בשנת 1968 נמכרה החברה, שכל מניותיה הוחזקו עד אז על ידי החברה הממשלתית "מניב", לקונצרן "כלל" שמינתה את ג'ורג' וייז ליו"ר מועצת המנהלים, ובשנת 1969 נמכרה מחצית ההוצאה למפעלי נייר חדרה. אולם לאחר כשנתיים יצאה נייר חדרה מהשקעה זו. באמצע שנות ה-70 סבלה ההוצאה מהפסדים כבדים בעקבות הוצאת אנציקלופדיה יודאיקה ובעקבות זאת הועברה הבעלות על ההוצאה מכלל תעשיות לחברה האם "כלל", כדי לשחרר את "כלל תעשיות" מחובות ההוצאה.
ב-1984 רכשה כתר את הוצאת שקמונה, אשר המשיכה להוציא ספרים תחת השם "שקמונה", בהם מדריכי טיולים (בפרט מדריך לפיד הפופולרי מאת יוסף לפיד, שהיה מדריך הטיולים הראשון בעברית ליוצאים לחו"ל) ואלבומים בנושאי ארץ-ישראל, בהם הכרך המפואר "עמוד האש" מאת יגאל לוסין, שליוה את סדרת הטלוויזיה בשם זה.
בתחילת 1987 הונפקו 25% ממניות החברה בבורסה ובשנת 1990 מכרה כלל את מניותיה בחברה להוצאת מקמילן. בשנת 1992 נמכרו המניות של מקמילן לחברת ארלדן השקעות.
בשנת 2002 הגיעה כתר להסכם עם הוצאת מעריב על כך שכתר תנהל את כל פעילות ההוצאה לאור של ספריית מעריב. לאחר עשר שנים, בשנת 2012 נמכרה הוצאת מעריב במלואה לכתר. בשנת 2006 חתמה כתר על הסכם שיווק עם הקיבוץ המאוחד-ספריית הפועלים הוצאת הקיבוץ המאוחד-ספרית פועלים. כוונתה לרכוש מחצית מהוצאת הקיבוץ המאוחד (שפורסמה בטרם עת כעובדה מוגמרת) לא התממשה.
בשנת 2005, הוקמה חברת בת כתר ספרים, ש-52% ממניותיה בבעלות כתר הוצאה לאור ו-48% בבעלות סטימצקי, אליה הועברה פעילות ההוצאה לאור של החברה. כתר הוצאה לאור המשיכה לנהל ישירות את פעילות הדפוס שלה. בשנת 2008 מכרה סטימצקי לכתר הוצאה לאור את רוב מניותיה בכתר ספרים.
במרץ 2016 מכרה כתר את כתר ספרים ל"הוצאת מודן" אך השאירה בידיה את פעילות הדפוס וההפצה.
כתר הוצאה לאור חברה בהתאחדות המו"לים בישראל.
פעילות.
במשך השנים כתר הוציאה לאור ספרים מכל הסוגים כמעט, ובנוסף מפעילה בית דפוס גדול המספק שירותי דפוס גם לבתי הוצאה לאור אחרים. בין סופריה הקבועים ניתן למנות את עמוס עוז, אלונה קמחי, ישראל סגל, בתיה גור, שולמית לפיד ואמנון ז'קונט.
אף אס בה
ארץ הפנטזיה
ארץ הפנטזיה (באנגלית: Fantasyland) היא אחת ה"ארצות" או ה"אזורים" שבפארקי השעשועים כדוגמת ממלכת הקסם או דיסנילנד של חברת וולט דיסני ברחבי העולם. בכל ארץ פנטזיה ישנה טירה וכן מספר מתקנים המבוססים על סרטי אולפני וולט דיסני.
בעת פתיחת ארץ הפנטזיה בדיסנילנד ציין וולט דיסני: "ארץ הפנטזיה נועדה לכל מי שצעיר ברוחו, ומאמין שאם יביע משאלה על כוכב נופל, חלומו יתגשם".
דיסנילנד.
בארץ הפנטזיה המקורית בדיסנילנד הייתה כיכר מרכזית במרכזה עמדה קרוסלת המלך ארתור, ולפניה חרב תקועה בסלע (מסיפורי המלך ארתור - מספר פעמים ביום הקוסם מרלין עוזר לילד להוציא את החרב מהסלע, אחרי שמספר מבוגרים שמנסים לא מצליחים).
בשנת 1983 בוצע שיפוץ נרחב בארץ הפנטזיה, וחזית הבניינים שונתה מחזית של אוהלים בינימיים לבניינים המתאימים לתמות של המתקנים שבתוכם.
