הנחת היסוד המונחת בבסיס הצורך להשתמש בוועדות, היא הקביעה כי דעות ממוזגות של מספר אנשים, הן לרוב פוריות ובשלות יותר מדעה של אדם אחד. עיקרון זה הוא גם בסיס חשוב בדמוקרטיה ייצוגית.
מאידך, קיימים מספר חסרונות בהתארגנות בצורה של ועדה:
כאשר מובעות מספר דעות, קיים קושי לגבשן לכדי קונצנזוס. היעדר קונצנזוס עלול לפגוע בלכידות הוועדה עצמה, ואף בארגון אותו היא מייצגת. היעדר קונצנזוס מקטין את הסיכוי להגיע להחלטה מעשית ולבצעה.
חיסרון נוסף הוא הופעת "שומרי מחשבה" – כלומר מצבים חברתיים המעניקים לאדם אחד או גורם אחד בוועדה, סמכות לא רשמית.
ועדה המרכזת סמכויות וכוח, היא פתח לשחיתות. חברי ועדות חשובות הם יעד לשוחד מצד גורמי אינטרסים אליהם נוגעים דיוני הוועדה.
קבוצת חשיבה נוטה לחשיבת יחד. ייתכן שכל הוועדה אימצה קו חשיבה שגוי, והדרך לשנות קו חשיבה מן היסוד אצל מספר אנשים, קשה יותר מהדרך לבצע את אותה פעולה אצל אדם בודד.
פרס אבל
פרס אָבֶּל (בנורווגית: Abelprisen) הוא פרס יוקרתי המוענק מדי שנה על ידי מלך נורווגיה מאז 2003, למתמטיקאים מכל העולם בעלי הישגים בולטים ויוצאי דופן.
הפרס נחשב כיוקרתי ביותר מבין הפרסים הבינלאומיים המוענקים למתמטיקאים (לצד מדליית פילדס, שמוענקת לצעירים בלבד) ונחשב מקביל לפרס נובל (שאינו כולל קטגוריית מתמטיקה).
היסטוריה של הפרס.
ב־1897, סמוך להופעתו של פרס נובל, ביקש המתמטיקאי הנורווגי סופוס לי לייסד קרן לזכר נילס אבל, שתעניק פרס מתמטי אחת לחמש שנים; לי מת ב־1899, לפני שהספיק להוציא את הרעיון אל הפועל. שלוש שנים אחר-כך, לרגל שנת המאה להולדתו של אבל, אימץ אוסקר השני, אז מלך שוודיה ונורווגיה, את הרעיון; ואולם, בעקבות הפיצול בין שתי המדינות ב־1905, לא יצאה התוכנית אל הפועל. המדינאי הנורווגי פריטיוף ננסן כתב אז כי "פרס אבל עלה השמימה יחד עם האיחוד".
מאה שנים אחר-כך נוערו התוכניות הישנות ואושרו על ידי ממשלת נורווגיה, והחל משנת 2003 האקדמיה הנורווגית למדעים ולאמנויות מכריזה מדי שנה על הזוכה שנבחר על ידי ועדה של חמישה מתמטיקאים בינלאומיים.
הפרס הכספי לזוכה הוא 7.5 מיליון כתר נורווגי, נכון ל־2021 שוויו כ־2.9 מיליון ש"ח.
דולר ארה&quot;ב
עוגת חג המולד
עוגת חג המולד (באנגלית: Christmas cake) היא עוגת פירות מעוטרת המוגשת כקינוח בסיום ארוחת ערב חג המולד מדי חג המולד בממלכה המאוחדת, אירלנד ומדינות חבר העמים הבריטי.
העוגה מכילה פירות יבשים, צימוקים שקדים ודובדבנים ומעוטרת במרציפן או זיגוג סוכר. יש המוסיפים לעוגה אלכוהול.
הגרסה הסקוטית של העוגה נקראת "עוגת דנדי" על שם העיר דנדי בסקוטלנד, בה נוצרה גרסה זו המכילה ויסקי.
גרסאות אחרות של העוגה מכילות קרם תפוחים או תפוחים פרוסים.
נהוג להכניס לתוך העוגה מטבע או טבעת והמוצא אותה יכול להביע משאלה, או לפי אמונה אחרת, יזכה למזל טוב בשנה שלאחר מכן.
