בימי שבתו בברלין; בעצת שד"ל וצונץ - מיכ"ל עזב את שירי בת אל נכר ושר שירי ציון. הוא חיבר את פואמות ההיסטוריות: "שלמה", "קהלת", "נקמת שמשון", "יעל וסיסרא", "משה על הר העברים", "ר' יהודה הלוי", שיצאו לאור בשנת תרי"א (1851) בספר "שירי בת ציון". שירים אלו נמנים עם מיטב שירתו יחד עם שירים לירים כגון "התפילה", ו-"אל הכוכבים", שיצאו לאור מאוחר יותר בספר "כנור בת ציון". בהקדמה לספר "שירי בת ציון", כתב מיכ"ל:
לקראת סוף שנת 1850 שב מיכ"ל לווילנה, לאחר שהורע לו. בחורף של אותה שנה כתב בביתו עוד ממיטב שיריו, ורבים ביניהם שירי האהבה. עוד בשהותו בברלין פרסם אביו בווילנה את שיריו המקוריים של מיכ"ל בספר שנקרא "שירי בת ציון", והפרסום זכה לתשבחות רבות. חבריו, אַייזיק מאיר דיק, מרדכי פּלונגיאַן, יל"ג וקלמן שולמאַן, הרבו לבקר אותו בעת מחלתו, וקלמן שולמן אף עבר להתגורר בבית אד"ם הכהן כדי לסעוד את חברו.
לאחר זמן קצר נפטר מיכ"ל ממחלתו בבית הוריו, והוא רק בן 23. מותו הישרה אבל כבד על דורו, מעיד יעקב פיכמן, שכינה אותו בחיר הדור, "יורשו של כינור ישראל". גם שמואל ליב ציטרון מספר, שאבל כבד ירד על חובבי הלשון והספרות העברית בכל העולם, וגדולי הסופרים ואנשי הרוח הספידו אותו. הקינה המפורסמת ביותר נכתבה בצורת מחזה על ידי יל"ג, "הוי אח!" במלאת 25 שנים למותו של מיכ"ל.
על שמו של מיכ"ל נקראו רחובות במספר ערים בישראל.
יצירתו.
יצירותיו של מיכ"ל:
שירתו של מיכ"ל מתאפיינת בקווים ליריים רומנטיים וצבועה בנימים של עצב וסערת רגשות של בחור צעיר שיודע שמותו קרב. עם זאת, מרבה מיכ"ל לכתוב בהתרגשות גדולה ומתפעמת על הטבע. הדור הצעיר אהב את מיכ"ל. הם עייפו קצת מהנימה הסטאירית של יל"ג, הרצינות של אד"ם הכהן והלוחמנות של פרץ סמולנסקין. שירי מיכ"ל מדברים על הצימאון לאהבה לנוכח שלטון המוות. המשורר ביקש ביצירתו ובחייו כאחד מפלט מסופו הקרב, בקרב אהבת רעים ונשים. מכתביו ספוגים גם הם בסערות הנפש שלו ובקנאה לאהבת חבריו. "הייתה בו אינטנסיביות של חיי הנפש" אומר פיכמן, עוצמת החיים השתלבה עם עוצמת המוות. מיכ"ל לא הלך בעקבות המשכילים של תקופתו, שהתקוממו כנגד השכלתנות המוגזמת. הוא הדגיש את החריפות שבאושר ואת החריפות שבכאב. שיריו הליריים הם כמעט וידויי הלב האישיים הראשונים בשירה העברית החדשה. הסגנון האישי ביצירתו, שלא היה אופייני לתקופתו, טבע את שירתו בחותם שונה, מודרני. שירתו, גורס פיכמן, טבעה את ניצניה של שירת התחייה.
תרגומיו של מיכ"ל היוו בשבילו הקדמה ראויה ליצירה מקורית. באותה תקופה ניתנה לתרגום חשיבות גדולה אפילו מעבר ליצירה המקורית, שהרי המתרגמים בראו מעין יצירה חדשה, הן בגלל מגבלות השימוש בעברית והן מתוך מגמה ל"ייהד" את יצירות המקור.
על התרגום "הריסות טרויה" לורגיליוס כתב קלמן שולמן: "מי האמין לשמועתנו, כי השיר המרומם הזה, אשר גם המליץ הנפלא, אבי כל תופש כנור בּבני אשכנז שיללער, התאונן, כי רק בּזעת-אף ויגיעת-נפש העפּיל עלות על תועפות הררי-עזו, יורק עתה אל שפת עבר צחה ונמרצה, וביד נער צעיר ורך, ויעמוד טעמו בּו, אף ריחו לא נמר? צאו נא וראו בּני ציון היקרים! מפעלות בּן פּורת, בּן חכם, לכו חזו בּכורי פּריו, פּרי-חמד, אשר הביא לכם תשורה בּכלי טהור, כלי קדש".
