כתב העת תפס מקום מרכזי בעימות לייבניץ-ניוטון על זכות הראשונים ביצירת החשבון האינפיניטסימלי. העימות החל במאמר שפרסם לייבניץ בגיליון מאי 1687 של כתב העת. המתמטיקאי ניקולא פאטיו דה דיליה , שנפגע מכך שלייבניץ לא כלל אותו ברשימת המתמטיקאים ההבולטים של אירופה, הודיע שניוטון קדם ללייבניץ ביצירת החשבון האינפיניטסימלי, ושלייבניץ הסתמך, כנראה, על עבודתו של ניוטון. Acta Eruditorum הפך לנושא דברם של לייבניץ ותומכיו (בהם האחים ברנולי, שפרסמו בו את תוצאות מחקריהם בתחום זה, למשל בעיית הברכיסטוכרון), כשם שכתב העת האנגלי Philosophical Transactions of the Royal Society שימש את ניוטון ותומכיו.
מיטשל הוג
מיטשל הוג (באנגלית: Mitchell Hoog; נולד ב-20 במרץ 1999) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי, שנודע בשל תפקידו בסרט "ללכת. לרכוב. רודאו.", ובסדרות "רוזוול, ניו מקסיקו" ו-"הצלצול הגואל".
ביוגרפיה.
מיטשל הוג גדל בפורט קולינס, קליפורניה. הוג היה אחד מאלופי הסקי בקליפורניה. הוא התחרה במקביל ללימודיו בתיכון.
יחסי מוזמביק–ספרד
יחסי מוזמביק–ספרד הם היחסים הבילטרליים והדיפלומטיים בין מוזמביק וספרד.
יחסים דיפלומטיים.
היחסים המדיניים הדו-צדדיים טובים. לאחר ביקורו הרשמי של הנשיא ארמנדו גבוזה בספרד בשנת 2010, נסע מזכיר המדינה לענייני חוץ (הסמכות השנייה בחשיבותה במשרד החוץ הספרדי) למפוטו בינואר 2015 כדי להשתתף בהשבעה של הנשיא פיליפה ניוסי והעביר לו הזמנה בעל פה לביקור בספרד.
יחסים דו-צדדיים היוו באופן מסורתי ליבם של פעילויות שיתוף הפעולה בפיתוח. מוזמביק היא למעשה אחת המדינות העדיפות של שיתוף הפעולה הספרדי. מאז 1990 קיים משרד לשיתוף פעולה טכני במפוטו ושש עמלות מעורבות נערכו עד מרץ 2016. ספרד ומוזמביק חתמו ב-27 בנובמבר 2014 במפוטו על מסגרת התאחדות המדינה (MAP) לתקופת 2014–2016: הפעילויות התרכזו בשלושה תחומים: פיתוח כפרי, ממשל תקין ובריאות, והמחוז העדיף הוא קאבו דלגאדו. MAP קבע מסגרת פיננסית התייחסותית של 46.5 מיליון אירו כתרומה באמצעות סיוע תקציבי, שהוא אופן הביצוע המועדף על ידי הרשויות במוזמביק, סיוע פרוגרמטי, מימון משותף של ONGD, תוכנית המרת החוב ופרויקטים באמצעות ארגונים בינלאומיים. מאז 2009 ה-ODA הספרדי למוזמביק חרג מ-190 מיליון אירו: מוזמביק המקבלת העיקרית לסיוע ספרדי באפריקה שמדרום לסהרה מאז 2011.
יחסים כלכליים.
למרות חוסר הוודאות, הצמיחה הכלכלית של מוזמביק ופרויקטים גדולים הקשורים לגז מציעים נקודות מבט מעניינות עבור חברות ספרדיות לנצל הזדמנויות עסקיות והשקעות במדינה. הפרופיל הטכנולוגי הגבוה של חברות ספרדיות בתחום ההנדסה, התשתית או הטלקומוניקציה, המפתח להתפתחות המדינה, הוא יתרון יחסי. עניין מעניין גם חדירת העסקים הספרדית בפורטוגל, שם יש לחברות ספרדיות רבות סניפים, אשר נהנים מפטורים ממס הנגזרים מההסכם כדי למנוע מיסוי כפול בין פורטוגל למוזמביק. כוחן של חברות ספרדיות במדינות אפריקאיות אחרות, למשל אנגולה, מודל נוסף לכלכלת מיצוי, מהווה תמריץ לפעול במוזמביק. היצוא הספרדי למוזמביק נשאר ברמות נמוכות מאוד.
שיתוף פעולה.
