מאז הופעת ספרו של ג'ון קנמקר: "פליקס: הסיפור המטורף של החתול המפורסם ביותר בעולם" ב-1991 נוצרה התעניינות מחודשת בסרטונים המוקדמים של סאליבן ומסמר. הם זכו למהדורות רבות בוידאו וב-DVD, הראויות ביותר לציון הן: מהדורת "קבלו את פליקס החתול" של בוסקו וידאו, "פליקס!" של לומיויזן, "בטרם מיקי" של אינקוול אימג'ס אינק, "פליקס החתול ונדירים של שנות ה-20" של ת'נדרבין אנימישן.
גם רצועות הקומיקס של פליקס של מסמר הוצאו במהדורות חדשות, ביניהן: "תשע נשמות: חגיגת הקלאסיקות של פליקס" של דייוויד גרסטיין, ומאוחר יותר גם "ההרפתקאות המשעשעות של פליקס החתול" על ידי דטרמינד פרודקשנס.
פליקס כקמע.
עקב הפופולריות חסרת התקדים של פליקס, והעובדה ששמו נגזר בחלקו מהמילה "אושר" בלטינית, אנשים וארגונים אימצו את פליקס כקמיע.
בין האנשים ווינסלו ב. פליקס, סוחר שברולט מלוס אנג'לס וחבר של פאט סאליבן שפתח חדר תצוגה ב-1921. שלט הניאון בעל שלושת הצדדים של שברולט פליקס, עם דמויות החתול המחייך הענקיות, המשקיף על רחוב Figueroa ועל הכביש המהיר Harbor, מהווה כיום ציון דרך ידוע של לוס אנג'לס. בין האחרים שאימצו את פליקס כקמיע: הניו יורק יאנקיס של 1922, והטייס צ'ארלס לינדברג שלקח עמו בובת פליקס בטיסתו הטראנס-אטלנטית ההיסטורית.
הפופולריות של פליקס נמשכה. בסוף שנות ה-20 יחידת מפציצים של הצי האמריקאי (VB-2B) אימצה סמל הכולל את פליקס המחייך נושא פצצה עם פתיל בוער. הסמל שימש אותם במהלך שנות ה-30. בתחילת מלחמת העולם השנייה, כשיחידה זו כבר פורקה, יחידה אחרת של הצי האמריקאי (VF-31) החליפה את הלוגו שלה בסמל זה, ונושאת אותו עד היום על המעילים ועל כלי הטיס שלה.
כיום ישנה יצרנית מוצרי מזון לחתולים, הנושאת את שמו ותמונתו של פליקס.
וולטר אדוארד גינס
פיליקס החתול
כפר ביאליק
כְּפַר בְּיַאלִיק הוא מושב באזור הצפון השוכן בסמיכות לקריית ביאליק בתחומה של המועצה האזורית זבולון והוא היישוב הצפוני ביותר שבה.
המושב נוסד בשנת 1934 על אדמות הקרן הקיימת לישראל על ידי עולים מגרמניה, בארגון המשרד להתיישבות יהודי גרמניה, כאגודה שיתופית חקלאית. במהלך השנים הוגדר היישוב כמושב שיתופי, אך נעדרו ממנו מאפייני מושב שיתופי כגון סידור עבודה ותקציב קיום.
היישוב קרוי על שמו של המשורר חיים נחמן ביאליק, שנפטר כחודש לפני הקמת היישוב.
בכפר ביאליק התגוררו בשנות ה-90 של המאה ה-20 כ-130 חברים. בעקבות החלטות 727 ו-737 של מינהל מקרקעי ישראל, ניסה ועד האגודה לקדם הרחבה של היישוב בכ-90 יחידות דיור ופרויקט בנייה משותף עם גד זאבי. אולם בגלל חוסר הסכמה של אחד ממחזיקי הקרקע, חוסר הסכמה עם עיריית קריית ביאליק על מגרש כדורגל שהיה באזור שיועד להרחבה, ובשל סכסוכים פנימיים בין חברי היישוב, לא קודמה ההרחבה במהירות נדרשת, ולאחר שבג"ץ ביטל את החלטה 737 של המינהל בעתירה של הקשת המזרחית, בוטלו התוכניות.
בתחומי המושב נמצא התיכון הטכנולוגי "יעדים" וכן המשתלה הגדולה ביותר בארץ "משתלת שפר".
פקיעין החדשה
פקיעין חדשה הוא מושב באזור הצפון ליד הכפר פקיעין, השייך למועצה אזורית מעלה יוסף.
