הארגון הוקם כיוזמה אזרחית בחבל הבסקים שבצפון ספרד על מנת להגן על תושבי האזור מאט"א, ארגון טרור בסקי לאומני חמוש המעורב בפעולות אלימות במסגרת מאבקו לעצמאות מדינית לחבל הבסקים. המאבק על עצמאות חבל הבסקים התחיל כבר במאה ה-19, אך הסכסוך הפך לאלים רק עם היווסדותו והתערבותו של ארגון אט"א בשנת 1959, והוא הסכסוך האלים הארוך ביותר בתולדות מערב אירופה המודרנית. אף על פי שממשלות ספרד, צרפת, בריטניה וארצות הברית הגדירו את אט"א כארגון טרור, פעולותיהן כנגדו היו מעטות ולא מועילות לדעת מייסדי ארגון בסטה יה, ועל כן הוא נוסד. כמו כן, משמעות שמו של הארגון, "מספיק ודי", מבטאת את הייאוש של אזרחי ספרד ומערב אירופה כולו מהמאבק הארוך והמתמשך על עצמאות חבל הבסקים.
פרס סחרוב.
הארגון זכה בפרס סחרוב לחופש המחשבה על שלוש יוזמות בסן סבסטיאן בשנת 2000: התכנסויות אזרחיות פתוחות בעיר סאן סבסטיאן ביום חמישי הראשון בכל חודש החל מיוני, שמטרתן הבעת הזדהות עם אזרחים המאוימים ומותקפים בשל תמיכתם בערכים דמוקרטיים. מחאה שקטה באוקטובר שנערכה תחת הסיסמה: "Por la libertad, ETA kampora" ("למען החופש, הוציאו את אט"א") ונכחו בה מעל ל-100,000 אנשים. הפגנה באוקטובר תחת הכותרת: "Por la vida y la libertad. Defendamos lo que nos une: Estatuto y Constitución" ("למען החיים והחופש, תנו לנו להגן על מה שמאחד אותנו: המשפט והחוקה"). הייתה זו הזכייה הראשונה של ארגון אירופאי בפרס סחרוב המוענק על ידי הפרלמנט האירופי.
התנהלות פנימית.
הארגון מגדיר את עצמו בתור ארגון א-פוליטי ואינו שואף להתאגד לכדי מפלגה ולהתמודד בבחירות, זאת על מנת שלא להתחרות עם מפלגות וקבוצות אזרחיות אחרות המעוניינות להשיג את אותן המטרות בהן מעוניין הארגון. יתר על כן, לארגון אין הנהגה קבועה ואין בתוכו היררכיה מקצועית. במקום זאת, בכל פעם שיש צורך לייצג את הארגון בפומבי, חברי הארגון ממנים דובר מטעמם בעזרת שיטת הסכמת הרוב. לדוגמה, בעת הזכייה בפרס סחרוב, מייצג הארגון היה פרננדו סאוואטר, פילוסוף פעיל בארגון.
התנהלות חיצונית.
לצד פעולותיו הנרחבות כנגד הטרור בספרד ובייחוד בחבל הבסקים, ארגון בסטה יה פועל בעוד מספר מדינות דוברות ספרדית, ומטרותיו העיקריות משתנות ממדינה למדינה. למשל, בפוארטו ריקו ובגואטמלה מטרותיו העיקריות של הארגון הן ייעול מערכת המשפט ומערכת החינוך במדינות הללו ושינוי הרגלי התרבות של תושביהן. זאת על מנת להביא למיגור השחיתות השלטונית והפשיעה ברחובות. כמו כן, בקולומביה מטרתו העיקרית של הארגון היא לעודד ולתמוך כלכלית באזרחים המארגנים מחאות נגד השלטון במדינה. לעומת זאת, פעילות הארגון בעיר מלגה הנמצאת בדרום ספרד מתמקדת בשיפור שירותי הבריאות והרווחה לתושבי האזור.
מטרה נוספת אותה שואף להשיג הארגון בכל המדינות בהן הוא פועל היא הפסקת ההתעללות בחיות, בעיקר מלחמות השוורים. כדי לעשות זאת, הארגון יוזם הפגנות והתכנסויות אזרחיות הקוראות להפסקת ההתעללות, מגייס כספים למען עמותות בעלי חיים ומפעיל מתנדבים בשטח. אחת מהפעולות הבולטות והמצליחות ביותר שננקטו בנושא זה על ידי הארגון הייתה הקמפיין "קולומביה ללא מלחמות שוורים" (Colombia sin toreo) באוקטובר 2017, בו השתתפו עשרות ידוענים דוברי ספרדית.
