האתר הוכרז על ידי ועדת המורשת העולמית ב-31 ביולי 2010, במפגשה ה-34 בברזיליה. זהו אתר המורשת העולמית הראשון של סרי לנקה שהוכרז לאחר שמורת יער סינהראג'ה, שהוכרז כאתר מורשת עולמית בשנת 1988. במקור הוא הוגש כאתר מורשת עולמית תרבותי וטבעי, אבל הוועדה ראתה בו רק כאתר מורשת טבעי.
אתרים.
יערות הגשם ההרריים בסרי לנקה שוכנים על הרים שבהם הלחות גבוהה, גובהם מעל ל-1,000 מטרים, והם נמצאים באזור ההררי המרכזי וברכס הרי נקלס. חצי מהפרחים האנדמיים ו-51% מבעלי החוליות האנדמיים שבסרי לנקה מוגבלים לאזור אקולוגי זה. אזור אקולוגי זה מאוכלס על ידי חמישה יונקים אנדמיים ושמונה כמעט אנדמיים. אזור אקולוגי זה מכיל גם חמישה זנים של ציפורים אנדמיות, ועשרים כמעט אנדמיות.
האתר מכיל שלושה אזורים מוגנים:
רק אלוהים ישפוט אותי
רק אלוהים ישפוט אותי הוא סינגל של הזמרת-יוצרת קרן פלס. השיר נכתב והולחן על ידי פלס, ויצא ב-14 ביוני 2015.
השיר היה בראש המצעדים השבועיים של מדיה פורסט במשך ארבעה שבועות.
בשיר מתארת פלס שינוי שעברה בשנתיים שחלפו מאז האלבום הקודם, על ילדיה, הירידה במשקל ועוד. השיר מדבר גם על פמיניזם ועל כך שנשים לא צריכות להתבייש במה שהן. כמו כן, השיר עוסק גם בהטרדות מיניות, זהות מינית ובעיות משקל.
ב-20 ביולי 2015 פרסמה פלס בעמוד היוטיוב שלה רמיקס לשיר שעיבד נדב שפילמן.
מיציאת הסינגל הוא נכנס לסיבוב ההופעות של פלס איך שהשמש תזרח. הוא הופיע גם בסיבוב ההופעות המשותף שלה עם רמי קלינשטיין וכן בסיבוב הופעות מצומצם של המופע "לבד על הפסנתר" שהחל בנובמבר 2016.
וידאו קליפ.
לסינגל יצא גם קליפ בבימויה של שירי שחר, שצבר כ-1.1 מיליון צפיות ביוטיוב עד כה.
בקליפ משתתפות גם אהובה עוזרי שניגנה בשיר על בולבול טרנג, וקרן טפרברג המתופפת שלקחה חלק באלבום הקודם של פלס, "איך שהשמש תזרח", וכן הופיעה לצדה בשנתיים האחרונות.
סטוצ'ק
סטוצ'ק (בפולנית: Stoczek; ביידיש: סטאק) הוא כפר במחוז ונגרוב שבפרובינציית מזוביה בפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
היישוב נזכר לראשונה בשנת 1547 ככפר כנסייתי שמגורי יהודים נאסרו בו. עם ביטול הגבלות אלה במאה ה-19 החלו יהודים להתיישב בכפר, ובתחילת המאה ה-20 התיישבו בו חסידים רבים.
בין מלחמות העולם נמנו בכפר כ-3,000 יהודים, כשלושה רבעים מתושביו, והתקיימה בו פעילות של המפלגות הציוניות, של אגודת ישראל ושל הבונד. בשנת 1937 נערך בכפר פוגרום, בו נפצעו 42 יהודים.
באמצע בספטמבר 1939 נכבש הכפר בידי הגרמנים, ואלו העלו בו באש בתי יהודים, וחטפו חלק מיהודי המקום לעבודות כפייה, חלקן במחנות עבודה. לאחר זמן קצר חויבו יהודי היישוב בענידת טלאי צהוב, והם רוכזו בגטו שהוקם ביישוב, בו מתו רבים מהם ממגיפות עקב הצפיפות הרבה. בנובמבר 1941 הועברו לגטו זה כמה מאות יהודים נוספים מכפרי הסביבה.
ב-22 בספטמבר 1942 שולחו כל יושבי הגטו שביישוב למחנה ההשמדה טרבלינקה ביחד עם היהודי בצ'קי הסמוכה. מספר יהודים שהצליחו להימלט מקרונות המשא הוסגרו לגרמנים בידי איכרים פולנים.
