טיפ הריבל שהציע ג'ון הריבל היה קשור בכך שהמפעילים כשלו בניסיון לבחור מיקומי רוטורים אקראיים עבור האינדיקטורים שלהם, לאחר שינוי תצורות טבעת הרוטורים. בכך הם חשפו את תצורת הטבעת.
מפעילי אניגמה של הצבא וחיל האוויר הגרמניים עזרו למפצחים מבלי דעת, פעמים רבות. במקרה אחד התבקש מפעיל לשלוח הודעת בדיקה, ואז פשוט לחץ על האות "T" מספר פעמים ושלח את האותיות המתקבלות. מפענח בריטי קיבל מתחנות היירוט הודעה ארוכה שבה לא הופיעה האות "T" אפילו פעם אחת. המפענח הבין מיד מה קרה. במקרים אחרים, מפעילי אניגמה השתמשו תדיר באותם תצורות כמפתחות ההודעה. פעמים רבות עשו המפעילים שימוש בראשי התיבות של שמם או של חברותיהם. המפענחים ניסו למצוא הודעות כאלו בים היירוטים הגדול שבו טיפלו כל יום. הודעות כאלו אפשרו לבלצ'לי פארק להשתמש בשיטות הפולניות על מנת למצוא את התצורות ההתחלתיות לאותו יום.
מכונת הבומב.
אלן טיורינג, ראש צריף 8 בבלצ'לי פארק, יחד עם עמיתו גורדון וולשמן שעמד בראש צריף 6, תרמו רבות לפיצוח יעיל של האניגמה.
אחת הגישות החשובות לפיצוח הצופן התבססה על העובדה שהמשקף (שהיה פטנט שהוכנס למכונת האניגמה) הבטיח שאף אות לא תוצפן לעצמה. בנוסף היה ידוע שקיימים ביטויים כגון "הייל היטלר" או "אנא הגב" אשר עשויים להופיע תדיר בטקסטים מסוימים. הטקסט הגלוי הושג בדרך כלל בדרכים לא קריפטוגרפיות כדוגמת ניחוש או גנבה, ולכן צוות המנתחים של בלצ'לי פארק כינה אותו בשם "crib" (עריסה) שמשמעותו היא "רמאות" בעגה האנגלית. עם כל הידע הזה ניתן היה להגיע לטקסט המוצפן על ידי ניסוי כל האפשרויות ליישר את העריסה כנגד הטקסט המוצפן (שיטה שהייתה ידועה כ"גרירת עריסה"). מבין הניחושים חלק התבררו כנכונים.
מכונת הבומב הבריטית שפיתחו אלן טיורינג וגורדון וולשמן התבססה על עריסות וניסתה אפשרויות שונות במהירות.
האניגמה של הצי הגרמני.
הליכי הקריגסמרינה היו בטוחים בהרבה. באניגמה של הצי הגרמני היו שמונה רוטורים שמהם נבחרו שלושה. המשמעות הקומבינטורית הייתה קיומם של 336 צירופי רוטורים. בבלצ'לי פארק ניסו לשווא לפצח את האניגמה של הקריגסמרינה עד אמצע 1940, אז נלכדה סירת מכמורת בשם "פולרס". על הסירה נמצא חומר הצפנה שלם בכמות כזו שעד יולי 1940 ידע צריף 8 לפחות איזה סוג של תוכן בוודאי יופיע בהודעת קריגסמרינה טיפוסית. בנוסף ידעו גם מהם פרטי ההליכים שננקטו על ידי הגרמנים להצפנה ולפענוח. ברם, קיום 336 הצירופים האפשריים, בנוסף לעובדה שלא היו עריסות, ניוונו את שיטות הפיצוח הרגילות.
צריף 8 פיתח את שיטת הבנבוריסמוס, שהסתמכה על רשת בייסיאנית על מנת להשיג תפריט עבור הבומב מתוך "תצורות ההודעה" ולא מתוך ההודעה עצמה. כך, ניתן היה לזהות את הרוטור הימני ביותר שהיה בשימוש באותו יום. אם המזל שיחק לצריף 8, הם הצליחו לזהות את הרוטורים הימני והאמצעי וכך הותירו רק 6 סידורים שהיה צורך להריץ במכונות הבומב.
