הדיינר של טום המוזכר בשיר הוא "המסעדה של טום", הנמצאת בפינת הרחובות ברודוויי ורחוב 112 במנהטן שבניו יורק, ולימים נודעה בצילום חזיתה בשידורי הסדרה "סיינפלד". וגה סיפרה על כתיבת השיר: קיבלתי את הרעיון לשיר בשנת 1981, אבל כתבתי אותו באביב של 1982. כשלמדתי בקולג' במנהטן נהגתי ללכת למסעדה של טום לקפה, ולאחר שסיימתי את הלימודים הייתי עדיין מגיעה לשם לאכול משהו לפני העבודה".
על השיר.
השיר מתחיל בכך שהמספרת עוצרת בדיינר לשתות כוס קפה. המספרת קוראת עיתון וצופה בשתי נשים. האחת נכנסת לדיינר והשנייה נעצרת בחוץ בגשם. צלצול הפעמונים בקתדרלה סמוכה גורם למספרת להעלות זיכרונות על בן זוגה. בסוף השיר עוזבת המספרת את הדיינר כדי להספיק להגיע לרכבת לאחר שהקפה מסתיים.
וגה כתבה את השיר בעקבות תגובתו של חברה הצלם בריאן רוז, שאמר כי בעבודתו כצלם הוא ראה את כל חייו מבעד לחלונית מזכוכית ותמיד הרגיש כי הוא עד לדברים רבים, אך לא היה חלק מהם. ביושבה במסעדה של טום, היא כתבה מילים מנקודת מבטו של בריאן.
בשיר מוזכרת כתבה בעיתון על שחקן שמת בעודו שותה. וגה התכוונה לשחקן ויליאם הולדן שהספד על מותו הופיע בעיתון בעת שכתבה את השיר. צלצולי הפעמונים של הקתדרלה המוזכרים אף הם, התייחסו לקתדרלת סט ג'ון האלוהי הסמוכה לדיינר.
וגה תכננה את השיר כיצירה לפסנתר. באלבומה Solitude Standing שיצא ב-1987 הופיעו שתי גרסאות לשיר. הגרסה הפותחת היא גרסת א-קפלה והשנייה היא גרסה אינסטרומנטלית.
גרסת רמיקס של DNA.
הצמד הבריטי DNA הוציא בשנת 1990 גרסת דאנס לשיר המבוססת על קולה של וגה. הגרסה יצאה ללא הסכמת וגה או מפיקיה והם שקלו תחילה לתבוע את היוצרים, אך הם החליטו שלא לתבוע את הצמד ולהוציא את השיר דרך חברת התקליטים שלה.
גרסת ג'ורג'יו מורודר.
לקראת צאת אלבום האולפן הארבעה-עשר "Déjà Vu", ב-12 ביוני 2015, של מפיק התקליטים ג'ורג'ו מורודר האלבום כלל מהדורה מחודשת של השיר, ובו הופיעה הזמרת האמריקאית בריטני ספירס באלבומו כרצועה השמינית. מאוחר יותר הוא הוציא לאור אותו כסינגל הרביעי והאחרון של האלבום ב-9 באוקטובר 2015.
גרסאות מחודשות ודגימות.
לשיר נוצרו רמיקסים וגרסאות מחודשות על ידי אמני היפ הופ, דאנס ורוק וסומפל בין היתר על ידי פאבליק אנמי, ניקי די, טווין הייפ, יו גוטי, וליל קים.
וגה הוציאה אלבום אוסף בשם tom's album שכלל גרסאות שונות לשיר שביצעו אמנים שונים.
להקת פול אאוט בוי הוציאה את השיר Centuries בשנת 2014 ובו סימפול של tom's diner.
להבה ואתרוג
ז'ואן אפיטיה
טקס פרסי לורנס אוליבייה 2007
טקס הענקת פרסי לורנס אוליבייה לשנת 2007 נערך בלונדון על ידי האיגוד של תיאטרון לונדון כהוקרה על הישגים בתיאטראות וסט אנד.
הפקות עם מועמדויות וזכיות מרובות.
