גרייסי יליאנה רנדון קבאלוס (בספרדית :Greeicy Yeliana Rendón Ceballos; נולדה ב-30 באוקטובר 1992) היא שחקנית וזמרת קולומביאנית. היא ידועה בזכות משחקה בסדרה "צ'יקה ומפירו", שם גילמה את הדמות הראשית, דייזי.
ביוגרפיה.
רנדון נולדה בסנטיאגו דה קאלי, קולומביה, בתם של לואיס אלברטו רנדון ולוסי קבאלוס. היא החלה את הקריירה המוזיקלית שלה בגיל חמש, ומאז היא מנגנת על פסנתר, חליל וגיטרה.
קריירה.
הופעתה הראשונה על המסך הייתה בשנת 2007 בתוכנית המציאות "Xs פקטור", התכנית הבריטית המוכרת בגרסם הילדים, שם הזמר והמלחין חוזה גביריה לקח אותה תחת חסותו, למרות שלא זכתה. הופעתה בתוכנית זו נתנה לה את ההזדמנות להיכנס לעולם המשחק.
היא החלה את קריירת המשחק שלה בשנת 2009 בטלנובלה הקולומביאנית "Cuando el sol llega" ("כאשר השמש מגיעה") וגילמה את דמותה של קרולינה פארה, בתם של זוג השחקנים הראשי.
בשנת 2010 שיחקה בתפקיד משני בטלנובלה "La pola" בתפקיד המשרתת.
בשנת 2011 שחקה בסדרה "Correo del inocentes" ("דואר של חפים מפשע"), בתפקיד פלור פוראס.
בשנת 2012 שיחקה בסדרה "Donde esta Alicia" ("איפה אליסיה"), בתפקיד מרסלה.
בשנת 2013 שיחקה בסדרה "La Prepago" ("מראש").
בשנת 2013 גילמה את הדמות הראשית בסדרה הנוער "צ'יקה ומפירו", בדמותה של דייזי אובריאן.
בשנת 2014 שיחקה בסדרה "La ronca de oro", בתפקיד פילאר היא מכבת בדמות ראשית על פי סיפור חייה של הזמרת הקולומביאנית הלנה ורגס.
באותה שנה שיחקה בסדרה "Los anos maraviosos" ( שנים קסומות) בתפקיד קארן גונזלס.
בשנת 2015 שיחקה בסדרה "Tiro de gracia" (ברקת).
בשנת 2016 שיחקה את הדמות הראשית בסדרה "Las vega", בתפקיד קמילה וגה.
בשנת 2017 שיחקה בטלנובלה "Reveng" ("נקמה"), אשר מבוססת על הסדרה האמריקאית "נקמה", בתפקיד גבריאלה פידראיתה.
בשנת 2022 החלה לככב בסדרת הדרמה "לרקוד בקצב הלב" בשירות נטפליקס.
מוזיקה.
בשנת 2017 התארחה בשיר "Olvidé Tu Nombre".
בשנת 2018 ביצעה דואט בשם "Perdon" עם הזמר הספרדי המצליח דויד ביסבל. השיר התפרסם בחודש ספטמבר וגרף מעל 56 מיליון צפיות ביוטיוב בחודשיים בלבד. חודש לאחר מכן, פורסם דואט שלה עם הזמרת הברזילאית אניטה "Jacuzzi", שיר שנכלל באלבומה הראשון של רנדון אשר עתיד לצאת. לאחר מכן, התארחה ברמיקס לשירה של אנה גרה "Lo malo".
בשנת 2019 פורסם הסינגל "22" אותו ביצעה עם השחקנית והזמרת הארגנטינאית מרטינה סטואסל, ולאחר מכן יצאה בסינגל נוסף (רמיקס) בשם "Mala Fama" בשיתוף עם דנה פאולה. עוד באותה שנה פורסם אלבומה הראשון "Baila", והייתה מועמדת לפרס גראמי הלטיני לאמן החדש הטוב ביותר.
פרסים ומועמדויות.
טקס נבחרי הילדים מקסיקו
טקס נבחרי הילדים קולומביה
גביע הקונפדרציות 1992
גביע הקונפדרציות 1995
1946 בירדן
1946 בירדן הייתה השנה בה העניקה הממלכה המאוחדת עצמאות לאמירות עבר הירדן.
הרכבת התחתית של דוחה
דוחה מטרו היא רכבת תחתית בקטר, אשר נפתחה ב-8 במאי 2019. היא מהווה חלק חשוב ובלתי נפרד ממערכת הרכבות הכללית של קטר. המערכת כוללת ארבעה קווים באורך כולל של 211.9 קילומטרים, מספר התחנות של המערכת עומד על 85 תחנות. היא מחוברת לרכבת הקלה של העיר לוסייל.
