זכוכית משוריינת חד כיוונית קיימת גם היא, ובה צד אחד יעצור את הכדורים והצד השני יאפשר להם לעבור דרך הזכוכית. דבר זה מקנה יכולת לאדם הנמצא תחת מתקפה לתקוף בחזרה. סוג זה זכוכית משוריינת מיוצר על ידי ריבוד חומר שביר בחומר גמיש.
שמשות אלו מתאימות לרמות איום נמוכות במיוחד (אקדחים וכדומה) ובאיומים גדולים יותר אינן יעילות כלל. ירי הגנתי דרך השמשה הורס אותה ומפחית את עמידותה בפני ירי התקפי מבחוץ.
אופן הפעולה.
כדי להבין טוב יותר את הצורך בזכוכית משוריינת חד כיוונית, ניתן לדמיין מכונית מצוידת בזכוכיות משוריינות חד כיווניות. אם אדם מחוץ למכונית יורה כדור על המכונית, הכדור יפגע בזכוכית השבירה קודם, והזכוכית תתנפץ סביב נקודת הפגיעה ותספוג את רוב האנרגיה ברדיוס גדול, כאשר, החומר הגמיש יספוג את שאר האנרגיה של הכדור ויעצור אותו. כדור שנורה מתוך המכונית יוכל בקלות לעבור דרך הזכוכית מכיוון שהכוח שהכדור מפעיל ממוקד בנקודה אחת דבר שגורם לחומר הגמיש להתגמש וכתוצאה מכך, הזכוכית תישבר בכיוון היריה. כתוצאה מכך החומר הגמיש ימתח כלפי חוץ עד למצב של ניקובו על ידי הכדור.
נאנג'ינג
נָאנְגִ'ינְג (; בפין-יין: Nánjīng; או ננקינג; מילולית: "הבירה הדרומית") היא עיר נמל תת-מחוזית ובירת מחוז ג'יאנגסו שבמזרח הרפובליקה העממית של סין. נאנג'ינג משתרעת על פני 6,590 קמ"ר בדרום-מערב המחוז כ-270 ק"מ צפון-מערבית לשאנגחאי באזור . ע"פ מפקד האוכלוסין משנת 2020 סך האוכלוסין של תת-המחוז היה כ-9.3 מיליון תושבים. העיר נחשבת כעיר השלישית בחשיבותה בסין, ושימשה כבירתה תחת 6 שושלות, כולל בתקופת הרפובליקה הסינית של צ'יאנג קאי שק.
המאוזוליאום של סון יאט-סן נמצא בנאנג'ינג.
המגדל של מרכז הפיננסים נאנג'ינג הוא גורד השחקים התשיעי בגובהו בעולם, נכון לשנת 2017.
בעיר פועל שהוא ה הגדול ביותר בעולם.
ערים תאומות.
לנאנג'ינג ברית ערים תאומות עם הערים:
ננקינג
גואנגג'ואו
גְוָאנְגְג'וֹאוּ (בסינית מפושטת: 广州; בסינית מסורתית: 廣州; בפין-יין: Guǎngzhōu; ) היא עיר נמל תת-מחוזית ובירת מחוז גואנגדונג שבדרום הרפובליקה העממית של סין. ע"פ מפקד האוכלוסין משנת 2020 התגוררו בתת-המחוז העירוני כ-18.6 מיליון תושבים, גואנגג'ואו היא העיר השנייה בגודלה בגואנגדונג והרביעית בסין כולה. גואנגג'ואו היא העיר המרכזית ב"אזור הכלכלי הדלתא של נהר הפנינה" המונה כ-75.710 מיליון תושבים.
שם העיר.
בכתב סיני מסורתי שם העיר נכתב 廣州.
השם נהגה בשפת המקום, קנטונזית: או , קוּאנְג-צָאוּ . במנדרינית תקנית השם נהגה , קואנג-צ'וֹאו.
העיר הייתה ידועה במערב בשם קנטון, שם שמבוסס על תרגום לצרפתית של משמעות השם בקנטונזית.
היסטוריה.
היסטוריה קדומה.
יש המעריכים שהעיר הראשונה שנוסדה בשטחה של גואנגג'ואו, נקראה בשם פָאניוּ ונוסדה בשנת 214 לפנה"ס. האזור מיושב ברציפות מאז. פאניו התרחבה כאשר הפכה לעיר הבירה של מלכות נַאניוּוַה (Nanyue) בשנת 206 לפנה"ס.
ממצאים ארכאולוגיים שנמצאו בארמון העיר, מצביעים על כך שהעיר הייתה בקשר מסחרי עם זרים, דרך הים. המסחר המשיך לכל אורך השושלות, והעיר הוכרה (עד ימינו) כעיר נמל בינלאומית.
