יכולתו הפיזית של ציבור משתמשי כיסאות הגלגלים היא מגוונת, כמו גם התכונות הפיזיות של כיסאות הגלגלים עצמם. משתמשים בעלי יכולות גופניות טובות יכולים לצאת מהכיסא ובמקרים קיצוניים אפילו לפסוע מעט בלא עזרתו (למשל, מי שמשתמש בכיסא גלגלים בשל דלקת פרקים). משתמשים כאלה יוכלו אפילו לעלות מדרגה או שתיים בכוחות עצמם. משתמשים אחרים עם יכולות גופניות גבוהות, שיש להם רגלים משותקות לגמרי, עשויים להיות בעלי פלג גוף עליון חסון, להצטייד בכיסאות גלגלים קלי משקל וחזקים ולדלג עם הכיסא במודר מדרגה בודדת. בקיצונות השנייה מצויים אנשים שאינם יכולים לשנות את תנוחת ישיבתם בכיסא עצמו. הם קשורי אל הכיסא ברצועות ובתומכות. הם נוהגים בכיסא ממונע כבד בעזרת ג'ויסטיק או מערכת קלט ממוחשבת אחרת.
הכיסא שלהם נושא מלבדם ומלבד המנוע ומערכת ההיגוי שלו, גם את המחשב האישי שלהם (שנגיש להם רק דרך מערכת ההיגוי של כיסא הגלגלים) וביחד עם הכיסא שלהם הם כה כבדים ותופסים נפח כה גדול עד שמעלון רגיל של כיסאות גלגלים אינו יכול לשאת אותם. רדיוס הסיבוב של הכיסא שלהם עשוי להיות רחב במיוחד כך שפניות רגילות במסדרון יהיו בלתי עבירות בשבילם. רוב משתמשי כיסאות הגלגלים, הן המונעים ידנית והן הממונעים, מצויים בין שתי הקיצוניות האלה.
בשנת 2014 החלו להתפתח כיסאות גלגלים ואמצעים ייחודיים המיועדים להגדלת נגישות אנשים בעלי מוגבלויות ללא תלות בסביבה. כך, פותחו כיסא גלגלים רובוטי המאפשר לבעלי שיתוק לנוע בקלות וללא חשש מפצעי לחץ שנגרמים בכיסאות גלגלים רגילים, מערכות דוגמת ReWalk המאפשרים לבעלי מוגבלויות לעלות ולרדת במדרגות, ומשתמשים בכיסא גלגלים בעמידה יוכלו להגיע לדלפקים ושאר שירותים הניתנים לאדם בגובה ממוצע בלבד.
נגישות חדרי שירותים.
בכל בניין ציבור חדש חייב להיות לפחות תא שירותים נגיש אחד למשתמשי כיסאות גלגלים. ככל שבבניין יש תאי שירותים רבים יותר, כך צריכים להיות בו יותר תאים נגישים (התקנות קובעות מספרים קונקרטיים). עדיף להנגיש חדרי שירותים שמכילים תא שירותים אחד ואינם מוגדרים דווקא כשירותי נשים או דווקא כשירותי גברים. חדרי שירותים כאלה מאפשרים לנכה הזקוק למסייע אנושי לקבל סיוע בשירותים מאדם שאינו מהמגדר שלו.
דלתות הכניסה לחדר השירותים ולתא השירותים צריכות להיות רחבות מספיק למעבר כיסא הגלגלים וקלות לתפעול בישיבה על כיסא ובידי אנשים עם כושר ידיים מוגבל. המעברים בחדרי השירותים צריכים להיות ברוחב המאפשר מעבר כיסא גלגלים ופעולת ידיים לתפעול כיסא גלגלים ידני. מלבד זאת יש להשאיר בתוך תא השירותים מקום מספיק כדי להסתובב, סיבוב שלם, עם כיסא גלגלים ולאפשר למשתמש בכיסא לתמרן בתוך התא.
בתוך תא השירותים יש להנגיש את האסלה, הכיור, מתקן ייבוש הידיים, המראה, מתג האור (אם כל מבקר אמור להשתמש בו), השקע למכונות גילוח חשמליות (אם יש כזה), ווי התליה למעילים, החלון (אם כל מבקר מורשה לפתוח ולסגור אותו) וכל התקן אחר שכל מבקר מורשה להפעיל.
הנגשת האסלה דורשת את היותה בגובה מסיים (על פי רוב מעט גבוהה מהמקובל), התקנת מוט אחיזה או ידיות רחבות על קירות תא השירותים, שמאפשרות למשתמש כיסא הגלגלים לאחוז בהן כשהוא עובר לשבת על האסלה והנגשה של ידית הורדת המים ומתקן נייר הטואלט.
