עם הכיבוש ההונגרי ב-1941 מנתה האוכלוסייה כ-4,100 נפש מתוך אוכלוסייה כוללת של כ-80,000 נפש. הקהילה הושמדה במספר שלבים, על ידי ההונגרים ואחר כך על ידי הנאצים. תחילה פתחו ההונגרים בגל של מעצרים אקראיים, עינויים ורצח של יהודים בודדים. תקריות בין כוחות פרטיזנים לחיילים הונגרים וגרמנים בדצמבר 1941 וינואר 1942 שימשו תירוץ לביצועה של הראצייה באזור. עוצר מלא הוטל על העיר. חיילים ושוטרים הונגרים עברו בין בתי היהודים והסרבים, בזזו אותם, עצרו ורצחו עשרות מיושביהם. בלילה השלישי למבצע ביימו הז'נדרמים ההונגרים תקרית אלימה, ששימשה עילה לטבח המוני שיטתי. מאות יהודים וסרבים הוצעדו אל גדת הדנובה, שם סודרו בשורות ונורו למוות. הטבח עורר מחאות בחוגים הונגרים והופסק בהוראה מבודפשט, אך ההתעמרות ביהודי העיר נמשכה. כל הגברים גויסו לפלוגות עבודה בהונגריה ואחר כך בחזית המזרחית. השלב האחרון של ההשמדה החל במרץ 1944, עם כניסתם של הכוחות הנאצים לעיר. בסיוע ההונגרים אספו הגרמנים את כל היהודים שנותרו בעיר ועד חודש מאי שולחו כולם לאושוויץ. שרידי הרכוש הפרטי והקהילתי הוחרמו.
כ-1,200 מיהודי נובי סאד שרדו בשואה, והחיים היהודיים בעיר התחדשו בזעיר אנפין לאחר המלחמה. בית הכנסת, שנבזז אך לא ניזוק, נחנך מחדש ושימש מרכז לפעילויות הסיוע של הג'וינט. הגירתם של מרבית היהודים בשנות החמישים דלדלה את הקהילה. בית הכנסת משמש כיום כאולם להופעות מוזיקה, אך הקהילה מתפללת בו בחגים. כיום מונה הקהילה כ-400 יהודים.
יוסף (טומי) לפיד, לשעבר שר המשפטים, הוא יליד נובי סאד. בספר "זכרונות אחרי מותי", שנכתב על ידי בנו, יאיר לפיד, ניתן למצוא אודות חיי המשפחה בעיר בתקופה שלפני מלחמת העולם השנייה ובזמן המלחמה. במרץ 2011 נקרא רחוב בעיר על שמו של לפיד.
ב-22 בינואר 2009 כיבדה מועצת העיר את צייד הנאצים אפרים זורוף באזרחות כבוד של העיר, על חלקו בחשיפת פושע המלחמה שנדור קפירו, שהיה מעורב ברצח מאות יהודים וסרבים בעיר בזמן השואה.
Red Hat Linux
רד האט לינוקס (אנגלית: Red Hat Linux) הייתה הפצת לינוקס מסחרית בקוד פתוח אשר פותחה על ידי חברת רד האט עד אשר יצאה מפיתוח ב-2004 לטובת פיתוח מערכת ההפעלה Red Hat Enterprise Linux, מערכת לינוקס ללקוחות מסחריים. מאוחר יותר פותחה מערכת פדורה החינמית כמעיין יורשת של רד האט לינוקס המקורית.
רד האט היא אחת מהפצות הלינוקס הוותיקות ביותר. גרסה 1.0 יצאה ב-3 בנובמבר 1994. היא לא ותיקה כמו Slackware אבל בהחלט ותיקה יותר מרוב ההפצות. הפצה זו היא הראשונה שהשתמשה במנהל החבילות RPM, שנהיה לנקודת ההתחלה של מספר הפצות אחרות כמו Mandriva Linux (במקור Red Hat Linux עם Yellow Dog Linux ,(KDE (במקור Red Hat Linux עם תמיכה ב-ASPLinux ,(PowerPC (במקור Red Hat Linux עם תמיכה טובה יותר באותיות לא לטיניות).
קהל יעד.
