עונת 2008 הייתה הגרועה בתולדות המועדון, הליונס סיימו עם מאזן נטול ניצחונות של 16-0, הקבוצה הראשונה אי פעם שלא הצליחה להשיג ניצחון בעונה של 16 משחקים.
בשנים 2011, 2014 ו-2016 הופיעו הליונס בפלייאוף והפסידו בכל פעם בסיבוב הראשון.
עין אל-אסד
עין אל-אסד (בערבית: عين الأسد) הוא כפר דרוזי בגליל העליון, ממזרח לבקעת בית הכרם, בתחום המועצה האזורית מרום הגליל. גובהו בין 550 ל-600 מטרים מעל פני הים.
הכפר הוקם בשנת 1899, על ידי דרוזים בני היישוב בית ג'ן. ב-1949 התיישבו בו כמה משפחות של ערבים מוסלמים שגורשו מהכפר הסמוך אל-פארדיה, אולם בשל סכסוכים שנתגלעו בינם לבין תושבי המקום עזבו מרביתם זמן קצר לאחר מכן, וכיום נותרה רק משפחה אחת מהם בכפר.
הכפר שוכן למרגלות הר כפיר, בחלקו הדרומי של גוש הרי מירון. שמו נקרא על שם מעיין הנובע בתחומו, "עין אל-אסד" (בעברית "עין האריה"). בערוצים הסמוכים לכפר נובעים מעיינות נוספים, בהם עין לביאה ועין הארי. סביב הכפר כרמי זיתים ובוסתנים רבים, ובמדרון מעליו חורש ים תיכוני המהווה חלק משמורת הר מירון. בכפר עצמו כמה נקודות תצפית המשקיפות אל רחבי הגליל התחתון, הר תבור, חיפה, הים התיכון והכנרת.
בזכות הנוף היפה הנשקף ממנו וקרבתו לשמורות הטבע הגדולות בגליל, התפתח בעין אל-אסד מראשית המאה ה-21 ענף תיירות הפנים. פועלים בו כמה בתי אירוח ומסעדות בסגנון דרוזי מסורתי.
הערות שוליים.
הודו סין
עין כמונים
עין כמונים היא חווה חקלאית בבעלות פרטית שנמצאת בגליל התחתון, ממזרח לבקעת בית הכרם, בכביש 85 עכו צפת, בין צומת חנניה לנחל עמוד.
החווה הוקמה בשנת 1979 על ידי עמירם ודרורה אוברוצקי.
החווה קרויה על שם הכפר הבדיוני "עין כמונים", בו מתרחשת עלילת ספרו של אפרים קישון "השועל בלול התרנגולות", ועל שם הר כמון הסמוך.
החווה נוסדה ב-1980 ויש בה עדר צאן למטרת חלב וכן בית בד ומסעדה.
סט. לואיס קרדינלס (קבוצת פוטבול)
ארסניק
משה צ'רניאק
משה צ'רניאק (3 בפברואר 1910 - 31 באוגוסט 1984) היה שחמטאי, סופר, עיתונאי ומדריך שחמט ישראלי. צ'רניאק היה שחקן השחמט המקצועני הראשון של ישראל, אלוף ישראל בשחמט וחבר נבחרות ישראל לאולימפיאדות השחמט.
ביוגרפיה.
צ'רניאק נולד בוורשה שבפולין ב-1910 למשפחה אמידה. הוריו שלחוהו ללמוד בסורבון בפריז ושם פגש, בין השאר, את שחקני השחמט אלכסנדר אלכין וסבלי טרטקובר.
ב-1934 עלה לישראל והשתקע בירושלים. בשנת 1939 יצא לאולימפיאדת השחמט של בואנוס איירס, אלא שבשל מלחמת העולם השנייה נכפתה עליו גלות בת למעלה מעשור בארגנטינה (כמו על רבים אחרים מצמרת עולם השחמט). בארגנטינה פגש צ'רניאק את סופיה אשתו והתחרה בשחמט, בין השאר, עם מיגל ניידורף.
לאחר חזרתו לישראל המשיך להשתתף בתחרויות ברחבי העולם כמו גם בליגה הישראלית. הוא הקים בתל אביב את מועדון השחמט במרכז ביכורי העיתים, ועסק בהיבטים רבים של המשחק, מכתיבת טור שחמט בעיתון "הארץ" והדרכה ועד משחק פעיל, עד מותו ב-1984 בתל אביב, בגיל 74.
קריירת השחמט.