קייזו אושיו
קייזו אושיו (ביפנית: 牛尾啓三; באנגלית: Keizo Ushio; נולד ב-20 באוקטובר 1951, פוקוסאקי, יפן) הוא פסל באבן וגרניט שנודע ביצירותיו המונוליטיות, המשלבות פשטות חזותית ברעיונות גאומטריים מורכבים. טכניקת הגילוף שלו מושפעת מהמתמטיקה של רצועת מוביוס, המכונה בדרך כלל משטח חד צדדי וחד-צדדי, שקשה ליצור עם חומרים בעלי משקל וצפיפות רבה. אושיו זכה בעשרות פרסים בתחום הפיסול, ועבודותיו מוצגות במדינות רבות, ביניהן יפן, ארצות הברית, איסלנד ניו זילנד ספרד נורווגיה וישראל.
הוא למד באוניברסיטת קיוטו עד לשנת 1974 ולאחר סיום הלימודים המשיך ללמוד עוד שנתיים בבית הספר לאמנות. בשנת 1979 הוא זכה בפרס ראשון בתערוכה ביפן. בשנת 2003 הוא זכה בתחרות להצבת פסל בכניסה לגשר מיתרים הגדול בעולם, גשר אקשי-קייקיו.
אלקנת הצבעים
אלקנת הצבעים (שם מדעי: "Alkanna tinctoria") היא מין בסוג אלקנה שבמשפחת הזיפניים, עשבוני רב שנתי.
תיאור הצמח.
שורשה של אלקנת הצבעים מעוצה, ותחת קליפתו הוא אדום. גבעוליו הרכים שרועים וגובהו הכללי נע בין 10 ל-40 ס"מ. חלקי הצמח ירוקים מכוסים שערות רכות שבבסיסן נקודה בהירה. הענפים לא מסתעפים. העלים מארכים - התחתונים מחודדים בצידם המחובר לגבעול והעליונים חובקים אותו מעט.
הפריחה בסוף החורף - תחילת האביב. התפרחת מתארכת, הפרחים יוצאים מחיק חפים ירוקים הגדולים מגביעו של הפרח. הגביע משונן בשפתו. הפרחים צינוריים, אורכם כ-10 מ"מ, רוחבם כ-8 מ"מ, צבעם כחול עז או לעיתים רחוקות לבן, ובתחתיתם כתם זהוב. הפרי הוא אגוזית כהה, צרה בחלקה התחתון, מעוגלת ומגובששת בחלקה העליון.
אלקנת הצבעים נפוצה באזור הים תיכוני. בארץ היא צומחת על חולות יציבים באזור החוף, או על אדמות חול-חמרה.
שמו העברי והמדעי, אלקנה, הוא שיבוש של שמו הערבי אל-חנא - על שם הצבע האדום המשמש לחינה שהיו מיצרים משורשיו האדומים. מן הצמח מופקים כיום חומרים המשמשים כחומרי צבע בתעשיית המזון והקוסמטיקה.
שימושים רפואיים לפי מקורות קדומים ובימינו.
ברפואה הקלאסית שימשו שורשי הצמח לריפוי כוויות, כיבים מודלקים, צרכת ובעיות בטחול ובמערכת השתן. כן שימשו השורשים מרכיב בתכשיר להפלת עוברים. ברפואה העממית בימינו משמש השורש לריפוי בעיות במערכת העיכול, להורדת נפיחויות ולשיכוך כאבי פרקים ודלקות. לעיתים השורש משמש גם להכנת פתיליות לריפוי דלקות ברחם. בשל צבעו האדום משמש גם לצביעה ולייצור ממתקים.
פנפורטה
פנפורטה (באיטלקית: Panforte) (שמה העברי: לחם צלבנים) היא עוגה איטלקית מסורתית שמקורה מהעיר סיינה שבטוסקנה מהמאה ה-13. עוגה מסורתית זו נאכלת בכל השנה, ומהווה קינוח מסורתי בחג המולד.
משמעות המילה פנפורטה היא "לחם חזק" המתייחס לא לקושייה של העוגה, אלא לתיבול החזק שבה שכלל, לפי חלק מהמסורות, פלפל שחור. לפי סברה אחרת מקור השם במילה "פנפיפטו" -"panpepato" - "לחם פלפל".
העוגה מוזכרת במסמכים משנת 1205 בהם מצוין שתושבי העיר נתנו את העוגה לנזירים ולנזירות בשבעה בפברואר באותה שנה כמעשר או מס.
