שיטות המחקר ששימשו לפיתוח עבודתם המוערכת של קונוויי ומיד תועדו בדוחות Xerox והעיתון המדעי Euromicro. ההשפעה של עבודתם הוצגה בסקירות היסטוריות שונות העוסקות בהתפתחות המחשוב. בראשית שנות ה-80 של המאה ה-20, קונוויי הצטרפה ל-DARPA, בה שימשה כאדריכלית מחשוב ראשית של מערכת מחקר של מחלקת ההגנה של ארצות הברית לבדיקת מערכות טכנולוגית מחשבים בביצוע גבוה וטכנולוגיית נשק מתוחכם (טכנולוגיה צבאית, נשק גרעיני).
קונוויי מונתה כפרופסור באוניברסיטת מישיגן ב-1985 בפקולטה להנדסת חשמל ופקולטה למדעי המחשב, והייתה דקאן מחקר הנדסה עד לפרישתה בשנת 1998.
בשנת 2012 פרסמו IEEE, אגודת מהנדסי החשמל והאלקטרוניקה, מהדורה מיוחדת של מגזין האגודה שהוקדשה לעבודתה של לין קונוויי.
מהפכת מיד-קונוויי.
בין תרומותיה של קונוויי לטכנולוגיה בולטת מה שמכונה "מהפכת ה-VLSI" ובדרך כלל "מהפכת מיד קונוויי".
מראשית ימי תעשיית האלקטרוניקה, החל במעגלים מבוססי שפופרות ריק, ובהמשך התקני מעגל מוצק כמו טרנזיסטורים ודיודות, הפרקטיקה הייתה מבוססת על "חלוקה" ליצרני רכיבים וחברות ייצור והנדסה שהשתמשו ברכיבים הללו לייצור מוצרים.
חברות הייצור חייבות להיות בגודל מסוים: שני מהנדסים צעירים שעובדים בגרז' לא יכולים לייצר שפופרת ריק או טרנזיסטור, וגם לא רכיבים פשוטים בהרבה. לעומת זאת, גם מהנדס יחיד יכול להגיע עם רעיון ליישום חדש או מעגל חדש שעושה דבר בצורה טובה יותר ממה שנעשה עד אז, או דבר מה חדש לגמרי שטרם נעשה לפני כן.
התפתחות המעגל המשולב שינתה זאת: המעגלים הראשונים, עד תחילת שנות ה-70 היו בדרך כלל "רכיבי על", אך עדיין לא מימשו בדרך כלל פונקציונליות שימושית מלאה, ועדיין היה מקום לאותם שני ממציאים בגרז' להמציא משהו חדש, אך עם העלייה בצפיפות הרכיבים, מעגל משולב יחיד החל לכלול מעגלים מורכבים יותר ויותר, ומי שהיו יצרני רכיבים הפכו ליצרני מעגלים. IBM, פיירצ'יילד , אינטל, מוטורולה, טקסס אינסטרומנטס, וכמה עשרות חברות נוספות בארצות הברית ובשאר העולם, בעלות יכולת ייצור מעגלים המשולבים, היו גם אלו שתכננו את המעגלים האלקטרוניים המורכבים ביותר, כמו המעבדים.
מיד וקונוויי פיתחו בפארק מתודולוגיה חדשה, שאפשרה ליצרן מעגלים משולבים לקבל תכנון מעגל מגורם חיצוני, ולייצר אותו בהצלחה. האתגר אינו פשוט: לכל יצרן מעגלים משולבים טכנולוגיה ו"סטנדרטים" שונים במעט, שנוגעים וקשורים למבנה הרכיבים הפיזיים (טרנזיסטורים, קווי הולכה וכן הלאה), בעוד שפרטים אלו לא מעניינים את מתכנן המעגל, אך עם זאת, תכנון המעגל אינו רק סכמת חיווט של "מה מחובר למה", אלא גם סידור פיזי של הרכיבים בשבב.
המהפכה הייתה מהירה: כאמור, תוך שנים ספורות מפרסום הספר מאות אוניברסיטאות יכלו לאפשר לסטודנטים ייצור מעגל משולב לפי תכנונם, והופיעו יצרני מעגלים משולבים שסיפקו שירותי ייצור לחברות שיכלו להציג שבב קנייני חדש.
