נתן נאדל (11 בדצמבר 1938 – 22 באוגוסט 2017) היה היסטוריון, סופר ואיש חינוך ישראלי.
ביוגרפיה.
נאדל (במקור נדל) נולד לגוסטה לבית זנד וליוסף ליב נאדל, בשנת 1938 בעיר צ'רנוביץ במחוז בוקובינה. מחוז זה היה שייך לאוסטריה עד למלחמת העולם הראשונה וסופח לאחר המלחמה לרומניה. בהיותו בגיל שנה פרצה מלחמת העולם השנייה. משפחתו של נאדל נעקרה מהעיירה פורמוסול, הסמוכה לעיר קימפולונג בבוקובינה. הם הועברו לטרנסניסטריה -למחנה ז'ורין. כילד, נאדל הצליח לשרוד את מאורעות השואה, אך איבד את אביו שחלה בשחפת. לאחר כיבוש האזור על ידי פרטיזניים רוסיים, לקראת תום מלחמת העולם השנייה, היהודים שוחררו והמסע המפרך לארץ ישראל החל.
בשנת 47 ניסה נאדל לעלות לישראל, יחד עם קבוצת ילדים שנאספה על ידי שליחים מעליית הנוער, דרך העיר בורגס בבולגריה. מסע העלייה, כמעט ועלה לו בחייו בגלל תנאים לקויים, וכך סיפר: "אנחנו הילדים, העלנו שלג לקרון הרכבת כשהיא נעצרה בתחנות - ואז המסנו אותו ושתינו את המים""." בבולגריה עלה על אוניית המעפילים 'פן יורק' שהפליגה, עמוסת מעפילים, לארץ ישראל. כשהאונייה הגיעה לחופי חיפה, היא סולקה על ידי הבריטים לקפריסין. בקפריסין הועבר נאדל למחנה העקורים מספר 70 שם זכו הילדים ללימודי עברית, מקרא וחשבון על ידי שליחים מהארץ. במחנה העקורים התאחד שוב עם אמו, שהייתה עצורה במחנה הסמוך לו. לאחר כשנה בקפריסין המשיך נאדל בספינת המעפילים "פאן קרשן" לחופי הארץ, יחד עם אמו. תחילה שוכנו במעברה בפרדס חנה, משם המשיכה אמו לגבעת עלייה הסמוכה ליפו ואילו נתן הועבר לפנימייה בעיר נהריה.
בשנת 1957 התגייס לגדוד 13 של חטיבת גולני, שם שרת כסמל מחלקה. כתוצאה מרימון יד שהתפוצץ בידו, בעת אימון, איבד את אחת מאצבעות ידיו.
כאיש חינוך, כתב נאדל מאמרים רבים וספרים, וכן ניהל מספר בתי ספר בישראל ועסק בהדרכה מחוזית ובתוכניות חינוך נילוות במשרד החינוך. כמו כן יצא לשליחות בת 6 שנים מטעם הסוכנות היהודית למקסיקו סיטי, יחד עם רעייתו. במקסיקו עסק בהוראת העברית בבית הספר הר סיני וכן ניהל את חטיבת לימודי העברית בבית הספר ה.
נאדל נישא למשוררת בתיה נאדל לבית מייזליש, ולהם שני בנים: יובל ולירן. משנת 1981 ועד לכתו התגורר בעיר חולון.
השכלה.
נאדל התחיל את לימודיו בהיותו ילד במחנה העקורים מספר 70 בקפריסין. עם הגעתו לארץ הופנה לפנימיית נווה הילד בנהריה. משם הועבר לפנימיה בפרדס חנה והמשיך לפנימיית כפר הנוער בן שמן. את לימודי התיכון השלים בקיבוץ כפר מסריק. את לימודי התואר הראשון בהיסטוריה סיים באוניברסיטת תל אביב ואת התואר השני למד בתוכנית הבינלאומית היוקרתית של מרכז פרס לשלום ולחדשנות באוניברסיטת גטבורג בשוודיה, אליה נבחר יחד עם עוד מספר חוקרים ישראלים.
כתיבה ומחקר.
מחקריו וכתיבתו של נאדל היו מורכבים והושפעו רבות, הן ממאורעות השואה שחווה והן מעיסוקו המקצועי כאיש חינוך. רבים ממאמריו דנו בנושאי הלמידה בראי הזמן, במורכבות הסיפור ההיסטורי וכן באפיונו של הסיפור ההיסטורי במרחב הזמן. כמו כן, נאדל ניתח אירועים היסטוריים ואישים בולטים מתקופת מלחמת העולם השנייה והתמקד בנקודות ספציפיות הקשורות בהם, כדוגמת התחקותו אחר הגורם המלשין על אנה פרנק. מאמריו פורסמו ב: ילקוט מורשת, בדעת, בשנתון אתגר, ברבעון פנים וכן בפלטפורמות מקצועיות של הסתדרות המורים בישראל.
ספריו.
ספריו של נאדל עוסקים בתחומי ההיסטוריה, השואה, החינוך והקשר שבין הנושאים הללו. ספרו הכמיהה לחיים (2013) עוסק בסוגיות הקשורות לכמיהה לחיים בקרב היהודים הנרדפים בתקופת השואה ולא פחות מכך, גם באותם "העומדים מהצד", שבחרו לשתוק או לשתף פעולה עם הנאצים, וכן בסוגיות של הצלה על ידי יהודים ושאינם יהודים. עיקר הספר דן במאורעות שהתרחשו בהולנד אך גם בספרד ובצרפת.
בספרו "דרכים בהוראת ההיסטוריה" (2014) אוגדו מאמרים רבים פרי עטו העוסקים בתחומי: הדמיון ההיסטורי, השימוש בשפה בהוראה היסטורית, דרכים לשיפור החשיבה ההיסטורית וכן שימוש באמצעי מדיה וטלוויזיה בלמידה ההיסטורית.
על ספריו זכה לשבחים רבים וחלק ממתודות ההוראה שהציע הוטמעו על ידי משרד החינוך בישראל. הד'ר אורנה כץ-עתר, המפקחת על לימודי ההיסטוריה במשרד החינוך, כתבה על ספרו 'דרכים בהוראת היסטוריה': ""הסיפור שבעל פה, שממנו ניתן ללמוד על התקופה ועל האנשים חשוב בעיניו (של נאדל) לא פחות מהתיעוד שנכתב בזמן התקופה. יתרה מכך נאדל מוסיף כי למסורת של הסיפור בעל פה ולסיפור בכלל יש יתרון ביכולתו "להחיות" אירועים ולמשוך את התלמיד ללמידה"""." שר החינוך, הרב שי פירון ציין בנוגע לספריו של נאדל, כי": "איסוף עדויות הניצולים מפי הניצולים עצמם הוא אחד המרכיבים החשובים ביותר בשימור זיכרון השואה ובהנחלתו לדורות הבאים בבחינת "והגדת לבנך". הספר עובר את המסע הקשה של 'משואה לתקומה'. אני מאמין כי הספרים ישמשו את המורים בהוראת ההיסטוריה"""."
משאלת מוות (סרט, 2018)
משאלת מוות (באנגלית: Death Wish) הוא מותחן פעולה אמריקאי משנת 2018, העוסק בנקמה ובלקיחת החוק לידיים. זהו רימייק לסרט הראשון בסדרת סרטי "משאלת מוות" משנת 1974 בכיכובו של צ'ארלס ברונסון, שהיה עיבוד קולנועי לספר משנת 1972 מאת הסופר בראיין גארפילד.
ביים איליי רות'. בתפקיד הראשי מופיע ברוס ויליס כרופא הנוקם בפושעים שפגעו במשפחתו, נוכח אוזלת ידה של המשטרה. בתפקידי משנה: וינסנט ד'אונופריו, דין נוריס, קימברלי אליס, קמילה מורון ובו נאפ. הסרט הופץ לקהל הרחב בארצות הברית ב-2 במרץ 2018. מבקרי הקולנוע היו מסויגים לרוב, לעומת דעות הצופים שהיו חיוביות בהרבה. בישראל יצא הסרט ב-8 במרץ.
הסרט עורר חילוקי דעות בגלל מועד יציאתו זמן קצר אחרי הטבח בתיכון דאגלס בעיר פארקלנד שבפלורידה, והתלהטות הדיון הציבורי סביב התיקון השני לחוקת ארצות הברית וסוגיית החקיקה להגבלת נשיאת כלי ירייה.
עלילה.
דוקטור פול קרזי הוא רופא מנתח בחדר הטראומה בבית חולים בשיקגו, נשוי ללוסי ואב לג'ורדן בת ה-17 שהתקבלה ללימודי כלכלה באוניברסיטת ניו יורק. אחרי משחק כדורגל של ג'ורדן יושבת המשפחה במסעדה יחד עם פרנק, אחיו של פול, בעל עבר פלילי הסובל מחסרון כיס תמידי ונוהג ללוות כספים מפול. אחרי הארוחה הם קובעים מועד לצאת לחגוג את יום הולדתו של פול. בחור בשם מיגל חאווייר העובד בהחניית מכוניות לקוחות המסעדה, שומע את הדברים ומצלם במצלמת הטלפון הסלולרי את כתובת בית המשפחה מהנווטן שבמכונית.
בערב המיועד לחגיגה מוזעק פול לבית החולים, והבילוי מתבטל. לוסי וג'ורדן יוצאות לקנות מוצרים להכנת עוגה, ובהיעדרן נכנסים לבית שלושה פורצים. עם חזרתן מוקדם מהצפוי, מתחולל מאבק שבמהלכו חותכת ג'ורדן בסכין את פניו של אחד הפורצים וקורעת מעליו את המסכה, והשודדים יורים בשתיים. פול קרזי מגלה לחרדתו ששתי הפצועות שהגיעו לבית החולים הן אשתו ובתו. לוסי מתה, וג'ורדן נמצאת בתרדמת בעקבות פגיעה בבסיס הגולגולת. פול מוסר לבלשי המשטרה קווין ריינס ולאונור ג'קסון, שמהבית נגנבו, בנוסף למסמכים וכסף מזומן, גם שני שעוני יד וטבעת המחזור שלו מסטנפורד. הבלשים מסבירים שפורצים מחפשים בדרך כלל כלי נשק וכנראה מדובר בשוד שהשתבש, ומבטיחים לתפוס את השודדים בהקדם. פול מאמין שקריאה באוזני ג'ורדן תסייע להחלמתה, והוא, פרנק וחברתה סופי יושבים ליד מיטתה וקוראים לה מספרים.
מכיוון שריינס לא חוזר אליו לעדכן על החקירה, פול בא לתחנת המשטרה, וריינס מלין באוזניו על הקושי לפענח תיקי חקירה משום שהקורבנות חוששים לדבר עם שוטרים. עם זאת, מאחר שמדובר בפורצים מבוהלים, הוא מניח שאחד מהם יטעה ויוביל לחבריו. פול הולך ברחוב, וכשהוא רואה שני גברים מטרידים אישה, הוא מתערב ומוכה נמרצות. עקב כך הוא שוקל לקנות כלי ירייה אך נרתע מכיוון שמצלמות האבטחה שבחנות, ורישום הבעלות על כלי הנשק עלולים להוביל אליו. לבית החולים מובהל חבר כנופיה פצוע, מהאלונקה נשמט אקדח גלוק 17 של האיש, ופול גונב את האקדח ומתחיל להתאמן בעזרת סרטון הדרכה ביוטיוב.
ג'ורדן נתקפת עווית וידיה נכבלות למיטה. מתוסכל מכך שבתו כבולה בעוד הפושעים חופשיים, פול לובש ברדס ויוצא בלילה לשוטט ברחוב חמוש באקדח. הוא מתערב באירוע של חטיפת מכונית ומחלץ את הנהגת. הגנבים מנסים לדרוס אותו והוא פותח באש, הורג אחד מהם והמכונית מתנגשת בברז כיבוי אש. הגנב השני יוצא ובקרב יריות פול פוגע בו, ואחר כך מוודא הריגה בקור רוח. בתוך כך, כף יד שמאל של פול נפצעת מתנועת מחלק האקדח. הוא בורח כאשר המשטרה מגיעה. נטאשה, צעירה העובדת בבר סמוך, עדה לאירוע, מצלמת אותו ומעלה סרטון למדיה החברתית לפני שריינס וג'קסון שבאו לגבות עדות, עוצרים בעדה. מהסרטון עולה שהאיש היורה הוא אדם לבן, שמאלי שלא מיומן בתפעול אקדח. הסרטון הופך לוויראלי, פול זוכה לכינוי "הקוצר הקודר", ובתחנות הרדיו והטלוויזיה המקומיות מתנהלים ויכוחים אם מדובר בגיבור שמציל אנשים, או ברוצח. כאשר מגיע לבית החולים הילד טיילר פצוע ירי, הוא מספר לפול על סוחר סמים המכונה "איש הגלידה" שיושב במקום קבוע ליד בית הספר ומעסיק ילדים כשליחים. מחויב לתדמיתו החדשה, פול מוצא ברישומי בית החולים את מקום האירוע, לוקח ברדס מחדר הכביסה של בית החולים, הולך אל "איש הגלידה", יורה בו בדם קר ומסתלק. ריינס וג'קסון מגיעים למקום, מזהים את הנרצח כמפיץ סמים בשם ריי שון קור, ומהעדויות הם מסיקים שהרוצח הוא "הקוצר הקודר". עם זאת, בניגוד לאירוע הקודם, לא ברור כיצד מצא האיש בברדס את סוחר הסמים ומה הניע אותו לפעול כעת, במיוחד מאחר שהוא לבן שפועל בסביבה של שחורים, תופעה חריגה בשיקגו.