כל המדידות האמתיות מופרעות מרעש. הרעשים כוללים רעש אלקטרוני ואירועים חיצוניים המשפיעים על התופעה הנמדדת - רוח, כוח המשיכה של הירח, שינויי טמפרטורה וכדומה, תלוי במה שנמדד וברגישות של המכשיר המודד. לעיתים קרובות ניתן להפחית את הרעש על ידי שליטה על הסביבה. אם לא, כאשר תיאורו של הרעש מוכר ושונה מהאות אותו רוצים להעביר, ניתן לסנן את הרעש או לעבד את האות לאות הרצוי (כלומר לרוחב פס).
לדוגמה, לפעמים ניתן להשתמש במגבר נעילה כדי לווסת ולהגביל את האות בתוך רוחב פס צר מאוד ולאחר מכן לסנן את האות המתקבל לרוחב הפס הצר שבה הוא נמצא, ובכך לחסל את רוב הרעש שברוחב פס.
כאשר האות הוא קבוע או מחזורי ואות הרעש הוא אקראי, ניתן לשפר את ה-SNR על ידי ממוצע של מדידות. במקרה זה הרעש פוחת ביחס ישר לשורש הריבועי של מספר דגימות ממוצעים.
בנוסף, רעש פנימי של מערכות אלקטרוניות יכול להיות מופחת על ידי מגברי רעש נמוך.
שימושים בתקשורת.
בתקשורת אנלוגית.
מדד זה הוא כלי חשוב אשר באמצעותו נבדק טיב האות בנקודות שונות בשרשרת RF המעבירה אות ממקום מסוים ליעדו; במוצא המשדר, אנטנת השידור, באנטנה הקולטת, בגלאי ועוד.
רעש נוצר בתווך השידור שבין כל אחד מהרכיבים (אוויר, כבל קואקסיאלי ועוד), כל רכיב יוצר בעצמו רעש ובנוסף עשוי להיות רעש נלווה לאות (למשל רעש שוט).
בתקשורת הדיגיטלית.
עבור אותות דיגיטליים מוגדרים מספר מדדים מקבילים אשר בעזרתם ניתן לאפיין את טיב האות:
formula_3.
בתקשורת האופטית.
המונח "יחס אות לרעש" משמש בתחום גלאי האור לתיאור כמותי של הרעש שהגלאי קולט.
חידות שחמט
ביצור
אשורבניפל
אשורבניפל (באשורית: אַשּׁור-בַּנִי-אַפְּלִי, בתעתיק לטיני: Aššur-bani-apli; 669 לפנה"ס – 631 לפנה"ס (יש חוקרים הטוענים שמלך עד שנת 627 לפנה"ס), בנו של אסרחדון, היה אחרון מלכי אשור החזקים. יש הטוענים כי אָסְנַפַּר הנזכר בספר עזרא הוא אשורבניפל. פירוש שמו באשורית "אשור-בני-אפלי" הוא: 'האל אשור הביא עוד בן/יורש'.
עלייתו לשלטון.
עלייתו לשלטון הייתה שנויה במחלוקת. סין-אידינה-אפלה שהיה הבן הבכור של אסרחדון, היה יורש העצר, הוא מת בשנת 672 לפנה"ס. אסרחדון מינה את אשורבניפל שהיה הבן הצעיר ליורש עצר על אשור וקבע שאחיו הגדול שמש-שום-אוכין ימלוך על בבל שהייתה באותה עת ממלכה וסאלית של אשור. הסדר זה גרם למחלוקות באשור, אחד מנושאי המשרה בפקידות של אשור, כתב מכתב אזהרה לאסרחדון כנגד הסדר זה. המושלים במחוזות של אשור ובמדינות הווסאליות נדרשו להישבע שהם מקבלים את ההסדר הזה, והם התחייבו לעזור לאחים לעלות למלוכה בהתאם למה שנקבע בעת מותו של אסרחדון. נוסח השבועה היה: אסרחדון מת במפתיע בשנת 669 לפנה"ס, בעת מסע מלחמה בעקבות מרד שהתרחש במצרים בתקופתו של המלך תהרקה. רק פעולתה התקיפה של סבתו נַקִיַה-זַכּוּתּוּ. אלמנתו של סבו סנחריב ואמו של אביו, העלתה את אשורבניפל לשלטון באשור, בניגוד לרצונם של פקידי החצר וחלק מהכהונה. היא משביעה את תושבי הממלכה בשבועה נאמנות נוספת לאשורבניפל
השבעת הנאמנות שהשביעה נקיה-זכותו את תושבי הממלכה, שבו מודגש תפקידה בשמירה על מעמדו של אשורבניפל:
כיבושיו ומדיניותו.
