ב-1939, במהלך כהונתו השנייה של פרנקלין דלאנו רוזוולט, הונחו היסודות לסגל הבית הלבן המודרני. בהתבסס על ההמלצות של ועדה נשיאותית שהורכבה ממומחים בתחום מדע המדינה ומינהל ציבורי, רוזוולט הצליח לקבל את אישור הקונגרס למהלך. השינוי כלל את יצירת משרד הרשות המבצעת, אשר דיווח ישירות לנשיא. המשרד כינס תחתיו שתי תת-יחידות: משרד הבית הלבן ולשכת התקציב, שהחלה לפעול עוד ב-1921 והייתה במקור חלק ממחלקת האוצר של ארצות הברית לפני שעברה לחסות משרד הרשות המבצעת. החל משנת 1970 שונה השם ל"משרד הניהול והתקציב". בתחילה היה הגידול בצוות מתון יחסית, אך הדבר הניח את היסודות לצוותים גדולים ומורכבים יותר במהלך כהונותיהם של יורשיו של רוזוולט.
מאמציו של רוזוולט בנושא ראויים לציון, בניגוד לאלה של קודמיו בתפקיד. במהלך המאה ה-19 היו לנשיאים משאבי סגל מוגבלים. לתומאס ג'פרסון היה שליח אחד ומזכיר אחד לרשותו, שניהם קיבלו שכר על ידי הנשיא באופן אישי. רק ב-1857 הקונגרס אישר תקציב (2,500 דולר) על מנת להעסיק פקיד אחד. עד כהונתו של יוליסס סימפסון גרנט (1869-1877), גדל הסגל לשלושה. עד 1900, כלל סגל הבית הלבן "מזכיר לנשיא", שני עוזרי מזכיר, שני פקידים, קצרן ו-7 אנשי סגל נוספים. תחת כהונתו של וורן הרדינג, גדל הסגל ל-31, אף על פי שרובם היו פקידים. בכהונתו של הרברט הובר, נוספו שני מזכירים נוספים לנשיא באישור הקונגרס, אחד מהם יועד להיות דובר הבית הלבן של הובר. בשנים 1933–1939, הורחבו עוד יותר היקף הסמכויות והמדיניות של הממשל בתגובה לשפל הגדול. רוזוולט נעזר בצוות מומחים שהיו כפופים ישירות אליו, אך מכיוון שלבית הלבן היה מחסור תקציבי ליצור תקנים חדשים, הם מונו לתפקידים בתוך סוכנויות ממשלתיות שונות ומשם קיבלו את משכורתם.
מ-1939 ועד היום, המצב השתנה באופן דרמטי. יחידות חדשות הוקמו בתוך משרד הרשות המבצעת, חלק בעקבות חקיקת חוקים וחלק בעקבות צו נשיאותי. חלק מהיחידות החשובות ביותר הן מועצת היועצים הכלכליים (1946), המועצה לביטחון לאומי (1947), משרד נציב הסחר (1963), המועצה לאיכות הסביבה (1970), המשרד למדיניות מדע וטכנולוגיה (1976), משרד המנהלה (1977) והמשרד הלאומי למדיניות בקרת סמים (1989). תחת כהונתו של ג'ורג' ווקר בוש נוספו יחידות נוספות כמו המשרד לביטחון המולדת (2001), שבהמשך הפך למשרד בקבינט. קשה למצוא הערכות מדויקות לגבי גודל התקציב של משרד הרשות המבצעת. רבים מאנשי הסגל של המשרד "מושאלים" ממחלקות אחרות וסוכנויות פדרליות, והוצאות התקציב לרוב נזקפות באותן מחלקות אחרות, לדוגמה חלק מהוצאות משרד הצבא של הבית הלבן מגיעות מסגל מחלקת ההגנה. הערכות מדברות על 2,500-2,000 עובדים במשרד הרשות המבצעת עם תקציב של 300–400 מיליון דולר.
מבנה ארגוני.
הסגל הבכיר במשרד הרשות המבצעת מכונה "עוזר לנשיא", הסגל ברמה השנייה מכונה "סגן עוזר לנשיא" והסגל ברמה השלישית מכונה "עוזר מיוחד לנשיא".
