ב-1 בנובמבר 1952 עבר בית הנכים לרשות עירית תל אביב יפו. בשנות ה-50 הוחלט שיש לפנות את המוסד ובמשך השנים נעשו מאמצים למצוא לו תחליף. בשנת 1955 בקשה הנהלת המוסד הקצאה של שטח באזור רמת אביב לצורך בניית מבנה חדש. עירית תל אביב שלמה לממשלת ישראל עבור מבנה לבית הנכים, אך הממשלה העבירה את המבנה למטרה אחרת. בשנת 1959 עלתה כוונה לפנות את בית הנכים למבנה של בית החולים ליולדות שיפונה עם תיחת בית חולים איכילוב, אך תוכנית זאת לא יצאה אל הפועל. בשנת 1960 הוסכם עם מלב"ן שהקשישים יועברו למוסדותיו, ואלו הועברו בפברואר 1961. אולם הנכים נותרו בבית הנכים בלי פתרון.
באוגוסט 1964 נסגר בית הנכים והשוהים בו הועברו למוסד בגבעת השלושה שהועבר מידי מלב"ן לידי עירית תל אביב יפו.
בשנת 1966 נהרס הבניין ובמקומו הוקם, בשנת 1993, בית כנסת.
נפגעי ההפצצה.
בהפצצה של בית הנכים נהרגו 12 מהשוהים במוסד. לאחר מספר ימים מת יוסף ברונשטין מפצעיו ומנין ההרוגים עלה ל-13.
אלכסנדר נ. יאקובלב
אלכסנדר ניקולאייביץ' יאקובלב (ברוסית: Алекса́ндр Никола́евич Я́ковлев, 2 בדצמבר 1923, קורוליובו, פלך יארוסלבל – 18 באוקטובר 2005, מוסקבה) היה פוליטיקאי, פובליציסט, דיפלומט ומומחה רוסי וסובייטי בענייני צפון אמריקה, אחד מהאידאולוגים הראשיים, ה"אדריכלים" של הפרסטרויקה ויועץ מקורב למנהיג האחרון של ברית המועצות, מיכאיל גורבצ'וב.
כיהן כחבר באקדמיה הרוסית למדעים.
יאקובלב השתתף בצעירותו במלחמה הגדולה להגנת המולדת נגד הפולשים הנאצים לברית המועצות. היה חבר המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות בין שנת 1944 לאוגוסט 1991, וכיהן בחבר ומזכיר הוועד המרכזי שלה בשנים 1986–1990 ובחבר בפוליטבירו שלה בשנים 1987–1990. אחרי נפילת המשטר הקומוניסטי היה יושב ראש מפלגת הדמוקרטיה הסוציאלית של רוסיה ושימש כמנהלו הראשון של השירות הפדרלי לשידורי רדיו וטלוויזיה, רגולטור הרדיו והטלוויזיה הממשלתי.
בשנים 1973–1983 כיהן יאקובלב כשגריר בית המועצות בקנדה.
קורות חייו.
ילדות וצעירות.
יאקובלב נולד בשנת 1923 בכפר קטן בשם קורוליובו, על הנהר וולגה, על יד יארוסלבל, כילד הבכור מבין חמישה של משפחת איכרים רוסים. היו לו ארבע אחיות, מתוכן שתיים מתו בינקותן.האב, ניקולאי אלכסייביץ' יאקובלב, למד רק ארבע כיתות בבית ספר, ואמו, אגפיה מיכאילובנה למדה רק שלושה חדשים. יאקובלב היה חולני בילדותו וסבל מדלקת בלוטות הלימפה הצוואריות ("חזירית") על רקע שחפת. אביו שירת במלחמת האזרחים ברוסיה חיל הפרשים האדום והפך לקומוניסטי אדוק. הוא היה היושב ראש הראשון של קולחוז מקומי. אחרי כשיאקובלב היה בן שבע בית המשפחה הוצת והם עברו לגור בכפר קראסנייה טקאצ'י.
