הלהקה הוקמה על ידי חיים אוליאל, חיים אוחנה ואלי אוליאל. סגנונה המוזיקלי אופיין בצליל מרוקאי עממי. הלהקה תרמה רבות לשילובה של המוזיקה המרוקאית בפרט והמוזיקה המזרחית בכלל, בתרבות ובתודעה הישראלית והכניסה את השירה במרוקאית יהודית לזמר המזרחי בארץ.
להקת שפתיים זכתה בתקליט פלטינה על מכירה של למעלה מ - 40,000 תקליטים ותקליטורים וכך הפכה למעשה ליחידה בתחומה שזכתה למעמד שכזה.
בשנת 1981 אוליאל קיבל הצעה להצטרף לתזמורת חתונות: "יום אחד ניגש אלי בחור בשם ארמונדו, זמר מרוקאי שהייתה לו תזמורת חתונות שהופיעה באשקלון והסביבה. הוא שמע עלי מחברים ואמר לי שהוא מחפש גיטריסט וזמר שישיר רוק'נרול ומוזיקה לריקודים, בעוד הוא יהיה אחראי על השירה בשפה המרוקאית והצרפתית. ההצעה קסמה לי והצטרפתי ללהקה".
בהמשך צירף אוליאל ללהקת החתונות של ארמונדו כמה חברים: אחיו אלי כמתופף, חברם חיים אוחנה כבסיסט ושתי זמרות: דליה אלמקייס ויהודית עזרן.
לאחר זמן קצר הזמר ארמונדו עזב את ההרכב וכך נוצר הבסיס של להקת שפתיים שפרצה את דרכה לאחר הצטרפותו של סמי לזמי שהפך להיות סולן הלהקה והמוביל בשירה המרוקאית.
אוליאל על מקור השם שנבחר ללהקה: "קראנו לה 'שפתיים' בהתחלה כשם שאחי אלי המציא ללא כוונה מסוימת, אך ברבות השנים התברר שיש לשם הזה משמעות: 'שפה ועוד שפה' עברית ומרוקאית וגם שפתיים, כלומר הפה של העדה המרוקאית".
בשנת 1984 החלה הלהקה להופיע בחתונות ולצבור תאוצה. בתחילת דרכה של הלהקה הם לא ביצעו חומרים מקוריים, אף על פי שאוליאל העיד על עצמו שכתב החל מגיל צעיר. מאחר שהיה חשש שהקהל לא יתחבר לחומרים מקוריים ולשירים לא מוכרים, הם ביצעו בתחילה רק שירים מוכרים. אוליאל: " (...) בלהקה הייתי עושה הכל: מרכיב ומפרק את ציוד ההגברה, סוגר את ההופעות כאמרגן, מנחה את הערב ובוחר את הרפרטואר של הלהקה. הייתי שר, מנגן בגיטרה ומתופף על דרבוקות".
להקת שפתיים פעלה בין השנים 1984–1998 והוציאה 5 אלבומים, שכללו בין השאר את הלהיטים: "אהלן וסהלן ביכּוּם", "חביבי דיאלי", "מאמא דיאלי", "נחליאלי" ו"יללים ללים", "אללה ימללי", "הייה הייה".
לאחר פירוק הלהקה.
בשנת 2004, שבע שנים לאחר פירוקה של להקת שפתיים, הלהקה התאחדה לסיבוב הופעות וגם הקליטה שיר חדש בשיר: "תנו בקצב", שכתב והלחין חיים אוליאל. ההופעה הראשונה של הלהקה במסגרת האיחוד התקיימה ב"פסטיבל מרוקו 3" באילת.
לאחר פירוק הלהקה פנה אוליאל לקריירת סולו ובעיקר בשפה העברית ואילו סמי לזמי סולן הלהקה פנה גם הוא לקריירת סולו אך בשפה המרוקאית ושניהם ממשיכים לפעול בסצנת המוזיקה המקומית והבינלאומית.
סמי לזמי סולן להקת שפתיים מופיע בעיקר בחינות ובאירועים של בני העדה עם שירים במרוקאית.
אלי אוליאל הוסיף לתופף מדי פעם עם חיים אחיו, והלך לעולמו ממחלת הסרטן ב-1 באוקטובר 2020. חיים אוחנה פרש מהמוזיקה ופנה לעסקים.
השפעות ושיתופי פעולה.
להקת שפתיים הייתה הלהקה הראשונה משדרות והשפיעה רבות על אמנים אחרים בעיר כמו קובי אוז, להקות טיפקס וכנסיית השכל ועוד.
