הרב יהודה בן שמואל אִבְּן בַּלְעַם (נודע בערבית כאבו זכרייה יחיא או אבן-אלעם; ד'תש"ס 1000 – ד'תתל"א 1070) היה פרשן מקרא רבני מדקדק ואיש הלכה בספרד, מחבר הפיוט בזכרי על משכבי.
נולד בטולדו למשפחה מיוחסת במחצית השנייה של המאה ה-11, ועבר מאוחר יותר לעיר סביליה.
פירושו לתנ"ך.
כתב את פירושו על רוב ספרי המקרא בשפה הערבית. שיטת פירושו מגשרת בין גישת רס"ג ובין גישת ר' אברהם אבן עזרא. מנתח את הכתוב בכלים דקדוקיים, ונמנע מפירוש שאינו הולם את דברי חז"ל.
האבן עזרא מזכיר אותו הרבה בפירושיו לתנ"ך, וכן הרמב"ם (באיגרת תחיית המתים) מזכיר אותו ואת רבי משה אבן ג'יקָטילה בתור 'אנשי התבונה מן המפרשים'. כמו כן הוא מובא אצל חכמים מאוחרים יותר כהרד"ק ורבי אשתורי הפרחי ורבי יהושע אבן שועיב.
מחיבוריו.
חיבר את הפיוט "בזכרי על משכבי" הנאמר על ידי קהילות הספרדים בימי הסליחות והימים הנוראים. יש המשערים שהוא כתב את הפיוטים שבהם ישנו אקרוסטיכון "בלעם".
מחמד מצדק
רעידת האדמה ברצ'ה (1991)
רעידת האדמה ברצ'ה התרחשה ב של רצ'ה שבגאורגיה, ב-29 באפריל 1991. רעידת האדמה התרכזה בעיקר בנפת אוני ובנפת אמברולאורי, שבמחוז רצ'ה-לצ'חומי וסוואנתי תחתית, למרגלותיהם הדרומיים של הרי הקווקז הגדול. ברעידה זו נהרגו 270 איש, 60,000 איש נותרו חסרי בית ונגרם הרס מסיבי של הסביבה, בכללם מספר אתרים מימי הביניים (כנסיות בעיקר ובית הכנסת אוני ניזוק אף הוא ונותר בקירות סדוקים).
גודלה של רעידת האדמה הגיע ל-7.0 בסולם מגניטודה לפי מומנט. עוצמת ההרס המקסימלית שלה הגיעה לדרגה 9 בסולם העוצמה MSK (Medvedev-Sponheuer-Karnik scale), סולם שהמקסימום שלו מגיע ל-12. הרעד העיקרי לווה ברעשי משנה שנמשכו מספר חודשים וגרמו להרס נוסף וקורבנות בנפש.
לה מדוז
לה מדוז (La Méduse – "המדוזה") הייתה פריגטה צרפתית שעלתה על שרטון מול חוף ארגן במאוריטניה ב-1816, ננטשה על ידי צוותה, והייתה לאחד האסונות הימיים הנודעים ביותר בתקופת אוניות המפרשים.
האירוע, בו קיפחו את חייהם 140 אנשי צוות ונוסעים, נתפרסם בכל רחבי אירופה וגרר ביקורת נוקבת כלפי ממשלת צרפת על אחריותה לכישוריו הלוקים בחסר של רב-חובל האונייה ופעולות ההצלה הכושלות. לימים היה האסון נושאם של כמה ציורים ידועים, שהמפורסם ביותר ביניהם הוא "רפסודת המדוזה" של תאודור ז'ריקו, המוצג במוזיאון הלובר.
תיאור האסון.
בשנת 1816 יצאה הספינה הצרפתית "מדוזה" אל עבר חופי סנגל. כשהייתה מול חופיה המערביים של אפריקה, עלתה הספינה על שרטון. הקברניט החליט לנטוש את הספינה, אך מכיוון שהיו רק שש סירות הצלה, בנו אנשיו רפסודה בשביל שאר הנוסעים. לאחר שראו כי גרירת הרפסודה אינה אפשרית, חתכו אנשי הצוות בסירות ההצלה את חבלי הגרירה והפקירו את הרפסודה לגורלה.
המצב ברפסודה הלך והחמיר במהירות. בלילה הראשון התאבדו או מתו 20 מהנוסעים, וביום הרביעי החלו הניצולים אוכלים את גופות חבריהם המתים. לאחר שמונה ימים השליכו החזקים שבנוסעים את החלשים והפצועים המימה. מתוך 150 איש שהיו על הרפסודה ביום טביעת האונייה נותרו 15 בלבד, אשר ניצלו שבוע לאחר מכן.
