המוסכמות נוצרות על ידי האמצעים התאטרונים: שחקנים, אביזרים, חלקי תפאורה וכדומה, הנתפסים על ידי הצופה כסימנים שעשויים בכל רגע נתון לקבל משמעות אחרת מצורתם/משמעותם המקורית עד כדי הפיכתם למערכת של דימויים. על יוצר ההצגה להיעזר במוסכמות שמלכתחילה ידועות ומוכרות לצופה מתוך התרבות שלו ומעולמו התרבותי.
מוסכמות התיאטרון משתנות במהלך התקופות ומסוגה אחת לאחרת, אך ככל שהתיאטרון מסוגנן קימות יותר קונבנציות (מוסכמות) תיאטרוניות בכל הנוגע בשימוש במרכיבי ההצגה.
המחזה כסוגה ראשית.
המחזה הוא סוגה ספרותית והוא מהווה את ליבת היצירה התיאטרונית הכוללת את כל מרכיבי המימוש המלא של ההצגה. את הטקסט התאטרוני (המחזה), ניתן לחלק ולנתח על פי המאפיינים הספרותיים שקיימים בו. בדרך כלל, מחפשים אחר תבניות שפתיות, מוטיבים ואמצעים אמנותיים המאפשרים להבין את כל רובדי הטקסט. המחזות עצמם נחלקים לתתי סוגות שלכל אחד מהם מאפיינים טקסטואליים שונים. מחזות קלסיים של העת העתיקה אינם דומים בשפתם למחזות שייקספיריים ואלו לא ידמו למחזות אבסורד, קומדיות מודרניות וכך הלאה. מחזות נלמדים גם בבתי ספר ומגמות לתיאטרון וגם בלימודי הספרות העיוניים מתוך המחשבה שהמחזה מכיל בתוכו אלמנטים ספרותיים חשובים רבים התורמים לנו להבין את רוח האדם, מחשבותיו, רצונותיו והמניע לפעולותיו.
מבנה הטקסט התיאטרוני משתנה ומותאם לאופי הסוגה אליו הוא משתייך. התיאטרון הריאליסטי יחולק למערכות, במערכות עצמן תהיה חלוקה פנימית לסצנות,(תמונות) והוא יכלול בתוכו בעיקר מונולוגים ודיאלוגים, קו עלילתי רציף ותהיה בו (ממש כמו בעקרונות הסיפור הקצר בספרות), גם סיבוך בעלילה ולבסוף התרה וקתרזיס. בסוגות האחרות מבנה המחזה יהיה שונה בתכלית, ולעיתים כלל לא יכלול קו עלילתי רציף, ואף עשוי להיות בנוי כמקשה אחת ללא חלוקה פנימית למערכות ותמונות,(כפי שמתקיים במחזאות האבסורד). ניתן ללמוד מתוך שפתה ואופן דיבורה של הדמות במחזה על קווי האופי שלה, מניעיה ומעמדה החברתי.
המחזה ניתן לפרשנות אישית, וכיוון שאיננו מיועד לקריאה בלבד, אלא גם ליישום על הבמה, יש לדעת כיצד "להשתמש" בו. קריאת המחזה היא אינטואיטיבית בייסודה, אך יש להתייחס לדגשים אותם מעלה המחזאי ואף להערות והוראות הבימוי שלו,(המובאים בדרך כלל בסוגריים), יחד עם זאת ניתן לרוב לשנות/להוסיף/לקצר מתוך הטקסט הכתוב על פי ראות עיניו של הבמאי ואת כל מה שחשוב לו להדגיש על מנת להנגיש את הטקסט הכתוב לקהל.
הוראת תיאטרון.
בתהליך הוראת המקצוע נחשפים תחילה התלמידים לתפישות ורעיונות המתייחסים למצב האנושי, החברתי והפוליטי אשר הוליד את הצורך ביצירת התיאטרון ומתוודעים למוסכמות אשר עיצבו את אופי הכתיבה הפרשנות והמימוש החזותי.
הנגשת הטקסט התאטרלי מתבצע בדרכים שונות על פי התפישה האמנותית של העוסקים במלאכת ההוראה. המורה לתיאטרון מטפל בהיבטים טקסטואליים ובימתיים ויכול להציע מספר פרשנויות משל עצמו אשר מגובות בידע מוקדם. ישנם חוקרי תיאטרון הטוענים כי המפגש הראשוני עם הטקסט צריך להיעשות בערוץ הקרוב ביותר לזה שאליו כיוון המחזאי. כמו כן יש ללמד את המשמעויות הרגשיות והקוגניטיביות תוך התייחסות לכוונתו הראשונית של המחזאי בעת הכתיבה. נהוג לגבש משמעויות בהתאם לרוח התקופה, מתוך מטרה לאפשר את המשכיותו של המחזה ואת משמעויותיו האקטואליות.
