במהלך השנים שלאחר מלחמת העולם הראשונה חי אלכסנדר אהרנסון לרוב בצרפת ובארצות הברית בעזרת הונה של אלמנה עשירה ומבוגרת, מרי פלז, שהייתה לבת זוגו. בביקוריו בארץ ייסד בעזרת כספיה את ארגון 'בני בנימין', שפעל בשנים 1919-1929. הארגון סייע לבני המושבות, קנה קרקעות והקים את היישובים הרצליה, כפר אהרון, אבן יהודה ונתניה. עוד לפני ביצוע פעולות ההתיישבות החשובות של הארגון, פרש אלכסנדר מנשיאות 'בני בנימין' בעקבות פרשת שחיתות וחילוקי דעות עם עמיתיו לאגודה איתמר בן-אב"י ועובד בן עמי, וכן עם שני אחיו צבי אהרנסון ושמואל (סם) אהרנסון. אלכסנדר היה פעיל גם בתחומים נוספים, ובין השאר נמנה עם מקימי העיתון דואר היום, שהתפצל מעיתון הארץ. בשנת 1920 נבחר לאספת הנבחרים הראשונה מטעם רשימת התאחדות האיכרים.
אישיותו הייתה רבת ניגודים. מצד אחד היה אלכסנדר רודף שמלות שלא בחל בנשים בנות כל גיל, ושבשנות חייו האחרונות גם נטה להתבודדות, לטיפה המרה ולכיתות משיחיות (נטיותיו המיסטיות באו לידי לביטוי בפרסומיו המאוחרים). מצד שני, הוא היה אדם כריזמטי, מוכשר ונמרץ, מנהיג של צעירי המושבות, עיתונאי וסופר ברוך עט.
אלכסנדר אהרנסון נפטר בשנת 1948 בדרום צרפת, מהתקף לב. הוא לא הקים משפחה ולא הותיר אחריו צאצאים.
בחודש נובמבר 1949 הביאה אחותו רבקה את ארונו לקבורה בישראל, ליד קבר אביו בזכרון יעקב.
על-שמו נפתח בזכרון יעקב חדר תצוגה, בבית אבן קטן שהוקם בשטח הכרם של אביו (היום ליד בית התותחן).
אסטרטגיה מעורבת
לפיד (פירושונים)
אורברוס
מרלבורו
מרלבורו (באנגלית: Marlborough) היא עיר במחוז וילטשייר באנגליה, על דרך באת' הישנה מלונדון לבאת'.
הרחוב הראשי בעיר הוא אחד העתיקים באנגליה, ונערך בו שוק מקומי פעמיים בשבוע.
העיר ידועה גם בזכות "מרלבורו קולג'", פנימייה יוקרתית הבנויה על תל שכפי הנראה הוא שריד לביצור הגנה של טירה עתיקה. האגדה טוענת כי התל הוא קברו של הקוסם מרלין, ושמה של העיר מקורו בצירוף "Merlin's Barrow" (תילו של מרלין).
בשנת 1267 חקק הפרלמנט שכינס המלך הנרי השלישי במרלבורו את "הצהרת מרלבורו", החוק האנגלי הוותיק ביותר שעדיין תקף.
על שמה של העיר נקרא תואר דוכס מרלבורו, שניתן לג'ון צ'רצ'יל ב-1702 על ידי המלכה אן, ועבר מאז בירושה.
הונשו
הוֹנְשוּ (ביפנית: ) הוא האי הגדול ביותר באיי יפן, האי השביעי בגודלו בעולם והשני המאוכלס ביותר (אחרי ג'אווה).
הונשו שוכן בין האי הוקאידו הנמצא מעבר למצר צוגרו שבצפונו, והאיים שיקוקו וקיושו הדרומיים לו. אורכו כ-1300 קילומטר ורוחבו נע בין 50 ל-230 קילומטר. שטחו הכולל הוא כ-230,500 קילומטר רבוע (יותר מהאי הבריטי), המהווים כ-60% משטח יפן כולה.
הונשו הוא הררי וגעשי, ורעידות אדמה תכופות פוקדות אותו. הפסגה הגבוהה בו היא הר פוג'י המתנשא לגובה 3,776 מטר. נהרות רבים זורמים בו ובהם נהר שינאנו, הארוך בנהרות יפן.
נכון ל-2005 אוכלוסיית האי מנתה כ-103,000,000 נפש, המרוכזים בעיקר במישור קאנטו וסביב טוקיו ויוקוהמה. ערים חשובות אחרות באי הן קיוטו, אוסקה, קובה, הירושימה, סנדאי ונאגויה. כשלושה רבעים מערי יפן הגדולות והמודרניות שוכנות באי הונשו.
