במהלך טיול למצרים ב-1947 הוא ראה לראשונה את הפירמידות, עמק המלכים, והאתרים העתיקים האחרים, וגם פגש מלומדים רבים שעסקו בחקר מצרים העתיקה. הוא והתרשם כל כך עד ששכנע את ה-BBC לתת לו לכתוב ולהפיק סדרה של תוכניות על התגליות הארכאולוגיות במצרים. התוכניות היו מוצלחות מאוד, וב-1950 הוא כתב ספר בשם "The Lost Pharaohs" (הפרעונים האבודים). במהלך שנות ה-50 של המאה ה-20 הוא פרסם ספרים נוספים אשר עסקו בארכאולוגיה מנקודת מבט פופולרית. הוא אמר פעם: "אף פעם לא העמדתי פנים שאני ארכאולוג, למרות שהיום אני נחשב לעיתים קרובות כאחד. אני בעצם סופר על ארכאולוגיה ועל נסיעות. התפקיד שלי, כפי שאני רואה אותו, הוא לשמש מעין מתווך בין המלומד הטהור לבין ההדיוט המשכיל". מכיוון שהיה שדרן מוכר, הספרים התקבלו בהתעניינות מיד עם צאתם לאור, הצליחו מאוד ותורגמו לשפות רבות. ב-1960 הוא התפטר מה-BBC ועבר לגור בווסטמורלנד כסופר עצמאי.
ב-1961 יצא לאור ספרו: "Hannibal: Enemy of Rome", אשר עסק במצביא המפורסם חניבעל, ובלט בשל המחקר המקיף והמדוקדק שנערך לפני כתיבתו. קוטרל נסע לאורך מסלול מסע חניבעל לחצי האי האפניני ושילב את ממצאיו האישיים בספר. מנהג זה נפוץ גם בשאר ספריו של קוטלר. המבקר רקס וורנר כתב עליו: "הוא מדביק את הקורא בהתלהבותו ונותן לנו את העונג לא רק ללמוד משהו חדש אלא למצוא את התהליך כולו כמרגש כמו סיפור בלשי". ב-1965 הוא היה העורך של "אנציקלופדיה המתומצת לארכאולוגיה" (Concise Encyclopaedia of Archaeology). ב-1962 הוא התגרש מדוריס סוויין, ונישא ב-1965 לדיאנה בונאקיס, אמנית ומוזיקאית צעירה ממנו בהרבה, אשר גם ממנה התגרש ב-1968. לא היו לו ילדים משני הנישואים. הוא נפטר ב-6 באוקטובר 1974.
מחנה קישטרצ'ה
מחנה קישטרצ'ה (בהונגרית: Kistarcsai Központi Internálótábor) היה מחנה מעצר בעיר קישטרצ'ה (Kistarcsa) מצפון-מזרח לבודפשט, בירת הונגריה. המחנה פעל משנות השלושים ועד שנות החמישים. נכלאו בו עצירים פוליטיים וכן יהודים, שרובם גורשו להשמדה בפולין.
תולדות המחנה.
המחנה ובו חמישה בניינים הוקם בשנות השלושים ושימש את עוצר הונגריה מיקלוש הורטי ביחד עם אתרים נוספים לכליאת מתנגדים פוליטיים וביניהם יהודים.
אחרי פרוץ מלחמת העולם השנייה שימש המחנה את שלטונות הונגריה לכליאת עצירים פוליטיים ויהודים. המבנים שבו נועדו ל-200 איש אך הוכנסו לתוכם 2,000 אנשים.
לאחר השתלטות גרמניה על הונגריה ב-19 במרץ 1944 החלו הגרמנים להוביל אל המחנה יהודים שנעצרו לקראת גירושם להשמדה במחנה אושוויץ. המחנה היה בשליטת האס אס אך בניהול ישיר של משטרת הונגריה. מפקדו, אישטוון ושדניאי, נהג באנושיות וניסה להקל על עציריו. הוא איפשר למספר ארגוני סיוע יהודיים לסייע להם.
ב-29 באפריל 1944 שולחו מן המחנה ברכבת במשלוח הראשון לאושוויץ 1,800 יהודים. לפני שעוצר הונגריה הפסיק את השילוחים ב-7 ביולי נשלחו מהמחנה אל מותם עוד כ-32 אלף יהודים ב-18 משלוחים. אדולף אייכמן, שניהל את גירוש יהודי הונגריה להשמדה, ניסה לאחר מכן לשלח מהמחנה עוד 1,500 יהודים, אך להורטי נמסר על כך והוא הורה להחזיר את הרכבת לפני שיצאה מהונגריה.
