לאחר פרעות קישינב בשנת 1903, קיבלו הקורבנות סיוע מהחברה בקנה מידה שונה ממה שהכירו עד אז. ד"ר נתן לא התמקד רק בכיבוי שריפות לאחר מעשה, אלא גם בניסיון למנוע בעיות צפויות; לאחר המהפכה ברוסיה בשנת 1905, לדוגמה, חשש נתן שהיהודים יהיו שוב השעיר לעזאזל, ונפגש עם רוטשילד בלונדון וגורמים ממשלתיים ברוסיה, כדי לפתור את בעיית היהודים ולפעול למען שיווי זכויות מלא. נתן גם דאג לעדכן את העיתונים בפעולות אלו כדי ליצור הד תקשורתי. ב-1907 לאחר מרד האיכרים ברומניה, נסע נתן לרומניה ו"עזרה" סייעה רבות לנפגעים היהודים מהפרעות. כך גם הגישה "עזרה" סיוע לנפגעי המלחמה בבלקן. הסיוע כלל עזרה כלכלית, כספית ורפואית.
הגירה.
בדצמבר 1904 ארגנה עזרה בראשות ד"ר נתן, כנס בינלאומי בפרנקפורט לדון בהגירת היהודים מאירופה. 102 נציגים מארצות רבות הגיעו, וביניהם בריטניה, צרפת, רוסיה, גרמניה, אוסטרו-הונגריה ועוד. הוקמו נציגויות רבות של "עזרה" בארצות שונות ובתקופה קצרה שבין 1905 – 1914 היגרו ממזרח אירופה סה"כ 700,000 יהודים, בעיקר דרך המבורג בגרמניה לארצות הברית. מתוכם, 200,721 יהודים קיבלו ישירות סיוע מחברת "עזרה".
חינוך.
בבולגריה, רומניה, גליציה וטורקיה הוקמו בתי ספר משוכללים, כדי שיכשירו את הילדים לתפקידים בהם יכולו להתקדם בארצם. בצורה זו נוסדו או הסתייעו בעזרה כ-50 מוסדות חינוכיים. מרכז ההתעניינות של דר' נתן היה בארץ ישראל, בה הוא ביקר 4 פעמים. כ-28 מוסדות חינוך הוקמו על ידי, או בסיוע "עזרה", החל מגנים, דרך בתי ספר וסמינרים למורים, וכלה בטכניון.
מתוך 28 בתי ספר, 22 התנהלו בשפה העברית, לא בהכרח מסיבות לאומיות, כמו בגלל התנאים; הילדים דיברו ב-12 שפות שונות, והעברית הייתה השפה המאחדת. שפת ההוראה השנייה הייתה הגרמנית. בדרך זו תרמה עזרה להנחלת השפה העברית בארץ ישראל.
הקמת הטכניון הייתה במטרה לחזק את החלק הטכנולוגי בפלשתינה ובאימפריה הטורקית כולה. בנוסף, רצה נתן, כפטריוט גרמני, לשרת גם את הצרכים הכלכליים והטכנולוגיים של גרמניה. הוקם גוף ממונה, שנקרא קורטוריון (הנהלה, חבר נאמנים) שהיה מורכב מנציגי ויסוצקי, "עזרה" ואנשי ציבור, שבראשם עמדו אחד העם, צ'לנוב ושמריהו לוין. למימון הפרויקט נעזרו בתרומות של הנדבן האמריקני יעקב שיף, התרומות של "עזרה", התרומות מעזבונו של קלונימוס ויסוצקי ותרומות רבות אחרות. תורמים רבים הצטרפו במהלך ההקמה. פדר טוען, שד"ר נתן בעצמו בחר את חיפה כמיקום האידיאלי לטכניון, בהיותה עיר מתפתחת ונטולת מתח בין הדתיים והחילונים בירושלים, או הציונים בתל אביב. לאחר בדיקה מייגעת בהר הכרמל, הוא גם החליט היכן בדיוק יקום האתר.
