קושניר ושני סטודנטים נוספים הגיעו לשכם בחפשם אחרי "איריסים". איש בולשת בריטי הוביל אותם אחר כבוד לתחנת משטרה בריטית בשכם, שם נחקרו ארוכות ורק אחרי שהפגינו בקיאות בוטנית מרשימה האמינו להם שהם אכן בוטנאים. אבל, שלחו אותם חזרה לאוניברסיטה בירושלים. סופו הטוב של הסיפור ומציאת אירוס השומרון היה בזכות הקצין הראשי אשר שלח אותם לנקודה שבה הראה לו חוקר אנגלי את הפריחה המרשימה.
יחסי פורטוגל–צ'ילה
יחסי פורטוגל–צ'ילה הם היחסים הדיפלומטיים בין פורטוגל לבין צ'ילה. פורטוגל הייתה המדינה הראשונה בעולם שהכירה בעצמאות צ'ילה.
היסטוריה.
היחסים בין המדינות החלו בהצהרה שפורסמה ב-11 באוגוסט 1821 על ידי ז'ואאו השישי, מלך פורטוגל, אשר הכירה במפורש באומה הדרום אמריקאית כרפובליקה חופשית וריבונית, ובכך הפכה ממלכת פורטוגל למדינה הראשונה שהכירה רשמית במדינת צ'ילה.
לאחר ההפיכה בשנת 1973 בצ'ילה, סגרה פורטוגל את שגרירותה בסנטיאגו דה צ'ילה, והחליפה אותה בקונסוליית כבוד, ואילו הדיקטטורה הצבאית הצ'יליאנית מצידה, ובתגובה, גם הקימה קונסוליית כבוד על עקרון ההדדיות. היחסים הדיפלומטיים כוננו מחדש ב-26 ביוני 1989, כחלק מהתגובה הבינלאומית לאחר תוצאת משאל העם הצ'יליאני, 1988.
צ'ילה ופורטוגל הן מדינות חברות בקהילת האומות האיברו-אמריקאיות, ומשתתפות באופן פעיל בפסגה האיברואמריקנית, בנוסף הם חברות מלאות בארגון המדינות האיברו-אמריקניות לחינוך, מדע ותרבות (OEI) והאיחוד הלטיני.
יחסי כלכלה.
יחסי הסחר בין שתי המדינות הללו נשלטים על ידי הסכם ההתאגדות כלכלי (EPA) אשר נחתם בשנת 2002 בין צ'ילה לבין האיחוד האירופי, ואשר נכנס לתוקף ב-1 בפברואר 2003. במהלך השנים האחרונות צ'ילה ביקשה להשוות את עצמה בטווח הבינוני לפורטוגל כמדד למדינה מפותחת, בשל קרבתה בכמה אינדיקטורים סוציו-אקונומיים ברחבי העולם. שתי המדינות חברות ב (OECD).
צ'ילה מייצאת לפורטוגל בעיקר פירות (קיווי, ענבים, אגוזי מלך ותפוחים), דגים, סרטנים וצדפות, ניירות, קרטון ויין צ'יליאני, ואילו פורטוגל מייצאת לצ'ילה בעיקר מוצרי עץ, כמה פריטים מכניים ואלקטרוניים ורשתות טקסטיל סינתטיים עבור דיג.
טוני ג'אנג
ג'אנג ג'ידונג או בכנויו במערב טוני ג'אנג או טוני זאנג (בסינית: 张志东), הוא מיליארדר סיני, מייסד-שותף, CTO לשעבר ומחזיק המניות השני בגודלו של תאגיד הטכנולוגיה הסיני טנסנט.
ביוגרפיה.
ג'אנג נולד בשנת 1971 למד יחד עם מא הואטנג באוניברסיטת שנג'ן, לימים הקימו שניהם יחד את חברת האינטרנט טנסנט שהפכה מהרה לאחת מחברות הטכנולוגיה הגדולות העולם עם שווי של מעל 500 מיליארד דולר.
לג'אנג גם תואר שני מאוניברסיטת דרום סין לטכנולוגיה.
בינואר 2021 הוערך הונו במעל 25 מיליארד דולר. הוא מתגורר בשנג'ן.
ג'אנג ג'ידונג
יחסי גרמניה–טאיוואן
יחסי גרמניה–טאיוואן הם יחסי החוץ בין גרמניה לבין טאיוואן.
סקירה כללית.
היחסים עם גרמניה המזרחית.
גרמניה המזרחית הכירה ב מסיבות אידאולוגיות, ובשל כך לא קיימה כלל יחסים עם טאיוואן.
