בסיום הדיאלוג השניים נפרדים לשלום, וסוקרטס יוצא בלא שכר מהדיון - הוא לא מגלה "מהי החסידות?", ופונה לעבר היכל המשפט בו ייחרץ דינו למוות על ידי כ-501 משופטיה של אתונה.
וולטר קרייזלר
וולטר פרסי קרייזלר (באנגלית: Walter Percy Chrysler; 2 באפריל 1875 – 18 באוגוסט 1940) היה תעשיין אמריקאי, מחלוצי תעשיית הרכב העולמית.
ביוגרפיה.
קרייזלר נולד בעיירה ואמגו, בקנזס. הקריירה שלו בענף הרכב החלה כאשר חברת הרכבות האמריקנית החליטה להיכנס לענף ייצור המכוניות. קרייזלר היה מנהל המפעל. לחברת הרכבות הייתה הצלחה מסוימת בענף מרוצי המכוניות, אך היא לא הצליחה בענף המכירות. קרייזלר עזב את החברה וקיבל משרה בחברת הרכב ביואיק שהייתה אחת החברות שפעלו במסגרת תאגיד ג'נרל מוטורס, בשנת 1911. שנתיים לאחר מכן עזבה חברת הרכבות האמריקנית את ענף ייצור המכוניות. בשנת 1919 התפטר קרייזלר מחברת ביואיק ובשנת 1921 רכש את חברת "מקסוול מוטור קומפני" שהייתה נתונה בקשיים. קרייזלר קרא לחברה בשם "קרייזלר קורפוריישן" (תאגיד קרייזלר), בשנת 1925. בנוסף למותג "קרייזלר" ייצר אף מכוניות תחת המותגים פלימות' ודה סוטו.
בשנת 1928 מימן את בניית גורד השחקים הגבוה בעולם באותה התקופה, אשר נקרא "בניין קרייזלר" בניו יורק אותה השנה היו האדריכלים בניו יורק בתחרות ביניהם על בניית גורד השחקים הגבוה בעולם. קרייזלר שכר את שירותיו של האדריכל ויליאם ון אלן, אשר תכנן בניין בסגנון אר דקו, כאשר עליו מתנוסס חוד בגובה של כ-38 מטר. כתוצאה מכך, לאחר בניית הבניין היה זה לא רק הבניין הגבוה בעולם, אלא גם המבנה הגבוה בעולם, בגובה 319 מטר. הבניין החזיק בתואר זה פחות משנה, עד לבניית בניין אמפייר סטייט, שגובהו 381 מטר. קרייזלר התאכזב מאבדן התואר עד כדי כך שסירב לשלם לון אלן את שכרו. הבניין הוא דוגמה יפה לאמנות האר דקו באדריכלות. הקישוטים על המגדל נועדו להזכיר את כיסויי הגלגלים (טאסות) על מכוניות קרייזלר. תקופת האר דקו באדריכלות ניו יורק, אשר הבניין הוא הדוגמה הידועה ביותר שלה, נחשבת לתקופה היפה ביותר בתולדותיה של ניו יורק מבחינה אדריכלית.
בשנת 1928 זכה קרייזלר בתואר איש השנה של השבועון טיים.
תאגיד קרייזלר עבר שינויים רבים במשך השנים. לאחר רכישת "אמריקן מוטורס" ייצר התאגיד את המותגים "ג'יפ" ו"איגל". למרות שייצור המותגים מקסוול, דה סוטו, AMC, איגל ופליימות' הופסק, המשיך תאגיד קרייזלר להיות בין שלושת יצרני המכוניות המובילים בארצות הברית, עד שהתמזג בשנת 1998 עם התאגיד הגרמני דיימלר-בנץ, ליצירת החברה "דיימלר-קרייזלר".
ולטר קרייזלר הלך לעולמו בשנת 1940. לפני מותו פרסם אוטוביוגרפיה בשם "חייו של עובד אמריקני".
נאט קינג קול
מגדל חברת החשמל
מגדל חברת החשמל הוא מגדל משרדים המאכלס את ההנהלה ואגפי המטה של חברת החשמל לישראל, והוא ממוקם במבואות הדרומיים של חיפה, סמוך לגבולה עם טירת כרמל וממזרח לאזור התעשייה פארק מתם. הבניין מאכלס 2,200 מעובדי החברה. הבניין כולל משרדים, חדרי ישיבות וחדרי אוכל. הבניין תוכנן על ידי משרדי האדריכלים רוזוב-הירש ומנספלד-קהת. הקמת הבניין החלה בשנת 2000 והוא אוכלס בשנת 2003.
