בשנת 1890 נשבע ברהמס לפרוש מהלחנה, אך הבטחתו נמשכה זמן קצר. בינואר 1891 הוא נסע למיינינגן, לפסטיבל האמנויות שנערך בעיר ונשבה בנגינת הקונצ'רטו לקלרינט מס. 1 של קרל מריה פון ובר ו"חמישיית הקלרינט" של מוצרט. נגן הקלרינט הסולן היה ריצ'רד מולפלד, וברהמס התחיל להתיידד עם האיש שהוא כל כך העריץ. פרי ידידותם היה ארבע תוספות מדהימות לרפרטואר הקלרינט שעדיין היה צנוע באותה תקופה, כולל השלישייה בלה מינור לקלרינט, צ'לו ופסנתר אופ. 114 (1891), חמישייה בסי מינור לקלרינט וכלי מיתר, אופ. 115 (1891), ושתי סונטות קלרינט. ביולי 1894 השלים ברהמס את הסונטות. הוא כתב למולפלד ב-26 באוגוסט, והזמין אותו לבצע את היצירות. מכיוון שלמולפלד היו התחייבויות אחרות באותו קיץ, הוא לא הגיב, אך בספטמבר הוא נסע לווינה לפגוש את ברהמס ולקרוא את שתי הסונטות. הן נוגנו לראשונה (על ידי ברהמס ומולפלד) באופן פרטי עבור הדוכס ג'ורג' השני ומשפחתו בספטמבר של אותה שנה. ברהמס ומולפלד ביצעו את הסונטות לאחר מכן עבור קלרה שומאן בנובמבר 1894, לפני הופעת הבכורה הציבורית שלהם ב־7 בינואר 1895. הסונטות נכתבו בסולמות פה מינור ומי במול מז'ור – כמו סולמות שני הקונצ'רטי לקלרינט שהלחין ובר יותר משמונים שנה קודם לכן.
סונטה מספר 1 בפה מינור.
מבנה.
סונטה מספר 1 מורכבת מהפרקים הבאים:
1. אלגרו אפסיונאטו.
הפרק הראשון נכתב בצורת סונטה. הוא מתחיל בפתיחה קצרה של הפסנתר בשלוש אוקטבות מקבילות, מוטיב זה חוזר לאורך כל הפרק. לאחר הפתיחה הקלרינט נכנס עם הנושא הראשון. לאחר כמה תיבות הפסנתר משתלט על הנושא, כשהקלרינט מנגן תפקיד יותר מייפה. עד שהסונטות הללו נכתבו היה נהוג שהסולן ניגן בעיקר, אם לא תמיד, את המנגינה. ברהמס לא צמצם את תפקיד הפסנתר כדי להתאימו לקלרינט, אלא יצר מערכת יחסים שווה והרמונית יותר בין סולן למלווה. הנושא השני מציג מקצבים מנוקדים וקופצניים, בניגוד לנושא הראשון. המנגינה ממשיכה לעבור בין נושאים רבים עד שלבסוף חוזרת לנושא הפותח.
2. אנדנטה און פוקו אדג'יו.
בפרק השני הקלרינט מציג נושא פשוט. תפקיד הפסנתר דליל בנושא הראשון. נושא זה חוזר הרבה פעמים.
3. אלגרטו גרזיו.
בפרק זה הנושא הראשון מורכב ממנגינה של שמונה תיבות שמנוגנת על ידי הקלרינט, ולאחר מכן מתחלפת בפסנתר שהקלרינט משאיל קווים תומכים.
4. ויוואצ'ה.
הפרק הרביעי נכתב בצורת רונדו הניתנת לתיאור . הפרק מתחיל בשלושה צלילי פה מודגשים בפתיחת הפסנתר המשמשים מעין קריאה לזיהוי הנושא הראשון. נושא A מסומן "לגרו" בקלרינט שמנגן לרוב שמיניות בצורת שלבים. נושא B המנוגד מורכב מטריולות של רבעים והוא מטושטש ונינוח יותר. לאחר חזרה ל-A ′, מנגנים את הנושא C השקט בפסנתר שמועבר לקלרינט. הקלרינט מנגן את ה"קריאה" מההקדמה בעוד הפסנתר מנגן את נושא B שוב.
סונטה מספר 2 במי במול מז'ור.
