המאמר על המתודה הוא מהחיבורים המשפיעים ביותר בפילוסופיה המודרנית, ויש לו חשיבות רבה בהתפתחות מדעי הטבע, הן מתוך חדדו את הרציונליזם ומושגי ה"סובייקט" הצופה בעולם, וגם מתוך קידומו את המתודולוגיה הפוזיטיביסטית שתשמש רבות במדע המודרני. בחיבור דקארט מתמודד עם בעיית הספקנות, שנידונה בעבר גם על ידי סקסטוס אמפיריקוס, אל-ע'זאלי, ומישל דה מונטן. דקארט ניסח את הבעיה כך שהיא מסבירה אמת שהוא מוצא כבלתי ניתנת לסתירה. קו הטיעונים שלו מתחיל בהטלת ספק בכל כדי לראות את העולם מנקודת מבט רציונלית שאינה נזקקת להנחות ולדעות קדומות.
הספר פורסם במקור בליידן שבהולנד, בצרפתית, מעשה חריג לזמנו של דקארט. לאחר מכן תורגם ללטינית ובשנת 1656 יצא לאור באמסטרדם. הספר היה אמור לשמש הקדמה לשלושת החיבורים אופטיקה, מטאורולוגיה, וגאומטריה.
החיבור תורגם לעברית על ידי עירן דורפמן, ויצא לאור בשנת 2008 בהוצאת כרמל. תרגום נוסף, מאת יהושע קנז, יצא לאור בשנת 2010 בהוצאת ידיעות ספרים - ספרי עליית הגג.
דוסיאט
דוסיאט (בליטאית: , דוסטוס, בפולנית: Dusiaty, דוסיאטי; ביידיש: דוסיאַט) היא עיירה במחוז אוטנה שבליטא, כ-30 ק"מ מערבית לזרסאי, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
השם "דוסיאט" מתועד מהמאה ה-13. בשנת 1686 הוענקו ליישוב זכויות עיר. בעיירה, השוכנת על גדת אגם סראטי (Sartai), הוקם פארק.
יהודי דוסיאט.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-700 יהודים, רוב תושביה, ופעלו בה חוגים ציוניים ובית ספר עברית מרשת תרבות.
בתקופה הסובייטית נסגרו המוסדות היהודיים בעיירה, והולאמו בה עסקים פרטיים.
עם פרוץ מבצע ברברוסה, נכנסו לעיירה לאומנים ליטאים, וביצעו ביהודיה מעשי שוד ורצח. עם כניסת הגרמנים לעיירה, ריכזו את יהודיה בגטו קטן, אליו נכנסו מעת לעת השומרים הליטאים, והתעללו ביושביו.
ב-26 באוגוסט 1941 הוצעדו כל יושבי הגטו ליער דגוצ'יאי (Deugučiai), ונרצחו שם בסמוך לכפר סוויצ'יונאי (Savičiunai) עם יהודים נוספים מסביבה.
ז'ייז'מריאי
ז'ייז'מריאי (בליטאית: Žiežmariai; ביידיש: ז'ז'מיר) היא עיר קטנה במחוז קישיאדוריס ליטא הנמצאת כ-6 קילומטרים מדרום לעיר קישיאדוריס. אוכלוסייתה נאמדה בשנת 2013 ב-3,514 תושבים.
יהדות.
בעיר התקיימה קהילה יהודית מאז המאה השש עשרה לפחות, אחת העתיקות בליטא, וכיהנו בה מספר רבנים חשובים, בהם הרב מרדכי אליאשברג. בעיר נמצא עדיין בית כנסת מסגנון ארכיטקטוני ייחודי לליטא ולפולין בשם "בתי כנסת עציים" .
בשנת 1940, ערב סיפוחה של ליטא לברית המועצות, 200 המשפחות היהודיות בעיר היו כמעט 50 אחוז מכלל האוכלוסייה. רוב יהודי העיירה התפרנסו ממסחר, ממלאכת יד, ממפעלים קטנים ומחקלאות. בעקבות סיפוחה של ליטא לברית המועצות, כל העסקים הפרטיים בז'ייז'מריאי הולאמו (מדובר במידה רבה על עסקים בבעלות יהודית). בית הספר העברי נסגר ופעילות ציונית נאסרה. הצבא הגרמני כבש את ז'ייז'מריאי ב-24 ביוני 1941. לאומנים מקומיים השתלטו על העיר ופתחו במתקפה על תושביה היהודיים. הם בזזו את רכושם של היהודים ורצחו כמה גברים. ב-27-28 באוגוסט 1941, איינזצקומנדו 3a, בפיקודו של קארל יגר, ומשטרת העזר הליטאית רצחו את יהודי העיר עם יהודים משתי ערים שכנות. נשים יהודיות וילדים שנותרו בעיר נרצחו ב-29 באוגוסט 1941.
