בתקופת הייאן, העביר קיסר יפן אנטוקו והמצביא טאירה נו קיומורי את הבירה הקיסרית לעיר פוקוהארה, שלימים תהפוך לעיר קובה, למשך חמישה חודשים.
טירת הימג'י, השוכנת בעיר הימג'י, הוכרזה כאתר מורשת עולמית בשנת 1993.
בשנת 1995 פגעה במחוז רעידת אדמה בעוצמה של 7.2 בסולם ריכטר, שהביאה למותם של 6,500 בני אדם.
גאוגרפיה.
מחוז היוגו שוכן לחופם של שני ימים: ים יפן והים הפנימי סטו. בעוד צפון המחוז מאוכלס בדלילות, ובמרכז שוכנים בעיקר כפרים קטנים, מרבית אוכלוסיית מחוז היוגו מתרכזת בדרום המחוז, בשטח המטרופולין של אוסקה-קובה-קיוטו.
המחוז גובל במחוזות הבאים: אוסקה, קיוטו, טוטורי, ואוקיאמה. 20% משטח המחוז מוקדש עבור פארקים לאומיים.
ערים.
במחוז היוגו 29 ערים:
כלכלה.
במחוז היוגו מספר מרכזי תעשייה גדולים, והעיקרי שבהם נמצא בעיר קובה, בה נמצא אחד משלושת הנמלים הגדולים ביפן.
פטרישה הודג'
פטרישה אן הודג' (באנגלית: Patricia Ann Hodge; נולדה ב-29 בספטמבר 1946) היא שחקנית אנגלייה. הופעת הבכורה שלה בווסט אנד הייתה ב-1972, וב-1973 כיכבה בהפקה של המחזמר "פיפין" בבימויו של בוב פוסי. היא הייתה מועמדת פעמיים לפרס אוליבייה לשחקנית הטובה ביותר במחזמר, וזכתה בפרס אוליבייה לשחקנית המשנה הטובה ביותר בשנת 2000 על תפקידה במחזה "כסף" מאת אדוארד בולוור-ליטון.
על המסך הופיעה הודג' בגרסה הקולנועית משנת 1983 של המחזה "בגידה" מאת הרולד פינטר, בסדרת הטלוויזיה "רמפול" (1978–1992), בעיבוד הטלוויזיוני מ-1986 ל"אישה שטן" ובסרט הטלוויזיה "מלון האגם" (1986), עליו הייתה מועמדת לפרס באפט"א לטלוויזיה כשחקנית הטובה ביותר. מ-2009 ועד 2014 כיכבה בסיטקום "מירנדה" של ה-BBC.
ביוגרפיה.
הודג' נולדה בקלית'ורפס שבלינקולנשייר. היא בתם של אריק, בעל מלון "רויאל הוטל" ואשתו מריון (שם נעורים פיליפס). הודג' למדה בבית הספר לבנות "Wintringham Girls' Grammar School" בווילסבי שבגרימסבי ובבית הספר "סנט הלן" בנורת'ווד שבמידלסקס. אחר כך למדה הוראה בקולג' מריה גריי שבטוויקנהם (שהפך ב-1976 ל-"West London Institute of Higher Education" ואחר כך לקמפוס טוויקנהם באוניברסיטת ברונל). היא לימדה אנגלית ודרמה בבית הספר היסודי של ראסל קאונטי בצ'ורליווד שבהרטפורדשייר ובנוסף נרשמה לאקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון. הודג' החלה את לימודיה בלמדא כשהייתה בת 22, וכשסיימה את הלימודים זכתה בפרס אוולין אוונס לשחקנית הטובה ביותר.
עם סיום הלימודים התרכזה הודג' בהופעות בתיאטרון ואחרי שנה וחצי הופיעה ב"פיפין" של בוב פוסי. אבל אז כשנסתה לקבל עבודה בטלוויזיה התברר לה שהיא מסווגת כשחקנית תיאטרון. אחרי שפרצה את דרכה בטלוויזיה בתפקיד פילידה (טרנט) ארסקין-בראון בסדרה "רמפול", ורצתה לחזור להופיע בתיאטרון סווגה כעת כשחקנית טלוויזיה. הצורך שלה בגמישות בין הקריירה וטיפול בילדיה הקטנים גרם לה להתרכז בעיקר בהופעות על במת התיאטרון. בטלוויזיה היא מופיעה מדי פעם בין תפקידיה בתיאטרון.
