הסרט היה הצלחה מסחרית בקופות, והכניס 380 מיליון דולר. עלילת הסרט עוקבת אחרי מרטי מק'פליי (בגילומו של מייקל ג'יי פוקס), נער שנשלח בטעות בחזרה בזמן בדלוריאן משנת 1985 לשנת 1955. הוא פוגש את הוריו העתידיים כשהם תלמידי תיכון, ובטעות גורם לאמו להתאהב בו. כעת, מרטי נאלץ לתקן את הנזק שגרם להיסטוריה באמצעות כך שיגרום להוריו להתאהב זה בזה, ובעזרת המדען ד"ר אמט "דוק" בראון (בגילומו של כריסטופר לויד) עליו למצוא דרך לחזור אל 1985. הסרט היה תחילתו של זיכיון מצליח, שהפך בסופו של דבר לטרילוגיה, עם סך הכנסות לשלושת הסרטים שעמד על 936 מיליון דולר.
במקור, ג'יימי לויד היה אמור לביים את ההצגה, אך פרש מהפרויקט בספטמבר 2014, על רקע חילוקי דעות קריאטיביים עם בוב גייל. פרישתו של לויד מההפקה גרמה לעיכוב בהופעת הבכורה העולמית של המחזמר עד לשנת 2016 לכל המוקדם, והחלו חיפושים אחר במאי חדש. העיכוב בהפקה גרם לפרישה של אנשי צוות נוספים, בהם מעצב הבמה סוטרה גילמור, מעצב התאורה ג'ון קלארק, המעבד המוזיקלי אלן ויליאמס והיועץ אנדרו וויליס.
במהלך דיון על הפרויקט, אמר התסריטאי בוב גייל כי העיבוד התיאטרוני "מספר מחדש את הסיפור שלנו על הבמה בצורה חדשה לגמרי."
הפקות.
מנצ'סטר 2020.
ב-17 במאי 2019, פורסם כי הצגת בכורה עולמית של המחזמר תעלה עם הצגות הרצה החל מה-20 בפברואר 2020, כאשר ערב הפתיחה הרשמי נקבע ל-11 במרץ 2020, כחמש שני מאוחר יותר מהתכנון המקורי. ההפקה תעלה תחילה בבית האופרה של מנצ'סטר שבמנצ'סטר ולאחר מכן תעבור אל הווסט אנד של לונדון. את הפקה זו ביים ג'ון רנדו, עם כוריאוגרפיה מאת כריס ביילי, עיצוב במה ותלבושות על ידי טים האטלי, עיצוב וידאו על ידי פין רוס, עיצוב תאורה על ידי יו וונסטון, בימוי פעלולים על ידי מוריס צ'אן ואפקטים מיוחדים על ידי כריס פישר. המלחין של סרטי הקולנוע, אלן סילווסטרי, אמור היה להחלין מוזיקה חדשה יחד עם גלן באלארד עבור המחזמר, שיכלול גם שירים מקוריים שנכתבו עבור סרט הקולנוע, בהם The Power of Love, וכן Johnny B. Goode. את הסאונד עיצב גארת אוון, עם עיבוד מוזיקלי ועיבודים קוליים מאת ניק פינלו וניצוח תזמורות מאת איתן פופ.
לאחר מספר שבועות של הופעות, בגלל מגפת הקורונה, בית האופרה של מנצ'סטר פרסם באתר האינטרנט שלו את ההודעה הבאה: "אנו מצטערים להודיע כי החל מהערב הזה (יום שני ה-16 במרץ 2020) בית האופרה של מנצ'סטר נסגר לאור עצות רשמיות של הממשלה. הופעות של המחזמר "בחזרה לעתיד" מופסקות עד להודעה חדשה".
וסט אנד 2021.
ב-7 בספטמבר 2020 פורסם כי ההפקה מבטלת את כל ההופעות שעוד נותרו וצפויות היו לעלות במנצ'סטר, וכי ההפקה עוברת לתיאטרון אדלפי שבוסט אנד של לונדון. הצגות הרצה צפויות להתחיל ב-14 במאי 2021, כאשר התיאטראות יפתחו מחדש, לאחר סגירתם בשל מגפת הקורונה. ההצגה אמורה לרוץ עד ל-3 ביולי 2022 עם אותו צוות שחקנים שהופיע במנצ'סטר.
תגובות וביקורות.
הגרדיאן דיווח כי התגובות של מעריצי הזיכיון הקולנועי למחזמר היו חיוביות, ואמרו שהוא "מחווה נפלאה לסרט" ו-"סיקוונס הסיום לבדו שווה את מחיר הכרטיס. ההפקה מעמידה סטנדרט חדש ... אנשים הולכים לדבר על זה הרבה זמן".
