ברובע ג'וביהא ישנם אזורי בילוי ובידור כגון, המדרחוב התוסס מאוד מול השער הצפוני של אוניברסיטת ירדן. האטרקציות העיקריות ברובע הן, מסעדת סיוין, מסעדת הנרות, קפה לילות שחרזדה וכן קניון האוניברסיטה.
הירדנים נוטים לנהור לרובע ג'וביהא כדי ליהנות ממזג האוויר הקריר בקיץ. המבקרים ברובע חונים בדרך כלל בצד "דרך אבו נסייר" המשקיפה על העיר. המבקרים נהנים לשבת בביתי הקפה ליהנות משתייה, לעשן נרגילות ולצפות בנוף העיר במיוחד בשקיעה. אזור השעשועים ברובע ג'וביהא משך עליו יותר מכל יתר הרבעים מבקרים רבים מכיוון שיש בו את פארק השעשועים הגדול ביותר במדינה. בשנת 2017 פארק השעשועים נסגר לצמיתות בגלל הידרדרות בטיחות המתקנים והמבנים. בשנת 2018 הוכרזו תוכניות לפיתוח האתר לפארק סגור עם מתקנים למשפחות, צעירים וילדים.
ברובע ג'וביהא נמצאת שכונת החלונות האדומים. אחד הרחובות הגדולים ברובע ג'וביהא נקרא "רחוב טאלאייני" שמשמעותו "רחוב תאסוף אותי". תושבים מקומיים ניסו לעצור את תופעת הזנות באזור.
תחבורה.
אף שרובע ג'וביהא נמצא בפאתי העיר הצפוניים, סלילת הכבישים הראשיים והכבישים המהירים, כמו כביש הטבעת המפורסם של כביש ירדן החדש סיפק גישה נוחה למחוזות הסמוכים ברחבי הבירה עמאן.
טירת הוהנצולרן
טירת הוהנצולרן (בגרמנית: Burg Hohenzollern ) היא טירה ששימשה את משפחת האצולה הגרמנית הוהנצולרן לדורותיה. הטירה נמצאת על פסגת הר הוהנצולרן מדרום לעיירה הכינגן שבמרכז מדינת באדן-וירטמברג בגרמניה. הטירה הנוכחית היא השלישית שנבנתה במיקום זה.
בטירה שמורים כמה פריטים היסטוריים, ביניהם כתר הקיסר וילהלם השני וכמה מחפציו האישיים של פרידריך הגדול. כמו כן מספר בני אצולה מבית הוהנצולרן קבורים במקום. הטירה היא מבין הטירות המתוירות ביותר בגרמניה כשכל שנה מבקרים בה מעל 350,000 מבקרים.
מיקום.
טירת הוהנצולרן היא טירת פסגה היושבת בפסגתו של הר הוהנצולרן , הר מבודד בקצה היורה השוואבית ("האלפים השוואבים" ) בגובה 855 מטר NHN . הטירה נמצאת מדרום לעיירה הכינגן, כ-50 ק"מ דרומית לשטוטגרט, בירת מדינת באדן-וירטמברג. ההר הוא מקור שמו של המחוז בו הטירה נמצאת, Zollernalbkreis . בקרב המקומיים ההר ידוע בשם Zollerberg, הר צולר, או בקיצור Zoller.
היסטוריה.
הטירה הראשונה.
הטירה הראשונה, שנבנתה ככל הנראה במאה ה-11, מוזכרת לראשונה במסמכים היסטוריים משנת 1267 בשם Castro Zolre אך בלי פרטים מעבר לכך. ידוע שבני התקופה כינו את הטירה "כתר כל טירות שוואביה" (Crown of all castles in Swabia). ב-1423 הטירה נהרסה כליל אחרי מצור שארך כשנה שהטילה ברית ערי שוואביה .
הטירה השנייה.
הטירה השנייה נבנתה בשנים . טירה זו שימשה מקום מפלט עבור השושלת השוואבית הקתולית בזמן מלחמת שלושים השנים. ב-1634, במהלך מלחמת שלושים השנים, כוחות של מדינת וירטמברג השתלטו על הטירה. לאחר מכן הטירה עברה לשליטת בית הבסבורג לכ-100 שנה. בחורף של , במהלך מלחמת הירושה האוסטרית (), חיילים צרפתים תפסו את הטירה. לאחר המלחמה הטירה חזרה לשליטת בית הבסבורג אך לא הייתה כמעט בשימוש. ב-1798 הבעלים האוסטרים האחרונים עזבו ומצב הטירה הידרדר. בתחילת המאה ה-19 מכל מבני הטירה רק קפלת מיכאל הקדוש (St. Michaelskapelle) נותרה במצב סביר.
