הרד"ק מונה כמה סיבות נוספות לכך שמיקום הברית היה בשכם ולא בשילה, שבה ניצב המשכן באותה העת: שכם היא המקום הראשון אליו הגיע אברהם, אבי האומה הישראלית. בשכם אירע נס לבני יעקב שלא נרדפו על ידי עמי האזור לאחר שהכו את אנשי העיר. שכם היא ראשית קניין נחלתו של יעקב בארץ, שבעת שובו מחרן רכש את חלקת השדה בשכם מיד בניו של חמור אבי שכם. בשכם צווה יעקב את בניו להסיר את אלוהי הנכר שהיו ברשותם, כפי שצווה יהושע את העם להסיר את אלוהי הנכר מקרבם בעת כריתת הברית.
מועד הברית.
במקרא לא מבואר מתי נכרתה הברית, אך מהפסוקים החותמים את הספר ניכר שמאורע זה היה סמוך לפטירתו של יהושע:
עם זאת ישנה טענה לפיה הכינוס התרחש מוקדם יותר, והוא למעשה תיאור מפורט של מעמד הר גריזים והר עיבל, וחתימת הספר על מות יהושע היא פרשיה בפני עצמה ואינה מלמדת על כל פרק כד. כמה ראיות לסברה זו:
פיאט זירו
פיאט זירו (באיטלקית: Fiat Zero) היא מכונית משפחתית, דגם טורפדו בתצורת קבריולה, מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקית פיאט בין השנים 1912-1915.
סך הכול יוצרו כ-2,200 יחידות.
פיקוד החינוך והאימונים של חיל האוויר של ארצות הברית
פיקוד החינוך והאימונים של חיל האוויר (באנגלית: Air Education and Training Command ובקיצור AETC) הוא פיקוד מרכזי בחיל האוויר של ארצות הברית. משימת הפיקוד היא לגייס, לאמן ולחנך את חיילי חיל האוויר.
היסטוריה.
שורשי הפיקוד בפיקוד האימונים של הגיס האווירי של צבא ארצות הברית שהוקם ב-23 בינואר 1942. במהלך מלחמת העולם השנייה הכשיר הפיקוד 200,000 טייסים, 48,000 נווטים ואנשי צוות אוויר, 1.9 מיליון בוגרי קורסים טכניים ו-2.8 מיליון טירונים. ביולי 1946 שינה את שמו לפיקוד האימונים של חיל האוויר. ב-1 ביולי 1993 מוזגה אוניברסיטת חיל האוויר עם הפיקוד והוא קיבל את שמו הנוכחי.
ארגון.
בפיקוד משרתים כ-29,000 חיילים בשירות סדיר, 6,000 אנשי המשמר הלאומי וכוחות המילואים של חיל האוויר וכן 15,000 אזרחים. בנוסף מעסיק הפיקוד 11,000 קבלנים חיצוניים. הפיקוד כולל כ-1,300 כלי טיס.
הפיקוד אחראי ופועל בבסיסים הבאים:
הגופים העיקריים תחת הפיקוד:
ארנסט פון ריכל
ארנסט פון ריכל (בגרמנית: Ernst von Rüchel; 21 ביולי 1754 - 14 בינואר 1823), היה גנרל פרוסי שפיקד על כוחות פרוסיים במהלך המלחמות הנפוליאוניות, אולם נחל מפלה בולטת בקרב ינה-אאורשטדט.
ביוגרפיה.
פון ריכל נולד ב-21 ביולי 1754 בציצנף, שהייתה חלק מממלכת פרוסיה, לאדם גאורג פון ריכל שהיה קצין פרוסי, ולאגנס אוגוסטה הדוויג לבית פון שנל.
בשנת 1770 הצטרף ארנסט לצבא הפרוסי, ובשנת 1774 הוסמך כלוטננט ברגימנט הרגלים ה-27. בשנת 1777 מונה פון ריכל לשליש הרגימנט, ובתפקיד זה שימש במהלך מלחמת הירושה הבווארית. בשנת 1782 הוצב פון ריכל תחת חסותו של גנרל פרידריך כריסטוף פון זאלדרן במטהו של פרידריך הגדול, ובתפקיד זה העביר כמה רפורמות חשובות בצבא.
