שמו של הקרחון ניתן ניתן לו בשנת 1998, על ידי המועצה הגאוגרפית של ניו זילנד.
הקרחון נקרא על שם ציפור המואה, ציפור ניו זילנדית נכחדת.
לקריאה נוספת.
• Jane G. Ferrigno, Kevin M. Foley, Charles Swithinbank, and Richard S. Williams, Jr., Coastal-Change and Glaciological Map of the Ross Island Area, Antarctica: 1962–2005, U.S. Geological Survey Professional Paper
מקס מאנוס (סרט)
מקס מאנוס הוא סרט מלחמה ביוגרפי נורווגי משנת 2008, המבוסס על האירועים האמיתיים בחייו של לוחם המחתרת מקס מאנוס (9 בדצמבר 1914 – 20 בספטמבר 1996). הסיפור עוקב אחר מאנוס (בגילומו של אקסל הני) ממלחמת החורף נגד ברית המועצות, דרך פרוץ מלחמת העולם השנייה וכיבוש נורווגיה בידי גרמניה הנאצית עד ימי השלום בשנת 1945. הסרט מבוסס על ספריו של מקס מנוס עצמו "Det vil helst gå godt" ו-"Det blir alvor" וכן על דו"חות ותיעוד היסטורי אחר. הסרט נשאר במידה רבה מדויק היסטורית, אך משמיט כמה אירועים ומעביר כמה מדמויות המשנה לאירועים במקומות אחרים. ההפקה כללה כ-1,800 ניצבים ו-2,000 עובדים מאחורי המצלמות.
בהקרנת הבכורה של הסרט השתתפו המלך האראלד החמישי, "טיקן" מאנוס, גונאר סונסטבי יחד עם אנשים בולטים אחרים. הביקורת הייתה חיובית ברובה. הסרט עורר גם דיון ציבורי על תפקידה של תנועת המחתרת הנורווגית בתקופת הכיבוש הגרמני.
עלילה.
לאחר שנלחם בסובייטים כמתנדב במהלך מלחמת החורף בפינלנד, מקס מאנוס, שנרדף כעת מחוויותיו שם, חוזר לנורווגיה ומוצא שהיא כבושה על ידי הנאצים. הוא מצטרף לתנועת ההתנגדות הנורווגית במאבקם נגד הגרמנים, ומייצר תעמולה ציבורית בלתי חוקית, אך עד מהרה הוא מתגלה ונעצר לאחר שקפץ מהחלון. לאחר האשפוז הוא מצליח לברוח לסקוטלנד שם הוא מקבל הכשרה מהקומנדו הבריטי לפני שנשלח חזרה לנורווגיה לבצע משימות חבלה ודיסאינפורמציה כנגד הכוחות הכובשים. בשובו לנורווגיה עם חברו גרגרס גראם, משימתו הראשונה היא התקפה על ספינות אספקה גרמניות. הוא מצליח להפליא, ועד מהרה הוא הופך ליעד מיוחד עבור ראש הגסטפו המקומי זיגפריד פמר. מאנוס, בניגוד לאחרים, מצליח שלא להילכד, ועם גראם וגונאר סונסטבי הוא מרכיב את מה שמכונה "כנופיית אוסלו". יחד עם אחרים הוא מקבל מדליה מהמלך הנורווגי.
סטוקהולם בשוודיה הנייטרלית הופכת לנקודת מפגש של נורווגים בשירות צבאי בתמיכת בעלות הברית. כאן גראם מציג למאנוס את "טיקן", אישה נשואה שעובדת כקשרית נורווגית עבור הקונסוליה הבריטית והשניים מפתחים עד מהרה מערכת יחסים קרובה. ככל שהמלחמה הופכת לאכזרית יותר ויותר, רבים מחבריו של מאנוס מאבדים את חייהם במאבק נגד הגרמנים והוא מתחיל להאשים את עצמו בכך שהוא זה ששורד. בסוף המלחמה הוא מצליח להטביע את ספינת האס אס דונאו ב-16 בינואר 1945. לאחר המלחמה, הוא פוגש את פמר הכלוא ומבין שכולם הם פשוט קורבן לחוסר המשמעות של המלחמה.
הפקה.
