בנובמבר 2010 החלו לצוץ דיווחים על פיהם פעל דחלאן ביחד עם קבוצת בכירי פתח להדחת יו"ר הארגון והרשות הפלסטינית אבו מאזן ולהחלפתו. על פי הדיווחים, שלחו דחלאן ומקורביו מכתב לנציגי הממשל האמריקאי, בו הבהירו כי אבו מאזן אינו ראוי לתפקידו. גורמים עלומים אף דיווחו כי דחלאן פעל על מנת להקים כוח מזוין בגדה המערבית, אשר יפעל על פי הוראותיו בעת הצורך, ויסייע לו בהדחת אבו מאזן באמצעות הפיכה אם יידרש לכך. בעקבות הדיווחים, החליט אבו מאזן להקים ועדת חקירה שתפקידה לבדוק את השמועות אודות פעילות אסורה בקרב בכירי פתח. בראש ועדת החקירה עמד סגנו של יו"ר הרשות, מוחמד גנאים, ולאחר התפטרותו מהתפקיד, עומד בראשה בכיר הארגון עזאם אל-אחמד. ב-28 בדצמבר התכנס הוועד המרכזי של פתח והחליט על השעיית חברותו של דחלאן מהוועד עד אשר יתבררו תוצאות החקירה. כמו כן, החליטו חברי הוועד לפטר את דחלאן מתפקיד דובר הוועד ולמנות במקומו את דוברו של יו"ר הרשות, נביל אבו רודיינה. ב-2 בינואר הגיע דחלאן לרמאללה ונחקר תחת מעטה חשאיות על ידי חברי הוועדה. לאחר מכן, יצא דחלאן לכיוון ירדן. גורמים בפתח דיווחו כי דחלאן גורש מתחומי הרשות עד שיתבררו תוצאות חקירתו, אולם מקורבי דחלאן הכחישו את הדיווחים והודיעו כי דחלאן יצא לירדן מיוזמתו.
ביוני 2011 הודיע הוועד המרכזי של הפת"ח על הדחתו של דחלאן מהתנועה, ועל ניתוק הקשרים עמו. באוקטובר 2011 אימצה מועצה המהפכנית את המלצת הוועד המרכזי, והחליטה על סילוקו הסופי מהפת"ח.
הוא עבר לאיחוד האמירויות עם בני משפחתו. ב-2014 פורסם כי בית המשפט הפלסטיני גזר עליו שנתיים מאסר בגין הכפשת השלטון. ב-2015 קיבל אזרחות סרבית, לאחר שהיה מעורב בקשרים כלכליים בין שתי המדינות. בדצמבר 2016 הרשיע בית משפט פלסטיני את דחלאן בגנבת 16 מיליון דולר וגזר עליו 3 שנות מאסר. דחלאן שהה בזמן המשפט באיחוד הנסיכויות. אבו מאזן הורה להסיר את חסינותו.
בתקופת גלותו ניצל דחלאן את הונו כדי להקים בשטחי הרשות הפלסטינית מאחזים בשליטת תומכים בו, המחזיקים בנשק. מאחזים אלו הוקמו במטרה לאפשר את חזרתו בבטחה ביום מן הימים. במקביל יצר בריתות פוליטיות ארעיות עם גורמי כוח שונים בעולם הערבי בכלל וברשות הפלסטינית בפרט.
דחלאן הוא ידידו האישי של מוחמד רשיד, שהיה איש הכספים של אש"ף, יאסר ערפאת והרשות הפלסטינית במשך שנים רבות. השנים היו שותפים בניסיון למיזם עסקי בירדן, שהוכשל על ידי השלטון הירדני בטענה שהכספים המיועדים לו הם כספים גנובים של הרשות הפלסטינית.
בשנת 2019, על רקע ועידת בחריין, בה השתתפו נציגים של ישראל ומדינות סוניות, דחלאן היה בין הקולות הבולטים שגינו את החלטת הרשות הפלסטינית להחרים את הועידה. אחד מאנשיו אמר בראיון כי "מדיניות ה'לא' של אבו מאזן תביא אותנו לאבדון. גם אנחנו לא מסכימים לדרך השלום, כביכול, של הנשיא האמריקאי הלא יציב, אבל הפניית גב למדינות המפרץ המוכנות להשקיע מיליארדים לפתרון המצוקה של הפלסטינים היא מעשה איוולת שעלול להתברר כטעות היסטורית. אבו מאזן דואג רק לעצמו ולשלטונו ולא לעתיד". גורמים פלסטינים מסוימים ייחסו למעורבותו וקשריו של דחלאן במפרץ הפרסי את עצם קיומו של הכינוס, וראו בו כאחראי במידה מסוימת על המפגש של נציגים ישראלים עם נציגים ממדינות ערב.
