אף על פי שלייזרים ירוקים (532nm) הם הנפוצים ביותר, בעיות סינון קרינה אינפרה אדומה יכולות להמצא גם בלייזרים אחרים מסוג DPSSL, כמו לייזר אדום (671nm), לייזר צהוב (589nm) ולייזר כחול (473nm). הלייזרים מסוג DPSSL בעלי אורכי הגל הללו הם לרוב יותר נדירים, יותר יקרים, ובאופן כללי מיוצרים מרכיבים באיכות גבוהה יותר, כולל סננים, אלא אם הם מוכנסים אל מארזים בסגנון מצביעי-כיס בצורת עט. רוב הלייזרים האדומים (635 nm, 660 nm), סגולים (405 nm), וכחולים כהים (445 nm) בדרך כלל נבנים בעזרת דיודת לייזר ייעודית בתדר הפלט, שלא כמו לייזרים מסוג DPSS.
וילוניה
וילוניה (בהונגרית: Vilonya) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
יהודי וילוניה.
בווילוניה חיו יהודים בתקופות זמן שונות:
איזבל דאסר
סוזן איזבל דאסר (באנגלית: Susan Isabel Dacre; 1844–1933) הייתה אמנית אנגלית מהתקופה הוויקטוריאנית.
ביוגרפיה.
דאסר נולדה בלימינגטון, ווריקשייר, והתחנכה בבית ספר במנזר בסלפורד. במשך העשור של 1858–1868 התגוררה בפריז, למדה תחילה בבית ספר ואחר כך עבדה כאומנת. לאחר חורף באיטליה (1869), חזרה לפריז, והייתה נוכחת בזמן מלחמת צרפת–פרוסיה ובקומונה של פריז. חזרה לאנגליה ב־1871 והחלה ללמוד אמנות בבית הספר לאמנות במנצ'סטר, שם זכתה בפרס המלכה בשנת 1875.
התחילה חברות לכל החיים עם האמנית אנני סווינרטון – שתי הנשים המשיכו בלימודי האמנות ברומא ובפריז בין השנים 1874–1880.
בסביבות שנת 1872, הלורד לייטון כתב הערות על התצפיות שלו בשיטות הציור שלה וביקר את תמונותיה במהלך שהות באי קאפרי.
דיוקנאות.
בשנים 1877–1880 הייתה שוב בפריז ולמדה באקדמיה ז'וליאן. דאסר נקשרה באטלייה של ז'וליאן בשתי הזדמנויות: 1878–1879 כאשר השלימה ציור שחור לבן דיוקן "נערה צעירה בכובע סאטן", בבעלות אוסף אנדרה דל דביו, פריז; מאוחר יותר היא השלימה מספר יצירות שאפשרו לה להציג בסלון בפריז. לאורך הקריירה שלה העריצו וביקשו את דיוקניה באיטליה, אנגליה ופריז.
לאחר שגרה תקופה מסוימת בלונדון, חזרה למנצ'סטר בשנת 1883 ושיתפה סטודיו עם האמנית מרי פלורנס מונקהאוס. לאחר הרבה קמפיינים של דאסר ומונקהאוס בשנת 1897, נעשתה חברה במועצה של אמניות במנצ'סטר, ומונקהאוס מונתה למבקרת.
בתערוכת היובל המלכותית, מנצ'סטר 1887, הציגו את עבודותיה ועזרה לפורד מדוקס בראון בעיטור כיפת התערוכה.
פמיניזם.
דאסר הייתה פמיניסטית. עם אנני סוויננרטון הקימה את האגודה של פמיניסטיות במנצ'סטר בשנת 1876; דאסר כיהנה גם כנשיאת הארגון. במשך עשור (1885–1895), הייתה חברת הוועד המנהל של האגודה הזאת במנצ'סטר. דיוקנה של דקרה של העורכת הפמיניסטית לידיה בקר היא אחת העבודות הידועות ביותר שלה.
איסוזו קיובק
איסוזו קיובק (ביפנית: 'いすゞ・キュービック", באנגלית: 'Isuzu Cubic) הם מספר דגמים של אוטובוסים מתוצרת יצרן הרכב היפני איסוזו, (באנגלית: Isuzu Motors Ltd, ביפנית: いすゞ自動車株式会社"') אשר יוצרו בין השנים 1984–2000.
יעקב כץ (עיתונאי)
יעקב כץ (באנגלית: Yaakov Katz; נולד ב-14 באוגוסט 1979) הוא עיתונאי וסופר ישראלי-אמריקאי המכהן כיום כעורך הראשי של העיתון ג'רוזלם פוסט.
