פרידמן, שמתמחה בסדרות דרמה פופולריות, זכה להצלחה משמעותית לראשונה בשנת 1995, לאחר שיצר את אופרת הסבון "רמת אביב גימל" בערוץ 2, שביים יואל זילברג. לאור הצלחתה הרבה שודרה הסדרה עד שנת 2001 במשך שש עונות. ב-2001 כיהן פרידמן כתסריטאי ראשי בטלנובלה הישראלית הראשונה "לגעת באושר", שנחלה הצלחה עצומה כשגרמה לשינוי מפת הטלוויזיה בישראל, ויצרה אחריה טרנד שהמשיך לתקופה ארוכה. בשנת 2002 יצר כתב פרידמן (כתסריטאי ראשי) את "לחיי האהבה", ששודרה בערוץ 3, וגם היא זכתה לאהדה רבה.
בשנת 2003 החל לכתוב סדרה (תסריטאי ראשי) שיצר לצד אשתו רונית סופר-פרידמן, הטלנובלה היומית "אהבה מעבר לפינה", שזכתה לרייטינג חסר תקדים והיא שודרה שלוש עונות בערוץ 2. "אהבה מעבר לפינה" זכתה להצלחה פנומנלית. היא שודרה בשעה 19:15, לפני שעות הפריים, אך לפעמים עברה ברייטינג את התוכניות ששודרו בפריים טיים. ב-2004 החל לכתוב את סדרת הילדים "ראש גדול" עבור ערוץ הילדים של yes. "ראש גדול" זכתה ל-5 עונות, והיא נחשבת אחת מסדרות הילדים המצליחות ביותר. הורדתה מהמסך גרמה לגל מחאות ענק של הילדים בישראל, וכאשר הבחינו מנהלי יס, שגם אחרי 10 שנים הסדרה מנצחת בהורדות ב-VOD גם סדרות חדשות, הזמינו לאחרונה עונה שישית ששודרה בשנת 2017 בערוץ הילדים KidZ, וכצפוי עם עלייתה לאוויר הפכה לתוכנית הילדים הפופולרית ביותר בזמן שידורה.
בחורף 2018 עלתה למסכים בערוץ דיסני עונה ראשונה של "דאנסטורי" שיצר גל פרידמן בשיתוף עם רונית סופר פרידמן. דאנסטורי היא סדרת דרמה לנוער על עולם הריקוד. מהרגע שיצאה הוגדרה הסדרה על ידי הביקורות כאיכותית וחשובה, וזכתה לנתוני צפייה גבוהים במיוחד. עונה שנייה של "דאנסטורי" צפויה לעלות לשידור בחודש מאי 2019.
במהלך הקריירה יצר גל פרידמן ביחד עם מיכל קופר קרן ואריק שגב, את הסדרה "אולי הפעם", סדרה על עולם הדייטים עבור yes, יצר וכתב ביחד עם רונית סופר פרידמן את הסדרה הקומית "ספי" עבור ערוץ 2, ויצר וכתב את סדרת דרמת הנוער האיכותית "החברה הטובים".
בשנת 2006 ו-2007 כתב את הסדרה "אגדת דשא" בכיכובם של: דניאלה וירצר, נבו קמחי וסמי הורי, בערוץ 10. ב-2010 יצר ושימש כתסריטאי ראשי בסדרת הדרמה היומית "נשות הטייסים".
במהלך הקריירה התנסה פרידמן במחוזות נוספים בתחום היצירה הטלוויזיונית וכיהן כמנהל ועורך תוכן ראשי בבית ההפקה גלובוס גרופ, ומצד שני כבמאי בתוכנית הריאליטי "הדור הבא" בערוץ 10 (ריאליטי על רווק שמחפש בת זוג). בנוסף שימש פרידמן כעורך וכותב שאלות ומשימות לשעשועונים בערוץ 2 כגון: "9 בריבוע", "שחק אותה", "עשינו עסק", "טוטו משפחתי", "גלגל המזל", "החצי השני". עוד בעניין שעשועונים, גל פרידמן השתתף כמתחרה בשעשועון הטריוויה "החוליה החלשה" בערוץ 10, וזכה בפרס הראשון.
גל פרידמן הוא גם מרצה לתקשורת וכתיבה. מרצה לכתיבה מסחרית באוניברסיטת תל אביב בפקולטה לקולנוע במשך 7 שנים, 4 שנים בבית ספר לתסריטאות של עידית שחורי, ושנתיים במכללה למנהל.
הייטק.
