דב סקיבין (29 בספטמבר 1881 - 12 במרץ 1945) היה ממקימי העיר כפר סבא, שימש כמזכיר ועד המושבה והאחראי על ספרי "האחוזה", הרישומים של בעלות חלקות הקרקע.
ביוגרפיה.
ילדותו.
סקיבין נולד בדז'יסנה שבליטא. כשהגיע סקיבין לגיל שלוש-עשרה הציע הרב, שערך לו את אירוע בר המצווה, לאביו לשלוח אותו לישיבה הקרובה לביתו. סקיבין עבר לישיבת פולאצק ולמד שם במשך שנתיים. במהלך לימודיו, בהיותו בן 15, עבד סקיבין בבית החרושת לטבק של ר' יעקב שלמה ריבלין. כחלק מתפקידו סקיבין היה האחראי על עבודות סידור הכספים במפעלו של הרב, ועל כתיבת המכתבים לארץ ישראל. סקיבין לקח חלק בתנועת חובבי ציון.
בגיל 21 החליט לנסוע לארץ ישראל.
ארץ ישראל - שנותיה הראשונות של המושבה.
כשהגיע דב לארץ ישראל, חברת יק"א שהייתה אחראית על הקרקעות בכפר סבא ביקשה להיפטר מהן, כי הקרקעות לא הצליחו לעניין מתיישבים חדשים. איכרי פתח תקווה, ומספר תושביה רכשו חלק מאדמותיה של כפר סבא במחיר נמוך, בניהם היה דב סקיבין.
סקיבין השתמש בקרקע אשר קנה בכפר סבא לנטיעת כרם שקדים שאותו הוא טיפח בזמנו הפנוי. לאחר כמה שנים התאפשר לסקיבין להגדיל את חלקת האדמה שלו, ולרכוש אדמות נוספות. סקיבין היה בין מייסדי כפר סבא ובין הראשונים שבנו את ביתם במקום. כאשר סקיבין התיישב בכפר סבא, הוא ואשתו מאשה החליטו לשפר את איכות החיים בכפר סבא.
לאחר הקמת המושבה.
סקיבין היה מזכיר ועד המושבה "כפר סבא". כשגורשו המתיישבים מכפר סבא לחדרה במהלך מלחמת העולם הראשונה, סקיבין טמן קופסת מתכת, ובה ספרי האחוזה ושטרי הנחלות. עד היום הקופסה לא נמצאה.
מהקמת המושבה ועד מותו סקיבין היה פעיל ציבורי. כחלק מפעילותו השתתף במשלחת אל הנציב העליון הרברט סמואל לאחר פרעות תרפ"א, ייצג את המושבה באספת הנבחרים הראשונה, ושימש כנציג הצבור החקלאי. בנוסף לעבודתו הציבורית הוא פרסם מספר מאמרים בנושאי חקלאות.
סוף חייו.
ב-1942 לקה בשיתוק בחצי גופו והפך לאילם, בזמן זה עלה במוחו הרעיון לכתוב ספר על קורות חייו "זכרונות איש כפר סבא".
דב סקיבין נפטר ב-12 במרץ 1945, ונקבר בכפר סבא, ישראל.
רפסודיה (בלט)
רפסודיה הוא בלט במערכה אחת שיצר הכוריאוגרף פרדריק אשטון, המבוסס על היצירה 'רפסודיה על נושא של פאגאניני' של המלחין סרגיי רחמנינוב. הבלט הוא בלט קצר בסגנון מופשט.
הבלט הוצג לראשונה ב-4 באוגוסט בשנת 1980 בבלט המלכותי בלונדון, והוקדש למלכה אליזבת האם. 'רפסודיה' חודשה פעמיים מאז 1980- בשנת 1995 ובשנת 2011.
היצירה 'רפסודיה' נוצרה כעשור לאחר פרישתו הרשמית של אשטון, ותוארה כ- Pièce d'occasion (יצירה שנוצרה במיוחד לאירוע מסוים) לכבוד אירוע יום הולדתה ה80 של המלכה האם, שהייתה בקשרי ידידות עם אשטון.
הופעת הבכורה ב-1980 הייתה גם ההופעה האחרונה של הרקדן מיכאיל ברישניקוב כרקדן אורח בבלט המלכותי בלונדון, והייתה היצירה היחידה שנוצרה בשבילו בתקופתו עם הבלט המלכותי. רחמנינוב מעולם לא הלחין יצירה לבלט אולם יצירות רבות שלו שימשו כוריאוגרפים ליצירות בלט, בין השאר על ידי וולור גור, בן סטיבנסון ומטס אק.
