בלנדד מאלט (אנגלית: Pure Malt, Vatted Malt, Blended Malt) הוא ויסקי המיוצר מכמה סוגים של סינגל מאלט, ומחויב בתהליך ייצור של זיקוק דודי מסורתי, ולא זיקוק רציף.
כמו כן בלנדד מאלט מאופיין בטעם דומיננטי גולמי ומעושן לעומת הבלנדד והגריין הפשוטים אשר מאופיינים בטעם עדין וספירטי כתוצאה מהזיקוק הרציף.
התקן הסקוטי.
לפי התקן הסקוטי, ויסקי בלנדד מאלט צריך לעמוד בשבעה תנאים:
שבטים סקוטים
רחוב שאול המלך
לאופולד רוזיקה
סינגל מאלט ויסקי
סינגל מאלט (באנגלית: Single Malt) הוא ויסקי העשוי מלתת שעורה בלבד ומיוצר במזקקה יחידה בזיקוק דודי בלבד. בכך נבדל הסינגל מאלט מבלנדד מאלט (נקרא בעבר "Pure Malt" או "Vatted Malt") העשוי מתערובת של מספר סינגל מאלטים שונים ומבלנדד ויסקי העשוי מערבוב של מספר סינגל מאלטים בגריין ויסקי, העשוי מדגן בזיקוק רציף.
סינגל מאלט מזוהה לרוב עם סקוטלנד למרות שהוא מיוצר גם באירלנד, בארצות הברית וביפן. סינגל מאלט מאופיין בטעמים ממוקדים יותר מאשר בלנדד, ולרוב ישנה הקפדה יתרה על חומרי הגלם ובידול הטעמים בין מזקקה למזקקה. לעומתו הבלנדד ויסקי נחשב לבעל פחות ייחוד (בלנדד עשוי להכיל 15 - 25 זיקוקים שונים).
היסטוריה.
הוויסקי מיוצר באירלנד ובסקוטלנד מזה מאות שנים. עדויות כתובות ליצור ויסקי נמצאו באירלנד מ-1405 ובסקוטלנד מ-1494. עד המצאת הזיקוק הרציף ב-1830 כל הוויסקי הקיים היה מסוג סינגל מאלט. המצאת הזיקוק אפשרה דרך מהירה וזולה יותר לזקק אלכוהול. הבלנד ויסקי נוצר כערבוב של סינגל מאלטים עם גריין ויסקי ובכך נשמר טעמו של הוויסקי והוצאות הייצור זולות באופן יחסי, מה שאפשר חשיפה לקהל רחב. באותן השנים התגבר מאוד יצוא הוויסקי לאנגליה ומאוחר יותר לשאר העולם, כאשר באותן שנים לא שווק הסינגל מאלט, אלא בסקוטלנד בלבד. ב-1963 החל שיווק סינגל מאלט מחוץ לסקוטלנד כאשר המזקקה הראשונה שהחלה בכך הייתה גלנפידיך.
אזורי הייצור.
טעמו של הסינגל מאלט מושפע ומאופיין לפי אזור מוצא, והמפורסמים, העשירים והמגוונים שבהם מיוצרים בסקוטלנד. מסורתית היו טועמים מחלקים את אופי הויסקי לפי ארבעה אזורים גאוגרפיים עם מאפייני טעם שונים. תאגיד השיווק דיאג'יו המשיך לחלק את סקוטלנד למספר אזורי ייצור ויסקי לצורכי שיווק והסברה והחלוקה החדשה היא זו שלרוב משתמשים בה כיום:
התקן הסקוטי.
לפי התקן הסקוטי, ויסקי סינגל מאלט צריך לעמוד במספר תנאים:
בישראל.
בתאריך 21 במאי 2017 השיקה מזקקת מילק אנד האני סינגל מאלט ויסקי..
מדובר בויסקי הראשון שהגיע ליישון של 3 שנים לפחות, ואשר יכול להיקרא ויסקי על פי הסטנדרטים בסקוטלנד וברוב העולם, במהדורה של חבית בודדה שזוקקה על ידי המזקק הראשי של המזקקה, תומר גורן ובוקבקה כחלק מ"סדרת הניסויים" של המזקקה, ל-391 בקבוקים וב-46 אחוזי אלכוהול.
ויסקי סינגל מאלט ישראלי מיוצר משנת 2014 גם במזקקת רמת הגולן.
