ב-12 בדצמבר 2019, הממשלה אישרה את הטיוטה השנייה שהייתה דומה להצעת החוק. הוא הוצג בפני הפרלמנט ב-14 בינואר 2020. ב-18 ביוני 2020, הצעת החוק גובתה על ידי הוועדה הפרלמנטרית לזכויות אדם. ב-1 ביולי 2020, הצבעת החוק אושרה על ידי הפרלמנט, ברוב של 42 תומכים לעומת 5 מתנגדים ו-34 נמנעים. הצעת החוק נתמכה על ידי המפלגה הדמוקרטית של הסוציאליסטים, הסוציאל-דמוקרטים, המפלגה הסוציאל-דמוקרטית (למעט סגן אחד), המפלגה הליברלית וסגנית אחת מ-DEMOS. האופוזיציה התנגדה לה, וכן שלוש מפלגות המייצגות קהילות מיעוט אתניות (קרואטים, בוסנים ואלבנים). הצעת החוק אושרה כחוק ב-3 ביולי 2020 על ידי נשיא מונטנגרו מילו ג'וקאנוביץ'. החוק פורסם ב-7 ביולי 2020 בעיתון הרשמי של מונטנגרו. החוק נכנס לתוקף ביום השמיני מיום פרסומו וחל שנה לאחר מכן.
ראש הממשלה דושקו מרקוביץ' בירך על מעבר החוק וצייץ כי הוא "צעד גדול בכיוון הנכון לחברה המונטנגרית, לבגרותה הדמוקרטית ולתהליכי האינטגרציה שלה. שוויון ואותן זכויות לכולם הם אבן הפינה של הערכים האנושיים והאירופיים. אני רוצה להודות לקהילת הלהט"ב על הדיאלוג והתרומה. לא יכול להיות מקום לאפליה על רקע נטייה מינית במונטנגרו האירופית". החקיקה קובעת "שותפויות חיים" לזוגות חד מיניים ומבטיחה זכויות וחובות משפטיות רבות, כולל ירושה, אפוטרופסות, רכוש, ביקורים בבית חולים ובכלא, הגנה מפני אלימות במשפחה וכו'. עם זאת, החוק אינו מכיר בזכויות אימוץ מלאות, אך מאפשר לשותף בשותפות חיים לקבל החלטות הנוגעות לילדיו הביולוגיים של בן הזוג השני במצבי חירום, ומעניק לשותפי חיים אותן זכויות כמו לזוגות נשואים בכל הנוגע לסכסוכים על הגנתם זכויות הילדים.
הגנה מפני אפליה.
ב-27 ביולי 2010, פרלמנט מונטנגרו חוקק את חוק האי-אפליה שכוללים בו, בין היתר, גם נטייה מינית וזהות מגדרית כעילה אסורה של אפליה. זו הייתה אחת מהדרישות שעל המדינה לעמוד בחברות ב. החוק לאיסור אפליה (במונטנגרית: Zakon o zabrani diskriminacije), מגדיר את באופן הבא:
ב-2013, תוקן החוק הפלילי לאיסור דיבור שנאה על בסיס נטייה מינית ועל בסיס זהות מגדרית, וכדי לספק שיפורי עונשין אם מבצעים עבירה על בסיס המעמד הלהט"בי של הקורבן. שינויים אלו נכנסו לתוקף ב-3 ביוני 2014.
שירות צבאי.
הומוסקסואלים, לסביות וביסקסואלים מורשים לשרת בצבא.
זהות מגדרית וביטוי.
טרנסג'נדרים במונטנגרו מורשים לשנות מגדר חוקי, אך דורשים לעבור ניתוח לשינוי מין, עיקור, גירושים (אם הם היו נשואים לפני שינוי המגדר) ומקבלים אבחנה רפואית לשם כך.
תנאים חברתיים.
הומואים ולסביות עלולים להתמודד עם אפליה והטרדה במונטנגרו. עמדות נגד הומואים טבועות עמוק בחברה וישנה התנגדות רחבה לזכויות להט"ב במדינה.
אקטיביות להט"בית.
הנוף הגאה במדינה קטן מאוד. אירוע הגאווה הראשון במונטנגרו נערך ב-24 ביולי 2013 בעיירת החוף בודווה, שאורגנה על ידי העמותה "LGBT Forum Progres", ובהמשך עורר תגובות שונות בציבור. ב-20 באוקטובר 2013, התרחש אירוע גאווה בעיר הבירה פודגוריצה, שם נעצרו מפגינים אלימים נגד הומואים על ידי המשטרה.
