גטו המבורג היה מחולק לחמישה אזורים לפי מוצאם של היהודים: המבורג, ברלין, ריינלנד, ברמן ווינה. אף על פי שגטו המבורג גבל בגטו של יהודי מינסק, שני הגטאות היו נפרדים ולא היה כמעט כל קשר ביניהם. הוא היה מגודר בגדרות תיל, והמעבר בין גטו לגטו נאסר. בהיעדר שפה משותפת ובשל הבדלי התרבות, התאפיינו היחסים בין תושבי שני הגטאות בניכור ובחוסר אמון הדדי. יתר על כן, היהודים הגרמנים ראו את עצמם, בתחילה לפחות, מיוחסים ובעלי זכויות יתר והיו בטוחים שהאקציות מכוונות אך ורק נגד ה"אוסטיודן" – יהודי המזרח. היהודים הגרמנים קיבלו חסות מסוימת מהגנרלקומיסר של המחוז , שלדעתו היחס אליהם היה צריך להיות שונה מהיחס ל"המון החייתי" של יהודי המקום (אם כי עדיין האמין שיש להשמידם). חסות זאת חיזקה את אשלייתם שגורלם יהיה שונה והניעה אותם להסתייג מהיהודים המקומיים. עם כל זאת, יש גם עדויות על עזרה שהושיטו שני הגטאות זה לזה בשעת צרה.
תנאי החיים.
בהוראתו של וילהלם ינצקה (Wilhelm Janetzke), ראש הקומיסריאט העירוני, נאסר על יהודי מינסק השימוש בחשמל, ובגטו השתמשו לתאורה בנרות או במנורות נפט. את המים שאבו היהודים מברז ציבורי יחיד שהיה בתחום הגטו. להסקה בימי החורף השתמשו בחומרי דלק מכל הבא ליד: גדרות, קרשים מבתים הרוסים ודלק שהוברח מהצד הארי. עקב הקור והחשכה נהגו תושבי הגטו לעלות על יצועם כבר בשעות אחר הצהריים. התנאים בגטו של יהודי הרייך לא נבדלו מהתנאים של יהודי המקום, אך כיוון שהיו מורגלים בסטנדרטים מערביים היה מצבם חמור במיוחד. הם התקשו הרבה יותר להסתגל לצפיפות הקשה (בלי הפרדה בין גברים לנשים), למחסור במים, להיעדר החשמל ולרעב – תושבי הגטו ניזונו מ-150 גרם לחם ומנת מרק מימי ביום. במרוצת הזמן בנו להם התושבים בגטו יהודי הרייך תנורים קטנים ולבערה השתמשו בגזרי עצים ובחלקי רהיטים. בגלל התזונה הגרועה וחולשתם הפיזית פרצו בגטו יהודי הרייך מגפות, ובשל המחסור בתרופות הייתה התמותה גבוהה. חמישה רופאים טיפלו בכ-7,000 תושבים בגטו יהודי הרייך. בבניין סמוך לגטו שנקרא "הבית הלבן" הוקם בית חולים ובו עשרים מיטות, אך התנאים בו היו קשים, והמנתח נאלץ לנתח בסכין מטבח. עם כל הקושי עלה בידי היהודים בגטו הרייך לארגן מעט מופעי תרבות, ב"אולם" שהתקינו בבית חרושת נטוש.
תושבי הגטאות של מינסק לא היו מבודדים לחלוטין מן העולם החיצון. רוב היהודים, לרבות כ-1,500 מתושביו של גטו יהודי הרייך, עבדו במקומות עבודה מחוץ לתחומי הגטו לצדם של עובדים לא-יהודים. עובדים בצוותי העבודה ("קומנדו") קיבלו מזון באיכות טובה יותר. בגדר התיל הדוקרני שמסביב לגטו היו עשרות פרצות שאפשר היה לחמוק דרכן לצד הארי ולהתגנב בחזרה בלי להיתפס. קשרים עם האוכלוסייה הלא-יהודית נשמרו גם בסחר החליפין במוצרים, בגדים וחפצים אחרים תמורת מזון. גם בקרב יהודי הרייך היה סחר החליפין נפוץ עוד מההתחלה, על אף מחסום השפה ולמרות האיסורים וסכנת עונש המוות. יהודי "הגטו הרוסי" שימשו לעיתים קרובות מתווכים בסחר החליפין.
