עַמְעַם (בלועזית: דִּימֶר) הוא מתקן המאפשר שינוי של עוצמת ההארה של גופי תאורה. העמעם משנה את צורת הגל של המתח החשמלי המגיע לנורה, ובכך מוריד ומעלה את עוצמת התאורה. על אף שיש עמעמים שמורידים ומעלים את המתח החשמלי המגיע למערכת התאורה, המונח בדרך כלל מתייחס לעמעם שנועד לשימוש עם נורות ליבון והלוגן, אשר עובד לפי השיטה של שינוי צורת הגל של המתח החשמלי.
קיימים עמעמים במגוון גדלים - החל ברכיב חשמלי, בגודל של מתג תאורה לשימוש ביתי, וכלה במכשירים להספק גבוה, המשמשים באולמות או בתאורת חוץ (למשל לתאורה בתיאטרון או להארה דקורטיבית של בניינים בלילה). עמעמים לשימוש ביתי שמיועדים לנורות ליבון והלוגן, נשלטים לרוב באופן ישיר (ידני), אם כי קיימות גם מערכות בשליטה מרחוק (למשל X10). עמעמים מקצועיים לתאורה פלאורסצנטית, פריקה (HID) ו-LED, נשלטים בדרך כלל באמצעות מערכות בקרה דיגיטליות (כגון [ראשי תיבות של Digital Addressable Lighting Interface]) או אנלוגיות ().
עמעמים משמשים במקום נגדים משתנים לטובת שליטה על עוצמת אור, בגלל הנצילות החשמלית הגבוהה שלהם. בעוד שנגד משתנה מאבד אנרגיה בצורת חום (נצילות נמוכה עד 0.5), העמעם ממתג (מכבה ומדליק לסירוגין) את האנרגיה העוברת דרכו, ויכול תאורטית להגיע לנצילות הקרובה ל-1.
היסטוריה.
אחד העמעמים הראשונים היה ה-"Safety Dimmer", שיוצר ב-1890 על ידי הממציא האמריקאי גרנויל וודס (Granville Woods). עמעמים שהיו קיימים קודם לכן היו בלתי אמינים ונטו להישרף.
בראשית הדרך היו העמעמים נשלטים ידנית על ידי מתגים גדולים, באופן שחייב מעבר של מלוא ההספק החשמלי דרך גוף העמעם - מה שלא תמיד היה נוח ולעיתים היה אף מסוכן, במיוחד בעמעמים של ערוצים רבים בהספק גבוה, למשל במועדוני בילוי או תיאטראות. עם התחלת השימוש בעמעמים מבוססי טרנזיסטור נכנסו לשוק מערכות אנלוגיות לשליטה-מרחוק (בדרך כלל בתקן 0-10V). חוט השליטה במערכות אלה היה דק יותר מאשר קווי ההספק במערכות הקודמות, ובהתאם עברו זרמים והספקים נמוכים יותר ומסוכנים פחות. גם אז, כל עמעם השתמש בחוט נפרד, מה שהצריך סלילת כבלים רבים לעמדות בקרה של התאורה. מערכות מודרניות משתמשות בפרוטוקולי בקרה דיגיטליים (למשל DMX) לשליטה במספר רב של עמעמים וציוד נוסף באמצעות כבל יחיד.
ב-1961 המציא ג'ואל ספירה (Joel Spira), מייסד חברת "Lutron Electronics", את העמעם הראשון המבוסס על התקן מצב-מוצק. עמעם זה היה מבוסס על מיתוג הזרם (כיבוי והדלקה) בתדר 120 הרץ (פעמיים תדר רשת החשמל בארצות הברית), שהיה חסכוני באנרגיה וניתן היה להתקינו בשקע סטנדרטי של מתג בקיר.
ליגת הבייסבול הישראלית
ליגת הבייסבול הישראלית (IBL) הייתה ליגה ישראלית לבייסבול.
משחק הליגה הראשון נערך ב-24 ביוני 2007.
בעונה הראשונה השתתפו בליגה שש קבוצות: נתניה טייגרס, בית שמש בלו סוקס (שזכתה באליפות), תל אביב לייטנינג, רעננה אקספרס, מודיעין מיראקל ופתח תקווה פיונירס. בישראל יש שלושה מגרשים למשחקי בייסבול רשמיים: מגרש הירקון (סמוך לכפר הבפטיסטים), מגרש גזר והספורטק בתל אביב. בבית שמש היה אמור להיבנות מגרש נוסף.
