מילגרום הוא זוכה פרס נובל למדעי הכלכלה לשנת 2020, יחד עם רוברט וילסון, "על שיפורים בתורת המכירות הפומביות והמצאות פורמטים חדשים של מכירות פומביות."
מילגרום ומנחהו לעבודת הדוקטורט, רוברט וילסון, תכננו את פרוטוקול המכירה הפומבית שמשמש את ה-FCC לקביעת איזו חברת טלפונים תקבל את התדרים הסלולריים. מילגרום הוביל גם את הצוות שתכנן את מכרז התמריצים לשנת 2016–2017, שהיה מכירה פומבית דו-צדדית להפעלת תדרי רדיו מחדש משידור טלוויזיה לשימושים בפס רחב אלחוטי.
ראשית חיים וחינוך.
פול מילגרום נולד בדטרויט, מישיגן, ב־20 באפריל 1948, השני מבין ארבעה בנים להורים היהודים אברהם אייזיק מילגרום ואן ליליאן פינקלשטיין. הורי אביו, סמואל ורבקה (בֶּקי) מילגרום היו יהודים פולנים שהיגרו לקנדה וממנה לארצות הברית ואילו הורי אמו, היימן ורוז פינקלשטיין היו יהודים רוסים שהיגרו לארצות הברית.
המשפחה עברה מדטרויט לאוק פארק, מישיגן, ומילגרום למד בבית הספר דיואי ולאחר מכן בתיכון באוק פארק.
מילגרום סיים את לימודיו באוניברסיטת מישיגן בשנת 1970 עם תואר שני במתמטיקה. הוא עבד כאקטואר במשך מספר שנים בסן פרנסיסקו בחברת הביטוח מטרופוליטן, ולאחר מכן בחברת הייעוץ נלסון וורן בקולומבוס, אוהיו. מילגרום הפך לשותף בחברת האקטוארים בשנת 1974. בשנת 1975 נרשמ מילגרום ללימודי תואר שני באוניברסיטת סטנפורד בתוכנית MBA. לאחר שנתו הראשונה הוא הוזמן למסלול דוקטורט. קיבל תואר שני בסטטיסטיקה בשנת 1978 ודוקטורט בעסקים בשנת 1979. עבודת הדוקטורט שלו על תורת המכירות הפומביות זכתה בפרס לאונרד סאבאג'. מאמר זה היה גם לראשון המאמרים המרכזיים על תאוריית המכירות הפומביות. מנחהו לעבודת הדוקטורט, רוברט וילסון, הפך מאוחר יותר לשותף שלו בתכנון מכירה פומבית של ספקטרום בה השתמשה רשות התקשורת הפדרלית.
קריירה אקדמית.
פרס זיכרון נובל לכלכלה.
באוקטובר 2020, האקדמיה השוודית המלכותית למדעים הצהירה כי העניקה את פרס נובל בכלכלה, לזכייה במשותף למילגרום ולרוברט וילסון, מכיוון שהם "השתמשו בתובנותיהם כדי לעצב פורמטים חדשים של מכירות פומביות עבור מוצרים ושירותים שקשה למכור באופן מסורתי, כגון כתדרי רדיו. תגליותיהם הועילו למוכרים, לקונים ולמשלמי מיסים ברחבי העולם."
ויליאם לינטון
ויליאם לינטון (באנגלית: William Linton; 1791 – 1876) היה אמן נוף בריטי.
חיים ויצירה.
יליד ליברפול, לינטון גדל בלנקסטר ובקרטמל, ולמד בבית הספר בוינדרמיר שם מאוחר יותר בילה את חופשותיו.
בגיל שש עשרה נכנס לעבודה אצל סוחר. עם זאת הוא לא אהב את העבודה. להנאתו, הוא התחיל להעתיק יצירות מאת קלוד לורן (1600–1682) וריצ'רד וילסון (1714–1782). בסופו של דבר הוא הפך את האמנות למקצוע שלו. עבודותיו המאוחרות של לינטון עדיין נושאות השפעה חזקה מדרכו של קלוד לוריין בהצגת השפעות האור הטבעיות, של ריצ'רד וילסון עם הקומפוזיציות הפנורמיות הגדולות שלו, ובמיוחד של קלוד ז'וזף ורנה (1714–1789) עם נטייתו לנוף קלאסי אידיאלי.
בשנת 1817 התיישב לינטון בלונדון והחל להציג באקדמיה המלכותית לאמנויות ובמוסד הבריטי.
באותה תקופה, נושאיו היו לעיתים קרובות נוף בסקוטלנד וצפון אנגליה, במיוחד בסביבת האגמים.
