ב-20 במרץ 2009 פרסם תום שגב במדורו בעיתון "הארץ" כי היחידה לאיתור נעדרים של צה"ל מחפשת את שרידי גופתו של אלכסנדר רובוביץ ונעזרת לשם כך במשרד חקירות פרטי מניו יורק. שניים מאנשי היחידה נכחו, שבוע לפני פרסום הידיעה, במסיבת עיתונאים במרכז מורשת מנחם בגין בירושלים, בה הופיע חוקר פרטי אמריקאי שנשכר על ידי אחד מוותיקי התנועה הרוויזיוניסטית, אשר טען במסיבת העיתונאים כי יש סיכוי למצוא את שרידי הגופה בוואדי קלט מאחר שיש בידו קצה חוט לאיתור מקום קבורתה של הגופה.
חברו של רובוביץ בלח"י עזרא "אלנקם" יכין ספד לו בספרו "אלנקם":
בעקבות פרשת העלמות הנער, ולפני שנודע על רציחתו, נכתב על ידי נתן אלתרמן השיר "איה הנער", אשר הולחן ובוצע על ידי יסמין אבן.
בשנת 2009 ראה אור ספרו של ההיסטוריון היהודי-אנגלי דייוויד סזרני על הפרשה, הנושא את השם "Major Farran's Hat"; הספר תורגם לעברית על ידי נעמי כרמל, נקרא "הכובע של מייג'ור פאראן", ויצא לאור בשנת 2015 בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר. על פי הספר הופק סרט תיעודי בשם "מנדט לרצח", אשר שודר בכאן 11 בינואר 2022.
הנצחתו.
רחוב בירושלים, בשכונת תלפיות מזרח (ארמון הנציב), קרוי על שמו של אלכסנדר רובוביץ.
ישיבת לנתיבות ישראל
אסי לוי
אסנת (אסי) לוי (נולדה ב-28 בספטמבר 1969) היא שחקנית, במאית, מסעדנית, מוזיקאית וזמרת-יוצרת ישראלית. זוכת שני פרסי אופיר, פרס התיאטרון הישראלי ופרס האקדמיה לטלוויזיה.
ביוגרפיה.
לוי נולדה בתל אביב וגדלה ברמת גן. ב-1994 סיימה שלוש שנות לימודי משחק בסל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין לצד אקי אבני ומיכל זוארץ.
בטלוויזיה ובקולנוע.
ב-1995 שיחקה בסדרה "צאבלה" שכתב אייל דורון וביים צבי גודל; שיחקה בסרט "שבעה" שכתבו מירב בן-גוריון ודינה צבי ריקליס שגם ביימה; שיחקה בסדרה "בטי בן בסט" שכתב וביים אבי כהן; גילמה את איזמי (לצד אביב טלמור) בסדרת הטלוויזיה "תמונות יפואיות" שכתבו וביימו אריק לובצקי ומתי הררי, על פי ספריו של מנחם תלמי; ושיחקה גם בקלטת הילדים "אפרוחים" שכללה שירי משחק ריקוד והפעלה שביים אשר טללים. ב-1996 שיחקה בסרט "ציפורים בניוטרל" שכתבו וביימו גלית אשכול ואייל שיראי. באותה שנה שיחקה בסדרה "קפה פריז" שביים אמנון רובינשטיין וכן גם השתתפה בקלטת לילדים "אפרוחים". ב-1998 גילמה את נלי בסרט "קשר עיר" שכתב וביים יונתן סגל. על משחקה בסרט זה זכתה בפרס אופיר לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
ב-2000 גילמה את סילבי בסרט "הבולשת חוקרת" שכתב חיים מרין וביים מרק רוזנבאום ובסרט "אודות המוניטין" שביים יורם כסלו. בין השנים 2001–2004 גילמה את אורנה בסדרת הטלוויזיה "הבורגנים" שכתב אסף צפור וביים איתן צור.
ב-2004 גילמה את מיכל שמי, התפקיד הראשי בסרט "אבנים" שכתב וביים רפאל נג'ארי. על תפקידה בסרט הייתה מועמדת לפרס השחקנית הטובה ביותר של האקדמיה האירופית לקולנוע. באותה שנה שיחקה גם בסרט הטלוויזיה "הייתה לי ילדות מאושרת" שכתב וביים אורי סיון. ב-2005 גילמה את אירית סירקין לוריא בסדרה "חדר מלחמה" שכתב יאיר לפיד וביימה רוני קיי, וגילמה את ענת, התפקיד הראשי בסרט "עור" שכתבה שהם סמיט (על פי ספרה של רונית ידעיה) וביים רם לוי.
