במאי 2016 ערכה מכירה פומבית של תכשיטים ויהלומים בז'נבה, שבה נמכר יהלום ורוד ב-32 מיליון דולר, המחיר הגבוה ביותר ששלום מעולם על יהלום מסוג זה.
באוקטובר 2018, יצירה של האמן בנקסי "ילדה עם בלון" שנמכרה במכירה פומבית של סותבי'ס, השמידה את עצמה מספר שניות לאחר המכירה. בנקסי העלה סרטון ובו הוא מראה כיצד הוא מטמין במסגרת של התמונה מגרסת נייר המופעלת באמצעות שלט רחוק. מיד לאחר רכישת התמונה, הפעיל בנקסי את המגרסה שהשמידה את היצירה באופן חלקי. לאחר גריסת חלק מן התמונה, קפץ מחירה של היצירה.
היסטוריה.
סותבי'ס הוקמה ב-11 במרץ 1744 בלונדון. סותבי'ס הפכה לחברה ציבורית בבריטניה בשנת 1977. לאחר ירידה של 25 אחוז במכירות בשנים 1980–1981 החליטה סות'ביס להעתיק את מטה שלה בצפון אמריקה משדרת מדיסון למפעל סיגרים לשעבר בשדרת יורק, בניו יורק, בשנת 1982. בשנה שלאחר מכן, קבוצת משקיעים רכשה את סותבי'ס הקימה חברת ההחזקות האמריקאית המחזיקה בה, קבוצה שהתאגדה לראשונה באוגוסט 1983 במישיגן. בשנת 1988, נרשמו מניות החברה למסחר בבורסה של ניו יורק. בחודש יולי 2016, הפכה ענקית הביטוח הסינית "Taikang Life" לבעלת המניות הגדולות ביותר של סותבי'ס.
ביוני 2019, רכש הטייקון פטריק דרהי את בית המכירות בסכום של 3.7 מיליארד דולר. במסגרת עסקת הרכישה, סותבי'ס הפכה לחברה פרטית ומניותה נמחקו מהבורסה הראשית של ניו יורק (NYSE).
הבית הקטן ביותר באמסטרדם
הבית הקטן ביותר באמסטרדם (בהולנדית: Het Kleinste Huis - הבית הקטן) מצוי ברחוב אוד הוג 22 (Oude Hoogstraat), בלב העיר העתיקה של אמסטרדם, בירת הולנד. כינויו של הבית בן ארבע הקומות בא לו ממידותיו הקטנות - רוחב של 2.02 מטרים ואורך של 5 מטרים. עם הלבנים מהן הוא עשוי, גגו המשופע וה"מדרגות" שבראש החזית, הבית הוא דוגמה מיניאטורית לבתי התעלה המפורסמים של אמסטרדם ולאדריכלות המסורתית של העיר.
כיום רשום הבית כאתר מורשת לאומית (rijksmonument) בהולנד, ותיירים נוהגים לפקוד אותו. בקומה הראשונה נמצאת חנות ששימשה לאורך השנים תחומים ועסקים שונים, וכיום קיימת בה חנות תה קטנה. צמוד לבית בנוי שער מפואר המוביל לכנסייה הוולונית העתיקה של אמסטרדם, ומיד אחרי השער נמצא בית הודו המזרחית.
היסטוריה.
עד שנת 1733 שכן במספרים 20 ו-22 בית בשם "king david", על שם דוד המלך. בשנה זו נקנה הבית, ובמהלך חמש השנים הבאות נהרס והוחלף בבניין אחר. עיריית אמסטרדם רכשה שארית של המגרש בשטח של כ-10 מטרים רבועים, ועליו בנתה את הבית הקטן. קיומו של הבית מוזכר לראשונה במסמך רשמי משנת 1738, וב-1742 הושכר הבית ליצרן שעונים בשם ז'אן טנקינג, תמורת 150 פלורינים לשנה. בתחילה כלל הבית קומה אחת בלבד, ורק בין השנים 1768 ו-1787 נוספו לו שתי קומות ועליית גג.