הוא לקח חלק פעיל בהקמת אגודת האמנים הבריטית בשנים 1823–1824 והיה נשיא שלה בשנת 1837.
בשנים 1828–1829 הוא ערך סיור רישומים ארוך איטליה, מהצפון ועד לחוף הדרומי. בסיור השני והארוך יותר הוא טייל ברחבי הים התיכון וביקר בדרום צרפת, סיציליה, איטליה, מלטה ויוון. התוצאה של מסעות אלה הייתה מספר רב של סקיצות.
סקיצות אלה היו מוצלחות בפני עצמן, והן היוו בסיס לציורי שמן נרחבים שלו אשר ביססו היטב את המוניטין שלו כאמן נוף מוביל בסגנון קלאסי.
בני דורנו שיבחו את לינטון כ"ריצ'רד וילסון החדש", והשווה לויליאם טרנר.
ללינטון היו פטרונים עשירים, וציורו רחב ההיקף "פוזיטאנו, מפרץ סלרנו" (גלריה לאמנות ולברהמפטון) הוזמן על ידי הרוזן מאלסמיר.
במקביל, לינטון גם הציג את עצמו כאיש ספרות: בשנת 1832 פרסם ספר "סקיצות באיטליה: בהיותו מבחר של למעלה מחמש מאות הסצנות המדהימות והציוריות באזורים שונים בפיימונטה: במילאנו, ונציה ורומא; טוסקנה וממלכת נאפולי; צוירו במהלך סיור בשנים 1828-1829" (לונדון, 1832). באותה שנה הוא פרסם גם ספר על נוף יוון שהודגם על ידי חמישים תחריטים ושיתף פעולה עם סופרת הילדים ברברה הופלנד (1770–1844) בספר "איורים פואטיים של הסצנות השונות המיוצגות בסקיצות של מר לינטון 'סקיצות באיטליה'".
הוא היה גם כימאי מוכשר ופרסם בשנת 1852 ספר על הצבעים העתיקים והמודרניים, מהתקופות הקדומות ביותר ועד ימינו, עם תכונותיהם הכימיות והאמנותיות.
בשנת 1831 התחתן עם ג'וליה אדלינה סווטנהאם (1806–1867), אחייניתה של הרוזנת מווינטרטון. הם התיישבו במרילבון, לונדון, בשנות ה-40 של המאה ה-19.
משנות ה-1860 החל למכור את עבודותיו באמצעות כריסטי'ס. מכירות גדולות של האוסף שלו נערכו בכריסטיס בשנת 1860, ושוב לאחר פרישתו בשנת 1865.
ויליאם לינטון נפטר בדצמבר 1876.
את ציוריו ניתן למצוא במוזיאון טייט בריטניה, במוזיאון פיצוויליאם, במוזיאון ורינגטון ובגלריה לאמנות, בגלריה לאמנות וולברהמפטון, ובאוספים אחרים.
איבאר רוז'איה
איבָּאר רוֹזָ'איֶה (בבוסנית Ibar Rožaje) הוא מועדון כדורסל מונטנגרי מהעיר רוז'איה, המשתתף בליגת העל המונטנגרית בכדורסל ובליגה הבלקנית.
היסטוריה.
המועדון נוסד ב-1984 כחלק ממועדון ספורט כללי שכלל קבוצת כדורגל וקבוצת כדורעף, בתחילה שיחקה הקבוצה בליגה היוגוסלבית ועם פרוץ מלחמות יוגוסלביה עברה הקבוצה לליגת העל הסרבית-מונטנגרית בה שיחקה עד 2006, אז פרשה מונטנגרו מאיחוד סרביה ומונטנגרו והקבוצה הצטרפה לליגה המונטנגרית השנייה. בעונת 2011/2012 העפילה הקבוצה לליגה הראשונה במונטנגרו, בעונת 2012/2013 הגיעה הקבוצה להישג השיא שלה והעפילה לחצי גמר הגביע המונטנגרי.
בעונת 2020/2021 שיחקה הקבוצה בליגה הבלקנית.
קהל.
הקבוצה מייצגת את המיעוט הבוסניאקי המתגורר ברוז'איה וקהל אוהדיה מזוהה עם האסלאם הסוני ומכנה עצמו ג'אזי (מגיני האסלאם) על שם הלוחמים ב.
אטלס השפות בסכנת הכחדה בעולם
אטלס השפות בסכנת הכחדה בעולם (נקרא גם: הספר האדום של השפות בסכנת הכחדה) הוא סדרת פרסומים המתפרסמת על ידי ארגון אונסקו ובו רשימה מקיפה של השפות העומדות בסכנת הכחדה בעולם.
