בשנת 1979 חברו יחד יידוב, יצחק קלפטר ושם טוב לוי לשלישיית צליל מכוון, שהוציאה אלבום אחד והופיעה ברחבי הארץ. הלהקה התקיימה שנה אחת בלבד, אך אלבומה היחיד נחשב למשמעותי וחשוב במיוחד במוזיקה הישראלית.
בשנות ה-80.
ב-1980 יידוב הלחין טקסטים של קובי ניב לתקליט ילדים של מוני ובראבא, בו גם הפיק, עיבד וניגן. ב-1981 זכה יידוב במלגת לימודים לארצות הברית מטעם קרן אמריקה-ישראל. הוא למד בברקלי שבבוסטון וגם בניו יורק וספג שם השפעות מוזיקליות, בעיקר מג'אז. עם שובו לארץ כתב יידוב את המוזיקה להצגה "הלם קרב", והשתלב כמלחין וכמנהל מוזיקלי בתוכניות ילדים של הטלוויזיה הלימודית, שם כתב את המוזיקה לסדרה "בלי סודות" (לרבות את הלחן של השיר "סוף טוב הכל טוב", שלימים הפך לשיר הפרידה של שידורי הטלוויזיה החינוכית) ושירים רבים ומוזיקה לאנימציה לסדרה "רחוב סומסום".
יידוב כתב מוזיקה להצגות "ילדי הירח" (1975) בתיאטרון הקאמרי, "הלם קרב" (1983) בתיאטרון חיפה ו"זרים" בתיאטרון הבימה. בתקופת מלחמת לבנון הראשונה הופיע יידוב יחד עם יוני רכטר, גידי גוב, שלמה בראבא ומוני מושונוב במופע של שירים ומערכונים שנקרא "ערב חד פעמי". מופע זה, שהועלה במקור לפני חיילים, עבר בהמשך למועדון "צוותא" ורץ בהצלחה ברחבי הארץ. ב-1985 ו-1991 הועלו גרסאות חדשות של מופע זה.
ב-1985 הוציא יידוב את אלבום הסולו השני שלו "עכשיו הזמן" בחברת התקליטים החדשה "הליקון", בו ניכרות ההשפעות שספג בתקופת שהותו בארצות הברית. מהאלבום בלטו שיר הנושא, "שיר ברים", ו"יומיים" ('הנה בא הקיץ').
באלבום "חולם בספרדית", שיצא ב-1988, חזר יידוב בפעם הראשונה לשורשיו המוזיקליים וביצע שירים ממיטב הקלאסיקה הארגנטינאית (אדוארדו פאלו, קרלוס גרדל ועוד) בעיבודים חדשים. מתוך האלבום הצליח במיוחד השיר "חולם בספרדית" (מילים: אהוד מנור). האלבום זכה להצלחה גדולה ומכר עד היום למעלה מ-35,000 עותקים.
בשנות ה-90.
האלבום "חלק ממני", ראה אור ב-1993, שיר הנושא מתוכו, אשר הצליח, נכתב בעקבות ביקורו הראשון של יידוב בארגנטינה לאחר 27 שנים.
לאלבומה של ריטה "אהבה גדולה" שיצא ב-1994 הלחין את השיר "ערב כחול עמוק", שזכה להצלחה גדולה.
בין השנים 1990–1998 התארח יידוב במופעים שערכה הזמרת מרסדס סוסה בארץ וגם תרגם את "ימים לבנים" ו"כמו אדם" שזכו בקולה לביצועים מרגשים.
האלבום "פרטים קטנים" יצא ב-1997. יידוב הלחין למילותיהם של משוררים ותיקים (נתן זך, בו הלחין וביצע את שירו "את חייכת") וגם של הדור הצעיר יותר (איתן נחמיאס, ערן צור ורוני ערן). כמו כן מופיע באלבום ביצוע בספרדית ל-"Como La Luna" ("ערב כחול עמוק") כפי שנכתב במקור.
ב-1999 כתב את המוזיקה להצגה "זרים" בהבימה. ב-2000 הוציא את אלבום האוסף "ימים לבנים" שזכה בפרס האוסף הישראלי של השנה, במסגרת פרסי ערוץ המוזיקה הישראלי.
יידוב השתתף בנגינה באלבומים ובהופעות של מוזיקאים וזמרים מובילים, בהם: אריק איינשטיין, מתי כספי, חוה אלברשטיין, שלמה גרוניך, גידי גוב, אסתר עופרים יוסי בנאי ואבנר גדסי.
בשנות ה-2000.