בשנים האחרונות שינה פרידמן כיוון ובמקביל הוא התמחה בעולמות הבינה המלאכותית, למידת מכונה, ויצירת קודים ואלגוריתמים לניתוח ועיבוד שפה טבעית עבור מחשבים. פרידמן מנצל את ניסיונו ומומחיותו בשפה, תקשורת המונים, ויצירת דיאלוג כדי להכניס מימד אנושי בתחום התקשורת בין מחשבים לבני אדם. כיום עובד פרידמן עבור שני סטארטאפים שעוסקים בנושאים אלו.
פרויקטים נוספים:
שר הדתות
ממשלת ישראל השנייה
ממשלת ישראל השנייה הושבעה ב-1 בנובמבר 1950, בעת כהונתה של הכנסת הראשונה, וסיימה את כהונתה ב-8 באוקטובר 1951, לאחר הבחירות לכנסת השנייה.
הקמת הממשלה.
אחרי התפטרותו מממשלת ישראל הראשונה, דוד בן-גוריון ניסה ליצור קואליציה באמצעות שילוב של מפא"י ומפלגת ספרדים ועדות מזרח, אך בממשלה תמכו רק 52 חברי כנסת. הנשיא חיים ויצמן ביקש ממנהיג המפלגה הפרוגרסיבית, פנחס רוזן, ליצור ממשלה, והוא הצליח לבסוף להרכיב ממשלה עם אותם שותפי קואליציה כמו בממשלה הראשונה, אולם החזיר את המנדט לנשיא. בן-גוריון הציג את הממשלה כעבור כמה ימים על בסיס הממשלה שרוזן הרכיב.
הממשלה השנייה הייתה דומה מאוד בהרכבה לממשלה הראשונה. זלמן שזר פרש ובמקומו מונה דוד רמז שהיה שר התחבורה לתפקיד שר החינוך, דב יוסף שהיה שר הקיצוב ושר החקלאות עבר לתפקיד שר התחבורה. משרד הקיצוב בוטל ופנחס לבון שלא היה שר בממשלה הראשונה מונה לשר החקלאות. משרד המסחר פוצל ממשרד האוצר ויעקב גרי מונה להיות שר המסחר, אף על פי שלא היה חבר כנסת.
ציוני דרך ומדיניות.
מדיניות כלכלית.
נמשכה מדיניות הקיצוב של הממשלה הקודמת. אולם בתקופת ממשלה זו תמיכת הציבור במדיניות נפגעה קשות, והשוק השחור פרח. המדיניות הייתה פורמלית בלבד, שכן כמעט כל האזרחים קנו ומכרו בשוק השחור. הגירעון הממשלתי העמיק, והמשק היה על סף משבר.
סיום כהונת הממשלה.
הממשלה סיימה את דרכה עם התפטרותו של בן-גוריון ב-14 בפברואר 1951, פחות מארבעה חודשים לאחר הקמתה. הסיבה הפורמלית לפירוק הממשלה הייתה הוויכוח עם המפלגות הדתיות על סמכותה של ההסתדרות להקנות חינוך דתי לילדי העולים במסגרת "הפשט הדתי" כחלק משיטת הזרמים בחינוך, שנוסף על משקעים שנותרו בין המפלגות הדתיות למפא"י מהוויכוח על החינוך האחיד במחנות העולים. אחרי שהכנסת דחתה את הצעתו של דוד רמז בנוגע לשימור מעמדו של הפשט הדתי, ולאחר התפטרותו של השר יהודה לייב מימון מתפקידו, הכריז בן-גוריון שהוא רואה בצעד זה כהבעת אי אמון בממשלה ולכן התפטר בעצמו.
הגורמים הבלתי פורמליים היו החלטתו של בן-גוריון להתפטר מבעוד מועד בעקבות מערכת הבחירות לרשויות המקומיות שנערכה בנובמבר 1950, אשר התוצאה שלה הייתה התחזקות משמעותית של מפלגת הציונים הכלליים ואילו מפא"י נחלשה. רבים בציבור סברו כי לאחר תוצאות הבחירות הללו הכנסת כבר לא מייצגת את העדפותיו של הציבור הישראלי, ומשה שרת כתב ביומנו שזאת הייתה הסיבה שבגללה התפטרה הממשלה.
הרכב הממשלה.
הממשלה מנתה 13 שרים עם השבעתה והייתה זהה בהרכבה לממשלת ישראל הראשונה למעט הצטרפותו של יעקב גרי. מספר השרים ירד ל-12 בעקבות פטירתו של דוד רמז.
