ברוך שפטרני מעונשו של זה, היא ברכה שנוהגים שאבי הנער מברך, ללא הזכרת שם ומלכות, בשעה שבנו הגיע לגיל שלוש עשרה (בר מצווה), המנהג לברך ברכה זו, מיד לאחר שהנער עולה לתורה. שלא כמרבית הברכות, העוסקות בחוויית האדם עצמו, בין אם זו הנאה פיזית, תופעה גשמית, חוויה משמעותית בחיים, קיום מצווה כלשהי, וכך הלאה – ברכת "ברוך שפטרני" קשורה דווקא לבנו של האדם.
מקור הברכה.
המקור הראשון לברכה זו הוא במדרש רבה על פרשת תולדות. על הפסוק "וַיִּגְדְּלוּ הַנְּעָרִים וַיְהִי עֵשָׂו אִישׁ יֹדֵעַ צַיִד אִישׁ שָׂדֶה וְיַעֲקֹב אִישׁ תָּם יֹשֵׁב אֹהָלִים", מבאר רש"י שהתכונות השונות של יעקב ועשו משקפות כיוון שונה בחייהם: יעקב פנה ל"אוהלה של תורה", לעבוד את ה’, ואילו עשו פנה לעבודה זרה. על כך כותב המדרש "רבי פינחס בשם רבי לוי:
דעות הראשונים.
מתוך לשון המדרש, לאו דווקא משתמע שרבי אלעזר התכוון לפסק הלכה ממש שיש לברך ברכת "ברוך שפטרני". המילים "מכאן ואילך", ייתכן שמשמעותן שלאורך חיי האדם, מגיל י"ג שנה ואילך, עליו להכיר תודה כלפי הקב"ה – אך לא בהכרח לברך ברכה על אירוע מסוים. אולם, במספר מקורות מוקדמים אנו מוצאים שמדובר בברכה ממש. בדברי רבי אהרן הכהן מלוניל, הוסיף לבאר: "ויש אומרים אותה בפעם ראשונה שעולה הבן לקרות בתורה. והגאון רבי יהודאי ז"ל קם על רגליו בבית הכנסת ובירך ברכה זו בפעם ראשונה שקרא בנו בתורה".
בפסקי רבנו יחיאל מפריז הובאה הלכה זו בשם אחד מחכמי אשכנז במאה ה-11, רבי יהודה בן ברוך: "מי שיש לו בן והגיע לשלוש-עשרה שנה, פעם ראשון שעומד בציבור לקרות בתורה צריך האב לברך ברוך אתה ה' אשר פדאני מענשו של זה. והגאון רבי יהודה ברבי ברוך קם בעמידה בבית הכנסת ובירך ברכה זו כשעמד בנו וקרא בתורה תחילה, וברכה זו חובה היא".
רבי יצחק אייזיק מטירנא כתב בדומה בספר המנהגים (קריאת התורה ה) למהרי"ל: .
אחרים חולקים וסוברים שמאחר שברכה זו אינה מוזכרת בתלמוד אין לברך אותה בשם ומלכות. למשל, כך נכתב בספר לקט יושר (ח"א עמוד מ עניין ה).
מעבר למקור במדרש, נראה שמדובר במנהג אשכנז עתיק. אמנם, הברכה לא מוזכרת בגדולי ראשוני הפוסקים ואף לא בספרות הגאונים, אך היא מובאת, בהתאם למסורת אשכנז, בדברי הרמ"א.
טעם הברכה.
המגן אברהם כתב שני פירושים לבאר את הלשון "שפטרני מעונשו של זה":
לפי המדרש וכל הראשונים המזכירים את הברכה ברור שהאב הוא זה שמברך. בדברי חמודות בואר שהכוונה היא שאם נענש הבן בשביל עוון האב, בוודאי שגם האב נענש עבור כך (כלומר, שנענש עבור מה שבנו נענש עבורו), ואף הוא מסיים שפירוש זה דחוק.
להלכה.
בשולחן ערוך לא הוזכר כלל קיומה של ברכה זו, אך בהגהות הרמ"א בהסתמכו על מנהג המהר"י סגל, הנ"ל, כתב: "יש אומרים מי שנעשה בנו בר מצווה יברך ברוך אתה ה' אלוקינו מלך העולם שפטרני מעונשו של זה". אך הרמ"א עצמו הסתייג מהברכה והוסיף מדעת עצמו "אך טוב לברך בלא שם ומלכות".
הרב יחיאל מיכל אפשטיין בספרו ערוך השולחן כתב "והרבה נהגו לברכה בשם ומלכות בעת קריאת התורה שקוראים נער בר מצווה לעלות לתורה".
