יום אחד כאשר קתרין חוזרת מביקור אצל הוריה עם פיטי, תוקפים אותה שני בחורים, ריק בלדן (ארל הולימן) וחברו לי (בריאן האטון). היא מצליפה על לחיו של ריק אבל הם מתגברים עליה, אונסים אותה והיא מתה. פיטי מצליח לעלות על אחד הסוסים שלהם ולדהור לעבר אביו מט ולספר לו מה שקרה. מט דוהר למקום הפשע, מזהה את אשתו המתה ונושא אותה בזרועותיו. את האוכף של הסוס הוא מזהה כזה של חברו קרייג. הוא חוגר אקדח ועולה לרכבת הנוסעת לגאן היל כדי לעצור את שני הפושעים ולהביאם לדין.
ברכבת הוא פוגש את לינדה (קרולין ג'ונס), המאהבת לשעבר של קרייג בלדן.
קרייג הוא חבר טוב של מט ופעם הציל את חייו. מט מראה לו את האוכף ומתאר לו שלאחד התוקפים יש שריטה עמוקה בלחי מצליפת השוט של אשתו. במהרה מתברר שהמדובר בריק, בנו של קרייג. מט מבקש לעצרו ולהביאו למשפט. קרייג אומר שלא ייתן לו לעצור את בנו וכי למן ביטחונו הוא מבקש ממנו לעזוב את גאן היל ברכבת האחרונה בתשע בערב.
מורגן נחוש בדעתו לא לחזור בלי שני הרוצחים אבל כל העיירה נשלטת בידי בלדן כולל השריף והוא נתון בסכנה גדולה. רק לינדה מחבבת אותו בגלל שנאתה לבלדן. לבסוף מצליח מורגן לחדור לחדרו של ריק במלון השייך לבלדן. הוא אוזק אותו למיטה ומיד מתחיל בקרב יריות עם אנשיו של בלדן. מורגן מקרב את המיטה לחלון והיריות פוסקת כדי לא לפגוע בריק.
לינדה מתנדבת לתווך בין הצדדים אבל מורגן מסרב גם לה ומבקש אותה שתגנוב למענו רובה והיא נענית לכך.
מפנה בעלילה קורה כאשר לי מצית את המלון כדי להכריח את כולם ובעיקר את מורגן להימלט עם ריק. מורגן משחרר את ריק מהמיטה, ומתחיל לרדת במדרגות כשהרובה מוצמד לסנטרו של ריק. הוא עולה על עגלה בדרך לתחנת הרכבת. לי פותח באש אך הורג בטעות את ריק ומחוסל בידי מורגן.
כעת מגיע מורגן לתחנת הרכבת ורוצה לעלות לרכבת האחרונה מגאן היל אך בלדן מגיע, רואה את בנו הרוג ומבקש לערוך דו-קרב עם מורגן שבסופו הוא נהרג ומורגן מצליח ברגע האחרון לעלות על הרכבת האחרונה מגאן היל לאחר שמשימתו הושלמה.
גוף שנתת בי
גוף שנתת בי הוא ספר שירה מאת אלחנן ניר בעריכת לאה שניר, שיצא לאור בעברית בשנת 2019, בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
הספר.
הספר כולל מגוון שירים העוסקים ברגשות ובהתמודדויות של אדם דתי; בהם שירים העוסקים בנושאיים אמוניים דוגמת "איש האמונה אף פעם לא בודד", שירים העוסקים בהתמודדויות זוגיות דוגמת "נָאר תֵּירֶע" ושירים העוסקים ברווקות מאוחרת דוגמת "טליה אמרה לו שלא".
על השירים הבולטים בספר נמנים גם "הגוף הזה לך" ו"על הפסטרמה והחמוצים".
מרבית השירים כוללים מילים מהמקורות היהודיים, לעיתים תוך שינוי מהמשמעות המקורית או תוך עימות ישיר מול מושכלת יסוד. כך למשל השיר "איש האמונה אף פעם לא בודד" ששמו מהדהד את שם הספר "איש האמונה הבודד" של הרב יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק נפתח בשורה
העורך מתאר את הספר:
ביקורת על הספר.
אלי הירש מתאר את חשיבותו התרבותית הייחודית של הספר:
יותם ראובני עמד על זווית נוספת של הספר:יותם ראובני מסכם את הספר: .
קישורים חיצוניים.
על הספר:
בית האצילים הצרפתי
הדיוויזיה ה-13 (בריטניה)
הדיוויזיה ה-13 (המערבית) של הצבא הבריטי הייתה דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה.
