בישראל עלו לשידור העונה הראשונה והשנייה בסדרה החל משנת 1983 בערוץ הראשון.
במהלך שנות ה-90 נוספו העונות 3 עד 7 בסדרה בערוץ הילדים.
ב-22 ביוני 2010 חזרה הסדרה לערוץ הראשון עם כל העונות שדובבו עד אז.
באמצע שנת 2012 יצאו 200 פרקים חדשים שלא שודרו עד אז בישראל, כאשר בעלילה שולבו דמויות חדשות רבות.
הסדרה שודרה גם בערוץ ג'טיקס ובערוץ זום.
בספטמבר 2017 החלה החינוכית לשדר את פרקי כל העונות בעריכת וידאו מחודשת, עם הפתיח המקורי של עונות 1 ו-2 שבוצע על ידי שפרירה זכאי.
את השם בעברית הציע יחיעם פדן. דרדס, לפי מילון אבן-שושן, פירושו הוא נעל בית או סנדל. לדבריו, הדרדס קרוב גם "למילה דרדק וגם למילה קונדס, והוא תרגום מקורב של המקור ונוח להטיות עבריות חביבות: דרדס אותה, נהר דרדסיון, כפר דרדסיהו, דרדס שכמוך".
הפקת הדיבוב העברי.
הדיבוב המקורי לעברית לשתי העונות הראשונות הופק בשנות ה-80 ובוים על ידי שפרירה זכאי, שקריינה את פתיחי עונות 1 ו-2 והשתתפה בדיבוב בעצמה.
הדיבוב העברי של העונות השלישית עד התשיעית הופק באולפני תומיתות בשנות ה-90 עם מדבבים חדשים.
פירמינקס
פירמינקס (או פירמידה משולשת) הוא פאזל בצורת משולש פרמידה. החלקים מסודרים בתבנית פירמידה בכל צד של הפאזל. ניתן לסובב את השכבות ביחס לכל קודקוד, וניתן לסובב גם רק את הפינות. הוא תוכנן על ידי יואו מפרט בתחילת שנות ה-70.
בתחילת שנות ה-70 יואו מפרט התנסה בחיתוך פולי-ידרה לפרוסות סימטריות והצמדתן בגומיות לכדור מרכזי. חידות העץ שלו מסתיימות בסופו של דבר במגירה שנשכחה למחצה. רק כאשר שיגעון הקוביות של רוביק התחיל בתחילת שנות ה-80, הופר אותו הופרט לידי חברת צעצועים. למעלה מ-10 מיליון פירמינקס נמכרו עד חג המולד 1981, ו-90 מיליון בתוך 3 שנים.
הפירמינקס הוא טטרהדרון המחולק על ידי מישורים מקבילים לכל פנים. זה אומר שיש 4 חלקים ציריים, 6 חלקי קצה ו-4 טיפים. ניתן לסדר את הפירמינקס ל-75,582,720 עמדות אפשריות. זה נשמע הרבה בהשוואה לקוביית 2x2x2 שיש לה 3,674,160 מיקומים אפשריים. עם זאת, פתרון הפינות הוא טריוויאלי, והתעלמות ממצמצמת את האפשרויות ל-933,120 עמדות. בנוסף, החלקים האמצעיים ניתנים לסיבוב בקלות כך שצבעיהם יתיישרו זה עם זה, מה שמצמצם את הבעיה רק ​​לשש חלקי הקצה עם 11,520 מיקומים אפשריים. זה הופך את הפירמינקס לאחד הפשוטים שבחידות המתפתלות.
שיאים.
שיא העולם בפתרון Pyraminx בזמן הקצר ביותר הוא 0.91 שניות, שנקבע על ידי דומיניק גורני הפולני ב־24 ביוני 2018 בתחרות מרוץ הקוביות Byczy 2018. הממוצע המהיר ביותר בעולם של חמישה פתרונות פירמינקס (למעט המהיר והאט ביותר) הוא 1.86 שניות, שנקבע על ידי טימון קולאסינסקי מפולין ב־6 באפריל 2019 ב-"Grudziądz Open 2019".
תקווה חדשה
בראגון
בראגון (ביפנית: バラゴン, באנגלית: Baragon) הוא קאייג'ו בדיוני, המופיע בסדרות סרטי פרנקנשטיין וגודזילה. בראגון הופיע לראשונה ב-8 באוגוסט 1965, בסרט פרנקנשטיין כובש את העולם , מבית היוצר של טוהו. בראגון מתואר כיצור דמוי דינוזאור הולך על ארבע בעל אוזניים גדולות וקרן על מצחו. הוא גם המשיך להופיע בסרטיו של גודזילה לאורך השנים.
