לול הוא פסקול המאגד שירים בולטים שהקליטה חבורת לול בתוכנית הטלוויזיה "לול" ששודרה בין השנים 1969–1973 בטלוויזיה הישראלית. הפסקול יצא לאור על תקליט ויניל בשנת 1988, בצמוד לסרט "לול" שאיגד אף הוא קטעי שירים ומערכונים נבחרים מתוך התוכנית (שהיו בה 4 פרקים בסך הכל).
בשנת 1994 יצאה גרסה מחודשת לפסקול על גבי CD.
רשימת הקטעים באלבום.
כל המערכונים נכתבו על ידי אורי זוהר ואריק איינשטיין
בויניל המקורי (1988) יצאו שני תקליטים:
בהוצאת CD מחודשת (1994): כל השירים + המערכונים בדיסק אחד (מסודרים לסירוגין).
אוטו אוונס
אוטו אוונס (בדנית: Otto Evens, 16 בפברואר 1826, קופנהגן - 21 בנובמבר 1895, קופנהגן) היה פסל דני.
ביוגרפיה.
אוונס התקבל בשנת 1843 לאקדמיה הדנית המלכותית לאמנויות יפות, בשנות העשרים שלו הפך לעוזר של הפסל הדני הרמן וילהלם ביסן.
בשנת 1851 שהה מספר חודשים בפריז ובין השנים 61–1858 שהה באיטליה עם מלגה מהאקדמיה, בשנת 1865 חזר לאיטליה במימון קרן אנשר.
אוונס לקח את סגנונו הנאו-קלאסי של ברטל תורוואלסן לכיוון נטורליסטי.
בובי הנדרסון
בובי הנדרסון (באנגלית: Bobby Henderson; נולד ב-18 ביולי 1980 באורגון) הוא פיזיקאי אמריקאי, הידוע כמייסד של פסטאפריאניזם, שמאמינה במפלצת הספגטי המעופפת.
ראשית חיים וחינוך.
הנדרסון נולד בשנת 1980 בעיר שבאורגון. הוא למד פיזיקה באוניברסיטת המדינה של אורגון.
פסטאפריאניזם.
בשנת 2005 ייסד הנדרסון את דת הפסטאפריאניזם בתגובה להחלטת מועצת החינוך של קנזס על לימוד של תכנון תבוני לצד לימודי האבולוציה בבתי הספר. הוא ביקש שילמדו את "הפסטאפריאניזם" לצד תכנון תבוני ו"השערה הגיונית המבוססת על ראיות נצפות מכריעות". לאחר שמכתב המחאה שלו לדירקטוריון לא נענה, הוא פרסם אותו ברשת והרעיון החל לצבור חשיפה.
בשנת 2006 הוא כתב "את בשורת מפלצת הספגטי המעופפת", ספר סאטירי המפרט את האמונות המרכזיות של הדת.
בשנים האחרונות חזר הנדרסון על אמונתו כי עלינו "להרחיק את הדת מבתי הספר הממשלתיים ולשמור על ריחוק בין הכסף לדת". אף על פי שהוא מייסד הדת האמורה, הוא גורס כי הוא רק גילה אותה, והוא לא היוצר, כי אם היא נוצרה בידי מפלצת הספגטי המעופפת.
מישל אוסטין
מישל אוסטין (באנגלית: Michele Austin) היא שחקנית בריטית. היא ידועה מהופעתה בתפקיד השוטרת איבון המינגוויי בסדרת הטלוויזיה "החשבון" של רשת ITV, עליו זכתה בפרס Screen Nation בקטגוריית שחקנית הטלוויזיה הטובה ביותר לשנת 2005.
ביוגרפיה.
אוסטין למדה משחק בקולג' רוז ברופורד שבסידקאפ. בנוסף לתפקידה בדמות המינגוויי בסדרה "החשבון", היא גילמה בשנת 2001 את הדמות מרשה האריס בשני פרקים של הסדרה. אוסטין שיחקה בסרטיו של מייק לי "סודות ושקרים" (1996) ו"עוד שנה" (2010). ב-2008 הופיעה בתפקיד קטן בדרמת הנעורים "Britannia High" של ITV בתפקיד גברת דוריס, בעלת הבית של הדמויות הראשיות. עוד ב-2008 שיחקה בסדרה "Never Better", ובתפקיד האחות בסדרה "לא ממש סיטקום" של ה-BBC שעלה לשידור באוגוסט 2009.
