האדריכלים של האצטדיון היו קוריון הקופיאן וגורגן מושגיאן, מארמניה. תהליך הבנייה נעשה בפיקוח המהנדס אדוארד טוסוניאן. קבוצת האדריכלים של האצטדיון קיבלו פרס לבנייה הטובה ביותר של השנה ב-1971 וכובדו על ידי הממשלה הסובייטית.
שיפוץ.
בשנת 2003 הופרט האצטדיון ונמכר להרזדאן אחזקות, אשר החלה תהליכי שיפוץ ב-2005. בסוף 2008 האצטדיון הפך כולו למקומות ישיבה.
זמן קצר לאחר השיפוץ אירח האצטדיון את משחק ארמניה נגד טורקיה ב-6 בספטמבר 2008, אשר היה הראשון של ארמניה על הקרקע מאז מוקדמות יורו 2000 נגד צרפת ב-8 בספטמבר 1999. בקהל צופי המשחק החשוב היו הנשיאים סרז' סרקזיאן ועבדוללה גול, עם נוכחות של יותר מ-30,000 צופים.
לאחר 2008 שיפוץ, להרזדאן היה דירוג של שלושה כוכבים של אופ"א, עד שדירוג זה בוטל על ידי שיטת דירוגים חדשה.
ב-2011, הכריז נשיא התאחדות הכדורגל של ארמניה רובן היירפטיאן על סך של 6 מיליון יורו שיוקדשו למודרניזציה של תשתיות המגרש, מסלול הריצה, וכיסוי של האצטדיון. התוכנית הייתה שלאחר השיפוץ יוכל האצטדיון להתמודד על מעמד מארח משחקי גמר של אופ"א. שיפוץ הבית החל בחודש מרץ, עם השקעה משוערת של 10 מיליון דולר. לא ברור כמה מן העבודה הושלמה.
ב-2015, הכריז הבעלים של הרזדאן השקעות על פשיטת רגל, לאחר פשיטה של רשויות המס על העסק שבה הוא נקנס בסכום של כ-$125,000, בהאשמות העלמת מיסים.
שיאי נוכחות באצטדיון.
המפורסם קונצרטים.
ב-1989, שנה לאחר רעידת האדמה בספיטק שהרגה 25,000 אנשים והשאירה יותר מ-500,000 חסרי בית, יחד עם התפרצות מלחמת נגורנו קרבאך, וצמיחת הלאומיות הארמנית, היה ביקוש גדול לאירועים המוניים שהתאימו לרוח התקופה. כשהופיעה בהרזדאן הזמרת הארמנית הארוט פמבוג'יאן במופע שירי לאום ומהפכה, יותר מ-110,000 אוהדים גדשו את האצטדיון. שר התרבות דאז יורי מליק-אוהמג'ניאן העיר שזו הייתה ההופעה עם הקהל הגדול ביותר בהיסטוריה של ארמניה.
FC אררט ירוואן.
10 המשחקים של אררט ירוואן עם קהל הצופים הגדול ביותר במהלך העידן הסובייטי:
אהרון בן יוסף
דוד בן יוסף
טימי בן יוסף
מיכאל בן יוסף
מירי בן יוסף
ספי בן יוסף
צבי בן יוסף
מאיר בן יוסף
מאיר בן-יוסף
שלמה בן יוסף
תומר בן יוסף
ישעיהו בן פורת
יואל בן פורת
מוטקה בן פורת
פנחס בן פורת
צבי בן פורת
אמיר בר שלום
יהודה בר שלום
יגאל בן שלום (שוטר)
שמוליק בן שלום
שמוליק פרידמן בן-שלום
הושע פרידמן בן שלום
יוסף בן שלמה
שמעון בן שלמה
פרידריך הראשון, מרקיז ברנדנבורג-אנסבך
פרידריך הראשון, מרקיז ברנדנבורג-אנסבך (הידוע גם בשם פרידריך החמישי; בגרמנית: Friedrich II. von Brandenburg-Ansbach-Kulmbach או Friedrich der Ältere; 8 במאי 1460 – 4 באפריל 1536), היה מרקיז אנסבך בין השנים 1486–1536, ואביו של אלברכט, דוכס פרוסיה.
ביוגרפיה.
פרידריך נולד ב-8 במאי 1460 באנסבך, לאלברכט השלישי, הנסיך הבוחר מברנדנבורג ולאשתו השנייה אנה מסקסוניה, נסיכת הבוחר מברנדנבורג, בתו של פרידריך השני, הנסיך הבוחר מסקסוניה, והיה אחיו למחצה של יוהאן השני, הנסיך הבוחר מברנדנבורג. בשנת 1486 מת אביו, ופרידריך ירש את נסיכות אנסבך, ובשנת 1495 מת אחיו הצעיר זיגיסמונד, מרקיז ביירוית, ופרידריך ירש אף את מרקיזות ביירוית.
