דרוויש היה המנהיג הרוחני של הפלג הדרומי של התנועה האסלאמית, ושימש כיו"ר מרכז אדם לדיאלוג בין שלוש הדתות. דרוויש הצהיר על דבקותו בשלטון החוק ובהשתלבות במוסדות מדינת ישראל. בריאיון עיתונאי ב-2001, אמר בין השאר:
לאחר פטירת אחיו, בשנת 2005, פרסם דרוויש פסק הלכה המתיר למוסלמים לתרום איברים להשתלה.
ב-2021 יצא לאור בעברית הספר "האסלאם הוא הפתרון" בהוצאת רסלינג, המאגד מבחר מדרשותיו של דרוויש מראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 - תקופת השיא של פעילותו כראש התנועה האסלאמית בישראל. בספר הקדמה מקיפה על דרוויש מאת פרופסור יצחק ויסמן.
קיזיקוס
קיזיקוס (ביוונית: Κύζικος) הייתה עיר יוונית עתיקה במיסיה שבאסיה הקטנה, לחוף ים מרמרה, בחצי האי קאפו דאג (בעת העתיקה היה חצי האי בעצם אי - וחובר בסוללה מלאכותית אל היבשה).
כיום מהווים שרידי העיר אתר מוגן.
היסטוריה.
ככל הנראה העיר נוסדה על ידי פלאסגיאנים מתסליה. על פי המסורת - העיר נוסדה על ידי הארגונאוטים. מתיישבים רבים באו לעיר בשנת 756 לפנה"ס ממילטוס, אולם העיר גדלה לאחר מלחמות הפלופונסוס עם שקיעתה של אתונה ועלייתה של מילטוס. במהלך מלחמות הפלופנוסיות (431 - 404 לפנה"ס) עברה העיר חליפות בין אתונה ללאקדאמון. לאחר שלום אנטאלקידאס (387 לפנה"ס) עברה העיר לשלטון האימפריה הפרסית, ונותרה בשליטה פרסית עד כיבושה על ידי אלכסנדר מוקדון בשנת 334 לפנה"ס.
בשל מיקומה של העיר - בקרבת דרכי המסחר, הפכה העיר למרכז מסחרי חשוב, ומטבעות הסטאטר מזהב שנטבעו בעיר היו בשימוש נרחב בעולם העתיק, עד שהוחלפו על ידי מטבעותיו של פיליפוס ממוקדון. מטבע הקיזיקנוס הייחודי לעיר היה שווה 28 דרכמאות.
בתקופה ההלניסטית הייתה קיזיקוס קשורה בקשרי מסחר רבים עם שושלת אטאליד מפרגמון ולאחר שקיעת פרגמון, עברה לתחום ההשפעה של רומא העתיקה. העיר תמכה ברומא ועל כן הותקפה על ידי המלך מיתרידטס השישי, מלך פונטוס אשר צר עליה בשנת 74 לפנה"ס עם 300,000 לוחמים. המצור הופסק על ידי כוחות בראשות לוקולוס ורומא גמלה לקיזיקוס על נאמנותה בשטחים רבים ובמתן אוטונומיה לעיר, וזמן קצר לאחר מכן הפכה קיזיקוס לעיר המרכזית בצפון מיסיה.
תחת שלטונו של הקיסר טיבריוס הפכה העיר לחלק מהאימפריה הרומית אולם נותרה בירת מיסיה ולאחר מכן הפכה להיות בירת הלספונטוס והפכה למעשה לאחת הערים החשובות בעולם העתיק.
העיר נכבשה ואוסלמה על ידי הערבים במהלך המצור הערבי הראשון על קונסטנטינופול. לאחר סיומו חזרה העיר לשליטה ביזנטית.
העיר נהרסה בסדרה של רעידות אדמה, הראשונה שבהם אירעה בשנת 443 והאחרונה בשנת 1063 - רעידה שהובילה לנטישת העיר.
במאה ה-13 נכבש אזור העיר על ידי הצלבנים.
תחת השלטון העות'מאני הייתה העיר חלק מהקזה של ארדק בוילאייט ברוסה.
שרידים ארכאולוגיים.
שרידי העיר ידועים כיום כ"באל קיז". השרידים הבולטים ביותר הם שרידי חומת העיר ההרוסה מהמאה הרביעית לספירה. נשתמרו מלוא תווי החומה, וכן שרידי מקדש הדריאנוס, האקוודוקט הרומי ומבנה תיאטרון רומי.
האמפיתיאטרון שנבנה במאה השלישית לפנה"ס היה השלישי בגודלו בעולם העתיק. עמודי התיאטרון, שנותרו עומדים עד 1444 נלקחו לשימושים חוזרים.
