בשנת 2009, לאחר 18 שנות פרסום בכתבי עת, יצא ספר הביכורים שלה "אמנות זה" בהוצאת פרדס, במסגרת הסדרה לשירה "כבר" בעריכת ליאת קפלן. ספר זה גם זיכה אותה בפרס טבע לשירה לשנת 2010 במסגרת פסטיבל מטולה לשירה ובפרס הליקון על שם רמי דיצני לשנת 2013.
בשנת 2013 יצא ספרה השני "מקשיב גם לי דווקא עכשיו" בהוצאת קשב לשירה. הספר זכה לשבחי המבקרים וזיכה אותה בפרס רמת גן לספרות לשנת 2015.
פילובסקי זכתה בפרס היצירה מקרן ראש-הממשלה ע"ש לוי אשכול לשנת תשע"ז 2017.
פילובסקי גרושה.
דרז'ניה
דרז'ניה (באוקראינית: Деражня; בפולנית: Dzierażnia) היא עיר קטנה במחוז חמלניצקי שבאוקראינה, על גדות נהר וובק (Vovk), בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב.
דרז'ניה נוסדה בשנת 1431. במהלך המאה ה-16 הותקף היישוב בידי הטטרים, ובמהלך המאה ה-17 הותקף בידי הקוזקים של חמלניצקי. בשנת 1672 נכבש היישוב בידי האימפריה העות'מאנית, וכעבור 10 שנים שוחרר בידי יאן סובייסקי.
בחלוקת פולין השנייה בשנת 1792 נכללה העיר בתחום האימפריה הרוסית. עם הקמת תחנת רכבת בעיר בסוף המאה ה-19 הואץ פיתוחה.
יהודי דרז'ניה.
תיעוד לישיבת יהודים בדרז'ניה קיים מהמחצית הראשונה של המאה ה-18, ומהמחצית הראשונה של המאה ה-19 הוקמו סביב העיר מספר מושבות חקלאיות יהודיות. בשנת 1897 נמנו בעיר 5,230 יהודים, מתוך 6,118 תושבים.
בין מלחמות העולם נמנו בדרז'ניה 2,650 יהודים, כ-40% מתושביה. בשנים שלאחר מלחמת העולם הראשונה בוצעו ביהודי העיר מספר פוגרומים. בתקופה הסובייטית פעלו בעיר מועצה יהודית ובית ספר יידי.
בשואה.
ב-11 ביולי 1941 נכבשה העיר בידי הגרמנים, ויהודיה רוכזו בגטו שהוקף בגדר תיל, וחויבו לענוד טלאי צהוב. כ-500 יהודים מהגטו הועברו ממנו כעבור זמן מה, ובד בבד הובאו אל הגטו יהודים מיישובים סמוכים. בגטו מתו יהודים רבים מרעב וממגיפות. על יושביו הוטלו תשלומי כופר, ורכושם הוחרם.
בראשית ספטמבר 1942 בוצעה בגטו שבעיר אקציה, ונרצחו בה למעלה מ-1,500 יהודים. כעבור מספר ימים נרצחו יתר היהודים בגטו, והוא חוסל.
פרשיית ילדי תימן
בהלול
אדוה עדני
אדווה עדני (נולדה ב-10 בספטמבר 1965) היא שחקנית ישראלית.
ביוגרפיה.
בוגרת בית הספר למשחק "בית צבי" משנת 1990.
בין תפקידיה בתיאטרון באר שבע: הרו ב"מהומה רבה על לא מאומה", כלילת חן ב"הנסיכה והרועה", אוסי ב"הנאהבים", פיבי ב"כטוב בעיניכם", מרי וורן ב"ציד המכשפות", "יתוש בראש", שילה ב"אהבה וזיכרון", מימי ב"בית מלאכה", "נוכלים ואוהבים", אנה פרנק ב"אנה פרנק", ריטה ב"לחנך את ריטה", פרנצ'י בגריז, "בימינו לא יוצאים לדו-קרב", "אבודים ביונקרס".
הופיעה במחזהו של מתי גולן, "אטום", שהועלה בתיאטרון הקאמרי, בתפקיד עיתונאית המקורבת לראש הממשלה הנבחר.
בין השנים 1998–1999 השתתפה בשתי עונות של "פרפר נחמד". כמו כן, הופיעה בסדרות הטלוויזיה "הבורר", "הבורגנים" וב"תיכון השיר שלנו".
נשואה לדוד קיגלר ואם לשלושה. מתגוררת בגבעתיים.