הבניין הוקם והיה אמור להיפתח בשנת 1913, אבל אז החלה מלחמת השפות הידועה. המאבק ניטש בין ד"ר נתן והנציגים של ויסוצקי, לבין אחד העם, שמריהו לוין וצ'לנוב. האחרונים התעקשו ששפת ההוראה תהיה עברית, ואילו הראשונים רצו להנהיג את הגרמנית כשפת הוראה רשמית בטכניון. אמנם עברית הייתה השפה המועדפת במוסדות החינוך האחרים של "עזרה" אבל בגלל המונחים הטכנולוגיים, שעדיין היו חסרים בשפה העברית, ועקב מחסור במורים וספרי לימוד בעברית – הוחלט באספה בברלין ללמד בגרמנית את הנושאים הטכנולוגיים, ואילו את העברית לייחד למקצועות עבריים-יהודיים. שלושת הנציגים ה"ציוניים" אחד העם, שמריהו לוין וצ'לנוב, דרשו ששפת ההוראה תהיה עברית לכל המקצועות, ומשלא נענתה דרישתם, הם התפטרו במחאה מההנהלה של הקורטוריון, וקראו לשביתה של כל מוסדות עזרה בירושלים וביפו. פאול נתן מיהר להגיע לארץ ישראל, והשעה את המורים השובתים. בזכרונותיו הוא מספר בכאב שבעת ביקורו בבתי הספר רגמו אותו המורים והתלמידים באבנים. פולמוס חריף התפתח בארץ בנושא שפת ההוראה בטכניון, שחיבל בתהליך ההקמה של המוסד, ועיכב תרומות נוספות למיזם. בסופו של דבר פעלו גלגלי ההיסטוריה וחרצו את גורל הוויכוח המר: עם תום מלחמת העולם הראשונה וכיבוש הארץ על ידי הבריטים, תם גם חלקה של "עזרה" הגרמנית בטכניון, והנכס נקנה ממנה על ידי ההסתדרות הציונית. שפת ההוראה בטכניון נקבעה רשמית כשפה העברית בקונגרס ה-13.
הטכניון נפתח רשמית בתאריך 1 באפריל 1925, ורק 30 שנים מאוחר יותר הניחו בטכניון את לוח הזיכרון לשמו של פאול נתן כאחד שתרם רבות להקמתו.
שנותיו האחרונות.
במהלך מלחמת העולם הראשונה הקדיש נתן את זמנו ומרצו לעזרת היהודים בשטחים הכבושים במזרח אירופה. הוא ערך 6 גיחות למקומות כמו לודג', קובנה, ביאליסטוק, כדי לספק עזרה לקורבנות המלחמה היהודים.
בשנת 1918 הציעה לו גרמניה להיות שגריר באוסטריה, אך הוא סירב על רקע של התעוררות האנטישמיות באוסטריה, שלדעתו הייתה מפריעה לו לתפקד היטב כנציג רשמי של גרמניה. הוא המשיך להיות מעורב בפוליטיקה הגרמנית ובעזרתו ליהודים עד יום מותו בגיל 70.
דר' פאול נתן לא היה ציוני. הוא ראה את עצמו אזרח גרמני ולא רצה להכפיף את עצמו לקו פוליטי מסוים. למרות התנגדותו לציונות, הוא תמך בשנת 1921 בקרן היסוד. נתן הצליח, בדרך כלל, לגשר בין הציונים והמתנגדים להם. זו הסיבה שלעיתים הוא נאלץ להיות מעורב בעימותים עם שני המחנות.
תרומתו של נתן לעם היהודי בעולם בכלל, ולישוב היהודי בארץ ישראל בפרט, הייתה משמעותית ביותר, אך במהלך השנים נראה שתרומה זו נשכחה.
ליפקין-שחק
Revolver
Revolver היא מילה באנגלית שפירושה אקדח תופי.
ריבולבר
רבולבר
דיק וג'יין עושים את זה (סרט, 2005)
דיק וג'יין עושים את זה (באנגלית: Fun with Dick and Jane) הוא סרט קומי משנת 2005 והוא תחדיש לסרט הקולנוע בעל אותו שם מ-1977. בסרט מככבים ג'ים קארי וטיאה ליאוני בתור דיק וג'יין הרפר, זוג נשוי מהמעמד הבינוני-גבוה אשר מאבדים את מקור ההכנסה שלהם אחרי פיטוריו של דיק ובעקבות כך מדרדרים למעשי שוד כדי להמשיך לממן את אורח חייהם הקודם.
עלילת הסרט.
דיק הרפר (ג'ים קארי) מקודם לתפקיד בכיר בחברת מדיה גדולה גלובודיין. ביום למחרת הוא מתראיין לתוכנית כלכלית בטלוויזיה שבמהלכה נחשף בפעם הראשונה לעובדה שמניית החברה צונחת בפתאומיות. בעקבות כך, העובדים מאבדים את עבודתם ואת הפנסיות שלהם. דיק מגיע הבייתה ומגלה שאשתו ג'יין (טיאה ליאוני) עזבה את עבודתה כסוכנת נסיעות אחרי הקידום שלו בשביל לבלות יותר זמן עם בנם בילי.
