פומרנקה העביר את כל קריירת הבוגרים בפ.צ. מגדבורג, שם החל לשחק בשנת 1970. בעונתו השנייה בקבוצה, 1971/72, זכה פומרנקה באליפות ליגת העל המזרח גרמנית, וכעבור עונה זכה בגביע המזרח גרמני. בעונת 1973/74 זכה פומרנקה באליפות נוספת עם מגדבורג, ובנוסף, היה חלק מההישג הגדול ביותר בתולדות המועדון, כאשר זכה עמו בגביע אירופה למחזיקות גביע, לאחר ניצחון 0–2 על מילאן, במשחק בו שיחק 90 דקות. בעונת 1974/75 זכה פומרנקה באליפות שנייה ברצף, כאשר זו הייתה עבורו עונת שיא אישית, בה הבקיע 15 שערי ליגה, ונבחר ככדורגלן השנה בגרמניה המזרחית, כשמגדבורג הייתה קבוצה עם התקפה חזקה שכללה גם את יורגן שפארווסר, יואכים שטרייך ומרטין הופמן. לאחר מכן פומרנקה לא זכה באליפויות נוספות עם מגדבורג, אך הוסיף שלושה גביעים, בעונות 1977/78, 1978/79 ו-1982/83. בשנת 1985 פרש פומרנקה ממשחק פעיל, לאחר שערך 301 הופעות ליגה במדי מגדבורג, והבקיע 82 שערים.
קריירה בינלאומית.
פומרנקה ערך את הופעת הבכורה בנבחרת גרמניה המזרחית בשנת 1972, ובאותה שנה השתתף עמה באולימפיאדת מינכן, וזכה עם הנבחרת במדליית ארד לאחר תיקו 2-2 במשחק על מדליית הארד מול נבחרת ברית המועצות. פומרנקה הבקיע את השער הראשון של גרמניה המזרחית בניצחון 2–3 על נבחרת גרמניה המערבית, במשחק שהיה טעון מאוד מבחינה פוליטית ונערך על אדמת גרמניה המערבית, ובסיומו הודחה גרמניה המערבית מהטורניר האולימפי. בשנת 1974 השתתף פומרנקה עם נבחרת גרמניה המזרחית במונדיאל 1974, בו הודחה גרמניה המזרחית בשלב הבתים השני. פומרנקה ישב על הספסל ולא שיחק בניצחון היוקרתי של גרמניה המזרחית 0–1 על גרמניה המערבית. פומרנקה המשיך לשחק בנבחרת גרמניה המזרחית עד לשנת 1983, אך לא השתתף בטורנירים גדולים נוספים, ופרש מהנבחרת עם 53 הופעות ושלושה שערים.
קריירת אימון.
בעונת 1992/93 אימן פומרנקה את פ.צ. מגדבורג.
תארים.
עם פ.צ. מגדבורג:
עם נבחרת גרמניה המזרחית האולימפית:
תארים אישיים:
תכנות נוירולוגי לשוני
בריחת שתן
בריחת שתן או דליפת שתן או אי-נקיטת שתן הוא מצב בו אין שליטה רצונית על מתן השתן. התופעה שכיחה בקרב נשים, אחת מכל שלוש נשים צפויה לסבול במהלך חייה מהתופעה, כששכיחותה עולה עם הגיל, ופוגעת באיכות החיים של מי שסובל או סובלת מהתופעה. אי הנעימות הכרוכה במצב לעיתים גורמת לסובלים מהבעיה להימנע מלדווח עליה לרופא. דליפת השתן הופכת לבעיה הפוגעת בדימוי העצמי, עד כדי פגיעה בחיי היום יום, פגיעה בחייה החברתיים, בקשר הזוגי, ואף נטל כלכלי עקב רכישת מוצרי ספיגה יקרים.
סוגי אי שליטה במתן שתן.
דליפת שתן במאמץ.
תופעה השכיחה ביותר בכל הגילים, ונגרמת עקב שינויים פיזיולוגיים הנובעים מהריון, לידה, הפסקת המחזור. כל אלה גורמים להיחלשות השרירים והרצועות שתומכים בשלפוחית השתן או לפגיעה בהם. שרירי רצפת האגן נחלשים ושלפוחית השתן גולשת כלפי מטה לכיוון הנרתיק. מידת הגלישה לכיוון הנרתיק קובעת את חומרת הדליפה. בעת מאמץ והגברת הלחץ התוך בטני, שרירי השופכה אינם מצליחים להתכווץ מסביב לשופכה, ומתרחשת בריחת שתן בכמות קטנה.