היסטוריה.
היישוב הוקם בשנת 1955 תחילה כמושב עובדים שיתופי על ידי שתי קבוצות עולים ממרוקו. הוא נקרא על שם היישוב העתיק פקיעין השוכן בקרבתו. במהלך הפרעות שהתחוללו ב-1936 עד 1939 יהודי הכפר פקיעין עקרו להתיישבויות היהודיות החדשות. נשיא המדינה יצחק בן-צבי אשר עסק בחקר תולדות ארץ ישראל, שאף לחדש את היישוב היהודי. בעידודו, בשנת 1954 רכשה קק"ל אדמות על גבעה הממוקמת צפונית לכפר פקיעין על מנת להכשירה להתיישבות החדשה.
היישוב נוסד על ידי שתי קבוצות עולים ממרוקו. הקבוצה החלוצית הראשונה הגיעה בפברואר 1955 וכללה יהודים מהערים: פאס, רבאט וקזבלנקה - ערים שהיו תחת שלטון קולוניאלי צרפתי. הקבוצה השנייה הגיעה באוקטובר 1955 וכללה יהודים מהערים: מלילה, אל-קסר אל-כביר, תטואן, לראש וטנג'יר, ערים במרוקו הספרדית שהיו טריטוריה עצמאית בחסות ספרד שבהם היהודים דיברו בחכיתיה וספרדית.
בשנת 1984 המושב היה על סף פשיטת רגל מאחר שחובות האגודה השיתופית הגיעו לסך של 360 מיליון שקל ישן. החל מ-1990, הורחב היישוב בעיקר עבור בנים ממשיכים אולם גם עבור תושבים חדשים. היישוב מתפקד כיישוב קהילתי ללא מחויבות או תלות הדדית.
באוקטובר 2007, פרצו עימותים קשים בכפר פקיעין הסמוך, בעקבות הצבת אנטנה סלולרית בפקיעין החדשה. המגבר של האנטנה שהוצב בלול של תושב פקיעין החדשה הוצת. לטענת התושבים הקרינה מהמגבר גורמת לסרטן. בעימותים נפצעו 31 תושבים מירי של המשטרה. דו"ח הוועדה המשטרתית שחקרה את האירועים קבע כי הפיקוד והשליטה באירוע לקו בחסר, אך לא הוגשו כתבי אישום נגד שוטרים שפתחו באש באירוע.
כלכלה.
בתחילה, היישוב הוגדר כמושב שיתופי. ענפי המשק הראשונים היו גידול טבק וענבים לייצור יין. בשנות השבעים המושב עסק בגידול דובדבנים, אפרסקים, אגסים, שזיפים וכן תרנגולות מטילות. באמצע שנות השבעים חוסל ענף גידול הדובדבנים, עקב מחלה אשר פגעה בעצי הדובדבנים. בשנים אלה, הוקצו למושב קרקעות נוספות בסמוך למושב חזון, שם גודלו עצי תפוחים, אגסים וזיתים. באמצע שנות השמונים נעשו מספר ניסיונות להכניס ענפי חקלאות נוספים, במסגרת זו נוספו גידולי עזים לחלב וגידול פטריות שמפיניון. ענפים אלא לא שגשגו וחוסלו לאחר שנים בודדות.
כיום, תושבי המקום מגדלים תרנגולות מטילות, עוסקים באירוח כפרי ותעסוקה בענפי התעשייה מחוץ ליישוב.
Definetely Maybe
ניר דוד (תל-עמל)
נִיר דָּוִד (תֵל-עָמָל) הוא קיבוץ בעמק בית שאן, השייך למועצה אזורית עמק המעיינות.
היה ליישוב הראשון בסדרת יישובי חומה ומגדל והיה לקיבוץ הראשון וליישוב העברי הראשון שהוקם בעמק בית שאן.
מקור השם.
ב-1936 הוקם הקיבוץ כשהוא נושא את השם "תל עמל".
במאי 1937 שונה שם היישוב ל"ניר דוד", על שמו של דוד וולפסון, שכיהן כנשיא השני של ההסתדרות הציונית. זאת בעקבות תרומה כספית של צאצאיו של וולפסון, אשר שימשה לבניית חדר האוכל בקיבוץ. עם זאת, האזכור המקורי לשמו של הקיבוץ הוא במקרא בספר מלכים א', פרק י"א, פסוק ל"ו: .
בראשית שנות ה-80 של המאה ה-20 הושב לשם הקיבוץ שמו הקודם, "תל עמל", והוא נקבע כ"ניר דוד (תל-עמל)".
היסטוריה.
שנות ה-30.
ראשוני הקיבוץ היו ממייסדי תנועת השומר הצעיר בארץ ישראל ומבוגריה הראשונים. עם גרעין מייסדי הקיבוץ נמנו שמואל שריג, נפתלי גולומב, פרץ מרחב, אברהם יפה ושלמה גור. בשנת 1932 הם הקימו בין שכונת בורוכוב בגבעתיים לשכונת נחלת יצחק את קיבוץ ארצישראלי א'. בשנת 1933 הצטרפו אליהם חברי קיבוץ מסד שעלו מגליציה שבפולין. הגרעין המאוחד נקרא "תל-עמל" וחבריו קיבלו הכשרה בחדרה, ברמת גן, בחיפה, בקיבוץ מרחביה וביישובים נוספים.
בשנת 1934 שלח הקיבוץ לבקעת בית שאן קבוצת חורשים לעבודה בהכשרת אדמות עבור קרן קיימת לישראל. חברי תל-עמל שנשלחו למקום נדהמו מן העזובה, ופנו למחלקת ההתיישבות של הסוכנות היהודית שנענתה באהדה, אך באזהרה מפני תקוות מופרזות, שכן עוד לא גויסו הכספים לקניית הקרקעות, וגם הבדואים ששכנו באזור הקשו על גאולת קרקע משמעותית, במכרם חלקות קטנות ומפוזרות.
חברי קיבוץ התגייסו לגיוס הכספים עבור רכישת הקרקעות, ושכנעו את אנשי הפדרציה הציונית בדרום-אפריקה לתרום. אלה התנו תנאי, שהיישוב הראשון בבקעת בית-שאן ייקרא על שמו של דוד וולפסון, נשיאה השני של ההסתדרות הציונית. חיים שטורמן ומשה גולדנברג עסקו ברכישת הקרקעות כנציגי הקק"ל מול הבדואים, בדחיפה של יוסף ויץ.
עד פרוץ המרד הערבי הגדול עיבדו חברי תל עמל אדמות אלה, אשר הועברו מאוחר יותר ליישובים שעלו על הקרקע בבקעת בית שאן. בשנת 1935 עבר הקיבוץ לבית אלפא, שם שהה עד לעלייה על הקרקע. כשלושים מבין מאה חברי הקיבוץ עסקו בניסויים חקלאיים באדמות המיועדות לקיבוץ וניסו למצוא גידולים ושיטות עיבוד המתאימים לאדמות הסיד המלוחות והשחונות. שבעים החברים האחרים התפזרו בארץ כפלוגות עבודה שעסקו בעבודות בנייה, סלילת כבישים, קידוח בארות, חפירת בורות לעמודי חשמל ואחרות.
באוגוסט 1935 משה שרת, ראש המחלקה המדינית של הסוכנות היהודית, לחץ ותבע לזרז את ההתיישבות באזור עמק בית שאן.
יישוב "חומה ומגדל" ראשון.
באפריל 1936, שרפו ערביי העמק את שדה החיטה ואת האוהלים באתר ההתיישבות.
עם פרוץ המרד הערבי הגדול ב-1936 החלו התנכלויות לעובדים בשדות, הוצתו יבולים ורכוש, הגישה לשדות הפכה מסוכנת ואנשי תל עמל חששו מאבדן אדמותיהם. ועדה של חברי הקיבוץ בראשותו של שלמה גור גיבשה תוכנית להקמת ישוב מבוצר תוך יום. עיקריה של התוכנית היו: הכנה מראש של חלקי מבנים, מגדל וחומות מעץ; העברתם בסתר אל המקום המיועד והקמתם בעזרת מתנדבים מישובי הסביבה. התוכנית קיבלה את אישור מטה ההגנה והשיטה נוסתה לראשונה בתל עמל.
החידוש העיקרי בתוכניתו של גור היה דווקא מהירות ההקמה, שכן היה הצורך להעמיד הכל ביום אחד, בטרם יתעוררו הפרעות מצד הערבים או הבריטים. לכן, כל המרכיבים, כולל הקירות, החצץ והמגדל, הוקמו מספר ימים קודם לכן בחצר קיבוץ בית אלפא. בבוקר העלייה הם הועמסו, מפורקים, על-גבי משאיות ויצאו לכיוון תל-שוק.
הקמת הקיבוץ.