אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21, או בקצרה היורו לנבחרות צעירות (עד גיל 21), היא אליפות כדורגל שנערכת כל שנתיים על ידי התאחדות הכדורגל האירופית, אופ"א. האליפות, במתכונתה הנוכחית, התקיימה לראשונה ב-1978. לפני כן, קיימה אופ"א את גביע האתגר עד גיל 23 (בשנים 1967–1970).
עד שנת 2006 התקיימה האליפות בשנים זוגיות, ועמדה בצילם של המונדיאל ואליפות אירופה בכדורגל המתקיימים באותן שנים. החל מ-2007 האליפות נערכת בשנים אי-זוגיות, כך שהיא האירוע המרכזי לנבחרות כדורגל אירופיות באותן שנים.
הגבלת הגיל באליפות החלה כבר באליפות הראשונה והיא נותרה על כנה מאז. לשחקן מותר להשתתף באליפות גם כאשר הוא בן 23, אך זאת בתנאי שאת המוקדמות הוא שיחק כשהוא טרם הגיע לגיל 21.
באליפות 2007 השתתפה לראשונה הנבחרת הצעירה של ישראל.
ישראל אירחה את אליפות אירופה לשנת 2013, אליה העפילה אוטומטית כמארחת הטורניר.
החל מהטורניר שהיה ב-2021 שיתקיים בסלובניה ובהונגריה, מספר המדינות המשתתפות בטורניר הגמר הוגדל משתים עשרה לשש עשרה נבחרות.
היסטוריה.
גביע האתגר לנבחרות אירופיות עד גיל 23.
קודם לאליפות זו, התקיים גביע האתגר עד גיל 23 שרץ בין השנים 1967 עד 1970.
שיטת אליפות זו שהונהגה בשנים אלו פעלה בצורה הנ"ל: בכל עונה התמודדה אלופת הטורניר אשתקד מול קבוצה אחרת שנבחרה באופן אקראי מתוך הקבוצות ששיחקו באליפות, שיטה שלא החזיקה מעמד שנים רבות והוחלפה לאחר מספר שנים מעטות.
אליפות אירופה עד גיל 23.
בשנת 1970 הוחלט לקיים אליפות רשמית עד גיל 23. גביע זה שוחק על בסיס משחקי בית-חוץ במשך שנתיים, והתקיימו 3 טורנירים:
טורניר 1972, שהתקיים בין השנים 1970–1972, טורניר 1974 שהתקיים בין השנים 1972–1974, וטורניר 1976, שהתקיים בין השנים 1974–1976. הטורניר התנהל במקביל לטורניר הראשי שכבר קיים - טורניר אופ"א לגילאים הצעירים, שהוקם לאחר מלחמת העולם השנייה (כיום אלו התחרויות עד גיל 19). בסביבות 1980, אופ"א ביצעה רפורמה בתחרויות הסגל הצעירות שלה וארגנה אותן מחדש על סמך הגבלת גיל בלבד, והגיל הוגבל ל-21.
אליפות אירופה עד גיל 21.
לאחר סיום האליפות האחרונה עד גיל 23, ב-1976, מגבלת הגיל הופחתה ל-21 לאליפות 1978 והיא נשארה כך מאז. כאשר כדי להיות זכאים להירשם לטורניר הגמר ב-2021, שחקנים צריכים להיוולד בשנת 1998 או אחריה. רבים יכולים להיות בני 23 בפועל עד שיתקיים טורניר הגמר; עם זאת, כאשר החל שלבי ההעפלה המוקדמים (2019) כל השחקנים היו בני 21 ומטה.
משחקים עד גיל 21 נערכו בדרך כלל ביום שלפני משחקי בינלאומי בכירים, ובמידת האפשר, נערכו אותן קבוצות מוקדמות ומשחקים. זה השתנה מאז האליפות המקוצרת של 2006/2007.
טורניר זה משמש גם כמוקדמות לאולימפיאדת הקיץ מאז הטורניר של 1992. זה נחשב לקפיצת מדרגה לעבר הנבחרת הבוגרת וצמצום שיח פוליטי שהיה קיים קודם לכן סביב המשחקים האולימפיים על מעמדם התעסוקתי של שחקנים מחוץ לספורט. שחקנים כמו זוכי מונדיאל 2014, מסוט אוזיל, קלאס יאן הנטלאר, לואיש פיגו, פטר צ'ך, זוכה גביע העולם 2010 איקר קסיאס, זוכי גביע העולם 2006 פרנצ'סקו טוטי, פאביו קנבארו, ג'אנלואיג'י בופון, אלברטו ג'ילארדינו ואנדראה פירלו, הזוכה גאורגיוס קראגוניס, כולם החלו את הקריירה הבינלאומית שלהם בנבחרות הנוער עד גיל 21 והתגלו בטורנירים אלו.
