בשנת 1970 הצטרף למכבי נתניה לעונה אחת וזכה עימה באליפות. שנה לאחר מכן עבר למכבי תל אביב וזכה איתה באליפות בשנת 1972. בשנת 1976, לאחר חמש שנים במכבי תל אביב, פרש ממשחק פעיל. קדוש היה חבר בסגל הרחב למונדיאל 1970 במקסיקו אך לא הופיע מעולם במדי נבחרת ישראל על אף שהיה בין השוערים המובילים בתקופתו.
מיד לאחר פרישתו החל לאמן את הפועל לוד. תוך שנתיים עלה איתה מליגה ב' לליגה הארצית (הליגה השנייה). בשנת 1978 חתם בהכח מכבי רמת גן והעלה את הקבוצה לליגה הבכירה. לאחר שנתיים בקבוצה עבר למכבי רמת עמידר, איתה העפיל לחצי גמר גביע המדינה מול הפועל תל אביב, משחק שהופסק לאחר שקדוש הורחק על ידי השופט יאיר טילינגר, ולבסוף נקבע בו ניצחון טכני להפועל תל אביב.
במהלך עונת חזר לאמן את הפועל לוד ועלה איתה לליגה הבכירה. לאחר מכן אימן בקבוצות מכבי יבנה, הפועל אשקלון, הפועל לוד ושמשון תל אביב, שאיתה הגיע לגמר גביע המדינה נגד בית"ר ירושלים, לה הפסיד בהארכה. לאחר מכן אימן בקבוצות הפועל רמת גן, מכבי שעריים, הפועל אשדוד ובית"ר ירושלים שאיתה עלה לליגה הבכירה. משם עבר קדוש להפועל אשדוד ולאחר מכן לבית"ר תל אביב, שאותה השאיר בליגה. שנה לאחר מכן עבר להפועל בית שאן וגם אותה הצליח להציל מירידה במחזור האחרון אחרי סדרת ניצחונות בסיום העונה. משם חזר לקדנציה שנייה בהפועל אשדוד ומשם עבר להכח רמת גן ועלה איתה לליגה הלאומית. בעונת זכה עם הקבוצה בתואר היחיד בו זכה כמאמן, גביע הטוטו לליגה הלאומית, כשהוביל את קבוצתו לניצחון 0–2 על בני סכנין במשחק הגמר.
בנוסף אימן קדוש גם בבית"ר באר שבע, בהפועל באר שבע שאותה העלה לליגת העל ועימה הגיע לגמר גביע המדינה, הפועל כפר סבא, בני סכנין, מכבי הרצליה ומכבי אחי נצרת, שממנה התפטר בדצמבר 2006. בקיץ 2007 מונה קדוש למאמנה של הפועל ירושלים אשר שיחקה בליגה הארצית ובתום העונה העפיל עמה לליגה הלאומית. למרות ההצלחה שלו בהפועל ירושלים, שני הצדדים החליטו להפסיק את הקשר ביניהם. בשנת 2009 עבר קדוש לאמן את קבוצת בית"ר שמשון תל אביב, וכעבור שנה חזר להפועל ירושלים והעלה אותה שוב לליגה הלאומית. לאחר שנתיים סיים את תפקידו במועדון.
ב-17 במרץ 2013 מונה קדוש למאמנה של הפועל אשקלון מהליגה הלאומית. קדוש הצליח להציל את הקבוצה מירידה לליגה א', ובתום העונה סיים את תפקידו.
במרץ 2014 פורסם שהוא נלחם במחלת הסרטן. ב-5 באפריל 2014 נערך לכבודו טקס מיוחד על ידי הפועל באר שבע לפני פתיחת המשחק שהתלווה במחיאות כפיים ממושכות מצד האוהדים ושחקני הקבוצה. במהלך הטקס הוענקה לו חולצת המועדון כאות תודה על כל שנותיו והישגיו כמאמן הקבוצה.
ב-29 באפריל 2014 הלך קדוש לעולמו בגיל 74. היה נשוי ואב לחמישה בנים.
הכח מכבי רמת גן
הפועל בני סכנין
עלה לישראל
ליגה ב' בכדורגל
כביש 61
יעקב משולם אורנשטיין
רבי יעקב משולם אורנשטיין (ה'תקל"ה, 1775 - כ"ה באב ה'תקצ"ט, 1839) היה רב, פוסק, אב בית דין לבוב, ומגדולי רבני גליציה. מכונה הישועות יעקב על שם ספרו.
