יצחק עצמו לא ניצל, אלא מת. הפנים החלולות של יצחק המת הפכו לחלק בלתי נפרד מן המילון הצורני של קדישמן בשנים לאחר מכן, למשל ב"שלכת", שהוצב במוזיאון היהודי בברלין, או "גולגולות" המוצב בכיכר המשפחה ביד ושם שבירושלים. בכל הפסלים הן מייצגות את הבנים המתים בקרבות ובזוועות שממיטה האנושות על עצמה. דמויות האימהות הן סמל הלקוח מעולם הדימויים הנוצרי דווקא, בעיקר מסצנת הפִּיֶיטָה, ההורדה מהצלב, ושלוש המריות המקוננות על ישו. תיאורן כאן חותר תחת המיתוסים והאתוסים העומדים בבסיסה של החברה הישראלית. באתוס הישראלי אין מקום לבכיין של הנשים. גם בסיפור המקראי של עקדת יצחק נפקד מקומה של שרה, וגם בסיפורי הגבורה הישראליים משמשת הנערה כדמות הנעזבת על ידי הגבר לטובת מילוי תפקידו בקרב. קדישמן מעניק לנשים ולעצב על מות הבנים מקום מרכזי בפסל. בשנות ה-90 הפך עצב הנשים לנושא מרכזי אצלו, עם פסלי יולדות והמקוננות.
קישורים חיצוניים.
וראו גם על הפסל "העקידה II" (1986-87), המוצב בכיכר הספרייה המרכזית באוניברסיטת תל אביב:
הורדת ישו מהצלב
סטפן פרוינד
מאטיי דלאץ'
מאטיי דלאץ' (בקרואטית: Matej Delač; נולד ב-20 באוגוסט 1992 בגורני ואקוף שבבוסניה והרצגובינה) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בעמדת השוער בקבוצת הורסנס.
קריירת מועדונים.
אינטר זפרשיץ'.
דלאץ' נולד בגורני ואקוף שבבוסניה והרצגובינה. הוא גדל במחלקת הנוער של אינטר זפרשיץ' מליגת העל הקרואטית. ב-22 בפברואר 2009 ערך דלאץ' את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, כששיחק 90 דקות בניצחון 1-0 על NK זאגרב במסגרת המחזור ה-19 בליגה, והפך לשחקן הצעיר ביותר שמשחק בליגת העל הקרואטית, כשהוא בן 16 ו-186 ימים. במשחק הבכורה שלו הציל פנדל בדקה ה-85 ונבחר כאיש המשחק. עד לסיום אותה עונה ערך דלאץ' 15 הופעות, ובעונה הבאה ערך 23 הופעות נוספות.
צ'לסי.
ב-11 בספטמבר 2009, יומיים לאחר ההפסד של נבחרת קרואטיה לנבחרת אנגליה באצטדיון ומבלי, דווח בתקשורת הקרואטית כי דלאץ' נשאר בלונדון לבדיקות רפואיות ושהוא קרוב לחתום בצ'לסי, לאחר מעקב של סקאוטים מצ'לסי אחריו. ב-17 בספטמבר 2009 הוכרז במסיבת עיתונאים כי דלאץ' חתם על חוזה ל-5 שנים בצ'לסי שיחל בחודש ינואר 2011, ושעד אז הוא ימשיך לשחק באינטר זפרשיץ' ומשכורתו תשולם על ידי צ'לסי, ושהוא יתאמן עם צ'לסי כאשר הדבר יהיה אפשרי.
ב-11 בספטמבר 2015 חתם דלאץ' על חוזה חדש ל-4 שנים בצ'לסי.
השאלות.
ב-24 באוגוסט 2010 הושאל דלאץ' לוויטסה ארנהם לעונה אחת, אך הוא לא ערך הופעות במדי הקבוצה בעונה זו. ב-13 בספטמבר 2011 הושאל לדינמו בודייוביצה מליגת העל הצ'כית, בה ערך הופעה אחת בלבד, בה ספג 4 שערים מויקטוריה פלזן. בהמשך הושאל לויטוריה דה גימארייש, אך לא שיחק וערך הופעה אחת בלבד בקבוצת המילואים שלה, ויטוריה דה גימארייש ב'. בחודש ינואר 2013 הושאל לאינטר זפרשיץ' למשך חצי עונה. בחודש יולי 2013 הושאל דלאץ' לוויבודינה נובי סאד למשך עונה אחת. באמצע המחצית הראשונה של העונה, איבד דלאץ' את תפקידו כשוער הראשון של הקבוצה, ובסוף חודש דצמבר החליט לסיים את השאלתו מוקדם. לאחר מכן הושאל דלאץ' לסרייבו מליגת העל של בוסניה והרצגובינה וזכה איתה בגביע הבוסני, ובהמשך הושאל לארל. לאחר מכן הושאל פעם נוספת לסרייבו, איתה זכה באליפות בוסניה והרצגובינה. ב-22 ביולי 2016 הושאל למוסקרון הבלגית.
