בהמשך למסורת המשפחתית שהחל סבה של אשתו, הרב פרופ' פינחס פלאי, עומד ניר בקשר עם אנשי תנועת המקויה היפנית. לאחר רעידת האדמה והצונמי בסנדאי (2011), הרצה שם ניר בפני אלפי אנשים בנושא "צמיחה רוחנית מתוך משבר".
חיים אישיים.
נשוי לשרה ניר, בתם של הסופרת אמונה אלון והשר לשעבר הרב בני אלון. אב לשישה ילדים. גיסיו הם יוצרי הקולנוע אורי אלון ועמיחי חסון.
יצירתו הספרותית.
בשנת 2011 זכה ניר בפרס ראש הממשלה ליצירה וב-2019 זכה בפרס שר החינוך לתרבות יהודית. שיריו תורגמו לאנגלית, צרפתית, ערבית, פולנית, ספרדית ויפנית. ספריו יצאו במהדורות רבות ושירים ופיוטים שכתב הולחנו ובוצעו על ידי חכם דוד מנחם, יאיר הראל ולהקת עלמא.
ספריו.
פרוזה:
הגות:
שירה:
בעריכתו.
ספרי הרב שג"ר:
קישורים חיצוניים.
מכּתביו:
מתנל
מתאנאל
מתנאל
מתאנל
פורמלדהיד
פורמאלדהיד
פורמאלין
אוקסים
אוקסימים (ביחיד: אוקסים; באנגלית: Oxime) הם קבוצה של תרכובות אורגניות.
אוקסימים מכילים את הקבוצה הפונקציונלית C=NOH; זאת מורכבת מאטום פחמן הקשור בקשר קוולנטי כפול לאטום חנקן, ומקבוצת הידרוקסיל (OH) הקשורה לאטום החנקן.
לאטום הפחמן יכולות להיות קשורות שתי שרשראות פחמניות כלשהן. אם קשורות אליו שתי שרשראות פחמניות, מהווה התרכובת קטוקסים (Ketoxime); אם קשורה אליו שרשרת בודדת ואטום מימן, מהווה התרכובת אלדוקסים (Aldoxime).
אוקסימים נוצרים בתגובה בין התרכובת הפשוטה הידרוקסילאמין (NH2OH) ובין קטון (ליצירת קטוקסים) או אלדהיד (ליצירת אלדוקסים). קטונים ואלדהידים מסיסים לרוב במים; אוקסימים אינם מסיסים במים, ולפיכך יכול הידרוקסילאמין לשמש כחיישן לנוכחות של קטון או אלדהיד (הוספת הידרוקסילאמין לתמיסה המכילה קטון או אלדהיד תגרום להיווצרות משקע מוצק).
השימוש הנפוץ ביותר באוקסים הוא בייצור פוליאמיד, פולימר סינתטי אורגני שלו שימושים רבים והוא אחד הפולימרים הנפוצים ביותר (בשמו המסחרי מוכר כניילון 6).
אלדוקסים
קטוקסים
רבייה תאית
רבייה תאית היא תהליך החלוקה של תאי יצורים חיים.
מבחינים בין שלושה סוגים של רבייה תאית:
יש להבדיל בין רבייה תאית ורבייה פיזיולוגית; האחרונה מתייחסת לתהליך היווצרותו של צאצא של יצור כלשהו. במקרה של יצורים חד-תאיים, הרבייה התאית זהה לרבייה הפיזיולוגית (ולמעשה לא נהוג לייחס רבייה פיזיולוגית לייצורים אלו), אך בייצורים רב-תאיים קיימת הבחנה ברורה בין החלוקה של כל תא ותא בגוף, תהליך המביא לגדילה, תיקון והתחדשות רקמות, ובין היווצרותו של צאצא חדש (שהוא יהיה רב-תאי כמו הוריו).
נאגורנו-קאראבאך
נגורני קארבך
הליגה הספרדית
שושה (עיר)
שושה (באזרית: Şuşa, בארמנית: Շուշի שושי) היא עיר באזור המחלוקת נגורנו קרבאך, כיום בשליטת אזרבייג'ן. היא הייתה העיר השנייה בגודלה בנגורנו קרבאך, ואוכלסה בעיקר בתושבים אזרים לאחר שתושביה הארמנים נטבחו בסוף מלחמת העולם הראשונה. ממוקמת 1,400–1,800 מטר מעל פני הים על הרכסים של הרי קרבאך. שושה הייתה מקום-נופש פופולרי במשך שנות קיומה של ברית המועצות.
שושה הייתה אחד ממרכזי התרבות של אזרבייג'ן. היא הייתה ביתם של אינטלקטואלים אזרים רבים, משוררים, סופרים ובמיוחד, מוזיקאים. ב-1977 היא הוכרזה כשמורה של אדריכלות והיסטוריה של אזרבייג'ן. היא גם בעלת חשיבות דתית היסטורית ואסטרטגית גבוהה לארמנים.
