שוניות אלמוגים נהרסות ומתות בכל העולם. איומים נקודתיים נגרמים בעקבות גורמים כגון זיהום, דיג יתר , דיג בעזרת חומרי נפץ , מחלות וחפירת תעלות למטרות גישה לאיים. איומים רחבים יותר הם עליית טמפרטורה, החמצת האוקיינוס ואיומים אחרים שנגרמים כתוצאה מפליטת גזי חממה.
מחקר שנערך ב-2018 בארכיפלג צ'גוס השייך לטריטוריה הבריטית באוקיינוס ההודי מצא שנוכחות חולדות על האיים פוגעת בצורה עקיפה בשוניות האלמוגים. החולדות משמידות את אוכלוסיית העופות הימיים המקננים על האיים. לעופות הימיים יש חשיבות בשרשרת המזון בכך שהלשלשת העשירה שלהם (גואנו) מדשנת את שוניות האלמוגים.
אומדנים כלליים מראים ש-10% משוניות האלמוגים מתות, ו-60% מהשוניות נמצאות בסכנה.
פושקר
פּוּשְקָר (בהינדי: पुष्कर) היא עיירה במדינת ראג'סטאן שבהודו, המהווה עיירה קדושה להינדים ואחד ממקומות העלייה לרגל המרכזיים והעתיקים בהודו. בפושקר נמצא המקדש הידוע ביותר לאל בְּרָהמָה, שהוא האל הבורא באמונה ההינדית, ובשל כך נודעת העיירה כמקום הפולחן המרכזי ביותר לאל זה. בעת המודרנית הפכה גם למרכז תיירותי המושכת אליה תיירים רבים מכל העולם. עוד היא נודעת בשל יריד () הגמלים הגדול שנערך בה במהלך פסטיבל שנתי שבמהלכו נהוג לעלות אליה לרגל () ולטבול באגם הקדוש שלה.
פושקר נמצאת כ-11 קילומטר מהעיר אג'מר. שביניהן מפריד הר הנחש. היא מהווה נווה מדבר מוקף הרים, ושוכנת לצד אגם פושקר.
אגם פושקר.
אגם פושקר הוא למעשה אגם מלאכותי שנבנה במאה ה-12 על ידי בניית סכר במקורות נהר לוּנִי. על פי האמונה ההינדית, נוצר האגם במקום שבו שמט בראהמה מידו פרח לוטוס, במהלך קרב עם השד וג'ראנאבהה (Vajranabha). על פי אטימולוגיה זו שמה "פושקר", שפירושה המילולי הוא "לוטוס כחול".
על פי האמונה, טבילה באגם באחת הגהאטות, מרפאת הן מחלות גופניות והן מחלות נפשיות, ואף יכולה לגאול אדם ממעגל גלגול הנשמות, סמסרה, והוא מכונה לעיתים בתואר טירטה-ראג' - "מלך המקומות הקדושים".
יריד פושקר.
פעם בשנה, במהלך לילות הירח המלא של חודש הקאריטה (מקביל בערך לחודש נובמבר), נערכת בפושקר מֱלָה, פסטיבל ויריד, של גמלים, בו לוקחים חלק כ-50 אלף גמלים ולמעלה מרבע מיליון אורחים. שיאה של החגיגה הוא ביום הרביעי בליל הירח המלא, שבו פוקדים עולי הרגל את מקדש ברהמה וטובלים באגם הקדוש.
מרכז תיירותי.
בשנות ה-70 של המאה ה-20 גילו ההיפים את פושקר והוקסמו מן המקום הקטן והשקט בעל הנוף היפה. מאז הפכה למרכז תיירותי, כך שבעונת התיירות (חודשי החורף) ניתן למצוא בה תיירים רבים. לישראלים, מהווה חלק משביל החומוס.
פושקאר
חוות מלאבס
חוות מלאבס הוא אתר רומי-ביזנטי הכולל מכלול גתות ומתקני עיבוד חקלאים. האתר היה ממוקם בפתח תקווה באזור לב הסביונים ושכונת אם המושבות. ידוע גם כאתר יד לגיבורים.
בחפירת הצלה באתר נתגלתה גת מהתקופה הביזנטית והצלבנית (על ידי שלמה גודוביץ`), הגת כוסתה בעפר ונבנתה מעליה גינה לרווחת הציבור. כיום מתקיימת המשך חפירה על ידי ענאן עזב מצפונית לגת. את החפירה המורחבת המשיך אלי הדד.
באתר נתגלו שרידים רבים מהתקופות הביזנטית והצלבנית, ביניהם מבנה מסיבי הבנוי אבני גזית המכיל גתות נוספות. ומבנה הכולל מטבח עם תנור שלם ומבנה שכנראה שימש כמחסן או חדר תפילה.
