כמו שני אחיה הגדולים, חסן וחוסיין, גם זינב קיבלה את שמה מסבה, מוחמד. משמעות השם זינב הוא "קישוט האב" או "עיטור האב". לעלי הייתה עוד בת שנקראה זינב, ולכן זאת כונתה לעיתים קרובות "זינב הגדולה" בעוד האחרת נודעה כ"זינב הצעירה" או "זינב הקטנה".
פאטמה נפטרה ב-632, עת הייתה זינב רק בת שש. לאחר פטירתה של פאטמה, זינב לקחה על עצמה את תפקיד האם, והחלה לדאוג לאחיה.
לאחר קרב כרבלאא'.
כאשר המושל של כופה דן למוות את האחיין שלה, עלי בן חוסיין זין אל-עאבדין, זינקה זינב על אחיינה והגנה עליו בגופו, תוך כדי שהיא זועקת "באלוהים, אני לא אעזוב אותו. אם אתה הולך לרצוח אותו, תצטרך לרצוח גם אותי ביחד איתו!". בעקבות המעשה שלה, החליטו המוציאים להורג לחוס על חייו של זין אל-עאבדין.
זינב ואחרים מצבאו של חוסיין בן עלי ששרדו את קרב כרבלאא', הובלו אל דמשק, שם הם הוחזקו בשבי. אחת הסברות ההיסטוריות היא שמפני שאנשיו של יזיד רצו להשפיל את זינב ולרמוס את כבודה עד הסוף, הם הפשיטו אותו לחלוטין והובילו אותה כל הדרך כשהיא ערומה.
כאשר הם הגיעו לדמשק, הם הובלו אל חצרו של יזיד, שם הוצגו לראווה ראשיהם הערופים של הנופלים בקרב כרבלאא'. זינב החלה להתנגד לנוכח המראה של ראשיהם של בני משפחתה, ויזיד הבחין בכך, ושאל את אנשיו "מי זאת האישה היהירה הזאת?". זינב נעמדה איתנה ואמרה "מדוע אתה שואל אותם? תשאל אותי ואגיד לך. אני הנכדה של מוחמד, אני הבת של פאטמה".
פטירה.
תאריך הפטירה המדויק שלה נתון במחלוקת, אם כי הדעה הרווחת היא שזינב נפטרה בשנת 682, כחצי שנה לאחר חזרתה לאל-מדינה. יש האומרים שהיא נפטרה ממחלה, בעוד שאחרים גורסים כי היא נרצחה על ידי חייליו של יזיד הראשון.
מורשת.
באיראן, יום ההולדת שלה נחגג כ"יום האחות" (אחות במובן הסיעודי). זאת מפני שהיא טיפלה בבן של חוסיין בן עלי, וגם מפני שהיא טיפלה בפצועים בקרב כרבלאא'.
במהפכה האיראנית, נשים רבות ראו בזינב דוגמה ועמדו לצד כוחות המהפכה.
משטרת ורשה
משטרת ורשה (בפולנית: Policja Warszawska), רשמית פיקוד משטרת הבירה (בפולנית: Komenda Stołeczna Policji) היא יחידה ארגונית של המשטרה הפולנית המכסה את השטח באזור עיר הבירה ורשה ובתשע מחוזות משנה: גרודזיסק, לגיונובו, מינסקייגו, נובודבורצקי, אוטבוצק, מפיאסצנה, פרוז'קוב, מערב ורשה ו-וולומינסקייגו. המשטרה כפופה ישירות למטה המשטרה הארצית.
כבירת פולין, סידורי הביטחון ייחודיים לעיר. כך למשל, היא מנוהלת על ידי פיקוד בשם פיקוד משטרת הבירה האחראי באופן ישיר לכוחות השיטור, שכפופים ישירות לפיקוד המשטרה הארצית.
החל מה -16 בנובמבר 2017 מפקד משטרת ורשה הוא רב פקד פאוול דוברודז'יי.
מטה משטרת ורשה ממוקם ברחוב נובוליפי 2 בארמון מוסטובסקי.
היסטוריה.
משטרת ורשה הוקמה לראשונה עוד בתקופת האימפריה הרוסית כשפעלה כחלק ממחלקת המשטרה של האימפריה הרוסית. בשנים אלה נוהלה המשטרה על ידי ראש המשטרה הראשי, תפקיד שכונה בשם פוליצמייסטר, שהיה בלעדי לוורשה, מוסקבה וסנקט פטרבורג.
לאחר 1918 אורגן כח המשטרה כגוף עצמאי ומאז פועל ברציפות.