בהמשך הגיע למחנה צוות של מומחים לשילוח יהודים שנשלח על ידי אייכמן ובו בין היתר הגרמני פרנץ נובק וההונגרים לסלו בקי ופאל אוברישי. הצוות הצליח להוציא מהמחנה אל אושוויץ בשלהי חודש יולי עוד משלוח ובו 1,200 יהודים.
המחנה נסגר ב-27 בספטמבר 1944, אשר חל ביום הכיפורים. בעת סגירתו נותרו בו כאלף יהודים. הם הועברו למחנות עבודה בהונגריה.
בשנים 1949 עד 1953 שימש מחנה קישטרצ'ה את משטרת הביטחון של הונגריה הקומוניסטית כמחנה מעצר לאסירים פוליטיים.
חורבת בתה
חורבת בתה הוא אתר הנמצא בבקעת בית כרם בתחומי העיר כרמיאל, בין רחוב הדקל ורחוב יודפת ממש מאחורי בניין העירייה. כיום חלקו מכוסה.
בשנת 1991 התבצעה חפירה באתר ונמצאו בו שרידים של כנסיות ופסיפסים עם כתובות יווניות. סביב הכנסיות נמצאו שרידים של כפר נוצרי מבוצר עם מאגרי מים ובתי מלאכה. הערכות הן שרוב האתרים הביזנטיים נהרסו במהלך המאה השביעית בעקבות הכיבוש הפרסי או הערבי.
אוטוביאנקי A111
אוטוביאנקי A111 (באיטלקית: Autobianchi A111) היא מכונית משפחתית, 4 דלתות סדאן, מתוצרת יצרנית כלי הרכב האיטלקית אוטוביאנקי אשר יוצרה בין השנים 1969–1972.
בשנת 1968 פיאט השתלטה לחלוטין על אוטוביאנקי ובשנה שלאחר מכן הועברה אוטוביאנקי לחטיבת לנצ'יה של פיאט. בשנה זו גם החלה אוטוביאנקי לייצר את דגם הסופרמיני אוטוביאנקי A112.
האוטוביאנקי A111 היה הדגם הגדול ביותר שיצרה אי פעם חברת אוטוביאנקי, אשר התמחתה בייצור מכוניות קטנות. סך הכל יוצרו ממנו 57,144 יחידות.
בין המנועים שהורכבו למסחרית פיאט 238 הורכב גם מנוע ה"אוטוביאנקי A111".
היסטוריה.
ה-"אוטוביאנקי A111" הוצגה באפריל 1969, והמכירות החלו במאי. הפנים, שישבו בו ארבעה או חמישה נוסעים, היה מאובזר למדי, עם לוח עץ אמיתי על לוח המחוונים, מושבים קדמיים מחליקים למצב שכיבה, שטיחים מקיר לקיר, ריפודי בד, או עור. ריפוד מלא.
"אוטוביאנקי A111" מתוקן קל הוצג בתערוכה ה-52 של תערוכת הרכב של טורינו באוקטובר / נובמבר שנת 1970. מאפיין מובהק של מכוניות "סדרה 2" אלו היו מנורות זנב מוערמות כפולות, באותו עיצוב שנראה על A111 המקורית, פגושים חדשים צברו רצועות שפשוף, והפנים תוכנן בחלקו מחדש, כולל קונסולה מרכזית חדשה וממתח הילוכים קצר יותר.
עם התקדמות שנות ה-70 של המאה ה-20 הציגה פיאט מספר גדל והולך של מכוניות בעלת הנעה קדמית במותג משלה, וכך האוטוביאנקי הפכה מיותרת. ה-"אוטוביאנקי A111" האחרונה עזבה את קו הייצור בשנת 1972.
אהרן בכור אלחדיף
רבי אהרן בכור אלחדיף (מכונה "אב"א"; ה'תקצ"ה - ה'תרס"ט; 1835–1909) היה רב ושד"ר, שכיהן כרב הראשי והחכם באשי של טבריה וכרב הראשי לצפת.
ביוגרפיה.
נולד בשנת ה'תקצ"ה בטבריה, לרב חיים אלחדיף. נשא לאישה את בתו של המקובל הרב יעקב שאלתיאל ניניו.
בחודש סיוון ה'תרל"ו (1876) יצא בשליחות מטעם הקהילה בטבריה. בשנת 1896 החל לכהן כרבה של צפת במקום הרב יוסף יהודה חכים, אך משלא קיבל מינוי רשמי של "חכם באשי" המקנה לו סמכויות בקהילה, שב לטבריה לאחר כשלוש שנים, ובשנת ה'תרנ"ח החל לכהן כחכם באשי של טבריה. בשנותיו הראשונות היה במחלוקת על התפקיד עם הרב שלמה רחמים אבולעפיה (בנו של החכם באשי רבי יוסף דוד אבולעפיה), כאשר הראשון לציון הרב יעקב שאול אלישר הכריע לטובת הרב אבולעפיה, אך החכם באשי של האימפריה העות'מאנית, משה הלוי ובעקבותיו השלטונות העות'מאניים, קבלו את מינויו של הרב אלחדיף בסוף שנת 1900.
