קורגן ניהל מערכת יחסים עם קורטני לאב טרם התפתח הקשר בינה ובין סולן Nirvana, קורט קוביין, ונישואיה אליו. ב-1993 הוא נשא לאישה את חברתו כריס פביאן, אמנית ומשחזרת ספרים. לפני נישואיהם, השנים היו זוג, נפרדו ושבו להיות יחדיו מספר פעמים. חתונתם נערכה בטקס צנוע בביתו בצפון שיקגו, אילינוי. שמועות סיפרו שאחרי מות קוביין, בפסטיבל לולהפלוזה שנערך ב-1994, ניצת מחדש הרומן בין קורגן ולאב. קורגן ופביאן נפרדו אי-שם ב-1995, והתגרשו ב-1997. קורגן סירב להתייחס לנושא בראיונות, באומרו "אין ולא תהיה עדות ציבורית לנישואי - עליי למחוק אותם בקו". למרות זאת, הוא תיאר לבסוף את הנסיבות שסבבו את נישואיו בפרסום בבלוג שלו, ב-2005.
בסוף 1995, נרקמה מערכת יחסים בינו ובין הצלמת ילנה ימצ'וק, שתרמה למספר קליפים ועטיפות אלבומים של הלהקה. להיט הלהקה "Stand Inside Your Love" מ-2000, נכתב אודותיה. הקשר בינם נמשך עד 2004. לדברי קורגן, פרידתם היוותה בסיס לכמה מן הנושאים בהם עוסק אלבום הסולו שלו מ-2005, TheFutureEmbrace.
בראשית 2006, הוא עבר להשתכן עם קורטני לאב וביתה, פרנסיס בין קוביין. לדברי לאב, עמד לרשותו אגף פרטי באחוזה שלה.
אימו, מרתה, נפטרה ב-1996. השיר "For Martha", מהאלבום Adore, נכתב אודותיה. בתחילת שנות ה-2000, קורגן קרא לחברת ההקלטות שברשותו Martha's Music גם כן על שמה. תמונה של מרתה מילדותה, בעודה יושבת על ירח מלאכותי, מופיעה בספרון המצורף לאלבום Siamese Dream.
קורגן הוא מעריץ ספורט נלהב. עוד בילדותו העריץ את קבוצת הבייסבול השיקגו קאבס, ומאוחר יותר אף היה פרשן שלה בתחנת רדיו מקומית בשיקגו. הוא הופיע במשחקים של הקבוצה פעמים רבות, ולעיתים זרק את ההגשה הראשונה המסורתית או שר את "Take Me Out to the Ball Game", שיר מראשית המאה שעברה, שהפך נחלת כל אוהד בייסבול באשר הוא. קורגן היה מעריץ אדוק של קבוצות הכדורסל השיקגו בולס וקבוצת הוקי-הקרח השיקגו בלאקהוקס בשנות ה-90, והתיידד עם השחקנים דניס רודמן וכריס צ'יליוס. מאז ומתמיד אהד היאבקות מקצועית, כינה עצמו "חולה היאבקות", והופיע בקרב היאבקות מקצועי של ECW, כשהוא מחזיק גיטרה אקוסטית כנשק. ב-2008, נעשה שימוש בשיר של הפאמפקינס, "Doomsday Clock", בקדימון לקרבות היאבקות שנערכו במסגרת Ring of Honor. קורגן ציין בעבר שהוא צופה בטלוויזיה בשידורי ספורט ובתוכנית "Three Stooges". ב-2017 רכש את הבעלות על ארגון ההיאבקות המקצועית NWA.
קישורים חיצוניים.
[[קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה]]
[[קטגוריה:מוזיקאי רוק]]
[[קטגוריה:זמרים אמריקאים]]
[[קטגוריה:גיטריסטים אמריקאים]]
[[קטגוריה:במאי וידאו קליפים אמריקאים]]
[[קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1967]]
המכה ה-81
המכה ה-81 הוא סרט תיעודי ישראלי משנת 1974. זהו חלקה הראשון של טרילוגיית סרטים של חיים גורי, ז'אקו ארליך ודוד ברגמן, העוסקת בשואה ובעלייתם של ניצולי השואה לארץ ישראל (שני הסרטים הנוספים הם "הים האחרון" (1979) ו"פני המרד" (1985)).
