מתוק ומר הוא סרט ישראלי מ-2007 בבימויו של דורון בנבנישתי, אייל שכטר שר גם את השיר הנושא של הסרט שנקרא גם הוא "מתוק ומר", הסרט הוקרן בפסטיבל הקולנוע ירושלים ופסטיבל סרטי העולם במונטריאול.
עלילה.
רן, מנהל חברת השקעות ודנה, כנרית, הם זוג המתגוררים בתל אביב, נשואים והורים לשני ילדים, אך דנה מרגישה שהוא אינו מעניק לה מספיק תשומת לב והיא מנהלת רומן עם הפסיכולוג שלה ד"ר כהן. כשרן יוצא מהמשרד בו הוא עובד בדרך לביתו הוא עוצר לקנות שתייה בקיוסק עבור ערב מפגש עם אשתו ושני זוגות חברים, שם מבחינה בו הומלסית בעלת יכולת חיזוי עתידות ומתחילה לדבר איתו, הוא מרגיש לא בנוח עם זה שאין לו כסף קטן להביא לה אך במקום זאת הוא מזמין אותה אליו הביתה להתרחץ ולהפגין את כישוריה בערב זה, בערב הוא ואשתו דנה מארחים את קרן, כנרית העובדת עם דנה, בעלה לאון, עורך דין וחבר של רן ואת דוד, גניקולוג הבא עם בת זוגו מיכאלה, קרן ולאון חווים משבר בזוגיות כאשר קרן רוצה ילדים בעוד לאון אינו מעוניין בכך, דוד הבא עם בת זוג אך הוא למעשה מנהל מערכת יחסים עם גבר.
במהלך הערב מגדת העתידות חוזה בקריאת כף יד כמה ילדים יהיו לכל אחד: לרן היא אומרת שיהיו שני ילדים, דבר הגורם לו לפקפק ביכולת החיזוי שלה שכן בשביל לדעת שיש לו שני ילדים הוא אינו זקוק לה, אך עם זאת לדנה היא אומרת שיהיו לה שלושה ילדים, לקרן היא חוזה שיהיו ארבעה ילדים ולדוד היא חוזה שלא יהיו ילדים בכלל, בעקבות חיזויים אלה המפגש נהפך לטעון, זמן קצר לאחר המפגש דנה מגלה שהיא אכן בהריון.
במקביל רן מתמודד עם אמו שלומית הסובלת מבעיות רפואיות שונות ומבקשת לשים קץ לחייה, אשר הוא מנסה לעצור אותה מלבצע זאת בדרכים שונות.
רן מכיר לדוד את דניאלה, המזכירה שעובדת עימו, כשהם מתחילים לצאת הם מתאהבים ודוד נפרד מבן זוגו גל, הוא מציע נישואים לדניאלה, בחתונתם ד"ר כהן הפסיכולוג אומר לדנה שהוא אוהב אותה ורוצה לחיות עימה אך היא מאוהבת ואומרת לו שהיא אוהבת את בעלה רן, לאחר מכן במהלך החתונה יורדים לה המים והיא יולדת.
ביקורת.
הסרט קיבל ביקורות מעורבות, מבקר הקולנוע אורון שמיר טען כי אף על פי שהסרט מתרחש בתל אביב אין כל התייחסות מקומית בעלילת הסרט, הוא תלוש ממה שקורה בארץ, דבר שהיה יכול להיתפס כאמיץ אך לא יצא כזה.
יוליוס יאקוב פון היינאו
ברון יוליוס יאקוב פון היינאו (בגרמנית: Julius Jacob Freiherr von Haynau; 4 באוקטובר 1786, קאסל – 14 במרץ 1853, וינה) היה גנרל קיסרי אוסטרי, יליד גרמניה, בעל אחוזות במחוז סטמר בממלכת הונגריה. התפרסם כאיש צבא מוכשר, אולם שמו נודע לשמצה בגלל אכזריותו בדיכוי המרד נגד האוסטרים בברשה בלומברדיה ב־31 במרץ 1849 ובדיכוי באותה שנה, 1849. לכן כונה "הצבוע מברשה", "התליין הצמא דם" או "התליין מארד". הגיע לדרגת פלדצוגמייסטר.
קורות חייו.
ילדות וצעירות.
יוליוס יאקוב פון היינאו נולד בשנת 1786 בעיר קאסל כילדם הצעיר, השביעי ללא נישואים של רוזה (רבקה) וילהלמינה דורותאה ריטר (1833-1759), ושל וילהלם (1821-1743), לימים (החל משנת 1803) נסיך בוחר של הסן-קאסל.