בדצמבר 2010 הופיעה אוסטין באופרת הסבון "איסטאנדרס" של ה-BBC בתפקיד גלוריה מקדונלד. היא חזרה וגילמה את אותה דמות בפברואר 2016. לפני כן, בשנת 1993, שיחקה בסדרה בתפקיד מיס מג טיילר. ב-12 בפברואר 2013 גילמה את אסטל בפרק בסדרה "Death in Paradise" של ערוץ BBC1.
ב-2015 שיחקה אוסטין במיני-סדרה "כיסא פנוי" על פיר רומן מאת ג'יי קיי רולינג בתפקיד קיי בודן. ב-2016 השתתפה אוסטין בפרק "Life" בסדרה "חוקרת מקרי המוות".
קווינטין דיילי
קווינטין דיילי (באנגלית: Quintin Dailey; 22 בינואר 1961 – 8 בנובמבר 2010) היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1982–1991. ממוצעיו הכוללים לאורך 10 עונותיו בליגה הם 14.1 נקודות, 2.5 ריבאונדים ו-2.3 אסיסטים למשחק.
נעורים וקריירת מכללות.
דיילי נולד בבולטימור שבמרילנד, ובין השנים 1978–1982 למד באוניברסיטת סן פרנסיסקו. בכל 3 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה הוביל את קלעיה, עם ממוצעים של 13.6, 22.4 ו-25.2 נקודות למשחק, בהתאמה. בסיום עונתו האחרונה, 1981/1982, נבחר לחמישיית העונה של ליגת המכללות (First-team All-American), לצדם של ג'יימס וורת'י, רלף סמפסון, טרי קאמינגס וסליפי פלויד.
בפברואר 1982 נעצר דיילי באשמת תקיפה מינית של סטודנטית באוניברסיטה כחודשיים קודם לכן. ביוני 1982 הודה דיילי באשמת "ניסיון תקיפה" בלבד, ונשפט לשלוש שנות מאסר על תנאי.
קריירת משחק מקצועית.
בדראפט ה-NBA 1982 נבחר דיילי בבחירה השביעית, על ידי שיקגו בולס. במשחקיו הראשונים בשיקגו הפגינו שדולות נשים מחוץ לשיקגו סטדיום – האולם הביתי של הבולס – במחאה נגד צירופו לקבוצה. על אף הסחות בדעת מחוץ למגרש, הצטיין דיילי בעונתו הראשונה ב-NBA, עם ממוצעים של 15.1 נקודות 3.7 אסיסטים ו-3.4 ריבאונדים למשחק – אשר הקנו לו מקום בחמישיית הרוקיז של העונה. בעונתו השנייה קלע שיא קריירה של 18.2 נקודות בממוצע למשחק, כולל משחק שיא של 44 נקודות מול ניו יורק ניקס. בעונות ו- שיתף פעולה בבולס עם מייקל ג'ורדן הצעיר, ותרם 16.1 נקודות בממוצע למשחק.
לקראת עונת חתם על חוזה בלוס אנג'לס קליפרס, וב-3 עונותיו בקבוצה קלע 13.7 נקודות בממוצע למשחק. לאורך התקופה רשמו הקליפרס מאזן כולל של 50 ניצחונות לעומת 196 הפסדים.
בפברואר 1990 חתם על חוזה בסיאטל סופרסוניקס, במדיה שיחק עד לדצמבר 1991. מאז ועד לסיום עונת 1991/1992 שיחק עבור "יאקימה סאן קינגס" מליגת ה-CBA, בטרם פרש ממשחק, בגיל 31.
ב-8 בנובמבר 2010 נפטר דיילי בשנתו בלאס וגאס, נבדה, בגיל 49.
הוברט הריסון
Got to Get You into My Life
Got to Get You into My Life הוא שיר של להקת הביטלס, שיצא לאור לראשונה ב-1966 באלבום Revolver. השיר נכתב פול מקרטני על ידי והקרדיט ניתן ללנון-מקרטני. השיר הוא מחווה לצלילי ה"מוטאון", והוא כולל כלי נשיפה ומילים הרומזות על חוויה פסיכדלית. "זהו למעשה שיר הלל לחשיש", הסביר מקרטני. השיר הגיע למקום השביעי במצעד הפזמונים הבילבורד הוט 100, והיה הלהיט האחרון של הביטלס שהגיע לעשרת הגדולים בארצות הברית, עד ליציאתו לאור של שירם “Free as a bird”, ב-1995. גרסת כיסוי בהפקת מקרטני, אותה ביצעו Cliff Bennet and the Rebel Rousers הגיעה למקום 6 בבריטניה בשנת 1966. השיר הופץ בארצות הברית כסינגל כחלק מאלבום האוסף Rock ‘n’ Roll Music בשנת 1976, שש שנים לאחר שהביטלס התפרקו.
