בנוגע לכלי הדם קטנים מאוד (מיקרו-וסקולרים), בס החליט להתאים את סוג הלייזר לקוטר כלי הדם. הוא השתמש בלייזר THC:YAG באורך גל של 2.15 מיקרומטר בעל עומק חדירה של כ-285 מיקרומטר, ובכך הצליח לאחות כלי דם בעלי עובי דופן של 100 מיקרומטר בלי לחמם יתר על המידה את כלי הדם.
הלחמה באמצעות לייזר.
בשונה מתהליך ריתוך רקמות באמצעות לייזר, בתהליך הלחמת הרקמות משתמשים בדבקים ביולוגיים המבוססים על חלבונים כדי לחזק את החיבור וליצור הליך רפואי אחיד שלא תלוי בפרמטרים משתנים רבים. בהליך זה מורחים את הדבק הביולוגי על הרקמות, ומחממים אותו באמצעות לייזר כך שהוא יידבק לשתי הרקמות.
טכניקה מתקדמת יותר היא שימוש בדבקים המחוזקים על ידי צבע. בצורה הזאת ניתן להשפיע על אורכי הגל הנבלעים בדבק, ולהשתמש בהתאמה בלייזר שייבלע יותר טוב בדבק, ופחות ברקמות. בשיטה זו ניתן להשתמש בלייזר קטן יותר ופחות עוצמתי, שיותר קל לייצור (למשל, לייזר דיודה) ועדיין להשיג חיבור חזק.
שימושים.
שימושים נוספים נחקרים בתחומים גינקולוגיה, נוירוכירורגיה, אורתופדיה, אורולוגיה, טיפול בנפגעי קרב, ותחומים נוספים.
ג'ים בריידנסטין
ג'ים בריידנסטין (באנגלית: Jim Bridenstine; נולד ב-15 ביוני 1975) כיהן כמנהל נאס"א וכנציג המחוז הראשון של אוקלהומה בבית הנבחרים של ארצות הברית.
ביוגרפיה.
בריידנסטין נולד באן ארבור שבמישיגן, ולמד בתיכון בטלסה שבאוקלהומה. ב-1998 סיים תואר ראשון בכלכלה, פסיכולוגיה וניהול באוניברסיטת רייס שביוסטון. לאחר הלימודים התגייס לצי ארצות הברית, הוא הוכשר כטייס E-2 הוקאיי ושירת בנושאת המטוסים "אברהם לינקולן". השתתף בפעילות קרבית במלחמת עיראק ובמלחמת אפגניסטן. הוא עבר הסבה למטוסי F/A-18 הורנט ושירת במרכז לתקיפה ולוחמה אווירית של הצי, כטייס ביום אויב בבית הספר לטיסה קרבית "טופ גאן". במהלך שירותו הצבאי רשם 1,900 שעות טיסה ו-333 נחיתות על נושאות מטוסים ועוטר במדליית האוויר.
ב-2007 השתחרר מהשירות הסדיר ומונה למנהל מוזיאון האוויר והחלל והפלנטריום בטלסה. ב-2009 השלים תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת קורנל. ב-2010 התגייס לשירות בכוחות המילואים של הצי. הוא השתתף במשימות באמריקה הלטינית במסגרת המלחמה בסמים כטייס מטוסי סיור MC-12. ב-2012 קודם לדרגת לוטננט קומנדר.
ביוני 2012 גבר בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית על חבר הקונגרס המכהן ג'ון סאליבן ובאוקטובר ניצח גם בבחירות הכלליות למושב המחוז הראשון של אוקלהומה בבית הנבחרים. הוא הושבע לתפקידו בינואר 2013. מאז נבחר לשתי כהונות נוספות. במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 תמך במועמדותו של טד קרוז.
חקיקה הקשורה לחלל.
במהלך כהונתו בקונגרס בריינדסטין התמקד בנושאים הקשורים לחלל ולפיתוח השקעה מסחרית בתעשיית החלל. בבית הנבחרים מכהן כחבר הוועדה לענייני הכוחות המזוינים ובו ועדת המדע, הטכנולוגיה והחלל.
בשנת 2015, הוכרז על ידי העיתון "space news" כאחד מחמשת המשפיעים ביותר בתעשיית החלל. באפריל 2016, הגיש החלטת בית הנבחרים H.R. 4945 "חוק הרנסאנס לחלל האמריקאי" (The American Space Renaissance Act), אשר נועד לגבש חקיקה ותקנות מול החלל האזרחי, ביטחוני, ומסחרי.