הסרט עוסק באירועי השואה, החל מעליית הנאצים לשלטון ועד להשמדת היהודים. שם הסרט לקוח מעדותו של מיכאל גולדמן-גלעד, ניצול השואה, שהולקה על ידי הנאצים שמונים מכות שוט. לדבריו, המכה השמונים ואחת שספג הייתה האדישות שבה התקבלו בישראל סיפורי הניצולים.
הסרט כולל קטעים מצולמים מתוך משפט אייכמן (1961).
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לסרט התיעודי הטוב ביותר לשנת 1975.
מיכאל גולדמן-גלעד נבחר להדליק משואה בטקס הדלקת המשואות ביום העצמאות התשע"א–2011.
הרעלת מים
הרעלת מים נוצרת כתוצאה משתיית כמות גדולה של מים עם ריכוז נתרן נמוך (כמו מים מינרליים בבקבוקים), בתוך זמן קצר. כתוצאה מכך נגרמת ירידה בריכוז יוני הנתרן (+Na) בפלזמת הדם, ועלייה בכמות המים בתאי המוח. נוצרת בצקת במוח, כלומר תאי המוח מתנפחים, ובסופו של דבר מפסיקים לתפקד. בצקת עלולה להופיע גם ברקמות נוספות בגוף, שעשויות לעבור ציטוליזה (הרס התא) אשר נגרמת כאשר קרום התא, שאינו יכול לעמוד בלחץ האוסמוטי של המים, מתפוצץ והתא מת.
אם ריכוז הנתרן יורד מתחת ל-135 mEq (מיליאקוויוולנט) לליטר נחשבת הרעלה זו למצב מסכן חיים. להרעלת מים אין סימפטומים מובהקים. הסובל ממנה חש בהתחלה בחילה וכאב ראש המלווה בתחושה כללית רעה. עם התקדמות המחלה מופיעים סימפטומים של בצקת מוחית, פרכוסים ותרדמת שלאחריהם נפטר החולה בתוך שעות ספורות.
אנשים המועדים להרעלת מים.
כל אדם שישתה כמויות מופרזות של מים, עלול ללקות בהרעלת מים, אך ישנם אנשים שנמצאים בסיכון גבוה מהרגיל:
מניעת הרעלת מים.
ניתן למנוע הרעלת מים על ידי תזונה מאוזנת המכילה כמות מספיקה של מלח מדי יום ושתייה איטית של מים.
יש להקפיד לא לחרוג לאורך זמן משתייה של יותר מחצי ליטר מים בחצי שעה.
כמו כן, יש לבדוק ולעקוב אחר הפרשות תקינות של נוזלים מן הגוף (בעיקר מתן שתן). אם אדם שתה כמות גדולה של מים ולא הטיל את מימיו תקופה ארוכה, זוהי נורת אזהרה.
כאמור לעיל, אתלטים נדרשים לשתות משקאות המכילים מלחים על מנת לעמוד בפעילות הגופנית המוגברת שבה הם נתונים.
אירועי היימרקט
אירועי היימרקט (Haymarket affair), אשר פרצו בחודש מאי 1886 בשיקגו, שבארצות הברית, הן בעיני רבים נקודת ציון היסטורית במאבקם של פועלים לזכויות העובדים והשפיעו על קביעת חג הפועלים ב-1 במאי.
היסטוריה.
באוקטובר 1884 התכנסה ועידה של איגודי העובדים בארצות הברית וקנדה, בה הוחלט פה אחד לדרוש מעבר הדרגתי ליום עבודה בן 8 שעות שיושלם עד לתאריך 1 במאי 1886. ככל שהתקרב תאריך זה, היה ברור כי דרישתם לא נענתה, וב-1 במאי 1886 הכריזו איגודי העובדים על שביתה כללית. הם ביקשו להשוות את תנאי הפועלים השכירים בארצות הברית, אשר עבדו למעלה מעשר שעות ביום שישה ימים בשבוע בתנאים שסיכנו את בריאותם וחייהם, לאלו של הפועלים הקנדיים שזכו ביום עבודה מקוצר בן תשע שעות זמן קצר קודם לכן.
