בטורזובקה נולד ב-1864 הצייר היהודי ברתולד דומיניק ליפאי שהתפרסם כצייר דיוקנאות, היה מקורב לאפיפיור פיוס העשירי ותיווך את קבלתו של בנימין זאב הרצל לשיחה עם ראש הכנסייה הקתולית.
היהודים במלחמת העולם הראשונה ובימי צ'כוסלובקיה.
בימי מלחמת העולם הראשונה גויסו כמה יהודים בעיירה לצבא האוסטרו-הונגרי.
בסוף המלחמה ב-4 בנובמבר 1918 פרצו בטורזובקה מהומות אלימות נגד היהודים. הושחת רכוש רב, חנויות נבזזו, בתים הועלו באש. היהודים נמלטו זמנית. שבו בחסות הצבא הצ'כוסלובקי החדש, אולם אחרי שובם כשפרצה מגפת הטיפוס הקטלנית, האשימו את הרופא היהודי עלילת שוא שהרעיל את התרופות שנתן לחולים כנקמה על פרעות .
בשנת 1922 מספר היהודים בעיירה היה 70 בלבד. יחד עם הסביבה נמנו בשנת 1922 120 (30 משפחות משלמות מיסים) . בראש הקהילה עמד יעקב טאוב. השכיר היחיד של הקהילה היה השוחט שהיה גם שליח ציבור. הקהילה השתייכה לרבנות ז'ילינה. פעלו בה חברת קדישא וקם "אגודת נשים יהודיות". בשנת 1928 הצטרפה רבנות ז'ילינה לארגון הקהילות הליברלית "ישורון". בעיירה הייתה גם פעילות ציונית. בבחירות למועצה מקומית זכתה המפלגה היהודית לאומית 53 קולות ובמושב אחד במועצה.
היהודים עסקו בעיקר במסחר ובמלאכה. הם ניהלו 6 חנויות למזון ולסחורות כלליות, 2 חנויות טקסטיל, 3 מחסני עץ וחומרי הסקה, 2 מחסנים לחומרי בניין, 2 בתי מרזח, אטליז, מספרה, המנסרה הגדולה של הוגו פרנקל (בה עבדו עשרות פועלים). עם היהודים נמנו גם רופא, רוקח, עורך דין ונוטריון וטכנאי שיניים.
תקופת השואה.
עם הכרזת הרפובליקה הסלובקית הטוטליטרית ב-14 במרץ 1939 התחילה מדיניות של רדיפות נגד היהודים. משמרות הלינקה של המפלגה השלטת חיללו את בית העלמין היהודי תוך זריעת הרס בבתי הטהרה, ניתוץ ועקירת מצבות. כמה יהודים עקרו לז'ילינה ולערים אחרות.
ב-1940 שויכו יהודי טורזובקה ל"מרכז היהודים" שהוקם בצ'אדצה. ב-1941 הוחרמו רוב עסקיהם והועברו בהמשך לתושבים סלובקים "ארים". גם מנסרתו של פרנקל נמסרה ל"אריזטורים" סלובקים. גברים יהודים מובטלים גויסו לעבודת כפייה קודם בעיירה עצמה ואחר כך ל"מרכז העבודה" בסטראז'וב.
ב-24 באפריל 1942 התחיל גירושם של יהודי טורזובקה למחנות הריכוז וההשמדה בפולין. קודם במחנה איסוף בז'ילינה ואחר כך ב-29 באפריל לאושוויץ.
ב-4 ביוני 1942 שולחו רוב יהודי טורזובקה הנותרים למחנה ז'ילינה ומשם למחוז לובלין. גברים כשירים לעבודה נשלחו למיידנק והשאר ישר להשמדה למחנה סוביבור. רכוז היהודים נמכר במכירה פומבית בחוצות.
כשהחליט הממשל טיסו על עצירת הגירושים מסלובקיה בסתיו 1942 נשארו עדיין בטורזובקה 17 יהודים, לרבות 5 מומרים או נשואים ללא יהודים ובעלי תעודות חסות.
אחד מהם זכה לתעודת חסות מהנשיא טיסו .
