ב-23 בנובמבר 2020, אוניברסיטת אוקספורד ואסטרה-זנקה הודיעו על תוצאות ביניים מניסויי שלב III המתמשכים של החיסון. התעוררה ביקורת על השיטות הנהוגות בדו"ח, ששילבו תוצאות של 62% ו-90% מקבוצות שונות של נבדקים שקיבלו מינונים שונים כדי להגיע לנתון של 70%. AstraZeneca הודיעה כי תבצע ניסוי גלובלי נוסף תוך שימוש במינון הנמוך יותר שהוביל לטענת יעילות של 90%. הפרסום המלא של תוצאות הביניים הללו, מארבעה ניסויים מתמשכים, עיוורים, אקראיים, מבוקרים, ב-8 בדצמבר 2020, הבהיר דיווחים אלה. בקבוצה שקיבלה את החיסון הפעיל למעלה מ-21 יום קודם לכן, לא היו אשפוזים או מחלות קשות, בניגוד לאלה שקיבלו את חיסון הביקורת. תופעות לוואי חמורות היו מאוזנות בין זרועות הפעילות והשליטה במחקרים. נבדק אחד פיתח מיאליטיס רוחבית 14 יום לאחר שקיבל את הגברת החיסון הפעיל, ואירועים אחרים התרחשו בקבוצת הביקורת.
ב-11 בדצמבר 2020, AstraZeneca הודיעה כי תבדוק עם מכון המחקר הרוסי "גאמליה" האם ניתן לשלב את שני החיסונים שלהם המבוססים על האדנו-וירוס, AZD1222 ו-Gam-COVID-Vac, כדי להעניק רמות הגנה משופרות. ניסויים קליניים צפויים להתחיל ברוסיה לפני סוף שנת 2020.
בפברואר 2021, המפתחים פרסמו מחקר לפיו החיסון אינו רק מגן מפני הדבקה תסמינית, אלא גם מפחית הדבקה בצורה משמעותית (67%). המחקר שטרם עבר ביקורת עמיתים, היה המחקר הראשון שמוכיח צמצום בהדבקה בעקבות חיסון נגד COVID-19.
תופעות לוואי.
תופעות הלוואי השכיחות ביותר שהופיעו בניסויים הקליניים היו בדרך כלל תופעות לוואי קלות או בינוניות ועברו תוך מספר ימים לאחר החיסון. בין תופעות הלוואי הידועות ישנן הקאות, שלשולים, חום, נפיחות, אדמומיות באזור ההזרקה ורמות נמוכות של טסיות דם אשר נצפו אצל פחות מ-1 מכל 10 אנשים. בלוטות לימפה מוגדלות, ירידה בתיאבון, סחרחורת, ישנוניות, הזעה, כאבי בטן, גירוד ופריחה התרחשו בפחות מ-1 מתוך 100 אנשים.
סיכון מוגבר לפקקת נדירה שעלולה להיות קטלנית עם תסמונת תרומבוציטופניה (TTS) נקשר בעיקר אצל נשים צעירות יותר של מקבלי החיסון. אנפילקסיס ותגובות אלרגיות אחרות הן תופעות לוואי ידועות של החיסון וסוכנות התרופות האירופית (EMA) מצאה 41 מקרים של אנפילקסיס מתוך כ-5 מיליון חיסונים בבריטניה.
גם תסמונת דליפה נימית היא תופעת לוואי אפשרית של החיסון. וסוכנות התרופות האירופית (EMA) רשמה את תסמונת Guillain-Barré כתופעת לוואי נדירה מאוד של החיסון והוסיפה אזהרה בפרטי המוצר.
תופעות לוואי נוספות כוללות טינטון (צלצול מתמשך באוזניים), פרסתזיה (תחושה חריגה בעור, כגון עקצוץ או תחושת זחילה), והיפו-אסתזיה (ירידה בתחושה או רגישות, במיוחד בעור)
אישור.