בשל מיעוט שחקני בייסבול ישראלים, 108 משחקני הליגה בעונתה הראשונה היו שחקנים ממדינות זרות, רובם מארצות הברית.
אורכו של משחק בליגה היה שבעה סיבובים (innings), לעומת המשחקים היותר ארוכים בארצות הברית ובמדינות אחרות (שמשחקים משחק מלא של תשעה סיבובים). כמו כן, תיקו במשחקי הליגה הוכרע על ידי "הום ראן דרבי", שבו לשלושה חובטים מכל קבוצה היו שישה ניסיונות כל אחד לחבוט את הכדור מחוץ לתחום המגרש מהמגיש שלהם (במשחק רגיל תיקו הוכרע על ידי הוספת סיבוב נוסף עד שלקבוצה היה יתרון).
העונה השנייה בליגה (2008) בוטלה עקב קשיים כספיים אליהם נקלעה הליגה, אם כי היה בכוונת הנהלת הליגה לקיים משחקי ידידות במשך כשבוע בחודש אוגוסט.
בסתיו 2017 הוקמה ליגת הבוגרים (סניורס) מחדש על ידי האגודה הישראלית לבייסבול, מאז התקיימה הליגה פעמיים בשנה - ליגת סתיו, וליגת הקיץ כשהיא כוללת בין 4 ל-6 קבוצות.
בעונת 2020/2021 בליגת הסניורס משתתפות 4 קבוצות: בית שמש, משגב, רעננה ותל אביב.
בובספוג מכנסמרובע (דמות)
בובספוג מכנסמרובע (באנגלית: SpongeBob SquarePants, נולד ב-14 ביולי 1986) הוא הדמות הראשית בתוכנית טלוויזיה הקרויה על שמו.
החל מהסרט "" משנת 2020, בובספוג משמש בתור הקמע של סרטי ניקלודיאון, והוא מופיע בסמל ההפקה שלהם. וכמו כן גם בסרטי ילדים של אולפני פאראמונט.
אודות הדמות.
בובספוג הוא ספוג ימי, תמים, נלהב, רגיש מאוד, ילדותי, בעל צחוק צווחני וגבוה, קול צורם ומכנסיים רבועות (אשר הקנו לו את שם משפחתו). נכשל בטסטים פעמים רבות (וממשיך להיכשל), לוחם קראטה, נהג חד-אופן, נגן יוקולילי, וצייד מדוזות. מתואר כ- "גיק", ובאחד הפרקים אף הלך עם פטריק לכנס ה- "ג'לי-קון" (בדיחה על כנס הקומיק-קון). כמו פטריק, גם בובספוג מעריץ את צמד גיבורי העל "איש הים ונער הפלא".
בובספוג מתואר כספוג ים, שחי בתוך אננס, עם חיית המחמד שלו גארי החילזון. חלומו של בובספוג הוא להיות טבח הטיגון הטוב ביותר באוקיינוס כולו, והודות לעבודתו כטבח קציצות סרטן במסעדת הסרטן הפריך, הוא חי את חלומו מדי יום. בובספוג הוא אופטימי אך הוא לא מצליח להתחמק מלהכניס את עצמו, ובדרך כלל גם את כל הסובבים אותו, לצרות. בובספוג מנסה בכל כוחו להצליח, אך יש לו נטייה לגרום נזק קשה. למרות זאת, בובספוג תמיד מסתכל על הצד החיובי של החיים; ההתלהבות והסקרנות הופכות אותו למתוק שאי אפשר לעמוד בפניו או לדבר הכי מעצבן עלי אדמות. התחביבים של בובספוג כוללים הפרחת בועות סבון, תפיסת מדוזות ושחרורן עם חברו הטוב ביותר, פטריק ואימוני קראטה עם סנדי גר ברחוב קונץ' (הקונכייה) 124.
דמותו של בובספוג נוצרה ועוצבה על ידי סטיבן הילנבורג. את הדמות מדבב טום קני שעבד עם הילנבורג גם בסדרה קודמת שלו, בגרסה העברית של התוכנית מדבב את דמותו של בובספוג השחקן עידו מוסרי. לפי המצוין בסדרה, בובספוג נולד בשנת 1986.
ביקורות על הסדרה.
