הפרעות מרחביות הדדיות בין חומצות אמינו שכנות מאלצות את מרבית הזוויות בחלבון לתחומים זוויתיים מוגבלים (ראו איור). אילוצים חריפים ביותר קיימים על הזוויות המותרות בין הקשרים עם חומצת האימינו פרולין. לעומת זאת גליצין, חומצת האמינו הקטנה ביותר, מסוגלת ליצור זוויות חריפות יותר עם החומצות השכנות לה הודות לשייר הקטן שלה - פרוטון בודד. לכן גליצין משמשת לעיתים כציר סיבוב בין חלקים שונים בחלבון. גם אספרגין ואספרטט מסוגלות להימצא לעיתים בזוויות חריגות על ידי יצירת קשר מימן נוסף המייצב את הקונפורמציה החריגה. הימצאות זוויות בין חומצות אמינו אחרות מחוץ לתחומים המותרים בדיאגרמה עשויה להעיד על אתר פעיל בחלבון. עם זאת, אם חלק ניכר (~רבע או יותר) מהזוויות בחלבון נתון פזורות מחוץ לתחומים המותרים בדיאגרמה, יש מקום לחשוד כי נפלו שגיאות בפענוח מבנה החלבון. בפרט, יש לצפות לגמישות זוויתית מועטה יותר בלב החלבון מאשר בשפתו.
הדיאגרמה פותחה בשנת 1963 על ידי V. Sasisekharan, תלמידו של הפיזיקאי ההודי הנודע גופאלאסמודרם ראמצ'נדרן.
ניתן להשתמש בדיאגרמה באופן דומה לייצוג הזוויות ברב-סוכרים ומבנים פולימריים אחרים.
גייזר חרוט
מנחם עינן
מנחם עינן (נולד ב-17 ביוני 1939 בתל יוסף) הוא אלוף במילואים בצה"ל, שימש כראש אגף התכנון בצה"ל החל משנת 1983 והחל משנת 1986 שימש ראש אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה וזאת עד סמוך לפרישתו מן השירות בשנת 1989. עמד בראש "ועדת עינן" לחקירת אסון צאלים ב', היה חבר בוועדת וינוגרד ושימש כמשנה ליו"ר קבוצת עזריאלי.
שירותו בצה"ל.
עינן התגייס לצה"ל בשנת 1957 ושירת בנח"ל, בגולני ובחיל השריון השתחרר וחזר לקיבוצו. אחרי שלוש שנים חזר לשירות קבע, במלחמת ששת הימים לחם בקרב אום-כתף. במלחמת ההתשה שימש עינן כמפקד גדוד 13 (גדעון) של חטיבת גולני. בשנת 1974 מונה למפקד חטיבה 609. בשנת 1975 מונה למפקד חטיבה 459 ובשנת 1977 למפקד חטיבה 401. בשנת 1978 מונה לראש מחלקת מבצעים במטכ"ל. בשנת 1981 מונה למפקד עוצבת הפלדה, ובתפקידו זה הכין אותה לתפקידה במלחמת לבנון הראשונה. עינן עמד בראש האוגדה בלחימתה בגזרה המרכזית במלחמת לבנון. ב-1983 שימש נציג צה"ל בשיחות בין ישראל ללבנון. ביוני 1983 הועלה לדרגת אלוף ומונה לראש אגף התכנון. ביוני 1985 יצא ללימודי מנהל עסקים באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ושימש עמית מחקר במכון ראנד. ביוני 1986 מונה לראש אגף האפסנאות. בשנת 1989 מונה לעוזר הרמטכ"ל. בשנת 1989 פרש מצה"ל.
אזרחות.
לאחר שיחרורו החזיק בתפקידים שונים, ביניהם: מנכ"ל המשביר לצרכן, יושב ראש חברת גרנית הכרמל, יושב ראש טמבור ומנכ"ל של חברות נדל"ן נוספות.
בשנים 1992-2011 כיהן כמנכ"ל קבוצת עזריאלי ובין השאר הוביל את הנפקתה בשנת 2010. בשנת 2011 עבר לכהן כמשנה ליו"ר החברה. בשנת 2015 עזב את החברה לאחר 22 שנים.
בשנת 2006 מונה עינן כחבר בוועדת וינוגרד.
עינן מתגורר בכוכב יאיר, נשוי, אב לשלושה ובעל אחד עשר נכדים. בוגר תואר ראשון במדעי הרוח באוניברסיטת תל אביב ובית הספר הגבוה למלחמה בצרפת.
