בסקר מקוון מייצג ארצי שנערך בקרב 7,841 מבוגרים צרפתים שנערך על ידי IFOP בתחילת 2011, 6.6% מהנשאלים הזדהו כהומוסקסואלים (3.6%) או ביסקסואלים (3%), ו-90.8% כהטרוסקסואלים. בהשוואה לאוכלוסייה ההטרוסקסואלית, רוב האוכלוסייה ההומוסקסואלית הייתה מורכבת מגברים, רווקים, צעירים מגיל 65, ומאנשים שגרים לבד. הומוסקסואלים נטו יותר להיות פעילים כלכלית ועובדים ב"מקצועות אינטלקטואליים נעלים", אך בממוצע היו להם הכנסות קטנות יותר למשק הבית. הם גם נטו יותר להתגורר בערים גדולות, במיוחד באזור פריז. לאוכלוסייה הביסקסואלית, סטטיסטית, היו פחות חריגות מובהקות ביחס לאוכלוסייה ההטרוסקסואלית, והם דומים להטרוסקסואלים במדדים מסוימים, ובאחרים הם דומים להומוסקסואלים, או עדיין בנקודת אמצע במדדים אחרים. עם זאת, נטו להיות בקבוצת הגיל 18–24 מאשר בשתי קבוצות הגיל האחרות. כמו הומוסקסואלים, הם נטו יותר להיות רווקים.
בסקר אחר של IFOP שנערך בקרב 9,515 מבוגרים צרפתים שנערך בהמשך אותה שנה, 6.5% מהמדגם הזדהו כהומוסקסואלים (3%) או כביסקסואלים (3.5%). בקרב הלסביות, הומוסקסואלים וביסקסואלים (לה"ב), הגברים הם במיעוט מספרי ביחס לנשים, מעל פי 2 פחות.
בהתבסס על סקר שנערך בקרב כ-10,000 משיבים, IFOP העריך כי 90% מהצרפתים הם הטרוסקסואלים, 3% מזדהים כביסקסואלים ו-4% מחשיבים את עצמם כהומוסקסואלים. 2% אומרים כי הם לא אימצו הגדרה למיניותם, ו-1% סירבו להגיב. יותר נשים מגברים הן הטרוסקסואליות (93% לעומת 86%), ואילו יותר גברים מאשר נשים מזדהים כהומוסקסואלים (7% לעומת 1%), ובשיעור נמוך יותר ביסקסואלים (4% לעומת 2%). זהות הומוסקסואלית או ביסקסואלית הייתה נפוצה יותר בקרב בני 18–49 (9%) מאשר בקרב בני 50–64 (6%) או מעל גיל 65 (4%). יותר רווקים מאשר אנשים במערכות יחסים הזדהו כהומואים או ביסקסואלים (11% לעומת 6%). זהות לה"בית נפוצה יותר גם בקרב אנשים שאמרו שהיו להם יותר מעשרה פרטנרים למין או בכלל לא בהשוואה לאלה שהיו להם שיעורי ביניים בחוויה מינית. קתולים נוטים יותר להזדהות כהטרוסקסואלים (91%) מאשר אנשים שאמרו שיש להם דת אחרת או שללא דת כלשהי (88% כל אחד).
סקר לנשים בלבד מצא כי 4% מהנשים הצרפתיות מזדהות כלסביות או ביסקסואליות. בקטגוריה של נשים שגילן פחות מ-25, 9% מזדהות כביסקסואליות ו-1% כלסביות.
בסקר אחר של IFOP שנערך בקרב תושבי פריז, 79% מהגברים ו-90% מהנשים הזדהו כהטרוסקסואלים, 13% מהגברים ו-1% מהנשים כהומוסקסואלים, ו-6% מהגברים ו-4% מהנשים כביסקסואלים.
קנדה.
מחקר שנערך בקרב 5,514 סטודנטים במכללות ובאוניברסיטאות מתחת לגיל 25 מצא כי 1% מהם היו הומוסקסואלים ו-1% מהם היו ביסקסואלים.
בסקר טלפון אינטראקטיבי במענה קולי של כ-2,700 קנדים, 5.3% הזדהו כהומואים, לסביות, ביסקסואלים או טרנסג'נדרים (להט"ב). קנדים בגילאי 18–34 נטו יותר להזדהות כלהט"בים (11.1%) מאשר אלו המבוגרים יותר (2.6–3.4%).