ב-27 בנובמבר 2020 ביקשה ממשלת בריטניה מהסוכנות הרגולטורית לתרופות ומוצרי בריאות (Medicines and Healthcare products Regulatory Agency) להעריך את יעילות חיסון AZD1222 לצורך אספקה זמנית. כעבור חודש, אושר. בינואר 2021 אושר על ידי מדינות נוספות ועל ידי הסוכנות האירופית לתרופות ובפברואר על ידי ארגון הבריאות העולמי.
בגרמניה, צרפת ואחרות אושר החיסון למי שמתחת לגיל 65. מאוחר יותר בפברואר, הממשל והרשויות הרגולטוריות באוסטרליה (16 בפברואר 2021)  ובקנדה (26 בפברואר 2021) העניקו אישור חירום לשימוש בחיסון (באוסטרליה הוא הפך לקבוע במהלך 2021).
ייצור ואספקה.
החיסון יציב בטמפרטורות המקרר ומחירו נע בין 3 ל-4 דולר למנה. על פי סגן נשיא AstraZeneca לתפעול וטכנולוגיית מידע, פם צ'נג, לחברה יהיו סביב 200 מיליון מנות מוכנות ברחבי העולם עד סוף 2020 ויכולת לייצר 100 עד 200 מיליון מנות בחודש לאחר הגדלת הייצור.
ביוני 2020, בנוסף להעברת 100 מיליון מנות לרשות ה-NHS בבריטניה, לצורך תוכנית החיסון שלהם, אסטרה-זנקה וחברת BioSolutions Emergent חתמו על עסקה של 87 מיליון דולר לייצור מינונים של החיסון במיוחד לשוק האמריקאי. העסקה הייתה חלק מיוזמת מבצע מהירות שיא של ממשל טראמפ לפיתוח וייצור של חיסונים ממוקדים במהירות לפני סוף 2020. חברת קטלנט תהיה אחראית על תהליך הגימור והאריזה.
ביוני 2020, AzstraZeneca ומכון הסרום ההודי (SII) הגיעו להסכם רישוי לאספקת מיליארד מנות של חיסון מאוניברסיטת אוקספורד למדינות בעלות הכנסה בינונית ונמוכה, כולל הודו.
ב-13 ביוני 2020 חתמה אסטרה-זנקה על חוזה עם הברית האירופית לחיסונים כוללניים, קבוצה שהוקמה על ידי צרפת, גרמניה, איטליה והולנד, לספק עד 400 מיליון מנות לכל המדינות החברות באיחוד האירופי. באוגוסט 2020 הסכימה אסטרה-זנקה לספק 300 מיליון מנות לארצות הברית תמורת 1.2 מיליארד דולר, מה שמרמז עלות של 4 דולר למנה. דובר AstraZeneca אמר שהמימון מכסה גם פיתוח ובדיקות קליניות.
באוקטובר 2020 חתמה שווייץ על הסכם עם AstraZeneca להזמנה מראש של עד 5.3 מיליון מנות. בדצמבר 2020, R-Pharm ומרכז גאמליה חתמו על מזכר הבנות עם AstraZeneca לשיתוף פעולה בנושא פיתוח החיסון לקורונה ועריכת ניסויים משותפים בחיסון הבריטי ובחיסון הרוסי.
חיסון אסטרהזניקה נגד הקורונה
פאטו היווא
פאטו היווא (Fatu Hiva, וגם Fatuhiva, Fatu Iva, בעבר מגדלנה) הוא אי מיושב באוקיינוס השקט, השייך גאוגרפית לקבוצה הדרומית של איי מרקיז.
גאוגרפיה.
אף על פי שהאי אינו תואם לדימוי "האופייני" לים הדרומי עם חופים מכוסי עצי דקל, הנוף שלו הוא כנראה המרהיב ביותר בארכיפלג. חרוטי בזלת תלולים המכוסים בצפיפות ביערות גשם טרופיים מאפיינים את הנוף. הנקודה הגבוהה ביותר היא מונט טואאוהו (Mont Touaouoho) בגובה 960 מטרים. חומות סלעים מחוספסים עם נקיקים צרים וערוצים עמוקים עולים ישירות מהים. אין שפלת חוף, ולמעט כמה מקומות החוף אינו נגיש. בחלק מהשפך של הערוצים הצרים נוצרו חופים קטנים של חצץ או חול שחורים. המשברים החזקים פוגעים באי ללא הגנה, מכיוון שלא יכולה להיווצר שונית אלמוגים.
