הווילות הראשונות של בני מדיצ'י היו וילה דל טרביו ווילה מדיצ'י בקפאג'ולו, שתיהן הן בתים מבוצרים חזקים שנבנו במאה ה-14 באזור מוג'לו, האזור ממנו הגיעו בני משפחת מדיצ'י במקור. במאה ה-15 בנה קוזימו דה מדיצ'י וילות שתוכננו על ידי מיקלוצו: וילה מדיצ'י בקרג'י ווילה מדיצ'י בפייזולה, שהיו עדיין בניינים קודרים למדי מבחוץ, אך עם חללי בילוי נוספים: חצרות, מרפסות, וגנים. לורנצו דה מדיצ'י בילה תקופות ארוכות בווילה מדיצ'י בקרג'י. בהדרגה הקיף מכלול הווילות של בני מדיצ'י את פירנצה, כשווילות אחרות נבנו באזורים רחוקים יותר של הדוכסות הגדולה של טוסקנה. בסוף המאה ה-16 היו לפחות 16 אחוזות עיקריות, ועוד לפחות עוד 11 בתי אחוזה משניים (ששימשו בעיקר להשגחה על החקלאות או שהיו בבעלות משפחת מדיצ'י לזמן קצר), יחד עם מקבצים של חוות ובקתות ציד ברחבי טוסקנה. ג'וסטו אוטנס צייר סדרה של לונטות, שכיום שמורות בווילה לה פטראיה, המתארות את הווילות העיקריות של משפחת מדיצ'י במאה ה-17.
הווילות האחרונות של בית מדיצ'י היו וילה די מונטווטוליני ווילה די ארטימינו שנרכשו בשנת 1595/6 על ידי פרדיננדו הראשון דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה בזמן שהרחיב את וילה די קסטלו, וילה לה פטראיה ווילה מדיצ'י דל'אמברוג'אנה.
הווילות המאוחרות הן דוגמאות בולטות לאדריכלות הרנסאנס ואדריכלות הבארוק, וכללו לעיתים קרובות גנים. הגן בווילה די קסטלו, שנוצר עבור קוזימו הראשון דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה היה הגן ראשון באיטליה שיצר ניקולו טריבולו , שתכנן לימים את גני בובולי עבור המשכן הפלורנטיני החדש של קוזימו, פאלאצו פיטי.
כל אחד מבני המשפחה המשמעותיים במשפחת מדיצ'י היה בעל אחוזה. הדוכס עבר מבית לבית. כששהה במעון, הפכה הווילה למיקרוקוסמוס של חצר האצולה של משפחת מדיצ'י. על מנת לצוד, הוא יכול היה להתארח בווילה בקפאג'ולו, בווילה טרביו או בווילה די פראטולינו, להתגורר בווילה דל'אמברוג'אנה באביב; ולעבור בקיץ לווילה די ארטימינו, השוכנת בגובה ולכן באקלים קריר יותר.
תהליכים מחוץ לאיטליה גרמו לשינוי הבעלות על הווילות. באוקטובר 1735 נחתם הסכם שלום, שחזר ואושרר באמנת וינה בנובמבר 1738, ובו נקבע שדוכסות לורן תעבור לסטניסלאב לשצ'ינסקי, מלך פולין, ושפרנץ דוכס לורן יוכר על ידי צרפת כקיסר האימפריה הרומית הקדושה ויקבל כפיצוי את הדוכסות הגדולה של טוסקנה ונכסי מדיצ'י, כולל וילותיהם, שאותם ירש פרנץ רק בשנת 1737, לאחר מותו של ג'אן גסטונה דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה.. פרנץ ביקר בטוסקנה רק פעם אחת, בשנת 1739, ובעשרים ושש השנים הבאות הוזנחו הווילות. כתוצאה מכך, כאשר לאופולד השני ירש את הדוכסות בשנת 1765 היו רבות מהן במצב גרוע ונמכרו. דוכסי לורן המשיכו להשתמש בשאר עד 1860 כאשר טוסקנה נבלעה בממלכת איטליה החדשה. בית סבויה בחר למכור את כל וילות מדיצ'י הנותרות מלבד שתיים (וילה לה פטראיה ווילה פוג'ו א קאיאנו) שנשארו ברשותו עד סוף המלוכה בשנת 1946. כיום, חלק מווילות מדיצ'י הן מוזיאונים, אחרות מאוכלסות על ידי מוסדות, ומעטות הן בבעלות פרטית, ולעיתים קרובות הן מושכרות באופן פרטי או משמשות לערוך אירועים ציבוריים.
