באפריל 2017 שר האוצר משה כחלון והממונה על שוק ההון, הביטוח והחיסכון, דורית סלינגר, קבעו הוראות חדשות לפישוט תהליכי התביעה של מבוטחים כנגד חברות הביטוח. הוראות אלו מחייבות את חברות הביטוח להסתמך על בדיקות הביטוח הלאומי עבור מבקשי קצבת הסיעוד, וכי חברות הביטוח לא יבצעו הערכת תפקוד מטעמן במידה וקיים מידע מפורט על מצב המבוטח מטעם הערכת התפקוד של הביטוח הלאומי. ההוראות נכנסו לתוקף מתחילת 2018.
באוקטובר ובנובמבר 2019 הודיעו חברות הביטוח הראל, הפניקס, מנורה, כלל ביטוח ומגדל על הפסקת שיווק של ביטוחים סיעודיים פרטיים.
מקרה הביטוח.
מקרה הביטוח יוגדר כאחד משני האירועים הבאים לפחות:
הוראות המפקח על הביטוח בעניין סף הפיצוי המינימלי בפוליסה סיעודית:
חבות המבטח.
למקרה של התאמת הפרמטרים שקבע המפקח למקרה סיעוד למצבו הרפואי של אדם יוכר אותו מבוטח כסיעודי ויהיה זכאי לתגמול כפי המופיע בפוליסה.
ישנם סוגים שונים של פוליסות לביטוח סיעודי עם תקופות המתנה ופיצוי שונות. נתונים אלו חייבים להופיע במקום בולט בדף הגילוי הנאות אשר חייב להיות מצורף לכל פוליסת ביטוח סיעודי.
מונחים חשובים בביטוח סיעודי.
נכון ליוני 2014 משווקות בישראל מגוון רחב של פוליסות סיעוד הנבדלות אחת מרעותה במספר גורמים מרכזיים:
מבוטחים אשר להם פוליסת סיעוד קבוצתית במסגרת קופת החולים, יכולים לרכוש פוליסות פרטיות בעלות תקופת המתנה של 3 או 5 שנים.
השיפור ביכולת הרפואה המערבית לשמור על חייהם של אנשים במצב סיעודי לתקופות ארוכות גרם לחברות הביטוח בישראל להעלות את מחירי הפוליסות מצד אחד ובמקביל לשווק פוליסות ביטוח זולות אך "רזות" (בעלות כיסוי ביטוחי נחות יחסית).
זרעים של שלום
זרעים של שלום (באנגלית: Seeds of Peace) הוא ארגון אמריקאי הפועל במישור הבינלאומי במטרה לחזק קשרים בין צעירים אזרחי מדינות או אזורים מוכי סכסוכים. מרכז פעילותו של הארגון הוא מחנה קיץ, מעין מרחב "נייטרלי" ליד העיירה אוטיספילד במדינת מיין שבו בני נוער יכולים להיפגש, להכיר ולדבר, בלי ההשפעות החינוכיות והתעמולתיות הקיימות באזור מגוריהם.
היסטוריה.
מייסדו של הארגון הוא העיתונאי האמריקאי ג'ון וולק (2002-1943). בארוחת ערב רשמית שנכחו בה פוליטיקאים מישראל, הרשות הפלסטינית ומצרים, וולק ביקש מהנוכחים להתחייב להביא קבוצת בני נוער מכל אחת מהמדינות למחנה קיץ במדינת מיין שבצפון-מזרח ארצות הברית. הנערים הללו, אשר כללו גם מספר אמריקאים בגילאים 13 עד 16, הרכיבו את המחזור הראשון של מחנה זרעים של שלום. המחנה התנהל במתכונת דומה לזו של מחנות קיץ אמריקאיים, עם התוספת של זמנים מוגדרים ל"דיאלוג" - דיונים בין קבוצות הנערים על נושאים הקשורים בסכסוך.
חניכי המחזור הראשון, בקיץ 1993, נכחו מאוחר יותר במעמד החתימה של הסכמי אוסלו בוושינגטון די. סי., בירת ארצות הברית. הנשיא האמריקאי ביל קלינטון, ראש הממשלה הישראלי יצחק רבין ויו"ר הרשות הפלסטינית יאסר ערפאת צולמו באותו אירוע מחזיקים חולצות של זרעים של שלום.
