בתחילה האלבום יצא לאור עם רצועת נייר שנכרכה סביבו ועליה היה מודפס שם הלהקה והאלבום. בשביל לפתוח את האלבום היה צריך לקרוע את הניר או להסירו. רצועה זו הסתירה את ישבני הילדים שעל העטיפה מטעמי צנזורה. אף על פי כן, האלבום הוחרם ולא היה נגיש בספרד ובמדינות אחדות בארצות הברית במשך מספר שנים. עטיפת האלבום דורגה במקום השישי ברשימת "50 עטיפות האלבומים של כל הזמנים" של ערוץ VH1.
רשימת השירים.
צד 1
צד 2
חוזה טיפולי
בפסיכותרפיה, חוזה טיפולי או ברית טיפולית הוא החוזה הלא כתוב שבין המטפל למטופל שלו, המוגדר בתחילת הקשר ביניהם.
החוזה הטיפולי מגדיר הן את הצדדים המעשיים של הטיפול והן את הצדדים הטיפוליים.
הרכב החוזה הטיפולי.
החוזה הטיפולי מורכב משלושה חלקים:
א. היכרות, הצגה עצמית הדדית. המטפל מתבקש להציג את עצמו ואת מומחיותו המקצועית, ולאפשר למטופל להציג את עצמו.
ב. הסכמות מעשיות. נקבעים זמני הפגישות, שעת ההתחלה והסיום, מיקום הפגישות, והאם יש המלצות או הגבלות בנוגע לכך. במידה שמדובר בטיפול פרטי בתשלום, נקבעים במפורש הסדרי התשלום. מקובל לכנות את החלק הזה setting.
ג. הסכמות טיפוליות. מובהר עניין הסודיות המקצועית, מחויבותו של המטפל, ועניינים בהם נדרשת גם מחויבות המטופל. בנוסף, המטופל מתבקש להגדיר את הבעיות או האתגרים העיקריים, או את הסיבה מבחינתו, להגעה לקשר טיפולי. אין חובה כי הגדרה זו תהיה סופית, או שהטיפול יתנהל רק בעניינה. במקרים מסוימים ההגדרה עשויה להשתנות במהלך הזמן או להתאים עצמה. מאחר שחוזה טיפולי הוא מהלך בעל פה ולא בכתב, את החלק של הגדרת הבעיה ניתן להמשיך גם במפגשים הבאים, במידה שלא הגיעה לידי מיצוי בפגישה הראשונה.
גישות בקביעת החוזה הטיפולי.
על מנת ליצור תחושה של יציבות בטיפול נדרשים המטפל והמטופל לקבוע עם תחילת הטיפול מהם כללי שיתוף הפעולה ביניהם.
אחד המסרים המרכזיים והחשובים שהמטפל צריך לטעת במטופל הוא נכונותו להקשיב לכל דבריו. המטפל מבטיח את השתתפותו הפעילה בהתרחשויות בעולמו האישי של המטופל.
אין אפשרות לקבוע מראש מה יהיו תוצאותיו של טיפול נפשי, אך חייבים להבהיר מה יהיו דרכי הטיפול. קביעת דרכי העבודה ואופן ההתנהגות בטיפול הם החוזה הטיפולי והם המגדירים את הקשר בין המטפל למטופל.
הקשר בין המטפל למטופל אמור לסייע למטרות הטיפול, למשל, לאפשר למטופל לראות את עצמו באור שונה וחיובי. הטיפול יהיה יעיל ואיכותי כאשר טיב הקשר בין המטפל למטופל יהיה פתוח וכן.
אנשי המקצוע חלוקים בדעתם לגבי אופן ניסוחו של החוזה הטיפולי ומה ניתן לכלול בו.
ישנם אנשי מקצוע הכוללים בחוזה רק את המידע הטכני הנוגע לטיפול, כגון קביעת מועד הפגישות, תנאי התשלום ואורכה של הפגישה, ואילו שאר הנושאים נקבעים על פי התהליך שעוברים המטפל והמטופל בפגישות.
גישה זו נובעת מהתפיסה שתוצאות הטיפול אינן קבועות, ולכן אין אפשרות להגדיר מראש עמדה שתקבע לגבי כל המצבים האפשריים. מטפלים מן הסוג הזה יגדירו עם המטופל רק חלק מן הכללים בתחילת הטיפול, בעוד חלק נוסף של הכללים יוגדרו במהלכו.
