[[קטגוריה:ישראליות זוכות פרסים: מדע וטכנולוגיה]]
[[קטגוריה:ישראליות ילידות ארצות הברית]]
[[קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית]]
[[קטגוריה:אמריקאים ישראלים]]
[[קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1944]]
[[קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944]]
[[קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1944]]
[[קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1944]]
[[קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2002]]
[[קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2002]]
[[קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2002]]
פרימארגן
פרימאָרגן היה עיתון יידי שיצא לאור בריגה בין 17 בינואר 1926 ל-15 במאי 1934. העיתון נוסד על ידי קבוצת עובדים שעזבו עיתון יידי אחר שיצא לאור גם הוא בריגה, "דאס פאלק". העיתון נהנה מתמיכה כספית מצד מספר אישי ציבור יהודיים. על הדף העיתונאים צבי גורפינקל ומרק רזומני היו עורכי העיתון, אך בפועל עורכו של העיתון היה יעקב ברהמס, כמו כן הוא היה אחד המו"לים של העיתון. בפברואר 1926 לעורכו של העיתון מונה שאול יצחק סטופניצקי, עיתונאי מפולין. ב-12 ביולי 1926 העיתון מוזג עם העיתון המתחרה דאס פאלק ולעורכים הראשיים מונו יעקב זאב לצקי ברטולדי ויעקב הלמן.
החל מיולי 1926 חלק מכתבות של פרימארגן התפרסמו בעיתון יידי אחר, די יידישע שטימע, שיצא לאור בקובנה. עם כותבי העיתון נמנו מספר אישים יהודים חשובים, כגון: שמעון דובנוב, שמואל ניגר, אברהם רייזן, יוסף אופטושו לאחרים.
ב-1933 העיתון קרא לחרם על גרמניה הנאצית. שלטונות המדינה סגרו את העיתון ב-15 במאי 1934. המו"לים ניסו להחיות את העיתון ב-1936 בקובנה, אך הם נכשלו.
ניקולאי טרובצקוי
הנסיך ניקולאי סרגייביץ' טרובצקוי (ברוסית: Никола́й Серге́евич Трубецко́й, בגרמנית: Nikolai Trubetzkoy 16 באפריל 1890 מוסקבה - 25 ביוני 1938 וינה) היה בלשן והוגה דעות רוסי שפעל בעיקר באוסטריה ונמנה עם נציגי אסכולת פראג לבלשנות סטרוקטורליסטית. נחשב למייסד ה"מורפופונולוגיה".
כהוגה דעות ופובליציסט נמנה עם מנהיגי התנועה האיראסיאתית בקרב הגולים הרוסים במערב.
ביוגרפיה.
ילדות וצעירות.
ניקולאי טרובצקוי נולד בשנת 1890 במוסקבה כילד הבכור בין שלושת ילדיה של משפחה רוסית אריסטוקרטית. אביו, הפילוסוף סרגיי ניקולאייביץ' טרובצקוי, היה נסיך, צאצא לשושלת הגדימינים הליטאית וכיהן כפרופסור לפילוסופיה דתית וכרקטור הנבחר הראשון של אוניברסיטת מוסקבה. אחד מדודיו מצד האב, יבגני, היה גם כן הוגה דעות נוצרי. דוד אחר, גריגורי טרובצקוי נודע כדיפלומט והוגה דעות. בני טרובצקוי הצטיינו כפאן-סלאביסטים ליברלים והיו מעורבים בתנועות לרפורמה בכנסייה האורתודוקסית הרוסית.
אמו הייתה פרסקוביה ולדימירובנה אובלונסקיה.
ניקולאי טרובצקוי התחנך בילדותו אצל מורים פרטיים באחוזת הוריו.
כבר בגיל 13 פקד ניקולאי טרובצקוי את ישיבות המחלקה האתנוגרפית של חברת חובבי מדעי הטבע, האנתרופולוגיה והאתנוגרפיה שליד אוניברסיטת מוסקבה. ריתקו אותו במיוחד הפולקלור הפיני ותולדות שירת הקאלוואלה. בגיל 15 פרסם את מחקרו הראשון תחת הדרכתם של הארכאולוג סטפן קוזנצוב והפולקלוריסט וסבולוד מילר. המחקר דן בשיר הפיני Kulto neito כחוויה של מנהג פגאני. בנעוריו למד 12 שפות מודרניות וקדומות. עשה מחקרים נוספים על של פולקלור השוואתי, התעניין בפולחני המוות, אלילות הפוריות ומיתוסי הבריאה במיתולוגיה של דוברי השפות האוראליות. החל משנת 1907 ערך מחקרים השוואתיים על השפות הצפון-קווקזיות ועל השפות מצ'וקוטקה וקמצ'טקה. מאוחר יותר ב-1911 ערך ניתוח של אגדת הגבור הקווקזי רדדיה, בה ראה השאלה מן הכרוניקות הרוסיות הקדומות.