היודנרט של גטו יהודי הרייך הוקם בימים הראשונים אחרי בואם של יהודי המבורג, חבריו היו יוצאי עיר זו, ובראשם הועמד ד"ר אדגר פרנק. מן העדויות עליו מצטיירת דמותו של אדם שנענה בקפדנות לכל דרישות הגרמנים, דרש ציות מוחלט מהיהודים, וניצל את סמכותו לרעה. בשירות הסדר היהודי שירתו אנשי צבא לשעבר, ומפקדו היה קרל לוונשטיין. מלבד שמירה על הסדר נמנו עם תפקידיהם גם הבאת אוכל, טיפול בחולים וקבורת המתים. הקשרים בין היודנרטים של שני הגטאות היו מעטים ביותר. חברי היודנרט של גטו יהודי הרייך נורו למוות באפריל 1942 (פרנק נפטר בנסיבות חשודות עוד קודם לכן).
היסטוריה.
מנובמבר 1941 עד אוקטובר 1942 גורשו למינסק 35,442 יהודים מהרייך הגרמני ומהפרטקטורט של בוהמיה ומורביה. רובם הגדול הובאו ברכבת במישרין למחנה ההשמדה מאלי טרוסטינץ שליד מינסק ונרצחו שם. שבעת הטרנספורטים הראשונים (כ-1,000 בני אדם בכל טרנספורט) שהגיעו למינסק בנובמבר-דצמבר 1941 היו של יהודים מהמבורג, מדיסלדורף, מפרנקפורט, מברלין, מברין (ברנו) שבמוראביה, מברמן ומווינה. הם שוכנו בגטו נפרד, שהוא "גטו המבורג". הועלתה השערה שהאקציות ההמוניות שבהן נשלחו רבים מיהודי מינסק אל מותם נועדו לפנות מקום לטרנספורטים של יהודי הרייך שהיו עתידים להגיע למינסק לאחר שגורשו מערי גרמניה, אוסטריה וצ'כיה. עשרה טרנספורטים מווינה, ובהם כ-9,500 יהודים בסך הכל, חודשו במאי 1942 ונמשכו עד אוקטובר 1942. בין יוני לספטמבר 1942 הגיעו למינסק גם 14 טרנספורטים מטרזיינשטט ובהם כ-19,000 בני אדם. רובם נרצחו עם הגעתם במאלי טרוסטינץ, בבורות שהוכנו לשם כך מראש.
יהודי גטו המבורג במינסק הוצאו להורג באקציה הגדולה ב-28–31 ביולי 1942, וכן ב-8 במרץ 1943 ובסתיו 1943. באקציה הגדולה ביולי 1942 חזרו ונסעו משאיות עמוסות יהודים מהגטו למחנה ההשמדה מאלי טרוסטינץ. בו בזמן סרקו גרמנים את הגטו בעזרת כלבי גישוש ו"אופרטיבניקים" וחיפשו מסתתרים. על-פי התיעוד הגרמני, באותה אקציה נרצחו 6,500-6,000 מיהודי מינסק וכן 3,500-3,000 יהודים גרמנים, שנחנקו במשאיות גז מוסוות, לאחר שהוטעו לחשוב שיוסעו בהן למקומות עבודתם. חלק מהם נשלחו למחנה בודזין.
ניסיונות של המחתרת לפעול בקרב יהודי הרייך ולשכנעם בסכנה הצפויה להם עלו בתוהו.
מיהודי הרייך ששולחו למינסק נותרו בחיים אחרי המלחמה רק עשרה.
צ'ה אדמס
צ'ה אדמס (באנגלית: Ché Adams; נולד ב-13 ביולי 1996) הוא כדורגלן אנגלי, המשחק בעמדת החלוץ בסאות'המפטון ובנבחרת סקוטלנד.
קריירה.
אדמס נולד בלסטר. שיחק במועדון הנוער של אילקסטון.
בדצמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בשפילד יונייטד מהפוטבול ליג הראשונה, הוא שותף בעונה זו ב-11 משחקי ליגה בהם כבש פעם אחת. בעונתו השנייה במועדון היה לשחקן הרכב וכבש 11 פעמים. באוגוסט 2016 הצטרף ברמינגהאם סיטי מהצ'מפיונשיפ וכבש שבהופעת הבכורה שלו בליגה בהפסד 1–3 לוולברהמפטון וונדררס. את העונה סיים עם שבעה שערים. בעונת 2017/2018 כבש חמישה שערים ב-30 משחקי ליגה ובעונת 2018/2019 כבש 22 שערים.
ביולי 2019 עבר לסאות'המפטון מהפרמייר ליג תמורת סכום של מעל 16 מיליון ליש"ט. בעונת 2019/2020 שיחק בעיקר כמחליף וכבש ארבעה שערים.
נבחרת סקוטלנד.
