אדליין נוסעת לביתה. במהלך הנסיעה היא נזכרת בכל הפעמים בהן היה עליה לברוח בגלל הסוד שלה, והיא מחליטה לשנות את חייה. היא עוצרת ומתקשרת לבת שלה לספר לה שהחליטה להפסיק לברוח. בעודה מסובבת את המכונית, משאית פוגעת בה בתאונת פגע וברח, ומשאירה אותה למות. אדליין קופאת ומתה שוב אך באמבולנס שמגיע היא מטופלת בשוק חשמלי וקמה לתחייה. מאוחר יותר, בבית החולים, היא מתעוררת ואליס לידה, והם מודים באהבתם זה לזו. אדליין מספרת לו על 107 שנות חייה.
שנה לאחר מכן אליס ואדליין הולכים למסיבת ערב השנה החדשה. כאשר היא עוזבת, היא מבחינה במשהו מוזר במראה במסדרון: השערה האפורה הראשונה שלה, הוכחה לכך שחזרה להזדקן שוב.
הפקה.
התסריטאי ג'. מילס גודלאו כתב את הגרסה הראשונה של התסריט בשנת 2003, בהשראת דמותה של השחקנית אודרי טוטו בסרט הצרפתי אמלי. גודלאו הפסיק לעבוד על התסריט עם השותף שלו בשנת 2005, והמשיך לעבוד עליו לפרקים בשנת 2009. במקור רקע הסרט היה בניו יורק, אך זה שונה בהמשך לסן פרנסיסקו מתוך כוונה להוסיף עניין. בסרט השתמשו בטכניקות של דיבוב על ידי המספר בגוף שלישי.
ליהוק.
ב-12 במאי 2010, לוהקה קתרין הייגל לדמות הראשית בסרט. ב-12 בנובמבר 2010, אנג'לה לאנסברי נוספה לצוות השחקנים של הסרט בתור הבת של אדליין. ב-15 בנובמבר וויתרה הייגל על התפקיד בסרט, ונפוצו שמועות שהיא פוטרה. שמועות אלו לא אוששו על ידי מפיקי הסרט, ומהייגל יצאה הצהרה שוויתרה על התפקיד בעקבות האימוץ של ילדתה. כמו כן באוגוסט 2010, הוצע התפקיד לנטלי פורטמן, אך היא סירבה לו.
ב-16 באוקטובר 2013, בלייק לייבלי ואלן בורסטין לוהקו לתפקידים הראשיים בסרט.
ביקורות והכנסות.
הכנסות.
"הסיפור של אדליין" הכניס 42,629,766$ בארצות הברית ו-15,104,799$ במדינות נוספות, ובסך הכל הכניס 57.7$ מיליון בעולם.
ביקורות.
הסיפור של אדליין זכה לביקורות מעורבות, למרות שההופעות של בלייק לייבלי והאריסון פורד זכו לביקורות חיוביות מאוד, וצוינו על ידי חלק מהמבקרים כעבודות הטובות ביותר שלהם מזה שנים. באתר Rotten Tomatoes, קיבל הסרט רייטינג של 54%, בהתבסס על 126 ביקורות, ועם ממוצע של 5.5/10.
אהרן ברכיה מודינא
יהדות דרום קוריאה
אולפור תורס
ל'אנפיירפוכגווינגיל'
קרנארפון
טירת קרנארפון
קרנארפונשייר
שרוסברי
שרוסברי () היא עיר ובירת מחוז שרופשייר שבאנגליה, הממלכה המאוחדת.
העיר שוכנת על גדות הסוורן בסמוך לגבול בין ויילס לאנגליה. מבחינה היסטורית נחשבת שרוסברי לעיירת שוק ומרכז אזורי חשוב, בימי הביניים המוקדמים מיקומה האסטרטגי בין ממלכות אנגליה לוויילס הפך אותה למעוז שלטוני חשוב והיא החליפה ידיים מספר פעמים לאורך המאות.
כינוים ההיסטורי של שרוסברי ושל מחוז שרופשייר הוא סלופ (Salop); תושבי שרוסברי מכונים סלופיאנים (Salopians). המוטו של שרוסברי הוא "פלוריאט סלופיה" (Floreat Salopia), שמשמעו: "מי יתן ושרוסברי תשגשג".
היסטוריה.
