בינואר 1995, דברה רמירז, בת דודה של סלינה, נשכרה לעבוד בבוטיקים ולעזור לה להרחיב את העסקים למקסיקו. רמירז עזבה תוך שבוע ואמרה לסלדיבר שהיא לא מרוצה מהצוות. רמירז מצאה כי חסרות קבלות של חפצים ופריטים שנמכרו. סלדיבר אמרה לה "לדאוג לעניינים שלה" וכי זה לא מתפקידה להתערב בנושא. סלדיבר התעמתה לעיתים קרובות עם מרטין גומז, מעצב האופנה של סלינה, שהתלונן כי סלדיבר מנהלת את ענייניה של סלינה בצורה לא נכונה. האיבה ביניהם הגיעה לשיאה במהלך תצוגות האופנה של סלינה; גומז האשים את סלדיבר בפגיעה ובהשמדת כמה מעיצוביו וטען שהיא לא שילמה חשבונות. בין סוף 1994 לתחילת 1995 נסעה סלדיבר לעיתים קרובות למונטריי שבמקסיקו כדי לזרז את תהליך פתיחת הבוטיק החדש של סלינה. כאשר ביקרה סלדיבר במפעל במקסיקו, היא איימה על התופרות והציבה בפניהן אולטימטום; או שהן יעמדו לצידה או שהן יפוטרו.
מערכת היחסים של סלינה וסלדיבר.
סלדיבר קיבלה חיבה רבה מסלינה, שהתייחסה אליה כאל חברתה. חדרה היה מכוסה בכרזות ותמונות של סלינה, תוך שבחדר האורחים שלה הוצגו סרטונים שלה. במהלך ריאיון עם סלדיבר בשנת 1995, כתבים מ-"The Dallas Morning News" אמרו כי מסירותה לסלינה גבלה באובססיה. סלדיבר אמרה לעובדי הבוטיקים שהיא רוצה להיות "כמו סלינה". לדברי עובדת לשעבר באחד הבוטיקים שנשארה בעילום שם, סלדיבר הייתה "רכושנית" ביחסיה עם סלינה וניסתה להרחיק אותה מהעובדים האחרים. העובדת האמינה שמטרתה של סלדיבר הייתה "לקבל יותר שליטה על העובדים ועל סלינה". סלדיבר אמרה כי הסיבה שהרחיקה את העובדים מסלינה הייתה "להגן" עליה מפני הבעיות של הבוטיקים. לצד האחריות על ניהול הבוטיקים, סלדיבר ליוותה את סלינה בהופעות וטיולים והיו לה את המפתחות לביתה של הזמרת.
כאשר סלדיבר הפכה למקורבת עסקית, היחסים ביניהן החלו להידרדר. בספטמבר 1994 פגשה סלינה את ריקרדו מרטינז, רופא שהתגורר במונטריי שבמקסיקו. סלינה רצתה להרחיב את מספר הבוטיקים על ידי פתיחת סניף נוסף במונטריי. מרטינז אמר כי יש לו קשרים במקסיקו שיכולים לעזור לה להרחיב את עסקיה. לבסוף, הפך ליועץ העסקי שלה, אם כי משפחתה אמרה שהוא היה "רק מעריץ שלה שהצטלם איתה בכמה תמונות". סלדיבר קנאה בתלותה של סלינה במרטינז. סלינה החלה לבקר במונטריי בתדירות גבוהה יותר, לעיתים קרובות בתחפושת, על מנת שלא יזהו אותה. סבסטיאן ד'סילבה, עוזרו של מרטינז, היה אוסף את סלינה בשדה התעופה; לדבריו, הוא אסף אותה כשהיא חבשה פאות והשתמשה בשמו של בעלה (כריס פרס), כדי שאחרים לא יוכלו לזהות אותה. לדברי מרטינז, הוא הלווה לה כמה אלפי דולרים מכיוון שהיה חסר לה מזומן.
סיום עבודתה של סלדיבר.
החל מינואר 1995, קינטנייה ג'וניור החל לקבל שיחות טלפון ומכתבים ממעריצים זועמים שטענו כי שילמו את דמי ההרשמה שלהם למועדון המעריצים, אך לא קיבלו את המזכרות והמתנות שהובטחו בתמורה. בינתיים, בשני הבוטיקים של סלינה בסן אנטוניו ובקורפוס כריסטי, העובדים שמו לב לשטף של חשבונות שלא שולמו או שהמועד לפרעונם כבר עבר, ללא הסבר מצידה של סלדיבר. לאחר חקירתו, קינטנייה ג'וניור גילה כי סלדיבר מעלה ביותר מ-60,000 דולרים באמצעות המחאות מזויפות. אחיה של סלדיבר, ארמנדו סלדיבר, יצר לכאורה קשר עם גומז ו"המציא סיפור" לפיו סלדיבר גנבה כספים ממועדון המעריצים. גומז יצר קשר עם אחד הדודים של סלינה בטלפון ולבסוף השמועה הגיעה לאוזניו של אביה, קינטנייה ג'וניור. ארמנדו אמר שהוא כעס על סלדיבר אך לא רצה שהסיבה תפורסם ברבים; מאוחר יותר הוא אמר שהוא מרגיש אשם על שהתחיל את השמועה. הוא התראיין ב-"Primer Impacto", אך העיתונאים טענו כי דבריו אינם הגיוניים.
קינטנייה ג'וניור ערך פגישה ב-9 במרץ 1995, עם סלינה וסוזט קינטנייה בקיו-פרודקשנס כדי להתעמת עם סלדיבר. קינטנייה ג'וניור הציג לסלדיבר עדויות הנוגעות למעילה שלה בכספים. לדבריו, סלדיבר בהתה בו מבלי לענות על אף אחת משאלותיו. הוא ציין כי היא לא הכחישה את ההאשמות או דיברה במהלך הפגישה, אלא הייתה "פשוט קרירה כמו קרח". כמו כן, הוא אמר לה שהוא יערב שוטרים אם היא לא תביא ראיות שמפריכות את האשמותיו. כשקינטנייה ג'וניור שאל אותה מדוע המעריצים לא מקבלים את המזכרות והמתנות שהובטחו להם, אמרה כי אותם המעריצים ניסו להשיג את הפריטים בחינם. קינטנייה ג'וניור גילה כי סלדיבר פתחה את חשבון הבנק של מועדון המעריצים בשם אחותה, מריה אלידה. כשנשאלה מדוע עשתה זאת, ענתה כי הבנק לא אישר לה לפתוח חשבון על שמה וציינה כי היא לא ידעה את הסיבה לכך. סלדיבר עזבה את הפגישה בפתאומיות. בתגובה, קינטנייה ג'וניור אסר עליה ליצור קשר עם סלינה. עם זאת, סלינה לא רצתה לסיים את החברות ביניהן; היא הרגישה שסלדיבר חיונית להצלחת הבוטיקים שלה במקסיקו. בנוסף, היא רצתה לשמור עמה על קשר היות שהיו לה רישומי בנק, דוחות ורישומים פיננסיים הדרושים לצורכי מס. לאחר הפגישה, המשיכה סלדיבר לקבל משכורת מהחברה, אך פיטוריה הושהו רק עד שיושבו המסמכים הפיננסים שבידיה. ב-25 במרץ סיפרה סלינה לסוזט כי היא מתכננת לפטר את סלדיבר "בקרוב".
לאחר הפגישה, גילה קינטנייה ג'וניור כי השקים שנחתמו במסגרת מועדון המעריצים של סלינה, היו חתומים בשמה של מריה אלידה, בכתב יד זהה לזה של סלדיבר. הוא הגיע למסקנה כי סלדיבר כתבה המחאות מזויפות תוך שימוש בשמה של אחותה ואז פדתה אותם ושמרה על הכספים. כשקינטנייה ג'וניור ניסה לאחזר את דוחות הבנק של מועדון המעריצים, הוא גילה שהם "נעלמו". הוא מצא מכתב בכתב ידה של סלדיבר לפיו מריה אלידה נאלצה לסגור את חשבון הבנק בגלל בעיה גדולה. על פי המכתב, חברה במועדון המעריצים בשם איבון פראלס, נשלחה לבנק להפקיד 3,000 דולרים אך פראלס לא הפקידה את הכסף ולא נמצאה. במכתב נאמר כי מריה אלידה גילתה את הדברים "מאוחר מדי" וכי פראלס והכסף נעלמו. קינטנייה ג'וניור, תהה איך ייתכן שסלדיבר לא נתנה אמון בגזבר מועדון המעריצים, אך סמכה על זרה מוחלטת שתפקיד 3,000 דולרים. הוא אמר לסלדיבר "לספר את השקר הזה למישהו אחר". הוא הגיע למסקנה שפראלס לא קיימת באמת, מכיוון שאף אחד מעובדי מועדון המעריצים לא פגש אותה מעולם.
ניסיונות כושלים לרצוח את סלינה.
