אלכסנדר ציקלר (בגרמנית: Alexander Zickler, נולד ב-28 בפברואר 1974 בבאד סלצונגן שבגרמניה המזרחית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר בבאיירן מינכן בעמדת החלוץ. כיום ציקלר הוא מאמן בקבוצת הנוער עד גיל 15 של רד בול זלצבורג.
קריירת מועדונים.
דינמו דרזדן.
ציקלר גדל בדינמו דרזדן, ושיחק 12 שנים בקבוצות הילדים והנוער של המועדון, לפני שעלה לבוגרים בשנת 1992, בגיל 18. ציקלר שיחק עונה אחת בקבוצה הבוגרת של דינמו דרזדן, וסייע לה להימנע מירידה לליגת הבונדסליגה השנייה לאחר מאבקי תחתית. ציקלר שיחק באותה עונה 18 משחקים והבקיע שלושה שערים.
באיירן מינכן.
בשנת 1993 חתם ציקלר בבאיירן מינכן, והחל לשחק בקבוצת המילואים, בה הבקיע שישה שערים ב-21 הופעות. כבר בעונתו השנייה בקבוצה, ציקלר הפך לבורג משמעותי בקבוצה הבכירה, וזכה עמה בתארים רבים. ציקלר שיחק 12 עונות בבאיירן מינכן, זכה עמה בשבע אליפויות, ארבעה גביעים וחמישה סופר קאפ. לבד מהתארים המקומיים, ציקלר זכה בשלושה תארים בינלאומיים עם באיירן מינכן. הראשון הוא גביע אופ"א בשנת 1996 לאחר ניצחון כפול בגמר על בורדו. השני היה בשנת 2001, אז זכה ציקלר עם באיירן מינכן בליגת האלופות, לאחר ניצחון במשחק הגמר על ולנסיה, בו הבקיע בבעיטות ההכרעה לאחר שנכנס כמחליף במהלך המשחק. באותה שנה ציקלר הוסיף את התואר הבינלאומי השלישי, בזכייתה של באיירן מינכן בטורניר הגביע הביניבשתי, לאחר ניצחון בגמר על בוקה ג'וניורס. ציקלר פתח בגמר ליגת האלופות 1999, בו הפסידה באיירן מינכן למנצ'סטר יונייטד משני שערים בתוספת הזמן, אך הוחלף בדקה ה-71.
ציקלר שבר את שיא ההבקעות לשחקן מחליף בבונדסליגה, כאשר כבש במדי באיירן מינכן 18 שערים ב-102 פעמים שעלה מהספסל. לרוע מזלו של ציקלר, הוא סבל מפציעות רבות, ונאלץ בשנת 2002 לעבור ניתוח להסרת גידול מהשוקה, שגרם לו להחמיץ את מונדיאל 2002. בהמשך שבר את עצם השוקה. בשנת 2005, עזב את באיירן מינכן לאחר 12 שנים, 19 תארים, 214 הופעות ו-51 שערים.
רד בול זלצבורג.
ציקלר חתם בקיץ 2005 ברד בול זלצבורג, קבוצה שעברה מיתוג מחדש לאחר שנים רבות בתור קזינו זלצבורג, ביחד עם חברו לבאיירן מינכן, תומאס לינקה. ציקלר סייע לקבוצה לצבור כוח רב בליגת הבונדסליגה האוסטרית, ובחמש שנותיו במועדון זכה עמה בשלוש אליפויות, סיים פעמיים כמלך השערים, וזכה פעם אחת בתואר כדורגלן השנה באוסטריה, ובפרס דומה מטעם התאחדות הכדורגלנים האוסטרית. ציקלר הופיע במדי זלצבורג 137 פעמים והבקיע 56 שערים, אך לא הצליח להעפיל עם הקבוצה לליגת האלופות.
ל.א.ס.ק. לינץ.
בקיץ 2010 עבר ציקלר לל.א.ס.ק. לינץ מליגת הבונדסליגה האוסטרית, אך לא הצליח להתבסס בקבוצה, ואחרי 15 הופעות ושער אחד, פרש מכדורגל בתום עונה אחת בגיל 37, וקבוצתו ירדה לליגת המשנה.
קריירה בינלאומית.
לציקלר 12 הופעות בנבחרת גרמניה, בהן כבש שני שערים. עם זאת, מעולם לא זומן לטורניר גדול.
לאחר הפרישה.
החל משנת 2012 עובד ציקלר ברד בול זלצבורג. ציקלר היה עוזר מאמן של קבוצת הנוער עד גיל 16, וכיום (2015) מאמן של קבוצת הנוער עד גיל 15.
תארים.
