לפי האקסיומה החלשה של ההעדפה הנגלית, נאמר שהצרכן מתנהג בצורה עקבית אם לא קיימים שני סלים formula_1 ו-formula_2, כך ש-formula_1 התגלה כעדיף על formula_2 וגם formula_2 התגלה כעדיף-ממש על formula_1, באותם התנאים. אקסיומה זו מניחה שהעדפותיו של הצרכן מקיימות מונוטוניות (ולא רק מונוטוניות-חלשה), כלומר היא מניחה שאם כמות כל אחד מהמוצרים בסל formula_26 אינה קטנה מאלו שבסל formula_27, וכן קיים מוצר אחד שבו הכמות שבסל formula_26 גדולה-ממש מזו שבסל formula_27, אז formula_26 עדיף-ממש על formula_27 (כלומר: formula_60).
לפי האקסיומה החזקה של ההעדפה הנגלית, נאמר שהצרכן מתנהג בצורה עקבית אם לא קיימים שני סלים formula_1 ו-formula_2, כך שכל אחד משניהם התגלה כעדיף על השני. אקסיומה זו מניחה שאין שני סלים אשר הצרכן אדיש ביניהם, לכן אם הוא בחר ב-formula_26 על פני formula_27, הוא בהכרח מעדיף-ממש את formula_26 על formula_27 (כלומר: formula_60), לכן לא ייתכן שהוא יבחר ב-formula_2 על פני formula_1.
בעולם המחקר ההנחה הרווחת בדרך כלל היא האקסיומה החלשה של ההעדפה הנגלית, ולא החזקה.
ביקורת.
מספר כלכלנים הביעו ביקורת על רעיון ההעדפה הנגלית מסיבות שונות:
רופא צבאי
רופא צבאי הוא בוגר בית ספר לרפואה שסיים בהצלחה שנת סטאז', ועבר הכשרה צבאית לקראת הסמכתו כרופא צבאי.
הקדמה.
לאחר שסיים קורס קציני רפואה מוצב הרופא ביחידה צבאית, עורפית או קדמית, בהתאם לפרופיל הרפואי שלו ולצורכי הצבא. הרופא הצבאי מתפקד במסגרת סדיר, קבע או מילואים.
קיימת אפשרות להירשם למסגרת העתודה האקדמית, במסלול לימודי רפואה, ובסיום בית ספר לרפואה ושנת הסטאז' הבוגר מתחייב על מספר שנות שרות קבע בצה"ל, כרופא צבאי.
בהמשך לתפקידו כ"רופא גדודי" או תפקיד אחר של קצין מטה (רפואי), בוחר התמחות, ומשלב את מספר השנים של ההתמחות הספציפית בתפקידים צבאיים. בסיום ההתמחות יוכל להתקדם לתפקיד של "רופא חטיבתי", "רופא אוגדתי" וכו'. רופא צבאי יכול לבחור להתמחות בכל תחום מן המקצועות הרפואיים.
בקורס קציני רפואה מכשירים את החניכים במגוון נושאים שיעזרו להם כרופאים צבאיים, ביניהם: החייאה בסיסית, החדרת צינור תוך קני, קוניוטומיה, צינתור ורידי מרכזי, החדרת נקז חזה, טיפול בהלם, פציעת ראש, פציעת חזה, פציעת בטן, פציעת אגן, צינתור שלפוחית השתן, פציעות גפיים, כוויה, פציעת עין, טביעה, שאיפת עשן, תסמונת תגובת קרב, אב"כ, ודיני משפט צבאי (הבוגר מוסמך כ"קצין שיפוט זוטר").
הקורס נמשך כ-12 שבועות, מלבד לעתודאים העוברים בנוסף "הכשרה בסיסית" בבה"ד 1.
בסיום הקורס מוענקת לחניך דרגת סגן, והחניך מוצב ביחידת הקבע.
תפקידי הרופא הצבאי.
לרופא הצבאי מספר תפקידים:
רופאים צבאיים בצבאות העולם.
ברוב הצבאות המודרניים קיימים רופאים צבאיים. בתקופת צבא נפוליאון התפרסם המנתח הראשי של צבא נפוליאון בארץ ישראל דומיניק ז'אן לארה וידועים סיפורי גבורה על רופאים צבאיים מתקופת מלחמת העולם הראשונה ומלחמת העולם השנייה שחיילים לא מעטים חייבים להם את חייהם.
