על שמו של פרדריק החמישי נקראו העיר פרדריקסוורק שעל האי זילנד, העיר פרדריקסטד שעל האי סנט קרואה (כיום באיי הבתולה של ארצות הברית) ורובע פרדריקסטדן שבקופנהגן. העיר סרמפור שבמדינה ההודית של מערב בנגל, נקראה פרדריקסנגור בין השנים 1755 – 1845, כאשר היא הייתה חלק מהודו הדנית והעיר פאאמיוט שבגרינלנד, נקראה בעבר פרדריקשוב, שתיהן לכבודו.
משבר הירושה.
במשך מאה השנים לאחר מותו של פרדריק החמישי, התמודדה דנמרק עם משבר ירושה בשל העובדה שקו הירושה הזכרי שלו נכחד. מצב זה נוצר החל מתקופת מלכותו של נכדו והשפיע הן על דנמרק והן על שלזוויג-הולשטיין. בסופו של דבר, נינו דרך הקו הנקבי, כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק, שנישא לנינתו של פרדריק, לואיזה, נסיכת הסן-קאסל, הפך להיות יורשו הראוי.
יחזקאל אטלס
ד"ר יחזקאל אטלס (1913 - 5 בדצמבר 1942) היה רופא ומפקד יחידת פרטיזנים היהודיים בזמן מלחמת העולם השנייה. לוחם ומפקד בתנועת המרי היהודית בזמן השואה.
ביוגרפיה.
נולד בעיירה רווה מזובייצקה במערב האימפריה הרוסית (כיום נמצאת העיירה בתחומי פרובינציית לודז' בפולין). למד רפואה בצרפת ובאיטליה ובסיום הלימודים חזר לפולין. בשנת 1939, עם פלישת הצבא הגרמני לפולין, נמלט עם הוריו ואחותו למזרח פולין, לשטח שנכבש על ידי הצבא האדום. בקיץ 1941 פלש הצבא הנאצי לברית המועצות והעיירה בה שהה יחזקאל אטלס עם משפחתו נכבשה. הם הוחזקו בגטו במשך כחמישה חודשים ולאחר מכן נרצחו על ידי הגרמנים. יחזקאל, כרופא, הושאר בחיים ונשלח לטפל באיכרי הסביבה. הוא התגורר בגטו דרצ'ין.
בקיץ 1942, ערכו הגרמנים ומשתפי הפעולה המקומיים מבצע לחיסול הגטו. אטלס עם קבוצה של יהודים צעירים הצליח להימלט מהגטו ליערות הסביבה. שם הוא ארגן מהם יחידת פרטיזנים.
יחד עם הד"ר יוסף רקובר הקים אטלס בית חולים שדה. בית החולים שירת יהודים ופרטיזנים רוסים גם יחד
יחידתו של אטלס, שמנתה כ-120 יהודים, חברה אל גדוד פרטיזנים סובייטי. כדי להוכיח את יכולת יחידתו למפקדים הסובייטים, הוא הוביל את לוחמיו להתקפה על בסיס משטרה בלארוסית (משטרת משתפי הפעולה עם הנאצים) בדרצ'ין. למרות חימושם הדל הצליחו אטלס ולוחמיו להשתלט על הבסיס ולחסל 44 משתפי הפעולה. בהתקפה תפסו שלל רב - רובים ותחמושת, מה שאפשר להם להמשיך במאבק. בתחילת ספטמבר 1942 ערכה פלוגתו של אטלס מספר התקפות על קו רכבת לידא - הורדנה. הפרטיזנים פגעו בקווי הרכב ואף פוצצו רכבת, שהובילה הספקה לכוחות הגרמנים. באוקטובר 1942 ערכו התקפה על הגרמנים בעיירה ז'טל והרגו 30 גרמנים. מבצעיו הקרביים של יחזקאל אטלס, מעשי הנקם שלו ודמותו, עשו רושם רב על הפרטיזנים היהודים והלא-יהודים באזור כלו. ב-5 בדצמבר 1942 נפצע אנושות בקרב עם הגרמנים ונפטר כעבור כמה שעות. חבריו קברו אותו מהר באחת הביצות.
ביוני 2008 הועברו עצמותיו של יחזקאל אטלס ממקום קבורתו בביצות אל בית העלמין היהודי בז'טל. יחזקאל אטלס נקבר בטקס צבאי מלא עם משמר כבוד של חיילים בלארוסים. הוא נקבר בסמוך לקבר אחים, בו קבורים יהודי ז'טל שנספו בשואה.
סיינו
סיינו (בבלארוסית: Сянно; בפולנית: Sienno) היא עיירה במחוז ויטבסק שבבלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב.