ב-5 בספטמבר 2017 מינה הנשיא טראמפ את בריידנסטין למנהל נאס"א. ב-19 באפריל 2018 אישר הסנאט את מינויו, ברוב של 49–50 קולות. ב-23 באפריל הושבע והחל כהונתו. הוא התפטר מתפקידו בתחילת כהונתו של הנשיא ג'ו ביידן.
חיים אישיים.
בריידנסטין נשוי למישל והם הורים לשני בנים ובת.
הוד רוממותו (מחזה)
הוד רוממותו (נקרא גם "הוד מעלתו" ו"הממון"; במקור בגרמנית: Seine Hoheit) הוא מחזה מאת בנימין זאב הרצל, שנכתב בשנת 1886 והועלה לראשונה ב-1888.
תוכן המחזה.
המחזה הוא סאטירה המשקפת את החברה הכוחנית המודרנית של בעלי ההון, העומדת בניגוד למעמד הפועלים, שאנשיו עובדים בעסקים המצויים בבעלות החברה הבורגנית. הרצל בחר לעסוק בתכנים אלה בעקבות שינויים כלכליים ומדיניים שחלו באירופה של העת החדשה. שינויים אלה הביאו לחיזוקה של החברה הבורגנית, ולהפיכתה למעמד המשפיע ביותר. במחזה, הרצל ביקש לתאר את הניגודים החברתיים שנוצרו כתוצאה משינויים אלה.
הצלחתו של המחזה.
באוקטובר 1886 סיים הרצל לכתוב את המחזה, ולאחר כשנתיים, בשנת 1888, הועלה המחזה בפעם הראשונה ב-12 בפברואר בתיאטרון הגרמני בפראג, שם זכה לאהדת הקהל. חלק מהביקורות האוהדות נכתבו על ידי הבמאי היינריך טוולס, אולם המחזה ירד אחרי שלוש הצגות בלבד. אהדה זו הסבה להרצל גאווה וסיפוק עצמי רבים. כעבור שבועות אחדים, ב-18 במרץ, הועלה המחזה על הבימה בברלין, ובכך הוגשם חלומו של הרצל. לצד הצלחתו הבימתית, המחזה היה מושא לביקורת חריפה, שהתמקדה באופן המשחק.
המחזה "הוד רוממותו" נחל הצלחה בימתית רבה, וכתוצאה מכך פרסומו של הרצל הלך וגדל. הצלחת המחזה העניקה להרצל הכרה והערכה רבה, ובעקבות כך נפתחו עבורו הזדמנויות חדשות שסייעו לו בהמשך הקריירה.
נוסחת גל-מן-נישיג'ימה
אוטו היינריך, הנסיך הבוחר מפפאלץ
אוטו היינריך, הנסיך הבוחר מפפאלץ (בגרמנית: Ottheinrich. von der Pfalz; 10 באפריל 1502 - 12 בפברואר 1559), היה הנסיך הבוחר מפפאלץ בין השנים 1556–1559.
ביוגרפיה.
אוטו היינריך נולד ב-10 באפריל 1502 באמברג, לרופרכט מפפאלץ, בישוף פרייזינג ולאליזבת מבוואריה, בתם של גאורג, דוכס בוואריה וידוויגה יגלו, דוכסית בוואריה. בשנת 1503 מת סבו גאורג, דוכס בוואריה ללא בנים, ובעקבות כך פרצה מלחמת לנדסהוט בין אביו רופרכט מפפאלץ, בישוף פרייזינג לאלברכט הרביעי, דוכס בוואריה, ובסיומה קיבל אלברכט הרביעי את דוכסות בוואריה-לנדסהוט, ואילו אוטו היינריך קיבל חלק קטן ממנה שהפך לרוזנות פפאלץ-נויבורג.
ב-16 באוקטובר 1529 התחתן אוטו היינריך עם סוזנה מבוואריה, בתם של אלברכט הרביעי, דוכס בוואריה וקוניגונדה מאוסטריה, ואלמנתו של קזימיר, מרקיז ברנדנבורג-ביירוית, אך לא היו להם ילדים. אוטו היינריך הרחיב מאוד את טירת נויבורג, ובעקבות השיפוצים היקרים וכמה עימותים שהיו לו הגיע כמעט לידי פשיטת רגל. בספטמבר 1546 נכבשה נויבורג על ידי כוחותיו של קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה במהלך המלחמה השמלקלדית, בעקבות תמיכתו של אוטו היינריך בברית שמלקלדן, ולאחר שלום פסאו הוחזר אוטו היינריך לשלטונו. בשנות ה-50 של המאה ה-16 הקים אוטו היינריך את הספרייה הפלטינית. בשנת 1556 מת דודו פרידריך השני, הנסיך הבוחר מפפאלץ, ואוטו היינריך עלה לשלטון במקומו.
