בתי האחוזה של קלר נהרסו ברובם. בתים אלה היו ברשותה של ברתה פון באנוורת (Bertha von Bannwarth) והיא התגוררה בבית הראשי עד 1903. על שמה נקראה הגבעה "גבעת הגברת" (the castle of the lady). פון באנוורת שכלה את בעלה בעת טיולם באזור נצרת, וקלר נחלץ לעזרתה. מאז שמרה באנוורת חסד לקלר ואף סייעה כספית בידו לרכישת הקרקעות. מהמתחם נשארו כמה בתי משרתים ברחוב הברושים ובית משרתים שמשמש היום כמכון שומאכר לחקר הטמפלרים. מימין לבית זה ניתן להבחין בבניין בעל דלתות מעוגלות. הייתה זו האורווה של אחוזת קלר (שכן המרכבות הגיעו מהדרך לכאן).
מבנים נוספים בשכונה:
בית קלר
בית קלר, ברחוב קלר 2 בחיפה, הוא שריד לאחוזה הטמפלרית בפרוור הגרמני כרמלהיים שבמרכז הכרמל של ימינו בחיפה. המבנה נבנה בשנת 1887 וכלל בית אחוזה בן שתי קומות, מספר בתי משק וכן בתי משרתים.
היסטוריה.
עד שנת 1903 שימש הבניין למגוריה של מממנת רכישת הקרקע ממסדר הכרמליתים - האצילה הגרמנית ברטה פון בנוורט. בשנה זו חזרה לאירופה ומסרה את הבית לפרידריך קלר שהיה סגן הקונסול של גרמניה בחיפה ונציג הדואר האוסטרו-הונגרי בעיר, והוא שימש למגוריו ולמגורי משפחתו עד מותו בשנת 1913. הרחוב נקרא על שמו של קלר.
בשנת 1918, לאחר מותה של פון בנוורט נקנה ביתה על ידי יצחק גולדברג, הוא הרס את המבנה הישן, ובמקומו בנה בית חדש וקרא לו על שם אשתו – "בית רחל". על שמו קרוי הרחוב הסמוך - שדרות יצחק.
גם בית רחל נהרס, אולם בלחצם של ארגוני שימור הוחלט לשמר את אחד מהבתים אשר הוקמו על ידי קלר כבית המשרתים ובתקופת יצחק גולדברג שימש לאירוח מבקרים, ובמימון ממשלת גרמניה שוקם המבנה.
בית האירוח אשר קיבל בזמנו את הכינוי "בית הקיץ של הקונסול" (המכונה כיום גם "בית קלר") משמש היום את מכון גוטליב שומאכר, כארכיון למסמכים טמפלריים וכמרכז מחקר לפועלה של התנועה הטמפלרית.
תיאור בית האירוח.
המבנה הוא דו-קומתי, מקורה בגג רעפים. אין לו גמלון אופייני (גמלון זה היה קיים רק בבית המגורים הראשי של האחוזה) אולם הוא כולל גרם מדרגות חיצוני עשוי עץ האופייני למבנים טמפלריים (המבנה המקורה הוא מקורי, אולם כיוון גרם המדרגות שונה בעת שיפוץ המבנה).
ויין ברידג'
ויין מייקל ברידג' (באנגלית: Wayne Michael Bridge; נולד ב-5 באוגוסט 1980) הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק בעמדת המגן השמאלי.
קריירה.
ברידג' החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת סאות'המפטון, בה הגיע להרכב הראשון בעונת 1998/1999 בפרמייר ליג. במהרה הפך לשחקן הרכב ואחר כך לכוכב במועדון, וזכה בתואר שחקן השנה של סהות'המפטון בעונת 2000/2001. אחרי 5 שנים ו-173 הופעות במדי ה"קדושים" הועבר ברידג' לצ'לסי במהלך הפגרה בשנת 2003, תמורת 7 מיליון פאונד והשחקן גרהאם לה סו.
ברידג' המשיך את הצלחתו גם במדי צ'לסי, וגם שם הפך במהירות להיות שחקן הרכב קבוע. רגע השיא שלו היה במסגרת משחק רבע גמר ליגת האלופות נגד ארסנל בעונת 2003/2004. ברידג' כבש את שער הניצחון של המשחק בדקה ה-88 ושלח את קבוצתו, צ'לסי, לחצי הגמר, וגם שבר את רצף 18 המשחקים הרצופים שצ'לסי לא ניצחה עד אז את ארסנל. השער נבחר מאוחר יותר להיות גם שער העונה. ברידג' כבש גם שערים נגד בשיקטאש ופורטסמות' באותה העונה.
