אונטולוגיה בתחום חקר המרשתת (האינטרנט) הוא מסמך או אוסף נתונים, המגדיר באופן רשמי את היחסים בין מונחים. מקור המונח בפילוסופיה, שם אונטולוגיה היא תאוריה על הדברים הקיימים בעולם ומאפייניהם.
לאונטולוגיה משמעות דומה בתחום ניהול הידע וכן בתחום הניתוח הלשוני במדעי השפה (לינגוויסטיקה).
הוויה ארגונית.
אונטולוגיה של ארגון (או בעברית, "הוויה ארגונית"), היא השפה בה הארגון מדבר - עולם המינוחים, הקשרים וההקשרים ביניהם. זהו אוסף המונחים המוסכם, כולל ההגדרות והפרשנות של מונחים אלו, וכן אמונות ותובנות הקיימות בארגון.
האונטולוגיה מסייעת לניהול הידע בארגון, על ידי בחינה שיטתית ומסודרת של הנושאים השונים, על מנת לאתר חסרים בידע, ולזהות ידע קיים שאינו מנוהל. כתוצאה מניהול ידע יעיל, מתקבלת תשתית תקשורת אמינה בין בעלי הידע בארגון, וסידור יעיל של מאגרי הידע המתועדים על פי סיווג שיטתי (טקסונמיה). קיומו של ניתוח אונטולוגי של ארגון (ניתוח הוויית הארגון) מסייע להפיכת ידע סמוי לידע גלוי החשוב בעת עיבוד תוכן חשוב וקבלת החלטות בעניינו.
אונטולוגיה של רשת (הוויה רשתית).
אונטולוגיה של רשת (ובעברית: הוויה רשתית) היא אונטולוגיה של רשת מחשבים - בדרך כלל מדובר בזו של המרשתת (רשת האינטרנט).
הוויה רשתית היא השפה המתקבלת מהתוכן הקיים ומשמעויותיו ב'תחום' כלשהו ברשת. ניתוח אונטולוגיה של רשת והגדרתו משמשים בתחום ניהול הידע.
בדרך כלל הוויה רשתית מוגדרת על ידי הנחת יסוד (אקסיומה) ומערכת כללים לייחוס. הנחת היסוד מגדירה רמות שונות של 'עצמים' (אובייקטים) ומקשרת ביניהם. באופן זה אפשר לסווג מידע מסוים ממאגרי המידע תחת הגדרות שונות ולמצוא או לאחזר מהמאגר את המידע הזה בדרכים שונות.
חיפושי תוכן.
שימוש טיפוסי להוויה רשתית הוא בחיפוש ממוחשב. במקרה זה המחשב יוכל לאחזר את המידע דרך מילים הקשורות לבקשת המשתמש, אף על פי שהמשתמש לא רשם את אותן המילים עצמן אלא רק ביטוי הקשור למילים ששימשו לחיפוש, ביטוי בעל משמעות זהה או קרובה. לדוגמה: לבקשת חיפוש אחר "מתכון" תוכנת החיפוש תוכל לתת רשימה לפי חיפוש אחר "ספר בישול" - אף שבצמד המילים "ספר" ו"בישול" אין את המילה "מתכון".
כמו כן הגדרת ההוויה הרשתית מאפשרת לבדל בין תוצאות חיפוש על פי המשמעות. על פי הדוגמה הקודמת, אותה תוכנה תוכל גם לחפש אחר "אלגוריתם" - המילה הלועזית לאחת המשמעויות של מתכון, הפעם משמעות שונה לחלוטין מזו המשותפת למתכונים ולספרי בישול.
פיסות מידע שונות פעמים רבות יכולות לקבל אפיון משותף, אף שאינם בהכרח בעלי אותו סוג תוכן. לדוגמה "מיקום" יכול לשמש אפיון הן למלל שמהווה כתובת דואר מלאה והן לטקסט במסמך בן שתי אותיות המייצגות שם עיר בארצות הברית.
הגדרות שונות או תת-הגדרות שונות וההקשרים ביניהם הם כלי חשוב לניתוחים ואיחזור מידע מן הרשת והמרשתת (רשת האינטרנט). המידע המתקבל באופן זה מן הרשת הוא דמוי חשיבה אסוציאטיבית, לפי הקשרים. וכך, אם נבקש למשל מיקוד מנוע החיפוש יעלה את אתר העירייה של אותה עיר או את הגדרתה בוויקיפדיה.
הגדרת ההוויה הרשתית ומשמעותה.