ההפקות הבאות היו מועמדות למספר פרסים:
ההפקות הבאות זכו במספר פרסים:
יון פופסקו-גופו
יון פופסקו-גופו (ברומנית: Ion Popescu-Gopo; 1 במאי 1923, בוקרשט – 28 בנובמבר 1989, רועטי, ולצ'ה) היה גרפיקאי ואנימטור רומני, סופר, במאי קולנוע ושחקן יליד בוקרשט, רומניה. הוא היה אישיות בולטת בקולנוע הרומני ומייסד בית הספר הרומני המודרני לקריקטורות. הוא היה, יחד עם ליביו צ'וליי ומירל אילישיו, אחד האמנים הרומנים המעטים שזכו בפרס בקאן במאה ה-20. סרטו "Scurtă Istorie" (היסטוריה קצרה) זכה בפרס "דקל הזהב הקצר" לסרט הקצר הטוב ביותר בשנת 1957. סרטו משנת 1965 "המור הלבן" נכנס לפסטיבל הקולנוע הבינלאומי הרביעי במוסקבה שם זכה בפרס הבמאי הטוב ביותר. בשנת 1969 היה חבר חבר המושבעים בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי השישי במוסקבה. בשנת 1977 היה חבר בחבר המושבעים בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי העשירי במוסקבה. בשנת 1983 היה חבר מושבעים בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי ה-13 במוסקבה.
יון פופסקו-גופו למד (אך מעולם לא סיים את לימודיו) באקדמיה לאמנויות יפות בבוקרשט. הוא השתתף גם בקורסי אנימציה במוסקבה. הוא עשה את מריה, מיראבלה שהיא הפקה משותפת רומנית-רוסית.
הקריירה שלו החלה כמעצב וכקריקטוריסט בשנת 1939, בלפרסם ולערוך קריקטורות בעיתונים. ב-1949 הביא את הופעת הבכורה שלו בתעשיית הקולנוע עם "Punguţa cu doi bani" (תיק עם שני מטבעות). מאז 1950 החל לעבוד ב-Studioul Cinematografic Bucureşti (סטודיו סינמטוגרפי בוקרשט) במחלקת האנימציה, שעברה מאוחר יותר לאולפן אנימציה נפרד, אנימפילם.
דמותו המצוירת הידועה ביותר היא גבר שחור ולבן המכונה לפעמים "האיש הקטן של גופו" על שם יוצרו. מאוחר יותר בחייו התוודה פופסקו-גופו כי ניסה להתחיל "מרד נגד דיסני". גופו לא הצליח לעלות על דמויות האנימציה של דיסני בצבע וביופי, לכן ניסה להיות עמוק יותר במסר ובחומר ולפשט את הצורה והטכניקות בהן נעשה שימוש. שלא כמו הדמויות המצוירות של דיסני, הדמויות המצוירות של פופסקו-גופו היו בשחור לבן, מעוצבות בקווים פשוטים.
יון פופסקו-גופו נפטר ב-29 בנובמבר 1989, שבועות ספורים לפני המהפכה הרומנית. הוא לקה בהתקף לב כשניסה לדחוף את מכוניתו, תקועה בשלג, למוסך שלו. מותו היה הצעד הראשון לנפילת אולפני האנימציה הרומניים Animafilm, שלימים סבלו מבעיות פיננסיות לאחר המהפכה ב-1989.
הליך הדחה
הליך הדחה הוא הליך המאפשר לרשות מחוקקת להעלות האשמות נגד נבחר ציבור במטרה להביא להדחתו. עם זאת, ההליך כשלעצמו אינו גורם בהכרח להדחת נבחר הציבור מתפקידו; הוא דומה במהותו להגשת כתב אישום. במדינות מסוימות, נבצר באופן זמני מנבחר הציבור למלא את תפקידו, בעוד באחרות, הוא נשאר בתפקידו במהלך המשפט. במדינות רבות מודח נבחר הציבור מתפקידו על ידי הצבעת אי-אמון המרשיעה אותו לפי סעיפי הליך ההדחה.
מכיוון שההדחה והרשעתם של פקידים כרוכות בעקיפת ההליכים החוקתיים הרגילים להתמנות למשרה בכירה (בחירות, אשרור או מינוי) ומכיוון שבדרך כלל נדרש להן רוב מיוחס, הליך ההדחה מתבצע בדרך כלל רק במקרים חמורים של הפרת אמונים ושימוש לרעה בסמכויות שררה.
במדינות שונות בעולם.
הליך ההדחה מוסדר במשפט החוקתי במדינות רבות, לרבות ברזיל, צרפת, הודו, אירלנד, הפיליפינים, רוסיה, דרום קוריאה וארצות הברית.
אוסטריה.
נשיא אוסטריה מודח על ידי האספה הפדרלית, בפני בית המשפט לחוקה. לפי החוקה ניתן גם להדיח את הנשיא על ידי משאל עם. אף אחד מן ההליכים הללו מעולם לא התבצע. זאת ככל הנראה מאחר שבעוד שבחוקה מוקנות לנשיא סמכויות נרחבות, בפועל תפקידו נושא אופי טקסי וייצוגי וכמעט לעולם אינו נתון במצב שבו הוא עלול להשתמש לרעה בכוחו.
