בפרוץ מלחמת העולם השנייה התנדב פון פריטש לשרת ברגימנט הארטילריה הישן שלו. הוא נפצע במבואות ורשה ב-22 בספטמבר 1939 ומת כעבור זמן קצר. הוא נקבר כעבור ארבעה ימים בהלויה ממלכתית בברלין. ויליאם שיירר בספריו "יומן ברלין" ו"עלייתו ונפילתו של הרייך השלישי" מתאר את פריטש, אותו הכיר אישית, כאנטי נאצי מושבע. על מותו של פריטש הוא כותב כי פצעיו היו חמורים, אך לא קטלניים, אך הוא סירב לקבל טיפול, והדבר הביא למותו.
Ninja scroll
מגילת נינג'ה
ה.י.ק. הלסינקי
ה.י.ק. הלסינקי (בפינית: Helsingin Jalkapalloklubi) הוא מועדון כדורגל פיני מהעיר הלסינקי, בירת פינלנד. בעונת 2013 משחקת קבוצת הכדורגל של המועדון בליגה הבכירה בפינלנד (הוייקאוסליגה). הקבוצה נחשבת לקבוצה הטובה ביותר אי פעם בפינלנד וזכתה ב-29 אליפויות הליגה הבכירה, 13 גביעי פינלנד וארבעה גביעי הליגה. רוב השחקנים הפינים הבכירים המשחקים באירופה שיחקו במהלך הקריירה בקבוצה זו.
הקבוצה היא הקבוצה הפינית הראשונה שהעפילה לשלב הבתים של ליגת האלופות. היא עשתה זאת בעונת 1998/99 בעוברה בשלבי המוקדמות את אפ קיי ירוואן מארמניה ומץ מצרפת. בשלב הבתים, בו הוגרלה עם קבוצות פ.ס.וו. איינדהובן, פ.צ. קייזרסלאוטרן ובנפיקה ליסבון, זכתה הקבוצה ב-5 נקודות לאחר ניצחון ביתי על בנפיקה ליסבון, שתי תוצאות תיקו, האחת בחוץ נגד בנפיקה ליסבון והשנייה ביתית נגד פ.צ. קייזרסלאוטרן והפסדים בשאר המשחקים. הלסינקי סיימה במקום הרביעי בבית ולא העפילה לשלב הבא.
הרצל אביטן
הרצל אביטן (1952 – 30 ביוני 2001) היה עבריין ורוצח ישראלי.
ביוגרפיה.
אביטן נולד בשנת 1952 במעברת "יד המעביר", היום שכונת נווה שרת בצפון תל אביב, בה גדל לעולם הפשע והתחבר לכנופיות שפעלו בסביבה.
כבר בשנת 1962, בגיל 10, נרשמו לו רישומים פליליים בגין גנבות סנדלים בחוף הים ובשנת 1965 נכלא לראשונה במוסד סגור לעבריינים צעירים.
עד הגיעו לגיל חובת גיוס, נכלא אביטן עוד מספר פעמים אחדות. תקופה קצרה לאחר הגיוס לצה"ל שוחרר עקב אי התאמה.
ניסיונות הבריחה מהכלא.
בתקופת מאסרו בבית הכלא, רשם אביטן מספר ניסיונות בריחה שחלקם הסתיימו בהצלחה.
החיים בכלא.
במהלך חייו נישא אביטן לאורית ארביב. לזוג נולד ילד אחד אך במהלך תקופת המאסר התגרשו השניים.
הנשיא עזר ויצמן קצב את עונשו של אביטן ל-54 שנים וגזר עליו להיות כלוא בבידוד מוחלט בתא בכלא איילון. במהלך מאסרו הגיש מספר עתירות לגבי תנאי כליאתו, קיבל אישור להחזיק חתול בתאו וניסה לתקן את תדמיתו ובעזרת בנו בנה אתר אינטרנט המספר על קורות חייו.
מותו.
אביטן אושפז בבית החולים איכילוב בתל אביב לצורך ביצוע ניתוח גב מתוכנן. לאחר שבוצע הניתוח חזר לבית הכלא, אך שב לבית החולים כדי לבצע תיקון לניתוח הגב. במהלך האשפוז לקה אביטן בדום לב בשנתו ומת, בתאריך 30 ביוני 2001 בגיל 49. נקבר בבית העלמין בקריית שאול.
סלובן ליברק
באניק אוסטרבה
מועדון הכדורגל באניק אוסטרבה (צ'כית: FC Baník Ostrava) הוא מועדון כדורגל צ'כי מן העיר אוסטרבה שבשלזיה. המועדון שנוסד ב-1922, הוא אחד מן המועדונים בעלי המסורת העשירה ביותר בתולדות הכדורגל הצ'כי, וזכה בתארים לאומיים רבים וגביעים בינלאומיים. מגרשו הביתי של המועדון הוא אצטדיון באזאלי וצבעי המועדון הם כחול ולבן. יריבתו העיקרית היא ספרטה פראג, כמו כן, לקבוצה יש שני מועדונים איתם היא נמצאת בקשר הדוק - GKS קטוביצה מפולין ו-ספרטק טרנבה מסלובקיה.
