אורך המזבח ורחבו היה חמש אמות וגובהו שלוש (לפי פשט הפסוק וכן שיטת רבי יהודה. לפי שיטת רבי יוסי הגובה הנ"ל מדבר משפת הסובב ומעלה, והגובה הכולל הוא עשר אמות, כפול מהאורך, כמו הפרופורציות של מזבח הזהב). בארבע הפינות העליונות שלו נשארו, לאחר חקיקת שאר השטח (מכיוון שהציווי הוא "ממנו תהיין קרנותיו", שלא תחוברנה בנפרד), קוביות שנקראו "קרנות" ועליהן ניתן הדם מאותם הקרבנות שדמם מיועד להזרק בחציו העליון של המזבח, ומתיאור עבודת הקרבנות () מסתבר שבתחתיתו בלט "יסוד" בגובה אמה כמו במזבח העולה שעליו נשפכו שיירי הדם, אחר שנזרק חלקו על גבי גוף המזבח - כל קרבן כהלכותיו. לפי חלק מהדעות, ה"כרכוב" שמוזכר בסוף פרשת תרומה הוא מעין רשת (כנראה בציור) שקלטה את הגחלים הלוחשות שנפלו מעל גג המזבח.
אש תמיד.
התורה מצווה כי האש שירדה מן השמים בחנוכת המשכן () תישאר תמיד דלוקה על המזבח ().
מזבח הנחושת היה המזבח העיקרי בבית המקדש הראשון עד לימי אחז. אחז בנה מזבח נוסף () גדול יותר שהפך להיות המזבח העיקרי, ואילו את מזבח הנחושת העביר אחז לצד הצפוני של העזרה. כך היה עד לחורבן המקדש, ימיו של יחזקאל ().
רונית תירוש
רונית תירוש (נולדה ב-8 בדצמבר 1953 בתל אביב) היא אשת חינוך שכיהנה בעבר כחברת הכנסת מטעם סיעת "קדימה" והייתה מנכ"לית משרד החינוך.
ביוגרפיה.
תירוש שירתה בחיל המודיעין. היא בעלת תואר ראשון בהצטיינות בשפה וספרות ערבית ובפילוסופיה כללית מטעם אוניברסיטת תל אביב. בעלת תעודת הוראה בשפה הערבית ובעלת תואר שני במינהל החינוך וארגונו מטעם אוניברסיטת תל אביב בהצטיינות יתרה. תירוש החלה בשנת 2000 לימודי דוקטורט אך הקפיאה את לימודיה עם מינויה למנכ"לית משרד החינוך באותה שנה.
תירוש, מורה במקצועה, הייתה מורה לערבית ומחנכת בתיכון עירוני ט' בת"א, החל משנת 1977. בשנת 1990 קודמה לתפקיד סגנית המנהל. לאחר מכן כיהנה בין השנים 1988–1996 כמנהלת התיכון.
בשנת 1997 מונתה לתפקיד מנהלת מינהל החינוך בעיריית תל אביב-יפו על ידי ראש העירייה, רוני מילוא. בתפקיד זה שימשה עד שנת 2000, אז הסתכסכה עם ראש העירייה החדש, מי שנחשב ליריבה הבכיר במערכת החינוך בתל אביב, מנהל הגימנסיה העברית "הרצליה", רון חולדאי. במהלך שנים אלו ניסתה תירוש להתמודד למכרזי ניהול מחוזות תל אביב ומרכז במשרד החינוך ונכשלה.
בשנת 2001 מונתה לתפקיד מנכ"לית משרד החינוך על ידי שרת החינוך, לימור לבנת. בשנות כהונתה כמנכ"לית נולדה היוזמה לרפורמת דו"ח דברת ותירוש הייתה הממונה להוציאו לפועל. בשנות כהונתה כמנכ"לית בוצעו קיצוצי תקציב גדולים במשרד והיא שימשה כמגשרת בין השרה לבנת לבין ארגוני המורים שהיו מצויים בסכסוכים רבים עם המשרד והשרה. ביקורת קשה נמתחה עליה מצד המורים וגורמים אחרים לאחר הצהרתה ביחד עם לבנת, כי מורים שפוטרו בגל פיטורים גדול היו מורים לא טובים.
עם הקמתה של מפלגת "קדימה" הצטרפה למפלגה בעקבות הזמנתו של מייסדה, ראש הממשלה אריאל שרון. בעקבות הצטרפותה למפלגה נאלצה תירוש לפרוש מתפקידה כמנכ"לית משרד החינוך, התרבות והספורט ויחסיה עם השרה לבנת, שהיו ממילא עכורים, התנתקו לגמרי.
