1) תחרות קוספליי - תחרות בה המתמודדים נשפטים על פי כמות ההשקעה, איכות התוצר העצמי, הדמיון בין הקוספליי לדמות וההופעה על הבמה.2) תחרות סקיטים - תחרות בה המתמודדים נשפטים אך ורק עבור ההופעה על הבמה.
3) ווקאון - תחום לא תחרותי, בו הקוספליירים עולים לבמה להציג את הקוספליי על גביי במת אירוע.
4) תוכניות ריאליטי - במרוצת השנים התבצעו מספר תחרויות קוספליי בתוכניות טלוויזיה לדוגמה .
מטרות.
יש לקוספליי כמה מטרות. ביניהן:
תפקידים בעלי מגדר.
לעיתים, דמויות שונות משתייכות למגדר השונה מזה של הקוספלייר, ואף על פי כן - אין זה מונע מהם להתחפש לדמות הרצויה. להלן פתרונות לסיטואציה שכזו:
הקוספליי בישראל.
התחפשות של חובבים בישראל לדמויות מהיצירות האהובות עליהם התקיימה עוד בסוף המאה העשרים, אך היא לא נתפסה כפרקטיקה מרכזית או מקובלת עד להתפתחות קהילת חובבי התרבות היפנית הפופולרית (אוטאקו). הקוספליי כפרקטיקה מקובלת צמח במפגשי האוטקו הראשונים בתחילת שנות ה-2000.
כיום מונה הקהילה בישראל מאות רבות של קוספליירים פעילים ואלפי חובבים של התחום הבאים לצפות בתחרויות. בישראל מתקיימות תחרויות קוספליי נושאות פרסים, שהבולטות ביניהם הן: בכנסים הארוקון וכאמ"י של אמא"י (ארגון מאנגה ואנימה ישראל) ובכנסים אייקון ועולמות של האגודה הישראלית למדע בדיוני ופנטזיה.
תחת פעילותו של ארגון אמא"י פועל בישראל צוות Amai's Cosplay Committee, או בשמו המקוצר ACC. מטרתו לקדם את תחום הקוספליי בישראל ולשלוח זוכים בתחרויות קוספליי ישראליות לתחרויות בין-לאומיות. אך צוות הקוספליי הסגלי של הארוקון הוא זה שמוביל את הרשמת ישראל לתחרות World Cosplay Summit) WCS) העולמית (תחרות קוספליי עם נציגויות של מעלה ל-35 מדינות המתקיים בנגויה, יפן מידי אוגוסט). ישראל צפויה להשתתף בתחרות WCS 2019, כאשר המוקדמות יערכו בהארוקון 2019 (פורים 2019).
Thank You for the Music
Thank You for the Music (בעברית: תודה לך על המוזיקה) היה הלהיט האחרון והעשרים וחמישה במספרו של להקת ABBA.
הפקה.
הסינגל יצא בנובמבר 1983 עם "Our Last Summer" כבי-סייד. השיר הוקלט שש שנים קודם לכן, ב-1977, ויצא כבי-סייד של Eagle שהופץ במספר מצומצם של ארצות בהן גרמניה, צרפת, אוסטריה, אוסטרליה ושווייץ. "Thank You For The Music" נכלל גם באלבום The Album ובסרט ABBA: The Movie שיצא לאקרנים יחד עם האלבום.
הסולנית בשיר "Thank You for the Music" היא אנייטה פלסקוג, כשאנני-פריד לינגסטאד מצטרפת אליה בפזמון. השיר היה אמור להוות חלק מ"מיני מחזמר" בשם "הנערה זהובת השיער" (The Girl With The Golden Hair) יחד עם עוד שלושה שירים: "I Wonder (Departure)", "I'm A Marionette" (שניהם מופיעים ב-The Album), ושיר נוסף בשם "עלי על הקרוסלה" (Get On The Carousel), שלא הופץ באופן רשמי. התוכנית לכתוב מיני-מחזמר נגנזה לבסוף. הלהקה גם הקליטה גרסה ספרדית של השיר ב-1980 שנועדה לקדם את אוסף הלהיטים בספרדית שהלהקה הוציאה באותה שנה בספרד ובמדינות אמריקה הלטינית.
השיר הגיע למקום השני במצעד השבועי של אפריקה הדרומית.
אוסובוקו
אוסובוקו (מאיטלקית: Osso buco, עצם חלולה) הוא תבשיל איטלקי, מהעיר מילאנו בלומברדיה. התבשיל עשוי בשר שוק עגל, ושמו נגזר ממראה העצם עם מח העצם.