ברידג' גם הפך להיות שחקן הרכב קבוע במדי הנבחרת האנגלית, אחרי שהופיע במדי הנבחרות הצעירות של אנגליה. ברידג' ערך את הבכורה המלאה שלו בנבחרת הבוגרת בפברואר 2002. במהרה הוא הוכיח את עצמו, והופיע פעמיים כמחליף במהלך מונדיאל 2002, למרות שלא הופיע כלל במהלך יורו 2004, כי אשלי קול החליף אותו באותה העמדה בנבחרת, כיוון שנחשב בידי רבים (בעיקר באנגליה) כמגן השמאלי הטוב ביותר בעולם כיום.
במהלך משחקי המוקדמות של מונדיאל 2006, הוא תפס את תפקיד הקשר השמאלי בנבחרת, תפקיד בעייתי באנגליה, שלבסוף גם אותו הפסיד לחברו לקבוצה ג'ו קול אחרי שנפצע. הוא חזר להופיע במדי הנבחרת במשחק הידידות מול נבחרת ארגנטינה בנובמבר 2005, כחיפוי לקול הפצוע כקיצוני שמאלי, זו הייתה הופעתו ה-21 במדי הנבחרת.
בעונת 2005/2006 צ'לסי החתימה את המגן השמאלי הספרדי אסייר דל הורנו דבר שגרם לברידג' להידחק החוצה מההרכב של צ'לסי, לאחר שחזר מפציעה שהשביתה אותו בשלבים האחרונים של עונת 2004/2005.
עקב יציאתו מההרכב של צ'לסי ומיעוט המשחקים שבהם שותף הוא חתם על הסכם השאלה עם פולהאם ב-19 בינואר 2006. הוא ערך שם את הופעת הבכורה בהפסד 1 - 2 לווסטהאם יונייטד באפטון פארק.
עם פתיחת חלון ההעברות בינואר 2009 עזב ברידג' את צ'לסי לטובת קבוצת מנצ'סטר סיטי, ששילמה עבור כרטיס השחקן שלו כ-10 מיליון לירות שטרלינג.
ב-31 בינואר 2012 הושאל לווסטהאם יונייטד למשך עד סוף העונה. ב-6 ביולי 2012 הושאל לברייטון אנד הוב אלביון למשך כל העונה. ב-3 ביוני 2013 חתם ברדינג לעונה אחת, בסוף העונה לאחר 12 משחקי ליגה החליט לעזוב את הקבוצה ולפרוש ממשחק פעיל.
לטיטיה כריסטיאן טיילר
וורדסוורת
שמיעה אבסולוטית
שמיעה אבסולוטית או שמיעה מוחלטת היא היכולת לזהות גובה צליל בשמו על פי תדר הצליל בלבד, דהיינו - על פי גירוי שמיעתי בודד, ולא בהסתמך על היחס בינו לבין צלילים נתונים אחרים. שם המונח נובע מכך שהיכולת אינה תלויה ביחס בין צלילים, ולפיכך היא מוחלטת, בניגוד לשמיעה יחסית. בני אדם בעלי שמיעה אבסולוטית מסוגלים לזהות באיזה סולם מושמע קטע מוזיקלי מסוים. ברמה גבוהה יותר, הם מסוגלים להבחין אם מנגינה או צליל מסוים מכוונים לפי כיוון תזמורתי או לא (מזויפים). רוב האנשים, לעומת זאת, מסוגלים לזהות רק את היחס בין צלילי הקטע המוזיקלי ורק סטייה ביחס ביניהם תצרום באוזניהם כטעות או זיוף.
תהליך זיהוי הצליל אצל אדם בעל שמיעה אבסולוטית משול לזיהוי רמות אפור. לדוגמה, כפי שרמת אפור מסוימת מזוהה כ-50% תאורה, כך תדר מסוים מזוהה כסי במול. לעומת זאת אדם שלא ניחן ביכולת זיהוי אבסולוטית יוכל רק לזהות שההבדל בין רמת אפור אחת לשנייה הוא 10%, אך לא ידע לומר אם הוא צופה ברמות של 40% ו-50% או ברמות של 60% ו-70%.
בעלי שמיעה אבסולוטית אקטיבית (פעילה), מסוגלים לא רק לזהות צליל (שמיעה אבסולוטית פסיבית / סבילה), אלא גם להפיק בשירה את הצליל הרצוי.
הדעות חלוקות בשאלה האם שמיעה אבסולוטית טבעית היא כישרון מולד או יכולת הנרכשת בשלבי ילדות מוקדמים. מחקרים מראים ששתי התשובות הנכונות. יש שנולדו עם יכולת זו ויש שרכשו אותה על ידי אימון.
