בשנים 1997–2000 כיהן כחבר בבית הנבחרים של מדינת ניו מקסיקו. ב-2002 נבחר לנציג המחוז השני של ניו מקסיקו בבית הנבחרים של ארצות הברית, הוא הושבע לתפקיד בינואר 2003 וכיהן במשך שלוש קדנציות עד ינואר 2009.
ב-2008 התמודד בבחירות לסנאט של ארצות הברית. לאחר שגבר על הת'ר וילסון בבחירות המוקדמות של המפלגה הרפובליקנית, הפסיד בבחירות הכלליות לטום יודול מהמפלגה הדמוקרטית. פירס היה מועמד המפלגה הרפובליקנית לתפקיד מושל ניו מקסיקו במסגרת הבחירות בארצות הברית ב-2018, בהן הפסיד למועמדת המפלגה הדמוקרטית מישל לואן גרישם.
ב-2010 התמודד שוב לבית הנבחרים ונבחר מחדש לנציג המחוז השני של ניו מקסיקו. מאז נבחר עוד שלוש פעמים לתפקיד.
פירס נשוי לסינתיה והם הורים לילד אחד.
מועדון חתירה חיפה
מועדון חתירה חיפה הוא מועדון ספורט שממוקם במעגן הספורט בנמל הקישון, ונוסד בשנת 1935. המועדון מקדם את ספורט החתירה בחיפה ופעילים בו עשרות רבות של חברים החל מגיל נוער וללמעלה מ-80.
היסטוריה.
מועדון חתירה חיפה נוסד ב-1935 על ידי מהגרים שברחו משלטון הנאצים בגרמניה והביאו את סירות החתירה שלהם איתם.
שורשי המועדון חוזרים אחורה למספר מועדונים בברלין בעיקר מועדון "Iwriah" ומועדון הסטודנטים היהודי.
בית הסירות החדש של המועדון נבנה על הגדה הדרומית של נחל הקישון ליד חיפה.
מאז הוזז בית הסירות והמועדון פעמיים, ומאז 1962 הוא ממוקם בנמל הקישון קרוב לפתח נחל הקישון.
במשך השנים התנהלה הפעילות המועדון ברציפות- כולל בזמן מלחמת העולם השנייה ומלחמת העצמאות.
חברי המועדון השתתפו בכל האירועים והתחרויות שהיו בארץ וכמו כן בכמה תחרויות בין-לאומיות בישראל ומחוצה לה.
הפעילות במועדון.
ספורט החתירה אינו כרוך במאמץ חריג ומתאים לכל גיל,
במועדון פעילים למעלה מ 80 חברים בוגרים מהם כשליש נשים.
בבוגרים יש ייצוג לכל קבוצות הגיל החל מחיילים וסטודנטים, ועד לחברים בני 80-90.
בין החברים יש זוגות וגם משפחות עם ילדים.
כל אחד בוחר לו את ימי הפעילות כאשר מומלץ להגיע לחתירה ו/או אימון כושר בארגומטר פעמיים ויותר בכל שבוע.
מספר פעמים בשנה מתקיימות תחרויות בהשתתפות כל 5 מועדוני החתירה בארץ.
תחרויות אלו הן לפי קבוצות גיל ומאפשרות שילוב של הנאה והשגיות.
מדי פעם יוצאות קבוצות חברים לתחרויות או לפעילות חתירה בחו"ל.
פעילות הנוער.
במועדון קיימת קבוצת נוער 13-18
הקבוצה מתאמנת מספר פעמים בשבוע באימוני כושר וטכניקה, ומשתתפת במספר תחרויות בשנה.
החתירה היא עבודת צוות ופעילות חברתית, הפעילות משלבת התמודדות אישית וחברתית ומעודדת עבודת צוות, מנהיגות ושאיפה למצוינות.
מילטון יאנג
מילטון רובן יאנג (באנגלית: Milton Ruben Young; 6 בדצמבר 1897 – 31 במאי 1983) היה פוליטיקאי אמריקאי, מהבולטים שייצגו את דקוטה הצפונית בסנאט של ארצות הברית, בשנים 1945–1981. עת שפרש מהסנאט, היה לסנאטור הוותיק ביותר משורות המפלגה הרפובליקנית.
ביוגרפיה.
יאנג נולד בברלין שבדקוטה הצפונית לג'ון ורייצ'ל יאנג, אשר נולדו להורים גרמנים. יאנג סיים את לימודיו בתיכון לאמור, ולאחר מכן למד באוניברסיטת המדינה של דקוטה הצפונית בפארגו ובאוניברסיטת גרייסלנד. ב-1919, נישא יאנג ללינדה בנסון ומיסדו את קשרם בשלושה בנים. לינדה הלכה לעולמה זמן קצר לפני חתונת הזהב שלהם ב-1969 (רעייתו השנייה של יאנג הייתה פטרישיה בירן, ששימשה מזכירתו בסנאט). עם סיום לימודיו הגבוהים, שב יאנג לדקוטה הצפונית על מנת לתפעל ולתחזק את החווה החקלאית של אביו.
