בית הולדתו של מרטין לותר (בגרמנית: Martin Luthers Geburtshaus) הוא בית בעיר אייסלבן במדינת סקסוניה-אנהלט שבגרמניה, המשמש כאנדרטת הנצחה לרפורמטור מרטין לותר, שנאמר כי נולד כאן ב-10 בנובמבר 1483. הבית נבנה ב-1693, והוא אחד המוזיאונים העתיקים ביותר בגרמניה. מ-1996 הוא אתר מורשת עולמית של ארגון אונסק"ו, חלק מהאתר אנדרטאות מרטין לותר באייסלבן ובוויטנברג. הבית שוכן ברוחב לותרשטראסה (Lutherstrasse, מילולית "רחוב לותר") מספר 16. השם ההיסטורי של הרחוב היה סמטת לנגה (Lange Gasse) עד 1872.
מרטין לותר באייסלבן.
כתינוק, מרטין לותר התגורר באייסלבן רק בשבועות הראשונים. הוריו היו בדרכם ממוהרה (Möhra) ל, שם אביו רצה לעבוד כמתיך מתכות. האב נמלט ממוהרה לאחר שהרג שכן במהלך סכסוך, כשאשתו הייתה בחודש האחרון להיריון, ומרטין לותר נולד באייסלבן ונטבל בכנסיית זנקט אנדראס בעיר. למרות שהותו הקצרה, מרטין לותר חש קשר הדוק לעיירת הולדתו אייסלבן ולמקום טבילתו לאורך חייו. גם אם מעולם לא גר כאן דרך קבע, ביקר בעיר שוב ושוב, בפעם האחרונה בשנת 1546, כאשר רצה ליישב סכסוך בין הרוזנים ל, אך מת בעיר ב-18 בפברואר.
בית הולדתו המקורי של מרטין לותר.
הבניין הקודם, שנמצא באותו מקום כמו בניין ההנצחה, נשרף עד היסודות בשרפה בעיירה בשנת 1689. במהלך החפירות בשנת 2006 נחשפו שרידיו בתוך בניין ההנצחה. מתחת לרצפה של ימינו, קבורים מתחת להריסות, שוכבים קורות חרוכים כבסיס לרצפת לוחות עץ על רצפת חרסית שקיבלה גוון אדום כתוצאה מהשרפה. בעוד ממצאים של כלי החרס הם מהמאות 14–15, וגם מהמאה של תקופת לותר, תיארוך פחמן-14 של הקורות קבע כי נוצרו בסביבות 1500 או 1600, כך שלא ניתן לשלול לחלוטין את התקנת הרצפה בסביבות 1600 או בניין חדש בסביבות 1500. אבל נראה שאלו באמת השרידים של הבית המקורי שבו נולד לותר. הקירות החיצוניים של הבניין השרוף הוסרו כאשר בניין ההנצחה נבנה בשנת 1693. עם זאת, שגם ומגרעת בקורות הרצפה החרוכה מראים חלוקה פנימית של הבניין על ידי קיר של בולי עץ. נמצא גם בסיס לאח. מקום הלידה המקורי של לותר, ככל הנראה, היה בגודל של כ-10 × 6 מטרים עם הרחבה בצד החצר במזרח של בערך 4 × 4 מטרים. מכיוון שיש מרתפים עם תקרת קמרון מתחת לשרידי האש, יש לספור אותם גם כחלק מהבנייה המקורית. מחפירות בסביבת הבניין עולה כי הבית בו נולד לותר נבנה בסביבה פרברית של בעלי מלאכה. הבניין לא היה שייך למשפחת לותר, אלא היא שהתה בו רק כמה שבועות בתקופת הלידה לפני שהמשפחה עברה למנספלד.
בית הלידה המקורי היה בידיים פרטיות עד 1689, אך בשלב מוקדם הוא הפך למקום פולחן של לותר. לוח עץ עם הדיוקן והכיתוב: "בשנת 1483 נולד בבית דוקטור מרטינוס לותר" נתלה כבר במאה ה-16. אולם לקראת סוף המאה ה-17 הבית בו נולד הלך והוזנח והוקם בו בית מרזח. השופט של אייסלבן לא אהב את מראה הבית והחליט להסיר את לוח העץ. זמן קצר אחר כך נשרף הבניין בשרפה בעיר. עם זאת, לוח העץ הפך לשריד חשוב כ"דיוקנו של לותר שלא נשרף" בפולחן הערצת הרפורמטור, ושימש במאה ה-19 כדי להוכיח בטעות כי קומת הקרקע המקורית של הבניין השרוף משמשת גם את הבניין שהחליף אותו. לאחר שרפת העיר בשנת 1689, הכריח השופט את הבעלים, מארי פרידריך (Marie Friedrich), למכור את הבית לעיירה בכך ששלל ממנה את הלוואות השיקום הרגילות לאחר שרפות בעיר.
