רוסט נולד בגרמניה המזרחית, ובנעוריו שיחק במשך שנים בלוקומוטיב לייפציג. בשנת 1991, לאחר איחוד גרמניה, עבר לשחק בפ.צ. מרקליברג, וכישרונו התגלה על ידי ורדר ברמן, שם חתם בשנת 1992. בתקופה הראשונה של רוסט בקבוצה, הוא שיחק רק בקבוצת המילואים, ובעונת 1995/96 ערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבכירה, אז קודם להיות השוער השני של הקבוצה, אחרי השוער הבכיר אוליבר רק. בעונת 1998/99, לאחר עזיבתו של רק לשאלקה 04, הפך רוסט לשוער הבכיר בקבוצה, וערך בעונה זו 28 הופעות ליגה. בתום עונה זו, זכה רוסט בגביע הגרמני, לאחר ניצחון בבעיטות הכרעה על באיירן מינכן, בהן רוסט הבקיע את הפנדל המנצח של ורדר ברמן, ומיד אחר כך הדף את הפנדל של לותר מתאוס מבאיירן מינכן. עונתו האחרונה של רוסט בורדר ברמן הייתה עונת 2001/02. בעונה זו, הבקיע רוסט שער שוויון בדקה ה-90 במשחק ליגה מול האנזה רוסטוק, ומיד לאחריו אאילטון הבקיע שער ניצחון במשחק שהסתיים בתוצאה 4-3 לורדר ברמן. בזכות שער זה, רוסט הוא אחד משלושת השוערים היחידים בתולדות הבונדסליגה שהבקיעו שערי שדה, כאשר האחרים הם ינס להמן ומרווין היץ. בסיום עונת 2001/02, חתם רוסט בשאלקה 04, לאחר שצבר 147 הופעות ליגה בעשר עונות בורדר ברמן.
שאלקה 04.
לקראת עונת 2002/03, חתם רוסט בשאלקה 04, ושוב שיחק באותה קבוצה עם השוער אוליבר רק, שאיבד עבורו את המקום בהרכב. רוסט היה השוער הבכיר של שאלקה 04, והתמקם איתה בתקופתו בקבוצה בצמרת הכדורגל הגרמני, כאשר בעונת 2004/05 סיים רוסט עם שאלקה במקום השני הן בבונדסליגה אחרי האלופה באיירן מינכן, והן בגביע הגרמני, לאחר הפסד 2-1 בגמר לאותה באיירן מינכן. עם זאת, זכה רוסט עם שאלקה בשנת 2005 בגביע הליגה הגרמנית, לאחר ניצחון 1-0 בגמר על שטוטגרט. את עונת 2006/07 החל רוסט בשאלקה 04, אך איבד את מקומו בהרכב לטובת השוער הצעיר מנואל נוייר, ובפגרת החורף של עונה זו עזב את שאלקה לאחר ארבע עונות וחצי, בהן ערך 130 הופעות ליגה, וחתם בהמבורג.
המבורג.
רוסט החל לשחק בהמבורג לאחר פגרת החורף של עונת 2006/07, כאשר עד לאותו זמן לא היה שוער ראשון מוגדר לקבוצה, שהייתה שקועה במקום האחרון בבונדסליגה. רוסט היה מיד לשוער הראשון, כשהשוערים שטפן וכטר וסשה קירשטיין לא שיחקו עוד עד לתום העונה, והקבוצה עלתה מהמקום האחרון עד למקום השביעי בתום העונה. רוסט הפך עד מהרה ליקיר האוהדים של המבורג, שכינו אותו "פרוסט" (בפ' רפה). רוסט המשיך לשחק עוד ארבע עונות מלאות במדי המבורג, ובתקופתו המועדון היה לרוב בחלק העליון של הבונדסליגה, והופיע כמעט בכל שנה בגביע אופ"א. ביולי 2009 ערך רוסט את הופעתו ה-89 בגביע אופ"א בניצחון 4-0 על ראנס הדנית, והיה לשיאן ההופעות של גרמניה במפעל זה. רוסט נשאר בהמבורג עד לתום עונת 2010/11, וביולי 2011 חתם בניו יורק רד בולס, ועזב את המבורג לאחר שצבר בה 149 הופעות ליגה. רוסט שיחק בניו יורק רד בולס 11 משחקים ושמר על רשת נקייה חמש פעמים. בינואר 2012 הודיע המועדון כי לא הגיע להסכמה עם רוסט לגבי הארכת חוזהו, ורוסט שוחרר מהמועדון.
ב-19 בפברואר 2012 הודיע רוסט על פרישתו ממשחק פעיל, ובאותה שנה החל לאמן את קבוצת כדורגל הנשים של המבורג.
קריירה בינלאומית.
לרוסט ארבע הופעות במדי נבחרת גרמניה. הראשונה נערכה בשנת 2002 מול נבחרת ארצות הברית, במשחק ידידות בו גרמניה ניצחה בתוצאה 4-2. הופעתו היחידה של רוסט במשחק רשמי, והאחרונה במדים הלאומיים, הייתה בניצחון 2-0 על נבחרת איי פארו ביוני 2003, במסגרת מוקדמות יורו 2004.
תארים.
עם ורדר ברמן:
עם שאלקה 04:
עם המבורג:
עם ניו יורק רד בולס:
תיאודור לורנטה אוליבארס
תיאודור לורנטה אוליבארס (בספרדית: Teodoro Llorente Olivares; 7 בינואר 1836 – 2 ביולי 1911) היה משורר מולנסיה, אשר כתב בספרדית וקטלאנית.  הוא המשורר הנודע ביותר של הרנסאנס בוולנסיה.
קורות חיים.
אוליבארס נולד למשפחת עורכי דין, והמשיך לעסוק במקצוע המשפחתי במשך תקופה. בנוסף עבד כעיתונאי.
באוניברסיטה של ולנסיה, למד משפטים, פילוסופיה ואומנויות. תחילה, בין השנים 1853–1857, נהג לכתוב שירה בספרדית. אולם, לאחר קריאת Lo Gaiter del Llobregat אשר נכתב על ידי הסופר הקטלני חואקים רוביו איאורס (Joaquim Rubió i Ors), החל לחבר שירים בוולנסית.
במהלך אותו זמן, טופחה העיתונות בספרדית. בשנת 1861 לורנטה ערך את עיתון "הדעה" (La Opinion), אשר מאוחר יותר ב-1866 שונה שמו ל"מחוזות" (Las Provincias). הוא היה עורך העיתון במשך ארבעים שנה, עד שבנו החליף אותו. עיתון זה פעל בהתאם לאידאולוגיית המפלגה השמרנית, אשר לורנטה היה פעמיים ראש המפלגה, סגן הפרלמנט וסנטור.
פעילותו של לורנטה תאמה את הבורגנות השמרנית, ובאופן ספציפי את הפעילות של ה" ratpenatiste". במהלך פעילותו ב"Lo Rat Penat" הוא ניסה להמעיט מערכן של מוסדות הרנסאנס של האיים הבלאריים והקטלאנים, כיוון שאלו דחו את הספרות המתקדמת, הרפובליקנית והאנטי-כנסייתית, כמו למשל זו של קונסטנטין לומבארט (Constantí Llombart). בתקופתו יושב ראש "Lo Rat Penat" אורגנה תחרות משחקי הפרחים הראשונה.
בשנת 1906, הוא השתתף בקונגרס הבינלאומי של השפה הקטלאנית. בשנת 1909 העיר ולנסיה ערכה מחווה פופולרית למשורר אשר הצליח לפייט בשפה האותנטית שלהם עם התלהבות כנה ואצילית, את תהילת העבר ואת יופייה של אדמתם, כמו גם את החיים המסורתיים והמשפחתיים שלהם.
בשנת 1891 הוא נבחר לכהן כחבר הקונגרס ובשנת 1893 הבטיח את מקומו מחדש. לאחר מכן, בשנת 1896 הפסיד את תפקידו כחבר, אך ב - 1899 חזר לכהן ושמר על מקומו עד שנת 1901.
תאודור לורנטה נפטר בעיר ולנסיה בשנת 1911. בנו הוא תאודור לורנטה פאלקו (Teodor Llorente Falcó), נכדו הוא תאודור לורנטה מונלאון (Teodor Llorente Monleón) ונינו הוא פרנסיסקו אלקלה לורנטה (Francesc Alcalá i Llorente).
עבודה.
עבודתו בוולנסיה מצטמצמת לכדי "חוברת שירים" (Llibret de versos), אשר פורסמה בשנת 1885. למרות שכתב מעט, לורנטה הצליח להטיל מושג מגביל על התרבות והספרות הוולנסית, מנקודת מבט של מינים, נושאים ונהלים
לורנטה שחזר את מנהגי המעמדות הנמוכים (costumisme), אך גם יצר שירה עם אופי היסטורי בשימוש עם שפה גבוהה ותרבותית יותר. את הקטעים המוצלחים ביותר ניתן למצוא בפואמות בהן נעשה אידיאליזציה של היופי של הנופים הולנסיים.
רסאן עבאס
ע'סאן עבאס
ג'סאן עבאס
אחמדאבד
חנה קטן
חנה קטן (נולדה בי"ג בתשרי תשי"ט, 27 בספטמבר 1958) היא רופאת נשים, מרצה, סופרת ואשת ציבור ציונית-דתית.
חנה קטן הקימה את יחידת ההפריה החוץ-גופית (IVF) במרכז הרפואי צאנז ע"ש לניאדו בנתניה ועמדה בראשה. הקימה את המרכז לבריאות האשה של קופת חולים מאוחדת בקריית ספר ואת המרפאה הסקסולוגית במרכז הרפואי שערי צדק.
ביוגרפיה.
נולדה בניו יורק למקס ולברברה רייסקין , בת בכורה במשפחה של שמונה ילדים. אביה היה רב, מחנך ופרופסור לספרות עברית, ואמה ד"ר לפסיכולוגיה הייתה מרצה ומחנכת. בשנת תשל"ג, חודש לפני פרוץ מלחמת יום הכיפורים, עלתה המשפחה ארצה והשתכנה ברמת אביב. למדה בתיכון צייטלין. שירתה בשירות לאומי בקיבוץ שעלבים.
בשנת תשל"ו (1976) למדה לימודי יהדות ומחשבים במכללת ירושלים לבנות, ואחר כך עברה ללמוד לימודי רפואה באוניברסיטה העברית. בשנת תשמ"ט (1989) החלה להתמחות במחלקת נשים ויולדות במרכז הרפואי שערי צדק, וסיימה את ההתמחות ביילוד וגינקולוגיה בהצטיינות בשנת תשנ"ד (1994). עבדה כעשר שנים כרופאה בכירה במחלקה. בסופה של תקופה זו עבדה ביחידה להפריה חוץ גופית (IVF). בשנת תשנ"ט (1999) עברה לבית החולים לניאדו כדי להקים יחידה להפריה חוץ גופית, שניהלה במשך שנה וחצי. במקביל היא עברה השתלמות בסקסולוגיה בבית חולים קפלן בפיקוחו של ד"ר רוזנמן, והתקבלה לאיט"ם (האגודה הישראלית לטיפול מיני). בשנת תשס"ג (2003) הקימה מרפאה סקסולוגית במרכז הרפואי שערי צדק. ד"ר קטן למדה במשך השנים דמיון מודרך, אימון, פסיכודרמה, תסריטאות ומשחק וכן עברה קורסים בניהול רפואי של בתי חולים ומערכות בריאות מטעם המרכז הישראלי לניהול בתל אביב ומטעם ההסתדרות הרפואית.
פעילות רפואית וציבורית.
קטן היא מרצה במוסדות שונים, בהם בית הספר לסיעוד שערי צדק, מכון טל ומכון שלזינגר.
כתבה את תוכנית הלימודים הרפואית בקורס לרפואה והלכה ליועצות בענייני משפחה של מדרשת נשמת והרצתה בו, כמו גם בקורס למקדמות בריאות של אגודת 'בית נתן' – לקידום בריאותה של האשה החרדית. היא מרצה אורחת במכללת אמונה בקורס לרפואה והלכה, בפקולטה לרפואה של האוניברסיטה העברית בקורס הלכה ורפואה לרופאי משפחה מומחים ועוד. היא מעבירה קורסי העשרה לבודקות טהרה מכון פועה, למדריכות כלות מטעם ארגון איל"ה, בקורסים למטפלות בייעוץ נישואין ובמיניות מטעם ינ"ר, בקורסים לבלניות מטעם משרד הדתות ועוד.
קטן שימשה יועצת לענייני רפואת נשים של תנועת אמונה וייצגה אותה בוועדה לקידום מעמד האשה בכנסת. היא חברת המועצה הלאומית לבריאות האשה. הייתה חברת הוועדה להרחבת מאגר הביציות לתרומה מטעם משרד הבריאות, חברת הוועדה לדמוגרפיה מטעם משרד העבודה והרווחה ועוד.
קטן עובדת כרופאת נשים ופריון במרפאות בירושלים ובני ברק. בשנת 2018 היא ייסדה את 'המרכז למשפחה' 'במכללת אורות ישראל' באלקנה, והיא משמשת בו כנשיאה.
בשנת תשע"א זכתה לתואר אשת השנה של תנועת 'אמונה', ובשנת תשע"ה זכתה בפרס כץ ליישום ההלכה בחיים המודרניים.
בשנת תש"פ הייתה חברה בוועדת פרס ישראל בתחום ספרות תורנית.
בשנת תשפ"א זכתה בפרס ירושלים בתחום הרפואה וההלכה.
מאמרים וספרים.