אכבר היה נשוי לכ-10 נשים נוספות, מאחת מהן נולד בנו השני, מוראט מירזא ומאחרת הנסיך דניאל את לידתם של סלים ומוראט בהפרש של פחות מ-9 חודשים ואת השאורתם בחיים ייחס אכבר לעלייתו לרגל לקברו של חוואג'ה מוין א-דין צ'ישטי באג'מר, מייסד הזרם הצ'שטי בסופיזם.
ב-1599, בנו, סלים, מרד בו אולם לא זכה לתמיכה. ב-1605 נפטר אכבר וסלים קיבל את כס השלטון ובחר לעצמו את השם ג'האנגיר.
קוואמה נקרומה
קוואמה נקרומה (Kwame Nkrumah) חי בין השנים 1909–1972, היה מנהיג אפריקאי אנטי-קולוניאלי, מייסדה ונשיאה הראשון של גאנה המודרנית, ואישיות בעלת השפעה פאן-אפריקאית במאה העשרים. נקרומה נחשב לאבי האומה של גאנה ולדמות מפתח במאבק למען עצמאות מדינות אפריקה.
ילדות מוקדמת וחינוך.
קוואמה נקרומה נולד בשנת 1909 בנ'קרופול (Nkroful), כפר קטן על גבול נמריאה (Nemaarea) שבחוף הזהב (Gold Coast) למשפחה אנאלפביתית ענייה. אביו חי בנפרד ב- Half Assini, עיירה בדרום מערב חוף הזהב שם היה לו עסק של צורפות. נקרומה גדל עם אמו ומשפחתה המורחבת. בהתאם למנהג אנשי שבט האקאן (Akan), נקרומה קיבל את השם "קאוומה" בשל הולדתו ביום שבת, ואת השם "נקרומה" בשל היותו הילד התשיעי במשפחה. אמו של נקרומה שלחה אותו ללמוד בבית ספר של המיסיון הקתולי ב- Half Assini, שם היו לו השגים מצוינים. בשנת 1925 נקרומה קיבל תפקיד של תלמיד-מורה בבית הספר, והוטבל לנצרות בכנסייה הקתולית. בזמן שהותו בבית הספר, הבחין בכישרונו הרב אלכסנדר גארדן פראזר, המנהל של המכללה להכשרת מורים, ושלח אותו ללמוד הוראה בבית ספרו שלימים הפך לבית הספר אצ'ימותה (Achimota School) שבגאנה, אשר הכשיר רבים ממנהיגי אפריקה. באצ'ימותה נחשף נקרומה לרעיונות שהשפיעו מאוד על עיצוב האידאולוגיה שלו, ביניהם גם של מרקוס גארבי (Marcus Garvey) ודו בויז (Du Bois), אשר טענו כי רק כאשר הגזע השחור ישלוט בעצמו (ולא יישלט על ידי לבנים) תהיה הרמוניה בין הגזעים. כשסיים את לימודיו וקיבל את תעודת ההוראה בשנת 1931, נקרומה קיבל משרה בבית ספר יסודי קתולי באלמינה (Elmina) ושנה לאחר מכן קודם למנהל בית הספר "אקסים" (Axim). בזמן שניהל את בית הספר החל להתעניין בפוליטיקה והקים את החברה הספרותית "נזימה". בשנת 1933 מונה למורה במכללה הקתולית "אמיסה" (Amissa) ואף שקל להצטרף לישועים (Jesuit). במכללת אמיסה פגש נקרומה את ננמדי אזיקיווה (Nnamdi Azikiwe), באותה העת עיתונאי ונשיאה העתידי של ניגריה, פגישה אשר העצימה את התעניינותו ב"לאומיות השחורה". אזיקיווה המשיך את לימודיו במכללת לינקולן בפילדלפיה, ודרבן את נקרומה לפעול כמוהו. בשנת 1935, נקרומה אסף כסף מקרובי משפחתו ונסע לארצות הברית דרך בריטניה, שם המשיך במסעותיו ובלימודיו.
ארצות הברית.