2003–2014 – סקר בריאות הציבור הקנדי (CCHS)
סקר לנשים בלבד מצא כי 8% מהנשים הקנדיות מזדהות כלסביות או כביסקסואלות.
שוודיה.
בסקר אנונימי שנערך בקרב 1,978 תלמידי תיכון גברים בשנת 2003, ענו הנשאלים על שאלה הנוגעת למשיכה מאותו המין על ידי בחירת מספר בסולם ליקרט בן 5 נקודות (1 = לא, 5 = חזקה). אלה שסימנו את המספר 5 היוו 4% מהמדגם ואלה שסימנו את המספרים 3 או 4, שהוצגו על ידי החוקרים כמדווחים אצלם על "קצת" משיכה כלפי אותו המין היוו 7%.
תאילנד.
לפי הערכות של ארגון LGBT Capital משנת 2018, ישנם כ-4.2 מיליון להט"בים שחיים בתאילנד, שמהווים כ-2.8% מאוכלוסייתה באותה שנה.
ערים גדולות.
ארצות הברית.
מכון ויליאמס בבית הספר למשפטים שבאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA), מכון צוות חשיבה בנושא חוקי נטייה מינית, פרסם מחקר באפריל 2011 והעריך על סמך מחקריו כי 1.7 אחוזים מהמבוגרים האמריקאים מזדהים כהומוסקסואלים או לסביות, ואילו 1.8% נוספים מזהים כביסקסואלים. על פי מידע מארבעה סקרים לאומיים ומשני סקרים מבוססי אוכלוסייה ברמה הארצית שנערכו לאחרונה, עולה כי הניתוחים מצביעים על כך שיותר מ-8 מיליון מבוגרים בארצות הברית הם לסביות, הומוסקסואלים או ביסקסואלים, ומהווים 3.5% מהאוכלוסייה הבוגרת. מבין הגברים, 2.2% מזדהים כהומוסקסואלים, ואילו 1.4% נוספים הם ביסקסואלים. מבין הנשים, 1.1% מזדהות כלסביות ו-2.2% נוספים כביסקסואליות.
תרשימים אלה מציגים רשימות של הערים והמטרופולינים עם אוכלוסיית הלהט"בים הגבוהה ביותר מבחינת המספר הכולל של תושבים הומוסקסואלים, לסביות וביסקסואלים, על פי הערכות שפורסמו בשנת 2006 על ידי מכון ויליאמס בבית הספר למשפטים באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA).
לפי אחוזים
לפי כמות אוכלוסייה
לפי כמות אוכלוסייה במטרופולין
ברזיל.
בשנת 2009, בסקר שנערך על ידי אוניברסיטת סאו פאולו בעשר ערי בירה בברזיל, מבין הגברים, 7.8% היו הומוסקסואלים ו-2.6% היו ביסקסואלים, ובסך הכול 10.4%, ואילו מבין הנשים, 4.9% היו לסביות ו-1.4% היו ביסקסואליות, ובסך הכול 6.3%.
מבין הגברים בעיר ריו דה ז'ניירו, 19.3% היו הומוסקסואלים או ביסקסואלים. מבין נשות העיר מנאוס, 10.2% היו לסביות וביסקסואליות.
סוגיות מחקריות.
כמות לעומת שכיחות.
ניתן להבחין משמעותית בין מה שסטטיסטים רפואיים מכנים כמות ושכיחות. לדוגמה, גם אם שני מחקרים מסכימים על קריטריון משותף להגדרת נטייה מינית, מחקר אחד עשוי לראות בכך שהוא חל על כל מי שאי פעם עמד בקריטריון זה, ואילו אחר עשוי להתייחס לאדם ככזה אם היו עושים זאת במהלך שנת הסקר. על פי האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה, נטייה מינית מתייחסת ל"תבנית מתמשכת של משיכות רגשיות, רומנטיות או מיניות לגברים, נשים או לשני המינים", וכמו כן גם ל"תחושת הזהות של האדם המבוססת על משיכות אלה, התנהגויות קשורות, וחברות בקהילה של אנשים אחרים החולקים משיכות אלה." לפיכך, אדם יכול להיות נזיר מיחסי מין ועדיין להזדהות כביסקסואל או כהומוסקסואל על בסיס נטיות רומנטיות.
השפעת צורת הסקר.
