הרולד דוויט לאסוול (; 13 בפברואר 1902 - 18 בדצמבר 1978) היה חוקר תקשורת וסוציולוג אמריקאי, מבין חלוצי חקר התקשורת.
ביוגרפיה.
לאסוול נולד באילינוי, ארצות הברית. את לימודי התואר הראשון במשפטים, ולאחר מכן תואר שני בסוציולוגיה ואת לימודי הדוקטורט סיים באוניברסיטת שיקגו, הוא הושפע רבות ממוריו ובמיוחד, מג'ון דיואי ו ג'ורג' הרברט מיד, אותם הרבה לצטט במחקריו לאחר מכן. הוא כיהן כפרופסור למשפטים באוניברסיטת ייל.
לסאוול היה חוקר מדעי החברה, ונחשב לבעל ידע "רב אקדמי", כיהן כנשיא של האגודה האמריקאית למדעי המדינה (APSA), ושל האגודה העולמית לאומנות ומדע (WAAS).
הוא נחשב לאחד מהחוקרים המובילים בתחום מדעי החברה, ונחשב לאבי חקר תקשורת ההמונים.
הוא עסק רבות בחקר החברה, המבנה החברתי, התרבות והרבה לחקור תופעות פוליטיות. מגוון גישות תאורטיות שפיתח נחשבו בעת המצאתן כ"מקדימות את זמנן" אך כיום התאוריות שפיתח מהוות את הבסיס ללימודי התקשורת בעולם המערבי, והרבה מן המחקרים שלו מלומדים באוניברסיטאות השונות בתחומי הפוליטיקה, מדעי החברה והתעמולה.
הוא נפטר בשנת 1978 בעיר ניו יורק.
מחקריו.
לאסוול נחשב כאבי חקר התקשורת והוא נחשב לחלוץ בניתוח תוכן תקשורתי. הוא החל לחקור את תחום תקשורת ההמונים בשנות הארבעים, ופיתח תאוריות שונות אשר נבעו ממחקריו. המוכרות ביותר בתחום תקשורת ההמונים היא תאוריית המחט התת-עורית ומודל לאסוול שמהווה הבסיס המחקרי לחקר תקשורת ההמונים, ועל בסיסו התפתחו מודלים רבים לחקר התקשורת.
את מחקריו הראשוניים בחקר התקשורת החל לאסוול לעשות בעקבות מחקר שערך בתחום מדעי החברה, במסגרתו ניתח את השפעות חומרי התעמולה על האזרחים בתקופת גרמניה הנאצית. במחקרו הוא ניתח מגוון יצירות קולנועיות אשר הופקו בזמן המלחמה, את חומרי התעמולה של המפלגה הנאצית אשר הופצו באופן תדיר, את שלטי החוצות ונאומים של אנשי מפתח במפלגה הנאצית. מחקרו זה הוביל אותו לפיתוח מודל לאסוול, בו הגיע למסקנה כי לתקשורת השפעה רבה ואף בלתי אמצעית על הפריטים בחברה. הוא טבע את המשפט המפורסם " מי אמר מה, למי, באיזה ערוץ ובאיזו השפעה?". על פי תאוריה זאת לפריטים בחברה לא קיימת האפשרות לבחור כיצד לקלוט את המסרים אשר מעבירים להם אמצעי התקשורת.
חוקרים רבים ביצעו מחקרים בעקבות תוצאות המחקר של לאסוול, מרבית המחקרים עסקו בהפרכתה של תאוריה זאת, אך חלק מן המחקרים תמכו בה. כיום הגישה הרווחת בחקר תקשורת ההמונים היא שמודל לאסוול מהווה את בסיסם של כלל המודלים הליניאריים בחקר תקשורת ההמונים.
לאסוול היה חסיד "המהפכה ההתנהגותית" והוא היה ממיסדי תחום הפסיכולוגיה של הפוליטיקה, הוא טבע מושגים רבים שמשמשים הן במדעי החברה והן בחקר הפוליטיקה.
הוא ביצע חקירות פסיכואנליטיות לפוליטיקאים ממלחמת העולם הראשונה באמצעות ניתוח החומרים שהפיצו, צפייה בתיעוד שלהם וראיונות אישיים, ועל בסיסן הפיק מידע רב אשר שימש אותו למחקריו בתחומים שונים במדעי החברה.