את רפסודיה יצר אשטון עבור קבוצה קטנה של רקדנים, 6 רקדנים ו-6 רקדניות, לצד שני רקדנים ראשיים.
בדרך כלל, הבלט יוצג לצד בלט קצר נוסף באותו ערב.
בעונת החורף 2015-2016 הציג הבלט המלכותי את 'רפסודיה' לצד 'זוג יונים', אף הוא של אשטון.
Desktop publishing
אלדוס פיוס מנוקיוס
אלדו מאנוציו
אלדוס פיוס מנוטיוס
Desktop Publishing
נתן רפופורט (ראשוני כפר סבא)
נתן רפופורט (יוני 1886, סיוון ה'תרמ"ו - 5 במאי 1921, כ"ז בניסן ה'תרפ"א) היה מראשוני כפר סבא. נלחם במאורעות תרפ"א בפתח תקווה ונפל בקרב.
נעוריו.
נתן רפופורט נולד בשאוולי שבליטא בבית אבי-אמו, הרב יוסף זכריה שטרן. אביו, הרב יעקב דב רפפורט, היה הרב בקהילת זימל. למד בישיבת אביו ואחר כך בישיבת טלז, שבראשה עמד אז הרב אליעזר גורדון, ורכש ידיעה רבה בש"ס ובפוסקים.
כשהתחילה התנועה הציונית הצעירה לחדור לתוך העיירות עמד נתן בן ה-16 והודיע יום אחד להוריו שאינו מוכן לשבת על ספסל בית המדרש וכי חובה על כל יהודי לעבוד עבודה של ממש בארץ ישראל. ב-1905, בתקופת העלייה השנייה, עזב את בית אביו, עלה לארץ ישראל והתיישב כפועל בפרדסי פתח תקווה. כאשר רוב הפועלים עזבו את פתח תקווה נשאר נתן על מקומו, ועל שאלת ידידיו השיב, כי מי שרוצה לעבוד יש לו אפשרות לחיות על עבודתו בארץ. הוא התמחה בכל העבודות החקלאיות, ובייחוד ידע לטפל בבעלי חיים.
חייו כפועל.
היה מן הראשונים שהתיישבו במושבה החדשה כפר סבא ושם נטע כרם שקדים לעצמו וגם בשביל אביו הרב, שחסך ממשכורתו הדלה לשם מצוות יישוב ארץ ישראל.
קיבל על עצמו עבודות שונות במושבה ואחרי שעבר זמן מועט כבר ידע את כל הסביבה וקיבל על עצמו את השמירה. יחיד היה עובר רכוב על סוסו ושומר על כפר סבא ועל עין חי. מביתו הקטן (בן שני חדרים, והוא אותה שעה כבר בעל משפחה) מסר חדר לספריה ואחר כך לגן ילדים. כשחלק מן המגורשים מיפו התיישב בכפר סבא מסר את ביתו הקטן לרשות הוועד. במלחה״ע הראשונה עבר עם משפחתו לחדרה וגם שם נתמנה שומר.
מסופר עליו כי התמכרותו לעבודה עברית לא ידעה גבול, אם כי לא תמיד חי בשלום עם הפועלים שעבד איתם. הוא היה דורש הרבה מעצמו ומאחרים והיה מדבר בהתלהבות על עבודתם המסורה של החלוצים.
מותו.
במאי 1921, יומיים לאחר תחילת הפרעות ביפו, נודע לתושבי כפר סבא כי יש תוכנית של ערביי קלקיליה להתנפל על המושבה. רפופורט דרש נשק להגנה על כפר סבא, ומשלא נענה עבר לעין חי ביום שלישי, 3 במאי 1921. תושבי כפר סבא לקחו את עדר הפרות והתפנו לכיוון עין חי (כפר מל"ל), ואחר כך המשיכו לפתח תקווה. בדרך התנפלו עליהם בדואים ושדדו 20 פרות. מפתח תקווה ראו במשקפות איך המושבה נגזלת ונהרסת.
בפתח תקווה נכנס ל"הגנה", וביום חמישי בבוקר, בשעת ההתנפלות, בעמדו בשורות הראשונות של המגינים, נפצע קשה ומת באותו יום, 5 במאי 1921. הרופא שטיפל ברפופורט הפצוע כתב: "רפופורט הלך לעולמו כשהכרתו צלולה עליו עד הרגע האחרון, מתוך מנוחה שלמה ובלי להוציא מפיו אף מלה אחת".
הנצחה.
בכפר סבא ובפתח תקווה נקרא רחוב על שמו של נתן רפפורט.
אהרן אוסטרובסקי
אהרן אוסטרובסקי (7 בינואר 1888 - 26 בנובמבר 1978) היה השומר הראשון במושבות כפר סבא, סופר, וחקלאי.