עם זאת, אין באפשרותו של אף אחד מן הצדדים בהסכם לכפות התנהגויות וכללים שלא מתאימים לאחר, כדי למנוע מצב שבו הקשר ייפגם או יפסיק. זאת מכיוון שלכל צד ישנם קווים שהוא אינו מוכן לחצות, וקביעת גבולות מסוימים בחוזה הכרחית ליצירת יציבות וביטחון בקשר. בדרך כלל בתחילת דרכם המשותפת בודק המטופל את מעשיו של המטפל כדי לבחון את אמינותו. על המטופל לברר היטב מה טיבו של המטפל ולנסות ולהעריך האם הוא מתאים לו. במקרה שלמטופל יש תהיות לגבי המטפל חשוב שיעלה אותן לבירור מפורש וישיר ככל האפשר.
גבולות הקשר שומרים על האינטרסים של שני הצדדים, ועם זאת מעניקים לשניהם את היכולת לשנות את הכללים כאשר צד אחד חפץ בכך והשני מסכים.
קביעת החוזה הטיפולי.
הגבולות הבסיסיים שנכללים בחוזה כוללים הקפדה על כבודם של המטפל והמטופל, מניעת פגיעה בגופם, מאמץ הדדי לשמור על הכללים שנקבעו בתחילת הקשר, אשר נוגעים לזמן הפגישה, משך הפגישה ומקום הפגישה, וכן שמירה על סודיות הפגישה והתכנים הנאמרים בה.
במשך הטיפול עשויים לעלות כללים נוספים שיקבעו מעצם התהליך והתקדמות הקשר שבין המטפל למטופל וכן מתקיים תמיד תיאום ציפיות בין שני הצדדים.
במרבית המקרים הניסוח הראשוני של ציפיות המטופל יהיה עמום, מאחר שהטיפול הוא מצב לא מוכר למטופל. על כן, הצהרת הכוונות ההתחלתית עלולה לבטא רק חלק ממה שהמטופל יבקש להשיג לעצמו בטיפול. היא עשויה להשמיט צרכים נוספים של המטופל, אם מפני שהוא חושש לפרט אותם בגלוי או מפני שהוא אינו מודע לקיומם.
דבר נוסף העלול לגרום להשמטת צרכיו של המטופל מהצהרת הכוונות יקרה במצב שבו המטופל מדבר רק על בעיות משניות בחייו, בזמן שבעיות מהותיות יותר יישארו מתחת לפני השטח.
קצב החשיפה של המטופל מול המטפל יקבע על ידי המטופל. על כן, החוזה בין המטפל והמטופל צריך לגלות גמישות ביחס לתכני הטיפול, שעשויים לעזור ולחשוף את המצוקות האמיתיות של המטופל.
קביעת החוזה עם מטופל שמגיע שלא מרצונו.
ישנם מקרים שבהם מגיע המטופל לטיפול שלא מרצונו. במקרים כאלה ייתכן שהמטופל ימנע מיצירת חוזה טיפולי, מחשש שעם קביעת החוזה הוא יהיה מעורב רגשית בטיפול ומחויב לו.
במצב כזה על המטפל לברר שתי שאלות:
ראשית, באילו נושאים המטופל אינו רוצה לגעת, בירור מאילו נושאים הוא חושש;
שנית, האם ישנם עניינים נוספים שבהם הוא רוצה לדון, אשר אינם קשורים לטיפול.
לעיתים, באמצעות גישה זו מרגיש המטופל שהוא מכתיב את תנאי הטיפול, וייתכן שאף יגלה נכונות ומחויבות לטיפול.
כאשר המטופל עדיין מסרב ליצור קשר ולא מראה כל נכונות לשתף פעולה בטיפול, על המטפל להעביר לו שני מסרים:
הראשון הוא שהמטפל מכבד את זכותו של המטופל להגיע או לא להגיע לטיפול;
השני הוא שהמטופל מוזמן להגיע לטיפול במידה שהוא מעוניין, והמטפל יהיה מוכן לטפל בו.
מעבדות לוס אלאמוס
מעבדת לוס אלמוס
גבע (פירושונים)
המנון סוריה
ההמנון הערבי הסורי (בערבית: النشيد العربي السوري), הידוע גם בשם מגִני הארץ (حماة الديار), הוא ההמנון הלאומי של סוריה. המילים נכתבו על ידי ח'ליל מרדם בכ והלחן הוא של מוחמד פלייפל, אשר הלחין גם את ההמנון הלאומי הפלסטיני של הרשות הפלסטינית וכן שירי עם ערביים נוספים. ההמנון אומץ בשנת 1936 אך השימוש בו פסק כאשר סוריה התאחדה עם מצרים ליצירת הרפובליקה הערבית המאוחדת בשנת 1958. הוחלט כי ההמנון של הרפוליקה יהיה שילוב של ההמנון המצרי באותה תקופה עם "מגני הארץ". השימוש בהמנון המקורי חודש עם פרישתה של סוריה מהאיחוד בשנת 1961.
