בירו נולד במשפחה יהודית בבודפשט. אביו היה מאתיאש (משה) שווייגר, רופא שיניים יליד העיר הודמזוושארהיי, ואמו הייתה ינקה אולמן, ילידת קאפושוואר. שינוי שם המשפחה לבירו נרשם במשרד הפנים ההונגרי המלכותי בשנת 1905. ב־2 בנובמבר 1931, בבודפשט, התחתן לאסלו יוז'ף בירו עם ארז'בט (אליזבת) שיק, בתם של ז'יגמונד שיק ואנה הוניג. היא הייתה צעירה מבירו בתשע שנים. ב־20 באוגוסט 1938 התנצרו בירו ואשתו בתקווה לחמוק מהחוקים האנטי יהודיים וקיבלו על עצמם את האמונה הלותרנית.
המצאותיו.
ללאסלו בירו היו יותר מעשרים המצאות, שרק חלקן יצא לפועל וייושם הלכה למעשה, אך רבות מהן השפיעו על עבודתם של ממציאים מאוחרים.
העֵט הכדורי.
לאסלו בירו עבד במקור כעיתונאי, אך עסק גם בציור. הוא התקין את העט הכדורי הראשון בבודפשט בשנות השלושים. הוא זיהה כי הדיו ששימש להדפסת עיתונים מתייבש מהר יותר מאשר דיו ששימש בעט נובע ודיו זה של הדפוס נשאר יבש ונטול לכלוך על הנייר. כיוון שהדיו הזה היה עבה יותר ולא היה נוזלי דיו, הוא התקין כדור קטן לתוך העט בקצה הצינור שהוביל את הדיו לתחתיתו. כאשר העט נע על הנייר, הכדור הסתובב ואסף את הדיו שנמרח על הנייר.
פטנט עט הכדורי הראשון של בירו שנקרא "עט נובע" הוגש ב־25 באפריל 1938 לבית המשפט המלכותי ההונגרי לפטנטים. זמן לא רב אחר כך ב־23 בנובמבר באותה שנה רשם בירו פטנט נוסף בשם "דיו מוצק ועט שמתאים לו".
הוא סיים את ניסוייו לייצור העט הכדורי בחו"ל, שכן החוקים האנטי יהודיים (החוק היהודי הראשון, השני והשלישי) שהגבילו מאוד את העיסוקים של היהודים החלו בשנת 1938, ובירו נסע לפריז כדי לברוח מהם. ארגנטינאי שהכיר בחו"ל באקראי, אגוסטין פדרו חוסטו, הציע לו לעבור (להגר) לארגנטינה, ורק בשגרירות ארגנטינה בפריז, בה הגיש בקשה לאישור כניסתם למדינה, נודע לו כי חוסטו הוא גנרל והיה נשיא ארגנטינה במשך שש שנים עד פברואר 1938.
לאחר הגירתו לארגנטינה, הוא ביצע ניסויים באופן עצמאי משנת 1940. הוא החל להשתמש בצבע מסוים למילוי העט הכדורי פרי המצאתו. המצאתו זו הוגשה בארגנטינה בשנת 1943 וקיבלה את אישור הפטנט ב־10 ביוני. העטים הכדורים הראשונים שיוצרו למכירה רגילה נמכרו בשם אטרפן משנת 1945 ואילך. כלי הכתיבה החדש - שנקרא בעולם בִּירוֹפֶּן - התפשט במהירות ברחבי העולם והפך את שם ממציאו לנצחי עוד במהלך חייו.
התפשטות העט הכדורי.
ממשלת בריטניה קנתה ממנו את הפטנט מכיוון שהעט הכדורי פעל גם בגבהים גדולים במטוסים ללא דיו שדלף ממנו. בשנת 1944 השתמש חיל האוויר המלכותי בעטים הכדוריים של בירו. הצרפתים ייסדו חברת במניות, שעדיין קיימת, כדי לנצל את ההמצאה. העט הכדורי עדיין נמכר בכמויות גדולות על ידי חברת BIC. חברה בשם פארקר החלה לשווק עטים כדורים בשנת 1957. משנות השישים העט הכדורי התפשט לכל המדינות בכדור הארץ והפך לכלי כתיבה נפוץ. בעולם דובר האיטלקית, עט הכדורי עדיין מכונה לעיתים קרובות 'בירו', בעולם הדובר אנגלית 'בירו' או 'בירו-פן', בצרפתית 'בירו', בארגנטינה כ'בירומה', ביצירותיו של ג'ורג' אורוול מופע רק בשם זה.