הצבא האדום שחרר את העיר בקיץ 1944.
1973 בספורט
טניס.
גביע דייוויס.
נבחרת אוסטרליה מנצחת בטורניר גמר גביע דייוויס את נבחרת ארצות הברית בתוצאה 0:5.
כדורסל.
תחרויות בינלאומיות.
אליפות אירופה.
נבחרת יוגוסלביה () זוכה באליפות.
אליפות דרום אמריקה.
ברזיל () זכתה באליפות וארגנטינה () זכתה במקום השני.
גביע אירופה לאלופות.
פלקנסטרו וארזה () זוכה באליפות
גביע אירופה למחזיקות גביע.
ספרטק לנינגרד () מנצחת את יוגופלסטיקה ספליט () 77:62.
הגביע הביניבשתי.
איניס וארזה () זוכה בתואר.
שחייה.
אליפות העולם.
אליפות העולם הראשונה בשחייה נערכה בבלגרד, יוגוסלביה ב-31 באוגוסט - 9 בספטמבר 1973.
טאראז
טאראז (, ובתקופה הסובייטית נקראה דז'אמבּוּל, ברוסית: Джамбул) היא בירת מחוז ז'אמבול בדרום קזחסטן, העיר ממוקמת על גדות נהר טלס בגובה 610 מטרים מעל פני הים כ-450 ק"מ דרום-מערבית לאלמטי ובסמוך לגבול עם קירגיזסטן.
היסטוריה.
האזכור הראשון של היישוב (מתוך מקורות יווניים) מתייחס ל-568 בשם טולוסה. טולוסה הייתה אחת הנקודות הצפוניות של דרך המשי.
בין המאה ה-13 וה-15 הייתה העיר חלק מחאנות צ'אגאטאי, ואילו בין 1465 ל-1718 הייתה חלק מחאנות קזח.
ב-1864 העיר נכבשה על ידי האימפריה הרוסית.
אוכלוסייה.
נכון ל-1 בינואר 2021 אוכלוסיית העיר מונה 362,932 בני אדם, עובדה ההופכת אותה לעיר השישית בגודלה בקזחסטן (אחרי אלמטי, נור-סולטן, שימקנט, אקטובה וקרגנדה). לפי מפקד האוכלוסין של האימפריה הרוסית ב-1897 בעיר התגוררו 11,722 תושבים (6,940 גברים ו-4,782 נשים). ההרכב הלאומי של אוכלוסיית העיר באותה שנה:
רוז'ה בראון
רוז'ה בראון (בצרפתית: Roger Braun, 1910, ננסי - 1981, פריז) היה כומר ישועי וחסיד אומות העולם מצרפת.
קורות חיים.
פעילות להצלת יהודים במהלך מלחמת העולם השנייה.
ב-1940 כבשה גרמניה את צרפת וב-1941 היה רוז'ה ממייסדי ארגון "הידידות הנוצרית" (Amitié Chretienne), שאיחד פרוטסטנטים כמארק בנייה ורולאן דה פורי, וקתולים כגון האב פייר שאייה, ז'אן-מארי סוטו, אלכסנדר גלסברג ואחרים, אשר שיתפו פעולה עם ארגונים יהודיים בהצלת יהודים, בעיקר ילדים, על ידי הסתרתם והברחתם אל מעבר לגבולות שווייץ וספרד. בראון ושותפיו הנפיקו עשרות אלפי מסמכים מזויפים ותעודות לידה וטבילה כדי להסתיר את זהותם היהודית של בני חסותם. לגלסברג הייתה השפעה על הקרדינל פייר-מרי ז'רליה, ראש הכנסייה הקתולית בצרפת הכבושה, אשר יצא נגד מדיניותו האנטישמית של משטר צרפת של וישי וקרא למאמיניו לפעול להצלת יהודים. ז'רליה אף פרס את חסותו על ארגון הידידות הנוצרית ועל פעולותיו. קריאה גלויה זו של ראש הכנסייה הייתה בעלת השפעה רבה על מעורבותם של נוצרים רבים בהצלת יהודים בשואה.
