הוועידה.
בוועידה השתתפו ששה משתתפים עצמאיים ומשקיף אחד:
טכנית נכח סובהס צ'נדרה בוזה בוועידה רק כמשקיף שכן הודו נמצאה אז תחת שליטה בריטית. תאילנד שלחה לוועידה רק שליח ולא את ראש ממשלתה על מנת להדגיש שהיא לא נמצאה תחת שליטה יפנית (ראש הממשלה גם חשש מהדחה אם יעזוב את בנגקוק). קוריאה סופחה ליפן ב-1910 ועל כן לא נכחה בוועידה משלחת מטעמה, אך מספר אינטלקטואלים קוריאנים השתתפו בוועידה כחלק מהמשלחת היפנית והביעו את תודתם ליפן על הפיכת קוריאה למושבה שלה.
ראש ממשלת יפן טוג'ו קידם את משתתפי הוועידה בנאום שהילל את אופייה הרוחני של אסיה לעומת הציוויליזציה המטריאליסטית של המערב. הוא תיאר את אומות מזרח אסיה רבתי כקשורות יחד מכל בחינה ביחסים שאינם ניתנים לניתוק.
במהלך הוועידה הביעו המשתתפים סולידריות זה עם זה וגינוי לקולוניאליזם המערבי ובפרט לארצות הברית ולבריטניה כאויבות הגדולות ביותר לציוויליזציה האסייתית. הם תיארו את יפן כמגינת אסיה מפני האנגלו-סקסונים והדגישו את הצורך להתאחד מאחוריה. המלחמה בארצות הברית ובריטניה תוארה כמלחמה של המזרח מול המערב וכמלחמה של דם מול דם. כמו כן תואר מנהיג סין צ'יאנג קאי שק כמי שאיננו אסייתי אמיתי, שכן שום אסייתי אמיתי לא היה כורת ברית עם "השדים הלבנים" המערביים כפי שעשה קאי שק.
בוועידה לא הועלו תוכניות לאינטגרציה ולפיתוח כלכלי.
בתום הוועידה פורסמה הצהרה משותפת של כל המשתתפים בה. היא כללה גינוי לארצות הברית ולבריטניה, אשר שיעבדו וניצלו את עמי מזרח אסיה ומנעו מהם את מקומם בעולם, דבר שהביא למלחמה הנוכחית. הוכרז בה כי עמי מזרח אסיה הגדולה ישתפו פעולה כדי להביא את המלחמה לכלל סיום מוצלח ולשחרר את האזור משליטת המערב על מנת לתרום למטרה של שלום עולמי. ההצהרה ציינה עקרונות שונים לפעולה המשותפת האמורה של עמי מזרח אסיה הגדולה: ביניהם היו שיתוף פעולה, הבטחת היציבות והשגשוג באזור על בסיס של צדק, כיבוד הריבונות והמסורת של כל אחד מהם, חיזוק התרבות והציוויליזציה של כל עמי מזרח אסיה הגדולה, פיתוח כלכלי על בסיס של הדדיות, פיתוח יחסי ידידות עם כל ארצות העולם, ביטול האפליה הגזעית וקידום שיח בין-תרבותי על מנת לתרום לקידומה של האנושות.
האירוניה של הוועידה הייתה שכל הנאומים שנישאו בה, לרבות הדברים המתלהמים נגד האנגלו-סקסונים, נאמרו באנגלית, שהייתה השפה היחידה המשותפת למשתתפי הוועידה.
בעקבות הוועידה.
לוועידה נודעה בעיקר משמעות תעמולתית. עם זאת היא סימנה נקודת מפנה במדיניות החוץ היפנית בנוגע ליחסים עם עמי אסיה. התבוסות הראשונות של יפן במלחמה וההכרה הגוברת במגבלות הכוח הצבאי שלה הביאו את הנהגתה האזרחית להבנה כי נדרשת התייחסות לעמי האזור על בסיס שיתוף פעולה ולאו דווקא על בסיס שליטה קולוניאלית בהם על מנת לרכז משאבים וכוח אדם במלחמה נגד מעצמות המערב. הייתה זו גם ראשיתם של מאמצים לאפשר גיבוש פתרון דיפלומטי כלשהו למלחמה על בסיס פשרה במידה והניסיון להכריע אותה באמצעים צבאיים ייכשל. צעדים אלו ננקטו מאוחר מדי מבחינת האימפריה היפנית, אשר נכנעה לאויביה פחות משנתיים לאחר הוועידה.
