כבר בראשית דרכה של פינלנד כמדינה עצמאית יוסיף סטלין, שליט ברית המועצות, לא ראה בה גורם חיובי. הוא התאכזב מכך שברית המועצות לא הצליחה למנוע את עצמאות פינלנד ומכך שלא הצליחה להוביל אל ניצחון המשמרות האדומים במלחמת האזרחים. בנוסף, סטלין הביע חשש מכך שפינלנד יכולה להוות בסיס קדמי עתידי לפלישה אל ברית המועצות ובכך להוות איום על לנינגרד שהייתה במרחק קצר מהגבול הפיני וקרובה מאוד לאזורים בתוך רוסיה שבהם השתתפו כוחות פינים במרד הבדלני בקרליה.
לאחר הטיהורים הגדולים מדיניות החוץ של ברית המועצות הפכה תקיפה יותר וזו החלה לדבר על חזרת כל אדמות האימפריה הרוסית ובתוכן פינלנד אל ידי ברית המועצות. השלטון הסובייטי האמין כי שטחי פינלנד צריכים להוות מרחב ביטחוני שיגן על על לנינגרד מפני כוחות מאיימים חיצוניים ובעיקר מפני האיום העולה בדמות גרמניה הנאצית.
המשא ומתן.
באפריל 1938 ברית המועצות יצרה קשר עם הממשל הפיני באמצעות סוכן נ.ק.ו.ד. והבהירה כי מלחמה כנגד גרמניה הנאצית עתידה לפרוץ ובמקרה כזה ברית המועצות תאלץ לשלוח כוחות אל תוך שטחי פינלנד על מנת להתגונן כראוי כנגד גרמניה. פינלנד ענתה בתגובה כי היא לא תאפשר מהלך שכזה. לאחר מכן הציעה ברית המועצות החלפת שטחים שתהווה עבור ברית המועצות עמדת התגוננות משופרת אך גם להצעה זו סרבה ממשלת פינלנד.
באוגוסט 1938 חתמו ברית המועצות וגרמניה הנאצית על הסכם ריבנטרופ-מולוטוב. ההסכם הבטיח לברית המועצות את השליטה על שטחי מזרח אירופה ובתוכם על פינלנד. אסטוניה, ליטא ולטביה חתמו על הסכמים המאפשרים לברית המועצות להכניס אליהן את כוחותיה אך פינלנד לא הייתה מוכנה לחתום על הסכם שכזה והחלה בגיוס כוחות צבא. ברית המועצות החלה בגיוס כוחות וריכוזם בקרבת הגבול עם פינלנד עוד קודם לכן ולכן היו לה כוחות זמינים באזור הגבול. ברית המועצות הגישה בפני פינלנד הצעה נוספת לחילופי שטחים והזזת הגבול בין המדינות וכן אישור להקים בסיס צבאי בתוך השטחים שיינתנו לה אך פינלנד סרבה להצעה. פינלנד הציעה חילוף שטחים קטן יותר אך הפעם היה זה תורה של ברית המועצות לסרב וזו החליטה כי תמו ניסיונות המשא ומתן.
ההפגזה.
ב-26 בנובמבר 1939, 7 פגזי ארטילריה נורו לעבר עמדת שמירה על יד הכפר מיינילה השוכן בצד הגבול הסובייטי בין המדינות. על פי הודעת הכוחות הסובייטים 4 חיילים נהרגו ועוד 9 חיילים נוספים נפצעו. ההפגזה נצפתה על ידי 3 עמדות גבול פיניות.
מולוטוב, שר החוץ הסובייטי הטיל על פינלנד את האחריות לאירוע ודרש את הסגת הכוחות הפינים 25 קילומטרים מהגבול. פינלנד סרבה להכיר באחריותה לאירוע ואכן על פי יומני הקרב של סוללות הארטילריה הפיניות הראו שהעמדה שהופגזה הייתה מחוץ לטווח שלהן מאחר כי אלה נסוגו לאחור על מנת למנוע תקריות גבול.
מיד לאחר ההפגזה הציעה פינלנד להקים ועדת חקירה נטרלית לבדיקת נסיבות האירוע. ברית המועצות סרבה להצעה, ב-28 לחודש היא נתקה את כל הקשרים הדיפלומטיים מול פינלנד, ב-29 בנובמבר הודיעה על סיומם של כל ההסכמים בין המדינות וב-30 בנובמבר כבר התחילה את ההתקפה הראשונה שלה במלחמת החורף.