מאפייני התקופה הללו השפיעו על אמצעי ההבעה המילולית, סגנון הכתיבה, בחירת הניסוחים ואופן התבטאותן של הדמויות.
בנוסף יש צורך להכיר את מערכת המוסכמות החברתיות והדרמטיות שלתוכן יצק המחזאי את העלילה, מוסכמות אלו הושפעו ישירות מן הדת, התרבות והחברה, על-כן מחזה אשר נכתב בעת העתיקה לא ייקרא, ינותח או יפורש כמו מחזה אשר נכתב בתקופה המודרנית.
כאשר מלמדים יצירה אשר נכתבה בעת העתיקה, רצוי להתייחס בזמן הלמידה גם לפואטיקה של אריסטו, ספר העוסק במגוון סוגות הדרמה ומקיף את כל תחומי הטרגדיה והקומדיה.
אריסטו הגדיר לראשונה מהי אחדות העלילה וממה היא מורכבת, אילו קשרים נסיבתיים צריכים להיבנות בין הדמויות ואילו אמצעים דרמטיים.
תקפות הכללים שניסח אריסטו משמשים עד היום כחלק מהידע התאורטי שבאמצעותו מעוצבות אמנויות הביטוי התקשורתי.
חלק מהמושגים שטבע אריסטו הינם:זיהוי, סיבוך, התרה וקתרזיס.
מחזאים רבים ובראשם ויליאם שייקספיר השפיעו על עיצובה המודרני של השפה, דרך הבלשנות, החריזה ומשחקי המילים התפתחה לה "שפה חדשה".
משפטים, פתגמים וחריזה שהפכו לחלק אינטגרלי מהקנון הלאומי, סייעו ומסייעים עד ימינו לאוריינות ולהגשמת מטרות חינוכיות.
ביקורת תיאטרון וחשיבות השיח התיאטרוני.
השיח התאטרוני אינו משתייך רק לתרבות המודרנית ולמעשה קיים עוד מימיו הראשונים של התיאטרון ביוון העתיקה. התיאטרון נוצר על מנת לעודד שאלת שאלות וחשיבה ביקורתית על נושאי החברה, הפוליטיקה ועל המצב האנושי. כדי לבקר את התיאטרון יש לתת את הדעת למימושו המלא הכולל את הטקסט והפעולה התיאטרונית. ביקורת התיאטרון מתייחסת בעיקר לאיכות המשחק והבימוי, ליצירתיות, למקוריות, לפרשנות הבימתית ולשאר מרכיבי המופע התיאטרוני למוזיקה, לתלבושות ולתפאורה.
הרב אברהם שפירא
Soy הוא אלבום האולפן השני של הזמרת הארגנטינאית לאלי אספוסיטו ויצא לאור ב-20 במאי 2016, על ידי סוני מיוזיק. האלבום הגיע אחרי אלבום הבכורה של אספוסיטו, A Bailar שיצא ב-2014. סינגל הבכורה מהאלבום נקרא "Soy" והוא יצא לאור ב-5 במאי 2016.
רקע.
בריאיון לעיתון ארגנטינאי ביוני 2015, אספוסיטו אישרה שהיא עובדה על אלבום שני במקביל לסיבוב ההופעות שניהלה והצילומים לטלנובלה אספרנסה. באותו הריאיון הזמרת אמרה: "האלבום השני הזה כולל קצת יותר מהכל, יש בו היפ הופ ודאנס [סוגות]; והוא יותר מגובש. זה יהיה אלבום קצבי, קשור לריקוד, אבל כבר השתמשתי בשם הזה "[A Bailar]"." בריאיון בשביל מגזין ה"Rolling Stone", אספוסיטו הודתה: "אני מאוד מתחברת למוזיקת נשמה וגוספל, אבל אני רוצה להדק את הקשר גם עם מוזיקת דאנס והיפ הופ בהופעות שלי בגלל שההופעות הן חלק חשוב מאוד". אחרי הפסקה קצרה בתחילת שנת 2016, אספוסיטו החלה להקליט את האלבום ובאפריל 2016, היא ערכה את האלבום במיאמי. בריאיון לתוכנית טלוויזיה, אמרה אספוסיטו שיש כמה דברים באלבום שקשורים למערכת היחסים שלה עם מריאנו מרטינס ודברים אחרים קשורים למערכת היחסים שלה עם בנחמין אמדאו, ושהאלבום חושף את החוויות האישיות שלה. ועל האלבום סיפרה אספוסיטו שכוללים בו שירים אשר אותם כתבה. אספוסיטו סיפרה כי מתוך 20 שירים שנכתבו רק 13 נכנסו לאלבום. .