לסונטה מספר 2 יש שלושה פרקים:
מטרו בומין
לילנד טיילר ויין (באנגלית: Leland Tyler Wayne; נולד ב-16 בספטמבר 1993), הידוע בשם הבמה מטרו בומין (Metro Boomin), וגם בשם יאנג מטרו (Young Metro), או בקיצור מטרו (Metro), הוא מפיק מוזיקלי, מנהל אמנותי, תקליטן ופזמונאי אמריקאי. ויין החל את קריירת המוזיקה שלו כמפיק מוזיקלי במהלך לימודיו בתיכון, תוך שהפיק סינגלים עבור אמנים שונים מסצנת ההיפ הופ והטראפ באטלנטה, בהם פיוצ'ר, 21 סבאג', גוצ'י מיין ומיגוס.
ביוגרפיה.
לילנד טיילר ויין נולד ב-16 בספטמבר 1993 בסנט לואיס, מיזורי, שם למד בבית ספר התיכון "Parkway North". יש לו ארבעה אחים. לאחר תקופה קצרה שניגן בגיטרה בס בלהקה שלו בחטיבת הביניים, אמו קנתה לו מחשב נייד והוא קיבל עותק של תוכנת הפקת המוזיקה Fruity Loops (כיום FL Studio), בגיל 13 הוא החל להפיק ביטים. בתחילה, בומין רצה לעשות ראפ, והחל לראפרפ על הביטים שהפיק. עם זאת, בסופו של דבר הוא הפנה את מלוא תשומת ליבו עבור הפקה מוזיקלית. כשהיה בתיכון, השתמש ברשתות החברתיות כדי ליצור קשר עם אמני היפ הופ מבוססים יותר ולעבוד ביחד איתם.
קריירה.
במהלך התיכון, אמו של בומין נהגה להסיע אותו במשך למעלה משמונה שעות מסנט לואיס לאטלנטה כדי לשתף פעולה עם אמנים שפגש ברשת. אחד האמנים הראשונים איתם עבד היה הראפר טאי דון, שהוביל אותו לאחר מכן לשתף פעולה עם אמנים נוספים כדוגמת OJ דה ג'וסמן , גוצ'י מיין ופיוצ'ר. מטרו בומין החל לנסוע לאטלנטה בכיתה י"א, כדי להמשיך בקריירת המוזיקה. בראיון ל-XXL, בומין אמר כי הראפר OJ דה ג'וסמן היה האמן הפופולרי הראשון לו הפיק שירים. שורה של שיתופי פעולה ביניהם הובילה לפגישה שלו עם הראפר גוצ'י מיין, איתו עבד על שירים שונים. לאחר שסיים את לימודיו בתיכון, עבר מטרו בומין לאטלנטה כדי ללמוד במורהאוס קולג' , ולמד ניהול עסקים. אולם בסופו של דבר הוא בחר לקחת הפסקה מהלימודים במכללה לאחר סמסטר, על מנת להתרכז בקריירה המוזיקלית שלו.
במאי 2013, הכריז בומין על מיקסטייפ הבכורה שלו, . ב-7 באוקטובר, הוציא את המיקסטייפ באתר המיקסטייפים הפופולרי LiveMixtapes. במיקסטייפ השתתפו אמנים שונים, בהם גוצ'י מיין, פיוצ'ר ויאנג ת'אג. במרץ 2014 הודיעו מטרו בומין ויאנג ת'אג כי הם יוציאו אלבום משותף בשם Metro Thuggin. האלבום תוכנן לצאת בשנת 2015 ויצא מתוכו הסינגל "The Blanguage", אך בסופו של דבר הוא נגנז. באוקטובר 2014, בומין הפיק את המיקסטייפ Monster של פיוצ'ר. באותה השנה, הפיק את הסינגל השישי מתוך אלבומו השני של פיוצ'ר, "I Won", בו משתתף קניה וסט.
בשנת 2015, שימש מטרו כמפיק בפועל של המיקסטייפ המשותף של דרייק ופיוצ'ר, What a Time to Be Alive. בנוסף, הוא הפיק מוזיקלית שבע רצועות מתוך המיקסטייפ. בשנת 2016, שימש כמפיק בפועל גם עבור המיקסטייפ Purple Reign של פיוצ'ר. באותה השנה, זכה בומין בפרס "מפיק השנה" בטקס פרסי ההיפ הופ של ה-BET. בנוסף, הפיק בומין באותה השנה את הסינגלים "Jumpman" של פיוצ'ר ודרייק, "Bad and Boujee" של מיגוס, "Low Life" של פיוצ'ר ודה ויקנד ו-"X" של 21 סבאג', שזכו להצלחה רבה במצעדי המוזיקה השונים. באותה השנה, השתתף גם בהפקת האלבום The Life of Pablo של קניה וסט. ביולי של אותה השנה, הוציא יחד עם 21 סבאג' את המיני-אלבום Savage Mode.
