בשנים הראשונות שלאחר הקמת המדינה המשיכה הקבוצה באותה ליגה שבה שיחקה לפני הקמת המדינה, אך נתקלה במספר בעיות. הנהלת הקבוצה ניסתה מספר פעמים להעמיד סגל שחקנים מספיק לליגה, אך כשלה בכך הן בעונת 1949/1950 והן בעונת 1951/1952, שבהן לא הופיעה הקבוצה למספר משחקים, והושעתה מהליגה. רק בעונת 1953/1954, שהייתה העונה השלישית הסדירה לאחר הקמת המדינה, הצליחה הקבוצה לעמוד בתנאים הדרושים, אך בגלל הרחקותיה בשנתיים הקודמות שובצה לליגה ג', שהייתה הליגה השלישית באותה תקופה. בסיום עונת 1960/1961 עלתה הקבוצה לליגת המשנה - ליגה א', כשעונתה הראשונה בליגת המשנה הייתה 1961/1962. ב-25 השנים הראשונות לאחר הקמת המדינה לא הייתה הקבוצה גורם משמעותי בליגה הבכירה (בה לא שיחקה כלל) או בגביע המדינה, ורק בעונת 1975/1976 הייתה מועמדת בכירה להעפיל לליגה הלאומית (הליגה הבכירה באותה עת). יריבתה לצמרת שגם דורגה במקום הראשון ערב המחזור האחרון הייתה הפועל עכו, ומאחר ושתי הקבוצות ניצחו במחזור הסיום נותרה הקבוצה בליגה השנייה. בעונה הבאה, 1976/1977, הייתה דווקא עונת השפל של הקבוצה, ובסיומה ירדה הקבוצה לליגה א', שהייתה הליגה השלישית בחשיבותה באותה עת.
בתחילת שנות ה-80 החלה הקבוצה בהתקדמות הדרגתית לקראת שיאי הישגיה. ב-1981/1982 עלתה הקבוצה חזרה לליגת המשנה, אך ירדה בתום עונה זו חזרה לליגה השלישית שוב. הישגי הקבוצה באותן שנים היו העפלה לשמינית גמר גביע המדינה ב-1981, בו הפסידה 0 - 1 למכבי רמת עמידר, והעפלת שלוש ליגות בתוך שלוש עונות החל מעונת 1984/1985 בהדרכת שייע פייגנבוים. בעונת 1985/1986 דורגה הקבוצה בצמרת ליגת המשנה, והסתייעה בעיקר ביכולותיו של ישראל פוגל, שסיים כמלך השערים של הליגה עם 17 כיבושים. במחזור ה-27 הבטיחה הקבוצה את עלייתה באופן רשמי למרות שהפסידה להפועל רמת גן, וזאת מאחר ששאר יריבותיה לצמרת נחלו הפסדים.
העונה הבאה, 1986/1987, הייתה הראשונה והאחרונה של הקבוצה בליגה הבכירה. בית"ר פתחה את משחקיה במשחק הדרבי ההיסטורי של נתניה מול מכבי נתניה. המשחק נערך במגרש טוברוק לעיני 9,000 צופים, ובית"ר הפסידה בו משער של שחקן מכבי יגאל מנחם שהובקע בדקה ה-71. במחזור השלישי הובסה הקבוצה 1 - 5 על ידי מכבי פתח תקווה, ובעקבות כך עזב המאמן שייע פייגנבוים את תפקידו והוחלף על ידי שמואל פרלמן. את נקודת הליגה הראשונה שלה השיגה הקבוצה כשסיימה בתיקו ללא שערים מול מכבי חיפה במחזור החמישי. רק במחזור התשיעי זכתה הקבוצה בניצחון בכורה בליגה, והיה זה 1 - 0 על מכבי יבנה. התיקו שהשיגה הקבוצה היה היחיד שלה בעונה זו, והניצחון היה הראשון מבין שלושה: במחזור ה-12 גברה הקבוצה 2 - 1 על הפועל באר שבע, ובמחזור ה-26 גברה 4 - 1 על מכבי יפו. מלבד משחקים אלה ספגה הקבוצה הפסדים בלבד, והייתה אחת מהקבוצות החלשות בליגה מבחינת משחק ההגנה. היא ירדה לליגת המשנה לאחר שסיימה במקום ה-16 והאחרון, והפרש השערים שלה עמד על 22 - 92. בשמונה משחקים לאורך העונה ספגה הקבוצה למעלה מחמישה שערים למשחק, והפסדיה הכבדים ביותר היו 1 - 7 למכבי תל אביב במחזור ה-15 ו-1 - 8 למכבי חיפה במחזור ה-20.
