בשנת 1979 נמצאה באתר כתובת דו-לשונית באכדית ובארמית על גבי פסל של דמות גבר עשוי בזלת. הפסל התגלה במקרה בצידו הדרום-מערבי של התל ב-22 בפברואר 1979. הפסל הוא של גבר עומד, זרועותיו מקופלות כלפי חזית בטנו, ושתי כפות ידיו שלובות יחד בתנוחת לחיצת יד. שתי רגליו צמודות והוא לובש חצאית. הכתובת נחרתה על שני צידי החצאית, מלפנים ומאחור. הכתובת באשורית נחרתה בצידה הקדמי של החצאית, והיא בעלת שלושים ושמונה שורות. הכתובת הארמית מאחור היא קצרה יותר ובעלת עשרים ושלוש שורות. חשיבות הכתובת באשורית על פני הארמית, באה לידי ביטוי בכך שהיא נחרתה מלפנים, ולא השאירה מספיק מקום לכתובת בארמית מאחור, ששתי השורות האחרונות שלה נחרתו על גבי אימרת הבגד. הפסל יושב על בסיס וגובהו הכולל הוא שני מטר כולל הבסיס. הפסל הוקדש ל"אל הדד, אל מזג האוויר, ואדון החבור של העיר סיכאני" הכתובת מתוארכת לסוף המאה ה-9 לפנה"ס או תחילת המאה ה-8 לפנה"ס.
עיט קטן (סוג)
עיט קטן (שם מדעי: Hieraaetus) הוא סוג של עיט ממשפחת הנציים המכיל שלושה מינים והוא קרוב לסוג עיט וכן לסוג היחידי עיט-נצי אדום-בטן. שלושת המינים שוכנים באוסטרליה, גינאה החדשה ואפריקה. הם קטנים יותר משאר העיטים, מה שנתן להם את שמם.
מינים.
בעבר שויכו לסוג גם המינים: עיט וולדברג, עיט המגף, עיט ניצי ועיט אפריקני שעברו לסוג עיט והמין עיט-נצי אדום-בטן, שעבר לסוג יחידי. מספר חוקרים גם משייכים לפה את המין הנכחד עיט האסטי.
אאוידה (ירח)
אָאוֹיְדֶה, הנקרא גם Jupiter XLI, הוא אחד מירחיו של כוכב הלכת צדק. הוא נקרא על שם המוזה אאוידה, שהייתה אחת משלוש המוזות המקוריות במיתולוגיה היוונית, בתם של זאוס ומנמוסינה.
אאוידה התגלה בשנת 2003 על ידי קבוצה של אסטרונומים מאוניברסיטת הוואי בהדרכת סקוט שפרד. קוטרו הוא 4 קילומטרים, ומהירותו בעת הקפתו את צדק היא 2.18 ק"מ לשנייה. רדיוס מסלולו סביב צדק הוא 23,044,000 ק"מ, ומשך זמן הקפתו את צדק הוא 714.657 ימים. הוא בעל אלבדו של 0.04 ואקסצנטריות של 0.4311.
אאוידה משתייך לקבוצת הירחים פסיפאה, הקרויה על שמו של הירח פסיפאה. ירחיה של קבוצה זו מקיפים את צדק ממרחק של 22.8 עד 24.1 מיליון ק"מ, ואליה משתייכים הירחים: פסיפאה, סינופה, קלירואי, מגאקליטה, אוטונואה, יורידמה וספונדה.
פיתון איריאן
פיתון איריאן (שם מדעי: "Apodora papuana") הוא מין נחש גדול ממשפחת הפיתוניים והוא אחד מהנחשים הגדולים בעולם. הוא חי בגינאה החדשה ובכמה איים סמוכים השייכים לאינדונזיה. נחש זה הוא המין היחיד בסוגו ואין לו תת-מינים. בעבר שויך לסוג פיתון עצים ולסוג פיתון מים.
נחש זה מגיע לאורך של 5 מטרים ושוקל מעט יותר מ-20 ק"ג והוא בין הנחשים הגדולים ביותר בגינאה החדשה. בנוסף על גינאה החדשה הוא חי באיים הסמוכים Misool ו-Fergusson.
הנחש חי ביערות גשם והוא צייד לילי הניזון בעיקר מיונקים קטנים ובינוניים, אם כי יצוד גם נחשים אחרים. הוא רגוע ואינו תוקף בני אדם.
טאיפן חופים
טאיפן חופים (שם מדעי: "Oxyuranus scutellatus") הידוע גם בשם טאיפן מצוי הוא מין של נחש ארסי מהסוג טאיפן שבמשפחת הפתניים.
