בנובמבר 2005 ביקרה בישראל משלחת עסקית בראשותו של סגן נשיא פרגוואי, ונחתם הסכם בין מכוני היצוא של ישראל ופרגוואי, למטרה הדדית של קידום ופיתוח המסחר בין שתי המדינות. נכון לשנת 2005, פעלו 42 חברות ישראליות בפרגוואי, גידול של 50% ביחס לשנת 2003. בתשעת החודשים הראשונים של 2005, יצוא הסחורות מישראל לפרגוואי הסתכם ב-2.5 מיליון דולר, ואילו ייבוא הסחורות מפרגוואי הסתכם ב-12.2 מיליון דולר.
בשנת 2010 היקף היצוא מישראל לפרגוואי היה כ-3.1 מיליון דולר, ואילו היקף היצוא מפרגוואי לישראל היה כ-56.8 מיליון דולר.
בנובמבר 2013 ערך שר התעשייה והמסחר של פרגוואי ביקור בישראל. במהלך הביקור ניסה לעניין משקיעים ישראלים במדינתו, ואף צוּטט באומרו, כי על רקע ממדי העוני בארצו - נשיא פרגוואי עובד עם יועצים ישראליים, המסייעים לו להוציא אל הפועל תוכנית כלכלית רחבת היקף. כמו כן ציין את ישראל, כמדינה שהצליחה לפתח חקלאות מוצלחת בתנאים קשים. היצוא של ישראל לפרגוואי הסתכם ב-6.69 מיליון דולר ב-2014, תוך התמקדות במוצרי אלקטרוניקה ומינרלים, בעוד היצוא של פרגוואי לישראל הסתכם ב-145 מיליון דולר, שהורכב כמעט אך ורק מבשר קפוא ופולי סויה.
ביטחון.
ב-1977 נמסרו 6 מטוסי ערבה לפרגוואי מישראל במסגרת הסכם, אשר כלל גם הכשרה של צוות המטוס.
בינואר 2015 הוצגו בפרגוואי כלי הנשק שנרכשו במסגרת תוכנית לחידוש הציוד של צבא המדינה, וביניהם גם מקלעים מסוג נגב מתוצרת תעשיות נשק לישראל (IWI).
שונות.
באסונסיון ישנו רחוב הקרוי בשם "ישראל", וזאת בסמוך לרחוב הקרוי בשם ריו דה ז'ניירו.
בשנת 2013 נחנך בפרגוואי מוזיאון, המוקדש ליהדות ולשואה.
גרנשן
גרנשן (בגרמנית: Grenchen, בצרפתית: Granges) היא עיר בקנטון זולותורן שבשווייץ. והעיר הראשית של מחוז לברן.
העיר שוכנת למרגלות הרי היורה בין העיר זולותורן לבין העיר ביל/ביין, במרחק של כ-25 ק"מ מצפון לבירת שווייץ, ברן. כעיר שאוכלוסייתה מונה מעל 16,000 תושבים, היא אחת הערים הגדולות בקנטון. גרנשן ידועה בתעשיית שעוני היד שלה, שקיימת בה החל מאמצע המאה ה-19. בעיר פועל מצפה כוכבים ידוע.
היסטוריה.
גרנשן מתועדת לראשונה במקור משנת 1131 בשם Granechun. מקורו של השם בשורשים גאלו-רומים והמונח graneca משמעותו אסם. התיישבות באזור קיימת כבר קודם לכן ונתגלו ממצאים מהתקופה הנאוליתית ומתקופה הרומית. במאה ה-10 נבנתה הטירה שכיום היא בניין עיריית בטלך הסמוכה. בתחילה הייתה הטירה בנויה בעץ ובמאה ה-12 היא הוחלפה בטירת אבן מבוצרת. הטירה עלתה באש בשנת 1200 לערך אך נבנתה מחדש. במחצית הראשונה של המאה ה-13 ירשו אותה רוזני שטרסבורג ובסוף המאה הם ויתרו עליה. עד לסוף המאה ה-16 שימשה הטירה כבית כלא. הטירה פורקה ב-1806 ואבניה שימשו לבניית הכנסייה הקתולית. אבני הקבר של רוזן גרנשן שנקבר בכנסייה הישנה היו אבני היסוד של הכנסייה החדשה.
בציור מהעידן הטרום-תעשייתי נראית גרנשן ככפר השוכן על רקע נוף ירוק. השם Kastels, המתייחס לאזור המגורים הצפון-מזרחי, קשור ככל הנראה לחורבות השוכנות על המורדות המיוערים שמעליהם. החל מ-1851 פועלת בגרנשן תעשיית השעונים שהשפיעה רבות על כלכלת העיר. ב-1857 חוברה עיר לרשת הרכבות באמצעות מסילת הרכבת מביל/ביין לזולותורן, ב-1927 המסילה חושמלה וב-1932 היא הוכפלה. במחצית השנייה של המאה ה-19 פעל שירות של סירות קיטור לאורך נהר הארה.