אדמס ייצג את נבחרת אנגליה עד גיל 21, עם זאת, במרץ 2021 זומן לסגל נבחרת סקוטלנד הבוגרת אותה בחר לייצג. ב-25 במרץ של אותה השנה ערך את הופעת הבכורה בתיקו 2-2 נגד אוסטריה. כעבור שישה ימים כבש שער בכורה בניצחון 0–4 על איי פארו.
זיגמונט פוגל
זיגמונט פוגל (פולנית: Zygmunt Vogel; 15 ביוני 1764 - 20 באפריל 1826) היה מאייר, מחנך וצייר פולני בסגנון קלאסי. הרבה בנסיעות רצופות.
ביוגרפיה.
אביו היה שף של הנסיך מיכאל פרידריק צ'רטוריסקי ומת בעוד זיגמונט היה עדיין ילד קטן. לאחר מכן, הוא ואימו עברו לחסות של הנסיך. כשהיה מבוגר הוא נשלח לוורשה ללמוד מדעים במטרה להיות אדריכל. אולם בגיל שש עשרה הציג בפניו סטניסלב פוטוצקי את עבודותיו של הצייר האיטלקי ברנרדו בלוטו שהתמחה בנוף עירוני.
פוגל החליט שהוא מעדיף להיות כמוהו צייר של נוף עירוני. הוא התקבל לבית הספר המלכותי לציור, בהנחייתו של מרצ'לו באצ'ארלי. בתחילה יצר עבודות בסגנון בלוטו, אך עד מהרה פיתח סגנון משלו ויצר סצנות נוף של ורשה. במקום להשתמש בשמנים, הוא השתמש בצבעי מים, דיו ועפרון.
בשנת 1787 הוא זכה לחסותו של המלך סטניסלב השני. העבודה הראשונה שלו כללה נסיעה לקרששוביץ, אלוורניה, אולקוש, רבסטין, פיסקובה סקאלה ומקומות אחרים כדי לאסוף חומרים היסטוריים. עם שובו, הוא השתמש ברישומים שלו ליצירת אלבום של 63 ציורים בצבעי מים, שפורסם בשנת 1806 על ידי יאן זכריאש פריי (יחד עם כמה תחריטים שלו, המבוססים על רישומיו של פוגל).
לאחר מכן הוא נשלח לדנציג (גדנסק) ובילה שם שנתיים, אבל שרדו מעט מציוריו מאותה תקופה. בשנים שלאחר מכן הוא טייל ברחבי פולין וצייר טירות, עיירות ונחלות. המחזור הראשון שלו בן עשר העבודות הוזמן על ידי פטרונו הוותיק, סטניסלב קוסטקה פוטוצקי, למעון קיץ חדש ליד אולסין. עם זאת, מפת מסעו של פוגל הוגבלה למסלול הראשון שהורה המלך, "לאורך הוויסלה, החל מביאלא מחוץ לקרקוב ועד לשפך ליד מונדא שמעבר גדנסק".
לאחר התפטרותו של המלך, עזיבתו את סנט פטרסבורג ומותו הקרוב (1798) פוגל החל לחפש עבודה אחרת. הוא הפך למורה באוניברסיטת ליסאום בוורשה, ובשנת 1817 קיבל פרופסור לפרספקטיבה במחלקה לאמנויות של האוניברסיטה המלכותית החדשה בוורשה תפקיד בו המשיך למשך שארית חייו.
בין תלמידיו הידועים ביותר היו אלכסנדר קוקולר ופרנצ'ישק פנהאוזר.
בשנת 1818 הוענק לו מסדר סטניסלוס הקדוש.
הוא התגורר בוורשה עד סוף ימיו.
הוא נקבר בבית העלמין האוונגליסטי-אוגסבורג בוורשה.
מילוג
מילוג הוא אתר אינטרנט אשר הוקם בשנת 2011 מתוך רצון לספק לגולשים בשפה העברית מילון מדויק, עדכני, נגיש וחופשי בכל העולם. מילוג משמש כמילון עברי-עברי אונליין הנותן מידע, הסברים ותוספים הקשורים לשפה העברית ולמילותיה בחינם. האתר נותן אפשרות למצוא פירוש למילה, מונח, או ביטוי באופן מפורט, מילים נרדפות למילה כלשהי, צירופים וביטויים, ראשי תיבות, גימטריה, חרוזים, מאמרים, ועוד.
MISRA C
MISRA C היא קבוצה של הנחיות לפיתוח תוכנה לשפת התכנות C שפותחה על ידי MISRA (ראשי תיבות של Motor Industry Software Reliability Association). מטרותיה הן להקל על בטיחות קוד, אבטחה, ניידות ואמינות בהקשר של מערכות משובצות, במיוחד מערכות שתוכנתו ב-ISO C / C90 / C99.
קיים גם סט הנחיות MISRA עבור ++C.
היסטוריה.