על פי מקורות רבים, מחוקרים אקדמיים ועד גופי משאל לקבוצות מחקרי שוק, האוכלוסייה שמזדהה כלהט"בית או קיימה יחסי מין עם אותו מין עשויה להיות מזולזלת בסקרים המעסיקים מראיינים חיים כדי לאסוף נתונים. טענתם היא ששיטות שחזקות יותר באנונימיות או בסודיות, כמו שאלונים מקוונים וראיונות מענה קולי, טובות יותר מצורות סקר מסורתיות יותר כדי לאמוד את גודל האוכלוסייה הלא-הטרוסקסואלית.
חוקרים בריטים של הגל השלישי של הסקר הלאומי של עמדות וסגנון חיים מיני (NATSAL) התייחסו לעניין זה באחד המחקרים שלהם. המראיינים אספו נתונים על התנהגות מינית ממדגם של מעל 15,000 נבדקים בביתם. עם זאת, חלק מהנשאלים הסכימו למלא שאלון מקוון ששאל רבות מאותן שאלות שנשאלו לפני כן. השאלון היה אמור להיעשות חודש עד חודשיים לאחר הראיון המקורי. הנתונים שלהלן הוצאו מאותה קבוצה של 202 גברים ו-325 נשים אשר חילקו מידע על חוויות מאותו המין בשידור חי ואז מילאו בהצלחה את השאלון המקוון בהמשך. המספרים מראים עד כמה התשובות שונות בין מצבי הסקר והמידע הניתן אם ההבדל בין השיטות היה משמעותי או לא.
חוקרים ממדינות אחרות הראו ממצאים דומים. בפולין, למשל, נמצא בניסוי כי דיווח עצמי על משיכה חד-מינית היה נפוץ פי שניים בשאלון מקוון מאשר בשאלון נייר, למרות העובדה שהקבוצה שענתה על השאלות המקוונות וזאת שמילאה את טופס הנייר היו דומות בכל המשתנים הדמוגרפיים ובכל ההיבטים האחרים במיניותם. בשנות ה-90 נערך ניסוי בארצות הברית, שם נמצא כי גברים בני נוער היו בעלי סיכוי גבוה פי כמה להודות בחוויות מאותו המין באמצעות מתודולוגיית מחשב בהשוואה לשאלונים מנייר.
שינוי בשכיחות לאורך זמן.
בנוסף, שינויים יכולים להתרחש בדיווחים על שכיחות ההומוסקסואליות. לדוגמה, מכון המבורג למחקר מיני ערך סקר על התנהגותם המינית של צעירים בשנת 1970 וחזר עליו ב-1990. בעוד שבשנת 1970 18% מהנערים בגילאי 16 ו-17 דיווחו על חוויה מינית אחת לפחות מאותו המין, המספר צנח ל-2% עד 1990.
מנתוני הסקר החברתי הכללי עולה כי אחוז האמריקנים המדווחים בעיקר על בני זוג מאותו מין נותר יציב בין 1989 ל-2014. לעומת זאת, האחוז שדיווח שאי פעם היה בזוגיות עם בן/בת זוג מאותו המין עלה. לעומת זאת, הסקר הלאומי לגידול משפחות מצא עלייה בשיעור הגברים והנשים המדווחים על משיכה ביסקסואלית במחקרם בשנים 2011–2013 בהשוואה לסקרים קודמים. באופן דומה, במחקר האוסטרלי השני לבריאות ומערכות יחסים, אשר נתוניהם נאספו בשנים 2012 ו-2013, החוקרים הבחינו בצמיחה משמעותית בחלקם של הנשים המדווחות על משיכה ביסקסואלית, ובחלקם של הגברים המדווחים על משיכה הומוסקסואלית באופן בלעדי, בהשוואה לתוצאות המחקר האוסטרלי הראשון לבריאות ומערכות יחסים, שנערך בשנת 2001.
תפיסות תרבותיות.
האוכלוסייה שמוגדרת "גאה" (Gay) במערב אינה מונח תיאורי שמוכר על ידי כל הגברים המקיימים יחסי מין עם גברים (MSM) כידוע בשאר העולם. בעוד שהתרבות הגאה נפתחת ונידונה יותר ויותר, עולם ה-MSM מורכב מאוכלוסייה מגוונת שלעיתים קרובות עשויה להגיב אחרת, תלוי באופן שבו תקשורות במסגרות קליניות בנויות. במונח הומו (Gay) משתמשים בדרך כלל לתיאור נטייה מינית הומוסקסואלית, בעוד המונח MSM מתאר התנהגות מינית בין גברים.