בעשורים הראשונים לקיומה החברה עסקה בפיתוח מכשירי חשמל, ומשנות ה-50 נחשבה לאחת מחברות המחשבים הגדולות ביותר בארצות הברית, עד שמכרה את חטיבת המחשבים לחברת האניוול בשנת 1970. בשנת 1976 רכשה את חברת הבנייה יוטה, בשנת 1986 רכשה את רשת הטלוויזיה NBC, ובשנת 2004 רכשה את חברת התקשורת ויוונדי יוניברסל. לאחר רכישה זו עלה שווי השוק שלה ל-410 מיליארד דולר.
חטיבת מנועי סילון.
חטיבת מנועי הסילון של ג'נרל אלקטריק הייתה מהחלוצות בעולם ביצור מנועי סילון. לחברה היה ניסיון רב ביצור מגדשי -על למטוסי בוכנה ולכן נבחרה על ידי הממשל לפתח את ההמצאה הבריטית ולייצר את מנוע הסילון. לאחר פיתוח של 3 שנים יצרה את המנוע J33 והוא נכנס לשימוש מבצעי בשנת 1945.
בשנות ה-50 פיתחה מנוע מתקדם יותר J47 שהניע את מטוסי הקרב F-86 סייבר במלחמת קוריאה ויוצרו ממנו 35 אלף מנועים.
בשנות ה-60 המשיכה בפיתוח מנועי סילון, בהם J79 שהניע את מטוס הפנטום אך החלה גם בפיתוח מנועי סילון אזרחיים ומנועי הליקופטרים. בשנות ה-70 ושנות ה-80 המשיכה בפיתוח מנועי סילון אזרחיים וצבאיים תוך תחרות עזה עם חברת רולס-רויס ופראט אנד וויטני. במקביל, באמצע שנות ה-70 הגיעה להסכם עם חברת סנקנמה הצרפתית על יצור משותף של מנועי סילון חסכוניים מתקדמים למטוסים אזרחיים בינוניים. חברה משותפת זאת שנקראה CFM זכתה להצלחה וייצרה עד היום כ-18 אלף מנועי סילון בשם CFM56 המניעים כ-7,000 מטוסים אזרחיים כבואינג 737 ואיירבוס 320. מנועי החברה משמשים גם את המטוסים החדשים של בואינג: בואינג 747-8 והבואינג 787.
פעילות בישראל.
מטה ג'נרל אלקטריק בישראל ממוקם בשדרות שאול המלך 8 בתל אביב.
לג'נרל אלקטריק פעילות נרחבת בישראל בתחום המיכשור הרפואי בחיפה, טירת כרמל ורחובות:
פעילות נוספות בישראל:
טמרין לבן-קודקוד
טמרין לבן-קודקוד מכונה גם טמרין ראש-כותנה וטמרין חלילי (שם מדעי: "Saguinus oedipus") הוא מין קטן של טמרין, ממשפחת המרמוסטיים. משקלו פחות מ-500 גרם ואורכו הממוצע 23.2 ס"מ. הוא נפוץ בשולי יערות טרופיים, ביערות נשירים וביערות משניים, הם שוכנים בכל הגבהים של היער, מצמחיית הקרקע (בגובה של עד חמישה מטרים) ועד לצמרות העצים, אך הם מעדיפים את הצמרות. לעיתים הם אף נמצאים על הקרקע. הם שוכנים לרוב ביערות שגובהם מעל פני הים אינו עולה על 400 מטר, ולעולם לא ימצאו בגובה העולה על 1,500 מטר מעל פני הים.
קוף זה מתאפיין בציצית ארוכה, שערות לבנות מהמצח ועד העורף הגולשות על הכתפיים. גבו חום וחלקיו התחתונים, זרועותיו ורגליו לבנים-צהבהבים.
התנהגות.
הקבוצה מתחילה את נדודי היום כשעה ועשרים לאחר הזריחה. היא בוחרת את אזור ההזנה לפי זמינות הפירות בו, אך בעת האיסוף חבריה מחפשים גם חרקים ומוהל. במהלך איסוף המזון, חברי הקבוצה נותרים עירניים וקשובים. לעיתים אחד מחברי הקבוצה אף נפרד מחבריו ומתמקם בנקודה בעלת תצפית טובה כדי לזהות טורפים - בעיקר עופות דורסים, חתוליים, סמוריים ונחשים. אם גילו טורף, עשויים טמרינים אלו לתקוף אותו במשותף על מנת לגרשו.