הטירה הנוכחית.
הטירה הנוכחית נבנתה על ידי פרידריך וילהלם הרביעי, מלך פרוסיה, נצר לבית הוהנצולרן. ב-1819, כשעבר באזור בדרכו לאיטליה, המלך התעניין בשורשי משפחתו ועלה לפסגת הר הוהנצולרן. ב-1844, כשכבר היה מלך, כתב:
האדריכל פרידריך אוגוסט שטילר נבחר לתכנן את הטירה החדשה עוד בזמן שהיה תלמידו (ויורשו) של האדריכל הנודע קארל פרידריך שינקל וב-1846 החל את עבודתו. הוא תכנן מבנה מפואר בהשפעת אדריכלות התחייה הגותית האנגלית ובסגנון שאטו עמק הלואר . הקצין והמהנדס מוריץ קארל ארנסט פון פריטויץ , מהנדס הביצורים המוביל בפרוסיה, תכנן את הכניסה המרשימה לטירה. הפסל גוסטב פיגהוס (Gustav Willgohs) יצר את הפסלים שברחבי הטירה.
הבניה החלה ב-1850 ומומנה על ידי ענף ברנדנבורג-פרוסיה וענף הוהנצולרן-זיגמרינגן של בית הוהנצולרן. העבודות הסתיימו ב-3 באוקטובר 1867, תחת שלטונו של וילהלם הראשון, קיסר גרמניה, אחיו של פרידריך וילהלם הרביעי, מלך פרוסיה. הטירה עמדה ריקה רוב הזמן ושימשה בעיקר להפגנת כוחו של בית הוהנצולרן.
אף לא אחד מקיסרי האימפריה הגרמנית חי בטירה. רק וילהלם, נסיך הכתר של גרמניה, נסיך הכתר האחרון, שהה בטירה מספר חודשים בחודשים האחרונים של מלחמת העולם השנייה אחרי שטס מפוטסדאם לטירה במנוסה מהצבא האדום המתקדם. בזמן מותו ומות אשתו, צציליה, דוכסית מקלנבורג-שוורין, אחוזות המשפחה בברנדנבורג היו תחת שליטה סובייטית ולכן הם נקברו בטירה.
החל מ-1952, לואי פרדיננד, נסיך פרוסיה העביר לטירה חפצי אמנות יקרי ערך ומזכרות פרוסיות מאוספי משפחת הוהנצולרן ומהמוזיאון שהיה בארמון מונביג'ו . שניים מהחפצים החשובים ביותר הם כתר הקיסר וילהלם השני ומדים ששימשו את פרידריך הגדול. כמן כן שמור בטירה מכתב שג'ורג' וושינגטון שלח למצביא הפרוסי פרידריך וילהלם פון שטויבן כאות תודה על לחימתו לצד המושבות האמריקאיות במלחמת העצמאות של ארצות הברית. בשנים ארונותיהם של פרידריך וילהלם הראשון, מלך בפרוסיה ובנו פרידריך הגדול נשמרו בקפלה בטירה. ב-1991, לאחר איחוד גרמניה, הארונות הוחזרו לפוטסדאם.
הטירה ניזוקה ברעידת אדמה שהתרחשה ב-3 בספטמבר 1978 ובעקבות זאת עברה שיפוצים עד אמצע שנות ה-90 של המאה ה-20.
הטירה היום.
הטירה נמצאת בבעלות פרטית של בית הוהנצולרן, שני שלישים בבעלות הענף של ברנדנבורג-פרוסיה ושליש בבעלות הענף השוואבי. מ-1952 קרן קירה נסיכת פרוסיה עורכת במקום מחנות קיץ לילדים. כשגאורג פרידריך, נסיך פרוסיה שוהה בטירה עם משפחתו דגל פרוסיה מונף בטירה. ב-2015 הטירה נסגרה לרגל צילומים של סרט האימה-פסיכולוגי "מרפא לבריאות" שיצא לאקרנים ב-2016. הטירה שימשה כאתר הצילומים גם של סדרת הטלוויזיה משנת 2017, "המכשפה הגרועה ביותר" .
ארכיטקטורה.
טירת הוהנצולרן היא מופת של הרומנטיות הגרמנית ומייצגת תפיסה רומנטית של טירות האבירים בימי הביניים. הטירה מורכבת מארבעה חלקים מרכזיים: מבני הטירה עצמה, הקפלות, הביצורים וגן הטירה.