במהלך מלחמת העולם השנייה שיתף פעולה עם הנאצים ולאחר הפיכת פולין לקומוניסטית פעלה המשטרה במסגרת המיליציה העממית.
מאז 1990 המשטרה מנוהלת על ידי פיקוד נפרד בשם פיקוד משטרת הבירה.
מבנה.
משטרת ורשה מורכבת מ:
ארמון מוסטובסקי
ארמון מוסטובסקי הוא ארמון מהמאה ה-18 בוורשה, פולין, ממוקם ברחוב נובוליפיי 2 בעיר, לפני מלחמת העולם השנייה, רחוב פרזיאזד 15"." שימש גופים שונים וכיום זהו מטה משטרת ורשה.
היסטוריה.
הארמון נבנה בשנים 65–1762 בסגנון הבארוק עבור הוויוויד של מינסק, יאן אוגוסט הילזן.
בשנת 1795 הפך הארמון לרכושו של תדיאוש מוסטובסקי, דמות בולטת בפולין המהפכנית.
הארמון נרכש על ידי הממשלה ונבנה מחדש בשנים 1823–1824 בסגנון הקלאסי, בעיצובו של אנטוניו קוראזי. הבניין הפך למקום מושבה של ועדת הפנים והמשטרה של פולין הקונגרסאית, ולאולם הופעות של פרידריק שופן.
בשנת 1831 הועבר הארמון לצורכי הצבא הרוסי הקיסרי.
הארמון שופץ בשנת 1920, והוא הפך למקום מושבם של משרדי עירייה שונים. במהלך מלחמת העולם השנייה, בשנת 1944, נהרס על ידי הגרמנים, למעט החזית. לאחר המלחמה, בשנת 1949, נבנה מחדש ארמון מוסטובסקי. כאמור, כיום זהו מושב מטה המשטרה של ורשה.
מבצע חובק עולם
מבצע חובק עולם היה מבצע צבאי בלבנון, שנערך על ידי לוחמי יחידת אגוז. ב-19 בספטמבר 1996 ביצע כוח מיחידת אגוז, בפיקודו של סא"ל ארז צוקרמן, שהיה מפקד היחידה, על ההר סוג'וד, ששימש בסיס פעילות לפעילי החזבאללה בדרום לבנון. על המבצע פיקד מפקד החטיבה המזרחית ביק"ל, אל"ם יאיר גולן.
תכנון המבצע.
במסגרת הקו ההתקפי שהוביל אלוף פיקוד הצפון, עמירם לוין, כנגד ארגוני המחבלים בדרום לבנון, יזמו מפקד יק"ל, תא"ל אלי אמיתי, ומפקד החטיבה המזרחית ביחידת הקישור ללבנון, אל"ם יאיר גולן, מבצע לסריקת ההר סוג'וד, ששימש בסיס פעילות לפעילי החזבאללה בדרום לבנון. השטח ההררי התלול והקשה שהיה רווי בסלעים גדולים וצמחייה סבוכה היווה כר נוח לפעילי הארגון לשהות בו, בעמדות מוסוות, לירות ממנו אש מקלעים, מרגמות וטילי נ"ט לעבר מוצבי צה"ל, וכן לצאת ממנו לפעילות חודרת ברצועת הביטחון. למבצע הוקצתה יחידת אגוז, בפיקוד סא"ל ארז צוקרמן, והכוח בפיקודו כלל כמעט את כל צוותי היחידה. קצין המבצעים של פיקוד הצפון, משה תמיר, התנגד למבצע בטענה כי הפעולה אינה מבצע מיוחד אלא התקפה סדורה של גדוד חי"ר, ויש לתכנן ולבצע אותה בהתאם. התנגדותו לא התקבלה ואלוף הפיקוד לוין אישר את המבצע.
מהלך המבצע.
בניגוד למבצעים קודמים המבצע תוכנן ובוצע באור יום. כבר בתחילת המבצע, כאשר נעו מפקדי הכוח לנקודת תצפית נתקל הכוח בפיקוד צוקרמן בפעילי חזבאללה, שהפתיעו אותו ופתחו לעברו באש מטווח קצר. בהתקלות נפצעו מספר מפקדים, ואף על פי שהכוח הקטן היה מנותק מהכוח העיקרי הוביל צוקרמן מרדף אחר אחר פעילי החזבאללה והרג שניים מהם. במשך יותר משעה ניהלו לוחמי אגוז חילופי אש מטווחים קרובים עם בין עשרים לשלושים פעילי חזבאללה שהתבצרו בהר, והרגו עשרה מהם. במהלך הלחימה סייעו לכוח אגוז פלוגת שריון בפיקוד שאול אבידב, וכוח צנחנים מגדוד 202, בפיקוד הסמג"ד רס"ן אהרון חליוה, שסייע לחלץ את פצועי והרוגי היחידה תחת אש.
