הפרטנר זהה במאפייניו ובעיצובו לסיטרואן ברלינגו, ומבוסס כמוהו על בסיס שלדת סיטרואן ZX. שני הדגמים מוצעים בעולם גם בגרסה חשמלית.
האבזור הסטנדרטי של הרכב כולל הגה כוח פרוגרסיבי (המשתנה בהתאם לסל"ד המנוע), בלמי דיסק מאווררים מלפנים, בלמי תוף מאחור, מערכת ABS, מערכת EBD (לחלוקת כוח הבלימה), צמד כריות אוויר מלפנים, וחגורת בטיחות פירוטכנית.
המהירות המרבית מגיעה ל-160-142 קמ"ש, בהתאם לסוג המנוע. זמן ההאצה מ-0 ל-100 קמ"ש נע בין 16.9 ל 13.4 שניות, בהתאם לסוג המנוע.
מנועים.
שני המנועים העיקריים בהיצע הם מנועי דיזל בעלי 4 צילינדרים, בשני נפחים:
בנפח 1900 סמ"ק, עם הספק מרבי של 71 כ"ס בסל"ד 4600, ומומנט מרבי של 13 קג"מ בסל"ד 2500.
בנפח 2000 סמ"ק, עם הספק מרבי של 90 כ"ס בסל"ד 4000, ומומנט מרבי של 21.4 קג"מ בסל"ד 1900. למנוע זה הזרקה ישירה במסילה משותפת.
בנוסף הרכב מוצע עם 2 מנועי בנזין בנפח של 1360 סמ"ק ו- 1587 סמ"ק, וכן קיימות גרסאות חשמליות.
פרטנר II.
הדור השני הוצג רשמית בינואר 2008.
מטה-קוגניציה
E-Learning
אבא ברדיצב
שונייטא
שׁוּנְיַיטָא (מסנסקריט: Śūnyatā; בפאלי: Suññatā, שׁוּנְּיַיטָא) הוא מונח בודהיסטי המתורגם כ"ריקות" (להבדיל מ"ריקנות") ומהווה היבט בתחומים של הביקורת המטפיזית, תורת ההכרה והפנומנולוגיה הבודהיסטית. משמעות השׁוּנְיַיטָא היא שכל דבר שמישהו פוגש בחייו, הוא ריק מקביעות ומהות-עצמית (Svabhava). כל הדברים קשורים-זה בזה, לעולם לא יכולים להתקיים מכוחם הם, או עצמאיים; לשום דבר אין מציאות עצמאית. אולם שׁוּנְיַיטָא לעולם לא רומזת לכיוון של ניהיליזם, שאותו מחשיב מכלול ההשקפות הבודהיסטי כאשליה, כפי שהוא רואה בחומרנות אשליה.
ראווסון טוען כי:
בסוטות המהאיאנה טאטהאגַטַגרבהה (Tathāgatagarbha), לעומת זאת, נאמר שרק דברים ומצבים משתנים ובני חלוף (התחום של סמסרה) הם ריקים במובן השלילי – אבל לא הבודהה או נירוואנה, שהם מצבים אמיתיים, נצחיים ומלאים במעלות טובות מתמשכות באופן בלתי נתפס.
המקור וההתפתחות של שונייטא.
רעיון השׁוּנְיַיטָא צמח מתוך מכלול ההשקפות הבודהיסטיות על אודות אנאטא (חוסר הקיום של העצמי) ומהפראטיטיה-סמוטפאדה (התהוות-מותנית). חלק מה הקאנון הפאלי מספר כי הנזיר אנאנדה, מלווה של הבודהה שאל: ענה בודהה:
שׁוּנְיַיטָא היא רעיון מרכזי בסוטרת הלב, שמזמרים לעיתים תכופות בודהיסטים מזרם המהאיאנה.
איך ניתן להגיע לשונייטא?
שונייטא- ריקות, הוא מושג המתאר מצב תודעתי אליו ניתן להגיע לרוב דרך תרגול. הריקות הוא עיקרון המופיע בצורות שונות בדת הבודהיסטית. בספרה "בודהיזם- מבוא לדת ולפילוסופיה של הבודהיזם" מסבירה לידיה ארן כי הבודהיזם מתבסס על הנחת שתי אמיתות- המציאות שאנו חווים אותה ומציאות עליונה, אמיתית, שלא ניתן לתארה. את המציאות הזו אין אנו חווים כיוון שדרכי ההכרה שלנו מוגבלות. עיקרון הריקות, יחד עם עקרונות בודהיסטיים נוספים, מצביע על הימצאותה של אותה מציאות עליונה. אלו שזכו בהארה הגיעו לאמת זו לאחר התנסות ישירה.
