בתום כל עונה, אלופת הליגה מעפילה לשלב הבתים בליגת האלופות והקבוצה במקום השני משתתפות במוקדמות ליגת האלופות. הקבוצה במוקם ה-3 משתתפת במוקדמות הליגה האזורית ומחזיקת הגביע משתתפת בפלייאוף הליגה האירופית. התאחדות הכדורגל ההולנדית המלכותית הציגה בעונת 2005/2006 שיטה חדשה לשילוב הקבוצות השונות בליגה בליגות האירופיות השונות. בסוף שורת משחקי גומלין מסודרים לפי מקומות, מקבלת הקבוצה הטובה ביותר במשחקים אלו כרטיס לשלב המוקדמות השני בליגה האזורית.
ספונסרים של הליגה לאורך השנים.
בין השנים 1990 ו-1998 היה שם הליגה "PTT טלקומפטיטי" על שם הספונסר הראשי של הליגה, PTT טלקום ושונה בשנת 1999 ל-"KPN טלקומפטיטי" ול-"KPN ארדביזיה" בשנת 2000. בין השנים 2002 ו-2005 שונה שם הליגה ל"הולנד קזינו ארדביזיה". מעונת ואילך ממומנת הליגה על ידי "ספונסורלוטרי", חברת הלוטו בהולנד אך מסיבות חוקיות בהולנד אין אפשרות לשנות את שם הליגה לשם זה.
הליגה ההולנדית הראשונה
רקון
איי זי אלקמר
תכריך טורינו
היסטוריה של אוסטריה
פרהיסטוריה.
הממצאים הארכאולוגיים השונים מהתקופה הפרהיסטורית מעידים על מספר תרבויות מובחנות, שהתקיימו בתחום אוסטריה בת ימינו במקביל או שירשו האחת את השנייה.
העדויות הראשונות ליישוב אנושי בשטח שכיום הוא אוסטריה מתוארכות לתקופה הפלאוליתית התיכונה, החל מלפני כ-250,000 שנים. ממצאים מתקופה זו התגלו במקומות כמו מערות ליד העיירה וייסנקירכן שבאוסטריה תחתית, והר שלנקן (Schlenken) ליד העיירה האליין. בתקופה זו אירופה כולה ואוסטריה בפרט היו מיושבות על ידי האדם הניאנדרטלי. אנשים אלו היו שבטים ציידים-לקטים נוודים. האדם המודרני הגיע לאוסטריה בתקופה הפלאוליתית העליונה, החל מכ-30,000 שנים לפני זמננו. מתקופה זו ידועים מספר פריטי אמנות פרהיסטורית כמו ונוס מווילנדורף.
בתחילת תקופת ההולוקן, לפני כ-10,000 שנים, התקדמו קרחוני האלפים צפונה לכיוון מינכן בת ימינו. תזוזה זו גרמה ליצירת נהרות גדולים ועמוקים מן הקרח שנמס באזור שנסוגו ממנו הקרחונים אשר יצרו את תבליט עמקי האלפים כפי שהם היום, וכמוכן אגמים בבוואריה ובזלצקמרגוט (Salzkammergut) שבזלצבורג.
בתקופה הנאוליתית (כ-7,000 שנים לפני זמננו) הגיעו האנשים לאזורים גבוהים יותר באלפים, והתפתחו הציד, הדיג, לקט המזון וכריית המלח, שהתירה את חותמה בעיירות דירנברג, האלשטט והאל. סביב שנת 4,500 לפנה"ס היגרו שבטי-משק מתקדמים מדרום-מערב אסיה אל מרכז גרמניה דרך עמק הדנובה. הגירה זו גרמה למפגש ראשוני ביניהם לבין שבטי הציידים המקומיים, והם התערו אלה באלה. אוכלוסייה זו עסקה בקדרות ובסחר עם תושבי חופי הים התיכון באבני חן ובגרזנים.
תקופת הברונזה החלה באוסטריה, גרמניה ובוהמיה בסביבות שנת 2,500 לפנה"ס, עם תחילת השימוש במרבצי הנחושת והבדיל שהגיעה מכיוון מזרח הים התיכון. כ-200 שנה לאחר מכן החלו להגיע שבטים הודו-אירופים מדרום-מערב אסיה לכיוון אירופה. שבטים אילו היו לאבותיהם הקדמונים של שבטים גרמאנים שהתיישבו בצפון ומרכז גרמניה, של הסלאבים והבאלטים במזרח ושל הקלטים בדרום ומערב.