באי גם אזורים חקלאיים חשובים: ניאיגטה היא אזור גידול אורז נודע, במישורי קאנטו ונובי מגדלים אורז וירקות, ביאמאנאשי ואאומורי מגדלים פירות.
שלומית קדם
שלומית קדם (נולדה ב-1946 בתל אביב) היא מתרגמת ספרים מאנגלית לעברית ועורכת ישראלית.
ביוגרפיה.
נולדה לנחמה גרובשטיין ויצחק הירשברג. אביה היה מתרגם מהשפה הגרמנית, מבקר ספרות ותיאטרון, ולימים מייסדו ומנהלו של בית הספר לאמנויות רננים. אחיה הוא יהואש הירשברג, פרופסור אמריטוס למוזיקולוגיה מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
קדם החלה לתרגם ב-1974, בעיקר עבור הוצאות הספרים רמדור, לדורי ואור-עם. היא תרגמה מגוון תחומים, בהם סיפורת, מדע בדיוני, ספרי עיון, ביוגרפיות ועוד. היא מתמחה בתרגום של ספרים מעולם המוזיקה ותרגמה את ערכי המוזיקה עבור האנציקלופדיה "בריטניקה לנוער". חלק ממסה בנושא תרגום ועריכה שכתבה, בשם "האלכימיה של מילים", הופיע ב"עתון 77", גיליון 2–371, נובמבר-דצמבר 2013. היא עסקה גם בעריכה לשונית.
קדם מנהלת את מערך הבדיקה של התשבצים בהוצאת ענבר.
נוסף על עבודתה כמתרגמת, קדם התנדבה בשי"ל והייתה מזכירת סניף מרצ ברחובות.
טל גורדון
טל גורדון (נולדה ב-7 בנובמבר 1968 בתל אביב) היא זמרת, מוזיקאית, מלחינה, כותבת ומנחת רדיו וטלוויזיה ישראלית.
ביוגרפיה.
גורדון נולדה ב-7 בנובמבר 1968 בתל אביב כרויטל עציוני לדורי עציוני, מורה לאקורדיון ולמוזיקאי בני עציוני (שניגן ב"סדנת תיאטרון שכונת התקווה"). היא גדלה תחילה בשכונת נורדיה, שכונת צריפים שהייתה במקום שבו הוקם קניון דיזנגוף סנטר. עם פינוי השכונה משפחתה עברה לבית דירות שהוקם למפוני השכונה. בגיל שמונה עברה עם משפחתה לקיבוץ מעברות, אך כעבור שנה חזרה המשפחה לתל אביב, הוריה נפרדו, ושתי הבנות נשארו עם אמם, ועברו לגור ליד רחוב אלנבי. אבי המשפחה לא היה איתם בקשר אחר כך.
קריירה מוזיקלית.
ב-1987, במהלך שירותה הצבאי, שרה בלהקת חילות השדה בניהולו של יאיר קלינגר לצידם של רונית שחר, שירלי יובל-יאיר, ורן יגיל והשתתפה באלבומה "צו גיוס", בו בלטו השירים "דור חדש" ו"קצינת הקשר" שכתב חנן גולדבלט והלחין קלינגר.
בסוף 1988, לאחר הופעה של להקת חילות השדה יחד עם גלי עטרי ואריק סיני, פנה אליה האמרגן והמפיק של עטרי וסיני סולו יורמן, והציע שישמש לה אמרגן ומנהל לאחר סיום השירות. אחרי שקולה הייחודי של גורדון משך את תשומת לבו. הוא שידך בינה לבין הנגן עדי דגני על מנת שתתחיל לעבוד על סקיצות ראשונות, והשניים הקליטו סקיצות לשני שירים באולפני מוזיקול בתל אביב. יורמן הצליח להחתים את גורדון על חוזה הקלטות בחברת התקליטים NMC. בתחילת 1989, אמרגן יהודי בריטי גם התרשם מהפוטנציאל של גורדון, ומימן שבוע הקלטות בלונדון בו הקליטה שירים שכתבה באנגלית. מיד אחר כך הוצע לה חוזה הקלטות לאלבום, אך היא סרבה וחזרה לישראל.