פארימרז'אן נגי
פארימרז'אן נגי (באנגלית: Parimarjan Negi; נולד ב-9 בפברואר 1993 בהודו) הוא שחמטאי הודי בדרגת רב אמן. את התואר קיבל ביוני 2006, כשהיה בן 13 שנים, 4 חודשים ו-22 ימים, הגיל החמישי הצעיר ביותר בכל הזמנים (הקדים בחמישה ימים את מגנוס קרלסן).
נגי זכה פעמיים בגביע פוליטיקן בקופנהגן: בשנים 2009 (בהקדימו בהתרת שוויון נקודות את בוריס אברוך) וב-2013.
החל מפברואר 2019 הוא אינו פעיל.
פארימרז'אן נגי באולימפיאדת השחמט.
בין השנים 2012 ל-2014 השתתף פארימרז'אן נגי ב-2 אולימפיאדות שחמט:
שחרור
שַׁחֲרוּר (שם מדעי: "Turdus merula") הוא מין ציפור שיר ממשפחת הקיכליים. נפוץ באירופה, באסיה ובצפון אפריקה והובא על ידי האדם לאוסטרליה ולניו זילנד.
אורכו של השחרור הוא 23.5–29 ס"מ, מוטת כנפיו היא 39–45 ס"מ ומשקלו נע בין 80 ל-125 גרם. גוף הזכר כולו שחור (מכאן שמו בעברית ובערבית) מלבד טבעת צהובה מסביב לעיניו ומקור צהוב. בנקבה בוגרת, הנוצות והמקור הם בצבע חום ואין טבעת צהובה מסביב לעיניים. לגוזלים יש צבע נוצות בהיר במקצת משל הנקבות, וחזה מנומר.
אורח חיים.
השחרור חי בעבר רק ביערות, אך מאז ראשית המאה ה-19 הוא הסתגל לנופים שהאדם יצר: ערים, פארקים, מטעים וגינות. לרוב השחרור הוא ציפור יציבה (שאינה נודדת), אך אוכלוסיותיו הצפוניות נודדות וחורפות במזרח התיכון.
בישראל חלק מהשחרורים יציבים ומקננים, וחלקם חורפים בלבד, מגיעים בחודש נובמבר ועוזבים במרץ. פרטים מעטים חולפים בישראל בדרכם למקום אחר בו יבלו את החורף. בחורף ניתן לפגוש בפרטים משוטטים, שלא פעם מתלהקים באזורים שופעי מזון: עצי זית בעת המסיק, ברושים או עצי אזדרכת מצויה. להקות אלה מורכבות בעיקר מזכרים.
תנועה.
השחרור חששן יותר משאר בני סוגו, ולרוב לא מתרחק מסבך הצמחייה. כשמטרידים אותו הוא מתעופף במהירות לסבך בעוד הוא משמיע קול צריחה טיפוסי. השחרור עף לטווחים קצרים, לרוב אינו מגביה עוף, בחתירות כנפיים מהירות. הוא נוחת עם כנפיים שמוטות קמעא וזנב מורם. תנוחה זו הוא מציג גם במצבי התרגשות.
השחרור נע על הקרקע בצורה אופיינית, כשהוא רץ ומנתר לסירוגין, עוצר כל כמה מטרים, ותר אחר טרפו באמצעות עיניו ואוזניו.
תזונה.
השחרור ניזון מפרוקי-רגליים ומתולעים, וכן מזרעים וגרגרים. נצפה גם אוכל לטאות. את מזונו הוא מחפש בעיקר בין עלי שלכת ונשורת עצים, אך מגיע רבות גם למדשאות בחיפושיו. כדי לחשוף את מזונו השחרור מחטט ומפשפש בין העלים והענפים עם מקורו, וגם גורף עם רגליו. מפעם לפעם הוא עוצר ומטה ראשו לקרקע, בין אם כדי להיטיב לראות, או כדי לשמוע טוב יותר.
רבייה.
הנקבה בונה את הקן במסעף ענפים, מטר או שניים מעל הקרקע. הקן נבנה בצורת סלסלה מעשבים, שורשים ועלים, ו"מטויח" לרוב בבוץ.
הנקבות מתחילות להטיל לרוב באמצע מרץ. הנקבה מטילה לרוב 3–4 ביצים. על הביצה יש דגם מנומר של נקודות חומות אדמדמות, על רקע ירקרק טורקיז. ממדי הביצה של תת-המין השליט הם 29X21 מ"מ והיא שוקלת 7.2 גרם בממוצע. הדגירה נעשית לרוב על ידי הנקבה לבדה.
לאחר 12–14 ימים, בוקעים הגוזלים מן הביצים. בשלב זה הם סומים ובעלי פלומה דלילה וארוכה, בצבע אפרפר, על ראשם וגבם. הגוזלים פורחים מהקן לאחר 9–10 ימים.
כשרות.
בעיר ליבורנו שבאיטליה, הייתה מסורת הלכתית שהכשירה את אכילת השחרור. כאשר נשאל על כך רבי שמואל אבוהב, איש ונציה, הוא השיב כי עניין זה אינו ידוע לו. בעקבות תשובתו אסרו פוסקים נוספים את אכילת השחרור.
מסורת זו אבדה ככל הנראה במרוצת הדורות, ואף הרב הראשי לאיטליה, אליהו טואף, יליד ליבורנו, העיד כי אינו זוכר מסורת פעילה המתירה את אכילת השחרור.
ויגו
ויגו (בגליסית: Vigo, הגייה: או ) היא העיר הגדולה ביותר בקהילה האוטונומית גליסיה שבצפון-מערב ספרד. נכון לשנת 2005, מנתה אוכלוסיית העיר 293,725 תושבים ואוכלוסיית המטרופולין כולה, ה-14 בגודלה בספרד, מנתה 420,672 תושבים. העיר ידועה בתעשיית הדיג הענפה שבה, בחיי הלילה והתרבות שלה ובקבוצת הכדורגל שלה, סלטה ויגו. העיר נמצאת לחופי האוקיינוס האטלנטי, 20 קילומטרים מצפון לגבול עם פורטוגל ומרחק זהה מדרום מערב לעיר פונטבדרה.
היסטוריה.
באזור ויגו היו קיימות בעבר מושבות קלטיות ורומיות. למעשה, ההנחה המקובלת היא שהשם ויגו בא מהמילה הלטינית Vicus. בימי הביניים נשלטה ויגו (שהייתה אז כפר קטן) בידי ערים שכנות, בעיקר טוי, וסבלה מהתקפות הויקינגים. מספר התושבים היה קטן, ולכן לא נחשבה ויגו לעיר עד המאה ה-15; בסוף המאה ה-16 חיו בה 868 תושבים.
במאות ה-16 וה-17 הותקפה העיר מספר פעמים. ב-1585 וב-1589 פשט פרנסיס דרייק על העיר וכבש אותה לזמן קצר. כשעזב השאיר מאחריו מבנים שרופים רבים. מספר עשורים מאוחר יותר ניסה צי טורקי לתקוף את העיר. כתוצאה מניסיון התקיפה, בנה המלך פליפה החמישי מספרד את חומות העיר, שחלקים מהן נשתמרו עד ימינו. במקביל, למרות ההתקפות החוזרות ונשנות, פיתחה ויגו לראשונה קשרי מסחר עצמאיים וקיבלה ממלכי ספרד זכויות ממשל עצמי מסוימות.
ב-1702 נערך בעיר קרב מפרץ ויגו, בין צבא אנגלי-הולנדי לצבא צרפתי-ספרדי. ב-1719, ניסה צי ספרדי שיצא מויגו לפלוש לסקוטלנד, מה שהוביל למצור בריטי על העיר.
ב-1808 סיפח הגרנד ארמה את ספרד לאימפריה הצרפתית הראשונה, ויגו נכבשה בינואר 1809. ויגו הייתה העיר הראשונה בגליסיה שהשתחררה מהכיבוש הצרפתי, ומאז נחגג בעיר מדי 28 במרץ "יום הכיבוש מחדש" (Reconquista).
במאה ה-19 ובמאה ה-20 גדלה ויגו במהירות, וכתוצאה מכך נעשו בעיר שינויים אורבניים תכופים, כך שהיא מתוכננת פחות מערים אחרות בגליסיה. בתחילת המאה ה-20 הפליגו מנמל העיר תושבים רבים שהיגרו לאמריקה.
כלכלה.
בוויגו מצוי אזור התעשייה הגדול ביותר בגליסיה, הכולל בעיקר בתי חרושת למכוניות ומספנות. בעיר ממוקם גם מפעל של פג'ו-סיטרואן שבשנת 2003 ייצר 473,000 מכוניות (יותר מ-88% מהן יוצאו אל מחוץ לספרד).
נמל ויגו הוא נמל הדיג הגדול באירופה ובעיר ממוקמים משרדי חברת הדיג הגדולה בעולם. החל מיולי 2008 ממוקמת בעיר מנהלת סוכנות פיקוח הדיג האירופית .
אספניול