תיבת הילוכים אוטומטית.
בירו לא היה מרוצה מהתמסורת המכנית של מכונית הספורט שלו בוגאטי, שקנה בשנות השלושים, כיוון שהמנוע לא הצליח לספק כוח גבוה בצורה חלקה. במשך שנה עבד על שכלול הפתרון שלו ואז בהיעדר משקיעים אחרים סיכם עם אופל. בירו התקין את תיבת ההילוכים האוטומטית שלו באופנוע עם סירה שלו, איתו עבר את המרחק בין בודפשט לברלין (כאלף ק"מ), ללא כל תקלה. ג'נרל מוטורס, רכשה ממנו את הזכויות, והתחייבה להעביר לו 200 דולר לחודש (שהיה אז סכום גדול) במשך חמש שנים. הם גנזו את הפטנט ומעולם לא ייצרו אותו, אלא רצו רק לצמצם את אפשרות התחרות. GM יצאה בשנת 1939 עם תיבת הילוכים אוטומטית משלה בעלת 4 + 1 מהירויות.
דאודורנט כדורי.
לאחר פיתוח המוצר בין 1945 לבין 1954 והכנת קמפיין החדרה ערוך היטב, המוצר היה צריך להיות מוצג בניו יורק. עם זאת, הסדרה הראשונה הייתה פגומה בייצור והיה על בירו להפסיק את התוכנית בגלל העדר הון נוסף להשקעה. כתוצאה מכך החברה שהקים, חברת בירו-מיינה&amp;בירו, עברה משבר רציני. דאודורנטים כדוריים עדיין עובדים גם כיום על פי העיקרון שבירו פיתח.
מרקורי מטאור
מרקורי מטאור (באנגלית : Mercury Meteor) היא "מכונית מנהלים" אשר יוצרה על ידי חטיבת מרקורי בקונצרן המכוניות האמריקאית פורד בין השנים 1961–1963
יהונתן מרדכי
יהונתן (יוני) מרדכי (נולד ב-1967) הוא במאי ומפיק סרטים, וידאו קליפים ופרסומות ישראלי.
ביוגרפיה.
יהונתן מרדכי, בעל תואר ראשון בסוציולוגיה ומדע המדינה, למד ללימודי תואר שני בפילוסופיה, היסטוריה ואמנות במכון כהן, אוניברסיטת תל אביב, משמש מאז שנת 2005 כבמאי ומפיק תוכן וידאו.
ביים מאות פרסומות לטלוויזיה וקמפייני דיגיטל רבים, ביניהם לאסם, הונדה, דומינו'ס פיצה, AIG ישראל, דורקס, משרד הבריאות, קק"ל.
כתב, ביים והפיק תוכן וידאו לחברות מסחריות רבות ביניהן ארומה אספרסו בר, הקריה האקדמית אונו, בנק יהב, טיב טירת צבי, טיטולים, אופל.
מחלוצי במאי הקליפים בדור החדש של ערוץ המוסיקה 24 בישראל. ביים קליפים מוזיקליים ללהקות, זמרות ולזמרים רבים ביניהם שלומי שבת, רן דנקר, מאיה בוסקילה, שרית חדד, יהודית רביץ, אוהד חיטמן, מירי מסיקה, נתן גושן, עדן בן זקן, סינרגיה ועוד.
סרטו הקצר "שששש" (2019) בכיכובם של נועה קולר וארז דריגס השתתף במעל 70 פסטיבלים יוקרתיים בעולם וזכה בפרסים רבים על הסרט הקצר הטוב ביותר, השחקנית הטובה ביותר ועוד.
חבר הנהלת איגוד הבמאיות והבמאים מאז שנת 2010.
נשוי ואב לשתיים, מתגורר בתל אביב.
פרסים והישגים מקצועיים.
הקמפיין שביים לחברת דורקס, זכה בפרס קקטוס הזהב, בשנת 2012.
הקמפיין: "שרה ויינשטוק" שביים לכללית, זכה בפרס קקטוס הזהב, בשנת 2009.
