סמוך למקום נמצאות ההתנחלות שבי שומרון ומדרשת השומרון.
ביולי 2022 הציתו פלסטינים חלקים נרחבים מהאתר, ריססו כתובות גרפיטי על עתיקות, וגרמו נזק נגרם לעתיקות ולממצאים הארכאולוגיים במקום.
גלריית תמונות מהכנסייה הביזנטית.
מסורת ימי-ביניימית מצביעה על בירת השומרון כמקום קבורת ראשו של יוחנן המטביל, כפי שמופיע במפות צליינים מן התקופה.
ניו סקוור
ניו סקוור או שיכון סקווירא (באנגלית: New Square), מוכר כשיכון החסידי הראשון בארצות הברית. הוא נוסד בשנת 1956 (תשי"ז) על ידי רבי יעקב יוסף טברסקי, האדמו"ר מסקווירא, כדי לאפשר לחצרו להתבודד מהשפעות חיצוניות. השיכון, שבו גרים חסידי סקווירא בלבד, נמצא במחוז רוקלנד במדינת ניו יורק והתגוררו בו בשנת 2011 כ-7,000 תושבים.
השיכון מנוהל בנשיאותו של האדמו"ר מסקווירא, הרב דוד טברסקי.
בתפקיד דומ"ץ (דיין ומורה צדק) של המקום שימש הרב משה ניישלאס, אב"ד סרדאהלי. כיום משמש הרב יוסף ישראל אייזנברגר. חברי הבד"ץ הם הרב שלום פולק והרב זאב נחום גולדמינצר.
הגיל החציוני בעיירה הוא 14 שנה, השביעי הנמוך ביותר מבין כל היישובים בארצות הברית.
רחובות השיכון ברובם הגדול נושאים את שמם של נשיאי ארצות הברית לדורותיהם.
שיכון סקווירא
דוד טברסקי (ניו סקוור)
הרב דוד טברסקי (נולד ב-כ"ו בתשרי ה'תש"א - 28 באוקטובר 1940) הוא האדמו"ר הנוכחי מסקווירה שמרכזה ניו סקוור שבניו יורק.
ביוגרפיה.
נולד ביאשי כבן זקונים אחרי 3 בנות, לרבי יעקב יוסף טברסקי שהיה האדמו"ר מסקווירה ולרבנית טראני, נכדת רבי ישכר דב רוקח מבעלז. עם תום מלחמת העולם השנייה, בשנת 1945, עבר עם משפחתו לבוקרשט. בכ"ט אדר א' תש"ח הגיע לארצות הברית עם הוריו.
נישא בשנת 1959 לחנה חיה, בתו של האדמו"ר מויז'ניץ, הרב משה יהושע הגר.
לאחר פטירת אביו הוכתר באפריל 1968 לאדמו"ר.
בחנוכה שנת 2000 הוא נפגש עם נשיא ארצות הברית ביל קלינטון בחדר הסגלגל כדי לבקש ממנו שיחון ארבעה מחסידי סקווירה שנשפטו למאסר בגין הונאה. קלינטון חנן אותם כשסיים את תפקידו.
בהוראתו הוקמה בעיירה סקווירא חברת "הצלה" המורכבת מנשי המקום, המיועדת לסייע לנשים הזקוקות לשירותי בריאות דחופים, וזאת בנוסף לחברת ההצלה הרגילה של העיירה.
דוד טברסקי
כסי
קורלאונה
קוֹרְלֵאוֹנֶה (באיטלקית: Corleone, בסיציליאנית: Curliuni) היא עיירה קטנה המונה כ-12,000 תושבים במחוז פלרמו שבסיציליה, אי בדרום איטליה. היא ידועה בעיקר בשל היותה מקום הלידה של ראשי מאפיה: מיקלה נווארה, לוצ'אנו לג'ו, לאולוקה בַגארלה, סלבטורה רינה ובֵרנרדו פְּרובנצאנו. המאפיה שלטה בציבור המקומי שנים, ורק לאחרונה החלו תושבים אחדים להתקומם נגד השפעה זו. נוסף על כך, הסופר מַרְיוֹ פּוּזוֹ כתב ספר המספר על המאפיה קורלאונה, בשם "הסנדק", ומאוחר יותר גם סרט שמבוסס עליו.
היסטוריה.
העיירה בעבר נשלטה על ידי הערבים, אשר הוסיפו לכלכלה ולפוליטיקה באזור, ונתנו לה את השם קוּרְלָיוּן (قُرْلَيُون), ולאחר מכן הנורמנים השיגו הכרה.
מגדל פיקוח שנבנה בין המאות ה-11 וה-12, הידוע בשם סַרַצֵנָה, עדיין עומד. הנוף הנראה מן המגדל כולל את הקסְקטָה דֶלֶּה דוּאֶה רוֹקֶה (Cascata delle Due Rocche), סטייה קלה ממסלול נהר הקורלאונה.
