ב-26 באוגוסט 2007, פרננדש חתם לשש שנים בוולנסיה תמורת 18 מיליון אירו עבור 100% מכרטיס השחקן שלו ועם סעיף שחרור של 60 מיליון אירו. ב-2 בספטמבר 2007, פרננדש ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד אלמריה. בינואר הושאל לאברטון לסיום העונה עם אופציה של האחרונים לרכוש את כרטיס השחקן שלו, אך בסיום העונה חזר לוולנסיה. ב-5 באוקטובר 2008, הבקיע את השער הראשון שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד ריאל ואיאדוליד.
בינואר , סוכמה עסקת השאלתו של פרננדש לאינטר מילאנו, אך ב-30 בינואר נכשל בבדיקה הרפואית ופרננדש חזר לוולנסיה. לקראת סיום חלון ההעברות בליגה, סיכם בפורטסמות' שלא הצליחה לרשום את פרננדש לפני תום סגירת חלון ההעברות ולכן נשאר בוולנסיה עד לסיום העונה.
בדצמבר , סוכמה עסקת השאלתו של פרננדש לבשיקטאש מליגת העל הטורקית עד לסיום העונה. ב-3 בינואר 2011, הצטרף רשמית. ב-11 במאי 2011, נערך גמר הגביע הטורקי בו בישל את שער הקבוצה במשחק שנגמר בתיקו 2-2 נגד איסטנבול בשאקשהיר. בשיקטאש זכתה בגביע אחרי ניצחון 3–4 בדו-קרב בעיטות עונשין, בו כבש פרננדש את אחד משערי הקבוצה. ביולי רכשה בשיקטאש את כרטיס השחקן שלו, תמורת 2 מיליון אירו.
ב-2 ביוני 2014, חתם בלוקומוטיב מוסקבה מליגת העל הרוסית. באוקטובר , נבחר לכדורגלן החודש בליגה. ב-28 בספטמבר 2017, פרננדש כבש שלושער אחרי 17 דקות משחק נגד פסטאב זלין במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית, וקבע שיא מהירות של כבישת שלושער במפעל זה.
ב-2 בספטמבר 2019, פרננדש חתם בקרסנודאר עד לסיום העונה.
ב-5 באוקטובר 2020, פרננדש חתם בקייסריספור מליגת העל הטורקית.
ב-18 בפברואר 2022 הצטרף לאפולון סמירניס מליגת העל היוונית עד לסיום העונה.
ב-23 ביולי 2022 פרננדש חתם בספהאן מליגת העל האיראנית.
קריירה בינלאומית.
פרננדש, השתתף עם הנבחרת הצעירה פעמיים באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 בשנים 2006 ו-2007, באחרונה אף הוסיף שער בניצחון 0–4 נגד ישראל.
ב-9 בפברואר 2005, פרננדש ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בהפסד 0–1 ל. ב-26 במרץ, כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–4 נגד .
פרננדש, נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2018.
חיים אישיים.
פרננדש נולד בליסבון להורים ממוצא כף ורדי.
פרננדש הוא בן דודם של הכדורגלן אדימילסון פרננדס, גלסון פרננדס וקאברל.
יקי דוניץ
יקי (יעקב) דוּניץ (נולד ב-10 במרץ 1955) הוא יזם ישראלי בתחום עיבוד נתונים ויו"ר חברת הנדל"ן "אחים דוניץ".
ביוגרפיה.
יקי דוניץ נולד בשנת 1955, בן לאריה דוניץ.
ב-1975 סיים לימודים במחלקה למדעי המחשב בטכניון. בשנת 1978 הקים את "משוב שרותי מיכון ועיבוד נתונים". ב-1983 שינתה החברה את שמה ל"משוב מחשבים" והונפקה בבורסה לניירות ערך בתל אביב. החברה התמקדה בשתי פעילויות מרכזיות: מוצר תכנה בשם "מג'יק", ושיווק של מוצרי חברת הרשתות נובל. בהמשך השלים דוניץ גם תואר בפילוסופיה של הלשון באוניברסיטת תל אביב בשנת 1996.
באפריל 2000 מונה ליושב ראש חברת הנדל"ן "אחים דוניץ", שהוקמה ב-1963 על ידי אביו ודודו. החברה הונפקה בבורסה בתל אביב בשנת 1993.