0.30-06 ספרינגפילד
1947 בירדן
1947 בירדן הייתה השנה בה חגגה ירדן שנה מיום היווסדה.
גאורגה סקרש
ג'ורג' סקרש (בהונגרית: Szekeres György באנגלית: George Szekeres בודפשט, 29 במאי 1911 - אדלייד, 28 באוגוסט 2005) היה מתמטיקאי הונגרי-יהודי-אוסטרלי.
שנותיו המוקדמות.
סקרש נולד בבודפשט, הונגריה. קיבל את התואר הראשון שלו בכימיה מאוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה וכלכלה. עבד 6 שנים בבודפשט בכימיה אנליטית. בשנת 1936 התחתן עם אסתר קליין. בגלל היותו יהודי, סקרש נאלץ לברוח מפני השלטון הנאצי. הזוג התגורר בשאנגחאי, סין במהלך מלחמת העולם השנייה, הכיבוש היפני והמהפכה הקומוניסטית. בנם פטר נולד בשאנגחאי.
עבודתו.
בשנת 1948 הוצעה לו משרה באוניברסיטת אדלייד, אוסטרליה, וקיבל אותה ברצון. לאחר כל הצרות שעבר, הוא החל לפרוח כמתמטיקאי. כמה שנים לאחר מכן נולדה בתו ג'ודי. בשנת 1963 המשפחה עברה לסידני, וסקרש קיבל משרה באוניברסיטת ניו סאות' ויילס. הוא לימד שם עד פרישתו לגמלאות בשנת 1975. בנוסף, הוא המציא בעיות עבור אולימפיאדת מתמטיקה בתיכון המנוהל על ידי האוניברסיטה בה לימד.
סקרש עבד צמוד עם הרבה מתמטיקאים בולטים במהלך חייו, ביניהם פאול ארדש, אסתר סקרש, פאל טוראן, רונלד גרהם, אלפרד ון דר פורטן, מיקלוש לצ'קוביץ' וג'ון קוטס.
פרס עמיתי מקארתור
הרולד בלום
הרולד בלום (באנגלית: Harold Bloom, 11 ביולי 1930 – 14 באוקטובר 2019) היה מבקר ספרות וסופר יהודי-אמריקאי, פרופסור למדעי הרוח באוניברסיטת ייל. פרסם מעל 20 ספרים בנושא ביקורת ספרות, וכן ספרים שעסקו בדת ונובלה אחת. ספריו תורגמו ליותר מ-40 שפות. נודע בשל ההגנה שלו על הרכב הקאנון הספרותי המערבי.
קורות חיים.
ראשית חייו.
בלום נולד ברובע הברונקס בניו יורק, למשפחה יהודית אורתודוקסית. בביתו למד יידיש ועברית ספרותית, ולימד את עצמו אנגלית בגיל 7. אביו בא מאודסה ואמו מאזור בריסק דליטא. הוא האח היחיד שנשאר מתוך חמישה.
למד בתיכון ברונקס למדעים.
קריירה אקדמית.
ב-1951 קיבל תואר ראשון בספרות אנגלית מאוניברסיטת קורנל, שם למד אצל מבקר הספרות מ. ה. אברהמס. ב-1955 השלים את לימודיו לתואר דוקטור באוניברסיטת ייל. בייל התנגד בלום לזרם הביקורת החדשה, ורבים ממאמציו היו כנגד ויליאם קורץ וימסט. מספר שנים לאחר מכן, הקדיש בלום את ספרו "The Anxiety of Influence: A Theory of Poetry" (בעברית: "חרדת ההשפעה: תאוריה של השירה") לווימסט. מאז 1995 חבר במחלקה לספרות אנגלית של אוניברסיטת ייל. ב-1985 הפך לעמית מקארתור. בין 1988 ל-2004 היה פרופסור לאנגלית גם באוניברסיטת ניו יורק. ב-2010 היה בין מקימי מוסד אקדמי חדש לאמנויות חופשיות בשם "רלסטון קולג'", בסוואנה, ג'ורג'יה.
בלום נפטר ב-14 באוקטובר 2019. הותיר אחריו אישה - ג'ין גולד, לה היה נשוי מ-1958, ושני ילדים.
כתיבתו.
מאמריו הראשונים של בלום, כולל עבודת הדוקטורט שלו, עסקו ב"הגנה" על יצירותיהם של סופרים רומנטיקנים מוקדמים כביש שלי, ייטס ו-וולאס סטיבנס מפרשנותם של הוגים נאו-נוצרים כת"ס אליוט, בגישה וכחנית מובהקת. פרסומים אלו זכו להערכה רבה מצד קהיליית המבקרים של אותה תקופה.