בכירים מעטים מאוד במשרד הרשות המבצעת נדרשו לאישור המינוי בסנאט, על אף הדרישות הגבוהות מתפקיד זה. מינוי סגל הליבה של הבית הלבן אינו מצריך את אישור הסנאט. הסגל של משרד הרשות המבצעת מנוהל על ידי ראש סגל הבית הלבן.
אליפות צרפת הפתוחה 1993
אליפות צרפת הפתוחה 1993 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר באצטדיון רולאן גארוס בפריז. התחרויות התחילו ב-24 במאי והסתיימו ב-6 ביוני. זו הייתה האליפות ה-92 מאז ייסודה.
הפרסים.
סך הפרסים היה 3,456 אלף $.
התחרות.
תחרות הגברים.
בתחרות זו השתתפו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
מנצח תחרות 1992 ג'ים קורייר () נפגש במשחק הגמר עם סרז'י ברוגרה () והפסיד ב-5 מערכות.
תחרות הנשים.
בתחרות הנשים השתתפו 128 טניסאיות שחולקו ל-8 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:
מנצחת תחרות 1992 מוניקה סלש () לא השתתפה בתחרות. במשחק הגמר שטפי גראף () נפגשה עם מרי ג'ו פרנאנדס () וניצחה ב-3 מערכות. באותה שנה היא ניצחה גם באליפות וימבלדון ואליפות ארצות הברית הפתוחה.
תחרות זוגות גברים.
בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן הזוגות שקיבלו דירוג:
מנצחי תחרות 1992 יאקוב חלסק ומארק רוסה () הודחו בסיבוב הראשון. במשחק הגמר נפגשו זוגות שלא זכו בדירוג. לוק ג'נסן ומרפי ג'נסן () נפגשו עם מארק-קווין גלנר ודוויד פרינוסיל (() וניצחו ב-3 מערכות.
תחרות זוגות נשים.
בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן הזוגות החזקות שזכו בדירוג:
מנצחות תחרות 1992 ג'יג'י פרנאנדס () ונטליה זברבה ( בלארוס) נפגשו במשחק הגמר עם יאנה נובוטנה () ולריסה ניילנד (סבצ'נקו) () וניצחו בשתי מערכות. באותה שנה הן ניצחו גם באליפות אוסטרליה הפתוחה ובאליפות וימבלדון.
תחרות זוגות מעורבים.
בתחרות השתתפו 48 זוגות. להלן הזוגות שזכו בדירוג:
מזוג מנצחי תחרות 1992 רק טוד וודברידג' () השתתף בתחרות. במשחק הגמר יבגניה מניוקובה ואנדריי אולחובסקי () נפגשו עם אלנה ריינך ודני ויסר ( דרום אפריקה) וניצחו ב-3 מערכות.
A-WA (איווה) הוא הרכב מוזיקלי ישראלי בינלאומי של שלוש אחיות ממשפחת חיים: תאיר, לירון ותגל. ההרכב יוצר ומבצע שירים מקוריים בעיקר תימנית-יהודית. אך גם באנגלית ובעברית ושירים תימניים מסורתיים בעיבודים מודרניים במקצבי היפ-הופ ופופ אלקטרוניים.
אלבום הבכורה של הלהקה "חביב גלבי" (אהוב לבי) יצא בעולם ב-2016 ומבוסס על שירת נשות יהדות תימן שהועברה בעל פה מדור לדור במשך מאות שנים. את האלבום הפיק תומר יוסף.
האלבום השני של הלהקה, "ביתי פי ראסי" (ביתי בראשי), הוא אלבום קונספט מקורי שכתבו האחיות בהשראת המסע של סבתא רבתא שלהן רחל, מתימן לישראל. האלבום יצא ב-31 במאי 2019 בהפקה מוזיקלית של תמיר מוסקט (Ape Records, Balkan Beat Box).
היסטוריה.
תאיר, לירון ותגל הן שלוש אחיות מתוך משפחה של שישה ילדים מהיישוב הקהילתי שחרות שבערבה. שלוש האחיות למדו מוזיקה, רקדו ושרו במהלך התבגרותן והופיעו יחד ובנפרד בהזדמנויות שונות מגיל צעיר. תאיר האחות הבכורה הייתה סולנית בלהקת חיל האוויר, למדה בבית ספר רימון למוזיקה והיא בוגרת תואר ראשון מטעם המדרשה למוזיקה במכללת לוינסקי ת"א. לירון למדה אדריכלות ועיצוב פנים ותגל האחות הצעירה למדה איור ועיצוב גרפי בשנקר.