הגברת הלחץ התוך בטני מתרחשת בעת עיטוש, שיעול, צחוק או מאמץ גופני כגון הרמת משאות, עלייה במדרגות, קפיצה, ריצה או ריקוד.
דחיפות במתן שתן.
התופעה מתבטאת במתן שתן לא רצוני אחרי תחושה עזה של דחף להטיל שתן ומתבטאת בהתכווצות השלפוחית ובבריחה של שתן. השלפוחית מגיבה במתן שתן לא רצוני בעת שתיית נוזלים בכמות קטנה, רעש של מים זורמים ואפילו תוך כדי שינה.
התופעה קשורה לתגובה נוירולוגית, ומוחמרת במצבי לחץ נפשי, תרופות מסוימות, חוסר איזון של בלוטת התריס, סוכרת לא מאוזנת. דחיפות במתן שתן עולה עם הגיל.
אבחון.
האבחון מתבצע באמצעות ביצוע הבדיקות הבאות:
טיפול.
דליפת שתן הוא מצב שכיח מאוד בנשים, אחת משלוש–ארבע נשים תסבול מהתופעה במהלך חייה. יש סוגים שונים של דליפת שתן, דרגות חומרה שונות וסוגי טיפול מגוונים. יש להתאים את הטיפול לדרגת התופעה וחומרתה, למצבה של האישה ולאורח חייה, אך לא להתעלם מהבעיה, ומהשפעתה על איכות חיי האישה. בהיעדר טיפול ייתכן שבמשך הזמן תחול החמרה בתסמינים. לכן, בכל מקרה כדאי לטפל בבעיה כדי ליהנות מאיכות חיים. החשוב ביותר לא להתבייש להעלות את הבעיה בפני הרופא המטפל, ולחפש פתרון מתאים.
טיפול התנהגותי.
הפחתת משקל מועילה להורדת דליפת השתן כתוצאה מתכיפות וממאמץ גם יחד, הפחתת צריכת קפאין, הפסקת עישון.
טיפול ניתוחי.
שיטת טיפול זעיר פולשנית, בגישה נרתיקית, שמטרתו לתמוך בשופכה על ידי מיקום סרט סינתטי מתחת לשופכה האמצעית.
חוק השידור הציבורי הישראלי
חוק השידור הציבורי הישראלי, תשע"ד-2014 אושר בכנסת ב-29 ביולי 2014, והוא קובע את הקמתו של תאגיד השידור הישראלי ואת סגירתה של רשות השידור.
היסטוריה חקיקתית.
במשך השנים חלה הידרדרות חמורה במעמדה ובתפקודה של רשות השידור. ועדות ציבוריות אשר בחנו את הגורמים למצבה הקשה קבעו שהוא נובע בין היתר ממספר עובדיה הגדול, מעלויות שכרם הגבוהות, מהסכמי שכר קשיחים ומן החוק, שמקשה לנהלה במקצועיות וללא פניות בסביבה רבת ערוצי תקשורת. מחברי הדוחות המליצו בין היתר על שינויים מבניים ברשות ועל שינויים בחוק.
בחודש יולי 2013 שכר שר התקשורת, גלעד ארדן, חברת ייעוץ חיצונית לבחינת עתיד רשות השידור, על מנת להחליט האם נכון לסגור את הרשות. לאור הנתונים הוקמה "ועדת לנדס" בראשות רם לנדס וזו פרסמה את החלטותיה בראשית מרץ 2014. לפי הסיכומים שהתקבלו, תבוטל אגרת הטלוויזיה החל מ-1 באפריל 2015 ובמקום רשות השידור יוקם גוף שידורים חדש.
לגיבוש החקיקה הנדרשת הקימה הכנסת את הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק השידור הציבורי, בראשות חברת הכנסת קארין אלהרר. הוועדה החלה את דיוניה ב-11 ביוני 2014 וקיימה מספר ישיבות רב בזמן קצר על מנת לאפשר את סיום הליך החקיקה עד תום מושב הכנסת בחודש יולי, דבר שעורר ביקורת מצד כמה מחברי הכנסת. ב-9 ביולי אושר נוסח הצעת החוק והיא הועברה למליאת הכנסת לקריאה שנייה ושלישית, שם אושר ב-29 ביולי 2014 חוק השידור הציבורי, התשע”ד-2014, המורה על הקמת תאגיד השידור הישראלי ועל סגירת רשות השידור.
