נעשה שימוש בסרטים הקצרים של ווה ובעבודות הפיזיות שלו במספר תוכניות חינוכיות. הוא יצר מנסרות (פריזמות) אומנותיות שהופיעו כתוכן חינוכי בסדרת הטלוויזיה התיעודית Rocket Science של ה-BBC בשנת 2009. בשנת 2012, סרטון וידאו שהוא צילם ביערות האמזונאס הוצג בפרק הראשון של התוכנית Access 360° World Heritage של ערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק. אחד הציורים שלו, עיבוד מחדש לציור של מרטין ג'ונסון הד, הופיע בכריכת הספר "The Rise and Fall of the Trevor Whitney Gallery" של הסופרת לורן ראב.
סגנון קונספטואלי.
ווה משתמש במונח הלטיני "פולכריזם" (pulchrism, בו נעשה שימוש במגזין הבריטי The Athenaeum מהמאה ה-19 וביומנים של הכלכלן ג'ון ברטון) כדי לתאר את עבודותיו; הוא מגדיר את המונח כתאוריה אומנותית המציבה כאידיאל את היופי כמטרתה של האומנות. פולכריזם, כפי שווה מתאר אותו, מתנגש עם תנועת ה-stuckism המאדירה את הכיעור, שלפי טענה של ווה היא חלק מהמודרניזם.
רועי גלדסטון
רועי גלדסטון (נולד ב-28 באפריל 1982) הוא עיתונאי ישראלי ומרצה לתקשורת ששימש כראש דסק חדשות הכדורסל בערוץ הספורט. בנוסף הוא גם שדרן ומגיש. משמש כסמנכ"ל תקשורת ודובר במועדון הכדורסל מכבי תל אביב.
ביוגרפיה.
רועי גלדסטון הוא בן העיר גבעתיים. למד בבית הספר היסודי ע"ש בורוכוב ובתיכון ע"ש דוד קלעי. בהיותו תלמיד תיכון החל את דרכו בתחום התקשורת כשעבד בעיתון 'מעריב' תחת העורך אביב הברון בין השנים 1998–2000. ב-2006 עבד כעורך ספורט ב-nrg מעריב ותוך כדי השלים לימודי תואר ראשון (BA) בתקשורת וניהול במסלול האקדמי המכללה למינהל. בין השנים 2007–2011, עבד באתר הספורט ONE שם ערך והגיש מבזקי ספורט ברדיו 99FM, ולאחר מכן מונה לכתב כדורגל באתר. הוא סיקר בין היתר את קמפיין הפועל תל אביב בליגה האירופית ובליגת האלופות ואת נבחרת ישראל. שתיים מחשיפותיו היו הקרע בין אלי טביב ומוני הראל, צמד הבעלים של הקבוצה, שהוביל לעזיבתו של הראל את המועדון והעברה היקרה ביותר של שחקן ישראלי בזמנו, ביבראס נאתכו לקבוצת רובין קאזאן הרוסית. ב-2011 מונה לראש דסק חדשות הכדורסל של ערוץ הספורט.
בין שליחויותיו ככתב ערוץ הספורט: אליפות אירופה בליטא 2011, אליפות אירופה סלובניה 2013, אליפות אירופה בצרפת 2015. הפיינל פור של היורוליג בברצלונה 2011, הפיינל פור במילאנו 2014. חתימתו של גל מקל בשורות הדאלאס מאבריקס, ושליחות מיוחדת לקליבלנד, כאשר המאמן הישראלי דייוויד בלאט חתם כמאמן ראשי בשורות הקאבלירס.
גלדסטון היה העיתונאי שחשף את פרשת 'גיא פניני ויונתן שולדברנד' בערוץ הספורט בדצמבר 2012, את מינויו של הרמטכ"ל לשעבר דן חלוץ ליו"ר איגוד הכדורסל באוגוסט 2013 ואת פרשת החוזה הכפול בהפועל תל אביב ביוני 2016, חשיפה עליה היה חתום עם עורך אתר ערוץ הספורט אורי דגון ופרשת בדיקת הסמים של סוני וימס.
ביוני 2017 התפטר גלדסטון מתפקידו בערוץ הספורט, וכשלושה חודשים לאחר מכן מונה לתפקיד סמנכ"ל התקשורת במועדון הכדורסל מכבי תל אביב.
ג'יין פאוול
ג'יין פאוול (; 1 באפריל 1929 – 16 בספטמבר 2021) הייתה שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון, רקדנית וזמרת אמריקאית. היא התפרסמה בעיקר בהופעותיה בסרטים מוזיקליים בשנות ה-40 ושנות ה-50. לאחר שהפסיקה להופיע בסרטים, פיתחה קריירה בהופעות בתיאטרון ובטלוויזיה.