יאקובלב סיים את לימודי התיכון עוד לפני הפלישה הנאצית לברית המועצות. בנובמבר 1941 גויס לחיל הים הסובייטי, עבר אימונים קצרים וצורף לחטיבה הימית השישית של הצי הבלטי ובימי מצור לנינגרד השתתף כמפקד פלוגה בקרבות בחזית וולחוב. ב-6 באוגוסט 1941 פיקד על 30 חיילים צ'ובשים ונדרש לתקוף עמדות גרמניות בוויניאגולובו על ידי לנינגרד ונפצע קשה. הוא אושפז עד פברואר 1943 ובהמשך שוחרר הבייתה. ב-1944 התקבל כחבר במפלגה הקומוניסטית. באותה תקופה הוא ראה במפלגה הקומוניסטית "את אמת החיים", האמין אמונה שלמה בברית המועצות והעריץ את יוסיף סטלין
סוף העידן הסטליניסטי וימי שלטונו של חרושצ'וב.
בספטמבר 1945 חזר ללמוד - לימודי היסטוריה במכון הפדגוגי הממלכתי על שם ק.ד.אושינסקי ביארוסלבל. ב-8 בספטמבר 1945 התחתן עם נינה איוואנובנה סמירנובה. בתום לימודיו באותה שנה נסע למוסקבה על מנת ללמוד בבית הספר הגבוה של המפלגה. בנובמבר 1946 התמנה למפקח באגף לתעמולה ולהתססה ("אגיטפרופ") ביארוסלבל, וכיהן בתפקיד זה כשנה וחצי. כעבור זמן קצר התחיל לגלות ספקות לגבי המשטר, במיוחד אחרי שצפה בהלם ברכבות שהסיעו זו אחר זו את שבויי המלחמה הסובייטים לשעבר אאל מחנות לעבודת כפייה. בתחנת הרכבת וספוליה של יארוסלבל היה עד לבכיין של נשים רבות והזדעזע מיחס הרשויות כלפיהן. זיכרון אותם המראות ליווה אותו כל חייו.
במרץ 1953 זמן קצר אחרי מותו של סטלין, נשלח יאקובלב על ידי הוועד המרכזי של המפלגה כמפקח בבתי הספר. ב-25 בפברואר 1956 הנאום הסודי של ניקיטה חרושצ'וב הסעיר אותו מאוד. הוא שמע את הנאום בבלקון בארמון הגדול של הקרמלין. אחרי הקונגרס העשרים של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות איבד יאקובלב את התלהבותו מהקומוניזם והתחיל לנהל חיים כפולים. רצה לשוב אל מקורות האידאולוגיה הקומוניסטית - כתבי קרל מרקס, פרידריך אנגלס, לנין, הפילוסופים הגרמנים, הסוציאליסטים הצרפתים והאיטלקים והכלכלנים הבריטים.
הוא ביקש לעזוב את הוועד המרכזי כדי לעבוד באקדמיה למדעי החברה של הוועד המרכזי. בקשתו נדחתה פעמיים אך לבסוף הורשה ללמוד למשך שנתיים והגיע למסקנה שהמרקסיזם-לניניזם הוא נבואת שקר, חלולה, בלתי שימושית, בלתי אנושית במהותו. כך ריפא את הקונפליקט הפנימי שהתעורר בתוכו בעקבות קונגרס העשרים של המפלגה. הוא התחיל להסכים עם המהפך של חרושצ'וב
מבזק חדשות (טלוויזיה)
הוצ'קיס M201
הוצ'קיס M201 (בצרפתית: Hotchkiss M201, קרוי גם: ”La Jeep) הוא רכב שטח 4x4 מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית Hotchkiss אשר יוצר בין השנים 1955–1966 בצרפת.
דגמי "הוצ'קיס M201" יוצרו לשימוש אזרחי ולשימוש צבאי עבור צבא צרפת.
יחסי ברזיל–שווייץ
יחסי ברזיל–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הפדרלית של ברזיל לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה.
בין הרפובליקה הפדרלית של ברזיל לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. על פי משרד החוץ השווייצרי, היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הפדרלית של ברזיל לבין הקונפדרציה השווייצרית הם יחסים דיפלומטיים קרובים שבמסגרתם מתקיימים שיתופי פעולה רחבים במגוון רחב מאוד של תחומים.
הקשרים הראשונים שבין שווייץ לברזיל החלו בתחילת המאה התשע עשרה, כאשר סוחרים שווייצרים גילו את ברזיל כשוק ייצוא מסקרן. בשנת 1819 נפתחה הקונסוליה השווייצרית הראשונה מעבר לים בריו דה ז'ניירו. החל מ-1818 ועד אמצע המאה העשרים, ברזיל הייתה יעד מועדף להגירה שווייצרית. בשנת 1907, שווייץ פתחה נציגות דיפלומטיות בריו דה ז'ניירו, זו הועברה לברזיליה הבירה החדשה בשנת 1972. בנוסף לשגרירות, מחזיקה שווייץ שתי קונסוליות כלליות, שמונה קונסוליות כבוד ומרכז עסקים שווייצרי בברזיל.
