החל משנות התשעים המוקדמות הרבה רם לכתוב ולעסוק בפוסט-ציונות. הוא צפה וקרא להתפתחות סדר יום חדש פוסט-ציוני במדעי החברה בארץ. הוא הגדיר זאת כמעבר מגישה המחייבת "שוויון בין שונים" לגישה המחייבת "שוני בין שווים". המושג השתרש בשיח הזהות והאזרחות בישראל מאז, והפך למזוהה עם הגישה להפיכת ישראל למדינת כל אזרחיה, זאת בהשראת גישות פוסט-לאומיות כגון זאת של יורגן הברמאס. רם טוען בכתביו כי הפוסט-ציונות שונה מהציונות בכך שהיא דוגלת במדינה אזרחית ולא במדינה אתנו-לאומית ונבדלת מהאנטי-ציונות בכך שהיא מקבלת את קיומה של מדינת ישראל כעובדה בלתי-הפיכה שאינה נזקקת להצדקה בדמות אידאולוגיה לאומית יהודית. רם טוען כי על אף שקיעת הבולטות של השיח הפוסט-ציוני בשנות האלפיים, ממשיך שיח זה להצביע על הבעייתיות הבסיסית של ישראל ועל הדרך לפתרונה ועל כן תפקידו יותר משמעותי ממה שנראה על פני השטח. עם זאת, רם לא מצביע על התפתחות חד-כיוונית הכרחית, אלא טוען כי עם שקיעת הציונות הממלכתית עלו שתי חלופות נוגדות - פוסט-ציונות דמוקרטית ונאו-ציונות אתנו-לאומית ובחלקה דתית.
פרדיגמת הגלובליזציה.
במחקריו שפורסמו בשנות התשעים המאוחרות ובשנות האלפיים רם חקר את הבסיס הכלכלי-חברתי לשנויים בתרבות הפוליטית בישראל והציע להבין את השינויים הללו במסגרת מה שכינה "פרדיגמת הגלובליזציה בלימודי ישראל" וכביטויים של מעבר ל"פוסט-פורדיזם", כלומר חברה קפיטליסטית עם תאגידים עולמיים מרושתים וללא מעמד עובדים מאורגן. בהשראת ספרו של על "מקוורלד לעומת ג'יהאד" טוען רם כי גם החברה הישראלית נקרעת בין שתי המגמות המנוגדות הללו (באנגלית טבע את המונח the Bifurcation of Israel) וכי יש להבין את השינוי הזה על רקע המעבר מחברה מנוהלת מדינה לחברה מוכוונת שוק. מהלך זה גרם לעליית אליטה עסקית תאגידית וניהולית חדשה, לפיצול של המעמד הבינוני ולשקיעת חלקו, ולמשבר מתמשך במעמדות הנמוכים כאשר מדינת הרווחה מתכווצת. המעמדות הגבוהים נוטים להשתלב בשוק ובתרבות הגלובליים ולכן גם לראות את הסכסוך הלאומי והשליטה בשטחים כנטל על המשך הפיתוח הכלכלי, ואילו המעמדות הנמוכים נוטים להגיב באופן נגדי ולתמוך במנהיגים פוליטיים פופוליסטיים ימניים . כך שהגלובליזציה גם מניעה לקראת יציאה מהשטחים הכבושים, אך גם לתגובה הפוכה של המשך השליטה בהם.
איקוסים
איקוסיום
סופרבוס (להקה)
סופרבוס (בצרפתית: Superbus) היא להקת פופ רוק צרפתית שנוסדה בשנת 1999. המילה "סופרבוס" לקוחה מהשפה הלטינית ופירושה "נפלא" או "נהדר".
ההיסטוריה של הלהקה.
להקת סופרבוס הוקמה בשנת 1999 על ידי הזמרת ז'ניפר עייאש, שבשובה מטיול בארצות הברית חיפשה נגנים ללהקה, הגיטריסט מישל ג'ובנטי והבסיסט פרנסואה אבן שניגנו יחדיו בלהקה אחרת. מאוחר יותר הצטרפו לשלישייה הגיטריסט פטריס פוקון והמתופף גיום רוסה שבשנת 2005 הוחלף בגרג ז'אק, המתופף הנוכחי של הלהקה.
בשנת 2002 יצא אלבומה הראשון של הלהקה תחת השם "Aéromusical". כעבור שנתיים, בשנת 2004 יצא האלבום השני "Pop'n'Gum" שהופק על ידי דייוויד סלסדו, ובשנת 2006 יצא אלבומה המצליח ביותר של הלהקה עד כה, תחת השם Wow.
