קאדלץ הוא בנו של מירוסלאב קאדלץ, אחד מגדולי הכדורגלנים של צ'כוסלובקיה וצ'כיה בכל הזמנים.
קריירת מועדונים.
מיכל קאדלץ החל לשחק כדורגל בעיר קייזרסלאוטרן, תחילה בקבוצת אלזנבורן, ולאחר מכן בפ.צ. קייזרסלאוטרן, בעקבות אביו ששיחק בשנות ה-90 במועדון זה. בשנת 1998 עזבה משפחת קאדלץ את קייזרסלאוטרן, ומיכל קאדלץ עבר לשחק במועדון הנוער של פ.צ. סלובצקו מצ'כיה, ושם גם החל את קריירת הבוגרים שלו בשנת 2001. קאדלץ נשאר במועדון זה עד לשנת 2005, וצבר 34 הופעות ליגה.
בפגרת החורף של עונת 2004/05 עבר קאדלץ לספרטה פראג, וכבר באותה עונה זכה עם הקבוצה באליפות ליגת העל הצ'כית. בעונת 2005/06 זכה קאדלץ עם ספרטה פראג בגביע הצ'כי, לאחר ניצחון על באניק אוסטרבה בבעיטות הכרעה, בהן הבקיע קאדלץ את הפנדל שלו. בעונת 2006/07 זכה קאדלץ עם ספרטה פראג בדאבל, כאשר הקבוצה זכתה שוב באליפות צ'כיה, ובגביע הצ'כי לאחר ניצחון 2-1 על פ.צ. יבלונץ. בעונת 2007/08 הוסיף קאדלץ גביע נוסף לארונו, לאחר ניצחון על סלובן ליברץ בבעיטות הכרעה. את עונת 2008/09 החל קאדלץ בספרטה פראג, אך לקראת תום חלון ההעברות עזב את המועדון לאחר שהופיע במדיו ב-95 משחקי ליגה והבקיע שבעה שערים, וחתם בבאייר לברקוזן. קאדלץ שיחק חמש עונות בבאייר לברקוזן, ובעונת 2008/09 הגיע עם הקבוצה לגמר הגביע הגרמני, בו שיחק 90 דקות בהפסד 1-0 לורדר ברמן. בעונת 2010/11 סיים עם הקבוצה במקום השני בבונדסליגה, לאחר האלופה בורוסיה דורטמונד. עונת 2012/13 הייתה האחרונה של קאדלץ בלברקוזן, וכמות הופעותיו ירדה משמעותית. בסיום עונה זו, עזב את המועדון לאחר שצבר 128 הופעות ליגה, בהן הבקיע שמונה שערים.
בקיץ 2013 חתם קאדלץ בפנרבחצ'ה מליגת העל הטורקית על חוזה לשלוש שנים, תמורת 4.5 מיליון אירו. בעונת 2013/14 זכה עם המועדון באליפות טורקיה, וגם בסופר קאפ הטורקי מול גלטסראיי, במשחק שהסתיים בתיקו 0-0 והוכרע בבעיטות הכרעה. קאדלץ נכנס כמחליף בדקה ה-82 במשחק זה במקומו של ברונו אלבש, והבקיע את הפנדל המנצח.
קריירה בינלאומית.
קאדלץ ערך את הבכורה במדי נבחרת צ'כיה בשנת 2007 בניצחון 3-1 על נבחרת סלובקיה. במשחק זה הבקיע קאדלץ שער עצמי. את שערו הראשון בנבחרת הבקיע במשחק ידידות מול נבחרת סקוטלנד במאי 2008. קאדלץ נכלל בסגל צ'כיה ליורו 2008. בטורניר שיחק עשר דקות בלבד, כמחליף בהפסד 3-2 לנבחרת טורקיה בשלב הבתים, הפסד שבעקבותיו הודחה צ'כיה מהטורניר. ביורו 2012 קאדלץ היה שחקן הרכב קבוע, ושיחק בכל ארבעת המשחקים של צ'כיה, עד להדחתה ברבע הגמר מול נבחרת פורטוגל.
תארים.
עם ספרטה פראג:
עם פנרבחצ'ה:
משרד הבית הלבן
משרד הבית הלבן (באנגלית: White House Office) הוא ישות בתוך משרד הרשות המבצעת של נשיא ארצות הברית. בראשות המשרד עומד ראש סגל הבית הלבן המשמש בנוסף כראש משרד הרשות המבצעת של הנשיא.