לאחר שתאיר ולירון סיימו את לימודיהן האקדמיים במוזיקה ובעיצוב, ולפני שתגל החלה את לימודיה, הן החלו להקליט יחד חומרים באנגלית, בעברית וביהודית-תימנית והעלו סרטונים של ביצועיהן ל-YouTube.
הסרטונים קיבלו תגובות נלהבות רבות מהארץ ומהעולם והאחיות החלו לעבוד יחד על אלבומם הראשון. ההרכב A-WA שבתחילת דרכן כונה 'האחיות חיים' החל להופיע על הבמות משנת 2013, תחילה בהופעות פריצה כאורחות עם להקת הבלקן ביט בוקס ולאחר מכן עם הלהקה שלהן הכוללת את שלוש האחיות וארבעה נגנים (בס, קלידים ומחשב, גיטרה חשמלית ותופים).
בנוסף להופעותיהן בארץ הופיעו A-WA על במות הפסטיבלים: Womex, SXSW, Paleo, בפסטיבל הג׳אז במונטריאול. בין היתר הופיעו בארצות הברית, קנדה, פולין, איטליה, גרמניה, הונגריה, צרפת, טורקיה, ספרד, והולנד. כמו כן זכו לסיקורים נרחבים במגזינים בינלאומיים נחשבים Rolling Stone NPR, Vogue, Glamour, Nylon magazine.
במהלך העבודה על האלבום הראשון, נתקלו בשיר "חביב גלבי ויא עייני", בביצועו של שלמה מוקעה. השיר התימני העתיק היה מוכר לאחיות עוד מילדותן, זהו למעשה שיר עם משירת הנשים בתימן שעבר מאם לביתה במשך הדורות והוקלט לראשונה רק בישראל. האחיות החליטו להקליט גרסה מקורית משלהן, לה הוסיפו אינטרו עם לחן מקורי ואת ההרמוניות הצפופות שמאפיינות את שירתן.
"Habib Galbi" היה לסינגל הבכורה שהושמע, זכה למיליוני צפיות ביו-טיוב והיה להצלחה גדולה בציבור הישראלי והעולמי.
אלבום הבכורה של ההרכב מכיל 12 שירים משירה זו. המילים של השיר נכתבו בשפה התימנית. מאוחר יותר הוציאו האחיות גרסת 'רימיקס של השיר חביב גלבי', בשיתוף הראפר האמריקאי פיטבול.
ב-2016 הוציאו את השיר "I'm a Tribe" כחלק משיתוף פעולה עם תמיר מוסקט וגלעד כהנא, תחת הלייבל Ape Records. כמו כן, במהלך אותה שנה הוציאו את השיר המקורי "Gul L'Abi" למילים שכתבה תאיר חיים, כשיתוף פעולה עם הצמד הדיג'יי הצרפתי Acid-Arab.
ב-2017 כחלק משיתוף פעולה באלבום של הראפר הישראלי, טונה, השתתפו בשיר "אבודים בחלל".
בינואר 2019 הוציאו האחיות סינגל חדש "Mudbira" מתוך אלבומן השני "ביתי פי ראסי" (ביתי בראשי). "מודבירה" הוא כינוי בתימנית למישהי חסרת מזל שבחצי הומור או אף השלמה עם המצב, מעידים עליה או שהיא מעידה על עצמה: "אני מודבירה". ההשראה לשיר היא סבתא רבתא של השלוש. הסבתא גדלה בכפר קטן בתימן וכאישה יהודייה במדינה מוסלמית, הרגישה שעליה לנדוד כדי לשפר את מזלה. הן בחרו להנציח בשיר את המסע האישי של סבתן, מתימן ועד לעלייתה לארץ ישראל. קולה של סבתא רחל בשילוב עם שלוש הקולות של האחיות יוצרים באלבום החדש, קול אחד חזק יותר המייצג דמות אחת, שמלווה את אלבום הקונספט "ביתי פי ראסי".