המגדל מנהל את כל הקשור לפיקוח טיסה, אישורי המראות ונחיתות, טיסה במרחב האווירי שמעל לשדה, התנעת המטוסים, הזנקת צוותי חירום וסיוע לכל גורם בשדה הקשור לתפעולו השוטף. מגדלי הפיקוח ממוקמים גבוה ככל הניתן וזאת על מנת לתת לפקחים מבט "נקי" על המתרחש מתחתם. במגדל הפיקוח ישנן מספר עמדות שונות המאוישות לפי עומס התנועה באותו רגע. בחלקו העליון מתנהלת כל הפעילות בקשר עין עם המטוסים והגורמים השונים הנעים על המסלול כמו רכבי השדה, הביטחון והניקוי, כשבבסיסו של המגדל נמצאת עמדת המכ"ם המהווה למעשה "עיניים אלקטרוניות" שמסוגלות לזהות כל כלי טיס ממרחקים אדירים בכל מזג אוויר נתון. המכ"ם גם משדר לפקחים במעלה המגדל את המידע החשוב כך שכל הצוות ניזון מאותו המידע.
עמדת הקרקע אחראית על כל הפעילות המתרחשת על הקרקע, כגון, רכבי עבודה, אוטובוסים של נוסעים, קרוניות המזוודות, רכבי כיבוי אש והצלה ומטוסים המבקשים "מרשה" – מידע המוזן לצוות הטיסה ובו היעד אליו הוא יוצא, גובה הטיסה אליו הוא מטפס לאחר ההמראה, קוד הזיהוי שלו, ומידע רלוונטי נוסף. לאחר שהמטוס מקבל את קוד הזיהוי שלו הוא מבקש אישור ואז נדחף לאחור לעמדת ההנעה, שם הוא מקבל אישור הנעת המנועים. לאחר מכן הפקח מאשר ומלווה את ההסעה למסלול ההמראה, כאשר שם מופנה המטוס לפקח אחר שנמצא במגדל גם כן בעמדת ההקפה השולטת בכל המטוסים הנמצאים מעל לשדה התעופה או בגישה לנחיתה.
במעלה המגדל נעזרים הפקחים בשלל מכשירים משוכללים אשר מקלים עליהם את המלאכה. המכשירים כוללים מדי רוח הקריטיים לכל כלי טיס והשפעתם חשובה ביותר, מכ"ם קרקע המציג את המטוסים, צגי מחשב השולטים בכל מערך הקשר, מחשב השולט בתאורת המסלולים, מצלמות חיצוניות, מחשבי נתוני המטוסים העומדים להמריא ואלו שבדרך. הפקחים משתמשים ב"סטריפים" מפלסטיק שכל אחד מהם מייצג מטוס אחר, כאשר הפקח מחזיק בו ומציבו על לוח ההמראות והנחיתות. שיטה זו לא השתנה מזה עשרות שנים ורצועות הפלסטיק צבועות באדום או כחול, כאשר הצבע האדום מייצג מטוסים בגישה, "Approach", והכחול מייצג את אלו הממתינים לאישורי הנעה, הסעה והמראה. הפקח מקבל מהמחשב את תוכניות הטיסה בצורת פס נייר אותו הוא מצמיד "סטריפ" ומתקבל דף עליו כתובים שלל הנתונים הרלוונטיים לאותה טיסה, כגון סוג המטוס, החברה, היעד וקוד הזיהוי של המטוס.
קישורים חיצוניים.
[[קטגוריה:שדה תעופה: מבנה, שירותים וציוד]]
[[קטגוריה:בקרה אווירית]]
[[קטגוריה:מגדלים לפי סוג]]
[[en:Air traffic control#Airport control]]
Spiceworld (אלבום)
Spiceworld (בעברית: ספייסוורלד) הוא אלבום האולפן השני של להקת הבנות הבריטית ספייס גירלז. האלבום יצא לאור ב-4 בנובמבר 1997, על ידי חברת התקליטים וירג'ן רקורדס. האלבום עצמו נושא את שמו של הסרט בכיכובן של הספייס גירלז.
עם יציאתו נכנס האלבום אל המקום הראשון במצעד הבילבורד 200.
סינגלים.
Step To Me, שיר מיוחד שהוקלט עבור קידום מכירת המשקאות של "פפסי", הופיע לצד Move Over בסינגל שנמכר במהדורה מיוחדת. הסינגל לא נמכר בחנויות המוזיקה, אלא בסופרמרקטים ברחבי אירופה, ורק באירופה. כל מי שקנה עשרה בקבוקי פפסי, קיבל את הסינגל במתנה. לאור הצלחת השיר Step To Me, נוסף השיר למהדורה המיוחדת של האלבום ביפן. מהדורה זו כללה 11 רצועות.
הסינגל הראשון מתוך האלבום, אשר היה חלק משורה של להיטים, וגם הוא הגיע למקום הראשון במצעד האירופאי, כמו כל שאר ארבעת הסינגלים של הבנות. הסינגל הכיל בי-סייד, בשם "Spice Invaders".
זהו שיר הנושא של הסרט "Spice World" שהוציאה הלהקה. גם השיר הזה הגיע למקום הראשון בצעד האירופאי, והכניס את הלהקה לספרי ההיסטוריה בהיותו הסינגל השישי שלהקה מוציאה ומגיע למקום הראשון במצעד האירופאי. הסינגל כלל שני בי-סיידים, "Outer Space Girls" ו-"Walk of Life".
Stop, היה לסינגל היחידי שלא הגיע למקום הראשון במצעד האירופאי. כמו כן, הוא לא יצא לאור בקנדה, כאשר כל שאר הסינגלים כן שוחררו. הסינגל כלל עוד סינגל בי-סייד, "Ain't No Stopping Us Now".
הסינגל האחרון מהאלבום השני, היה גם הסינגל האחרון בו השתתפה ג'רי האליוול. הסינגל נכנס הישר למקום הראשון במצעד האירופאי והיה ללהיט ענק באירופה. למרות עזיבתה של האליוול ושמועות על פירוק הלהקה, הספייס גירלז עדיין הצליחו לשלוט במצעדים. התוכנית המקורית הייתה להוציא את השיר עם סינגל איי-סייד, ביחד עם "Never Give Up On The Good Times". התוכנית השתנתה לאחר החדשות על עזיבתה של האליוול, ובמיוחד בגלל העובדה שקולה של האליוול מופיע בשיר. כמו כן, לשיר "Viva Forever" צולם קליפ באנימציה מצוירת.
פוסט-רוק
פוסט רוק (Post Rock) הוא סגנון מוזיקלי שנחשב לתת זרם ברוק, המתאפיין בשימוש לא-מסורתי בכלי נגינה כגון גיטרה, בס, תופים, וכלים נוספים, ועומס מוזיקלי רב. תחושת ה"עומס" מתקבלת מכך שפעמים רבות המוזיקה נעשית בשכבות-על-שכבות רבות של כלים, מה שמקנה עושר מוזיקלי גדול ליצירות. סגנון זה התפתח בקרב קהילת האינדי רוק, בלייבלים קטנים ועצמאיים, לרוב. המונח "פוסט-רוק" עצמו נטבע על ידי המבקר סיימון ריינולדס, בגיליון 123 של עיתון המוזיקה האקספרימנטלית הבריטי, Wire. לפי ריינולדס, פוסט רוק הוא "סגנון המשתמש בכלי נגינה 'רוקיסטיים' עבור מוזיקה לא רוקיסטית, למשל: שימוש בגיטרות לא ליצירת ריפים ואקורדים, אלא לטקסטורות וגוונים מוזיקליים". בין מפתחי הז'אנר ניתן למנות אומנים מאמצע שנות השמונים כגון קוקטו טווינס, ו-Talk Talk, שיצרו מוזיקה אינסטרומנטלית ומורכבת, שהושפעה רבות ממוזיקה קלאסית, מוזיקה אלקטרונית, וג'אז. בישראל, להקת "לבנון" ניגנה בסגנון דומה.
הגדרתו הרחבה והכללית של הפוסט רוק הניחה תחתיה מגוון רחב של זרמים מוזיקליים עד כדי כך שלעיתים קשה להבין מהו המכנה המשותף בין ההרכבים השונים הרואים עצמם, או במקרים מסוימים אשר עיתונאים וחובבי מוזיקה רואים אותם, כהרכבי פוסט רוק. מצד אחד ניתן לראות הרכבים שיוצרים מוזיקת גיטרות איטית מעגלית ובעלת גוונים פסיכדליים כגון Slint ו-Mogwai . אלו מתאפיינות בנגינת גיטרה מלנכולית, בדרך כלל בעלת גוון מעגלי. להקת לבנון הישראלית משתייכת לנישה הזו.
מאפיין נוסף של זרם הפוסט רוק הוא השילוב של כלי תזמורת קלאסיים ובעיקר של כלי מיתר יחד עם הכלים המסורתיים של להקת רוק ליצירה של קטעים ארוכים, איטיים ומלאי רגש. מבין הלהקות שעשו שימוש רב בכלי מיתר במוזיקה שלהם ניתן למנות את MONO, Godspeed You! Black Emperor, Sigur Ros והלהקה הישראלית אבלון.
לעומתם, קיים הזרם ששואב השראתו מהקראוטרוק של שנות השבעים, מג'אז אוונגארדי, וממלחינים מינימליסטים כמו סטיב רייך וטרי ריילי (Terry Riley). אחת הלהקות הבולטות והפעילות בנישה זו היא Tortoise .
הפוסט רוק היה נוכח משמעותית בעיקר בארצות הברית בשנות התשעים. לעומת זאת הרכבים רבים באירופה הושפעו מתפיסה זו של מוזיקה הרואה בשבירת המבנה הקלאסי של השיר ויצירת מבנה חדש כחלק חשוב בתהליך הכתיבה, אלו הביאו להתפתחותו של הפוסט רוק האלקטרוני בסוף שנות התשעים. לגרסה האירופאית-אלקטרונית של הפוסט רוק מאפיינים דומים. גם כאן מקורות ההשראה הם לרוב המינימליזם המעגלי של סטיב רייך, אוונגארד לסוגיו, בנייה רב שכבתית של שירים, ולעיתים ניתן אף לשמוע מנגינות מעגליות-מלנכוליות בגיטרה. אחד האלבומים המרכזיים של הפוסט-רוק האלקטרוני הוא The Amateaur View של ההרכב To Rococo Rot. מייצגי הזרם האלקטרוני של הפוסט רוק בארץ הם הרכב זגונדר.
תותח אלקטרונים
תותח אלקטרונים או יורה אלקטרונים (Electron Gun) הוא רכיב שמייצר "אלומת אלקטרונים" (Electron Beam) בעלת אנרגיה קינטית מדויקת, נמצא בשימוש בכל סוגי הטלוויזיות והמסכים שפועלים באמצעות שפופרת קתודית (CRT), ובמכשירים נוספים כמיקרוסקופ אלקטרוני ובתחילת מאיץ חלקיקים ליניארי.
ה"תותח" מורכב ממספר חלקים: אלקטרודה שלילית חמה (Hot Cathode) שמחוממת על מנת שתייצר זרם אלקטרונים באמצעות "פליטה תרמויונית" (Thermionic Emission), אלקטרודות המחוללות שדה חשמלי שממקד את האלומה (לדוגמה "צילינדר והנלט" (Wehnelt cylinder)) ואלקטרודה חיובית אחת או יותר שמאיצה ומוסיפה למקד את האלקטרונים. לאחר ההאצה האלקטרונים נעים במהירות גבוהה מאוד.
רוב השפופרות הקתודיות הצבעוניות (כמו זו שנמצאת בטלוויזיה צבעונית) מורכבות משלושה תותחי אלקטרונים, אשר כל אחד מהם מייצר אלומה שונה של אלקטרונים. האלקטרונים שנורו מהתותח עוברים דרך מסיכת צל (מסך מתכת בצג שפופרת קתודית), שם הם מתנגשים בזרחן מאחד הצבעים אדום, ירוק או כחול. האנרגיה הקינטית הגבוהה של האלקטרונים מומרת לפוטונים שמדליקים נקודת פיקסל אחת בצג, הצבע הסופי הוא שילוב של שלושת צבעי היסוד האלו. בטלוויזיות בשחור לבן, יש רק תותח אלקטרונים אחד.
יורה אלקטרונים
נילי מירסקי
נילי מירסקי (3 בדצמבר 1943 - 30 בינואר 2018) הייתה עורכת ישראלית, מתרגמת מרוסית ומגרמנית לעברית, דוקטור בספרות צרפתית, רוסית וגרמנית. לימדה בחוג לספרות, בפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת תל אביב. זכתה בפרסים רבים על עבודתה, בהם פרס טשרניחובסקי לתרגום בשנת 1989 ופרס ישראל בספרות לשנת 2008.
ביוגרפיה.
מירסקי נולדה ברחובות ב-1943, בתם הבכורה של משה ויוהנה (לבית אילגובסקי) בּוֹלֶסלַבְסקי, וגדלה בתל אביב, סבה, יהודה בולסלבסקי, היה בעל חנות ספרים ברוסית ברחוב אלנבי, בה בילתה שעות רבות בילדותה. אחותה, ימפה בולסלבסקי, הייתה בת זוגו של המשורר מאיר ויזלטיר.
בשנת 1957 סיימה את לימודיה בבית-הספר העממי "טשרניחובסקי" בתל אביב, וב-1961 סיימה את לימודיה בגימנסיה "תיכון חדש".