רש"י עסק בחיפוש אחר 'פשוטו של מקרא', ומזוהה במחקר כראשון אשר ראה את הדרש כשונה במהותו מהפשט. עם זאת, פירושו של רש"י מורכב ברובו מדרשות חז"ל, כך שפירושו נשאר "שמרני". החיפוש אחר הפשט המשיך והתחזק בתלמידיו וממשיכי דרכו של רש"י; רבי יוסף קרא, רשב"ם, רבי יוסף בכור שור ועוד. חלקם ראו בפירוש הפשט את הדרך היחידה המתקבלת על הדעת בהבנת התורה, מהלך שהיווה צעד נוסף ביחס לשיטתו של רש"י, אשר ראה את שני אופני הפירוש כלגיטימיים. אחרים קיבלו אמנם את עמדתו, אך בחרו להתמקד בפרשנות הפשט בלבד. פרשנות הפשט התפתחה גם ביהדות ספרד, בחיבוריהם של פרשנים כראב"ע, רד"ק ויוסף אבן כספי.
בפירושיהם ניתן לראות חיפוש מתמיד אחר פשט הפסוק, המהווה למעשה פרשנות מילולית. נוסף על הפרשנות המילולית, ניתן להצביע על פרשנות הגיונית, בכך שתיאורים מסוימים מפורשים במטרה שלא להתרחק ממסגרת הטבע המוכרת. ניתן לסכם את דרך פרוש זו, כגישה טקסטואלית, השואפת להבין את הפירוש המילולי, גם על פי מכלול גורמים, כגון הבנה בשפה העברית ובדקדוק העברי, בהיסטוריה ובגאוגרפיה המקראית, ואף בשימוש ובהבאת נוסחאות אחרות.
בנצרות.
גם בסביבה הנוצרית, בתקופה מעט מאוחרת לרש"י ותלמידיו, אנו מוצאים פרשנות פשט. בתקופה שקדמה פרשנות המקרא הנוצרית המסורתית הייתה מושתתת בעיקר על פירושים אלגוריים וכריסטולוגיים, שהתרחקו מהטקסט עצמו; אולם אסכולת הוויקטורינים פרצו דרך חדשה בשאיפתם להבנת הטקסט עצמו, כאשר, כמו בפרשנות היהודית, פרשנות הטקסט קיבלה חשיבות גדולה יותר על הניסיון להקנות אחיזות תאולוגיות מהמקרא, בעזרת פרשנות. כך הוגו מסנט ויקטור (מת בשנת 1142 לספה"נ), התבטא כי "להתעלם מן המלה פירושו להתעלם ממובנה של המלה וממה שהמלה מרמזת אליו". אותם ניסיונות להבנת הטקסט הובילו לכך שהוגו למד עברית, ואף התייעץ עם יהודים לצורך הבנת הטקסט.
פיתוח פרשנות הפשט.
מאפיין משותף לפרשנות הפשט היהודית ולפרשנות הפשט הנוצרית הוא הנטייה לתהליך של התפתחות וחיזוק הגישה לאורך הדורות. כפי שרש"י היה חדשן מסוים, וממשיכיו הוסיפו עליו, אף תלמידו של הוגו, אנדריאס מסנט ויקטור צעד צעד נוסף בגישותיו. תופעה זו ניכרת לדוגמה בהישענו על המקורות העבריים. אנדריאס חיפש אחר האמת הטקסטואלית ומשמעותו ההיסטורית, כשהוא מעיד על עצמו שהתייעץ עם יהודים, כדבר מקובל.
ניתן להצביע על היכרות פרשנות חילופית למקרא, המשמשת רקע סמוי לפירושים אפולוגטים או פולמוסיים שונים, הניכרות מהפרשנים, הן הנוצרים והן היהודים.
נקודות דמיון בין היהדות והנצרות.
במחקר נתנו כמה הסברים לקווי הדמיון המשותפים בין פרשנות הפשט ביהדות לפרשנות הפשט בנצרות:
פרשנות הפשט בעת החדשה.
פרשנות המקרא כטקסט ספרותי.
