בינואר 1991 חתם בניוקאסל יונייטד מליגת המשנה של הפוטבול ליג שאותה אימן ג'ים סמית'. סמית' עזב את הקבוצה כעבור חודשיים, ותחת המאמן החדש אוסבלדו ארדילס קיבל סרניצ'ק את אפודת השוער הראשון. ב-15 המשחקים הראשונים ספג סרניצ'ק 32 שערים, שישה מתוכם במשחק אחד נגד טרנמיר רוברס, וארדילס החליט להושיבו על הספסל ולהחליפו בטומי רייט. יכולתה הדלה של ניוקאסל הובילה לחילופי מאמנים פעם נוספת, והפעם מונה קווין קיגן שהשאיר את הקבוצה בליגה במחזורי הסיום של העונה. את עונת פתחה ניוקאסל היטב עם 11 ניצחונות רצופים, ולאחר המחזור ה-14 שב סרניצ'ק אל בין הקורות. את העונה סיימה ניוקאסל ראשונה והעפילה לפרמייר ליג. בפרמייר ליג, נאלץ סרניצ'ק להיאבק על מקומו בהרכב מול מספר שוערים לאורך שנותיו בניוקאסל אך התמיד ובמהלך שנות התשעים שבר שיא כשהיה לשחקן הזר המשחק הכי הרבה שנים בניוקאסל. בעונת הגיע עם ניוקאסל לרבע גמר גביע אופ"א אך זו הודחה על ידי מונקו.
ב-1998 שב לבאניק אוסטרבה ושיחק במדיה שישה משחקים בליגה הצ'כית, ולאחר מספר ימי מבחן בשפילד ונסדיי הצטרף למועדון האנגלי ואת הופעת בכורה ערך נגד קבוצתו לשעבר ניוקאסל במשחק שהסתיים בתיקו 1-1. בשנת 2000, לאחר ששפילד נשרה לליגה הראשונה, עזב סרניצ'ק את הקבוצה ובקיץ חתם בברשה מהסרייה א'.
באחד ממשחקי הקבוצה נגד רג'ינה פגע בסרניצ'ק אביזר פירוטכני שהושלך מהיציע והמשחק הופסק. חפצים נוספים שהושלכו לכר הדשא אילצו את השופט פיירלואיג'י קולינה לסיים את המשחק לפני המועד החוקי. בשנותיו בברשה, סיימה הקבוצה פעם אחת בסמוך לקו האדום ופעמיים במרכז הטבלה במקום המוליך לגביע האינטרטוטו.
בראשית עונת הצטרף סרניצ'ק לעולה החדשה לפרמיירליג פורטסמות' בהעברה חופשית וכשוער משנה, ערך את הבכורה במדי הקבוצה רק בדצמבר 2003. בפברואר 2004 הושאל לחודש לוסטהאם יונייטד מליגת המשנה כדי להחליף את שוערה המורחק, ובהמשך עבר אליה בהעברה חופשית וחתם בה עד תום העונה. כששוערה הראשון של הקבוצה שב מההרחקה, מיעט סרניצ'ק לשחק ועזב את וסטהאם בתום העונה.
את קיץ 2004 העביר סרניצ'ק באימונים ובמבחנים בקבוצות שונות ולבסוף חתם בביירה מאר מהליגה הראשונה בפורטוגל. ביירה מאר סיימה את עונת במקום האחרון ונשרה לליגת המשנה, ובעונה הבאה סרניצ'ק העפיל עמה בחזרה לליגה הראשונה.
בספטמבר 2006 חזר לניוקאסל וחתם על חוזה עד סוף השנה כגיבוי לשוער שיי גיבן, ולאחר שזה נפצע באחד המשחקים, זכה סרניצ'ק לתשואות רמות מהקהל כשעלה מהספסל במקומו של גיבן. חוזהו של סרניצ'ק הוארך עד סוף העונה ובתומו שוחרר מהקבוצה.
בנבחרת צ'כיה.
סרניצ'ק זומן לראשונה לנבחרת צ'כיה ב-1994. ביורו 1996 הוא נמנה עם סגל הנבחרת בהדרכתו של דושאן אוהרין שסיימה כסגנית האלופה ושימש שוער מחליף. בהמשך, הפך לשוערה הראשון של הנבחרת ועמד בין קורותיה בגביע הקונפדרציות 1997 שבו סיימה צ'כיה במקום השלישי וביורו 2000. לאחר שצ'כיה לא הצליחה להעפיל למונדיאל 2002, ולאחר שרשם במדיה 49 הופעות, פרש סרניצ'ק מהנבחרת.
לאחר הפרישה.
