בחודש יוני, 2005, בגיל שמונים, כתב לדרברג לאתר פרס נובל כי שינה לאחרונה את מוקד מחקרו ועתה הוא מתמקד בשאלה: "מהו קצב הגידול המהיר ביותר לתא חיידק ומדוע?"
ב-2006 העניק לו הנשיא ג'ורג' בוש את מדליית החירות הנשיאותית, עיטור הכבוד האזרחי הגבוה בארצות הברית.
ב-2 בפברואר 2008, בגיל 82, נפטר לדרברג מדלקת ריאות בביתו שבניו יורק, ארצות הברית.
ראובן דיין
ראובן דיין (5 באוקטובר 1943 – 17 באוקטובר 2006) היה שחקן קולנוע ותיאטרון, מחזאי ובמאי ישראלי.
ראובן דיין למד משחק בבית צבי והשתתף בעשרות סרטי קולנוע ישראליים. תפקידו הזכור ביותר הוא דמות קצין המודיעין המצרי בסרט "גבעת חלפון אינה עונה", בסצנה בה משתתף גם ויקטור חסון (שייקה לוי).
סרטים אחרים שהשתתף בהם: "מתחת לאף", "שלאגר", ו"חולה אהבה בשיכון ג". הסרט האחרון בו שיחק הוא "אביבה אהובתי".
ביוגרפיה.
ראובן דיין נולד באספהאן שבאיראן כבכור למשפחה בת 7 ילדים. עלה לישראל בשנת 1956, והתגורר עם משפחתו בכפר סבא. את שירותו הצבאי עשה כלוחם בחרמ"ש. בשנת 1968 נישא ליהודית כברה, ולזוג נולדו 4 ילדים, ולהם 11 נכדים. ב-17 באוקטובר 2006 נפטר דיין ממחלת הסרטן לאחר שנתיים של מאבק במחלה.
קריירה בתיאטרון ובטלוויזיה.
כבר כילד בפרס נדבק דיין בחיידק הבמה, כאשר בהיותו ילד כתב והעלה מחזות בפני בני משפחתו וילדי השכונה. חיידק זה לא עזבו גם לאחר עלייתו לארץ, ועם שחרורו משירות צבאי התקבל לבית הספר הגבוה לאמנויות הבמה "בית צבי" והיה מבוגריו הראשונים. לאורך עשרות שנות קריירה בתחום המשחק והתיאטרון, צבר דיין ניסיון בקשת רחבה של תפקידים בתחומי התעשייה השונים: החל מהדרכה ובימוי בחוגי נוער ומבוגרים, המשך במשחק בתיאטראות, סרטי קולנוע ודרמות טלוויזיוניות, וכלה בניהול, כתיבה, בימוי והעלאת הצגות במסגרת תיאטרון לילדים ונוער.
בשנותיו הראשונות כשחקן עבד בתיאטרון "הבימה", שם השתתף בהצגות "דייר משנה", "שלמה המלך ושלמי הסנדלר" ועוד. במקביל הקים יחד עם יוסי סגל את תיאטרון "הבימה הקטנה", שהתמחה בהעלאת הצגות ובמערכונים לילדים נוער ומבוגרים, אותם כתבו, ביימו ושיחקו ברחבי הארץ. בין ההצגות: "רחצה לילית", "דן ודותן" ועוד. בנוסף זכו להצלחה גדולה המחזות שהתבססו על סיפוריו של שלום עליכם "מוטל בן פייסי החזן" ו"טופלה טוטוריטו". בהמשך הקים דיין את התיאטרון לילדים ונוער, "דיין הפקות", במסגרתו כתב, ביים והעלה הצגות רבות לילדים ונוער, ביניהם:
במהלך השנים השתתף ראובן דיין בעשרות סרטי קולנוע ודרמות טלוויזיוניות.
הוא אמנם מעולם לא היה בחזית הנוצצת של כוכבי הקולנוע, אבל במרוצת השנים צבר לעצמו קרדיטים רבים בקולנוע הישראלי, כאחד משחקני המשנה האולטימטיביים, ועיטר סרטים רבים בתפקידי אופי מרשימים.
תאטרון באר שבע
מרקו מטראצי
מרקו מטראצי (נולד ב-19 באוגוסט 1973) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת הבלם. היה שותף לזכייתה של נבחרת איטליה במונדיאל 2006.
מטראצי נחשב לבלם קשוח, גבוה וחרוץ. ידוע בסגנון משחקו האגרסיבי אך גם בנאמנות חסרת פשרות לקבוצתו. מטראצי הוא אחד משחקני ההגנה הפוריים ביותר באירופה בכל הקשור להבקעת שערים.
קריירה.
קריירת מועדונים.
