ב-25 בספטמבר 1939 חתמה אנדורה על הסכם שלום עם גרמניה, שאשרר את הסכם ורסאי מלאחר מלחמת העולם הראשונה, על פי המשפט הבינלאומי שעדיין היה במלחמה. זה עזר לאנדורה לשמור על הנייטרליות שלה במהלך מלחמת העולם השנייה. גרמניה הייתה המדינה הרביעית בשנת 1994 שהכירה באנדורה כריבונית ועצמאית לאחר אימוץ החוקה החדשה של 1993.
יחסים דיפלומטיים.
שגרירות אנדורה בבריסל אחראית גם על היחסים עם גרמניה, מאידך, השגרירות הגרמנית במדריד אחראית גם על היחסים עם אנדורה. סיוע קונסולרי מסופק על ידי הקונסוליה הכללית בברצלונה, ובנוסף, יש לגרמניה קונסוליית כבוד באנדורה לה ולה.
הר בישוף (רכס קאמלזפוט)
הר בישוף (באנגלית: Mount Bishop) הוא הר ברכס קאמלזפוט במחוז לילואט שבפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
גובהו של ההר 1,721 מטרים מעל פני הים, והוא ממוקם 4 קילומטרים צפונית למפגש הנהרות ברידג' ויאלאקום.
שם ההר אומץ רשמית ב-6 ביוני 1957.
פסגת בישוף (אנטארקטיקה)
פסגת בישוף (באנגלית: Bishop Peak) היא הר שגובהו 3,460 מטרים מעל פני הים. ההר ממוקם ליד רכס ראמפארט, ברכס החברה המלכותית, באנטארקטיקה.
היסטוריה.
הפסגה התגלתה במהלך מיפוי הרכס על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית (USGS). שמו של ההר ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים בשנת 1963, והוא נקרא על שם שבהונולולו, אשר פעל לחקר אנטארקטיקה.
קרחון ראטגרס
קרחון ראטגרס (באנגלית: Rutgers Glacier) הוא קרחון תלול הממוקם בצידו המערבי של רכס החברה המלכותית בשטח חסות רוס שבאנטארקטיקה. הקרחון יורד דרומית-מערבית מרכס ג'ונס הופקינס, ומתחבר עם קרחון סקלטון. שלוחת אבוט מפרידה בין קרחון ראטגרס לקרחון אליסון.
היסטוריה.
קרחון ראטגרס מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית (USGS) באמצעות סוקרים על הקרקע ותצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית.
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים. הקרחון נקרא על שם אוניברסיטת ראטגרס, בניו ברנזויק שבניו ג'רזי, אשר שלחה חוקרים לאנטארקטיקה, לצד רכס ג'ונס הופקינס (הנקרא על שם אוניברסיטת ג'ונס הופקינס) וקרחון קרלטון (הנקרא על שם מכללת קרלטון).
ברורית אונא
בּרוּרית-קלרה אוּנָא (1907 – 8 בספטמבר 1983, א' דראש השנה תשמ"ד) הייתה ציירת ומחנכת ישראלית.
ביוגרפיה.
ברורית קלרה אונא נולדה בשנת 1907 בגרמניה, בתם של גרטרוד ‫(‬גיטל‫) לבית גויטיין (בת הרב גדליה גויטיין, רב העיר קרלסרוהה ונכדו של הרב ברוך גויטיין) והרב ד"ר יצחק אונא ממנהיים, יו"ר אגודת הרבנים האורתודוקסיים-קהילתיים (מתנגדי הפרישה מהקהילות הכלליות) בגרמניה. לאונא היו שלושה אחים וארבע אחיות, בהם משה אונא (איש ציבור, ציר באספת הנבחרים וחבר הוועד הלאומי והכנסת, ממייסדי קיבוץ טירת צבי ותנועת הקיבוץ הדתי) ואביגדור (ויקטור) אונא (מוכר ספרים ורב ירושלמי).
בשנת 1934, לאחר עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, עלתה לארץ ישראל. עוד בתקופת היישוב הייתה למורה לציור. בהמשך שימשה כמפקחת על הוראת הציור במחוז חיפה ובמחוז הצפון. התגוררה בנהריה. הייתה חברתה של האמנית חוה בויקו-אבי-יונה (אשתו של מיכאל אבי-יונה).
