כוס אולד פאשן
Rock and Roll Hall of Fame
ספריית משפטים ע&quot;ש ברנרד ג' סגל
ספריית משפטים ע"ש ברנרד ג' סגל היא ספרייה אקדמית בפקולטה למשפטים, האוניברסיטה העברית בירושלים.
רקע.
הספרייה למשפטים על שם ברנרד ג' סגל (עורך דין יהודי הראשון שנבחר ליו"ר לשכת עורכי דין האמריקנית בפילדלפיה ולוחם למען זכויות אזרחים) שבקמפוס הר הצופים הייתה הספרייה הראשונה שנבנתה באוניברסיטה העברית. בניית בניין ע"ש דוד וולפסון הסתיימה בשנת 1929 ובה הוחלט לשכן את בית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי. "צוואתו של דוד וולפסון, נשיאה השני של ההסתדרות הציונית, שימשה יסוד ליצירת הקרן של שמו שרוב הונה הוקדש להקמת מבנה קבע לבית הספרים". טקס פתיחה חגיגי התקיים ב-15 באפריל 1930 בהשתתפות בכירי האוניברסיטה העברית ומכובדים שונים. לכבוד האירוע, בית הספרים הלאומי הוציא חוברת עם נאומים והסברים על הבניין. האוספים הראשונים כללו אוספים בתחום מדעי היהדות, לימודי המזרח, ומדעי הטבע. האוספים נרכשו ונתרמו על ידי יהודים בגרמניה, הונגריה, ארצות הברית ומדינות נוספות.
במשך כ-8 שנים, מ-1949 ועד 1957, הספרייה הועברה למשכנה הזמני של האוניברסיטה בטרה סנטה, עד הקמת קמפוס ע"ש אדמונד ספרא בגבעת רם בסוף שנות ה-50. לאחר מלחמת ששת הימים בשנת 1967, הפקולטה למשפטים הייתה הראשונה לחזור להר הצופים והוחלט שהספרייה בבניין וולפסון תהפוך לספריית הפקולטה למשפטים. כיום הספרייה משמשת גם את המכון לקרימינולוגיה, המכון לחקר המשפט העברי, המכון למחקרי חקיקה ולמשפט השוואתי ע"ש הרי ומיכאל סאקר, מרכז מינרבה לזכויות האדם ומכונים ומרכזי מחקר נוספים הנמצאים בפקולטה למשפטים.
אוסף הספרים של ספריית משפטים הוא אחד הגדולים בתחומו בארץ ונחשב לאחד המכובדים בקרב ספריות משפטיות בעולם. האוסף כולל ספרים מהתקופה העות'מאנית והתקופה המנדטורית שניתן למצאם רק בספרייה הזו, אוסף משפטי בן ימינו בפורמט מודפס ובפורמט דיגיטלי, כתבי עת במגוון שפות, מנויים למאגרי מידע משפטיים גדולים. כמו כן, בספרייה יש אוסף של ספרים נדירים החל מהמאה ה-16 ועד תחילת המאה ה-20. בספרייה ישנם אוספים שנתרמו על ידי שופטי בית המשפט הפדארלי לואי דמביץ ברנדייס ושל פליקס פרנקפורטר ואוסף של יהודה ליב אשר גולאק מייסד של תחום המשפט העברי בארץ ישראל.
מבנה הספרייה והאוספים.
כפי שמתואר בספר "תולדות האוניברסיטה העברית בירושלים : שורשים והתחלות", שני האדריכלים: פרופ' פטריק גדס ופרנק מירס עסקו בהכנת תוכניות להקמת האוניברסיטה. גדס דגל בסגנון אוריינטלי, מה שתאם את החזון של מקימי האוניברסיטה "להציב את האוניברסיטה בצומת המפגש בין תרבות המערב לתרבות המזרח". הכיפה שעל המבנה נבנתה בהשראה על כיפת הסלע ושם היה משרדו של נשיא האוניברסיטה הראשון יהודה לייב מאגנס עד 1947.
בניין וולפסון בנוי מארבע קומות: הקומה העליונה שימשה כמקום לקיום אירועים אוניברסיטאיים עד 1948. הקומה כפי שהיא נראית כיום (ראו תמונה) עברה שיפוץ בסוף שנות ה-90. בקומה זו ניתן למצוא אוסף פסיקה של בית המשפט העליון עד תחילת שנת 2000 (משנת 2000 ואילך מחפשים במאגרים משפטיים), פסיקה וחקיקה בריטית מאמצע המאה ה-19, דיני קניין, דיני מקרקעין, חקיקה ופסיקה מנדטורית ועוד. בקומה זו ישנו חדר נפרד בו אוסף המשפט העברי.