לאחר נסיגת כוח אגוז תקפו כוחות תותחנים ומטוסי ומסוקי קרב של חיל האוויר יעדי חזבאללה באזור ג'בל צאפי.
בקרב נהרגו סגן צור פרנס, בן 21 מקדרון, וסמל ראשון זהר מינץ, בן 20 מקריית ביאליק, ונפצעו שמונה לוחמים, אחד מהם באורח קשה. אלוף פיקוד הצפון, לוין, אמר לאחר הקרב:
על פועלם בקרב עוטרו צוקרמן ואבידב בצל"ש אלוף.
בניין האקדמיה לתעשייה קלה
בניין האקדמיה לתעשייה קלה (ברוסית: Здание Академии легкой промышленности) הוא שמו של מבנה מינהלי בשדרת סובורוב 50, ברובע המרכזי בעיר סנקט פטרבורג המאכלס את בית הדין לבוררות של סנקט פטרבורג ומחוז לנינגרד ואת מטה משטרת סנקט פטרבורג.
היסטוריה.
המבנה הוקם בשנים 1933–1938 על פי פרויקט של האדריכלים אלכסנדר קריאקוב, ליאוניד פוליאקוב, פאבל אברוסימוב ובהשתתפות אלכסנדר וליקאנוב בסגנון הנאו-קלאסיציזם מודרני בטכניקות של "בארנסיאניות" (סגנון שהתעורר בתקופת ההתלהבות של האדריכלים הסובייטים מצורות אדריכליות כבדות עם אלמנטים מסודרים בולטים) וכמות מינימלית של קישוט, שמקורה ביצירותיו של האדריכל הגרמני פיטר בארנס, בפרט, שעיצב את בניין השגרירות הגרמנית בכיכר איסק הקדוש, בסנקט פטרבורג.
בניין האקדמיה הוא אחד הבולטים בשדרת סובורוב ומהווה את נקודת הציון העיקרית.
ההיסטוריה של הבניין קשורה לפעילותם של ארגונים שתרמו תרומה רבה לפיתוח צוללות ולחיזוק יכולת ההגנה של המדינה במשך כמה עשורים. כך למשל, ב-19 בספטמבר 1941 עקב פשיטה של מטוסי אויב יל בניין האקדמיה לתעשייה הקלה, שם שכן בית החולים מספר 28 במהלך מלחמת העולם השנייה, התרחשה שרפה שהובילה למספר רב של קורבנות. זה היה אחד המקרים הראשונים של הרוגים המוניים כתוצאה מפשיטות הפצצה בלנינגרד הנצורה. בשנת 1995, על חזית הבניין הופיע לוח זיכרון גרניט, שתוכנן על ידי האדריכל מ. מנטורוב, עם הטקסט: "לזכרם הנעלה של הפצועים, החולים והרופאים של בית החולים, שמתו באופן טרגי בבניין זה ב-19 בספטמבר 1941 במהלך פשיטה של מטוסי אויב".
ב-31 בדצמבר 1932 אושרה "התוכנית לעיצוב המבנה עבור האקדמיה לתעשייה הקלה בלנינגרד על שם קירוב", המכילה גם מידע על הרכב מוסד זה. באקדמיה היו מחלקות במשרה מלאה וערב הכוללות 6 פקולטות: כימיה, טקסטיל, דפוס, הנעלה מעור, צריכה כללית ושיווק ואוכל. בתחילה תוכנן המבנה שיוקם ברחוב דוברוליובובה בעיר. עם זאת, אגף התכנון של העירייה תיקן את סוגיית מיקום המבנה והוחלט לבנותו על אדמה זו.
בהחלטה של נשיאות הוועדה העירונית משנת 1930, הוקמה האקדמיה לתעשייה קלה במטרה להכשיר מהנדסים לתעשיות הטקסטיל, הבגדים, ההנעלה והעור. היה זה מוסד להשכלה גבוהה למטרות מיוחדות, שתפקידו העיקרי היה הכשרת צוות מנהלי לגופים כלכליים במפעלי המדינה.
בנובמבר 1940 חוסלה האקדמיה ובינואר 1941 ישיבה של הוועדה העירונית של לנינגרד הנפיקה צו מטעם המפקח העממי על העברת הרכוש לאחריות מכון הטקסטיל של לנינגרד ולמכללת הטקסטיל בעיר.
בספטמבר 1941, עם תחילת המצור על לנינגרד, נפתח בית החולים לפינוי מספר 28 בבניין האקדמיה.