כמעט כל עובדי משרד הבית הלבן הם מינויים פוליטיים של הנשיא. עוזרים אלו מפקחים על האינטרסים הפוליטיים והמדיניים של הנשיא ואינם דורשים אישור פוליטי למינוי, ומשום כך בידי הנשיא להסירם לפי שיקול דעתו.
היסטוריה.
ב-1939, במהלך כהונתו השנייה של פרנקלין דלאנו רוזוולט, הונחו היסודות לסגל הבית הלבן המודרני. בהתבסס על ההמלצות של ועדה נשיאותית שהורכבה ממומחים בתחום מדע המדינה ומינהל ציבורי, רוזוולט הצליח לקבל את אישור הקונגרס למהלך. השינוי כלל את יצירת משרד הרשות המבצעת, אשר דיווח ישירות לנשיא. המשרד כינס תחתיו שתי תת-יחידות: משרד הבית הלבן ולשכת התקציב, שהחלה לפעול עוד ב-1921 והייתה במקור חלק ממחלקת האוצר של ארצות הברית לפני שעברה לחסות משרד הרשות המבצעת. משרד הבית הלבן מאורגן בהתאם לרצונו של כל נשיא מכהן ומנוהל על ידי צוות שנבחר על ידי הנשיא. כמה מועצות נשיאותיות, ועדות ונציבויות מתפקדות באופן ארגוני כמחלקות של משרד הבית הלבן.
על אף שהמשרד משמש כיחידת משנה של משרד הרשות המבצעת, משרד הבית הלבן הוא הגוף המוביל במערך הצוות הנשיאותי. במובנים רבים הוא הקרוב ביותר לנשיא הן בקרבה הפיזית, עוזריו הבכירים תופסים את רוב המשרדים באגף המערבי, ובהשפעתה על הפעילות השוטפת, דיונים, סדרי מדיניות, ותקשורת ציבורית לנשיאות.
תפקיד המשרד.
הסוגיות העומדות בפני ארצות הברית בכל עת אינן ניתנות לטיפול על ידי הנשיא לבדו, ועל כן עליו להתבסס על המומחיות של ראש הסגל אותו הם מינו. בעוד שראשי הסגל עשויים להיות שונים במידת התווית המדיניות שאותו הם מספקים לנשיא, הם נמצאים, מנגד, בבסיסם, כמנהלי מערכת הבית הלבן. לפחות בתאוריה, הם הגורמים שאחראים על מדיניות הבית הלבן כרשות מבצעת, סדר ארגוני יעיל וכל מסמך ותקשורת שקשורה לנשיא.
שמואל אבוהב
הרב שמואל אבוהב (1610–1694) היה רב ופוסק הלכות בעיר ונציה ומגדולי חכמי איטליה. ידידו של רבי משה זכות אשר יחד עמו הנהיג את העיר. נודע בשל ספריו דבר שמואל וספר הזכרונות. רבי שמואל היה מראשי הלוחמים במשיחיותו של שבתי צבי ובתלמידו נתן העזתי.
קורות חייו.
נולד בעיר המבורג שבגרמניה בשנת ש"ע (1610) לרבי אברהם שהיה מקהילת מגורשי ספרד (בעיר זו הייתה אז קהילה יהודית חשובה של גולי ספרד ופורטוגל, ואביו אף הקים שם בית כנסת מפואר בשם "כתר תורה").
בגיל שתים עשרה החל לכתוב חידושי תורה וכתב ספר דרשות ופירושים. בהיותו בן שלש עשרה נשלח על ידי אביו לוונציה ללמוד אצל הרב דוד פרנקו שהיה ראש הישיבה בעיר. רבו זה נפטר שנה לאחר מכן, אך בשנה זאת הספיק רבי שמואל ללמוד רבות מרבו זה שחיבבו והעריצו במיוחד. עבור רבי שמואל היה רבי דוד פרנקו לרבו העיקרי, ומלבד תורה והלכה למד אצלו אף מדעים ולשונות. אחר פטירת רבו, בהיות רבי שמואל בן שמונה עשרה נשא לאישה את בתו 'מזל טוב'. היא הייתה אישה חכמה ורבי שמואל אמר עליה כי "לימדה את בני ואת בני ביתי תוכחות מוסר". בתקופה זו עברו בעקבותיו אביו ומשפחתו לאיטליה, שם התגוררו במשך עשר שנים בעיר ונציה. בשנת שצ"ח (1638) עברו רבי שמואל ומשפחתו לעיר וירונה, שם הקימו קהילה פורטוגזית בראשותו. שם ייסד רבי שמואל ישיבה שנודעה לשם בכל ערי איטליה.
