בפברואר 1997 הציגה חברת התכנון PBS, תכנון ראשוני למערכת להסעת המונים במטרופולין תל אביב, הכוללת שני קווי רכבת תחתית ושני קווי רכבת קלה, כאשר עלות הרכבת התחתית אז הוערכה בכ-3 מיליארד דולר ועלות הרכבת הקלה כמיליארד דולר. התוכנית הראשונה למערכת להסעת המונים במטרופולין תל אביב גובשה כחלק מתוכנית מתאר ארצית 23א שאושרה ב-15 באוקטובר 1998. בתוכנית הוצע לשמר רצועות דרך בצפון מטרופולין תל אביב בערים הרצליה, רמת השרון רעננה וכפר סבא ומזרח המטרופולין בערים רמת-גן ובני-ברק כדי לאכלס קווי רכבת קלה (LRT) במפלס הקרקע. התכנון כלל גם רצועות דרך לתוואי של "רכבת עירונית" (מטרו) שרובה נוסעת במנהרות מתחת לפני הקרקע בערים תל אביב, רמת-גן, יפו ובת ים. בשנת 2002, במסגרת העבודה על תוכנית המתאר המחוזית החל התכנון המפורט של המערכת. במהלך התכנון התגלתה מחלוקת בין חברת נת"ע - נתיבי תחבורה עירוניים לעיריית תל אביב לגבי אופי המערכת. עיריית תל אביב רצתה לקדם מערכת של רכבות תחתיות ונת"ע מערכת של רכבת קלה, על קרקעית שתשתלב עד כמה שניתן בתפקוד הרגיל של הרחוב, בגלל עלותה הנמוכה. רק בקו האדום וקטע קצר בקו הירוק תוכנן לעבור במנהרה ותכנון לקווי מטרו (רכבת תחתית מלאה) נגנז.
בשנת 2006, הושלם התכנון הראשוני של המערכת.התכנון המפורט אושר ב-2010 בתוכנית מתאר ארצית 23א שינוי 4 בתוכנית זו, משיקולי עלות, חלק מהקווים תוכננו כמערכת אוטובוסים מהירה (BRT – Bus Rapid Transit) וחלק כרכבת קלה.
בחודש ספטמבר 2016, התברר כי מערכת להסעת המונים במטרופולין תל אביב המתוכננת לא תוכל לעמוד ביעדים שנדרשו לה (עקב הקיבולת הנמוכה של מערכת על קרקעית בתוואי הרחוב) והוחל בתכנון מערכת שתיתן מענה טוב יותר. חברת נת"ע פרסמה מכרז לתכנון שלשה קווי רכבת תחתיים. בחודש ינואר 2017 זכתה חברת סיסטרה הצרפתית במכרז של נת"ע לתכנון קווי המטרו בגוש דן, בתקציב של כ-30 מיליון שקל.
ביולי 2018 הוחלט במשרד התחבורה והבטיחות בדרכים לתקצב את תכנון קווי המטרו בעלות של יותר מחצי מיליארד שקלים, אולם הקמתם, הנאמדת ב-100–150 מיליארד שקלים, לא אושרה נכון לזמן הזה. התכנון הוא להתחיל להקים ב-2022, כאשר תאריך היעד הוא 2026 לכל המוקדם.
בפברואר 2019 נחשף התכנון הראשוני של מסלולי המטרו ופרטים נוספים לגבי הפרויקט. במסגרת הפרויקט מתוכננים בכל 3 הקווים מסילות באורך כולל של כ-145 ק"מ שיחלפו ב-24 רשויות מקומיות, וכן 109 תחנות. אומדן זמן הביצוע הוא כ-12 שנים (חנוכת הקווים ב-2032) ועלותו המשוערת כ-150 מיליארד שקל והתכנון הוא שניתן יהיה לבצע בו כ-450 מיליון נסיעות בשנה. כמו כן על פי התכנון, קרונות הרכבת יהיו אוטומטיים וללא נהגי קטר וניתן יהיה להפעילם בתדירות של מעבר רכבת בתחנות מדי 3 דקות.
ב-15 באפריל 2019 אישרה הוועדה לתשתיות לאומיות את התוואי הכללי של הקווים M1, M2 ו-M3. ונת"ע יצאה לתהליך של פרסום תוכניות מלאות. התכנון התבצע תחת החלוקה הבאה:
בנובמבר 2020, פרסמה נתע מכרז לבחירת צוותי התכנון לשבעה מתח"מים (מרכזי תחבורה משולבים), שמהווים טרמינלים שיקשרו בין מערכות הסעת גדולות - הרכבת הקלה, המטרו, אוטובוסים ורכבת ישראל.
