ג'יינוזאורוס
ג'יינוזאורוס (שם מדעי: Jainosaurus) הוא סוג של דינוזאור זאורופוד מקבוצת הטיטאנוזאורים שחי במשך הקרטיקון העליון במשך המאסטריכט, לפני 68 מיליון שנה מזמננו, באזור הודו של ימינו. המאובניו נתגלו בתצורת למטה שבמאדהיה פרדש, הודו.
לג'יינוזאורוס הייתה עצם זרוע באורך 134 סנטימטרים, והוא היה קטן יחסית לקרוביו, אך עדיין הגיע לגובה של שישה מטרים בראשו ואורכו הגיע ל-18 מטרים. הוא היה פרימיטיבי ביחס לטיטאנוזאורים והיה קרובם של הבוניטזאורה והאנטארקטוזאורוס מאמריקה הדרומית. את שמו המדעי קיבל על שם הפלאונטולוג ההודי סוהאן לאל ג'יין (Sohan Lal Jain), אשר ערך מחקר נרחב על הדינוזאור. הג'יינוזאורוס תואר למדע ב-1995 בידי אדריאן פול האנט (Adrian Paul Hunt), אף שכמה חוקרים סוברים שהוא טקסון בטל השייך לסוג טיטאנוזאורוס או אולי לאנטארקטוזאורוס. כמה מדענים גם שייכו אותו למשפחת הדיקראוזאוריים בעלת הזיזים על שדרתם, אך נראה שמדובר באבולוציה מתכנסת מאחר שמבנה הגפיים דומה יותר לטיטאנוזאור.
אברהם בית הלוי
אברהם בצלאל בית הלוי (25 במאי 1913 – 21 בינואר 1944) היה כדורגלן יהודי יליד פולין, ששיחק בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי במדי הפועל תל אביב, ונהרג בלחימה במלחמת העולם השנייה.
קורות חיים.
בית הלוי נולד בשנת 1913 בקאליש שבפולין ועלה לארץ ישראל ב-1920. בשנת 1929 בזמן לימודיו בגמנסיה הרצליה, הצטרף להפועל תל אביב ששיחקה בליגת ארץ ישראל בכדורגל והיה שחקן הגנה.
לאחר סיום לימודיו הצטרף להגנה, שימש בה כמתורגמן, והשתתף בפעילות מבצעית.
היה חבר בסגל נבחרת ארץ ישראל בכדורגל, וב-20 בפברואר 1938 היו הוא ואחיו, ג'רי בית הלוי צמד האחים הראשון המופיע יחדיו במשחק נגד נבחרת יוון, הופיע סך הכל ב-2 משחקי נבחרת.
בשנת 1939 הצטרף למכבי תל אביב במסע משחקים באוסטרליה, ושם החליט להישאר. במהלך מלחמת העולם השנייה גויס לצבא אוסטרליה יחד עם מנחם מרימוביץ' ונשלח לגינאה החדשה לקרבות נגד היפנים. ב-21 בינואר 1944 נהרג במהלך הקרבות, ונקבר שם. במהלך השנים ניסו להעלות את עצמותיו לקבורה בישראל, אך ללא הצלחה.
שמשון ולנר
שמשון וֶלנר (נולד ב-29 ביוני 1941) הוא יזם ישראלי. מייסד יקב רמת הגולן ומנכ"ל החברה בשנים 1982–1990, פעיל בתעשיית היין הכשר בשנים 1982–1990 ו-1995–2017.
ביוגרפיה.
ולנר נולד בשנת 1941 בתל אביב, בארץ ישראל המנדטורית. בנם של יפה (1914–2001) וחיים (1906–1991) ולנר (בני דודם של אלתר ולנר ושמחה ולנר).
שירת בגרעין נח"ל בראש הנקרה ובשנת 1968 הצטרף לגרעין בקיבוץ מרום גולן. ולנר הוביל את הכשרת הקרקע בקיבוץ, הקמת מחצבת הטוף, ובניית ארבעה מאגרי מים לקיבוץ ובין מתכנני תוכנית מאגרי המים ברמת הגולן.
בשנת 1975 הקים את בית האריזה "פירות גולן" שכיום נקרא "בראשית". בית האריזה שימש את קיבוצי הגולן לאריזה והפצה של יבול התפוחים. בית אריזה זה היה הראשון בישראל אשר אימץ שיטות עבודה מתקדמות שהיו נהוגות בארצות הברית, אשר כללו מיכון של הליך המיון, לפי משקל הפרי וקוטרו.
