לעיתים קיים צורך לאסוף מן המטופל דם לצורך בצוע תרבית דם. התרבית תקבע האם לחולה יש פתוגנים (מחוללי מחלות) בדם. בדרך כלל הדם הוא סטרילי. כאשר נוטלים דם לתרביות יש להשתמש בתמיסה סטרילית כמו בטאדין בהעדפה על פני אלכוהול. דבר זה נעשה תוך שימוש בכפפות סטריליות, ללא ניגוב התמיסה הכירורגית, הנוגע באתר הדקירה, מבלי להתפשר על התהליך הסטרילי. חיוני שההליך יתבצע בדרך הסטרילית ביותר, באופן שנוכחות מיקרואורגניזמים מזהמים המצויים על פני שטח העור לא ייתנו תמונת מצב שגויה בדם כשהתרבית המצביעה כביכול על אנדוטקרדיטיס (דלקת כרום הלב), בעוד הפתוגנים מצויים נמצאים לרוב כזיהום חיצוני. מומלץ להשתמש בשיטה של הכנה וחיטוי העור שמסירה את השכבות העליונות של תאי עור מתים יחד עם החיידקים בעור. יוד פובידין שימש בעבר לצורך זה אולם כיום מקובל יותר השימוש ב-2% כלורהקסידין ב-70% אתנול או אלכוהול איזופרופיל, יש להקצות זמן לייבוש לאחר החיטוי. החלק העליון של כל המיכלים בשימוש בעת נטילת דם לתרבית דם גם צריך לעבור חיטוי באמצעות תמיסה דומה.
הדם נאסף לתוך בקבוקים מיוחדים להעברה ודומים למבחנות ואקום אך צורתן שונה. בקבוק תרבית הדם מכיל מדיום העברה, לשימור המיקרואורגניזמים הנוכחים בזמן העברה לתרביות במעבדה. מאחר שלא ידוע האם הפתוגנים הם אנאירוביים (מתפתחים ללא נוכחות חמצן) או אירוביים (מתפתחים בנוכחות חמצן), בודקים את שניהם, ממלאים תחילה את בקבוק הדם האירובי ולאחר מכן אוספים את הדם לבקבוק האנאירובי. אולם כאשר האיסוף מתבצע באמצעות מזרק, ממלאים את הבקבוק האנאירובי תחילה. אם האיסוף נערך על ידי מזרק פרפרית, ממלאים את הבקבוק האירובי תחילה, כך שכל האוויר המוכל בתוך הצינורית המשתחרר לתוך הבקבוק המכיל חמצן. עיצוב מיוחד של בקבוקי תרבית דם מייתר את הצורך הן במזרק והן בצינוריות פרפרית. לבקבוקי אלה תוכנן צוואר ארוך המתאים להולדר של מערכת הוואקום, שבשימוש של נטילת הדם, ללא צורך בנטילת דם נוספת.
כמות הדם שנאספת קריטית להתאוששות מיטבית של מיקרואורגניזמים. הנפח הטיפוסי הוא עד 10 מ"ל של דם, מה שעשוי להשתנות על פי המלצות היצרן. נפח הדם הנאסף מילדים ותינוקות נע בין 1 ל-5 מ"ל. כאשר יחס נפח הדם למצע המזון (המדיום), נמוך מדי, ייתכן עיכוב בצמיחה של מיקרואורגניזמים. כאשר נאסף יותר מדי דם מן המטופל, הדבר עלול להשרות אנמיה הנגרמת על ידי הטיפול עצמו. כאשר יחס של דם-מצע מזון גבוה מדי, גם זה לא יוליך לצמיחה אופטימלית.
דגימות הדם בבקבוקים מודגרים ביחידות מיוחדות למשך 24 שעות לפני שעובד מעבדה בודק ומבצע עליהם בדיקות. שלב זה מאפשר למספר נמוך מאוד של חיידקים (שעשוי להגיע לרמה של 1 או 2 מיקרואורגניזמים) להיות מוכפלים לרמה מספקת לצורך בדיקת גילוי וזיהוי החיידק וקביעת עמידותו לאנטיביוטיקה. בקבוקי תרבית חדישים מכילים אינדיקטור בבסיס הבקבוק המשנה צבעו בנוכחות חיידקים בצמיחה אשר ניתן לקרוא באופן אוטומטי על ידי המיכשור. מסיבה זו אין להסיר את מדבקת הברקוד מעל לבקבוק, מאחר שהוא מאפשר למערכת המכשור האוטומטית לזהות את התרבית לרבות נתוניה הדמוגרפיים.
נטילת דגימות דם מבעלי חיים.