שושלת האן סיפחה לעצמה את נאניווה בשנת 111 לפנה"ס, ובכך הפכה פאניו לעיר המחוז, וכך עד להווה. בשנת 226 הפכה פאניו למושבה של נציבות גואנג, ומכאן מקור השם גואנגג'ואו. אף על פי שהשם התייחס לכלל המחוז, התרגלו המקומיים לקרוא לעיר גואנגג'ואו, ולאזור הסובב אותה פאניו (לפחות עד תקופת שושלת צ'ינג).
פיראטים ערבים ופרסים שדדו את גואנגג'ואו (שנודעה בפיהם כסין-קלן) בשנת 758. במהלך שלטון שושלת סונג המערבית, ביקר במקדש באוג'ואנגיאן שבגואנגג'ואו משורר ידוע בשם סוּ שְה, וכתב בה את שירו "לִיוּ רוֹנְג" ("ששת עצי באניאן"), בהשראת ששת העצים שראה שם. מאז קרוי המקדש "ששת עצי באניאן".
הפורטוגזים היו הראשונים מבין אומות אירופה שעגנו בגואנגג'ואו, ובשנת 1511 יצרו מונופול על ייצוא סחורות מנמל זה. אחר זמן גורשו ממושבותיהם בגואנגג'ואו, אך ניהלו את המסחר לעיר ממקאו ששימשה להם כמושבת מסחר. הם המשיכו לשלוט במסחר לעיר זאת, עד הגעת ההולנדים במאה ה-17.
שליטה זרה.
לאחר שהכניסה סין את טאיוואן תחת חסותה בשנת 1683, ממשלת צ'ינג שאפה לפתח את המסחר הבינלאומי. עד מהרה החלו מדינות רבות לפרוק מטעניהן בנמל העיר. הפורטוגזים ממקאו, הספרדים ממנילה (פיליפינים), הארמנים והמוסלמים מהודו סחרו באזור כבר בשנת 1690, כאשר חברות צרפתיות ואנגליות שפעלו בדרום הודו, עגנו לעיתים קרובות באזור. מהר מאוד הלכו חברות אחרות בעקבותיהם.
באמצע המאה ה-18 נודע המסחר בנמל גואנג'ואו כאחד הגדולים בעולם, עד להתפרצותה של מלחמת האופיום הראשונה בשנת 1839, ופתיחתם של נמלים רבים נוספים לחוף סין ב-1842. פריבילגיה זמנית זו הפכה את גואנגג'ואו לעיר המדורגת שלישית ברמת הצלחה בעולם.
גואנגג'ואו נקבעה כאחת מחמש ערי האמנה, אשר במהלך חוזה נאנקינג, שנחתם בסופה של מלחמת האופיום ב-1842, נכפו על ידי המלחמה לסחור במסחר זר. יחד איתה נכפו גם הערים פוג'ואו, שיאמן, נינגבו ושאנגחאי.
בשנת 1918 הפך "גואנגג'ואו" לשמה הרשמי של העיר, כאשר נוסדה בו הקונסוליה העירונית, ופאניו הפך לשמו של פלך דרומית לעיר. בשנת 1930 ובשנת 1953 הפכה גואנגג'ואו רגעית לרשות מקומית, אולם מעמד זה בוטל עוד באותה שנה.
בין השנים 1938 ל-1945 הייתה העיר תחת שלטון יפני כחלק ממלחמת סין–יפן השנייה.
ב-14 באוקטובר 1949, בחודשים האחרונים של מלחמת האזרחים הסינית, נכנסו כוחות קומוניסטים לעיר. פרויקטים לפיתוח עירוני שיפרו את רמת חייהם של תושבים רבים לאחר הסבל שעברו כתוצאה מהכיבוש הזר, והוקמו מגורים חדשים על גדות נהר הפנינה לפליטים שחזרו. רפורמות שהונהגו על ידי דנג שיאופינג שנכנסו לתוקף בשנות ה-70 המאוחרות, הביאו את העיר להתפתחות כלכלית יפה, בין השאר בשל קרבתה הגאוגרפית להונג קונג, והעובדה שהיא שוכנת על גדות נהר הפנינה.
יהודים בגואנגג'ואו.
ממקורות עקיפים ידוע כי היו יהודים בעיר זו בימים קדומים. דבר זה נודע מסיפורו של אבו זאיד מסירף על מנהיג המרד הואנג-צ'או, אשר בעקבות כיבוש קנטון בשנת 878 לספירה, כיבוש שהיה מלווה בטבח ושוד וביזה, הוציא שם להורג את האוכלוסייה שאינה סינית: כמאה ועשרים אלף מוסלמים, יהודים, נוצרים וזורואסטרים.
