Bonnie &amp; Clyde (בעברית: בוני וקלייד) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הלטיני קוסקולה, ביחד עם זמרת הרגאטון הדומיניקנית נאטי נטשה. השיר יצא לאור ב-10 בנובמבר 2018, על ידי חברות התקליטים וייט ליון רקורדס, פינה רקורדס ורוטווילאס רקורדס, כסינגל שלא מתוך אלבום.
השיר יצא בסמוך לצאת השיר "Me Gusta", אך לא נכלל באלבום הבכורה של נטשה, "IlumiNATTI".
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי קוסקולה ונאטי נטשה והופק על ידי לויאל "דה פרודקטור", מוקה, אוריאו-ביטז ומונטנה דה פרודקטור. השיר נכתב בהשראת בוני וקלייד; שודדים שפעלו במרכז ארצות הברית בזמן השפל הגדול, בשנות ה-30 של המאה ה-20. הם משכו תשומת לב רבה מצד התקשורת, ומעלליהם ריתקו רבים מקוראי העיתונים של אותה תקופה.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-10 מיליון השמעות.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של קוסקולה ב-10 בנובמבר, בשידור חי. הקליפ צבר למעלה מ-27 מיליון צפיות.
משה זילברפרב
משה זילברפרב (ביידיש: זילבערפאַרב, ברוסית: Моисей Зильберфарб; 1876 – 19 במרץ 1934) היה איש ציבור ופעיל תרבות יהודי, כיהן כשר לענייני יהודים בממשלת הרפובליקה העממית של אוקראינה.
ביוגרפיה.
זילברפרב נולד למשפחה חסידית אמידה ברובנו, ועד גיל ארבע-עשרה קיבל חינוך יהודי מסורתי. ב-1898 סיים את הגימנסיה בז'יטומיר, והמשיך ללימודי משפטים במכון הפוליטכני של קייב. הוא למד גם רפואה באוניברסיטת ברלין במשך שנתיים. ב-1904 השלים דוקטורט במשפטים באוניברסיטת ברן, והדיסטרציה שלו עסקה בתולדות האוטונומיה הקהילתית היהודית ברוסיה.
הוא עסק בפעילות פוליטית מגיל צעיר. בפסח 1903, מיד לאחר פוגרום קישינב, השתתף יחד עם פנחס דשבסקי, נחום שטיף בקונגרס ברובנו בו הוקמה תנועת "ווֹזְרוֹזְ'דֶנְיֵה" ("התחייה"). מפלגה זו יצאה נגד הציונות, הבונד והסוציאליזם הרוסי גם יחד. היא דגלה באוטונומיה לאומית פרסונלית ליהודי רוסיה, שנועדה לאפשר להם לפתח ולשמור על תרבותם, כמענה בטווח הקצר, ובהגירה לטריטוריה יהודית בחוץ לארץ בטווח הארוך. בשנים הבאות כתב זילברפרב מספר חיבורים על היחס בין הסוציאליזם לבין השאלה היהודית. באפריל 1906 היה ממייסדיה ומנהיגיה של מפלגת הפועלים היהודית-הסוציאליסטית, שחבריה היו ידועים כ"סיימיסטים" בשל דרישתם לסיים (פרלמנט) אוטונומי יהודי, שצמחה מתוך הווזרוז'דניה ופעלה בהשראת רעיונותיו של חיים ז'יטלובסקי. כפעיל פוליטי, הוא נעצר מספר פעמים על ידי האוכרנה.
לאחר מהפכת פברואר 1917, התאחדו ה"סיימיסטים" עם מפלגת הפועלים הציונית-סוציאליסטית ויצרו את מפלגת הפועלים הסוציאליסטית היהודית המאוחדת, ה"פֿאַראײניקטע". במרץ נבחר זילברפרב כנציג הפֿאַראײניקטע לראדה (מועצה) המרכזית של אוקראינה, שייסדה כעבור מספר חודשים את הרפובליקה העממית של אוקראינה. הממשל החדש ביקש להעניק אוטונומיה לכל הקבוצות הלאומיות. ב-7 ביולי מונה זילברפרב לתת-מזכיר לעניינים יהודיים במשרד הלאומים, תחת השר סרהי יפרמוב . הוא ניסח את החוק שהבטיח אוטונומיה לאומית-תרבותית ליהודים. כמו כן, היה אחראי על ארגון האספה הלאומית, בת חמישים הצירים, שנועדה להגשים את החזון הסיימיסטי. בשל התעקשותו על חלוקת המושבים לפי מפתח שוויוני, החרימו הציונים את הגוף. כבר באותה עת החלו להתרחש פוגרומים ביהודים בהיקף גדול; תת-המזכיר התנגד ליוזמתו של יוסף טרומפלדור, בתמיכת סימון פטליורה, להקים יחידות הגנה עצמית יהודיות נפרדות. ב-7 בנובמבר, לאחר הגעת הידיעות על מהפכת אוקטובר ברוסיה, כיהן זילברפרב כחבר המועצה הלאומית להגנת המהפכה, שמשלה באוקראינה בצווי חירום למשך מספר ימים. במדינה פרצה כמעט מיד מלחמת אזרחים קשה בין הבולשביקים לכוחות הראדה ולגורמים מקומיים שונים.
