ביאטה שדלו נולדה באושוויינצ'ים בשם ביאטה מריה קוסינסקי. אביה היה כורה במקצועו. היא בוגרת האוניברסיטה היגלונית, שם רכשה את השכלתה. היא למדה שם אתנוגרפיה. סיימה תואר שני במנהל עסקים בוורשה.
בשנים 1995-1989 הייתה דוקטור בפקולטה לפילוסופיה והיסטוריה של פולין באוניברסיטה היגלונית. בשנת 1997 סיימה את הלימודים לתארים מתקדמים למנהלים בבית הספר לכלכלה בוורשה.
קריירה פוליטית.
בגיל 35 נבחרה לכהן כראש עיריית בז'שצ'ה. החל משנת 2005 היא חברת הסיים, הבית התחתון של פולין. שידלו חברת מפלגת חוק וצדק. עזרה בבחירתו של אנדז'יי דודה כנשיא פולין ב-2015.
ראש ממשלת פולין.
במהלך הבחירות הכללית בפולין שנערכו באוקטובר 2015, מפלגת "החוק והצדק" המייצגת את הימין הלאומני בפולין ניצחה בבחירות הכללית. לאחר שניהלה את תעמולת בחירות עבר המועמד של מפלגתה לנשיאות, אנדז'יי דודה, מונתה על ידו לכהן כראש ממשלת פולין. ב-16 בנובמבר 2015 הקימה שדלו את ממשלתה . אחת מההחלטות הראשונות שלה הייתה להוציא את דגל האיחוד האירופי מאולם מסיבות העיתונאים במשרד ראש הממשלה ולהחליף את השעון באולם הישיבות של מועצת השרים בצלב. מיד עם כניסתה לתפקיד, הכריזה על "תוכנית 500+", בראש סדר העדיפויות שלה כראש ממשלה. התוכנית הושקה ב-1 באפריל 2016 וסיפקה למשפחות 500 זלוטי עבור כל ילד, החל מהילד השני. התוכנית נועדה לשמש כזרז לגידול בשיעור הילודה במדינה. בנוסף הודיעה על הורדת גיל הפרישה לגמלאות, ובכך לבטל רפורמה לא פופולרית של הממשלה הקודמת.
אחת המחלוקות הגדולות ביותר במהלך ממשלתה, משבר בית המשפט החוקתי בפולין בסוף 2015 . לאחר שהממשלה קידמה חוק שיחייב רוב של 66% בהכרעות גורליות ושיעביר את הסמכות להשביע שופטים ליושב ראש הפרלמנט. בתגובה אלפים הפגינו בעשרות ערים במדינה. לך ואלנסה אמר בתגובה "הדמוקרטיה בפולין בסכנה של ממש, הממשלה מביישת אותי". המשבר הביא גם לצניחה דרמטית בפופולריות של הממשלה, וספג ביקורת מהפרלמנט האירופי, שב-13 באפריל 2016 קיבל החלטה שהצהירה כי הפרלמנט "מודאג מהשיתוק האפקטיבי של בית הדין החוקתי. בפולין מסכנת הפגיעה בדמוקרטיה, בזכויות אדם ובשלטון החוק.
ביולי 2016 השתלטה ממשלת פולין על רשות השידור הציבורי של פולין, כולל ערוצי הרדיו והטלוויזיה הפולנית. יותר מ–160 עיתונאים פוטרו או עזבו את תפקידם משום שלא הסכימו לקדם את מסרי מפלגת "חוק וצדק".
באוקטובר 2016 נערכו מחאות ענק של נשים ברחבי פולין כנגד הצעת חוק חדשה של הממשלה, לאיסור מוחלט על הפלות במדינה. החוק החדש אוסר כליל על ביצוע הפלות במדינה, גם במקרי אונס או במקרים המסכנים את חיי האישה, כשהוא מטיל עונש מאסר של עד חמש שנים לאישה המבקשת להפיל או לרופאים שיבצעו הפלות.
ביולי 2017 נערכו שוב הפגנות קשות נגד מדיניותה של הממשלה, לאחר שהבית העליון של הפרלמנט בפולין אישר את החוק המכפיף את מערכת בתי המשפט לפיקוח פוליטי, צעד שגרר ביקורת חריפה בקרב אזרחי המדינה שמחו על הפרת עקרון הפרדת הרשויות במדינה וחתירה תחת אופייה הדמוקרטי.