סיינו נזכרת לראשונה בשנת 1534, ומתחילת המאה ה-17 השתייכה למשפחת האצולה הפולנית סאפייהה (Sapieha). בחלוקת פולין בשנת 1772 נכללה העיירה בתחום האימפריה הרוסית.
יהודי סיינו.
בתחילת המאה ה-20 חיו בעיירה כ-2,500 יהודים, רוב תושביה. בתקופה הסובייטית פעלו בעיירה מועצה יהודית ממלכתית ובית ספר יידי, ויהודים רבים עזבו אותה.
ב-5 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו ריכזו בספטמבר שלאחר מכן את יהודיה בגטו שהוקם בה, אליו הובאו גם יהודים מהסביבה.
באוקטובר 1941 נסגרו שערי הגטו, ועל יושביו הוטלו גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע וחובת ביצוע עבודות כפייה. על הגטו שמרו שוטרים מקומיים, והגרמנים הקציבו לכל אדם בו 50 גרם לחם ליום, תוך שלעיתים לא סיפקו מזון לגטו במשך מספר ימים. מעת לעת הוציאו הגרמנים להורג יהודים מהגטו, והשוטרים המקומיים שדדו את יושביו.
ב-20 בדצמבר 1941 פשטו על הגטו שבעיירה אנשי ס"ס ושוטרים מקומיים, ורצחו את כ-800 יושביו בסמוך לבית העלמין היהודי הישן ביישוב. לאחר מכן, נערך מצוד אחר יהודים מסתתרים בעיירה, והם הוצאו להורג יחד עם ילדים ממשפחות מעורבות ביישוב.
ידיעת כול
ידיעת־כול (באנגלית: Omniscience), בעיקר במסגרת דתות, היא היכולת לדעת כל דבר שניתן לדעת. ההינדואיזם והדתות האברהמיות (יהדות, נצרות ואסלאם) מאמינים שישנו אל שניחן בידיעת־כול. בספרות, נקודת התצפית של מּסַפֵּר יודע־כול, היא היכולת לדעת כל מה שניתן לדעת על הדמות, כולל ההיסטוריה שלה, הרגשות והמחשבות שלה. בלטינית "omnis" משמעו "הכול", ו־"sciens" משמעו "ידיעה".
הגדרות.
ישנה הפרדה בין:
חלק מהתאולוגים הנוצרים המודרניים טוענים שהידיעת־כול שיש לאלוהים היא טבועה ולא מוחלטת, ושאלוהים בוחר להגביל את ידיעת־הכול שלו על מנת לשמור על הרצונות החופשיים והכבוד של ברואיו. גישה דומה מופיעה בפרשן התורה הרב חיים בן עטר, בפירושו אור החיים לספר בראשית, פרק ו, פסוק ו. ז'אן קלווין, יחד עם תאולוגים אחרים מהמאה ה־16, הרגישו בנוח עם הרעיון של אלוהים שברשותו ידיעת־כל במובן המוחלט ואף קידשו את גישת הפרדסטינציה. קדם להם התאולוג היהודי המומר אבנר מבורגוס.
גישת הג'ייניזם.
בג'ייניזם, ידיעת־כול נחשבת כסוג הגבוה ביותר של תפיסה. ג'ייניזם רואים בידע בלתי־סופי כיכולת הטבועה בכל נפש. בג'ייניזם מכבדים מאוד את מי שהצליח לכבוש את כל התשוקות הפנימיות (כמו הצמדות, בצע, גאווה וכעס) ומחזיקים בידע אין־סופי. ישנם שני סוגים כאלו:
מחלוקות.
אומניפוטנטיות (יכולת־כול) לעיתים נתפסת כמכילה במרומז את היכולת לדעת כל דבר שניתן לדעת.
נונתאיסטים טוענים לעיתים שהרעיון הבסיסי של ידיעת־כול סותר מטבעו.
ויכוחים רבים בין תאיסטים לבין פילוסופים נעשו על האם ידיעת־כול, במיוחד בהקשר לבחירות שהאדם יעשה, תואמת את גישת הרצון החופשי. הטענה שידיעה מוקדמת של ישות אלוהית אינה תואמת את הרצון החופשי ידועה גם כפטליזם תאולוגי. באופן כללי, אם בני אנוש באמת חופשיים לבחור בין אפשרויות שונות, נוצר קושי בלהבין כיצד אלוהים יכול לדעת איזו אפשרות זו תהיה מלכתחילה.
ידיעת־כול נגד רצון חופשי.
שאלה נפוצה שעולה בהקשרים של ישות בעלת ידיעת־כול אודות ההחלטות שלה בעתיד, היא האם עצם ידיעה זו חוסמת לה את הרצון החופשי? ויליאם ליין קרייג טוען ששאלה זו מתחלקת לשתיים:
שימושים לא תאולוגיים.
תחום ביקורת הספרות בדרך כלל סוקר את הידיעת־כול מנקודת הראות של המחבר. מספר כל־יודע הוא כמעט תמיד מספר במעמד חיצוני להתרחשות העלילה. הוא יכול לחשוף תובנות על דמויות או על הסביבה שלא היה ניתן להבין אותן מההתרחשויות בסיפור, ולעיתים קרובות גם תובנות שאף דמות לא מודעת אליהן.
פנסיית זקנה
פנסיית נכות
פנסיית שארים
ידיעת־כל
ידיעת-כל
כרכום דמשקאי
כרכום דמשקאי (שם מדעי: "Crocus cancellatus damascenus") הוא גאופיט נדיר מסוג כרכום הגדל בארץ באוכלוסיות מבודדות במרומי הר הנגב (באזור מצפה רמון) וברמת הגולן. תפוצתו העולמית משתרעת באגן דמשק ובאזורים הרריים במזרח התיכון. זהו צמח מוגן בארץ ישראל.
הקשר בין כרכום דמשקאי לכרכום השבכה וכרכום החרמון.
כרכום דמשקאי הוא ככל הנראה תת-מין של כרכום השבכה.
כרכום השבכה הוא מין קרוב מאוד לכרכום החרמון - שניהם בעלי פרחים זהים, אך סיבי הבצלים מבדילים בין מינים אלו. ברמת הגולן נמצאה אוכלוסיית מעבר בין כרכום השבכה לכרכום החרמון. התפוצה המקוטעת של כרכום החרמון וכרכום השבכה בישראל מרמזת על תקופה קרה ולחה יותר בעבר, ועל שינויי אקלים שיצרו קיטוע. הבידוד בעקבות הקיטוע הביא להתמיינות צורות שונות של המין. גם לכרכום החרמון ישנו תת-מין ארץ ישראלי (אנדמי לשומרון).
מחזור חיים.
מחזור החיים של כרכום דמשקאי הוא פריחה בסתיו (אוקטובר - דצמבר), הוצאת עלים בחורף, העלאת פרי באביב והתיבשות בתחילת הקיץ.
פקעתו חד-שנתית: מדי שנה נוצרת פקעת חדשה מעל לפקעת המתרוקנת של השנה שעברה, ושורשים מתכווצים חוזרים ומציבים אותה בעומק הנכון. קליפות הפקעת עשויות סיבים הקשורים זה לזה על ידי חיבורי-רוחב בדמות רשת. חורי הרשת ריבועיים או מעוינים, רחבים מעובי סיבי הרשת.
מבנה.
הפרח סגול-ורוד, עם פסים בצבע סגול כהה, ומופרד ל-6 אונות עטיף שוות. חלקו התחתון צר ויוצא ישירות מן הקרקע, ואילו חלקו העליון נפוח או פרוש. לפרח 3 אבקנים ושחלה תחתית. המאבקים גבוהים מעמודי העלי וכפופים בקשת אל הצלקות, דבר המאפשר האבקה עצמית. עמוד העלי מתפצל ל-3 זרועות, וכל אחת מהם מתפצלת שוב לאונות רבות. הפרי מתפתח כשהוא טמון בקרקע, ועם הבשלתו מתארך עוקץ הפרי ומעלה אותו אל מעל לפני הקרקע. הפרי נפתח ב-3 קשוות ומכיל זרעים כדוריים רבים.
רוחב עליו כ 2-3 מ״מ ולאורך מרכזם פס כסוף.
מבצע אקספורטר
רב פתן
צב פילי
סלווטיצ'ה
סלווטיצ'ה (בפולנית: Sławatycze) הוא כפר במחוז ביאלא פודולסק שבפרובינציית לובלין בפולין, בסמוך לגבול בלארוס, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב.
בשנת 1577 הוענקו ליישוב זכויות עיר. במהלך פלישת האימפריה השוודית לפולין באמצע המאה ה-17 הוחרב היישוב. בחלוקת פולין השלישית בשנת 1795 נכלל היישוב בממלכת הבסבורג, ובשנת 1815 נכלל בתחום פולין הקונגרסאית.
בשנת 1867 נטלו הרוסים את מעמדו העירוני של היישוב בשל השתתפות תושביו במרד ינואר.
יהודי סלווטיצ'ה.