לצורך הכנת התבשיל משתמשים בשוק שנחתכה לרוחבה, לפרוסות מעוגלות בעובי שבין 3 ל-6 ס"מ. פרוסות השוק מושחמות ולאחר מכן מבושלות ביין לבן ועשבי תיבול בסיר מכוסה.
צורת ההגשה המסורתית של אוסובוקו היא בליווי גרמולטה - רוטב העשוי מפטרוזיליה, שום וגרידת קליפת הדרים (לרוב לימון) על מצע של ריזוטו מילנז - ריזוטו עם זעפרן.
כיום יש המכינים אוסובוקו מבשר טלה או בשר חזיר.
קאולון
קַאוּלוּן (בסינית: 九龍) הוא מחוז ותחום מנהלי בהונג קונג, הרפובליקה העממית של סין. המחוז ממוקם בכל שטח חצי האי קאולון וקאולון החדשה. קאלון ממוקמת מצפון לאי הונג קונג, ומדרום לטריטוריות החדשות. בשנת 2000 גרו בקאולון 2,071,000 תושבים, בצפיפות של 44,000 איש לקילומטר רבוע. שטחו הכולל של חצי האי הוא 47 קמ"ר.
חצי האי קאולון מחובר לטריטוריות החדשות בצפון, המתחברות לשטח סין גופא מעבר לנהר סאם צ'אן.
משמעות השם.
האגדה מספרת כי קיסר סין האחרון של תקופת שושלת סונג הדרומית, נתן לחצי האי את שמו, כשעמד על גבעה ואמר "רואה אני שמונה דרקונים" (בסינית לון - דרקון) כשכוונתו הייתה לשמונה הגבעות המתנשאות בחצי האי (פסגת קאולון, דונג שאן, מצבת טייט, היכל המקדש, רכס החד-קרן, סלע האריה, היכל המשואה וקינו של קרואו). אחד מפקודיו אמר "אני רואה תשעה דרקונים" כשכוונתו הייתה לקיסר העומד לפניו. מאז, כך לפי האגדה, נקרא המקום גַאו (תשע) לוּן (דרקון).
היסטוריה.
חלקה הדרומי של קאולון והאי סטונקאטרס, הועברו לבריטניה מידי שושלת צ'ינג כחלק מההסכם שנחתם בועידת פקין. במשך שנים רבות נודע חצי האי כאזור בלתי מפותח, אשר שימש את הבריטים בעיקר כאזור ציד-נמרים.
החלק הצפוני המכונה קאולון החדשה, הוחכר לבריטים בשנת 1898 כחלק מהטריטוריות החדשות למשך 99 שנה. עם זאת, במהלך השנים הפכה קאולון החדשה למזוהה עם קאולון, ולא כחלק מהטריטוריות החדשות, למעט רשויות המס שעדיין מחשיבות את קאולון החדשה כחלק מהטריטוריות החדשות.
פיתוחה של קאולון החל בתחילת המאה ה-20, עם הקמתה של רכבת קאולון-קנטון, נמל קאולון ונמל התעופה קאי טאק. בניינים גבוהים רבים החלו להבנות בקאולון, וקאולון נודעה כאזור דחוס, בעיקר אחרי מלחמת העולם השנייה, כאשר נבנו משכנות עוני לפליטים שברחו מסין. ב-1 ביולי 1997 הוחזרה קאולון לרפובליקה העממית של סין, יחד עם הטריטוריות החדשות והאי הונג קונג.
אזורים.
קאולון מחולקת לחמישה אזורים:
פוקאצ'ה
פוֹקאצ'ה (באיטלקית: Focaccia) היא לחם שטוח שנאפה בתנור אפייה. בדרך כלל היא מצופה בשמן זית, בצל, עשבי תיבול או מצרכי מזון שונים, הקשורים לפיצה. המילה נגזרת מהמילה הלטינית focus שמשמעותה "מרכז" כמו גם אח; האח הייתה מרכז הבית בעבר, והלחם הזה נאפה במרכזה.
משערים כי המתכון הבסיסי הגיע מהאטרוסקים או מיוון העתיקה, אולם כיום הפוקאצ'ה ידועה במיוחד כמעדן של מחוז ליגוריה, ומכונה רשמית באיטלקית "פוקאצ'ה גֶ'נוֹבֶזֶה" (מג'נובה). המתכון המקומי, פוקאצ'ה עם גבינה (focaccia col formaggio), מיוצר בעיר רקו שנמצאת ליד ג'נובה.