בניין ההנצחה משנת 1693.
במקום הבית הפרברי הקטן, נבנה בניין הנצחה מייצג בשנת 1693. הוא לא דבק בגודל ובמתווה של בית הלידה המקורי של מרטין לותר. לפיכך, כל הקצאות החדרים כמו "חדר לידה" שהיו בשימוש מאז המאה ה-19 שגויות, אך הן מוזכרות שוב בתערוכה בשנת 2007 כ"התקנה" (מעולמו של לותר).
אף על פי שבניין ההנצחה נבנה בתקופת הבארוק שימשו אלמנטים של בניית רנסאנס בחזית ובחצר כדי להשוות למבנה מראה עתיק יותר. החדרים בקומת הקרקע הסמוכה לאולם הכניסה שימשו כבית ספר לעניים. דירת המורה הייתה בקומה העליונה. "החדר שבו נולד לותר" הוגדר בקומה הראשונה, במיוחד "האולם היפה" עם התקרה המצוירת והדיוקנאות שלו היווה מסגרת מייצגת. תחת המלך הפרוסי פרידריך וילהלם השלישי, משנת 1817 ואילך שופץ המבנה והאוסף הורחב. בית הספר לעניים הועבר למבנה חדש בחצר האחורית ודירת המורה לבניין באגף צדדי במערב החצר, כך שהבית קיבל אופי מוזיאוני יותר. תחת האדריכל פרידריך אוגוסט שטילר, נקנה הבניין השכן ממזרח ונהרס בשנת 1867 על מנת לשחרר את בניין ההנצחה וליצור גן. חלונות נפרצו בגמלון המזרחי והאגף הצדדי שוב נהרס. בצד החצר, הייתה ארקדה כפולה עם חלק עליון מעץ בקומה הראשונה מול הבניין. משנת 1891 מאוחסן בקומה העליונה האוסף הארכאולוגי של מועדון העתיקות אייסלבן (Eislebener Altertumsvereins).
לאחר ההכרזה כאתר מורשת.
הבניין שייך ל"קרן אנדרטאות לותר בסקסוניה -אנהלט" (Stiftung Luthergedenkstätten in Sachsen-Anhalt) מאז 1997.
תכנון מקיף מחדש התקיים בין השנים 2005–2007. מקום ההולדת שופץ ושוחזר. כל הארגונים הזרים והפונקציות המשניות שנוספו לאורך זמן לשימוש במוזיאון הוסרו. הבית הצמוד ישירות בלותרשטראסה נרכש וחובר לבית בו נולד. בין זה לבית הספר לעניים באזור החצר האחורית, נבנה בניין חיבור דו-קומתי מודרני על נכס סמוך אחר. התוצאה הייתה מתחם בצורת פרסה; שטח התערוכה הוגדל ב-500 עד 700 מטרים רבועים (אדריכל יורג ספרינגר, ברלין). ב-8 במאי 2010, העיצוב המחודש של ספרינגר אדריכלים קיבל את פרס האדריכלות הגרמני (BDA-Architekturpreis Nike) בקטגוריית "יצירת המרחב הטובה ביותר".
התערוכה.
התערוכה הקבועה, שנפתחה בשנת 2007, נקראת "מכאן אני - מרטין לותר ואייסלבן" (Von daher bin ich – Martin Luther und Eisleben) ומוקדשת למשפחת הרפורמטור. בנוסף מוצגות פעילויות הכרייה של האב והאדיקות הדתית באותה תקופה.
ליצן (סרט)
ליצן (באנגלית: Clown) הוא סרט אימה על-טבעי אמריקאי, אשר בוים על ידי ג'ון וואטס, הופק על ידי מק קפוצ'ינו, איליי רות' וקודי ריידר, הוסרט על ידי כריסטופר פורד וג'ון וואטס ונערך על ידי רוברט ריאנג. השחקנית הראשית בסרט היא לורה אלן, שמגלמת את דמותה של מג מקוי, תוך שאנדי פאוורס מגלם את בעלה, קנט מקוי.
הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-17 ביוני 2016. באיטליה, יצא לאקרנים כבר ב-13 בנובמבר 2014.
עלילה.