בקומת הביניים ישנם אוספים בתחומים: פילוסופיה של המשפט, המשפט המוסלמי, המשפט האמריקני, משפט אירופאי, משפט וספרות, ספרות בתחום משטרה וקהילה, זכויות האדם, דיני משפחה, דיני איכות הסביבה ועוד.
הקומה התחתונה מורכבת מארבעה אולמות ובהם האוספים הבאים: אוסף המשפט הבינלאומי, אוסף דיני מיסים, אוסף קרימינולוגיה ואוסף המשפט הפלילי. בנוסף, ישנם חמישה חדרי למידה בגדלים שונים, חדר אתנחתה וחדר ספרים נדירים.
שמואל הוגו ברגמן מונה למנהל של בית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי עד 1935 (השנה שבה הפך לרקטור האוניברסיטה). במשך כעשור, הוא הגדיל את אוסף הספרייה מ-35,000 עד 300,000.בנוסף, ברגמן שכנע את ממשלת המנדט להעביר לספרייה עותק אחד מכל פרסום רשמי מנדטורי וכך הספרייה כיום מחזיקה בעותקים שאינם מצויים בשום ספרייה אחרת בישראל.
אליקים גוטהולד וייל החליף את ברגמן כמנהל בית ספרים בשנת 1935 ושימש בתפקיד זה עד 1946. בתקופתו נעשו שינויים רבים ואחד מהם הוא סגירת קומת המחסן לציבור. מאז ועד היום, הגישה למחסן היא לצוות הספרייה בלבד. במחסן נמצאים רשומות הכנסת מהקמת מדינת ישראל ועד שנות ה-90, מהדורות ישנות של ספרים בעברית ובלועזית. בעקבות השדרוג שנעשה בקומה התחתונה לפני שנתיים, אוסף כתבי העת בלועזית פינה את מקומו לחדרי למידה בקבוצות ובחלקו הועבר למחסן.
השינוי הנוסף שחולל וייל הוא החלפת שיטת המיון לפי דיואי לשיטה שהוא הכיר מעבודתו כספרן בגרמניה: הספרים לפי שיטת דיואי היו מחולקים לפי נושאים ווייל שינה לשיטה לפי מספר רץ. ספריית משפטים ממוינת לפי שיטת UDC.
אוסף פרטי אמנות הנמצאים בספרייה מונה תמונות מקוריות, ביניהן שתי תמונות של ליאופולד פיליכובסקי, וספלים של שופטים יהודיים בישראל ובעולם. ניתן לעיין בפריטים אלה באמצעות האתר הייחודי שהוקם על ידי אוצרות האוניברסיטה העברית.
יחסי הודו–ירדן
יחסי הודו–ירדן הם היחסים הכלכליים, צבאיים ותיירותיים בין הרפובליקה של הודו לממלכת ירדן ההאשמית. היחסים כוננו עוד משנת 1947, שנת הקמתה של ירדן ושל הודו, ומצבם עד היום בכי טוב.
היסטוריה.
רפובליקת הודו וממלכת ירדן ההאשמית חתמו על הסכם דו-צדדי הראשון שלהם לשיתוף פעולה ויחסי ידידות בשנת 1947, אותה שנה בה הוקמה ממלכת ירדן לאחר עזיבתם של הבריטים את האזור, ובמקביל הוקמה רפובליקת הודו, לאחר עזיבת הבריטים את תת-היבשת הודו.
בשנת 1950 נחתם הסכם פורמלי בין שתי המדינות, כאשר הפכה הודו לרפובליקה, והוקמו יחסים דיפלומטיים מלאים בין שתי המדינות. בשנות ה-50 נעזרה כלכלת ירדן בהודו, והשתיים החליפו כספים, סחורות ותיירות לצד ביקורים רשמיים של מנהיגי המדינות. המלך חוסיין ביקר בהודו לראשונה בדצמבר 1963. סגן נשיא הודו, זקיר חוסיין, ביקר בירדן לראשונה במאי 1965 וערך מספר תפילות מסוקרות במסגד אל אקצא, אז בשליטה ירדנית.
המלך עבדאללה השני, בנו של המלך חוסיין, והמלכה ראניה ביקרו בהודו לראשונה בדצמבר 2006. שר החוץ ההודי ס. מ. קרישנה ביקר בירדן ב-20 בנובמבר 2011. הנסיך חסן בן טלאל ביקר בהודו במהלך אוקטובר – נובמבר 2012. ראש ממשלת הודו הנוכחי, נרנדרה מודי, נפגש עם המלך עבדאללה לאחר האספה הכללית של האו"ם בניו יורק בספטמבר 2015.
