את עבודת המחקר לקבלת תואר דוקטור כתב רינון על יצירתו של המרקיז דה סאד בהנחיית מנחם ברינקר וזלי גורביץ' והעבודה ראתה אור לאחר מכן כספר בעברית בהוצאת רסלינג (חדר המיתות של סאד) ובאנגלית (Sadian Reflections). ב-2008 ראה אור מחקרו על תפיסת הטראגי ביצירתו של הומרוס. ב-2014 ראה אור ספרו "משבר מדעי הרוח", שעורר דיון ציבורי בנושא.
רינון עוסק גם בתרגום ספרות קלאסית לעברית. בין היתר תרגם מיוונית עתיקה את הפואטיקה של אריסטו עם פירושים, ואת ה"תופת" מתוך הקומדיה האלוהית של דנטה אליגיירי מאיטלקית.
קישורים חיצוניים.
ממאמריו:
Dust in the Wind
Dust in the Wind (בעברית: אבק ברוח) הוא שיר שבוצע על ידי להקת הרוק המתקדם האמריקאית קנזס, ונכתב על ידי חבר הלהקה קרי ליברן. השיר יצא לאור בשנת 1977 ונכלל באלבום "Point of Know Return" שהוציאה הלהקה.
השיר הגיע למקום השישי במצעד הבילבורד הוט 100 בחודש אפריל 1977. שיר זה היה השיר היחיד של הלהקה שנכנס לעשרת הגדולים במצעד הבילבורד. גרסת ה-45rpm של השיר השיגה מכירות זהב לאחר שנמכרה במיליון עותקים, על פי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
רקע וכתיבה.
Dust in the wind הוא אחד הביצועים הראשונים האקוסטים של הלהקה. נעימת הגיטרה בשיר נכתבה על ידי ליברן, כתרגיל בנגינת גיטרה. אשתו ויקי לאחר ששמעה את ביצועיו לראשונה, ציינה בפניו שהנגינה יפה מאוד, ועודדה אותו לכתוב לה מילים. ליוורגן סירב תחילה כי לא היה בטוח אם חבריו ללהקה יאהבו זאת, משום שהיצירה חרגה מן הקו המוזיקלי של הלהקה.
לאחר שניגן לחבריו גרסת הדגמה לשיר, הייתה "שתיקה המומה" בחדר, וחבריו שאלו אותו "קרי, איפה זה היה עד היום?". על פי חברי הלהקה, מששמעו את השיר הם ידעו שהוא יהיה להיט.
הנושא של השיר הוא התייחסות לציטוט מספר קהלת: "רָאִיתִי אֶת כָּל הַמַּעֲשִׂים שֶׁנַּעֲשׂוּ תַּחַת הַשָּׁמֶשׁ וְהִנֵּה הַכֹּל הֶבֶל וּרְעוּת רוּחַ" ().
מתוך הרהור במוות ובחוסר היכולת מולו, שם השיר מתכתב עם מספר יצירות: עם הפסוק "מעפר באת ואל עפר תשוב" (), עם שורות הפתיחה של אפוס המלחמה היפני "מעשה הייקה" ("פעמוני מקדש גיון מצלצלים, את סופם של כל הדברים"), וכן אזכור לספר שירה אינדיאני בו נאמר "כל מה שאנחנו הוא אבק ברוח".
ליוורגן הפך כשלוש שנים לאחר הוצאת השיר לנוצרי אוונגליסט. הוא אמר: "בסך הכל ביטאתי את החיפוש העצמי שלי למשהו. אם מסתכלים על מילותיו של השיר, רואים שהשיר הוא על הטבע החולף של חיינו הפיזיים".
גרסתה של שרה ברייטמן.
Dust in the Wind הוקלט בשנת 1998 על ידי הזמרת-יוצרת הבריטית שרה ברייטמן, ונכלל באלבום האולפן השישי שלה, "Eden". השיר יצא לאור בשנת 1999 כסינגל החמישי והאחרון מתוכו, על ידי חברות התקליטים איסט וסט ואנג'ל רקורדס.
עם השיר הופיעה ברייטמן במהלך המופעים שלה אשר התקיימו בלאס וגאס. חלק מההופעות פורסמו ברשתות המדיה השונות.
אלבומים שבהם מופיע השיר.
במרוצת השנים הוציאה ברייטמן עשרות אלבומי אולפן, אלבומי ווידאו, אלבומי הופעה ואלבומי וידאו בהם נכלל השיר. השיר הופיע לראשונה באלבומה השישי Eden. לאחר מכן, נכלל גם באלבום ההופעה, "", אלבום האוסף, "Bella Voce", אלבום האוסף, "Gala – The Collection", אלבום הווידאו, וכולי.
