רייצ'ל נעזרת בנוח קליי, בן הזוג שלה לשעבר ואביו של איידן כדי ללמוד עוד על הקלטת. היא מראה את הקלטת לנוח ואז יוצרת ממנה עותק. במהלך השבוע שעובר, רייצ'ל מתחילה לסבול מתופעות על טבעיות ונרדפת על ידי ילדה רטובה בעלת שיער ארוך. החקירה אודות הקלטת מובילה את רייצ'ל אל אנה מורגן, מרביעת סוסים מהאי מוסקו שהתאבדה לאחר שהסוסים שלה הטביעו את עצמם למוות. רייצ'ל מגלה שאיידן צפה בקלטת ושנוח סובל מתופעות על טבעיות דומות לשלה.
רייצ'ל משאירה את איידן אצל אחותה ועולה על מעבורת לאי מוסקו כדי לתשאל את בעלה המנוח של אנה, ריצ'רד. במהלך השיט לאי, סוס שנמצא על המעבורת נבהל מרייצ'ל וקופץ למוות מהמעבורת. נוח הולך לבית החולים הפסיכיאטרי שבו אנה מורגן התאשפזה במטרה לקרוא את התיק הרפואי שלה. שניהם במקביל מגלים שלאנה הייתה בת מאומצת בשם סמארה שניחנה ביכולת להעתיק תמונות מראשה אל ראשים של אנשים אחרים ובכך גרמה להוריה המאמצים לאבד את שפיותם בהדרגה. רייצ'ל מנסה לתשאל את ריצ'רד בנוגע לסמארה, אך האחרון מכחיש שהוא ואנה אי פעם אימצו ילדה.
רייצ'ל מדברת עם דוקטור גרסניק, הרופאה באי שמספרת שסמארה אומצה כי אנה הייתה עקרה ולאחר מכן הם הופנו לבית חולים פסיכיאטרי, מניחה שסמארה עדיין שם. רייצ'ל מתגנבת לבית של הזוג מורגן ומוצאת קלטת שמציגה את אחד הטיפולים הפסיכיאטריים של סמארה, בו סמארה טוענת שאין לה שליטה על כוחותיה. רייצ'ל מתעמתת עם ריצ'רד והאחרון מתאבד באמבטיה לאחר שהבין שכוחותיה של סמארה עדיין קיימים. נוח מגיע והשניים הולכים לאסם של הזוג מורגן, היכן שריצ'רד בנה חדר שינה מאולתר עבור סמארה. הם מוצאים תמונה של עץ הצרובה על קירות האסם ורייצ'ל מזהה את אותו העץ מאתר הנופש "הרי שאלטר".
רייצ'ל ונוח חוזרים לבקתת הנופש ומגלים באר מוחבאת מתחת לרצפת הבקתה. רייצ'ל נופלת לבאר וחווה חיזיון שבו היא רואה את אנה משליכה את סמארה לבאר, לוכדת אותה בפנים. סמארה טובעת למוות שבוע לאחר מכן. גופתה של סמארה צפה במים ונוח מספר לרייצ'ל שעברו שבעה ימים מאז הצפייה שלה בקלטת. השניים קוראים לרשויות ושולחים את גופתה של סמארה לקבורה הולמת, בכך הם מאמינים שהם שמו סוף לקללה.
יום לאחר מכן, רייצ'ל מבטיחה לאיידן שהקללה נגמרה לאחר שסמארה שוחררה מהבאר. איידן מתחיל לדמם מאפו ומסביר לרייצ'ל שזאת הייתה טעות לעזור לסמארה ושהוא עדיין מקולל. בביתו של נוח, רוחה של סמארה, הנראית כגופה מרקיבה יוצאת ממסך הטלוויזיה והורגת את נוח. רייצ'ל מגיעה לשם ומגלה את גופתו המעוותת של נוח, חוזרת לביתה והורסת את הקלטת בהתקף זעם לאחר שלא הבינה למה נוח נהרג והיא לא. היא מבינה שהיא נשארה בחיים כיוון שהכינה עותק מהקלטת ואיידן צפה בו, כך הקללה ריחפה מעליה. רייצ'ל מבינה שכך סמארה בעצם ממשיכה את מעגל ההרג שלה באמצעות צפייה בווידאו והפצתו הלאה כדי להינצל ממוות.
רייצ'ל עוזרת לאיידן להכין עותק מהקלטת ולאחר מכן איידן שואל אותה מה יקרה לאדם הבא שהם יראו לו את הסרט. רייצ'ל שותקת.
שחקנים.
נעמי ווטס - רייצ'ל.
