עבור מצבים אפשריים - מצבים שעבורם ניתן לפתור את החידה, היא איננה קשה במיוחד.
אזכורים.
בשירים.
החידה מוזכרת בשירו של הרב מנחם פרומן: 'שברים'.
הוא כותב כך:
איזה קטעים, אל תשאל - זה לא רציני.
לקבוע אותם במסגרת אחת - לא רציני.
הם לא מִספרים, שמזיזים אותם בתוך לוח המשחק.
זה לא רציני לספור אותם, לא רציני.
במחשבים.
במערכת ההפעלה: 'חלונות 7' יש אפשרות לשים על שולחן העבודה מספר וידג'טים, ביניהם גם: 'תצרף להרכבה'. בוידג'ט זה ניתן לבחור אחת מאחת עשרה תמונות להרכבה. אחת התמונות היא 'חידת ה-15'.
מגדל האימה של גבול הדימדומים
שמואל (שמוליק) קראוס
שמואל קראוס
שמואל קראוז
נב קמפבל
נב אדריאן קמפבל (באנגלית: Neve Adrianne Campbell; נולדה ב-3 באוקטובר 1973) היא שחקנית קולנוע קנדית. התפרסמה בסדרת הטלוויזיה "שולחן לחמישה" בתפקיד ג'וליה סלינג'ר, ובסרטי הקולנוע "צעקה", "הכישוף" ו"משולש פראי".
ביוגרפיה.
קמפבל נולדה באונטריו, קנדה. אמה, מארני, היא מורה ליוגה וגם פסיכולוגית מאמסטרדם שבהולנד. אביה, ג'רי, היגר מהאיסט אנד של גלאזגו שבסקוטלנד, ולימד דרמה בתיכונים. סבה וסבתה של קמפבל מצד אמה ניהלו חברת תיאטרון בהולנד וסבה וסבתה מצד אביה היו גם הם שחקנים.
קמפבל היא קתולית, אבל מזדהה גם בתור יהודייה, היות שסיפרה שאמה היא צאצאית גם של יהודים-ספרדים שהתנצרו לזרם הקתולי לאחר שהיגרו להולנד.
לקמפבל יש שלושה אחים. הוריה התגרשו כשהייתה בת שנתיים. היא ואחיה כריסטיאן התגוררו בעיקר עם אביהם (אשר קיבל משמורת על השניים), עם תקופות קבועות בבית של אמא שלהם, עד שנב הייתה בת תשע. באותו זמן היא עברה לגור בבית הספר הלאומי לבלט של קנדה, התאמנה שם והופיעה בהופעות של "מפצח האגוזים" ו"היפהפייה הנרדמת". קמפבל עברה מריקוד למשחק בגיל 15, כאשר הופיעה ב"פנטום האופרה" בתיאטרון קאנון טורונטו.
בגיל 17, ב-1991 קיבלה קפמבל את תפקידה הראשון בסדרת המדע בדיוני הקנדית "אני וסוד כוחי", בתפקיד של תלמידה. את תפקידה המשמעותי הראשון קיבלה שנה לאחר מכן בסדרת הטלוויזיה הקנדית "הליכת חתול", בדמותה של דייזי. היא עלתה לתהילה מחוץ לקנדה לאחר שלוהקה כג'וליה סלינג'ר בסדרת הדרמה של רשת FOX "שולחן לחמישה," שבו היא שיחקה מ-1994 עד 2000 למשך כל שש עונות הסדרה.
בשנת 1996 לאחר שהשתתפה במספר סרטי קולנוע קנדים ואמריקאים דלי-תקציב, סרטה הראשון של קמפבל שזכה להפצה רחבה היה סרט האימה "הכישוף". באותה שנה כיכבה בתפקיד ראשי בטרילוגיית סרטי האימה "צעקה" בדמותה של סידני פרסקוט.
בשנת 1998 הופיעה בסרטים "משולש פראי" ו"מועדון 54" ותרמה את קולה לסרט "" כקולה של קיארה. בשנת 1999 שיחקה בסרט "צריך שלושה לטנגו". בשנת 1998, היא הייתה ברשימת "50 האנשים היפים ביותר" במגזין פיפל.
בעקבות הסרט השלישי של סדרת צעקה, קמפבל הופיעה בכמה סרטים שהופצו באופן מוגבל אך קצרו את שבחי הביקורת, כולל הסרט "פאניקה" (2000), שבו היא הופיעה לצד ויליאם ה' מייסי ודונלד סאת'רלנד. בשנת 2002 היא כיכבה בדרמת הטלוויזיה "שיחה אחרונה", עם סיסי ספייסק וג'רמי איירונס, ועל תפקידה זה זכתה בפרס פריזם על משחק במיני-סדרה או סרט טלוויזיה. בשנת 2003, הסרט "רקדנים" אותו קמפבל גם כתבה, הפיקה, וכיכבה בסרט זה.
