זה היה האלבום הראשון של פרנק זאפה שהוקלט על ציוד של הקלטות מרובות ואחד האלבומים הראשונים שהשתמשו בטכנולוגיה זו. מכונות עם 16 רצועות אישיות מאפשרות גמישות רבה יותר במעקב רב ואובר דאבינג מאשר מקליטי "הקלטת סליל לסליל" המקצועיים שהיו סטנדרטיים בשנת 1969.
זאפה הקדיש את האלבום לבנו שזה עתה נולד, דוויזיל. בפברואר 2009, להקת המחווה של דוויזיל לאביו, זאפה מנגן זאפה, זכתה בפרס גראמי בקטגוריית ביצוע הרוק האינסטרומנטלי הטוב ביותר עבור הקטע "Peaches en Regalia".
האלבום נכלל ברשימה של "1001 אלבומים שאתה חייב לשמוע לפני מותך".
מוזיקה.
זאפה הלחין, עיבד והפיק את האלבום בעצמו. הכלי העיקרי שבו ניגן באלבום, שבו ינגן גם באלבומיו הבאים, הוא גיטרה חשמלית. "Willie the Pimp", "Son of Mr. Green Genes", ו-"The Gumbo Variations" מציגים ביצועי גיטרת סולו עוצמתיים ולא שגרתיים.
איאן אנדרווד מנגן בארבעה קטעים באלבום את החלקים של כשמונה עד עשרה מוזיקאים, לרוב במקביל. עבודתו כוללת קטעים מסובכים של פסנתר ועוגב, כמו גם חלילים מרובים, קלרינט וסקסופונים.
Peaches en Regalia.
השיר "Peaches en Regalia" זכה להכרה רחבה כסטנדרט פיוז'ן מודרני והוא אחד השירים הידועים ביותר של זאפה. זאפה מנגן סולו קצר בשיר, בכלי המכונה "אוקטבה-בס". אנדרווד תורם לחלילים ולחלקים מסוימים של סקסופון, קלרינט וקלידים. בהמשך הקליט זאפה את השיר מספר פעמים בהופעות חיות. השיר בוצע מחדש על ידי אמני ג'אז ורוק רבים אחרים, כולל פיש, דיקסי דרגס, Frogg Café וקרי בידל.
Willie the Pimp.
"Willie the Pimp" היא מנגינת רוק מושפעת בלוז הכוללת ביצוע ווקאלי של חברו הוותיק של זאפה ואחד מהאמנים האורחים באלבום, קפטן ביפהארט. יש בו כינור מאת דון "קנה סוכר" האריס וסולו גיטרה מאת זאפה במה שנראה כמו ג'אמים רופפים, אם כי ההופעות נערכו לפני יציאתן. כותרת האלבום מגיעה ממילים של שיר זה.
Son of Mr. Green Genes.
"Son of Mr. Green Genes" הוא עיבוד אינסטרומנטלי לשיר "Mr. Green Genes" מתוך אלבומם של זאפה והאמהות "Uncle Meat". הכותרת החריגה של שיר זה הובילה לאגדה אורבנית לפיה זאפה קשור לשחקן שגילם את מיסטר גרין ג'ינס בתוכנית הטלוויזיה "קפטן קנגורו".
Little Umbrellas.
"Little Umbrellas" דומה בסגנונו ל"Peaches", מנגינה קצרה ומסודרת בקפידה עם שפע של קלידים וכלי נשיפה של אנדרווד.
The Gumbo Variations.
"The Gumbo Variations" היא גם הופעת ג'אם הכוללת סולו סקסופון טנור מאת אנדרווד וכמה נגני כינור חשמליים מורכבים מאת דון "קנה סוכר" האריס, וכן סולו גיטרה מאת זאפה. גרסה של השיר הנמצאת בגיליון התקליטורים ארוכה יותר מכיוון שהיא מכילה חלקים שנותרו מחוץ לאריך הנגן. היא כוללת קטע דיבור קצר בהתחלה בו זאפה מנחה את הנגנים כיצד להתחיל את המנגינה.
It Must Be a Camel.
"It Must Be a Camel" היא גם מנגינה מסודרת ומסובכת עם שפע של כלי נשיפה וקלידים של אנדרווד. המנגינה המאוד לא שגרתית של שיר זה נובעת משימוש חוזר ונשנה בחמישיות (מצרך של יצירות מאוחרות יותר של זאפה) ולעיתים קרובות עושה קפיצות מלודיות גדולות. הכותרת עשויה לנבוע מהעובדה שחלקים מהקו המלודיסטי דומים לצורת "דבשות" של הגמל כשכתובים על נייר. ז'אן לוק פונטי מנגן בכינור בשיר זה.