ב-22 בינואר 1918 קיבל את התפקיד החדש של השר לענייני יהודים, זמן קצר לפני שהראדה נאלצה להימלט מקייב והממשלה כולה התפטרה. בשל כך החזיק במשרה פחות משבוע. באפריל 1918, מונה לראש הוועד הפועל של ה"קולטור ליגע", גוף שפעל לביסוס התרבות היידית. לאחר שהמנהיג הסמכותני פבלו סקורופדסקי תפס את השלטון בהפיכה צבאית, נעצר זילברפרב באוגוסט לזמן קצר. עם שחרורו, קיבל את תפקיד רקטור האוניברסיטה הלאומית היהודית החדשה בקייב, שמנתה בשיאה 250 סטודנטים. ב-1920, עם תבוסת הלאומנים במלחמת האזרחים וההשתלטות הסובייטית על אוקראינה, נסגר המוסד וזילבפרב יצא לגלות בוורשה.
בשנותיו האחרונות, הוא התקרב לבונד וניהל את רשת אורט בפולין. בניגוד לעמדת הרוב המוחלט בהנהגה היהודית, הגן על זכרו של סימון פטליורה וטען כי לא היה אשם בפוגרומים בהם נטבחו רבבות יהודים.
לפלנד (מחוז)
לפלנד (בפינית: lappi, בשוודית: lappland) הוא אחד מ-19 אזורי-פינלנד בחלוקה שנעשתה ב-1 באוקטובר 2010 וחילקה את המדינה מחדש לאזורים במקום החלוקה למחוזות שנהגה קודם לכן, לפלנד הוא האזור הצפוני ביותר בפינלנד ובו נמצאת נקודת היישוב והנקודה הצפונית ביותר באיחוד האירופי, האזור הוא הגדול ביותר בשטחו, הקטן ביותר בצפיפותו, העשירי בגודל האוכלוסייה המונה 177,012 תושבים (נכון ל־29 בפברואר 2020) והוא מחולק ל-21 מועצות. בירת האזור והעיר הגדולה ביותר היא רובניימי השוכנת מספר קילומטרים דרומית לחוג הארקטי. באזור החוג הארקטי נמצא הכפר של סנטה קלאוס. האזור הוא מקום מוצאם של הסאמים, ואף שהם הילידים בלפלנד כיום הם מהווים מיעוט בקרב האוכלוסייה.
גאוגרפיה.
האזור הוא חלק מחבל הארץ לפלנד הכולל חלקים בנורווגיה, שוודיה וחלק מחצי האי קולה ברוסיה, גבולות האזור הם: 736 ק"מ עם מחוז טרומס ופינמרק בנורווגיה, בצפון; 373 ק"מ עם מחוז מורמנסק ורפובליקת קרליה ברוסיה, במזרח; אוסטרובוטניה הצפונית והמפרץ הבוטני בדרום; ו-373 ק"מ עם מחוז נורבוטן בשוודיה במערב. שטח האזור הוא 100,366.82 קמ"ר מתוכם 6,312.06 קמ"ר של גופי-מים, פני השטח באזור לפלנד הרריים ומיוערים ברובם, אף על פי שהנקודה הגבוהה בו שהיא גם הנקודה הגבוהה ביותר בפינלנד גובהה רק 1,324 מטרים, ומיקומה בהר האלטי סמוך לגבול עם נורווגיה, כמו בשאר אזורי פינלנד, גם אזור לפלנד משופע באגמים בהם אגם אינארי שהוא האגם הגדול ביותר בלפלנד והשלישי בגודלו בפינלנד, בשנות ה-60 של המאה ה-20 הוקמו בלפלנד שני אגמים מלאכותיים גדולים ותעלות המחברות ביניהם כדי לווסת את כמות המים המגיעה לתחנת כוח הידרואלקטרית הנמצאת באזור, אחד מהם הוא אגם לוֺקה שהוא מאגר המים המלאכותי הגדול ביותר בפינלנד ובאיחוד האירופי. האגמים בלפלנד קופאים לרוב מדי חורף.
