מיכל נודלה וגדלה בכרמיאל, בת למקימי העיר אורה פיק (הגננת הראשונה בעיר ואשת חינוך) ועזרא פיק (עסק בקליטת עליה והקמת תשתית תעשייתית). נישאה ליוסי חמו, הורים לברק חמו (1990, אמן ניו מדיה) וניר חמו (1996). בשנת 1986 סיימה מיכל בהצטיינות לימודי קולנוע בבית צבי, ביימה את הסרט הבלתי קרואה (1990, 48 דק.) שזיכה אותה במלגות: קרן הסרט הקצר, קרן התרבות אמריקה-ישראל לתסריט ולסרט (פעמיים), קרן המועצה הישראלית לתרבות ואמנות לתסריט ולסרט (פעמיים), נבחר לאחד מ-10 הסרטים הטובים ביותר מתוך 500 הסרטים הראשונים שהוקרנו בערוץ 2.
חברת ההפקות בניהולה הפיקה מספר תוכניות טלוויזיה בהן תוכנית העיצוב ויטרינה בהגשת אלונה פרידמן ומיכאלה ברקו, ביימה סרטים תיעודיים והפיקה מספר קלטות וידאו לילדים הידועות בהן: פיט-פט-טו משיריה וסיפוריה של חיה שנהב, אצבעות עם דני בסן ואפרת ריטן בה נכללו גם שירים שכתבה ועוד.
בשנת 1998 סיימה לימודי תואר ראשון בפילוסופיה וקולנוע באוניברסיטת תל אביב, בשנת 2007 סיימה לימודי תואר שני במחלקה ללימודי תרבות באוניברסיטה העברית והחלה ללמד בבצלאל, באוניברסיטה הפתוחה ובהמשך במכללת ספיר. בתקופה זו התפרסמו וזכו בפרסים שני סיפורים קצרים שכתבה.
בשנת 2008 התקבלה ללימודי דוקטורט באוניברסיטת תל אביב, המחקר שזכה במלגות ובפרסים עסק בייצוגים של טראומה ודיסוציאציה תרבותית בקולנוע הישראלי. הספר מולדת פצועה (2016) שנכתב על בסיס המחקר זכה במימון קרן הקולנוע הישראלי מולדת פצועה. עיסוקה המרכזי כיום הוא כתיבה, יציקות זכוכית ופיסול קרמי.
מענקים ומחקרים.
מיכל זכתה במענקים ובפרסים רבים על הפקותיה ומחקריה בהם:
מלגת פרסום לספר מולדת פצועה המבוסס על מחקר הדוקטורט – מהקרן לעידוד קולנוע ישראלי (2015),
פרס מחקר דוקטורט של בית ספר רוטשילד-קיסריה לתקשורת – אונ' ת"א (2009), לסרטה הבלתי קרואה
פרס קרן שרת להפקה מצטיינת (1990),
פרס המועצה הציבורית לתרבות ולאמנות להפקה מצטיינת (1990),
פרס קרן שרת לאמנים מצטיינים (1988),
פרס המועצה הציבורית לתרבות ולאמנות לאמנים צעירים (1987) ועוד.
הפקות קולנוע וטלוויזיה.
מדברי הביקורת בפסטיבל הקולנוע בירושלים: הדיאלוגים מצוינים, עיצוב הדמויות מעיד על כישרון רב, זהו הסרט הישראלי הראשון שמיטיב לתאר את מערכות היחסים במרחב הצבאי ללא צורך להראות רובים וכלי-נשק ולו פעם אחת.
יציקות זכוכית.
לאחר התנסות ארוכת שנים בהפקות קולנוע וטלוויזיה ועיסוק בייצוגים בתנועה, השתלמה מיכל ביצירה עם זכוכית חמה וזכוכית קרה, שמאפשרות לה חקירה של מרקמים חדשים והקפאה של התנועה.
קריאה נוספת.
הערות שוליים.
הסרט הוקרן מספר רב של פעמים בערוץ אחד של הטלוויזיה הישראלית, בטלוויזיה החינוכית ובערוצים המסחריים.
עותק הסרט נמצא בארכיון סינמטק ירושלים - ארכיון ישראלי לסרטים. לינק למידע על הסרט בעותק VHS שנמצא בארכיון יד ושם (מס' פריט 5652160): אשה אחת
מידע על הסרט כפי שמופיע בארכיון יד ושם (מס' פריט 5652160):סרט תעודי המספר את סיפורה של מרים עקביא, סופרת ומתרגמת. עקביא, ילידת פולין 1927, היא ניצולת שואה הכותבת למבוגרים, לנוער ולילדים בנושא השואה וזוכת פרס יד ושם על ספרה "נעורים בשלכת" ובפרס ראש הממשלה ליצירה. כולל ראיון עם עקביא, עדויות מאוספי בית התפוצות ו"משואה", קטעי משחק מתוך: המחיר, קופסת הכסף, אחד מאיתנו, נלי, מיקלבי, כרמי שלי - אחרית דבר, עיתון 77 ומאזניים בביצוע השחקניות מרים גבריאלי ואבישג רבינר...