יומנים מאוחרים יותר מאותה התקופה וביניהם הארכיון האישי של אנדריי ז'דאנוב מצביעים על כך שהתקיפה תוכננה בפירוט על ידי הסובייטים והוצאה לפועל על ידי יחידות של הנ.ק.ו.ד. במטרה להציג את פינלנד כזאת שתקפה ראשונה ולהצדיק נסיגה סובייטית מהסכמי אי התקיפה שנחתמו בין המדינות.
אחרית דבר.
מיד לאחר ההפגזה הפינים הקימו ועדת חקירה מטעמם. נמצא כי על פי פקודה של מפקד הצבא מנרהיים כל הכוחות הפינים אכן נסוגו מהגבול ולא הייתה ביכולתם לפגוע בעמדה המדוברת . בנוסף, על פי עדותם של שומרי הגבול הפינים הם שמעו את ירי הארטילריה מבעד לגבול ולא מתוך שטח פינלנד.
ההיסטוריון הרוסי פאבל אפטקר ניתח את דוחות הנפגעים מיום ההפגזה ומצא כי לא דווח על נפגעים באותו היום בחזית מול פינלנד. המסקנה שלו מכך הייתה שכל האירוע היה מבוים.
בזיכרונותיו של ניקיטה חרושצ'וב כתב חרושצ׳וב שהפעולה אורגנה על ידי גנרל הארטילריה הסובייטי לשעבר, ובתחילת מלחמת החורף סגן שר ההגנה, גריגורי קוליק.
בשנת 1994 נשיא רוסיה בוריס ילצין כינה את מלחמת החורף מלחמה תוקפנית לא מוצדקת שאינה נובעת מהגנה עצמית.
X Troop
פלגה X או כוח מס' 3 הייתה יחידה מיוחדת בקומנדו מס' 10 בצבא הבריטי. במלחמת העולם השנייה היחידה הורכבה ברובה מיהודים דוברי גרמנית בעלי אזרחות גרמנית, אוסטרית ומזרח ארופאית ומגרמנים שנרדפו על ידי המשטר הנאצי. היחידה פעלה בשיתןף כוחות מיוחדים אחרים.
יחידת הקומנדו מס' 10 (בין בעלות הברית).
יחידת הקומנדו מס' 10 הייתה יחידת קומנדו של הצבא הבריטי במהלך מלחמת העולם השנייה, גויסו אליה בעיקר חיילים שאינם בריטים מאירופה הכבושה. יחידה זו סייעה בתיאום ההתקפות עם כוחות בעלות הברית. במקור הוקמה היחידה באוגוסט 1940 על ידי מתנדבים. בשל מספר נמוך של מגויסים היחידה פורקה והמתנדבים חזרו ליחידותיהם. ביולי 1942 הוקמה היחידה שוב ככוח רב לאומי, וגויסו אליה מתנדבים מאירופה הכבושה. ביניהם ניתן למנות מתנדבים מצרפת, בלגיה, הולנד, נורווגיה, דנמרק, פולין ויוגוסלביה, שהתארגנו ליחידות משנה עצמאיות שהיו מכונות ה"כוחות". חיילי קומנדו מס' 10 שירתו בצפון מערב אירופה, בים התיכון, בסקנדינביה ובבורמה, ברוב המקרים בכוחות קטנים שהוצמדו לתצורות צבאיות אחרות. בסוף המלחמה הפכה קומנדו מספר 10 למערך הקומנדו הגדול ביותר בצבא הבריטי.
לאחר סיום המלחמה קומנדו מספר 10 פורק ב־4 בספטמבר 1945, רבים מלוחמי פלגה מספר 3 X troops המשיכו לבצע מבצעים רגישים וסודיים באזור הכיבוש. הם עקבו אחר קבוצות התנגדות נאציות, פושעי מלחמה ותרגמו מסמכים שנתפסו.
היסטוריה.
פלגה מס' 3 בקומנדו מס' 10 ידועה בשם "פלגה X", כנראה היחידה המשונה ביותר בצבא הבריטי. היחידה כללה חיילים אזרחי אויב - יהודי גרמניה ואוסטריה. חבריה הראשונים ביולי 1942- שמונה לוחמים מצ'כוסלובקיה. הפלגה הייתה ידוע גם בשם "הכוח האנגלי", "הכוח היהודי" או "הפלגה הבריטית", שמה הרשמי ב־1944 היה "הפלגה השונה". רוב חברי הכוח היו יהודים ממוצא גרמני, אוסטרי או מזרח אירופי. לוחמים אחרים היו פליטים פוליטיים גרמנים או בני מיעוטים דתיים אחרים שנרדפו על ידי הנאצים בגרמניה. הלוחם פרדריק ספנסר נכלא במחנות הריכוז דכאו ובוכנוואלד. לוחמי הפלגה אימצו שמות בריטיים והיסטוריה אישית כוזבת למקרה של נפילה בשבי.
