כניסות בזוויות חדות כך שקרינה לא תוכל להיכנס. כדי להפוך את המחפורת אטומה למים (במקרה של גשם), יריעת פלסטיק צריכה להמתח מספר סנטימטרים מתחת לאדמה ולהיות מחוזקת על ידי סלעים ולבנים.
כדור הארץ מהווה מבודד תרמי מעולה, ולאורך מספר שבועות של מגורים במקלט הקבור באדמה, יחומם המקלט לחלוטין על ידי חום הגוף. ללא אוורור מספק, דרי המקלט עלולים להתעלף. המאוורר האפקטיבי הפשוט ביותר למקלט הוא מאוורר רחב עם מסגרת המכילה כנפונים המסתובבים בכניסה למקלט ותלויים מזיזים בתקרה. הזיזים נפתחים בכיוון אחד ונסגרים באחר, ושואבים אוויר. יש לקשור למאוורר חבל ולסובב את המאוורר ידנית, לפי תור. (זוהי משאבת האוויר של קארני). כל חשיפה לאבק מסוכנת פחות מחשיפה לקרני הגמא הנפלטות מהנשורת הקיימת מחוץ למקלט.
מקלטים ציבוריים יעילים יכולים להיות הקומות האמצעיות של בניינים גבוהים או מבני חנייה. עובי הקומות העליונות מספק הגנה יעילה. אסור שהחלונות של האזור הממוגן יצפו על אזור מכוסה נשורת אשר קרוב לחלון יותר מ-1.5 קילומטר. על התושבים לערוך תוכניות להיוותר בתוך המקלט במשך שבועיים לפחות. לאחר מכן לעבוד בחוץ במשך פרקי זמן הגדלים בהדרגה על מנת לטאטא ולשטוף את הנשורת לתוך מחפורות נמוכות על מנת לנקות את האזור. עליהם לישון במקלט למשך מספר חודשים.
רדיו מופעל על ידי בטריות חיוני על מנת לקבל עדכונים בנוגע לדפוסי הנשורת. במדינות רבות (ארצות הברית ביניהן) מחזיקות תחנות רדיו גנרטורים עם דלק המספיק לתפעול לפרקי זמן ממושכים במידה ולא תהיה אספקת חשמל סדירה. קיימת אפשרות לבנות מד קרינה הקרוי מד הנשורת של קארני מחומרים ביתיים זמינים כמו קופסת קפה, חוט דיג ונייר אלומיניום. ניתן למצוא תרשימים והדרכה באתר :
"כישורי הישרדות במלחמה גרעינית" מאת קרסון קארני.
אם פוטסיום יודין זמין, על יושבי המקלט ליטול אותו בקצב של 130 מ"ג ליום למבוגר ו-65 מ"ג ליום לילד.
דניאל ג'. בורסטין
דניאל ג'וזף בורסטין (באנגלית: Daniel Joseph Boorstin; 1 באוקטובר 1914 – 28 בפברואר 2004) היה היסטוריון אמריקאי-יהודי, פרופסור, עורך דין וסופר. הוא שרת כספרן הראשי של ספריית הקונגרס בשנים 1975–1987.
חייו.
דניאל ג'. בורסטין נולד באטלנטה, ג'ורג'יה למשפחה יהודית. הוא סיים בבהצטיינות יתרה את חוק לימודיו בבית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד, למד בבייליול קולג' שבאוניברסיטת אוקספורד על בסיס מלגת רודז וקיבל דוקטורט מאוניברסיטת ייל. עסק בעריכת דין ושימש כפרופסור באוניברסיטת שיקגו במשך עשרים וחמש שנים. הוא אף כיהן כמנהל המוזיאון הלאומי להיסטוריה אמריקנית במכון הסמית'סוני. בורסטין כתב למעלה מעשרים ספרים, בכללם טרילוגיה על החוויה האמריקאית ואחד על ההיסטוריה האינטלקטואלית העולמית. ", הספר המסיים את הטרילוגיה, זכה בשנת 1974 לפרס פוליצר בהיסטוריה. בורסטין חיבר גם את הספרים המגלים, המחפשים, והיוצרים, טרילוגיה של ספרים אשר ניסו לסקור את ההיסטוריות המדעית, הפילוסופית והאומנותית בהתאמה, של האנושות. הוא נפטר בוושינגטון בשנת 2004.
הדימוי והאירוע המדומה.