Red Hat Linux שווקה בעיקר כמערכת הפעלה עבור שרתים. היא הייתה פופולרית בקרב חברות המריצות חוות שרתים וסוג של כלי תסריט העוזר בהקמה והגדרה של חומרה מותקנת. החל מגרסה 8.0, Red Hat שמו להם למטרה גם שולחנות עבודה ארגוניים.
היסטורית גרסאות.
התאריכים נלקחו מהאתר comp.os.linux.announce
Blue Afternoon
Blue Afternoon (אחר צהריים כחול) הוא אלבומו הרביעי של הזמר טים באקלי, אשר יצא ב-1970, הראשון שהופק על ידי טים באקלי עצמו והראשון שלו בחברת התקליטים של הרב כהן ופרנק זאפה - Straight Records. את התקליט הקליטה יחד עם באקלי אותה הלהקה עמה הקליט את אלבומו הקודם, Happy Sad, ולהם נוסף גם המתופף ג'ימי מדיסון.
לא מעט משירי האלבום יועדו להיכלל באלבומים קודמים שלו אך לא הושלמו. כך על "Chase the Blues Away" ועל "Happy Time" באקלי החל לעבוד כבר בקיץ של שנת 1968 במסגרת ההקלטות של Happy Sad והדמואים שלהם מאותה התקופה נמצאים באלבום האוסף Work In Progress שמכיל בתוכו את הדמואים שהוקלטו בעבודה על Happy Sad.
ב־Blue Afternoon באקלי לוקח את סגנון הפולק שאפיין את תחילת הקריירה שלו ועליו הוא גדל ומוסיף עליו השפעות ג'אז כדי ליצור דינמיקות מוזיקליות חדשות ולהעצים את האטמוספירה הייחודית של התקליט. מהבחינה הזו האלבום הוא חלוץ של פיוז'ן בין פולק לבין ג'אז, דבר שרק יתעצם בשני אלבומיו הבאים של באקלי בהם הוא יתנסה יותר בג'אז.
באותם ארבעה שבועות בהם הקליט באקלי את Blue Afternoon, הקליט באקלי גם את אלבומו הבא, Lorca, וחומר בשביל אלבומו השישי, Starsailor. לפי לי אנדרווד שהיה חברו הקרוב של באקלי ונגן הגיטרה ב7 מתוך 9 אלבומיו באקלי הקליט את Blue Afternoon וקידם אותו רק כדי לספק לחברת התקליטים מוצר מסחרי יחסית ל־Lorca הנסיוני והאוונגרדי ולא אהב את התוצר או התרכז בו. למרות זאת Blue Afternoon היה כישלון מסחרי כאשר הוא הגיע רק למקום ה192 בבילבורד 200.
פסח גינזבורג
פסח גינזבורג (מופיע גם גינצבורג; תרנ"ד, 28 באפריל 1894, בכפר ליפניקי, ווהלין – ח' בשבט תש"ז, 29 בינואר 1947, תל אביב) היה מתרגם עברי, עורך ומו"ל.
תולדותיו.
פסח גינזבורג היה בנו של מלמד ב"חדר מתוקן", ולמד אצל אביו. בהמשך עזב את העיירה, ויצא לעיר אודסה, שם השלים את לימודיו. בשנת 1911 פרסם את שיריו הראשונים בעיתון "השילוח", ומאז פרסם כל חייו שירה, סיפורת ובעיקר תרגום. בשנת 1913 יצא לנדודיו כדי להגר לאמריקה. בניו יורק התקרב לחבורת סופרים צעירים שכתבו עברית.
בשנת 1918 עזב את אמריקה ויצא בחזרה לרוסיה בניסיון להציל את הוריו ואחותו שנותרו שם. הוא הגיע לכריסטיאניה (אוסלו של היום) ושם שהה כשישה חודשים. במהלך שהותו הוא למד נורווגית ותרגם, לראשונה בעברית, מיצירות הסופרים הסקנדינבים המפורסמים בלשונות המקור. עד סוף שנות הארבעים היה פסח גינזבורג המתרגם העברי היחיד שתרגם מיצירותיהם. גינזבורג המשיך לרוסיה בניסיון לחצות את קו החזית במלחמת האזרחים ברוסיה בין הכוחות הצבאיים: "לבנים" ואדומים," אך נתפס בידי כוחות בריטיים, נחשד בריגול לטובת ה"אדומים," ונשלח לבריטניה.
