בדצמבר 1911 לקה בשבץ מוחי, והיה משותק בחלקו בצד שמאל. לאחר מכן הוא הלך בצליעה, וידיו רעדו כרונית. בעזרת אשתו, תוך שנה הוא צייר שוב ביד ימין. המוגבלות שלו עוררה אצל האמן עניין עז בדברים הפשוטים והאינטימיים של חיי היומיום. בקיץ 1919, למשל, הוא ייצר קבוצה של תחריטים של משפחתו בביתם הכפרי. באותה תקופה הנופים הפכו לחלק משמעותי מהיצירה שלו. נופים אלה הוצבו בוולצ'נזי, אגם באלפים הבוואריים, שם היה לקורינת בית. התמונות התוססות שלהם, בצבעים עזים, בעיני רבים סדרת וולצ'נזי היא יצירתו הטובה ביותר.
בשנים 1915–1925 כיהן כנשיא הזצסיון הברלינאי. בשנת 1920 פורסמה בברלין אנתולוגיה של כתביו ההיסטוריים האמנותיים. בשנת 1922 הוצגו עבודותיו בביאנלה בוונציה.
דפוס.
קורינת בחן כל טכניקת דפוס פרט לאקוורינט. הוא העדיף "נקודה יבשה" וליטוגרפיה. את תחריטו הראשון הוא יצר בשנת 1891 ואת הליטוגרפיה הראשונה שלו בשנת 1894. הוא התנסה ביצירת חיתוך העץ אך עשה רק 12 חיתוכי עץ, כולם בין השנים 1919–1924. הוא היה פורה למדי, וב-15 השנים האחרונות לחייו הפיק יותר מ-900 עבודות גרפיות, כולל 60 דיוקנאות עצמיים. הנופים שיצר בין השנים 1919–1925 הם אולי הדימויים הנחשקים ביותר מכל היצירה הגרפית שלו. הוא צייר דיוקנאות רבים, ונהג לצייר מדי שנה ביום הולדתו כאמצעי לבדיקה עצמית. ברבים מדיוקנאותיו העצמיים הוא השתמש בתחפושות כמו אביר שריון (הוויקטור, 1910) או שמשון (שמשון העיוור, 1912).
כבוד ומוות.
ב־15 במרץ 1921 קיבלה קורינת תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת קניגסברג. בשנת 1925 הוא נסע להולנד כדי לצפות ביצירותיהם של הציירים ההולנדים האהובים עליו.
הוא חלה בדלקת ריאות ומת בזנדפורט, 1925.
מורשתו.
בשנת 1926 הוצגה תערוכת הנצחה של ציוריו וצבעי המים של קורינת בגלריה הלאומית הישנה בברלין, ותערוכה של הדפסיו ורישומיו נערכה באקדמיה בברלין. ב־1930 רכשה הגלריה כמה ציורים מרכזיים של קורינת בנוסף לאלו שכבר היו באוסף.
במהלך הרייך השלישי, גינו את עבודתו של קורינת על ידי הנאצים כאמנות מנוונת. בשנת 1937, הרשויות הנאציות הוציאו 295 מיצירותיו מאוספים ציבוריים והעבירו שבעה מהן למינכן שם הוצגו במרץ 1937 בתערוכת האמנות המנוונת.
בשנת 1910 תרם קורינת את הציור גולגאתא למזבח הכנסייה של מקום הולדתו, טאפיאו. בסוף מלחמת העולם השנייה, כאשר פלש הצבא האדום לפרוסיה המזרחית, ציור זה נעלם ללא עקבות. טפיאו היה בין המקומות המעטים במזרח פרוסיה שלא נהרסו בעקבות המלחמה, מה שמביא לכך שהציור נבזז ולא נהרס.
בשנת 2007 החזירה העיר הגרמנית הנובר ציור מאת קורינת ליורשי האספן היהודי קורט גאזר שמכר אותו בשנת 1933 כדי לממן את בריחתו מהנאצים. הציור, Romische Campagna (נוף רומאי) (1914) הועבר ליורשי גלזר, המיוצגים על ידי אחייניתו האמריקאית ובתה.
הבית בו נולדה קורינת נמצא עדיין בעיירה, גווארדיסק, מחוז קלינינגרד, רוסיה.
