ארתחששתא שחפץ במצביא מנוסה כמו מנטור לצדו, חנן אותו וקיבל אותו לשירותו. מנטור אף סייע לארתחששתא בהתקפה שלו על מצרים. דיודורוס כותב שהוא התייחס ברוחב לב לערים שנכנעו, אולם העניש באכזריות את אלה שלא. במהלך המערכה במצרים, הוא הבין שלפוליטיקאי באגואס ההשפעה הרבה ביותר בחצר המלוכה, על כן זמם תחבולה שתהפוך את באגואס לאסיר תודה כלפיו. הוא קשר עם קבוצת שכירי חרב יוונים שלחמו בשירות המצרים, והורה להם לחטוף את באגואס. לאחר מכן דאג שישחררו אותו, ובאגואס הכיר לו תודה, וסייע לו בין היתר לשכנע את המלך להתיר לארטבזוס ומשפחתו לחזור לתפקידם כמושלי פריגיה ההלספונטינית. הוא קיבל תפקיד בכיר בצבא הפרסי, וידוע שדיכא את המרד של הטיראן הרמיאס. אריסטו, שהיה ידיד אישי של הרמיאס, כותב שמנטור רכש בחזרה את אמונם של אנשי הרמיאס, וכשהללו בטחו בו והפסיקו להסתיר ממנו את אוצרותיהם. גזל אותם מנטור. ייתכן גם שסייע לפיקסודורוס בן הקאטומנוס להדיח את אחותו אדה, ולתפוס את מקומה כשליטת קאריה.
הוא מת ככל הנראה מוות טבעי בשנת 340 לפנה"ס, אלמנתו ברסינה נישאה לאחיו ממנון, שנודע כמצביא מבריק בשירות מלך פרס וכמתנגד חריף לאלכסנדר הגדול. לאחר מותו של ממנון הפכה ברסינה לאהובתו של אלכסנדר. מברסינה הייתה למנטור בת שנישאה לאדמירל המוקדוני נארכוס.
אראטוס מסיקיון
אראטוס מסיקיון (ביוונית: Ἄρατος ; חי בשנים 271-213 לפנה"ס) היה מדינאי יווני בן העיר סיקיון. הדיח את רודן העיר ניקוקאלס, ולאחר מכן יזם את צירופה של סיקיון לליגה האכאית. נבחר כסטרטגוס הליגה מספר פעמים, והוביל אותה במהלך מספר משברים שפקדו אותה.
ביוגרפיה.
תחילת דרכו.
אראטוס נולד בסִיקִיוֹן, מדינה בצפון חצי האי הפֶּלוֹפּוֹנֶסִי. אביו קליניאס שימש כשופט בעיר, והיה אחד המנהיגים שלה לאחר הדחתו של הטיראן אבנטידאס. אולם בשנת 264 לפנה"ס כשהיה אראטוס בן שבע שנים, הנהיג אבנטידאס מרד בסיקיון, קליניאס נרצח, ואבנטידאס ניסה לרצוח גם את אראטוס הילד. אולם הוא הצליח לחמוק מידי הרודפים, וקיבל מקלט בבית אחותו של אבנטידאס שריחמה עליו. אחות אבנטידאס הצליחה להבריח אותו לארגוס אל ידידים של אביו. פלוטרכוס מציין שהמאורע נטע בליבו של אראטוס שנאה לטיראנים ורודנים.
משחרר סיקיון.
כשבגר אראטוס, הפך למנהיגם של כל המתנגדים לשלטון הטיראנים בסיקיון. הללו העריצו אותו בגלל אביו ובגלל אומץ ליבו ופיקחותו. הטיראן החדש של העיר ניקוקאלס חשש ממנו, ושלח לארגוס מרגלים לעקוב אחריו. אראטוס החל לתכנן הפיכה נגד ניקוקאלס. בעזרת פליט מהעיר, הוא גילה שהחומות נמוכות יחסית וניתן לטפס עליהן בעזרת סולמות. לפיכך הוא החליט ללכוד את העיר בפשיטה מהירה אחת, ולא להסתבך בסכסוך ממושך. לטענת פלוטרכוס, אראטוס ביקש עזרה ממצרים ומוקדון, אולם נענה בשלילה. חלק מהחוקרים המודרניים לעומת זאת, סבורים שהוא קיבל עזרה כלשהי ממוקדון.
