סדר הקריאה לחג כולל פסוקים מהאיגרת אל הרומאים ומהבשורה על-פי יוחנן בהם מתוארת פגישתו הראשונה של ניקודמוס עם ישו, שבה הם דנים על הטבילה לנצרות. הלברית נכתבה על ידי סלומון פרנק (Salomon Franck), משורר החצר שכתב את הלברית לקנטטות נוספות של באך בתקופה זו והיא מתייחסת לנושא הטבילה ולקשר שנוצר כך בין המאמין לבין ישו. כמו כן, היא עוסקת בגאולה הבאה על ידי מותו של ישו. אזכור נוסף לסדר הקריאה הוא נחש הנחושת שמוזכר בשיחת ישו עם ניקודמוס ופרנק מרחיב את ההתייחסות גם לנחש הקדמוני שמסמל את החטא הקדמון. החלק האחרון בקנטטה לקוח ממזמור לותרני של המשורר הגרמני בן המאה ה-16, לודוויג הלמבולד (Ludwig Helmbold).
כמו קנטטות אחרות שלו מתקופת ויימאר, הוא ביצע את הקנטטה פעם נוספת בעת עבודתו בלייפציג, באותו מועד בשנת 1724. הפרטיטורה המקורית ששרדה היא מהביצוע בלייפציג, בעוד זאת של הביצוע הראשון אבדה.
מבנה והרכב מבצע.
הקנטטה נכתבה לארבעה סולנים, סופרן, אלט, טנור ובס (קול), למקהלה בת ארבעה קולות ולתזמורת הכוללת שני כינורות, ויולה, בסון, צ'לו ובאסו קונטינואו. לקנטטה שישה חלקים:
הקלטות.
היצירה לא הוקלטה רבות, רק כ-7 פעמים, בהן על ידי מנצחים ידועים כגון גוסטב ליאונהארדט (ב-1987), טון קופמן (ב-1995), מסאקי סוזוקי (ב-1996) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000).
אובה ראן
אובה ראן (בגרמנית: Uwe Rahn, נולד ב-21 במאי 1962 במנהיים שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר בבורוסיה מנשנגלדבך ובנבחרת גרמניה המערבית בעמדת הקשר ההתקפי.
ראן הבקיע 81 שערים ב-227 הופעות במדי בורוסיה מנשנגלדבך בבונדסליגה, והוא מדורג במקום החמישי בטבלת שיאני המבקיעים של המועדון בבונדסליגה בכל הזמנים.
אין קשר משפחתי בין אובה ראן להלמוט ראן, שזכה עם נבחרת גרמניה המערבית במונדיאל 1954.
קריירת מועדונים.
ראן שיחק בקבוצת הנוער של וולדהוף מנהיים, ובשנת 1980 עבר לבורוסיה מנשנגלדבך, שם השתלב בקבוצה הבוגרת. בשלוש העונות הראשונות מיעט להבקיע באופן יחסי, אך בעונת 1983/1984 הבקיע 14 שערים, ובארבע העונות העוקבות הבקיע תשעה שערים לכל הפחות בכל עונה. בעונת 1983/1984 הגיע עם בורוסיה מנשנגלדבך לגמר הגביע הגרמני, אך הקבוצה הפסידה בפנדלים לבאיירן מינכן לאחר 1:1 בתום 120 דקות, כאשר ראן הוחלף בדקה ה-68. את עונת 1986/1987 סיים ראן כמלך השערים של הבונדסליגה עם 24 הבקעות, סייע לבורוסיה מנשנגלדבך לסיים במקום השלישי בליגה, וזכה בתום עונה זו בתואר כדורגלן השנה בגרמניה.