בתיקון מס' 2 לחוק שונה שם החוק לשמו הנוכחי,"חוק השידור הציבורי הישראלי", שם תאגיד השידור החדש שונה ל"תאגיד השידור הישראלי", ומועד תחילת שידוריו של תאגיד השידור הישראלי נדחה ל-31 במרץ 2016. התיקון גם הרחיב משמעותית את סמכויות המנכ"ל הזמני של תאגיד השידור החדש, אלדד קובלנץ, והאריך את כהונתו. כמו כן חוקק "סעיף ההשתקה", שקובע כי בשידורי הרשות יש להימנע מחד צדדיות, ממשפט קדום, מהבעת דעה אישית, ממתן ציונים והדבקת תווים, מהעלמת עובדות או מהטמעתן באורח סלקטיבי שלא לפי ערכן החדשותי". סעיף זה עורר ביקורת רבה, ובוטל למפרע בתיקון מספר 3.
בתיקון מס' 4 נדחתה סגירת רשות השידור פעם נוספת, ל-1 באוקטובר 2016, ובתיקון נוסף נדחה צעד זה ל-15 במאי 2017.
בתיקון מס' 8 הוחלט על פיצול תאגיד השידור הישראלי, כך ששידורי אקטואליה יופרדו לתאגיד חדשות, אך החלטה זו בוטלה קודם שמומשה.
עיקרי החוק.
בתחילת אוגוסט 2014 מונה פרופסור דוד האן לכונס הנכסים של הרשות. עם מינויו, הוא פיטר את מנכ"ל הרשות, יוני בן מנחם ומינה את יונה ויזנטל, לשעבר סמנכ"ל התוכן של yes, לעורך הראשי של הרשות לתקופת הפירוק.
מועצת התאגיד.
מועצת התאגיד מורכבת מ-12 נציגי ציבור והיא הגוף האמון על קביעת מדיניות התאגיד, לרבות מדיניות השידורים הכוללת, אישור לוחות השידורים והתקציבים שלו, מינוי המנהל הכללי, ופיקוח על הדרג הניהולי ועל ביצוע המדיניות שנקבעה. המועצה אחראית גם לאשר את המבנה הארגוני של התאגיד, את מדיניות ההעסקה ואת שיא כוח האדם, ולדון בהצעת התקציב ובתוכנית העבודה השנתיות של מנכ"ל התאגיד ולאשר אותן.
מינוי חברי המועצה הוא באחריות של שר התקשורת ובאישורו. מינוי חבר מועצה הוא לתקופה של ארבע שנים, אולם, שר התקשורת, בהמלצת ועדת האיתור, רשאי להאריך את כהונתו לתקופה אחת נוספת. הרכב המועצה כולל לפחות 6 נשים ולפחות חבר אחד הנמנה עם האוכלוסייה הערבית, לרבות האוכלוסייה הדרוזית והצ'רקסית, לפי המלצת ועדת האיתור, כמתואר בחוק.
(1) יושב ראש, בעל תואר אקדמי וניסיון בתפקיד בכיר בתחום הניהול העסקי של תאגיד ו/או בארגון משמעותי בעל מעמד בתחום התקשורת;
(2) נציג ציבור בעל ניסיון בתפקיד ניהולי בגוף העוסק בשידורים, בעיתון או באתר אינטרנט חדשותי;
(3) נציג ציבור בעל ניסיון בתחום העיתונות הכתובה, המשודרת או באתרי אינטרנט חדשותיים, לרבות עריכת תוכן;
(4 ו-5) שני נציגי ציבורי בעלי ניסיון בתחום היצירה הטלוויזיונית, הקולנועית או המוזיקלית;
(6) נציג ציבור בעל ניסיון טכנולוגי משמעותי בתחום הקשור לפעילות התאגיד;
(7) נציג ציבור בעל ניסיון משמעותי בניהול כספים בגופים בעלי היקף עסקים משמעותי;
(8) נציג ציבור בעל מומחיות חשבונאית ופיננסית;
(9) נציג ציבור שהוא משפטן בעל ניסיון משמעותי בתחום האסדרה;
(10 ו-11) שני נציגי ציבור בעלי ניסיון משמעותי בתחום החינוך או השידורים לילדים ולנוער;
(12) נציג ציבור בעל מעמד בתחום מורשת ישראל.
חוק השידור הציבורי
חמניצר
פ.צ. חמניצר
גונסלו גרסיה ויואנקו
כמניצר
פ.צ. כמניצר
צמחייה בנגב
פנטטוניקס