אביה של ונצלאוסקאיטה היה עורך דין ואמה - שחקנית. סנדקה היה הפילוסוף והסופר וידונס , מראשי האגודה התאוסופית בליטא. במלחמת העולם הראשונה התגוררה ונצלאוסקאיטה בטולה שברוסיה. בשנת 1930 סיימה את לימודיה בגימנסיה בשאוולי והחלה לימודי משפטים בקובנה. בשנת 1937 הוסמכה בתור עורכת דין. היא הייתה שופטת ומשנת 1941 - נוטריונית ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הליטאית. משנת 1944 הייתה משפטנית בקובנה, ומשנת 1947 עד פרישתה ב-1981 הייתה משפטנית בשאוולי.
הצלת יהודים.
סטניסלבה ונצלאוסקיינה (Stanislava Venclauskienė), אמה של גראז'בילה, הייתה ידועה בשאוולי בזכות העובדה שהיא גידלה בביתה כשמונים יתומים נטושים. בשנות מלחמת העולם השנייה פתחה ונצלאוסקיינה מתפרה בביתה ובה העסיקה כמעט חמישים יהודיות. כך סייעה לפרנסת משפחותיהן, שחיו בגטו שאוולי. זאת עשתה בעזרת בנותיה, גרז'בילה ודנוטה.
בסוף 1941 נרצחו הנשים היהודיות מהעיירה טלז בבורות ירי. שתיים מהן, אטה בלנק ובתה אניקה-חנה, היו בין היהודיות שנורו אך לא נהרגו, וזחלו מהבור חזרה לגטו טלז. אטה הצליחה לצאת בחשאי מהגטו ויצרה קשר עם מכרה ליטאית. זו השיגה לבלנק אישור עבודה בביתה והסתירה אותה גם כשציוו הגרמנים על כל יהודי טלז להיכנס לגטו. בלנק ובתה נשארו בבית המכרה עד שהלשנה אילצה אותן לעזוב. לאחר מכן הגיעו לשאוולי וניצלו בידי ונצלאוסקיינה, שקלטה אותן בביתה. לפחות חמישה יהודים נוספים הסתתרו בביתן של ונצלאוסקיינה ובנותיה. בני משפחת ונצלאוסקיינה הסתירו את היהודים למרות עונש המוות שהוכרז על ידי הכובשים הגרמנים וחל על כל ליטאי שהסתיר יהודים, ולמרות ההלשנות המרובות של ליטאים על מסתירי יהודים.
בשלביה האחרונים של המלחמה התחוור למסתירות שהמשך ההסתרה מסוכן. גרז'בילה לקחה את חנה אל מחוץ לשאוולי ואימצה אותה כחוק. ביתר תקופת הכיבוש הגרמני שהתה חנה עם גרז'בילה, הרחק משאוולי, עד השחרור.
הכרה.
ב-1995 העניק יד ושם לוונצלאוסקאיטה, לאמה ולעוד ארבעה מבני משפחתן את התואר "חסידי אומות העולם". כמו כן קיבלה ונצלאוסקאיטה אזרחות כבוד של שאוולי.
מחסור בוויטמין B12
מחסור בוויטמין B12 (באנגלית: Vitamin B12 deficiency) הידוע גם כ-hypocobalaminemia מתייחס לרמות נמוכות בדם של ויטמין B12 הכמות היומית הדרושה בגוף מ B12 היא 5 מיקרוגרם. נגרם בגלל חוסר צריכה תזונתית, ספיגה ירודה של ויטמין B -12, הסרה כירורגית של הקיבה, דלקת כרונית של הלבלב או הפרעות גנטיות. מגוון רחב של סימנים ותסמינים עלול להתרחש כולל ירידה ביכולת לחשוב ושינויים באישיות כמו דיכאון, עצבנות, ופסיכוזה ולעיתים גם אנמיה ממארת העלולה לדמות סרטן-דם (AML).
לוויטמין B12 תפקיד חשוב ביותר בייצור החומר הגנטי והחלבונים בגוף ומקבלים אותו מהחי כמו בשר, מוצרי חלב, ודגים. מחסור בוויטמין B12 אינו שכיח משום שבגופינו קיימים מחסנים של ויטמין זה שמספיקים לכמה שנים. אנשים טבעוניים, צמחוניים וקשישים נמצאים בסיכון גבוה לחלות במחלה הזאת.
