בירד נודע גם בשל עמדותיו הפוליטיות הגזעניות, והוא תמך בין השאר בהפרדה גזעית בין שחורים ללבנים. הוא התנגד בתוקף לאינטגרציה גזעית בבתי הספר הציבוריים, ודווקא לאחר פסק דין בראון נגד מועצת החינוך פעל במהירות לסגירתם של מספר מערכות בתי ספר ציבוריים מעורבים בווירג'יניה בשנים 1959-1964 (עד שבית המשפט עצר זאת בסוף שנות ה-60, בטענה שהמהלך מנוגד לחוקת ארצות הברית). בעקבות זאת נמנעו לימודים ממספר רב של תלמידים שחורים במחוזות אחדים בווירג'יניה, והם כונו "הדור האבוד".
בירד פרש מהסנאט ב-1965 מסיבות בריאותיות. בנו, הארי פ. בירד הבן, המשיך בעקבותיו והחליף אותו כמייצג וירג'יניה בסנאט.
בירד היה נשוי לאן דגלאס בוורלי, והיו לו 4 ילדים. הוא מת מסרטן המוח ב-1966, בגיל 79.
תל א-רימאח
תל א-רימאח הוא אתר ארכאולוגי במחוז נינוה בעיראק, כ-80 ק"מ ממערב למוסול והעיר העתיקה נינוה, באזור העיר סינג'אר. זיהויה של העיר העתיקה ששכנה באתר אינו ודאי. החוקרים הציעו את קטרה או קראנה.
המחקר הארכאולוגי.
האזור נסקר בשנת 1938 על ידי הארכאולוג הבריטי סיטון לויד. האתר של תל א-רימאח נחפר בין השנים 1964–1971 על ידי משלחת של המכון הבריטי ללימודי עיראק, בראשות דייוויד אוטס . בין הממצאים שנחפרו באתר היו מקדש וארמון מתחילת האלף השני לפנה"ס. הארמון והחצר שלו היו מעוטרים ב-50 עמודים שעוצבו כמו עמודי עץ דקל. קוטר העמודים היה 60 ס"מ בדומה לגזע דקל בטבע. עיצוב עמודים דומה נמצא גם בארמון בתל ליילאן. מבנה מהתקופה הנאו-אשורית הממצאים כללו גם מספר לוחות בכתב יתדות המתוארכות לתקופתו של זמרי-לים מלך מארי, שמלך במאה ה-18 לפנה"ס. רוב הלוחות היו מהארכיון הפרטי של אילתאני אשתו של מושל קראנה. הממצא המפורסם ביותר הוא האסטלה של אדד-ניררי השלישי המציינת את שמו של המלך יואש מלך ישראל כמעלה מס למלך אשור.
היסטורית התיישבות.
האתר היה מיושב כנראה כבר באלף השלישי לפנה"ס. לשיא גדולתו הוא הגיע באלף השני לפנה"ס בתקופה הבבלית הקדומה, ובתקופת ממלכת מיתני. תקופת פריחה נוספת הייתה בתקופה הנאו-אשורית. שתי הערים העתיקות קטרה וקראנה, מהאלף השני לפנה"ס, שכנו באזור התל העתיק, הממצאים לא העלו זיהוי ודאי של התל.
דניאל זילברשטיין
לואי זמפריני
לואיס סילבי "לואי" זמפריני (Louis Silvie "Louie" Zamperini; 26 בינואר 1917 – 2 ביולי 2014) היה שבוי מלחמה אמריקאי ממלחמת העולם השנייה, מטיף נוצרי, ורץ למרחקים אולימפיים.
זמפריני ייצג את ארצות הברית באולימפיאדת ברלין שהתקיימה בשנת 1936 בריצת 5000 מטר וסיים במקום השמיני.
בשנת 1941 התגייס לחילות האוויר של צבא ארצות הברית ושימש כמטילן במטוס B-24 ליברייטור. בעת שהיו זמפריני וצוותו במשימת חיפוש מטוס אמריקני שנעלם, התרסק מטוסם בעצמו. לאחר שנסחף במימי האוקיינוס במשך 47 ימים, נחת על אחד מאיי מרשל שהיו בשליטה יפנית. זמפריני נלקח למחנה שבויים ביפן שם עונה.
ביוגרפיה שכתבה לורה הילנברנד על זמפריני בשם בלתי שביר, בוימה על ידי אנג'לינה ג'ולי לסרט לא נשבר.
ילדותו.
