היום, פועלים בקנדה שני משחקי לוטו בקנה מידה לאומי: לוטו 6/49 (שהתחיל בשנת 1982), ולוטו סופר 7 (שהתחיל בשנת 1994). המשחקים האלה מנוהלים על ידי איגוד הלוטו הבין מחוזי, שהוא איחוד של חמש סמכויות הלוטו האזוריות, שכל אחת שייכת למחוז שלו ולממשלה האזורית:
לוטו בצרפת.
הלוטו הראשון הידוע בצרפת החל על ידי המלך פרנסואה הראשון בסביבות שנת 1505. לאחר הניסיון הראשון, משחקי לוטו היו אסורים במשך מאתיים שנה.
המשחקים החלו מחדש בסוף המאה ה-17, כ"לוטו ציבורי" עבור עיריית פריז ועבור שחקנים "מיוחדים" לצרכים דתיים (בעיקר לנזירות במנזרים).
משחקי הלוטו הפכו במהירות לאחד מהמקורות העיקריים ביותר להתקהלות דתית במאה ה-18.
משחקי הלוטו עזרו לבנות או לשפץ כנסיות רבות (כ-15 כולל הגדולה ביותר) בפריז במאה ה-18, כמו כנסיית סן-סולפיס וכנסיית הפנתיאון.
משחק הלוטו הזה נודע לאחר כמה שנים כלוטו המלכותי של צרפתי. ממש לפני המהפכה הצרפתית בשנת 1789 ההכנסות מהלוטו המלכותי של צרפת הגיעו לחמישה עד שבעה אחוזים מההכנסה הכוללת של צרפת.
בתחילת המאה, המלך נמנע מלכלכל מסדרים דתיים בכך שנתן להם את הזכות להפעיל משחקי לוטו, אבל סכומי הזכייה שהוענקו הפכו להיות כה גדולים, כך שבמחצית השנייה של המאה החל מאבק בין בית המלוכה לבין הכנסייה על שליטה במשחקי הלוטו. בשנת 1774, משחק לוטו החל לפעול על ידי בית המלכות וכל משחקי הלוטו האחרים, מלבד שלושה או ארבעה יוצאים מהכלל, הוצאו מחוץ לחוק.
במהלך המאה ה-18, פילוסופים כמו וולטר וכמה בישופים התלוננו שמשחקי הלוטו מנצלים את העניים. הדבר הגביר את הוויכוח סביב המוסריות של הלוטו.
כל משחקי הלוטו עוררו זעם בקרב האידיאליסטים של המהפכה הצרפתית, שביקרו אותם כשיטה של העשירים לרמות את העניים ולסחוט את משכורתיהם.
הלוטו החל מחדש בצרפת בשנת 1936, כאשר הסוציאליסטים היו צריכים להעלות את הכנסות המדינה. מאז אותה תקופה, לממשלה יש מונופול על רוב משחקי ההימורים בצרפת, כולל משחקי הלוטו.
לוטו בברית המועצות וברוסיה.
לאחר מהפכת אוקטובר ארגון לוטו הוצא מחוץ לחוק על בסיס עמדה עקרונית של אי-קיום לוטו במדינת הפועלים. אמנם כבר בשנת 1921 החלו הגרלות חדשות. הגרלות נערכו באופו קבוע לאורך כל תקופת קיום ברית המועצות.
לאחר התפרקות ברית המועצות, ברוסיה היה ניתן לקיים הגרלות לוטו פרטיות. המצב השתנה בשנת 2012 כאשר נסגרו כל הגרלות פרטיות והנושא עבר לבעלות ממשלתית. כיום הגרלות לוטו שונות נערכות תחת שתי חברות בעלות רישיון מהמדינה. חברת "ספורטלוטו" מארגרנת הגרלות בשם זהה, חברת "מרכז" מארגנת הגרלות של "סטולוטו", "גוסלוטו" והגרלות נוספות.
פרסים ראויים לציון וצירופי מקרים מיוחדים.
ב-20 בספטמבר 2005 תלמיד בית ספר יסודי באיטליה זכה ב-27.6 מיליון אירו בהגרלה ארצית. אף על פי שילדים לא מורשים להמר לפי החוק האיטלקי, ילדים מורשים להשתתף בהגרלת הלוטו.
באוגוסט 2009 זכה באיטליה תושב טוסקנה בלמעלה מ-147 מיליון אירו. הזוכה, שהשקיע שני אירו בכרטיס ההגרלה, הצליח לנחש את ששת המספרים הזוכים בתחרות הלוטו SuperEnalotto.
