סרטים נוספים שנוצרו בז'אנר זה הם " Why Shoot the Teacher?", "אדוני המנהל", Stand and Deliver (לסניור באהבה), Lean on Me, "חדר מורים", "ללכת שבי אחריו", "סיכון מחושב", "סימפוניית החיים", Music of the Heart ("לנגן מהלב"), "רוקדים", Freedom Writers, "תיכון בראש טוב", "מורה לחיים" ו"הנזירות בלוז 2" (בה הנזירה הופכת כיתת תלמידים סוררים למקהלת מוזיקת נשמה).
הסרט מתחיל בהצגות הקרדיטים על רקע ביצוע של רוק מסביב לשעון על ידי ביל היילי והקומטס. השיר הזה חובר עוד ב-1952 אך דשדש במצעד הפזמונים. השיר נבחר מתוך אוסף התקליטים של בנו של גלן פורד ולאחר הפצת הסרט זינק למקום הראשון של מצעד הפזמונים של בילבורד במשך שמונה שבועות והוא נמצא ברשימת מאה שנים... מאה שירים.
בישראל זכה הסרט להצלחה גדולה בעיקר בקרב בני הנוער. הוא ביטא את התחלת מרדנות נוער הרוקנרול. בשיר "המורה לזמרה" ששרה יונה עטרי כאשר המורה שרה "על שפת ים כנרת" התלמידים משסעים אותה ב"רוק מסביב לשעון".
בתפקיד אחד התלמידים הפרועים משחק פול מזורסקי שהפך לאחר מכן לבמאי קולנוע מפורסם.
תקציר העלילה.
ריצ'רד (ריק) דָדייה (גלן פורד) הוא חייל משוחרר שהחליט להקדיש את עצמו להוראה ומתקבל למשרת מורה לאנגלית בבית ספר תיכון. בחדר המורים הוא נפגש עם המורה הוותיק ג'ים מרדוק (לואיס קלהרן) המבשר לו מה שמחכה לו בהמשך.
דדייה מקבל כיתה של נערים פרועים המורכבת מלבנים, שחורים והיספנים. הבולטים בכיתה הם גריגורי מילר (סידני פואטייה) וארטי ווסט (ויק מורו). הוא אינו מצליח להעביר את השיעור בגלל הפרעותיהם. לאחר הלימודים הוא מצליח להציל את אחת המורות המותקפת על ידי תלמיד. בתגובה הוא מותקף בלילה באחת הסמטאות בידי תלמידים ונפצע קשה בפניו.
אשתו, אן דדייה (אן פרנסיס), הנמצאת בהיריון, מזדעזעת ממצבו ומנסה לשכנע אותו לעזוב את בית הספר. הוא מבקר בבית ספר עם סדר משמעת ותלמידים מחונכים אך דוחה הצעה להתקבל לעבודה שם כי הוא רואה בעבודתו אידיאל ואתגר.
כאשר אחד המורים, ג'ושוע אדוארדס (ריצ'רד קיילי) אומר לו כי יש לו אוסף תקליטי בלוז נדירים הוא מבקש ממנו להביא אותם לבית הספר ולהשמיע אותם לתלמידים. בסצנה קשה מתנפלים התלמידים על אדוארדס, מפילים אותו, שוברים את משקפיו ואת כל התקליטים שהביא.
אט אט מצליח דדייה לחדור ללב תלמידיו. הוא מקרין להם את הסרט המצויר ג'ק ואפון הפלא ומעורר אותם לוויכוח עירני על הבעיות המוסריות והחינוכיות של הספר.
כשהוא מקשיב למילר המנגן ושר עם חבריו את הספיריטואל "שלח את עמי", הוא מתרשם ומציע לו להופיע בנשף חג המולד.
הבעיה העיקרית היא התלמיד ווסט שמעמדו הוא כמנהיג כנופיה שכל התלמידים מפחדים ונשמעים לו. הוא מתעב את דדייה, מתלונן עליו בפני המנהל ומאשימו בגזענות.
הוא שולח מכתב אנונימי לאן דדייה ובו הוא כותב כי לבעלה יש רומן עם אחת המורות. כשהיא רואה את המכתב היא מרגישה ברע, מפונה לבית חולים ויולדת בלידה מוקדמת.
דדייה מקבל את ההודעה ומגיע לבית החולים שם נמסר לו כי ילדו בסכנה. אן מספרת לו על המכתב שקבלה ובשלב זה הוא נשבר ומודיע לה כי לא ישוב לבית הספר הזה.
