פעילות העמותה נעשית בשיתוף עם ארגוני הורים לילדים עיוורים ולקויי ראייה ברחבי העולם, כמו גם ארגונים אחרים למען עיוורים בארץ.
ליווי וסיוע לימודי, פיתוח תחביבים ותחומי עניין, ליווי מקצועי להורים והנגשת מידע עבורם, קידום אפשרויות תעסוקה והשתלבות בפעילות החברה ועוד.
ארבעה מישורי הפעילות בהם מתמקדת העמותה הם סנגור, זכויות ומידע. פיתוח קהילת המשפחות. הפעלת תוכניות מיוחדות (ראה הרחבה בהמשך). תפעול העמותה (גיוס משאבים, הפעלת מערך מתנדבים, יחסי ציבור ותקשורת, קשרים בינ"ל, השתתפות בכנסים מקצועיים בישראל ומחוצה לה, פיתוח שיתופי פעולה עם ארגונים בישראל ומחוצה לה).
סטטיסטיקה.
מתוך דו"ח שהפיקה העמותה בשנת 2014 עולים הנתונים הבאים;
עשייה בקהילה.
"מצוינות באופק: מערך סיוע לימודי".
שיעורי עזר במקצועות שונים על ידי מורים, רובם סטודנטים בעלי ניסיון במתן שיעורי עזר. המורים עוברים הכשרה להכרת עולם לקויות הראייה והעיוורון ומעבירים שיעור שאורך כשעה בביתו של הילד אחת לשבוע. במהלך שנת הפעילות, נערכות שיחות משוב והתעדכנות עם המורים, הילדים וההורים. ההשתתפות בתוכנית מאפשרת לילדים התקדמות בהישגיהם הלימודיים וגם בתחושת הביטחון והאמון ביכולותיהם.
"חלומות מוזיקליים".
במסגרת פרויקט זה, ישנה פעילות בכמה מישורים;
"הורה להורה".
פרויקט "הורה להורה" הפועל מזה שש שנים הוא מעגל חיזוק הדדי בין הורים. במסגרת הפרויקט הורים "ותיקים" יוזמים שיחות טלפוניות עם הורים שנמצאים בתחילת דרכם או סביב מעברים משמעותיים בחיי הילד.
"עבודה באופק".
פרויקט "עבודה באופק", הפועל משנת 2002, מכין את בני הנוער לחיי עבודה. בני הנוער משתתפים בימי הכשרה והעשרה בנושא "עולם העבודה" ולאחר מכן משתלבים במקומות עבודה הקרובים לביתם ועובדים לפחות שבועיים במהלך החופש הגדול.
בנוסף לסדנאות ההכנה, כל משתתף עובר שיחת תיאום ציפיות עם המעסיק ונרשם בלשכת התעסוקה לנוער.
שותפים נאמנים לפרויקט זה: "קבוצת פישמן" ו"בנק דיסקונט".
"רואים אחרת".
“רואים אחרת” הוא צוות ההסברה של “אופק לילדינו". את הצוות הקימו צעירים עיוורים ולקויי ראייה ששמו לעצמם למטרה לשנות את יחס החברה כלפי אוכלוסייה זו על ידי העלאת המודעות והעמקת ההיכרות עם אוכלוסיית העיוורים ולקויי הראייה. “רואים אחרת” עורך סדנאות הסברה המועברות ע”י צמד מנחים: האחד לקוי ראייה והשני עיוור. עד היום ערכו חברי “רואים אחרת” עשרות הסברות לקהלים שונים ומגוונים- ילדי גן, עובדי “האגודה לזכויות האזרח”, תלמידי בתי ספר, חניכי תנועות נוער, בנות שירות לאומי, חיילים בצה”ל, אסירים בבית כלא ועוד.
המשרד לפיתוח הנגב והגליל
ריינר אוהלהאוזר
ריינר אוהלהאוזר (בגרמנית: Rainer Ohlhauser, נולד ב-6 בינואר 1941 בדילסברג שבגרמניה) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר בבאיירן מינכן בעמדת החלוץ.
קריירה כשחקן.
אוהלהאוזר החל את קריירת הבוגרים שלו בס.ו. זנדהאוזן בגיל 17, בשנת 1958. בשנת 1961 עבר לבאיירן מינכן בה שיחק תשע עונות, בהן שיחק 286 משחקים, הבקיע 186 שערים, והיה אחד מהשחקנים המובילים של הקבוצה בשנות ה-60.