אגד ארטילרי 425
המותניים הצרים של ישראל
המותניים הצרים של ישראל הוא הכינוי שניתן לשטח מדינת ישראל מחדרה ועד לאזור שמצפון לתל אביב בשנים 1949–1967. שטח זה היה תחום על ידי חוף הים התיכון ממערב לבין הגבול בין ישראל לבין השומרון שהיה מוחזק על ידי ירדן ממזרח. רוחבו של השטח לא עלה על 20 קילומטר ובאזור שמול קלקיליה הצטמצם ל-16 קילומטר. ממדים צרים אלו בהשוואה למרחק בין גבולותיה של ישראל ממזרח למערב בחלקים אחרים של המדינה היקנו לאזור את כינויו.
רוחבו הקטן של השטח המתואר נחשב כסיכון אסטרטגי לישראל, שכן הוא העמיד אותה מול אפשרות שכוח צבאי עוין הממוקם בשומרון יפרוץ לרוחב המותניים הצרים, יגיע במהירות אל חוף הים ועל ידי כך ינתק את הקשר היבשתי בין צפונה של ישראל לבין מרכזה ודרומה. בנוסף, באזור זה התקיים מרחק קטן בין הגבול לבין ריכוזי האוכלוסייה הישראלית באזור המרכז והשרון.
רוחב השטח שבידי שבין חדרה לתל אביב בין מלחמת העצמאות למלחמת ששת הימים נקבע בהשפעת ההישגים הצבאיים של ישראל באזור זה במהלך מלחמת העצמאות ותוצאות הסכם שביתת הנשק בינה לבין ירדן. בפועל לא הספיק כוחה הצבאי של ישראל לדחוק את צבאות ירדן ועיראק במהלך המלחמה ממאחזיהם במערב השומרון. רוחב הרצועה שהייתה בידי ישראל מחדרה ועד תל אביב ערב הסכם שביתת הנשק בינה לבין ירדן היה אף צר יותר. עם זאת, במסגרת ההסכם מסרה ירדן בידי ישראל שטחים שהיו בשליטתה ובשליטת צבא עיראק מצפון לכביש ואדי עארה ועד לכפר קאסם בדרום, ובכך גדל רוחב השטח שבידי ישראל באזור זה.
ביומה הראשון של מלחמת ששת הימים הומחש עד כמה צרים המותניים, כאשר תותחים ירדנים שהוצבו בקלקיליה הפגיזו את תל אביב.
בביטוי "המותניים הצרים" נעשה שימוש בישראל לאחר מלחמת ששת הימים גם בהקשר של התנגדות להסכם קבע בין ישראל לפלסטינים שבו תפנה ישראל את שטח השומרון.
חגיגות שנת ה-50 למדינת ישראל
חגיגות שנת ה-50 למדינת ישראל התקיימו לכבוד יום העצמאות ה-50 למדינת ישראל שחל בתאריך ד' באייר ה'תשנ"ח - 30 באפריל 1998. אירועים רבים הוכנו במהלך כל שנת ה'תשנ"ח, לציון שנת היובל למדינה. שר התיירות משה קצב היה השר הממונה על אירועי ה-50 למדינת ישראל.
הכנות לאירועים.
בספטמבר 1992 החליטה ועדת השרים לענייני סמלים וטקסים להטיל על מרכז ההסברה להגיש הצעת תוכנית ראשונית לציון חמישים שנה למדינת ישראל. באוגוסט 1995 החליטה ועדת השרים להקים עמותה "לארגון אירועי שנת ה-50 למדינת ישראל", והעמותה הוקמה בנובמבר 1996. בספטמבר 1996 החליטה הממשלה להקים מועצה ציבורית לציון 50 שנה למדינת ישראל, ובה כ-70 חברים ובכללם נשיא המדינה, ראש הממשלה, שרים ואישי ציבור. אחד מתפקידי המועצה הציבורית
היה לדון בתוכניות לציון 50 שנה למדינת ישראל שמציעה ממשלת ישראל ולאשרן. המועצה הציבורית התכנסה לישיבתה הראשונה באפריל 1997. בדיונים שהתקיימו בראשית 1997 ,בהשתתפות ראש הממשלה, בנימין נתניהו; שר האוצר, דן מרידור; ושר התיירות, משה קצב, הוחלט שמסגרת התקציב לאירועים תהיה 250 מיליון שקל, מהם 50 מיליון שקל להכנת האירועים בשנת 1997 ו-200 מיליון שקל בשנת 1998.