כיוון שלוגוגרמות אינן כוללות היבטים פונטיים, אפשר בקלות יחסית להעביר אותן משפה לשפה, בפרט כשהן מייצגות מילה שלמה. כך, הביטוי לעיל נוצר בשפות אירופיות, אולם הוא נכנס לשימוש גם בעברית ובשפות שונות נוספות.
רוב שיטות הכתב המשמשות שפות מדוברות בימינו, הן שיטות אלפביתיות-פונמיות. כלומר, הן כוללות מספר מצומצם של סימנים, כשכל סימן מייצג פונמה בשפה (אם כי ברוב השפות, המערכת האלפביתית כוללת מספר גדול של חריגים). בכל זאת, גם בשיטות האלפביתיות-הפונמיות קיימים סימנים המייצגים מושגים שלמים, כלומר לוגוגרמות. הדוגמה המובהקת ביותר לסדרת לוגוגרמות היא עשר הספרות שכלולות ברוב שיטות הכתיבה בעולם. כל ספרה מייצגת מושג אריתמטי, וכללי הצירוף של הסימנים אינם תלויים בתחביר או במורפולוגיה של שפה מדוברת כלשהי. לדוגמה, הסימן 2 מייצג מושג אריתמטי שמכונה בעברית "שתיים" ובאנגלית "two". הסימן עצמו זהה בשתי השפות, כיוון שהוא מייצג מושג, ולא היבט פונטי של המילה המקבילה לו בשפה כלשהי. אף על-פי-כן, מטעמים של מסורת, בשפות כגון ערבית, פרסית, הינדית ויפנית משתמשים בלוגוגרמות אחרות לציון אותו מושג. לוגוגרמות נפוצות נוספות הן $ שמציין "דולר", % שמציין "אחוז". אפשר לראות גם בחלק מסימני הפיסוק לוגוגרמות. למשל הסימן ? מייצג את המושגים שאלה או תהייה, אם כי בשפה המדוברת אין ייצוג פונטי מובהק למושגים האלה. במקרה זה הסימן מקל על קריאת טקסט כתוב שאינו כולל רמזים חוץ-לשוניים כמו אינטונציה והבעות פנים.
לפעמים הלוגוגרמות משולבות בסימנים פונטיים. כך, למשל, באנגלית, הביטוי 1st כולל את הלוגוגרמה 1 וביטוי פונטי st ("סט"), וביחד הם מייצגים את המילה האנגלית "first" ("ראשון").
ישנן שיטות כתיבה שבהן רוב הסימנים הם לוגוגרמות. שיטות כאלה היו נפוצות בתקופות קדומות במצרים ובמסופוטמיה, ומהן התפתחו בהדרגה שיטות כתיבה הברתיות ואלפביתיות.
ממצאים ארכאולוגיים מעידים כי הכתב השומרי כלל בתחילתו לוגוגרמות, ומאוחר יותר הפך לכתב הברתי. שלב המעבר מכונה שיטת רבוס. בשיטה זו משתמשים בערך הפונטי של הלוגוגרמה בשפה נתונה, במקום במשמעותה, כדי ליצור סימנים חדשים. לדוגמה, שימוש בסימן ל"מיץ" יחד עם הסימן ל"פה" כדי ליצור את המילה "מצפה". שיטת המעבר הזאת הופכת את הכתב ספציפי לשפה. בהדרגה ייחסו הסופרים השומרים חשיבות רבה יותר לערך הפונטי של הסימן מאשר למשמעות שלו, עד שהכתב הפך הברתי לגמרי. אף על-פי-כן, השימוש בלוגוגרמות יכול להסביר את האימוץ המהיר יחסית של הכתב השומרי בידי דוברי השפה האכדית, שפה השונה מהשומרית במידה רבה. ייתכן שבתחילה השתמשו הסופרים האכדים בלוגוגרמות שומריות, וקראו אותן כמילים אכדיות. ככל שהתפתח הכתב השומרי והפך הברתי, הפכו הרישומים האכדיים בלתי ניתנים לקריאה עבור הסופרים השומרים ולהפך. כתב ההירוגליפים המצרי שונה מאוד מן הכתב השומרי, אולם נראה כי הוא התפתח בדרך דומה. הכתובת המצרית הראשונה שנמצאה מציינת את שמו של המלך (פרעה) נער-מר (3100 לפנה"ס) בשיטת רבוס - שמו כתוב באמצעות צירוף שתי לוגוגרמות, אולם ההתייחסות היא לערכן הפונטי: שרטוט של דג שפמנון, שנהגה "נער" במצרית עתיקה, ושרטוט של אזמל, שנהגה "מר".