מימון.
הארגון ממומן כולו על ידי תרומות של אזרחים פרטיים ושל עמותת מיגל אנג'ל בלנקו (Miguel Angel Blanco foundation's) שמימנה הפגנה שערך הארגון בספטמבר 2000 למען הגנה על המשפט והחוקה בספרד. ארגונים אזרחיים כגון: "The Gregorio Ordoñez Foundation", "White Hands" ו-"Denon Artean" תרמו לבסטה יה.
יחס לישראל.
הארגון מחזיק בדעה שלילית על התנהלות ישראל בסכסוך הישראלי-פלסטיני, וטוען כי פעולותיה בשטחים, כדוגמת הריסת בתי מחבלים, משליטות טרור על הפלסטינים ושוללות מהם זכויות אדם בסיסיות. לפיכך הארגון פועל בשיתוף פעולה עם ארגונים פרו-פלסטינים שונים ומעודד חרם מדיני וכלכלי על ישראל.
פירוק הארגון.
הארגון התפרק בשנת 2007 ומייצגיו באותו הזמן ייסדו את המפלגה Unión Progreso y Democracia (איחוד, התקדמות ודמוקרטיה) ב-26 בספטמבר באותה השנה, בספרד"." מייסדי המפלגה מגדירים אותה כמפלגה סוציאל-ליברלית, הדוגלת בשימור הערכים הדמוקרטיים בחוקה ואיחוד ספרד, בדומה לארגון ממנו נוסדה. כמו כן, המפלגה ממשיכה להילחם למען מטרות רבות שבסטה יה פעל להשיגן, כגון המאבק במלחמות השוורים.
אנדרה בראואר
אנדרה קית' בראואר (באנגלית: Andre Keith Braugher; נולד ב-1 ביולי 1962) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. תפקידיו הידועים ביותר הם כבלש פרנק פמבלטון בסדרה "רצח מאדום לשחור", עליו זכה בפרס אמי, וכקפטן ריימונד הולט בסדרה הקומית "ברוקלין תשע-תשע".
בקולנוע הופיע בראואר בעיקר בתפקידי משנה, בין היתר בסרטים "פחד ראשוני" (1996), "עיר המלאכים" (1998), "פוסידון" (2006), "הערפל" (2007) ו"" (2007).
ראשית חייו.
אנדרה, הצעיר מבין ארבעה ילדים, נולד ב-1 ביולי 1962 בשיקגו שבאילינוי, לסאלי ולפלויד בראואר. הוא סיים לימודי תיאטרון באוניברסיטת סטנפורד ב-1984 ולאחר מכן למד בבית הספר ג'וליארד אותו סיים עם תואר שני באמנויות ב-1988.
קריירה.
תפקידו הקולנועי הראשון של בראואר היה בסרט התקופתי "גלורי" מ-1989, בו שיחק את תומאס סרלס - אדם שחור חופשי ומשכיל המצטרף לגדוד השחור הראשון בצבא האיחוד בזמן מלחמת האזרחים האמריקנית.
לאחר הופעה כעוזרו הצעיר של קוז'אק (טלי סוואלס) בעונה האחרונה של סדרת הטלוויזיה בשם זה, המשיך בראואר לסדרה "רצח מאדום לשחור" בה גילם את הבלש פרנק פמבלטון, חם המזג והעקשן, לצד קייל סקור שגילם את שותפו, הבלש הצעיר והנאיבי טים בייליס. פמבלטון היה תפקיד הפריצה של בראואר, הוא זכה בפרס איגוד מבקרי טלוויזיה ב-1997 וב-1998 והיה מועמד לפרס אמי לשחקן ראשי בסדרת דרמה בשנים 1996 ו-1998, בה אף זכה בפרס.
בשנת 2002 החל לשחק בסדרת הפשע "פריצה" בתפקיד הבלש מרסלוס וושינגטון, לצידו של דייוויד מורס. ב-2004 שב לשחק בעונתה השנייה של הסדרה.
