בספר השלישי האורוגנוטים כבר נמצאים בקוליכיס. האלות הרה ואתנה מבקשות את עזרת של אפרודיטה, ובשל כך, אפרודיטה מורת על בנה ארוס, לירות חצי אהבה אל גופה של מדיאה. הארגונוטים אינם מצליחים למצוא את גיזת הזהב, ולכן שב יאסון אל ספינתו. אולם מדיאה חולמת בלילה על כלקיופה המבקשת ממנה לסייע ליאסון. מדיאה נסערת מכך ויצאת אל עבר מקדשה של הקטה, סבת של מדיאה.
יאסון במקביל עושה גם הוא את דרכו למקדש האלה. והשניים נפגשים. יאסון ומדיאה מתכננים כיצד להשיג את גיזת הזהב.
ספר רביעי.
יאסון חוטף את גיזת הזהב בסיועה של מדאה, ויחד עם כל הארגונאוטים הם עוזבים במהירות את קולכיס. איאטס שולח אחריהם את בנו אפסירטוס בראש קבוצת רודפים. מדאה מציבה מארב לאחיה, ויאסון הורג אותו. יאסון ומדאה נדרשים על ידי זאוס להיטהר מטומאת הרצח באי של קירקה. דרך שיבתם של הארגונאוטים מקבילה למסלולו של אודיסאוס. הם עוברים בדרכם סכנות ובהן הסירנות, סקילה וכריבדיס, המוכרות מהאודיסיאה, ומגיעים לארץ הפאיאקים. מלכת האי, ארטה , עורכת את טקס הנישואים של יאסון ומדאה. לאחר מכן נמשך המסע בים ולבסוף הם חוזרים לארצם.
אזכורים נוספים של המיתוס.
המיתוס על יאסון ועל אהבת מדיאה היה מוכר בקרב יוונים, שנים רבות לפני ימיו של אפולוניוס. עוד ביצירה ההומרית וגם אצל היסודיוס מוזכר המיתוס על יאסון ומסעו ועל אהבתה של מדיאה, האיליאדה מזכירה לנו את סיפורו של אונאוס, בנם של יאסון והפסיפילה. (האיליאדה, שיר 7 שורות 468.) כמו כן, מסעות האורגונטים מוזכרים בהרחבה באודיסאה.
שם לא תימלט כל-ספינה מצי בני-האדם, כי תבוא:
אפס שברי אניות וגוויות בני-אנוש נטבעים.
יחדו ישאו הגלים וסערו באש האבדון.
אחת היא אניה מפליגה בימים שם עברה -
ארגו הנודעה לכל בשובה מפקד את איאטס:
היו הגלים משכילים גם אותה אל נוכח הצוקים,
ולולא שלחתה הרה בשלום, כי יקר יאסון ללבה.
בנוסף נזכרת האגדה גם אצל המשורר הסיודוס, המזכיר בתאוגוניה (טורים 1002 - 992) את מסעו של יאסון ונישואיו למדיאה.
המעשים עת בן אסון כלה, עמל והפרך,
עלילות הרבות שצוהו המלך פליאס,
מלך גדול, עז פנים, בן שחץ, עריץ וגס רוח.
בנוסף המחזאי אוריפידס הקדיש מחזה שלם על מערכת יחסיהם של מדיאה ויאסון, במחזה - "מדיאה".
פורד אוריון
פורד אוריון (באנגלית: Ford Orion) היא מכונית משפחתית, בתצורת סדאן, 3 קופסאות, מתוצרת יצרנית הרכב Ford of Europe AG, (פורד אירופה), חברת בת של קונצרן הרכב פורד, אשר יוצרה בין השנים 1983–1993.
דגם ה"פורד אוריון" יוצר בבריטניה, בגרמניה, ספרד, ארגנטינה (בארגנטינה יוצר עד שנת 1998, תחת השם "פורד ורונה") וונצואלה.
יוצרו 3,534,239 יחידות.
בטלוויזיה.
דגם של "פורד אוריון" הופיע במספר סדרות טלוויזיה.
סופיה אנטוניה, נסיכת בראונשווייג-וולפנביטל
רונן אברהם
רונן אברהם הוא פרופסור מן המניין בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה.
