ב-17 בספטמבר 1990, בדרג'ילינג, הודו, זוהתה התגלמותו החדשה של קאלו רינפוצ'ה - בנו של לאמה גייאלצן, אחיינו אשר שירת כמזכירו של רינפוצ'ה מגיל צעיר.
קלבריטה
קלבריטה (ביוונית: Καλάβρυτα), היא עיר נופש המונה כ-6,011 נפשות הנמצאת ביחידה האזורית אכאיה בצפון חצי האי פלופונסוס, 190 ק"מ מערבית לאתונה.
אחת האטרקציות התיירותיות היא מסילת הרכבת באורך 22 ק"מ המחברת בין עיירת החוף דיאקופטו לקלבריטה. מסילה זו מטפסת לאורך ערוצו העמוק של נהר Vouraikos ובסיבובים הצרים והתלולים היא משוננת, בהתאמה לגלגלי השיניים של קרון הרכבת המיוחדת.
לקלבריטה יש מקום בהיסטוריה של יוון המודרנית. לפי המקובל הכריז הבישוף גרמניקוס מפטרס במנזר Agia Lavra בקלבריטה ב-25 במרץ 1821 בפעם הראשונה על חירות או מוות ופתח בזה את התקוממות היוונים נגד האימפריה העות'מאנית. תאריך זה נחוג עד היום ביוון.
קלבריטה חקוקה בזיכרון היוונים בגלל הטבח שבצע הוורמאכט בתושבי העיירה במלחמת העולם השנייה.
הטבח בקלבריטה.
בשנים הראשונות למלחמה שלטו באזור האיטלקים ויחסם לאוכלוסייה האזרחית היה נסבל. כאשר פרשה איטליה מהמלחמה בשנת 1943 תפסו את מקומם כוחות של הוורמאכט. המחתרת היוונית הגבירה את התקפותיה על הגרמנים וגרמה להם אבדות. הגרמנים הגיבו בפעולת עונשין בכפרי הסביבה אך זה לא הפסיק את פעילות הפרטיזנים.
לפיכך הכינו הגרמנים מבצע צבאי גדול בקלבריטה. המבצע כונה מבצע קלבריטה (Unternhemen Kalavryta) והיה מיועד לאגף את לוחמי הגרילה באזור. במהלך המבצע, הגרילה היוונית הוציאה להורג 78 חיילים גרמנים שנפלו בשבי באוקטובר. גנרל קארל וון-לה סוויר (Karl von Le Suire) הגיב בזעם והחליט על פעילות נקם. הוא הורה אישית על הטבח.
בבוקר יום ה-13 בדצמבר 1943 חדרו כוחות הוורמאכט לקלבריטה וסגרו אותה מכל העברים. לתושבים נאמר כי הם עומדים להיות מועברים למקום אחר משום שהם משתפים פעולה עם הפרטיזנים. נאמר להם להצטייד במזון ולפנות מיד את בתיהם. התושבים רוכזו בבית הספר המקומי. כעבור זמן קצר הם פקדו על כל התושבים הזכרים מגיל 14 ומעלה להיפרד ממשפחותיהם והבטיחו שלא יאונה להם כל רע. בינתיים בזזו הגרמנים את בתי התושבים והעלו אותם באש.
הגברים הוצעדו לשדה מחוץ לעיירה. מכונות הירייה הוסוו בשיחים. כאשר ניתנה הפקודה, החלו מכונות הירייה לירות, ותוך זמן קצר נהרגו 1258 תושבים. רק 13 ניצלו. הנשים והילדים שמעו את היריות ממקום ריכוזם בבית הספר אך לא יכלו לעשות מאומה. רק בערב שוחררו הנשים והלכו לזהות את יקיריהם ולהביאם לקבורה.
בחצר בית הספר נמצאת אנדרטה המראה אישה הסוחבת את גופת בעלה בנוכחות ילדיה.
בכנסייה בקלבריטה יש שני מגדלי שעון: האחד מראה את השעה הנכונה, והשני נעצר בשעה שבה התחיל הטבח.
מדי שנה נערך ביום זה טקס זיכרון. הטבח בקלבריטה, לצד רצח למעלה משמונים אחוז מיהודי יוון, הוא פשע המלחמה הגדול ביותר של הוורמאכט נגד אוכלוסייה יוונית במלחמת העולם השנייה (אחריו, הטבח בדיסטומו).
ב-18 באפריל 2000 ביקר במקום נשיא גרמניה דאז יוהאנס ראו. הוא הביע את רגשי צערו ותחושות הבושה על הטבח הזה, אך לא קיבל את אחריות מדינת גרמניה הנוכחית על כך ולא התייחס לשאלת הפיצויים.
