פולנסקי הקדיש את הסרט לאשתו, שרון טייט שנרצחה ב-1969. לפני מותה היא נתנה לו את הספר "טס לבית דרברוויל" וציינה שהוא יכול ליצור ממנו סרט נפלא. ההקדשה המופיעה בתחילת הסרט היא "לשרון" ("For Sharon"). בתפקיד טס משחקת נסטסיה קינסקי הצעירה והאלמונית באותה תקופה. אחרי יציאת הסרט התפתחה פרשת אהבים בין פולנסקי לנסטסיה קינסקי.
אף על פי שהעלילה מתרחשת באנגליה, הסרט צולם כולו בבריטני שבצרפת, כיוון שפולנסקי היה מואשם בארצות הברית על בעילת קטינה, וחשש שיוסגר לארצות הברית אם יגיע לבריטניה.
תקציר העלילה.
הסיפור מתרחש בתקופה הוויקטוריאנית באזור הכפרי של אנגליה במחוז דורסטשייר.
תחילת הסיפור בשיחה שבין הכומר טרינגהם, כומר מקומי והיסטוריון חובב, לבין ג'ון דרברפילד, איכר פשוט. טרינגהם חוקר את ההיסטוריה של המקום ומגלה שמוצאה של משפחת דרביפילד הוא ממשפחת אצולה בשם דרברוויל, ששורשיה בתקופת ויליאם הכובש. המידע הוא חסר תועלת כיוון שכל הגברים היורשים במשפחה כבר מתו, והמשפחה למעשה נכחדה. הכומר חושב שדרברפילד ימצא עניין במידע על מוצא משפחתו.
דרברפילד מתייחס ברצינות לנושא ומנסה להשיב לעצמו את ההכרה כ"איש אצולה". כדי להיטיב את מצבו הכלכלי הוא שולח את בתו טס לבית אחוזה קרוב בו מתגוררת משפחת דרברוויל. אלק דרברוויל מתענג על פגישתו עם "דודניתו" היפה ומפתה אותה בתותים ובוורדים. אבל למעשה אין קשר משפחתי בין אלק לטס. אביו של אלק, מר סטוקס, קנה בכסף את השם המפואר ואת סמלי המשפחה. אלק מתאהב בטס הוא מפתה אותה ומנצל את תמימותה ואונס אותה. כשטס מגלה שהיא בהריון, היא עוזבת את עבודתה וחוזרת לבית הוריה. התינוק שנולד חלה ומת חודשים ספורים אחרי הוולדו.
אחרי מות התינוק הולכת טס לעבוד כחולבת במשק חלב. שם היא פוגשת את מי שיהיה אהובה האמיתי, אנג'ל קלייר. קלייר הוא בן למשפחה מכובדת של מסיונרים, השואף להיות איכר. אנג'ל מאמין שטס היא נערה כפרית תמימה וטהורה. הם מתאהבים וטס מסכימה להינשא לו. בליל כלולותיהם מתוודה טס על קשריה עם אלק דרברוויל. אנג'ל, אינו מסוגל לאהוב אותה כעת, והוא עוזב אותה ונוסע לברזיל.
כשהיא נשארת שוב לבדה, טס פוגשת את אלק. בתחילה היא מנסה לדחות את חיזוריו, אבל אחרי מות אביה ועקב הקשיים של בני משפחתה הנותרים חסרי בית ועל סף רעב, היא נאלצת לחדש את יחסיה עם אלק ומסכימה להיות פילגשו.
כשאנג'ל שוהה בברזיל, הוא נופל למשכב ומקדיש זמן רב למחשבה על יחסו לטס, ומתחרט על התנהגותו. אנג'ל חוזר לאנגליה ומצליח למצוא את טס, אבל עוזב אותה בלב שבור כשהוא מגלה שהיא חיה עם אלק. טס מבינה שהיא אפשרה שוב לאלק לשבש את יחסיה עם בעלה. בהתקף של זעם וטירוף היא רוצחת את אלק.
טס משיגה את אנג'ל ומתפייסת עמו, וכעת הוא מסוגל לחבק אותה ללא נקיפות מצפון. הם מממשים את נישואיהם וימים אחדים הם נמלטים יחד משלטונות החוק. טס ואנג'ל נתפסים בסטונהנג', היא נעצרת ואחר כך נשפטת ומוצאת להורג.
