קבוצת פאנדורי נוסדה באוגוסט 1962, כאיחוד בין שני מועדונים יריבים מאותה העיר, פלקארה טרגו ז'יו ו-CIL טרגו ז'יו. היא החלה את דרכה בליגה הרביעית, וכבר בעונתה הראשונה העפילה לליגה השלישית.
בשנותיה הראשונות בליגה השלישית הצליחה הקבוצה להתברג בחלקה העליון של הטבלה בכל עונה. בעונת , עם סגל שחקנים צעיר ועם שחקן נבחרת רומניה לשעבר טיטוס אוזון על הקווים, הצליחה הקבוצה להעפיל לראשונה בתולדותיה לליגת המשנה הרומנית. עם זאת, בעונת הבכורה ההיסטורית של הקבוצה בליגת המשנה, היא כשלה וירדה תוך עונה אחת בחזרה לליגה השלישית.
לאורך שנות ה-80 נדדה הקבוצה בין הליגה השנייה לשלישית. היא נותרה בליגה השלישית לאורך כל שנות ה-90, עד שחזרה לליגת המשנה בשנת 2000. ארבע שנים אחר כך התקרב הקבוצה להעפלה ראשונה בתולדותיה לליגה הבכירה, אך סיימה במקום השני בלבד ולא הצליחה לעלות.
העונה המוצלחת הביאה לחיזוק הקבוצה כדי לנסות ולהביא את הקבוצה לליגה הבכירה. המאמן אמיל סנדוי, שחקנה של נבחרת רומניה במונדיאל 1990, היה זה שהעלה את פאנדורי כמאמן לראשונה בתולדותיה לליגה הבכירה, כשהוא משלב סגל של שחקנים צעירים כמו טיבריו לונג וסורין וינטילסקו עם שחקנים ותיקים ומנוסים כמו פלורין פופטה, רוברט ונצ'יאה ורומולוס בויה.
בתחילת דרכה בליגה הקבוצה התקשתה הקבוצה לשרוד. בעונת , עונתה הראשונה בליגה הבכירה, סיימה פאנדורי במקום ה-15 המוביל לליגת המשנה. עם זאת, הקבוצה הצליחה לשרוד בליגה הבכירה בעקבות שלילת רישיונה של ספורטול סטודנטסק בוקרשט על ידי התאחדות הכדורגל הרומנית. הורדת הליגה של ספורטול הותירה את פאנדורי בליגה הבכירה.
פאנדורי הצליחה לשרוד מספר עונות במרכז-תחתית הטבלה, עד שהתרחיש חזר על עצמו פעם נוספת בעונת . פאנדורי סיימה במקום ה-15, אך שרדה בליגה בעקבות הירידה האוטומטית של אינטרנציונל קורטאה דה ארגש, שבעליה נטש את המועדון. פאנדורי החתימה מספר שחקנים מאינטרנציונל המתפרקת, ובהם שחקנים בכירים כמו ולאד קיריקש ומיחאי פינטילי, ולאחר עונה נוספת בה שרדה בליגה הבכירה, סיימה הקבוצה לראשונה בחציה העליון של הטבלה בסיום עונת , כשסיימה את העונה במקום השביעי.
בעונת סיימה הקבוצה כסגנית אלופת רומניה לראשונה בתולדותיה. בזכות מיקום הליגה השתתפה הקבוצה לראשונה במסגרת אירופית בעונת , כשהתמודדה במוקדמות הליגה האירופית. פאנדורי הדיחה בשלבי המוקדמות את לבדיה טאלין, הפועל תל אביב וספורטינג בראגה, והצליחה להגיע לשלב הבתים של הליגה האירופית, שם סיימה אחרונה בבית.
בעונת , עם הקמת מפעל גביע הליגה הרומנית, הצליחה פאנדורי להגיע למשחק הגמר הראשון בתולדות הטורניר, אך נוצחה 3-0 על ידי סטיאווה בוקרשט. בעונת הבטיחה בפעם השנייה בתולדותיה את מקומה במסגרת האירופית, כשסיימה שלישית בטבלת הליגה הרומנית. בתום עונת עונת ירדה לליגת המשנה.
אצטדיון הקבוצה.
החל משנת 1963 מארחת פאנדורי את משחקיה באצטדיון טודור ולדימירסקו בעיר טרגו ז'יו. האצטדיון קרוי על שמו של המהפכן הרומני טודור ולדימירסקו.