היסטוריה.
בשנת 1992 במהלך "הקונגרס הבינלאומי של הבלשנים (CIPL)" שנערך בקנדה דנו מיטב בלשני העולם בנושא: "שפות בסכנת הכחדה" וכתוצאה מכך החליטו להקים את "ועדת השפות בסכנת הכחדה". באותה השנה קיימה הוועדה קיימה פגישה בינלאומית בפריז, צרפת כדי להציג את הנושא בפני העולם וליזום פעולה נרחבה לכך. פגישה זו נחשבה חשובה מספיק כדי שתוכל להיות תחת סמכות של ארגון אונסקו. ביוזמתו של סטפן וורם החליטה הוועדה להקים את: "מרכז המחקר לשפות נכחדות" ואת "המסלקה הבינלאומית לשפות בסכנת הכחדה (ICHEL)" ולפרסם את "אטלס השפות בסכנת הכחדה בעולם" על סמך הנתונים שאספה. הבלשן היפני שיגרו צוצ'ידה היה אמור להקים את מרכז המחקר וכך בשנת 1994 הוקמה באוניברסיטת טוקיו הוועדה שעסקה בכך עם טאסאקה צונודה בתפקיד המנהל הראשי. בינתיים הדיווחים הראשוניים על שפות בסכנת הכחדה כבר נאספו והועברו אל אונסק"ו על ידי מומחים אזוריים בשנת 1993 ואלה הועברו לאחר מכן אל המסלקה שהוקמה שדאגה להקים אתר אינטרנט עבור אטלס השפות בסכנת הכחדה בעולם שבו יוכלו לעסוק במחקר ולימוד ומאז אותה שנה היא ממשיכה להתעדכן באופן קבוע ולייצר סימון קטלוגי עבור שפות חדשות שהתגלו ונאתרו. בפברואר 2009 השיק אונסקו מהדורה מקוונת של האטלס שנפתח לציבור המכיל מידע רב יותר ממהדורות דפוס קודמות ומציעה למשתמשים אפשרות לספק משוב מקוון לאור העדכון המתמיד שלה באינטרנט.
פרנק היצ'קוק
פרנק האריס היצ'קוק (באנגלית: Frank Harris Hitchcock; 5 באוקטובר 1867 – 25 באוגוסט 1935) היה פוליטיקאי אמריקאי, ששימש כיושב ראש הוועדה הרפובליקנית הלאומית בשנים 1908–1909 ולאחר מכן ועד 1913 כיהן כמנהל הכללי של דואר ארצות הברית בממשלו של הנשיא ויליאם האוורד טאפט.
ביוגרפיה.
פרנק האריס היצ'קוק נולד באמהרסט, אוהיו. ב-1891 הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת הרווארד וב-1894 סיים את לימודיו בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון והתקבל ללשכת עורכי הדין. בתקופת לימודיו בהרווארד הוא הכיר את תאודור רוזוולט, ולשניהם הייתה תשוקה לתחום הצפרות. בהמשך תמך היצ'קוק בדרכו הפוליטית של רוזוולט ברמה הארצית. בשנים 1897–1905 הוא עבד במחלקת החקלאות ובמחלקת המסחר והעבודה של ארצות הברית. לאחר מכן ועד 1908 הוא היה עוזר המנהל הכללי של דואר ארצות הברית.
ב-1909, עם תחילת נשיאותו של ויליאם האוורד טאפט, הוא מינה את היצ'קוק כמנהל הכללי של הדואר, תפקיד בו הוא כיהן עד תום נשיאותו של טאפט ב-1913.
בתקופת כהונתו בתפקיד זה הוקמו שירות דואר האוויר ושירות תוכניות החיסכון של הדואר. מעורבותו בתחום האווירי הובילה אותו להתגייס לכוחות המילואים של הגיס האווירי של צבא ארצות הברית, שם הוא קודם עד לדרגת קולונל. כמנהל הכללי של הדואר הוא העלה לעדיפות עליונה את העמדתם לדין של אלה שעשו שימוש בשירות הדואר למעשי הונאה, כמו מכירתן של מניות של חברות חסרות ערך.
בבחירות לנשיאות של 1916 הוא היה מנהל מסע הבחירות של מועמד המפלגה הרפובליקנית לנשיאות צ'ארלס אוונס יוז. בבחירות לנשיאות של 1920 הוא ניהל את מסע הבחירות של לאונרד ווד ובאלו של 1924 הוא ניהל את מסע הבחירות של היירם ג'ונסון.