בספטמבר 2017, התקיים המצעד השנתי החמישי בפודגוריצה בגאווה ללא שום אירוע חריג. האירוע אורגן על ידי העמותה "Queer Montenegro" , והשתתפו בה כ-200 איש.
זכויות להט&quot;ב בקוסובו
זכויות הלהט"ב בקוסובו השתפרו בשנים האחרונות, ובמיוחד עם אימוץ החוקה החדשה, האוסרת אפליה על רקע נטייה מינית. עם זאת, הומוסקסואליות עדיין נתפסת על ידי החברה הקוסוברית כטאבו.
ממשלת קוסובו תומכת בקהילה הגאה במדינה. בסוף 2013, הפרלמנט של קוסובו קיבלה הצעת חוק להקמת תנועה להט"בית שמתאמת עם הקהילה הגאה במדינה. ב-17 במאי 2014, פוליטיקאים ידועים, כולל שגריר בריטניה בקוסובו איאן קליף וכמה ארגונים להט"בים מקומיים יצאו לרחובות פריסטינה לצעדה נגד הומופוביה. האירוע התקבל בברכה על ידי משרד האיחוד האירופי בקוסובו, וכן על ידי הממשלה עצמה. דגל הגאווה בגודל גדול כיסה את חזית בניין הממשלה באותו לילה. מצעד הגאווה הראשון אי פעם בקוסובו נערך בפריסטינה ב-17 במאי 2016, בו צעדו כמה מאות אנשים ברחובות הבירה. בצעדה השתתפו גם הנשיא האשים טאצ'י וכן שגרירי בריטניה וארצות הברית בקוסובו.
ב-2019 דירג הארגון ILGA-Europe את קוסובו במקום ה-24 מתוך 49 ממדינות אירופה מבחינת חקיקת זכויות להט"ב.
חוקיות של פעילות מינית מאותו המין.
האימפריה העות'מאנית.
ב-1858, האימפריה העות'מאנית אפשרה לקיים יחסי מין מאותו המין.
יוגוסלביה.
החוק הפלילי היוגוסלבי מ-1929 אסר (יחסי מין אנאליים). הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה גם הגדילה את העבירה לקיום יחסי מין אנאליים מאותו המין לעונש מרבי של 2 שנות מאסר במקום שנת מאסר אחת ב-1959.
ב-1994, קיום יחסי מין מאותו המין של גברים נהפכה לחוקיים במחוז האוטונומי של קוסובו ומטוחיה כשהייתה חלק מהרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה.
כוחות UMNIK.
בשנת 2004, בתקופת מנהל הביניים של האו"ם בקוסובו (UNMIK) , נקבע כי גיל ההסכמה החוקי יהיה 14 ללא קשר למגדר או לנטייה המינית של האדם, וכל עבירות המין נהיו נטרליות מגדריות.
הרפובליקה של קוסובו.
קוסובו הכריזה על עצמאותה מסרביה ב-2008. קיום יחסי מין חד-מיניים נותרו עדיין חוקיים. בתקופה זו נרשמה גם נראות גוברת עבור הקהילה הגאה, והדיונים סביב סוגיות כאלו נראו יותר במיינסטרים בקוסובו. ב-2008, חוקת קוסובו פורסמה והכילו בה הוראות המתייחסות בין היתר לאפליה על רקע נטייה מינית.
הכרה בזוגות חד-מיניים.
ב-2014, אמר נשיא בית המשפט החוקתי כי קוסובו דה יורה מאפשר נישואים חד-מיניים. סעיף 144 (3) בחוקת קוסובו מחייב את בית המשפט החוקתי לאשר את כל התיקונים בחוקה כדי להבטיח שלא יפגעו זכויות אזרחיות שהובטחו בעבר. סעיף 14 לחוק המשפחה (באלבנית: Ligji për Familjen; בסרבית: Zakon o porodici) מגדיר את הנישואין , אף על פי שפעילי זכויות להט"ב בקוסובו טענו כי זה סותר את נוסח החוקה, וקראו לזוגות מאותו המין לערער על החוק בבית המשפט.
הגנה מפני אפליה.