איסוף המזון נמשך כשעה, ולאחריו חברי הקבוצה נחים במשך דקות מספר, ולאחר מכן נודדים, במהירות של כ-120–140 מטר לשעה, לאזור איסוף המזון הבא. ככל שהיום מתקדם ההפסקות הופכות להיות ארוכות יותר ויותר, עד להפסקת הצהריים שהיא הארוכה מכולן. בשעות אחר הצהריים המאוחרות הם מתחילים במסע מזורז, הכולל הפסקות איסוף מזון קצרות בלבד, חזרה לאתר השינה שלהם, שהוא לרוב עץ בעל עלווה רחבה המאפשר מסתור. הם משתמשים באתרי שינה פעמים רבות, אך ממעטים לחזור לאותו אתר יום אחר יום.
צורת התנועה המועדפת עליהם היא ריצה, קפיצה או דהרה על ארבע או ניתור מעץ לעץ. כאשר הוא חש מאוים, הוא זוקף את ציצתו כדי להיראות גדול יותר.
תזונה.
גופם הקטן, נפח מעיהם המצומצם ומעבר המזון המהיר במערכת העיכול שלהם מחייבים אותם להתמקד במזון איכותי ועתיר אנרגיה ולכן הם ניזונים בעיקר מחרקים (40% ממזונם) ומפירות (38%), אך גם ממוהל, מעלים צעירים ומצוף, ולעיתים נדירות גם מלטאות קטנות ומדו-חיים. הם אינם שואבים מוהל ישירות מהעץ, כמו שאר בני משפחת המרמוסטיים, אלא מסתמכים על נזילות טבעיות של מוהל.
מבנה חברתי ורבייה.
טמרין לבן-קודקוד חי בקבוצות של 3–9 פרטים (אם כי נצפו גם קבוצות בגדלים הנעים מ-1–19 פרטים), שלעיתים אינם בעלי קשר דם. לצד זוג דומיננטי וצאצאיהם, עשויים להיות בקבוצה פרטים חולפים, לרוב צעירים משני המינים.
אף על פי שהיחסים בין בני אותה קבוצה הם לרוב ידידותיים, וסימני אלימות הם נדירים, הקבוצה מקיימת בתוכה הירארכיה ברורה. הזכר והנקבה המתרבים הם קו-דומיננטיים (דומיננטיים במשותף) כלפי חברי הקבוצה האחרים. לנקבה הדומיננטית, ברוב הסיטואציות, קדימות בעת איסוף מזון.
טמריני לבן-קודקוד הם טריטוריאליים. זכרים מגיבים בתוקפנות לזכרים פולשים, אך לא לנקבות פולשות. נקבות מתייחסות באופן דומה לפולשים משני המינים. בעת מפגש בין קבוצות, לא מתרחש מגע פיזי אלא רק איומים קוליים.
טמרין לבן-קודקוד הוא מונוגמי לרוב, אך לעיתים (ולעולם לא בשבי) יש מקרים של פוליגמיה - פוליגניה וגם פוליאנדריה. עונת הרבייה של טמרינים אלו נמשכת לאורך כל השנה, וההריון נמשך 183 ימים. כמו רוב הטמרינים, גם נקבת טמרין לבן-קודקוד ממליטה לרוב תאומים, ולעיתים אף שלישיות. שני ההורים משתתפים בדאגה לצאצא - האב וצאצאים מתבגרים אחראים לרוב לנשיאת הצעירים, ומעבירים אותם לאם לצורך הנקה. הגמילה מהנקה מתחילה בגיל 4–5 שבועות והצעירים מגיעים לבגרות מינית בגיל 12–15 חודשים, אך הופעת המחזור החודשי בנקבות תלויה גם בסיטואציה החברתית ובעיקר בנוכחותה של נקבה בכירה יותר. שיעור השרידה של צאצאים בשנה הראשונה לחייהם הוא 86% בטבע - יותר מאשר בשבייה, כנראה משום שעוזריה של האם בטבע רכשו ניסיון קודם בקבוצות אחרות, ניסיון החסר בקבוצות בשבייה.
תוחלת חייהם הממוצעת היא 13.5 שנים. טמרין לבן-קודקוד הזקן ביותר שנצפה הגיע, בשבי, לגיל של 24 שנים.
שימור.
עד לשנות ה-80, סברו חוקרים שטמרין לבן-קודקוד מצוי מקוסטה ריקה ועד קולומביה. המין הוכרז בסכנת הכחדה בשנת 1973, לאחר ייצוא של 40,000 פרטים לארצות הברית לצורך מחקר ביו-רפואי. קופי הטמרין-ראש-כותנה שמשו במשך יותר מעשור כחיית מודל לחקר אדנוקרצינומה.