אודיו.
ב-5 בדצמבר 2008, הועלה האודיו של השיר ליוטיוב. האודיו זכה להצלחה נאה כאשר צבר מיליון צפיות. ב-29 ביולי 2015, כמה שנים לאחר העלאת האודיו, הועלה ליוטיוב הווידאו קליפ של השיר, בו ניתן לראות לאורכו מדבר. הקליפ לא הצליח לשחזר את הצלחת האודיו, וצבר כמות צפיות מועטה.
שנונית ארוכת כף
לטאה (סוג)
לטאה (שם מדעי: "Lacerta"), הוא סוג של זוחלים קטנים ממשפחת הלטאיים החיים באירופה, אסיה ואפריקה.
בסוג זה לטאות קטנות שצבעם העיקרי ירוק בהיר והם בעלי זנב ארוך, ראש גדול ורגליים קצרות. הם פעילי יום ברובם ומחפשים חרקים ויצורים קטנים נוספים.
הלטאות יכולות להשיר את זנבם כאשר הוא נתפס בפיו של טורף וכך הם נמלטות.
בני סוג זה הם מטילי ביצים.
מינים.
מינים רבים שהיו שייכים לסוג עברו לסוגים אחרים: "Anatololacerta", "Iberolacerta", "Archaeolacerta", "Apathya", "Darevskia", "Phoenicolacerta", "Omanosaura", "Teira", "Hellenolacerta", "Zootoca", "Timon", "Podarcis", "Dalmatolacerta", "Parvilacerta" ו-"Iranolacerta".
סזאר צ'אבס
סזאר צ'אבס (בספרדית: Cesar Chavez; נולד בשם César Estrada Chávez; 31 במרץ 1927 – 23 באפריל 1993) היה פעיל למען איגוד פועלים ולמען זכויות האזרח בארצות הברית, אשר יחד עם דולורס הוארטה, ייסד ב-1962 את אגודת פועלי החקלאות הלאומית (אשר הפכה מאוחר יותר לאיגוד United Farm Workers (UFW)). צ'אבס, בן למשפחה אשר איבדה את חוותה בשפל הגדול, גדל כפועל נודד. עבודתו למען פועלים, ובמיוחד המאבק רב-השנים למען זכויות הפועלים החקלאיים המקסיקנים בדליינו שבקליפורניה, הפכו את צ'אבס לפעיל הידוע ביותר עבור זכויות צ'יקנו, והצלחתו בהובלת שביתת הענבים בדליינו אף קידמה גישה חיובית בקרב הציבור כלפי איגודי עובדים, וכן את המחויבות של האיגודים עצמם לזכויות פועלים לטינו-אמריקאים. הגישה המוסרית והבלתי-אלימה אך אגרסיבית של צ'אבס למאבק הפכה את מצוקת הפועלים החקלאיים לנושא ציבורי כלל-ארצי בשנות ה-60 וה-70. בסיום שביתת הענבים ב-1970, נחתמו לראשונה הסכמים קיבוציים שהבטיחו זכויות ושכר משופר ללמעלה מ-10,000 פועלים פיליפינים ומקסיקנים בקליפורניה, ועד סוף שנות ה-70, UFW הוכר כאיגוד המייצג למעלה מ-50,000 פועלים חקלאיים בקליפורניה ובפלורידה.
אחר מותו הוא הפך לסמל היסטורי מז'ורי עבור הקהילה הלטינית, ומאז נקראו על שמו בתי ספר, רחובות, פארקים ומוסדות אחרים, והוקמו לכבודו פסלים ומתקנים רשמיים ובלתי רשמיים ברחבי ארצות הברית. צ'אבס נהייה לאייקון של איגוד עובדים ופוליטיקת שמאל, המסמל תמיכה בעובדים והעצמה היספנית, המבוססות על התארגנות עממית-שורשית. הוא גם הפך לפופולרי את הסלוגן "Sí, se puede" (בספרדית: "כן, אנו יכולים"), אשר נטבע בידי שותפתו דולורס הוארטה, ואומץ ב-2008 בגרסה באנגלית (!Yes, We Can) כסיסמת הבחירות של ברק אובמה. הוא גם הפך ל"קדוש עממי" בפנתאון המקסיקני-אמריקאי. יום הולדתו, 31 במרץ, הוכרז כיום הנצחה פדרלי ומדינתי (יום סזאר צ'אבס). הוא זכה בכיבודים ושבחים רבים, הן במהלך חייו, והן אחר מותו, כולל את מדליית החירות הנשיאותית ב-1994.