לדעת פיכמן, שירי בת ציון הוא הטוב שבספריו. יש בו שילוב של תפארת קדומים וחן נעורים, לצד רוח נכאים עם תחושת אין מוצא. גם הגיבורים: משה, שלמה, שמשון, יהודה הלוי – משכו את לבו בקסם גורלם וביגונם. לדעת ראובן בריינין, בשיר "יהודה הלוי" הגיע מיכ"ל לפסגת יכולתו: התוכן והצורה, הדמיון והחיטוב, השיגו בשיר הזה את מרום מדרגתם.
ציטרון לעומתו, מתרשם יותר מכוחו של מיכ"ל בּשיריו הליריים, שנכנסו בּרובם לספרו "כּנור בּת ציון", ונתפרסמו בּדפוס לאחר מותו על ידי אביו. השירים הללו, לדעתו, מותירים רושם עצום על הקורא. אלו שירים שנכתבו בכאב עמוק, והם יורדים חדרי בטן. ניתן להתרשם, שהליריות היא הסגנון המתאים ביותר למיכ"ל. חבל מאוד, הוא מוסיף, שאביבו של המשורר הסתיים בטרם עת.
דוגמה לאחד מתרגומיו של מיכ"ל ניתן לראות ב"משל הזאב והגדי" של לפונטין:
הַזְּאֵב וְהַגְּדִי / מיכ"ל
קישורים חיצוניים.
מפרי עטו:
מיכ&quot;ל
משה מנדלסזון
מנדלסזון
דני סירקין
דניאל (דני) סירקין (נולד ב-4 במרץ 1971) הוא במאי ותסריטאי ישראלי, זוכה טקס פרסי הטלוויזיה בשנת 2021.
ביוגרפיה.
סירקין נולד במוסקבה בירת ברית המועצות, וכשהיה בין פחות משנתיים עלה לישראל עם משפחתו, שהתיישבה בירושלים. בנעוריו למד בבית הספר רנה קסין בעיר מגוריו, שם השתתף גם בחוג התיאטרון "קטרון". בצה"ל שירת כקצין בחיל המודיעין (1990-1996) ושוחרר בדרגת סרן. לאחר שירותו הצבאי למד סירקין קולנוע בחוג לקולנוע באוניברסיטת תל אביב וביים את הסרט הקצר "עכשיו רחמנינוב" (1998), שזכה במספר פרסים בפסטיבל טורינו, הפסטיבל היוקרתי של איטליה.
בשנים 1998–2000 שימש סירקין ככתב בתוכנית הבידור של גיא פינס "ערב טוב עם גיא פינס" שבמהלכה ראיין עשרות כוכבים הוליוודים כגון: אנג'לינה ג'ולי, ניקולס קייג', ריצ'רד גיר ועוד.
בשנת 2001 ביים את הסרט התיעודי "המאמן הלאומי" (50 דקות) בערוץ הראשון בכיכובו של שלמה שרף.
בשנת 2002 ביים את הסדרה המוקומנטרית "שוטטות" בערוץ 2 בכיכובם של אורי גוטליב, ארז בן הרוש ואסף הראל שגם יצרו את הסדרה. "שוטטות" בפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה לסדרת הקומדיה הטובה ביותר. באותה שנה ביים גם את דרמת הטלוויזיה "שתי דקות מפאראדיס", בכיכובם של שמואל וילוז'ני ואפרת בוימולד, שזכתה בפרס הראשון בפסטיבל הטלוויזיה היוקרתי בבאנף, קנדה.
בשנת 2003 ביים סירקין עבור רצועת "ראשון בדרמה" ב-HOT את הקומדיה "הללויה". הסרט, על פי תסריט של עודד רוזן, הוכתר כדרמת הטלוויזיה המצטיינת של פסטיבל חיפה באותה שנה, וזכה גם בפרס האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה לשנת 2004 בקטגוריה זו. באותה שנה סירקין ביים לערוץ 2 את הסדרה הקומית "אחד העם 1" שהפכה במהרה לסדרת קאלט.
בשנת 2005 ביים את הסרט "למראית עין", בכיכובם של אסי דיין, טלי שרון וסנדרה שדה אשר היה מועמד ל-11 פרסי אופיר, אך לבסוף זכה בשניים - על הבימוי ועל הצילום. בנוסף זכה בפרס חביב הקהל בפסטיבל הקולנוע הישראלי בארצות הברית.
