בית החולים עמנואל שבאדיס אבבה, הוא המוסד הפסיכיאטרי הגדול ביותר באתיופיה. עד 1985, מספר החולים הפסיכיאטריים שהיו מטופלים בו היה מעל 500, אך היו קיימות בו רק 360 מיטות. בית החולים כולל בתוכו אשפוז יום, אשפוז רגיל ומתן הערכות משפטיות לכל המדינה. עקב המחסור בכוח אדם ובמשאבים, מטופלים שמגיעים לבית החולים לא מקבלים טיפול באותו היום וצריכים לחכות מחוץ לשער בית החולים כשהם מחכים ברשימת ההמתנה כשבועיים. חולים שהגיעו מרחוק מתקשים למצוא מגורים לזמן זה וכן פעמים רבות בתי מלון מסרבים לקבלם עקב ההתנהגות הלא מסתגלת שלהם. מחסור בתרופות חיוניות בבית החולים פוגע גם הוא בתפקוד המוסד, ועל אף שבשנים האחרונות הממשלה ניסתה להגדיל את תקציב התרופות, התרופות אינן מסופקות באופן רציף עקב תקנות ביורוקרטיות.
זמביה.
כיום ישנם שלושה פסיכיאטרים עבור אוכלוסייה של 12 מיליון תושבים, הפועלים בעיקר בבית החולים הפסיכיאטרי היחיד במדינה. אין תכנון עתידי לתוכניות להכשרת פסיכיאטרים או פסיכולוגים בזמביה, והכשרה מצומצמת בלבד ניתנת לאחיות ובעלי תפקידים בתחום בריאות הנפש.
שכיחות מחלות נפש במדינות שונות באפריקה.
מכיוון שמערכות בריאות הנפש לא מוסדרות ברוב המדינות באפריקה, קשה לאמוד את האחוזים המדויקים של מחלות הנפש בכל מדינה. אולם, בחלק מהמדינות קיים תיעוד של החולים.
אוגנדה.
ילדים ומתבגרים:
סאם בואי
קוראל גייבלס
משחק האולסטאר של ליגת העל הרוסית בכדורסל
VP9 הוא פורמט פתוח חופשי מתמלוגים לוידאו דחוס, אשר פותח על ידי חברת גוגל.
VP9 הוא העדכון וממשיך דרכו של הפורמט VP8.
צ'ספיק
צ'סאפיק
הוברבורד
OneCoin
OneCoin הוא שמה של תרמית פונזי הנחזית להיות מטבע מבוזר אשר פותח על ידי חברת One ife בבעלותה של המייסדת ד"ר רוז'ה איגנטובה.
בנובמבר 2016 הזהיר איגוד הביטקוין הישראלי כי OneCoin אינו מטבע דיגיטלי – מדובר בהונאה.
המטבע נחשב כתרמית פונזי כיוון שחלק מהמעורבים ביצירת המטבע היו מעורבים בתרמיות פונזי בעבר. ב-2017, משטרת הודו הגישה כתב אישום המאשים 30 איש בתרמית פונזי סביב הפצת OneCoin.
בינואר 2018, המשטרה הבולגרית פשטה על משרדי OneCoin בסופיה בעקבות בקשות ממשרד התובע בבילפלד, גרמניה. בפשיטה ובחקירה השתתפו המשטרה הגרמנית ויורופול. 14 חברות אחרות, הקשורות גם הן ל-OneCoin, נחקרו. מחשבים ועדויות הוחרמו. החברה מכחישה את ההאשמות.
במרץ 2019 נעצר בארצות הברית קונסטנטין איגנטוב (אחיה של המייסדת רוז'ה איגנטובה שהחליף אותה בהנהגת החברה), ונגד שניהם הוגש כתב אישום בגין הונאה.
במאי 2022 הוכנסה איגנטובה לרשימת המבוקשים ביותר של היורופול והוכרז פרס של 5,000 אירו תמורת מידע שיוביל לתפיסתה. ב-30 ביוני באותה השנה הוכנסה גם לרשימת עשרת הנמלטים המבוקשים ביותר על ידי ה-FBI והוכרז פרס בסך של 100,000 דולר תמורת מידע שיוביל למעצרה.
זאב ברנדה
זאב (וולף) ברנדה (1848–1918) היה מחלוצי היישוב ומראשוני מתיישבי פתח תקווה. ברנדה היה פעיל מאוד בנושא הצדקה וכיהן כראש ועד פתח תקווה בין השנים 1890 -1900.
