שיטות נוספות המשמשות בלמידה בלתי מונחית מופיעות להלן.
אנשים עלובים
אנשים עלובים (ברוסית: Бедные люди) הוא הרומן הראשון מאת פיודור דוסטויבסקי שעוסק בקשר בין שני קרובי משפחה, מָקָאר דֶבוּשְׁקִין, מבוגר העובד כמעתיק מכתבים לוָרֶנקה, קרובת משפחתו הענייה והצעירה. דֶבוּשְׁקִין ווָרֶנקה גרים בבתים סמוכים ומתכתבים בסדרת מכתבים המוצגים בספר.
הרומן נכתב על פני תשעה חודשים בין 1844 ל-1845.
בשל אורח חייו הבזבזני של דוסטויבסקי והתמכרותו להימורים לא הצליח למכור תרגומים של רומנים זרים לכן החליט לכתוב רומן משלו כדי לנסות ולהרוויח כספים.
בהשראת יצירותיהם של גוגול, פושקין וקרמזין, כמו גם סופרים אנגלים וצרפתים, כתב את "אנשים עלובים" בצורת התכתבות בין שתי הדמויות המרכזיות. הרומן מציג את חייהם של אנשים עניים, את הקשר שלהם עם אנשים עשירים, ואת העוני בכלל. ידידות עמוקה אך מוזרה מתפתחת ביניהן עד שדוברוסלובה מאבדת את התעניינותה בספרות ולאחר מכן מאבדת גם עניין בקשריה עם דֶבוּשְׁקִין, לאחר שאלמן עשיר בשם מר בייקוב מציע לה נישואין. דֶבוּשְׁקִין, אב טיפוס של פקיד שנמצא בעבודות רבות של ספרות נטורליסטית באותו זמן, שומר על תכונותיו הסנטימנטליות; דוברוסלובה נוטשת את האמנות, בעוד שדֶבוּשְׁקִין אינו יכול לחיות ללא ספרות.
מבקרים עכשוויים שיבחו את "אנשים עלובים" על הצגת הנושאים ההומניטאריים שלה. בעוד שוויסריון בלינסקי כינה את הרומן כרומן הרוסי מספר אחד, ואלכסנדר הרצן כינה אותו יצירה סוציאליסטית גדולה. הרומן משתמש בפוליפוניה מורכבת של קולות מנקודות מבט שונות ובקולם של מספרים שונים. הרומן פורסם באלמנך, קולקציית סנט פטרסבורג ב-15 בינואר 1846 וזכה להצלחה גדולה ברחבי הארץ. חלקים ממנו תורגמו לגרמנית על ידי וילהלם וולפסון ופורסמו במגזין בשנת 1846/1847. התרגום הראשון לאנגלית בוצע על ידי לנה מילמן בשנת 1894, עם הקדמה מאת ג'ורג מור.
תקציר העלילה.
וָרֶנקה דוברוסלובה ומָקָאר דֶבוּשְׁקִין הם קרובי משפחה שחיים באותו רחוב דירות נורא. לדֶבוּשְׁקִין, למשל, יש רק חלק של מטבח והוא מתגורר עם עוד כמה שוכרים אחרים, דוגמת משפחת גורשקוב, שבנם גונח מייסורים של רעב כמעט כל הסיפור ובסופו של דבר מת. דֶבוּשְׁקִין ודוברוסלובה מחליפים מכתבים המעידים על תנאי המחיה הנוראים שלהם.
הקורא לומד בהדרגה את ההיסטוריה שלהם. דוברוסלובה עברה לסנט פטרסבורג (אותה היא שונאת), כאשר אביה איבד את עבודתו. וחיה עם אביה שנעשה אלים מאוד ואמה שנכנסה לדיכאון. לאחר מות אביה, היא ואמה עוברים לגור עם אנה פיודורובנה, בעלת בית שהייתה אכזרית אבל לפחות מעמידה פנים שהיא מרגישה אהדה למצבם. דוברוסלובה לומדת אצל סטודנט עני בשם פורובסקי, אשר גם אביו השיכור מדי פעם מבקר. בסופו של דבר היא מתאהבת בפוקרובסקי ונאבקת כדי לחסוך כסף כדי לרכוש את כל העבודות של פושקין בשוק בתור מתנה ליום הולדתו. לאחר שמשיגה את הספרים נותנת דוברוסלובה לאביו לתת לו את הספרים בשמו בידיעה שכשהוא יקבל את הספרים הוא יהיה מאושר. פוקרובסקי נופל מיד לאחר מכן, משאלתו האחרונה היא לראות את השמש ואת העולם שבחוץ. דוברוסלובה פותחת את התריסים וחושפת עננים אפורים וגשם מלוכלך. בתגובה פוקרובסקי רק מנענע את ראשו ומת. גם אמה של דוברוסלובה מתה זמן קצר לאחר מכן. וכך נשארת דוברוסלובה כמעט לבד בעולם.