בשנת 2017, הפיק את הסינגלים "Bounce Back" של ביג שון, "Mask Off" של פיוצ'ר ו-"Bank Account" של 21 סבאג', שזכו להצלחה רבה במצעדי המוזיקה השונים, ובהם הבילבורד הוט 100. באותה השנה, הוציא יחד עם הראפר הקנדי נאב את המיקסטייפ המשותף Perfect Timing, באמצעות חברות התקליטים בומינטי וורלדווייד, XO וריפבליק רקורדס, ואת האלבום Without Warning, ביחד עם אופסט ו-21 סבאג', שהגיע למקום הרביעי במצעד הבילבורד 200.
בשנת 2018 הוציא את אלבום הסולו הראשון שלו, Not All Heroes Wear Capes, שהגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200 וזכה בתואר הפלטינה מאיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
בשנת 2019, הפיק בומין את השיר "Heartless" של דה ויקנד, שהגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100. ב-2020, הוציא יחד עם 21 סבאג' את אלבומם המשותף, Savage Mode II, שהגיע היישר אל המקום הראשון במצעד הבילבורד 200. האלבום נתמך על ידי הסינגלים "Runnin" ו-"Mr. Right Now" (בשיתוף דרייק), שהגיעו לעשירייה הפותחת במצעד הבילבורד הוט 100.
עז 77 (ספר)
עֹז 77 הוא ספר שנכתב בידי תא"ל במילואים אביגדור קהלני, אשר יצא לאור בשנת 1976 בהוצאת שוקן. בספר תיאר המחבר את לחימת גדוד 77, גדוד שריון סדיר בחטיבה 7, שעליו פיקד במלחמת יום הכיפורים.
קהלני פיקד על גדודו בקרבות הבלימה והתקפת הנגד הישראלית ברמת הגולן, ובהם קרבות קשים בתנאי נחיתות וביחסי כוחות בלתי אפשריים באזור שקיבל לאחר המלחמה את השם "עמק הבכא, וכן בקרב ההבקעה לסוריה. בהמשך לחם הגדוד בפיקוד קהלני בקרבות במזרעת בית ג'אן.
על מנהיגותו וגבורתו במלחמה עוטר קהלני בעיטור הגבורה. את הספר כתב קהלני כשנתיים לאחר סיום המלחמה, בעודו קצין בשירות פעיל בדרגת סא"ל. הספר היה לרב-מכר ובשנת 1977 זכה בפרס יצחק שדה לספרות צבאית.
השומרים (קומיקס)
אי-ספיקת המסתם התלת-פסיגי
אי ספיקת המסתם התלת-פסיגי (באנגלית: Tricuspid insufficiency) היא סוג של מחלת לב מסתמית בה המסתם התלת-פסיגי של הלב, הנמצא בין הפרוזדור הימני לחדר הימני, אינו נסגר לחלוטין כאשר החדר הימני מתכווץ. אי ספיקת המסתם התלת-פסיגי מאפשרת לדם לזרום לאחור מהחדר הימני אל הפרוזדור הימני. דבר זה, מגדיל את הנפח והלחץ של הדם הן בפרוזדור הימני והן בחדר הימני, מה שעשוי לגרום להרחבת הוורידים המרכזיים ולהגברת הלחץ בתוכם.
הסימפטומים של אי ספיקת המסתם התלת-פסיגי תלויים בחומרתה. אי ספיקה חמורה של המסתם התלת-פסיגי תגרום לאי ספיקת לב ימנית, עם התפתחות מיימת ובצקת היקפית.
קולות לב אופייניים עשויים להישמע בזמן ביצוע האזנה לבית החזה. בדרך כלל קולות הלב האופייניים הם בתדירות נמוכה ונשמעים בצורה הטובה ביותר בגבול השמאלי התחתון של בית החזה. קולות הלב מתגברים בזמן שאיפת אוויר ויורדים בנשיפה, דבר זה ידוע בתור סימן קארבלו. עם זאת, קולות הלב עשויים שלא להישמע בעקבות הלחצים הנמוכים בצידו הימני של הלב. צליל לב שלישי עשוי אף הוא להישמע בגבול החזה התחתון, כאשר עוצמתו עולה בזמן שאיפת אוויר. בנוסף לכך, ניתן לחשוד באי ספיקה חמורה של המסתם התלת-פסיגי אם נראית הגדלת חדר ימין בצילום חזה וגורמים אחרים להרחבה זו נשללו. אבחנה סופית נעשית על ידי אקו לב אשר מסוגל למדוד את חומרת אי הספיקה וכן את ממדי חדר ימין והלחצים סיסטוליים.