תחושות חריגות של חוסר בוויטמין B12 הם: תפקוד שרירים לא תקין, תחשת טעם נחלשת, כמות תאי דם אדומים נמוכה, תפקוד לב שאינו תקין, וירידה בפוריות. אצל ילדים צעירים תסמינים כוללים פיגור התפתחותי, פיתוח עני, וקשיים בתנועה. אם לא מקבלים טיפול מוקדם חלק מהסימפטומים עלולים להיות קבועים.
סימפטומים.
מחסור בוויטמין B12 עלול לגרום לאנמיה והפרעה בתפקוד נוירולוגי, אך אם המחסור קל יחסית הוא לא גורם לתסמינים. תסמינים משמעותיים יותר של אנמיה עלולים לגרום לחולשה, עייפות, סחרחורת, דופק מהיר, נשימה מהירה וצבע חיוור של העור ועלולים לגרום לשטפי דם קלים או דימום, כולל דימום מחניכיים.
תופעות לוואי במערכת העיכול כוללות לכאבי לשון, קלקול קיבה, ירידה במשקל, ושלשולים. אם לא מספקים לחולה טיפול מתאים תיתכן פגיעה בתאי עצב.
מחסור בוויטמין B12 עלול לגרום לנזק חמור ובלתי הפיך, במיוחד למוח ומערכת עצבים. עוד תסמינים הם:
טיפולים.
קיימות שתי אפשרויות לטיפול:
התמודדות עם המחלה.
אנשים שאינם צורכים מאכלים שמכילים ויטמין B12 כמו צמחוניים או טבעוניים מומלץ להם להשלים את המחסור של B12 ולפנות לדיאטנית.
חולים שאובחנו במחסור כרוני בוויטמין B12 יצטרכו לעבור בדיקות דם תקופתיות ולאכול מזון שעשיר בוויטמין B12.
קשישים צריכים להקפיד על תזונה עשירה בוויטמין B12 ועל עריכת בדיקות תקופתיות. במקרה ומופיעים תסמינים שרומזים על מחסור בוויטמין B12 כמו דיכאון, עייפות, בלבול וירידה בזיכרון צריך לפנות לבדיקה רפואית.
קורי טן בום
קורי (קורנליה) טן בום (בהולנדית: Cornelia Johanna Arnolda ten Boom; 1892–1983) הייתה הולנדית נוצריה שהצילה יהודים ולוחמי המחתרת ההולנדית בתקופת מלחמת העולם השנייה. אביה קספר טן בום ואחותה בטסי הצילו יהודים אף הם. לשלושה הוענק התואר חסידת אומות העולם.
קורות חיים.
הוריה של טן בום היו קלוויניסטים ובין חבריהם היו יהודים רבים. קורי טן בום נולדה בהארלם ולמדה את מקצוע השענות בבזל. לפני מלחמת העולם השנייה לא הייתה טן בום נשואה, ועבדה בחנות השעונים של אביה. כמו כן עבדה טן בום בבית ספר של יום ראשון של כנסייתה בתור מורת דת.
פעילות הצלה בתקופת מלחמת העולם השנייה.
בתקופת מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש הולנד בידי גרמניה, החלה טן בום להסתיר יהודים בביתה, שכונה "המחבוא" (בהולנדית – de schuilplaats). זאת עשתה בשיתוף עם אביה ואחותה. בנוסף לכך היה ביתם של השלושה בסיס של פעילות המחתרת ההולנדית והם היו חברים בארגון התנגדות מקומי שכונה Beje – קיצור של שם הרחוב בו גרו, ברטלייוריסטראט (Bartelijorisstraat).
קורי, אביה ואחותה העניקו מקלט לעשרות יהודים, בהם ילדים רבים. לאחר ששהו היהודים בבית המשפחה, העבירה אותם קורי למעונות מסתור אחרים. בנוסף לכך העניקו בני משפחת טן בום בביתם מקלט לפעילי מחתרת ולפליטים אחרים שנמלטו מרדיפות הנאצים. קורי הייתה אחראית על אספקת מזון למסתתרים, ובמספר מקרים בהם ילדה אישה יהודייה בבית, דאגה לה קורי למיטה בבית יולדות או במחלקת יולדות בבית חולים.
