באותה שנה יצא סרט ביוגרפי נוסף שבלאק כתב את התסריט שלו, "פדרו", שעסק בחייו של פדרו זמורה, כוכב ריאליטי אמריקאי ממוצא קובני, שמת ב-1994 מאיידס. התסריט שכתב היה מועמד לפרס גילדת הכותבים של אמריקה. ב-2010 ביים את הסרט "וירג'יניה", וב-2011 כתב את התסריט לסרט "ג'יי. אדגר", סרט ביוגרפי אודות ג'ון אדגר הובר, בכיכובו של לאונרדו דיקפריו. עוד באותה שנה כתב את המחזה "8", המבוסס על האירועים סביב "הצעה 8", שעם קבלתה בשנת 2008 אסרה מדינת קליפורניה על נישואים חד-מיניים.
בשנת 2017 שידרה רשת ABC מיני-סדרה שבלאק יצר וכתב, "כאשר אנו זורחים", העוסקת בתולדות המאבק לזכויות להט"ב בארצות הברית. את הסדרה ביים גאס ואן סנט, ומשתתפים בה, בין היתר, גאי פירס, מרי-לואיז פרקר, רייצ'ל גריפית'ס, קארי פרסטון ומייקל קנת' ויליאמס.
הסדרה זכתה במספר פרסים ברחבי העולם ושודרה גם בצרפת, בריטניה, ניו- זילנד, ומדינות נוספות.
בשנת 2021, פורסם כי בלאק עובד על פיתוח של המיני-סדרה ""Under the Banner of Heaven"," המבוססת על ספרו באותו שם מאת ג'ון קראקאוור. במיני-סדרה מככבים בין היתר השחקנים אנדרו גארפילד וסם וורת'ינגטון, והיא עתידה לעלות לשידור ברשתות הולו וFX Networks במהלך 2022. עוד באותה השנה החל לעבוד על תסריט לסרט ""Rustin";" ביוגרפיה אודות פעיל זכויות הלהט"ב ביירד רסטין.הסרט עתיד לצאת במהלך שנת 2023 בשירות נטפליקס.
חיים אישיים.
בלאק יצא מהארון בשנת הלימודים האחרונה שלו באוניברסיטה. הוא בן זוגו של הקופץ למים הבריטי טום דיילי מאז 2013, ובשנת 2015 השניים התארסו. ב-6 במאי 2017 השניים נישאו בטקס בטירה באנגליה ולאחר כמה ימים שיתפו את נישואיהם בעמודים שלהם ברשתות החברתיות.
החיים בוורוד (סרט, 2007)
אדית פיאף- החיים בורוד (סרט, 2007)
פרוכת ארון הקבורה של בנימין זאב הרצל
פרוכת ארון הקבורה של חוזה המדינה בנימין זאב הרצל היא יריעת בד רקומה שהוכנה באוסטריה בשנת 1936, ונועדה לכסות את ארונו של הרצל עם העלאת עצמותיו לקבורה בישראל. הפרוכת נעלמה בשנת 1949 לאחר טקס הלוויה, ומקום המצאה נותר בגדר תעלומה במשך 70 שנה, עד שנמצאה בשנת 2019 במחסני קק"ל.
יוזמת הפרוכת.
בשנת 1935, בקונגרס הציוני ה-19 בלוצרן, הוחלט בין השאר כי עצמותיו של הרצל תועלנה מאוסטריה לארץ ישראל בתוך שנה.
בהמשך להחלטה פנתה ההסתדרות הציונית, באמצעות מחלקת הנשים הציוניות של ויצו, לאדריכל אוסקר שטרנד בבקשה לתכנן את הפרוכת, ולאמן היודאיקה ארתור וייס, בבקשה להוציא לפועל את ביצועה. הפרוכת הוכנה כמתוכנן אך יוזמת העלאת עצמותיו של הרצל לישראל לא יצאה לפועל. מלחמת העולם השנייה הייתה ככל הנראה הסיבה לדחיית התוכנית להעלאת עצמותיו של הרצל, והתוכנית יצאה לפועל רק בשנת 1949, לאחר קום המדינה.
הפרוכת, בצבע תכלת-לבן, הייתה רקומה בזהב. נרקם עליה אריה בתוך מגן דוד, ולצדו שבעה כוכבי זהב כאזכור לכוכבי הזהב שהציע הרצל לדגל המדינה היהודית ושבע שעות העבודה היומיות שהיו חלק ממשנתו של הרצל. מעליהן נרקמו מילים מתוך חזון העצמות היבשות בספר יחזקאל ופסוק מספר תהילים קכ"ו. בחלקו התחתון נרקמו המילים האחרונות מתוך ספרו של הרצל "מדינת היהודים".
