ב-8 במאי 1852 נפתר משבר הירושה הדני עם חתימת פרוטוקול לונדון, שעל פיו נבחר כריסטיאן להיות היורש בכוח לכתר לאחר פרדריק השביעי ודודו. ההחלטה יושמה על ידי חוק הירושה הדני שנחקק ב-31 ביולי 1853, או בשמו המדויק "הצו המלכותי המסדיר את ירושת הכתר על ידי הנסיך כריסטיאן מגליקסבורג", שהגדיר אותו כיורש הכתר לכלל ממלכת דנמרק בעקבות היכחדותו של הקו הזכרי של צאצאי פרדריק השלישי והעניק לו את התואר "נסיך דנמרק".
ב-15 בנובמבר 1863, עם מותו של פרדריק השביעי, ירש כריסטיאן התשיעי את כס המלכות הדני. דנמרק צללה לתוך משבר בנוגע למעמדן של שלזוויג והולשטיין, שתי פרובינציות בדרומה של דנמרק. בנובמבר 1863 תבע פרדריק מאוגוסטנבורג את השלטון בדוכסויות לאחר מותו של פרדריק השביעי. באותו חודש חתם כריסטיאן התשיעי תחת לחץ על חוקה, שהשאירה את שלזוויג תחת שלטון דני. מהלך זה גרם ב-1864 לפרוץ מלחמת שלזוויג השנייה בין דנמרק לבין ברית של גרמניה ואוסטריה. ועידת השלום התפזרה מבלי שהצדדים הצליחו להגיע להסכמה. תוצאות המלחמה היו שליליות מבחינתה של דנמרק והובילו לאיחוד בין שלזוויג לבין פרוסיה ב-1865. באופן דומה, התאחדה הולשטיין עם אוסטריה ב-1865 ועם פרוסיה ב-1866, בעקבות עימות נוסף בין אוסטריה לבין פרוסיה.
לאחר אובדן הדוכסויות, פעל כריסטיאן התשיעי מאחורי גבה של ממשלת דנמרק, קיים מגעים עם הפרוסים והציע להם שכל דנמרק תצטרף לקונפדרציה הגרמנית, בתנאי שדנמרק תוכל להישאר מאוחדת עם שלזוויג והולשטיין. הצעה זו נדחתה על ידי אוטו פון ביסמרק, שחשש שהסכסוך האתני בשלזוויג בין הדנים לבין הגרמנים לא יבוא לידי פתרון. דבר קיומם של המגעים הללו של כריסטיאן התשיעי לא נודע עד שב-2010 פורסם ספר שיצא לאור לאחר שנפתחו הארכיונים המלכותיים על ידי מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק.
השושלת שהקים כריסטיאן התשיעי, שולטת עד היום בדנמרק, וכיום (2021) מולכת מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק. בנוסף, ארבעה מילדיו של כריסטיאן ישבו על כיסאות מלוכה (הן כמלכים והן כבנות זוג של מלכים) בדנמרק, בבריטניה, ברוסיה וביוון. בתו תירה הייתה הופכת להיות מלכת הנובר, אלמלא פורקה ממלכה זו לפני שבעלה היה למלך. לבנו הצעיר ולדמר הוצאו כתרי המלכות של נורווגיה ובולגריה, אך הוא דחה את שתי ההצעות עקב לחץ בינלאומי. נכדו קרל מלך מאוחר יותר כהוקון השביעי, מלך נורווגיה.
ההצלחה בשידוכם של ששת ילדיהם של כריסטיאן ושל לואיזה לא נזקפה לזכותו של כריסטיאן עצמו, אלא לזכות השאפתנות של אשתו. רבים השוו את יכולותיה של לואיז לאלו של המלכה ויקטוריה. גורם נוסף להצלחה זו הייתה העובדה שדנמרק לא הייתה אחת ממעצמות העל של אירופה, כך ששאר המעצמות לא חששו לכך שמאזן הכוחות ביבשת יתערער כתוצאה מנישואי ילדיו של כריסטיאן עם נסיכי ונסיכות בתי המלוכה האחרים.
על נכדיו של כריסטיאן התשיעי נמנו ניקולאי השני, קיסר רוסיה, קונסטנטינוס הראשון, מלך יוון, ג'ורג' החמישי, מלך הממלכה המאוחדת, כריסטיאן העשירי, מלך דנמרק והוקון השביעי, מלך נורווגיה.
