לאסג היה נשוי למארי ויקטורין לבית פרוטן (Perrotin), בת של מו"ל, ונולדו להם שתי בנות: מרגריט לאסג (1918-1851), נשואה לכירורג היהודי אלבר בלום (1914-1844), פרופסור בפקולטה לרפואה, וז'אן סברון (Cesbron) (1914-1856) נשואה למהנדס פול אלכסיס סברון,
כדברי הסופר ז'ול קלארסי, הצטיין לאסג כמרצה בחסד, בעל כישורים ספרותיים, בקיא הודות לתפקידיו בסודות האפלים של תושבי פריז וכן כמורליסט שהילל את חיי המשפחה מסביב לסיר הבישול הביתי.
תרומתו לרפואה.
לאסג התעניין בתחומים מגוונים של הרפואה וראה את הפיזיולוגיה והפסיכיאטריה כתחומים משלימים זה את זה. מתוך גישה זו גילה עניין מיוחד בהפרעות הפסיכוסומטיות.
ב-1849 יחד עם טרוסו פרסם מאמרים על המחלות הפריחתיות, על הדיפתריה
על הרככת, על הטיפול במחולית סיידנהם ("הריקוד של גי הקדוש"). ב-1852 תיאר את האירועים המוחיים המתרחשים בעת אי-ספיקת הכליות הכרונית ("מחלת ברייט") תוך הוספת תצפיותיו האישיות. כעבור שנה פרסם " מחקרים חדשים על מחלת ברייט" . מתח בקורת קשה על מחקריו של רודולף וירכו בנוגע לפתולוגיה התאית (1858) . בעקבות בקורת זו פרץ פולמוס שנמשך כמה שנים. ב-1868 פרסם ספר לימוד על ה"אנגינות". לאחר מכן כתב על האלכוהוליזם, על ההיסטריה ועל השיתוק הכללי.
מחקרו הראשון על האלכוהוליזם הופיע בשנת 1853 והאחרון ב-1882. ביניהם פרסם על הקשר בין הפרעות עיכול להפרעות נפשיות ועל הדיפסומניה - בולמוסי השתייה החריפה. כמו כן במאמרו Le délire alcoolique n est pas une délire mais un rêve הבחין בין דליריום שהיה בעיניו חוויה כמו חלומית (אונירית) למחשבות שוא
ב-1852 תיאר את מחשבות השוא של רדיפה, הידועות אז כ"מחלת לאסג" מאוחר יותר כמחשבות פאראנואידיות או פאראנויות.
מקום חשוב בפרסומיו תפסה גם מחלת ההיסטריה, הידועה כיום בכמה שמות: הפרעוה קונברסיבית, הפרעה דיסוציאטיבית וסומטיזציה ושנכללו בה בעבר התקפי הפאניקה החמורים : ב-1854 תיאר לאסג את השיעול ההיסטרי, אחר כך ב-1864 - את האטקסיה ההיסטרית. בשנת 1873 תיאר לראשונה (במקביל לויליאם גאל) באופן מקיף אל האנורקסיה נרבוזה, לתסמונת של הימנעות מאכילה, אל-וסת ופעלתנות, לה קרא בשם "אנורקסיה היסטרית". אישאר שינה את שם המחלה הזאת ל"אנורקסיה נפשית" (Anorexie mentale).
נושא אחרי שעורר את סקרנותו היה השיתוק הכללי שבעגבת, עליו נסובה עבודת האגרגציה שלו. מאוחר יותר שינה את רעיונותיו וקיבל את זה שפתולוגיה זאת היא מגוונת יותר, והיא כוללת מגוון רחב של מחלות מוחיות כרוניות
בשנותיו האחרונות לא הרפה בקצב הכתיבה: פרסם עיונים על האקסהיביציוניזם, הקלפטומניה, המלנכוליה ההמומה, "השגעון בשניים" (פולי א דה), הכפיון על רקע מומים של הגולגולת וכו'.
בשנים 1846-1846 הדגיש את חשיבות הקשר רופא - חולה נפש במסגרת הטיפול הפרטני של החולה שהיה ידוע כ"טיפול המוראלי" (cure morale) או cura singularis וגילה תובנות לגבי מה שיוגדרו לימים בפסיכואנליזה כ יחסי העברה וברית טיפולית.
בשנת 1881 פרסם לאסג את ספר הלימוד על האאוסקולטציה -שיטות השמיעה של הרעשים בראות - עבור התלמידים לרפואה. ב-1882 פרסם עוד ספר לימוד על טכניקת המישוש וההקשה בגוף האדם עבור התלמידים לרפואה.
