שטחה של המועצה האזורית 'מגילות ים המלח' כולל את מדבר יהודה. גבולה המזרחי של המועצה היינו ים המלח וגבולה המערבי נמצא במרכז רמת המדבר (בקעת הורקניה ודרומה עד להר ישי). גבולה הצפוני הוא נחל פרת (ואדי קלט) והשוליים המזרחיים של המועצות האזוריות "מטה בנימין" ו"בקעת הירדן". גבולה הדרומי של המועצה הוא באזור עין גדי. יחידת החילוץ "מגילות" פועלת בשיתוף פעולה הדוק עם יחידת חילוץ "עין גדי" וישנה מעורבות ומתן עזרה הדדית בתחומי האחריות השונים.
קומרזבנק ארנה
אנטואן קוריז'ה
אנטואן קוריז'ה (בצרפתית: Antoine Corriger, 1884, לורן - 1967, גרוסלה שבצפון צרפת) היה כומר וחסיד אומות העולם מצרפת.
קורות חיים.
קוריז'ה נולד בכפר בחבל לורן. אביו היה יערן שהתנגד לסיפוח החבל לגרמניה על ידי ביסמרק, ועבר עם משפחתו לפריז למרות שלא דיבר צרפתית. הוא עבד במפעלי "רנו" אך הושפל עקב מוצאו הגרמני, ועבר לעבוד באחוזה פרטית. אמו של קוריז'ה הייתה עקרת בית. קוריז'ה גדל באווירה דתית-קתולית אדוקה. הוא הוכשר לכמורה במכון קתולי בדיוקסיה של ורסאי, במחוז איל-דה-פראנס שבצפון צרפת. בשנות השלושים לחייו החל לכהן בתור כומר בכפר שומונטל בצפון צרפת, מצפון לפריז.
פעילות להצלת יהודים במהלך מלחמת העולם השנייה.
בתקופת כיבוש צרפת על ידי גרמניה, בין השנים 1940–1944, החביא קוריז'ה 14 יהודים בני משפחה אחת בכנסייתו שבכפרו שומונטל. את הקשר בין קוריז'ה לבין בני המשפחה יצרה עוזרת הבית של קוריז'ה, שהייתה חברה במפלגה הקומוניסטית של צרפת. חלק מהיהודים המסתתרים הגיעו לכפרו של קוריז'ה ב-1941, ואילו חלק מיהודים אלה נמלטו אל הכפר מהגירוש מפריז בקיץ 1942. כולם נותרו במסתור אצל קוריז'ה עד השחרור. מכיוון שהילדים שבין המסתתרים לא יכלו ללמוד, לימד אותם קוריז'ה בעצמו, במסתור. כשסרקו גרמנים את הכפר בחיפוש אחר יהודים מסתתרים, הגן קוריז'ה על בני חסותו בכך ששלח אותם לחוות באזור. כדי לסייע בכלכלת המסתתרים, גידל קוריז'ה חמניות וירקות. כמו כן ארגן אירועי צדקה שהכנסותיהם היו קודש לתמיכה בתנועת ההתנגדות הצרפתית באזורו וגם במסתתרים, בחשאי. חלק מהמסתתרים עבדו תקופות מסוימות בחוות שסביב שומונטל, וכך סייעו בפרנסת המסתתרים.
לאחר המלחמה.
לאחר המלחמה היגרו ניצוליו של קוריז'ה לארצות הברית ומשם שלחו לו תמיכה כספית מעת לעת. קוריז'ה עצמו המשיך להתגורר בשומונטל, שם חי בעוני ונידב את רוב רכושו והכנסתו לצדקה. הסביבה בכפר הייתה אנטי דתית ולכן הותקפו קוריז'ה וכנסייתו מילולית מדי פעם. כדי לממן את המשך פעילותה של כנסייתו חיבר אורטוריה בשם בדוי ואף הדפיס גלויות.
הנצחה והכרה.
בשנת 2007 החלו שניים מהניצולים שלהם סייע קוריז'ה, סימון וגיזל פיקובסקי (Picovschi) בפעילות לשם הכרה בו, לאחר מותו, בתור חסיד אומות העולם. ב-2010 הכיר יד ושם באנטואן קוריז'ה בתור חסיד אומות העולם.
אנטואן קוריז'ה הונצח בספר ביוגרפי שיצא לאור על ידי החברה להיסטוריה ולארכאולוגיה של פונטואז (Pontoise - רובע בפריז), בשנת 2009.
