רשימת התכונות של הייר מלמדות אותנו על אפיוני האישיות. רשימת הפסיכופתיה נבנתה מרשימת תכונות אחת. זמן קצר לאחר שהוחל השימוש בשימוש בכלי התברר, שקיימים שני גורמים עיקריים המקבצים סביבם את רוב התכונות: גורם 1 נקרא "שימוש אכזרי ואנוכי בזולת", וגורם 2 נקרא "סגנון חיים בלתי-יציב ואנטי-חברתי כרוני. בשנים האחרונות מספר הגורמים גדל לשלושה ואחר כך לארבעה: גורם בינאישי (1א) קסם שטחי, שקרנות ומניפולטיביות; גורם רגשי (1ב) חוסר אמפתיה, רדידות רגשית, העדר אשמה או חרטה; גורם התנהגות עבריינית (2א) היסטוריה של עברייניות נוער, פשיעה מגוונת; וגורם של אורח חיים עברייני טפילי (2ב) העדר תוכניות ארוכות טווח, סגנון חיים פרזיטי, אימפולסיביות. בעזרת הכלי ניתן להבין שיש סוגים שונים של פסיכופתים. יש פסיכופתים המאופיינים בציונים גבוהים בגורם אחד אבל לא בשני וכך ניתן להפריד בין סוגי פסיכופתים ולתכנן התערבויות מתאימות.
בעקבות כך גוף מחקר גדול הציע כי פסיכופתיה היא מבנה אישיות רב-ממדי וכי קיימים שתי תת-סוגים חופפים אך שונים של ההפרעה. על פי רוב, תתי-הסוגים השונים הם פסיכופתיה ראשונית, ופסיכופתיה שניונית (סוציופתיה).
חוקרים בתחום משערים כי פסיכופתיה ראשונית מושפעת בעיקר מגורמים תורשתיים (אך לא רק) ומאופיינת בעיקר על ידי ציונים גבוהים במאפיינים הבינאשיים ורגשיים (גורם 1 בשאלון PCL-R), ואילו פסיכופתיה שניונית מאופיינת בעיקר על ידי ציונים גבוהים במאפיינים ההתנהגותיים-אורח חיים (גורם 2 בשאלון PCL-R). הגורם הרגשי והבינאישי מתואם עם העדר קשרים רגשיים חזקים עם הזולת, ועבירות בעלות אופי אלים יותר. הגורם ההתנהגותי נקשר לאפקט שלילי, חוסר עכבות, חרדה, דיכאון, תוקפנות תגובתית, ותפקוד הסתגלותי ירוד.
הבדל נוסף הוא שפסיכופתיה ראשונית מאופיינת על ידי ליקויים רגשיים (רמות סרוטונין יציבות, מערכת לימבית תת-תגובתית, רמות לחץ נמוכות), ואילו פסיכופתיה שניונית מאופיינת על ידי הפרעה רגשית תלוית סביבה (תפקוד לקוי בקליפת המוח הקדם-מצחית, חוסר בסרוטונין, רמות גבוהות של לחץ). פסיכופתיה שניונית מאופיינת על ידי הפרעה רגשית שמתפתחת כתוצאה מאינטראקציות שליליות ומזיקות עם הסביבה; מאפייניהם מתפתחים כהסתגלות רגשית מתוך מאמץ להתמודד עם תנאים קשים כגון התעללות או דחייה מצד ההורים.
הבדל נוסף בין השניים הוא שפסיכופתיה שניונית מאופיינת בתפקוד בינאישי לקוי יותר מאשר פסיכופתיה ראשונית; הם מתעצבנים בקלות, לא חברותיים, ונוטים להיות פחות דעתנים.
פסיכופתיה שניונית עשויה להיות גרסה חמורה של הפרעת אישיות אנטיסוציאלית, בעוד שפסיכופתיה ראשונית מבוססת על האבחנה של הפרעת אישיות אנטיסוציאלית, היא שונה מהפרעת אישיות אנטיסוציאלית בהיבטים הבינאישיים והרגשיים אותה ההפרעה לא יכולה להסביר. עם זאת, לשתי הקבוצות בעיות שונות של שליטה על דחפים.
שתי הקבוצות מציגות רמות גבוהות של א-רגישות לענישה, אך הקבוצה הראשונה מציגה רמה גבוהה יותר.