ב-2006 גילמה את אביבה, התפקיד הראשי בסרט "אביבה אהובתי" שכתב וביים שמי זרחין. בעקבות משחקה בסרט זה זכתה לוי לשבחים רבים ובפרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר. ב-2008 גילמה את טליה בסדרה "בטיפול", וגילמה את אמה בסדרה "לא הבטחתי לך" שביימו אופיר בביוף, גבי ביבליוביץ' ותומר אבירם. ב-2009 גילמה את אתי, התפקיד הראשי בסדרה "שירות חדרים" שביים איתן ענר. באותה שנה גילמה את הילה רובין בסדרה "גירושים נפלאים" שכתבה לימור נחמיאס וביים עפר ויצמן.
ב-2011 גילמה את ריבי חתוכה בסדרה "פולישוק" שכתב וביים שמואל הספרי, ושיחקה בסרט הקצר "שלום" שכתבה וביימה לי גילת. ב-2012 גילמה את ירדנה - אחת הדמויות הראשיות בסרט "העולם מצחיק" שכתב וביים שמי זרחין. ב-2013 גילמה את אפרת (ציונה) שהרבני בסדרת האקשן "נויורק", וכן שיחקה בסרט "אנא ערביה" שכתב וביים עמוס גיתאי.
ב-2015 שיחקה בדרמת ההתבגרות שכתבה וביימה לי גילת - "הקפות", בה גילמה את רוזה ניניו, אשתו של אהרון ניניו (ליאור אשכנזי) ואימו של הנער גיבור הסרט. באותה שנה שיחקה בסרט "חתונה מנייר", לצידה של מורן רוזנבלט ובימויו של ניצן גלעדי. על תפקידה בסרט הייתה מועמדת בפרס אופיר לשחקנית המשנה הטובה ביותר. בשנת 2017 השתתפה בסרט "געגוע", בבימויו של שבי גביזון.
ב-2018 השתתפה בסדרה "הרמון" על הכת של גואל רצון ובסרט "הנשף" של שרון מימון וטל גרניט.
בשנת 2019 השתתפה בסדרה "עיר מקלט" בתפקיד פרקליטה בפרקליטות המדינה.
בשנת 2020 שיחקה בסדרה "בלקספייס" ששודרה בערוץ רשת 13, ואחר כך נמכרה לשידור בנטפליקס.
תיאטרון.
בתיאטרון צוותא: ב-1995 שיחקה בהצגת היחיד "שירת בלהות" - הצגת פרינג' בהפקת חגי אייד שכתבה וביימה אלונה קמחי.
בתיאטרון בית ליסין: ב-1996 שיחקה בהצגה "גן עדם דרום" שכתב וביים הלל מיטלפונקט. ב-2000 גילמה את נחמה יפרח בהצגה "ז'קו" שכתב אילן חצור וביים מיכאל גורביץ'. ב-2006 שיחקה בהצגה "קפה ערבה" מאת גורן אגמון שביים רוני פינקוביץ'. ב-2010 גילמה את מיכל בהצגה "אמא מאוהבת" מאת גורן אגמון שביים גלעד קמחי. ב-2011 גילמה את ברנדה קאפוביץ' בהצגה "אמא שלו" מאת איוון פלאסי שביים רוני פינקוביץ'. על משחקה בהצגה זו זכתה בפרס התיאטרון הישראלי לשחקנית ראשית. ב-2013 שיחקה בהצגה "אשה, בעל, בית" שכתב וביים שמואל הספרי.
בתיאטרון הקאמרי: ב-2000 שיחקה בהצגה "הורדוס" שכתבה וביימה עדנה מזי"א. ב-2001 שיחקה בהצגה "ליזיסטרטה" שכתבה ענת גוב (על פי אריסטופאנס) וביימה עדנה מזי"א. ב-2003 שיחקה בהצגה "פרק ב'" מאת ניל סיימון שביים אלון אופיר. ב-2004 שיחקה בהצגה "אחורי הקלעים" מאת מייקל פריין שביים לזלי לוטון.
בפסטיבל פותחים מסך: ב-2006 שיחקה בהצגה "זואי" מאת חנית גולי שביימה איה שבא.
בתיאטרון חיפה: ב-2010 שיחקה בהצגה "הדודה של מנש" מאת אילן חצור שביים אלון אופיר.
באוקטובר 2017 עלתה על במת תיאטרון חיפה ההצגה "אנשים טובים" בהשתתפותה של אסי לוי, ובבימויו של איציק ויינגרטן, על בסיס מחזהו של דייוויד לינדסי-אבייר.
ב-2019 שיחקה לוי בתפקיד הראשי בהצגה "שלי מי החיים האלה?" בתיאטרון חיפה, שם גילמה את קלייר, נכה קשה הרוצה לשים קץ לחייה.