בעשור השני של המאה ה-21 לבני הזוג קיגלר מופע קומי משותף, "נישואים גרעיניים", המבוסס על חיי הזוגיות שלהם.
1974 בספורט
טניס.
גביע דייוויס.
נבחרת דרום אפריקה מנצחת בטורניר גמר גביע דייוויס את נבחרת הודו - ניצחון טכני.
כדורסל.
תחרויות בינלאומיות.
גביע אירופה לאלופות.
ריאל מדריד () זוכה באליפות
גביע אירופה למחזיקות גביע.
הכוכב האדום בלגרד () מנצחת את ספרטק ברנו () 75:86.
הגביע הביניבשתי.
אוניברסיטת מרילנד () זוכה בתואר.
מטה וורלד פיס
מר מוצ&quot;ש
מר מוצ"ש (מאנגלית: Mr. Saturday Night) הוא סרט קומדיה דרמטית אמריקאי משנת 1992. הסרט בוים על ידי בילי קריסטל, שגם מגלם בו את הדמות הראשית.
השחקן דייוויד פיימר זכה במועמדות לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על משחקו בסרט.
עלילה.
הסרט עוקב אחרי באדי יאנג ג'וניור, סטנדאפיסט אמריקאי צעיר שהופך לכוכב טלוויזיה בעזרתו של אחיו סטן, אך מתרחק ממשפחתו וחבריו בו זמנית.
בסדרת פלאשבקים באדי נראה מבדר את משפחתו בסלון יחד עם אחיו. הוא ממשיך בקריירה הקומית שלו ומוצא עבודה בהרי הקטסקיל ופוגש את אשתו לעתיד, איילין.
עם הזמן הפרסום של באדי גדל, והוא זוכה בתוכנית משלו במוצאי שבת. על אף שאחיו הזהיר אותו, באדי משתמש בתוכן פוגעני בתוכנית, מה שמביא לפיטוריו ולסיום הקריירה שלו.
באדי מוצא את עצמו מופרד מאחיו, מאשתו ומבתו סוזן. סיכוי לגאולה מגיע כאשר סוכנת טלוויזיה צעירה בשם אנני וולס מוצאת את באדי ומציעה לו עבודה בתור שחקן בסרט גדול, אך הוא ממשיך בדרכו ומדרדר עוד ועוד.
אבי שגיא-שורץ
אברהם (אבי) שגיא-שְורץ
(נולד ב-30 באוקטובר 1947) הוא פרופסור אמריטוס לפסיכולוגיה והתפתחות הילד, ראש המרכז לחקר התפתחות הילד וראש התוכנית הבינלאומית ללימודי תואר שני בהתפתחות הילד באוניברסיטת חיפה.
ביוגרפיה.
אמו, אסתר שְורץ (לבית שטרן), ילידת אנטוורפן, בלגיה; בתקופת מלחמת העולם השנייה נמלטה מבלגיה עם הכיבוש הנאצי ובמהלך המלחמה התחבאה עם משפחתה במסתור במקומות שונים ברחבי צרפת. מקום המסתור האחרון היה בעיר נים אצל משפחת בלדי שבעקבות כך זכו למעמד של חסידי אומות עולם;
כאשר המסתור כבר לא הועיל, הוריה הכניסו אותה ואת אחותה יהודית למנזר (בעיירה גראס, בדרום צרפת), ואת אחיה אלכס במקום מסתור אחר לנערים. במנזר התגוררה במשך שנתיים. הוריה אטלקה ואברהם לייב שטרן נספו בשואה.
אביו, יצחק שְורץ, יליד פולין, עלה ארצה כילד בעליה של שנות השלושים במאה הקודמת. היה ממקימי הקואופרטיב "אגד".
נולד וגדל בשכונת נווה שאנן בחיפה, וממשיך להיות מאז תושב העיר. אבי שגיא-שְורץ נשוי לרותי, בעבר מורה לחינוך גופני וכיום עוסקת כסוכנת נסיעות, להם שלוש בנות.
אבי שגיא-שְורץ הוא בוגר תואר ראשון מבית הספר לעבודה סוציאלית במכון האוניברסיטאי של חיפה (אז שלוחה של האוניברסיטה העברית) (1972). במקביל ללימודיו עבד כנהג באגד. נסע לארצות הברית ללימודים מתקדמים. הוא בעל תואר שני בעבודה סוציאלית ופסיכולוגיה (1975) ודוקטורט בפסיכולוגיה ועבודה סוציאלית (1976) מאוניברסיטת מישיגן, אן ארבור. מייד בתום לימודיו שב לישראל והחל ללמד באוניברסיטת חיפה, בה הוא לימד עד יציאתו לגמלאות בשנת 2015.
