בנובמבר 2017 נערכה ברייקיאוויק הפסגה העולמית השנתית שח הפורום העולמי של נשים ומנהיגות בפוליטיקה. משלחת מקסיקנית נכחה באירוע בהובלת הסנטורית המקסיקנית מריה דל רוסאריו גוסמאן אבילס.
ביקורים רמי דרג.
ביקורים רמי דרג מאיסלנד למקסיקו
ביקורים רמי דרג ממקסיקו לאיסלנד
הסכמים דו צדדיים.
שתי המדינות חתמו על כמה הסכמים דו-צדדיים כמו הסכם לחקלאות; הסכם לקידום והגנה הדדית של השקעות; הסכם להימנעות ממיסוי כפול ולמניעת העלמות מיסים בענייני מס הכנסה ומזכר הבנות לחיזוק וקידום שיתוף פעולה טכני דו צדדי בפיתוח גאותרמי.
יחסי סחר.
בשנת 2001 חתמה מקסיקו על הסכם סחר חופשי עם איגוד הסחר החופשי האירופי, הכולל את איסלנד, ליכטנשטיין, נורווגיה ושווייץ. בשנת 2018 הסתכם הסחר הדו צדדי בין איסלנד למקסיקו ב-23 מיליון דולר. הייצוא העיקרי של איסלנד למקסיקו כולל: מכונות וציוד; יחידות בקרה או מתאמים; תכשירים ושמורות דגים אחרים; ומעגלים מודולריים. הייצוא העיקרי של מקסיקו לאיסלנד כולל: סילוק כפור או ערפל מהסוגים המשמשים ברכב מנועי; מכשירי טלוויזיה למערכות טלוויזיה במעגל סגור; בירה מאלט ושומנים מן החי ושמן דגים, למעט בקלה וכריש. בין 1999 ל-2017 השקיעו חברות איסלנד במקסיקו 6 מיליון דולר.
קיריאקוס מיצוטקיס
אסטרו (פירושונים)
יחסי בולגריה–מקסיקו
יחסי בולגריה–מקסיקו הם היחסים הדיפלומטיים בין בולגריה למקסיקו. שתי המדינות הן חברות הדדיות באו"ם ובארגון הסחר העולמי.
היסטוריה.
בשנת 1936 חתמו גם בולגריה וגם מקסיקו על חוזה ידידות. יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו בעבר ב-6 בינואר 1938. בשנת 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, השעו שתי המדינות את היחסים הדיפלומטיים כאשר בולגריה הצטרפה להסכם המשולש (ברית צבאית בין מדינות הציר ובולגריה, בין השאר). במאי 1942 הכריזה מקסיקו מלחמה על מדינות הציר. היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות חודשו ב-11 ביולי 1974. בשנת 1976 שתי המדינות פתחו שגרירויות קבועות בבירות זו של זו.
ביוני 1978 ערך נשיא מקסיקו חוסה לופס פורטייו ביקור רשמי בבולגריה. בשנת 1979 נשיא בולגריה טודור ז'יבקוב ערך ביקור הדדי במקסיקו. בשנת 1989 מקסיקו סגרה את שגרירותה בסופיה בגלל מעצורים כספיים. מאז נערכו היחסים בין שתי המדינות בעיקר בפסגות האו"ם. בנובמבר 2008 ערך נשיא בולגריה גאורגי פרבאנוב ביקור רשמי במקסיקו ונפגש עם נשיא מקסיקו פליפה קלדרון. בשנת 2018 חגגו שתי המדינות 80 שנה מאז כיננו יחסים דיפלומטיים.
ביקורים רמי דרג.
ביקורים רמי דרג מבולגריה במקסיקו
ביקורים רמי דרג ממקסיקו לבולגריה
הסכמים דו צדדיים.
שתי המדינות חתמו על כמה הסכמים דו-צדדיים כמו הסכם לשיתוף פעולה תיירותי (1980); הסכם של אמנה ליחסים קונסולריים (1986); הסכם לשיתוף פעולה מדעי וטכני (1994) והסכם לשיתוף פעולה תרבותי וחינוכי (1995). שתי המדינות גם הסכימו לקבוע פגישות ייעוץ מדיניות דו-צדדיות תקופתיות שלשמן נפגשו בשנת 2002, 2006, 2007 ו-2012.
הגירה.
אף על פי שמקסיקו לא הייתה יעד חשוב עבור מהגרים בולגרים; כמה מאות מהגרים מבולגריה היגרו למקסיקו במטרה לנסוע לארצות הברית באמצע שנות ה-60 לאחר שארצות הברית העבירה את חוק ההגירה והאזרחות משנת 1965 שביטל את מערכת המכסות על בסיס מקורות לאומיים. לאחרונה, בולגרים רבים, בעיקר נשים, מהגרים מבתיהם בעיקר עם ההבטחה לנסוע לארצות הברית, עם זאת, הם נשלחו למקסיקו שם הם נועדו להיות זונות ו / או עבדי מין.
יחסי סחר.
בשנת 1997 חתמה מקסיקו על הסכם סחר חופשי עם האיחוד האירופי (הכולל את בולגריה). בשנת 2018 הסתכם המסחר בין בולגריה למקסיקו ב-131 מיליון דולר. הייצוא העיקרי של בולגריה למקסיקו כולל: משקעים מינרליים וכימיים, זרעי פרי, סרט לא חשוף וטקסטיל. הייצוא העיקרי של מקסיקו לבולגריה כולל: מחשבים, טלפונים ניידים ואלקטרוניקה אחרת. החברה הרב-לאומית המקסיקנית אמריקה מוביל פועלת בבולגריה.
עוד סיפור
עוד סיפור הוא אלבום הסולו הרביעי של יוני רכטר, שיצא לאור בשנת 2002.
האלבום מחולק למעשה לשלושה חלקים ול"אפילוג". שותפיו העיקריים לאלבום היו שלום ויינשטיין, שכתב חלק נכבד מהטקסטים, ואהרוני בנארי שהיה שותף לעיבודים וניגן בגיטרות (וזוהי הפעם הראשונה שרכטר משתף מוזיקאי נוסף בעיבודים שבאלבומיו).
ימים מקוללים (סדרת טלוויזיה)
"ימים מקוללים" (ברוסית: «Окая́нные дни») סדרה רוסית קומית שיצר המפיק סמיון סלפאקוב, שצולם בפורמט screenlife-אלמנך. הפרויקט הופק על ידי חברת קומדי קלאב הפקות. בכורת שני הפרקים הראשונים התקיימה ב-11 ביוני 2020 בספק שירותי הזרמת מדיה Premier.
עלילה.
10 נובלות וסיפורים קצרים על אנשים הנמצאים בבידוד עצמי בעקבות מגפת COVID-19. ההגבלות מולידות סיפורים מדהימים שלא היו קורים בנסיבות אחרות.
הפקה.
כל הסיפורים הקצרים צולמו באייפונים של השחקנים. לפני הצילומים, השחקנים דנו וביצעו חזרות באמצעות שירות זום.
ולדימיר יפיפאנצב צילם 4 גרסאות של הסצנות שלו עד שמצא את הסגנון הדרוש. במיוחד לצורך צילומי הנובלה "גוף הכאב", השחקנית אולגה דיבצבה השכירה דירה בסנקט פטרבורג.
15 דקות (שיר)
15 דקות הוא פזמון שכתבו אסף אמדורסקי, יהלי סובול וסיון שביט, והלחין וביצע אסף אמדורסקי. השיר יצא לאור בשנת 1999.
רקע.
השיר נכלל באלבום "מנועים שקטים" שהוציא אמדורסקי בשנת 1999.
בעת כתיבתו נתקל אמדורסקי בקושי לסיים אותו. הוא הזמין את סובול ושביט לסייע לו לסיים לכתוב את השיר. בעזרתם נכתבו המילים לפזמון החוזר.
אף שהשיר נקשר ביעל בר זוהר, מחברי השיר הכחישו זאת.
שם האלבום "מנועים שקטים" לקוח משורה בשיר. בשנת 2003 הוציא אמדורסקי את אלבום האוסף הכפול "15 הדקות של אסף אמדורסקי".
דניאל צ'סטר פרנץ'
דניאל צ'סטר פרנץ' (באנגלית: Daniel Chester French; 20 באפריל 1850 - 7 באוקטובר 1931) היה אחד הפסלים האמריקאים הפוריים והמוערכים ביותר של המאה ה-19 ותחילת המאה העשרים, ידוע בעיקר בזכות עיצובו של הפסל המונומנטלי של אברהם לינקולן (1920) בשנת 1920. אנדרטת לינקולן, וושינגטון הבירה.
חיים וקריירה.
פרנץ' נולד באקסטר, ניו המפשייר, להנרי פלאג פרנץ' (1813–1885), שהיה עוזר מזכיר האוצר של ארצות הברית, ומחבר ספר שתיאר את שיטת הניקוז הצרפתית, ואשתו אן ריצ'רדסון שהייתה שופטת ראשית בניו-המפשייר.
בשנת 1867 עבר דניאל עם משפחתו לקונקורד, מסצ'וסטס, שם היה שכן וחברו של ראלף וולדו אמרסון, ומשפחת אלקוט. החלטתו להמשיך לפסל הושפעה מאחותה של לואיזה מיי אלקוט, מיי אלקוט.
השכלתו המוקדמת של דניאל כללה אימונים באנטומיה אצל ויליאם רימר ורישום עם ויליאם מוריס האנט. פרנץ' בילה שנה בלימודים במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, וגם כמה שנים בפירנצה, איטליה, שם למד בסטודיו של תומאס בול. פרנץ' זכה לראשונה לשבחים על פסלו המונומנטלי של דמות הלוחם - "איש הדקות", (The Minute Man) שהוזמן על ידי עירית קונקורד, מסצ'וסטס, שנחשף ב -19 באפריל 1875, במלאת מאה שנים לקרב על לקסינגטון וקונקורד.
עד מהרה הקים אולפן משלו, תחילה בוושינגטון הבירה, לאחר מכן עבר לבוסטון ואז לעיר ניו יורק. המוניטין של פרנץ' גדל עם יצירת פסל הרפובליקה שלו לתערוכה הקולומביאנית העולמית בשנת 1893, בשיקגו.
יצירות בלתי נשכחות נוספות של פרנץ' כוללות: אנדרטת החטיבה הראשונה ומזרקת הזיכרון באט-מילט בוושינגטון. ג'ון הרווארד, קיימברידג', מסצ'וסטס. דלתות ארד לספרייה הציבורית של בוסטון. ופסלי "ארבעת היבשות". בנוסף לאנדרטת לינקולן המפורסמת, פרנץ' שיתף פעולה עם האדריכל הנרי בייקון באנדרטאות רבות ובמזרקת כיכר דופונט בוושינגטון הבירה.
תוארים ופרסים.
בשנת 1893, פרנץ' היה חבר מייסד של האגודה הלאומית לפיסול, והוא מונה לעמית של האקדמיה האמריקאית לאמנויות ומדעים בשנת 1913. [4] פרנץ' הפך גם לחבר באקדמיה הלאומית לעיצוב (1901), באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמכתבים (שהעניקה לו את מדליית הזהב לפיסול בשנת 1917), בליגה האדריכלית ובאקדמיה די סן לוקה, רומא.
הוא היה נאמן של המוזיאון המטרופוליטן לאמנות בעיר ניו יורק, ומייסד משותף של האקדמיה האמריקאית ברומא. הוא היה עמית של הלגיון הצרפתי והוענק לו אות הוקרה בתערוכת פריז בשנת 1900. הוא גם קיבל תוארי כבוד מאוניברסיטאות: דארטמות', ייל, הרווארד וקולומביה. הוא היה חבר מייסד של הוועדה האמריקאית לאמנויות יפות, כיהן כיושב ראש בשנים 1910 - 1915, כולל 1912 - 1915.
המשך קריירה.
בשנת 1917 עיצב פרנץ' ועמיתו, אוגוסטוס לוקמן, את מדליית הזהב של פרס פוליצר. פרנץ' עיצב את הצד של הפרס עם בנג'מין פרנקלין עליו, ואילו לוקמן יצר את העיצוב האיקוני של סמל הפרס והניסוח שעליו. בשיתוף עם אדוארד קלארק פוטר הוא עיצב את פסל ג'ורג' וושינגטון, שהוזמן על ידי קבוצה שכינתה את עצמה "איגוד הנשים האמריקאיות להקמת פסל וושינגטון בפריז", שנחשף בכיכר אינה בפריז, צרפת, בשנת 1900.
פסל נוסף בפארק מונט, בפילדלפיה, שהוזמן על ידי האגודה לאמנות ציבורית ופסל הסוסים של ג'וזף הוקר בבוסטון.
פרנץ' היה אחד מהפסלים הרבים שהשתמשו לעיתים קרובות בשחקנית אודרי מונסון כמודל. יחד עם וולטר לייטון קלארק ואחרים, הוא גם היה ממקימי פסטיבל תיאטרון ברקשייר.
פרנץ' נפטר בסטוקברידג', מסצ'וסטס, בשנת 1931, בגיל 81, ונקבר בבית הקברות סליפי הולו, קונקורד, מסצ'וסטס.
קרב חאן יונס
חטיבת האש 213
אגד ארטילרי 7338
דיילי
דיילי (באנגלית: Dailey, Daley, Daly) הוא שם משפחה.
סונה ג'ובארטה