השירה של סם שוי הוצגה בווידאו קידום מכירות של קוקה קולה שהועלה ב-14 בינואר 2014. ב-2013, הוגו שניידר וקוקה-קולה התחברו בשביל ליצור קטעי וידאו ומוזיקה הכוללים גרסאות כיסוי יצירתיים של שני להיטי 2013: "Feel So Close" של קלווין האריס ו"Little Talks" של אוף מונסטרס אנד מן בשביל קמפיין בשם "The Sounds of AHH". בפרק הפתיחה של העונה 13 של "אמריקן איידול" ב14 ינואר 2014 הוצג השיר "Feel So Close" ששר סם שוי ושניידר מנגן, שניגן רק בעזרת בקבוקים, כוסות ופחיות של קוקה קולה. בקיץ 2014, שוי ושניידר חזרו לאסיה, להופיע בקואלה לומפור, מנילה, סינגפור, הונג קונג וטייפה. הם היו אמורים להופיע גם בבייג'ינג ושאנגחאי.
ב-16 באפריל 2016 הוא התחתן עם קייסי ברבס בעיר קטצ'יקן.
סוחדניוב
סוחדניוב (בפולנית: ) היא עיירה במחוז סקרז'יסקו-קמיינה שבפרובינציית שוויינטוקז'יסקיה בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
תולדות היישוב.
סוחדניוב נוסדה בתחילת המאה ה-13 בידי מתיישבים גרמנים, ומשך מאות שנים ישיבת יהודים בה נאסרה, בשל היותה יישוב כנסייתי.
במאה ה-18 הפכה העיירה למרכז תעשייתי בתחום הברזל והפלדה. בשנת 1863 נטלו תושבי העיירה חלק פעיל במרד ינואר.
יהודי סוחדניוב.
יהודים התיישבו בעיירה מהמחצית השנייה של המאה ה-19, עם ביטול ההגבלות על מגוריהם בה. הרב הראשון של הקהילה היה שמחה טייטלבוים, ובין השנים 1872 ל-1912 כיהן בה הרב אלימלך יעקב יצחק רבינוביץ', מצאצאי הרבי מפשיסחא.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-900 יהודים, כרבע מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית, לצד פעילות של אגודת ישראל.
ב-7 בספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו גייסו את יהודיה לעבודות כפייה, וחייבו אותם בענידת טלאי צהוב. בפברואר 1941 הובאו לעיירה כ-2,000 יהודים שגורשו מפלוצק.
ביוני 1941 רוכזו יהודי העיירה בגטו סגור שהוקם במרכזה, אליו הועברו גם אלפי יהודים נוספים מהסביבה, וממנו נלקחו יהודים לעבודות במחנות עבודה סמוכים.
ב-22 בספטמבר 1942 לפנות בוקר, יום כיפור תש"ג, פשטו על הגטו שבעיירה שוטרים גרמנים ופולנים, וביצעו בו אקציה. כ-200 יהודים שולחו למחנה עבודה, וכ-4,500 היהודים הנותרים שולחו בקרונות משא דחוסים למחנה ההשמדה טרבלינקה.
כ-30 יהודים מכ-5,000 יהודי גטו סוחדניוב שרדו את השואה במקומות מסתור.
האשים תאביט
מפרץ מיקאווה
מפרץ מיקאווה (ביפנית: 三河湾) הוא מפרץ בחופו הדרומי של האי הונשו ביפן. המפרץ שוכן מדרום למחוז אאיצ'י ומוקף ממערב על ידי חצי האי צ'יטה וממזרח ודרום על ידי חצי האי אצומי. שטחו של המפרץ כ-604 קמ"ר. מימיו הרדודים של המפרץ נתונים לבעיה של זיהום.
המפרץ מחובר למפרץ איסה הגדול ממנו.
חזון (A Vision)
חיל האוויר והחלל של משמרות המהפכה האסלאמית
חיל האוויר והחלל של מִשְׁמָרוֹת המַהְפֵּכָה האסלאמית (AFAGIR" - Aerospace Force of the Army of the Guardians of the Islamic Revolution"; בפרסית: نیروی هوافضای سپاه پاسداران انقلاب اسلامی) הוא הזרוע האווירית של משמרות המהפכה (משה"מ). מדובר בכוח המקביל לחיל האוויר האיראני (הכפוף לצבא איראן). שני הגופים חולקים מתקנים משותפים.