ב-21 באוגוסט 1965, בעונת הבכורה של באיירן מינכן בבונדסליגה, הבקיע אוהלהאוזר את השער הראשון של הקבוצה אי פעם בבונדסליגה, בניצחון 2-0 על איינטרכט פרנקפורט באצטדיון גרונוואלדר.
הישגו הגדול ביותר של אוהלהאוזר עם באיירן מינכן היה הזכייה בגביע אירופה למחזיקות גביע בשנת 1967, לאחר ניצחון במפגש כפול בגמר על גלאזגו ריינג'רס. בנוסף, זכה אוהלהאוזר עם באיירן מינכן בשלושה גביעים מקומיים, ובאליפות אחת בבונדסליגה בשנת 1969.
בקיץ 1970 עזב אוהלהאוזר את באיירן מינכן וחתם בגראסהופרס ציריך, שם שיחק חמש עונות עד לפרישתו ממשחק פעיל בשנת 1975.
למרות הצלחתו במדי באיירן מינכן, לאוהלהאוזר הופעה אחת בלבד במדי נבחרת מערב גרמניה, בשנת 1968.
קריירת אימון.
בין השנים 1975-1976 אימן אוהלהאוזר את וינטרטור מליגת העל השווייצרית. בין השנים 1982-1983 התנסה שוב באימון בליגה השווייצרית, הפעם בפ.צ. בזל.
תארים.
עם באיירן מינכן:
אורבונד
אורבונד היא חברה ישראלית פרטית העוסקת בייצור ואספקה של חומרי גלם לבנייה בגבס.
החברה מצויה בבעלות Knauf , קונצרן מוביל בתחום הגבס בעולם. בנוסף לייצור לוחות גבס עוסקת החברה בייבוא אביזרים והתקנים נלווים לבנייה בגבס.
החברה מעסיקה למעלה ממאה עובדים, והמפעל הגדול שלה משתרע על כ-58 דונם באזור התעשייה אלון תבור.
היסטוריה.
חברת אורבונד נוסדה ב 1993 בישראל. חמש שנים מאוחר יותר נרכשה החברה על ידי קונצרן Knauf. בשנת 2011 ועל רקע כניסת חברת טמבור לשוק מוצרי הגבס נערכה בדיקה מטעם הרשות להגבלים עסקיים שהכריזה על החברה כמונופול.
בשנת 2014 נקנסה החברה ב 750 אלף ש"ח בתמורה לביטול כתב אישום כנגדה בטענה להיותה צד בהסדר כובל במסגרת פשרה בהנחיית הממונה על ההגבלים העסקיים דיויד גילה. הפשרה הושגה לאור הודעתו של מנכ"ל החברה דאז, מר. צבי אנגל, ששהה בבלגיה, כי אין בכוונתו להתייצב להליכים שניהלה הרשות להגבלים עסקיים כנגד החברה.
מוצרים.
אורבונד מייצרת מגוון של מוצרי גבס לרבות לוחות וקירות גבס, אריחי תקרה מגבס, אריחים אקוסטיים ופרופילי גבס, כולם מוצרים המשמשים לבנייה במבני מגורים, משרדים ומבני תעשייה. לכמה ממוצרי החברה אישור "תו ירוק" מטעם מכון התקנים הישראלי המעיד על פגיעה סביבתית נמוכה. בנוסף מייצרת החברה מגוון מוצרי גימור לבנייה כגון טיח גבס, תערובות מרק (שפכטל) ודבק בטוני.
החברה הטבעונית
יוטונג
יוטונג (בסינית: 宇通客車, באנגלית: Zhengzhou Yutong Group Co.) הוא קונצרן סיני, המייצר אוטובוסים וכלי צמ"ה, וכן עוסק בהחזקת תיקי השקעות.
היסטוריה.
החברה הוקמה בשנת 1963 כסדנה לתיקון אוטובוסים, בשם "Zhengzhou Bus Repair Factory". בשנת 1993 שונה שמה ל-"Zhengzhou Yutong Bus Co.", ובשנת 1997 נרשמה בבורסת שנגחאי.
בשנת 2002 נחתם חוזה לשיתוף פעולה עסקי עם היצרן הגרמני MAN, בעזרתו הצליחו ביוטונג לעמוד בתקנים בינלאומיים, ובאותה השנה נמכרו למעלה מ-10,000 כלי רכב.
ב-2003 הוקמה מחלקת הציוד הכבד של החברה, העוסקת בייצור ומכירת ציוד מכני הנדסי, כגון מכבשי עפר, מערבלי בטון, מנופים ועוד.