בשנת ת"י (1650) הוצע לרבי שמואל לבוא לכהן כרב הקהילה היהודית בוונציה, והוא עבר לשם יחד עם משפחתו ושימש כרב ואב"ד העיר עד סוף ימיו. רבי שמואל העומד בראש הישיבה הכללית בעיר, שהייתה המועצה הכללית של הקהילה וכל ענייני הציבור היו נחתכים על פיה. בתקופה זו החל להשיב תשובות רבות בהלכה לשאלות שנשלחו לעברו מאיטליה ומחוצה לה, אך בשל ענוותו לא היה חותם בשם עצמו אלא היה מצרף את שמות חכמי הישיבה. בשל הצטיינותו בתשובותיו נהגו לכנותו בשם כבוד: "הרשב"א" (רבי שמואל בן אברהם) ברומזם אל רבי שלמה בן אדרת [הרשב"א], גדול המשיבים.
בהגיעו לגבורות כבן שמונים, גזר על עצמו גלות, והחל להסתובב ממדינה למדינה ומעיר לעיר, עד שסמוך לפטירתו חזר לוונציה.
חיבוריו.
רבי שמואל חיבר מספר ספרים. המפורסם ביותר הוא ספר תשובותיו דבר שמואל המצוטט רבות בספרי האחרונים, ונחשב לאחד מספרי התשובות החשובים. בספר זה שנדפס לאחר פטירתו, קובצו רבות מתשובותיו ההלכתיות שכתב אל רבים הפונים אליו, וביניהם אף רבנים ותלמידי חכמים מפורסמים מאותה עת.
סמוך לשנת ת"י (1650) נדפס בפראג חיבור בשם ספר הזכרונות. מטרת חיבור זה הייתה לעורר את העם על קיום מצוות או הימנעות מעבירות שרגילים לזלזל בהם. הספר נדפס בעילום שם המחבר, והתעוררה מחלוקת בנוגע לזהות מחברו. הראשון שייחס ספר זה לרבי שמואל היה מחבר חמדת ימים, כשהוא מכתירו בתואר "מעלת החכם החסיד כמה"ר שמואל אבוהב נר"ו כתב בספר הזכרונות". החיד"א בספרו שם הגדולים מעיד אף הוא כי מחבר הספר הוא רבי שמואל אבוהב, אשר "לרוב חסידותו לא הזכיר שמו עליו". כיום עובדה זו מוסכמת על הכל.
חלק מהנושאים שעליהם מוכיח רבי שמואל בספר זה, קשורים באופן מובהק לנושאים שהעסיקו את יהודי איטליה באותם ימים. בתקופה זו הגיעה יהדות איטליה עד משבר. תנועת הרנסאנס שהייתה בעיצומה בשנים אלו הותירה את יהדות איטליה פרוצה ליחסים קרובים בינה לבין תושביה הגויים של המדינה. רבי יהודה אריה ממודנה כותב על תקופה זו: "קהילת קודש ונציה שהייתה בימי קדם נר ישראל, היום חרפת אדם ובזוי עם בכל תפוצות הגולה". ואילו רבי שמואל אבוהב עצמו כותב (בהיותו עדיין תושב וירונה) "אשר עינינו רואות וכלות בארצות הללו של איטליה שבעוונותינו יצאו מהם מה שיצאו: אלה לחיי הפקר וזנות בבנות הארץ, ואלה לחרפות לדיראון עולם בהמיר את כבודם. על כן יאמרו המושלים שאם עשרה קבים של אפקירותא והמרה ירדו לעולם, תשעה נטלו בני איטליה ואחד שאר הגולה". איסורים כמו "סתם יינם", "שעטנז", גילוח הזקן בתער, ואף הזנות (המכונה בספר "איסור הקדשות") נפרצו אט אט עד שרווח הנוהג לזלזל בהם. חלק מנושאים אלה אף עמדו במוקד פולמוסים בין רבני איטליה עצמם, ורבי שמואל לקח על עצמו, בעילום שם כאמור, לנסות ולהשיב את העם אל קיום ההלכה.
תמיכתו בארץ ישראל.