בתקופת מלחמת הקואליציה האנטי-צרפתית הראשונה איבטח פון ריכל את נסיגת הצבא בשנת 1792 בשמפאן, והוביל את ההסתערות לעבר פרנקפורט. במהלך המצור של מיינץ פיקד על כוח מעורב תחת פיקודם של היינריך פון קלייסט ופרידריך כריסטיאן לאוקהארד, ובמהלך המצור על לנדאו אף היה מפקד הכוח הפרוסי באופן זמני. לאחר מכן התקדם פון ריכל בסולם הדרגות בצבא, ויחד עם חבירו גבהרד לברכט פון בליכר נחשב לאחד הטובים ממפקדי הצבא הפרוסי. בהמשך מילא פון ריכל תפקידים דיפלומטיים במנהיים, קאסל ודרמשטאדט, ולאחר מכן אף שירת בסנקט פטרבורג בחצר אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה. לאחר שלום בזל בשנת 1795 הכין פון ריכלתוכניות להקמת צי מלחמתי, ובשנת 1797 מונה על ידי פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה למפקד האקדמיות הצבאיות בצבא הפרוסי.
בשנת 1806 מונה פון ריכל למפקד אחד הכוחות שיועדו להילחם בנפוליאון, והוצב עמו בין ינה לויימאר. ב-14 באוקטובר הותקף כוחו של פרידריך לודוויג, נסיך הוהנלוהה-אינגלפינגן בינה על ידי הצרפתים, אולם הנסיך הוהנלוהה פנה לפון ריכל בבקשת עזרה מאוחר מדי, ובשל כך לא הצליח פון ריכל לשנות את תמונת הקרב, והצבא הפרוסי נחל מפלה כבדה בקרב ינה-אאורשטדט. לאחר הקרב נמלט פון ריכל לשטטין ומשם לקניגסברג, שם מונה לתפקיד המושל הכללי. פון ריכל טיפח יחסים קרובים עם המלכה לואיזה, והיה ממונה על הקמת ה"פרייקור". בשנת 1813 עם פרוץ המערכה בגרמניה כחלק מהקואליציה האנטי-צרפתית השישית, ביקש פון ריכל מפרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה לקבל תפקיד פיקודי, אולם המלך סירב לתת לו כל תפקיד בצבא.
פון ריכל התגורר בפומרניה, ובשנת 1819 היה ממקימי המוזאון הלאומי בברלין, וב-14 בינואר 1823 מת בביתו בהזלאו.
משפחתו.
בשנת 1786 התחתן פון ריכל עם קרולינה הנרייטה פון ארנשטדט, בתם של כריסטיאן היינריך וילהלם פון ארנשטדט, שהיה אוברסט פרוסי ושרתו של פרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה, והברונית אלברטינה הנרייטה קרולינה פון גוידר לבית רבנשטיינר, אולם אשתו מתה רק שמונה ימים לאחר חתונתה. לאחר מותה ללא עת, התחתן פון ריכל בשנת 1788 עם פיליפינה יוהנה אליזבת פון ארנסטהאוזן, בתו של ויקטור טוביאס ארנסט פון ארנסטהאוזן ויוהנה אמליה ברייטשפראך. מנישואים אלו נולדו לו שתי בנות:
DocumentDB
DocumentDB הוא שירות בסיס נתונים מבוזר מסוג NoSQL של מיקרוסופט, לניהול מסמכי JSON בקנה מידה של האינטרנט. כמרבית בסיסי הנתונים מסוג NoSQL, המסמכים הם נטולי סכמה (Schema). ניתן לתייג את בסיס הנתונים כמסד נתונים NewSQL מאחר שהוא משתמש בשפת שאילתות דומה ל-SQL והוא תומך בהגדרות ACID לטרנזאקציות, אולם אינו תומך בקשרים בין טבלאות כשאר (RDBMS) אשר בדרך כלל מצופים ממסדי נתונים מסוג NewSQL.
שאילתות על מאגרי נתונים של  DocumentDB.
ישנם מספר מנגנונים מסופקים לביצוע שאילתות :
ירון קמחי
ירון קמחי (נולד ב-1960) הוא מומחה לניהול אזורי תעשייה, שכיהן כראש מועצה במועצה המקומית התעשייתית מגדל תפן, מה-2 ביולי 2005 עד 2011.
