שורש תנייני – שורש חדש שנגזר ממילה קיימת – מאפשר גיוון במשמעות. דוגמאות:
תחביר.
סדר המילים ומבנה השיח.
מבנה הטקסט: סידור הפסוקיות/משפטים בטקסט אינו עקבי בשבאית, כפי שמשתקף מהכתובות שנמצאו – אשר ייתכן שאינו משקף את כלל השפה הטבעית, כיוון שהוא מייצג רק סוגות מסוימות.
סדר המילים במשפט: הפסוקית הפותחת כל כתובת היא תמיד בסדר המילים "נושא–נשוא (פרדיקט/פועל)–מושא". רוב המשפטים העיקריים האחרים בכתובת מתחילים במילת החיבור/קישור "ו-" /w/. פסוקיות משועבדות נפוצות מאוד, ויבואו במשפט במבנה: פסוקית משועבדת – נשוא – נושא. הנשוא (פרדיקט) לעיתים מוצג באמצעות המילית "פ" /f/.
דוגמאות:
משפטים משועבדים.
יש בשבאית מספר אמצעים ליצירת משפטים משועבדים באמצעות צירופים שונים:
משפטי זיקה.
בשבאית, פסוקיות זיקה מסומנות על ידי כינויי זיקה, כמו "דֿ'-" // (קוגנט של "שֶ-" בעברית ו"דְ-" בארמית), "על" /ʾl/, או "מנ-" // ("מי ש-"). בפסוקיות זיקה חופשיות, סימון זה הוא חובה. שלא כמו בשפות שמיות אחרות, בשבאית כינויים חוזרים (resumptive pronoun) הם נדירים.
אוצר מילים.
למרות שאוצר המילים של שבאית מגיע מסוגי כתובות מגוונים יחסית, הוא עדיין מבודד יחסית בעולם השמי, דבר שמקשה על הניתוח. אפילו כשנעזרים בשפות הקרובות, כמו געז וערבית קלאסית, חוקרים הצליחו לפרש רק חלק מאוצר המילים השבאי; על כן, נאלצו להסיק חלק בלתי-מבוטל מתוך ההקשר, וכמה מילים עדיין נותרו בלתי מובנות. מצד שני, מילים רבות בתחום החקלאות ושיטות ההשקיה נאספו מיצירותיהם של חוקרי תימן מימי הביניים, ובחלקן גם מהניבים המודרניים המדוברים בתימן.
נדיר למצוא בכתובות השבאיות מילים שאולות משפות שאינן מהאזור. כמה מילים יווניות וארמיות נמצאו בתקופה הרחמניסטית (של אמונה ב"רחמנן"), הנוצרית והיהודית (המאות ה-5–7 לספירה), למשל: [קלס1-ן] qls-n מהמילה היוונית "אקליסיה" ἐκκλησία "כנסייה", שעדיין שורדת בשם הערבי "אל-קיליס" לכנסייה שבנה אברהא מלך סבא בצנעא.
מילים שבאיות שהשתמרו בשפות מודרניות.
משמעות המילה השבאית "בִּל" היא "בן", ומילה זו עדיין מתקיימת כרכיב בתוך מילים שנמצאות בשימוש בערבית של שבטי אל-אַזְד, צאצאי הסבאים והנבטים, החיים בדרום ערב הסעודית ועומאן:
הנס פפיצנר
הנס אריך פְּפִיצְנר (Hans Erich Pfitzner; 5 במאי 1869 - 22 במאי 1949) היה מלחין, מנצח ותאורטיקן גרמני אשר תיאר עצמו כ"אנטי-מודרניסט". יצירתו הידועה ביותר היא ככל הנראה האופרה "פלסטרינה", שעלילתה מבוססת בחופשיות על חייו של המלחין בן המאה ה-16 ג'ובאני פיירלואיג'י דה פלסטרינה.
ביוגרפיה.
פפיצנר נולד במוסקבה מפני שבאותה תקופה אביו היה צ'לן בתזמורת מוסקבאית. ב-1872 חזרה משפחת פפיצנר לפרנקפורט. הנס פפיצנר גר בגרמניה במשך רוב שנות חייו שבהן עסק, בנוסף לעבודתו כמלחין, גם בניצוח, נגינה בפסנתר והוראה. יצירתו, אשר חולשת על מרבית הז'אנרים החשובים במוזיקה (למעט הפואמה הסימפונית), זכתה להערכה מצדם של מלחינים כגוסטב מאהלר וריכרד שטראוס, אף על פי שאף אחד מאלה לא חיבב במיוחד את הליכותיו הבלתי נעימות (ואילו אלמה מאהלר השיבה לו בוז תחת הערצתו אליה). ראויים לציון במיוחד היו ה"לידר", השירים האמנותיים הרבים והמעודנים שהלחין, אשר הושפעו רבות מהוגו וולף אך חבקו בתוכם קסם מלנכולי אישי משל המלחין. אחדים מן הלידר שכתב פפיצנר הוקלטו במהלך שנות השלושים של המאה העשרים בקולו של זמר הבריטון הנודע בתקופתו גרהארד היש (Gerhard Hüsch) בליווי המלחין עצמו בפסנתר. הסימפוניה הראשונה שחיבר פפיצנר עברה גלגול משונה; סימפוניה זו לא נוצרה במחשבה תזמורתית אלא התחילה כרביעיית מיתרים שעובדה, בשלב מאוחר יותר, לתזמורת.
