ב-7 בינואר 2015 שודר בערוץ 1 הסרט "ההפך", במסגרת המשדר "איסור ונגיעה". הסרט, המבוסס על ספרו "ההפך" של יהושע גרינברג, מגולל את סיפור האהבה בין בחור ישיבה (איתמר רוטשילד) לבין נערה חולה בסרטן (קרן ברגר). בלייר משתתף בסרט כשחקן, בתפקיד בחור הישיבה בבגרותו. את הסרט ביים עמיחי גרינברג.
ב-2017 מונה לראש התוכנית לתואר ראשון בבית הספר לקולנוע במכללת ספיר.
ב-2021 השתתף בסרט "אל תחכי לי" (שעלילתו מתרחשת בשכונת פרדס כץ של שנות ה-90), בתפקיד אביו ה"לוזר" של הגיבור הראשי, מתן אייזנברג, שאותו מגלם עומר חזן .
ז'ורז' אוריק
ז'ורז' אוֹריק (צרפתית: Georges Auric; 15 בפברואר 1899, לודב, ארו, לנגדוק-רוסיון, צרפת - 23 ביולי 1983) היה מלחין צרפתי.
חייו.
אוריק היה ילד פלא. כשהיה בן 15 יצאו חיבוריו הראשונים לאור. עוד לפני שמלאו לו 20 תיזמר וכתב מוזיקה אינצידנטלית לכמה בלטים והפקות בימתיות.
כסטודנט צעיר בקונסרבטואר של פריז בשנת 1920, שראה עצמו כחלק מן האוונגרד, נמנה אוריק עם הקבוצה המפורסמת שהנהיגו אריק סאטי וז'אן קוקטו והִשרו עליה מרוחם, קבוצת השישה. כחבר בקבוצה, כתב מוזיקה לדברי שירה ולטקסטים אחרים, כמו פזמונים ומחזות-זמר.
כאשר ז'אן קוקטו התחיל ליצור סרטי קולנוע, בראשית שנות ה-30, החל אוריק לחבר מוזיקה לסרטים. הוא כתב את פסקול המוזיקה למספר רב של סרטים צרפתיים ובריטיים, והודות להצלחתו הגיע גם לקולנוע ההוליוודי. בין יצירותיו הידועות "השיר ממולן רוז'".
בין הסרטים שלהם כתב מוזיקה: "היפה והחיה" של קוקטו (1946), "דרכון לפימליקו" (1949), "חבורת לבנדר היל" (1951), "מולן רוז'" (1952), "רק אלוהים יודע, מר אליסון", "חופשה ברומא" (1953), "שכר האימה" (1953), "ריפיפי" (1956), סיפורה של אסתר קוסטלו (1957), "שלום לך, עצבות" (1958) ו"תרז ואיזבל" (1968).
בשנת 1962 חדל מכתיבת מוזיקה לסרטים, כאשר התמנה למנהל האופרה הלאומית של פריז, ואחר ליושב ראש SACEM, האגודה הצרפתית לזכויות הביצוע. אוריק המשיך לכתוב מוזיקה קאמרית, בעיקר לכלי נשיפה מעץ, עד מותו.
אוריק נקבר בבית הקברות מונפרנאס שבפריז.
אדם הירש
אדם הירש (נולד ב-27 באפריל 1988) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה ישראלי.
קריירה.
אדם הירש נולד וגדל בירושלים.
אדם הירש הופיע לראשונה בטלוויזיה בשנת 2000 בתוכנית "ארבעה בעקבות החג" בערוץ הילדים בתפקיד בן ובפינה קבועה בתוכנית "זאפזאפים" בערוץ 1.
בשנת 2002 השתתף בסרטו של ערן ריקליס "פיתוי" לצד דפנה רכטר ושרון אלכסנדר.
בשנת 2003 השתתף בסרטו של שחר סגל "צעד קטן" לצד חלי גולדנברג ואבי נשר, ועל משחקו זכה למועמדות לפרס אופיר, והיה למועמד הצעיר ביותר.
בשנת 2004 השתתף בסדרת הטלוויזיה לילדים של יס "ראש גדול" בתפקיד תומר בן נון. הירש גילם את דמותו של תומר במשך שלוש העונות הראשונות של הסדרה, שאף הייתה הדמות הראשית בסדרה.
בשנת 2006 גילם את דמותו הראשית של אילן בסרט "בקרוב יקרה לך משהו טוב" של אייל שיראי לצד טינקרבל ואסי דיין, וזכה למועמדות שנייה לפרס אופיר. ב-2006 זכה בפרס האקדמיה לטלוויזיה בקטגוריית השחקן הטוב ביותר בסדרת ילדים ונוער על משחקו בעונה השנייה בסדרה "ראש גדול". בפברואר 2016 נודע כי ישחק בעונה השנייה של "שכונה", המשודרת בערוץ ניקלודיאון מספטמבר באותה שנה.