הגאון מווילנא בביאורו לשולחן ערוך (סימן רכה ג) כתב למעשה שיש לברך בשם ומלכות.
דעה נוספת ומפשרת כתב בספר בן איש חי "ביום הראשון של שנת י"ד יתפוס האב את בנו בידו ויאמר ברוך שפטרני מעונשו של זה, ויהרהר שם ומלכות בלבבו".
הברכה כיום.
מנהג רוב האשכנזים לברך ברכה זו בלא שם ומלכות, כפי הכרעת הרמ"א, ויש המברכים בשם ומלכות כדעת הגר"א. לגבי מנהג בני ספרד, יש שכתבו שלא נתקבלה ברכה זו כלל, אך יש שנהגו לברך בלא שם ומלכות, וכן פסק ביביע אומר.
זמן הברכה.
יש שכתבו שיש לברך הברכה מיד שנעשה בן י"ג.
מנהג האשכנזים הוא לברך בשעה שהנער עולה לתורה, כפי המובא בספר אורחות חיים (ברכות סימן יח). הטעם למנהג זה כתב במגן אברהם (אורח חיים סימן רכה ב), מפני שאז נודע לרבים שהוא בר מצווה.
טעם מחודש למנהג הברכה לאחר קריאת התורה, כתב אחד האחרונים מאחר שצריך לברך ברכה זו בפני עשרה גדולים, ודינה כברכת הגומל שאף אותה נוהגים לברך בשעת קריאת התורה.
יחסי הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו–ישראל
יחסי הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו–ישראל הם יחסי החוץ בין הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו לבין ישראל. לרפובליקה הדמוקרטית של קונגו שגריר לא תושב שמקום מושבו בירושלים, וכן שגרירות בתל אביב, ולישראל יש שגרירות בקינשאסה.
ישראל קיימה יחסים דיפלומטיים עם קונגו-לאופולדוויל (כפי שנקראה אז) מאז עצמאות המדינה. בדצמבר 1963 ערך נשיא המדינה, ז'וזף קסא-וובו, ביקור ממלכתי בישראל. בקיץ 1966 ראש ממשלת ישראל לוי אשכול עמד לבצע ביקור ממלכתי בקונגו, אך לילה לפני הביקור, קסא-וובו תלה 5 שרים מממשלתו. אשכול ולשכתו התלבטו אם ראוי לבצע את הביקור למרות הרושם הבעייתי ועם מי להיפגש, ולבסוף הוחלט שכן בהתייעצות עם שר החוץ אבא אבן, שהעיר שיש לבצע את הביקור ולהיפגש עם הבלתי-תלויים.
היחסים בין המדינות החדשות בשנות ה-80, עת סיפקה ישראל תמיכה למשטרו של מובוטו ססה סקו, שליט המדינה שנקראה אז זאיר. בין היתר, ב-1983 נחתם הסכם צבאי בין המדינות, במסגרתו חימשה ואימנה ישראל את יחידות העילית של הצבא הקונגולזי. באותה תקופה אמר מובוטו כי: "זאיר מטילה על ישראל את המשימה לארגן מחדש את כל צבאה", והיה ידוע בכך שנהג לענוד את כנפי הצניחה הישראליות. בתקופה זו נערכו מספר ביקורים של הצמרת הישראלית במדינה.
בנוסף, הקהילה היהודית ברפובליקה סיפקה גורם נוסף לצמיחת היחסים בין המדינות. רוב יהודי המדינה עזבו עם סיום השלטון הבלגי, וכיום הקהילה במדינה מונה כ-100 חברים. ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו קיימת ישיבה חרדית, ויחסיה הטובים עם היהדות מתבטאים גם בביקורים בארגונים יהודיים בעולם.
כיום, עיקר היחסים בין המדינות נסבים סביב סיוע הומניטרי של ישראל לרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, וכן סביב ייצוא וייבוא בין המדינות.
באוקטובר 2021 הודיע נשיא הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו פליקס צ'יסקדי, במהלך ביקורו בישראל כי מדינתו תפתח נציגות דיפלומטית כלכלית בירושלים.
קים ריינולדס
קים ריינולדס (באנגלית: Kim Reynolds; נולדה ב-4 באוגוסט 1959) היא פוליטיקאית אמריקאית חברת המפלגה הרפובליקנית המכהנת כמושלת איווה. היא האישה הראשונה המכהנת בתפקיד זה.
ביוגרפיה.
ריינולדס נולדה בשם קימברלי קיי סטרון בסנט צ'ארלס שבמחוז מדיסון באיווה ולמדה בטרורו.