לפי מפקד האוכלוסייה האחרון ב-1989, העיר שושה הייתה בעלת אוכלוסייה של 17,000 והמחוז של שושה היה בעל אוכלוסייה של 23,000. 91.7% מהאוכלוסייה של מחוז שושה ו-98% מהעיר שושה היו אזרים, כאמור לאחר שרוב תושביה הארמנים שהיו לרוב בעיר נטבחו או גורשו בתום מלחמת העולם הראשונה.
הדמוגרפיה האתנית של העיר השתנתה מתקופה לתקופה. מסוף המאה ה-17 ועד אמצע המאה ה-19 הייתה בעלת רוב אזרי. מהחצי השני של המאה ה-19 עד 1920 היוו הארמנים כ-55% מהאוכלוסייה. לאחר טבח שושה בשנת 1920 ועד שנת 1992 היה בעיר רוב אזרי. בעקבות השתלטות הארמנים על העיר במסגרת מלחמת נגורנו קרבאך הראשונה, נטשו את העיר התושבים האזרים ונותרו בה תושבים ארמנים בלבד. במלחמת נגורנו קרבאך ב-2020 נכבשה העיר בידי כוחות אזרים לאחר קרב בן שלושה ימים. בהסכם הפסקת האש שנחתם בעקבות המלחמה נקבע כי העיר תישאר תחת שליטה אזרית.
טבח שושה.
לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה זכו ארמניה ואזרבייג'ן בעצמאות. בשנת 1918 פרצה מלחמת ארמניה-אזרבייג'ן. במרץ 1920 נכבשה שושה על ידי האזרים. בין 22 ל-26 במרץ 1920 התרחש בעיר טבח המוני של האוכלוסייה הארמנית. בין 20,000 ל-30,000 ארמנים נרצחו על ידי כוחות מצבא אזרבייג'ן בשיתוף תושבי העיר האזרים, והחלק הארמני של העיר נהרס לחלוטין. האוכלוסייה הארמנית בעיר הושמדה כליל.
במהלך המלחמה נשרפו חלקים גדולים מהעיר ואוכלוסייתה ירדה לכ-5,000 תושבים, כולם אזרים.
מלחמת נגורנו קרבאך.
ב-1992 בעקבות מלחמת נגורנו קרבאך נטשה את העיר האוכלוסייה האזרית המוסלמית שהיוותה 98 אחוזים מתושבי העיר, על אף שנותרו בעיר מעט ארמנים ואף היגרו אליה פליטים ארמנים ממקומות אחרים העיר ברובה נטושה ומאכלסת בהווה פחות משלשת אלפי איש. בעיקר פליטים מחלקים אחרים של אזרבייג'ן ומספר מהגרים מארמניה ומהפזורה הארמנית.
מלחמת נגורנו קרבאך השנייה.
ב-8 בנובמבר 2020 נערך קרב על העיר, והעיר נכבשה בידי צבא אזרבייג'ן. קרב זה הוביל לסיום מלחמת נגורנו קרבאך השנייה. ראשית הארמנים הכחישו שהעיר נכבשה, אך בהמשך הודו בכך.
פדופיל
אלברידג' גרי
אלברידג' תומאס גרי (באנגלית: Elbridge Thomas Gerry; ) היה מדינאי אמריקני, שכיהן כמושל מסצ'וסטס וכסגן נשיא ארצות הברית (תחת הנשיא ג'יימס מדיסון). גרי היה מן החותמים על הכרזת העצמאות של ארצות הברית. על שמו הביטוי "גרימנדרינג" (Gerrymandering) שמציין הטיה בקביעת מחוזות בחירה (הלחם של גרי וסלמנדרה).
ביוגרפיה.
נולד במארבלהד, מסצ'וסטס. בן שלישי מ-12 ילדים. בגיל 14 החל את לימודי המסחר באוניברסיטת הרווארד. לאחר שסיים את לימודיו הצטרף לאביו בעסקי הספנות. גרי הפך לאיש מוכר בסביבתו כשהתנגד בעזות להטלת המיסים על המסחר. ב-1772 נבחר לשרת בבית המשפט הכללי של מסצ'וסטס.
גרי היה נציג מסצ'וסטס לקונגרס הקונטיננטלי מפברואר, 1776 ועד 1780, ומשנת 1783 ועד ספטמבר, 1785. ב-1786 התחתן גרי עם אן תומפסון, בתו של סוחר עשיר מניו יורק. נולדו להם עשרה ילדים שכולם פרט לאחד שרדו את ילדותם.