הנגשת הכיור כוללת הגבהה שלו שמאפשרת לגשת אליו בכיסא גלגלים כך שלרגלי המשתמש בכיסא יהיה מקום תחת הכיור. אפשרות גישה לברז המים ולסבון. ההנגשה דורשת גם בידוד תרמי של הצינורות המובילים מים חמים אל הברז ושל הצינורות המובילים מים מהכיור אל הביוב. הבידוד מונע כוויות מרגלי המשתמש; מי שרגליו משותקות לא מתגונן היטב מכוויה.
הנגשת המראה מחייבת הצטיידות במראה ארוכה ולא הנמכה או הטיה של המראה הקיימת. הנמכה או הטיה מקשות את השימוש במראה עבור אנשים חסרי לקות.
נגישות המרחב הציבורי לאנשים עם הפרעות ראייה.
כשעיוור נע ברשות הכלל הוא יכול להיות מונחה באמצעים שהוא מביא עמו או באמצעים המצויים בנתיב התנועה. העיוור יכול להביא עמו אדם המלווה אותו, כלב נחייה, מקל לחשת הקרקע וסימנים מישושיים, GPS עם פלט קולי, מידע שיש לו מראש על נתיב התנועה או הכרות עם נתיב התנועה. ברשות הרבים ישנם אמצעים שמכוונים אותו – חלקם הושמו שם למטרה זו כגון כתובות בכתב ברייל, הודעות קוליות, צלילים וסימנים על הקרקע שעוצבו כדי לכוון עיוורים ומחסומים שמונעים מעיוורים להיתקל במכשולים שהם אינם רואים.
הנחיה על ידי מלווה אנושי היא ההנחיה הנוחה ביותר לתנועה ברשות הרבים אבל היא יקרה והיא מפרה את פרטיותו של העיוור ואת תחושת העצמאות שלו. כלב נחייה נותן יותר תחושת עצמאות ממלווה אנושי, מפריע פחות לפרטיות וזול יותר. אולם, הוא מבין פחות את צורכי הנגישות של העיוור ויש גם להשקיע בו זמן ולטפל בו. כלבים מוגבלים יותר ממלווה אנושי, למשל, בגילוי מכשולים בגובה ראש של אדם, כמו חלק עליון של גרם מדרגות הבולט אל שטח אולם בתוך בניין.
מקל חשת קרקע מוגבל עוד יותר בגילוי מכשולים שונים והכרות עם נתיב התנועה מוגבלת לחלוטין בגילוי מכשולים חדשים. ההליכה בהנחיית מלווה אנושי, כלב או היכרות מוקדמת עם נתיב התנועה מהירה יותר משימוש במקל. הרבה עיוורים בוחרים במקל מתוך ברירת מחדל.
בסביבה בלתי נגישה לעיוורים העיוור להיעזר בהתמצאות בלא סיוע אנושי גם בסימנים שונים המצויים בסביבה. הוא יכול, למשל, לדעת שהגיע הזמן לרדת מהאוטובוס בעזרת ספירת הסיבובים שהאוטובוס עושה בין התחנה בה הוא עולה לבין זו שהוא צריך לרדת בה. הוא יכול לדעת שהגיע הזמן לחצות את הכביש כשהוא שומע שאנשים חוצים את הכביש. אולם סימנים כאלה לא תמיד מצויים בסביבה וכשהם מצויים, הם לא תמיד נוחים לשימוש והם מאלצים את העיוור לשמור על ריכוז גבוהה בזמן שהוא נע ממקום למקום.
הודעות בכתב ברייל יכולות לעזור בהנגשת הסביבה. אולם, לא כל העיוורים קוראים ברייל. מעבר לזאת, הודעות ברייל חייבות להופיע במקומות צפויים. אפשר לסמן את כפתורי המעלית בברייל אבל אין טעם לצרף תרגום לברייל לשלט התלוי מעל ראשם של העוברים והשבים. אפשר לשקול הצבה של רמקול המשמיע שוב ושוב הקלטה של תוכנו של שלט, בתנאי שלא נוצר מפגע רעש. אם ההודעה שיש להנגיש הוא הודעת אזהרה, הדרך המיטבית להנגשתו עבור עיוור היא השמת מחסום או מעקה.
