למרות זאת, בשנת 1890 ההתלהבות מהפיתוח פחתה. הדבר אף כונה "הבהלה לברזל" על משקל הבהלה לזהב של קליפורניה. רק מעט מהמחצבות שהוקמו באמת נתנו תפוקה תעשייתית משתלמת. למרות זאת באזור נחנכת מסילת ברזל מקומית, שמחוברת לאחר מכן לרשת מסילות הברזל של רוסיה.
באוקטובר של שנת 1905 נערך בעיר פוגרום. חיילים רוסים התקשו להרגיע את הפורעים, ונאלצו לפתוח באש. כתוצאה מהפוגרום נהרגו 20 יהודים ו-27 פורעים.
במרץ של שנת 1917 הוקם בעיר הסובייט הראשון, ובספטמבר 1918 הוכרז בעיר באופן רשמי השלטון הסובייטי. במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה השליטה בעיר עברה בין כוחות שונים, ביניהם צבא אוסטריה, אשר סייע לצבא הלבן, והכוחות של אנטון דניקין ונסטור מאכנו. בתחילת 1920 התקבע השלטון הסובייטי סופית בעיר.
בעקבות כך בוצע ארגון מחדש של כל תעשיית הפלדה, וכל החברות הפרטיות והזרות הולאמו, ושמותיהן שונו לשמות ברוח הקומוניזם הסובייטי.
משנת 1991 קריבי ריה היא עיר באוקראינה העצמאית.
תחבורה.
בדומה לערים אחרות בברית המועצות לשעבר בעיר פועלים אוטובוסים, אוטובוסים חשמליים (троллейбус) ומוניות שירות. בנוסף אליהם פועלת בעיר מערכת תחבורה ייחודית - רכבת קלה (טראמוואי) משולבת ברכבת תחתית (מטרו); המערכת המשולבת נקראת מטרו-טראם. הקרונות של מטרו-טראם הם קרונות חשמלית, אך 7 מתוך 18 הקילומטרים של המסילה נסללו מתחת לאדמה ונבנו 4 תחנות בסגנון של רכבות תחתיות.
יהודי העיר.
בשנת 1860, כאשר היישוב קיבל מעמד של עיירה, רוב תושביה היו יהודים. לפי המשוער לפני מלחמת העולם השנייה כ-10% מתושבי העיר היו יהודים. עם הכיבוש הנאצי נספו רובם ובעיר הוקמה מצבה לזכרם. כיום יש בעיר 12,000 יהודים. קיים בית חב"ד. באוגוסט 2010 עומדים לחנוך את בית הכנסת החדש של העיר. רבה של העיר ומנהל בית חב"ד בה הוא הרב לירון אדרי.
אחד היהודים המפורסמים שנולדו בעיר הוא וולודימיר זלנסקי, מיסד ה"הרובע 95", קומיקאי ונשיא אוקראינה.
קריבוי רוג
בני גורן
בני גורן הוא מחבר ספרי לימוד במתמטיקה לתלמידי בתי הספר התיכוניים ולחטיבות הביניים בישראל. הספרים נכתבים בהתאם לתוכנית הלימודים של משרד החינוך להוראת המתמטיקה בישראל.
בני גורן נולד בקיבוץ גלאון וגר כיום בתל אביב. גורן בעל תואר שני במתמטיקה מהאוניברסיטה העברית בירושלים החל מ-1976, היה מורה למתמטיקה במשך 22 שנה וכן הועסק כבודק בחינות וכעת עובד באופן עצמאי.
גורן כתב ספרי לימוד במבחר ענפי המתמטיקה התיכונית ושל חטיבות הביניים, ביניהם ספרי אלגברה, גאומטריה וטריגונומטריה. ספריו הרבים והמקיפים (כל אחד מהם מכיל אלפי שאלות) הפכו לספרי הלימוד המרכזיים במתמטיקה, והפכו את בני גורן למזוהה עם אופן לימוד המתמטיקה בבתי הספר.
בשנים האחרונות שמו של בני גורן חדר לתרבות הפופולרית דרך הביטוי "זה קצת בני גורן לי", כלומר הנושא קשה לי. הביטוי נאמר לראשונה על ידי הדמות מלעיל בתוכנית הסאטירה "זאת וזאתי" והפך במהרה למם רשת נפוץ.
ספריו.
