הגירושים עומדים להיכנס לפועל בחצות. ג'רי מסיע את לוסי לביתה והיא מארגנת חבלה במכונית. שוטרים מסיעים אותם באופנועים לבית סמוך השייך לדודתה. הם לא מצליחים להירדם וקצת לפני חצות הם מגלים אחד לשנייה כי הם עדיין מאוהבים.
פרסים.
לאו מקארי זכה בפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר.
הסרט היה מועמד לחמישה פרסי אוסקר:
השפעה.
לפי הפילוסוף סטנלי קאבל, הסרט מהווה אחת הדוגמאות הבולטות לתת הז'אנר הקולנועי שהוא מכנה "קומדיית הנישואים מחדש" () כפי שעולה בספרו "Pursuits of Happiness: The Hollywood Comedy of Remarriage" משנת 1981. בז'אנר זה, שהיה מאוד פופולרי בהוליווד של שנות ה-30 ושנות ה-40, זוגות מתגרשים, מקיימים פרשיות אהבהבים עם אנשים אחרים, אך בסוף מתחתנים מחדש - אמצעי עלילתי לדון ביחסים מחוץ לנישואין ולעקוף את הצנזורה שהייתה נהוגה באותן שנים בקולנוע האמריקאי.
ארנסט נורמנד
ארנסט נורמנד (באנגלית: Ernest Normand; 1857–1923) היה צייר אנגלי, שהתפרסם בזכות הסצנות ההיסטוריות והתנ"כיות וכן יצירות אוריינטליות.
חיים וקריירה.
ארנסט נורמנד נולד בלונדון ב־30 בדצמבר 1857.
בשנת 1884 התחתן עם הציירת הנרייטה ריי (1859–1928) אותה הכיר באקדמיה המלכותית לאמנויות. שניהם ציירו דמויות עירום על רקע עשיר וצבעוני. בימיהם, נמתחה עליהם ביקורת על נטייה לעודף חושניות בכמה מציוריהם.
בני הזוג התבססו בלונדון משנת 1885, שם לארנסט היה סטודיו וקיבל תמיכה מהמעגל החברתי סביב לורד פרדריק לייטון. הם גרו בהולנד פארק, אזור מגורים של אמנים רבים באותם ימים. מבקרים שכיחים בביתם כללו את מיליי, פרינספ ווטס. אמנים בכירים אלה אימצו את בני הזוג, אך לא תמיד ביקורתם הייתה מבורכת. בזיכרונותיה, הנרייטה תיארה את עמדותיהם והתנהגותם של כמה מהאמנים הבכירים האלה.
בשנת 1890 נסעו בני הזוג לפריז ללמוד באקדמיה ז'וליאן אצל ז'ול ג'וזף לפבר וז'אן ג'וזף בנימין-קונסטנט. בשנת 1893, עברו לאפר נורווד במזרח לונדון, לסטודיו שהוקם עבורם על ידי אביו של נורמנד. לזוג נולדו שני ילדים, בן (יליד 1886) ובת (ילידת 1893).
עבודות.
הוא צייר ציורים היסטוריים ואוריינטליסטים, וצייר גם דיוקנאות. יצירתו הושפעה מהאחווה הפרה-רפאליטית.
נורמנד צייר את הפרסקו "המלך ג'ון מעניק את המגנה כרטה" בבורסה המלכותית בלונדון (צויר ב־1900, שוחזר 2001).
תנשמת נוביהולנדיה
תנשמת חוף
ויחינו-ז'ולבינו
נפת וְיִחִינוֹ-ז'וּלֵבִּינוֹ (ברוסית: район Выхино-Жулебино) היא נפה במחוז הדרום-מזרחי של העיר הפדרלית מוסקבה שברוסיה. שטחה 14.97 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 225,493 תושבים (2020).
ויחינו-ז'ולבינו היא אחת הנפות הגדולות ביותר במוסקבה מבחינת גודל אוכלוסייה.
היסטוריה.
למרות העובדה שהמצב האקולוגי בנפה מוערך כלא בטוח בגלל זרימת תנועה גדולה דרך הנפה לאורך כביש הטבעת של מוסקבה, וולגוגרדסקי פרוספקט וריאזנסקי פרוספקט, כמו גם מזבלות בלתי חוקיות בפארק היער ז'ולבינסקי, זוהי הנפה הפחות בטוחה מבחינה סביבתית בהמחוז הדרום-מזרחי.