בפברואר 2022 אישרה ועדת השרים את חוק המטרו לקריאה שנייה ושלישית. מטרת החוק היא לייעל את הליכי הקמת המטרו ולעקוף חסמים בירוקרטיים ותכנוניים. החוק קובע הקמת רשות שתנהל את הפרויקט, קובע רגולציה ותיאום תשתיות וכן עוסק באזורים בהם יעבור המטרו. אף שהחוק היה מוכן, אישורו בכנסת נדחה למושב הקיץ.
במאי 2022 אישרה הממשלה את תוכניות קווי המטרו M1 במקטע הדרומי וכן את קו המטרו M3.
לפי התכנון העבודות יבוצעו בשלושה שלבים: תחילה יבצעו בנת"ע העתקת תשתיות, פינוי השטח, הפקעות ובדיקה של התשתיות הפרוסות מתחת לאדמה. לאחר מכן יתחיל השלב המכונה "אינפרא 1", שכולל את חפירת תחנות המטרו והמנהרות, ולבסוף יתחיל שלב "אינפרא 2" שכולל את עבודות התקשורת, התיאום והחשמול.
בניגוד לרשת הרכבות הקלות, שבה השלביות בוצעה על פי הקווים, השלביות במטרו נקבעה על הרשת כולה מתוך ליבת הביקושים ברדיוס שגדל כלפי חוץ. למשל, ה"גזע" בקו M1 מתחנת הראשונים ועד לצומת גלילות צפוי להבנות ראשון. בדרום זרוע אחת של הקו ללוד, רמלה ובאר יעקב, והזרוע השנייה לנס ציונה ולרחובות יוקמו בשלב מאוחר יותר.
ביוני 2022 התפרקה הממשלה בלי שהספיקה להעביר את חוק המטרו. הממשלה לא הצליחה לגייס רוב בשביל להעביר את החוק והחוק לא עבר.
יסעורון ירוק
יסעורון ירוק הוא מסל"ט (מסוק ללא טייס) בפיתוח התעשייה האווירית לישראל שנועד להעברה מהירה של אספקה למקומות אליהם קשה או מסוכן להגיע.
באוקטובר 2017 פורסם כי בוצעו שתי הדגמות של יסעורון ירוק למשרד הביטחון. הראשון דימה פינוי פצוע קשה, תוך ניטור מצב הפצוע באוויר ושליחת המידע לקרקע בזמן אמת. התרחיש השני הציג נשיאת אספקה לכוח מבודד.
פיתוח ונתונים טכניים.
"יסעורון ירוק" פותח בהתבסס על מסוק מאויש קטן ממדים. הוא מסוגל לשאת בין 100-180 ק"ג, טס במשך שעתיים רצופות ובמהירות של עד 120 קמ"ש.
הוא מונע בבנזין 95 אוקטן רגיל.
בנוסף ליכולת להימנע מסיכון חיי אדם, מחירו נמוך משמעותית ממחיר של מסוק תובלה מאויש.
שרה גרימקה
הבחירות לרשויות המקומיות בישראל (2018)
הבחירות לרשויות המקומיות בישראל התקיימו ב-30 באוקטובר 2018, כ"א בחשוון ה'תשע"ט. עמדו לבחירה מועצות העירייה, מועצות מקומיות, מועצות אזוריות וכן ראשיהן של כל רשויות מקומיות אלו. במקומות בהם אם אף לא אחד מן המועמדים לראשות הרשות המקומית עבר את רף 40% מקולותיהם של המצביעים, התקיים שבועיים לאחר מכן, ב-13 בנובמבר 2018 סיבוב שני לבחירה בין שני המועמדים שצברו את מרב הקולות בסיבוב הראשון.
במספר רשויות גם המועד השני נדחה בשל ההסלמה בדרום בו נפל סא"ל מחמוד ח'יר א-דין.
בהתאם לחוקי הבחירות לרשויות המקומיות נדרשו הבוחרים לבחירה כפולה בעיריות ומועצות מקומיות, ובחירה משולשת במועצות אזוריות - בפתק צהוב לראש הרשות, ובפתק לבן לרשימה למועצת הרשות ובמועצות אזוריות פתק כחול לוועד המקומי. מרבית הרשימות הן רשימות מקומיות, הפעילות רק במישור המוניציפלי, ומיעוטן רשימות מטעם המפלגות הפעילות גם במישור הארצי. על פי החוק, ראש רשות ומועצת רשות שנבחרו בבחירות יתחילו לכהן 21 ימים לאחר יום בחירת ראש הרשות.