ב-1990, שינתה את שם משפחתה ל"גורדון" (בגלל בריכת גורדון שבה נהגה לשחות בקביעות) וחידשה את עבודתה על אלבומה הראשון. פריצתה לתודעה הישראלית כאמנית הגיעה שנה לאחר מכן, ב-1991, עם האלבום "מסכות" שהפיק לה ברי סחרוף, אלבום שכלל שירים שכתבה והלחינה לצידו של גיטריסט להקת "רוקפור", אמיר צורף. השניים כתבו יחד את הלהיט הגדול של רוקפור, "הכעס", שאת מילותיו כתבה גורדון וצורף הלחין ללהקתו של צורף (לאלבומם "רשת פרפרים").
באלבום הבכורה שלה, "מסיכות", בלטו השירים "בורח מספקות", "נרניה", "איש זר" (שהולחן למילותיו של דוד אבידן), "אודיסיי", "מודדת את הזמן", "מסכות", "מים עומדים" ו"כמו שיורד גשם".
ב-1992 העלתה מופע בו ליווי אותה האחים גידי ודני רז בגיטרות, אורן בן-נון בתופים ואילן לוקאץ' בבס.
ב-1993 עסקה גורדון בביצוע גרסאות כיסוי ליצירות קודמות, כגון "חשמל בכפות ידיך" של רותי נבון, ובמופע שהוקדש לשיריו של שמוליק קראוס ביצעה עם להקת "איפה הילד?" גרסאות כיסוי לכמה משיריו.
ב-1995 יצא אלבומה השני, "טל גורדון". גורדון כתבה והלחינה את כל שירי האלבום (חמישה מהלחנים ביחד עם גידי רז). אבי בללי מלהקת "נקמת הטרקטור" הפיק מוזיקלית ועיבד את השירים, שניים מהם עם גידי רז. בללי, רז וירמי קפלן הלחינו לתקליט גם קטע אינסטרומנטלי ארוך בשם "חלומו של מוניר", ושלושתם שרו קולות וניגנו עם נגנים נוספים. "חלומו של מוניר" היה השם שגורדון תכננה לקרוא לאלבום, אך בעקבות לחץ חברת התקליטים NMC, האלבום קיבל את השם "טל גורדון". בלטו בו השירים "מראת פלאים", "סיפור שלא נגמר", "אושר נצחי", "תן לי" ו"חלונות".
ב-1997 השתתפה באלבומו של נתן כהן "תחנת דרכים", בדואט עם כהן "אולי אפשר" ושרה לבדה את "כוכב קטן". באותה שנה השתתפה גורדון בלהקת נשים, שלא הגיעה להוצאת אלבום אך יצרה עניין גם משום שמה הפרובוקטיבי "המזדיינות". בלהקה חברו גורדון בגיטרה ושירה, אסי לוי בשירה וגיטרה, ענבל פרלמוטר בבס ובשירה ואיגי וקסמן בתופים.
ב-1998 הופיעה במיטב להיטיה בפסטיבל "אינטימה נקסט" שהוקדש לנשים יוצרות, יחד עם רונה קינן בגיטרה וקולות. השתיים הופיעו גם במופע "כוכבים בחוץ" משירי נתן אלתרמן, במועדון צוותא בתל אביב. ב-1999 שיתוף הפעולה בין גורדון לקינן הגיע לשיא באלבומה השלישי של גורדון: "רציתי שזה לא ייגמר". האלבום, שיצא בתחילת ינואר 2000, התהדר בתואר "האלבום הישראלי הראשון במילניום". קורין אלאל עיבדה והפיקה מוזיקלית גרסאות אקוסטיות למיטב להיטיה של גורדון, לצד ארבעה שירים חדשים שגורדון כתבה את מילותיהם. קינן ניגנה ושרה עם גורדון בכל השירים.
ב-2003 חברה גורדון לאלי אברמוב, חבר להקת "הקליק", במסגרת ההרכב האלקטרוני "פיצ'בנד" ושימשה כזמרת ההרכב באלבום "Easy As It Sounds".
ב-2006 הוציאה את אלבומה הרביעי, "לפני שהשמש עולה" בלייבל התו השמיני.
בספטמבר 2013, השתתפה בערב מחווה שהוקדש לשיריו של שמוליק קראוס, שנפטר באותה השנה, בפסטיבל ראשון לציון את הערב הפיק סולו יורמן והשתתפו בו אבי בללי בבס ושירה, דודי לוי בגיטרה ושירה, איגי דיין בתופים ושירה, דניאל סלומון בפסנתר ושירה, וגורדון באקוסטית ושירה. המופע עלה אחר כך מדי פעם ברחבי הארץ.