מחקריו של לאסוול מהווים התפתחות חשובה של הביהביורליזם והם מהווים התפתחות חשובה בהבנת המשמעויות של תעמולה פוליטית. הוא טבע את מושג "התעמולה" כפי שאנו מכירים אותו היום ומחקריו היוו פריצת דרך באתיקה של התעמולה הפוליטית וכמסקנה מהם תעמולה רשמית היא מסר גלוי בעל מטרות מוצהרות, ולכן תעמולה סמויה לא תיחשב כתעמולה רשמית במדינות מתוקנות.
פריז ברסט פריז
מצוות התורה
אולימפיאדת הנוער אינסברוק (2012)
אולימפיאדת הנוער אינסברוק (2012) היא אולימפיאדת הנוער השנייה והראשונה במתכונת של משחקי החורף האולימפיים לנוער. האולימפיאדה היא אירוע ספורט רב-ענפי לנוער בגילאים 15-18 ברוח המשחקים האולימפיים. המשחקים נפתחו רשמית ב-13 בינואר 2012 וננעלו ב-22 בינואר. באולימפיאדה השתתפו 1,059 ספורטאים מ-69 מדינות שהתחרו ב-63 אירועים ב-7 ענפי ספורט שונים.
אינסברוק נבחרה כעיר המארחת לאחר שהביסה את קואופיו ב-12 בדצמבר 2008. אינסברוק היא העיר הראשונה המארחת שלוש פעמים את משחקי החורף האולימפיים, לאחר שאירחה את אולימפיאדת אינסברוק (1964) ואולימפיאדת אינסברוק (1976). הוועדה המארגנת של אולימפיאדת הנוער באינסברוק (IYOGOC) הכינה 6 מתקני תחרות ו-3 מתקני אימונים. אצטדיון ברגיזל אירח את טקס הפתיחה וכיכר המדליות אירחה את טקס הנעילה. קמע המשחקים היה צפיר אלפיני בשם יוגל (מבוטא: יוג), ומוטו המשחקים היה "להיות חלק מזה".
המכרז.
שמונה ערים הביעו עניין באירוח המשחקים, כאשר רק ארבעה מהן הגישו לבסוף הצעה. כל ארבע ההצעות התקבלו על ידי הוועד האולימפי הבינלאומי באוגוסט 2008 והוכרזו כמועמדות: קואופיו (פינלנד), חרבין (הרפובליקה העממית של סין), אינסברוק (אוסטריה) ולילהאמר (נורווגיה). בספטמבר 2008 מינה הוועד האולימפי הבינלאומי את פרנילה ויברי, לשעבר גולשת אלפיני שוודית, ליושבת ראש ועדת הערכה של הצעות הערים המועמדות. בנובמבר 2008, הרשימה קוצרה לשני מועמדות סופיות, אינסברוק וקואופיו. ב-12 בדצמבר 2008, הוכרזה אינסברוק כעיר המארחת לאחר שזכתה בהצבעה שבוצעה בדואר 84-15.
ארגון.
תשתיות ותקציב.
כל המתקנים, מלבד הכפר האולימפי, אשר נעשה בהם שימוש בזמן המשחקים היו קיימים כאשר אינסברוק נבחרה לארח את המשחקים בשנת 2008. לפיכך, הצעת התקציב של אינסברוק למשחקים עמדה על 22.5 מיליון דולר אמריקאי. עלות בניית הכפר האולימפי, המכיל מעל 2,000 מיטות הייתה בסביבות 121 מיליון דולר אמריקאי.
שיווק ונותני חסות.
שיווק המשחקים בוצע בעזרת הסכם חסות עם חברת BMW באמצעות מכונית צבועה בלוגו המשחקים והפצת מודעות להעלאת המודעות לקיום המשחקים ברחבי אוסטריה. ישנן 12 נתוני חסות עולמיים רשמיים הנמצאים בשותפות עם הוועד האולימפי הבינלאומי כמו מקדונלד'ס וקוקה-קולה שהוגדרו באופן ייעודי על ידי הוועדה המארגנת של משחקי אולימפיאדת הנוער באינסברוק (IYOGOC) לתת חסות לאירוע. הוועדה המארגנת גם חתמה הסכם ייעודי עם 15 חברות מקומיות למתן חסות והספקת מוצרים כמו BMW והבנק המרכזי ראיפפיזן. כ-60 אחוז מהעלויות של המשחקים עתידים להיות מכוסים על ידי מתן החסות מהחברות השונות.
הקמע.
הקמע הרשמי של אולימפיאדת הנוער אינסברוק 2012 הוא צפיר אלפיני בשם יוגל (מבוטא יוג). השם מורכב משילוב של המילה "יוגל", הכינוי הטירולי לשם יעקב, וראשי התיבות באנגלית של המשחקים האולימפיים לנוער (YOG). הקמע מייצג כבוד לטבע, את סגנון החיים והגאוגרפיה של המדינה המארחת: מודרני, צעיר, ואתלטיות. הקמע עוצב על ידי פלורנסיה דמריה ולואיס אנדרס אביאטי מארגנטינה.