חילזון
מרוץ הקפת התבור
מרוץ הקפת התבור ע"ש יצחק שדה הוא מרוץ מסורתי המתקיים מדי שנה. זהו המרוץ הוותיק בישראל, לאחר מרוץ מגנס בירושלים. מסורת מרוצי הקפת התבור החלה בשנת 1952. על פי עיתונאי הספורט הוותיק ישראל פז, הקפת התבור נקבעה על ידי מרכז הפועל, לאחר מותו של האלוף יצחק שדה ולזכרו. לאחר שפרש מצה"ל, יצחק שדה היה חבר מועצת עיריית תל אביב וחבר מרכז הפועל, טבע את הסיסמה "ספורט לאלפים ולא לאלופים". המרוץ מאורגן על ידי מועצה אזורית הגליל התחתון, בשיתוף מחלקת כושר קרבי של צה"ל, מתנדבים וגורמים נוספים.
מסלול ושיא המסלול.
מרוץ הקפת התבור הוא מרוץ שדה בתנאי שטח מגוונים ולא מרוץ כביש. אורך מסלול הריצה של הקפת התבור הוא 11 ק"מ. תחילתו בנחל השבעה, למרגלות הר תבור, בגובה 80 מטר מעל פני הים. מכאן המסלול מטפס לגובה של 280 מטר, לאורך 3 ק"מ, בעלייה תלולה בינות לבתי הכפר שיבלי. זהו שיא גובה המסלול, בצומת עם הכביש העקלקל המטפס אל פסגת ההר. מסלול המרוץ איננו עולה לפסגה ולכנסיות, אלא יורד בירידה תלולה לכפר דבורייה, מקיף את הכפר אום אל ע'אנם מדרומו, יורד בכביש 65 עד לצומת גזית ומשם מטפס ויורד אל נקודת ההתחלה. מקצה זה פתוח לכל ומשתתפים בו כאלף בני נוער, חיילים וחיילות, בוגרים ובוגרות. מסלול זה של מרוץ השדה, עבר שינויי תוואי קלים במשך השנים ולכן קשה להשוות הישגים מהקפות שנערכו בשנים שונות. בשלושים ההקפות הראשונות (1953–1982) השתתפו בהקפות גם רצים מהירים מחו"ל. שיא המסלול הושג על ידי גינטר קוהל מגרמניה, שקבע תוצאה של 36:36 דקות בשנת 1981.
שינויים בהקפת התבור במרוצת השנים.
במשך עשרות שנים, נחשבה הקפת התבור למרוץ מוביל ויוקרתי. באותן שנים נערכו מעט מרוצים, רצים נהרו אליו מכל קצווי הארץ. עם התפתחותה של תרבות הפנאי, נוספו מרוצים רבים בכל רחבי הארץ, וכתוצאה מכך הלכה ודעכה כמות המשתתפים בו. יתר על כן, נוצר מצב שכדי להביא להשתתפותם של הרצים המובילים, לא היה די בהענקת גביעים למנצחים, אלא היה הכרח גם להעניק פרסים כספיים למנצחים.
החל מהמרוץ ה־1 ועד למרוץ ה־43, העיתון על המשמר העניק בכל שנה את הגביע למנצח (עד שחדל לצאת לאור בשנת 1995). החל משנת 1994, הושווה הפרס הכספי למנצחת, לפרס הכספי למנצח.
למן הקפת התבור הראשונה ב־1953 ועד לשנת 1994 (הקפת התבור ה־42), ההקפה נערכה בשבת בבוקר. החל מהקפת התבור ה־43 בשנת 1995, יום התחרות הוקדם משבת ליום שישי, כדי לאפשר גם לחיילי צה"ל לקחת חלק במפעל זה. הקפת התבור נערכת בשטח פתוח, בטבע. האדמה באזור זה עשירה וגשם של שעתיים הופך אותה לעיסה טובענית, מצב שמחייב את דחיית המרוץ. לפיכך, החל משנת 1996 הועתק חודש התחרות מחודש מרץ לחודש אפריל, עקב הצורך להתרחק מעונת הגשמים וכן להימנע מחמסינים המאפיינים את התחלת האביב. עקב חשש כללי מריצה בחום כבד, שעת הזינוק הוקדמה לשעת בוקר מוקדמת מאוד, דבר שמקשה על הגעת הרצים ממרכז הארץ ומדרומה.