מצבו הכלכלי של נקרומה בארצות הברית היה קשה, והוא נאלץ לעבוד בעבודות מזדמנות על מנת לממן את מחייתו. בשנת 1939 כאשר סיים תואר ראשון בכלכלה וסוציולוגיה מונה כעוזר מעבדה לפילוסופיה, והוזמן לעיתים קרובות להטיף בכנסיות פרסביטריאניות בפילדלפיה ובניו יורק. בשנת 1942 סיים תואר נוסף בתאולוגיה במכללת לינקולן, והיה הסטודנט המצטיין בכיתה. את הקיץ נהג לבלות ברחובות הארלם, שנחשבה למרכז הקהילה השחורה בניו יורק. בתקופה זאת הסתובבו ברחובות הארלם גם קרלוס קוק, מייסד תנועת "החלוץ" וסוג'י אבדול האמיד, אשר נהג לארגן עצרות על מנת לנסות להשיג עוד משרות עבור אפרו-אמריקאים. תקופה זאת הייתה חשובה בהתפתחות של נקרומה ושהייתו בארצות הברית השפיעה רבות על מהלך חייו. בתור סטודנט נקרומה היה אקטיביסט, כחלק מפועלו הוא הקים קבוצת סטודנטים אפריקאים לשעבר בפנסילבניה, והארגון גדל להיות "ארגון הסטודנטים האפריקאים של אמריקה וקנדה", כאשר נקרומה כיהן כנשיא הארגון. חלק מחברי הארגון חשבו שצריך לשאוף לכך שכל מושבה אפריקאית תקבל עצמאות משלה, נקרומה לעומת זאת דגל בפאן-אפריקניזם, וקרא לאיחוד מדיני, חברתי וכלכלי בין העמים והמדינות ביבשת אפריקה. נקרומה שיחק תפקיד מרכזי בכנס הפאן אפריקניזם שנערך בניו יורק בשנת 1944, בו לאחר מלחמת העולם השנייה, דחקו בממשלת ארצות הברית לעזור לאפריקה להתפתח ולהיות עצמאית. בשנת 1943 נקרומה פגש את רוברט ג'יימס (Robert James), פעיל מרקסיסטי מטרינידד וטובגו, ממנו למד איך עובדת ומתנהגת מחתרת. לאחר מלחמת העולם השנייה נקרומה החליט לנסוע ללונדון לסיים את לימודיו.
לונדון.
במאי 1945 חזר נקרומה ללונדון ונרשם לאוניברסיטה לכלכלה בתור מועמד ל-PhD באנתרופולוגיה. לאחר כשנה הוא פרש ונרשם למכללה על מנת לכתוב דיסרטציה (תזה) פילוסופית אודות "ידע ולוגיקה פוזיטיביסטית". את רוב זמנו בלונדון בילה נקרומה בארגון פוליטי, הוא ארגן את הקונגרס החמישי לפאן-אפריקניזם במנצ'סטר, אשר פיתח אסטרטגיה להחלפת הקולוניאליזם עם הסוציאליזם האפריקני. נקרומה וחבריו לקונגרס שאפו לתרבות אפריקאית חדשה, דמוקרטית, ללא אלמנטים שבטיים ובתוך מערכת סוציאליסטית או קומוניסטית המשלבת אספקטים מסורתיים יחד עם חשיבה מודרנית. הקונגרס ביקש להקים תנועה אפריקנית אקטיביסטית באנגליה בשיתוף עם המזכירות הלאומית של מערב אפריקה (WANS) למען דה-קולוניזציה של אפריקה. בהמשך נקרומה מונה לנשיא של WANS, ויחד עם שותף נוסף הם הקימו קבוצה בשם "המעגל למען עצמאות ואחדות אפריקה המערבית", אשר שאפה להקים איגוד של רפובליקות אפריקאיות סוציאליסטיות. בשנת 1948 מסמך של הקבוצה השאפתנית המתאר את מטרות הארגון נמצא על נקרומה, ושומש נגדו לאחר מכן על ידי השלטונות הבריטים.
פילוסופיה פוליטית.
