לאחר עזיבת להקת יס ב-1980, וייקמן התמקד בפרויקטי סולו בשנות השמונים שהצליחו ברמות שונות; אלבומו המצליח ביותר היה 1984, שיצא בשנת 1981, ובעקבותיו סינגל להיט הפופ הקטן שלו, "Glory Boys", מתוך האלבום Silent Nights (1985). הוא אירח יחד עם הקלידן טוני אשטון את תוכנית הטלוויזיה Gastank שרצה בשנים 1982–1983 בה הם ראיינו מוזיקאים בולטים של שנות ה-70, ובמקביל התחיל להקליט את הראשון מבין סדרה של אלבומים בעלי תמות נוצריות, ניו-אייג' וסביבתנות קאנטרי איירס (1986) והבשורה (1987). בין השנים 1988 - 1990 הוא היה חבר בלהקת אנדרסון ברופורד וייקמן האו שבשל סוגיות זכויות יוצרים לא יכלה לקרוא לעצמה Yes, אבל בפועל תפקדו תחת המותג עד 1992. וייקמן חזר פעמיים נוספות לנגן עם חבריו מיס בין השנים 1995–2004, במהלכם הוא השלים עוד כמה פרויקטים אישיים וסיבובי הופעות, כולל הקלטה מחודשת לאלבומו השני "חזרה למרכז כדור הארץ" (1999). בין השנים 2016–2020, ווקמן הצטרף לווריאציה נוספת של Yes בהשתתפות הסולן ג'ון אנדרסון וטרבור רבין. וייקמן ממשיך להקליט אלבומים ולהופיע קונצרטים ברחבי העולם בתפקידים שונים; אלבומו האחרון הוא כוכב הלכת האדום (2020).
וייקמן השתתף בתוכניות רדיו וטלוויזיה רבות, ושיחק בשלושה סרטים: הראשון הוא ליסטומניה של הבמאי קן ראסל, בו גילם את ת'ור אל הרעם. השני הוא סרט נוסף של קן ראסל מ-1984 בשם פשעי תשוקה, בו גילם צלם חתונות. השלישי הוא לבד מ-2002 בבימויו של פול קליידון, בו גילם פקיד לילה.
וייקמן כתב שלושה ספרים: ביוגרפיה ושני ממוארים.
רקס ויסלר
רג'ינלד ג'ון "רקס" ויסלר (באנגלית: Reginald John "Rex" Whistler; 24 ביוני 1905 - 18 ביולי 1944) היה צייר, מעצב ומאייר בריטי, שנהרג במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
רג'ינלד ג'ון ויסלר נולד בבריטניה ב־24 ביוני 1905 באלת'ם, קנט, בנם של האדריכל הנרי ויסלר והלן פרנסס מרי, בתם של הכומר צ'ארלס סלג וורד, הכומר של ווטון סנט לורנס, ודרך אמה היה צאצא של הצורף פול סטור.
עבודתו המפורסמת ביותר בתחילת דרכו הייתה בבית הקפה בגלריית טייט, שהושלמה בשנת 1927 כשהיה בן 22. הוא הוזמן להפיק כרזות ואיורים עבור Shell Petroleum ו- Radio Times. הוא גם יצר עיצובים למפעל כלי החרס וודגווד על פי רישומים שהכין מכפר בדבון, ומעיצוב תלבושות להצגת הבכורה של הבלט "הבתולות החכמות" של ויליאם וולטון, שהופק על ידי חברת סאדלר וולס בשנת 1940.
האלגנטיות והשנינות של ויסלר הבטיחו את הצלחתו כאמן פורטרטים אופנתי. הוא צייר חברים רבים בחברה הלונדונית, ביניהם אדית סיטוול, ססיל ביטון וחברים אחרים של החבורה שאליה השתייך. ציורי הקיר שלו לדירת היוקרה של אדווינה מאונטבאטן בת 30 החדרים בברוק האוס, פארק ליין, לונדון, הותקנו מאוחר יותר על ידי חתנו של מונטבטנס, המאייר דייוויד היקס.
מלחמת העולם השנייה.
כשפרצה המלחמה, אף שהיה בן 35, ויסלר היה להוט להצטרף לצבא. הוא הוזמן למשמרות הוולשים כסגן ביוני 1940. הוא שירת באוגדה משוריינת.
במהלך המלחמה הוא היה קצין הקבורה של הגדוד שלו, וחייליו חשדו במקצת ב -20 הצלבים שסימן על הטנק שלו. הוא החליט שרק משום שהיה במלחמה, אין פירושו שהוא לא יכול לצייר, ולכן הוא נשא גם דלי תלוי בצד הטנק למברשות הצבע שלו.
