"מקדש העם" (באנגלית: Peoples Temple) הייתה כת נוצרית-מרקסיסטית שיוסדה על ידי ג'ים ג'ונס ב-1955. בשנות ה-70 הכת הקימה קומונה בגיאנה שבדרום אמריקה ועלתה לידיעת הציבור בעקבות סופה הטראגי, עת חבריה נטלו ציאניד והתאבדו בנובמבר 1978.
ג'ונס הקים את מקדש העם ופתח כנסייה בשכונה מעורבת באינדיאנפוליס וכמחצית מחברי הקהילה היו אפרו-אמריקאים. ג'ונס נהג לזייף ניסים של ריפוי באמצעות האמונה על מנת למשוך אנשים ולהגדיל את הכנסות הכנסייה, ששימשו למימונה ולתרומה לעניים. ג'ונס היה אתאיסט ומעולם לא הוסמך ככומר, והוא השתמש בכנסייה על מנת לקדם את מטרותיו החברתיות.
הכנסייה שמה דגש על שוויון, הן בין הגזעים והן בין המעמדות, וחבריה התבקשו להתלבש בצניעות. היא סיפקה מקלט לחסרי בית והפעילה בית תמחוי כקומוניסט ובמקביל תקף את רוב הרעיונות בתנ"ך ובברית החדשה כצידוקו של האדם הלבן לשלוט בנשים ולשעבד את השחורים. ג'ונס הציע לחברי הכנסייה עסקה בה הם יתרמו את כל רכושם לכנסייה, וזו תספק בתמורה את כל צורכיהם. הוא המשיך להרחיק אותם מהנצרות ולקרב אותם לקומוניזם.
ג'ונס ראה בעצמו את התגלמותו של ישו וטען שהקפיטליזם האמריקאי הוא האנטיכריסט. הוא סיפר שהיו לו חזיונות בהם ראה מתקפה גרעינית על ארצות הברית, שאחריה השורדים יקימו גן עדן סוציאליסטי. ב-1965 הוא הוביל לקליפורניה כ-140 חברים, מחציתם שחורים. בשנות השבעים הוא הקים כנסיות בלוס אנג'לס ובסן פרנסיסקו ומספר החברים גדל לכ-3,000.
ג'ונסטאון.
בשנות ה-70 נחקר ג'ים ג'ונס על ידי הרשויות לגבי פרשיות מין, אלימות ותכנוני מס ומקדש העם קיבל חשיפה תקשורתית. תחקיר שפורסם בעיתונות חשף את טקסי הריפוי של ג'ונס ואת השמצותיו את כתבי הקודש. ג'ונס הציג זאת כרדיפה של מקדש העם מצד אויבי המקדש. כמקלט מפני הרדיפות הללו כביכול ומפני הקפיטליזם האמריקאי, הוקמה הקומונה "פרויקט החקלאות של מקדש העם" בגיאנה ב-1974. אופי החיים שם היה לא רק שיתופי ושוויוני אלא גם שג'ונס נהג לכנס את חברי הקומונה ולהטיף להם באופן קבוע על הקומוניזם. הוא שיבח את המשטרים הקומוניסטיים בסין, קוריאה הצפונית, קובה, זימבבואה וברית המועצות, ואף הזמין את שגריר ברית המועצות בגינאה להרצות בקומונה. מונולוגים של ג'ונס הושמעו ברמקולים שהיו פזורים בקומונה ללא הפסקה, וילדים שהתנהגו בצורה פסולה הוכו ונכלאו בבאר.
ב-14 בנובמבר 1978 נחת חבר הקונגרס ליאו ריאן בגיאנה כדי לבדוק את הטענות של עריקי "מקדש העם" על התעללות. לאחר שלושה ימים בהם ראיין חבר הקונגרס את תושבי הקומונה, עזב את המקום יחד עם צוות תקשורת של רשת החדשות NBC. אך בטרם המריאו, שומרי ראשו החמושים של ג'ונס ירו והרגו חמישה מהם, ביניהם חבר הקונגרס ריאן.
