יהושע מור יוסף (נולד ב-21 באפריל 1964) הוא אסטרטג ודובר המכהן כמנכ"ל ובעלים של "מור יוסף אסטרטגיה ותקשורת". עבד בעבר כשדרן רדיו בערוץ 7 וכמגיש תוכנית שבועית ברשות השידור. היה המזכיר המדיני של מועצת יש"ע ושימש כדובר שר החוץ.
היה המנכ"ל הראשון של תחנת גלי ישראל.
ביוגרפיה.
מור יוסף נולד בנתניה. למד בתיכון בר-אילן בעיר, היה חבר בבני עקיבא ולמד בישיבת ההסדר קריית שמונה. בצבא שירת כלוחם בחטיבת גבעתי ובהמשך כלוחם ומפקד בחיל השריון. למד לתואר ראשון אוניברסיטת בר-אילן ומנהל עסקים במכון לנדר בירושלים.
היה בעברו שדרן רדיו בערוץ 7 ולאחר מכן הגיש תוכנית שבועית בנושאי אקטואליה ברשות השידור. כיהן כדובר מועצת יש"ע ובהמשך למזכיר המדיני של המועצה (עד מינויו התפקיד כונה "מנכ"ל המועצה" אך לאחר המינוי הוחלט לשנות את שם התפקיד). בתקופת ההתנתקות שימש כפרשן בערוץ 12
לאחר מכן שימש כדובר שר החוץ בתקופתה סילבן שלום. לאחר עבודתו כדובר שר החוץ הקיים משרד לאסטרטגיה ותקשורת בשם "מור יוסף אסטרטגיה ותקשורת". היה ממייסדי תחנת גלי ישראל וכיהן כמנכ"ל הראשון.
מכהן כמנכ"ל ובעלים של "מור יוסף אסטרטגיה ותקשורת". בתפקידיו משמש כאסטרטג וכדובר של מספר גופים בציונות הדתית ומחוצה לה בהם גם גלי צה"ל. ביולי 2017 היה אחד משלושת המועמדים לתפקיד מפקד גלי צה"ל, אך לא נבחר.
חיים אישיים.
נשוי ומתגורר בעפרה.
זאב קם
זאב קם (נולד בד' בתשרי ה'תש"ם, 24 בספטמבר 1979) הוא עיתונאי ישראלי המשמש ככתב הפרלמנטרי של התאגיד כאן.
ביוגרפיה.
קם נולד וגדל בגבעתיים כבן בכור לאבא רואה חשבון ולו שני אחים תאומים ואחות. למד בישיבה התיכונית בכפר הרא"ה. למד משפטים באוניברסיטת בר-אילן.
קם כתב טורים ושימש ככתב באתר nrg של "מעריב". שימש כשנתיים ככתב הפוליטי של תחנת הרדיו גלי ישראל, והגיש בתחנה את התוכנית "זמן תגובה". הוא כתב טור שבועי במוסף "צדק" בעיתון "מקור ראשון", וב-2011 מונה ככתב הפרלמנטרי של "מקור ראשון" ולכתב המדיני של ערוץ הכנסת, במקביל להגשת תוכנית אחת לשבוע בגלי ישראל.
ב-2017 הצטרף לתאגיד השידור הציבורי והחל לשמש ככתב הפרלמנטרי בתחנת הרדיו כאן ב'. בינואר 2019 החל לכתוב טור שבועי בעיתון "בשבע".
חיים אישיים.
נשוי לאילנה, ולהם שני ילדים. מתגורר בירושלים.
תחמס נובי
תחמס נובי (שם מדעי: "Caprimulgus nubicus") הוא עוף לילי קטן ממשפחת התחמסיים. הוא דומה לבן משפחתו התחמס מצרי אך קטן ממנו. הוא הקטן בתחמסי ישראל ומשקלו כ-50 גרם.
ניזון בעיקר מעשים מעופפים.
תחמס נובי מצוי בדרום חצי האי ערב ובמדינות צפון מזרח אפריקה כמו קניה, אתיופיה וסודאן.
בישראל הוא היה מצוי בעבר בכל המלחות לאורך השבר הסורי אפריקאי, אולם הוא נעלם ממקומות אלו עם פיתוח החקלאות והיעלמות המלחות. כיום הוא מצוי רק במלחת סדום בדרום ים המלח. פיתוח אזור המלחה ופעולה נרחבת של פינוי מוקשים במקום מעמידה את קיומו בישראל בסכנת הכחדה חמורה. כיום (2017) מספרו מוערך בכ-50 זוגות.
בשנים האחרונות חזרו זוגות בודדים לקנן במלחת חצבה ובמלחת אילת.