אוסטרובסקי נולד בבוגיסלב ועלה לארץ ישראל בשנת 1904. בשנת 1905 עבד כשומר בזכרון יעקב ובשנת 1906 היה מהמתיישבים הראשונים בכפר סבא. בשנת 1907 הוא שמר בפתח תקווה. בשנים 1909–1912 שמר בכפר סבא. בשבת נחמו של שנת תר"ע (1910), פרצו עשרות ערבים מקלקיליה לח'אן של כפר־סבא, הכו את יושביו היהודים, שברו ובזזו ציוד ולקחו בשבי את אוסטרובסקי ועוד שומר. אוסטרובסקי שוחרר למחרת.
אוסטרובסקי נאבק למען עבודה עברית והיה בין המתנגדים לעבודת ערבים בבן שמן.
בשנת 1912 נסע לצרפת ועמד בבחינות וכתיבת דיסרטציה בפילוסופיה בסורבון בפריז (1914). נסע לניו יורק במטרה להמשיך בלימודיו. לרגלי פרוץ מלחמת העולם הראשונה נאלץ להישאר שם ולמד אנגלית באוניברסיטת ניו יורק.
בשנת 1917 היה מראשוני המתנדבים לגדודים העבריים בארצות הברית. בהחלטת ועד הגדוד נסע מיד לאחר התגייסותו עם שני מתנדבים אחרים לאנגליה עם המשלוחים הצבאיים ומכתב שהסתיר בנעלו לד"ר חיים ויצמן וזאב ז'בוטינסקי בדבר יסוד הגדודים העברים. מאנגליה עבר עם גדודו למצרים ולאחר מכן לארץ ישראל.
לאחר המלחמה עבד כפקיד של ממשלת המנדט במשרד העבודות הציבוריות. במהלך עבודתו, בשנת 1928, פעל לדאוג לכך שתוואי הדרך בין תל אביב לחיפה יעבור דרך מושבות השרון היהודיות ולא דרך הכפרים הערביים, מה שסייע להגנת היישובים היהודיים, במיוחד בימי המרד הערבי הגדול. בשנת 1935 התיישב בכפר יהושע.
בשנת 1936 לקח חלק פעיל בהגנת עמק יזרעאל כחבר ההגנה. בשנת 1947 התחיל לעבוד במחלקת הקליטה של הסוכנות היהודית. בשנות ה-50 ניהל בית אבות בפרדס חנה.
בשנת 1912 נשא אוסטרובסקי את אשתו הראשונה, יהודית גריברג. בשנת 1947 אחרי שהתגרש מיהודית גריברג הוא נשא את צפורה ברייטרמן. לאהרן אוסטרובסקי היו חמישה ילדים, כולם מאשתו הראשונה- יגאל (נספה במלחמת העולם השנייה), ישעיהו יגאל, חיים יגאל, גיורא יגאל, דבורה תלמי. אחרי מות הבן הבכור שינו כל האחים את שם משפחתם ליגאל.
בשנת 1963 הוציא לאור את ספרו הראשון, "מול הניר".
אליעזר ברגמן (רופא)
אליעזר לודוויג ברגמן (בפולנית: Ludwig Bregman; 17 במרץ 1901 - 5 במרץ 1963) היה רופא ישראלי, עבד ברפואה ציבורית באבן יהודה, תל אביב וכפר סבא. כתב ופרסם מחקרים ומאמרים בכתבי העת לעבודה סוציאלית, כמו "סעד" ו"איתנים". הוא היה בין מקימי בית הספר מפתן.
ביוגרפיה.
חייו בברלין.
אליעזר ברגמן נולד בוורשה, פולין ובגיל 5 עבר עם משפחתו לברלין. שם זכה לחינוך. הוא סיים בברלין את לימודי הרפואה. בשנת 1925 הקים משפחה עם אשתו אלישבע כהן אלטמן מדיסלדורף, עובדת סוציאלית במקצועה ונולדו להם שתי בנות. הוא עבד בתור רופא עירוני במגדבורג והועמד בראש מערכת הבריאות בעיר. בעקבות עליית הנאצים לשלטון, ד"ר ברגמן ומשפחתו עלו לארץ ישראל בשנת 1933.
חייו בישראל.
ברגמן ומשפחתו התגוררו בצריף באבן יהודה ואחר כך בחולון. הוא עבד כרופא במשך 3 שנים באבן יהודה. בתקופה זו אבן יהודה הייתה מוקפת ביצות. הוא נתן טיפול לכולם, ליהודים ולערבים כאחד. ממרפאתו רכב על סוס או חמור כדי לחלק כינין לחולי המלריה שבסביבה.