דגימות דם מחיות מעבדה חיות ניתן לאסוף באמצעות השיטות הבאות:
נפח דגימת הדם הנאסף חשוב מאוד בחיות ניסוי. כל איסוף דם שאינו כרוך בסופניות ללא החלפת נוזלים מוגבל של עד כדי 10% מנפח מחזור הדם בבעל חיים נורמלי, בגיר ובריא. במקרים בודדים ניתן לחזור ליטול דם מאותו פרט לאחר שלושה עד ארבעה שבועות. במקרים בהם נדרשות נטילות דם חוזרות ונשנות במרווחי זמן קצרים, ניתן ליטול לכל היותר 0.6 מ"ל/ק"ג/יום או 1.0% מנפח הדם הכללי של בעל החיים בנטילה כל 24 שעות. הערכת נפח הדם בבעלי חיים בוגרים הוא 55 ל-70 מ"ל/ק"ג משקל גוף. יש להקפיד על כך עם בעלי חיים מבוגרים ושמנים יותר. כאשר נפח הדם הנאסף עולה על 10% מסך כל נפח הדם, יש לשקול להוסיף נוזלים לגוף. מומלץ על תמיסת רינגר אם היקף איסוף הדם עולה על 30% מכלל הדם נפח הדם, יש לתת טיפול הולם כדי למנוע מבעל החיים לסבול מהיפווולמיה (hypovolemia), זהו מצב של ירידה בנפח הדם (פלסמה) [מצב חמור של היפוולמיה גורם להופעת תסמינים של הלם היפוולמי. הירידה בנפח הדם גורמת לפגיעה באספקת דם לרקמות אשר אינה עונה על הצרכים הפסיולוגיים של הגוף].
בדיקות רמת אלכוהול בדם.
בדרך כלל לא מומלץ להשתמש באיזופרופיל אלכוהול כדי לנקות או לחטא את אתר הנטילה/דקירה בעת נטילת דגימה עבור בדיקת אלכוהול בדם. הדבר קשור במידה רבה להשלכות המשפטיות הקשורות בחיטוי תוך שימוש עם אלכוהול, שעלול תאורטית, להשפיע על תוצאות המעבדה בבדיקות מעבדה רפואית מסוימות.
אל עדנאניה
רונית ברנגה
רונית ברנגה (באנגלית: Ronit Baranga; נולדה ב-4 באפריל 1973) היא אמנית ישראלית עכשווית, העוסקת בפיסול ומציגה משנת 2004. זוכת פרס עידוד היצירה לשנת 2016 ממשרד התרבות והספורט, הציגה בתערוכות יחיד ובתערוכות קבוצתיות בישראל ובשאר העולם. העבודות שלה נמצאות באוספים של מוזיאונים ובאוספים פרטיים בישראל ובעולם.
ביוגרפיה.
ברנגה נולדה בחיפה. בגיל 7 עברה לכפר סבא ובגיל 17 עברה לגור בזכרון יעקב.
ב-1990 למדה רישום פיגורטיבי אצל רחל שביט. לאחר שירותה הצבאי כקצינה בחיל האוויר למדה פסיכולוגיה וספרות עברית באוניברסיטת חיפה. עם נישואיה עברה להתגורר בתל אביב ולמדה ציור מופשט אצל פרופסור ג'ון בייל ותולדות אומנות באוניברסיטת תל אביב.
בין השנים 2000–2004 למדה במדרשה לאומנות בבית ברל ובשנה השנייה ללימודיה נחשפה לפיסול בחמר. על עבודתה בתערוכת הבוגרים כתבה מבקרת האומנות סמדר שפי בעיתון "הארץ": "עבודה בולטת נוספת היא של רונית ברנגה, שעוסקת בטוהר השפה, במילים שנחשבות קדושות, ובמכבסת מלים - העבודה בנויה ממעין כיור קרמיקה עגול וגדול, שבדפנותיו יצוקים פיות בתנועת דיבור. העבודה צבועה בלבן, והאיכות הסוריאליסטית שלה חזקה ויוצאת דופן."
בשנת 2010 חזרה עם בן זוגה ושלושת ילדיהם לזכרון יעקב ושם ממוקם הסטודיו שלה.
משנת 2007 מציגה ברנגה בתערוכות בישראל ובעולם ועבודותיה נמצאות באוספים מוזיאליים ופרטיים רבים. בין תערוכותיה הבולטות: תערוכות בינלאומיות בסין (2011) וטאיוואן (2012) בהן זכתה בפרסים; תערוכה בינלאומית במוזיאון הטריאנאלה במילאנו (2012); ו-"דיסמלנד" (2015), התערוכה המדוברת של אומן הרחוב בנקסי, בה חלקה חלל תצוגה עם דמייאן הירסט ובנקסי.
