מרוקו שבה והעפילה למונדיאל 1986, אחרי שלא הצליחה להעפיל לשלושת הטורנירים הקודמים. בטורניר המוקדמות עברה מרוקו את סיירה לאון, מלאווי, מצרים ולוב. בכך הפכה מרוקו לנבחרת האפריקאית הראשונה שמעפילה פעמיים למונדיאל. בשלב הבתים בטורניר הגמר סיימה מרוקו בתיקו 0-0 עם פולין ואנגליה והשיגה ניצחון ראשון בתולדותיה במסגרת המונדיאל 1–3 על פורטוגל. מרוקו סיימה ראשונה בבית ובכך הייתה לנבחרת האפריקאית הראשונה שעושה זאת וכן לנבחרת האפריקאית הראשונה שמעפילה שלב בתולדות המונדיאל. בשמינית הגמר הפסידה מרוקו למערב גרמניה 0–1 משער שהובקע 3 דקות לסיום המשחק.
מרוקו העפילה למונדיאל 1994 בפעם השלישית בתולדותיה, אך הפסידה בכל משחקיה בשלב הבתים לבלגיה, ערב הסעודית והולנד וסיימה אחרונה בבית.
מרוקו העפילה למונדיאל 1998 בפעם הרביעית בתולדותיה והשנייה ברציפות. בשלב הבתים סיימה מרוקו בתיקו 2-2 עם נורווגיה והפסידה לברזיל 0–3. במשחקה האחרון הביסה מרוקו את סקוטלנד 0–3, אך בעקבות ניצחונה של נורווגיה על ברזיל במשחק המקביל שהושג בדקות הסיום, סיימה במקום השלישי בבית ולא העפילה לשמינית הגמר.
מרוקו העפילה למונדיאל 2018 בפעם החמישית בתולדותיה אולם הפסידה בשני משחקיה הראשונים 0–1 לאיראן ופורטוגל. בעקבות הפסדים אלה, איבדה מרוקו כל סיכוי להעפיל לשמינית הגמר. אולם במשחקה האחרון בבית סיימה בתיקו 2-2 מכובד מול ספרד, לאחר שספגה שער שוויון בתוספת הזמן. מרוקו סיימה אחרונה בבית ולא העפילה לשמינית הגמר.
סגל הנבחרת.
סגל הנבחרת לקראת גביע אפריקה לאומות 2021. מספר ההופעות והשערים נכון ל-18 בינואר 2022.
הפריה חוץ-גופית
הפריה חוץ-גופית או הח"ג (בלשון הדיבור: הפריית מבחנה, באנגלית: In vitro fertilisation ובקיצור IVF) היא אחד הכלים העיקריים לטיפול בעקרות בקרב נשים וגברים. בהפריה כזו, לבורנט מפרה זרע עם תא ביצית במבחנה, כלומר מחוץ לגוף האישה, ולאחר מכן, הביצית המופרית מועברת לרחם, שם מתפתח ההיריון כרגיל.
היסטוריה.
טכניקת ההפריה החוץ-גופית פותחה בבריטניה על ידי ד"ר פטריק סְטֶפְּטוֹ וד"ר רוברט אדוארדס. "תינוקת המבחנה" הראשונה בעולם הייתה לואיז בראון, שנולדה ב-25 ביולי 1978 בבית החולים הכללי אולדהם בהליך של ניתוח קיסרי. הוריה ניסו להרות במשך כתשע שנים ללא הצלחה בשל חסימה בחצוצרות של אמה. גם אחותה הקטנה, נטלי, נולדה באמצעות הפריה חוץ-גופית, וב-1999 הייתה לאם הראשונה שנולדה בהליך זה. בתחילה היו שפקפקו באמיתות ההצלחה של סטפטו ואדוארדס, אך בהמשך הוכרה ההצלחה על ידי כולם.
ישראל היא המדינה החמישית בעולם שבה בוצעה הפריית מבחנה, ובעקבות הפריה זו נולדה בשנת 1982 העיתונאית והמגישה רומי נוימרק. שנה אחר כך נולד אלעד קליינר, ילד המבחנה (הזכר) הראשון. ביוני 1985 נולדה בבית החולים רמב"ם התינוקת הראשונה שנולדה לאם ערבייה מהפריה חוץ-גופית. בינואר 1986 נולדה בישראל שלישייה לאם שעברה דילול עוברים בצרפת לאחר הפריה חוץ-גופית. מאז היה גידול רב בשימוש בהפריה חוץ-גופית, וקרוב לאחוז אחד מכל הלידות כיום בעולם המערבי הן כתוצאה מהפריה חוץ-גופית.
התוויה.
