ומכל מקום, נבואה זו נכתבה על מנת לתאר את המצב של השלום והשפע אשר יהיו בעולם בעת הגאולה, כדוגמת הנבואה של "לא ישא גוי אל גוי חרב ולא ילמדו עוד מלחמה", וכך החיות לא יצטרכו לאכול זה את זה, למרות שזהו טבעם.
חתול וחייזר
חתול וחייזר (באנגלית: Counterfeit Cat) היא סדרת אנימציה בריטית-קנדית שעלתה לשידור בדיבוב עברי בישראל ב-19 באפריל 2017.
עלילה.
לאחר שגארק החייזר נוחת בביתה של בטי, הוא מתחבר עם החתול שלה מקס ומתחזה לחתול. השניים עוברים הרפתקאות תוך כדי התמודדות עם הכוחות החזקים ולא יציבים של גארק.
לגיון א-שאם
לגיון א-שאם (בערבית: فيلق الشام; תעתיק: פילק א-שאם - "לגיון הלבנט"), הידוע גם בתור לגיון חומס, הוא ארגון מורדים איסלאמיסטי סוני-סלפי מתון הפעיל במלחמת האזרחים בסוריה נגד משטרו של בשאר אל-אסד. הארגון הוקם ב-10 במרץ 2014 ממיזוג של 19 פלגים קטנים שחלקם היו מזוהים בעבר עם תנועת האחים המוסלמים בסוריה, ומטרתו היא לבסס את כוחם של האיסלאמיסטים המתונים במרד הסורי. הלגיון נתמך כספית על ידי טורקיה וקטר, והוא בידל את עצמו מתנועת האחים המוסלמים במטרה לקבל תמיכה גם מסעודיה.
הארגון גדל מ-4,000 לוחמים בדצמבר 2016 ל-7,000 לוחמים בתחילת 2017, והוא נמנה עם קבוצה מצומצמת של ארגוני מורדים קטנים ששומרים על מסגרת עצמאית נפרדת לאחר המיזוג ההמוני של פלגי מורדים קטנים עם ארגונים גדולים ומבוססים כגון אחראר א-שאם ותחריר א-שאם בסוף 2016 ותחילת 2017. מבין ארגוני המורדים הקטנים ששומרים על מסגרת עצמאית, לגיון א-שאם הוא הגדול והמבוסס שבהם. מנהיגו של הלגיון מאז הקמתו הוא מונדאר סאראס, והמפקד הצבאי של הלגיון הוא האלוף יאסר עבדולראהים, קצין שערק מהצבא הסורי בתחילת ההתקוממות הסורית. אזורי הפעילות העיקריים של הארגון הם בצפון-מערב סוריה בתחומי מחוז אידליב, מחוז חלב, מחוז חומס ומחוז חמה, ובמידה פחותה גם במחוז לטקיה.
הלגיון נחשב למצויד היטב ביחס לארגוני מורדים קטנים אחרים, וחימושו כולל בין השאר נשק קל, מרגמות, טילי נ"ט מסוגים שונים, משגרי רקטות, מקלעים כבדים, תותחים, תול"רים, נגמ"שים, טנקים ועוד, כשמרבית החימוש הכבד מקורו בשלל שנלקח מצבא סוריה. כוחו היחסי של הלגיון, איפשר לו להישאר במסגרת עצמאית בניגוד לפלגים מתונים אחרים שנאלצו בלית ברירה להצטרף לאחראר א-שאם על מנת שזאת תגן עליהן מהתקפות הארגון הקיצוני יותר ג'בהת פתח א-שאם בעקבות השתתפות הפלגים הללו בשיחות השלום בקזחסטן על עתידה של סוריה ב-2016. הלגיון אף הודיע שיעמוד לצד אחראר א-שאם בהגנה על פלגי מורדים מתונים מפני התקפת הארגונים הג'יהאדיסטים הקיצוניים.
אף על פי שהלגיון מוגדר כמתון, הוא לא נמנע מלהשתתף בארגון הגג צבא הכיבוש שהובל על ידי שלוחת אל-קאעידה הסורית לשעבר ג'בהת א-נוסרה, וכן יחד עם קבוצות מגוונות בחדר המבצעים המשותף של ארגון הגג "צבא חלב". מאידך, הארגון היה חבר בברית המתונה של מועצת הפיקוד של המהפכנים הסורים, והוא אחד מעמודי התווך של ארגוני המורדים המתונים המשתפים פעולה עם צבא טורקיה במסגרת מבצע מגן הפרת נגד המדינה האסלאמית והכוחות הסוריים הדמוקרטיים, ואף לתקופה מסוימת הוא קיבל טילי נ"ט מתקדמים מסוג BGM-71 טאו ישירות מהאמריקנים.
