שנת 1956 בצרפת הייתה השנה בה ציינה צרפת 969 שנות לאום. במהלך השנה חוותה צרפת את מבצע מוסקטר, פלישה משותפת עם בריטניה וישראל למצרים, דבר שהסתיים בכישלון עבורה ועבור בריטניה. במהלך השנה, כחלק מתהליכי הדה-קולוניזציה בעולם, איבדה צרפת את השליטה במרוקו ותוניסיה.
יאקי (נהר)
נהר יאקי (בספרדית: Río Yaqui) הוא הנהר הארוך ביותר הזורם במדינת סונורה במקסיקו. אורכו כ-410 קילומטרים, ושטח אגן הניקוז שלו 72,540 קילומטרים רבועים. כיוונו הכללי של הנהר כלפי דרום ודרום-מערב. הוא מתחיל במפגש בין הנחלים בוויספה (Bavispe) ופאפיגוצ'י (Papigochi) ברכס סיירה מדרה אוקסידנטל דרומית לגבול מקסיקו-ארצות הברית ונשפך למפרץ קליפורניה סמוך לעיר סיודד אוברגון, ב-. הנהר משמש להשקיה, בייחוד בעמק יאקי (Valle del Yaqui).
סכרים על הנהר יוצרים כמה מאגרי מים לאורך מסלולו: אגם נובייו (Presa El Novillo), לאסרו קרדנס (Lázaro Cárdenas) ומאגר אלוורו אוברגון (Presa Álvaro Obregón, ידוע גם כאגם אויאצ'יק).
היסטוריה אנושית.
כבר במאה השישית לספירה חיו ילידים בני שבט היאקי בקבוצות משפחתיות לאורך הנהר יאקי. היאקי השתמשו בטכניקות השקיה פשוטות לגדל תירס, שעועית ודלעת והשלימו את התזונה באמצעות ציד וליקוט צמחים וזרעים. היאקי סחרו במזון, פרוות, קונכיות, מלח וטובין אחרים עם עמים ילידים רבים אחרים במרכז אמריקה הצפונית. בני היאקי היו עצמאיים פחות או יותר עד שלהי המאה ה-19, כשרבים מהם גורשו מאדמותיהם סביב הנהר יאקי על ידי הצבא המקסיקני, ונאלצו להימלט לאזורים מרוחקים יותר. בני יאקי עזבו את אזור הנהר יאקי על מנת להילחם בהרי ואקאטטוו (Vakatetteve), בעוד שאחרים עקרו לקהילות היאקי באריזונה. בשלהי שנות ה-80 של המאה ה-19, נהרגו רבים מבני שבט היאקי, כך שנותרו רק 4,000 מבני היאקי באזור הנהר יאקי.
בתחילת המאה ה-20, לאחר סדרה של עימותים עם הצבא המקסיקני נאסרו רבים מבני היאקי שנותרו ונשלחו לעבוד במטעים בחצי האי יוקטן. אלו שהצליחו לשרוד המשיכו להילחם עד שלהי שנות ה-20 של המאה ה-20, כאשר השלטונות המקסיקנים התגברו על ההתנגדות באמצעות שימוש בארטילריה כבדה ובמטוסים על מנת להפציץ ולהפגיז את כפרי היאקי.
כמו כן בתחילת המאה ה-20, הגיע למקסיקו מייג'ור פרדריק ראסל ברנהאם (Frederick Russell Burnham; 1947-1861), סייר אמריקני נודע, בחיפוש אחרי משאבי טבע. בהיותו שם פגש בחוקר הטבע הד"ר צ'ארלס פרדריק הולדר (Charles Frederick Holder; 1915-1851), והשניים נהיו מעורבים במיזם השקיה מוקדם ממימי הנהר יאקי. ברנהאם טען כי סכר יכול לספק מים בכל ימות השנה לאדמות הסחף העשירות בעמק, ויהפוך את האזור לאחד מהמקומות הפוריים בעולם וגם ייצר את החשמל הכל כך נדרש. הוא קנה את זכויות המים וכ-1,200 דונם קרקע ויצר קשר עם המהנדס ג'ון הייז האמונד (John Hays Hammond; 1936-1855), שהיה חבר ותיק מימיו באפריקה, שערך בעצמו מחקרים ואז רכש 3,600 קילומטרים רבועים. הוא נהיה שותף לעסקיו של האמונד ופיקד על צוות בן 500 איש שהגנו על רכוש המכרות של האמונד, ג'יי. פי. מורגן, ומשפחת גוגנהיים במדינת סונורה. ב-1912 כאשר מיזמי ההשקיה והכרייה התקרבו להשלמתם, שיבשה תחילת המהפכה המקסיקנית את תוכניותיהם. המהלומה הסופית לתוכניותיהם ניחתה ב-1917 כאשר מקסיקו העבירה חוקים האוסרים מכירת קרקעות לזרים. ברנהאם והאמונד החזיקו ברכושם עד 1930 ואז מכרו אותם לממשלת מקסיקו. במחקרו על תוכנית ההתיישבות האמריקנית של ברנהאם, סיכם פרופסור ברדפורד (Richard H. Bradford) כך: "השילוב בין בעיות עם האינדיאנים, המורכבויות של התהליך המהפכני המקסיקני המתפתח ותמיכה רופפת מוושינגטון סייעו למוטט את המושבה".