כיום, רוב בתי המלוכה ומשפחות המלוכה לשעבר של אירופה הם צאצאים ישירים של כריסטיאן התשיעי ורוב המלכים הנוכחיים ביבשת הם צאצאיו, כולל מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק, אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת, פיליפ, מלך הבלגים, האראלד החמישי, מלך נורווגיה, פליפה השישי, מלך ספרד ואנרי, הדוכס הגדול מלוקסמבורג. בעלה של המלכה אליזבת השנייה, הנסיך פיליפ, דוכס אדינבורו וסופיה, מלכת ספרד לשעבר, נמנים גם על צאצאיו, בנוסף לקונסטנטינוס השני, מלך יוון לשעבר ורעייתו, אנה מריה. על צאצאי של כריסטיאן התשיעי נמנים גם מיכאי הראשון, מלך רומניה לשעבר ורעייתו הנסיכה אנה מרומניה.
קאיין (פירושונים)
סטיבן מילר
סטיבן מילר (באנגלית: Stephen Miller; נולד ב-23 באוגוסט 1985) הוא פעיל פוליטי יהודי-אמריקאי ששימש כיועץ בכיר לנשיא ארצות הברית לשעבר, דונלד טראמפ בנושא מדיניות לצד חתנו של טראמפ, ג'ארד קושנר.
ביוגרפיה.
מילר גדל בבית יהודי במשפחה הנוטה לליברליות, בסנטה מוניקה, קליפורניה. על אף שהוריו היו דמוקרטים, הפך מילר לשמרן לאחר קריאת הספר "רובים, פשע וחירות" של ויין ליפייר מנכ"ל איגוד הרובאים הלאומי. לאחר פיגועי 11 בספטמבר שאירעו בהיותו תלמיד בתיכון סנטה-מוניקה, והתגובות של מורי ומנהלי בית ספרו נגד מלחמת עיראק ונשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש, החליט מילר להיות מעורב פוליטית. הוא יצר קשר עם דייוויד הורוביץ, עורך המגזין השמרני FrontPage, והזמינו להופיע בפני התלמידים, ועם מגיש הרדיו השמרן לארי אלדר אשר הזמין אותו להתארח בתוכניותיו ולתקוף את ההטיה הליברלית במוסד הלימודים. בשנת 2002, בגיל 16, כתב מילר מכתב למערכת של The Santa Monica Lookout, ובו הוא כתב כי "בן לאדן היה מרגיש מאוד רצוי בתיכון סנטה מוניקה."
ב-2007 קיבל את התואר הראשון שלו מאוניברסיטת דיוק, עם התמחות במדעי המדינה. היה פעיל ב-YAF. מילר כתב טורים שמרניים עבור עיתון בית הספר. הוא צבר תשומת לב לאומית כאשר יצא להגנתם של שלושה משחקני נבחרת דיוק בלקרוס, כאשר שלושה שחקנים לבנים מהקבוצה הואשמו באונס סטודנטית שחורה. בהמשך נקבע כי מדובר בהאשמות שווא ובוטלו כל האישומים. בזמן לימודיו באוניברסיטת דיוק, מילר האשים את המשוררת מאיה אנג'לו ב"פרנויה גזענית", ותיאר את ארגון הסטודנטים MEChA כ"כארגון לאומי היספני קיצוני המאמין בעליונות הגזע".
קריירה.
לאחר שסיים את לימודיו, עבד מילר כמזכיר העיתונות עבור חברת בית הנבחרים של ארצות הברית מישל בקמן מהמפלגה הרפובליקנית. בשנת 2009 החל לעבוד עבור סנאטור מדינת אלבמה, ג'ף סשנס והתקדם לתפקיד מנהל התקשורת.
בקונגרס ה-113 של ארצות הברית, שיחק תפקיד מרכזי במניעת הצעות חוק בנוגע לרפורמת הגירה. מילר וסשנס פיתחו את מה שמילר מתאר בתור "פופוליזם לאום-מדינה", תגובה לגלובליזציה והגירה אשר השפיע במידה רבה על קמפיין טראמפ בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016. מילר עבד גם על הקמפיין המוצלח של דייב בראט ב-2014, אשר הדיח את מנהיג הרוב הרפובליקני אריק קנטור.
בינואר 2016, מילר הצטרף לקמפיין הנשיאות של דונלד טראמפ ל-2016 וכיהן כיועץ בכיר למדיניות.