בהגרלת הלוטו שנערכה בבולגריה בתאריך ה-10 בספטמבר 2009, עלו בגורל אותם ששת המספרים שהתקבלו בהגרלה הקודמת שהתקיימה ב-6 בספטמבר, אך בסדר שונה.
בישראל, סכום הפרס הגבוה ביותר שהוצע אי פעם הוא 80 מיליון ש"ח בהגרלת הדאבל לוטו ב-15 בספטמבר 2009, איש לא זכה בו והפרס התאפס לאחר שזוכה יחיד זכה בהגרלת הלוטו בסכום של 40 מיליון שקלים ברוטו. בישראל, הסכום הגבוה ביותר שחולק הוא 76 מיליון ש"ח ברוטו אשר בו זכה זוכה יחיד בהגרלת הדאבל לוטו שהתקיימה ב-25 במאי 2021.
בהגרלת הלוטו שנערכה בישראל ב-16 באוקטובר 2010 עלו בגורל שישה מספרים הזהים למספרים שעלו בגורל בהגרלה שהתקיימה כחודש מוקדם יותר, ב-21 בספטמבר, אך בסדר שונה ולא כולל המספר "החזק" הנוסף. שיטת ההגרלה שהייתה נהוגה דאז הייתה הגרלת 6 מספרים מתוך 37 בתוספת מספר "חזק" אחד מתוך 8 מספרים. הפרופסור לסטטיסטיקה יצחק מלכסון, מאוניברסיטת תל אביב, העריך שמקרה זה קורה "פעם אחת בעשרת אלפים שנה".
סביב ההתרחשות היו סברות שייתכן והיה באג כלשהו במערכת ההגרלה ושהאקראיות שמפיקה המערכת לא תקינה, אולם מבדיקתו של מפעל הפיס עלה שכל המערכות הרלוונטיות נבדקו ופעולתן נמצאה תקינה.
כמו כן, בהגרלה שנערכה ב-16 באוקטובר 2010, מספר הזוכים בפרס השני (6 מספרים בלי המספר החזק) היה גבוה ביותר - 125 זוכים, תופעה שנובעת מכך שישנם אנשים שנוהגים למלא מספרים לפי הגרלות קודמות בהנחה שאלו יחזרו על עצמם וייתכן שמספר הזוכים היה גבוה יותר אם ההגרלות היו בסדר עוקב.
בנוסף, בעקבות צירוף המקרים הנ"ל, הפרס שחולק לרמת הפרס השלישית (5 מספרים + המספר החזק) היה גבוה יותר מאשר הפרס שחולק לרמת הפרס השנייה.
תשלום הפרסים.
הפרסים משולמים בסכום גדול אחד, או בתשלומים הנפרסים על פני תקופה ארוכה, בהתאם לתוכנית ההגרלה. במדינות מסוימות, כמו בארצות הברית, המנצח יכול לבחור בין מענק שנתי לתשלום יחיד. התשלום היחיד הוא הרבה יותר קטן, בדרך כלל ערכו רק חצי מהפרס הראשון, עוד לפני שמתחשבים בחוקי המס החלים על הזכייה. האפשרות של מענק שנתי היא מתן תשלומים קבועים על פני תקופה שנעה בין 10 ל-40 שנה.
בכמה משחקי לוטו באינטרנט, תשלום המענק השנתי יכול להיות רק בגובה 25,000 דולר, כאשר התשלום הגדול ביותר מגיע בשנה האחרונה. סוג זה של תשלום חלקי בדרך כלל משולם דרך השקעה בערבות בחסות הממשלה. משחקי לוטו ברשת משלמים לזוכים דרך רזרבות הביטוח שלהם. עם זאת, הרבה זוכים בוחרים לקחת את אפשרות התשלום המלא, מפני שהם מאמינים שהם יכולים לקבל תשואה טובה יותר על ההשקעה שלהם במקום אחר.
בכמה מדינות, זכיות בלוטו אינן חייבות במס, ולכן אין צורך להתחשב בחוקי המס כשבוחרים אפשרות לתשלום. בקנדה ובאוסטרליה, כל הזכיות משולמות בבת אחת לזוכה ואינן חייבות במס. בישראל הזכיות משולמות בבת אחת, אך פקודת מס הכנסה קובעת כי זכיות עד לסכום של 49,320 ש"ח יהיו פטורות ממס, על זכיות מסכום 49,320 ש"ח ועד 98,640 ש"ח ינוכה מס חלקי, ואילו על זכיות מסכום של 98,640 ש"ח ינוכה מס בגובה 35% על כל סכום עד 640,000 ₪ ו-38% על סכומי זכייה גבוהים יותר (סכומים ושיעורים אלה בתוקף מ-1 בינואר 2017; 38% כולל מס יסף של 3%). ראו בהרחבה: מיסוי הימורים, הגרלות ופעילות נושאת פרסים.