הכניסה המרכזית לארץ הפנטזיה היא דרך טירת היפהפייה הנרדמת - בה היה מתקן שהמבקרים הלכו דרכו. המתקן, שנפתח בשנת 1957 נסגר בשנת 2001 בעקבות אירועי ה-11 בספטמבר מנימוקי בטיחות.
ממלכת הקסם.
בארץ הפנטזיה בממלכת הקסם בדיסניוורלד שבפלורידה ישנם עשרה מתקנים, וכן אזורים בהם ניתנת למבקרים הזדמנות לפגוש את דמויות ההנפשה של דיסני (שחקנים מחופשים) - המערה של אריאל, בה ניתן לפגוש את בת הים מהסרט "בת הים הקטנה", וכן גן הפיות בו ניתן לפגוש את "היפה" מהסרט היפה והחיה".
דיסנילנד טוקיו.
בארץ הפנטזיה שבדיסנילנד בטוקיו ישנם שלושה מתקנים מקוריים מסוג מתקן אפל: "סיור המסתורין של טירת סינדרלה" המציג את הדמויות הרעות מסרטי וולט דיסני, את המופע של מיקי מאוס, וכן את ציד הדבש של פו.
דיסנילנד פריז.
ארץ הפנטזיה הרביעית שנפתחה הייתה בדיסנילנד שבפריז. הארץ כללה את כל האטרקציות הרגילות, וכן מופע בימתי של סיפור שלגיה.
דיסנילנד הונג קונג.
בדיסנילנד שבהונג קונג נמצאת ארץ הפנטזיה מאחורי טירת היפהפייה הנרדמת. אחד המתקנים הייחודיים של הפארק הוא "גני הפנטזיה".
גואטמאלה
האמפרי בוגרט
מבצע הבאת ביכורים
מבצע הבאת ביכורים הוא השם שניתן לפשיטת כוחות צה"ל ב-14 במרץ 2006 על הכלא ביריחו במטרה להביא לדין בישראל את רוצחי רחבעם זאבי, שהוחזקו בכלא ועמדו להשתחרר בעקבות עליית החמאס. המצור על הכלא נמשך כעשר שעות וחצי, ובסיומו נכנעו כל המבוקשים, אחרי שצה"ל הפעיל דחפורים כבדים שהחלו למוטט את מבנה הכלא. בין המבוקשים שנעצרו אחמד סעדאת - מזכ"ל החזית העממית לשחרור פלסטין, פואד שובאכי - איש הכספים של יאסר ערפאת, וארבעת רוצחי רחבעם זאבי.
רקע.
ב-2001 התנקשה חוליית טרור מהחזית העממית לשחרור פלסטין, בהוראתו של מזכ"ל החזית העממית אחמד סעדאת, בשר התיירות רחבעם זאבי. ישראל דרשה מהרשות הפלסטינית להסגיר לידיה את הרוצחים. בעקבות סירובה של הרשות הפלסטינית, הטילה ישראל מצור על המוקטעה ברמאללה, שם התחבאו הרוצחים. תחת תיווך בינלאומי הסתיים המצור בפשרה שנקראה "הסכם רמאללה": המבוקשים יעברו לכלא ביריחו, שם הם יהיו כלואים תחת השגחה בריטית-אמריקנית, ובתמורה ישראל תסיר את המצור מעל יאסר ערפאת. בפברואר 2002 הורה ערפאת לעצור את רוצחי זאבי ולכלאם ביריחו ובמאי 2002 הגיעו למקום הפקחים.
בכיר נוסף שהוחזק בכלא יריחו הוא פואד שובאכי, איש הכספים של הרשות הפלסטינית, ואחד מבכירי המעורבים בפרשת ספינת הנשק קארין איי.
עד 2006 ישבו הרוצחים בכלא יריחו השוכן באחת המצודות המנדטוריות הנקראות מצודות טגארט, שם נמצאו תחת פיקוח של פקחים מארצות הברית ובריטניה. הללו לא הוחזקו בתא אלא בחדר מרוהט היטב וזכו לתנאים טובים מאוד, לרבות שיחות טלפון ללא הגבלה.
ברם, אחרי שארגון הטרור חמאס ניצח בבחירות למועצה הפלסטינית המחוקקת בינואר 2006, הכריז אסמאעיל הנייה על שחרור רוצחי זאבי. בנאום פומבי לא הביע יו"ר הרשות אבו מאזן התנגדות למהלך, אך הזהיר ששחרורם עלול לסכנם ולחשפם לסיכול ממוקד או מעצר בידי צה"ל.