רונן אברהם גדל והתחנך בתל אביב והיה פעיל בתנועת הצופים בה שימש כמדריך. שירת כקצין בצה"ל בתפקידים מסווגים במודיעין חיל האוויר. לאחר סיום שירותו, למד לתואר ראשון במשפטים ולתואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת בר-אילן (סיים את שני התארים בהצטיינות ב-1998), במהלך לימודיו שימש כעורך כתב העת המשפטי של האוניברסיטה "מחקרי משפט". לאחר סיום חוק לימודיו התמחה אצל שופט ביהמ"ש העליון תיאודור אור והשלים גם התמחות במשרד עורכי הדין גרוס חודק ושות'. לאחר סיום ההתמחות ומעבר מבחני לשכת עורכי הדין, המשיך את לימודיו בארצות הברית, והשלים תואר שני במשפטים, ובשנת 2003 השלים את לימודי הדוקטורט, שניהם מטעם אוניברסיטת מישיגן בארצות הברית. בהמשך לימד נושאים משפטיים שונים באוניברסיטת נורת'ווסטרן והחל משנת 2008 לימד באוניברסיטת טקסס באוסטין. החל משנת 2014 משמש רונן אברהם כפרופסור מן המניין באוניברסיטת תל אביב, בנוסף לימד מספר שנים במרכז הבינתחומי הרצליה.
תחומי התמחותו העיקריים של פרופ' אברהם הם ניתוח כלכלי ואמפירי של המשפט, דיני נזיקין, דיני חוזים ודיני ביטוח.
פרופסור אברהם פרסם מחקרים רבים בתחום דיני הנזיקין בנושא השפעת הרפורמות בדיני הנזיקין על עולם המשפט, עולם הביטוח וכן על תאוריות של צדק ושוויון. מעבר לפרסומיו, פרופסור אברהם הקים ומתחזק שני מאגרי מידע, האחד בנושא חקיקת רפורמות בדיני הנזיקין ב-50 המדינות בארצות הברית מאז 1980 ועד היום, והשני בנושא דיני איסור האפליה בביטוח בחמישים המדינות בארצות הברית מאז 1940 ועד היום. פרופסור אברהם מלמד קורסים בדיני ביטוח, דיני נזיקין, ניתוח כלכלי של המשפט הפרטי וניתוח כלכלי של המשפט הציבורי.
פרופסור אברהם הוא המנהל האקדמי של תוכנית תל אביב נורת'ווסטרן לתואר שני למנהלים במשפט ציבורי, ומנהל תוכנית פרסול לתואר שני בין-לאומי. החל משנת 2017 הוא משמש כמנחה האקדמי של הקליניקה לזכויות אדם בפקולטה למשפטים.
יופי לי
יופי לי (באנגלית: Wouldn’t it be Loverly) הוא שיר פופולרי מתוך המחזמר "גבירתי הנאווה" שהולחן בידי פרדריק לאו ונכתב על ידי אלן ג'יי לרנר,
והתפרסם בשנת 1956.
השיר מבוצע על ידי מוכרת הפרחים אלייזה דוליטל וחבריה לרחוב. השיר מביע את מאווייה של אלייזה לחיים יפים יותר.
השיר מבוצע בניב הקוקני שאותו פרופסור היגינס מנסה להעלים.
השיר בוצע לראשונה בידי ג'ולי אנדרוז בהפקה המקורית בברודוויי של "גבירתי הנאווה". בשנת 1964, בעיבוד הקולנועי, השיר בוצע על ידי מארני ניקסון אשר דיבבה את השחקנית אודרי הפבורן אשר גילמה את אלייזה דוליטל. גרסתה הגנוזה של אודרי הפבורן זמינה כתוספת בהפצות הביתיות של הסרט.
התרגום לעברית מנסה ליצור מקבילה לניב הקוקני. דן אלמגור מספר על הדרך שבה פתרו בעיות בתרגום סלנג: בעצתו של הבלשן חיים בלנק ובלשנים נוספים הם ביקרו בגני ילדים ושמעו את לשונם. התרגום של מילת הסלנג loverly לצירוף "יופי לי" יוצר דמיון צלילי למילת המקור וממשיך את הסלנג. בנוסף מופיעות בגרסה העברית של השיר מילים מן המשלב הנמוך וקיצורי שפה (כדוגמת "שוקולדים המון לזלול ופחם לחמם ת'כל", "מה חמים", "יופי-טופי", "לא אוציא ת'אף החוצה").
בישראל בוצע השיר על בימות התיאטרון בידי ארבע שחקניות. הראשונה הייתה רבקה רז בהפקה העברית המקורית משנת 1964 בתיאטרון גיורא גודיק ובהפקה משנת 1969. ב-1986 שרה את השיר הזמרת האלמונית לאותם ימים - ריטה. ב-2001 שרה את השיר מירה עוואד, ובשנת 2013 שרה את השיר השחקנית שני כהן, כאשר בתקופת הלידה שלה, חזרה ריטה לתפקיד אחרי 30 שנה מההפקה שבה הופיעה.
