אשקלון שגשגה בתקופה ההלניסטית והייתה לנמל ימי חשוב. בשנת 104 לפנה"ס זכתה באוטונומיה, ובימי המלך החשמונאי אלכסנדר ינאי, כאשר כל אזור החוף עבר לשליטת הממלכה החשמונאית, שמרה על עצמאותה והייתה מובלעת הלניסטית בשל קשריה ובריתה עם מצרים התלמיית. הורדוס, שליט יהודה, שיש הסבורים שנולד בעיר, האדיר את העיר וחיזק אותה. העיר המשיכה לשגשג לאחר מכן תחת שלטון האימפריה הרומית והגיעה לשיא פריחתה. שטחה השתרע שוב על-פני 600 דונם, חומותיה חוזקו לפי התוואי הכנעני הקדום, והיא הייתה למרכז עירוני שלו עורף חקלאי. העיר המשיכה ושגשגה בתקופה הביזנטית, וחלק ממנה אף נראה במפת מידבא.
בשנת 640 נכבשה העיר בידי הערבים, אשר ייחסו לה מעמד מיוחד החל בסוף המאה ה-11, בשל מסורת לפיה ראשו של חוסין בן עלי שמור במבנה זיכרון בשטחה. בשנת 1099, עם הגעת הצלבנים לארץ ישראל, הייתה אשקלון מבצר חשוב לפאטמים, ולמרות ניצחון הצלבנים בקרב אשקלון שנערך בסמוך לה, העיר לא נפלה בידיהם. בשנת 1150 בוצרה העיר על ידי שליטה הפאטמי בחמישים ושלושה מגדלי שמירה, אך למרות זאת נכבשה על ידי בלדווין השלישי מלך ירושלים בשנת 1153, לאחר מצור שנמשך חודש. העיר נכללה ברוזנות יפו ואשקלון הצלבנית, והייתה לחשובות שבעריה הפאודליות. בשנת 1187 גירש צלאח א-דין את הצלבנים מהעיר לאחר מצור בן שבועיים. הוא הרס והעלה אותה באש וסתם את נמלה.
העיר זכתה לתחייה קצרה בשנת 1192, כאשר הצלבנים חזרו אליה בראשות מנהיגם ריצ'רד לב הארי. הם שיקמו את העיר וביצרו אותה בחפיר, חומה, מגדל ושערים, אך נטשוה שוב בשל האיום המוסלמי. הצלבנים שבו לאשקלון ב-1241 ושוב ביצרו אותה, אך סופה המוחלט של אשקלון העתיקה הגיע בשנת 1270 כאשר הסולטאן הממלוכי ביברס, הרס אותה וסתם את נמלה. האתר ננטש ולא יושב עוד.
האתר.
חומת העיר הנוכחית היא מהתקופה המוסלמית והיא הוקמה באמצע המאה ה-12 על ידי הפאטימים. מהחומה שהוקמה על סוללה גדולה באורך של 2,200 מטר, ברוחב של כ-50 מטר ובגובה של 15 מטר, שרד הקטע שבצידו המזרחי והדרומי של הגן הלאומי. החומה המוסלמית נבנתה על התוואי הכנעני הקדום, ובתוואי זה עברה גם החומה בתקופה הרומית והביזנטית. גם מקורם של ארבעת שעריה של העיר הוא בתקופה הביזנטית, והם כונו על פי כיווניהם - שער הים, שער עזה, שער ירושלים ושער יפו. בצידו הצפוני של האתר התגלה שער שנבנה על ידי הכנענים בסביבות שנת 1850 לפנה"ס, והוא נחשב לשער הקשת הקדום ביותר בעולם. ליד השער, מחוץ לחומה, נחשפו שרידיו של מקדש כנעני שהוקדש ככל הנראה לבעל אל הסערה ובו נמצא פסלון שור מברונזה ומצופה כסף בגובה 10 ס"מ ולצידו כלי חרס שככל הנראה שימש לו לבית. הכנענים לא הקימו חומה בצד הפונה אל הים, אך המוסלמים והצלבנים עשו כן, וחלקים מחומה זו באורך של 1,200 מטר השתמרו. למרות היותה עיר נמל חשובה בחלק מתולדותיה, לאשקלון לא היה נמל בנוי, והספינות עגנו בים הפתוח. הסחורות ובני האדם הגיעו אל החוף בסירות קטנות.
