פרובינציית שלזוויג-הולשטיין הייתה מחוז של ממלכת פרוסיה, ולאחר מכן של המדינה החופשית פרוסיה. לאחר מלחמת העולם השנייה הוקמה בשטחי הפרובינציה, מדינת שלזוויג-הולשטיין שהשתייכה לגרמניה המערבית.
היסטוריה.
בשנת 1868 צורפו דוכסות שלזוויג שנכבשה על ידי פרוסיה במלחמת שלזוויג השנייה, ודוכסות הולשטיין שנכבשה במלחמת אוסטריה–פרוסיה, ליצירת פרובינציית שלזוויג-הולשטיין. בשנת 1876 צורפה לפרובינציה דוכסות סקסוניה-לאוונבורג.
לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה נכללה הפרובינציה במדינה החופשית פרוסיה, ובשנת 1920 נערך בשלזוויג משאל עם, ובסיומו הצטרפה צפון-שלזוויג לדנמרק.
בשנת 1937 צורפה העיר החופשית ליבק לתחומי הפרובינציה.
לאחר מלחמת העולם השנייה, נכללו רוב שטחי הפרובינציה בשטח הכיבוש הבריטי. בשנת 1946 הוקמה בשטחי הפרובינציה מדינת שלזוויג-הולשטיין, שהצטרפה בשנת 1949 לגרמניה המערבית.
אוסטיה (בית כנסת)
הכת הירושלמית
הכת הירושלמית הייתה כת פוליגמית, בראשות דניאל אמבש ובת זוגו אילנה לוגסי, שפעלה כ-15 שנים עד שפורקה על ידי משטרת ישראל, ביולי 2011. הכת כללה את המנהיג, אמבש, דורית בירן שהייתה אשתו הראשונה, ועוד שש נשים שנישאו לו. לנשים היו 17 ילדים, שחלקם אינם ילדיו של אמבש וחלקם בגירים.
בכת הונהגו עונשים קיצוניים. אמבש ונשותיו החשיבו את עצמם כתלמידי הרב ישראל דב אודסר. הם האמינו שכדי להגיע אל זיכוך הנפש יש להתוודות על מחשבות מופקרות ולקבל עונש הולם בגינן.
אמבש נדון ל-26 וחצי שנות מאסר. שלוש מהנשים כולל בירן הועמדו לדין בגין מעשי סדום בקטינים, וישבו במעצר במשך שנה. ההליכים נגד הנשים נסגרו בעסקת טיעון שבה הורשעו בהדחת עדים (העדים היו הקטינים שהיו חברי הכת וילדיהם של הנשים) וכן שיבוש הליכי משפט.
ביוני 2022 מת אמבש בכלא איילון במהלך ריצוי עונשו.
רקע.
אמבש נולד ב-15 בפברואר 1955 לאריה ונינה בשם דניאל ממבוש, גדל כחילוני בצרפת שם פעל כרקדן בלט יחד עם אחותו אלינור בן שטון. התחתן עם רקדנית צרפתייה בשם מגי מרין וממנה נולד לו בן. לאחר גירושיו שינה את שם משפחתו לאמבש, ראשי תיבות של "אני מאמין באמונה שלימה" והכירו לו בשידוך את אילנה לוגסי, שהתמחתה בקונג פו, ויחד חזרו בתשובה ועלו לארץ. בארץ פגש את הרב ישראל דב אודסר, רב מחסידות ברסלב, שהתעמק בכתביו של רבי נחמן מברסלב.
החברים בכת הירושלמית.
במבצע משטרתי שנקרא בשם "רב זרועות" נעצר אמבש ב-4 ביולי 2011 יחד עם 6 מנשותיו שהועברו למעונות לנשים מוכות. 17 ילדיו נעצרו, והילדים מתחת לגיל 18 נשלחו לפנימיות. כמו כן נעצרו מספר חסידים שלו. ביניהם בעלה לשעבר של אחת הנשים, אסא מיראש אשר הואשם ולבסוף גם הורשע באונס 3 מהנשים. אסא מיראש היה נשוי לאחת מנשותיו של אמבש, דורית-אדרת בירן. השניים, מיראש ובירן, הצטרפו לכת, מכרו את דירתם ונתנו את תמורתה לאמבש כדי לממן את פעילות הכת.
הנשים.
בסופו של דבר, הורשע אמבש ונגזר עליו מאסר ל-26 שנים. אסא מיראש שנקרא גם "ראש הנחש" ולעיתים גם "הנחש הקדמוני" הורשע ונגזר דינו ל-6 שנות מאסר. החסיד האמריקאי נחמן קרופר הורשע בגין מעשה סדום בקטין ונגזר עליו מאסר של 7 שנים. בערעורו טען לפטור מאחריות פלילית בגין היותו שבוי בכת, אולם ערעורו נדחה.
