First Love
First Love (בעברית: אהבה ראשונה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת האמריקאית ג'ניפר לופז, מתוך אלבומה השמיני, . השיר יצא לאור ב-1 במאי 2014, כסינגל השני מתוך האלבום. את השיר כתבו מקס מרטין, איליה, וסוואן קוטצ'ה, והוא הופק על ידי מרטין, איליה ופיטר קרלסון.
כמו הסינגל הראשון מן האלבום, כך גם הסינגל הזה זכה להצלחה מתונה ברחבי העולם, אך נכשל בארצות הברית גם כן, כאשר הצליח בשיאו להגיע למקום ה-87 בלבד במצעד הבילבורד הוט 100.
וידאו קליפ.
לפני שיצא הקליפ המלא, הוציאה לופז קליפ מילים שזכה להצלחה נאה ומונה הצפיות שלו עומד על למעלה מ-5 מיליון צפיות.
הווידאו קליפ הנלווה שיצא לשיר צולם במדבר של קליפורניה, באמצע חודש מאי. צוות הצילום של הקליפ החליט לצלמו בשחור-לבן, כדי להמחיש את שמו שמתאר את אהבתה הראשונה והנכזבת של לופז. לאורכו ניתן לראות את לופז ואת אהובה (דייוויד גנדי) בבקתה שנמצאת באמצע הדבר, כשהם רוקדים וזזים בתוכה. בין לבין ניתן לראות את לופז כשהיא שוכבת על חולות המדבר ושרה את השיר.
הקליפ עצמו לא זכה להצלחה רבה, ונכון לאוקטובר 2017, מונה הצפיות שלו עומד על 36 מיליון צפיות.
המשטרה החשאית ההונגרית
הרשות להגנת המדינה (בהונגרית: Államvédelmi Hatóság; בראשי תיבות ÁVH) הייתה המשטרה החשאית של הונגריה הקומוניסטית בין השנים 1946 ל-1956. ה-ÁVH פעלה בצמוד לשירותי הביטחון הסובייטיים. לאחר מותו של סטלין ב-1953 ומינויו של אימרה נוג' לראש הממשלה, נחלשה השפעת הארגון והוא פורק ב-1956.
היסטוריה.
הארגון החל בתור ה"ארגון המרכזי של המשטרה הרשמית הפוליטית של בודפשט" (Budapesti Főkapitányság Politikai Rendészeti Osztálya או בקיצור PRO) בראשותו של גאבור פטר , ובשנת 1946 הפך הארגון ל"המשטרה הלאומית ההונגרית לנושאי פנים" (Magyar Államrendőrség Államvédelmi Osztálya או בקיצור ÁVO) והארגון התיישב בשדרת אנדראשי מספר 60, אשר כיום משמש כמוזיאון בשם בית הטרור. בין השנים 1948–1949 הארגון ביצע סדרה של טיהורים פוליטיים בשנת 1950 נהפך הארגון לרשות להגנת המדינה (ÁVH), ובשנת 1952 פוטר פטר גאבור בעקבות היותו יהודי ונאסר בביתו של מתיאש ראקושי, ותפקיד ראש הארגון הועבר ללאסלו פירוש .
בשנת 1956 פורק הארגון תחת ממשלתו של אימרה נוג', ובמהלך ממשלתו של יאנוש קאדאר הארגון לא הוקם מחדש (ככל הנראה כי הוא עבר עינויים תחת הארגון בשנות ה-50) אך הארגון פעל כחלק ממשרד לענייני פנים, יאנוש קאדאר השתמש בארגון בצורה בלתי פורמלית במהלך מלחמות פנימיות בתוך המפלגה בין 1956 ל-1963.
סגני המנהל
סגני המנהל (באנגלית: Vice Principals) היא סדרת טלוויזיה קומית אמריקאית בכיכובם של דני מקברייד, וולטון גוגינס, ג'ורג'יה קינג, בוסי פיליפס, קימברלי הברט גרגורי, שיון מקיני ושיי ויגהאם. את הסדרה יצרו דני מקברייד וג'ודי היל. הסדרה הוזמנה על ידי HBO במאי 2014 כאשר סך הכל הוזמנו 18 פרקים, אשר חולקו לשתי עונות. הצילומים החלו ב-2015 והסתיימו באמצע 2016. העונה הראשונה עלתה לשידור ב-17 ביולי 2016. העונה השנייה והאחרונה עלתה לשידור ב-17 בספטמבר 2017.
