רודריגו לופז (בפורטוגזית: Rodrigo López; 1525 – 7 ביוני 1594) היה רופא פורטוגזי יהודי אנוס, אשר שימש כרופאה האישי של אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה. בהמשך הואשם בקשירת קשר לרציחתה, והוצא להורג.
חייו.
לופז הגיע ללונדון בתחילת תקופת שלטונה של אליזבת, בשנת 1559. יש אומרים שגורש מפורטוגל בשל דתו, ולפי אחת הגרסאות נשבה בידי סיר פרנסיס דרייק והובא ללונדון. מכל מקום בלונדון החל להתבלט כרופא וכבלשן, ורכש לעצמו שם ומוניטין כרופא המצטיין בדורו. בשנת 1586 מונה לרופאה האישי של המלכה אליזבת, והיה אף לאיש סודה.
בשנת 1580 נקטעה השושלת הישירה של מלכי פורטוגל עם מותו של המלך אנריקה, אשר לא השאיר אחריו בנים, וכך פליפה השני, מלך ספרד, אחיינו של אנריקה, עלה למלכות גם בפורטוגל. פליפה היה גדול אויביה של ממלכת אנגליה, ומכיוון שכך היה למלכה אליזבת רצון לטפח את יריביו. אציל בשם אנטוניו, צאצא לא-חוקי של בית המלוכה הפורטוגזי, נמלט לאנגליה והכריז על עצמו כמלך פורטוגל. אליזבת טיפחה את הטוען לכתר הפורטוגזי, ואנטוניו שקע עד מהרה בחובות, ונאלץ למכור את יהלומי הכתר הפורטוגזי אשר הביא עמו. הוא שקע בחיים של דלות, ותקוותיו לעורר מרידה עממית בפורטוגל נגוזו. אל מול כישלונו וצרותיו של הנסיך הפורטוגזי הגולה, עוררו כשרונותיו ועושרו של הרופא היהודי הפורטוגזי, אשר הכיר את אנטוניו מחצרה של המלכה, קינאה שקשה היה לעמוד בה.
ידידו של אנטוניו רוברט דברו הרוזן מאסקס, האשים את לופז כי זמם ביחד עם שליחיו של פליפה להרעיל את המלכה אליזבת. שניים מעוזריו של אנטוניו, דה גמה וטינוקו, נאסרו בחשד כי שימשו כסוכנים כפולים בשירותו של פליפה. בחקירתם עלה שמו של לופז כאחד הקושרים. הרוזן מאסקס, אשר ניהל את החקירה, גילה קשרים רבים בין סוכניו הפורטוגזים של פליפה, שסבבו את הטוען לכתר ובין לופז.
בינואר 1594 נעצר לופז, ומחשש לעינויים הודה בשותפות לקשר. אליזבת אשר סירבה להאמין כי רופאה האהוב שותף לקשר כנגדה השהתה את הוצאתו להורג מספר חודשים, אך בסופו של דבר הוצא לופז להורג ב-7 ביוני 1594 בפומבי באופן האכזרי שהיה נהוג אז. הוא נתלה ובותר לחלקים בעודו בחיים, ואיבריו נשרפו לנגד עיניו. על הגרדום ניסה עוד להביע את חפותו, אך נתקל בקריאות אנטישמיות.
גם לאחר מותו של לופז המשיכה אליזבת לתמוך כספית באלמנתו, ולא הורתה על חילוט רכושה כנהוג לגבי בוגדים במלכות.
רבים סבורים כי דמותו של לופז היוותה השראה לויליאם שייקספיר בכתיבת מחזהו "הסוחר מוונציה". היהודים גורשו מאנגליה בשנת 1290 על ידי המלך אדוארד הראשון, ויש להניח כי פרט ללופז לא נפגש שייקספיר עם יהודי מימיו. נראה כי דמותו של שיילוק במחזה מבוססת באופן גס על דמותו של לופז, כאשר הרוזן מאסקס, מאשימו של לופז, היה בין פטרוניו של שייקספיר. רמז נוסף לפרשה הוא כי קורבנם של תככי שיילוק במחזה "הסוחר מוונציה" נקרא אנטוניו, כשמו של הטוען לכתר הפורטוגזי, אשר היה קורבן תמים, כביכול, למזימותיו של לופז. "הסוחר מוונציה" הוצג לראשונה ב-23 באוגוסט 1594, כחודש וחצי לאחר תלייתו הפומבית של לופז.