ביוגרפיה.
פאוול נולדה בפורטלנד, אורגון, בשם סוזן לוריין בורס. כבר בגיל צעיר דחפו אותה הוריה לקבל שיעורי משחק, ריקוד וזמרה כדי להפוך אותה לשחקנית דוגמת שירלי טמפל אך הניסיון לא צלח.
ב-1943 הופיעה בתחרות כישרונות צעירים ברדיו בתוכניתה של ג'נט גיינור בהוליווד וזכתה במקום ראשון. מבלי לעבור מבחן במה היא הוחתמה על חוזה לשבע שנים במטרו גולדווין מאייר.
היא הושאלה בתחילה ליונייטד ארטיסטס שם הופיעה בשני סרטים בשחור-לבן: בסרטה הראשון "Song of the Open Road" הופיעה בתור נערה בשם ג'יין פאוול ובשם הזה פורסם הסרט והפך לשמה הקבוע. הסרט השני היה "Delightfully Dangerous" (1945) לאחר מכן חזרה למטרו גולדווין מאייר. סרטה השלישי היה "חופשה במקסיקו" שצולם בצבעי טכניקולור ובו הופיעה לצד רודי מקדואל.
היא הצטיינה בקול הסופרן וביכולת הריקוד שלה והופיעה בעיקר בסרטי קומדיות מוזיקליות. ב-1948 שיחקה סרט "פגישה עם ג'ודי" לצד אליזבת טיילור וב"שלוש בנות נועזות" לצידה של ג'נט מקדונלד וב-1950 בסרט "ננסי הולכת לריו" לצד אן סאות'רן ובסרט "שבועיים של אהבה" ביחד עם דבי ריינולדס.
ב-1951 נבחרה לשחק בסרט "חתונה מלכותית" לאחר שג'ון אליסון וג'ודי גארלנד פרשו מההפקה. היא שיחקה שם כאחותו של פרד אסטר שהיה מבוגר ממנה בעשרים שנה.
היא המשיכה להופיע בקומדיות מוזיקליות כמו "Rich, Young and Pretty" (1951), "Three Sailors and a Girl" (1953), "אתנה" (1954), "הצי משתעשע" (1955) ועוד.
ב-1954 שיחקה בסרט המוזיקלי שבע כלות לשבעה אחים לצידו של הווארד קיל בתפקיד ראשי ובוגר שזכה להצלחה רבה. היא הדגימה בסרט את יכולות המשחק, הריקוד והזמרה שלה וזה תפקידה החשוב ביותר.
בסוף שנות ה-50 דעכה הסוגה של סרטים מוזיקליים והיא גם התבגרה ולא נראתה כבר כמו "בת השכן" ("Woman next door").
היא פיתחה את הקריירה האמנותית שלה על הבמה והופיעה במחזות זמר רבים כמו:"אוקלהומה", "צלילי המוזיקה", "גבירתי הנאוה", "דרום פסיפיק", "קרוסל" וכן הופיעה על הבמה בהפקה של "שבע כלות לשבעה אחים" עם הווארד קיל. היא הופיעה גם בסדרות טלוויזיה רבות.
פאוול הייתה נשואה חמש פעמים ויש לה שלושה ילדים. בעלה האחרון היה השחקן דיק מור (1925–2015) שהופיע בסרטים עוד בהיותו ילד.
ב-1988 פרסמה אוטוביוגרפיה בשם "The Girl Next Door . . . And How She Grew".
לג'יין פאוול יש כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
פאוול נפטרה ב-16 בספטמבר 2021, בגיל 92, בביתה שבעיר וילטון , קונטיקט, בנסיבות שתוארו כטבעיות.
סטמפורד
עבד אל-פתאח א-שריף
קרולין דה האז
קרולין דה האז (; נולדה ב-10 בספטמבר 1980) היא פוליטיקאית ופמיניסטית צרפתייה.
חייה האישיים.
קרולין דה האז נולדה בבור-אן-ברס שבצרפת והיא האחות הבכורה מתוך 7 אחים. אמה היא גניקולוגית ואביה היה מנהל הפדרציה הצרפתית לפיתוח רפואה תעסוקתית. היא למדה היסטוריה מודרנית באוניברסיטת ליון ובעלת תואר שני באוניברסיטה בפריז.
ב-2011 היא התחתנה עם דוקטור לכלכלה ויש לה שני ילדים.
