שרון, משה. "הדת הבהאאית וכתב הקודש שלה, הספר הקדוש ביותר." ירושלים: כרמל, 2005.
תשעה באב שחל ביום ראשון
תשעה באב שחל בשבת או בראשון
זניט סנקט פטרבורג (כדורעף חופים)
אלפין סוג 600
אלפין סוג 600 (באנגלית: Elfin Type 600) היא מכונית מרוץ מתוצרת "Elfin Sports Cars" האוסטרלית אשר יוצרה בין השנים 1968–1971.
סך הכול יוצרו 26 יחידות.
מרוצי מכוניות בהשתתפות "אלפין סוג 600".
דגם ה"אלפין סוג 600" פותח כדי להשתתף במירוץ "Australian 1½ Litre Formula" (עד נפח מנוע 1,500 סמ"ק), אבל מאוחר יותר עבר שינויים מכניים כדי להשתתף בקטגוריות נוספות כגון: "Australian Formula 2" , "Australian National Formula" , "Australian Formula 1" , "Australian Formula 3" , ו-"Formula Ford" .
דגם "אלפין סוג 600" השתתף במרוצים: "1968 Australian One and a Half Litre Championship" , "1971 Australian Formula 2 Championship" , "1972 Australian Formula 2 Championship" , "Australian Formula Ford Championship" (של השנים 1970–1971), "New Zealand Formula Ford Championship" , (של השנים 1970–1971), "Singapore Grand Prix" (בשנת 1968), "Malaysian Grand Prix" (של השנים 1968–1969), ו-"Australian Hillclimb Championship" (בשנת 1968).
שוסאקו אנדו
שוסאקו אנדו (ביפנית: 遠藤 周作; 27 במרץ 1923 - 29 בספטמבר 1996) היה סופר, מחזאי, עורך ותאורטיקן ספרותי יפני. נמנה עם "הדור השלישי" של היוצרים הספרותיים שפעלו ביפן לאחר מלחמת העולם השנייה. אנדו זכה בפרס אקוּטַגאווה ובעיטור מסדר התרבות, והיה מועמד לפרס נובל לספרות בשנת 1994. כתיבתו הושפעה רבות מהיותו בן למיעוט הקתולי ביפן.
ביוגרפיה.
אנדו נולד בטוקיו, בן שני לאביו טסונהישה אנדו ולאמו איקו. במלאת לו שלוש שנים עברה משפחתו לדאליין בחבל מנצ'וריה הכבושה. בשנת 1933, לאחר הפירוד בין הוריו, הוא שב עם אמו ואחיו ליפן. הם התגוררו בעיר קובה עם דודתו, שהייתה קתולית. הדודה שכנעה את האם להמיר את דתה, ובגיל 11 הוטבל גם שוסאקו אנדו לנצרות.
אנדו שאף בתחילה להיות רופא, אך העדיף קריירה ספרותית. ב-1943, בגיל 20, התקבל לאוניברסיטת קיו. לימודיו נקטעו עקב מלחמת העולם השנייה, והוא גויס לעבודה במפעל תחמושת בקוואסאקי. עם תום המלחמה ב-1945, שב אל לימודיו באוניברסיטה. שנתיים לאחר מכן ראתה אור מסתו הראשונה, "האלים ואלוהים", על הבעיות הניצבות בפניו כסופר קתולי במדינה שבה הנצרות נתפשה כהשפעה זרה. נושא זה השפיע רבות על עולמו. הוא סיים את לימודיו לתואר ב-1948. עניינו ביצירה קתולית הוביל אותו לאוניברסיטת ליון בצרפת, ובין 1950 ל-1953 למד שם ספרות קתולית מודרנית. הוא קטע את הדוקטורט שלו בליון עקב סיבות בריאותיות ושב ליפן.
ב-1954, שנה לאחר סיום לימודיו בצרפת, הוא זכה בפרס אקוטגאווה על ספרו "גברים לבנים". כעבור שנה נשא לאשה את אוקאדה ג'ונקו, וב-1956 נולד בנם ריוֹנוֹסוּקֶה. באותה שנה נעשה מרצה לספרות באוניברסיטה הקתולית סופיה שבטוקיו. ב-1966 יצא ספרו "שתיקה", עליו זכה בפרס טניזאקי היוקרתי. ב-1967 התקבל כמרצה לתיאוריה ספרותית באוניברסיטת סייג'ו. ב-1968 מונה לעורך כתב-העת הספרותי הנחשב "מיטא בּוּנגאקוּ".