קנט מקוי הוא בעל ואב אוהב שמארגן מסיבת יום הולדת לבנו ג'ק. עם זאת, הליצן שהיה צריך להגיע, אינו מגיע בגלל ניהול זמנים קלוקל. למרבה המזל, קנט מגלה תחפושת ישנה של ליצן במרתף הבית שהוא מוכר ובעקבות כך, הוא מחליט להיות בעצמו הליצן. לאחר המסיבה, קנט נרדם כשהוא לובש את התחפושת ולמחרת בבוקר מגלה שהוא לא מסוגל להוריד אותה.
קנט נאלץ ללכת לעבודה כשהוא לובש את התחפושת, תוך שהוא מנסה להסיר אותה, עד כדי פגיעה בגופו. הוא חוזר הביתה ומתלונן על המצב ומספר את המאורע לאשתו, מג. היא מחליטה לנסות להסיר את אף הליצן שלו תוך שהיא פוצעת את אפו האמיתי. בסמוך לכך, הכלב המשפחתי צל, אוכל בטעות את אף הליצן. מיד לאחר מכן, כאשר מג מנסה להסיר את פאת הליצן, היא מגלה כי זו הפכה לשיערו האמיתי של קנט וכי אי אפשר להסירה. כמה רגעים לאחר מכן, חש קנט ברעב כבד מה שגורם לו לאכול את כל האוכל בבית.
לבסוף, הוא מגלה כי אט-אט הוא הופך לליצן היות שהתחפושת שהוא לבש הייתה מקוללת.
הפקה.
בנובמבר 2010 העלו ג'ון וואטס וכריסטופר פורד טריילר מזויף ליוטיוב שהודיע ​​כי איליי רות' יפיק את הסרט; רות' לא היה מעורב באותה תקופה. רות' דיבר על הסרט ואמר כי: "אהבתי את זה שהם פרסמו את הטריילר תחת השם שלי. יש אנשים שחשבו שעשיתי את הסרט ויש שחשבו עוד טריילר מזויף של "Grindhouse"... באמת הרגשתי שהחבר'ה האלה צריכים זריקה ושאנשים באמת פוחדים מליצנים מרושעים".
שלב הצילומים החל בנובמבר 2012 באוטווה, קנדה. רות' הצטרף בהמשך כאחד ממפיקי הסרט, בעוד וואטס ביים את הסרט על פי תסריט שנכתב על ידו ועל ידי פורד.
מבואנה סמאטה
אלסקה ת׳אנדרפאק
נוסלופ
נוסלופ (בהונגרית: Noszlop) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו כפרים רבים באירופה גם בנוסלופ מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 1,097 תושבים, ובשנת 2019 רק 913 תושבים.
יהודי נוסלופ.
בנוסלופ חיו יהודים בתקופות זמן שונות.
ובמקום קיים שאריות של בית קברות יהודי
קארן
קארן (באנגלית: Karen) הוא כינוי גנאי המשמש בארצות הברית ובמדינות נוספות דוברות אנגלית; המתאר אישה שדורשת מעבר למה שאפשר. סטריאוטיפ נפוץ הוא של אישה שאוהבת לריב, ממורמרת.
קארן מתוארת כאישה שדורשת "לדבר עם המנהל", אישה גזענית, עם תסרוקת חלקה או שיער קצוץ. החל מ-2020 המונח משמש בעיקר נשים לבנות בגיל המעבר.
מקור.
המקורות המדויקים של המונח אינם ידועים. מקורו של המונח בטוויטר השחור הוא מם (Meme) המשמש לתיאור נשים לבנות אשר "מתלבטות על דוכני לימונדה של ילדים שחורים". חוקרת התקשורת מאוניברסיטת וירג'יניה, מרדית קלארק, אמרה כי הרעיון שאישה לבנה שנמצאת בסביבה של שחורים, השחורים צריכים להיזהר מכיוון שהיא לא תהסס להשתמש ב"פריווילגיה" שלה על חשבון אחרים. המונח היה שם תמיד; אבל לא היה שם ספציפי. קארן עברה שמות שונים. בתחילת שנות התשעים, כ"התינוק חזר" , ו"בקי" .
קארן גריגסבי בייטס מסכימה ואומרת, "'קארן' היא חלק משושלת של נשים לבנות שחוזרות מאות שנים במדינה הזאת| ו"'קארן' היא חלק מרצף ... לפני שהיו 'קרן' ו'בקי', הייתה מיס אן' ". לדברי קלארק, מיס אן הייתה קבוצה קטנה בקהילה השחורה בעידן הג’ים קרואו שהשתמשה בפריווילגיה שנשק נגד אנשים לבנים.