נכון למאי 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-30 מיליון צפיות.
טבח רומבולה
Hot Pink Tour
Hot Pink Tour הוא סיבוב ההופעות הרביעי של הראפרית האמריקאית, דוג'ה קאט. על סיבוב ההופעות הכריז דוג'ה קאט ברשתות החברתיות כבר בפברואר 2020 והוא היה צריך להתחיל ב-25 במרץ 2020 בשיקגו, אילינוי והיה עתיד להסתיים ב-5 ביוני באותה השנה, בדבלין, אירלנד. לבסוף, בוטל בגלל מגפת הקורונה.
סיבוב ההופעות כלל בתוכו 22 מופעים, תוך ששניים מהם היו צריכים להתקיים בפסטיבל קואצ'לה. בסיבוב ההופעות הייתה צריכה להתארח הראפרית אשניקו שידועה בזכות להיטה "Stupid", והראפרית ביג-קליט, שידועה בזכות להיטה "Liar". כמו כן, היה סיבוב ההופעות צריך להתקיים באמריקה הצפונית ובאירופה.
דחיית סיבוב ההופעות.
דוג'ה קאט הוציאה את אלבום האולפן השני שלה "Hot Pink", ב-7 בנובמבר 2019. האלבום זכה להצלחה רבה בארצות הברית כאשר הגיע אל המקום ה-19 במצעד הבילבורד 200. מתוך האלבום יצא הלהיט "Juicy", שקיבל את תואר הפלטינה מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
כמו כן, יצא מתוך האלבום הלהיט הבינלאומי "Say So". כאשר יצא, לא זכה השיר להצלחה כלשהי. לקראת סוף שנת 2019, התחיל השיר לצבור פרסום ברשת החברתית טיקטוק. תוך ימים ספורים זכה השיר למיליוני פרסומים שונים ברשת החברתית, עד כדי כך שנכנס לעשרות מצעדים שונים ברחבי העולם לפני שיצא כסינגל. נכון לפברואר 2020, פורסמו עשרות מיליוני סרטונים בטיקטוק בהם נכלל השיר, תוך שאחד מהם הצליח לצבור למעלה מ-60 מיליון צפיות בימים ספורים.
בסופו של דבר, הייתה צריכה דוג'ה קאט לצאת לסיבוב ההופעות במטרה לקדם את האלבום "Hot Pink" ואת הסינגלים שיצאו מתוכו.
Ballads
Ballads (בעברית: בלדות) הוא אלבום אוסף של הזמרת מרי ג'יי בלייג', אשר יצא ב-20 בדצמבר 2000, על ידי יוניברסל מיוזיק יפן. האלבום יצא באופן בלעדי ביפן והוא כולל אוסף של בלדות מכל מיני שבים במהלך הקריירה של בלייג'. בנוסף, הוא גם כולל גרסת כיסוי לשיר "Overjoyed" של סטיבי וונדר.
אלדאר קומיאט
אלדאר קומיאט (במקור קורח, בהונגרית: Komját Aladár; קושיצה, 11 בפברואר 1891 – פריז, 3 בינואר 1937) היה משורר, עיתונאי, עורך, עורך דין הונגרי-יהודי, אחיו ואחותו היו מור קורח ויוליה קניירש.
ביוגרפיה.