תחילת דרכו.
צ'אבס נולד ב-31 במרץ 1927, ביומה שבאריזונה, למשפחה מקסיקנית-אמריקאית, אחד מתוך שישה ילדים. הוריו היו חואנה אסטרדה וליברדו צ'אבס. למשפחתו הייתה חנות מכולת וחווה, אך כל נכסיה אבדו במהלך השפל הגדול. כשהבית המשפחתי נגזל במרמה, יצאה המשפחה לדרכים כדי להתקיים כפועלים חקלאיים נודדים.
המשפחה הגיעה לקליפורניה, לאזור דליינו, שם בני המשפחה קטפו אפונה וחסה בחורף, דובדבנים ושעועית באביב, תירס וענבים בקיץ, וכותנה בסתיו. חיי הפועלים החקלאיים היו חיי עוני ומצוקה—שכרם היה זעום, ולא סופקו להם מגורים, אוכל, שירותים, מים זורמים, חשמל, או תנאי מחיה אחרים.
תנאי הנדידה של פועלים עונתיים לא הקלו על רכישת השכלה, וב-1942, צ'אבס פרש מלימודיו, כאשר סיים פחות משבע שנות לימודים. הוא התחיל לעבוד בשדות במשרה מלאה. ב-1946 הוא התגייס לשורות הצי האמריקאי, בו שירת למשך שנתיים. צ'אבס קיווה לרכוש מיומנויות במהלך שירותו שיעזרו לו בחיים האזרחיים. אך לא התממש הדבר, ומאוחר יותר, צ'אבס תיאר את ניסיונו בצבא כ"השנתיים הנוראיות בחיי".
אקטיביזם, 1952–1976.
צ'אבס המשיך לעבוד בשדות עד 1952, אז התחיל לעבוד כמארגן קהילתי עבור ארגון שירות לקהילה (CSO), קבוצת פעולה למען זכויות אזרח ללטינו-אמריקאים. צ'אבס עודד מקסיקנים-אמריקאים להירשם ולהצביע, והוא נסע בכל רחבי קליפורניה, ונאם בתמיכה לזכויות העובדים. ב-1958 הוא היה לראש הארגון.
זכויות עובדים.
ב-1962, עזב צ'אבס את CSO והקים יחד עם דולורס הוארטה את NFWA, אגודת הפועלים החקלאיים הלאומית, אשר ייצגה פועלים חקלאיים מקסיקנים בקליפורניה. ארגון זה התמזג במהלך שביתת הענבים עם האיגוד של הפועלים הפיליפינים, והפך ל-UFW.
כאשר הפועלים החקלאיים הפיליפינים יזמו את שביתת הענבים בדליינו, ב-8 בספטמבר 1965, צ'אבס תמך בהם בנלהבות. לאחר הצבעה, הצטרפו הפועלים המקסיקנים לשורות המאבק. צ'אבס הוביל צעדת מחאה של 300 מייל (כמעט 500 ק"מ) מדליינו לסקרמנטו, בירת קליפורניה, כדי לקדם את המטרה ולצבור תמיכה בשביתה. הוא גם הוביל את החרם נגד מגדלי הענבים—קודם בקרב איגודי עובדים בתחומים נושקים, כגון עובדי הנמל אשר סירבו להעמיס תוצרים בלתי-מאוגדים, ומאוחר יותר בחרם צרכנים אשר פשט בכל רחבי ארצות הברית. השביתה נמשכה חמש שנים, ומשכה תשומת לב רבה. במרץ 1966 תת-הוועדה לענייני פועלים עונתיים של ועדת העבודה ורווחת הציבור של הסנאט ערכה שימוע בנושא השביתה, במהלכה הסנטור רוברט קנדי הביע תמיכה בפועלים השובתים.
ב-1968, פתח צ'אבס בשביתת רעב שארכה 25 יום, כחלק ממחויבותו למאבק בלתי-אלים. הוא שבר את צומו תחת לחץ מחבריו ומרופאים אשר אמרו שחייו בסכנה מיידית.
השביתה הסתיימה ב-1970, לאחר שנחתמו לראשונה הסכמים קיבוציים עם הפועלים אשר הבטיחו להם שכר מוגדל, תנאים משופרים, וזכות להתאגדות. הניצחון הפך את UFW לאיגוד הגדול ביותר בקרב הפועלים החקלאיים בקליפורניה.