רמאויות והונאות.
הגרלת הלוטו, כמו כל מנגנון אחר, עלולה להיות מושפעת מרמאויות, למרות רמת הביטחון הגבוהה שמציעים מארגני ההגרלה. שיטה אחת היא לחבל במכונה שמשתמשים בה להגרלת המספרים, כך שתיתן עדיפות למספרים מסוימים. דבר זה מצריך בדרך כלל שיתוף פעולה של עובד בחברת הלוטו. השיטות לחבלה במכונה מגוונות. לדוגמה, ניתן למלא חלק מהכדורים בחומר שהופך אותם לקלים יותר או לכבדים יותר מהכדורים האחרים, ובכך לשנות את הסתברות בחירתם על ידי המכונה.
צורה אחרת של הונאה במשחק הלוטו היא מכירת "מערכות" שאמורות לשפר את סיכויי בחירת המספרים הזוכים במשחק לוטו.
הונאות אלה מתבססות על אי ההבנה של הקונה בתחום ההסתברות ומספרים אקראיים.
הונאה עקיפה, המתבססת על התשוקה הגדולה לזכות בלוטו, היא וריאציה של שיטת ההונאה באינטרנט הידועה בשם "העוקץ הניגרי". בהונאה זו הקרבן מקבל הודעה שזכה בלוטו, במטרה להוציא ממנו כספים, אשר תמורתם יקבל כביכול את כספי הזכייה. הנוכל שולח דואר זבל לכל תיבות הדואר במאגר הנתונים שלו, המברך את הנמענים על זכייתם בהגרלת הלוטו האחרונה. נמען שנענה לפיתיון מקבל הסבר שעל מנת לקבל את כספי הזכייה עליו לשלם תחילה סכום מסוים כמס או כאגרה, בהתאם לחוקי המדינה. יש הנופלים בפח, ומשלמים לנוכל את הסכום שביקש. הנוכל יכול להשתמש גם בטלפון או במכתבים מודפסים, כדי להגביר את הסיכוי שהקרבן יאמין כי באמת זכה בלוטו, שכן שיחת טלפון מגורם זר יותר אמינה מדואר אלקטרוני.
קישורים חיצוניים.
ומידע נוסף על מספר אקראי אמיתי אתר הרנדומליות.
הרפובליקה העממית של אוקראינה
הרפובליקה העממית של אוקראינה (באוקראינית: Українська Народна Республіка) או הרפובליקה העממית האוקראינית הייתה רפובליקה בחלק מהשטח של אוקראינה המודרנית לאחר המהפכה הרוסית. לקראת סופה מנהיגה היה סימון פטליורה.
ה"צנטרלנה רדה" (המועצה המרכזית) הוקמה ב-17 במרץ 1917, זמן קצר לאחר מהפכת פברואר. בזמן הקרבות בקייב בין תומכי ממשלת המעבר הרוסית והבולשביקים, תמכה המועצה בבולשביקים. לאחר סילוק כוחות הממשלה, ב-22 בנובמבר 1917, הכריזה המועצה על רפובליקה אוקראינית אוטונומית, עדיין כחלק מרוסיה. לאחר מכן, בחרקוב, הכריזו הבולשביקים על הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית, מה שהוביל לתסיסה בקרב האוקראינים. מיד אחר כך נכנס הצבא האדום לאוקראינה.
באוקטובר 1917 התקיימה ועידת ציוני אוקראינה, בפעם הראשונה מהכרזת העצמאות של אוקריאנה.. באותה שנה הוכרזה האוקראינית כשפה רשמית ברפובליקה, ולצדה הפולנית, הרוסית והיידיש. ברוח האוטונומיה הפרסונלית, הוענקו לפולנים, לרוסים וליהודים לא רק זכויות פרט אלא הכרה כמיעוטים לאומיים, עם שרים שייצגו אותם בממשלה.
ב-22 בינואר 1918 ערכה המועצה את הקונגרס הרביעי שלה. שלושה ימים מאוחר יותר, ב-25 בינואר, הודיעה על שבירת הקשרים עם רוסיה הבולשביקית והכריזה על מדינה אוקראינית עצמאית, בעקבות האיחוד עם הרפובליקה העממית של מערב אוקראינה.