הומניזם אומנם מעודד תפיסת עולם חילונית, אך שונה ממנה בכך שבחילונית ישנו דגש רב על הצורך בהפרדה בין הדת לחברה ולממשלה, בעוד שהומניזם חילוני מוסיף על אלו עוד תוכן רב הנוגע לתפיסה את הקיום האנושי, הכולל מחויבות לכבוד האדם ולמוסר. הומניזם חילוני נבדל בכך שהוא בא להצהיר על עמדות נוספות מלבד אמונה או אי-אמונה באלוהים. הומניזם חילוני נבדל אם כן בכך שעל אף שרוב המאמינים בו חילונים, ניתן למצוא בתוכם גם בודהיסטים ומאמינים בהינדואיזם.
הומניזם חילוני כדת.
בגלל אופיים של יסודות רבים בהומניזם החילוני, יש הרואים בו דת בפני עצמה. ההומניסטים החילונים טוענים שההומניזם החילוני עצמו אינו דת, גם אם יש בו גוונים דתיים. מחלוקות סביב עניין זה מתנקזות ברובן לוויכוחים סמנטיים.
ניתן לראות קשת רחבה ביותר של פילוסופים הומניסטיים שניתן לחלקם למספר קטגוריות:
רבות מהמחלוקות מתעוררות עקב הבלבול בין שתי הקטגוריות הראשונות, ונטייתם של ההומניסטים החילונים ומתנגדיהם להגדיר את המושג בדרכים שונות. ההומניסטים החילונים טוענים שמעצם המילה "חילונים" נובעת הגדרתם העצמית כלא דתיים. יש הרואים אותם כמשתייכים לקטגוריה השנייה וכמובן כאלו החולקים עליהם, וחלק נכבד מן המחלוקת תלוי פשוט בהגדרה הפרטית של מהי בדיוק "דת".
התייחסויות היסטוריות.
המונח "חילונות" הומצא ב-1846 בידי ג'ורג ג'יקוב הוליהוק כדי לתאר "מודעות הטורדת עצמה רק בשאלות, שניתן לבדוק את תוכנן באמצעות החוויות של חיים אלו".
שימוש היסטורי במושג "הומניזם" (שמשתקף לפעמים גם במחקר אקדמי בן ימינו), מופיע בכתבים של הפילוסופיה הקדם סוקרטית. כתבים אלו לא נודעו לחברה האירופאית עד שחוקרים מתקופת הרנסאנס גילו אותם מחדש דרך מקורות מוסלמים ותרגמו אותם מערבית לשפות אירופאיות. כך קרה שהמונח "הומניסט" מיוחס גם לאדם שדעותיו הומניסטיות, בנוסף למשכילים מתקופת ההשכלה, ולאלו שדעותיהם תואמות לאלו של הפרה-סוקראטים.
משמעות המושג "הומניזם חילוני" התפתחה במשך הזמן, כאשר השימושים הראשונים מופיעים בשנות ה-50 של המאה ה-20. ב-1958 ליאו פרפר השתמש במונח כדי לתאר את אלו ש"אינם מזדהים עם דת מאורגנת ודואגים לזכויות האדם".
ב-1961 השתמש השופט הוגו בלאק במונח "הומניזם חילוני" כדי לציין סוג של הומניזם שאינו מאמין באלוהות וחסידיו החשיבוהו כדתי. שימוש זה אומץ במהרה בידי פונדמנטליסטים דתיים, תוך שימוש במושג "חילוני" כתואר חלופי ל"מתנגד לדת".
עד שנות ה-70 המונח אומץ בידי הומניסטים, שעל אף ביקורתם על הדת בשלל גווניה, הצהירו במכוון שהם חסרי דת, אך לא נגדה. בכך הם הצהירו שלהומניזם שהם דוגלים בו אין דבר וחצי דבר עם הרוחני, הדתי, והאמוני, אך הם אינם נגדו. כך מזוהה לרוב ההומניזם החילוני בימינו.
בלעג להתייחסותו של בלייק להומניזם החילוני כדת, הקים המוזיקאי פרנק זאפה, הידוע גם בתמיכתו בחופש הדיבור, את "הכנסייה האמריקאית של ההומניזם החילוני". הכותב ארט בוכוואלד כתב טור שכותרתו "הומניסטים חילוניים: איום או סכנה?" שלעג לרעש שנוצר סביב ההומניזם החילוני.
הומניזם חילוני כיום.