תגובות.
כאשר נודע סיפורה של רפסודת המדוזה בצרפת התחוללה סערה ציבורית. אל הזעזוע מתיאורי האיבוד המהיר של המוסר האנושי נוספה ביקורת על רקע מעמדי וגזעי. מבקרים חברתיים ראו ברפסודה סמל למדיניות המלוכנית החדשה-ישנה, שהעדיפה להציל את בני המעמדות העליונים ולהפקיר את העניים לגורלם.
מישור המספרים
המישור של גאוס
אלקאעדה
יעקב (ז'אקי) ספרא
יעקב (ז'אקי) אלי ספרא (בצרפתית: Jacqui Jacob Eli Safra) הוא איש עסקים ומשקיע יהודי, בן למשפחת הבנקאים היהודית ספרא, שמוצאה בעיר חלב בסוריה. הבעלים ויושב ראש מועצת המנהלים של אנציקלופדיה בריטניקה. ספרא עוסק גם בקולנוע - שיחק והפיק מספר סרטים.
קורות חיים.
נולד ככל הנראה בסוף שנות ה-60, בנו של אליהו ספרא, אליהו אחיו של יעקב ספרא. כנער, ספרא נהג לעיין בדפי אנציקלופדיית בריטניקה שהעלו אבק בספריית משפחתו. מאוחר יותר, בשנת 1996, רכש את האנציקלופדיה תמורת 130 מיליון דולר כהשקעה כלכלית, אך גם ממניע אלטרואיסטי. לאחר הרכישה הוריד את מחיר תקליטור האנציקלופדיה מ-1,200 דולר ל-300, פיטר את 500 אנשי המכירות ספרים בחברה, ושכר במקומם מומחים ידועים בתחום ההוצאה לאור והתכנות. ספרא בוגר בית הספר וורטון למנהל עסקים של אוניברסיטת פנסילבניה.
בין יתר השקעותיו ניתן למנות את המרכז לטכנולוגיה חינוכית (מט"ח), מילון מרים-ובסטר וכרמי ספרינג מאונטיין - אחוזה גדולה לגידול גפנים ליין הנמצאת בסנט הלנה שבקליפורניה. למרות פעילותו הכלכלית הענפה, ספרא שומר על פרופיל ציבורי נמוך ופרטיו הביוגרפיים כמו גם פעילותו העסקית לוטים בערפל.
מתגורר בז'נבה, שווייץ, ומבקר מספר פעמים בשנה בביתו בארצות הברית. בשנת 1987 רכש יחד עם חברתו לחיים ג'ין דומאניאן בית מידות באפר איסט סייד במנהטן בכ-7 מיליון דולר, אותו מכרו ב-2005 תמורת 50 מיליון דולר. לזוג בתים באירלנד, צרפת ושווייץ, ונכסים שונים בניו יורק. הם מנהלים את עסקיהם המשותפים תחת חברה בשם "Global Pursuits".
קולנוע.
תחת שם הבמה J.E. Beaucaire, גילם ספרא תפקידי משנה בשלושה סרטים. בנוסף מימן שמונה סרטים של וודי אלן על ידי חברת הפקה בשם סרטי סוויטלנד, שהפעיל יחד עם בת-זוגו ג'ין דומאניאן, שהייתה חברה טובה של אלן.
במאי 2001 הגיש אלן תביעה נגד הזוג, ובמסגרתה דרש 12 מיליון דולר שלטענתו הגיעו לו אך נגזלו ממנו בחסות דיווחים פיננסיים לא מדויקים. הצדדים הגיעו להסדר חסוי מחוץ לכותלי בית המשפט וההליכים הופסקו.
חתך כנף
הפאטמים
ארצ'יבלד קונסטבל
ארצ'יבלד קונסטבל (אנגלית: Archibald Constable; 24 בפברואר 1774 - 21 ביולי 1827) היה מוציא-לאור סקוטי.
חייו.
קונסטבל נולד בקארנבי, כפר קטן במחוז פייף שבסקוטלנד, בנו של מנהלן אדמות הרוזן מקלי. בשנת 1788 נעשה ארצ'יבלד לשולייתו של פיטר היל, מוכר-ספרים מאדינבורו, ובשנת 1795 פתח עסק משלו, כסוחר ספרים נדירים. הוא רכש את ה-Scots Magazine בשנת 1801, וג'ון ליידן, המזרחן, נתמנה לעורכו. בשנת 1800 החל קונסטבל בהוצאתו לאור של ה-Farmer's Magazine, ובנובמבר 1802 הוא הוציא את הגיליון הראשון של ה-Edinburgh Review, שנערך באופן רשמי על ידי סידני סמית'; אולם, למעשה לורד ג'פרי היה הרוח החיה של כתב-העת, יחד עם עמיתיו הלורד ברוגהאם, סר וולטר סקוט, הנרי האלאם, ג'ון פלייפייר ולאחר מכן לורד מקאוליי.