דֶבוּשְׁקִין עובד בתור פקיד, בגדיו שחוקים ומלוכלכים ותנאי מחייתו הם אולי גרועים יותר מזו של דוברוסלובה. הוא מדמה עצמו לחולדה בחברה. הוא ודוברוסלובה מתחילים בחילופי מכתבים (וביקורים מדי פעם), ובסופו של דבר הם גם מתחילים להחליף ספרים. דֶבוּשְׁקִין נעלב כאשר היא שולחת לו עותק של הספר "האדרת", כי הוא מוצא את הדמות הראשית דומה לו מאוד.
דוברוסלובה שוקלת לעבור לחלק אחר של העיר בה היא יכולה לעבוד בתור אומנת. בדיוק כאשר נגמר לה הכסף לדֶבוּשְׁקִין יש מזל: הבוס שלו מרחם עליו ונותן לו 100 רובל לקנות בגדים חדשים. דֶבוּשְׁקִין משלם את חובותיו ושולח קצת לדוברוסלובה. היא שולחת לו את 25 הרובל בחזרה כי היא לא צריכה את זה.
העתיד נראה מזהיר עבור שניהם, הוא מדמיין שעכשיו הוא יוכל סוף סוף לחסוך כסף ולעבור לגור איתה ביחד.
דוברוסלובה מודיעה לו כי אדם עשיר, מר בייקוב, שהיו לו עסקאות רבות עם אנה פיודורובנה (בעלת הבית), הציע לה נישואין. היא מחליטה לעזוב את דֶבוּשְׁקִין והמכתבים האחרונים מעידים על כך שהתרגלה לאט לאט לכסף החדש שלה. לדוגמה, היא מבקשת מדֶבוּשְׁקִין להביא לה פשתן ומתחילה לחשוק במותרות שונות, אבל בסוף משאירה אותו לבדו.
בתכתובת האחרונה בסיפור, ב-29 בספטמבר, דֶבוּשְׁקִין מתחנן לדוברוסלובה לכתוב לו. דוברוסלובה אומרת ש"הכל נגמר" ושלא ישכח אותה. המכתב האחרון הוא מדבושקין שאומר שהוא אוהב אותה ושהוא ימות כשהיא תעזוב אותו.
נושאים וסגנון.
אנשים עלובים, בוחן את העוני ואת מערכת היחסים בין העניים והעשירים. במידה רבה מושפע מיצירותיו של ניקולאי גוגול, "האדרת", ואלכסנדר פושקין, "התחנה" הכתובים גם הם בסגנון זה של רומן מכתבים.
בלינסקי ואחרים ראו את "האדרת" כהשראה לרומן. מבקרים מאוחרים יותר ציינו כי סגנון הכתיבה על הסבל הסנטימנטלי-הומניטרי הכיל הרבה פרודיה וסאטירה על ספרי גוגול; עם זאת, ישנם כמה מתנגדים.
מיהאל מק דונקה
מיהאל איימון מק דונקה (באירית: Mícheál Éamonn Mac Donncha; נולד ב-11 במרץ 1965) הוא פוליטיקאי אירי ממפלגת שין פיין, אשר כיהן כלורד ראש העיר של דבלין בירת אירלנד בשנים 2017–2018.
ביוגרפיה.
מק דונקה נולד בדבלין בשם מייקל מקונקי (Michael McConkey). בילדותו שיחק בסרט "The Last Remake of Beau Geste". למד במכון הטכנולוגי של העיר (Dublin Institute of Technology).
בשנים 1990–1996 היה מק דונקה המוציא לאור של עיתון "At Phoblacht" ("הרפובליקה"), ביטאון מפלגת שין פיין. בשנים 1997 עד 2014 עבד כעוזר פרלמנטרי של חברת הפרלמנט האירי.
בשנת 2011 החל מק דונקה לכהן במועצת העיר של דבלין כממלא מקומו של חבר המועצה קיליאן פורד (Killian Forde) שהתפטר. ב-2014 נבחר לכהן במועצה.
בבחירות הכלליות בשנת 2016 התמודד מק דונקה ללא הצלחה על מושב בדאל אירן, הבית התחתון של הפרלמנט האירי.
