בספטמבר 2017, שירלי פינטו פנתה לציבור החירשים וכבדי השמיעה בישראל, וביקשה מהם לדווח על מקרים של חוסר נגישות לצוות הרפואי על מנת להעלות מקרים אלה בדיונים בוועדה בכנסת. מטופלת כבדת שמיעה כתבה על רופאים שביקרו אותה ודיברו אליה כשהייתה מאושפזת ללא מכשיר שמיעה. היא הרכיבה את המכשיר וביקשה מהם לחזור על דבריהם. באופן קבוע הם ענו: "לא משנה" והלכו. במקרה נוסף, לא השיבו רופאים לשאלות חירשת על בעלה שאושפז לבדיקות עקב לימפומה, והוא נפטר ללא ידיעתה.
נכון לספטמבר 2019, טרם הותקנו תקנות נגישות בשירותי הבריאות.
תקנות נגישות באינטרנט.
בדיונים בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות בכנסת על הקלה בתקנות הנגישות באינטרנט שהתקיימו ב-5 בספטמבר 2017, שללה מאיר את הפטור הגורף לעסקים עם מחזור מתחת ל-5 מיליון ש"ח מחובת כתוביות בסרטוני אינטרנט, אף על פי שחיובי הנגשות אחרות נותרו בתקנות, וציינה את העלות הסבירה של טכנולוגיה לכתוביות.
הפגנת הנכים 2017.
אחד העם פרסם שני פוסטים בליווי וידאו, ובהם פירט את משנתו בעניין הפגנת הנכים מול ממשלת ישראל בדרישה להעלאת גמלאותיהם. לפי אחד העם, זכויות הנכים הן זכויות ביטוחיות, ולא היה מקום להתערבות הדרג המקצועי במשא ומתן בין המחוקק והממשלה לבין הנכים. גם נושא התקציב אינו רלוונטי, משום שניתן להתאימו על ידי קיצוץ רוחבי או על ידי הגדלת הגירעון. את משנתו סיים אחד העם בכך שמדינת ישראל עדיין איננה ערוכה לתעסוקת נכים, כפי שמעידים מעסיקים ומועסקים, ומשום כך הדרישה שנכים יעבדו איננה ריאלית. אחד העם הגיב גם לאי-השתלבותם של החירשים וכבדי השמיעה במאבק הנכים, וציין את ההסללה השמיעתנית של החירשים וכבדי השמיעה לצד רתיעה מובנית מנכים, שהוכתבה לחירשים על ידי שומעים.
מלחובקה
מלחובקה (ברוסית: Малаховка) היא עיירה במחוז מוסקבה ברוסיה, השוכנת במחוז המשנה ליוברצקי והיא פרוור של העיר מוסקבה. נחשבת יישוב עירוני בטריטוריית מלחובקה הכוללת יישובים קטנים יותר. מלחובקה נמצאת כ-10 ק"מ דרומית מזרחית למוסקבה. ביישוב הייתה קהילה יהודית ענפה, והוקמה בה מושבת הילדים במלחובקה, כמו כן התגוררו והופיעו בה אמני תרבות רבים. ביישוב קיים בית קברות יהודי גדול.
גודל אוכלוסייה.
בשנת 1926 התגוררו במלחובקה 4,639 תושבים בלבד. השיא הגבוה ביותר היה בשנת 1979, כאשר התגוררו בה 28,052 תושבים. בשנת 1989 הגיע מספר תושביה ל-26,450 תושבים, לאחר מכן חלה ירידה, וב-2009 הגיע לשפל של 18,460 תושבים. מאז המספר עולה, וב-2016 התגוררו בה 25,645 תושבים.
היסטוריה ותרבות.
היישוב הוזכר לראשונה כ"מלחובסקויה" בשנת 1328 בצוואת איוואן הראשון נסיך מוסקבה לבנו הבכור סימאון. ב-1884 הוקמה במקום תחנת רכבת וסביבה התפתח כפר נופש. בשנת 1961 כפר הנופש הוכר כיישוב עירוני.
עד סוף המאה ה-19 התגוררו אמנים רבים בתרבות הרוסית במלחובקה, הבולטים שבהם היו אנטון צ'כוב, מקסים גורקי, איוואן בונין, פאינה רנייבסקיה ופיודור שאליאפין. ביישוב נולדה השחקנית אירינה פריבלובה. גם במאה ה-20 היה היישוב מקום מגוריהם של אישים אמידים, כעורכי דין, רופאים, קבלני בניין ועיתונאים.