הרוזן וילהם היה נשוי משנת 1764 לבת של פרדריק החמישי, מלך דנמרק, הנסיכה וילמה קרולינה פון אולדנבורג ובעת נישואיו ניהל רומנים רבים מחוץ לנישואים.
רוזה (רבקה) דורותאה הייתה פלגשו השנייה של הרוזן ואם ילדיו.
היא נולדה בביל, בשווייץ, כבתם של הרוקח יוהאן גאורג ריטר ושל מריה מגדלנה ויץ
יוליוס יאקוב נולד אחרי שאביו חזר לאשתו החוקית ולמשפחתו בהסן-קאסל בתום שהות בת עשרים שנה בדנמרק. האב הכיר בבן זה ודאג לחינוכו ולהתייגוסותו לצבא כפרח קצונה. בשנת 1800 יוליוס ושאר ששת ילדיהם של הנסיך וילהלם ופלגשו זכו לתואר "ברון" (פרייהר) או "ברונית" (פראין) פון היינאו".
בזמנו לפי בקשת הרוזן וילהלם, הקיסר יוזף השני העניק לאם את התואר "ברונית לינדנטל".
הקריירה הצבאית.
בשנת 1801 בגיל 15 התגייס היינאו כפרח קצונה רגלי בצבא הקיסרי האוסטרי. היינאו רכש ניסיון צבאי רב כחייל במלחמות הנפוליאוניות. השתתף בקרב אולם לפני שקודם לדרגת קפטן-לוטננט בימי מלחמת הקואליציה החמישית. נפצע בקרב וגראם בשנת 1809, אחד הניצחונות החשובים ביותר של הצרפתים במלחמות אלה.
אחר כך הוא הצטיין בקרבות שניהלו האוסטרים באיטליה בשנים 1813 ו־1814 כשהועלה לדרגת מייג'ור. בין השנים 1815–1847 קודם היינאו פעמים חוזרות, עד שהגיע לדרגת פלדמרשל-לוטננט.
תפקידו בדיכוי המהפכות.
היינאו נודע כבעל מזג אלים, מה שסיבך אותו ביחסים עם מפקדיו. תמיכתו במונרכיה הביאה אותו להתנגד בנחישות לתנועות המהפכניות שפרצו באמצע המאה ה־19.
כשפרצו המרידות המהפכניות באיטליה, נבחר היינאו לפקד על הכוחות שנועדו לדכא אותם.
נודע בחומרת הצעדים שנקט כדי לדכא מרד בעיר ברשה ולהעניש את המשתתפים בו. המון משולהב טבח בחיילים האוסטרים הנכים שהיו מאושפזים בבית חולים, והיינאו הורה אז על תגובת תגמול. רבים מהתוקפים האחראים לטבח הוצאו להורג.
ביוני 1849 נקרא היינאו לווינה כדי לפקד על צבא מילואים. הוא נדרש לדכא את המהפכה בהונגריה ולבסוף הצליח לעשות זאת בעזרת כוח משלוח רוסי גדול. היינאו התגלה כמפקד יעיל אבל אכזר. האסטרטגיה התוקפנית שלו נועדה להראות כי בזכות אוסטריה עצמה, ולא בזכות רוסיה, הושג הניצחון על המהפכנים
הוא היה משוכנע שהפנייה לסיוע מרוסיה הייתה מיותרת, ושאוסטריה יכלה עם תגבורות מאיטליה מסוגלת להתמודד
בהונגריה כמו באיטליה הוקיעו את היינאו בגין גישתו הברוטלית. למשל, טענו שהורה להלקות נשים שנחשדו בשיתוף פעולה עם המורדים. הוא הורה גם כן על ההוצאה להורג בתלייה של שלושה עשר הגנרלים המורדים ההונגרים בעיר ארד ב־6 באוקטובר 1849, הידועים בהונגריה כ"שלושה עשר המרטירים מארד" .
בעוד שיריביו כינו אותו "הצבוע מברשה" או "התליין מארד", החיילים האוסטרים מעריציו קראו לו "הטיגריס ההבסבורגי".
שנותיו האחרונות.
אחרי החזרת השלום באימפריה התמנה היינאו למחפקד הארמייה השלישית בהונגריה. מזגו הסוער גרר אותו למריבות עם שר המלחמה והוא התפטר בשנת 1850. אחרי הפרישה ערך טיולים בחוץ לארץ, כולל במערב אירופה ובאנגליה.