אניסט אבל
פרשת החלטת אונסק&quot;ו בעניין הר הבית והכותל
פרשת החלטת אונסק"ו בעניין הר הבית והכותל הייתה סערה ציבורית ותקשורתית בישראל, אשר זכתה להתייחסות גם בכמה מקומות בעולם, בעקבות החלטה שהתקבלה באונסק"ו (ארגון החינוך, המדע והתרבות של האו"ם) ב-13 באוקטובר 2016. ההחלטה פתחה בהכרה ב"חשיבותה של ירושלים לשלוש הדתות המונותאיסטיות", אולם במקומות רבים בתקשורת הישראלית ההחלטה הוצגה כמגדירה את הר הבית ורחבת הכותל המערבי כ"אתר קדוש מוסלמי" ללא ציון קדושת אתרים אלה גם ליהודים. היו שפירשו את ההחלטה כשוללת זיקה בין היהודים להר הבית והכותל. בהחלטה תמכו 24 מדינות, התנגדו 6 מדינות ונמנעו 27. שלוש מדינות שינו את עמדתן מספר ימים לאחר מכן, בהן שתי מדינות שבהתחלה תמכו בהחלטה ומדינה נוספת שבהתחלה נמנעה.
ההחלטה גררה תגובות רבות וגינויים בישראל ובעולם, כשגויה וכפוגעת בעם היהודי. גם מזכ"לית אונסק"ו יצאה נגד ההחלטה.
מלבד משמעות סמלית, להחלטה אין משמעויות אחרות, פרקטיות, מכיוון שמנכ"לית אונסק"ו הודיעה בעבר שהחלטות הקשורות לנושאים בעלי מחלוקות פוליטיות שלא מתקבלות פה אחד לא ייושמו, וכן אין ביד הארגון כלים מעשיים ליישום ההחלטה.
רקע.
הסערה בשל החלטת אונסק"ו בעניין הר הבית והכותל נגרמה בעקבות דיון באונסק"ו ב-13 באוקטובר 2016, אז הצביעו באונסק"ו במעמד 57 מדינות, בעד הצעת החלטה שניסחו הרשות הפלסטינית וירדן אשר בה תמכו יחד עמן 24 מדינות. בתחילה פתחו הנ"ל בפנייה לאונסקו כחלק מהליך בירוקרטי, שמטרתו היא הכרזה על ירושלים העתיקה כאתר מורשת עולמי לשימור. אך ההליך הפך ביוזמתן להצבעה על מסמך שכלל גם האשמות וגינויים כלפי מדינת ישראל ואשר בין היתר הגדיר את הר הבית והכותל המערבי כ"אתר קדוש מוסלמי".
נוסח ההחלטה.
סעיף 3 מאשרר את חשיבותה של העיר העתיקה בירושלים לשלוש הדתות המונותאיסטיות, ומציין במפורש כי להחלטה זו אין משמעות או השפעה על מעמדה המשפטי של ירושלים ואין השפעה על מועצת הביטחון או האספה הכללית של האו"ם.
סעיף 8 מגנה את ישראל על מניעת גישה של מוסלמים לאתר הקדוש להם, על מניעת פולחן ועל צעדים נגד הווקף ומבקש מישראל לכבד את הסטטוס קוו ההיסטורי ולהפסיק אמצעים אלה;
החלטת אונסק"ו כללה טקסט ממנו עולה כי הר הבית (הקרוי בהחלטה "מסגד אל-אקצא /אל-חרם אל-שריף") ובכלל זה הכותל המערבי, מקודש למוסלמים:
תרגום: חובת ישראל לכבד את האותנטיות והמורשת התרבותית של מסגד אל-אקצא / אל-חרם אל-שריף, כפי שהיא משתקפת בסטטוס קוו ההיסטורי, כאתר תפילה קדוש מוסלמי וכחלק בלתי נפרד של המורשת התרבותית בעולם.
רחבת הכותל המערבי קרויה בהחלטה Al-Buraq Plaza - על פי המונח המוסלמי אל בוראק, ולאחר מכן מוזכר במירכאות “Western Wall Plaza” - "רחבת הכותל", כהמשך לכך ההחלטה גם תוקפת את הכוונה לבנות מעלית (שמטרתה לשמש נכים) ברחבת הכותל:
בהמשך, תחת סעיף מעלה המוגרבים נאמר:
כלומר שמעלה המוגרבים הוא חלק בלתי נפרד מ"מסגד אל-אקצא / אל-חרם אל-שריף" (כלומר האתר הקדוש המוסלמי).
לאחר ההחלטה.
מזכ"לית הארגון, אירינה בוקובה, יצאה נגד החלטת הארגון והצהירה כי "הר הבית קדוש גם ליהודים" והוסיפה כי "להכחיש או למחוק היסטוריה שלמה ליהודים, נוצרים או למוסלמים, חותרת תחת האמינות של המקום ויוצאת נגד מה שמייצגת המורשת העולמית של ארגון אונסק"ו".
בעקבות ההחלטה, שר החינוך נפתלי בנט הורה להשעות כל פעילות עם אונסק"ו למרות הסתייגותה של בוקובה.