במושבת הילדים במלחובקה ביקרו והופיעו אמנים יהודיים שונים, ביניהם איציק פפר, משה ליפשיץ, שלמה מיכואלס, בנימין זוסקין, מוריס וינצ'בסקי ואחרים.
אנדריי ווזנסנסקי כתב שיר על נסיעותיו הרבות ליישוב.
בשטח היישוב שוכנת האקדמיה הממלכתית של מוסקבה לתרבות גופנית. שלושה סניפים של סברבנק, כחמישה מפעלים גדולים, שני בתי הבראה, מוזיאון היסטורי, תחנת רכבת, כנסייה אורתודוקסית, שוק ובית כנסת. ביישוב יוצא עיתון מקומי מדי יום. כמו כן קיים אגם בשטחו, ובית קברות גדול, אשר לצידו בית קברות יהודי.
מושבה חסידית.
בשנות ה-20 החלה עלייה יהודית גדולה למושבה והיהודים מנו כ-20 אחוז מהאוכלוסייה, מלחובקה נקראה "הבירה היהודית" של חבל מוסקבה. עמנואל מיכלין, כותב כי קללה מצויה בה היו מקללים את יהודי מוסקבה, הייתה "סע למלחובקה". ב-1959 נשרף בית הכנסת הגדול של היישוב בידי בריונים, ואישה נהרגה בשריפה.
בשנות ה'תרפ"ז וה'תרפ"ח התגורר למשך תקופה ביישוב רבי יוסף יצחק שניאורסון מלובביץ' לאחר ששוחרר ממאסרו.
כן התגוררו ביישוב כמה מחשובי חסידי חב"ד, ביניהם הרב יהודה בוטרשוילי רבם של יהודי גאורגיה.
בה'תרצ"ה נפטר הרב משה גינזבורג חתנו של רבי שמואל שניאורסון מלובביץ' שהתגורר בעיירה, וקברוהו לצד בית הקברות הנוצרי, הקבורה היהודית התפתחה סביב קברו והיא נעשתה לבית קברות יהודי גדול, בין הקבורים בו נמנו הרבנים נתן נטע אולבסקי ומרדכי דובין.
בשנים התרצ"ד והתרצ"ה שכן בעיירה סניף של רשת ישיבות תומכי תמימים ליובאוויטש. בה'תשע"ז הוקמה במושבה ישיבת חב"ד ובראש עמד הרב משה לרמאן חתנו של הרב הראשי לרוסיה הרב ברל לזר כעבור שנה מונה הרב רפאל דובאוו לראש הישיבה והיא נוהלה על ידי הרב ישראל גוטליב
בתשפ"ב הישיבה נפתחה בשם תפארת בחורים והיא מנוהלת על ידי ר' מיכאל רוסין
כיום הרב משה תמרין מכהן כרב העיירה וכשליח חב"ד באזור והוא מתפעל בה בית חב"ד.
מושבת הילדים.
בעיירה הוקמה מושבה לילדים יהודיים יחידה מסוגה, שבה חונכו מאות ילדים יהודים. המושבה נודעה אז בציבור וקיבלה תמיכה מלאה מהתושבים הגויים.
בתקופת קיומה חינכו והתגוררו בה יהודים מפורסמים רבים, אך חלקם מתבוללים דוברי רוסית. ביניהם נמנו מארק שאגאל, דוד הופשטיין, יואל (יולי) אנגל, "דער נסתר", לייב קוויטקו, יחזקאל דוברושין, משה ברגובסקי ואחרים.
קוסרה
קוּסְרָה (בערבית: قصرة; תעתיק מדויק: קצרה) הוא כפר פלסטיני בנפת שכם, הממוקם כ-28 ק"מ דרומית-מזרחית לשכם. לפי הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, חיים בכפר 5,511 תושבים, נכון ל-2007.
לאחר הסכמי אוסלו, רוב השטח הבנוי של קוסרה סווג כשטח B, וכ–70 בתים נמצאים בשטח C.
היסטוריה.
התקופה העותמאנית.