עוגה זו הייתה נפוצה בתקופת מסעות הצלב בשל עמידותה ושימשה את הצלבנים במסעותיהם.
לפי אחת המסורות, העוגה המסורתית כללה 17 מרכיבים - כמספר רבעי העיר סיינה באותה עת: ובהם קמח, מים, דבש, סוכר, פירות כגון: מלון, לימון, קליפות לימון ותפוז, אגוזים ואגוזי מלך, שקדים, ותבלינים: כוסברה, קינמון, ציפורן, אגוז מוסקט, פלפל שחור ומשקה אלכוהולי.
מפלגת הלייבור (הממלכה המאוחדת)
מפלגת הלייבור (באנגלית: Labour Party - מפלגת העבודה) היא מפלגת שמאל בריטית שהוקמה ב-1900. מאז 1920 המפלגה היא המפלגה החשובה בשמאל בממלכה המאוחדת, והמרכזית בין מפלגות השמאל באנגליה, סקוטלנד וויילס אך לא בצפון אירלנד. בתחילת שנות העשרים החלה המפלגה לעבור את המפלגה הליברלית במספר מצביעיה ובהשפעתה, ומאז הייתה מספר תקופות בשלטון בבריטניה, בתחילה בממשלות מיעוט בראשות רמזי מקדונלד בשנות העשרים, לאחר מכן כשותפה בכירה בקואליציית המלחמה של וינסטון צ'רצ'יל במהלך מלחמת העולם השנייה, כמפלגה בעלת רוב פרלמנטרי בהנהגת קלמנט אטלי בין 1945 ל-1951, בהנהגת הרולד וילסון בין 1964 ל-1970, ושוב, אם כי ברוב מצטמצם והולך, בהנהגת וילסון וג'יימס קלהאן בין 1974 ל-1979. לאחר תקופה ארוכה של שלטון השמרנים בהנהגת מרגרט תאצ'ר ויורשה ג'ון מייג'ור, שבה המפלגה לשלטון ב-1997 תחת הכינוי "הלייבור החדש", שרמז על דרך אידאולוגית חדשה, ומרכזית יותר, ומאז היא הייתה בשלטון בהנהגת טוני בלייר וגורדון בראון. ב-2010 איבדה המפלגה את הרוב בפרלמנט, והפכה למפלגת אופוזיציה. כתוצאה מכך התפטר בראון.
המפלגה היא השנייה בגודלה ומפלגת האופוזיציה העיקרית בבריטניה, וכן המפלגה המובילה בקואליציה באספה הממשלתית של ויילס. היא גם מפלגת האופוזיציה העיקרית של הפרלמנט הסקוטי. המפלגה חברה באיחוד המפלגות הסוציאל-דמוקרטיות האירופי מפלגת הסוציאליסטים האירופאים, ושלחה מטעמה 13 נציגים אל הפרלמנט האירופי. כן חברה המפלגה באינטרנציונל הסוציאליסטי.
אידאולוגיה ומצע.
המפלגה צמחה מתוך תנועת האיגודים המקצועיים ותנועות סוציאליסטיות אוטופיות שרווחו באנגליה בשלהי המאה ה-19. המפלגה מתארת עצמה כמפלגה דמוקרטית סוציאליסטית.
באופן היסטורי הייתה המפלגה מחויבת לסוציאליזם, כפי שפירטה ב"סעיף 4" לחוקת המפלגה, אותו ניסח סידני וב: סעיף זה פורש במהלך השנים כמתווה דרך סוציאליסטית ומדבר על הלאמה, על זכויות עובדים מוגברות, ועל צורה של מדינת רווחה ובה מממנת המדינה את שירותי הבריאות והרווחה.
במהלך השנים בהן שהתה המפלגה באופוזיציה, משנת 1979 ועד 1997, שנות שלטון המפלגה השמרנית בראשות מרגרט תאצ'ר, נעה המפלגה אל מעבר לדעות אלו, ואימצה אידאולוגיה של שוק חופשי, ושל "הדרך השלישית", ואף קראה לעצמה בשם "הלייבור החדש". בשנת 1995 החליפה המפלגה את סעיף 4 בסעיף חדש, המתאר טוב יותר את האידאולוגיה החדשה של בלייר וממשיכיו:
כנגד הסעיף המחודש נמתחה ביקורת שהוא מעורפל, לא ברור ומתחמק מכל מחויבות סוציאליסטית כלשהי.
מבנה, ארגון וחוקה.