הסימנים והסימפטומים משתנים בהתאם למיקומה בגוף. התסמין הנפוץ ביותר הוא נפיחות לא כואבת בבלוטות הלימפה באחד האזורים בגוף, כמו הצוואר, בית השחי או המפשעה. נוסף לכך, הלימפומה יכולה לגרום לחום, הזעות לילה, ירידה במשקל ועייפות. במידה והלימפומה התפשטה אל מח העצם, מקום היווצרות תאי הדם, היא עלולה לגרום להפחתת ייצור תאי הדם. כתוצאה מכך עשויים להופיע תסמינים הקשורים לכך, כמו עייפות, עקב ירידה בתאי דם אדומים, ירידה בעמידות לזיהומים, עקב ירידה בתאי דם הלבנים, השייכים למערכת החיסון, וכן שטפי דם תת-עוריים, עקב מחסור בטסיות דם.
הסימפטומים עשויים להשתנות בהתאם לאזור הגידול. לדוגמה, אם הגידול ממוקם באזור בית החזה, עשויים להופיע שיעול, קשיי בליעה וקוצר נשימה.
אפידמיולוגיה.
בארצות הברית שיעור התחלואה הוא 19.7 על 100,000 איש ושיעור התמותה הוא 6.3 על 100,000 איש, כך על פי נתונים בין השנים 2007-2011. כ-2.1% יאובחנו במחלה במהלך חייהם. שיעור התחלואה עולה עם הגיל. המחלה נפוצה יותר בקרב גברים. כ-6% מכלל המקרים מהווה לימפומה של תאי מעטפת.
פליקס וידואלד
פליקס ויידואלד
סגן התובע הכללי של ארצות הברית
אפסילון בעקרב
ε בעקרב, נקרא גם גליזה 639.1 או LHS 3244 הוא הכוכב החמישי בבהירות נראיתו בקבוצת הכוכבים עקרב. הכוכב נמצא במרכז הקבוצה, אך למרות מרכזיותו ובהירות נראיתו, שעומדת על דרגה 2.3, לא ניתן לו שם בעת העתיקה והוא הכוכב השלישי הכי בהיר ללא שם (אחרי δ במפרש ו-β בעגור). מרחקו ממערכת השמש הוא כ-64 שנות אור.
מאפיינים.
ε בעקרב הוא ענק כתום מסוג ספקטרלי K1 III, מסתו לא ידועה בוודאות והיא מוערכת בין מסת שמש אחת ל 1.5 מסות שמש. רדיוסו גדול פי 15 מרדיוס השמש, טמפרטורת פניו היא כ-4,500 קלווין והוא מאיר בעוצמה גדולה פי 40 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה ובערך פי 70 בתוספת הקרינה בתחום התת-אדום. בהירותו משתנה במאית או שתיים של דרגת בהירות כך שכמעט לא ניתן להבחין בשינוי. בנוסף לכך, ε בעקרב פולט גם קרינת רנטגן בעוצמה של כ- ארג בשנייה. לכוכב תנועה עצמית גדולה יחסית של כשליש שניית קשת בשנה, ששקולה למהירות משיקה של כ-63 קילומטר בשנייה יחסית לשמש ובשל כך הוכנס ε בעקרב לקטלוג לויטן.
ε בעקרב נמצא בשלב התפתחות מתקדם והוא כבר סיים להתיך מימן להליום בליבתו. לא ידוע אם הוא כרגע בשלב של התקררות והתפשטות כאשר תהליכי ההיתוך מתרחשים בשכבות המקיפות את הליבה או בשלב של התכווצות והתחממות בו מתרחש היתוך של הליום לפחמן ולחמצן בליבת הכוכב.
LHS 3244
גליזה 639.1
אולפנת חורב
Israel Center for Education Innovation
משה זאב מרגליות
רבי משה זאב מרגליות (לעיתים: יעב"ץ; כונה על שם עיר רבנותו: רֶבּ וועֶלוועֶלה ביאליסטוקֶר; ה'תקכ"ח, 1768 - ד' בטבת ה'תק"ץ, 30 בדצמבר 1829) היה רב ופוסק הלכה ליטאי, רבן של טיקטין וביאליסטוק ומחבר הספרים "מראות הצובאות" ו"אגודת אזוב".
ביוגרפיה.
נולד בהורדנה ובה למד בעשרות שנותיו הראשונות. בשנת ה'תק"ע, 1810, הדפיס את ספרו לתקנת עגונות "מראות הצובאות", ספר יסודי בענייני עגינות שהתקבל במהרה והיה שימושי בבתי הדין. הספר הקנה למחברו פרסום רב, ובשנת ה'תקע"ג, 1813, נבחר לכהן כרבה של טיקטין.