בכל ההפקות העברית של המחזה נעשה שימוש בתרגום העברי משנת 1964 של דן אלמגור ושרגא פרידמן.
ואדי א-נטוף
ואדי א-נטוף הוא עמק השוכן ליד שכונת תל ציון שביישוב כוכב יעקב. בתחתית העמק בחלקו הדרומי שוכן נחל אכזב והוא ניכר על ידי הצמחייה לאורך התוואי שלו.
תוואי הואדי.
מבנה הוואדי הוא זרוע היוצאת מנחל מכמש מצפון למתחם הקטן של מחצבות טריפי, עוברת בדרום תל ציון מצפון למתחם הגדול של המחצבות, ומתפצלת בתבנית מזלג לשלוש שלוחות: ממזרח לשכונה, בנקודת האמצע של דרום השכונה, וממערבה לה. ממערב לשלוחה המערבית שוכן הכפר עקב שבתוכו כביש 60 הישן. באמצע הוואדי יש נביעת מים הנקראת עין א-נטוף. כשיש מים בוואדי המים זורמים מזרחה אל נחל מכמש בשל הפרשי הגבהים של כ-700 מ"ר מעל פני הים במערבו וכ-500 במזרחו. אורך הקטע הדרומי בוואדי הוא כ-3 ק"מ ושתי זרועות המזרחיות-צפוניות הן כל אחת באורך של כ-0.5 ק"מ.
שרלוטה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן
שרלוטה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן (בגרמנית: Charlotte von Sachsen-Meiningen; 11 בספטמבר 1751 – 25 באפריל 1827), הייתה אשתו של ארנסט השני, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג וסבתא רבתא של אלברט, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה.
ביוגרפיה.
שרלוטה נולדה ב-11 בספטמבר 1751 בפרנקפורט, לאנטון אולריך, דוכס סקסוניה-מיינינגן ולשרלוטה אמליה, נסיכת הסן-פיליפסטאל, בתם של קרל הראשון, רוזן הסן-פיליפסטאל וקתרינה כריסטינה, נסיכת סקסוניה-ויימאר.
ב-21 במרץ 1769 התחתנה שרלוטה עם ארנסט, נסיך סקסוניה-גותה-אלטנבורג, מנו נולדו לה 4 ילדים. בשנת 1772 מת חמיה פרידריך השלישי, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג, ובעלה ארנסט עלה לשלטון במקומו. ארנסט היה שליט ליברלי ונאור, שהתעניין באמנויות ובמדעים והשתמש בשלטונו כדי לקדם אותם. הוא קידם מאוד את מערכת החינוך והכלכלה במדינה, וכן דאג לתיאטרון, לאוספי אמנות ולספריות. ארנסט התעניין במיוחד באסטרונומיה ובפיזיקה, ואף הקים את מצפה הכוכבים של גותה שהתפתחה למרכז אירופאי לאסטרונומיה, ושרלוטה סייעה לו במפעליו הכבירים. בשנת 1804 מת בעלה ארנסט השני, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג, ובנה אוגוסט, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג עלה לשלטון במקומו. שרלוטה לא הסתדרה כל כך עם בנה אוגוסט, ובעקבות כך עברה להתגורר באייזנברג. לאחר מכן התגוררה כמה שנים במרסיי, ומשם עברה לג'נובה, שם חיה עד מותה ב-25 באפריל 1827.
משפחתה.
ב-21 במרץ 1769 התחתנה שרלוטה עם ארנסט השני, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג, ממנו נולדו לה 4 ילדים:
עין א-נטוף
אמלי, נסיכת אורליאן
אמלי, נסיכת אורליאן (בצרפתית: Amélie d'Orléans; 28 בספטמבר 1865 – 25 באוקטובר 1951), הייתה בתו של הנסיך פיליפ, רוזן פריז ואשתו של קרלוש, מלך פורטוגל.
ביוגרפיה.
אמלי נולדה ב-28 בספטמבר 1865 בטוויקנהאם, אנגליה, לפיליפ, רוזן פריז ולמארי איזבל, נסיכת אורליאן, בתם של אנטואן, דוכס מונפנסייה והאינפנטה לואיסה פרננדה, דוכסית מונפנסייה. בשנת 1871 חזרה המשפחה לצרפת, ובשנת 1872 נחקק חוק שהחזיר למשפחה את כל נכסיה שהוחרמו בשנת 1848.