הצבאות נפגשו בקרב בכפר שלמא - היא חרבת סלמא. בקרב זה ניגף ניקנור, ומאות מלוחמיו נהרגו, אך לא הייתה זו מפלה מוחלטת, וניקנור אולץ לשוב לירושלים להתבצר בחקרא. תוצאת קרב זה הבהירה לניקנור כי המרחב מצפון לירושלים נמצא בשליטתו של יהודה המכבי, וניקנור נמצא בסכנת מצור.
מיקום היסטורי.
אבל הציע בתחילה לזהות את כפר שלמה עם חרבת ארהא (ליד הכפר א-רם), אולם במקום נתגלו שרידים ערביים בלבד. גם בחרבת סלמיא שליד הכפר סרדא ובשעב א סלמא, כקילומטר ממערב לרמאללה, התגלו ממצאים דומים. מאוחר יותר הציע אבל לזהות את כפר שלמה עם חרבת עיד (), דרומית לרמאללה, בין קלנדיה לשכונת גבעת זאב, בגבעה מול גבעון המכונה בפי הערבים חרבת סלמא, ואף שהממצאים במקום הזה הם רומים וביזנטים יש לזכור כי בתקופה היוונית, רק בחלק קטן מהמקומות נמצאו קרמיקה מאותה תקופה. בר כוכבא מקבל השערה זו של אבל, וטוען כי מדבר זה ניתן לראות את הדיוק הרב של בעל ספר מקבים א'.
שמיל בן-ארי
שמיל בן ארי
שמיל בן ארי (נולד ב-7 בפברואר 1952) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון ומדבב ישראלי. זוכה שלוש פעמים ב-"פרס אופיר" וב-"פרס האקדמיה לטלוויזיה".
ביוגרפיה.
נולד בשם שמעון בן-הרוש בעיר ירושלים להורים יוצאי מרוקו ותוניס. לאחר שרותו הצבאי למד בבית הספר למשחק "בית צבי". בשנת 1985 השתתף בדרמת הטלוויזיה לחם.ב-1991 השתתף בסרט זמן אמת". בשנת 1992 השתתף בסרטו של אסי דיין "החיים על פי אגפא". בשנת 1993 שיחק ב"נקמתו של איציק פינקלשטיין", ובסרט האמריקאי "חום כלא".
בשנת 1994 השתתף בסרטו של אסי דיין "שמיכה חשמלית ושמה משה", ועל משחקו זכה בפרס אופיר על משחק ראשי. בשנת 1995 שיחק בסרטו של שבי גביזון "חולה אהבה בשיכון ג'", זוכה פרס האופיר. בשנת 1995 שיחק ב"לילה לבן", שזכה בפרס מיוחד בפסטיבל קאן, וכן בסדרה "קפה פריס" וב"קמפיין". באותה שנה השתתף בסרטו של עמרי לוי "חול".
בשנת 1996 השתתף בקלטות הילדים "אבא עושה בושות", ו״גומות החן של זוהר״.
בשנת 1997 השתתף בסדרת הטלוויזיה של חיים בוזגלו "מרחב ירקון" ובסדרה "קו 300". בשנת 1998 שיחק בסרטים "באזז" ו"אגדת האיש ששתק", ובסדרת הטלוויזיה "טירונות". בשנת 1999 הופיע בסדרת הטלוויזיה זוכת פרס פסטיבל ירושלים ופרס מסך הזהב "זינזאנה". באותה תקופה שיחק ב"אחרי המלחמה" וב"כלבים לא נובחים בירוק". בשנת 1999 שיחק בסרט זוכה פרס האופיר "החברים של יאנה", ובשנת 2002 בסרט הטלוויזיה "אבאל'ה". בשנת 2003 שיחק בסרטו של שבי גביזון "האסונות של נינה". באותה שנה השתתף בסדרת הטלוויזיה "מעורב ירושלמי"; על משחקו הדרמטי בסדרה קיבל את פרס האקדמיה לטלוויזיה.
בשנת 2004 שיחק בסרט "אהבה קולומביאנית", ועל משחקו זכה בפרס אופיר לשחקן משנה. באותה שנה שיחק בסרט הטלוויזיה "הילד של דיאנה" ובמיני סדרה "לב על הקרח" ודיבב את דון לינו בסרט תפוס ת'כריש וגם דיבב שתי דמויות ב"דרגון בול". בשנת 2005 הופיע בסרט "תחיה ותהיה".