ידוע על 49 הרופאים הצבאיים היהודים ששירתו במלחמת העולם השנייה בצבא אנדרס.
בצבא ארצות הברית הדרג הנמוך ביותר להימצאות רופא הוא החטיבה.
מיכל (שיר)
מִיכַל הוא שיר שנכתב על ידי רחל המשוררת. הוא נכתב בתרפ"ז, 1927, ונכלל באוסף שיריה ספיח. בשיר פונה רחל אל מיכל בת שאול ומזדהה עִמה עמוקות.
מבנה השיר ותכניו.
השיר משולב בחריזה והוא בנוי מפתיח ושני בתים.
כפי שנהגה רחל בעוד משיריה, היא פותחת את השיר בציטוט מהתנ"ך. רחל בחרה בשני חלקי פסוקים שונים המלמדים על מעין דו-קוטביות בה נמצאה נפשה של מיכל. חלקו הראשון של הציטוט מספר על אהבתה של מיכל את דוד, דבר שלא כל כך מצוי בתנ"ך - תיאור של אישה אוהבת גבר, וחלקו האחרון מתאר את תחושתה של מיכל לפיזוזו וריקודו של דוד בעת העלאת ארון הברית לירושלים, תחושת בוז. תחושות אלו יוצרים ניגוד מצד מה ומראים את עולמה הנפשי המורכב של מיכל. במהלך השיר משתמשת רחל פעמיים בניגודיות זו בה היא רואה את מיכל: - , כאשר הגאווה והבוז שייכים לחלקו השני של הציטוט, והרוך והאהבה - לתחילתו.
במילות השיר פונה כביכול רחל אל מיכל בת שאול ומוצאת עמה אמפתיה משותפת, על אף מרחקי הזמן שביניהן. היא מתארת את מיכל בממדי מראה, קול ונפש. משל כאילו אכן הייתה אחותה ממש. אחות שרק מרחקי הזמן מבדילים ביניהם. בשיר ניתן גם לשמוע צליל חקלאי עולה בין השורות. רחל, שעסקה בחקלאות ואהבה את המקצוע, מצאה בה ניב לבטא את הקשר שנשמר על אף מרחקי הדורות: .מיכל, שהייתה בת של מלך (שאול) ואשת המלך (דוד), נראית בעיני רוחה של רחל כאחת שכזו לכל אורך השיר. בעיניה היא לבושה בכתונת משי מעוטרת בפסי ארגמן, וצמידי זהב מצלצלים עטויים על גופה.
בעוד שבבית הראשון נראתה מיכל בגוון המלכותי והאצילי שלה, בבית האחרון פונה רחל ומוהלת את החלק העגום שבפרשה. שם היא מוצאת את הגאווה והבוז, כמו גם את העצב הפנימי.
פגישתה של רחל במיכל הייתה ככל הנראה לאור דברי הפסוק .
רחל, שככלל עסקה בדמויות מקראיות, מזדהה במיוחד עם מיכל בת שאול, אך בלא לפרט לקורא במה ראתה להידמות אליה. מתוך דבריה נראה שהקשר ביניהן אינו חד פעמי, שכן מבחינתה . את גורלן הניגודי המשותף היא רואה כנכפה ומאולץ, שכן . קשה לדעת אם התחושה המשותפת אותה ראתה במיכל הייתה קשורה אל מי ממאהביה. ייתכן גם שבגין כך התקיים המפגש על יד האשנב, מה שמאותת את תחושת העיזבון שחשה רחל מבעד לאשנב בית החולים לחולי שחפת, עת גורשה מדגניה ונותרה מוזנחת בימי מחלתה, זמן כתיבת השיר. כן ניתן למצוא מכנה משותף ביניהן בכך ששתיהן נפטרו ללא ילדים, עם העצב העמוק הכרוך בכך.
אגנודיקה
אגנודיקה (ביוונית עתיקה: Ἀγνοδίκη) הייתה הרופאה, המיילדת, והגינקולוגית הראשונה באתונה. סיפורה של אגנודיקה נכתב על ידי גאיוס יוליוס הייגנוס, שחי במאה הראשונה לפני הספירה.
אגנודיקה בצעירותה.
