בראשית כהונתו שם לב לכך שמזכירי מועצות הפועלים המקומיות הקדישו את מיטב עתותיהם להשגת כספים לפעולתם, דבר שהכביד על פעולתם. הוא גרם לכך שכול מיסי החבר יגיעו לגזברות הוועד הפועל וזו תחלק את הכספים למועצות הפועלים המקומיות, לפי צרכיהן. הוא הסדיר את נושא התשלומים, כך שההמחאות לא יירשמו עוד על שם המזכיר המקומי, אלא על שם המועצה, ובכך גרם לכך שהכספים יתועלו רק למטרות שלשמן נגבו. הוא יזם את קרן הבניינים הציבוריים, בתוך בנק הפועלים וסייע לבניית מבני ציבור בפריפריה. הוא רתם את איש המגבית דוד לוינסקי להקמת בית החולים שבנגב. בעקבות פנייתם של מרדכי ורבקה גובר, שיצאו לחבל לכיש להדרכת עולים, גייס את הכסף להקמת המרכז הקהילתי בנהורה. כמו כן היה פעיל בהקמת מגבית ההסתדרות, שפעלה בעיקר בארצות הברית במסגרת זו נפגש עם נשיא ארצות הברית הארי טרומן.
בשנת 1953 ביקר חסקין בדרום אמריקה. שליחותו בברזיל הייתה קצרה, הוא נתקבל באהדה על ידי כל עסקני המגביות והתנועה הציונית. נפגש עם עסקנים ובאספות שקיימו שם את הדגש על המצב הכלכלי בארץ. הוא ביקר בפורטו אלגרה ובסאן פאולו ונתן דחיפה להגברת פעילות המגבית בערים אלה. הוא הוזמן לביתו של ציר ישראל שם נפגש לפגישת היכרות עם ראשי המפלגה הסוציאליסטית והאגודות המקצועיות. הנוכחים גילו עניין רב ובקיאות בתנועת העבודה בארץ. בארגנטינה טיפל חסקין בהשגת הון להשקעה במוסדות המשקיים של ההסתדרות .
ב-22 בדצמבר 1954 נבחרה הנהלה חדשה לחברת החשמל. יצחק חסקין נמנה עם ששה עשר המנהלים של החברה. אחת הפעולות החשובות בהן עסק הייתה הקמת קרן התעסוקה. מרדכי נמיר, מי שהיה מזכיר ההסתדרות ב-1954, טען שאין די בתביעה מהממשלה לספק מקומות עבודה ועל ההסתדרות לתרום למטרה זו מכוחותיה היא. חסקין נמנה עם שלושת החברים שניסחו את הלכות הגמלאות של קרן הגמלאות המרכזית, שנוסדה ב-1954, תפקיד שייחס לו חשיבות רבה. עד סוף ימיו כמעט היה יו"ר הנהלת קרן הגמלאות. הוא הרחיב את "מבטחים", שהתחילה כקרן פנסיה של הפועלים.
חסקין כיהן גם כחבר ההנהלה המצומצמת של סולל בונה; חבר הוועד המפקח של קופת חולים כללית, וחבר הנהלת יכין חק"ל. בתפקידו זה עסק בעיקר בעיבוד מטעים, בנטיעת מטעים חדשים, בשיווק פרי הדר ובתעשייה חקלאית .
במאי 1960 סיים חסקין את תפקידו כגזבר ומונה למנהל לשכת המס של ההסתדרות.
משפחה.
ב-1928 נשא יצחק לאשה את נחמה בת יצחק קרבן. ב-1931 נולד בכורם יגאל; ב-1933 נולדה חנה; ב-1938, נולד אפרים וב-1945 – נורית. בתו חנה הירש הייתה ליועצת המשפטית של המשטרה בדרגת ניצב, האישה הראשונה בתפקיד זה. בנו אפריים נפל במלחמת יום הכיפורים.
יצחק אלחנן חסקין נפטר בשנת 1979. אשתו נפטרה בגיל 96 כאחרונה למייסדי כפר ביל"ו.
דן בדרום
חברת דן בדרום תחבורה (2015) בע"מ, המוכרת בשמה המקוצר דן בדרום הוקמה בשנת 2015 על ידי חברת נהור, חברת בת של דן חברה לתחבורה ציבורית.
החברה הוקמה על מנת להתמודד במכרזי הפריפריה בדרום הארץ, מכיוון שמשרד התחבורה אוסר על חברת דן להתמודד, ולכן הקימה דן את חברת דן בדרום.