במחצית השנייה של המאה ה-20 חוקרי התנ"ך החלו לעסוק בפרשנות המקרא מזווית ראייה לשונית-ספרותית במטרה לנסות לגזור תובנות חדשות על הטקסטים המקראיים. הם עשו זאת תוך הסתמכות על מתודולוגיות ותיאוריות מגוונות על מנת להבהיר את משמעות הטקסטים, להדגים מבנים בסיסיים צורניים, לחקור עקרונות של פואטיקה, ואסטרטגיות ניתוח של דמויות . בבסיס התפישה המחקרית עמדה השאלה: כיצד לבחון ולהבין משמעות הטקס מנקודת מבט ספרותית טהורה ומה עלינו לחפש? כללי ניתוח ספרותי לא תמיד מנוסחים בקלות למערכת מדויקת של הוראות אך אפשר לציין כמה עקרונות בולטים לניתוח המבוססים גישת "הפרשנות הכוליית" שהתווה מאיר וייס וכוללים התייחסות לתוכן הטקסט, המבנה שלו, בחירת המילים, הדקדוק, המצלול, והאמצעים הרטוריים כמו חזרות ודימויים.
הפיג'מות
"הפיג'מות" היא סדרת טלוויזיה קומית-מוזיקלית ישראלית לילדים ונוער בהפקת טדי הפקות, ששודרה החל מ-1 ביולי 2003 ועד לסיומה ב-15 בפברואר 2015 במשך 9 עונות ו-223 פרקים בערוץ הילדים. הסדרה מגוללת את סיפורה של חברי להקה כושלת מנתניה בשם "הפיג'מות", העוברת להתגורר בתל אביב. התסריט לסדרה נכתב על ידי רובי דואניאס, אריק זילברמן, אלי דראי וחלק משחקניה. הסדרה משודרת בערוץ הילדים. "הפיג'מות" היא קומדיית המצבים השנייה באורכה בישראל, לאחר "סברי מרנן", שגם הופקה על ידי "טדי יזמות והפקות", חברת ההפקה של הסדרה.
רקע כללי.
במוקד הסדרה להקת רוק כושלת בשם "הפיג'מות", שקבעה את שמה משום שחבריה מופיעים בפיג'מות. שלושת חברי הלהקה הגיעו מנתניה לתל אביב, נושאים את שמם האמיתי ומונים את: מקים הלהקה והסולן אילן רוזנפלד, המתופף עודד פז, הגיטריסט קובי פרג', וחברים נוספים שמתחלפים בין העונות (אלונה טל, ימית סול, נתן קופרמן (יובל סגל) ודנה פרידר).
חברי הלהקה מתגוררים במבנה ברחוב מזא"ה פינת מאפו שבקומתו הראשונה מסעדת המבורגרים כושלת בהנהלת גרי מנדלבאום (יניב פולישוק), דודו של קובי פרג'. החל מהעונה הרביעית הלהקה מקיימת חזרות בקומת המרתף של המבנה. עודד עובד במסעדה כמלצר וכטבח וחברי הלהקה מרבים לשהות במקום. לעיתים מבקרת שם גם בתו של גרי, רוני (אלי קרן-אסף).
הדמויות בסדרה והעונות בהן השתתפו.
שחקנים אורחים.
לאורך שנותיה, הופיעו בסדרה עשרות שחקנים אורחים רבים ובעיקר מנחים מערוץ הילדים, לרוב בשילוב בדיחות פנימיות על חייהם, עלילותיהם או חייהם בעבר של האורחים. בין האורחים ניתן למנות את: אריה צ'רנר, חמי רודנר, רן דנקר, דובי גל, מתי סרי, רמי ברוך, אושיק לוי, צביקה הדר, נינט טייב, יוני בלוך, טוביה צפיר, יובל סמו, ערן זרחוביץ', עפר שכטר, רותם אבוהב, אליענה בקייר, ישראל קטורזה, טל מוסרי, עידו מוסרי, נירית קופל, רוני דואני, ידידיה ויטל, גלית גוטמן, גילה אלמגור, יונה אליאן, אפרת בוימולד, גיא זו-ארץ, רונה לי שמעון, ענת מגן שבו, אודי גוטשלק, אביעד בנטוב, יובל אברמוביץ', יעל גרובגלס, יוני גרא, גדי רבינוביץ', נלי תגר, קובי מחט, ליאת אחירון, עודד מנשה, ירון ברובינסקי, מירב פלדמן, תום אבני, שלומי קוריאט, דון לני גבאי, לי בירן, צופית גרנט, עדי הימלבלוי, גולן אזולאי, אסף אשתר, סיון קליין, יהורם גאון, כנרת לימוני, בן פרי, עומר ברנע, ליאור פאוקר.
הדמויות של קובי.