בלנדד ויסקי
בלנדד ויסקי (באנגלית: Blended whiskey) הוא ויסקי שמכיל כמה תזקיקים שונים של ויסקי סינגל מאלט וויסקי סינגל גריין (בדרך כלל כמות גדולה של גריין וכמות קטנה של מאלט). וזאת להבדיל מהבלנדד מאלט המכיל תערובת של כמה סוגי ויסקי סינגל מאלט בלבד. המשקה משמש ברוב סוגי הקוקטיילים בגלל עלותו הנמוכה לעומת סוגי ויסקי אחרים.
על פי רוב לא מצוין גילו של הבלנדד ויסקי, אם גיל כזה מצוין, אז כל אחד מהתזקיקים השונים בתערובת, מאלט או גריין, חייב להיות בגיל המינימלי המצוין על הבקבוק.
מקורו של הבלנדד ויסקי בסקוטלנד, אולם הוא מיוצר במדינות נוספות, ביניהן אירלנד, קנדה וארצות הברית.
כיום ויסקי בלנדד הוא הנמכר ביותר מבין שלושת סוגי הוויסקי הנמכרים, כנראה בגלל מחירו הזול יחסית טעמו העדין והאיכור לטעם הגולמי על ידי שילוב תערובות של סינגל מאלט איכותיות.
התקן הסקוטי.
על פי התקן הסקוטי, ויסקי מסוג זה צריך לעמוד בדרישות הבאות:
ויסקי בלנדד מאלט
סינגל מאלט
Bacillus subtilis
Bacillus subtilis הוא חיידק גראם חיובי וקטלאז חיובי הנמצא בדרך כלל בקרקע. כחלק מהסוג "Bacillus", ל-"B.subtilis" יש יכולת ליצור נבגים פנימיים קשיחים, המאפשרים לו לשרוד בתנאי עקה. בניגוד למספר מינים ידועים אחרים, "B.subtilis" סווג במהלך ההיסטוריה כאווירני אובליגטורי, למרות שמחקרים מהתקופה האחרונה ערערו במידה מסוימת את הקביעה הזאת.
ב-1835 ניתן לחיידק השם Vibrio subtilis על ידי כריסטיאן גוטפריד אהרנברג. ב-1872 שונה שמו ל-"Bacillus subtilis" על ידי פרדיננד קוהן.
פתוגנזה.
"B.subtilis" לא נחשב כגורם מחלה בבני אדם; הוא עשוי לזהם מזון אבל לעיתים נדירות הוא יגרום להרעלת מזון. "B.subtilis" מייצר את האנזים הפרוטאוליטי סאבטיליזין שהראה פוטנציאל מסוים בריפוי מספר סוגים של סרטן. נבגים של "B.subtilis" שורדים בתנאי החימום הקיצוני הכרוכים לעיתים בבישול אוכל, והוא הגורם לנגע החוטים בלחם מקולקל.
רבייה.
"B.subtilis" יכול להתחלק בצורה א-סימטרית, וליצור נבג פנימי שעמיד לגורמים סביבתיים כגון חום, חומציות ומליחות, ושיכול לשרוד בסביבה כזאת למשך תקופות זמן ארוכות. הנבג הפנימי נוצר בזמנים של עקה תזונתית, והוא מאפשר לאורגניזם לשרוד בתנאי הסביבה הקשים עד שהם ישתפרו. לפני ההחלטה על יצירת הנבג החיידק עשוי לרכוש את היכולת לנוע באופן עצמאי, על ידי יצירה של שוטונים, וכן לקלוט DNA מהסביבה.
הכפלת הכרומוזום.
"B.subtilis" יכול להכפיל את הכרומוזום המעגלי הבודד שלו באמצעות אתחול הכפלת DNA באתר יחיד, אתר המוצא (oriC). ההכפלה מתקדמת בשני כיוונים ושני מזלגות ההכפלה מתקדמים עם ונגד כיוון השעון לאורך מחצית הכרומוזום שלהם.
הכפלת הכרומוזום מושלמת כאשר המזלגות מגיעים לאזור הסיום, שנמצא מול אזור המוצא על מפת הכרומוזום, ומכיל מספר רצפי DNA קצרים (אתרי Ter) שמעודדים את הפסקת ההכפלה.