ב-18 באוקטובר 2016, ביקשה מקסיקו לערוך הצבעה חוזרת ולשנות את עמדתה מתמיכה להימנעות, זאת בנימוק שהטקסט "פוגעני כלפי העם היהודי". גם ברזיל שתמכה בהצבעה הביעה לאחר מכן הסתייגות. ואולם מאוחר יותר באותו היום, משכה מקסיקו את הבקשה והסתפקה בשינוי הצבעתה. באותו ערב אשרר הוועד המנהל של אונסק"ו את ההחלטה.
החלטות נוספות.
ארגון אונסק"ו קיבל שורה של החלטות דומות, שגם הן ספגו ביקורת דומה.
ההחלטה השנייה.
ב-26 באוקטובר 2016 אימצה הוועדה למורשת עולמית של אונסק"ו את טיוטת החלטה 40COM 7A.13, שם, תחת הסעיף "העיר העתיקה של ירושלים וחומותיה" ("Old City of Jerusalem and its Walls"), הצעת ירדן, יש הפניה להחלטה WHC/16/40.COM/7A, מ-27 ביוני 2016. גם החלטה זו גונתה בחריפות על ידי ישראל. ויושב ראש הכנסת יולי אדלשטיין הוציא מכתב לקרדינל פייטרו פרולין, מזכיר המדינה של הוותיקן בו הוא מציין שההחלטה פוגעת הן ביהדות והן בנצרות, בהתעלמות משני המקדשים שהיו על הר הבית, המקודשים הן ליהדות והן לנצרות. האפיפיור נשא בדרשתו ב-26 באוקטובר 2016 מספר משפטים בדבר הקשר הבלתי מעורער בין העם היהודי לארץ ישראל.
ההחלטה השלישית.
ב-2 במאי 2017, יום העצמאות של מדינת ישראל, קיבל הארגון ברוב של 22 מדינות החלטה שקובעת כי ישראל היא כוח כובש בירושלים ולא מכירה בחוק איחוד העיר. גם החלטה זו ספגה גינויים חריפים בישראל ובעולם.
ההחלטה הרביעית.
ב-4 ביולי 2017, ועדת המורשת של אונסק"ו אישרה הצעה הקובעת שישראל אינה הריבון בירושלים ומגנה את ישראל על החפירות הארכאולוגיות בעיר העתיקה. ההחלטה, שיזמו מדינות ערב, לא עברה בקונצנזוס. עשר מדינות תמכו בה: אזרבייג'ן, אינדונזיה, לבנון, תוניסיה, קזחסטן, כווית, טורקיה, וייטנאם, זימבבווה וקובה. שלוש התנגדו - הפיליפינים, ג'מייקה ובורקינה פאסו. ושמונה נמנעו - אנגולה, קרואטיה, פינלנד, פרו, פולין, פורטוגל, קוריאה הדרומית וטנזניה.
תגובות.
תגובות בישראל.
ההחלטה ספגה גינויים בישראל, מהם גינויים חריפים. ראש ממשלת ישראל הגיב: "בהחלטה האבסורדית הזאת אונסק"ו איבד את מעט הלגיטימיות שנשארה לו".
בתגובה להחלטה החליטה ישראל על השעיית שיתוף הפעולה עם אונסק"ו. שר החינוך נפתלי בנט, אמר בתגובה להחלטת אונסק"ו השנייה: "זוהי הכחשת היסטוריה, וההיסטוריה תמחק את ההחלטה המביכה הזו כמו את קודמותיה. דבר אחד קבוע: ירושלים היא בירת ישראל לנצח. על כן, החלטתי להשעות את פעולותינו מול אונסק"ו עומדת בעינה. לא נשתף פעולה עם גוף שמכחיש את הקשר של העם היהודי לירושלים".
בנוסף, הורה ראש הממשלה בנימין נתניהו על החזרת שגריר ישראל לאונסק"ו, כרמל שאמה הכהן, להתייעצות.
בשנת 2019 ישראל החליטה לגמול לאנדרס רומר, שגריר מקסיקו בארגון שהצביע בניגוד להוראת ארצו ובעקבות זה הודח מתפקידו. עיריית רמת גן הסבה שם את רחוב "אל על" לרחוב רומר. רומר התרגש מהמחווה ושלח מחווה משלו לתושבי הרחוב.
תגובות בעולם.
בארצות הברית גינו את ההחלטה 40 חברי הקונגרס משתי המפלגות וכן מועמד המפלגה הרפובליקנית לבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016, דונלד טראמפ. הליגה נגד השמצה (ADL) גינתה את ההחלטה ותיארה אותה כ"פברוק ההיסטוריה" ששולל את הזיקה היהודית לירושלים והר הבית, ומעלה האשמות שווא כנגד ישראל.