מבחינה היסטורית, המצרים ראו את עצמם נבדלים מהערבים ולעיתים רחוקות הם עושים זיהוי זה בהקשרים מזדמנים; המונח "אל-ערב" [הערבים] בשימוש המצרים מתייחס בעיקר לתושבי מדינות המפרץ, מצרים הייתה גם המנהיגה של הפאן-ערביות וגם מקור לטינה עזה כלפי אידאולוגיה זו. המצרים היה צריכים להפוך, לעיתים קרובות בכוח, ל"ערבים" [בתקופת נאצר] על אף שמבחינה היסטורית הם לא הזדהו כך. מצרים הייתה אומה לא רק לפני הפאן-ערביות אלא גם לפני שהפכה לקולוניה באימפריה הבריטית. הרצף הטריטוריאלי שלה מאז ימי קדם, ההיסטוריה הייחודית שלה כפי שהודגמה בעברה הפרעוני ומאוחר יותר בשפה והתרבות הקופטית, הפכו את מצרים לאומה מאות שנים קודם לכן. המצרים ראו בעצמם, בהיסטוריה, בתרבות ובשפה שלהם כייחודיים למצריים, ולא לערבים.
תרבות.
התרבות המצרית מתהדרת בהיסטוריה כתובה בת חמשת אלפים שנה. מצרים הקדומה הייתה בין התרבויות הקדומות והגדולות ביותר שבמהלכה המצרים שמרו על תרבות מורכבת ויציבה להפליא שהשפיעה על תרבויות מאוחרות יותר באירופה, המזרח התיכון ואפריקה. לאחר עידן הפרעונים, המצרים עצמם היו תחת השפעת ההלניזם, הנצרות והתרבות האסלאמית. היום, היבטים רבים של התרבות המצרית העתיקה מתקיימים באינטראקציה עם אלמנטים חדשים, כולל השפעת התרבות המערבית המודרנית, אשר מושפעת בעצמה ממצרים העתיקה. ובנוסף עשתה עם ישראל שלום.
קריסת חניון הברזל
קריסת חניון הברזל באזור תעשייה רמת החייל בתל אביב הוא אירוע שהתרחש ב-5 בספטמבר 2016, ברחוב הברזל, פינת רחוב הנחושת (בצמוד לבניין בית החולים אסותא). חניון תת-קרקעי בן ארבע קומות קרס בעת שהיה בשלבי בנייה אחרונים, ובעקבות הקריסה נהרגו 6 פועלים ו-24 נפצעו.
ההערכה היא כי קריסה של התקרה העליונה גררה קריסות נוספות של התקרות שמתחתיה. החקירה בחשד לרשלנות שהוטלה על יחידת ההונאה של המשטרה, העלתה כי הקריסה נגרמה כתוצאה מליקוי רשלני בתכנון מצד מהנדס המבנה. בדצמבר 2020 הוגש כתב אישום בגין גרימת מוות ברשלנות נגד חלק מהמעורבים.
בניית החניון.
החניון נבנה על מגרש של עיריית תל אביב למען החברה העירונית "אחוזות החוף". במכרז להקמתו ותפעולו, במודל DBOT ל-20 שנה, זכתה חברת "אפריקה ישראל נכסים", שמסרה את מלאכת הבנייה לחברת "דניה סיבוס" (שתי החברות הן חברות בנות של חברת "אפריקה ישראל להשקעות"). אדריכלי החניון הם מושלי אלדר אדריכלים, ובקונסטרוקציה עסק משרד מילר-שנבל-צחר ושות' מהנדסים. בניית החניון החלה בנובמבר 2014, והוא תוכנן להכיל חניה ל-540 מכוניות בארבע קומות תת-קרקעיות, בשטח של כ-17,000 מ"ר. החניון נועד לשרת את באי מתחם רמת החייל, שבו שוכנים בית החולים אסותא (בצמוד לחניון), חברות רבות ומקומות בילוי. מעל לחניון תוכנן המשך לפארק הירקון הסמוך. עלות ההקמה נאמדה ב-64 מיליון ש"ח. חברת "אפריקה ישראל נכסים" התחייבה לסיים את הקמת החניון עד סוף 2016, ונקבע שתשלם 500 אלף ש"ח על כל חודש פיגור בהפעלת החניון. טרם קריסתו היה החניון בשלבי בנייה אחרונים, והיה צפוי להיפתח לקהל הרחב בתוך שלושה שבועות.
הקריסה וניסיונות החילוץ.