אנגלוס
אנגלוס (ביוונית עתיקה: ) או אנגליה (Ἀγγελία), הייתה בתם של זאוס והרה במיתולוגיה היוונית ונודעה כאלה כתוניית. סיפורה קיים רק באידיליה 2 בסכוליה של תיאוקריטוס והוא כדלקמן:אנגלוס גודלה על ידי נימפות שאביה הפקיד בידיהם. יום אחד היא גנבה את המשחות של אמה הרה ומסרה אותם לאירופה. כדי לברוח מזעמה של הרה, היא נאלצה להסתתר תחילה בביתה של אישה בלידה, ואחר כך בקרב אנשים שנשאו גבר מת. בסופו של דבר הרה הפסיקה להעמיד אותה לדין, וזאוס הורה לקאביירוי לטהר את אנגלוס. הם ביצעו את טקס הטיהור במימי אגם אקרוסיה בשאול. כתוצאה מכך, היא קיבלה את עולם המתים כממלכת ההשפעה שלה, והוקצה לה הכינוי קטכתוניה ("היא של העולם התחתון").סיפורה של אנגלוס הוא מצוטט על ידי הסקוליאסט בסדרה של מיתוסים נדירים הנוגעים להולדת הקטה, המאפשרים לחשוב כי אנג'לוס הייתה שווה למעשה להקטה. זה מאושר במידה מסוימת על ידי העובדה שלטענת הסיצ'יוס, אנגלוס היה שם המשפחה של ארטמיס בסירקוזה, בגלל שארטמיס כאלת הירח מזוהה עם הקטה. אנגלוס יכולה להיות גם גרסה מוקדמת של הקטה, זו שנוגעת גם לעולם העליון וגם לעולם התחתון (שאול), בדומה לעמדתה של פרספונה.
אל-מסתט'הר
כאט'ם רשתי
מוסא אל-כאט'ם
וולטר לייסטיקוב
וולטר לייסטיקוב (בגרמנית: Walter Leistikow; 1865–1908) היה צייר נוף, גרפיקאי, גרמני, מעצב ומבקר אמנות.
ביוגרפיה.
אביו היה רוקח שבבעלותו מפעל לייצור ליקרים עם טעמי צמחים, שסיפק חלק ניכר מהכנסות המשפחה. בשנת 1883, כשוולטר היה בן שבע עשרה, הוא עבר לברלין כדי להשתתף באקדמיה הפרוסית לאמנות, אך לאחר שנה הוא פוטר על ידי אנטון פון ורנר מחוסר כישרון. לאחר מכן לקח שיעורים פרטיים מהרמן אשקה והנס גודה בין השנים 1885–1887.
התערוכה הראשונה שלו הייתה בסלון ברלינר בשנת 1886, ומשנת 1892 הוא חבר באגודת אמנים, שהתנגדה לשיטות ההוראה באקדמיה. הוא מילא תפקיד חשוב בהקמת הקבוצה "הזצסיון הברלינאי", והיה חבר בה.
בשנים 1892 - 1895 לימד באקדמיה הפרטית, אקדמיה פהר, בניהולו של האמן קונרד פהר ונמצא ברחוב לוצובשטראסה 82 בברלין. הוא עיצב גם רהיטים, שטיחים וטפטים. בשנת 1902 הוא נבחר ליצור פרסומות מסחריות עבור חברת השוקולד סטולוורק של קלן והפיק סדרת נופים גרמניים.
במשך זמן מה הוא ניסה להיות סופר, והוציא לאור ספר (1893) ב- Freie Bühne ורומן, (Auf der Schwelle (1896, אך הם לא זכו לתשומת לב. מצבו הוחמר כאשר הקייזר וילהלם השני בז לתמונותיו וצוטט באומרו "הוא הרס לי את כל גרונוולד".
בשנת 1894 נישא לאנה מור (1863–1950), בת סוחר מקופנהגן. בשנת 1903 הוא היה אחד המייסדים של אגודת אמנים גרמניים.
ב־1908 הוא מת מההשפעות המייסרות של עגבת בשלב מתקדם. הוא התאבד בכך שירה בעצמו בזמן ששהה בסנטוריום.
זמן קצר לאחר מכן נקרא על שמו רחוב ברובע וסטנד בברלין. בשנת 1920 נקרא על שמו גם רחוב ברובע מאהלסדורף.
בשנת 1972 הונפקה חותמת זיכרון עם אחד מציוריו.
אסף צלאל
אסף צלאל הוא טייס וקצין צה"ל בדרגת תת-אלוף המשרת כמפקד חטיבת התקיפה הרב-זרועית.
ביוגרפיה.