ב-1964 התפרסם ספרו "הנערה שנטשתי מאחור" (לא תורגם לעברית) ב 1966 פרסם את ספרו החשוב "שתיקה" (לא תורגם לעברית) שזכה לגרסה קולנועית כעבור חמישים שנה בבימויו של מרטין סקורסזה (הבמאי העיד על עצמו שקרא את הספר אינספור פעמים). באותה שנה ראה אור גם ספרו "ארץ הזהב" ב-1967 התמנה למרצה לתאוריה של הרומן באוניברסיטת סייג'ו. ב 1969 ראה אור ספרו "אמהות" וב-1973 פרסם ספר עיון אודות חיי ישו ואת הספר "לחוף ים המוות" ב-1978 זכה בפרס בינלאומי ע"ש דאג המרשלד ב -1980 פרסם את ספרו "סמוראי" (תורגם לעברית על ידי רות דורון בהוצאת זורה ביתן) שזיכה אותו בפרס "נומה" לספרות. ב-1985 נבחר לנשיא P.E.N ביפן והוענק לו דוקטור כבוד מאוניברסיטת סנטה קלרה, אוניברסיטה ישועית. באותה שנה יצאו לאור שניים מספריו "הרומן שאהבתי" ו"בחיפוש אחר העצמי האמיתי"
ב-1956 בגיל 33 קיבל משרת מנחה באוניברסיטת סופיא ביפן. ספרו הבא "הים ורעל" ראה אור בשנה שלאחר מכן, עליו זכה בפרס מאיניצי ב 1958.באותה שנה קיבל גם את פרס שינצ'וסה. ב-1959 פרסם את ספרו "השוטה הנפלא" (שתורגם לעברית) ב-1960 שב לצרפת לצורך איסוף חומר למחקרו על המרקיז דה סאד, אך דלקת קרום הריאה מתפרצת מחדש והוא נאלץ לשוב ליפן שבה אושפז למשך שלוש שנים. בתום תקופה זו פרסם את ספרו "הר געש" שתורגם לעברית על ידי הסופר והמתרגם יעקב רז בהוצאת זמורה ביתן.
ב-1986 הופיע ספרו "סקנדל" (שתורגם לעברית).
ב-1987 הוענק לו תואר דוקטור כבוד על ידי אוניברסיטת ג'ורג'טאון.
ב-1988 נבחר ל"אדם בעל סגולות תרבותיות" ביפן.
ב-1991 הוענק לו דוקטור של כבוד מאוניברסיטת ג'ון קרול ומאוניברסיטת פוג'ן בטאיפיי, טאיוואן.
ב-1993 התפרסם הרומן שלו "נהר עמוק" ועל ספר זה זכה בפרס האמנות והתרבות "מיינצ'י"
ב-1994 היה מועמד לפרס נובל לספרות. יחד עמו מתמודד על הפרס, בן ארצו, קנזאבורו אואה שזכה בפרס. אנדו אמנם מפסיד בהתמודדות על הנובל אך ב-1995 זכה באות המסדר לבעלי סגולות תרבות. לאחר זמן קצר נפטר מסיבוכי דלקת הכבד בבית החולים האוניברסיטאי קאיו בטוקיו ב-29 בספטמבר 1996.
כתיבתו.
אנדו כתב בסוגות שונות, אך בכולן מורגשת זיקתו העמוקה לנצרות, ובמיוחד זו הקתולית. אף שיחסו אל הדת היה דו-ערכי כיוון שהמרת הדת נכפתה עליו בנעוריו אך בהמשך הפכה לחלק בלתי נפרד מזהותו, ומכיוון שהנוצרים ביפן היו מיעוט שלפעמים אף נרדף יצא בכתביו להגנתה ולהגנת ערכיה הזרים לתרבות היפנית.
ספריו משקפים רבות מחוויות ילדותו, כולל העמדה של היות זר ושונה. בכתיבתו תיאר את חייו של מטופל בבית חולים, ואת המאבק עם השחפת. עם זאת, המהות המוסרית של החיים היא ציר מרכזי בכתיבתו. מרבית הדמויות בספריו מתמודדות עם דילמות מוסריות מורכבות והכרעותיהם מובילות לעיתים קרובות לתוצאות טראגיות.
עבודתו מושווית לעיתים קרובות לזו של גרהם גרין. למעשה, גרין עצמו הגדיר את אנדו כאחד ממיטב הכותבים החיים בימיו.
המוזיאון.
המוזיאון לספרות ע"ש שוסאקו אנדו בנגאסאקי מוקדש לסופר לחייו ועבודתו.