מקדש אדריאנוס היה רחב ממדים, גובה עמודיו היו 21.35 מטרים (ככל הנראה הגבוהים ביותר בעולם העתיק). ממבנה זה נשתמרו יסודות המבנה. אבני המקדש וכן אבני מבנים אחרות שנשתמרו נלקחו על ידי הקיסר הביזנטיני יוסטיניאנוס הראשון לצורך בניית קתדרלת סנטה סופיה.
MetaWeblogAPI
MetaWeblog API (MWA) הוא ממשק תכנות יישומים הנשען על XML-RPC במטרה לאפשר לפלטפורמות בלוגים ותכנים, לחשוף פונקציונליות שתאפשר לתוכנות חיצוניות לבצע פעולות ניהול תוכן באותה פלטפורמה.
הסבר כללי.
בשנים האחרונות, גדלה כמות הפלטפורמות המאפשרות פתיחת בלוג וניהולו. אותן פלטפורמות מציעות, כל אחת בצורה שונה, אפשרות לבצע את אותן פעולות עיקריות של כתיבה, עריכה ומחיקה של תכנים ועוד מספר פעילויות עזר.
הוחלט אם כך, ליצור איזשהו תקן שיעבוד על בסיס פרוטוקול XML-RPC (מאפשר העברת תכנים בין שרת ללקוח בצורה מבוססת XML) ויאפשר לכל מערכת לחשוף פונקציות שכולם יוכלו להשתמש בהם, בעלות שם קבוע, כשכל מערכת תספק מימוש שלה.
וכך, ניתן יהיה למשל ליצור תוכנות שולחניות לניהול בלוגים (כדוגמת Windows Live Writer) שיוכלו לתקשר עם מספר רב של מערכות בלוגים שיממשו את התקן של MetaWeblogAPI ויאפשרו ביצוע פעולות שונות.
התקן החל במערכת Blogger אולם לאחר מכן הוא נוסח כך שכל המערכות יוכלו לממש אותו.
מה התקן מאפשר.
התקן מאפשר לתוכנות שולחניות או לחלופין אתרי אינטרנט חיצוניים להתחבר לבלוג בהינתן שם משתמש וסיסמה, להוסיף, לערוך ולמחוק רשומות, לקבל את מידע העיצוב של הבלוג ואם התוכנה מאפשרת, גם לכתוב את הרשומה בתצורת WYSIWYG לפי עיצוב הבלוג.
אתר "פליקר" למשל, מאפשר לרשומים בו להגדיר את הבלוג שלהם, ולהוסיף תמונות לבלוג ישירות מאתר פליקר.
הדפדפן הקהילתי Flock מאפשר למשתמשים בו לכתוב רשומות ישירות מתוך חלון הדפדפן לאחר שהגדירו את פרטי הגישה ל-RPC של הבלוג המממש את תקן MetaWeblogAPI.
תוצאות התיקנון.
לאחר שהוסכם על התקן והחלו לממש אותו, פותחו תוכנות שמאפשרות עריכה וניהול מרחוק של בלוג, כאשר אותה תוכנה לא צריכה ליצור התאמה מיוחדת לכל מערכת בנפרד, אלא, היא עובדת מול MWA ומשתמשת בפונקציות שלה, ומתקשרת עם המערכות שתומכות בכך באמצעות הפונקציות האלה לאחר שמוגדר לה קובץ ה-RPC של הבלוג שמאפשר את התקשורת הזאת.
מערכות שממשות את התקן.
מספר רב של מערכות ממשות את התקן, וניתן למנות בהן את:
בישראל, ישראבלוג היא המערכת היחידה שמממשת את התקן בינתיים.
לסבוס (מחוז משנה)
מחוז משנה לסבוס (ביוונית: Νομός Λέσβου) היה חבל מנהלתי, שהיווה את אחד מ-51 מחוזות המשנה (נומוס) של יוון, חלוקה מנהלתית שבוטלה בשנת 2011. לסבוס היה ממוקם בצפון הים האגאי והיה אחד משלושת הנומוסים שהרכיבו את מחוז צפון הים האגאי. לסבוס גבל במחוז משנה אברוס בצפון, טורקיה במזרח, האי כיוס בדרום ומרכז הים האגאי במערב.
הנומוס כלל בשטחו את האי לסבוס, האי למנוס, האי אגיוס אפסטריוס ומספר איים קטנים אחרים בירתו המנהלית של מחוז לסבוס הייתה העיר מיטילנה, הממוקמת על חלקו הדרומי של האי לסבוס, ושטחו הקיף 2,154 קמ"ר.