בשל אורח החיים הבזבזני שלו, פרידריך הודח על ידי שני בניו הבוגרים, קזימיר וגאורג בשנת 1515, ונכלא על ידי בנו קזימיר בטירת פלסנבורג, למשך 12 שנים. מיד לאחר כליאתו, בנו קזימיר תפס את מרקיזות ברנדנבורג-קולומבאך, ובנו גאורג תפס את מרקיזות ברנדנבורג-אנסבך. עם זאת, הדחתו של פרידריך התקבלה בתרעומת גלויה על ידי בניו הצעירים. בעת ביקורו של יואכים הראשון, הנסיך הבוחר מברנדנבורג בקולומבאך בעת מסעו לאאוגסבורג, הוא ביקש את שחרורו של פרידריך, אולם בקשתו לא התקבלה, ורק בשנת 1522 הוא שוחרר על פי דרישותיהם של בניו הצעירים.
לאחר שחרורו התגורר פרידריך באנסבך, עד מותו ב-4 באפריל 1536.
משפחתו.
ב-14 בפברואר 1479 התחתן פרידריך בפרנקפורט על האודר עם סופיה יגלו, מרקיזת ברנדנבורג-אנסבך, בתם של קז'ימייז' הרביעי, מלך פולין ואליזבת מאוסטריה, אחותו של זיגמונט הראשון, מלך פולין, ממנה נולדו לו 17 ילדים:
דינה בן יהודה
נתיבה בן יהודה
ישראל בן יהודה
נדב בן יהודה
ישועה ללום
הרב ישועה ללום (18 בפברואר 1901, כ"ט בשבט ה'תרס"א–27 באפריל 1950, י' בניסן ה'תש"י) היה רב בקונסטנטין, ורבן של הערים קיראטה, גלמה ובטנה שבאלג'יריה.
ביוגרפיה.
נולד בקונסטנטין שבאלג'יריה לאסתר אטאלי ולמכלוף ביבי כנכד לרב ישועה ללום-אלחסיד. לאחר שהתייתם בצעירותו מאביו, נאלצה אמו לגדלו לבדה. כשבגר למד אצל הרב שמעון דוכן, הרב יוסף גנאסיא, הרב סידי פרג' חלימי והרב דוד הכהן.
לאחר שהוסמך לרבנות בשנת 1919 (ה'תרע"ט) מונה לכהן כרבה של קיראטה, שם גם הכיר את אשתו לעתיד, מונה אטלן, ונישא לה. לאחר שש שנים בקיראטה, מונה בשנת 1925 (ה'תרפ"ה) לכהן כרבה של גלמה. בין יתר תפקידיו שם שימש כחזן, כשוחט וכדרשן, ופעל לקיים פעילות חינוכית לנוער ולמבוגרים.
לאחר שהרב יעקב שושנה, מרבני קונסטנטין, מונה לרבה של בון, חזר הרב ללום בהוראת הרב סידי פרג' חלימי בשנת 1935 (ה'תרצ"ה) לקונסטנטין כדי למלא את מקומו של הרב שושנה כחזן, כשוחט וכדרשן. בעיר זו העמיד תחתיו תלמידים בתחומי התמחותו - שוחטים, חזנים ודרשנים.
לאחר פטירת הרב יהודה זרביב, בשנת 1941 מונה לכהן כרבה הראשי של בטנה, ולצידו כיהנו כרבנים הרב רחמים גדג', הרב שלום ברמי, והרב חי דזירה אלבז. בבטנה פעל למיסוד הכשרות, ולהרחבת החינוך היהודי, לאחר שבהשפעת הנאצים גורשו התלמידים היהודים ממוסדות החינוך המקומיים. כן פעל לסייע ולטפל בפליטים יהודים מגאבס שבתוניסיה.
בקהילות שבהן פעל, נלחם נגד ההתבוללות, ונהג לקיים שיחות על פילוסופיה עם תלמידיו, כדי להרחיקם מהתרבות הלא-יהודית.
הלך לעולמו בבטנה ב-27 באפריל 1950 (י' בניסן ה'תש"י), והשאיר אחריו אלמנה ותשעה יתומים. בהלווייתו השתתפו אלפים, יהודים, מוסלמים ונוצרים. בחנוכה של שנת ה'תשנ"א הועלה ארונו מאלג'יריה ארצה ונקבר בבאר שבע.
