השיר נכתב על ידי הארי סטיילס, מיטץ' רולנד, טיילר ג'ונסון וקיד הרפון והופק על ידי ג'ונסון וקיד הרפון. השיר מכיל בתוכו את סגנונות הרוק, הפאנק-פופ, והאינדי פופ, ומשלב בתוכו אלמנטים של מוזיקת נשמה משנות השבעים.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור למעלה ממיליארד השמעות, נכון לינואר 2021.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של סטיילס ב-18 במאי 2020. נכון למרץ 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-200 מיליון.
1700 ברוסיה
שנת 1700 ברוסיה היא השנה ה-153 לקיומה של רוסיה הצארית והשנה ה-18 לשלטונו של פיוטר הראשון והשנה הרביעית לשלטונו הבלעדי, לאחר מות איוואן החמישי, ארבעה שנים קודם לכן.
ארט היימן
ארתור ברוס "ארט" היימן (באנגלית: Arthur Bruce "Art" Heyman; 24 ביוני 1941 – 27 באוגוסט 2012) היה כדורסלן יהודי אמריקאי, אשר שיחק בליגות ה-NBA וה-ABA בין השנים 1963–1970. נבחר בבחירה הראשונה של דראפט ה-NBA 1963, אולם שיחק בליגה במשך כשנתיים וחצי בלבד בטרם עבר לשחק ב-ABA. ממוצעיו הכוללים לאורך 6 עונותיו בשתי הליגות הם 13.0 נקודות, 4.7 ריבאונדים ו-2.8 אסיסטים למשחק.
קריירת מכללות.
היימן נולד בעיר ניו יורק, ובין השנים 1959–1963 למד ושיחק באוניברסיטת דיוק. במהלך משחק מול אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בפברואר 1961, התקוטט עם שחקני היריבה לארי בראון ודוני ולש, ולאחר המשחק שלושת השחקנים הושעו על ידי ליגת המכללות עד לסיום עונת 1960/1961. על אף השעייתו, נבחר היימן לחמישיית העונה של מחוז ACC, הודות לממוצעיו המרשימים שעמדו על 25.2 נקודות ו-10.9 ריבאונדים למשחק.
בעונת 1962/1963 הוביל את הקבוצה, יחד עם ג'ק מולינאס, להעפלתה הראשונה אי פעם לשלב פיינל פור טורניר אליפות המכללות, עם ממוצעים של 24.9 נקודות ו-10.8 ריבאונדים למשחק. במשחק חצי הגמר מול אוניברסיטת לויולה קלע 29 נקודות, אך ה"בלו דבילס" הפסידו מול האלופה שבדרך בתוצאה 75–94. בסיום העונה זכה היימן בפרס אוסקר רוברטסון ובפרסי "השחקן המצטיין של ליגת המכללות" מטעם ה-Associated Press וה-Sporting News, אשר היו הפרסים היוקרתיים ביותר עד להצגת פרס נייסמית' ופרס ג'ון אר. וודן. לאורך קריירת המכללות קלע היימן 1,984 נקודות בסך הכול, אשר הציבו אותו באותה העת במקום הראשון בתולדות הבלו דבילס.
קריירת משחק מקצועית.
בדראפט ה-NBA 1963 נבחר היימן בבחירה הראשונה, על ידי ניו יורק ניקס. בעונתו הראשונה ב-NBA הציג יכולת טובה עם ממוצע של 15.4 נקודות למשחק, ואף נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה, אך קבוצתו סיימה עם מאזן הניצחונות הגרוע ביותר בליגה; 22–58. בעונה העוקבת שימש כשחקן ספסל, ותרם 5.7 נקודות למשחק בלבד.
בעונת שותף ב-17 משחקים בסך הכול, במדי סינסינטי רויאלס ופילדלפיה 76', בטרם עזב את ה-NBA.
בעונת 1966/1967 שיחק בקבוצות "וילמינגטון בלו בומרס" מ"ליגת ה-ABL" ו"הרטפורד קפיטולס" מליגת ה-EPBL.