ביוגרפיה.
ברנדה נולד ב-1848 בעיר ביאליסטוק שבפולין. בילדותו התחנך בחדר, ולאחר מכן התמחה במלאכת האריגה.
ב-1882 עלה לארץ ישראל בעליית הביאליסטוקאים (יהודים מהעיר ביאליסטוק שקנו אדמות בארץ ישראל) והתיישב במושבה יהודיה שבה התיישבו פליטי הקדחת מפתח תקווה והלכו מדי יום מרחק שעתיים הליכה כדי לעבוד את אדמתם.
ב-1885 התיישב ברנדה בפתח תקווה ברחוב חובבי ציון מול רחוב פינסקר יחד עם שאר השבים למושבה. מהגעתו למושבה התמסר כולו לחקלאות, והקדיש מזמנו גם לפעילות ציבורית.
בעקבות מצבם הכלכלי הקשה של חלק מבני המושבה התגייס לשיפור מצבם. ברנדה ייצר בחצר ביתו מטבעות צדקה מיוחדים עליהם הוטבע ערך. בזכות קשריו הרבים הצליח שהמטבעות יהיו סחירים בכל חנויות המושבה ושכנע את בעלי החנויות לתת חלק מהעודף במטבעות אלו - אותם שלשלו בני המושבה מייד לקופות הצדקה. ברנדה הקים גם ארגון צדקה בשם "זיכרון מנחם" ובית תמחוי לעניי המושבה.
ברנדה היה חבר בוועד פתח תקווה שנים רבות, וכיהן בראש הוועד בין השנים 1890–1900. בשנים בהן כיהן כראש הוועד הקדיש חדר מביתו לצורכי הוועד.
בתחילת מלחמת העולם הראשונה סייע ברנדה לפליטים מיפו ותל אביב, וסיפק להם אוכל ומקום לינה. מאוחר יותר נאלץ ברנדה בעצמו לעזוב את המושב בגלל הקרבות בין האימפריה העות'מאנית לבריטים, ועבר לזכרון יעקב.
ברנדה נפטר בזכרון יעקב בי"א באב תרנ"ח (1918) ונקבר בבית העלמין.
משפחה.
ברנדה התחתן עם אשתו הניה שנפטרה ב-1940. לזוג נולדו שבעה ילדים, מתוכם שלושה מתו מקדחת בזמן שהותם בפתח תקווה. אחת מהילדות, חמדה, המשיכה את מפעל הצדקה המשפחתי והקימה ארגון צדקה בפתח תקווה בשם "בנות תקווה" ועמדה בראשו 40 שנה.
הנצחה.
רחוב על שמו של ברנדה נקרא במרכז העיר פתח תקווה.
כור מלח מותך
כור מלח מותך הוא כור גרעיני המיועד להפקת אנרגיה באמצעות מלח מותך כנוזל הקירור. כורים מסוג זה שייכים לדור הרביעי ומתאפיינים בבטיחות פאסיבית, טמפרטורת עבודה ויעילות תרמודינמית גבוהה.
כורים מסוג זה מחליפים את המים או מים כבדים ששימשו כנוזל הקירור האופייני בדורות הקודמים, בתערובת מלחים שמאפשרת טמפרטורת רתיחה גבוהה בהרבה יותר ממים ובכך מספקים מספר יתרונות בהם, טמפרטורת יציאה גבוהה בהרבה שגורמת ליעילות תרמודינמית רבה יותר ומגוון תהליכים אפשריים, וכן שיפור מהותי בבטיחות מכיוון שאין קיטור, ולכן הלחץ במערכת יורד ללחץ אטמוספירי.
בכור מלח מותך הדלק הגרעיני יכול להיות מומס בתוך המלח או בצורת מוצק (מוטות דלק), השליטה בכור מתבצעת על ידי הכנסת והוצאת מוטות גרפיט מהליבה ששולטים בקצב תגובת השרשרת.
היסטוריה.
כור מוטס.
הרעיון נהגה בשנות ה-50 כפתרון להנעת המטוס הגרעיני קונבאייר X-6 והחיפוש אחר כור בעל צפיפות אנרגיה גבוהה. כדי לחקור את הרעיון נבנו שתי מעבדות, האחת באיידהו עסקה בכור מקורר במתכות קלות, והשנייה באוק-רידג' טנסי שעסקה בכור שבו החומר הבקיע – דלק גרעיני – היה חלק מהמלחים שהומסו בכור.