השתתף בהצגות התיאטרון "גשם שוטף" בתיאטרון באר שבע, "משרתם של שני אדונים" ו"ג'ונגל הערים" בתיאטרון החאן, "פאנשן", "ילדי הירח", "אדם הוא אדם" ו"יוליוס קיסר" בקאמרי, וב"אחד משלנו" ו"המלך" בתיאטרון בית ליסין. כמו כן השתתף בהצגת הילדים "שמוליק של זהרה". בשנת 2006 השתתף בהצגה "הצנזור" בתיאטרון חיפה. בשנת 2008 שיחק בסרטו של רשף לוי "איים אבודים" ועל משחקו שם זכה בפרס אופיר לשחקן המשנה הטוב ביותר. בשנה זו הוא גם דיבב את מאסטר שיפו ב"קונג פו פנדה" ודיבב דמויות נוספות בסרטים "בולט" ו"פוקה". כן שיחק באותה שנה בסדרת הטלוויזיה "המקום".
בשנת 2009 השתתף בן ארי בסדרה "חצויה" בה גילם את דמותו של פאתון, ערפד בן 100 שנה שרוצה לרשת את תפקיד הנביא מידי אחיו הגדול ארדק. בשנת 2010 השתתף בסרט הקומדיה "חצי טון ברונזה" שהוקרן ב-VOD, וכן בסרטו של חיים בוזגלו "כבוד" ודיבב את צ'אקלס הליצן ב"צעצוע של סיפור 3".
בשנים 2011 ו-2012 שיחק בתפקיד הראשי בהצגת "כי בנו בחרת" של יוכי ברנדס בתיאטרון הבימה והשתתף בסרט "מבול. בשנת 2011 השתתף בן ארי בסדרה "אליפים" על פי ספרה של אסתר שטרייט-וורצל ודיבב שוב את מאסטר שיפו ב"קונג פו פנדה 2". בשנת 2012 גילם את מורדוך הגדול בסדרת המתח של ערוץ 2, "המיוחדת".
ב"יללת הזאבים", סרט הטבע העלילתי הראשון מסוגו בארץ שיצא בשנת 2013, דיבב בקולו את הסרט. בשנת 2015 שיחק את דמותו של הרב לב, ראש "המרכז למרשת ירושלים", בסדרת המתח האמריקאית "דיג" של גידי רף. באותה שנה גם שיחק את דמותו של מוטק'ה בסדרה "ג'וני ואבירי הגליל" וכן בתפקיד ראש הממשלה בדרמה "בני ערובה".
בשנים 2016–2017 שיחק בתפקיד משני בסדרה "מטומטמת", אשר שודרה ב-HOT. בשנת 2017 שיחק בסרטו של שבי גביזון "געגוע". בשנת 2018 שיחק בסדרה "מלכות" ששודרה בהוט. בשנת 2019 הופיע בתפקיד משנה בסרט "בשורות טובות" של הבמאי ארז תדמור. כמו כן, הופיע בסדרה "הנערים" בתפקיד עורך דינו של אחד הנערים שרצחו את מוחמד אבו ח'דיר.
בשנת 2020 הופיע בסדרת המתח המשטרתית "מנאייכ" בתפקיד גרי רוזנטל, ראש מח"ש. באותה שנה השתתף בדרמה הקומית "חזרות", בתפקיד שלמה דנון, שחקן ותיק בתיאטרון "המשכן". לאחר סיום הסדרה בכאן 11, נשים אחדות חשפו כי בן ארי הטריד אותן מינית והפגין כלפיהן יחס מתעמר ומשפיל, כמה מהן היו קטינות בעת המעשים שלכאורה בוצעו. השחקנית נגה שחר והמלבישה אביטל פלג איששו גם הן חלק מהתלונות. בעקבות פרסום זה ב"הארץ" בידי העיתונאית תמר קפלנסקי, גורמים בכירים בתאגיד השידור הישראלי הודיעו כי אם יתברר שיש מן האמת בטענות, בן ארי לא ישוב לסדרה "חזרות".
חיים אישיים.
בן ארי גרוש ואב לשניים מנישואיו בעבר, ולבן נוסף. מתגורר בתל אביב.
ענת עצמון
ענת עצמון (נולדה ב-27 בנובמבר 1958) היא שחקנית וזמרת ישראלית.
ביוגרפיה.
עצמון נולדה וגדלה בתל אביב, בת לשחקן התיאטרון שמוליק עצמון-וירצר. עוד בילדותה גדלה על התרבות היידית.
היא למדה בתיכון עירוני א'. בשנת 1976 התגייסה לצה"ל והצטרפה לתיאטרון צה"ל. לאחר שירותה הצבאי למדה משחק במגמת המשחק של אוניברסיטת תל אביב.
קריירה בקולנוע וטלוויזיה.