בתוך השיטה של התאוריה החברתית, יש לציין את ספרו של בורסטין מ-1961 " כניסיון מוקדם המהווה נקודת מפנה לתאר היבטים של החיים האמריקנים אשר כונו לאחר מכן היפר-ריאליזם ופוסטמודרניזם. ב"הדימוי", בורסטין מתאר תזוזות בתרבות האמריקאית - בעיקר הודות לפרסום - שם השעתוק או הסימולציה של האירוע נעשית חשובה יותר או 'מציאותית' יותר מאשר האירוע עצמו. הוא הולך הלאה וטובע את המונח אירוע מדומה, אשר מתאר אירועים או פעילויות אשר מילאו מעט או שלא מילאו כל צורך פרט לשחזור דרך פרסומות או צורה אחרת של פרסום. הרעיון של אירועים-מדומים דומה מאוד לעבודות שעשו מאוחר יותר ז'אן בודריאר וגי דבור. בעבודתו של בורסטין משתמשים תכופות כטקסט בקורסי סוציולוגיה.
ספריית הקונגרס.
כשהנשיא ג'רלד פורד מינה את בורסטין לתפקיד מנהל הספרייה של הקונגרס, המינוי נתמך על ידי גילדת הסופרים, אבל הוא עורר התנגדות מצד איגוד הספריות האמריקאי מכיוון שבורסטין "לא היה מנהל ספריה". הסנאט אישר את המינוי ללא עוררין.
במהלך כהונתו כספרן הקונגרס, יסד בורסטין את "מרכז הספר", על מנת לעודד קריאה וידיעת קרוא וכתוב. בנוסף לכך, הוא עמד בראש של מה שנהיה פרויקט בן עשר שנים לשחזור שניים מהמבנים הישנים, בניין תומאס ג'פרסון (1897) ואת בניין ג'ון אדמס (1939) של ספריית הקונגרס. הוא סיים את תפקידו כספרן הקונגרס ב-4 באוגוסט 1987.
אדוורד וייט
דניאל בורסטין
קוראטן
Garbage
Garbage (גארבג', מאנגלית: זבל) היא להקת רוק אלטרנטיבי שנוסדה בוויסקונסין, ארצות הברית ב-1993. חברי הלהקה הם שירלי מנסון, דיוק אריקסון, סטיב מרקר ובוץ' ויג. כל ארבעת חברי הלהקה מעורבים בכתיבת השירים, הלחנתם והפקתם.
הלהקה מכרה מעל 17 מיליון עותקים מאלבומיה ברחבי העולם
היסטוריה.
הקמת הלהקה (1994-1993).
בתחילת שנות התשעים החליטו המפיקים בוץ' ויג (שהפיק אלבומים מפורסמים כגון Nevermind ו-Siamese Dream), דיוק אריקסון וסטיב מרקר, להקים להקה. ויג, אריקסון ומרקר חיפשו זמרת ושירלי מנסון זומנה לאודישן ללהקה לאחר שמרקר הבחין בה כשצפה בערוץ MTV בשידורו הראשון והאחרון של הוידאו קליפ לשיר ״Suffocate Me” של להקת Angelfish, בה הייתה מנסון חברה באותה התקופה.
שם הלהקה נבחר כאשר בשלב מוקדם יותר כאשר עלתה הערה שעבודתם נשמעת כמו אשפה (Garbage באנגלית).
Garbage (1995–1997).
בשנת 1995 הוציאה הלהקה את אלבום הבכורה שלה הנושא את שמה, Garbage. האלבום הגיע לצמרת המצעדים ברחבי העולם ומכר למעלה מ-4 מיליון עותקים.
האלבום כלל את הלהיטים Vow, Stupid Girl, Milk, Queer, ו- Only happy when it rains.
הסינגל, Stupid Girl, היה מועמד לשני פרסי גראמי בקטגוריות "שיר הרוק הטוב ביותר" ו"הופעת הרוק הטוב ביותר", בשנת 1997.
השיר, #1 Crush, הופיע בפסקול הסרט רומיאו וג'ולייט, בשנת 1996.
Version 2.0 (1998–2000).
במאי 1998 הוציאה הלהקה את אלבומה השני, Version 2.0. האלבום הגיע למקום הראשון במצעד הבריטי ולמקום ה-13 במצעד הבילבורד האמריקאי. הוא מכר למעלה מ-4 מיליון עותקים ברחבי העולם. הסינגלים הבולטים מהאלבום כללו את Push it, I Think I'm Paranoid, Special ואת When I Grow Up שהופיע בפסקול סרטו של אדם סנדלר, ביג דדי.