ההיסטוריון האמריקאי ג'ון דוור (John W. Dower) הדגיש כי יפן נהגה כלפי עמי מזרח אסיה בגזענות ובניצול שלא נפלו במאום ממה שייחסה ל"שדים הלבנים" וכי היא הפגינה נגד אחיה האסייתים אכזריות יתרה, לרבות רצח מיליונים מהם, ניצול מאות אלפים לעבודת כפייה בתנאים קשים ביותר ועריכת מעשי אונס וניצול מיני בהיקף נרחב.
עם זאת, בא מאו הבורמזי טען לימים שאווירת הוועידה התקיימה גם לאחר תום המלחמה וכי אווירה זו היוותה בסיס לוועידת באנדונג ב-1955. ההיסטוריון ההודי פאנג'אג' מישרה (Panjaj Mishra) טען שהוועידה הייתה חלק מתהליך האיחוד של עמי אסיה כנגד המערב בכך שחשפה את עומק הרגשות העוינים נגדו, וכי הייתה בין הגורמים לקבלת העצמאות המהירה של רבים מעמי אסיה מידי המערב לאחר המלחמה.
מרכז האקדמי שלם
חרוניצ'ב
מלך קסטיליה
קתרית
המשרד לייצור מכונות כלליות של ברית המועצות
עמוס טלמון
עמוס טלמון (נולד בשנת 1951) הוא מנצח ואיש עסקים ישראלי, החל משנת 2003 הוא המנהל האמנותי של הסדרה הסימפונית הגדולה בהיכל אמנויות הבמה בהרצליה.
ביוגרפיה.
טלמון נולד בישראל לאב יליד לודז' ולאם ילידת וינה. הוריו טיפחו בו עניין רב במוזיקה. במשך שנים רבות עבד בעסק משפחתי לסחר בינלאומי לחומרי גלם ולנייר, ואחר כך ניהל והרחיב אותו (Talmon Trading Co..Ltd Herzliya). הוא סיים תואר ראשון באוניברסיטת תל אביב. זמן רב לא מימש טלמון את כישוריו המוזיקליים.
בשנת 1999, כשהיה בן 48, התחיל טלמון את הקריירה המוזיקלית שלו, אחרי לימודי ניצוח בשנות ה-90 בהדרכתם של איתי טלגם, גל אלתרוביץ' וזאב דורמן.
בשנת 2000 קישר טלמון את שמו בקרן שהקים, "מלאכי המוזיקה הרצליה", שנועדה לקדם את הכישרונות המוזיקליים הצעירים בישראל. החל משנת 2003 הוא מנהל ברציפות את הסדרה הסימפונית הגדולה בהיכל אמנויות הבמה בהרצליה.
במהלך שנות הקריירה שלו, בתחילת המאה ה-21 ניצח טלמון על תזמורות רבות בישראל: התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון, התזמורת הסימפונית ירושלים, התזמורת הקאמרית הישראלית, תזמורת האופרה הקאמרית הישראלית אשדוד ובארצות רבות, למשל: התזמורת הסימפונית האיטלקית (באולם ורדי במילאנו), התזמורת הסימפונית של רשות השידור הצ'כית, התזמורת הפילהרמונית של פראג, הפילהרמונית הסלובקית בברטיסלבה, התזמורת הסימפונית של ציריך (ב"טונהאלה" של ציריך ), התזמורת הקאמרית של פירנצה, התזמורת הסימפונית של רדיו ורשה, התזמורת הפילהרמונית של מקסיקו סיטי, התזמורת הסימפונית של ניו אינגלנד (בקרנגי הול), התזמורת הסימפונית של מינכן (באולם גסטייג ), התזמורת הקאמרית של וירטמברג בהיילברון, קולגיום סינפוניקום ונטו, התזמורת הסימפונית בבלגרד, התזמורת הסימפונית של סלוניקי. הופיע גם בבייג'ינג, בטאיפיי, בסיאול, בארמניה, בפסטיבל המוזיקלי גבלה באזרבייג'ן, בפסטיבל הסתיו של טביליסי, בפסטיבל צ'סקי קרומלוב בצ'כיה ובפסטיבלים אחרים.
בפעילותו כמנצח מעדיף טלמון בעיקר רפרטואר סימפוני קלאסי ורומנטי. כמו כן הוא כולל בהופעותיו מוזיקה מאת מלחינים יהודים וישראלים ומלחינים בני הארצות השונות במזרח אירופה, באסיה ובאמריקה הלטינית שבהן הופיע.
חייו האישיים.
טלמון היה נשוי בעבר לאורלי, פסיכולוגית, ממנה התגרש. הוא התחתן בשנית עם אשתו הנוכחית, אודליה, סוכנת נסיעות. השחקנית טל טלמון היא בתו מנישואיו הראשונים.
