מגזין "רולינג סטון" דירג את "Purple Rain" במקום השני ברשימת "100 האלבומים הגדולים של האייטיז". ב־2020, דירג המגזין את האלבום במקום השמיני ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים, לאחר שהיה מדורג במקום ה־76 ברשימה הקודמת שפרסם המגזין ב־2012. המגזין אף דירג את האלבום במקום השני ברשימת "25 הפסקולים הגדולים", אחרי "!Help" של הביטלס. מגזין טיים כלל אותו ברשימת "100 האלבומים הגדולים בכל הזמנים" שלו. ערוץ VH1 דירג אותו במקום ה־18 ברשימת "100 אלבומי הרוק אנד רול הגדולים בכל הזמנים". הטיימס דירג אותו במקום ה־15 ברשימת "100 אלבומי הרוק אנד רול הגדולים בכל הזמנים". עורכי מגזין ואניטי פייר הכתירו אותו כפסקול הטוב בכל הזמנים. ב־2008 דירג אותו EW במקום הראשון ברשימת "50 האלבומים הטובים ב־25 השנים האחרונות". הוא נכלל בספר "1001 אלבומים שאתה צריך להאזין להם לפני שאתה מת" . ב־2009, הוא נכלל בספרו של כריס סמית' "101 אלבומים ששינו את פני המוזיקה הפופולרית" . ב־2012, מגזין סלנט דירג אותו במקום השני ברשימת האלבומים הטובים ביותר בשנות ה־80. ב־2013, ברשימה נוספת שהרכיב "אנטרטיינמנט ויקלי", דורג האלבום במקום השני ברשימת "100 האלבומים הטובים בכל הזמנים" של המגזין. פיצ'פורק דירגו את האלבום במקום הראשון ברשימת 200 האלבומים הטובים של שנות ה־80. מגזין בילבורד דירג את האלבום במקום הראשון ברשימה של "92 אלבומי יהלום מדורגים מהפחות טוב לטוב: עמדת המבקרים".
על פי האתר , המשקלל מאות דירוגים עיתונאיים מעין אלה, האלבום מדורג במקום ה־47 ברשימת האלבומים ה"נחגגים ביותר" בהיסטוריה של המוזיקה הפופולרית (כלומר המדורגים במיקום כללי גבוה בדירוגים ששימשו בניתוח), במקום השביעי מבין אלבומי שנות ה־80, והאלבום הטוב ביותר של 1984.
ביקורת.
סטיבן תומאס ארלוויין, מבקר "AllMusic", כתב:
המבקר רוברט קריסטיגו כתב:
דייוויד בראון, מבקר אנטרטיינמנט ויקלי, כתב:
הביקורת שכתב בראון ל"אנטרטיינמנט ויקלי" נכתבה ב־1990, אך ב־2008 דירג המגזין את "Purple Rain" במקום הראשון ברשימה שהרכיב ל־50 האלבומים הטובים ב־25 השנים האחרונות, וב־2013, דורג האלבום במקום השני ברשימת "100 האלבומים הטובים בכל הזמנים" של המגזין. בנימוקים שניתנו ברשימה של 2008 נכתב:
סיימון פרייס, מבקר "הגרדיאן", כתב:
סקירת "פיצ'פורק".
קארוול ואלס, מבקר פיצ'פורק, בחן את משמעות האלבום בקריירה של פרינס ואת מקומו בתרבות האמריקאית:
רשימת השירים.
מהדורת הדלוקס ומהדורת הדלוקס המורחבת.
מהדורת הדלוקס שיצאה ב־2017 כללה שני תקליטורים: גרסה מחודשת (רימסטר) לאלבום המקורי שנעשתה בפיקוחו של פרינס ב־2015, ותקליטור בונוס עם שירים שלא יצאו עד אז לאור בשם "From the Vault &amp; Previously Unreleased" ("מהכספת ושלא יצאו בעבר"). את המאסטרינג לכל החומר עשה ברני גרונדמן, שעשה את המאסטרינג גם באלבום המקורי.
מהדורת הדלוקס המורחבת כללה שני תקליטורים נוספים: תקליטור עם כל עריכות הסינגלים, המקסי סינגלים והבי סיידים מתקופת "Purple Rain", ו־DVD הכולל צילום הופעה מסיבוב ההופעות "Purple Rain Tour" , שהתקיימה באצטדיון בסירקיוז, ניו יורק ב־30 במרץ 1985. השֵׁמַע והווידאו שוחזרו מטייפ המאסטר המקורי.