וורונז' (נהר)
וורוֹנֶז' (ברוסית: Воронеж; נהגה: וַארוֹנֶז', ולפעמים: וַארוֹנֶשׁ) הוא נהר באובלסטים טמבוב, וורונז' וליפצק שברוסיה, יובל שמאלי של נהר דון. אורכו של וורונז' 342 ק"מ, עם אגן הניקוז של 21,600 קמ"ר. הנהר קופא במחצית הראשונה של דצמבר ונשאר תחת הקרח עד סוף מרץ. הערים וורונז' וליפצק שוכנות לאורך הנהר.
במעלה הנהר הוא יוצא מנהר הדון דרומית לעיר וורורנז' ועולה צפונה במקביל ומזרחית לדון לאורך כ-150 קילומטרים. מערבית לעיר מוצ'ורינסק הנהר פונה מזרחה ומתפצל לשני הנהרות לסנוי ופולנוי וורונז' (וורונז' היער, וורונז' השדה). אלו עולים צפונה כ-75 קילומטרים עד גבול האובלסט ריאזאן.
הנהר קרוי על שם עיירה שנהרסה על ידי המונגולים בעת פלישתם לרוסיה דאז.
פרושוביץ
מועצה אזורית מגילות
מפלט נ'
מפלט נ' (באנגלית: C-Chute) הוא סיפור מדע בדיוני קצר מאת אייזק אסימוב. הסיפור פורסם לראשונה בגיליון אוקטובר 1951 של "Galaxy Magazine". הסיפור תורגם לעברית בשנת 1969 בספר "שקיעה" תחת השם "מפלט-ק", ושוב בשנת 2010 בספר "כתבי אייזק אסימוב כרך 2".
הדגש של הסיפור הוא על הפסיכולוגיה בין קבוצת האסירים, אשר מגיעים מרקעים שונים ובעלי מניעים שונים.
עלילה.
במהלך המלחמה הבין-כוכבית הראשונה של כדור הארץ, נלכדת חללית אזרחית הטסה לכדור הארץ על ידי קלורוס, גזע תבוני הנושם כלור. לאחר ההשתלטות על הספינה משאירים הקלורוס רק שניים מבני מינם לשמור על שישה בני אדם הנלקחים כשבויי מלחמה. בני האדם מתווכחים ביניהם, ואף מגיעים לחילופי מהלומות, בנוגע לשאלה מה צריך להיעשות. הדעות נעות בין מתקפה אלימה עד קבלה סבילה של מצבם. סטיוארט, שבילה בעבר זמן תחת שלטון של הקלורוס, אשר סיפקו לו ידיים תותבות לאחר שידיו ניזוקו על ידי כלור, טוען כי הקלורוס הם מומחים בכימיה (ולכן הם יכולים לשמור בקלות על הרכב האוויר ולספק אוכל לשבויים), אך לא מיומנים בהנדסה, ולכן הם גונבים ספינות של בני אדם כדי להשתמש בהן במלחמה.
רק מולן, מנהל חשבונות ביישן, נעים הליכות ונמוך, מוכן לנקוט בפעולה, כדי להחזיר לבני האנוש את השליטה על הספינה. הוא עושה זאת על ידי יציאה דרך מפלט נ' (קיצור של מפלט נפטרים, המשמש לפליטת גופות של מתים לקבורה בחלל. במקור: "C-Chute" קיצור של "Casualty Chute"), וכניסה לחדר הבקרה דרך צינורות קיטור המשמשים לניווט. המעשה מסוכן שכן אם הצינורות יופעלו, מולן ייצלה. מולן מצליח להגיע לחדר הבקרה, ולהרוג את שני הקלורוס על ידי ריסוסם בחמצן.
לאחר מכן מסביר מולן שהמניע שלו לא היה אומץ, כעס או פחד, אלא געגועים לכדור הארץ, אליו לא חזר כבר 17 שנה, וכי הוא לא היה מסוגל להתמודד עם ההמתנה בשבי זמן לא ידוע עד לחזרה לכדור הארץ.
עיבודים.
מפלט נ' עובד לתסכית רדיו בסדרה האנתולוגית "X מינוס אחד" ("X Minus One"), ששודרה לראשונה ב-8 בפברואר 1956.
המכונה שנצחה במלחמה
המכונה שנצחה במלחמה (במקור: The Machine that Won the War) הוא סיפור מדע בדיוני קצר מאת אייזק אסימוב. הסיפור הופיע לראשונה בגיליון אוקטובר 1961 של The Magazine of Fantasy &amp; Science Fiction. הסיפור תורגם לעברית ב-1980 בקובץ אין איש פה, פרט..., ושוב ב-2010 בקובץ כתבי אייזק אסימוב כרך 2. הסיפור הוא חלק מסיפורי מולטיוואק. בנוסף לכך הופיע הסיפור בגיליון מספר 38 של כתב העת פנטסיה 2000.
