ברתולומאו קיבל קשה את דבר הדחתו ומותו על המוקד של סבונרולה. בשנת 1500 הוא הפסיק לצייר והחל מ -26 ביולי 1500 חי כנזיר חניך במנזר סן דומניקו בפראטו. ב-1501 הוכר כנזיר דומיניקני ועבר לחיות במנזר סן מרקו בפירנצה. חידש את פעילותו כאמן בשנת 1504, כשתחת השגחת אבי המנזר, סאנטה פאניני (Pagnini) התמנה לראש הסטודיו לאמנות של המקום, משרה אותה מילא פרא אנג'ליקו 50 שנה קודם לכן. באותה שנה החל לצייר את ה"חזון של ברנרד הקדוש" עבור קפלת משפחת ברנרדו ביאנקו בבדיה פיורנטינה. השלים את התמונה ב-1507. כעבור זמן קצר התיידד עם רפאל שביקר בפירנצה. הוא למד מרפאל את אמנות הפרספקטיבה ומיומנויות נוספות בצביעה ובטיפול בביגוד. השפעתו של רפאל בתחומים אלה ניכרת בציוריו שלאחר מכן. השניים נשארו ידידים וכשפרא ברתולומאו ביקר מאוחר יותר ברומא השאיר בידי רפאל שני ציורים בלתי גמורים שאותם השלים ידידו.
בתחילת 1508 עבר פרא ברתולומאו לוונציה כדי לצייר את "אלהים האב והקדושות מרים המגדלית וקתרינה מסיינה" לבקשת הדומיניקנים מכנסיית סן פייטרו מרטירה במוראנו, עבודה שהושפעה על ידי אמנות הצבעים הוונציאנית. כשהדומיניקנים לא שילמו לו, הוא לקח את הציור ללוקה, בה ניתן לצפות בו עד היום. באוקטובר 1509, עדיין בלוקה, חידש את הקשר עם הצייר אלברטינלי ושיתף איתו פעולה בשנים 1512-1509, בין השאר, ביצירת תמונת המזבח "המדונה והילד עם הקדושים" עבור קתדרלת לוקה. ב-26 בנובמבר 1510 פיירו סודריני הזמין אצלו קטע מזבח עבור אולם המועצה Sala del Consiglio של פירנצה. הוא נמצא כיום במוזיאון סן מרקו בפירנצה. כעבור שנתיים הוא סיים עוד קטע של מזבח עבור קתדרלת בזאנסון בצרפת.
בשנת 1513 נסע פרא ברתולומאו לרומא, וצייר שם את "פטרוס ופאולוס", ציור המוצג בימינו בפינקוטקה של הוותיקן. בשנים הבאות יצר את "הקדוש מרקוס האוונגליסט" שבארמון פיטי בפירנצה ואת הפרסקואים של המנזר הדומיניקני של פיאן די מוניונה, שכונה של פייזולה, מפרברי פירנצה. אחרי תמונה "חגיגת ונוס" עבור הדוכס אלפונסו ד'אסטה מפרארה, שממנה נשארו רק סקיצות, עבודתו האחרונה של פרא ברתולומאו הייתה הפרסקו Noli me tangere, הנמצא גם כן בפיאן די מוניונה.
פרא ברתולומאו הלך לעולמו בפירנצה בשנת 1517 בגיל 44. קיימת ההשערה שהוא מת ממלריה. לדברי וזארי לקה במחלת חום קשה אחרי שאכל כמות גדולה של תאנים.
הביוגרפיה של פרא ברתולומאו נכללת בספרו של ג'ורג'ו וזארי חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר.
סגנונו.
בהתחלה ציוריו הושפעו על ידי עוזרו של רוסלי, פיירו די קוזימו, על ידי צוותיהם של דומניקו גירלנדאיו ופיליפינו ליפי. אחרי התנזרותו מציור בשנים 1500–1503, נראה כי שינה את השקפתו ושאל מרפאל את ייצוג האור ואת האפקטים להצגת צורות בתנועה.