מוות.
מספרים כי ויסלר ניבא את מותו. ימים ספורים לפני שנהרג הוא העיר לחבר שהוא רוצה להיקבר במקום שנפל, לא בבית קברות צבאי. בלילה שלפני מותו ניגש אליו קצין עמית בשם פרנסיס פורטל והם שוחחו זמן מה. לפני שנפרדו, העיר פורטל: "אז כנראה נתראה מחר בערב." בעגמומיות השיב ויסלר: "אני מקווה שכן." הוא נהרג ב -18 ביולי 1944 לאחר שעזב את הטנק שלו כדי לעזור לחיילים אחרים ביחידתו. הוא נהרג מפצצת מרגמה. הוא נקבר בבית העלמין הצבאי באנוויל-לה-קמפיין, שנמצא 10 ק"מ מזרחית לקאן.
לפי הדיווחים, העיתון "טיימס" קיבל יותר מכתבים על מותו של ויסלר מאשר על כל קרבן מלחמה אחר.
חריטת זכוכית של אחיו, לורנס ויסלר (פריזמת רקס) הוצבה בקפלת הבוקר בקתדרלת סאליסברי. לורנס כתב גם ביוגרפיה על אחיו. (1985).
Safety Net
Safety Net הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית אריאנה גרנדה, בשיתוף הזמר-יוצר האמריקאי טיי דולה סיין, מתוך אלבום האולפן השישי שלה, Positions. השיר יצא לאור ב-30 באוקטובר 2020, ביחד עם שאר שירי האלבום, על ידי חברת התקליטים ריפבליק רקורדס.
רקע וכתיבה.
ב-24 באוקטובר 2020, הוכרז שיתוף הפעולה כרצועה השביעית באלבום באמצעות המדיה החברתית של גרנדה. לדברי טיי דולה סיין, "[גרנדה] רצתה שאעבור לאולפן... פשוט כתבנו את השיר שם ממש במקום. זה היה כבוד לעבוד איתה וקיבלנו מנגינה מדהימה". השיר נכתב על ידי גרנדה וטיי דולה סיין, ביחד עם טומי בראון, הראסקלס וסילאס דוס, הופק על ידי בראון והראסקלס, והוא בסגנון ה-R&amp;B האלטרנטיבי, ומשלב בתוכו גם את סגנון הפופ.
תוך מספר ימים, צבר השיר למעלה מ-9 מיליון השמעות ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
ביקורת.
מגזין הבילבורד דירג את השיר כשביעי הטוב ביותר באלבום, באומרו: "כשגרנדה וטיי דולה סיין מתעלמים מקפיצה מהקצה העמוק במערכת יחסים, הפקת ה'רפאים' - כל כלי ההקשה מהורהרים והכמיהה הקולית - מעלים את ספקותיהם המתמשכים וגורמים להם להיות נשמעים. אף על פי ש-'Safety Net' נשמע קצת לא בסדר עם ה-DNA עמוס המיתרים של האלבום, השיר עומד בלב מטרתו: גרנדה מצאה אהבה חדשה, ובעוד שהיא חוששת לעשות קפיצה נוספת, הלבאגן מלהיב מדי מכדי להכחיש".
אילה גורדון
אילה גורדון (נולדה בשנת 1930) היא אוצרת ואמנית ישראלית, ממייסדות תחום החינוך לאמנות בישראל.
ביוגרפיה.
אילה גורדון (גוייטין) נולדה בירושלים להיסטוריון שלמה דב גויטיין ולמורה לריתמיקה תרזה לבית גוטליב. היא גדלה ברחוב החבשים (כיום רחוב דבורה). בשנת 1938 עברה המשפחה להתגורר בשכונת רחביה. בראשית שנות ה-50 של המאה ה-20 למדה אמנות והדפס ב"בצלאל החדש" אצל יעקב שטיינהרדט. בשנת 1961, לאחר ששבה מלמודי חינוך ותולדות האמנות בארצות הברית, החלה לעבוד בבית הנכות הלאומי בצלאל כמדריכת אמנות ב"חוג בצלאל לנוער". בשנת 1966 הקימה את אגף הנוער ע"ש רות במוזיאון ישראל בירושלים, אותו ניהלה ואצרה את מרבית תערוכותיו עד לשנת 1991.
הונא גאון
רב הונאי (הונא) גאון היה מראשוני גאוני ישיבת סורא, שכיהן כגאון לאחר פטירתו של רב חנינא גאון בשנת ד'ת' (640) במשך כעשר שנים.