איראן.
מועצת המומחים יכולה לערוך הליך הדחה למנהיג העליון באיראן ולמנות אחר במקומו.
חברי המג'לס והמנהיג העליון יכולים במשותף להדיח את נשיא איראן, מה שמוביל לקיומן של בחירות לנשיאות. לנשיא הראשון של איראן, אבולחסן בני-סדר, נערך שימוע הדחה שלאחריו הודח מתפקידו בשנת 1981.
חברי האספה יכולים לערוך הליך הדחה לחברי הקבינט. מינוי שר חדש תלוי בהצבעת אמון פרלמנטרית. הליכי שימוע להדחת שימשו לעיתים קרובות כטקטיקה פוליטית במאבקי הכח בין הנשיא לאספה במהלך כהונתן של הממשלות האחרונות.
בולגריה.
נשיא בולגריה יכול להיות מודח בעקבות שני גורמים בלבד: בגידה מובהקת או הפרה של החוקה. תהליך ההדחה מתחיל בהצבעה פרלמנטרית, כאשר על מנת להמשיך בתהליך נדרש רוב של שני שלישים מחברי הפרלמנט המצביעים להפללת הנשיא. בשלב הבא בית המשפט החוקתי מחליט אם הנשיא אשם בפשע שהוא מואשם בו. אם הוא נמצא אשם, הוא מורחק מהשלטון. אותו תהליך הדחה משמש להדחת סגן נשיא בולגריה. אף נשיא ואף סגן נשיא בבולגריה מעולם לא הודחו כך.
גרמניה.
את נשיא גרמניה יכולים להדיח הבונדסטאג וגם הבונדסראט אם הנשיא עובר על החוק בכוונת זדון. לאחר שהבונדסטאג או הבונדסראט פותחים בהליך להדחת הנשיא, בית המשפט לחוקה מכריע בשאלת אשמתו של הנשיא וגוזר אם יודח מתפקידו. לבית המשפט לחוקה נתונה הסמכות להדיח שופטים פדרליים מתפקידם בעקבות עבירה על עקרונות היסוד של החוקה הפדרלית.
מקסימה
מקסימה (בעבר, "מקסימה המרכז להפרדת אוויר") היא חברה פרטית ישראלית העוסקת בייצור גזים לשירות התעשייה ולשימושים רפואיים.
היסטוריה.
מקסימה נוסדה בשנת 1974 על ידי משקיעים מאירופה ביוזמת ממשלת ישראל. את מפעלה הראשון הקימה החברה במצפה רמון במטרה לפתח תעסוקה באזור.
בשנת 1983 החברה הונפקה בבורסה לניירות ערך בתל אביב והפכה לחברה ציבורית, וחברת דיסקונט השקעות שמקבוצת IDB נכנסה כמשקיעה בחברה.
בשנת 1996 נרכשה השליטה בחברה על ידי חברת Praxair האמריקאית שבאותה עת הייתה החברה הגדולה בעולם בתחום הגזים התעשייתיים.
בשנת 1999 החברה הקימה את מפעלה השני באזור התעשייה נאות חובב.
בשנת 2005 נכנסה החברה לפעילות בתחום הפחמן הדו-חמצני. בתחילה באמצעות ייבוא ומאוחר יותר, הקימה במישור רותם מפעל שלישי העוסק בייצור.
בשנת 2008 דיסקונט השקעות רכשה את מלוא אחזקותיה של Praxair בחברה, והפכה לבעלת השליטה היחידה.
בשנת 2010 החברה הקימה מפעל רביעי באזור התעשייה הצפוני של אשדוד, ואליו היא העבירה גם את משרדי ההנהלה.
בשנת 2012 רכשה חברת יוניון השקעות ופיתוח, שבבעלות איש העסקים ג'ורג' חורש, את מלוא מניות "דיסקונט השקעות" והפכה לבעלת השליטה היחידה בחברה.
בשנת 2019 רכשה יוניון את כל מניות הציבור שנסחרו בבורסה, ובכך, מקסימה חזרה להיות חברה פרטית.
רוברט פישר (רופא)
רוברט פישר (8 באפריל 1890 – 16 בנובמבר 1981) היה קרדיולוג, מחלוצי תחום הקרדיולוגיה והאלקטרוקרדיוגרפיה בארץ ישראל, ממייסדי החברה הקרדיולוגית בישראל, כיהן כנשיא החברה הקרדיולוגית בין השנים 1960–1963.
ביוגרפיה.