למרות מאמציו, דיק מתקשה למצוא עבודה חדשה. ג'יין מבשרת לו שהם עומדים לאבד את נכסיהם כיוון שהונם התבסס בעיקר על מניית החברה.
אחרי השלמה עם היותם עניים, דיק וג'יין פונים למשרות בעלות שכר-נמוך. דיק שפוטר גם מעבודות אלה מקבל צו פינוי מביתם ומחליט לפנות לפשע. הוא מנסה לשדוד חנות נוחות אבל מאבד את האומץ. אחרי מספר ניסיונות כושלים, הם מצליחים לשדוד חנות קטנה. הם מתחילים לאמץ את המנהג ורוכשים מיומנות. הם צוברים מספיק כסף כדי לכסות את החובות שלהם. בפשעם האחרון, דיק וג'יין שודדים בנק מקומי אבל כמעט נתפסים כאשר קבוצת שודדים אחרת, גם היא ממפוטרי גלובודיין, מנסה לשדוד את הבנק גם היא באותו הזמן.
לאחר מכן דיק נתקל בפרנק (ריצ'רד ג'נקינס) בפאב מקומי, מנהל הכספים הראשי לשעבר בגלובודיין כאשר הוא שתוי. בלחץ דיק, פרנק מספר שמנכ"ל החברה, ג'ק מקליסטר (אלק בולדווין), מכר את כל נכסיה של גלובודיין ואז נטש את המניה, בורח עם הון של 400 מיליון דולר. פרנק קיבל 10 מיליון דולר ממקליסטר בתמורה לכך שישתוק.
אחרי שגילו את מזימתו השלושה מתכננים לנקום במקליסטר. פרנק מספר להם שמקלסיטר מתכנן להעביר את הונו לחשבון אחר כדי להתחמק ממיסים. כדי להעביר את הכסף לחשבון מזויף שפרנק יצר, הם צריכים להחליף אחד מהטפסים במהלך הפרוצדורה הבנקאית. אחרי פעולה נועזת שבה הצליחו להחליף את הטופס, מקליסטר מגלה שמספר החשבון שגוי ומבקש לבצע את הפעולה מחדש. דיק חושף את עצמו למקליסטר בתוך הבנק ודורש ממנו לחתום על המחאה. מקליסטר נענה לו וחותם לו על סכום של 100 דולר ועוזב את המקום. דיק מספר לג'יין שזו הייתה תוכנית המגירה שלו וכעת הם יכולים לזייף את חתימתו של מקליסטר.
ביום למחרת, מקליסטר מגלה שהמון עיתונאים ועובדי גלובודיין לשעבר התקבצו מסביב לביתו, משבחים אותו על נדיבותו. בלחץ השידור החי, דיק נותן למקליסטר פתק בה הוא מקריא כי העביר 400 מיליון דולר לקרנות הפנסיה של החברה כדי לתמוך בעובדיו לשעבר.
הוראת האנגלית בישראל
הוראת האנגלית בישראל מתחילה בבית הספר היסודי ונמשכת עד לסיום הלימודים בתיכון. אנגלית היא אחד ממקצועות הליבה בישראל ולימוד שפה זו הוא חובה בכל המגזרים. לשפה האנגלית מעמד מרכזי בחברה הישראלית ובמערכת החינוך בישראל, מה שבא לידי ביטוי גם בהיקף ואופן הוראת המקצוע בבתי הספר.
במערכת החינוך.
הוראת האנגלית במערכת החינוך בישראל מתחילה בכיתה ג' וממשיכה עד י"ב, בה מסיימים את בחינת הבגרות באנגלית. ישנם המתחילים ללמוד אנגלית קודם לכן, דוגמת חוג האנגלית לילדים בשיטת הלן דורון. כמחצית מהתלמידים בחינוך היסודי בישראל מתחילים ללמוד את השפה האנגלית בכיתה א' או ב'.
בבית ספר יסודי מקובל ללמוד אנגלית על ידי שירים וציורים, ובכיתה ו' מתחילים ללמוד דקדוק. בכיתות הנמוכות מתמקדים בפיתוח כישורי האזנה ודיבור כתשתית לכתיבה וקריאה.
בתיכון מתחילים ללמוד ספרות אנגלית והבגרות מורכבת מקטע לא נלמד (Unseen) ומקטע כתיבה. בחינוך העל יסודי מושם דגש גם פיתוח יכולות הביטוי בעל פה באנגלית וכן על היכרות עם ספרות בשפה האנגלית.