השיב לשאלות הלכתיות שהופנו אליו ממקומות שונים. היה עשיר גדול ובעל אדמות חקלאיות ובית קיץ בפקיעין.
נפטר בט"ו באב ה'תרס"ט.
משפחתו.
בנו היה רבי חיים אלחדיף, מחבר הספר "יצב גבולות" שנבחר ב-1913 לתפקיד החכם באשי של טבריה, אך לא כיהן בו בשל מחלוקת. נכדו, זאכי אלחדיף, היה ראש העירייה היהודי הראשון בארץ ישראל. הוא כיהן בראשות עיריית טבריה משנת 1928 עד הירצחו בשנת 1938.
אוטוביאנקי ג'רדיניירה
אוטוביאנקי ג'רדיניירה (באיטלקית: Autobianchi Giardiniera) היא מכונית סופרמיני בתצורת סטיישן, 2 דלתות צדדיות + דלת אחורית, מתוצרת יצרנית כלי הרכב האיטלקית אוטוביאנקי אשר יוצרה בין השנים 1968–1977.
גג הדגם היה מכוסה בשטחו הגדול בברזנט אשר היה ניתן לפתיחה, על ידי גלגול בד הברזנט לכיוון הנגדי של הפתיחה.
הדגם היה מבוסס על דגם "פיאט 500 ג'רדיניירה".
בשנת 1969 התחילה חברת אוטוביאנקי לייצר את דגם ה-סופרמיני "אוטוביאנקי A112", ואת דגם הסדאן אוטוביאנקי A111.
ב־1969 הועברה אוטוביאנקי לחטיבת לנצ'יה של פיאט.
הירנביין (כדורגל)
עונת 2016/2017 בליגה המאוחדת של VTB
עונת 2016/2017 היא העונה השמינית של ליגת VTB והעונה הרביעית שבה היא מתפקדת כאליפות רוסיה בכדורסל - הליגה הרוסית הבכירה בכדורסל. צסק"א מוסקבה שבה וזכתה באליפות בפעם הששית ברציפות.
13 קבוצות משתתפות בליגה שהתחילה ב-2 באוקטובר 2016. משחקי הפלייאוף נפתחו ב-23 באפריל 2017.
העונה הסדירה.
העונה הסדירה נפתחה ב-2 באוקטובר 2016 והושלמה ב-23 באפריל 2017. 13 הקבוצות התמודדו על שמונה מקומות בפלייאוף הליגה בטורניר המורכב ממשחק בית וחוץ עם כל אחת מהיריבות.
הפרא
הפרא (באנגלית: The Wild One) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1953 בבימויו של לסלו בנדק ובהפקתו של סטנלי קריימר, עם מרלון ברנדו כאופנוען ג'וני סטרבלר המנהיג קבוצה אופנוענים בריונים.
התסריט מבוסס על סיפור קצר מאת פרנק רוני בשם "פשיטת האופנוענים" ("The Cyclists' Raid") שפורסם ב-1951 בירחון הארפרז ונכלל באנתולוגיה של הסיפורים הקצרים הטובים ביותר שפורסמה ב-1952.
רוני הושפע מאירוע שהיה בעיירה הוליסטר בקליפורניה ביולי 1947 שבו פשטו על העיירה הקטנה 4,000 אופנוענים בריונים, התפרעו, השתכרו, הכו וגרמו הרס עד שסולקו על ידי המשטרה. תמונות מאותו אירוע פורסמו במגזין לייף.
מרלון ברנדו הפך לאייקון תרבות בתפקידו בסרט. דמות של בריון לבוש קסקט ומעיל עור שבגבו מצוירת גולגולת, שיער צדעיים ארוך ונוהג בפראות באופנוע רב עצמה מסוג Triumph 6T Thunderbird מודל 1950. במוזיאון מאדאם טוסו בלונדון יש פסל של ברנדו לבוש כמו בסרט ועומד לפני אופנוע דומה. שחקנים כמו ג'יימס דין ואלביס פרסלי ניסו לחקות אותו.
בבריטניה פסלה המועצה הבריטית לביקורת סרטים את הסרט בגלל האלימות שבו והוא הוקרן שם לראשונה רק ב-1968.
תקציר העלילה.