הוא ידע שעוקבים אחריו, על כן לא רצה להיעלם מהעיר ולעורר חשד. במאי 251 לפנה"ס, הוא שלח קבוצה גדולה של תומכיו עם משרתיהם, שהצליחו להתגנב אל העיר בלי שהבחינו בהם. עוד באותו הלילה הוא ערך משתה גדול, ודאג שהסוכנים של ניקוקאלס שעוקבים אחריו יבחינו בכך ולא יחשדו. כבר למחרת הוא הגיע בעצמו אל סיקיון עם עוד תומכים. העניין כולו הסתיים ללא שפיכות דמים מרובה, אם כי ביתו של ניקוקאלס הוצת, אולם הוא נמלט דרך מעבר תת-קרקעי. האנשים שהוגלו מהעיר בתקופת שלטונו הורשו לחזור, ואראטוס הפך למנהיג הזמני של העיר.
החזרת הגולים עוררה בעיה, שכן הללו דרשו חזרה את רכושם, מה שיצר מחלוקות בינם לבין אלו שזכו ברכוש בינתיים. כדי לפתור את הבעיה היה על אראטוס לגייס סכום כסף גדול שלא היה בנמצא. מלך מצרים תלמי השני שלח לו 25 טלנטים זהב, מתוך רצון להשיג בעל ברית חדש במאבקו נגד אנטיגונוס השני גונאטס, מלך מוקדון. אראטוס קיבל את הכסף, אולם הדבר יצר אצלו בעיה, שכן פירוש הדבר היה שהוא מתייצב לצד המצרים במאבקם נגד המוקדונים, והוא חשש מתגובה מוקדונית אלימה. כדי להציל את עירו ממלחמה כזו דאג אראטוס לצרף את סיקיון לליגה האכאית שהייתה גם היא אויבת של מוקדון.
סטרטגוס הליגה.
אראטוס שרת בחיל הפרשים של הליגה. הוא היה אהוב על מפקדיו כיוון שהיה צייתן והוגן. בשנת 245 לפנה"ס הוא הפך לסטרטגוס הליגה, וכבר בחודשים הראשונים של כהונתו, יצא למסע מלחמה נגד הליגה האיטולית – האויבת המרה ביותר של האכאים באותם זמנים. האיטולים ניסו לשלב בכוח את ערי הליגה הבויאוטית בליגה שלהם, הבויאוטים סירבו ואף כרתו ברית עם האכאים. האיטולים בתגובה יצאו למסע מלחמה נגדם, והבויאוטים ביקשו את עזרת האכאים. אראטוס יצא איפה לבויאוטיה בראש צבא שמנה 10,000 איש.
הכוחות האכאיים תקפו את לוקריס (שהצטרפה זמן קצר לפני כן לליגה האיטולית), כדי לאגף את האיטולים ולהכריח אותם לסגת. אולם הדבר לא הועיל, הבויואטים הובסו בקרב שנערך בכירונאה, ונאלצו לקבל את התנאים האיטוליים.
קורינתוס, נשלטה בידי אלכסנדר בן קרטרוס, אחיינו של אנטיגונוס מלך מוקדון, לאחר שאלכסנדר מרד באנטיגונוס. אולם אותה שנה (245), מת אלכסנדר (ייתכן שהורעל), ואנטיגונוס הציע לאלמנתו ניקאה להינשא לבנו דמטריוס. ניקאה קיבלה את ההצעה, והנישואים חיזקו את מעמדה ואת מעמד אנטיגונוס כאחד, אך גם הפריעו מאוד לליגה האכאית, שכבר גיבשה דעה שכדי להפוך למעצמה המובילה ביוון יש להוציא את מוקדון מהזירה. במועצת הליגה ראו באראטוס את האדם הנכון כדי לכבוש את קורינתוס, על כן החלו לפעול לכך שייבחר כסטרטגוס שנה נוספת, הוא אכן נבחר בשנת 243 לפנה"ס, אם כי ההכנות למבצע צבאי נגד קורינתוס החלו ביוזמתו כבר קודם.
אראטוס החל במבצע בראשית הקיץ של אותה שנה, בעזרת בוגדים מבפנים, הוא הצליח להכניס 400 לוחמים לתוך העיר, והללו לכדו בסערה את מצודת האקרוקורינתוס החולשת על כל העיר. חיל המצב המוקדוני לחם באומץ, אולם נכנע כבר למחרת בבוקר. הקרב כולו נגמר בלי שפיכות דמים מרובה. אראטוס ריכז את אזרחי קורינתוס בתיאטרון של העיר, הוא הציג את עצמו כמשחרר העיר מעולם של המוקדונים, והחזיר להם את מפתחות העיר. לאחר מכן הוא נשא נאום בו הטיף לתושבים להצטרף לליגה האכאית. ואכן כך נעשה. בעקבות נפילת קורינתוס, הצטרפה אל הליגה גם מגארה, ובעקבותיה אפידאורוס וטרויזן.