דרך טכניקות התבוננות פנימית הידועות כמדיטציה או יוגה, יכול המודט לכוון לחוויה ישירה של המציאות העליונה ששונה מהחוויה השכלתנית או החושית הנורמטיבית. כך ניתן "להטמיע" עיקרון בודהיסטי כמו עיקרון הריקות. המדיטציה מתבצעת תחת הדרכה ושמירה על כללים של התנהגות מוסרית, המאפשרים סביבה נוחה להתבוננות הפנימית.
"מדיטציה היא התרופה הנכונה לתודעה הלא ממושמעת שלא ניתנת לשליטה" אומר לאמה ישה, בספרו "The Peaceful Stillness of the Silent Mind". על פי ישה, המדיטציה היא הכלי להבנת הידע. במדיטציה, המודט עורך חקירה חודרנית לתוך תודעתו כדי להבין את תופעת הקיום הפנימי. לדוגמה, כדי לשמור על בית נקי, אדם צריך משמעת מסוימת בפעולותיו. בדומה לבית, התודעה אינה מאורגנת, על כן צריך רמה מסוימת של הבנה ומשמעת כדי לסדרה. במדיטציה על עיקרון הריקות, למשל, יתרגל המודט חיפוש של ה"אני". האם ה"אני" נמצא בגוף? האם הוא שוכן רק בתודעה? וכן הלאה. כאשר לא ניתן למצוא את ה"אני" או לעמוד על טיבו האמיתי, יכולה להתרחש חוויה פנימית של ריקות.
לאמה ישה מפרט על שני סוגי מדיטציות עיקריים, מדיטציה אנליטית להתבוננות פסיכולוגית פנימית, ומדיטציה לבניית יכולת ריכוז ממוקדת. דרך פיתוח יכולות ההתרכזות הממוקדת, אדם יכול להתבונן באופן אנליטי בעיקרון בודהיסטי כמו הריקות, ולנסות להבינו. ללא פיתוח יכולת ריכוז גבוהה קשה להתרכז בריקות ומשמעותה לאורך זמן. לכן רק עם תרגול ריכוז ניתן לבצע מדיטציה אנליטית סביב העיקרון, וכך לנסות להטמיע אותו בתודעה.
אישקוקי
שטיח באיו
סלט (עיר)
סַלְט (בערבית: ألسلط; בתעתיק מדויק: אלסלט) היא בירת מחוז בלקא, העיר החמישית בגודלה בירדן. היא שוכנת בדרום הגלעד על מספר גבעות בגובה 790-840 מעל פני הים, כ-30 ק"מ מצפון מערב לבירה עמאן, ובימים בהירים היא נראית מבקעת הירדן.
על שמה רחוב בחיפה. יש המזהים את סלט עם העיר המקראית רמות גלעד.
היסטוריה.
בתקופה הביזנטית נקראה העיר "סלטוס" שמשמעותו עמק העצים, והיא הייתה מקום מושבה של בישופות. העיר נהרסה על ידי המונגולים ונבנתה מחדש בתקופת שלטונו של הסולטאן הממלוכי ביברס (1277-1260). העיר הפכה פעם נוספת לבירת האזור תחת שלטון האימפריה העות'מאנית.
בראשית שנות השלושים של המאה ה-19, סלט הותקפה על ידי שליט מצרים אבראהים פאשא במהלך השתלטותו על ארץ ישראל. תקופת הזוהר של העיר הייתה בסוף המאה ה-19 עם הגעתם של סוחרים משכם, אז הפכה סלט מכפר של איכרים לעיירה.
העיירה סלט הייתה המקום בו בחר הרברט סמואל, הנציב העליון של ארץ ישראל ועבר הירדן, להכריז ב-20 באוגוסט 1920 על כוונת בריטניה להעניק שלטון עצמאי בעבר הירדן.
בעת הקמת אמירות עבר הירדן (1921), סלט הייתה הגדולה שבין עריה, ואוכלוסייתה מנתה כ-20,000 תושבים.
בשנת 1927 נפגעה העיר קשה ברעידת אדמה ונמנו בה כ-80 הרוגים.
למרד הערבי הגדול בארץ ישראל (1939-1936) הייתה השפעה גם על האוכלוסייה הערבית שבעבר הירדן המזרחי, שכללה מיעוט קטן של פלשתינאים לשעבר. על פי דיווח של שלטונות עבר הירדן, כמה מכוניות עמוסות טיילים יהודים מארץ ישראל שביקרו בסלט בזמן המרד, יודו באבנים "בידי עשרים ילדים מבני הכפר". השלטונות, שרצו למנוע את גלישת הסכסוך בארץ ישראל המערבית אל עבר הירדן, הורו לעצור את הילדים ו"הלגיונרים הערבים הלקו אותם על אחוריהם".
