כמזכיר הצי לא היה תומפסון בין הדמויות המובילות של הקבינט בו היה חבר, כמו שהיו מזכיר המדינה ויליאם אברטס, מזכיר האוצר ג'ון שרמן או מזכיר הפנים קארל שרז, ואף לא ידיד קרוב של הנשיא הייז כמו סגן הנשיא ויליאם א. וילר. אפילו האחראי על הדואר (Postmaster General) דייוויד קיי, שהיה איש הקונפדרציה השני שמונה כחבר הקבינט מאז מלחמת האזרחים, בלט יותר בקרב חברי הקבינט בהשוואה לתומפסון. הוא נתפש כמי שלא היה מוכן לתפקידו. קיים סיפור פופולרי (אם כי מפוקפק) על פיו הוא נלקח לסיור באחת מספינות הקרב. הוא ירד אל מתחת לסיפון והוא צעק כשהוא הלום רעם, "אלי, הדבר הארור הזה חלול!!". תומפסון הגיע לוושינגטון מאינדיאנה, מדינה ללא מוצא לים, אף על פי שכמה נהרות זורמים דרכה. בכל אופן, לא קשה להאמין שהוא היה על ספינת נהר בנקודת זמן כל שהיא וראה את החלל שמתחת לסיפון.
קודמו בתפקיד היה ג'ורג' רובסון, מזכיר הצי בממשלו של הנשיא הקודם, יוליסס סימפסון גרנט, במשך כמעט שמונה שנים. תהא אשר תהא הסיטואציה שהובילה למינויו של תומפסון כמזכיר הצי, לא היה לו הרבה מה לתרום בהנחיית הכפופים לו. המעורבות הבולטת ביותר שלו בפעילות ימית כלשהי הייתה שולית: כאשר לוטננט ג'ורג' וושינגטון דה לונג ואיש העיתונות ג'יימס גורדון בנט הבן ארגנו את המשלחת של ה-USS Jeannette אל הקוטב הצפוני ב-1879. תומפסון השיא כמה עצות במסגרת ההכנות למסע, אך נראה היה שהוא היה נחוש בדעתו שכל הממשלה תהיה מעורבת במיזם. ההבלים שנאמרו על ידו, (כמו הרעיונות של ספינות ליווי ומאוחר יותר ספינות חילוץ) היו מרגיזים משהו. גם אם הוא לא היה אשם בסוף הטרגי של המשלחת, ברור שהוא לא סייע לשום דבר בהתעסקותו בדקדוקי העניות המשפטיים.
לאחר פרישתו.
ב-1880 צץ עניין חדש שבעקבותיו סיים תומפסון את תפקידו. צרפת החלה בתהליך של ייסוד חברת תעלת פנמה בראשותו של פרדיננד דה לספס. ממשל הייז, בעוד ששאף לשמור על יחסים טובים עם צרפת, היה חשדן בנוגע לרעיון של תעלה בבעלות צרפתית שתחצה את מצר פנמה וראה בכך הפרה של דוקטרינת מונרו. תומפסון היה מודע לכך, אך הוא גם קיבל פניה מהסניף האמריקאי של חברת תעלת פנמה בהצעה למשרה. הסניף האמריקאי של החברה נוסד ונוהל על ידי בנק ג'. ו. זליגמן ושות', בראשותו של ג'סי זליגמן. בני משפחת זליגמן היו ידידים קרובים של הנשיא הקודם גרנט והציעו לו להתמנות כנשיא חברת התעלה. גרנט סירב להצעה ובחפשם מועמד אחר לתפקיד הם פנו לתומפסון. הוא קיבל את ההצעה והתפטר מהקבינט. בהמשך כל הפרשה הפכה לסוגיה שנדונה בוועדה של הקונגרס שחקרה את זליגמן ואת תומפסון. בסופו של דבר תומפסון עזב את החברה, אך המוניטין שלו הוכתם בעקבות הפרשה. הוא לא היה קשור לחברה בעת קריסתה והשערורייה שהתלוותה אליה ב-1889.
שנותיו האחרונות.
לאחר שובו לאינדיאנה הוא חי שם את שארית חייו. ריצ'רד תומפסון נפטר ב-1900 בעיר טרה הוט שבאינדיאנה. צי ארצות הברית הנציח אותו בקריאת משחתת על שמו, שהייתה בשירות בשנות ה-20 של המאה ה-20.
