נולד בעיר ניו יורק למאיר ואידה בלומברג. אביו היה עורך דין. סביו היגרו לארצות הברית מאירופה בסוף המאה התשע-עשרה. את לימודיו היסודיים עשה בישיבה דפלטבוש, ניו יורק, שם למד תורה לצד לימודי חול. לאחר סיום לימודי התיכון התגייס בשנת 1943 לצי האמריקאי. במסגרת שירותו הצבאי סיים את לימודיו לתואר ראשון ביוניון קולג' בסקנקטדי בשנת 1945. עד לשנת 1946 שירת בצי האמריקאי כקצין סיפון על נחתות. בלומברג לא איבד את משיכתו לים אף לאחר תום שירותו הצבאי ויצא מדי פעם להפלגות כמלח בצי הסוחר האמריקאי ומאוחר יותר אף הוסמך כרופא ספינה.
החל לימודים מתקדמים במתמטיקה באוניברסיטת קולומביה, אבל בשנת 1947 שינה את תחום לימודיו והחל בלימודי רפואה באותה אוניברסיטה. סיים את לימודי הרפואה בשנת 1951. לאחר סיום לימודיו עבד במשך ארבע שנים במרכז הרפואי הפרסביטריאני של אוניברסיטת קולומביה וסיים שם התמחותו. בשנת 1955, לאחר תום התמחותו, החל לימודים מתקדמים בביוכימיה בבליול קולג' שבאוניברסיטת אוקספורד וקיבל תואר דוקטור בביוכימיה בשנת 1957.
בין השנים 1957–1964 עבד במכונים הלאומיים לבריאות. החל משנת 1964 היה חבר במרכז לחקר הסרטן פוקס צ'ייס שבפילדלפיה, ומשנת 1977 היה פרופסור לרפואה ואנתרופולוגיה באוניברסיטת פנסילבניה. בין השנים 1989-1994 שימש אף כראש (מאסטר) בליול קולג' באוקספורד.
בלומברג המשיך במחקריו בתחום מחלת הצהבת הנגיפית מסוג B אף לאחר קבלת פרס נובל. הוא חקר את תפוצת המחלה, דרכים למונעה ולחסן נגדה במדינות רבות בעולם, בהן סין, הודו, סנגל וטאיוואן. כמו כן חקר והוכיח את הקשר שבין צהבת נגיפית מסוג B לבין מחלת סרטן הכבד. על פי הערכות שונות, למעלה משלוש מאות מיליון איש בעולם חולים במחלת צהבת נגיפית מסוג B. מספר המתים במחלה עולה על מספר המתים ממחלת האיידס ובכל שנה חולים מיליוני בני אדם בסרטן כבד לאחר שנדבקו קודם לכן בצהבת נגיפית.
בין השנים 1999–2002 ניהל בלומברג את המכון למחקר אסטרו-ביולוגי של NASA בקליפורניה.
ריימונדס ז'וטאוטאס
ריימונדאס ז'וטאוטאס (בליטאית: Raimondas Žutautas; נולד ב-4 בספטמבר 1972) הוא כדורגלן עבר ליטאי וכיום מאמן. ז'וטאוטאס שיחק בין היתר במכבי חיפה ופנאתינאיקוס, ונחשב לאחד הקשרים האחוריים הטובים ביותר ששיחקו אי פעם בישראל.
קריירה.
בשנים 1992–1997 שיחק ב-4 קבוצות ליטאיות שונות וזכה ב-2 אליפויות ליטא. בשנת 1997 עבר למועדון הרוסי אלניה ולדיקווקז ושיחק שם שנתיים.
ב-1999 עבר ז'וטאטואס למכבי חיפה של אלי כהן. במחצית השנייה של עונת נפצע והושבת ליתר העונה, דבר שהיה אחד מהגורמים לכך שחיפה לא זכתה באליפות באותה עונה אף שהציגה יכולת טובה מאוד. ז'וטאטואס החלים רק באוקטובר 2000 והיה חלק מההרכב שזכה באליפות בעונת . בעונה שלאחר מכן זכה עם הקבוצה באליפות שנייה ברציפות. בעונת בהדרכת יצחק שום העפילה מכבי לשלב הבתים של ליגת האלופות. ז'וטאטואס השתתף במשחק שנערך בקפריסין מול מנצ'סטר יונייטד בו חיפה ניצחה 3–0. ז'וטאטואס כבש שער בבעיטה לחיבורים ממרחק של 30 מטר, השיג פנדל לקבוצתו וזכה בעיתונות הספורט לציון הנדיר 10, אולם נפצע והחמיץ את היישורת האחרונה של הליגה. פציעתו של ז'וטאטואס פגעה ביכולת ההגנתית של חיפה והיא הפסידה את האליפות בגלל הפרש שערים נחות. בסיום אותה עונה עבר עם יצחק שום לפנאתינאיקוס וזכה עמה בדאבל (אליפות וגביע).
