שמיעה אבסולוטית נפוצה יותר בקרב דוברי שפות טונאליות, כמו רוב הדיאלקטים של סינית או וייטנאמית, שלעיתים קרובות תלויים בשינוי גובה הצליל כאמצעי להבחנה בין מילים שנשמעות אחרת - למשל, מנדרינית עם ארבע וריאציות טונאליות אפשריות, קנטונזית עם תשע ווייטנאמית עם שש. דווח כי דוברי שפות סינית-טיבטית מבטאים מילה באותו צליל מדויק (בתוך אותו רבע טון) בימים שונים; לפיכך הוצע כי תינוקות יכולים לרכוש שמיעה אבסולוטית כאשר הם לומדים לדבר בשפה טונאלית. עם זאת, המוח של דוברי השפה הטונאלית אינו מעבד באופן טבעי צליל מוזיקלי כשפה; קיימות השערות כי דוברים אלה נוטים יותר לרכוש שמיעה אבסולוטית עבור צלילים מוזיקליים כאשר הם מקבלים מאוחר יותר הכשרה מוזיקלית. רבים מדוברי השפות הטונאליות, אפילו בעלי הכשרה מוזיקלית מועטה, דווחו כי הם יכולים לשיר שיר נתון באופן עקבי ביחס לגובה הצליל. בקרב תלמידי מוזיקה ממוצא מזרח אסייתי, לאלה הדוברים שפה טונאלית באופן שוטף יש שכיחות גבוהה יותר של שמיעה אבסולוטית מאשר לאלו שאינם דוברים שפה טונאלית.
ייתכן ששפות אפריקאיות בעלות טון שטוח - כמו יורובה, עם שלוש רמות גובה, וממבילה, עם ארבע - עשויות להיות מתאימות יותר לחקור את התפקיד של גובה השמיעה האבסולוטית בדיבור מאשר הטון והקונטור של שפות מזרח אסיה.
נמצא כי דוברי שפות אירופאיות עושים שימוש תת-מודע בזיכרון טון אבסולוטי בעת דיבור.
אוכלוסיות מיוחדות.
השכיחות של שמיעה אבסולוטית גבוהה יותר בקרב אלו שעיוורים מלידה כתוצאה של .
לשמיעה אבסולוטית יש שכיחות גבוהה יותר בקרב אלו עם תסמונת וויליאמס ואלה שעל הספקטרום האוטיסטי, כאשר הטענות מעריכות שלעד ל-10% מהאוטיסטים יש שמיעה אבסולוטית. שיטה לא מילולית להתאמת תווים בפסנתר הביאה למתאם של 97% ביניהם  אוטיזם וגובה מוחלט, עם מתאם של 53% בצופים לא אוטיסטים. עם זאת, המחקר לא מעיד על ההפך, לפי המחקר אין הבדל בין אבסולוטים ללא אבסולוטים במדדים של מיומנויות חברתיות ותקשורתיות, שהן חסרונות הליבה בהפרעות על הספקטרום האוטיסטי. בנוסף, מנת הספקטרום האוטיסטי של קבוצת האבסולוטים הייתה "הרבה מתחת לסף הקליני".
טבע לעומת טיפוח.
שמיעה אבסולוטית עשויה להיות בת השגה על ידי כל אדם במהלך תקופה קריטית של התפתחות שמיעתית, שלאחריה אסטרטגיות הכרתיות מעדיפות עיבוד גלובלי ויחסי. תומכי תאוריית התקופה הקריטית מסכימים שהנוכחות של שמיעה אבסולוטית תלויה בלמידה, אך ישנה מחלוקת בשאלה האם אימון גורם לשמיעה אבסולוטית או שחוסר אימון גורם לתפיסה אבסולוטית להיות מוצפת על ידי תפיסה יחסית של מרווחים מוזיקליים.
אתר גנטי אחד או יותר יכולים להשפיע על יכולת שמיעה אבסולוטית, נטייה ללמידה של היכולת או סימון הסבירות להתרחשותה הספונטנית.