היא גדלה במשפחה של פעילים: אבא שלה היה פעיל בתחום הרפואה ואמא שלה בתחום הנצרות הקתולית.
כשהתחילה ללמוד באוניברסיטה היא לקחה חלק בארגון "אמנסטי אינטרנשיונל", ב-2003 שימשה כראש המשרד המדיני של "אגודת הסטודנטים הצרפתים" וב-2006 מונתה למזכירה הכללית של אגודה זו עד אשר החליטה לסיים את התפקיד ב-2009. בסוף שנת 2009 היא משתתפת בהקמת הארגון הפמיניסטי "בואי נעז להיות פמיניסטיות" והיא שימשה כדוברת הארגון עד 2011.
באפריל 2011 היא תקפה באופן חריף את דומיניק סטראוס-קאהן אחרי פרשיית המין שלו. ואמרה שמדובר בסקסיזם בלתי נתפס במאה ה21 ושלא הגיוני שבן אדם במעמד שכזה יוכל שוב להסתכל על עצמו במראה.
ב-2012 חתמה על המסמך הקורא לשוויון מיידי בין כל המגזרים בצרפת. היא עוררה סערה לאחר התקפות המיניות שקרו בקולון שבגרמניה כשהיא כינתה את האנשים שמקשרים את המאורע להגעה ההמונית של פליטים לאירופה "גזענים". ב-2016 תקפה את פרדריק שאבלייר, עורך הדין שייצג את התביעה כנגד ז'קלין סבאג' אשר רצחה את בעלה לאחר 47 שנים בהן התעלל בה ובבנותיה, בטענה כי סבאג' היא הקורבן וזה העונש הראוי לבעל המתעלל .
פעולתה בפוליטיקה.
בגיל 18 הצטרפה לתנועה של הצעירים הסוציאלים ואחר כך לתנועה הסוציאלית בצרפת. ב-2012 שימשה כיועצת השר לזכויות נשים. היא הביעה תמיכה לבחירתו של פרנסואה הולנד לנשיא צרפת. ב-2012, לאחר עלייתו של פרנסואה הולנד לשלטון ולאחר מינוי ראשון של שר לזכויות הנשים בצרפת, מונתה ליועצת האחרית על האגודות למען זכויות נשים ולאגודות האחראיות על המאבק של הנשים המוכות.
ב-2014 החליטה לעזוב את התנועה הפוליטית של הסוציאלים בגלל מיעוט בדיבייטים ותחושה שהארגון מתנהל באופן לא מספיק דמוקרטי ולכן אין לה אפשרות לבטא את עצמה בתוכו.
שנה לאחר מכן הצטרפה לתנועה הקומוניסטית מהשמאל הקיצוני. ב-2016 הקימה עצומה כנד החוק שחוקקה מרים אל חומרי שפוגע בזכויות עובדים, ניסיון זה נכשל והחוק חוקק.
קריירה.
ביוני 2013 הקימה ביחד עם קלמנטין אוטאן סוכנות ייעוץ כדי להגיע לשוויון נשים בעבודה ומטפלת גם בשיפור מעמד האישה במקומות ציבורים בכל צרפת. בנוסף, היא עבדה שנתיים במגזין הצרפתי ל'אקספראס שם היית אחראית על מדור התרבות. כמו כן היא הקימה את פרויקט המומחים האירופי וכיום אחראית על הפרויקט שמטרתו לתת לנשים יותר זמן מסך בתקשורת ובטלוויזיה הצרפתית.
קלמנטין אוטאן
קלמנטין אוטאן (בצרפתית: Clémentine Autain; נולדה ב-26 במאי 1973 בסן קלו) היא פוליטיקאית צרפתיה אשר תמכה בזרם הפמיניסטי הצרפתי. היא דוברת של התנועה הפוליטית "ביחד" הקשורה לשמאל הקיצוני.
ביוגרפיה.
אביה של קלמנטין אוטאן היה זמר ואמה הייתה קומיקאית. דודה של קלמנטין אוטאן הוא חבר בסנאט הצרפתי ומזכיר המדינה האחראי על הנוער הצרפתי תחת פיקודו של פרנסואה מיטראן .
בגיל 10 היא רצתה להיות זמרת כמו אבא שלה ואף התחילה להופיע בכל מיני הופעות באזור מגוריה.
במקביל היא כבר מתחילה להתעניין בפוליטיקה בהשפעת דוד שלה שעסק בפוליטיקה.
ב-1985, כשהיא רק בת 12, נפטרת אמה של קלמנטין אוטאן כשהיא בת 35 בגלל מה שנקבע אז כהתקף לב אך התברר לבסוף כהתאבדות.