לוחם הקיק-בוקס משתמש בידיו וברגליו על-מנת להתקיף. מכות הידיים והבעיטות לקוחות מאיגרוף, איגרוף תאילנדי וקארטה.
שמואל צסלר
שמואל צסלר (בכתיב יידי: צעסלער; 5 בדצמבר 1904 – 13 בדצמבר 1987) משורר ילדים יידי, מתרגם, עורך ומחנך.
ביוגרפיה.
שמואל צסלר נולד בזבלודוב שבסמוך לביאליסטוק בפולין (אז בתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית). אביו היה מורה, והוא למד בעיירה ובה סיים את לימודיו. בגיל 18, עם תום לימודי התיכון שלו, יצא צסלר להשלמת לימודיו בוורשה בירת המדינה הפולנית הצעירה. הוא סיים לימודי הוראה וחזר לזבלודוב, שם שימש כמורה מספר שנים. שירו הראשון ביידיש נדפס אף הוא בביאליסטוק, ביומון "דאס נייע לעבן" ('חיים חדשים').
בשנת 1935 היגר צסלר לארגנטינה, והשתקע בעיר הצפונית טוקומאן. לאחר כחמש שנים עקר לבואנוס איירס הבירה. שם לימד והרצה במוסדות חינוך יידישאיים, בתי הספר "ביאליק" ו"שלום עליכם". בנוסף, כתב, ערך ופרסם מיצירותיו בעיתוני ילדים בכל דרום אמריקה.
בשנת 1949 שמואל צסלר התמנה לפרופסור בסמינר היהודי למורים בבואנוס איירס, שם גם ייסד וערך את הירחון המצויר לילדים "קינדרלאנד" ('ארץ הילדים'). מאוחר יותר, בשנת 1963 ועד סמוך למותו ערך את הירחון לילדים "שלום", שיצא לאור בשתי הלשונות, יידיש ועברית.
שמואל צסלר זכה לפרסום רב כיוצר לילדים בכל רחבי הפזורה של היידיש, ואחדים משיריו אף הולחנו והושרו, והפכו לפזמונים מוכרים ואהובים. לאחר המלחמה והשואה, והשמדת יהדות זבלודוב, היה שמואל צסלר בין עורכי ספר היזכור ליהודי עירו.
שמואל צסלר פרסם כחמישה עשר כרכים ביידיש, של שירי ילדים, כריסטומטיות (מקראות), דברי חינוך ותרגומים. רוב ספריו יצאו לאור בארגנטינה, בטוקומן ובבואנוס איירס. שירים בודדים משלו תורגמו לעברית בידי אוריאל אופק, דב נוי וחיים אוסטרובסקי.
ארכיונו האישי שמור בספרייה הלאומית.
מספריו.
תרגומיו.
שמואל צסלר תרגם ליידיש מהעברית כמה שירי ילדים של המשוררים אנדה עמיר-פינקרפלד, יעקב פיכמן, ואחרים. וכן תרגם ליידיש מעברית מחזה מאת נחום בנארי, ממייסדי עין חרוד.
צ'יטה אובלסט
ג'יוס
ג'יוס (ערבית: جيوس) הוא כפר פלסטיני בנפת קלקיליה מזרחית לעיר קלקיליה. היישוב מונה 3,200 נפש.
האחים אמיל ומשה ליטוינסקי רכשו כ-1800 דונם בכפר. על 300 דונם מהם נטעו פרדס.
בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 הופקעו 1400 דונם מאדמות הכפר לטובת הקמת ההתנחלות צופים. עיקר פרנסת האוכלוסייה היא מגידולים חקלאיים. הקמת גדר ההפרדה בעשור הראשון של המאה ה-21 ניתקה את הכפר מ-70% ויותר מאדמות תושביו (8,600 דונם) ומשש בארות מים. שער חקלאי בגדר פתוח מספר שעות ביום. בנוסף, עוד כ-600 דונם בסביבות היישוב הופקעו לשם בניית הגדר. תושבי הכפר מנהלים מאבק משפטי להסטת תוואי הגדר ולהחזרת אדמותיהם.
תושבי ג'יוס נהגו מדי יום שישי לקיים הפגנות מחאה כנגד הגדר המפרידה בין תושבי הכפר לבין השטחים החקלאיים השייכים להם. הפגנות אלה נפסקו לאחר שמדינת ישראל שינתה את תוואי הגדר והחזירה לתושבי הכפר את רוב אדמותיהם. הפגנות אלו גלשו פעמים רבות לפסים אלימים ופוזרו על ידי צה"ל.
פאלקירק שבסקוטלנד היא עיר תאומה של הכפר.
