פאיזיילו עזב את רוסיה ב-1784 ואחרי שחיבר את "המלך תיאודור" בווינה, התקבל לשירותו של פרדיננד הרביעי בנאפולי, שם חיבר רבות מן האופרות הטובות ביותר שלו, ביניהן "נינה" ו"לה מולינארה". אחרי תהפוכות רבות, שנבעו מתמורות פוליטיות ושושלתיות, הגיע לפריז (1802) בהזמנת נפוליאון, שאת חסדו רכש חמש שנים קודם לכן כשחיבר שיר לכת להלווייתו של גנרל הוך. נפוליאון נהג בו ברוחב יד, ובה בשעה הזניח באכזריות שני מלחינים אחרים מפורסמים, לואיג'י כרוביני ואטיין מאול, שאליו העביר חביבו החדש של השליט את השנאה, שרחש עד אז לצ'ימרוזה, לגוליילמי ולפיצ'יני.
פאיזיילו ניצח על המוזיקה בחצר הטווילרי במלגה של 10,000 פרנק ועוד 4800 למגורים, אבל נכשל לחלוטין במאמציו לרצות את הקהל הפריזאי, שקיבל את האופרה שלו "פרוזרפינה" בצינה מודגשת כל כך, עד שבשנת 1803 ביקש, ואף קיבל בקושי מסוים, רשות לחזור לאיטליה, בתואנת בריאותה הרעועה של אשתו. עם שובו לנאפולי הוחזר פאיזיילו למשרותיו הקודמות בהוראת ז'וזף בונאפרטה וז'ואקים מירא, שהוכתרו על ידי נפוליאון למלכי נאפולי, אבל הוא התיש את גאוניותו מעבר ליכולתה ולא עמד בדרישות שהוצגו לה לרעיונות חדשים. גם סיכוייו לא היו במיטבם. שלטונה של משפחת בונאפרטה התערער לקראת מפלתה ומזלו של פאיזיילו דעך עמה. מות אשתו ב-1815 השפיע עליו קשות. בריאותו התדרדרה במהירות והקנאה בהצלחתם של אחרים, שעמדה ביסוד אופיו, הייתה לו מקור לדאגה ומגינת לב.
יצירתו.
האופרות של פאיזיילו, 94 במספר ככל הידוע, משופעות במלודיות, שיופיין וחינן זוכים להערכת אמת עד היום. הידועה ביותר, אולי, מבין אריות אלה היא "Nel cor più non mi sento" המפורסמת מתוך "לה מולינארה", שהונצחה לעד בוריאציות של בטהובן. המוזיקה הכנסייתית שלו רבה מאוד וכוללת שמונה מיסות ועוד יצירות רבות קטנות יותר; כמו כן כתב חמישים ואחת יצירות אינסטרומנטליות ומספר רב של קטעים בודדים. דומניקו דרגונטי מסר כתבי יד של רבות מן האופרות שלו לספריית המוזיאון הבריטי בלונדון.
ספריית ג'רולאמיני בנאפולי מחזיקה בקובץ כתבי יד מעניין, המתעד את דעותיו של פאיזיילו על מלחינים בני זמנו ומציג אותו כמבקר מחמיר משהו, בעיקר של יצירות פרגולזי.
מילון גרוב המרוכז למוזיקה מציין, כי "פאיזיילו היה אחד ממלחיני האופרה המצליחים והמשפיעים ביותר בתקופתו. רוב האופרות שלו, למעלה מ-80 במספר בסך הכל, הן קומיות וכתובות בסגנון פשוט, ישיר ומלא חיים, והמאוחרות שבהן מצטיינות באפיון דמויות חד יותר, בתזמור צבעוני יותר ובמלודיות חמימות יותר (מאפיינים שהשפיעו על מוצרט). באופרות הרציניות שלו כמות קטנה מהמקובל של כתיבה ווקאלית וירטואוזית; אלה (שכתב) לרוסיה הן הקרובות ביותר לגישה ה"מתקנת" של גלוק."
לסת תחתונה
הלסת התחתונה (TA: Mandibula) היא העצם הגדולה והחזקה מבין עצמות הפנים. הלסת התחתונה ממוקמת בחלקה התחתון של הגולגולת ומהווה את בסיס חיבורן של השיניים התחתונות. הלסת יוצרת מפרק עם עצם הרקה דרך המפרק הלסתי-רקתי (TMJ) המאפשר את פעולות הלעיסה והדיבור.
מבנה אנטומי.
