מֶנְגגְ'יָאנְג (במנדרינית: 蒙疆, במונגולית:) או בשמה הרשמי הממשלה האוטונומית המאוחדת של מנגג'יאנג הייתה מדינת בובות מונגולית שנשלטה על ידי האימפריה היפנית, אשר נוסדה במסגרת מלחמת סין–יפן השנייה עם כיבוש מונגוליה הפנימית בידי צבא קוואנטונג בשנת 1937 ועד לכניעת האימפריה היפנית וכיבוש השטחים בידי ברית המועצות במבצע סערת אוגוסט בשנת 1945.
היסטוריה.
ב-1 בינואר 1912 נכנסה ממשלתה הזמנית של הרפובליקה הסינית לתפקידה בנאנג'ינג, עם סון יאט-סן כנשיא זמני. הרפובליקה החדשה ירשה למעשה את שטחה של שושלת צ'ינג הקיסרית אותה הדיחה, והפכה לרפובליקה רב-אתנית הקוראת לשליטתה על טיבט ומונגוליה ודוגלת בעקרון של חמישה עמים מאוחדים (מנדרינים, מונגולים, מנצ'ורים, טיבטים וחווי).
לעומת תוכניות הרפובליקה, התפתחה תסיסה מהפכנית גם במונגוליה. במהלך תקופה זו, החלה רוסיה לנקוט במדיניות פעילה יותר כלפי השפעה על מונגוליה, עד אשר מונגוליה החיצונית הכריזה על עצמה כמדינה עצמאית ב-1 בדצמבר 1911 על בסיס נאמנותה לשושלת המנצ'ורים ולא לסין.
במשא ומתן עם ברית המועצות לאחר מלחמת האזרחים ברוסיה הרחיבה האימפריה היפנית את גבולות אזורי ההשפעה שלה כפי שנקבעו בשני ההסכמים שלה עם רוסיה עד שאלו הגיעו לגבולות מונגוליה הפנימית. כתוצאה מכך, מונגוליה הפנימית פוצלה לשני אזורי שליטה, כאשר יפן דומיננטית במזרח ורוסיה במערב. דבר זה הביא להכרה שחלקיה המזרחיים של מונגוליה הפנימית יהוו מעתה חלק מתחום השליטה היפני. שאלת גורל ההשפעה מעל מנצ'וריה הפכה לשאלת מנצ'וריה ומונגוליה לאחר שיפן הקימה במנצ'וריה את מדינת החסות של מנצ'וקוו.
מדינת החסות היפנית מנגג'יאנג הוקמה על ידי הנסיך דה וואנג (דמוצ'וגדונגרוב) לאחר שנמלטה מהשפעת ברית המועצות במונגוליה הפנימית. דה וואנג, נסיך משפחת אצולה מונגולית, פעל למען אוטונומיה במונגולית הפנימית. בספטמבר 1933 ניהל הנסיך דמוצ'וגדונגרוב כינוס של נסיכים מונגולים ממחוזות צפון סין כדי להקים תנועה שתלחץ למען הקמת מדינתם הפאן-מונגולית. הממשלה הלאומנית בנאנג'ינג, בלחץ המונגולים הדורשים אוטונומיה, הקימה את המועצה הפוליטית האוטונומית האזורית של מונגוליה, אך דמוצ'וגדונגרוב לא היה מרוצה. הנסיך דמוצ'וגדונגרוב התקרב לצבא קוואנטונג, שהשתמש בהסכם לפיהם יהיה פעל השפעה על המדינה המונגולית ובתמורה הוא יצא במאבק צבאי כדי להבריח את הצבא הסיני.
באפריל 1936 הוקמה הממשלה הצבאית המונגולית בהנהגת צבא קוואנטונג, עם דמוצ'וגדונגרוב כראש הממשלה, וממשלה זאת סיכמה במהרה אמנה של סיוע הדדי עם מנצ'וקוו. בספטמבר 1936 נדחק הצבא הפנימי של מונגוליה לצפון מחוז סויואן, בגיבוי צבא גואנדונג, והתעמת עם כוחות סינים, אירוע המכונה תקרית סויואן.