את שירותו הצבא עשה בחיל התותחנים בין השנים 2007–2010.
לאחר שירותו הצבאי למד משחק בסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין, אותו סיים בשנת 2016.
בשנת 2018 שיחק בהצגה "מייד אין יזראל" לצד אסף הרץ, רועי ויינברג ועוד.
בשנת 2019 שיחק בהצגה "הדולפין" בדמות מיקי.
בשנת 2020 שיחק בתפקיד משני בסדרה ״תאג״ד״ בדמות חייל חרדי.
בשנת 2021 כתב וכיכב בסדרת הרשת גיבורים מהדורה מוגבלת שעלתה בערוץ שרוטונים
ארביל
אַרְבִּיל (בכורדית: ھەولێر/Hewlêr; בערבית: أربيل; בארמית חדשה: ܐܪܒܝܠ, בתעתיק מדויק: אִרְווּיִל, בעת העתיקה הייתה ידועה בשם ארבלה) היא בירת החבל האוטונומי כורדיסטן העיראקית והמחוז הקרוי על שמה בצפון עיראק, העיר שוכנת בין הנהרות הזב הגדול והזב הקטן כ-81 קילומטרים מזרחית למוסול. נכון ל-1 ביולי 2018 אוכלוסיית העיר מונה 879,071 בני אדם, הגדולה ביותר בחבל האוטונומי והחמישית בעיראק כולה (אחרי בגדאד, מוסול, בצרה וכירכוכ).
היסטוריה.
לעיר מיוחסת היסטוריה של מעל שמונת אלפים שנות קיום רצופות, והיא בין הערים העתיקות ביותר בעולם הקיימות ברציפות מאז שנוסדו. שמה המקורי וההיסטורי היה אָרְבַא אֵלו (ארבעה אלים).
העיר הייתה קיימת כבר בתקופת ממלכת אשור והייתה מרכז לפולחן האלה עשתר. האזכור הראשון לעיר מהמאה ה-23 לפנה"ס. ארידופיזיר מלך גותים כבש את העיר במהלך המאה ה-22 לפנה"ס. מנהיג האימפריה הפרסית כורש כבש את העיר בשנת 547 לפנה"ס. בסמוך לעיר נערך ב-331 לפנה"ס קרב גאוגמלה שבו ניגף הצבא הפרסי בפיקודו של דריווש השלישי בפני אלכסנדר מוקדון, מפלה ששמה קץ לאימפריה הפרסית. לאחר מותו של אלכסנדר הגדול הייתה העיר חלק מהממלכה הסלאוקית. במהלך השנים הייתה העיר לאזור ששנוי במחלוקת בין האימפריה הפרסית, האימפריה הרומית והאימפריה הסאסאנית.
בסוף ימי הבית השני הייתה בארביל קהילה יהודית חשובה. ומאוחר יותר היא שימשה מרכז לממלכת חַדְיָב שמלכיה התגיירו. יהודים המשיכו לגור בעיר גם בימי הביניים וב-1877 נמנו בה כ-400 משפחות יהודיות. מהמאה ה-1 ועד למאה ה-4 העיר החלה להפוך אט אט לנוצרית ונטתה לכיוון הכנסייה האשורית.
שרידי העיר העתיקה נמצאים מחוץ למצודת ארביל שבלב העיר, ממערב לה. זהו מישור שבו פזורים אלפים רבים של שברי חרסים, ושרידי קירות בגובה פני השטח של מבנים אשר כמעט נמחו מעל פני הקרקע. בשטח עצמו מזדקר גם מגדל גבוה (מינרט), שגובהו למעלה משלושים מטר.
בעקבות כיבוש הסביבה בידי האימפריה המוסלמית, החלה להגיע לעיר הגירה של עמים מוסלמים- בעיקר ערבים, כורדים ועמים טורקיים. בהמשך ימי הביניים העיר נשלטה על ידי בית אומיה, בית עבאס והשושלת הבויהית. במהלך המאה ה-13 העיר הותקפה, נבזזה ואף נכבשה לפרקי זמן מסוימים על ידי האימפריה המונגולית ושליטה הולאגו חאן. במהלך ימי הביניים הפכה ארביל למרכז מסחרי, כנקודה שעל הדרך בין בגדאד למוסול.
האימפריה העות'מאנית כבשה את העיר (כמו כן את שאר עיראק) במהלך המאה ה-16. אימפריה זו שלטה על העיר עד לנפילתה בידי האימפריה הבריטית במלחמת העולם הראשונה.