בעת שכלי צמ"ה ביצע עבודות עפר על גג החניון, קרסה הקומה העליונה כשהיא ממוטטת תחתיה את שאר הקומות. לאחר הקריסה החלו ניסיונות חילוץ של הלכודים תחת ההריסות, והאירוע הוכרז כאירוע רב-נפגעים. עבודות החילוץ נמשכו עד ליום 10 בספטמבר 2016 בשעות אחר הצהריים, עם איתור גופתו של הנעדר האחרון. בסך הכל נהרגו בקריסה 6 בני אדם.
בהליך החילוץ השתתפו לוחמים מגדוד תבור וגדוד קדם של חטיבת החילוץ של פיקוד העורף, בנוסף השתתפו יחידת החילוץ וההצלה הארצית, מכבי האש וזק"א בזיהוי ההרוגים.
חקירה.
המשטרה פתחה בחקירה לבדוק אם מדובר ברשלנות מצד חברה הבנייה - דניה סיבוס. על החקירה הוטל צו איסור פרסום. נחקרו כמה בכירים בחברות המפעילות את האתר, ובראשן של חברת הבנייה האחראית לעבודות הקמת החניון. במקביל נודע כי בחודש מאי נפצעו בחניון שני עובדים בשל התמוטטות קורת בטון. מינהל הבטיחות לא שלח מפקח מטעמו אחרי קריסת הקיר, והעבודות במקום נמשכו.
השפעה על חברת "אפריקה ישראל להשקעות" והחברות הבנות.
שעות אחדות לאחר קריסת החניון הודיעה חברת "אפריקה ישראל נכסים" שחברת "דניה סיבוס" רכשה כיסוי ביטוחי עד לסך כולל של כ-122 מיליון ש"ח לפעילותה במיזם. בהתאם לכך העריכה הנהלת "אפריקה ישראל נכסים" כי "הנזק הכספי לחברה אינו צפוי להסתכם בסכום מהותי".
לאחר האסון.
באוקטובר 2017, חברת הביטוח מגדל שביטחה את חברת דניה סיבוס ניסתה להתחמק מתשלום פיצויים לקורבנות ולמשפחותיהם, בטענה כי החניון קרס בשל תאונת דרכים בשל רכב כבד שעמד על החניון והביא לקריסתו, ולא בשל כשל הנדסי וביצועי. ולכן מדובר במאורע שהוא בגדר "תאונת דרכים" ויש לדון בו מכוח חוק פיצויים לנפגעי תאונת דרכים ואין לקורבנות ולמשפחותיהם כל עילת תביעה כלפי מגדל מכוח פקודת הנזיקין. התביעה בדיון בבית המשפט המחוזי בלוד. בנובמבר 2018 הוציאה עיריית תל אביב היתר לבנייתו מחדש של חניון הברזל, וחברת דניה סיבוס החלה בבניית החניון מחדש.
במרץ 2020 הודיעה פרקליטות מחוז תל אביב על כוונתה להגיש כתבי אישום פליליים בקשר לאסון בכפוף לשימוע נגד חמישה אישים וארבעה תאגידים ובכללם חברת דניה סיבוס. בדצמבר 2020, הוגש כתב אישום לבסוף כנגד חנוך צחר, מבעליה של משרד המהנדסים מילר, שנבל, צחר ושות', כנגד המהנדס אריאל בבגנוב ממשרד ירון-שמעוני-שחם מהנדסים ויועצים וכנגד שתי החברות עצמן. במקביל הודיעה הפרקליטות על סגירת התיקים כנגד דניה סיבוס ומנכ"לה רונן גינזבורג, וכן כנגד מנהל הפרויקט מטעם חברת קידן ניהול פרויקטים בע"מ, אילן דונסקי, וכנגד מהנדסת נוספת ממשרק מילר ושות'.
על פי כתב האישום, התקשרה דניה סיבוס עם משרד מילר ושות' לביצוע התכנון הקונסטרוקטיבי, והתכנון שביצע צחר היה לכאורה מועד לכשל ושונה מהתכנון המקדמי שביצע משרד ירון-שמעוני-שחם עבור היזמית 'אחוזת נוף'. אף על פי כן, טען כתב האישום כי התוכנית החדשה שכתב שחר הובאה לידיעת משרד ירון-שמעוני-שחם ואושרה על ידי המהנדס בבגנוב, מבלי שבוצעו הבדיקות הנדרשות. כתב האישום אף ציין כי בהסכם דניה סיבוס למשרד מילר ושות' היה סעיף תמריץ כלכלי, שהשפיע לכאורה על רצונו של צחר לצמצם עד כמה שניתן את החפירה באזורי מי תהום.
