בנוסף להיותו מקום בעל חשיבות עבור הקהילה המארונית, העמק שימש כמקום מקלט עבור קהילות נוצריות אחרות לאורך השנים וביניהן ניתן למנות את היקוביטים מהכנסייה הסורית האורתודוקסית, המלכיתים, הנסטוריאנים, הארמנים ואף האתיופים.
ארז הלבנון מתואר במקורות עתיקים העוסקים בבוטניקה כאחד העצים הזקנים ביותר בעולם. העץ נחשב למשובח על ידי בני ישראל שהתיישבו בארץ, והם השתמשו בו כאחד מחומרי הבנייה של בית המקדש הראשון ובית המקדש השני בירושלים. ארץ הלבנון מוזכר בתנ"ך כשבעים פעמים, והוא אף מופיע בעלילות גילגמש. לפי מקורות שונים יערות הארז החלו להיעלם במאה ה-6, בתקופת שלטונו של יוסטיניאנוס הראשון.
ב-1991 גילתה קבוצת ספלאולוגים שפעלה בעמק שמונה מומיות של כפריים מארונים, ותיארכה אותן לשנת 1283 בקירוב. המומיות נמצאו במערת אסי-אל חאדת' ביחד עם מגוון חפצי עתיקות.
תיאור.
העמק שוכן למרגלות הר אל-מקמל בצפון לבנון, ונהר קדישה שאורכו 35 קילומטרים זורם לאורכו. מקור הנהר הוא במערה הנמצאת במרחק קצר מתחת לעצי הארז. במורדות העמק יש סוללות עפר טבעיות, ובצוקים שמעליהן יש מערות רבות שהגישה אליהן קשה. מסביב למערות בנו הנזירים טראסות למטרות חקלאיות. מקומות הפרישה, שתאיהם הקטנים מסוגלים להכיל רק אדם אחד במקרים מסוימים, חצובים בסלע ומפוזרים בשטח באופן לא אחיד. בחלק מהמנזרים השתמרו פרסקאות.
בעמק נמצא שטח בגודל 646 הקטאר המוגדר כשמורת יער, ובו נמצאים השרידים של יער ארזים גדול. בשמורה יש כ-375 עצי ארז, כאשר שניים מתוכם הם בני למעלה מ-3,000 שנים, עשרה מעל ל-1,000 שנים והשאר בני מאות שנים.
מנזרי העמק.
בעמק חמישה מתחמי מנזרים עיקריים:
מנזרים נוספים הנמצאים בעמק הם מנזר מר גירגיס הכולל את קפלת מר צ'אליטה, מנזר מר יוהאנה, מנזר מר אבון הכולל את הרמיטז' מר סרקיס, ומנזר מר מורה.
שבע הפסגות
שבע הפְּסָגות הן פִּסְגות ההרים הגבוהים ביותר בכל אחת משבע יבשות העולם. הפסָגות ידועות בהקשר של מסע שבע הפסָגות – האתגר לטפס על כל אחת מהן. את האתגר יזם מטפס ההרים ריצ'רד בס.
ההרים לפי סדר גובהם (ע"פ ההגדרה המקובלת):
הגדרת שבע הפסָגות.
עקב הגדרות שונות של גבולות היבשות (גאוגרפיות, גאולוגיות או גאופוליטיות) ישנן מספר הגדרות אפשריות לפסגה הגבוהה בכל יבשת וכן למספר היבשות עצמן. שבע היבשות ב"מסע 7 היבשות" נגזרות מההגדרה המקובלת במערב אירופה ובארצות הברית.
אוסטרליה.
על פי הגדרה בעלת אופי גאוגרפי (יבשה רצופה מוקפת באוקיינוס) היבשת האוסטרלית כוללת רק את אוסטרליה עצמה. על פי הגדרה זו הר קושצ'ושקו (2,228 מטר) הוא הפסגה הגבוהה ביותר. ואולם רוב המטפסים גורסים כיום כי אוסטרליה ואוקיאניה הן יבשת אחת, ולכן ההר פונצ'אק ג'איה (נקרא גם קרסטנז פירמיד) (4,884 מטר) בגינאה החדשה שבאינדונזיה צריך להיכלל ברשימה.
אירופה.
ההגדרה המקובלת לפסגה הגבוהה באירופה הוא הר אלברוס (5,642 מטר), וזאת על פי הגדרת הרי אורל כגבולות אירופה. החולקים על הגדרה זו מחשיבים את מון בלאן (4,808 מטר) כפסגה הגבוהה באירופה.
ביקורת על מסע 7 הפסגות.