ב-2006 הגישה ממשלת איטליה בקשה מארגון אונסק"ו להכיר בווילות של משפחת מדיצ'י כאתר מורשת עולמית. הבקשה אושרה לגבי 14 וילות בלבד בהחלטה של המושב ה-37 של ועדת המורשת העולמית ב-2013 בשם "הווילות והגנים של משפחת מדיצ'י בטוסקנה". הוא נקבע כאתר מורשת עולמית על בסיס קריטריונים 2 (מציג שינוי חשוב בערכים אנושיים, לאורך תקופת זמן או באזור תרבותי של העולם, באמצעות פתרונות יצירתיים בתחומי: האדריכלות, טכנולוגיה, מפעלי אומנות אדירים, תכנון ערים או עיצוב נוף), 4 (דוגמה יוצאת דופן לסוג בנייה, אדריכלות, טכנולוגיה והנוף המדגים שלבים משמעותיים בתיזמור (ensemble) הכולל שלהם בשלבים משמעותיים בהיסטוריה של האנושות) ו-6 (קשור לאירועים או למסורות חיות בעלות רעיונות, אמונות או יצירות אומנות ועבודות ספרותיות בעלי מובהקות בינלאומית).
מגורים אחרים.
לדוכסים של בית מדיצ'י היו ארמונות מגורים עירוניים רבים בפירנצה, פיזה, סיינה וליבורנו. מחוץ לטוסקנה היו ברשותם כמה ארמונות יוקרתיים גם ברומא, שבהם שכנו בעיקר הקרדינלים מבית מדיצ'י. להלן פירוט בתי המגורים העיקריים, בנוסף יש מספר רב של וילות משניות שאינן מופיעות כאן.
מחוץ לאיטליה קיים ארמון הדוכס הגדול של טוסקנה בפראג בצד המערבי של כיכר הראדצ'נסקה נמייסטי (Hradčanské Náměstí), שנבנה בסוף המאה ה-17 ומיוחס לאדריכל צרפתי ז'אן בטיסט מתיי .
טופי והגורילה
טופי והגורילה היא תוכנית שנוצרה על ידי ארז הימן ושאול בצר ושודרה בערוץ ביפ בשנת 2008 ומנתה כ-12 פרקים. הסדרה החלה כגרסה אינטרנטית באתר פליקס ועברה לטלוויזיה בראשית 2008. התכנית הורכבה מקטעים שבהם טופי (שחר רוזנצוויג) אישה הלבושה בלבוש מינימלי, ובובת גורילה, "מלמדים" כביכול את ילדי ישראל היסטוריה ואזרחות. התכנית הובילה לתלונות רבות מצד צופים אל חברת HOT, בין היתר בשל לבושה המינימלי של טופי. הביקורות הובילו את ביפ לשדר את התכנית בשעות מאוחרות. התכנית היא בעצם פרודיה על תוכניות הילדים כאשר כל פרק עוסק בנושא אחר ממוות, דרך ארצות הברית, ועד רייטינג, ויש שראו בפרובוקטיביות שבה ביקורת על החברה והתקשורת הישראלית.
פגיעה ברגשות הנוצרים.
במאי 2011 דייוויד דיוק, אחד הדמויות המובילות והרדיקליות בארצות הברית בעד הימין הלבן-הנוצרי בארצות הברית, החל לשדר באתר שלו וכן ביוטיוב נאומים ובהם הוא מציג קטעים פוגעניים בעיני נוצרים מתוך תוכניות של ערוץ הצחוק, המציגים שנאה לנצרות ולישו, ובראשם סצנה של צליבת שוקי הגורילה בידי טופי. הקטעים הוצגו כמביעים את הדעה הרווחת בישראל. אתרים אנטי ישראלים ואנטי יהודיים שונים החלו אף הם להציג ולצטט מתוך קטעים אלו, במסגרת מסע תעמולה המראה את השפעת היהודים על 'דרדור מוסריותה של ארצות הברית' לכיוונים אנטי נוצריים ואנטי לבנים כמו פתיחות בלתי מוגבלת להגירה, פורנוגרפיה, חופש ההפלה, ובעיקר שנאת הנצרות והנוצרים. עניין זה עלה באותה תקופה (2011) גם בשלטים בהפגנות נגד ישראל, בהם משתתפים לכאורה נוצרים המתנגדים לישראל. בנאומו של לארי קרון, כומר המלווה את מסע הבחירות של שרה פיילין, הוא התייחס ליחס הישראלי המזלזל בנצרות כפי שניתן לראות מהתוכן בערוץ, וטען שפיגועי החבלה הקטלניים בירושלים הם עונש על יחסם זה של הישראלים והיהודים בעולם, וסירובם לקבל את ישו.