הקלטה.
זאפה השתמש בציוד הקלטה מתקדם כדי ליצור אלבום באיכות טכנית ומוזיקלית יוצאת מן הכלל. האלבום הוקלט במה שזאפה תיאר כמקליט "שש עשרה רצועות תוצרת בית"; המכונה נבנתה על ידי מהנדסים באולפני TTG בהוליווד בסוף 1968.
זאפה היה בין הראשונים שהקליט תופים במספר רצועות. פעולה זו איפשרה ליצור צליל תוף סטריאו. לפני שדבר זה היה קיים, ערכת התופים כולה הוקלטה לרצועה אחת (מונו) של מקליט בן 8 מסלולים. ב-Hot Rats, לעומת זאת, ארבעה מהמסלולים הוקצו לערכת התופים הראשית, כולל רצועות בודדות ל"סנר" ול"תופים ובס" ומסלולים שמאלה וימינה לתופים ומצלתיים אחרים. טכניקה זו זכתה לחיקוי נרחב והפכה לנורמה בתחילת שנות השבעים כאשר מכונות עם 16 מסלולים ומעלה זמינות באופן נרחב.
זאפה היה הראשון לבצע מניפולציית קלטת מהירה כדי להפיק גוונים חריגים וצבעי קול ייחודיים. לאחר שהקליט רצועות בסיסיות (תופים, בס, גיטרה ופסנתר וכו') במהירות המהירה של המקליט, זאפה ניגן תופים תוך כדי האזנה לרצועות הבסיסיות בחצי מהירות. בהקלטה המוגמרת, המושמעת במהירות רגילה, האובר-דאבס נשמעים במהירות הרגילה. זה נותן לרצועה של התוף איכות מוזרה וקומית, בדומה לתופי צעצוע.
כלים אחרים עובדו בצורה דומה, כולל קלידים, סקסופונים ובס. לזאפה מיוחסת "בס אוקטבה" (גיטרה בס מואצת במהירות כפולה) — הצליל המתקבל דומה לזה של גיטרה, אך לפי זאפה יש לו יותר "פאנץ'" ואנרגיה. בנוסף, אורגן אלקטרוני מעובד שולב כקול תזמורתי בהרכב של כלי נשיפה ופסנתר. "It Must Be a Camel" כולל צליל של מסרק מפלסטיק קשיח המלוטף, ונשמע כמעט כמו עץ פעמון מטלטל או פעמוני רוח. זאפה 'מנגן' גם מפתח ברגים ככלי הקשה בשיר "Willie the Pimp". כל זה נעשה בטכנולוגיה אנלוגית יותר מ-10 שנים לפני שהתקבל ציוד מודרני לעיבוד סאונד דיגיטלי.
עטיפת האלבום.
ההילה הססגונית והפסיכדלית של סוף שנות ה-60 של המאה ה-20 ניכרת בעיצוב הגרפי ובצילום של עטיפת האלבום, אף על פי שזאפה עצמו זלזל בתנועה הפסיכדלית. את התמונות שמשני צדי האלבום צילם אנדי נתנזון ועיצב קאל שנקל. צילומי העטיפה הקדמיים והאחוריים משתמשים בצילום אינפרא אדום ומשקפים את טעמו של זאפה לתמונות חזותיות מרשימות, בשילוב עם אלמנט הומוריסטי אבסורדי. האישה שמופיעה בתמונה היא כריסטין פרקה. בתמונה ניתן לראות אך ורק את החלק העליון של הפנים שלה משום שהיא נמצאת בתוך בור, תוך כדי שהיא מניחה את ידיה על משטח אבן. במשך שנים מי שקיבל קרדיט על הצילום של עטיפת האלבום היה הצלם אד קראף, אך זו הייתה טעות.
בנוסף לאלבום עצמו, יצאה גם מהדורה של סשנים ובה ניתן לראות על הטיפה את כריסטין שוכבת בתוך הבור כאשר היא מרימה רגל אחת וניתן לראות את פניה מהצד.
משתתפים.
הקרדיטים לקוחים מההערות בחוברת האלבום.