על אף שהסדרה בה מככב בובספוג מיועדת לילדים, היא צברה פופולריות גם בקרב קהל מבוגר יותר, של בני נוער ולפרקים אף מבוגרים. בשנת 2005 הופיע בובספוג לצד דמויות מונפשות אחרות המכוונות לילדים בשיר לקידום גיוון חברתי וסובלנות. השיר עורר ביקורת מצדו של ג'יימס דובסון, מהארגון "Focus on the Family" (בעברית "פוקוס על המשפחה"), שגרס כי בובספוג הוא "נציג ההומוסקסואלים". דובסון ביסס את טענתו על אחד הארגונים שהעניקו חסות לסרטון השיר. מאוחר יותר חזר בו דובסון מטענותיו.
אזדדואר
שמואל בן חפני גאון
מנחם אלקינד
מנחם (מנדל) אֶלְקִינְד (ברוסית: Мендл (Менахем) Элькинд; 1897, בריסלב, פלך חרסון, האימפריה הרוסית – 1938, מוסקבה, רוסיה הסובייטית) היה חלוץ מאנשי העלייה השלישית, ממנהיגי "גדוד העבודה" ומחתרת "הקיבוץ" בשנות העשרים. היה בין מייסדי ההסתדרות הכללית של העובדים העברים בארץ ישראל, ומוסדותיה. באמצע שנות העשרים נתגלעו בגדוד חילוקי דעות עקרוניים, כאשר בגדוד הלך ובלט אגף שמאל רדיקלי. בסופו של דבר, חילוקי דעות אלה גרמו לפילוג הגדוד. לאחר הפילוג, הפך אלקינד למנהיגו של הפלג השמאלי. בשנת 1927 חזר לברית המועצות בראש קבוצה מאנשי הגדוד, שם ייסד את המושבה העברית "וויו נובה" (אספרנטו: "דרך חדשה"). בסופו של דבר נעצר והוצא להורג בתקופת הטיהורים של סטלין.
תולדות חייו.
מנדל אלקינד נולד בעיירה בֵּרִיסְלָב (Берислав) שבפלך חרסון, בתחום המושב היהודי באימפריה הרוסית, כבן בכור למשפחה יהודית אורתודוקסית. והיה הבכור בין 7 אחים, אח ושש אחיות. (שניים מאחיו הגיעו אחר כך, בעקבותיו, לגדוד העבודה.) אביו, שלמה, שימש רב בעיר סימפרופול, בחצי האי קרים (בהווה ברוסיה, לפני זמן קצר היה חלק מאוקראינה). בשנים ההן היה נהוג באימפריה הרוסית ה"נומרוס קלאוזוס", אשר איפשר רק לילד יהודי אחד ללמוד בכל כיתה. משהגיע הנער לגיל בית הספר התיכון, לא נמצאה כיתה שבה יוכל להיקלט. אביו עבר בין הגויים והבטיח מימון לימודיהם, כדי לאפשר לבנו את הלימודים בתיכון. משנסתיימה השנה נתפזרו ילדי הגויים, והמשפחה לא הייתה יכולה עוד לממן שני ילדים. מנדל אלקינד נשלח לקייב להמשיך את לימודיו, ושם פגש בדעות חדשות; ציונות, סוציאליזם וקומוניזם, ונתפס אליהן. עם תום לימודיו חזר לבית הוריו ונקלע למלחמת אזרחים בין הצבא האדום לצבאות הלבנים, שבמסגרתה נערכו גם פוגרומים ביהודים. כל אחד מן הצבאות גייס נערים לשורותיו בכפייה. המשפחה, שהחליטה להצילו מגורל מר (חטיפה לצבא או פוגרום), רכשה סירת דיג מאחד משכניהם, ציידו אותה כראוי, ואלקינד ואחד מחבריו הפליגו בה לטורקיה. בטורקיה הצטרף אלקינד לקיבוץ הכשרה, שהקים שם יוסף טרומפלדור. זמן רב חולף עד שנודע גורלו בביתו, ועוד שנים רבות שילמה המשפחה את מחיר הסירה וציודה. לקראת 1920 הגיע אלקינד לארץ ישראל והצטרף למייסדי "גדוד העבודה", שנקרא על שמו של יוסף טרומפלדור, לאחר שנפל בתל חי. עד מהרה התבלט בזכות כישרונותיו, והפך לגזבר פלוגת העבודה שלו ואחר כך לגזבר הגדוד. לדברי החוקרת אניטה שפירא, אישים שהכירוהו אז ראו בו את אחד מעמודי התווך של הציונות הסוציאליסטית בארץ ישראל, יחד עם יצחק בן-צבי, ברל כצנלסון ודוד בן-גוריון, ולא היה ספק בלבם שלו היה חי בארץ היה הופך לאחד המנהיגים המרכזיים של אחדות העבודה.
הירידה מהארץ ואחריה.