המיונים לנציגי המשלחת הישראלית נמשכים כמעט חצי שנה, ונחשבים לתובעניים במיוחד. התלמידים (כיתות ט' בדרך כלל) מגיעים למיונים שנעשים על ידי הארגון (בעבר נעשה בשיתוף משרד החינוך עד ניתוק הקשרים) ולמיונים יש שלבים שכוללים מענה על שאלות באתר הארגון, שיחה טלפונית, עבודה בקבוצות וראיון אישי. המיונים בדרך כלל נעשים על ידי בוגרי המחנה ומנהלי התכנית.
בין בוגרי התוכנית "זרעים של שלום" ניתן למצוא מגישים וכתבים מהטלוויזיה ומהרדיו, פוליטיקאים, פעילים חברתיים, מדענים ורופאים. בקיץ 2006 השתתף במחנה קיץ של הארגון שחקן הכדורסל ג'ורדן פארמאר כששיחק בקבוצת לוס אנג'לס לייקרס. שנתיים אחר כך גם השתתף במחנה של נוער ישראלי ופלסטיני בישראל.
מאז 1993, המחנה מתקיים כל קיץ בשניים או שלושה מחזורים. כיום ישנם למעלה מ-4,000 בוגרים. בנוסף לשלוש המדינות המקוריות, ישנם כיום בוגרים מירדן, תימן, מרוקו, קטר, תוניסיה, אפגניסטן, הודו, פקיסטן, רומניה, בולגריה, הרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין וקפריסין והבלקנים.
התוכנית הבלקנית (שכללה נציגים מאלבניה, מקדוניה, סרביה, מונטנגרו, בוסניה וקוסובו) והתוכנית הקפריסאית (הרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין וקפריסין) הופסקו בשנת 2003.
בין החניכים, ניתן למצוא את ה"פיאסים" (PS) - נערים אשר חוזרים לשנה שנייה במחנה. גם נערים אלו עוברים מיונים, ומספרם קטן משמעותית ממספר החניכים אשר באים לשנה ראשונה. מטרת הפיאסים היא להשתתף בתוכנית המשך אשר מיועדת עבורם (Paradigm Shifters), הכוללת דיאלוגים לאורך רוב היום על נושאים שונים ומגוונים כמו מיניות ומגדר, החזקת נשק, סכסוכים בין מדינות, גזענות וכו'. בנוסף, מטרת הפיאסים היא גם לשמש כמעין "אח בוגר" לחניכים (Peer Support), והם מסייעים להם בהתמודדות עם האינטנסיביות של המחנה, הגעגוע הביתה, קושי בדיאלוגים וכו'.
מטה הארגון נמצא בעיר ניו יורק ומשרד נוסף בוושינגטון הבירה. משרדים מקומיים קיימים גם בחיפה, תל אביב, רמאללה, קהיר ועמאן. במשרדים האזוריים הללו ממשיכים בוגרי המחנה להפגש עם חבריהם מהצד השני ובפעילות קהילתית מסוגים שונים.
בוגרי הארגון מוציאים לאור עיתון בשם "ענף עץ הזית" (The Olive Branch). העיתון מסכם את פעילות הארגון ברחבי העולם וכן מספר את סיפורם של בוגרים לאחר המחנה מבחינות רבות.
בוגר המחנה אסיל עאסלה, מהכפר עראבה, נהרג מירי המשטרה בצומת לוטם במהלך אירועי אוקטובר 2000.
ג'ון וולק, מייסד הארגון, כיהן גם כנשיאו עד מותו ביולי 2002. אחריו מונה ארון מילר, ששימש קודם בתפקיד יועץ מיוחד לענייני הסכסוך הישראלי-הפלסטיני במשרד החוץ האמריקאי.
ארגון זרעים של שלום מנהל מדיניות נוקשה ביותר בכל הנוגע לשמירה על א-פוליטיות בפעולותיו. פעילויות הארגון ממומנות בעיקר מתרומות, וחלקן מקבלות מימון ישיר מקרנות של הממשל האמריקאי.
בשנותיו המתקדמות הארגון החל להחזיר בוגרים שלו להדריך במחנה הקיץ עצמו. בשלבים מאוחרים יותר הוא אף שילב בוגרים במערך מנהלי הדיאלוגים שלו.
המפלגה הקומוניסטית הרומנית
המפלגה הקומוניסטית הרומנית (ברומנית: Partidul Comunist Român) היא מפלגה שהתפתחה מתוך המפלגה הסוציאליסטית הרומנית בשנת 1921. כמפלגה קומוניסטית נרדפה על ידי השלטונות ברומניה בין שתי מלחמות העולם, הוצאה אל מחוץ לחוק וחבריה נכלאו, או נמלטו לברית המועצות. ואולם, בתום מלחמת העולם ועם כניסת הצבא האדום לשטחה כחיל כיבוש, המפלגה הקומוניסטית תפסה את השלטון ברומניה, בחסות ברית המועצות בשנת 1946.