תאוריית ההשפעה.
אחרי משבר אישי שעבר בשלהי שנות ה-60 של המאה ה-20, התחיל בלום להתעניין יותר בכתביהם של פרויד ואמרסון, ובזרמים מחשבתיים כגנוסיס, הרמטיציזם וקבלה. הוא החל לכתוב על גישות שונות בפואטיקה, ובמיוחד על הקושי של משוררים לנכס לעצמם נקודת מבט עצמאית על שירה מבלי למחוק את השפעותיהם של אלו שקיבלו מהם השראה. גישתו של בלום גרסה את תהליך קבלת ההשראה כך:
בלום טען שכל משורר "חזק" מקיים סוג של דו-שיח עם יצירותיהם של המשוררים שהשפיעו עליו, בסוג של יחסים אדיפליים - המשורר המאוחר, "הבן", ינסה לחקות ולתקן את יצירתו של המשורר המוקדם, "האב" - לא לפני שירצח אותו, כלומר יצביע על הפגמים ביצירתו.
כתיבה בדיונית.
בלום עסק בנושאים המוזכרים לעיל עד לשלהי שנות ה-70 של המאה ה-20. בתקופה זו החל להתעניין בספרות בדיונית, ובמיוחד בעבודתו של דייוויד לינדזי ובספרו ""A Voyage to Arcturus", ואף כתב לו מעין סיקוול בשם "The Flight to Lucifer"", שהיה ונשאר יצירתו הבדיונית היחידה.
כתיבה דתית.
בשנות ה-80 המאוחרות התחיל לעסוק בתחום אותו כינה "ביקורת דת", וכתב על סוגות שונות בביקורת נוסח המקרא ועל הקשר שלהן לפואטיקה. כמו כן, כתב גם על היבטים ספרותיים של דמויות תנ"כיות (למשל הקשרים בין דוד, שלמה ובת שבע) ושל ההשוואה בין ישו לאלוהים, ועל היבטים ספרותיים של ההשוואה הכללית בין יהדות לנצרות.
בשנות ה-90 של המאה ה-20 החל לכתוב על השפעות של גנוסטיקה על הדת הפרוטסטנטית והפוסט-פרוטסטנטית בארצות הברית של אותה תקופה. הוא טען שהשפעות כאלו ניכרות כמעט בכל הזרמים הנוצריים, חוץ מאצל עדי יהוה. כמו כן, חזה בלום כי הזרמים המורמוניים והפנטקוסטליסטיים יחליפו את אלו הפרוטסטנטיים במיינסטרים הדתי במדינה בתוך כמה עשורים.
הקאנון המערבי.
ב"מלחמות הקאנון" האקדמיות של שנות ה-80 וה-90 של המאה העשרים, שבה נשאלו שאלות לגבי תהליכי ההיווצרות של הקאנון המערבי, תפס בלום עמדה שמרנית. העמדה הזו התבטאה בספרו "The Western Canon: The Books and School of the Ages", שבו קיבץ 26 יוצרים מאמריקה ואירופה מהמאה ה-14 ואילך. בלום טען שיוצרים אלה מהווים את הבסיס של הקאנון ומייצגים את פסגת היצירה של תרבות המערב ושל אומותיהם. מטרת הספר הייתה הבעת התנגדות לזרם בביקורת הספרות שהתמקד בהיבטים החברתיים בהיווצרות הקאנון - ובפרט להתנגד לטענות בדבר אחידות אתנית וגזעית שלו. כותבים אלו הציעו הרכב קאנוני שונה מזה שהיה מקובל על בלום: הוא דחה אותן וטען כי אין לייחס משמעויות חברתיות ולהכניס אפליה מתקנת לתוך הרכב הקאנון, וכי יש להכניס אליו את היצירות הטובות ביותר, ללא קשר למקורן הספציפי. הוא טען כי פרשנות חברתית ליצירה ספרותית חוטאת למקור, וקריאה אידאולוגית-חברתית ביצירה ספרותית יכולה ללמד את הקורא על האידאולוגיה, אך לא על היצירה.
בנוגע לקאנוניזציה ספרותית באופן כללי, הציע בלום מודל הבוחן שייכות לקאנון לא רק על בסיס השפעה על יוצרים מאוחרים, אלא גם על בסיס מה שהוא כינה "זרות קאנונית" (בדומה למושג הבעתה של פרויד). בספר הקדיש בלום חלק לרשימה של יצירות - מהעת העתיקה ועד היום, שנכללות או מועמדות, לדעתו, להיכלל בקאנון.
שייקספיר.