תומפסון היה חבר באחוות דלתא-קפא-אפסילון באלבמה וחבר פעיל בבונים החופשיים ושימש כנשיא הלשכה של טרה הוט ב-1859.
ג'פת קבררה
ארנסטו ג'פת קבררה פרנקו (בספרדית: Ernesto Jafeth Cabrera Franco; נולד ב-28 בנובמבר 1948) הוא פוליטיקאי שכיהן כסגן נשיא גואטמלה בשנים 2016–2020.
ביוגרפיה.
קבררה למד באוניברסיטת סן קרלוס דה גואטמלה, שם עשה תואר ברפואה כירורגית. הוא שימש כרקטור האוניברסיטה בשנים 1994–1998.
קריירה.
בשנת 1999 היה ממייסדי מפלגת אחדות התקווה הלאומית הסוציאל-דמוקרטית לצד אלווארו קולום, אך הוא עזב את המפלגה תוך זמן קצר.
ב-14 בינואר 2004 הוא מונה למזכיר לענייני חקלאות. הוא סיים את תפקידו ב-14 בינואר 2008.
במאי 2015 הוכרז כמועמד לסגן הנשיא מטעם מפלגת חזית ההתכנסות הלאומית, כסגן למועמד לנשיאות ג'ימי מוראלס. בסיבוב השני בבחירות שנערך ב-25 באוקטובר 2015 זכה מוראלס ב-67.44% מהקולות, ונבחר לנשיא. קבררה נכנס לתפקידו כסגן הנשיא ב-14 בינואר 2016, והחליף את סגן הנשיא אלפונסו פואנטס. הוא כיהן כנשיא בפועל בימים 24–29 בפברואר 2016, כשהנשיא מוראלס היה בוושינגטון די.סי..
חיים אישיים.
הוא נשוי לג'נרה אליזבת' קורטס.
בנו, ג'פת ארנסטו קבררה קורטס, נבחר לקונגרס של גואטמלה בבחירות 2015 דרך מפלגת חזית ההתכנסות הלאומית, אך לא היה יכול לכהן כחבר הקונגרס בשל החוקה האוסרת על קרובי משפחת הנשיא וסגנו לשמש כחברי קונגרס.
אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 1992
אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 1992 היא המהדורה השמינית של אליפות אירופה לנבחרות צעירות שמארגנת אופ"א. הטורניר התקיים בין ה-10 במרץ ל-3 ביוני 1992.
הטורניר שוחק בפעם האחרונה במתכונתו הנוכחית, בו שמונה הנבחרות המעפילות התמודדו, החל משלב רבע הגמר ועד לשלב הגמר, במתכונת בית-חוץ. אף נבחרת מבין הזוכות בשבעת הטורנירים הראשונים לא הצליחה להעפיל לטורניר הגמר, מה שהבטיח זכיית בכורה לאחת הנבחרות המעפילות. עם זאת, לא נרשמה בטורניר הופעת בכורה בטורניר הגמר, שכן כל הנבחרות המעפילות כבר השתתפו בו בעברן.
נבחרת איטליה זכתה בטורניר בפעם הראשונה בתולדותיה (מתוך שלוש זכיות רצופות), לאחר שגברה בשלב הגמר 1–2 על שוודיה בסיכום שני המפגשים.
הטורניר שימש גם כשלב המוקדמות לטורניר הכדורגל באולימפיאדת ברצלונה. ספרד המארחת העפילה אוטומטית, ואליה הצטרפו ארבע הנבחרות האפשריות הטובות ביותר בטורניר. הנבחרת בעלת המאזן החמישי בטיבו העפילה לפלייאוף מול נציגת אוקיאניה על מקום נוסף בטורניר האולימפי.
מוקדמות.
שלב המוקדמות החל בשנת 1990, והשתתפו בו 32 נבחרות צעירות. הנבחרות שהשתתפו בטורניר חולקו לשמונה בתים, בני שלוש, ארבע או חמש נבחרות כל אחד. הבתים התבססו בעיקרם על בתי מוקדמות יורו 1992, עם מספר שינויים בשל נבחרות שהשתתפו במוקדמות היורו ולא שלחו נציגות צעירות, ולהפך. שמונה הנבחרות שסיימו כראשי בתיהן העפילו לשלב רבע הגמר.