יום לאחר שנאסר על סלדיבר ליצור קשר עם סלינה, קינטנייה ג'וניור נסע לקיו-פרודקשנס ואמר לה שהיא כבר לא רצויה שם. באותו היום, סלינה וסלדיבר התווכחו טלפונית; סלינה ניתקה ואמרה לבעלה שהיא כבר לא יכולה לסמוך על סלדיבר. השניים לא היו מרוצים מההסברים של סלדיבר בנוגע לכספים שנעלמו. לדברי קינטנייה ג'וניור היו ארבעה ניסיונות לרצוח את סלינה. סלינה הסירה את שמה של סלדיבר מחשבון הבנק של הבוטיקים ב-10 במרץ 1995; ואיירין הררה החליפה אותה כנשיאת מועדון המעריצים. למחרת, רכשה סלדיבר אקדח בחנות הנשק והמטווח "A Place to Shoot", שבסן אנטוניו. היא קנתה אקדח תופי 0.38 קליבר דגם 85 וקליעי הולופוינט; הכדורים נועדו לגרום לפציעות נרחבות יותר מכדורים רגילים. סלדיבר אמרה למוכרת שהיא אחות מוסמכת שזקוקה לאקדח כאמצעי הגנה בעבודתה, משום שאחד מבני המשפחה של מטופליה איים עליה.
ב-13 במרץ פנתה סלדיבר לעורך דינה והצהירה על התפטרותה; קינטנייה ג'וניור סבר כי מדובר בדרך להשגת אליבי. באותו היום נסעה סלדיבר לקורפוס כריסטי ושהתה במוטל "החול והים". סלינה שהתה באותה העת במיאמי, פלורידה. קינטנייה ג'וניור האמין שזה היה הניסיון הראשון להרוג את סלינה. כאשר סלינה הגיעה לקורפוס כריסטי ב-14 במרץ, סלדיבר יצרה איתה קשר כדי לקבוע פגישה. סלדיבר אמרה לסלינה שיש יותר מדי אנשים וביקשה לפגוש אותה בחניון במרחק של 40 קילומטרים מקורפוס כריסטי. עם הגעתה, אמרה סלינה לסלדיבר שהיא יכולה להישאר אחראית על ענייניה העסקיים במקסיקו. לדברי קינטנייה ג'וניור, סלינה רצתה להמשיך להעסיק את סלדיבר עד שתמצא מחליפה מתאימה. סלדיבר הראתה לסלינה את האקדח שקנתה וזו אמרה לה בתגובה "להיפטר מזה" ואמרה שהיא תגן עליה מאביה. קינטנייה ג'וניור טען שעקב כך שסלינה הרגיעה את סלדיבר, זו החליטה שלא לרצוח אותה באותה הפגישה. למחרת, החזירה סלדיבר את האקדח לחנות, בטענה שאביה הביא לה אקדח בקוטר 22. ב-26 במרץ גנבה סלדיבר דגימות של בשמים ודוחות בנק נוספים מהבוטיק במקסיקו.
סלדיבר ליוותה את סלינה בטיול בטנסי בזמן שזו סיימה להקליט שיר לאלבום הקרוסאובר שלה. סלינה אמרה לסלדיבר כי חסרים כמה דוחות בנק וביקשה ממנה להחזיר אותם מיד עם חזרתן לטקסס. סלדיבר רכשה מחדש את האקדח ב-27 במרץ וביקשה מסלינה לפגוש אותה לבדה באחד מחדרי המוטלים; זה היה הניסיון השני שלה לרצוח אותה. הידיעה על הגעתה של סלינה התפשטה ועד מהרה היא נסוגה עקב התקהלות מעריציה. קינטנייה ג'וניור האמין שמעריציה הצילו אותה באותו היום ואמר כי היו "יותר מדי עדים לביצוע הרצח". לדבריו, הניסיון השלישי להרוג את סלינה היה במהלך נסיעתה של סלדיבר למונטריי בשבוע האחרון של מרץ. מרטינז קיבל שיחות טלפון מסלדיבר, תוך שהיה ניתן לשמוע אותה בוכה עקב כך שטענה שאנסו אותה ב-29 במרץ. למחרת, התקשרה אליו שוב. מרטינז טען כי במהלך השיחות עמה, היה נשמע כאילו מישהו מנסה לחטוף ממנה את הטלפון הסלולרי. הוא שלח עובד לחדר המוטל שלה כדי לחקור את העניין; העובד גילה שזו עזבה את חדר המוטל כמה דקות קודם לכן.