הוא ארגן סדרה של קונצרטים למוזיקה קאמרית בשם "מפגשי מוזיקה לאור נרות" ב"אולם הנשפים הספרדי" של מלון אולימפיק, שם הופיעו סולנים אורחים כמו הכנר אייזק שטרן, הצ'לן ליאונרד רוז והפסנתרנים לאון פליישר וקלאודיו אראו. קייטימס השתתף לעיתים קרובות במפגשים אלה בנגינת ויולה ואשתו, וירג'יניה, ניגנה בצ'לו.
קייטימס הגיש כיתות אמן בסין ובישראל, לימד בבתי ספר למוזיקה כגון ג'וליארד בניו יורק ונורת'ווסטרן בעיבורי שיקגו ובאוניברסיטת וושינגטון. כן עיבד וערך מוזיקה לוויולה.
אחד מהישגיו הגדולים של קייטימס בסיאטל הייתה הסבתו של האודיטוריום העירוני לבית אופרה. הנהגתו הייתה בעלת חשיבות מכרעת בהשגת המימון לפרויקט. האולם נועד לשרת במשותף את האופרה של סיאטל, את בלט נורת'ווסט פאסיפיק ואת התזמורת הסימפונית של סיאטל.
בנוסף להיותו מוזיקאי, קייטימס היה מספר מעשיות. בשנת 2004 הוציא עם אשתו ספר זכרונות משותף, בשם "העונג כולו שלנו" בו ניכר כישרונו בסיפור מעשיות.
בשנת 1966 נבחר קייטימס לאיש השנה של סיאטל, ודיוקנו התנוסס על כריכת מדריך הטלפון.
סופר אנטיגנים
הממשלה ה-23
אימורו לוקמן
אימורו לוקמן (באנגלית: Imoro Lukman; נולד ב-4 באוקטובר 1984) הוא כדורגלן עבר גאנאי ששיחק בעמדת הקשר האחורי.
קריירה.
לוקמן החל את קריירת המשחק שלו בעונת בקבוצת פ.צ. ריאל ספורטיב הגאנאית. בעונת הגיע לישראל ועבר לשחק בקבוצת מכבי נתניה, בה שיחק עד לאמצע עונת , עת עבר לקבוצת בני יהודה תל אביב.
בקיץ 2008 שוחרר מבני יהודה וחתם בקבוצה הקפריסאית פאפוס, ולאחר מכן שיחק בקבוצות נוספות בקפריסין וביוון.
בינואר 2012 חזר לוקמן לישראל, כאשר חתם בקבוצת ליגת העל, הפועל ראשון לציון, אך לא הצליח לסייע לה להינצל מירידה לליגת המשנה.
לקראת עונת חתם לארבע שנים בקבוצת הפועל עכו, אך שוחרר מהמועדון לאחר חצי עונה. ב-5 בפברואר 2013 חתם בקבוצת בני סכנין.
ביוני 2013 חתם בקבוצת הפועל פתח תקווה מהליגה הלאומית, ולאחר עונה אחת העפיל עם הקבוצה לליגת העל.
בקיץ 2014 חתם בהפועל בני לוד, ולאחר שתי עונות חזר להפועל פתח תקווה, אך כעבור זמן קצר שוחרר מהמועדון ופרש ממשחק פעיל.
הממשלה ה-24
הממשלה ה-30
הממשלה ה-31
רוסלאן לוברסקי
רוסלאן מיכאילוביץ' לוברסקי (באוקראינית: Руслан Миколайович Любарський; נולד ב-29 באוגוסט 1974) הוא כדורגלן עבר אוקראיני המשחק בעמדת החלוץ.
קריירה.
לוברסקי נולד בעיר באר שבמחוז ויניצה (אז בתחומי ברית המועצות וכיום באוקראינה), והחל את קריירת המשחק שלו בצסק"א קייב, אך עבר לקבוצת הבוגרים של חלמון הומנה הסלובקית בעונת 1993/94. בעונת 1996/97 עבר לעונה אחת לקבוצת ספרטה פראג הצ'כית. בעונה לאחר מכן עבר ל-3 עונות לקושיצה הסלובקית.
בעונת 2000/01 עבר לשחק במדי מכבי נתניה במשך ארבע עונות עד לסוף עונת 2003/04, אז עזב את ישראל וחזר למולדתו, לקבוצת מטאלורג זפוריז'יה.
