בשנת 2012 שוחררה הגרסה הבאה של התכנה, שנקראת GameMaker: Studio, ושכוללת אפשרויות רבות נוספות, כגון יכולת לייצא את משחקים לפלטפורמות שונות.
יהדות מקדוניה הצפונית
יהדות מקדוניה (מקדוניה הצפונית המודרנית) היא מהעתיקות באירופה, אך רובה ככולה הושמדה בשואה וכיום יש במדינת מקדוניה הצפונית כ-250 יהודים בלבד.
היסטוריה.
ראשוני המתיישבים היהודים הגיעו למקדוניה כבר במאות ה-3 וה-4. היהודים ישבו אז בערים סקופיה, סטובי, ביטולה, סטרומיצה, דויראן ואוחריד.
בזמן השלטון העות'מאני גדל מספר היהודים במדינה והחלה הגירת יהודים מרחבי האימפריה למקדוניה. העיר ביטולה (בפי היהודים - מונאסטיר) הפכה למרכז יהודי חשוב והגיעו אליה יהודים מספרד, פורטוגל ואלבניה.
יהודי מקדוניה קיבלו באהדה את התנועות המשיחיות שהובילו שלמה מולכו, שבתי צבי, דוד הראובני ונתן העזתי.
בראשית המאה ה-20 היגרו יהודים רבים ממקדוניה, בעיקר מהעיר מונאסטיר (אשר מאוחר יותר שונה שמה לביטולה), לצ'ילה ולארצות הברית. עד היום ישנה קהילה גדולה של יהודים מקדונים בצ'ילה. לאחר מלחמת העולם הראשונה, עם איחוד מדינות יוגוסלביה, היו במקדוניה כ-7,000 יהודים, רובם היו ספרדים דוברי לאדינו ומיעוטם אשכנזים.
שואת יהודי מקדוניה הצפונית.
ערב מלחמת העולם השנייה היו במקדוניה כ-7,800 יהודים מהם כ-3,800 בסקופיה, 3,300 בביטולה וכ-550 בשטיפ. במהלך המלחמה סופחה מקדוניה כמחוז של בולגריה. השלטון הבולגרי רדף את היהודים באזורים שסופחו לבולגריה משכנותיה.
במרץ 1943 נערכו אקציות בכל רחבי מקדוניה על ידי שוטרים וחיילים בולגרים. לפי רישומי משרד הפנים הבולגרי נעצרו במקדוניה 7,826 יהודים מתוכם: 3,290 בסקופיה, 3,296 בביטולה, ו-546 בשטיפ. בסטרומיצה, ולס וגבגליה נעצרו 26 יהודים. לקבוצה זו צורפו בהמשך 27 יהודים מהעיר פירוט ו-42 יהודים מתראקיה היוונית שלא נעצרו באקציה הראשונית. מרבית היהודים, 7,215 במניין, הועברו ב-11 במרץ למחנה המעצר שהוקם במפעל הטבק "מונופול" שבעיר סקופיה, שם עשו את הימים הבאים על דרגשי העץ של המפעל, עשרה על דרגש, נעולים ומוקפים על ידי החיילים הבולגרים. 11 יהודים הצליחו להימלט מהמעצר ו-76 שוחררו בשל היותם בעלי אזרחות זרה. קבוצת המגורשים הובלה בשלושה טרנספורטים (22, 25 ו-29 במרץ, 80 יהודים בקרון בקר) למחנה טרבלינקה, שם נרצחו 7,144 יהודים. היהודים היחידים ששרדו היו כמה עשרות צעירים שזמן קצר לפני הגירוש ברחו להרים והצטרפו לפרטיזנים שנלחמו בצבא הבולגרי. רבים מהם נהרגו בקרבות ובהם גם אסתריה עובדיה ("מארה") בת ה-22.
כיום.
בראשית המאה ה-21, מתגוררים כ-250 יהודים במקדוניה הצפונית, רובם בסקופיה. במרץ 2011, נחנך בסקופיה את המרכז להנצחת השואה של יהודי מקדוניה. בטקס שהתקיים נכח ונשא נאום השר לעניינים אסטרטגיים והמשנה לראש הממשלה, משה יעלון.
תעופה יוגית
סרגיי טרטיאק
סרגיי וולודימירוביץ' טרטיאק (באוקראינית: Сергій Володимирович Трет`як; נולד ב-7 בספטמבר 1963) הוא כדורגלן עבר אוקראיני ששיחק בעמדת הבלם. טרטיאק מזוהה בעיקר עם קבוצת בית"ר ירושלים בה שיחק זמן רב, וכונה בפי אוהדיה "טיק-טאק". לאחר פרישתו קיבל אזרחות ישראלית והמשיך לאמן במחלקות הנוער של בית"ר ירושלים.