החתן שלו, אלבר בלום, פרסם אחרי מותו, ב-1884, את הספר "מחקריו הרפואיים של הפרופסור ש. לאסג", שבו שיתפו פעולה עוד רופאים רבים.
עם תלמידיו הידועים נמנו הפסיכיאטרים בנדיקט מורל. וז'ול קוטאר.
מושגים רפואיים הקשורים לשמו (אפונימים).
גנגרנה (נמק) של הגפיים אצל חולי ברונכיאקטזיס תשושים. מתלווה בדלקות סימפונות וראות. טיפולה אנטיביוטי וכירורגי.
הרופא היה מניח יד על חזה הנבדק ואת היד השנייה מאחורי גבו ומבקש שישאף אוויר. בביצוע דו-צדדי - ניתן היה להשוות את התרחבות הראות בשני הצדדים.
ספרים ומאמרים.
טקסט שלם (על מחשבות השוא של רדיפה)
אוטו השלישי
תהילים קל&quot;ב
תהילים קל"ב הוא המזמור ה-132 בספר תהילים. המזמור שייך לקובץ שיר המעלות (זהו הפרק ה-131 על פי המספור הקיים בתרגום השבעים ובוולגטה). בין שירי המעלות, מזמור קל"ב הוא המזמור הארוך ביותר. הוא בין המזמורים שמתוארים בהם אירועים מתולדות עם ישראל.
סוגת המזמור.
מזמור זה הוא מזוהה על ידי החוקרים כמזמור מלך. בעל המזמור מתפלל לשלומו של נשיא או מלך משושלת דוד
זמנו של המזמור.
בתלמוד נכתב כי . האירוע המאוחר ביותר המוזכר במזמור הוא בחירת ה' בציון למקום משכנו, מכך יש שסברו כי זמנו של המזמור הוא מימי בית המקדש השני, בדומה לשאר שירי המעלות. אזכור ארון הברית שמגיע למנוחתו הסופית בבית המקדש בירושלים (מלכים א ח, ו) יכול לרמז על תקופת בית ראשון היות שבבית המקדש השני הארון כבר לא בנמצא. כמו כן, אזכור הכוהנים הלובשים צדק מתייחס לצדוק הכהן הגדול, שמונה לתפקידו על ידי שלמה המלך.
חלוקת המזמור.
יש המחלקים את המזמור כך:
תוכן המזמור.
בעל המזמור מוסר פרטים על בריתו של ה' עם דוד המלך. בפסוק ח' המשורר יוצר זיקה בין סיפור העלאת ארון ה' לירושלים לבין בחירתו בדוד עבדו. ירושלים היא מקום מנוחתו של המלך ובחירתו של ה'. המשורר לא מוסר מידע באיזה מלך עוסק המזמור, אך ייתכן כי הכתוב בפסוק ח': "קוּמָה ה', לִמְנוּחָתֶךָ: אַתָּה, וַאֲרוֹן עֻזֶּךָ.", העוסק בבניית משכן קבוע לה', רומז לשלמה שבנה את בית המקדש הראשון. המזמור מספר כי השמועה על ארון ה' הגיעה ל'אפרתה' (בית לחם), מקום מגוריה של משפחת דוד, ואכן דוד מעלה את ארון ה' מ'שדה יער' (קריית יערים) לירושלים: הִנֵּה-שְׁמַעֲנוּהָ בְאֶפְרָתָה, מְצָאנוּהָ בִּשְׂדֵי-יָעַר. נָבוֹאָה לְמִשְׁכְּנוֹתָיו (קלב, ו-ז).
המזמור בליטורגיה.
לפי נוסח קהילות אשכנז נאמרים פסוקים ח' עד י' ופסוקים נוספים אחרי הכנסת ספר התורה בשבת ולפני תפילת מוסף.
לפי נוסח קהילות אשכנז נאמר פסוק ט' ופסוקים נוספים לפני הוצאת ספר התורה בשמחת תורה בתפילת הערב והבוקר.
בקצת קהילות אשכנז, נוהגים לומר מזמור זה (יחד עם "ברכי נפשי" (תהלים קד) ושאר מזמורי שיר המעלות) אחרי מנחה בשבת בשבתות החורף, כלומר משבת בראשית עד (ולא עד בכלל) שבת הגדול.
