אנדרה-אנרי-לואי אמל נולד בשנת 1894 בפריז כבנם של ז'ורז'-אנרי-אוגוסט אמל ושל אנרייט-אלפונסין-ז'רמן לבית איסטאש (Ustache).
אמל היה כומר פרוטסטנטי וכיהן בכנסיית "בית הנפש" (Foyer de l'Âme) בפריז בין השנים 1921–1931. בשנת 1930 הגיש עבודה לשם קבלת תואר דוקטור ברפואה הנושא פיזיולוגי-ביוכימי. בשנת 1931 התיישב ביישוב הקטן מלאסיז ביער קומפייאן (Compiègne), בתחום העיירה סן-ז'אן-או-בואה (במחוז אואז (Oise) בחבל או-דה-פראנס שבצפון צרפת) ופתח בו את "בתאני" (Béthanie) - אחד מבתי החולים הפסיכיאטריים הפרטיים הראשונים בצרפת. הוא היה בו זמנית פעיל חברתי ופוליטי, ונבחר לראשות העיירה סן-ז'אן-או-בואה.
על פועלו ואומץ לבו בתקופת מלחמת העולם הראשונה הוענק לו אות לגיון הכבוד הצרפתי.
לאמל ולאשתו נולדו חמישה ילדים. אחת מהן, אוולין סולרו , הייתה סוציולוגית וסופרת. בן אחד, מוריס, היה לכומר, בן אחר, ז'אן-פייר, היה מלוחמי תנועת ההתנגדות הצרפתית נגד הנאצים, מעוזריו של אנדרה מאלרו שנודע באותם ימים כ"קולונל ברז'ה" ומאוחר יותר היה מנהל של בית הספר שנודע כ"בית הספר האלזסי" בפריז. אחד מנכדיו של אנדרה אמל היה הספלאולוגי פרדריק אמל.
פעילותו בתקופת השואה.
בין השנים 1942–1944 החביא אמל 11 יהודים בבית החולים שלו. היהודים הועברו אליו על ידי רשת מחתרתית פרוטסטנטית צרפתית שכללה את הפסטורים מארק בגנר וטייס, את ז'אק מורי ואחרים. אמל השיג עבור 11 היהודים - מגורשים מגרמניה וילד ממזרח אירופה - תעודות זהות מזויפות עם שמות נוצריים, והציגם כנוצרים פרוטסטנטים. בעתות סכנה - למשל, כאשר ביקרו חיילים גרמנים בבית החולים, לצורכי חיפוש יהודים או אשפוז, או בעתות הפצצות - היה מחביא את היהודים במרתף הבניין. אשתו של אמל, ז'ורז'ט לבית רוסטן (Roustain), בת של כומר שתמך בזמנו בדרייפוס, סייעה לו לטפל הן במטופלים האמיתיים והן ביהודים המסתתרים. היא מתה בפתאומיות מהתקף אסתמה בגיל 44. אמל נותר לבדו והמשיך לגדל את חמשת ילדיהם. למרות זאת לא נטש את המשימה שנטל על עצמו.
הוא הסתיר במוסד שלו גם כמה צנחנים מכוחות הברית.
הנצחה.
בשנת 1996 הוכר אמל על ידי יד ושם בתור חסיד אומות העולם. אשתו ז'ורז'ט הוכרה אף היא בתור חסידת אומות העולם.
איציק בנבנישתי
איציק בנבנישתי (נולד ב-1965), הוא מנהל ישראלי. כיהן כמנכ"ל קבוצת פרטנר תקשורת החל מ-1 ביולי 2015 ועד התפטרותו ב-5 באפריל 2021. באוגוסט 2021 מונה לנשיא משותף של חברת NSO ובאוקטובר אותה שנה מונה למנכ"ל החברה. כשבועיים לאחר המינוי הודיע על עזיבתו המיידית.
ביוגרפיה.
בנבנישתי נולד בירושלים. החל את הקריירה ככלכלן במחלקת המחקר בבנק ישראל, בתחום מקרו-כלכלה, סחר חוץ ומאזן תשלומים. לאחר מכן, עבד כמנהל כספים וכלכלן בחברת CMS Ltd, נציגת HP בישראל, ובשנת 1997 התמנה למנכ"ל החברה. ב-2003, מונה למנכ"ל משותף של חברת HP בישראל, וניהל את חטיבת המחשוב האישי וערוצי ההפצה.
בשנת 2007, מונה בנבנישתי למנכ"ל חברת בזק בינלאומי, מקבוצת בזק. בין המהלכים הבולטים של בנבנישתי כמנכ"ל בזק בינלאומי, היו הובלת פרויקט אסטרטגי של סלילת הכבל האופטי התת-ימי מישראל לאירופה, והעמקת אחיזת החברה בשוק העסקי עם פיתוח תחום שירותי הענן.