הממשלה השנייה
פלטפוס (תוכנית טלוויזיה)
פלטפוס הייתה תוכנית מערכונים ישראלית ששודרה במשך שלוש עונות בטלוויזיה החינוכית בשנים 1994–1996. התוכנית כללה מערכונים וקטעים הומוריסטיים של מבחר סטנדאפיסטים אשר הופיעו באותה התקופה על הבמה ב"דומינו גרוס", ובעקבות התוכנית כונו "חבורת פלטפוס".
"פלטפוס" שודרה בשידורים חוזרים בטלוויזיה החינוכית (ערוץ 2 וחינוכית 23) ומאוחר יותר בערוץ ביפ של HOT.
מבנה התוכנית.
העונה הראשונה הייתה תוכנית יומית קצרה (כ-10 דקות). בתחילה עם הצמד עידן אלתרמן ואבי גרייניק שהריצו באותה תקופה מופע בשם "ילדים סורגים לאלוהים" ובהמשך, כשרצו להקל על עצמם את העומס, הזמינו אליה חברים סטנדאפיסטים שהכירו מהדומינו גרוס: חנן לדרמן, דני קרפל, ירדן בר-כוכבא, תומר יוסף, תומר שרון וגורי אלפי (שהיה לפני גיוס ולא המשיך לעונות הבאות). בעונה הראשונה השתתף גם שרון בר-זיו, אשר הגה את שם התוכנית והיה מכותבי המערכונים גם בעונות הבאות.
החל מעונתה השנייה צולמה התוכנית מול קהל חי (מלבד צילומי חוץ, בעיקר "נווה חמציצים") ושודרה אחת לשבוע.
מבחינת הסגנון האמנותי, "פלטפוס" הייתה תוכנית פורצת דרך בנוף הישראלי בהיותה התוכנית הראשונה המשלבת באופן קבוע מערכונים בסגנון הנון-סנס. מערכונים רבים של התוכנית היו סוריאליסטיים באופן מובהק, כדוגמת הקרבות בין תומר שרון לתומר יוסף כעיוורים.
בנוסף למערכונים אלו, מערכונים רבים נגעו בנושאים חברתיים והיוו סאטירה - מערכונים על הניצול המיני של נשים בתעשיית הדוגמנות, מערכונים על פוליטיקאים, על משטרה, צבא, ציונות ועוד.
בעקבות התוכנית.
"פלטפוס" זכתה להצלחה אדירה, והפכה במהרה לתוכנית קאלט. כוכביה, שלפניה היו אלמוניים, זכו לאהדה רבה ולחשיפה משמעותית בעקבותיה. מערכונים מפורסמים מהתוכנית הם מערכוני "נווה חמציצים" בכיכובם של גרייניק ואלתרמן ואשר אותם ביים קובי חביה. לאחר סיום התוכנית הופקו מספר פרקים נוספים של "נווה חמציצים", אשר שודרו במסגרת התוכנית "הערב עם אלי יצפאן" בערוץ 2.
לאחר סיום התוכנית הועלה מופע הבידור "פליטי פלטפוס", בהשתתפות ארבעה מחברי התוכנית – תומר שרון, תומר יוסף, דני קרפל וחנן לדרמן. במקביל הופיעו הארבעה בשנת 1998 בפינה קבועה בעונתה האחרונה של התוכנית "זהו זה!", ובתוכנית הסיום של "זהו זה!" התאחדו כל שבעת משתתפי "פלטפוס". בתקופה זו גם הופיעו תומר יוסף ותומר שרון כצמד במופע הקומי "פעמיים תומר".
בשנים 1999–2000 הופיעו גרייניק ואלתרמן כמאיר וצחי בפינה בתוכנית האירוח "אברהם ויעקב", בהנחייתם של אברי גלעד וקובי מידן ששודרה בערוץ 2.
בשנת 2001 קיבלו גרייניק ואלתרמן תוכנית בידור משלהם בערוץ 2, בשם "כוכבי השכונה", אותה הנחו בדמויותיהם של "צחי ומאיר" ובה הופיעו דמויות נוספות ממערכוני "נווה חמציצים". בתוכנית השתתף גם עמיתם מ"פלטפוס" תומר יוסף, בדמותו של המתופף עובדיה. במקביל המשיכו גרייניק ואלתרמן להריץ את המופע המצליח שלהם "ילדים סורגים" במשך מספר שנים נוספות.
בשנת 2015 התאחדו גרייניק ואלתרמן והעלו יחד את מופע הבידור "ילדים סורגים 2".
איחוד החבורה ב"צחוק מעבודה" (2013).