סולץ שעל הויסלה
אדריאן בולאנד
אדריאן בולאנד (בצרפתית: Adrienne Bolland; 25 בנובמבר 1895 - 18 במרץ 1975) הייתה טייסת צרפתייה, מחלוצות התעופה. הראשונה לחצות את הרי האנדים בטיסה.
קורות חייה.
בולאנד נולדה בשנת 1895, בת למשפחת מהגרים מבלגיה, הצעירה מבין שבעה אחים.
לאחר קבלת רישיון הטיס, החלה לעבוד אצל רנה קודרון. קודרון הבטיח לה מטוס משלה אם תצליח לבצע לולאה באוויר. בולאנד נעתרה לאתגר, השלימה לולאה באוויר ובכך השיגה מטוס משלה.
ב־25 אוגוסט 1920 חצתה את תעלת למאנש. ב־1 באפריל 1921, המריאה ממנדוסה בארגנטינה ונחתה בסנטיאגו דה צ'ילה כעבור 40 שעות טיסה, בחולפה מעל הרי האנדים. בכך הייתה לאדם הראשון שחוצה את האנדים בטיסה.
בשנת 1924 עוטרה באות לגיון הכבוד.
היא ובעלה פעלו למטרות פוליטיות לאורך כל העשור. הם תמכו בסופרת בלואיז וייס, ובהמשך ברפובליקנים במהלך מלחמת האזרחים בספרד. בזמן מלחמת העולם השנייה נשארה בצרפת ולקחה חלק בתנועת ההתנגדות הצרפתית.
נפטרה בפריז בשנת 1975, בגיל 79.
יונה ניקוברית
יקאנה אסייתית
יקנה אסיתית
כבש אמון
כבש הרים
כפיר ים קליפורני
ארי ים קליפורני
מקוק גיברלטר
ננדיניה
סבוס
סוכי משונן-מקור
סוכי משונן-מקור (שם מדעי: "Scenopoeetes dentirostris") הוא מין יחיד בסוג של סוכי. אורכם של הפרטים ממין זה בינוני ביחס למינים האחרים במשפחה, ועומד על כ-27 ס"מ בממוצע. רוב גופו של הסוכי בצבע חום-זית; בטנו וחזהו חומים בהירים, ומפוספסים בחום. הקשתית חומה; מבנה המקור ייחודי, והעניק למין זה את שמו. הזכר והנקבה דומים במראם, אך הנקבה קטנה מעט מהזכר.
הסוכי משונן-המקור אנדמי לאוסטרליה, ומצוי ביערות ההרריים של צפון-מזרח קווינסלנד. הוא ניזון בעיקר מפירות ומעלים צעירים של עצי יער.
הזכר פוליגמי. כשאר מיני הסוכיים, הסוכי מבצע את תצוגת החיזור בשטח שנקרא "סוכה" (Bower באנגלית). אצל הסוכי משונן-המקור, שטח זה מפונה מאדמה; לאחר מכן, הסוכי מניח עליו עלים, כשפניהם כלפי מטה. במידה ואדם הופך אחד מהעלים, הסוכי הופך אותו חזרה; אם עלה מתייבש, הסוכי מוציא אותו מרחבת החיזור ומחליף אותו בעלה חדש. שטח התצוגה כולל תמיד ענף אחד לפחות, עליו הסוכי יכול לעמוד. כשבאה נקבה לסוכה, הזכר מתחיל לבצע את תצוגת החיזור.
הסוכי משונן-המקור מצוי בתחום תפוצתו המוגבל, ולכן נרשם ברשימה האדום של ארגון IUCN במצב "ללא חשש".
עגור סטנלי
עגור גן עדן
סטרדין
סטרדין (בפולנית: Sterdyń) הוא כפר במחוז סוקולוב שבפרובינציית מזוביה בפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב.
היישוב נזכר לראשונה בשנת 1425, ועד סוף המאה ה-19 היה בבעלות משפחות אצולה פולניות. בחלוקת פולין השלישית בשנת 1795 נכלל היישוב בתחום פרוסיה, ובשנת 1815 נכלל בתחום פולין הקונגרסאית.
יהודי סטרדין.
יהודים ישבו ביישוב מראשית המאה ה-19, ומהמחצית השנייה של מאה זו התקיימה בו קהילה עצמאית. בין מלחמות העולם נמנו ביישוב כ-700 יהודים, כ-90% מתושביו. בין רבני העיירה הרב אליעזר אייבשיץ (תרס"ח - תרפ"ה) ומתרצ"ב הרב בנימין פלטיאל מורגנשטרן, בנו של האדמו"ר מסוקולוב וחתנו של רבי יוסף קאליש מאמשינוב.