נגד שלוש מהנשים דורית-אדרת בירן, זוהרה (החליף את שמה לאזמרה) אלישע, ואילנה לוגסי, הוגש כתב אישום בגין השתתפות באירוע בו אחת הנשים הענישה, ונענשה בהוראת אמבש, את אחד הקטינים שגנב עוגייה בכך שעשתה בו מעשה מגונה, וכן הדחת עדים ושיבוש משפט. לאחר שנה בה ישבו שלוש מהנשים במעצר עד תום ההליכים, הפרקליטות הסכימה לראות את הנשים כקרבנות כת, וחזרה בה מכתב האישום. אולם הנשים כן הורשעו בגין הדחת עדים.
כמו כן שניים מבניו של אמבש הועמדו לדין בגין השתתפות באירוע של מעשה סדום באחיהם. בעסקת טיעון הם הורשעו ונדונו למאסרים קלים, לאחר שהאשימו את אביהם בכך ששיבש את תודעתם, ושלא הייתה להם ברירה אלא להשתתף במעשי הענישה כי הם נולדו לתוך הכת הפוליגמית.
היסטוריה.
הכת פעלה במשך 15 שנים ללא הפרעה. 3 שנים לפני המעצר עוררה הכת הפוליגמית של אמבש סקרנות בעיתונות ובמדיה. בכתבה של אורי בלאו, הוא תיאר את הכת כ"חבורה מסוגרת וחריגה של חסידי ברסלב בה הגברים מתגוררים יחד בשני בתים צמודים ששכרו בכפר ליפתא. כדי לממן את הפעילות נשלחו הילדים לצמתים לקבץ "תרומות" מנהגים. את בשורת החסידות הפיץ אמבש גם באמצעות להקת הבית, "הבעטלרס" - הקבצנים".
ב-2009 שודרה בתוכנית המקור כתבת תחקיר שכללה תחקיר מקיף בן כמה חודשים, כולל תיעוד נסתר וגלוי של פעילות הקבוצה ושיחה עם אחת מנשותיו של אמבש. היא התמקדה בסגידת הנשים לו, בשליחת הילדים והנשים לקבץ נדבות ובהסתגרות והבידוד של אנשי הכת.
בשנת 2010 נעצר אמבש בחשד למעשי מין עם אחת מבנותיו, אולם לאחר לחץ ואיומים של שש הנשים על אותה בת, היא הכחישה הכל במשטרה, והוא שוחרר. אותה בת העידה נגדו בשנת 2013. בעדותה סיפרה שהפך אותה בגיל 14 וחצי לשפחת מין, והיא נאלצה לבצע בו מין אוראלי. אותה בת גם העידה על הדינמיקה במשפחה שכללה טקסים ביזאריים של וידויים כפויים על מחשבות לא טהורות מול ראש הכת, אמבש, כאשר הוא חורץ את גורל המתוודים לעונש ("דין") או למחילה ("המתקה").
העונשים אותם גזר אמבש על בני משפחתו כללו התעללויות קשות ביותר הנפוצה שבהן הייתה "ההצלפה היומית" בה קיבלו חברי הכת מכות חשמל כ-27 - "זך" בגימטריה. התעללויות נוספות שנאלצו חברי הכת לעבור היו הרעבה, כליאה במחסן ללא בגדים כאשר בזמן הכליאה נאנסו או בוצעו בהן עבירות מין, ביזוי, השפלה פומבית, הטבעות בג'קוזי, מעשי סדום, מריחת ילדים בדבש ליד כוורות דבורים, וחישמול בשוקר חשמלי, כאשר כל נשות המשפחה הן אלה שיוזמות את הווידוים, ואחר כך גם מוציאות לפועל את העונשים זו לזו, וכן מיישמות את העונשים על הילדים, כך שאמבש עצמו כמעט ואינו עושה דבר, אלא מפעיל את כל בני המשפחה זה נגד זה. בביצוע המעשים כל בני המשפחה האמינו שהענישה היומיומית נועדה לטיהור הנפש.