תצורות מוקדמות.
פרינס עיצב לפחות שתי רשימות שירים של "Purple Rain" לפני שקבע את רשימת השירים שיצאה בסופו של דבר. התצורות של 7 בנובמבר 1983 ושל 23 במרץ 1984 מפורטות להלן. התצורות המוקדמות כללו את "Wednesday" (שיר מאת פרינס וג'יל ג'ונס) ו־"Father's Song". האחרון הוחלף בתצורה הסופית ל־"When Doves Cry". בוצעו עריכות ל־"Let's Go Crazy" ו־"Computer Blue",
כדי לכלול את "Take Me with U" בתצורה הסופית. הגרסה המלאה של "Let's Go Crazy" (כפי שניתן לצפות בה בסרט) יצאה לאור לימים בשם "Special Dance Mix", כסינגל מקסי 12".
תצורת 7 בנובמבר 1983
תצורת 23 במרץ 1984
משתתפים.
המידע נלקח מהערות האלבום ומאתר princevault.com
Selena Live!
' או ' הוא אלבום ההופעה הראשון של הזמרת המקסיקנית-אמריקאית סלינה. אלבום ההופעה יצא לאור ב-4 במאי 1993, על ידי חברת התקליטים EMI לטין. בשנת 2002 האלבום הופץ מחדש, כחלק מפרויקט מיוחד שנעשה לציון 20 שנה מאז תחילת הקריירה שלה.
לאחר שנרצחה סלינה על ידי יולנדה סלדיבר בשנת 1995, נכנס האלבום למקום ה-79 במצעד הבילבורד 200.
רקע.
האלבום מכיל אוסף של שירים של הזמרת אשר בוצעו בהופעות חיות לצד שלושה שירים חדשים. הביצועים הוקלטו במהלך מופע חינמי שקיימה הזמרת בטקסס. האלבום הגיע למעמד אלבום זהב לטיני ולאחר מותה הגיע למעמד פלטינה לטינית כפולה ולמעמד אלבום זהב רגיל.
פרסים ומועמדויות.
האלבום זכה בפרס גראמי בקטגוריית האלבום המקסיקני-אמריקאי הטוב ביותר ובכך הפכה לאמנית הטחאנו הראשונה לעשות זאת. בנוסף היא זכתה בשני פרסים בטקס פרסי הבילבורד הלטיני וב-3 פרסים בטקס פרסי מוזיקת הטחאנו. האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים המקסיקנים האזוריים ולמקום השני במצעד האלבומים הלטינים ואף הגיע למקום ה-79 בבילבורד 200. לאחר צאת האלבום האלבום זכה לביקורות חיוביות כאשר מבקרי מוזיקה רבים טענו שהאלבום מבשר טובות לקראת אלבומה הבא וכי בזכות אלבום זה רבים החלו לכנות אותה כ"מדונה המקסיקנית". האלבום הוליד הוליד שלושה סינגלים, ששהו בו זמנית בחמשת המיקומים הראשונים במצעד השירים הלטינים של בילבורד.
סרפינו דה טיבולי
סרפינו דה טיבולי (באיטלקית: Serafino De Tivoli; מרץ 1826 – 1892) היה צייר איטלקי ממוצא יהודי מקבוצת מאקיאיולי.
ביוגרפיה.
דה טיבולי נולד בליבורנו. הוא למד ספרות בבית ספר פרטי דתי בפירנצה, ולאחר מכן החל את הכשרתו האמנותית בהנהלת קרלו מרקו הזקן. הוא פגש את ויטו ד'אנקונה באמצע שנות ה-40 של המאה ה-20 והצטרף אליו לציור נופים באוויר הפתוח.
בשנת 1848 הוא נלחם כמתנדב טוסקני עם ג'וזפה גריבלדי בריסורג'ימנטו. בשנת 1855, ציוריו שהוצגו בתערוכה בפירנצה הביאו אותו לתשומת ליבם של האמנים שפקדו את בית הקפה מיכלאנג'ולו בפירנצה (כולל אלה שלימים יתפרסמו כקבוצת מאקיאיולי). באותה שנה נסע לפריז, שם התרשם מאוד מציורי אסכולת ברביזון. הוא ראה בריאליזם ובקיארוסקורו העוצמתי שלהם אמצעי לחידוש האמנות בעידן המודרני. עם שובו לפירנצה העביר את ההתלהבות החדשה הזו לחבריו, שאימצו במהירות את רעיונותיו. כהוקרה על ההשפעה שהייתה לו על חבריו האמנים בפירנצה כינה אותו טלמאקו סיניוריני "אבי המקיה".