הלהקה הייתה שותפה לאורך השנים למספר שיתופי פעולה בולטים, בין היתר עם מתי כספי. לאחר שהקליט כספי את השיר "נחליאלי" באלבומו "שירים במיץ עגבניות" חברי הלהקה ביקשו מכספי להקליט את השיר במרוקאית. הם ביצעו את השיר בשם "ללה עישה" והכניסו אותו לאלבום הנושא את שם השיר. בהמשך ביקשו חברי הלהקה מכספי להלחין עבורם שיר נוסף, והוא הלחין את השיר "חדוז'ה" ואף השתתף בהקלטות בנגינה בקלידים, אקורדיאון, כלי הקשה ושירה. השיר שולב באלבום "אהלן וסהלן" של הלהקה.
חברי ההרכב.
חברי הלהקה כללו את: סמי לזמי - סולן הלהקה, חיים אוליאל - זמר, נגן גיטרה ודרבוקה, חיים אוחנה - נגן גיטרה בס ואלי אוליאל - תופים, כולם תושבי שדרות. לימים הצטרפו להרכב הכנר שמעון עמר, קובי אוז כקלידן (טיפקס) ולאחריו ניב חובב (כיום בשליחי הבלוז).
להקת שפתיים
גג (אלבום)
גג הוא אלבומם השני של הלהקה הישראלית "ג'ירפות", שיצא בשנת 2006.
האלבום יצא לאחר הפסקה ארוכה של שבע שנים לאחרי אלבומם הראשון, "משוחח עם כיסא", ונבדל ממנו בכך שהוא מאופיין בטון רציני ורוקיסטי יותר. האלבום עובד והופק מוזיקלית על ידי הלהקה.
האלבום התקבל באהדה רבה הן בקרב קהל המעריצים והן בקרב המבקרים, ושיר הנושא שלו, "גג", הפך ללהיט ברדיו.
לאחר צאת האלבום החלה הלהקה גם להופיע בתדירות גבוהה ותפסה מקום מרכזי בהרבה מזה שבו הייתה בסוף שנות ה-90 בסצנת המוזיקה הישראלית.
בשנת 2008, שנתיים לאחר צאתו, זכה האלבום במעמד "אלבום זהב" על מכירת 20,000 עותקים.
הסדר החדש
הסדר החדש (בגרמנית: Neue Ordnung) הוא כינויה של מערכת פוליטית, מדינית, כלכלית וחברתית שהנאצים שאפו להקים באירופה, שהייתה מיועדת להחליף את הסדר הקיים. הסדר החדש התבסס על האידאולוגיה הנאצית והרעיון של היטלר לבנות עולם חדש על פיה: להרוס את העולם ולבנות עולם חדש על הריסותיו. שני עקרונות של האידאולוגיה שבאים בסדר החדש הם מרחב המחיה ותורת הגזע. כחלק מההשתלטות על מזרח אירופה, ראו הנאצים בעמים המזרח אירופיים עמים נחותים. בנוסף, האוכלוסייה היהודית הרבה בה, בעיקר בפולין, ומספר הקומוניסטים הרב בברית המועצות, הניעו את הנאצים ליישם את כל עיקרי הנאציזם על אדמת מזרח אירופה. הקמת הסדר החדש החלה כאשר מלחמת העולם השנייה כבר החלה, אך הוכרזה בפומבי על ידי אדולף היטלר בשנת 1941:
ההיסטוריונים עדיין חלוקים באשר למטרות הסופיות של "הסדר החדש", חלקם מאמינים שהיא אמורה להיות מוגבלת לשליטה הנאצית באירופה, בעוד שאחרים טוענים שהשליטה הייתה אמורה להיות קרש קפיצה לכיבוש עולמי בסופו של דבר ולהקמת ממשלה עולמית בשליטה גרמנית.
עיקרי התוכנית.
התוכנית הייתה לנצל את עמי מזרח אירופה לטובת הרייך השלישי, כחלק מה"אריזציה" של האזור כולו. בנוסף לניצול הפיזי של התושבים, הנאצים גם תכננו לגרום להם ל"הדללות טבעית" ובכך להשמידם מבלי צורך במאמצים מיוחדים.
הקומוניסטים, אויבי הנאצים, היו צריכים להירצח בו במקום, עקב כך שהאידאולוגיה הקומוניסטית הייתה מנוגדת לחלוטין לאידאולוגיה הנאצית (הקומוניסטים דגלו בשוויון, ואילו הנאצים באי-שוויון וניצול).