קריירה.
טרטיאק החל את הקריירה שלו כמגן במועדון הסובייטי צ'רנומורץ אודסה. בשנת 1992 חתם בקבוצת בית"ר ירושלים. כבר בעונתו הראשונה בקבוצה זכה עמה בתואר האליפות. טרטיאק זכה בעוד שתי אליפויות עם הקבוצה, בעונות ו-. בעונת עבר לקבוצת הכח רמת גן בה סיים את הקריירה שלו כשחקן פעיל.
בשנת 2001 ניסה טרטיאק לקבל אזרחות מספר פעמים אך כל בקשותיו באותה השנה נדחו. לאחר מכן, בשנת 2003, התאזרח והפך לעוזר מאמן הנוער של בית"ר ירושלים. לאחר מכן שימש טרטיאק כמאמן במחלקות הנוער של בית"ר ירושלים. בעונת , בה זכתה בית"ר בדאבל, היה טרטיאק עוזרו של המאמן יצחק שום. לאחר מכן מונה טרטיאק לתפקיד מאמן קבוצת הנוער של בית"ר ירושלים.
ב-22 ביולי 2014 מונה למאמנה של בית"ר נורדיה ירושלים כששיחקה בליגה ג'.. בנו, ארטיום טרטיאק, גם כן שיחק באותה עונה בקבוצה בעמדת הבלם.
קישורים חיצוניים.
סרגיי טרטיאק באתר בית"ר.נט - אתר האוהדים
אמרסון לייק ופלמר
1978 בספורט
טניס.
גביע דייוויס.
נבחרת ארצות הברית זכתה בגביע לאחר ניצחון 1-4 על נבחרת בריטניה.
כדורגל.
גביע אופ"א.
מכבי נתניה זוכה בגביע האינטרטוטו ועל כן זוהי הקבוצה היחידה מישראל בעלת תואר אירופי כלשהו בהיסטוריה.
גביע CONCACAF לאלופות.
הטורניר לא הוכרע. בראשות שלושת האזורים סיימו: אוניברסידד דה גוודלחרה (), קומוניקאסיונס () ודיפנס פורס ().
כדורמים.
נבחרת הגברים של איטליה בכדורמים זכתה במדליית זהב באליפות העולם. במדליית כסף זכתה נבחרת הונגריה ובמדליית ארד זכתה נבחרת יוגוסלביה.
כדורסל.
תחרויות בינלאומיות.
אליפות העולם בכדורסל.
נבחרת יוגוסלביה () זכתה באליפות העולם בכדורסל. במדליית הכסף זכתה נבחרת ברית המועצות () ובארד זכתה נבחרת ברזיל ().
גביע אירופה לאלופות.
ריאל מדריד () זכתה באליפות לאחר שניצחה בגמר את פלקנסטרו וארזה ().
גביע אירופה למחזיקות גביע.
ג'אבטי קאנטו () מנצחת את סינודינה בולוניה () 82:84.
שחייה.
אליפות העולם השלישית בשחייה, נערכה במערב ברלין שבמערב גרמניה באוגוסט.
השליטה של ארצות הברית הייתה מוחלטת, הן בגברים והן בנשים. שחייניות צעירות ומוכשרות החלו את הקריירה הספורטיבית שלהן, לקראת המשחקים האולימפיים במוסקבה. ארצות הברית זכתה ב-26 מדליות זהב מתוך 37 מדליות שחולקו.
הפילהרמונית הווינאית
מיתוס עירוני
מצודת טגארט
איוו ג'ימה
איוו ג'ימה (יפנית: 硫黄島, - "אי הגופרית", רשמית Iō-tō) הוא אחד מהאיים בשרשרת האיים הגעשיים של יפן, דרומית לאיי אוגסווארה, כ-1,200 קילומטר דרומית לטוקיו. האי, שכיום אינו מיושב, מנוהל כחלק מאוגסווארה, אחד משמונת "הכפרים" השייכים מנהלית לטוקיו. הוא מפורסם כאתר הקרב על איוו ג'ימה במהלך מלחמת העולם השנייה. הצבא האמריקני שלט באי עד 1968, ואז הוחזר האי לריבונות יפן.
שם האי.
