קריין שבר את אגן הירכיים בנפילה בשנת 1935, שכמעט הרגה אותו. את שארית שנותיו בילה בברונקסוויל לפני שמת ב-30 באוקטובר 1937.
הוא קבור בבית העלמין גרין-ווד, ברוקלין.
דודג' קסטום רויאל
דודג' קסטום רויאל (באנגלית: Dodge Custom Royal, קרוי גם: Custom Royal Lancer) היא מכונית סלון אשר יוצרה על ידי חטיבת דודג' בקונצרן הרכב קרייזלר האמריקאי בין השנים 1955–1959 בארצות הברית.
עצמונה (פירושונים)
דודג' קוסטום 880
מוזגת החלב
מוזגת החלב (בהולנדית: Het melkmeisje) הוא ציור שמן על בד מאת הצייר ההולנדי יאן ורמיר. בעברית היצירה נודעת גם בשמות "החלבנית", "הרפתנית" ו"יוצקת החלב". הציור, שאורכו 45.5 ס"מ ורוחבו 41 ס"מ, מוצג כיום ברייקסמוזיאום שבאמסטרדם, והוא נחשב כאחת היצירות המוכרות ביותר של המוזיאון. תאריך יצירת הציור אינו ידוע במדויק; הרייקסמוזיאום מעריך כי הוא נוצר ב-1658, מוזיאון המטרופוליטן לאמנות מעריך כי הוא נוצר או בשנת 1657 או בשנת 1658, ואילו האתר "Essential Vermeer" נותן טווח של שלוש שנים בין 1658 ל-1661.
ביצירה מתוארת עוזרת בית המכינה גבינה בחדר פשוט. העוזרת מוזגת בזהירות את החלב לתוך קערה. בתקופה זו, חלבניות שימשו גם כעוזרות בית וזאת לצורך הפחתת מספר העובדים במשק הבית. החלבנית ביצירה היא אישה צעירה וניכר מגופה כי היא חסונה. היא חובשת כובע לבן, סינר כחול ושרווליה מופשלים לצורך עבודות הבית. על הרצפה ישנו מחמם רגליים, ובאריחי הקיר ניתן לראות דמויות שונות כמו קופידון. מהחלון המופיע בצד שמאל של היצירה נכנס אור רב המאיר את החדר.
ורמיר עשה שימוש באשליה אופטית ביצירה בשימוש לא רק בפירוט רב אלא גם במתן תחושת משקל לחולבת ולשולחן. האור הנשקף מהחלון לא פוגם בקשיחות הלחם המונח על השולחן או בחלקי גופה של העוזרת. חצי מפניה של החלבנית מוטל בצל, וקשה לדעת מה הם מביעים. אי הידיעה הזו מאופיינת כאפקט מונה ליזה שבו מסתורין אופף את הדמות שבמרכזה של היצירה.
למעשה, האישה בציור היא עוזרת בית כללית ולאו דווקא נושאת תואר ספציפי של מוזגת חלב. פירוש שם היצירה הוא עוזרת החלב, אך אלו יועדו לחליבת הפרות ולא לעבודות הנלוות ליצירת גבינות. עוזרת בית וחלבניות היוו במשך שתי מאות כנושא למיניות ולאהבה שהתבטאו בציורים הולנדיים. בתקופתו של ורמיר, עוזרת הבית הוצגו באופן דמוני כנשים מסוכנות המנסות לפתות גברים ולפגוע במעמדם החברתי. יצירתו של ורמיר היא אחת היחידות באותה תקופה בה העוזרת בית הוצגה באופן המעורר סימפתיה על אף המוטיב הרבים שמשתייכים לאותו זרם.
מתיאס קלמנט
מיכאל לורנס
מיכאל לורנס (Michał Lorenc), (נולד ב-5 באוקטובר 1955 בוורשה, פולין) הוא מלחין קולנוע פולני וחתן ״מסדר הנשר הלבן״ (). נודע בעיקר בעבודתו על הסרטים Little Rose (2010), Bastard (1997), Blood and Wine (1996) ו-300 Miles to Heaven (1989), נחשב כיום לאחד המלחינים החשובים והנודעים ביותר בתעשיית הקולנוע הפולנית והאירופאית.
קריירה.
נולד ב-5 באוקטובר 1955 בוורשה, פולין. בשנת 1973, הצטרף ללהקת הפולק רוק "Wolna grupa Bukowina" שהוקמה על ידי Wojciech Belon ונשאר חבר בלהקה במשך 4 שנים. בשנות ה-70, שיתף פעולה עם מרסין וולסקי בעבודה על Polish Radio Programme 3 והופיע לעיתים בתוכנית הרדיו ״Zgryz״ של Maciej Zembaty. בין השנים 1979–1981, היה חבר ב-"Teatr panoramiczny together" יחד עם Jacek Kleyff ו Michał Tarkowski.
