לאחר פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות ביקש לצאת להילחם בחזית, אך בקשתו נדחתה. הוא עבר הכנה ארוכה ומדוקדקת לפעילות במסווה של קצין גרמני. לצורך כך בילה חודשים רבים במחנה שבויים גרמנים, שם חקר ולמד את דפוסי ההתנהגות של חייל גרמני. לבסוף שהה כשבועיים במחנה שבויים אחר, כאשר הוא מתחזה לקצין גרמני שבוי. באוגוסט 1942 צורף ליחידת פרטיזנים שהוצנחה מעבר לקווי אויב ביערות שליד העיר רובנו בווהלין. מן היער עבר קוזנצוב לעיר רובנו, שם פעל במסווה של קצין גרמני, אובר לויטננט פאול זיברט (קוזנצוב אימץ את זהותו של אחד הקצינים, אותם חקר במחנה שבויים סובייטי). קוזנצוב נשלח דווקא לרובנו, כיוון שעיר זו הוכרזה על ידי הגרמנים כעיר הבירה של אוקראינה הכבושה.
הוא אסף מידע מודיעיני רב, שאותו העביר למוסקבה דרך יחידת הפרטיזנים. בין היתר הצליח לגלות את מיקומה של מפקדת השדה של היטלר (שנקראה ורוולף) ליד ויניצה, תוכניות להתנקש בראשי בעלות הברית בעת שהייתם בטהראן והיה בין המתריעים הראשונים על התוכנית "ציטדל" (תוכנית להתקפה גרמנית באזור קורסק).
בנוסף לאיסוף המודיעין, ביצע קוזנצוב גם מספר חיסולים של קצינים ופקידים בכירים של המשטר הנאצי באוקראינה. בפעולות אלו חוסלו: השופט הראשי של אוקראינה אלפרד פונק (Alfred Funk) ,סגן מושל גליציה אוטו באואר וקצינים בכירים נוספים. כמו כן הצליח קוזנצוב לחטוף את הגנרל מקס אילגן (Max Ilgen), אשר נשלח לפקד על מבצע רחב היקף כנגד הפרטיזנים באזור רובנו.
בתחילת 1944, עם התקרבות הצבא האדום לרובנו, קיבל קוזנצוב הוראה להעתיק את פעילותו לעיר לבוב. בהיעדר יחידות פרטיזנים סובייטים באזור הוא ניסה ליצור קשר עם המחתרת הפולנית בעיר, אך ללא הצלחה - מרבית אנשי המחתרת חוסלו בידי הגסטפו או בידי לאומנים אוקראינים. בעת אחד מביקוריו בדירות המסתור של המחתרת כמעט ונתפס, אך הצליח להימלט, תוך שהוא מנהל קרב יריות עם הגרמנים. לאחר תקרית זו קוזנצוב, עם עוד שני פרטיזנים, נמלט ברכב מהעיר. לאחר היתקלות נוספת עם המשטרה הצבאית הגרמנית באזור העיר ברודי הם נמלטו לתוך היער. כעבור יומיים נתפסו על ידי לאומנים אוקראינים. מחשש כי הם יעבירוהו לידי הגרמנים, פוצץ קוזנצוב את עצמו עם רימון יד.
הנצחת זכרו.
לאחר מותו עוטר קוזנצוב בתואר גיבור ברית המועצות.
לאחר המלחמה הועברה גופתו של קוזנצוב לבית העלמין "גבעת התהילה" בלבוב, ופסל בדמותו הוצב באחד מרחובות העיר. בשנת 1973 עיר חדשה, שהוקמה במחוז רובנו נקראה על שמו - קוזנצובסק.
לאחר התפרקות ברית המועצות וכינון אוקראינה העצמאית, החליטו שלטונות לבוב לפרק את הפסל לזכרו של קוזנצוב בעיר. לטענתם חיסולי הבכירים הנאצים, שביצע קוזנצוב, הביאו לפעולות נקם, אשר פגעו קשות באוכלוסייה המקומית. הפסל הועבר לכפר הולדתו של קוזנצוב והוצב שם. בנוסף, ב-2016 שמה של העיר שונה לוורש, כחלק ממהלך כולל לשינוי שמות הקשורים לשלטון הקומוניסטי באוקראינה.