הדיוויזיה הוקמה באוגוסט 1914 כחלק מצבא קיצ'נר, ובאביב 1915 נשלחה הדיוויזיה לגליפולי, שם לחמה בקרבות הקשים נגד הטורקים כחלק מהקורפוס ה-9. בדצמבר 1915 הועברה הדיוויזיה למצרים, ולאחר תקופה קצרה היא הועברה למסופוטמיה, שם הייתה חלק מכוח החילוץ הכושל שנועד לשחרר את הכוחות הלכודים בכות. בחורף 1917 לחמה הדיוויזיה בקרב כות השני ובכיבוש בגדאד, ובשנת 1918 השתתפה הדיוויזיה בכיבוש שטחי צפון עיראק, ולאחר מכן נותרה כחיל כיבוש במוסול. לאחר המלחמה שוחררו חיילי הדיוויזיה, וביוני 1919 פורקה הדיוויזיה.
הדיוויזיה ה-14 (בריטניה)
הדיוויזיה ה-14 של הצבא הבריטי (הקלה) הייתה דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמת העולם הראשונה. הדיוויזיה כונתה "קלה" מאחר שהיא כללה בעיקר יחידות מרגימנט הרובאים ויחידות חיל רגלים קל.
היסטוריה.
בספטמבר 1914 גויסה הדיוויזיה כחלק מהצבא החדש והחלה באימונים, ובאביב 1915 נשלחה הדיוויזיה לצרפת. הדיוויזיה לחמה בקרבות השונים בחזית המערבית, ובכלל זה קרב איפר השני, הקרב על הסום, קרב אראס, קרב פשנדל, מתקפת האביב ומתקפת מאה הימים. לאחר המלחמה שוחררו חיילי הדיוויזיה, ובמרץ 1919 פורקה הדיוויזיה.
פרפל הייז
ערפל סגול
אובך סגול
תומאס וייט
תומאס יוג'ין וייט הבן (באנגלית: Thomas Eugene White Jr.; נולד ב-14 בדצמבר 1943) הוא איש עסקים אמריקאי וקצין לשעבר בצבא ארצות הברית. הוא גם היה מנהל בכיר בחברת אנרון שקרסה וכיהן כמזכיר הצבא של ארצות הברית ממאי 2001 ועד נובמבר 2004.
לימודים וקריירה צבאית.
תומאס וייט נולד בדטרויט, מישיגן. ב-1963 הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון הטכנולוגי קארס שבעיר. הוא היה חלק מתוכנית הקאדטים הצעירים לשירות צבאי (JROTC) בבית ספרו, שמדי שנה מקנה יתרון לשואפים להתגייס לשירות צבאי. ב-1967 סיים וייט את הכשרתו באקדמיה הצבאית של ארצות הברית, קיבל תואר בוגר במדעים והוצב בצבא ארצות הברית. ב-1974 הוא קיבל תואר מוסמך במדעים בחקר ביצועים מבית הספר של הצי ללימודים מתקדמים. ב-1984 הוא למד במכללת המלחמה של צבא ארצות הברית.
במהלך הקריירה הצבאית הארוכה שלו, שכללה שני סבבי שירות בווייטנאם הוא שימש במגוון תפקידי פיקוד, כולל מפקד הפלוגה הראשונה של רגימנט הפרשים המשוריין ה-11, מפקד רגימנט הפרשים המשוריין ה-11 של הגיס החמישי ומפקד כוח המשימה המיוחד ללוחמת אנטי-שריון.
ב-1989 מונה וייט כעוזר הניהולי למי ששימש אז כראש המטות המשולבים, הגנרל קולין פאוול, שם ציטט הוושינגטון פוסט ידידים משותפים שאמרו שהוא ה"אלטר אגו" של פאוול "בעבודה שמצריכה תחכום פוליטי אדיר". ביולי 1990 סיים וייט את שירותו הצבאי בדרגת בריגדיר גנרל.
קריירה עסקית.
לאחר תום שירותו הצבאי נכנס וייט למגזר העסקי הפרטי כסגן יושב הראש של "אנרון שירותי אנרגיה", חברת בת של תאגיד אנרון שאחראית על אספקת אנרגיה במיקור חוץ. הוא היה אחראי על חברת אנרון להנדסה ובניה שניהלה פעילות בניה נרחבת במיזמים מקומיים ובינלאומיים. וייט גם היה חבר בהנהלת אנרון ויושב הראש והמנהל הכללי של תאגיד המבצעים של אנרון.
מזכיר הצבא.
