מחקריו הראשונים של צ'ק לאחר פתיחת מעבדה בשנות ה-70 היו על rRNA, שהוא RNA ריבוזומלי שקשור למערכת התרגום התאית. כיוון שזהו ה-RNA הנפוץ ביותר בתא וההגברה שלו גדולה במיוחד, היה ניתן לבודדו. באותה תקופה הוא חקר אינטרונים שקיימים ב-DNA שיוצר את ה-RNA הריבוזומלי. הם רצו לראות את הביוסינתזה של אותם rRNAs. הם מצאו שיש יצירה של מולקולות RNA באורכים שונים, אחד באורך ארוך והשני - קצר. כך למעשה מצאו שיש שחבור, תהליך שאושר קודם לכן in vitro שקיים בהקשר של tRNAs של שמרים.
תחום מחקרו העיקרי של צ'ק הוא עיבוד תהליך התעתוק בגרעין התא. הוא חקר את הקוד הגנטי של ה-DNA, ואת תהליך הפיכתו ל-mRNA. בשנות ה-70, חקר צ'ק את תהליך השחבור, תהליך בו מוצאים קטעים מה-mRNA ליצירה של mRNA בוגר, באורגניזם החד-תאי " Tetrahymena thermophila". הוא עשה ניסויים in vitro וראה שהפעילות של החיתוך ממשיכה גם מחוץ למערכת התאית. במעבדתו בודדו את הרכיבים השונים שהיו בתמיסה ובדקו מה המינימום של הרכיבים שיאפשר את הפעילות. הם מצאו שיש צורך רק במגנזיום כלוריד ומולקולת ה-RNA עצמה. בכך מצאו שמולקולות RNA יכולות לזרז את תהליך החיתוך של עצמן, ללא עזרה מחלבונים. בהמשך של אותו מחקר, מצאו שלצורך החיתוך יש גואנין באינטרון שנחתך ומוצא החוצה, ובמעבדה אחרת הראו שאין גואנין ברצף שקודם לחיתוך, שהוא סוף האקסון. הם הבינו את מנגנון החיתוך, ולאחר שלא הצליחו למצוא אנזים חלבוני שעושה את זה, ניסו לבדוק אם התהליך יכול להתרחש באמצעות מולקולת RNA. הם יצרו RNA מלאכותי והראו שהוספה של גואנין לרצף סופה היה חיתוך של ה-RNA. לצורך כך, הם הדגירו את ה-RNA שהופק מ-"Escherichia coli" עם RNA פולימראז, שידעו שמעכב את השחבור. אחרי שה-RNA נוצר, הם הוסיפו את GTP ומלחים ובהם MgCl וראו שיש חיתוך של ה-RNA גם בתנאים דנטורטיביים עבור חלבונים. כמו כן, אתר החיתוך בניסוי in vitro היה אותו אתר כמו זה שהיה בתאים החיים. במעבדתו הראו במקביל שתהליך הציקליזציה (cyclization) של חומצות גרעין מתרחש אף הוא ללא עזרה של אנזים חלבוני. בהמשך הם הראו ששני התהליכים קשורים ושהמנגנון באמצעותו תהליך השחבור של ה-RNA שלהם קורה הוא באמצעות ציקליזציה.
ניסוי זה שפורסם ב-1982 היה הראשון להראות ש-RNA לא מוגבלים רק להעברה של החומר הגנטי לביטוי בצורת חלבון, וכי יש להם פעילות קטליטית שיכולה לשחק תפקיד חשוב בתאים. עיבוד מולקולות RNA, כמו גם תרגום ה-mRNA לחלבון בריבוזום, הם דוגמות לתהליך הזירוז שמולקולות RNA יכולות לעשות מולקולות RNA. אנזימים שהם מולקולות RNA מכונות ריבוזימים ומאז גילויים הם נחקרים בצורה נרחבת. בין יתר הפעילויות שלהם שנחקרות יש את היכולת לחתוך RNA ויראלי, ובכך יכולה להיות להם חשיבות לצורך פיתוח תרופות. מאז המחקר התגלו תפקידים נוספים של RNA, ובהם בקרה על ביטוי והשתקת גנים, ופעילויות דומות כריבוזים התגלו באורגניזמים רבים נוספים, החל מפרוקריוטים וכלה באיקריוטים. מאוחר יותר, לאחר פתרון מבנה הריבוזום על ידי עדה יונת, באה ההוכחה החותכת של-RNA יכול להיות תפקיד של ריבוזים. ב-1984 בדקו במעבדתו חומרים שדומים בתכונותיהם הכימיים ל-GTP, וראו שהפעילות שלהם משתנה ביחס אליו. כך הגיעו למסקנות בקשר לחשיבות של חלקים שונים של המולקולה בפעילות שלה. מאוחר יותר הם מצאו את המנגנון של השחבור ברמה המולקולרית. מציאה של ריבוזימים חיזקה גם את השערת עולם ה-RNA, שאומר שהחיים התפתחו תחילה מ-RNA, ורק מאוחר יותר נוספו החלבונים וה-DNA.
