מנחי התחרות שנחשפו ב-27 באוקטובר הם בן קמיל וולארי ולה, שניהם מנחים ושחקנים בתוכניות רשות השידור המלטזית. זו הפעם הראשונה מאז 2013 שיש לתחרות שני מנחים.
הגרלת הסדר הראשונית התרחשה ב-14 בנובמבר בתיאטרון מנואל, שם המשתתפים הגרילו באיזה חלק של המופע הם יופיעו (1–9 או 10–17) והמשתתפים שיופיעו ראשונים או אחרונים הגרילו את המספר המדויק, בשונה מהשנים קודמות המדינה המארחת הוגרלה עם כולם ולא בנפרד.
הכרטיסים להופעה יצאו בראשון לנובמבר ועלו בין 45-90 יורו, מעלות כרטיסים הגבוהה בתולדות התחרות,
לשם השוואה הכרטיסים בשנה שעברה היו זולים פי שלושה ובשל כך שהיו רק 1,500 מקומות הכרטיסים נגמרו תוך שלושה ימים.
ההפקה המלטזית הזמינה משתתפי עבר רבים של התחרות לצפות בה ביניהם לדוגמה וינזנזו קאנטיולו, נציג איטליה ב-2014 שזכה בתחרות והתאומות מילו ורוזאן שייצגו את הולנד בשנת 2013.
השירים ששולבו בגלויות, הוקלטו על ידי המתמודדים ביומיים הראשונים לאחר הגעתם למלטה. ההקלטות נוהלו על ידי גלן ולה שייצג אותם באירוויזיון 2011.
סדר החזרות נקבע מראש ללא כל קשר למיקום, כדי שהמשלחות יתכננו את סדר הטיולים שלהן במלטה.
ביום הראשון עשו חזרות: איטליה, אירלנד, קפריסין, הולנד, ישראל, מקדוניה, מלטה ופולין.
וביום השני עשו חזרות: רוסיה, אוקראינה, אלבניה, בלארוס, בולגריה, ארמניה, גאורגיה, סרביה ואוסטרליה.
כאשר כל מדינה מקבלת 40 דקות ובין השירים הרביעי לחמישי ישנה שעת הפסקה לארוחת צהריים.
בימים השלישי והרביעי של החזרות, הן יתבצעו על ידי מבצעי החזרות בימים הראשון והשני (בהתאמה), אך לכל מדינה יש רק חצי שעה לחזרות, אשר יתבצעו בסדר הפוך, כלומר מי שעלה אחרון ביום הראשון, יעלה ראשון ביום השלישי.
פני יצחק זוטא
פריסטוק
הסתברות פריורית
הסתברות פריורית (באנגלית: Prior Probability) היא ייחוס ערך סוביקטיבי, ללא נתונים, להתפלגות ערך לא ידוע של פרמטר במדגמים שטרם נדגמו. הסתברות פריורית מבטאת אמונה סובייקטיבית לגבי התפלגותו של אותו פרמטר. בהסתברות בייסיאנית משתנה ערכו של הפרמטר בהתאם לנתונים הנאספים. חשוב להבדיל בין הסתברות פריורית לבין הסתברות אפריורית (באנגלית: a priori probability).
לדוגמה הסתברות פריורית יכולה להיות התפלגות ההסתברות של היחס בין מספר המצביעים שיצביעו בעד מפלגה מסוימת לבין מספרם של אלה שלא יצביעו עבורה בבחירות שטרם התקיימו. משתנה זה הוא פרמטר במודל ואינו מבוסס על נתונים.
הערך הלא ידוע שמייחסים להתפלגות עשוי להיות סובייקטיבי לגמרי או להתבסס על שיטות אמידה. כך למשל, בדוגמה של התפלגות יחס המצביעים, אפשר לנסות לאמוד את ההתפלגות באמצעות ביצוע סקר. ההצבעה בסקר אינה מוסיפה נתונים. לעומת זאת מדגם של תוצאות הצבעה אמיתית מספק נתונים ועשוי להשפיע על ערכה של ההסתברות הפריורית.
צ'ארלס קורנווליס
צ'ארלס קורנווליס (31 בדצמבר 1738 - 5 באוקטובר 1805) היה קצין בצבא הבריטי ומנהל קולוניאלי.
בארצות הברית ובבריטניה הוא זכור בעיקר כאחד הגנרלים הבריטיים המובילים במלחמת העצמאות האמריקנית. כניעתו בשנת 1781 לכוח אמריקני-צרפתי משולב, בפיקודם של הגנרל האמריקני ג'ורג' וושינגטון והרוזן הצרפתי ז'אן-בטיסט רושאמבו, במצור על יורקטאון, הובילה לסיומה של מלחמת העצמאות האמריקנית.