באוקטובר 2009 שינה את שמו מחיל האוויר של משמרות המהפכה האסלאמית, לחיל האוויר והחלל של משמרות המהפכה האסלאמית.
מפקד היחידה הוא אמיר עלי ח'אג'יזאדה, וסגנו הוא מג'יד מוסאווי (עדכני ל-2015).
כלי טיס.
מרבית המקורות הגלויים מסכימים על דגמי ומספר הכלים האוויריים שברשות הארגון. מכון וושינגטון למדיניות המזרח הקרוב טען בשנת 2005 כי ברשות הארגון 10 מטוסי סוחוי מדגם Su-25 ו-40 מטוסי קרב מדגם EMB-312 Tucanos. כמו כן, הוסיף שבבעלותם 30 מטוסים מדגם Y-12, דאסו פאלקון 20 ו- MFI-17 Mushshak. בנוסף לכל לחיל האוויר יכולת ייצור עצמי של כלי טיס בלתי מאוישים מדגם אבאביל, מוהאג'ר ועוד.
יחידת הטילים.
חיל האוויר הוא הגוף האחראי על יחידת הטילים האסטרטגית של איראן, ונחשב לחוד החנית של משמרות המהפכה ולזרוע האסטרטגית של איראן.
חאג'י זאדה, מפקד חיל האוויר, מתאר כי העיסוק בתחום החל בשנים 1984–1986, במסגרת שיגור טילי סקאד שרכשו מלוב ושוגרו משטח איראן לעבר עיראק במסגרת מלחמת איראן–עיראק. האיראנים סיפחו שתי מערכות טילים וביצעו עליהם הנדסה הפוכה. כמו כן, גם למדו מלוב אודות ההפעלה המבצעית של הטילים. בהובלת חאג'י זאדה וחסן טהראני מוקדם, משרד ההגנה האיראני רכש ציוד מקוריאה הצפונית ורוסיה והחלו בפיתוח וייצור עצמי של טילים המבוססים על טילי הסקאד הרוסי, המכונים שיהאב. בנוסף לכך, מספר חאג'י זאדה, שתעשיות משרד ההגנה האיראני, לצד גופים נוספים תחת משה"מ, פעלו במרץ במחקר ופיתוח אמל"ח רקטי.
במהרה, ישראל הפכה לאיום הייחוס ולאור כך ניתן דגש בפיתוח על הגדלת טווח הטילים והרקטות על מנת שיגיע לשטחה מאיראן. מלאחר שהצליחו להגדיל את טווח הטילים לאלפי קילומטרים, ניתנה הוראה ישירה מהמנהיג, עלי ח'אמנאי, להשקיע בשיפור דיוק הטילים עד שיגיעו לכדי דיוק נקודתי של עשרות מטרים בודדים. אירוע שהוביל לפיתוח בין היתר של משפחת טילי הפאתח (ביניהם פאתח 110). בהמשך אף פותחו טילים כנגד מטרות ימיות, בעלי רש"ק מצררי ועוד.
איראן בין השאר, עושה מאמצי ענק לפיתוח טילים המונעים בדלק מוצק, שהם מתקדמים יותר וניתן לשגרם ללא הכנה מוקדמת ארוכה, ולכן, הם פגיעים פחות בצורה ניכרת לעומת טילים המונעים בדלק נוזלי, הדורש לפחות שעה של הכנה לפני השיגור, מה שהופך את הטיל לפגיע במיוחד.
באוגוסט 2013, אחמד וחידי, שר הגנה איראני לשעבר, אמר כי איראן מדורגת שישית בעולם בייצור טילים. לטענתו, ברשותה של איראן אלפי טילים בליסטיים, ניידים, לטווח הקצר ולטווח הבינוני, כולל שיהאב 3, שמגיע לטווח של מעל 2,100 קילומטר. עוד הוסיף שאם איראן תייצר פצצה גרעינית, ככל הנראה יחזיק בה חיל האוויר של משמרות המהפכה.
תוכנית הטילים האיראני החלה עוד במלחמת איראן–עיראק ונמשכת עד היום.
ב-2015 אישר מפקד היחידה, חאג'י זאדה, שאיראן סיפקה טילים תוצרת איראן לסוריה, לחזבאללה ולעיראק על מנת לתמוך בהתמודדות שלהם מול ישראל ודאעש.