בפלגה שירתו 130 לוחמים. מעולם לא לחמו כיחידה שלמה, הפלגה סיפקה שירות ליחידות אחרות כמתורגמנים וחוקרים. כוח X איבד 21 לוחמים ו־22 מהלוחמים נפצעו.
מפקד הפלגה, קפטן בריאן הילטון ג'ונס היה ולשי, בנו של רופא מקארנרווון. בוגר אוניברסיטת קיימברידג' התמחה בלימודי שפה (מאוחר יותר הועלה לדרגת מייג'ור. ב־1970 נהרג בתאונת דרכים).
הכשרה.
הלוחמים הגיעו כמתנדבים מטעם חיל החלוץ, החל מ־24 ביולי 1942, הוכשרו באירווין שבאיירשייר (רבים מהם נכלאו בשנת 1940 בעקבות מאבק נגד פלישה, אך מאוחר יותר שוחררו לשרת בכוחות הברית, חלקם בצרפת ובדנקרק). כפי שכתב פיטר מאסטרס, על פלגה X "לחזור אל הנאצים הייתה מוטיבציה נוכחת תמיד" "... הקומנדו היהודי שלנו היה ממש האנטיתזה לטענות 'הצאן לטבח'."
המתנדבים הגיעו למיונים במלון גרנד סנטרל, מרילבון, ומשם למרכז ההדרכה מספר 10 של חיל החלוץ בברדפורד. בסתיו 1942 הם התאמנו באברדובי, ויילס או באכנקארי (סקוטלנד) ואז באיסטבורן ובליטלהמפטון, הלוחמים נשלחו לפשיטות עם יחידות קומנדו אחרות, SOE מנהלת המבצעים המיוחדים וSIS סוכנות הביון הבריטית.
החיילים ענדו את תג הכתף של הקומנדו מספר 10 (לעיתים את מספר הקומנדו אליו הוצמדו) ואת תג המבצעים המשולבים. על הכומתה הירוקה לא ענדו את תג חיל החלוץ מכיוון שהדבר היה מסגיר את מוצאם, ולכן הם ענדו את התגים של ווסט קנט המלכותית, מזרח קנט, רויאל סאסקס, גדודי המפשייר או תג השירות הכללי.
בין הלוחמים בפלגה היה ג'ורג' ליין קצין שהגיע לדרגת אלוף-משנה בצבא הבריטי. במהלך מלחמת העולם השנייה שירת בקומנדו ביצע משימות מיוחדות מאחורי קווי האויב, במבצע טרבראש שמטרתו הכנה לפלישה לנורמנדי נתפס ונחקר על ידי ארווין רומל, כשהם שותים תה ביחד. הוא נכלא בגרמניה ומאוחר יותר נמלט לצרפת. לליין הוענק עיטור הצלב הצבאי על שירותו הצבאי ועל חלקו בפשיטות טרבראש.
לקריאה נוספת.
World War 2 No. 3 (Jewish) Troop of the No. 10 Commando by Martin Sugarman
זיהומים במחזור הדם
זיהומים בדם (באנגלית: Bloodstream infections או בקיצור BSIs) ניתנים לסווג לשני סוגים על סמך סוג המיקרואורגניזם שנמצא בדם: בקטרמיה (Bacteremia) - נוכחות חיידקים בדם, ופונגמיה (Fungemia) - נוכחות פטריות בדם. דם הוא בדרך כלל סביבה סטרילית, כך שכאשר מזהים חיידקים בדם (בדרך כלל נעשה על ידי תרביות דם ) הדבר מעיד על מצב לא תקין. זיהום בזרם הדם שונה מאלח דם, שהוא התגובה כללית של הגוף לחיידקים במחזור הדם.
חיידקים יכולים לחדור לזרם הדם כסיבוך חמור של זיהומים (כמו דלקת ריאות או דלקת קרום המוח), או במהלך ניתוח (במיוחד כאשר מעורבים בניתוח באזורים שבהם ישנן ריריות כמו במערכת העיכול), או עקב צנתרים וגופים זרים אחרים המוחדרים לעורקים או לורידים של מטופל (כולל בזמן שימוש תוך ורידי של סמים). חיידקים חולפים יכולים גם לחדור לזרם הדם לאחר טיפולי שיניים או צחצוח שיניים.