לחלק מהדעות, נחשב עדיין לאחד מהסבוראים.
חלק מדבריו מובאים בתלמוד הבבלי, ויש המייחסים לו את כתיבת הסוגיה הראשונה במסכת קידושין.
נפטר בשנת ד'ת"י (650) ואחריו התמנה לגאון רב ששנא גאון.
תקנת המורדת.
רב הונאי ומקבילו מישיבת פומבדיתא רב רבה, תיקנו תקנה משמעותית בדיני אישות, "תקנת המורדת": אשה הרוצה להתגרש מבעלה יכולה לכפות עליו לגרשה, בניגוד לדין הבסיסי שגט שניתן בכפייה הוא פסול ("גט מעושה"). הרקע ההיסטורי לתקנתם הוא שבאותה העת נכבשה הממלכה הסאסאנית בידי האימפריה המוסלמית, ובבתי הדין המוסלמיים הונהגו גירושין בכפייה. נשים יהודיות שבעליהן לא הסכימו לגרשן הלכו להתגרש בבתי דין המוסלמיים ונחשבו לגרושות מבחינה חוקית, אך מבחינה הלכתית נחשבו עדיין לנשואות, ובעקבות כך נוצרו בעיות של ממזרות, וחלקן אף עזבו את היהדות.
התקנה נהגה לכל אורכה של תקופת הגאונים, ורב שרירא גאון עוד כותב שהיא נהגה בזמנו, אך כבר הרי"ף כתב שבימיו תקנה זו לא נהגה.
בנוסף לתקנה זו, תיקן רב הונא איסור על אכילת "כנתא", מין חֵלֶב שהתיר התלמוד.
לקריאה נוספת.
על רב הונאי:
על תקנת המורדת:
נמל התעופה רומא-אורבה
נמל התעופה רומא-אורבה (באיטלקית: Aeroporto di Roma-Urbe) הוא נמל תעופה אזרחי קטן ברומא, הממוקם בחלקה הצפוני של העיר, באחד מעיקולי נהר הטיבר, בתוך כביש הטבעת המקיף את העיר (A90).
היסטוריה.
נמל התעופה נחנך בנוכחותו של שליט איטליה הפשיסטית, בניטו מוסוליני, בשנת 1928. שמו הראשון של הנמל, שנבחר על ידי מוסוליני עצמו, היה "נמל התעופה ליטוריו" (Littorio, ליקטור). עד מלחמת העולם השנייה היה הנמל נמל התעופה האזרחי הראשי של רומא, ובסיס הפעילות של חברת התעופה הלאומית של איטליה באותה עת, אלה ליטוריה. בתוך היקף הנמל נבנה גם מסלול למרוץ מכוניות, שנקרא "מסלול המירוץ של ליטוריו" (Autodromo del Littorio). ב-1931 נערכה בנמל תחרות בין מטוס למכונית: מכונית אלפא רומאו 8C 3000 התחרתה במטוס קאפרוני Ca.1000, שזכה בתחרות.
במהלך המלחמה נפגע נמל התעופה קשות מהפצצות. לאחר המלחמה הופעל הנמל מחדש בשם "רומא-אורבה", אך לאחר מספר שנים הועברה הפעילות האזרחית לנמל התעופה צ'אמפינו, ונמל התעופה אורבה החל לשמש בעיקר לפעילות של מועדון תעופה, מוניות אוויר וטיסות של מטוסים קלים. כיום נמל התעופה הוא בסיסו של קלוב התעופה של רומא (Aeroclub di Roma). ב-1995 נעשה ניסיון להפעיל מן הנמל טיסות מקומיות לערים אחרות באיטליה, במטוסי נוסעים מסוג דה הבילנד קנדה דאש 7, בעלי יכולת המראה ונחיתה קצרה. החברה שעשתה את הניסיון, FAR איירליינס, נסגרה זמן קצר לאחר מכן והניסיון לא יצא אל הפועל. רשות התעופה האזרחית של איטליה (ENAC), המפעילה את הנמל, השקיעה ב-2010 800,000 אירו בטרמינל חדש למסוקים.
ב-1948 חנו בנמל מספר מטוסי נורדואין UC-64A נורסמן שנרכשו על ידי אנשי הרכש של חיל האוויר הישראלי המתהוה, מעודפי חילות האוויר של צבא ארצות הברית, במטרה להכשירם לטיסה ישירה לארץ ישראל. במהלך טיסת ניסוי התרסק אחד המטוסים, ושני טייסיו, וג'ורג' ברלינג, נהרגו.