מאז העפלת הקבוצה לליגה הבכירה בשנת 2005, עבר האצטדיון שני שיפוצים - האחד באותה השנה, והשני בשנת 2010 - על מנת להתאימו לאירוח משחקים בליגה הראשונה, ותכולתו הורחבה ל-9,200 מקומות ישיבה. בשנת 2015 נהרס האצטדיון הישן על מנת להקים באותו השטח אצטדיון מחודש, בן 12,000 מקומות ישיבה, שיותאם לאירוח משחקים במסגרת האירופית. בניית האצטדיון מתוכננת לסיום בשנת 2017, ועד לחזרתה מארחת הקבוצה את משחקיה באצטדיון העירוני בדרובטה-טורנו סברין, המונה כעשרים אלף מקומות ישיבה.
פאנדורי
קורפוס הפאנצר הרביעי (ורמאכט)
קורפוס הפאנצר ה-4
פתירות על ידי רדיקלים
מרוץ 24 השעות של נורבורגרינג
מרוץ 24 השעות של נורבורגרינג (בגרמנית: ADAC Zurich 24h-Rennen) הוא מרוץ סיבולת למכוניות טורינג ולמכוניות GT המתקיים בנורבורגרינג החל משנת 1970.
במרוץ משתתפים למעלה מ-200 מכוניות ו-700 נהגים, וכיום המכוניות המתחרות במשך 24 שעות ישלימו מרחק של כ-4,000 ק"מ בקירוב לאחר שיקיפו את המסלול באורך 25 הק"מ כ-155 פעמים בממוצע. המרוץ נחשב לאחד מאירועי הספורט המוטורי הגדולים בעולם. בשנת 2016 חזו במרוץ למעלה מ-200,000 צופים ביציעים.
היסטוריה.
המרוץ נוסד בשנת 1970 בהשראת מרוץ 24 השעות של לה מאן ובמקור נועד לתת מענה לנהגים חובבנים הנוהגים במכוניות ייצור סדרתיות כחלופה למרוץ 1000 הק"מ של נורבורגרינג, המיועד לקבוצות מרוץ מקצועניות ולנהגים מקצוענים אשר חלקם נוהגים במכוניות אב טיפוס ייעודיות בקטגוריות בכירות. המרוץ מתקיים עם כיוון השעון במסלול באורך 25.378 ק"מ המהווה שילוב של מסלול הנורדשלייפה יחד עם מסלול הגרנד פרי של המתחם בו נערך בין היתר מרוץ הפורמולה 1.
כיום עדיין ישנם נהגים חובבנים המתחרים במרוץ עם מכוניתם הפרטית אולם בעשורים האחרונים החלה הנורמה של התארגנות קבוצות מרוץ תחת חסות מסחרית של חברות גדולות אשר התכנסו כדי לנצח את המרוץ עבור שותפיהן, ובנוסף החלו להשתתף במרוץ קבוצות מרוץ מקצועניות של מותגי רכב מובילים ונהגים מקצוענים. ייחודו של המרוץ הוא שבניגוד לתקנות המחמירות והנוקשות של אליפות העולם במרוצי סיבולת של הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA), תקנות ארגון ה-ADAC למרוץ 24 השעות של נורבורגרינג גמישות ולעיתים עממיות ומאפשרות כמעט לכל רכב בייצור סדרתי להשתתף במרוץ בתנאי שהוא תואם את תקנות הבטיחות.
כל מכונית המעוניינת להשתתף במרוץ משלמת דמי כניסה של כ-7,500 אירו, מתוכם 3,000 אירו משמשים כמקדמה עבור בנזין. נהגים המחזיקים ברישיון נהיגה בין-לאומי רשאים להשתתף במרוץ בתנאי שיעברו קורס חובה המתקיים בשבוע שלפני המרוץ. בכל מכונית חייבים לנהוג בין שניים לארבעה נהגים וכל נהג רשאי לנהוג במהלך המרוץ בשתי מכוניות שונות. כל רכב החל משנת הייצור 1996 רשאי להשתתף במרוץ כאשר באפשרות כלי רכב שיוצרו בין השנים 1990–1995 להגיש בקשה מיוחדת שאישורה תיבחן בנפרד. כלי הרכב המתחרים במרוץ מחולקים לקטגוריות נפרדות ומסווגים על פי נתונים דומים.