ב-1976 התמנה שגיא-שְורץ למרצה בבית הספר לעבודה סוציאלית, ב-1981 למרצה בכיר וב-1987 לפרופסור חבר בבית הספר לעבודה סוציאלית. ב-1990 הצטרף כחבר סגל בחוג לפסיכולוגיה, וב-1993 התמנה לפרופסור מן המניין בחוג לפסיכולוגיה, לימד גם בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת חיפה כפרופסור נלווה.
במסגרת שירות המילואים שירת במשך 22 שנים כקצין בריאות הנפש ובשנות השרות האחרונות שימש בעיקר בנושאי הדרכה של קציני בריאות נפש ומפקדים במחלקת הדרכה, מחלקת בריאות הנפש.
החל משנת 1996 שגיא-שְורץ מנהל את המרכז לחקר התפתחות הילד אותו הקים.
יזם את הקמתה של התוכנית הבינתחומית לתואר שני בהתפתחות הילד שהחלה את פעילותה בשנת 2009.
יזם את הקמתה של התוכנית הבינלאומית לתואר שני בהתפתחות הילד לארצות מתפתחות והחל משנת 2014 עומד בראשה. התוכנית היא פרי שיתוף פעולה עם תורמים, משרד החוץ, הבנק העולמי ויוניסף. עם סיום שנת הלימודים של המחזור הראשון בחודש אוגוסט 2015 הוסמכו בתואר השני בהתפתחות הילד תלמידים מאתיופיה, בורמה, גאנה, דרום אפריקה, ניגריה, ליבריה, נפאל, סין, צ'ילה, קמרון, וקניה.
כיהן כראש האקדמי של מכללת תל חי באוניברסיטת חיפה, בטרם זו נהפכה למכללה עצמאית (1991-1989).
שגיא-שְורץ כיהן כדיקן לימודים מתקדמים (1999-1996) וכדיקן הפקולטה למדעי החברה (2013-2009) באוניברסיטת חיפה.
שימש כפרופסור אורח ועמית מחקר בכיר באוניברסיטאות ליידן (הולנד), רגנסבורג (גרמניה), יוטה, קולומביה, ניו סקול ומרילנד (ארצות הברית), ובמכונים הלאומיים לבריאות (ארצות הברית).
שגיא-שְורץ כיהן בין השנים 2006-2016 כאחד מהעורכים של כתב העת Early Childhood Research Quarterly שהוא הרבעון המדעי של ה-National Association for the Education of Young Children (NAEYC).
שגיא-שְורץ חנך מעל 80 תלמידי מחקר ברמת המ"א, דוקטורט, ובתר-דוקטורט. שבעה עשר מהם הפכו עם השנים להיות אנשי אקדמיה ומחקר המחזיקים במשרות סגל אקדמי בכיר במערכת ההשכלה הגבוהה בישראל.
מחקרים.
אבי שגיא-שְורץ התחיל את דרכו המחקרית בחקר יסודות האמפתיה בקרב תינוקות בני יומם.
לימים, המשיך לחקור סוגיות אקטואליות כמו תפקיד האב בהתפתחות הילד והשפעת מסגרות טיפול חוץ-ביתיות על ילדים.
עוסק בהבנת תהליכי התפתחות בסיסיים, בעיקר התפתחות רגשית-חברתית לאורך מעגל החיים ובפרספקטיבה רב-תרבותית,
כמו גם הסתגלות של ילדים למצבי לחץ קשים, והתועלת היישומית של תובנות אלה.
עוסק בחקר ההתפתחות הרגשית והחברתית של ילדים הן ברמת מחקר בסיסי והן תרגומו לשפת שדה,
מדיניות חברתית וחקיקה בענייני ילדים ומשפחה.
מחקריו עוסקים בהבנת תהליכים רגשיים בקרב ילדים הגדלים באקולוגיות שונות, הן נורמטיביות והן בסיכון. תרומתו ניכרת בעיקר בחקר תאוריית ההתקשרות של ג'ון בולבי.
השפעת אקולוגיה מוסדית על התפתחותם ורווחתם הרגשית של ילדים – מילדים נורמטיביים אל ילדים בסיכון.
שגיא-שְורץ הושפע רבות מעבודתו של בולבי עם ילדים שהושמו במוסדות ובעיקר המאמר "ארבעים וארבעה עבריינים צעירים: אופיים וחייהם".
מחקריו הראשונים של שגיא-שְורץ עסקו בהשפעת הלינה המשותפת בקיבוצים על התפתחותם ורווחתם הרגשית של ילדים.