רזה שאה
רב רחומי השלישי
רב רחומי (רב ריחומי) היה מראשוני הסבוראים, שעסקו בעריכת התלמוד הבבלי ובהשלמתו אחרי האמוראים. לפי אגרת רב שרירא גאון, נפטר בחודש ניסן שנת ד'רס"ו (506).&lt;BR&gt;
קדמו לו שני חכמים בשם זה, "רב רחומי": הראשון היה אמורא בן הדור החמישי ותלמידו של אביי, והשני בדור השביעי, אמורא גם הוא, תלמידו של רבינא; לכן מקובל לכנות אותו רב רחומי השלישי.
היה תלמידו של רבה תוספאה.
נשא ונתן עם רבה יוסי (שמוזכר כ"רב יוסף" או כ"אבא יוסי"), ראש ישיבת פומבדיתא, ומחלוקת אחת שלהם מובאת פעמיים בתלמוד. המחלוקת היא בעניין פירוש המושג "פתחי שימאי", שמוזכר בעירובין בעניין "צורת הפתח" ובמנחות בפרטי דיני מזוזה. לדעה אחת, "פתחי שימאי" הם פתחים חסרי משקוף מלמעלה; ולדעה השנייה אלו פתחים חסרי מזוזות - שתי דפנות הפתח.
כמה חוקרים זיהו את רב רחומי עם "רב נחומי" (או רב נחומאי), שמוזכר בתלמוד כמי שחולק על רבה, בהסבר מחלוקת תנאים בנושא עירוב חצרות בלחם וביין. לפי זיהוי זה, מדובר בשני סבוראים. באותו מקור תלמודי קיימות נוסחאות אחרות בספרי הראשונים והאחרונים, כמו: "רב רחומי ורבה בר יוסף", "רבה יוסי ורב רחומאי", "רב ריחומאי ואבא יוסי", "רב רחומאי ורב יוסף" ועוד.
זיהוי נוסף, הוא עם "ר' נחוניא" שמוזכר במסכת חולין בלימוד הלכה ששאל בארץ ישראל בהלכות טרפות. גם שם מופיעות נוסחאות נוספות בכתבי יד ובספרות התורנית, כמו "רב נחומאי", "רב נחמיה" ועוד. חוקרים מסוימים זיהו אותו עם רב רחומי.
רחומי השלישי
רב ריחומאי
רב ניחומי
רב ריחומי
מטלינק
אקור
אקור (Accor S.A) הוא קבוצת מלונאות צרפתית בין-לאומי, אשר עיקר עיסוקו הפעלת בתי מלון ומסעדות במספר מותגים שונים ביניהם: סופיטל , נובוטל, מרקיור , דורין, ליברטל, אורביס, דירות פרטנון, אול סיסון, איביס ורבים אחרים כמו רשת מלונות פרופיל נמוך בארצות הברית ובקנדה רד רוף אין. אקור היא חברה ציבורית שמניותיה נסחרות בבורסת Euronext וכלולת במדד CAC 40.
מלונות אול סיסן נמצאים בעיקר באוסטרליה, דורין ואורביס במרכז אירופה, דירות פרטנון בברזיל. אקור מפעילה גם בתי ספר לבישול, חברות נסיעות ובתי קזינו.
היסטוריה.
בשנת 1967 נפתח המלון הראשון של החברה. ב-1975 החברה קונת את רשת מרקור וב-1980 נקנית על ידי החברה גם רשת סופיטל. ב-1983 מוזגה החברה יחד עם חברת ז'אק בוריל וכך נוסדה אקור. ב-1990 החברה משתלטת על רשת motel 6 וב-1991 גם על החברה הבינלאומית לקרונות שינה. בשנת 1997 ז'אן-מארק אספליו ממונה למנכ"ל החברה. ב-2005 החברה רוכשת 30% ממניות קלאב מד. ב-2006 גייה פליסון ממונה למנכ"ל, ומחליף את ז'אן-מארק אספליו. ב-2007 אקור פותחת את המלון ה-3000 שלה באסיה פסיפיק. ב-2010 המנכ"ל גייה פליסון עוזב את אקור לטובת דניס הנקין, מנכ"ל מקדונלד'ס אירופה לשעבר, באפריל 2013 דניס הנקין עוזב, יאן קאייר מונה למנכ"ל\ ופיליפ סיטרן לנשיא לתקופה זמנית ובאוגוסט באותה השנה סבסטיאן באזין ממונה למנכ"ל.
נוכחות בעולם.
בהיותה קבוצת המלונאות השנייה בגודלה באירופה, אקור נמצאת בחמש יבשות, בלמעלה מ-92 מדינות, עם 3,500 מלונות הכוללים מעל 450,000 חדרים.
נוכחות בישראל.
בארץ לאקור היו מספר בתי מלון בעבר, ביניהם נובוטל ים המלח ובירושלים, סוויטות מרקור בבת ים, אילת, טבריה, מרקיור בתל אביב ואיטפ ביסוד המעלה. כיום פועלים בישראל שני מלונות: שני מלונות איביס בירושלים.