מנכ"ל החברה הראשון היה יורי ברונשטיין אשר עבר לחברת דן באר שבע ובמקומו טל כהן מונה למנכ"ל החברה עד היום.
היסטוריה.
בחודש מאי 2015 זכתה חברת דן בדרום במכרז להפעלת אשכול צפון הנגב הכולל בין היתר קווים באשקלון, קריית גת, נתיבות, אופקים, שדרות, קריית מלאכי וקווים בינעירוניים בבאר שבע.
ב-12 בפברואר 2016, החלה דן בדרום את פעילותה באשכול צפון הנגב והחלה לפעול בכל האשכול, למעט אשקלון, ובתחילת יולי 2016 החלה החברה להפעיל את הקווים העירוניים באשקלון.
דן בדרום החליפה את המפעיל הקודם אגד תעבורה שפעל באשכול.
חברת דן בדרום צפויה להפעיל את הקווים באשכול צפון הנגב למשך של כ־12 שנים, עד יוני 2028.
באוקטובר 2021 נפרץ אתר החברה באירוע סייבר איראני והושבת לחלוטין, האתר חזר לאוויר בנובמבר 2021 כאשר אתר דן בדרום ודן באר שבע מוזגו לאתר אחד. במהלך התקיפה היה חשש כי יודלפו פרטים ממאגר המידע של החברה כפי שדלף מחברת קווים באותו אירוע סייבר.
צי החברה.
חברת דן בדרום מפעילה כ-320 אוטובוסים, אשר רובם בהרכבה סינית מתוצרת "גולדן דרגון" ו"יוטונג". עם זאת, ישנם כ-60 אוטובוסים מתוצרת "וולוו" עם מרכב ישראלי, וכן כ-30 מיניבוסים מתוצרת "מרצדס" המורכבים בחברת "מרכבים".
בתחילת 2018 נכנסו לשירות אוטובוסים מסוג "הייגר" המורכבים בסין כאשר חברת האם של דן בדרום, דן חברה לתחבורה ציבורית מייבאת כלים אלו באמצעות חברת בת בשם פנדן.
היסטוריה של סקוטלנד
ההיסטוריה של סקוטלנד החלה עם התיישבות אדם ראשונה בתום תקופת הקרח האחרון, לפני כ-10,000 שנה. בשנים הבאות החלה להתבסס התרבות הקלטית באזור, כמו גם בחלקים אחרים של האי הבריטי. מתקופה זו ידוע מעט על שהתרחש בסקוטלנד, כאשר ההיסטוריה המתועדת של חבל ארץ זה מתחילה למעשה רק עם הגעתה של האימפריה הרומית לבריטניה, במאה הראשונה לספירה. הרומאים אשר התבססו בדרום האי, בעיקר באנגליה של ימינו, התקשו להשלים את כיבושה של בריטניה עקב מאבקים בלתי פוסקים עם אוכלוסיית סקוטלנד. ידועים במיוחד עבור הרומאים היו הפיקטים - אוסף של שבטים סקוטיים אשר הרבו להילחם בלגיונות הרומאיים. עקב הקיפאון בהתקדמות רומא, החלה האימפריה הרומית בונה בשנת 122 לספירה את חומת אדריאנוס - חומה אשר תחמה את גבולה הצפוני ביותר של האימפריה. בכך, ויתרו הרומאים על כיבושה של סקוטלנד, וזו נהנתה מחירות מעול שלטון זר גם במאות השנים הבאות.
האוכלוסייה הסקוטית הייתה שבטית במיוחד, כאשר גם בראשית ימי הביניים לא כללה ישויות מדיניות משמעותיות. בין המאות השישית והשביעית לספירה, התקיימה בחופיה המערביים של סקוטלנד ובצפון מזרח אירלנד ממלכת דאל ריאטה, אשר היוותה התאגדות של שלושה שבטים שונים באזורים אלו. במאה השביעית הגיעה לראשונה גם הנצרות לסקוטלנד, אשר הופצה באזור על ידי מסיונרים אירים. בתקופה זו סבלה סקוטלנד מפיצול רב וממאבקים פנימיים. פיצול זה הגיע לסופו רק עם התגברות הפלישות הויקינגיות ממזרח והתבססות האנגלו-סכסים מדרום, דבר אשר הביא לזניחת המאבקים הפנימיים בסקוטלנד לטובת איחוד מדיני במסגרת ממלכת סקוטלנד, אשר הוקמה בשנת 843 לספירה.
ממלכת סקוטלנד.
