המרואיין הראשון שהוצג בתוכנית היה גבר גיי בשם לארס לארסון, שהופיע באופן גלוי ודיבר באופן חיובי על המיניות שלו. לאחר הראיון שלו, וואלאס הציג לצופים תוצאות של סקר שנערך על ידי מחלקת החדשות של CBS, ועל פיו הציבור האמריקאי מחשיב הומוסקסואליות כמזיקה לארצות הברית יותר מאשר ניאוף, הפלות או זנות, שני שלישים מהאמריקאים תיארו את תגובתם להומוסקסואליות כתחושת "גועל, אי-נוחות או פחד" ועשרה אחוזים תיארו את תגובתם כתחושת "שנאה". עשרה אחוזים השיבו כי הומוסקסואליות היא פשע, אבל הרוב עדיין מאמין שהיא פלילית.
לאחר הצגת הסקר, הוצג מרואיין הומוסקסואל נוסף, שהתראיין כשהוא שוכב על ספת הפסיכיאטר שלו עם פניו מוסתרות באמצעות צל. הוא תיאר יציאה מהארון בפני משפחתו, וסיפר שהם התייחסו אליו "כמו אל איזו חיה פצועה שהם הולכים לשלוח לוטרינר". לאחר ראיון זה הוצג מרואיין נוסף באופן גלוי, שמו (שהוצג בתוכנית עם השם הבדוי "וורן אדקינס"), ממייסדי סניף וושינגטון די. סי. של אגודת מאטאשין. בניגוד למרואיין שקדם לו, הוא סיפר כי יצא מהארון בפני משפחתו בגיל 14, ויחסם אליו לא היה כאל חיה חולה, כי אם הם התייחסו אליו בחום ובהבנה.
לאחר דבריו של סוקרידס, הדוגל בגישה על פיה הומוסקסואליות היא מחלה, וואלאס דן בהיבטים המשפטיים של ההומוסקסואליות, וציין כי אנגליה . השופט הפדרלי מקרוליינה הצפונית דגל בבחינה מחודשת של החוק בארצות הברית, בהעירו: "האם לא הגיע הזמן לשכתב את החוק הפלילי שנחקק לראשונה בשנת 1533?" לאחר הצגת צילומים של ניקולס ופרנק קמני, אחד ממייסדי אגודת מאטאשין, כשהם מול היכל העצמאות ומחלקת המדינה, קמני, תחת שמו האמיתי, הוצג תומך בבחינה מחודשת של החוק הפדרלי המטיל איסור גורף על הומוסקסואלים ידועים לקבל סיווג ביטחוני.
לאחר מכן, (אז פרופסור לספרות אנגלית באוניברסיטת קולומביה) וגור וידאל, סופר ומחזאי, דנו בנושא ההומוסקסואליות, בדגש על הצגתם של הומוסקסואלים ביצירות אמנויות. גולדמן טען כי הומוסקסואליות "היא רק אחד מתוך מספר של ... דברים שכולם נוטים לקראת חתרנות, לקראת שחיקה סופית של הערכים התרבותיים שלנו". וידאל, בטענה כי הומוסקסואליות היא טבעית כמו הטרוסקסואליות, הגיב באומרו: "ארצות הברית חיה בתוך איזה חלום פרוטסטנטי [של] המאה ה-19 בנוגע להתנהגות האנושית ... אני חושב שהשבירה, כביכול, של חוט השדרה המוסרי של המדינה הזאת היא אחד הדברים הבריאים שהתחילו לקרות".
וואלאס סיים את התוכנית עם ריאיון עם גבר הומו, נשוי לאישה ועם שני ילדים, שטען כי הנרקיסיזם של גברים הומוסקסואלים לא מאפשר לשני אנשים ליצור מערכת יחסים אוהבת ארוכת טווח. את התוכנית בת השעה סיכם וואלאס בדברים הבאים:
כמו כן דנו בגישות הדתיות כלפי הומוסקסואליות וב, חקירה גורפת של מה שכונתה "המחתרת ההומוסקסואלית", מבויסי, איידהו ב-1955.
תגובות.
