בשנת 1915 נערכה בעיר ניו יורק תערוכת קריקטוריסטים, אירוע שאורגן על ידי לואי באורי, וקורנליה בארנס הייתה אחת מעשרים ושלושה האמנים המוצגים. היא הייתה חדשה יחסית בסצנת האמנות בניו יורק, אך היא עלתה במהירות.
שנות ניו יורק.
בשנים 1913–1917 תרמה בארנס תדיר לעיתון "מאסס", מגזין סוציאליסטי שמשך אליו חבורת סופרים ואמנים מוכשרים. במשך שלוש שנים כיהנה בארנס במערכת של העיתון.
כאשר הופסק פרסום "מאסס״ בעקבות אישומי הממשלה, הקימו מקס איסטמן וקריסטל איסטמן מגזין חדש, "הליברטור". בגיליון מ-10 בפברואר 1918 של "ניו יורק קול", מצוין כי קורנליה כעורכת תורמת ל"ליבריטור", יחד עם עמיתים כמו רוברט מיינור, חבר מועצת המנהלים רובינסון וארט יאנג. בשנת 1925 הוכרז על הופעת "ניו מאסס" כ"מגזין רדיקלי חדש לאמנויות ולמכתבים, ללא קשרים או התחייבויות פוליטיות, אך באהדה ובאמונה בתנועת הפועלים הבינלאומית". שוב, קורנליה בארנס נרשמה כעורכת תורמת.
בכתבי-העת הסוציאליסטיים, קריקטורות רבות של קורנליה בארנס התייחסו לנושא זכות הבחירה ושוויון מגדרי. היא פרסמה גם קריקטורות במגזינים נוספים בעיר ניו יורק, ובעיתונים של לוחמות זכויות נשים (סופרג'יסטיות). הקריקטורה "אדם אחד - קול אחד" תיארה שתי נשים מהגרות עם ילדים קטנים, הניצבות לצד גבר גנדרן בחליפת שלושה חלקים ומקל הליכה. בציור על הכריכה של המגזין "סופרג'יסט" ונושא כותרת גדולה – "מחכות" – תיארה בארנס בשנת 1919 קבוצה גדולה של נשים חזקות, שתיים עם תינוקות בזרועותיהן, אוחזות בלפידים בזמן שהן ממתינות להכרה פוליטית בזכות הבחירה.
קליפורניה.
בשנת 1920 עברה קורנליה בארנס לקליפורניה עם בעלה, ארתור סלווין גרבט, ועם בנם הצעיר. הם התיישבו בחווה ליד הוריה, שעברו לגור לשם כמה שנים קודם לכן. הם עברו לברקלי וחיפשו הזדמנויות עבודה.
גרבט הפך למנהל תוכניות רדיו, לאחר מכן קיבל תוכנית רדיו משלו. הוא שימש גם כמבקר מוזיקה בעיתון בסן פרנסיסקו. קורנליה בארנס פנתה בעיקר לאיור, וסיפקה רישומים ועטיפות למגזין Sunset עד שנת 1921. היא תרמה טור עלילתי ל"אוקלנד טריביון" ולעיתונים נוספים.
גרבט וברנס פרשו ללוס גאטוס שבקליפורניה, זמן קצר לפני מותה של קורנליה משחפת בנובמבר 1941. משערים כי שנים של שימוש בחומצות בחריטה על צלחות אבץ ובתנאי אוורור גרועים פגעו בריאותיה.
בעקבות הצפה בדירה המשפחתית, מעט מיצירות האמנות המקוריות שלה שרדו.
1040 לפנה&quot;ס
970 לפנה&quot;ס
תיאודור קלוצה
תיאדור קלוצה (בגרמנית: Theodor Kaluza; ) היה מתמטיקאי גרמני שתרם רבות לפיזיקה המודרנית, נודע בעיקר בגלל תאוריית קלוצה-קליין.
ביוגרפיה.
קלוצה נולד באופולה למשפחה קתולית מהעיר רטיבור שבפרובינציית שלזיה של ממלכת פרוסיה (כיום בפולין). קלוצה נולד בכפר וילהמסטאל, שהפך לחלק מאופולה כעבור שנים מעטות. הוא העביר את ילדותו בקניגסברג, שבה שימש אביו מקס קלוצה פרופסור לאנגלית. הוא למד מתמטיקה באוניברסיטת קניגסברג, וקיבל תואר דוקטור על תזה שנושאה טרנספורמציית צ'ירנהאוס .
