הסמל שמופיע רק על צד אחד של הישבן, הצד המוצג לראווה (The Display Side) ובנוסף, על אחת מרגליהם מצויר לב קטן. אצל רוב הפונים הלב מסמל שבתחתית הרגל ישנו מגנט, המגנט נועד להפעיל מוצרים נלווים כמו "באר המשאלות". מגנט זה הוסר בעקבות סכנת חנק כאשר הוצא ממקומו. בשנה הראשונה לייצור הלב צויר על הרגל הלא נכונה.
"פרויקט הפונים".
ב-2005 יצאה הסברו בקמפיין שנקרא The Pony Project. הקמפיין המבוסס על מעשיהם של אספנים כבר משנות ה-80, נתן לאמנים מוכרים (ביניהם בריטני ספירס) בובת פוני בממדי ענק, ואלה התבקשו לעצב את הפוני שלהם.
הדור הרביעי (G4) - "חברות היא קסם".
ב-2010 יצא הדור הרביעי של המותג, לצד סדרת טלוויזיה, המשודרת בערוץ-בת של דיסקברי, Hub Network, לימים דיסקברי פמילי.
לבובות מדור זה יש מראה דומה לדמויות סדר האנימציה, אך במהלך השנים עיצוב הבובות השתנה בקצת, ונוסף לליין הראשי ליינים נוספים של צעצועים אשר התאימו גם לאספני הצעצועים ולברונים, המעריצים הבוגרים של הסדרה, כגון בובות פעולה ובובות המושפעות מסגנון הצ'יבי היפני.
גם לסדרות הבת "בנות אקווסטריה" ו"חיי הפונים" יוצרו צעצועים משלהם.
הדור החמישי (G5) - "הדור החדש".
בפברואר 2021 יצא הדור החמישי של המותג עם סרט אנימציה תלת ממדית בשם "" יחד עם סדרת טלוויזיה חדשה שתתחיל אחר הסרט. הדור החמישי מבוסס בעיקר על הדור הרביעי של "חברות היא קסם" רק עם קפיצת זמן והצגת דמויות חדשות.
מדיות אחרות.
בשנות השמונים והתשעים, בעקבות תופעת "הפוני הקטן" שודרו שתי סדרות טלוויזיה מצוירות ומספר סרטים העוסקים בפונים. המוכר שבהם, "ההרפתקאה של פיירפלי" הציג לראשונה את הפונים ומעלליהם. כמו כן בסדרת הטלוויזיה, הוצגו חבריהם האנושיים של הפונים, מייגן, מולי ואחיהם (שאף זכו מאוחר יותר לבובות משל עצמם).
עם ייצור הפונים החדשים, יצאו גם סרטים חדשים, בעיקר בתקופת החגים. סרטים אלו הגיעו היישר אל ה-DVD, ולעיתים נמכרו בחנויות יחד עם בובת פוני.
בישראל שודרה הסדרה "הפוני הקטן" בערוץ 1 בשנות התשעים המוקדמות, ובשידורים חוזרים בערוצים השונים.
מדיות נוספות של הסדרה הם משחקי וידאו, אשר לא זכו לצלחה רבה. הברונים (Bronies), מעריציו הבוגרים של הדור הרביעי, החליטו על דעת עצמם ליצור משחקים או מודים למשחקים קיימים, המבוססים על הסדרה, ביניהם משחק הלחימה "Fighting is magic" ועוד.
עולם האספנות.
בשנה העשירית לייצור הפוני הקטן, שהוגדרה כשנה חגיגית, והוצגו בה פונים יוצאי דופן, החליטה "הסברו" להפסיק את ייצור המוצר. החלטה זו גררה מכתבים נזעמים מצד הקהל. הדור הראשון, שהופסק ייצורו, הפך במהרה לפריט אספנים. ב-2005, הגיע מחירו של פוני ייחודי ונדיר, ב-eBay ל-1000 דולר. כיום מחיריהם של הפונים מהדור הראשון נעים בין חמישה ועד מאות דולרים.
"הסברו" איבדה את זכויות היוצרים על הפונים מסוג G1, ולכן, רשאים היום האספנים לעשות ככל העולה על רוחם בבובות.
המצרך הכי מבוקש בעולם האספנות, נקרא MOC או MIB שמשמעו פוני שנשמר באריזתו המקורית מאז שנות השמונים (MINT ON CARD/ MINT IN BOX ). המחירים לפונים במצב כזה נעים, מ-25 דולר עבור פונים נפוצים ועד ל-400 + דולר עבור פונים נדירים, או עבור פונים שיש בהם תקלות מפעל.
