למרות נפיצותו של השם "הוברבורד" לתיאור כלי הרכיבה, בשונה מההוברבורד בסרטי בחזרה לעתיד, הכלי איננו מרחף אלא נע באמצעות צמד גלגלים.
סמניבקה
סמניבקה (באוקראינית: Семенівка; ברוסית: Семёновка, סמיונובקה) היא עיירה במחוז צ'רניהיב שבצפון מזרח אוקראינה, בסמוך לגבול רוסיה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
היישוב נוסד בשנת 1680, והיה בבעלות משפחות אצולה. בשנת 1958 הוענקו ליישוב זכויות עיר.
היסטוריה.
העיר המודרנית סמניבקה היא המרכז המנהלי של ראיון סמניבקה שבמחוז צ'רניהיב. אזור סמניבקה נוצר ב-26 בספטמבר 1926. בשנת 1932 הפך ראיון סמניבקה לחלק ממחוז צ'רניהיב וקיבל מעמד של עיר בשנת 1958. ראיון סמניבקה נמצא בחלק הצפון-מזרחי של מחוז צ'רניהיב. היא גובלת בנובהורוד-סיוורסקי, קוריוקיבקה, סטארודוב ובאזורים של ראיון בריאנסק בפדרציה הרוסית. שטחה של ראיון סמניבקה הוא 1,470 קילומטרים ואוכלוסייתה מונה כ-18,000 תושבים. אולם אוכלוסיית העיר סמניבקה נכון ל-1 בינואר 2016 הייתה 8,318 נפשות.
עד 18 ביולי 2020, סמניבקה הייתה המרכז המנהלי של ראיון סמניבקה. הראיון בוטל ביולי 2020 כחלק מהרפורמה המנהלית של אוקראינה, שהפחיתה את מספר הראיונות של מחוז צ'רניהיב לחמישה. אזור ראיון סמניבקה אוחד לתוך ראיון נוהורוד-סיברסקי.
ב-24 בפברואר 2022, לאחר הפלישה הרוסית לאוקראינה, הכוחות הרוסים הצליחו לכבוש את העיר.
יהודי סמניבקה.
בתחילת המאה ה-20 חיו בעיירה כ-1,700 יהודים. במהלך התקופה הסובייטית עזבו את העיירה רוב יהודיה, ופעל בה בית ספר יידי.
ב-25 באוגוסט 1941 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו החלו בביצוע מעשי התעללות ושוד ביהודיה, תוך לקיחתם לעבודות כפייה.
בנובמבר 1941 רוכזו יהודי העיירה בגטו קטן שהוקם בה, ובתחילת דצמבר 1941 נרצחו כולם בסמוך ליישוב.
תמיר הוצאה לאור
תמיר הוצאה לאור (לשעבר: סנדיק ספרים) היא הוצאה לאור המתמקדת בפרסום תרגומי סיפורת קלאסית ומודרנית מאנגלית ומצרפתית לעברית. ההוצאה הוקמה בשנת 2014 על ידי שי סנדיק, מתרגם ספרות ועיון שתרגומיו ראו אור בהוצאות מרכזיות בישראל כמו מודן, כנרת זמורה-ביתן, נהר ספרים ועוד, במטרה להוציא לאור תרגומים מחודשים לקלאסיקות ספרותיות. בקיץ 2015, לאחר שההוצאה כמעט נסגרה עקב קשיים כלכליים, היא נרכשה על ידי דורית תמיר, מייסדת מיזם "מועדון קוראות". כיום (2020) ההוצאה מתמקדת בהוצאה לאור של תרגומים לספרים מודרניים, ובפרט לספרי ביכורים בולטים של סופרים וסופרות מרחבי העולם.
בסוף שנת 2016 פורסם כי הוצאת הספרים תמיר-סנדיק תשתף פעולה עם הוצאת ידיעות ספרים. שיתוף הפעולה נקבע לעניינים לוגיסטיים והפצה, בדומה לשיתופי פעולה אחרים שמקיימת הוצאת ידיעות ספרים עם הוצאות ספרים אחרות, בין היתר: פן הוצאת ספרים, אחוזת בית, הוצאת בבל ועוד. במסגרת ההסכם נקבע כי ההוצאה תמשיך לפעול עצמאית בבחירת כותרים וניהול מערכת.
במאי 2020 הצטרפה ההוצאה כאחת המייסדות של הקולקטיב הספרותי, קולקטיב של הוצאות ספרים עצמאיות.
סנדז'ישוב
סנדז'ישוב (בפולנית: ; ביידיש: שענדישאוו) היא עיירה במחוז ינדז'יוב שבפרובינציית שוויינטוקז'יסקיה בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב.