בעבר הוקפה העיירה בכותלי הגנה אשר חיברו בין הקסטלו סוֹפְּרָנוֹ והקסטלו סוֹטָנוֹ. הקסְטֵלוֹ סוֹטָנוֹ היה משומר יותר מהקסְטֵלוֹ סוֹפְּרָנוֹ, אך לא איפשר ביקור מאז ששימש כמפלט פרנציסקני.
קורלאונֵה היו ידועים כ"אזרחים אמיצים" בשל עמידתם בחזית ראשונה בכל מאבקי סיציליה. במחצית הדרך בין פלרמו ואַגְרִיקֵנְדוֹ, העיירה שלטה באחד מן העורקים הראשיים ולכן הייתה לאחד המקומות האסטרטגיים הטובים ביותר באי.
קורלאונה הפכה לנכס מלכותי בסביבות סוף המאה ה-14, ומאוחר יותר עמדה במבחן בנכסים של סכסוך בין משפחות של פֵדֵרִיקוֹ וֵנְטִימִילְיָה.
צמיחה דמוגרפית גדולה מאוד דווחה במאות ה-15 וה-16, עקב הופעתם של כמה מסדרים דתיים.
כנסיות.
"כנסיית האם" (Chiesa Madre), המוקדשת למרטין בישוף הקדוש, התחילה בסוף שנת 1300. המראה שלה כיום הושפע מהרבה שיפוצים ושינויים.
במרכז הכנסייה ישנם מקומות ישיבה המחולקים לקפלות שונות הכוללות עבודת אמנות יקרה, אנדרטה העשויה מעץ לזכרו של סַאן פיליפּוֹ דַאגִירָה משנת 1600, אנדרטה נוספת לזכר סַאן בִּיַאג'וֹ משנת 1500 ופנל משיש משובח המתאר את טבילתו של ישו מאותה התקופה.
"כנסיית האבל" (Chiesa dell'Addolorata) משנת 1700, המוקדשת לבַּסִילִיאָן, אב המנזר והקדוש המגן סַאן לֵאוֹלוּקָה, "כנסיית סַנְטָה-רוֹזלִיָה", ולכנסייה הקטנה סַנְט-אַנְדרֵאָה (משנת 1600), יחד עם ציורים ואיורי פְרֶסְקו (ציורי קיר בצבעי מים).
ה"סַנְטוּאָרְיוֹ דֶלָּה מַדוֹנָה דֵל רוֹזָרְיוֹ דִי טַלְיָאבִיָּה" (Santuario della Madonna del Rosario di Tagliavia), מבנה דתי מהמאה ה-19, המשמש כעת כיעד לצליינים ביום העלייה לשמיים.
קורלאונה הוא שם נפוץ למהגרים של סיציליה שבאים לאליס איילנד, ומספר רב של איטלקים נקראים על שם העיירה הזו. שמות נוספים מסתעפים מקורלאונה: קוֹלֵיאוֹן, קוֹלֵיאָנוֹ, קוֹנְדוֹ, קוֹנְדוֹן וקוֹרְלֵיאוֹנֶי.
בנוסף, קורלאונה היא גם מרכז פנטקוסטליזם סיציליאני.
קורלאונה כיום.
בתחילתה של שנת 1960, העיירה הפכה להיות מפורסמת (או ידועה לשמצה) בשל המאפיה שלה, בהיותה העיירה אשר בה כמה משפחות ידועות הקימו את מפקדותיהן (הקלאן דֵיי קורלאונֵזי). אחד מן המאפיונרים הידועים הוא טוֹטוֹ רינָה.
האירוע הידוע ביותר בקורלאונה הוא מאסרו של פרובנצאנו, שנחשב ל"בוס של הבוסים", למשך יותר מארבעים שנה. מאסרו הביא לחגיגות רבות. "יום החירות" ב-11 באפריל (התאריך שבו פרובנצאנו נתפס) וקריאת רחוב בשם ה-11 באפריל מראים עד כמה מאסרו השפיע על קורלאונה.
בספרים ובסרטים.
שֵם העיירה אומץ כשמה של הדמות הראשית בספרו של מריו פוזו ובסרטו של פרנסיס פוֹרד קוֹפּוֹלָה, "הסנדק". בשיווקם של הספר והסרט יחד.
איסקיה
איסקיה, או אנאריה (איטלקית: Ischia, לטינית: Anaria) הוא אי געשי בדרום איטליה בקצה הצפוני של מפרץ נאפולי, השייך לנפת נאפולי במחוז קמפניה שבאיטליה.