בקרב האספנים נהוג כי אספן המניח ידיו על פוני במצב MOC לא פותח את האריזה ואם ברצונו בפוני זהה, הוא נוהג למכור את המוצר ולקנות אחד פתוח.
האספנים מסווגים את מצב הפונים מ-BAIT (זהו פוני במצב רע: שיער גזור, כתמים על הפלסטיק), אותו הם נוהגים "לבנות מחדש" (CUSTOME), ועד ל-NEAR MINT (הכי קרוב לפוני ארוז).
כיום השיקה הסברו את הסדרה של הG4 וניתן להשיג אותה במקומות שונים, במיוחד במקדונלד'ס. צעצועים אלה התקבלו בזלזול יחסי בקרב מעריצי הG4, במיוחד לאור העובדה שעיצובם אינו מזכיר ולו במקצת את הפונים של הG4.
אנא בכוח
אָנָּא בְּכֹחַ הוא פיוט הנאמר בתפילת שחרית לאחר פרשת הקורבנות, וברוב הקהילות גם כחלק מקבלת שבת, וכן לאחר ספירת העומר הנמשכת שבעה שבועות. שש התיבות (המילים) של כל אחת משבע השורות מסמלת יום בספירה, ואת היום השביעי של הספירה מסמלים ראשי התיבות של השורה הנאמרת באותו 'שבוע' כלומר באותם שבעה ימי ספירה.
מקור הפיוט.
מקור הפיוט בימי הביניים, כנראה בחוגי המקובלים של חסידות אשכנז. יש שתלו את כתיבתו בתנא רבי נחוניא בן הקנה ויש שכתבו שהייחוס לר' נחוניה בן הקנה הוא "לסדר האותיות אב"ג ית"ץ בקבוצות של שלוש שלוש או שש שש" ולאחר מכן הלבישו על אותיות אלו את הפיוט.
רבי משה חיים לוצאטו (הרמח"ל) מביא את התפילה בספרו 'תפלות לפנות המרכבה' ומשלב אותו כחלק מפיוט ארוך יותר שלו עצמו, קדמו לו ביותר ממאתיים שנה רבי חיים ויטאל המזכיר את הפיוט מספר פעמים, ורבי אברהם אזולאי. המקובל רבי שלום שרעבי כתב פירוש על הפיוט 'אנא בכח' ב'ספר נהר שלום'.
מבנה ומהות הפיוט.
יש גורסים כי במקור מדובר בתפילת אשכבה בעיקר בגלל המילה צרורה, הקשורה בדברי אביגיל אשת נבל הכרמלי לדוד המלך (בספר שמואל) "וְהָיְתָה נֶפֶשׁ אֲדֹנִי צְרוּרָה בִּצְרוֹר הַחַיִּים אֵת ה' אֱלֹהֶיךָ".
הפיוט הוא למעשה תפילה המורכבת משבע שורות, שכל אחת מהן מכילה שש מילים. לפי המסורת הקבלית, ראשי התיבות של מילים אלה (אב"ג ית"צ, קר"ע שט"ן ...) מרכיבים את השם המפורש - שם בן 42 האותיות – אחד משמותיו של אלוהים, המתואר בכלליות במסכת קידושין בתלמוד הבבלי.
משום ששם האל נזכר בפיוט, מוסיפים בסופו את המשפט: , כמו בקריאת שמע כפי שהיה נהוג בבית המקדש בשעת אמירת השם המפורש בפי הכהן הגדול בעת סדר העבודה ביום הכיפורים. מאותה סיבה, יש הנוהגים לעמוד בעת אמירת הפיוט.
צורת קמע וארגון צלילי.
הפיוט כתוב בצורת קמע ויש בו אקרוסטיכונים ורמזים נוספים. ואכן נמצאו קמעות מהמאה ה-18 עם פיוט זה, ומקובל לתלות קמע מודפס מסוג זה ברבים מבתי הכנסת עם הכיתוב "שיויתי ה' לנגדי תמיד" ופיוט "אנא בכח" על פי התפילה הנאמרת לאחר ספירת העומר סביב ציור מנורת המקדש בקליגרפיה מאותיות "למנצח בנגינות מזמור שיר" שבכל יום אחת מחמישים מילותיה מייצגת את היום הנספר.
יש הטוענים שפתיחת הפיוט הוא מפתח עם הוראות לפיענוחו כצופן. גדולת ימינך תתיר ותפענח את "הצרורה" המוצפנת. אך רוב הסברים אלו אינם מובהקים.
בין צורות הפיוט האפייניים לקמע:
זמני אמירתו.
כאמור, הפיוט נאמר כחלק מאמירת הקרבנות בתפילת שחרית, ובקהילות רבות בקבלת שבת, לפני לכה דודי.