וידוא ניטרול
רגלי
בשחמט, רגלי (גם פיון או חייל) הוא הכלי האחרון בהיררכיה והמוגבל ביותר בתנועתו. אך חשיבותו במשחק גדלה כאשר הוא מגיע לשורה האחרונה של הלוח, כי אז ניתן להחליפו במלכה או כל כלי אחר פרט למלך - מהלך הנקרא הכתרה.
כל שחקן מתחיל את המשחק עם שמונה רגלים, המסודרים בשורות הלפני אחרונות - השנייה והשביעית, כל צד בשורה הקרובה לו. הרגלי יכול לנוע רק צעד אחד קדימה לערוגה שלפניו, מלבד בצעדו הראשון במשחק, בו יכול השחקן לבחור אם לקדם את הרגלי ערוגה אחת או שתי ערוגות. בשל כך, פעמים רבות הרגלי נתקע כאשר את הערוגה לפניו תופס כלי אחר. הרגלי מכה כלים אחרים באופן שונה מדרך ההליכה שלו, הוא מכה ערוגה אחת באלכסון בכיוון התקדמותו, כך שלמעשה בכל רגע נתון הוא מאיים על ערוגה אחת או שתיים. כפיצוי על יכולותיו המוגבלות לרגלי יש מספר יכולות מיוחדות.
בשל היותו הכלי החלש ביותר, ערכם של כלי שחמט שונים נמדדים על פי מספר הרגלים שהם שווים. כך, ערכם של רץ ופרש מוערך בשלושה רגלים, צריח חמישה רגלים ומלכה תשעה רגלים.
ייחוד הרגלי משאר הכלים.
יש כמה דברים שמייחדים את הרגלי משאר הכלים:
הרגלי בפתיחות שחמט.
הרגלי לוקח חלק בפתיחות שחמט רבות, מהסיבה הפשוטה שרק הוא והפרש יכולים לשחק כבר מהמהלך הראשון. ישנן פתיחות רבות שבהן לרגלים חלק חשוב, במיוחד בהגנות. כמה מהן:
הגנה צרפתית.
ההגנה הצרפתית שייכת לסוג הפתיחות בשחמט ברגלי של המלך, בהן השחור אינו מגיב בצורה ישירה, אלא בדרך עקיפה. היא נפתחת במהלכים:
ובסופה השחור זוכה לרוב להגנה טובה יותר. להמשך המשחק לאחר פתיחה זאת יש וריאציות רבות.
הגנת קארו קאן.
גם הגנת קארו-קאן היא פתיחה השייכת לסוג הפתיחות בשחמט ברגלי של המלך, בהן השחור אינו מגיב בצורה ישירה, אלא בדרך עקיפה. הגנה זו קדומה בזמנה להגנה הצרפתית אולם מבחינה טאקטית היא שיכלול של ההגנה הצרפתית. הגנת קארו-קאן מתאפיינת בפסיביות לעומת ההגנה האקטיבית-לוחמנית של הצרפתית.
מהלכי הפתיחה של הפתיחה הם:
הגנה הולנדית.
הגנה הולנדית היא הגנה המאופיינת במסעים:
כיום ההגנה אינה פופולרית ברמות הגבוהות של השחמט ומעולם לא הייתה אחת התוכניות העיקריות נגד 1. ד4, על אף שבעבר חלק מהשחקנים הטובים ביותר השתמשו בה בהצלחה.
יכולות מיוחדות.
צעד ראשון כפול.
בצעדו הראשון, לכל רגלי ישנה האפשרות לפתוח בהתקדמות של שתי ערוגות קדימה במקום אחת. לאחר מהלך אחד של הרגלי, לא משנה אם רגיל או כפול, האפשרות הזו מתבטלת. לא ניתן לעשות מהלך זה כאשר יש כלי החוצץ בין הרגלי לבין ערוגת היעד.
הכתרה.
כאשר הרגלי מגיע לשורה האחרונה של הלוח, הוא הופך לכלי אחר, פרט למלך, באותו הצבע, על-פי בחירת השחקן. הרגלי יכול להפוך לכל כלי, בלי קשר לשאלה האם הכלי הנבחר טרם יצא מהמשחק. מצב זה קרוי "הכתרה". לרוב השחקן בוחר מלכה, כיוון שהיא הכלי החזק ביותר, אם כי יש מצבים נדירים בהם בחירתה יכולה להועיל פחות מבחירת כלי אחר, ולכן מצב זה קרוי הכתרה - הרגלי למעשה מוכתר למלכה.
הכאה "דרך הילוכו".