ב-1873 נבנה ביוזמתו של ראש העיר אובזביוס פוגט בית חולים. בית החולים נסגר ב-2011. במסגרת שביתה כללית שהייתה בשווייץ ב-1918 נורו שלושה שובתים על ידי צבא שווייץ. בשנות השלושים ובשנות השבעים של המאה ה-20 אירעו משברים בתעשיית השעונים בעיר והדבר גרם לירידה באוכלוסיית העיר.
גאוגרפיה ודמוגרפיה.
שטחה של גרנשן הוא 26.1 קמ"ר. מתוכם 37.9% משמשים לחקלאות, 40.1% הם שטחים מיוערים, 20.7% הם שטחים בנויים, 1.3% הם שטחי אגמים ונהרותל ו-0.2% הם שטחים בלתי מעובדים.
גרנשן היא העיר הראשית במחוז לברן והשנייה בגודלה בקנטון זולותורן. היא משתרעת בין הכפר שטאד שעל גדת הארה, בגובה של 430 מ' מעל פני הים לבין הרכס הראשון של הרי היורה בגובה של 1,348 מ' מעל פני הים.
נכון לשנת 2014 מנתה אוכלוסיית גרנשן 16,480 תושבים .
מכת מנע
דורנאך
דורנאך (בגרמנית: Dornach, בגרמנית שווייצרית: Dornech) היא עיר במחוז דורנק שבקנטון זולותורן שבשווייץ.
היסטוריה.
דורנאך מוזכרת לראשונה במקור משנת 1223 בשם Tornacho ולפחות מאז היא מיושבת על ידי כומר שהיה ידוע בשם יוהאנס דה טורנאצ'ו. במקור משנת 1307 היא מוזכרת בשם Dornach.
במקום התחולל ב-1499 קרב דורנאך שהיה אירוע הסיום של המלחמה השוואבית ולמעשה הבטיח את עצמאותה של הקונפדרציה השווייצרית הישנה מידי האימפריה הרומית הקדושה. הקרב מונצח באנדרטה משנת 1949.
כיום דורנאך מפורסמת בשל המרכז העולמי (Goetheanum) של התנועה האנתרופוסופית ששוכן בה ושנוסד על ידי רודולף שטיינר.
גאוגרפיה ודמוגרפיה.
שטחה של דורנאך הוא 5.8 קמ"ר. מתוכם 17.3% משמשים לחקלאות, 46.3% הם שטחים מיוערים, 35.5% הם שטחים בנויים, 0.3% הם שטחי נהרות ואגמים ו-0.2% הם שטחים בלתי מעובדים.
העיר שוכנת במחוז דורנק. היא מורכבת משני כפרים שעד לרבע האחרון של המאה ה-19 היו נפרדים לחלוטים, דורנאכדורף (או אוברדורנאך) ודורנאכברוג.
נכון לשנת 2014 מנתה אוכלוסיית דורנאך 6,505 תושבים.
הגדת סארייבו
קוף לילה
קוף הביצות
לוריסים
לוריסים (שם מדעי: Lorisoidea) היא על-משפחה של בעלי אף לח מסדרת הפרימטים החיים ביערות הגשם של אפריקה ושל דרום-מזרח אסיה והודו. פרימטים אלה הם קטנים ביותר והם קרוביהם הרחוקים של הלמורים ממדגסקר. הם יצורים יחידאים היוצאים בחשיכה ובעלי עיניים ואוזניים גדולות העוזרות להם לחוש בנעשה סביבם אז. רובם יצורים איטיים, אך בני קבוצת הגלגו יודעים לקפוץ למרחק מרשים מענף לענף או אף על הקרקע.
קיימות 2 משפחות של לוריסים: לוריסיים וגלגויים.
גלגו
גלגו (שם מדעי: "Galago") הוא סוג של טרום קופים החיים ביבשת אפריקה בערבות, סוואנות וביערות.
הגלגו דמויי למור, קטנים מאוד ושוקלים לא יותר מ-300 גרם. הם שעירים ובעלי עיניים ואוזניים גדולות והם יוצאים מקנם שבין העצים בלילה. ליצורים אלה רגליים ארוכות ביותר העוזרות להם לקפוץ למרחק של כמה מטרים בכל זינוק, מה שעוזר להם לתפוס טרף קטן ולהתחמק בקלות מטורפים.