בשנת 1986 (ה'תשמ"ו) הוקם על שמו בית כנסת בבאר שבע.
חיבורו.
כתב מספר חיבורים נוספים, פירוש על התורה ופירוש לספר תהילים במספר חלקים, אולם החיבורים אבדו
ראלי בן יהודה
דרך בן צבי
שדרות בן צבי
אווה בן צבי
גדליה בן צבי
מינה בן צבי
יהודית בן נתן
נועם בן צבי
לינדה בן צבי
רמירו דה מאסטו
רמירו דה מַאֶסטוּ (בספרדית: Ramiro de Maeztu; 4 במאי 1874, ויטוריה – 29 באוקטובר 1936, אראבקה ) היה עיתונאי, מסאי, סופר ודיפלומט ספרדי.
עד העשור הראשון של המאה ה-20 שיקף בכתביו מסרים ליברליים וגם סוציאליסטיים, התחבר עם פיו ברוחה ואסוֹרין , ופעל בעד התקרבותה של ספרד לשאר מדינות אירופה. אך אז פנה להשקפת עולם לאומנית והיה אחד מראשי קבוצת הימין "Acción Española" (הפעולה הספרדית ), וליריב מושבע של הרפובליקה הספרדית השנייה. בתחילת מלחמת האזרחים בספרד נעצר בידי כוחות רפובליקניים, וכעבור מספר חודשים הוצא להורג ללא משפט.
רשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס
רשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס (באנגלית: The New York Times Best Seller List) נחשבת כיום לרשימת הספרים רבי המכר הבולטת ביותר בארצות הברית. הרשימה מפורסמת מדי יום ראשון במדור "ביקורת ספרים" של השבועון הניו יורק טיימס. הרשימה פורסמה לראשונה ב-12 באוקטובר 1931. במהלך העשורים האחרונים של המאה ה-21 רשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס התפתחה לרשימות מרובות בקטגוריות שונות.
בניגוד לרשימות שבודקות מה הם הפריטים הנמכרים ביותר בקטגוריות שונות, רשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס איננה מבוססת על נתוני מכירות בפועל, אלא על סקרים שונים.
בשנת 2001 נוצרה קטגוריה נפרדת מרשימת רבי המכר למעקב אחר מכירת ספרי ילדים. מבקרים של ה"ניו יורק טיימס" טענו שרשימת רבי המכר בקטגוריית ספרי הילדים נוצרה במיוחד על מנת שסדרת ספרי הארי פוטר, שהייתה בצמרת הרשימה במשך מעל לשנתיים, תועבר לקטגוריה נפרדת כדי שספרים אחרים אשר מעט פחות פופולריים יופיעו ברשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס. בשנת 2008 לרשימה נכלל ספר של אלק גרייבן והוא היה בן תשע בלבד.
יוחנן בן יעקב (פסל)
צבי בן יעקב (צנחן)
צבי בן יעקב (מפקד)
יצחק בן יעקב
זלמן בן יעקב
ארצי בן יעקב
שי בר יעקב
ישעיהו בר-יעקב
צ'רלס מייסון רמי
עוזר שופט וידאו
מערכת וידאו ביתית
שופט וידאו מסייע
בילי בן משה
מוטי בן משה
מרדכי בן-משה
אודי בן משה
ישראל בן חיים
דניאל בן חיים
אלברט בן חיים
אבישי בן חיים
יעקב בן שאול
יהודה בן שאול
אלימלך בר שאול
נבחרת דנמרק בכדוריד
נבחרת דנמרק בכדוריד היא הנבחרת לאומית של דנמרק. היא האלופה האולמפית המכהנת (ריו דה ז'ניירו (2016) ואלופת העולם המכהנת (2021). הנבחרת השתתפה ב-24 אליפויות עולם וזכתה פעמיים רצופות בתואר (2019, 2020) ו-3 פעמים בסגנות (1967, 2011 ו-2013). במשחקים האולימפיים היא זכתה בשנת 2016. בהתאם לדירוג של האיגוד הכדוריד העולמי, נכון לפברואר 2021 הנבחרת מדורגת במקום השלישי.
ברוך בן יהודה
פאול בן חיים
מבצר אריוואן
מבצר אריוואן (בארמנית: Երևանի բերդը (ירוואני בֶּרדֶה); בפרסית: قلعه ایروان, (גאלה-יה ירוואן); באזרית: ايروان قالاسى (איראבאן קלאסי); ברוסית: Эриванская крепость (אירוונסקאיה קרפוסט)) הוא מבצר מהמאה ה-16 בירוואן.
היסטוריה.