נמצא כי מערכת האינהיבציה ההתנהגותית (BIS, Behavioral inhibition system) פועלת בצורה היפו-ריאקטיבית (מראה רגישות נמוכה באופן חריג) בקבוצה הראשונה, ואילו בקבוצה השנייה מערכת זו פועלת בצורה היפר-אקטיבית. תפקידה של מערכת זו הוא לדכא (אינהיביציה) את ההתנהגות שתוביל לתוצאות שליליות או מכאיבות, המערכת מכוונת על ידי המוטיבציה להימנע מהגירוי האברסיבי. במונחים של הבדלים בין-אישיים, רגישות של מערכת ה-BIS מתבטאת בנטייה לתגובת חרדה, הימנעות ושאיפה לביטחון.
מערכת האקטיבציה ההתנהגותית (BAS, Behavioral Activation System), פועלת בצורה דומה אצל שתי הקבוצות. מערכת זאת אחראית על מוטיבציה להתקדמות, להפעלה, ולמפגש עם גירויים נעימים, והיא מקושרת לשמחה ותקווה. מבחינה נוירולוגית מערכת ה-BIS קשורה למערכת הסרוטונין ולקורטקס הפר-פרונטלי ואילו מערכת ה-BAS קשורה למערכת הדופמינרגית ולגרעיני הבסיס.
לדעת חוקרים רבים בתחום פסיכופתיה ראשונית מאופיינת ברמות נמוכות של נוירוטיות (כולל חרדה), ואילו פסיכופתיה שניונית מאופיינת על ידי רמות גבוהות של נוירוטיות, הפרעות חרדה ורגש. לסיכום, פסיכופתיה שניונית היא תוצר של חוויות סביבתיות שליליות המשפיעות על מערכת העצבים האוטונומית ועל התפתחות נוירולוגית שעלולה להוביל לתגובות הדומות לאלה שניתן לראות אצל אנשים עם פסיכופתיה ראשונית.
מחקרים מראים כי אנשים עם פסיכופתיה ראשונית הם שיעור יציב מכל אוכלוסייה, יכולים להיוולד אל כל קטע של החברה, עשויים להוות חלק ממעמד טקסונומי מובחן כחלק מתהליך הברירה הטבעית, וכי הליקויים הרגשיים שלהם הם אלו המאפשרים להם לרדוף אחר המטרות האנוכיות שלהם מבלי להרגיש את הכאב של אשמה או חרטה.
עבריינות.
גוף מחקר גדול מצא בעקביות כי ניקוד גבוה בשאלון PCL-R נקשר להתנהגות אנטי-חברתית מתמשכת. במונחים של מתאמים פשוטים, ספר ההדרכה של שאלון PCL-R קובע כי הניקוד הממוצע של אסירים מצפון אמריקה הוא 22.1 בשאלון, וש-20.5% מכלל האסירים בצפון אמריקה קיבלו ניקוד של 30 או גבוה יותר (החתך להימצאות פסיכופתיה). ניתוח של מדגמים שנעשו מחוץ לצפון אמריקה מצאו ניקוד ממוצע של 17.5 נקודות בשאלון. מחקרים רבים מצאו כי ציונים גבוהים ברשימת הפסיכופתיה של הייר מתואמים באופן משמעותי עם חזרה למאסר, כליאה בבתי סוהר שמורים, הפרות משמעת ואלימות בתוך בתי הסוהר, קריירה פלילית, שימוש לרעה בסמים או אלכוהול, ותקופות של חוסר בית. על פי מחקרים 93% מהפסיכופתים בארצות הברית ממין זכר נמצאים בבתי הסוהר, במעצר, או במאסר על תנאי. אף על פי שהם מיעוט באוכלוסייה, ההערכה היא כי פסיכופתים גורמים לנזק כלכלי של כ-460 מיליארד דולר בשנה בעלויות המאסר, בתי משפט, סניגורים ציבוריים, וכן הלאה.
רצידיביזם.