המפורסם ביותר מבין כתבי הפרוזה של פפיצנר הוא הפמפלט "Futuristengefahr" ("סכנת הפוטוריסטים"), אשר נכתב כתגובה לכתבו של המלחין האיטלקי פרוצ'ו בוזוני "סקיצה לאסתטיקה חדשה של המוזיקה". "בוזוני," התאונן פפיצנר, "תולה את כל תקוותיו למוזיקה המערבית בעתיד ומבין את ההווה ואת העבר כהתחלה לא יציבה, כהכנה. אך מה היה קורה לו היה זה ההפך? מה אם אנו מוצאים עצמנו בהווה בנקודה גבוהה (של התפתחות), או שמא אף כבר עברנו אותה?"
עם השנים, נעשה פפיצנר לאומני ובתחילה זכה לגילויי אהדה מצד אישים בכירים ברייך השלישי ובמיוחד מצדו של הנס פרנק, שאתו נשאר ביחסים טובים. אך עד מהרה, "נתערערו יחסיו" עם דמויות המפתח במשטר הנאצי, אשר לא ראו בעין יפה את קשרו המוזיקלי עם המנצח היהודי ברונו ואלטר. פפיצנר עורר את חמתם של הנאצים עוד יותר כאשר סירב לבקשת המשטר לחבר מוזיקת ליווי ל"חלום ליל קיץ", מוזיקה שתוכל להחליף את יצירתו הנודעת של פליקס מנדלסון (היהודי) בשם זה. הוא סבר כי יצירתו של מנדלסון טובה פי כמה מכל מוזיקה שיוכל הוא להציע כתחליף. לאחר המלחמה חי פפיצנר בבית אבות בזלצבורג, ושם נפטר. לאחר שנשכחה יצירתו במשך שנים, זכתה לעדנה מחודשת בביצועים בבתי האופרה ובאולמות הקונצרטים וכמו כן בהקלטות אולפן במהלך שנות התשעים.
אליה שמואל הרטום
אליה שמואל הרטום (Elia Samuele Artom) (כ"ג בסיוון ה'תרמ"ז, 15 ביוני 1887 – כ"ג באדר א' ה'תשכ"ה – 25 בפברואר 1965) היה רב ומחנך באיטליה ובישראל, מנהל בית המדרש לרבנים ברומא. מחבר "תנ"ך קאסוטו".
ביוגרפיה.
נולד בטורינו שבאיטליה למנחם עמנואל יהושע. למד אצל אביו ורב העיר. לאחר מכן עבר לפירנצה, שם למד בבית המדרש לרבנים. כיהן כרב בפירארה, בטורינו, בטריפולי (לוב) וכרב ראשי בפירנצה. שימש כמנהל ומורה בבית המדרש לרבנים ברומא.
בשנת 1939 עלה לארץ ועסק בהוראה בתיכון דתי בירושלים עד 1951.
נפטר בעת שהות זמנית ברומא, והובא למנוחות בהר הזיתים בירושלים.
על שמו כביש בירושלים, בהר חוצבים.
פועלו הספרותי והמחקרי.
פרופ' א"ש הרטום התפרסם בעולם היהודי הודות לפירושו המדעי-עממי למקרא, המוכר בציבור כ"פירוש קאסוטו" או כ"תנ"ך קאסוטו", על אף שמורו וגיסו משה דוד קאסוטו עצמו לא נטל בו כל חלק (פירוש זה הוצג מטעמים שיווקיים כ"פירוש שנעשה על פי שיטת קאסוטו", שכן ההוצאה בחרה למתג פירוש זה באמצעות שמו של פרופסור קאסוטו). הפירוש מבוסס על המסורת ועל פרשנות המקרא. בנוסף, תרגם ופירש את הספרים החיצוניים ועל כך זכה בציון לשבח משופטי פרס טשרניחובסקי תשכ"ו. עבודתו המדעית והסיפרותית השתרעה על שטחים רבים של מדעי היהדות.
