שנת 872. לורד אותרד, מנהיג הכפר בבנבורג ומהאצילים הבכירים בממלכת נורת'מבריה נהרג בקרב מול הוויקינגים הדנים בעוד בנו בן העשר, אותרד, וילדה בשם ברידה נלקחים כעבדים על ידי מנהיג הוויקינגים, ארל רגנאר. אותרד מציל את בתו של רגנאר, תירה, מידי סוון, בנו של קיירטן, מבוני הספינות של רגנאר. קיירטן מגורש בעוד רגנאר מעוור את סוון בעין אחת. אותרד וברידה מתבגרים כוויקינגים דנים לכל דבר. בהתבגרותם רואים ברידה ואותרד את ארל רגנאר נהרג כשתירה נלקחת בשבי בידי סוון וקיירטן. אותרד מחליט לצאת למשימה להשגת אדמותיו מחדש מדודו, שכרת ברית עם הדנים לאחר מות הלורד אותרד. ברחבי הממלכות נפוץ סיפור מותו של רגנאר והמרידה האנגלית בצפון מתפרסמת כמרידה שהונהגה על ידי אותרד. בניסיונו לרכוש את אמונם של אבה (בנו של רגנאר לודברוק) וגות'רום, אותרד חוזה במותו של המלך אדמונד, מלך מזרח אנגליה. כאשר בקשתו לחנינה נדחית, נמלטים אותרד וברידה לווינצ'סטר, בירת וסקס, הממלכה האנגלית האחרונה. אלפרד, אחיו של המלך אתלרד, סולד מנטייתם הפגאנית של אותרד וברידה וכאשר אותרד מספק מידע על בואה של מתקפת ויקינגים, אלפרד מייעץ למלך אתלרד לכלוא את השניים.
המלך אתלרד ואלפרד מצליחים לנצח בקרב מול הוויקינגים הדנים, אך המלך נפצע קשה ועל ערש דוויי מתעדף את אחיו על בנו, אתלווד, וממליך את אלפרד ליורשו. אותרד וברידה משוחררים מכלאם בעוד אלפרד יוזם הסכם שלום עם הדנים, במטרה לאפשר לממלכה להתארגן לקראת הקרבות הבאים. אותרד מאמן את האנגלו-סקסונים, לאחר שהוא נשבע אמונים לאלפרד, ומבטיח לשרת אותו במשך שנה, כשבתמורה המלך ישיב לו את תוארו אותרד מבבנבורג וישיב לו את אדמות אביו. ברידה, שנכנסת להריון מאותרד, מפילה את בנם, כאשר בנו של ארל רגנאר, רגנאר הצעיר, מופיע. כשהיא מבינה שאותרד נשאר נאמן למלך אלפרד היא עוזבת עם רגנאר הצעיר. אלפרד משכנע את אותרד לשאת לאישה את מילדרית', כצעד לקראת השגת אדמות משלו, אך עד מהרה אותרד מגלה כי עליו לשאת גם בנטל החובות של אבי הכלה, אשר חייב לכנסייה 2,000 שילינג. אותרד מבין שרומה, אך חרף זאת מתנה אהבים עם מילדרית' וזאת נכנסת ממנו להריון.
הדנים, בהנהגת גות'רום ורגנאר הצעיר, כובשים את וורהאם. בעת משא ומתן להסכם שלום, אותרד ותשעה אחרים, לרבות נזיר, נשלחים כבני ערובה בעסקת חילופי שבויים עם הדנים. אותרד פוגש שוב את רגנאר הצעיר וברידה, כשבינתיים מילדרית' יולדת את בנו, אותרד בנו של אותרד. כאשר קורס הסכם השלום, עם שובו של אבה מאירלנד, פוקד גות'רום להרוג את כל בני הערובה, אך אותרד מורשה לעזוב לאחר התערבותו של רגנאר. אותרד מגלה צי דני גדול מתקרב ומדליק את המשואה המכריזה על פלישה, על מנת להזהיר את ממלכת וסקס מפני הפלישה הקרבה.