בתחילת שנת 2014, לאחר שמונה שנים בקבוצת בזק, הודיע בנבנישתי על פרישה מתפקידו כמנכ"ל בזק בינלאומי. באוקטובר אותה שנה מונה למשנה למנכ"ל פרטנר והאחראי על הפעילות העסקית של החברה.
ביוני 2015, חודש לפני שנכנס רשמית לתפקיד מנכ"ל פרטנר, התעוררה סערה סביב התבטאות מנכ"ל Orange העולמית סטפן רישאר, אשר אמר במהלך ראיון כי מבחינתו היה מסיים את פעילות החברה בישראל "כבר מחר". בנבנישתי הוביל קו חד משמעי על פיו לחברת פרטנר אין בעיה להיפרד ממותג אורנג' עמו הייתה מזוהה כ-17 שנים, שכן החברה היא בראש ובראשונה ישראלית.
ב-1 ביולי 2015 החל בנבנישתי לכהן כמנכ"ל קבוצת פרטנר. הוא הוביל את מהלך המיתוג מחדש של מרבית פעילות הקבוצה תחת מותג 'פרטנר', בהמשך להודעה הרשמית של החברה מחודש ינואר 2016 על הפרידה ממותג Orange. בהשקת המותג Partner ב-16 בפברואר 2016, הכריז בנבנישתי על יציאת החברה לדרך חדשה, כחברת תקשורת כוללת. כמנכ"ל פרטנר, חתם במרץ 2016 על הסכם קיבוצי ראשון עם ועד עובדי החברה.
ב-5 באפריל 2021 הודיע בנבנישתי על כוונתו לעזוב את תפקידו כמנכ"ל חברת פרטנר.
באוגוסט 2021 מונה לנשיא משותף של חברת NSO. באוקטובר אותה שנה מונה למנכ"ל החברה.
בנבנישתי הוא בעל תואר ראשון בכלכלה ותואר שני במנהל עסקים (MBA), עם התמחות במימון ושיווק, שניהם מהאוניברסיטה העברית בירושלים. נשוי ואב לשלוש בנות.
דוד מקאלוש
רבי דוד מקאלוש היה אדמו"ר חסידי, הראשון בשושלת קאליש. בנו הצעיר של רבי מאיר (הגדול) מפרמישלאן.
ביוגרפיה.
בצעירותו למד תורה מפי אביו רבי מאיר, עד פטירתו בשנת תקמ"א, אז ייסד את חצרו בקאלוש.
לאחר פטירתו מילא את מקומו אחיינו, רבי יצחק מקאליש, בנו של רבי אהרן אריה לייב מפרמישלאן. רבי דוד ככל הידוע היה ערירי.
V354 בקפאוס
V354 בקפאוס (V354 Cephei) הוא על-ענק אדום הממוקם בקבוצת הכוכבים קפאוס בגלקסיית שביל החלב.
V354 בקפאוס הוא כוכב משתנה לא סדיר איטי הממוקם במרחק של 9,000 שנות אור ממערכת השמש והוא אחד הכוכבים הגדולים ביותר הידועים לאנושות, עם רדיוס מוערך של 1,520 רדיוסי שמש (1,060,000,000 קילומטרים). במידה והוא היה ממוקם במרכז מערכת השמש הוא היה עולה על מסלולו של צדק ומתקרב לזה של שבתאי.
זיהוי.
V354 בקפאוס אינו מזוהה בבירור כעל-ענק אדום משתנה לאחר שנחקר בעזרת הטלסקופים IRAS ו 2MASS, אך לפני יצירת הקטלוג הכללי של כוכבים משתנים בשנת 1981 הוא הוגדר רק בעזרת קטלוגים אלמוניים. V354 בקפאוס היה עמום מידי על מנת להיכלל בקטלוגים בעלי חשיבות.
מרחק.
V354 בקפאוס מרוחק מכדי שיהיה אפשר למדוד את מרחקו בעזרת פרלקסה בדיוק רב ומרחקו מכדור הארץ מוערך בכ-3,500 פארסק (9,000 שנות אור). הוא קרוב לאזור Cepheus OB1 אשר ממוקם בתוך קבוצת הכוכבים קפאוס וכנראה הוא חלק ממנה.
מאפיינים.
בהירותו וגודלו של V354 בקפאוס נתונים במחלוקת. בשנת 2005 צוות בראשה עמד אמיל לווסק מצא שהכוכב בעל עוצמת הארה גבוהה (פי 369,000 מהשמש) וכתוצאה מכך התברר שרדיוסו הוא 1,520 רדיוסי שמש, מה שעושה אותו אחד מהכוכבים הגדולים ביותר היודעים לאדם. מאותם נתונים שבהם השתמש Mauron et al 2011, Levesque et al 2005 הסיק שהכוכב קטן בהרבה ועוצמת הארתו היא רק 76,000 עוצמת הארה של השמש מה שאומר שרדיוסו הוא רק 690 רדיוסי שמש.