בקיץ 1967 החל לשחק עבור ניו ג'רזי אמריקנס מליגת ה-ABA, ובהמשך אותה עונה עבר לפיטסבורג פייפרס. בפלייאוף 1968 קלע 19.7 נקודות בממוצע למשחק, והוביל את הפייפרס, לצדם של קוני הוקינס וצ'ארלס ויליאמס, לזכייה באליפות עונת הבכורה של ה-ABA. בסיום עונת 1969/1970 פרש היימן ממשחק, בגיל 28.
ב-27 באוגוסט 2012 נפטר היימן בעיר קלרמונט שבפלורידה, בגיל 71.
בית הספר המוסקבאי למתמטיקה וניווט
בית הספר המוסקבאי למתמטיקה וניווט (ברוסית: Школа математических и навигацких наук) היה מוסד השכלה רוסי שנוסד על ידי פיוטר הגדול בשנת 1701. היה ממוקם במגדל סוחארב והעניק השכלה טכנית ראשונה וחלק גדול מתוכנית הלימודים שלו הוקדשה להכשרת מלחים, מהנדסים, וקרטוגרפים כדי לתמוך בחיל הים והצבא המתרחב של פיוטר לרבות חיל ההנדסה של צבא רוסיה.
הקמת בית הספר בישרה את כינונה של המערכת המודרנית לחינוך טכני ברוסיה. בשנת 1712, שיעורי התותחנים ושיעורי ההנדסה הועברו לפטרבורג כדי להקים את בית הספר להנדסה ובית הספר לתותחנים.
אברם פטרוביץ' גניבל היה ראש בית הספר להנדסה הראשון. בשנת 1715 הועברו שיעורי הניווט לפטרבורג כדי להקים בה את האקדמיה הימית.
בית הספר נסגר בשנת 1752.
כמה מוסדות חינוך מודרניים טוענים להמשכיות עם בית הספר למתמטיקה וניווט במוסקבה, כולל האקדמיה הימית על שם קוזנצוב, האוניברסיטה להנדסה צבאית וטכנית ואקדמיית מיכאילובסקאיה לארטילריה.
מבצע קלריון
מבצע קלריון (Operation Clarion; 22–23 בפברואר 1945) היה מסע הפצצות אסטרטגיות נרחב של בעלות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה, בו הותקפו 200 יעדי תחבורה ותעשייה, וכן צמתי תקשורת גרמניים. מבצע קלריון היה הכנה ל"מבצע וריטאבל" ("מבצע ממשי", Veritable) ול"מבצע רימון יד" (Grenade) , שני מבצעים שהיו חלק מהפעולות המקדימות לקראת פלישת בעלות הברית המערביות לגרמניה.
3,500 מפציצים וכמעט 5,000 לוחמים תקפו יעדים ברחבי גרמניה במאמץ להשמיד את אמצעי תחבורה. המטרות כללו "תחנות רכבת, דוברות, רציפים וגשרים", וכן מפעלים של התעשייה הצבאית, בין היתר באיברלינגן.
1701 ברוסיה
שנת 1701 ברוסיה היא השנה ה-19 לשלטונו של פיוטר הראשון והחמישית לשלטונו הבלעדי.
איברלינגן
איברלינגן (בגרמנית: Überlingen) היא עיר גרמנית על החוף הצפוני של ימת קונסטנץ בסמוך לגבול עם שווייץ. אחרי העיר פרידריכסהאפן, איברלינגן היא העיר השנייה בגודלה במחוז בודנזה משנת 1993, איברלינגן מסווגת כעיר מחוז גדולה (Große Kreisstadt).
היסטוריה.
מידע על איברלינגן קיים עוד מהתקופה הרומית, אך מגוון יישובים התקיימו באזור לפני הכיבוש הרומי. יישובים מתקופת האבן, שהתגלו לאורך קו החוף של ימת קונסטנץ, מעידים כי לחופי הימה התקיימו עשרות קהילות משגשגות של 50 – 100 פרטים. יישובים אלה נכללים בקטגוריית תרבות האלשטאט, ומידע על הרגליהם, לבושם ותזונתם נמצא בחפירות ארכאולוגיות מאמצע עד סוף המאה ה-19.
