המכ"ם הוא פיתוח של המכ"ם P-10 שקדם לו והוא נבדל ממנו בתדר השידור הגבוה יותר, בטווח הגילוי הגדול יותר, ביכולת מיתוג בין תדרים הגנה טובה יותר מפני לוחמה אלקטרונית והוכנס בו לראשונה מעגל אלקטרוני לסינון רעשים (MTI).
המכ"ם הוכנס לשירות בשנת 1956. בשנת 1958 הוכנס לשירות דגם משופר P-12M שבו אפשרות לשינוי תדר בטווח של 10 מגה הרץ. בשנת 1962 הוכנס לשירות הדגם P-12MP שבו שיפור בכווניות האלומות. בשנת 1970 הוכנס לשירות הדגם P-12NPP שבו אמצעים משופרים כנגד לוחמה אלקטרונית.
המכ"ם משמש כחלק ממערכת הגילוי של סוללת טילי קרקע-אוויר מסוג SA-2 ולפעמים משמש גם כמכ"ם גילוי המשתתף ביצירת התמונה האווירית הכוללת. סימן ההיכר העיקרי החיצוני של המכ"ם הוא שתי קומות של 12 אנטנות מסוג יאגי - 6 אנטנות בכל קומה.
ה-P-18 הוא הגרסה המשופרת של המכ"ם שיוצרה עבור סוללות SA-2 מסוגים מתקדמים, בעיקר מדגם E. מבחינה חיצונית, היא נבדלת מהמכ"ם P-12 בארבע אנטנות יאגי שנוספו לה - שתיים נוספות בכל קומה.
המכ"ם P-12 נמכר לרוב מדינות ערב ולכל מדינות הגוש הקומוניסטי והיה המכ"ם גילוי האווירי הנפוץ ביותר בסוף שנות השישים ובתחילת שנות השבעים במדינות אלה. בלילה שבין 26 - 27 בדצמבר 1969, בתקופת מלחמת ההתשה, ביצע צה"ל פעולה נועזת להשתלטות על מוצב מכ"ם P-12 מצרי, שנקרא מבצע תרנגול 53, שבמהלכו הובא המכ"ם בשלמותו לישראל. לאחר הבאתו של המכ"ם הוא נבדק ביסודיות על ידי מומחים בישראל ולאחר מכן נמסר לבדיקת צבא ארצות הברית.
מכ"ם P-12 והדגם המשופר P-18 נפוצים ופועלים עד היום (ועשרות מהם פועלים במדינות העימות עם ישראל) וזאת על אף שהן נחשבות למיושנות מאוד. מאחר שהן משמשות כמכ"מ הגילוי למערכת הטילים SA-2 שהייתה למערכת טק"א הנפוצה ביותר.
נייג'ל האדמור
עיצוב אינטראקטיבי
RD&amp;D
מרג'ע
מתלה (רכב)
מתלה הוא מערכת של מרכיבים המקשרים בין גלגל כלי הרכב לגוף הרכב. המתלה עשוי לכלול קפיצים, בולמי זעזועים ומערכת זרועות מקושרות. תפקידו של המתלה הוא:
תכנון המתלה הטוב ביותר שימלא רק את המטרה הראשונה יהיה שונה מזה שימלא רק את השנייה, ולכן מתלים מתוכננים בדרך כלל כפשרה בין המטרות עם נטייה לכיוון מסוים בהתאם לאופי כלי הרכב. לדוגמה, כלי רכב ספורטיבי יצויד במתלים בעלי אחיזת כביש טובה ונוחות נסיעה טובה פחות.
תפקיד הרכיב הקפיצי במתלה הוא לספק את מהלך הגלגל האורכי בהתאם לפני הדרך. תפקיד רכיב הבלימה הוא לרסן מהר ככל האפשר את התנודות המחזוריות של הקפיץ ובכך לעזור בעקיבת הגלגל את פני הדרך.
סוגי מתלים.
מתלי כלי הרכב הופיעו והתפתחו בד בבד עם כלי הרכב ובמהלך השנים תוכננו עשרות ומאות סוגים שונים של פתרונות למערכת המתלים.
בכלי רכב בעלי גלגלים מקבילים כדוגמת מכוניות נהוג לתכנן מתלה עצמאי לכל גלגל או מתלה בודד לזוג גלגלים. מתלה בודד לזוג גלגלים היה מקובל מאוד בעבר וכיום ברכבים כבדים וברכבי שטח. הוא מכונה סרן חי אם הוא כולל את הנעת הרכב וסרן מת אם לא. טיפוסי מתלים ברכב בעל גלגלים מקבילים:
בכלי רכב בעלי שני גלגלים (כדוגמת אופנוע, ולעיתים אופניים) מקובלים טיפוסי מתלים כגון:
מאפיינים.
מתלה מאופיין במגוון רחב של פרמטרים המשפיעים על התנהגות כלי הרכב. לעיתים ניתן לקבוע פרמטר מסוים במפעל הייצור בלבד, לעיתים בזמן טיפול במוסך, ולעיתים כולל המתלה אמצעי כיוון המאפשרים למשתמש ברכב לשנות את התנהגותו בהתאם לצורך. באופן טבעי כוונון משתמש נפוץ יותר בכלי רכב יקרים ובעלי אופי ספורטיבי.
טנשס די
הנדסה חברתית (אבטחת מידע)
הנדסה חברתית (מאנגלית: Social Engineering) היא מושג מתחום האבטחה ובפרט מתחום אבטחת מידע, שמשמעותו ניצול של תכונות פסיכולוגיות של האדם, אשר עשויות להביא אותו לציית לבקשותיו של הפורץ. לכן הנדסה חברתית היא אחת מהטכניקות למימוש לוחמת סייבר.
שיטה זו מאפשרת לעקוף את כל טכנולוגיות מנגנוני האבטחה (כגון אנטי וירוס, חומת אש וכולי), והיא מתבססת על העובדה שכל מערכות המידע נועדו לספק שירותים למשתמשים כלשהם, ולאותם המשתמשים יש אמצעים לגשת אל המידע שהפורץ רוצה להשיג. לדוגמה, באמצעות הנדסה חברתית, הפורץ יכול לשכנע את המשתמש לספק לו מידע רגיש כגון שמות משתמשים וסיסמאות, או לבצע עבורו פעולות כגון הרצת תוכנה לבקשתו. למשל, ההאקר הידוע קווין מיטניק, משתמש לעיתים קרובות במונח זה, וטוען שהנדסה חברתית היא הטכניקה האפקטיבית ביותר ב"ארגז הכלים" שלו.
כיום, מנהלי אבטחת מידע רבים מעריכים כי איום זה לחיסיון המידע הארגוני, גדול משמעותית מכל איום טכנולוגי "קלאסי". הדרכים המקובלות להתמודד ולהגן בהנדסה חברתית היא העלאת המודעות מפני סוגי התקפה של הנדסה חברתית בקרב המשתמשים ובעלי ההרשאות. לדוגמה, בנקים רבים מפרסמים באתרי האינטרנט שלהם שעובדי הבנק לעולם לא יבקשו בטלפון או בדואר אלקטרוני את סיסמת הכניסה לחשבון הבנק של המשתמשים.
שיטות תקיפה נפוצות.
כל הטכניקות בהנדסה חברתית מבוססות על תכונות פסיכולוגיות מסוימות של האדם, בעיקר בתחום קבלת ההחלטות. תכונות אלו, המכונות לעיתים "באגים בחומרת האדם", ניתנות לניצול בצירופים שונים כדי ליצור טכניקות התקפה. בין סוגי ההתקפות קיימים: דיוג, איסוף מידע, תסריטים, הסחת דעת, פיתוי ועוד.
השימוש בפיתוי הוא בדרך כלל על ידי טקסט שמשכנע את המשתמש להוריד משהו או ללחוץ על קישור. הנה מספר טקסטים לדוגמה:
הנה דוגמה למשפט בהנדסה חברתית שיכולה לגרום למשתמש שחושב שהוא מוריד משחק מוכר - להפעיל וירוס (אף על פי שהאנטי-וירוס יודיע למשתמש על ההורדה המסוכנת, ויבקש את אישורו להמשך): "שימו לב: אנטי-וירוסים ישנים עלולים להציג את המשחק כווירוס. אל דאגה, המשחק רק משתמש בהרשאות רחבות כדי לחבר אתכם אל המשחק".
דיוג.
דיוג ("פישינג") היא שיטת הונאה מהנפוצות ביותר לחשיפת מידע אישי רגיש ממשתמשים בשירותי רשת. בפעולת דיוג הפורץ יוצר אתר אינטרנט מזויף, בעל מראה דומה לדף האינטרנט האמיתי. משתמש שמוזמן להיכנס לאתר המזויף, עשוי להזין לתומו את הפרטים האישיים והסיסמה לתוך האתר המזויף. בהיותו אתר מזויף, הנתונים שהוזנו לאתר נשלחים לשרת שנמצא בשליטתו של הפורץ, וכך יש בידיו גישה מלאה לחשבון משתמש זה.