חוקרים מנסים ללמד שמיעה אבסולוטית במסגרות מעבדה כבר יותר ממאה שנה, וקורסי הכשרה מסחריים מוצעים לציבור מאז תחילת המאה ה-19. בשנת 2013, נסיינים דיווחו שגברים מבוגרים שלקחו את התרופה נגד התקפים ואלפרואט (VPA) "למדו לזהות את הגובה בצורה משמעותית יותר מאלה שלוקחים פלצבו - עדות לכך ש-VPA הקל על למידה של תקופה קריטית במוח האדם הבוגר". עם זאת, מעולם לא תועד מקרה של אדם שרכש שמיעה אבסולוטית בבגרותו, משום שכל המבוגרים שנבדקו רשמית לאחר אימון שמיעה אבסולוטית לא הצליחו להפגין רמת דיוק דומה לזו של אבסולוטים.
זיכרון צליל הקשור להקשר מוזיקלי.
בעוד שלמעט מאוד אנשים יש את היכולת לתת שם לתו ללא התייחסות חיצונית, ניתן להפעיל זיכרון צלילי על ידי חשיפה חוזרת. אנשים שאינם זמרים מיומנים ישירו לעיתים קרובות שירים פופולריים במפתח הנכון, ובדרך כלל יכולים לזהות מתי נושאי טלוויזיה הועברו למפתח הלא נכון. חברי תרבות הוונדה בדרום אפריקה שרים גם שירי ילדים המוכרים להם במפתח שבו נלמדו השירים.
תופעה זו אינה קשורה ככל הנראה לאימון מוזיקלי. המיומנות עשויה להיות קשורה יותר להפקה ווקאלית של צלילים. תלמידי כינור הלומדים את שיטת סוזוקי נדרשים לשנן כל יצירה שהם לומדים בסולם קבוע ולנגן מהזיכרון על הכינור שלהם, אך הם אינם נדרשים לשיר. כאשר נבדקו, תלמידים אלו לא הצליחו לשיר את שירי סוזוקי המשוננים במפתח המקורי והקבוע.
בעיות אפשריות.
מוזיקאים בעלי שמיעה אבסולוטית עשויים לחוות קשיים שאינם קיימים עבור מוזיקאים אחרים. מכיוון שמאזינים אבסולוטים מסוגלים לזהות כשמרכיב מוזיקלי הועבר מהסולם המקורי שלו, או שגובה הצליל מופק בתדר לא סטנדרטי (דיאז או במול), מוזיקאי עם שמיעה אבסולוטית עלול לחוות תחושות מצוקה כאשר הוא תופס צלילים שנחשבים להיות "לא נכונים" או לשמוע קטע מוזיקלי "בסולם הלא נכון". זה יכול לחול במיוחד על מוזיקת בארוק המוקלטת בכוונון בארוקי (בדרך כלל A = 415 הרץ לעומת 440 הרץ. כלומר, בערך חצי טון נמוך יותר מהטוניקה הסטנדרטי). מאזין אבסולוטי יכול גם להשתמש באסטרטגיות אבסולוטיות עבור משימות המבוצעות בצורה יעילה יותר עם אסטרטגיות יחסיות, כגון טרנספוזיציה או הפקת הרמוניה עבור צלילים שהתדרים שלהם אינם תואמים מזג סטנדרטי שווה. ייתכן גם שלחלק מהמוזיקאים יש עקירה של שמיעה אבסולוטית, כאשר כל התווים מוקטנים מעט או מוגדלים מעט מהגובה המתאים שלהם, כפי שהוגדר על ידי מוסכמה נתונה. זה עשוי לנבוע מלמידת שמות הגובה מכלי שהיה מכוון למוסכמה של גובה קונצרטים שונה מזו שבשימוש, "למשל", A = 435 Hz (כנס האופרה של פריז של סוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20) בניגוד לתקן המודרני האנגלו-אמריקאי A = 440 Hz. כאשר מנגנים בקבוצות עם מוזיקאים אחרים, הדבר עלול להוביל לנגינה בטונאליות מעט ישונה מזו של שאר הקבוצה.
סינסתזיה.
לבעלי שמיעה אבסולוטית יש חפיפה גנטית עם סינסתזיה / אידיאסתזיה הקשורות ולא קשורות למוזיקה. בעלי סינסתזיה עשויים לשייך תווים או מפתחות מסוימים לצבעים שונים, מה שיאפשר להם לדעת מהו כל תו או מפתח. במחקר זה, כ-20% מהאנשים עם שמיעה אבסולוטית הם גם סינסתטים.
מתאמים.
מתאם עם כישרון מוזיקלי.
