עוד בתחילת שלטונו של פיוטר, סבתו יבדוקיה לופוחינה (אשתו הראשונה של פיוטר הגדול) עברה למוסקבה. לאחר נפילת אלכסנדר מנשיקוב היא כתבה מספר מכתבים לנכדה וביקשה ממנו להצטרף אליה. בתחילת ינואר 1728 הקיסר והחצר החלו במעבר למוסקבה. הכניסה הרשמית והמרשימה התרחשה ב-4 בפברואר 1728. ב-8 במרץ 1728 בקתדרלת העלייה לשמים במוסקבה התקיים טקס רשמי של ההכתרה. ב-22 בנובמבר 1728 נפטרה אחותו נטליה. על-פי עדויות בני זמנו הם היו מקורבים מאוד והייתה לה השפעה טובה על הקיסר.
מיד לאחר מעבר החצר למוסקבה השתנה הרכב המועצה הסודית העליונה. השליטה במועצה הועברה למשפחת דולגורוי. בהיותו במוסקבה פיוטר הילד לא טיפל בענייני המדינה והשליטה המעשית הייתה בידי משפחת דולגורוקי ששלטה במועצה הסודית העליונה. חלק מחברי המועצה הסודית העליונה מחו על כך שהקיסר לא מופיע בישיבות ושני חברי המועצה - אלכסיי דולגורוקי וגנריך אוסטרמן מהווים מתווכים בין המועצה לבין הקיסר.
הצבא והצי לא קבלו תקציבים והתייחסות מתאימה. גם הפיכת מוסקבה לעיר הבירה הביאה לעצירת פיתוח של המבצרים בחוף של הים הבלטי. גנריך אוסטרמן אמנם ניסה להפנות תשומת לב של הקיסר לנושא, אך ללא הצלחה.
ב-19 בנובמבר 1729 הקיסר הודיע למועצה על רצונו להינשא לאחת מבנות משפחת דולגורוי, הנסיכה יקטרינה דולגורוי ואחותו של איוואן דולגורוקי, פוליטיקאי רב השפעה. ב-30 בנובמבר 1729 נערך טקס אירוסין והחתונה הייתה צפויה להתקיים בינואר 1730.
בתחילת ינואר 1730 נפגש הקיסר עם גנריך אוסטרמן ויליזבטה. בשיחה זו אוסטרמן התייחס למעשי שחיתות של משפחת דולגורוקי ויליזבטה דיברה על היחס המשפיל לו היא זוכה מנסיכי דולגורוי, אך הדבר לא הביא לביטול אירוסיו של הקיסר.
ב-6 בינואר 1730 הקיסר צפה במצעד צבאי. מזג האוויר הסוער הפיל למשכב את הקיסר, שחלה עוד לפני כן באבעבועות שחורות ותוך זמן קצר הוא מת בהיותו בן 14 בלבד.
הנסיך איוואן דולגורוקי ניסה לנצל את המצב ולהכתיר את אחותו שהייתה צפויה להתחתן עם פיוטר תוך מספר ימים, תוך זיוף הצוואה של הקיסר. הוא נעצר מיד ונשלח עם כל משפחתו לסיביר.
מדיניות חוץ.
בתקופה שלטון פיוטר השני האימפריה הרוסית ניהלה מדיניות חוץ אקטיבית. מדיניות זו נוהלה על ידי גנריך אוסטרמן שהסתמך על ברית עם אוסטריה. מבחינת הקיסר תלות זו לא היוותה בעיה בהתחשב בקרבתו המשפחתית לקיסר האוסטרי. כמו כן, המדינות היו בעלות ברית טבעיות לאור התמודדות המשותפת כנגד האימפריה העות'מאנית. בהתאם למצב הפוליטי באותה תקופה, הברית עם אוסטריה גררה יחסים מתוחים עם צרפת ואנגליה.
היחסים עם האיחוד הפולני-ליטאי היו עכורים לאור המחלוקת בנושא קורלנד. הפולנים ראו בה חלק ממדינתם והדבר לא היה מקובל על הרוסים.
נמשכו בעיות בגבול עם סין. הסינים היו מעוניינים לספח את כל שטחי דרום סיביר, בה ישבה אוכלוסייה סינית בלתי מבוטלת.
תורת הנסתר
תורת הנסתר (לעיתים חכמת הנסתר (ח"ן; מוכר בביטוי "יודעי ח"ן"); בלועזית: אוֹקוּלְטִיזְם) הוא שם שבו משתמשים מיסטיקנים לתיאור פרסומים ופרקטיקות המכוונים לגלות אמת חבויה, הנמצאת מעבר להיבטים הגלויים. בפרט, הכוונה למציאות "על טבעית" שאינה נתפסת בחושים הרגילים, אינה נאמדת באמצעות כלים רציונליים או שיטות מדעיות.
