סורת אל-כּאפִרוּן (בערבית: سورة الكافرون), או סורת הכופרים, היא סורה מספר 109 בקוראן. סורה קצרה זו מונה שישה פסוקים (אַיאַת) בלבד, ולפי האמונה המוסלמית היא הורדה למוחמד באמצעות המלאך גִ'בְריל (جبريل) במכה. לפי ספרו של אבּן אלצֻ'רַיְס, פַצָ'אאִ'יל אלקֻראן (מהמאה ה-10), המיוחס לפרשן הקוראן עַטָאא' אלחֻ'ראסאני (בן המאה ה-8), הורדה סורה זו אחרי סורת אל-מאעון ולפני סורת אל-פיל.
פירוש.
בדומה לסורות קצרות אחרות, גם סורה זו מהווה מעין תפילת בקשה או קריאה לעזרת אללה. סורה זו מבקשת להזכיר את ההפרדה בין בעלי האמונה לבין חסרי האמונה, הם הכופרים. תפסיר תנויר אל-מכבאס, המתבסס על חדית'ים מפי בן דודו, ואחר ממלווויו של הנביא מוחמד, עבדאללה אבן עבאס מספר כי סורה זו התגלתה למוחמד לאחר שכופרים קראו לו לזנוח את דתו, ולעבוד עימם את אליליהם. בתגובה, פתח מוחמד בגינויים. תפסיר אבן-כאתִ'ר הסוני מספר כי הכופרים הציעו למוחמד כי יעבדו את אלוהיו במשך שנה, ולאחר מכן מוחמד יצטרף אליהם לשנה לעבודת אליליהם. בעבר, בהווה ובעתיד. הסורה מסתיימת בפסוק המצוטט לעיתים קרובות: "לכם דתכם ולי דתי" (ראו גם סורה 10 איה 41). יש המפרשים פסוק זה כוויתור לכופרים, ורואים בפסוק החמישי בסורת א-תובה (התשיעית) המאוחרת יותר, "פסוק החרב", המכריז על מלחמה בכופרים, כמבטל את הפסוק בסורה זו. לעומתם אחרים מפרשים את הפסוק כאיום, ולא כוויתור, ורואים בו הבטחה ואזהרה לשכר ולעונש בתמורה לאמונה ולחוסר האמונה בעולם הזה. המסורת קובעת כי קריאתה של סורה זו כמוה כקריאת רבע מהקוראן כולו, וחדית' ידוע מספר כי מוחמד נהג לקרוא סורה זו מדי בוקר בתפילתו.
טייסת המבצר המעופף
המנון אוסטרליה
ההמנון הלאומי של אוסטרליה, נכתב במקורו כבר בשנת 1878 כשיר עממי אוסטרלי, אך הפך להמנון הרשמי רק בסוף המאה ה-20. עד אז, המנון הממלכה המאוחדת, האל נצור המלכה שימש כהמנון הלאומי של אוסטרליה.
אימוץ ההמנון.
בשנת 1973, ממשלת הלייבור של גוף ויטלם שניסתה לקדם זהות אוסטרלית עצמאית, עם פחות מחויבות לכתר הבריטי החלה לבחון את החלפת ההמנון. תחרות הוכרזה לחיבור המנון חדש, אולם התוצאות לא היו משביעות רצון, ולכן נערך באמצעות הלשכה לסטטיסטיקה סקר נרחב על בחירת המנון חדש מבין שלושה שירים ותיקים: 'צעדי קדימה אוסטרליה הנאה', 'וולסינג מתילדה', ו'שיר אוסטרליה'. 'צעדי קדימה אוסטרליה הנאה' זכה בתמיכה של למעלה ממחצית הנשאלים, ואומץ על ידי הממשלה כהמנון ב-1974.
אולם כאשר חזרה המפלגה הליברלית לשלטון היא החזירה על כנו ב-1976 את 'אל נצור המלכה', עד לבדיקה נוספת. בשנת 1977 הוצמדה שאלה בנושא למשאל עם שנערך. למצביעים ניתן לבחור בין 'אל נצור המלכה', 'צעדי קדימה אוסטרליה הנאה', 'וולסינג מטילדה', ו'שיר אוסטרליה'. למרות ששוב זכה השיר 'צעדי קדימה אוסטרליה הנאה', במשאל לא חל שינוי במעמד ההמנון.
רק בשנת 1984, לאחר שהלייבור חזר לשלטון בראשות בוב הוק אומץ סופית 'צעדי קדימה אוסטרליה הנאה' כהמנון לאומי, תוך כדי השמטת שני בתים, ושינויים קלים בבתים הנותרים.
