השחפיות הן עופות ימיות החיות גם בחופים ובכמה אגמים. הן חיות בצפון אמריקה (כולל בימות הגדולות), באירופה ואסיה (בעיקר סביב הים הבלטי והים השחור), אפריקה, אוסטרליה, אמריקה המרכזית וצפון אמריקה הדרומית. היא נפוצה גם בחופי ישראל אבל אינה מקננת בה.
השחפיות ניזונות בעיקר מדגים שהם שולות במים רדודים מהאוויר והם יעופו עד 60 ק"מ לעבר הים כדי לדוג. הם דגות גם באגמים וביצות וניזונים גם מחרקים, זוחלים ויונקים קטנים וגוזלי עופות אחרים.
השחפית מתרבה בקיץ ומטילה 1-3 ביצים בצבע כחול-ירוק. הביצים מוטלות בקן על הקרקע ולעיתים אף בין הצמחייה. הם מקננות לבד או בלהקות עם שחפים ושחפיות אחרות.
דוד אביר
דוד אביר (1922 - 7 ינואר 2016) היה פרופסור לאווירונאוטיקה, ממייסדי הפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה בטכניון.
קורות חייו.
דוד אביר (אברמוביץ) נולד בשנת 1922 בליטא, ובילדותו עלה לישראל. נמנה עם מייסדי האגודה למדעי התעופה בישראל, ובמרץ 1959 נבחר ליו"ר האגודה.
אביר השלים לימודי הנדסת מכונות והנדסה אווירונאוטית באנגליה, התגייס לחיל האוויר, ושירת כראש מחלקת ההנדסה של החייל. במהלך שירותו השלים לימודים לתואר שני במכון הפוליטכני של ברקולין בניו יורק, שם כתב בהמשך דוקטורט באווירונאוטיקה. לאחר שחרורו מצה"ל נמנה עם מייסדי הפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה בטכניון, ובהמשך היה דיקן הפקולטה. בשנת 1963 מונה לחבר הוועדה הלאומית לחקר החלל שהוקמה על ידי האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, ובשנת 1965 מונה ליו"ר הוועדה. כיהן בוועדות של הסוכנות הישראלית לניצול החלל (סל"ה), והיה ממלא מקום היו"ר. בשנת 1969 נבחר לנשיא האיגוד לקידום המדע בישראל. היה חבר במליאת הוועדה הבינלאומית למחקר החלל (COSPAR), והביא לקיום הכינוס ה-20 של ארגון זה בישראל ביוני 1977. בשנת 1973 עבר לאוניברסיטת תל אביב והתרכז בתחום החלל. בתחילת שנות ה-80 נמנה עם חברי מערכת האנציקלופדיה "עולם חדש".
היה במשך שנים רבות חבר ויו"ר הוועדה הלאומית ל CODATA של האקדמיה הישראלית למדעים ונשיא עולמי של הוועדה בין השנים - 1994-1990. CODATA ו-COSPAR הן ועדות של ICSU.
הסוכנות הישראלית לניצול החלל
אלפונסו מריה רודריגס
אלפונסו רודריגס סלס
פרנסיס גרי פאוורס
האגודה הישראלית למדעי התעופה והחלל
שחפית הדורה
שחפית הדורה (שם מדעי: "Thalasseus elegans") היא מין של עוף ימי ממשפחת השחפיתיים בעלת מקור ארוך מעט והיא חיה בחופי צפון ודרום אמריקה לאורך האוקיינוס השקט.
שחפית זו מגיעה לאורך 41 ס"מ. היא בעלת מקור אדום או כתום ודק והגב שלה אפור-בהיר. הכנפיים גדולות והזנב ארוך ומפוצל. שחפית זו היא מין קולני ביותר והיא מסתובבת בחבורות. אפשר להתבלבל בינה לשחפית מלכותית ("Thalasseus maximus"), אך האחרונה גדולה יותר ובעלת ציצה שחורה גדולה יותר על הראש.
השחפית נפוצה בטבע מחופי ארצות הברית ומקסיקו המערביים, עד לפרו, אקוודור וצ'ילה. הם חיים ברחבי חופים ואיים שונים ומטילים 1-2 ביצים. השחפיות אגרסיביות ויתקפו כל יצור שיתקרב לביצים, כולל שחפים המקננים לעיתים בסמוך לשחפיות הקטנות.
למרות שתפוצתם העיקרית היא באמריקה, פרטים אחדים נצפו כבר במערב אירופה ובפעם אחת נצפה בקייפטאון שבדרום אפריקה. הן עופות ים שצוללות לדוג דגים ודיונונים.
