בשנת 1991 התקיים משאל עם לגבי עצמאות מלאה והתנתקות מברית המועצות. במשאל העם הצביעו 82% בעד עצמאות. בניגוד לליטא ולטביה, מאבקה של אסטוניה לעצמאות התקבל על ידי השלטון הסובייטי ללא שימוש בכוח צבאי וללא שפיכות דמים. ב-20 באוגוסט 1991, בו-זמנית עם ההפיכה הצבאית, שהתרחשה במוסקבה ואיימה בהפעלת כוח צבאי נגד המדינות הבלטיות, הכריזה המועצה העליונה של אסטוניה על חידוש העצמאות. ב-6 בספטמבר ברית המועצות הכירה באסטוניה כמדינה עצמאית וב-17 בספטמבר אסטוניה התקבלה לארגון האומות המאוחדות. לאחר אישור של החוקה החדשה בספטמבר 1992 נערכו בחירות לנשיא המדינה ולנרט מרי נבחר לתפקיד. הוא מינה את מארט לאר לראש הממשלה. הממשלה תפקדה עד לשנת 1994 ואז נפלה באי-אמון כתוצאה מפרשיות שחיתות והאשמות באי-סדרים כלכליים. כתוצאה מכך, הוקמה ממשלה חדשה בראשות של אנדרס טאראנד שתפקדה עד לבחירות של שנת 1995.
אולם כוחות הצבא של הפדרציה הרוסית שהיו מוצבים במדינה עזבו את אסטוניה רק לאחר יותר משלוש שנות משא ומתן, ב-31 באוגוסט 1994. מאז עצמאותה, יצרה אסטוניה קשרים מצוינים במערב והתקבלה לנאט"ו ולאיחוד האירופי. עם זאת, יש למדינה חיכוכים חוזרים ונשנים עם רוסיה.
בשנת 2022, אסטוניה סגרה את הקונסוליה שרוסיה החזיקה במדינה.
יחסים כלכליים.
החל משנת 2012 חלקה של רוסיה ביבוא מאסטוניה הסתכמם ב-7.3%, ואילו חלקה ביצוא לאסטוניה עמד על 12.1%.
יחסים דיפלומטיים.
אסטוניה מחזיקה ברוסיה שגרירות במוסקבה ו-2 קונסוליות בפסקוב וסנקט פטרבורג. מאידך, רוסיה מחזיקה באסטוניה שגרירות בטאלין ו-2 קונסוליות בטרטו ונרבה.
דב וולפא
סרג' פוליאקוף
בוב קרומפטון
רוברט קרומפטון (; 26 בספטמבר 1879 - 16 במרץ 1941) היה כדורגלן ומאמן
אנגלי ששיחק בעמדת המגן הימני.
קרומפטון שיחק לאורך כל הקריירה המקצועית בבלקברן רוברס מעיר הולדתו (למעט השאלה לבלקפול במהלך מלחמת העולם הראשונה). קרומפטון הוביל את קבוצתו כקפטן לזכייה בשתי אליפויות אנגליה. בנוסף, ערך 41 הופעות במדי נבחרת אנגליה, והחזיק בשיא ההופעות בנבחרת קרוב לארבעים שנים מאז הופעתו האחרונה.
כמאמן, הוביל קרומפטון את בלקברן רוברס בשתי קדנציות שונות, וזכה עמה בגביע ה-FA. בשנת 2015 נכנס להיכל התהילה של הכדורגל האנגלי.
קריירת משחק.
קרומפטון, יליד העיר בלקברן, החל את הקריירה במדי בלקברן רוברס מעיר הולדתו בשנת 1896. בתחילת דרכו שיחק כבלם, אך הצטיין כשעבר לעמדת המגן הימני. כדורגלן העבר צ'ארלי באקן, שהיה שחקן פעיל בתקופת קריירת המשחק של קרומפטון, תיאר אותו כמגן הימני הטוב ביותר בדורו. בשנת 1900, כשהיה בן 22 בלבד, כבר קיבל את סרט הקפטן של המועדון.
בין 1896 ל-1920 ערך קרומפטון 530 הופעות במדי בלקברן רוברס, וכיום הוא ממוקם שלישי בטבלת ההופעות במועדון בכל הזמנים. בעונת הוביל קרומפטון את קבוצתו כקפטן לזכייה באליפות אנגליה הראשונה בתולדותיה, ושנתיים לאחר מכן שחזר עמה את ההישג.
בעונת הושאל לבלקפול לכבוד משחקיה בליגות האזוריות שארגנה הפוטבול ליג עקב מלחמת העולם הראשונה. עם הגעתו התמנה לקפטן המועדון.
קרומפטון פרש ממשחק פעיל ב-1920, בגיל 41.
נבחרת אנגליה.
קרומפטון ערך את הופעת הבכורה שלו במדי ב-3 במרץ 1902, בשוויון 0-0 מול במסגרת אליפות הבית הבריטית. שנה אחר כך, בהופעתו החמישית במדי אנגליה, כבר עלה לראשונה עם סרט קפטן הנבחרת.
החל משנת 1910 היה לקפטן הקבוע של הנבחרת, ובסך הכול שימש כקפטן ב-21 מתוך 41 הופעותיו. משחקו האחרון של קרומפטון במדי אנגליה היה במסגרת אליפות הבית הבריטית, בהפסד 3-1 ל ב-14 באפריל 1914.
41 ההופעות של קרומפטון בנבחרת נותרו כשיא ההופעות במשך 38 שנים מאז משחקו האחרון, עד שבילי רייט עקף אותו ב-1952.
קריירת אימון.
בשנת 1921, סמוך לפרישתו ממשחק, הצטרף קרומפטון כחבר הנהלה בבלקברן רוברס. בשנת 1926 החל במקביל לשמש כמאמן הקבוצה. בעונת הוביל אותה לזכייה בגביע ה-FA לראשונה מזה 37 שנים, אחרי ניצחון 3-1 בגמר על האדרספילד טאון. קרומפטון רצה להפוך את בלקברן לכוח משמעותי בצמרת הכדורגל האנגלי, ולשם כך רצה לאמץ סגנון משחק מהיר והתקפי יותר. הוא נתקל בבעיה עקב ריבוי השחקנים הוותיקים בסגל, שהתמרד כנגדו על השינוי הטקטי, עד שבפברואר 1931 פוטר קרומפטון מתפקידו כמאמן בלקברן הן מתפקידו בהנהלת הקבוצה.
בעונת הדריך את בורנמות' מהליגה השלישית, למשך עונה אחת בלבד. באותה עונה בדיוק ירדה בלקברן רוברס לליגת המשנה. כאשר היא על סף ירידה לליגה השלישית, ובלחץ האוהדים, הושב קרומפטון לתפקיד מאמן בלקברן רוברס ב-1938, והציל אותה מירידה. בעונת כבר הוביל קרומפטון את קבוצתו לאליפות ליגת המשנה ולחזרה לליגה הבכירה.
ב-16 במרץ 1941 נפטר קרומפטון כתוצאה מהתקף לב. הוא הלך לעולמו זמן קצר לאחר שבלקברן, אותה עוד אימן באותו הזמן, ניצחה 3-2 את ברנלי.
בשנת 2015 נבחר להיכנס להיכל התהילה של הכדורגל האנגלי.
סרז' פוליאקוף
יחסי גרמניה–קוסובו
יחסי גרמניה–קוסובו הם יחסי החוץ בין גרמניה לבין קוסובו. קוסובו הכריזה על עצמאותה מסרביה ב-17 בפברואר 2008, וגרמניה הכירה בה ב-20 בפברואר אותה שנה.
גרמניה היא התורמת השנייה בגודלה לקוסובו אחרי ארצות הברית.
פרשיית ה-BND.
ב-19 בנובמבר 2008 שלושה סוכנים של בונדסנכרייכטנדינסט נעצרו בקוסובו, והואשמו במעורבות בפיצוץ חמישה ימים קודם לכן. התקשורת הגרמנית העריכה כי המעצר הזה נועד להוות סוג של עונש ל-BND, אשר בשנת 2005 העריך כי ראש הממשלה האשים טאצ'י היה מעורב ברשת המאפיה הקוסובו-אלבנית. למרות שמשטרת קוסובו טענה כי יש בידה וידאו וראיות להוכיח את מעורבותם של שלושת הסוכנים (אשר מעולם לא הוצגו לציבור), הם שוחררו ב-28 בנובמבר 2008. קבוצה לא ידועה בשם צבא הרפובליקה של קוסובו נטל אחריות על הפיגוע.
יחסים ביטחוניים.
גרמניה השתתפו בהפצצות יוגוסלביה בשנת 1999, אשר הביאה להקמת כוח האו"ם בקוסובו, ובסופו של דבר לעצמאותה. לגרמניה יש כיום 2,350 חיילים המשרתים בקוסובו כשומרי שלום כחלק מכוח קוסובו של נאט"ו, לעומת 8,500 חיילים גרמנים שהיו בתחילה.
גרמניה שלחה 600 חיילים לשרת בקוסובו כחלק מEULEX; המהווה כוח שיטור אזרחי של האיחוד האירופי בקוסובו.
יחסים דיפלומטיים.
גרמניה מחזיקה בקוסובו שגרירות בפרישטינה. מאידך, קוסובו מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין ו-2 קונסוליות בפרנקפורט ושטוטגרט.
גרעיני נחשון
יחסי בלארוס–רוסיה
היחסים בין בלארוס לרוסיה קיימים כבר מאות שנים, וחלק גדול מהתקופות שלטה רוסיה בבלארוס. כיום ישנו איחוד כלכלי בין המדינות, ושיתוף פעולה נרחב במגוון תחומים.
היסטוריה.
העמים הסלאביים והבלטיים התיישבו בשטחה של בלארוס בין המאות ה-6 וה-8 לספירה. במאות ה-9 וה-10 לספירה קמו המדינות הסלאביות הראשונות באזור – פולאצק, טורוב וסמולנסק. במאה ה-13 הפך שטחה של בלארוס לחלק מהדוכסות הליטאית הגדולה. נבהרדק, הנמצאת בשטחה של בלארוס, הפכה לבירתה של הדוכסות, והשפה העיקרית בה הייתה בלארוסית תיכונה. ב-1569 התאחדה הדוכסות הליטאית הגדולה עם פולין והפכה ל"רפובליקת שני העמים" (Rzeczpospolita Obojga Narodów; או "האיחוד הפולני-ליטאי"). ב-1795 לאחר חלוקתה של הממלכה המאוחדת של פולין וליטא, עבר שטחה של בלארוס לאימפריה הרוסית. בני העם הבלארוסי, אוניאטים ברובם, אולצו להמיר את דתם לנצרות פרבוסלבית, ונערכה רוסיפיקציה של התושבים. תושבי בלארוס, יחד עם הליטאים והפולנים, ניסו למרוד מספר פעמים בשלטון הצאר, אך הניסיונות כשלו והביאו להקשחת מדיניות הרוסיפיקציה.
לאחר מהפכת אוקטובר ב-1917 הוכרזה עצמאותה של הרפובליקה העממית של בלארוס (Беларуская Народная Рэспубліка); מדינה זו לא זכתה להכרה רחבה. ב-1919 עלו הקומוניסטים לשלטון בבלארוס והפכו אותה לרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של בלארוס, אשר ב-1922 הפכה לאחת המייסדות של ברית המועצות. חלקה המערבי של המדינה דהיום, ובו מחוזות בריסק, הרודנה ווילנה, סופחו לפולין. בשנת 1939, בעקבות הסכם ריבנטרופ–מולוטוב, פלשו הסובייטים למזרח פולין (מערב בלארוס) וסיפחו אותו. השטח חולק בין בלארוס ואוקראינה, והעיר וילנה נמסרה לליטא, שסופחה לברית המועצות אף היא. הסובייטים ביצעו קולקטיביזציה מיידית בשטחים החדשים, והחלו ברדיפות מידיות נגד פולנים ובלארוסים, שחלק גדול מהם הוגלה לסיביר ולמרכז אסיה.
בלארוס הייתה אחד האזורים הסובייטיים שנפגעו באופן הקשה ביותר מהכיבוש הנאצי. חלקיה המערביים צורפו לנציבות הרייך אוסטלנד וכרבע מתושביה, יהודים ולא-יהודים, נספו. בסיום המלחמה הייתה הארץ עיי חורבות, ונזקקה לשיקום ממושך על ידי השלטונות.
עד 1991 הייתה בלארוס "הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של בלארוס", כלומר רפובליקה סובייטית בברית המועצות. עם זאת, בלארוס הייתה חברת ארגון האומות המאוחדות מראשיתו, במקביל לחברותן של אוקראינה ושל ברית המועצות. בשלהי הפרסטרויקה התגברו הקריאות לעצמאות, ובאותה שנה החלו הפגנות ושביתות, אשר הסתיימו כאשר הפרלמנט הכריז על עצמאות מברית המועצות. בחודש אוגוסט שלאחר כישלון ההפיכה במוסקבה הכריזה בלארוס סופית על עצמאותה.