שנת 878. הצי הדני נוחת על החוף אך מאבד ספינות רבות במהלך הסערה הגדולה. אלפרד יוצא דרומה על מנת להתגונן מפני גות'רום כאשר אותרד מצטרף לכוח שמונהג על ידי אודה האב. אותרד מתעמת עם אבה והדנים בקרב סינוויט. אותרד מתגנב למחנה הדני, מבעיר באש את ספינותיהם וגורם לבהלה במחנה, אך הוא מתגלה ונאלץ להילחם מול אבה. הוא הורג את אבה כאשר כוחותיו של אודה מגיעים כדי להביס את הוויקינגים. אך אודה נפצע ובווינצ'סטר אודה הבן מספר למלך אלפרד כי הוא זה שהוביל את הניצחון. בשובו לביתו, אל בנו ורעייתו מילדרית', הוא הורג את האחראי על רכושו, אוסוולד, לאחר שהוא מגלה שזה רימה אותו. אותרד ולאופריץ', מלוחמי ממלכת וסקס, יוצאים עם לוחמים מזוינים במסווה של דנים, על מנת לפלוש לקורנוול כדי לשלם את חובותיו של אותרד לכנסייה. הם נתקלים בנזיר, האח אסאר, שמציע להם לפגוש את מלך הבריטונים, המלך פראדור, שמוכן לשלם כסף. בעת מתקפה על מבצר כבוש מגלה אותרד כי המבצר נכבש בידי לוחמים דנים בהנהגת סקורפה "בעל הסוס לבן". אותרד וסקורפה מסכימים להרוג את חייליו של המלך פראדור ולחלוק ברכושו. לבסוף, סקורפה מרמה את אותרד ונמלט עם כל הרכוש הגנוב, אך מלכת הצללים, איזולט, מראה לו היכן המלך החביא אוצר נוסף. אותרד משלם לכנסייה את חובו ויחד עם מלכת הצללים מגיעים לחצר המלך אלפרד, אך אותרד מואשם על ידי המועצה בפלישתו לשטחי קורנוול. לאופריץ' שנאלץ להעיד נגד אותרד מבקש מהמלך אלפרד לאפשר לו להרוג את אותרד בקרב.
בעת הקרב בין אותרד ללאופריץ' תוקפים לוחמיו של גות'רום את העיר, ואותרד, איזולט ולאופריץ' מסתתרים בבית ושם מחלצים את הנזירה הילד מידי לוחמים דנים שניסו לאונסה. הם מסתתרים באדמות סאמרסט ושם מגלים את המלך אלפרד הנמלט מידי הדנים עם משפחתו. המלך שולח מסר לנזיריו להצטרף אליו עם הכוחות הנותרים. איזולט מרפאה את בנו החולה של אלפרד, אדוארד, אך מזהירה כי ילד אחר ימות כתוצאה מכך. הצי של סקורפה מגיע אל האדמות ואותרד יוצא עם אנשיו להטביע את חייליו בביצות הטבעוניות ולהורגם, במהלך הקרב הם מבעירים את ספינות הצי הדני. המלך אלפרד יוצא עם כוחותיו כדי לפגוש את צבאותיו של אודה האב. אותרד מגלה שבנו מת, כחלק מהתגשמות נבואתה של איזולט והיא מגלה לו שאחותו ת'ירה עודנה בחיים. אלפרד שולח מסר לחייליו הנאמנים להתאסף באבן אגברט. אודה הבן מסרב לשלוח כוחות ולבסוף אודה האב הורג אותו על בגידתו במלך. אודה האב שולח את כוחותיו לפגוש את המלך. צבאו של אלפרד מביס את גות'רום וחייליו אך לאופריץ' ואיזולט נהרגים. רגנאר הצעיר וברידה נלקחים בשבי כדי להבטיח הסכם שלום עם הדנים, בעוד גות'רום מוטבל לנצרות לאחר שראה כי ניצחונו של אלפרד אינו אלא הוכחה כי "האל איתם". אותרד, הילד והלוחם האליג יוצאים צפונה, אל בבאנבורג.
עונה 2.
שנת 878. אותרד מתחיל במסעו צפונה כדי לתבוע את אדמות בבאנבורג.
סרט ורוד
סרט צהוב
סרט סגול
סרט לבן (פירושונים)
עיניים לא רק לראייה
עיניים לא רק לראייה (באנגלית: Eyes do more than see) הוא סיפור מדע בדיוני קצר שנכתב בידי אייזיק אסימוב בשנת 1965, ותורגם לעברית בפנטסיה 2000 גיליון 6 בשם "עיניים", ושוב ב-1980 בשם "עיניים אינן רק רואות" בקובץ אין איש פה, פרט..., ושוב ב-2010 בקובץ כתבי אייזיק אסימוב חלק 2 בשם "עיניים אינן רק לראייה".
רקע.
בשנת 1964 הזמין מגזין מאסימוב סיפור על בסיס תמונה של ראש חימר שאבריו מסומנים באותיות דפוס, במטרה להדפיס שלושה סיפורים של סופרים שונים על בסיס אותה התמונה. המגזין דחה את סיפורו של אסימוב, והסיפור פורסם לבסוף במגזין לפנטזיה ומדע בדיוני בשנת 1965.