בראואר הופיע בסדרת הטלוויזיה "האוס" בתפקיד הפסיכיאטר ד"ר נולן העוזר להאוס להתאושש מהתמכרותו לוויקודין. בשנים 2009–2011 שיחק בראואר בסדרה של רשת TNT ""גברים בגיל הזה" למשך 2 עונות." בתפקיד זה היה מועמד פעמיים לפרס אמי לשחקן משנה מצטיין בסדרת דרמה. בראואר גם דיבב את הנבל דארקסייד בסרט האנימציה "סופרמן/באטמן: אפוקליפסה".
בראואר הופיע מספר פעמים בתפקיד הסנגור ביארד אליס בסדרה "".
ב-2017 בראואר הופיע בתפקיד אורח חוזר בעונה הרביעית של הסדרה בוג’אק הורסמן כמושל קליפורניה וודצ’אק קודצ’אק ברקוביץ’.
משנת 2021-2013 שיחק בראואר בתפקיד מפקד המחלקה ריימונד הולט בסדרה הקומית "ברוקלין תשע-תשע", תפקיד עליו היה מועמד שלוש פעמים לפרס אמי לשחקן משנה מצטיין בסדרה קומית.
חיים אישיים.
בראואר נישא ב-1991 לשחקנית אמי ברבסון, ששיחקה מאוחר יותר את מרי, אשתו של פרנק פמבלטון. לזוג שלושה בנים והמשפחה משתייכת לזרם האוניברסליזם האוניטריאני.
בג&quot;ץ מירון נגד שר העבודה
בגץ מירון נגד שר העבודה (287/69) הייתה עתירה שהתנהלה בשנת 1969 בו הגיש הרב והדיין שמחה מירון עתירה כנגד שר העבודה הנוגעת להעסקת יהודים בשבת, על מנת לאפשר שידורי טלוויזיה. בסיום הדיון הכריעו השופטים פה אחד נגד מירון ופסקו כי העסקת עובדים בשבת למען מטרה ציבורית היא קבילה, ובכך הביאו רוחות של שינוי במערכת החוק בישראל. פסק הדין בעתירה זו נתפס כאקטיביזם שיפוטי.
סיבת העתירה.
ב-6 בנובמבר 1969 קיבלה מליאת רשות השידור החלטה לקיים שידורי טלוויזיה במשך כל ימות השבוע ולהפר לכאורה את הסטטוס-קוו בעניין עבודה בשבת. על מנת לקיים החלטה זו פנתה רשות השידור למשרד העבודה בבקשה לקבל היתר הניתן על ידי ידידיה אהרונסון, מפקח בכיר במשרד העבודה שקיבל את ההחלטה לאחר הסכמה עם שר העבודה דאז, יוסף אהרון אלמוגי, כי אי-מתן ההיתר יפגע באינטרס הציבורי ועל כן ניתן להעסיק עובדים בשבת. בעקבות היתר זה פנה הרב שמחה מירון אל בית המשפט העליון בבקשה לבטל את ההיתר הנ"ל. זאת בטענה כי ההיתר פוגע בזכותו של חלק מהציבור הישראלי לקיים את אורח חייו ופוגע בחופש הדת והעבודה.
מהלך העתירה.
בעתירה שפט הרכב של חמישה שופטים ברשות נשיא בית המשפט העליון בזמנו, שמעון אגרנט. טיעוניו של מירון התמקדו בכך כי ההיתר שניתן לרשות השידור על ידי שר העבודה ניתן שלא כדין וכי שידורי הטלוויזיה בשבת הופעלו על ידי רשות השידור שלא כחוק.
טענות המשיבים לעתירה, שר העבודה ורשות השידור.
ההיתר ניתן באופן חוקי בהתאם לסעיף 12 בחוק שעות עבודה ומנוחה (1951):
לפי חוק זה, שר העבודה רשאי להעביד עובד בתנאי שתעסוקה זו תורמת לציבור הכללי או מונעת מציבור כלשהו פגיעה במהלך חייהם. לפיכך, היתר החוק חוקי ואף מומלץ משום שהוא תורם יותר לרווחת הציבור הכללי מאשר פוגע בו.
החלטת השופטים.
חמשת השופטים הצביעו פה כנגד עתירתו של מירון.
נימוקי השופטים.
לגבי טענת מירון שיהודי שומר מצוות אינו יכול לעבוד ברשות השידור:
לגבי טענתו ששידור הטלוויזיה בשבת פוגע בזכות יהודי שומר מצוות לשמור שבת:
השפעות פסק הדין.