לואי נולד ב-26 בינואר 1917 באוליאן שבניו יורק לאנטוני זמפריני וללואיז דוסי, ילידי ורונה שבאיטליה. אחיו הגדול פיט ואחיותיו הצעירות וירג'יניה וסילביה. לאחר שחלה לואי בן השנתיים בדלקת ריאות, עקרה משפחת זמפריני בעצת רופא ילדים לקליפורניה, שבה מזג האוויר החמים היטיב עמו, והתיישבה בעיירה טורנס.
קריירה אולימפית.
לואי ייצג את ארצות הברית במשחקים האולימפיים של-1936 בברלין שבגרמניה הנאצית. הישג בולט שלו נרשם בריצת 5000 מטר כאשר סיים במקום השמיני. לואי משך את תשומת לבו של היטלר בזכות הקפת הסיום המהירה שלו.
במלחמת העולם השנייה.
במלחמת העולם השנייה, התגייס לואי לחיל האוויר האמריקני שם היה למטילן. באחת המשימות שאליו נשלח לחפש מטוס שאבד באוקיינוס ולחלץ את הצוות שהיה בו, מטוסו אף הוא התרסק בלב ים. רק שלושה נצלו בהתרסקות ושהו במשך 47 ימים, ניזונים מדגים שתפסו וממי גשם ששתו. אחד מחבריו לטיס נפטר, וסירת ההצלה נסחפה אל חופי איי מרשל שהיו בשליטה של האימפריה היפנית. לואי וחברו ראסל אלן פיליפס ("פיל") נשלחו למחנה, בו עונו, ולאחר מכן הופרדו כאשר הגיעו לטוקיו. לואי הגיע למחנה שבויים בטוקיו, שעליו פיקד רב-טוראי מוטסוהירו וטאנבה שכינויו היה "הציפור". לאחר תקופה ממושכת, קודם מפקד המחנה ועזב למחנה אחר, לשם נשלח לאחר מכן גם לואי. לואי הפגין כוח סיבולת יוצא דופן, ועמד בכל העינויים.
ב-1945 שוחרר לואי וחזר לארצות הברית אחרי המלחמה, שם זכה בעיטורים אחדים.
לאחר המלחמה.
לאחר המלחמה התחתן לואיס עם בחירת ליבו סינתיה אפלווייט ונולדו להם בת ובן. כמו כן הוא גם שמר על קשר טוב עם חברו פיליפס למשך זמן רב. לואי הגשים לבסוף את חלומו לשוב ולרוץ באולימפיאדה ורץ עם הלפיד האולימפי בגיל 80 ביפן. בנוסף הוא קיים את הבטחתו בעת שנסחף בלב ים עם סירתו, ולבסוף הפך לנוצרי אדוק.
מותו.
לואיס נפטר כאשר הוא בן 97 בשנת 2014 בקליפורניה, אך הוא הספיק לראות גרסה מוקדמת של הסרט "לא נשבר", המספר את קורות חייו, שביימה אנג'לינה ג'ולי.
אל הסער האנטולי
בתרבויות האנטוליות הקדומות שימשו שורה של אלים כאלי סער, מזג אוויר ומים: תַרֻ, אל המים והסער בתרבות החׇאתִית-לוּוִית, תַרְחֻנְת, אל הסער בתרבות החִתִית הקדומה (מוכר גם בשמות תַרְחֻ, תַרְחֻנ ותַרְחֻנְזַס) ותֶשוּבּ, אל הסער בתרבויות החורית והחתית. חלקם שימשו במשך חלק מהתקופות גם כראשי פנתאון האלים החתי והחורי, ובהקשר זה כונו גם "אל הסער של השמיים".
פולחן אלי הסער באזור זה התפתח בעקבות השינויים הדמוגרפיים והגאופוליטיים, תחילה בתרבות המקומית החׇאתית, ואחר כך, מהמחצית השנייה של האלף השלישי לפנה"ס, מוזג האל החׇאתי ואלי הסער או המים המקומיים, עם אלי הסער ההודו-אירופיים שנכנסו למרחב. מתחילת האלף השני לפנה"ס, מוזג פולחנם של אלים אלה עם פולחן אל הסער החורי, תשוב (שבעצמו מוזג עם פולחן אל הסער מצפון הלבנט, הדד). ממחצית האלף השני לפנה"ס התקיים סינקרטיזם ברמות שונות בפולחן אלי הסער בתרבויות ששכנו במרחב האנטולי ובצפון הלבנט (שטחי האימפריה החתית) ואף קשה היה להבחין ביניהם. מגמה זו נמשכה באלף הראשון לפנה"ס גם בממלכות הנאו-חתיות שבצפון הלבנט ובדרום אנטוליה.