שביתות העובדים, שהיו אסורות על פי החוק בארצות הברית, הובילו להתנגשויות אלימות בין המשטרה לעובדים, בעיקר בשיקגו. ב-3 במאי נהרגו שני מפגינים בהתנגשות עם המשטרה. במחאה על ההרג התכנסו ב-4 במאי בכיכר היימרקט (Haymarket), מרכז מסחרי בעיר, אנרכיסטים ואנשי איגודי העובדים. ההתכנסות הייתה שקטה. על פי פול אבריך, היסטוריון אמריקאי המתמחה בחקר האנרכיזם, האספה פתחה בדברי אוגוסט ספייס:
אחריו נאם אלברט פרסונס. ברוס נלסון, היסטוריון המתמחה בעבודה מאורגנת, כותב בספרו "beyond martyrs" שההפגנה הייתה כל כך שקטה, עד כי ראש העיר, קרטר הריסון, שצפה בהפגנה, עזב הביתה מוקדם. בעת תחילת האלימות רוב המפגינים כבר חזרו לביתם ומזג האוויר הגשום החמיר. בשעה 22:30 נכנסו כוחות המשטרה בפריסת כוחות מבצעית לכיכר וקראו לנואמים לחדול מנאומם ומהמפגינים להתפזר. לאחר מכן אלמוני השליך פצצה מאולתרת לעבר השוטרים. אחד השוטרים נהרג מיד ושישה מתו מפצעיהם לאחר מכן. הדיווחים לגבי האירועים שהתרחשו לאחר הפיצוץ סותרים. על פי ההיסטוריון פול אבריך, המפגינים החלו להימלט לאחר הטלת הפצצה וכוחות המשטרה פתחו באש חיה, ולאחר מכן טענו נשקם וירו עוד מטח, בעוד בכתבה לאחר האירוע נכתב בניו יורק טיימס כי חילופי האש היו הדדיים. השיקגו טריביון פרסם את דבריו של בכיר אנונימי במשטרה שטען כי "רוב השוטרים נפגעו מאש כוחותינו... חלק מהשוטרים נמלטו מזירת האירוע, ואלו שלא רוקנו את תופי אקדחיהם אחד לתוך השני". מבין המפגינים נהרגו לפחות ארבעה ונפצעו לפחות 70 נוספים מאש המשטרה. מבין השוטרים נפצעו 60 בקירוב. השוטרים הפצועים וחלק מהפועלים הפצועים נלקחו לתחנת משטרה קרובה לטיפול. מייקל שאק, שוטר בדרגת קפטן, לאחר מכן כתב כי מספר הפועלים הפצועים "עלה בהרבה על מספר השוטרים". ה"שיקגו הרלד" תיאר את האירוע כ"טבח פראי". לא ניתן לקבוע בוודאות כמה אזרחים נפצעו במהומות, מכיוון שחלקם לא ניסו לקבל טיפול מחשש למאסר. לא ידוע מי השליך את הפצצה, אך מקרב הקבוצות הקיצוניות היו שקראו עם תחילת השביתה למהפכה אלימה תוך שימוש בנשק חם.
בעקבות האירועים פתחה המשטרה במלחמת חורמה נגד קבוצות אנרכיסטיות ורדיקליות. מאות נעצרו ושני עיתונים אנרכיסטיים נסגרו. ב-21 ביוני באותה שנה נפתח משפטם של שמונה ממנהיגי הקבוצות האנרכיסטיות והרדיקליות, בהם אוגוסט ספייס ואלברט פרסונס. השמונה הואשמו בקשירת קשר והורשעו. שבעה מהם נידונו למוות, והשמיני נדון לחמש עשרה שנות מאסר. לאחר שערעורם נדחה, הגישו השבעה בקשה לחנינה מהמושל. בקשתם של שניים מהנידונים למוות התקבלה, ועונשם הומר במאסר. אחד הנידונים, שבקשתו לחנינה נדחתה, התאבד בכלא. היתר, ספייס ופרסונס ביניהם, הוצאו להורג בתלייה ב-11 בנובמבר 1887.
ב-1893 גינה מושל אילינוי את משפטם של השמונה כעיוות דין וחנן את השלושה שנותרו בחיים.
לזכר האירועים הללו, מצוין אחד במאי, יום תחילת השביתה הכללית שהובילה למאורעות היימרקט, על ידי ארגונים סוציאליסטים וקומוניסטים ברחבי העולם ועל ידי מדינות רבות.
שלום שכנא
גאי פירס
גאי אדוארד פירס (באנגלית: Guy Edward Pearce; נולד ב-5 באוקטובר 1967) הוא שחקן, מוזיקאי, זמר ופזמונאי אוסטרלי, זוכה פרס אמי ומועמד פרס גלובוס הזהב לשנת 2011 על תפקידו במיני-סדרה "מילדרד פירס". פירס ידוע גם בשל הופעתו בסרט המתח של כריסטופר נולאן "ממנטו" ובשל גילומו של הנבל אלדריץ' קיליאן בסרט "איירון מן 3".
ביוגרפיה.