בעלי הברית של הארגון אשר שיתפו איתו פעולה באופן קבוע הם צבא סוריה החופשית, צבא המוג'אהידין, האיחוד האיסלאמי של חיילי א-שאם, הבריגדה הסורית הטורקמנית, וארגונים שהיו חלק מהחזית האסלאמית: צבא האסלאם ואחראר א-שאם.
ב-28 בינואר 2016, סניף מתון של תנועת נור א-דין א-זינכי הקיצונית יחסית, ערק ללגיון א-שאם. ב-19 במרץ 2017 התמזג סניף של האיחוד האיסלאמי של חיילי א-שאם באידליב עם הלגיון. האחרונים שהצטרפו לארגון, הגיעו במקור מהערים דהריה ומועדייה שבריף דמשק בין אוגוסט לאוקטובר 2016 במסגרת עסקת הפינוי שלהם מהערים הללו לאידליב לאחר נפילתם לידי המשטר הסורי.
לגיון אל-שאם
לגיון שאם
גבריאל שבתי
הרב גבריאל שבתי (יהושע) (1847, ה'תר"ז – נובמבר 1910, ד' בחשוון ה'תרע"א) היה דיין ואיש ציבור יווני-ירושלמי, נשיא בית היתומים הספרדי בירושלים, ממייסדי בית החולים משגב לדך, ומגדולי רבני דורו בירושלים.
קורות חיים.
נולד בסלוניקי שבאימפריה העות'מאנית לרב שבתי בן גבריאל ולרחל בת הרב משה מילו, ובילדותו התחנך אצל אביו.
בשנת 1870 (ה'תר"ל) ייסד בסלוניקי את "חברת חסד ואמת", ונמנה עם גדולי רבני העיר, ונודע בקרבתו לרב יעקב קובו, שהיה הרב הראשי בעיר.
בשנת 1877 (ה'תרל"ז) עלה לארץ ישראל והשתכן בירושלים, ובשנת 1889 (ה'תר"ם) החל לשמש כחבר בית הדין של הרב יוסף רפאל עוזיאל.
במשך שנים רבות שימש כגבאי קופת התמחוי של העדה הספרדית בירושלים, לצד הרבנים שמואל נסים, יוסף נסים בורלא ושמואל מיוחס, ונמנה עם מייסדי בית החולים משגב לדך. בשנת 1907 (ה'תרס"ז) נבחר לשמש כממלא מקום הרב יעקב מאיר כנשיא בית היתומים הספרדי בירושלים עד לפטירתו.
נישא שלוש פעמים במהלך חייו, לאחר ששתי נשותיו הקודמות מתו בצעירותן.
הלך לעולמו בירושלים ב-6 בנובמבר 1910 (ד' בחשוון ה'תרע"א)
אחיו היה הרב חזקיה שבתי, בנו היה הרב חנניה גבריאל, נכדו היה יעקב יהושע, ונינו הוא אברהם ב. יהושע.
רימונה דינור
נחל קדש
נחל קדש הוא נחל אכזב, מצוקי, ברום של כ-450 מטר המתחיל באזור לבנון ומסתיים בעמק החולה. חלקו התחתון של הנחל סגור לתנועה.
ראשיתו של הנחל בסמוך מצפון לתל קדש. התל מזוהה עם מיקומה של העיר הכנענית קדש, המוזכרת בספר יהושע כ (), אחת מהערים שנכבשו על ידי בני ישראל והפכו לעיר מקלט (להבדיל מהעיר קדש נפתלי, המזוהה במזרח בקעת יבנאל), ועל שמה קרוי הנחל. משם ממשיך אפיקו של הנחל ממערב למזרח ומסתיים בבקעת החולה. אורכו כחמישה קילומטרים.
כשניים וחצי קילומטרים מתחילת הנחל, בסמוך ומצפון למצודת כח, מתחתר אפיק הנחל במדרון רכס הרי נפתלי בקניון עמוק. בתוואי זה עובר מסלול טיולים, הכולל ירידה בסולמות וביתדות במפליו היבשים של הנחל, בצל חורש ים תיכוני. שביל ישראל עובר בחלקו העליון של הנחל, בסמוך למצודת כ"ח, אך אינו נכנס לחלק הקניוני.
שאלתיאל בן חזקיה
מר שאלתיאל בן חזקיה היה בנו הבכור של ראש הגולה וראש ישיבת פומבדיתא, חזקיה בן דוד. על פי מסמך קניה משנת ד'תתכ"ב (1061) נמצא כי כיהן זמן קצר כראש גולה, מפני שהוא מוזכר בו בתארם של ראשי הגולה "מר". נחשב לאבי משפחת שאלתיאל-חן.
קורות חייו.
נולד לחזקיה בן דוד, ראש הגולה וראש ישיבת פומבדיתא, בראשית המאה ה-11. שני אחיו היו יוסף אורובד (סבו של רבי יהודה בן ברזילי הברצלוני) ודוד בן חזקיה.