בשנת 1326 נזכרת סנדז'ישוב כיישוב כנסייתי, ובשנת 1483 הוענקו לה זכויות עיר. פלישת האימפריה השוודית לפולין באמצע המאה ה-17 הביאה להרס העיירה. בשנת 1856 חוברה העיירה לקו מסילות הברזל.
יהודי סנדז'ישוב.
קהילה יהודית התקיימה בעיירה מסוף המאה ה-17. בעיר פעלה חסידות שנדישוב, ענף של חסידות מעליץ שהוקם על ידי הרב אברהם אבא הורוביץ. בשנת 1894 הוקמה בעיירה אגודה ציונית ראשונה.
במהלך הכיבוש הרוסי בזמן מלחמת העולם הראשונה עזבו את העיירה כמעט כל יהודיה, והמעטים שנשארו בה נרצחו בידי הקוזקים, תוך העלאת בתי היהודים באש וביזת הרכוש. שתי נשים יהודיות נאנסו ונרצחו. לאחר ששבו היהודים לעיירה בתום המלחמה, פרעו בהם הפולנים המקומיים, ופרעות אלה חזרו על עצמן במאי 1919.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-1,000 יהודים, כ-40% מתושביה, ופעלו בה תנועות נוער ציוניות, בית ספר עברי ותלמוד תורה.
בספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים. בקיץ 1942 רוכזו כ-1,900 יהודי העיירה וסביבתה בגטו שהוקם בה. ב-24 ביולי 1942 נערכה בגטו זה אקציה, בה נרצחו כ-400 קשישים וילדים יהודים, וכ-1,500 היהודים הנותרים שולחו בקרונות משא למחנה ההשמדה בלז'ץ.
מאגנושב
מגנישוב
מוגלינצא
מגלן ירוק
מגלן ירוק (שם מדעי: "Mesembrinibis cayennensis") הוא מין יחיד בסוגו של מגלן, שמצוי במרכז ובדרום אמריקה, מהונדורס דרך ניקרגואה, קוסטה ריקה, ועד לצפון ארגנטינה ופרגוואי.
מין זה תועד טקסונומית לראשונה על ידי יוהאן פרידריך גמלין ב-1789, סמוך לקאיין שבגינאה הצרפתית; גמלין קרא למין זה "Tantalus cayennensis", וכך מיקם אותו בסוג של מגלנים מהעולם הישן. ב-1930, האורניתולוג האמריקאי ג'יימס לי פטרס מיקם את המגלן הירוק בסוג חדש, "Mesembrinibis", בו נמצא רק מין זה. שם הסוג הוא הלחם של המילים היווניות "דרומי" ("mesēmbrinos") ו"מגלן".
המגלן הירוק בינוני ביחס לשאר המינים במשפחתו. רגליו קצרות, ומקורו ארוך ומעוקל. אורכו כ-45 עד 60 ס"מ, ומשקלו כ-700 עד 890 גרם. הזכר והנקבה דומים במראם ובאורכם, אם כי הזכרים לעיתים קרובות גדולים מהנקבות. בניצוי הרבייה של זכרים בוגרים, נוצות הגוף שחורות-ירקרקות בוהקות, הרגליים ירוקות בהירות, והפנים אפורות. גופם של פרטים צעירים צבעוני פחות, אך רגליהם קצרות יותר וכנפיהם רחבות יותר מאלה של המגלן החום.
המגלן הירוק פעיל ביותר בשעות הדמדומים, ונצפה בדרך כלל בקבוצות קטנות או בזוגות. הוא ניזון בעיקר מדגים, צפרדעים ובעלי חיים מימיים, כמו חרקים. הקן בנוי מזרדים, ומוקם על עץ.
למרות שאוכלוסייתו של המגלן הירוק נמצאת במגמת ירידה, מין זה רשום ברשימה האדומה של ארגון IUCN במצב "ללא חשש".
מוגלניצא
מוגלינצה
פרנסיס ווסט
פרדריק השביעי, מלך דנמרק
פרדריק השביעי (בדנית: Frederik VII, שמו המלא: פרדריק קרל כריסטיאן; 6 באוקטובר 1808 – 15 בנובמבר 1863) היה מלך דנמרק מ-1848 ועד למותו. פרדריק היה המלך האחרון של הענף הדני של בית אולדנבורג ומלך דנמרק האחרון שמלך כמונרך אבסולוטי. במהלך תקופת מלכותו, הוא חתם על חוקה שעל פיה הוקם הפרלמנט הדני והמדינה הפכה להיות מונרכיה חוקתית.