אופרה (פירושונים)
מיס ון-דר-רוהה
ליאונרדו דיקפריו
אלטע זאכן
אלטע זאכן (נקרא: אַלְטֶה זָכְן, ולפעמים אף נכתב במילה אחת: אלטעזאכן) פירושו ביידיש: "דברים ישנים". הכינוי דבק ברוכלים הסוחרים במוצרי חשמל, ריהוט וכלי בית משומשים כמו שולחנות, תנורים, מכונות תפירה, מכונות כביסה, ספות, שטיחים וסחורה משומשת דומה. הכינוי דבק בהם שכן זו הייתה קריאתם המסורתית בעודם עוברים בין בתי קהל לקוחותיהם ומצהירים על מרכולתם בקולי קולות . את החפצים הסוחרים היו קונים מתושבי המקום, אשר היו מציעים את חפציהם הישנים שאין בהם צורך עוד.
מנהג זה רווח במזרח אירופה, והיהודים שעלו מארצות אלה לישראל הביאו את הנוהג עמם. מרבית הרוכלים בתחום זה היו יהודים דוברי יידיש, והם טבעו את השימוש במילים אלה.
בתחילה הרוכלים הסתובבו בשכונות העירוניות עם סוס ועגלה ובהמשך רובם עברו להשתמש ברכב משא. אף שמרבית העוסקים בתחום כיום בישראל אינם דוברי יידיש, נטמע השימוש בביטוי "אלטע זאכן" גם אצלם, ואף נשמע בפי רוכלים דוברי ערבית בהגייה ערבית. כיום ביטוי זה הפך למטבע לשון של דבר מה בעל ערך נמוך או ישן ומיושן, אם כי חפצי האלטע זאכן הישנים זכו למעמד של כבוד בעלי ערך נוסטלגי יקר.
כיום בעידן האינטרנט גם אתרים ופורומים למסירת חפצים משומשים אימצו את הביטוי.
משלח יד דומה ולעיתים מקביל הוא סמרטוטר, העוסק בקניית ומכירת סחורה משומשת, בין השאר מוצרי טקסטיל.
באנגלית בריטית האיש נקרא Rag-and-bone man מכיוון שבתקופה האדוארדיאנית אספו סמרטוטים לעשיית נייר (בתרבות הפופולרית, זכה שם זה למספר שימושים, למשל הזמר ראג-אנ'-בון מאן שלקח את שמו מכינוי זה).
מהבהרטה
סגן שר
בישראל, סגן שר הוא תפקיד במשרד ממשלתי. רק במיעוט ממשרדי הממשלה מכהן סגן שר, בנוסף לשר הממונה על המשרד. תפקיד סגן שר ניתן, לרוב, כתגמול למפלגה או לחבר הכנסת במסגרת הסכם קואליציוני. בתיקון ל, שנכנס לתוקף החל מהבחירות לכנסת העשרים, נקבע שמספר סגני השרים לא יעלה על ארבעה אך הוראה זו הושעתה לגבי ממשלה שכוננה בתקופת הכנסת העשרים, ולבסוף בוטלה בכנסת העשרים ושלוש.
מעמדו של סגן שר.
בממשלה הראשונה לא כיהנו סגני שרים, והתפקיד עוגן לראשונה בחוק המעבר ב-1951. שר המשפטים, פנחס רוזן, שהציג את הצעת החוק בקריאה הראשונה ציין כי "הממשלה הודיעה, בזמן התייצבותה לפני הכנסת, שבדעתה למנות סגני שרים שלא יהיו חברי הממשלה, ולא יטלו מאומה מאחריותם של השרים, אלא יהיו עוזרים לשרים, בעיקר בעבודתם הפרלמנטרית". נוסחו של הסעיף בחוק המעבר קבע כי "סגן שר יפעל, במשרד ובכנסת, בשם חבר הממשלה שמינה אותו, במסגרת העניינים שהוקצו, והסמכויות שהוענקו לו על ידי אותו חבר הממשלה". חודש וחצי לאחר כניסתו לתוקף של התיקון בחוק המעבר, מונה סגן השר הראשון, ראובן שרי, במשרד התחבורה.
כשנחקק ב-1968, נקבע בו מעמדו של סגן השר, במקום הסעיפים בחוק המעבר. קבע כי "סגן שר יפעל, בכנסת ובמשרד שנתמנה לו, בשם השר שמינה אותו ובמסגרת העניינים שמסר לו השר". ההבדל המשמעותי בין הסעיפים הוא שהשר אינו יכול עוד להאציל מסמכויותיו הסטטוטוריות לסגנו, אלא רק להעביר לו את האחריות על עניינים שונים. בית המשפט העליון עמד על כך בבג"ץ ביטון, בו קבע כי סעיף בהסכם הקואליציוני בין הליכוד לבין אגודת ישראל, שקבע כי סגן שר העבודה והרווחה מטעם האחרונה יפעל במשרד כ"שר לכל דבר", בטל, מאחר שהוא עומד בניגוד להוראות חוק היסוד.