ב-1981 נבנתה מערכת MOSIS שהוסיפה למתודולוגיה תשתית אינטרנט, כך שמתכנן המעגל יכול להיות במקום כלשהו בעולם, בלי קשר למיקום היצרן. על בסיס תשתית זו נבנו יותר מ-60 אלף עיצובים למעגלים משולבים לחברות ממשלתיות, חברות מסחריות ומוסדות השכלה ברחבי העולם, ותוך זמן לא רב חברות נוספות החלו לספק שירותי ייצור, עד שכיום (2022), יצרנית השבבים הגדולה בעולם, חברת TSMC הטייוונית, היא ספקית שירותי ייצור, ומייצרת מעגלים משולבים עבור אלפי חברות "פאבלס", יצרניות שבבים "וירטואליות" המתכננות ו"מייצרות" בעזרתה שבבים שנמצאים בבעלותן המלאה.
קשה להפריז בהשפעת המהפכה על התפתחות הטכנולוגיה. חברות כמו צורן הישראלית לא יכלו לקום בלעדיה. ARM, המעבד שהוא כנראה הנפוץ בעולם, ובפרט, מניע את כל הטלפונים החכמים, מספר מחשבי-על, ואינספור מערכות משובצות מחשב, פותח ומיוצר במתודולוגיה של מיד וקונוויי. המהפכה אפשרה למודל הקוד הפתוח לחדור לתחום החומרה, וכיום ניתן למצוא ספריות פתוחות רבות של מעגלים המממשים פונקציות מתוחכמות ביותר, כולל מעבדים, שהמתכנן יכול לקחת ולשנות כרצונו, ולבנות בעזרתן שבבים חדשים.
אקטיביזם.
סמוך לגיל הפרישה, הובא לידיעתה של קונוויי שסיפורה האישי על שנות הקריירה המוקדמות בהן עבדה ב-IBM עומד להתפרסם ב-2001 בתחקיר שערך מארק סמותרמן. היא החלה לעבור תהליך יציאה מהארון כאישה טרנסג'נדרית ב-1999 וסיפרה לחברים ועמיתים על תהליך המעבר המגדרי אותו עברה, ואף כתבה על כך מנקודת מבטה באתר האינטרנט האישי שלה. בשנת 2000 סיפורה זכה לדיווח נרחב יותר בסיינטיפיק אמריקן ובלוס אנג'לס טיימס.
לאחר יציאה מהארון ברבים, היא החלה בפעילות "אקטיביזם טרנסג'נדרי", במטרה "להאיר את בעיות הזהות המגדרית, ותהליכי מעבר מגדרי ולנרמל אותם". היא פעלה על מנת להגן על זכויות להט"ב ולהרחיבם. היא סיפקה סיוע ישיר ועקיף לנשים טרנסיות רבות העוברות את תהליך השינוי המגדרי באמצעות אתר אינטרנט ידוע המציע מקורות תמיכה פסיכולוגיים ורפואיים. אשר תורגם לשפות רבות.
קונוויי היא מתנגדת בולטת לתאוריית בלנצ'רד, ביילי ולורנס, לפיה התאמה מגדרית של נשים טרנסיות מונע מאובססיה אוטו-ארוטית לאברי מין נקביים, וכן היא הובילה קמפיין נגד ספרו של ביילי, "The Man Who Would Be Queen", אשר במסגרתו, לדבריה, הוא ערך מחקר בדרך תצפית אינטימי על אנשים מבלי לגלות להם כי הם נמצאים תחת מחקר, ושדבר זה אינו קביל מבחינה אתית.
קונוויי היא חברת צוות בהצגה מונולוגים מהווגינה המורכבת מקאסט טרנסג'נדרי בלבד, והופיעה בסרט דוקומנטרי על האירוע.
בשנת 2009 קונוויי הוכרזה כ"אחת מ-40 גיבורות סטונוול" לכבוד יום השנה ה-40 למהומות סטונוול על ידי ה-"International Court System", מהארגונים הגדולים והוותיקים בעולם הפועלים למען להט"בים, וכן ארגון National Gay and Lesbian Task Force.
בשנת 2013, בשיתוף עם מובילי דעה בולטים מתחום הטכנולוגיה, קונוויי ועמיתה מאוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל שידלו בהצלחה את הדירקטוריון של Institute of Electrical and Electronics Engineers לכלול טרנסג'נדרים בקוד האתיקה של ארגון זה. הקוד, אשר נודע בקרב אנשי קהילת המדע כקוד הכבוד של האתיקה, החל מינואר 2014 כולל את קהילת הלהט"ב במלואה, צעד בעל השפעה רבה על החברה המדעית בה מונים כ-425,000 חברים מ-160 מדינות ברחבי העולם.
כמו כן היא תומכת בשוויון הזדמנויות ועיגון בחוק של חקיקה להגנת תעסוקה עבור טרנסג'נדרים בתעשיית ההיי-טק.