הבחירות התקיימו ב-251 רשויות מקומיות, בהן 197 מתוך 201 העיריות והמועצות המקומיות וכל 54 המועצות האזוריות. הבחירות לא התקיימו ב-4 רשויות מקומיות: בערים טייבה ובאקה אל-גרבייה ובמועצה המקומית ג'ת לא התקיימו בחירות במועד הרגיל משום שהן בחרו מועצות חדשות ב-2015, אולם הן התקיימו כשנה לאחר מכן, ב-26 בנובמבר 2019. במועצה המקומית תל מונד לא היו בחירות בשל כהונתה של ועדה קרואה, אולם בחירות התקיימו במועד מאוחר יותר (8 בדצמבר 2020), בהן נבחרה לין קפלן בנוסף על כך, לא התקיימו בחירות בשתי המועצות המקומיות התעשייתיות נאות חובב ומגדל תפן, שבהן על פי חוק כל חברי המועצה ממונים לתפקידם. רשות מקומית נוספת בה לא התקיימו בחירות היא "מנהלת שירותים אזרחיים" ששטח פעילותה הוא האזרחים הישראלים והנכסים שברשותם שבאזור H-2 שבחברון (שטח היישוב היהודי בחברון), מנהלה שהוקמה ב-2017 והבחירות בה צפויות להיערך, לכל המוקדם, ב-2021.
ביולי 2018 פרסם שר הפנים, אריה דרעי, את מספר החברים שייבחרו בכל אחת מהמועצות של הרשויות המקומיות שבהן היו צפויות להיערך בחירות ב-30 באוקטובר 2018.
בעקבות שינוי בחוק משנת 2014, יום הבחירות לרשויות המקומיות הוא יום שבתון, בדומה לנהוג ביום הבחירות לכנסת.
מערכת הבחירות התאפיינה במספר שיא של נשים שהתמודדו על תפקידים בשלטון המקומי – 68 נשים הגישו מועמדות לראשות הרשות המקומית, לעומת 42 בבחירות הקודמות.
בבחירות אלו נעשה שימוש נרחב במסרונים ושיחות טלפון במסגרת תעמולת הבחירות של המועמדים והרשימות. כן נרשמו אירועי אלימות על רקע הבחירות במספר יישובים.
בתום מערכת הבחירות עלתה בערוץ הטלוויזיה כאן 11 סדרה דוקומנטרית בשם "המתמודדים" בה עקבה ענת גורן אחרי הקמפיינים בערים ערד, הוד השרון, מעלות-תרשיחא ותל אביב-יפו.
פנקס הבוחרים.
הזכות להשתתף בבחירות נתונה לכל אזרח ישראל או תושב קבע אשר ביום הבחירות מלאו לו 17 שנים לפחות, דהיינו מי שנולד עד ליום 7 בנובמבר 2001 (כ"א בחשוון ה'תשס"ב) ועד בכלל. זאת בניגוד לבחירות לכנסת, בהן נתונה הזכות רק לאזרחים ורק מגיל 18 שנים.
כל אדם רשאי להשתתף בבחירות ברשות מקומית אחת בלבד, בה היה רשום 40 ימים לפני הבחירות, ביום 20 בספטמבר 2018. אולם מי שהיה רשום בתקופת 18 החודשים שקדמו לבחירות, ברשות מקומית אחרת שבה התקיימו בחירות בתקופה זו, אינו יכול להשתתף בבחירות. החל מבחירות אלו יוכלו להצביע גם אסירים.
מספר בעלי זכות הבחירה הגיע לשיא היסטורי של 6,653,808 איש. שיעור ההצבעה הארצי עמד על כ-60%, עלייה של 9 אחוזים לעומת הבחירות הקודמות לרשויות המקומיות. 44 היישובים שבהם שיעור ההצבעה היה הגבוה ביותר היו יישובים ערבים ודרוזים. הערים הגדולות בישראל נמצאו בתחתית הרשימה - ירושלים עם 38.6% הצבעה ותל אביב-יפו עם 44.9%.
על פי חוק, בחירות לרשויות המקומיות מתקיימות בכל חמש שנים, ביום ג' השלישי לחודש חשוון. אם השנה שלפני הבחירות הייתה מעוברת, הבחירות תתקיימנה ביום שלישי הראשון לחודש חשוון. מועד זה ניתן לשינוי רק בנסיבות מיוחדות המחייבות דחייה, ושינוי כאמור מחויב באישור שר הפנים.
היערכויות ברמה הארצית.