אברהם משה קליין נולד בשנת 1909 ברטנה שבאוקראינה. היגר כתינוק עם משפחתו האורתודוקסית, כנראה בשנת 1910, והמשפחה השתקעה במונטריאול. הוא למד בבית ספר קנדי, במקביל ללימודי יהדות שקיבל מאביו וממורים יהודיים פרטיים. סיים את בית הספר היסודי ואת התיכון בשנת 1922, ובשנת 1925 החל לימודיו באוניברסיטת מקגיל בכלכלה ובמדע המדינה. בראשית שנות השלושים החל לפרסם משיריו בכתבי עת ספרותיים במונטריאול, ואף ייסד וערך עם צעירים אחרים כתבי עת ספרותיים קצרי ימים.
קליין הצטרף לתנועת סטודנטים יהודים וציונים, ואף ערך את ביטאונה, ופרסם בו מיצירותיו הראשונות. בשנת 1934 סיים לימודי משפטים והצטרף כשותף למשרד עורכי דין. במקביל היה נשיא תנועת הצעירים הציוניים בקנדה. משנת 1938 ואילך פרסם קליין שירים וסיפורים, מאמרים, מסות, ביקורת ועוד בעיתונות הקנדית-יהודית ושמו החל להתפרסם בציבור היהודי.
בשנת 1940 יצא לאור ספר שיריו הראשון של קליין, ובשנת 1945 התמנה למשורר תושב באוניברסיטת מקגיל. החל משנת 1946 החלו להתפרסם גם יצירות הפרוזה שלו, מאמריו ומסותיו, וזכו לפרסום נרחב בקנדה ובארצות הברית. לאחר הקמת מדינת ישראל ביקר בה ב-1949, וכתב שורה של כתבות אוהדות על ישראל ועל התנועה הציונית בעיתונות הקנדית, וכן נובלה בשם "המגילה השנייה" שנושאה הקמת מדינת ישראל.
א.מ. קליין זכה לשורה של כיבודים ופרסים ספרותיים נחשבים בקנדה. החל משנות החמישים יצאו ספריו בהוצאות ספרים גדולות ומכובדות בארצות הברית. בשל מחלה וניסיונות התאבדות פרש מהחיים הציבוריים הרבה קודם זמנו. שירתו של א"מ קליין לא תורגמה לעברית. על שמו של קליין מוענק מדי שנה פרס יוקרתי בשירה, מטעם אגודת הסופרים של קוויבק. לאונרד כהן, בן מונטריאול, הושפע מקליין והביע את הערצתו לשירתו בכמה שירים.
נפטר במונטריאול ב-1972.
אכסל מונתה
אכסל מרטין פרדריק מונתה (Axel Martin Fredrik Munthe; 31 באוקטובר 1857 - 11 בפברואר 1949) היה סופר ורופא יליד שוודיה, שעסק גם בפסיכיאטריה. מונתה שהה שנים רבות בצרפת ובאיטליה, שם בנה לעצמו בית באי קאפרי, וקרא לו "חווילת סן מיקלה" (Villa San Michele). עיקר פרסומו של אכסל מונתה נובע מספרו רב המכר, מגילת סן מיקלה.
ביוגרפיה.
אכסל מונתה נולד ב-Oskarshamn, בשוודיה, במשפחה ממוצא פלמי, שהתיישבה בשוודיה במאה ה-16. אביו היה רוקח וביתו היה בית דתי. מונתה למד רפואה באוניברסיטת אופסלה שבשוודיה, והשתלם בפריז בהדרכתו של הנוירולוג הנודע ז'אן מרטן שרקו. לאחר שנים אחדות של עבודה ברפואה באיטליה, הוא התמנה לתפקיד רופא החצר של המלך השוודי, גוסטב החמישי, שהתיידד איתו. מונתה אף הוריש את ביתו באי קאפרי לבית המלוכה השוודי.
יצירתו.
מגילת סן מיקלה.