פשט (הונגריה)
פֶּשְׁט (בהונגרית: Pest, בלטינית: Pestum, Pestinum) הייתה עיר בממלכת הונגריה, על הגדה המזרחית של הדנובה, ממול למצודת בודה. בשנת 1873 היא התאחדה עם בודה כדי להרכיב את העיר בודפשט, עיר הבירה החדשה המאוחדת של הונגריה. פשט הפכה לחלקה המזרחי, המישורי ברובו, של בודפשט. פשט כוללת שני שלישים משטח העיר. פשט ההיסטורית כללה את הרבעים V,VI,VII,VIII,IX,X,XIII ו-XIV של בודפשט של ימינו. פשט מופרדת מבודה, החלק השני של בודפשט, על ידי נהר הדנובה. בפשט נמצאים אתרים חשובים של בודפשט, כמו מרכז העיר בודפשט, הכוללת את בניין הפרלמנט ההונגרי, כיכר הגיבורים, שדרת אנדראשי והבזיליקה אישטוואן הקדוש
בשפה ההונגרית המדוברת, משתמשים בשם "פשט" כדי ציין את כל העיר בודפשט.
השם.
מקור השם פשט הוא סלאבי, ומשמעותו "תנור" או "כבשן" (ראו בבולגרית пещ (פשט), בסרבית-קרואטית пећ -peć פץ', באוקראינית:піч פיץ'). המילה מקורבת גם למילה "פשצ'רה" שמשמעותה "מערה" (ייתכן כאסוציאציה למערה שבה דלקה אש. מקור דומה יש לשם העיר פץ' שבקוסובו ואולי גם לעיר פץ' שבהונגריה.
תאוריה אחרת מבקשת לקשר בין פשט ל"פסיון", שם של יישוב מימי הרומאים המוזכר ב"גאוגרפיה" של קלאודיוס תלמי.
לפי תאוריה אחת השם של פשט קשור למערה עם מים חמים שבהר גלרט הנמצא דווקא בגדה ממול, מעבר לדנובה, ולפי תאוריה אחרת, לכבשנים לשריפת לבנים ורעפים שבהם השתמשו סלאבים באזור גם כן מעבר לנהר בין ההר גלרט לשכונת טאבאן של ימינו.
גם השם הגרמני של העיר בודה - אופן - Ofen משמעותו "תנור". בעבר ההר גלרט עצמו נקרא "הר פשט החדשה" (Nova Mons Pestiensis) ולמרגלות ההר מקום מעבר בדנובה שנקרא פשט-רוו. קיימת תעודה מלפני פלישת המונגולים שבה דווקא האזור פשט נקרא בגרמנית "אופן". אולם במאה הבאה השם הזה הודבק בגרמנית לבודה.
היסטוריה.
לפני הגעת ההונגרים.
בעת העתיקה היו קיימים במקום יישובים קלטים ורומאים. מיישוב הספר הרומאי המבוצר "קונטרה אקווינקום" (Contra Aquincum) מן המאה השלישית נותרו שרידים באזור הככר "15 במרץ" בעיר, קרוב לגשר ארז'בט. יישוב זה מוזכר בשם "פסיון" בספרו "גאוגרפיה" של קלאודיוס תלמי. מאוחר יותר היה המקום חלק מהאימפריה ההונית ובהמשך מזו האווארית. בסביבות 880 הגיעו ההונגרים, שמצאו באזור סלאבים ובולגרים.
הכרוניקון והנוסע הפרסי, שכתב בערבית, אבו עלי אחמד בן עומר אבן רוסתה (או "אבן דסטה") סבר שאת פשט הקימו בסביבות שנת 970 בולגרים של וולגה שהתיישבו בפאנוניה בראשות השליט חסן.
בימי הממלכה ההונגרית בימי הביניים.
פשט הייתה עיר עצמאית בעלת היסטוריה ארוכה. התיעוד הראשון המזכיר אותה נכתב ב-1148.
