ממלכת מרסיה הוקמה בשנת 527 על ידי האנגלים, אשר פלשו לאזור מצפון גרמניה במהלך המאה ה-5. במקור הייתה האוכלוסייה פגנית בעיקרה, אך תחת מלכותו של המלך פידה, סביב שנת 656, מרסיה התנצרה. במהלך המאה ה-8 הגיעה מרסיה לשיא עוצמתה, כאשר הדבר בא לידי הביטוי הרחב ביותר תחת מלכותו של אופה האדיר. בשנים אלו, אשר זכו לכנוי "תור הזהב של מרסיה" (Golden Age of Mercia), הרחיבה מרסיה את גבולותיה, והממלכות קנט, סאסקס ומזרח אנגליה סרו למרותה. לאורך המאה ה-9 נקלעה מרסיה לשורה של אתגרים מדיניים שונים. שורה של פלישות ויקינגיות שחקו את גבולות הממלכה, המיטו עליה הרס והביאו להחלשתה. במקביל לפלישות ממזרח, מדרום האמיר כוחה של ממלכת וסקס, אשר באותן השנים הפכה לממלכה הדומיננטית באנגליה. בתוך כך, איבדה מרסיה את הבכורה בקנט וסאסקס לטובת וסקס, ובמקביל מזרח אנגליה חידשה את ריבונותה. בשנת 879, אל מול עוצמתה העולה של וסקס תחת אלפרד הגדול, הפכה מרסיה למדינת חסות של שכנתה הדרומית. מצב עניינים זה נמשך עד לשנת 918, אז מרסיה פורקה, ושטחה שולב בוסקס.
חביי
חֶבֵּיי (; פין-יין: Héběi - מילולית "מצפון לנהר") הוא מחוז בצפון-מזרח סין. בירת המחוז היא שְה-גְ'יָאגְ'וָואנְג.
שטחו של המחוז מקיף 188,800 קמ"ר, ואוכלוסייתו מונה כ-74.6 מיליון נפש, רובה ככולה בני ההאן. כפי שניתן לראות במפה, חלקים משטח מחוז זה הועברו לטובת המטרופולינים של בייג'ינג וטיינג'ין. טיינג'ין הייתה בירתו של המחוז, לפני שקיבלה מעמד של עירייה עצמאית.
החומה הגדולה של סין עוברת לאורך הצפון ההררי של המחוז עד לחוף הים בשאנהאיגוואן. בדרומו המישורי של המחוז נמצאו שרידיו של אדם פקין, סוג של הומו ארקטוס שהתגורר באזור לפני מאתיים עד שבע מאות אלף שנה.
אקלימו של המחוז מונסוני יבשתי. החורפים קרים, הקיצים חמים, לחים וגשומים, והאביבים מאובקים עם נטייה לסופות חול; בנוסף, המחוז נוטה לסבול משיטפונות ובצורות. חביי מהווה מקור לפחם וברזל והוא מרכז תעשיות טקסטיל, פלדה, ברזל ועוד.
רוב תושבי חביי כיום הם בני הקבוצה האתנית האן, שהם גם הקבוצה האתנית הגדולה בסין. שאר אוכלוסיית חביי כוללת בעיקר את בני "חְווֵי", בני "מָאן", מאנצ'ורים (שמוצאם מחבל הארץ מנצ'וריה), ומונגולים.
חלוקה מנהלית.
מחוז חביי מורכב מ-11 אזורים, שכולם ערי-נציבות. כל עיריות ומנהלות הערים ממוקמות באחד האזורים המכונים "מועצות עירוניות", שנמצאות במרכז הערים. שש מתוך 11 ערי הנציבות מרכזיות יותר מבחינת גודלן והיקף עשייתן כמו גם תרומתן הכלכלית במחוז חביי: הבירה - שה-ג'יאג'וואנג, באודינג, טאנגשאן, צ'ינחואנגדאו, האנדאן וג'אנגג'יאקואו.
שם המחוז.
משמעות השם "חביי" היא "מצפון לנהר (הצהוב)". לשם המחוז קיים קיצור של אות אחת "冀", הנהגית כ-גִ'י, (בפין-יין: jì), על שם מחוז גִ'י שהתקיים בתקופת שושלת האן, שכלל את השטח שנמצא היום בדרום חביי. שם חלופי נפוץ לחביי הוא "יאנג'או" (בכתב סיני: "燕趙", בפין-יין: Yānzhào), כשילוב שמות מדינות הממלכות הקדומות "יאן" וג'או" שהיו באזור בתקופת המדינות הלוחמות של ההיסטוריה הסינית הקדומה.
