באראש נולד ב-1815 בברודי, גליציה במשפחה חסידית. שמו העברי היה יהודה בן מרדכי. הוא היה בנו של סוחר בשם מרדכי באראש וסבו היה רב. במהלך התבגרותו ולימודיו אימץ את עקרונות תנועת ההשכלה. תחילה נועד ללימודים רבניים ובגיל 17 נשא לאישה, לפי רצון אביו, את לאה לבית לנדאו מטיסמניץ. הוא התגורר למשך תקופה בבית חמיו והתעמק במסורת החסידית. בו זמנית גילה עניין רב בפיזיקה, מתמטיקה, אסטרונומיה ופילוסופיה ורכש ידע אצל מורה בשם מנדל הירש פינלס. אחרי מות חמיו עזב את החסידות ויחד עם שותף ניסה את מזלו בעסקי פרוות בעיר יאשי בנסיכות מולדובה השכנה. אך לא צלח בכך, נחל הפסדים גדולים ושב אל אשתו.
לימודיו בגרמניה.
משנת 1835 נסע לקחת קורסים לפילוסופיה באוניברסיטת לייפציג וויתר על השאיפה להיות רב. בנוסף למד גם לימודים קלאסיים וספרות גרמנית ואולי גם לימודי רפואה. בשנים 1838–1841 השלים את לימודי הרפואה באוניברסיטת ברלין. עבודת הגמר שלו, בהדרכת פרופ' שנליין, דנה בתחום מחלות העור הכרוניות, עם דגש על הצרעת. כפילוסוף היה מעורב בקבוצה נאו-הגלית שמאלנית. אחרי תוכניות להתיישב בבלגיה או באמסטרדם, שוכנע על ידי קרובי משפחה לנסות למצוא עבודה בנסיכות מולדובה אך נדחה על ידי ועדה מטעם השלטונות. בוועדה שדחתה אותו היה חבר משפיע עמנואל פרנקל, רופא מברודי שעבד בבית החולים היהודי ביאשי.
פעילותו בוולאכיה.
לבסוף, אחרי שהות זמנית בגאלאץ הצליח להשתקע בנסיכות ולאכיה השכנה כרופא עיניים ופתח בבוקרשט מרפאה באכסניה "חאנול קו טיי" ברחוב ליפסקאן. מכיוון שלא מצא פרנסה בעבודתו כרופא עיניים פרטי, באישור בארבו שטירביי שהתרשם מכישוריו, ב-1 בינואר 1843 התקבל באראש במשרת רופא הקרנטינה (תחנת הסגר) בקלראש. בין השנים 1845–1851 היה רופא מחוזי בקראיובה. החל משנת 1850 התחיל לפרסם ספרי פופולריזציה של המדע והראשון היה "פלאי הטבע" (כרך שני הופיע ב-1852). הוא עבר בהמשך לבוקרשט והתחיל להוציא לאור, משנת 1856 כתב עת בשם "איסיס או הטבע" Isis sau natura, ששינה את שמו בשנת 1862 ל"טבע" Natura. לקח חלק, יחד עם הפובליציסט היהודי צרפתי ארמן לוי, בייסוד השבועון הדו לשוני (רומנית וצרפתית) "הישראלי הרומאני" שהופיע לראשונה ביום 22 במרץ 1857. במאמריו תמך בסובלנות ובשוויון בפני החוק ללא הבדל דת. נהג להתפלל בבית כנסת ספרדי, למרות היותו אשכנזי.
יוליו באראש ייסד את "החברה ההיסטורית ד"ר יוליו באראש" ובמסגרתה איחד חוקרים רבים ומנוסים, מרביתם מבוקרשט, אך גם מערי השדה. החוקרים עסקו בחקר מעמיק של עבר היהודים הרומנים, איסוף נתונים וניתוח מדעי. הם חקרו תשובות הילכתיות, כתובות על מצבות, כרוניקות של הקהילות, פנקסי חברת קדישא וחומרים שהועברו בעל פה. עם המשתתפים הבולטים במחקרים אלה נמנו משה שוורצפלד (היוזם של החברה), אהרון טאובס Aharon M. Taubes, נשיא החברה, אליאס שוורצפלד, וילהלם שוורצפלד, יעקב פסנתיר, חיים בז'רנו, לאזאר שינאנו, משה גסטר ואחרים. בעבודת החברה לקחו חלק יותר ממאה חברים וסיכומיה השנתיים פורסמו ברבים.