בתחילת המאה ה-21 יש בעיר קהילה שמתנהלת על ידי שליח חב"ד הרב אליהו רוזנברג. לקהילה בית ספר, בית כנסת מפואר בו מתקיימים תפילות ושיעורי תורה מדי יום, מקוואות לגברים ונשים, מחלקת נישואין, מחלקת כשרות ושחיטה מקומית המספקת אוכל כשר לקהילות אחרות בסין.
בנוסף קיימת בעיר קהילה ספרדית בשם "מאיר החיים" בנוסח ספרדי מרוקאי אשר הוקמה על ידי יגאל יפרח ונתמכת על ידיו וע"י הקהילה היהודית.
כלכלה.
חלקה הארי של הכלכלה בגואנגג'ואו מתבסס על ייצור מסיבי של סחורה מגוונת. בפאתי העיר בפרט ובמחוז גואנגדונג בכלל ישנם מפעלים רבים, שבהם תעשייה ענפה של ייצוא מוצרים רבים. כפועל יוצא ניתן למצוא בעיר זרים רבים אשר מתגוררים בעיר לתקופות קצרות וארוכות על מנת למנף ייצוא המוני (כגון: נעליים, מתכות, בגדים, קוסמטיקה וכו') של סחורות. בשנת 1998 בעיר הוקם מפעל לייצור מכוניות. הוא החל בייצור מכוניות לפי הרשאה מיצרנים ידועם כמו מיצובישי ורנו. בשנת 2001 החל בייצור מכונית שתוכננה במפעל מדגם "באולונג פגסוס".
בעיר גורדי שחקים רבים, שהבולטים שבהם הם מגדל קנטון והליטופ פלאזה, קניונים ומרכזי מסחר רבים.
גאוגרפיה.
גואנגג'ואו שוכנת במרכז מחוז גואנגדונג על גדותיו הצפוניים של נהר הפנינה ומשתרעת על שטח של 7,434 קילומטרים רבועים. עובדת היותה שוכנת לחוף ים סין הדרומי, מקרבת אותה אל הונג קונג ומקאו, והופכת אותה לשער סין לעולם כולו.
טופוגרפיה.
פני הארץ באזור הצפון מזרחי גבוהים, ובאזור הדרומי נמוכים. האזור הצפון מזרחי הוא בעיקרו אזור הררי הכולל מקורות מים. אזור הדרום הוא אדמת סחף - בו שוכן נהר הפנינה.
אקלים.
בגואנגג'ואו שולט האקלים הסובטרופי מלווה במונסונים. גואנגג'ואו נהנית ממשקעים ונוף ירוק במשך כל ארבע עונות השנה. הטמפרטורה הממוצעת היא 22.8 מעלות צלזיוס, והלחות הממוצעת היא 68 אחוזים. רמת המשקעים השנתית היא 1,600 מ"מ.
אזורי מנהל.
גואנגג'ואו מחולקת לעשרה אזורי מנהל. לוֹאוּגַאנְג Luogang, נַאנְשַׁה Nansha, יְוֵ'אשְׂיוֹ Yuexiu, הַאיג'וּ Haizhu, לִיוַואן Liwan, טְייֵנהֶה Tianhe, בָּאייוּ'ן Baiyun, חוָאנְגפּוּ Huangpu, חְווָדוּ Huadu, פָּאניוּ' Panyu. ושתי נפות עירוניות צונְגחְווָה Conghua ודְזֶנְגצֶ'נְג Zengcheng.
תחבורה.
בעיר קיים נמל התעופה הבינלאומי באיון, ופועלת בעיר רכבת תחתית. בתחנת הרכבת המרכזית במזרח העיר, ישנן רכבות היוצאות למחוזות הונג קונג ומקאו, משך הנסיעה ליעדים אלו כשעתיים. ב-26 בדצמבר 2012 נחנך קו רכבת חדש בין בייג'ינג לגואנגג'ואו. נכון למועד חנוכתו, זהו קו הרכבת המהירה הארוך בעולם. הקו קיצר בצורה משמעותית את זמן הנסיעה בין הערים, המרוחקות זו מזו כ-2,300 ק"מ, מ-20 שעות נסיעה ל-8 שעות בלבד.
ספורט.
בעיר שני מועדוני כדורגל המשחקים בליגה העליונה בסין: גואנגג'ואו אוורגראנד (האלופה בשנים 2011–2016) וגואנגג'ואו R&amp;F.
2002 בטלוויזיה
זוהי רשימה של אירועים הקשורים לטלוויזיה ואירעו בשנת 2002:
גואנג'ואו
קאיפנג