עם באיירן מינכן:
עם רד בול זלצבורג:
תארים אישיים:
אמריקן אקספרס סנטוריון
סנטוריון (באנגלית: Centurion) הוא כרטיס אשראי של חברת אמריקן אקספרס שהוצג לשוק האמריקאי לראשונה בשנת 1999. כרטיס הסנטוריון, הנקרא לעיתים גם "הכרטיס השחור", מוצע ללקוחות נבחרים בעלי הון רב. הכרטיס מונפק במספר מדינות ברחבי העולם, אך, בשונה מרוב כרטיסי האשראי האחרים, לא ניתן לבקש כרטיס זה, אלא הכרטיס ניתן לאחר הזמנה אישית מאת אמריקן אקספרס. קיימים שני סוגי כרטיסי סנטוריון, פרטי ועסקי. בישראל מונפק הכרטיס על ידי ישראכרט (דרך חברת הבת פרימיום אקספרס) החל משנת 2006.
מאפייני הכרטיס.
כרטיס הסנטוריון דומה בעיצובו לשאר כרטיסי האשראי של אמריקן אקספרס (הירוק, הזהב והפלטינה), וצבעו שחור. ברוב השווקים בהם מונפק כרטיס הסנטוריון, לדוגמה בארצות הברית, כרטיס הסנטוריון עשוי טיטניום.
מחיר הכרטיס גבוה ביותר ביחס לכרטיסי האשראי הנפוצים, ומשתנה ממדינה למדינה. בשווקים מסוימים (כדוגמת סינגפור) המחיר השנתי של הכרטיס עולה על 5,000 דולרים. לעיתים נדרש תשלום ראשוני (חד-פעמי) נוסף, שמגיע במדינות מסוימות (כדוגמת ארצות הברית) ל-7,500 דולרים.
בישראל מחירו של הכרטיס כ-2,000 דולרים בשנה, והוא אינו כולל תשלום ראשוני כלשהו (נכון לשנת 2015).
בעלי כרטיס הסנטוריון נהנים ממסגרת אשראי מוגדלת, היכולה להגיע למאות אלפי ואף למיליוני דולרים. למשל, מיליארדר סיני רכש בנובמבר 2015 ציור ב-170 מיליון דולר, ושילם תמורתו באמצעות כרטיס אמריקן אקספרס סנטוריון. בכך צבר כ-2 מיליארד נקודות בתוכנית הנוסע המתמיד.
ההטבות שמקנה הכרטיס למחזיקיו משתנות ממדינה למדינה. בישראל, מחזיקי הכרטיס נהנים משירותיהם של מוקדי נסיעות ומוקד סגנון חיים קונסיירז' ייעודי, אליהם ניתן להפנות בקשות שונות, החל מסידורי נסיעה, כגון הזמנת כרטיסי טיסה, וכלה בהשגת כרטיסים להופעות או אירועי ספורט שונים ברגע האחרון. בישראל לא קיימת בכרטיס הגבלת משיכת מזומן יומית. בדומה לכרטיסי אמריקן אקספרס האחרים (בישראל - פרט לכרטיס אמריקן אקספרס BLUE), בעלי כרטיס הסנטוריון צוברים נקודות Membership Rewards כחלק מתוכנית צבירת הנקודות של אמריקן אקספרס. יחס צבירת והמרת הנקודות הוא בתנאים מועדפים.
מחזיקי הכרטיס רשאים להיכנס לכ-700 טרקליני אח"מ בשדות התעופה ללא תשלום נוסף, וללא קשר למחלקת הטיסה בה הם טסים. מחזיקי הכרטיס נהנים מהטבות במסעדות ובתי מלון, ובהן שדרוג חדרים, כניסה לטרקליני העסקים בבתי מלון, קבלת קינוחים ללא תוספת מחיר וכו'. מחזיקי הכרטיס מוזמנים מדי פעם לפרמיירות, חופשות, ואירועים שונים, בדרך כלל ללא תשלום, או בתשלום נמוך במיוחד.
עקרבישאים
עקרבישאים (שם מדעי: Amblypygi) היא סדרה של בעלי חיים ממחלקת העכבישנים הדומה לעכבישים אך בעלי רגל-מחוש פדיפלפי ורגלי מחוש ארוכות. ידועים בעולם כ-100 מינים לערך. בישראל חי המין indosiella ioannitica ממשפחת harontidae. העקרבישאים הם בעלי חיים נסתרים החבויים בסדקים ופעילים בעיקר בלילה.
עקרבישים אינם בעלי חיים ארסיים והם לוכדים את טרפם באמצעות רגלי בחנין (פדיפלפי) שהם מעין "צבתות".
בסדרת העקרבישאים זו 5 משפחות:
אין לבלבל עם עכשובאים (עקרבוטים) השייכים לסדרה אחרת במחלקת העכבישנים.