בחירתו של וייט כמזכיר הצבא הייתה שנויה במחלוקת, על אף הקריירה הצבאית הארוכה שלו, בשל התפקיד שמילא זמן קצר קודם לכן באנרון. מזכיר ההגנה דונלד רמספלד החליט עם זאת לשים את הניסיון העסקי כאחד מדרישות המפתח למועמדים לתפקידים הכפופים אליו.
וייט הושבע לתפקידו ב-31 במאי 2001 והיה אחראי על כל העניינים הקשורים לכוח האדם, כוחות המילואים, מתקנים, סביבה, רכש מערכות נשק וציוד, תקשורת והניהול הפיננסי של צבא ארצות הברית. הוא הוביל כוח של מעל מיליון איש בשירות פעיל, בנוסף לאנשי המשמר הלאומי ו-270,000 עובדים אזרחים. הוא היה אחראי על קרקעות בשטח של כ-60,000 קמ"ר ועל תקציב שנתי של כמעט 70 מיליארד דולר.
זמן קצר לאחר כניסתו לתפקיד הסתבך וייט במחלוקת שנגעה לעבודתו הקודמת באנרון ועל הידע שהיה עשוי להיות לו על כמה מהעסקים המפוקפקים של התאגיד. העובדה שהוא החזיק בכמות לא מבוטלת של מניות התאגיד הכניסה אותו לניגוד עניינים.
ב-2002 נעשה וייט מעורב במחלוקת עם רמספלד על ההצעה לביטול מיזם הארטילריה XM2001 "קרוסידר" של הצבא. וייט תמך בעמדתו של הצבא שהמערכת חיונית לעתידו של הצבא והעביר נקודות לשיחה בדיוני הקונגרס כדי לשכנע בנחיצותו. אף על פי כן, רמספלד החליט שהמיזם לא מתאים למלחמות העתידיות ובסופו של דבר ביטל אותו.
ב-2003 סירב וייט לנזוף בפומבי בגנרל אריק שינסקי על דבריו בוועדת הכוחות המזוינים שיהיה צורך ב"סדר גודל של כמה מאות אלפי חיילים" כדי להחזיק בעיראק לאחר הפלישה אליה. החלטתו זו, בשילוב עם צעדיו של וייט בנוגע למיזם הקרוסידר, חילוקי דעות עם רמספלד בנוגע למיזם הסטרייקר, וניגוד העניינים שלו בנוגע לאנרון, הובילו לדרישתו של רמספלד להתפטרותו של וייט. ב-25 באפריל 2003 התפטר וייט מתפקידו והתפטרותו נכנסה לתוקף ב-9 במאי.
חוש”ן
גזרן הודי
נבי ענר
הוצאת גרנד סנטרל
הוצאת גרנד סנטרל (באנגלית: Grand Central Publishing) היא חטיבה של קבוצת הספרים האשט , לשעבר "ספרי וורנר".
הוצאת גרנד סנטרל הוקמה במרץ 2006 לאחר שוורנר מדיה מכרה את קבוצת הספרים "טיים וורנר" להאשט ליב .
מלבד הוצאת גרנד סנטרל עצמה, יש לחטיבה ארבע הוצאות:
Warner Books
Grand Central Publishing
גרנד סנטרל פבלישינג
גרנד סנטרל פאבלישינג
וורנר בוקס
וורנר ספרים
הוצאת וורנר
הוצאת וורנר בוקס
הוצאת וורנר ספרים
הוצאת גראנד סנטרל
גראנד סנטרל פאבלישינג
גראנד סנטרל פבלישינג
ג'ואי ג'נלה
ג'וסף ג'נלה (באנגלית: Joseph Janela; נולד ב-3 ביולי 1989) הידוע יותר בשם הבמה שלו, ג'ואי ג'נלה הוא מתאבק אמריקאי, המופיע בארגון ההיאבקות All Elite Wrestling (AEW). כמו כן, הוא התאבק במספר ארגוני היאבקות אחרים כמו Pro Wrestling Guerrilla (PWG), Combat Zone Wrestling (CZW) ו-Major League Wrestling (MLW).
ביוגרפיה.
ג'נלה גדל באסבורי פארק, ניו ג'רזי. במהלך תחילת הקריירה, ג'נלה הודה שהוא שיקר לבעלי ארגוני היאבקות שונים בהקשר לגילו. הוא אמר בלא מעט ראיונות שהוא היה בגיל המתאים להתאמן, אף על פי שהיה בן 15 בלבד. הוא מעריץ של "קרבות המוות" ושל סגנון ההיאבקות שהיה נהוג בארגון ההיאבקות Extreme Championship Wrestling (ECW).
מפלגת אור
הדיוויזיה ה-54 (בריטניה)