כתיבת השיר והקלטתו.
אף על פי שבאופן רשמי קיבלו לנון-מקרטני את הקרדיט על כתיבת השיר, מקרטני היה האחראי הראשי לכתיבת השיר, שבו הוא גם שר את הקול המוביל. השיר הוקלט באולפני אבי רוד בין 7 באפריל ל-17 ביוני 1966 והתפתח מאוד בין הניסיונות הראשונים ועד לגרסה האחרונה שיצאה לאור באלבום. קבלת ההחלטות על עיבוד השיר הייתה תהליך מורכב, עד שהוחלט להוסיף חצוצרות בסגנון מוזיקת נשמה, שמזכירות את צלילי Memphis Soul ומוטאון של אולפני Stax. הגרסה המקורית של הרצועה הוקלטה ביום השני של הקלטות האלבום Revolver, וכללה הרמוניום וגיטרה אקוסטית וכן יחידת א-קפלה חלקית (שחוזרת על המשפט “I need your love”), כאשר מי ששרו היו מקרטני, ג'ון לנון וג'ורג' הריסון. בספרו של רוברט רודריגז נכתב שיחסית לגרסה "הצעקנית בסגנון צליל ה-R&amp;B" שהלהקה השלימה ביוני, הגרסה הזאת "דמתה יותר לסגנון מאזור הייט-אשבורי מאשר ממפיס" - כלומר יותר מוזיקה היפית ופחות רוק אנד רול קלאסי, כמו אלביס.
בזמן ההקלטה מוקמו המיקרופונים קרוב לחלק הפעמוני של כלי הנשיפה ולאחר מכן ההקלטה עברה דרך אמצעי שמונע אותות בעוצמה גבוהה מדי. הקלטה זו שנערכה ב-18 מאי הייתה הפעם הראשונה שהביטלס השתמשו במחלקת קרנות. כלי ההקשה הבולט ביותר הוא תוף מרים בטכניקת אובר-דאבינג.
השיר נפתח בתרועת כלי נשיפה רועשת, הקולות של מקרטני נכנסים בשנייה 0:07. פזמון השיר מופיע בשדה 1:04, בשירת שם השיר. לאחר מכן השיר מחליף בין הבית לרפרן. סולו גיטרה קצר מופיע בדקה 1:53 ובדקה 2:10 כאשר כלי הנשיפה נכנסים חזרה. השיר מסתיים בקולות של מקרטני הולכים ונחלשים בצורה דומה למוזיקת הנשמה של אותה תקופה. בחלק זה המיקסים של המונו והסטריאו של ההקלטה כוללים אלתור חופשי ונוכחות של רצועת קול שני היא מעודנת יותר בגרסת המונו.
בספר של בארי מיילס "Paul McCartney: Many Years from Now" שיצא לאור ב-1977, מקרטני מגלה שהשיר נכתב על מריחואנה. "זה שיר שכתבתי כשהכירו לי לראשונה את החשיש... לכן הוא בעצם שיר על זה, הוא לא על בן אדם." מילות השיר מרמזות על כך: "יצאתי לנסיעה, לא ידעתי מה אמצא שם/דרך אחרת שבה אולי אוכל לראות שם סוג אחר של מחשבה", "מה אני יכול לעשות? מה אני יכול להיות? כשאני איתך, אני רוצה להישאר שם/אם אני אמיתי, לעולם לא אעזוב ואם כן, אדע את הדרך לשם." "זהו למעשה שיר הלל לחשיש," הסביר מקרטני, "כמו שמישהו אחר היה כותב שיר הלל לשוקולד או ליין אדום טוב."
אביגיל ג'ונסון
סוליטר רודריגז
דרכך אלקינו
שועל-מעופף רודריגז
מולך (ספר)
מולך: או, העולם הגוי הזה הוא רומן חצי-אוטוביוגרפי שנכתב על ידי הנרי מילר בשנים 1927–1928, בתחילה במסווה של רומן שכתבה אשתו, ג'ון. הספר לא פורסם עד 1992, 65 שנה לאחר שנכתב ו-12 שנים לאחר מותו של מילר' ונחשב לרוב ככלי לחקר צמיחתו האמנותית של מילר יותר מאשר כיצירה בדיונית ראויה בפני עצמה.
היסטוריה.
רקע כללי.