ממצא מעניין באתר הוא חלק תחתון של סרקופג (ארון קבורה) עשוי אבן כורכר בשימוש משני כאגן איסוף נוזלים, בו נקדח חור לצורך איסוף הנוזלים.
ב-18 בפברואר 2007, עלו דחפורי העירייה על האתר והרסו אותו עד ליסוד, לצורך הקמת פארק במקום.
חלק מהגתות הועברו באדיבות רשות העתיקות לתצוגה פתוחה בפארק יד לבנים.
פעולת חבורה על קבוצה
הרפובליקה הדמוקרטית הפדרטיווית של עבר-הקווקז
הרפובליקה הסוציאל פדרטיווית הסובייטית של עבר הקווקז
אנטון גרף
אנטון גרף (גרמנית: Anton Graff; 18 בנובמבר 1736 - 22 ביוני 1813) היה צייר דיוקנאות שווייצרי בולט.
חייו.
גרף נולד בעיר וינטרתור שבקנטון ציריך, שווייץ, בנו של פועל. בעירו ובעיר אאוגסבורג למד את מלאכת הציור, והקדיש עצמו לאמנות ציור הדיוקנאות. בשנת 1766 התקבל כמורה וכצייר-החצר באקדמיה לאמנות בדרזדן, והתמיד במשרה זו עד למותו. כך ויתר למשל על משרות שפרנסתן טובה יותר, למשל בברלין.
גרף צייר את דיוקנאותיהם של רבים מהאישים הבולטים של זמנו, ביניהם גוטהולד אפרים לסינג, משה מנדלסון, יוהאן גוטפריד הרדר, פרידריך שילר, היינריך פון קלייסט, כריסטיאן פליקס וייסה (סופר ופדגוג גרמני) ודניאל ניקולאוס חודוויצקי (צייר וגרפיקאי). מקובל להחשיב את הדיוקן של פרידריך הגדול כיצירת המופת שלו. כצייר פורה ובולט במיוחד, הותיר גרף כאלפיים יצירות.
בשנותיו האחרונות החל לעסוק גם בציורי נוף, שהשפיעו בין השאר על הציירים פיליפ אוטו רונגה וקספר דויד פרידריך.
נפטר בדרזדן בשנת 1813.
אנטון גראף
נמל התעופה הבין-לאומי למברט-סנט לואיס
נמל התעופה הבין-לאומי למברט־סנט לואיס (באנגלית: Lambert-St. Louis International Airport) הוא נמל התעופה העיקרי של סנט לואיס שבמיזורי וסביבתה. הנמל ממוקם מחוץ לגבולות העיר, אך הוא נמצא בבעלותה ומופעל על־ידה. ב־2000 עברו בנמל יותר מ־30 מיליון נוסעים. ברם, מספר הנוסעים שעברו בנמל ב־2004 צנח ל־13 מיליון משום שהנמל הפסיק להיות מרכז הפעילות של TWA שנקנתה על ידי אמריקן איירליינס. ב־2006 עברו בשדה 15.2 מיליון נוסעים. סמוך לנמל שוכן מפעל של חברת בואינג (היה שייך בעבר למקדונל דאגלס) שבין מוצריו המפורסמים: ה־F-15 וה־F/A-18.
היסטוריה.
הנמל היה במקור בסיס לשילוח בלונים שנקרא שדה קינלוך (Kinloch Field). האחים רייט ביקרו בשדה במהלך מסעם עם מטוסם, ותאודור רוזוולט טס במטוסם בעת ביקורם, מה שהפך אותו לנשיא ארצות הברית הראשון שטס.
ב-1920, מייג'ור אלברט בונד למברט רכש את השדה ופיתח אותו לכדי נמל תעופה בעל האנגרים וטרמינל. צ'ארלס לינדברג, שעבודתו הראשונה כטייס הייתה הטסת דואר בשירות רוברטסון איירליינס, יצא מהנמל בדרכו לפריז בטיסתו הטראנס-אטלנטית ההיסטורית ב-1927. מאוחר יותר אותה שנה, למברט מכר את הנמל, שכבר נודע בשם "שדה למברט", לעיר סנט לואיס. כך הפך למברט לנמל התעופה המוניציפלי הראשון בארצות הברית.
לפני מלחמת העולם השנייה, רוברטסון איירליינס, מרקוט איירליינס ואיסטרן איירליינס סיפקו שירותי נוסעים לנמל. במהלך המלחמה, הפך הנמל לבסיס הייצור של מקדונל איירקראפט וקרטיס רייט.
לאחר המלחמה, הוטל על מינרו ימאסאקי לתכנן טרמינל נוסעים חדש בנמל, שבנייתו הושלמה ב-1956. תכנון הטרמינל החדש בעל ארבע הכיפות היווה השראה לטרמינלים עתידיים בנמל התעופה הבינלאומי ג'ון פ. קנדי בניו יורק ובנמל התעופה שארל דה גול בפריז.
בשנות השבעים הציעה סנט לואיס להחליף את הנמל בנמל תעופה בפרבר של אילינוי. ברם, תושבי מיזורי התנגדו בחריפות ולמברט הורחב בהשקעה של 290 מיליון דולר. ההרחבה, שהגדילה את יכולתו התפעולית ב-50%, כללה את הארכת מסלולי ההמראה והגדלת קיבולת השערים ל-81. נמל התעופה מידאמריקה סנט לואיס המוצע נבנה לבסוף במסקואתה אשר באילינוי ונפתח ב-1997 ומשמש כיום כנמל חלופי ללמברט.
טראנס וורלד איירליינס העבירה את מרכז פעולתה מנמל התעופה הבינלאומי קנזס סיטי ב-1982 והפכה לחברת התעופה העיקרית של נמל למברט.
לאחר שאמריקן איירליינס רכשה את TWA ומיזגה את פעילות הטיסה שלה ב-2001, הפך למברט לנמל חלופי למרכזי הפעילות העיקריים של אמריקן איירליינס בשיקגו או'הייר ובנמל התעופה הבינלאומי פורט וורת' אשר בדאלאס. כיום משמש נמל למברט כמרכז הפעילות הרביעי בגודלו של אמריקן איירליינס, לאחר פורט וורת', שיקגו או'הייר ונמל התעופה הבינלאומי מיאמי.
סאות'ווסט איירליינס גם מחזיקה נציגות משמעותית בלמברט.
קישורים חיצוניים.
מדיה וקבצים בנושא נמל התעופה הבינלאומי למברט-סנט לואיס באתר Airliners.net
נמל התעופה הבינלאומי למברט
הרפובליקה הדמוקרטית הפדרטיבית של עבר-הקווקז
ארנולד רוטשטיין
ארנולד רוטשטיין (באנגלית: Arnold Rothstein; 17 בינואר 1882 - 4 בנובמבר 1928) (כונה "המוח"), היה עבריין יהודי מניו יורק שנחשב לאבי הפשע המאורגן בארצות הברית, מהמר ואיש עסקים, ברובם בלתי חוקיים. על פי אגדות עממיות רוטשטיין היטה את משחקי אליפות הבייסבול ב-1919 לטובת עסקי ההימורים שלו.
ביוגרפיה.
נולד לאברהם רוטשטיין, יהודי דתי ובעל קשרים רבים במערכת המשפט והפוליטיקה בניו יורק, שהחזיק ברשותו חנות טקסטיל ומפעל לעיבוד כותנה, בגיל 15 החל להתרחק מאורח החיים הדתי ושומר החוק של אביו והסתובב באזורי הפשע, כשהוא מתעסק בעיקר בהימורים.
בהמשך דרכו התיידד עם טים סאליבן, מנהיג הארגון הפוליטי טמאני הול בלואר איסט סייד. חסותו של סאליבן העניקה לארנולד הגנה, הן משוטרים והן מגנגסטרים, והוא ניצל זאת כדי לפתוח קזינו עצמאי משלו. הקזינו הכניס לכיסו סכומי עתק ובכך הפך רוטשטיין לאיש הכספים של העולם התחתון, כשהוא מממן עסקאות פשע מכל הסוגים.
ב-1920 לאחר חקיקת חוקי היובש היה מהראשונים שזיהו את ההזדמנות העבריינית-מסחרית הטמונה באיסור זה, והקים מערכת להברחת משקאות אלכוהוליים מבריטניה לארצות הברית. במשך הזמן החלו עבריינים אחרים לשדוד את המבריחים, כשהם מנצלים את העובדה שהמבריחים אינם יכולים להתלונן במשטרה, מצב זה הוביל לכך שרוטשטיין הוכרח לגייס כנופיה משלו כדי להגן על שיירות ההברחה. חברי הכנופיה גויסו מצעירים בני מהגרים בניו יורק, איטלקים ויהודים, ועליהם נמנו מאיר לנסקי, באגסי סיגל, לאקי לוצ'יאנו, פרנק קוסטלו, לואיס "לפקה" בוכהלטר, ודאץ' שולץ. רבים מחברי כנופייתו הפכו במרוצת הזמן לשליטי הפשע המאורגן.