נראה כי עניינו של לופז העיר גל של עניין ביהודים באנגליה האליזבתנית, ומספר מחזות וספרים העוסקים בדמותו של היהודי (לרוב בשלילה מוחלטת) נכתבו באותה תקופה, ביניהם מחזהו האנטישמי הארסי של כריסטופר מרלו "היהודי ממלטה".
פראנץ ליסט
ארגון בין-לאומי
ארגון בין־לאומי הוא ארגון בעל היקף או נוכחות בין־לאומית.
ישנם שני סוגים עיקריים של ארגונים בין־לאומיים:
הארגון הבין־ממשלתי הראשון והוותיק ביותר הוא הוועדה המרכזית לניווט השיט על הריין, שקמה בשנת 1815 בקונגרס וינה.
אבראקדברא
אברטון
מועדון הכדורגל אברטון (באנגלית: Everton Football Club) הוא מועדון כדורגל אנגלי מהעיר ליברפול, שנוסד בשנת 1878. אברטון הוא אחד המועדונים המצליחים ביותר בכל הזמנים בכדורגל האנגלי, והוא נמצא במשך מספר העונות הרב ביותר בליגה הבכירה (103 מתוך 107), בהן השיג את מספר הנקודות הכולל הרב ביותר שקבוצה אנגלית השיגה בליגה הזו.
המגרש הביתי של אברטון, גודיסון פארק, בעל קיבולת של 39,572 צופים. אוהדי הקבוצה נקראים "אברטונים", והמועדון מכונה "הטופיז". ב-2002 אימץ המועדון את המוטו "המועדון של העם", משפט שאמר המאמן דייוויד מויס בהגיעו לקבוצה.
היסטוריה.
השנים הראשונות.
המועדון הוקם על ידי קהילה של מתודיסטים אנגלים שנקראה "החיבור החדש". הקבוצה החליטה להקים קפלה חדשה באזור ליברפול בשנת 1868. בשנה לאחר מכן קנתה הכנסייה אדמה ליד מחוז אברטון, שנהפך לחלק מהעיר ליברפול בשנת 1835.
הכנסייה המתודיסטית של דומינגו הקדוש נפתחה בשנת 1871, ושש שנים לאחר מכן מונה הכומר שלהם לשר, שהיה אחראי על הקמת קבוצת קריקט לילדים באזור. מפני שניתן היה לשחק קריקט רק בקיץ, נוצר צורך להקים קבוצה אחרת שיכולה לשחק גם בעונות אחרות. כך הוקמה קבוצת כדורגל בשם "מועדון הכדורגל דומינגו הקדוש" בשנת 1878, שזוהי בעצם שנת ההקמה של מועדון הכדורגל אברטון.
אנשים רבים מחוץ לאזור הכנסייה רצו להצטרף לקבוצה, וכך הוחלט לשנות את השם. בנובמבר 1879 שונה שם הקבוצה ל"מועדון הכדורגל אברטון", על שם המחוז בו הוקמה הקבוצה.
המועדון היה מהקבוצות המייסדות שהרכיבו את הפוטבול ליג בעונת 1888/1889, שם הוא סיים במקום השמיני בליגה, בעונה השנייה של הפוטבול ליג הקבוצה התחרתה על תואר האליפות נגד פרסטון נורת' אנד שזכתה, ואברטון סיימה כסגנית בלבד. בעונת 1890/1891 זכתה אברטון באליפות ההיסטורית הראשונה שלה תחת הפוטבול ליג. בעונת 1905/1906 זכתה אברטון בגביע ה-FA הראשון שלה, אחרי שגברה על ניוקאסל יונייטד בגמר בתוצאה 0:1. בהמשך זכתה הקבוצה באליפות הליגה פעם נוספת בעונת 1914/1915 כשהיא מקדימה את הסגנית אולדהאם אתלטיק בנקודה בלבד. בעשור הבא לא הצליחה אברטון לשחזר את הצלחתה והפכה לקבוצה בינונית בליגה. בשנת 1925 החתימה אברטון את החלוץ דיקסי דין, אצלה הגיע לשיאו, כאשר בעונת 1927/28 כבש 60 שערים בעונה אחת, שיא שלא נשבר עד היום. בעונה זו הצליחה הקבוצה לזכות באליפות הליגה בפעם השלישית בתולדותיה, אחרי שהקדימה את הסגנית האדרספילד טאון ב-2 נקודות בלבד. לאחר תקופה זו דעכה הקבוצה ו-2 עונות לאחר מכן ירדה לליגת המשנה. בעונתה הראשונה בליגה זו הצליחה לחזור לליגה הבכירה, לא לפני שקבעה אברטון שיא שערים לעונה בליגה השנייה. בעונת 1931/1932 זכתה הקבוצה באליפות הרביעית בתולדותיה, כשהיא מקדימה את הסגנית ארסנל, ודיקסי דין ממשיך לככב בשורותיה עם 44 שערים בעונה זו. בעונת 1932/1933 זכתה הקבוצה בגביע ה-FA השני אחרי שהביסה את מנצ'סטר סיטי 0:3 בגמר. התקופה המוצלחת הסתיימה עם אליפות חמישית למועדון בעונת 1938/1939. לאחר מכן נפתחה מלחמת העולם השנייה והכדורגל הארצי באי הבריטי הושעה עד לשנת 1946, עד אז הקבוצה פוצלה והתפוררה ביחס לקבוצה האיכותית שהייתה לפני המלחמה. בתחילת שנות ה-50 ירדה הקבוצה לליגת המשנה, ולא הצליחה לעלות עד 1953/1954, בה סיימה כסגנית הליגה ועלתה מהמקום השני. מאז - הצליחה הקבוצה לשמור על מקומה בליגה הבכירה עד היום.