בשנת 1937 איירה הגדה של פסח שערך קרוב משפחתה החוקר והמהדיר הרב יוסף אונא ונדפסה בדפוס אמנות (שבו עבד אחיה אביגדור אונא, שבהמשך ייסד את חנות הספרים "הכל לנער", שאת סמלילה ציירה אונא). בשנה שלאחר מכן הוציאה בהוצאה עצמית (ובאותו בית דפוס) סיפור בתמונות פרי עטה בשם "מיכה הקטן נוסע למושבה". בהמשך איירה בשיתוף עם נחום גוטמן ספר מעשיות מאת לוין קיפניס וכן מקראת ראשית קריאה שערך נפתלי מלומד.
כבר בתקופת היישוב, עת שימשה מורה לציור, כתבה תוכנית לימודים. כמפקחת על הוראת הציור הדריכה מורים בכלל ומורים לציור בפרט. במאמר שפרסמה ב-1968 עמדה על מאפייניו הייחודיים של החינוך האמנותי וחשיבותו להתפתחות הילדים:
בשנת 1966 פרסמה במסגרת "ספריית אורים למחנך" של מפעלי תרבות וחינוך ספר פדגוגי בשם "ילדים מציירים", שבו פרסה את "התאוריה והמעשה של הוראת הציור בבית הספר היסודי" (מהדורה ב' מתוקנת הופיעה בשנת 1978 בהוצאת קריית ספר).
ברורית אונא נפטרה בשנת 1983, בגיל 76. נטמנה בבית הקברות בעירה נהריה.
פרסומיה.
פדגוגיה.
מאמרים:
ההפגנות באיראן (2017–2018)
ההפגנות באיראן הן סדרת הפגנות מחאה באיראן שהחלו ב-28 בדצמבר 2017 והסתיימו בסוף ינואר 2018. המחאות התחדשו על רקע האינפלציה הקשה במדינה, אחוזי האבטלה הגבוהים, השחיתות השלטונית והמעורבות בסכסוכים אזוריים במזרח התיכון. ההפגנות קראו לממשל לחדול מהמעורבות של המדינה במדינות אחרות והמפגינים קראו להפלת נשיא איראן חסן רוחאני. בהפגנות נהרגו לפחות 30 אנשים, ומאות נעצרו. אלה ההפגנות הגדולות ביותר באיראן מאז גל ההפגנות ב-2009. נגררת של הפגנות אלו היא המחאה שהתעוררה ביוני 2018.
רקע.
בסוף שנת 2017 יוקר המחיה באיראן הגיע לשיא ומחירי מוצרי היסוד עלו באופן משמעותי (לדוגמה, ביצים התייקרו ב-40%). האינפלציה הגיעה כמעט עד 12 אחוזים, ואחוז האיראנים הנמצאים מתחת לקו העוני עלה ל-35 אחוזים. זאת ועוד, מספר המובטלים האיראניים עמד על 3 מיליון - כלומר למעלה מ-12 אחוזים, עלייה של 1.4% מהשנה הקודמת.
נוסף לכך, לאחר חתימת הסכם הגרעין של איראן עם המעצמות, והסרת העיצומים שהוטלו על המדינה, אזרחים איראניים רבים קיוו לשיפור מצבה הכלכלי של המדינה, והקלת חייהם. שנתיים לאחר חתימת ההסכם, השינוי המיוחל לא קרה, הסיבה לכך, כך גורסים המפגינים, היא השחיתות השלטונית ומנהל לא תקין.
ההנהגה האיראנית, עם זאת, טענה כי הגורמים הישירים למחאה הם מתנגדי השלטון ובראשם נשיא איראן לשעבר, מחמוד אחמדינז'אד, שנפסל להתמודד בבחירות לנשיאות איראן 2017. מאוחר יותר חמנאי האשים את ישראל כי היא עומדת מאחורי ההפגנות.
השתלשלות האירועים.
היום הראשון - 28 בדצמבר.
ב-28 בדצמבר 2017, הפגינו אלפי איראנים בכמה ערים ברחבי המדינה. אחד מהמוקדים המרכזיים היה העיר משהד, בה הפגינו אלפי תושבים. הפגנות קטנות יותר התקיימו בערים שרקורד וקשמר. מספר מפגינים נעצרו, אך מספרם הרשמי לא פורסם. עם זאת, ההפגנות לא התפשטו באותו היום לטהראן הבירה ולא זכו להתייחסות נרחבת בתקשורת האיראנית.
29 בדצמבר.