היחסים עם גרמניה המערבית.
גרמניה המערבית לא הכירה בתחילה ב. הסיבה לכך הייתה מצד אחד בשל מדיניות החוץ האנטי-קומוניסטית של הרפובליקה הפדרלית הגרמנית, ומצד שני העובדה שהרפובליקה העממית הכירה ב- DDR, שלפי דוקטרינת הלשטיין הפכה את היחסים הדיפלומטיים לבלתי אפשריים. אולם למרות זאת לא הוקמו יחסים דיפלומטיים עם הרפובליקה של סין בטייוואן תחת הגנרל צ'יאנג קאי-שק. באופן עקרוני, הרפובליקה הפדרלית תמכה בעמדת סין האחת, מכיוון שבדרך זו קיוותה למצוא תמיכה בעמדתה ביחס לאחדות גרמניה. למרות היעדר מערכות יחסים רשמיות, התנהלו חילופי דברים תרבותיים ובלתי פורמליים. האגודה הגרמנית-סינית נוסדה בשנת 1957, וחבריה כללו גרמנים וטאיוואנים. החברה כללה בתחילה בעיקר מחברי ה"בונדסטאג" הגרמני, שעסקו בפיתוח ארוך הטווח של היחסים בין גרמניה לטאיוואן. עם המעבר לברלין, החברה שינתה את שמה ל"ידידי טייוואן". החברה היא היחידה מסוגה באירופה. בשנת 1957 נוסד גם מעגל החברים הפרלמנטרי ברלין-טייפה.
ב-25 באוקטובר 1971, החלטה 2758 של האו"ם הכירה ב במקום הרפובליקה של סין (טייוואן) כנציגה הלגיטימית של סין, והעניקה לרפובליקה העממית את מושבה הקודם של טאיוואן במועצת הביטחון.
באוקטובר 1972, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה יצרה קשרים דיפלומטיים רשמית עם הרפובליקה העממית של סין, אולם קשרים לא רשמיים התקיימו מאז 1964.
יחסי איטליה–מקסיקו
יחסי איטליה–מקסיקו הם היחסים הדיפלומטיים בין איטליה לבין מקסיקו. שתי המדינות הן חברות ב-G20, בארגון לשיתוף פעולה ופיתוח כלכלי ובאו"ם.
היסטוריה.
הקשר הראשון בין איטליה למקסיקו היה בשנת 1869, קצת לפני סיום האיחוד האיטלקי בשנת 1870; כאשר איטליה הביעה את רצונה לפתוח קונסוליה במקסיקו. קונסוליה איטלקית נפתחה במקסיקו בדצמבר 1872, עם זאת, היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות לא כוננו עד 15 בדצמבר 1874. בשנת 1875 פתחה מקסיקו משרד דיפלומטי ברומא.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, מקסיקו נותרה נייטרלית מכיוון שהייתה מעורבת במהפכה שלה באותה תקופה וסגרה את משרדה הדיפלומטי ברומא. היא פתחה מחדש את לשכתה הדיפלומטית בשנת 1922. בשנות ה-30 של המאה ה-20, היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות החלו להתדרדר כאשר ראש ממשלת איטליה בניטו מוסוליני פלש וסיפח את אביסיניה (כיום אתיופיה) במהלך מלחמת איטליה-אתיופיה השנייה בשנים 1935–1936. מקסיקו הייתה אחת המדינות הבודדות שהתנגדו נחרצות לכיבוש אביסיניה על ידי כוחות איטלקיים. במהלך מלחמת העולם השנייה, ב-22 במאי 1942, הכריזה מקסיקו מלחמה על מדינות הציר (שכללה את איטליה) בגלל התקפות של צוללות גרמניות על שני מכליות נפט מקסיקניות במפרץ מקסיקו באותה השנה. יחסים דיפלומטיים כוננו מחדש ב-1 ביוני 1946 ואיטליה ומקסיקו חתמו על חוזה שלום ב-10 בפברואר 1947.