הלהקה זכתה בפרס הצרפתי בטקס פרסי המוזיקה של ערוץ MTV האירופאי בשנת 2005.
יעילות חישובית
בועז מעודה
בועז מעודה (נולד ב-23 באפריל 1987) הוא זמר ישראלי. זוכה העונה החמישית של ריאליטי השירה "כוכב נולד". ייצג את ישראל באירוויזיון 2008.
ביוגרפיה.
מעודה נולד במושב אליקים למשפחה יוצאת תימן. במהלך שירותו בצה"ל, וללא ניסיון קודם על הבמה, הגיע מעודה בשנת 2007 לאודישנים של העונה החמישית בתוכנית הטלוויזיה "כוכב נולד", צלח אותם והתקבל לנבחרת העונה.
במהלך העונה שר מעודה במגוון סגנונות של שירים ישראליים. ביניהם בלטו: "קול גלגל" של שוטי הנבואה, "נשל הנחש" של מאיר אריאל, "חומות חימר" של מרגלית צנעני, "ילדותי השנייה" של מתי כספי ו"אצלך בעולם" של מאיר בנאי.
הוא הגיע לגמר "כוכב נולד", שהתקיים ב-29 באוגוסט 2007, בו התמודד מול מארינה מקסימיליאן בלומין ושלומי בראל. בגמר שנערך בחוף גולן בכנרת, ביצע את השיר "סניוריטה" בליווי דויד ברוזה ועוד 4 גיטריסטים, אחר כך את שירו של אבנר גדסי (למילים של משה בן-שאול) "מנגן ושר" וזכה במקום הראשון עם כ-50% מקולות הצופים והשופטים (מתוך מעל ל-900,000 הצבעות).
מעודה נבחר לייצג את ישראל באירוויזיון 2008 שנערך בסרביה, עם השיר "כאילו כאן" מאת דנה אינטרנשיונל ושי כרם. מעודה העפיל לשלב הגמר של התחרות, שנערך ב-24 במאי, ובו קיבל מעודה 124 נקודות והגיע למקום התשיעי. באותה השנה הופיע מעודה בפסטיבל שירי הילדים בביצוע השיר "ילד קאובוי", איתו זכה במקום השני.
ב-3 באוגוסט 2008 הוציא מעודה סינגל ראשון לקראת אלבומו הראשון, "אורח בעולם", שכתבה והלחינה קרן פלס. במרץ 2009 הוציא סינגל נוסף שכתבה פלס, "לחזור הביתה". באותה שנה הקליט מעודה את השיר "זמן לתפילה" ביחד עם הזמרת סירושו שייצגה את ארמניה באירוויזיון 2008 והגיעה למקום הרביעי, ועם הזמרת ילנה שייצגה את סרביה באותו אירוויזיון והגיעה למקום השישי.
לקראת יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל תשס"ט הקליט בועז מעודה את שיר הנושא לפרויקט "כדי שלא יאבד" למילותיו של חלל צה"ל בארי אורן ולחן של גיא בוקאטי.
ביולי 2009 יצא אלבומו הראשון של מעודה, "בועז מעודה". את האלבום הפיק ועיבד מוזיקלית תומר בירן, ולכתיבתו תרמו בין היתר ברק פלדמן, יוני בלוך ואיתי פרל. באלבום נכללו ארבעת הסינגלים שהוציא מעודה בעבר, לרבות "כאילו כאן" מהאירוויזיון. בסמוך לצאת האלבום יצא סינגל נוסף, "מה יפו פעמייך", שהלחין אוהד חיטמן למילים שעיבד על פי שיר השירים. באוקטובר יצא הסינגל "שתישאר", שכתב והלחין מעודה. מעודה השתתף גם בכתיבת השיר "שער לבך" יחד עם גלעד שגב.
בשנת 2009 שיחק מעודה בסדרה "דני הוליווד" בתפקיד מוש. בחודש אוגוסט 2009 הוא החל בסיבוב הופעות ברחבי הארץ.
בשנת 2011 הקליט מעודה את גרסתו לשירו של גדעון כפן "ילד השדה", עבור סדרת הטלוויזיה "אליפים".
במרץ 2013 פורסם בידיעות אחרונות ריאיון עם מעודה, בו סיפר על תהליך חזרה בתשובה בו החל. לצד הכתבה הוצגה תמונה שלו כאשר כיפה לראשו וציצית על בגדו.
דיסקוגרפיה.