מאוחר יותר במלחמה למדו המפצחים הבריטיים לנצל באופן מלא כשל אבטחה קריטי בדיווחי מזג האוויר של הגרמנים. הדיווחים שודרו מספינות בים אל גרמניה בצפנים פשוטים קלים לפענוח ואז שודרו מחדש לצוללות בלב ים באמצעות האניגמה. כך סופקו לבלצ'לי פארק תדיר העריסות שלהן הם נזקקו. הדבר היה חיוני בשיטת ההתקפה על האניגמה של הצוללות שהייתה בעלת ארבעה רוטורים והוכנסה לשימוש בשנת 1942.
חומר הצפנה נלכד בים. הלכידה הראשונה של חומר אניגמה התרחשה בפברואר 1940, אז נתפסו רוטורים VI ו-VII מהצוות של U-33. ב-7 במאי 1941 לכד הצי המלכותי ספינה גרמנית ועליה ציוד הצפנה וקודים. הם ביצעו זאת שוב זמן קצר לאחר מכן. יומיים אחר כך נלכדה צוללת U-110, ועליה מכונת אניגמה, ספר קודים, חוברת הפעלה ומידע נוסף. כך, החל מסוף יוני, הייתה האניגמה של הצי הגרמני קריאה ואחר כך אפשרה שיטת הבנבוריסמוס פיצוח רציף יותר, עד שבאמצע שנת 1943 הוכנסו לשימוש מכונות בומב חדשות ומהירות יותר שהפכו כל פרוצדורת פיצוח אחרת למיותרת.
בנוסף, נלכדו מכונות אניגמה או ספרי תצורה מכשבע צוללות וכשמונה ספינות גרמניות. בין כלי השיט היו: U-505 (1944) ,U-559, שתי סירות מכמורת לדיווח מזג האוויר וכן כלי שיט קטן שנלכד במהלך פשיטה על איי לופוטן שליד נורווגיה. היו מספר הצעות דמיוניות כיצד ללכוד ספינות, ביניהן הצעתו של איאן פלמינג לרסק מפציצים גרמניים לכודים לים ליד ספינות גרמניות ולקוות שצוותי המטוסים יחולצו על ידי צוותי הספינות אשר יילקחו בשבי יחד עם חומרי הצופן שעל גבי הספינות על ידי אנשי קומנדו שיסתתרו בתוך המטוסים.
על מנת לפצח את האניגמה של הצי יצרו בריטניה וארצות הברית מכונות בומבס בעלות ארבעה רוטורים שהיו מסוגלות לבחון במהירות אלפי מפתחות אפשריים. את המאמצים האמריקניים הוביל ג'וזף דש, מהנדס שעבד עבור חברת NCR במעבדת המחשוב של צי ארצות הברית.
חשדות הגרמנים.
עד שנת 1945, רוב התעבורה של האניגמה הגרמנית (כולל תעבורת הוורמאכט, הקריגסמרינה, הלופטוופה, האבווהר והאס דה) הייתה מפוענחת תוך יממה או שתיים. הגרמנים נותרו בטוחים ברמת הבטיחות של התקשורת שלהם, וביטחונם היה כה רב עד כי הם דנו בצורה פתוחה וחופשית בתוכניותיהם ובתזוזות צבאם, ובכך סיפקו לבעלות הברית כמויות אדירות של מידע שלא כולו נוצל כהלכה. לדוגמה, גם פעולותיו של רומל בקרב מעבר קסרין וגם ההכנות של הגרמנים לקרב על הבליטה היו ידועות מתוך חומר מפוענח של האניגמה אולם בשני המקרים לא נעשה שימוש במידע.
לאחר המלחמה, צוותים מפרויקט TICOM עצרו מספר רב של אנשי צופן גרמניים. מחקירתם עלה כי הם הבינו היטב שהודעות האניגמה עשויות להיות מפוצחות. הם הבינו כי האניגמה אינה בלתי ניתנת לפיצוח, אולם סברו כי איש לא יהיה מוכן ללכת את כברת הדרך המייגעת הדרושה על מנת לפענח את ההודעות. אנשי הצופן הגרמניים לא הופתעו כלל כאשר נודע להם כי האניגמה פוצחה. הם הופתעו מכך שהיו משאבים כה רבים על מנת לבצע זאת.
מאז מלחמת העולם השנייה.