גם לאחר החלפת ההמנון, נשאר ההמנון הקודם כהמנון המלכותי המושר בעת נוכחות המלכה ונציגיה באירועים.
התאמות ועדכונים בהמנון.
לאורך השנים השתנה המנון על מנת להתאימו ליותר אוכלוסיות ומגדרים, וכך להופכו לשיר שיכול לייצג את כלל תושבי אוסטרליה.
בשנת 1984 עם אימוץ השיר כהמנון, שונה בו המשפט הראשון מ"בניה של אוסטרליה" ל"אוסטרלים כולנו", זאת על מנת שהשיר יכלול בתוכו גם נשים.
החל מיום 1/1/2021 הודיעה ממשלת אוסטרליה כי נוסח ההמנון ישתנה שוב, וכי את המילים "צעירים וחפשיים" יחליפו מעתה "מאוחדים וחפשיים", זאת על מנת לכלול את תושביה המקוריים של היבשת, ולבטל את הרמיזה לכך שההיסטוריה האוסטרלית החלה עם הגעתם של האנגלים.
מדיה.
מנגינת ההמנון האוסטרלי
קישורים חיצוניים.
ההמנון הלאומי האוסטרלי באתר ממשלת אוסטרליה
סורת הנצחון
סורת הכופרים
נחל כסלון
נַחַל כְּסָלוֹן הוא אחד הנחלים הגדולים בהרי יהודה. מקורותיו נמצאים באזור גבעת הרדאר והיישוב הר אדר, ומשם הוא יורד בתלילות דרומה וחוצה את כביש ירושלים-תל אביב באזור הכפר אבו גוש. מיד אחרי שעוזב הנחל את הכביש נובעים בנחל ארבעה מעיינות שיוצרים קטע זורם לאורך חצי קילומטר - עין חמד. מכאן זורם הנחל מערבה, בפיתולים, בדרכו לשפלה. בעמקו בנויים הכפרים עין נקובא ועין ראפה. על מדרונות עמק הנחל התחתון התלולים נטוע יער הקדושים - פרויקט בו ניטעו 6 מיליון עצים לזכר קורבנות השואה. מיד אחרי יציאתו לשפלה פונה הנחל לדרום מערב ונשפך אל נחל שורק הגדול באזור בית שמש. הנחל אכזב לכל ארכו.
אנג'ר
שיעים בלבנון
כריסטוף וולף
כריסטוף וולף (בגרמנית: Christoph Wolff; נולד ב-24 במאי 1940) הוא מוזיקאי גרמני. מחשובי המוזיקולוגים במאה העשרים; חיבר את הביוגרפיה "באך - המוזיקאי המלומד" על המלחין יוהאן סבסטיאן באך.
כריסטוף וולף נולד בשנת 1940 בזולינגן ליד קלן בגרמניה כבן למשפחה פרוטסטנטית. בילדותו שר במקהלה ולמד לנגן על פסנתר ועל עוגב. כריסטוף וולף הוא בנו של התאולוג הנס וולטר וולף (). בשנת 1966 קיבל דוקטורט. הוא גם מחזיק בתואר פרופסור של כבוד באוניברסיטת פרייבורג שבגרמניה.
וולף עבר לארצות הברית, וכיום הוא עובד באוניברסיטת הרווארד ומנהל את ארכיון באך בלייפציג.
המכון הלאומי לסרטן
המכון הלאומי לסרטן (באנגלית: National Cancer Institute או NCI) הוא חלק מהמכונים הלאומיים לבריאות של ארצות הברית הכפוף למחלקת הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית וממומן על ידיה. ה-NCI הוא סוכנות למחקר ופיתוח של תרופות וטיפולים בתחום הסרטן שמרכזה בבת'סדה, מרילנד.
הרעיון להקמת מרכז לאומי לחקר הסרטן בארצות הברית הוצע על יד סנטור מת'יו נילי בשנת 1927. ההצעה נדחתה, אך בשנת 1937 אישר הנשיא פרנקלין רוזוולט את חוק ה-NCI - חוק המסמיך את המכון הלאומי לסרטן לנהל ולממן מחקר בתחום הסרטן, בארצות הברית ומחוץ לגבולותיה, ולהכשיר צוות מקצועי באבחון וטיפול בסרטן. בשנת 1944 הוכפף ה-NCI למכון הלאומי לבריאות. במשך השנים שמר המכון על תפקידיו המקוריים ואף אימץ מטרות חדשות כגון הפצה של מידע מחקרי בקהילייה הרפואית.
רבי יהונתן אייבשיץ
מה נשתנה
מַה נִּשְׁתַּנָּה הוא קטע בתחילת ההגדה של פסח הידוע כארבע קושיות. קטע זה מתחיל את קיומה של מצוות ו"הגדת לבנך" - הנחלת סיפור יציאת מצרים לדור הבא, שבמוקד ליל הסדר. חלק זה הוא אחד הקטעים המרכזיים והמפורסמים בהגדה בתרבות הישראלית בימינו.
