טריומף מופיע בתוכניתו של קונאן בערך אחת לחודש-חודשיים, בדרך כלל ככתב שטח אשר יוצא לסקר אירועים שונים ברחבי ארצות הברית בדרכו הייחודית והמעליבה. בנוסף, הופיע טריומף בקליפ השיר "Ass Like That" של זמר הראפ אמינם ואף השתתף כפרשן פוליטי-סאטירי בפאנל הבחירות לנשיאות 2004 של רשת החדשות MSNBC.
פיליפ פולמן
פיליפ פולמן (באנגלית: Philip Pullman; נולד ב-19 באוקטובר 1946) הוא סופר ילדים בריטי מצליח ונודע בעיקר כמחבר הטרילוגיה "חומריו האפלים" (His Dark Materials). זכה ב-2005 בפרס אסטריד לינדגרן.
בגרות
בגרות היא התקופה העיקרית במהלך חייו של יצור חי, המסמלת האטה בהתפתחות והתייצבות זהותו של האינדיבידואל. באדם, תקופה זו מתחילה לאחר תקופת גיל ההתבגרות. יש המחלקים עוד את הבגרות לשלוש תת-קטגוריות: בגרות מוקדמת, אמצע הבגרות, ובגרות מאוחרת.
תכונות האדם הבוגר.
להפגנת תכונות המסמלות בגרות ברוב תרבויות העולם חשיבות גדולה בקבלת האינדיבידואל על ידי החברה וביכולתו לשרוד בה. לא תמיד יש חפיפה בין הגיל הפיזיונומי לבין תכונות האדם הבוגר, ואנשים צעירים המראים תכונות בוגרות במיוחד לרוב זוכים על כך לשבח.
תכונות האדם הבוגר צריכות לכלול על פי הגישה החינוכית כיום:
הבגרות בחוק.
מבחינה חוקית, אדם בוגר הוא אדם שיכול לחתום על חוזה, או שחוזה יכול לחייב אותו. במקומות שונים, גיל הבגרות מקושר גם לאיבוד זכויות וחובות ההורות כלפי האדם הבוגר, קבלת עצמאות פיננסית, היכולת להינשא, להצביע, להתגייס, להחזיק או להשתמש בכלי נשק, לנהוג, לנסוע לחו"ל ללא רשות ההורים, לעשן, לקיים יחסי מין, להמר, להשתתף במדיה פורנוגרפית וכן הלאה. מקומות מסוימים מגבילים כניסה לאלו שאינם בוגרים עקב חשש לביטחונם או לנזק שהם עלולים לגרום (לדוגמה, מוזיאונים החוששים משבירת חפצים בתצוגות).
אדם בוגר יכול לעבוד על פי דיני עבודה שונים מאלו של אדם שאיננו בוגר לפי החוק.
השמירה על זכויות, חובות והגבלות אלה נעשית על ידי הרשויות או המוסדות האחראים בחומרה המשתנה לפי החשיבות אשר מיוחסת לכל נושא.
ישנה גם תעודת בגרות שניתנת לאנשים שלומדים כ־12 שנה במערכת החינוך לאחר לימודים וביצוע כל בחינות הבגרות ולאחר נתינתה ישנה בגרות מסוג מסוים שניתן לאותם האנשים.
הגדרת הבגרות.
הגדרת גיל הבגרות בחוק משתנה בעולם, והיא נעה בין גילאי 16–21. בעבר בתרבויות אפריקאיות מסוימות גיל הבגרות נתפס ככזה כבר בגיל 13, אך ברוב החברות בימינו, גיל זה נחשב עדיין גיל ההתבגרות. ברוב המדינות והתרבויות, בעיקר, על פי חוק, מקובלת התפיסה לפיה האדם הוא בוגר החל בגיל 18. יוצאי דופן הם:
הבגרות בהלכה היהודית.
ביהדות ההגדרה בוגר היא בעיקר גילאית ופיזיולוגית: זכר בוגר הוא כל אדם מעל גיל 13 ויום אחד (בדרך כלל נצרכת גם הבאת שתי שערות באזור איבר המין). הוא יכול להצטרף למניין, לקרוא בתורה וככלל להוציא יהודים בוגרים אחרים ידי חובת קיום מצווה כלשהי (לדוגמה בקידוש). בנקבה הדבר די דומה לגבי דיניה המיוחדים אולם שם בגרותה היא החל מגיל 12 ויום אחד. לכל מעשה שיעשו תוקף הלכתי (לדוגמה עריכת חוזה, קנייה ומכירה, גרימת נזק וכל מעשה שנצרכת דעת כדי לעשותו). הם יוצאים ממעמד חסרי הדעת (חרש, שוטה וקטן) למעמד של ברי דעת.
