סאינס וורסטאפן פתחו גם את עונת 2016 בקבוצה, אך לאחר ארבעה מרוצים הוחלט להעביר את ורסטאפן לקבוצת רד בול ובמקומו הוחזר לקבוצה קוויט. סאינס המשיך במגמת השיפור וסיים את העונה עם 46 נקודות. קוויט הוסיף עוד ארבע נקודות. הצמד המשיך יחד גם בעונת 2017. במהלך חודש ספטמבר חתמה הקבוצה על הסכם משולב עם קבוצת מקלארן, רנו והונדה. הקבוצה ויתרה על החוזה לאספקת מנועים בעונת 2018 שהיה לה עם רנו וחתמה במקום זאת עם הונדה. בנוסף הוסכם כי סאינס יושאל לעונה אחת לקבוצת רנו. בהמשך החודש הודיעה הקבוצה כי פייר גאסלי, החבר בתוכנית פיתוח הנהגים של הקבוצה, יתחרה בשני מרוצים במקומו של קוויט. בתחילת חודש אוקטובר הוחלט כי המעבר של סאינס לרנו יתבצע מיד לאחר גרנד פרי יפן וגאסלי המשיך להתחרות עבור הקבוצה לצידו של קוויט.
גאסלי והארטלי התחרו עבור הקבוצה לאורך כל עונת 2018. בגרנד פרי בחריין, המרוץ השני בעונה, סיים גאסלי במקום הרביעי. התוצאה הטובה ביותר של הקבוצה לאורך העונה. הארטלי סבל במהלך העונה מבעיות מנוע וגיר רבות ונאלץ לפרוש ממספר מרוצים. בסיום העונה דורגה הקבוצה במקום התשיעי עם 33 נקודות, רק 4 מהן הושגו על ידי הארטלי.
לקראת עונת 2019 גאסלי קודם לקבוצת רד בול במקומו של דניאל ריקארדו, שעזב לרנו, ובמקומו הוחזר לקבוצה קוויט. את מקומו של הארטלי לקח אלכסנדר אלבון, שסיים במקום השלישי בעונת 2018 בפורמולה 2. בגרנד פרי מונקו סיימו שני הנהגים בעשירייה הראשונה, הפעם הראשונה לאחר יותר משנתיים שהקבוצה צברה נקודות כפולות. גרנד פרי גרמניה התנהל תחת גשם כבד, שגרם לאירועים רבים על המסלול. ניהול אסטרטגי מוצלח של הקבוצה הסתיים עם מקום על הפודיום לקוויט, שסיים שלישי, ומקום שישי לאלבון. היה זה הפודיום הראשון של הקוצה לאחר 11 שנים. חוסר שביעות רצון מהישגיו של גאסלי בחצי העונה הראשונה ברד בול הובילו את הקבוצה לבצע החלפה לקראת גרנד פרי בלגיה: אלבון קודם לקבוצה הבכירה וגאסלי חזר לטורו רוסו. בגרנד פרי ברזיל השיג גאסלי את הפודיום השני בעונה, לאחר שגבר על לואיס המילטון בקרב צמוד לאורך ההקפה האחרונה של המרוץ.
בספטמבר 2019 הגישה קבוצת טורו רוסו בקשה לשנות את שמה. ב-1 בדצמבר הוכרז שמה החדש של הקבוצה: "אלפאטאורי", על שם מותג האופנה שבבעלות רד בול.
הארמייה העשירית (האימפריה האוסטרו-הונגרית)
הארמייה העשירית של הצבא האוסטרו-הונגרי, הייתה ארמייה אוסטרו-הונגרית שפעלה במלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה.
הארמייה העשירית הוקמה בפברואר 1916, ולמפקדה מונה פרנץ רוהר פון דנטה. הארמייה נפרסה בחזית האיטלקית, והשתתפה בקרב קפורטו, בקרב הנהר פיאווה ובקרב ויטוריו ונטו, ופורקה בסיום המלחמה.
הארמייה ה-11 (האימפריה האוסטרו-הונגרית)
&lt;ns&gt;0&lt;/ns&gt;
&lt;revision&gt;
&lt;parentid&gt;27763636&lt;/parentid&gt;
&lt;timestamp&gt;2020-09-13T06:47:11Z&lt;/timestamp&gt;
&lt;contributor&gt;
&lt;username&gt;KotzBot&lt;/username&gt;
&lt;/contributor&gt;
&lt;minor /&gt;
&lt;comment&gt;תיקון שמות שדות בתבנית יחידה צבאית ()&lt;/comment&gt;
&lt;model&gt;wikitext&lt;/model&gt;
&lt;format&gt;text/x-wiki&lt;/format&gt;
הארמייה ה-11 של הצבא האוסטרו-הונגרי, הייתה ארמייה אוסטרו-הונגרית שפעלה במלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה.