דמויותיו של פרא ברתולומאו קטנות ולבושות בדרך כלל. תכונות אלה משכו כלפיו ביקורת והוצגו כפגמים. על מנת להוכיח כי סגנונו אינו פועל יוצא של רצון לכוח, יצר הצייר את דמותו המפוארת של "הקדוש מרקוס האוונגליסט" (הנחשבת לאחת ממלאכות המחשבת שלו) ואת דמותו בעירום של סבסטיאן הקדוש. נטען כי האחרונה נראתה מבטאת כל כך חזק את ייסוריו ואת גסיסתו של הקדוש, עד שהיה צורך להסירה מן המקום שבו הוצגה בקפלה של מנזר
הקומפוזיציות של פרא ברתולומאו יוצאות דופן בכושר האמן לערבב בהן אור וצל, בעושרן ובעדינות צבעיהן ובהצגת הבגדים.
לדעת אנדרה שאסטל שייך פרא ברתולומאו לקלאסיציזם מינורי שהתפתח בפירנצה אחרי עזיבתם של לאונרדו, רפאל ומיכלאנג'לו. בעיניו
עם תלמידיו נמנו צ'קינו דל פראטה, גבריאל רוסטיצ'י, רידולפו גירלנדאיו (בנו של דומניקו גירלנדאיו) ופרא פאולו פיסטולזה. השפיע גם על אומנותם של אנדריאה דל סרטו ורפאלו.
לקריאה נוספת.
1971 Fernand Hazan, Paris מהדורה שלישית (בתרגום לרומנית מאת סורין מרקולסקו, הוצאת Editura Meridiane, București 1973 "Istoria ilustrată a picturii" ed a III-a עמ' 112 )
קישורים חיצוניים.
Stefano Busonero "Biografia e vita artistica di Fra Bartolomeo", site Frammentiarte 2016
פרא ברתולומיאו
יחסי דרום אפריקה–סן מרינו
יחסי דרום אפריקה–סן מרינו הם היחסים הדיפלומטיים שבין רפובליקת דרום אפריקה לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו.
היסטוריה.
ב-1 באפריל 2017, שגרירות דרום אפריקה באיטליה, שהוסמכה לסן מרינו, יוצגה בטקס מינוי קפטני המחוז של סן מרינו על ידי המזכירה הראשונה: גב' מופו אוליפנט, אוליפנט הגיעה לאירוע משום שזו הפעם הראשונה ששתי נשים נבחרות לכהן בתפקיד זה, וזו פעם נדירה בכלל שאישה נבחרת להיות ראש מדינה.
גם שר החוץ המלטזי ושר התרבות הצ'כי השתתפו באירוע.
בשולי האירוע התקיימה פגישה עם שר התרבות וההשכלה, החינוך, המחקר, המידע, החדשנות הטכנולוגית והספורט הסן מרינזי, מארקו פודצ'צ'י, בה התקיימו דיונים על תחומים ונושאים בהם ניתן להגביר את שיתופי הפעולה בין סן מרינו לבין דרום אפריקה. שני המנהיגים הצהירו כי שיתוף הפעולה יוגבר בהמשך.
יחסים כלכליים.
בשנת 2015 ייצאה סן מרינו לדרום אפריקה סחורה בשווי 607 אלף דולר אמריקאי, הסחורה כללה בעיקר ציוד רפואי, לאחר שנה זו אין נתונים על הסחר בין שתי המדינות. בשנת 2014 ייצאה דרום אפריקה לסן מרינו סחורה בשווי 550 אלף דולר אמריקאי, הסחורה הייתה צמר כבשים בלבד, לאחר שנה זו אין נתונים על הסחר שבין שתי המדינות.
Cherry Wine
Cherry Wine (בעברית: יין דובדבנים) הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפר האמריקאי נאז, והזמרת הבריטית איימי ויינהאוס מתוך אלבומו העשירי, Life Is Good. השיר יצא לאור ב-19 בספטמבר 2012, כסינגל הרביעי והאחרון מתוך אלבומו של נאס.
שנה לאחר צאתו ב-2013, הועמד השיר לפרס גראמי בקטגוריית - "שיתוף הפעולה הטוב ביותר בשיר ראפ", אך הפסיד ל-"No Church in the Wild", של ג'יי זי וקניה וסט.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-144 במצעד הסינגלים הבריטי, וה-27 במצעד שירי ה-R&amp;B שבבריטניה.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי נאסר ג'ונס, סאלאם רמי ואיימי ויינהאוס, והופק על ידי רמי גם כן. בריאיון ל-NME אמר נאס כי השיר בא מ-"אלוהים, ואיימי ויינהאוס". המפיק שעבר עם ויינהאוס במהלך כל הקריירה שלה, סאלאם רמי אמר על כי: "שנינו עבדנו על אלבום חדש, זה פשוט כמו קסם, אין לנו אפילו הסבר לאיך זה קרה, אבל זה פשוט קרה. היא גרמה לזה לקרות."