ב-2007 ביים והפיק את הסרט התיעודי "חלום של אידיוט" על אביו האמן לב סירקין, והעבודות שהוא הקים במרחב הציבורי בישראל (בהן פסיפס הקשת בענן בדרך חברון בירושלים), ולפני כן בברית המועצות, תוך שהוא מנסה לעזור לו להגשים את חלומו לבנות פסיפס ענק של יונת שלום בלב ירושלים, ומתעד את הניסיון. הסרט זכה בציון לשבח בפסטיבל הקולנוע ירושלים.
כמו כן ביים פרקים ותוכניות עבור ערוצים ישראליים שונים. ב-13 ביולי 2010 זכה בפרס האקדמיה לטלוויזיה על בימוי העונה השנייה של הסדרה "הכל דבש".
בינואר 2012 עלתה לשידור ב-yes הסדרה "תא גורדין" בבימויו. הסדרה זכתה לעונה שנייה, שעלתה בדצמבר 2014, ונמכרה לשידור בארצות הברית.
ביוני 2015 עלתה לשידור במסגרת שידורי קשת בערוץ 2 הסדרה "שחקן זר" בבימויו, העוסקת בסיפורו של שחקן כדורגל ישראלי שעובר עם משפחתו ללונדון. בתאריך ה-8 בספטמבר שודר לראשונה בערוץ 2 הסרט התיעודי "סבנה" בבימוי לצד רני סער, שמגולל את סיפור חטיפת מטוס סבנה.
באוקטובר 2015 עלתה לשידור ברשת, ערוץ 2, סדרת המתח "המדרשה" בבימויו, העוסקת בקורס סודי להכשרת סוכני מוסד. בנובמבר 2016 רכשה נטפליקס את "המדרשה".
ביולי 2018 עלתה לשידור בערוץ כאן 11 הסדרה "שטוקהולם" בבימויו.
ב-2020 עלתה סדרת ריגול נוספת בבימויו, "טהרן" והוא ביים גם את סרט הדוקו-דרמה "סוכנת בלב ביירות".
מפלגת יחד
מפלגת יחד הייתה מפלגת מרכז-שמאל שהוקמה במרץ 1984 על ידי עזר ויצמן לקראת הבחירות לכנסת האחת עשרה. המפלגה זכתה בשלושה מנדטים והתמזגה לתוך המערך במהלך הכנסת האחת עשרה.
מקים המפלגה היה עזר ויצמן ואליו הצטרפו בנימין בן אליעזר ושלמה עמר. ויצמן קיווה שיחד תגיע להיות המפלגה השלישית בגודלה והשקיע כספים רבים בתעמולת הבחירות, אך בסופו של דבר קיבלה המפלגה 3 מנדטים בלבד.
היסטוריה.
באותה מערכת בחירות נבחרו מספר שיא של מפלגות עד אותה תקופה (15 במספר). ההפרש בין המערך לליכוד היה רק 3 מנדטים והייתה זו הפעם הראשונה מאז 1949 שאי אפשר היה לנבא מי ירכיב את הממשלה וכיצד. כל אחת מהמפלגות הגדולות ניסתה לגבש סביבה כמה מפלגות קטנות - תחילה כדי לחסום את דרכה של המפלגה היריבה ורק אחר כך להקים, אם אפשרי הדבר, ממשלה צרה משלה. הנשיא הטיל על שמעון פרס כראש המפלגה הגדולה (המערך) – להרכיב ממשלה, אולם הדבר לא עלה בידו. בשל כך נוצר תקדים: המפלגה הגדולה ביותר אינה יכולה להקים קואליציה. הליכוד הצליח לגבש גוש חוסם של 60 ח"כים אולם גם הוא לא הצליח לגייס לשורותיו מפלגה נוספת, שכן עזר ויצמן העדיף להתחבר עם המערך ולא עם הליכוד, מפלגת האם שלו שממנה פרש. הליכוד והעבודה לא רצו בבחירות חוזרות, וכך לא היה מנוס מגיבוש קואליציה משותפת לשתיהן. לאחר 39 ימים של משא ומתן קואליציוני הוקמה ממשלת אחדות לאומית, שבראשותה תהיה רוטציה בין שמעון פרס ליצחק שמיר. בממשלה היה עזר ויצמן שר בלי תיק.
באוקטובר 1984 הצטרפה יחד למערך וב-10 באוקטובר 1986התמזגה יחד אל תוך מפלגת העבודה ונמחקה מעל פני השטח. על אף שהייתה מפלגה קצרת ימים וללא הרבה מנדטים, היא השפיעה רבות על המערכת הפוליטית בישראל בכך שהייתה לשון מאזניים.
כדורי (מרכז אזורי)