כיום מוכנים במכון המקדש כל הבגדים הנדרשים, לכהן הדיוט ולכהן גדול. עם זאת, לצורך הפעלתו של בית מקדש המתפקד באופן מלא נדרשים מאות או אף אלפי סטים של בגדי כהונה. מכון המקדש יזם, אפוא, פנייה לכהנים לרכוש לעצמם בגדי כהונה, תפורים על פי מידתם, ועד כה נענו ליוזמה עשרות כהנים.
הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה
סיגל אבין
סיגל אבין (נולדה ב-7 באוקטובר 1973) היא תסריטאית, מחזאית, במאית תיאטרון וטלוויזיה ישראלית.
יוצרת הסדרות "לאבד את אליס" ו"בלתי הפיך".
ביוגרפיה.
אבין נולדה במיאמי, פלורידה, להורים ישראלים שירדו לארצות הברית, אך שבו לישראל כשהייתה בת 11. בוגרת הסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין. לאחר לימודיה ביימה וכתבה את ההצגות "איך להכין בן", שזכתה בפרס ציון לשבח, ו"שמוליק חבר חדש", שזכתה בפרס ההצגה הטובה ביותר בפסטיבל חיפה להצגות ילדים. העלתה את ההצגות "חני בעלך הורג אותי", "עם חיוך ואקדח", "חומר טוב" ו"פריקס", שנחלה הצלחה רבה, בסטודיו של יורם לוינשטיין. לאחר מכן הצטרפה אבין לצוות תיאטרון הבימה כמנהלת האמנותית של ״צעיר הבימה״ וביימה את "הכלה וצייד הפרפרים", "אגדת אטליז" ו"טקסי".
לאורך השנים עסקה אבין בכתיבה טלוויזיונית. בשנת 2001 כתבה כתסריטאית משנה, תחת התסריטאי הראשי גל פרידמן את הטלנובלה "לגעת באושר" ששודרה בערוץ ויוה. בשנת 2002 כתבה כתסריטאית, תחת התסריטאי הראשי גל פרידמן את הטלנובלה "לחיי האהבה" בערוץ 3. "לחיי האהבה", בכיכובם של סופי צדקה וגיל פרנק, נחלה הצלחה רבה, ובשנת 2003 אבין יצרה וכתבה את "משחק החיים", לצד שירה גפן ולימור נחמיאס. "משחק החיים", בכיכובם של גיא אריאלי, ניר לוי ולירון וייסמן, עקבה אחר יצירת הצגה מודרנית של "רומיאו ויוליה", סביב עולם אהבות, בגידות, חברויות ושקרים בין אנשי התיאטרון וסובביהם.
לאחר הצלחתה האדירה של "משחק החיים", יצרה אבין בשנת 2004 יחד עם גל זייד, וכתבה בשיתוף עם לימור נחמיאס, עידו ברונשטיין ודרור נובלמן את "מיכאלה", טלנובלה יומית העוסקת בסיפורי התככים של עולם ההיי טק, בכיכובם של נתי רביץ ואפרת כהן.
ב-2005 יצרה את הטלנובלה המצליחה "טלנובלה בע"מ", טלנובלה העוקבת אחר עשיית טלנובלה, והאנשים הפועלים סביבה. הטלנובלה זכתה להצלחה רבה, ויש האומרים שהעלילה הראשית, עלילות נסיונותיה של התסריטאית (המגולמת על ידי טלי שרון) להחלפת השחקנית הראשית (המגולמת על ידי יעל בר זוהר) עקב חוסר כישוריה, מבוסס על פיטורי הדוגמנית בקי גריפין מהטלנובלה "משחק החיים" שנעשו עקב התערבותה של אבין. "טלנובלה בע"מ" מבוססת על מקרים אמיתיים מיצירת "מיכאלה" ו"משחק החיים", למשל נסיונותיה של אבין ליצור דמות ערבי באחת הטלנובלות הקודמות, הצעה שנשללה על הסף.
ב-2007 הוקרנה סדרת טלוויזיה שכתבה בשם האקס המיתולוגי בערוץ 2, פורמט הסדרה נרכש על ידי רשת פוקס האמריקאית והקרנתה החלה באוקטובר 2008 ברשת CBS האמריקאית.
בשנת 2010 סרטה הקצר "לא תדעו עוד צער", בכיכובם של ליאור אשכנזי, תום אבני וגל זייד, זכה בתחרות פרויקט סרטים של 48 שעות במקום הראשון.