עלילה.
בעתיד המרוחק טריליוני שנים, בני האדם נטשו את צורתם החומרית והם קיימים כישויות אנרגיה.
שני בני אדם, איימס וברוק, המשתתפים בתחרויות של אמנות באנרגיה, דנים ברעיון חדש: ליצור אמנות בחומר. איימס יוצר פיסול של ראש, וברוק נזכרת בכאב בגופה האנושי וביכולת שלה לאהוב. היא מצטערת על פזיזותם של בני האדם ועל הוויתורים שעשו בעוזבם את גופם החומרי.
עיניים לא רק רואות
המתנה של הארון א-ראשיד
"המתנה של הארון א-ראשיד" (באנגלית: The Gift of Harun Al-Raschid) היא פואמה מאת המשורר האירי ויליאם בטלר ייטס, שפורסמה לראשונה בשנת 1924 בעיתון האמריקני הדיאל (The Dial) ובאסופת השירים "החתול והירח ופואמות נוספות" (The Cat and the Moon and Certain Poems). לאחר מכן הופיעה הפואמה בספרו חזון שיצא לאור בשנת 1925 ובאסופת השירים "המגדל" (The Tower), שיצאה לאור ב-1928.
תוכן ומבנה.
הפואמה בנויה בצורת מכתב מקוסטא איבן לוקא המיועד לעבד אל-רבאן, הוזיר האחראי על אוצר הח'ליף הארון א-ראשיד, שליטה של בגדאד. קוסטא מבקש שהמכתב יוחבא ב'איגרת פרמנידס', כדי להבטיח שמכתבו יישמר לאחרית הימים. מכתב "הסוד הכמוס" שבמכתם אמור להיות ידוע אך ורק לבדואי החכם והנודד של המדבר כדי ששום כותב עתים לא יתעד זאת בדברי הימים. בשנה שבה הח'ליף הורה להוציא להורג את הוזיר ג'עפר הוא נפגש כדי לשוחח עם קוסטא.
הח'ליף מביע את דאגתו לקוסטא, המשותפת לו ולאשתו לאור העובדה שקוסטא לא בא בברית הנישואין. קוסטא משיב שהוא כבר בא בימים, מזדקן, ולכך הח'ליף עונה לו שלא הוא עצמו ולא קוסטא נראים זקנים. משלחי יד של צייד ושל משורר, בהתאמה, שומרים על החיים ומצעירים אותנו. קוסטא מודה אמנם, שאכן נשמותיהם על אף גופם המזדקן, נשארות צעירות.
קוסטא מסביר לח'ליף הארון א-ראשיד שהוא מאמין בן דת אחרת, בן הדת הנוצרית, שונה מזו המוסלמית של הח'ליף, וברגע שהוא יחליט להינשא, הוא יהיה נשוי לאותה אישה עד המוות. אין זה משנה, לפי תפיסת אמונתו של קוסטא, מה יהיה מצב יחסי האישות ביניהם.
הח'ליף שואל שוב את קוסטא מה תהיה תשובתו במידה והוא מוצא לו כלה שאף על פי שהיא צעירה, חולקת איתו את כישורי לימוד תורות הנסתר וחיפוש אחר הנצח. קוסטה משיב לח'ליף שאם אמנם תימצא לו אישה כזו, אז הוא יזכה באושר המוחלט עם בן זוג החווה את אותה איכות חיים של נשמתו שלו.
הח'ליף מכיר בקיומם של יחסי אהבה רוחניים האפשריים עבור פילוסוף כמו קוסטא, גם אם הוא מעדיף אהבה יצרית ותשוקה מינית. הח'ליף אכן נותן לו אישה כזו. קוסטא תוהה בינו לבין עצמו אם אשתו אוהבת אותו כפי שהוא או בגלל "המסתורין" שבו או השילוב של שניהם.
מיד לאחר נישואיהם, היא נהייתה שקועה אך ורק בספריו. כאשר הוא היה עובד במהלך הלילה והיא בעודה ישנה, היא החלה לקום מהמיטה ולהסביר לו את משמעות המסתורין שאותו קוסטא תר אחרי הבנתו. בבוקר למחרת, היא לא זכרה דבר ממה שקרה. בזמן ירח מלא היא החלה לקום שוב מהשינה ולשרטט צורות על המדבר כדי לתת הסבר לסימנים שאותם חקר. כל אותם אירועים התרחשו שבע שנים קודם, בתחילת נישואיהם. כיום, היא לא מגלה התלהבות להיכנס לחקר תורת הנסתר והיא אוהבת את קוסטא כפי שהוא.