אחרי שנים רבות של לימודים פרטיים בביתו, רק בשנה האחרונה של התיכון 1908, הוא ביקר בגימנסיה הפרטית מס.5 במוסקבה, וסיים את בחינות הבגרות. בהמשך נרשם לפקולטה לפילוסופיה ולפסיכולוגיה של אוניברסיטת מוסקבה. לפי עדות ידידו באותם הימים, בוריס פסטרנק, אז התלהב טרובצקוי מהפילוסופיה הדתית הרוסית ומהנאו–קאנטיאניזם של נציגי אסכולת מרבורג. אחר כך התעניין בספרות המערב-אירופית ובסיום התואר ב-1913 השתלם למשך שנה באוניברסיטת לייפציג בבלשנות השוואתית של השפות ההודו-אירופוית, בין השאר, אצל אוגוסט לסקין, שהיה חלוץ בחקר החוקים הפונולוגיים ואצל קרל בגוגמן, גם הוא כמו לסקין מאסכולת "הדקדוק החדש". קודם לכן למד בלשנות השוואתית אצל ויקטור פורז'זינסקי וערך מחקרי שדה בקוקז בחברת מילר.
טרובצקוי סיים את לימודיו באוניברסיטת מוסקבה בשנת 1913 עם עבודה על "צורות זמן העתיד בשפות ההודו-גרמאניות החשובות". עם מוריו נמנו ויאצ'סלב שצ'פקין, פיודור קורש ומיכאיל פוקרובסקי, שהיו תלמידיו של פיליפ פורטונטוב.
הוא קיבל משרה כמרצה הבכיר לסנסקריט עד לימי מהפכת אוקטובר ב-1917. אולם בגלל בעיות בריאות וקשיי ראייה נהג לקחת חופשות ארוכות לצורך הבראה בקיסלובודסק בצפון קווקז.
הוא הוסמך בשנת 1916 גם בתחום הבלשנות ההשוואתית והסנסקריט.
המשך פעילותו האקדמית והמחקרית.
בשנת 1917 שהה בקיסלובודסק כשפרצו אירועי המהפכה הבולשביקית. לא שב יותר למוסקבה ונסע לבאקו, בה לקה ב.כשהחלים נסע לעיר הנמל רוסטוב על נהר דון על חוף הים השחור ולימד שם באוניברסיטה המקומית. ברוסטוב עבד טרובצקוי למיזם בלשני שהעסיק אותו כל חייו - הניסיון לשחזר את השפה הפרוטו-סלאבית.
בהתקרב הצבא האדום לאזור שבו נמצא, בשנת 1919 התפנה טרובצקוי דרך יאלטה ואיסטנבול לבולגריה. תוך כדי פינוי השאיר מאחוריו כתבי היד רבים שלו על "(פרה)-היסטוריה של השפות", על השפות הצפון–קווקזיות ועל השפות בצ'וקוטוקה וקמצ'טקה.
בהמשך, בשנים 1922-1920 לימד כמרצה לפילולוגיה סלאבית ולבלשנות השוואתית באוניברסיטת סופיה. הירצה על מורפולוגיה ודקדוק השוואתיים בשפות ההודו-אירופיות החשובות ולימד קורס מבוא וקורס מתקדם בסנסקריט, ובנוסף הירצה על ההיסטוריה של המחשבה הדתית בהודו.
וינה.
בדצמבר 1922 עבר טרובצקוי עם משפחתו לווינה לבית אחד מדודיו, גאורגי טרובצקוי. הוא החליף את ואטרוסלב יאגיץ' בקתדרה לפילולוגיה סלאבית שבאוניברסיטת וינה. טרובצקוי כיהן בתפקיד זה עד מותו ב-1938. לימד 5 פעמים בשבוע שפות (שש במספר), ספרות ומאוחר יותר גם פונולוגיה סלאביות.
המדען נפטר בווינה מאוטם שריר הלב, אחרי שנחקר על ידי הגסטפו בעקבות בקורת חריפה שהוא מתח על הנאציזם. הגסטפו החרים לו את כתב היד של "הפרהיסטוריה של השפות הסלאביות".