תיאור.
העקרבישים דומים לעכבישים. יש להם ארבעה זוגות רגליים והראשונות הן רגלי מחוש (מין שרוכים ארוכים דקיקים) רגישות ביותר. את טרפם הם תופסים באמצעות "ידיים", הבנויות משני פרקים, וכל "יד" (רגלבחנין) מצוידת לכל אורכה בחודים קטנים וזיפים שנועדו לתפיסת הטרף. יש להם ראש-חזה (צפאלוטוראקס) בצורת חצי עיגול, שבחזיתו ישנן שתי עיניים ובכל צד יש עוד שלוש עיניים קטנות (כמו אצל העקרבים). הבטן אליפטית ומחולקת לשבעה פרקים. העקרבישים נושמים דרך שני זוגות של ריאות בעלות שכבות (ריאות ספר) שממוקמות בתוך בטנם.
צבע העקרבישים בישראל נע בין חום כהה לצהבהב. רוב המינים נעים בין חום לאפור ואדום, אך יש גם מינים שצבעם ירוק. גוף העקרביש הוא דק מאוד ומאפשר לו לחיות בסדקים, תנועתו איטית והוא מסוגל לנוע גם לצדדים.
תפוצה.
העקרבישים חיים באזורים טרופיים וסוב טרופיים, הם שוכנים תחת אבנים וסדקים, במערות לחות ואפילו בבתים. רוב העקרבישים שוכנים בקרבת מקור מים. הם חיות ליליות ואין כמעט סיכוי לפגוש אותם ביום.
חיזור ורבייה.
הזדווגות העקרבישים דומה לזו של עכבישים ועקרבים: כאשר זכר ונקבה נפגשים הם בוחנים זה את זה עם רגלי המחוש, ולאחר מכן הזכר מסתובב ומפריש נרתיק זרע (ספרמטופור) שנצמד לאדמה.
לאחר מכן הזכר מסתובב, פוער בעזרת הקליצרות שלו פתח בנרתיק הזרע ואז מוביל את הנקבה עם רגלי המחוש אל הנרתיק והיא מכניסה את הזרע לגופה.
העקרבישות מטילות את ביציהן לכיס צמוד לגחונן. לאחר כחודשיים-שלושה בוקעים כ-20–40 צאצאים, ועולים על גב האם. בשלב זה הם עדיין לא מסוגלים לאכול, ורק לאחר ההתנשלות הם עוזבים את האם ומתפזרים ומתחילים באורח חיים עצמאי.
עקרבישות יכולות להטיל פעמיים בשנה ולעיתים נדירות אפילו שלוש.
התנשלות.
כמו העקרבים והעכבישים, העקרבישים נולדים עם שכבת עור לבנבנה עבה. תוך כשבוע-שבועיים העקרבישים הצעירים מתנשלים. עקרביש מתנשל בבין שש לשמונה פעמים בשנה עד לבגרותו ופעם-פעמיים בשנה בבגרותו.
בזמן ההתנשלות נזהר העקרביש מאוד בהוצאת רגלי המחוש כי הן מתנתקות בקלות. מוכרת אצלם תופעת ניתוק הרגליים (אוטוטומיה) והתחדשותן (רגנרציה).
עקרבישים חיים שנים אחדות בשבי אך מינים מסוימים יכולים לחיות למעלה משבע שנים (לדוגמה הטנזני הענק).
סר פטריק ספנס
סר פטריק ספנס (אנגלית: Sir Patrick Spens) היא בלדה עממית סקוטית, שפורסמה לראשונה בשנת 1765.
עלילה.
לסיפור הבלדה מספר גרסאות, שכולן בנויות סביב אותן התרחשויות בסיסיות.
מלך סקוטלנד קורא לאמיץ שבחובלים להוציא את ספינתו אל הים. השם "סר פטריק ספנס" מוזכר לראשונה על ידי אחד מיושבי ימינו של המלך, ונשלח מכתב אל סר פטריק הדורש ממנו לצאת אל הים. זהו אמצע החורף, ועוזריו של סר פטריק מזהירים אותו כי מסוכן לצאת לים בסערה שכזו. אך החובל הנועז נשאר נאמן למצוות המלך, ובידיעה שהוא ואנשיו הולכים למות, הוא מחליט לצאת אל הים. ספינתו של סר פטריק טובעת, אנשיה אתה. הסצנה הבאה המתוארת בבלדה, היא מחזה כובעיהם הצפים של אנשיו של סר פטריק, והגבירות על היבשה המחכות לחובלים שישובו - לחינם.
תרגום לעברית.
הבית הראשון מתרגומו של נתן אלתרמן:
מאפיינים.