מגפת הקורונה בארצות הברית
מגפת הקורונה התפשטה לארצות הברית בינואר 2020. מאז נרשמה התפרצות של המחלה בכל מדינות ארצות הברית והטריטוריות שלה, וארצות הברית הייתה למדינה שבה מספר החולים והמתים מהמחלה הוא הגדול ביותר.
רקע.
מחלת הקורונה התגלתה לראשונה בעיר ווהאן בדצמבר 2019. היא התפשטה לעבר ארצות נוספות בעולם. מקרה הקורונה הראשון דווח ב-27 בינואר 2020. אדם בן 35 ששב לארצות הברית מביקור משפחתי בעיר ווהאן ב-15 בינואר, חש שיעול וחום והגיע לטיפול במרפאה במחוז סנוהומיש שבמדינת וושינגטון.
ב-29 בינואר הוקם כוח המשימה של הבית הלבן להתמודדות עם הנגיף. בראשות הצוות הועמד בשלב מסוים סגן הנשיא מייק פנס, והוא כולל כמה רופאים בכירים במדינה כמו אנתוני פאוצ'י ודברה בירקס, יחד עם אנשי ממשל בתחומים הרלוונטיים לטיפול במשבר. יומיים לאחר מכן הכריז הממשל על מצב חרום רפואי, והוטלו הגבלות על כניסת אנשים מסין.
הממשל החל לבצע בדיקות לגילוי נגיפי קורונה בחודש פברואר, אך התגלה שחלק מהן לא היו יעילות.
המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן (CDC), המליצו להימנע מנסיעות לא חיוניות לסין, איראן, מלזיה, בריטניה, ו-26 מדינות אירופאיות החתומות על אמנת שנגן.
ב-31 בינואר הועברה תקנה שעל פיה כל הטיסות מסין ינותבו ל-11 נמלי תעופה שם יעברו הנוסעים מיון והוכנו בהם תשתיות להסגר על פי הצורך. בנוסף אזרחים אמריקאים שהגיעו ממחוז חוביי בסין בו פרצה המחלה ואזורים אחרים בסין, נדרשו עם הגיעם להיכנס לבידוד ביתי למשך 14 ימים.
בין הצעדים שננקטו כתוצאה מהתפרצות המחלה היו ביטול אירועי ספורט ועצירת הליגות השונות. בנוסף בוטלו או נדחו ברחבי ארצות הברית מופעי תיאטרון, פסטיבלי מוזיקה וכינוסים מקצועיים, ומוזיאונים.
הנשיא דונלד טראמפ המליץ להימנע מהתכנסות של מעל עשרה אנשים במקומות סגורים, ולאוכלוסייה המבוגרת להימנע מלצאת מהבית. בהמשך לחץ לפתוח מקומות.
ציר זמן.
ינואר.
מקרה ההידבקות הראשון בקורונה דווח במדינת וושינגטון ב-21 בינואר 2020, אצל אדם ששב מביקור משפחתי בסין. לאחר שבועיים שוחרר מאשפוז. לאחר מספר ימים מועטים דווח על מקרה הידבקות שני, בעיר שיקגו בקרב אשה ששבה מהעיר ווהאן.
מקרה רביעי אושר ב-26 בינואר, אף הוא בקרב אדם שהגיע מווהאן למחוז לוס אנג'לס. הממשל האמריקאי פינה מהעיר וואהן דיפלומטים ובני משפחותיהם וכן אזרחים אמריקאים. הם הושמו בהסגר עם נחיתתם.
ב-30 בינואר נרשם בשיקגו מקרה ההידבקות הראשון של אדם בתוך ארצות הברית לאחר שאדם נדבק מזוגתו ששבה מסין, שהיא החולה השנייה שנמצאה. למחרת נרשם בארצות הברית המקרה השביעי, לאחר שאדם נמצא נושא את הנגיף במדינת קליפורניה. מחלקת הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית הורתה באותה עת על חובת בידוד ביתי לכל מי שהגיע ממחוז חוביי בשבועיים שקדמו. על אזרחים זרים ששהו בסין בשבועיים שקדמו, נאסר להיכנס לארצות הברית.
פברואר.
מקרים נוספים של חולים בקורונה המשיכו להתגלות רבים מהם בקרב מי ששבו מסין.
ב-5 בפברואר נתגלה המקרה ה-12 ברחבי ארצות הברית. החולה תושב ויסקונסין שב מבייג'ינג וידוע שנדבק שם. באותו יום פונו כ-350 אזרחים ממחוז חוביי והם נלקחו לבידוד בן 14 ימים בשני בסיסי חיל האוויר. פינוי נוסף מסין נעשה גם לאחר מכן.