מונתה התפרסם בזכות ספרו "מגילת סן מיקלה" (Boken om San Michele או La storia di San Michele), שתורגם למגוון שפות. את הספר הוא הכתיב בשנת 1929, בתקופה בה כבר היה עיוור. הספר הוא תמהיל של זכרונות מחייו של אדם מעניין שחי חיים מעניינים, דיווחים ממוקדי התרחשות של אירועים חשובים שבהם לקח חלק (כגון המגפה בנאפולי), הצעדים הראשונים ברפואת הנפש הצרפתית, שימוש בהיפנוזה, וקורט פנטזיה ומיתולוגיה שוודית.
"מגילת סן מיקלה" השפיע על אנשים רבים, בהם הסופר הישראלי מאיר שלו, הרואה בספר הזה את אחד הגורמים המשפיעים ביותר בעיצוב אישיותו הספרותית. הספר תורגם לעברית והופיע בהוצאת עם עובד (תרגם מאנגלית יצחק ליב ברוך וחידש אמציה פורת).
סן מיקלה.
אכסל מונתה התאהב באי קאפרי ובנה את ביתו בחלקו העליון, אנקאפרי, באזור שבו נמצאו הריסותיו של ארמון מתקופתו של טיבריוס. כיום ביתו של מונתה, חווילת "סן מיקלה", משמש מוזיאון קטן לזכרו, בו מוצגות מהדורות של הספר "מגילת סן מיקלה" בשפות רבות, כולל עברית. המקום מהווה אתר תיירותי מבוקש, ולכן הממשלה נאלצה לקבוע מכסה שנתית מרבית, ומי שמגיע ללא הזמנת תור מראש עלול להיות מסורב כניסה.
קישורים חיצוניים.
ברוך תירוש מספר על פגישה עם אקסל מונתה בשנות הארבעים -"יקום תרבות " https://www.yekum.org/2021/11/%d7%a4%d7%92%d7%99%d7%a9%d7%94-%d7%91%d7%90%d7%99-%d7%a7%d7%90%d7%a4%d7%a8%d7%99-%d7%a2%d7%9d-%d7%94%d7%a1%d7%95%d7%a4%d7%a8-%d7%90%d7%9b%d7%a1%d7%9c-%d7%9e%d7%95%d7%a0%d7%aa%d7%94/
הליגה הארצית בכדורגל
הליגה הארצית בכדורגל הייתה הליגה השנייה בחשיבותה בכדורגל בישראל עד שנת 1999, ובעקבות השינויים במבנה הליגות והקמת ליגת העל הפכה לליגה השלישית. בשנת 2009 בוטלה הליגה.
היסטוריה.
בשנת 1976 הוחלט על הקמת הליגה הארצית כליגה שנייה מתחת לליגה הלאומית, הליגה הבכירה דאז, ומעל לליגה א' שהייתה עד אז הליגה השנייה בישראל. לפי ההחלטה ארבע הקבוצות האחרונות בליגה הלאומית, בתוספת ארבע הקבוצות במקומות 2-5 בליגה א' דרום ובליגה א' צפון, הרכיבו את הליגה הארצית החדשה.
לאורך רוב שנותיה היו בליגה הארצית 16 קבוצות, והיא המשיכה לשמש כליגה שנייה עד תום עונת 1998/1999, אז הוחלט על שינוי במבנה הליגות והקמת ליגת העל מעל הליגה הלאומית. הליגה הארצית הפכה לליגה השלישית ושיחקו בה 12 קבוצות, כאשר שתי הקבוצות הראשונות בתום כל עונה עלו לליגה הלאומית, ושתי האחרונות ירדו לליגה א' דרום ולליגה א' צפון, בהתאם למיקומן הגאוגרפי. כמו כן בתום כל עונה ירדו שתי הקבוצות האחרונות בליגה הלאומית לליגה הארצית, ואילו לליגה הארצית עלו שתי קבוצות, אחת מליגה א' דרום ואחת מליגה א' צפון. בתקופה זו נערך גם גביע הטוטו לליגה השלישית, והוא בוטל עם ביטול הליגה הארצית בשנת 2009.