בשנת 2005 הקימה יחד עם חברת "coachbuilder Guðmundur Tyrfingsson" האיסלנדית את "Yutong Eurobus", וכך נכנסה לראשונה לשוק האירופי. מטה החברה בצפון אירופה שוכן בעיירה סלפוס.
בשנת 2008 פותח האוטובוס העירוני הראשון, ובאותה השנה הורחב כושר הייצור של החברה ל-105 אוטובוסים ביום.
בשנת 2012 מכרה יוטונג 47,474 אוטובוסים, ועקפה במכירות את קינג לונג הסינית ואת דיימלר AG הגרמנית. החברה מייצאת כיום לעשרות מדינות ברחבי העולם.
ב-2012 החלה צ'יינה מוטורס לייבא את אוטובוסי יוטונג לישראל. בין החברות המפעילות את האוטובוסים של המותג נמנות אגד, אגד תעבורה, אפיקים ועוד.
גורנו-אלטאיסק
גורנו-אלטאיסק (ברוסית: Го́рно-Алта́йск באלטאית: Туулу Алтай) היא עיר הבירה של רפובליקת אלטאי שבדרום סיביר בפדרציה הרוסית. שטחה 95.5 קמ"ר, ומתגוררים בה 63,845 איש (נכון לשנת 2019).
היסטוריה.
העיר הוקמה בשנת 1824 בשם אולאלה (Улала). ביוני 1922 הוקם המחוז האוטונומי גורנו-אלטאי, ואוללה הפכה לבירתו. בפברואר 1928 קיבלה מעמד של עיר, וביוני 1932 שונה שמה לאווירוט-טורה (Ойрот-Тура). שמה הנוכחי של העיר ניתן לה בינואר 1948.
את העיר משרת נמל התעופה של גורנו-אלטאיסק. הכביש המהיר M52 מקשר את העיר לנובוסיבירסק בצפון ולגבול המונגולי בדרום. תחנת הרכבת הקרובה לעיר נמצאת בעיר ביסק שבמחוז אלטאי, כ-96 קילומטרים מערבית לעיר.
בעיר הוקמה ב-1949 האוניברסיטה הלאומית גורנו-אלטאיסק.
זירת הים התיכון במלחמת העולם השנייה
זירת הים התיכון הייתה זירה חשובה במלחמת העולם השנייה. הצדדים הלוחמים העיקריים בזירה זו היו איטליה הפשיסטית וגרמניה הנאצית מחד והאימפריה הבריטית וארצות הברית מאידך. המערכה התנהלה בים התיכון, דרום אירופה, המזרח התיכון, קרן אפריקה, וצפון אפריקה.
הלחימה בזירה זו נפתחה ב-10 ביוני 1940, בעקבות הצטרפות איטליה למלחמה. והסתיימה ב-2 במאי 1945, כאשר אחרוני הלוחמים של מדינות הציר בחצי האי האפניני נכנעו.
הצדדים הלוחמים.
איטליה.
כבר בשנת 1920, טען שליט איטליה בניטו מוסוליני, שאיטליה סובלת מהתפוצצות אוכלוסין. כדי לפתור את הבעיה, כך טען מוסוליני על איטליה להתרחב. מוסוליני רצה להחזיר את איטליה לימי האימפריה הרומית בעזרת הקמת אימפריה איטלקית חדשה באמצעות הגמוניה איטלקית בים התיכון (שאותו כינו הרומאים בגאווה "הים שלנו") ובבלקן. במיוחד באלבניה, דלמטיה, סלובניה, בוסניה והרצגובינה, דלמטיה, קרואטיה ויוון. שלטון כזה יחד עם ברית צבאית עם גרמניה, אוסטריה, הונגריה, רומניה, ובולגריה, היה בעיני מוסוליני התגלמות החזון הפשיסטי. בשנת 1935, יזם מוסוליני מלחמה באתיופיה ("המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה"), המלחמה הייתה קצרה, והסתיימה בניצחון איטלקי מוחץ, והפיכתה של אתיופיה למושבה איטלקית. מעט לאחר סיום המלחמה, החלה איטליה להתערב במלחמת האזרחים בספרד, סה"כ נשלחו כמעט 75,000 איטלקים לשדה הקטל הספרדי, במסגרת "כוח גדודי המתנדבים".
באפריל 1939, כבשה איטליה את אלבניה. ב-22 במאי של אותה שנה, חתמו שר החוץ האיטלקי צ'אנו ושר החוץ הגרמני ריבנטרופ, בשם ארצותיהם, על "ברית הפלדה", חוזה שהנהיג שיתוף פעולה פוליטי-צבאי מלא בין המדינות, ושעליו הוקם "ההסכם התלת-צדדי".