הכור הניסיוני הראשון נקרא ARE, מבוסס אורניום שכלל מאט (Neutron moderator) מתחמוצת בריליום ומעגל קירור מבוסס נתרן, הפיק בשנת 1954 100MW בטמפרטורת שיא של 860°C. עבור כור זה פותחו סגסוגות מתכות ייחודיות שיעמדו בשיתוך (קורוזיה) והצלחתו פתחה את הדלת לכור ניסיוני נוסף בשם PWAR שהפיק בשנת 1957 טמפרטורה יציבה של 675°C.
במעבדת אוק-רידג' ניצלו והרחיבו את תשתיות ניסוי הכור המוטס ויצרו בשנות ה-60 את ה-MSRE – כור מלח מותך מבוסס אורניום שכלל גרפיט כמאט ומלח מותך לקירור, והפיק 7.4MW וטמפרטורה של 650°C. הכור עבד כשנה וחצי ואפשר הפריה של תוריום אף על פי שאפשרות זו נזנחה לצורכי מחקר. כור זה היה הכור הבטוח פאסיבי הראשון וכובה והושאר ללא השגחה כל סוף שבוע.
השלב הבא שהציעה מעבדת אוק-רידג' בתחילת שנות ה-70 היה MSBR – הרחבה של ה-MSRE, החלפת הדלק הגרעיני בתוריום, עדכון של מעגל הקירור והמלח המשמש אותו והוספת יכולת הפריה. כור זה לא נבנה, בין השאר מטעמים פוליטיים: הממשל בוושינגטון העדיף ליצור מקומות עבודה במדינת קליפורניה בתוכנית הכור המפרה המהיר, ולכן בניית ה-MSBR לא תוקצבה, והתוכנית נסגרה.
שנות ה-80 והלאה.
היו מאמצים נוספים אך לא משמעותיים בתחום, והוא נשכח עד הופעת הדרישות לדור הרביעי, שכוללות שיפורי בטיחות, יעילות וצמצום פסולת גרעינית, מניעת הפצת נשק גרעיני והוזלת עלות הפקת האנרגיה. כורי מלח מותך עונים על דרישות אלה, ולכן חברות וממשלות בארצות הברית, בריטניה, דנמרק, הודו, יפן, סין, צרפת, קנדה ורוסיה עוסקות בפיתוח כורים מסוג זה.
מבנה ועקרון פעולה.
כור גרעיני הוא מערכת המפיקה אנרגיה וכוללת ליבה שבה הדלק הגרעיני יוצר חום, מערכת בקרה ומערכת הסעת חום. בכורי מלח מותך משמש המלח לקירור הליבה ובחלק מהכורים הוא משמש בתמיסה המכילה דלק גרעיני.
ליבה.
כאמור ישנם שני סוגים של כור מלח מותך, כור בו הדלק הגרעיני נמצא בתמיסה עם המלח וכור בו המלח משמש רק לקירור הדלק הגרעיני. בכור בו המלח משמש לקירור בלבד, ליבת הכור היא האזור בו מתרחש הביקוע הגרעיני. הביקוע גורם לפליטת אנרגיה באמצעות חום וקרינה רדיואקטיבית שמחממת את המלח, הדלק הגרעיני בליבה נמצא בצינורות, הקרויים מוטות דלק, בדומה לכור מים קלים ומגיע למצב של תגובת שרשרת רק לאחר האטה של הניטרונים באמצעות החדרת חומר מאט כדוגמת גרפיט. מערכת הבקרה שולטת על מידת ההאטה ובכך שולטת על קצב הביקוע הרצוי (בפיצוץ גרעיני אין מערכת שליטה לכן תגובת השרשרת לא מרוסנת והיא מתחזקת כל עוד יש חומר לביקוע). בכור בו הדלק הגרעיני נמצא בתמיסה עם המלח, התמיסה נכנסת לליבה, הניטרונים שבדלק הגרעיני מואטים בגלל הגרפיט בליבה ולכן נוצרת תגובת שרשרת שמחממת את המלח בתמיסה. לאחר שהתמיסה החמה יוצאת מהליבה תגובת השרשרת נפסקת (אך הרדיואקטיביות נמשכת).
מערכת הבקרה.