הארמייה ה-11 הוקמה בפברואר 1916, ולמפקדה מונה ויקטור דנקל. הארמייה נפרסה בחזית האיטלקית, והשתתפה בקרב אסיאגו, בקרב הר אורטיגרה, בקרב קפורטו, בקרב הנהר פיאווה ובקרב ויטוריו ונטו, ופורקה בסיום המלחמה.
הארמייה השביעית (האימפריה האוסטרו-הונגרית)
הארמייה השביעית של הצבא האוסטרו-הונגרי, הייתה ארמייה אוסטרו-הונגרית שפעלה במלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה.
הארמייה השביעית הוקמה בשנת 1915 במהלך מלחמת העולם הראשונה, ולמפקדה מונה קרל פון פלאנצר באלטין. הארמייה ספגה מכה קשה במהלך מתקפת ברוסילוב, ובלאטין הוחלף בקרל פון קירשבאך אאוף לאוטרבאך, ומאוחר יותר בהרמן קבש. לאחר כישלון הרוסים במתקפת קרנסקי, הגיב קבש בהכנסת כוחותיו לצ'רנוביץ באוגוסט 1917, מהלך ששיפר את מצבו של הצבא האוסטרו-הונגרי. הארמייה פורקה יחד עם כל הצבא האוסטרו-הונגרי ב-1918.
הארמייה ה-12 (האימפריה האוסטרו-הונגרית)
הארמייה ה-12 של הצבא האוסטרו-הונגרי, הייתה ארמייה אוסטרו-הונגרית שפעלה במלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה.
הארמייה ה-12 הוקמה ב-4 ביולי 1916, ולמפקדה מונה קרל פרנץ יוזף, ארכידוכס אוסטריה. הארמייה נפרסה בחזית המזרחית, אולם ב-13 באוגוסט 1916 מונה הארכידוכס קרל למפקד קבוצת ארמיות, והארמייה פורקה.
צ'אושסקו (פירושונים)
הרפובליקה הפורטוגזית הראשונה
הרפובליקה הפורטוגזית הראשונה (בפורטוגזית: República Portuguesa) התקיימה במשך 16 שנים, מהפיכתה של פורטוגל לרפובליקה בשנת 1910, עד להקמת הדיקטטורה הלאומית בשנת 1926.
היסטוריה.
בשנת 1908 נורו למוות המלך קרלוש הראשון ובנו לואיש פיליפה, נסיך הכתר של פורטוגל בידי מתנקשים בכיכר המסחר (Praça do Comércio) שבליסבון. המלך החדש, מנואל השני, מנה את ראש הממשלה של אביו, ז'ואאו פרנקו, בין החולקים באשמה בהתנקשות. ז'ואאו פרנקו הודח, אך המלך לא הצליח לשקם את דימוי המונרכיה בעיני העם. בשנת 1910 הוכרזה פורטוגל כרפובליקה, והמלך יצא לגלות בבריטניה.
לאחר ההפיכה בליסבון, בא הקץ למונרכיה והוקמה רפובליקה פרלמנטרית, ששרדה בין השנים 1910–1926. תומכי הרפובליקנים היו בגדר מיעוט אורבני במדינה בה אוכלוסייה כפרית בעיקרה, ורק לגברים יודעי קרוא וכתוב הוענקה זכות בחירה. בתקופה זו שררה אי-יציבות רבה במערכת הפוליטית - בפרק זמן של 16 שנים שלטו 9 נשיאים על 45 ממשלות. במרכז המערכת הפוליטית היה הפרלמנט ומליאתו הייתה זו שבחרה בנשיא הרפובליקה. כוחו של הנשיא היה מוגבל ויכולתו לתווך בין הסיעות השונות הייתה מועטה. מערכת המפלגות הייתה מפוררת, ושלטו ממשלות עם גיבוי מועט של הפרלמנט. אחת מסיעות המפלגה הרפובליקנית הפורטוגזית, "הדמוקרטים" ("Os Democráticos) שבהנהגת אפונסו קוסטה, הובילה את המערכת הפוליטית ושלטה גם במערכת המנהלית, ובאמצעות קסיקיזם (caciquismo), אף במנהל מערכת הבחירות. יתר הסיעות הרפובליקניות פנו לדרך של התקוממות, ושאפו להשתלט על הגה השלטון, בדומה לתומכי המונרכיה. רבו מאוד הקנוניות והניסיונות להפיל את השלטון. המשטר היה חלש ויישם ברישול מדיניותו, שנשלטה במידה רבה בידי הכנסייה, ובכך בא לידי עימות עימה וגם עם האוכלוסייה הכפרית.