בשנת 1982 החל לבדוק את היתכנות הקמת יקב ברמת הגולן, אשר ינצל את תנאי האקלים הייחודיים באזור, ואת התוצרת החקלאית של קיבוציי הסביבה. לאחר מחקר הכלל סיור של כמה חודשיים ביקבים בארצות הברית, הגיש תוכנית לפיילוט הקמה בעלות של 100 אלף דולר, שתספיק להרצה של שנה אחת. התוכנית ובקשת התקציב אושרו על ידי שבעה יישובים ברמת הגולן: אורטל, אלוני הבשן, אל-רום, רמת מגשימים, גשור, יונתן ועין זיוון ושל יישוב גלילי אחד: רמות נפתלי.
בשנת 1983 נוסד היקב בשם "יקבי רמת הגולן". את תוצרתו הראשונה של היקב סיקר העיתונאי הנודע תומאס פרידמן בכתבה נרחבת בניו יורק טיימס, אשר סללה את הדרך להצלחתו מחוץ לישראל.
ולנר אימץ שיטות עבודה וייצור מתקדמות, אשר לא היו נהוגות בישראל של אותם ימים, והיה היקב הישראלי הראשון שזכה בתחרויות בינלאומיות ב-1987, יין ירדן (מתוצרת יקבי רמת הגולן) קיבל מדליית זהב בתחרות מפורסמת IWSC בלונדון. הדבר נחשב אז להישג מדהים לתעשיית היין בישראל, וסימן את קפיצת המדרגה של התעשייה.
הווארד גולדברג, אחד מעיתונאי היין החשובים בעולם, כתב אז מאמר בניו יורק טיימס, בו ציין כי יש מהפכת יין בישראל. ולנר ניהל את היקב עד שנת 1990, עת עבדו בתפעול היקב הרווחי קרוב לעשרים עובדים, והתפוקה השנתית שלו נמדדה במיליוני בקבוקים.
בשנת 1987, בתור מנכ"ל יקבי רמת הגולן, היה לראשון בישראל אשר קיבל את פרס איש השיווק של השנה של איגוד השיווק הישראלי ביחד עם מנכ"ל אפיליידי.
לאחר פרישתו מהיקב, המשיך לקדם יוזמות ברמת הגולן, בהם נתחי רמת הגולן, תאגיד רמת הגולן, וייצור שמן ביקבי רמת הגולן.
בשנת 1995, חזר לתעשיית היין יחד עם רעייתו ליאורה והחל לייצר יין כשר במעל 11 יקבים ב-6 מדינות שונות בעולם תחת המותג "יינות ולנר". העסק שהוקם הפיץ יין כשר בארצות הברית ובעוד 25 מדינות, עד ליציאת בני הזוג לגמלאות בשנת 2017.
מבקר היינות הישראלי דניאל רוגוב המשיך לסקר את תוצרתו של ולנר גם במיזם זה.
היה נשוי לליאורה עד פטירתה ב-2019. השניים הורים לשלושה בנים ושלוש בנות.
יחסי איראן–הפיליפינים
יחסי איראן–הפיליפינים הם יחסי החוץ בין איראן והפיליפינים. היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו ב-22 בינואר 1964. קיימת קהילה של אלפי איראנים בפיליפינים, כולל סטודנטים בינלאומיים רבים הנמשכים על ידי השכלה אנגלית בעלות נמוכה במדינה.
יחסים דיפלומטיים.
שתי המדינות אינן מקיימות יחסים דו-צדדיים נרחבים. באוגוסט 2003 קיימו מנילה וטהראן את הוועידה הבילטרלית הראשונה שכותרתה הייתה "דיאלוג בין תרבויות". באפריל 2008 קרא שר החוץ הפיליפיני אלברטו רומולו להרחיב את הקשרים הדו-צדדיים עם איראן וטען כי שתי המדינות נהנו מיחסים טובים בעבר, והבטיחו מערכת יחסים עתידית חיובית.
במהלך פגישה באפריל 2009 עם שגריר הפיליפינים באיראן, גנרוסו סנגה, שר החוץ האיראני מנוצ'הר מותכי ציין את האופי החיובי של הקשרים הדו-צדדיים והביע תקווה כי היחסים, במיוחד בתחומי האנרגיה, הטכנולוגיה, המדע והתרבות, ימשיכו להתרחב. באותה פגישה האשים מותכי את תגובות "מעצמות חוץ-אזוריות" בהרחבת הקיצוניות באסיה. בפברואר 2010, מכללת אמיליו אגינלדו במנילה פתחה את שבוע התרבות האיראני, בו נערכה סדרת תוכניות ותערוכות בנושא התרבות האיראנית. בסדרה השתתפו שגריר התרבות האיראני וכמה אנשי תרבות ופוליטיקה איראניים.