את דרשותיו מימי כהונתו כרב בטיקטין הדפיס בספר "אגודת אזוב" (ביאליסטוק תקפ"ד), עם הגיעו לכהן כרבה של ביאליסטוק בשנת ה'תקפ"ד, 1824. הוא כיהן כרבה של העיר שש שנים ונפטר בה בד' בטבת ה'תק"ץ, 30 בדצמבר 1829.
בנו, הרב מנחם דוד יעב"ץ הדפיס מכתביו את הספר "חידושי מוהרמ"ז" (ורשה תרי"ח).
משה זאב מביאליסטוק
משה זאב יעבץ
משה זאב יעב&quot;ץ
סגן התובע הכללי
התובע הכללי
מרדכי סג&quot;ל
רבי מרדכי הלוי סג"ל (לעיתים: רייצס; נפטר ז' באייר ה'תקע"ז, 22 באפריל 1817) היה רב ליטאי, רבה של טיקטין במשך ארבעים שנה.
ביוגרפיה.
נולד לרבי יצחק הלוי סג"ל רבה של קראקא, ולשרה לאה בתו של רבי אריה ליב מאמסטרדם (חתנו של החכם צבי). נישא לגיטל בתו של הגביר יעקב כהנא שפירא מנכבדי הקהילה היהודית בטיקטין ונכדו של הדיין המקומי ר' יעקב כהנא שפירא-לאגורנר.
בצעירותו כיהן כרבה של זאלזיץ, ובשנת ה'תקל"ז, 1777, התמנה כרבה של טיקטין הגדולה. רוב חידושי תורתו אבדו אך חלקם קיימים בכתובים וחלקם משוקעים בספרי בני דורו. חיבור קצר שלו בשם "חמדה טובה" נדפס בידי קרוב משפחתו הרב צבי יחזקאל מיכלסון בתוך ספרו "דברי גדולים" (פיוטרקוב תרצ"ג).
בנו רבי אריה ליב סג"ל, מחבר "אספת גאונים" (ביאליסטוק תקס"ו), כיהן אף הוא כרבה של טיקטין לאחר שמחליפו של אביו ברבנות, רבי משה זאב מרגליות, עבר לכהן כרבה של ביאליסטוק.
מרדכי הלוי סגל
מרדכי רייצס
טיזר
טיזר (מאנגלית: "teaser"; בעברית: גַּרְיָין) הוא אמצעי בתחום הפרסום, לרוב בתחילת מסע הפרסום הנועד להשיג את תשומת לבו של הצרכן ולייצר אצלו סקרנות כלפי המוצר המפורסם.
זהו אמצעי בתחום הפרסום אשר מופיע באמצעי המדיה השונים. טיזר הוא פרסומת או סדרת פרסומות אשר בהם מוצגת אמירה פרובוקטיבית, כותרת, סיסמה או תמונה שאינם חושפים מהו המוצר המפורסם או מיהו יוצר הפרסומת, ורק כעבור זמן מה מוצג החלק השני של הפרסומת, והנחשפים לפרסום יכולים לקשר בין הפרסום הראשוני החלקי לפרסום המלא שבא לאחריו. כוונת המפרסמים היא ליצור סקרנות בקרב הצופה, וכך לגרום לזכירת הפרסומת, לאור העובדה שצרכנים בעידן המודרני נחשפים למסרים פרסומיים רבים.
מסעות פרסום המלווים בטיזר מקדם יכולים להתאים ליצרן חדש בשוק, היוצר סקרנות בקרב קהל הצרכנים, או עבור יצרנים ותיקים המשווקים מוצר חדש. טיזרים מתאימים למותגים במעורבות נמוכה אשר הצרכן אינו עורך חיפושים רבים ומתעניין רבות לפני הרכישה, והעלות הכספית שלהם נמוכה באופן יחסי. בכך שנוצרת אצל הצופים בפרסומת סקרנות, הם יזכרו יותר את המותג המפורסם שלפני כן לא הקדישו לו תשומת לב. על מנת ליצור טיזר יעיל יש לדאוג שמשך הזמן בין הופעת שני החלקים של הפרסומת לא יהיה גדול מדי.