במבנה שלוש קומות מסד רחבות שמעליהן מתנשא מגדל בגובה 130 מטר, והוא השני בגובהו בחיפה אחרי מגדל המפרש. פרופיל הבניין מורכב משני פלחים מחודדים היוצרים יחד צורה אליפטית אווירודינמית ומדגישים את ציר ההר והים לאורכו ממוקם המבנה. ארקדה וגג זכוכית מובילים לבניין ויוצרים מעבר הדרגתי בין חלל החוץ (המשמש כמגרש חניה לבאי הבניין) לבין חלל הפנים.
הקומה הטיפוסית, כ-2,000 מטר רבוע, מורכבת משני אגפים בעלי שירות ותנועה עצמיים המקושרים על ידי חלל מרכזי הכולל: אטריום כניסה בגובה שבע קומות ושלושה אטריומים משניים של ארבע קומות כל אחד, המחדירים אור טבעי לחללי המבנה, מאפשרים התמצאות טובה ותנועה בין הפלחים ומתפקדים כמוקדי מנוחה לעובדים. צורת ה-H של הקומה מבטיחה שטח פנים מקסימלי המאפשר החדרת אור טבעי ומבטי נוף לחדרי המשרדים. המבנה הוא "בניין חכם" עם מערכות בקרה ומחשוב מתקדמות: מיזוג אוויר המבוסס על אגירת קור בשיטת VAV, "בנק" מעליות המשרת ביעילות מרבית את התנועה במבנה ומערכות בטיחות וביטחון מתקדמות.
השיקול הנופי השפיע על תכנון ועיצוב הבניין, בהתייחסות שונה לחזית הים במערב ולחזית ההר במזרח. הקומפוזיציה של גופי המבנה יוצרת מגדל תמיר בעל פרופורציות אדריכליות המבטאות את ייחודו בהתאם לייעודו ולסביבתו. גג המבנה והפיתוח הסביבתי של האתר כולו תוכנן כחזית חמישית "ירוקה" הנצפית מהכרמל.
הגיבן מנוטר דם
אבגוסטינוס קפודיסטריאס
אַבְגוֹסְטִינוֹס קַפּוֹדִיסְטְרִיָאס (ביוונית: Αυγουστίνος Καποδίστριας; 1778–1857) היה איש צבא ופוליטיקאי יווני.
יליד קורפו, אבגוסטינוס היה אחיו הצעיר של יואניס קפודיסטריאס, המושל הראשון של מדינת יוון המודרנית. לאחר ההתנקשות בחיי אחיו, ב-9 באוקטובר 1831, ירש אבגוסטינוס את מקומו במועצת המדינה ואת תפקידו כמושל המדינה. כהונתו, שנמשכה שישה חודשים בלבד, התאפיינה בחוסר יציבות פוליטית שבעטייה שקעה המדינה ונקלעה למצב של כאוס. בהתאם להחלטת המעצמות הגדולות, בריטניה, צרפת ורוסיה בוועידת לונדון ובערבותן, הפכה המדינה למונרכיה, והשלטון נמסר לאותון, מלך יוון.
צ'רלס גרובס
גימגום
סילביאן וילטורד
מריה, אם ישו
אלי על
שְׁמוּרַת אֵלִי עַל היא שמורת טבע הממוקמת במחוז הצפון, בדרום רמת הגולן, מערבית דרומית ממושב אבני איתן, צפונית מזרחית ממושב אליעד לצדי נחל אל על.
שם השמורה נקבע לפי קרבתה למושב אליעד (שנקרא בעבר "אלי-על"), ולעיתים נקראת בשמות דומים כגון שמורת נחל אל על, שמורת אל על או שמורת נחל דיפלה.
השמורה משתרעת משני צדי נחל אל על לאורך כ-3.5 קילומטרים. הנחל עובר בשמורה בערוץ עמוק ויוצר במהלכו כמה מפלי מים, ביניהם "המפל הלבן" החותר באבן גיר לבנה ומכאן שמו. מזרחית מהמפל הלבן התגלו שרידים של אמת מים עתיקה לסוסיתא. מפל נוסף הוא "המפל השחור" הצונח מסלעי בזלת - מקור שמו, וכמה ברכות.
ישנו מסלול הליכה בשמורה המתחיל במושב אליעד ומסתיים בחניון המפלים שליד אבני איתן, אורכו כ-5 ק"מ, ומשכו כ-3 שעות.
הצומח.
צמחייה שופעת בתוואי הנחל; קנה מצוי, הרדוף הנחלים, שיח אברהם וערבה. במדרונות המובילים אל הנחל נמצא צמחים רבים חד שנתיים ובהם מיני אירוס צבעוני וכלניות. על סלעי הגיר פורחת חלמונית גדולה.