את שנותיו הראשונות ככדורגלן עשה במועדונים קטנים בליגות הנמוכות באיטליה. ב-1995 חתם בפרוג'ה מהסרייה ב' אך הושאל לעונה אחת לקבוצה מליגה נמוכה יותר.
בעונת 1998/99 שיחק באנגליה במדי אברטון, ולאחר עונה אחת באי הבריטי חזר לפרוג'ה, הפעם בסרייה א'. במדיה כבש בעונת 2000/01 12 שערים ובכך שבר את שיאו של דניאל פסארלה למספר השערים הגבוה ביותר לשחקן הגנה בעונה אחת בסרייה א'. הישג זה בפרט והעונות הטובות בפרוג'ה בכלל הביאו לרכישתו בעונת 2001/02 על ידי אינטר תמורת 10 מיליון אירו. במדי אינטר היה מטראצי שותף לארבע זכיות בגביע האיטלקי ו-5 אליפויות.
עוד כששיחק בפרוג'ה הראה מטראצי יכולות טכניות גבוהות ביחס לבלם שהתבטאו בבעיטות חופשיות מצוינות ברגל שמאל (פעולה אותה הוא ממעט לבצע באינטר עקב ריבוי בועטים טובים בקבוצה), ובמסירות ארוכות מדויקות לעבר שחקני ההתקפה. מטראצי הוא חלק חשוב מאוד בהגנת אינטר ומהווה דמות מפתח בקרב שחקני הקבוצה.
מאז הגיע לאינטר היה מטראצי מעורב בכמה תקריות אלימות במהלך משחקים ובאחת מהם אף הורחק לחודשיים מהמגרשים. תקריות אלו הוציאו לו שם של שחקן קשוח ולעיתים אף אלים ו"מלוכלך", אם כי עונש ההרחקה הנ"ל והתברגותו כגורם מרכזי בקבוצה גרמו לו לעדן מעט את סגנון משחקו.
בעונת 2009/10 זכה מטראצי בטרבל היסטורי עם אינטר, ואף זכה להשתתף כמחליף בגמר ליגת האלופות כשנכנס בדקות האחרונות של המשחק והחליף את דייגו מיליטו.
מטארצי פרש ממשחק פעיל ביולי 2011.
בספטמבר 2014 חזר השחקן למשחק פעיל שם שימש כמאמן-שחקן של קבוצת צ'נל טיטנס בהודו, כשלאחר מכן פרש ממשחק פעיל.
נבחרת.
ב-2001 זומן לראשונה לסגל נבחרת איטליה והופעתו הבינלאומית הראשונה הייתה מול נבחרת דרום אפריקה. מאז הספיק מטראצי לקחת חלק בשלושה טורנירים גדולים במדי הנבחרת - מונדיאל 2002, יורו 2004 ומונדיאל 2006.
מונדיאל 2006.
למונדיאל 2006 הגיע מטראצי כמחליף על ספסל הסקוודה אזורה אך פציעתו של אלסנדרו נסטה הקפיצה אותו למגרש כבר במשחק השני בשלב הבתים נגד נבחרת צ'כיה. באותו משחק כבש שער ראשון במדי הנבחרת, אך במשחק הבא הורחק ונעדר ממשחק שמינית הגמר מול אוסטרליה. הוא שב להרכב במשחק רבע הגמר והגיע עם הנבחרת עד הגמר, תוך שהוא נוטל חלק במשחק דרמטי בשלב חצי הגמר מול המארחת גרמניה. במשחק הגמר מול צרפת השווה מטראצי ל-1:1 לאחר יתרון צרפתי מפנדל מוצלח של זינדין זידאן. תוצאה זו נשמרה עד תום 90 הדקות והמשחק המשיך להארכה.
גם בתום 120 דק' נותרה התוצאה 1:1 ומשחק הגמר הגיע לבעיטות הכרעה מ-11 מטר וגם שם כבש מטראצי כשהיה הבועט השני של האיטלקים. החמצה של הצרפתי דויד טרזגה ובעיטה מוצלחת של פאביו גרוסו הביאו לניצחון איטלקי ולזכייה רביעית של הסקוודרה אזורה בגביע העולם כשמטראצי נכנס להיסטוריה כנציגה היחיד של אינטר בנבחרת הזוכה.
במהלך ההארכה היה מטראצי מעורב באחד האירועים יוצאי הדופן בהיסטוריה של המונדיאל: במהלך התקפה צרפתית קלטו מצלמות הטלוויזיה את כוכב נבחרת צרפת זינדין זידאן ומטראצי מחליפים ביניהם דברים וכמה שניות אחר-כך נראה זידאן נוגח בחזהו של מטראצי. הקוון הפנה את תשומת לבו של השופט הראשי לאירוע וזידאן הורחק מיידית בכרטיס אדום ובכך סיים קריירה מופלאה בהרחקה מבישה.