רשימת החוסמים המובילים בתולדות ה-NBA
רשימה זו מציגה את 30 שחקני ליגת ה-NBA אשר ביצעו את מספר החסימות הרב ביותר בליגה, מאז החלה לעקוב אחר חסימות כנתון סטטיסטי בעונת . הנתונים מתייחסים לעונה הסדירה בלבד, כמקובל בליגת ה-NBA אשר מפרידה בין נתונים סטטיסטיים של העונה הסדירה לבין אלו של פלייאוף ה-NBA.
החוסם המוביל בתולדות ה-NBA הוא האקים אולאג'ואן, אשר לאורך 18 עונותיו בליגה חסם 3,830 פעמים בסך הכול. מאז תחילת רישום החסימות ב-NBA, החזיקו בתואר "החוסם המוביל" שלושה שחקנים שונים: אלמור סמית' (1973–1976), כרים עבדול-ג'באר (1976–1995) ואולאג'ואן (מאז שנת 1995).
ג'ואד ע'פארי
חאג' ג'ואד ע'פארי (בפרסית: جواد غفاری), המוכר גם בשם סעיד ג'ואד, האו גנרל איראני בשורות משמרות המהפכה האסלאמית, המשמש כמפקד הכוחות האיראנים בסוריה ומוביל את מאמצי ההתבססות באזור. הוא מפקד על גדוד 18000, בסיוע סגנו, אבו באע'ר. הוא אחראי על גיוס ואימון אנשי מליציות שיעיות בשירות הכוחות האיראנים.
על פי מקורות מסוימים, שמו המקורי הוא אחמד מדני.
ע'פארי, הידוע גם בכינויו "הקצב של חלב", עבר לסוריה באמצע שנת 2014 והגיע להכרה במהלך קרבות חלב ובזכות המצור עליה.
ע'פארי, מבוגרי מלחמת איראן-עיראק, היה מצוי תחת פיקודו הישיר של מפקד כוח קודס, קאסם סלימאני, עד שזה חוסל, והוא הופקד האחראי לניסיון פיגוע הרחפנים ב-24 באוגוסט 2019.
ג'רלד סטריקלנד
מרווין ברי
גולדי וילסון
תאטרו גרנדה
התֵּאַטְרוֹ גְּרָנְדֶה (באיטלקית: Teatro Grande di Brescia) הוא מקום ההופעות העיקרי בעיר ברשה, לומברדיה, שבאיטליה. במקום מתקיימים מופעים של אופרות, מחזות זמר, הצגות, הופעות, בלט, מחול מודרני ואירועים שונים.
היסטוריה.
התאטרו גרנדה של ברשיה מקורו באקדמיה דיי ארראנטי, מוסד מהמאה ה-17 שאיגד קבוצה של אינטלקטואלים. האקדמיה הקימה את התיאטרון בסביבות שנת 1640. במאה זו נולדה האופרה והתפתחותה יצרה את הצורך בתיאטראות ציבוריים שבהם ניתן יהיה להעלות מופעים אלה. התיאטרון הראשון נקרא תאטרו דגלי ארראנטי ונבנה בשנת 1664. בגלל הצורך הגובר בחללים גדולים נבנו אחריו עוד שני תיאטראות. פנים התיאטרון הנוכחי נבנה מחדש בעשור הראשון של המאה ה-19. הוא נקרא "גְּרָנְדֶה" לכבוד נפוליאון בונפרטה, אשר הקים את הגרנד ארמה. המבנה המארח את התאטרו גרנדה הוא מבנה ארכיטקטוני בצורת קומפלקס שנוצר במשך 300 שנה בהם עובד ושונה. באותו קומפלקס נמצא גם התיאטרון הציבורי הראשון של ברשיה, שנבנה בשנת 1664. המגרש היה צמוד לתחומי העיר הדרומית במאות ה-14 וה-15 והוענק לאקדמיה דיי ארראנטי מידי הרפובליקה של ונציה. האדריכלים ממשפחת אבנצו בנו את המטה הראשון של האקדמיה בשנת 1643.
האקדמיה הוקמה במאה ה-17 והיא אספה את משפחות האצילים של העיר שנהנו ממופעי רכיבה, סיף וכן משיעורי מתמטיקה, מוסר ומחול. כמעט כל שנה ארגנו החברים טקס חגיגי לרשות הוונציאנית (פודסטה) אשר כלל מוזיקה ושירה.