ב-14 במרץ 2006 בשעה 09:00 בבוקר יצאו הפקחים הבריטים והאמריקאים מחשש לחייהם בעקבות עליית החמאס לשלטון ובעקבות תמיכתו של אבו מאזן בשחרור רוצחיו של השר הישראלי. הבריטים הפנו אצבע מאשימה לרשות הפלסטינית שלטענתם, לא שמרה על הפקחים, וגרמה לעזיבתם. גם ארצות הברית האשימה את הרשות הפלסטינית בעזיבת הפקחים. הפקחים הודיעו על המהלך לרשות הפלסטינית ולישראל, אך המהלך לא תואם עימן. עזיבת הפקחים אירעה שבועיים לפני הבחירות בישראל, ויש הטוענים כי ההחלטה לצאת למבצע נבעה גם משיקולי תעמולת בחירות.
המבצע.
ב-14 במרץ, יום שלישי, בשעה 9:16 בבוקר לערך, החלו כוחות של צה"ל (מגדס"ר נח"ל, פלס"ר 401, גדוד 97 וכוחות שריון מגדוד סער) וימ"מ תחת פיקוד מפקד חטיבת הבקעה, אלוף-משנה מוטי אלמוז לכתר את כלא יריחו ותבעו מהפלסטינים להסגיר לידיהם את אחמד סעדאת, מזכ"ל החזית העממית לשחרור פלסטין, ועוד 4 מחבלים האחראים לרצח השר רחבעם זאבי. הפעולה באה בעקבות מידע מודיעיני על כוונת הרשות הפלסטינית לשחרר את הכלואים במקום.
הכיתור לווה בחילופי אש שבמהלכם נפצעו מספר פלסטינים ונהרגו אסיר ושוטר. כוחות צה"ל השיבו אש מנשק קל, מקלעים ואף בפגזי טנקים. למקום הגיעו כלים הנדסיים כבדים וממוגנים של יחידת ההנדסה של חטיבת הבקעה ואלה כללו דחפורי די-9, מחפרים ממוגנים ושופלים, שהחלו להרוס את הקירות החיצוניים של מתחם בית הכלא. אחר הצהריים מסוקי קרב החלו בירי טילים לעבר שטחים ריקים במתחם ואילו הדחפורים הרסו את קירותיו החיצוניים. בחילופי אש אלה נהרגו ככל הנראה שני פלסטינים.
רוב האסירים בכלא, היושבים בו בגלל סיבות פליליות ולא חבלניות, הסגירו את עצמם לצה"ל כבר בשלב זה. אחמד סעדאת עצמו התראיין לערוץ אל-ג'זירה באמצעות טלפון וחזר ואמר שיסרב להיכנע או להסגיר את עצמו ליד ישראל. לפי דיווחי התקשורת, האולטימטום שנתנו כוחות צה"ל לאסירים היה להסגיר את עצמם או שיהרגו. לעת ערב, החלו דחפורי צה"ל להרוס גם את המתחם הפנימי במטרה ללחוץ על המבוקשים להיכנע ולדחוק אותם למרחב קטן ומוגבל. אחד המחפרים קילף את הקירות של החדר בו שהו בכירי המבוקשים.
הלחץ באמצעות הדחפורים עבד ובשעה 19:15 (בערך) הסגירו עצמם כל המבוקשים לידי צה"ל, לרבות אחמד סעדאת ורוצחי זאבי. הכניעה באה בעקבות שבירתם של השוטרים הפלסטינים במתחם, שהקשר שלהם עם המפקד נאסר יוסוף נותק בעקבות מעצר מפקד חטיבת יריחו במשטרה הפלסטינית. ללא קשר עם הוראותיו הללו העדיפו לא לחכות לקריסת המבנה ונכנעו. בעקבות כניעתם הבינו ראשי החזית העממית שאין מי שיגן עליהם מפני פריצה של כוח צה"לי, ונכנעו גם כן. המבוקשים הבכירים הועברו לחקירה בשב"כ.
בנוסף להם נעצרו עוד 15 מבוקשים המעורבים בטרור ועוד כ-280 אסירים ושוטרים פלסטינים (אלה שלא היו מעורבים בטרור שוחררו מאוחר יותר). בסופו של היום נהרגו בין 2 ל-4 פלסטינים ונפצעו בין 10–20 פלסטינים, כאשר לא היו נפגעים לכוחות צה"ל.
תגובות הפלסטינים.