דיימלר נולד בעיר שורנדורף שבממלכת וירטמברג (כיום בגרמניה) למשפחה במעמד הבינוני. אביו שהיה אופה ייעד את בנו למשרה בשירות הציבורי. אולם ב-1848 החל דיימלר לעבוד כחרש תותחים. אז רכש מיומנות בעבודת מתכת והחליט לעסוק בהנדסה.
דיימלר המוכשר משך אליו את תשומת לבם של פטרונים, ואלה סייעו לו לרכוש השכלה טכנית יסודית שזיכתה אותו בשורה של משרות בחברות הנדסיות.
באחת המשרות הללו הכיר דיימלר שרטט בכיר ושמו וילהלם מייבאך שיהיה עמיתו כל ימי חייו.
מאז ראשית שנות ה-60 של המאה ה-19 עבד דיימלר על פיתוחו של מנוע קל, קטן ומהיר שיתאים להנעת כלי רכב, כחלופה למנוע הקיטור המסורבל. ב-1872 עבד דיימלר בחברה שכבר רשמה פטנט על רעיון למנוע גז טבעי פרי פיתוחו של ניקולאוס אוטו. דיימלר ומייבאך עבדו יחד ושיפרו את המנוע של ניקולאוס אוטו, אלא שאז התפתח סכסוך בין דיימלר לאוטו שהביא לפיטורין של דיימלר. דיימלר עבר עם משפחתו לעיר באד קנשטאט. דיימלר שכר את מייבאך והקים בעזרתו סדנה בחממה שבגנו. מייבאך ודיימלר עבדו עד השעות המאוחרות של הלילה עד שהגנן חשד בהם שהם מזייפים שטרות וקרא למשטרה החשאית שערכה חקירה ולא מצאה דבר.
ב-1883 רשם דיימלר פטנט על מנוע בנזין קטן וב-1885 התקין מנוע כזה על זוג אופני עץ מסורבלים.
הוא נפטר תשוש מעבודה בגיל 65. לאחר מותו ניהל מייבאך את החברה.
אראקאיו
אראקאז'ו
גויאניה
גויאניה (בפורטוגזית: Goiânia) היא בירת מדינת גויאס שבברזיל. בעיר מתגוררים 1,201,006 (2005) תושבים, והיא ממוקמת בבקעה הפורייה של נהר מיה פונטה.
היסטוריה.
בירתה של מדינת גויאס עברה מעיר לעיר בהתאם לשינויים בכלכלתה של המדינה. הבירה הראשונה של המדינה - וילה בואה (כיום גויאס וליו) הייתה הבירה בעת שכלכלת המדינה התבססה על חיפוש זהב בנהרות האזור. לאחר שכלכלת המדינה עברה להתבסס על גידול בקר ועל חקלאות נוצר הצורך לבחור בירה המתאימה לשינויים אלה.
במשך שנים רבות התדיין בית המחוקקים של המדינה בדבר הצורך לשנות את הבירה, והדיונים בדבר שינוי החוקה נמשכו בין 1891 עד שינוי החוקה ב-1898 ושינוי נוסף בשנת 1918. על אף השינויים בחוקה לא הועברה הבירה עד שלטונו של המושל פדרו לודוויקו שמונה למושל לאחר ההפיכה הצבאית של 1930. בשנת 1932 הוקמה ועדה לצורך קביעת מיקומה של הבירה החדשה, ובשנת 1933 נבחר מיקום העיר גויאניה והונחה אבן הפינה של העיר.
העיר תוכננה כעיר המיועדת ל-50,000 תושבים בצורה מעגלית כאשר הרחובות יצאו מכיכר מרכזית ה- Praça Cívica, בה הוקמו בניין הפרלמנט המדינתי ובניין העירייה.
בשנת 1937 נחתם הצו המעביר את הבירה מסידדה דה גויאס (Cidade de Goiás) לגויאניה, וטקס המעבר הרשמי נערך בשנת 1942 בנוכחות נשיא הרפובליקה, שרים ומושלי המדינות השונות.
שמה של העיר - גויאניה נבחר בשנת 1933 לאחר תחרות שנערכה על ידי עיתון מקומי. בין השמות האחרים שהוצעו היו:
ואחרים. בשנת 1935 נעשה שימוש לראשונה בשם גויאניה בצו המושל המקים את העירייה של העיר.
בשנת 1987 אירעה בעיר תקרית גרעינית חמורה.
אדריכלות.