ב-2017 הציגה ברנגה שתי תערוכות יחיד: "מימוזה ביישנית" בבית האדום, תל אביב ו-"Embraced", בגלריית בות' (Booth Gallery) בניו יורק, ובשנת 2018 הציגה בתערוכת יחיד את "מסיבת התה", בגלריית ביינארטת במלבורן, אוסטרליה והזמנה שוב לגלריית בות' בניו יורק עם עבודות בנושא "מגרש המשחקים של השדים".
אודות יצירתה.
רונית ברנגה מפסלת בסגנון פיגורטיבי ריאליסטי ונושאי הפיסול בהם היא מטפלת מגוונים. חלקם ניזונים ממקורות השראה ספרותיים ומיתולוגיים, חלקם מהמציאות היומיומית.
"בשפה האמנותית הייחודית שלה, ברנגה מערבת יכולות וירטואוזיות של פיסול וציור היפר-ריאליסטי עם נטייה לעבר המטאפיזי, האפל והנסתר. הפנטזיה שהיא בוראת נשענת על מיתוסים ואגדות עתיקות ומספרת סיפור רב רבדים, באמצעות היחסים הנרקמים בין החפצים, הדמויות והחלל. בכל פעם מחדש המפגש עם עבודותיה מעורר השתאות מעורבת במתח סמוי, בין פיתוי ורתיעה." (חגית פלג-רותם, "מימוזה ביישנית" על תערוכת היחיד של ברנגה).
בסדרות הכלים "הספק חיים שלה", כהגדרתה של הסופרת מרית בן ישראל, היא משתמשת בתחבולות של האנשה ולחפצים הדוממים שביצירותיה מוענקים חיים משל עצמם ויכולת הבעה רגשית. כפי שברנגה מסבירה: "אני לוקחת כלי פשוט - כלי שנחשב בעינינו למובן מאליו, כלי פסיבי ואני מעניקה לו איברים [פיות ואצבעות] שבעזרתם אנחנו משתמשים בו. ועכשיו [הכלי הזה] נמצא במקום אחר. הוא חש את הסביבה והוא אקטיבי. הוא יכול להחליט אם להשתמש בעצמו, האם לאפשר להשתמש בו? או אולי הוא יכול לברוח?"
ניתן לראות את יצירותיה של ברנגה כמטונימיה. לפי דברי מרית בן ישראל "מבחינה פואטית, הכלים הפנטסטיים האלה הם מטונימיות... ובהמשך לכך, גם רונית ברנגה ממזגת בין הספלים לאצבעות שאוחזות בהם (או לפיות שנצמדים אליהם) ויוצרת מטונימיות מתעתעות, לופתות ומצחיקות, מרגשות ומבעיתות בו בזמן".
ב-2015 ברנגה השתתפה בתערוכה בינלאומית גדולה של אומן הרחוב בנקסי, Dismaland. כתבת האומנות חגית פלג רותם מציינת: "האמנית הישראלית רונית ברנגה מציגה עבודה שיצרה במיוחד לתערוכה, ובה "סרוויס", מערכת כלי אוכל שקיבלו חיים משלהם, כאשר שולבו בהם אצבעות אנושיות, הנראות קטועות. המראה הסוריאליסטי משחק בין המחריד למצחיק, מושך ומרתיע. הפיסול הווירטואוזי שלה מקבל ממד של קושי וכאב, באמצעות הפגשה של חפצים דוממים ואיברים חיים, ושימוש בצבעוניות חיוורת הנראית כמסיכת מוות או הרואין-שיק".
נשים ונשיות תופסות מקום חשוב ביצירותיה. "ארטמיס שלי", "עץ החיים" ו"מימוזה ביישנית" הן יצירות בהן הדמויות מחפשות להבין את הסביבה ולהתחבר אליה.
ברנגה סבורה שיצירותיה "נועדו לעורר מחשבה ורגש". אבל תגובות אלה, גם אם הן מצופות, אינן מושגות בצורה פשוטה וישירה, אלא דורשות מהצופה התבוננות ובניית משמעות אישית במפגש עם היצירה.
RBK (ערוץ)
ערוץ RBK (ברוסית: Телеканал РБК) הוא ערוץ טלוויזיה פרטי רוסי בבעלות קבוצת RBC המשדר תוכניות חדשותיות בנושאי פוליטיקה וכלכלה.
בתחילת נובמבר 2012 הערוץ קיבל מעמד כערוץ פדרלי המשדר לכל שטחי הפדרציה הרוסית.
הנהלת הערוץ.