ביוגרפיה.
כץ נולד בשיקגו שבמדינת אילינוי, בארצות הברית ועלה לישראל בנעוריו בגיל 14 בשנת 1993. הוא סיים תואר ראשון במשפטים באוניברסיטת בר-אילן.
כץ שימש ככתב ופרשן צבאי בג'רוזלם פוסט מ-2003 עד שנת 2013. במקביל שימש בשנים 2009–2012 ככתב לענייני ישראל במגזין לענייני ביטחון של קבוצת ג'יינס. (Jane's Defence Weekly) באוגוסט 2012 עד יולי 2013 שימש עמית במרכז ניימן לעיתונות באוניברסיטת הרווארד ולאחר מכן שימש מרצה אורח בבית הספר ללימודי המשך של אוניברסיטת הרווארד עד לשנת 2017.
עם שובו לישראל מונה ליועצו של שר הכלכלה והשר לירושלים והתפוצות נפתלי בנט, כולל בתפקיד מקשר לקהילות יהודיות ברחבי העולם.
בשנת 2016 מונה לעורך ראשי של העיתון ג'רוזלם פוסט.
חיים פרטיים.
כץ נשוי לחיה, בתו של הרב אהרן בינה ראש ישיבת נתיב אריה ואב לארבעה ילדים.
פירושקה רייכרד
פירושקה רייכרד (בהונגרית: Reichard Piroska; ברהובה, 26 בספטמבר 1884 – בודפשט, 1 בינואר 1943) הייתה משוררת, מתרגמת, מבקרת ספרות יהודייה-הונגרייה שהתאבדה בשואה.
ביוגרפיה.
היא נולדה במשפחה יהודית בעיר ברגסאס בשמה ההונגרי על גבול הונגריה-אוקראינה של היום, אז באימפריה האוסטרו-הונגרית. הוריה היו מארק רייכרד וארנסטינה פרידמן. היא סיימה את לימודיה התיכוניים בעיר מישקולץ וקיבלה תעודת הוראה לבתי ספר תיכוניים באוניברסיטה בבודפשט וכן סיימה דוקטורט בפילוסופיה. לאחר מכן הפכה מורה בתיכון לבנות.
שיריה הראשונים הופיעו בכתב העת הספרותי החשוב ניוגט. בנוסף למחקריה וסיפוריה הקצרים השיגה מוניטין בתרגומיה מאנגלית. במלחמת העולם השנייה נמלטה מרדיפות הפשיזם בהונגריה והתאבדה.
יצירתה.
היא תרגמה להונגרית מיצירות ניטשה, אדגר אלן פו ואחרים וכן כתבה מחקרים, נובלות וסיפורי ילדים. משנת 1908 הייתה עמיתה קבועה בכתה העת ניוגט. ארנו אושבאט גילה אותה למעשה כסופרת. עבור הניוגט. שיריה הראשונים הופיעו בשנת 1909 באנתולוגיה עם מרגיט קאפקה בשם "אנחנו שבעה" (מישקולץ, 1909). עבודת הדוקטורט שלה נכתבה בשנת 1909: תולדות טלאמון, תרגום, חקירה ופרסום הטקסט שנמצא במוזיאון הבריטי עם הערות שוליים.
עד הפסקת הופעת כתב העת הספרותי ניוגט בשנת 1941, הופיעו במגזין 80 כתבות שלה: שירים, ביקורות, מחקרים, נובלות, תרגומים ספרותיים. השיר האחרון שלה שפורסם בכתב העת היה החליל הקטן שלי (1940), בשנת הפסקת ההופעה של המגזין פורסם גם סיפור קצר שלה בשם "ימים, ימים" (1941).
הנושא המרכזי של שיריה הוא הבדידות. הנשמה הנשית הרגישה שהייתה מגולמת בליריות רכה לא הייתה מסוגלת לסבול את ההשפלה נגד היהודים שהתגלמה בחוקים האנטי יהודיים בהונגריה בעיקר משנת 1938 ואילך (החוק היהודי הראשון, החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי) ובגזירות שביססו את הקיפוח ואת שלילת הזכויות המוחלטת כמעט מהיהודים. ב־1 בינואר 1943 התאבדה. כיוון שכתב העת ניוגט חדל להופיע בשנת 1941, נפרד ממנה ארתור אלק (מקודם:פישר) על דפי המגזין "הכוכב ההונגרי" (Magyar Csillag) שהיה ממשיכו של הניוגט. כשנה וחצי לאחר מכן, לאחר פלישת הוורמכט והגסטפו להונגריה, גם הוא בחר לשים קץ לחייו.