ב-29 באוגוסט 1944 פרץ בסלובקיה המרד נגד הנאצים. כעבור כמה ימים נכנס הצבא הגרמני בעצמו לסלובקיה. ערב כניסתו נמלטו 7 יהודים מטורזובקה ומצאו מחסה אצל איכרים. משפחה אחת הסתתרה אצל סלובקי מקומי ו 5 יהודים נתפסו בידי הגרמנים ונשלחו קודם לכלא אילווה, אחר כך דרך המחנה סרד לאושוויץ. כמה מיהודי טורזובקה הצטרפו לפרטיזנים הסלובקים ולחמו בשורותיהם. הגרמנים הרסו את בית העלמין.
אחרי 1945.
אחרי כניסת הצבא הסובייטי ב-1945 חזרו לטורזובקה יהודים יחידים והם עזבו תוך זמן קצר. בית הכנסת שימש אחרי המלחמה כמחסן ומאוחר יותר פורק. במקומו הוקם בית מגורים. בית הספר היהודי ובית הקהילה הפכו לבית מסחר, ובהתאמה בית מגורים.
כלכלה.
במהלך מאות השנים עסקו תושבי העיירה בעיקר בגידול צאן ובקר, בתעשיית העץ, שאותו חטבו ביערות מסביב, קדרות, ייצור חוטים, וגם חקלאות - בעיקר גידול תפוחי אדמה, כרוב, שעורה, שבולת שועל. בשנת 1851 השטח החקלאי כלל כ-600 דונם. שטחי המרעה כללו כ-320 דונם.
פעלו בעיירה טחנות קמח ומנסרות, כמו כן מבשלת בירה.
תחבורה.
ב-9 ביולי 1914 נחנכה מסילת ברזל המחברת את צ'אדצה עם מקוב ועוברת דרך טורזובקה. גם כביש 487 בין צ'אדצה למקוב חוצה את טרוזובקה, כמו כן כביש 484 לכיוון מורביה.
תרבות וספורט.
אירועים.
מפגש בינלאומי של נגני אקורדיון (נגני הליגונקה); יריד ; חג מלאכות. תהלוכה.
לקריאה נוספת.
עמ' 246–248
טום באדג'ן
Show &amp; Tell
Show &amp; Tell (בעברית: להציג ולספר) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מלאני מרטינז, מתוך אלבום האולפן השני שלה, K-12. השיר יצא לאור ב-6 בספטמבר 2019, על ידי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס, יחד עם שאר שירי האלבום, והסרט.
הוידאו קליפ הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של מלאני מרטינז ב-4 באוקטובר 2019. נכון לאוקטובר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-40 מיליון צפיות.
רקע.
השיר נכתב על ידי מלאני מרטינז, יחד עם מייקל קינן, והופק על ידי קינן, שעבד עם מרטינז גם על יתר שירי האלבום (למעט Drama Club), וכן על השירים "Piggyback", ו-"Gingerbread Man".
בטרם פרסום שירי האלבום, עלה לערוץ היוטיוב של מרטינז קטע קצר מתוך השיר.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-65 מיליון השמעות.
הצלחה במצעדים.
עם יציאתו, נכנס השיר למצעד השירים מתחת להוט 100, כאשר תחילה היה במקום ה-17, ולאחר מכן עלה למקום ה-14, בו שהה שבועיים רצופים. בנוסף, נכנס השיר למצעד המכירות הדיגיטליות של שירים אלטרנטיביים, ושהה במקום ה-21 שבוע אחד בלבד. במצעד הסינגלים הניו זילנדי, הגיע השיר למקום ה-21.
מלבד מצעדי המדינות, Show &amp; Tell נכנס לרשימת השירים המוזרמים ביותר בספוטיפיי ברחבי העולם באותו היום, כאשר הגיע למקום ה-158, ובכך הפך לשיר השלישי הכי מצליח של מרטינז ברשימה זו, לאחר "Pity Party", שהגיע למקום ה-82 במאי 2016, ו-"Play Date", שהגיע למקום ה-26 במאי 2020.
The Principal
The Principal (בעברית: המנהל) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מלאני מרטינז, מתוך אלבום האולפן השני שלה, K-12. השיר יצא לאור ב-6 בספטמבר 2019, על ידי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס, יחד עם שאר שירי האלבום, והסרט.
הוידאו קליפ הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של מלאני מרטינז ב-24 באוקטובר 2019. נכון לאוקטובר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על קרוב ל-14 מיליון צפיות.
רקע.
השיר נכתב על ידי מלאני מרטינז, יחד עם מייקל קינן, והופק על ידי קינן, שעבד עם מרטינז גם על יתר שירי האלבום (למעט Drama Club), וכן על השירים "Piggyback", ו-"Gingerbread Man".