כניעת האימפריה היפנית נחתמה ב-1 בספטמבר 1945 והממשל של מנגג'יאנג, אשר עוד קודם נכבש בידי הצבא האדום, התמוטט. לאחר מלחמת העולם השנייה, דמוצ'וגדונגרוב המשיך לפעול בניסיון להקים מדינה ריבונית במונגוליה הפנימית עד אשר הרשויות של הרפובליקה העממית של סין תפסו אותו ושלחו אותו למוסד חינוך מחודש. מורשת מנגג'יאנג מרוכזת בחשיבותה בזמן קיומה וסמלה כמאבק לעצמאות מונגוליה הפנימית. יתרה מזאת, היא הייתה המדינה המונגולית המונרכית הראשונה מזה 700 שנים שמנהיגה לא פעל לחפס בשושלתו את ירושתו של ג'ינגיס חאן.
פצירה
פְּצִירָה או שׁוֹפִין היא כלי בתעשיית המתכת והעץ המשמש לשיוף שכבות קטנות מתוך חומרים שונים. רוב הפצירות הן רצועות דקות עשויות מתכת מחורצת ובנויות כך שקצה אחד שלהן צר וחודי. לפצירה שני שימושים עיקריים: בשימוש התעשייתי היא משמשת ככלי ליטוש, ובשימוש הביתי - כלי לשיוף ציפורניים.
סוגי פצירות.
קיימות פצירות מחומרים שונים, בגדלים ובחיתוכי שיניים שונים. סוג שיני הפצירה הופך את פעולתה למעודנת או גסה יותר - חריצי שיניים בולטים יובילו לשיוף גס של חומר רב יותר בגימור מחוספס, בעוד ששיניים קטנות ושטוחות יובילו לשיוף עדין של שכבה קטנה של חומר עם גימור חלק.
ישנן פצירות ממוקדות מטרה, לשימושים מגוונים. הבולטות שבהן:
פצירת ציפורניים.
פצירת הציפורניים היא כלי שמטרתו לשייף את קצוות הציפורניים. השיוף נעשה על מנת לקצר את אורך הציפורניים, לעצב אותן ולמנוע את התפצלותן ושבירתן. הפצירה משמשת ככלי למניקור ופדיקור בתעשיית הקוסמטיקה. בתהליך השיוף מסירים תאי קרטין בולטים או מיותרים מלוחית הציפורן עד לקבלת גימור חלק.
פצירות ציפורניים עשויות מחומרים שונים, כגון קריסטל, קרמיקה, מתכת, או מתכת מצופה באבן ספיר.
מידת החספוס של הפצירה נמדדת ב-grit. טווח הערכים בין 60 ל-240 כך שככל שהערך עולה רמת החספוס יורדת. מידת החספוס הנפוצה לשיוף ציפורן טבעית היא 180 grit.
אולת'
דימום וגינלי
דימום וגינלי (באנגלית: Vaginal bleeding) הוא דימום מן הנרתיק. מקור דימום זה יכול להיות מן הרחם, דופן הנרתיק או מצוואר הרחם. דימום שגרתי לרוב מתרחש כחלק מן המחזור החודשי ודימום לא שגרתי עלול לנבוע מבעיה הורמונלית או מכל בעיה אחרת במערכת הרבייה הנשית. זוהי אחת מן התלונות הגינקולוגית השכיחות עם מגוון אבחנות שונות.
אבחנה מבדלת.
טרום גיל המעבר.
דימום וגינלי תקין מתרחש כחלק מן המחזור החודשי אשר קורה בערך אחת לחודש (בממוצע 28 יום) ואורכו נע בין 2–7 ימים במשך כל תקופת הפוריות. לעומת זאת, קיימים גורמים רבים לדימום וגינלי וסתי חריג. על מנת למנוע חוסר דיוק במינוח, הפדרציה הבינלאומית לגינקולוגיה ומיילדות (International Federation of Gynecology and Obstetrics) החליטה, עם תמיכתם של מומחים בינלאומיים, להמליץ על תיאור פשוט לדימום וסתי חריג שמחליף מושגים בלתי מדויקים כמו מנורגיה, מטרוראגיה, היפרמנוריאה ודימום רחמי לא תקין עם תיאורים פשוטים שמתארים את הדימום הוגינלי במונחים של עוצמה, תדירות, נפח וסדירות.