עבודתה של פירושקה רייכרד זכתה להכרה בהענקת פרס באומגרטן בשנת 1932. לאחר 1945 לא הוצאו ולא פורסמו ספרים משיריה, הם גם לא נמצאים כיום בספריות הציבוריות בהונגריה.
האדם והדמות.
בשיריה: מקבלים ביטוי קול הגורל הנשי והבדידות.
נושאי שיריה: חיי סטודנטים, אהבה, טבע, וויתור. תקווה לחיים טובים יותר, גורל, כתב הסופר ארתור אלק בביקורת האחרונה עליה בניוגט:
חרדון סארדה
חרדון סארדה הקרוי גם חרדון מניפת-גרון (שם מדעי: Sarada) הוא סוג של לטאות אסייתיות ממשפחת החרדוניים. סוג זה הוגדר בשנת 2016 על סמך מיונים חדשים שהפרידו אותו מהסוג סיטנה ("Sitana"). משמעות שמם המדעי הוא ממראטהית ופירושו: "חרדונים".
הסוג מכיל 3 מינים השוכנים רק בדרום הודו באזורים חמימים וטרופיים בשתי מדינות: במהאראשטרה ובחלק מצפון קרנאטקה.
מינים אלה הם קטנים, ציידי חרקים זריזים בעלי "מפרשים" זקורים מתחת גרונם ומעל גבם ועורפם, במבנה המזכיר את הבסיליסקיים והאנוליסיים. מבנה זה נועד לתצוגות הראווה של הזכרים הטריטוריאליים להרשמת נקבות, מאחר שעונת הרבייה שלהם קצרה וחייהם קצרים ביותר. זכרים לוחמים יכולים להרוג זה את זה בלוחמה על נקבות.
תרס&quot;ג (יישוב)
צבא סעודיה
צבא ערב הסעודית
חטיבת תקיפה רב מימדית
אנני סווינרטון
אנני לואיזה רובינסון סווינרטון (באנגלית: Annie Swynnerton; 26 בפברואר 1844 – 24 באוקטובר 1933) הייתה ציירת בריטית, הידועה בעיקר בזכות עבודות הדיוקן והסמליות שלה, אך גם הייתה ציירת נופים בעלת יכולת.
ראשית החיים.
אנני לואיזה רובינסון נולדה בהולמה, מנצ'סטר בשנת 1844. הוריה היו פרנסיס רובינסון, עורך דין, ואן סנדרסון. לסווינרטון היו שש אחיות. היא יצרה ומכרה תמונות בצבעי מים כדי להוסיף להכנסות המשפחה בתקופה כלכלית קשה. אמילי, אחותה, הייתה גם אמנית.
משנת 1871, סווינרטון התאמנה בבית הספר לאמנות במנצ'סטר. היא זכתה בפרס זהב ומלגה לציורי שמן וצבעי מים. בשנים 1874–1876 לקחה שיעורי אמנות ברומא יחד עם חברתה האמנית, איזבל דאסר. לאחר מכן שתי הנשים למדו באקדמיה ז'וליאן בפריז משנת 1877 עד 1880. סווינרטון הושפעה מיצירותיו של ז'ול בסטיאן-לאפה. היא התגוררה במנצ'סטר בשנת 1880. משנת 1882 התגוררה בלונדון.
אמנות.
סווינרטון ציירה דיוקנאות, דמויות, יצירות סמליות. ג'ורג' פרדריק ווטס ואדוארד בורן-ג'ונס היו תומכי הקריירה שלה. לדברי לינדה מוריי, "היא הושפעה רבות מווטס, ורבים מהנושאים שלה היו מהסוג האלגורי או הסמלי שהיו חביבים עליו. הרישום שלה היה סולידי, והיא השתמשה בצבע רענן ושבור, שחיבר אותה עם אימפרסיוניזם." בקטלוג בתערוכה בגלריית טייט נכתב כי "אנני סווינרטון, הייתה אחת הציירות הנועזות ביותר של עירום, ולעיתים קרובות ציוריה זעזעו את הצופים עם דמויותיה המצוירות היטב". עבודותיה של סווינרטון שילבו היבטים של נאו-קלאסיציזם, קדם רפאליזם ואימפרסיוניזם, היא הייתה גם מיומנת בציור ילדים.
קריירה.