בבניין האקדמיה היה גרם מדרגות מלכותי שהוביל לחדר עליון גדול. רק חזית ארמון מהמאה ה-16 עדיין עומדת. היא מחולקת לשלושה חלקים על ידי חלונות גדולים ומשקיפה על שוק היין הישן, קורסו זאנארדלי. בשנת 1780 האדריכלים אנטוניו ויגליאני וגספרה טורביני הוסיפו מרפסת בקומת הקרקע ששימשה לפעילויות הסוסים. בשנים 1664 ו-1710, אזור זה הפך לתיאטרון. גרם המדרגות הרחב מתחת למרפסת מוביל לכניסה הראשית של התיאטרון מהמאה ה-17, ואילו שתי דלתות הצד הקטנות יותר נוספו בסביבות 1745. גרם המדרגות ממשיך אחרי הדלתות לאולם המתפאר בשני ציורי קיר מונוכרום גדולים של הצייר המקומי גאטאנו קרסרי המתארים את הטרגדיה והקומדיה. מעל המדרגות, שלוש דלתות גדולות מובילות לחדר הפסלים המוקף בקמרון מלכותי מהמאה ה-18. המראה הנוכחי של החדר הזה משנת 1863 והוא יצירתו של ג'ירולמו מגנאני. מעל המעקה ניצבים פסלי גבס ובדים מאת ג'וזפה לוציארדי; בקירות הצדדיים מופיעים פרוטומות של סופרי הקומדיה המקומיים ג'ירולמו רובטה וג'וזפה ורדי, שפוסלו בהתאמה על ידי לאונרדו ביסטולפי (1911) ודומניקו גדוני (1901). הפואייה נבנה בין 1760 ו-1769 על ידי האדריכל אנטוניו מרקטי כחדר אקדמי עבור ארראנטי, שהחליף את החדר הקודם שנהרס בשנת 1739.
המבואה מובילה לבית הקפה תֵּאַטְרוֹ גְּרָנְדֶה-בֶּרלוּקִי. החדר הזה שימש לראשונה כחדר מנהלי האקדמיה והשחזור האחרון חשף את הקישוט שיצר פרנצ'סקו טולרולי בשנת 1787. מהמבואה, מסדרון פרסקו קצר שנבנה באותו זמן שהחדר מוביל אל הרוטונדה הקטנה וממנה יש גישה קומה הראשית. חלק זה של התיאטרון בנוי מעל האורוות הישנות והתיאטרון הראשון שתכנן אנטוניו רייני בשנת 1735 ונבנה על ידי אנטוניו קוגיני. רייני וקוגיני היו שני אדריכלי תיאטראות ידועים הקשורים למשפחת ביביינה.
נהרס ונבנה מחדש בשנת 1806–1810, בחדרם היה צורת U עם חמש שורות של קופסאות בירידות לעבר הבמה. החדר הנוכחי עדיין בעל צורת פרסה ועוצב על ידי אדריכל ממילאנו בשם לואיג'י קנוניקה. הוא נפתח בשנת 1810 עם מופע אופרה מפואר ומוזיקה של יוהאן סימון מאייר שנכתבה במיוחד לאירוע זה.
הקישוט הנאו-קלאסי הראשון נעשה על ידי ג'וזפה תאוסה ומתאר אלגוריות בהשראת ניצחונותיו של נפוליאון. הוא הוחלף בשנת 1862–1863 בעיטורי התחייה בארוקית עשירה. רק התיבה המלכותית שמרה על הקישוט המקורי והאלגנטי, כולל "האלגוריה של הלילה" שצייר דומניקו וונטיני. את השיפוץ ביצע הסצנוגרף ג'ירולמו מגנני מפארמה, שעשה את המונוכרומים של מעקות הקופסה והתקרה הראשית. על התקרה מצוירות אלגוריות של מחול, קומדיה, טרגדיה ומוזיקה שצייר לואיג'י קאמפיני. מאפיינים אחרים הראויים לציון הם הבמה, שעדיין יש בה חלק מהמבנה מהמאה ה-19, וה"סופיטון" (תקרה גדולה), חלל גדול ששימש בעבר להכנת הנוף המצויר. הוא משמש כעת לחזרות, אירועים קטנים ומסיבות.
הארי פוטר ואוצרות המוות (סרט)
אופל סופר
אופל סופר (נולדה ב-20 במאי 1997) היא כדורגלנית ישראלית, המשחקת כקשרית בקבוצת אס"א תל אביב בליגת העל בכדורגל נשים וכן בנבחרת ישראל.
ביוגרפיה.
סופר נולדה באבן יהודה למשפחה דתית. למדה בבית הספר היסודי הדתי בקדימה ולאחר מכן בחטיבת ביניים לבנות, ובבית הספר התיכון "אמית רננים" ברעננה. מגיל צעיר מאוד נכח הכדורגל בביתה – אביה שיחק בעברו בקבוצת הנוער של מכבי נתניה ואחיה משחק בקבוצת ספורטינג תל אביבליגה ב'.