ההצלחות האכאיות עוררו את חששם של המוקדונים והאיטולים כאחד, והללו כרתו ברית ביניהם במטרה לבלום את ההתפשטות האכאית. אראטוס ותומכיו פירשו את הברית כניסיון להרוס את הליגה האכאית לחלוטין, משום כך כרת אראטוס ברית עם אגיס הרביעי מלך ספרטה. באביב של שנת 241 לפנה"ס, קיבל אראטוס ידיעה שהאיטולים מתכננים לפלוש לשטחי הליגה האכאית. ועל כן ביקש עזרה מאגיס, שנענה מיד והגיע בראש צבא אל מגארה. אולם במהרה גילה אראטוס שאין מדובר בכוח פלישה איטולי-מוקדוני, כי אם בכוח פשיטה איטולי קטן בלבד, לפיכך הוא דחה את עזרתו של אגיס. הייתה לכך סיבה נוספת, הצבא של אגיס היה מורכב ברובו מאזרחים שזכו חזרה בזכויותיהם בעקבות רפורמות שאגיס ערך בספרטה, ואראטוס השמרן חשש מהשפעות שליליות שהללו עלולים להפיץ בליגה. אגיס חזר איפה לספרטה, מה שאפשר לאיטולים לחדור אל הפלופונסוס ולבזוז את פיליני (Pellene), אולם אראטוס הצליח לגרש אותם משם.
אראטוס כרת בסופו של דבר ברית צבאית עם האיטולים בשנת 239 לפנה"ס. פרטי ההסכם לא השתמרו, אולם נראה ששתי הליגות חילקו ביניהן את יוון לאזורי השפעה והתחייבו לסייע זו לזו. אראטוס תכנן לכבוש את אתונה, שבה שהה חיל מצב מוקדוני חזק. הוא ערך סדרת פשיטות על פיראוס, אולם ללא הצלחה רבה. שנה לאחר מכן בתיאום עם האיטולים, פתח אראטוס בסדרת מתקפות נגד המוקדונים בפלופונסוס. אמנם ההצלחות לא היו רבות, אולם מלך מוקדון החדש דמטריוס השני לא הצליח להושיע את בני בריתו בפלופונוסוס שהותקפו בידי צבאן של שתי הליגות, מה שגילה לעין כל את חולשתה של מוקדון.
בעקבות ההצלחה, אראטוס נבחר כסטרטגוס הליגה ברציפות עד שנת 235 לפנה"ס. הוא תכנן לצרף את ארגוס לליגה, אולם ארגוס נשלטה אותה תקופה בידי טיראן בשם אריסטומאכוס (Aristomachos) שסירב להצעותיו. אראטוס ניסה לארגן את רציחתו של אריסטומאכוס, אולם נכשל בכך. בעוד הוא מתכנן תוכנית חדשה, נרצח אריסטומאכוס בידי יריב בשם אריסטיפוס (Aristippus), שהפך לטיראן החדש. אראטוס ניצל את המהומה והשתלט על קלאונאי הסמוכה לארגוס. אריסטיפוס לא השלים עם הדבר, ותכנן לכבוש את קלאונאי בהתקפת פתע. אראטוס קיבל מידע על כך, והציב לו מארב בתוך העיר. כאשר אריסטיפוס נכנס לעיר, אראטוס פתח בהתקפה והניס את צבאו משם אריסטיפוס עצמו נהרג. אולם למרות זאת אראטוס לא ניצל את ניצחונו כדי לכבוש את ארגוס עצמה, צעד שגרר ביקורת נגדו מאוחר יותר. נפילת קלאונאי זירזה את לידידאס, (Lydiadas) טיראן מגלופוליס, להצטרף גם כן לליגה האכאית, ובעקבותיו הצטרפו מספר ערים נוספות בארקאדיה.
בשנת 233 לפנה"ס לידידאס נבחר לסטרטגוס הליגה, ובפזיזות הכריז מלחמה על ספרטה. אראטוס נשלח בראש כוח נגד הספרטנים, אולם הללו ביקשו עזרה ממלך מוקדון, ששלח את מצביאו ביתיס אל הפלופונוסוס. ביתיס הביס את אראטוס ליד פילאקיה, ואף נפוצה שמועה שאראטוס עצמו מת. אותה שנה הסכים דמטריוס לפנות את חיל המצב שלו מאתונה תמורת 150 טלנטים, אתונה לא יכלה לשלם את הסכום בעצמה, וביקשה עזרה מערים ידידותיות. אראטוס הגיע בעצמו לעיר עם עשרים טלנטים, ככל הנראה במטרה להתחיל משא ומתן על צירופה של אתונה לליגה האכאית.