התגובות לתוכנית הטלוויזיה, בזמן שידורה המקורי, היו מעורבות. הניו יורק טיימס, ה-"Washington Star" ו-"Chicago Daily News" שיבחו את CBS על הטיפול בנושא. ג'ורג' גנט מהטיימס, לעומת זאת, מתח ביקורת על ההטייה האנטי-להט"בית של התוכנית, וציין כי "היה עדיף לתת לנקודת המבט של המיעוט - ש[על פיה] הומוסקסואלים הם נורמלים כמו כל אחד אחר - לדבר בעד עצמה". השיקגו טריביון העניק לביקורת שפרסם את הכותרת: "TV No Spot to Unload Garbage", ותקף את CBS על הצגת תכנים כאלו לקהל צופים צעיר.
ביקורות מאוחרת יותר לתוכנית גם כן היו מעורבות, אך שליליות ברובן. מצד אחד, המגיש מייק וולאס זכה לשבחים על הפרכת סטריאוטיפים שליליים על גברים הומוסקסואלים; מצד שני, הפרשנות שלו ספגה גינויים רבים על היותה "רצף של הכללות וסטריאוטיפים שליליים [אשר] נשמעו כאילו נכתבו על ידי הכומר ". תוך שהוא מציין כי כ-20% מצופי הטלוויזיה בארצות הברית ראו את התוכנית, האקטיביסט הפרו-להט"בי כינה את השידור "השעה המזיקה ביותר של תעמולת אנטי-להט"בית בהיסטוריה של האומה שלנו". לדבריו, "לא רק ש[לתוכנית] הייתה השפעה הרסנית על דעת הקהל, אלא הייתה זו פצצה גרעינית אשר פגעה בנפשם של ההומואים והלסביות האמריקאים, אשר, לפני תוכנית זו, מעולם לא היו מיוצגים כקבוצה בטלוויזיה הארצית".
השלכות.
לארס לארסון, המרואיין הראשון שנראה בפרק, רתח מזעם אחרי שצפה לראשונה בתוכנית המוגמרת. הוא סבר כי הפרק יציג תמונה חיובית הרבה יותר של חיי ההומואים האמריקאים. לארסון, שראיון איתו נערך על מנת להציג אותו פחות מאושר ממה שהוא באמת, הגיש תלונה רשמית בגין הונאה וחזר בו מ. "חלק מהאנשים היו די מגעילים, כעוסים ואנטי-הומואים", הוא אמר. "לא הייתה לי בעיה עם הארי מורגן או מייק וואלאס כי הם עשו עבודה יסודית. אבל ללא ספק לאחרים בתהליך קבלת ההחלטות היה כעס אמיתי כלפי הומוסקסואליות. הם ראו בה איום על המין האנושי ושמו להם למטרה לפגוע כמיטב יכולתם". פוטר מעבודתו כמנהל מכירות בבית מלון ביום שלמחרת שידור התוכנית.
עם הזמן, מגיש התוכנית מייק וואלאס התחרט על השתתפותו בפרק. "הייתי צריך לדעת טוב יותר", אמר בשנת 1992. בשנת 1996 וואלאס הצהיר: "כלומר - רחמנא ליצלן - זו הייתה הבנתנו של אורח החיים ההומוסקסואלי לפני בסך הכל עשרים וחמש שנה, כי אף אחד לא היה מחוץ לארון וכיוון שזה מה ששמענו מפי רופאים - זה מה ש אמר לנו, זה היה עניין של בושה". למרות ניסיונו האישי (בזמן השידור וואלאס היה מיודד עם מעצב ידוע ובן-זוגו, אליהם התייחס כאל "זוג נשוי ונפלא"), וואלאס בחר להסתמך על ה של האגודה האמריקנית לפסיכיאטריה, שקבעה כי הומוסקסואליות היא הפרעה נפשית, ולא על ניסיונו האישי, כאשר יצר את הפרק. בשנת 1995, וואלאס התראיין ואמר שהוא האמין הומוסקסואלים יכולים לשנות את הנטייה שלהם, אם הם באמת היו רוצים.
הארי האריס
הארי בינקליי האריס (באנגלית: Harry Binkley Harris; נולד ב-4 באוגוסט 1956) הוא אדמירל בדימוס בצי ארצות הברית. בתפקידו האחרון שירת כמפקד פיקוד האוקיינוס השקט של ארצות הברית. מיולי 2018 עד ינואר 2021 כיהן כשגריר ארצות הברית בקוריאה הדרומית.
ביוגרפיה.
האריס נולד ביוקוסוקה שביפן, בן לאם יפנית ואב ששירת בצי ארצות הברית. הוא גדל בטנסי ובפנסקולה שבפלורידה.