עונת 2008/2009 הייתה האחרונה בתולדות הליגה הארצית, לאחר שהוחלט לבטלה ולהגדיל את שתי הליגות הבכירות. סקציה נס ציונה סיימה את העונה במקום הראשון, ויחד עמה עלו לליגה הלאומית גם הפועל אשקלון, הפועל ראשון לציון, הפועל מרמורק, בית"ר שמשון תל אביב, מכבי עירוני בת ים והפועל נצרת עילית. הקבוצות הנוספות ששיחקו בעונה האחרונה של הליגה הארצית וירדו בסופה לליגה א' היו מכבי כפר כנא, הפועל בני טמרה, הפועל אום אל-פחם, הפועל בני ג'דיידה ומכבי עירוני טירת כרמל.
הקמת מדינת ישראל
ג'יין אוסטין
המהפכה האיראנית
המהפכה האיראנית (השם בפרסית: انقلاب ۱۳۵۷ ایران, בתרגום לעברית: מהפכת 1357 באיראן - בהתאם ל או انقلاب بهمن ۵۷ בתרגום לעברית: מהפכת [חודש] בהמן [שנת] 57) היא מהפכה שהתרחשה בשנת 1979, שהפכה את איראן ממדינה אוטוקרטית, פרו-מערבית, מונרכית, תחת שלטונו של השאה מוחמד רזה פהלווי, לרפובליקה אסלאמית-תיאוקרטית תחת שלטון האייתוללה ח'ומייני. למהפכה היו שני חלקים: בחלקה הראשון גורש פהלווי מהמדינה על ידי קואליציה של אנשי דת מוסלמים, פעילים סוציאליסטים ואנשי שמאל. בחלק השני, המכונה המהפכה האסלאמית, הועלה לשלטון האייתוללה ח'ומייני.
מוחמד רזה פהלווי הועלה לשלטון ב-1941, אך החל לקחת חלק מרכזי בהנהגת המדינה רק ב-1953, לאחר הפיכת 1953. לאור ההפיכה בסיוע מערבי (בריטניה וארצות הברית) שהחזירה את השאה למלוכה, החל העם לראות את השאה כשליט בובה של המערב. במהלך שנות ה-60 וה-70 סבל שלטונו מהתנגדויות שונות מצד אנשי דת, בני המעמד הבינוני ואנשי שמאל. בני המעמד הבינוני והשמאל ראו את שלטונו של השאה כבזבזני וכלא שוויוני מספיק, התנגדו לחוקי הצנזורה הנוקשים, למאסרם של מאות פעילים פוליטיים קומוניסטים וכורדים ולפעולת הסאוואכ, המשטרה החשאית של השאה שנתפסה כאכזרית. אנשי הדת מצדם, התנגדו לשלטונו לאור המהפכה הלבנה הפרו-חילונית והמערבית שהנהיג. בנוסף, התנגדו אנשי הדת למדיניות קידום מעמד האישה אשר נחווה כאיום הולך וגובר על מעמדם של רבים מהגברים במדינה וכן קידום זכויות המיעוטים, תוך פגיעה בערכי דת האסלאם. המשותף לכלל הצדדים: אנשי דת, בני המעמד הבינוני ואנשי שמאל שאפשר את המהפכה ואת חבירת הגורמים השונים, היה זיהוי השאה כפועל בשירות המערב ואותם הערכים אותם ניסה המערב לקדם, בכל הקשור לשוויון, חופש הפולחן, חירויות הפרט בדגש על נושאי מגדר, כל זאת לאחר ההפיכה הצבאית בצ'ילה (1973), ובתקופה בה התנועות האנטי-מערביות, אנטי-ליברליות, אנטי-אמריקאיות והאנטי-קולוניאליסטיות התחזקו בעולם השלישי.