בשנת 2020 תפקד דחלאן כיועצו המיוחד של יורש העצר של אבו דאבי, מוחמד בן זאיד. באוגוסט 2020, לאחר חתימתן של איחוד האמירויות וישראל על הסכם איחוד האמירויות-ישראל כחלק מהסכמי אברהם, בו היה מעורב דחלאן, פורסם באל-חיאת שההסכם כולל גם את חזרתו של דחלאן לרשות הפלסטינית. נכון לקיץ 2020 דחלאן זוכה לתמיכתן של מרבית מדינות ערב הסוניות.
בנובמבר 2020 ביצעו אנשי פת"ח פשיטות, עצרו אנשים שנחשדו כתומכים בדחלאן וחיסלו את חאתם אבו ריזק.
זאב נחמה
זאב נחמה (נולד ב-3 במרץ 1961) הוא מוזיקאי, זמר, פזמונאי, מלחין ומפיק ישראלי. סולנה של להקת אתניX וכותב רוב שיריה.
ביוגרפיה.
נחמה נולד בשכונת פלורנטין בתל אביב לאם ילידת בלגיה ואב ממשפחה שמקורה ביהדות סלוניקי מצד הסבא ומשפחה ספרדית-ירושלמית מצד הסבתא. הוא גדל בחולון, למד בבית הספר התיכון "אורט חולון", וסיים בשנת 1979. בצה"ל יצא לגרעין נח"ל לקיבוץ בארי, אך בסופו של דבר שירת כלוחם בספינות הטילים של חיל הים.
לצד יאיר גת ועובדיה חממה, היה נחמה בגרעין המייסד של להקת "מוסקבה", שהוקמה באמצע שנות השמונים. באותה תקופה התפרנס כסוכן ביטוח.
נחמה הוא הסולן של "אתניקס" מיום היווסדה. הוא כותב את המילים לכל השירים של הלהקה מתחילת דרכה, ואת הלחנים בשיתוף תמיר קליסקי, הקלידן. הקשר ביניהם נוצר לאחר שקליסקי צפה בהופעה של "מוסקבה". חברי הצמד גם כתבו לאמנים אחרים. בין השאר כתבו את האלבום "בת הקוסם" לשרון חזיז, שירים לאורי פיינמן, שלומי שבת, מרגלית צנעני, שרית חדד, חיים משה, איזקיס, אלבום ליהודה קיסר, שיתוף הפעולה הנרחב עם אייל גולן, והאלבום של חיילי הנקמה.
יחד עם אתניקס, תרם נחמה למהפך שהתחולל במוזיקה העברית בסוף שנות התשעים, במסגרתו הפכה המוזיקה המזרחית לזרם המרכזי בישראל. שלושת האלבומים שיצרו אתניקס לאייל גולן, "בלעדייך", "חייל של אהבה" ו"הסתכלי אלי", הנפיקו להיטים רבים אשר יחד עם "התמונות שבאלבום" שיצרו לחיים משה, זיכו אותם בשלוש נוצות זהב של אקו"ם ליצירה מקורית. נחמה גם כתב והלחין לשרית חדד את "שמח", שראה אור באלבומה "זה ששומר עליי", ואת "בושם צרפתי", שיצא כסינגל מתוך מיס מיוזיק.
ב-2007 הקים עם גל הדני ויורם פויזנר את ההרכב טוטובל שפעל במקביל ללהקת אתניקס. הלהקה הוציאה אלבום שהופץ בחינם באינטרנט.
בשנת 2008 כתב והלחין נחמה את השיר "אישה נאמנה" לאלבומו של ישי לוי "ריקוד רומנטי". השניים כבר שיתפו פעולה בעבר באלבומם של חיילי הנקמה משנת 2004. בדצמבר יצא לרדיו השיר "שוקולד", אותו יצרו נחמה ויורם פויזנר לזמרת קתרין דיאצ'קוב. בפברואר 2009 יצא השיר "בתוך הלב" בביצוע חיים משה שכתב נחמה והלחין יחד עם יורם פויזנר.
בקיץ 2016 פורסם שתמיר קליסקי מגבש תביעה נגד זאב נחמה, מנהל הלהקה מיקי דה פז, וחברת הליקון־כנען, המייצגת את אתניקס, בטענה לאי־סדרים כספיים בלהקה שמנעו ממנו הכנסות בסך מאות אלפי שקלים בשנים האחרונות.
חיים אישיים.
נחמה הוא ביסקסואל, רווק. מתגורר ביפו.
קמפ דייויד
גוסטבו בוקולי
גוסטבו בוקולי (בפורטוגזית: Gustavo Boccoli; נולד ב-16 בפברואר 1978) הוא כדורגלן עבר ברזילאי-ישראלי שהתאזרח, ששיחק בעמדת הקשר.