תולדותיו.
נולד בסטנוב שבאוקראינה לרבי מרדכי זאב אורנשטיין, שהיה אחר כך רבה של לבוב. הוא היה צאצא לשושלת רבנים שהחזיקה במשרת הרב בלבוב במשך יותר מ-150 שנה. לאחר פטירת אביו, כשהוא עדיין ילד, גדל בירוסלב. שם נישא עם שרה, בתו של הגביר צבי הירש וואהל. שנים אחדות סיפק לו חותנו את צרכיו ביד נדיבה ואף פתח לו ישיבה במקום.
בהמשך כיהן כרב בז'ולקווה. לאחר פטירת הרב צבי הירש רוזאניש בו' בכסלו תקס"ה (1804), התמנה כרב וראש ישיבה בלבוב על כיסא אביו, אך הוא בא ללבוב לממש את המינוי, רק ב-1805.
בשנת ה'תקע"ו (1816) היה מעורב בפרשת החרם שהוטל על שני משכילים: רבי שלמה יהודה רפפורט (שי"ר) ואברהם הירש נטקס (מקורות משכיליים מאוחרים העלו את המספר לארבעה). הרב אורנשטיין לא הטיל את החרם, שנראה שמקורו היה בחוגי החסידים, אך הואשם על ידי השלטונות בכך שלא דיווח עליו. עם זאת, הפקידים קבעו כי לא היה אויב לחינוך המודרני. בפקודת השלטונות, לאחר שהואשם על ידי המשכילים בקנאות חשוכה, נאלץ לקרוא דרשה בגרמנית שבה הוכרז כי לחרם לא היה תוקף.
כתב את הספר "ישועות יעקב" על השולחן ערוך, שעל שמו זכה לכינויו. הספר ישועות יעקב כולל ארבעה כרכים על האורח חיים, שלושה כרכים על היורה דעה ושלושה כרכים על אבן העזר, בנוסף נדפס גם כרך שו"ת. בפירוש הישועות יעקב חלק קצר המסביר את השולחן ערוך וחלק ארוך יותר המביא את דעות קודמיו ודן בהן. ספר חידושיו על חמישה חומשי תורה נקרא גם הוא 'ישועות יעקב' ונדפס לראשונה בורשא בתרע"ב.
על השתלשלות מינויו בצעירותו לרב בירוסלב, וסירובו לכתב המינוי ניתן לקרוא בהקדמה לספר המידות על פי המגיד מדובנא.
משפחתו.
בנו היחיד היה הרב מרדכי זאב אורנשטיין, אב"ד פרעמישלא אחיו היה הרב משה יהושע העשיל אורנשטיין. אחייניו היו רבי יוסף שאול נתנזון ורבי מרדכי זאב איטינגא.
משולם איגרא
רבי משה משולם בן שמשון איגרא מהעיר טיסמניץ (תקי"ב-י"ח בתשרי תקס"ב) היה רב, פוסק, ומגאוני דורו בגליציה.
תולדות חייו.
נולד בבוצ'אץ' בשנת 1752 לר' שמשון ואשתו רייזל, בתו של ר' אפרים פישל אבדק"ק קולומיא (נפטר בשנת תקמ"ג). משולם התייתם בגיל צעיר וגדל אצל סבו בקולומיאה. כבר בתור ילד קטן התפרסם בחריפותו ושנינותו, מסופר כי בגיל תשע ניצח את ר' יצחק הלוי הורוויץ בוויכוח הלכתי, וכי אשתו של רבי יצחק באה אליו בטרוניה על אשר השפיל עצמו בפני ילד קטן, אך רבי יצחק אמר הלוואי וילד זה יהיה חתני, ואכן, בגיל 13 נישא לבת הגביר שמואל ביק, אולם כעבור זמן קצר התגרשו. ובגיל 16 נישא לרבקה אסתר – בתו של הרב בברודי ר' יצחק הורוויץ. לאחר נישואיו התגורר זמן קצר בברודי, ולמד ב"קלויז" המפורסם. כעבור כשנה, בגיל 17 בלבד התקבל כרב במחוז סטניסלב, והתיישב בעיר טיסמניץ, בה כיהן כרב וראש ישיבה.