מאז 1979, לורנס כתב והלחין מנגינות למעל מכ-150 סרטי קולנוע, דוקומנטריים, סדרות טלוויזיה ומחזות תיאטרון. הוא זכה ב-5 פסלי ״אריה הזהב״ Golden Lion בפסטיבל הסרטים בגדיניה ובפסטיבל הסרטים הפולני בפרס הסרט הטוב ביותר.
בין הסרטים וסדרות הטלוויזיה שבהם לקח חלקת כלולים גם: "Sekal Has to Die, Little Rose, 300 Miles to Heaven, A Prominent Patient, Ojciec Mateusz, Bastard, Fotoamator, Four Nights with Anna, Kołysanka, Exit in Red, Kanalia, Sauna, Kroll, Deborah, Przedwiośnie, Żurek, Glina, Złoto dezerterów, Amok and Nic."
בשנת 1996, כתב לורנס את הפסקול לסרטו של בוב רפלסון, ״דם ויין״ ("") בכיכובם של ג׳ק ניקולסון, ג׳ניפר לופז ומיכאל קליין. הסרט נבחר למועמד פרס אוסקר ע״י ״אולפני המאה ה-20 של פוקס״
יעקב חנאי
יעקב חנאי (אוקטובר 1931 - יוני 2000) היה איש ציבור ממקימי מושב מסלול בנגב והמועצה האזורית מרחבים, מחבר הספר "לבה של אם".
ביוגרפיה.
יעקב חנאי נולד ב-1931, בעיר סננדג' שבאיראן, השני מבין 6 אחים ואחיות, למשפחה דלת אמצעים . אף על פי שהמשפחה עברה לטהראן - מצבם הכלכלי לא השתפר וחנאי הצעיר נאלץ לעבוד כנער ולעזור בפרנסת המשפחה. לאחר פטירת אימו, שהשאירה אחריה ילדה בת כמה חודשים אותה אימץ, ב-1950 נישא לבתיה, יהודיה מטהראן, ומיד לאחר מכן עלו בני הזוג הטריים, יחד עם אחותו התינוקת לארץ ישראל.
יחד עם משפחות איראניות אחרות, התיישב הזוג בדרום הארץ. הקהילה שנוצרה במקום חיה באוהלים עד להקמת - ישוב הקבע - שהפך למושב מסלול בנגב הצפוני-מערבי. היישוב הצעיר סבל ממצוקת מים והתושבים שאבו מים מחביות שהובאו מ "סולל בונה". הפרדות שעזרו בעבודות חקלאיות נגנבו על ידי מסתננים מרצועת עזה. החשמל סופק בעזרת גנרטורים, הם חיו ללא צנרת גז וללא טיפול רפואי זמין, במהלך תקופה זו נולדו לחנאי ואשתו שתי בנות.
בשנת 1952, התקבל חנאי לעבוד כאופה במאפיה, שנבנתה במושב, ושסיפקה לחם לכל תושבי האזור. מאוחר יותר עקרה המשפחה לירושלים. שם עבד בקק"ל כחבלן בפיצוץ וסלילת כבישים בהרי יהודה.
המחסור במזון בשכונת ממילא, ויריות הצלפים הירדנים החזירו את המשפחה - בתוספת ילדתם השלישית, בחזרה למושב מסלול. במהלך תקופה זו השלים חנאי השכלה בסיסית באולפן בבאר שבע, ושימש כמזכיר מושב מסלול ומושב אשבול. היה ממקימי המועצה האזורית "מרחבים", שם עבד כמנהל מחלקת הרכב, רכש, ותזונה. בנוסף, היה איש הקשר של העולים החדשים, ופעל למען נזקקים וצמצום פערים ביישובי הנגב.
בשנת 1958, נולד לזוג בן נוסף. כמו כן, הם אימצו בן יתום מאם. לאחר מלחמת ששת הימים, ב-1968, נולד בן הזקונים, לחמשת ילדיו נולדו 14 נכדים.
ב-1980 פרש מהמועצה האזורית מרחבים, ויחד עם הבן שלמה, שהתמחה בתחום החשמל – פתח חנות חשמל בשם – "מאור אופקים".
לאחר מאבק ממושך בסרטן הריאה, נפטר בגיל 69. עברה אשתו לגור בדיור מוגן בבאר שבע.