פורטוגל השתתפה במלחמת העולם הראשונה (1914–1918). הקריסה בסחר הימי, והשימוש בכוחות צבא במלחמה, גרמו לבעיות רבות בחברה ובכלכלה של פורטוגל. האינפלציה דהרה והאספקה של חומרי גלם ומזון הייתה מקוטעת ודלה. בתנועת העובדים, אותה הוביל ארגון האנרכו-סינדיקליסטים לא ראו ברפובליקה גוף המייצג את עניינם, ועל כן נקטו בפעולות מחאה, כגון ריבוי שביתות, ואף פנו לאלימות פוליטית. מטרת ההפיכה שביצע סידוניו פאיש ב-1917 הייתה הקמת רפובליקה נשיאותית, תוך שילוב תומכי המונרכיה והקתולים. עם חלוף שנה, נרצח פאיש ובראשית שנת 1919 פרצה מלחמת אזרחים מוגבלת היקף בין תומכי המונרכיה לתומכי המשטר הרפובליקני, שבעקבותיה הוחזרה על כנה החוקה של 1911. המערכת השלטונית הזו שרדה במשך 8 שנים ונדרשה להתמודד עם בעיות חברתיות לא מעטות וכן עם התקוממויות וניסיונות הפיכה. ב-1926 ביצעו אנשי צבא הפיכה וכפו על פורטוגל דיקטטורה צבאית.
קו פנתר-ווטן
קו פנתר-ווטן, הידוע גם בכינוי החומה המזרחית (בגרמנית: Panther-Stellung או Ostwall) היה קו הגנה שנבנה על ידי הוורמאכט בחזית המזרחית ב-1943.
תכנון.
לאחר סדרת נסיגות של הוורמאכט בחזית המזרחית בשנת 1942, נשמעו קולות בתחילת 1943 לבניית קו ביצורים בעומק השטח, לאורך נהר הדנייפר. לאחר קרב קורסק והפלישה לאיטליה הצורך היה לשימור הכוחות במזרח ולמעבר לתוכניות הגנה, ובאוגוסט של אותה השנה הורה היטלר על בניית קו ביצורים, בהשלימו עם נטישת כל אסטרטגיית תקיפה עתידית במזרח.
חלק גדול מקו ההגנה תוכנן להיבנות לאורכו של נהר הדנייפר, ממערב לסמולנסק ועד לים השחור. הקו המתוכנן חורג מגדות הדנייפר רק במקומות בהם מתפצלים ממנו יובלים מרכזיים אחרים, ומאפשרים את אותן יכולות ההגנה. מדרום לשם, במערבו של מחוז דניפרופטרובסק במקום בו הדנייפר מתפתל לכיוון מערב, הוחלט על בניית הקו ממזרח לדנייפר במטרה למנוע פינוי או בידוד של חצי האי קרים. אמנם, הקו אינו מספק הגנה על מצר פרקופ, המחבר את חצי האים אל יבשת אירופה.
מצפון לסמולנסק תוכנן הקו מויטבסק לפסקוב, ומשם דרך הגדה המערבית של אגם פייפסי והדלתא שלו לים הבלטי בסמוך לעיר נרבה.
כאשר ניתנה הפקודה על בניית קו פנתר-ווטן, ב-11 באוגוסט 1943, הוורמאכט אחז בעמדות שהיו רחוקות לעיתים מאות קילומטרים מקו הביצורים המתוכנן, ככלל לאורך נהר הסוורסקי דונץ ולאורך קו שהשתרע מסמולנסק ועד לנינגרד בצפון.
אאוסגייר סיגורווינסון
אאוסגייר סיגורווינסון (באיסלנדית: Ásgeir Sigurvinsson, נולד ב-8 במאי 1955 בוסטמאנאאיאר שבאיסלנד) הוא כדורגלן עבר איסלנדי ששיחק לאורך רוב הקריירה שלו בעמדת הקשר בסטנדרד לייז' ובשטוטגרט. לסיגורווינסון 45 הופעות במדי נבחרת איסלנד. סיגורווינסון נבחר ככדורגלן הזהב של איסלנד בטקס פרסי היובל של אופ"א, והוא נחשב בעיני רבים לגדול הכדורגלנים של איסלנד בכל הזמנים.
קריירת מועדונים.