כיום העיר מורכבת מקבוצות אתניות, דתיות ותרבותיות רבות. הכורדים הם הקבוצה הגדולה ביותר בעיר, עם מגוון מיעוטים כגון ערבים, אשורים, טורקמנים, יזידים, שבאקים, מנדעים וארמנים. הפרלמנט האוטונומי של כורדיסטן העיראקית הוקם ב-1970, לאחר תהליך משא ומתן בין ממשלת עיראק לבין המפלגה הדמוקרטית הכורדית בראשות מוסטפא ברזאני. למעשה הפרלמנט נשלט על ידי שליט עיראק סדאם חוסיין עד למלחמת המפרץ בשנת 1991. הפרלמנט החל לאבד מיעילותו במהלך שנות ה-90 לאחר מאבקים בין הפלגים הכורדיים השונים. במהלך מלחמת עיראק חלו מתקפות טרור רבות בעיר שגרמו למותם של רבים.
בשנת 2005 נחנך בעיר שדה תעופה. בעיר פועלות מספר תחנות טלוויזיה לרבות כורדיסטן24.
צורת העיר.
העיר בנויה כעיגול בתוך עיגול, כאשר העיגול הראשון נמצא מסביב למצודת ארביל שבמרכז העיר והעיגול האחרון הוא כביש מהיר המקיף את העיר. כיום האזורים החדשים של העיר בנויים אחרי הכביש המהיר.
אריה חן
אריה חן (1929 – 12 ביולי 1979) היה מחזאי ובמאי ישראלי. זכה בפרסי יצירה מטעם המועצה הישראלית לתרבות ואמנות, אך לא זכה לביקוש מצד מוסדות התיאטרון הגדולים בישראל. רק ארבעה ממחזותיו הועלו בישראל, ויותר ממספר זה, מחוצה לה.
ביוגרפיה.
חן נולד בברזיל בשנת 1929. שם נמנה כסטודנט עם חברי המפלגה הקומוניסטית, ואחר-כך – עם פרוץ מלחמת העצמאות של מדינת ישראל – הצטרף לתנועת השומר הצעיר. בשנת 1952, בהיותו בן 22, נטש את הוריו ועלה לישראל עם גרעין ציוני של השומר הצעיר, התגייס לנח"ל והגיע לקיבוץ נגבה, שם מצא את בחירת לבו, בנה את ביתו והעלה רבים ממחזותיו בתיאטרון הקיבוץ. מחזהו "רק נשיקה אחת" הועלה בבימויו של אריה חן, בשנת 1966 בהשתתפות אוריאל זוהר בתפקיד הראשי, בבית הספר התיכון ע"ש רופין עמק חפר, הנקרא כיום קריית החינוך ע"ש בן-גוריון.
בשלב מסוים של חייו המיר את הלהט האידאולוגי בכתיבה המחזאית, בה הכיר כאפשרות סבירה יותר של טיפול הומניסטי והגשמה אנושית.
במהלך שנת 1963 עיבד ברוניסלב ויירניק, במאי רדיו מפולין, את "הגדר", תסכית שלו בהשתתפות מרים זוהר שלמה בר-שביט ואברהם בן יוסף. התסכית הושמע בסתיו אותה שנה ברדיו.
בליווי משפחתו, יצא חן בשנת 1964 לשליחות בברזיל מטעם הסוכנות היהודית, ובהזדמנות זו ביקר את אביו. גם בתקופה זו המשיך לעסוק בכתיבה מחזאית. חלק מיצירותיו הועלו בארץ מולדתו ואף קטפו פרסים.
את שליטתו בכתיבה המחזאית-המקצועית קנה אריה חן בעיקר מצפייה בעבודה על העלאת מחזות. הוא התפרסם רק בשלהי שנות השישים.
בשנות ה-70 יצא שוב בשליחות, הפעם להולנד, שם שימש כמורה.
בראשית 1979 החל לכהן כמנהל הברית העברית העולמית ועבר לירושלים.
אריה חן נפטר בירושלים ביולי 1979 ונקבר בהר המנוחות. במותו הותיר אישה ובן.
בין מחזותיו.
חן כתב עשרות מחזות, מערכונים ותסריטים לתוכניות טלוויזיה.
את החומרים למחזותיו לקח מהביוגרפיה שלו, ממועקותיו האישיות, מדמיונו הפורה, השכלתו ותרבותו. חן גרס כי סיפוק היצר המחזאי כרוך גם בויתורים, לאמור: בביזור האני שלך, בחלוקת מועקותיך ומכאוביך בין כל דמויות המחזה, בכך יצר דמויות סבירות לגילום.