שמה של שרוסברי נובע מהשם סקרובסבורו (Scrobbesburh) באנגלית עתיקה, שמשמעו "מבצרו של סקרוב" או "מבצר בין שיחים", שם זה נובע מהשם האנגלו-סקסוני הקדום יותר סקרובסביריג (Scrobbesbyrig). שם המקום התפתח מאנגלית עתיקה לשלושה שמות: שרוסברי (שם העיירה כיום), שרופשייר (שם המחוז) וסלופ או סלופיאן (שם נרדף לאזור ושם הכינוי של תושבי שרוסברי). בתקופת ימי הביניים, הממלכות הוולשיות כינו את העיירה פנגוורן שמשמעו "גבעת האלנוס", בתקופות מאוחרות יותר השם הוולשי לשרוסברי היה אמווית'יג (Amwythig) שמשמעו "מקום מבוצר".
חשיבותה ההיסטורית הרבה של שרוסברי נובע ממיקומה כמרכז אזורי סמוך לגבול בין אנגליה לוויילס, כמו גם הדרך המרכזית בין לונדון לצפון ויילס (כיום הנתיב של ה-A5) שהוקמה על ידי הרומאים והמשיכה לשמש נתיב חשוב. בתקופה הרומית שכן בקרבת שרוסברי יישוב שלטוני אזורי בשם וירוקוניום קורנווירום (Viroconium Cornoviorum; כיום רוצ'סטר), שורסבי נוסדה ככל הנראה כיישוב שכן למרכז האזורי בסביבות המאה ה-5. החל מהמאה ה-6 נשלט האזור בידי ממלכת פוויס הוולשית ובמקום שכנה עיר הבירה וכס הממלכה - פנגוורן ("Pengwern").
בתקופה האנגלו-סקסית, במהלך המאה ה-8 התבססה העיירה תחת השם "סקרובסביריג" והיא שכנה בתחומי ממלכת מרסיה. סקרובסביריג הייתה עיירה מבוצרת בתקופה זו (בדומה ליישוב הרומאי הקדום יותר), מה שהקנה לה ככל הנראה את שמה, זאת משום הקרבה לגבול בין הממלכות האנגלו-סקסוניות לבין אלו הוולשיות שבהרי צפון ויילס). בתחילת המאה ה-11 העיירה הפכה למרכז שלטוני של שרופשייר, על פי ספר יום הדין היא כללה 250 בתים וארבע כנסיות.
מעט לאחר הכיבוש הנורמני של אנגליה, כוח ולשי תקף את העיירה ב-1069 והצליח לפרוץ את הביצורים, לעלות אותה באש ולברוח לפני שכוח תגבור נורמני הספיק להגיע. ויליאם הראשון (הכובש) העניק את שרוסברי על מיקומה האסטרטגי לאחד מיועציו החשובים רוברט מונטגומרי שהיה "רוזן שרוסברי" הראשון, הוא ביסס שוב את מעמדה של שרוסברי כמרכז אזורי החולש על שטחי הרוזנות שלו אשר כללו גם חלקים ממרכז ויילס של ימינו. ב-1074 החל מונטגומרי בשיקום הביצורים והקמת טירת שרוסברי מצפון-מזרח למרכז העיירה, ב-1083 הוא הקים גם מנזר בנדיקטי (כיום מנזר שרוסברי). הטירה הוקמה בכניסה לעיירה, כאשר שאר תחומי שרוסברי אוגפו על ידי עיקול נהר הסוורן, כך הייתה העיירה מוגנת ומבוצרת במיוחד.
במהלך המאה ה-14 וה-15 נכנסה שרוסברי לתקופה של פריחה כלכלית, תולדה של התפתחות תעשיית הצמר ומיקומה של שרוסברי בין ויילס העשירה בצמר וערי אנגליה שצרכו אותו. בשנת 1403 התרחש קרב שרוסברי מצפון לעיר, בין כוחותיו של המלך הנרי הרביעי לבין הכוחות המורדים של הנרי פרסי (הוטספור). הקרב מתואר במחזה הנרי הרביעי, חלק ראשון מאת ויליאם שייקספיר.
בעת המודרנית שרוסברי המשיכה לשמש מרכז אזורי, עיירת שוק חשובה ומרכז חשוב בתעשיית הצמר. היא שכנה על הכביש העיקרי שחיבר את לונדון לצפון ויילס ואירלנד, משום כך הפכה גם לתחנת דרכים חשובה מה שהביא לפריחת תעשיית התיירות בעיר. במהלך המהפכה התעשייתית המשיכה לשמש שרוסברי מרכז לתעשיית הצמר, אך משום שלא הייתה קרובה לערי נמל ותעשייה עקריות, היא לא עברה תהליך תיעוש כמו ערים עקריות אחרות סביב בריטניה.
בשנת 2002 זכתה שרוסברי במעמד עיר, מעמד שבבריטניה נהוג לזכות בו והוא לא ניתן באופן אוטומטי.