ב-22 בספטמבר 1939 נכבש היישוב בידי הגרמנים, ואלו גייסו את יהודיו לעבודות כפייה, והביאו לשטחו יהודים שגורשו מיישובי הסביבה. בסוף 1940 רוכזו כ-900 יהודי היישוב בגטו קטן שהוקם בו.
בסוף ספטמבר 1942 שולחו כל יושבי הגטו שבכפר למחנה ההשמדה טרבלינקה.
פתון אדום מקור
צב דרבני
האויב שבפנים 6
תותול
תותול הייתה עיר עתיקה שחורבותיה נמצאו באתר הארכאולוגי תל ביה, השוכן באזור הפרת התיכון בסוריה, בנקודת המפגש של נהרות הפרת והבליח ליד העיר א-רקה. האתר נחפר על ידי צוותים בראשות גרמנית. באתר נמצאו לוחות בכתב יתדות שהועברו למוזיאון א-רקה.
היסטוריה.
ההתיישבות הקדומה ביותר שיש לה עקבות באתר היא מאמצע האלף ה-4 לפנה"ס בתקופת אורוכ. מיעוט הממצאים הארכאולוגיים מתקופה זאת, אינו מאפשר להגיע למסקנה לגבי גודלו של היישוב בתקופה זאת. מתקופת הברונזה הקדומה, אמצע האלף השלישי לפנה"ס, נמצאו שכבות ארכאולוגיות של יישוב. על המדרון הדרומי של הגבעה המרכזית המערבית, נחפרו חלק מחמישה מבני ציבור ומבני מגורים. בתקופה זאת נמצאו שישה קברים הדומים לקברים המלכותיים של אור, כנראה של שליטים מקומיים. בכתובות של סרגון מאכד (2334-2279 לפנה"ס) הוא מציין שעבר באזור בדרכו להרי נור והרי הטאורוס שבאנטוליה. הוא נכנס לתותול והתפלל לאל דגן להצלחתו. האל נענה לו והוא כבש את תותול, מארי, אבלה ועוד. נכדו נרם-סין גם מזכיר את תותול בכתובת שלו, אבל ייתכן ומדובר בעיר אחרת בשם תותול בשטח עיראק של היום. בתקופת השושלת השלישית של אור (2003-2111 לפנה"ס) על פי הכרונולוגיה התיכונה, תותול כמעט ולא נזכרת בטקסטים שנמצאו וכנראה חשיבותה הייתה קטנה.
תותול הייתה מרכז דתי חשוב בסוף האלף השלישי לפנה"ס ובתחילת האלף השני לפנה"ס. בעיר שכן מקדש גדול לאל דגן, אחד האלים העיקריים של סוריה העתיקה, זאת בדומה לעיר תרקה ששכנה דרומית מזרחית בהמשך הפרת. שליטי ממלכות קטנות היו מגיעים לתותול לפסטיבל לאל דגן שכלל העברת פסל האל על הנהר. בנוסף נדד פסלו של "דגן מתותול" גם לאמר ולמקומות נוספים. בשני טקסטים בכתב יתדות שנמצאו באוגרית, האל דגן מוזכר יחד עם השם תותול. בארכיון אבלה של העיר אבלה, אשר נהרסה או על ידי סרגון מאכד או על ידי נכדו נרם-סין, נמצאו יותר ממאה אזכורים של תותול, לרוב בהקשר לאל דגן שכונה "אדון תותול". גם בעיר אבלה עבדו את האל הזה. אין אזכור לשליטים חילוניים של תותול בארכיון, אולי בגלל שבאותו מועד העיר הייתה בתחום השפעתה של מארי.
העיר, שהייתה עצמאית, נכנסה לממלכתו של שמשי-אדד הראשון, שכבש את כל המרחב של צפון מסופוטמיה. העיר נשלטה על ידי בנו ישמח-אדד ממארי, שהגיע אליה כדי לבצר אותה במסגרת מאבקו בזמרי-לים. בתקופתו של זמרי-לים, העיר הייתה גבולה הצפוני של ממלכת מארי ועיר מחוז. על פי הארכיונים של מארי, גם בתקופה זאת העיר הייתה מרכז דתי גדול לאל דגן. חשיבותה של העיר בתקופת פריחתה הייתה מיקומה האסטרטגי בגבול בין ממלכות עשירות: מארי בדרום מזרח, ימחד וקטנה במערב וכרכמיש בצפון. היא שכנה על הפרת על דרך הסחר בין המדינות. לאחר הכיבוש החתי במאה ה-16 לפנה"ס, יחסי הסחר בין המדינות השונות אבדו. בחפירות באתר לא נמצאו חרסים מהתקופה הנאו-אשורית.
האנה קרוג