ממגוון הרקטות והטילים הבליסטיים שברשות חיל האוויר:
ב-22 באפריל דיווחו במשמרות המהפכה כי שיגרו את לוויין הריגול הצבאי, נור-1. זאת בשונה מלוויינים איראניים קודמים ששוגרו על ידי סוכנות החלל האיראנית האזרחית.
חיל האוויר והחלל של משמרות המהפכה האיסלמית
סולובקיבצי
סולובקיבצי (באוקראינית: Солобківці; בפולנית: Sołodkowce, סולודקובצה; ברוסית: Солобковцы, סולובקובצי) היא עיירה במחוז חמלניצקי שבאוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
העיירה נזכרת מהמאה ה-16, והייתה נתונה להתקפות תכופות מצד הטטרים. מסוף המאה ה-18 נכללה העיירה בתחום האימפריה הרוסית.
יהודי סולובקיבצי.
בראשית המאה ה-20 נמנו בעיירה 1,307 יהודים. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-900 יהודים, כחמישית מתושביה, ובתקופה הסובייטית התקיים בסמוך לעיירה קולחוז יהודי, ופעלו בעיירה מועצה יהודית ממלכתית ובית ספר יידי.
ב-9 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו ריכזו את יהודיה בגטו שהוקם בה. בסתיו 1942 נרצחו בין 700 ל-800 היהודים שנותרו בגטו זה ביער סמוך בידי שוטרים אוקראינים וגרמנים.
מפרץ טויאמה
מִפְרַץ טוֹיָאמָה (ביפנית: 富山湾) הוא מפרץ בחופו המערבי של האי הונשו ביפן. המפרץ, אשר מהווה חלק מים יפן ותחום בשטחם של מחוזות טויאמה ואישיקווה, הוא השלישי בשטחו ביפן.
המפרץ מנקז אליו מספר נהרות, ובהם נהר קורובה, נהר ג'וגנג'י, נהר ג'ינזו ונהר שו. עומקו המרבי הוא יותר מ-1,200 מ'.
המפרץ ידוע במיראז'ים הנראים באופק בחודשי החורף, וכן בהיותו אתר ההשרצה של אחד ממיני דיונוני גחלילית.
התנועה הליברלית החדשה
התנועה הליברלית החדשה (בראשי תיבות: תל"ח) היא ארגון התנדבותי הפועל לקידום הליברליזם בישראל. התל"ח הוקמה בשנת 2011, על ידי מוטי היינריך (בעל אתר "קו ישר" שמציג מודל חלופי לתפקודה של מדינת ישראל המבוסס על כלכלה חופשית), ירון לרמן, אמיר וייטמן (עיתונאי), ד"ר אבי נוב (עורך דין), בועז ארד (דובר התנועה הליברלית החדשה, היה עמית מחקר ודובר במכון ירושלים לחקר שווקים, מוציא לאור ועורך כתב העת "אנכי" המוקדש לפילוסופיה של איין ראנד ומייסד "הבלוג הירוק - הפורום לרציונליות סביבתית"). בעקבות מחאת האוהלים בכוונה להשמיע קול מנוגד לאמירות הסוציאליסטיות של מנהיגי המחאה.
התנועה הליברלית החדשה דוגלת בעקרונות האינדיבידואליזם והליברליזם הקלאסי הנותנות דגש לחירויות הפרט.
במישור הרעיוני התל"ח מקיימת הרצאות ועימותים בנושאים ליברליים, באופן ישיר או באמצעות תאי הסטודנטים של התנועה, בהשתתפות אישי ציבור (בהם עומר מואב, דניאל האנן, משה פייגלין, ירון ברוק, ישראל כ"ץ, יואב קיש ואחרים).
במישור הציבורי עורכת התל"ח תקופתית הפגנות, לעיתים בשיתוף עם תנועות כגון "חופש לכולנו", העמותה לקידום תרבות הנשק וסטודנטים למען חירות. בנוסף, חברי התנועה הופיעו בטלוויזיה וברדיו וכמו כן לתנועה פעילות שוטפת ברשתות החברתיות.
נציגי התנועה מופיעים מעת לעת בפני ועדות הכנסת השונות, בהן ועדת החינוך, ועדת הכלכלה ועדת שקד והוועדה לבחינת חוק הספרים. התל"ח סייעה בהקמת השדולה לצבא מקצועי והשדולה הליברלית בכנסת.