באשר ליהודים, הנאצים תכננו לבצע את "הפתרון הסופי לשאלת היהודים באירופה" על ידי השמדת כל האוכלוסייה היהודית ברחבי היבשת.
ביצוע התוכנית.
הנאצים ביצעו את תוכניתם בפעולות הבאות:
תוכניות במסגרת הסדר החדש.
באירופה.
מבצעים בפולין ומערב אירופה..
השלב הראשוני של הקמת הסדר החדש היה:
בנוסף לכך, לנאצים היו תוכניות לכבוש את הממלכה המאוחדת ואת אירלנד כחלק ממבצע ארי-הים ומבצע גרין בהתאמה. אילו הנאצים היו מנצחים בקרב על בריטניה החלק של מערב אירופה בסדר החדש היה מושג לא הייתה אמורה להתקיים ועידת שלום כללית כמו הועידה שנערכה בפריז לאחר מלחמת העולם הראשונה אלא רק משא ומתן דו-צדד בין גרמניה לאויביה המובסים. כל הארגונים הבינלאומיים שעדיין קיימים כמו ארגון העבודה הבינלאומי היו אמורים להיות מפורקים או מוחלפים על ידי מקבילים בשליטה גרמנית.
אחת ממטרות מדיניות החוץ הגרמנית העיקריות לאורך שנות ה-30 הייתה לכונן ברית צבאית עם בריטניה, ורק אז החלו הנאצים לאמץ מדיניות אנטי-בריטית מאחר שהדבר התברר כבלתי אפשרי, עם זאת עדיין נותרה התקווה שבריטניה תהפוך עם הזמן לבעלת ברית של גרמניה. היטלר הביע הערצה לאימפריה הבריטית והעדיף לראותה נשמרה כמעצמה עולמית, בעיקר משום שפירוקה יועיל למדינות אחרות הרבה יותר מאשר לגרמניה, במיוחד לארצות הברית ולאימפריה היפנית. מצבה של בריטניה הושווה למצבה ההיסטורי של האימפריה האוסטרית לאחר תבוסתה על ידי ממלכת פרוסיה בשנת 1866 עם הפסדה במלחמת אוסטריה–פרוסיה על אף שאוסטריה הודרה רשמית מענייני גרמניה היא תתברר כבעלת ברית נאמנה של האימפריה הגרמנית במערך הכוחות שלפני מלחמת העולם הראשונה. קיווה שבריטניה המובסת תמלא תפקיד דומה, תהיה מודרת מניהול ענייני היבשת אך תשמור על האימפריה שלה ותהפוך לבעלות ברית של הגרמנים.
ביסוס השליטה הגרמנית בדרום-מזרח אירופה.
כבר לפני מבצע ברברוסה כ-3 מדינות בדרום-מזרח אירופה (הפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה, הרפובליקה הסלובקית הראשונה, המדינה העצמאית של קרואטיה) היו מדינות בובה של גרמניה הנאצית. בנוסף לכך, סרביה הייתה תחת כיבוש צבאי גרמני ישיר , מונטנגרו הייתה תחת כיבוש איטלקי ואלבניה סופחה לאיטליה. כמו כן, גם יוון הייתה נתונה לכיבוש צבאי גרמני-איטלקי ישיר בגלל תנועת ההתנגדות הגוברת. למרות שמבחינה טכנית הייתה בתחום ההשפעה האיטלקי. היטלר סבר כי ייתכן שיוקמו בסיסים גרמניים קבועים בבלגרד ובסלוניקי.
כיבוש מזרח אירופה.
היטלר קיווה להפוך את גרמניה לאוטרקיה מוחלטת חסינת מצור על ידי ניצול המשאבים העצומים השוכנים בשטחי ברית המועצות: אוקראינה הייתה אמורה לספק שמן צמחי, פחם, גומי, ברזל ועוד. הגרמנים היו אמורים גם לקבל דגים מאזור הים השחור ונפט מהקווקז.
כבר ב-1942 התקיימו במזרח אירופה נציבות הרייך אוקראינה ונציבות הרייך אוסטלנד. שתי חטיבות אדמיניסטרטיביות נוספות היו צפויות לקום בהמשך: נציבות הרייך קווקז ואחת באזור שיכלול את המטרופולין של מוסקבה ושטחים נרחבים של רוסיה האירופית אך הן מעולם לא הוקמו.