טרי דוברו
ד"ר טרי דוברו (נולד ב-14 בספטמבר 1958) הוא מנתח פלסטי בארצות הברית המככב במספר תוכניות טלוויזיה העוסקות בניתוחים פלסטיים, לרוב במסגרת ערוץ E!. לעיתים הוא מופיע לצד המנתח האמריקאי ממוצא לבנוני פול נאסיף, כאשר דוברו מתמחה בניתוחי חזה ואילו נאסיף מתמחה בניתוחי אף. השניים הופיעו בשתי סדרות 'אסונות מפלסטיק' בהם סייעו לאנשים שעברו ניתוח פלסטי כושל, ו'אסונות טבע' בהם סייעו לאנשים שנולדו עם מומים קוסמטיים מולדים. דוברו נשוי לאישיות הטלוויזיה הת'ר דוברו, המופיעה לצידו בחלק מתוכניותיו.
אצטדיון ניסאן
אצטדיון ניסן
משה מידנר
רבי משה מידנר-מישקין (תר"כ, 1860 – כ"ג בחשוון תר"צ, 1929) היה מנהל רוחני של ישיבת סלונים בדור השלישי של החסידות.
ביוגרפיה.
נולד בסלונים לרבי יעקב לייב מישקין חתנו של רבי אברהם וינברג הראשון. לאחר נישואיו התגורר בעיירה מידנא לצד חותנו, ועל שם העיירה דבק בו הכינוי "מידנר". לאחר פטירת סבו האדמו"ר ביטל עצמו לבן דודו רבי שמואל וינברג מסלונים.
הקים יחד עם האדמו"ר רבי אברהם וינברג השני את ישיבת תורת חסד בברנוביץ' וכיהן שם כמנהל רוחני.
נפטר בברנוביץ'.
חיבר ספרים רבים בנגלה ובנסתר שאבדו בשואה, בתוכם היה חיבור על מסכת יבמות.
דברי תורתו כונסו בספר "כתבי קודש" בדפוס סטנסיל ובספר "תורת אבות".
גרסיה השני, מלך גליסיה
גרסיה השני, מלך גליסיה (1042 - 22 במרץ 1090) היה מלך גליסיה בין השנים 1065–1071.
ביוגרפיה.
גרסיה השני נולד בשנת 1042 לפרננדו הראשון, מלך לאון וסאנצ'ה מלאון, בתם של אלפונסו החמישי, מלך לאון ואלווירה מננדס. ב-24 בדצמבר 1065 מת פרננדו הראשון, ולאחר מותו פוצלה הממלכה בין בניו: סנצ'ו השני, מלך קסטיליה ירש את ממלכת קסטיליה, אלפונסו השישי, מלך לאון ירש את ממלכת לאון, גרסיה ירש את ממלכת גליסיה, אוראקה ירשה את העיר סמורה ואלווירה ירשה את טורו (Toro). גרסיה הוסיף לתאריו את התואר "מלך פורטוגל", והיה הראשון שנשא בתואר הזה.
בשנת 1069 כרת סנצ'ו השני ברית עם אלפונסו השישי, מלך לאון, ובשנת 1071 כבשו השניים את ממלכת גליסיה. סנצ'ו, אשר לא היה מרוצה מכך שבבעלותו נמצאות ממלכת קסטיליה וחצי מממלכת גליסיה, תקף בשנת 1072 את אלפונסו השישי ופלש לממלכת לאון בעזרתו של אל סיד. לאחר תבוסתו בגולפחרה שעל גדות נהר קריון, אילץ סנצ'ו את אלפונסו להימלט לעיר הווסאלים המורית טולדו, שם שלט מאמוּן. טורו, עירה של אחותו אלווירה, נפלה במהרה, ונדמה היה כי דבר לא יעצור את סנצ'ו. אחותו אוּרַאקַה נתנה לחלק הארי של הצבא הלאונזי למצוא מחסה בעיר שלה, סמורה. סנצ'ו הטיל מצור על העיר, אך ב-6 באוקטובר 1072 נרצח על ידי בלידו דולפוס, אציל גליסיאני, דבר שהוביל לנסיגת הכוחות הקסטיליאנים מן העיר.
לאחר הירצחו של סנצ'ו השני ניסה גרסיה לחזור ולשלוט על ממלכת גליסיה, אולם אחיו אלפונסו השישי, מלך לאון כלא אותו במנזר בלוס באריוס דה לונה, עד למותו ב-22 במרץ 1090.
משה אלמושנינו
רבי משה אלמושנינו (סביב 1516–1580) היה רב, פרשן, פילוסוף והוגה דעות שחי בסלוניקי שביוון.