במחצית הראשונה של עונת 1988/1989 חלה ירידה חדה ביכולתו של ראן, והוא לא הבקיע ולו שער אחד בעשר הופעות בבונדסליגה. בפגרת החורף באותה עונה חתם בפ.צ. קלן, הצטרף להתקפה מרשימה שכללה את תומאס אלופס, תומאס הסלר, פאלקו גץ ופייר ליטבארסקי, והצליח לסיים את העונה עם שבעה שערים, כשקלן מסיימת את העונה במקום השני. גם בעונה העוקבת קלן סיימה במקום השני, אך תפוקתו של ראן ירדה, והוא הבקיע שישה שערים לאורך עונה שלמה. בעונת 1990/1991 שיחק ראן בהרטה ברלין, שעלתה מליגת הבונדסליגה השנייה. בעונה זו הרטה ברלין צברה 14 נקודות בלבד וחזרה לבונדסליגה השנייה, כשראן הבקיע חמישה שערים ב-21 הופעות. בתום עונה זו עבר ראן לפורטונה דיסלדורף, וגם עמה ירד לבונדסליגה השנייה מהמקום האחרון, כשהוא תורם חמישה שערים ב-15 הופעות. גם את פורטונה דיסלדורף עזב ראן אחרי עונה אחת בלבד, חתם בעונת 1992/1993 באיינטרכט פרנקפורט, והצטרף להתקפה שכללה את אובה ביין וטוני יבואה. עם פרנקפורט סיים ראן במקום השלישי באותה עונה, אך מיעט לשחק וערך 12 הופעות בלבד, בהן הבקיע שלושה שערים. בתום עונה זו עבר לאוראווה רד דיימונדס מליגת העל היפנית שזה עתה הוקמה. לקבוצה זו הגיעו כוכבים רבים מגרמניה באותו זמן כמו גידו בוכוואלד, אובה ביין ומיכאל רומניגה. במועדון היפני שיחק ראן עונה אחת, אך לא הצליח לבוא לידי ביטוי ופרש ממשחק פעיל בשנת 1994, בגיל 32.
קריירה בינלאומית.
ראן ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גרמניה המערבית בשנת 1984. ראן ייצג את גרמניה המערבית באולימפיאדת לוס אנג'לס שנערכה בשנת 1984, אך נבחרתו הודחה ברבע הגמר לאחר תבוסה בתוצאה 5:2 לנבחרת יוגוסלביה. ראן נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 1986, בו הפסידה הנבחרת בתוצאה 3-2 לנבחרת ארגנטינה במשחק הגמר, אך לא שיחק דקה. הופעתו האחרונה של ראן בנבחרת נערכה בשנת 1987, והוא סיים את הקריירה שלו בנבחרת גרמניה המערבית עם 14 הופעות, בהן הבקיע חמישה שערים.
מגדלי אלון
מגדלי אלון הם זוג מגדלי משרדים שבנייתם הסתיימה בסוף שנת 2017 ברחוב יגאל אלון 94 בתל אביב, בסמיכות ומדרום למגדל אלקטרה, במתחם שבו שכן בית החרושת "הארגז". הבניינים הם בגובה של 163 מטרים ו-40 קומות כל אחד, עם מרתף חניה בן 6 קומות שבו מקום ל-2,200 מכוניות. בכל מגדל 14 מעליות.
היסטוריה.
בשנת 2001 אישרה הוועדה המקומית לתכנון ולבנייה בתל אביב את תוכנית הפרויקט, כחלק משינוי של תוכנית בניין עיר (תב"ע) בשכונת ביצרון, המאפשרת בנייה לגובה במתחם, במסגרתה אושרו מבנים של עד 50 קומות ברחוב יגאל אלון.
בשנת 2010 מכר שלום חגי, בעלי קבוצת הארגז, את המתחם תמורת כ-400 מיליון שקל לקבוצת ב.ס.ר., אשר הקימה קבוצת רכישה במסגרתה רכשו חברות הביטוח "מגדל" ו"הראל" את המגדל הצפוני, וכמאה משרדים של עורכי דין, רואי חשבון, סוכני ביטוח, משרדי פרסום, שמאים ומהנדסים רכשו שטחים במגדל הדרומי. אדריכלי המיזם היו משרד ברעלי לויצקי כסיף אדריכלים, והוא משתרע על קרקע בשטח של כ-20 דונם הנמצאת בחכירה מעיריית תל אביב ומינהל מקרקעי ישראל.
בניית המגדלים החלה בשנת 2014, והסתיימה בסוף שנת 2017. קבלני הבנייה הראשיים היו "אשטרום" ואלקטרה בנייה". ספק הבטון בפרויקט היה חברת רדימיקס ואת שלד הבניין בנתה חברת "יילמזלר" הטורקית.
במאי 2017 שכרה חברת אבטחת המידע פאלו אלטו נטוורקס 4 קומות משרדים במגדלים.
בשנת 2018 החלה בניית מבנה חדש לתיאטרון תמונע שיעתיק את מיקומו כחלק מפרויקט מגדלי אלון. את עלות בניית התיאטרון מממנים יזמי המגדלים במסגרת מטלות ציבוריות שהשיתה העירייה כתנאי לאישור התוכנית. התיאטרון ישוכן במבנה בשטח 2,400 מ"ר בבעלות עיריית תל אביב-יפו. נכון ל-2022, התיאטרון לא עבר.