ב-2021 הוכרז המרכז העירוני של סלט אתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
אתרים חשובים.
בתוך המסגד במרכז העיר נמצא קבר גד בן יעקב ובקרבת העיר נמצאים קבר "אחי יוסף" ולפי אחת המסורות קברו של הושע בן בארי שהיה משבט ראובן וקברו של הנביא שועיב (יתרו, חותנו של משה).
חקלאות.
סלט מפורסמת ברחבי ירדן בפירות ובירקות המגודלים בסביבתה, במיוחד זיתים, רימונים, ענבים ואפרסקים.
נמל התעופה צ'ק לפ קוק
טירת העיר מילוואקי
נמל התעופה הבין-לאומי הונג קונג
נמל התעופה הבין־לאומי של הונג קונג (באנגלית: Hong Kong International Airport, סינית: 赤鱲角機場) הוא נמל התעופה המרכזי בהונג קונג. הנמל ידוע גם בשם צ'ק לאפ קוק (Chek Lap Kok) או בשם לנטאו כשם האיים שעליהם נמצא השדה. שדה התעופה בנוי על כ־12.48 קמ"ר וחלק ניכר משטחו של השדה היה בעבר מכוסה בים ויובש לצורך בנייתו.
נמל התעופה, שנבנה כתחליף לנמל התעופה ההיסטורי של הונג קונג - "קאי טאק", נפתח לפעילות מסחרית בשנת 1998 והוא מהווה מרכז אזורי לתעבורה אווירית הן לנוסעים והן למטען. זהו נמל מעבר מקובל לנוסעים ליעדים בסין ובמזרח ודרום-מזרח אסיה. נמל התעופה זכה בפרס "נמל התעופה הטוב ביותר" במספר תחרויות עולמיות, בין היתר בפרס Skytrax בשנים 2005 ו־2011, ומאז ועד 2019 נשאר בין חמשת הטובים בדירוג זה., בשנת 2020 זכה הנמל במקום השישי בדירוג "שדה התעופה הטוב בעולם" של SKYTRAX
הנמל פועל 24 שעות ביממה ומסוגל לשרת 45 מיליון נוסעים ושלושה מיליון טון מטען בשנה. נמל התעופה משמש כנמל הבית של חברת התעופה קת'אי פסיפיק וכן של מספר חברות קטנות יותר, ביניהן הונג קונג אקספרס, הונג קונג איירליינס, אואזיס הונג קונג, קת'אי דראגון ואייר הונג קונג.
נמל התעופה מוזכר כדוגמה לאירוטרופוליס, צורה חדשה (או שלב התפתחות חדש) של יישוב עירוני שנסמך על נמל תעופה גדול כעוגן כלכלי ותעסוקתי מרכזי.
היסטוריה.
נמל התעופה נבנה על גבי אי מלאכותי שנוצר מהרחבת וחיבור שני האיים הקטנים "צ'ק לאפ קוק" ו"לאם צ'או". שטחם המקורי של האיים מהווה כעשרים וחמישה אחוזים מתוך 12.48 קמ"ר - שטחו של נמל התעופה.
שטח האדמה שיובש במהלך בניית השדה הגדיל את שטחה היבשתי הכולל של הונג קונג בכמעט אחוז אחד.
בניית נמל התעופה הייתה חלק מתוכנית בנייה גדולה (מגה פרויקט), שכללה כביש ומסילת ברזל לחיבור הנמל עם קאולון והונג קונג, בניית גשרים ומנהרות וייבוש שטחי ים נוספים. על פי ספר השיאים של גינס זהו נמל התעופה היקר ביותר שנבנה אי פעם. בועידת ConExpo של שנת 1999 נבחר הפרויקט כאחד מעשרת הישגי הבניה הגדולים של המאה ה-20.
הנמל נפתח ב-6 ביולי 1998. בנייתו נמשכה שש שנים ועלתה 20 מיליארד דולר. משרד האדריכלים פוסטר ושות' היה אחראי על התכנון. לאחר פתיחתו סבל נמל התעופה במשך מספר חודשים מבעיות תפעוליות, טכניות ומכניות קשות, עד כדי כך שלתקופה מסוימת החליטה ממשלת הונג קונג על פתיחתו מחדש של מסוף המטען בנמל התעופה הישן, קאי טאק. התקלות הראשוניות טופלו והחל משישה חודשים לאחר פתיחתו פעל הנמל כמצופה.
בקרבת הנמל נבנים כעת מספר מיזמי בנייה גדולים, דוגמת העיר החדשה של טונג צ'ונג.
פעילות.