החל מחודש מרץ 2016, דיבר מילר לעיתים קרובות בשם טראמפ, ונשא נאומים בטרם הגיע טראמפ לנאום. מילר כתב את הנאום של טראמפ לוועידה הרפובליקנית הלאומית. באוגוסט 2016 מונה לראש קבוצת המדיניות הכלכלית של טראמפ.
בנובמבר 2016, מונה למנהל המדיניות הלאומית של צוות המעבר של טראמפ.
מילר כתב את רוב נאומיו של טראמפ בקמפיין הבחירות, ונבחר על ידי טראמפ לכתוב את נאומו בטקס השבעתו לנשיא ב-20 בינואר 2017.
בתחקיר של הניו יורק טיימס שהתפרסם ביוני 2018 נטען שמילר הוא שדוחף את הנשיא טראמפ ליישם מדיניות של הפרדת ילדים מהגרים מהוריהם בגבול והחזקתם בנפרד.
בנובמבר 2019, הודלפו לתקשורת אימיילים של מילר. המרכז המשפטי לדרום העני הגדיר אותם כבעלי תוכן שמעודד קונספרציות גזעניות ועליונות לבנה.
בפברואר 2020 התחתן עם קייטי רוז וולדמן, עוזרת מיוחדת לנשיא ומזכירת העיתונות של סגן הנשיא פנס. את חתונתם חגגו במלון 'טראמפ' בוושינגטון.
שנגרי-לה של העולם
שנגרי-לה של העולם (באנגלית: Shangri-la of the World) היא רכבת מהירה בסין, בעלת מסילה באורך של 3,368 ק"מ, שהיא המסילה הארוכה ביותר בעולם לרכבות מהירות. הושקה ב-5 בינואר 2017.
קו הרכבת מורכב משני חלקים:
הקו מקשר חלק גדול ממחוזות סין, וזמן הנסיעה לכל אורכו - כ-13 שעות.
השם לקוח מתוך מקום דמיוני בשם "שנגרי-לה", שהופיע בספר "האופק הנעלם" של ג'יימס הילטון.
טלשיר
אביב ברזלי
אביב ברזלי (נולדה ב-28 במאי 2002) היא שחיינית ישראלית, אלופת ישראל ושיאנית ישראל הנוכחית (2021) במשחה ל-200 מטר גב. ייצגה את ישראל באולימפיאדת טוקיו (2020).
ביוגרפיה.
ברזלי נולדה וגדלה במצפה אבי"ב שבגליל, להוריה מירית ויובל.
היא מתאמנת בקבוצת הפועל מועצה אזורית משגב בהדרכתו של ולדי רדובסקי ובהמשך עברה לשחות עבור קבוצת מכבי חיפה.
ב-2018 ברזלי ירדה להתגורר בארצות הברית עם מלגה מיוחדת ללמוד ולהתאמן בשחייה אצל אחד המאמנים הטובים בעולם, בבית ספר יהודי בסן דייגו. זאת לאחר שדייוויד מארש, מנהל מקצועי, יועץ ו"מאמן על" של נבחרת ישראל בשחייה, הציע לה מלגה על מנת שתגיע להתאמן אצלו.
קריירה.
באליפות ישראל שנערכה באוגוסט 2015 סיימה ברזלי במקום תשיעי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:29.50 דקות. בשלב המוקדמות היא קבעה שיא אישי חדש של 2:25.91 דקות.
בתחרות "גביע האיגוד" שנערכה בווינגייט באפריל 2016 סיימה ברזלי במקום חמישי במשחה ל-200 מטר גב בשיא אישי חדש של 2:21.07 דקות, במקום שישי במשחה ל-100 מטר גב בשיא אישי חדש של 1:06.57 דקות ובמקום עשירי במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 32.41 שניות. בשלב המוקדמות היא קבעה שיא אישי חדש של 31.84 שניות.
בתחרות השחייה "גביע קומן" (תחרות שחייה לנוער של מדינות אגן הים התיכון) שנערכה בגזירה, מלטה בסוף יוני אותה שנה היא סיימה במקום שישי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:22.65 דקות, במקום חמישי במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ופעמיים במקום שישי במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה ביולי אותה שנה היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:21.29 דקות, במקום שביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:07.65 דקות, במקום 12 במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 1:01.43 דקות ובמקום 15 במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 2:13.40 דקות.
אלופת ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר).