דווי נסעה ברחבי העולם והציגת את גאונות החישוב שלה במופעים, בשנת 1950 הופיעה באירופה ובשנת 1976 הופיעה בניו יורק. בשנת 1988 נסעה לארצות הברית ונפגשה עם ארתור ינסן, פרופסור לפסיכולוגיה מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי שביקש לחקור את יכולותיה. ינסן ערך לה מספר מבחנים וביניהם בדק את כוחה בביצוע פעולות חשבון על מספרים גדולים מאוד. בין המבדקים, דווי נשאלה מהו השורש המעוקב (השלישי) של המספר 61,629,875 ומהו השורש השביעי של המספר 170,859,375. ינסן ציין שדווי ענתה נכונה על השאלות לעיל (395 ו-15 בהתאמה) עוד לפני שהספיק לכתוב את המספרים במחברתו. הוא פרסם את מסקנותיו במגזין המחקר האמריקאי Intelligence בשנת 1990.
בשנת 1977, באוניברסיטת סאוטרן מטודיסט היא הצליחה לחשב את השורש ה-23 של מספר בן 201 ספרות בפרק זמן של 50 שניות בלבד. תשובתה, 546,372,891, נבדקה ונמצאה נכונה על ידי צוות של מדעני מחשב. החישוב בוצע על מחשב UNIVAC 1101 שבעבורו פותחה תוכנה ייעודית למשימה.
ב-18 ביוני 1980 היא כפלה בראשה שני מספרים בני 13 ספרות כל אחד: 7,686,369,774,870 ו-2,465,099,745,779. המספרים נבחרו באקראי על ידי מחשב של אוניברסיטת אימפריאל קולג'. דווי סיפקה את התשובה הנכונה שהיא 18,947,668,177,995,426,462,773,730 בתוך 28 שניות בלבד. הישג זה תועד על ידי ספר השיאים של גינס ונכנס למהדורת שנת 1982 של גינס. דווי חיברה ספר ובו טכניקות שונות המסיעות לבצע פעולות חישוב במהירות, הספר עודנו מודפס בימינו.
ספר על הומוסקסואליות.
בשנת 1977 פרסמה את ספרה "עולמם של ההומוסקסואלים" (The World of Homosexuals), המחקר הראשון שעסק בהומוסקסואליות בהודו. בסרט דוקומנטרי שאליו התראיינה היא סיפרה שכתבה את הספר לאחר שהייתה נשואה לגבר הומו ורצתה לחקור ולהבין את ההומוסקסואליות לעומק.
הספר נחשב לספר "חלוצי", מובאים בו ראיונות עם שני צעירים הומואים הודים, זוג קנדי שחיפש נישואים חד-מיניים, כהן במקדש שהביא את דעותיו על ההומוסקסואליות וסקירה של טקסטים שונים העוסקים בנטייה המינית. למרות חשיבותו הרבה הספר לא זכה לעניין רב לאחר הוצאתו לאור.
חיים אישיים.
דווי חזרה להודו באמצע שנות השישים ונישאה לפריטוש בנרג'י, קצין מכוחות הביטחון של כלכותה. הזוג התגרש בשנת 1979. בשנת 1980 ניסתה לפתח קריירה פוליטית והתמודדה בבחירות ללוק סבהה (הפרלמנט ההודי) בתור נציגה של מדינת אנדרה פרדש. היא יצאה כנגד אינדירה גנדי וסיימה במקום התשיעי בבחירות עם 6,514 קולות (שהיוו רק 1.47% מכלל המצביעים). היא חזרה לבנגלור באמצע שנות השמונים.
בנוסף להיותה גאונת חישוב, דווי הייתה גם אסטרולוגית וגם כתבה ספרי נובלה וספרי בישול.
מותה.
באפריל 2013 היא אושפזה בבית החולים של בנגלור בעקבות בעיות נשימה. בשבועיים שלאחר מכן סבלה מסיבוכים בלב ובכליות. היא נפטרה בבית החולים ב-21 באפריל 2013, במותה הייתה בת 83. ב-4 בנובמבר 2013, נוצר לכבודה שרבוט גוגל ("דודל") שציין את "יום הולדתה" ה-84.
התקשרות
וסט איילנד
וסט איילנד (באנגלית: West Island - מילולית: האי המערבי; מלאית: Pulau Panjang, מלאית איי קוקוס: Pulu Panjang) היא עיר הבירה של איי קוקוס (קילינג), טריטוריה של אוסטרליה.