רצידיביזם הוא דפוס התנהגותי של עבריינים מורשעים אשר שוחררו מהכלא לקהילה ושבים לבצע עבירות. שיעור העבריינים שחוזרים ומבצעים עבירות בפרק זמן מסוים לאחר שחרורם מוגדר כשיעור רצידיביזם (recidivism rate). אדם עם פסיכופתיה אינו מאמין כי הוא ייתפס בגין עבירות, והוא אינו מאמין שהוא עלול להיפצע בעקבות מעשיו. הסבר מקובל לתופעת המועדות הגבוהה של הסובלים מההפרעה, הוא חוסר יכולת למידה מניסיון. אולם, הסבר זה עומד בסתירה לעובדה שהם לומדים היטב את הנורמות של החברה העבריינית ודבקים בהן. אדם עם פסיכופתיה מאופיין בסגנון התמודדות קוגניטיבי בריא, אולם תבניות החשיבה שלו מעוותות כתוצאה מסוציאליזציה עבריינית והמאפיינים השונים בהפרעת האישיות שלו, כגון אגוצנטריות ונרקיסיזם. מדובר בחשיבה שפועלת על פי 'היגיון של עבריינים'. חשיבה שבנויה על היגיון פנימי, המובילה למסקנות שמבוססות לכאורה על היגיון ועל מציאות חברתית, אך למעשה המסקנות מתבססות על פרשנויות סוטות מהנורמה החברתית המקובלת. במקום חשיבה משנית לוגית, מופיעה אצלם חשיבה ראשונית, המאופיינת בהיעדר לוגיקה, התעלמות, ובחוסר התחשבות בזמן, במרחב, בצורה ובנסיבות. עבריין עם פסיכופתיה עשוי אף לחשוב שהתנהגותו ועמדותיו נכונות וצודקים במונחים שלו ולא של 'הנורמטיביים', ויש לו את ההצדקות הפנימיות לחיות נגד חוקי החברה הרחבה.
כיום יש מספר גדול יחסית של מחקרים המציינים כי אנשים עם פסיכופתיה מדרדרים חזרה לעבריינות בשיעורים גבוהים יותר מאנשים שאינם פסיכופתים. למשל, במחקר אחד, ניתן שאלון PCL-R ל-231 עבריינים לפני שחרורם מבתי הכלא. בתוך 9 חודשים בלבד, יותר מחצי מהעבריינים עם ציונים גבוהים ברשימת הפסיכופתיה נכלאו מחדש בעקבות הפרת תנאי שחרור והרשעות נוספות. בתום שלוש שנים נכלאו כ-80% מהעבריינים עם פסיכופתיה, לעומת 25% מהאנשים שאינם פסיכופתים. במחקר אחר עקבו אחרי 299 עבריינים, ובתוך 3 שנים 65% מהעבריינים עם פסיכופתיה הורשעו בעבירה חדשה, לעומת 25% בלבד מעבריינים שאינם פסיכופתים. נתונים דומים נמצאו במחקרים שנערכו באירופה.
במחקר שנערך בשוודיה בו השתתפו מטופלים ממסגרות פורנזיות נמצא כי נבדקים שקיבלו ניקוד של 25 ומעלה בשאלון PCL-R פשעו שוב בצורה אלימה בשיעור של 66% תוך שנתיים, לעומת 18% מהאנשים עם ניקוד של מתחת 25 נקודות בשאלון.
במחקר שנערך בבלגיה חזרו לכלא תוך שנתיים 44% מהעבריינים עם ניקוד גבוה בשאלון ,21% מאלו עם ניקוד בינוני, ו-11% מאלו עם ניקוד נמוך. 33% מאלו עם ניקוד גבוה בשאלון פשעו שוב בצורה אלימה לאחר שחרורם.
מחקר בינלאומי שנערך על 278 עבריינים פסיכופתים מצא נתונים מעניינים במיוחד. המחקר מצא כי 82% מהעבריינים הפסיכופתים הורשעו מחדש, ורק 40% מקבוצת הלא-פסיכופתים הורשעה מחדש. באותה קבוצה, 38% מהנבדקים שקיבלו ציון גבוה בשאלון PCL-R ביצעו עבירות אלימות לאחר שחרור, אבל רק 2.7% מאלו עם ציון נמוך ביצעו עבירות מסוג זה שוב. שתי הקבוצות לא הראו שיעורי הרשעה מופחתים לאחר טיפול. אך הדפוס השתנה כאשר הסתכלו על נבדקים עם ציון גבוה בגורם 1 בשאלון PCL-R (בינאישי/רגשי: קסם שטחי, גרנדיוזיות, שקרנות, מחוספסים, רדידות רגשית) בקפידה. נבדקים עם ניקוד גבוה בגורם זה פשעו מחדש בשיעור של 86% לאחר השתתפות בלפחות תוכנית טיפול אחת, לעומת 59% בקבוצת הלא-פסיכופתים. ממצא זה עורר פסימיות רבה סביב הפרוגנוזה ואפשרויות הטיפול הקיימות עבור עבריינים שאובחנו עם פסיכופתיה. עם זאת, לא ברור ממחקר זה אם המשתתפים שנכללו בנתונים היו רק אלה שהשלימו את הטיפול או שפשוט טיפלו בהם בשלב מסוים. ממצא זה חשוב משום לדעת מחברי המחקר, היה זה הטיפול שגרם להגברת הרצידיביזם.
אלימות.