צ'רניאק זכה בשתי אליפויות בשחמט של ארץ ישראל המנדטורית ב-1936 וב-1938 ופעם נוספת ב-1955. בשנת 1974 (בגיל 64) חילק צ'רניאק את הבכורה עם רב אמן ולדימיר ליברזון והפסיד לו בדו-קרב צמוד. אחת עשרה פעמים (על פני כמעט ארבעים שנה) ייצג צ'רניאק את ישראל באולימפיאדות השחמט והשיג בסך הכול 62 ניצחונות ו-38 תוצאות תיקו לעומת 56 הפסדים בזירה יוקרתית זו. משחקיו מהאולימפיאדות הוערכו ונותחו על ידי גדולי עולם השחמט כמיכאל טל ואלכין.
בנוסף על אלה זכה גם בתחרויות בינלאומיות אישיות בווינה, ברג'ו אמיליה, באמסטרדם ובנתניה.
במהלך הקריירה שלו התמודד צ'רניאק עם שחקנים ידועים רבים ובהם שבעה אלופי עולם: קפבלנקה, אלייכין, בוטביניק, סמיסלוב, פטרוסיאן, ספסקי ופישר. הוא גבר על שחקנים כניידורף, טרטקובר, גליגוריץ', רשבסקי, וסיים בתיקו עם פאול קרס, קפבלנקה, סמיסלוב ובוטביניק.
ב-1952 זכה ביחד עם יוסף פורת בתואר אמן בינלאומי. צ'רניאק לא זכה מעולם בתואר הגבוה ביותר של רב אמן, אך נכון לאותה שנה הוענק התואר ל-36 שחקנים בלבד.
הופעות באולימפיאדות.
משה צ'רניאק השתתף בנבחרתה האולימפית של ארץ ישראל וישראל.
כתיבה שחמטית.
צ'רניאק כתב ספרי שחמט רבים בשלוש שפות. בין ספריו הבולטים בשפה העברית: "תולדות השחמט מראשיתו ועד ימינו", "ספר השחמט", "ישראל באולימפיאדות השחמט". בשנת 1956 ייסד את כתב העת הישראלי הראשון לשחמט, "64 משבצות". במשך למעלה משלושים שנה ערך את מדור השחמט השבועי בעיתון "הארץ", עד שנפטר. לאחר מותו המשיך אותו בתפקיד זה תלמידו ישראל שרנצל.
הכרה והנצחה.
על תרומתו להוראת השחמט והנחלתו לדור שלם בישראל זכה בפרס מיוחד על מפעל חיים מטעם משרד החינוך ב-1976.
במלאת יובל למדינת ישראל נבחר צ'רניאק, שנודע בכינויו "מר שחמט", לשחמטאי היובל של ישראל.
פסטיבל השחמט השנתי של תל אביב נקרא על שמו.
צ'ארלי קאופמן
צ'ארלי סטיוארט קאופמן (באנגלית: Charles Stuart Kaufman; נולד ב-19 בנובמבר 1958) הוא תסריטאי, במאי ומפיק קולנוע יהודי אמריקאי, זוכה פרס אוסקר על תסריט הסרט "שמש נצחית בראש צלול".
קורות חיים.
קאופמן הוא בן למשפחה יהודית מניו יורק. בגיל 14 עבר יחד עם הוריו ואחותו לגור במדינת קונטיקט. בתום לימודי התיכון בשנת 1976 למד זמן מה באוניברסיטת בוסטון, אך החליט לעבור לבית הספר לקולנוע של אוניברסיטת ניו יורק, בו התעניין בעיקר בלימודי משחק ובימוי והצטיין כשחקן קומי. בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 התגורר במינאפוליס ולמד עבודות שונות לפרנסתו.
ב-1991 עבר לגור בהוליווד.
קאופמן החל את עבודתו כתסריטאי של סדרות טלוויזיה. התנסותו הראשונה בקולנוע הייתה בסרטו של הבמאי ספייק ג'ונז משנת 1999, "להיות ג'ון מלקוביץ'", שעל תסריטו הוא זכה בפרסי האקדמיה הבריטית לסרטים ולטלוויזיה (BAFTA) ובמועמדות לפרס האוסקר האמריקאי.
בשנת 2001 קאופמן כתב את התסריט לסרט "המין האנושי" שלא נחל הצלחה רבה. הסרט מבוסס באופן רופף על הסיפור הקצר "דין-וחשבון לאקדמיה" מאת פרנץ קפקא.