מחשבים מודרניים מסוגלים לפצח את האניגמה תוך שימוש במגוון שיטות. נעשים מאמצים לפענח במסגרת פרויקט חדשני חלק מההודעות שלא פוצחו עד היום, באמצעות מחשוב מבוזר.
התוכנה בה משתמש פרויקט Enigma@Home נקראת Berkeley Open Infrastructure for Network Computing) BOINC) שיש להתקינה על גבי המחשב. תוכנה זו משמשת פרויקטים נוספים של חישוב מבוזר קהילתי.
הזירה הסיציליאנית במלחמה הפונית השנייה
סיציליה הייתה אחת הזירות המשניות במלחמה הפונית השנייה. האי היה מחולק לשני חלקים עיקריים - הפרובינקיה הרומית סיקיליה במערב האי וערים עצמאיות, רובן המוחלט יווניות, במזרח האי. עיר היוונית החשובה ביותר הייתה סירקוסאי שהייתה בעלת ברית נאמנה של רומא עוד מימי המלחמה הפונית הראשונה.
בתחילת המלחמה האי לא הוטרד ממלחמות והלחימה הגיעה לאי בשנת 215 לפנה"ס בעקבות מותו של היירון השני, טיראן סירקוסאי, והתהפוכות שבאו לאי בעקבות מותו. בסופו של דבר הסתלקה סירקוסאי מבריתה עם הרפובליקה הרומית, שנכרת עוד במהלך המלחמה הפונית הראשונה וחברה לקרתגו. הלחימה נמשכה עד ניצחון רומאי מוחלט בשנת 210 לפנה"ס שבסופו נהרסה סירקוסאי עד היסוד ולא שבה עוד למעמד הבכורה שלה באי. כל האי צורף לפרובינקיה הרומית שבתחילת המלחמה השתרעה רק על חלקו המערבי של האי.
רקע.
תושביה המקוריים של סיציליה כבר מזמן לא היו עצמאיים. מזה מאות שנים כ-80% משטחו של האי היה נתון בשליטתם של מתיישבים יוונים שהגיעו לשם בתנופת הקולוניזציה היוונית במאה ה-8 לפנה"ס. ה-20% הנותרים היו בשליטת קרתגו שהגיעו לאי בתקופה מקבילה להתיישבות היוונית. קרתגו איבדה את החזקותיה לרומא בעקבות תבוסתה במלחמה הפונית הראשונה (264 עד 241 לפנה"ס).
במהלך המלחמה הפונית הראשונה כרתה רומא ברית עם היירון השני, שליט העיר היוונית החשובה ביותר באי - סירקוסאי שמספר תושביה הגיע לפי הערכות מודרניות לכמה מאות אלפי נפשות בתקופה זו. בעקבות המלחמה יסדה רומא פרובינקיה באי והמשיכה לשמור על בריתה עם סירקוסאי. עם מותו של היירון בשנת 215 התערער הסדר בסירקוסאי והיא הסתלקה מבריתה עם רומא.
המצב בסיציליה בכלל ובסירקוסאי בפרט היה מורכב מאוד. ראשית, היו סיעות שהתנגדו לברית עם רומא והיו סיעות אחרות שהתנגדו לברית עם קרתגו. אם לא די בכך, בסירקוסאי הייתה סיעה שלישית שהתנגדה למלוכה וביקשה לכונן שלטון דמוקרטי בעיר. בתחילת המלחמה סיציליה הייתה שקטה למדי. היו פשיטות קטנות של הצי הקרתגי על ליליבאום ופשיטות על החוף האפריקאי על ידי השייטת הרומית בת 50 ספינות (אחר כך תוגברה ב-25 ספינות נוספות) שהייתה מוצבת באי.
סיציליה הייתה בסיס חשוב מאוד לצי הרומי ולדגן שגדל בה הייתה השפעה עצומה על מחייתה של רומא. לכן, השליטה באי ובסירקוסאי, שהייתה כאמור העיר החשובה באי, הייתה חשובה מאוד מבחינת הרומאים. על מנת לשמור על האינטרסים שלהם, שלחו הרומאים את הקונסול מרקוס קלאודיוס מרקלוס בשנת 214 עם כוחות נוספים כדי לשמור אותו בחזקתם.
היירונימוס עולה לשלטון בסירקוסאי.