הסרט זכה לתמיכה מקרן הקולנוע הנורווגית ב-3 בדצמבר 2007, והצילומים החלו בפברואר 2008. בתקציב של מעל 50 מיליון קרונות נורווגית, ההפקה הייתה עצום בסטנדרטים נורווגיים. כ-1,800 ניצבים היו מעורבים וכ-2,000 איש עבדו מאחורי המצלמה. כדי לייצר אפקט ריאליסטי, חלקים מאוסלו שונו כך שייראו כפי שהיו בשנת 1940, כולל תהליך הנפת דגל גרמניה הנאצית מהגג של בניין הפרלמנט, בפעם הראשונה מזה 60 שנים. כמה סטים גדולים מסטוקהולם, שוודיה, הם קטעים מהסרט השוודי "1939" שיצא לאקרנים בשנת 1989.
ויכוח היסטורי.
לקראת הקרנת הבכורה של הסרט, העלה הסופר ארלינג פוסן חשש שהסיפור שהוצג הוא האדרת המציאות. פוסן טען שהמאמץ של תנועת המחתרת הנורווגית במהלך המלחמה לא היה יעיל וחסר אחריות. התגובה הכללית של היסטוריונים אקדמיים הייתה שלמרות שהיה צורך בדיון ביקורתי על תפקידה של תנועת ההתנגדות, טיעוניו של פוסן היו מוגזמים ומבוססים במידה רבה על בורות. ההיסטוריון לארס בורגרסרוד הביע ביקורת חריפה על חוסר הדבקות בסרט בהיסטוריה. למשל, הסרט מציג את מאנוס הלוחם במלחמת החורף, מלחמה בה טוען בורגרוד כי מאנוס כלל לא השתתף בלחימה של ממש, למרות שמקס מאנוס פירט זאת בספריו שלו. בורגרסרוד האשים את מוזיאון המחתרת של נורווגיה, שסייע ליוצרי הסרט בתפקידי ייעוץ, בסילוף ההיסטוריה. ההיסטוריון ואוצר המוזיאון, ארנפין מולנד דחה את האשמותיו של בורגרסרוד, וקבע כי ישנן עדויות רבות לכך שמאנוס סבל מהפצצות ארטילריות כבדות וירי מקלעים בפינלנד וכי הדבר השפיע עליו למשך שארית חייו, כולל הרוגים ופצועים ביחידה שלו.
ביקורת.
אירוע הצגת הבכורה של הסרט היה אירוע גדול, בו השתתף המלך האראלד החמישי כמו גם יונאר סונסטבי בן ה-90, אחד מלוחמי ההתנגדות שהוצגו בסרט. המלך, שהוא בעצמו מבוגר מספיק כדי לחוות את מלחמת העולם השנייה, התרגש עד דמעות מהסרט. גם סונסטבי - החבר היחיד שנותר בקבוצת מאנוס - וגם אלמנתו של מקס מאנוס, טיקן מאנוס העריכו את האותנטיות של הסרט. בין שאר האורחים היו שרת ההגנה אן-גרטה סטרום-אריכסן ושרת התרבות טרונד גיסק.
פר הדאל, שכתב בעיתון Aftenposten, העניק לסרט ארבע מתוך שש נקודות. הוא שיבח את גילומו של הני את מאנוס, כמו גם את הכיוון וערכי ההפקה הגבוהים. במקביל הוא מצא את הפורמט של הסרט מסורתי מדי וחסר מקוריות. בינתיים, כתב תאגיד השידור הנורווגי, איינר גולדבוג סטאלסן, העניק לסרט חמש נקודות. הוא הצביע על כמה תקלות בריאליזם, אך בדרך כלל מצא את הסרט אמין וניתן לצפייה. אחרים שיבחו את התכונות הטכניות של הסרט ואת המשחק של הני. עם זאת, היו שהרגישו שהסרט היה מאוד מסורתי בביטויו והעמיד פנים שהוא הפקה הוליוודית.
חמש מתוך שש נקודות הוענקו גם על ידי העיתון הגדול ביותר בנורווגיה VG ומבקר הקולנוע הוותיק ג'ון סלוס וקראו לו דיוקן מרתק "המהווה תזכורת לדורות חדשים למחיר ששולם כדי להפוך את נורווגיה המוכרת לנו כיום". מוד סטיינקר, בעיתון דגסוויזן, העניק שבחים לאקסל הני על גילום מאנוס. גייר יארדאר אולסן, שכתב לתחנת הטלוויזיה המסחרית הגדולה ביותר TV2 כינה אותו "אחד הסרטים הנורווגיים הטובים ביותר שנוצרו", והעניק לסרט שש מתוך שש נקודות. הוא שיבח במיוחד את הסרט על תיאורו האמין והחם של היחסים בין מאנוס לחבריו החבלנים, כמו גם על הרומנטיקה שלו עם אשתו לעתיד טיקן.
