האקלים הוא גבולי בין ים-תיכוני (Csa/Csb על פי שיטת קפן) וצחיח למחצה (BSk/BSh על פי שיטת קפן), תוך שינויי טמפרטורות קיצוניים בין היום ללילה. בחורף יורדת כמות משקעים מתונה, הטמפרטורות המקסימליות מתונות והמינימליות נמוכות, הקיצים צחיחים מאוד, כשהימים חמים מאוד והלילות קרירים מאוד. הרי סנטה לוסיה שוכנים בין הפארק לאוקיינוס השקט, וחוסמים את השפעתו הממתנת של האוקיינוס על תנודות הטמפרטורה היומיות. בהשוואה לטמפרטורות בחוף הסמוך התנודות במהלך היממה נעים בממוצע בין 16.7°C ל-27.8°C, תלוי בעונה. כמות המשקעים הממוצעת השנתית היא 438 מילימטרים. שלג יכול לרדת, בכמויות קטנות באזורים הגבוהים בין אמצע דצמבר וינואר.
לשירות המטאורולוגי הלאומי של ארצות הברית יש תחנת מדידה במטה הפארק. הטמפרטורות הממוצעות בינואר הן מקסימום 16.0°C ומינימום 0.4°C. הטמפרטורות הממוצעות ביולי הן מקסימום 35.5°C ומינימום 10.2°C. טמפרטורת השיא הייתה 47°C ב-15 ביולי 1972. הטמפרטורה הנמוכה ביותר הייתה 12°C- ב-2 בינואר 1960 וב-22 בדצמבר 1990. כמות המשקעים הממוצעת השנתית היא 438 מילימטרים, כשהשנה הגשומה ביותר הייתה 1983 שבה ירדו 909 מילימטרים גשם והצחיחה ביותר הייתה 1947 שבה ירדו רק 154 מילימטרים גשם. החודש הגשום ביותר היה מרץ 1983 שבו ירדו 268 מילימטרים גשם, והיממה שבה ירדה כמות הגשם הרבה ביותר הייתה 3 בפברואר 1998 שבה ירדו 120 מילימטרים גשם. החודש שבו ירדה כמות השלג הרבה ביותר היה ינואר 1962 שבו ירדו 18 סנטימטרים של שלג.
הפארק שוכן בתוך האזור האקולוגי הפנים קליפורני של צ'פארל ויערות (California interior chaparral and woodlands ecoregion). הצמחייה היא כ-80% צ'פארל כשיערות, צמחיית גדת הנהרות וערבות עשב התמזגו לתוך הצ'פארל. בתחומי הפארק חיים מספר גדול של מינים של בעלי חיים בשל המגוון של מערכות אקולוגיות מצטלבות ושל גבהים שונים.
גאולוגיה.
הפארק שוכן בסמוך להעתק סן אנדראס שיש לו חלק ביצירת התצורות המיוחדות שעליהן מגן הפארק. הפסגות הן חלק מהר הגעש נינאך (Neenach Volcano) שהתפרץ לפני 23 מיליון שנים בסמוך ליישוב לנקסטר בקליפורניה של ימינו. תנועת הלוח הפסיפי לאורך העתק סן אנדראס פיצלה מקטע של סלעים מהגוף המרכזי של הר הגעש והסיטה אותו 314 קילומטרים לצפון-מערב. משערים שמקורו של פינקלס בהר געשי ייחודי זה בשל סלעי הברקציה הייחודים שניתן למצוא אך ורק בתצורות של הר הגעש נינאך. שונות ברמת הסחיפה והבליה של הסלע החשוף יצרה את תצורות הפסגות כפי שהן נראות כיום. סוגי הסלעים הם אנדזיט וריוליט, כשהתצורות יוצרות גושים מועתקים מוטמעים ברכס גבילן.
תנועת אדמה בקנה מידה גדול יצרה את מערות הדרדרת המצויים בשטח הפארק. נקיקים עמוקים וצרים ושברי גזירה הפכו למערות כשגושי סלע גדולים הידרדרו מלמעלה וסתמו את הסדקים תוך השארות חלל פתוח מתחת.
