לגלי גיבוע יש לעיתים קרובות אורך גל גדול, כשהערך של אורך הגל עשוי להשתנות רבות בתלות בגודל, העוצמה ומשך הפעולה של מערכת מזג האוויר שאחראית ליצירת גלי הגיבוע, כמו גם בתלות בגודל של מאגר המים; אורכי הגל עולים רק לעיתים נדירות על 150 מטר באזור הים התיכון. אורך הגל של גלי הגיבוע משתנה רבות גם מאירוע לאירוע. למשל, גלי גיבוע עם אורכי גל של יותר מ-700 מטר יכולים להיווצר כתוצאה של סערות חזקות ביותר. עם הגיעם לחוף, לגלי הגיבוע יש טווח תדירויות וכיוונים צר יותר בהשוואה לגלים שנוצרו על ידי רוח מקומית, זאת מכיוון שבמהלך התקדמותם מאזור היווצרותם הם עברו תהליך נפיצה ממושך, כך שהם איבדו חלק ניכר מאקראיותם, וכעת הם לובשים צורה וכיוון מוגדרים יותר.
מאפיינים.
זמן מחזור וכיוון.
גלי גיבוע נוצרים לעיתים קרובות על ידי סערות המרוחקות אלפי מיילים ימיים מהחוף שבו הם נשברים. למשל, קיימים תיעודים על גלי גיבוע שנוצרו באוקיינוס ההודי והגיעו לחופי קליפורניה לאחר שעברו יותר מחצי הקפה סביב כדור הארץ. המרחק העצום שבדרך כלל עוברים גלי הגיבוע במסעם באוקיינוס מאפשר לגלים לעבור תהליך נפיצה אפקטיבי ביותר; גלים שנוצרו עם אותה המהירות ובאותו הכיוון יתקבצו יחד בעוד אלה שנעים אף בשבריר מטר לשנייה לאט יותר יפגרו מאחור, כך שבסופו של דבר יגיעו מספר שעות מאוחר יותר הודות למרחק הרב. זמן ההתקדמות של גל הגיבוע ממקום היווצרו "t" הוא פרופורציונלי למרחק מהמקור לחוף "X" מחולק בזמן המחזור של הגל "T". במים עמוקים זמן זה הוא formula_1, כאשר g היא תאוצת הכבידה. בעבור סערה שמרוחקת מרחק של 10000 קילומטר, גלי גיבוע עם זמן מחזור של T"=15 s" יגיעו 10 ימים אחרי יצירתם, בעוד גלי גיבוע עם זמן מחזור של 14 שניות יגיעו 17 שעות מאוחר יותר, וכך הלאה. תופעת נפיצה זו של הגעת גלי גיבוע לחופים הוא אחת הדרכים לגלות באיזה מרחק גלי גיבוע נוצרו.
באופן דומה, גם הכיוון של גלי הגיבוע המגיעים לחוף מסוים מוגדר היטב; האורכים האופייניים של אזורי סערה הם קטנים בהרבה מהמרחק אל החוף הקרוב ביותר, כך שעם התרחקותם מאזור הסערה גלי הגיבוע מקבלים באופן טבעי כיוון משותף. עם זאת, המתבונן מהחוף יבחין לעיתים קרובות בהבדלים קלים בכיוון ההגעה של הגלים; הבדלים אלה נובעים בדרך כלל מתוואי הקרקעית שעשוי "להגביר" (באמצעות שבירה) הבדלים זעירים בכיוון ההגעה לכדי הבדלים משמעותיים יותר, או פשוט מכך - הגלים המגיעים הם תערובת של גלי גיבוע שנוצרו בכמה סערות שונות, שהתחוללו באזורים שונים.
איבוד אנרגיה.
הדיסיפציה של אנרגיית גלי מים היא חזקה בהרבה בעבור גלים קצרים, וזאת גם הסיבה מדוע גלי גיבוע שמגיעים מסערות מרוחקות יש אורכי גל ארוכים. הדיסיפציה של גלים עם זמני מחזור ארוכים מ-13 שניות היא חלשה מאוד אולם עדיין משמעותית בקנה מידה של האוקיינוס השקט. גלי גיבוע ארוכים אלו מאבדים מחצית מהאנרגיה שלהם לאורך מרחק שנע בין 20,000 קילומטר (מחצית מהיקף כדור הארץ) לרק 2,000 קילומטר. במחקרים על גלי גיבוע נמצא שאובדן האנרגיה הזה תלוי באופן חזק ב"תלילות" גל הגיבוע - הייחס בין גובהו לאורך הגל שלו. הסיבה להתנהגות הזאת אינה ברורה דייה, וייתכן כי הדיסיפציה הזאת היא בגלל חיכוך בממשק שבין הים לאוויר.
