עונת 1983/1984 בגביע אירופה למחזיקות גביע בכדורסל הייתה העונה ה-18 של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל והיא אורגנה על ידי פיב"א אירופה.
המשחק הראשון התקיים ב-27 בספטמבר 1983 והתחרות הסתיימה ב-14 במרץ 1984. בתחרות השתתפו 24 קבוצות.
בתחילת התחרות התקיימו שני סיבובים של שלב הקדם בשיטת משחק בית/משחק חוץ בהם נקבעו 6 עולות לשלב הבתים. לקבוצות אלו התווספה סקאבוליני פזארו (מחזיקת הגביע) וריאל מדריד. המשחקים בבתים נערכו בשיטת משחק בית/משחק חוץ. בהמשך התקיימו משחקי חצי הגמר בשיטת משחק בית/משחק חוץ והגמר במגרש שנקבע בתחילת התחרות.
במשחק הגמר של התחרות גברה ריאל מדריד על סימאק מילאנו בתוצאה 81:82, וזכתה בתואר בפעם הראשונה בתולדות המועדון.
מהלך התחרות.
שלב הבתים.
בית א'
בית ב'
ישראל בתחרות.
הפועל תל אביב הייתה הנציגה הישראלית בתחרות. היא התחילה את השלב המוקדם מהסיבוב הראשון בו היא הפסידה למכבי בריסל הבלגית 86-72, 77-63.
יחסי ישראל-כורדיסטן
יואב שמש
יואב שמש (נולד בשנת 1981 בחיפה) הוא מלחין, פסנתרן, מוזיקאי, ומפיק מוזיקלי ישראלי המתגורר כיום בניו יורק.
ביוגרפיה.
בעל תואר ראשון בקומפוזיציה במחלקה הרב תחומית באקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים ותואר שני בקומפוזיציה ומולטימדיה באוניברסיטת ניו יורק. בין מוריו היו ד"ר אלמר פאל, וצ׳סלב גנלין, מיכאל וולפה, ינעם ליף, פרופסור ג׳ואן לה ברברה ופרופסור איירה ניו-בורן.
יואב כותב יצירות לתזמורות ואנסמבלים רבים, החל מאולמות הקונצרטים ועד למחול מודרני, לקולנוע ותיאטרון.
יצירותיו ועיבודיו בוצעו ברחבי העולם, בין השאר על ידי התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון (עם סדרת קונצרטים בסין), התזמורת הסימפונית ירושלים, סימפונט רעננה, תזמורת נתניה הקאמרית הקיבוצית, הסינפונייטה הישראלית באר שבע, תזמורת המהפכה, התזמורת הסימפונית של אוניברסיטת ניו יורק, ובפסטיבלים - The Bang on a Can Summer Music Festival, MASS MoCA,
Music With a View Music Festival, צלילים במדבר, פסטיבל עכו, פסטיבל גוש עציון ועוד.
כמו כן, כתב פסקולים לסרטים אשר הוצגו ואף זכו בפרסים בעשרות פסטיבלים בכל העולם כגון - Aniwow-Beijing Festival, and the 25th Interfilm International Short Film Festival, Berlin.
יואב זכה בפרסים בתחרות הקומפוזיציה ע״ש גרטרוד קראוס, בתחרות ע״ש חנה ידור-אבני, בפרס אלמר ברנסטיין, במלגת באייר סיגר לכתיבת שירים ובמקום ראשון בתחרות הקומפוזיציה של אוניברסיטת ניו יורק וסקירבול סנטר.
ויוואן דנון
ז'אן-דומיניק ויוואן דֶנוֹן (Jean-Dominique Vivant Denon; 4 בינואר 1747, שאלון-סור-סון, צרפת – 27 באפריל 1825, פריז, צרפת) היה צייר, תחריטן, סופר, דיפלומט, ארכאולוג ואספן אמנות; נמנה עם חלוצי האגיפטולוגיה המודרנית והיה המנהל הראשון של מוזיאון הלובר.
קורות חייו ופועלו.
דנון למד משפטים, אך העדיף לימודי רישום וציור והשתלם באמנות התחריט. הודות לקשריו עם אנשי חצרו של לואי ה-15 מונה לאוצֵר של אוסף המטבעות והמדליות המלכותי ושל אוסף אבני החן של מאדאם דה פומפדור.
