דעה נוספת סבורה שישנם שני סוגי שמיר. השמיר המבואר בפסוק הוא אבן או גוף אחר חד. שנמצא גם כיום (למשל יהלום) והשמיר של בית המקדש הוא בריה שאינה מוכרת כיום שיש לה תכונת חיתוך ולכן נקראת כך בהשאלה.
ביוני 2019 צוות חוקרים מאוניברסיטת נורת'איסטרן שבבוסטון, גילה בנהר אבטן שבפיליפינים, תולעת אנדמית בשם לית'ורדו אבטאניקה () המסוגלת לחתוך סלעים ולחיות בתוכם.
Qantas
קואנטס
קוונטס
שייע שווגר
קלייר בלום
פטרישיה קלייר בלום, (באנגלית: Patricia Claire Blume; נולדה ב-15 בפברואר 1931), המוכרת בשם הבמה קלייר בלום (Claire Bloom), היא שחקנית תיאטרון וקולנוע בריטית-יהודייה.
ביוגרפיה.
בלום נולדה בפינצ'לי, פרבר בצפון לונדון שבאנגליה. אביה הוא אדוארד בלום, בן למהגרים יהודים, ששם משפחתם המקורי היה "בלומנטל", מרוסיה ולטביה. אמה היא אליזבת (לבית גרו) בת למשפחת מהגרים יהודים מפולין, ששם משפחתם המקורי היה "גרביצקי".
קריירה.
אחרי לימודים בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה ובבית הספר המרכזי לקריינות ודרמה, החלה בלום להופיע
בתוכניות רדיו ב-BBC. הופעתה הראשונה על הבימה הייתה ב-1946, כשהייתה בת 15, עם תיאטרון הרפרטואר של אוקספורד. הופעתה הראשונה בלונדון הייתה ב-1947 במחזה של כריסטופר פריי, "הגברת אינה לשריפה";
בשנה שלאחריה זכתה לשבחים רבים על הופעתה בתפקיד אופליה בהמלט, הראשונה בשורה ארוכה של יצירות שייקספיריות שתופיע בהן.
בלום הופיעה במספר רב של יצירות ומחזות לתיאטרון הן בלונדון והן בניו יורק, בהם הבט אחורה בזעם, "רשומון", והתפקיד החביב עליה ביותר, בלנש במחזה של טנסי ויליאמס, "חשמלית ושמה תשוקה". כמו כן הופיעה בלום בהצגת יחיד, שכללה מונולוגים מכמה מהופעותיה הבימתיות.
תפקידה הראשון של בלום בקולנוע היה ב-1948, בסרט האלה העיוורת. צ'ארלי צ'פלין בחר בה בשנת 1952 לשחק בסרט אורות הבמה. תפקיד זה הקפיץ את בלום לכוכבות ועודנו אחד מתפקידיה הזכורים ביותר. לאחר זאת ניתנו לה תפקידים במספר סרטים בעלי רקע היסטורי, כגון אלכסנדר הגדול, האחים קרמזוב, הבוקאניר ועולמם המופלא של האחים גרים. בלום הופיעה גם בריצ'רד השלישי של לורנס אוליבייה על פי שייקספיר ובבית הבובות של איבסן, כמו גם בסרטים המרגל שחזר מן הכפור ו"הבט אחורה בזעם", שניהם עם ריצ'רד ברטון.
בשנות ה-60' החלה קלייר בלום לגלם תפקידים מודרניים יותר, ביניהם עקרת בית מעורערת בדו"ח צ'פמן, פסיכיאטרית בסרט זוכה פרס אוסקר צ'ארלי ולסבית ב- The Haunting. כמו כן שיחקה בסרטו של וודי אלן משנת 1989, פשעים ועבירות קלות. הופעתה המאוחרת ביותר בסרט הוליוודי הייתה בסרטו של סילבסטר סטאלון משנת 1996, לכודים.
בלום הופיעה בכמה סרטים, סדרות וסרטים בהמשכים בטלוויזיה. מבין הדמויות שגילמה בהם זכורה אולי ביותר הופעתה כליידי מרצ'מיין בחמדת ימים (1981). תפקידים אחרים כללו שתי הפקות טלוויזיה ב-BBC עם הבמאי רודולף קרטייה; הופעת כוכב לצד שון קונרי באנה קארנינה (1961), וגילום דמותה של קאי באנקת גבהים עם קית' מיצ'ל בתפקיד היתקליף (1962). כמו כן גילמה את הגברת הראשונה אדית וילסון ב- Backstairs at the White House משנת 1979; את ג'וי גרישאם, אהובתו של ק. ס. לואיס בארץ הצללים (1985) ואת סופי המבוגרת במיני-סדרה משנת 1992, The Camomile Lawn הופעתה המאוחרת ביותר במיני-סדרה הייתה בגרסת 2006 של עשרת הדיברות.
ב-1968 הופיעה בסרט צ'ארלי כמורה אליס קיניאן, למולו של קליף רוברטסון.
בסדרות טלוויזיה מתמשכות הופיעה בסדרה הניו-יורקית חוק וסדר:כוונה פלילית. בין השנים 1991 ל-1993 גילמה את הנוכלת אורלנה גרימלדי בדרמה היומית As The World Turns. כמו כן היו לה תפקידים חשובים בהצגות הטלוויזיה על פי מחזות שייקספיר של ה-BBC והיא מנהלת סדנאות בנושא ביצועי בימה שייקספיריים.
בינואר 2006 הופיעה על "בימת לונדון" בהפקה של ארתור אלאן זיידלמן לשישה שיעורי מחול בשישה שבועות של ריצ'רד אלפיירי, מחזה לשניים, שבו כיכבה לצד בילי זיין.
חיים אישיים.
קלייר בלום נישאה שלוש פעמים. נישואיה הראשונים היו ב-1959 לשחקן האמריקאי רוד שטייגר, שהכירה כששניהם שיחקו במחזה "רשומון". בתם, זמרת האופרה אנה שטייגר, נולדה ב-1960. שטייגר ובלום התגרשו ב-1969. באותה שנה נישאה בלום למפיק הילארד אלקינס. הנישואים נמשכו שלוש שנים והזוג התגרש ב-1972.
בפעם השלישית נישאה בלום לסופר האמריקאי-יהודי פיליפ רות ב-1990; הזוג התגרש ב-1995. בלום כתבה שני ספרי זיכרונות על חייה ועל הקריירה שלה. הראשון, Limelight and After: The Education of an Actress, יצא לאור ב-1982 וסקר לעומק את הקריירה שלה ואת תפקידיה בקולנוע ועל בימת התיאטרון.
ספרה השני, Leaving a Doll's House: A Memoir, יצא לאור ב-1996 והרחיב דברים ביתר פירוט בנושא חייה האישיים; היא דנה לא רק בנישואיה אלא גם ביחסיה הרומנטיים עם השחקן הוולשי ריצ'רד ברטון והשחקן האנגלי לורנס אוליבייה. הספר חולל סערה כשבלום תיארה בפירוט את היחסים המסובכים בינה לבין פיליפ רות בתקופת נישואיהם. הפרטים שבלום חלקה עם קוראיה לא החמיאו לרות ויצרו חילוקי דעות בנוגע לאופי האמיתי של יחסיהם. דמותה של איב פריים ברומן של רות משנת 1998, I Married a Communist, היא בבירור תגובה נחרצת לטענותיה של קלייר בלום. בספר, פריים נתונה כל הזמן להתעמרות מצד בתה, נבלנית מקצועית ויחסיהן חותרים בהדרגה תחת נישואיה של פריים לבעלה השלישי. אז היא מחבלת בשמו הטוב של בעלה הקודם כשספר הזיכרונות שהיא מפרסמת מוקיע אותו כמרגל קומוניסטי.
תלמה אליגון רוז
אלכסנדר גלזונוב
עוזי פוקס
עוזי פוקס (נולד ב-6 בפברואר 1947) הוא זמר רוק-פופ ומדבב ישראלי.
ביוגרפיה.
פוקס נולד בבוקרשט, רומניה בשנת 1947. כשהיה בן 3 חודשים עלה לארץ ישראל יחד עם הוריו וגר ביפו. מגיל צעיר החל להתעניין במוזיקת נשמה. מגיל 15 ועד גיוסו ב-1964 ניגן בהרכב מוזיקלי עם עוזי ומשה בויאנג'ו. בצבא שר בתזמורת חיל השריון. בתחילת שנות ה-60 פתח בקריירת זמרה. באמצע שנות ה-60 השתתף בלהקת הקצב "השמנים והרזים" כסולן הלהקה ונגן גיטרת קצב. עם הלהקה הקליט והוציא תקליטון 7 אינץ׳ בן ארבעה קטעים, והיה שותף לכתיבת אחד מהם ״ I'm A Travelin' Man".
בשנת 1969 הצטרף ללהקת הרוק "הסגנונות", שנקראה מאז ועד התפרקותה כעבור שנים אחדות "עוזי והסגנונות". הלהקה הוציאה תקליטון רוק עברי לפני הצטרפותו של פוקס אליה ותקליט באנגלית בהשתתפותו. חברי הלהקה לא היו קבועים. המפורסמים ביניהם היו אלדד שרים, מאיר ישראל ואייב אורצ׳בר. הלהיטים הגדולים שלה היו בין השאר: "day and night", "friends" ו"south side of the hill".
בשנת 1971 כיכב במחזמר "קפוץ" לצד אבישי אביבי, שעיקרו היה שירים שהלחין עבור המחזמר דני סנדרסון. המחזמר, שכלל סצינות עירום, לא זכה להצלחה רבה.
בשנת 1972 השתתף במחזמר "אל תקרא לי שחור" שאת שיריו כתב דן אלמגור והלחין בני נגרי ושעסק באפליית האפרו-אמריקאים בארצות הברית, לצידם של רותי נבון, דודו זר ואברהם פררה.
בתקופת מלחמת יום הכיפורים ב-1973 הקליט פוקס את הלהיט "אין לך מה לדאוג" (המוכר גם בשורה "שילחי לי תחתונים וגופיות") על הווי החיילים בחזית. השיר, שכתבה תלמה אליגון-רוז והלחין קובי אשרת, נכלל באלבום הבכורה שלו, שיצא ב-1974. באלבום נכללו שני להיטים נוספים שכתבה אליגון והלחין אשרת: "ילדונת" ו"כן כן, לא אז לא".
בשנת 1974 השתתף בפסטיבל שירי המשוררים לילדים בשיר "קשת בענן" שכתבה לאה גולדברג והלחין מוני אמריליו שזכה להצלחה גדולה.
באפריל 1975 השתתף בפסטיבל הזמר החליפי עם להקת "הסגנונות החדשים" וביצע את השיר "אבי" (מילים: שמרית אור, לחן: עוזי חיטמן, עיבוד: קובי אושרת).
בינואר 1976 הוציא לרדיו את "בארץ הרוק", שכתב אילן גולדהירש, והלחין ועיבד חברו ללהקות הקצב - צביקה פיק.
באביב 1977 הוציא את השיר "נעים להיזכר" (מילים: אילן גולדהירש, לחן ועיבוד: צביקה פיק) שזכה להצלחה.
בתחילת 1979 הוציא את "הלילה האחרון" למילים ולחן של רוני דמול ועיבוד של גרי אקשטיין.
באמצע 1980 הוציא את השיר "נה נה נה נשיר כולנו" (מילים: אמיר ברונשטיין, לחן ועיבוד: מרקו בכר) שזכה להצלחה.
בדצמבר אותה שנה, הופיע בשירוויזיון מספר 2 עם "מי מצייר את הקשת?" (מילים: יוסי בכר, לחן ועיבוד: אלדד שרים).
בעקבות תאונת דרכים קשה, שפצעה אותו גופנית ונפשית, פוקס עזב את ישראל בשנת 1981. הוא חזר בשנת 1990, אחרי שהתגרש והתחתן בשנית.
עם חזרתו לישראל ב-1990 הקים את אולפן הדיבוב, אולפני נ.ל.ס ברמת השרון.
ב-1993 הפיק את הדיבוב של הסדרה "ממלכת עכברי השן".
ב-1994 הפיק את הדיבוב של הסדרה "נאדי", וב-1998 הפיק את הדיבוב של סדרת ההנפשה "גן עדן לכלבים".
ב-2002 העלה מופע נוסטלגי של שירי שנות ה-70 יחד עם שרי עם הזמן הצטרף אליהם גם גבי שושן.
המופע של השלישייה בו הם הופיעו עם להיטיהם הגדולים זכה להצלחה רבה.
באותה השנה הוא גם דיבב את השיר "זה טוב לזכות בכל" מפרק 35 של "בובספוג מכנסמרובע".
לאחר מותו של שושן המשיך פוקס לקיים הופעות עם שרי.
בשנת 2010 הקליט עוזי את השיר "תקווה אחת" לסרט ה-12 של פוקימון "" בביצוע משותף עם לירון לב והזמרת שרי, ובנוסף, דיבב מספר דמויות בסרט. זה היה הסרט האחרון של פוקימון שדובב באולפניו (אולפני נ.ל.ס) של עוזי לפני שנסגרו.
ב-2016 הקליט עוזי פוקס את השיר "הפרחים של אתמול" (מילים: ניסן פרידמן. לחן ועיבוד: איציק ינקלביץ') לפרויקט "שיר וזיכרון" מטעם רשת ג', ynet, לינקטון וארגון "יד לבנים".
עוזי פוקס גם שר את חמשת הפתיחים הראשונים של "פוקימון".
מתגורר בקדימה.
מטריקת מנהטן
אירווין ולש