בעולם בכלל הוא נחשב למין ללא סכנה.
אלופי (אי)
אלופי הוא אי בפולינזיה, במערב האוקיינוס השקט. יחד עם האי פוטונה (2 ק"מ בצפון מערב) ועוד כמה שוניות, הם יוצרים את ארכיפלג הורן (על שם העיר ההולנדית הורן (Hoorn)). האי הוא חלק מהקולקטיב מעבר לים ואליס ופוטונה שבשליטת צרפת. האי נמצא תחת שליטת ממלכת אלו (royaumes coutumiers), יחד עם דרום מערב האי פוטונה.
גאוגרפיה.
שטח האי הוא 17.78 קמ"ר. במקורו, האי הוא וולקני. האי תלול יחסית, והנקודה הגבוהה ביותר בו, מון קולופו (mont Kolofau), נמצאת בגובה 417 מטר מעל פני הים. האי מוקף חלקית בשונית אלמוגים, מה שהופך את האי לאטול מוגבה.
הנקודה הדרומית של האי, פואנט אפאגה (pointe Afaga), היא הנקודה הרחוקה ביותר מפריז בכל הטריטוריות של צרפת (16,252 ק"מ).
בעבר האי היה מיושב אך במאה ה-18 אוכלוסיית האי כמעט ונכחדה. קיימות מספר השערות להכחדת אוכלוסיית האי: או בגלל הוריקן שהשמיד את היבול ולכן תושבי האי השכן פוטונה, שהיו קניבלים, אכלו את תושבי האי סמוך לשנת 1800 או בגלל הגירה של תושבי האי עקב מחסור במי שתייה זמינים. היום גר באי רק תושב קבע אחד בכפר אלופיטאי. מלבד תושב הקבע, לחלק מהמשפחות שגרות בדרום פוטונה (שרחוק רק 2 ק"מ) יש שדות באי והם מגיעות לעבד אותם ולקטוף את התוצרת מספר פעמים בשבוע.
פריאנה
פּריאֵנֶה (ביוונית עתיקה: Πριήνη – Priēnē, בטורקית: Prien), הייתה בעת העתיקה עיר באיוניה, בדרום-מערב אסיה הקטנה; נותרה כאתר עתיקות מעל עמק נהר מֶאַנדֳר, למרגלות הר מיקאלה ; סַמסוּן בטורקית).
תולדות העיר.
פריאנה נושבה עוד בסוף האלף השני לפני הספירה, והיא מוכרת בשמהּ מאגדות ומאירועים היסטוריים. ייסוד העיר מיוחס באגדות למלך אתונה, למלך תבאי ואף למלכוֹת האמזוניות. מושל פריאנה במאה השישית לפנה"ס היה הפילוסוף ביאס שנמנה עם שבעת חכמי יוון העתיקה. העיר נהרסה בתחילת המאה החמישית לפנה"ס בכיבושי הפרסים, והתאוששה אחרי ניצחונות אתונה וספרטה והשמדת הצי הפרסי ב-479 לפנה"ס וצורפה לברית האַטית-דֶלית. באמצע המאה הרביעית לפנה"ס נבנתה העיר מן היסוד באתרהּ הנוכחי. אלכסנדר מוקדון חיזק את מעמדה המדיני של פריאנה ומינה אותה לפקח על העיר מילטוס, שבה לא נתן אמון; הוא שהה בפריאנה זמן-מה ואף תרם לבניין מקדש אתנה במרומי העיר. פריאנה פרחה בתקופה ההלניסטית, ובמהלכה סופחה לממלכת פרגמון. היא נכבשה על ידי הרומאים במאה השנייה לפנה"ס והייתה לחלק מפרובינקיית אסיה (Asiana). בתקופה הביזנטית הייתה מושב בישוף. פריאנה נעזבה מתושביה אחרי הכיבוש הסלג'וקי.
ראשיתה של פריאנה הייתה במפרץ בחוף האיוני של הים האגאי, אך המפרץ הלך והתמלא בסחף, והים התרחק מנמל העיר כבר בתקופות ההיסטוריות. מיקומה הראשון של פריאנה אינו ידוע וככל הנראה הועתקה ממקומה לא אחת בגלל השינויים בעמק נהר מאנדר, הצפותיו והתמלאותו בסחף, עד שנבנתה באתרהּ המוכר. האתר זוהה כעיר פריאנה ההיסטורית על פי מטבעות, חרסים וכתובות. למרות חפירות נרחבות לא נמצאו בה שרידים קודמים לאמצע המאה הרביעית לפנה"ס. גם המערך ה"היפודמי" המופתי שלה מעיד על בנייתה בתקופה זו. ירידתה של פריאנה כמרכז מסחר, המסתמנת כבר מתחילת התקופה הרומית, מיוחסת לניתוק נמֵלהּ מן הים הפתוח.