בתחתית הפרוכת חתמו נשות ויצו במילים "נשי אוסטריה העבריות לכבוד המנהיג תאודור בנימין זאב הרצל לזכר העלאת עצמותיו לארצנו שנת תרצו".
הפרוכת נמסרה בשנת 1939 למנחם אוסישקין למשמורת על ידי משלחת חברות ויצו מאוסטריה ונשמרה מאז בחדר הרצל שבבניין הקרן הקיימת עד לטקס הקבורה של הרצל בישראל באוגוסט 1949.
הפרוכת במסע הקבורה של הרצל.
באוגוסט 1949, עם הוצאת ארונו של הרצל מקברו בווינה, לקראת העלאת עצמותיו לישראל, הונחה עליו הפרוכת (שהובאה מישראל), והיא כיסתה אותו לאורך כל הדרך כפי שניתן לראות בתמונות רבות שתיעדו את המסע, החל מטקס פתיחת קברו של הרצל בבית הקברות בווינה, דרך טקס קבלת הארון בנמל התעופה לוד, הצבתו בתל אביב ועד לטקס קבורתו בהר הרצל בירושלים.
בתום הטקס, ולפני הורדת הארון לקברו, הוסרה הפרוכת מהארון, והיא הייתה אמורה להגיע לפי התוכנית, ל"חדר הרצל" (שבשנת 1949 היה במשרד הלשכה הראשית של הקרן הקיימת לישראל), שם הייתה אמורה להיות מוצגת ולהישאר. באופן מסתורי, היא לא הגיעה ליעדה ונעלמה.
החיפושים אחר הפרוכת.
מאז טקס הקבורה ועד מציאתה לאחר 70 שנה נעשו מספר מאמצים לאתר את הפרוכת ההיסטורית האבודה, ולנסות להבין מה עלה בגורלה, אך ללא הועיל. חלק מניסיונות אלה תועדו בתיק מספר 3532 ואורכבו באוספי הארכיון הציוני המרכזי בירושלים.
ביולי 2019, 115 שנים לפטירתו של הרצל ו-70 שנה לאחר העלאת עצמותיו לישראל, בוצע שחזור של הפרוכת על ידי הההסתדרות הציונית העולמית עבור מוזיאון הרצל.
ב-7 באוגוסט 2019, שבועיים לאחר חשיפת הפרוכת המשוחזרת ו-70 שנה לאחר שנעלמה, הפרוכת המקורית נמצאה במחסני קק"ל.
איימה ז'קה
נפולי (כדורגל)
דייוויד מארש
דייוויד "דייב" מארש (באנגלית: David "Dave" Marsh, נולד ב-29 בדצמבר 1957) הוא מאמן אמריקאי בשחייה ושחיין עבר. שימש בתפקיד מאמן ראשי של נבחרת הנשים של ארצות הברית בשחייה באולימפיאדה (ריו דה ז'ניירו 2016) ועוזר מאמן נבחרת הגברים של ארצות הברית בשחייה ב-2 אולימפיאדות (אטלנטה 1996 ו-סידני 2000).
ביוגרפיה.
קריירת שחיין.
באליפות ארצות הברית שנערכה ב-31 ביולי 1980 סיים מארש במקום שישי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 57.78 שניות. בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 57.03 שניות ועלה מהמקום השלישי למשחה הגמר.
קריירת מאמן.
מארש שימש כמאמן ראשי באוניברסיטת אובורן שבאלבמה (1990–2007) וזכה 7 פעמים באליפות המכללות עם קבוצת הגברים (1997, 1999, 2003, 2004, 2005, 2006, 2007) ו-5 פעמים באליפות המכללות עם קבוצת הנשים (2002, 2003, 2004, 2006, 2007). שימש כמנכ"ל ומאמן ראשי בקבוצת "SwimMAC" קרוליינה, שארלוט משנת 2007. הוא הוביל את קבוצתו ל-3 זכיות ברציפות באליפות ארצות הברית בשחייה.
מארש אימן 49 שחיינים אולימפיים, בהם יואב ברוק ואיתן אורבך מישראל, מ-19 מדינות שונות.