ב-28 ביוני 2010, דרש מותכי מממשלת הפיליפינים לערוך "חקירה יעילה" על תאונת אוטובוס שהביאה להריגתם של כמה סטודנטים איראנים לרפואה. השגריר סנגה הגיב לחששותיו של מותכי ואמר כי הוא יבדוק את האירוע. שגריר איראן בפיליפינים עלי אסגר מוחמד אמר כי "איראן מחויבת לשיפור היחסים הכוללים שלה עם הפיליפינים".
ב-31 בינואר 2016 הביעה הפיליפינים את תוכניתה להקים קונסוליית כבוד בעיר כיש שבאי כיש בהתחשב בנוכחותם של הפיליפינים בעיר החוף האיראנית.
יחסים כלכליים.
פחמימנים נותרו התחום העיקרי לאינטראקציה כלכלית עבור איראן והפיליפינים. בשנת 2006 רכשו הפיליפינים בין 70,000 ל-110,000 חביות נפט ביום מאיראן, והפכו את המדינה לאחת השותפות המשמעותיות ביותר של הפיליפינים באזור. בשנת 2008 הסכימה איראן להשקיע 125 מיליון דולר בתחום הפטרוכימי בפיליפינים.
איראן והפיליפינים הסכימו להבטיח תנאי עבודה טובים יותר לצוותים ימיים פיליפינים. הצדדים כתבו תזכיר הסכם לאחר פגישה ביוני 2010 של הוועידה הדיפלומטית של הצדדים לאמנה הבינלאומית בנושא תקני הכשרה, הסמכה ושמירה. על פי ההסכם, איראן תכיר מכאן ואילך בתעודות יכולת ימיות בפיליפינים. מזכיר העבודה הפיליפיני מריאניטו רוקה הביע את "הערכתו לממשלת איראן על נכונותה להתקשר עם הפיליפינים" וטען כי ההכרה חיונית להמשך העסקתם של הפיליפינים בתעשייה הימית הבינלאומית.
החל מפברואר 2016, איראן היא אחת משש המדינות בהן יש לפיליפינים ועדה כלכלית משותפת ברמת שרים.
סנקציות בראשות ארצות הברית על איראן.
כחלק מהסנקציות נגד תוכנית הגרעין האיראנית על ידי ארצות הברית, הופעל לחץ על הפיליפינים לייבא פחות נפט מאיראן כדי להימנע מלהתמודד עם הסנקציות. ב-2011 ייבאו הפיליפינים מאיראן 5.9 מיליון חביות נפט גולמי. אולם בסוף מרץ 2012, הפיליפינים לא ייבאו שום נפט מאיראן. מוקדם יותר בינואר 2012, הנשיא בניגנו אקינו השלישי פנה למספר מחוקקים אמריקאים בבקשה לשקול אינטרסים של הפיליפינים, מכיוון שהוא ירצה לשמור על סחר "לא מזיק" עם איראן. ייצוא הפירות הפיליפיני לאיראן הושפע מאוד. 30 אחוז מיצוא הבננות הפיליפיני עובר לאיראן.
ביוני 2013 איראן הביעה חשש כי הפיליפינים "מפספסים הזדמנויות" על ידי כניעה לדרישות ארצות הברית ולמדינות מערביות אחרות לשתף פעולה במאמצי הטלת הסנקציות על איראן. עלי א. מוחמדי, שגריר איראן בפיליפינים, ציין כי הסחר השנתי בין איראן לפיליפינים ירד ל"רמה מינימלית", מרמתו בשנת 2011 שעמדה על 900 מיליון דולר.
המכשולים נגד יחסי הסחר בין שתי המדינות צומצמו עם הקלת הסנקציות נגד איראן עם חתימת הסכם הגרעין האיראני.
תוכנית גרעינית.
סגן שר החוץ הפיליפיני, רפאל סגיס, הביע את תמיכת ממשלתו ביוני 2008 בזכותה של איראן להשתמש באנרגיה גרעינית למטרות שלום. מזכיר המשנה אמר כי לאור עליית מחירי הפחמימנים, על כל המדינות להיות מסוגלות לגשת לאנרגיה גרעינית אזרחית. באפריל 2008 אמר אלברטו רומולו גם כי מדינתו תומכת בזכותה של איראן לגשת לטכנולוגיה גרעינית למטרות שלום במסגרת ההגנה על האמנה למניעת הפצת נשק גרעיני.
יחסי ביטחון.