בשנת 2014 טיים מגזין הכריז על קונוויי כעל "אחת מ-21 הנשים הטרנסג'נדריות שהשפיעו על התרבות האמריקאית".
בשנת 2015 היא נבחרה להכלל ברשימת "100 הטרנסים".
ב-2020 חברת IBM התנצלה על פיטורי קונוויי ואף העניקה לה תארים ופרסים שונים.
חיים אישיים.
בשנת 1987 קונויי פגשה את בעלה צ'ארלס "צ'רלי" רוג'רס, מהנדס במקצועו, השותף לתחביבי הספורט שלה. זמן קצר מאוחר יותר, עברו להתגורר יחד, ובהמשך (ב-1994) קנו יחדיו בית רחב מידות עם חלקת אדמה מיוערת, אחו ומרעה באזור הכפרי של מישיגן. בשנת 2002 הם נישאו. בשנת 2014 בעיתון "חדשות ההנדסה" של אוניברסיטת מישיגן פורסם מאמר המנתח את הקשר בין התפתחות המחקר, הגילויים וההרפתקאות של קונוויי מבחינה מקצועית להתפתחותה מבחינה אישית בחייה הפרטיים.
אותות ופרסים.
קונוויי זכתה למספר אותות ותארים:
מנגה (פירושונים)
מוזיאון הטבע התנ&quot;כי
מוזיאון הטבע התנ"כי הוא מוזיאון חינוכי בנושא התנ"ך שחלקו גם גן חיות. המוזיאון הוקם בשנת 2014 על ידי הרב נתן סליפקין, ושוכן באזור התעשייה הרטוב שבמועצה אזורית מטה יהודה. בעבר שכן באזור התעשייה הצפוני של בית שמש בקרבת תחנת הרכבת בית שמש.
חלק מהמוזיאון הוא מוזיאון להיסטוריה של הטבע בתנ"ך ומציג את המגוון של בעלי החיים המוזכרים במקרא ובתלמוד. בנוסף ישנו מגוון רחב של בעלי חיים גדולים המוצגים בתור פוחלצים לעומת בעלי החיים הקטנים הנמצאים בתצוגות חיות לילדים. הרב סליפקין מרצה במסגרת המוזיאון ומכונה "רב גן החיות".
מוזיאון הטבע התנ"כי ממומן על ידי הקרן לתורה ולטבע ופועלים בו תלמידים ובני נוער העוסקים בהתנדבות והדרכה.
פטר קובה
פטר קובה (בצ'כית: Petr Kouba, נולד ב-28 בינואר 1969 בפראג שבצ'כוסלובקיה) הוא כדורגלן עבר צ'כי ששיחק בעמדת השוער במועדונים שונים כספרטה פראג, דפורטיבו לה קורוניה וקייזרסלאוטרן, בנבחרת צ'כוסלובקיה, ובנבחרת צ'כיה, עמה הגיע למקום השני ביורו 1996.
קריירת מועדונים.
קובה החל את קריירת הבוגרים שלו בבוהמיינס פראג מליגת העל הצ'כוסלובקית בשנת 1988, שם שיחק שתי עונות והיה שחקן הרכב קבוע. בעונת 1990/91 החל קובה לשחק בספרטה פראג, והפך מיד לשוער הבכיר של הקבוצה. כבר בעונתו הראשונה זכה קובה עם ספרטה פראג באליפות צ'כוסלובקיה. בעונת 1991/92 זכה קובה עם ספרטה פראג בגביע הצ'כוסלובקי לאחר ניצחון 2-1 בגמר על טטראן פרשוב. כעבור שנה, זכה קובה שוב עם ספרטה פראג באליפות צ'כוסלובקיה, בפעם האחרונה בה התקיימה ליגת העל הצ'כוסלובקית לפני שהתפצלה לליגה צ'כית וליגה סלובקית בעקבות פירוק צ'כוסלובקיה. בעקבות זכייה זו באליפות ועונה אישית מוצלחת, זכה קובה בתואר כדורגלן השנה בצ'כיה לשנת 1993. בשתי העונות הבאות זכה קובה עם ספרטה פראג באליפות ליגת העל הצ'כית. בעונת 1995/96, שהייתה האחרונה של קובה בקדנציה זו בספרטה פראג, קובה לא זכה באליפות, אך זכה בגביע הצ'כי, לאחר ניצחון 4-0 בגמר על פטרה דרנוביצה. קובה הבקיע במשחק זה את השער הרביעי בבעיטת עונשין.