לאחר התיכון החלה ללמוד באוניברסיטת המדינה נורת'ווסט מיזורי, אך לא סיימה את התואר הראשון. היא עבדה כעוזרת רוקח ולאחר מכן כפקידה במכון הרישוי של מחוז קלארקי.
את הקריירה הציבורית החלה ב-1995 כשנבחרה לגזברית מחוז קלארקי. בתקופה זו התמכרה לאלכוהול, היא נעצרה פעמיים בגין נהיגה בשכרות ונכנסה לתוכנית גמילה. נבחרה פעמיים נוספות לגזברית המחוז וכיהנה סך הכל 14 שנים בתפקיד. במהלך כהונתה שימשה גם נשיאת התאחדות גזברי המחוזות של איווה.
ב-2008 נבחרה לסנאט של איווה. ב-2010 הצטרפה לקמפיין הבחירות של טרי ברנסטאד למושל איווה, כמועמדת לתפקיד סגניתו. השניים זכו בבחירות והושבעו לתפקידיהם בינואר 2011. ב-2014 זכו השניים בבחירות לתקופת כהונה שנייה.
לאחר מינויו של ברסטאד על ידי הנשיא דונלד טראמפ לשגריר ארצות הברית בסין, מונתה ריינולדס ב-24 במאי 2017 למושלת איווה במקומו. בנובמבר 2018 נבחרה לתקופת כהונה מלאה.
ב-1982 נישאה לקווין ריינולדס והם הורים לשלוש בנות. בסוף 2016 סיימה תואר ראשון מאוניברסיטת המדינה של איווה.
פרידריך, דוכס בוואריה
פרידריך, דוכס בוואריה (1341–4 בדצמבר 1393), היה דוכס בוואריה-לנדסהוט בין השנים 1375–1393.
ביוגרפיה.
פרידריך נולד בשנת 1339 לשטפן השני, דוכס בוואריה ואיזבלה מסיציליה, דוכסית בוואריה, בתם של פדריקו השלישי, מלך סיציליה ואלינור מאנז'ו.
בשנת 1375 מת אביו שטפן השני, דוכס בוואריה, ופרידריך ואחיו יוהאן השני, דוכס בוואריה ושטפן השלישי, דוכס בוואריה ירשו את נחלותיו. בשנת 1392 חולקה דוכסות בוואריה בין יוהאן לאחיו: יוהאן השני, דוכס בוואריה קיבל את דוכסות בוואריה-מינכן, פרידריך קיבל את דוכסות בוואריה-לנדסהוט, ואילו שטפן השלישי, דוכס בוואריה קיבל את דוכסות בוואריה-אינגולשטאדט.
בשנת 1383 לחם פרידריך בפלנדריה לצד הצרפתים נגד האנגלים, ואף השתתף במצור על בורבורג. כמו כן ביקר פרידריך בלה קסנואה אצל דודו אלברכט הראשון, דוכס בוואריה-שטראובינג, ולאחר מכן ביקר בפריז בחצרו של שארל השישי, מלך צרפת. בשנת 1385 ליווה את אחייניתו איזבו מבוואריה לאמיין, לקראת נישואיה עם שארל השישי, מלך צרפת.
בשנת 1387 כלא פרידריך את ארכיבישוף זלצבורג, במטרה לאלצו לפרק את הברית שכרת עם קונפדרציית ערים בשוואביה. פרידריך שימש כיועצו של ונצל, מלך גרמניה, ואף היה מועמד מטעמו לרשת אחריו את כתר בוהמיה.
ב-4 בדצמבר 1393 מת פרידריך בצ'סקה בודייוביצה בבוהמיה, ובנו היינריך השישה עשר, דוכס בוואריה עלה לשלטון במקומו.
משפחתו.
ב-16 במאי 1360 התחתן פרידריך עם אנה מנופן, בתו של ברטולד השביעי, רוזן נופן, ממנה הייתה לו בת אחת:
ב-2 בספטמבר 1381 התחתן פרידריך עם מדלאנה ויסקונטי, בתם של ברנבאו ויסקונטי וביאטריצ'ה דלה סקאלה, ממנה היו לו 5 ילדים:
פרדוביצה (מחוז)
מחוז פרדוביצה או מחוז פרדוביצקי (בצ'כית: Pardubický kraj) הוא אחד מ-13 מחוזות של הרפובליקה הצ'כית, השוכן ברובו בחלקה המזרחי של בוהמיה ההיסטורית ובמיעוטו בחלק קטן של צפון-מערב מוראביה. המחוז נקרא על שם בירתו, העיר פרדוביצה.