הגדרת המונחים שיובילו לאונטולוגיה היא תהליך מורכב, הדורש חשיבה מדעית. יש להגדיר באופן יעיל כל עצם (כל 'אובייקט' ממוחשב) כך שיכיל בתוכו או יקושר אל עצמים נוספים בעלי הֶקְשֵר משמעותי, עד שנוצרת 'רשת הקשרית' (אסוציאטיבית). לדוגמה, בסיפור חייו (ביוגרפיה) של רופא ניתן לראות היכן למד. מידע זה עשוי להיות משמעותי לבני אדם, אך בלא הניתוח האונטולוגי המלל בסיפור זה 'מוכר' למחשב רק כקובץ עם תוכן של אותיות (ומלים) חסרי משמעות. חיפוש על פי מילים בלבד לא ימצא את המידע, או ימצא מידע רב שאינו שייך לחיפוש במשמעות שהתכוונו אליו. לעומת זאת, אם תהיינה הגדרות של משמעות המוצמדות לתוכן, החיפוש יוכל להפיק מתוך הביוגרפיה של הרופא את המידע הנדרש בלבד, מסווג ומתומצת על פי המאפיינים הנדרשים להצגת קורות החיים שלו, ובכך לחסוך מהאדם קריאת מידע רב ומיותר.
יש המציגים את ההוויה הרשתית כאשר זו הוגדרה, כמאפשרת את ה"הבנה" או ה"תובנות" של המחשב, הבנה או תובנות המשותפים לאדם, היוצרים את ה"שפה המשותפת" בין האדם למחשב. על מנת שיוכלו לפעול באופן הדדי, ועל מנת שהמחשב יוכל לתת מידע משמעותי תמציתי ונכון בעקבות הבקשה, על פי משמעותה בעיני המבקש.
אגון שילה
אגון שילֵה (; ), היה צייר אוסטרי אקספרסיוניסטי, מבני טיפוחיו של גוסטב קלימט, ואחד הציירים המשפיעים ביותר בתחילת המאה העשרים, אשר זכור בזכות ציוריו מלאי הרגש ומותו הטראגי בדמי ימיו.
חייו.
אגון שילה נולד בעיר טולן אשר באוסטריה תחתית (אז חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית), על גדות הדנובה, מצפון מערב לווינה. אביו אדולף היה מנהל תחנת הרכבת המקומית, ומוצאה של אמו מארי היה מבוהמיה. כילד התחנך בבית ספר שנוהל בידי המנזר הנודע בעיר הסמוכה קלוסטרנויבורג, שבו זיהה המורה שלו לאמנות את כישרונו וטיפח אותו.
כשהיה שילה בן 15, מת אביו ממחלת הסיפיליס, ואחי אימו התמנה לאפוטרופסו. דודו הוטרד מחוסר העניין של שילה בלימודים אקדמיים, אבל זיהה את אהבתו לאמנות ואת כישרונו. בשנת 1906 התקבל לבית הספר לאמנות שימושית (Kunstgewerbeschule) בווינה, שבה למד לפנים גוסטב קלימט. במהלך שנתו הראשונה שם, נשלח בעצת כמה ממוריו לבית הספר המסורתי יותר לאמנות - האקדמיה לאמנות חזותית. שם למד שילה ציור ואיור, אבל נואש מהשמרנות של מקום לימודיו.
בשנת 1907 ביקש שילה להיפגש עם קלימט, המבוגר יותר, שנהג לתמוך באמנים צעירים יותר ולעודדם. קלימט התעניין בשילה המוכשר, קנה כמה מציוריו או שהחליפם בתמורה לציוריו שלו, הפגישו עם פטרונים אפשריים וארגן לו מודלים לציור בעירום. הוא גם הכיר את שילה לחברי הסדנאות הווינאיות, שבהן תורגמו העקרונות האמנותיים של "הזצסיון הווינאי" לאמנות שימושית. בשנת 1908 הציג שילה בקלוסטרנויבורג שמצפון לווינה את תערוכתו הראשונה. כעבור שנה פרש מן האקדמיה לאמנות חזותית לאחר שהשלים שלוש שנות לימוד בה, והקים את "קבוצת האמנות החדשה" (Neukunstgruppe) ביחד עם סטודנטים מתוסכלים אחרים.
קלימט הזמין את שילה להציג כמה מעבודותיו בתערוכת האמנות Kunstschau בווינה, בשנת 1909, שבה הוצגו בין השאר עבודותיהם של אדוורד מונק, יאן טורופ ווינסנט ואן גוך. עתה, משלא חלו עליו יותר מגבלותיה של האקדמיה, התחיל שילה בניסיונות אמנותיים, בהם חקר את צורת הגוף האנושי וגם את המיניות האישית. רבים מבני זמנו נחרדו מהבוטות והישירות של יצירתו.
