התנין התגלה בטבע ב-1850 במקסיקו ונחשב בעבר לסוג של תנין אורינוקו, עקב הדמיון הרב ביניהם. הם פוצלו למינים נפרדים ב-1920.
גודלו של תנין זה קטן יחסית ומגיע לאורך ומשקלו 35–58 ק"ג. לעיתים נצפים זכרים גדולים באורך מעל שלושה מטרים. הוא בעל שיניים רבות שבולטות מעבר לפה וחרטום מחודד וצבעו כהה יותר משאר התנינים, אם כי צבעם של הצעירים נוטה לצהוב. זנבו הארוך מסייע לו בשחייה ולמרות רגליו הקצרות הוא מסוגל לרוץ על היבשה במהירות.
תחום מחייתו באגמים של מים מתוקים במקסיקו דרומה לאורך צפון אמריקה המרכזית ועד למפרץ מקסיקו. הם חיים גם באזורי סוואנות לחות בחצי האי יוקטן ואף במים מליחים לאורך החופים. הם בדרך כלל נכנסים לשם בעונה הגשומה, אז קל להם לחזור לביצות ואגמים מתוקים יותר בעת הצורך. הם חיים בחבורות גדולות העוזרות להגן על הצעירים מטורפים.
התנין צד במארב, מתחת למים או על ידי התחזות לבול עץ בשילוב ההסוואה שלו ותופס חיות קטנות שמגיעות לשתות. הוא מצליח יותר בתכסיס זה בעיקר בעונה היבשה אז החיות צמאות מאוד. הקטנים ניזונים מדגים, חרקים וסרטנים אבל הגדולים יטרפו יונקים קטנים, עופות מים, נחשים, לטאות, צבים ואף תנינים קטנים יותר. הם טורפים גם חיות מבויתות כולל כלבים גדולים ועזים ובמקרה אחד ייתכן שגבר על טפיר ברזילאי, אם כי ייתכן שהיה זה טרפו של יגואר. התנין גם מסוגל לגבור ולטרוף אדם בקלות ויוחסו ארבע טריפות לתנין זה.
התנינים מתרבים בין אפריל ליוני ובונים לביציהם קן מעשבים ובוץ. בתוכו הנקבה מטילה 20–45 ביצים ושני בני הזוג מגוננים עליו עד שהצאצאים בוקעים. הם מאוד אגרסיביים ויתקפו כל מסיג גבול לרבות אנשים. כאשר הצעירים בוקעים הם מובלים בפיהם של ההורים לעבר המים ושם הם מתפקדים עצמאית. הצעירים חשופים לטריפה על ידי חיות רבות באזור זה.
מצב אוכלוסיות התנינים נמצא בירידה עקב ציד לא חוקי ועקב פגיעה בבית גידולם. ציידים צדים את התנינים בשביל עורם שאפשר להכין ממנו ארנקים, מעילים משובחים ומגפיים. קבוצת מומחי התנינאים CSG בארגון השימור IUCN החלה להסדיר את הציד הלא חוקי והציד פחת בהרבה, כך שמצב התנינים מוגדר כיום כ"ללא חשש".
תנין מקסיקני
בראד ליף
דמידיבקה
דמידיבקה (באוקראינית: Демидівка; בפולנית: Demidówka) היא עיירה במחוז רובנו שבמערב אוקראינה, כ-20 ק"מ צפונית מזרחית לברסטצ'קה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
דמידיבקה נזכרת לראשונה במאה ה-16, ועד סוף המאה ה-19 הייתה עיירה נידחת ודלה. בשנת 1795 סופחה העיירה לאימפריה הרוסית, ולאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה בשטח פולין. בשנת 1939, בעקבות הסכם ריבנטרופ–מולוטוב סופחה לברית המועצות.
בתקופת אוקראינה הסובייטית העיירה הייתה מרכז של "ראיון דמידובקה" עד לשנת 1962 כאשר הוא סופח לראיון שמרכזו במלינוב. בשנת 1965 הראיון הוקם מחדש.
יהודי דמידיבקה.
בסוף המאה ה-19 רובם המוחלט של תושבי דמידיבקה היו יהודים. בין מלחמות העולם הצטמצמה הקהילה, והגיעה לכ-600 יהודים, כמחצית מתושבי המקום. בתקופה זו פעלו בעיירה מפלגות ותנועות נוער ציוניות.