מטפסים מקצועיים רבים קובלים על כך כי האתגר מושך אליו גם מטפסים ברמה חובבנית ומטה המסכנים את עצמם בשביל היוקרה הפופוליסטית של טיפוס ה-"7". גם תופעת המסחור של ספורט הטיפוס, המתבטאת בחברות המציעות הבטחה להביא לקוח על 7 הפסגות או להשלים אתגרים פופולרים אחרים בעבור תשלום נאה, ספגה ביקורת רבה על ידי קהילת המטפסים. טענות אלו התגברו וזכו להד בציבור הרחב במיוחד אחרי אסון האוורסט ב-1996 והספר (שהפך לסרט) שנכתב על כך לתוך אוויר דליל: מוות על האוורסט. בספר, ג'ון קרקאור, אחד המטפסים שהיה שם לא אחת, רומז כי העובדה שרוב המטפסים על ההר באותו יום היו חובבנים מקבוצות מסחריות תרמה תרומה מכרעת לגודל האסון שהתרחש (8 הרוגים, ביניהם 2 מדריכים).
טענה נוספת לגבי מסע 7 הפסגות (גם כן הועלתה בספר זה) היא, שמסע אל 7 הפסגות השניות בגובהן בכל יבשת, יהיה אתגר קשה יותר. הטענה, בפרט נכונה, לגבי יבשת אסיה שם ההר השני בגובהו בעולם - K2, משתווה כמעט לגובה האוורסט אבל נחשב לקשה הרבה יותר מבחינת הטיפוס הטכני.
דורון אראל, הישראלי הראשון שהגיע לפסגת האוורסט, היה גם הישראלי הראשון שהשלים את מסע שבע הפסגות, כשעמד ביוני 2000 על פסגת הר הר קושצ'ושקו באוסטרליה.
7 הפסגות האלטרנטיביות.
בכל אחת מהיבשות נקבע ההר השני בגובהו כפסגה אלטרנטיבית:
הישג זה נחשב לקשה יותר מאשר שבע הפסגות בעיקר עקב העובדה שטיפוס על K2 קשה הרבה יותר מבחינה טכנית מהאוורסט, הר קניה קשה יותר מהקילימנג'רו והר לוגאן קשה יותר לטיפוס מהר מקינלי.
מסע שבע הפסגות
7 הפסגות
מסע 7 הפסגות
ולאכיה (פירושונים)
ולאכיה הקטנה
מולדו ולאכיה
הונגרו ולאכיה
פלהדרין
עמיקם לוי
עמיקם לוי (נולד ב-19 בספטמבר 1955) הוא שחקן ובדרן ישראלי.
ביוגרפיה.
לוי הוא בוגר בית צבי, בעברו למד משחק מול מצלמה אצל רות דייכס, ובהמשך עבר לימודי משחק באוניברסיטת ניו יורק. בשנת 1982 השתתף לוי בתפקיד אורח בסדרת הדרמה "מישל עזרא ספרא ובניו". בשנת 1990 השתתף בסרט הקולנוע "שורו".
בין השנים 1992- 1996 שיחק בסדרה "עניין של זמן" בטלוויזיה החינוכית בתור המורה להיסטוריה מנשה גבאי. בשנת 1993 התארח באחד מפרקי הסדרה "קופיקו" והשתתף בסרט "הירושה" בבימויו של אמנון רובינשטיין.
בשנים 2006- 2007 שיחק בעונות השלישית והרביעית של הטלנובלה "השיר שלנו" ב-yes בתור במאי הומוסקסואל של להקה צבאית ובסדרה ההומוריסטית "בצפר" בערוץ ניקלודאון. בשנת 2010 לוי העלה את הצגת היחיד "אבאדי", המבוססת על חייו ונכתבה יחד עם רות דייכס. בשנת 2011 השתתף בתפקיד אורח בקומדיית המצבים "החברים של נאור".
באותה שנה שיחק בתפקיד אורח בסיטקום ״החיים זה לא הכל״, בתפקיד סטפן, חבר של דוריס.
בשנת 2012 שב לגלם בסדרה "עניין של זמן" המחודשת את דמותו של המורה מנשה גבאי. בשנת 2019 שיחק בסדרה "מתיר עגונות". בשנת 2020 שיחק בסדרות "נבסו" ו"חזרות".
שְצַ'ה/שטה היא אות באלפבית הקירילי המייצגת ברוסית עיצור מכתשי-חכי, חוכך, אטום ארוך /ɕː/ (מעין ש מחונככת), ובעבר ייצגה את הצליל /ɕʨ/. באוקראינית היא מייצגת את הצליל /ʃʧ/ או את הצליל /ɕʨ/, ובבולגרית את הצליל /ʃt/.
צורת האות התבססה על האות הגלגוליתית שְטַה (), ובתחילה הייתה ליגטורה של האותיות Ш ו־Т.