כיום ישנם ארגונים רבים המשתייכים לזרם, כאשר הגדול שבהם שוכן בנורווגיה, ומונה 69 אלף חברים רשומים, מתוך אוכלוסייה של 4.6 מיליון (נכון ל-2004). במקומות רבים בעולם מוצאים עצמם ארגונים אלו בהתנגשות עם הפונדמנטליזם הדתי בנושאים רבים מספור, וזאת תוך עוינות רבה בין הצדדים. אחד הארגונים הגדולים, המאגד מאות ארגונים הומניסטים ברחבי העולם הוא האיגוד ההומניסטי והאתי הבינלאומי.
המבקרים את ההומניזם החילוני טוענים שההומניזם החילוני לא מציע אף אמיתות ברורות ומונע תחושת סיפוק רוחני, ומציע במקומם עולם פוסטמודרני קר וחסר מוסר ברור. על כך עונים ההומניסטים החילונים שתפיסת עולמם אופטימית ואידיאלית, ומקורה בתקופת ההשכלה, ואפילו לפני זה בפילוסופיה הקדם סוקרטית, ועד הקונפוציאניזם הסיני.
הומניסטים חילוניים בולטים.
מספר הומניסטים חילונים בולטים הם:
מוטי איוניר
מוטי איוניר (נולד ב-18 במרץ 1964) הוא כדורגלן עבר וכיום מאמן הפועל אום אל פאחם בליגה הלאומית.
איוניר שיחק בעמדת הקשר והיה משחקניה הבולטים של מכבי תל אביב ונבחרת ישראל בשנות ה-80. הוא נודע כשחקן התקפי, פיזי מאוד ובעל בעיטה חזקה במיוחד.
קריירת משחק.
איוניר גדל בקבוצות הילדים, הנערים והנוער של מכבי תל אביב. בגיל 17 עלה לקבוצה הבוגרת בה שיחק במשך תשע שנים, למעט עונת 1986/1987 בה שיחק בקבוצת רודה ההולנדית. במהלך עונת 1987/1988 שב איוניר למכבי מהולנד ואף זכה עימה בשני גביעי מדינה. ב-1990 עבר למכבי נתניה, וממנה נדד לקבוצות נוספות, בהן בני יהודה, הפועל חיפה, הפועל פתח תקווה, מכבי עירוני אשדוד, שמשון תל אביב והפועל צפרירים חולון.
איוניר זומן לראשונה לנבחרת ישראל ב-1986, ועד שנת 1992 ערך 18 הופעות וכבש שער אחד במדים הלאומיים. ב-2009 נבחר כחבר היכל התהילה של הכדורגל הישראלי.
קריירת אימון.
בשנת 1997 החל בקריירת אימון. בשנתו הראשונה נחל הצלחה מסחררת בקבוצת בית"ר באר שבע, אותה העלה מהליגה השלישית, אז ליגה א' לליגה השנייה, אז הליגה הארצית.
לאחר מכן אימן את מכבי נתניה, הפועל באר שבע, הפועל כפר סבא והפועל רמת גן, ממנה פוטר חודש לפני סיום העונה. את העונה שלאחר מכן החל איוניר כמאמן הכח רמת גן אך עזב אותה בתחילת העונה לאחר שהוחלט להורידה לליגה השלישית בעקבות קשייה הכלכלים. בעונת 2003/2004 חתם איוניר בנצרת עילית, אותה העלה מהליגה השנייה לליגת העל לראשונה בתולדותיה. בעונתה הראשונה בליגה הבכירה הפתיעה נצרת עילית כשסיימה במקום החמישי אך עונתו השלישית של איוניר בקבוצה לא הייתה מוצלחת והקבוצה סיימה במקום ה-11 וירדה חזרה לליגה הלאומית.
ביולי 2006 מונה איוניר למאמן נבחרת נערים א' של ישראל, וביוני 2008 קודם לתפקיד מאמן הנבחרת הצעירה. כמאמן הנבחרת הצעירה הוביל אותה למשחקי הפלייאוף על העלייה לאליפות אירופה עד גיל 21, בהם הודחה הנבחרת במפגש כפול על ידי נבחרתה של . איוניר המשיך לאמן את הנבחרת הצעירה גם במוקדמות יורו 2011 אך הוחלף לקראת סוף הקמפיין על ידי גיא לוזון. בשנת 2010 שימש איוניר כסקאוט של נבחרת ישראל הבוגרת וכן מאמן נבחרת נערים ב'.