נקודת יאנג
אריה קפלן (קצין)
אריה קפלן (22 במרץ 1924 - 12 ביוני 2003) היה קצין בכיר בחיל הים. החל את דרכו כמלווה אוניות מעפילים בפלי"ם. שירת כמפקד קורבטה, למד ניהול תעשייתי בארצות הברית ונעשה ראש מחלקת ציוד. לאחר יציאתו לאזרחות ייצג חברות ישראליות כלפי מערכת הביטחון וחברות זרות בישראל.
משפחה וילדות.
קפלן נולד בפינסק, שבפולין, כבן יחיד למשה קפלן ורחל (כהן) קפלן. בהיותו בן שנתיים התגרשו הוריו והאב היגר לקנדה. מאז גדל אצל אמו שהייתה אחות מוסמכת.
בפורים שנת 1932 עלו קפלן ואמו רחל לארץ ישראל באנייה "אדריאה" של חברת "לויד טריאסטינו".
לימודים.
בשנים 1930–1932 למד בבית ספר "תרבות" של חובבי ציון בפינסק.
בין 1932 ל 1942 למד אריה בבתי הספר "אחד העם" בת"א, "תחכמוני" בירושלים, פנימיית "בן שמן", בית הספר בבאר-טוביה, ו"תיכון חדש" בתל אביב, אותו עזב לאחר שנה כדי לעבוד כעוזר במכון הטבע של יהושע מרגולין. ובבית הספר החקלאי כדורי,
בבית הספר החקלאי כדורי קיבל את הכינוי "קיפי" שנשאר איתו להמשך חייו.
מגיל 12 היה קפלן חבר בתנועת גורדוניה.
בשנים 1950–1952 נשלח קפלן מחיל הים ללמוד ב- MIT המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. בבוסטון והשלים את לימודיו כמוסמך (M.A) למדעים בניהול תעשייתי.
שירות המדינה בדרך.
בקיץ שנת 1942 לאחר סיום הלימודים בבית הספר החקלאי כדורי התגייס קפלן לפלמ"ח וצורף לפלוגה א' בכפר מנחם משם עברה הפלוגה לקבוצת כנרת. שם התגבש אצל קפלן הרצון לעסוק בהעפלה.
הכשרה ימית.
בינואר 1943 התחיל את הקורס הימי הראשון של הפלמ"ח בשדות ים שנמשך כשלושה חודשים. המדריך הראשי שמואל טנקוס כשלצידו דב מגן (ברצ'יק). הכשרת הימאות נעשתה ב"גובה הגלים".
בסיום הקורס הימי החל קורס מ"כים בפיקודו של יוסף טבנקין. אך לא סיים אותו כי באמצעיתו נשלח לעבודה בסירת מנוע של חברת "העוגן" בנמל חיפה. הוא עבד כהגאי בסירת מנוע מה שהקנה לו ניסיון בתמרון כלי שיט. לאחר שלושה חדשים הוחלף על ידי ישראל אוירבך .
קפלן שובץ לעבודה כ באונייות חברה לשירות ימי עתיד. באונייה "עמל"" שעסקה בהעברת תחמושת בריטית בין חיפה לנמלי מצרים. ההצבה לאוניות הייתה לצורכי למידה לתקופה של שלושה חודשים.
בשנת 1944 החלה הקבוצה בעבודה בנמל חיפה. בתחילת שנת 1945 הצטרף לקורס החובלים הראשון של הפלי"ם שהתקיים בסיוע בית הספר הימי שליד הטכניון. הקורס כלל ימאות וניווט וכן ניהול אוניית מעפילים לסיום הקורס נערכה הפלגת סיום במפרשית של הפועל ימיה "ארלוזורוב" לקפריסין ובחזרה.
אוניות מעפילים.
בשנת 1945 יצא קפלן ליוון ולאיטליה בספינה דלין. משימתם הייתה להכין מחנות מגורים למעפילים לקראת העלייה. בעת העיסוק באוניות המעפילים השתמש קפלן בכינוי הסתר "גל".
בנובמבר 1945 יצא קפלן כמלווה הספינה ברל כצנלסון (אוניית מעפילים) בפיקוד משה רבינוביץ' מנמל פיראוס. הספינה הגיעה לקרבת חוף שפיים נתפסה על ידי הבריטים. כ-200 מעפילים הצליחו להגיע לחוף. אך 11 מעפילים, המלווים והצוות היווני נתפסו. קפלן חמק מהשומר שהופקד עליו, קפץ מהאונייה לים והגיע בשחייה לחוף.