דן גילברט
דניאל (דן) גילברט (באנגלית: Daniel Gilbert, נולד ב-17 בינואר 1962) הוא מיליארדר, איש עסקים, משקיע, ונדבן אמריקאי יהודי. הוא ממייסדי Quicken Loans, חברת ההלוואות המקוונות הגדולה בעולם, והמייסד של רוק ונצ'רס. הוא הבעלים קבוצת ה-NBA קליבלנד קאבלירס. גילברט הוא הבעלים של מספר מוצגי וקבוצות ספורט, כולל קליבלנד מונסטרס מה-AHL, וקאנטון צ'ארג' מליגת הפיתוח של ה-NBA.
גילברט הוא יו"ר של ג'ק אנטרטיינמנט (לשעבר רוק גיימינג), אשר פתחה את ה"Horseshoe Casino" הראשון שלה במרכז קליבלנד במאי 2012.
הונו האישי זינק בארבעת החודשים מאי-אוגוסט 2020 מ-6.5 למעל 63 מיליארד דולר (מהמקום ה-236 בעולם למקום ה-18 בעולם). ובמרץ 2021 עמד על מעל 82 מיליארד.
גילברט נולד למשפחה יהודית בדטרויט, מישיגן. הוא גדל בסאות'פילד, מישיגן. קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת מישיגן ודוקטור למשפטים (JD) מאוניברסיטת המדינה למשפטים של וויין.
חיים אישיים.
גילברט מתגורר במישיגן, עם אשתו ג'ניפר וחמשת ילדיהם. ג'ניפר חברת מועצת המנהלים של אורט אמריקה ושל "Israeli and Overseas Committee of the Jewish Federation of Metropolitan Detroit".
לאסלו פנייה
לאסלו פנייה (במקור פרידמן, בהונגרית: Fenyő László; בודפשט, 9 בנובמבר 1902 – רכניץ, 26 במרץ 1945) היה משורר, מתרגם, מבקר, יהודי-הונגרי נציג משמעותי של הדור השני של כתב העת הספרותי ניוגט הן כמשורר והן כמבקר שירה ספרותית. הוא זכה בפרס באומגרטן ונרצח בשואה.
ביוגרפיה.
לאסלו פנייה נולד במשפחה יהודית כבנם של מיקשה פרידמן, זבן, יליד ורשוואר, ולינה (ליוויה) האן. לאסלו סיים בית ספר למסחר בבודפשט, אך למעט תקופה קצרה הוא לא עבד, אלא התפרנס מההכנסה הצנועה שלו מפרסום שיריו. הוא הפך לעמית קבוע של כתב העת הספרותי ניוגט, בנוסף לכך כתיבתו הופיעה גם בכתבי עת נוספים. בין 1936 לבין 1940 הפך לשומר ולספרן של ספריית באומגרטן, בהמלצת מיהאי באביץ'. במלחמת העולם השנייה גויס לשירות העבודה (עבודות כפייה ליהודים עבור הצבא ההונגרי) בשנת 1942 ושוב במאי 1944. הוא שוחרר לחופשה קצרה באמצע אוקטובר, אך לאחר ההפיכה של מפלגת צלב החץ ברשות פרנץ סלשי באותו החודש הוא לא שב למחנה, אלא חיפש מקלט אצל פאל סגי. הוא נתפס בסוף 1944 על ידי הגסטפו, עונה והוחזר לפלוגת העבודה שלו. הוא הוצעד ברגל מערבה עם פלוגות שרות עבודה נוספות. זמן קצר לאחר העיר קסג (על גבול הונגריה-אוסטריה) כבר בשטח אוסטריה ליד העיר רכניץ, יחידת אס אס רצחה אותו באש מקלע ביחד עם כמה מחבריו. אשתו הייתה אדית אצ'אדי (מקודם אדלר).
קריירה.
הקריירה שלו קשורה להתנהגות שונה לחלוטין מזו שהייתה מקובלת אז בכתב העת ניוגט. הוא התמרד ברוח אנרכיסטית. ספר השירים הראשון שלו, "איבר הבנייה" (1922), הוחרם על ידי המשטרה מטעמים מוסריים. הוא מצא את קולו, ששילב פסימיות ואת תחושת חיים המיוחדת בבודפשט בכרך ספר השירה הבאה שלו בשם "שנים האבודות" (1926). אישיותו התגבשה סופית תחת השפעת הטעם הריאליסטי ששרר בשנות השלושים. הוא הפך לפתוח יותר, חיפש את מקומו בעולם, וכך התפשט תחום האובייקטים של הליריקה שלו למעגל רחב יותר. העמדה האידאולוגית-מוסרית, שלרוב חסרה מהשירה הלירית שלו, קיבלה ביטוי בפניה חזיתית אל מול ונגד הנציזם בשני כרכי השירה האחרונים שלו ובשיריו שפורסמו לאחר מותו. הוא תרגם מיצירותיהם של ברונו ברהם, גאורג פינק, ריצ'רד כ"ץ, אריך קסטנר, תומאס מאן, אכסל מונתה, פליקס זאלטן.