שמיעה אבסולוטית אינה תנאי מוקדם לביצוע או הלחנה מוזיקלית מיומנת. עם זאת, ישנן עדויות שמוזיקאים עם שמיעה אבסולוטית נוטים לבצע טוב יותר משימות תעתיק מוזיקליות (השליטה על גיל ההתחלה וכמות האימון המוזיקלי) בהשוואה לאלה ללא שמיעה אבסולוטית. בעבר נטען שמוזיקאים עם שמיעה אבסולוטית מבצעים ביצועים גרועים יותר מאלו ללא שמיעה אבסולוטית בזיהוי מרווחים מוזיקליים; עם זאת, ניסויים שעליהם התבססה מסקנה זו הכילו ארטיפקט, וכאשר הארטיפקט הזה הוסר, נמצאו בעלי שמיעה אבסולוטית כבעלי ביצועים טובים יותר מאנשים שאינם מחזיקים בזיהוי מרווחים מוזיקליים.
הומבולדט
מיקרו כלכלה
אוטאקו
אוטאקו (באנגלית: Otaku, ביפנית: おたく או オタク) היא מילת סלנג יפנית שמשמעותה "אדם המכור לאנימה ומאנגה", ולעיתים המונח מתייחס גם למי שמכור למשחקי וידאו או לגאדג'טים. בהרחבה, יכול המונח להתייחס גם למי שהוסבל הפרעה טורדנית־כפייתית כלפי מושאים שונים, כגון:
תחומים נוספים שאליהם מתייחס המונח עשויים להיות אמנויות לחימה, מוזיקה ועוד.
ביפן.
המונח אוטאקו, היה בעבר הדרך המנומסת להגיד "הבית שלך", או דרך מנומסת להתייחס למשהו ששייך למישהו אחר. בתחילת שנות ה־80 החלו חובבי האנימה לכנות את עצמם ואת חבריהם בעלי העניין המשותף בכינוי "אוטאקו", בתור בדיחה על עצמם. המונח התפשט לראשונה מעבר לחוגי המעריצים בשל כתיבתה של המסאית והקומיקאית אקיו נאקאמורי.
בסדרת ספריה שכותרתה "Otaku no Kenkyuu" (בעברית: "מחקר על אוטאקו") בחנה נאקאמורי את השימוש במונח על ידי גיקים. המונח הפך יותר ויותר פופולרי, בייחוד לאחר תפיסתו של האנס והרוצח סדרתי בשם טסוטומו מיאזאקי. בדירתו של מיאזאקי נמצאו אלפי קלטות של הנטאי ולוליקון. מקרה זה גרם לשנאה ולפחד כלפי אוטאקו בכל רחבי יפן. למרות שהשנאה והפחד דעכו מאז, המונח נתפס עדיין כעלבון לכל דבר, בדומה למונח "חנון" בעברית.
סוגים.
האוטאקו היפני הטיפוסי, בעל האובססיה לאנימה או למאנגה, מחולק לשני סוגים מרכזיים המבטאים את עוצמת האובססיה:
ההבדלים המרכזיים בין שני סוגי האוטאקו מתאפיינים ביחסם של האוטאקו אל סביבתם. בעוד שהיקיקומורי מסתגר בדלת אמותיו, ואחת מדרכי התקשורת היחידות שהוא מנהל היא שליחת הודעות בפורום 2channel (פורום יפני שידוע בכמות ההיקיקומורי הרושמים בו), האוטאקו הולך לכנסים, מבקר בתכיפות בשכונת אקיהברה, הולך להופעות של Seiyuu (שחקנים מדובבים), וצופה באנימה עם אוטאקו אחרים.
סוגים נוספים:
מערכות יחסים.
קיימת תופעה של יפנים המקיימים מערכות יחסים אינטימיות דמיוניות עם דמויות מאנגה, עם דמויות אנימה וירטואליות או עם בובות שלהן, ואף כאלו הרואים בעצמם כנשואים לדמויות אלה.
בעולם המערבי.
בזכות התפתחות הפאנסאב בעידן הדיגיטלי, ובזכות הפצת DVD של אנימה בארצות הברית, האוטאקו בארצות הברית החלו לחקות את היפנים ולערוך כנסים משלהם. אט אט התפתחה בארצות הברית תרבות אוטאקו שונה לגמרי מזו היפנית.