בשנת 1870 התפטר נפוליאון השלישי בעקבות המפלה במלחמת צרפת–פרוסיה, והוקמה הרפובליקה הצרפתית השלישית. בשנת 1879 נהרג נפוליאון הרביעי, ובצוואתו הוא מינה את בנו של נפוליאון-ז'רום- ויקטור, נסיך נפוליאון ליורשו. בעקבות כך פרצה מחלוקת בין תומכי בית בונפרטה בשאלה מי ראוי לעמוד בראש הבית, ונוצר קרע בין ויקטור לאביו. ב-16 בינואר 1883 הוא נעצר על שפרסם מנשר בונפרטיסטי בפריז, אולם הוא שוחרר במהירות. במאי 1886 גירשה הרפובליקה הצרפתית את הנסיכים של השושלות השלטוניות הקודמות, ובעקבות כך יצא נפוליאון לגלות בשווייץ. ב-3 במאי 1926 מת נפוליאון ברומא, והוא בן 68 שנים.
משפחתו.
ב-30 בינואר 1859 התחתן נפוליאון עם מריה קלוטילדה, נסיכת סבויה, בתם של ויטוריו אמנואלה השני, מלך איטליה ואדליידה מאוסטריה, ממנה נולדו לו 3 ילדים:
רכבת לילה (שיר)
רכבת לילה (ידוע גם בשם רכבת לילה לקהיר) הוא שיר עברי שנכתב על ידי אהוד בנאי, הולחן על ידי שלומי ברכה ובוצע על ידי להקת משינה. השיר זכה להצלחה גדולה ונחשב לאחד מלהיטיה הגדולים של הלהקה.
חיבור השיר ותוכנו.
השיר נכתב בהשראת השיר "Night Boat to Cairo" (סירת לילה לקהיר) של להקת הסקא-פופ הבריטית מאדנס, ששימשה מקור השראה עיקרי למשינה בראשית דרכה, מאלבום הבכורה שלה (1979). השיר רכבת לילה שאב את הלחן והסגנון שלו מהשיר Night Boat to Cairo, אך המילים שונות מאוד.
שלומי ברכה כתב והלחין את השיר בתקופת שירותו הצבאי, עם מילים שונות מהגרסה המוכרת. ברכה לא היה שלם עם הטקסט, ולכן העביר יובל בנאי את השיר לבן דודו, אהוד בנאי, שכתב את מילותיו. מגרסתו המקורית של השיר נותרו בגרסתו המוקלטת רק שתי השורות הראשונות: "אני כל כך עצוב לי ושמש על העיר / ודיזנגוף נראה לי כמו רכבת לילה לקהיר".
לדברי חוקר הזמר העברי נחומי הרציון, בשיר "ממלאת הרכבת משאלת לב חזקה של בריחה מכאן ועכשיו". ואמנם, לימים סיפר יובל בנאי:
במקור הקליטה הלהקה את השיר עם צעקת "One, two, three, four!" לפני הפזמון החוזר. בעצתו של יובל בנאי הוחלפה הצעקה לשתי שורות בפרסית, שאותן למד מבן דודו שמוליק בנאי (מוצאה של משפחת בנאי הוא בפרס). הקריאות, "גילה גילה כֹּגָ'א בודי" ו"גילה גילה צִ'י כָּאר כַּרְדִי", פירושן "גילה, איפה היית?" ו"גילה, מה עשית?".
פרסום השיר והווידאו קליפ.
השיר היה תקליט השדרים השלישי שהופיע מאלבום הבכורה של הלהקה, "משינה". הוא יצא בנובמבר 1985, זמן קצר לפני צאת האלבום.
באותה שנה, עם פריצתה של הלהקה, היא הוזמנה להופיע בתוכנית האירוח המרכזית של הערוץ הראשון, "סיבה למסיבה" עם רבקה מיכאלי. ביצועם לשיר בתוכנית היה לקליפ אייקוני. לימים, ב-2017, שחזרו חברי הלהקה באולפן ynet את הקליפ.
הכרה.
השיר הוצג כמועמד למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב-29 באוקטובר 1985 וצעד 12 שבועות, מהם שבוע אחד בראש המצעד (31 בדצמבר 1985). במצעד העברי השנתי לשנת תשמ"ו (1986) של רשת ג' הגיע השיר למקום הרביעי; באותו המצעד זכתה הלהקה לתואר "להקת השנה".
בהמשך היה "רכבת לילה" השיר שפתח את אלבום האוסף " (1989).
