עם ההצלחה הביקורתית של העונה הראשונה לאחר הפצתה ביולי 2016, הועלו ספקולציות שונות על עונה שנייה לסדרה. האחים דאפר התכוונו בתחילה ליצור את הסדרה כמיני-סדרה או כסדרה אנתולוגית. האחים גם חשבו על האפשרות למקם את העונה השנייה הפוטנציאלית (אותה הם כינו "המשך") בתחילת שנות התשעים, ולהציג גרסאות מבוגרות יותר של הדמויות, יחד עם דמויות חדשות, שיחזרו חזרה להוקינס לאחר שאירועים על טבעיים יתחילו לתת שוב את אותותיהם בעיירה. עם זאת, לאחר יציאת העונה הראשונה, האחים הבינו כי הדמיון המפותח של הדמויות – במיוחד של הילדים – הוא המפתח להצלחת הסדרה, והם החליטו למקם את העונה השנייה בשנת 1984 ולהתמקד באותן דמויות. עד סוף יולי, האחים דאפר הציגו תוכנית לעונה כזו אם היא תקבל אור ירוק. ב-31 באוגוסט 2016, נטפליקס הכריזה שהיא חידשה את הסדרה לעונה שנייה בעלת תשעה פרקים שיעלו לשידור ב-2017. האחים דאפר גילו כי הסדרה התחדשה לעונה השנייה עוד לפני בכורת העונה הראשונה.
האחים דאפר כתבו את העונה השנייה בצורה שתגרום לה ולעונה הראשונה יחד להרגיש כמו עבודה מלאה שנכתבה בשלמותה, אך במקביל מיקמו בה אלמנטים שיאפשרו להם לפתח את עלילת הסדרה אם עונות נוספות יוזמנו לה. בעוד שרוב העלילה של העונה השנייה כבר נכתבה לפני שידור העונה הראשונה, האחים דאפר לקחו את תגובות הקהל מן העונה הראשונה כדי להתאים מחדש אלמנטים שונים בעונה השנייה. בתחילת אוקטובר 2017, האחים דאפר חשפו את שמות הפרקים עבור ששת הפרקים הראשונים של העונה.
לוי ציין בנובמבר 2016 שהוא והאחים דאפר כבר החלו לתכנן עונה שלישית. באוגוסט 2017, האחים דאפר אישרו שתהיה עונה שלישית, עם סבירות לעונה אחת נוספת לאחר מכן. בדצמבר 2017, נטפליקס אישרה רשמית שהם נתנו אור ירוק לעונה שלישית בעלת שמונה פרקים. לוי גם אישר שעונה רביעית "בהחלט תתרחש" ושיש פוטנציאל לעונה חמישית.
כתיבה.
הרעיון לכתוב את הסדרה התחיל כשהאחים דאפר חשו שהם יכולים לקחת את הרעיון של הסרט "אסירים", שמספר על המאבק המוסרי שאב עובר כאשר בתו נחטפת, ולהרחיב את יריעת התמה של הסרט למעל לשמונה שעות טלוויזיה בסדרה. בעודם מתמקדים בנקודת המבט של הילד הנעדר בסיפור, הם רצו להביא את רעיון ה"רגישות ילדותית" שיכלו להציע במסגרת העלילה, והשתעשעו ביצירת מפלצת שתוכל לצרוך בני אדם. האחים חשבו ששילוב הדברים האלו "הייתה הדבר הטוב ביותר אי פעם". כדי להציג את המפלצת הזאת בנרטיב העלילתי, האחים שקלו לכתוב על "ניסויים מוזרים שהתרחשו בתקופת המלחמה הקרה שקראנו עליהם", כדוגמת פרויקט MKUltra, החלטה שביססה ועיגנה את קיומן של המפלצות בסדרה בסוגת המדע בדיוני ולא כמשהו על-טבעי. החלטה זו גם עזרה לאחים לבחור למקם את זמן התרחשות העלילה בשנת 1983, שנה לפני שהסרט "שחר אדום" שהתמקד בפרנויה שהתחוללה בתקופת המלחמה הקרה, יצא לאקרנים. לאחר שביססו את העלילה בפרק זמן מסוים ואת האנטגוניסט של הסדרה, האחים יכלו להשתמש בכל ההשראות האישיות שלהם שנות ה-80, העשור בה השניים נולדו, כאלמנטים משפיעים בסדרה, בתחום המדע הבדיוני והאימה. היצירות אותן האחים דאפר ציטטו כבעלי השפעה גדולה על הסדרה כללו בין היתר רומנים שונים של סטיבן קינג; סרטים בבימוייהם והפקתם של סטיבן ספילברג, ג'ון קרפנטר, ווס קרייבן, רוברט זמקיס, ג'ורג' לוקאס וגיירמו דל טורו; סרטים כמו "הנוסע השמיני" ו"אני והחבר'ה"; אנימות יפניות כמו "אקירה" ו"שירת האלף"; ומשחקי וידאו כמו "סיילנט היל", "The Last of Us" ו"Dark Souls". בנוסף, האחים דאפר מאמינים שהם לקחו השפעות מיצירות אחרות שלא במתכוון, כולל מ"מבעד לקשת האפלה" ו-"D.A.R.Y.L.", לפי מה שהם קראו בפידבקים שמעריצי הסדרה שלחו להם.
עם הגמישות והזמינות של שירות הזרמת המדיה של נטפליקס, האחים דאפר לא הוגבלו לפורמט אופייני של סדרת טלוויזיה בת 22 פרקים, והם בחרו בפורמט של שמונה פרקים. האחים הודאגו מכך שעונה בת 22 פרקים בטלוויזיה תקשה על "העברת סיפור קולנועי" עם פרקים רבים. שמונה פרקים אפשרו לאחים להקדיש יותר זמן לאפיון הדמויות בנוסף לפיתוח הנרטיבי; אם היה להם פחות זמן פנוי, האחים היו צריכים להישאר מחויבים לספר סיפור של סרט אימה ברגע בו המפלצת הוצגה ולנטוש את אפיון הדמויות. במסגרת שמונת הפרקים, האחים התכוונו לגרום לעונה הראשונה "להרגיש כמו סרט גדול" עם כל קווי העלילה המרכזיים שייפתרו ויובאו לסיומם כך ש"הקהל ירגיש מרוצה", אך בד בבד להשאיר מספיק קווי עלילה לא פתורים כדי להצהיר ש"יש מיתולוגיה גדולה יותר, ויש הרבה קצוות שנותרו פרומים בסוף", כך שיתאפשר להם לחקור את העולם של הסדרה בעונות נוספות אם נטפליקס תבחר להזמין עונות נוספות.
על כתיבת דמויותיהם של הילדים בסדרה, האחים דאפר החשיבו את עצמם כמנודים ביחס לשאר התלמידים האחרים בתיכון בו הם למדו, ולכן התמודדו בקלות עם כתיבת דמויותיהם של מייק ושל חבריו, ובמיוחד עם כתיבת דמותה של בארב. דמותה של ג'ויס עוצבה בהשארת דמותו של ריצ'רד דרייפוס, רוי נירי, ב"מפגשים מהסוג השלישי", כך שדמותה מאופיינת כמי ש"יוצאת מדעתה" כלפי דמויותיהם של האחרים בזמן שהיא מנסה למצוא את ויל. דמויות אחרות, כמו דמותו של בילי בעונה השנייה, נכתבו בצורה כזו שהתכונות המרושעות שלהן לא נחשפו מן ההתחלה ובאופן כזה שהדמויות האלו לא הצטיירו כנבלים מוחלטים מן ההתחלה; מאט הסביר כי הם לקחו השראה נוספת מסטיבן קינג עבור הדמויות האלה, כיוון שלקינג "תמיד יש באמת נבלים אנושיים גדולים" שעשויים להיות זדוניים יותר מאשר הרוע העל טבעי.
על פי דייוויד הארבור, כתיבת התסריט עבור העונה השלישית עוד נמשכה בדצמבר 2017. לוי אמר כי העונה הבאה תתמקד פחות בדמותו של ויל, ואמר: "אנחנו לא הולכים להעביר את ויל דרך מדורי הגיהנום בעונה השלישית בפעם השנייה ברציפות, הוא יתמודד עם דברים, אבל הוא לא יהיה העיקר... אנחנו הולכים להתמודד עם כוחות רשע חדשים."
ליהוק.
ביוני 2015, הוכרז כי וינונה ריידר ודייוויד הארבור לוהקו לסדרה כג'ויס וכמפקד משטרה ללא שם, בהתאמה. מנהלת הליהוק של האחים דאפר, כרמן קובה, הציעה לריידר את התפקיד של ג'ויס, לאחר שהאחים נמשכו מיד לרעיון ללהק אותה אליו בשל הדומיננטיות שלה בסרטים משנות ה-80. לוי האמין שריידר יכולה "לחשוף את הדחיפות הרגשית ולמצוא שכבות וניואנסים וצדדים שונים באישיותה של [ג'ויס]". ריידר עצמה שיבחה את העובדה שהעלילות המרובות של הסדרה דרשו ממנה להציג את ג'ויס כמישהו "שיצאה מדעתה, אבל בעצם סוג של עלתה על משהו מסוים", ושהמפיקים האמינו בה שהיא מסוגלת לגלם את התפקיד הקשה. האחים דאפר התעניינו בהרבור לפני כן, שעד לסדרה גילם תפקידים קטנים יותר כדמויות מרושעות, והם הרגישו שהוא "ממתין זמן רב מדי להזדמנות כזו" כדי לשחק דמות ראשית, בעוד שהרבור עצמו נפעם מהתסריט ומההזדמנות לשחק "דמות שבורה, פגומה, אנטי-גיבורה".
הליהוק הנוסף בא אחרי חודשיים עם ליהוקו של פין וולפהארד כמייק, מילי בובי בראון לתפקיד לא ידוע, גאטן מאטרצו כדסטין, קיילב מק'לאפלין כלוקאס, נטליה דייר כננסי, וצ'ארלי היטון כג'ונתן. בספטמבר 2015, קארה בונו הצטרפה לצוות השחקנים כקארן, אימם של מייק וננסי, ואחרי חודש מת'יו מודין לוהק לדמותו של מרטין ברנר. שחקנים נוספים שלוהקו לעונה הראשונה כללו את נואה שנאפ כויל, שאנון פורסר כברברה "בארב" הולנד, ג'ו קירי כסטיב הרינגטון, ורוס פרטרידג' כלוני, בין היתר.
השחקנים שנבחנו לדמויותיהם של הילדים נתבקשו במהלך האודישנים להקריא שורות מתוך הסרט "אני והחבר'ה". האחים דאפר העריכו שהם בחנו כאלף ילדים שונים לדמויותיהם של הילדים. הם ציינו שוולפהרד כבר היה "חובב סרטים" משנות ה-80, ולוהק לתפקיד בקלות, בעוד שהם מצאו את האודישן של מטארצו הרבה יותר אותנטי מהאודישנים האחרים, ובחרו בו לאחר צפייה אחת בקלטת האודישן שלו. כיוון שמלאכת הליהוק החלה מיד לאחר שנטפליקס נתנה לסדרה אור ירוק, אך לפני שהתסריטים הושלמו במלואם, התאפשר לכמה מהשחקנים להביע את הדרך בה הם תופסים את אישיויותיהם של דמויותיהם ולשקף זאת בתוך התסריט הסופי. מלאכת הליהוק של השחקנים הצעירים עבור ויל וחבריו נעשה רק לאחר שכתיבת התסריט הראשוני הושלמה, והתסריטים הבאים שילבו את האספקטים של השחקנים הצעירים כלפי הדמויות אותן הם גילמו. האחים סיפרו שמודין סיפק מידע משמעותי על אופיו של ד"ר ברנר - מידע בו לא ממש ביקשו להעמיק קודם לכן, משום שראו בו את הדמות הקשה ביותר לכתיבה, זאת לאור הופעותיו המוגבלות בתוך הנרטיב.