ב-12 בפברואר 1559 מת אוטו היינריך בהיידלברג, ודודנו פרידריך השני, רוזן פפאלץ-זימרן עלה לשלטון במקומו.
שלמה פיוטרקובסקי (עיתונאי)
שלמה פיוטרקובסקי (נולד ב-25 באוקטובר 1980, חשוון ה'תשמ"א) הוא עיתונאי ופובליציסט ישראלי, עיתונאי מקור ראשון ועורך אתר האינטרנט של מקור ראשון. בעבר שימש ככתב ועורך בערוץ 7, ובעיתונים בשבע וידיעות אחרונות.
ביוגרפיה.
נולד לרב חנוך הכהן פיוטרקובסקי, ממייסדי ישיבת בני צבי ומנהל ישיבת בית אל, ולשרה, בתו של הרב אברהם צוקרמן. למד בישיבת ירושלים לצעירים וכחמש שנים בישיבת קריית שמונה, בפרט אצל הרב צפניה דרורי והרב ישראל קירשטיין. במסגרת ישיבת ההסדר שירת בחיל התותחנים. כן למד כשנתיים בכולל ירושלמי. בעל תואר ראשון מהאוניברסיטה הפתוחה.
בין השנים 2006–2021 שימש כעורך באתר ערוץ 7. בהמשך שימש ראש דסק כלכלה ומשפט בערוץ, וכן פרסם בו טורי דעה רבים. בין השנים 2009–2019, במקביל לעבודתו באתר ערוץ 7, שימש כעורך חדשות וככתב כלכלי בעיתון בשבע. תחילה בטורו הכלכלי "תכלס" ובהמשך ככותב הפינה הכלכלית והמשפטית בעיתון. לעיתים פרסם כתבות כלליות בעיתון.
בעבר פרסם טורי דעה בעיתון ידיעות אחרונות. הוא פעיל ברשתות החברתיות פייסבוק וטוויטר.
החל מספטמבר 2019 משמש כעיתונאי ובעל טור שבועי במקור ראשון. החל מיולי 2021 משמש כעורך הראשי של אתר מקור ראשון.
חיים אישיים.
נשוי לאיה ואב לחמישה. מתגורר ביישוב בית אל.
אנדז'יי סאפקובסקי
היריבות בין בית&quot;ר ירושלים לבין בני סכנין
היריבות בין בית"ר ירושלים לבין בני סכנין היא אחת היריבויות הטעונות ביותר בכדורגל הישראלי, ולא אחת קרה שמפגשים אלו הובילו לגילויי אלימות בין מחנות האוהדים.
רקע.
היריבות בין הקבוצות קיימת בעיקר בגלל השסע היהודי-ערבי על רקע הסכסוך הישראלי-פלסטיני בישראל. למרות ניסיונות הפישור והפיוס שנעשו על ידי ארקדי גאידמק ומאזן גנאים ב-2005. בעוד בני סכנין מייצגת את המגזר הערבי, בית"ר ירושלים היא קבוצת הדגל של הימין, ולא שיחק בשורותיה מעולם שחקן מוסלמי ממוצא ערבי-ישראלי. יריבות זו החלה ב-2003, אז עלתה בני סכנין לראשונה לליגת העל.
היסטוריית מפגשים.
ליגת העל.
המשחק הראשון בין הקבוצות בליגה העליונה נערך במהלך עונת 2003/2004 ב-6 בדצמבר 2003 באצטדיון טדי, הייתה זו העונה הראשונה של סכנין בליגה הבכירה והמשחק הסתיים בתוצאה 1–1. בסיבוב השני של אותה עונה ב-28 בפברואר 2004 בית"ר ירושלים ניצחה 2–0, באותו משחק כבש אבי נימני צמד.
בעונה שלאחר מכן הובסה בית"ר 1–4 באצטדיון קריית אליעזר (שהיה גם ההפסד הראשון של בית"ר לסכנין בליגה), כשלאחר המשחק תקפו אוהדי בית"ר באבנים את האוטובוס של קבוצתם. סכנין אף ניצחה 2–0 בסיבוב השני באצטדיון טדי מצמד של אגויה אלמיידה. בעקבות ההפסד קראו אוהדי בית"ר למאמן אלי אוחנה להתפטר וחלקם תקפו בחנייה את אוהדי סכנין שהגיעו.