פיאטרה ניאמץ
פיאטרה ניאמץ (ברומנית: Piatra Neamţ) היא עיר הררית בעמק הביסטריצה, במחוז ניאמץ שבחבל מולדובה, רומניה.
במאה ה-15 שטפן הגדול בנה במקום חצר מלכותית שכללה מבצר, כנסיית יואן הקדוש ומגדל פעמונים שכונה "המגדל של שטפאן". מבנים אלה מהווים את המרכז ההיסטורי של העיר. הודות לאיכויות הארכיטקטוניות של העיר, המקום מכונה "פנינת מולדובה".
בעיר התגוררו, נכון לשנת 2002, 105,499 תושבים. מספרם ירד ל-85,055 במפקד בשנת 2009.
שם העיר.
העיר נקראה במקור "פיאטרה", ברומנית "אבן", כאן במובן של סלע. לפעמים בימי הביניים נקראה פעם גם "פיאטרה לוּי קרצ'ון" (Piatra lui Crăciun, כלומר "הסלע של חג המולד", בדומה לשם ההונגרי שלה Karácson-Kő) או "טרגו פיאטרה", (היריד של פיאטרה - Târgu Piatra). מאוחר יותר נוסף לשם "פיאטרה" גם שם האזור "ניאמץ" (ניאמץ = גרמני, זר) כדי להבדיל בינה ובין יישובים רומניים באזורים אחרים, הקרויים "פיאטרה". הגרמנים עצמם קראו לעיר Kreuzburg an der Bistritz ,"קרויצבורג" (עיר הצלב) שעל נהר ביסטריץ".
גאוגרפיה.
פיאטרה ניאמץ שוכנת בעמק הנהר ביסטריצה, ומסביב לה הרים נמוכים בגובה ממוצע של 345 מ', עם מספר פסגות - פייטריצ'יקה (590 מ'), קוזלה (679 מ'), צ'רנגורה (852 מ), בטקה דואמניי (852 מ') וקרלומן (617 מ').
תחבורה.
העיר נמצאת 350 ק"מ צפונית מבקרשט. נמל התעופה הקרוב ביותר הוא שדה התעופה הבינלאומי בבקאו, 60 ק"מ דרומית ממנה. פיאטרה ניאמץ מחוברת באמצעות קו הרכבת 509 לבוקרשט וליאשי, באמצעות הכביש הלאומי DN15 היא מחוברת לבקאו ועל ידי הכביש הלאומי DN2 עם בוקרשט, יאשי, סוצ'אבה, וטרגו מורש שבטרנסילבניה.
הקהילה היהודית.
לפני מלחמת העולם השנייה הייתה בעיר קהילה יהודית גדולה ועל כך יעידו 23 בתי כנסת שהיו בעיר. בתקופת השלטון הקומוניסטי נהרסו בתי הכנסת בעיר מלבד בית הכנסת על שם הבעל שם טוב. בית כנסת זה נרשם כמונומנט היסטורי על ידי האקדמיה הרומנית. כיום נותרו בפיאטרה ניאמץ כ-100 יהודים.
בית הכנסת על שם הבעל שם טוב נבנה בשנת 1776 כמבנה עץ כפי שנבנו אז כל בתי הכנסת ברומניה. על פי המסופר, הבעל שם טוב, בדרכו מגליציה לארץ ישראל, עצר בפיאטרה ניאמץ והתפלל בבית כנסת זה ומכאן השם שניתן לבית כנסת זה
אגדה ידועה מספרת כי בבית הכנסת העתיק של פיאטרה ניאמץ מצא נסיך מולדובה במאה ה-16, פטרו רארש, מקלט מפני הטורקים כאשר רדפו אחריו. מסופר כי עזרו לו להתחפש ליהודי וכך ישב בבית הכנסת כשהוא עטוף בטלית וחייו ניצלו.
טוגאן סוחייב
טוגאן סוחייב (Tugan Sokhiev) הוא מנצח אוסטי, שקיבל את הכשרתו המוזיקלית בסנקט פטרבורג.
סוחייב היה המנהל המוזיקלי של האופרה הוולשית הלאומית בעונת 2003-2004. כמי שמוצאו מרוסיה, ניצח על האופרה הרוסית "יבגני אונייגין" של צ'ייקובסקי בהפקה של להקת האופרה הוולשית. כמו כן היה ממונה על הסדרה הרוסית של להקת האופרה, שכללה יצירות משל מלחינים רוסים רבים. סוחייב התפטר מן האופרה הוולשית באופן פתאומי, בשנת 2004, עקב בעיות עם הצוות שהתקבל לביצוע ההפקה החדשה של "לה טרוויאטה" מאת ורדי. אף כי נועדו לו עוד הופעות רבות עם הלהקה, פרש לאחר שניצח רק על ליל הפתיחה ועל ההצגה השנייה בתיאטרון החדש בקארדיף.