בנייני העיר תוכננו על יד האדריכל ארטיו קוריה לימה (Artílio Correia Lima ) בסגנון האר דקו. בשל היותה של העיר מתוכננת, ובשל בנייתה בפרק זמן קצר (שנות ה-40 וה-50 של המאה ה-20) נחשבת העיר כאחת הערים היפות בברזיל, מבחינה ארכיטקטונית, והאזור הוגדר כאזור לשימור על ידי המכון הלאומי הברזילאי למסורת היסטורית ואמנותית.
אוכלוסין.
בעיר מתגוררים 1,137,962 תושבים (2003) בצפיפות של 1,549.86 נפשות לקמ"ר. מספר משקי הבית בעיר 313,708 (2000).
קצב גידול האוכלוסייה בעיר גבוה, והיה בין השנים 1991 - 2000 כ- 1.91%. מספר התושבים בעיר גדל מ-717,519 תושבים בשנת 1980, ו- 922,222 תושבים בשנת 1991 למעל מיליון תושבים בשנת 2000.
גאוגרפיה.
גובה העיר מעל פני הים הוא 749 מטרים. אזור העיר רבתי כולל 17 ערים שבהן מתגוררים 1,633,899 (2000) בשטח כולל של 6,848.00 קמ"ר.
אקלים העיר הוא אקלים טרופי לח. הטמפרטורה הממוצעת 21.9°C. הטמפרטורות נמוכות יותר בחודשי החורף (מאי - אוגוסט): 18.8°C עד 21.0°C. הטמפרטורה הנמוכה ביותר שנמדדה אי פעם הייתה בחודש יולי בו נמדד 1.2 °C. האביב (ספטמבר - אוקטובר) היא העונה החמה ביותר, בה טמפרטורות המקסימום מגיעות ל-30°C עד 36°C בממוצע. ממוצע המשקעים הוא 1,400 מילימטרי גשם בשנה.
שלטון מקומי.
מספר הבוחרים בעיר הוא 791,150 (06/09/2004). בבחירות המוניציפליות האחרונות שנערכו בינואר 2005, נבחרו איאז רזנדה מצ'אדו (Iris Rezende Machado ) לראש עיר, ולדיבינו ז'וסה דה אוליביירה (Valdivino José de Oliveira) לסגנו.
במועצת העיר 34 חברים.
תחבורה.
דרכים מהירות מקשרות את העיר לברזיליה, בירת ברזיל ולסאו פאולו. העיר אינה מקושרת למסילת רכבת. בעיר נמצא שדה התעופה סנטה ג'נובבה (Santa Genoveva) בו עוברות טיסות פנימיות (בשנת 2003 עברו בו 717,788 נוסעים). בעתיד מתוכננת הרחבת שדה התעופה והפיכתו לשדה תעופה בינלאומי.
בעיר מספר המכוניות לנפש הגדול ביותר בברזיל - מכונית אחת לכל שני תושבים. בעיר מספר האופנועים לנפש הגדול ביותר בברזיל, ומספר האופנועים השנים בגודלו בברזיל (אחרי סאו פאולו).
כלכלה.
אזור העיר הוא אחד האזורים העשירים ביותר בברזיל מבחינת תפוקת תוצרת חקלאית. בעבר היה גידול הבקר המרכיב העיקרי של כלכלת המדינה, והוא מרכיב חשוב בכלכלה גם בימינו. בשל מיקומה של העיר והמרחקים השווים יחסית בינה לבין ערים אחרות בברזיל, מהווה העיר צומת מסחרי, תעשייתי ותקשורתי חשוב. כיום מתבססת כלכלת העיר על מסחר ושירותים, וכן על תעשיית ייצור מוצרי מזון רהיטים וביגוד. באזור מגדלים כותנה, סויה וחמניות לצורך ייצור שמן.
התוצר הגולמי של העיר בשנת 2002 היה 7,093,000 ריאל ברזילאי, ובשנת 2003 7,670,590 ריאל ברזילאי. התוצר הגולמי של העיר הוא הגבוה ביותר מבין 246 העיריות בברזיל. ההכנסה הממוצעת לנפש בשנת 2002 הייתה 6,290 ריאל (גבוה מהממוצע המדינתי שעומד על 5,921 ריאל), ובשנת 2003 ההכנסה הממוצעת לנפש הייתה 6,601 ריאל.
פארקים ואזורים ירוקים.