תקופת ההצלחה: תארים באנגליה ובאירופה.
התקופה השנייה המוצלחת של המועדון החלה לאחר שהארי קטריק מונה למאמן הקבוצה בשנת 1961. בעונת 1962/1963 זכתה הקבוצה באליפות השישית בתולדותיה תחת הדרכתו. בעונת 1965/1966 זכתה הקבוצה בגביע ה-FA בפעם השלישית כשהיא מנצחת בגמר את שפילד ונסדיי בתוצאה 3:2. הקבוצה הגיעה לגמר פעם נוספת בעונת 1967/1968 אך סיימה כסגנית בלבד לאחר שהפסידה לוסט ברומיץ' אלביון במשחק הגמר שנערך באצטדיון ומבלי. בתקופה זו הייתה אברטון מועדון יחסית מצליח שהיה לקבוצה האנגלית הראשונה ששיחקה 5 שנים רצופות מפעלים האירופיים בין השנים 1962 ועד 1967. שתי עונות לאחר מכן זכתה הקבוצה באליפות השביעית שלה כשסיימה ראשונה בליגה בעונת 1969/1970, כשהקדימה את הסגנית לידס יונייטד ב-9 נקודות, הפרש הנקודות הגדול ביותר שלה עד אז בזכייה באליפות.
אולם לאחר סיום תקופה זו דעכה הקבוצה וסיימה במקומות ה-14, ה-15, ה-17 והשביעי בעונות העוקבות, כאשר הארי קטריק פרש מאימון, אך יורשיו לא הצליחו לזכות בתואר עבור המועדון בשנות ה-70, כאשר בעונת 1974/1975 סיימה הקבוצה במקום הרביעי תחת המאמן בילי בינגהאם וב-1977/1978 סיימה הקבוצה במקום הרביעי תחת המאמן גורדון לי, שפוטר ב-1981.
אחריו מונה המאמן הווארד קנדל שהוביל את המועדון לאחת התקופות המוצלחות בהיסטוריה שלו, תקופה שהתחילה בעונת 1983/1984 שהמועדון זכה בגביע ה-FA הרביעי שלו, ולאחר מכן ב-2 אליפויות מתוך 3 עונות: ב-1984/1985 וב-1986/1987 כשהיא נלחמת בעונות אלו על התואר מול היריבה עירונית הכי גדולה שלה, ליברפול, שחוותה אף היא תקופת זהב עם זכייה ב-6 אליפויות בעשור זה. בתווך הופכת אברטון למעצמה אירופית כשהיא זוכה בגביע אירופה למחזיקות גביע לעונת 1984/1985, כשהיא מנצחת את באיירן מינכן הגרמנית האיכותית בחצי הגמר, ואת ראפיד וינה האוסטרית בתוצאה 1:3 בגמר, והיא משלימה דאבל עונתי (וכמעט טרבל שהיא מגיעה לגמר הגביע של 1984/1985, אך מפסידה בו למנצ'סטר יונייטד). לאחר תקופה זו עזב קנדל את המועדון והשאירו בידי עוזרו קולין הארווי, שתחת הדרכתו הגיע המועדון לגמר גביע ה-FA בעונת 1988/1989, שם הפסיד ליריבה המושבעת ליברפול בהארכה.
דעיכה והתייצבות.