אשורבניפל התחנך כסופר והיה אחד המלכים היחידים בתקופתו שידעו קרוא וכתוב. למרות השלטון המשותף שלו ושל אחיו, היו הצבא, הנכבדים, והפקידים נאמנים קודם כל לאשורבניפל, ואחיו שמש-שום-אוכין הפך בעצם למלך בובה.
כאשר פלשה עילם לבבל, פנה שמש-שום-אוכין לאחיו אשורבניפל בבקשת עזרה, והוא בא לעזרתו. בשנת 663 לפנה"ס השתלט אשורבניפל על כל מצרים.
זמן קצר לאחר מכן מרד בו אחיו וקשר קשרים עם מלך עילם תמתי-חומבן-אינשושינך, שנקרא בפיו תאמנ, עם מלך דילמון ועם שבט הנבטים. אחיו שמש-שום-אוכין הפיץ שמועות שלפיהן אשורבניפל מתכוון לקחת מבבל את מעמדה כעיר חופשית ממסים. הוא סגר את ערי בבל הראשיות, ומנע משליחי מלך אשור להביא מנחות לאלים בבבל. בתגובה שלח אשורבניפל מכתב לאזרחי בבל, שבו הוא מצהיר כי לא התכוון לעשות את מה שאחיו ייחס לו. חלק מערי בבל הצטרפו למרד. צבאו של שמש-שום-אוכין כבש את העיר כותה, אך לאחר מכן כבש אשורבניפל את העיר ניפור. בסופו של דבר ערי בבל נפלו לידיו של אשורבניפל, ושמש-שום-אוכין שרף את עצמו בארמונו.
אשורבניפל טיהר את המקדשים בבבל והביא מנחות. בשנת 647-648 לפנה"ס הוא יצא למלחמה בעילם, כבש והרס את העיר שושן, ובכך חדלה ממלכת עילם להתקיים. הוא ביצע הגליות מעילם ובבל, ולאחריהן לקח פקיד אשורי בשם קאנדאלאנו והמליך אותו על בבל. אשורבניפל הוציא את ניפור מידי בבל וסיפח אותה לאשור. אשורבניפל הבין כי לא ניתן להחזיק ממלכה גדולה רק בעזרת טרור, וכאשר שמע שאחד מנסיכי הדלתה במצרים בשם נכו זומם למרוד באשור ומנהל מגעים עם תהרקה מלך כוש, אסר אותו ואת בנו והובילם לנינוה, שם נתן לו מתנות, העלה אותו לראש הנסיכים במצרים, וציווה לשלוח לו צבא אשורי כל פעם שיבקש. גישה זו ננקטה גם נגד שליט העיר אוּר סין-בלשו-איקבי, שרצה למרוד באשור, ובתגובה הובל לנינווה ושב עם מתנות. גם מנשה מלך יהודה חזר מבבל, והחל לחזק את הביצורים בממלכה, פעולה המעידה על היותו בעל ברית של אשור. מדיניותו של אשורבניפל צלחה: הנסיך נחו נלחם בתהרקה מלך כוש, סין-בלשו-איקבי הצטרף לאשורבניפל במלחמתו באחיו, ומנשה נותר נאמן לאשור כל ימי מלכותו הארוכה (56 שנים). אשורבניפל ניהל מסעות מלחמה כנגד הערבים, בני קדר, שהיו נוודים יושבי אוהלים ורועי צאן, שהחלו לחדור במאה ה-7 לפנה"ס לאזורי ספר המדבר הסורי-ערבי, ולרעות שם את עדריהם. סנחריב וגם אשורבניפל נלחמו כנגדם. תבליטים בנינווה, מימי אשורבניפל, מתארים את הלוחמים הערבים כרוכבי גמלים שישבו בצמדים על הגמל, כאשר אחד מהם נוהג בגמל והשני יורה בקשת
אחרי מותו.