בשנת 2020 החלה לשחק במחזה "הנשים של ג'ייק" בתיאטרון חיפה מאת ניל סיימון ובבימויו של אלון אופיר.
בשנת 2022 אסי לוי ביימה לראשונה וגם שיחקה בתפקיד הראשי במחזה "רכוש נטוש" מאת שולמית לפיד בתיאטרון חיפה.
מוזיקה.
בשנת 1993 הקליטה אסי לוי אלבום בחברת "הליקון", שאת המילים והלחנים לשיריו כתבה בעצמה. אולם בסופו של דבר האלבום נגנז ולוי פנתה ללימודי משחק.
ב-1997 השתתפה בלהקת נשים, שלא הגיעה להוצאת אלבום אך יצרה עניין, גם בשל שמה הפרובוקטיבי, "המזדיינות". חברות הלהקה היו טל גורדון בגיטרה ושירה, אסי לוי בשירה וגיטרה, ענבל פרלמוטר בבס ובשירה ואיגי וקסמן בתופים.
ב-1999 הייתה חברה לצד ניר פרידמן בהרכב "מונטנה". הם נפגשו על הסט של הסדרה "קפה פריז", יצרו את שיר הנושא - "קפה שכונתי" והמשיכו את החברות עם גרסת כיסוי ל"אהובתי".
ב-2009 כתבה והלחינה (יחד עם הנרי) וביצעה את "יום חדש" שיר הנושא של הסדרה "שירות חדרים" בערוץ 2.
בסוף 2012 יצא השיר "איתךְ" - הסינגל הראשון מתוך פרויקט "פנסים" של המוזיקאי אלירן אביתר לוי, אותו שרה אסי לוי.
חייה האישיים.
בשנת 2000 התחתנה עם יניב קאופמן, ולשניים נולדו שתי בנות. ב-2006 השניים התגרשו.
ב-6 ביוני 2012 יצאה מהארון וסיפרה בכתבה לידיעות אחרונות על הזוגיות שלה עם הרקדנית תמר שלף. בשנת 2021 הן נפרדו.
ב-27 באוקטובר 2018 הפעילה למשך יום אחד חומוסייה בשם "חומוסאסי" בשוק לוינסקי בתל אביב.
מתגוררת ברמת גן.
לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה, תמכה במפלגת "ארץ חדשה" של אלדד יניב ורני בלייר.
פוקס
פוקס (Fox באנגלית, Fuchs בגרמנית) הוא שם משפחה נפוץ שמשמעותו היא שועל.
סכלדה
סְכֶלְדֶה (בהולנדית Schelde, בצרפתית Escaut, נהגה אֶסְקוֹ, באנגלית Scheldt, נהגה סְקֶלְט, בוולונית Escô) הוא נהר באורך 350 קילומטר, המתחיל בצפון צרפת, זורם דרך בלגיה ונשפך לים בהולנד. זהו הנהר העיקרי הזורם בערים גנט ואנטוורפן. בעבר התפצל הנהר לשניים בקרבת השפך (הסכלדה המזרחי והסכלדה המערבי), אבל הסכלדה המזרחי נסכר במאה התשע עשרה, וכיום רק הסכלדה המערבי עדיין זורם.
היסטוריה.
לשפך הסכלדה הייתה לאורך השנים חשיבות מסחרית ואסטרטגית רבה. בתקופה הרומית הוא שימש לנתיבי השיט לאיים הבריטים. הפרנקים השתלטו על האזור בסביבות שנת 260, תחילה כפיראטים ואחר כך כבעלי בריתם של הרומאים. בעקבות חלוקת האימפריה הפרנקית במאה התשיעית הפך הנהר לגבול בין הקיסרות המערבית והקיסרות המזרחית, שנקראו מאוחר יותר בשמות צרפת והאימפריה הרומית הקדושה.
מצב זה נשאר בעינו - לפחות תאורטית - עד 1528, אם כי אז כבר היו פלנדריה, זלנד וברבנט בשלטון בית האבסבורג. אנטוורפן הייתה לנמל החשוב ביותר במערב אירופה. כשהשתלטו הספרדים על העיר ב-1585 השתלטה הולנד על "פלנדריה של זלנד" (Zeeuws-Vlaanderen), חבל הנמצא ממערב לשפך, וסגרה את הנהר לתנועת סחורות - ובכך עבר רוב המסחר לאמסטרדם.
הנמל נפתח מחדש בזמן המהפכה הצרפתית ב-1792. כשקיבלה בלגיה את עצמאותה מהולנד ב-1830 נחתמה "אמנת הסכלדה", שהבטיחה את זכותן של אוניות שפניהן מועדות לבלגיה להיכנס לשפך הסכלדה בהולנד.