קריירת מועדונים.
גוסטבו נולד וגדל בסאו פאולו שבברזיל, למשפחה נוצרית. החל לשחק כדורגל אולמות בילדותו ובנעוריו שיחק במספר קבוצות קטרגל אזוריות בברזיל. ב-1998 החל לשחק כדורגל. קבוצת ברשה מליגת המשנה באיטליה רצתה בשירותיו בעונת 1999/2000. בוקולי הגיע לאיטליה, אולם נאלץ להמתין כשישה חודשים, במהלכם התאמן ולא שיחק, כיוון שמכסת הזרים בברשה הייתה מלאה. בתום המתנה מייאשת שב למולדתו, לקבוצת פראנה המשחקת בליגת המשנה בדרום ברזיל.
בשנת 2001 הובא על ידי סוכנו לישראל, למבחנים במכבי פתח-תקווה. מאמן הקבוצה, אלי אוחנה, לא התרשם מבוקולי, ולא צרפו לקבוצה. בעונת 2001/2002 עבר בוקולי לשחק בקבוצת ליגת המשנה הפועל רמת-גן, והיה בין המצטיינים. בעונה שלאחר מכן עבר להכח רמת גן, ובמהלך העונה עבר לקבוצת מכבי אחי נצרת וסייע לה להעפיל בתום העונה לליגת העל. בעונה שלאחר מכן נבחר בוקולי לשחקן הזר המצטיין בליגת העל, אך לא הצליח לסייע לקבוצתו להינצל מירידה לליגת המשנה.
בתום העונה טענה קבוצת מכבי תל אביב שהחתימה את בוקולי על חוזה. לבסוף חתם על חוזה במשרדו של יעקב שחר, בעליה של מכבי חיפה. בחיפה החליף בוקולי את ג'ובאני רוסו בתפקיד הקשר הימני והצטיין בתפקיד זה. בעונת 2005/2006 נבחר בוקולי לכדורגלן העונה על ידי כדורגלני ליגת העל במשאל המסורתי שארגן עיתון מעריב. באותה עונה כבש 12 שערים ובישל עשרה.
לזכותו ארבע אליפויות, בהן זכה במדי מכבי חיפה בעונות 2004/2005, 2005/2006, 2008/2009 ו-2010/2011. כמו כן הוא זכה פעמיים בגביע הטוטו (2005/2006 ו-2007/2008).
ב-24 ביוני 2015 הודיע על פרישה ממשחק פעיל ככדורגלן.
סגנון משחק.
בוקולי שיחק במרבית הקריירה שלו כקשר ימני. הוא הרבה לרוץ באגף הימני, והיה בעל יכולת כדרור וטכניקה טובות וכושר גופני גבוה. לבוקולי בעיטות חזקות מטווח ארוך והוא כבש מספר רב של שערים בבעיטות מחוץ לרחבה. כמו כן, הצטיין בסחיטת עבירות, עדות לקושי הרב שהוא מציב לשחקנים השומרים אותו.
בעונותיו האחרונות כשחקן שיחק בוקולי כקשר אחורי וקשר מרכזי במכבי חיפה. בתפקיד זה הצטיין ברוח הלחימה ובמוטיבציה שלו, שבאה לידי ביטוי בחילוצי כדור ולחץ על קשרי הקבוצה היריבה.
מחוץ למגרש.
אחרי פרישתו ממשחק כדורגל, מונה בוקולי לסקאוט במכבי חיפה. הוא הביא מספר שחקנים זרים, כשהבולט שבהם הוא גארי קגלמאכר.
בוקולי דובר גם עברית. בעבר, הגיש פינת בישול שבועית בתוכנית הרדיו "בני ברדיו" של בני בשן בגלי צה"ל.
התאזרחות כישראלי.
בפברואר 2006 כאזרח זר ברזילאי ושחקן זר המשחק בליגת העל הישראלית, הגיש בקשת התאזרחות למשרד הפנים. הבקשה נדחתה, ולאחר שהגיש בקשה נוספת, קיבל ב-17 בינואר 2008 מעמד תושב ארעי בלבד. בוקולי הגיש בקשה שלישית להתאזרח בפברואר 2009, אך בקשה זו נדחתה גם היא. ב-7 ביולי 2013 שודרג מעמדו אך למעמד של תושב קבע בלבד, כמו גם לאשתו ג'וזי ולבנו גבי, שהתגוררו עמו בחיפה. לבסוף ב-7 בדצמבר 2013 שר הפנים גדעון סער אישר את התאזרחות שלושתם, ובוקולי התאזרח כישראלי.
וילהלם וונדט