בימי השפל הגדול יאנג התעניין יותר ויותר בפוליטיקה. הוא היה פעיל בענייני הקהילה, התנדב במוסדות החינוך, העיירה, והמחוז של מנהל ההתאמה החקלאית שהוקם מכוח חוק ההתאמה החקלאית (Agricultural Adjustment Act). בבחירות הכלליות בדקוטה הצפונית 1932 התמודד לבית הנבחרים הארצי וניצח. לסנאט הארצי נבחר שנתיים מאוחר יותר. יאנג היה גם אחד מאנשי המפתח בהתפתחות ועדת הארגון הרפובליקנית בדקוטה הצפונית במהלך שנות ה-40 של המאה ה-20. עם מותו של הסנאטור ג'ון מוזס ב-1945, המושל פרד ג'. אנדהל מינה את יאנג למלא את המושב הפנוי של דקוטה הצפונית בסנאט של ארצות הברית, ויאנג נאלץ לוותר על ניהול החווה המשפחתית, כדי למלא את תפקידיו בוושינגטון הבירה.
יאנג הושבע לסנאט ב-12 במרץ 1945, והפך לאחד מחברי הסנאט בעלי תקופת הכהונה הארוכה ביותר בתולדותיו. תפקידיו העיקריים התבטאו בחברותו בוועדת החקלאות, התזונה והייעור ובוועדת ההקצבות בה בכיר הרפובליקנים. ב-1974, במהלך בחירות האחרונות שלו לסנאט, נעשה שימוש בגילו המופלג של יאנג על מנת להכשילו בבחירות המקדימות במפלגה הרפובליקנית. בתגובה, יאנג שבר חתיכת קרש בידיו, צייר עצמו שוב כצעיר ורענן וזכה בבחירות.
תוצאות בחירות 1980 בארצות הברית הובילו לשליטה רפובליקנית בסנאט. בתור הסנאטור הרפובליקני הוותיק ביותר, יאנג נבחר לנשיא הזמני של הסנאט. עם זאת, הוא בחר לפרוש מהחיים הפוליטיים במקום להתמודד בפעם השביעית לתקופה נוספת של שש שנים. מינויו לנשיא הזמני של הסנאט יצא דופן. לתפקיד זה נבחר על ידי הרוב הדמוקרטי בסנאט בהנהגת ממשל הנשיא ג'ימי קרטר (שהיה ברווז צולע) ב-5 בדצמבר 1980 וכיהן בתפקיד יממה אחת בלבד.
סנאטור יאנג נפטר בביתו שבסאן סיטי, אריזונה, ב-31 במאי 1983 ונקבר בברלין, עיר הולדתו. תחנת הכוח על שם מילטון ר. יאנג השוכנת במחוז אוליבר נקראה על שמו כאות הוקרה. הבניין הגבוה ביותר בעיר מינוט שבדקוטה הצפונית הוא בית דיור ציבורי הנושא את שמו.
פנמלה קסטרו
פנמלה קסטרו (נולדה ב-26 ביוני 1981), הידועה גם בשם אנרקיה בולדונה (Anarkia Boladona), היא אומנית ברזילאית אשר משתמשת בגרפיטי כפלטפורמה להעלות את המודעות לזכויות נשים ועל השכיחות של אלימות במשפחה המתרחשת כלפי נשים בברזיל. בשנת 2006, בברזיל, עבר חוק פורץ דרך, בשם חוק מריה דה פנהה. חוק זה הכיר בכך שהתעללות פיזית כלפי נשים אינה חוקית, ומפרה זכויות אדם. נשים בברזיל לא ידעו על קיומו של חוק זה. פנמלה קסטרו שמה לב לכך והחליטה להגביר את המודעות לחוק באמצעות גרפיטי. היא קיווה כי באמצעות האמנות שלה, נשים בברזיל יהיו מודעות לזכויותיהן ולקיומה של הגנה משפטית לנשים.
רקע.