אף על פי שהתמקד במתמטיקה, התעניין גם בתורת היחסות. באפריל 1919 הבחין שכאשר פתר משוואת של תורת היחסות הכללית באמצעות חמישה ממדים, המשוואות של ג'יימס קלרק מקסוול על אלקטרומגנטיות נכנסו בצורה חלקה. הוא כתב לאלברט איינשטיין, והוא האיץ בו לפרסם את ממצאיו. הם פורסמו לבסוף ב-1921 תחת הכותרת "Zum Unitätsproblem der Physik" (לבעיית האחדות של הפיזיקה).
ב-1929 מונה לפרופסור באוניברסיטת קיל, וב-1935 מונה לפרופסור באוניברסיטת גטינגן, שם נשאר עד פטירתו ב-19 בינואר 1954.
גם בנו שנולד ב-1910 נקרא תיאודור קלוצה, וגם הוא היה מתמטיקאי נודע.
לאופן
לאופן
סינובאק
סינובאק (באנגלית: Sinovac) היא חברה ביו-פרמצבטית המתמקדת במחקר, פיתוח, ייצור ומסחור של חיסונים המגנים מפני מחלות זיהומיות בבני אדם. החברה ממוקמת בבייג'ינג, סין.
החיסונים המסחריים של סינובאק כוללים את Healive (נגד הפטיטיס A), Bilive (נגד צהבת A ו-B), אנפלו (נגד שפעת), Panflu (נגד H5N1) ו-PANFLU.1 (נגד H1N1). חברת סינובאק מפתחת בימינו חיסון נגד שפעת אוניברסלית וחיסון נגד דלקת המוח היפנית, כמו גם חיסון נגד קורונה .
סינובאק מפתחת חיסונים נגד וירוס 71, שפעת אוניברסלית, דלקת המוח היפנית וכלבת אדם.
באמצע אפריל 2020, סין אישרה ניסוי קליני לחיסון אפשרי נגד נגיף הקורונה שפותח על ידי סינובאק, שהחלה ניסויים שלו בברזיל.
ציטוט בכפייה
גן מדכא סרטן
גנים מדכאי סרטן, או אנטי-אונקוגנים (tumor suppressor genes), הם גנים אשר אחראים על עיכוב הגדילה התאית או לעידוד מוות תאי מתוכנן (אפופטוזה). בגידולים סרטניים רבים גנים אלה נעדרים או לא מבוטאים, ובשל כך מעוכבת הבקרה השלילית על התרבות התאים ומתאפשרת התרבות תאית מוגברת האופיינית לגידולים סרטניים. נראה, כי מוטציות במספר גנים מדכאי סרטן מהוות את השינויים המולקולריים הנפוצים ביותר המובילים להתפתחות גידולים סרטניים בבני אדם. הוצע, כי גנים מדכאי סרטן מתנהגים בהתאם להיפותזת "שתי הפגיעות" (Two-hits hypothesis), לפיה נדרשת פגיעה בשני האללים של גן ספציפי על מנת שייגרם שינוי פונקציונלי בתא, ברקמה וביצור השלם.
היסטוריה.
הגן הראשון שזוהה כגן מדכא סרטן היה הגן "RB", אשר פגם בו מקושר לסרטן תאי רשתית העין בילדים (רטינובלסטומה). למעשה, מרבית הידע הקיים כיום בנושא גנים מדכאי סרטן מקורו במחקרים הראשוניים שעסקו בסרטן זה. נמצא כי דפוסי הופעת רטינובלסטומה עשויים להיות הן תורשתיים והן ספוראדיים (שאינם תורשתיים). בשנת 1971, בהתבסס על ניתוחים של הופעת המחלה במשפחות, הרופא והגנטיקאי אלפרד ג. קנודסון הציע את היפותזת "שתי הפגיעות", לפיה ניתן להסביר את שני הדפוסים בכך שהתפתחות רטינובלסטומה מחייבת פגיעה בפעילות שני האללים של הגן "RB". במקרים תורשתיים, מורש אלל אחד פגום של הגן "RB", ומחלת הרטינובלסטומה תתפתח כתוצאה מהתרחשות מוטציה נוספת באלל השני בתאי הרשתית. מקרי מחלה שאינם משפחתיים נדירים יותר, שכן נדרשת התרחשות של שני אירועי מוטציה עצמאיים אשר יוליכו לפגיעה בפעילות שני האללים באותו תא.