חוליו דוס סנטוס
חוליו דניאל דוס סנטוס רודריגס (בספרדית: Julio Daniel dos Santos Rodríguez; נולד ב-7 במאי 1983 באסונסיון שבפרגוואי) הוא כדורגלן פרגוואי המשחק בסרו פורטניו בעמדת הקשר ההתקפי.
קריירת מועדונים.
דוס סנטוס גדל במועדון הפרגוואי סרו פורטניו, ובשנת 2001, כאשר היה בן 18, עלה לקבוצה הבוגרת. דוס סנטוס הפך במהרה לשחקן הרכב, וזכה עם הקבוצה בשלוש אליפויות, בשנים 2001, 2004 ו-2005. בשנת 2005 אף נבחר דוס סנטוס ככדורגלן השנה בפרגוואי. דוס סנטוס ניחן בראיית משחק מצוינת ובחוש להבקעת שערים, ובארבע השנים שלו בסרו פורטניו הבקיע 28 שערים ב-91 הופעות. הצלחתו גררה התעניינות ממועדונים באירופה, ובמהלך 2005/06 חתם דוס סנטוס בבאיירן מינכן, שם נחשב כיורש העתידי של מיכאל באלאק, שהיה צפוי לעזוב בהמשך. דוס סנטוס לא התאקלם בבאיירן מינכן, ומאמנו פליקס מגאת, הביע את חוסר שביעות רצונו מהתקדמותו של השחקן, שערך ארבע הופעות ליגה בעונת 2006/07, והופעות בודדות בליגת האלופות ובגביע הגרמני. בפגרת החורף של עונת 2006/07 הושאל דוס סנטוס לוולפסבורג לשארית העונה, אך נפצע ולא שיחק ולו משחק אחד. לקראת עונת 2007/08, פוטר פליקס מגאת מאימון באיירן מינכן והגיע מאמן חדש, אוטמאר היצפלד, והוחתמו שחקנים כפרנק ריברי, זה רוברטו, חוסה סוסה וחמיט אלטינטופ, שיצרו לדוס סנטוס תחרות בלתי אפשרית על המקום בהרכב, ועל כן דוס סנטוס יצא בעונה זו להשאלה לחצי עונה באלמריה הספרדית, שם לא שיחק כלל, ובגרמיו הברזילאית, שם ערך חמש הופעות. ביוני 2008 עזב דוס סנטוס את באיירן מינכן באופן סופי, וחתם באתלטיקו פרנאאנסה הברזילאית, שם שיחק עונה אחת והציג יכולת טובה, וזכה עם המועדון באליפות מדינת פרנה.
ביוני 2009 חזר דוס סנטוס למועדון נעוריו, סרו פורטניו, והחיה את הקריירה שלו, כאשר שיחק במועדון חמש עונות נוספות והפך לשחקן מפתח. בתקופה זו זכה דוס סנטוס בשתי אליפויות, וצבר 171 הופעות ליגה בהן הבקיע 31 שערים. התקופה הארוכה בה דוס סנטוס שיחק בסרו פורטניו בשתי הקדנציות, הופכת אותו לשיאן ההופעות בכל המסגרות של המועדון בכל הזמנים. בשנת 2014 השתתף עם סרו פורטניו בקופה ליברטדורס, והבקיע חמישה שערים, ועל אף שקבוצתו הודחה בשמינית הגמר על ידי קרוזיירו, דוס סנטוס סיים את הטורניר כמלך השערים, בצוותא עם ניקולס אוליברה האורוגוואי.
בדצמבר 2014 חתם דוס סנטוס בואסקו דה גאמה הברזילאית.
קריירה בינלאומית.
דוס סנטוס החל לשחק בנבחרת פרגוואי בשנת 2004, והשתתף עמה בקופה אמריקה 2004, בו הבקיע שער ניצחון בשלב הבתים מול נבחרת קוסטה ריקה, ונבחרתו הודחה ברבע הגמר מול נבחרת אורוגוואי. בשנת 2006 השתתף דוס סנטוס במונדיאל 2006, שם בישל שער בניצחון 0–2 על נבחרת טרינידד וטובגו, אך פרגוואי הודחה בשלב הבתים. הטורניר הגדול האחרון בו השתתף דוס סנטוס היה קופה אמריקה 2007, ממנו הודחה פרגוואי ברבע הגמר לאחר תבוסה 0–6 לנבחרת מקסיקו. הופעתו האחרונה של דוס סנטוס במדים הלאומיים נערכה בשנת 2011.
פריות צ'אן-אוצ'ה