סרטן המעי הגס (CRC) הוא סיבת המוות השלישית בשכיחותה לתמותה הקשורה לסרטן בעולם המערבי. מעריכים שמחלה זו מאובחנת אצל 1.6 מיליון איש בעולם מדי שנה. אצל כ-50% מחולי סרטן המעי הגס (CRC) מתגלות גרורות בכבד. סרטן המעי הגס הגרורתי (mCRC) הוא בדיוק סוג הסרטן שלמטרת הטיפול בו, פיתחה חברת Sirtex את המיקרוספירות SIR-Spheres. ההערכה היא שבקרב 30-40% מן החולים המתקדמים, הכבד הוא אתר ההתפשטות היחיד.
באבחנה הראשונית, ל-20–25% מן החולים יהיו גרורות בכבד הניתנות לאיתור קליני, ועד 50% מכל החולים יפתחו גרורות בכבד לאחר כריתת הגידול הראשוני בתוך שלוש שנות מעקב. מתוך חולים אלה עם , כ-25% בממוצע יתאימו לניתוח כריתה של הגידול בכבד, שהוא הריפוי הפוטנציאלי היחיד הזמין לחולים. השאר מתאימים לצורות טיפול חליפיות, כמו כימותרפיה וטכנולוגיות אחרות, ובכללן מיקרוספירות SIR-Spheres.
מחקר ופיתוח.
Sirtex (סירטקס) חוקרת כיום דרכים חדשות לטיפול בצורות אחרות של סרטן בעזרת טכנולוגיית SIR-Spheres. המחקר נערך באוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה (ANU) ובמוסדות נוספים בארצות הברית ובאירופה. Sirtex מפתחת גם טכנולוגיה חדשה במטרה לשפר את הטיפול בחולי סרטן ואת שרידותם. כיום מתרכז מחקר זה בשלושת התחומים הבאים:
תוצאות המחקר האחרון והמקיף ביותר עד כה שהעריך את SIRT בגרורות בכבד הנובעות מסרטן המעי הגס הוצגו בכנס ASCO בשנת 2012, ASCO-GI 2013, ו-ASCO 2014. חלקי המשנה השונים של מחקר MORE בראשותו של Andrew S. Kennedy M.D, המשמש רופא ראשי במכוןRadiation Oncology Sarah Cannon Research Institute בנשוויל, טנסי, הוכיחו בטיחות ויעילות גם בקרב קשישים. מקבץ הנתונים האחרון שהוצג בכנס ASCO בשנת 2014 הוכיח את היכולות לנבא את הצלחת SIRT תוך שימוש בבדיקות מעבדה סטנדרטיות לפני הטיפול.
בנוסף, מחקר SIRFLOX (סירפלוקס) שהוא מחקר כלל-עולמי, סיים את גיוס החולים בשנת 2013 והוא יעריך את מיקרוספירות SIR-Spheres כקו טיפול ראשון לגרורות סרטן המעי הגס.
מנחם שירזי
מנחם שירזי (21 באוקטובר 1932 - 28 בספטמבר 2006) היה כדורגלן ששיחק בעמדת שוער וגם כדורסלן ישראלי.
ביוגרפיה.
שירזי נולד בירושלים בשכונת הבוכרים למשפחה ירושלמית ותיקה. הוא עסק מילדותו בספורט וצמח להיות השוער של מכבי ירושלים והפועל ירושלים. במקביל שיחק כדורסל בנבחרת הירושלמית של שנות ה-50, שיחד עם ישראל טוויל, יעקב שרם, מרדכי תנורי ואברהם הופמן זכתה בגביעים רבים. לאחר שפרש מספורט בשל פציעה בכתף, שימש שופט כדורסל והיה חבר אגד. הכדורגלן ניצן שירזי הוא נכדו של אחיו הבכור ניסן. מנחם היה נשוי למרים שירזי.
במלות חמש שנים לפטירתו התקיים במרכז מורשת בגין בירושלים ערב הקרנה של הסרט הדוקומנטרי ילדי ירושלים. הסרט מגולל את סיפור חייו של מנחם וחבריו, שילדותם עברה בעיר חצויה. בערב נכחו חברים רבים, ביניהם ח"כ לשעבר עוזי ברעם, בני קרוצי, ומואיז מהשיר "אני וסימון ומואיז הקטן" של יוסי בנאי.
קריירה.