שיתוף פעולה בפיתוח הוא תחום מרכזי בנוכחות ספרדית במוזמביק, שמסגרתו הכללית כלולה בהסכם הבסיסי לשיתוף פעולה מדעי וטכני ובפרוטוקול הנספח שלו לחוק מומחים לשיתוף פעולה, שנחתם בדצמבר 1980. על פי הסכם זה, מאז 1989 נערכו ישיבות רצופות של הוועדה המעורבת, האחרונה שבהן ביוני 2005 במפוטו (הוועדה המעורבת VI, 2005–2008).
מוזמביק הייתה המקבלת השישית בגודלה של ה-ODA הספרדי בעולם. מאז 2004, חלק גדל והולך מתרומתה של ספרד ניתן באמצעות תמיכה תקציבית כללית ומגזרית (בתחום הבריאות והחינוך). עם זאת, התמיכה בארגונים לא ממשלתיים המשיכה לייצג את החלק הגדול ביותר מבין יעדי המימון של AECID.
קולין פורד
קולין פורד (באנגלית: Colin Ford; נולד ב -12 בספטמבר 1996) הוא שחקן ומדבב אמריקאי. הוא ידוע בתפקידיו בסדרות הטלוויזיה "בתוך הבועה", "היום שאחרי" ובסרט הקולנוע "מקום לחלום עליו".
ביוגרפיה.
פורד נולד בנאשוויל, טנסי. למד בקולג' "Oaks Christian School" בעיר ווסטלייק וילג', קליפורניה.
הוא החל לדגמן בגיל 4. בגיל 5 ערך את הופעת הבכורה שלו בקולנוע בתפקיד קלינטון ג'וניור בסרט הקולנוע "אין כמו אלבמה".
בשנים 2013-2015 גילם את ג'ו מקאליסטר בסדרת המסתורין "בתוך הבועה".
חיל התותחנים במלחמת יום הכיפורים
במלחמת יום הכיפורים הפעיל חיל התותחנים מערך סדיר מצומצם ומערך מילואים רחב, תוך נחיתות רבה מול גודלם של מערכי הארטילריה שעמדו לרשות צבאות מצרים וסוריה. מערכי הטילים נגד מטוסים הצפופים של האויב הגבילו את חופש הפעולה של מטוסי חיל האוויר. לכן היה על החיל למלא במידה רבה את מקומם ולספק סיוע אש אפקטיבי לכוחות היבשה של צה"ל, וכן לפעול לשיתוק סוללות טילי הנ"מ. החיל מילא את תפקידיו במחיר אבדות כבד.
ארגון וציוד.
בפרוס המלחמה כלל מערך חיל התותחנים בסדיר ובמילואים כחמישים גדודים. מאז מלחמת ששת הימים ועם הקמת האוגדות הקבועות בצה"ל אורגנו הגדודים במסגרת אגדים ארטילריים שהשתייכו לאוגדות. גדודים נוספים, בעיקר של תותחים ארוכי טווח, השתייכו לפיקודים המרחביים ולעתודת המטה הכללי והוקצו למשימות על פי הצרכים.
קצין תותחנים ראשי במהלך המלחמה היה תת-אלוף נתן שרוני.
אמצעי הלחימה שעמדו לרשות חיל התותחנים בפרוץ המלחמה כללו תותחים מדגמים שונים, מתנייעים ברובם, וכן מערך גדול יחסית של מרגמות כבדות, בעלות טווח קצר יותר משל התותחים, וברובן מתנייעות:
לאחר פרוץ המלחמה שימשו מפקדי גדודי התותחנים כמפקדי הסיוע הארטילרי של חטיבות הטנקים וחיל הרגלים. מפקדי הסוללות שימשו כקציני שיתוף ארטילרי שהתלוו ליחידות הלוחמות, ולעיתים היו מוצבים הרחק מן הסוללות שלהם. הפיקוד בפועל על הסוללות נעשה על ידי קציני עמדות התותחים וקציני הסיור שהיו מוצבים בכל אחת מהן. תצפיות ארטילריות והכוונת אש ממטוסים קלים כמעט ולא נערכו בשל איום הטילים נגד מטוסים בשתי חזיתות המלחמה.
מצבו של החיל ערב המלחמה תואר באחד המאמרים:
חזית הדרום.
מבוא.
