קח אותי הביתה הוא אלבומה השני של הזמרת גלי עטרי, שיצא בשנת 1981.
בשנת 1980 יצאה גלי עטרי לדרך חדשה בתור זמרת סולנית, לאחר פרישתה מלהקת "חלב ודבש". יחד עם המלחין והמעבד המוזיקלי ירוסלב יעקובוביץ' לקראת סוף 1980 הקליטה את השיר "טירוף במה" (מילים ולחן יצחק קלפטר), שהתפרסם מאוחר יותר בביצועו של אריק איינשטיין.
ראשית שנות ה-80 הייתה תקופת פריחה לרוק הישראלי היותר אמריקאי ותוקפני. גם עטרי הצטרפה לגל הרוק החדש.
בשנת 1981 עטרי וירוסלב יעקובוביץ' הקליטו יחד אלבום רוק בשם "קח אותי הביתה", שהניב להיטים רבים, בהם: "דואט פרידה" עם הזמר מני בגר, "לא יודעת", "עד שנשיב", "שלך עד אתמול". בתקליט זה נשמעה עטרי שונה מקטלוגה המוכר עד אז כ"זמרת לכל המשפחה", והשינוי הפתיע רבים. התקשורת כינתה שינוי זה בשם "הגל החדש של גלי". כמו כן לצורך קידום יחסי הציבור של האלבום, שינתה עטרי גם את תדמיתה החיצונית.
האלבום נמכר בכ-13,000 עותקים ובעקבות הצלחתו יצאה עטרי למופע משותף עם מני בגר.
בשנה זו זכתה עטרי בשם האלבום "קח אותי הביתה" בתואר "הפקת השנה".
למרות ההצלחה היחסית של האלבום, גלי עטרי שינתה את סגנונה המוזיקלי באלבומים הבאים.
יולנדה מוקגסנה
יולנדה מוקגסנה (נולדה ב-6 בספטמבר 1954) היא סופרת מרואנדה הכותבת בצרפתית.
ביוגרפיה.
מוקגסנה היא בת שבט הטוטסי ועבדה בתור אחות מרדימה בבית חולים בקיגאלי. במהלך רצח העם ברואנדה ברחה לבלגיה. בעלה, ילדיה ורבים מקרוביה ומכריה נהרגו. בבלגיה לא הוכרו כישורי הסיעוד שלה והיא עבדה בבית אבות. מאוחר יותר אימצה חלק מאחייניותיה, שהוריהן נהרגו, וכן יתומים אחרים מרואנדה.
מוקגסנה חזרה לרואנדה עם הצלם היווני-בלגי אלן קזיניירקיס והשניים יצרו את התערוכה הנודדת "Les Blessures du silence" - (פצעי השתיקה: עדויות לרצח עם). הם ייסדו ארגון שמטרתו שיקום ניצולי רצח העם. עם התיאטרון הקבוצתי Groupov כתבה מוקגסנה את המחזה "רואנדה 94".
מוקגסנה כתבה שני ספרים אוטוביוגרפיים: "המוות אינו רוצה בי: עדות על רצח עם" (La mort ne veut pas de moi, 1997)  ו"המושיע" (1999). בנוסף, פרסמה אוסף סיפורים בשם "מפה לאוזן" ("De Bouche a oreille", 2003).
ב-2002 קיבלה מוקגסנה אות הוקרה מטעם מרכז המחקר האיטלקי הבינלאומי Archivio Disarmo.
בן שלמה
מנהל הנפגעים וקציני הערים
פארק החופש
פארק החופש (באנגלית: Freedom Park) הוא מתחם לאומי הכולל אנדרטאות זיכרון, מוזיאון וגן ציבורי בפרטוריה, אחת משלוש ערי הבירה של דרום אפריקה. פארק החופש מנציח את "אלו שהקריבו את חייהם כדי לזכות בחופש" בדרום אפריקה, את גיבוריה הלאומיים של האומה, ואת הנופלים במלחמותיה לרבות אלו אשר מצאו את מותם במלחמת הזולו והקוסה, מלחמת הבורים הראשונה והשנייה, מלחמת העולם הראשונה והשנייה ואף מלחמות הגבול והמאבק באפרטהייד. כל זאת, תוך תשומת לב ל"סיפורה המורכב של דרום אפריקה". בנוסף, פארק החופש שם עבורו למטרה לעסוק בתחומי חינוך, לשאוף להוות "סמל לאומי ובינלאומי מוביל של אנושיות וחופש" וכן להוות כר פורה להרהור ביקורתי בעברה של דרום אפריקה.
היסטוריה.