קונסטבל פתח עידן חדש בהוצאה לאור בנדיבות הרבה שהפגין כלפי כותביו בקביעת תנאי עבודתם. הכותבים בעבור ה-Edinburgh Review השתכרו סכומים חסרי תקדים, וקונסטבל הציע לוולטר סקוט 1000 גינאות (21 ליש"ט הגינאה) כמקדמה בעבור ה-Marmion. בשנת 1804, A. G. Hunter הצטרף כשותפו של קונסטבל, בהביאו הון רב אל החברה, שנקראה מאותה העת Archibald Constable &amp; Co. בשנת 1805, יחד עם חברת Longman &amp; Co, קונסטבל הוציא לאור את ספריו של סקוט, Lay of the Last Minstrel ובשנת 1807 - את ה-Marmion.
בשנת 1808 חל קרע בין קונסטבל לבין סר וולטר סקוט, והאחרון העביר את ענייניו לטיפול בית ההוצאה לאור של ג'ון בלנטיין ושות', בעבורו גם סיפק את רוב ההון הדרוש. אולם, בשנת 1813 חל פיוס בין השניים. בלנטיין נקלע לקשיים, וקונסטבל היה שוב למוציא-לאור של סקוט, בתנאי שבלנטיין ושות' אמורה הייתה להיסגר תוך זמן קצר, אם כי סקוט שמר על השקעתו בעסקי הדפוס של ג'יימס בלנטיין.
בשנת 1812, משהאנטר פרש, קונסטבל צרף אליו את רוברט קת'קארט ואת רוברט קאדל כשותפים, רכש את זכויות היוצרים על האנציקלופדיה בריטניקה, והכין את התוספים (שישה כרכים, 1816-1824) למהדורות הרביעית, החמישית והשישית שלה. בשנת 1814 הוא רכש את זכויות היוצרים על ה-Waverley, יצירתו של וולטר סקוט. היא יצאה לאור בשם-עט, אולם תוך זמן קצר 12,200 עותקים נמכרו כלחמניות חמות, מה שהוביל במהרה להגברת מכירות שאר ספריו של סקוט. החברה הוציאה אז לאור גם את ה-Annual Register. בשל השקעות הרפתקניות, החברה נקלעים לקשיים ולבסוף, בשנת 1826, הגיעה הקריסה. סוכניו של קונסטבל בלונדון הפסיקו להעביר את המגיע לו, והדבר הסב לו הפסדים של כרבע מיליון ליש"ט. בו בזמן פשטה-רגל גמר חברת ג'יימס בלנטיין ושות' שהפסדיה התקרבו ל-90,000 ליש"ט. סר וולטר סקוט היה מעורב בכישלון העסקי של שתי החברות.
קונסטבל פנה לעסקים חדשים, והחל בשנת 1827 להוציא לאור את האנתולוגיות "Constable's Miscellany of original and selected works ..." שכללה סדרות של חיבורים מקוריים, ושל ספרים רגילים שיצאו מחדש בהדפסה מוזלת, ובכך היה לאבי אחד הניסיונות המוקדמים והמפורסמים להחדרת הספרות הגבוהה אל ההמונים.
אפופיס
אליה שפירא
רבי אליה שפירא ראש מתיבתא ודרשן מפראג (1660 – ח' בניסן ה'תע"ב, 14 באפריל 1712), פוסק, מחבר הספרים אליה רבה ואליה זוטא.
חייו.
נולד בפראג לרב בנימין וולף. בצעירותו למד תורה בקאליש, פולין, אצל רבי אברהם אבלי גומבינר, בעל מגן אברהם, ואצל סבו (אבי אביו) ר' אהרן שמעון (מופיע בספרות ההלכה בשם מהר"ש מפראג). בספריו מזכיר הוא רבות את סבו בשם "זקיני הגאון". בתחילה כיהן כרב בעיר קלין ולאחר מכן בעיר טיקטין. לבסוף התמנה לדרשן וראש ישיבה בעיר הולדתו פראג.
נפטר בחיי אביו ביום ח' בניסן ה'תע"ב (14 באפריל 1712) בפראג.
גיסו (חתן אביו) הוא הגאון רבי יעקב ריישר בעל הספר "חוק יעקב" ועוד ספרים.
חיבוריו.
חיבורו אליה זוטא שהוא פירוש קצר על ספר הלבוש לרבי מרדכי יפה, נדפס במהדורות ה"לבוש".