האיום המרכזי על שרידות המין הוא בירוא היערות בקולומביה לצורכי חקלאות, דלק והתיישבות בנוסף לציד שלהם לצורך סחר בחיות מחמד.
בשנת 1992 ניתן היה למוצאו רק בצפון קולומביה, בשטח שבין נהר הקוקה, נהר המגדלנה והאוקיינוס האטלנטי.
קילומטר לשעה
קילומטר לשעה (קמ"ש) היא יחידת מידה למהירות, המציינת מעבר של קילומטר אחד במשך שעה אחת.
יחידת מידה זו היא יחידה מקובלת למדידת מהירותם של כלי רכב במרבית מדינות העולם. בארצות הברית מקובלת במקומה יחידת המידה מייל לשעה. למדידת מהירותם של כלי שיט מקובלת יחידת המידה קשר, שהיא 1 מיל ימי לשעה ושווה ל-1.8525 קילומטר לשעה.
בכתיב פיזיקלי המהירות קילומטר לשעה נרשמת בצורה קילומטר/שעה או קילומטר·שעה1−.
יחידת מידה מקובלת למהירות בקרב הפיזיקאים היא מטר לשנייה (מ/ש) - זו יחידת SI למהירות.
תנועה במהירות גבוהה מאוד נמדדת בקילומטר לשנייה. מהירות האור היא כ-300,000 קילומטר לשנייה, ומהירות המילוט מכדור הארץ היא 11.2 קילומטר לשנייה. למעבר מקילומטר לשנייה לקילומטר לשעה יש להכפיל את המהירות ב-3,600.
קמ&quot;ש
שחמט סיני
שח סיני
הרסטורציה של מייג'י
שלישיית מה קשור
שלישיית מה קשור היא קבוצת קומיקאים, סטנדאפיסטים, מנחי טלוויזיה, שדרני רדיו, זמרים, מוזיקאים ושחקנים ישראלית הכוללת את הבדרנים ציון ברוך, אסי ישראלוף ושלום מיכאלשווילי. בתחילת דרכם פעלו כחמישייה, יחד עם שחר חסון ועמוס תמם.
היסטוריה.
ראשית דרכם (2000–2004).
חברי השלישייה גדלו יחד ברמלה, ובבגרותם עברו להתגורר יחד בתל אביב. כבר בצעירותם העלו מופעי סטנד-אפ והומור במסגרת בית הספר התיכון עמל א' רמלה ע"ש יגאל אלון, ואף הופיעו במהלך שירותם בצה"ל במועדונים. בשנת 2000 העלו יחד את מופע הבידור "מה קשור?" כחמישייה, יחד עם שחר חסון והשחקן עמוס תמם. לאחר כשנה פרשו חסון ותמם ונשאר ההרכב במתכונת בה הוא פועל עד היום. בשנת 2001 החלו להופיע בתוכנית הטלוויזיה של אלי יצפאן, "יצפאן", בערוץ 3 של חברת הכבלים "הוט". הם זכו לאהדה רבה, והמשיכו להופיע במשך שלוש עונות וכן בספיישל קומי לכבוד יום העצמאות בשם "למה לא אוגנדה?", אשר כלל מערכונים ושירים ושודר גם הוא בערוץ 3 בשנת 2002. באותה שנה גם הופיעו עם מערכוניהם בעונתה האחרונה של תוכנית הבידור "רק בישראל", לצד אורנה בנאי וארז טל בערוץ 2, וזכו לחשיפה משמעותית. באותה שנה הופיעו בתוכנית של אסי וגורי "שידורי המהפכה".
בסוף שנת 2003 החלו חברי השלישייה לעסוק בשירה ובמוזיקה, כשכתבו והקליטו יחד עם להקת הדורבנים את השיר "אחלה בחלה" (מילים: אורן ארזוני, אסי ישראלוף, אריק לוי וגיא מזיג. לחן: אסי ישראלוף, גיא מזיג), שהופיע באלבום הלהקה "קובי". בשנת 2004 הופיעה השלישייה יחד עם שלמה גרוניך במסגרת המופע "מה קשור שלמה גרוניך לזהו זה", במהלכו ביצעו יחד עם גרוניך שירים שכתב גרוניך לתוכנית "זהו זה!" במהלך שנות השמונים. המופע נחל הצלחה והוביל את פסטיבל הפסנתר באותה שנה. בשנה זו גם הגישו פינה סאטירית בשם "יוצאים לעם" בתוכנית האקטואליה "האולפן המרכזי" בערוץ 10.
"תנו לו צ'אנס" והיכל התרבות (2005-2006).