בבחירות לכנסת ה-17 נבחרה תירוש לכנסת מטעם "קדימה". תירוש הייתה חברה בוועדות הכנסת: הכלכלה, קידום מעמד האישה וועדת החינוך, התרבות והספורט. שובצה במקום ה-16 ברשימת קדימה לכנסת ה-18 ונבחרה מחדש לכנסת. במסגרת תפקידה בוועדת הכלכלה, תירוש הייתה בין המתנגדים הבודדים (יחדיו עם ח"כ אורי אריאל) להחלטות ועדת ששינסקי וביקשה להוסיף שורה של הקלות לחברות האנרגיה.
בבחירות לכנסת ה-19 הוצבה במקום הרביעי ברשימת קדימה ולא נבחרה לכנסת. בדצמבר 2014 הייתה אמורה להיכנס לכנסת זו עד תום כהונתה לאור מינויו של חבר הכנסת ישראל חסון למנכ"ל רשות העתיקות והתפטרותו מהכנסת, וכיוון שהמוצב במקום שלישי ברשימה, חבר הכנסת לשעבר יוחנן פלסנר, התפטר מהרשימה כבר באוקטובר 2014 לטובת ראשות המכון הישראלי לדמוקרטיה. לאחר התפטרות חסון הודיעה תירוש שגם היא מוותרת על התפקיד.
החל ממרץ 2019, מונתה להיות יו"ר איגוד שופטי הכדורגל, כשהחליפה את משה קראדי בתפקיד.
חיים אישיים.
תירוש נשואה לאיש העסקים יוחאי תירוש, אם לשלושה ומתגוררת ברמת גן, בתה היא הדוגמנית רותם תירוש.
דוקטור ברין
יהושע בן-מאיר
הרב מאיר יהושע בן-מאיר (נולד בי"ג בכסלו תש"ח נובמבר 1947) הוא מייסד ישיבת ההסדר שבות ישראל באפרת ומי שעמד בראשה.
ביוגרפיה.
נולד בארצות הברית וגדל ברמת גן. אביו היה הרב ישראל שלמה בן-מאיר (רוזנברג), חבר הכנסת מטעם המפד"ל (בכנסות שנייה עד השביעית). אחיו הגדול הוא יהודה בן-מאיר, שהיה אף הוא חבר הכנסת מטעם המפד"ל (בכנסות השביעית עד העשירית).
למד בישיבת קול תורה בין השנים תשי"ט-תשכ"ה ושמע שיעורים באופן קבוע אצל הרב שלמה זלמן אוירבך ובישיבת פוניבז' בין השנים תשכ"ו-תשכ"ז עד לאחר מלחמת ששת הימים. לאחר מכן למד בישיבת מרכז הרב בין השנים תשכ"ח-תשל"א בראשות הרב צבי יהודה הכהן קוק. סיים תואר שני במחשבת ישראל ולימים אף למד משפטים והוסמך כעורך דין. הוסמך לרבנות על ידי הרב איסר יהודה אונטרמן, הרב מנחם יהודה הלוי אושפיזאי, הרב יצחק אריאלי, הרב ניסן זק"ש והרב אברהם שפירא. הוסמך לדיינות על ידי הרבנים אושפיזאי, אברהם שפירא וניסן זק"ש. קיבל כושר לרבנות עיר מהרב שלמה גורן.
את שירותו הצבאי החל בחיל התותחנים. בהמשך היה לרב צבאי. שירת כסגן הרב של פיקוד צפון תחת הרב ישראל אריאל, וכן כרב של מפקדת הכוחות המשוריינים בסיני (אוגדה 252). במלחמת יום הכיפורים שירת במילואים כרב של אוגדת מוסה פלד והקים את "ישיבת גושן", יחד עם הרב מרדכי הלפרין. במלחמה עסק רבות בפינוי חללי צה"ל והיה הראשון שהפעיל מחלקת סריקה אוגדתית. לאחר המלחמה שירת במילואים גם כרב גייס דרום. השתחרר בדרגת סגן-אלוף.
בשנים תשל"ג-תשל"ד עבד במכון יד הרב הרצוג. בשנים תשל"ה-תשל"ו שהה בארצות הברית כשליח מחלקת הנוער והחלוץ. במסגרת זו יזם שלוש משלחות של סטודנטים יהודים בעלי דרכון אמריקאי שביקרו באתרי שואה, בקהילות היהודית שמעבר למסך הברזל ולבסוף סיירו שלושה שבועות בישראל.
באב תשל"ח ייסד ועמד בראש ישיבת שבות ישראל, תחילה בתקוע ומתש"מ (1980) על הגבעות שעליהן קמה לימים העיר אפרת. בפסח תשמ"ג הצטרף למשפחות הראשונות שהתיישבו בגבעה הראשונה שאוכלסה, גבעת הרימון. כיום גר בגבעת שאול בירושלים.