"משוב מחשבים" ייסדה חברות בת שנסחרו בתל אביב ובנאסד"ק. חברת הבת הראשונה מביניהן, "מג'יק תעשיות תוכנה" - שכללה מחולל יישומים ייחודי - עסקה בפיתוח ושיווק כלים לפיתוח תוכנה, והעסיקה מאות עובדים. בין החברות שבהן השקיעה משוב (ששינתה את שמה מאז פעמיים), נמצאות פורטל האינטרנט וואלה!, וחברות ההייטק בבילון, אלאדין, סאפיינס ורבות אחרות. באוגוסט 2019 חזר דוניץ לפורמולה כמנכ"ל, וחבר מחדש לשותפו במשך שנים רבות ויושב ראש החברה, דני גולדשטיין.
מערכות לשיחות טקסטואליות.
מאז סוף שנות ה-90, עסק בעיבוד שפה טבעית (NLP), והקים את חברת AI Research, שב-2015 ייסדה את IMperson ltd, עם חברת בת שבסיסה בלוס אנג'לס, IMperson Inc, וזו יצרה מערכות בינה שיחתית (Conversational AI) עבור תאגידי ענק בתחום התקשורת והבידור - בין היתר, דיסני, אולפני יוניברסל, אולפני פרמאונט, CBS, נשיונל ג'יאוגרפיק, יונדאי וסקייפ.
תחת AI Research, פיתח דוניץ סדרת מערכות שיחתיות (הידועות גם כ"צ'אטבוט") במגוון תחומים, ובסך הכל רשם מעל 4 מיליון שיחות עם משתמשים שונים, החל מבוטים פשוטים של שאלות ותשובות למסנג'ר, ועד לעוזרים קוליים המדמים שיחה אנושית.
בשנת 2009, הקים דוניץ את חברת BioCatch, המתמחה בניתוח התנהגותי ומסייעת בווידוא זהות ומניעת תרמיות.
בשנת 2012, הציג דוניץ את אלן (הקרוי על שם טיורינג), ישות מבוססת צ'אטבוט, שמוקמה במוזיאון ישראל בירושלים ושוחחה עם מאות משתמשים מדי יום.
בשנת 2019 הקים דוניץ את חברת CoCoHub - Conversational Components, המאפשרת למפתחים וכותבים ליצור רכיבי שיחה תחת API מאוחד. באותה שנה, מכר דוניץ את IMperson לחברת פורמולה ויז'ן; בין היתר, תחת הפלטפורמה הזו, נחשפה לראשונה בעיה בבוט חדש עליו הכריזה חברת פייסבוק. בספטמבר 2019 מונה למנכ"ל פורמולה ויז'ן, ששינתה את שמה ל"איי.אי. מערכות שיחה".
חיים אישיים.
יקי נשוי לאסתי מכנס ואב לשלוש בנות, בהן מאיה דוניץ וקרן דוניץ.
וילהלם סטפר-טריסטיס
וילהלם סטפר-טריסטיס (בגרמנית ורומנית: Wilhelm Stepper - Tristis, בהונגרית: Stepper Vilmos, נודע גם כ"וילי סטפר" Vily Stepper, ובכינוי העט - Tristis (שמשמעותו בלטינית - "עצוב", 3 בספטמבר 1899 טימישוארה - אחרי 1941 במקום לא ידוע, ייתכן מחנה ריכוז) היה סופר, עיתונאי, מבקר ספרות ופעיל פציפיסט בשפות גרמנית והונגרית, ואחר כך צרפתית, יהודי מחבל באנאט, שפעל באוסטרו-הונגריה, רומניה וצרפת, חבר לרזיסטאנס בצרפת בימי הכיבוש הנאצי. בצעירותו היה פעיל קומוניסטי והצתטרף לצבא האדום של הרפובליקה הסובייטית ההונגרית. מאוחר יותר בתקופה שבין מלחמות העולם הפך לדמות בולטת בחיי התרבות של העיר הולדתו, טימישוארה, שהפכה אחרי שנת 1918 לחלק מרומניה.
הרומן שראשון שלו, בהונגרית ,Brom-Delirium "ברום-דליריום" הייתה תיאור, שאותו שיבחו מבקרי הספרות, של סגנון החיים הבוהמי .
כמתנגד לפשיזם, חרש סטפר-טריסטיס את אירופה לאורכה ולרוחבה, והטיף לפציפיזם ולתמיכה בחבר הלאומים. חי תקופה בצרפת, אבל לרוב בתנאי דר רחוב ונווד. בסופו של דבר אחרי כיבוש צרפת על ידי גרמניה הנאצית, הצטרף להתנגדות, נעצר וככל הנראה נספה במחנה ריכוז נאצי.
קורות חיים.
ילדות וצעירות.