דווקא בשלב זה משכנעת אותו אן לא לוותר. בנו יוצא מהסכנה והוא חוזר לבית הספר לקראת העימות עם ווסט.
בסצנה האחרונה ממשיך ווסט להפריע בשיעור. דדייה מחליט להתעמת איתו ומאשים אותו בשליחת המכתב. ווסט שולף סכין אך דדייה לא נרתע. הוא מתקרב אליו ושולף מידו את הסכין תוך כדי שהוא נחתך. ווסט צועק לחבריו לעזור לו ולהתנפל על דדייה אך הם לא נענים לו. בשלב זה יודע דדייה כי הוא ניצח.
אליהו ילוז
הרב אליהו ילוז (ה'תר"ך, 1860 – כ"ב באלול ה'תרפ"ט, 27 בספטמבר 1929) היה רב, פוסק הלכה, אב בית דין בטבריה ושד"ר.
ביוגרפיה.
נולד בשנת ה'תר"ך (1860) בעיירה מזגידה שבמחוז תאפילאלת שבמרוקו לרב אברהם ולחנה ילוז.
בשנת ה'תרל"ג (1873) החלה משפחתו במסע עלייה לארץ ישראל. לאחר מסע שארך כשנה וכלל עצירות בעיר פאס, טנג'יר ואלכסנדריה, התיישבה המשפחה בטבריה. בשנת ה'תרל"ה (1875) נשא לאישה את שמחה, בתו של הרב דוד א-סודרי. את השנים הבאות הקדיש ללימוד תורה והתעמק בהלכה. בשנת ה'תרמ"ב החל לדרוש בבית הכנסת הגדול שבעיר טבריה לבקשת רבני העיר.
בשנת ה'תר"ן (1890) יצא כשד"ר לשליחות בערי מרוקו מטעם קהילת טבריה. במסעו שארך כשלוש שנים עבר בערים הגדולות פאס, מקנס, צפרו וטנג'יר, ולמד עם חכמי ורבני הקהילות. כשחזר משליחותו בשנת ה'תרנ"ג (1893) מונה כחבר בית הדין של טבריה, ולאחר מספר שנים מונה לאב בית הדין, תפקיד בו שימש עד סוף חייו.
בשנת ה'תרנ"ט יצא לשליחות נוספת לערי צפון אפריקה. למסע זה התלווה אליו בנו, הרב יוסף חיים ילוז.
בתחילת שנת ה'תרס"ג פרצה בטבריה מגפה, והוא עבר עם משפחתו לכפר פקיעין והתגורר שם כשנה.
כשפרצה מלחמת העולם הראשונה, נעצר עם משפחתו על ידי הממשל הטורקי, מכיוון שהיו בעלי אזרחות בריטית. המשפחה נשלחה לאי כרתים יחד עם יהודים רבים, שם מונה הרב ילוז למנהיג הגולים. כאשר נכבשה ארץ ישראל על ידי הבריטים, חזרה המשפחה לטבריה.
לאחר מאורעות תרפ"ט (1929), נחלש וחלה, ובכ"ב באלול ה'תרפ"ט נפטר.
לאחר מותו, בשנת ה'תרצ"ג, הוציא לאור בנו הרב יוסף חיים ילוז את הספר "תולדות אליהו" על חיי אביו.
חיבוריו.
הרב אליהו ילוז היה דרשן, פוסק הלכה ומפרש. הוא כתב ספרים רבים וחלקם אף הספיק להדפיס בימי חייו.
מספריו:
תוחלת (פירושונים)
רמון טורלבה
רמון טורלבה אי לרס (בקטלאנית: Ramon Torralba i Larraz; 1895–1986) היה כדורגלן קטלאני שנודע בזכות תקופתו במדי ברצלונה, שם שיחק במשך 14 שנים, מ-1914 ועד 1928. בזכות הוותק הרב שלו בקבוצה נודע בשם "הזקן" (La Vella בקטלאנית).
ביוגרפיה.
