כאשר נכנס המטוס הקוריאני למרחב האווירי הסובייטי הוזנקו מטוסי קרב מסוג סוחוי 15 ומיג-23 על מנת ליירטו. ב-18:26 GMT יירטו זוג מטוסי Su-15 מבסיס דולינסק-סוקול את המטוס, הוא הופל בטיל אוויר-אוויר יחיד, התרסק אל הים כ-55 ק"מ מהאי מונרון בפתחו הדרומי של מצר הטטרים וכל האנשים על סיפונו נספו. דיווחים ראשוניים על כך שהמטוס אולץ לנחות בסחלין התבררו במהרה כשגויים. תמלילי הקלטת רשת הקשר מתא הטייס הצביעו על כך שהצוות לא היה מודע לסטייה מהמסלול ולחדירה למרחב האווירי הסובייטי - 500 ק"מ מערבית למסלול המתוכנן. על פי נתוני הקופסה השחורה, מרגע פגיעת הטיל עד סוף ההקלטה, כדקה מאוחר יותר, ביצע הצוות צלילת חירום ספירלית כדי להגיע לגובה בו לחץ האוויר מאפשר נשימה. הסובייטים לא הודו מעולם שברשותם רישום נתוני הטיסה, ועובדה זו נחשפה רק בתקופת שלטונו של ילצין ברוסיה העצמאית.
המפקד וראש מטה של צבא ההגנה האוקראיני באותה תקופה היה גנרל ולדימיר קמנצקי. בזמן הירי של KAL 007, הוא היה המפקד של מחוז המזרח הרחוק של חיל האוויר האוקראיני. הוא זה שנתן את הפקודה לגנרל קורנוקוב, אז מפקד בסיס חיל האוויר סוקול באי סחלין, לירות במטוס. בשנת 2001, לפני הפלת טיסה 1812 של סיביריה איירליינס נשאל בראיון אם זה אפשרי שתאונה כזאת תקרה שנית וגנרל קמנצקי ענה בשלילה. אבל הוא טעה.
הארגון הבינלאומי לתעופה אזרחית (ICAO) ניהל שתי חקירות על המקרה. הראשונה נערכה זמן קצר לאחר התאונה והשנייה נערכה שמונה שנים מאוחר יותר, לאחר שרישומי הנתונים שוחררו ב-1991. שתי החקירות הסיקו שהסטיה לתוך מרחב האווירי הסובייטי נעשתה עקב טעות אנוש של הטייסים.
העד הקרוב ביותר לתקרית - טייס הקרב הסובייטי אשר שיגר את הטיל - הודה מאוחר יותר שלא פעל לפי הנהלים הבינלאומיים לביצוע יירוט ושעל פי הוראה מהקרקע לא ירה לאזהרה לפני הירי על המטוס עצמו. הטענה הסובייטית הרשמית הייתה שבוצע ניסיון ליצור קשר רדיו עם המטוס, אך הוא לא השיב. טענה זו נסתרה מכיוון שמערכות ניטור קרקעיות שעקבו אחר תדרי החירום לא קלטו ניסיונות אלה.
בין הנספים באסון היה לארי מק'דונלד, חבר בית הנבחרים האמריקני.
תגובה פוליטית.
נשיא ארצות הברית רונלד רייגן גינה את הפלת המטוס ב-5 בספטמבר וכינה אותה "טבח קוריאן איירליינס", "פשע נגד האנושות [ש]לא יישכח" ו"פעולה של ברבריות... [של] ברוטליות לא אנושית". בפעולה שהפתיעה רבים בקהילת המודיעין האמריקנית, המשלחת האמריקנית לאו"ם השמיעה הקלטות קול של שתי תשדורות בין טייסי מטוס הקרב הסובייטי ובקרת הקרקע שלהם (אף על פי שלא הוצהר על כך בפומבי, ככל הנראה תקשורת הרדיו הרוסית הייתה מקודדת, וצעד זה חשף יכולות אמריקאיות מתקדמות).
