הממצאים המוקדמים באתר, שלא שימש מעולם כמקום מגורים סדיר, הם מסוף המאה ה-6 לפנה"ס, דהיינו, קודם להגמוניה ההלנית באזור, שהחלה בתחילת המאה ה-4 לפנה"ס. בתקופה זו שימש האתר כמקום פולחנה של האלה האם. מאוחר יותר הוחלפה אלה זו בנימפה לטו, אשר הולידה לזאוס את אפולו וארטמיס. לפי המסורת המקומית שהתה לטו בליקיה בעת שנמלטה מפני הרה הקנאית, רחצה את ילדיה במימי הנהר הסמוך והרוותה את צמאונה.
האתר היה קשור לקסנתוס הסמוכה שתושביה תחזקו אותו. בלטואון התקיימו טקסים, מופעים וחגיגות של ערי ברית הערים הליקית, והוא המשיך ופעל כמקום פולחן גם בתקופתה הרומית. במאה ה-5 החל האתר מתכסה בחול שהובא למקום על ידי נהר קסנתוס, והפולחן הפגאני בו פסק. במאה ה-6 הוקמה באתר כנסייה ביזנטית מאבנים שנלקחו מהעתיקות, אך במאה ה-7 המקום ננטש לחלוטין וחרב, וייתכן שהדבר קשור לפלישות הערבים לאסיה הקטנה. החפירות במקום החלו בשנות ה-50, ומאז שנת 1962 הן נערכות על ידי ארכאולוגים צרפתים. כיום מוקף האתר באזור חקלאי מיושב, ובצידו הדרומי והמערבי הוא גובל בחממות.
האתר.
באתר שרידיהם של שלושה מקדשים, שנבנו במקום בו נצבו מקדשים מוקדמים יותר. מקדש לטו מהמאה ה-5 לפנה"ס הוא המערבי מבין השלושה. הוא נבנה מאבן גיר והוא הגדול והשמור מבין המקדשים. בחזיתו ניצב שער בסגנון איוני והנאוס הוקף בעמודים שנשאו כותרות קורינתיות. המקדש המזרחי ביותר מוקדש לאפולו, הוא מתוארך למאה ה-4 לפנה"ס וסגנונו דורי. רצפת הפסיפס של המקדש מתארת את סמליו של האל חץ וקשת וכן לירה. בתווך ניצב המקדש הקטן ביותר, מקדש ארטמיס שסגנונו איוני, וכמו מקדש אפולו גם הוא מתוארך למאה ה-4 לפנה"ס.
סמוך מצפון-מזרח לשלושת המקדשים ניצבים הסטואה והאמפיתיאטרון ההלניסטים. האמפיתיאטרון הוקם במאה ה-2 לפנה"ס והוא השתמר במצב טוב. דרומית-מערבית למקדשים נמצא הנימפאון המוצף כיום במים באופן חלקי. המבנה מסמל את המקום בו רחצה לטו את ילדיה, וייתכן ששימש בטקס טבילה כלשהו. ליד הנימפאון שוכנים שרידיה של הכנסייה הביזנטית, שככל הנראה שימשה כבית התפילה של קהילת נזירים מקומית.
שבועת שווא
שבועת שקר
רופי המפרץ הפרסי
רופי המפרץ הפרסי (בערבית: روبيه or روبيه خليجيه) היה מטבע רופי הודי עם סימני הכר בשטרות שהיה למעשה הילך חוקי במדינות המפרץ הפרסי משנת 1959 עד שנת 1970 לפני שהללו הנפיקו מטבעות משלהן.
כאשר שלטה האימפריה הבריטית בהודו ובמדינות המפרץ השלטון הבריטי הוציא למחזור את הרופי ההודי כמטבע עובר לסוחר במדינות המפרץ אשר בשליטתו, כגון עומאן, בחריין, כווית ואיחוד האמירויות.
כאשר זכתה הודו בעצמאותה, עדיין השתמשו ברופי ההודי כהילך חוקי במדינות המפרץ.
באותו עת הבסיס המוניטארי עמד על עתודת גוש הלירה שטרלינג בשער חליפין של 13 ושליש הרופי ללירה שטרלינג וכן לתקן הזהב וכמו כן התקנות בהודו באותן שנים אסרו על הוצאת זהב והכנסת זהב למדינה ללא פיקוח וכן על החזקה ומסחר בזהב או במטבע חוץ במזומן בשטחי הודו עצמה.