בשנת 2006 התמנה סוחייב למנצח אורח ראשי וליועץ מוזיקלי לתזמורת הקפיטול הלאומית של טולוז, צרפת. ב-2008 התמנה למנהל המוזיקלי של התזמורת. בספטמבר 2010 נקבע למנצח הראשי והמנהל האמנותי הבא של התזמורת הסימפונית הגרמנית בברלין, תפקיד שנכנס לתוקף בשנת 2012, בחוזה ראשוני ל-4 שנים. תואר המנצח הראשי המיועד ניתן לו באופן מיידי. סוחייב פרש מתפקיד והחל מעונת הקונצרטים 2017 - 2018 המנהל המוזיקלי והמנצח הראשי הבא של התזמורת הוא המנצח הבריטי הצעיר רובין טיקיאטי.
סוחייב ניצח כאורח על תזמורת פילהרמוניה, התזמורת הסימפונית של סידני, התזמורת הלאומית של צרפת, תזמורת הקונצרטחבאו, הפילהרמונית של מינכן, האופרה הממלכתית של בוואריה, התזמורת הסימפונית של ברמינגהאם, תזמורת הקונצרטהאוס של ברלין ותזמורות ה-BBC, בין השאר. כמו כן ניצח בתיאטרון מריאינסקי ובמטרופוליטן אופרה.
טרגו ניאמץ
טֶרגוּ נְיאַמץ (ברומנית: Târgu Neamţ; משמעות השם: "היריד ניאמץ" - "ניאמץ" = "גרמני" או "נכרי", לפי מבצר הניאמץ - "המבצר של הגרמני" או "המבצר של הנכרי"; ביידיש: נְיאַמץ) היא עיר במחוז ניאמץ, בחבל מולדובה, רומניה.
העיר, שהיא מן העתיקות בערי מולדובה, מוזכרת במסמך המתוארך לשלהי המאה ה-14. נכון לשנת 2002 חיים במקום 20,496 תושבים. בעיר שוכן מצודת ניאמץ ("המבצר של הגרמני") (Cetatea Neamţului) שנבנתה בסוף המאה ה-14. באזור נמצא גם "המנזר ניאמץ" (Mânăstirea Neamţului), שהוא מהמנזרים העתיקים ביותר ברומניה.
בשנת 1710 הופצה בעיר עלילת הדם הראשונה בהיסטוריה הרומנית. מסוף המאה ה-19 ועד לשואה כיהן בה הרב חיים מרדכי רולר כרב העיירה. בפסח של שנת 1944 גורשו כל יהודי העיירה לבוחוש בגירוש חמוש שהתבצע ברגל ובעגלות. לאחר השואה היה רבה של העיר הרב שלום דרמר, שלאחר מכן עלה לישראל וכיהן כרבה של העיר קריית גת. בזכות מאבקו של הרב דרמר הייתה טרגו ניאמץ מהקהילות היחידות ברומניה בהם המשיך להתקיים תלמוד תורה לאחר שהשלטונות פעלו לסגור את תלמודי התורה.
מועדון השייטים ת&quot;א
המשתה
המשתה ביוונית: Συμπόσιον) הוא דיאלוג סוקרטי שנכתב על ידי אפלטון.
הדיאלוג מתרחש בביתו של אחד מחבריו של סוקרטס, אגאתון, שהוא במקצועו מחזאי אשר זכה בפרס על המחזה הטוב ביותר באתונה. בשל הזכייה מזמין אגאתון את כל חבריו למשתה על-מנת לשמוח בשמחתו.
החברים, חמישה במספר, מגיעים לאגאתון ובמהלך המשתה מציעים הצעה לקיום תחרות נאומים אודות טיב ה-"ארוס". החברים נענים להצעה.
שני הנאומים המרכזיים, שרוב ההתייחסות מכוונת אליהם, הם הנאומים של אריסטופאנס ושל סוקרטס.
נאום אריסטופאנס.
אריסטופאנס טוען כי הבנת האהבה (הארוס) קשורה בהבנת החיים שלנו, ולכן הוא פונה לעסוק בהבהרת טיב החיים. לפי אריסטופאנס החיים האנושיים הם חיים פגומים בהם יש אלמנט מתמיד של חוסר חיבור בין אנשים, אשר בא לידי ביטוי בהשתוקקות הדדית האחד לשני - הן הגופנית והן הרגשית.