עצמון התפרסמה לראשונה בשנת 1978, כשנבחרה לשחק את דמותה הראשית של נילי בסרט הנעורים "אסקימו לימון" של בועז דוידזון. במהרה נהפך הסרט לסרט פולחן. הסרט צולם שהייתה רק בת 18 שנים וחצי, ולטענתה, דוידזון שיקר לה כשהבטיח שהסצנה בה היא צולמה חשופת חזה, תיכלל רק עם צילום מאחור. הצלחתו העצומה של "אסקימו לימון" העניקה לעצמון פרסום רב, ובשנת 1979 כיכבה בסרטו של אבי נשר "דיזנגוף 99". גם סרט זה זכה להצלחה פנומנלית והבטיח את מקומו כסרט קאלט ידוע.
ב-1981 שיחקה עצמון בסרט "העיט" וב-1982 ב"כביש ללא מוצא", שניהם בבימויו של יקי יושע. על משחקה ב"כביש ללא מוצא" זכתה בפרס כינור דוד ובפרס השחקנית הטובה ביותר.
ב-1984 כיכבה בסרטים "עדות מאונס" וב"מכת שמש".
ב-1986 שיחקה לצד אביה ב"חוזה אהבה", ובסרטו של משה מזרחי "אהבה גנובה".
ב-1988 שיחקה ב"בצילו של הלם קרב", שביים יואל שרון.
ב-1992 שיחקה בסרטים "להב חצוי" ו"מלאכים ברוח". באותה השנה הופיעה עצמון בתוכנית "הופה היי", וכן גם באותה השנה שרה ביחד עם השחקן ניקו בר את שיר הפתיחה של הסדרה המצוירת "קובי" ששודרה בערוץ הילדים.
ב-1996 דיבבה עצמון את הדמות של גורי בתוכנית הילדים "חתולי חצר" ששודרה בטלוויזיה החינוכית.
ב-1997 שיחקה בסרט "מינוטאור".
ב-1999 שיחקה בסרטים "פרנק סינטרה מת" ו"שבעה ימים באלול". בשנה זו גם כתבה ספר ילדים בשם "מוני שמנמוני וחנות הממתקים".
ב-2001 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "סיטי טאוור" בתפקיד אורית עמינדב, ובנוסף גם דן תורג'מן שהיה בעלה באותה עת שיחק בסדרה וגילם בה את אחיה עמית טל.
ב-2007 התארחה באחד מן הפרקים בסדרה הדרמה "אגדת דשא" של ערוץ 10, בתפקיד אמהּ של עינת (דניאלה וירצר).
ב-2008 הצטרפה לדרמה המוזיקלית של Yes, "דני הוליווד" בכיכובו של רן דנקר. עצמון גילמה את ברברה ברגר, אמו של דני בשנות ה-60.
ב-2012 שיחקה בסרט הפשע "לא בתל אביב" בבימויו של נוני גפן, בסרט גילמה עצמון את אימו של מיכה שאותו מגלם גפן. בסרט שיחקו בנוסף: יערה פלציג, רומי אבולעפיה וטל פרידמן.
ב-2015 גילמה את אימה של דפי (עדי הימלבלוי), שהייתה בעבר כוכבת מפורסמת בסדרת הדרמה שיצרו חי ורונן דוידוב "איפה אתה חי?" בערוץ הראשון.
בספטמבר 2016 החלה לגלם את זוהרה זיו בסדרת המתח שביים עודד דוידוף, "עקרון ההחלפה" ב-HOT3, לצידם של ליאור אשכנזי, ליאת הר לב, מוני מושונוב ואחרים. באותה שנה שיחקה בתפקיד אורח בעונתה השנייה של סדרת המתח "פצועים בראש" ב-HOT3, בתפקיד דמותה של אמא של זוהר (אגם רודברג). והצטלמה לסרטו של איתן גפני "ילדי הסתיו", סרט אימה לצד נועה מימן, אקי אבני ותמרה קלינגון.
ב-2017 השתתפה בסרט הדרמה "אמור", בבימויו של רפאל רביבו, לצד לירון לבו, דן תורג'מן ונטלי עטיה.
ב-2019 החלה להשתתף בסדרה "התחנה", המשודרת ב-HOT.
ב-26 בספטמבר 2019 עלתה לשידור סדרת הטלוויזיה "חמישים" בהשתתפותה.
קריירה מוזיקלית.
ב-1989 החלה קריירה כזמרת והוציאה את אלבומה הראשון "בחלום", ממנו מפורסם שיר הנושא, איתו התמודדה באותה שנה בתחרות הקדם אירוויזיון והגיעה למקום הרביעי. לאחר הקדם יצא התקליט ובו השירים: "עוברת אורח", "לבד בסתיו", "כמה אפשר", "אל תשפטו", ו"יוליה", אשר לווה בווידאו קליפ בטלוויזיה. את שירי האלבום עיבד והפיק מוזיקלית ירוסלב יעקובוביץ'.
בדצמבר 1989 השתתפה בפסטיבל בצבעים טבעיים, וזכתה במקום השני עם השיר "כריזמה" (מילים:מיכל ורד, לחן: ירוסלב יעקובוביץ').