נודי שחורה
נודי שחורה (שם מדעי: Anous minutus) היא מין עוף ימי ממשפחת השחפיתיים שצבעה שחור והיא חיה באיים בלב האוקיינוס.
הנודי היא עוף ים בינוני בעל נוצות שחורות ומקור שחור, עם כיפה בהירה. אורכה 37 ס"מ בממוצע, מוטת הכנפיים עד 70 סנטימטרים ומשקלה 98–144 גרם. העיניים בעלי סימנים שחורים מסביבם והכנפיים צרות וארוכות מאוד. על הרגליים קרום שחייה העוזר לשחות.
הנודיות הן עופות הדואים ברחבי האוקיינוסים ומתרבים באיים מבודדים באוקיינוסים הטרופיים. הן צוללות לצוד דגים קטנים ודיונונים ולעיתים גורפות יחד עם עופות אחרים את הדגים למעלה. עם זאת הן צוללות רק לכמה מטרים מתחת למים.
הנודיות מקננות באיים טרופיים ברחבי כל האוקיינוסים. באוקיינוס האטלנטי הן נפוצות בעיקר באיים הקאריביים. הן יכולות לעוף עד 80 ק"מ הרחק מהאיים, אך שבות אליהם כדי לנוח בלילה. אזורי הקינון שלהם מכוסי לשלשת ומכלכלות מאות עופות ים המקננות בין העצים. כל ציפור מטילה ביצה אחת בעונת רבייה והן משתמשות באותו קן גם לעונות הבאות.
שחפית אנטארקטית
שחפית אנטארקטית (שם מדעי: "Sterna vittata") היא מין של ציפור ממשפחת השחפיתיים ומהסוג שחפית, החיה בעיקר ביבשת אנטארקטיקה. היא מזכירה מאוד את שחפית הקוטב, הנודדת למרחק הארוך ביותר, אך היא גדולה יותר ואפורה יותר בצבעה.
זוהי ציפור קוטבית קטנה מאוד שאורכה 31-38 ס"מ. היא בעלת מקור ארוך ואדום ונוצותיה לבנות עם גוון אפור על הכנפיים הארוכות. הכיפה שחורה בעונת הרבייה, אך שאר הפנים לבנות.
שחפית זו מצויה ברחבי האוקיינוסים הדרומיים גם בשיא החורף (אם כי לא על יבשת אנטארקטיקה עצמה) ומתרבה בתקופת נובמבר-דצמבר, אז הקיץ בדרום. האוכלוסייה העולמית נאמדת ב-140,000 פרטים בוגרים.
השחפיות הצעירות מתבגרות עד לפברואר ואז הם נאלצות לנוע צפונה, לפני שהחורף האנטארקטי מגיע. הטורפים העיקריים שלהם הם חמסנים ויסעורים גדולים.
אגודה למדעי התעופה בישראל
חברת הובר
חברת הובר (באנגלית: The Hoover Company) היא חברה לייצור ושיווק שואבי אבק אמריקנית שבסיסה באוהיו.
החברה פעלה גם באירופה ובמשך מרבית המחצית הראשונה של המאה ה-20 שלטה בתעשיית שואבי האבק החשמליים, עד שהמותג "הובר" נעשה שם גנרי לשואב אבק, וגם לפעולת שאיבת האבק.
משנת 1989 החברה פעלה בארצות הברית כחלק ממאיטג עד מכירתה ב-2006 ל-TTI שבסיסה בהונג קונג תמורת 107 מיליון דולר.
האגף האירופי של הובר התפצל כבר ב-1993 מהחברה האם ונרכש בידי חברת קנדי שבסיסה בברוגריו שבאיטליה, כיום נמצאת השליטה בחברה בידי חברת ביין קפיטל .
הובר נחשבת גם בראשית המאה ה-21 לשחקן מרכזי בשוק שואבי האבק, והאגף האירופי שלה מתמחה גם בייצור מוצרים לבנים נוספים: מכונות כביסה ומייבשי כביסה. המתחרה העיקרית שלה היא דייסון בשל טכנולוגיית הציקלון הכפול מבוססת ההפרדה הציקלונית שלה, שעליה רשמה פטנט.
היסטוריה.