מריון וולאס דאנלופ
מריון וולאס דאנלופ (באנגלית: Marion Wallace-Dunlop; 22 בדצמבר 1864- 12 בספטמבר 1942) הייתה סופרג'יסטית בריטית מיליטנטית, אמנית, ושובתת הרעב המודרנית הראשונה. מריון וואלאס-דאנלופ נטלה חלק משמעותי במאבק עבור זכות בחירה לנשים, והיה לה תפקיד מרכזי באיגוד הנשים החברתי והפוליטי. היא ידועה בעיקר בשל שביתת הרעב שלה ב-1909.
חיים אישיים.
מריון וולאס-דאנלופ נולדה בבטירת לייס (Leys Castle) בעיר אינברנס שבסקוטלנד. היא נולדה לרוברט הנרי וולאס-דאנלופ, פקיד בריטי בבנגל בהודו, ולאשתו השנייה, לוסי דוסון. למריון היו שתי אחיות, מדלין ורוזלינד וואלאס-דאנלופ, שכתבו את הספר "Timely Retreat, or, A Year in Bengal before the Mutinies" שהפך לרב מכר. מריון ומשפחתה עברו ללונדון שבאנגליה, ושם חיה מריון רוב חייה. למרות זאת, מריון נשארה מחוברת לשורשיה הסקוטיים. היא קרויה על שם אשתו של ויליאם וולאס, אביר ופטריוט סקוטי, והחשיבה עצמה כצאצאית של מרגרט קרופורד, אמו. מריון וואלאס-דאנלופ מעולם לא נישאה והולידה ילדים, אך בשנות החמישים לחייה אימצה ילדה מסארי, חבל מגוריה. ב-1928, כשאמלין פנקהרסט מתה, מריון דאגה לבתה המאומצת מרי. מריון וואלאס-דאנלופ נפטרה ב-12 בספטמבר 1942, בבית אבות בגילדפורד, בירת סארי.
סופרג'יזם.
מריון וואלאס-דאנלופ הצטרפה לתנועה הסופרג'יסטית כבר ב-1900 ומיד התחברה לאגף המיליטנטי שבתנועה. מ-1906 עד 1913 הייתה מריון חברה בארגון Fabian Women's Group ודרכו הצטרפה ל"איחוד הנשים החברתי-פוליטי" (Women's Social and Political Union ). האיחוד נוסד על ידי אמלין פנקהרסט תחת המוטו "מעשים לא מילים". במסגרת פעילותה בארגון וולאס-דאנלופ נשאה נאומים, עיצבה כרזות, יזמה תהלוכות, כתבה סיסמאות על קירות, ואפילו צמה למען שילוב נשים במערכת הפוליטית. בנאום שלה ב-1909 אמרה וואלאס-דאנלופ: "נשים גדלו והבינו את האחריות שלהן לא רק כיחידים, אלא גם כחברים בקהילה גדולה... הן סוף סוף הכירו בכך שהן חלק בלתי נפרד ממה שאנו מכנים 'המצפון הציבורי'".
ביוני 1908 היא הובילה נשים לפרלמנט הבריטי, שם נעצרה והואשמה ב"הפרעה". חודש אחר כך נשלחה ל בית הסוהר לנשים "'הולווי" (HM Prison Holloway). בבית הסוהר התחברה עם נשים צעירות והנהיגה אותן. בנוסף, היא חיברה יומן המספר על חוויותיה בבית הסוהר. בנובמבר 1908 היא הובילה נשים דרך שורת שוטרים מול בית הנבחרים הבריטי ונשלחה שנית למאסר של חודש בהולווי, שם היא הנהיגה מרד נגד ההתייחסות הלקויה לסופרג'יסטיות בכלא. המאסר השלישי שלה, והמשמעותי ביותר, היה ביולי של 1909 בעקבות העתקת קטע מחוק הזכויות 1689 על קיר ב-St Stephan's Hall. הפעולה עצמה זכתה לכיסוי בעיתונות אותה ארגנה מראש. בשובה לבית הסוהר, מריון פתחה בשביתת רעב עצמאית שנמשכה תשעים ואחת שעות, עד שחרורה, שזכה אף הוא לכיסוי תקשורתי נרחב ואף בינלאומי . אופי הפעולה, מעשה עצמאי לגמרי, אומץ אחר כך כמדיניות של איחוד הנשים החברתי-פוליטי. ב-1910 ו-1911 היא עיצבה תהלוכות יוצאות דופן רבות של איחוד הנשים החברתי-פוליטי. היא הייתה אחת הנשים מאחורי קמפיין שבירת החלונות במשרד הפנים הבריטי, ונשלחה למאסר לשלושה שבועות. בנוסף, כמו סופרג'יסטיות רבות אחרות, מריון נהפכה לצמחונית.
קריירה אמנותית.