יום למחרת הודתה ברית המועצות בהפלת המטוס והצהירה שהטייסים לא ידעו שזהו מטוס אזרחי כשהוא חדר למרחב האווירי הסובייטי. התקרית דחפה את היחסים בין ארצות הברית לברית המועצות לשפל חדש. ב-15 בספטמבר הורה הנשיא רייגן לרשות התעופה הפדרלית (FAA) לבטל את הרישיון של אארופלוט להפעלת טיסות לארצות הברית וממנה. כתוצאה מכך טיסות אארופלוט לצפון אמריקה התאפשרו רק באמצעות מרכזיהם בקנדה ובמקסיקו. טיסות אארופלוט לארצות הברית התחדשו רק ב-29 באפריל 1986.
כתוצאה מהאירוע הודיע רונלד רייגן שמערכת ה-GPS תהיה זמינה לשימושים אזרחיים עם השלמתה, על מנת למנוע ככל הניתן הישנות של מקרי חדירה שגויים לטריטוריות עוינות.
טיישון פרינס
טיישון דורל פרינס (באנגלית: Tayshaun Durell Prince; נולד ב-28 בפברואר 1980 בקומפטון, קליפורניה) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, ששיחק בעמדת הסמול פורוורד. פרינס הוא בוגר אוניברסיטת קנטקי, והוא נבחר על ידי דטרויט בסיבוב הראשון בדראפט 2002. במשך שנותיו בדטרויט הוא זכה עמה באליפות ה-NBA בעונת , וביסס את מעמדו כאחד משחקני ההגנה הטובים בליגה, כשנבחר ארבע פעמים לחמישיית ההגנה השנייה של העונה. כמו כן, זכה עם נבחרת ארצות הברית במדליית זהב באולימפיאדת בייג'ינג.
ראשית הקריירה.
פרינס למד בצעירותו בבית ספר תיכון דומינגז מעיר הולדתו, קומפטון שבקליפורניה. במדי קבוצת הכדורסל של התיכון הוא החל את קריירת הכדורסל שלו. הוא שיחק בדומינגז במשך שלוש שנים בהן הוביל אותה למאזן של 96 ניצחונות מול תשעה הפסדים בלבד, ואף זכה איתה באליפות התיכונים של מדינת קליפורניה בשנת 1997. בנוסף, הוא קיבל את "פרס ג'ורג' ירדלי" מטעם העיתון לוס אנג'לס טיימס לשחקן התיכונים המצטיין של השנה בקליפורניה הדרומית.
מאוחר יותר החל את קריירת המכללות שלו במערכת הכדורסל המפותחת של אוניברסיטת קנטקי. הוא החל לשחק בקבוצת הכדורסל של קנטקי בשנת 1998, בהיותו בגיל 18, והפגין יכולות של שחקן הגנה מצטיין ובעל זריזות ומהירות רבה. בעונת הפרשמן (שחקן בשנתו הראשונה במכללה) הוא קלע 5.8 נקודות ב-20.2 דקות בממוצע למשחק, ונכלל בנבחרת המצטיינים בליגת המכללות האמריקאית מטעם מקדונלד'ס. בעונת הוא הפך לאחד מהשחקנים המובילים בקנטקי, כששותף ב-34 דקות בממוצע למשחק וקלע 13.3 נקודות. הוא גילה הצטיינות גם בתחום הריבאונדים, כאשר בשיאו בעונה זו הוריד 11 ריבאונדים במשחק מול אוניברסיטת ארקנס. בעונה זו הוא נבחר לראשונה ל-MVP של קבוצת קנטקי, וכן לחמישיית העונה השנייה בטורניר ה-SEC מטעם התאחדות המאמנים.
בעונת , עונת הג'וניור שלו במכללות, השיג פרינס ממוצעים של 16.9 נקודות, 6.5 ריבאונדים ו-2.9 אסיסטים ב-32.9 דקות למשחק. הוא נבחר לחמישייה השנייה של ה"אול-אמריקן" - נבחרת המצטיינים בליגת המכללות - מטעם סוכנות הידיעות Associated Press, ואף זכה בתואר שחקן השנה ונכלל בנבחרת העונה של טורניר ה-SEC. לאחר עונה מוצלחת זו העמיד עצמו פרינס לבחירה בדראפט ה-NBA של 2001, אך ביטל את הרשמתו ברגע האחרון. בעונת היה פרינס מהבודדים שפתחו בכל משחקי קבוצתם. הוא הוביל את קנטקי בקליעות עם 17.5 למשחק ובריבאונדים עם 6.3 למשחק, ודורג שלישי ב-SEC בקליעות. באחד ממשחקי טורניר אליפות המכללות הוא קלע 41 נקודות. גם בעונה זו זכה פרינס במספר תארים אישיים מכובדים.