את דרכו בשירות החוץ החל ב-1773 כמזכיר בשגרירות צרפת בסנקט פטרבורג ולאחר מכן בסטוקהולם ובז'נבה. מ-1779 עד 1785 מילא תפקידים שונים בשגרירות צרפת בממלכת נאפולי. בתקופה זו ערך מסעות לדרום איטליה, לסיציליה ולמלטה, עסק בציור מונומנטים עתיקים, ביצירת תחריטים וכן באיסוף ממצאים ארכאולוגיים וחפצי אמנות ומסחר בהם. בשל הישגיו האמנותיים התקבל ב-1787 כחבר באקדמיה המלכותית לציור ולפיסול . ב-1788 השתקע בוונציה. בפרוץ המהפכה הצרפתית שהה באיטליה, אך נאלץ לחזור לפריז ב-1793, בעיצומו של שלטון הטרור. שם נעצר וניצל מהוצאה להורג בזכות ידידותו עם הצייר ז'אק-לואי דויד. רובספייר אף מינה את דנון ל"אמן הרפובליקה". קשריו של דנון עם ז'וזפין דה בּוֹאַרנֵה קירבוהו לחוגו של הגנרל הצעיר נפוליאון בונפרטה.
דנון ליווה את נפוליאון במסעו הצבאי למצרים ב-1798–1801 כיועצו לנושאי אמנות. במצרים תיעד בסדרת רישומים את נופיה ואתריה ההיסטוריים. חיבורו "מסעות במצרים התחתית והעילית ב-1798 ו-1799", שכלל איורים רבים מעשה ידיו, ראה אור ב-1802, עוד לפני הפקת כרכי הסקר הנרחב של מצרים – "Description de l'Égypte" . דנון דאג להעברת חלק מאוצרות האמנות העתיקים של מצרים לפריז, ובכך הניח בסיס למדע האגיפטולוגיה המודרני.
בשובו ממצרים מונה דנון למנהל המוזיאון המרכזי לאמנויות, שיהיה ל"מוזיאון נפוליאון" ואחרי כן לַ"מוזיאון המלכותי של הלובר". ב-1803 התקבל כחבר במכון של צרפת. ב-1804 התמנה לתפקיד המנהל הכללי של המוזיאונים ברחבי צרפת, וב-1806 – לאחראי על עבודות האמנות במונומנטים מרכזיים המוקמים בפריז. ב-1808 הופקד על ניהול "הסלון של פריז" – התצוגה הרשמית השנתית של יצירות ציור ופיסול מטעם האקדמיה לאמנויות היפות. דנון ארגן וניהל את המשלחות לאיתור יצירות אמנות בארצות אירופה הכבושות, תפיסתן והעברתן לצרפת, ובכך העשיר את הלובר והפכו למוזיאון הגדול בעולם באותה תקופה. הוא מיצֵב את המוזיאון כמרכז למורשת תרבות עולמית, על-לאומית, וכמכשיר להקניית דעת.
דנון כיהן בתפקידיו אלה גם לאחר נפילת פטרונו נפוליאון ב-1814, אך פרש מהם ב-1816 לנוכח הרס מפעל חייו – התרוקנות הלובר מן האוצרות שהוחזרו, בהתאם להסדרים של קונגרס וינה, לארצות שמהן נלקחו. במקומו מונה הרוזן אוגוסט דה פורבן.
ויוואן דנון שלח ידו גם בכתיבה. הוא פרסם מאמרי ביקורת רבים בתחום האמנות. כתביו כללו גם יצירות אירוטיות. מלבד הנובלה "ללא מחר" (1776), יצר דנון סדרה של תחריטים פורנוגרפיים.
בשנותיו האחרונות התמקד דנון בטיפוח אוספיו הפרטיים בביתו שעל גדת הסן ברובע השביעי של פריז ובשכלול טכניקות להדפסי אבן (ליתוגרפיות).
דנון מת ערירי. את אוספיו הוריש לאחייניו והם הועמדו ללא שהות למכירה פומבית והתפזרו.
ב-1803 עוטר דנון באות לגיון הכבוד הצרפתי, וב-1812 הוענק לו התואר ברון. הדרומי בשלושת האגפים המרכזיים של מוזיאון הלובר נקרא על שמו – Denon. כמו כן נקרא על שמו מרכז המחקר של המוזיאון.
יחסי ג'מייקה–קנדה
יחסי ג'מייקה-קנדה הם יחסי החוץ הדו-צדדיים, הפוליטיים והמדיניים שבין קנדה לבין ג'מייקה. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1962, מיד לאחר עצמאותה של ג'מייקה. מאז 4 במרץ 1963, הנציב העליון של קנדה הוא תושב קינגסטון, והנציב העליון של ג'מייקה הוא תושב אוטווה.
סקירה כללית.
שתי המדינות הן חברות מלאות בארגון מדינות אמריקה ובחבר העמים הבריטי.
ב-20 באפריל 2009, ראש ממשלת קנדה, סטיבן הרפר היה לראשון מראשי ממשלת קנדה שפנה לפרלמנט של ג'מייקה.
בקנדה חיים כ-231,000 אנשים ממוצא ג'מייקני. ג'מייקנים-קנדים רבים חוגגים את יום העצמאות של האי שלהם באמצעות פסטיבלים בערים מרכזיות בקנדה. המוכר שבאלה הוא פסטיבל הקריבנה. פסטיבל קריבנה מתרחש בטורונטו שבאונטריו מדי אוגוסט ומושך יותר ממיליון מבקרים לאזור, רבים מהם טסים אליו כל הדרך מג'מייקה.
בין קנדה לממשלת ג'מייקה ישנו הסכם שמטרתו לאפשר לכוחות הקנדיים לפרוס כוחות עבור סיוע הומניטרי והגנה נגד פעולות טרור.
גן החיות של מנילה
גן החיות של מנילה (Manila Zoo), הידוע גם באופן רשמי בשם הגן הזואולוגי הבוטני של מנילה, הוא גן החיות בגודל 55 דונם הממוקם במלאטה, מנילה, הפיליפינים, שנפתח ב-1959.
בעלי החיים.
נכון לשנת 2015 גן החיות של מנילה הוא ביתם של כאלף פרטים מ-90 מינים, כשבעל החיים הפופולרי ביותר בגן החיות הוא "מאלי", פיל אסייתי (סרי-לנקי) שהגיע לגן החיות מסרי-לנקה ב-1977 כשהיה בן שלוש, לאחר שנלקח מהטבע. הפופולריות של "מאלי" נובעת מכך שהוא הפיל היחידי שחי בפיליפינים.
בעלי חיים אחרים הנמצאים בגן החיות של מנילה כוללים: טיגריס בנגלי, זבד מלאי, כוחיים והיפופוטמים. רבים מבעלי החיים בגן החיות נולדו בשבי, כשלאחרונה נולדו עוד שלושה פרטים של בעלי חיים בגן החיות באפריל 2015. בעקבות מספר בעלי החיים והצפיפות הנהלת גן החיות מתכננת להעביר בעלי חיים רבים לאזור רבייה נפרד או מקלט מחוץ למטרופולין מנילה. אלא שגן החיות מתוכנן להיות רק אזור תצוגת מינים שונים.
מרכז ההצלה לחיות בר.
מרכז ההצלה של חיות הבר בגן החיות משמש כמקלט זמני למאגר של מיני חיות בר שהוחרמו, נתרמו, נלקחו, חולים, פצועים ונטושים. מרכז ההצלה של חיות הבר היה נושא לביקורת ציבורית שלילית בכל הנוגע לרווחת בעלי החיים המטופלים.
הגן הבוטני.
הגן הזואולוגי הבוטני של מנילה הוא גם ביתם של אוספי צמחים רבים, שרובם אנדמיים לפיליפינים ואזור דרום האוקיינוס השקט.
גן החיות לילדים.
גן החיות לילדים בגן החיות של מנילה היה תוצאה של שותפות פרטית-ציבורית בין גן החיות לבין העירייה. לצורך גן החיות לילדים ב-23 ביוני 2000 שופצו 3,000 מ"ר לצורך גן החיות לילדים אשר כולל היכל פרפרים, בריכת פלמינגו, גשר תלוי, אסם לאירועים ופינת ליטוף.
רווחת בעלי החיים.
גן החיות של מנילה חייב לפעול בהתאם לחוק רווחת בעלי חיים של 1998 (הידוע גם בשם חוק הרפובליקה 8485). מטרת החוק היא להבטיח שיינתנו את כל הצרכים הפיזיים והפסיכולוגיים לכל בעלי החיים היבשתיים והימיים בפיליפינים כדי לקדם את רווחתם. בעבר כבר נעשו פניות לממשלה לגבי אי רווחת בעלי החיים בגן החיות.
ביקורות.
גן החיות זכה לביקורות שליליות בשל חוסר הטיפול בבעלי חיים והכלובים המלוכלכים. למרות זאת גן החיות מגיב במאמצים להפוך את כלובי בעלי החיים לנוחים וטבעיים ככל האפשר, על ידי הוספת עצים וצמחייה והרחבת המתחמים.
"מאלי" הפיל.