מפרסומיו.
חנאי כתב סיפורים קצרים שפורסמו בעלונים של תנועת המושבים.
הספר "לבה של אם" - רומן אהבה, על רקע הבדלי המעמדות שהיו נהוגות במאה השמונה עשרה באירן. הספר יצא לאור בשנת 1966, בעזרת הוצאת "חוג ידידים", הוצאה לאור פרטית, ובתמיכתה הגדולה של תנועת המושבים, חברי הכנסת בן ציון חלפון, לובה אליאב, אלופי צה"ל ששרתו בדרום, המועצה האזורית "מרחבים" ובעזרתו הגדולה של השר אהרון אוזן ממושב גילת.
מאורעות הספר התרחשו ברחבי הממלכה הפרסית של המאה השמונה עשרה. הספר עוסק במצב החברתי של העם הפרסי של אותו זמן, בתקופה בה מעמד האצילים היה מקורב לחצר המלכות ונבדל בזכויותיו מהשכבות העממיות. המחבר השתדל שלא לתאר את טיב המשטר בממלכה הפרסית, אלא התרכז בכתיבת סיפור אהבה, בראי התקופה.
הרומן עב הכרס מגולל את סיפור אהבתם של בן אצילים לעלמה בת כפר, הנחבטים במאורעות שונים, העוקפים את חוקי האצולה.
תנועת המושבים חילקה את הספרים בכל הספריות בארץ וחברי המושבים. יצאו לאור שתי מהדורות שנמכרו או חולקו כולם.
בשלהי שנות השבעים, כתב חנאי את ספרו השני, "אווה", סיפורה של נערה המתרחש ביפו של שנות השישים.
במלאת עשרים שנה למותו ובעקבות פניות רבות לרכוש את הספר, "לבה של אם" שאזל לפני שנים גם לאחר מהדורה שנייה, הוציאה המשפחה מהדורה מחודשת של הספר.
חנאי היה אתאיסט, חיבר מאמרי דעה וביקורת נוקבת העוסקת בפער העדתי, ועם זאת, דגל באהבת הארץ ובמיזוג גלויות ובהעשרת החינוך לילדי הפריפריה. כגמלאי הצטרף לקורסים בכתיבה יצירתית במחלקה לספרות באוניברסיטת בן-גוריון.
מו וגנר
החטיבה המזרחית ביחידת הקישור ללבנון
החטיבה המערבית ביחידת הקישור ללבנון
מיליון דולר
מיליון דולר הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית נועה קירל, בשיתוף הראפר הישראלי שחר סאול. השיר יצא לאור ב-9 ביוני 2020, על ידי חברת התקליטים NMC, כסינגל שלא מתוך אלבום.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב והולחן על ידי נועה קירל, רון ביטון, ג'ורדי ואיתי שמעוני, והופק על ידי ג'ורדי, שהפיק את להיטיה הקודמים של קירל, "פאוץ'" ו"אם אתה גבר". השיר הוא שיר רגאטון המשלב בתוכו קטע ראפ המבוצע על ידי שחר סאול. כמו כן, בשיר מופיעה מקהלת ילדות אשר מבצעות יחד עם קירל את הפזמון החוזר של השיר.
בסמוך לצאתו, פרסמה קירל עבור השיר אתגר ריקוד ברשת החברתית טיקטוק.
הצלחה.
כבר כשיצא, זכה השיר להצלחה רבה, והתברג במקום הראשון ברשימת "הסרטונים החמים" של אתר יוטיוב. כמו כן, השיר נכנס יום בלבד לאחר צאתו אל הפלייליסט השבועי של תחנת הרדיו גלגלצ.
ב-11 ביוני הגיע השיר למצעד שירי הספוטיפיי השבועי הישראלי, התברג במקום ה-15 וצבר למעלה מ-62 אלף השמעות כבר ביומיים שלאחר צאתו. בשיאו, הגיע השיר במצעד למקום הראשון, תוך שצבר למעלה מ-198 אלף השמעות. נכון לפברואר 2022, צבר כ-6.5 מיליון השמעות והינו השיר המושמע ביותר של קירל בפלטפורמה. באוגוסט 2020 הוכרז בוואלה! NEWS כי השיר הוא השיר המושמע ביותר בספוטיפיי בקיץ 2020.
השיר הופיע לראשונה במקום ה-8 במצעד השבועי של מדיה פורסט, ובשיאו הגיע למקום הראשון, ובכך הפך לשירה הראשון של קירל אשר הגיע למעמד זה.