הממשלה העשרים ושלוש
הממשלה העשרים וארבע
תחקיר עיתונאי
תחקיר עיתונאי נעשה על ידי עיתונאים המבקשים לחשוף מידע שאינו ידוע לציבור. עבודתו של עיתונאי חוקר שונה מעבודתו של עיתונאי המדווח על התרחשויות. העיתונאי החוקר נרתם למשימה בדרך כלל בעקבות מידע על אירועים או תופעות הנראים על פניהם כמסתירים מחדלים או עבירות פליליות. עבודתו נעשית בחשאי כדי להגיע אל הפעילויות המרכזיות בנושאי התחקיר.
העיתונאי החוקר איננו חוקר משטרתי, ואינו יכול להגיע לאיסוף ממצאים כמוהו. יכולתו לאסוף פרטים בדרך כלל מוגבלת. מסקנותיו מהתחקיר, כפי שהן מוצגות על ידיו, יכולות להביא לחקירה נרחבת של הנושא על ידי גורמים המוסמכים לאסוף פרטים נוספים, לתקן את המצב הקיים ובמידת הצורך לשנות נהלים, לפטר אנשים או להביא להעמדתם לדין.
העיתונאי החוקר נעזר לעיתים קרובות בעוזרים הנקראים "תחקירנים", המסייעים לו בהכנת התחקיר. התחקירן יכול לאסוף ממצאים בשטח, לספק חומר רקע, לערוך, לשכתב, הכול בהנחיית עורך התחקיר.
תחקירים מפורסמים הובילו לחשיפת פרשיות שהעסיקו את הציבור. כך למשל פרשת ווטרגייט בארצות הברית נחשפה בעקבות עבודת תחקיר יסודית של העיתונאים בוב וודוורד וקארל ברנסטין. בישראל הובילו תחקירים עיתונאיים לחשיפות פרשיות שחיתות (כמו פרשת האי היווני והחקירה בענייניו של אריה דרעי), לחקירת אירועים צבאיים, לגילויים על מחדלים בבתי חולים, ועוד.
עבודות התחקיר העיתונאי הן תחום פורה בעיתונאות. עיתונים יומיים מקדישים להן מקום נרחב, ובטלוויזיה קיימות תוכניות המתמקדות בעיקר בתחקירים שנועדו לחשוף מסקנות של תופעות ואירועים. מקצתם: "כלבוטק" של רפי גינת, "עובדה" של אילנה דיין, "שומר מסך" של אמנון לוי ו"המקור" של רביב דרוקר וברוך קרא. קיימים אף ארגוני תחקירים כגון פרופבליקה הניו יורקי, המבצע תחקירים לתועלת הציבור ומעבירם לפרסום בתוכניות תחקירים, בעיתונים ובאתרי חדשות.
מסקנות התחקיר מתקבלות בדרך כלל באופן חיובי, אך לעיתים הן מעוררות מחלוקת. כך למשל בפרשת וידוא הריגת הילדה איימן אל המאס ("פרשת סרן ר'") ברצועת עזה ב-2004. תחקירני התוכנית "עובדה" הציגו מסקנות מהן עלה כי קצין צה"ל ירה במכוון אל הילדה שלא סיכנה את חייו ואף וידא את הריגתה, בעוד צה"ל ומקורבי הקצין טענו כי התחקיר מבוסס על ממצאים שגויים. בית המשפט קבע כי התחקיר היה לקוי.
חלוצה בתחום העיתונאות החוקרת וממציאת הטכניקה של כתבת תחקיר בזהות שאולה הייתה העיתונאית נלי בליי.
תחקיר בעל אופי דומה נעשה לעיתים לשם כתיבתו של ספר תיעודי, ולעיתים אף לשם כתיבת פרוזה (לבירור פרטים עובדתיים המשמשים בסיפור).
רייניקנדורף (שכונה)
רייניקנדורף (בגרמנית: Reinickendorf) היא שכונה ברובע רייניקנדורף בצפון-מערב ברלין, בירת גרמניה. אוכלוסיית השכונה מונה 73,847 אלף תושבים נכון ל-2007.
הכפר רייניק היה מיושב כבר ב-1230, במאה ה-19 חל גידול חד באוכלוסייה כאשר הכפר הפך נגיש לברלין על ידי מסילת רכבת שנסללה אליו ב-1877.
ה"עיר הלבנה" (Weiße Stadt), שעוצבה ב-1928 על ידי האדריכל אוטו רודולף זאלפיסברג, היא אתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
השכונה נכללה באזור הכיבוש הצרפתי שבמערב ברלין לאחר מלחמת העולם השנייה.