אתרים דומים, אם כי קטנים יותר, נמצאו בסביבת איברלינגן: אתר ליד הודינגן, אחר ליד דיטינגן, על יד קונסטנץ, ואתר מרכזי ליד הכפר אונטרולדינגן , בו נמצא כיום מוזיאון ארכאולוגי תחת כיפת השמיים.
המתים נשרפו או נקברו בערמות או בקברים שטוחים; נשים ענדו תכשיטים עשויים ברונזה או זהב, בעיקר עגילים. כלים שנחשפו בחפירה ארכאולוגית מצביעים על כך שיישובים אלה עסקו בציד, דיג וחקלאות.
התקופה הרומית והמרובינגית.
האדמות האלפיניות של המישור השווייצרי המזרחי נכבשו על ידי הקיסר אוגוסטוס (31 לפנה"ס עד 14 לספירה), אשר השליט את השלטון הרומי מהרי האלפים עד הדנובה, הודות למאמציהם של בניו החורגים נירון קלאודיוס דרוסוס וטיבריוס. לפי פרשנות של תיעוד רומאי, אחד מאיי בודנזה, ככל הנראה מיינאו, היה בסיס למבצעים צבאיים בשנת 15 לפנה"ס.
לשם הובלת חיילים, בניית אוניות ותחזוקת ספינות היה על הרומאים להחזיק את כל החוף השווייצרי של האגם. מנקודות אלה לאורך האגם יכלו הרומאים לעלות על מזרח טירול ובוואריה של ימינו, או על מערבן, בעמק הריין. אזור בודנזה, מחוז רומאי שנוהל מ-"Augusta Vindelicorum", אאוגסבורג של ימינו, נשלט תחת פיקודו של טיבריוס. הכביש משטוקך לאיברלינגן, ולאורך חוף האגם עד אולדינגן ובהמשך לפרידריכסהאפן, ומסילות הרכבת מזרח – מערב, הם בדרך כלל בתוואי הדרך הרומית הישנה.
עקב סכסוכים בין הרומאים, כוחם הלך ודעך ועלה כוחן של קבוצות גרמאניות ברחבי האזור. יישובים חדשים הופיעו במקום יישובים שרופים. על כפרים ישנים ובתי חווה השתלטו יערות וכרי דשא, ועם הגעתם של הגרמאנים נבנו מחדש. במחצית השנייה של המאה הרביעית, הופיעו מספר משפחות מנהיגות שפעלו להשגת עצמאות מהרומאים.
ככל שהרומאים נסוגו יותר ויותר, והתרכזו בגבולות המערביים או התמקדו בהגנת אזורי הכיבוש באיבריה, הפרנקים, במיוחד קלודוויג, או כלוביס (482–511), וכן גותים, ובמיוחד תיאודריך (471–527), ערערו על השליטה באזור. לאורך כל תקופה זו שמרו דוכסיו הגרמאנים של האזור את מושבם העיקרי באיברלינגן. איברלינגן הגרמאנית הוזכרה לראשונה בשנת 770 בשם "איבורינגה" ("Iburinga"). לפני כן (בסביבות 641) נודעה בשם "גונצובורג" ("Gunzoburg"), מקום מושבו של הדוכס האלמני או השוואבי גונצו. האתר האפשרי של הווילה של גונצו זוהה ברבע הצפון-מערבי של איברלינגן, מחוץ לחפיר הפנימי של ימינו.
תקופת ימי הביניים.
הדוכסים הגרמאניים היו קשורים למשפחות אחרות ברחבי אירופה; אשתו הראשונה של קרל הגדול, הילדגרד, הגיעה ממשפחת הרוזנים לינצגאו (Linzgau), שמושבה היה ב-Buchhorn (פרידריכסהאפן של היום). במאה ה-19 נישאו לואי החסיד ולודוויג הגרמני לנשים מבית האצולה הפרנקי Welf . במאה העשירית פלשו ההונגרים, וקרבות מתמשכים עמם פגעו קשה באזור.
מאבק האינווסטיטורה במאה ה-11 פגע אף הוא קשה באזור, אך בסוף המאה ה-11 ובמחצית הראשונה של המאה ה-12, בית הוהנשטאופן ייצב את האימפריה הרומית הקדושה. אזור בודנזה היה ממוקם במרכז האימפריה.