דני ורטה
דני ורטה ("נוקיו") (נולד ב-13 ביוני 1952) הוא במאי, קולנוען וצלם ישראלי.
ביוגרפיה.
ורטה נולד בירושלים לעדה צמח, מתרגמת וחוקרת ספרות ולמאיר ורטה, פרופסור ליחסים בינלאומיים. סבו היה איש העלייה השנייה, הסופר, המסאי הפילוסוף וחתן פרס ישראל שלמה צמח. לוורטה עוד אחות, תמר ורטה-זהבי, סופרת ילדים ונוער, ואח, יורם ורטה, משורר.
סיים את לימודיו התיכוניים בגימנסיה העברית רחביה בירושלים בשנת 1970. סיים לימודי היסטוריה ופסיכולוגיה באוניברסיטה בשנת 1975.
לאחר מכן עבר לשארם א-שייח' ופתח שם מסעדת דגים בשם "המפלט האחרון". הוא ניהל את המסעדה במשך שנתיים והכיר לראשונה את הבדואים ואת אורח חייהם. באותה תקופה כתב סיפורים קצרים ל"סימן קריאה" ול"פרוזה".
קולנוע.
ורטה מעולם לא למד קולנוע.
ב-1979 ביים את הסרט "בתוך העיר חומה", שהוקרן בפסטיבל סאן-פרנסיסקו הבינלאומי וכן בערוץ הטלוויזיה הצרפתי-גרמני Arte.
בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 עבד עם הבמאי דני וקסמן כמנהל אמנותי בסרט "טרנזיט" וכתב יחד איתו את התסריט לסרט חמסין, זוכה האוסקר הישראלי, 1982.
בשנת 1985 יצר את "קוקו בן 19", סרטו הראשון באורך מלא.
במהלך השנים יצר סרטי פרסומת רבים.
בשנת 2000 יצא לאקרנים סרטו עטור השבחים "אספלט צהוב", פרס הסרט הטוב בפסטיבל חיפה 2000 ,פרס המבקרים בפסטיבל קלן, 5 מועמדויות לפרס אופיר. אספלט צהוב זכה לגרסה מחודשת עתירת תקציב בהוליווד, תחת השם "לפני הגשמים". זהו הסרט הישראלי הראשון שזכה לגרסה הוליוודית.
ב-2004 יצא למסכים סרטו "מטאליק בלוז," קו-פרודוקציה ישראלית-גרמנית-קנדית, סרט מסע בגרמניה של שני סוחרי מכוניות ישראלים, שזיכה את שחקניו בפרסי אופיר, ואת ורטה בפרס התסריט בפסטיבל הקולנוע בירושלים.
בשנת 2002 - זכה ורטה בפרס אומנות הקולנוע הישראלי.
בשנת 2005 - יו"ר חבר השופטים פסטיבל הקולנוע הבינלאומי חיפה.
בשנת 2010 זכה סרטו התיעודי, "הטורבינה האנושית", בפרס הסרט התיעודי בפסטיבל חיפה, ובפרס זכויות האדם ישראל 2010.
צילום.
בין השנים 2008 - 2014 הציג 4 תערוכות יחיד, צילום, בבית האמנים תל אביב, אוצר אריה ברקוביץ':
תערוכת יחיד שלו בשם "שברים שלמים" הוצגה ב"גלריה יאיר" בתל אביב (09.12.2010 - 21.01.2011), ובה צילומים שצילם במהלך שרפה במפעל הרהיטים של קיבוץ צרעה.
ב-2016 הציג ורטה בגלריה גלוריה דלסון בלוס אנג'לס תערוכת יחיד של צילומיו - "ממלכה אבודה". בשנת 2019 הוצגה תערוכה זו בבית האמנים ע"ש זריצקי בתל אביב.
חיים אישיים.
דני ורטה אב לשתי בנות, מתגורר ביישוב כפר חנניה בגליל. בעבר התגורר עם רעייתו ובנותיו ביישוב הקהילתי שריגים, בחבל עדולם.
מחלקת החבלה של משטרת ישראל
מפלגת היוזמה האזרחית
הצלב האדום האמריקני
פריצת צמיחה
הציור הטופולוגי
הציור הטופולוגי הוא סגנון ציור שראשיתו בזרם האקספרסיוניזם ומציג את המציאות באופן מעוות. מטרת עיוות המציאות באופן קריקטורי היא להעצים רגשית את המציאות. הצייר הישראלי יגאל ורדי שכלל ופיתח את הסגנון, והוסיף לו מאפיינים ייחודיים משלו.
אודות.