גינזבורג ישב עת קצרה בלונדון, וגם שם השתתף בקביעות בעיתונות העברית. בשנת 1922 עלה לארץ ישראל, והחל לעסוק בעבודות תרגום ועריכה.
גינזבורג ערך בין השאר את היומון "הזמן", את השבועון "החיים", את ביטאון התאחדות האיכרים, "בוסתנאי" ופרסומים רבים אחרים. בין השנים 1928–1932, ערך והוציא את "הספרייה הקטנה", שבה נדפסו כארבעים ספרים. תרגם וערך גם ספרונים לילדים, ובהם כמה מיצירות המופת של ספרות העולם לילדים. וכן עבד כעשרים שנה בעיתון "הארץ", ושימש שם כעורך לילה. כתב גם כמה ספרים בעברית, סיפורים, שירים וזכרונות.
אחיו היה הסופר והעורך שמעון גינצבורג.
ישימונית דו גונית
סטפן הוקינג
הרובע הלטיני בפריז
אלכסנדר וייסברג ציבולסקי
סגי נהור
פרעות ביהודי הונגריה בשנת 1946
בהונגריה שלאחר מלחמת העולם השנייה נערכו מספר פוגרומים ביהודים, בין היתר באוזד ובקונמאדאראש (בהונגרית: Kunmadarasi pogrom). פרעות אלו לא היו קטלניות כאלו שבפולין, בה נרצחו כ-275 יהודים לאחר מלחמת העולם השנייה, אך הן היו בעלות תוצאות טרגיות. במהלך הפוגרום נרצחו מספר יהודים, ככל הנראה ארבעה.
בפברואר 1946, בעיר אוזד, הממוקמת בקרבת הגבול הצפוני של הונגריה, נרצח בנסיבות מסתוריות מנהיג קומוניסטי שהיה ידוע כאנטישמי. על רקע זה יצאו למחרת מספר גדול של כורים ופועלים להפגין. במהרה חלקים גדולים ממסת המפגינים יצאו נגד הקומוניסטים ונגד היהודים ובזזו חנויות בבעלות יהודית ואת דירותיהם של היהודים, ניסיונות השלטונות לעצור את המפגינים הבוזזים נתקלו בטענות "שרק סילוק היהודים יביא להרגעת המצב".
במאי 1946, בעיר קונמאדאראש, נעצר מנהיג פופולרי ובעקבות מעצרו תקפו תושבים מקומיים, שרצו למנוע את העברתו לבית המשפט, את מזכיר המפלגה הקומוניסטית והכו אותו קשות. בעדות מאוחרת יותר מסר המזכיר המוכה שבמהלך הכאתו הבין שמכים אותו לא בגלל היותו קומוניסט, אלא בגלל היותו יהודי. ביישוב היו לפני השואה כ-250 יהודים ואחריה שבו אליו 73 ניצולים. במהומות שהתפתחו לאחר המעצר, הופצה שוב עלילת דם נגד היהודים, שהואשמו בחטיפת ילדים נוצרים להפקת דם עבור המצות. ההמון תקף את היהודים המקומיים, הרג שניים ופצע 15. על פי מקור אחר, בקונמאדאראש נהרג יהודי אחד, קארוי רוזינגר, משרידי המחנות, כשניסה להשיב לעצמו את פרתו ואת רהיטיו. יהודי אחר משרידי המחנות, ופרנץ קוטי, נרצח בשוק. רבים אחרים נפצעו ואחד הפצועים, מיילנדר, מת מפצעיו.
מאוריצ'יו ברוצ'ינר
מאוּרִיצ'יוּ בְּרוֹצִ'ינֶר (ברומנית: Mauriciu Brociner; 1854 – 18 ביולי 1946, בוקרשט) היה גיבור מלחמה יהודי-רומני, היהודי הראשון שקיבל דרגת קצונה בצבא רומניה והיהודי הראשון שקיבל אזרחות רומנית.
מאוריצ'יו ברוצ'ינר הוא אחיהם של מרקו, יוסף ואנדריי ברוצ'ינר.
ארבעת האחים היו בניו של אידל בר ברוצ'ינר, יהודי מחסידי תנועת ההשכלה היהודית, שהיה נכדו של הרב החסידי אברהם דוד ואהרמן (1771–1840), הידוע גם כ"רב מבוצ'אץ'" בגליציה.