אוכלוסיית האי מונה כ-58,000 נפשות נכון ל-2006. העיר המרכזית באי היא איסקיה, שאוכלוסייתה מונה כ-17,000 נפשות. ערים נוספות באי הן קאזאמיצ'ולה ופוריו. האי מהווה מרכז תיירות משמעותי.
שטח האי הוא 46 קמ"ר, והוא הררי ברובו. הנקודה הגבוהה ביותר באי היא הר הגעש אמפאו , המתנשא לגובה 789 מטרים. אדמת האי מורכבת בעיקר מבזלת וטוף. איסקיה הוא חלק מהקשת הגעשית של קמפניה, שגעשיותה פעילה.
ב - 21 באוגוסט 2017 ארעה רעידת אדמה קלה באי ובה שני אנשים נהרגו וכמה עשרות נפצעו, כשמספר בתים קרסו על יושביהם.
היסטוריה.
האי יושב בימי קדם על ידי המיקנים והיוונים בסביבות המאה ה-6 לפנה"ס. לפי המסורת, התפרצותו של הר הגעש מונטה אמפאו גרמה לנטישת מתיישבים אלה. בני סירקוסאי השתלטו על האי לאחר קרב קומי בשנת 474 לפנה"ס, אולם התפרצות געשית הובילה לנטישתו בשנית לתקופה ארוכה.
בסוף המאה ה-5 לפנה"ס עבר האי לרשותה של נאפולי, וכאשר זו נשתעבדה על ידי הרפובליקה הרומית בשנת 326 לפנה"ס השתעבד גם האי. שמו הלטיני של האי, Anaria, קרוב לשמו הפיניקי "ינר" (כלומר "אי נֻר"). לאחר נפילתה של האימפריה הרומית עבר האי ידיים רבות, בין השאר היה תחת שליטתם של הביזנטים הגותים, הצרפתים, פיזה, נאפולי ועוד. הר הגעש התפרץ שוב בשנת 1299, מה שהוביל למנוסה של אוכלוסיית האי ולהרס רב.
עם הקמתה של ממלכת איטליה המודרנית עבר האי לשליטתה.
המוליזה
המוליזה (Hemolysis) או תמס דם, הוא מצב בו מפורקים תאי הדם האדומים, וכתוצאה מכך משוחרר המוגלובין אל נוזל הפלזמה. המוליזה מתרחשת באופן טבעי בטחול, שם מפורק בכל יום כאחוז אחד מכלל תאי הדם האדומים שבגוף. במצבים פתולוגים מסוימים נהרסים תאי הדם בדרך שאינה טבעית. מצבים אלו עלולים להוביל להמוליזה אנמית.
לדוגמה, אחד המצבים שבהם מתרחשת המוליזה הוא כאשר אדם טובע במים מתוקים והמים חודרים לריאותיו. ריכוז המלחים גדול יותר בדם (0.9%) מאשר אחוז המלחים שמילאו את נאדית מערכת הנשימה (0.45%) ולשם השוואת הריכוזים, מתרחש תהליך של אוסמוזה ומים עוברים מחלל הנאדית לדם שבנימים העוטפים את הנאדית. בכך נגרם פירוק של כדוריות דם אדומות.
המוליזה אנמית כתסמין רפואי.
אנמיה המוליטית (בעברית: תמס-דם) היא אנמיה הנגרמת כתוצאה מהמוליזה בלתי תקינה: פירוק לא נורמלי של תאי דם אדומים. תופעה זו יכולה להיגרם במספר מצבים: אנמיה נרכשת כתוצאה משימוש בתרופות שונות, כתוצאה ממחלה זיהומית כגון מונונוקלאוזיס, או כתוצאה מעירוי דם לא תואם. או אנמיה המוליטית גנטית יכולה להיגרם כתוצאה ממחלות גנטיות בכדוריות הדם כמו אנמיה חרמשית, חוסר G6PD, או ספרוציטוזיס תורשתית. תיתכן המוליזה אנמית כתוצאה מתגובה אוטואימונית, במחלות כגון זאבת (לופוס). מכיוון שברוב המחלות האוטואימוניות מעורבים גם גורמים גנטיים וגם גורמים סביבתיים, קשה להגדירה כנרכשת או כגנטית.
בדיקת המוגלובין בהמוליזה.
ניתן לקבוע את ריכוז ההמוגלובין בדם על ידי המוליזה. כתוצאה מהרחפת תאי דם אדומים במים מזוקקים, תאי הדם מתפוצצים כתוצאה מלחץ אוסמוטי ומשחררים את תכולתם. לאחר סרכוז, שוקעים בתחתית המבחנה ממברנות ואברונים אחרים שאינם מסיסים והנוזל העליון שנוצר מכיל המוגלובין חופשי.
פסטיבל הקולנוע הבינלאומי באשדוד