מטרתה המקורית של ההפריה החוץ-גופית הייתה לטיפול באי-פוריות מכנית או חסימתית כתוצאה מבעיה חצוצרתית. אך שיטת הטיפול התבררה כיעילה גם במקרה של בעיות פוריות אחרות. פיתוח שיטת ICSI (הזרקת זרע ציטופלזמטית) נותנת מענה יעיל ביותר להפרעות בפוריות הגבר, כל עוד ניתן להפיק זרע.
ניתן אפוא לומר שלשם הצלחת טיפול בהפריה חוץ גופית נחוצים רחם תקין, ביציות תקינות, זרע חי ורחם המסוגל לשמור על היריון. הפריה חוץ-גופית היא פעולה התערבותית ויקרה יחסית, ועל כן השימוש בה נעשה לאחר שנוסו שיטות אחרות לטיפול באי-פוריות שהן פולשניות פחות, תלוי ברמת בעיית הפוריות של הגבר או האישה.
מאז השימוש הראשון בהפריה חוץ-גופית ובשל היעילות הרבה של השיטה, התרחבו מאוד ההתוויות לשימוש בהפריה חוץ-גופית:
ישנם טיפולים שניתן לבצע אך ורק בעזרת טיפולי הפריה חוץ-גופית אף שלא קיימת בעיית פוריות:
השיטה.
בדיקות מקדימות.
לפני טיפולי הפריה חוץ-גופית מקובל לבצע בדיקות מקדימות רבות, תלוי בהחלטת הרופא המטפל:
עקרונות ושלבי הטיפול.
טיפול הפריה חוץ-גופית מבוסס על כמה עקרונות ושלבים:
גירוי השחלות.
מחזור הטיפול מתחיל על פי רוב ביום השני לווסת, וכולל מתן תרופות המגרות את השחלות לייצר מספר רב של זקיקים. ברוב המקרים מוזרקים גונדוטרופינים מסוג FSH או נגזרותיו. במהלך מתן ההורמונים יש צורך במעקב אחרי רמת האסטרדיול ובדיקות אולטרסאונד למעקב אחרי גדילת הזקיקים. לרוב יש צורך בכעשרה ימי טיפול. בזמן זה ניתנות תרופות לעיכוב הביוץ.
באופן כללי, רוב הפרוטוקלים בטיפולי פריון מתבססים על עיקרון של סופר-אובולציה (super ovulation) כדי לגרות ייצור של כמה ביציות ולשפר את תזמון שאיבתן. הטכניקות הקיימות כיום כוללות את התרופות האלה:
תרופות אלה נלקחות על בסיס יומי ומגדילות את מספר הזקיקים בשחלה. לאחר מתן תרופות אלה יש לעקוב באופן קפדני על ידי אולטרסאונד כדי לוודא שאין מספר רב מדי של ביציות ולוודא שהן גדלות לגודל אופטימלי לצורך שאיבתן.
פרוטוקולים.
ישנם פרוטוקולים רבים לגירוי שחלתי, אך שני הפרוטוקולים השכיחים הם:
הבדלים בין המחזורים:
שאיבת הביציות.
שאיבת הביציות נעשית בערך 34–36 שעות לאחר מתן הזרקת HCG, ונעשית כיום בגישה טרנס-וגינלית ובסיוע של אולטראסאונד. טכניקת השאיבה מבוססת על מחט מונחית-אולטראסאונד החודרת דרך דופן הנרתיק ומגיעה לשחלות. מחט זו שואבת את הנוזל מתוך הזקיקים והוא מועבר למעבדה כדי לזהות את הביציות. תהליך השאיבה נמשך כ-20 דקות והוא מתבצע לרוב תחת טשטוש או בהרדמה כללית.
טכניקת ICSI.
באופן כללי, זרע טרי לאחר השפיכה אינו יכול להפרות ביצית בתנאי מעבדה, ועליו לעבור קפסיטציה - זהו תהליך פשוט הכולל אינקובציה קצרה בתוך תרבית. לאור תהליך שאיבת הביציות, ניתן לצפות כי הביציות עצמן יהיו בשלבי גדילה שונים. לאחר שאיבתן מתבצעת חלוקה שלהן לביציות בשלות וביציות לא בשלות. ביציות בשלות מכילות שכבה עבה ורחבה של קומולוס אופורוס, הן השלימו את החלוקה המיוטית הראשונה שלהן וניתן לראות בתוכן את הגופיף הפולארי הראשון. הן מופרות על ידי זרע לרוב תוך חמש שעות ממועד שאיבתן. אם זרע וביצית מעורבבים מוקדם מדי, הפריה לא תתרחש. בין 50,000 ל-150,000 זרעונים מושמים ליד כל ביצית. ביציות שאינן בשלות מכילות שכבה קומפקטית בלבד של אופורוס קומולוס, ולא ניתן לראות בהן גופיף פולארי עדיין, והן מושמות באינקובציה עד ל-36 שעות טרם הפרייתן.