האי הופיע לראשונה במפות ב-1779 ששורטטו בעקבות מסעו השלישי של ג'יימס קוק כ"אי הגופרית", תרגום מילולי של שמו הרשמי. האיות ההיסטורי "iwautau" נהגה (בערך) "Iwō-tō" (איווֹ-טוֹ). בתקופת מסעות המחקר המערביים, ובעקבות רפורמת האורתוגרפיה של 1946 שונה האיות וההגיה ל-"Iō-tō". האלטרנטיבה "Iwō-jima", כיום "Iō-jima", הופיעה גם היא באטלסים הימיים. "tō" ו-"shima" הן שתי צורות אפשריות להגיית התו 島 (אי) בקאנג'י. "shima" עבר שינוי ל-"jima" במקרה זה.
קציני ימייה יפניים שהגיעו לאי על מנת לחזק את הגנתו לפני הפלישה האמריקנית קראו לו בטעות "איוו ג'ימה". משום כך הגיית השם כ"איוו ג'ימה" הפכה למקובלת והכוחות האמריקנים שהגיעו לאי במלחמת העולם השנייה השתמשו בה אף הם. תושבים לשעבר של האי מחו נגד הגייה זו והמכון לסקר גאוגרפי של משרד הקרקעות, התשתיות, התחבורה והתיירות של יפן דן בנושא, והודיע ב-18 ביוני 2007 שההגייה היפנית הרשמית של שם האי תחזור להגייה "Iō-tō" שמלפני המלחמה. הגורם העיקרי שדחף לשינוי ההגייה היו הסרטים הבולטים בנושא הלחימה באי בבימויו של קלינט איסטווד: "גיבורי הדגל" ו"מכתבים מאיוו ג'ימה". השינוי אינו משפיע על הצורה בה כתוב השם בקאנג'י -硫黄島, רק כיצד הוא נהגה או נכתב בהיראגאנה, בקאטאקאנה וברומאג'י.
גאוגרפיה.
האי דמוי משולש בערך, אורכו 8 קילומטרים, רוחבו המקסימלי 4 קילומטרים (600 מטרים בלבד בנקודה הצרה ביותר), ושטחו כ-21 קילומטר רבועים. המאפיין הגאוגרפי הבולט בו הוא הר סוריבאצ'י (摺鉢山 - קרוי על שם סוג של מכתש ועלי במטבח היפני), הר געש רדום שגובהו 161 מטרים (הנקודה הגבוהה ביותר באי), שנמצא בקצהו הדרום-מערבי. בהתחשב בהיותו אי געשי, האי איוו ג'ימה שטוח באופן יוצא דופן. סוריבאצ'י הוא המאפיין הגעשי הבולט היחיד, שכן הוא רק כיפה מתחדשת (מרכז שהתרומם) של קלדרה געשית שקועה גדולה שקוטרה 9 קילומטרים. האי מתרומם בהדרגה ב-700 השנים האחרונות. צוות הסקר של קפטן קוק נחת ב-1779 על חוף שכיום נמצא בגובה של 40 מטרים מעל פני הים. רמת מוטו-יאמה בחצי הצפון-מזרחי של האי בנויה מטוף שמקורו תת-מימי המכוסה במשקעי אלמוגים. התרוממות זו מתרחשת בקצב משתנה בין 10 ס"מ ל-80 ס"מ לשנה, כשהממוצע הוא 20 ס"מ לשנה.
לאיוו ג'ימה יש היסטוריה של פעילות געשית כמה פעמים בשנה. פומרולות (מעשנות) רבות שוכנות לאורך ציר שכיוונו צפון-מזרח - דרום-מערב. התפרצויות פריאטיות התחוללו במהלך ההיסטוריה מלועות בצידו המערבי והצפון-מערבי של האי. ב-1957 יצרה התפרצות קיטור מכתש בקוטר של 35 מטרים ובעומק של 15 מטרים סמוך לשדה תעופה נטוש. הפעילות האחרונה נרשמה במאי 2012 וכללה התפרצות של פומרולות, ושינוי צבע של מי הים הקרובים.
אין באי מקורות מים טבעיים, והתושבים היפנים נהגו לאגור מי גשמים. האמריקנים שפלשו לאי קדחו בקושי רב כמה בארות, משום שהחום, שמקורו געשי, עולה במהירות ככל שמעמיקים מתחת לפני השטח והוא פגע בציוד הקידוח. טמפרטורת המים שנשאבו מהבארות נעה בין 40°C ל-81°C, ותכולת המינרלים בהם יחסית גבוהה, אבל הם ניתנים לשתייה.
הצמחייה הטבעית דלה, בעיקר שיחים הצומחים בחלק הצפוני. בחלק הדרומי, ששכבתו העליונה היא אפר געשי שחור, כמעט ולא צומח דבר. האי היה בית גידול לרלית המכונה "רלית איוו ג'ימה" ("Poliolimnas cinerea brevipes") שנכחדה בשנות ה-20 של המאה ה-20.