ביום השני להפגנות התרחב גל המחאות, והגיע בין השאר לעיר השנייה בגודלה באיראן - משהד, שם נעצרו 52 מפגינים על ידי כוחות הביטחון. הפגנה גדולה נוספת נערכה בעיר כרמאנשאה בירת מחוז כרמאנשאה בחבל כורדיסטן. הפגנות קטנות יותר התקיימו בערים בסארי וברשט, שבצפון המדינה, בקום, שמדרום לטהראן, ובהמאדן, שבמערב המדינה. באותו היום עשרות בודדות של אנשים התכנסו גם בעיר הבירה טהראן, ופוזרו במהירות על ידי כוחות שנפרסו במקום מבעוד מועד. ביום זה תועדו כוחות הביטחון משתמשים בזרנוקי מים וגז מדמיע. המפגינים קראו בין השאר לממשל לחדול מהמעורבות האיראנית במוקדי סכסוך שונים במזרח התיכון וביניהם סוריה ועזה.
לקראת חצות בליל 29 בדצמבר יצאו קריאות ברשתות החברתיות לצאת להפגנות נרחבות למחרת, זאת על רקע כוונת המשטר לארגן עצרות לציון סיום המחאות האלימות ב-2009.
30 בדצמבר.
ב-30 בדצמבר, המשטר האיראני הוציא עשרות אלפים לרחובות למפגן תמיכה ב-1,300 ערים ויישובים. במקביל, ההפגנות נגד הממשל התרחבו לעוד ערים, וניתן לומר כי המחאה כיסתה את כל איראן. על פי דיווחים ברשתות הערביות לפחות 4 מפגינים נהרגו על ידי כוחות הביטחון בהפגנות ברחבי המדינה. עשרות סטודנטים התעמתו עם שוטרים בכניסה לאוניברסיטת טהראן והשליכו עליהם אבנים, ועימותים דומים נרשמו במוקדים רבים נוספים.
על פי כוחות הביטחון האיראניים נעצרו במחאה עד סוף ה-30 בדצמבר 50 מפגינים.
31 בדצמבר.
לאחר מספר ניסיונות של הממשלה לנתק את האינטרנט ואת קווי הטלפון הבינלאומיים במטרה להשתיק את המחאה, הוצעו סרטונים ותמונות של המחאה שממשיכה לתפוס תאוצה ולגדול, למרות ניתוק חלקי של העיר טהראן מהאינטרנט נמשכות ההפגנות והעימותים האלימים, מספר מקורות מדווחים על ירי באש חיה ממנה נהרגו לפחות שני מפגינים בעיר דורוד שמערב המדינה. ההפגנות נמשכות גם בערים נוספות, בהן טהראן, כרג', גוהרדשט (צפון איראן), אראק, בנדר עבאס ואהוואז בהן על פי דיווחים שונים המפגינים תוקפים בנקים, תחנות משטרה, משרדי ממשלה ומציתים תחנות דלק ופחי אשפה ברחובות, בטהראן המפגינים ברחובות קוראים קריאות מוות לח'אמנאי.
משעות הצהרים המאוחרות נחסמו אפליקציות המסרים אינסטגרם וטלגרם למכשירים ניידים, אך על פי דיווחים שונים הן עדיין פעילות במחשבים, ההפגנות מתפתחות באופן מסיבי לערים נוספות בהן המדאן, נהוואנד וטויסרקאן בין היתר הממשל פועל לפזר את ההפגנות בירי מתותחי מים, שימוש בגז מדמיע ואלימות קשה מצד אנשי משמרות המהפכה על פי דיווחי המפגינים מספר ההרוגים עומד לפחות על חמישה בני אדם ומספר רב של פצועים.
בנאום לאומה האיראנית, ששודר בערב, רוחאני הזהיר כי "אסור שהמחאות יגיעו לכדי אלימות", זלזל בביקורת הנשיא טראמפ על ידה הקשה של השלטון האיראני ואמר כי "מי שקורא לאיראנים טרוריסטים לא יכול להביע הזדהות איתם".
לאחר נאום הנשיא רוחאני ההפגנות נמשכות בטהראן זנג'אן ובכרמאנשאה מתקיימים עימותים אלימים עם המשטרה ומשמרות המהפכה האסלאמית שמנסים לפזר את המפגינים בעזרת אמצעים לפיזור הפגנות בהן תותח מים וגז מדמיע, הדיווחים מספרים שההפגנות מתפשטות לערים נוספות בהן איזאה , סאנאדאאג' וחאאבאהר ויש דיווחים על מאות עצורים וחטיפת אזרחים ברחובות.