תקציר העלילה.
"סגני המנהל" מתמקדת בסגן מנהל בית הספר התיכון "נורת' ג'קסון" ניל גמבי (דני מקברייד), חסר-סבלנות וחסר-נימוסין השואף להתקדם לתפקיד המנהל, עם פרישתו של המנהל הנוכחי. אולם, כאשר פורש המנהל הנוכחי (ביל מארי בהופעת קמאו), נחשף כי הוא איננו סומך לא על גמבי, ולא על סגנו האחר, לי ראסל (וולטון גוגינס) הסוציופת, ששואף אף הוא להיות המנהל, ולכן אינו ממליץ על אף אחד מהם להיות יורשו. במקום זאת, לתפקיד מתמנה ד"ר בלינדה בראון (קימברלי הרברט גרגורי). גמבי חובר ליריבו ראסל, והשניים זוממים יחדיו כיצד להרוס את המוניטין של בראון ולהביא לעזיבתה על מנת לרשת אותה.
הפקה.
ב-15 ביוני 2015 דיווח מקומון העיר צ'ארלסטון סיטי שבקרוליינה הדרומית כי "סגני המנהל" תצולם בשכונת פארק סירקל שבצפון צ'ארלסטון. העיתון הוסיף כי הקומיקאים ויל פרל וביל מארי יעשו הופעות קמאו בסדרה. סצנות המתקיימות בבית הספר צולמו בשטחי בתי הספר התיכון על שם ר' ב' סטול וווסט אשלי.
תגובות.
"סגני המנהל" זכו לביקורות חיוביות מצד המבקרים. על פי Rotten Tomatoes, העונה הראשונה זכתה לדירוג של 64%, המבוסס על 33 חוות דעת, עם ממוצע דירוג של 6/10. על פי דעת הקונצנזוס שפורסמה באתר, ""סגני המנהל" משעשעת באופן מפתיע ונהנית מהכוכבים המוכשרים שלה, אבל ההומור המרושע שלהם לפעמים מפספס את הנקודה". על פי Metacritic, לתוכנית יש ציון של 56 מתוך 100, המבוסס על 31 מבקרים, המעידים על "ביקורות מעורבות או ממוצעות".
פרסים.
הועמדה ב-2018 לפרס אמי לבידור בפריים טיים לעריכת הסאונד הטובה ביותר לסדרת קומדיה או דרמה (חצי שעה) ואנימציה.
מדיה ביתית.
העונה הראשונה המלאה של "סגני המנהל" שוחררה למכירה ב-DVD ו-Blu-ray, על ידי Warner Home Video באמצעות המותג HBO Home Entertainment שלה, ב-7 בפברואר 2017.
מחר שבת
מחר שבת הייתה תוכנית טלוויזיה ישראלית בהנחייתו של צביקה הדר ובהפקת טדי יזמות והפקות ששודרה בימי שישי בערוץ רשת 13 בשנים 2017 ו-2018, לאחר שבעבר שודרה בערוץ 2 בזכיינית רשת. בתוכנית אירח צביקה הדר שלושה ידוענים או יותר ששוחחו על מגוון נושאים.
התכנית כללה מונולוג פתיחה, קבלת אורחים, סרטון על כל אחד משלושת האורחים, "גיבור השבוע", פינה בה צביקה הציג את אחד מהאנשים שבקהל ומעשיו למען הקהילה, "רגע לפני התוכנית" - צביקה וחבריו נפגשים בבר ומדברים על האורחים שיתארחו בתוכנית.
הסכם דארדנוס
ליילנד פנתר קוב
ליילנד פנתר קוב (באנגלית: Leyland Panther Cub) הוא אוטובוס, אשר יוצר על ידי חברת "ליילנד" (שם מלא: "BritishLeylandMotor Corporation") הבריטית בין השנים 1964–1968.
לדגמי ה-"ליילנד פנתר קוב" בין 1-2 דלתות כניסה.
פרשת כרמלה בוחבוט
פרשת כרמלה בוחבוט התרחשה בישראל בשנת 1994. אשה מוכה הרגה את בעלה, שהתעלל בה קשות במשך כל 24 שנות נישואיהם. היא הואשמה בהריגה ונדונה לשבע שנות מאסר, שהופחתו על ידי בית המשפט העליון לשלוש שנות מאסר.