ב-9 בינואר 2011 מונה איוניר למאמן מכבי תל אביב כאשר הקבוצה דורגה במקום השלישי בטבלה שבו גם סיימה את העונה. את עונת 2011/2012 פתחה הקבוצה בצורה טובה כשהעפילה לליגה האירופית וניצחה בארבעת משחקי הליגה הראשונים, אולם בהמשך העונה חלה ירידה ביכולת הקבוצה, ולאחר רצף הפסדים שדרדר אותה למקום ה-9 בטבלה בתום המחזור ה-14, פוטר איוניר מתפקידו ב-5 בדצמבר 2011.
ב-22 במאי 2013 מונה איווניר למנהל המקצועי במחלקת הנוער של הפועל באר שבע. לאחר שנה סיים את תפקידו במועדון, ובדצמבר 2014 מונה למנהל המקצועי במחלקת הנוער של בית"ר טוברוק. לקראת עונת 2016/2017 מונה למאמן עירוני קריית שמונה, אך לאחר שמונה מחזורים פוטר מתפקידו.
ב-25 במאי 2017 מונה איוניר למאמן הפועל תל אביב, לאחר שירדה לליגה הלאומית. הקבוצה פתחה את עונת 2017/2018 עם חמישה ניצחונות רצופים, אך לאחר מכן רשמה שלושה משחקים ללא ניצחון והודחה בחצי גמר גביע הטוטו, וב-26 באוקטובר 2017 פוטר איוניר מתפקידו.
ב-2 בדצמבר 2017 מונה איוניר למאמן אולימפיה פראג מהליגה השנייה בצ'כיה. בתום העונה עזב את הקבוצה לאחר שהורדה לליגה השלישית עקב מצבה הכספי.
ב-6 בינואר 2019 מונה איוניר למאמן מכבי אחי נצרת מהליגה הלאומית. ביולי 2019 מונה למאמן הפועל אשקלון, שירדה בסוף העונה לליגה א' לאחר שהופחתו לקבוצה 9 נקודות.
ב-15 באוקטובר 2020 מונה למאמנה של הפועל אום אל-פחם, וב-26 בפברואר 2021 עזב את הקבוצה. ב-5 באפריל, חודש וחצי בלבד לאחר שהתפטר, שב איוניר לתפקיד המאמן באום אל פחם. ב-1 במרץ 2022 פוטר מתפקידו.. ב-11 באוגוסט 2022 חזר לקדנציה שלישית בהפועל אום אל פאח םליגה הלאומית..
מחוץ למגרש.
איוניר נשוי לעופרי ולהם שלוש בנות. אביו, אברהם איוניר, היה בעבר מנהל קבוצת מכבי תל אביב.
בשנים בהן לא אימן, שימש פרשן ספורט בערוצי הטלוויזיה הישראליים, בין היתר בערוץ 2 לצידו של השדר יורם ארבל, ולאחר מכן גם בערוץ הספורט. בעונת החל לשמש כפרשן הקבוע במשחק המרכזי של ליגת העל ובמשחקי נבחרת ישראל, ששודרו בערוץ 1, לצידו של השדר עמיחי שפיגלר. כמו כן, שימש איווניר בתור פרשן במסגרת שידורי יורו 2016, יורו 2020 ומונדיאל 2018.
אלון אולארצ'יק
אלון אולארצ'יק (נולד ב-15 ביוני 1950) הוא זמר, מלחין, פזמונאי, מפיק מוזיקלי, בסיסט ושחקן ישראלי יליד-פולין, זוכה פרס אקו"ם למפעל חיים. פעיל בעיקר בסגנונות הרוק והג'אז.
ביוגרפיה.
נעוריו ותחילת דרכו.
נולד בשם אלכסי אולארצ'יק (בפולנית: Alexey Olearczyk) בפולין לאם נוצרייה ולאב יהודי, המוזיקאי אדוארד אולארצ'יק. בשנת 1957 עלה לישראל וגר בנתניה ולאחר מכן בבת ים. בילדותו למד לנגן בפסנתר ומאוחר יותר, בזמן לימודיו בפנימייה צבאית בחיפה, למד לנגן גם בגיטרה. אחרי שהפסיק את לימודיו בפנימייה, ניגן בגיטרה בס בלהקת "פרחי הבלוז" ובלהקת "הצבר הדוקרני" עם הסולן אלדד זיו. הלהקה שרה בעיקר את שירי החלונות הגבוהים ושירים שהלחין אביו של אלון, אדוארד. על השהות בבת ים חיבר שני שירים: 'קו 26', קו האוטובוס שבו נסע לבלות בתל אביב, ו'דוקטור, סליחה שאני מעיר אותך – כמה זמן ברציפות מותר לגור בבת ים?' שירים אלה מצטרפים ל'כמה יוסי' של חברו לשכונת רמת יוסף בבת ים, ברי סחרוף.