בראשית דרכה עסקה החברה בבעלות ויליאם הובר בשיווק רתמות עור לסוסים ולכרכרות. העסק נקלע לקשיים בראשית המאה ה-20 עם חדירתן ההולכת וגדלה של המכוניות. במקביל, ג'יימס מארי ספנגלר, עובד ניקיון מקנטון הצפונית שבמדינת אוהיו, רשם ב-2 ביוני 1908 פטנט (מספר 889,823) על מכונת שאיבה חשמלית ניידת שהקלה על פעולת ניקיון הבית. ספנגלר, שהיה חולה אסתמה, רצה לבנות שואב אבק קטן ממדים שיסייע לו לצמצם את כמות האבק בביתו. הוא המציא מכשיר שהתבסס על פעולת יניקה שיצרו להבי מאוורר שחובר אל מנוע. באותה שנה הוא מכר את הפטנט לוויליאם הובר, שהיה בעלה של בת דודתו והפך שותף במפעל Hoover’s Electric Suction Sweeper Company.
כששווקו שואבי האבק הראשונים, ב-1908, היו רק 10% ממשקי הבית בארצות הברית מחוברים לרשת החשמל. ב-1912 החלה החברה לייצא שואבי אבק לבריטניה והחלה להתבסס בשוק האירופי. טקטיקת שיווק חדשנית לשעתה שנקטה בה "הובר", הייתה שיווק שואבי האבק לעקרות בית לניסיון חינם למשך עשרה ימים, בסיומן ניתן היה להחזיר את המוצר או לרכוש אותו.
הובר (חברה)
הוקו הררי
הוקו הררי (שם מדעי: "Penelopina nigra") הוא המין היחיד בסוג "Penelopina" שבמשפחת ההוקיים, התרנגולים הדרום-אמריקאים. הוקו זה הוא מין החי בהרים של מרכז אמריקה; באל סלוודור, גואטמלה, הונדורס, ניקרגואה ודרום מקסיקו. הוא מצוי בסכנת הכחדה בטבע ומצב השימור שלו מסווג פגיע.
ההוקו דומה לתרנגול ובגודל דומה. אורכו 590–650 מילימטר, והוא בעל כסות נוצות שחורה על רוב גופו .פניו כחולות עם מקור אדום ודלדל אדום תחתיו. לנקבות צבע חום-בהיר, מה שעוזר להן להתמזג בצמחייה.
ההוקויים חיים באדמות הרים מיוערים, יערות עננים לחים ברחבי מרכז אמריקה ואוכלוסייה קטנה חיה גם במקסיקו. ההוקויים ניזונים בעיקר מפירות שנשרו ומתחבאים בפסולת העלים ביער.
כתוצאה מציד-יתר ומפגיעה מתמשכת ביערות בהם הם חיים, ההוקויים נמצאים בסכנת הכחדה בטבע.
הוקו מקורנן
הוקו מקורנן (שם מדעי: "Oreophasis derbianus") הוא מין של עוף יער ממשפחת ההוקיים שבסדרת התרנגולאים והמין היחיד בסוגו.
ההוקו המקורנן הוא עוף מרשים שאורכו עד 85 ס"מ והוא מזכיר בצורתו תרנגול הודו בעל חזה לבן וגוף שחור עם מקור צהוב גדול ועם קרן אדומה מעל הראש. הכנפיים גדולות אך ההוקויים מעדיפים להיות על הקרקע ולא לעוף לעיתים קרובות. הצעירים בעלי צבעים חומים והקרן שלהם קטנה יותר מהבוגרים. בשל קרניים אלה הוא קיבל את שמו.
יצור דמוי-תרנגול זה חי על קרקע היער במקסיקו (בעיקר בצ'יאפס) ובגואטמלה שבמרכז אמריקה. הוא מסתובב בינות לסבכי היער ובין הענפים ומחפש עלים קטנים, חרקים ופירות שונים. הזכרים יותר גדולים מהנקבות ואינם חיים יחד איתם אלא לבדם.
בשל הפגיעה ביערות בהם הוא חי וכן מציד ההוקו מצוי כיום בסכנת הכחדה.
זכויות יסוד
דגרתל וולאס
דגרתל וולאס (שם מדעי: "Eulipoa wallacei") הוא מין יחיד בסוגו של עוף קרקע ממשפחת הדגרתיליים החי באיים באינדונזיה.
מאפיינים.
אורך הדגרתל הוא 31 ס"מ וצבעו חום-זית. הזכר גדול מעט מהנקבה אבל דומה לה בצבעו. המקור כחלחל והנוצות כתומות לאורך הגוף עם בטן ורדרה ורגליים חזקות ושחורות. על הגב ותחילת הכנפיים פסים אדומים-כהים מאונכים אותם יש רק לזכרים.