פרינס סיים את קריירת המכללות שלו כקולע השביעי בטיבו של אוניברסיטת קנטקי בכל הזמנים עם 1,775 נקודות. לאחר עזיבתו את המכללה הוא נכנס פעם נוספת לדראפט ונבחר במקום ה-23 בסיבוב הראשון על ידי דטרויט פיסטונס, מה שהעניק לו חוזה מובטח בליגת ה-NBA.
קריירה ב-NBA.
בעונתו הראשונה בדטרויט, עונת , היה פרינס שחקן שולי יחסית בקבוצה, כאשר שיחק ב-10.4 דקות בממוצע ב-42 משחקים, והשיג ממוצעים של 3.3 נקודות ו-1.1 ריבאונדים למשחק. במשחקי הפלייאוף של אותה עונה מעמדו השתפר בהרבה והוא הפך לשחקן חשוב בדטרויט, כשהוא קיבל דקות משחק רבות יותר וקלע 9.4 נקודות והוריד 3.8 ריבאונדים למשחק. בסיבוב הפלייאוף הראשון, מול אורלנדו מג'יק, הקשה פרינס במיומנות על כוכב אורלנדו טרייסי מקגריידי בעזרת יכולותיו ההגנתיות, וסייע לקבוצתו להעפיל לשלב הבא. במשחק השני של סדרת חצי גמר המזרח נגד פילדלפיה 76', קלע פרינס את שיא הקריירה שלו בפלייאוף - 20 נקודות, בדרך לניצחון 97-104 במשחק זה ולבסוף ניצחון 2-4 בסדרה כולה. עם זאת, בגמר המזרח הוא הודח עם קבוצתו על ידי ניו ג'רזי נטס.
בעונת , עונתו השנייה ב-NBA, הפך פרינס לשחקן משמעותי בדטרויט כבר מתחילת העונה הסדירה, עם 10.3 נקודות, 4.8 ריבאונדים ו-2.3 אסיסטים ב-32.9 דקות בממוצע למשחק, תוך שהוא מפגין יכולות של שומר מצטיין בהגנה. במשחקי הפלייאוף הוא המשיך להפגין את יכולתו הטובה. לאחר ניצחונות על המילווקי באקס וניו ג'רזי נטס בשני הסיבובים הראשונים, פגשה דטרויט את האינדיאנה פייסרס בסדרת גמר המזרח. 17 שניות לפני סיום המשחק השני בסדרה, חסם פרינס ניסיון קליעה להשוואת תוצאת המשחק של רג'י מילר, ובכך הבטיח לקבוצתו את הניצחון במשחק. דטרויט העפילה לבסוף לסדרת גמר הפלייאוף מול לוס אנג'לס לייקרס. במאבקיו מול כוכב הלייקרס, קובי בראיינט, התגבר פרינס על בראיינט והגביל את יכולותיו בהתקפה, מה שסייע לדטרויט לנצח 1-4 בסדרה ולזכות באליפות ה-NBA, שהייתה האליפות הראשונה של פרינס.
העונה הבאה, , הייתה העונה הטובה ביותר של פרינס. הוא פתח בחמישייה בכל 82 המשחקים, והחל יותר ויותר לתרום לקבוצתו גם בחלק ההתקפי של המשחק, לאחר שבשנים שלפני כן הצטיין בעיקר במשחק ההגנתי. הוא השיג ממוצעי שיא בקריירה במספר מדדים - 14.7 נקודות, 5.3 ריבאונדים, שלושה אסיסטים ו-0.9 חסימות, ובנוסף שיפר את יכולת הזריקה שלו ואחוזי הקליעה מ ומקו העונשין. במקביל המשיך להפגין יכולת עילאית בשמירה על שחקני התקפה יריבים שתרמה רבות לקבוצתו, ונבחר בסיום העונה, לראשונה בקריירה שלו, לתואר חמישיית ההגנה השנייה של העונה. הוא סייע לדטרויט להעפיל בפעם השנייה ברציפות לסדרת הגמר של ה-NBA, אך הפעם הפסיד עמה בגמר לסן אנטוניו ספרס, בסדרה דרמטית שהסתיימה רק לאחר שבעה משחקים.