הפארק הוקם כחלק מיישום מסקנותיה של ועדת האמת והפיוס אשר פעלה בדרום אפריקה בשלהי שנות ה-90 על מנת ליישב את המתחים במדינה עם נפילת משטר האפרטהייד. בשנת 1999 נתן נלסון מנדלה ביטוי מפורש ליוזמה, כאשר קבע כי "לא רחוק היום בו יהיה מקדש עממי, פארק חופש, בו נוכל לחלוק כבוד לכל אלו שמגיע להם, אלו אשר סבלו וחוו כאב".
אבן הפינה הונחה באופן רשמי ב-1 ביוני 2000 ושנה לאחר מכן הוקמה קרן פארק החופש (Freedom Park Trust), אשר הייתה אמונה על ריכוז וניהול עבודות ההקמה. הפארק נחנך רשמית ב-8 במרץ 2004 בטקס רב רושם בהשתתפות נשיא דרום אפריקה תאבו מבקי, אשר קבע כי הוא מצפה שהפארק לא יהיה "מקום של אבל", אלא מקום של שמחה בו תינשא על נס הרוח האנושית. שנת חניכת הפארק הייתה שנת העשור לראשית הדמוקרטיה הרב-גזעית בדרום אפריקה לאחר נפילת האפרטהייד בשנת 1994, עשר שנים קודם לכן. באפריל 2009, קרן פארק החופש פורקה, ותחתיה הוקם מוסד התרבות פארק החופש (Freedom Park Cultural Institution), אשר אחראי החל מאותה העת על תחזוק האתר וניהולו.
אתרי הפארק.
פארק החופש משתרע על פני 52 דונם בגבעה הצופה אל מרכז פרטוריה. למרגלות הגבעה מתחיל רחוב פול קרוגר, הרחוב הראשי של העיר, אשר נמתח ממנה הרחק צפונה. מהגבעה אפשר לצפות אל אתרים השוכנים בגבעות פרטוריה האחרות, לרבות ביצורי פרטוריה, אנדרטת החלוצים ובנייני האיחוד. הפארק כולל מוזיאון גדול לתולדות יבשת אפריקה בכלל ודרום אפריקה בפרט לצד מתחמי זיכרון שונים. כל אתר ואתר בפארק החופש נושא שם באחת מלשונותיה הרשמיות של דרום אפריקה. בין מתחמי הזיכרון השונים ומסביבם הוקם גן זיכרון רחב ידיים אשר רווי בסמליות השמה על נס את אחדותה של דרום אפריקה. כך למשל הגן מתהדר בעצים, שיחים ואדמה מכל רחבי הפרובינציות של דרום אפריקה. בנוסף, ברחבי הגן אפשר גם למצוא אנדרטאות שונות, פסלים רבים, מדשאות ובריכות נוי.
מתחמי הזיכרון.
מתחם הזיכרון העיקרי של פארק החופש מכונה "סקהומבאטו" (S'khumbuto, משפת הסוואזי), והוא ממוקם על ראש הגבעה. מתחם סקהומבאטו אמון על הנצחת העימותים הצבאיים שעיצבו את דרום אפריקה המודרנית. המתחם כולל את "קיר השמות", אחד המונומנטים החשובים ביותר בפארק החופש כולו. על קיר זה, אשר אורכו 697 מטר, חרוטים שמותיהם של 150,000 איש אשר נפלו בעימותים אלימים בדרום אפריקה לאורך תולדותיה. סקהומבאטו כולל גם גלריית תמונות של מנהיגים מקומיים ובינלאומיים אשר נתנו לרבים השראה, אמפיתיאטרון לטקסי זיכרון עם כ-2,000 מקומות ישיבה, היכל לתפילה ומדיטציה, ונר אש תמיד מוקפת מים לזכרם של גיבורי האומה.
בשוליו המזרחיים של פארק החופש משתרע מתחם זיכרון נוסף העונה לשם "איסיביבאנה" (Isivivane, משפת הזולו). מתחם זה מסמל את מקום מנוחתם הרוחני של אלו אשר קיפחו את חייהם בעת מאבקם לחופש בדרום אפריקה. המתחם בנוי בצורה המזכירה קיום פרקטיקות דתיות של בני הזולו והקוסה, והוא כולל שני אתרים סמוכים: "לסאקה" (Lesaka, משפת הקוסה) – מעגל אבן הכולל סלע מכל אחת מהפרובינציות של דרום אפריקה, ו"לקגוטלה" (Lekgotla, משפת הקוסה גם כן) – מבנה בצורת חצי עיגול הכולל עץ מכל אחת מהפרובינציות של דרום אפריקה.