באוקטובר 2017 אלפי רופאים ומתמחים הקימו אוהלי מחאה במרכז וורשה וערים רבות נוספות בפולין. בדרישה להעלאת השכר החודשי הממוצע שלהם. גם אזרחים רבים בפולין הצטרפו לאות הזדהות, להפגנות המחאה של אלפי הרופאים מול הפרלמנט הפולני בוורשה ואל מאהלי המחאה שהקימו בערים רבות במדינה, ובמחאה על המצב הקשה של מערכת הבריאות.
ב-7 בדצמבר 2017, התפטרה שידלו מתפקידה יחד עם כל חברי ממשלתה. התפטרותה התקבלה למחרת על ידי הנשיא אנדז'יי דודה, אשר בעת ובעונה אחת מינה תחתיה את מתאוש מורביצקי לראש הממשלה החדש, גם הוא ממפלגת חוק וצדק. מאז ועד 4 ביוני 2019 כיהנה שידלו כסגניתו של ראש הממשלה מורביצקי.
במאי 2019 התמודדה בבחירות לפרלמנט האירופי, ונבחרה כחברת הפרלמנט האירופי מטעם פרובינציית פולין קטן ושוויינטוקז'יסקיה.
חיים אישיים.
שידלו נשואה לאדוורד שידלו, להם שני ילדים. שידלו היא קתולית.
בושת
פיאט ריטמו
פיאט ריטמו (Ritmo) היא מכונית סדאן שיוצרה על ידי חברת פיאט האיטלקית בין השנים 1978–1988. הפיאט ריטמו הוצגה לראשונה בתערוכת המכוניות בטורינו בשנת 1978. יוצרו כ-1,790,000 יחידות.
הרכבת הפיאט ריטמו בוצעה גם בספרד ובמצרים.
בבריטניה, בקנדה ובארצות הברית הפיאט ריטמו הייתה מכונה סטרדה, (Strada).
קומיטאס
סולומון (שלמה) סולומוניאן (בארמנית: Սողոմոն Սողոմոնեան) הידוע בשם הכמורה שלו קומיטאס ורדאפט (בארמנית: Կոմիտաս; 26 בספטמבר ( 1869- 22 באוקטובר 1935; מתועתק Komitas ולעיתים Gomidas) "אבי המוזיקה הארמנית הקלאסית", היה כומר, מוזיקאי, מלחין, זמר, מעבד מוזיקלי ואתנומוזיגולוג ארמני. קומיטאס שילב את כהונתו ככומר עם שירה דתית, חקירה מוזיקולוגית תאורטית, הלחנה והובלת מקהלה עתירת מוניטין שהופיעה ברחבי העולם. הוא אסף, רשם, הקליט וחקר למעלה מ-3,000 שירי עם ומנגינות עממיות ארמניות, כמו גם אוסף של שירי עם כורדים. לאחר שגורש מביתו באיסטנבול בליל ה-24 באפריל 1915 יחד עם עוד למעלה מ-200 אינטלקטואלים, שהה במחנה ריכוז ליד אנקרה. על אף ששוחרר, בהתערבותו של שגריר ארצות הברית הנרי מורגנטאו, לא שב ליצור ואושפז לסירוגין במוסדות לבריאות הנפש עד מותו 20 שנה לאחר השחרור.
שנותיו הראשונות.
נולד בעיירה בוילאייט בורסה באימפריה העות'מאנית כבן יחיד למשפחה בעלת קשרים הדוקים עם השלטונות, שכתוצאה מכך שפתה הייתה טורקית ולא ארמנית. אמו נפטרה פחות מחצי שנה לאחר לידתו, כבת שבע-עשרה במותה. את מרבית זמנו כילד בילה עם משפחתה של אמו בעיר בורסה. אביו נפטר כשהיה בן עשר ובאופן מעשי חי כחסר בית. בהיותו בן 11 נשלח על ידי הבישוף המקומי ללימודים בסמינר לכמרים גוברגיאן שבעיר ואראשאפאט (בארמניה של ימינו). הקתוליקוס (ראש הכנסייה) במקום גינה את חוסר שליטתו של הנער בארמנית, אך התרשם מיכולתו המוזיקלית ויפי שירתו. בסמינר לכמרים מצא קומיטאס לראשונה בית, רגשי, רוחני ואינטלקטואלי. בנוסף לשפה הארמנית למד קומיטאס את האדפטציה הארמנית לתיווי הנוימה הנקרא חאז ואימץ אותה לצורכי הלחנה. בין היתר חיבר לחנים לשירי חצ'אטור אבוביאן. ב-1893 מונה למנצח המקהלה של קתדרלת אתצ'מיאדין בוואראשאפאט, הכנסייה החשובה ביותר בעולם הארמני ומקום מושבו של הקתוליקוס העליון. ב-1895 הוכתר ככומר בדרגת ורדאפט בשם קומיטאס (על שם קתוליקוס-מוזיקאי בשם זה שחי במאה השביעית). באותה שנה ראה אור האוסף הראשון של שירי עם אותם רשם ותיעד לראשונה. האוסף כולל שירי אהבה, חתונה ושירי ערש.