בשנות כהונתו בטיסמניץ החלה תנועת החסידות להכות שורשים בגליציה. רבי משולם התפרסם כמתנגד חריף לחסידות, הוא פרסם מכתב חריף בגנותה, ואף חתם על חרם נגד החסידים. מסופר כי בטיסמניץ התגורר אחד מתלמידיו של הבעל שם טוב, ושמו רבי יעקב קופיל חסיד, שהזהיר את חסידי העיר לבל יזלזלו בכבודו של רבי משולם, אך לאחר פטירת רבי יעקב יעקב קופיל חסיד, בשנת 1787, החלו החסידים להשיב מלחמה נגד רבי משולם. במקביל הסתכסך רבי משולם עם פרנסי העיר בגלל סוגיית הגיוס לצבא. קהילת-היהודים בטיסמניץ, כיתר הקהילות בגליציה, חויבה למסור בכל שנה ושנה מספר מסוים של אנשים לשירות צבאי, פרנסי טיסמניץ פטרו מגיוס בני-תורה ותלמידי-חכמים, ומסרו במקומם לצבא את ההדיוטות ועמי-הארץ. רבי משולם יצא כנגד מנהג זה וטען שיש לעשות הגרלה בין כל אלו המוכשרים להיות יוצאי-צבא, ומי שיעלה עליו הגורל, יהיה מי שיתגייס. עקב המחלוקת עזב את העיר בשנת 1794 לפרשבורג.
טרם הגיעו לפרשבורג פנו פרנסי העיר לרבי יצחק חריף מסמבור בבקשה כי יבוא לכהן בעירם, אולם משלא נענה הלה פנו לרבי משולם. מסופר כי רבי משולם לא נתרצה עד שנסע אל רבי יצחק חריף על מנת לשמוע במו אוזניו כי אכן הוא מסרב לקבל עליו את הכהונה. בשיחתם הסתבר כי חריף לא קיבל כלל את פניית פרנסי פרשבורג, לכן הציע לו רבי משולם את הכבוד, אולם חריף טען כי מאחר שהמכתב לא הגיע לידיו, סימן כי משמים מעוניינים ברבי משולם למשרה.
בפרשבורג כיהן רבי משולם כרב וראש ישיבה כשמונה שנים עד לפטירתו בשנת 1801. לאחר פטירתו, מילא את מקומו רבי משה סופר (החת"ם סופר) כרב העיר וכראש הישיבה. בסוף שו"ת רבי משולם איגרא מודפס הספדו של החת"ם סופר על רבי משולם. כן כתב עליו כי "שתי זרועותיו כשני ספרי תורה... אי אפשר לשער גודל בקיאותו ומהירות חריפותו אשר חוברו בו יחדיו".
חידושי תורתו נדפסו שנים רבות לאחר פטירתו, והם ידועים בעמקותם ובקושי הרב בהבנתם.
תלמידיו.
העמיד תלמידים רבים. בהם:
קולג'
ווארשה
גנבת עין
גנבת עין היא עוולה נזיקית המתבצעת כאשר אדם מנסה להיבנות מהמוניטין של בעל מוצר או שירות כלשהו באמצעות הטעיית הציבור לחשוב שמקור המוצר או השירות של המתחזה הוא בעל המוניטין. גנבת העין פוגעת בבעל המוניטין אשר השקיע ביצירת המוניטין בכך שהיא פוגעת במכירות שלו, ולעיתים, כאשר המוצר או השירות המתחזה אינו עומד ברמה של בעל המוניטין, בכך שהיא פוגעת במוניטין שלו.
הגדרה.
מטרת הגדרת "גנבת עין" כעוולה היא להעניק מונופול בלתי מוגבל בזמן על המוניטין הקיים לבעל עסק במוצר או שירות מסוים, ומניעת העתקה של המאפיינים המזהים והייחודיים של אותו מוצר או שירות.
הוראת החוק בישראל.
עוולת גנבת העין נמצאת בסעיף 1 לחוק עוולות מסחריות, תשנ"ט-1999, וזו לשונה:
מיקומה הגאומטרי של העוולה.
עוולת גנבת העין נכללת בתוך עוולות של מסחר בלתי הוגן, ביחד עם תיאור כוזב, התערבות לא הוגנת וטובת הנאה פסולה. במשפט הקונטיננטלי, נקבע עקרון כללי האוסר על מסחר בלתי הוגן, ותכנו המדויק של האיסור, ובין השאר האיסור על גנבת עין, נקבע על ידי בתי-המשפט. בחוק הישראלי, לעומת זאת, לא קיים איסור כללי על מסחר בלתי הוגן, אלא איסורים ספציפיים על מעשים המהווים מסחר בלתי הוגן, כמו גנבת עין.