בין השחיינים שאימן היו אלופים אולימפיים, אלופי עולם ושיאני עולם בשחייה:
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכו שחייניו ב-8 מדליות, מהן 6 זהב: ראיין לוכטה - מדליית זהב, במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי, אנתוני ארווין - 2 מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר חופשי ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי במוקדמות, קייטי מיילי - 2 מדליות, זהב וארד, זהב במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב במוקדמות וארד במשחה ל-100 מטר חזה, קתלין בייקר - 2 מדליות, זהב וכסף, זהב במשחה שליחות 4x100 נטר מעורב, וכסף במשחה ל-100 מטר גב, ג'ימי פייגן - מדליית זהב, במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי במוקדמות.
בדצמבר 2016 מונה מארש לתפקיד מאמן העל של נבחרת ישראל בשחייה.
שי בן צור
שי בן צור (נולד ב-1975) הוא מלחין, מפיק, משורר ונגן ישראלי שחי בהודו וישראל. הוא כותב קאוואלים , קטעים כליים ומוזיקה אינסטרומנטלית ושירים דתיים בעברית, אורדו והינדי.
ביקר לראשונה בהודו כאשר חיפש מורה למוזיקה הודית קלאסית. לאחר שנים של לימודים הודיים מוזיקה קלאסית באופן מסורתי, בן צור החל להלחין מסורתי מוזיקת קאוואלי סופית בעברית. מופיע סביב העולם עם ההרכב שלו.
ביוגרפיה.
לאחר שנכח בקונצרט בירושלים של המוזיקאים הקלאסיים ההודיים האריפראסאד צ'אוראסיה וזאקיר חוסיין
החל להתעניין במוזיקה הודית, אשר הביאו אותו בסופו של דבר אל מוזיקת הקאוואלי. הוא נסע לאז'מאר בהודו (מקום הימצאו של המאוזוליאום של הקדוש הסופי מואינודין צ'ישטי). ב-2004 הופיע בג'אהאן-א-ח'וסראו, פסטיבל מוזיקה סופית מסורתית בניו דלהי. שיתף פעולה עם מגוון מוזיקאים עממיים ממדבר ראג'סטאן. עבד עם הזמרת ההודית שובהה מודגל , אמן הגיטרה הספרדית פרננדו פרז, יוסי פיין, מישקו מ'בא, אלי מגן, זוהר פרסקו ורבים אחרים.
בשנת 2015 הקליט אלבום עם הגיטריסט והמלחין הבריטי ג'וני גרינווד וקבוצה של מוזיקאים הודים בתוך מבצר מהראנגר אשר נמצאה ברג'סטאן. ההקלטות ומסע ההופעות של גרינווד בהודו ב-2015 צולמו על ידי פול תומאס אנדרסון ותועדו בסרטו "Junun".
חיים פרטיים.
שי בן צור נשוי לסג’ידה בן צור, ואב לבתם אוריה.
דיסקוגרפיה.
היאם.
אלבום הבכורה של בן צור, "היאם", הוקלט בהודו, ישראל, וארצות הברית ופורסם ב-2003. באלבום הוקלטו מוזיקאי קאוואלי סופי מסורתיים, אשר שרו בעברית.
שושן.
אלבומו השלישי של בן צור, "שושן", פורסם ב-2010.
Junun.
ב-2015 יצא "Junun", אלבום של בן צור, ג'וני גרינווד, והאנסמבל ההודי ראג'סטאן אקספרס. מפיק האלבום הוא המפיק של רדיוהד, נייג'ל גודריץ'.
סטיבן פוליאקוף
סטיבן פוליאקוף (באנגלית: Stephen Poliakoff; נולד ב-1 בדצמבר 1952) הוא מחזאי, במאי ותסריטאי בריטי יהודי הידוע בעיקר מעבודותיו לטלוויזיה.
ביוגרפיה.
פוליאקוף נולד בהולנד פארק בלונדון למשפחה יהודית. אמו אינה (לבית מונטגו) הייתה יהודייה אנגלייה ואביו, אלכסנדר פוליאקוף, יהודי יליד רוסיה. הוא השני מבין ארבעה ילדים, ובגיל צעיר נשלח ללמוד בפנימיה. אחר כך למד בבית הספר וסטמינסטר, שם משך תשומת לב במחזה בשם "Granny" שכתב וביים, ושנכתב עליו ביקורת בעיתון הטיימס. אחרי וסטמינסטר למד בקינגס קולג' בקיימברידג' אבל לא סיים את לימודי התואר.
קריירה.