האירוע מתקיים מדי שנה בדרך כלל בחודש מאי או יוני ונמשך על פני יממה שלמה בין שבת לראשון. המרוץ זוכה לפופולריות רבה בגרמניה במהלכו מגיעים מאות אלפי צופים, רבים מהם מגיעים למתחם הכולל בתוכו כרי דשא גדולים ושטחים פתוחים נרחבים עם ציוד מחנאות כולל מחוללים חשמליים ניידים, מקימים אוהלים, עוסקים בפעילויות פנאי רבות כגון ברביקיו וכדומה, כאשר ההרגשה הכללית במקום במשך כל סוף השבוע היא של יריד לשם הנאה, דבר המדגיש את ייחודיות המרוץ.
לינקולן פירס
לינקולן פירס (באנגלית: Lincoln Peirce; נולד ב-23 באוקטובר 1963) הוא צייר קומיקס אמריקאי.
נולד באיווה שבארצות הברית, ובתור ילד אהב לצייר. כשהיה בקולג' במיין צייר רצועת קומיקס שבועית בשם "Third Floor" עבור עיתון הקולג'. לאחר מכן למד ציור ופיסול בבית הספר סקוהיגן לציור ולפיסול. לימד אמנות ואימן את נבחרת הבייסבול של בית הספר התיכון קסבייר בניו יורק במשך שלוש שנים לפני שעבר ב-1992 במיין.
ב-7 בינואר 1991 החל לכתוב ולצייר את רצועת הקומיקס "נייט הגדול", שמופיעה מדי יום בכ-300 עיתונים ברחבי ארצות הברית. כמו כן צייר אנימציות עבור ניקלודאון ועבור Cartoon Network.
בעקבות רצועת הקומיקס "נייט הגדול", החל לכתוב ב-2009 את סדרת הספרים המצליחה העוסקת ב"נייט הגדול". עד כה יצאו שמונה ספרים. הסדרה היא רב-מכר של "הניו יורק טיימס".
לאחר השלמת סדרת הרומנים של "נייט הגדול" בשנת 2016, הוא החל לעבוד על סדרה חדשה בת שלושה ספרים "מקס ואבירי הביניים" בהוצאת Crown Books. הספר הראשון בה פורסם ב-8 בינואר 2019.
כיום חי עם אשתו ושני ילדיהם במיין.
ספר חנוך ג'
חנוך ג' הוא אחד מן הספרים החיצוניים לתנ"ך אשר נכתב בשפה העברית. בספר נרמז שהוא נכתב במאה השנייה לספירה, אולם ניתן למצוא לו מקורות רק במאה החמישית. שמות אחרים עבור "חנוך ג'" הם "הספר השלישי של חנוך", "ספר היכלות", "ספרו של רבי ישמעאל הכהן הגדול" ו"ההתגלות של מטטרון".
בחנוך ג' יש מילים רבות ביוונית ולטינית. לעומת חנוך א', ספר זה ככל הנראה נכתב במקור בעברית. בספר מספר עובדות המצביעות על ההשערה שכותבי הספר קראו את "חנוך א'".
השוואות לחנוך א'.
הנושאים העיקריים שבהם עוסק הספר הם עלייתו של חנוך השמיימה והפיכתו למלאך מטטרון.
חנוך ג'
יוסף אהרונוב
הישר מקנדיה
מגדלי מידטאון
מגדלי מידטאון הם צמד גורדי שחקים בדרך בגין בתל אביב-יפו. בנייתם החלה בשנת 2013 והסתיימה ב-2018. המגדל הגבוה, בגובה 197 מטרים, משמש למשרדים והשני, בגובה 183 מטרים משמש למגורים. שני המגדלים כוללים חמישים קומות, ובעת השלמתם היה מגדל המשרדים הבניין הרביעי בגובהו בישראל, ומגדל המגורים היה בניין המגורים הגבוה בישראל. המגדלים הם חלק ממתחם הכולל שני מגדלים נוספים, מרכז קניות ומבני ציבור נוספים.
בעלי הנכס מתקופת ההקמה הם קבוצת ישראל קנדה
היסטוריה.
המגדלים נבנו על שטחה של מחלבת תנובה שפעלה במקום בין 1953 ל-2002, ועל שמה כונה הצומת הסמוך "צומת תנובה". לאחר סגירת המחלבה הפך המגרש לחניון שפעל עד 2012. בשנת 2011 רכשה את המגרש שותפות של החברות ישראל קנדה, אלקטרה נדל"ן ויורוקום נדל"ן, תמורת 530 מיליון ש"ח. ב-2013 החלו עבודות החפירה במגרש. ב-2015 החלה להיחפר ברחוב הסמוך תחנת שאול המלך בקו האדום של הרכבת הקלה, שאחת מכניסותיה תקושר לפרויקט.