לפי סגן שר חייב להיות חבר הכנסת, ואין למנות את מי שפרש מסיעתו לתפקיד בתקופת כהונתה של אותה כנסת. הוראה זו אינה חלה על התפלגות סיעה בתנאים שנקבעו בחוק הבחירות לכנסת. שר יכול למנות למשרד סגן שר אחד או שני סגני שרים, אך לא יותר מכך, בכפוף לאישור הכנסת.
ברוב ממשלות ישראל כיהנו שני סגני שרים או יותר, כאשר חריגים לכך היו הממשלה הראשונה וכן ממשלותיהן קצרות המועד של משה שרת (הממשלה השישית) וגולדה מאיר (הממשלה ה-16). גם בחודשים הראשונים לכהונתה של הממשלה ה-31 לא כיהנו סגני שרים, עד שאפרים סנה מונה לסגן שר הביטחון.
כהונת סגן שר מסתיימת במקרים הבאים: התפטרות; פיטורים בידי ראש הממשלה, הממשלה, או השר הממונה על המשרד; העברת השר הממונה מתפקידו; כינון ממשלה חדשה; סגן השר חדל לכהן כחבר הכנסת (למעט במקרה של ניצול תיקון מס' 42 ל, "החוק הנורווגי").
בממשלת חילופים, סגני השרים, בדומה לשרים, יהיו בעלי זיקה לראש הממשלה או לראש הממשלה החלופי, שתיקבע בעת מינויים. ראש הממשלה לא יכול לפטר סגן שר שזיקתו אל ראש הממשלה החלופי, וראש הממשלה החלופי יכול לפטר סגן שר שזיקתו אליו, על אף שאינו ראש הממשלה. שר לא יכול לפטר את סגנו אם לסגן זיקה שונה מלשר.
במהלך כהונתה של הכנסת העשרים ושלוש, ניתן למנות שני סגני שרים לשר אחד.
הדואליות בין תפקידיו של סגן השר בכנסת ובממשלה.
סגני השרים אמנם אינם חלק מהממשלה, אך הם נחשבים לחלק מהרשות המבצעת, ולכן מוטלות עליהם מגבלות שאינן מוטלות על חברי הכנסת מן השורה. השופט אליקים רובינשטיין, שהתייחס לדואליות זו, כינה את המצב בו הם מצויים "מצב אנדרוגיני" (אנדרוגינוס הוא אדם בעל מאפיינים זכריים ונקביים).
לפי תקנון הכנסת, סגני שרים אינם רשאים ליזום הצעות חוק, ואינם רשאים לכהן כיושב ראש הכנסת, סגנו או כיושב ראש ועדה מוועדותיה. בשנת 2008 תוקן התקנון ונקבע כי סגני שרים לא יוכלו להיות חברים בוועדות הכנסת (פרקטיקה שממילא הייתה נהוגה). תיקון זה עמד בתוקפו כשנה, בטרם הוחזר לקדמותו, לאחר כינונה של הממשלה ה-32. עם זאת, בהסדר המחודש נקבעו מספר מגבלות, לפיהן סגני שרים אינם יכולים לכהן כחברים בוועדת הכספים, בוועדה לענייני ביקורת המדינה ובוועדה המפקחת על המשרד בו הם מכהנים.
ב-1982 עתר חבר הכנסת מרדכי וירשובסקי לבג"ץ, בדרישה שיקבע כי מינויו של חבר הכנסת דב שילנסקי כנציג הכנסת בוועדה לבחירת שופטים פקע עם מינויו לסגן שר. וירשובסקי טען כי בהיותו של שילנסקי חלק מהרשות המבצעת, הוא אינו יכול עוד לשמש כנציג הכנסת, וכי מדובר בניגוד עניינים. דעת הרוב, של השופטים יצחק כהן ומשה בייסקי הייתה כי הוראות חוק השופטים דאז, שקבעו כי נציגי הכנסת ממשיכים לכהן בוועדה גם לאחר הבחירות, עד לבחירתם של נציגים חדשים (אף אם לא נבחרו בעצמם לכנסת), מאפשרות את המשך כהונתו בוועדה. שלמה לוין, שהיה במיעוט, סבר כי אכן נוצר ניגוד עניינים שיש בו כדי למנוע את המשך הכהונה.