מגדל האמנות מיטו
מגדל האמנות מיטו (ביפנית: 戸 芸 術 館, מיטו גייג'וצוקאן) הוא מתחם אומנויות במיטו, איבראקי, יפן. הוא נפתח בשנת 1990 במסגרת חגיגות המאה של עיריית מיטו. הוא כולל אולם קונצרטים שיש בו 680 מקומות, תיאטרון עד 636 מקומות, גלריה לאמנות עכשווית ומגדל בולט. אראטה איזוזאקי היה האדריכל, בעיצוב אקוסטי של נגאטה אקוסטיקה.
אוניברסיטת אלבורג
אוניברסיטת אלבורג (בדנית: Aalborg University, או בראשי תיבות AAU) היא אוניברסיטה ציבורית באולבורג שבדנמרק, אשר נוסדה בשנת 1974. נכון לשנת 2020, לומדים במוסד כ-20,000 סטודנטים.
בנוסף על הקמפוס המרכזי באולבורג, פועלים קמפוסים נוספים בקופנהגן ובאסביירג.
אוניברסיטת אלבורג מעורבת בועידת בתי הספר האירופיים לחינוך ומחקר הנדסי מתקדם.
היסטוריה.
בשנת 1961 החל להתגבש הרעיון להקים אוניברסיטה בצפון יוטלנד. באוגוסט 1969 החל תכנון המוסד, שזכה לתמיכת תושבי האזור. התכנון אושר בפרלמנט בשנת 1970, והאוניברסיטה נחנכה ב-1 בספטמבר 1974.
בשנת 2010 נפתחה הפקולטה ללימודי רפואה.
מבנה.
אוניברסיטת אלבורג מורכבת מחמש פקולטות עם מספר מחלקות בכל אחת:
מגדל הטלוויזיה קמזיק
מגדל הטלוויזיה של קמזיק (בסלובקית: Televízna veža na Kamzíku) הוא מגדל שידור טלוויזיה בגובה 196 מטר באזור קוליבה בברטיסלאבה, בירת סלובקיה. המגדל שוכן 437 מ' מעל פני הים על גבעת קמזיק, חלק מהקרפטים הקטנים, ומשקיף על חלק גדול מהעיר. המגדל שוכן בשטח פארק יער ברטיסלבה. הוא הוקם בשנת 1975, והחליף את מגדל השידור הקודם. המגדל תוכנן על ידי האדריכלים סטניסלב מאג'ק, יעקוב טומשאק, יוראג' קוז'אק, מילאנו יוריקה וג'אן פריביצר.
במגדל מרפסת תצפית ציבורית. בתנאים של ראות טובה, אוסטריה, הונגריה וצ'כיה נראות מהמגדל.
מסעדות.
בשנת 2011 נפתחה מסעדה חדשה בשם Altitude עם חלל פנים מעודכן, המגישה מאכלים ים תיכוניים. המסעדה מחולקת לבר קפה תצפית, למסעדה אחרת, בראסריה, בקומה אחת ולמסעדה הראשית בקומה למטה עם שולחנות מסתובבים המספקים נוף פנורמי של 360 מעלות.
אוניברסיטת פריז-סאקלה
אוניברסיטת פריז-סאקלה (בצרפתית: L'université Paris-Saclay) היא אוניברסיטת מחקר ציבורית בפריז שבצרפת, אשר נוסדה בשנת 1150 כחלק מן הסורבון ובמתכונתה הנוכחית והעצמאית בשנת 2015. נכון לשנת 2020, האוניברסיטה מכילה מספר מוסדות פנימיים ולומדים בתוכניותיה השונות כ-60,000 סטודנטים.
בשנת 2019, אוניברסיטת פריז-סאקלה ירשה את אוניברסיטת פריז-סוד (Paris XI) שנוסדה בשנת 1971. האוניברסיטה חברה בפרויקט פריז-סקליי הכולל אשכול עתיר מחקר ואשכול עסקי המפותחים בעמק הסיליקון האירופי ליד פריז, ומהווה את המרכז הראשי להכשרה ומחקר בתוך אשכול הטכנולוגיה של הפרויקט. האוניברסיטה משלבת מספר גרנדז אקול צרפתיים, פקולטות מובילות, קולג'ים ומרכזי מחקר שהם חלק מארגוני המחקר המובילים בעולם בתחומם. האוניברסיטה ידועה במיוחד בלימודי המתמטיקה, הפיזיקה והרפואה שמתקיימים בה.
אוניברסיטת פריז-סאקלה חברה בליגה האירופית לאוניברסיטאות מחקר וחברה בועידת בתי הספר האירופיים לחינוך ומחקר הנדסי מתקדם.
אות'רין לוסי