מרטין הנדרסון - נוח.
דייוויד דורפמן - איידן.
דייוי צ'ייס - סמארה.
אמבר טמבלין - קייטי.
רייצ'ל בלה - בקה.
הפקה.
הסרט החל את הפקתו לפני שהתסריט הושלם. הכותב ארן קרוגר כתב שלוש סקיצות של התסריט לפני שסקוט פרנק הצטרף להפקה והשלים את התסריט, אך לא קיבל על כך הוקרה. הבמאי גור ורבינסקי רצה ליצור גרסה אמריקאית לסרט "רינגו" לאחר שוולטר פארקס שלח לו קלטת וידאו עם הסרט "רינגו", אותו ורבינסקי תיאר כמסקרן.
המפיק ניל אדלשטיין הציע את מלאכת הבימוי לדייוויד לינץ', אבל האחרון סירב. כתוביות הסיום המקוריות מציגות את הירושי טאקאשי (הכותב של "רינגו"), אולם שמו הוסר בגרסה הסופית.
היוצרים שאפו לשמר את המינימליזם שאפיין את "רינגו" ומיקמו את העלילה בעיר סיאטל שבארצות הברית בעקבות "האווירה הרטובה והמבודדת שבה". ורבינסקי גם הודה שהוא לא רצה ללהק כוכבים מוכרים במטרה לגרום לסרט לקבל חשיפה לבד גם ללא "שמות גדולים" ברשימת השחקנים ותיאר את הביקורות הקוטלות שקיבל ממעריצי הסרט המקורי. למרות זאת הוא ציפה שמעריצי אימה וותיקים יתחברו לסרט וישוו אותו בחיבה למקור.
סרטי המשך.
סרט המשך, "הצלצול 2" יצא לאקרנים ב-2005. סרט קצר בשם "הצלצול" יצא ב-2005 ועלילתו מגשרת בין הסרט הראשון לשני.
בשנת 2017 יצא סרט ההמשך "הצלצול 3".
האחרים
האחרים (באנגלית: The Others) הוא סרט אימה משנת 2001 שבוים על ידי הבמאי הספרדי-צ'יליאני אלחנדרו אמנבר, והופק בידי חוזה לואיס קוארדה, בכיכובה של ניקול קידמן. הסרט נעשה בהשראת הרומן "The Turn of the Screw".
הסרט זכה בשמונה פרסי גויה, כולל פרסים לסרט הטוב ביותר והבמאי הטוב ביותר. זה היה הסרט הראשון דובר אנגלית שזכה בסרט הטוב ביותר בגויה, ללא מילה אחת של ספרדית המדוברת בו. "האחרים" זכה בסרט הטוב ביותר בפרס סאטורן, וקידמן קיבלה מועמדות לפרס גלובוס הזהב ופרס באפט"א.
עלילה.
גרייס סטיוארט היא אמא קתולית המתגוררת עם שני ילדיה הקטנים בבית גדול ומבודד בבריטניה בשטחי חסות של הכתר הבריטי של ג'רזי, מיד לאחר מלחמת העולם השנייה. לילדים, אן וניקולס, יש מחלה נדירה, קסרודרמה פיגמנטוזום, המאופיינת ברגישות לאור, ולכן יש בבית סדרה של כללים נוקשים שנועדו להגן עליהם מפני חשיפה לא מכוונת לאור השמש.
לבית מגיעים שלושה משרתים חדשים, לאחר שהקודמים "נעלמו" לילה אחד. המשרתים הם גברת ברתה מילס, אומנת ומשרתת זקנה, גנן זקן בשם מר אדמונד טוטל, ונערה צעירה אילמת בשם לידיה.
במקביל להגעתם של המשרתים מתחוללים מספר אירועים מוזרים בבית.
הילדה, אן, מספרת לאחיה הקטן על אנשים שראתה בבית, וכשאמה שומעת קולות של אנשים ושואלת אותה לפשרם מספרת גם לה על האנשים שמסתובבים בביתם. אן מציירת תמונה של ארבעת האנשים שלטענתה ראתה ברחבי הבית: גבר, אישה, ילד בשם ויקטור, ואישה זקנה.
תחילה היא ננזפת על ידי אימה ונענשת על שממציאה סיפורים, משקרת ומפחידה את אחיה, אך לאט לאט אימה משתכנעת ומתחילה לחשוש שהם לא לבד.
האירועים המוזרים בבית נמשכים, בניהם נגינת פסנתר שבוקעת מחדר נעול שאיש לא נמצא בו.