ב-26 ביוני 2017 בחרה מועצת העיר במק דונקה לכהן כלורד ראש העיר (Lord Mayor) של דבלין. תפקיד זה הוא טקסי בעיקרו וממלאו משמש למעשה כיושב ראש של מועצת העיר. המחזיק בו מכהן לתקופה של שנה אחת. כהונתו הסתיימה ב-25 ביוני 2018. מק דונקה היה הלורד ראש העיר ה-348 במספר.
מק דונקה וישראל.
מק דונקה הוא תומך המאבק הפלסטיני, ופעיל בארגון "Ireland Palestine Solidarity Campaign". לאחר תחילת כהונתו כלורד ראש העיר הוביל את מועצת העיר דבלין לקבלת החלטה המאמצת עקרונות של תנועת ה-BDS. הוא הביע תמיכה בגירוש שגריר ישראל באירלנד מן המדינה.
באפריל 2018 הגיע לישראל כדי להשתתף בכנס שנערך ברמאללה. צו איסור כניסה הוצא נגדו על ידי שר הפנים, אך כיוון שהצו נקב בשם שגוי הוא הצליח להיכנס לישראל והשתתף בכנס. לאחר זכיית ישראל בתחרות האירוויזיון ב-2018 קרא לארצו שלא להשתתף בתחרות בישראל בשנת 2019.
זמרת אופרה
מסעוד שוג'אעי
מסעוד סולימאני שוג'אעי (בפרסית: مسعود سلیمانی شجاعی; נולד ב-9 ביוני 1984) הוא כדורגלן איראני המשחק בנסאג'י מאזאנדראם בעמדת הקשר ההתקפי.
קריירת מועדונים.
ראשית הקריירה.
שוג'אעי נולד בעיר שיראז, אך את רוב חייו העביר בערים אבאדאן וטהראן. שוג'אעי התחיל את הקריירה שלו בסנאט נאפט בה שיחק עונה אחת, אחריה עבר לסאיפא בה שיחק שלוש עונות.
אחרי מונדיאל 2006 חתם בשארג'ה מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות בכדורגל. ב-3 באוקטובר 2006 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד מועדון האמירויות.
ספרד.
ב-23 ביוני 2008 חתם לשלוש עונות באוססונה מליגת העל הספרדית, לאחר שדחה הצעות מוולפסבורג ומנאפולי. שארג'ה קיבלה תמורתו 6 מיליון אירו.
ב-31 באוגוסט 2008 שוג'אעי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד ויאריאל. בשתי עונותיו הראשונות בקבוצה היה חלק בלתי נפרד מהרכב הקבוצה. בעונת הוא לא שיחק אף משחק עקב פציעה. ב-21 באוקטובר 2012 חזר לשחק בתיקו 0-0 נגד ריאל בטיס. ביוני שוחרר מהקבוצה.
ב-3 בספטמבר 2013 חתם בלאס פאלמס מהליגה השנייה עד לסיום העונה. את שער הבכורה שלו בקבוצה כבש בניצחון 1-3 נגד סבאדל במסגרת גביע המלך הספרדי.
קטר.
אחרי מונדיאל 2014 דחה הצעה מריאל סרגוסה וחתם באל-שהנייה מליגת העל הקטרית. ב-14 בדצמבר 2014 הבקיע שלושער בניצחון 1-3 נגד א-סד.
בסיום העונה, ירדה אל-שהנייה לליגה השנייה וחתם באל-ע'ראפה תמורת מיליון דולר.
יוון.
ב-22 ביולי 2016 שוג'אעי חתם לשנה בפאניוניוס מליגת העל היוונית. בסיום העונה חתם על חוזה לעונה נוספת.
ב-25 בדצמבר 2017 עזב את הקבוצה וחתם בא.א.ק. אתונה עד לסיום העונה. ב-6 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-4 נגד פאנטוליקוס בו גם רשם בישול. בסיום העונה זכה עם הקבוצה באליפות, ששברה בצורת של 24 שנים ללא אליפות וכאשר ארבע שנים קודם לכן הקבוצה ירדה לליגה השלישית.
החזרה לאיראן.
ב-1 באוגוסט 2018 שוג'אעי חזר לאיראן וחתם בטרקטור סאזי.
ב-5 באוקטובר 2021 חתם בנסאג'י מאזאנדראם.
קריירה בינלאומית.
בנובמבר זומן לראשונה לסגל נבחרת איראן. ב-17 בנובמבר 2004 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-7 נגד . שוג'אעי נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2006, בו שותף בתיקו 1-1 נגד .