הפרשה עוררה תשומת לב ציבורית רבה, בשל מעשה ההריגה יוצא הדופן מצד אשה מוכה כמו גם בשל גזר הדין המקל שהוטל עליה לאחריו בעקבות נסיבות חייה הקשות.
האירוע.
כרמלה, ילידת 1954, נישאה ליהודה בוחבוט בשנת 1970 לערך, ונולדו להם שלושה בנים. למן תחילת נישואיהם נקט בעלה כלפיה במשטר של טרור, הפחדה והשפלה שנלוו אליו אלימות פיזית ומילולית קשות. הוא הכה אותה בידיו ובחפצים שונים, מהם חדים. הוא תבע ממנה ציות מוחלט לכל רצונותיו ואסר עליה באיומי מוות לקבל טיפול רפואי בפגיעות הגופניות שגרם לה. בנובמבר 1993 הכה אותה בראשה עד שנזקקה לטיפול רפואי ואז טענה באוזני הצוות הרפואי כי היא פגעה בעצמה.
ב-18 בפברואר 1994 תקף יהודה בוחבוט את כרמלה ושבר על גופה חפצים שונים, והיא נמלטה מפניו אל חדרו של בנה החייל, ושם נטלה את נשקו האישי – רובה מסוג גלילון, ודרכה את הרובה, אולי במחשבה לשים קץ לחייה למשמע צליל הדריכה התקרב יהודה אל פתח החדר, ואז ירתה כרמלה לעברו באש אוטומטית את כל 31 הכדורים שבמחסנית, ולפחות 24 כדורים פגעו בו וגרמו למותו.
ההליכים המשפטיים.
לאחר שהרגה את בעלה נעצרה בוחבוט. פרקליטות מחוז הצפון החליטה להאשים אותה בהריגה ולא ברצח, משום שלדעת אנשיה לא התקיימו באותו מקרה דרישות החוק לשם הרשעה ברצח. בכל תקופת המשפט היא הייתה מאושפזת בבית חולים פסיכיאטרי עם תסמיני דיכאון.
ב-12 בספטמבר 1994 הורשעה בוחבוט על ידי בית המשפט המחוזי בנצרת בהריגה על פי הודאתה. הרכב השופטים (יהודה אברמוביץ, גדעון גינת ומרדכי הס) גזר עליה עונש של שבע שנות מאסר.
פסק הדין של בית המשפט העליון.
בוחבוט הגישה ערעור לבית המשפט העליון על חומרת העונש. הערעור נדון בפני השופטים גבריאל בך, יעקב קדמי ודליה דורנר. ההרכב נתן את פסק דינו ב-14 באוגוסט 1995.
ראש ההרכב, השופט בך, מצא כי המקרה שלפניו הוא יוצא דופן בין מקרים אחרים שבהם נדון נאשם במעשה אלימות שעשה אותו בעקבות התגרות קשה וקנטור חמור מצד קרבן העבירה. הוא סקר בפסק דינו את מסכת ההתעללות הקשה והממושכת שעברה על בוחבוט מידי בעלה וציין כי זו תוארה אף בכתב האישום שהוגש נגדה על ידי הפרקליטות. בך ציין כי ילדיה של בוחבוט העידו במשפט לטובת אמם על משטר הטרור שהנהיג אביהם בבית, שלטענתם מנע מהם להתערב לטובת אמם, וכי גם אביו ואחיו של יהודה בוחבוט העידו לטובתה של כרמלה, תיארו את התנהגותה נוכח ההתעללות בה כאצילית והכו על חטא על כך שלא פנו למשטרה בנוגע למעשיו של יהודה - לטענתם מפני שפחדו מפניו.
בך הצדיק את הטלת עונש המאסר בפועל על בוחבוט, מן הטעם שגם מי שאיבד צלם אנוש זכאי להיענש רק על ידי בית משפט, משום שקרבן עבירה אינו רשאי למצות את הדין כלפי מי שפגע בו ומשום שהטלת עונש קל מדי עלולה לעורר נשים מוכות אחרות לפגוע בגברים המכים אותן.
בך כתב:
בך הציע - בעמדה שהפכה לדעת הרוב בערעור - לקצר את מאסרה של בוחבוט ולהעמידו על שלוש שנים מיום מעצרה.