עם מותו נקבר בבית העלמין היהודי סבסטופול בבוקרשט בנוכחות גדולי הארץ של התקופה כמו ק. א.רוסטי, אריצ'סקו, אאורסקו ואחרים. בתקופת שואת יהודי רומניה, כאשר הקהילה היהודית אולצה "לתרום" את בית העלמין סבסטופול לעיריית בוקרשט וגדוד של עובדי כפייה יהודים פירקו את המצבות והקברים, הועברו שרידיו ומצבתו של באראש לבית העלמין פילנטרופיה ומצבה זה רשומה בין האתרים ההיסטוריים באזור בוקרשט.
יהדות בוקרשט הנציחה את שמו בשם התיאטרון היהודי, התיאטרון היהודי באראשאום, שהוקם ופעל בבוקרשט במהלך שנות מלחמת העולם השנייה.
לקריאה נוספת.
א"ב יפה, "בשדות זרים: סופרים יהודים ברומניה 1940-1880", תל אביב: אוניברסיטת תל אביב, תשנ"ו 1996, עמ' 61-47.
תקפות
לאנדסקנכט
הלאנדסקנכט היו שכירי חרב אירופאים, לרוב גרמנים, ששימשו כבדרך כלל כנושאי רומח שפעלו מסוף המאה ה-15 עד סוף המאה ה-16.
המונח "לאנדסקנכט" בא משתי מילים בגרמנית - Land ("ארץ" או "מדינה") ו-Knecht ("משרת" או "אביר"). לפעמים הם ידועים גם בשם "לאנצקנכט", שבו המילה Land מוחלפת במילה Lantz, שמשמעותה בגרמנית היא "רומח פרשים".
אסטרטגיה צבאית.
עיקר נשקם של הלאנדסקרנכטים היו רומחים באורך של בין 4 ל-5 מטרים. היחידות הצבאיות היו נכנסות לקרב בצורת ריבוע עם חומת רומחים מסביב. מלפנים היו פורצים נושאי החרבות שהיו כוח חלוץ בהתקפה. צבא לאנדסקנכטים היה במבנה היררכי מדוקדק עמוס בבעלי תפקידים. כמו כן כל חייל היה מחויב לחתום על אמנה שהייתה הקוד האתי של הלוחמים.
אנשי צבא הלאנדסקנכט, מרגע כניסתם אל הצבא השכיר הפסיקו למעשה להיות מחויבים למדינה כלשהי ועל כן הורגשה בצבא "רוח חופש". להבדיל מסולם המעמדות הקפדני שהיה באירופה, לוחמים נבחנו והתקדמו בזכות יכולותיהם הצבאיות ולא על סמך המוצא המעמדי שלהם. דבר זה משך רבים מבני העם הפשוט אל שורות שכירי-חרב אלה.
האגדות על הלאנדסקנכט החלו רווחות במאה ה-19 עם תחילתה של ההתעוררות הלאומית הגרמנית. כחלק מזרם הרומנטיקה באמנות החלו להמציא מארשים בדיוניים שהוצגו כשירי המנון מלחמתיים של אנשי הלאנדסקנכט. המארש "מוות רוכב בפלאנדריה" זכה לפופולריות בקרב חיילי צבא הקייזר, אחרי הקרבות העזים של תחילת המערכה הבלגית בימי מלחמת העולם הראשונה.
סברינה המכשפה הצעירה (סדרת טלוויזיה)
סברינה המכשפה הצעירה (באנגלית: Sabrina, The Teenage Witch) היא קומדיית מצבים אמריקאית מצליחה המבוססת על קומיקס. עלילת הסדרה מתמקדת בסברינה ספלמן, בת למכשף ולאם בת תמותה. היא גרה עם שתי דודותיה בווסטברידג', מסצ'וסטס, ומתמודדת עם שייכותה לשני עולמות. לסדרה 7 עונות, והיא הובילה להפקה של סדרת אנימציה באותו השם.
הסדרה שודרה בין השנים 1996–2003. ארבע העונות הראשונות שלה שודרו ברשת ABC ושלוש העונות האחרונות שודרו בערוץ The WB. בישראל שלוש העונות הראשונות שודרו בערוץ הילדים. העונה הרביעית לא שודרה בישראל. עונות 5–7 שודרו בערוץ 3.
ספרים.
עד היום יצאו לשווקים 52 ספרים המבוססים על הסדרה, מתוכם שבעה ספרים תורגמו לעברית:
ה'ןס&quot;ז
המלך המשיח
התפוצצות לוויתן
פיצוץ לוויתן
בית זית
בית זית הוא מושב בהרי יהודה, כ-7 ק"מ מערבית לירושלים, וכ-1 ק"מ דרומית למוצא. שייך למועצה אזורית מטה יהודה.
היסטוריה.