מקור הטקסט.
מקורו של מה נשתנה במשנה:
הטקסט כולל שאלה אחת, המתפרטת לארבע שאלות: "מַה נִּשְׁתַּנָּה הַלַּיְלָה הַזֶּה מִכָּל הַלֵּילוֹת?", שהרי "בְּכָל הַלֵּילוֹת אָנוּ אוֹכְלִין חָמֵץ וּמַצָּה, הַלַּיְלָה הַזֶּה כֻּלּוֹ מַצָּה" וכן הלאה. ארבע השאלות עוסקות בנושאים הבאים: אכילת מצה ואי אכילת חמץ; אכילת מרור; הטבילה שנעשית פעמיים; וההסבה.
הטקסט מעלה תמיהה מדוע שונה לילה זה של ליל הסדר מכל הלילות, והתשובה אליו ניתנת בהמשך הסדר.
טעות רווחת היא שמדובר למעשה בשאלה אחת "מה נשתנה" ובעקבותיה ארבע תשובות ("שבכל הלילות אנו אוכלין חמץ ומצה...", "שבכל הלילות אנו אוכלין שאר ירקות...", "שבכל הלילות אין אנו מטבילין...", "שבכל הלילות אנו אוכלין בין יושבין ובין מסובין"). אולם, כאמור, זוהי טעות. למעשה מדובר בשאלה אחת ארוכה המחולקת לארבע שאלות קצרות המתייחסות לארבעה אספקטים שונים שבהם הלילה הזה (ליל הסדר) שונה משאר הלילות. השאלה איננה מהם ההבדלים בפועל בין לילה זה לכל הלילות, אלא מהו הגורם לארבעה הבדלים אלו.
בנוסח המקורי, היו שלוש שאלות, שאלת המצה ועוד שתי שאלות: "שבכל הלילות אנו אוכלין בשר צָלי, שלוק, ומבשל, הלילה הזה כלו צלי. שבכל הלילות אנו מטבילין פעם אחת, הלילה הזה שתי פעמים." עם חורבן בית שני ושינוי המציאות החברתית השתנו שתי השאלות האחרונות.
נהוג שהצעיר שבמשתתפי הסדר אומר את מה נשתנה. בגני הילדים מכינים את הילדים לדקלום "מה נשתנה" במנגינה מיוחדת.
בסדר הקינות לתשעה באב כמנהג הספרדים ובהשפעתם בתכלאל נמצאת קינה שהפזמון שלה הוא "מה נשתנה הלילה הזה מכל הלילות" ומשווה בין ליל תשעה באב לליל הסדר.
לחנים.
בתחילת שנות האלפיים העלתה משפחת המלחין האוסטרי אפרים אבילאה (1881–1951) טענה לפיה הלחן המוכר לארבע הקושיות איננו עתיק יומין כפי שנהוג לחשוב, אלא הוא נכתב במקור על ידו כחלק מ"אורטוריית חג החירות", יצירה שכללה לחנים למרבית ההגדה, בביצוע מקהלה ופסנתר.
תחנת סן לאזאר
תחנת סֶן לאזאר (בצרפתית: Gare Saint-Lazare) היא תחנת רכבת מפורסמת בפריז בירת צרפת. התחנה ממוקמת ברובע השמיני, בסמוך לכנסיית סן לאזאר, ובמרחק לא רב ממרכז הקניות גאלרי לפאייט.
תחנת סן לאזאר נחשבת לאחת התחנות העמוסות בפריז, ובממוצע עוברים בה שמונים וחמישה מיליון נוסעים בשנה. התחנה נחנכה לראשונה בשנת 1837, על ידי הנסיכה מרי אמלי דה בורבון סיסילי, אשתו של לואי פיליפ, "המלך האזרח" שהוכתר לאחר מהפכת יולי 1830.
בתחילה הייתה התחנה מוצא לקו רכבת אחד. תוך מספר שנים הורחבו הקווים, ועד שנת 1900 הייתה התחנה מקום מפגש לשש מסילות שונות. כיום מספר הקווים העוברים בתחנה רב ביותר. בשנת 1904 נבנתה במקום אחת מהתחנות הראשונות של הרכבת התחתית של פריז. התחנה מהווה מקום מפגש גם ל-RER - רכבת האקספרס האזורית.
פרסומה של תחנת הרכבת סן לאזאר מגיע, בין השאר, מציור השמן של קלוד מונה משנת 1877.
אב טיפוס (פסיכולוגיה)