טאיפן החופים חי באזורי החוף הצפוניים והמזרחיים של אוסטרליה כמו גם בגינאה החדשה. לפי מחקרי רעילות זהו הנחש היבשתי השלישי בארסיותו בעולם בהתבסס על ערכי LD50.
תיאור פיזי.
טאיפן החופים הוא נחש גדול, זהו הנחש הארסי הגדול ביותר באוסטרליה. בוגרים מגיעים לבגרות מינית בערך באורך של 1.20 מטר (גוף+זנב). פרטים מבוגרים יותר מגיעים לאורך של 1.5-2 מטרים ואף יותר כאשר האורך הממוצע הוא 1.96 מ' ומשקל של 3 ק"ג. הפרט הארוך ביותר שנתפס באוסטרליה היה באורך של 2.9 מטרים ושקל 6.5 ק"ג. מיני טאיפן אחרים, בהם הטאיפן פנים-יבשתי, נוטים להיות באורך דומה, אך בממוצע הם מעט קצרים יותר.
בקרב נחשים ארסיים רק רב-פתן מלכותי, ממבה שחורה וגומצן ענק ארוכים יותר ממנו.
הראש ארוך, צר וגדול, בדומה לראשה של הממבה השחורה. למעשה, במספר אספקטים של מורפולוגיה, אקולוגיה והתנהגות, טאיפן החופים דומה מאוד לממבה השחורה. הגוף דק, אך חזק ומוצק, והצבע עשוי להשתנות בין הפרטים השונים מירוק זית בהיר ועד חום-אדמדם, אולם חלק מהפרטים עשויים להיות בצבע אפור כהה עד שחור. העיניים עגולות וגדולות בצבע חום בהיר עם אישונים גדולים.
תפוצה ואזור מחיה.
טאיפן החופים נפוץ רק באוסטרליה ובאי של גינאה החדשה, המורכב משתי פרובינציות אינדונזיות, בחלק המערבי של האי, ומגינאה החדשה, בחלק המזרחי של האי. בצפון וצפון-מזרח אוסטרליה הוא עשוי להימצא מאות ק"מ מהחוף, על אף שמו, שרומז שהוא חי בסמוך לחוף.
מין זה חי באזורי מחיה שונים. ניתן למצוא אותו באזורים חמים ולחים, באזורי חוף טרופיים, ביערות מונסון ובאזורי סבך. באזור קווינסלנד הוא הסתגל בצורה טובה לשדות קנה הסוכר, בה אוכלוסיית המכרסמים פורחת. הנחש תופס מחסה במחילות נטושות של חיות אחרות, גזעי עץ חלולים, וערמות צמחייה או אשפה.
התנהגות ותזונה.
טאיפן החופים פעיל לרוב בשעות היום, בייחוד בשעות הבוקר, אולם הוא עשוי לצאת לפעילות בלילה בתקופות חמות בשנה. כאשר הוא צד, זה נראה כאילו הוא תר את טרפו בעזרת הראיה המפותחת שלו, והוא נראה לרוב מטייל כאשר ראשו מורם מעט מהקרקע. ברגע שהוא מבחין בטרפו, הנחש קופא לפני שהוא מפתל את קדמת הגוף, מזנק ומכיש מספר פעמים. הטרף משוחרר לאחר ההכשה וזאת על מנת להקטין את הסיכוי שהנחש ייפגע מתגובת הטרף, בייחוד מעכברושים, שיכולים לפצוע אותו בצורה קטלנית בעזרת השיניים והטפרים שלהם. הנחש יעדיף להימלט מסכנה ולא להתעמת איתה, אולם אם הוא מרגיש מכותר, הוא יכול להפוך לתוקפני מאוד ולהכיש מספר פעמים ברצף.
נחשים אלה ניזונים אך ורק מחיות בעלות דם חם כמו יונקים ועופות. עכברים, חולדות ומיני יונקים קטנים, כמו בנדיקוט, יחד עם עופות אחרים מרכיבים את כל הדיאטה שלהם.
ארס.
זהו הנחש היבשתי השלישי בארסיותו בעולם. ערך ה-LD50 שלו הוא 0.106 מ"ג/ק"ג, לפי נתונים אוסטרליים ו-0.12 על פי נתונים אחרים. בהכשה ממוצעת הוא משחרר 120 מ"ג ארס, כאשר השיא שנמדד הוא 400 מ"ג.