אביו היה פילפ קורח. אלדאר היה ילד במשפחה של פקיד בשרות הציבורי, אביו היה פקיד מס שהוצב על ידי הממונים עליו במקומות שונים. זו הסיבה שהמשורר, נולד במקרה בקושיצה, את לימודיו סיים בלטניה (כפר גדול של כ-4000 תושבים במערב טרנסדנוביה במפגש הגבולות הונגריה, קרואטיה, סלובניה, בצד ההונגרי), אחר כך ברייקה ובבודפשט. ברייקה היה המקום בו השפה האיטלקית נדבקה עליו. אבל בקרוב ילמד גם גרמנית וצרפתית. בגיל 20 הוא ומשפחתו עברו כאמור לרייקה, שם עבד קומיאט כפקיד בבית המשפט. שנתיים לאחר מכן עבר לפרקליטות של בודפשט. בשנת 1914 היה חשב שכר במפעל המצברים טודור. במהלך מלחמת העולם הראשונה (1914-1918) הוא היה אחד החברים המובילים בתנועה האנטי-מיליטריסטית ובקבוצה הסוציאליסטית המהפכנית. תחילה כתב בכתב העת "המעשה" (A Tett) ולאחר סגירתו בכתב העת "מא" (Ma), כלומר "היום" נתן מקום לפרסום שיריו. כתב עת זה הושק על ידי לאיוש קשאק, ככתב עת ספרותי ואמנותי (1916-1925) שהוציא לאור וערך אותו קשאק בעצמו עד לסגירתו. במטרותיו שאף כתב העת לשנות את האמנות ואת החברה, תוך השינויים ההיסטוריים בהונגריה. על כן הוא נתן במה גם לציירים כמו לאיוש טיהני ולפסלים שונים. בשנת 1917 ראה אור כרך השירים הראשון של קומיאט, "הזעקה" (Kiáltás). בשנת 1918 הפך לקומוניסט ופנה נגד לאיוש קשאק המו"ל של כתבי העת "המעשה" ו"היום"; הוא פרסם בשנת 1918 יחד עם יוז'ף לנדיאל ויוז'ף רוואי אנתולוגיה שכותרתה הייתה "שחרור" (Szabadulás). בשנת 1919 כתב במגזין "אינטרנציונלה" עם דיולה הבשי. בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית הוא היה חבר במנהלת הסופרים. משנת 1920 ירד למחתרת ואחריה היגר מהונגריה. למעשה בשנת 1921 גורש מהונגריה. שנה לאחר מכן, בווינה, הוא ערך את המגזין הקומוניסטי "אחדות" (Egység) שהוקם על ידו יחד עם מוזס כהנא. בשנת 1931 הופיע במוסקבה ספרו "אנחנו רוצים הכול" (Mindent akarunk) ובשנת 1937, אחרי מותו בפריז, יצא לאור ספרו, "האדמה זזה" (Mozdul a föld).
אלאדאר קומיאט היה למעשה המשורר הקומוניסטי הראשון בהונגריה, כלומר המשורר הראשון בתוך הונגריה שהפך לקומוניסט. הוא היה משורר לוחם מתוך שכנוע מוסרי והכרת האמת ההיסטורית, אף שהיה נשמה לירית עדינה באישיותו שבזמנים אחרים ובנסיבות אחרות היה אמן שמחפש מלים יפות במצב רוח מהורהר, אבל הוא היה צריך להיות מדריך, דוגמה, תועמלן. וזה מה שקרה.
יצירתו.
בשפת המקור:
בתרגום לעברית:
יחסי וייטנאם–תאילנד
יחסי וייטנאם–תאילנד הם היחסים הדו-צדדיים שבין וייטנאם לבין תאילנד. לווייטנאם שגרירות בבנגקוק ולתאילנד שגרירות בהאנוי. שתי המדינות חברות באיגוד מדינות דרום-מזרח אסיה.
היסטוריה.
בעבר הרחוק היו שתי המדינות תחת השפעתה של הודו כשסיאם וחלקה הדרומי של וייטנאם, צ'אמפה, היו בעלי תרבויות הודיות. עם זאת, הקשר הראשון בין וייטנאם לתאילנד נוצר רק במהלך המאה ה-16.
מלחמות וייטנאם–תאילנד.
וייטנאם ותאילנד נלחמו ביניהן לאורך השנים בסדרת מלחמות גדולות שהחלו בראשית המאה ה-18. עם זאת, הסכסוכים הגדולים ביותר בין המדינות תועדו אחר כך.
קרב תאי סון.
לאחר הפלת שליט נגויאן, נגויאן אה, הניצולים ביקשו לנקום על ידי בקשת סיוע מסיאם. הכוח הסיאמי פלש באופן מסיבי לדרום וייטנאם וביצע בה מעשי זוועה. מאוחר יותר הוכה הכוח הסיאמי על ידי כוח תאי סון שהונהג על ידי נגויאן הו.
המאה ה-19.
במהלך המאה ה-19 שתי המדינות נקלעו לשתי מלחמות שהובילו להרס חלקים נרחבים בקמבודיה. וייטנאם הביסה את סיאם במלחמה אחת, ואילו השנייה הסתיימה בקיפאון. בהיעדר הכרעה ברורה בין המדינות, היריבות ביניהן נותרה עד פלישת צרפת לקוצ'ינצ'ינה, מהלך שמנע פרוץ מלחמה שלישית.
מלחמת וייטנאם והחמר רוז'.
תאילנד השתתפה במלחמת וייטנאם לצידה של ארצות הברית בשל החשש מתאוריית הדומינו לפיה הקמת משטר קומוניסטי במדינה ישפיע על שכנותיה וההתקוממות הקומוניסטית בתאילנד. תאילנד שלחה בין 12 ל-15 אלף חיילים על מנת שיילחמו במלחמה זו; מתוכם, היו למעלה מ-2,000 חללים. אחרי 1975, היחסים בין וייטנאם לתאילנד המשיכו להיות קרים ועוינים.