הגורמים לדימום וגינלי חריג אצל נשים שלא בהריון סווגו על ידי שיטת PALM-COEIN של הפדרציה הבינלאומית לגינקולוגיה ומיילדות, ראשי התיבות PALM-COEIN מייצגים פוליפים, אנדומיוזיס, שרירני רחם, ממאירות והיפרפלזיה, הפרעות קרישה, שיבושים בביוץ, הפרעות ברירית הרחם, הפרעות יאטרוגניות ובלתי מסווגים. גורמי ה-PALM (פוליפים, אנדומיוזיס, שרירני רחם, ממאירות והיפרפלזיה) קשורים למבנה, אנטומיית הרחם וגורמים היסטולוגיים שניתנים להערכה על ידי אמצעי דימות כמו אולטרסאונד או באמצעות ביופסיה, אם קיים נגע. פוליפים רחמיים הם שפירים אך, לעיתים רחוקות עלולים להפוך לממאירים. לרוב הם מזוהים בבדיקת אולטרסאונד או על ידי היסטרוקופיה. יתר על כן, פולפים אלו ניתנים גם לזיהוי על ידי בדיקה גניקולוגית עם ספקולום. הסרתם מתבצעת בניתוח זעיר פולשני ללא הרדמה. אנדומיוזיס הוא מצב רפואי שבו רירית הרחם חודרת לתוך שריר הרחם. הגורמים להיווצרות מצב רפואי זה אינם ידועים. לכן, קשה מאוד לאבחן ולטפל בו. שרירני רחם, הנקראים גם מיומות הם גידולים שפירים אסימפטומטיים השכיחים ביותר בקרב נשים, גידול זה מתפתח מתוך רקמת שריר הרחם כפי שמרמז שמו. ממאירות והיפרפלזה לרוב נדיר בקרב נשים בגיל הפוריות אך, יכול להופיע. בקטגוריה זו נכללים מחלות ממאירות כמו סרטן הפות, נרתיק, רחם וצוואר הרחם. היפרפלזה זהו מצב שבו ישנה התרבות וגדילה של תאים ברקמה בריאה, שיכול לגרום לגדילה של האיבר. מצב זה נפוץ בנשים אשר סובלות מן השמנת יתר או שיש להן היסטוריה של שיבושים בביוץ.
גורמי ה-COEIN (הפרעות קרישה, שיבושים בביוץ, הפרעות ברירית הרחם, הפרעות יאטרוגניות ובלתי מסווגים) אינם קשורים לבעיות מבניות. הפרעות קרישה מתאר מצב שבו יכולת הדם להיקרש נפגעת. בעיה זו נפוצה בקרב נשים עם דימום וסתי מוגבר. מחלת וון וילברנד היא הפרעת קרישה התורשתית הנפוצה ביותר המתבטאת בדימום ממושך כתוצאה מפגיעה בפקטור קרישה. למעשה, כמעל 20% מן הנשים אשר סובלות מדימום וסתי מוגבר יסבלו גם מבעיות בקרישה. הפרעות בתפקוד הביוץ הוא גורם שכיח לדימום וגינלי חריג, לרוב מתבטא בדימום לא סדיר וכמות זרימה משתנה. שיבושים בביוץ עלולים להיגרם כתוצאה מבעיות הורמונליות וכוללים בתוכם הפרעות כגון: תסמונת השחלות הפוליצסטיות, בעיות בתפקוד בלוטת התריס ועוד. הפרעות ברירית הרחם מאובחנות בדרך כלל כאשר מתרחש דימום וגינלי חריג שבו הוסת וביוץ תקינים וסדירים, ללא גורמים אחרים שמצביעים על בעיה אחרת. הפרעות ברירית הרחם כוללות זיהומים, דלקות ברירית הרחם, אנדומטריאוזיס, מחלות מין ועוד. הפרעות יאטרוגניות לרוב קשורות לטיפולים הורמונליים שונים כמו: גלולה למניעת היריון, דפו פרוברה, טבעת וגינלית והתקן תוך רחמי ועוד. דימום לא סדיר יכול להתרחש כתוצאה מלקיחה לא סדירה של טיפול ההורמונלי ולפעמים גם מלקיחה סדירה. הסיכוי לדימום לא סדיר בשימוש אוראלי של אמצעי מניעה הוא גדול יותר, מכיוון שישנה אפשרות לפספס גלולה. הקטוגוריה הלא מסווגת של PALM-COEIN כוללת מצבים שעשויים להיות נדירים, שאינם שייכים לקטגוריה אחרת או שעדיין אין מספיק ידע עליהם.
לאחר גיל המעבר.