חלבונים ייחודיים מתווכים בכל השלבים של ההכפלה. השוואה בין סוגי החלבונים המעורבים בהכפלת ה-DNA בחיידק זה וב-"Escherichia coli" מגלה הן הבדלים והן נקודות דמיון. למרות שהרכיבים הבסיסיים קידום התחלת ההכפלה, התארכות, וסיום של ההכפלה שמורים היטב, ניתן למצוא מספר הבדלים חשובים (כגון שלאחד החיידקים חסרים חלבונים שחיוניים בחיידק אחר). הבדלים אלה מסמלים את מגוון המנגנונים והאסטרטגיות שבהם נוקטים מיני החיידקים השונים על מנת להכפיל את הגנום שלהם.
"B.subtilis" כאורגניזם מודל.
הוכח כי ניתן לבצע מניפולציות גנטיות בקלות רבה על ה-"B.subtilis", ולפיכך אימצו אותו באופן נרחב כאורגניזם מודל במחקרי מעבדה, ובמיוחד במחקרים על הנבגה, שהם דוגמה מפושטת של התמיינות תאים. כמו כן, החיידק עשיר בשוטונים המקנים לו את היכולת לנוע יחסית במהירות רבה. במונחים של פופולריות כאורגניזם מודל במעבדות, ה-"B.subtilis" מקביל בחיידקים הגראם חיוביים אל ה-"Escherichia coli", שהוא החיידק הגראם-שלילי הנחקר ביותר.
שימושים.
"B.subtilis" משמש להעשרת קרקע בגננות ובחקלאות. בעבר נעשו ניסיונות לבדוק את הפוטנציאל שלו לשמש כנשק ביולוגי, אולם רמת המסוכנות שלו נמצאת במחלוקת. אנזימים המיוצרים על ידי החיידקים "B.subtilis" ו-"B.licheniformis" נפוצים מאוד באבקות כביסה.
השימושים האחרים של החיידק הם:
גנום החיידק.
ל-"B.subtilis" יש 4,100 גנים בקירוב. מתוכם, רק 192 הוכחו כהכרחיים; 79 גנים נוספים נחשבים כהכרחיים גם כן. מרבית הגנים החיוניים קוטלגו במספר תחומים מצומצם של המטבוליזם התאי, כאשר בערך חצי מהם קשורים לעיבוד מידע, חמישית קשורים לייצור של מעטפת התא וקביעת צורת התא והמידור בתוכו, ועשירית מהם קשורים לביואנרגטיקה של החיידק.
גילברט ניוטון לואיס
גילברט ניוטון לואיס (באנגלית: Gilbert Newton Lewis; 23 באוקטובר 1875 – 23 במרץ 1946) היה כימאי פיזיקלי אמריקאי ידוע, שהתפרסם בעקבות מבני לואיס שפיתח ב-1902, עבודתו מ-1916 "האטום והמולקולה", שמהווה את היסוד לתאוריית הקשר הקוולנטי המודרנית, אשר פותחה בתיאום עם אירווינג לאנגמיור, וכן בעקבות ספרו מ-1923 בשם "תרמודינמיקה והאנרגיה החופשית של חומרים כימיים", שנכתב בתיאום עם מרל רנדול, שהוא אחד מספרי היסוד בתרמודינמיקה כימית. ב-1926, לואיס טבע את המונח פוטון לציון היחידה הקטנה ביותר של אנרגיית קרינה.
ביוגרפיה.
ראשית חייו.
לואיס נולד ב-1875 בוויימות', פרבר של בוסטון שבמסצ'וסטס. הוא רכש את חינוכו העיקרי באופן עצמאי בביתו דרך הוריו, פרנק וסלי לואיס ומרי בר וייט. סימנים למחוננתו נתגלעו כבר בצעירותו עת שלמד לקרוא כבר בגיל שלוש. ב-1884 עברה משפחתו להתגורר בלינקולן שבנברסקה, שם רכש לואיס לראשונה השכלה פורמלית במכינה אוניברסיטאית.
ב-1893, לאחר שבילה כשנתיים באוניברסיטת נברסקה שבלינקולן, עבר לואיס לאוניברסיטת הרווארד, שם רכש את תוארו הראשון. עם סיום שנת הוראה באקדמיית פיליפס שבצפון-מזרח מסצ'וסטס, חזר לואיס להרווארד, שם למד עם תיאודור ויליאם ריצ'רדס וסיים דוקטורט ב-1898, כשנושא עבודתו עסק בפוטנציאלים אלקטרוכימיים.
תחילת הקריירה.