במבט על נראית הלסת התחתונה כפרסה, במבט צד צורתה דומה לאות L, האזור האופקי של צורת ה־L הוא גוף הלסת התחתונה (Corpus mandibulae) והאזור הניצב של צורת ה־L הוא ענף הלסת התחתונה (Ramus mandibulae). הענף נקרא לעיתים גם הענף העולה (Ascending ramus) של הלסת התחתונה. לעצם שני ענפים הנמצאים בשני צידי גוף העצם.
גוף הלסת התחתונה.
לגוף הלסת התחתונה שני פנים ושני גבולות.
פני הגוף.
במרכז הפן החיצוני ניכר סימן החיבור של שני חלקי העצם (Symphysis mandibulae) המתרחש בגיל מוקדם. בחלקו התחתון של סימן החיבור בולט גבשון בליטת הסנטר (Mental protuberance). משני צידי הגבשון ומתחת לו נמצאות גבשושיות הסנטר (Tuberculum mentale).
בחלקו העליון של הפן החיצוני, מתחת לכל ניב, נמצא זיז המכתשים (Alveolar process). אחורה לזיז המכתשים ולמטה יותר נמצא נקב הסנטר (Foramen mentale), דרכו עוברים כלי הדם והעצב של הסנטר.
מגבשושיות הסנטר נע רכס דק אחורה ומעלה המתאחד עם הגבול הקדמי של ענף הלסת התחתונה. הרכס מכונה הקו המלוכסן (Linea obliqua mandibulae) והוא נקודת אחז לחלק משרירי הפנים ולשריר הפרוס.
ממרכז הפן הפנימי נעים מספר רכסים דקים אחורה ולמעלה, בהם נאחזים שרירי הלשון ושרירים נוספים המשתתפים בתהליכי הבליעה והנעת הלסת התחתונה.
גבולות הגוף.
הגבול העליון של גוף העצם כולל שישה עשר חללים לשיניים התחתונות. החל מהשן הטוחנת הראשונה ואחורה, נאחז בחלקו הצידי של הגבול שריר המחצצר.
בגבול התחתון ניכר לפעמים חריץ רדוד, מקום המעבר של עורק הפנים.
שיניים.
שיניים קבועות.
למרבית בני האדם בוקעות 16 שיניים קבועות בלסת התחתונה. החותכות המרכזיות בוקעות מגיל שש, ושיני הבינה - החל מגיל 17. החלק הגרמי בגוף הלסת, בו שקועים שורשי השיניים נקרא עצם המכתשית (Alveolar bone). עצם זו נספגת לאחר עקירת שיניים או בעקבות דלקת חניכיים מתקדמת. באופן מוגבל ספיגת עצם המכתשית תיתכן גם במצב הנקרא Rarefying osteoitis בעקבות נמק של רקמת מוך השן בגלל נגע עששת שלא טופל והגיע לתעלת המוך.
ענף הלסת התחתונה.
לענף הלסת צורה מרובעת ולה שני פנים וארבעה גבולות.
פני ענף הלסת.
את הפן הצידי של ענף הלסת התחתונה חוצים מספר רכסים מלוכסנים, בהם נאחז שריר המלעס.
בפן התיכון בולט נקב הלסת התחתונה (Foramen mandibulae), דרכו נכנסים כלי דם ועצבים הנעים בתוך תעלת הלסת התחתונה (Canalis mandibulae), שבתוך העצם, ויוצאים דרך פתחים קטנים לשורשי השיניים ודרך נקב הסנטר.
בסמוך לשפת נקב הלסת התחתונה מזדקר קוץ בשם לשונית הלסת התחתונה (Lingula mandibulae) ובהמשך לנקב לכיוון קדימה ומטה חריץ הטוחנות ועצם הלשון (Sulcus mylohyoideus). מאחורי החריץ נאחז שריר הכנפה התיכון.
גבולות ענף הלסת.
בגבול העליון של ענף הלסת בולטים שני מבנים גרמיים: הראש (Caput mandibulae; Condylus mandibulae) בחלק האחורי והצוואר (Collum mandibulae) מיד מתחת לו, והזיז הַוָּוִי (Processus coronoideus mandibulae). ביניהם נמצא שקע המכונה חרק הלסת תחתונה (Incisura mandibulae). לראש הלסת התחתונה משטח מפרקי המהווה חלק מהמפרק הלסתי-רקתי.
הגבול האחורי של ענף הלסת התחתונה מכוסה בבלוטת מצד האוזן (Glandula parotidea), שהיא בלוטת הרוק הגדולה ביותר. נקודת מפגשו עם הגבול התחתון מכונה זווית הלסת התחתונה (Angulus mandibulae).