הקריירה המוזיקלית.
המינהל הדתי השמרני של ואראשאפאט לא ראה בעין יפה את "הכומר המזמר שירי אהבה" וקומיטאס עזב לטביליסי על מנת ללמוד הרמוניה אצל המלחין מקר יקמליאן. קומיטאס זכה למלגה בסך 1,800 רובל מאת טייקון הנפט והפילנתרופ הארמני אלכסנדר מנטאשב (Alexander Mantashev), שאיפשרה לו לעבור לברלין ללימודי מוזיקולוגיה והלחנה באוניברסיטת פרידריך וילהלם ובקונסרבטוריון ריכרד-שמיט (Richard-Schmidt; שם למד פיתוח קול וניצוח מקהלות). בשנת 1899 סיים קומיטאס את לימודיו באוניברסיטה ואף הוזמן להרצות על מוזיקה ארמנית ומוזיקה נוצרית וקדם-נוצרית עתיקה בחברת המוזיקה הבינלאומית בברלין ("Internationalen Musikgesellschaft").
עם סיום לימודיו שב קומיטאס לוואראשאפאט ולתפקידו כמנצח מקהלות הקתדרלה והסמינר לכמרים, שהתמחו בשירה פוליפונית של מוזיקה ארמנית עממית ולחנים מקוריים שלו לשירים ארמניים קדומים וחדשים. במקביל, פרסם קומיטאס מחקרים מוזיקולוגיים על המוזיקה העממית הארמנית והיה בכך לאחד מחלוצי האתנומוזיקולוגיה. בימי הקיץ נדד בכפרים ורשם לחנים מקומיים.
ב-1910 עבר קומיטאס לעיר הבירה האימפריאלית, קונסטנטינופול (איסטנבול), על מנת להגיע לקהל רחב יותר. הוא עסק בהלחנה, מחקר והוראה ויסד את מקהלת "גוסאן" ("Gusan") המקצועית שכללה 300 זמרים ומוזיקאים. המקהלה הופיעה עם חומר ארמני עממי ומקורי בקהילות ארמניות ברחבי העולם ובפני קהל אירופאי. לאחר הופעה בפריז זכה קומיטאס לשבחים מפי המלחין קלוד דביסי.
הגירוש ושנים של דעיכה.
בליל ה-24 באפריל 1915 פקד שר הפנים טלעת פאשה על גירוש שכבת העילית הארמנית מאיסטנבול למחנות ריכוז ליד אנקרה. קומיטאס נכלל בקבוצה שנשלחה ברכבת מיוחדת לצ'אנירי (Çankırı). בהתערבות ידידיו, המשורר הטורקי מהמט אמין יורדקול (Mehmet Emin Yurdakul) והסופרת האלידה אדיב אדיוואר (Halide Edib Adıvar), פנה שגריר ארצות הברית, הנרי מורגנטאו לממשלה הטורקית, שגרמה לטלעת פאשה להוציא צו לשיחרורו המיידי של קומיטאס (ו-14 איש נוספים). על אף שהותו הקצרה של קומיטאס ברכבת הגירוש ובמחנה הריכוז, הוא סבל מהתעללות קשה שגרמה לו נזקים נפשיים חמורים ולחרדות קשות בהמשך חייו.
ב-1916 אושפז קומיטאס בבית חולים פסיכיאטרי באיסטנבול, הידיעות על רצח העם הארמני רק החמירו את מצבו. ב-1919 הועבר לפריז, שם מת לבסוף, לאחר אשפוזים לסירוגין במוסדות לבריאות הנפש, בבית החולים הפסיכיאטרי בווילז'ואיף (Villejuif). אפרו הועבר לירוואן ונקבר בפנתאון היוצרים שם, שנקרא על שמו.
מורשתו.