באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה בבלגרד שבסרביה ב-2011 זכה דטי בשלוש מדליות כסף, במשחה ל-400 מטר חופשי (3:52.05 דקות), במשחה ל-800 מטר חופשי (8:00.95 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי (15:16.86 דקות). באליפות העולם לנוער שנערכה בלימה שבפרו אותה שנה, הוא זכה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-800 מטר חופשי (8:00.22 דקות) ומדליית ארד, במשחה ל-1500 מטר חופשי (15:18.46 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-400 מטר חופשי (3:51.53 דקות) ובמקום חמישי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי.
באליפות אירופה שנערכה בדברצן שבהונגריה במאי 2012 סיים דטי במקום חמישי במשחה ל-800 מטר חופשי (7:56.45 דקות) ובמקום שישי במשחה ל-400 מטר חופשי (3:51.92 דקות). באליפות אירופה לנוער שנערכה באנטוורפן שבבלגיה בתחילת יולי אותה שנה הוא זכה בשלוש מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:49.67 דקות, במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:11.41 דקות ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בשיא אליפות חדש של 7:19.56 דקות. חודש לאחר מכן, באולימפיאדת לונדון (2012) הוא סיים במקום 13 במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:06.22 דקות.
באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה בשארטר שבצרפת בנובמבר אותה שנה הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:41.66 דקות וסיים במקום חמישי במשחה ל-1500 מטר חופשי (14:43.09 דקות).
באליפות העולם שנערכה בברצלונה שבספרד באוגוסט 2013 סיים דטי במקום 11 במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:56.15 דקות, במקום 14 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:49.78 דקות ובמקום 19 במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:18.04 דקות. באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה בהרנינג שבדנמרק אותה שנה הוא זכה במדליית ארד במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 14:36.43 דקות, אחרי גרגיי גיורטה מהונגריה (14:30.26 דקות) ופול יואנסן מאיי פארו (14:35.99 דקות).
שנת 2014 הייתה שנת הפריצה של דטי. באליפות איטליה קבע במשחה ל-800 מטר חופשי שיא אירופה חדש של 7:42.74 דקות. באליפות אירופה שנערכה בברלין באוגוסט באותה שנה, הוא זכה בשתי מדליות ארד, במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:49.35 דקות, אחרי בן ארצו גרגוריו פלטריניירי שקבע שיא אליפות חדש של 7:44.98 דקות ופול יואנסן (7:48.49 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 14:52.53 דקות, אחרי גרגוריו פלטריניירי שקבע שיא אליפות חדש נוסף של 14:39.93 דקות ופול יואנסן (14:50.59 דקות). נוסף לכך, סיים במקום רביעי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:48.10 דקות, ובמקום שישי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי (7:12.24 דקות).
בשנת 2015 סבל דטי מדלקת בדרכי השתן, והוא נעדר מתחרויות רבות, בהן אליפות העולם. באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה בווינגייט בתחילת דצמבר אותה שנה, הוא זכה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 14:18.00 דקות, אחרי גרגוריו פלטריניירי שקבע שיא עולם חדש של 14:08.06 דקות. תוך כדי משחה זה הוא קבע שיא אישי גם במשחה ל-800 מטר חופשי (7:37.78 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי חדש נוסף של 3:37.22 דקות, אחרי פטר ברנק מהונגריה (3:35.46 דקות) ופאול בידרמן מגרמניה (3:35.96 דקות).
באליפות אירופה שנערכה בלונדון במאי 2016 זכה דטי ב-4 מדליות, 1 זהב, 2 כסף 1- ארד. מדליית זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אליפות חדש של 3:44.01 דקות, לפני הנריק כריסטיאנסן מנורווגיה (3:46.49 דקות) ופטר ברנק (3:46.81 דקות). מדליות כסף, במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:43.52 דקות, אחרי גרגוריו פלטריניירי שקבע שיא אליפות חדש של 7:42.33 דקות ולפני מיכאילו רומנצ'וק מאוקראינה (7:47.99 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 14:48.75 דקות, אחרי פלטריניירי שקבע שיא אליפות חדש של 14:34.04 דקות ולפני מיכאילו רומנצ'וק (14:50.33 דקות). מדליית ארד, במשחה שליחים 4x200 מטר (7:08.30 דקות), כשחיין רביעי האו קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:45.39 דקות, התוצאה המהירה באליפות. שלושה חודשים לאחר מכן, באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הוא זכה בשתי מדליות ארד, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 3:43.49 דקות, אחרי מק הורטון מאוסטרליה (3:41.55 דקות) וסון יאנג מסין (3:41.68 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא אישי חדש נוסף של 14:40.86 דקות, אחרי גרגוריו פלטריניירי (14:34.57 דקות) וקונור דווייר מארצות הברית (14:39.48 דקות). נוסף לכך, סיים במקום תשיעי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:09.20 דקות, כשחיין רביעי הוא שחה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:46.80 דקות.
אלוף עולם.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט שבהונגריה ביולי 2017 זכה דטי בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא אירופה חדש של 7:40.77 דקות, לפני וויצ'ך ווידק מפולין (7:41.73 דקות) וגרגוריו פלטריניירי
(7:42.44 דקות) ומדליית ארד, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:43.93 דקות, אחרי סון יאנג (3:41.38 דקות) ומק הורטון (3:43.85 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 14:52.07 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 14:50.10 דקות ובמקום שישי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:09.44 דקות, כשחיין שני הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:46.08 דקות.