הגבול התחתון של ענף הלסת המשכי לגבול התחתון של גוף העצם והגבול הקדמי של הענף המשכי לקו המלוכסן של הגוף.
מחלות.
מחלות בלסת התחתונה יכולות להיות ממקור זיהומי, התפתחותי, גידולי או חבלתי. הרוב המוחלט של המחלות הזיהומיות בלסת נובע מסיבוך של עששת השיניים (שלא טופלה, או שטופלה לא כיאות) או של דלקת חניכיים. חמישית מפציעות הפנים מערבות שבר בלסת התחתונה, ועלולות לגרום לחנק.
טי-פיין
טי-פיין (T-Pain, במקור: פאהים ראשד נאג'ם, Faheem Rashad Najm; נולד ב-30 בספטמבר 1985) הוא שחקן טלוויזיה, מפיק מוזיקלי, פזמונאי וזמר רית'ם אנד בלוז, ראפ והיפ הופ אמריקאי. האות "T" בתחילת שמו של טי-פיין מתייחסת לעיר הולדתו, טלהאסי (Tallhassee), פלורידה, ו-"Pain" (בעברית: כאב) מתייחס לקשיים שהתמודד איתם האמן בילדותו באזור. טי-פיין התפרסם מאוד בעיקר שימושו בפונקציית האוטו-טיון שמשנה את קולו ועושה אותו "חשמלי יותר". טי-פיין נגלה לעולם המוזיקה בשנת 2005 באלבומו הראשון Rappa Ternt Sanga, עד כה לפיין ישנם ארבעה אלבומים ושני פרסי גראמי שזכה בהם, פעם אחת עם קניה וסט בשיר "Good Life" ופעם נוספת עם ג'יימי פוקס בשיר "Blame It". טי פיין הקים לייבל בתחילת הקריירה שלו בשם "נאפי בוי אנטרטיינמנט".
ביוגרפיה.
נאג'ם נולד בטאלאהאסי להורים מוסלמים. בגיל 10, הפך את חדרו לאולפן קטן עם אביזרי מוזיקה מגוונים והחל לדגום מוזיקה. בגיל 18 התחתן.
טי-פיין הגיע לתודעה והצלחה בעקבות להיטיו "Robbery" וכן "F.L.A.". ב-2002 פתח את חברת הלהיטים שלו "הארד אן-בי" ומיד משך את אורות הזרקורים כזמר סולו עם שירו "F***ed Up", גרסה מחודשת לשיר של אייקון "Locked Up", שהתפרסם בהצלחה. לאחר זמן מה, אייקון החליט להחתים את טי-פיין לחברת התקליטים שלו הנקראת "Konvict Muzik" (קונוויקט מיוזיק).
2005 - 2006: Rappa Ternt Sanga.
טי-פיין הוציא את סינגל הבכורה שלו "I'm Sprung" באוגוסט 2005. אלבום הבכורה שלו "Rappa Ternt Sanga" יצא ב-6 בנובמבר 2005 תחת אותה חברת תקליטים של אייקון. ללהיטיו "I'm Sprung" ואף "I'm N Luv (Wit a Stripper)" יצאו גרסאות רמיקס מיוחדות ורשמיות הנקראים "I'm Sprung 2" שבו מצטרף האמן טריק דדי יחד עם יאנגבלאדז וכן "I'm N Luv (Wit a Stripper), The Remix" בו משתתפים טוויסטה, פימפ סי, פול ול, ר. קלי, MJG, וטו שורט.
2006 - 2008: Epiphany.
בתחילת 2007 הוציא טי-פיין את הסינגל "Buy U a Drank" יחד עם יאנג ג'וק אשר הופק לאלבומו החדש של טי-פיין "Epiphany". כמו כן לשיר זה הוקלט וידאו-קליפ שיצא לערוצי המוזיקה ב-9 באפריל 2007. "Epiphany" יצא ב-12 ביוני 2007.
טי-פיין הוציא שיר לחובבי אתר MySpace, הנקרא "What's Yo Myspace" בו משתתף טאי דיזם. עוד הוציא סינגל לצידו של האמן מפלורידה J-Shin הנקרא "Send Me An E-Mail".
בשנת 2007/2008 הוציא טי-פיין את השיר המצליח ביותר "Low" עם הראפר פלו רידה. השיר היה אחד השירים המצליחים ביותר שיצאו בשנים אלה, הושמע רבות וכיכב במצעד האמריקאי במקום הראשון במשך שבועות רבים. השיר הפך לשיר הנושא של הסרט .
2008 - 2009: Thr33 Ringz.