העיתונים הגדולים מחוץ לאוסלו היו קשים יותר בביקורתם. בדרך כלל הם התרשמו מערכי ההפקה של הסרט, אך מצאו שהוא חסר ניואנסים בתיאור המחתרת. רבים מהם השוו את מקס מאנוס לסרט הדני "פלאם וציטרון" (Flammen og Citronen), סרט על ההתנגדות הדנית שיצא באותה שנה.
הסרט נצפה על ידי כ-140,500 איש בסוף השבוע הראשון לפתיחתו, שיא לאומי לסרט נורווגי. הסרט נותר פופולרי במהלך השבוע השני שלו. במהלך סוף השבוע של חג המולד (באופן מסורתי, תקופה של הקרנת שוברי קופות) נצפה הסרט על ידי 133,923 אנשים, מה שהיווה 55% מכלל המבקרים בבתי הקולנוע. זה היה 100,000 מבקרים יותר מהסרט הבא ברשימה, "יס מן" בכיכובו של ג'ים קארי. בשבועיים הראשונים הסרט נצפה על ידי למעלה מ־317,000 איש. עד 27 בדצמבר 2009 נמכרו 1,161,855 כרטיסים.
בשנת 2009 הסרט הפך לסרט הנורווגי הראשון שנבחר אי פעם לצפייה חגיגית בפסטיבל טורונטו. הצגתו בטורונטו הייתה הבכורה הבינלאומית של הסרט.
מקרה של הפרת זכויות יוצרים.
עותק לא חוקי של הסרט הופיע ברשתות שיתוף קבצים פחות משבועיים לאחר הפצת הסרט. על פי המפיק ג'ון מ. יקובסן, נראה שההקלטה נעשתה בתיאטרון ריק, מה שהעלה חשד שאולי המדליף היה מעורב בהקרנה. העניין דווח למשטרה לצורך חקירה.
קרחון קולקין
קרחון קולקין (באנגלית: Calkin Glacier) הוא קרחון בגבעות קוקרי, בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
הקרחון ממוקם בסמוך ממערב לפסגת סנטינל.
הקרחון זורם לכיוון צפון מגבעות קוקרי, לעבר שפכו של קרחון טיילור.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי הקרחון.
אזור גבעות קוקרי (ובכללן הקרחון) התגלה על ידי המשלחת האנטארקטית הבריטית (משלחת דיסקברי) אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901–1904, בפיקודו של רוברט פלקון סקוט.
הקרחון מופה על ידי משלחת דיסקברי.
מקור השם.
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הקרחון נקרא על שמו של פארקר קולקין (Parker Calkin), גאולוג שעבד בתוכנית האנטארקטית של ארצות הברית, וערך חקירות באזור בעונות המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1960–1961, ו-1961 - 1962.
לקריאה נוספת.
• Jane G. Ferrigno, Kevin M. Foley, Charles Swithinbank, and Richard S. Williams, Jr., Coastal-Change and Glaciological Map of of the Ross Island Area, Antarctica: 1962–2005, USGS
אל־ח'ומס
גולשן
גולשן ביירקטאר צ'ולאקואולו (בטורקית: Gülşen Bayraktar Çolakoğlu; נולדה ב-29 במאי 1976) היא זמרת-יוצרת ומלחינה טורקייה. את הקריירה שלה החלה בשנת 1996, כאשר הוציאה את אלבום הבכורה שלה "Be Adam". גולשן היא אחת מהאמנים הטורקיים המצליחים ביותר בכל הזמנים, תוך שהיא גם אחד מהאמנים הטורקיים עם מספר הלהיטים הרב ביותר ועם מספר המכירות הגבוה ביותר וזאת, בנוסף לעובדה שהיא מחזיקה באלבום "", שנחשב לאחד מהאלבומים הטורקיים הנמכרים ביותר בכל הזמנים.