תחומים של תורת הנסתר כוללים למשל כישוף, חוש שישי, אסטרולוגיה, ספיריטואליזם, מיסטיציזם, נומרולוגיה, חזיונות חלום ועוד.
בראשי תיבות נקראת ח"ן (חכמת הנסתר), בעיקר בצירוף הכבול "יודעי ח"ן". בהשאלה משמש הביטוי "יודעי ח"ן" לתיאור קבוצת אנשים המבינים קודים המובנים רק להם.
עיסוק או עניין בתורת הנסתר לא מחייב אמונה בכוחות "על טבעיים". ספרים רבים מסוגת הפנטזיה, למשל, עוסקים בכישוף או בנסתר; אך מרבית הסופרים לא מאמינים שאלו דברים הקיימים בעולם המציאותי.
תורת הנסתר ביהדות.
לפי הדעות הרווחות כיום ביהדות המסורתית, נחלקת התורה לשניים:
1. החלק החיצוני שבתורה, הגלוי לעין הלומד, שנלמד מן התנ"ך והתורה שבעל-פה שהועלתה על הכתב החל מימי חז"ל וכוללת את התלמוד, את השולחן ערוך ומפרשיו, משנה תורה לרמב"ם ומפרשיו, ספרות השו"ת ועוד.
2. החלק הפנימי של התורה, הוא תורת הנסתר. זו כוללת את תורת הקבלה, המבוססת בעיקר על ספר הזוהר, ואת תורת החסידות (חכמת הנסתר מכונה בחסידות "פנימיות התורה").
על תורת הנסתר היה משך תקופה ארוכה אסור הלימוד לכל מי שלא מילא כרסו בש"ס ובפוסקים ושלא עבר את גיל ארבעים. בזמן האריז"ל נשתנה מצב זה, כשזה הכריז ש"מצווה לגלות זאת החכמה" ותלמידיו השונים החלו להפיץ את תורת הקבלה. כמו כן, לאחר התפשטות תנועת החסידות, נתרחב הלימוד בתורת הנסתר, בעיקר על ידי לימוד תורת החסידות. בקרב יהודי ליטא, וכן בקרב המתנגדים לתורת החסידות, האיסור על הלימוד בתורת הנסתר עדיין עומד בתוקפו. בתנועת החסידות (בעיקר בחסידות חב"ד) מודגש ההתר ללמוד קבלה, אך רק במסגרת לימודי החסידות השונים וכחלק מהם.
יצוין עם זאת שקיומה של תורת נסתר ביהדות מקובלת על כל הזרמים, אך לא כל חכמי ישראל מסכימים שתורת הקבלה היא אכן תורת הנסתר של היהדות. למעשה מאז חתימת התלמוד ועד לראשית הקבלה באירופה כל חכמי ישראל לא הזכירו דבר וחצי דבר מכל מה שהקבלה מתיימרת לטעון שזו תורת הסוד של היהדות. חכמי ישראל מבבל ארץ ישראל תימן וארצות המזרח מאז חתימת התלמוד, כגון זרמים הנאמנים לדרכם של רב סעדיה גאון, והרמב"ם, כופרים בעצם קיומה של מה שהקבלה טוענת לקיומו, ולטענתם הסוד של התורה הוא שונה בתכלית וכלל אינו מה שהקבלה האירופאית טוענת. לשיטתם הקבלה כלל אינה קבלה אלא המצאה של אמונה מחודשת שאינה חלק מן היהדות. כדוגמה לכך, רב סעדיה גאון, ראש ישיבת סורא ופומבדיתא בהן נערך התלמוד והוא ממשיכם של רב אשי ורבינא, טוען שכל אמונת גילגול הנשמות היא אמונה זרה ליהדות שהגיעה מאמונות המזרח. מנציגיה הבולטים של גישה זו בדורות האחרונים ניתן לציין את הרב יחיא קאפח, מגדולי חכמי תימן, אשר ספרו "מלחמות השם" מנסה להוכיח כי תורת הקבלה כלל אינה קבלה אלא מחודשת וספר הזוהר אינו קדמון וכן הוא טוען שכל השיטה של הקבלה הזו היא מנוגדת לאמונה היהודית ולתפיסתם של חז"ל.