אך באותן מדינות המפרץ שבה הרופי ההודי שימש הילך חוקי היה היתר לסחור במטבע קשה אחר או בזהב
ולכן סוחרים ומבריחים מהודו נהגו להגיע למדינות המפרץ ולקנות זהב ולחזור להודו ולסחור בזהב
ובשנת 1959 הוערך כי שווי הזהב שהוחזק על ידי המגזר הפרטי הוערך ב-1.75 מיליארד דולר ארצות הברית
ומטבע הרופי ההודי החל מאבד מערכו, היות שמיליוני הרופי ששימשו לרכישת זהב או מטבע קשה אחר החל לחזור להודו במסחר הבנלאומי והבנק המרכזי של הודו נאלץ לגבות את הרכישות שנעשו במדינות המפרץ.
כדי לעצור תופעה זו החליט הבנק המרכזי של הודו לפקח על שטרות הרופי ששימשו הילך חוקי החליט הבנק להוציא למחזור "שטרות מיוחדים" שהיו דומים לשטרות שהיו הילך חוקי בהודו עצמה אך שונים בצבעם
שטרות.
השטרות נשאו את שם "הבנק המרכזי של הודו" והיה הבדל בין השטרות שהיו במחזור במדינות המפרץ לבין השטרות בהודו. צבעם של השטרות שהיו בשימוש במפרץ הפרסי היו שונים, ואות הפרפיקס של המספר הסידורי על השטרות צוין באות Z.
שטר של רופי אחד הונפק על ידי "ממשלת הודו" וצבעו היה אדום.
שטר של 5 רופי צבעו היה כתום.
שטר של 10 רופי צבעו היה אדום.
ושטר של 100 רופי וצבעו היה ירוק.
השטרות הונפקו על ידי "הבנק המרכזי של הודו" וצוין כי ניתנים לפדיון בבנק המרכזי בבומביי בלבד ולא היו יכולים להיות הילך חוקי בהודו עצמה אלא לצורך פדיון רשמי.
לאחר שמדינות המפרץ קיבלו את עצמאותן החלו להנפיק מטבעות משלהן. כווית ויתרה על הרופי ראשונה כאשר הנפיקה את הדינר הכוויתי בשנת 1961. בעקבותיה הנפיקה בחריין את הדינר הבחרייני בשנת 1965. כאשר הנפיקה עומאן את הריאל העומאני בשנת 1970 יצא רופי המפרץ הפרסי סופית מן המחזור.
קורדינטות בריצנטריות
קרב אדריאנופול (324)
קרב אדריאנופול היה קרב במלחמת האזרחים הרומית בין ליקיניוס קיסר המזרח לקונסטנטינוס קיסר המערב.
ליקיניוס היה לקיסר האימפריה הרומית המזרחית בשנת 311 ושלט בה יחד עם מקסימינוס דאיה. אולם בשנת 313 נתגלעה מחלוקת בין השניים וליקיניוס הביס את דאיה והיה לשליט יחיד. הוא המשיך ושלט באימפריה המזרחית בגפו במשך 11 שנים, אולם ב-324 התגלע סכסוך בינו לבין קיסר המערב קונסטנטינוס שהיה גם גיסו.
קונסטנטינוס רדף אחרי שבטים סמרטים אשר חצו את הדנובה וחדר לשטחיו של ליקיניוס, הכול במטרה לגרור את האחרון לעימות מזוין. אף שמספר חייליו של קונסטנטינוס היה מועט ביחס לזה של ליקיניוס, צבאו עלה על זה של יריבו באיכותו. הצבאות היריבים נפגשו ליד אדריאנופול שבתראקיה ( אדירנה שבטורקיה) ב-3 ביולי 324, וקונסטנטינוס הביס את ליקיניוס אשר נמלט והסתגר בביזנטיון הסמוכה.
במקביל לקרב אדריאנופול התרחש קרב הלספונטוס הימי סמוך לבוספורוס וגם בו נחל ליקיניוס מפלה. הקרב השלישי והמכריע, קרב כירוספוליס, התחולל ב-18 בספטמבר 324, הפעם בצידו האסייתי של הבוספורוס, סמוך לאיסקידר של ימינו, ובקרב זה ביסס קונסטנטינוס את ניצחונו. בהמשך הוציא קונסטנטינוס את ליקיניוס להורג בניגוד לשבועה שנתן.
קרב אדריאנופול היה אחת מנקודות המפתח אשר איפשרו לקונסטנטינוס להשתלט על האימפריה הרומית המפולגת ולאחדה בשנית.
יאן ז'לזני
יאן ז'לזני (; נולד ב-16 ביוני 1966) הוא אתלט עבר צ'כי. 3 פעמים ברציפות אלוף אולימפי (ברצלונה 1992, אטלנטה 1996 וסידני 2000), 3 פעמים אלוף עולם (שטוטגרט 1993, גטבורג 1995 ואדמונטון 2001) ושיאן העולם הנוכחי בהטלת כידון (98.48 מטר). הוא הטיל 52 פעמים מעל 90 מטר.