סעיף 24 בחוקת קוסובו אוסר על אפליה במספר סיבות, כולל נטייה מינית. אם כן, קוסובו היא אחת מהמדינות הבודדות באירופה שיש בה איסור חוקתי על אפליה על רקע נטייה מינית. הנוסח קובע כי:
החוק נגד אפליה.
החוק נגד אפליה (באלבנית: Ligji Kundër Diskriminimit; בסרבית: Zakon protiv diskriminacije) הוא חוק שהועבר על ידי פרלמנט קוסובו ב-2004, והוא אוסר על אפליה על רקע נטייה מינית במגוון תחומים, כולל תעסוקה, חברות בארגונים, חינוך, אספקת טובין ושירותים, ביטוח לאומי וגישה לדיור. הגדרת האפליה בחוק זה כוללת במפורש אפליה ישירה ועקיפה, כמו כן הטרדה, הפיכה לקורבן והתבודדות.
ב-26 במאי 2015, פרלמנט קוסובו אישר את התיקונים בחוק, שהוסיפו, בין היתר, זהות מגדרית לחוק נגד אפליה. התיקונים נכנסו לתוקף ביולי 2015.
למרות ההגנות החוקיות הללו, אנשים להט"בים בקוסובו נוטים יותר להימנע מלדווח למשטרה על מקרי אפליה או התעללות.
זהות מגדרית וביטוי.
בקוסובו, לטרנסג'נדרים אסור לשנות באופן חוקי את מגדרם במסמכים ממשלתיים, גם אם הם עברו ניתוח לשינוי מין.
ב-2017, הגיש אזרחית קוסוברית, בלרט מורינה, תיק בית משפט, בבקשה לשנות את שמו ומגדרו במסמכי זיהוי רשמיים. סוכנות הרישום האזרחי בקוסובו דחתה את בקשתו. עורכת דינה, רינה קיקה, אמרה כי היא ביקשה סקירה חוקתית של החלטת הסוכנות ביולי 2018. בדצמבר 2019, קבע בית המשפט הבסיסי בפריסטינה לטובתה של מורינה, ואישר את זכותה לשנות גם את שמה וגם את סמן המין במסמכי הזיהוי שלה. קיקה אמרה כי .
שירות צבאי.
להט"בים רשאים לשרת באופן גלוי בצבא. עם זאת, כאשר הם משרתים באופן גלוי, הם עשויים להתמודד עם אפליה מצד בני גילם.
תרומות דם.
על פי הנחיה מ-2018 ל"שבוע תרומות הדם", מי שיש להם אינם יכולים לתרום דם.
תנאי החיים.
המרכז לשחרור חברתי, מתארת את חיי הגייז בקוסובו כ. אין מועדונים או גיי ברים מוכרים בקוסובו, אם כי אחד מהם נפתח בקצרה בפריסטינה ב-2011.
על פי סקר שנערך ב-2015 על ידי המכון הלאומי הדמוקרטי , כ-81% מהקובואים הלהט"בים אמרו כי הם היו נתונים להתעללות פסיכולוגית, וכ-29% מהם דיווחו כי היו קורבנות לאלימות פיזית.
תנועות להט"ביות בקוסובו.
ישנם כיום כמה ארגונים מקומיים שפועלים עבור קידום זכויות להט"ב בקוסובו. בין הבולטים ניתן למנות את המרכז לשוויון וחירות (CEL; באלבנית: Qendra për Barazi dhe Liri), המרכז לפיתוח קבוצות חברתיות (CSGD; באלבנית: Qendra për Zhvillimin e Grupeve Shoqërore), והמרכז לשחרור חברתי (QESh; באלבנית: Qendra për Emancipim Shoqëror).
מירון רוינה
מירון רוינה (נולד ב-25 במרץ 1998) הוא כדורסלן ישראלי, המשחק בעמדת הפאוור פורוורד-סנטר בהפועל גלבוע גליל מליגת העל בכדורסל.
ביוגרפיה.
רוינה נולד בפינלנד לאם פינית ואבא ישראלי. הוא גדל בארץ במושב נווה אילן.
קריירה.
רוינה משחק כדורסל החל מגיל 12. שיחק במחלקת הנוער של הפועל ירושלים שם זכה עם קבוצתו באליפות המדינה לנערים בעונת 2013/2014.
בתיכון למד במגמת הכדורסל של תיכון הראל במבשרת עמה זכה לעלות לראשונה לליגת העל לתיכונים.