במהלך הימים שלאחר הגמר ניסו רבים לנחש מה אמר מטראצי לזידאן שהביא אותו להגיב כפי שהגיב. היו שגרסו שמטראצי השתמש בביטויים גזעניים ("טרוריסט") או שקילל את אימו של זידאן. מטראצי הכחיש את הדברים וטען כי הוא בור ועם הארץ, אין הוא יודע כלל מה זה טרוריסט וכי לעולם לא יחלל את כבודה של אימו של כל אדם, זאת כיוון שאימו נפטרה כשהיה צעיר. גם פיפ"א נדרשה לאירוע ושני השחקנים הורחקו למספר משחקים (אף כי בפועל רק מטראצי נענש כיוון שכאמור זידאן פרש מכדורגל בתום המונדיאל).
כחודש לאחר התקרית חשף מטראצי, כי חילופי הדברים בינו לזידאן היו לאחר שאחז קלות בזידאן על מנת למנוע ממנו את הכדור וכי הצרפתי אמר "אם אתה כל כך רוצה את החולצה שלי אתן לך אותה לאחר המשחק", ולכך ענה מטראצי: "אני מעדיף להוריד את החולצה לאחותך". מטראצי התנצל על הדברים.
כמה חודשים לאחר המונדיאל השתתף מטראצי בפרסומת של חברת נייק, המבוססת על האירוע ואף הוציא ספר שקיבץ 100 משפטים הומוריסטים שכביכול אמר לזידאן במה שהוביל לנגיחה..
מקסים ליטבינוב
מקסים מקסימוביץ' ליטבינוב (ברוסית: Максим Максимович Литвинов) (17 ביולי 1876 - 31 בדצמבר 1951), מהפכן יהודי רוסי, שר החוץ של ברית המועצות.
קורות חיים.
נולד בשם מאיר חנוך וולך, בעיר ביאליסטוק (אז בתחומי האימפריה הרוסית, כיום בפולין), למשפחה יהודית אמידה. לאחר סיום בית הספר שירת בצבא הרוסי, ועם שחרורו חזר לביאליסטוק ועבד כרואה חשבון.
בשנת 1898 הצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית הרוסית, גוף מהפכני ומחתרתי (בעתיד - המפלגה הבולשביקית). עסק בתעמולה קומוניסטית בקרב הפועלים במזרח אוקראינה. בשנת 1901 נעצר על ידי המשטרה, נשפט ונידון למאסר ממושך. בשנת 1902, עם עוד 11 חברים, הצליח לברוח מהכלא בקייב ולהימלט לשווייץ. חי תחילה בשווייץ לאחר מכן בצרפת וב-1914 עבר לבריטניה.
לאחר המהפכה הבולשביקית ברוסיה מונה לנציג דיפלומטי של רוסיה הסובייטית בבריטניה. הבריטים לא הכירו במעמדו ואף עצרוהו, לאחר שדיפלומט בריטי בשם לוקרט נעצר ברוסיה. כעבור כחודש שוחרר וגורש לרוסיה. לאחר חזרתו החל לעבוד במשרד החוץ הסובייטי. בשנת 1919 נשלח לשוודיה ותוך זמן קצר גורש מהמדינה לצד נציגים סובייטים נוספים (אהרון שיינמן ווצלב וורובסקי). בשנים 1920–1921 כיהן כשגריר באסטוניה. בשנים 1921–1930 שימש סגן שר החוץ ולאחר מכן מונה לתפקיד שר החוץ של ברית המועצות. במהלך שנות פעילותו בתפקיד זה הביא לכינון יחסים דיפלומטיים עם ארצות הברית ולקבלת ברית המועצות לארגון חבר הלאומים. בשנת 1939 הוחלף בתפקידו על ידי ויאצ'סלב מולוטוב ופרש משירות החוץ.
בשנת 1941, לאחר פלישת הנאצים לברית המועצות, חזר לשירות. מונה לתפקיד סגן שר החוץ ובמקביל (עד שנת 1943) היה גם שגריר ברית המועצות בארצות הברית ובקובה. בשנת 1946 פרש ליטבינוב סופית מהשירות במשרד החוץ.
מקסים ליטבינוב נפטר בשנת 1951 במוסקבה ונקבר בבית העלמין נובודוויצ'י.
יורו 1964
אליפות אירופה בכדורגל 1964, הידועה גם בשם גביע אירופה לאומות 1964 היא אליפות אירופה בכדורגל השנייה שמארגנת אופ"א. הטורניר נערך בספרד בין ה-17 ל-21 ביוני 1964.