ב-1787 היה לנציג מסצ'וסטס בוועדה לניסוח והצגת החוקה של ארצות הברית, לבסוף החליט גרי להתנגד לה והיה מן המסרבים הבודדים לחתום עליה.
ב-1789 נבחר גרי לקונגרס של ארצות הברית ושירת בו עד 1793. ב-1810, לאחר מספר ניסיונות כושלים (ב-1800, 1801, 1802 ו-1803), נבחר גרי לתפקיד מושל מסצ'וסטס, הוא נבחר בשנית ב-1811 אך ב-1812 הפסיד את התפקיד. אחד הדברים שהוא זכור בהם מתקופת כהונתו הוא הסכמתו לקביעת מחוזות הבחירה במדינת מסצ'וסטס בצורה שהיטיבה עם מפלגתו. אחד העיתונים של המפלגה היריבה ראה במחוז שנוצר כדמוי סלמנדרה והכתיר זאת בכינוי גרימנדרינג.
לאחר הפסדו בבחירות במסצ'וסטס גרי היה מעוניין במשרה פדרלית עקב מצבו הכלכלי הקשה. ג'יימס מדיסון בחר בו לשמש לו כסגן הנשיא. בתקופת כהונתו לא זכה להשפעה רבה על הממשל והוא התרכז בתפקידו כיושב ראש הסנאט.
ב-1814, בעודו מכהן בתפקיד, מת גרי ונקבר בבית הקברות של הקונגרס בוושינגטון הבירה.
אליהו בלומנצוויג
בנציון אריה לייביש הלברשטאם
פראנסואה אנדרה פילידור
בנציון אריה לייביש האלבערשטאם
בנציון אריה לייביש האלברשטאם
פסיכודרמה
הפסיכודרמה (מיוונית: ψυχή נפש ו- δράμα פעולה) היא שיטת עבודה בפסיכותרפיה שמבוססת על הפעולה הדרמטית ועל משחק תפקידים.
השיטה פותחה על ידי יעקב לוי מורנו. הפסיכודרמה היא אחת משיטות הטיפול באמנויות. הפסיכודרמה משלבת תאוריות מסורתיות של פסיכותרפיה, טכניקות מתחום הפסיכולוגיה ותאוריות הנוגעות לתהליכים העושים שימוש בדרמה ומשחק.
מטרת הפסיכודרמה.
הפסיכודרמה מאפשרת איתור מקורות הספונטניות תוך כדי העלאת חוויות מהעבר הקרוב והרחוק. בדיקת אלטרנטיבות שונות, על ידי חוויות מתקנות והתנסויות במצבים עתידיים אפשריים, על מנת להביא שיפור ניכר בביטחון העצמי ובהרגשת הערך האישי.
בין השאר, תורמת הפסיכודרמה לשיפור משמעותי בהגדרת הזהות האישית והמקצועית, וכן מחזקת את יכולת ההתמודדות עם בעיות בזוגיות, בעיות ביחסי הורים-ילדים (בכל גיל), משברי גיל, בגידת הגוף, שכול, אובדן, פרידות וויתורים הכרחיים.
עקרונות השיטה.
השיטה מבוססת על האמונה שבכל אדם יש מן הכוח הבורא והיוצר.
כדי להגיע למפגש עם היצירתיות על האדם לגלות את מקורות הספונטניות שלו. הספונטניות היא כוח הפועל בהווה ומניע את הפרט לקראת תגובה הולמת במצב חדש ותגובה חדשה על מצב ישן.
במסגרת זו בודקים יחסים בין-אישיים, קונפליקטים ובעיות רגשיות ומטפלים בהם על ידי שיטות שנלקחו מעולם התיאטרון והדרמה. המלה "דרמה", אין פירושה "משחק" או "הצגה". כאן היא משמשת בהוראתה הראשונית (במקורה היווני) – פעולה. כלומר, במקום לפתור בעיות המתעוררות בין אדם לבין עצמו, בין אדם למשנהו, או בתוך קבוצת אנשים על ידי דיבור, מועלות הבעיות על ידי הצגתן בפועל.
שיטת העבודה.
הצגת הבעיה, משחקי תפקידים וחילוף התפקידים מאפשרים לכל אחד להיות, במהלך הדינמי, בתפקידו ואף "בעורו" של חברו לקבוצה. היכולת לראות את המציאות בעיני האחר ואפילו לראות את "עצמי" בעיני האחר, פותחת אפשרויות לשיתוף פעולה על בסיס ידידותי ואמפתי (ולאו דווקא תועלתי), תוך פתיחות לנקודת מבט שונה, פתיחות שהיא אבן יסוד להכרות מעמיקה יותר עם ה"עצמי".
מבנה הפסיכודרמה הקלאסית.