השיר משמש גם כשיר עידוד עבור קבוצת הכדורגל מכבי תל אביב והפזמון אף מושמע במשחקי הבית לאחר שהקבוצה מבקיעה שער.
ביצועים נוספים.
בשנת 1988 ביצעה משינה את השיר עם מאיר בנאי (בן-דודו של יובל) בפסטיבל ערד. ביצוע חי של השיר נכלל בשני אלבומי הופעה של משינה: " ו"משינה Live 2003".
גרסאות כיסוי.
בעקבות הצלחת השיר של הלהקה הצעירה יצרו ארבעת השחקנים הוותיקים שמואל (מולה) רודנסקי, שמוליק סגל, רפאל קלצ'קין ואלכסנדר יהלומי הופעה פרודית של השיר, שאותה הציגו בתוכנית "ממני" עם מני פאר (1987) ובמופע של אמ"י.
בשנת 2010 יצר הזמר עידן יניב גרסת כיסוי של השיר, שאותו עיבד והפיק עם הבסיסט, המעבד והמפיק המוזיקלי דני שניידרמן.
גלוריה-וייל
הקהילה הנוצרית גלוריה-וייל (Gloriavale) היא כת נוצרית בהאופירי על החוף המערבי באי הדרומי בניו זילנד. אוכלוסייתה מוערכת ב-550 איש, לערך.
זו קהילה נוצרית שמרנית, שבה מנהיגיה קובעים לנשות הקהילה עם מי עליהן להינשא. הקהילה, שיש הרואים בה כת דתית, נוסדה על ידי נוויל קופר, שבעבר נאסר לאחר שהורשע במעשים מגונים בבני 12-19.
הקהילה נוסדה בשנת 1969 על ידי האוונגליסט יליד אוסטרליה, נוויל קופר. הוא ייסד בניו זילנד את מה שנודע בשם הקהילה נוצרית של ספרינגבנק (Springbank Christian Community), סמוך לכרייסטצ'רץ'. כשהקהילה צמחה מאוד חברי הקהילה רכשו אדמה בחוף המערבי ועברו אליה בשנים 1991–1995 וקראו לעמק האופירי בשם "גלוריה-וייל" (Gloriavale). השטח נמצא במרחק 60 ק"מ מהעיר גריימות'.
ב-1995 קופר נכלא למשך כשנה באשמת ניצול מיני והורשע על סמך עדות בנו ואישה צעירה שנמלטו מהקהילה. מאוחר יותר קופר שינה את שמו ל"נוצרי בן התקווה" (Hopeful Christian). הוא נפטר מסרטן ב-15 במאי 2018 בגיל 92.
יש שטוענים כי הכת היוותה השראה לסדרה סיפורה של שפחה
תאוריית הערפילית
תאוריית הערפילית (באנגלית: Nebular hypothesis) שהוצעה בשנת 1775 על ידי עמנואל קאנט, ונוסחה בנפרד על ידי פייר-סימון לפלס, היא המודל המקובל להסברת התהליכים שהובילו להתפתחות מערכת השמש. משערים שההצעה מבוססת על רעיון ראשוני של עמנואל סוודנבורג משנת 1734.
היווצרות כוכבים.
על פי התאוריה הנבולרית, כוכבים נוצרים בעננים מסיביים וצפופים של עננים מולקולריים ענקיים של מימן מולקולרי (GMC). עננים אלה אינם יציבים מבחינה גשמית, והחומר מתמזג בתוכם לגושים צפופים קטנים יותר, אשר מסתובבים, מתמוטטים ויוצרים כוכבים. יצירת כוכבים היא תהליך מורכב, אשר מייצר תמיד דיסק פרוטופלנטרי גזי, proplyd, סביב הכוכב הצעיר. זה עשוי ללדת כוכבי לכת בנסיבות מסוימות, אשר אינן ידועות. לפיכך, היווצרות מערכות כוכבי הלכת נחשבת לתוצאה טבעית של היווצרות כוכבים. כוכב דמוי שמש לוקח בדרך כלל כמיליון שנים להיווצרותו, כאשר הדיסק הפרוטופלנטרי מתפתח למערכת פלנטרית.
היווצרות מערכת השמש.
ההיווצרות של כדור הארץ (ושאר כוכבי הלכת) התרחשה בענן הגז, הסלעים והאבק שהפך בהמשך למערכת השמש. ענן אדיר זה (המכונה ערפילית או nebula) היה מורכב ברובו ממימן והליום ויסודות כבדים יותר שנוצרו בהתפוצצויות כוכבים (סופרנובה).