מאז מחקריו אלה, הרחיב צ'ק את מחקריו למחקר על מנגנונים נוספים של RNA לא מקודד וקופלקסים נוספים בהם יש RNA וחלבון. בין היתר חוקרת המעבדה שלו את הטלומרים, מבנים שמגנים על קצוות ה-DNA
מהתקצרות, ואת הבקרה עליהם. טלומרים תקינים מתקצרים עם כל חלוקה של ה-DNA,
ובכך מגבילים את כמות החלוקות של תא בודד. מחקריו של צ'ק התמקדו בטלומראז, אנזים שמשכפל את הרצפים הטלומריים ומאריך אותם ויוצר קומפלקס של RNA וחלבון. לטלומראז יש חלק שהוא רוורס טרנסקריפטאז, אזור שחשבו קודם לכן שהוא ייחודי בגנום לטרנספוזונים. החשיבות הגדולה של מחקרים אלה היא בתצופה הרחבה של טלומראז בתאים סרטניים
ולכן חושבים שהפרעה לפעילות של אנזים זה יכולה לשמש כתרופה אנטי-סרטנית.
במעבדתו, החלו לחקור את הטלומראז באמצעות בידודו מהפרוטוזואה "Euplotes",
ומצאו את החלק שהוא רוורס טרנקריפטאז, שבהמשך נמצא ביצורים נוספים. לאחר
מכן, עבר מושא המחקר של המעבדה לקומפלקסים כאלה שהם ספציפיים ליצורים, כגון
חלבון שנקשר לטלומרים ב-"Oxytricha nova". זמן מה לא היה ברור אם יש חלבונים כאלה גם בבני אדם, ובמעבדתו מצאו, ריצפו ופתרו את המבנה של Protection of telomeres protein 1 (POT1), חלבון שמגן בבני אדם על הטלומרים. בהמשך מצאו במעבדה אחרת את Tripeptidyl peptidase I (TPP1), ומצאו שיחד עם POT1, החלבון מגייס את הטלומראז, ומאז הם חוקרים את המנגנון המולקולרי של גיוס זה.
מחקרים נוספים שיש במעבדתו הם על חלבון שמדכא Polycomb (Polycomb Repressive Complex 2, PRC2), משפחה של חלבונים להם יש חשיבות בבקרה על השתקת גנים. לפי המודל שהם מציעים, PRC2 נצמד ל-RNA בצורה לא ספציפית, ובכך מאפשר השתקה אפיגנטית של הכרומטין תוך התעלמות מאזורים בכרומטין שיש עליהם סמנים רבים לאקטוב. בנוסף על כך, חוקרים במעבדתו את החלבון Fused in Sarcoma (FUS), חלבון לו תפקידים רבים שהוא חלק ממערכת ה-Heterogeneous ribonucleoprotein particle.
פרסים והוקרה.
להלן רשימה חלקית של הפרסים בהם זכה צ'ק:
פירוק שור
משפט הפירוק של שור הוא משפט באלגברה ליניארית הקובע כי כל מטריצה ריבועית מעל המספרים המרוכבים דומה אוניטרית למטריצה משולשית עליונה, המשפט נקרא על שמו של ישי שור, משפט זה משמש להוכחת משפט הפירוק הספקטרלי בגרסתו המורחבת עבור מטריצות נורמליות.
המשפט.
תהא formula_1 מטריצה ריבועית מעל C, אזי קיימת מטריצה משולשית עליונה B ומטריצה אוניטרית U כך ש:
בצורה דומה, לכל אופרטור ליניארי מעל מרחב וקטורי V מעל C בעל מימד n, קיימת סדרה של תת-מרחבים שמורים formula_3.
שי פלד
שי פלד (נולד ב-20 באוקטובר 1972) הוא שחקן ישראלי, המוכר בתור עופר רוטשילד בסדרה "דני הוליווד", ומסדרות הטלוויזיה "החופש האחרון" ו"לא כולל שירות" בהן שיחק כחלק מחברותו בלהקת צעירי תל אביב.
ביוגרפיה.
נולד בשם שי חדד, ובשנת 2008 שינה את שם משפחתו לנוכחי (פלד). בשנים 1985–1989 למד בתיכון אליאנס במגמה לצרפתית. בנעוריו היה חבר בלהקת צעירי תל אביב במסגרתה הופיע בסדרות הטלוויזיה "החופש האחרון" ו"לא כולל שירות". בשנים 1990–1992 שרת בלהקת הנח"ל ובשנים 1993–1997 למד בבית ספר לאומניות הבמה בית צבי.
פלד שיחק גם בסדרות "דני הוליווד", "השיר שלנו", "תנוחי" ו"שבתות וחגים".
מורין ליפמן
דיים מורין דיאן ליפמן DBE (באנגלית: Maureen Diane Lipman; נולדה ב-10 במאי 1946) היא שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה, בעלת טור וקומיקאית יהודיה-בריטית.
ביוגרפיה.
ליפמן נולדה בהאל שבמזרח יורקשייר אנגליה. היא בתם של ג'וליוס ליפמן וזלמה פרלמן. אביה היה חייט. היא למדה בבית ספר לבנות ניולנד שבהאל, וכבר בצעירותה התחילה להתעניין במשחק. היא הופיעה במופעים שהועלו בבית הספר, היא הייתה בקונצרט של הביטלס, וצפתה 15 פעמים בסרט "גלוריה" בכיכובה של אליזבת טיילור. בבית חיקתה את הזמרת אלמה קוגן, ואימה עודדה אותה לפנות לקריירת משחק. ליפמן למדה משחק באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון.
הופעת הבכורה של ליפמן בתיאטרון הייתה בהפקה "The Knack" בתיאטרון פאלאס בווטפורד. כדי לקבל את התפקיד היא העמידה פנים שעושים עליה סרט דוקומנטרי בחיפוש אחרי עבודה ראשונה. מאז עבדה הרבה בתיאטרון. היא הייתה חברה בתיאטרון המלכותי הלאומי בניהולו של לורנס אוליבייה, הופיעה בתיאטרון אולד ויק בשנים 1971–1973 ועבדה עם הלהקה השייקספירית המלכותית בשנת 1973. סרט הקולנוע הראשון שהשתתפה בו היה "Up the Junction" מ-1968.
אחרי שהופיעה בסדרות הטלוויזיה "The Lovers" ו-"Doctor at Large" והשתתפה במחזה הטלוויזיוני "The Evacuees" ב-1975, קיבלה ליפמן תפקיד ראשי בסיטקום "Agony" בו גילמה דמות של כותבת טור עצות בעיתון (agony aunt) שלה עצמה חיים מסובכים. עוד שיחקה בתפקיד הראשי בסיטקום "All at No 20", וגילמה דמויות מגוונות בסדרה "About Face". בסדרה הביוגרפית גילמה את דמותה של ג'ויס גרנפל, והייתה שותפה לכתיבה יחד עם ג'יימס רוס-אוונס. בסדרה של פרסומות עבור "בריטיש טלקום" גילמה דמות בלתי נשכחת של סבתא יהודיה בשם ביאטריס בלמן. היא המשיכה להופיע בתיאטרון ואחד מתפקידיה היה הדודה אלר במחזמר "אוקלהומה!" לצדו של יו ג'קמן.
ב-2006 שיחקה ליפמן בתפקיד מגי ויץ' בתוכנית הטלוויזיה לילדים "The Fugitives". ב-2002 השתתפה באופרת הסבון "קורוניישן סטריט" בתפקיד בעלת הבית הסנובית ליליאן ספנסר. עוד באותה שנה גילמה את אמו של הפסנתרן בסרטו זוכה הפרסים של רומן פולנסקי "הפסנתרן". היא הייתה קריינית בשתי סדרות טלוויזיה העוסקות בעיצוב, האחת על אר דקו עבור UKTV, והשנייה על עיצוב במאה העשרים עבור ITV ו- Sky Travel. ב-2003 השתתפה בפרק "The Tailor's Dummy" בסדרת המתח "ג'ונתן קריק".
במשך יותר מעשר שנים כתבה טור חודשי במגזין "Good Housekeeping", ובעקבותיו הוציאה לאור כמה ספרים ביוגרפיים בהם , "Something To Fall Back On", "Thank You For Having Me", "You Can Read Me Like A Book" ואת "Lip Reading". ליפמן כתבה גם טור שבועי בעיתון "הגרדיאן".