לאחר מכן קאופמן שב לעבוד עם ספייק ג'ונס בסרטו מ-2002, "אדפטיישן" ("הסתגלות" או "עיבוד" באנגלית). עבודה זאת העניקה לו מועמדות אוסקר שנייה ופרס נוסף של האקדמיה הבריטית. הסרט נוצר כחוויה אישית שלו, כשנשכר לעבד ספר ביוגרפי על סחלבים לסרט, והבין שהספר פשוט לא מתאים להיות מוסרט, והעיבוד נעשה לסיפורו של תסריטאי שמנסה לעבד ספר שלא יכול להיות מתוסרט. קאופמן העביר את התסריט למעסיקיו, בהבטחה שהוא לעולם לא יעבוד שוב, אך הם נהנו מהתסריט כל כך עד שהחליטו לבטל לחלוטין את הפרויקט המקורי לטובת הגרסה של קאופמן. לאחר מכן, באותה שנה, כתב את "וידויים של מוח מסוכן", סרט ביוגרפי על חייו של צ'אק באריס, מנחה שעשועוני טלוויזיה נודע. הסרט גם היווה את הבכורה של ג'ורג' קלוני כבמאי.
ב-2004 כתב את התסריט לסרט "שמש נצחית בראש צלול", עליו הוא קיבל את פרס האוסקר הראשון שלו כתסריטאי הטוב ביותר, והפרס השלישי שלו מהאקדמיה הבריטית.
ב-2008 כתב, הפיק וביים את הסרט "סינקדוכה, ניו יורק", העוסק בבמאי תיאטרון המנסה להפיק הצגה המקיפה את חייו שלו עצמו במלואם.
ב-2015 כתב, ביים והפיק את הסרט "אנומליסה" שזכה לביקורות חיוביות.
רומן הביכורים של קאופמן, "אנטקינד", יצא לאור ביולי 2020. קאופמן אמר בשנת 2016 כי הרומן נכתב כך שלא יהיה ניתן לתיאור, והוא עצמו חשב עליו כי הוא "סרט בלתי אפשרי". ב"אנטקינד" מבקר הקולנוע ב' רוזנברג מנסה להיזכר בסרט אנימציה באורך שלושה חודשים. מאמין שהסרט הוא ההזדמנות האחרונה שלו להשיג את הכבוד וההערצה של חבריו, ב' יוצא למסע אבסורדי החוקר את הקומדיה, תורת הקולנוע, הפילוסופיה והפרשנות החברתית על פני 706 עמודי הספר.
ב-2020, כתב, בוים והפיק את הסרט אני חושבת לגמור עם זה. עיבוד קולנועי חופשי לרומן הביכורים של הסופר הקנדי איאן ריד באותו השם, משנת 2016.
וסת של ואט
מדד גיני
מקדם ג'יני
פטריוטים (המהפכה האמריקנית)
הפטריוטים (שהיו ידועים גם כוויגים וכמורדים) היו מתיישבים בריטים בצפון אמריקה אשר מרדו במלוכה הבריטית במהלך המהפכה האמריקנית, ושבסופו של דבר ייסדו את אותן מושבות עצמאיות שעתידות היו להתאחד לארצות הברית. הפטריוטים הושפעו מכתביו של ג'ון לוק ומהנאורות האמריקנית שפרחה במושבות באותה עת.
קבוצת הפטריוטים כללה קשת רחבה של דעות, החל מפדרליסטים שמרנים כגון אלכסנדר המילטון, דרך אנשי המעמד הגבוה כגון תומאס ג'פרסון ועד רדיקלים דוגמת דניאל שייז. אל מול הפטריוטים עמדו הלויאליסטים - שנותרו נאמנים למלוכה.
רבים מהפטריוטים פעלו אף לפני התחלת קרבות המלחמה. דוגמה קיצונית לפעילות זו אפשר לראות במעשיהם של בני החירות. כיום, החשובים שבמנהיגי הפטריוטים נחשבים לאבות האומה האמריקנית.
ועדת שמגר (חיל הים)
ועדת שמגר, בראשותו של נשיא בית המשפט העליון בדימוס מאיר שמגר, היא ועדת חקירה צבאית, שהוקמה כדי לבדוק האם קיים קשר סיבתי בין זיהום נחל הקישון לבין ריבוי מקרי מחלת הסרטן בקרב צוללים לשעבר של חיל הים הישראלי. חברי הוועדה האחרים היו פרופ' מאיר וילצ'ק ממכון ויצמן למדע וד"ר גד רנרט, מנהל המחלקה לאפידמיולוגיה בבית החולים כרמל בחיפה.
מסקנות הוועדה פורסמו, לאחר ציפייה ציבורית ממושכת, ב־21 בנובמבר 2002, וקבעו כי לא ניתן למצוא קשר ישיר בין הזיהום בנחל הקישון לבין מחלת הסרטן אצל רוב הלוחמים שצללו בנחל. עם זאת, הוועדה מתחה ביקורת על צה"ל ועל חיל הים על התנהלותם בפרשה.