גרייס מתחילה לשוטט בבית בניסיון להבין את פשר הקולות ובאחד מהחדרים מוצאת אלבום תמונות של "אנשים ישנים". גברת מילס נכנסת לחדר וכשגרייס תוהה בפניה על פשר התמונות, גברת מילס מסבירה לה שאלו הן למעשה תמונות פוסט-מורטם שצולמו במאה ה-19.
גרייס מחליטה שמשהו לא קדוש בבית, ויוצאת החוצה בערפל כדי לקרוא לכומר המקומי (שלטענתה לא מגיע אליהם בעצמו למרות שבקשה ממנו) שיברך את הבית. בצאתה החוצה היא פוגשת בגנן ומורה לו לחפש אחר מצבות שאמורות להיות בקרבת הבית. הגנן אומר לה שלא נתקל בשום מצבות אך כשהיא מתרחקת מתברר שהוא מסתיר מצבות בחצר תחת ערימה של עלי שלכת.
בחוץ, גרייס הולכת לאיבוד בערפל הכבד, אבל באורח פלא נתקלת בבעלה צ'ארלס, שלא ראתה מאז יצא למלחמה, ומביאה אותו בחזרה לבית.
צ'ארלס מתנהג בריחוק, וגברת מילס אומרת למר טוטל הגנן שהיא לא חושבת שהוא יודע איפה הוא נמצא.
הילדה אן מספרת גם לגברת מילס על האנשים שהיא רואה בבית ומספרת גם שלפני שהם הגיעו אמא שלה השתגעה. גברת מילס מקשיבה לה ומספרת לה שגם היא רואה את האנשים, אבל שהן לא יכולות עדיין לומר לגרייס כי היא לא תקבל את מה שהיא לא מוכנה לו.
אן משחקת בחדר, וכשגרייס נכנסת היא רואה אישה זקנה לבושה בבגדיה. גרייס צורחת עליה שהיא לא הבת שלה ותוקפת אותה אבל תוך כדי מעשה היא מגלה שהיא בעצם תקפה את בתה. אן מסרבת להיות בקרבת אימה לאחר מכן, ומספרת לצ'ארלס את הדברים שאמה עשתה לה. הוא אומר לגרייס שהוא יודע מה קרה וכשהיא מספרת לו על האישה הזקנה היא מבינה שלא למקרה הזה הוא מתכוון. הוא אומר לה שהוא חייב לעזוב לחזית ונעלם שוב.
אחרי שצ'ארלס נעלם, אן ממשיכה לראות דברים, כולל המשפחה של ויקטור והזקנה. גרייס נשברת בפני גברת מילס, שאומרת לה ש"לפעמים עולם המתים מתערבב עם עולם החיים."
בוקר אחד, גרייס מתעוררת לצרחות של הילדים ומגלה שכל הווילונות בבית נעלמו. כאשר המשרתים מביעים אדישות ולא עוזרים לחפש אותם גרייס מבינה כי הם מעורבים בדרך כלשהי. היא מסתירה את הילדים מהאור ומגרשת את המשרתים מהבית.
באותו לילה, אן וניקולס מחליטים ללכת לחפש את אביהם וחומקים מן הבית. גרייס, עדיין מחפשת את הוילונות, נכנסת לחדר המשרתים ומוצאת תמונה מתוך אלבום המתים. בזעזוע היא מבינה כי המצולמים הם המשרתים.
אן וניקולס משוטטים בחוץ ונתקלים במצבות המוסתרות. הם מבינים שהמצבות שייכות למשרתים, שמופיעים לפתע ועוקבים אחריהם. באותו רגע גרייס יוצאת מהבית עם רובה ציד והילדים בורחים ונכנסים פנימה. גרייס יורה פעמיים ברובה הציד אך גברת מיילס אומרת לה שהדבר לא יעזור כיוון שהם מתו משחפת לפני יותר מ-50 שנה.
הילדים רצים למעלה להסתתר אך מגלים שהם לא לבד ושהזקנה והוריו של ויקטור איתם. למטה, המשרתים ממשיכים לדבר עם גרייס, ואומרים לה כי החיים והמתים צריכים ללמוד לחיות ביחד. גרייס עולה למעלה והיא, אן וניקולס מגלים שהאישה הזקנה מתנהגת כמדיום ועושה למעשה סיאנס עם ההורים של ויקטור.
באותו רגע גרייס מבינה את האמת: הרוחות האמיתיות הן הם עצמם, אן, ניקולס ואמם, שהרגה אותם בהתקף של פסיכוזה לפני שהתאבדה. גרייס מאבדת שליטה ובאופן על-טבעי תוקפת את המבקרים.