ספרים לחטיבת הביניים
ספרי בגרות במתמטיקה תוכנית הצבירה
ספרים לבגרות תוכנית הלימודים החדשה (2011 ואילך)
ספרי מתמטיקה לבגרויות ישנות ולמכינות
כיור (פירושונים)
הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו
קראטינין
דאמינציה
ברייטשיידפלאץ
ברייטשייד פלאץ
אירופה סנטר
אירופה סנטר (בגרמנית: Europa-Center) הוא מרכז משרדים ומרכז קניות בכיכר ברייטשייד שבברלין. המרכז נבנה בשנות ה-60 והפך לאחד מסמלי מערב ברלין. כיום המבנה מוגדר כמבנה בעל חשיבות היסטורית שנועד לשימור.
היסטוריה.
במקום בו עומד כיום מרכז הקניות עמד מאז שנת 1916 ה"רומאנישס קפה" - "הקפה הרומאי" (בגרמנית: Romanisches Cafe) - אתר מפגש פופולרי לאנשי ספרות, אמנים ואנשי תיאטרון בתקופה זו. המבנה בו עמד בית הקפה נהרס בהפצצות חיל האוויר המלכותי בנובמבר 1943 במלחמת העולם השנייה.
לאחר חלוקת ברלין והקמת חומת ברלין בשנת 1961 עודדה עיריית מערב ברלין את שיקום מערב העיר ובניית בניינים מרשימים ורחבי היקף על מנת להפגין כלפי גרמניה המזרחית את עוצמתה של גרמניה המערבית.
סביב כיכר ברייטשייד החלו עבודות שיקום נרחבות (שכלל בין היתר בניית כנסייה חדשה במקום בו עמדה כנסיית הזיכרון על שם הקייזר וילהלם ששרידי מגדל הפעמונים ההרוס שלה הפכו לסמל של העיר ברלין).
איש העסקים הברלינאי קארל היינץ פפר מונה לפקח על עבודות השיקום. פפר פנה להוברט פטשניג (Hubert Petschnigg) ולהלמוט הנטריך (Helmut Hentrich) בבקשה לתכנן מרכז קניות ומשרדים בסגנון אמריקאי. בתכנון המרכז השתתף גם אגון איירמן - מתכנן כנסיית הזיכרון החדשה.
עבודות ההקמה החלו בשנת 1963 ומרכז הקניות והמשרדים נחנך ב-2 באפריל 1965 בנוכחות ראש עיריית ברלין המערבית וילי ברנדט.
מבני מרכז הקניות והמשרדים השתרעו על שטח של 80,000 מ"ר הכוללים מרכז קניות בן שתי קומות מעל הקרקע, קומת מרתף ושתי חצרות פנימיות, בית קולנוע, בית מלון, בניין מגורים, ומגדל משרדים בן 21 קומות בגובה 86 מטרים ששטחו 13,000 מ"ר. בעת בנייתו היה זה בניין המשרדים הגבוה בברלין. במבנה כ-100 חנויות ומסעדות, בהן מבקרים למעלה מ-20,000 מבקרים מדי יום.
יצירות אמנות.
בראש מגדל המשרדים ניצב לוגו חברת מרצדס בנץ - כוכב בתוך עיגול. משקלו של סמל זה כ-15,000 ק"ג וקוטרו כ-10 מטרים. הסמל מסיים שתי הקפות בדקה וזוהר בלילה באמצעות 68 שפופרות פלואורסצנטיות המאירות אותו. אורכן הכולל של שפופרות אלה מגיע ל-680 מטרים.
בתוך המבנה שלוש יצירות אמנות מרשימות:
בכניסה למבנה מוצב שעון ברלין.
דבקה
דֶבְּקָה (מערבית: دبكة, רקיעה ברגליים; ההגייה בישראל, בסוריה ובלבנון: dabke) הוא ריקוד מסורתי במזרח התיכון ובארצות הבלקן, ונחשב למחול לאומי בלבנון ובסוריה, ובקרב ערביי ארץ ישראל. ישנם ריקודים דומים מאוד לריקוד הדבקה, כמו ריקוד ה"צ'ובי" הנהוג בעיראק ובערב הסעודית, ריקודים צועניים, יווניים, ארמניים וכורדיים. גם בקרב קבוצות אתניות שונות שאינן מסודרות במסגרת מדינית, רוקדים דבקה. מקור הריקוד אינו ידוע ואין יודעים אילו מהריקודים השפיעו עליו או הושפעו ממנו היות שבריקודים שונים ישנם מוטיבים דומים לריקוד זה.
במהלך ריקוד דבקה רוקעים ברגליים בקצב. לכל אזור או קבוצה אתנית מסוימת קצב וצעדים משלהם. הרקדנים הם קבוצה של גברים, נשים או קבוצה מעורבת, בשורה או בחצי מעגל. בראש כל קבוצת רקדנים עומד "ראש קבוצה" המוביל את הריקוד, והקבוצה רוקדת לפי קצב רקיעות רגליו. בריקוד המסורתי, ראש הקבוצה מניף את ידו באוויר אך כיום לרוב הוא מניף מטפחת, צעיף או כאפייה מסורתית. קצב הריקוד יכול להיות אחיד במהלך כל הריקוד או להשתנות.