אתר פריאנה נסקר עוד במאה ה-18, ובשנות ה-70 של המאה ה-19 חפר בה האדריכל פּולאן מטעם "אגודת הדילטנטי" האנגלית , שנטל עִמו לאנגליה כתובות, פסלים וחלקים אדריכליים. ב-1895 החלו חפירות שיטתיות באתר העיר מטעם המוזיאונים של ברלין, וב-1898 כבר נחשפו רוב חלקיה. ב-1904 פִרסם מנהל החפירות, הארכאולוג תאודור ויגאנד, דו"ח מקיף שלהן. מאז נערכו בה מזמן לזמן חפירות, בעיקרן מטעם המכון הארכאולוגי הגרמני (DAI).
מתווה העיר.
פריאנה בנויה במורד ההר בארבעה מפלסים מדורגים שנחצבו במדרונות ונשענו על קירות תֶמֶך. העיר נחלקה לגושים מרובעים ומלבניים סדורים, במרווחים קצובים, מוקפים ברחובות שתי וערב המצטלבים בזוויות ישרות. רוב הגושים הכילו מבני מגורים. מבני הציבור מוקמו במרכז העיר, בשטחים נגישים לציבור. העיר הייתה מוקפת חומה שסובבה גם את האקרופוליס המבוצר המתנשא מעליה (פרט למקטעים המצוקיים), ובה שלושה שערים (שניים במזרחהּ ואחד במערבהּ). חלקהּ הבנוי של העיר תפס פחות ממחצית השטח התחום בחומות. פריאנה נהנתה מאספקה סדירה של מים שהובלו באמות ממעיינות הר מיקאלה וחולקו ברחבי העיר באמצעות צינורות חרס. ברחובות ובמעלי המדרגות הותקנו תעלות ניקוז . בניגוד לרוב הערים מן העת העתיקה באסיה הקטנה, פסח על פריאנה שלב הבנייה הרומית, והעיר שימרה את המתווה ההלניסטי המדוקדק שלה.
אתרים מרכזיים.
פריאנה מכונה "פומפיי של אסיה הקטנה" בשל מצב השימור שלה. הבולטים באתריה הם:
מלבד מקדש אתנה היו בפריאנה מקדשים לזאוס, לדמטר, לאלה קיבֶּלֶה ולאלי מצרים. נמצאו בעיר שרידי כנסיות ביזנטיות וכן בית כנסת יהודי שאותר ברובע המגורים הדרומי-מערבי.
תומאסו פרנצ'סקו, נסיך קריניאנו
אליזבטה, נסיכת סבויה
אליזבטה, נסיכת סבויה (באיטלקית: Elisabetta di Savoia-Carignano; 13 באפריל 1800 - 25 בדצמבר 1856), הייתה אחותו של קרלו אלברטו, מלך סרדיניה וחמותו של ויטוריו אמנואלה השני, מלך איטליה.
ביוגרפיה.
אליזבטה נולדה ב-13 באפריל 1800 בפריז, לקרלו אמנואלה, נסיך קריניאנו ולמריה כריסטינה, נסיכת סקסוניה, בתם של קרל מסקסוניה, דוכס קורלנד ופרנצישקה צורבין קרסינסקה.
ב-28 במאי 1820 התחתנה אליזבטה בפראג עם ריינר יוזף, ארכידוכס אוסטריה, בנו של לאופולד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ממנו היו לה 8 ילדים. בעלה כיהן כמשנה למלך בממלכת לומברדיה-ונציה, ומשום כך התגוררה המשפחה במילאנו. במהלך מהפכות אביב העמים איבד בעלה את השליטה באיטליה, ומשום כך עברה המשפחה להתגורר באוסטריה.
ב-25 בדצמבר 1856 מתה אליזבטה בבוצן, כתוצאה משחפת.
משפחתה.
ב-28 במאי 1820 התחתנה אליזבטה עם ריינר יוזף, ארכידוכס אוסטריה, בנו של לאופולד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ממנו היו לה 8 ילדים:
טומי פרנקס
טומי פרנקס (באנגלית: Tommy Franks; נולד ב-17 ביוני 1945) הוא קצין בדימוס בדרגת גנרל בצבא ארצות הברית, שימש מפקד פיקוד מרכז של ארצות הברית ופיקד על כוחות ארצות הברית ובעלות בריתה במלחמת עיראק ובמלחמת אפגניסטן.
ביוגרפיה.