הטיפול בנזלת נעשה על ידי תרופות המנסות להקטין את ייצור היתר של הריר מתאי הגביע או לבלום את התהליך הדלקתי. תרופות אלו עשויות להינתן כטבליות או כטיפות או תרסיסים לאף; למשל אוקסימטזולין.
סאלטימבנקו
סאלטימבנקו (Saltimbanco) היה המופע הנודד הראשון של קרקס השמש, להקת קרקס שנוסדה על ידי גי לאליברטה ודניאל גוטייה במונטריאול שבקוויבק, קנדה. התמה של המופע הייתה חגיגה של "החיים" באשר הם, והוא נועד להיות, לדברי הכוריאוגרפים של המופע, מעין "טיפול נגד" או "חיסון" כנגד הדיכאון האופף את העולם עם תום המאה ה-20 ותחילת המאה ה-21.
כמו יתר מופעי קרקס השמש, למופע פסקול משלו, והוא נמכר גם כתקליט מוזיקלי.
המופע היה המופע הראשון של קרקס השמש שהופיע בדרום אמריקה. ההופעות כללו הופעות בסנטיאגו שבצ'ילה (מרץ 2006), בואנוס איירס שבארגנטינה (מאי 2006), סאו פאולו וריו דה ז'ניירו שבברזיל (אוגוסט 2006 ואוקטובר 2006 בהתאמה).
הדמויות.
לאורך המופע מופיעות מספר רב של דמויות ובהן:
תיאור המופע.
המערכה הראשונה.
בתחילת המערכה הראשונה שתי דמויות במסיכה - גבר לבוש צהוב ואישה לבושה כחול, וכן ילד קטן בלא מסיכה הלבוש לבן עולים אל הבמה. תולעים צבעוניות צופות בהם משני צידי הבמה בשעה שהשלושה מבצעים בלט (סצנה זו מלווה ב-Adagio מהפסקול של המופע).
מערכה שנייה.
בתחילת מערכה זו שב הברון ומבצע ריקוד טאפ.
בסצנה הבאה מבוצעים קטעי אקרובטיקה לצלילי קטע "Barock" מהפסקול. לאחר מכן מבוצע מופע טרפז על ידי זוג תאומים (לצלילי Amazonia מהפסקול). ה-Baroques מגיבים למופע הטרפז מתחתית הבמה.
בתום מופע הטרפז נערך מופע אקרובטי של שני לוליינים המאזנים זה את זה לצלילי מקטע "Urgence" של הפסקול.
בסצנה הבאה ארבעת האווירים מבצעים אקרובטיקה של קפיצות באנג'י (לצלילי "Il Sogno di Volare").
המופע מסתיים שציפור השיר שרה את "Horéré Ukundé".
הפסקול.
פסקול זה הופץ בשלוש גרסאות שונות:
קיימת גרסת נוספת של המופע שהוקלטה בביצוע חי באמסטרדם, אולם זו לא שוחררה למכירה לציבור.
לה נובה
לַה נוּבָּה (La Nouba) הוא מופע של קרקס השמש.
זהו מופע קבע המופיע בדאונטאון דיסני שבדיסניוורלד שבאורלנדו, פלורידה.
תיאור המופע.
המופע, שאורכו 90 דקות, מוצג בתיאטרון מיוחד שנבנה עבורו ובו 1671 מושבים. בדומה ליתר מופעי קרקס השמש, הוא כולל קטעים קומיים, קטעי ריקוד, מופעי אקרובטים ולויינים, וכן קטעי שירה ותזמורת. במהלך המופע מתרחשים על הבמה אירועים רבים, והצופה אינו יכול לראות את כל האירועים בו זמנית.
הפסקול והשירים של המופע נכתבו במיוחד עבורו ונמכרים כתקליט נפרד.
הדמויות.
אף שלמופע אין קו עלילה אחיד שניתן לעקיבה, מספר דמויות מופיעות בסצנות שונות והצופים יכולים לראות את קווי העלילה הנפרדים של כל דמות ודמות. בחלק מהסצנות מופיעות הדמויות בתפקידים ראשיים, ובחלק מהסצנות הדמויות מתפקדות כצופים.
הדמויות העיקריות הן:
תיאור המופע.
קודם לתחילת המופע נערך מופע מקדים בו הליצנים "באלטו" ו"סרגיי" מושיבים את הקהל ומשתעשעים עם הקהל הנכנס למופע.