לאחר הפרישה הקים סרניצ'ק במולדתו בית ספר לשוערים לאימון שוערים צעירים מרחבי העולם. ב-2012 הצטרף לצוות המקצועי של ספרטה פראג.
בדצמבר 2015 שב לטיינסייד כדי לקדם את המכירות של האוטוביוגרפיה שהוציא לאור, "פאבל הוא ג'ורדי" ("Pavel is a Geordie"). ב-20 בדצמבר לקה בדום לב במהלך ריצת אימון. הוא אושפז בבית חולים באוסטרבה כשהוא נמצא בתרדמת וב-29 בדצמבר נפטר.
פירוס השני
עורקי האצבעות הכפיים המיוחדים
עוֹרְקֵי הָאֶצְבָּעוֹת הַכַּפִּיִּים הַמְּיֻחָדִים (TA: arteriae digitales palmares propriae) הם קבוצת עורקים בכף היד המסתעפים מעורקי האצבעות הכפיים המשותפים ומספקים דם לאצבעות.
עורקי האצבעות הכפיים המיוחדים נעים לאורך צדי הגלילים, כשכל עורק נמצא אחורית לעצב מקבוצת עצבי האצבעות הגביים שמקורם בעצב הגומד. העורקים משיקים באופן חופשי ברקמה התת-עורית של קצות האצבעות ומקושרים דרך ענפים קטנים הסמוכים למפרקים הבין-גליליים של היד. מכל אחד מהם גם מתפצל זוג ענפים גביים שמשיקים לעורקי האצבעות הגביים ומזינים את החלקים הרכים בגב הגלילים השני והשלישי, לרבות את מיטת הציפורן.
יוצא דופן הוא עורק האצבע הכפי המיוחד שבצד הזרת, אשר יוצא ישירות מעורק הגומד, בנקודה העמוקה משריר הכף הקצר.
לירה דייג
פבל סרניצ'ק
תחמוצת ברזל
תחמוצת ברזל היא תרכובת כימית המורכבת מברזל וחמצן. בסך הכל מוכרות 16 תחמוצות ברזל והידרוקסידים.
תחמוצות ברזל נפוצות בטבע, ומשמשת בתפקיד חשוב בתהליכים גאולוגים וביולוגים רבים, ונמצאות בשימוש נרחב בבני האדם. לדוגמה בעפרת ברזל, פיגמנט, זרז, תרמיט והמוגלובין. חלודה נוצרת מתחמוצת ברזל (III). תחמוצות ברזל משמשות כפיגמנט זול, עמיד כציפוי ובבטון צבעוני. הצבעים הזמינים הם לרוב בטווח של צהוב, כתום, אדום, חום ושחור. כאשר משתמשים בתחמוצות ברזל כצבע מאכל, הן מיוצגות באמצעות E172.
התמורות בלבושם של יהודי הנסיכויות הרומניות
בלבושם של יהודי נסיכות מולדובה ונסיכות ולאכיה חלו תמורות שהוכתבו על ידי חקיקה, צווים שלטוניים, הגירה ושינויים אופנתיים.
אין פרטים על לבושם של יהודי הנסיכויות הרומניות בעבר הרחוק, אך היסטוריונים יהודים רומנים מציינים שיהודי הנסיכויות לא נבדלו בלבושם מהתושבים המקומיים. ההיסטוריון אליאס שוורצפלד מציין במחקר היסטורי הודות התיישבות היהודים במולדובה, שבנסיכות ולאכיה אולצו היהודים לנעול רק מגפיים בצבע שחור. במחקר היסטורי נוסף מצטט שוורצפלד את אנטון מריה דל קיארו (Anton Maria Del Chiaro), מלומד איטלקי שהיה מזכירו של שליט ולאכיה, קונסטנטין ברנקוביאנו וציין בספרו Istoria delle moderne rivoluzioni della Valachia, שעל יהודי ולאכיה נאסר ללבוש בגדים צבעוניים והותרו להם רק הצבע השחור והצבע הסגול. לדברי שוורצפלד ייתכן שאיסור זה התקיים גם במולדובה.
ההיסטוריון יוליוס באראש במסה שלו "יהודי מולדובה וולאכיה" מציין שיהודי מולדובה, שמוצאם היה מפולין, שינו את לבושם היהודי-פולני ללבוש המקומי, שהורכב מבגדים ארוכים מזרחיים, צבעוניים ולא שחורים כמו בפולין.