נוסד בשנת 1949 ואוכלס בעולים מיוגוסלביה וממצרים. נועד לשמש כחלק מפרוזדור ירושלים - סדרת יישובים שהוקמו בתפיסה שגרסה כי יישובים לאורך הציר לירושלים יאבטחו אותו. היישוב נועד להתבסס על חקלאות ולתושבים הוקצו שטחי מטעים וכרם וכן מטילות.
ב-1956 הורחב היישוב עם יחידות של תושבים ותיקים, רובם עובדי סוכנות ומוסדות. כך הפך למושב הגדול ביותר בהרי יהודה.
היישוב הורחב במחצית שנות התשעים בבניה במגרשים לבני המקום באופן שלא יצור הפרדה בין היישוב הוותיק לחדש, כך שהרחבת היישוב בוצעה מסביב ליישוב הוותיק. בני המושב שבנו את ביתם לצד הוריהם שותפים היום לניהול המוניציפלי של היישוב ותרומתם בתחומים אלה בולטת.
בבחירות 2009 (התקיימו בפברואר) בלט שיתוף הפעולה בניהול היישוב בין ועד האגודה החקלאית לוועד המקומי. שיתוף הפעולה והירתמות התושבים הביא לכך שלא התקיימו בחירות לוועד המקומי והוסכם בין הגורמים על רשימה אחת שתנהל את היישוב תוך שיתוף פעולה של כל חברי הוועד.
כלכלה.
במהלך השנים נכשלו ענפי החקלאות במושב, עד שרוב האוכלוסייה הפסיקו לעסוק בחקלאות, והיישוב אינו נחשב ישוב חקלאי. תקופת מה פרח במושב ענף הקיט (צימרים), אך עם ירידת כדאיותו פסק גם זה.
בקיץ 2009 ניטעו בשטחי בית זית כ-150 דונם כרם באמצעות אגודת הפלחה האזורית ובשותפות עם יקבי כרמל מזרחי.
אתרי עניין.
אתר עקבות דינוזאורים.
בשנת 1962 נתגלתה, בחצר המשק של משפחה במושב, שכבת סלע קדומה ובה כ-200 עקבות שזוהו כעקבות דינוזאורים בני כ-120 מיליוני שנים. האתר נחקר על ידי הפלאונטולוג משה אבנימלך. לא ניתן לדעת מה הייתה הצורה המדויקת של הדינוזאור שעבר במקום, אולם ניתן להקיש כמה מאפיינים על מבנה גופו. ייתכן שהעקבות הן של דינוזאורים מסוג סתרותיומימוס ומסוג אלפרוזאורוס. חיות אלו מזכירות בצורתן יען, והן היו בעלת כושר ריצה על שתי רגליים. משקלן היה בין 150 ל-300 ק"ג, גובהן כ-2.4 מטרים, ואורכן כ-4 מטרים. זהו האתר היחידי בישראל ואחד הבודדים בעולם שבו נתגלו עקבות דינוזאורים וחשיבותו מבחינה מדעית גבוהה.
מאגר בית זית.
ממערב ליישוב נמצא מאגר בית זית. זהו מאגר שנוצר על ידי סכר בערוץ נחל שורק. אורכו כקילומטר, רחבו עד 70 מטר וצורתו כבננה. עומקו בשיאו כמעט 20 מטר. מצידו המזרחי של המאגר ישנו שביל אופניים ופינות חמד למטיילים.
טיעון תקף
ערכים (ארגון)
ארגון ערכים הוא ארגון החזרה בתשובה.
הארגון הוקם בשנת 1979 על ידי הרבנים אברהם בקר ויחיאל פריד (שפרשו מהארגון בשנת 1984 לטובת ארגון קטן יותר בשם "אפיקים").
בראשית פעילותו קיים הארגון סמינרים לחילונים במתכונת של שבוע בבית הארחה שבו התקיימו הרצאות מגוונות. הסמינרים התקיימו בבית ההארחה שערי אברהם, ולאחר מכן בפנימיית "אור חדש" שברכסים. כיום נערכים הסמינרים בבתי מלון, בעיקר במתכונת של סופי שבוע, מיום רביעי עד מוצאי שבת. מתקיימים סמינרים לאקדמאים וללא אקדמאים, והמרצים והתוכן מותאמים למשתתפים.
הארגון מתקיים מתרומות.
הארגון מנוהל כיום על ידי הרב יוסף וליס, איש עסקים שחזר בתשובה באחד מהסמינרים הראשונים של הארגון, וכן הרב ישעיה הורוויץ והרב אהרן לוי. הארגון מתאר את פעילותו במגזין החודשי "השיבנו".