הכאה "דרך הילוכו" או "אגב הילוכו" (תרגום עברי לביטוי שמקורו בצרפתית, en passant), הוא מהלך נדיר אותו רק רגלי יכול לעשות. המהלך יכול להתרחש רק כאשר רגלי (ולא כלי אחר) של היריב נע שתי ערוגות לפנים (במהלך אחד) ועובר בתנועתו את הערוגה המאוימת על ידי הרגלי הלוקח. במצב זה הרגלי הלוקח יכול להכות הרגלי השני על ידי תנועה לערוגה המאוימת עליה פסח הרגלי השני. מהלך זה חייב להתרחש בתור שמיד לאחר התקדמותו של היריב שתי ערוגות ולא ניתן לנצל אותו אחר-כך. לדוגמה, רגלי שחור, המוצב בערוגה ב-4, יכול להכות רגלי לבן הנע במהלך אחד מערוגה א2 לערוגה א4 בשלב התאורטי בו עובר הרגלי הלבן דרך א3. בסוף המהלך יונח הרגלי השחור על הערוגה א3, והרגלי הלבן מערוגה א4 יוצא מהלוח. זהו המהלך היחיד במשחק בו הכלי המכה והכלי המוכה לא נמצאים באותה ערוגה.
שמעון בוסקילה
שמעון בוסקילה (נולד ב-2 בפברואר 1966) הוא זמר, מלחין ומוזיקאי ישראלי.
ביוגרפיה.
שמעון בוסקילה נולד באופקים בשנת 1966 כבן יחיד להורים שעלו ממרוקו. בגיל 8 וחצי התייתם מאמו, וב-1976 עבר עם אביו להתגורר בעיר נתיבות. יש לו אחות-למחצה מנישואיו השניים של אביו, ענת. דרכו המוזיקלית החלה כמתופף בלהקה מקומית בנתיבות, ובגיל מאוחר יותר החל לנגן בגיטרה. לאחר סיום שירותו הצבאי, הקים את להקת השמחות "סהרה", עמה הוציא שני אלבומים: "סהרה" ו"יום יבוא".
במאי 1999 שודר סרט תיעודי בשם "גיטרה בסהרה" אודות חייו של שמעון בוסקילה, בערוץ 2, אשר בוים על ידי אשר נחמיאס. הסרט גרם לפריצה של בוסקילה ולחיבור הראשוני עם שלמה ארצי. בשנת 2000 התארח בוסקילה באלבומו של ארצי - "אהבתיהם" והשניים ביצעו יחד את הדואט: "עלש". ב-2003 שר בוסקילה עם ארצי ביצוע מחודש ל"פעם תורי פעם תורך" שהוקלט לאלבום "שירי אהבה שלי".
בשנת 2003, הוציא בוסקילה את אלבום הבכורה שלו: "מחפש חבר קרוב", וזאת לאחר שנגנז אלבום שלם שהיה מיועד לצאת בשנת 2000 ממנו ראה אור רק הסינגל ״לא מוותר״. בוסקילה הלחין שבעה משירי האלבום, ביניהם: "איך את לא רואה", "יש לי דרכים לומר לך אוהב" ו"כמה את יודעת". האלבום כלל גם את שיר הנושא שנכתב והולחן על ידי שלמה ארצי, והפך ללהיט גדול, דואט בהופעה חיה עם שלמה ארצי, לשיר "עלש", גרסת כיסוי לשיר "תזרח" של להקת טיפקס, ביצוע לשיר "הייתי בגן עדן", שאותו הלחין במקור לשרית חדד, למילותיו של אהוד מנור. שיר זה גם נכלל בפסקול הסרט "סימה וקנין מכשפה", שיצא לאקרנים באותה שנה. משה לוי, מאיר עמר (Big M) ויורם חזן סולן להקת כנסית השכל התחלקו בעיבודים וההפקה המוזיקלית.
באוגוסט 2007, הוציא בוסקילה את אלבומו השני: "מרגיש את זה". הלהיט "את המחר שלי", אותו כתב יוסי גיספן והולחן על ידי בוסקילה עצמו לעיבודו של דני טלבי, זכה להשמעות רבות בתחנות הרדיו. האלבום כלל גם את הלהיטים: "מרגיש את זה" (שיר הנושא של האלבום) ו"געגוע", אותו כתב מיכאל ועקנין. בוסקילה הלחין את כל שירי האלבום ואת כולם כתבו גיספן או ועקנין, פרט לשירים: "חן עלינא", שכתב חיים אוליאל, ו"בימים עברו", שכתב קובי אוז. על העיבודים וההפקה המוזיקלית הופקד עמית הראל.