במהלך 1942 מונה בראון בתור הכומר של העצורים הלא-יהודים במחנות גירס וריווזאלט (Rivesaltes) בדרום צרפת.
בראון, האב שאייה והכמרים האחרים, שפעלו בחסות הקרדינל, לקחו תחת חסותם מאות ילדים, שהיו מיועדים למשלוח, לעיתים מתחנת הרכבת של ליון (שם עצרו הרכבות ממחנות הדרום בדרכם למחנה הריכוז דראנסי), והסתירו אותם. אחת הפרשות הידועות ביותר היא פרשת הצלת 108 ילדים יהודים בליון ב-30 באוגוסט 1942. ארבעה ימים לפני-כן ביצעה המשטרה הצרפתית, בפקודתו של מושל המחוז אנז'לי (פקודה שמקורה בווישי), אקציה בליון. 1,100 יהודים, כמחצית מהמספר המתוכנן, נתפסו ונכלאו בקסרקטין נטוש בווניסייה (Venissieux) הסמוכה, שם המתינו לגירושם לדראנסי. במהלך שלושת הימים הבאים פעלה בווניסייה ועדה למיון העצורים. ועדה זו ניצלה את חוסר העקביות בהוראות מווישי, ופטרה כמחצית מהעצורים מגזירת הגירוש. בין הפטורים היו 108 ילדים. הילדים הועברו למנזר כרמליטי נטוש בתחומי העיר. בינתיים סירב המפקד הצבאי של ליון, הגנרל סן-ונסן, לשלוח גדודים להבטיח את עליית היהודים לרכבות הגירוש, דבר שאך הגביר את זעמו של המושל אנז'לי, שהבין שהוועדה הערימה עליו וביקש לשים את ידו על הילדים. אלא שהילדים הוברחו על ידי אנשי הידידות הנוצרית וארגונים יהודיים, כגון ארגון הצופים היהודים, והוסתרו אצל משפחות אומנות ובמוסדות נוצריים בעיר. אנג'לי פנה מיד לקרדינל ז'רליה ודרש את הסגרת הילדים, וזה כינס את ראשי "הידידות": שאייה, גלסברג, בראון וסוטו, בבקשה להעביר לו את כתובות הילדים. ייתכן כי ז'רליה עוד האמין שידידו משכבר, אנרי פיליפ פטן, לא ייתן להסגיר את הילדים לידי הגרמנים; ואולם הכמרים מסרו כתובות כוזבות, והילדים לא נעצרו. פרשה זו הייתה יריית הפתיחה לפעולות הצלה רחבות היקף, שבהן עסק הארגון מכאן ואילך.
בנובמבר 1942, כשהגרמנים כבשו את אזור משטר וישי, הקים בראון סניף של Amitié Chretienne בלימוז' ושמר על קשר עם ארגון אוז"ה שטיפל בילדים יהודים. הוא הצליח להביא לשחרורם של עשרות ילדים יהודים מריבסאלט ולהעבירם לידי ארגון ההצלה Secours Suisse aux Enfants אותו הקים מוריס דובואה. בראון הצליח להביא להסתרתם של רבים מילדים אלה בבית ספר תיכון שנוהל על ידי ישועים בלימוז', וכן הביא להסתרתם של תלמידי סמינרים לרבנות בכנסייה בלימוז'. בראון השיג כרטיסי קיצוב מזון וכן מסמכי זהות מזויפים ופקד לעיתים תכופות את מקומות המסתור של היהודים שהציל.
במהלך ניסיונות ההצלה לא ניסה בראון לשכנע יהודים להתנצר אלא הפציר בהם לדבוק באמונתם היהודית ואף השתתף בטקסי דת יהודיים בבית הכנסת בטולוז. כשהגרמנים עצרו את הרב אברהם דויטש בלימוז', בראון ביקר אצלו ואף הביא לו תפילין.
כשהגסטפו החל לעקוב אחריו, ירד בראון למחתרת.
לאחר המלחמה.
לאחר המלחמה פעל בראון למען יהודים והקים תנועה צרפתית שקידמה יחסי יהודים-נוצרים.
הנצחה והכרה.
ב-1972 הכיר יד ושם ברוז'ה בראון בתור חסיד אומות העולם.
מיכאל נבון
מיכאל נבון (נולד ב-17 באוגוסט 1940) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף, שירת כראש אגף התקציבים במשרד הביטחון וכיועץ הכספי לרמטכ"ל.
ביוגרפיה.