במרץ 2011, כחצי שנה לפני המעצר עלתה לשידור כתבה בתוכנית התחקירים 360, של העיתונאי רינו צרור והעיתונאית דינה אברמסון. הפעם אמבש פתח את ביתו למצלמות. כתבה זו עוררה דחף באחת הבחורות ששהתה בבית במשך שנה, וברחה ממנו בגיל 19, והייתה מיועדת לנישואין כאישה השביעית, לצלצל למרכז הישראלי לנפגעי כתות. בעקבות זאת המשטרה צותתה לטלפונים של ד' והנשים, והצליחה להקליט את אמבש מבצע דין באחת הנשים בטלפון, כאשר הוא מורה לה לבצע מעשה זנות בפני הילדים, אותה אישה העידה מאוחר יותר שהיא אולצה לבצע מעשה סדום בסוס, ושהוחדרו לאיבר מינה נחשים ועקרבים ואף כי בוצעה בדיקת רטיבות באיבר מינה באמצעות יד או מקל. אחד מהנערים שהעידו באותה תקופה היה ב' שנחשד בכך שכבר בגיל 14 ביצע מספר מעשי סדום, באחותו למחצה בת ה-6.
ביולי 2011 שתלה המשטרה מיקרופון בבית אמבש, אולם כאשר מכשיר ההאזנה התגלה, המשטרה פשטה על הבית ועצרה את כל בני המשפחה. במהלך הפשיטה נתגלו יומנים של דורית אדרת בירן בהם תיארה את טקסי אכילת הצואה. ביומניה תיארה כי האמינה שהיא מקדמת את הגאולה לעם ישראל, ושהיא חיילת בצבא הגאולה של "הסבא". המשפט התנהל במשך כשנתיים והסתיים בהרשעה תקדימית של "מבצע באמצעות אחר" (לפי סעיף 29 לחוק העונשין), שכן מירב הפשעים לא בוצעו על ידו, אלא על ידי הנשים והילדים עצמם אחד נגד השני, בהוראתו, ובשליטה מנטלית.
בתו החורגת שהייתה בת 19 העידה על ביצוע מעשים מגונים החל מגיל 14 וחצי, כולל עונש של חשמול נשים וילדים בשוקר חשמלי על ידי נשים אחרות שקיבלו הוראה לעשות זאת, כולל אימה. על פי עדותה יש לה צלקות באיבר המין כתוצאה מהשוקר החשמלי. כמו כן העידה שאחת הנשים ביצעה מעשה סדום באחד הקטינים, כעונש כפול לאישה ולילד. האורחת בת ה-19 העידה על שיטת החיזור, וגיוס נשים לצורכי נישואים ורבייה. הנשים נשלחו לחפש בנות בירושלים, לעניין אותן בחזרה בתשובה, ולהזמין אותן למסיבות אלכוהול בבית. במסיבות אלה הנשים הרעיפו אהבה ומחמאות על האורחות, ולא עזבו אותן במנוחה. עם חלק מהאורחות גם קיימו יחסי מין לסביים.
אמבש עצמו חיזר אחרי הנשים, וידע לנצל את נקודות התורפה שלהן. לכל אישה היה ירח דבש, תקופה שבה היא לא נחשפת למערכת הווידויים והענישה, עד שעם חלוף הזמן, האישה החלה מתרגלת לאורח החיים יוצא הדופן ולבסוף נופלת בפח שטמן לה אמבש.
לאחר פירוק הכת.
כיום, כל ילדיו של אמבש התנערו ממנו, סולדים ממנו ומארבע מנשותיו שנשארו נאמנות לו ועדיין פעילות בכת. האישה שמחה שהעידה כעדת מדינה נגדו קיבלה בפיצוי בסך 25,000₪, כמו גם שני ילדיו שרה ורחל שאותם הוא הורה לאנוס, אשר קיבלו ב-25,000₪ כל אחד. הפיצויים מעולם לא שולמו. במאי 2018 דחה בית המשפט העליון את ערעורו של אמבש.
אביו אריה ניתק איתו קשר בעקבות התפוצצות הפרשה ונפטר חודשים ספורים לאחר שנעצר אך אימו תמכה בו ואף מימנה את ההגנה עליו.
לקראת הבחירות לכנסת ה-22 הוקמה רשימה בשם קמ"ה - קידום מעמד הפרט (אותיות: קץ) על ידי ארבע מנשותיו של אמבש. ועדת הבחירות המרכזית פסלה את מועמדות מספר 1–4 ברשימה: דורית (אדרת) בירן, שירן אסלן, יהודית (אזמרה) אלישע ואילנה אמבש עקב אי-עמידה בתנאי סעיף 6 ל. הרשימה קיבלה 994 קולות ולא עברה את אחוז החסימה. בבחירות לכנסת ה-22 המפלגה (אותיות: ני) קיבלה 354 קולות ולא עברה את אחוז החסימה, גם לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע נרשמה המפלגה בעת הגשת הרשימות לוועדת הבחירות המרכזית.