בתחילת המאה ה-19 הגיע לנסיכות מולדובה גל גדול של מהגרים יהודים מכיוון גליציה ומחוזות נוספים באימפריה הרוסית והביאו איתם את הלבוש היהודי-פולני החסידי ובהשפעתם גם יהודי מולדובה החלו לעבור ללבוש זה. לבוש זה והנעליים החסידיות הבדילו את היהודים מהאוכלוסייה המקומית ועוררו כלפיהם שנאת זרים.
בתקנון האורגני, שהוטל על הנסיכויות הרומניות בתחילת שנות השלושים של המאה ה-19, נאמר בסעיף הדן בבתי ספר, שגם ילדי יהודים יתקבלו בהם בתנאי שיתלבשו כמו יתר התלמידים.
צעירים יהודים בני מולדובה הגיעו לתקופות מסוימות למרכז ומערב אירופה לצורכי מסחר או לימודים והתרשמו מהלבוש הנהוג שם ורצו לאמץ אותו, אך יהודי מולדובה המבוגרים יותר התנגדו. במאי 1847 הגישה קבוצה של צעירים יהודים בקשה לשליט הנסיכות, מיכאיל סטורדזה ובה הפצירו בו לצוות על היפטרות מהלבוש היהודי-פולני ולצוות על הלבוש האירופאי-גרמני. השליט לא השיב, לכן הצעירים יזמו מפגש איתו ב-8 בנובמבר, ביום הולדתו באה משלחת של שלושה צעירים יהודים לברך אותו ולבקש שוב את התערבותו בשינוי לבוש היהודים. ב-15 בנובמבר הוציא סטורדזה צו ברוח בקשת הצעירים, שהופנה למשרד הפנים ופורסם בהתאם. הצו עורר תדהמה בחוגים היהודים השמרנים, הורי הצעירים שפתחו בנושא הכו את בניהם, ראשי הקהילה פנו אל השלטון בפטיציות ובקשות לביטול הגזרה וכעבור 15 ימים שינה סטורדזה את הצו והפך אותו להמלצה במקום חובה.
למרות השינוי באופי הצו, הוא פתח את הדרך לשינוי הלבוש וצעירים רבים ואפילו יהודים זקנים השתמשו באמתלה זו כדי לעבור ללבוש גרמני ובהדרגה השינוי החל לחדור להמוני היהודים.
בסוף אפריל 1859 נושא לבוש היהודים עלה שוב לחדשות - השר הנוגע בדבר הוציא חוזר, שהוקרא בכל בתי הכנסת וברחובות בליווי מתופף, חוזר שקרא ליהודים לאמץ את הלבוש הגרמני ולהיפטר מלבושם הקודם. היו נוצרים וחיילים, שבעקבות החוזר הזה הצטיידו במספריים, תרו אחר יהודים וכשמצאו אותם קיצצו להם את הקפטן, את הפאות ולעיתים גם את הזקן. היו גם כאלה שניצלו את ההזדמנות להכות ביהודים. המצב התדרדר עד כדי כך שהפיקוד הצבאי איים על החיילים ב-25 מכות שוט, אם יפגעו ביהודים בכל אמתלה שהי ואפילו נאלצו לסגור את החיילים בקסרקטינים לכמה ימים, כדי להפסיק את הכאת היהודים. ב-12 במאי 1860 פנה מיכאיל קוגלניצ'אנו בחוזר שהשתמש בדברי כיבושין ולשון רכה על מנת לשכנע את אותם היהודים, שעדיין דבקו בלבוש הפולני, לעזוב אותו לטובתם ולטובת הסדר החברתי. החוזר תורגם לעברית וליידיש, הוקרא בכל בתי הכנסת וכרוזים עם תוכנו הופצו ברחובות בהם גרו יהודים. לאחר זאת תופעת הלבוש היהודי-פולני החלה להיעלם במהירות רבה.
מרדכי קושניר
הענפים התת-שכמיים
חום HT
חום HT (באנגלית: Brown HT), נקרא גם חום שוקולד HT ו-C.I. 20285, הוא צבע מאכל חום סינתטי ממשפחת אזו.
כאשר הוא נמצא בשימוש במאכלים הוא מסומן באמצעות מספר E כ-E155. הוא משמש כתחליף לצבע מאכל מקקאו או קרמל. הוא נמצא בשימוש בעיקר בעוגות שוקולד וכן בחלב, גבינה, יוגורט, ריבה, דג ומוצרי מזון אחרים. הוא עלול ליצור תגובה אלרגית באסתמתים ואנשים הרגישים לאספירין.
הוא נאסר לשימוש באוסטריה, בלגיה, דנמרק, צרפת, גרמניה, ארצות הברית, נורווגיה, שווייץ ושוודיה.
מפיק תיאטרון