אלבום הבכורה של מעודה, הנושא את שמו, כולל בלדות בהן השיר "לחזור הביתה" ושירים קצביים בהם "מה יפו פעמייך", "Time to Pray", "אורח בעולם". הסינגל הראשון מתוך האלבום הוא "אורח בעולם" שכתבה והלחינה קרן פלס, שכתבה גם את "לחזור הביתה". תומר בירן הפיק גם את האלבום. אמנים נוספים אשר תרמו לאלבום הם איתי פרל, יוני בלוך וברק פלדמן. את האלבום הפיק תומר בירן.
רפלקסיה
געדה מאובקת
געדה זעירת פרחים
געדה מזרחית
געדה קיפחת
געדת החורש
געדת הביצות
געדת הסלעים
געדה כרתית
געדה מפושקת
געדה מלבינה
געדה מצויה
אימפריוס
ריקנבאקר
ריקנבאקר (באנגלית: Rickenbacker) היא חברה אמריקאית לייצור גיטרות חשמליות. חברה זו הייתה הראשונה שייצרה את הגיטרה החשמלית בשנות ה-30. כל הייצור נעשה במפעלים בסנטה אנה שבקליפורניה.
היסטוריה.
החברה הוקמה בשם "Electro String Instrument Corporation" על ידי אדולף ריקנבאקר וג'ורג' בושון. ריקנבאקר שהיגר לארצות הברית משווייץ, שינה את הכתיב של שמו ל-Rickenbacker כדי להיראות פחות גרמני ולהקל על דוברי אנגלית.
הגיטרות הראשונות שהחברה זכו לכינוי "גיטרות מחבת", מכיוון שהצד הקדמי של הגוף שלהן היה עשוי ממתכת והיה בעל צורה עגולה.
החברה ייצרה גם מגברים תואמים לגיטרות האלה. את המגבר הראשון של Electro String עיצב ואן נסט (Van Nest) ושיכללו על ידי ראלף רוברטסון (Ralph Robertson) ו ב. לאנסינג (James B. Lansing). ב-1940 ליאו פנדר הקים בית מלאכה לתיקון מגברי Electro String, שהתפתח מאוחר יותר לפנדר, אחת החברות הגדולות לייצור מגברים וגיטרות.
עד אמצע שנות ה-50 חברת ריקנבאקר ייצרה בעיקר גיטרות Lap Steel, הנפוצות במוזיקת קאנטרי, אך מ-1956 החלה להתמקד בגיטרות חשמליות שאפיינו את הרוק אנד רול, שהחל להיכנס אז לאופנה.
ב-1963 ריקנבאקר פיתחו גיטרה חשמלית עם 12 מיתרים, שבה המיתרים הורכבו בזוגות. תחילה זה היה אבטיפוס נסיוני בלבד, אך צלילו הבהיר משך תשומת לב של מוזיקאים רבים והוא יוצר באופן המוני.
גיטרות של ריקנבאקר זכו לפרסום רב בשנות ה-60 בזכות העובדה שכל חברי הביטלס הרבו להשתמש בהן - ג'ון לנון וג'ורג' האריסון השתמשו בגיטרות חשמליות, פול מקרטני השתמש בגיטרה בס של ריקנבאקר ואף המתופף רינגו סטאר ניגן בה באלבומי הסולו שלו. לאור ההשפעה שהייתה לביטלס על עולם המוזיקה של שנות ה-60, גיטריסטים של להקות רבות אחרות השתמשו בגיטרות ריקנבאקר, ביניהן - הרולינג סטונז, המי, הבירדס, הביץ' בויז, הצבים, קרידנס קלירווטר רבייבל, ג'פרסון איירפליין.
בעקבות ירידת קרנו של סגנון הפלישה הבריטית בסוף שנות ה-60, פחת גם השימוש בגיטרות ריקנבאקר ואת מקומן תפסו גיטרות פנדר וגיבסון, שהתאימו יותר לרוק הכבד שהחל להיכנס לאופנה. עם זאת, גיטרות ריקנבאקר שימשו כמה אמנים בולטים בשנות ה-80, ביניהם אר.אי.אם., טום פטי ו-U2. עם חזרתה לאופנה של מוזיקת שנות ה-60 שהתרחשה בשנות ה-90 (למשל, כבריטפופ), חזרו גם גיטרות לשמש כמה אמנים ידועים, ביניהם אואזיס, ג'ף באקלי, רדיוהד, הלהקה הישראלית רוקפור והזמר אביב גפן.
אדולף ריקנבייקר
ריקנבייקר
וולאסטוניט