נאונאטולוגיה או ניאונטולוגיה (באנגלית: Neonatology) היא תת-תחום ברפואת ילדים העוסקת ברפואת ילודים, ובפרט במחלות תינוקות או פגים שנולדו טרם זמנם. הטיפול מתקיים לרוב בתחומי בית חולים ומאפשר טיפולים בבעיות כגון פגים, משקל לידה נמוך, פיגור גדילה תוך-רחמי, מומי לידה, אלח דם ותשניק סב-לידתי.
צבי ברמאיר
צבי ברמאיר (אדלר) (א' בתמוז תרע"ה, 13 ביוני 1915 – י"ט בשבט תשמ"א, 24 בינואר 1981) היה משורר, סופר, מתרגם, עיתונאי, עורך וחוקר ספרות ישראלי.
ביוגרפיה.
צבי ברמאיר (אדלר) נולד בשנת 1915 ביִדוֹביצה (Jidovița) שבטרנסילבניה, רומניה (כיום חלק מנסאוד ). קיבל חינוך יהודי מסורתי ב"חדר" ובישיבה וסיים בית-ספר תיכון בקלוז'. בגיל 17 הצטרף לתנועת נוער ציונית, היה חבר מערכת היומון הציוני "אוּי קֶלֶט" ("Új Kelet", מזרח חדש) ופרסם קובץ שירים עבריים מתורגמים על ידו להונגרית. ב-1936 עלה לארץ ישראל עם קבוצתו, ולאחר הכשרה בקיבוץ שער הנגב עבר עם קבוצתו לכפר סאלד. במלחמת העולם השנייה התנדב לצבא הבריטי ושירת עם פלוגת הנדסה בחזיתות צפון אפריקה ואיטליה. כל שנות שירותו שלח מכתבים ורשימות ל"דבר לילדים", שתיארו את חוויותיו ונדודיו של חייל עברי. בשנים 1944–1945 היה מעורכי עיתון הבריגדה העברית "לחייל", שנדפס ברומא. לאחר שחרורו השתקע בירושלים וערך את הפרסומים הספרותיים של המחלקה לנוער והחלוץ בסוכנות היהודית. ב-1948 היה מעורכי העיתון "דבר ירושלים", שהופיע בתקופת המצור על העיר. בשנותיו האחרונות עבד בעריכה במוסד ביאליק, היה חבר האקדמיה ללשון העברית והרצה בבית ספר ערב לפועלים.
ברמאיר החל לכתוב שירים וסיפורים היסטוריים מ-1938 (בעיקר על תקופת תור הזהב היהודי בספרד ובאיטליה), שפורסמו בעיתונות העברית. הוא עסק גם בתרגום שירה, סיפורת וספרי מחקר מלשונות שונות.
נפטר בעת ביקור ביוהנסבורג שבדרום אפריקה בינואר 1981 בגיל 65 , והובא למנוחות בבית העלמין סנהדריה בירושלים.
צ. ברמאיר
צ. בר-מאיר
הרצליה רז
הרצליה רז (סוקולינסקי-רוזנברג) (כ"ה בשבט תרפ"א, 3 בפברואר 1921 – כ"א בשבט תשע"ו, 31 בינואר 2016) הייתה סופרת ילדים, משוררת, מחנכת וחוקרת ספרות וספרות ילדים ישראלית.
ביוגרפיה.
הרצליה רז נולדה בשנת 1921 באודסה שבברית המועצות (אוקראינה), ועלתה לארץ ישראל עם הוריה בגיל שנתיים. גדלה והתחנכה בתל אביב. למדה בבית הספר 'גאולה' וסיימה את לימודיה בגימנסיה 'הרצליה' שבעירה, ולאחר מכן בסמינר לוינסקי למורים ולמדה מדעי הרוח באוניברסיטה העברית בירושלים. אחרי נישואיה השתקעה ב-1951 ברמת השרון. לימדה בבתי-ספר עממיים, הייתה מורה לספרות ילדים בסמינרים למורים, קיימה חוגים לספרות ילדים בספריות ומוסדות תרבות, כתבה מחזות לילדים ופרסמה מאמרים ומחקרים בנושאי חינוך, פולקלור וספרות ילדים. ייסדה את ארגון סומליון (סופרים ומשוררים לילדים ולנוער) ועמדה בראשו.
הרצליה רז נפטרה בינואר 2016, ימים מספר לפני יום הולדתה ה-95. נקברה בבית העלמין מורשה בעירה.
ארכיונה שמור במכללה לחינוך ע"ש דוד ילין. בעלה אפרים רז, נפטר בספטמבר 2016, מספר ימים לפני יום הולדתו ה-102.