עם פרוץ מבצע ברברוסה, בסוף יוני 1941, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ועד מהרה החלו הגרמנים ואוקראינים מקומיים לבצע מעשי שוד והתעללות ביהודי העיירה, ולקחת אותם לעבודות כפייה. במקרה אחד, נמרט באלימות זקנו של רב הקהילה, דוד הלפרסון, ובמקרה אחר, הוצאו להורג 7 צעירים יהודים שהואשמו בקומוניזם. בד בבד, הוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת אות מזהה, והוקם בעיירה יודנרט, בראשות אליהו טייטלבוים, אשר נצטווה לספק לגרמנים ולאוקראינים כוח אדם לעבודות כפייה באזור העיירה, ולהעביר להם סכומי כופר וחפצי ערך.
בסוף שנת 1941 רוכזו יהודי העיירה בגטו קטן, שהוקף בגדר תיל, בו נרצחו מעת לעת יהודים. בתחילת אוקטובר 1942 רוכזו יהודי הגטו במגרש, בו הוחזקו ללא מזון מספר ימים. משם הועברו ביום 8 באוקטובר 1942 במשאיות לבורות ירי, ובהם נרצחו. מספר יהודים שהצליחו להימלט ממחנות העבודה שבסביבת העיירה לפני האקציה, הצטרפו ליחידת פרטיזנים מקומית, שביצעה פעולות חבלה בתשתיות הגרמנים, ורובם נהרגו בקרב.
העיירה שוחררה בידי הצבא האדום ב-12 במרץ 1944. מיהודיה שרדו את השואה כ-30 איש.
דמידובקה
ארצ'ר (פירושונים)
ארצ'ר (Archer) הוא שם משפחה אנגלי שמשמעותו קשת.
מיטסואומי קאמיו
דנקוב
דנקוב (בפולנית: Denków) הוא פרבר של העיר אוסטרובייץ שוויינטוקז'יסקי בפולין, שהיווה בעבר עיירה עצמאית, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
עד המאה ה-16 השתייכה דנקוב למשפחת האצילים מיחובסקי, ובשנת 1564 הוענקו לה זכויות עיר. בהמשך, נודעה העיירה בתעשיית ייצור כלי החרסינה בה. במהלך המאות ה-17 וה-18 פגעו בעיירות מספר שריפות.
יהודי דנקוב.
מסוף המאה ה-19 פעל בדנקוב בית מדרש, ובמהלך מלחמת העולם הראשונה עזבו את היישוב רבים מתושביו היהודים בשל קרבתו לחזית. בשנות השלושים סבלו יהודי היישוב ממעשי אנטישמיות שונים, ובשנת 1939 נמנו בדנקוב כ-400 יהודים, כשישית מתושבי המקום. צביון יהודי המקום היה חרדי.
עם כיבוש דנקוב בידי הגרמנים בספטמבר 1939 הוטלו על יהודי המקום גזירות שונות, ובהן איסור הליכה על מדרכות, איסור קיום קשרים עם לא יהודים, חובת ענידת סרט זרוע וחובת תשלום סכומי כופר גבוהים, תוך לקיחת ילדים יהודים כבני ערובה. כמו כן, נאסר על יהודי היישוב לצאת ממנו, תוך ירי במי שעבר על האיסור. ביולי 1941 הגיעו לדנקוב כ-150 פליטים יהודים מקונין, ושוכנו בבתי היהודים ביישוב.
ביוני 1942 הוקם בדנקוב גטו סגור, וצעירים יהודים בו נלקחו לעבודות כפייה שונות. ב-13 באוקטובר 1942 כותר הגטו בידי אנשי משטרה וס"ס, ויהודי המקום הוצאו מבתיהם, תוך שנערכה בהם סלקציה. קבוצת צעירים נלקחה למחנה עבודה, וכ-500 יהודים הובלו לגטו אוסטרובייץ שוויינטוקז'יסקי, וממנו שולחו למחנה ההשמדה טרבלינקה. בשעת האקציה הצליחו מספר מיהודי דנקוב להימלט ליערות.
לאחר הגירוש, הפכו הגרמנים את דנקוב לאחד ממקומות ריכוז יהודי המחוז, טרם העברתם להשמדה. במקרה אחד, שוטר פולני שסייע ליהודים לחמוק מהגירוש הוצא להורג בידי הגרמנים עם אשתו וילדיו. מעט היהודים שהושארו בדנקוב נרצחו כולם בידי הגרמנים מספר ימים לפני שחרור המקום.