לאחר הרפורמות המנהלתיות של 2011, בוטל הנומס, ופוצל לשתי יחידות אזוריות חדשות: לסבוס, שכוללת רק את האי לסבוס, והיחידה האזורית של למנוס, שכוללת את האיים למנוס ואגיוס אפסטריוס.
פרילוקי
פְּרילוּקי (באוקראינית ורוסית: Прилуки) היא עיר באוקראינה במחוז צ'רניהיב על גדות הנהר אודאי, יובלו של הדנייפר. אוכלוסיית העיר: 64,000 תושבים (2001).
היסטוריה.
העיר נוסדה ב-1085 בתקופת ולדימיר מונומך נסיך קייב. בשנת 1839 התגוררו בעיירה כ-2500 תושבים שהתפרנסו ממסחר בדגן בהמות ומשי. בשנים 1802–1832 הייתה חלק ממחוז פולטבה באימפריה הרוסית.
יהדות.
קהילה יהודית התקיימה בפרילוקי במאה ה-17 אולם היא נחרבה בפרעות ת"ח ות"ט. הקהילה הוקמה מחדש בתחילת המאה ה-19 ובשנת 1847 דווח על כ-2000 יהודים. בסביבות שנת 1900 מנתה הקהילה מעל 5000 נפש. למרות שרבים מיהודי פרילוקי, כמו זלמן אברהם וקסמן, הגרו ממנה לארצות הברית, הקהילה המשיכה לגדול ובשנת 1926 היו בפרילוקי
כ-9000 יהודים שהיוו מעל 30% מהאוכלוסייה בעיירה. בתחילת המאה ה-20 היו בעיירה 8–9 בתי כנסת. היהודים התגוררו בחלקם בשכונות יהודיות ובחלקם בשכונות מעורבות עם לא יהודים, והתפרנסו בעיקר ממסחר וכבעלי מלאכה. הבונד ארגן בעיירה הגנה עצמית יהודית והיו לו תומכים רבים.
במקום התקיימה ישיבה ובשנים 1900–1909 כיהן בה כרב יהודה ליב צירלסון. החליף אותו הרב אברהם יהושע השל זמסקי.
בשנת 1915, בעת גירוש היהודים ממחוזות הספר בראשית מלחמת העולם הראשונה, הגיע גל של אלפי פליטים יהודים, שנמלטו בחוסר כל משאבלי, מקובנה ומשאר מקומות ויהודי פרילוקי נזדעזעו ונרתמו לפעולה למען הפליטים שנתקבלו על ידיהם בזרועות פתוחות. בין הפליטים היה הרב משה חסקין שגורש מקרקינובה ונתמנה בשנת 1919 לרב במרכז העיר וכיהן בתפקיד תחת הצקות הקומוניסטים עד שנת 1933.
ב-1919 עזבה קבוצת בחורים מפרילוקי את העיר ונסעה לאודסה. הם עבדו באחוזה שהקים האגרונום אברהם זוסמן והגיעו לארץ ישראל בדצמבר 1919, באוניה רוסלאן, שלימים כונתה "מייפלאואר של התנועה הציונית". בימי מלחמת האזרחים ברוסיה בין הקומוניסטים ללבנים, עברה העיר מיד ליד, ויהודיה עמדו בסכנת מוות ושוד, במיוחד תחת שלטונות סימון פטליורה והצבא הלבן של אנטון דניקין ("פרעות פטליורה"). בלילה בו נסוג צבא דניקין מפני הצבא האדום הם רצחו 27 יהודים. בשנים 1922-1923 כמעט ולא הייתה שום פעולה ציונית מאורגנת בפרילוקי. מספר נערים יהודיים, בני 16–17, בעלי הכרה לאומית, בהם יצחק אלחנן חסקין, פעלו במחתרת לגיוס בני נוער לפעילות ציונית וגייסו לשורותיהם למעלה ממאה חברים. הם הקימו קשר עם מרכזי התנועה בפולטאבה ובקייב ונסעו לשם כדי לקבל חומר לפעילותם ולקבל אליהם שליחים. כמה מהם הצטרפו לתנועת החלוץ.
לאחר כניסת הנאצים לפרילוקי הם העבידו את היהודים בעבודת פרך. לאחר זמן מה הם כלאו את כל היהודים באחד המבנים בעיירה ושרפו אותם חיים. לאחר מלחמת העולם השנייה שבו חלק מהיהודים שברחו מפני הצבא הגרמני לפרילוקי ובשנת 1959 היו בה כ-2200 יהודים שהיוו כ-5% מהאוכלוסייה. בית הכנסת האחרון בעיר נסגר בשנת 1961 בפקודת השלטונות.
פסו
פסו (Peso) הוא שם של מטבע, הנמצא בשימוש במספר מדינות.