קיימים בברזיל שני בתי ספר שווייצרים בסאו פאולו ובקוריטיבה.
יחסים כלכליים.
ברזיל היא שותפת הסחר הגדולה ביותר של שווייץ באמריקה הלטינית, הסחר ביניהן עבר במהלך העשור השני של המאה העשרים ואחת את רף חמישה ביליון הפרנקים השווייצריים לסחר דו-צדדי כולל בשנה. ברזיל מייצאת לשווייץ בעיקר מתכות וקפה. מן הצד השני, שווייץ מייצאת לברזיל בעיקר מוצרי רוקחות שונים, כימיקלים ואלקטרוניקה.
שווייצרים בברזיל.
על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2018 התגוררו בברזיל יותר מארבע עשרה אלף אזרחים שווייצרים.
Ricki Lake
Ricki Lake (בעברית: ריקי לייק) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית נטע ברזילי. השיר יצא לאור ב-7 בפברואר 2020, כסינגל מתוך מיני-אלבום הבכורה שלה, "Goody Bag", על ידי חברות התקליטים טדי יזמות והפקות ורייטס מנג'מנט.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי נטע ברזילי, האריסטוקרטים, ניקי פלורס ואמילי ואן והופק על ידי אבשלום אריאל והאריסטוקרטים. השיר הוא בסגנון הדאנס-פופ.
הסינגל עצמו זכה לסיקור מיוסי חרסונסקי אשר ציין את השיר בחיוב והעניק לו שלושה כוכבי זהב וחצי מתוך חמישה. דודי פטימר הגדיר את השיר כ"מוצר פופ שבלוני גרוע ובנאלי שמבשר על פרשת דרכים מקצועית בה נמצאת הזמרת"
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ המלא שצולם עבור השיר, בוים על ידי רועי רז, והועלה לערוץ היוטיוב של ברזילי ב-7 בפברואר 2020, בסמוך לצאתו של השיר כסינגל והושק בו-זמנית בישראל ובעולם. עלות הפקת הקליפ נאמדת על כחצי מיליון שקלים.
אוניפארם
אוניפארם בע"מ היא חברת פרמצבטיקה העוסקת בייצור תרופות בתחום הגנריקה. החברה הוקמה בשנת 1975 על ידי מגיסטר זבולון תומר.
היסטוריה.
חברת אוניפארם החלה את דרכה בשנת 1975 בביתו של מגיסטר זבולון תומר אשר ייסד אותה ביחד עם רעייתו, שושנה תומר. בשנות ה-90 הצטרפו בניו של מייסד החברה רון תומר וגיל תומר. החברה עוסקת בייצור תרופות גנריות, שאותן ייצרה במפעל "תרימה" שבקיבוץ מעברות. בשנת 2017 השיקה החברה מפעל ייצור משלה המעסיק מעל 200 עובדים ושוכן באזור התעשייה מבוא כרמל.
פעילות החברה.
התרופות שאוניפארם מייצרת מטפלות במחלות פיזיולוגיות ונפשיות מהתחומים הבאים:
תשלובת הפלדה והמתכת מנפרד וייס
תשלובת הפלדה והמתכת מנפרד וייס (בהונגרית: Weiss Manfréd Acél- és Fémművek בשפה היומיומית התשלובת נקראת היום: מפעלי צֶ'פֶּל) הייתה תשלובת מפעלים גדולה ובולטת בהונגריה באי צ'פל (כיום חלק מהרובע צ'פל של בודפשט) במהלך המחצית הראשונה של המאה העשרים, המפעל הצבאי השני בגודלו באימפריה האוסטרו-הונגרית במהלך מלחמת העולם הראשונה. מייסדה היה הברון מנפרד וייס, הונגרי-יהודי יליד פשט שהיה האיש העשיר בהונגריה ומשפחתו הייתה הראשונה מבין המשפחות היהודיות העשירות בהונגריה (כולל את אחיו הצעיר ממנו ב-23 שנים הברון ברטולד וייס) במחצית הראשונה של המאה העשרים. בשיא שגשוגה נאמר על התשלובת שהיא מייצרת ממחט ועד קטרי רכבת.
היסטוריה.