גאוגרפיה.
שרוסברי שוכנת על גדות נהר הסוורן, כ-14 קילומטרים מהגבול בין אנגליה לוויילס. הסוורן שהוא הנהר הארוך ביותר בממלכה המאוחדת, גורם להצפות עונתיות כל כמה שנים שפוגעות בעיקר במרכז העיירה. שרוסברי ממוקמת כ-69 קילומטרים מערבית לברמינגהאם, כ-79 קילומטרים דרומית לליברפול ו-246 קילומטרים צפון-מערבית ללונדון.
מרכז העיירה בנוי חלקית על גבעה בגובה 75 מטרים מעל פני הים, שהיא הנקודה הגבוהה ביותר בתחומי שרוסברי.
תחבורה.
שרוסברי היא מרכז תחבורה אזורי, הן משום מיקומה בסמוך לגבול הוולשי והן משום שהיא בירת המחוז. הנתיב ההיסטורי של כביש ה-A5 (המחבר בין לונדון לצפון ויילס) עובר במעקף סביב חלקה הדרומי של שרוסברי, כ-12 קילומטרים מזרחית לעיירה כביש ה-A5 מתחבר לכביש המהיר M54 שמשמש כביש לאומי המחבר את לונדון לאזור מערב אנגליה.
בהתאם למעמדה של שרוסברי בתור "השער לוויילס", תחנת הרכבת שרוסברי משרתת חמישה קווי רכבת. בתחנה ישנה תנועת רכבות הפועלות בתדירויות שונות למספר יעדים, בהם לונדון, ברמינגהאם, רקסהאם, קארדיף ויעדים בצפון ויילס בהם הוליהד.
HAVOC (ראשי תיבות באנגלית: High Altitude Venus Operational Concept) הוא מחקר מבית נאס"א המוביל לפיתוח תוכנית לחקר נוגה, בדגש על ארכיטקטורת משימה לשליחת רכב מאויש, מתנפח, אשר ירחף באטמוספירת נוגה.
המחקר כולל סדרת משימות שיובילו להקמת התיישבות בנוגה בחמישה שלבים:
נאס"א הצהירה שאין לה תוכניות למימון התוכנית.
מיס ארצות הברית
מיס ארצות הברית היא תחרות יופי הנערכת בארצות הברית מדי שנה החל משנת 1952.
הזוכה בתחרות מייצגת את ארצות הברית בטקס מיס תבל. בשנות ה-80 הייתה הזוכה במקום השני בתחרות נשלחת לייצג את ארצות הברית בתחרות מיס עולם.
תחרות זו היא מתחרויות היופי המסוקרות והנצפות בעולם ושודרה בעבר בערוץ CBS והופקה על ידי טראמפ הפקות בשלב המוקדם, כל אחת מ-50 מדינות ארצות הברית עורכת תחרות יופי לבחירת נציגת המדינה לתחרות מיס ארצות הברית.
באופן מסורתי הזוכה בתואר מיס ארצות הברית מתגוררת בניו יורק במהלך שנת כהונתה.
מארי, נסיכת אדינבורו וסקסה-קובורג-גותה
אשר הלפרין
אשר הלפרין (29 באפריל 1925 - 3 באוקטובר 2014) היה כלכלן ישראלי, שכיהן בתפקידים בכירים בבנקים. הלפרין היה מנכ"ל משותף בבנק הפועלים, מנכ"ל איגוד הבנקים בישראל, מנכ"ל בנק לאומי לתעשייה ומנהל מחלקת המחקר בבנק לאומי. אשר הלפרין היה הישראלי הראשון שסיים לימודי דוקטורט באוניברסיטת פרינסטון.
ביוגרפיה.
הלפרין נולד בתל אביב בשנת 1925. הוא למד בגימנסיה גאולה ובבית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה בו סיים לימודי תואר ראשון בשנת 1947. את התואר השני באוניברסיטת קליפורניה בברקלי סיים בשנת 1952. בשנת 1955 היה הישראלי הראשון שסיים דוקטורט באוניברסיטת פרינסטון.
בתום לימודיו בבית הספר התיכון התגייס להגנה ושירת במשטרת היישובים העבריים בכפר גלעדי. במסגרת שירותו עסק בשמירה וסייע לעליית יהודים מלבנון ומסוריה, שבאו ברגל.
במלחמת העצמאות שירת בחטיבת גבעתי והשתתף במבצע תינוק ובמבצע חסידה.
בשנים 1946 ו-1947 עבד בבנק קופת עם. משנת 1950 עבד ככלכלן באגף מטבע חוץ במשרד האוצר.