דוד עזריאלי
דוד יהושע עזריאלי (10 במאי 1922 – 9 ביולי 2014) היה יזם, פילנתרופ ואיש עסקים ישראלי-קנדי. מילא תפקיד מרכזי בהבאת רעיון הקניונים לישראל. שימש כמנכ"ל קבוצת עזריאלי, הבונה ומחזיקה 16 קניונים בישראל, בהם מגדלי עזריאלי ומגדל עזריאלי שרונה בתל אביב וקניון ירושלים (בשכונת מלחה).
עזריאלי תרם לפרויקטים רבים, כמו בי"ס לאדריכלות באוניברסיטת תל אביב וקמפוס חדש לאוניברסיטת קרלטון באוטווה, קנדה. באמצעות הקרן הציבורית שלו בקנדה, שבראשה עומדת בתו נעמי עזריאלי, ועמותת עזריאלי הפרטית, שבראשה עומדת בתו דנה עזריאלי, תרם עזריאלי עשרות מיליוני דולרים בשנה.
קורות חיים.
דוד עזריאלי נולד בשנת 1922 במקוב מזובייצקי (Maków Mazowiecki), פולין. הוריו נספו בשואה, והוא הצליח לשרוד, כשברח לצד הגבול הרוסי, ומשם, עם צבא אנדרס שעבר דרך אוזבקיסטן ואיראן, הגיע לארץ ישראל. מסעותיו ודרך הצלתו מובאים בספרו: "צעד אחד לפנים".
ב-1942 עלה לישראל ומשנת 1944 למד אדריכלות בטכניון, לימודים שנאלץ להפסיק עם תחילת מלחמת העצמאות. הוא עבר קורס קצינים ושירת בחטיבה 7 שהוקמה אז, והשתתף בקרבות לטרון. לאחר מכן הועבר לחיל האוויר, שם שירת כקצין חינוך ורווחה. בשנת 1954 היגר למונטריאול, קנדה. וב-1957 נישא לסטפני. לזוג ארבעה ילדים.
בשנת 1958 הקים עזריאלי במונטריאול את חברת Canpro investments, שפעלה בעסקי נדל"ן בקנדה ובארצות הברית. הודות לפעילותו זאת שוק הנדל"ן זכה לצמיחה ניכרת ועל כך זכה עזריאלי לאות הוקרה מממשלת קנדה ב-1984 ואות הוקרה מקוויבק ב-1999. בשנת 1982 הקים את קבוצת עזריאלי והחל בבניית הקניון השני בישראל, קניון איילון ברמת גן (הראשון היה הדיזנגוף סנטר), ואחריו קניונים נוספים, וכן הקמת מגדלי עזריאלי בסוף שנות ה-90, תחילת שנות האלפיים. בנוסף, עזריאלי השקיע גם בתחומי התעשייה, התעבורה, ההתפלה והבנקאות, בין היתר באמצעות חברת גרנית הכרמל שבשליטת קבוצת עזריאלי.
על עזריאלי נמתחה ביקורת על רכישת בית ואן-הורן במונטריאול ב-1973, בית שהוגדר כ"פנינה ארכיטקטונית". כוונתו להרוס את האחוזה נתקלה בביקורת עזה. עם זאת, עזריאלי נותר איתן בדעתו להרוס את המבנה לצורך פיתוח הקרקע, ובשעות הבוקר המוקדמות של ה-8 בספטמבר 1973, בחסות החשיכה, הביא להריסת המבנה ההיסטורי באמצעות דחפורים.
מחלוקת נוספת התעוררה לאחר שבשנת 2008 בעקבות תרומה של 5.5 מיליון דולר, החליטה אוניברסיטת קרלטון לשנות את שמו של בית הספר לארכיטקטורה ל"בית הספר עזריאלי לארכיטקטורה ואורבניזם".
במרץ 2012 פורסם כי עלות שכרו של עזריאלי כיו"ר דירקטוריון קבוצת עזריאלי עמדה בשנת 2011 על 21 מיליון ש"ח. שנה אחר כך פורסם כי עלות שכרו של עזריאלי כיו"ר דירקטוריון הקבוצה בשנת 2012 עמדה על 23 מיליון ש"ח.
