צבעי אקריליק קלים ביותר לשימוש - ניתן להוציא צבע משפופרת או צנצנת סגורה ואטומה על גבי משטח כלשהו, לערבבם זה בזה במכחול לח, ולמרחם בקלות על כל משטח כמעט. זמן הייבוש של שכבה שנמרחה תלוי בעובייה, אך לרוב מדובר בדקות ספורות עד חצי שעה. ניתן להוסיף חומר מעכב-התייבשות לתערובת הצבע, על מנת להאריך את זמן ההתייבשות למשך ימים ספורים. את המכחולים מנקים במים וסבון, כמו גם את הידיים. כתמי אקריליק יבשים על בגדים, כמו גם על משטחים שונים בבית, ניתן לעיתים לקלף (ממש כמו דבק פלסטי שיבש) אך משטחים סופגים יוכתמו לעד. יש לציין שניתן להוריד כתמי אקריליק בעזרת חומר מנקה מכחולים.
צבעי אקריליק אינם רעילים בהכרח, אך לעיתים הם מכילים פיגמנטים רעילים כגון אדום קדמיום. בכל מקרה, השימוש בהם מומלץ כחיצוני בלבד, ואינו מומלץ לילדים (בניגוד לצבעי גואש).
מראה ציורי אקריליק.
ציורים בצבעי אקריליק עשויים להיראות כציורים בצבעי שמן, אך עם צבעים נוזליים יותר, או מדוללים, ניתן להשיג מראה הדומה מאוד לצבעי מים. כיום ציורים בצבעי אקריליק אינם מראה נדיר בתערוכות אמנות מקצועיות, לרוב לצד צבעי שמן, גואש או מים.
דיאטת הרזיה
דיאטת הרזיה היא דיאטה שמטרתה להוביל לגירעון קלורי מתמשך המוביל לירידה במסת הגוף.
סוגי דיאטות הרזיה.
באופן כללי, התמדה בדיאטת הרזיה מכל סוג שהוא אינה דבר מובן מאליו לאורך זמן, בשל איתותי הגוף המבקש מזון משמין, וכן עקב אורח החיים בחברת השפע, המספק אינסוף הזדמנויות לצריכת מזון כזה, במחיר זול ובכל שעה. לאורך השנים התפתחו מספר גישות המנסות להתגבר על קשיים אלה. זאת על ידי הגדרת שיטות וחוקים מסוימים על-פיהם ניתן לרדת במשקל באופן קל יותר או מהיר יותר או למרות צריכה בלתי-מוגבלת של סוגי מזון מסוימים.
דיאטה על פי המדד הגליקמי.
דיאטה זו מבוססת על המדד הגליקמי שהוא מדד המאפשר לסווג מאכלים שונים על פי מהירות פירוק הסוכרים שבהם. קצב פירוק זה הוא מאוד משמעותי בקביעת משך הזמן בו אדם ירגיש שבע לאחר ארוחה. שימוש במדד הגליקמי יכול להפחית את תחושת הרעב המלווה בדרך-כלל את האדם המבקש להפחית במשקל. אכילת מזונות משביעים מקושרת להפרשת הורמונים מסוימים במוח, אשר חסרונם אצל אנשים בתהליך דיאטה מתבטא בעצבנות, עייפות, חוסר אנרגיה ועוד, וכך הסיכויים להמשיך בדיאטה גדלים.
קבוצות תמיכה.
קבוצות כגון שומרי משקל מנסות לתת מענה לצד החברתי של תהליך ההרזיה, תוך אמונה שיותר קל לרדת במשקל ולשמור על המשקל הרצוי עם תמיכה קבוצתית. קבוצות אלה נפגשות בתדירות קבועה, חולקות את קשיי ההתמודדות ומנסות לחזק את ידי המשתתפים על ידי החדרת מוטיבציה ומתן עצות להתמודדות היומיומית בדיאטת ההרזיה.
סובב חומות ירושלים
סובב חומות ירושלים הוא גן לאומי המתבסס על חומת ירושלים העתיקה, שבנה הסולטאן העות'מאני סולימאן המפואר בשנת 1536. הגן נועד להקיף את העיר העתיקה מכל עבריה, להפריד בינה לבין הבנייה החדשה המקיפה אותה ובה בשעה לחבר ביניהן, תוך מניעת בנייה בקרבת החומה.
הגן הלאומי מתחבר אל אתר עיר דוד מדרום ואל הגן הלאומי עמק צורים מצפון-מזרח על מנת ליצור רצועת גנים סביב חומות העיר העתיקה.