שנה לפני מותו, ב-1937 הוצא להורג בימי הטרור הגדול הסטליניסטי בברית המועצות אחיו, הסופר ולדימיר טרובצקוי, שנודע בשם העט ולדימיר וטוב.
תרומתו לבלשנות.
עיקר תרומותיו המדעיות של טרובצקוי התמקדו בתחום הפונולוגיה, במיוחד בניתוח המערכות הפונולוגיות של השפות השונות ותוך כדי חיפוש אחרי חוקים פונולוגיים כלליים וכלל-לשוניים. ספרו העיקרי "Grundzüge der Phonologie" (יסודות הפונולוגיה) הוצא לאור אחרי מותו.
בספר זה הוא הגדיר את הפונמה כיחידה המוגדרת הקטנה ביותר במבנה של כל שפה. ספרו זה היה מכריע בהגדרת מקומה של הפונולוגיה כתחום שונה מהפונטיקה.
דעותיו בתחום הבלשנות היו לעיתים דומות מאוד לאלו של ידידו, הבלשן רומן יאקובסון, חבר באותה אסכולת פראג לבלשנות.
האידאולוגיה האירו-אסייתית.
את ספרו "אירופה והאנושות" פרסם בעת שהייתו בבולגריה.
הוא דן בו בסמינר באוניברסיטת סופיה, שבו השתתפו פ. סובצ'ינסקי, ג. פלורובסקי ופ. סביצקי.
השקפתו ה"אירו-אסייתית" באה לידי ביטוי גם בקובץ הראשון "היציאה אל המזרח".
ב"אירופה והאנושות" טען טרובצקוי כי רוסיה אינה מבחינה תרבותית חלק מאירופה ועליה לפתח מערכת הפוליטית משלה, על בסיס הגאוגרפיה והמורשת המשותפת שלה עם עמי אירואסיה.
תלמידים.
עם תלמידיו נמנה רודולף יאגודיץ' שירש את הקתדרה שלו בווינה.
חיים אישיים.
החל משנת 1914 טרובצקוי היה נשוי לוורה פטרובנה ביזלבסקאיה (1968-1892). נולדו להם 4 ילדים, מהם הראשון מת בינקות.
מבחר פרסומים.
טרובצקוי לימד באוניברסיטת וינה כ-100 קורסים ופרסם כ-150 פרסומים בתחום הפונולוגיה, הפרוזודיה, הבלשנות ההשוואתית, הגאוגרפיה הבלשנית, הפולקלור, הספרות, ההיסטוריה ומדעי המדינה.
קישורים חיצוניים.
online jan 2017
Same Old Love
Same Old Love (בעברית: אותה אהבה ישנה) הוא שיר של הזמרת האמריקאית סלינה גומז. השיר יצא לאור ב-10 בספטמבר 2015 כסינגל השני מתוך אלבום הסולו השני של גומז, Revival.
גומז אמרה שהמילים בשיר הן ייצוג של שלבים שונים של מערכות יחסית שונות. היא האמינה שהשיר ייצג את יחסיה המתוחים עם אביה, וגם מייצג כיצד יהיו יחסיה עם הרומנים שלה ביחסים הרומנטיים הבאים. השיר זכה להצלחה ברחבי העולם והגיע למקום ה-5 במצעד האמריקאי בילבורד הוט 100 ונכנס לעשירייה הפותחת של יותר מעשרה מצעדים בעולם ביניהם קנדה וניו זילנד. השיר מכר למעלה ממיליון עותקים בארצות הברית.
קידום והופעות.
גומז קידמה את השיר והופיעה איתו בטקס פרסי המוזיקה האמריקאית 2015, הופיעה גם כמה פעמים בטלוויזיה במופעים כמו המופע של אלן דנג'רס ומופע הערב בכיכובו של ג'ימי פאלון.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ לשיר בוים על ידי מיכאל האוסמן. הווידאו קליפ ייצא ב-7 באוקטובר 2015 וצולם בתיאטרון ברודוויי של מחוז לוס אנג'לס. גומז הזמינה 800 מעריצים כדי להשתתף בסצנה הסופית של הקליפ. היא רצתה שהסצנה הזאת תסביר מה מעורר ומניע אותה בחיים. בריאיון למגזין "בילבורד" הסבירה גומז: "העדיפות מספר אחת בנוגע לכל דבר שאני עושה היא המעריצים שלי, רצינו שהחלק האחרון בקליפ יהיה ממש מגניב". נכון ליוני 2020, השיר צבר למעלה מ-400 מיליון צפיות וצבר למעלה מ-2 מיליון לייקים.
Parrot Security