הבזיליקה הרומית מהמאה ה-3 שימשה כמבנה ציבורי לתושבי אשקלון בתקופה הרומית. אורכה 110 מטר, רוחבה כ-35 מטרים ורצפתה וקירותיה כוסו בשיש. מדרום לבזיליקה היה אולם עגול למחצה שייתכן ושימש כמקום התכנסות. ליד הבזיליקה מוצגים ממצאים ארכאולוגיים מתקופה זו, בהם כותרות, ועמודי שיש וגרניט. עוד ניצבים במקום פסל אלת הניצחון היוונית ניקה (ויקטוריה), הניצבת על כדור הארץ הנישא על ידי אטלס ופסל האלה איזיס בדמותה של טיכה - אלת המזל של אשקלון.
בצידו המזרחי של הגן נמצאים שרידיה של כנסיית מרייה הקדושה וירידיס מהמאה ה-5 שנבנתה בצורת בזיליקה. היא נהרסה על ידי המון זועם של מוסלמים ויהודים בשנת 938, אך שוקמה על ידי הצלבנים כאשר כבשו את העיר בשנת 1153. על קירות המבנה נראים שרידי פרסקאות של ארבעה קדושים האוחזים בידיהם במגילות כתובות ביוונית.
בשטח הגן מתקני שעשועים ושולחנות פיקניק והוא גובל בשפת הים התיכון, הפתוחה לרחצה בעונה. בסופי שבוע ובחגים פועל בגן חניון לילה.
המחקר באתר.
בשנת 1815 נערכה באשקלון מעין "חפירה ארכאולוגית" ראשונה על ידי משלחת חופרים בראשות ליידי הסטר לוסי סטנהופ, שחיפשה אחר אוצר קדום. משלא מצאה את מבוקשה הפסיקה את החפירות לאחר שבועיים בלבד. פסל רומי שמצאה נופץ לרסיסים על ידי איכרי הסביבה בתקווה (שנכזבה) למצוא את האוצר.
חפירות של ממש נערכו במקום לראשונה בשנים 1921– 1922, וחשפו את הבזיליקה הרומית. המחקר במקום התחדש בשנת 1985 בחפירות משלחת המוזיאון השמי של אוניברסיטת הרווארד בראשות הארכאולוג לורנס סטייגר ובתמיכת הנדבן האמריקאי ליאון לוי.
החי.
יונקים.
בין מיני היונקים בגן הלאומי נמצאים: צבי ארץ ישראלי, שועל מצוי ועוד.
זוחלים.
בגן הלאומי מתקיים מגוון רב של זוחלים. בין אותם זוחלים נמצאים: שנונית השפלה, זיקית ים-תיכונית, צב יבשה מצוי, שנונית חולות, שממית עצים, נחושית עינונית וקמטן החורש.
עופות.
בין מיני העופות בגן הלאומי נמצאים: כרוון מצוי, מיינה מצויה ועורב אפור.
ארצ'יל ארבלדזה
ארצ'יל ארבלדזה (בגאורגית: არჩილ არველაძე; נולד ב-22 בפברואר 1973 בטביליסי) הוא כדורגלן עבר גאורגי ששיחק בעמדת החלוץ.
ארצ'יל הוא אחיו התאום של כדורגלן העבר והמאמן שותא ארבלדזה. אחיו רבאז ארבלדזה היה כדורגלן גם כן.
במהלך הקריירה שלו שיחק ארצ'יל במספר מועדונים אירופאים שונים. אחרי קריירת נעורים בקבוצה המקומית איבריה טביליסי יחד עם אחיו שותא, החל את הקריירה הבוגרת שלו באלופה הגאורגית, דינמו טביליסי. אחרי קריירה אירופית בטורקיה בטרבזונספור, נאק ברדה ההולנדית, פ.צ. קלן הגרמנית, וקדנציה נוספת בדינמו טביליסי, סיים את הקריירה בלוקומוטיב טביליסי.
לזכותו של ארצ'יל רשומות 32 הופעות בינלאומית במדי נבחרת גאורגיה, בהן כבש שישה שערים.
בויוריכס
לבאן צכיטישווילי
לֶבאן צכּיטישווילי (בגאורגית: ლევან ცქიტიშვილი; נולד ב-10 באוקטובר 1976) הוא כדורגלן עבר גאורגי בינלאומי, יליד טביליסי, גאורגיה.
קריירה.
