1,269,023 אנשים לא דיווחו על אזרחותם.
יכולות שפה.
בין השאלות שנשאלו היו "האם אתה דובר השפה הרוסית?" (Владеете ли Вы русским языком?) ו-"באילו שפות נוספות אתה דובר?" (Какими иными языками Вы владеете? ). כפי שהוסבר במדריך המפקד, "יכולת" (владение) פירושה יכולת לדבר, לקרוא ולכתוב שפה, או רק את היכולת לדבר אותה. השאלות לא הבחינו בין דוברי שפת אם לבין דוברים שאינם ילידי הארץ, וגם לא ניסו למדוד את מידת יכולת השפה. עבור ילדים קטנים, ככל הנראה, התשובה המוקלטת התבססה על השפה / או השפות שדיברו ההורים.
142.6 מיליון (98.3%) מהנשאלים טענו כשירות בשפה הרוסית. בטבלה שלהלן מופיעות שפות אחרות המדווחות באופן נרחב (יותר מ-500,000 דוברים כל אחת).
1.42 מיליון משיבים לא מסרו מידע על שפתם.
מטול נגד טנקים
פול התמנון
מפקד האוכלוסין ברוסיה (2010)
מפקד אוכלוסין 2010 של הפדרציה הרוסית היה המפקד הראשון של אוכלוסיית הפדרציה הרוסית מאז 2002 והשני לאחר פירוק ברית המועצות. ההכנות למפקד החלו בשנת 2007 והמפקד עצמו התקיים בין ה-14 באוקטובר ל-25 באוקטובר.
המפקד.
המפקד נקבע במקור לאוקטובר 2010, לפני שתוזמן מחדש בסוף 2013, תוך ציון סיבות כלכליות, אף כי משערים כי מניעים פוליטיים השפיעו על ההחלטה. עם זאת, בסוף 2009 הודיע ראש הממשלה פוטין כי ממשלת רוסיה הקצתה 10.5 מיליארד רובל כדי לערוך את המפקד כמתוכנן במקור (באוקטובר 2010).
תוצאות.
המפקד רשם את מספר האוכלוסייה כ-142.9 מיליון, ירידה של 2.3 מיליון (1.6%) מאז מפקד האוכלוסין בשנת 2002. האוכלוסייה מונה 73.7% עירוניים (105.3 מיליון) וכ-26.3% כפריים (37.5 מיליון). הגיל החציוני הוא 38 שנים. ההרכב האתני נשלט על ידי הרוסים (80.9% מהאוכלוסייה).
דובי יונג
דובי יונג (נולד ב-7 ביוני 1950) הוא קצין משטרה בדימוס בדרגת תת-ניצב במשטרת ישראל.
ביוגרפיה.
יונג נולד וגדל בשכונת תל גנים ברמת גן והוא נכדו של הרב יששכר דב יונג, שהיה ממקימי כפר חסידים. למד בתיכון עירוני דתי רמת גן.
בנעוריו, היה חותר סקיף, זוגי ורביעייה בנבחרת ישראל לנוער.
טרם גיוסו לצה"ל זכה באליפות צה"ל ובאליפות ישראל לנוער בירי בשלשה מצבים, מאמנו היה קהת שור, מקורבנות טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן.
עם גיוסו לצה"ל בשנת 1968, שובץ כמדריך קליעה וצלפים במועדון הגדנ"ע ברמת גן.
בשנת 1969 התנדב לבי"ס לצליפה שם שימש כמדריך ראשי,וצלף מבצעי בכל גזרות הפעילות, עד שחרורו.
שנת 1971 שימש כמדריך קליעה לנכים ב"בית הלוחם", תל אביב, ושימש כמפקד גדוד נוער קליעה ,11 מועדוני קליעה במרכז.
בשנת 1973, יצא לקורס קצינים בבה"ד 1, בסיום הקורס שירת כקצין קליעה וצליפה.
בשנת 1978, נכח בפיגוע באוטובוס הדמים בכביש החוף.
1978-1982 יחידת הימ"מ, מפקד מח' הצלפים, קצין קליעה ותו"ל עד שנת 1982.
בשנת 1983, מונה למפקד גזרת שרון במג"ב.
בשנת 1985, מונה למפג"ד של העיר צידון בלבנון והיה אחראי על כוחות צה"ל ולוחמי מג"ב.
בשנת 1988, מונה למפקד על מחנות הפליטים ברצועת עזה.
בשנת 1989, מונה למפקד כוח לתגובה מידית ברצועת עזה ופיקד על אירועי הפרות סדר.
בשנת 1993, קודם לדרגת ניצב משנה, מונה למפקד בסיס האימונים של מג"ב ב מכמש והקים את בית הספר בסא"ר על שם יצחק רבין.