מתקנים.
כל המתקנים נמצאים בשני אשכולות באזורים מרכזיים באינסברוק וזפלד. כל המתקנים היו קיימים למעט המתקנים לתחרויות קרלינג וביאתלון, אשר הוקמו באופן זמני.
מרוץ הלפיד.
ההכרזה על מרוץ הלפיד התקיימה ב-9 באוקטובר 2011. המרוץ שארך 18 יום כלל 2,012 נושאי לפיד שעברו בין 65 אתרים. הלפיד הודלק ב-17 בדצמבר 2011 באתונה, יוון על ידי נושא הלפיד הראשון, קרלוס פצ'אררומאן מספרד. הלפיד החל את מסעו מאינסברוק ב-27 בדצמבר 2001 והסתיים באצטדיון ברגיזל בטקס הפתיחה ב-13 בינואר 2012. זוהי הפעם הראשונה בה הלהבה האולימפית הגיעה לאותה עיר שלוש פעמים.
רשימת האתרים בהם הלפיד עבר:
טקס הפתיחה.
טקס פתיחת המשחקים התקיים ב-13 בינואר 2012, בשעה 18:30 (זמן מרכז אירופה) באצטדיון ברגיזל. בסביבות 15,000 צופים גדשו את האצטדיון מלא השלג על מנת לצפות בטקס. בטקס הודלקו לראשונה בתולדות המשחקים האולימפיים שלוש להבות אולימפיות שציינו את אולימפיאדות החורף הקודמות שאירחה אינסברוק בשנים 1964 ו-1976. היינץ פישר, נשיא אוסטריה, הכריז על פתיחת המשחקים.
המשחקים.
ענפי הספורט.
במשחקי החורף האולימפיים לנוער ב-2012 נערכו 63 תחרויות ב-7 ענפי ספורט שונים המחולקים ל-15 דסיפלינות שונות בהשתתפות 1,059 ספורטאים בני 15 עד 18. מאפיין ייחודי של המשחקים הוא קיום תחרויות של קבוצות מעורבות המורכבות מספורטאים ממדינות שונות. במהלך המשחקים התקיימו 3 תחרויות שהורכבו אך ורק מנבחרות מעורבות.
טבלת המדליות.
הוועדה המארגנת של משחקי אולימפיאדת הנוער באינסברוק (IYOGOC) לא קימה רישום של טבלת מדליות רשמית. באולימפיאדה הוענקו סך הכל 189 מדליות ב-63 אירועים. המדליות של הקבוצות המעורבות שהורכבו מספורטאים ממדינות לאום שונות רשומות בטבלה כמדליות שהוענקו ל"נבחרת לאומים מעורבת" ואינה מדורגת בטבלה.
כנף הגנת שמים
כנף הגנת שמים (כנף 168) הייתה כנף שפעלה במסגרת מערך ההגנה האווירית של חיל האוויר הישראלי. הכנף הייתה אחראית על מניעת איומי מטוסים והפעילה את מערך טילי הנ"מ של החיל: טילי MIM-104 פטריוט ("יהלום") ומערך טילי ה"הוק", עד סגירתו.
הכנף הוקמה באפריל 2011 על בסיס אגד צפון 168. בנובמבר 2016 פורקה הכנף והשליטה על יחידותיה עברה לפיקוד ישיר של מפקד מערך ההגנה האווירית.
פעילות הכנף כללה:
היסטוריה.
אגד צפון 168 כלל בעבר את גדוד 947 "גולן" וגדוד 66 "רם" ממערך נ"מ מתנייע (גנמ"מ). גדוד 66 הוקם ב-1 באפריל 1971. גדוד 947 הוקם במאי 1974, בעקבות לקחי מלחמת יום כיפור, והיה מורכב מ-3 סוללות: 2 סוללות תותחי נ"מ וולקן M61 וסוללה אחת של טילי כתף נגד מטוסים מסוג FIM-92 סטינגר (שנקרא בחיל האוויר "ברקן").
בשנות ה-80 של המאה ה-20 הפעילו הגדודים את מערכת M163 VADS, תותח וולקן שהותקן על נגמ"ש M-113, שכונה בצה"ל "חובט". בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 החלו הגדודים להפעיל את מערכות מחבט, נגמ"ש M-113 שעליו הותקנו תותח וולקן ומערכת טילי סטינגר..