בריטניה (כמו גם צרפת) ראתה בהסכם זה איום על האינטרסים שלה במזרח התיכון, שכן שליטה ימית של רוסיה במצרים אסטרטגיים הייתה מפריעה לנוכחות הימית הבריטית באזור הים התיכון וזאת אחרי התחזקות צרפת בצפון אפריקה, כאשר הצרפתיים ב-1830 לקחו את אלג'יריה מהאימפריה העותמאנית והחלו ליישב את צפון אפריקה ובכך להתחזק ולהפר את שיויי המשקל כפי שראתה אותו בריטניה. חיזוק לחששות הבריטיים היה בספטמבר 1833, עם חתימת אמנת מינכנגרץ בין אוסטריה, רוסיה ופרוסיה בדבר מדיניות משותפת כלפי האימפריה העות'מאנית, (כמו גם כלפי פולין ונגד התנועה הליברלית). ב-1834 פג תוקפן של קפיטולציות הסחר בין בריטניה לאימפריה העות'מאנית ושיעור המכס היה אמור לעלות, מה שהיה נותן מכה לסחר שבוצע על ידי סוחרים בריטיים. סך איומים אלו נתנו לבריטניה תמריץ למשא ומתן עם הטורקים, כדי לקבל יתרונות בהסכמי סחר במזרח הים התיכון. לשם כך בריטניה הושיטה סיוע להבסת מוחמד עלי ובתמורה דרשה גישה מלאה לשוקי הסחר העות'מאניים.
חתימת ההסכם.
יזמים בריטיים, בעידוד לורד הנרי טמפל פנו למוחמד עלי בבקשה שיאפשר להם לסלול מסילת ברזל בין החוף הסורי למפרץ הפרסי, אולם סורבו.
לכן פנו הבריטים לשער הנשגב בהצעה לשתף פעולה על מנת להקטין את הכנסותיו של מוחמד עלי ובכך להחליש את כוחו, במקביל, דוד ארקהרט שכיהן כמזכיר בשגרירות הבריטית בקושטא, התחיל, באישור השגריר הבריטי הלורד פונסונבי , לנהל משא ומתן על נוסח הסכם סחר חדש במקום זה שהיה אמור לפקוע ב-1834. את המשא ומתן על ההסכם החדש ניהל מול ראשיד פאשה שלאחר מכן, בעת חתימת ההסכם היה שגריר האימפריה העות'מאנית בלונדון. על מנת ליצור דעת קהל אוהדת להסכם, ארקהרט פרסם מאמרים בעיתוני איסטנבול, המפרטים את היתרונות של שוקי סחר חופשיים; האינטרס הבריטי היה בעיקר מציאת שווקים לתוצרי התעשייה של המהפכה התעשייתית ואפשרות רכישת חומרי גלם זולים. הנקודה בה נפגשו האינטרסים הבריטים עם האינטרסים של הסולטאן הייתה העובדה שהצפת השוק (כולל השוק המצרי שהיה עדיין כפוף לשער הנשגב) בתוצרת בריטית הייתה מחסלת את תעשיות הינוקא המצריות ומפחיתה את הכנסותיו של מוחמד עלי ובכך מחלישה את כוחו. לעזרת הבריטים עמד חוסר ההבנה וחוסר הניסיון של הטורקים בצמיחה תעשייתית ובהשלכותיה וחוסר ההבנה מה, מבחינה כלכלית, יעשה ביטול המונופולים.
האינטרס העות'מאני היה החלשת כוחו של מוחמד עלי וביטחון שכוחות מצריים לא יפלשו בשנית לשטחי טורקיה עצמה.
האמנה נחתמה בבאלטה לימאן ב-16 באוגוסט 1838.
על ההסכם חתמו מהצד הבריטי הלורד פונסונבי ומהצד העות'מאני מוסטפא ראשיד, מוסטפא כיאניה ומחמט נורי.
השלכות.
אין נתוני סחר רשמיים לאימפריה העות'מאנית לפני 1878, אולם ידוע שהצפת השוק במוצרי טקסטיל בריטיים צמצמה את תעשיית הטקסטיל ברחבי האימפריה.
ב-1839 הסולטאן ששאף להכניע את מוחמד עלי, שיגר צבא נגד הכוחות המצרים בפיקודו של איברהים ופתח במלחמה המצרית-עות'מאנית השנייה ב-24 ביוני זכה איברהים בניצחון בקרב נציבין . זמן קצר לאחר מכן נפטר הסולטאן מהמוט השני ובנו, אבדילמג'יט הראשון בן ה-16 עלה לשלטון.