בשנת 1996, פיקד על משלחת לוחמי וקציני יס"מ בקורס לניהול משברים שנערך במדינת לואיזיאנה, ארצות הברית.
בשנת 1997, מונה למפקד מג"ב בגזרת חברון, בתפקיד זה השתתף בעשרות מבצעים.
בשנת 1999, סיים בהצלחה קורס לניהול ופיקוד קצינים בכירים במשטרת ישראל ומונה לקצין אגף המבצעים של משטרת ישראל במחוז תל אביב.
בשנת 2000, קודם לדרגת תת-ניצב ומונה לראש מה"ד של משטרת ישראל במטה הארצי בירושלים.
בשנת 2001, מונה על ידי השר לביטחון פנים, עוזי לנדאו, ומפכ"ל משטרת ישראל, שלמה אהרונישקי, למפקד המטה לכוחות המיוחדים של משטרת ישראל, תפקיד אותו ביצע עד שיצא לפנסיה בשנת 2006.
החל משנת 2002, עמית במרכז מדיניות לטרור ICT במרכז הבינתחומי הרצליה.
החל משנת 2007, יועץ בינלאומי ללוחמה בטרור והגנת המולדת H.L.S.
החל משנת 2008, חבר בצוותי חשיבה של נאט"ו.
בין השנים 2018-2010, גויס יונג למערך החירום של משרד הבט"פ והמנ"ל (מרכז ניהול משברים לאומי/ מל"ל/תא פנים).
בשנת 2020 הצטרף לתנועת "הביטחוניסטים", שקוראת להחלת החוק הישראלי על כל שטחי C ביהודה ושומרון.
יונג נשוי ואב לחמישה, בעל תואר ראשון בקרימינולוגיה, סוציולוגיה ואנתרופולוגיה, בהצטיינות, מאוניברסיטת בר-אילן.
ג'יזל (בלט)
גאורג הרברט צו מינסטר
גאורג הרברט גראף צו מינסטר פון דרנבורג (בגרמנית: Georg Herbert Graf zu Münster von Derneburg; 23 בדצמבר 1820 – 28 במרץ 1902) היה בן אצולה ודיפלומט גרמני, אשר שימש כשגריר הקיסרות הגרמנית בלונדון ובפריז, והתפרסם בעיקר בשל חלקו בפרשת דרייפוס.
ביוגרפיה.
קריירה דיפלומטית.
מינסטר היה בן למשפחת אצולה חשובה בממלכת הנובר. הוא נולד בלונדון ב-23 בדצמבר 1820, לארנסט צו מינסטר אשר שימש כדיפלומט בחצרו של ג'ורג' הרביעי, מלך הממלכה המאוחדת. אמו, וילהלמינה שרלוטה (1783-1858) הייתה בתו של פיליפ השני, רוזן שאומבורג-ליפה. הוא למד משפטים באוניברסיטאות של בון, היידלברג וגטינגן. בגיל 18, מת אביו, וגאורג ירש את נכסיו ותאריו, ואת מושבו בפרלמנט ההנוברי.
בעקבות אביו, הוא הפך לדיפלומט. הוא נודע בהשקפותיו השמרניות, ובמהלך מהפכות אביב העמים התנגד לביטול זכויות היתר של האצולה ולהענקת זכויות להמוני העם. השקפות אלו הפכו אותו למקורב מאוד לבית הנובר. בין 1856–1864 הוא שימש כשגריר הנובר בסנקט פטרבורג. לאחר מלחמת אוסטריה-פרוסיה ב-1866 אשר במהלכה כבשה פרוסיה את הנובר, ניסה מינסטר להביא לפשרה עם הפרוסים, אולם נכשל והנובר סופחה לפרוסיה.
בניגוד לבני אצולה הנוברים רבים אחרים, מינסטר השלים מהר עם הכיבוש הפרוסי. הוא התרשם מאוד מחזונו של אוטו פון ביסמרק על אימפריה גרמנית מאוחדת, וסבר שניתן להשיג זאת רק באמצעות הנהגה פרוסית חזקה. "ההשקפה שלי לגבי הנוברי אמיתי" הוא כתב "היא שהוא קודם כל חייב להיות גרמני". בין השנים 1867–1873 ייצג מינסטר את העיר גוסלאר ברייכסטאג. ב-1873 מינה אותו ביסמרק לשגריר גרמניה בלונדון. מינסטר מילא את תפקידו בנאמנות עד 1885 אז נשלח להיות שגריר גרמניה בפריז. ב-1889 הוא ייצג את גרמניה באמנות האג, ועל כך שודרג תואר האצולה שלו לדרגת נסיך.