האינדיקציה העיקרית להפריה בשיטת ה-ICSI היא אי-פריון גברי - פחות מחמישה מ"ל זרע נורמלי ומוטילי למ"ל, עבור זרע שהוצא מהאשך באופן כירורגי כגון מצבים של אזוספרמיה. עם זמן הלכו והתרחבו האינדקציות לשימוש ב-ICSI. האינדקציות המקובלות היום:
א. הפריית ביציות שהופשרו
ב. בטיפולי PGD - אבחון טרום-השרשתי.
ג. אי-פריון לא מוסבר - מקובל לבצע למחצית מהביציות הפריה ב- ICSI.
ד. מיעוט ביציות (בחלק ממכונים)
ה. נשאי HIV.
בתהליך זה נבחר זרעון אחד לכל ביצית בשלה. ישנו ניסיון לבחור את הזרעון התקין ביותר מבחינה מורפולוגית מתוך ההנחה שהתקינות המורפולוגית מצביעה גם על תקינות הזרעות וסיכויי ההפריה. הוא מוזרק ישירות לתוך הציטופלזמה ורחוק מן הגופיף הפולארי.
לאחר תהליך ההפריה העוברים נמצאים באינקובציה באטמוספירה המכילה פחות מחמישה אחוזים של carbon dioxide. העוברים נבחנים בפרמטרים שונים, לרבות האם נוצר בהם pronuclei המוודא שאכן הייתה הפריה.
החזרת עוברים.
שלושה-חמישה ימים לאחר גדילה בתנאי מעבדה העוברים מוחזרים לרחם בתהליך הנקרא החזרת עוברים. קודם להחזרה העוברים מדורגים מ-A ל-D לפי הופעתם ורמת הפרגמנטציה בהם. אם ההעברה מתרחשת ביום החמישי או השישי, העוברים מוחזרים בשלב הבלסטוציסט. ההחלטה אם להחזיר ביום השלישי או ביום החמישי תלויה במידת ההצלחה של המעבדה ושל הרופא. ההחלטה כמה עוברים להחזיר תלויה מצד אחד ברצון להגביר את סיכויי הצלחת ההקלטות ברחם של אחד העוברים לפחות ומצד שני מהרצון למנוע היריון של מספר גדול מדי של עוברים, על הסיכונים הנובעים מכך. מכיוון שסיכויי קליטת העוברים קטנים ככל שגיל האם גבוה יותר, ההמלצות הנוכחיות הן להחזיר מספר גבוה יותר של עוברים ככל שגיל האם גבוה יותר.
המלצות הוועדה האמריקנית לפריון (ASRM) מציינות את הבאים:
במצבים מסוימים, כמו טיפולי IVF קודמים שלא הצליחו או פרוגנוזה לא טובה, יש הממליצים על החזרת עוברים רבים יותר (מסלול שאינו תלוי גיל). שיקול נוסף בהחלטה לגבי מספר העוברים המוחזרים נוגע לסיכויי ההצלחה של דילול עוברים והסכמת האם לדילול עוברים אם מספר גבוה של עוברים ייקלט.
רוב ההחזרות מתבצעות תחת הנחיית אולטראסאונד. על המטופלת לשתות מים על מנת למלא את שלפוחית השתן, כדי "לחזק" את הרחם ולהגביר את יכולת הצפייה באולטראסאונד. העוברים הטובים ביותר נשאבים לתוך קתטר, ולאחר שהרופא מכין את צוואר הרחם ושואב ריר צווארי, העוברים מוחדרים לתוך חלל הרחם. הסיכוי להיריון מושפע מגיל האם, סיבת האי-פריון, עובי האנדומטריום והדירוג הממוצע של העוברים שהוכנסו. אצל חלק מן המטופלות, בעיקר מטופלות מעל גיל 38, יש פתיחה של ה-zona pellucida (תהליך של assisted hatching) בביצית, כדי לשפר את ההשרשה. זה לא נעשה באופן רוטיני.
מתן תמיכה לוטאלית.
לאחר שמתבצעת החזרת העוברים ניתן פרוגסטרון למשך כשבעה שבועות לצורך תמיכה לוטאלית. הפרוגסטרון יכול להינתן בהזרקה, בג'ל ואמצעים נוספים.
טכניקות נוספות הקשורות להפריית מבחנה.
לאחר ההעברה.