קיימים שמות משפחה נוספים שהם גרסאות של השם כהן ובהם: הכהן, כהן- זדה, כהנא, דלכהן, כוהני, כגן, קגן, קוגן, כוגן, קאהן, קנר, קון, קז, כהנמן, כהנר, כוהנר, ברכגן, ברקן, ברכאן (לא מעוברת) ועוד. כמו כן קיימים שמות משפחה שהן ראשי תיבות המאפיינים משפחות כהן: כ"ץ (= כהן צדק), מזא"ה (= מזרע אהרן הכהן). יש הטוענים כי סג"ל משמעו סגן לכהנים, אשר היה מחליפו של הכהן הגדול בבית המקדש והממונה על כל הכהנים. מאידך רוב הנושאים את השם סגל משתייכים לשבט לוי, כי סגן לכהן הוא הלוי.
בעדה הפרסית יש הנושאים את השם "כהן-זדה" כאשר זדה בפרסית הכוונה "מיוחס".
כהן סקלי.
משפחות כהן-סקלי היא משפחה מיוחסת ועתיקת-יומין אשר מדגישה את ייחוסה לצדוק הכהן.
על פי מסורת העוברת ביד בני המשפחה, בין מגורשי פרעות קנ"א בספרד (1391) נמנה רבי דוד כהן-סקלי אשר כונה בקיצור "רבי דְבִידוֹ". הוא הפליג למרוקו, ובשל חששו מעידן חדש של פרעות ורדיפות הקים עיר נפרדת בה חיו רק כהנים, שתסייע בשימור ייחוס הכהונה לימים נקראה העיר דבדו על שמו.
בנוסף הקפידו בני משפחת כהן-סקלי על נישואים פנימיים בין בני המשפחה בלבד, כך שכהן נשא רק בת כהן.
לפירוש המילה "סקלי" יש שני פירושים:
כהן אברי"ש.
כהן אברי"ש היא משפחת כהנים מיוחסת ועתיקה, ולפי האגדה היא מיחוסיו של רבי ישמעאל כהן גדול. למשפחה זו לא בא שם הלוואי בגלל מוצאה, אלא לאור שמו של אב המשפחה (כמו משפחת כהן יהונתן). אברי"ש הוא ראשי תיבות של - אני בן רבי ישמעאל.
כהן אלמע'רבי (אלמגריבי).
כהן אלמע'רבי היא משפחת כהנים שהתגוררה והיוותה את כל אוכלוסיית הכפר הקטן (חארה צגירה), בג'רבה שבתוניסיה. לשמה של משפחה זו, נוסף שם הלוואי (مغربي) כתוצאה ממקום מושבה במע'רב (צפון אפריקה).
כהן טנוג'י.
כהן טנוג'י היא משפחת כהנים שמוצאה מטנג'יר שבמרוקו. למשפחה זו, שם הלוואי בא לה כתוצאה ממקום מושבה.
כהן יהונתן.
כהן יהונתן היא משפחת כהנים אשר התגוררה בג'רבה ובתוניס, תוניסיה, אם כי מוצאה הוא מאלג'יריה. למשפחה זו לא בא שם הלוואי בגלל מוצאה, אלא לאור שמו של אב המשפחה (כמו משפחת כהן אברי"ש) - יהונתן. כל הצאצאים נקראו לאחר מותו של ראש המשפחה בשמו.
כהן ירמו"ש.
משפחת ירמוש היא משפחת כהנים אשר נוטריקון של שמם מציין את ברכת משה אל כלל שבט לוי (ובתוכם הכהנים); "יורו משפטך ליעקב ותורתך לישראל".
מגארי-הכהן (מגורי כהן).
מסורת בידי יהודי תימן כי בני משפחת מגארי-הכהן הם צאצאי יהויריב. תרגום רס"ג לערבית לפסוק הראשון בפרשת פינחס למילים "בקנאו" הוא "כד מגר" ומסורת בידי אחד מזקני עדת תימן שזהו מקור שם המשפחה מגארי הכהן (כיום מגורי כהן) כיום יש אנשים שזה שמם.
הכהן מלמד.
משפחת כהנים מהעיר שיראז שבפרס, בשנת 1885 החלו להגיע לירושלים והתיישבו בשכונת נחלאות.
בני המשפחה
אזולאי.
משפחת כהנים (שנויה במחלוקת על היותה כהנית) מצפון אפריקה, השם הוא ראשי תיבות של הפסוק "אשה זונה וחללה לא יקחו" שמבטא את איסורי החיתון שלהם, אך נגד טענה זו יצא כבר לפני יותר מ-200 שנה הרב חיים יוסף דוד אזולאי (החיד"א), אשר לא היה כהן.