היסטוריה.
מחוז חביי הקיים כיום נוצר בשנת 1928, לאחר פיזור השלטון המרכזי של מחוז גְ'הילִי שכלל את אותו שטח בסין, אשר משמעות שמו הייתה "נשלט באופן ישיר (תחת משטר הקיסרות)".
היסטוריית ההתיישבות בחביי התחילה, כאמור, בתקופה המשוערת מלפני 700,000 או עד לפני 200,000 שנים, עם התגוררותו של "אדם פקינג" מקבוצת האדם "הומו ארקטוס", בדרומו המישורי של המחוז.
במהלך השנים 722-476 לפנה"ס של תקופת האביב והסתיו, היה אזור חביי נתון תחת חוקי מדינות יֵן בצפון וגִ'ין בדרום. בתקופה זו גם פלשו נוודים הידועים בשם "דִי" לשטחי המישורים שבצפון סין וייסדו את מדינת ג'ונְגְשָׁאן במרכז חביי.
בשנים 475-221 לפנה"ס של תקופת המדינות הלוחמות, מדינת ג'ין נחלקה, כאשר חלק הטריטוריה שלה שכלל את שטח חביי, עבר למדינת גָ'או.
באופן כללי, שטח חביי עבר במהלך ההיסטוריה תחלופות שלטון רבות, כשהוא נמצא בשטח שהיה בתקופות הקדומות באזור מריבה רגיש בין הממלכות והמדינות הקדומות לפני איחודן לסין, וגם כשטח שתמיד היה באזור הצפוני של אותן מדינות וכך גם היה חלק בחזית הצפונית של אזורי מריבה עם השבטים המונגוליים שהיו מצפון לממלכות הקדומות בסין. כך עבר חביי תחת שליטת הממלכות: ג'או המאוחרת, ין המוקדמת, צ'ין המוקדמת וין המאוחרת.
ייסוד הרפובליקה העממית של סין בשנת 1949 הביא למספר שינויים בתחומי המנהל ובצורת המנהל של חביי באותו זמן ומספר שנים לאחר מכן: תחום חביי התרחב לכיוון צפון מעבר לחומה הסינית, כאשר צורפו אליו אזור העיר צֶ'נְגְדֶה של היום שלפני כן היה חלק ממחוז שבוטל בשם "Rehe" (שכיום בשטח חבל הארץ מנצ'וריה), ואזור העיר גָ'אנְגְגְ'יָאקוֹאוּ של היום שלפני כן היה חלק ממחוז שבוטל בשם "Chahar" (שכיום בשטח האזור האוטונומי מונגוליה הפנימית). בשנת 1958, תפקיד בירת חביי עבר לתקופה קצרה מהעיר בָּאוֹדִינְג אל העיר-מחוז טיינג'ין עד לשנת 1966 שבה חזרה באודינג לתפקד כבירה. אולם כבר בשנת 1970 עבר התפקיד לבירה עד היום, העיר שְה-גְ'יָה-גְ'וָואנְג, עקב התפתחותה הקיצונית לעיר תעשייה גדולה ומרכזית בסין משנת 1949 ואילך.
ב-28 ביולי של שנת 1976, בעיר טָאנְגְשָׁאן שבצפון מזרח חביי אירעה רעידת האדמה הקטלנית ביותר שהייתה במאה ה-20, עם יותר מ-240,000 הרוגים. במשך כעשר שנים לערך לאחר מכן אירעה בעקבותיה סדרה של רעידות אדמה קטנות יותר בשטח העיר. בשנת 2005 התגלו בחפירות ארכאולוגיות שרידים רבים מיישוב גדול שנהרס לפני 700 שנה לערך במרכז-מזרח חביי, כנראה בעקבות רעידת אדמה או לפי סברה אחרת עקב ארבעה שיטפונות שהיו באזור בזה אחר זה באותה התקופה שבה היישוב לא היה קיים יותר. התגלית ביחס לסין מושווית בחשיבותה לתגלית הריסות העיר פומפיי באיטליה.
גאוגרפיה ואקלים.
חביי מקיפה מכל הצדדים את בירת סין והמחוז העירוני בייג'ינג והמחוז העירוני טיינג'ין, שגם גובלות האחת בשנייה. חביי גובלת במחוז לְיַאו-נִינְג בצפון-מזרח, מונגוליה הפנימית בצפון, מחוז שָׁאן-שִׂי במערב, מחוז חֶנָאן בדרום, מחוז שַאנְדונְג בדרום-מזרח, וים בוהאי, שלוחה של הים הצהוב תוחם את הגבול היבשתי של חביי ממזרח. לחביי יש גם שטח מובלעת, כשהוא מנותק משאר שטח המחוז, במיקומו באמצע הגבול שבין הערים בייג'ינג וטיינג'ין.