ביולי 2018, פורסם כי הקבוצה צפויה לנהל מלון באילת תחת המותג 25hours.
מועדון Le Club Accorhotels.
בדומה למקובל בשוק המלונאות העולמי, מפעילה אקור מועדון לקוחות קבועים הקרוי לה קלאב אקור הוטלס (Le Club Accorhotels), מאז שנת 2008. המועדון מחולק לארבע דרגות חברות – קלאסי, כסף, זהב ופלטינה. עקרון היסוד של מועדון לה קלאב דומה לאלה של מועדונים דומים ברחבי העולם. תמורת שהיות שמזמין חבר המועדון במלונות אקור ברחבי העולם, נצברת לזכותו כמות מסוימת של נקודות אותן יוכל לממש בבוא העת לשם הנפקת לינות בחינם, הזמנת לינות מוזלות או תשלום בעבור שירותים שונים במלון. אקור חילקה את 13 מותגי המלונות שלה לארבע רצועות בהתאם לרמת המלון ומחירו, כשבכל רצועה נמצאים מספר מותגים שעליהם חלים כללי צבירת נקודות זהים. זאת בניגוד לחברת ישרוטל, למשל, המחשבת את צבירת ההטבות באופן זהה לכל המלונות ברשת בהם שהה חבר המועדון.
מלון טאבה וכפר נלסון
נלסון טאבה הוא בית מלון השוכן סמוך לגבול ישראל-מצרים ובעבר היה בבעלות רשת הילטון העולמית. המחלוקת בסוגיית הבעלות על המלון היוותה ספיח אחרון להסכמי השלום בין שתי המדינות, והוכרעה לבסוף לטובת המצרים, באמצעות בוררות בינלאומית. בנובמבר 2016 הודיעה רשת הילטון שהיא עוזבת את המלון בטאבה החל מ-1 בינואר 2017, כשבוע אחרי שהיא הודיעה שהיא עוזבת את המלון באילת.
היסטוריה.
המלון הוקם בשנת 1979 בטאבה שבסיני (6 ק"מ דרומית לאילת), כשזו הייתה בשלטון ישראל. המלון, שנקרא אז 'אביה סונסטה', נבנה ליד כפר הנופש שבנה רפי נלסון, על ידי איש העסקים הישראלי אליהו פפושדו. בזמנו נחשב כמלון פאר מהמובילים בארץ. המלון נבנה בעיצומן של השיחות המדיניות בין ישראל ומצרים והיווה סלע מחלוקת בין המדינות על שרטוט הגבול ביניהן באזור אילת. עם חתימת הסכם השלום סוכם כי נושא השליטה במלון ידון בשיחות עתידיות בין שתי המדינות. במסגרת שיחות אלו לא הצליחו הצדדים להגיע להסכמה. מצרים טענה כי רצועת החוף הקטנה היא "חלק מאדמת מצרים הקדושה" ושאין לוותר עליה, כיוון שלא הייתה בשליטה ישראלית לפני מלחמת ששת הימים. ישראל טענה מנגד כי שטח המחלוקת הוא קטן וסימון הגבול של יוני 1967 אינו ברור. עוד טענה כי מכיוון שקיים על השטח מלון, יש לאפשר לה להמשיך ולהחזיק בו.
המלון ופיסת האדמה עברו לדיון בבוררות בינלאומית ב-1986. במסגרת הבוררות נקבע כי השטח יעבור לידי מצרים, אך אזרחים ישראלים יוכלו להגיע למלון ולכפר של נלסון לידו, בלי לשלם אגרת גבול. בינואר 1989 עבר המלון לידי מצרים. זמן קצר אחר כך הוא נמכר לבעלות מצרית והכפר של נלסון ננטש.
תחת שלטון מצרים הפך המלון, והכפר של נלסון שלצידו, לחלק מרשת הילטון. תיירים ישראלים המשיכו לפקוד אותו בזכות המחיר הנמוך יחסית והקזינו, שהפעלתו מותרת במצרים.
הפיגוע במלון.
באוקטובר 2004 אירע פיגוע במלון, שכוון נגד ישראלים. עשרות מאורחי המלון נהרגו או נפצעו, והרס רב נגרם לו. רצף פיגועים באזור חצי האי סיני, יחד עם התראות מוגברות שהמליצו לישראלים שלא לבקר בו, גרמו לירידה בתיירות הישראלית באזור. המלון עצמו היה בשיפוצים במשך שנתיים, ונפתח מחדש רק בדצמבר 2006.
קאיס נאשיף
כריסטינה שטירמר