צכיטישווילי החל את הקריירה שלו, כמו מרבית הכדורגלנים הגאורגים המובילים, במדי דינמו טביליסי בשנת 1994, ובשנת 1998 הוא נקנה בידי המועדון הגרמני פרייבורג, שם שיחק עם מספר שחקנים גאורגים נוספים. במהלך תקופתו בפרייבורג, צבר צכיטישווילי שמשחק כקשר, 111 הופעות בבונדסליגה. אחרי שפרייבורג ירדה ליגה בשנת 2005, צכיטישווילי היה על סף חתימה בשורות מטאלורג דונייצק האוקראינית, אבל במקום זאת הוא החליט להישאר בגרמניה, והוא חתם על חוזה בשורות וולפסבורג. ב-31 בינואר 2009, חתם צכיטישווילי בקבוצת הליגה השנייה בגרמניה ווהן וייסבאדן.
צכיטישווילי צבר 55 הופעות בינלאומיות במדי נבחרת גאורגיה, בהן כבש שער אחד.
תארים.
דינמו טביליסי
אבא עשיר אבא עני
אַבָּא עָשִׁיר אַבָּא עָנִי (באנגלית: Rich Dad Poor Dad) הוא ספר מסוגת "השיפור העצמי" מאת איש העסקים והסופר רוברט קיוסאקי, יפני-אמריקאי אשר גר בצעירותו בהוואי. הספר יצא לאור לראשונה ב-1 באפריל 2000, ובישראל הוא יצא לאור בהוצאת מטר.
התוכן.
לקיוסאקי היו שני אבות: האחד עני והשני עשיר. לאביו הביולוגי הוא קרא עני, לא משום שחסר לו כסף, אלא משום שהיה שכיר ושאף להתקדם. האב העשיר היה אביו של חברו הטוב, מייק. קיוסאקי כינה את אביו של מייק "אבא עשיר", מכיוון שהאיש רצה לחיות בעושר כבעלים של חברה ולא כעובד שכיר. קיוסאקי מתאר בספרו, "אבא עשיר אבא עני", את ילדותו בחיק משפחתו הביולוגית ואת ילדותו בחיק משפחתו של חברו מייק ואביו ה"עשיר".
קיוסאקי מביע אכזבה ממערכת החינוך וטוען שהיא אינה מכינה את הילדים לעולם האמיתי, העולם הפיננסי, כיוון שאיננה מלמדת השכלה פיננסית. הוא פונה אל הילדים, שהם למעשה המבוגרים של העתיד, ומלמד אותם ואת הוריהם את סודות העושר בשפה פשוטה וברורה. הוא מספק להם דרך מחשבה ייחודית, שלפיה יוכלו לחיות חיים מאושרים וללא דאגות כלכליות. קיוסאקי טוען כי בוגרי מערכת החינוך מבלים את כל חייהם במרוץ עכברים, ובספרו הוא מלמד כיצד לצאת ממנו לדרך חיים טובה יותר.
חלוקת האנשים לרביעים.
קיוסאקי מתאר בספרו כיצד מחולקים אנשי העולם לרביעים:
ההבדל בין רביעים S ו-B הוא שאנשי רביע S הם בעלי עסק קטן, כגון רופא פרטי ובעל מסעדה שכונתית, שבהם בעל העסק הוא האדם החכם ביותר בתחום הנתון מבין אנשי צוותו, ואילו אנשי רביע B הם בעלי עסק גדול, אשר יש לו סניפים, והם שוכרים אנשים חכמים מהם על מנת לנהל את העסק. קיוסאקי טוען כי כ-80 אחוז מאוכלוסיית העולם משתייכים לרביעים E או S, והיתר – לרביעים B או I. הוא טוען כי בשני הרביעים הראשונים האדם עובד בשביל הכסף, כלומר, מרוויח כסף בהתאם למספר שעות העבודה אותן הוא משקיע, ולכן סכום זה מוגבל, וכמעט בלתי אפשרי להתעשר בדרך זו. לעומת זאת, טוען קיוסאקי בספרו, כי ברביעים B ו-I, הכסף עובד בשביל האדם, ובדרך זו ניתן למנף את ההכנסות וליצור הכנסה פסיבית בלתי מוגבלת.
חוות מקורה
חוות מקורה היא חווה פרטית העוסקת במגוון גידולים ביו-אורגניים ובעיבוד תוצרת אורגנית. החווה שוכנת בלבו של עמק טוף במורדות המערביים של רכס הכרמל ליד מושב כרם מהר"ל (בין זכרון יעקב לעין הוד). העמק נוצר כאשר סלעי הגיר הקשים נגדעו והטוף הרך שמתחתם נחשף. נחל מהר"ל, נחל חרובים ונחל מערות סחפו את הטוף אל הים וכך נוצר עמק שקרקעיתו ומורדותיו בנויים טוף צבעוני.
היסטוריה.
החווה הייתה בבעלות משפחת אל מהאדי, שהתגוררו בשטח מהמאה ה-19.