היא הופיעה בתפקידים מגוונים כמו בסרט "עובד המדינה העירום" לצדו של ג'ון הרט, בתפקיד מיירה ארונדל בגרסה משנת 1984 של ה-BBC למחזה "Hay Fever" מאת נואל קאוורד, היא גילמה את מרגרט תאצ'ר בדוקודרמה "The Falklands Play" העוסקת במלחמת פוקלנד, וב-2007 שיחקה בתפקיד בטי, אשתו של איל ההון רוברט מקסוול בדרמה "מקסוול" של ה-BBC לצדו של דייוויד סושה. ב-1983 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "אמון" (המבוסס על מחזה באותו שם מאת הרולד פינטר), רומן מפתח על פי פרשת אהבים של המחזאי עם השדרנית ג'ואן בייקוול.
בשנת 1995 כיכבה הודג' לצדה של דיים ג'ודי דנץ' בהפקה מחודשת של "מוזיקת לילה זעירה" מאת סטיבן סונדהיים בתפקיד הרוזנת שארלוט מלקום.
ב-1987 הייתה הודג' מועמדת לפרס באפט"א על תפקידה בסרט הטלוויזיה "מלון האגם", עיבוד לספרה של אניטה ברוקנר. בשנת 2000 זכתה בפרס לורנס אוליבייה לשחקנית המשנה הטובה ביותר על משחקה בהפקה של "Money" בתיאטרון המלכותי הלאומי. הודג' קיבלה תואר כבוד (DLitt) מאוניברסיטת ברונל והיא אחת המייסדות של "מועדון ברונל". מ-2009 כיכבה בסיטקום "מירנדה" של ה-BBC בתפקיד אמה של מירנדה (מירנדה הארט).
חיים אישיים.
ב-31 ביולי 1976 התחתנה הודג' עם המו"ל פיטר דגלאס אוון בטונברידג'. לבני הזוג יש שני בנים אלכסנדר ריצ'רד צ'ארלס (נולד במרץ 1989) ואדוארד פרדריק ג'יימס (נולד בינואר 1992).
ריק ומורטי
ריק ומורטי (באנגלית: Rick and Morty) היא סדרת טלוויזיה קומית-סאטירית מונפשת למבוגרים שנוצרה על ידי דן הרמון וג'סטין רוילנד ומשודרת בערוץ Adult Swim. הסדרה עוסקת בסיפורם של מדען אלכוהוליסט בשם ריק סנצ'ז ושל נכדו מורטי סמית', במסעותיהם בין יקומים, ובמערכות היחסים המשפחתיות שלהם. רוילנד מדבב את זוג הדמויות הראשיות, והשחקנים כריס פרנל, ספנסר גרמר ושרה צ'וק מגלמים את בני משפחתם (ג'רי, סאמר ובת', בהתאמה).
היסטוריה.
הרעיון לסדרה נוצר בעקבות סרטון פרודיה מונפש על "בחזרה לעתיד" שיצר רוילנד ב-2006 עבור פסטיבל "Channel 101", שם נפגש צמד היוצרים לראשונה. ב-2012, פנו נציגי Adult Swim אל דן הרמון במטרה לפתח איתו תוכנית טלוויזיה מונפשת, והוא שוחח עם רוילנד, שהציע להרחיב סרטון זה לסדרה. ההומור בסדרה והקונספט שלה מושפעים מסדרות האנימציה "משפחת סימפסון" ו"פיוצ'רמה", וכן מהסדרות הבריטיות "מדריך הטרמפיסט לגלקסיה" ו"דוקטור הו", כך על פי דברי היוצר דן הרמון. בסדרה ניכרת גם השפעתו של קורט וונגוט על כתיבתו של הרמון, שעתיד לעבד את ספרו "הסירנות של טיטאן".