לעיתים הייתה קורי טן בום מחפשת יהודים שיש להסתירם, מיוזמתה שלה. כשנמצא מקום להסתרת יהודים, הייתה טן בום אחראית על בדיקת בטיחותו וחשאיותו לפני העברת היהודי אליו. לאחר הסתרת היהודי הייתה טן בום נמצאת בקשר מתמיד איתו, ומעבירה לו כרטיסי מזון. הכסף שנדרש לשם הצלת היהודים הגיע לעיתים מחנות התכשיטים והשעונים של בני משפחת טן בום, ולעיתים מיהודים בעלי ממון, ששילמו גם על הוצאות המחיה של היהודים חסרי האמצעים.
לאחר מעצרה של אחותה נולי, הזהירה המשטרה המקומית את קורי והיהודים הועברו מבית המשפחה למקומות מסתור אחרים. בפברואר 1944 פשטו אנשי גסטפו על ביתם של בני משפחת טן בום, בעקבות הלשנה. היהודים המסתתרים הצליחו להימלט אך בני משפת טן בום וכשלושים עובדיהם נלקחו לחקירה. לאחר עשרה ימי חקירה בסכוונינגן מת קספר, שהיה בן 84. אחותה של קורי, נולי, נעצרה גם היא, וכך גם אחיה וילם. וילם שוחרר אך מת זמן קצר לאחר מכן. נולי שרדה את המאסר. קורי ובטסי הוחזקו במאסר בסכוונינגן ולאחר שלושה חודשים הועברו למחנה הריכוז פיכט. בספטמבר 1944 גורשו למחנה הריכוז ראוונסבריק בגרמניה. בדצמבר 1944 מתה בטסי. קורי שוחררה שבועיים לאחר מכן וחזרה להרלם.
הכרה.
בשנת 1967 הכיר יד ושם בקורי טן בום בתור חסידת אומות העולם.
בשנת 1971 יצא לאור ספרה של טן בום, "המחבוא" , בו תארה את חייה ואת פעילות ההצלה שלה ושל בני משפחתה.
בביתה של משפחת טן בום פועל מוזיאון טן בום המנציח את פעילות ההצלה של בני המשפחה.
לעברית תורגמו שלושה מספריה: "אסירה ובכל זאת" (1969), "המחבוא" (1978, 1997) ו"ניצחון המשיח".
נס החזירים
נס החזירים, או בשם אחר גירוש לגיון השדים, הוא אירוע נסי, אחד מן הנסים שחולל ישו, על פי הברית החדשה, בכורסי, אחת מעריה הגדולות של הדקאפוליס. בנס זה ישו גירש קבוצת שדים ששכנה בגופו של אדם (או בגופם של שני אנשים שונים על פי גרסה אחרת),אל תוך גופם של חזירים, שהיו בתוך עדר חזירי שלם, שמנה כאלפיים פרטים.
תיאור הנס.
הנס מתואר בשינויים קלים, בשלוש הבשורות הסינופטיות: מתי, לוקס ומרקוס אך לא בבשורת יוחנן. בשלושתן מסופר על גירוש שדים שנעשה על ידי ישו, השדים צוינו בבשורות מרקוס ולוקס בשם הכולל "לגיון".
הסיפור התחיל כאשר ישו ותלמידיו, שטו בספינה בים, ולפתע פורצת סופה. התלמידים קראו לעזרת מורם, אשר כעס עליהם, וגער בהם על קטנות אמונתם. ישו צווה על הרוח לנוח, הסערה שככה, והוא והתלמידים עזבו את הספינה, ועלו על החוף באזור כורסי. בשלב זה בא לקראתם אדם אחד, אחוז שדים, תוקפני, שמזה זמן רב לא לבש בגדים לגופו, היה מתגורר במערות קבורה ומנתק כל כבל שאזקו בו אותו.
האיש נפל ארצה, תוך שהוא זועק וקורא בקול גדול "מַה לָּנוּ וּלְךָ בֶּן־הָאֱלֹהִים". לשאלתו של ישו מה שמך, השיב האיש "לגיון", כרמז למספרם הרב של השדים שאחזו בו. השדים התחננו לפני ישו, כי לא יגרשם מאחוזי השדים, מפחד העינויים הצפויים להם, אלא ישלח אותם לתוך עדר החזירים. ברגע שישו גירש את השדים, באומרו "לכו", הם נכנסו לעדר חזירים ששעט במורד, החזירים קפצו אל תוך הכנרת וטבעו. כל זאת אירע אל מול עיניהם הנדהמות של רועי החזירים. הרועים הזעיקו את שאר בני העיר ממקומותיהם, ואלו התפלאו לראות את האיש, שהיה מוכר להם כמטורף ואחוז שדים, כשהוא לבוש בבגדיו, ודעתו מיושבת עליו.