בהתבסס על התצפיות הקשורות לגן "RB" והגדרתו כגן מדכא סרטן, נקבעו מאפיינים לגנים מדכאי סרטן קלאסיים נוספים התורמים להתפתחות גידולים סרטניים אנושיים שונים. ראשית, פגם בגנים מדכאי סרטן קלאסיים הוא בעל אופי רצסיבי ברמה התאית, שכן נדרשת פגיעה בפעילות של שני האללים. שנית, הורשה של אלל מוטנטי אחד מגבירה את הסיכוי להתפתחות גידולים סרטניים, כיוון שנדרש אירוע מוטציה יחיד נוסף לשם אובדן מלא של תפקוד הגן. בנוסף, על מנת שגן יוגדר כגן מדכא סרטן, עליו להימצא כפגום במקרים שונים של סרטן ספורדי.
סיווג הגנים מדכאי הסרטן על פי פעילות.
קיים מגוון רחב של גנים מדכאי סרטן, וניתן לסווגם לשלוש קבוצות:
השתקה של גנים שומרי סף מאפשרת גדילה בלתי מבוקרת, דרך מגוון מנגנונים, האופיינית לתאים סרטניים. תוצריהם של גנים שומרי סף (חלבונים במרבית המקרים) לרוב משתתפים בבקרה על מחזור התא, או במסלולי הולכת אותות המבקרים את הגדילה והחלוקה התאית. מוטציות בגנים מסוג זה עשויות להוביל להתמרה ממאירה.
תוצריהם של גנים האחראיים ליציבות הגנום, משתתפים לרוב במסלולי תיקון נזקי DNA או במסלולים המשמרים את יציבות מבנה הכרומוזום. השתקה של גנים מסוג זה תגרום לעלייה בקצב צבירת המוטציות הגנטיות באופן כללי, כולל מוטציות בגנים שומרי הסף ברקמות הגוף. על כן, מוטציות בגנים אלו עשויות להוליך גם הן, באופן עקיף, להתמרה ממאירה.
השתקה של גנים מעצבי סביבה תביא להיווצרות תנאים סביבתיים, מחוץ לתא וסמוך לו, המסייעים להתרבות תאית לא מבוקרת. תוצריהם של גנים מעצבי סביבה תורמים ליצירת סביבה תאית המגבילה את גדילת התאים. על כן, מוטציות בגנים אלו עשויות לתרום לגדילה התאית המוגברת האופיינית לתאים סרטניים.
הבסיס הביולוגי לדיכוי התהליך הסרטני.
באופן תקין גדילת התאים ביונקים מעודדת או מוגבלת באמצעות מסלולי הולכת אותות, המתווכים על ידי אינטראקציות בין ליגנד לרצפטור על פני שטח התא. תוצריהם של חלק מהגנים מדכאי הסרטן, המשתייכים לשומרי הסף, משתתפים ברגולציית מסלולים אלה. השתקה של גנים אלה עשויה להוביל להתרבות תאית מוגברת ולהתהוות גידולים סרטניים.
בנוסף, גנים מדכאי סרטן רבים המשתייכים לשומרי הסף מהווים בקרים חשובים להתקדמות מחזור התא. בגידולים רבים באדם ניכרת מעורבות של היעדר בקרה על המעבר משלב G1 לשלב S במחזור התא. במצב תקין, סדרה מורכבת של אינטראקציות מעכבות מונעת התקדמות לא רצויה משלב G1 לשלב S, ובכך נמנעת חלוקת תאים שאינם תקינים. ההערכה היא, שביותר מ־80% מהגידולים האנושיים מסלול זה עובר השתקה עקב מוטציות בגנים מדכאי סרטן.
כמו כן, השמדתם של תאים בעלי פעילות חריגה, או גנום פגוע מושגת באמצעות מנגנוני מוות תאי מתוכנן (אפופטוזה), אשר הוצאתם לפועל נשלטת על ידי תוצריהם של מספר גנים מדכאי סרטן המשתייכים לקבוצת שומרי הסף. השתקה של גנים אלה מונעת או מעכבת אפופטוזה, ומאריכה את הישרדותם של תאים לא תקינים אשר עלולים להתחלק ולהוות מקור להתפתחות גידולים.
לתאים אנושיים תקינים אורך חיים ומספר חלוקות סופיים. גנים מדכאי סרטן רבים המשתייכים לשומרי הסף משתתפים בהשראת תהליך ההזדקנות התאית המובילה להפסקת חלוקת התא. השתקה של גנים אלה מסירה בקרה הכרחית המונעת התרבות תאית בלתי מוגבלת, ובהיעדרה נוצרים תאים סרטניים.