אטימולוגיה.
בתרבות החִתית נקרא אל הסער בכתובות בשפה הלוּוִית בשם תַרְחוּנְת וגם בשמות תַרְחוּנְזַס תַרְחוּ ותַרְחוּנְתַה. אלה נגזרו כנראה משם הפועל ת.ר.ח. – "להיות חזק" או "להתגבר" או "לכבוש". משמעות צורת המילה שהתגבשה היא "להסתער עם...". הביטוי לשמות אלה בכתב יתדות היה דומה ללוגוגרמה של כתב היתדות לאל הסער dIM או dU נראה שבשפה ה תואר האל באותן אידיוגרמות. חוקרים מציינים שלשימוש בשמות כאלה בשפות ההודו-אירופיות האנטוליות אין מקבילה בתרבויות הודו-אירופאיות אחרות, ולכן ייתכן שהושפע ספציפית משמו של אל השמיים החׇאתי שכבר היה באנטוליה, תַרוּ.
לא ידוע מקור השם "תשוב" בשפה החורית. מעריכים שמקורו עוד לפני כניסת החורים למרחב המערב שמי בשל המקור המשותף המיוחד לאל זה עם אל הסער האוררטי . השפה האוררטית היא השפה הקרובה היחידה לשפה החורית.
ייחוס משפחתי.
לא ידוע על זהותו של אביו של האל תרו במיתולוגיה החׇאתית, אולם במיתוס הקשור לאחד מבניו של אל הסער האימפריאלי ("אל הסער של השמיים" – תשוב), תרו עצמו מוזכר כאביו. לא ידוע אם לדבר קשר לקדמותו הכרונולוגית של פולחן תרו על פני שאר התגלמויות אלי הסער החתי והחורי.
במיתולוגיה החורית מוכרים מספר קרובי משפחה של תשוב:
בתרבות החתית, כאשר נוצר צורך למזג אלים מקומיים ברחבי האימפריה למסגרת אימפריאלית אחידה, קיבלו אלי הסער בערים השונות במרחב זהות של בניו של אל-הסער האימפריאלי (תרחונת, או תשוב ובדרך כלל בכינויו, "אל הסער של השמיים".) בעוד הם משמשים אלי סער מקומיים. בין אלה ניתן לציין את תֵלֵפִנֻ, לֵלְוַנִי, אל הסער של נֵרִיק, ואל הסער של זִיפַלׇנְדַה. אלה, קיבלו לעיתים קרובות תוספות לכינוי אל הסער, כגון, "אל הסער של הצבא, "אל הסער של הראש", "אל הסער של הארמון" ועוד.
אל הסער של נריק, המוכר בתקופה החתית כבנו של אל הסער האימפריאלי, מופיע בטקסטים חׇאתיים כבנם של סֻלִקַת ואֵרֵשְכִיגַל המוכרת כבת זוג של אל השאול המסופוטמי. לא ברור אם לכך קשר כלשהו להורי אל הסער בתרבות החׇאתית, אולם בכל מקרה ברור שההקשר של אלי שאול במקרה זה שונה מהתדמית השלילית המוכרת מהמיתולוגיה המסופוטמית ואולי משקף העדר התכונות המאיימות שהיו גם לאל הסער בתקופה קדומה זו, בה שימש בעיקר כאל המבטיח את המים לחקלאות. בטקסטים אחרים, אימו של אל הסער מנריק היא וֻרֻשֵמֻ המוכרת מאוחר יותר כאלת השמש של ארינה – בת זוגו של תשוב. כלומר, במקרים אלה הוריו של אל הסער מנריק הם תשוב וארינה.
בת זוג.
כדמותם של אלי הסער עצמם, כך גם זוגתם זכתה להתפתחות מורכבת.
אלי הסער בתקופה החׇאתית והחִתית היו האלות אֵשְתַן ואִשְתַנוּ, בהתאמה. כנראה זו אותה אלה בשינוי דיאלקטים, שכונתה גם "גבירת הארץ". בתקופה החתית התיכונה החל מיזוג בין אישתנו לאלת השמש, אַרִינַה, במסגרת העלאת מעמדו של אל הסער לראש האלים במקומו של אל השמש. בתקופה זו נקראה זוגתו של אל הסער "אישתנו של ארינה" (ארינה היא העיר ממנה הגיעה האלה ארינה), או בשמות אחרים – אַרִינִיתְיַה ואַרִינִידֻ.