רי&quot;ב 165
Avril Lavigne (אלבום)
Avril Lavigne הוא אלבום האולפן החמישי של הזמרת אבריל לאבין. את האלבום הוציאה ב-1 בנובמבר 2013 חברת ההקלטות סוני מיוזיק אנטרטיינמנט. לאבין שיתפה מספר מפיקים באלבום, בהם מרטין ג'ונסון, פיטר סוונסון, דייוויד הודג'ס, מאט סקוויר וצ'אד קרוגר. האלבום זכה לביקורות חיוביות, ששיבחו את אווירת הפופ הרגועה והקלילות שמוצגת באלבום, בשונה משאר אלבומיה, אלבום זה הוא בסגנון פופ ולא פופ רוק. יש שאמרו שזהו אלבומה הטוב ביותר.
האלבום הגיע למקום החמישי בבילבורד 200, ומכר מעל 44,000 עותקים בשבוע הראשון.
מהאלבום יצאו שלושה סינגלים. הראשון "Here's to Never Growing Up", שלא זכה להצלחה רבה, אך הגיע למקום 20 במצעדים באוסטרליה, בקנדה, בארצות הברית ובממלכה המאוחדת.
הסינגל השני, ", זכה לפחות השפעה והצלחה, בזמן שהסינגל השלישי " זכה להצלחה רבה.
רקע, הצלחה וייצוא.
שלושה חודשים לאחר שלאבין הוציאה את אלבומה הרביעי, "Goodbye Lullaby", הודיעה שכבר התחילה לעבוד על אלבומה החמישי, וכבר יש לו 8 שירים כתובים. לאבין אמרה שהאלבום החמישי שלה, יהיה ההפך מהאלבום הקודם (מבחינה מוזיקלית). לאבין הסבירה, "Goodbye Lullaby היה אלבום "רך", אך האלבום הבא יהיה יותר כיפי ומלא פופ, כבר יש לי שיר שאני יודעת שהוא הולך להיות הסינגל המקדם, אני רק צריכה להקליט אותו". בסוף שנת 2011 אישרה לאבין שעברה לחברת ההקלטות אפיק רקורדס שבבעלותו של , שכבר עבד עם לאבין בעבר בחברת ההקלטות אריסטה רקורדס בשנת 2000. באוגוסט 2012, דווח שלאבין סיימה לעבוד על האלבום.
בספטמבר 2012,  (שבבעלותו חברת ההקלטות אפיק רקורדס) הודיע שלאבין "הרגע סיימה" לעבוד על האלבום ושנעזרה בבעלה (לשעבר) צ'אד קרוגר בשביל שיר. "היא עבדה עם צ'אד קרוגר, שהוא עכשיו ארוסה, והם עבדו ממש יפה ביחד והוציאו שיר מעולה" אמר L.A Reid. הוא גם חשף "אנחנו עכשיו בתהליך הסופי ואני מצפה שהאלבום ייצא בזמן הקרוב. אני אשמח להוציא אותו השנה, אך הזמן עובר ממש מהר. אם לא נוציא אותו השנה, נוציא אותו בתחילת השנה החדשה". באותו החודש, אתר צרפתי בשם "Charts in France" הודיע שהאלבום ייצא במרץ של אותו השנה, אך, באפריל, כחודש אחר כך, לאבין הודיעה שהיא עדיין עובדת על האלבום; "אני עבדתי על ההקלטה הזאת כבר שנה, לכן עבר זמן מה" היא אמרה. "כאשר אני השמעתי למפיק את השיר, הוא רצה להוציא אותו מיד. אז מסתבר שאני עדיין בסטודיו, עובדת על השיר. נשאר לי לכתוב עוד שיר אחד שאני הולכת לכתוב אותו בעצמי, כי אני אוהבת לכתוב שירים. זה חשוב בשבילי. הכל קורה כל-כך מהר ואני ממש מתרגשת!".
ב-8 באוגוסט 2013, לאבין חשפה את עטיפת האלבום בחשבון האינסטגרם שלה. בעטיפה יש קירוב של הפנים שלה עם רקע שחור, העיניים שלה מרוחות באייליינר, והשיער שלה מופנה לאחור. בריאיון אישרה לאבין שהאלבום יהיה זמין להזמנה מוקדמת ב-24 באוגוסט 2013, והוא ייצא רשמית ב-5 בנובמבר של אותה השנה. רשימת השירים נחשפה ב-5 בספטמבר, והאלבום כולו הועלה לאייטונס ולאתר הרשמי שלה ב-29 באוקטובר.
הקלטות ושיתופי פעולה.