העיר נמצאת באי באותו שם ("וסט איילנד") בעיר מתגוררים כ- 120 תושבים. האי הוא השני במספר תושביו מבין שני האיים המיושבים של איי קוקוס (האי המיושב ביותר באיים הוא הום איילנד).
אי זה היה חלק מהמטעים של משפחת רוס- קלוניס. בתקופת מלחמת העולם השנייה נבנה באי מנחת מטוסים. באי מצויים כל בנייני הממשל, וכן שדה התעופה הנוכחי של האיים, חנות לתיירות ואכסניית התיירים היחידה באי. בנובמבר 2013 נחשף כי צבא אוסטרליה מפעיל תחנת האזנה במערב האי.
דוד שפירא (דינוב, השני)
רבי דוד שפירא (ה'תרל"ז - כ"ו בתשרי ה'תרצ"ד) היה אדמו"ר חסידי בגליציה המערבית ופולין, החמישי בשושלת דינוב.
ביוגרפיה.
דוד שפירא נולד בשנת ה'תרל"ז לרבי יוסף שפירא מדינוב (האדמו"ר הרביעי מדינוב). נישא לחיה טובה בת דודו-זקנו רבי מאיר יהודה שפירא מבוקובסק. זמן מה לאחר נישואיו נסע לסאניק והקים לו מרכז חסידי לאחר פטירת אביו בי"ז באדר א' ה'תרצ"ב מונה רבי דוד למלא את מקומו ברבנות העיר דינוב. למרות היותו אז בווינה לרגל ניתוח, הוא מיהר לחזור לדינוב למלאות מקום אביו אף באדמו"רות אך מפאת מחלתו נאלץ לחזור לסאניק ובה נסתלק תוך זמן קצר. בתקופה שלאחר-מכן הודפס ספרו (שנאבד בשואה) שחיבר בחייו.
רבי דוד נפטר בכ"ו בתשרי ה'תרצ"ד, ובנו רבי אלעזר שפירא מילא את מקומו כאדמו"ר השישי מדינוב.
אולימפיאדת הנוער
אמנות פלאונטולוגית
אמנות פלאונטולוגית (באנגלית: Paleoart) היא תת-סוגה של אמנות ריאליסטית או היפר-ריאליסטית המשלבת אמנות ומדע, בעיקר פלאונטולוגיה וביולוגיה, על מנת לשחזר בתי גידול, צמחים ובעלי חיים שנכחדו, כאשר הפופולריים שבהם הם הדינוזאורים (עם זאת, האמנות הפלאונטולוגית עוסקת גם בבעלי-חיים שאינם דינוזאורים, כגון חסרי חוליות, דו-חיים, זוחלים קדומים ויונקים קדומים). האמנות הפלאונטולוגית התפתחה מהצורך המדעי לאייר מאובנים ולנסות לשחזר כיצד נראה בעל החיים כשהיה חי. האמנים הפלאונטולוגים הראשונים עבדו תחת פלאונטולוגים והיו בקיאים באנטומיה של בעלי החיים, במטרה לנסות ולשחזר את בעל החיים בצורה המדויקת ביותר ככל האפשר. עם זאת, מאחר שלרוב המאובנים חלקיים, יש מידה של חירות אמנותית בשחזור בעל החיים, ואיורים מסוימים הופכים למיושנים ושגויים בעקבות תגליות חדשות.
איורים של שלטי מידע והסברה, ציורי קיר, דיורמות ודגמים בגדלים שונים (ממינאטורות ועד דגמים אנימטרוניים בגודל טבעי) מרבים לעטר מוזיאוני טבע ותערוכות בנושא בעלי חיים שנכחדו. לעיתים קרובות כוללות תערוכות אלה דיורמות ענק (או כסצנה עם דגמים או כציור קיר גדול) המתארות כיצד נראו בעלי-החיים בסביבתם הקדומה.
איורים וציורים פלאונטולוגיים מרבים להופיע בספרי מדע פופולרי בנושאי בעלי-חיים שנכחדו, ואלה נעים מאיורים סכמטיים המסבירים את הטקסט (לרוב איורים של חלקים בשלד ואופן פעולת הגוף) לציורים אמנותיים המשחזרים את בעל-החיים בבית גידולו. שחזורים פלאונטולוגיים מופיעים גם בספרות המדעית ואף במאמרים מדעיים עצמם.
מעבר להמחשה ואיור הקשורים למדע (מוזיאונים, ספרי עיון ומדע פופולרי) אמנות פלאונטולוגית נעשית גם לשם הכיף, התחביב, הבידור, האסתטיקה והאמנות עצמה.