שחרור וקידום.
ב-28 באפריל, אספוסיטו חשפה את שם ועטיפת האלבום בתחרות שערכה בין מעריציה. המכירה המוקדמת של האלבום החלה ב-2 במאי 2016. מסיבת ההשקה של האלבום התרחשה ב-20 במאי 2016 והייתה אירוע פרטי ל-1,000 מעריצים שרכשו את האלבום ברכישה מוקדמת. על מנת לקדם את האלבום, אספוסיטו התראיינה בתוכניות טלוויזיה לרדיו. האלבום הוכרז כאלבום זהב לאחר שעות בודדות מיציאתו, מכיוון שמכר כ-20,000 עותקים בארגנטינה. "Soy" הגיע למקום השני במצעדי הiTunes במדינות ארגנטינה, קולומביה, פרו וישראל, אך לא הצליח להגיע למקום הראשון בגלל אלבומה של אריאנה גרנדה, Dangerous Woman.
סיבוב הופעות.
אספוסיטו החלה את סיבוב ההופעות Soy Tour ב-8 בספטמבר 2016 והוא הסתיים ב-13 באפריל 2017 בישראל. המדינות שהין חלק בסיבוב ההופעות היו: ארגנטינה, פרגוואי, צ'ילה, אורוגוואי, אקוודור, ספרד, איטליה בסיבוב ההופעות כוללת אספוסיטו גם שירים מאלבומה הקודם.
תוכן מוזיקלי.
סינגלים.
סינגל הבכורה נקרא Soy ושוחרר בהפתעה ב-5 במאי 2016, יצא עם המכירה המוקדמת של האלבום. אספוסיטו אמרה שהשיר הוא "הגדרה פשוטה אך עמוקה להבין מה זה אומר להיות עצמך." היא הוסיפה כי "[המילים הן] המחשבות שלי, השמחות שלי, הכאבים שלי, הסיפורים והאמונות שיצרו שיר; מוזיקה גורמת לנו להרגיש בחיים, זה מה שגורם לנו להיות". השיר הצליח בארגנטינה ובאקוודור כשנכנסת לעשירייה הפותחת.
בארבע בספטמבר, 2016, Boomerang יצא לרדיו כשיר השני מהאלבום.
Ego יצא כסינגל השלישי ב-14 בדצמבר 2016. הקליפ לשיר צולם בויז'ה לה אנגוסטורה, ארגנטינה בתחילת נובמבר 2016.
סינגלים שיווקיים.
Unico שוחרר כסינגל שיווקי ב-20 במרץ 2016. השיר היה אמור להיות סינגל הבכורה מהאלבום, אבל אז הוא שונה לSoy. אספוסיטו הופיעה עם השיר עוד בסיבוב ההופעות שליווה את אלבום הבכורה שלה כיומיים לפני יציאתו. אספוסיטו סיפרה שהשיר הוא על "אהבה שהיא כל כך מיוחדת שראויה להישמע". הזמרת הודתה שהשיר נכתב על בן זוגה לשעבר, בנחמין אמדאו. ""Unico" מוקדש לאדם שגרם לי לשנות את הדרך שבה אני רואה את העולם. זאת הייתה אהבה שגרמה לי לעוף למרות שסבלתי. זאת הייתה אהבה שתמיד אזכור כאמת גדולה. אישית, השיר הזה הוא בשביל האדם שחלקתי אתו שנים מחיי.".
הסינגל השיווקי השני, Tu Revolución, יצא לאור ב-21 בדצמבר 2016.
שירים.
Mi Religión, השיר השמיני באלבום, וSoy הם השירים האישיים ביותר באלבום. Reina, השיר האחרון באלבום, הוא מחווה ללהקת הרוק קווין, אחת מההשפעות המוזיקליות הגדולות ביותר של אספוסיטו.
Ego, Boomerang וRing Na Na, השיר החמישי, השישי והאחד עשר הם השירים היחידים באלבום שלא נכתבו על ידי אספוסיטו לבדה, אלה בשיתוף עם כותבים אחרים.
ברכיספליים
ברכיספליים או קרפדות אוכפיות (שם מדעי: Brachycephalidae) היא משפחה של דו-חיים מסדרת חסרי זנב בתוכה שני סוגים: "Brachycephalus" ו-"Ischnocnema".
מאפיינים.