התאוריה גורסת כי כוכב שבת קרוב ("יחסית") התפוצץ (סופרנובה) ושלח גל הדף דרך הענן וגרם לו להתחיל להידחס, לקרוס ולהסתובב. גז ואבק נדחסו וקרסו כדי ליצור את הגופים הראשוניים של כוכבי הלכת ואת השמש, אפקט הסיבוב גרם לגופים כולם להיווצר במישור אחיד פחות או יותר מישור המילקה.
בשלב מסוים, הפרעה כלשהי, כנראה מגל הלם מסופרנובה קרובה, גרמה ללחץ חזק על הערפילית הסולארית שדחף את החומר כלפי פנים. כאשר הכבידה שפעלה על החומר כלפי המרכז התגברה על לחץ הגזים שפעל כלפי חוץ הערפילית החלה לקרוס במהירות. הערפילית התחממה בתהליך הקריסה כתוצאה מהגידול בצפיפות, ובעקבות שימור התנע הזוויתי היא החלה להסתובב במהירות גדולה[3]. היות שהקריסה הכבידתית יעילה יותר בכיוון ציר הסיבוב, הערפילית הפכה ליותר ויותר שטוחה. במרכז הערפילית, היכן שמרבית החומר התרכז, החלה להיווצר השמש.
כוכבי הלכת נוצרו מענן זה של גזים ואבק ומקורם בגופים קטנים יותר, הקרויים פלנטסימלים שגודלם מספר קילומטרים. גופים אלו תפחו כתוצאה מהתאחדות וספיחת אבק במשך מיליוני שנה. מערכת השמש הפנימית הייתה חמה, ולכן תרכובות מימן (כמו מתאן) לא יכלו להתעבות בה. כוכבי הלכת שנוצרו שם היו קטנים יחסית (הם מכילים כ־0.6% מהחומר של הדיסקה הפלנטרית), והם היו מורכבים בעיקר מחומרים בעלי נקודת התכה גבוהה כמו סיליקטים ומתכות. בסופו של דבר כוכבי הלכת הארציים נוצרו מגופים סלעיים אלה.
רחוק יותר מהשמש, נוצרה חגורת האסטרואידים שנמצאת על הגבול הכבידתי בין השמש לכוכב הלכת הענק צדק. בחגורה זו החומר לא הצליח להתמזג לכדי כוכב לכת בגלל ההשפעה הכבידתית החזקה של צדק. עוד יותר רחוק מהשמש, מעבר לקו הכפור, התפתחו ענקי הגזים, אשר היו מסיביים מספיק כדי לשמור על "האטמוספירה הראשונית" של מימן והליום. מנגד, כוכבי הלכת הארציים שהיו קרובים יותר לשמש איבדו עם הזמן את המימן וההליום שלהם, ויצרו "אטמוספירות משניות", כתוצאה מתהליכים וולקניים, פגיעת אסטרואידים, או במקרה של כדור הארץ גם בעקבות הופעת בעלי חיים וצמחים.
כ-100 מיליון שנה לאחר שהחל התהליך, העלייה בלחץ המימן במרכז הערפילית שקרסה והעלייה בצפיפות שלו גרמו לטמפרטורת הליבה לעלות, והכוכב החל לבצע היתוך גרעיני.
מאז, ההיתוך הגרעיני שמתרחש בליבת השמש הוא מקור האנרגיה הראשי של מערכת השמש כולה. פעולת ההיתוך יצרה חום רב והפסיקה את תהליך הקריסה של השמש, עקב מצב שווי המשקל שנוצר בין לחץ הגזים כלפי חוץ וכוח הכבידה כלפי פנים. למעשה, ההיתוך הגרעיני בליבת השמש השפיע על מערכת השמש כולה. בשלב זה נוצר הדף מתמשך שהיה אחראי לסילוק שאריות הגזים מהערפילית, ולהרס "האטמוספירה הראשונית" של כוכבי הלכת הארציים. סילוק שאריות החומר, שלא היו קשורות חזק לגופים הגדולים יחסית במערכת השמש, גרם להפסקת גדילתם של גופים אלו, ולהתייצבות המבנה של מערכת השמש בצורת מערכת כוכבי הלכת הדומה מאוד למערכת הנוכחית.
וורמיישא
התבססות ארגוני טרור פלסטיניים בדרום לבנון