צלאל התגייס לצה"ל ב-1996, תחילה שירת בחיל המשטרה הצבאית, סיים קורס קצינים ופיקד בבית הסוהר מגידו על כוח 100, צוות התערבות מיוחד ללוחמה בטרור שייעודו טיפול במצבי קיצון מול אסירים ביטחוניים.
ב-1998, לאחר מאמצים רבים שעשה לאורך שירותו, התנדב והתקבל לקורס טיס אותו סיים בהצטיינות במגמת קרב. שירת כטייס מטוסי F-16, כסגן מפקד טייסת 110 וטייסת נוספת, שימש מפקד יחידת השליטה של חיל האוויר, כולל במהלך הפלת מטוס סוחוי Su-24 סורי שחדר לישראל ב-2014 ובמהלך מבצע ״צוק איתן״. פיקד על טייסת 110, טייסת F-16. סיים לימודים במכללה לביטחון לאומי (מחזור מ"ה) וב-2018 מונה לראש מחלקת אימונים של חיל האוויר.
ב-2020 קודם לדרגת תת-אלוף ומונה לראש חטיבת התקיפה הרב-זרועית בזרוע היבשה.
בנוסף על תפקידיו לאורך השנים, צלאל מקיים הרצאות ופעילויות רבות בנושא הנצחת השואה ושילוב בני נוער בסיכון במערכות ומסגרות.
פורסט גודלאק
פורסט גודלאק (באנגלית: Forrest Goodluck; נולד ב-6 באוגוסט 1998) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. הוא ידוע בשל השתתפותו בסרטים "האיש שנולד מחדש" משנת 2015 ו-"החינוך הרע של קמרון פוסט" משנת 2018.
ראשית חייו.
גודלאק נולד באלבקרקי, ניו מקסיקו. אביו הוא אינדיאני משבט נאוואחו. מוצאה של אמו משבטי האינדיאנים הידאצה, מאנדאן, נאוואחו וצימשיאן.
קריירה.
חוויית המשחק הראשונה של גודלאק הייתה במהלך הפקה בכיתה ו' בהצגה "חג המולד של צ'רלי בראון" בבית הספר היסודי שלו. בהמשך הופיע בהפקות במה ותיאטרון בחטיבת הביניים ובתיכון. בגיל 13 הוא הגיע לאודישן לסרטו של הבמאי האינדיאני כריס אייר, "באפלו". הסרט לא הופק, אך איפשר לו להתחבר עם סוכני ליהוק.
גודלאק נבחן לתפקיד הוק בסרט "האיש שנולד מחדש" משנת 2015 כשהיה בן 15. זה היה תפקידו הראשון בסרט קולנוע. גודלאק זכה בפרס ההופעה הטובה ביותר בסרט עלילתי - לשחקן משנה צעיר (14–21) בטקס פרסי האמן הצעיר ה-37 על תפקידו בסרט.
בחודש פברואר 2016, לוהק לפיילוט Citizen". בנובמבר 2016 פורסם כי גודלאק יככב לצד קלואי גרייס מורץ וסשה ליין בסרט "החינוך הרע של קמרון פוסט", ששוחרר לאקרנים במהלך 2018.
בשנת 2021 לוהק לסדרת הטלוויזיה "הרפובליקה של שרה" מבית The CW לתפקיד של טיילר, לצדם של לוק מיטשל ולנדרי בנדר.
פרנץ סקרבינה
פרנץ סקרבינה (בגרמנית: Franz Skarbina; 24 בפברואר 1849 - 18 במאי 1910) היה צייר אימפרסיוניסטי גרמני, שרטט, תחריטאי ומאייר.
חיים.
נולד בברלין, היה בנו של צורף מזאגרב. בין השנים 1865 עד 1869 למד באקדמיה הפרוסית לאמנויות. לאחר סיום הלימודים בילה שנתיים כחונך לבנותיו של הרוזן פרידריך פון פרפונכר-סדלניצקי, במהלך התקופה נסע לדרזדן, וינה, ונציה, מינכן, נירנברג. בשנת 1877 הוא חסך את הכסף לנסיעה לימודית בת שנה בהולנד, בלגיה וצרפת, שם הוא נחשף להשפעת האימפרסיוניזם.
הוא הפך לעוזר הוראה באקדמיה הפרוסית בשנת 1878, ובשנת 1881 לימד רישום אנטומי במוזיאון קונברגברבמן בברלין. בשנה שלאחר מכן שב לפריז והציג בסלון. משנת 1885 עד 1886 הוא שוב חזר לפריז, עם נסיעות לצפון צרפת, בלגיה והולנד. זו נחשבת לאחת התקופות היצרניות ביותר שלו.