היו אלה הישגיה האחרונים של הקבוצה בכדורגל הישראלי, למעט העפלה לשמינית גמר הגביע ב-1986 שהסתיימה בהפסד 1 - 2 להפועל כפר סבא. לבסוף הקבוצה התפרקה רשמית ב-1993, וזמן קצר לאחר מכן הוקמה בנתניה קבוצה חדשה ממרכז בית"ר שהחליפה את מקומה - בית"ר טוברוק נתניה.
United Abominations
United Abominations ("התועבות המאוחדות") הוא האלבום המלא האחד עשר במספר של להקת הת'ראש מטאל האמריקנית מגאדת'. האלבום הוא האלבום הראשון שהלהקה הוציאה תחת חברת התקליטים Roadrunner. האלבום יצא לאור ביפן ב-8 במאי 2007, ובארצות הברית יצא ב-15 במאי. על עטיפת האלבום ניתן לראות את ויק, הקמע של הלהקה, מצויר בגרסתו החדשה, על רקע בניין האו"ם המותקף. זהו האלבום הראשון והיחיד שהגיטריסט גלן דרובר השתתף בו.
באלבום זה בוצע מחדש השיר "A Tout Le Monde" שהופיע לראשונה באלבום Youthanasia יחד עם כריסטינה סקאביה. הסולנית של להקת המטאל הסימפונית האיטלקית לקונה קויל
חינוך גופני פרגמטי
מלחה&quot;ע השנייה
מליסה אתרידג'
מליסה אתרידג' (באנגלית: Melissa Etheridge; נולדה ב-29 במאי 1961, בליבנוורת', קנזס, ארצות הברית) היא זמרת רוק ומוזיקאית אמריקאית זוכת פרס אוסקר ושני פרסי גראמי.
קריירה.
אתרידג' הוציאה תשעה אלבומים מאז שחתמה על חוזה ההקלטות הגדול שלה בשנת 1987. שלושה מן אלבומיה הגיעו למעמד של אלבום מולטי-פלטינה: "Melissa Etheridge" בשנת 1988, "Yes I Am" בשנת 1993 ו-"Your Little Secret" בשנת 1995. שניים מאלבומיה הגיעו למעמד של אלבום פלטינה, ושניים נוספים לאלבום זהב.
אתרידג' מעריצה את המוזיקאי ברוס ספרינגסטין וביצעה גרסאות כיסוי לשיריו "Thunder Road" ו-"Born to Run" במהלך הופעות חיות. אתרידג' מעריצה גם את להקת הרוק האמריקאית דייב מת'יוס בנד והביעה עניין בשיתוף פעולה עם הלהקה.
באוקטובר 2004 אובחן אצל מליסה אתרידג' סרטן השד. בטקס פרסי גראמי בשנת 2005 ביצעה אתרידג' קאמבק לבמה, ועל אף שהייתה קירחת כתוצאה מטיפולי הכימותרפיה, הופיעה במחווה לג'ניס ג'ופלין וביצעה את שירה של ג'ופלין "Piece of My Heart". אתרידג' קיבלה שבחים רבים על הופעתה, שנחשבה לאחד מרגעי השיא של המופע בטקס.
ב-10 בספטמבר 2005, אתרידג' השתתפה ב-"ReAct Now: Music &amp; Relief", שידור טלוויזיוני למען גיוס כספים ותמיכה בקורבנות הוריקן קטרינה. "ReAct Now: Music &amp; Relief" הוא חלק מיוזמה של ערוצי הטלוויזיה והמוזיקה MTV, VH1 ו-CMT לגיוס תרומות לארגוני הצלב האדום האמריקאי, צבא הישע ו-America's Second Harvest. אתרידג' הציגה שיר חדש שכתבה במיוחד לכבוד האירוע שנקרא "Four Days". האקפלה עסקה בנושאים ותמונות שהופיעו בחדשות במהלך סיכום התוצאות של הוריקן קתרינה. אירועי צדקה נוספים שתמכה בהם הם "Dream Foundation" ו-"Love Our Children USA".
ב-15 באוקטובר 2005, התארחה אתרידג' בתוכנית האירוח של ג'יי לנו והופיעה עם השיר "I Run For Life" המתייחס למאבקה עם סרטן השד ונחישותה להתגבר עליו, ובנוסף מעודד נשים ששרדו את סרטן השד ואת בני משפחותיהם. אחרי הופעתה ג'יי לנו אמר לה "תודה על היותך לוחמת, ילדה".