גלגו (סוג)
מצד גבעת שפירא
"מצד גבעת שפירא" הוא מצודה הממוקמת ליד מאגר המים של הגבעה הצרפתית. משלהי תקופת הברזל II או ראשית התקופה הפרסית, שהיה בשימוש גם בתקופה ההרודיאנית.
במקום נחשפו יסודות מבנה ייחודי הבנוי אבני צור מסותתות במתאר מלבני של 17*21 מ'. למבנה חצר מרכזית ומשני צדיה מספר חדרים, עובי הקירות שהשתמרו הוא 1.80 מ' וסביר להניח שההשתמרות היא של מסד למצד שנבנה מעליו, בין אבני המילוי נמצאו שברים של כלי חרס שמתוארכים לסוף תקופת הברזל או ראשית התקופה הפרסית (מטבע יהד נתגלה במקום), מאוחר יותר הותקנו במקום המצד מבנים חקלאיים ששינו את תוכניתו המקורית, למבנה נחצבה גת גדולה ובמרכזה בור מים.
האתר נחשף בעת הקמת השכונה ונחפר על ידי הארכאולוגית אורה נגבי מאוניברסיטת תל אביב בשנת 1969.
אתלופוביה
אתלופוביה היא הפחד מלא להיות טוב מספיק (כישלון), או מחוסר שלמות. אתלופוביה מסווגת כהפרעת חרדה שיכולה להשפיע על מערכות יחסים, ולגרום לאדם להרגיש שכל דבר שהוא עושה שגוי. המונח בא מיוונית: ατελής atelès, שמשמעותו "בלתי מושלם" או "בלתי שלם" ו- φόβος, שמשמעותו פוביה, ו"פחד".
תסמינים.
תסמינים של אתלופוביה יכולים להיות נפשיים, רגשיים ופיזיים. חומרת התסמינים משתנה, אבל מכיוון שאתלופוביה היא פוביה הקשורה לנפש, הבעיות נוצרות במוח והגוף מגיב בסימפטומים פיזיים כגון הזעה. להלן רשימה של סימפטומים שונים:
נפשית
רגשית
פיזית
חשוב לשים לב לתסמינים אלו, מכיוון שמחלה הקשורה לנפש היא קשה יותר לזיהוי מאשר מחלה פיזית. על מנת לאבחן אדם עם אתלופוביה חשוב להתבונן בתגובתו לכישלון.
טיפול.
כאשר מטופל חושד שיש לו פוביה, הצעד הראשון להחלמה הוא לשוחח עם אנשי מקצוע בתחום הבריאות. ישנו מערך טיפולים ושיטות כדי לסייע למטופל עם הפוביה.
טיפול בחשיפה.
סוג הטיפול הנפוץ ביותר בטיפול בפוביות נקרא טיפול בחשיפה. טיפול בחשיפה הוא צורה של טיפול קוגניטיבי-התנהגותי. בטיפול המטופל נחשף למצבים מלחיצים מאוד המעוררים את הפוביה על מנת להתגבר על החרדה. הטכניקה כוללת חמישה שלבים; הערכה, משוב, פיתוח פחד בהדרגה, חשיפה ובנייה. צעד ההערכה כרוך בתיאור הפחד הספציפי בו המטופל נזכר באירועים בעבר שאולי גרמו לכך. לאחר מכן, המטפל מציע הערכה של הפוביה המסוימת ומציע תוכנית לטיפול. המטופל צריך לפתח פחד בהדרגה כאשר המטופל והמטפל יוצרים רשימה של תרחישים בהם הפחד מעורב, וכל פחד אינטנסיבי יותר מקודמו. צעד החשיפה הוא כאשר המטופל חושף את עצמו לפחדים מהרשימה, בתקווה שהתמודדות עם הפחדים יפחית את הפאניקה שהוא מרגיש. לבסוף, המטופל בונה את הכישורים שלו בהתבסס על התמודדות עם סיטואציות המעוררות את הפוביה שלו. היעילות של טיפול בחשיפה תלויה במטופל, במטפל, וביחסי העבודה שלהם, אבל עם הזמן הרבה אנשים מצליחים. הקושי בטיפול זה הוא למצוא מטפל אמין שיכול לעזור למטופל במצבים קשים אלה. שימוש בטכניקות טיפול קוגניטיבי-התנהגותי נוספות יכול לעזור. מטפלים יכולים לעזור למטופלים באמצעות תרגילי נשימה והרפיה במטרה להפחית את פחד תוך כדי לימוד שהמחשבות שלהם על שלמות אינן מציאותיות.