נקרומה ביקר את הקולוניאליזם הכוחני אשר שרר באפריקה. כתביו עסקו בסכנות הטמונות בנאו-קולוניאליזם ואימפריאליזם. הוא טען כי הניצול הכלכלי אשר נבע מהקולוניאליזם נגד את ערכי היסוד האפריקאים, וכי השפעות הקפיטליזם המערבי יישארו באפריקה זמן רב. כמו כן, הוא טען שההשפעות התרבותיות של הקולוניאליזם, אשר הדגישו את לימודי ההיסטוריה, התרבות והערכים המערביים, מנותקות מהמציאות והתרבות האפריקאית. בנוסף לכך, נקרומה סבר כי אפריקה הפוסט-קולוניאלית מנותקת מהערכים של אפריקה האותנטית, עקב ההשפעות של האסלאם והנצרות.
נקרומה תמך בפאן-אפריקניות, ובייחודיות של ההיסטוריה והתרבות האפריקאיות. הוא ראה את הקפיטליזם כהתפתחות של הפיאודליזם האירופאי ואת הפיאודליזם עצמו כסוג של עבדות, מאחר שראה בהבדל המעמדי שיוצרות שתי גישות אלו כפתח לאפליה ולעבדות מודרנית. הפילוסופיה הפוליטית של נקרומה התבססה על ערכים של הומניזם מסורתי באפריקה ושאבה רבות מהמרקסיזם. בדומה לגישה המרקסיסטית, נקרומה הכיר בעליונותו של החומר. על פי גישה זו, כישות חברתית, יש לספק לאדם את התנאים הסביבתיים הבסיסיים, על מנת שהחברה תוכל לתפקד באופן תקין. על פי הגישה המרקסיסטית בה נקרומה האמין, גישות סוציאליות אשר יוצרות הפרדה בין הנפש לגוף או מכחישות את עליונות המוח ומערכת העצבים, אינן מדעיות. נקרומה הסתכל על הסביבה ועל הטבע של היחסים הסוציאליים בחברה, כמרכיב המרכזי הקובע את מצבו של האדם.
השפעות פילוסופיות אלו, עזרו לנקרומה לפתח גישה פילוסופית בשם מצפוניות (Consciencism) גישה זו, מתמקדת בחיפוש אחר דרכים רציונליות לפיתוח חברתי, תרבותי וביסוס סדר סוציאלי בתקופה שלאחר השעבוד בידי מדינות קפיטליסטיות זרות. נקרומה, רצה לחבר את התושבים לערכים הפרה-קולוניאליים, בהם הוא ראה כערכים האפריקאים האותנטיים. לכן, בספרו Consciencism, נקרומה יצא כנגד הקולוניאליזם וטען כי רק כאשר יתבצעו "פעולות חיוביות"- פעולות אשר מטרתן לחפש צדק חברתי ולהילחם בניצול האוליגרכי, החברה האפריקאית תוכל להתקדם. הגישה הפילוסופית של נקרומה, חיפשה לקדם את התפתחות האינדיבידואל באופן כזה שהתנאים להתפתחות של הכלל יהפכו לתנאים להתפתחות של הפרט. אחד הצעדים הראשונים במטרה להשיג תנאים אלו, על פי נקרומה, הוא הקפאת הקולוניאליזם ושאיפה לאמנציפציה. נקרומה ראה חשיבות רבה במניעה של מעמדות, מכיוון שבתפישה המרקסיסטית ישנו ניצול ושעבוד בין מעמד למעמד.
לפי נקרומה, בכל צורת שלטון המפלגה השולטת מייצגת את האינטרסים של מעמדות מסוימים. כתוצאה מכך, צורת ממשל סוציאליסטית בעלת מפלגה שלטת אחת, מסמלת חוסר מעמדות בחברה. מכיוון שהחברה האפריקאית דוגלת בשוויון זכויות, צורת ממשל דמוקרטית בעלת מפלגה אחת היא טבעית ומתקבלת על הדעת. לפי נקרומה, צורת השלטון המערבית אשר מכילה מפלגות רבות, מייצגת חברה מפולגת ומעמדית. נקרומה מוסיף כי דמוקרטיה בעלת מפלגה אחת, יכולה להתקיים רק במדינה בעלת תשתית סוציאליסטית, כלומר, עליה לייצג את רצון העם. עם זאת, יש לציין כי צורת ממשל בעלת מפלגה אחת במדינה נאו-קולוניאלית, עשויה להידרדר במהירות לעריצות.
עצמאות גאנה.