הרב בן מאיר ממשיך לשמור על קשר עם ישיבת מרכז הרב ומעביר בה מדי פעם שיחות בסעודה שלישית. הוא מתייחס לרב אברהם אלקנה כהנא שפירא כאל מורו ורבו ומרבה לצטט מדבריו.
נשוי לד"ר רות בן-מאיר, ראש המדרשה לנשים של אוניברסיטת בר-אילן. הם הורים לשבעה. בנם אלי בן-מאיר היה ראש חטיבת המחקר באמ"ן. בתם דסי בארי היא מנהלת אגף א' חינוך על-יסודי במשרד החינוך ורעייתו של הרב משה בארי מנכ"ל "ארגון רבני צוהר".
ראסטי שוויקארט
מים קשים
מים קשים הם מים המכילים יוני סידן או יוני מגנזיום (לעיתים גם יוני ברזל תלת-ערכיים או יוני מנגן).
בתגובה עם סבון, יוצרים יונים אלה חומרים קשי-תמס (קשים להמסה במים) השוקעים, כגון הטבעת הנשארת סביב לאמבטיה לאחר הרחצה. פעולת הסבון משתפרת ככל שהמים נקיים יותר מיונים אלה ("מים רכים"), כיוון שנוצרים פחות משקעים. פיתוח הדטרגנטים שיפר את איכות פעולת הניקוי, כיוון שהדטרגנטים אינם מגיבים עם יוני סידן ומגנזיום, ולפיכך לא יוצרים משקעים.
יוני הסידן אחראים גם להיווצרות האבנית הנוצרת בעת חימום מים קשים, תוצאה של תגובת שיקוע של חומר קשה-תמס נוסף שהוא סידן פחמתי (גיר). האבנית השוקעת יכולה להוות בעיה חמורה במערכות שבהן זורמים מים חמים כגון צנרת מפעלים, או צנרת ביתית. האבנית הנוצרת שוקעת וסותמת את הצינורות ופוגעת ביעילות התהליכים המסתמכים על המים החמים הזורמים בהם. ניתן להפוך מים קשים ל"מים רכים" על ידי פעולות לריכוך מים.
דרגות קשיות של מים:
אדם ברודי
אדם ג'ארד ברודי (באנגלית: Adam Jared Brody; נולד ב-15 בדצמבר 1979) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה ומוזיקאי יהודי-אמריקאי. ידוע בעיקר בשל תפקידו בסדרת הטלוויזיה "The O.C.".
קורות חיים.
אדם ברודי נולד בסן דייגו, קליפורניה שבארצות הברית למשפחה יהודית והוא אף חגג בר מצווה וחוגג את חג החנוכה. הוריו הם עורך הדין מארק אלן ברודי והמעצבת הגרפית אלרי ג'יל סיפמן, שניהם במקור מדטרויט, מישיגן. יש לו אחים תאומים צעירים, סיימון ומתיו (נולדו ב-1985). ברודי הוא בוגר בית הספר התיכון Scripps Ranch . הוא גדל בפרברי סן דייגו והעביר את זמנו בגלישת גלים. בגיל 19 החל ללמוד במכללה ציבורית ונשר לאחר כשנה. ברודי עבד בבלוקבאסטר ליד מקום מגוריו, ושם נחשף לאמנות המשחק. הוא האמין כי הוא יכול לשחק בדיוק כמו הילדים בסרטים הרבים שהוא צפה, והחליט ללמוד משחק. הוא עבר להוליווד ושכר מאמן שחקנים וחתם על חוזה.
קריירה.
משחק.
בשנת 2000, לאחר כשנה של אודישנים הוא הופיע בסרט הטלוויזיה של NBC "תתבגר בריידי".
בשנת 2002 קיבל את התפקיד הגדול הראשון שלו בסדרת הדרמה-קומית "בנות גילמור" בדמותו של דייב ריגלסקי, גיטריסט וחבר בלהקה של ליין שהוא גם בן זוגה.
בשנת 2003 התפרסם לקהל הרחב כאשר לוהק לסדרת הנעורים האמריקאית "The O.C.", שם שיחק את סת' כהן בן ה-17, נער חנון, מוזר וגמלוני במקצת. תפקיד זה פרסם את ברודי והפך אותו לשחקן אהוד ופופולרי. ברודי היה הבחור הראשון שהופיע על שער המגזין "Elle" לנוער. על פי הדיווחים, ברודי אלתר כמה מהדיאלוגים הקומיים של הדמות. בשנה זו גם שיחק בסרט "גרינד", ובוידאו קליפ לשיר "Too Bad About Your Girl" של להקת הרוק "The Donnas".