בין השנים 3,000 ו-1,800 לפנה"ס, תקופת האבן המאוחרת החלו אנשים להתיישב על שפת אגמי זלצקמרגוט, ובסביבות אותה תקופה החל המסחר דרך מעברי ההרים האלפיניים.
בין השנים 2,000 ו-400 לפנה"ס התערבבו זה בזה שבטים גרמניים דרומיים ומרכזיים עם אנשי תרבות ביקר (Beaker) שהגיעו מחצי האי האיברי. שבטים אילו סחרו בענבר מחופי הים הבלטי תמורת נחושת, קדרות וחרוזים מחופי הים התיכון.
בסביבות שנת 1,300 לפני הספירה התיישב שבט אילירי בשם נוריקי (Norici) למרגלות המזרחיות של האלפים. האיליריים היו שבטים הודו אירופים שישבו בחופים הצפוניים והמזרחיים של הים האדריאטי, שכללו את השבטים הדלמטים והפאנוניים, ונחשבים לאבותיהם הקדומים של האלבנים. לאחר התיישבותם למרגלות האלפים המזרחיים, השתרעה ממלכתם על החלק המערבי של חצי האי הבלקני, מהדנובה עד לאפירוס.
בתקופת הברונזה המאוחרת באזור התפתחה תרבות האלשטט (Hallstatt) במרכז אירופה, כשזו נקראה על שם העיר האוסטרית בעלת אותו השם. תרבות זו הוסיפה להתקיים עד תחילת תקופת הברזל המקומית (סביבות 450 לפנה"ס).
התרבות שירשה את תרבות האלשטט הייתה התרבות הקלטית לה טנה (La Tène), שהתקיימה גם היא ברוב ארצות מרכז אירופה, ומקורה היה בפלישת השבטים הקלטים ממערב אירופה בשנת 400 לפנה"ס. תחת תרבות זו התקיימה הממלכה הידועה הראשונה בשטחה של אוסטריה בת ימינו, היא ממלכת נוריקום (Noricum), סביב האלפים המזרחיים האוסטרים ומקורות הברזל שבהם. במקביל התפתח במערב אוסטריה שבט הרטים .
מחצבי הברזל שנמצאו באזור, וכמו כן המיקום האסטרטגי הביאו לחמידת האזור בידי הרומאים, והם הלכו וחדרו אליו לאיטם. בסביבות שנת 15 לפנה"ס השתלטו הרומאים סופית על האזור עד לדנובה, והקימו עליו את שלוש הפרובינקיות הרומיות רטיה, נוריקום ופאנוניה והביאו את הקץ על תרבות לה טנה.
התקופה הרומאית.
לאחר כיבוש הרומאים חולק האזור לשלוש פרובינקיות. הרומאים פיתחו את השטחים החדשים שכבשו בעיקר באמצעות סלילת דרכים רבות ובניית ערים אשר הביאו לשגשוגם. בין הערים שזכו לפריחה תחת השלטון הרומאי היו וינדובונה (וינה) וקרנוטום (היינבורג), שהיו קודם לכן ערים קלטיות, וכן לאוריאכום (לורך), בריגאנטיום (ברגנץ), יואבום (זלצבורג), אוליבאבה (ולס), וירונום (סמוך לקלגנפורט), טאורניה (סמוך לשפיטל אן דר דראו) ופלביה סולבה (סמוך ללייבניץ), שייסדו הרומאים.
צפונית לדנובה התיישבו שלושת השבטים הגרמאניים מרקומנים (Marcomanni), קוואדי (Quadi) ווריסקי (Varisci). שבטים אילו פרצו תכופות את הגבול הרומאי בשנים 166–188, ועצרו את שגשוג הפרובינקיות, כשאליהם הצטרפו שבטים גרמאניים כמו גותים, רוגיאנים, לומברדים, ונדלים ואוסטרוגותים. בשנת 178 הסיג הקיסר מרקוס אורליוס את השבטים הפולשים, אך האזור לא הצליח לשוב לשגשוגו הראשון משום שהתפרצה בו מגפה.
במאה ה-3 החל לחץ חזק של פלישות מצד האלמאנים והגותים. בתחילה גברו הרומאים בהנהגתם של דיוקלטיאנוס וקונסטנטינוס, אך לאחר הצטרפותו של שבט הפרא ההוני במאה ה-5 נחלו הרומאים מפלה ניצחת והאזור נלקח מידם ונתמלא בשבטים גרמאניים.
ימי הביניים המוקדמים.