רומיש
אידיוט פיילוט
אידיוט פיילוט (באנגלית: Idiot Pilot) הם צמד רוק אלקטרוני מהעיר בלינגהאם במדינת וושינגטון שבארצות הברית. הצמד יוצר מוזיקה שמושפעת מלהקות כמו רדיוהד, מיי בלאדי ואלנטיין ועוד להקות רבות ופחות מוכרות, שהכניסו ממדים נוספים של עומק בשיריהם. הצמד מוכר בסאונד הייחודי להם. הצמד שחרר את אלבומם הראשון כשהם רק בני 19, ועל כך הם זכו להערכה ממגוון מגזיני מוזיקה מרחבי ארצות הברית.
ביוגרפיה.
מייקל האריס ודניאל אנדרסון חברים מכיתה ג'. הם גרו בעיירה בלינגהאם שבמדינת וושינגטון. כשהיו בני 12 התחילו לעסוק במוזיקה ואפילו הקימו להקה עם חברים נוספים בשם "אזרו צ'רי" (Azero Cherry). חברי הלהקה הוכיחו עצמם כלא מתאימים והביאו את הצמד להחליט "להחליף את האנשים במחשבים".
הם פרשו מהלהקה והחלו לעבוד כצמד על הצליל הייחודי שלהם. לפני שהתחילו לכתוב מוזיקה הם ישבו והחליטו איך הם רוצים להישמע. הם שילבו במוזיקה שלהם כל כך הרבה סוגות כך שקשה למצוא מילה אחת שתתאר את המוזיקה.
השניים התחילו לכתוב שירים בחדר השינה של דניאל. לאט לאט החלו לצאת מחדר השינה ואף להופיע בעיירה שלהם. הם הוציאו EP שהעלה את ההתעניינות בהם. כשהצמד סיים את האלבום הראשון שלהם, Strange We Should Meet Here, הם יצרו עותקים ואף שלחו אותם לתחנות רדיו. תחנת רדיו מקומית החלה להשמיע את חלק משיריהם והוסיפה להתעניינות בהם.
ב-5 במאי 2004 הלהקה חתמה על חוזה עם חברת התקליטים Reprise Records. רייצ'ל האוורד מחברת התקליטים, שמעה את האלבום ואמרה שאחרי ארבעים דקות של האזנה היא ידעה שהיא תחתים אותם.
ב-17 במאי 2005 שוחרר האלבום בצורה רשמית וזכה לביקורות חיוביות רבות.
הם הופיעו בסיבובי הופעות באנגליה ובארצות הברית. הם הופיעו עם הלהקות: דה יוזד, +44, Team Sleap, The Seal Cub Clubbing Club.
הלהקה סיימה את ההקלטות של האלבום השני שלה, Wolves, והוא יצא ב-25 בספטמבר 2007. האלבום הופק במשותף עם מארק הופוס, חבר להקת 44+ (לשעבר חבר בבלינק-182), ורוס רובינסון (Glassjaw, At the Drive-In, The Blood Brothers). באלבום תופפו כריס פני, לשעבר המתופף של The Dillinger Escape Plan, וטראוויס בארקר, לשעבר המתופף של בלינק-182.
השיר Retina and the Sky מאלבום זה הופיע בפסקול של הסרט רובוטריקים. ב-2007 הצמד הוסיף להרכב את ראיין סוקלה בתור מתופף בהופעות חיות.
בשנת 2011 הודיעו חברי הלהקה על יציאה לפגרה עד להודעה חדשה.
בפברואר 2019 הודיעו חברי הלקה באופן רשמי על סוף הפגרה, ועל האלבום החדש שלהם, Blue Blood, ששוחרר באופן עצמאי ב-12 במרץ 2019.
ניקולאי קוזנצוב
האקדמיה הברזילאית לספרות יפה
דאוקסיריבוז
דיאוקסיריבוז
דיאוקסיריבוז (Deoxyribose) הוא חד-סוכר שנוסחתו C5H10O4, דיאוקסיריבוז נוצר מהסרה של קבוצת OH מפחמן 2 של ריבוז ומכאן שמו (דיאוקסי = חסר חמצן). דיאוקסיריבוז הוא מרכיב של דיאוקסינוקלאוטידים המאכיבים את ה DNA. זהו פנטוז שיש בו קבוצת אלדהיד על פחמן מספר 1 במצב הפתוח כך שהוא אלדוז וסוכר מחזר. בתמיסה הדיאוקסירויבוז נמצא בשיווי משקל בין צורת טבעת משושה deoxyribopyranose, הצורה הפתוחה ובצורת טבעת מחומשת deoxyribofuranose
במערכות ביולוגיות מוצאים רק את האננטיומר D של דיאוקסיריבוז המונצר מחיזור אנזימטי של ריבוז 5 פוספט.