על אף שמרכזה של העיר הוא אזור בו מרובים גורדי השחקים, מרבית שטחי העיר הם למעשה בתים חד קומתיים, וביניהם חורשות רבות. שדרות העיר כוללות צמחייה טרופית ובעיקר עצי פרי טרופיים. 30% משטחי העיר הם שטחים מיוערים.
החשוב בפארקי העיר הם הפארק הזואולוגי, פארק ואקה בראבה, פארק אקולוגיקו, בוסק דוס בוריטיס ופארק אריאאו.
תרבות וספורט.
בעיר פועלות כמה קבוצות כדורגל גדולות, כמו אתלטיקו גויאניינסה וגויאס. בעיר נמצא אצטדיון הכדורגל סרה דורדה (Serra Dourada) הנחשב אחד מהיפים בברזיל, וכן מסלול מרוצים.
מוזיאונים.
בעיר מספר מוזיאונים ובהם המוזיאון הפדרלי לאנתרופולוגיה (Museu Antropológico da Universidade Federal de Goiás), המכון לפרה היסטוריה ואנתרופולוגיה (Instituto Goiano de Pré-História e Antropologia), המוזיאון לאורניתולוגיה (Fundação Museu de Ornitologia), המוזיאון לאומנות מודרנית (Museu de Arte Contemporânea ) ומוזיאון זורואסטרו ארטיגה (Museu Zoroastro Artiaga).
השכלה.
בעיר נמצאת האוניברסיטה הפדרלית של גויאס וכן האוניברסיטה הפרטית הקתולית (Universidade Católica de Goiás). כמו כן בעיר מספר מכללות.
אנטיציונות
לארי דייויד
אוניברסיטת מינסטר
אוניברסיטת מינסטר (שם מלא: האוניברסיטה הווסטפאלית על שם וילהלם; בגרמנית: Westfälische Wilhelms Universität, בראשי תיבות: WWU) היא אחת האוניברסיטאות הגדולות של גרמניה, נכון ל-2016 מנתה האוניברסיטה 44,692 סטודנטים ו-15 פקולטות. היא קרויה על שם הקיסר הגרמני וילהלם השני. המזכירות נמצאת בארמון העיר מינסטר.
לאוניברסיטה אין צורת קמפוס. הפקולטות פזורות ב-285 בניינים שונים ברחבי העיר. לצד האוניברסיטה ישנם עוד שבעה מוסדות אקדמאיים במינסטר, מה שהופך אותה לעיר סטודנטים מובהקת. אם זה במחקר או במדע שימושי, אוניברסיטת מינסטר היא מהמובילות בגרמניה.
לאוניברסיטה שם בינלאומי מכובד ולה כ-400 הסכמי חילופי סטודנטים עם אוניברסיטאות ברחבי העולם.
רוב הפקולטות, ביניהם לכלכלה ומשפטים נמצאות במרכז העיר, בין כיכר הקתדרלה והכיכר על שם פאול פון הינדנבורג, שם נמצא חלל ההרצאות הגדול (804 מקומות ישיבה) של האוניברסיטה, בו לרוב מתקיימות הרצאות של הפקולטה לכלכלה ומנהל עסקים. בית החולים האוניברסיטאי והפקולטה לרפואה נמצאות קצת מחוץ למרכז העיר. האוניברסיטה חברה ב-U15 (אוניברסיטאות בגרמניה).
היסטוריה.
סיפורה של האוניברסיטה מתחיל עם מכינת הישועים שנוסדה ב-1588. אך רק ב-1780 היא נחנכה כאוניברסיטה עם ארבע פקולטות; משפטים, מדעי הרפואה, פילוסופיה ותאולוגיה. היום כאמור ישנם 15 פקולטות. היא נחנכה על ידי פרנץ פון פירסטנברג. ב-1805 הורחבה האוניברסיטה לאוניברסיטה הפרוסית של וסטפאליה. ב-1907 הוסב שמה והיא נקראה על שם הקיסר וילהלם השני.
פקולטות.
בין הפקולטות באוניברסיטת מינסטר:
אלכס וייס
אלכס וייס (19 בינואר 1929 – 10 בספטמבר 2001) היה מעבד מוזיקלי ישראלי שפעל בתחום הזמר העברי והבידור הקל משנותיה הראשונות של ישראל עד תחילת שנות ה-80.
קורות חייו.
וייס נולד ב-19 בינואר 1929 בבודפשט שבהונגריה. בילדותו ניגן בפסנתר שהיה בביתו ובגיל 9 החל גם לנגן באקורדיון.