ז'לזני נחשב לגדול מטילי הכידון בכל הזמנים.
ביוגרפיה.
ז'לזני נולד במלאדה בולסלאב שבמחוז מרכז בוהמיה. הוא הטיל כידון כמו יאנה אימו ומאמנו הראשון היה אביו, ירוסלב.
שיאן עולם.
בתחרות הכנה לאליפות העולם באתלטיקה שנערכה בניטרה, (אז צ'כוסלובקיה כיום סלובקיה) ב-31 במאי 1987 קבע ז'לזני בהטלת כידון שיא עולם חדש (87.66 מטר). חודשיים לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה ברומא איטליה הוא זכה במדליית ארד בהטלת כידון (82.20 מטר), אחרי ספו ראטי מפינלנד (83.54 מטר) וויקטור יבסיוקוב מברית המועצות (82.52 מטר).
באולימפיאדת סיאול (1988) זכה ז'לזני במדליית כסף בהטלת כידון למרחק 84.12 מטר, אחרי טפיו קוריוס מפינלנד (84.28 מטר) ולפני רייטי (83.26 מטר).
באליפות העולם שנערכה בטוקיו יפן בשנת 1991 סיים ז'לזני במקום ה-18 בהטלת כידון (76.26 מטר) ולא עלה לגמר.
אלוף אולימפי.
באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכה ז'לזני במדליית זהב בהטלת כידון בשיא אולימפי חדש של 89.66 מטר לפני רייטי (86.60 מטר) וסטיב בקלי מבריטניה (83.38 מטר).
אלוף עולם.
באליפות העולם שנערכה בשטוטגרט גרמניה בשנת 1993 זכה ז'לזני במדליית זהב בהטלת כידון (85.98 מטר), לפני קימו קינונן מפינלנד (84.78 מטר) ומיק היל מבריטניה (82.96 מטר). שבועיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בשפילד אנגליה ב-28 באוגוסט קבע ז'לז'ני בהטלת כידון שיא עולם חדש (95.66 מטר).
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בשנת 1994 זכה ז'לזני במדליית ארד (82.58 מטר).
באליפות העולם שנערכה בגטבורג שוודיה בשנת 1995 זכה ז'לזני במדליית זהב בהטלת כידון פעם שנייה ברציפות (89.88 מטר), לפני בקלי (86.30 מטר) ובוריס הנרי מגרמניה (86.08 מטר).
בתחרות הכנה למשחקים האולימפיים שנערכה ביינה, עיר אוניברסיטאית במדינת תורינגיה שבמרכז גרמניה, ב-25 במאי 1996 קבע ז'לזני שיא עולם חדש בהטלת כידון למרחק של 98.48 מטר (שיא העולם הנוכחי, 2017). באולימפיאדת אטלנטה (1996) עצמה הוא זכה במדליית זהב פעם שנייה ברציפות בהטלת כידון (88.16 מטר) לפני בקלי (87.44 מטר) ורייטי (86.98 מטר).
באליפות העולם שנערכה באתונה יוון בשנת 1997 סיים ז'לזני רק במקום ה-9 לאחר שבשלב הגמר פסל את שתי ההטלות הראשונות ובהטלה השלישית הטיל רק למרחק של 82.04 מטר ולא קיבל עוד שלוש הטלות.
באליפות העולם שנערכה בסביליה ספרד בשנת 1999 זכה ז'לזני במדליית ארד בהטלת כידון (87.67 מטר), אחרי פרוויאינן (89.52 מטר) וקוסטס גציודיס מיוון (89.18 מטר).
באולימפיאדת סידני (2000) זכה ז'לזני במדליית זהב פעם שלישית ברציפות בשיא אולימפי חדש של 90.14 מטר, לפני בקלי (89.85 מטר) וסרגיי מקרוב מרוסיה (88.67 מטר).
באליפות העולם שנערכה באדמונטון קנדה בשנת 2001 זכה ז'לזני במדליית זהב בהטלת כידון בפעם השלישית בשיא תחרות חדש (92.80 מטר), לפני פרוויאינן (91.31 מטר) וגציודיס (89.95 מטר).
באליפות העולם שנערכה בפריז צרפת בשנת 2003 סיים ז'לזני במקום הרביעי בהטלת כידון (84.09 מטר), המנצח היה מקרוב (85.44 מטר).
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בשנת 2006 זכה ז'לזני במדליית ארד בהטלת כידון (85.92 מטר).