בסוף 2002, יותר מעשרים שנה לאחר יציאת האלבום "צליל מכוון", התאחדו יידוב, לוי וקלפטר למסע הופעות שבוסס על שירי האלבום, ועל שירים מהרפרטואר האישי של כל אחד מהם.
ב-2006 כתב יידוב את המוזיקה למחזה "חתונה מושלמת" מאת רובין הודון, שביים מוני מושונוב בתיאטרון הבימה. באוקטובר 2006 השתתף במופע מחווה לאהוד מנור בתיאטרון הקאמרי.
ב-2010 הוציא את האלבום "מתוך השקט", אלבום שכולו מוזיקה אינסטרומנטלית בסגנון גא'ז ומוזיקה לטינית, בהובלת נגינת הגיטרה שלו. באלבום השתתפו אלי מגן בקונטרבס, שם טוב לוי בחליל, רוני עברין בכלי הקשה ועמיחי שליו בבנדוניאון.
ב-2011 השתתף באלבום הבכורה של השחקן אלי גורנשטיין, "ונחיה", הלחין את השיר "ירח" למילים של נתן אלתרמן, ושר אותו בדואט עם גורנשטיין. בסוף אותה שנה התארח במופע של הזמר טל גור.
ב-2012 הופיע יחד עם אלון אולארצ'יק, אפרים שמיר ושם-טוב לוי במופע שנקרא "הרביעייה".
ב-2013 השתתף באלבום "Twelve" של אלי דג'יברי בשיר "Liora mi Amor". יידוב כתב את המילים ללחן של דג'יברי.
במאי 2014 הוציא את האלבום "El primer amor" - "אהבה ראשונה", שכולו שירים בספרדית.
ביולי 2014 החל להגיש תוכנית לילה אישית בתחנת הרדיו 88FM. בנובמבר 2014, לרגל 40 שנה לצאת האלבום "קצת אחרת", נערך ב"אוזן בר" בתל אביב מופע מחווה לאלבום בניהולו המוזיקלי של נדב הולנדר. בסוף המופע עלו גרוניך, לוי ויידוב לבמה והצטרפו לנגנים האחרים בביצוע הקטע "קווינטה". באותו חודש גם הופיע עם הזמרת רות דולורס וייס.
בנובמבר 2016 התאחדו חברי "קצת אחרת" לביצוע מספר יצירות במסגרת קונצרט של התזמורת הפילהרמונית הישראלית, אשר ארחה את שלמה גרוניך בהיכל התרבות בתל אביב. בנובמבר 2017 התאחד ההרכב לשתי הופעות במסגרת "פסטיבל הפסנתר".
סגנון מוזיקלי.
סגנונו המוזיקלי של יידוב מאופיין בקו מלודי מופנם ומאופק וצליל מעודן. הוא אינו "רוקיסט" טיפוסי בהיעדר חספוס ומרדנות באישיותו, ויצירתו נוטה יותר לכיוון ה"פולק רוק" אך כזה המתובל במוטיבים הרמוניים מורכבים ועיבודים מתוחכמים. ניכרת בלחניו גם השפעת ג'אז ורוק בריטי מתקדם של שלהי שנות ה־60. כמו כן, באופן טבעי, ניתן למצוא ביצירתו ניחוח של טנגו ופולקלור עממי מארגנטינה מולדתו.
יידוב הוא וירטואוז בנגינה על גיטרה, ראיה לכך הן הקלטותיו והופעותיו. את חלק הארי של שיריו לא כתב יידוב, וחלק מלחניו מבוססים על שירי משוררים, ביניהם נתן זך, נתן אלתרמן, לאה גולדברג, יהונתן גפן ויהודה עמיחי.
חיים אישיים.
נשוי לאליענה יידוב, בעלת בית הקפה וחנות הספרים 'תולעת ספרים'.
משרד העלייה והקליטה
משרד העלייה והקליטה (בעבר: המשרד לקליטת העלייה) הוא משרד ממשלתי המופקד על ביצוע מדיניות הממשלה בתחום קליטת העלייה. הוקם ב-1968, בעקבות גל העלייה לאחר מלחמת ששת הימים.
הרקע ההיסטורי להקמת המשרד לקליטת עלייה.
עד קום המדינה הסוכנות היהודית הייתה אחראית לעליית היהודים מהתפוצות וקליטתם ביישוב. עם קום המדינה חלק מתפקיד עליית העולים הועבר לממשלת ישראל והוקם המשרד לעלייה אשר פעל בין השנים 1948–1951. המשרד עסק בכל הקשור להבאת עולים ארצה, אך לא בקליטתם שנותרה בידי משרדים אחרים, ובידי מחלקת הקליטה של הסוכנות היהודית. בראש משרד העלייה עמד חיים משה שפירא. באוגוסט 1948 המשרד פרסם הסדרי יציאה מהארץ.