ברנהאם יחד עם הולדר היו אחראיים לכמה תגליות ארכאולוגיות באזור של מה שהאמינו כי הם שרידים מתרבות המאיה, כולל אבן אספרנסה (Esperanza Stone), שהתפרסמה כשמספר כותבים טענו כי היא הוכחה לקיומם של חיים מחוץ לכדור הארץ.
אקולוגיה.
בנהר יאקי שכן בעבר התנין האמריקני ("Crocodylus acutus"). והוא היה לאחד מהמקומות הצפוניים ביותר בו שכן מין זה. עשרות שנים של פגיעה במרקם הסביבתי באזור הביאו להיעלמותו של התנין מהאזור. האזור היה גם הגבול הדרומי של דוב גריזלי מקסיקני ("Ursus arctos").
טרוטה מקסיקנית ("Oncorhynchus mykiss nelsoni") ו-34 מיני דגים אחרים הצליחו לשרוד.
טולכרם (נפה)
נפת טולכרם () היא אחת מ-16 נפות הרשות הפלסטינית. הנפה ממוקמת בצפון-מערב יהודה ושומרון. בירת הנפה היא העיר טולכרם.
שטח הנפה הוא כ-268 קמ"ר. על פי מרשם האוכלסין של הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה לשנת 2007, בנפה התגוררו כ-157,988 נפשות, שחיו ב-29,938 משקי בית. מתוכם, 60,584 תושבים (או כ-39%) היו מתחת לגיל 15 וכ-50,926 (או 32%) היו פליטים רשומים. על פי מרשם האוכלסין לשנת 1997, בנפה התגוררו כ-134,110 נפשות.
חלוקת משנה.
בנפת טולכרם יש 51 יישובים ושני מחנות פליטים. ביישובים שלהלן מתגוררים למעלה מ-1,000.
גיל וינלס
גיל וינלס (נולד ב-17 ביולי 1966, כ"ט בתמוז, תשכ"ו), הוא יזם נדל"ן, בהכשרתו מהנדס בניין ושמאי מקרקעין ויועץ בטיחות, המוכר גם כמומחה הנדל"ן של ערוץ 2, מפרסם טורים מקצועיים וכתבות בערוצי תקשורת מרכזיים, ביניהם כלכליסט וגלובס ומוכר כמומחה מטעם בית המשפט בתחומי ההנדסה והשמאות.
קורות חייו.
וינלס נולד וגדל בעיר תל אביב לפנינה וצבי וינלס, ניצול שואה ומהנדס בניין מהוותיקים בארץ. הוא התחנך בבית ספר "הגימנסיה העברית הרצליה" ובשנת 84 התגייס לצה"ל כלוחם ושירת בחיל השריון. לאחר שחרורו מצה"ל, עבר וינלס להתגורר בעיר ניו יורק שבארצות הברית והשתלב במנהטן קולג' שם למד הנדסה אזרחית במגמת תכנון מגדלים. בשנת 1999 סיים לימודי שמאות מקרקעין.
בשנת 1995, הוסמך וינלס כמהנדס בניין ובשנת 2000 התמחה בניהול ופיקוח פרויקטים הנדסיים מטעם לשכת המהנדסים בישראל. בשנת 2001 השלים את הכשרתו כשמאי מקרקעין. בשנת 2004 הוסמך לשמש כמהנדס יועץ בטיחות.
וינלס מומחה רב תחומי בענף הנדל"ן, בתכנון מבנים מורכבים, מיסוי מקרקעין (היטל השבחה ומס שבח), תכנון, רישוי וניהול פרויקטים ובנוסף ייעוץ שמאי. בין היתר עבור: עיריית תל אביב-יפו, רמת גן ורעננה כבורר מומחה.