צ'ארלס מק'קרי
צ'ארלס מק'קרי (באנגלית: Charles McCarry; 14 ביוני 1930, פיטספילד – 26 בדצמבר 2019, וירג'יניה) היה סופר אמריקאי שהתמחה בספרות ריגול ובעבר היה איש ה-CIA.
ביוגרפיה.
צ'ארלס מק'קרי נולד בעיירה במסצ'וסטס וגדל בוירג'יניה. לאחר סיום בית הספר הוא התגייס לצבא ארצות הברית והיה עיתונאי ב"כוכבים ופסים". בשנות ה-50 של המאה ה-20 הוא כתב נאומים לדווייט אייזנהאואר. בסוף שנות ה-50 הוא הצטרף ל-CIA והיה סוכן שטח. בשנת 1967 צ'ארלס מק'קרי עזב את השרות והחל לכתוב ספרים.
לאחר מספר ספרים שזכו להצלחה הוא גילה לציבור הרחב שתקופה ארוכה היה סוכן השרות החשאי.
בנוסף לספרי מרגלים, מק'קרי כתב עבור National Geographic, ניו יורק טיימס, וול סטריט ג'ורנל, וושינגטון פוסט ועיתונים נוספים.
הסדרה גדולה של צ'ארלס מק'קרי כוללת כ-10 ספרים והיא מתרכזת בפעילות של סוכן בשם פול כריסטופר. הספר הראשון בסדרה פורסם בשנת 1977 ואחרון בשנת 2007. על בסיס אירועי הסדרה צולם סרט קולנוע על ידי כריסטופר נולאן.
חלק מספרי צ'ארלס מק'קרי לרבות מרגלים ותיקים תורגמו לעברית.
בספרים שלו צ'ארלס מק'קרי תיאר חקר תכנים בתקשורת על ידי תוכניות מחשב ושימוש במטוסים אזרחיים ככלי נשק למטרות טרור עוד בשנת 1979 בספרו Better Angels.
דיאטרימה
נורה קונדל
נורה לוסי מובריי קונדל (באנגלית: Nora Lucy Mowbray Cundell; 20 במאי 1889 – 3 באוגוסט 1948) הייתה ציירת אנגלית של דיוקנאות, פרחים ונופים בשמן וצבעי מים.
ביוגרפיה.
נורה קונדל נולדה בלונדון והייתה נכדתו של האמן הנרי קונדל. היא למדה בבית הספר בלייקהיט לאמנות ובמכון הטכני של ווסטמינסטר, שם לימד אותה ולטר סיקרט. קונדל למדה בתוכנית חלקית בבית הספר לסלייד לאמנות משנת 1911 עד 1914, ושוב בשנת 1919. שם זכתה בפרס מלוויל על ציור דיוקן בשנת 1914.
בשנת 1925 קונדל ערכה את תערוכת היחיד הראשונה שלה בגלריה רדפרן בלונדון. הציור שלה "מגי" הוצג בסלון של האקדמיה לאמנויות בפריז בשנת 1929. בשנת 1930 הייתה נורה קונדל בין החברים המייסדים של האגודה הלאומית לציירים.
נורה קונדל ביקרה באמריקה באופן קבוע ובמיוחד ציירה דיוקנאות של ילידים אמריקאים וגם נופים באריזונה וקולורדו. קניון השיש וצוקי ורמיליון היו בין הנושאים המועדפים עליה.
היא כתבה ואיירה את הספר Unsentimental Journey שיצא לאור בשנת 1940 וכלל דיווחים על מסעותיה באמריקה, נהיגה מחוף לחוף עם עצירות לרכיבה על סוסים או לערוך ביקור ברודיאו. בין ציוריה מטיולים אלה היו "מדונה מהמדבר", "האשדות בבדגר קריק", שהוצגו באקדמיה המלכותית בשנת 1936.
נורה קונדל הפכה למציגה קבועה באקדמיה המלכותית, וגם בסלון בפריז.
הציור שלה "אישה מחייכת" מ-1922 מוחזק באוסף גלריית טייט.
קונדל התגוררה זמן מה בדורני ליד ווינדזור, אך נפטרה בלונדון בשנת 1948 ואפרה פוזר ליד המעבורת של לי באריזונה.
תערוכת זיכרון נערכה בשנת 1949 בגלריית האגודה המלכותית לאמנים בריטים בלונדון.
רוסטוקינו