דיאוקסיריבוז הוא מרכיב בדיאוקסינוקלאוטידים היוצרים את הDNA. ההבדל בין ריבוז שהוא מרכיב בנוקלאוטידים של RNA לדיאוקסיריבוז - העדר חמצן בפחמן 2 אחראי לגמישות של גדיל הDNA ומכאן ליכולתו ליצור סליל כפול ארוך ולהתקפל למבנה קומפקטי בכרומוזומים של תאים אאוקריוטים.
וונילין
ז'אן רובר-אודן
ז'אן אז'ן רובר-אודן (בצרפתית: Jean Eugène Robert-Houdin; 6 בדצמבר 1805 - 13 ביוני 1871) היה קוסם צרפתי. נחשב לאבי הסגנון המודרני של מופעי הקסמים.
חייו הקודמים וכניסתו לעולם הקסמים.
רובר-אודן נולד בבלואה שבצרפת ב-6 בדצמבר 1805. אביו היה שען, אך ביקש שבנו ילמד משפטים. רובר-אודן למד באוניברסיטת אורליאן, אך נמשך יותר לעולם השענות ובמשך תקופה קצרה עבד כשען ואף בנה בובות מכניות. כאשר הגיע לידיו במקרה ספר ללימוד קסמים, התחיל להתעניין מאוד באמנות זו והחל לקחת שיעורים מחובב קסמים מקומי. כשהרגיש שהוא מוכן עבר לטור, הקים עסק לייצור שעונים ובמקביל הופיע כקוסם. תפנית מרכזית בחייו הייתה בכך שהפך לשולייתו של הקוסם 'דה גריסי'.
הישגים מרכזיים.
רובר-אודן נחשב כ-"אבי הקסמים המודרניים". לפניו, קוסמים הופיעו רק באזורים מסחריים ובירידים. רובר-אודן, שהופיע עם קסמיו בטרקלינים ובמסיבות פרטיות החליט להפוך את הבמה לטרקלין והיה הראשון שהעלה מופעי קסמים בתיאטרון. הוא בחר ללבוש בגדים רשמיים, טוקסידו, כובע צילינדר וכפפות לבנות כמו שלבש קהלו המכובד ובכך העלה את תדמית המקצוע. רבים מן הקוסמים היום מחקים זאת על ידי לבישה של ז'קטים רשמיים, אך קוסמים רבים אחרים רואים בכך אופנה ישנה ובוחרים ללבוש לבוש עדכני. דוג הנינג היה הראשון שהתנגד לסטריאוטיפ ובחר במראה מודרני. כמו כן אימץ רובר-אודן חידושים מדעיים וטכנולוגיים ויצר קסמים המתבססים עליהם.
אחיזות עיניים שביצעו המנהיגים הדתיים שלהם עודדו את ערביי אלג'יריה למרוד כנגד הקולוניאליסטים הצרפתים. ב-1856, נפוליאון השלישי, ששלט בקיסרות השנייה, שלח לאלג'יריה את רובר-אודן, בתקווה שיבצע קסמים מרשימים יותר, ובכך יפחית מרצונם של התושבים למרוד. קסמיו של רובר-אודן הצליחו בביטול השפעתם של המולות באזור והערבים החלו לפחד ממנו. בתכסיס אחד, הוא איפשר לאחד מן הערבים לירות בו כדור שסומן מראש, אך במקום להרוג אותו, הקליע התגלה בין שיניו. לאחר ביצוע קסם זה האמינו המקומיים כי הוא יכול לעשות הכל. רובר-אודן לא היה אמן-האשליות הראשון שביצע את תפיסת הקליע ורבים אחריו אימצו את גרסתם האישית לאפקט.
קסם מפורסם נוסף בו השתמש כדי להוכיח שהקסמים הצרפתים הרבה יותר חזקים מאשר הטכניקות של השאמאנים המקומיים היה "הקופסה הקלה-כבדה". הוא הציג קופסה ריקה עם תחתית ממתכת שכל אחד יכול להרים והזמין את הגברתן שבקהל להרימה, דבר שעשה המתנדב בקלות. לאחר מכן, על ידי כך שהפעיל אלקטרומגנט אשר החביא מתחת לרצפה, הפך רובר-אודן את הקופסה לבלתי-ניתנת להזזה, והוכיח שבאמצעות "כוחו" הוא יכול לגרום ללוחמים האלג'יריים החזקים ביותר להיכשל בהרמת הקופסה. הוא מצא לנכון שהתכסיס יהיה הרבה יותר מרשים אם יטען שהוא יכול לגרום לגבר חזק להיות חלש מכדי להרים קופסה שאפילו ילד קטן יכול להרים, ולא שהוא גורם לקופסה להיות כבדה יותר.