לאחר מכן במשך כמעט 20 שנה לא השתתף בהפקות קולנוע. רק בתחילת המאה ה-21, במאי מתחיל בשם אנדריי זוויאגינצב הבחין בלברוננקו באחת מהצגות התיאטרון והזמין את השחקן לסרטו "השיבה" (2003). הסרט זכה להצלחה וזכה בפרס העיקרי של פסטיבל הסרטים בוונציה, פרס אריה הזהב והופץ ב-70 מדינות בעולם, שבזכותן זכה לברוננקו לתהילה בינלאומית. שיתוף הפעולה היצירתי עם זוויאגינצב לא התפרק, השחקן והבמאי נפגשו שוב על סט הצילומים של הסרט "גלות" (2007). הסרט ייצג את רוסיה בתחרות פסטיבל קאן ה-60, כתוצאה ממנו זכה לברוננקו בפרס השחקן הטוב ביותר.
הכישרון הדרמטי של לברוננקו התגלה בסדרות הטלוויזיה סרגיי אורסוליאק "ליקווידציה" (2007, בתפקיד הפושע צ'קן) וב"איסאייב " (2009, בתפקיד וסילי בלויכר).
ב-11 ביולי 2012 היה מעורב בתאונת דרכים על הכביש הפדרלי "חולמוגורי", בקילומטר ה-132 באזור פרסלבל-זאלסקי במחוז ירוסלבל (סמוך לכפר שצ'לקאנה), בדרך אל צילומי הסדרה "מחיר החיים", שם הוא גילם תפקיד מרכזי. הנהג של טויוטה קאמרי איבד שליטה, טס לנתיב המתקרב ואחריו אירעה התנגשות עם רכב מיצובישי פאג'רו, במושב הנוסע בו היה לברוננקו. תינוקת בת שבעה חודשים נפטרה בטויוטה קאמרי. לברוננקו אובחן עם פגיעות בעמוד השדרה.
משפחתו.
הוא נשוי לשחקנית לידיה פטרקובה (מאז 1987). לשניים בת בשם קסניה (1990).
ברבש
איך להיות שמרן
כיצד להיות שמרן
מאראט בשארוב
מאראט אלימז'נוביץ' בשארוב (בטטרית: Марат Галимҗан улы Бәшәров, ברוסית: Мара́т Алимжа́нович Баша́ров; נולד ב-22 באוגוסט 1974, מוסקבה) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה, מדבב ומנחה רוסי. אמן הכבוד של הרפובליקה של טטרסטן (2012). חתן פרס הפדרציה הרוסית (2002).
ביוגרפיה.
הוא נולד במוסקבה ב-22 באוגוסט 1974 במשפחה שלא קשורה לעולם המשחק (אמו היא טבחית, אביו הוא אינסטלטור). טטרי במוצאו. לאחר סיום הלימודים הוא נכנס לפקולטה למשפטים באוניברסיטת מוסקבה. על פי הצעת אחיו (שעבד כמבקר תיאטרון), הוא החליט לקחת מבחני אודישן לתפקיד בהצגה "הרוח מטירת קנאטרוויל" (בתיאטרון סוברמניק) ולאחר שקיבל את התפקיד, השתתף בהפקות של המחזה הזה במשך שתי עונות.
לאחר לימוד קצר באוניברסיטת מוסקבה, הוא נכנס לבית הספר לתיאטרון גבוה על שם שצ'פקין' בשנת 1992; במהלך לימודיו השתתף בצילומי פרסומות, וכן בתפקיד קצר בסרט שמש בוגדנית, שבוים על ידי ניקיטה מיכאלקוב.
מאז שנת 2009, החל מהעונה השמינית של התוכנית, "קרב המדיומים" בערוץ TNT, הנחה במקומו של מיכאיל פורצ'נקוב שעזב. בקיץ 2015, יחד עם נטליה ברדו הנחה זמן קצר את תוכנית הטלוויזיה "מר וגברת מדיה" בערוץ הראשון.
בשנת 2010 הוא זכה בפרס תיאטרון הכוכבים במועמדות לפרס גשם הכוכבים והצטלם לסדרת הטלוויזיה "הינדי" עם השחקנית ההודית פנצ'הי בורה.
חיים אישיים.
הוא מוסלמי סוני. אוהד ספרטק מוסקבה.
היה נשוי ליליזבטה קרוצקו, סוכנת שחקנים. בספטמבר 2004 ילדה לו בת בשם אמליה. התגרשו בהמשך ונישא ליקטרינה ארחארובאיה, במאי 2014, באוקטובר אותה שנה אושפזה עם פגעות קשות באפה וטענה בהמשך כי הוכתה על ידי בעלה כשהיה שיכור. במרץ 2015 התגרשו.
ביולי 2016 נודע על יחסיו עם יליזבטה שבירקרובאיה, שילדה לו בן בשם מרסל. בספטמבר 2017 התחתן איתה. בדצמבר אותה שנה היא אושפזה בעקבות שרב באפה, שוב דווח על כך שהוא הכה אותה, ברם היא עצמה דחתה את הטענות וסירבה להגיש תלונה במשטרה. במרץ 2019 התגרשה ממנו.
יחסי מצרים–צ'אד
יחסי מצרים–צ'אד הם היחסים המסחריים והאידאולוגים בין מדינת מצרים למדינת צ'אד.
היסטוריה.
היחסים בין צ'אד למצרים לא היו הדוקים עד לפני כעשרים שנה בערך, מכיוון שמצרים נהגה לבדל את עצמה תמיד ממדינות אפריקה והעדיפה להחשב כחלק מהמזרח התיכון או מהמגרב. לעומתה צ'אד נהגה לסחור עם מדינות דרום אמריקה או דרום יבשת אפריקה. לפני כעשרים שנה בערך החל חימום יחסים בין המדינות, כאשר חילופי סחורות החלו להתקיים בין המדינות. נשיאי המדינות, אידריס דבי וחוסני מובארכ, נפגשו בפעם הראשונה כמה שנים לאחר מכן.
שתי המדינות חברות בארגון האיחוד האפריקאי, ובזכות שיתופי פעולה מטעם הארגון יחסי המדינות התחממו ונוצרה הגברה בכמות הסחר והתיירות בין שתי המדינות באופן הדדי. מצרים החלה לבצע רכישות של משאבים טבעיים מצ'אד, בעוד שצ'אד קנתה כלים מלאכותיים, כלי מתכת, חוטי נחושת ועוד.
עם עלייתו של הנשיא עבד אל-פתאח א-סיסי שני הנשיאים המכהנים מהרו להפגש ולדון בשינויים החדשים שייערכו. היחסים בין המדינות הפכו לחזקים יותר כאשר נחתם הסכם של שתי המדינות, יחד עם אלג'יריה להתערב בפעולות הטרור שבמדבר לוב ולמנוע מהם להגיע למדינות השכנות.
בשנת 2019 נערכה פגישה חשובה בין שני הנשיאים הנוכחיים, עבד אל-פתאח א-סיסי ו-אידריס דבי, שבה קרא הנשיא סיסי לקירוב בין העמים. הוא אף הדגיש את היחסים ההיסטוריים החזקים בין מצרים לצ'אד, והצביע על הכשרות המצרית להעצים עוד יותר את היחסים הדו-צדדיים, תוך התחשבות בהסכמה ההדדית של שתי המדינות בנושאים אזוריים ובינלאומיים רבים. הנשיא אף טען כי הסוכנות המצרית לשותפות ופיתוח תמשיך לספק לממשלת צ'אד כספים וקורסים להכשרה בתחומים שונים, במיוחד בתחום הבריאות והכלכלה. בנוסף, שני הנשיאים הסכימו להמשיך בהתייעצות משותפת ברמה האפריקאית על בסיס העיקרון "פתרונות אפריקאים למשברים אפריקאים" וכדי למקסם את שיתוף הפעולה בתחומי הביטחון והמודיעין למאבק בטרור וקיצוניות.
יהודה שטרית
הרב יהודה שטרית (כ"ט בסיוון ה'תרע"ג, יולי 1913, תולאל – ד' בכסלו ה'תשנ"ה, 17 בנובמבר 1994, ירושלים) היה רב הערים אגאדיר ואספי שבמרוקו ורבה של עפולה.
תולדות חייו.
נולד בתולאל שבמחוז תאפילאלת שבמרוקו לרבי מכלוף שטרית. למד בישיבת אביר יעקב בבודניב אצל הבאבא סאלי, והוסמך לרבנות על ידו. בשנת ה'תר"ץ נשא לאשה את בת דודו יאקות, ולהם נולדו תשעה ילדים. התמנה על ידי הבבא סאלי, שישב באותה העת בארפוד לאחראי על הגטין במחוז. שימש בצעירותו כרב בעיירה גוראמה . החל משנת ה'תש"ה התגורר באגאדיר, שם שימש באופן לא רשמי כמנהיג הרוחני של הקהילה. בשנת ה'תשי"ד הוסמך בבית הדין הגבוה ברבאט, ושב לכהן באופן רשמי כרבה של אגאדיר משנת ה'תשט"ו ועד לחורבנה ברעידת האדמה הקשה שפקדה את העיר ב-1960. במקביל, ישב לפרקים כדיין ממלא מקום בבתי הדין במרקש ובאסואירה. לאחר רעידת האדמה עבר לכהן כרבה של העיר אספי, עד שנת ה'תשכ"ג (1962). באותה שנה עלה לישראל, ולאחר כעשרה חודשים החל לשמש כרב בעפולה, בהמלצת הרב הראשי לישראל, יצחק נסים. כעבור שלוש שנים התמנה לרבה הספרדי של העיר, לצד הרב האשכנזי הוותיק אשר קרשטיין.
בהגיעו לגיל הפרישה, עבר לשכונת נווה יעקב בירושלים. נפטר בירושלים בד' בכסלו ה'תשנ"ה (17 בנובמבר 1994).
על שמו רחוב בעפולה ומספר בתי כנסת וכוללים בישראל.
לייזר אדי נחושת
לייזר אדי נחושת (CVL) הוא לייזר 4 רמות עם אדי נחושת מתכתית כתווך לזירה. הלייזר מפיק אור לייזר ירוק ב -510.6 ננומטר ואור לייזר צהוב ב־578.2  ננומטר. רוחב הדופק (פולס) הוא בדרך כלל בין 5 ל-60 ננושניות, ועוצמת השיא היא של 50 עד 5000 קילוואט. תדר הדפקים הם בתחום 2 עד 100 קילוהרץ. ההספק הממוצע של לייזר אדי נחושת יכול לנוע בין 25 ואט ליותר משני קילוואט.
כדי לבנות לייזר המשתמש באדי נחושת מתכתית יש לחמם את הנחושת המתכתית לטמפרטורה גבוהה, בערך 1500 מעלות צלזיוס. הפעולה בטמפרטורה כל כך גבוהה מחייבת צינור אלומינה להכלת הנחושת הנוזלית והגז החם, ומחייבת גם התקנת מראות מחוץ לאזור האדים. הטמפרטורה הגבוהה מושגת על ידי הפעלת מעגל התפרקות חשמלית של גז ניאון בלחץ של 200–600 טור (מילימטר כספית). תחילה, מופעל מעגל ההתפרקות להתיך את הנחושת ולחמם אותה עד שהיא מגיעה לטמפרטורת האידוי. אזי, ההתפרקות החשמלית מעוררת או שואבת את אטומי הנחושת לרמת הלייזר העליונה, הלזירה מתחילה והיא מתחזקת עם עלית לחץ אדי הנחושת.
לייזרים המבוססים על נחושת, כמו , ו, פועלים בטמפרטורות נמוכות בהרבה, בטווח 300–600 מעלות צלזיוס. לייזרי אדי נחושת דורשים מעגל הפעלה חשמלי מורכב יותר. בדרך כלל, נדרשים שני דפקים (פולסים) מעוררי אנרגיה ברצף מהיר, הפולס הראשון מבודד אטומי נחושת והפולס השני שואב אותם לרמת הלייזר העליונה.
בלייזרי אדי נחושת נעשה שימוש נסיוני לעיבוד וחיתוך לייזר של מתכות ויהלומים. אולם, עיקר חשיבותם הייתה בהפרדת איזוטופים אטומית בעזרת לייזר, טכנולוגיה ניסיונית שנחקרה במדינות רבות בעולם בשנים 1970–1995. ביישום זה, לייזר אדי הנחושת מעורר לייזרי צבע מתכווננים.
אמנות ובידור.
בשימוש ראשון בשטחי האמנות והבידור, לייזר אדי נחושת האיר את המיצג האמנותי של הפסל דני קרוון במפגש אמנויות שהתקיים בתל חי (ישראל) בספטמבר 1980. האלומות הנעות, ירוקות וצהובות לסירוגין, נשלטו על ידי ש. קמין באמצעות מערכת של מסננים כרומטיים ומראות.
לייזרי אדי נחושת שימשו לראשונה למטרות בידור על ידי פינק פלויד בסיבוב ההופעות שלהם בשנת 1994 לאלבומם "The Division Bell".
קרחון טאלבוט (אנטארקטיקה)
קרחון טאלבוט (באנגלית: Talbot Glacier) הוא קרחון בחוף המערבי של ארץ גרהאם, שבאנטארקטיקה.
הקרחון מצוי בחוף דאנקו.
הקרחון נשפך לתוך פיורד אטיין המתחבר אל מפרץ פלאנדרז.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי הקרחון.
הקרחון מופה לראשונה על ידי המשלחת האנטארקטית הבלגית, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1897–1899, בפיקודו של אדריאן דה ז'רלאש.
מקור השם.
שמו של הקרחון ניתן לו בשנת 1960 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.