תא צריבה
פניל
בכימיה, קבוצת פניל, או טבעת פניל (מקוצר לעיתים ל־Ph) היא קבוצה פונקציונלית עם הנוסחה C6H5, כשששת אטומי הפחמן מסודרים בצורה טבעתית. זהו פחמימן ארומטי הנמצא בתרכובות אורגניות רבות. ניתן לומר שקבוצת הפניל נגזרת מבנזן C6H6, למעשה בספרות הכימית מתייחסים פעמים רבות לבנזן כ־"Ph". לקבוצות הפניל חשיבות רבה בתעשייה הכימית. כך למשל, הפולימר פוליסטירן (פלסטיק) מכיל יחידות חוזרניות רבות של קבוצת הפניל. בתהליכים כימיים רבים ובכימיה תרופתית משמשות נגזרות של קבוצות פניל, כגון פנולים ופוליפנולים, כנוגדי חמצון רבי עצמה.
קבוצת הפניל נבדלת מקבוצת הבנזיל בכך שבבנזיל קיימת קבוצה מתילנית (CH2) נוספת הקשורה לפניל. אם כי לעיתים קרובות מכלילים את הקבוצה המתילנית הנוספת בשלד המולקולה הראשית ומכנים קבוצות בנזיליות כקבוצות פניליות (לדוגמה בחומצת האמינו פנילאלנין).
לקבוצת הפניל בליעה בספקטרוסקופיית תהודה מגנטית גרעינית של גרעיני מימן (1H-NMR), בשדה נמוך של 7.7ppm.
ליאם ניסן
ויליאם ג'ון "ליאם" ניסן (באנגלית: William John "Liam" Neeson; נולד ב-7 ביוני 1952) הוא שחקן צפון-אירי. חבר כבוד של מסדר האימפריה הבריטית.
ביוגרפיה.
ניסן נולד בבאלמינה, צפון אירלנד שבממלכה המאוחדת, למשפחה קתולית. הוא קיבל את הכינוי "ליאם" על שם הכומר המקומי. הוא חונך כקתולי.
בגיל 9 החל ללמוד איגרוף במועדון הנוער המקומי והוכתר כאלוף הנוער באיגרוף, אולם איבד את הכרתו באחד הקרבות ופרש.
ב-1971, הוא החל לקחת קורסים בפיזיקה ומדעי המחשב באוניברסיטת המלכה בבלפסט, אך לא סיים את לימודיו.
לו אזרחות אירית, בריטית, ואמריקאית.
קריירה.
ב-1978, החל ניסן לשחק בקולנוע כשגילם את ישו בסרט "מסעות ההלך". לאחר מכן גילם דמויות משנה בסרטים מצליחים כמו "אקסקליבר" (1981), "הבאונטי" (1984) לצדו של אנתוני הופקינס ומל גיבסון. בשנת 1986, שיחק בסרט "המשימה" לצדו של ג'רמי איירונס, והתארח בפרק בסדרה "מיאמי מחלק מוסר".
למרות זאת ניסן כמעט לא הצליח לתפוס תפקיד בולט בפרסום.
פריצת הדרך של ניסן למיינסטרים התחילה בשנת 1990 כשזכה לגלם את דמותו של גיבור העל דארקמן בסרט הפעולה "דארקמן" של סם ריימי, שצבר הצלחה באופן לא צפוי והפך לסרט פולחן. בשנת 1992, שיחק בסרט "בעלים ונשים". באותה שנה, סטיבן ספילברג הציע לו את תפקידו של אוסקר שינדלר בסרט רשימת שינדלר לאחר שראה אותו משחק במחזה "אנה כריסטי" בברודוויי. בדצמבר אותה שנה, הצטרף ניסן לצוות השחקנים. השתתפותו בסרט הקנתה לו הערכה רבה ואף מועמדות לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר (בסופו של דבר הוענק הפרס לטום הנקס על משחקו ב"פילדלפיה"). ב-1996, כיכב בסרט הביוגרפי "מייקל קולינס".
בשנת 1999, הוא שיחק ב.
בשנת 2002, שיחק לצידו של האריסון פורד בסרט "קיי-19" על האסון הגרעיני שפקד את הצוללת הסובייטית K-19. ב-2003, שיחק ב"אהבה זה כל הסיפור".
בשנת 2005, שיחק בדמויות משניות ב, ממלכת גן עדן ובבאטמן מתחיל. חלק מהדמויות מהוות "אב רוחני" לגיבור, ומוצאות את מותן במהלך הסרט. באותה שנה, דיבב ניסן את דמותו של כומר חביב בסדרה משפחת סימפסון, שממיר את הומר ובארט לקתוליות. כמו כן, אירח וגילם דמויות במערכוני תוכנית הבידור האמריקנית "סאטרדיי נייט לייב".
בשנת 2006 גילם את דמותו של מורסמן קרבר במערבון "מלאכים נופלים" לצד פירס ברוסנן.