המשטר הדיקטטורי הקומוניסטי שהונהג ברומניה נמשך עד למהפכת דצמבר 1989, במהלכה סולק הרודן הקומוניסטי מן השלטון, נשפט ולאחר משפט בזק נידון למוות, החל תהליך של דמוקרטיזציה במדינה. חוקה חדשה נתקבלה ופשעי המשטר הקומוניסטי הוקעו על ידי ועדת חקירה מיוחדת שהוקמה יותר מאוחר ביוזמת נשיא רומניה.
עד מלחמת העולם השנייה.
המפלגה נוסדה ב-1921 כאשר הרוב הבולשביקי של חבריה גרם לשינוי שמה - ממפלגה סוציאליסטית, לסוציאליסטית-קומוניסטית. המפלגה נתקבלה לקומינטרן ומשלחת מטעמה זומנה לברית המועצות, וכך מצאו עצמם הסוציאליסטים המתונים נאלצים לפרוש מהמפלגה. מקץ שנה נקבע שמה כ"מפלגה הקומוניסטית הרומנית (PCR)" כשמניין חבריה ירד מ-40,000 בערך, לפחות מ-2000; למפלגה נודעה אז השפעה מועטת ביותר על סדר היום ברומניה, שהיו בה באותה עט מעט מאוד פועלי תעשייה, מהיותה מדינה חקלאית ברובה. מיעוט התמיכה במפלגה נבע גם כי חבריה נרדפו על ידי השלטונות, משום התנגדותם לרעיון רומניה הגדולה, שכללה את שטחי בסרביה, בוקובינה, טרנסילבניה ודוברוג'ה, אותם כינתה המפלגה הקומוניסטית שטחים כבושים - מה שהיה מאוד לא פופולרי בתקופה רווית הלאומיות שלפני מלחמת העולם השנייה. בנוסף לכך, רומנים אתניים היו מיעוט במפלגה, בה היו חברים יהודים (דוגמת מרצ'ל פאוקר), הונגרים ובולגרים רבים וממיעוטים אלו נבחרו כל מזכירי המפלגה בין השנים 1924-1944.
זמן קצר לאחר הקמת המפלגה נעצרו ראשי המפלגה והועמדו לדין בטענה שהיו שותפים להתקפה של מקס גולדשטיין על הפרלמנט הרומני. המשטר הרומני רדף את חברי הקומינטרן ואף חיסל בכלא מספר חברים במפלגה בטענה שניסו לברוח מהמעצר. בעקבות זאת, הכריז שר הפנים הרומני, קונסטנטין ארג'טויאנו שהמפלגה הקומוניסטית חוסלה ובעקבות זאת המלך פרדיננד חנן חלק מהחברים הזוטרים של המפלגה שישבו בכלא. עקב רדיפות השלטון, המפלגה לא שלחה נציגים מרומניה לוועידות הקומינטרן, והיא יוצגה על ידי פעילים קומוניסטיים מרומניה שמצאו מקלט בברית המועצות. בסביבות הקונגרס החמישי של המפלגה בשנת 1931, יוסיף סטלין החליף את כל הנהגת המפלגה בנציגים שלו, ויושב ראש המפלגה, אלכסנדר שטפנסקי היה בכלל מפולין. עם זאת, הפלג המקומי של המפלגה הצליח להמשיך לפעול ובתקופת המשבר הכלכלי העולמי של 1929 ארגנה כמה שביתות מוצלחות מבחינתה. אך שביתות אלו לא תורגמו לרווחים פוליטיים משום שהאידאולוגיה של המפלגה לא מצאה חן בעיני הרומנים וחשדם של הרומנים כלפי שליטה של ברית המועצות במפלגה.
לאסטרטגיה של יצירת שיתוף פעולה עם מפלגות סוציאליסטיות ואחרות להתנגדות לפאשיזם שאומצה על ידי הקומינטרן בין השנים 1934-1939, לא הייתה השפעה רבה על התנהלות המפלגה הקומוניסטית הרומנית, בגלל החשד של מפלגות אחרות משיתוף פעולה עם שלוחיה של ברית המועצות, במיוחד לאור טענתה לבעלות על שטחים מרומניה הגדולה. עם זאת, חלק מהפעילים הקומוניסטים פעלו במסגרות מפלגות סוציאליסטיות אחרות.