בשנת 1974 הפך הנשיא לואיס אצ'ווריה אלווארס לראש המדינה המקסיקני הראשון שביקר באיטליה. בשנת 1981 הפך הנשיא סנדרו פרטיני לראש המדינה האיטלקי הראשון שביקר במקסיקו. מאז הביקורים הראשונים נערכו ביקורים רבים בין מנהיגי שתי המדינות. שתי המדינות חתמו על מספר הסכמים דו צדדיים ועבדו מקרוב על מספר פרויקטים. בשנת 2014 שיתפו פעולה הסוכנות המקסיקנית לשיתוף פעולה בינלאומי לפיתוח (AMEXCID) ומשרד החוץ ושיתוף הפעולה האיטלקי במימון ותיאום של 12 פרויקטים מחקריים במגזרים אסטרטגיים, כמו מדעים מדויקים, מדעים ביו-רפואיים, סביבה ואנרגיה, חקלאות וטכנולוגיות חקלאיות, תעופה וחלל וטכנולוגיות המיושמות על מוצרי תרבות.
ב-17 באוקטובר 2017 נערכה ברומא ישיבת הוועדה הבין מדינתית של מקסיקו–איטליה בראשות שר החוץ המקסיקני, לואיס וידגריי ושר החוץ האיטלקי אנג'לינו אלפנו.
ביקורים רמי דרג.
ביקורים רמי דרג מאיטליה במקסיקו
ביקורים רמי דרג ממקסיקו באיטליה
הסכמים דו צדדיים.
שתי המדינות חתמו על הסכמים דו צדדיים רבים כמו חוזה לבוררות חובה כללית (1907); הסכם להכרה בנישואין קונסולריים שנחגג וננהל בשתי המשלחות הדיפלומטיות של האומות (1910); הסכם חילופי תרבות (1965); הסכם תובלה אווירית (1965); הסכם לשיתוף פעולה טכני (1981); הסכם לשיתוף פעולה בתיירות (1991); הסכם בנושא הימנעות ממיסוי כפול והעלמת מיסים (1991); הסכם לשיתוף פעולה במאבק נגד שימוש לרעה וסחר בלתי חוקי בסמים נרקוטיים ובחומרים פסיכוטרופיים (1991); הסכם בשיתוף פעולה מדעי וטכנולוגי (1997); הסכם לקידום והגנה הדדית על השקעות (1999); הסכם שיתוף פעולה במאבק בפשע מאורגן (2001); הסכם בנושא סיוע מנהלי הדדי בענייני מכס (2011); אמנת הסגרה (2011) ואמנה לעזרה במשפטים פליליים (2011).
תחבורה.
קיימות טיסות ישירות בין איטליה למקסיקו עם חברות התעופה הבאות: אליטליה, בלו פנורמה איירליינס וחברת התעופה נאוס.
יחסי סחר.
בשנת 1997 חתמה מקסיקו על הסכם סחר חופשי עם האיחוד האירופי (הכולל את איטליה). בשנת 2018 הסתכם הסחר הדו-כיווני בין שתי המדינות ב-8.3 מיליארד דולר. הייצוא העיקרי של איטליה למקסיקו כולל: מוצרי תרופות; כורים גרעיניים; דוודים; מכונות, מכשירים ומכשירים מכניים; ומתכות יקרות. הייצוא העיקרי של מקסיקו לאיטליה כולל: כלי רכב; נפט גולמי; עופרת ומוצריה; ואתילן פוליאסטרפטלט. איטליה היא שותפת הסחר הגדולה ביותר במקסיקו. מקסיקו היא שותפת הסחר השנייה בגודלה של איטליה באמריקה הלטינית (אחרי ברזיל). למעלה מ-400 חברות רב-לאומיות איטלקיות כמו אלפא רומיאו, אנל גרין פאוור, אני, פיאט מכוניות ופירלי (בין השאר) פועלות במקסיקו. חברות רב-לאומיות מקסיקניות כמו גרופו בימבו ומקסיצ'ם פועלות באיטליה.
קתרין אן פורטר
קתרין אן פורטר (אנגלית: Katherine Anne Porter; 15 במאי 1890 – 18 בספטמבר 1980) הייתה עיתונאית, סופרת ופעילה פוליטית אמריקאית. היא כתבה מסות, סיפורים קצרים ורומנים. סיפרה "ספינת השוטים" , שפורסם ב-1962, היה הספר הנמכר ביותר בארצות הברית באותה שנה, אך סיפוריה הקצרים זכו לשבחי הביקורת במידה רבה יותר.
ביוגרפיה.
קתרין אן פורטר נולדה בעיירה אינדיאן קריק, טקסס, בשם קאלי ראסל פורטר. הוריה היו הריסון בון פורטר ומארי אליס (ג'ונס) פורטר. שורשי משפחתה מגיעים עד הסייר החלוץ האמריקאי דניאל בון והסופר או. הנרי (ויליאם סידני פורטר), שהיה דודן מדרגה שנייה של אביה.