הדבקה נחשב לריקוד מסורתי והוא נרקד בחתונות, במסיבות ובאירועים לאומיים. הריקוד מסמל סולידריות בין הרקדנים והערכה למנהגים המסורתיים ולתרבות המקומית. בלבנון, ריקוד זה נחשב לריקוד לאומי והוא מסמל פטריוטיות ולאומיות.
ישנן להקות מחול מקצועיות רבות המבצעות את ריקוד הדבקה וכן פסטיבלים ברחבי המזרח התיכון המוקדשים לריקוד זה. אחד הפסטיבלים הבולטים הוא פסטיבל בעלבכ, הנערך בעיר בעלבכ שבלבנון. דבקה נחשב גם לסוגה מוזיקלית במוזיקה הערבית ומלחינים ואמנים רבים הלחינו וביצעו שירי דבקה. עם הזמרים הבולטים נמנים הזמרת הלבנונית פיירוז, הזמרת הלאומית של לבנון, ופארס כרם, זמר פופ לבנוני אשר מבצע שירי דבקה עם מוטיבים של מוזיקת פופ.
בריכת נוי
בריכת נוי היא בריכה מלאכותית, מעשי ידי אדם, המשמשת באדריכלות הנוף למספר תפקידים במקביל לשימושים פונקציונליים.
בריכות נוי קיימות מזה אלפי שנים כשהעתיקות ביותר הוקמו בערים שונות במסופוטמיה העתיקה. הבריכות בעת העתיקה שימשו לרחצת הגוף והיו אלמנטים חשובים בגינות העתיקות. הבבלים נהגו לבנות בריכות מים בחצרות ארמונות כחלק מעיצוב נופן. גופי מים בגני נוי נתפשו בעת העתיקה כ"פיסת גן עדן" עלי אדמות וסיפקו הרגשה של חיות בנוסף להיבטיה הפונקציונלים של הבריכה. בבריכות אלה שולבו בהתאם ליכולות הטכנולוגיות גם מזרקות שהדגישו את תחושת הניתוק של המקום מארציותו וחיזקו את האווירה השמימית. בריכות עתיקות אלו עוצבו לרוב בצורה של שני גופי מים אורכיים המצטלבים אחד עם השני בצורת '+'. בריכות אלה שמקורן במסופוטמיה השפיעו רבות מאוחר יותר על התהוות הגן המוסלמי שהיה נפוץ מאוד באדריכלות האיסלאמית ובו שולבו כמעט תמיד בריכות אלו. דוגמאות מופלאות לגנים אלו קיימים עד היום באיראן, הודו, דרום ספרד ורבות מארצות ערב.
בריכות נוי רבות נבנו גם על ידי היוונים והרומאים העתיקים אולם רובן שימשו גם לרחצה או נבנו כחלק מבית מרחץ שלם. הרומאים הרבו להשתמש בבריכות ששילבו נוי עם שימוש אמיתי. מרבית הווילות הרומאיות כללו במרכזן אטריום אשר תפקידו היה בין השאר אגירת מי הגשמים אל בריכה מרכזית קטנה. בריכה זו שימשה לנוי, שתייה ואף למיזוג אוויר טבעי של הבית.
ההיסטוריה של אדריכלות הנוף כוללת שימושים רבים ומגוונים נוספים בבריכות לטובת נוי. הבריכות שימשו, בדומה לגן המסופוטמי, להענקת חיות ורעננות למקום ולעיתים גם להדגשת פנים מסוימים של האדריכלות עצמה בצורה של בריכת השתקפות. הגן הצרפתי שהיה פופולרי מאוד במאות ה-17 וה-18 עשה שימוש בבריכות נוי שצורותיהם היו עיטורים בפני עצמם. הבריכות הצרפתיות נבנו כולן בצורה סימטרית, כמו שאר הגן, ולעיתים רבות בצורות רדיאליות דמויות פרח. סגנון הגן האנגלי שהתפתח כאנטיתזה לזה הצרפתי התאפיין בבריכות מים מלאכותיות שעשו בהם מאמצים רבים כדי שייתפשו כנוף טבעי קלאסי ואידיאלי. בריכות אלה מקובלות מאוד בגנים באנגליה ולהן תפקיד חשוב בתרבות הפנאי האנגלית עד היום.