בשנת 2006 מונה כמומחה מטעם בתי המשפט והוא מופיע ברשימת המומחים של בתי המשפט בתחום ההנדסה והשמאות.
מאז שנת 2012, כותב וינלס על תחומי מומחיותו בערוצי תקשורת מרכזיים וביניהם עיתון גלובס וכלכליסט ואף מייעץ כמומחה הנדל"ן לתוכניות טלוויזיה מגוונות, לרבות "תוכנית חיסכון" של ערוץ 2 ותוכנית "לילה כלכלי" של ערוץ 10.
בשנת 2015 הקים וינלס משרד בשם "חצור-וינלס" בשותפות עם רונן חצור. המשרד יוזם עסקאות נדל"ן בפרויקטים גדולים ומורכבים.
מאז שנת 2016 מרצה וינלס במכללת מרכז הבנייה הישראלי בין היתר בייזום עסקאות נדל"ן ובטכניקות של חיזוק מבנים.
חיים אישיים.
גיל וינלס נשוי, אב לשני ילדים ומתגורר בתל אביב.
סטניסלב צ'רצ'סוב
סטניסלב סלאמוביץ' צ'רצ'סוב (ברוסית: Станисла́в Сала́мович Черче́сов; נולד ב-2 בספטמבר 1963) הוא כדורגלן עבר סובייטי-רוסי ממוצא אוסטי ששיחק בעמדת השוער וכיום מאמן המאמן את קבוצת פרנצווארוש מליגת העל ההונגרית. הוא שיחק בין היתר בקבוצות ספרטק מוסקבה ולוקומוטיב מוסקבה. צ'רצ'סוב שיחק גם במדי שלוש נבחרות: ברית המועצות, חבר המדינות העצמאיות ורוסיה.
לאחר פרישה ממשחק פעיל עבר לאימון. אימן את נבחרת רוסיה מ־2016 עד 2021, בתקופה הזאת הוא אימן את הנבחרת במונדיאל 2018, אליו היא העפילה אוטומטית כמארחת, בו היא הרשימה רבות והגיעה לראשונה בתולדותיה עד לרבע גמר הטורניר. הוא העפיל עם הנבחרת גם ליורו 2020 אך נחל כישלון עמה כשהנבחרת הודחה כבר בשלב הבתים.
ביוגרפיה.
סטניסלב צ'רצ'סוב נולד בעיר אלאגיר שבחבל צפון אוסטיה - אלניה בברית המועצות. את קריירת הכדורגלן המקצועי החל בגיל 18 בקבוצת ספרטק אורדז'ניקידזה. בשנת 1984 עבר לשחק בקבוצת ספרטק מוסקבה כשוער שני. במשך 3 שנים בקבוצה שיחק במעט מאוד משחקים - צ'רצ'סוב שהה בצילו של השוער הראשי של הקבוצה רינאט דסאייב. לכן, בשנת 1987 ביקש לעבור לקבוצה אחרת - כדי לקחת חלק פעיל במשחקים. הוא שיחק עונה אחת בקבוצת לוקומוטיב מוסקבה. לאחר מכן חזר לספרטק מוסקבה - הפעם לעמדת השוער הראשון של הקבוצה.
נבחרות לאומיות.
בשנת 1990, לאחר הופעה לא מוצלחת של נבחרת ברית המועצות במונדיאל 1990, רענן המאמן את שורות הנבחרת. השוערים הוותיקים רינאט דסאייב ואלכסנדר אובארוב שוחררו מן הנבחרת. במקומם זומנו שני שוערים אחרים - אחד מהם היה סטניסלב צ'רצ'סוב. משחקו הראשון של צ'רצ'סוב במדי הנבחרת הסובייטית היה משחק ידידות נגד טרינידד וטובגו. צ'רצסוב שיחק בשורות הנבחרת 8 משחקים, השתתף במוקדמות יורו 1992, שבעקבותם העפילה הנבחרת הסובייטית לתחרות עצמה.
אבל, הנבחרת של ברית המועצות חדלה מלהתקיים בדצמבר 1991 לאחר פירוק המדינה. במקומה הוקמה נבחרת חבר העמים. צ'רצ'סוב זומן לסגל הנבחרת החדשה שהוקמה כשוער שני. הוא לקח חלק בשני משחקים בלבד (משחקי ידידות). הוא היה בסגל הנבחרת ליורו 1992, אך לא שותף באף אחד מן המשחקים.