אדמת אזור לפלנד עשירה במחצבים ומשאבי-טבע רבים בשנות ה-60 של המאה ה-19 התגלה זהב בלפלנד מה שגרם לבהלה לזהב לאזור, ב-1965 התגלה בלפלנד כרום, לאחר מכן התגלו מרבצי נחושת וניקל, בלפלנד יש את עתודות הנחושת, הניקל, הקובלט ומתכות מקבוצת הפלטינה הגדולות ביותר בפינלנד וכיום יש בלפלנד מכרות לניצול משאבים אלו ואף מכרה בעל עתודות הזהב הגדולות בפינלנד. חוץ מהחלוקה לאזורים מחולקת פינלנד למחוזות הטבע הפינים, חמישה מחוזות ומחוז הנחלק עם אוסטרובוטניה הצפונית על פי חלוקה זו נמצאים בלפלנד.
אקלים.
מכיוון שרוב אזור לפלנד נמצא בחוג הארקטי שצפונית לקו הרוחב 66.5° צפון, האקלים בלפלנד הוא תת ארקטי ומתאפיין בחורף קר וארוך ובקיץ קצר וקריר הנמשך בין 45–90 ימים בממוצע לפי המיקום והגורמים המשפיעים, הטמפרטורה הממוצעת נעה בין מספר מעלות מתחת לאפס באזור צפון מערב, לבין מעט מעל האפס באזור דרום מערב, השלג מכסה את אזור לפלנד כשבעה חודשים בשנה, תחילה הפסגות מתכסות שלג בתחילת החודשים אוגוסט-ספטמבר, לאחר מכן השלג מתפשט לשאר האזור עד שנמס בסביבות החודשים אפריל-יוני, למרות הטמפרטורות הממוצעות הנמוכות בלפלנד האמורות לגרום לקפאת-עד, ריבוי המשקעים והלחות באופן יחסי גורמים שהשלג מהווה הגנה מבודדת לקרקע ולכן רוב הקרקע באזור לפלנד אינה קפואה.
עקב המיקום הצפוני מעבר לחוג הארקטי, נצפית בלפלנד בקיץ תופעת שמש החצות בה השמש כמעט ואינה שוקעת למשך זמן מה או לחלופין תופעה הפוכה בחורף הנקראת ליל הקוטב. כמו כן בלפלנד ניתן לחזות בזוהר הקוטב.
היסטוריה.
התפתחות מוקדמת.
בלפלנד נמצאו שרידי תנורים להתכת מתכות מתקופת הברזל, ההתיישבות מתוארכת אף קודם לכן, הדעות חלוקות האם המתיישבים הראשונים בלפלנד הגיעו מאזור הדרום או מהחופים שמצפון לפינלנד. החל משנות ה-60 של המאה ה-15 החלה הגירה לאזור לפלנד עד שאוכלוסיית האזור הוכפלה, בשנות המאה ה-16 מנתה אוכלוסיית המקומיים כ-5,000 תושבים, מכיוון שלא היה גבול ברור בכלל אזור לפלנד, שולמו מיסים לשלוש הממלכות, שוודיה נורווגיה ורוסיה. בשנת 1621 במאה ה-17 הוקמה העיר טורניו שהיא העיר הראשונה בלפלנד, בשנת 1749 לאחר המלחמה הצפונית הגדולה הצהיר פרדריק הראשון, מלך שוודיה על פטור ממס למשך 15 שנים לאיכרים שיעברו ללפלנד כדי לקדם יישוב מחדש וגידול איילים, אף שהכרזות דומות בין השנים 1673–1695 לא גרמו לתושבים להגר, כתוצאה מההכרזה החלה הגירה גדולה של איכרים ללפלנד והחקלאות החלה לתפוס את מקומה של תרבות הציד הוותיקה. בשל ההגירה הגדולה נטמעה אוכלוסיית הסאמים המקומית באוכלוסיית המהגרים הפינית.
בראשית המאה ה-19 עם חתימת הסכם פרדריקסהאמן בתום המלחמה הפינית בשנת 1809, נכבש אזור לפלנד כמו שאר אזורי המדינה בידי אלכסנדר הראשון, והיה למעשה חלק מהדוכסות הגדולה של פינלנד שהייתה אוטונומיה של הקיסרות הרוסית ונקבע שנהר טורנה יסמל את הגבול בין פינלנד לשוודיה, בעקבות השינויים שחלו בהרגלי התעסוקה החלה להתפתח רשת תחבורה הכוללת מעט כבישים ומסילות ברזל.