וילהלם או וילמוש סטפר נולד ב-1899 בעיר טמשוואר או טימשוארה במשפחה ותיקה של סוחרים יהודים
, זמן קצר אחרי סיום מבחני הבגרות בגימנסיה הממלכתית בעיר, בגיל 18, התגייס סטפר בצבא האוסטרו-הונגרי והשתתף במלחמת העולם הראשונה כמתנדב בכוחות התותחנים בהחזית האיטלקית. נלחם בקרבות הנהר איזונצו ובמיוחד בקרב השישי.
שנות נדודים.
ב-1919 בעקבות מהפכת החרציות יצא סטפר לבודפשט, והתלהב ממסריה של מפלגה הקומוניסטית ההונגרית והתגייס לצבא האדום ההונגרי. כשהתערבות הצבא הרומני שם קץ לניסוי קומוניסטי זה בשלהי אותה שנה, עזב סטפר את בירת הונגריה ויצא למסע ארוך ומיגע ברחבי מרכז אירופה. בסופו של דבר שב לטמשוואר, שהפכה בינתיים לטימישוארה, חלק מרומניה רבתי.
התחיל לפרס בגרמנית בעיתון בגרמנית "Temeswarer Zeitung" (טמסווארר צייטונג) וכתב כתבות ומאמרים עבור העיתון פסטר לויד בבודפשט. כמו כן עבד סטפר עבור שבועות התיאטרון "קומדיה" בהונגרית. ב-1920 פרסם קובץ סיפורים בשם "ריטה". בשנים 1920–1930 עבד עם היומון בהונגרית " Temesvári Hirlap" (טמשווארי הילרפ) ועם השבועון של אמיל בראזאי "A Toll". ובשנים 1925–1926 כתב בשבועון תלת-הלשוני "דמוקרטיה".
סטפר נודע בחוגי הסופרים והאומנים, בין היתר בכישוריו כפובליציסט וכמספר סיפורים, הייתה לדמות פופולרית. בשנת 1924 נסע לפריז, אחרי שחצה את ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים ואת איטליה, ושלח בדרך כתבות לעיתונים בטימישוארה. התיישב בעיר ניס בצרפת והקים בה סוכנות נסיעות, אחר כך עבר לז'נבה ככתב של העיון הוינאי נוי פרייה פרס, אליו שלח ידיעות וכתבות ממושב חבר הלאומים.
המשך פעילותו הספרותית.
מוקסם על ידי צרפת, נהג סטפר לבקר בה תכופות ופקד את חוגי הבוהמה הפריזאית . חוויותיו מאותה תרופה עמד בבסיס הרומן שלו "ברום-דליריום" (1926) שפורסם בטימישוארה בהונגרית בשם העט "טריסטיס". הספר כבש את לבם של אנשי הספרות המודרניסטים בבודפשט. החל משנת 1928 עמד סטפר בראש האיגוד הספרותי "מועדון האומנים" בטימישוארה שחברו בו אינטלקטואלים מקומיים גרמנים, הונגרים, יהודים וסרבים
פעילותו הפוליטית.
בשנת 1930 החליט סטפר-טריסטיס לעזוב את רומניה סופית ולהתיישב בצרפת. החל משנת 1933 יחד עם התעוררות הסימנים המבשרים הראשונים למלחמה הבאה, הפך הסופר לתומך פעיל בחבל הלאומים. תוך ניסיון לשוב לרומניה, השתהה זמן מה באיטליה הפשיסטית, בין היתר, במילנו ובורונה, בה נעצר בגין עבירת "נוודות", אחרי שנמצא ישן ברחוב, וחסר אמצעים אחרי ששוחרר, ביקש לשווא מהרשויות האיטלקיות להוביל אותו תחת ליווי לגבול היוגוסלבי.
שנותיו האחרונות.
זמן קצר לפני פריצת מלחמת העולם השנייה נעצר סטפר שוב בניס למשך 30 יום. בימי המעצר כתב בצרפתית את רומנו השני "„Mon espace vital ("המחרב החיוני שלי", רמז לביטויו של היטלר "Lebensraum), שבו סיפר על הרפתקאותיו ונדודיו בעיקר באיטליה ובצרפת. הספר פורסם מיד בפריז. כיוצא מעלילת הרומן, היה לסטפר קשר רומנטי באותם הימים עם צרפתייה, קלמאנס, שהבטיחה לחכות לו אחרי שיצא מן המעצר.
עמיתו מטימישוארה, הסופר והמשורר יוז'ף מליוס, תרגם את בספרו להונגרית תחת הכותרת "אידיליה האירופית" (1920, בהוצאת Korunk