מאז שהפסגות של פינקלס הועברו לאזור זה, עבר העתק סן אנדראס 6.4 ק"מ ממזרח לפארק. ניתן לראות את המיקום המקורי של העתק סן אנדראס בהעתק ערוץ צ'אלון (Chalone Creek fault). ידוע על שני העתקים גדולים אחרים העוברים דרך הפארק, העתק "מינר'ס גוץ" (Miner's Gulch - נקיק הכורה) והעתק פינקלס. העתקים אלו מקבילים לסן אנדראס, והם נגרמו ככל הנראה על ידי תנועות גדולות של ההעתק הראשי. ביסוס התנועה היחסית בין הסלעים של פינקלס לבין הסלעים של נינאך היה גורם משמעותי בקבלת תאוריית טקטוניקת הלוחות בגאולוגיה.
פעילות סייסמית בפארק תדירה למדי והסקר הגאולוגי של ארצות הברית מפעילים שני סייסמוגרפים בגבולות הפארק. עדות לפעילות סייסמית בעבר ובהווה ניתן לראות בנקודה שבה נחלים חוצים העתקים. קרקעית העמקים והטרסות מראים סימנים להתרוממות.
אקולוגיה.
בעלי חיים.
בזי ערבות מקננים באזור זה כשצפיפות הקנים ליחידת שטח היא בין הגדולות באמריקה הצפונית. גם בזים נודדים חזרו לאחרונה לקנן בפארק, אבל מספרם נמוך בהרבה. תוכנית להשבת הקונדור הקליפורני לטבע מופעלת במקום משנת 2003. ב-2010 נבנה הקן הראשון מאז שהחלה התוכנית ובפארק יש אוכלוסייה של 25 קונדורים חופשיים. יונקים ועופות החיים בפארק כוללים: בז ערבות, זאב ערבות, בואש מפוספס, אוח וירג'יניה, שונר מצוי, שליו קליפורני, דביבון מצוי, תרנגול הודו מצוי, עיט זהוב ופומה צפון-אמריקאית.
בעלי חיים שחיו בעבר באזור, שכיום נעלמו במרבית מרכז קליפורניה, כולל תת-מין של אייל קנדי ("Cervus canadensis nannodes") ואנטילוקפרה אמריקנית. דוב גריזלי ודוב שחור אמריקני היו באזור עד סוף המאה ה-19.
כמו פארקים רבים במרכז הקליפורניה יש לפינקלס בעיה קטנה עם חזירים פראיים (כלאיים בין חזירי בית שהתפראו וחזירי בר מיובאים) כשהם פוגעים בנוף דרך קבע. נכון לאביב 2006, אין יותר חזירים בליבת הפארק. שיאו של מאמץ בן עשרים שנה שעלה 1.6 מיליון דולר, שהצליח לחסל את החזירים שחיו בשטח הפארק. אנשי שירות הפארקים הלאומי, יחד עם IWS, פעלו לסילוק חזירים מתוך הפארק, ולהקים ולפקח על גדר באורך 42 קילומטרים סביב הליבה המרכזית של הפארק שנועדה למנוע כניסת חזירים. אבל מחוץ לגדר הזו, משוטטים עדיין חזירים פראיים בשפע. ניטור שוטף של פרצות פוטנציאליות ופריצות בגדר נחוצים כדי להבטיח שהחזירים לא יחזרו להרוס את הפארק.
13 מינים של עטלפים תועדו בפינקלס, ומשערים בדבר קיומם של עוד שלושה מינים. מערות הדרדרת של הפארק מספקים בית גידול לרבייה וגידול של עטלפים.
בשנות ה-90 של המאה ה-20 ערכה אוליביה מסינגר (Olivia Messinger), סטודנטית לביולוגיה, מפקד של דבורים בפינקלס. היא גילתה שבפארק יש יותר דבורים ליחידת שטח מאשר בכל מקום אחר שנחקר בעולם, כ-400 מינים. מרבית הדבורים היו דבורים יחידאיות, שאינן מתגוררות במושבות כמו דבורת הדבש האירופאית, ומרביתן חיות שלושה עד ארבעה שבועות בלבד. ומכיוון שפרחים פורחים בפארק במשך כל עונת הצמיחה, קיימות גומחות אקולוגיות רבות לכל מיני הדבורים.
צמחייה.