לבואן (אי)
הארדוויק
הרדוויק
אליפות צרפת הפתוחה 1997
אליפות צרפת הפתוחה 1997 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר באצטדיון רולאן גארוס בפריז. התחרויות התחילו ב-26 במאי והסתיימו ב-8 ביוני. זו הייתה האליפות ה-96 מאז ייסודה.
הפרסים.
סך הפרסים היה 4,566 אלף $.
התחרות.
תחרות הגברים.
בתחרות זו השתתפו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
מנצח תחרות 1996 יבגני קפלניקוב () הודח ברבע הגמר. במשחק הגמר השחקן הלא מדורג גוסטבו קוורטן () נפגש עם סרז'י ברוגרה () וניצח ב-3 מערכות.
תחרות הנשים.
בתחרות הנשים השתתפו 128 טניסאיות שחולקו ל-8 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:
מנצחת תחרות 1996 שטפי גראף () הודחה ברבע הגמר. במשחק הגמר איבה מאיולי () נפגשה עם מרטינה הינגיס () וניצחה בשתי מערכות.
תחרות זוגות גברים.
בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן הזוגות שקיבלו דירוג:
זוג מנצחי תחרות 1996 יבגני קפלניקוב () ודניאל ואצק () נפגשו במשחק הגמר עם טוד וודברידג' ומארק וודפורד () וניצחו ב-3 מערכות.
תחרות זוגות נשים.
בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן הזוגות החזקות שזכו בדירוג:
מנצחות תחרות 1996 לינדזי דבנפורט ומרי ג'ו פרנאנדס () השתתפו בתחרות עם פרטנרים חדשים. במשחק הגמר ג'יג'י פרנאנדס () ונטליה זברבה () נפגשו עם מרי ג'ו פרנאנדס וליזה ריימונד () וניצחו בשתי מערכות. באותה שנה הן ניצחו גם באליפות וימבלדון ובאליפות ארצות הברית הפתוחה.
תחרות זוגות מעורבים.
בתחרות השתתפו 48 זוגות. להלן הזוגות שזכו בדירוג:
מנצחי תחרות 1996 פטריסיה טרביני וחבייר פרנה () הודחו בסיבוב השלישי. במשחק הגמר ריקה היראקי () ומאהש בהופאטי () נפגשו עם ליזה ריימונד ופטריק גלברייט () וניצחו בשתי מערכות.
מעבר לקשת התנועה הציונית
האי מלאקה
אלאדין (חברה)
וולפשטאל
האי פננג
דרובין
דרובין (בפולנית: Drobin) היא עיירה במחוז פלוצק שבפרובינציית מזוביה בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
דרובין נזכרת לראשונה במאה ה-15, ובהמשך הוענקו לה זכויות עיר. באמצע המאה ה-17 נהרסה העיירה כתוצאה מפלישת האימפריה השוודית. במאה ה-19 הוקמו בעיירה מספר מפעלים קטנים.
יהודי דרובין.
יהודים ראשונים התיישבו בדרובין במחצית השנייה של המאה ה-17, ומאמצע המאה ה-18 התקיימה ביישוב קהילה עצמאית. במהלך מלחמת העולם הראשונה נפגעו יהודי העיירה מפרעות שביצעו במקום חיילים גרמנים.
בין מלחמות העולם פעלו בעיירה חוגים ציוניים, לצד אגודת ישראל. בשנות השלושים סבלו יהודי העיירה מהחרם הפולני על עסקי יהודים, ובמספר מקרים הותקף בית הכנסת המקומי. ערב מלחמת העולם השנייה חיו בעיירה כ-1,300 יהודים, כמחצית מתושביה.
בשואה.
ב-5 בספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ועם כניסתם אליה, ערכו בה יחד עם פולנים מקומיים ביזה של חנויות היהודים. בהמשך, ביצעו הגרמנים מעשי התעללות ביהודי העיירה, ובמקרה אחד אולץ רב העיירה, שמואל אליהו קליבנסקי, לטאטא את כיכר השוק בעיירה. ביום כיפור ת"ש ריכזו אנשי גסטאפו את הגברים היהודים בעיירה, ומשך מספר שעות אילצו אותם לרקוד ולשיר, תוך גזיזת זקניהם, לשעשוע הקהל הפולני.