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בהאנגג'ואו, הרפובליקה העממית של סין בדצמבר אותה שנה הוא זכה במדליית ארד במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:37.54 דקות, אחרי דנס רפשיס מליטא שקבע שיא אליפות חדש של 3:34.01 דקות והנריק כריסטיאנסן מנורווגיה (3:36.64 דקות).
באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית ביולי 2019 זכה דטי במדליית ארד, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא לאומי חדש של 3:43.23 דקות, אחרי סון יאנג (3:42.44 דקות) ומק הורטון (3:43.17 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:43.89 דקות ובמקום רביעי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בשיא לאומי חדש של 7:02.01 דקות, 3 מאיות השנייה איטי ממדליית ארד. כשחיין שני הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:45.30 דקות.
הארמון של ארדשיר
הארמייה החמש-עשרה (ארצות הברית)
שלום חבשוש
שלום חבשוש (נולד ב-1934) נמנה עם הפעילים הבולטים של ועדי העובדים בישראל ומילא שורה של תפקידים במשק ובמוסדות ציבור בישראל במשך כחמישה עשורים.
ביוגרפיה.
שלום חבשוש, בנם הבכור של יוסף וזהרה, נולד ב-1934 בצנעא, בירת תימן. ב-1944 עלה עם הוריו ואחותו לישראל. המשפחה עברה להתגורר בשכונת נחלת אחים, ולאחר מכן בשכונת שערי חסד בירושלים.
חבשוש סיים את לימודיו בבית ספר המקצועי עמל בירושלים, ונקרא להתגייס לשירות צבאי במסגרת התעשייה הצבאית ("תעש"). הוא החל לעבוד במפעל תעש בבית הכרם, מילא בו תפקידי ניהול ונבחר לכהן כיו"ר ועד העובדים המקומי.
ב-1969 קיבל את פרס העבודה לשנת תשכ"ט מטעם ההסתדרות. הפרס ניתן לו "על הכנסת שיפורים רבי ערך בשיטות הייצור, על חיסכון בשעות אדם מרובות, על פישוט תהליכי עבודה והגדלת התפוקה בייצור מוצרים חיוניים". חלק ניכר מדרכי פעולתו נותרו חסויים משיקולים ביטחוניים.
בשנות ה-70 החל לכהן כחבר במזכירות הארצית של עובדי תעש ובשלהי העשור התמנה ליו"ר המזכירות - יו"ר ארגון עובדי התעשייה הצבאית שמנתה כ-14,000 עובדים, תפקיד אותו מילא כ-13 שנים. במקביל, כיהן כחבר בוועדה המרכזת של ההסתדרות.
ב-1988, לקראת הבחירות לכנסת השתים עשרה התמודד בבחירות המקדימות, אך הוצב במקום לא ריאלי.
בשנות ה-90 פרש מתעש, והתמנה כראש האגף לביטחון סוציאלי של ההסתדרות - האגף הממונה על קרנות הפנסיה ההסתדרותיות ועל קופת החולים הכללית.
עם הקמת ההסתדרות החדשה, פרש חבשוש מההסתדרות והתמנה כמנכ"ל החברה למפעלי כלכלה ותרבות של עובדי המדינה - חברה ממשלתית שמעניקה שירותי רווחה לעובדי מדינה, בעלת מפעלי נופש וכן הייתה שותפה ב-50 אחוזים ממניות בנק יהב.
כיהן כנציג הציבור בבית הדין הארצי לעבודה תפקיד לו מונה בשנת 2000.
פעילות ציבורית.
מגיל צעיר נמנה חבשוש עם הפעילים הבולטים של מפא"י וההסתדרות בירושלים. כנציג העובדים היה חבר במועצת פועלי ירושלים ואחד מראשי הסניף הירושלמי של מפלגת העבודה.
הוא כיהן כדירקטור במועצת המנהלים של חברת החשמל, היה חבר במועצת קופת חולים ויו"ר מחוז ירושלים של הקופה, וכן דירקטור בקרן הפנסיה לעצמאים – "יוזמה", של חברת "מגדל".
בין השנים 1973–1978, כיהן כחבר מועצת העיר ירושלים, וחבר בוועדת הכספים העירונית.
ב-2016 כיהן כחבר במועצת הציבורית של תיאטרון בית ליסין בתל אביב.
התעשייה הצבאית.
ב-1979 נבחר חבשוש לכהן כיו"ר מזכירות עובדי תעש והיה מנהיגם של כ-14,000 עובדי החברה במפעליה הפזורים בכל רחבי הארץ.
תקופת כהונתו כיו"ר הייתה מהסוערות ביותר שידעה התעשייה הצבאית. בתחילתה נחשבה תעש כקונצרן כלכלי רב עוצמה, ונמנתה עם המעסיקים הגדולים במשק הישראלי. כנציג העובדים הוביל חבשוש מהלכים שהיטיבו עם העובדים, ונחשבו חדשניים בתחילת שנות ה-80, וביניהם: מלגות חינוך, השתלמויות בקורסים מקצועיים, ירידי קניות, קייטנות וימי ספורט לעובדים ובני משפחותיהם.