קפלן.
שם משפחה המשויך לכהנים יוצאי עדות אשכנז ומזרח אירופה. מקורו בתרגום של המונח "כהן" ל-chaplain הלועזי. לא תמיד משמעו כהן. גרסאות נוספות: קפלון, קפלינסקי.
קגן, קוגן.
שם משפחה לכהני יוצאי עדות אשכנז ומזרח אירופה ובפרט ממדינות דוברות רוסית. מקורו בתעתיק של השם "כהן" לשפה הרוסית בה האות ה' לרוב מוחלפת באות ג' הקלה יותר להגייה בקרב דוברי השפה.
רפפורט.
משפחת כהנים שהגיע לעיר פורטו שבאיטליה מגרמניה לאחר הפוגרומים שנערכו בזמן מסעות הצלב, הכינוי המקורי של ראש המשפחה ר' אברהם-מנחם בר יעקב הכהן טרם הגיעה לאיטליה היה "רפא" שמשמעותו "עורב" בגרמנית, לאחר מכן התחבר השם לשם העיר ונהפך לשם רפפורט.
כהן-ששון וכהן גבורה.
משפחות כהנים מאיראן שנאלצו להוסיף את הסיומת ששון או גבורה בראשית המאה העשרים בעודן באיראן כאשר החלו השלטונות לקיים רישום אוכלוסין ואף סירבו לרשום שתי משפחות שונות מאותו היישוב עם אותו שם משפחה 'כהן'. לאור זאת נאלצו משפחות רבות להוסיף שם נוסף למשפחתן.
כמה ממשפחת כהן גבורה נמצאים במושב בית עזרא, אשקלון ואשדוד
אליאב.
משפחת כהנים שהגיעה מהעיר איביה, אשר כיום בליטא. משפחה ענפה אשר בידה מגילת ייחוס לשבט לוי מימי בית שני.
כהנשוילי.
בגאורגיה ככלל לא היו משפחות כהונה ולוויה, אך בערך במאה השנים האחרונות חיו בה שלוש משפחות של כהנים שמוצאם מטורקיה שמם המקורי היה "כהן" והם שינו שם זה כשהגיעו לגאורגיה ל"כהנישווילי" כמנהג ומסורת המקום להוסיף "שווילי" - שמשמעותו 'בן' לשם המשפחה.
פרקש.
משפחת כהנים שהגיעה מהונגריה. על פי מסורות היא מיוחסת לכהנים. חלק מוסיפים לשמם את שם המשפחה "הכהן", כדי לחזק כהונתם.
רמה (גאוגרפיה)
רמה היא צורת נוף גאוגרפית המורכבת ממישור רחב הנישא מעל הגובה הממוצע של האזור, בדומה להר רחב בעל מישור בפסגתו.
רמות יכול להיווצר במגוון תהליכים:
מקהלת פרחי ירושלים
מקהלת פרחי ירושלים היא מקהלת ילדים ישראלית, בניצחו של חנן אביטל.
היסטוריה.
בתשכ"ג 1963 הקים המלחין והמנצח יגאל צליק שהתפרסם כמקים מקהלת פרחי לונדון, מקהלה בשם "פרחי ירושלים" בבני ברק. המקהלה שרה את הגרסה לשיר "קול ברמה נשמע" ואת "הנה מה טוב", אך צליק חזר ללונדון, והמקהלה לא שרדה. מבוגרי המקהלה הם עקיבא מרגליות שהקים מאוחר יותר את "פרחי בית-אל", ודוד נדב.
ב-4 ביולי 1975, נפצע חנן אביטל בפיגוע מקרר התופת בכיכר ציון בירושלים. לאחר החלמתו החליט לערוך פסטיבל זמר חסידי לילדים, ולאחר מכן הקים את המקהלה. אביטל הקים מקהלות רבות ברחבי הארץ (כ-22), ו"פרחי ירושלים" הייתה העיקרית שבהן. התקליט הראשון של המקהלה נקרא "פסטיבל הזמר החסידי לילדים" והיו בו שירים חסידיים. לאחר מכן ערך המנצח סדרה של ארבע קלטות בשם "סוכת דוד" שהיו בהן שירים מסגנון מזרחי.
במשך השנים המודעות למקהלה עלתה, והייתה לשם ברחבי הארץ.
המקהלה הופיעה בכ-27 מקומות שונים בעולם, ביניהם ניו יורק, מרוקו, ברזיל, ארגנטינה, צרפת, תוניסיה, ופנמה.