נבחרת ישראל רשמה את השתתפותה הראשונה במוקדמות אליפות אירופה עד גיל 21, וזאת על אף שהנבחרת הבוגרת לא השתתפה במוקדמות יורו 1992. היא סיימה את שלב הבתים במקום השני מתוך ארבע נבחרות בבית ח', לאחר שצברה שמונה נקודות, שתיים בלבד פחות משוודיה שהעפילה לטורניר הגמר (שלושה ניצחונות, שתי תוצאות תיקו והפסד אחד).
המעפילות לאולימפיאדה.
דנמרק, איטליה ושוודיה, שהעפילו לחצי הגמר, זכו בנוסף גם בשלושה מתוך חמשת הכרטיסים לאולימפיאדת ברצלונה (1992). סקוטלנד, הנבחרת הרביעית בחצי הגמר, לא שולחת נציגה ישירה לאולימפיאדה אלא משתתפת כחלק מבריטניה הגדולה, ולכן נבחרה המפסידה הטובה ביותר בשלב רבע הגמר במדד מיוחד שחושב על פי מספר הנקודות בשלב הבתים במוקדמות, ועוד תוצאות משחקיה של אותה הנבחרת ברבע הגמר, לחלק למספר המשחקים של אותה הנבחרת בסך הכול. על פי מדד זה, זכתה פולין בכרטיס הרביעי עם מדד של 1.625.
הולנד, צ'כוסלובקיה וגרמניה, שאר המפסידות ברבע הגמר, השיגו שלושתן מדד של 1.5. בעקבות השוויון בין השלוש, על מנת לבחור את הנבחרת החמישית שתזכה בכרטיס לפלייאוף מול נציגת אוקיאניה, חושב יחס השערים של כל נבחרת (שערי הזכות לחלק לשערי החובה). הולנד השיגה את יחס השערים הגבוה ביותר (2), ופגשה בפלייאוף את נבחרת אוסטרליה. עם שוויון 3-3 בסיכום שני מפגשי הפלייאוף, העפילה אוסטרליה לאולימפיאדה בזכות חוק שערי חוץ.
פרסים.
שחקן הזהב.
בתואר שחקן הזהב, הניתן לשחקן המצטיין בטורניר, זכה רנאטו בוסו, קשר הנבחרת הזוכה איטליה ומלך השערים של הטורניר.
מלך השערים.
שלושה שערים
שני שערים
גילדת שחקני המסך
גילדת שחקני המסך (באנגלית: Screen Actors Guild, ידועה גם בכינוי SAG) הייתה איגוד עובדים אמריקני, שבו היו חברים מעל 100,000 שחקני קולנוע וטלוויזיה. בשנת 2012 אוחדה הגילדה עם הפדרציה האמריקאית של אמני הטלוויזיה והרדיו (AFTRA).
היסטוריה.
גילדת שחקני המסך נוסדה בשנת 1933. תקופת השפל הכלכלי הגדול הביאה שחקני תיאטרון רבים לעבור להוליווד ולהתחיל לשחק בסרטי קולנוע. בתקופה זו שחקני הוליווד היו כבולים לאולפנים הגדולים בחוזים שהגבילו מאוד את בחירות הקריירה שלהם. לאולפן הייתה יכולת החלטה כמעט בלעדית על הסרטים בהם השתתפו השחקנים ואף על חייהם האישיים ומערכות היחסים שניהלו. שחקנים שהתנגדו לתנאי העסקתם פוטרו או הושעו מן האולפן כגון במקרה של השחקניות אוליביה דה הבילנד ובטי דייוויס.
תקופת השפל הכלכלי השפיעה רבות על אולפני הקולנוע הגדולים, שחוו פגיעה כלכלית חמורה וחלקם אף עמדו בפני פשיטת רגל. בעוד בשנת 1929 עמדו הרווחים של תעשיית הקולנוע האמריקנית על מעל 720 מיליון דולרים, בשנת 1933 ירדו הרווחים ביותר משליש. מתוך כ-16 אלף בתי קולנוע שפעלו ברחבי ארצות הברית, כחמשת אלפים נסגרו במהלך אותן שנים. נזקים אלה, נוסף על הלוואות ענק שלקחו האולפנים בשנים שלפני המשבר הכלכלי לצורך רכישת רשתות אולמות קולנוע וכן כחלק מן המעבר לקולנוע המדבר, הביאו את האולפנים הגדולים לקצץ משמעותית בשכר העובדים, בהם גם השחקנים.
קיצוץ זה בשכר השחקנים היה בין הגורמים שהביאו להקמת הגילדה. בין מטרות הקמתה הייתה העלאת תנאי העבודה והשכר של השחקנים.