בשנת 2013 יצרה בשיתוף רענן שקד את הקומדיה ״בלתי הפיך״ ששודרה בערוץ 2. הקומדיה הייתה הקומדיה הנצפית ביותר באותה שנה. אבין כתבה וביימה. העונה השנייה עלתה ב-2015. זכויות הסדרה נמכרו לרשת ABC האמריקאית, ואבין כתבה וביימה את הפיילוט האמריקאי בכיכובו של השחקן דייוויד שווימר.
בשנת 2014 נבחרה אבין לאחת מעשרה תסריטאים ששווה לשים עליהם בעין במגזין התרבות האמריקאי- Variety.
בסוף 2016 יצרה אבין את סרטוני הרשת ״זה מטריד״. חמישה סרטונים קצרים שמתארים את הדינמיקה שמאחורי הטרדות מיניות. הסרטונים נהפכו ויראליים תוך כמה שעות ועשו מעל למיליון צפיות. בין השחקנים: ליאור אשכנזי, נעה קולר, מולי שולמן, יעל שרוני ועוד.
ב 2017 יצרה את הגרסה האמריקאית של הסרטונים בשם - #that's harassment. הסדרה עלתה לרשת באפריל בכיכובם של דייוויד שווימר, סיניה ניקסון, מייקל קלי, אמי רוסום, בובי קנאבלי ועוד.
אבין ניהלה בעבר מערכת יחסים מתוקשרת עם ליאור אשכנזי. נשואה לפרסומאי עמית משיח ולהם 2 בנות.
מתגוררת בניו יורק ובתל אביב.
הרפובליקה הגרמנית הדמוקרטית
נבחרת קמבודיה בכדורגל
נבחרת קמבודיה בכדורגל (בחמרית: ក្រុមបាល់ទាត់ជម្រើសជាតិកម្ពុជា) היא נבחרת הכדורגל הלאומית של קמבודיה. הנבחרת הוקמה בשנת 1933 אך הצטרפה לפיפ"א רק בשנת 1953. ההישג הטוב ביותר של נבחרת זו הוא בגביע אסיה 1972 אותו סיימה במקום הרביעי. הנבחרת משתתפת בטורניר ה-ASEAN בכדורגל שהוא אליפות איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה בכדורגל. כיום הנבחרת נחשבת לאחת החלשות ביותר ביבשת אסיה.
נבחרת צפון תימן בכדורגל
מוסא קאסם אל חוסייני
ממשלת ישראל הראשונה
הממשלה הראשונה פעלה מ-10 במרץ 1949 עד 30 באוקטובר 1950, כשדוד בן-גוריון הגיש את התפטרותו לנשיא, והממשלה הפכה לממשלה זמנית במשך 16 יום, עד לכינון הממשלה השנייה.
הקמת הממשלה.
ייעודה המקורי של האספה המכוננת היה לכונן חוקה למדינה, אך עם קבלת חוק המעבר שינתה האספה את ייעודה והפכה עצמה לכנסת הראשונה. עתה קם הצורך להקים ממשלה. סיעת מפא"י הייתה הסיעה הגדולה ביותר, אך היא לא החזיקה ברוב מוחלט בכנסת, ולכן היה צורך לכונן קואליציה שתיתן אמון בממשלה. בן-גוריון התנגד בתוקף להכללתן של תנועת החרות ומק"י בקואליציה העתידית, תוך שהוא טובע את הביטוי "בלי חרות ומק"י", דהיינו, בלי הרוויזיוניסטים והקומוניסטים. מפ"ם קיוותה להקים עם מפא"י ממשלה סוציאליסטית צרה אך נתקלה בדחייה ונותרה באופוזיציה. בן-גוריון החליט לפנות אל החזית הדתית, הפרוגרסיבים, הספרדים ורשימות המיעוטים.
בסך הכל תמכו בממשלה 73 חברי כנסת. בהסכמים הקואליציוניים נקבע שהממשלה תיתן שוויון זכויות גמור לכל אזרח, תחתור לשלום, תשמור על נייטרליות במלחמה הקרה, תעודד עלייה ותאכלס את המדינה.
ציוני דרך ומדיניות.
מדיניות ביטחונית.
ממשלה זו חתמה על הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות, שכן מצעה העיקרי של מפא"י בבחירות אלה היה השגת הסכמי הפסקת אש. בהסכמים אלו נקבע הקו הירוק כגבולה של ישראל. בנוסף לכך נחקק חוק שירות ביטחון, שקבע את הקריטריונים לגיוס לצה"ל.
מדיניות כלכלית.