קורנווליס שימש גם כמושל אזרחי וצבאי באירלנד ובהודו הבריטית; בשני המקומות הוא הביא לשינויים משמעותיים, כולל את חוק האיחוד של 1800 באירלנד, וקוד קורנווליס והסדר קבע בהודו.
אגדות התלמוד
בליח
נהר בליח (בערבית: البليخ) הוא נהר איתן ויובל של נהר פרת. מקורות הנהר הם במעיין עין אל-ערוס (عين العروس Ayn al-Arus) ליד העיר תל אבייד במחוז א-רקה בסוריה. הנהר זורם דרומה ומצטרף לפרת ליד העיר המודרנית א-רקה. הבליח הוא היובל השני בגודלו של הפרת על אדמת סוריה. הראשון הוא החבור. הוא מקור מים חשוב ובמסגרת הפיתוח של מקורות המים נבנו תעלות המובילות מים מהנהר. אורכו של הנהר 160 ק"מ, 80 ק"מ בטורקיה ו-80 ק"מ בסוריה. אגן הניקוז שלו משתרע על שטח של 4,000 קמ"ר.
גאוגרפיה.
מקור המים העיקרי של הנהר הוא במעיין הקרסטי עין אל-ערוס. המעיין שוכן בצמוד ומדרום לגבול הסורי-טורקי. מקורות מים נוספים של הנהר הם ואדיות המנקזים מים רק בתקופות גשומות ממישור חרן שבצפון וממישורים ממערב וממזרח לעמק הנהר.
מספר קילומטר מדרום לעין אל-ערוס מצטרף אל הבליח נהר ג'ולאב (Jullab). נהר זה מתחיל במעיינות הנמצאים מצפון לאורפה שבטורקיה, אבל הופך יבש כבר בהגיעו לעיר חרן בטורקיה ובהצטרפו לבליח הוא יבש. בעיר העתיקה של חרן נמצאות בארות מים שעתה הן יבשות, וייתכן ובעבר מפלס מי התהום היה גבוה יותר.
היסטוריה.
עמק נהר הבליח שימש כבר בעת בעתיקה כמקום בעל תרבות עשירה בו צמחו והתפתחו יישובים רבים. משני צדי גדות הנהר אפשר לראות תלים ותלוליות יישובים רבים, שחלקם מתוארך לתקופה הנאוליתית המאוחרת לאלף ה-6 לפנה"ס. בתקופת הברונזה, האלף השלישי לפנה"ס, שכנה בדלתה של הבליח, העיר העתיקה תותול (היום ליד העיר המודרנית א-רקה). אתר חשוב נוסף בצפון בצמוד לבליח הוא תל חוארה (Tell Chuera), שהייתה עיר גדולה בסוף האלף השלישי לפנה"ס. לאורך 1000 שנים של האלף השלישי, באזור זה היו מאבקי שליטה בין שבטים נוודים כגון בני ימין ובין אוכלוסיות שהתיישבו ביישובים מאורגנים.
עיר חשובה נוספת בעמק הנהר היא חרן שהייתה עיר חשובה באלף השני והראשון לפנה"ס. על פי המקרא, עיר זאת הייתה העיר אליה הגיע תרח אבי אברהם אבינו. בתחילת האלף השני לפנה"ס בתקופת אשור הקדומה, התקיים סחר בין אשור עם המושבות האשוריות באנטוליה. הנתיב הדרומי של הסחר עבר דרך עמק נהר הבליח.
בתקופה הקלאסית בין המאה ה-2 לפנה"ס למאה ה-3 לספירה, שכנה באזור ממלכת אוסרואנה, שבירתה הייתה אדסה (Edessa). לאחר הכיבוש המוסלמי במאה ה-7 לספירה, נקרא האזור על שם השבט הערבי דיאר מודר (Diyar Mudar), כלומר ארץ מודר. בשנת 762 בנה הח'ליפה אל-מנסור עיר לחיל המצב שלו בשפך הבליח לפרת. עיר זאת נקראה אר-רפיקה (Ar-Rafiqa), שהתמזגה עם העיר ההלניסטית קלינקוס וביחד הפכו עם הזמן לעיר א-רקה.
מחקרים ארכאולוגים בעמק נהר הבליח.