אנדריאה דוריה (אונייה)
אוניית הקיטור אנדריאה דוריה (SS "Andrea Doria") הייתה אוניית נוסעים איטלקית מפוארת שהשתייכה ל"חברת הספנות של איטליה" (Società di navigazione Italia). האונייה טבעה ב-1956 ו-46 אנשים נספו באסון, אך מרבית אנשי הצוות והנוסעים ניצלו. אירוע ההתנגשות והטביעה זכה לפרסום רב, נערכו עליו מחקרים, ושונו נוהלי השיט באזור.
האונייה נקראה על שם גיבור המלחמות האדמירל אנדריאה דוריה, שחי במאה ה-16. האונייה הושקה ב-16 ביוני 1951 ולאחר המשך הבנייה וההצטיידות יצאה להפלגת הבכורה שלה ב-14 בינואר 1953. נמל הבית שלה היה ג'נובה שבאיטליה.
ב-25 ביולי 1956, בדרכה לעיר ניו יורק, בקרבת האי ננטקט דרומית לקייפ קוד שבמסצ'וסטס, התנגשה אוניית הנוסעים "סטוקהולם" של "חברת הספנות השוודית אמריקאית" בדופן האנדריאה דוריה. בשל ההתנגשות נפער חור גדול ונכנסו מים. האונייה נטתה על צדה ושקעה תוך זמן קצר. בעקבות זאת יצאו מכלל פעולה מחצית מסירות ההצלה. דבר זה יכול היה להוביל למותם של למעלה ממחצית הנוסעים, אלף איש בקירוב, אולם ההתפתחות בקווי התקשורת והתגובה המהירה של ספינות נוספות באזור הצילו את חייהם של מרבית אנשי הצוות והנוסעים.
נתוני האונייה.
אורכה של האנדריאה דוריה היה 212 מטרים, רוחבה 27 מטרים ותפוסתה 29,100 טונות. ביכולתה היה לשאת 1,200 נוסעים ו-500 אנשי צוות. הספינה הונעה על ידי טורבינות קיטור ושני מדחפים, והייתה יכולה להגיע למהירות של 26 קשרים. מהירות השיוט שלה הייתה 23 קשרים.
האנדריאה דוריה הייתה מהמפוארות שבאניות התקופה. היו בה עשרה סיפונים. קיבולת נוסעים רשומה: 218 נוסעים במחלקה ראשונה, 320 נוסעים במחלקה שנייה, ו-703 נוסעים במחלקת התיירות. הייתה הפרדה מלאה בין המחלקות. לכל מחלקה היו חדרים, חדר אוכל, סלון ומרחב סיפון פתוח משלה. לרווחת הנוסעים היו בה שלוש בריכות שחייה - אחת לכל מחלקה: ראשונה, שנייה ותיירות. ולמעלה ממיליון דולר הושקעו בעיצובה ובקישוטה כולל פסל בגודל אדם של אדמירל אנדריאה דוריה.
בטיחות וכושר ימי.
בשל התחתית הכפולה שהייתה לה נחשבה לבטוחה מאוד. היא חולקה ל-11 מדורים אטומים, בתכנון שהאונייה לא תטבע גם אם שניים מהם יוצפו. מספר המקומות בסירות ההצלה שנשאה הספיק לכל הנוסעים ואנשי הצוות. ציודה כלל מערכת מכ"ם מתקדמת.
בשל היותה כבדה למעלה בתכנון פיתחה סבירות גבוהה לנטייה על צידה. התופעה הובחנה כבר בעת הפלגת הבכורה כאשר גל גדול באזור ננטקט פגש את דופן האונייה והיטה אותה בזווית של 28 מעלות. הסיכון לנטייה גבר לקראת סיום ההפלגות כאשר מכלי הדלק בתחתית האונייה התרוקנו. התופעה היוותה בעיה היות למחיצות האטימה בין המדורים הגיעו עד הסיפון הראשי. נטייה מעל 20 מעלות הביאה לכך שהמים עברו מעל המחיצות האטומות.
סירות ההצלה מסודרות בסיפון העליון משני צידי האונייה. בנטייה מעל 15 מעלות כבר לא אפשרה להוריד למים את הסירות מהצד הגבוה וכך יצאו מכלל שימוש מחצית מסירות ההצלה.
בניית הספינה והפלגת הבכורה.
במהלך מלחמת העולם השנייה איבדה איטליה יותר מחצי מצי הסוחר שלה, כתוצאה מהתקפות בעלות הברית. מתוך ניתוח הביקוש להפלגות טרנס-אטלנטיות ורצון לחזק את הכבוד הלאומי, הזמינה חברת הספנות האיטלקית שתי אוניות זהות - "כריסטופרו קולומבו" על שם כריסטופר קולומבוס, שהושקה בשנת 1953, וה"אנדריאה דוריה".