הפוקאצ'ה מאוד פופולרית באיטליה ובדרך כלל מתבלים אותה עם שמן זית ועשבים, כאשר מעליהם שמים גבינה או בשר או מספר ירקות. בצק פוקאצ'ה דומה בסגנון ובמרקם שלו לבצק של פיצה המורכב מקמח מועשר בגלוטן, שמן, מים, סוכר, מלח ושמרים.
פוקאצ'ה עשויה ללוות מאכלים שונים, להוות בסיס לפיצה ולשמש להכנת כריכים. מחוץ לאיטליה הפוקאצ'ה משמשת בעיקר לכריכים.
אופן ההכנה.
בדרך כלל מגלגלים את הבצק או לוחצים עליו ביד כדי ליצור שכבה עבה ואז אופים אותו בתנור אפייה. לרוב, אופים מנקבים את הלחם עם סכין כדי לשחרר בועות אוויר על פני השטח של הלחם. שיטה נפוצה אחרת היא ניקוב מרובה של הלחם. הניקוב יוצר מספר רב של בארות בלחם באמצעות שימוש באצבע או בידית של כלי מטבח כלשהו. כדי לשמור את הלחות שבלחם, מפזרים שמן על הבצק, ביד או עם מברשת, לפני ההתפחה והאפייה.
אטימולוגיה.
בעבר, הפוקאצ'ה נאפתה על אבנים שטוחות או על מחבת אפייה באח. ככל שהמסורת התפשטה, הדיאלקטים השונים והמרכיבים המקומיים המגוונים גרמו להופעת מגוון לחמים (שחלקם אפילו נחשבים לעוגה). בבורגונדי המאכל נקרא "foisse" ו-"fouaisse". בפרובאנס ולנגדוק הוא נקרא "fogassa" או "fougasse". בספרדית המאכל נקרא "bogaza". בדיאלקט הג'נובזי מכונה הפוקאצ'ה "a fügassa".
האי
אילומינטי
אילומינטי (מלטינית: Illuminati – "נאורים") הוא שם המתייחס למספר אגודות סתרים, היסטוריות, מודרניות ואמיתיות, שהידועה בהן היא קבוצת האילומינטי הבווארית, אגודת סתרים מעידן הנאורות. בעידן המודרני מתייחס השם פעמים רבות לארגונים קונספירטיביים שהתגלגלו כביכול מן האגודה הבווארית. על פי תיאוריות קונספירציה, ארגונים אלה מתפקדים בתור "הכוח שמאחורי הכתר", שולטים בעולם באמצעות ממשלות ותאגידים, ושואפים לכונן סדר עולמי חדש.
האילומינטי הבווארית החלה ב-1 במאי 1776 כתנועת הארה על ידי אדם וייסהאופט (Adam Weishaupt) הישועי, פרופסור לתאולוגיה ומומחה למשפט קאנוני. התנועה הייתה מסדר סודי, בדומה לבונים החופשיים, אך בשונה ממנה היו למסדרים אלו מטרות פוליטיות. עיקרה היה בכניעה לראשי המסדר שמוליכים את החברים לעבר מטרה סודית כלשהי. היא הוגדרה כתנועת הארה ובוטלה (או ירדה למחתרת) יחד עם כל המסדרים החופשיים בבוואריה בשנת 1784 כאשר השליט החדש של בוואריה, קארל תאודור, אסר את קיומם. ייתכן כי חברים אחדים בתנועתו של יעקב פרנק הצטרפו בשלב מסוים לאילומינטים.
פרופ' ג'יימס בילינגטון, בספרו "אש במוחות האדם", כותב: "השם 'אילומיניסט' ככל הנראה נבחר מתמונת השמש המקרינה הארה אל המעגלים החיצוניים. במרכזו של המעגל הפנימי של האראופוגיס (ריבון המסדר) בער נר שסימל את המקור הסולארי של כל ההארה. הכת הזורואסטרית מאניכאיסטית של האש הייתה מרכזית בעבור הסמליות של האילומיניסט, אשר בלעדיה הייתה נחשבת אקלקטית. לוח השנה שלהם התבסס על הפרסי ולא המודל הנוצרי הקלאסי."
בתרבות הפופולרית.
"טרילוגיית אילומינטוס" של רוברט אנטון וילסון ורוברט שיי, שיצאה לאור בשנת 1975, תוארה על ידי מחבריה כ"מעשיה לאנשים בעלי פרנויה". היא התבססה במקור על מכתבים שקיבלו מחבריה, ששימשו עורכי משנה של המגזין פלייבוי מקוראים על תאוריות קשר שונות ומשונות.