גרמניה היא האלופה המכהנת מ-2021, לאחר שניצחה את פורטוגל 1–0 בגמר. את הגמר בתחרות 2021 אירחו הונגריה וסלובניה.
פורמט.
עד לתחרות 1992 וכולל, חולקו כל הנרשמים לשמונה בתי מוקדמות, שמונה המנצחים בהן היו למשחקי נוקאאוט רבע הגמר. שאר המשחקים נערכו על בסיס זוג משחקים, בית וחוץ כדי לקבוע את המנצחת שתעלה לרבע הגמר.
לתחרות 1994, נבחרה אחת המועמדות לחצי הגמר, צרפת, כמארחת לחצי הגמר (במשחק אחד), הפלייאוף השלישי והגמר. באופן דומה, ספרד נבחרה לארח את ארבעת המשחקים האחרונים ב-1996.
החל משנת 1998, נעשה שימוש בתשע בתי מוקדמות, שכן ההשתתפות הגיעה ל-46 נבחרות, כמעט כפול מ-24 הנבחרות שנרשמו ב-1976. שבעת הקבוצות במקום הראשון בבתים העפילו אוטומטית לגמר, בעוד שהקבוצות השמיני והתשיעי היו הנבחרות במקום השני הטובות ביותר, יוון ואנגליה שיחקו צמד משחקים בפלייאוף העפלה לטורניר הגמר. המשחקים הנותרים, מרבע הגמר ואילך, נערכו ברומניה, אחת משמונת הקבוצות שהעפילו לטורניר הגמר.
בתחרות בשנת 2000 היו גם תשע קבוצות, אבל תשע הקבוצות המנצחות ושבע הסגנות האלו נכנסו לפלייאוף עם צמד משחקים על מנת להכריע את שמונה המעפילות. מתוכם נבחרה סלובקיה כמארחת הטורניר. בפעם הראשונה, שלב הבתים בטורניר הגמר נכנס לתוקף, כאשר שני מנצחות הבתים התמודדו בגמר, ושתי סגנות אלופת התמודדו בפלייאוף במקום השלישי. המבנה ב-2002 היה זהה, למעט הכנסת סיבוב חצי-גמר לאחר שלב הבתים של הטורניר גמר. שווייץ אירחה את גמר 2002.
בשנת 2004, נעשה שימוש בעשר קבוצות מוקדמות, כאשר מנצחות הבתים ושש הסגניות הטובות ביותר נכנסו לפלייאוף. גרמניה אירחה באותה שנה. עבור 2006, שתי הנבחרות המובילות של שמונה בתי מוקדמות סיפקו את 16 הנבחרות לפלייאוף, שנערך בנובמבר 2005. פורטוגל אירחה את טורניר הגמר.
החל מ-2007 בוצע שינוי בגלל שהקבוצות הבכירות של מדינות רבות בחרו לעיתים קרובות לקדם שחקנים מקבוצת עד גיל 21 שלהן, כאשר קמפיין המוקדמות שלהן התארך. זירוז הטורנירים אפשר לשחקנים יותר זמן להתפתח בנבחרת עד גיל 21 במקום לעלות מוקדם מדי ולהיכנס בסופו של דבר למילואים של הקבוצות הבוגרות.
התחרות של 2007 החלה למעשה לפני טורניר הגמר של 2006, עם סבב מוקדמות להדחה של שמונה מהמדינות המדורגות הנמוכות ביותר. לראשונה, המארחת (הולנד) הוכרעה עוד לפני שלב המוקדמות. כמארחים, הולנד העפילה אוטומטית לטורניר הגמר. במקרה, נבחרת הולנד זכתה בטורניר 2006 - כאשר מחזיקת הגביע הייתה בדרך כלל מעפילה אוטומטית לטורניר הבא. שאר האומות הוגרלו כולן לארבע עשרה בתים של שלוש קבוצות. 14 מנצחי הבתים צורפו בפלייאוף כפול כדי להכריע את שבעת המוקדמות לצד המארחים.
מ-2009 עד 2015, נעשה שימוש בעשר בתי מוקדמות, כאשר מנצחי הקבוצות וארבע הסגנות הטובות ביותר נכנסו לפלייאוף עם צמד משחקים.
גמר 2015 היה אמור להיות מהדורת שמונה הקבוצות האחרונות, שכן אופ"א הרחיבה את הטורניר ל-12 קבוצות החל מטורניר 2017.