מלבד זאת, מנהג החסידים גם לומר את 'אנא בכח' בהקפות של שמחת תורה, כאשר משפט אחד מוקרא על פי הסדר בכל הקפה. חלק ממנהגי הקבלה בשמחת תורה התקבלו והשתמרו למעשה בכל הקהילות, גם אצל האשכנזים יוצאי מערב אירופה, והדים מתפילה זו נמצאים במסורת. (פיוט 'אנא ה' הושיעה נא' לשמחת תורה בנוי במבנה דומה). יש הנוהגים לאמרו בעת טקס התשליך (שיש העושים אותו בראש השנה) בעת תקיעת השופר, וכן בפיוטי הושענות, בעת חבטת הערבות בהושענא רבה. אדמו"רים נוהגים לומר כל מילה שלו שבע פעמים בעת הדלקת נרות חנוכה.
לפי מנהג האר"י (על פי רבי חיים ויטאל) נהוג לומר את כל הפיוט לפני השינה ב"קריאת שמע שעל המיטה". בפיוט ישנן שבע שורות, כל שורה היא כנגד יום בשבוע, ואחרי קריאת הפיוט אומרים את אותו משפט של אותו היום שלש פעמים.
נוסח הפיוט ורכיביו.
יש הגורסים "ברכם, טהרם, רחמם, צדקתך" במקום "ברכם, טהרם, רחמי צדקתך"'. הנוסח המקורי הוא 'רחמי', ומקור הנוסח 'רחמם', הוא בכתביו של יצחק סטנוב, 'אגרת בית תפלה' ו'ויעתר יצחק', שנהג להתאים את הנוסח לכללי הדקדוק, והוא הופץ בעיקר על ידי וולף היידנהיים בסידוריו שנעשו פופולריים.
לאחר אמירת אנא בכח נוהגים להוסיף: ברוך שם כבוד מלכותו לעולם ועד.
לחנים והשפעה.
לפיוט מנגינה מסורתית בנוסח יהודי תימן (בקהילות בהן אין מתנגדים לתורת הקבלה). הקהל עומד ושר את הפיוט יחדיו בעוצמה רבה בקבלת שבת. כן קיימים "נוסחים" מסורתיים וליהודי מרוקו - הנשמעים מעט כקריאת התורה. בקרב יהודי גיאורגיה, נהוג בתפילת שחרית של שבת לעמוד ולשיר את אנא בכח במנגינה מיוחדת. הפיוט הולחן בשנות השבעים בידי ירחמיאל ביגון והושר על ידי מקהלת פרחי מיאמי. לחן נוסף משנות השמונים שהיה מוכר והושר בבתי כנסת היה של צבי זלבסקי. לחן זה פורסם בטעות כניגונו של הרב שלמה קרליבך.
לפיוט ביצוע של מוטי שטיינמץ באלבום הנשמה בקרבי בלחן של פינקי ובר.
בשנת 2006 התפרסם עיבוד ולחן של עובדיה חממה לפיוט. העיבוד הושמע רבות בתחנות הרדיו, ותרם לפופולריות של הפיוט גם בציבור החילוני.
משפחת ואך הוציאה לאחר מספר שנים ביצוע עם לחן מקורי, אותו אימצו מספר קהילות בתפילתם
הטקסט של הפיוט או התפילה "אנא בכוח" התגלגל גם לשירה העברית החדשה. מספר משוררים כתבו שירים בשם זה, בהם אמיר גלבע, שלום רצבי, חביבה פדיה והרצל חקק (ספר שיריו נקרא "אנא בכוח אנא בשיר").
קישורים חיצוניים.
במחקר.
כתב עת לפילוסופיה יהודית וקבלה, כרך 78 (תשעה) עמודים 55-75 (לסריקת המאמר באתר המאמרים המדעיים JSTOR)
המצודות
ה"מצודות" הוא ביאור על כל ספרי הנביאים והכתובים (מלבד המגילות רות, איכה ואסתר). הפירוש נכתב על ידי רבי דוד אלטשולר (ה'תמ"ז, 1687 – ה'תק"ל, 1769) והושלם על ידי בנו רבי יחיאל הילל אלטשולר (נפטר אחרי תקנ"ג, 1793).
הפירוש הוא ליקוט אדיר בהיקפו של ביאורי הפשט מפירושי הראשונים, עם עריכה, סִיגְנוּן והוספות רבות, והוא נחשב כפירוש הנפוץ והמקובל ביותר לנ"ך בכל הזמנים, בנוסף לפירושי הראשונים. פירוש ה"מצודות" הפך לאבן יסוד לכל הלומדים, ומאז כתיבתו במאה השמונה עשרה נדפס כמעט בכל דפוסי "מקראות גדולות".