סילביין וילטורד
יהונתן בריק
יהונתן בריק (באנגלית: Yehonatan Berick; 30 באוגוסט 1968 – 31 באוקטובר 2020) היה כנר, ויולן ומורה לכינור וויולה ישראלי שפעל בצפון אמריקה.
ביוגרפיה.
בריק נולד בישראל והחל את לימודי המוזיקה בגיל שש. מוריו העיקריים לכינור היו אילונה פהר, הנרי מאייר ודורותי דיליי. בריק למד תאוריה של המוזיקה אצל סרג'יו נטרא והשתתף בכיתות אמן בהדרכת אייזק שטרן, הנריק שרינג, מקס רוסטאל וג'וזף גינגולד. בשנת 1993 זכה בפרס בתחרות הכינור הבינלאומית על שם וולטר ו. נאומבורג, ובשנת 1997 זכה ב"פרס אופוס" של קוויבק שבקנדה.
בריק הופיע כסולן בקונצרטים, ניגן ברסיטלים רבים והשתתף בהופעות מוזיקה קאמרית עם אמנים בעלי פרסום בינלאומי. כן השתתף בפסטיבלי מוזיקה מן המובילים בעולם, ביניהם פסטיבל מרלבורו ופסטיבל רוויניה, והופיע בסיורי קונצרטים במרכזי המוזיקה החשובים בעולם.
הוא הקליט מוזיקה לחברות סאמיט, גספארו, אקומה, JMC והליקון.
בריק היה פרופסור לכינור בבית הספר למוזיקה, לתיאטרון ולמחול באוניברסיטת מישיגן באן ארבור ולימד גם באוניברסיטת מקגיל במונטריאול ובבית הספר איסטמן למוזיקה ברוצ'סטר שבניו יורק.
נפטר מסרטן ב-31 באוקטובר 2020.
שמורה ביוספרית
שְׁמוּרָה בִּיוֹסְפֶרִית היא שמורת טבע בקרבת מגורי אדם, העונה על שורה של קריטריונים אקולוגיים ותכנוניים הנוגעים לביוספרה, כולל פיתוח בר קיימא ושמירה על ערכי טבע מגוונים, במטרה לאזן בין צורכי האדם העכשוויים, העתידיים וערכי שמירת הטבע.
השמורות הביוספריות מוקמות ומוכרות במסגרת "תוכנית האדם והביוספרה" (MAB) של אונסק"ו, ובהתאם לאמנת האומות המאוחדות בדבר מגוון ביולוגי.
מטרת הקמת השמורות הביוספריות היא ליצור שילוב חכם בין שימור מגוון ביולוגי לבין פיתוח כלכלי. על פי תקנון השמורות הביוספריות של אונסק"ו, שמורות ביוספריות "יעודדו ויציגו מערכת יחסים שקולה בין בני אדם לבין הביוספרה". סעיף 4 לתקנון קובע, כי על שמורה ביוספרית "לכלול פסיפס של מערכות אקולוגיות", ולמעשה לייצג שילובים מגוונים בין ערכי טבע יבשתיים, ימיים או חופיים.
נכון לשנת 2019, "הרשת העולמית של שמורות ביוספריות" של אונסק"ו כוללת 686 שמורות ביוספריות ב-122 מדינות ברחבי העולם.
מרכיבי השמורה הביוספרית.
על מנת שמרחב מסוים יקבל הכרה כשמורה ביוספרית, עליו לכלול אזור ליבה עם ערכי טבע המוגנים על פי חוק, אזור חוצץ שבו אסורות פעולות הפוגעות בטבע, ואזור מעבר, שבו מותרות פעולות כאלו בהתאם לחוקים ולתקנות המקומיות. באזור המעבר תהיה קיימות מקומית וייעשה שימוש בר-קיימא במשאבים טבעיים לטובת הקהילה המקומית. על מנת להבטיח זאת, מוקמים בכל שמורה מנגנונים של מחקר, פיקוח, חינוך האוכלוסייה והכשרת בעלי מקצוע.
שמורות ביוספריות בישראל.
בישראל קיימות שתי שמורות ביוספריות, בכרמל וברמות מנשה. שמורת הר כרמל הוכרה כשמורה ביוספרית על ידי אונסק"ו באפריל 1996. נכון ל-2009, מעמד השמורה נמצא בסכנה היות שההכרזה על השטח כשמורה הונחתה מלמעלה והאוכלוסייה המקומית לא שותפה בתכנון השמורה או בתהליך השימור הנוכחי.