שירזי שיחק כשוער במכבי ירושלים במשך 5 עונות, בשנים 1950–1956. במכבי פתח תקווה שיחק כשוער כדורגל בשנת 1954. במכבי ירושלים שיחק שירזי כשחקן כדורסל בשנת 1955. במכבי יפו שימש שוער כדורגל שתי עונות בשנים 1956–1958, ולאחר מכן שיחק בהפועל ירושלים בתפקיד שוער במשך 4 עונות בשנים 1958–1962. שירזי השתתף במדי הפועל ירושלים בכדורגל בגביע העשור למדינת ישראל ב-1958.מלחמות ישראל
עד 1948 היה מנחם חבר בלח"י ושימש כמדביק כרוזים. שם המחתרת שלו היה עמרם.
ב 1956 במהלך מלחמת סיני היה תחת פיקודו של חיים הרצוג, הנשיא ה 6 של מדינת ישראל, שהיה גם מפקד מחוז ירושלים.
במלחמת ששת הימים היה מסופח לצנחנים שכבשו את העיר העתיקה בירושלים. בשל היכרותו הקרובה עם העיר, הוא נבחר להשתתף בכוח הפריצה של הצנחנים לתוך עיר העתיקה דרך הסמטאות, תוך הימנעות מירי צלפים ירדני. בלחימה עצמה לא השתתף.
קורט פון המרשטיין-אקוורד
גנרל-אוברסט קורט פון המרשטיין-אקוורד (בגרמנית: Kurt von Hammerstein-Equord; 26 בספטמבר 1878 – 24 באפריל 1943), איש צבא גרמני. היה ראש המטה הכללי של ה-OKH, המפקדה העליונה של כוחות היבשה. ממתנגדיו הפעילים של אדולף היטלר והנאציזם.
ביוגרפיה.
קריירה צבאית.
פון המרשטיין-אקוורד נולד ב-26 בספטמבר 1878 בהינריכסהאגן שהשתייכה לאימפריה הגרמנית, במשפחת אצולה שיצאו ממנה כמה קצינים בכירים. הוריו היו הינו פון המרשטיין-אקוורד, שהיה פקח ראשי בדוכסות הגדולה של מקלנבורג-שטרליץ ואידה. בשנת 1898 התגייס פון המרשטיין-אקוורד לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים של המשמר ה-3, שם הכיר את קורט פון שלייכר, וב-15 במרץ באותה שנה התחתן עם מריה בתו של ולטר פון ליטוויץ. במלחמת העולם הראשונה, מילא פון המרשטיין-אקוורד תפקידי מטה באגף האפסנאות, בקורפוס המילואים ה-8 ובמטה הכללי.
לאחר המלחמה נשאר פון המרשטיין-אקוורד ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1920 התנגד פון המרשטיין-אקוורד לפוטש של קאפ, ונשאר נאמן לממשלה. בשנת 1930 מונה פון המרשטיין-אקוורד לראש המטה הכללי של ה-OKH. בתפקידו זה תכנן את הגדלת הצבא וחימושו, ועל כך הועלה ב-23 בדצמבר 1933 לדרגת גנרל אוברסט. פון המרשטיין-אקוורד התנגד באופן נחרץ לנאצים, ובדצמבר 1932 אמר להיטלר שאם ינסה לתפוס את השלטון באופן לא חוקי, הוא יורה לירות בו ובאנשיו, כמו כן ניסה לשכנע את הנשיא הינדנבורג שלא למנות את היטלר לקנצלר. בעקבות כך הורה היטלר על פיטוריו ב-31 בינואר 1934. פון המרשטיין-אקוורד זעם על שהאס אס אסר על קציני הצבא להשתתף בלווייתו של קורט פון שלייכר שחוסל בליל הסכינים הארוכות. פון המרשטיין, שהיה מנאמניו של שלייכר, המרה את האיסור באופן מתריס.
מלחמת העולם השנייה.
עם פרוץ המלחמה מונה פון המרשטיין-אקוורד למפקד פלגת הארמייה A בחזית המערבית, אך ב-21 בספטמבר 1939 פוטר מתפקידו.
אחרית ימיו.
במהלך 1942 החל להתפשט אצל פון המרשטיין-אקוורד סרטן הגרון מתחת לאוזנו השמאלית, בתחילה הוא סירב לקבל טיפול רפואי, ולבסוף כשניגש לרופאו, התברר שכבר לא נותר מה לעשות. ניסיון לטפל מחלה על ידי הקרנות, גרם לו לכאבים ולאי נוחות, ובשל כך הפסיק את הטיפול. פון המרשטיין-אקוורד חי בביתו שבברלין כשהוא סובל מהמחלה, עד שב-16 באפריל 1943 שקע בתרדמת, ושבוע לאחר מכן ב-24 באפריל מת. כדי למנוע את כיסוי ארונו בדגל צלב הקרס, החליטה משפחתו להימנע מלוויה ממלכתית, וקברה אותו בשטיינהורסט בטקס צנוע. המשפחה השאירה זר תנחומים שנשלח במיוחד על ידי היטלר ברכבת התחתית בברלין, וטענה כי נשכח.