בחלקים החמים יותר של הפארק מכסים את המורדות מרבדים גדולים של "Adenostoma fasciculatum" (באנגלית greasewood), שיח ממשפחת הוורדיים, יחד עם שיחים של ענבי דוב ("Arctostaphylos"), סוג במשפחת האברשיים, אורן סבין ("Pinus sabiniana"), אלון צהוב-קשקשים ("Quercus chrysolepis") ומין האלון "Quercus douglasii" (באנגלית blue oak, "אלון כחול"). באזורים קרירים יותר בפארק יש יחסית יותר אורנים ואלונים, יחד עם ערמונית קליפורנית ("Aesculus californica", באנגלית California buckeye), שזיף דובדבן אדום ("Prunus ilicifolia" באנגלית hollyleaf cherry) ואשחר קליפורני ("Rhamnus californica" באנגלית coffeeberry). ערבות וסמבוק גדלים לאורך פלגי האכזב. לאש יש השפעה בולטת על צמחיית האזור, הן מסיבות טבעיות או מהתערבות מכוונת של בני האדם. כאשר האינדיאנים שכנו באזור הם השתמשו באש כאמצעי לעודד צמיחה של מקורות מזון מועדפים, ולנתב חיות ציד קטנות במהלך הציד. מאז שהילידים נעלמו מהאזור מכוסים ההרים בצמחייה עבותה יותר.
אזור הטבע הבראשיתי האין.
יותר מ-80% משטח הפארק (64,700 דונם) מוגדרים "אזור הטבע הבראשיתי האין" (עד 2013 היה אזור הטבע הבראשיתי פינקלס). הגדרת אזור כאזור טבע בראשיתי מעניקה רמת הגנה גבוהה עוד יותר לצריחי הסלעים שהעניקו לפינקלס את שמו, כמו גם את פסגת דרום צ'אלון, הפסגה השנייה בגובהה בפארק. אזור הטבע הבראשיתי כולל נקיקים וקניונים שהם בית הגידול לצפרדע אדומת-רגל קליפורנית ("Rana draytonii") המוגדרת על ידי ה-IUCN במצב פגיע. הקונגרס של ארצות הברית חוקק ב-1976 חוק ציבורי מספר 94–567, שבו הוסיף את אזור הטבע הבראשיתי פינקלס ואזורים נוספים למערכת הלאומית של שימור אזורי הטבע הבראשיתי.
פעילויות.
אף שיש כבישי גישה, ממערב דרך סולדד, וממזרח דרך האדמות השוממות דרומית להוליסטר, הכבישים אינם מתחברים בתוך הפארק. מרבית האזורים המפותחים הם בצד המזרחי של הפארק.
ישנם מספר מסלולים למטיילים, שחלקם דורש מאמץ גופני. בפארק יש פריחה של מגוון רחב של פרחי בר, בעיקר בחודשים מרץ ואפריל, למעט בשנים של בצורת קיצונית. בימים בהירים מאפשרים השבילים תצפיות על הגבעות הסובבות והעמקים. אפשר לצפות על העתק סאן אנדראס מכמה נקודות תצפית לאורך השבילים. הפארק כולל חלק ידוע היטב של שביל הליכה המכונה בקרב חובבי הצעידה כ"גדר החזירים". חלק זה של שביל דרום אזור הטבע הבראשיתי (South Wilderness Trail) הוא קטע מאתגר של הליכה מאומצת שלפעמים דורשת שימוש בגדר, שהוקמה כדי למנוע מחזירים שהתפראו מלהיכנס לפארק, כדי לעזור לעלות בשביל תלול במיוחד. שבילים אחרים כוללים נופים של שפע פרחי בר לאורך הקרקעית השטוחה של הפלגים, שבילים המובילים למערות יפהפיות, ושבילים שבמהלכם נפרשים מגבוה תצורות צריחי הסלע שנתנו לפארק את שמו. הפארק פופולרי בקרב מטפסי סלעים מקצוענים בשל הטיפוס הקשה והמאתגר.
המערות בפינקלס הם מערות דרדרות, שנוצרו כאשר קניונים צרים ותלולים התמלאו בדרדרת של גושי סלעים שהותירו מעברים בין הסלעים הגדולים יותר. מערת בר גולץ' (Bear Gulch Cave – "נקיק הדוב") בצד המזרחי של הפארק, ומערת בלקוניס (Balconies Cave – "מרפסות") בצד המערבי פתוחים למבקרים בתקופות מסוימות. שבילים מובילים אל ודרך שתי המערות. מערות אלו הן משכן למושבות קינון למין העטלף "Corynorhinus townsendii", והן סגורות למבקרים בזמן לידת וגידול הגורים. המערות עלולות להיות מוצפות בתקופת שיטפונות. שירות הפארקים הלאומיים מתפעל דף אינטרנט המראה את מצב המערות.
מתקנים לקמפינג קיימים בצד המזרחי באתר הקרוי Pinnacles Campground.
מתווה יסודות