בטרם פרסום שירי האלבום, עלה לערוץ היוטיוב של מרטינז קטע קצר מתוך השיר.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-42 מיליון השמעות.
הצלחה במצעדים.
עם יציאתו, נכנס השיר למצעד ה-LyricFind Global, בו הגיע למקום ה-12, וכן למצעד ה-LyricFind U.S, בו הגיע למקום ה-24. בנוסף, נכנס השיר נכנס לרשימת השירים המוזרמים ביותר בספוטיפיי בארצות הברית באותו היום, בו הגיע למקום ה-175.
מוחמד אל-נני
Detention
Detention (בעברית: ריתוק) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מלאני מרטינז, מתוך אלבום האולפן השני שלה, K-12. השיר יצא לאור ב-6 בספטמבר 2019, על ידי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס, יחד עם שאר שירי האלבום, והסרט.
הוידאו קליפ הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של מלאני מרטינז ב-4 בפברואר 2020. נכון לאוקטובר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-30 מיליון צפיות.
רקע והצלחה.
השיר נכתב על ידי מלאני מרטינז, יחד עם מייקל קינן, והופק על ידי קינן, שעבד עם מרטינז גם על יתר שירי האלבום (למעט Drama Club), וכן על השירים "Piggyback", ו-"Gingerbread Man".
בטרם פרסום שירי האלבום, עלה לערוץ היוטיוב של מרטינז קטע קצר מתוך השיר.
השיר נכנס לרשימת השירים המוזרמים ביותר בספוטיפיי בארצות הברית באותו היום, כאשר הגיע למקום ה-170. נכון לאוקטובר 2020, זכה השיר למעל ל-36 מיליון השמעות בספוטיפיי.
מרים אורלסקה
מרים אורלסקה (1900, ורשה – 1943, מחנה ההשמדה טרבלינקה) הייתה שחקנית יהודייה אשר שיחקה בתיאטרון יידיש, ידועה בעיקר בזכות תפקידה כלאה במחזה הדיבוק מאת ש. אנ-סקי.
ביוגרפיה.
אורלסקה החלה לשחק בגיל צעיר, ושיחקה את תפקיד דוד בהפקת "מיטן שטרום" של שלום אש בשנתה האחרונה בגימנסיה. היא למדה תיאטרון ב-"Instytucie Pedagogicznym w Warszawie" ו-"Warszawska Szkola Dramatyczna" תחת הלנה הריניוויצ'קה. אלכסנדר זלברוביץ סייע לאורלסקה להקים את הלהקה הווילנאית ב 1919, שבה הופיעה בפולין, רומניה, צרפת, גרמניה, הולנד, בלגיה, אנגליה. היא שיחקה תפקידים במחזות רבים בין היתר "הקמצן" למולייר, "יום ולילה" של ש. אנ-סקי, שדות ירוקים של פרץ הירשביין, בגרסת היידיש של "אוריאל אקוסטה" לקארל גוצקוב ובמחזות של שלום עליכם, ארתור שניצלר, ויוג'ין או'ניל.
אורלסקה ידועה בעיקר בזכות משחקה של לאה בהצגת בכורה העולמית של "הדיבוק" של ש. אנ-סקי בשנת 1920. רוברט מוסיל תיאר את אורלסקה כ"השחקנית היפה ביותר מאז שאליאונורה דוזה הופיעה על הבמה" והוסיף: "רוצים לראות את השחקנית הזו בתפקיד נהדר על במת התיאטרון באירופה, אולי דסדמונה."
במהלך השואה אורלסקה שיחקה בגטו ורשה בתיאטרון פמינה ולימים "Nowy Teatr Kameralny" היא עבדה גם ב'אליינהילף', ארגון הרווחה היהודי בגטו. היא נרצחה במחנה ההשמדה טרבלינקה בשנת 1943 יחד עם בעלה מרדכי מזו.
הקסופת'אלמה האני
&lt;ns&gt;0&lt;/ns&gt;
&lt;revision&gt;
&lt;parentid&gt;32491597&lt;/parentid&gt;
&lt;timestamp&gt;2021-12-28T05:41:37Z&lt;/timestamp&gt;
&lt;contributor&gt;
&lt;username&gt;Ovedc&lt;/username&gt;