האלבום היה מועמד לשני פרסי גראמי בקטגוריות "אלבום השנה" ו"אלבום הרוק של השנה"
ולשמונה פרסי הווידאו של MTV.
הסינגל השלישי מהאלבום, Special, היה מועמד לשני פרסי גראמי.
ב-1999 יצאה הלהקה לסיבוב הופעות באירופה, במסגרתו הגיעה לישראל והופיעה בבאר שבע (במסגרת יום הסטודנט) ופעמיים ב'האנגר 11' בתל אביב. בשנה זו הוציאה הלהקה סינגל בשם The world is not enough ששימש כשיר הנושא לסרט בעל שם זהה בסדרת ג'יימס בונד.
Beautiful Garbage (2001–2002).
באוקטובר 2001 הוציאה הלהקה את אלבומה השלישי Beautiful Garbage. האלבום שיצא שלושה שבועות לאחר אסון התאומים, סבל מקידום מכירות נמוך, ביקורות מעורבות, חוסר אהדה בקרב מעריצי הלהקה וכישלון מסחרי של הסינגל הראשון, Androgyny. למרות חוסר ההצלחה בשווקים מרכזיים, האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים אלקטרוניים של הבילבורד ונכנס לרשימת "עשרת האלבומים של השנה" של מגזין הרולינג סטון. שלושה חודשים לאחר יציאתו מכר האלבום 1.2 מיליון עותקים.
Bleed Like Me ופירוק זמני (2003–2005).
בקיץ 2003, במהלך ההקלטות לאלבום החדש, נזקקה מנסון לעבור ניתוח במיתרי הקול וההקלטות הופסקו.
באוקטובר 2003, המתח וחוסר תקשורת בין חברי הלהקה גבר ומנסון חזרה לסקוטלנד, מולדתה. מספר חודשים לאחר מכן, החליטו חברי הלהקה לשוב לאולפן ההקלטות ובשנת 2005 יצא לאור האלבום הרביעי, Bleed Like Me.
באלבום זה ניסתה הלהקה לחזור לסגנון הרוק שאפיין אותה באלבומיה הראשונים ושילבה בשירים מסרים פוליטיים בעיקר כנגד הפלישה לעיראק.
באוגוסט 2005, הלהקה ביטלה את מסע ההופעות המתכונן במספר מדינות ובסופו הודיעה כי החליטה לצאת ל"הפסקה בלתי מוגבלת".
מספר חודשים לאחר פירוק הלהקה ניסתה מנסון לפרוץ בקריירת סולו אך הפקת אלבומה לא יצאה לפועל. מנסון שיתפה פעולה בהופעות עם אמנים רבים ביניהם קינגס אוף ליאון, איגי פופ וגוון סטפאני.
Absolute Garbage (2006–היום).
בשנת 2007 הוציאה הלהקה אלבום אוסף שנקרא "Absolute Garbage", האלבום יצא במהדורה מוגבלת של שני דיסקים. הדיסק הראשון כלל סינגלים נבחרים, שיר חדש ורמיקס. הדיסק השני כלל רמקיסים לשירים קודמים.
בינואר 2012 הוציאה הלהקה את אלבומה החמישי "Not Your Kind of People".
ב-16 וב-17 באוגוסט 2016 הופיעה הלהקה באמפי שוני בישראל.
דיסקוגרפיה.
אלבומי אולפן
אוספים ווידאו
ביצת פסחא
ביצי פסחא הן ממנהגי חג הפסחא הנוצרי ומסמליו. באופן מסורתי ביצי הפסחא היו ביצים מבושלות שקליפתן נצבעה ועוטרה בציורים שונים. כיום משתמשים במדינות המערב בתחליפים כגון ביצי שוקולד או ביצי פלסטיק ממולאות ממתקים. ביצי פסחא משוקולד נעטפות לרוב ביריעת אלומיניום צבעונית מבריקה. אחרות עשויות סוכר מגולגל ומעוטרות בטכניקות של קישוט עוגות. ישנן גם ביצי ג'לי, עשויות מסוכריית פקטין מצופה בסוכר. את הביצים מחביאים לכאורה ארנבי פסחא כדי שהילדים יחפשו אותן בבוקר החג.
בחנויות פיש אנד צ'יפס סקוטיות מוכרים במהלך החג ביצי פסחא משוקולד בטיגון עמוק.
במדינות מזרח אירופה מציירים על ביצי עץ הנשמרות כמזכרת ואף נאספות כתחביב.
תולדות המנהג.