אין בהכרח מתאם בין שמיעה אבסולוטית לכישרון מוזיקלי: רבים בעלי שמיעה אבסולוטית כלל אינם עוסקים במוזיקה, ולהפך - רוב המוזיקאים המחוננים לא ניחנו בשמיעה אבסולוטית. שמיעה יחסית מפותחת ומעולה חיונית וחשובה הרבה יותר משמיעה אבסולוטית למוזיקאי מקצועי.
מעריכים שלאחד מכל 25 אנשים בקרב סטודנטים למוזיקה יש שמיעה אבסולוטית. עם זאת, תופעה זו נדירה באוכלוסייה הכללית, עם שכיחות המוערכת בין 0.01% ל-0.05%.
באוכלוסייה הכללית השכיחות של התופעה עומדת על אחד מכל 10,000 אנשים.
מחקרים מדעיים.
היסטוריה.
מחקרים על יכולת השמיעה האבסולוטית החלו, ככל הנראה, במאה ה-19 והתרכזו בהבנת התופעה ובאמצעי מדידה, היה קשה לכל גרסה של שמיעה אבסולוטית להתגבש קודם לכן מכיוון שגובה התו לא היה עקבי. לדוגמה, התו ידוע כיום כ-לה (או 'A') השתנה במסורות מוזיקליות מקומיות או לאומיות שונות בין מה שידוע היום כסול דיאז ('G sharp') וסי במול ('B flat') לפני הסטנדרטיזציה של סוף המאה ה-19. בעוד שהמונח שמיעה יחסית היה בשימוש עד סוף המאה ה-19 על ידי חוקרים בריטיים וגרמנים כאחד, יישומו לא היה אוניברסלי; מונחים אחרים כגון "אוזן מוזיקלית", "תודעת טון מוחלטת", או "צליל חיובי" שימשו גם הם ביחס ליכולת. המיומנות אינה מוזיקלית בלבד, או בלעדית לבני אדם, נמצא שגם בעלי חיים אחרים כגון, עטלפים, זאבים וציפורים שביכולתם לזהות גובה צליל באופן אבסולוטי.
הבדלים בתודעה ולא בקליטת הצליל.
מבחינה פיזית ומעשית, לא קיים הבדל בין אנשים עם היכולת לאלה החסרים אותה. כלומר, לא נמצא שקיים הבדל פיזיולוגי במערכת השמיעה. ההבדל הוא, ככל הנראה, בתודעה שמפותחת בשכבת הקורטקס העליונה ואשר מאפשרת לזכור ולזהות תדרים באופן דומה לזיהוי של צבעים. שמיעה אבסולוטית היא פעולה של הכרה שמצריכה זיכרון של התדר ושמו (כגון "סי במול"), וחשיפה לטווח הצליל. שמיעה אבסולוטית עשויה להיות אנלוגית ישירות לזיהוי צבעים, פונמות (צלילי דיבור) או תפיסה קטגורית אחרת של גירויים חושיים. לדוגמה, רוב האנשים למדו לזהות ולשיים את הצבע "הכחול" לפי טווח התדרים של הקרינה האלקטרומגנטית הנתפסת כאור, אלו שנחשפו לתווים מוזיקליים יחד עם שמותיהם בשלב מוקדם בחייהם עשויים להיות בעלי סיכוי גבוה יותר לזהות התו 'דו' למרות שפעם חשבו ששמיעה אבסולוטית היא לא יותר מאשר יכולת אנושית כללית שהביטוי שלה מוטה מאוד על ידי רמת וסוג החשיפה למוזיקה שאנשים חווים בתרבות נתונה, שמיעה אבסולוטית עשויה להיות מושפעת מווריאציות גנטיות, אולי תכונה גנטית דומיננטית אוטוזומלית .
השפעה מחווית מוזיקה.
נראה שחוש השמיעה האבסולוטית מושפע מחשיפה תרבותית למוזיקה, במיוחד בהיכרות עם סולם דו-מז'ור שווה-כוונון. רוב המאזינים האבסולוטים שנבדקו מבחינה זו זיהו את צלילי הדו-מז'ור בצורה מהימנה יותר, ולמעט סי, מהר יותר מחמשת צלילי הלחצנים השחורים, התואם את השכיחות הגבוהה יותר של צלילים אלו בחוויות מוזיקליות רגילות. מחקר אחד של הולנדים שאינם מוזיקאים הדגים גם הטיה לשימוש בצלילים דו-מז'ורים בדיבור רגיל, במיוחד בהברות הקשורות להדגשה.
קשר לשפה.