הארס מכיל רעל עצבים חזק במיוחד המשפיע על מערכת העצבים ועל יכולת קרישת הדם. מי שהוכש צפוי לחוות כאב ראש, בחילות והקאות, דימום פנימי, שיתוק, הרס רקמות ונזק לכליות. במקרים של הרעלה חמורה, יכול להתרחש מוות כחצי שעה לאחר הכשה, אולם בממוצע מגיע המוות כשעתיים וחצי לאחר ההכשה, תלוי באזור ההכשה ובמצב בריאותו של הקורבן. הכשות לא מטופלות מסתיימות ב-100% תמותה, לכן חובה לקבל טיפול רפואי דחוף אחרי כל הכשה, אפילו מינורית. לפני הכנסת הנסיוב נגד ארס הספציפי של ארס זה לשימוש ב-1965, הסתיימו כמעט כל מקרי ההכשה במוות.
נחש ים צהוב-בטן
נחש ים צהוב-בטן או פֵּלָמִיס (שם מדעי: Pelamis platura) הוא נחש ים גדול החי לחופים הטרופיים של האוקיינוס השקט והאוקיינוס ההודי והוא המין היחיד בסוגו. כמרבית נחשי הים הוא ארסי ביותר ויכול להרוג אדם תוך שעות ספורות. הוא נפוץ ברחבי החופים מדרום ומזרח אפריקה ולאורך המזרח התיכון (אך לא בים סוף), הודו וסרי לנקה, דרום-מזרח אסיה וצפונה עד סין, רוסיה ויפן, אוסטרליה ואיים באוקיינוס השקט וכך מזרחה עד לחופי אמריקה הדרומית ואמריקה המרכזית כולל מקסיקו. באזורים מסוימים (כמו בפנמה) הם אף עולים לנהרות לזמנים קצרים. עם זאת ליבשה הם עולים רק לעיתים נדירות והם חסרי אונים עליה.
הנחש יכול להגיע ל-100 ס"מ באורכו והוא בעל קשקשים גדולים בצבע צהוב מלמטה וכחול כהה מלמעלה, עם ראש רחב והזנב עבה ולבן. נחש הים יכול לשהות מתחת לפני המים עד חצי שעה ברצף, לאחר מכן הוא חייב לחזור לפני המים בשביל אוויר. הם משריצים בימים רדודים וחמימים.
הם משתמשים בארס הקטלני שלהם כדי להרוג דגים המתחבאים בין האלמוגים. לא ידוע על מקרה שבו הנחש הרג אדם.
פתן המוות
פתן המוות (שם מדעי: "Acanthophis") הוא סוג של נחש ארסי אוסטרלי היכול להרוג בקלות אדם. הוא מכונה באנגלית: "death adders", שם משובש ל"deaf adders" שפירושו: "נחש (צפע) חירש", זאת כיוון שהנחש לא בורח כמו רוב הנחשים מהאדם והוא מעדיף להסתמך על הסוואתו עד שמתקרבים אליו לטווח תקיפה. ואולם הנחש יכול לחוש ברעידות באדמה בדומה לנחשים אחרים.
פתניים אלה חיים בטבע באוסטרליה וגינאה החדשה ומצויים ביותר במדבריות היבשים האוסטרלים. הם מזכירים במראה שלהם צפע גדול בעל קשקשים גדולים ומפוספסים בחום כהה ובצבעים בולטים. והחלק העליון של העין מתרומם כמו אצל השפיפון. עם זאת הם אינם קרובי משפחה וזה תהליך של אבולוציה מתכנסת.
זנבם של פתני המוות מסתיימים בקצה דמוי תולעת ובעל יכולת תנועה, מה שעוזר להם למשוך טרף, בעיקר יונקים, לטאות ועופות לפיהם המכיל ארס קטלני ביותר והם מסוגלים להגיב במהירות של 0.15 שניות - המהירים ביותר מבין מיני הנחשים. הם גם הורגים אנשים שלא שומרים מרחק מהם כשמעל 50% מהמוכשים מהם מתו.
סטנקיל, מלך שוודיה
סטנקיל (בנורדית עתיקה: Steinkell, בשוודית: Stenkil ; 1030 – 1066) היה מלך שוודיה משנת 1060 לערך ועד מותו. הוא ירש על כס המלכות את אמונד הזקן והיה לראשון מלכי בית סטנקיל. מוצאו של סטנקיל ככל הנראה מוסטרייטלנד וקשר המשפחה שלו לשושלת המלכים הקודמת הייתה באמצעות נישואיו לבתו של אמונד הזקן.