רוב שטחו המרכזי והדרומי של המחוז הוא מישורי כשהוא מהווה חלק מחבל "מישור צפון סין". חלקו המערבי של המחוז מתרומם כחלק מרכס הרי טאיחאנג, וחלקו הצפוני מהווה חלק מרכס "הרי יאן".
חביי נמצא בתחום אזור מזג-אוויר של מונסון יבשתי. הטמפרטורה בחודש ינואר נעה בין 3- עד 16- מעלות צלזיוס, ובחודש יולי בין 20 ל-27 מעלות צלזיוס. כמות הגשמים השנתית נעה בין 400 ל-800 מ"מ, רוב הגשמים יורדים בקיץ.
כלכלה.
בשנת 2008 עמד התוצר הלאומי הגולמי של חביי על 1.62 טְרִילִיוֹן יואן (233 מיליארד דולר אמריקאי), עלייה של כ-10.1% מהשנה שלפני ודורג במקום השישי מבחינה כלכלית מבין מחוזות סין.
המוצרים החקלאיים העיקריים של חביי הם יבולי דגן הכוללים חיטה, תירס, דוחן, ודורה. גידולים חקלאיים נוספים שמיוצרים בחביי ומשווקים למקומות אחרים ולאו דווקא משמשים לקיום העצמי של תושבי המחוז, כוללים כותנה, בוטנים, פולי סויה ושומשום.
התעשייה בחביי כוללת ייצור בדים, פחם, פלדה, ברזל, נפט, קרמיקה ומזון, תעשייה כימית, תעשיית אנרגיה חלופית, ומלאכת ההנדסה.
בחביי יש מספר אזורי פיתוח תעשייתי:
פוליטיקה.
הפוליטיקה של חביי מובנית במערכת כפולה של שתי מפלגות כמו כל מוסדות הממשל שבחלקי התחום היבשתי העיקרי של סין (כלומר להוציא את הממשלות באיים שבשטח סין). מושל חביי הוא הפקיד הציבורי הבכיר בממשלת חביי, אך יש לו פחות כוח מאשר למזכיר הוועדה המחוזי במפלגה הקומוניסטית של סין, במסגרת הממשל הכפול של שתי המפלגות.
היסטוריציזם
היסטוריציזם (מגרמנית: Historizismus) הוא מונח המתייחס לתאוריות של התפתחות תרבותית, הגורסות כי ההתפתחויות ההיסטוריות נובעות זו מזו באופן אורגני, כשלעיתים נלווית להשקפה זו גם הטענה כי ההתפתחויות ההיסטוריות מתפתחות בכיוון מוגדר מסוים, לפי דפוסים או ריתמוס מוגדרים, או מכוחו של עקרון מנחה מסוים.
ההגות ההיסטוריציסטית החשובה והמשפיעה ביותר נוצרה במאה התשע עשרה, תחילה בכתביו של הגל, ומאוחר יותר אצל קרל מרקס, שהושפע עמוקות מהגל, מהאסכולה ההיסטורית הגרמנית, מההיסטוריציזם האנגלי ומהאסכולה המוסדית בארצות הברית. גרסה חדשה של הגישה ההיסטוריציסטית שעלתה בשנות החמישים ידועה בשם היסטוריציזם חדש. עם המתנגדים המוכרים ביותר לאסכולה נמנים האסכולה האוסטרית בכלכלה וקרל פופר בספרים "דלות ההיסטוריציזם" ו"החברה הפתוחה ואויביה".
ההיסטוריציזם ההגליאני.
הפילוסוף הגרמני הגל, שחי בתחילת המאה ה-19, טען כי כל חברה אנושית וכל פעילות אנושית מוגדרים על ידי ההיסטוריה שלהם, כך שניתן לעמוד על מהותה העמוקה של כל חברה באמצעות הבנת ההיסטוריה שלה. כל מאמץ אנושי, טען הגל, לא רק נבנה על בסיס מה שקדם לו, אלא גם מגיב ומתנגד לו. כך נוצרת התפתחות היסטורית דיאלקטית שבה באה תחילה תזה, אחריה אנטי-תזה, ולבסוף נוצרת ביניהם סינתזה.