המפנה בעקבות מלחמת ששת הימים והקמת המשרד לקליטת עלייה.
המשרד הוקם בעקבות דו"ח "ועדת חורב" אשר קבע כי יש צורך להקים משרד ממשלתי לקליטת עלייה, וזאת בעקבות העלייה המסיבית לארץ ישראל אחרי מלחמת ששת הימים, 1967.
ב-1968 הגיעו למעלה מ-30 אלף עולים מארצות המערב, ובין השנים 1969–1970, הגיעו יותר מ-40 אלף עולים מארצות אלו מדי שנה. בין השנים 1968–1973, הצליחו כמאה אלף עולים מרוסיה לעלות לארץ ישראל. בסך הכול בין השנים 1967–1973 עלו ארצה כ-260,000 עולים.
ב-1967 הקימו ממשלת ישראל והסוכנות היהודית את "הרשות המשותפת לעלייה וקליטה". במסגרת הרשות נבנו מרכזי קליטה ומעונות דיור חדשים ברחבי הארץ, ומספר האולפנים גדל. נושאי התעסוקה, הדיור, הבריאות וכו' טופלו על ידי משרדי הממשלה השונים.
ב-1968 הוקם המשרד לקליטת עלייה בנימוק שהגידול בכמות העולים גרם לצורך דחוף בגוף אחיד שירכז את כל הקשור בקליטתם של העולים בארץ ישראל. אולם היו שטענו שהסיבות להקמת המשרד היו אי שביעות רצון מתפקוד מחלקת העלייה של הסוכנות והצורך לדאוג לתפקיד ליגאל אלון. הצעתו של אריה אליאב שכל נושא העלייה והקליטה יועבר לסמכות הממשלה נדחתה, וסוכם שהסוכנות היהודית תמשיך לטפל בהעלאת היהודים מהגולה, והמשרד לקליטת עלייה יטפל בכל הקשור לקליטת העולים בארץ ישראל. בפועל הסמכויות בין משרד הקליטה והסוכנות חולקו באופן הגורם לכפילות רבה.
המשרד הוגדר בתחילה כמשרד על, שהשר המכהן בו (אז - יגאל אלון) הוא גם סגן ראש הממשלה ולצדו סגן שר. הגדרה זו בוטלה בסוף 1969 כשיגאל אלון עבר למשרד אחר.
תפקידי המשרד.
המשרד לקליטת העלייה אחראי לסיוע הניתן על ידי מדינת ישראל, לעולים ולתושבים חוזרים, המגיעים ארצה.
הוא אחראי על סיוע ומעקב אחרי העולים, משלב ההתארגנות הראשונית ועד השתלבותם בכל תחומי החיים בחברה הישראלית, תוך כדי שאיפה לשיתוף פעולה מקסימלי. המשרד לקליטת עליה מסייע בתחומי הדיור, התעסוקה, והחברה ומשתדל להקל על העולה במגעים עם מוסדות וגופים שונים במדינה.
המטרה היא לזהות את הפוטנציאל של העולה, לעזור לו להביא את הפוטנציאל לכדי מימוש, ועל ידי כך לתרום גם לעולה וגם לחברה.
המשרד לקליטת עלייה שואף לתת לעולים את הכלים הדרושים להתמודדות עם אתגרי הקליטה, שבעזרתם יוכלו להשתלב בצורה הטובה ביותר ולהגיע לעצמאות המרבית במדינה החדשה עבורם. הוא דואג לעולה בשלוש השנים הראשונות שלו.
לכל קבוצת עולים יש את האופי המיוחד לה, אחד הדברים הבסיסיים בקליטה הוא להתאים את הסיוע הבסיסי לאופי המסוים של אותה קבוצת עולים.
יש צורך לעשות שני דברים במקביל: גם לחפש דרכים לחזק את השייכות לחברה הישראלית של נוער ומבוגרים, ויש לעשות זאת תוך כדי שמירה על הזהות הייחודית של העולים ועולמם התרבותי.
אבירי הג'דיי
פריץ ריינר
פרדריק מרטין (פריץ) ריינר (בהונגרית: Reiner Frigyes; באנגלית: Frederick Martin (Fritz) Reiner; 19 בדצמבר 1888 – 15 בנובמבר 1963) היה מנצח יהודי-הונגרי. מגדולי המנצחים על אופרה ועל מוזיקה סימפונית במחצית הראשונה של המאה ה-20.
קורות חיים.