בשטח הגן כלולים שערי ירושלים: שער יפו; שער שכם; שער הפרחים (או שער הורדוס); שער האריות; שער האשפות; שער ציון - כולם שערים ממש, שהיו נסגרים בלילות, והשער השביעי, שער הרחמים (שער הזהב), שנסתם במאה ה-16, לאחר בניית החומה מחדש על ידי הסולטאן סולימאן המפואר ממספר סיבות, בין היתר חיסכון בשומרים. השער אל הרובע הנוצרי, שנקרא השער החדש, נפרץ במועד מאוחר יותר.
היסטוריה.
הרעיון להקים אזור חיץ ירוק () סביב חומות העיר העתיקה העולה כבר בתוכניות המתאר של העיר בתקופת המנדט הבריטי: תוכנית מקלין משנת 1918, תוכנית גדס משנת 1919, ותוכנית גדס-אשבי משנת 1922.
לאחר איחוד העיר פעל ראש העיר דאז, טדי קולק, לממש את התוכנית. כמה ימים לאחר תום המלחמה נהרסו קירות הבטון שחצו את העיר מאז מלחמת העצמאות במתחם ממילא, בכיכר צה"ל ובאזור מוסררה, וכן כל הבתים ההרוסים למחצה מקרבות 1948 שלאורך החומה. ביולי 1967 הוחלט בישיבה, שבה השתתפו ראש הממשלה לוי אשכול, טדי קולק וחברי הנהלת רשות הגנים הלאומיים, להקיף את חומת העיר העתיקה בגן לאומי. במשך 15 שנים הוכשר הגן הלאומי סביב החומות עד השלמתו, במימון תרומות שגייסה הקרן לירושלים.
תוכנית המתאר המקומית שאישרה עיריית ירושלים בשנת 1970 (עמ/6) ייעדה את הקרקע לגן הלאומי, ההכרזה הרשמית על גן לאומי סובב חומות ירושלים נעשתה בשנת 1974. בשל מיקומו המיוחד של הגן האצילה רשות הטבע והגנים לעיריית ירושלים סמכויות לתפעולו ולפיתוחו.
ארכאולוגיה.
בשטח הגן יש אתרים ארכאולוגיים חשובים:
גן העופל - הכולל ממצאים ארכאולוגיים מתקופת בית ראשון ועד התקופה העות'מאנית. לאחרונה בחפירות ד"ר אילת מזר נחשפו ממצאים מתקופת מלכות שלמה כולל חומות מרשימות ומבנים מהתקופה. בחודש ספטמבר פורסם גילויו של מטמון זה ובו מדליון זהב עם סמל מנורת שבעת הקנים
בנחל קדרון שבשטח הגן הלאומי נמצאים מספר מבני קבורה, וביניהם יד אבשלום וקבר זכריה.
בעיר דוד מגוון רחב של ממצאים ארכאולוגיים: מתחם מבוצר סביב מעיין הגיחון מהתקופה הכנענית התיכונה. עיר מלוכה מתקופת ימי הבית הראשון. פרבר מרכזי בימי הבית השני הכולל מערך רחובות אבן מרשימים מתקופת הורדוס ומתחתן מערכות ניקוז משוכללות. ובריכת השילוח מימי בית שני.
בית גוברין - מרשה
בית גוברין - מרשה הוא גן לאומי שהוכרז בשנת 1989 כדי לשמר את שרידיה של העיר מרשה, המשך המחקר באתר ושימור החורש הטבעי. הגן הלאומי משתרע על שטח של 5,000 דונם ובו מערות רבות וחללים תת-קרקעיים מגוונים ושרידים ארכאולוגיים חשובים. בחלקו הדרומי והגבוה ביותר של הגן נמצא תל מרשה.
המסלע של שפלת יהודה בנוי משכבת קירטון שהוא גיר רך מתקופת האיאוקן בעיקר, שהורבדה בים קדום. מעל לקירטון התפתחה שכבה בעובי של 1–3 מטר, של גיר קשה, המכונה 'נארי'. מסלע הקירטון נוח לחציבת חללים תת-קרקעיים ולהפקת לבנים לבניין. עיקר לבני הבניין נכרו ממערות בצורת פעמון שפתח עגול בראשן. דרך פתחים אלו נכנסו אל תחילת מלאכת החציבה, וירדו כלפי מטה בחציבה, שורה אחר שורה, והוציאו כלפי מעלה לבני קירטון לצורכי בנייה. חלק מן המערות והחללים שנחצבו שימשו גם לצרכים שונים, כגון מגורים, בתי בד, בורות מים, מתקני קולומבריה ומערות קבורה. חלק מן המערות הרבות שבשטח הגן הותקנו לביקור קהל.