דמותו של קובי מתחלפת לעיתים קרובות בדמויות ססגוניות המגולמות על ידי קובי פרג'. כל הדמויות הן מעין פיצולי אישיות של קובי והן משמשות אותו כדי לפתור בעיות בעלילה. קובי עצמו ושאר הדמויות בסדרה מכירות את מגוון פיצולי האישיות ומתייחסות אליהן כרכיבים אישיותיים בדמותו של קובי. להלן כמה מהדמויות המרכזיות באישיותו של קובי:
שירים.
את מילות שיר הנושא כתבו אילן רוזנפלד וברק פלדמן והלחין יוני בלוך. בלוך גם ביצע את השיר בשלוש העונות הראשונות שעובד בסגנון רוק. בעונה הרביעית השיר עובד מחדש על ידי אילן רוזנפלד אשר גם שר אותו. בין העונות 5–7 עובד השיר שוב על ידי גיא מזיג אשר גם ביצע אותו. בעונות 8–9 נעשה שינוי ברוב מילות השיר וכן נעשה שינוי במקצב השיר לסגנון ראפ, בהשתתפות שאנן סטריט ודודוש קלמס.
לאורך כל עונות הסדרה משולבים שירי להקת הפיג'מות אותם כביכול כתבה והלחינה. בין השירים המצליחים שמזוהים עם הסדרה: "שיר המכולת", "קצר במוח" ו"אל תאכלו את החיות" מהעונה הראשונה, "הפיג'מות חוזרים" מהעונה השנייה, "שיר מצויר", "יום הולדת לאילן", "רק אותך אוהב", ו"הקסדות" מהעונה השלישית, "שיר מקורי לא שלנו", "נסיכת האגדות", "העכבר", ו"שיר המחסן" מהעונה הרביעית, ו"בלתי מושגת", "שרה טבעות" ו"העולם מורכב מלבן ושחור" מהעונה החמישית. לאחר שידור העונה הראשונה יצא אלבום ובו מיטב השירים מהעונה הראשונה (בתוספת שיר בונוס שלא שודר, "שיר מקורי לא שלנו", ששודרה בסופו של דבר רק בעונה הרביעית) ומערכונים חדשים.
שבירת הקיר הרביעי.
כל הדמויות בסדרה מודעות לקיומה של מציאות חיצונית לעלילה, ולכן הן מתייחסות גם לקהל, לבמאי, לתסריטאים ולכלל ההפקה, ואף לפער הבוטה בין כישלונה של להקת "הפיג'מות" הבדיונית, בהשוואה להצלחתה של הסדרה הטלוויזיונית "הפיג'מות". הדמויות מודעות לכך שהן חיות בסדרת טלוויזיה והן מנהלות את הזמן שלהן על פי סצינות, פרקים ועונות. בעונה הרביעית, בפרק "פרדי על הבוקר", הדמויות אף פותחות בשביתה כדי להניע את מפיקת הסדרה הטלוויזיונית (נאוה קולטון) להפיק את הלהקה. באופן דומה, הדמויות מתקנות זו את זו כאשר הן מתבלבלות בתסריט, פונות אל אנשי ההפקה ישירות (בעיקר לבמאי רובי דואניאס) ואף לקהל.
מקום מיוחד בהקשר זה הוא "המסך הלבן" (שכונה בפרקים הראשונים "משמר המוסר") – מקום בו יכולות הדמויות לדבר ישירות אל הצופה, כמו בתוכנית מציאות. במסך הלבן מופיעות הדמויות כאשר הן לבושות בגדים שחורים, והן עושות בו שימוש כדי להבהיר נקודות בעלילה, להתנצל על שימוש בשפה גסה, או פשוט להסתודד במקום שבו הדמויות האחרות אינן יודעות על מעשיהן. בעונה הרביעית הופיע לראשונה ה"מסך שחור", בו גרי הוא משתף על חייו ומספר את כאביו בפני הצופים (במסך השחור גרי אינו מחליף את בגדיו).
הפקה ושידור.
העונה הראשונה שודרה בשעה 11:00 (חלק מרצועת "כדור פורח" בחופש הגדול) ובשידור חוזר ב-17:00. העונה השנייה והשלישית שודרו בשעה 17:30 והעונה הרביעית ב-18:15. בעונה החמישית הסדרה קיבלה את משבצת השידור של השעה 14:00. החל מהעונה השישית קיבלה הסדרה את משבצת השידור של השעה 15:30.