ראשית חייו.
פרדריק נולד בארמון אמיליאנבורג שבקופנהגן כבנם של כריסטיאן השמיני, מלך דנמרק ושל רעייתו, שרלוטה פרדריקה, דוכסית מקלנבורג-שוורין, בתם של פרידריך פרנץ הראשון, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין ושל לואיזה, נסיכת סקסוניה-גותה-אלטנבורג.
נישואים.
שתי מערכות הנישואים הראשונות של פרדריק הסתיימו בשערוריות ובגירושין. נישואיו הראשונים היו לבת דודתו מדרגה שנייה, וילהמינה מריה, נסיכת דנמרק, בתם של פרדריק השישי ומריה מהסן-קאסל. הם נישאו ב-1 בנובמבר 1828, נפרדו ב-1834 והתגרשו ב-1837. ב-10 ביוני 1841 נשא פרדריק לאישה את קרולינה מריאנה, דוכסית מקלנבורג, בתם של גאורג, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ ומריה, נסיכת הסן-קאסל, שממנה הוא התגרש ב-1846.
ב-7 באוגוסט 1850, בארמון פרדריקסבורג, נשא פרדריק לאישה את לואיזה כריסטינה רסמוסן בנישואים מורגנטיים. לואיזה כריסטינה הייתה כובענית פשוטה ורקדנית בלט לשעבר, שבמשך שנים הייתה ידידתו או פילגשו. נראה היה שנישואים אלו היו מאושרים, למרות שהם עוררו תרעומת קשה בקרב האצולה והבורגנות. ללואיזה כריסטינה, שהוקעה כ"מחפשת זהב" המונית על ידי מתנגדיה, וכ"בת העם אמיצה וטבעית" על ידי מעריציה, הייתה ככל הנראה השפעה טובה על פרדריק. היא גם סייעה להעלות את האהדה הציבורית כלפיו על ידי כך שאפשרה לו לבוא במגע עם בני עמו.
יחסים מחוץ לנישואים.
הציפייה שפרדריק ככל הנראה לא יביא לעולם צאצאים, למרות מספר רב של פרשיות אהבים שהוא ניהל מחוץ לנישואים, הייתה די מבוססת, למרות שהמקורות שהפיצו אותה לא מפרטים את הסיבה. היו כאלה שהעלו השערה שפרדריק סבל מאי-פוריות. כבר במהלך תקופת מלכותו של אביו, המלך כריסטיאן השמיני, עלתה ברצינות שאלת הירושה.
במחקרים מאוחרים נטען שלפרדריק היה בן בשם פרדריק קרל כריסטיאן פולסן, שנולד ב-21 בנובמבר 1843 כתוצאה ממערכת היחסים שלו עם אלזה מריה גולדבורג פדרסון, שהתנהלה לאחר שתי מערכות הנישואים הראשונות הלא מאושרות שלו. מידע זה הובא בספר שיצא לאור ב-1994 ושוב ב-2009. על פי מאמר בעיתון הדני, Politiken, מחברת הספר, שמאמינה שהיא נינתו של פרדריק השביעי, מחזיקה בידיה ארבעה מכתבים שנשלחו מהמלך למריה פולסן ובהם הוא מכיר באבהותו על בנה. המכתבים צוטטו בספר.
הועלתה גם טענה שפרדריק ניהל יחסים הומוסקסואליים עם ידידו קרל ברלינג, שהיה המוציא לאור והבעלים של העיתון Berlingske Tidende. ברלינג, שהיה ביסקסואל, הביא לעולם בן יחד עם לואיזה רסמוסן ושמו היה קרל כריסטיאן, שהתחבב מאוד על המלך עד שהוא התעקש לחתום על החוקה החדשה ביום הולדתו השמיני של קרל כריסטיאן, ב-5 ביוני 1849. כדי לשמור על רמה מסוימת של מוסריות, נשא המלך לאישה את לואיזה רסמוסן והשלושה עברו לטירה המלכותית, שם מונה ברלינג להיות מנהל משק הבית עד 1861. התרעומת הציבורית בחברה הגבוהה על הנישואים המורגנטיים של פרדריק הייתה ידועה היטב, אך הסיבות לקיומם של נישואים אלו לא הוסברו די צורכם.
מלך.
לפרדריק, שהיה המלך האחרון לענף הדני של בית אולדנבורג, הייתה ילדות לא קלה לאחר גירושי הוריו. נעוריו עמדו בסימן שערוריות ובמשך שנים הוא סומן כ"ילד הבעייתי" של המשפחה המלכותית.