אורשו
אוּרשוּ (וגם אורשום, אֻרסֻם ובחתית: וַרשֻוַה) הייתה עיר מדינה חורית-אמורית עתיקה, ששכנה באזור דרום טורקיה של היום. מיקומה המשוער הוא על הגדה המערבית של נהר הפרת, מצפון לכרכמיש, כנראה ליד העיר המודרנית גזיאנטפ.
היסטוריה.
באלף השלישי לפנה"ס, אורשו הייתה אחת מהמרכזים הפוליטיים החזקים בצפון סוריה. המידע עליה מתקופה זאת מקורו בארכיון אבלה ובטקסטים שנמצאו בדרום מסופוטמיה מתקופת השושלת השלישית של אור. היא הייתה עיר מסחר ומקום מושבם של הכוהן הבכיר והשר שלו (שכינויו בטקסטים בדלום). אורשו הייתה בת בריתה של אבלה ומופיעה בלוחות שנמצאו בה בשם "אורשום". בשנים הקרובות לחורבן אבלה, היו לשתי הערים גבול משותף, שררו ביניהן יחסי ידידות והן היו קשורות בברית. אורשו נהגה לשלוח משלוחי כסף לאבלה, וקיבלה ממנה בגדים שיועדו למלך ולזקני העיר. כמויות הבגדים שנשלחו מצביעות על חשיבותה של אורשו בברית הערים שתמכו באבלה. בטקסטים מופיע פעמים רבות "בדלום" מאורשו בשם כון-תיסו, בנו הפך בהמשך להיות עוזרו של מלך אבלה. בטקסטים המתוארכים לתקופה מאוחרת יותר מופיע "בדלום" בשם זימיסו, שהשתתף במסע מלחמה של אבלה כנגד איבאל. הטקסטים מאבלה מציינים ברורות שלאורשו היה תפקיד פוליטי וגאוגרפי נכבד, והיא מילאה תפקיד מרכזי באזור צפון סוריה במהלך המאה ה-24 לפנה"ס.
בטקסטים של השושלת השלישית של אור, מוזכרת אורשו כעיר חשובה בסוריה יחד עם מארי, אבלה ותותול. הטקסטים עוסקים בעיקר בתרומות של אורשו לטקסים ופסטיבלים הקשורים במקדשים, שמהם אפשר להניח שלאורשו היה נציג קבוע בחצר המלוכה של אור. לחלק מהנציגים היו שמות אכדיים ולחלק שמות חוריים, עובדה היכולה אולי להצביע על אוכלוסייה מעורבת בעיר. הטקסטים המתייחסים למארי, אבלה ואורשו, מצביעים על חשיבותה של אורשו בסחר האשורי עם אנטוליה שהתקיים בתקופה זאת. ואולי זו הסיבה לכך שהסוחרים האשורים בחרו להקים התיישבות סוחרים באורשו ולא במאמה, ששכנה כנראה מצפונה.
אורשו מוזכרת בכתובת של המלך גודאה מלך לגש, שמלך במאה ה-22 לפנה"ס בשומר, כעיר שממנה הוא רכש שרפי עץ. טקסט אשורי המתוארך למאה ה-19 לפנה"ס, מציין את קיומו של מקדש לאל אשור, שהיה האל הפטרון של העיר אשור, ומציאת מקדש לאל זה בעיר אחרת, הוא נדיר.
בתחילת המאה ה-18 לפנה"ס, אורשו הפכה להיות בת בריתה של ימחד במאבקה כנגד יחדונלים  מלך מארי. יחסיה של אורשו עם אשור היו מתוחים, ואנשי אורשו הוזמנו על ידי יפח-אדד ואנשי החבירו שלו לתקוף את ארצו של שמשי-אדד הראשון מלך אשור. בטקסטים ממארי יש התייחסות לקבלת ושליחת בדיל מהעיר ואליה. באותה עת, הסחר בבדיל היה מונופול של אשור.