ב-1978 סיים לימודים באקדמיה הימית של ארצות הברית, במהלכם היה חבר בנבחרת הסיף של המוסד.
האריס התגייס לצי ארצות הברית, הוא בחר לשרת בכוחות האוויר, אך מכיוון שהיה קצר ראייה לא יכול היה להיות טיס והוכשר כאיש צוות אוויר. הוא שירת כאיש צוות במטוסי P-3C אוריון בטייסת הסיור VP-44, שימש קצין טקטי על נושאת המטוסים "USS Saratoga" בתקופה שהשתתפה בתקרית חטיפת "אקילה לאורו" ב-1985 ובתקיפה האמריקאית בלוב ב-1986. במלחמת המפרץ שימש קצין מבצעים בטייסת VP-4 שהוצבה במפרץ הפרסי. הוא פיקד על טייסת הסיור VP-46, פיקד על בסיס התעופה של הצי באי וידבי שבמדינת וושינגטון ופיקד על כנף סיור אווירי 1 של הצי במהלך מלחמת אפגניסטן.
ב-2002 מונה לקצין מבצעים של הצי החמישי ועסק בתכנון פעילותיו לקראת מבצע חופש לעיראק. ב-2004 הוצב במטה הצי כקצין תכנון לנושא הגנה מפני פעולות טרור.
בשנים 2006–2007 שימש מפקד כוח המשימה המשותף בבסיס גואנטנמו. בתקופת פיקודו התאבדו שלושה עצירים זרים שהוחזקו במתקן המעצר בבסיס, האריס טען שההתאבדות הייתה מעשה מלחמתי נגד ארצות הברית, ולא נבעה ממצוקה. בשנים 2007–2008 שירת כקצין מבצעים של פיקוד דרום של ארצות הברית ולאחר מכן שירת כסגן ראש המבצעים הימיים במחלקת ההגנה.
בנובמבר 2009 מונה למפקד הצי השישי של ארצות הברית ושירת בתפקיד עד אוקטובר 2011. במסגרת זו פיקד על כוחות הצי במהלך התקיפה הצבאית הבינלאומית בלוב (מבצע שחר האודיסאה). בתפקידו הבא שימש עוזר לראש המטות המשולבים. באוקטובר 2013 מונה למפקד צי האוקיינוס השקט.
במאי 2015 מונה למפקד פיקוד האוקיינוס השקט של ארצות הברית, הפיקוד הגדול ביותר במחלקת ההגנה, הוא שירת בתפקיד במשך שלוש שנים, עד מאי 2018.
במהלך הקריירה הצבאית שלו צבר למעלה מ-4,400 שעות טיסה, כולל כ-400 שעות טיסה במשימות סיור קרביות. הוא היה הקצין הוותיק ביותר בצי מקרב אנשי צוות האוויר ועל כן נשא את התואר "הינשוף האפור" ("Gray Owl").
בפברואר 2018 הודיע נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ כי בחר בהאריס לכהן כשגריר ארצות הברית באוסטרליה, בעקבות ההתפתחויות ביחסי ארצות הברית-קוריאה הצפונית, הוחלט על מינויו לשגריר ארצות הברית בקוריאה הדרומית והוא נכנס לתפקידו ביולי 2018 וסיים את כהונתו בינואר 2021.
עונת 2007 בגביע ליברטדורס
עונת 2007 בגביע ליברטדורס הייתה העונה ה-48 של התחרות הדרום-אמריקאית לקבוצות כדורגל, והיא אורגנה על ידי CONMEBOL. המשחק הראשון התקיים ב-24 בינואר 2007 והתחרות הסתיימה ב-20 ביוני 2007. בתחרות השתתפו 38 קבוצות מכל מדינות חברי הארגון ומקסיקו.
התחרות הסתיימה בניצחון של בוקה ג'וניורס, וזאת בפעם השישית בתולדות המועדון.
מתכונת התחרות.
בתחרות השתתפו 38 קבוצות:
בתחילה 12 קבוצות (1 מכל המדינות המשתתפות ו-2 מברזיל) התחרו על 6 מקומות במשחקי הבתים.
בשלב הראשון הקבוצות חולקו ל-8 בתים, ושתי קבוצות מכל בית העפילו לשלב השני. החל מהשלב השני הקבוצות שיחקו בשיטת נוקאאוט.
בכל השלבים נערכו משחק בית ומשחק חוץ. על ניצחון הוענקו שלוש נקודות ועל תיקו נקודה בודדת.