בכניסה לטירה ניצב שער העיט (Adlerturm) ממנו יורד גשר מתרומם. מבני הטירה יושבים על מתאר הטירה השנייה שיוצר צורת U. בקצה אחד בנויה קפלה פרוטסטנתית ובקצה השני קפלה קתולית. על חומת הסוגרים בנויות שלוש קומות בסגנון התחייה הגותית מקושטות במגדלים וצריחונים. ארבעת המגדלים מיושרים עם ארבעת הבסטיונים.
אולמות מרכזיים בטירה כוללים את אולם עץ המשפחה (Stammbaumhalle) ואולם הרוזן (Grafensaal). על קירות אולם עץ המשפחה מצויר אילן היוחסין של בית הוהנצולרן. אולם הרוזן תופס את כל האגף הדרומי של הטירה. שמונה עמודי שיש אדומים תומכים בקמרון הצלעות של האולם ובקירות האולם משובצים חלונות בצורת קשת מחודדת .ציורי גריזיי של אדריכל הטירה שטילר מקשטים את החלונות ומתארים את ההיסטוריה של בית הוהנצולרן. מתחת לאולם הרוזן, במקום בו היה מטבח הטירה, נמצא כיום חדר האוצר .
קרל פרסונס
קרל פרסונס (באנגלית: Karl Parsons; 23 בינואר 1884 – 30 בספטמבר 1934) היה אמן ויטראז'ים אנגלי המזוהה עם תנועת ארטס אנד קרפטס.
ראשית החיים.
פרסונס נולד בפקהאם שבסורי, ילדם ה-12 והצעיר ביותר של ארתור ויליאם פרסונס (1838–1901), מתרגם משפות זרות, ואמה מטילדה פרסונס, לבית ברגמן (1837–1914). הוא הוטבל בשמות צ'ארלס ברגמן, אף על פי שהמשפחה כינתה אותו תמיד קרל, השם בו היה אמור להשתמש בהמשך חייו. בין השנים 1893 - 1898 הוא למד בבית הספר לבנים בניו קרוס בדרום לונדון.
הכשרה - פרוץ מלחמה.
אחת מאחיותיה הגדולות של קרל פרסונס הייתה האמנית ביאטריס אמה פרסונס (1869–1955). ביאטריס עבדה זמן מה בסטודיו של כריסטופר וואל וכאשר פרסונס עזבה את בית הספר, ביאטריס שכנעה את וואל לקחת אותו כשוליה. מלבד ההתמחות אצל וואל כתלמיד באולפן באמרסמית', הוא עבד גם אצל בבית המלאכה לויטרז'ים של בלונדס ודרורי בצ'לסי, גם בפיקוחו של וואל. באותו הזמן הוא השתתף בשיעורים בבית הספר המרכזי לאומנות ומלאכה.
הוא השלים את הכשרה בשנות העשרים שלו, ואז עבד כאחד מעוזריו של וואל. בספטמבר 1904 החל ללמד בבית הספר המרכזי, בתחילה כאחד מעוזריו של וואל ומאוחר יותר כמורה ראשי לוויטראז'ים. תלמידה אחת הייתה מרגרט אדית רופ, בת דודה של מרגרט אנייס רופ. תלמידה אחרת הייתה ג'ואן פולילוב שעבדה עם מייבל אספלין ולמעשה המשיכה את עבודתה של אספלין עבור הקתדרלה האנגליקנית בחרטום כאשר אספלין כבר לא יכולה היה לעשות זאת.
במהלך 1900 הוא אמור היה לסייע לוואל בעבודות הגדולות שלו ובשנת 1905 צייר כמה מהאיורים לספרו של וואל "עבודות ויטראז'" פארסונס סייע לוואל עם החלונות לקתדרלת גלוסטר וגם לאלה לקתדרלת קנטרברי, סאות'וול מינסטר, קפלת בית הספר טונברידג', וכנסיות באשבורן, לדבורי וברפורד.
בשנת 1907 התחתן עם גרייס מיליסנט סימונס. גם היא למדה בבית הספר המרכזי והפכה לרוקמת אומנתית.
בשנת 1908 עבד עם וואל על תכנון וביצוע חלונות אפסיס לקתדרלת קייפטאון ובאותה שנה הקים סטודיו משלו בבית המלאכה לזכוכית בפולהאם. באותה שנה החל לעבוד במשימה העצמאית הראשונה שלו, סדרת חלונות לסנט אלבן, הינדהד. הוא גם הציג שלושה עיצובים באקדמיה המלכותית.