עלילה.
שלושה מהמנהיגים המשפיעים של המין האנושי נפגשים בתקופה שלאחר מלחמה מוצלחת נגד דנב. הם דנים כיצד מולטיוואק העצום והחזק עזר להם לנצח במלחמה, וכל אחד מהם מודה כי במתח המלחמה זייף את הנתונים עמם עבד מולטיוואק, כי חש שהמצב מסוכן מכדי לתת למחשב להתמודד איתו.
ג'ון הנדרסון, המתכנת הראשי של מולטיוואק, מודה ששינה את הנתונים המוזנים למולטיוואק, מאחר שהדיווחים היו נראים לו שגויים.
לאחר מכן, מקס ג'בלונסקי מודה שהוא שינה את הנתונים שמולטיוואק הדפיס, שכן הוא ידע שמולטוויאק לא היה במצב תקין בשל מחסור בכוח אדם וחלקי חילוף.
לבסוף, למאר סוויפט, מנכ"ל פדרציית השמש, מגלה להם שהוא לא סמך על הפקודות שקיבל ממולטיוואק, ועשה את כל ההחלטות אך ורק על סמך הטלת מטבע.
הוכחה (סיפור קצר)
הוכחה (במקור: Evidence) הוא סיפור מדע בדיוני קצר מאת אייזק אסימוב. הסיפור פורסם לראשונה בספטמבר 1946 ב-Astounding Science Fiction, ותורגם לעברית בשנת 1970 בספר אני, רובוט בשם ראיה, ושוב בשנת 2011 בקובץ כתבי אייזק אסימוב חלק 3.
עלילה.
סטיבן ביירלי הוא אדם אשר היה מעורב בתאונת דרכים קשה, בה מתה אשתו והוא נפצע קשה. לאחר התאוששות אטית, הוא שב לחיים הציבוריים. נכון לעכשיו הוא עורך דין בגיל העמידה, תובע מוצלח והומניטרי המתנגד לעונש מוות. כעת הוא רץ לראשות העיר, אבל מתחרו הפוליטי פרנסיס קווין משמיץ אותו. לפי טענתו של קווין, סטיבן ביירלי האמיתי נותר נכה לאחר התאונה, וביירלי המופיע בציבור הוא רובוט דמוי אדם, שנבנה על ידי ביירלי.
אם הטענה הזאת נכונה, עתידו הפוליטי של ביירלי ייהרס, מכיוון שרק לבני אדם מותר לרוץ למשרת ראשות העיר. קווין פונה ליו אס רובוטים ואנשים מכניים, החברה היחידה הבונה מוחות פוזיטרוניים, ומנסה לשכנע אותם שביירלי חייב להיות רובוט. לפי טענתו, ביירלי אף פעם לא נראה אוכל, שותה או ישן, מה שמוכיח שהוא רובוט.
כל הניסיונות להוכיח או להפריך את אנושיותו של ביירלי נכשלים. הוא מבקר אצל ארתור לנינג והרובופסיכולוגית סוזן קלווין המציעים לו תפוח. באדישות ביירלי נוגס בתפוח - מעשה שלא מוכיח שום דבר מפני שניתן לבנות רובוט המסוגל לאכול. קווין מנסה לעשות צילום רנטגן לביירלי בחשאי, אך ניסיון זה נכשל משום שביירלי לובש חליפת מגן נגד קרני רנטגן. בכל החקירות האלה, ביירלי נשאר חייכן ורגוע, ומציין כי הוא רק שומר את זכויות האזרח שלו, כפי שישמור על זכויותיהם של אזרחים אחרים אם יבחר לראשות העיר. מתנגדיו טוענים כי מכיוון שהוא רובוט, אין לו זכויות אזרח, אך ביירלי משיב להם שהם חייבים להוכיח שהוא רובוט לפני שזכויותיו יבוטלו - כולל הזכות למניעת בדיקה גופנית.
לאחר שכל הניסיונות הפיזיים להוכחה נכשלים, סוזן קלווין מציעה להם לעבור להוכחות מתחום הרובופסיכולוגיה. אם ביירלי הוא רובוט, הוא חייב לציית לשלושת חוקי הרובוטיקה. אם ביירלי יפר אחד מהם הפרת החוק תהווה הוכחה לכך שהוא לא רובוט. אך הוכחה זו לא עובדת בכיוון ההפוך משום שאם ביירלי מציית לשלושת החוקים הוא יכול להיות פשוט אדם טוב מאוד.