אגנודיקה נולדה למשפחה עשירה באתונה. הרצון שלה להיות רופאה נבע, על פי עדותה, בשל המספר הגבוה של מקרי מוות של נשים והסבל שהן עברו במהלך לידה. אף על פי שבזמן היפוקרטס נשים יכלו ללמוד גינקולוגיה, ריפוי ומיילדות, לאחר מותו, כשמנהיגי אתונה גילו שנשים ביצעו הפלות, עיסוק נשים ברפואה הפך לעבירה על החוק שעונשה מוות. אגנודיקה, שהייתה נחושה בדעתה להיות רופאה ולעזור לנשות אתונה, סיפרה את שערה והתלבשה כגבר כדי שתוכל לזכות בהכשרה רפואית. בתרוץ של חבר חולה היא עזבה את אתונה ללמוד רפואה במצרים הקרובה שבה לנשים היה תפקיד חשוב ברפואה. אגנודיקה קיבלה את החינוך הרפואי שלה באלכסנדריה, ולמדה תחת הרופילוס, מומחה האנטומיה הגדול של זמנה.
תעסוקה ברפואה.
מיד לאחר רכישת הכישורים הנדרשים, היא המשיכה להתלבש כגבר על מנת לטפל בנשים של אתונה. יום אחד, אגנודיקה שמעתה אישה בוכה בייסורים במהלך לידה. אגנודיקה ניגשה לטפל באישה, אך היולדת סירבה לסיוע מגבר. לאחר שאגנודיקה חשפה את עצמה כאישה, היולדת הרשתה לה לטפל בה ובהצלחה. בזמנו, נשים חששו מסיוע מקצועי על ידי רופאים גברים. אגנודיקה סימלה את האמון והנוחות בין אישה המסייעת לאישה. לאחר זמן קצר, נשים רבות שמעו על אגנודיקה והתחזותה לגבר וביקשו את טיפולה. הפופולריות של אגנודיקה גדלה, והעדיפו אותה על פני רופאים גברים.
מהלך המשפט ותוצאותיו.
רופאים גברים שראו שנשים כבר לא מעוניינות בשירותיהם, האשימו את אגנודיקה בפיתוי נשים, ואת הנשים האשימו בהתחלות. אגנודיקה הובאה לפני משפט שהתאסף על גבעת אראופגוס ליד אתונה. במהלכו הרופאים הגברים גינו אותה וכתגובה היא הרימה את חולצתה וחשפה את זהותה האמיתית, מה שהביא לנידויה חריף יותר על ידי גברי אתונה, באשמת רמאות והתחזות. מתוך פחד מעונש מוות, אגנודיקה ניסתה לשכנע את השופטים כי זה בלתי אפשרי שהיא אשמה בפשעים שלכאורה הגברים ייחסו לה. לאחר מכן יריביה ביקשו לגנות אותה על הפרת החוק שאוסר על נשים ללמוד ולעסוק ברפואה. לפני שהגיעו השופטים לפסיקה, קהל הנשים הגיע למשפט להלל את ההצלחות של אגנודיקה כרופאה. בתום דיון קצר, אגנודיקה זוכתה מכל אשמה והחוק באתונה שונה ואפשר לנשים לקבל טיפול על ידי נשים רופאות.
השפעה על נשים ברפואה.
לפני אגנודיקה, נשים טיפלו בחולים וניסו להבין איך הגוף האנושי עובד ומה היו גורמי המחלות. הנשים בזמנו היו מיילדות אך לא הורשו לעסוק ברפואה. ליוונים, המשפט של אגנודיקה הביא לשינויים בחוק האתונאי והותיר לנשים ללמוד רפואה. הסיפור גם שימש כמעשיה במאה השבע עשרה למיילדות כדי להגן על עצמן מפני שליטה גברית במקצועות הרפואה.
מיתולוגיה.
ייתכן כי הסיפור של אגנודיקה הוא רק סיפור מיתולוגי. לפי הספר "The International Encyclopedia of Women Scientists" השם "אגנודיקה" מוזכר כראיה להיותה דמות מיתולוגית. היה נהוג במיתולוגיה היוונית, ופחות במציאות, לתת לדמויות שמות שמשקפות את תכונותיהם. הפירוש של "אגנודיקה" ביוונית הוא "חסידה בפני צדק". הטיעון השני בספר הוא הצורה הדרמטית שאגנודיקה חשפה את זהותה האמיתית. הם רואים במחווה זו עוד מנהג בסיפורי המיתולוגיה היוונית, שהאומנה הייתה שבפסלוני נשים היה כוח נגד הרוע. עד היום אגונודיקה נחשבת לסמל לרופאים.
אי-פוריות נשית