בסיני הייתה פרוסה אוגדה 252 המשוריינת בפיקודו של האלוף אברהם מנדלר. האגד הארטילרי שלה, שמספרו 209, עמד בפיקודו של אלוף-משנה יעקב ארז. לאגד היו כפופים רוב גדודי התותחנים הסדירים של צה"ל. לקראת המלחמה פעלו בו גדודים אלו:
בבוקר יום הכיפורים הגיעו לזירה שתי סוללות תותחים נוספות, שאוישו באנשי סגל וחניכים מבה"ד 9 - בית הספר לתותחנות ששכן אז במחנה צריפין. הן הוצבו בעתודה.
בסך הכל נמצאו בחזית הדרום בעת פרוץ המלחמה 12 סוללות ארטילריה (כ-45-50 קנים). מן העבר השני, הכוח הארטילרי המצרי כלל כ-2,400 קני תותחים ומרגמות.
לאחר פרוץ המלחמה והגעת כוחות המילואים לסיני תוגבר אגד 209 בשני גדודים של תותחי M-107 (329, 647), בשני גדודים של מרגמות כבדות (285, 485) ובגדוד תותחים מוצנח (332).
שלב הבלימה.
ההתקפה המצרית במלחמה החלה ב-6 באוקטובר 1973, מספר דקות לפני השעה 14:00. אז פתחה הארטילריה המצרית בהרעשה מכינה של עמדות צה"ל, שלאחריה החלה צליחת התעלה. באותה עת כבר פתחה הארטילריה הישראלית באש. בשעות הבאות ירתה לעבר הכוחות המצריים הצולחים, לסיוע למעוזים על גדת התעלה שהותקפו, וכן לסיוע לגדודי הטנקים שיצאו מול המצרים הצולחים. סוללות גדוד 403 ובית הספר לתותחנות הגיעו לעמדותיהן רק עם ערב.
למחרת היום החלו להגיע לסיני יחידות של שתי אוגדות מילואים. יחד עמן הגיעו חבורות הפיקוד הקדמיות של האגדים הארטילריים שלהן:
יחידות האש של האגדים פיגרו אחרי המפקדות: כיוון שהעדיפות בהקצאת מובילים לרכב קרבי ניתנה לטנקים, היה על התותחים והמרגמות המתנייעים לעשות את הדרך הארוכה ממחסניהם אל החזית בנסיעה על גבי זחלים.
העיכוב בהגעת גדודי הארטילריה הביא לכך שב-7 וב-8 באוקטובר עמדו לרשות כוחות הקרקע בסיני קני סיוע מעטים. כתוצאה מכך - ולמרות שמפקד אוגדה 162 האלוף אדן התריע שלוש פעמים שאין לו סיוע ארטילרי - יצאה לפועל התקפת הנגד של אוגדתו ב-8 באוקטובר ללא סיוע ארטילרי של ממש. היה זה בניגוד לתוכנית המקורית של התקפת הנגד, והמחסור בסיוע ארטילרי היה בין הגורמים שהביאו לכשלונה.
ב-9 באוקטובר כבר הגיעו לזירה רוב גדודי הארטילריה. אוגדה 162 ועמה אגד 215 נפרסו בגזרה הצפונית של התעלה. אוגדה 143 ואגד 214 נפרסו בגזרה המרכזית, ואילו אוגדה 252 ועמה אגד 209 החזיקו בגזרה הדרומית. בנוסף הוקמו מפקדות סיוע עבור עבור כוח קלמן מגן שהיה מוצב בצפון התעלה ועבור מרחב שלמה - חוף מפרץ סואץ שבדרום.
בימים הבאים פעלו שלושה האגדים בסיוע לאוגדות בבלימת התקפות מצריות ובהתקפות שערכה אוגדה 143. התגלה בהן צורך דחוף בתחמושת של פגזים רסיקי אוויר נגד חיל רגלים מצרי. במסגרת קרבות מסוימים נורו אלפי פגזים. חלק מההפגזות - בעיקר אלו שבהן רוכזה יחד האש של מספר גדודים - מילאו תפקיד חשוב בעצירת ההתקפות המצריות. המרגמות של האגדים פעלו בטווחים קצרים משל התותחים וכסיוע מקומי לגדודים ולחטיבות וכן במסגרת הקרבות עם חיילי קומנדו מצריים באזור הצפוני ביותר של החזית. הארטילריה סייעה לאוגדות גם בבלימת מתקפת הטנקים המצרית הגדולה ב-14 באוקטובר. באותו יום מילאה הארטילריה של אגד 209 ושל מרחב שלמה תפקיד חשוב בסיוע לגדוד הצנחנים 202 ולגדוד הטנקים 46 בבלימת התקפה חטיבתית מצרית בקרב ואדי מבעוק.