אחת מתכונות המערות הפעמוניות היא אקוסטיקה מעולה, וזו מנוצלת לעריכת קונצרטים, וכמו כן צולמה שם סצנה במחזמר ישו כוכב עליון ב-1973.
ביוני 2014 הכריז ארגון אונסק"ו על הגן הלאומי כאתר מורשת עולמית.
מרשה.
מרשה נזכרת ברשימת ערי יהודה בספר יהושע (יהושע ט"ו, מ"ד). לאחר גלות בבל ישבו עמים רבים במרשה - אדומים, צידונים, ובתקופה ההלניסטית ישבו בה אף דוברי יוונית. יוחנן הורקנוס כבש את העיר בשנת 112 לפני הספירה, תושביה התגיירו ועל-פי המסורת היא מקום מוצאו של הורדוס האדומי.
בית גוברין.
היישוב בית גוברין בא במקום מרשה, ולתולדותיו עדויות הן ממסמכים היסטוריים והן מממצאים ארכאולוגיים. במשך השנים שלטו בה רומאים וביזנטים, יהודים, מוסלמים וצלבנים, שבנו בה מבצר. כל אחת מתקופות אלה הותירה בה את שרידיה. בתקופת המשנה והתלמוד ישבה בה קהילה יהודית גדולה, שהוציאה מתוכה תנאים ואמוראים רבים. עד מלחמת העצמאות שכן במקום הכפר הערבי בית ג'יברין, שתושביו נמלטו ממנו במהלך המלחמה.
הפועל מחנה יהודה
הפועל מחנה יהודה היא קבוצת כדורגל ממחנה יהודה, כיום שכונה בתחומי פתח תקווה, ששיחקה בשנות השישים בליגה הלאומית, שהייתה אז הליגה הבכירה. כיום הקבוצה משחקת בליגה ב'. בעונת 2012/13, לאחר 33 שנה מתוך 35 השנים בליגה ב', רשמה הקבוצה העפלה היסטורית לליגה א' בהדרכתו של ראובן כץ.
היסטוריה.
הקבוצה נוסדה בשנת 1939 על ידי אנשי השכונה: יהודה שמעוני, ישראל זרירי, יחזקאל ישראלוב, גדי כהן ואבי שמעוני. שוערה של הפועל מחנה יהודה, שהוביל אותה לליגה לאומית, היה יפת עוזרי. השכונה דאז התאפיינה כשכונה דתית של יוצאי תימן, שמאנשיה הרכיבו את קבוצת מחנה יהודה, ועל כן נתפסה הקבוצה כמייצגת את יוצאי שכונת המצוקה ואת עולי תימן בישראל.
תחילה היה שמה של הקבוצה "דרור מחנה יהודה". כשהצטרפה הקבוצה להתאחדות בשנת 1950 שונה שם הקבוצה להפועל מחנה יהודה. בסיום עונת 1952/1953 עלתה הקבוצה לליגה ב' (הליגה השנייה דאז) כאשר במדי הקבוצה מככב החלוץ זכריה רצאבי, שלימים כיכב בהפועל פתח תקווה, עמה זכה באליפות המדינה, היה מלך שערי הליגה ב-1961 ואף שיחק בנבחרת ישראל. בעונתה הראשונה בליגה ב' (1953/1954) סיימה הקבוצה במקום ה-11 והצליחה לשרוד. עונתה השנייה בליגת המשנה הייתה עונה שבה צמצמו את הליגה, והקבוצה סיימה במקום הרביעי והמשיכה בליגה השנייה. ב-1957/1958 הקבוצה מתמודדת על העלייה לליגה הבכירה, אך מסיימת במקום השלישי בלבד. בהמשך העשור ובתחילת שנות ה-60 הקבוצה מתייצבת, ומבססת את מעמדה בתור קבוצת אמצע טבלה בליגה השנייה.
בתחילת עונת 1964/1965 חזר הכוכב רצאבי לשחק במחנה יהודה. שחקנים בולטים נוספים בקבוצה באותה תקופה היו בני רצון, יגאל רצאבי ויוחאי אהרוני. הקבוצה זכתה לכינוי "ברזיל הקטנה" מפאת הכדורגל החיובי והאיכותי יחסית שהציגה, והצליחה כקבוצת ליגה א', להדיח בזו אחר זו במסגרת גביע המדינה של 1964, את שתי הקבוצות הבכירות בפתח תקווה, הפועל ומכבי פתח תקווה.