הסרט עוסק, אף אם באופן עקיף, בחוויות הקשורות לשימוש בסמים. בסרט לא מוצגים סמים באופן מובהק, אך הדמויות עוסקות לאורך כל הסרט בניסיון להשיג פקעות של פרח בדיוני בשם "אירוס מלכישוע מצוי", על מנת להכין מהן סם כלשהו. סם זה, לאחר צריכה נכונה שלו, הוא זה שמעביר את המשתמש בו אל "הכוכב הכחול" – אותו מקום לא מוגדר אליו שואפות הדמויות בסרט להגיע.
זהר דינר מופיע גם בסרט נוסף של בנטביץ', "משהו טוטאלי", שוב בתור דמות בשם "זהר", אשר חולקת מאפיינים דומים עם הדמות שגילם ב"כוכב הכחול".
עם הזמן, הפך הסרט לסרט פולחן, והוקרן בימי שישי בחצות בסינמטק תל אביב במשך תשע שנים. כמו כן, הוקרן הסרט בסינמטקים ובבתי קולנוע שונים ברחבי ישראל, וצבר קהל מעריצים נאמן. יוצרי הסרט מיצבו אותו כ"סרט שוליים", והוא זכה לפרסום מפה לאוזן ובאמצעות כרזות וסטיקרים בעלי אופי פיראטי ומחתרתי.
המלכה נור
בגרט הראשון
נסיון הפיגוע בטיסת אל על מלונדון
יון ג'יגורטו
יון ג'יגורטו (ברומנית: Ion Gigurtu; 1886–1959) היה פוליטיקאי רומני אשר שירת זמן קצר כראש ממשלת רומניה ב- 1940 (4 ביולי - 4 בספטמבר), בכפיפות לשלטונו הישיר של קרול השני, מלך רומניה.
ממשלתו של ג'יגורטו הייתה הראשונה שכללה בתוכה את חברי המפלגה הפאשיסטית התנועה הלגיונרית, והעבירה חוקים בדומה לחוקי נירנברג שהועברו בגרמניה הנאצית. ממשלת רומניה בראשות ג'יגורטו הכריזה על נאמנותה לציר ברלין רומא במדיניות החוץ והותירה לשיקול דעתו של היטלר את גורל טרנסילבניה, במסגרת הסכסוך הרומני -הונגרי. ממשלת ג'יגורטו הושפעה על ידי "התנועה הלגיונרית" הפרו-נאצית והייתה בה נטייה למען גרמניה הנאצית..
ב-1940 פקד את רומניה משבר קשה, לאחר שרומניה אולצה בידי מדינות הציר למסור להונגריה חלק מחבל טרנסילבניה ולברית המועצות את בסרביה וצפון בוקובינה (לפי הסכם ריבנטרופ–מולוטוב). בעקבות המחאה העממית שהתעוררה, אולצה ממשלתו של ג'יגורטו להתפטר ומלך רומניה, קרול השני מינה את יון אנטונסקו לראש ממשלה בעל סמכויות נרחבות.
לאחר השתלטות הקומוניסטים על רומניה, לאחר מלחמת העולם השנייה, נשפט ג'יגורטו ונגזרו עליו 15 שנות מאסר.
בגרט השני
בגרט השלישי
בגרט מלך אבחזיה
בגרט מלך אימרתי
בגרט מלך גאורגיה
בגרט מלך טאו-קלארג'תי
סאקורה (אנימה)
דייוויד גאריק
Le Monde
דמיאן רייס
דמיאן רייס (באנגלית: Damien Rice; נולד ב-7 בדצמבר 1973) הוא זמר פולק אירי, שהתפרסם בעקבות אלבומיו "O" ו-"9".
רייס נולד בעיר דבלין, אירלנד, לג'ורג' ומורין רייס.
קריירה.
במקור היה רייס חלק מלהקת הרוק ג'וניפר (Juniper), אשר הוציאה את הסינגלים "The World Is Dead" ו-"Weatherman". בשנת 1999, ערב הקלטת אלבומם המלא הראשון בחברת ההקלטות פוליגראם (Polygram), התפכח רייס מאשליית החברה הממוסחרת, ועזב את הלהקה. לאחר עזיבתו של רייס, שינו חברי הלהקה את שמה ל-Bell X1.
רייס עבר להתגורר באיטליה הכפרית, שם ניגן בגיטרה אקוסטית, כתב שירים והופיע בהופעות רחוב ברחבי אירופה, עד שהקים להקה והצליח להשיג הופעות בבתי קפה באזור דבלין.
בעזרת בן דודו, דייוויד ארנולד, הקליט רייס את אלבומו הראשון, "O", אשר זכה בפרס ה-"Shortlist" בשנת 2003.
חברי להקתו של רייס הם הצ'לנית ויוויאן לונג, המתופף טום אוסנדר והבסיסט שיין פיצסימונס. רייס החליט לאחרונה שמערכת היחסים המקצועית שלו עם ליסה האניגן, אשר מופיעה בקולות רקע לשיריו ולעיתים בגיטרה וגיטרה בס הגיעה לסופה. כתוצאה מכך, האנינגן לא מופיעה בהופעותיו האחרונות והעתידות לבוא של רייס. האניגן עובדת כיום על מוזיקה משלה, ואין לה ולרייס תוכניות לשיתוף פעולה בעתיד הקרוב.
רייס הקליט מחדש את השיר "Crosseyed Bear" של להקתו הקודמת, ג'וניפר, לאלבום הצדקה "War Child."
במהלך השנים 2004 ו-2005, הקליט רייס את אלבומו השני, "9", אשר יצא לאור באירלנד ב-3 בנובמבר 2006, ובאירופה ושאר העולם ב-6 בנובמבר 2006.
בעקבות התפתחותן של מצלמות דיגיטליות ומצלמות בטלפונים הסלולריים בשנים האחרונות, עצר רייס באמצע אחד משיריו בזמן הופעה, וביקש מן הקהל פשוט לצפות בהופעה, במקום להיות עסוקים בלהקליט אותה. בהופעה בטורונטו בשנת 2006, שינה רייס את המילים של שירו "I Remember" מ-"I remember it well, taxied out of a storm, to watch you perform, and my ships were sailing" ל"-"I remember it well, when we used to watch concerts, not through a camera, please turn, them off please"" ("אני זוכר את זה טוב, כשהיינו נוהגים לצפות בהופעות, לא דרך מצלמות דיגיטליות, בבקשה תכבו, אותם בבקשה")
הופעותיו בשנת 2007.
בשנת 2007, רייס הופיע בפסטיבל גלסטונברי עם הרכב אקוסטי. ב-7 ביולי 2007, הופיע רייס יחד עם דייוויד גריי בשלוחה הבריטית של פסטיבל לייב ארת' העולמי, באצטדיון ומבלי בלונדון. רייס ליווה את גריי בשירו "Babylon", לאחר מכן שר את שירו" "The Blower's Daughter"" בליווי גריי, ולבסוף שניהם סיימו את הופעתם יחדיו בביצוע גרסת כיסוי לשיר "Que Sera, Sera (Whatever Will Be, Will Be)".
רייס גם הופיע בפסטיבל המוזיקה של אוסטין באוסטין, טקסס ב-15 בספטמבר 2007.
אקטיביזם.
רייס עזר בקמפיין החופש ובקמפיין האמריקאי למען בורמה למען שחרור מנהיגת התנועה הדמוקרטית הבורמזית אונג סן סו צ'י. רייס וליסה האניגן הקליטו שיר למען הקמפיין בשם "Unplayed Piano".
זאבן
המשרד לנושאים אסטרטגיים
המשרד לנושאים אסטרטגיים היה ממשרדי הממשלה בישראל. תפקיד המשרד היה לפעול נגד ארגוני הדה-לגיטימציה והחרמות נגד ישראל.
המשרד הוקם בשנת 2006 ובראשו עמד אביגדור ליברמן. ב-2008 המשרד פורק, והוא הוקם מחדש בשנת 2009 בראשות משה יעלון. ב-2015, בממשלה ה-34, שונתה תצורתו של המשרד. בראשית ימיה של הממשלה ה-36 ב-2021, הממשלה החליטה על פירוק המשרד בשנית.
היסטוריה.
במהלך אוקטובר 2006 קיים ראש הממשלה אהוד אולמרט מגעים עם חבר הכנסת אביגדור ליברמן על הצטרפות מפלגת "ישראל ביתנו" לקואליציה. במהלך המגעים עלתה סוגיית התיק ליו"ר המפלגה, שדרש את תפקיד השר לביטחון פנים, כמימוש הבטחת הבחירות שלו. הדבר היווה מוקד לשתי בעיות לראש הממשלה: האחת, לליברמן תיקים במשטרת ישראל והוא נחקר בפרשיות שונות לעיתים תכופות, לכן לא היה ראוי שיהיה הממונה על הגוף החוקר אותו; בעיה שנייה הייתה מציאת תפקיד לשר המכהן בתפקיד מאז הרכבת הממשלה, אבי דיכטר, אז חבר מפלגת "קדימה", בה היה חבר גם אולמרט, ועל כן מינויו של ליברמן לתפקיד עלול היה לערער את היחסים בין דיכטר לבין אולמרט. בסופו של דבר הוסכם להפקיד בידיו של ליברמן את הטיפול בסוגיית הגרעין האיראני ובלשכת הקשר נתיב, ולשם כך הוקם המשרד לנושאים אסטרטגיים.
בינואר 2008 פרש השר ליברמן מן הממשלה ובחודש אפריל החליטה הממשלה על פירוק המשרד והעברת משימותיו למשרדי ממשלה אחרים.
הממשלה ה-32 הקימה את המשרד מחדש ב-6 במאי 2009, ובראשו הועמד משה יעלון, לאחר שתיק הביטחון ניתן לאהוד ברק. המשרד הקנה ליעלון אפשרות לעסוק בתחומי מודיעין וביטחון מבלי שהחזיק בפועל את תיק הביטחון. יעלון התרכז בחקר ההסתה הפלסטינית והיה מהגורמים העיקריים שעסקו בנושא והפכו אותו למוכר וידוע.
ב-30 בנובמבר 2014 החליטה הממשלה לאחד את המשרד לענייני מודיעין ואת המשרד לנושאים אסטרטגיים למשרד אחד שייקרא משרד המודיעין.
במאי 2015 החליטה הממשלה לפרק את משרד המודיעין לשני משרדים, המשרד לנושאים אסטרטגיים והסברה ומשרד המודיעין. ביוני 2020 החליטה הממשלה לשנות את שם המשרד לשמו הנוכחי, המשרד לנושאים אסטרטגיים.
לקראת הקמת ממשלת ישראל השלושים ושש, נקבע בהסכם הקואליציוני בין יש עתיד לימינה כי המשרד לנושאים אסטרטגיים ייסגר וסמכויותיו ישובו אל משרד החוץ.
רקע: פעילות דה-לגיטימציה וחרם נגד ישראל.
מאז הקמתה, וביתר שאת מאז שנת 2001, מדינת ישראל מתמודדת עם מאמצים מתמשכים מצד מדינות, ארגונים ופרטים לקדם מערכה לדה-לגיטימציה (דל"ג) כלפי זכות הקמתה וקיומה של ישראל. הגדרת הדה-לגיטימציה, כפי שהתקבלה ואושרה על ידי הקבינט המדיני-ביטחוני של ישראל היא: "תופעה רב מערכתית ורב תחומית המתנהלת בזירות רבות ובדרכים שונות, לרבות חרמות, שנועדה לחתור תחת זכות הקיום של מדינת ישראל, כמדינה שבה העם היהודי מממש את זכותו להגדרה עצמית או תחת זכותה של מדינת ישראל לממש את זכויותיה הריבוניות כמקובל במשפט הבינלאומי".
בשיאה של תנועת החרם, בשנת 2015, הצליח הקמפיין להוביל ליציאתן של שלוש חברות בינלאומיות מישראל (ויאוליה, G4S ואורנג') והימנעות של חברות נוספות מכניסה לישראל; חרם של אומנים אשר ביטלו את הופעותיהם בישראל (לורן היל, אלביס קוסטלו ועוד); הביא לעלייה בחרמות בתחום האקדמי, האזרחי והמשפטי; והוביל קמפיין עולמי יחד עם גורמים ברשות הפלסטינית (ג'יבריל רג'וב) להחרמתה של ישראל בארגון הכדורגל הבינלאומי פיפ"א, תוך יצירת דיונים ממשיים במועצת פיפ"א להוצאת ישראל מהארגון ב-2015.
יעדי המשרד מאז 2015.