ג'ונס כינס את חברי הקומונה וסיפר להם שאנשיו הרגו את חבר הקונגרס. הוא טען שאויבי המקדש יחזרו לנקום בהם ולהרוג את ילדיהם, ושטוב מותם מחייהם. הוא הציע שחברי הקומונה יתאבדו יחד על ידי שתיית רעל (אותו כינה תרופה) כהפגנת מחאה נגד אכזריות העולם, וקרא לכך "התאבדות מהפכנית". 909 מתושבי הקומונה נהרגו, ספק התאבדו ספק נרצחו, מתוכם 276 ילדים ותינוקות. רבים מהם ציוו להשאיר את כל רכושם לממשלת ברית המועצות. לא כל התושבים הסכימו להתאבד, ואישה אחת ניסתה לשכנע את ג'ונס להטיס את כולם לברית המועצות. התושבים שהתנגדו לביצוע המעשה אולצו לבצעו בכוח, לרוב באמצעות זריקת רעל. מי שניסה לברוח ליערות נורה על ידי שומרי ראשו החמושים של ג'ונס. ג'ונס עצמו תכנן כנראה להישאר בחיים, אך גופתו נמצאה ירויה יום למחרת מרחץ הדמים. עד היום לא ברור אם בוצעה התאבדות או התנקשות.
מוסדות המקדש בקליפורניה ספגו ביקורת קשה מצד התקשורת ומצד קרובי משפחתם של קורבנות ג'ונסטאון. ב-1978 מקדש העם הכריז על פשיטת רגל והחל תהליך כינוס נכסים.
שברייה
שברייה (בערבית: شبرية) היא כלי חיתוך, סכין ערבי. הלהב והנדן של השברייה מעוקלים על פי רוב בקציהם. השברייה נועדה לשמש גם כפגיון, כלומר - כנשק. השברייה המסורתית עשויה בעבודת יד, נחשבת לעיתים למשפחתית ומוטבע עליה סמל המשפחה. במקרים לא שכיחים עשויים ידית השברייה ונדנהּ כסף ומעוטרים מלאכת צורף; יש שאף נעשה שימוש במעט זהב. שבריות מסוג זה מוערכות על ידי אספנים.
יש סוברים ששמה של השברייה קשור במונח "שיבר" (شِبْر) המציין את המרחק בין הזרת לאגודל בכף יד פרושה, בדומה (אם כי לא לגמרי) ל"טפח" שבמידות ובמשקלות התורניים.
פאביו גרוסו
פאביו גרוסו (באיטלקית: Fabio Grosso, נולד ב-28 בנובמבר 1977) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בנבחרת איטליה, עמה זכה במונדיאל 2006. כיום הוא מאמן פרוזינונה.
קריירת מועדונים.
עבר לפרוג'ה מהסרייה א' ביולי 2001, ובעונתו הראשונה שיחק 24 משחקי ליגה וכבש שער אחד. בעונתו השנייה בקבוצה שמר על מקומו בהרכב, שיחק 30 משחקים וכבש ארבעה שערים. ובעונתו השלישית שיחק רק 12 משחקים בטרם נמכר לפלרמו.
בינואר 2004, במהלך חלון ההעברות, עבר לפאלרמו, מהליגה השנייה באיטליה. בשארית העונה הופיע 21 פעמים במדי הקבוצה, כבש שער אחד והעפיל עם הקבוצה לליגה הבכירה. עונתה הראשונה של הקבוצה בסרייה א' הייתה מוצלחת במיוחד, כאשר הקבוצה סיימה את העונה במקום השישי, וזכתה בכרטיס לגביע אופ"א. באותה העונה גרוסו שיחק ב-36 משחקים וכבש שער אחד. את עונת 2005/2006 סיימה פאלרמו במקום השמיני. גרוסו היה אחד מארבעה שחקני פאלרמו שקיבלו ממרצ'לו ליפי זימון לנבחרת איטליה אשר זכתה במונדיאל 2006. לאחר הטורניר המוצלח נמכר גרוסו לאינטר מילאנו.
גרוסו הצטרף לאינטר מילאנו תמורת 5.5 מיליון אירו ב-6 ביוני 2006, אך לא הצליח לתפוס את מקומו בהרכב הקבוצה, ושיחק בעיקר כמחליף. הוא שותף ב-23 משחקי ליגה באותה העונה וכבש שני שערים. בעקבות העונה המאכזבת, נמכר גרוסו לאולימפיק ליון בקיץ 2007 לאחר עונה אחת בלבד באינטר מילאנו.
ביולי 2007 חתם גרוסו על חוזה לארבע שנים באולימפיק ליון. עונתו הראשונה בקבוצה הייתה מוצלחת והוא הפך לשחקן הרכב משמעותי הן בליגת האלופות והן בליגה הצרפתית. בעונתו השנייה בקבוצה שיחק רק 22 משחקים בליגה עקב פציעה.