אף על פי שנולד בארדיסה, כפר קטן באראגון, עבר טורלבה עם משפחתו כחצי שנה לאחר לידתו לקטלוניה. בתחילה שיחק במועדון קטן בעיר ברצלונה, וב-1914 החל לשחק במועדון הבכיר בעיר, ברצלונה. טורלבה שיחק כקשר, לצדם של אגוסטי סאנצ'ו וז'וזפ סמיטייר בעיקר. נאמנותו לקבוצה הייתה חזקה והוא המשיך לשחק גם לאחר גיל 30, שנחשב באותה תקופה לעניין נדיר למדי. בשל כך כונה "הזקן". עם 475 הופעות במשחקים רשמיים ולא רשמיים, בהם הבקיע 16 שערים, היה טורלבה שיאן ההופעות של המועדון עד שנות ה-60 של המאה ה-20, אז ז'ואן סגרה שבר את שיאו.
טורלבה זכה עם ברצלונה 10 פעמים באליפות קטלוניה. ב-1919 הגיע עם ברצלונה לגמר הגביע הספרדי, אך קבוצתו, עם טורלבה בהרכבה, הפסידה במשחק הגמר לארנס גצ'ו. כעבור שנה הצליחה הקבוצה לזכות בגביע, עם ניצחון 2-0 על אתלטיק בילבאו בגמר, בו פתח טורלבה בהרכב. ב-1922 זכה עם ברצלונה בפעם השנייה בגביע, כשהוא אף כובש במשחק הגמר בו הביסה ברצלונה את ריאל אוניון בתוצאה 5-1. ב-1925 וב-1926 היה שותף לשתי זכיות רצופות בגביע, כשגם במשחקי הגמר, בהם ניצחה ברצלונה את ארנס גצ'ו ואתלטיקו מדריד בהתאמה, פתח בהרכב. ב-1928 היה בסגל הקבוצה עת ניצחה את ריאל סוסיאדד בגמר וזכתה בגביע פעם נוספת, אך טורלבה לא שותף במשחק הגמר הראשון או בשני המשחקים החוזרים שנערכו.
טורלבה היה שחקן ברצלונה הראשון שנערך לכבודו משחק הוקרה. הראשון היה ב-4 בפברואר 1917 באצטדיון של ברצלונה, קרר אינדוסטריה. ברצלונה ניצחה את טראסה בתוצאה 6-2. השני נערך בלס קורטס ב-1 ביולי 1928 לרגל פרישתו ממשחק. לאחר פרישתו היגר למקסיקו. למעט תקופה במהלך שנות ה-60 בה חזר לקטלוניה, הוא בילה שם את שארית חייו, וב-1986 נפטר שם.
הקוסם מארץ עוץ - דמויות
להלן רשימת דמויות מתוך העולם הבדיוני של הספר "הקוסם מארץ עוץ", ומסדרות הספרים, סרטי הקולנוע ותוכניות הטלוויזיה שנוצרו בעקבותיו.
דמויות ראשיות.
דורותי גייל.
הדמות הראשית והגיבורה של הסיפור בסדרה היא דורותי. יתומה שמתגוררת אצל דודיה בחווה בקנזס שבארצות הברית. בית החווה קטן ודל, וסביבת הבית היא אפורה וחד-גונית מאוד והפכה את זוג הדודים לחסרי שמחת חיים, מלבד אהבתם לדורותי. טוטו, כלבה הקטן של דורותי, הוא מקור שמחתה וחברה היחיד.
דורותי וטוטו עפים ביחד עם סופת ציקלון עד לארץ עוץ. הסופה מפילה את דורותי על ביתה על המכשפה המרשעת מן המזרח והורגת אותה. מטרתה של דורותי בסיפור המקורי הוא להגיע לקוסם מעיר האיזמרגד (ברקת) כדי שיחזיר אותה לביתה שבקנזס. חבריה הטובים הם הדחליל, איש הפח והאריה.
שם משפחתה של דורותי גייל נחשף רק בספר השלישי, "עוצמה מעוץ" (Ozma of Oz) ועד אז פשוט קוראים לה דורותי.
אף על פי שבסרט המפורסם משנת 1939 דורותי אומרת את המשפט המפורסם "אין מקום כמו הבית" בסדרת הספרים המקורית בספר מספר שש "עיר הברקת של עוץ" דורותי מחליטה לעבור לגור בארץ עוץ ולוקחת עמה את דודה הנרי ודודתה אם, מכיוון שלא רצתה לעזוב את הדחליל, שבו התאהבה במהלך הספר הראשון, ואף הבטיחה לו שתחזור ותישאר בארץ עוץ לתמיד.
דורותי מופיעה בכל ספרי ארץ עוץ מלבד הספר השני.
הדחליל.