שלבים ביצירת שחזור של בעל-חיים שנכחד.
אחד האתגרים העיקריים של אמנות פלאונטולוגית הוא שחזור בעל-חיים שנכחד על סמך המאובנים שנתגלו. מאובנים אלה לרוב חלקיים ולא כוללים שלדים שלמים. בשלב הראשון, על האמן הפלאונטולוגי, לשחזר את השלד השלם (לרוב בעזרתו של פלאונטולוג מוסמך), ואחר כך לשחזר מהשלד את ה"בשר והדם", ולהוסיף שרירים ועור לייצור.
להלן השלבים בשחזור ייצור חי על סמך מאובניו:
סוגים של אמנות פלאונטולוגית.
סוגים אלה תקפים לכל הטכניקות - החל מאיור ידני, עבור מגרפיקה ממוחשבת וכלה ביצירת פסלים פיזיים ("איור מאובנים" הופך ליצירת יציקה של המאובן, "איור דיאגרמה שלדית" הופך לבניית שלד ניצב (Mounted Skeleton) בתנוחה טבעית, ציור "בשר ודם" הופך ליצירת פסל "בשר דם" וכו').
יעקב גוטמן
הרב יעקב גוטמן (22 באפריל 1845 - 29 בספטמבר 1919) היה תאולוג יהודי-גרמני, פילוסוף של הדת. אביו של יוליוס גוטמן.
ביוגרפיה.
גוטמן נולד בביטום למשפחה דתית. הוא למד בבית המדרש לרבנים בברסלאו, ואחרי שסיים את לימודיו היה למורה ודרשן בברסלאו. בשנת תרנ"א הוא נתמנה לרב של יהדות ברסלאו. כתב עליו שמואל אברהם פוזננסקי:
גוטמן היה סגן יושב ראש החברה להפצת חכמת ישראל שנוסדה על ידי לודוויג פיליפסון, והרוח החיה בה. בשנת 1912 הוא הועמד בראש פרויקט ההוצאה של מהדורה מדעית של כתבי התנאים. לאחר פטירתו של פיליפסון מלא גוטמן את מקומו כנשיא החברה. בנוסף היה יושב ראש אגודת רבני אשכנז. בתפקידו זה היה לאחד מרבני המחאה שהתנגדו לציונות.
מחקריו.
יעקב גוטמן השתייך לאסכולת בית המדרש לרבנים בברסלאו, והמשיך את הדגש המחקרי שהושם שם על חקר הפילוסופיה היהודית בימי הביניים. בהקשר זה פרסם מחקרים על אברהם אבן דאוד, רב סעדיה גאון, יצחק בן שלמה הישראלי, אברהם בר חייא, שלמה אבן גבירול, שמעון בן צמח דוראן, יצחק אברבנאל, יהודה אברבנאל. בדומה לעמיתו מנואל יואל, הקדיש גוטמן תשומת לב מיוחדת לזיקות ההשפעה בין הפילוסופיה הנכרית לזו של הפילוסופיה היהודית בימי הביניים: יניקתם של ההוגים היהודיים מהמקורות היווניים והערביים שלפניהם, ואז השפעתם שלהם על סכולאסטיקנים נוצריים שבאו אחריהם. הוא כתב על יחסו של תומאס אקווינס ליהדות ולספרות היהודית (1891) וכן על יחסה של הסכולסטיקה במאה ה-13 ליהדות ולספרות היהודית (1902). הוא המשיך את תרומתו של מנואל יואל בהדגשת עומק השפעתו של הרמב"ם על הסכולאסטיקה הנוצרית והשתתף בעריכת ספרי הזיכרון לרמב"ם במלאת 700 שנה לפטירתו.
אהרן אריה לייב לייפר מפרמישלאן
רחמים רג'ואן
רחמים רֶג'ואן (1917 - 1998) היה סופר, מורה ואיש צבא ישראלי ממוצא יהודי עיראקי.
ביוגרפיה.
רג'ואן נולד ב-1917 בבגדאד שבעיראק וגדל במשפחה ענייה. בגיל 7 התייתם מאביו ואמו נאלצה להשכיר חדרים בביתה כדי לקיים את בנה ושתי בנותיה. לאחר שסיים את לימודיו התנדב לצבא העיראקי, ושימש בתפקיד אלחוטן. הוא סיפר שהיה פטריוט עיראקי, והסביר: