הלהקה התחילה כחוג לדרמה ביוזמתה של תמר רפופורט, בבימויו ובניהולו האמנותי של ירון כפכפי. כפכפי גיבש את צוות הלהקה הראשון שכלל תיכוניסטים בגילאי 15 עד 17. בין בוגרי הלהקה נמנים נועה תשבי, יעל בר זוהר, יהודה לוי, ניקי גולדשטיין, יניב גוטוירט ומושיק גלאמין.
שם הלהקה "השכנים של צ'יץ'", הוצע על ידי במאי הלהקה בגלל מיקומו של בית הלהקה, מרכז רוזין, בסמוך לביתו של צ'יץ'. צ'יץ' היה כינויו של שלמה להט ראש העיר של תל אביב באותה עת, שהתגורר בשכונת אפקה הגובלת ברמת אביב ג'. במשך כשנתיים שינתה הלהקה את שמה לשם "השכנים מתל אביב" כיוון שלאחר סיום כהונתו של שלמה להט כראש עיר, לא היה ברור אם שם הלהקה יהיה מקובל על ראש העיר הבא אחריו (שהיה רוני מילוא).
תוכנית הלהקה הראשונה הייתה "מעבר לצלילי המוזיקה", ערב של קטעים מתוך מחזות זמר. בתקופה זו נועה תשבי, חברת להקה, החלה לשמש גם כאשת הקשר שלה עם עיתונאים, מפיקי תיאטרון ומפיקי טלוויזיה.
ללהקה נוספו שלוש קבוצות עתודה של שחקנים וזמרים צעירים יותר. לאחר שצוות הלהקה המקורי התבגר ופרש, אוישה הלהקה על ידי צוות "השכנים מלמטה", להקת העתודה הצעירה. הרכב זה העלה בשנת 1993 גרסת רוק לאופרה "כרמן" של ז'ורז' ביזה. ההפקה צולמה שנה לאחר מכן כהפקת טלוויזיה בשני חלקים עבור "טלעד" ושודרה בערוץ 2. בשנת 1996 החזירו השכנים את המחזמר "דוד" לעוד שתי עונות.
כפכפי העביר את שרביט הבימוי לאחר עזיבתו בשנת 1997 לידי הבמאי עידן עמית. שי פישמן, מוזיקאי בן 19, קיבל את שרביט הניהול המוזיקלי והלחנת מחזות הזמר של כל ארבע הלהקות. תחת שרביטו של פישמן העלו הלהקות יותר מ-15 הפקות מלאות הכוללות את: "ישראל 5:0", "רק להצליח", "הקברט של רחב", "החלום, להקה", "קיץ של אהבה" (על פי חלום ליל קיץ של שייקספיר), "סודות הארכיון", "איזה נוער", רמי ויולי". עד 2006, במאי הלהקות כללו את מאיר ורדי, ליאור זוהר-זרחין וסיגי פרל. פישמן עזב את להקת השכנים של צ'יץ ב-2005.
הלהקה כיום.
היום הלהקה עובדת במרכז רוזין, ומופיעה בישראל ובעולם לקהילות היהודיות עם מגוון מופעים.
כיום, הלהקה נמצאת תחת בימויו וניהלו המוזיקלי של עידן ליפר, בוגר בית הספר ג'וליארד למוזיקה, ובית הספר AMDA למחזות זמר.
בשנת 2020 הייתה אמורה להציג הקבוצה הבוגרת של הלהקה את הפקת הענק "מלצרית" עיבוד עברי למחזמר המפורסם מארצות הברית. קבוצת העתודה של הלהקה הייתה אמורה להציג את המחזמר "13" - עיבוד עברי למחזמר המפורסם מברודוויי. והקבוצה המכירה את המחזמר "אנני", עיבוד עברי למחזמר המצליח.
בעקבות מגפת הקורונה הוחלט לעשות ערב קברט שירי מחזות זמר לקבוצה הבוגרת ולקבוצת העתודה.
לקבוצה הצעירה גרסת קונצרט למחזמר אנני.
בשנת 2021 ״השכנים של ציץ״ חזרה לפעילות חלקית, של סדנאות קיץ האורכות כשלושה חודשים, הן לקבוצות הבוגרות והן לצעירות.
בשנת 2022 ״השכנים של ציץ״ חזרה לפעילות עקבית.
בוגרים.
מספר בוגרים של הלהקה פיתחו קריירה מגוונת בתחומי הבידור והתרבות:
אדרסטאה
אדרסטאה, או יופיטר XV, הוא הירח השני מבין הירחים הפנימיים של צדק. הירח התגלה באמצעות תמונות שצולמו ב־1979 על ידי החללית וויאג'ר 2. אחרי פרסום הגילוי במגזין Science נקרא הירח ב־1983 על שם הדמות מן המיתולוגיה היוונית אדרסטאה, בתם של יופיטר ואננקה. זהו הירח הקטן ביותר מבין הירחים הפנימיים של צדק.
אדרסטאה הוא הירח הראשון אשר התגלה באמצעות תמונות שצולמו על ידי חללית בין-כוכבית ולא באמצעות תמונות מטלסקופ.
אדרסטאה נמצא בטבעת העיקרית של צדק וייתכן שהוא המקור לחלק מהחומר הכלול בה. מסלולו נמצא ברדיוס המסלול הסינכרוני סביב צדק וכתוצאה מכך כוחות הגאות גורמים למסלול שלו לקרוס בהדרגה.
שלפוחית אוויר
שלפוחית ציפה (נקראת גם שלפוחית אוויר או שלפוחית שחייה), קרום דמוי שק, בעל דפנות דקות, גמישות וחזקות. תפקידו העיקרי של איבר זה הוא לסייע לדג לשלוט בציפה שלו ללא צורך בבזבוז אנרגיה. נפחו והלחץ הפנימי שלו משתנים עם השינויים בלחץ ההידרוסטטי. השלפוחית מכילה בתוכה תערובת של גזים: חמצן, פחמן דו-חמצני וחנקן. היחס הכמותי בין הגזים משתנה על פי העומק המימי שבו מצוי הדג.
מינים.
איבר זה אינו אופייני לכל הדגים אלא רק לדגים מתת מחלקת מקריני סנפיר.
מבנה ותפקוד.
השלפוחית מורכבת בדרך כלל משני שקים מלאי גז וממוקמת באזור הבטני של הדג, כאשר בדגים פרימיטיבים יותר השלפוחית מורכבת משק אחד. דפנות השלפוחית מכילות רשת של כלי דם (נימיות דם) וממוקמת בין מערכת העיכול ועמוד השדרה.
השלפוחית היא איבר הידרוסטטי שמווסת את כוח המשיכה מול כוח הציפה הפועל על הדג.
כאשר השלפוחית מלאה, היא מקטינה את משקלו הסגולי של הדג, ובכך מאפשרת לו לשחות קרוב לפני הים. כאשר שלפוחית השחייה מתרוקנת, עולה המשקל הסגולי וזה מאפשר לדג להתגבר על כוח העילוי ולשחות לעומק.
אבולוציה.
אין הסכמה אם תפקידה המקורי היה איבר ציפה או איבר לחילופי גזים, מקובל להתייחס אליה כאיבר הומולוגי לריאות.
גדוד
גדוד הוא יחידה צבאית שכפופה לחטיבה או לרגימנט. בגדודי חיל רגלים (חי"ר) בצה"ל שתיים עד חמש פלוגות ובין 300 ל-1,300 חיילים.
בצה"ל, מפקד גדוד (מג"ד) הוא קצין בדרגת סגן-אלוף ובצבאות העולם קצין בדרגת לוטננט קולונל. קיצור מקובל לסגן מפקד גדוד הוא סמג"ד.
גדוד אורגני הוא גדוד בעל יכולת טקטית בלבד, שפועל במסגרת משותפת עם יחידות אחרות. גדוד עצמאי הוא גדוד בעל יכולת פעולה עצמאית יותר.
בצה"ל, גדוד חי"ר בנוי משלוש פלוגות מבצעיות, פלוגה מסייעת ופלוגת מפקדה. גדוד חה"ן בנוי מפלוגות רובאיות, מחלקות סיור, פלוגות צמ"ה ופלוגות מפקדה. המבנה האורגני של המחלקות בחי"ר וחה"ן הן זהות. גדוד בחיל השריון הישראלי כולל כ-36 טנקים ופלוגת חרמ"ש (לרוב פלוגת החרמ"ש היא פלוגת מילואים - גם בגדודי שריון סדירים), ולאחרונה גם פלוגה מסייעת שריון.
גדוד הוא היחידה האינטגרלית הקטנה ביותר בצה"ל. למשל, גיוס לשירות המילואים בישראל מתבצע ברמת גדוד לפחות.
היחידה המקבילה לגדוד בחיל הים היא פלגה.
מספר גדודים מרכיבים חטיבה.
מפקד גדוד.
מפקד גדוד או בקיצור מג"ד, הוא תפקיד של קצין בצה"ל, העומד בראש גדוד לוחמים בחי"ר, שריון, הנדסה קרבית, איסוף קרבי, תותחנים או יחידה מובחרת. בצה"ל מתייחס מונח זה למפקד יחידה הכפופה לחטיבה או לאגד. דרגתו של מפקד הגדוד היא בדרך כלל דרגת סגן-אלוף והוא גם השתלם בקורס מפקדי גדודים.
עמיר לב
עמיר לב (נולד ב-23 בפברואר 1962) הוא זמר-יוצר, גיטריסט, פזמונאי, ומפיק מוזיקלי ישראלי. מסימני ההיכר הבולטים של לב: קולו המחוספס והעמוק, סגנון הכתיבה המינימליסטי הייחודי שלו ומיומנות הנגינה שלו כגיטריסט.
ביוגרפיה.
עמיר לב נולד וגדל בחולון. את הקריירה המוזיקלית החל במהלך שנות ה-80 כשהשתתף כחבר בלהקות רוק צעירות שונות. אחת מהם בהובלתו ("עמיר לב וחברים"), אף זכתה בתחרות הלהקות הצעירות, שנערכה בעיר הנוער בשנת 1989. בעידודו של אריאל זילבר, אליו פנה לאחר הצבא עם חומרים שכתב, החל לב לעבוד על המוזיקה שלו בעצמו. זילבר, שלב אף הגדיר אותו כגיבור המוזיקלי הגדול שלו, היה מעורב גם בהפקה ובעיבוד של תקליט השדרים הראשון שלב הוציא באותה שנה, "הכול כמו ראי". במקביל באותה תקופה התפרנס לב מחקלאות (לב למד תואר במדעי הקרקע והמים ברחובות).
אלבום הבכורה של לב, "רוצה לראות אתכם במקומי", יצא שנתיים מאוחר יותר, ב-1991. בפרק זמן זה, עד למועד יציאת האלבום, ניסה לב לעבוד, בין השאר, עם יזהר אשדות, צוף פילוסוף ומשה לוי עד שהגיע ללואי להב, שאהב את החומרים ששמע, ואף השקיע באלבום. האלבום, בהפקתו של להב, נכשל לבסוף מבחינה מסחרית. בראיונות טען לב שהסיבה לכישלון הייתה ההפקה המוזיקלית "האמריקאית" (המזוהה עם עבודות ההפקה של להב), שלקחה את השירים שלו והפכה אותם לדבר שונה בתכלית מהמקור לו התכוון.
בשנת 1992 הוזמן לב על ידי שלמה ארצי לעבוד ביחד על השיר "אני בא" באלבום "ירח". על העבודה המשותפת, בו עבדו במשך מספר שעות על ליטוש הטקסט, סיפר אחר כך לב שרק אז הבין מה זה באמת לעבוד על טקסט לעומק. השיר הפך לאחד מלהיטי האלבום, כשלב מתארח בשירת הפזמון בקולו.
בשנת 1995, הוציא לב את אלבומו השני, "עמיר לב". את העבודה על האלבום החל לב עוד ב-1991, זמן קצר אחרי יציאת אלבומו הראשון, בעבודה משותפת עם יוסי אלפנט. השניים הספיקו להקליט שני שירים ביחד, אך מותו הפתאומי של אלפנט בספטמבר של אותה השנה עצר את המשך תהליך העבודה על האלבום. האלבום, ברוחו המוזיקלית של אלפנט ובהפקתו של עודד פרח, זכה לביקורות משבחות, וכלל מספר להיטים, ביניהם "אריה ורותי", "חבק אותי" ו"קסם". לב עצמו, ציין לא פעם, שמבחינתו זה אלבומו הראשון באמת.
בשנת 1998 יצא אלבומו השלישי, "פעם בחיים", שבו בלטו השירים "כחול וירוק", "עננים שחורים", "ערב ראש השנה" ו-"My Girl". בשנת 2005 יצא ביצוע חדש של אפרת גוש לשיר הנושא של האלבום, "פעם בחיים". השיר, שהופיע באלבום הבכורה שלה, שימש גם כשיר הפתיחה של הסדרה "לתפוס את השמים".
בשנת 2000 יצא דואט של לב עם חיים אוליאל, "את הולכת לבד עכשיו" (מהאלבום של אוליאל, "סנדוק לעג'ב"), וכן אלבום ההופעה "הופעה חיה בבארבי", שכלל הופעות אורח של רפי פרסקי, אביתר בנאי וסיוון שביט. בנוסף, כתב לב לאריק סיני את השיר "מכור", שנכלל באלבום האוסף "המיטב" של סיני.