בתחילת המופע נערך "מצעד" בו דמויות המופע צועדות לאורך המעבר שבין המושבים התחתונים והיציע של האולם. לאחר המצעד מופיעה המנקה, המטאטאת את הבמה עד שמגיעות הדמויות שצעדו קודם לכן במצעד אל הבמה. המנקה נדהמת ממצעד הדמויות שעובר אותה ואינה מאמינה למראה עיניה (עוברים אותה הציפור הירוקה, האיש האדום, רוכב אופניים הרוכב הפוך, ורכבת צעצוע).
בתחילת המופע נערך מופע לוליינות של סיבוב צלחות, ולאחריו מופע הליכה על חבל שגובהו כ-30 מטרים. לאחר מכן נערך מופע של רכיבה על אופני BMX אקרובטי הכולל קפיצות שונות ממתקנים גבוהים וממקפצות. בסיום המופע קופצים כל הרוכבים עם אופניהם לעבר בור שנפער בבמה.
לאחר מופע אקרובטי אווירי נערכת סצנה של ריקוד על צעיפים אדומים היורדים מתקרת הבמה, ולאחר מכן מופע של איזון שמונה כיסאות על ידי אקרובט אחד ובעקבותיו מופע טרפז ומופע טרמפולינה.
התחפושות.
30 סוגי תחפושות המופע עוצבו על ידי דומיניק למיו בשנת 1998. למיו יצרה שני סוגי תחפושות עיקריים - האחד של אנשי העיר במופע, האצים ורצים בעולמם ההומה והסואן, והשנייה של הליצנים. אנשי העיר לבושים בצבעי שחור ואפור ואילו הליצנים לבושים בצבעים בהירים וזוהרים.
במהלך המופע עוברות הדמויות מטמורפוזה, והן עוזבות את עולמם המשמים שחוזר על עצמו ומתחילות להאמין בעולם האגדי המופיע סביבם. אמונה זו באה לידי ביטוי בשינויים שעוברים התחפושות של הדמויות - לבושם של אנשי העיר משתנה מצבעים כהים לצבעים פלורסצנטים זוהרים של כחול, אדום וצהוב. בסיום המופע לבושים אנשי העיר בלבן.
המוזיקה והמוזיקאים.
בדומה ליתר מופעי קרקס השמש, השירה והנגינה מבוצעות על הבמה בזמן כל מופע ומופע. במהלך המופע מנגנים על הבמה שישה נגנים ושתי זמרות. המוזיקה הולחנה על ידי בנווה ג'טרא (Benoit Jutras) וכוללת אלמנטים של ג'אז, היפ הופ, מוזיקה חסידית ושירה בסגנון אופראי, כאשר המוזיקה תואמת את ההתרחשות על הבמה.
הפסקול.
הפסקול שנמכר על גבי דיסקים כולל את מרבית המוזיקה המבוצעת במופע, וכן מספר קטעים השונים מאלה של המופע המוזיקה בקטעי הביניים המבוצעים על ידי הליצנים אינה מופיעה בפסקול, וכן שונו בפסקול המקטעים היׁה היה (Once Upon A Time) ואגדה (A Tale), השונים מהשמעתם במופע.
שמות המקטעים בצרפתית אינם מתייחסים לרוב למוזיקה עצמה, אלא לקטע המופע בו הם מושמעים. כך לדגוגמא המקטע porte (בצרפתית: דלת) מתרחש באוויר בתוך מבנה דמוי דלת.
הפסקול כולל את המקטעים הבאים של מוזיקה ושירה (לצד כל מקטע רשום הסצנה בה הוא מושמע)
המסע בדורך השחר
המסע בדורך השחר (באנגלית: The Voyage of the Dawn Treader) הוא ספר ילדים, השלישי שיצא לאור בסדרת דברי ימי נרניה, מאת הסופר ק. ס. לואיס. הספר, המשתייך לסוגת הפנטזיה, ראה אור בשנת 1952. כרונולוגית, זהו הספר חמישי בסדרה, לאחר אחיינו של הקוסם, האריה, המכשפה וארון הבגדים, הסוס ונערו, והנסיך כספיאן.
עלילה.
בספר זה, בן דודם של ארבעת גיבורי האריה, המכשפה וארון הבגדים, יוסטס קלארנס סקראב, נמשך יחד עם אדמונד ולוסי, הצעירים מבין ארבעת בני דודו, לתוך ממלכת נרניה, דרך ציור של ספינה - היא הספינה "דורך השחר".