בריטניה והאימפריה האוסטרו-הונגרית התערבו בניסיון להציל את האימפריה העות'מאנית, שלחו צי גדול כאיום על אלכסנדריה וכפו על איברהים לעזוב את סוריה ולהחזירה לשלטון עות'מאני.
ב-15 ביולי 1840 נחתם הסכם לונדון (1840) בין המעצמות האירופיות בריטניה, אוסטריה, פרוסיה, ורוסיה מצד אחד, והאימפריה העות'מאנית מן הצד השני. כחלק מההסכם, מוחמד עלי היה צריך לכבד את ההתחייבויות שקיבלה בריטניה בהסכם באלטה לימאן ובמיוחד את סעיף 6 המציין במפורש את מצרים. המעצמות האירופיות התחייבו לעשות כל מאמץ אפשרי ליישם את תנאי ההסכם בדרכי שכנוע, אולם מוחמד עלי, בתמיכתה של צרפת, סירב לקבל את תנאי ההסכם. עמדתו של מוחמד עלי הובילה לקונפליקט צבאי בשנת 1840 במזרח התיכון שבמהלכו התקיפו כוחות בריטים ואוסטרים את העיר עכו והביסו את כוחותיו של מוחמד עלי. תבוסה זו הייתה תחילתה של ירידת כוחו של מוחמד עלי במזרח התיכון אשר לוותה בהתקוממויות מקומיות בשטחים שבהם שלט.
לאחר המשבר צרפת החליפה צדדים והפסיקה את תמיכתה במוחמד עלי, מוחמד עלי הבין שעליו לקבל את ההצעה הכלולה בהסכם. כך זכו סוחרים בריטיים בעדיפות על שאר הסוחרים בכל השטחים שמוחמד עלי פינה, כולל ארץ ישראל.
הסכם נוסף ב-1849.
ב-1 במאי 1849, בעקבות התהפוכות של אביב העמים בשנת 1848, נחתם בבאלטה לימאן הסכם בין האימפריה העות'מאנית לבין האימפריה הרוסית. הסכם זה הסדיר את המצב הפוליטי של שתי נסיכויות הדנובה (נסיכות מולדובה וולאכיה) שנכבשו על ידי רוסיה. נוכחות צבאית משותפת נשמרה עד שנת 1851. ההסכם הוביל למינוים של בארבו שטירביי כהוספודר ולאכיה, וגריגורה אלכסנדרו גיקה כהוספודר מולדובה. הסכם זה בוטל בחוזה פריז (1856).
אברהם יעקב גרשון לסר
הרב אברהם יעקב גרשון לסר (בכתיב יידי: לעססער; כ"ג בכסלו ה'תקצ"ד, 5 בדצמבר 1833 - ליל יום הכיפורים, י' בתשרי ה'תרפ"ה, 7 באוקטובר 1924) היה רב ליטאי-אמריקאי. רבן של כמה עיירות בליטא ואחר כך רב בשיקגו ובסינסינטי ונשיא אגודת הרבנים דארצות הברית וקנדה.
ביוגרפיה.
נולד לרב עזריאל מאיר לסר בעיירה מיר, למד בישיבת מיר ואחר כך בישיבתו של רבי גרשון תנחום ממינסק. היה תלמידם המובהק של רבי יוסף המו"צ מקלצק ושל רבי שמואל אביגדור תוספאה מקרלין, שאף העניק לו סמיכה לרבנות. הוא נסמך לרבנות גם על ידי רבי יוסף רייזין מסלונים ורבי יחיאל הלר מחבר "עמודי אור", רבי יצחק אלחנן ספקטור ורבי יהושע יצחק שפירא (ר' אייזיל חריף) מסלונים.
בשנת ה'תרכ"א, 1861, קיבל משרת רבנות ראשונה באמסטיבאווה () שבפלך גרודנו, ואחריה כיהן בהאלינקה שליד סובאלק, בהורודוק הסמוכה לוולוז'ין ובלודווינוב שבפלך סובאלק.