דה טיבולי ערך ביקורים נוספים בפריז, ובשנת 1863 הציג תערוכה ב"סלון דה רפוזה". בשנת 1873 עבר לפריז, שם פגש אמנים כגון טיסו ופיסארו, והפך לחברו הקרוב של דגה. הוא חזר לפירנצה בשנת 1890, שם חי בבידוד יחסי עד מותו בשנת 1892.
Mis Mejores Canciones - 17 Super Éxitos
17 Super Exitos (בעברית: 17 סופר להיטים) הוא אלבום להיטים של הזמרת המקסיקנית-אמריקאית סלינה, אשר יצא ב-22 באוגוסט 1993 על ידי EMI לטין. האלבום זכה להצלחה מסחרית אדירה כאשר הגיע למעמד אלבום יהלום לטיני בארצות הברית על מכירות של 600 אלף עותקים והפך לאחד מהאלבומים הלטיניים הנמכרים ביותר בכל הזמנים בארצות הברית.
האלבום מכיל אוסף של שירים בולטים שהוציאה הזמרת במהלך עד לאותה עת.
Amor Prohibido
Amor Prohibido (בעברית: אהבה אסורה) הוא אלבומה הרביעי של הזמרת המקסיקנית-אמריקאית סלינה, אשר יצא ב-13 במרץ 1994 על ידי EMI לטין. באותה התקופה לזמרת כבר היה קהל מעריצים מבוסס אך אלבום זה האדיר את שמה של הזמרת עוד יותר אף מקודם.
רקע.
את שירי האלבום כתב אחיה של הזמרת א.ב קוונטילה אותם כתב ביחד עם ריקי ולה ופיט אסטודילו שהיו חלק מלהקת הלוס דינוס. האלבום נחשב לבעל סאונד בוגר יותר ומשלב בתוכו בנוסף למוזיקת הטחאנו המסורתית גם מוזיקת רנצ'אנו והיפ-הופ.
גם מוזיקת הטחאנו שאפיינה את אלבומיה הקודמים עברה מודרניזציה והותאמה לאותה תקופה תוך כי שנעשה שימוש בסינתיסייזרים ובסגנון פשטני יותר של המוזיקה.
סוגה וסינגלים.
מבחינה לירית האלבום עוסק במערכות יחסים לא מתפקדות ויציבות וחוקר נושאים כמו אהבה, בגידה ומחלוקות חברתיות. מתוך האלבום יצאו 4 סינגלים כאשר הסינגל הראשון היה שיר הנושא אשר זכה להצלחה רבה כאשר הגיע למקום הראשון במצעד השירים הלטינים של בילבורד ובכך הפך לשיר הלטיני המצליח ביותר בארצות הברית לשנה זו.
הסינגל השני מהאלבום היה השיר "Bidi Bidi Bom Bom" אשר זכה להצלחה רבה גם הוא כאשר הגיע גם למקום הראשון במצעד הלטיני של בילבורד. להישג זה הצטרפו גם שני הסינגלים האחרים מהאלבום כאשר השיר "No Me Queda Más" היה לשיר הלטיני המצליח ביותר בארצות הברית בשנת 1995. הצלחת שירי האלבום הפכו אותם לשירים המזוהים עם הזמרת.
קידום והצלחה.
על מנת לקדם את האלבום יצאה הזמרת לסיבוב הופעות אשר שבר שיאים במכירות הכרטיסים באצטדיון אסטרדום בארצות הברית ובפסטיבל Calle Ocho ובכך הפכה סלינה לאחת הזמרות הלטיניות הכי מצליחות בארצות הברית בתחום סיבובי ההופעות. האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הלטינים של בילבורד ונהיה לאלבום הטחאנו הראשון אי פעם לעשות זאת. הצלחתו המשיכה להרקיע שחקים כאשר נשאר בחמישייה הפותחת במצעד במשך 98 שבועות. בנוסף האלבום שהה 97 שבועות במקום הראשון במצעד האלבומים המקסיקניים של בילבורד ובכך שבר שיא לאלבום שהה במקום הראשון הכי הרבה שבועות אי פעם ולאלבום הראשון ששהה במצעד ב-4 שנים קלנדריות.