הספינה נמצאת תחת פיקודם של הנסיך כספיאן, רב החובל דריניאן והעכבר האביר ריפיצ'יפ, ונמצאת במסע שמטרתו למצוא את שבעת האצילים, ידידיו של אביו של כספיאן, שנשלחו על ידי דודו מירז לתור את הים המזרחי ועקבותיהם נעלמו. כמו כן למסע מטרה נוספת - להגיע אל קצה העולם, או קרוב אליו ככל הניתן (עולמה של נרניה, כמסתבר בספר זה, בנוי כדסקית שטוחה, שניתן להגיע אל קצותיה).
יוסטס, המוצג בתחילת הסיפור כילד אנוכי, מפונק וגועלי, הנהנה להציק לבני דודיו, עובר שינויים בעקבות החוויות העוברות עליו במהלך המסע ופגישתו עם אסלן, ומשנה בהתאם את דרכיו.
שמות האצילים ומציאתם: האציל ברן-נמצא על ידי כספיאן כאשר הוא סוחר עבדים. כספיאן מגלה זאת וממנה את ברן לדוכס האיים הנידחים.
האציל אוקטסין-נמצא על ידי יוסטס גוסס בשינוי צורה של דרקון אך מת דקות אחדות אחרי שיוסטס מצא אותו.
האציל רסטימר-נמצא על ידי אדמונד ב"אי מי המוות" כנציב זהב בתוך "מי המוות". האציל רופ-נמצא על ידי חברי דורך השחר בתוך המים ליד אי העלטה
כאשר הוא מצטרף לחברי "דורך השחר" להגיע אל סוף העולם שם נמצאים שלושת האצילים הנותרים (שלושת הישנים):האציל ארגוז, האציל מברמורן, האציל רביליאן. נמצאו ישנים ב"ראשיתו של סוף העולם" בידי קללה וכאשר יגיעו החברים לסוף העולם קללה זו תוסר.
פרשנויות.
האלגוריה הנוצרית, המוצגת ברוב ספרי הסדרה באופן מרומז ומאופק בלבד, נעשית גלויה יותר בסוף ספר זה, כאשר אסלן פוגש את הילדים כאשר הוא לובש צורה של שה, אשר יותר מכל מזוהה עם דמותו של ישו. הוא פוגש אותם בשדה פרחים עצום בקצה העולם, שיכול להתפרש כעולם הבא או כמלכות השמים. כמו כן מספר אסלן לילדים שהוא קיים גם בעולמם שלהם, אלא ששם הוא נקרא בשם אחר.
איב מונטאן
איב מונטאן (בצרפתית: Yves Montand; 13 באוקטובר 1921 – 9 בנובמבר 1991) היה שחקן קולנוע וזמר צרפתי, מגדולי זמרי השאנסון הצרפתי.
חייו.
נולד בשם איבו ליווי (Ivo Livi) בעיירה האיטלקית מונסומנו אלטו. זמן קצר לאחר לידתו עזבה משפחתו את איטליה ועברה לצרפת. מונטאן גדל במרסיי ובצעירותו עבד כספר במספרה של אחותו ולאחר מכן החל לעבוד בנמל מרסיי.
את קריירת השירה שלו החל כזמר מועדונים. ב-1944 התגלה על ידי הזמרת אדית פיאף, אשר צירפה אותו להופעותיה, יעצה לו והוא אף היה למאהבה.
מונטאן זכה בהכרה בינלאומית כשהשתתף בכמה סרטים, ובשנת 1951 התחתן עם השחקנית סימון סיניורה ושניהם כיכבו בכמה סרטים יחדיו. כמו כן ניהל רומן עם השחקנית מרילין מונרו, שלצידה הופיע בסרט "הבה נתאהב" משנת 1960. מונטאן היה לאחד מכוכבי הקולנוע המוערכים ביותר באירופה וכיכב בשורה של סרטים איכותיים וחשובים: "שכר האימה" (1953), "האם את אוהבת את ברהמס?", "Z", "פול פרנסואה וינסאן ואחרים", "סזר ורוזלי", "מצב של מצור", "המעגל האדום", "הבה נתאהב", "הפרס הגדול", ז'אן דה פלורט ומאנון
(1986) ועוד. הוא היה חביבם של במאים דגולים כאלן רנה, קוסטה גברס, קלוד סוטה, מלוויל ואחרים.
בשנת 1985 נפטרה אשתו סימון סיניורה. זמן קצר לאחר מכן התחתן מונטאן עם העוזרת האישית שלו, ובשנת 1988, כשהוא בן 67, נולד בנו היחיד.
לאחר מותו פרסמה בתה של סימון סיניורה (מנישואיה הראשונים), קתרין אלגרה, ספר ובו חשפה כי מונטאן התעלל בה מינית כשהייתה ילדה. עם זאת היא גם טענה שהיא השלימה איתו בשנותיו המאוחרות.