סמינר אפרתה
לאה חובב
לאה חובב (כ"ד בסיוון תר"ץ, 20 ביוני 1930 – א' באב תשס"ח, 1 באוגוסט 2008) הייתה חוקרת ספרות וספרות ילדים ומחנכת ישראלית.
קורות חיים.
לאה חובב לבית רוזנבלום נולדה ב-1930 בתל אביב וגדלה במושבה רעננה, שהוריה היו מראשוניה. אביה, ר' יחזקאל רוזנבלום, היה תלמיד חכם ועלה לארץ ישראל בתרפ"ה; אמה, הניה לבית פיקלני, עלתה לארץ ישראל מליטא בתרפ"ו. לאה חובב למדה בבית ספר כללי ברעננה, ואת לימודי התיכון עשתה בבית הספר הדתי "תלפיות" בתל אביב. הייתה מדריכה בתנועות הנוער "בני עקיבא" ו"הצופים". עבדה כמורה וכמדריכת נוער עולה בבית הספר החקלאי "מקוה ישראל". עם סיום מלחמת העצמאות עלתה לירושלים ולמדה מקרא, ספרות וחינוך באוניברסיטה העברית, ובשנת 1982 קיבלה ממנה תואר דוקטור בספרות עברית. תוך כדי לימודיה באוניברסיטה החלה ללמד בסמינר למורות מזרחי, שהפך אחר כך לסמינר אפרתה (וכיום מכללת אפרתה); מאז 1955 לימדה בתחומי הספרות וספרות ילדים. כמו כן לימדה בבית הספר התיכון ע"ש א"ד רוטשילד וכן במכללת ליפשיץ שבירושלים.
חובב פרסמה מאמרים ומחקרים בתחום הספרות וספרות הילדים, ערכה אנתולוגיות והשתתפה בקביעות בביקורת ספרי ילדים ונוער בכתב העת "ספרות ילדים ונוער". כמו כן תרמה רבות לזרם הדתי בנושא ספרות ילדים.
לאה חובב הייתה נשואה לסופר מאיר חובב (1928–2010) ואם לשלושה. בתם הבכורה, שולמית אליצור, היא פרופסור לספרות עברית באוניברסיטה העברית בירושלים, חוקרת הפיוט הקדום ושירת ימי הביניים. בנם השני, יחזקאל חובב, גם הוא עורך ומביא לדפוס במרכז זלמן שזר. בנם השלישי, אברהם (אבריימי) חובב, נפטר ב-2006; לאחר מותו הוציאה המשפחה את ספרו "מאוד עצוב להיות אוטיסט".
חובב נפטרה ב-2008, בגיל 78, בתום מחלה קשה וארוכה.
רירית הרחם
רירית הרחם (אנדומטריום - Endometrium) היא הקרום הרירי המרפד את פנים הרחם. רירית הרחם מתעבה בהדרגה בחלק השני של מחזור הווסת, ואספקת הדם אליה גוברת - זאת כדי להכינה להשרשת הביצית המופרית. כאשר אין השרשה, רירית הרחם מתפרקת ונפלטת בווסת.
רירית הרחם במחזור החודשי.
בשלב הפוליקולרי, שלב התפתחות הזקיק בשחלה, השחלה מפרישה כמויות הולכות וגדלות של אסטרוגן הגורם לצמיחה ושגשוג של בלוטות רירית הרחם. דופן רירית הרחם מתעבה, והרירית בונה את עצמה. בשלב הלוטלי מפריש הגופיף הצהוב את הורמון הפרוגסטרון. הורמון זה נוגד את פעילות האסטרוגן, ולפיכך נפסקת הצמיחה של רירית הרחם. בנוסף, הפרוגסטרון משפיע על הבלוטות להפריש לרירית הרחם חומרים מזינים - סוכרים ושומנים, שהרחם זקוק להם כדי לקלוט ביצית מופרית ברחם. שלב זה נמשך בערך 14 יום. ונקרא השלב הסקרטורי.
ברגע שרמות הפרוגסטרון מתחילות לרדת, כלי הדם שמזינים את הבלוטות הללו מתכווצים, מתרחש תהליך של דלקת סטרילית, נוצר מצב קל של איסכמיה בבלוטות רירית הרחם והרירית מתפוררת ונושרת ונפלטת החוצה בתהליך שנקרא וסת.
אנדומטריום
רונלד פיקאפ
רונלד אלפרד פיקאפ (באנגלית: Ronald Alfred Pickup; 7 ביוני 1940 – 24 בפברואר 2021) היה שחקן אנגלי.
קורות חייו.