הסדרה שודרה לראשונה ב-2 בדצמבר 2013, וזכתה לביקורות משבחות. בינואר 2014 היא חודשה לעונה שנייה, שהחלה ב-26 ביולי 2015. הפרק הראשון של העונה השלישית שוחרר ב-1 באפריל 2017, ללא הודעה מוקדמת. שאר פרקי העונה שודרו מ-30 ביולי 2017 ועד 1 באוקטובר 2017. במאי 2018 נודע כי ערוץ Adult Swim הזמין 70 פרקים נוספים של הסדרה, למספר לא ידוע של עונות. במאי 2019 נודע כי צפויה לעלות עונה רביעית בנובמבר 2019. ב-20 ביוני 2021 חזרה הסדרה לעונה חמישית.. הסדרה מדורגת במקום הראשון מהדירוג של הסדרות המצוירת הטובה בכל הזמנים על פי האתר IMDb. היא זכתה גם בפרס אמי לסדרת האנימציה הטובה ביותר בשנים 2018 ו-2020.
תקציר עלילה.
ריק סנצ'ז הוא מדען מחונן, אקסצנטרי ושתיין, שעובר לגור אצל בתו, בת' סמית, מנתחת סוסים במקצועה. בבית גרים גם ג'רי, פרסומאי (שבהמשך הסדרה הופך למובטל) חסר ביטחון ובעלה של בת', וילדיהם: סאמר, מתבגרת טיפוסית אך חכמה, ומורטי, נער תמים ונוח-להתרשם. מורטי, ומאוחר יותר גם סאמר, מבלים זמן רב במחיצת סבם, שלוקח אותם להרפתקאות מסוכנות ומוזרות בעולמות מרוחקים וביקומים מקבילים. לעיתים קרובות, האירועים הקיצוניים הללו מערערים את חייהם, ויוצרים דרמה במשפחה ובלימודים.
עונות ופרקים.
עונות.
ב-27 ביולי פורסם שעונה 6 של הסדרה תשודר בנטפליקס ב-4 בספטמבר
דמויות.
הופעות אורח.
שחקנים וקומיקאים מפורסמים רבים התארחו בסדרה בדיבוב דמויות המשנה, בהם: כריסטינה הנדריקס, ורנר הרצוג, סטיבן קולבר, ג'ון אוליבר, ג'מיין קלמנט, טום קני, טרה סטרונג, דייוויד קרוס, אלכס הירש, אלפרד מולינה, דיינה קארווי, צ'לסי סטאוב, נייתן פילדר ואילון מאסק.
ניתוח.
פילוסופיה.
הסדרה תוארה כ"סדרה מורכבת [...] קומדיה ערמומית שמציגה גם מאבק אותנטי בדיכאון. בדיחת פלוצים בלתי נגמרת עטופה במבט ביקורתי על ניהיליזם". הסדרה יוצאת מתוך נקודת מבט שניתן לכנות אקזיסטנציאליסטית. היא מציגה את אפסיות הקיום האנושי נוכח גודל היקום, בעולם ללא אלוהים, באופן המרפרר גם לספרות האימה ה"קוסמית" של לאבקרפט. דמויות הסדרה מתמודדות בדרכים שונות עם האימה הקוסמית והחרדה הקיומית, אם על ידי טענת התועלת של המדע על פני קסם או על ידי בחירת חיים באושר. עם זאת, כפי שמציין יואכים היינדרמנס מ"Geeks", אף אחד מהם לא מצליח להתמודד עם הטבע האבסורדי והכאוטי של העולם, ג'רי מצוי בתודעה כוזבת, וריק מתוסבך ומדוכא, אלכוהוליסט ואובדני. יוצר הסדרה, דן הרמון תיאר את ריק כ"אנרכיסט אינדיבידואליסט", שלא אוהב שאומרים לו מה לעשות.
בסדרה קיים עיסוק רב ב"יוצר" ו"יצירה" גם בהיבט ארס-פואטי, עם ריבוי התייחסויות מטא-קולנועיות לתהליך הכתיבה, ומחוות והתייחסות אינטרטקסטואליות ליצירות רבות. וגם, בעיסוק בנושא זה מן ההיבט הקיומי והתאולוגי, בדבר קיום בעולם ללא יוצר, עולם של אחרי מות האלוהים למשל: כשריק משתמש בהכרזה הניטשאנית "אלוהים מת" בסיום הפרק הראשון של העונה השנייה כדי לחגוג את הצלחתו ובדמויות שריק יצר כמו מיסטר מיסיקס, שרוצה למות ברגע שהוא ממלא את תכליתו.