סימנים על קרקע יכולים להואיל לעיוור במציאת דרכו ובהימנעות בהיתקלות במחסומים. שפת מדרכות בהן מותקנים סימנים מישושיים המעידים על הגעה אל קצה המדרכה ועל הצורך להתכונן לחציית כביש. פסים מובילים הבולטים המותקנים לאורך המדרכה מאפשרים לעיוור להצמיד אילו את מקל החשה וללכת מהר יותר. מסמרות מתכת או מרצפת בעלות בליטות מסמנות לעיוור פתחים, דלתות ומעברים ובכך חוסכים ממנו עצירה לקריאה של שלטי ברייל על מספר דלתות.
סביבה נגישה לעיוורים לא אמורה להכיל עצמים חדשים בנתיב ההליכה. זאת משום שעיוור, שמכיר את מסלול ההליכה ולא משתמש באמצעי הנחיה עשויי להיתקל בהם.
נגישות תחבורה.
נגישות התחבורה כוללת נגישות נהיגה, נסיעה ברכב קרקעי פרטי, ברכב קרקעי ציבורי, בכלי טיס ובכלי שיט. נגישות התחבורה הציבורית כוללת את נגישות הרכב הציבורי עצמו כמו גם את נגישות המידע הדרוש לאיתורו ולהתמצאות בשימוש בו, נגישות התחנות או הנמלים בהם הוא עוצר וכיוצא בזה. תחבורה ציבורית קרקעית מונגשת בעיקר עבור משתמשי כיסאות גלגלים ועיוורים, אולם אנשים עם לקויות אחרות עשויים למצוא אותה לא נגישה כגון אנשים עם פוביות (פחדים קיצוניים).
תחבורה קרקעית מקשרת אותנו לפעילויות חיים חשובות בתחום הלימודים, העבודה, הטיפול העצמי והפנאי. לאדם שבשל לקותו מתקשה להתרחק מביתו יש אפשריות תפקוד מוגבלות ביותר. גם לאדם שיכול להתרחק מביתו רק בתחבורה ציבורית (אינו נוהג) או רק בתחבורה פרטית (התחבורה הציבורית אינה נגישה לו) יש אפשרויות תפקוד מוגבלות. תפקוד טוב בחברה מודרנית דורש יכולת בחירה עניינית בין שימוש בתחבורה פרטית לציבורית.
נגישות מידע ותקשורת.
אנשים עם לקויות שונות עשויים להיתקל במחסומי נגישות למידע ותקשורת. לקויי שמיעה יכולים להתקשות בשיחה עם הזולת, בהקשבה לרדיו, לטלוויזיה, לטלפון וכיוצא בזה. לקויי ראייה מתקשים בשימוש בספרים, מחשבים, בצפייה בסרטים ועוד. לקויי תנועה מתקשים לחייג בטלפון, לתפעל מחשב, להפוך דפים בספר וכדומה. אנשים עם לקויות קוגניטיביות עשויים גם הם להיתקל במחסומי נגישות מגוונים בתחום זה. הפתרונות לבעיות נגישות בתחום זה הם פתרונות מגוונים: יישום תקני נגישות, הצעת חומרה חלופית, שינויים בתוכנה וגם הגברת המודעות לפתרונות קיימים וקלי יישום.
תחום זה כולל גם את תת-תחום הנגישות באינטרנט, השואף להנגיש את השימוש ברשת ובכלים הדיגיטליים השונים לכלל האוכלוסייה, כולל בעלי מוגבלויות שונות, ובכללן כבדי ראייה. בתחום זה גם נוצרה בשנים האחרונות חקיקה משמעותית, ותקנים בינלאומיים המנסים לפשט ולהסדיר את נגישות האינטרנט.
נגישות בחינוך.
נגישות שמע של חדרי כיתה.
בחדר כיתה בעל אקוסטיקה מוצלחת, התלמידים שומעים בקלות את המורה ואינם שומעים כמעט קולות אחרים מקולו של המורה, בין אם מקורם מתוך הכיתה ובין אם מבחוץ. כמו כן, חדר כיתה כזה אינו יוצר רעש עבור מי שנמצא מחוצה לו.
כאשר יש אקוסטיקה טובה, המורה לא צריך להרים את קולו והתלמידים צריכים להשקיע ריכוז בהקשבה דווקא לקולו ובסינונו בין הרעשים. חדר כיתה כזה יוצר אווירת נינוחות עבור כל המצויים בו. הוא מועיל במיוחד למורה, שאינו מסתכן בפציעת מאמץ חוזרנית בשל אימוץ מתמשך של קולו ולתלמידים בעלי לקות שמיעה ולקות קשב וריכוז.