על פי מפקד אוכלוסין עות'מאני משנת 1596, 14 משפחות התגוררו בכפר.
החוקר צרפתי ויקטור גרן ביקר בכפר במאי 1863, ומצא כי הוא מכיל כ-200 תושבים.
ב-1883, ב"סקר ארץ ישראל המערבית" של הקרן לחקר ארץ ישראל, תואר קוסרה כ"כפר בגודל בינוני, על קרקע נמוכה, עם עצי זית".
בתקופת המנדט הבריטי.
במפקד אוכלוסין מ-1922 שנערך על ידי המנדט הבריטי, אוכלוסיית קוסרה מנתה 707 תושבים, כולם מוסלמים. במפקד 1931 אוכלוסיית קוסרה מנתה 851 תושבים, ב-122 בתים. בשנת 1945 אוכלוסיית קוסרה מנתה 1,120 תושבים, אשר בבעלותם 8,938 דונם של קרקע, על פי סקר שטחים ואוכלוסיות רשמי.
לאחר 1967.
מאז מלחמת ששת הימים ב-1967, קוסרה נמצאת תחת שלטון ישראלי.
ב-1983 הופקעו אדמות של תושבי הכפר לצורך הקמת היאחזות נח"ל, שאוזרחה ב-1985 כהתנחלות מגדלים ממזרח לכפר. בשנת 2001 הוקם בסמוך לכפר המאחז אש קודש.
אירועים ביטחוניים.
ב-24 ביולי 2007 תקפו צבי סטרוק ואדם נוסף שלושה נערים פלסטינים סמוך לקוסרה. בעקבות התקיפה הורשע סטרוק בעבירות של חבלה בנסיבות מחמירות, חטיפה לשם חבלה חמורה, תקיפה והיזק לבעלי חיים, ונדון ל-30 חודשי מאסר בפועל, 12 חודשי מאסר על תנאי למשך שנתיים ופיצוי למתלונן בסך 50 אלף ש"ח.
ב-5 בספטמבר 2011 הוצת מסגד בכפר, ורוססה עליו הכתובת "מוחמד חזיר". בתגובה ביקר במקום הרב מנחם פרומן, רב התנחלות תקוע. במהלך הביקור נעמד על מדרגות המסגד שהושחת, והחל לצעוק "אללה אכבר", כאשר תושבי הכפר הפלסטיני מצטרפים לקריאותיו.
ב-23 בספטמבר 2011 נהרג תושב הכפר, עסאם בדראן, אחרי שחיילי צה"ל פתחו בירי בניסיון להפריד בין התושבים למתנחלים. ב-6 באוקטובר 2011, 200 עצי זית ותאנה שבבעלות תושבי הכפר הושחתו עד היסוד או נעקרו ממקומם.
ב-5 בינואר 2013 התפרעו מאות מתושבי הכפר בסמוך לשטחים החקלאיים של המאחז אש קודש, השליכו אבנים, הציתו אש והשחיתו גדרות של כרמים במקום. כוחות צה"ל וכיתת הכוננות ביישוב הדפו אותם.
ב-21 בפברואר 2013 התלוננו תושבי הכפר כי מתנחלים מהמאחז אש קודש נכנסו לכפר, הציתו 6 כלי רכב והתעמתו עם התושבים. מספר ימים לאחר מכן, פרסמה המשטרה הודעה חריגה ובה קבעה כי מדובר בתלונה שקרית ומבוימת.
בינואר 2014, קבוצה של כעשרה מתושבי המאחז אש קודש הסמוך ניסו לחדור לכפר כשהם רעולי פנים, וזאת לאחר שמטע באזור אש קודש נעקר בידי המנהל האזרחי. כ-30 מתושבי הכפר שהקיפו אותם והחלו להכות אותם, והם נמלטו לתוך בית פלסטיני ריק, שכותר על ידי תושבים פלסטינים. קבוצה של פלסטינים הפעילים בארגוני זכויות אדם הגנו עליהם בגופם, והם שוחררו בסופו של דבר בידי צה"ל.
בינואר 2017 תושבי הכפר יידו אבנים על ארבעה חיילים שנכנסו לכפר בטעות. החיילים הגיבו בירי באוויר, וראש הכפר הגיע למקום ועזר לחיילים להיחלץ מהכפר.