פנמלה קסטרו נולדה וגדלה בריו דה ז ' ניירו, ברזיל. היא גדלה במשפחה שבה אלימות במשפחה התרחשה לעיתים קרובות. היא ראתה את אמא שלה ודודותיה קורבנות לאלימות במשפחה. קסטרו בסופו של דבר הפכה לקורבן של אלימות במשפחה בעצמה. פנמלה קסטרו קיבלה תואר ראשון באמנויות מבית הספר לאמנויות באוניברסיטה הפדרלית של ריו דה ז'ניירו. כיום היא רשומה בתור סטודנטית למאסטר לאמנויות בתוכנית באוניברסיטה של ריו דה ז'ניירו.
סגנון.
פנמלה קסטרו מאמינה כי היא יכולה להשתמש גרפיטי שלה כמו קנווס בנוף העירוני על מנת לחקור את הגוף הנשי לשפוך אור על אי שוויון מגדרי ואלימות כלפי נשים. פנמלה קסטרו משתמשת באמנות לגנות אלימות במשפחה.
פנמלה קסטרו הייתה מועמדת בתור אחת מ-150 נשים נערו את העולם על ידי "ניוזוויק" ו "הדיילי ביסט". קסטרו ידועה ברחבי העולם על מאמציה לקידום זכויות נשים.
פנמלה קסטרו יצרה את "רדה נמי", רשת עירונית בה אומניות רחוב מעלות את המודעות על אי שוויון מגדרי באמצעות אמנות ציבורית, גרפיטי וסדנאות בריו. רדה נמי מספקת גם סדנאות בברזיל, עבור נשים ונערות, כדי ללמד אותן על אלימות במשפחה, וכן ללמד אותן על אומנות הגרפיטי.
פרסים.
בחודש מרץ 2010 הוענק לפנמלה קסטרו פרס ה- DVF על היותה אישה יוצא דופן הנלחמת לשינוי למען זכויות נשים.
ב- 2013, היא הייתה בפורום הכלכלי העולמי כאחת מהמנהיגים העולמיים הצעירים.
מגנוס הלגרן
מגנוס הלרן (בשוודית: Magnus Hellgren; נולד ב-1 באוקטובר 1963) הוא דיפלומט שוודי שכיהן כשגריר שוודיה בישראל בין השנים 2017–2020.
ביוגרפיה.
הקריירה הדיפלומטית של הלרן החלה בשנות ה-90. בין השנים 1992 - 1990 כיהן בתפקידו הדיפלומטי הראשון כנציב בשגרירות קהיר, לאחר מכן, בשנת 92, כיהן כנציב בלונדון, ב-1993 בקופנהגן, ובין 1993 ל-1996 כנציב בפריז. בשנת 1998 כיהן כיועץ המועצה לענייני ביטחון ובהמשך קודם לתפקיד מנכ"ל משרד החוץ השוודי.
מ-2001 ועד 2004 שימש כסגן מפקד משימה ראשי (DCM) של שגרירות שוודיה בדמשק. משנת 2004 עד 2010 שימש כציר (ב-2009 בתפקיד כשגריר) של המשלחת הקבועה של שוודיה בז'נבה. משנת 2011 ועד 2015 הוא שימש כראש המחלקה של המזרח התיכון במשרד החוץ.
משנת 2015 הוא כיהן כסגן המנהל הכללי במשרד החוץ של שוודיה וראש המחלקה לפירוז ומניעת הפצה ויצוא של נשק במשרד זה.
תפקיד בישראל.
ב-03 בספטמבר 2017 החל בתפקידו כשגריר שוודיה בישראל באופן רשמי.
כמי שמעורה היטב ובעל ניסיון רב באזור המזרח התיכון, הוא החל לפעול תוך זמן קצר ליצור תרומה משמעותית. ימים אחדים לאחר תחילת כהונתו כשגריר בישראל, אירח מפגש חגיגי "ישראל כהייטק ניישן", בו השתתפו נציגים בכירים מחברות ההייטק הישראליות המצליחות ביותר, וכן מחברות בינלאומיות בעלות פעילות ענפה בישראל. ABB, אפל, מלאנוקס, צ'ק פוינט, אאוטבריין, IATI וכן משקיעי הייטק ידועים כיוסי ורדי ומולי עדן היו בין המשתתפים. בהמשך אירח מפגשים רבים נוספים בסימן חשיבות פיתוח הקשר בין המדינות בהקשר הטכנולוגי, באחד מהם שרת המסחר של שוודיה, אן לינדה, הכריזה על מינוי של נציגה שוודית בתל אביב, המיועדת לפתח את יחסי ישראל - שוודיה בתחום הטכנולוגי.
בדצמבר 2017, בעקבות תקריות אנטישמיות שהתרחשו בשוודיה, יצא לתקשורת הלרן והביע את דאגתו לגבי האירועים, ואמר כי "אנחנו מחויבים לדאוג שהקהילה היהודית בשוודיה תמשיך לפרוח".
השכלה וחיים אישיים.