המקהלה הוציאה מעל 50 אלבומים ובהם מעל 500 שירים. כמעט בכל שבוע מוקלט שיר חדש וכמעט כל חודשיים יוצא דיסק חדש בתקופה זו. במקרה אחד הוציאה הלהקה לאור 4 אלבומים בעת ובעונה אחת.
הילדים במקהלה הם בנים בלבד, מגיל 10 עד 14. הילדים באים ממשפחות דתיות-מסורתיות מרחבי הארץ, אולם הגרעין הקשה הוא מפתח תקווה (מכיוון שזהו מקום מגוריו של המנצח - אביטל).
דבר המייחד את הלהקה הוא שירה בסגנונות שונים: מזרחי, חסידי ולועזי. קהל המאזינים של המקהלה הוא מגוון בהתאם לסגנון המגוון של השירים. בין המעבדים המוזיקליים של המקהלה היו חיים אסנר וחיים חדד. מבין המקהלה יצאו זמרים כליאור אלמליח, דודו דרעי, שמעון יצחק אשר שיחק בסדרה "פתוח" בערוץ הילדים, בצלאל רביב, אבישי לוי, שהיה הסולן הראשי של המקהלה בשנות ה-80, יעקב אלקובי, ששר בתזמורת האנדלוסית ומישל כהן, זוכה העונה הראשונה של התוכנית בית ספר למוסיקה.
בראשית דרכה של הלהקה, השתתפו בה גם ילדים מבתים חרדים מירושלים. ביניהם הסולן קלמן וינפלד, (המשמש כיום כרבה של "מנהטן ביר בניו יורק").
סנט לורנס
מרכבים
מרכבים היא חברה ישראלית לייצור רכבי תחבורה ציבורית ובפרט מיניבוסים, אוטובוסים נמוכי רצפה, אוטובוסים עירוניים, אוטובוסים תיירותיים, אוטובוסים ממוגני ירי, ואף אוטובוסים להובלת אסירים בבתי הכלא בישראל. חברת מרכבים שייכת לחברת מאיר חברה למכוניות ומשאיות הישראלית וחברת וולוו העולמית. המפעל הראשי שלה נמצא באזור התעשייה של קיסריה.
חברת מרכבים בונה אוטובוסים מדגמי שלדות הבאים: וולוו, מרצדס-בנץ, מאן, דאף וסקאניה. החברה מייבאת את השלדות מחו"ל ובונה את המרכבים בישראל.
היסטוריה.
החברה נוסדה בשנת 1946 באזור התעשייה רמת סיב בפתח תקווה בשם "מגן-צ'טווד", כשותפות בין חברת "מפעלי מגן" לייצור כספות מברזל ומפלדה שהקים התעשיין יעקב גולדמן, והחברה הבריטית לכספות "צ'טווד" (Chatwood). הקמת המפעל נמשכה כשנה וחצי במהלכם יובא ציוד וחומרי גלם ממפעלי "צ'טווד" בבריטניה, כולל מבנה המפעל ששימש להרכבת טנקים בזמן מלחמת העולם השנייה. המפעל תוכנן לייצר, בנוסף לכספות, גם ריהוט משרדי ממתכת ושלדות של אוטובוסים. המפעל החל לפעול בפברואר 1948.
במפעל "מגן-צ'טווד", הורכבו אוטובוסים של חברת "ליילנד" הבריטית וייצרו קרונות משא עבור רכבת ישראל.
בשנת 1956 עבר המפעל לבעלות קונצרן כור תעשיות, זרוע התעשייתית של חברת העובדים של ההסתדרות ושם החברה שונה ל"מרכבים". הרכישה לא כללה את קו הייצור לכספות, אותו המשיך להחזיק יעקב גולדמן בשם חדש - "מגן גולדמן". גולדמן נפטר בשנת 1969 ומפעל "מגן גולדמן" פשט את הרגל בשנות ה-80.
בשנת 1996 מכרה כור תעשיות 49% ממניות החברה לחברת וולוו העולמית, ויבואנית וולוו מאיר חברה למכוניות ומשאיות בשנת 1999 מכרה כור תעשיות את יתרת מניותה בחברה למאיר חברה למכוניות ומשאיות. חברת וולוו העולמית המשיכה להחזיק 26% ממניות החברה.
בשנת 2000 עבר המפעל לפארק תעשייה קיסריה.
תרבות עמק האינדוס
תרבות עמק האינדוס הייתה תרבות עתיקה שפרחה לאורך נהר האינדוס ו, בשטח שהיום שייך לפקיסטן ומערב הודו, והתקיימה בין השנים 2800 לפנה"ס עד 1700 לפנה"ס. ישנם שמות נוספים לתרבות זו, בהם "התרבות ההאראפית של עמק האינדוס", על שם העיר הראשונה שנחפרה, האראפה.