ספרו "חיי ישראל החדשים" יצא לאור לאחר פטירתו על ידי בנו מנחם עמנואל הרטום, והוא מהווה סיכום ותמצית של משנתו. לפיה "אין קיום לעם ישראל ולמדינת ישראל ללא התורה". וכי התורה אינה אך ורק מה שנקבע בתלמוד ובשולחן ערוך, אלא התורה עצמה דורשת שדרכי שמירתה תתפתחנה ותיקבענה בכל דור ודור בהתאם לצרכיו ולנסיבות. כמו כן הוא טוען כי אפשר לקבל את התורה כיסוד לחוקת מדינת ישראל גם מצד אלו שאינם מאמינים בעיקרי התורה גופה. וכי אם הנהגת התורה תהיה לפי האמור בספר אפשר יהיה לגשר בין 'דתיים' לבין 'בלתי דתיים' לטובת העם כולו.
ביבליוגרפיה של כל כתביו הודפסה בסוף הספר "חיי ישראל החדשים".
משפחתו.
היה נשוי ליעל (אחותו של משה דוד קאסוטו), ונולדו להם חמישה ילדים: דבורה שנפטרה בגיל שבע, מנחם עמנואל, דוד – נפטר בשנות העשרים לחייו מדלקת קרום המוח, מאיר – ניצל בדרך נס מהנאצים, נישא בארץ ונפטר במגפת הפוליו בשנות ה-50 ו – נהרג במלחמת העצמאות.
תקשורת סלולרית
תקשורת סלולרית היא טכנולוגיית תקשורת המאפשרת שימוש בטלפון סלולרי - טלפון אלחוטי נייד (למעשה מכשיר לקשר רדיו דו-כיווני המסוגל בו-זמנית לשדר ולקלוט גלי מיקרו) שניתן להפעילו באזורים נרחבים, בטכנולוגיה המתבססת על פרישת תחנות בסיס סלולריות במרחב. המילה סלולרי נובעת מהמילה cell (תא, באנגלית). המשמעות היא, שבכל תא כזה יש תחום נתון של תדרים, המאפשרים לנהל מספר שיחות בו זמנית. אם המכשיר איננו נמצא בתחום, תהיה ירידה ברמת הקליטה וכדי שתהיה אפשרות להמשיך בניהול השיחה, תחנת הקליטה הקרובה לתחום, תקצה תדר מבין התדרים העומדים לרשותה.
בחוקי מדינת ישראל קרויה תקשורת סלולרית בשם תקשורת תאית או שירותי רט"ן ומכשיר הטלפון הסלולרי קרוי רט"ן - רדיו טלפון נייד, אך כמעט ולא נעשה שימוש במונחים אלה מחוץ לחקיקה ולרגולציה של משרד התקשורת.
התקשורת הסלולרית והטלפון הסלולרי, שהתחילו להימכר באמצע שנות ה-80 של המאה ה-20, גרמו לאחת המהפכות הגדולות ביותר בתולדות התקשורת. הם הביאו לשינויים מרחיקי לכת, בעיקר במישור החברתי, כשהם אפשרו אינטראקציה רחבת היקף במגוון אפשרויות - שיחות טלפון, מסרונים (SMS), גלישה באינטרנט ותרמו תרומה מכרעת להפיכת העולם כולו לכפר גלובלי.
מערכות תקשורת סלולריות קיימות ב-170 מדינות בעולם (שבהן במצטבר כ-99% מאוכלוסיית העולם). מתוך אוכלוסיית העולם כ-94% (כ-4 מיליארד בני אדם) נמצאים בתחומי הכיסוי של מערכות תקשורת סלולריות, אך כ-43% מהאוכלוסייה בכלל העולם לא משתמשת באינטרנט סלולרי למרות היותם בתחומי הכיסוי של המערכות
צ'יינה מובייל נחשבת לחברת הסלולר הגדולה בעולם, ודווח שבאמצע שנת 2014 שירתה מעל ל-790 מיליון מנויים.
עקרונות התקשורת הסלולרית.
התקשורת הסלולרית מבוססת על כך, שבניגוד לרשת רדיו רגילה, שני מכשירי טלפון ניידים אינם מדברים ביניהם ישירות, אלא דרך רשת של תחנות בסיס סלולריות שכל אחת מהן מכסה תא שטח קטן יחסית (באנגלית: cell). כל טלפון מתקשר עם תחנת הבסיס הקרובה אליו. תחנות הבסיס מקושרות ברשת קווית או אלחוטית למתג סלולרי הקרוי MSC. המתג אחראי לניתוב השיחות מן התא המתאים ואליו.