במחקר שבוצע בשנת 2004 הכוכב נכלל ברשימת כוכבי על-ענק אדום הכי גדולים והכי בהירים לצד KW בקשת, KY בברבור ו- μ בקפאוס
עוד כותרות
עוד כותרות היא תוכנית בידור ישראלית ששודרה בערוץ 2 על ידי שידורי קשת. התוכנית היא סדרה בת של התוכנית "ארץ נהדרת", והיא מבוססת על פינה ששודרה בין העונות 1-12 של התוכנית. עונתה הראשונה שודרה במקביל לעונתה ה-13 של תוכנית זו.
ב-16 ביולי 2020 עלתה העונה השנייה של התוכנית, במתכונת שונה מעט בעקבות הגל השני של מגפת הקורונה בקשת 12.
רקע כללי.
רוב התוכנית כוללת התייחסות לכותרות השבוע בצורה הומוריסטית על ידי משפטי מעבר של המנחה איל קיציס בדומה לפינה בתוכנית "ארץ נהדרת".
עונה ראשונה (2016).
עונה זו הוצגה כתוכנית סיכום שבועי, בדומה לתוכניות אחרות המשודרות בימי שישי, וכן בפרקיה הראשונים הכותרות הוצגו על פי ימים ולא בסדר אקראי כמו בהמשך.
"התודה" - פינה בה מישהו מהקהל, תמיד ירמי שיק בלום, מגיב על אירועי השבוע. בהמשך העונה הוצגו קטעי מעבר בין הכותרות, בהם רואים את הכותבים של התוכנית דנים כיצד ניתן לשפרה שבראשם קיציס, הכותב הנלהב ירמי, אשר קודם מתפקידו כקהל קבוע, יואב רבינוביץ' ולאה לב.
פינה נוספת מבית היוצר של ערוץ הכיבוד משלבת צירוף קטעי וידאו מוקלטים של אישים מפורסמים אשר לא מופיעים לפי הסדר כרונולוגי, לרוב מתוך ראיון מקורי, לבין מראיין קבוע, כאשר השילוב המלאכותי יוצר קטעים משעשעים.
עונה שנייה (קורונה, 2020).
ב-16 ביולי 2020, קצת יותר מחודש לאחר רדת העונה ה-17 של ארץ נהדרת, בעקבות הגל השני של מגפת הקורונה בישראל, הוחלט להחזיר את התוכנית, ולהפוך אותה מתוכנית סיכום שבועית, לתוכנית יומית בת עשר דקות בשידור חי. עונה זו דומה יותר במתכונתה לפינה מהתוכנית ארץ נהדרת מאשר לעונתה הראשונה מכיוון שהיא שמה עדיפות על כותרות וקטעי וידאו משעשעים ובוטלו מערכוני הקישור והפינה של ירמי מהעונה הראשונה.
מירב הימן
מירב הימן (נולדה ב-9 ביוני 1972) היא אמנית רב תחומית העוסקת במיצב, בצילום ובאמנות וידאו.
ביוגרפיה.
מירב הימן נולדה בירושלים והיא מתגוררת ועובדת בתל אביב.
בין השנים 1994–1995 למדה במדרשה לאמנות ברמת השרון (כיום חלק ממכללת בית ברל); בשנים 1996–1997 למדה אמנות במסגרת חילופי סטודנטים ב- בניו יורק ובשנת 1998 סיימה בהצטיינות את לימודי התואר הראשון במחלקה לצילום בבצלאל.
הימן היא זוכת פרס עידוד היצירה, פרס ראשון בתחרות של פסטיבל "Now &amp; After" במוסקבה, פרס
"Team-Work" בפסטיבל "Stuttgarter Filmwinter" לאמנות מדיה ופרסים ומלגות נוספים. הציגה תערוכות יחיד במוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית, בגלריה נגא ובסדנאות האמנים בתל אביב ובחללים נוספים, והשתתפה בתערוכות קבוצתיות במוסדות מובילים בישראל ומחוצה לה, בין השאר במוזיאון תל אביב לאמנות, מוזיאון פתח תקווה לאמנות עכשווית, משכן לאמנות עין חרוד, ו-, במיאמי ביץ'. עבודותיה נמצאות באוספים של מוזיאון תל אביב לאמנות, מוזיאון חיפה לאמנות, מוזיאון פתח תקווה, ובאוספים פרטיים.