שיטות כתב שבהן רוב הסימנים הם לוגוגרמות נפוצות עדיין במזרח-אסיה, בעיקר בסין וביפן. הכתב הסיני כולל עשרות אלפי לוגוגרמות. כל לוגוגרמה מבטאת מושג בשפה, ואפשר גם לצרף אותן להבעת מושגים נוספים. שימוש בשיטת רבוס נעשה לפעמים לצורך כתיבת שמות אנשים ומקומות זרים, אולם בדרך כלל צירופי הסימנים מתחשבים במשמעות הלוגוגרמות ולא בערכן הפונטי. השפות המדוברות בסין (כולן מכונות במערב "סינית") הן שפות אנליטיות, כלומר המורפולוגיה דלה, והמילים כמעט שאינן משתנות לפי מיקומן במשפט או קשריהן התחביריים עם מילים אחרות. לפיכך קל יחסית להשתמש בלוגוגרמות לכתיבת אחת מהשפות הסיניות.
השפה היפנית נכתבת בארבעה כתבים שונים, שניים מהם הברתיים (היראגאנה וקאטאקאנה), אחד מהם הוא תעתיק לטיני של יפנית (רומאג'י) ואחד מהם, המכונה קאנג'י, הוא כתב לוגוגרמי ששאל את סימניו מהכתב הסיני בתקופת שושלת האן. יפנית היא שפה בעלת מורפולוגיה עשירה יחסית. לפיכך הטקסט היפני הממוצע אינו נכתב בקאנג'י, אלא בהירגאנה שהיא הכתב היומיומי, ובו משובצים סימניות קאנג'י ומילים בקאטאקאנה.
כתב לוגוגרמות שימש חוקרים שערכו ניסויים בלשניים בקופי אדם. הפיזיולוגיה של קופי האדם לא מאפשרת הפקת צלילים דומים לצלילים אותם מאפשרת הפיזיולוגיה האנושית, לכן חוקרים משתמשים בשפת סימנים או בלוגוגרמות כדי לבדוק האם הקופים מסוגלים לרכוש שפה טבעית. קנזי, קוף ממין בונובו, למד לבטא את עצמו באמצעות לוגוגרמות. שפתו היא שפה מתוכננת, כלומר חיקוי של שפה טבעית, שבה במקום להגות את המילים, יש להקיש על לוגוגרמות המוטבעות על גבי מקלדת.
כיל (כלי שיט)
גליף
לוגוגרף
חבורת גלואה האבסולוטית
במתמטיקה, חבורת גלואה האבסולוטית של שדה formula_1 היא חבורת גלואה של הסגור הספרבילי formula_2 מעל formula_1 (הסגור הספרבילי שווה לסגור האלגברי עבור שדות ממאפיין אפס). חבורת גלואה האבסולוטית של המספרים הרציונליים (ובאופן כללי יותר, של שדות מספרים) היא אחד האובייקטים המרכזיים הנחקרים במסגרת תורת המספרים האלגברית.
חבורת גלואה האבסולוטית היא חבורה פרו-סופית, המתקבלת כגבול פרויקטיבי של חבורות גלואה של ההרחבות הסופיות.
דוגמאות.
בדרך כלל קשה לחשב את חבורת גלואה האבסולוטית; אפילו על חבורת גלואה האבסולוטית של הרציונלים מעט מאוד ידוע. עם זאת, יש מקרים שבהם ניתן לחשב את החבורה:
נסמן ב-formula_9 את המנה המקסימלית של formula_10 שהיא חבורת-p. אם formula_11 שדה מקומי ממאפיין formula_12, אז formula_9 חופשית (Shafarevich). אם formula_11 הרחבה סופית של formula_15, אז formula_9 היא חבורה (פרו-סופית) בעלת יחס יחיד.
לחיי האהבה
לחיי האהבה היא טלנובלה ישראלית יומית, אשר הופקה על ידי חברת דרסט הפקות ושודרה במהלך השנים 2001 -2002 בערוץ 3 של חברות הטלוויזיה בכבלים, ובהמשך שודרה בשידור חוזר בערוץ 10 ובערוץ HOT בידור ישראלי.
את שיר הנושא של הסדרה כתב אהוד מנור, הלחין מיקי גבריאלוב וביצעו מיקי גבריאלוב ויפעת תעשה.