לאחר שנתיים בצרפת חזר גרוסו בקיץ 2009 לאיטליה כאשר יובנטוס שילמה תמורתו 2 מיליון אירו. גרוסו הפך לשחקן הרכב באופן מיידי, וכבש את שער הבכורה שלו ב-28 בנובמבר במשחק נגד אודינזה. בעונתו הראשונה ביובנטוס שיחק 28 משחקים וכבש שני שערים.
נבחרת איטליה.
גרוסו היה חלק מסגל נבחרת איטליה אשר זכתה במונדיאל בגרמניה ב-2006. בשלב שמינית הגמר בהתמודדות נגד אוסטרליה גרוסו ספק-הוכשל ברחבה על ידי לוקאס ניל בתוספת הזמן. פרנצ'סקו טוטי כבש את הפנדל אשר העלה את איטליה לשלב הבא בניצחון 0–1.
את שערו הראשון בנבחרת כבש ב-4 ביולי 2006, בהתמודדות מול גרמניה בחצי גמר המונדיאל, בדקה ה-119'.
בגמר הטורניר, כבש גרוסו את הפנדל האחרון בדו-קרב בעיטות העונשין מול צרפת אשר העניק לאיטליה את גביע העולם.
קריירת אימון.
בפתיחת עונת , הודיעה יובנטוס כי גרוסו יצטרף לסגל האימון של מערכת הנוער של מועדון. ב-11 במרץ 2014, בעקבות סדרת תוצאות חלשה, קיבל גרוסו את משרת האימון הראשונה שלו, מאמן קבוצת הנוער "פרימוורה" (עד גיל 19) של יובנטוס, המועדון במדיו פרש ממשחק פעיל.
ב-13 ביוני 2017, לאחר כשנתיים וחצי כמאמן הנוער של יובנטוס ולקראת עונת , התמנה גרוסו לתפקיד מאמן בארי.
ב-23 במרץ 2021, מונה למאמן פרוסינונה.
טרה בראון
מושל בארצות הברית
ישיבת עטרת כהנים
אימאם שיעי
מדריך
בקמינסטר פיולר
גלן
מוזיאון ההרמיטז'
חדרי הארמיטאז'
חדרי הארמיטאז' (באנגלית: Hermitage Rooms) היו קבוצת חדרים בבית סומרסט בלונדון, שבהם הוצגו בשנים 2000–2007 תערוכות מתחלפות של אוספי מוזיאון הארמיטאז' שבסנקט פטרבורג שברוסיה. שיתוף הפעולה הסתיים והחדרים אינם מכונים עוד בשם זה, אך עדיין משמשים לתצוגות.
היסטוריה.
פרויקט הצגת אוספי הארמיטאז' בלונדון החל בראשית שנות ה-90 ביוזמת הבארון ג'ייקוב רוטשילד. הפרויקט ממומן מתרומות ומדמי הכניסה שמשלמים המבקרים בו. לצורך הפרויקט הוקצו מספר חדרים באגף הדרומי של בית סומרסט. חדרים אלה שופצו בסגנון המזכיר את ארמון החורף, ונפתחו לציבור בשנת 2000.
התערוכה הראשונה שהוצגה נקראה "אוצרותיה של יקטרינה הגדולה", ואחריה הוצגו תערוכות של יצירות אמנות, תמונות, כלי חרס ואמנות איסלמית. בשנת 2003 לקח על עצמו מכון קורטולד לאומנות את האחריות לניהול חדרי הארמיטאז'.
Always Look on the Bright Side of Life
Always Look on the Bright Side of Life ("הבט תמיד על הצד השמח של החיים") נכתב על ידי חבר מונטי פייתון אריק איידל, והוצג לראשונה בסרט "בריאן כוכב עליון". השיר הפך להמנון נפוץ באירועים ציבוריים כמו משחקי כדורגל ואף בהלוויות.
השיר שנכתב מצביע על סטואיות ונוקשות לנוכח מצוקה, המקושרת לעיתים לבריטים. השיר הפך לפופולרי מאוד והגיע למקום השלישי במצעד הסינגלים בבריטניה בשנת 1991. אריק אידל ביצע את השיר בשידור חי בטקס הסיום של אולימפיאדת קיץ 2012 במהלך סימפוניה בת שעה של קטע מוזיקלי בריטי.
רקע.
בזמן שניסה למצוא דרך לסיים את הסרט "בריאן כוכב עליון", אריק אידל כתב גרסה של השיר על גיטרת גיבסון J-50 תוך שימוש באקורדי ג'אז בלבד. במקור השיר בוצע בצורה אחרת ויתר חברי מונטי פייתון הסכימו שהיא מספיק טובה לסוף הסרט.