הוא הוזמן בידי בני עירו שהשתקעו בארצות הברית לבא לכהן כרבם, ובשנת ה'תרמ"ב, 1882, היגר לארצות הברית והתמנה כרבן של קהילות בית המדרש הגדול ו"בני יעקב" בשיקגו. בשנת ה'תרנ"ח, 1898, נקרא לכהן כאב"ד סינסינטי. הוא עבר לעיר וכיהן כרבן של שלוש קהילות של יוצאי רוסיה ופולין, קהילות "בית תפילה". הוא היה מראשוני הרבנים הבכירים שהגיעו לארצות הברית, והיה שותף לייסוד אגודת הרבנים דארצות הברית וקנדה ונשיאה הראשון של האגודה (תרס"ב, 1902) בתור זקן הרבנים האורתודוקסים בארצות הברית. לאחר שהתפטר מתפקידו זה, מונה לנשיא הכבוד של האגודה. השתתף גם בייסוד "עזרת תורה".
מלבד ספריו, פרסם הרב לסר מחידושי תורתו במאסף התורני "בית ועד לחכמים".
הוא נפטר בליל יום הכיפורים, י' בתשרי ה'תרפ"ה, 7 באוקטובר 1924.
לאחר פטירתו החליף אותו ברבנות קהילות "בית תפילה", הרב בצלאל אפשטיין.
אברהם יעקב גרשון לעססער
משפט האידיאל הראשי
משפט האידיאל הראשי של ולפגנג קרול קובע שבתחום שלמות נתרי, אידיאל ראשוני שהוא מינימלי מעל איבר, הוא מינימלי. משפט זה, והכללות שלו, מאפשר לחשב את הגובה של אידיאלים ראשוניים, ודרך זה את ממד קרול של חוגים שונים.
אומרים שאידיאל ראשוני formula_1 הוא מינימלי מעל formula_2 אם אין ראשוני formula_3, וסתם מינימלי אם אין ראשוני formula_4 כך ש- formula_5. לפי ההגדרה, ראשוני מינימלי הוא ראשוני בעל גובה 1 לכל היותר.
מן המשפט נובעת גם התוצאה הכללית יותר ("משפט האידיאל הראשי המוכלל"), שאידיאל ראשוני שהוא מינימלי מעל formula_6 הוא מגובה formula_7 לכל היותר. בפרט, הגובה של אידיאל ראשוני חסום (מלמעלה) על ידי מספר היוצרים שלו. ולהפך: אידיאל מגובה formula_7 אי-אפשר ליצור בפחות מ-formula_7 איברים. בפרט, בחוג נתרי קומוטטיבי לכל אידיאל ראשוני יש גובה סופי. מכיוון שממד קרול הוא הסופרימום של גבהי האידיאלים המקסימליים, נובע מכאן גם שלתחום שלמות מקומי יש ממד קרול סופי.
משאבת דלק
משאבת דלק היא מכונה בתחנת דלק המשמשת לשאיבה של דלק לסוגיו: בנזין ברמות אוקטן שונות, סולר למנועי דיזל, אתנול, דלק ביולוגי לסוגיו, וסוגים נוספים, לשם הנעת כלי רכב מנועיים בעלי מנוע בעירה פנימית. משאבות דלק ידועים גם בשם מנפֵק דלק (ארצות הברית), מתדלק (אוסטרליה), משאבות בנזין (חבר העמים הבריטי), ועוד.
היסטוריה.
משאבת הדלק הראשונה הומצאה ונמכרה בידי סילבנוס בוו'זר בעיר פורט ויין, אינדיאנה, כבר בספטמבר 1885. המשאבה הייתה סוג של מכלית דלק, ונועדה לא לשם מכוניות, שלא הומצאו עדיין אלא לשם מנורות נפט ותנורים. לאחר מכן שיפר בוו'זר את המצאתו עבור כלי רכב על ידי הוספת אמצעי בטיחות, וכן הוספת צינור שיעביר את הדלק ישירות מהמכל אל המכונית.
מבנה.
כיום, משאבת הדלק מחולקת לשני חלקים עיקריים: "ראש" אלקטרוני המכיל מערכת משובצת מחשב השולט בפעולת המשאבה, ומערכת מפותלת הכוללת צינורות, שסתומים, ועוד שתפקידה לשאוב את הדלק שממוקם בקרקע באמצעות מנוע חשמלי ולהעבירו למכל הדלק של המכונית המתדלקת.
הפיגוע ברחוב דיזנגוף
במרוצת השנים בוצעו מספר פיגועים ברחוב דיזנגוף שבתל אביב.
הפיגוע בדיזנגוף
ארי שטרנפלד
ארי אברמוביץ' שטרנפלד (ברוסית: Ари Абрамович Штернфельд; 14 במאי 1905 - 5 ביולי 1980) היה מדען סובייטי ממוצא יהודי, מחלוצי תחום חקר החלל.
השנים הראשונות.