לאחר מותו של אשורבניפל החלה הממלכה האשורית החדשה להתפרק. החלו מאבקים על השלטון. בנו אשור-אתיל-אילני ירש אותו אבל הוא מת לאחר שלוש או ארבע שנים. לאחר מכן בשנת 627 לפנה"ס עלה לשלטון בנו האחר סין-שר-אישכון, אבל תקופה קצרה לאחר עלייתו לשלטון מרד בו סין-שום-לישיר שהצליח לתקופה קצרה למלוך על בבל שהייתה אז חלק ממלכת אשור, אך מעולם לא מלך על כל ממלכת אשור. מאבקי הירושה החלישו את האימפריה האשורית, חולשה זו נוצלה על ידי נבופלאסר הכשדי ועל ידי ממלכות וסליות נוספות להשתחרר מעולה של אשור. העדויות לפירוק הן בפקידות, בדואר ובמערכת המשפטית שבקושי תפקדו בעת ההיא. בשנת 612 לפנה"ס נהרסה נינוה עד היסוד, ובשנת 610 לפנה"ס התנהל הקרב האחרון של אשור בחרן שבו נוצחה אשור וממלכת אשור חדלה להתקיים.
ספריית אשורבניפל.
בתקופתו ידעה ממלכת אשור תור זהב: שגשוג צבאי ותרבותי. האמנות האשורית הגיעה לשיאהּ, ואשורבניפל הקים בנינווה את ספריית אשורבניפל – הספרייה הגדולה הראשונה שבה ניסה לכלול את כל מסמכי כתב היתדות שהיו מוכרים בזמנו. הספרייה, שנתגלתה באתר הארכאולוגי Kouyunjik (נינווה) באמצע המאה ה-19 על ידי אוסטן הנרי לייארד, מכילה אלפי לוחות ושברי חרס, המכילים טקסטים מגוונים בשפה האכדית הכתובים בכתב יתדות המתוארכים למאה ה-7 לפנה"ס.
השברים מהספרייה המלכותית כוללים כתובות מלכותיות, כרונולוגיות, טקסטים דתיים ומיתולוגיים, חוזים, מענקים ותקנות מלכותיים, מכתבים מלכותיים, שליש מחוקי חמורבי, ומגוון מסמכים מנהליים; חלק מהטקסטים כוללים כתיבה דתית, מאגית ומיסטית: נבואות, אותות, לחשים ונעימות לאלים שונים, ואחרים בנושאי רפואה, אסטרונומיה וספרות. כמו כן התגלו יצירות ספרותיות מהאלף ה-3 לפנה"ס: סיפורי האפוס השומרי "עלילות גילגמש", סיפור בריאת העולם "אנומה אליש", המיתוס של האדם הראשון אדאפה, וסיפורים כגון "העני מניפור", וכן שירה שומרית ומילונים.
תומר שטיינהאור
תומר משה שטיינהאור (נולד ב-3 באוקטובר 1966 בנצרת עילית, ישראל) הוא כדורסלן עבר ישראלי. גובהו 2.07 מטרים, ששיחק בתפקיד הסנטר.
קריירה.
שנותיו במכבי חיפה.
שטיינהאור גדל במחלקת הנוער של מכבי חיפה עימה זכה ביחד עם עדי גורדון ובני כץ (שחקן נבחרת ישראל קדטים) בדאבל של ליגת הנוער בשנת 1984. עונה לאחר מכן עלה לקבוצת הבוגרים. את הופעת הבכורה שלו בליגה הלאומית ערך ב-10 בספטמבר 1984, במסגרת מחזור הפתיחה של עונת 1984/85. במשחק, שנערך ברוממה, מול מכבי תל אביב, הפתיעה חיפה את האלופה וניצחה אותה 92–94 מסל ניצחון של עדי גורדון בשניות הסיום. בתום העונה נפגשה מכבי חיפה עם מכבי תל אביב גם בגמר הגביע, וחיפה ירדה מובסת בפער של 40 נקודות 121:81, במשחק בו קלע שטיינהאור 18 נקודות.
בשנים הבאות המשיך שטיינהאור להוות את אחד מעמודי התווך של הקבוצה החיפאית, יחד עם שחקנים כמו עדי גורדון, דורון שפע, ארי רוזנברג, ג'יימס טרי ואחרים, כל זאת תחת הדרכתו של המאמן פיני גרשון.
בעונת 88/89 עבר שטיינהאור למכללת דרום' פלורידה (בה שיתף פעולה עם רדנקו דובראש, עמו שיתף פעולה בהמשך בהפועל תל אביב), אולם לא זכה לדקות משחק רבות ולכן חזר לחיפה אחרי עונה אחת בלבד.
המעבר לתל אביב.
לפני עונת 1991/92 עזב את מכבי חיפה וחתם על חוזה עתק בהפועל תל אביב. שטיינהאור הגיע עם הקבוצה לגמר הפלייאוף 3 פעמים ברציפות ואף היה שותף לזכייתה בגביע המדינה ב-1993.