שידור.
הסדרה עלתה לאוויר בדצמבר 2001 ושודרה בשידור יומי, כל יום בשעה 20:05, שידור חוזר למחרת בצהריים, ושידור רצוף של כל פרקי השבוע ביום ו'. הסדרה נהנתה מעלייה רצופה ברייטינג המצטבר, כאשר בחודש השידור האחרון (מאי 2002) השיגה רייטינג של 19%, עם נתח של 47% בקרב מנויי הכבלים.
ערוץ 3 וחברת דרסט הפקות ייצרו גם שיתוף פעולה עם חברת הסלולר סלקום, שהציעה ללקוחותיה, שירות תוכן באמצעות מערכת טלכלל, במסגרתו פעלו פורום לצופי הסדרה בו התקיים צ'אט יומי עם כוכבי הסדרה, חידון טריוויה נושא פרסים על הסדרה, ותקצירים של פרקים עתידיים שסופקו בלעדית.
עלילה.
הסדרה עוקבת אחר רונה מאירי (סופי צדקה), בעלת קייטרינג משכונת מצוקה ואחותו של גידי (יהודה לוי),אשר מסתבכת עם חברה העבריין, אלי מרקו (מתי אטלס). בעודה מנסה לברוח ממנו, היא נתקלת בדורון קדמי (גיל פרנק), אשר עוזר לה לצאת מן הצרה. מאוחר יותר, נשכרת רונה לטפל במאיה קדמי (דניאלה וירצר), בתו הנכה זמנית של דורון, מנהל בכיר ביקב יוקרתי. דורון נשוי בשנית לסמדר קדמי (יעל הדר), בחורה תככנית ומניפולטיבית, שרצחה את אשתו הראשונה של דורון. בעזרת קסמה האישי ואופייה החיובי, כובשת רונה את דורון ובתו. סמדר מנסה להפליל את רונה באמצעות פריצה ליקב המשפחתי ("יקבי קדמי"), וכך רונה נהפכת לחשודה המרכזית בפשע. רונה נמלטת מהמעצר ומנסה לגלות מי הם מבצעי הפשע האמיתיים על מנת להוכיח את חפותה.
קישורים חיצוניים.
ביקורות
לוגוגרם
מרחב דיסקרטי
יין ויאנג
יאנג
חולצה כחולה
החולצה הכחולה היא החולצה המשמשת את חניכי תנועות הנוער הציוניות-סוציאליסטיות המכונות גם בפי חניכיהן ומדריכיהן "התנועות הכחולות" על שם חולצה זו.
היסטוריה של החולצה הכחולה.
צבע החולצה הכחול מסמל את מעמד הפועלים ולכן כשהוקמה בשנת 1924 תנועת הנוער העובד החולצה נבחרה לשמש כמדי התנועה. בשנת 1929 כשהוקמה תנועת השומר הצעיר הארץ ישראלית הוחלט לאמץ את החולצה הכחולה אך צבע השרוך שונה מאדום ללבן. אחרי השואה שינתה התנועה העולמית של השומר הצעיר את חולצתה גם.
כיום.
התנועות המשתמשות בחולצה זו כיום נבדלות זו מזו במאפיינים שונים של החולצה:
שירי מורל.
בשנת 1925 עלו להופעה חברי "קיבוץ השומר הצעיר ס.ס.ס.ר" (לימים אפיקים), לכבוד חדר האוכל החדש של קיבוצם בעפולה. ההופעה שנכתבה על ידי מרדכי זעירא ודודיק ורטמן נקראה "חולצה כחולה" וכך גם התלבשו כל המופיעים, כמחווה ללהקות שהיו מופיעות בברית המועצות שלאחר מהפכת אוקטובר, להקות אלו היו להקות של לובשי חולצות כהות שהיו מופיעות במפעלים ומעבירות מסרים פוליטיים בהופעותיהן. ההופעה בחדר האוכל הייתה לכבוד הקמת ההסתדרות וכל קטע בהופעה עסק באחד ממוסדותיה בצורה הומוריסטית וביקורתית. הפזמון של אותו ערב היה השיר שלימים יהיה הבסיס לשלל שירי תנועות הנוער לובשי החולצות הכחולות.
הגרסה הידועה יותר נכתבה והולחנה אף היא בידי מרדכי זעירא. הבית הראשון בשיר דומה לשתי השורות האחרונות לעיל, תוך החלפת "עיתונים" ב"עדיים" כדלקמן:
הפרדה
לגעת באושר