שמו כמדכא אכזר יצא למרחקים. בבריסל הוא נמלט בעור שיניו מפני המון זועם. בלונדון הותקף על ידי כמה שליחים ממבשלת הבירה "בארקלי אנד פרקינס" בסאות'ווארק שהשליכו עליו בוץ ואשפה וגירשו אותו לאורך בורו היי סטריט בצעקות:"הלאה הקצב האוסטרי!". כשבשנת 1864ביקר המהפכן האיטלקי ג'וזפה גריבלדי באנגליה עמד על הבקשה לבקר באותה מבשלת בירה כדי להודות לשליחים על מעשם.
היינאו מת בשנת 1853 והובא לקבורה בבית הקברות סנקט לאונהרד בעיר גראץ באוסטריה.
חייו הפרטיים.
כשהיה קצין צעיר בגיל 22 יוליוס היינאו התחתן עם תרזיה ובר פון טרוינפלס, בתו של הפילדמרשל ובר פון טרוינפלס. חמיו נהרג בשנה הבאה בקרב אספרן-אסלינג בימי המלחמות הנפוליאוניות. בני הזוג חיו מעל ארבעים שנות נישואים עד למות האישה בשנת 1850. הייתה להם בת אחת – קלוטילדה (1897-1809)
קישורים חיצוניים.
Renzo Bresciani "Brescia 1848 e 1849" in "Le Dieci Giornate" Comune di Brescia, Ateneo di Brescia, Comitato bresciano del l'Istituto per la Storia del risorgimento italiano Stamperia Fratelli Geroldi Brescia 1989
באתר storico
פיאם פילי
פיאם פילי (בפרסית: پیام فیلی, נולד ב-1985) הוא משורר, סופר ופעיל זכויות אדם איראני.
ביוגרפיה.
פיים פיילי נולד בשנת 1985 בעיר כרמאנשאה, באיראן. הוא התחיל לכתוב בשנות העשרה המוקדמות שלו. ספר שיריו הראשון "עריסת השמש", התפרסם בשנת 2005, רק לאחר שהצנזורה מחקה ממנו שירים מסוימים. אחרי שלוש מהודרות נשלל רישיון ההדפסה. לאחר מכן, יצירותיו נאסרו לפרסום באיראן. הרומן הראשון שלו - מגדל ובריכה וכן אוסף של מאמרים קצרים פורסמו על ידו בפלטפורמה להוצאה עצמית, Lulu.com בארצות הברית. ספרו השני - "אני אצמח ואניב פירות...תאנים", פורסם בגרמניה על ידי הוצאת גרדון. מחוץ לאיראן התפרסמו יצירות אחרות ובהן הרומן "בן השנים המעוננות" ואוסף שירים "חסנאק". הוא מופיע ברשימה השחורה באיראן לא רק בגלל עבודותיו, אלא גם כיוון שהוא הומוסקסואל מוצהר. הוא חי מספר שנים בגלות בטורקיה.
בסוף 2015 ביקר פיילי בישראל כאורח משרד התרבות והספורט. הביקור נערך בעזרת שרת התרבות והספורט מירי רגב ושר הפנים סילבן שלום, שהנפיקו היתר כניסה לישראל מיוחד, בגלל מגבלות נסיעה בכניסת אזרחים איראנים.
בשנת 2016, פיילי הגיש בקשה למקלט מדיני בישראל, אותו תיאר כמקום "מעניין, יפה ומדהים". לדבריו ישראל היא "לא סתם עוד מדינה. מבחינתי זה כמו מקום אגדות". אולם לאחר כ-5 שנים בישראל הוא עדיין ממתין לאישור רשמי של בקשת המקלט שלו ומעמדו בישראל.
ספריו.
בעברית:
ממשלת ישראל השלושים ושש
ממשלת ישראל השלושים ושש (מכונה גם ממשלת בנט-לפיד) היא ממשלת ישראל המכהנת בראשות יאיר לפיד ונפתלי בנט. הממשלה קיבלה את אמונה של הכנסת ה־24 והושבעה ב-13 ביוני 2021, ד' בתמוז ה'תשפ"א. ממשלה זאת הוקמה, כקודמתה, במתכונת של ממשלת חילופים, כאשר מועד החילופים נקבע ל-27 באוגוסט 2023. ב-30 ביוני 2022 התקבלה בכנסת הצעת החוק להתפזרות הכנסת ה-24, ובהתאם ל הוקדם מועד החילופים למחרת היום, ה-1 ביולי 2022.
רקע.