משפחתו.
פון המרשטיין-אקוורד היה אוונגלי ונישא ב-1907 למריה פון ליטוויץ, ילידת 1886, קתולית. אחיה היה הגנרל שמילו פון ליטוויץ. לבני הזוג נולדו שבעה ילדים: ארבע בנות ושלושה בנים. בניו, לודוויג מקסימיליאן וקונרט היו שניהם קצינים בוורמאכט ופעילים בקשר העשרים ביולי.
הבן, פרנץ, היה תאולוג ונמנה עם מייסדי ארגון המתנדבים הגרמני אות הכפרה והשלום.
לאחר מותו.
עקב מעורבות בניו בקשר, שלושה שבועות לאחר מכן החל הגסטפו בחקירות. הבן, פרנץ, נאסר בברלין. הבנים ששירתו בצבא נעלמו והוכרזו כעריקים. בסוף 1944 נלקחה הרעייה מריה ובני משפחה אחרים ונשלחו לתת-מחנה של מחנה הריכוז בוכנוואלד, עם בני משפחה של קושרים אחרים. מאוחר יותר נשלחו מריה ובתה הצעירה לבית סוהר ברגנסבורג ומשם נשלחו דרך דכאו ואינסברוק לדרום טירול. שם שוחררו בידי הצבא האמריקאי ב-4 במאי 1945.
סיווג קציני צבא.
כמי שהופקד בראש המטה של ה-OKH והיה אחראי על הגדלת הצבא וחימושו. נהג פון המרשטיין לסווג את קציני הצבא לפי אופיים:אני מבחין בארבעה סוגים. ישנם קצינים חכמים, חרוצים, טיפשים ועצלנים. בדרך כלל משולבים שני מאפיינים. חלקם חכמים וחרוצים - מקומם הוא, המטה הכללי. הבאים בתור הם טיפשים ועצלנים - הם מהווים 90 אחוז מכל הקצינים ומתאימים לפעילויות שגרתיות. כל מי שהוא חכם וגם עצלן כשיר לתפקידי המנהיגות הגבוהים ביותר, מכיוון שהוא בעל בהירות המחשבה והחוסן הנפשי, הנחוץ להחלטות קשות. עלינו להיזהר מכל מי שהוא גם טיפש וגם חרוץ - אסור להפקיד בידיו אחריות כלשהי, מכיוון שהוא תמיד יגרום רק נזק.
שימאנה (מחוז)
מחוז שימאנה (ביפנית: "Shimane-ken" 島根県) הוא מחוז באזור צ'וגוקו, יפן. בירת המחוז היא העיר מצואה.
היסטוריה.
מחוז שימאנה מורכב מהנחלות העתיקות איוואמי, איזומו ואוקי. בתקופת אשיקאגה שלט באזור שבט קיוגוקו, אך לאחר מלחמת אונין הפך האזור למוקד קרבות בין השבטים אמאגו ומסודה. לאחר קרב סקיגהארה קיבל נכדו של השוגון טוקוגאווה איאיאסו את השליטה על האזור.
במחוז שוכן איוואמי גינזאן, מכרה כסף שב-2007 קיבל מעמד אתר מורשת עולמית של אונסק"ו. המכרה נפתח בשנת 1526 על ידי סוחר יפני בשם קאמיָה ג'וטֵיי, ושיא תפוקתו הייתה בתחילת המאה ה-17, כאשר נכרו בו כ-38 טון כסף בשנה, שהיוו כשליש מהתפוקה העולמית.
עם ביטול שיטת ההאן ב-1871 הפכו הנחלות למחוזות שימאנה והמאדה, וב-1876 אוחדו שני המחוזות למחוז אחד בשם שימאנה.
גאוגרפיה.
מחוז שימאנה שוכן לחופו של ים יפן, וגובל במחוז טוטורי במזרח, בהירושימה בדרום, ובימאגוצ'י במערב. המחוז הררי ברובו, מלבד מישור באזור העיר איזומו. מאפיין גאוגרפי נוסף של המחוז הוא חצי האי שימאנה, היוצר שני אגמי מים מליחים - שינג'י ונקאומי. איי אוקי נכללים אף הם בשטח המחוז, ויפן טוענת שסלעי ליאנקור גם הם שייכים למחוז, על אף מחלוקת בנושא עם קוריאה הדרומית. 6% משטח המחוז מוקדש לפארקים לאומיים.
ערים.
במחוז שימאנה 11 ערים:
סנאן עבד אל-קאדר