גאולוגיה.
מבחינה גאולוגית, פאטו היווא שייך ל"שרשרת הגעשית הליניארית של איי מרקיז" (Marquesas linear volcanic chain), שנוצרה מנקודה חמה על הלוח הפסיפי שנעה במהירות של 103 עד 118 מילימטרים בשנה לכיוון מערב-צפון-מערב. הסלעים הבזלתיים של האי הם בני 1.3 עד 3.7 מיליון שנים.
אקלים.
פאטו היווא ממוקם בחגורה הטרופית של כדור הארץ. האקלים משתנה בין חם ולח באזורי החוף לקריר ולח באזורי ההרים עם גשמים תכופים ושופעים בצד הדרומי-מזרחי של האי. העננים הנישאים על ידי רוחות הסחר מצטברים על הפסגות הגבוהות וממטירים גשם. הטמפרטורות ביום יורדות רק לעיתים רחוקות מתחת ל-25 מעלות צלזיוס באזור החוף, אך הלילות יכולים להיות קרירים למדי מדי פעם.
צמחייה.
הצמחייה סביב היישובים באזור החוף ובמעלה העמקים עברה שינויים נרחבים במטרה לייצר מזון לתושבים, כך שנותר מעט מהצמחייה המקורית. ההתערבויות המאסיביות, כבר בתקופות היסטוריות, הביאו ככל הנראה להכחדה של מספר לא ידוע של צמחים אנדמיים ומקומיים באזורים התחתונים והתיכוניים של האי. התושבים של היום מגדלים פירות עץ הלחם, קוקוס, טארו, יאם, בטטה, בננות ופירות טרופיים אחרים לצרכיהם.
האזורים הגבוהים יותר של האי ההררי מכוסים ביערות גשם טבעיים בהרים וביער עננים שפזורים בהם שרכי עצים (Cyatheales). בגובה של כ-600 מטר שולטים צמחים מהסוג ברזילי ("Metrosideros") (חורשות ברזילי ווינמניה ("Weinmannia")). אך גם אזורים בלתי נגישים אלה מאוימים, מכיוון שעזים שהתפראו גורמות נזק כבד לצמחייה. פסגות ההרים ואזורים נרחבים בצד המוגן מהרוח צחיחים.
ביער הגשם ההרי עדיין גדלים כמה צמחים אנדמיים, כולל "Pelea fatuhivensis" (שם נרדף "Melicope fatuhivensis"), השייך למשפחת הפיגמיים, אך ייתכן שכבר נכחד. מחקר שיטתי של הצומח בתמיכת מכון הסמית'סוניאן בשנת 1988 איתר 175 צמחים מקומיים, 21 אנדמיים ו-136 מבויתים.
בעלי חיים.
הצמחייה העשירה מנוגדת לכמות הדלה של מיני בעלי החיים. הפאונה מוגבלת לעופות יבשה וים, חרקים, פרפרים, עכבישים ומין יחיד של עטלפים. מין ציפור השיר מונרך פאטו היווא ("Pomarea whitneyi") הוא אנדמי. מכיוון שפאטו היווא נחשב חופשי מחולדות, נעשים מאמצים להעביר מיני עופות יבשה בסכנת הכחדה מאיים אחרים בקבוצת איי מרקיז. כך נעשה למשל, עם לורי אולטראמריני ("Vini ultramarina") מתת-משפחת הלורים.
היסטוריה.
פאטו היווא היה האי הראשון באיי מרקיז שבו נחת ב-21 ביולי 1595 מגלה הארצות הספרדי, אלברו דה מנדניה. הוא קרא לאי סנטה מגדלנה (Santa Magdalena). האי היה האחרון באיי מרקיז שהפך למושבה צרפתית (1880).