את מתחם סקהומבאטו ומתחם איסיביבאנה מקשרת דרך אויטספאנפלק (Uitspanplek, משפת האפריקאנס) – מסלול הליכה מרוצף בין כמה מאות מטרים עם נוף לאנדרטת החלוצים השוכנת בגבעה ממול. דרך נוספת המקשרת בין שני מתחמי זיכרון אלו היא דרך מבלדזו (Mveledzo, משפת הונדה), הקצרה יותר.
המוזיאון.
בשוליו הצפוניים של פארק החופש עומד מוזיאון גדול בשם "האפו" (//hapo, משפת הקוסה). המוזיאון מגולל את סיפורה ההיסטורי של אפריקה בכלל ודרום אפריקה בפרט, תוך שימת דגש על המאבק לחירות ועל המחירים ששילמו אישים שונים במסגרת מאבק זה. במוזיאון תצוגות אינטראקטיביות ומוצגים שונים הנפרסים על פני שבעה אגפים, כל אחד מוקדש לתקופת היסטורית אחרת:
נס הנזיד
נס הנזיד, הוא נס המופיע ב שאותו חולל אלישע הנביא. ישנו רעב בארץ, ואלישע, היושב בגלגל, מבקש מנערו לבשל לבני הנביאים נזיד. אחד מבני הנביאים יוצא ללקט אורות עבור הנזיד, ובדרכו מוצא "גפן שדה" שצומחות עליה "פקועות שדה" רעילות. הוא מכניס אותן בבלי דעת לנזיד המוגש לבני הנביאים. כשבני הנביאים טועמים את הנזיד הם מגלים זאת ונחרדים. אלישע מצווה להשליך לתוך הנזיד קמח, והקמח מרפא את הנזיד והוא איננו רעיל יותר.
ניתוח הסיפור המקראי.
הסיפור משתייך לסוגת השבח הקצר, סיפור שעיקר מטרתו להפגין את גדולתו של הנביא כמחולל נסים, ומקורו אולי במסורות שהתהלכו בעל-פה בקרב חוגי "בני הנביאים".
קישורים חיצוניים.
הנזיד והלחם - שני נסים סמוכים זה לזה - הרב אלחנן סמט, מתוך "אתר התנ"ך" של מכללת הרצוג
אלכסנדר גולובין
אלכסנדר סרגייביץ' גולובין (ברוסית: Александр Сергеевич Головин; נולד ב-30 במאי 1996 בקלטן שברוסיה) הוא כדורגלן רוסי, המשחק בעמדת הקשר בקבוצת מונקו מליגת העל הצרפתית ובנבחרת רוסיה.
קריירת מועדונים.
צסק"א מוסקבה.
בשנת 2012 הגיע גולובין למחלקת הנוער של צסק"א מוסקבה, לאחר שגדל במחלקות הנוער של DYuSSh קלטן ושל מטאלורג נובוקוזנצק. ב-24 בספטמבר 2014 ערך גולובין את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 88 דקות בניצחון 1–2 על חימיק דזרז'ינסק במסגרת הגביע הרוסי. ב-14 במרץ 2015 ערך גולובין את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשהחליף את ביברס נאתכו בדקה ה-72 בניצחון 0–4 על מורדוביה סראנסק במסגרת המחזור ה-19 בליגה. עד לסוף העונה ערך גולובין 7 הופעות ליגה.
בעונת , שהסתיימה באליפות של צסק"א מוסקבה, זכה גולובין לדקות משחק רבות יותר. ב-3 בנובמבר 2015 ערך גולובין את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, כשנכנס כמחליף בדקה ה-75 בהפסד 0–1 למנצ'סטר יונייטד במסגרת המחזור הרביעי בשלב הבתים לעונת 2015/2016. ב-9 באפריל 2016 הבקיע גולובין את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-23 בניצחון 1–7 על מורדוביה סראנסק במסגרת המחזור ה-23 בליגה. ב-20 באפריל הבקיע גולובין צמד שערים בניצחון 1–3 על קרסנודאר במסגרת הגביע הרוסי. הוא ערך 17 הופעות ליגה בעונה זו.
את עונת החל גולובין כשחקן הרכב במועדון. ב-23 ביולי 2016 נכנס גולובין כמחליף בדקה ה-61 בהפסד 0–1 לזניט סנקט פטרבורג במסגרת הסופר קאפ הרוסי.
בסיכום עונת 2017/2018 בליגת העל הרוסית בכדורגל הוכתר ל"תקוות השנה" בכדורגל הרוסי.
מונקו.