מדיניותה הכלכלית של הממשלה, שנגזרה ברובה מהיותה של מפא"י מפלגה סוציאליסטית, הייתה מדיניות הקיצוב, אשר זכתה לשם "צנע". במסגרת מדיניות זו הוטלה הגבלה על כמות המצרכים שהותר לכל אזרח לקנות. במהלך כהונתה של הממשלה הציבור היה מאוחד יחסית בתמיכתו בצנע, אולם לאחר הרחבת המדיניות לקראת סוף כהונתה, התחיל לפרוח השוק השחור.
שונות.
ממשלה זאת נאלצה להתמודד עם השאלה של כינון חוקה לישראל הצעירה. החזית הדתית המאוחדת התנגדה לחלוטין לכינון חוקה מעשה ידי אדם. מפא"י תמכה בכינון חוקה, לאחר ביסוס המדינה ולאחר קליטת העולים, ואילו כל שאר סיעות הממשלה תמכו בכינון חוקה מידית. בסופו של דבר, התקבלה הצעתו של חבר המפלגה הפרוגרסיבית, יזהר הררי, לקראת סוף כהונת הממשלה, שקבעה שהחוקה לא תכונן מיד, אלא תיכתב פרקים-פרקים אשר יהוו חוקי יסוד, שלבסוף יתאגדו לכלל חוקת המדינה.
הממשלה העלתה את עצמותיו של חוזה המדינה, בנימין זאב הרצל.
הממשלה תמכה בחוק השבות, אשר איפשר לכל יהודי לעלות ארצה. בן-גוריון התייחס אל החוק כאל אחד מ"חוקי השתייה של מדינת ישראל".
הממשלה תמכה גם בחוק לימוד חובה, אשר לפיו כל ילד חויב ללמוד במסגרת חינוכית מגיל 5 עד גיל 16, שמומן על ידי תקציב המדינה למרות המצב הכלכלי הקשה.
סיום כהונת הממשלה.
בן-גוריון הודיע על התפטרות הממשלה לנשיא ב-15 באוקטובר 1950, בעקבות דרישתו שאליעזר קפלן יועבר מתפקידו כשר המסחר והתעשייה, לטובת מינוי איש עסקים שאינו חבר כנסת (יעקב גרי). מכיוון שבאותה התקופה על מנת למנות שר חדש היה על הממשלה להתפטר, ולהציג את עצמה מחדש עם השר החדש להבעת אמון מחודשת, התפטרה הממשלה. לאחר מכן תוקן החוק בעניין זה. בישיבת הכנסת בה הודיע על התפטרות הממשלה, הציע בן-גוריון הקמת ממשלת מעבר בת 7 חברים שתכהן עד לבחירות החדשות שיערכו בהקדם, אבל הצעתו נדחתה.
הרכב הממשלה.
הממשלה מנתה 12 שרים לכל אורך כהונתה.
Annalen der Physik
שנתון הפיזיקה (בגרמנית: Annalen der Physik) הוא כתב עת מדעי, מהמוכרים והוותיקים ביותר בעולם. החל בהפצה בשנת 1790 תחת השם Journal der Physik, בעריכת פרידריך אלברכט קארל גרן, פיזיקאי הידוע בעיקר בשל ניסוייו בנוגע לתאוריית הפלוגיסטון. עורך כתב העת כיום הוא אולריך אקרן.
כתב העת מפרסם מאמרים מקוריים בנושאי ניסוי, תאוריה, מתמטיקה פיזיקלית ותחומים דומים. כל המאמרים נבחנים תחת ביקורת עמיתים קפדנית טרם פרסומם, ומשקפים את ההתקדמות שנעשתה בתחומי הפיזיקה השונים.
מאמרים חשובים רבים אשר הכריזו על ממצאים מדעיים חדשניים התפרסמו לראשונה בכתב העת, כולל מאמרי שנת הפלאות שכתב אלברט איינשטיין ב-1905 אשר קבעו רבים מהיסודות הקיימים היום בפיזיקה המודרנית. רבים זוקפים לזכותו של מקס פלאנק, ששימש כמדען ראשי מטעם "קהילת הפיזיקאים הגרמנית", את הפניית תשומת לבו של העורך באותה עת, פאול דרוד, אל מסמכי איינשטיין והצביע על חשיבותם.
בראשית המאה ה-20 הייתה גרמניה מרכז מחקר הפיזיקה בעולם. שנתון הפיזיקה הופץ בגרמנית, בדומה לרוב הכתבים בנושאי פיזיקה באותה תקופה. מאז, אנגלית הפכה לשפה השלטת בפיזיקה וחשיבות השנתון התערערה. כיום הוא כתוב כולו באנגלית.
עורכי כתב העת וגילגולי שמו.
עם השנים, כתב העת ידע עורכים רבים ושמות שונים.
מנחם רקנטי
הממשלה הראשונה
שר המשטרה
גלי חומר
שארלוט פרלי