בשנת 1911 פגש שילה את ואלרי (ואלי) נויציל, שהייתה אז בת שבע עשרה. היא התגוררה איתו בווינה, ושימשה כמודל עירום לכמה מציוריו הטובים ביותר. לא ידועים פרטים רבים על אודותיה, אך ידוע ששימשה כמודל גם בעבור קלימט עצמו, ואולי הייתה אף אחת מפילגשיו. שילה ונויציל ביקשו לברוח מהאווירה הווינאית, שנראתה בעיניהם כקלאוסטרופובית, ועברו לעיר צ'סקי קרומלוב (קרומאו בגרמנית) בדרום בוהמיה, מקום הולדת אימו של שילה, שבה קיים כיום מוזיאון המוקדש ליצירתו. תושבי העיר הביאו לסילוקם של בני הזוג בשל אורח חייהם המתירני, ובשל החשד ששילה העסיק את הנערות המקומיות כדוגמניות עירום לציוריו.
בני הזוג עברו עתה לעיירה נוילנגבך, ממערב לווינה, בחפשם סביבה מגרה ושטח זול לסטודיו. אלא שגם עתה הפך הסטודיו של שילה למקום התכנסות לנוער השוליים המקומי. אורח חייו של שילה שוב עורר את חמת התושבים, ובחודש אפריל 1912 אף נעצר בחשד שפיתה נערה קטינה מתחת לגיל ההסכמה.
השוטרים שהגיעו לדירתו של שילה החרימו כמאה ציורים שנחשבו בעיניהם לפורנוגרפיה. שילה נעצר והמתין למשפטו. כשהובא לפני שופט, הושמטו האישומים על פיתוי קטינות, אבל שילה נמצא אשם בהצגת ציורים אירוטיים במקום הנגיש לילדים. השופט אף שרף את אחד הציורים בלהבת נר באולם המשפט. בשל מעצרו המצטבר, בילה שילה רק עוד שלושה ימים במאסר, שבמהלכם הספיק לצייר סדרה של שנים עשר ציורים.
בשנת 1915 פגש שילה את האחיות אדית ואדל הרמס, שהתגוררו עם הוריהן בסמוך לסטודיו שלו. כבר בחודש אפריל התארסו שילה ואדית וכעבור חודשיים נישאו, ואילו בת זוגו הקודמת ואלי סולקה מחייו בקור רוח.
על אף פריצת מלחמת העולם הראשונה וגיוסו לצבא הקיסרי, שילה המשיך ביצירתו האמנותית. הספקו היה רב, וסגנונו היה בוגר ומהוקצע. הוא הוזמן להשתתף בתערוכה ה-49 של הזצסיון הווינאי בשנת 1918, שבה התקבלו חמישים מציוריו והוצגו באולם המרכזי. הוא אף צייר את הפוסטר לתערוכה, המזכיר את נושא הסעודה האחרונה, כשהוא עצמו בתפקידו של ישו במרכז. התערוכה הייתה הצלחה מהדהדת, וכתוצאה ממנה הרקיעו שחקים המחירים של ציוריו והוזמנו ממנו ציורים חדשים רבים. באותה שנה גם הציג בציריך, פראג ודרזדן.
במהלך שנות העשרה של המאה העשרים השתתף שילה גם בתערוכות קבוצתיות רבות בכל רחבי אירופה, כך למשל בבודפשט, בקלן, בכמה תערוכות של הזצסיון במינכן ובפריז.
מגפת השפעת הספרדית שגבתה חיי מיליונים באירופה כולה, הגיעה בסתיו 1918 לווינה. אדית אשתו מתה מן המגפה בחודש השישי להריונה ב-28 באוקטובר. כעבור שלושה ימים מת ממנה גם שילה עצמו, בגיל 28. בשלושת הימים שבין מותה למותו הספיק לצייר כמה סקיצות של אדית. ציורו הנודע "המשפחה", שבו מוצגת אדית וגם תינוקם העתיד להיוולד, נותר בלתי גמור בגלל מותם של בני הזוג.
וילהלם שיקארד
וילהלם שיקארד (בגרמנית: Wilhelm Schickard; 22 באפריל 1592, הרנברג - 24 באוקטובר 1635, טיבינגן) בנה את מכונת החישוב הראשונה, ב-1623.