במאות הבאות לנסיגת האימפריה הרומית, תחילת ימי הביניים, ידע אזור אוסטריה בת ימינו גלים של הגירת שבטים שונים על פניו. ביניהם היו הלומברדים, האווארים, הגותים, ההונים ואחרים, שיעדם היה חצי האי האפניני וגאליה, ובשנת 488 אף אולץ חלק מן העם הנוריכי המקומי לסגת לכיוון איטליה בידי השבטים הפולשים. לעומת זאת, שלושה שבטים שונים דווקא הקימו יישובי קבע באוסטריה: האלמאנים, שהגיעו משוואביה והתיישבו באזור פורארלברג, הבווארים, שהגיעו מבוהמיה והתיישבו באזור אוסטריה עילית ותחתית, זלצבורג וצפון טירול, והסלאבים, שהתיישבו באזור שטיריה, קרינתיה ודרום טירול. הסלאבים הקימו התערו בחברה שישבה באזור לפניהם, והקימו את ממלכת קאראנאטיה, בעוד האלמאנים התערבבו עם הבווארים.
בשנת 745 כבשו הבווארים את ממלכת קאראנאטיה, והחלו להתפשט ברחביה. ממלכתם זו המשיכה להתקיים עד שנת 788, אז הובסו בראש דוכסם טסילו השלישי על ידי קרל הגדול וממלכתם צורפה לאימפריה הקרולינגית.
בתקופה הקרולינגית החלו לפעול באזור נזירים אירים בחסות השלטון, שהביאו להתפשטות הנצרות. פעולתם של הנזירים הביאה גם לבירוא יערות והרחבת היישובים על חשבונם. האזור שולב גם במערכת הפיאודלית של האימפריה הקרולינגית. בשנת 798 נוסדה ארכיבישופות בעיר זלצבורג, כחלק מתהליך בשנות ה-730 שבו הוקמו עוד שלוש בישופויות בשלוש ערים שונות בבוואריה. זלצבורג, כאמור, הייתה ארכיבישופות, מעמד הנמצא מעל כל שאר הבישופויות באזור. העיר הפכה גם כן למרכז הפעילות הנוצרית בטריטוריות הסלאביות, מה ששימש גם כאמצעי להרחבת תחומה השיפוטי של האימפריה הקרולינגית.
בשנת 909 הביאה פלישת המדיארים לעצירת ההתפתחות האזורית, והחלו בכיבושיהם. המדיארים הובסו בשנת 955 בידי אוטו הגדול בקרב לכפלד.
לאחר תבוסת המדיארים הוקמו טריטוריות ספר באזור אוסטריה וסביבתה. לאחר המרד של דוכס בוואריה היינריך השני נלקחו ממנו שטחים השוכנים באזור אוסטריה בידי אוטו השני כעונש. השטחים, שנודעו מאוחר יותר כ"אוסטריכי", ניתנו לליאופולד הראשון מבאבנברג שהוכתר למרקיז האזור, וכך קמו שושלת באבנברג (Babenberg), ומדינת אוסטריה.
שושלת באבנברג.
האזכור הראשון של מדינת אוסטריה הוא במסמך משנת 996, בו היא מוזכרת כ"אוסטריכי" (Ostarrichi), שפירושו בגרמנית עתיקה הוא "ממלכת המזרח" (ostar - מזרח, richi - ממלכה).
ממלכתם של הבאבנברגים השתרעה על השטחים שכיום הם אוסטריה עילית, תחתית, שטיריה (שהשיגו ב-1192) וקרינתיה. בשל נאמנותם לקיסר, קיבלו הבאבנברגים בתקופת שלטונו של היינריך השני ("יאזומירגוט") מעמד דוכסות, במסמך בשם "פריבילגיום מינוס" מאת הקיסר פרידריך הראשון. מאז היינריך ועד אחרון הבאבנברגים הם אחזו בתואר "דוכס" במקום "מרקיז".
המאות הבאות אופיינו ביישוב הארץ והקמת ערים ומנזרים רבים. בשנת 1156 הועלתה אוסטריה לרמת דוכסות על ידי ה"פריבילגיום מינוס" (מסמך שנכתב בשנת 1156 על ידי הקיסר פרידריך הראשון ובו הועלו מספר רוזנויות לרמת דוכסויות). בשנת 1192 השיגו השליטים הבאבנברגים את שטיריה. באותו הזמן היו הדוכסים הבאבנברגים למשפחה השולטת המשפיעה ביותר באזור, אשר שיאה היה בתקופת שלטונו לאופולד השישי, דוכס אוסטריה (1198–1230).