דוד עזריאלי תרם רבות לאוניברסיטת קרלטון שבקנדה, לשם חזר ללימודי אדריכלות וסיים בשנת 1997 תואר שני בהצטיינות. כמו כן תרם למחלקה לאדריכלות באוניברסיטת תל אביב, שנקראת על שמו ולשורה של פרויקטים בתחום החינוך בקנדה, ישראל וארצות הברית, ביניהם הענקת מלגות לסטודנטים, תמיכה במחקר מדעי, העצמת תלמידי בתי ספר תיכוניים וקידום פעולות למניעה נשירה בקרבם, קידום מצוינות במחקר והוראת השואה במטרה להרחיב את הנצחתה, קידום איכות חייהם של מבוגרים הסובלים מעיכוב התפתחותי ותמיכה במצוינות בהוראת מוזיקה ואומנות.
עזריאלי ייסד את בית ספר לתארים מתקדמים במִנהל וחינוך יהודי בישיבה יוניברסיטי, הקרוי על שמו. יזם גם את מכון עזריאלי להעצמה חינוכית.
בתחילת 2013 תרם עזריאלי 40 מיליון ש"ח לעזריאלי - מכללה אקדמית להנדסה ירושלים. הכסף יושקע בבניית קמפוס חדש, אשר יתפרס על שטח של כ- 30 דונם.
ב-2014 תרם לשלוחת הטכניון במתחם שרונה הנקראת "קמפוס הטכניון בשרונה על שם עזריאלי".
במרץ 2014 הושם פסל גדול בכניסה לקניון עזריאלי בשם "המסע הציוני", המראה את עזריאלי בראש קבוצה הכוללת חלוץ, איש ההגנה, אחות רחמנייה, אדריכל (עזריאלי עצמו), אשת עסקים, מדען ואיש הייטק. עיריית תל אביב הורתה להסיר את הפסל, בנימוק שלא ניתן היתר להצבת הפסל. בנובמבר 2014 הועבר הפסל לרחבת קניון חיפה, אף הוא בבעלות עזריאלי, ובמרץ 2015 נחנך הפסל במקומו החדש.
ב-9 ביולי 2014 נפטר דוד עזריאלי וכעבור ימים ספורים נקבר בבית הקברות בהר הזיתים בירושלים.
קישורים חיצוניים.
בעקבות מותו:
אסתרינה טרטמן
אסתרינה טרטמן (נולדה ב-9 בנובמבר 1957), היא חברת הכנסת לשעבר מטעם ישראל ביתנו.
ביוגרפיה.
טרטמן נולדה כאסתרינה שבתאי למשפחה דתית ספרדית ירושלמית המתגוררת בארץ ישראל זה שבעה דורות. את שמה הפרטי ירשה מסבתהּ. בילדותה למדה בבית הספר החרדי "בית יעקב" ובגיל 15 עברה לקיבוץ הדתי חפץ חיים. שירתה בצה"ל כסמלת מבצעים. שירתה כקצינת העיר ירושלים והשתחררה בדרגת רב-סרן. היא הוסיפה לשרת במילואים כקצינת העיר של מועצה אזורית מטה בנימין ושל גבעת זאב. טרטמן עברה בשירותה קורס צניחה ואף החזיקה בעבר בשיא הצניחות על ידי נשים בצה"ל.
לאחר שחרורה מצה"ל הקימה חברה פרטית לכוח אדם.
קריירה פוליטית.
לאחר שהתמודדה לכנסת ה-15, במסגרת ישראל ביתנו, וה-16 במסגרת הרשימה המשותפת של האיחוד הלאומי וישראל ביתנו, הושבעה כחברת כנסת בסוף דרכה של הכנסת ה-16, בעקבות התפטרותו של מיכאל נודלמן. בבחירות לכנסת ה-17 נבחרה לכנסת במקום החמישי ברשימת ישראל ביתנו. לקראת הבחירות לכנסת ה-18 לא שובצה במקום ריאלי ברשימת ישראל ביתנו לכנסת ה-18, והודיעה על פרישתה מהרשימה ומהפוליטיקה.
במהלך כהונתה בכנסת יזמה טרטמן, יחד עם מיכאל מלכיאור, תיקון לחוק חינוך ממלכתי, המסמיך את שר החינוך לקבוע לגבי מוסד חינוך רשמי כי הוא מוסד חינוך ממלכתי משלב, שבו יינתן חינוך שיכלול לימוד מקורות יהודיים בהיקף רחב, תוך שימת דגש על עיסוק בזהות יהודית.
בתחילת הכנסת ה-17 שימשה כיו"ר סיעת "ישראל ביתנו" וחברה בוועדת הכנסת, ובוועדה לענייני ביקורת המדינה. בעקבות מחלתו של יו"ר ועדת הביקורת, ח"כ יורי שטרן, שימשה כממלאת מקום יושב ראש הוועדה לענייני ביקורת המדינה עד להצטרפות סיעת ישראל ביתנו לקואליציה.
בנוסף שימשה ממלאת מקום בוועדת החוץ והביטחון.