אחרי פלישת וייטנאם לקמבודיה שהביאה להפלת החמר רוז', וייטנאם נכנסה לסכסוך עם תאילנד בשל תמיכתה של האחרונה במשטר שהופל. גיחות אוויריות בוצעו בגבולות שתי המדינות שהביאו להרס ניכר בקמבודיה, בדומה למלחמות הקודמות בין שתי המדינות.
העוינות בין המדינות המשיכה עד פינוי כוחות וייטנאם מקמבודיה ב-1989.
כיום.
אחרי רפורמות שבוצעו בה ב-1986, וייטנאם הפכה ממדינה סוציאליסטית למדינה יותר קפיטליסטית. כתוצאה מכך, נרשם שיפור מהיר ביחסים בינה לבין תאילנד. תאילנד, חברה מייסדת באיגוד מדינות דרום-מזרח אסיה, תמכה בהצטרפות וייטנאם לארגון, ווייטנאם הפכה לחברה בו ב-1995. כיום, היחסים בין המדינות חזקים וביניהן קיימת ברית ושיתוף פעולה רחב.
במקביל, עליית וייטנאם והלאומיות בה הביאה לעליית היריבות בינה לבין תאילנד, דבר שגרם ליריבות בין המדינות בתחום הכדורגל.
יחסים כלכליים.
בשנת 2015, תאילנד הייתה המשקיעה העשירית בגודלה בווייטנאם עם השקעות של כ-7 מיליארד דולר. תאילנד גם הייתה שותפת הסחר החמישית בגודלה של וייטנאם.
יחסי לאוס–תאילנד
יחסי לאוס–תאילנד הם היחסים הדו-צדדיים שבין לאוס לבין תאילנד, שניהלו קשרים הדדיים מאז תקופת ממלכות לאן קסאן וממלכת איוטהאיה במאה ה-15. שתי המדינות חולקות גבול משותף ויש ביניהן קווי דמיון לשוניים ותרבותיים. האזור הצפוני-מזרחי של תאילנד, איסאן, הוא בעל קשר לשוני חזק ללאוס תושבי איסאן, שליש מהאוכלוסייה התאילנדית, מדברת בשפת איסאן, ניב לאי. היחסים הדיפלומטיים התמקדו בנהר המקונג, במטרה להפוך אותו ל"נהר של שלום וידידות אמיתיים," כפי שנאמר במפורש בהצהרות של שני ראשי הממשלה בהתאמה בשנת 1976.
היחסים הדיפלומטיים בין המדינות נוסדו ב-1950, ושיתופי פעולה בין המדינות נוצרו לאחר תום המלחמה הקרה.
היסטוריה.
שנות ה-80.
בשנת 1980, אירוע בו התרחש ירי חי בין סירות סיור הביא את תאילנד לסגור את גבולה עם לאוס. סכסוכי גבול משמעותיים יותר ועימותים צבאיים בין המדינות התרחשו בשנת 1984 ו-1987 בפרובינציית סיינבולי. סכסוכים אלו מקורם בתביעות על משאבי היערות על בסיס מפות מימי ראשית הפרוטקטורט הצרפתי.
בשנת 1988 פתח ראש ממשלת תאילנד, צ'אטיצ'אי צ'ונבהאן, את שוק אינדו-סין, בצעד שהוביל לגל של מחוות רצון טוב ומיזמים עסקיים בין לאוס לתאילנד.
שתי סוגיות פוליטיות בין לאוס לתאילנד עיכבו את ההתקרבות ביניהן במהלך שנות השמונים. אחד מהם היה זרם של מהגרים ופליטים מלאוס, שתאילנד ראתה כקבוצות מיעוט בלתי רצויות וסירבו לקבל אותם כמהגרים. סוגיה קשורה נבעה מהימצאותן של קבוצות התנגדות שהשתמשו במחנות מהגרים כבסיסים. אחת מהן היוותה כמחצית מאלו המתגוררים במחנות והסיכוי שיגרשו אותם היה קטן יותר, בין השאר בגלל חשש לפיגועים ותקווה לאוטונומיה לאומית. תאילנד הודיעה רשמית על עמדתה ביולי 1992.
האיום בשיבת הכוחות הווייטנאמים יצר הרתעה בפני הצבא התאילנדי, שהעדיף לשמור על לאוס כמדינת חיץ ולא להתמודד עם גבול ישיר עם וייטנאם.
בדצמבר 2009 פינו חיילים תאילנדים יותר מ-4,000 מבקשי מקלט וגירשו אותם ללאוס. פעולה זו ספגה ביקורת מצד ארגון Human Rights Watch ומחלקת המדינה האמריקאית.