ממלכת סקוטלנד הוקמה בשנת 843 כאשר קנת הראשון, מוכרז כ"מלך כול הסקוטים" וכמלך הפיקטים. בתחילה הוגבלה הממלכה לצפון נהרות הפורת' והקלייד (Forth and Clyde); דרום-מערב סקוטלנד המודרנית עוד נשארה תחת שליטתה של ממלכה שהייתה שייכת לקלטים הבריטונים; דרום-מזרח סקוטלנד גם היא תחת שליטה בריטית ואף פרו-אנגלית. השליטה על אזור זה החלה בתקופתו של קונסטנטין השני, מלך סקוטלנד (879–952) ולבסוף נפלה לידי הסקוטים בשנת 1018, כאשר מלקולם השני, מלך סקוטלנד, הרחיב את הגבול הדרומי לנהר הטוויד (Tweed). זהו גבולה הדרומי של סקוטלנד עד לימינו.
מלחמות סקוטלנד.
בשנת 1263 לחמה סקוטלנד בנורווגיה בקרב לרגס (Battle of Largs - על השם העיר הסקוטית לידה התרחש הקרב) על השליטה על איי מערב סקוטלנד. קרב זה הוכיח כי נורווגיה כבר אינה מסוגלת לשלוט על איים מרוחקים אלו. בשנת 1266 חתם המלך הנורווגי מגנוס השישי (1238 - 1280) על הסכם פרת' (Treaty of Perth), אשר עיקרו הכרה נורווגית בשליטת סקוטלנד על האיים.
בין סקוטלנד לצרפת נכרתה שורת הסכמים הנקראת ברית אולד (Auld Alliance). הראשון שבהסכמים נכרת בשנת 1295 על ידי ג'ון בייליל, מלך סקוטלנד, ועל ידי פיליפ הרביעי, מלך צרפת. ברית אולד נכרתה בעיקר נגד ממלכת אנגליה שהוותה אויב משותף לסקוטלנד ולצרפת.
לסירוגין שתי הממלכות הפיקו תועלת הדדית רבה מהברית, במיוחד לאחר פרוץ מלחמת מאה השנים, אך שימושה היה רחוק מהדדי. אנשים רבים בסקוטלנד הטילו ספק אם נבון לצאת למלחמה באנגליה אך ורק מתוך אינטרסים צרפתיים.
בשנת 1468 התרחבה ממלכת סקוטלנד משמעותית בפעם האחרונה, לאחר שג'יימס השלישי, מלך סקוטלנד, התחתן עם מרגרט, בתו של קריסטיאן הראשון, מלך דנמרק, וקיבל את איי שטלנד ואורקני כנדוניה.
פריחתה התרבותית של סקוטלנד.
בתקופת מלכותו של ג'יימס הרביעי, מלך סקוטלנד (מלך 1488 - 1513) סקוטלנד פרחה מבחינה תרבותית. בתקופה זאת החל הרנסאנס הארופאי לחדור לסקוטלנד. סקוטלנד התקדמה רבות בתחום החינוך במאה ה-15 לאחר הקמתה של אוניברסיטת סנט אנדרוז בשנת 1413, אוניברסיטת גלאזגו (Glasgow) בשנת 1450, ואוניברסיטת אברדין (Aberdeen) בשנת 1494. יחד עם הקמת האוניברסיטאות הועבר חוק החינוך של 1496, אשר ציווה על כל אנשי האצולה ובעלי האחוזות החופשיים לשלוח את בניהם הבכורים לבית ספר ללימוד לטינית, בדרך כלל בגילאי 8-9; לאחר שלמדו לטינית, הילדים נשלחו לבתי-ספר למשפטים או לאמנות למשך לפחות שלוש שנים.
הרפורמציה הפרוטסטנטית בסקוטלנד.
במאה ה-16 התרחשה בסקוטלנד הרפורמציה הפרוטסטנטית, בעזרת השפעת תורת מרטין לותר וז'אן קלווין. למרות הוצאתם להורג של מטיפים פרוטסטנטים ולותרנים על כפירה, המשיכה המהפכה.
לבסוף בוצעה הרפורמציה על ידי הפרלמנט בשנת 1560 אשר קבע את האמונה הפרוטסטנטית כדתה הרשמית של סקוטלנד במקום האמונה הקתולית. למעשה הזרם הקתולי לא נמחק לגמרי בסקוטלנד, ונשאר חזק במיוחד באזורים ההריים (Scottish Highlands).
קשרי סקוטלנד עם אנגליה.