היסטוריה פרסומית.
תקופת שווה.
בפרנקנשטיין כובש את העולם, בראגון הוא דינוזאור שהתחפר מתחת לאדמה כדי להינצל מהכחדת הדינוזאורים. בעודו מתסתגל ושורד מתחת לקרקע, מפעל כלשהו מטריד אותו והוא תוקף את המפעל ואנשיו. בהמשך הוא גם מופיע בהר הגעש שיראן ומתקיף את הכפר המקומי ובעודו מגיח מתחת לחווה, הוא טורף את בעלי החיים באכזריות. עם זאת, מכיוון שהוא לא נראה מתחת להתקפות הללו אלא התחפר מתחת לאדמה באותה העת, בני האדם מאשימים את האדם מוטאנטי פרנקנשטיין. אבל אדם אחד ששרד את המתקפה על המפעל טוען כי בראדגון תקף אותו ולא פרנקנשטיין. בעוד שמדענים מחפשים אחר פרנקנשטיין, הם בטעות מעירים את בראגון משנתו. בראגון תוקף את המדענים אך פרנקנשטיין מגן עליהם ונלחם נגדו. לאחר שפרנקנשטיין הורג את בראגון על ידי שבירת צווארו, מופיע סדק ענק באדמה שמפיל את השניים.
בהשמדת כל המפלצות, מופיע בראגון "נוסף" שלוקחים אותו לאי ונשלט על ידי החוצנים. לאחר שהוא חוזר לעצמו, בראגון צופה במלחמה של המפלצות נגד קינג גידורה.
תקופת המילניום.
ב, בראגון מופיע כשומר קדמוני של יפן, לצד מות'רה וקינג גידורה.
וודייז' טאטמייר
וודייז' טאטמייר (בפולנית: Włodzimierz Tetmajer; 31 בדצמבר 1861 - 26 בדצמבר 1923) היה צייר וגרפיקאי פולני, אחד הנציגים המובילים של פולין הצעירה היה גם פוליטיקאי וסופר.
קורות חיים.
הוא נולד לאדולף טאטמייר ואשתו הראשונה, לאוניה קרוביצ'י. בשנים 1875–1886 למד בבית הספר לאמנויות יפות בקרקוב, ולאחר מכן זמן קצר בווינה, בשנים 1886–1889 במינכן ובאקדמיה קולארוסי בפריז.
בשנים 1914- 1911 היה וודייז' טאטמאייר פעיל פוליטי וחבר בפרלמנט האוסטרי מטעם מפלגת העם הפולנית. ב־10 בנובמבר 1912 עמד בראש ההקמה של קונפדרצית מפלגות העצמאות ואז השתתף בעבודתה.
לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוא הועבר לוועדה הלאומית העליונה. בינואר 1919 הוא נסע לוועידת שלום בפריז, שם, יחד עם מיקולאי ריי, הוא תיווך במשא ומתן בין צוותו של רומן דמובסקי לנציגי יוזף פילסודסקי. במהלך המלחמה הפולנית-בולשביקית הוא היה פעיל בוועדה להגנת המדינה. בראשית אפריל 1919 הוא מונה על ידי שרת התרבות והאמנות כנציג הכללי בקרקוב.
לבקשתו של יוזף פילסודסקי, הצטרף לוועד הלאומי הפולני בשנת 1919. הוא היה מומחה של המשלחת הפולנית בוועידת השלום בפריז בשנת 1919, שעסק בסוגיות פוליטיות ודיפלומטיות. הוא היה יו"ר הוועדה להגנת המדינה בקרקוב החל מה -20 באוגוסט 1920.
וודייז' טאטמייר נקבר ב־30 בדצמבר 1923 בבית העלמין פסטרניק בברונוביץ ווילקי.
משפחה.
בשנת 1890 התחתן עם אנה מיקולייצ'יק נולדו להם שתי בנות. במהלך מלחמת העולם השנייה, אשתו ובתו הצעירה קריסטינה, יחד עם בעלה גורשו לעומק ברית המועצות על ידי הסובייטים. לאחר המלחמה אשתו של טטמייר חזרה לקרקוב, שם נפטרה.
יצירה.
הוא צייר בעיקר סצינות ז'אנריות כפריות [36], וכן נופים, פוליכרומים בכנסיות, כולל בקפלה של המלכה סופיה, בקתדרלת וואוול, בקתדרלה בסוסנובייץ.
משנת 1897 היה טאטמייר חבר בחבורת האמנים הפולניים "אגודת שטוקה".