קמחי הוא בעל תואר ראשון בכלכלה ותואר שני במינהל עסקים, מהאוניברסיטה העברית בירושלים. הוא כיהן במשך שבע שנים כמנכ"ל התאחדות התעשיינים בירושלים. בהמשך ניהל את חברת פרסיס השקעות, שהתמחתה בהשקעות בחברות הזנק בתחומי הציוד הרפואי ומיקרו-אלקטרוניקה. הוא היה מנהל אזורי התעשייה בהר חוצבים, בעטרות ובהרטוב. הוא היה גם חבר מליאה וחבר הנהלה במועצה האזורית מטה יהודה.
קמחי מונה לתפקידו אחרי שקודמו בתפקיד ראש מועצת מגדל תפן, חנן אסולין, שהחזיק בתפקיד כממלא מקום, לא קיבל אישור למינוי קבוע. כראש מועצה, קמחי דאג להסדרת ענייני איכות הסביבה ועניינים כספיים, שלא זכו למענה הולם אצל חלק מקודמיו. בנוסף, עסק בהרחבת אזור התעשייה בהכשרת שטחים נוספים ובהבאת מפעלים חדשים שהגדילו את הפעילות התעשייתית והתעסקה במרחב. בין השאר הוא הביא להעברת בית הספר הניסויי של תפן, מתוך תחום המועצה, אל תחום מועצת כפר ורדים.
מאז תום כהונתו בתפן, עוסק קמחי בפיתוח כלכלי ברשויות מקומיות, במגזר הכללי, החרדי הערבי וזאת במסגרת חברת מ.י.קמחי בע"מ. החברה מובילה תכנון, הקמה וניהול של אזורי תעשייה/תעסוקה, הכנת פרוגראמות לפיתוח כלכלי, ויזום, ליווי וניהול פרויקטים של בניית מפעלי תעשייה ומתקני תשתית.
קמחי הוא נשוי, אב לארבעה ומתגורר בצור הדסה.
היעלמות סירת השבעה
היעלמות סירת השבעה התרחשה בחודש נובמבר 1952. שתי סירות מפרש ועליהן חניכי קורס של חיל הים הישראלי הפליגו במשימת אימונים מנמל חיפה. אחת הסירות נסחפה אל חופי לבנון ושמונת אנשיה נשבו. הסירה השנייה נעלמה בלב ים על שבעת אנשיה. הם הוכרזו כחללים שמקום קבורתם לא נודע.
ההיעלמות.
ב-19 בנובמבר 1952 אחר הצהריים הפליגו מנמל חיפה שתי סירות מפרש דו-תורניות של חיל הים במשימת אימונים לחניכי קורס ימאות מתקדם. על סיפון הסירה "רבקה" נמצאו שמונה חיילים ועל סיפון הסירה "מנחם" נמצאו שבעה. על שתי הסירות פיקדו חוגרים. הצוותים כללו ימאים מוסמכים וחניכים לשעבר של אגודות נוער ימיות. משימת צוותי הסירות הייתה להפליג דרומה ולהגיע לנמל תל אביב ב-23 בנובמבר. שתי הסירות צוידו במכשירי אלחוט, שאפשרו קיום תקשורת ביניהן, אך לא עם החוף.
הסירות יצאו מהנמל בהוראת מפקד הסירה "רבקה", שהיה בכיר מעמיתו בסירה "מנחם". לאחר שיצאו מהנמל ופנו דרומה נתקלו שתי הסירות ברוח חזקה. תורן אחד של "רבקה" נשבר ואנשיה הטילו עוגן צף. הם התקשרו באלחוט ל"מנחם", שאנשיה מסרו שגם הם הטילו עוגן צף. הייתה זו ההתקשרות האחרונה בין שתי הסירות ועם הסירה "מנחם".
על פי הנוהל שנהג אז לא היה על הסירות ליצור קשר עם החוף אלא בקרבת יעדן. ב-23 בנובמבר, משלא הגיעו הסירות לנמל תל אביב, החלו חיפושים אחריהן באמצעות מטוסים וכלי שיט. גם מטוסים בריטים ואמריקאים השתתפו בחיפושים, אך הסירות ואנשיהן לא נמצאו.
לאחר ההיעלמות.
לאחר מספר ימים מההיעלמות התברר כי הסירה "רבקה" הטלטלה בים עד 22 בנובמבר ואז הגיעה לחוף העיירה ג'וניה בלבנון, צפונית לביירות. שמונת אנשיה נפלו בשבי. ב-8 בדצמבר הוחזרו הם והסירה לישראל תמורת שחרור אוניה לבנונית וצוותה שהוחזקו בישראל.