לז'וטאוטאס הייתה פציעה חוזרת בברכו, ובשנת 2005 פרש ממשחק בגלל פציעה זו.
בשנים האחרונות מגיע ז'וטאוטאס לישראל מדי שנה כדי לשחק במדי מכבי חיפה בטורניר הוותיקים.
קריירת אימון.
לאחר שפרש, מונה לעוזרו של יצחק שום, מאמן אלאניה ולדיקווקז. בספטמבר 2005, פוטר מהמועדון יחד עם שום.
ב-9 בפברואר 2010 מונה ז'וטאוטאס למאמן נבחרת ליטא. ז'וטאוטאס הוא המאמן הצעיר ביותר אי פעם שהתמנה למשרת מאמן ליטא, והוא עשה זאת כשהיה בן 37. ז'וטאוטאס התפטר מתפקידו, לאחר כישלונה של הנבחרת להעפיל ליורו 2012.
לקראת תום עונת הוגדר ז'וטאוטאס כמועמד לקבל את משרת המאמן במכבי חיפה, במקומו של אלישע לוי, אך לבסוף נבחר ראובן עטר לתפקיד.
ב-26 בינואר 2018 מונה למאמן הפועל כפר סבא מהליגה הלאומית. ב-15 במרץ 2018 סיים את תפקידו לאחר רצף כישלונות של הקבוצה.
פיתגוראיות
פרנקו זפירלי
פרנקו זפירלי (באיטלקית: Franco Zeffirelli; נולד כג'אנפרנקו קורסי, 12 בפברואר 1923 – 15 ביוני 2019) היה במאי קולנוע איטלקי בולט. זפירלי היה גם במאי תיאטרון, מעצב ומפיק של אופרות ועסק גם בהפקת סרטי קולנוע, הצגות תיאטרון וסדרות טלוויזיה.
בעולם נודע זפירלי ביותר כבמאי גרסת הקולנוע משנת 1968 למחזה רומיאו ויוליה של שקספיר, עליה היה מועמד לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר. המיני-סדרה הטלוויזיונית שלו משנת 1977, "ישו מנצרת", קצרה גם היא שבחים ועודנה מוקרנת בסוף השבוע של חג הפסחא בארצות רבות.
ביוגרפיה.
זפירלי נולד וגדל בפירנצה, בחסות קהילת הגולים הבריטים ובייחוד עקב אחר הקבוצה שכונתה "העקרבים", קבוצת נשים בריטיות, שגילו עוינות כלפי איטלקים ואמריקאים. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הושמו נשים אלה במעצר. קבוצת "העקרבים" היוותה השראה לסרטו האוטוביוגרפי למחצה, "תה עם מוסוליני" משנת 1999.
בשנות מלחמת העולם השנייה לחם כפרטיזן עד שנפגש עם חיילים בריטיים מן המשמר הסקוטי הראשון והיה למתורגמן שלהם. בשנים שלאחר המלחמה, למד אמנות ואדריכלות באוניברסיטה של פירנצה ועבד עם במאים כמו ויטוריו דה סיקה, רוברטו רוסליני ולוקינו ויסקונטי.
בשנות ה-60 נודע בעיצוב ובימוי מחזותיו בלונדון ובניו יורק וכעבור זמן קצר העביר את רעיונותיו לקולנוע.
זפירלי היה גם במאי חשוב של הפקות אופרה מאז שנות ה-50, באיטליה, אירופה וארצות הברית. ראויה לציון מיוחד הפקת האופרה "טוסקה" בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן, בשנת 1964, עם מריה קאלאס וטיטו גובי, וכמה הפקות למטרופוליטן אופרה בניו יורק, ביניהן "לה בוהם" ו"טורנדוט". זפירלי ביים את האופרה לה בוהם גם עבור האופרה הישראלית החדשה, בשיתוף עם המנצח דניאל אורן.
בנובמבר 2004 קיבל תואר אבירות של כבוד מן הממלכה המאוחדת . בשנת 1999 קיבל את פרס "כדור הבדולח" על תרומה אמנותית יוצאת דופן לעולם הקולנוע בפסטיבל קרלובי וארי.
זפירלי היה גם חבר בסנאט של הרפובליקה (איטליה) בין השנים 1994–2001, נציג קטניה מטעם מפלגת "פורצה איטליה" .
ב-1996 הצהיר זפירלי שהוא הומוסקסואל, אך בחר להיות דיסקרטי לגבי חייו האישיים. זפירלי אמר שהוא רואה את עצמו כ"הומוסקסואל" ולא גיי. זפירלי אימץ שני בנים בוגרים, שעמם עבד במשך שנים. השניים חיו איתו וניהלו את ענייניו האישיים.
נפטר ב-15 ביוני 2019, בגיל 96.
רוזלין זוסמן יאלו
רוזלין זוסמן יאלו (באנגלית: Rosalyn Sussman Yalow, 19 ביולי 1921 - 30 במאי 2011) הייתה פיזיקאית רפואית אמריקאית יהודייה, כלת פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1977 על פיתוח המבחן הרדיו-אימוני (Radioimmunoassay, RIA).
קורות חיים.
יאלו נולדה בניו יורק לסיימון וקלרה זוסמן. אמה היגרה לארצות הברית מגרמניה כילדה ואביה הוא יליד ניו יורק. שניהם היו בעלי השכלה יסודית בלבד ולא סיימו לימודי תיכון. בשנת 1941 סיימה את מכללת האנטר, מכללה לנשים בלבד, שם החלה להתעניין בתחום הפיזיקה. לקראת סיום לימודיה, משלא האמינה כי תצליח להתקבל ללימודים מתקדמים ולקבל מלגה בתחום הפיזיקה, בגלל היותה אישה, היא החלה לעבוד כמזכירה למייקל היידלברגר, ביוכימאי בולט באוניברסיטת קולומביה, וקיוותה שתוכל כך להתקבל ללימודים מתקדמים.
זמן קצר לאחר שסיימה את לימודי התואר הראשון היא קיבלה הצעה להיות עוזרת הוראה בפיזיקה באוניברסיטת אילינוי. זאת, כיוון שעקב פרוץ מלחמת העולם השנייה גויסו רוב הגברים לצבא והאוניברסיטה העדיפה להעניק מלגות לימודים לנשים, תחת סגירת שערי האוניברסיטה. רוזלין זוסמן (כשם נעוריה), הייתה התלמידה האישה היחידה בפקולטה להנדסה ובה 400 אנשי סגל והתלמידה הראשונה בפקולטה מאז שנת 1917. היא התחתנה עם חבר לספסל הלימודים, ארון יאלו בשנת 1943 וקיבלה תואר דוקטור בפיזיקה גרעינית בשנת 1945.
לאחר סיום לימודיה חזרה לניו יורק והחלה ללמד פיזיקה במכללת האנטר, שם למדה. בשנת 1947 החלה לעבוד בבית החולים לחיילים משוחררים ברובע הברונקס בניו יורק, ועזרה להקים את שירות האיזוטופים של בית החולים. בבית החולים שיתפה יאלו פעולה עם הרופא סולומון בֶּרסון כדי לפתח את המבחן הרדיו-אימוני (RIA), שיטה המשמשת למדידת כמויות זעירות של חומרים ביולוגיים בדם על ידי שימוש בנוגדנים ובסמנים רדיואקטיביים. במקור, הבדיקה שימשה למחקר על רמות האינסולין בחולי סוכרת. מאז יושמה שיטה זו לבדיקת מאות חומרים אחרים, כולל הורמונים, ויטמינים ואנזימים. יאלו וברסון, אשר שיתפו פעולה במחקר משך 22 שנה, סירבו לרשום פטנט על הטכניקה שפיתחו.
בשנת 1976 הייתה יאלו לאישה הראשונה שקיבלה את פרס לסקר. שנה לאחר מכן הייתה לאשה השנייה שקיבלה את פרס נובל. היא חלקה את הפרס עם רוג'ר גילמין ואנדריו ויקטור שלי. שותפה ברסון הלך לעולמו בשנת 1972 ולכן לא קיבל את הפרס.
בשנת 1978 התקבלה יאלו כחברת האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים. בשנת 1988 הוענקה לה המדליה הלאומית למדעים.
רוזלין הייתה נשואה לאהרון יאלו, פרופסור לפיזיקה ופיזיקאי רפואי, בנו של הרב שמואל ליב ילוב, רב בסירקיוז ומחבר ספרים. לזוג נולדו שני ילדים, בנימין ואלנה. הם חיו בריברדייל, ניו יורק.
בשנת 1992 נפטר בעלה.
היא נפטרה בניו יורק ב-30 במאי 2011.
מילת קסם