המלכה ראניה הביעה את דעותיה ביחס ליחסים הדו-צדדיים בין המדינות בראיון שנערך במרץ 2006 עם רשת הטלוויזיה "India Today". ראניה תיארה את הודו כ"כוכבת העולה של אסיה" ו"בת הזוג הטבעית" של ירדן. על תפקידה של הודו במזרח התיכון היא הצהירה כי האזור "משתוקק לגרום להודו למלא תפקיד גדול יותר", והוסיפה, "להודו יש תפקיד חשוב מכיוון שתמיד היה לה קשר הדוק עם ירדן" ירדן הייתה מהתומכות הנלהבות בנתינת מושב שאינו קבוע להודו במועצת הביטחון של האו"ם, והודו תמכה במועמדות של ירדן למושב קבוע בשנים 2014 – 2016.
באוקטובר 2015 הפך פרנב מוקהרג'י לנשיא הודו הראשון שביקר בירדן. מוקהרג'י נפגש עם המלך עבדאללה, ראש הממשלה עבדאללה א-נסור וכמה גורמים בכירים נוספים בירדן. במהלך שהותו של מוקרהג'י בירדן נחתמו כמה סעיפים המאשרים קווי טיסה אוויריים חדשים מירדן להודו ולהפך, לצד קנייה של הודו מירדן הכוללת בעיקר כלי תחבורה ימיים. כמו כן, נחתמו הסכמים דו צדדיים בין הלשכה לתקנים הודיים ולארגון התקנים והמטרולוגיה של ירדן, ונוסדו 10 מוסדות להשכלה גבוהה המערבות סטודנטים הודים וירדנים. שתי המדינות אף חתמו על הסכם למיגור הטרור המוסלמי במדינות תוך שיתוף פעולה צבאי.
סחר.
הודו היא השותפה הגדולה ביותר של ירדן בנושאי סחר ומסחר אחרי עיראק, ערב הסעודית וסין. הסחר בין הודו לירדן קבוע על פי הסכם דו צדדי משנת 1976. שווי המסחר בין שתי המדינות הסתכם ב-2.228 מיליארד דולר בשנים 2014 – 2015, שהיה גדול ב-12 מיליון דולר מאשר חילופי הכספים שבשנים שלפני כן. הודו ייצאה סחורה בשווי 1.431 מיליארד דולר לירדן, וייבאה מוצרים בשווי 857 מיליון דולר. מאז שנת 2013 מרוויחה בכל שנה הודו יותר כסף מירדן מתוך הסחר שמחליפות המדינות. המצרכים העיקריים המיוצאים על ידי הודו לירדן הם מכונות אלקטרוניות, דגנים, בשר קפוא, כימיקלים אורגניים, מספוא לבעלי חיים וחלקי רכב.
הסחר בין שתי המדינות צפוי להגיע לחמישה מיליארד דולר עד 2025 חברת JPMC הירדנית וחברת IFFCO ההודית הקימו חברת מיזמים משותפים לייצור חומצה זרחתית באוקטובר 2015. חברת "MMTC India Ltd" חתמה עם משרד החקלאות הירדני על הסכם לייצור וייבוא של דשן.
השפעה.
ב-11 באוקטובר 2015 נחנך רחוב חדש בעמאן בירת ירדן, על שמו של מוהנדס קרמצ'נד גנדי, הידוע יותר בשמו מהאטמה גנדי, מייסד ומנהיג התנועה לשחרור הודו. שם הרחוב היה למחווה חשובה של ירדן להודו, משום שגנדי נחשב בהודו לאחד מהמנהיגים הדגולים שחיו אי-פעם.
נכון לינואר 2016, יותר מ-10,000 אזרחי הודו מתגוררים בירדן כדרך קבע. על פי נתוני משרד התעסוקה הירדני מועסקים כיום אזרחים הודים בירדן בעיקר בטקסטיל, בנייה, ייצור, חברות דשנים, שירותי בריאות, אוניברסיטאות, טכנולוגית מידע, שירותים פיננסים ועוד.
פיני ארונבייב
פיני ארונבייב (נולד ב-1976) הוא פזמונאי, מלחין ומפיק מוזיקלי ישראלי.
ביוגרפיה.
ארונבייב נולד וגדל בתל אביב. למד בבית הספר לאמנויות תל אביב.