בשנת 2004 השתתפה בסרט העצמאי "מתי אהיה נאהבת", שבו היא מופיעה בעירום. הסרט זכה לשבחים על ידי המבקר רוג'ר איברט אך קיבל הפצה קצרה ומוגבלת. במדריך הקולנוע של לאונרד מלטין (מהדורת 2009), מבקר הקולנוע מתאר אותו כ"סרט שלא ניתן להבחין בו [...] עמוס בדמויות קרות רוח שאובססיביות לכסף גדול, סקס מזדמן ודחף אינסופי. "
במרץ 2006 קמפבל הופיעה לראשונה בתיאטראות וסט אנד, בגרסה מחודשת של ארתור מילר למחזה "Resurrection Blues" בתיאטרון אולד ויק בלונדון. מת'יו מודין ומקסימיליאן של גם הופיעו במחזה, אשר קיבל ביקורות מעורבות. "Resurrection Blues" בוים על ידי רוברט אלטמן, שאיתו קמפבל עבדה בעבר בסרט "רקדנים". מאוחר יותר בשנת 2006, קמפבל השתתפה בהצגה "שיר אהבה", לצד קיליאן מרפי ומייקל מקיין. ההצגה זכתה לביקורות מעורבות.
ב-24 ביוני 2009, חזרה קפמבל לטלוויזיה בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה קצרת הימים של NBC "הנדבן" לצדו של ג'יימס פיורפוי. ב-12 באוגוסט 2009 הסדרה ירדה מהמסכים לאחר 8 פרקים.
בשנת 2011 קמפבל שבה לתפקידה כסידני פרסקוט בסרט האימה "צעקה 4", וגם כיכבה בסרט "איש הזכוכית" שיצא במהדורה מצומצמת. בשנת 2012 היא השתתפה במיני-סדרה "" בתפקיד של ג'ואנה, לצדו של קווין זגרס, ושיחקה בסרט מתח הטלוויזיוני משנת 2013, "רצח בעיירה" ששודר ברשת Lifetime. קמפבל ביצעה מספר הופעות אורח בכמה סדרות טלוויזיה, ביניהן "מדיום", "משפחת סימפסון", "האנטומיה של גריי", "מד מן" ו-"שוודיה אהובתי".
בשנת 2015 ביצעה הופעת אורח בסדרת הטלוויזיה "מנהטן", המספר את אודות פרויקט מנהטן. בשנה זו גם שיחקה בסרט הדרמה-קומי "וולטר", לצדם של ג'סטין קירק ווירג'יניה מדסן. בשנת 2016 הצטרפה קפמבל לסדרת הטלוויזיה "בית הקלפים" בנטפליקס, החל מהעונה הרביעית, בדמותה של היועצת פוליטית לי-אן הארווי. בשנת 2018 כיכבה בסרט האקשן "גורד שחקים" של הבמאי ראוסון מרשל טורבר. היא שיחקה את שרה סויר, אשתו של וויל (דוויין ג'ונסון). הסרט יצא ב-13 ביולי 2018. קמפבל אף כיכבה בשנה זו בסרט הדרמה העצמאי "מצוץ מהאצבע" בתור ולארי גאנון.
בשנת 2019 שיחקה כרבקה בסרט הדרמה הקנדי "טירה על הקרקע", שהוקרנה בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו בספטמבר 2019. באותה שנה הוכרז כי תגלם את הסופרת לורה סוביץ בסרט הדרמה "עננים" בבימויו של ג'סטין בלדוני. בשנת 2022 היא חזרה לשחק את סידני פרסקוט בסרט "צעקה 5" לצד קורטני קוקס ודייוויד ארקט.
משפחתה.
קמפבל נישאה לשחקן הקנדי ג'ף קולט ב-3 באפריל 1995. בני הזוג, שנפגשו כאשר הוא היה ברמן בתיאטרון בטורונטו, התגרשו במאי 1998. בהמשך, נישאה קמפבל לשחקן הבריטי ג'ון לייט, אותו הכירה במהלך צילומי הסרט "חוקרים סקס". השניים התגרשו ביוני 2010.
באוגוסט 2012 נולד לקפמבל ולבן זוגה, השחקן ג'יי ג'יי פילד, בן. ב-29 ביוני 2018 קמפבל הודיעה באינסטגרם על אימוץ בנם השני.