בשנת 1892 קיבל טטמייר פרס מבית הספר לאמנויות יפות בקרקוב לסטודנטים מצטיינים ומענק שנתי לנסיעה לאיטליה.
בשנת 1893 נשלחו ציורי האמן יחד עם בדים אחרים לתערוכה העולמית בשיקגו, ובשנת 1894 לסן פרנסיסקו. הוא זכה במדליות בתערוכות אלה.
בשנת 1911 קיבל טטמייר פרס על פעילות האמנותית מטעם האקדמיה לאמנויות ומדעים.
מאלווה שאלק
מאלווה שאלק (בצ'כית: Malva Schalek; 18 בפברואר 1882 – 24 במאי 1944 או 24 במרץ 1945), הייתה ציירת יהודייה-צ'כית שנספתה בשואה.
ביוגרפיה.
מאלווה שאלק נולדה בפראג למשפחה אינטלקטואלית יהודית דוברת גרמנית. משפחתה הייתה פעילה בתנועה הלאומית הצ'כית. היא למדה בבית ספר בפראג, ורשלבי (הוהנלבה) ולמדה אמנות, תחילה ב"פרואנקאקדמיה" במינכן ואחר כך באופן פרטי בווינה. היא התפרנסה כציירת בווינה, בסטודיו שלה שהיה ממוקם מעל תיאטר אן דר וין, עד יולי 1938, אז נאלצה לברוח מהנאצים והשאירה שם את ציוריה. רק כ-30 יצירות מתקופה זו שוקמו. שניים נמצאו בווינה לאחר המלחמה.
שאלק גורשה לגטו טרזיינשטט בפברואר 1942, שם ציירה יותר מ-100 רישומים וצבעי מים המתארים את חיי האסירים. בגלל סירובה לצייר רופא משתף פעולה, היא גורשה לאושוויץ ב־18 במאי 1944, שם נרצחה.
יצירותיה.
עבודתה, במיוחד רישומיה של המחנה בטרזינשטאט, מאופיינת בריאליזם מפוכח. רישומים אלה תוארו על ידי טום ל' פרוינהיים, מנהל מוזיאון בולטימור לאמנות, כ"אולי היצירה האמנותית הטובה והשלמה ביותר ששרדה את השואה." יצירותיה שוקמו לאחר השחרור, ורובם נמצאים באוסף האמנות של מוזיאון בית לוחמי הגטאות בקיבוץ לוחמי הגטאות בישראל.
קרב רוקרואה
קרב רוקרואה (צרפתית: Bataille de Rocroi, ספרדית: Batalla de Rocroi) התרחש בארדן ב-19 במאי 1643 במסגרת מלחמת צרפת-ספרד, חלק ממלחמת שלושים השנים. במהלך הקרב הצבא הצרפתי המונה 22,000 איש, תחת לואי השני, נסיך דה קונדה, השמיד הצבא הספרדי שמנה 26,000 איש תחת דום פרנסיסקו דה מלו. הקרב סימן את סיום העליונות הצבאית של האימפריה הספרדית שנחשבה עד לנקודה זאת לבלתי ניתנת לעצירה, תחילת היחלשותה של ספרד והמשך עליית הממלכה הצרפתית.
רקע.
במסגרת מלחמת שלושים השנים, גוסטב השני אדולף, מלך שוודיה שהנהיג צבאו לתוככי האימפריה הרומית הקדושה, נהרג בקרב בשנת 1632. מותו הביא לנקודת מפנה במלחמה ומכאן והאלה היה על הצדדים במלחמה להסתמך יותר על תמיכה של מדינות אחרות. האימפריה השוודית הסתמכה רבות על ממלכת צרפת בעוד האימפריה הרומית הקדושה במלחמת שלושים השנה הסתמכה על האימפריה הספרדית. כריסטינה, מלכת שוודיה והיורשת של גוסטב השני אדולף הייתה רק בת שש במותו של האחרון ולכן הרוזן אקסל אוקסנסטירנה מונה לעוצר עד שתגיע לבגרות. בשנת 1633 חודש הסכם ידידות בין שוודיה לצרפת שהייתה תחת שלטונו של לואי השלושה עשר, מלך צרפת. בעוד רוב המלחמה התמקדה במאבק בין הכנסייה הקתולית והכנסייה הפרוטסטנטית, צרפת, שהייתה קתולית עמדה לצד האומות הפרוטסטנטיות במהלך המאבק במסגרת מאבקה נגד בית הבסבורג ששלט גם על ארכידוכסות אוסטריה וגם על האימפריה הספרדית (ראו ספרד ההבסבורגית), שתי מעצמות מרכזיות באירופה.