פיקאפ נולד בצ'סטר שבמחוז צ'שייר, לדייזי (שם נעורים ויליאמס) ולאריק פיקאפ. הוא התחנך בבית הספר "King's School, Chester" ואת הכשרתו המקצועית רכש באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA) בלונדון. מאוחר יותר היה חבר ב-RADA.
קריירה.
טלוויזיה.
ב-1964 הופיע פיקאפ לראשונה בטלוויזיה בעונה הראשונה של הסדרה "דוקטור הו" בפרק "The Reign of Terror", וקיבל שכר של 30 ליש"ט. ב-1973 כיכב בסדרת הדרמה "The Dragon's Opponent" בתפקיד צ'ארלס הווארד רוזן סאפוק, שהיה מומחה לסילוק פצצות במלחמת העולם השנייה. ב-1982 גילם פיקאפ את התפקיד הראשי במיני-סדרה "חיי ורדי" בבימויו של רנטו קסטלאני וגילם את דמותו של ג'וזפה ורדי.
ב-1983 הופיע פיקאפ לצדה של פנלופה קית' בסיטקום "Moving", ושיחק בתפקיד פרידריך ניטשה בסדרה "ואגנר" (בכיכובו של ריצ'רד ברטון). ב-1984 השתתף בסרט הטלוויזיה "האפיפיור יוחנן פאולוס השני" בתפקיד יאן טירנובסקי. ב-1987 שיחק בסדרת הדרמה "תהפוכות מלחמה" לצדם של אמה תומפסון וקנת בראנה וגילם את דמותו של האריסטוקרט הרוסי-בריטי הנסיך יאקימוב. הסדרה מבוססת על סדרת רומנים מאת הסופרת הבריטית אוליביה מאנינג . בעיבוד של ה-BBC לספר "האריה, המכשפה וארון הבגדים" מ-1988 דיבב פיקאפ את אסלאן, כמו גם בסדרות ההמשך "דברי ימי נרניה" המבוססות על הספרים מאת ק.ס. לואיס. פיקאפ כיכב בסיטקום קצר הימים "Not with a Bang" ששודר ב-1990 ובאותה שנה שיחק לצדו של מייקל קיין בסרט "ג'קיל והייד". ב-1992 הופיע לצדה של דרוולה קירוואן בעיבוד הטלוויזיוני של הספר "A Time To Dance" מאת מלווין בראג.
תפקידים נוספים שלו בטלוויזיה היו בסדרות "הורנבלואר - ימאי וג'נטלמן", "The Riff Raff Element", "הנוכלים", "המלחמה של פויל", "רציחות במידסומר", "להעיר את המתים", "The Bill", "עדות אילמת", "שרלוק הולמס", "דוק מרטין" ובסדרה "המפקח מורס". ב-1991 השתתף בדרמה "רצח מתוחכם", עיבוד לספר באותו שם מאת ג'ון לה קארה. ב-2004 שיחק בדרמה לילדים "Feather Boy" של ה-BBC. עוד גילם את פקד מור בסרט הטלוויזיה "A Case of Coincidence" מסדרת "סיפורי המסתורין של רות רנדל".
פיקאפ שיחק בתפקיד קבוע בסיטקום "The Worst Week of My Life" של ה-BBC. ב-1989 כיכב לצדה של ג'ודי דנץ' בסדרה של ערוץ 4 "Behaving Badly". בפברואר 2010 הופיע בתפקיד אורח, כפגלג, בסדרת הדרמה התקופתית "הדרך לקנדלפורד".
בסדרה "הולבי סיטי" שיחק פיקאפ בתפקיד צ'ארלס לורד ביירן. בנובמבר 2014 השתתף בהופעת קמע בפרק בסדרה "קורוניישן סטריט".
תיאטרון.
רונלד פיקאפ עבד עם לורנס אוליבייה בתיאטרון המלכותי הלאומי, במיוחד במחזות "שלוש אחיות" ו"מסע ארוך אל תוך הלילה". ב-1998 היה מועמד לפרס אוליבייה להופעה הטובה ביותר בתפקיד משנה על הופעתו במחזה "עולמה של איימי".
ממרץ ועד אוגוסט 2009 שיחק בתפקיד לאקי בהפקה של שון מתיאס למחזה "מחכים לגודו" מאת סמואל בקט לצדם של סר איאן מקלן (אסטרגון), פטריק סטיוארט (ולדימיר) וסיימון קאלו (פוזו). המחזה הוצג בסיור הופעות שנפתח במאלוורן שבווסטרשייר ומשם במילטון קינס, ברייטון, באת', נוריץ', אדינבורו וניוקאסל.
קולנוע.