בד'תתי"ח (1058) נהרג אביו בידי הח'ליפה אל קאא'ם הראשון בעקבות הלשנה. בעקבות כך נסגרו ישיבות סורא ופומבדיתא, ומשרת ראש הגולה הופסקה לכמה שנים.
שאלתיאל הספיק קודם לכן להעביר חלק מרכושו לספרד, ואחרי הרצח הוא נמלט עם שני אחיו לגרנדה שבספרד, אל ביתו של רבי יהוסף הנגיד, שאביו, שמואל הנגיד, היה ידידו של אביהם. בד'תשכ"ו (1066) התרחשו פרעות גרנדה, במהלכן נרצח מארחם יהוסף הנגיד, והם נאלצו לברוח מספרד. כפי הידוע, לאחר שנים שבו לבבל, ובן אחיו, חזקיה בן דוד השני, קיבל עליו את תפקיד ראש הגולה.
לאחר שנים, נמצא מסמך מיום שישי, י' בחשוון ד'תתכ"ב (1061), ראשיתו בספרדית (ערבית באותיות לטיניות) וסופו בעברית. המסמך מתעד החלפת קרקעות בברצלונה, של דון מיר גודלדו ואשתו, עם "דרורה בת מר שאלתיאל". על פי תשובת רב שרירא גאון לרבי יעקב מקירואן, שתואר "מר" מתייחס לראשי גלויות שבבבל, נמצא כי כיהן זמן קצר כראש גולה קודם אחיינו.
צאצאו בדור עשירי בספרד, היה רבי שאלתיאל חן.
משורה (יחידת מידה)
מְּשׂוּרָה היא מידה מקראית קדומה, ומוזכרת פעם אחת בתורה, ב "לֹא תַעֲשׂוּ עָוֶל בַּמִּשְׁפָּט בַּמִּדָּה בַּמִּשְׁקָל וּבַמְּשׂוּרָה". בתלמוד נאמר: "ומה משורה הקפידה עליו תורה, קל וחומר להין וחצי הין... ללוג וחצי לוג". מידת המשורה מזוכרת פעמים בנביא יחזקאל () "וַיֹּאמֶר אֵלַי בֶּן-אָדָם הִנְנִי שֹׁבֵר מַטֵּה-לֶחֶם בִּירוּשָׁלִַם וְאָכְלוּ-לֶחֶם בְּמִשְׁקָל וּבִדְאָגָה וּמַיִם בִּמְשׂוּרָה וּבְשִׁמָּמוֹן יִשְׁתּוּ". וכן () "וּמַיִם בִּמְשׂוּרָה תִשְׁתֶּה שִׁשִּׁית הַהִין מֵעֵת עַד עֵת תִּשְׁתֶּה".
כפי הנראה מהפסוקים שימשה מידה זו למדידת נוזל, וכך כתבו החזקוני והרשב"ם בפירושם לתורה. לעומתם, רש"י בפירושו לתורה כתב בפירוש המילה 'משורה' - היא מידת הלח והיבש.
שיעור המשורה.
בשיעור המשורה ישנם כמה שיטות. במסכת בבא בתרא פט ב מבואר שמשורה היא אחד חלקי 36 הלוג. במקום אחר בתלמוד (בבא מציעא סא ב) מידת המשורה היא אחד חלקי 33 הלוג, אך במסורת הש"ס הגיה שם כפי הנוסח שבבבא בתרא - אחד חלקי 36 הלוג.
דעת הרמב"ם היא ששיעור המשורה הוא אחד חלקי 33 הלוג, כגרסת מסכת בבא מציעא.
דעה שלישית, קרובה לדעת הרמב"ם, הובאה בספר שיטה מקובצת בשם ספר די העובדים לרבי אברהם בן הרמב"ם, שהמשורה היא רובע שמינית הלוג, כלומר אחד חלקי 32 הלוג.
הרב שמואל שטראשון (הרש"ש) בפירושו על התלמוד, הביא דעה נוספת בשם הרד"ק שהמשורה היא אחד חלקי 30 הלוג.
שיעור המשורה במידות זמנינו.
כפי שנתבאר לעיל שיעור המשורה נגזר משיעור הלוג. ובשיעור הלוג נחלקו הפוסקים האחרונים כמה הוא שיעורו, דעת הרב חיים נאה ששיעור הלוג הוא 345.6 מ"ל/סמ"ק, ואילו דעת החזון איש ששיעור הלוג הוא 597.2 מ"ל/סמ"ק.
אם ננקוט כפי שמבואר בתלמוד שמשורה היא אחד חלקי 36 הלוג, נמצא ששיעור המשורה הוא לדעת הרב חיים נאה 9.6 מ"ל/סמ"ק, ולדעת החזון איש שיעורו הוא 16.58 מ"ל/סמ"ק.
המשורה בימינו.