בבלשנות, התעתיק המקובלת של אות זו הוא šč, על יסוד הכתיב וההגייה המקוריים של האות (ולא כפי ההגייה הרוסית המקובלת כיום). התעתיק המקובל לעברית של האות הוא שצ', גם הוא על יסוד ההגייה המקורית. הדבר נכון גם לגבי אנגלית ולגבי גרמנית בהן מתעתקים את האות כ־Shch וכ־Schtsch (כלומר, Sch הנהגה כ־/ʃ/ ולאחריו tsch הנהגה כ־/ʧ/), בהתאמה.
אופן תיעתוק האות לגרמנית יצר את הבדיחה לפיה הצארית יקטרינה הגדולה, שהייתה ממוצא גרמני, הצליחה לבצע 8 טעויות כתיב במילה בת שתי אותיות - המרק הרוסי העממי שצ'י (רוסית: Щи), שמתועתק לגרמנית בעזרת 8 אותיות כ־Schtschi. בגרמניה המזרחית נהוג היה לתעתק את האות כ־Stsch בהתבסס על כך ש־s לפני t נהגית כ־/ʃ/ ולא כ־/s/ ממילא, ולכן אין צורך ב־Sch.
שצ'ה
מר דידס
מר דידס הוא סרט קומדיה רומנטית בכיכובם של השחקנים אדם סנדלר ווינונה ריידר. הסרט הוא עיבוד מחדש לעלילת הסרט מר דידס הולך העירה מ-1936 בכיכובו של גרי קופר.
תקציר העלילה.
לונגפולו דידס (אדם סנדלר) הוא צעיר כפרי תמים הזוכה בירושת ענק של 40 מיליארד דולר, המקנה לו שליטה על אימפריית תקשורת. בעקבות הירושה הוא נקלע לסבך של תככים ומזימות הנרקמות סביבו במטרה להשתלט על הונו החדש. בייב באנט (וינונה ריידר) היא עיתונאית עירונית מתוחכמת המתחזה לנערה כפרית על מנת לרכוש את אמונו של דידס ולכתוב רכילות עליו לעיתון. דידס מתאהב בבייב ונאלץ להתמודד עם המזימות סביבו על מנת להציל את ההון והעסקים שירש.
האלפבית היווני
מיאקוים
ממשלת ישראל העשרים וחמש
ממשלת ישראל העשרים וחמש בראשותו של יצחק רבין, שכונתה "ממשלת רבין השנייה", הושבעה ב-13 ביולי 1992 (י"ב בתמוז תשנ"ב), והתפזרה ב-22 בנובמבר 1995 (כ"ט בחשוון תשנ"ו), לאחר רצח ראש הממשלה. הממשלה זכורה בעיקר בשל הסכמי אוסלו, הסכם השלום עם ירדן ורצח רבין.
סיעות הכנסת השלוש עשרה.
גושים פוליטיים בכנסת.
בתום הבחירות לכנסת השלוש עשרה הסתמנו בכנסת הגושים הבאים:
הקמת הממשלה.
כבר בערב הבחירות היה ברור כי מפלגת העבודה בראשות יצחק רבין ניצחה ורבין נבחר להרכיב את הממשלה. הוא פנה למר"צ, ש"ס וצומת בבקשה שישתתפו בממשלה. כתנאי להצטרפותה לממשלה ביקשה מרצ את תיקי החינוך, המדע וקליטת העלייה. לתפקיד שרת החינוך והתרבות מונתה שולמית אלוני ממרצ. כן הצטרפה לממשלה ש"ס, שביקשה את תיק הפנים עבור יושב הראש של המפלגה, אריה דרעי, ואילו צומת סירבה להצטרף. חד"ש ומד"ע תמכו בממשלה, כאשר רק לחד"ש היה הסכם פרטי עם הממשלה. בסה"כ תמכו בממשלה 67 ח"כים.
ציוני דרך ומדיניות.
מחלוקות ודיונים בממשלה.
מאחר ששותפות הקואליציה הסכימו בנוגע לתהליך השלום, וכן בנושאים כלכליים וחברתיים, המחלוקות היו בעיקר בנושאי דת ומדינה (גיוס חרדים לצה"ל, מימון הישיבות, הזהות היהודית של העולים ועוד). הוויכוחים והסכסוכים בין אלוני לדרעי לא נפסקו והגיעו לשיאם עם דרישת ש"ס שאלוני תועבר ממשרד החינוך (אלוני הסכימה על מנת שלא לפגוע בתהליך השלום, ובמקומה מונה אמנון רובינשטיין משינוי). מר"צ קיבלה כפיצוי את תיק איכות הסביבה, שניתן לח"כ מטעם ר"צ - יוסי שריד. לבסוף פרשה ש"ס מהממשלה, ובכך תמו מרבית המחלוקות בנושא זה.
ניהול העניינים המדיניים.