לאחר מכן הפכה אורשו ליריבה של ימחד. היא נכנסה לברית עם קטנה ושמשי-אדד הראשון במטרה לתקוף את סומו-אפוח מלך ימחד (1780-1810 לפנה"ס). במאבק שניהל סומו-אפוח כנגד מלך קטנה, הבטיח שמשי-אדד הראשון לאישי-אדו מלך קטנה, שלאחר שיסיים את המלחמה באזור הדיאלא הוא יבוא לסייע לו יחד עם בני בריתו, מלכי אורשו, חשום וכרכמיש. בלוחות מארי מתקופת מלוכתו שם של ישמח-אדד, בנו של שמשי-אדד הראשון, נמצאו עדויות לביקור מלכי אורשו וחשום בחודש ניסן בשנת 1777 לפנה"ס, כנראה כדי לחזק את הברית בניהם. בטקסט אחר מצוין ששמשי-אדד הראשון שלח 2,000 אנשים לעזרת אורשו, כמות היכולה להוות אינדיקציה לגודלה הפוטנציאלי והצבאי של העיר. טקסט אחר ממארי, מציין שהיה מתח בין אורשו וכרכמיש, כאשר אנשי שבטים תקפו את אורשו דרך שטחה של כרכמיש, שלא עשתה דבר. התקפות אלה הביאו את אורשו לתקוף יחידות צבאיות ואזרחים שנעו לאורך הגדה של הפרת. מידע זה מצביע על הקרבה הגאוגרפית בין שתי הערים.
מותו של שמשי-אדד הראשון והעלייה בכוחו של ירים-לים הראשון מימחד, הביאו לסיום היריבות ביניהן. ימחד עלתה למעמד של ממלכה גדולה, והיא אכפה את שלטונה על אזורים ממערבה, צפונה ומזרחה של סוריה. אורשו נכנסה לתחום השפעתה של ימחד, בלי שהיא סופחה אליה. הלוחות שנמצאו במארי מציינים מספר שמות מלכי אורשו שמלכו בתקופה זאת, ובהם שֶנַם ואַתרוּ-סיפתי, שביקרו במארי בשנה ה-12 למלוכתו של זמרי-לים.
הכיבוש החתי.
המלך החתי חתושיליש הראשון, שמלך במחצית השנייה של המאה ה-17 לפנה"ס, תקף את אורשו בשנת מלכותו השנייה, וצר על העיר במשך ששה חודשים. לצורך כיבוש העיר נבנתה סוללה והביאו איל ניגוח מההרים ליד העיר חשום. צבאו כלל 80 מרכבות. את מבצע הכיבוש הוא ניהל מהעיר לוזנתיה, ששכנה באזור של מחוז אלביסטן של היום, לרגלי הרי הטאורוס במזרח קיליקיה. למרות שקיבלה סיוע מימחד וכרכמיש, אורשו נכבשה, נשרפה ונהרסה. אדמתה נחרשה, והשלל מהעיר נלקח לחתושש בירת הממלכה החתית.
אזכור נוסף של העיר מופיע במאה ה-15 לפנה"ס בלוחות בכתב יתדות שנמצאו באללח'. היא מופיעה שם בשמות "אוריס" או "אורסי". היא מופיעה בשם "אורוסה" בכתב הברית בין המלך החתי תודחליאש השני וסונסורה השני מלך כיזוואתנה כחלק משטחה, כנראה כדי לשמש כתחנת סחר קדמית. העיר חזרה להיות חלק מהאימפריה החתית והאזכור האחרון שלה בטקסטים מתוארך לתקופה האחרונה של האימפריה החתית.
Tear in My Heart
Tear in My Heart הוא סינגל מסוגת הפופ רוק, שנכתב על ידי חברי הלהקה האמריקאית Twenty One Pilots. שיר זה הוא חלק מאלבומה הרביעי של הלהקה Blurryface.
השיר הועלה ליוטיוב ב-6 באפריל 2015. הווידאו קליפ שלו בוים על ידי מארק קלספלד. בקליפ מופיעים שני חברי הלהקה ובנוסף, מופיעה שם גם אשתו של טיילר ג'וזף.
שיר זה הוא אחד מהשירים הפופולריים ביותר שהלהקה הוציאה. הוא הגיע למקום השני במצעד האיירפליי האלטרנטיבי של בילבורד.
לוביצ'ה קרולבסקה
לוביצ'ה קרולבסקה (בפולנית: Lubycza Królewska) היא עיירה במחוז טומשוב לובלסקי שבפרובינציית לובלין בפולין, כ-16 ק"מ דרומית מזרחית לטומשוב מזובייצקי ובסמוך לגבול אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב.
העיירה נזכרת לראשונה בשנת 1667, ובמהלך המאה ה-18 הוענקו לה זכויות עיר. בראשית המאה ה-19 הוקמו בעיירה מספר מפעלי תעשייה קטנים.
שרפה שפגעה ביישוב בשנת 1834 הביאה לחורבנו הכמעט מוחלט. במהלך מלחמת העולם הראשונה נהרסו בתים רבים ביישוב.
יהודי לוביצ'ה קרולבסקה.