במאה ה-19 סיירו נוסעים אירופאים בעמק הנהר, הם ציינו שראו שרידים של אתרים ארכאולוגים. המחקר הראשון של האזור נעשה על ידי הארכאולוג הבריטי מקס מלוואן. הוא הגיע ב-1938 לאזור ובילה 6 שבועות במקום, בחוקרו חמישה אתרים ארכאולוגים מהאלף השביעי ועד השני לפנה"ס. ב-1969 הגיעה לאזור משלחת צרפתית שחפרה באזור. חפירות נוספות התקיימו בין השנים 1986-1981, על ידי משלחת של אוניברסיטת אמסטרדם באתר תל חמאם אל טורקמן. אתר זה נחפר בהמשך על ידי משלחת של אוניברסיטת ליידן ההולנדית, בין השנים 2001-1988. באתר זה נמצאו ממצאים בחפירה סטרטיגרפית מסודרת, שמאפשרת לנתח את היסטוריית ההתיישבות בעמק נהר הבליח. חפירות מאוחרות יותר אפשרו את המשך ההבנה של ההתיישבות בעמק הנהר. אחד התלים העתיקים הוא תל סבי אבייד, שנחפר על ידי משלחת גרמנית בניהולו של הארכאולוגי פיטר אקרמנס (Peter Akkermans) עד שנת 2011.
האתר הארכאולוגי גבקליטפה בטורקיה שוכן על גבעות בצפון המשקיפות על מישור חרן, המזין את נהר הבליח.
יקטרינה בודנובה
יקטרינה וסיליאבניה בודנובה, נודעה בכינויה "קטיה בודנובה" (6 בדצמבר 1916 - 19 ביולי 1943) הייתה טייסת קרב בחיל האוויר הסובייטי בזמן מלחמת העולם השנייה. בשירותה הצבאי הפילה 11 מטוסי אויב, ולצד לידיה ליטבק, היא אלופת ההפלות השנייה והאחרונה בעולם. היא הופלה ממטוסה על ידי אחד מאלופי ההפלות של הלופטוואפה, גאורג שוויינטק מכנף קרב 52, או על ידי אמיל ביטש מכנף קרב 3.
קורותיה.
בודנובה נולדה למשפחת איכרים בכפר קונופלנקה שבמחוז סמולנסק. פרשה מלימודיה בבית הספר היסודי עם ציונים גבוהים לאחר מות אביה, והחלה להתפרנס כמטפלת. בגיל 13, אימה שלחה אותו ואת אחותה למוסקבה, שם החלה לעבוד כנגרית במפעל מטוסים. באותו מפעל החלה לגלות עניין בטיס, הצטרפה למועדון צניחה, הוציאה רישיון טיס בשנת 1934 והייתה למדריכת טיס בשנת 1937. היא טסה במספר מפגנים אווירים, בעיקר ממטוס מדגם יאקובלב UT-1.
מלחמת העולם השנייה.
לאחר הפלישה הגרמנית לברית המועצות ביוני 1941, בודנובה התגייסה לשירות בחיל האוויר הסובייטי והוצבה בכנף 586 שהוקם על ידי מרינה רסקובה. היחידה כולה הייתה מורכבת מנשים טייסות והן צוידו במטוסי יאק-1. במקור, היחידה אוחדה משלוש תת-יחידות של נשים בלבד שכונו יחידה IAP 586, יחידה 587 BAP, ויחידה 588 NBAP. הקידומת 500 שהופיעה בכל היחידות באה לציין שמדובר ביחידות מילואים. הטייסות ביחידות אלו היו מדריכות טיס או חברות במועדוני טיס מלפני המלחמה. עם התעצמות קרב סטלינגרד החל לאזול מלאי הטייסים וכך כנף 586 (תחת פיקודה של טמרה קזרינובה) נשלחה לקרב באביב 1942.
במאי 1942 יחידה 586 נשלחה לאניסובקה וחברה ליחידה 144 שתפקידה היה הגנה על מסילות הרכבת בקרבת סראטוב, באזור זה בודנובה לחמה את קרבות האוויר הראשונים שלה. הפיקוד הסובייטי קלט את יכולת הקרב הגבוהה של נשים אלו והן הוצבו ביחידות של טייסים גברים. ב-10 בספטמבר היא הוצבה בכנף 437 יחד עם לידיה ליטבק וטייסות קרב נוספות ולחמה בקרבות מעל סטלינגרד. כנף 437 הטיסה מטוסי LAGG-3 ומפקדה היה מייור חבוסטיקוב שבתחלה פקפק ביכולתן של פקודותיו החדשות. אך במהרה, בודנובה הוכיחה את יכולתה בקרב ותקפה מטוסי אויב באגרסיביות.