פרשת דרייפוס.
ב-1891 נתגלה כי הנספח הצבאי שעבד תחת מינסטר, פון היהנה (Huehne) הפעיל כמה מרגלים ללא ידיעתו של מינסטר. גרמניה נאלצה להחזיר את היהנה ושלחה במקומו את מקסימיליאן פון שוורצקופן. מינסטר, שתיעב עסקי ריגול מכל סוג, הבטיח לשר החוץ הצרפתי כי "אתו לא תהיינה לכם בעיות". עם זאת, שוורצקופן לא היה כפוף למינסטר אלא למטכ"ל בברלין בלבד, ולפיכך המשיך בפעילותו של קודמו, ומתחת לאפו של מינסטר החל לארגן רשת מרגלים ענפה. במישרין, דיווחיו עברו לממשלת גרמניה, וייתכן שאף לקיסר וילהלם השני בעצמו, אשר העריך מאוד את שוורצקופן. עם זאת, שוורצקופן נהג בחוסר זהירות, ורבים ממסמכיו נפלו לידי משרד הריגול הנגדי הצרפתי. בספטמבר 1894 חשפו הצרפתים את המסמך שנודע בתור "הבורדרו" אשר ממנו השתמע כי מרגל בצבא צרפת מעביר מידע לשוורצקופן. המרגל האמיתי היה פרדיננד אסטרהאזי, אולם החשד נפל על קצין יהודי בשם אלפרד דרייפוס, שהורשע על סמך ראיות קלושות בלבד.
גרמניה שמרה על שתיקה בתחילת הפרשה, אולם ב-9 בנובמבר התפרסמה בעיתון לה פאטרי ידיעה על פיה המסמכים המפלילים את דרייפוס נגנבו משוורצקופן. מינסטר לא יכול היה לשתוק יותר. הוא שוחח עם שוורצקופן אשר הבטיח לו שמעולם לא היה לו כל קשר עם דרייפוס. שניהם כתבו לווילהלמשטראסה והכחישו כל קשר לדרייפוס. ב-10 בנובמבר מינסטר הוציא הצהרה רשמית ללה פיגארו אשר על פיה: "מעולם לא קיבל אוברסט פון שוורצקופן מכתבים מדרייפוס. מעולם לא עמד עמו בקשרים כלשהם, ישירים או עקיפים. אם קצין זה אשם בפשע שמייחסים לו, אין שגרירות גרמניה מעורבת בפרשה זו". עם זאת, העיתונות הצרפתית ביטלה הצהרה זו מכל וכל בעקבות טענתו של שר ההגנה הצרפתי אוגוסט מרסייה כי האשמה של דרייפוס ברורה ומוחלטת. מינסטר נפגש עם שר החוץ הצרפתי גבריאל הנוטו והכחיש כל קשר של השגרירות הגרמנית עם דרייפוס. הנוטו הטיל על אחד מעוזריו מוריס פאליאולוג (אשר לימים הפך לאחד המתעדים החשובים של הפרשה) לברר את העניין מול המשרד לריגול נגדי. פאליאולוג נפגש עם אובר-ז'וזף אנרי אשר הבהיר לו בצורה שאינה משתמעת לשני פנים כי הבורדרו בבירור נמצא בסל הניירות של שוורצקופן. הנוטו היה מופתע מהכחשה כה מחוצפת מצדם של הגרמנים, אולם היה מודע למצב השברירי בו נמצאים יחסי גרמניה-צרפת, ולפיכך הרגיע את מינסטר והצהיר כי "ממשלת צרפת מתקוממת נגד מסע זה החורג מכל מידה סבירה ואין לסובלו עוד". מינסטר דרש הכחשה רשמית, וסוכנות הידיעות של הצבא אכן הוציאה הכחשה ב-30 בנובמבר. עם זאת, ההודעה הייתה מתונה ולא ברורה כלל ומינסטר דרש הודעה חדשה. המצב הגיע לכדי משבר דיפלומטי. לימים טען מרסייה כי גרמניה עמדה להכריז מלחמה והרמטכ"ל בואדפר כבר התכונן להורות על גיוס כללי. עם זאת, בסופו של דבר הגיעו הצדדים לפשרה, וב-13 בדצמבר פורסמה הכחשה נמרצת השוללת מכל וכל את מעורבותה של שגרירות גרמניה בכלל ושל מינסטר בפרט. הודעה זו סיפקה את מינסטר, אולם לא הייתה לה כל משמעות בעיני הציבור הצרפתי אשר היה משוכנע בביטחון שגרמניה היא זו שהפעילה את דרייפוס.