ב-6 בפברואר 2019, הוועד הפועל של אופ"א החליט על הגדלת מספר המשתתפות בטורניר הגמר ל16 קבוצות, החל מהטורניר של 2021.
אליפות אירופה עד גיל 21
הקומדיה האנושית
The Dark Side of The Moon
ערמונית הסוסים
ערמונית הסוסים (שם מדעי: Aesculus hippocastanum) היא מין עץ נשיר גדול, שמקורו באזורים הרריים בבלקן. הוא נפוץ כיום ברוב האזורים הממוזגים.
העץ גדל לגובה של עד 35 מטר, בעל נוף עבות. עליו דמויי כף יד בעלי 5–7 עַלְעַלים, באורך 10–25 ס"מ, כך שהעלה כולו מגיע לאורך של כ-50 ס"מ ורוחב כ-20 ס"מ. הפריחה באביב, במַכְבֵּדים זקופים באורך של 10–20 ס"מ, הנושאים 20–50 פרחים לבנים מנוקדים באדום. פרי הערמונית הוא מפוחית (קפסולה) ירוקה וקוצנית, המכילה בדרך כלל זרע בודד (לעיתים רחוקות 2–3 זרעים), בצבע חום מבריק. זרע הערמונית מזכיר במראהו את פרי הערמון, ומכאן שם העץ. למרות הדמיון, אין קשר בין שני סוגי העצים, הנמנים עם משפחות שונות; הערמונית קרובה יותר דווקא לעץ האדר, המשתייך לאותה משפחה.
הזרעים, במיוחד הצעירים והרעננים, רעילים במקצת, והם מכילים סאפונינים אלקלואידים וגלוקוזידים. אמנם אינם מסוכנים בנגיעה, אולם אכילתם עלולה לגרום חולי; כשנאכלים על ידי סוסים, יכולים לגרום רעידות וחוסר קואורדינציה.
מלבד ערמונית הסוסים, מונה הסוג ערמונית כ-20 מינים נוספים, הנפוצים באזורים הממוזגים בחצי הכדור הצפוני.
אירנה אדמוביץ'
אירנה אדמוביץ' (בפולנית: Irena Adamowicz; 11 במאי 1910 – 12 באוגוסט 1973) הוכרה כחסידת אומות העולם בשל פועלה למען יהודים בגטאות בפולין ובליטא.
ביוגרפיה.
אדמוביץ' הייתה ילידת ורשה, עובדת סוציאלית, וקתולית אדוקה באמונתה. בשנות העשרים לחייה הייתה פעילה בתנועת הצופים כמדריכה, ובהמשך כרכזת. במסגרת תפקידה התקרבה לתנועת הנוער הציונית השומר הצעיר, הייתה שותפה לשיתוף פעולה עמה, ונטלה בה חלק פעיל. עוד לפני מלחמת העולם השנייה סיימה את הלימודים באוניברסיטת ורשה. לאחר כיבוש פולין על ידי הנאצים הייתה פעילה בארמייה קריובה. בקיץ 1942 מילאה שליחויות מסוכנות מטעם המחתרות היהודיות בגטאות ורשה, ביאליסטוק, וילנה, קובנה ושאוולי. פועלה היה חשוב מכמה בחינות: קישור בין המחתרות היהודיות ובין ארגון המחתרת הפולני, ארמייה קריובה; העברת מידע בין הגטאות והמחתרות; ועידוד מוראלי ליושבי הגטאות.
לאחר המלחמה המשיכה אדמוביץ' לטפח את קשריה עם התנועות הציוניות, וב-1958 אף ביקרה בישראל.
ארגון גני החיות הישראלי
ארגון גני החיות הישראלי, הוקם ב-2002 ומאגד בתוכו שישה גני חיות ישראלים: גן החיות התנ"כי בירושלים, הספארי ברמת גן, החי פארק בקריית מוצקין, גן גורו, גן החיות הלימודי בחיפה ו-נגב זו. תנאי הקבלה לארגון מושתתים על הקריטריונים שנקבעו על ידי הארגון האירופאי של גני החיות, EAZA.
יו"ר הארגון הוא יהודה בר, שהיה בעבר מנכ"ל הספארי.
התיכון הישראלי למדעים ואומנויות
שאר כסות ועונה
שאר כסות ועונה הם החובות של איש כלפי אשתו על פי ההלכה. המצווה מופיעה בתורה במילים . בשפה מודרנית, החובות הן מזון, מלבוש ותשמיש – אותם חייב האיש לספק לאשתו בזמן נישואיהם.
מקור המצווה.