על מנת לטשטש את עקבות פעולת הדיוג, הפורץ מנסה לגרום למשתמש להרגיש שהכול כשורה. לשם כך ישנן שתי אפשרויות התנהלות מרגע שליחת הפרטים אל הפורץ: רבים מהפורצים מנתבים את המשתמש אוטומטית לדף הכניסה המקורי, ושם המשתמש מתבקש להזין את הפרטים שלו שוב; אמנם מצב כזה מעט מחשיד, אך משתמשים רבים אינם זהירים דיים ומתייחסים לאירועים כאלה כאל "באג" בשירות. דרך התנהלות שנייה, יותר חמקנית, מנתבת את המשתמש לדף הכניסה, מזינה אוטומטית את הפרטים לתוך האתר האמיתי, והמשתמש מועבר אוטומטית לתוך החשבון האמיתי שלו, כך שאינו חושד כלל שמשהו אינו כשורה.
כיום ישנם שירותי רשת רבים שנאבקים בתופעת הדיוג, בשיטות שונות בעלות רמת יעילות שונה.
משפחת שניאורסון
משפחת שניאורסון (ביידיש; שניאורסאהן) היא משפחה יהודית גדולה ומפורסמת, צאצאי הרב שניאור זלמן מלאדי מייסד חסידות חב"ד והאדמו"ר הראשון שלה, ששם המשפחה נקרא על שמו.
ייחוס המשפחה.
אבי המשפחה רבי שניאור זלמן מלאדי היה תלמיד של המגיד ממזריטש (יורש הבעש"ט) בתנועת החסידות, ותלמיד-חבר של רבי מנחם מנדל מוויטבסק. עם עלייתו של רבי מנחם מנדל ארצה, רבי שניאור זלמן ירשו כמנהיג החסידים בבלארוס ורוסיה רבתי, רבי שניאור זלמן התיידד עם הרבה רבנים אף על פי שהיו שהתנגדו לדרכו החסידית. ביתו דבורה לאה התחתנה עם תלמיד רבי מנחם מנדל מוויטבסק, רבי שלום שכנא שהוסיף מיוחסות למשפחה, ואף בנו שהפך בהמשך לאדמו"ר השלישי של חסידות חב"ד, הצמח צדק.
מקור שם המשפחה.
שניאורסון הוא שם משפחה יהודי שמקורו ביהדות אשכנז. שם המשפחה נקרא על שם אבי המשפחה רבי שניאור זלמן מלאדי. לאחר פטירתו נגזר ברוסיה גזירת שמות המשפחה, שקבעה את החובה שלכל אחד יהיה שם משפחה, שם משפחתם של שלושת בניו של שניאור זלמן היה "שניאורי" (דובער שניאורי, משה שניאורי וחיים אברהם שניאורי) . ושם משפחת נכדו, האדמו"ר השלישי מחב"ד, רבי מנחם מנדל שניאורסון (הצמח צדק) נבחר לשניאורסון. בדור הבא, לאחר פטירת בני שניאור זלמן שינו רוב בני המשפחה את שמם לשניאורסון.
סופר צללים
סוֹפֵר צְלָלִים הוא כינויו של אדם הנשכר לכתוב ספר או נאומים עבור אדם אחר, כשהקרדיט לכתיבת הספר אינו ניתן לו אלא למי שמשלם לו.
חלק מהאוטוביוגרפיות של ידוענים ופוליטיקאים נכתבו על ידי סופרי צללים אשר נשכרו לכתוב בעבורם את האוטוביוגרפיה שלהם, כאשר אין להם את הזמן או את כישרון הכתיבה הדרושים כדי לכתוב את הספר בעצמם.
ישנם מקרים שבהם משתמשים בשם של סופר מפורסם על מנת להביא להתייחסות יותר רצינית או פופולרית לספר שנכתב על ידי סופר צללים. תופעה כזאת ידועה עוד מהמאות הקודמות. אחת הדוגמאות הבולטות לכך היא הסדרה "שלושת המוסקטרים" של אלכסנדר דיומא, שנחשף כי נכתבה בחלקה על ידי סופרי צללים.
תרומתו של סופר הצללים יכולה לנוע מכתיבה של הספר כולו ללא כל עזרה מהאדם הרשום כמחבר הספר, עד שכתוב ועריכה של כתב יד שנכתב על ידי הסופר. כתיבה של הספר כולו יכולה להתבצע, למשל, לאחר מותו של האדם ששמו מתנוסס על הספר, בניסיון לנצל את פרסומו של הסופר לאחר מותו. למשל, לאחר מות ו. ס. אנדרוז מנהלי העזבון שלה שכרו סופר שיכתוב ספרים תחת שמה. במקרים אחרים, סופר צללים משמש לסיים עבודות שלא נגמרו על ידי הסופר.
הסופרות גלית אלדר ושירז אפיק שימשו כסופרת צללים של אנשים שונים שרצו להוציא רומנים או ספרי זכרונות.