מגדל האימה של אזור הדמדומים
מגדל האימה של אזור הדמדומים (באנגלית: The Twilight Zone Tower of Terror) או, בקיצור, מגדל האימה (באנגלית: Tower of Terror) הוא מתקן שעשועים המדמה נפילה חופשית המצוי בפארקי השעשועים של חברת וולט דיסני: באולפני הוליווד של דיסני באתר הנופש דיסניוורלד שבפלורידה ובפארק ההרפתקה הקליפורנית של דיסני באתר הנופש דיסנילנד שבקליפורניה.
המתקן מבוסס על סדרת הטלוויזיה "אזור הדמדומים".
המתקן בפארק אולפני הוליווד של דיסני (בעת שכונה הפארק "אולפני דיסני - אם. ג'י. אם") נפתח בשנת 1994 והמתקן בקליפורניה נפתח בשנת 2004. מתקנים דומים צפויים להיפתח בפארק טוקיו דיסניסי שבאתר הנופש טוקיו דיסני ביפן בשנת 2006, ובפארק אולפני וולט דיסני באתר הנופש דיסנילנד פריז בשנת 2008.
תיאור המתקן.
התמה שבסיס מתקן זה הוא מלון בהוליווד בשנות ה-30. עלילת המתקן מספרת שב-31 באוקטובר 1939 נפגע המלון במכת ברק שגרמה לכך שמעלית מלאת נוסעים הגיעה לאזור הדמדומים (Twilight Zone). מבנה המתקן דומה למלון מיושן שעליו סימני מכת ברק, וחלק מהבניין הרוס. צוות המתקן לובש מדים של עובדי מלון הדומים שלאלה שנלבשו במלונות בשנות ה-30 של המאה ה-20. עלות כל סט מדים היא למעלה מ-1,000 דולרים ואלה התלבושות היקרות ביותר שנלבשות בפארק שעשועים
גובה המבנה באולפני הוליווד של דיסני אם -60.6 מטר, והוא המבנה השלישי בגובהו באתר הנופש דיסניוורלד (מסע החקר לאוורסט גבוה ב-30 ס"מ, וספינת החלל כדור הארץ מגיעה לגובה של 76 מטרים). גובה הבניין (גובה של 199 רגל) נמוך ברגל אחד מהגובה המינימלי, אשר ע"פ תקנות הבטיחות האוויריות בארצות הברית מחייב מבנה בהתקנת אור אדום קבוע בראשו. מתכנני המתקן סברו שאור מסוג זה יפגע באופי המתקן.
המתקן המצוי בפארק ההרפתקה הקליפורנית של דיסני הוא הגבוה ביותר במבני הפארק, ואף הגבוה במבני העיר אנהיים בה נמצא הפארק.
המבקרים מוכנסים אל המתקן, הדומה לכניסה ללובי של מלון. משם המבקרים נלקחים לספריה של המלון. בספרייה מוצג סרט בכיכובו של רוד סרלינג שבו ירדו מספר אנשים במעלית של המלון לחדר האוכל ולאחר שברק פגע במעלית המעלית התחילה לעלות לגג, ליפול למטה ולפתוח את הדלתות שלה. תחילת הסרט דומה לתחילת סרט בסדרה "גבול הדימדומים". לאחר מכן מובלים המבקרים לחדר הדוודים במרתף המלון, ומוכנסים למעלית בה שש שורות של כיסאות המסוגלות להכיל 21 נוסעים.
תיאור המתקן בפלורידה.
המעלית אליה נכנסים המבקרים עולה מעט, נעצרת, ודלתותיה נפתחות. המבקרים רואים מסדרון בו עומדים רוחות האנשים שנעלמו בשנת 1939 ולאחר מספר שניות הן נעלמים, יחד עם המסדרון כולו ובמקומו רואים שמים מלאי כוכבים. הדלתות נסגרות והמעלית ממשיכה לעלות. הדלתות שוב נפתחות והמעלית נעה קדימה לתוך אזור הנקרא "הממד החמישי" בו צפים בחלל החשוך אובייקטים בדומה לסצנת הפתיחה של הסדרה.
המעלית שוב נעה במעלה פיר מעלית ולפתע נעצרות, הדלתות נפתחות והמבקרים רואים את הפארק מולם מגובה של 13 קומות. המעלית נופלת מספר קומות, נעצרת, עולה ושוב נופלת מספר פעמים באופן אקראי. בתום סדרת הנפילות של המעלית שבה למרתף של המלון.
המתקן בקליפורניה.
המתקן בקליפורניה דומה למתקן בפלורידה, במספר הבדלים קלים. במתקן זה המעלית אינה יוצאת קדימה אל תוך שדה הכוכבים, אלא נעה אחורה ושדה הכוכבים מופיע סביבה.