מילותיו של השיר מדברות על כך שנאס מחפש בת זוג "מושלמת", שתתאים עבורו.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ הנלווה שיצא לשיר הוצג לראשונה ב-2 באוקטובר 2012, ומציג את נאס כברמן, ואילו תמונות של איימי ויינהאוס מוקרנות על קירות הלבנים של הבר. הסרטון מסתיים בתמונה של ויינהאוס ליד הקדשה שנעשתה עבורה, ובה היה כתוב "לזכרה של איימי ויינהאוס (1983-2011)".
יגאל אונא
יגאל אונא (נולד ב-1971) הוא איש שירות הביטחון הכללי (שב"כ) לשעבר, שכיהן בשנים 2018–2022 כראש מערך הסייבר הלאומי של ישראל.
ביוגרפיה.
יגאל אונא נולד בשנת 1971, בן למלכה לבית גבירץ ולפיזיקאי פרופ' יששכר אונא.
שירת כקצין בדרגת סרן ביחידה 8200 באגף המודיעין. לאחר שחרורו עבר לשרת ב-1995 בשירות הביטחון הכללי. תחילה שירת באגף המבצעים והיה שותף במבצע המעקב אחר יחיא עיאש שהביא לחיסולו. בהמשך שירותו שימש ראש מחלקת תשתיות סייבר–סיגינט, ראש מחלקת מחקר תקשורת וכריית מידע וראש יחידת לוחמת סייבר. ב-2014 מונה לראש אגף סייבר וטכנולוגיות. ביוני 2017 מונה לראש היחידה לטכנולוגיות סייבר במטה הסייבר הלאומי.
בינואר 2018 אישרה הממשלה את מינויו לראש מערך הסייבר, מערך שיכלול את מטה הסייבר הלאומי והרשות הלאומית להגנת הסייבר.
בינואר 2022 הודיע אונא כי הוא פורש באופן מיידי מתפקידו.
חיים אישיים והשכלה.
אונא בעל תואר ראשון בניהול והיסטוריה מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב. הוא נשוי ואב לשלושה.
הארבעים הגועשים
הארבעים הגועשים (באנגלית: The Roaring Forties) הן רוחות מערביות חזקות, שנושבות בחצי הכדור הדרומי, בדרך כלל בין קווי הרוחב 40 מעלות דרום ו-50 מעלות דרום. זרמי האוויר החזקים ממערב למזרח נגרמים מצירוף של תנועת אוויר מקו המשווה לעבר הקוטב הדרומי. סיבוב כדור הארץ, ומיעוט גופים יבשתיים שהיו יכולים לעצור את המשברים.
"הארבעים הגועשים" נתנו סיוע חשוב לספינות, שהפליגו בנתיב ברואר מאירופה לאיי הודו המערבית או לאוסטרליה בעידן המפרשיות, ובשימוש מודרני הם רצויים לשייטי יאכטות במסעות סביב העולם ובתחרויות. גבולות "הארבעים הגועשים" אינם קבועים, והם נעים צפונה או דרומה בהתאם לעונה. תנאים דומים אך עזים יותר, המתקיימים בקווי רוחב דרומיים יותר, מכונים "החמישים הזועמים" ו"השישים הצווחים".
מנגנון.
אוויר חם מתרומם בקו המשווה ואוויר קריר יותר, הנע לעבר קו המשווה, דוחף אותו לעבר הקטבים (מאפיין של תנועה אטמוספירית מחזורית
הידוע בשם תא הדלי. בסביבות 30 מעלות מקו המשווה, האוויר הנע החוצה שוקע נמוך יותר וממשיך בדרכו אל הקטבים סמוך יותר לקרקע (תא פרל), אחר חוזר ומתרומם מסביבות 60 מעלות כשהאוויר מצטרף למערבולת הפולארית. תנועה זו באזור של בין 30 ל-60 מעלות משתלבת עם סיבוב כדור הארץ להנעת זרמי האוויר ממערב למזרח, היוצרים רוחות מערביות.