פשט הפכה למרכז כלכלי חשוב במאות 13-11. בתקופה זו אוכלסה פשט במידה רבה על ידי מתיישבים גרמנים שהובאו על ידי מלכי הונגריה. בסביבות שנת 1220 הוקמה בפשט מנזר דומיניקני. בשנת 1230 העניק המלך אנדראש השני לפשט מעמד של עיר חופשית. בשנת 1241 המלך בלה הרביעי יצא מפשט למסעו הצבאי תוך ניסיון להגן על ארצו מפני פלישת המונגולים. אחרי תבוסתו, המונגולים פשטו ברחבי הונגריה והרסו גם את העיר פשט. עברו אחר כך את הדנובה הקפואה והחריבו גם את בודה העתיקה (אובדה). בשובו לממלכתו ההרוסה, בלה הרביעי בנה מחדש את בודה בשנים 1265-1247 וכינה אותה "פשט החדשה". בנייתה מחדש של פשט עצמה לקחה עוד כמה עשורים. במשך הזמן הפכה לנקודת מעבר ואתר חשוב לירידים. חשיבותה גדלה גם הודות לעובדה שהמלך נהג לכנס את הדיאטה בשדות סמוכים אליה, על גדות הנחל ראקוש. במאה ה-15 העיר קיבלה את הזכות לבחור שופטים וב-1470 זכתה שוב למעמד של עיר חופשית.
במשך הזמן איבדה פשט את בכורתה לטובת בודה השכנה. רוב התושבים הגרמנים שלה הועברו לבודה כבר בשנים 1247–1248 עם זאת בשלהי המאה ה-15 מנתה אוכלוסיית פשט 7,500 תושבים. העיר הוקפה בחומה ובחפיר עם מים. בשנת 1541 היא נפלה ללא קרב בידי הכובשים העות'מאנים.
הכיבוש העות'מאני.
אחרי כיבוש הונגריה על ידי הטורקים פשט איבדה את חשיבותה כמרכז מסחר ואת מעמדה החשוב. בימי השלטון העות'מאני רוב תושבי העיר היו הונגרים ומספרם הלך והתמעט. ב-1546 חיו בפשט בקושי 700 נוצרים וב-1590 - 400. לעומת זאת מספר הלוחמים המוסלמים בה נע בין 750-1,500. מספר האזרחים המוסלמים היה יותר קטן. בסך הכל אוכלוסיית העיר לא מנתה יותר מ-2,500-3,000 בני אדם - אנשי צבא ואזרחים כאחד.
בשנת 1542 ניסה צבא קיסרי בפיקוד יואכים השני, הנסיך הבוחר מברנדנבורג, לכבוש את פשט בחזרה אך לא הצליח. רק בשנת 1602 הצליחו כוחות אוסטריים לכבוש אותה ב-6 באוקטובר. הם החזיקו אותה בשליטתם עד שנת 1604 כשהשלטון הטורקי הושב בה על כנו.
ב-30 ביוני 1684 הצבא הקיסרי ההבסבורגי בפיקודו של קרל החמישי, דוכס לורן כבש את המבצר שפונה על ידי הטורקים ושלט בו כחמשה חודשים. הוא נכשל בפני חומות בודה (אז - בודין) ונאלץ לסגת גם מפשט. הדוכס מלורנה לא ויתר וב-17 ביוני (או 2 בספטמבר 1686 גרש את העות'מאנים מן העיר לצמיתות.
אחרי כמה ניסיונות כושלים, ב-2 בספטמבר 1686 הצליח הצבא ההבסבורגי בפיקודו של קרל החמישי, דוכס לורן לשחרר את בודה ואת פשט מן העול העות'מאני. השחרור עלה במחיר כבד של הרס הערים תוך כדי הקרבות ואבדות כבדות בחיי אדם שגרמו להידלדלות אוכלוסיית העיר.
השלטון ההבסבורגי עד לאיחוד בודפשט.
אחרי שחרור העיר מן הכיבוש העות'מאני, השתקמו פשט ובודה בקצב מהיר, אם כי מעמדן כערים חופשיות הוחזר רק כעבור עשרים שנה. החל משנת 1723 הפכה פשט למקום המושב של מנהל ממלכת הונגריה כחלק מהאימפריה ההבסבורגית. במאה ה-18 מספר התושבים של שתי הערים הגיע ל-20,000-24,000. כעבור מאה שנה היה ל-150,000.
עד שנת 1773 ענייני העיר נוהלו על ידי שופט. החל משנה בחרו תושביה ראש עיר הראשון.
בשנת 1808 תחת הנהגתו של הארכידוכס הפלטין יוזף לבית הבסבורג (1847-1776) הוקם ועד לטיפוח שהפך למנוע האורבניזציה של פשט. אז נבנו בעיר שורה של ארמונות ובניינים ציבוריים נאו-קלאסיים, תוכננו השכונות כשהראשונה מהן הייתה "העיר החדשה " Ujváros", בימינו Lipótváros שהפכה למרכז החיים הכלכליים בממלכה.