מליסה אתרידג' מדורגת בערך במקום ה-125 בין האמנים המוֹכְרים ביותר בכל הזמנים, עם יותר מ-27 מיליון עותקים של אלבומיה שנמכרו.
בנוסף, אתרידג' היא גם פעילה למען זכויות ההומואים, הלסביות, הביסקסואלים והטרנסג'נדרים, ויצאה מהארון בפומבי בתור לסבית, בזמן כהונתו הראשונה של הנשיא ביל קלינטון, בינואר 1993. אתרידג' הביעה תמיכה בענייני איכות הסביבה, ובשנת 2006 יצאה לסיבוב הופעות בארצות הברית וקנדה כאשר היא משתמשת בביו-דיזל, שנחשב ידידותי לסביבה.
פרנסואה השלישי, דוכס ברטאן
פרנסואה דה פראנס (28 בפברואר 1518 - 10 באוגוסט 1536), בנו בכורו של פרנסואה הראשון, מלך צרפת, ויורש העצר הצרפתי.
ביוגרפיה.
פרנסואה נולד בטירת אמבואז (על גדות הנהר לואר), ובשנה שלאחריה הוטבל בטקס שאורגן על ידי לאונרדו דה וינצ'י. כבר עם לידתו נחתם הסכם נישואיו למרי טיודור, בתו של הנרי השמיני, מלך אנגליה, (לימים המלכה מרי הראשונה), שהייתה בת שנתיים בלבד, אך הסכם זה בוטל ב-1520. ב-1524, בהיותו בן 6, נפטרה אמו המלכה קלוד, ופרנסואה ירש ממנה את התואר דוכס ברטאן.
ב-24 בפברואר 1525 הובס אביו של פרנסואה בקרב פאביה בידי קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ונלקח בשבי למדריד. ב-15 במרץ 1526, בהתאם להסכם מדריד, נלקחו פרנסואה בן השמונה ואחיו אנרי (אנרי השני, מלך צרפת לעתיד) למדריד כבני ערובה למילוי תנאי שחרורו של אביהם משביו. הם הוחזקו בכלא במדריד במשך ארבע שנים, דבר שהטביע בהם את חותמו במשך כל חייהם.
יורש העצר פרנסואה נפטר בליון ב-1536, כנראה כתוצאה מדלקת ריאות, ואחיו אנרי תפס את מקומו.
עלי הכימיקלי
מלון שבע הקשתות
מלון שבע הקשתות (באנגלית: Seven Arches Hotel; לשעבר אינטרקונטיננטל ירושלים) הוא בית מלון בירושלים השוכן בפינה הדרומית של פסגת הר הזיתים, מעל בית הקברות היהודי. בעברו נחשב מלון הפאר הבולט ביותר במזרח ירושלים, אך כיום הועם זוהרו.
מבנה המלון.
המלון מורכב מבניין מרכזי ובו שבע קשתות שעל שמן הוא קרוי כיום, ומשני אגפים, מצפון ומדרום למבנה המרכזי, המחוברים אליו על ידי מסדרונות על גבי עמודים. במבנה המרכזי של המלון מצויה עמדת הקבלה, חדר האוכל ואולם כנסים, ובשני האגפים, הצפוני והדרומי, מצויים חדרי האירוח. מצדו המערבי נשקף נופה של ירושלים והר הבית, ומזרחית למלון משתרעת רחבה שממנה נשקף נוף מדבר יהודה הצפוני, וכן היישובים אבו דיס, אלעזריה ומעלה אדומים.
המלון תוכנן על ידי האדריכל האמריקאי וילאם טאבלר (William Tabler). האדריכל דוד קרויאנקר כותב שבניין המלון נבנה במתכונת האופיינית לאדריכלות הסימטרית של רבים מבתי המלון האמריקאיים שנבנו בשנות ה-60: "מלון אופקי נמוך המעוצב בצורה סימטרית, במרכזו חללים ציבוריים, המודגשים כלפי חוץ באמצעות שבע קשתות ייצוגיות ומשני צידיו אגפי חדרים" שבע הקשתות מייצגות את שבע הקשתות של הגשר שיופיע באחרית הימים לפי המסרת המוסלמית בין הר הזיתים לחארם א-שריף ועליו יעברו הצדיקים בדרכם להר בו בזמן שהרשעים יפלו ממנו לגיהנום (ואדי אל נאר).
היסטוריה.