בטי אוליפנט
ננסי אליזבת '"בטי" אוליפנט (באנגלית: Nancy Elizabeth "Betty" Oliphant; 5 באוגוסט 1918 - 12 ביולי 2004) הייתה בלרינה קנדית. מייסדת במשותף של הבלט הלאומי של קנדה (National Ballet School of Canada).
ביוגרפיה.
אוליפנט נולדה בלונדון בשנת 1918, אביה היה עורך דין שנהרג בהתרסקות רכבת שבועות מספר לאחר לידתה. בילדותה אוליפנט סבלה מדלקת ריאות כרונית ורופאיה יעצו כי עליה ללמוד שיעורי בלט כדי לשפר את מצבה הבריאותי. אמה רשמה אותה ללימודי בלט אצל מיס שין, אשר מוריה התחנכו ולמדו את אמנות הבלט ברוסיה. לאורך כל הקריירה שלה אוליפנט הייתה ידועה כמי שאימצה את סגנון ההוראה של הבלט הרוסי. היא למדה עם תמרה קרסבינה, לורן נוביקוב ומארי רמברט. בלונדון, כשמלאו לה 17 שנים, היא הקימה בית ספר לבלט משלה.
היא עברה לקנדה ב-1947. ב-1951, היא נבחרה להיות סולנית הבלט הלאומי של קנדה לבקשת סליה פרנקה, מנהלת הבלט. לאחר 8 שנים, ב-1959, היא ופרנקה הקימו את בית הספר הלאומי לבלט של קנדה (National Ballet School of Canada). בין בוגרי המוסד ניתן למנות אמני בלט קנדיים בולטים וידועים כגון: הרקדן והמנהל האמנותי פרנק אוגסטין; הרקדן בעל אות הכבוד מסדר קנדה, רקס הרינגטון; הרקדנית והמנהלת האמנותית קרן קין; הרקדן הכיארוגרף והמנהל האמנותי ג'יימס קודלקה; והרקדנית, המפיקה, המנהלת האמנותית והיוצרת ורוניקה טננט. טכניקת הלימוד של המוסד החינוכי שהקימו הייתה מבוססת על שיטת הוראת הבלט הקלאסי Cecchetti method.
ב-1959, אוליפנט מונתה לשמש כמנהלת אמנותית במשותף של הבלט הלאומי של קנדה, אך היא התפטרה לאחר 6 שנים, בשנת 1975, על מנת להקדיש את מירב כוחותיה לבית הספר שהקימה. היא פרשה מתפקיד זה כשמלאו לה 71.
היא הייתה ידועה כקפדנית, בעלת דרישות וסטנדרטים גבוהים והתעקשות על טכניקה. באוטוביוגרפיה אודותיה היא תיארה את הקושי לפתח חיים פרטיים וליצור חיי משפחה, לצד הנחמה והפיצוי שמספקת קריירה מצליחה.
היא קיבלה את אות הכבוד מסדר קנדה ב-1972, וב-1985 קיבלה את אות הכבוד הבריטי מסדר עמיתי הכבוד.
ב-1988, הבלט הלאומי של קנדה קרא לבמת ההופעות החדשה שהוקמה בשם "תיאטרון בטי אוליפנט". ב-1996, היא פרסמה את האוטוביוגרפיה "גברת O: החיים שלי בריקוד" ().
היא נפטרה ב קט'רינס, אונטריו בגיל 85.
דניאל גילדר
דניאל גילדר (Daniel Gildar; נולד ב-2 באוקטובר 1945, קליבלנד - נפטר ב-26 בנובמבר 2020, פילדלפיה) היה חזן, פסנתרן ומורה לחזנות יהודי-אמריקאי, בעל מוניטין בינלאומי.
ביוגרפיה.
גילדר נולד ב-2 באוקטובר 1945 בקליבלנד, אוהיו. להוריו ראובן ובל גילדר.
הוא למד בבית ספר למוסיקה בקליבלנד, כמו כן התמחה בפסנתר, בתאוריה מוזיקלית ובפיתוח קול.
קריירה.
השתתף בפרויקט שבע משימות היסטוריות למזרח ומרכז אירופה בחסות "אגודת חיים וגילה ויינר" לקידום תחום החזנות.
גילדר שימש כמלווה לגדולי החזנים בכל העולם, כדוד קוסביצקי, משה גנטשוף, משה שטרן, בן ציון מילר, יצחק מאיר הלפגוט, ישראל רנד ובנימין מולר. כן ליווה את המוסדות השנתיים של מועצת חזנות אמריקה.
בין תלמידיו לפיתוח קול ומוזיקה נמנו: יעקב למר, משה שולהוף והרב שמואל שפירו.
נפטר בפתאומיות ביום חמישי 26 בנובמבר 2020. תלמידו הרב שמואל שפירו הספיד אותו בפוסט בעמוד הפייסבוק וכתב: "מלאך בעל חסד נדיר... אבדה גדולה ועצומה".
ריאד כבהא
ריאד כאמל כבהא (נולד ב-5 בפברואר 1953) הוא ראש המועצה המקומית בסמ"ה, מנהל המרכז היהודי ערבי לשלום בסמינר גבעת חביבה, לשעבר מוח'תאר הכפר ברטעה.
ילדות ונעורים.
כבהא נולד בכפר ברטעה, בכור לשמסה וכאמל אחמד אבראהים כבהא, שמשנת 1955 שימש כמוח'תאר הכפר. לריאד שש אחיות ושני אחים.
כבהא למד בבית ספר היסודי בברטעה עד לכיתה ח'. על פי עדותו הייתה ילדותו תקופה מאושרת והוא נהנה ממורים טובים שהגיעו מחוץ לכפר - פעילים פוליטיים שהורחקו מהגליל בשל פעילותם. מורים אלו היו בעלי תודעה פוליטית מפותחת ואליה נחשף גם הוא בגיל צעיר.
בכיתה ט' עבר לבית הספר התיכון בטירה. לצורך לימודיו התגורר אצל משפחה מקומית במשך ארבע שנות התיכון (1968-1971). שנות התיכון, עם העמידה ברשות עצמו מחוץ לבית ההורים, חיזקו אצלו את תחושת העצמאות והאחריות. כבהא נחשף לקדמה שטרם הגיעה לכפר הולדתו - בין היתר לחשמל, ולתרבות העירונית. בשנים אלו הצטרף לנוער המפלגה הקומוניסטית בטירה (בנק"י - ברית הנוער הקומוניסטי).
לאחר סיום לימודיו בתיכון התקבל לחוג למתמטיקה באוניברסיטת תל אביב, אך ויתר על תחום זה ועבר לחוגים לשפה הערבית ולהיסטוריה של המזרח התיכון בפקולטה למדעי הרוח. כבהא היה פעיל בוועד הסטודנטים הערבים ובשנת 1972 נבחר למזכירות הוועד מטעם רשימה עצמאית. בתפקידו עזר לסטודנטים ערבים במלגות, במעונות ומציאת דיור וכן בארגון פעילות תרבות ערבית בתוך הקמפוס. בשנת 1974 קיבל תואר בוגר אוניברסיטה במדעי הרוח - שפה וספרות ערבית והיסטוריה של המזה"ת.
פעילות חינוכית.
עם סיום לימודיו החל לעבוד כמורה בחטיבת הביניים בכפר קרע. במקביל, הוציא תעודת הוראה באוניברסיטת חיפה. כבהא לימד בכפר קרע עד לשנת 2006.
במקביל לעבודתו כמורה, עסק בפעילות התנדבותית ב"מכון ללימודים ערביים" בגבעת חביבה (בהמשך שונה שם המכון ל"מרכז היהודי ערבי לשלום"). יחד עם ד"ר יוסף ושיץ ייסד כבהא ספרייה לכתבים בערבית. בהמשך התמנה למורה לערבית, רכז מפגשי יהודים-ערבים ואחראי על הקשר עם הסקטור הערבי. בין השנים 1996-2005 ניהל את המרכז במשותף עם ד"ר שרה אוסצקי-לזר. בשנת 2001 קיבל המרכז בניהולו את פרס אונסק"ו לחינוך ולשלום.
בשנת 2009, עם סיום הקדנציה הראשונה כראש מועצת בסמ"ה חזר לנהל את המרכז.
פעילות ציבורית.
בשנת 1975 הוציא כבהא יחד עם קבוצת צעירים בני הכפר עיתון מקומי בשם "אל-נהדה" (התחייה). העיתון התבסס על תקציב שניתן מגבעת חביבה. העיתון הציף בעיות מקומיות ודרבן תושבים לקחת חלק בפעילויות חברתיות. כעורך העיתון עודד כבהא הקמת ועד הורים לבית הספר של הכפר, שימוש בשירותי טיפת חלב, טיפוח קבוצת הכדורגל של הכפר ועוד.