ההיגיון ב"מודרניות והשואה" מהווה בסיס לעמדות שניתן לראות בעבודות אחרות שלו. אחת העמדות המשמעותיות ביותר היא הרעיון – בעקבות עמנואל לווינס ובניגוד, לדעתו, לפרויד, לדורקהיים ובמידה מסוימת, לוובר – שהחוויה האנושית הראשונה ביותר היא התלות ההדדית בחברה; ולפיכך, הקשרים האנושיים הראשונים הם קשרים מוסריים. אמונה זו ממלאת את הניתוח שלו על הגלובליזציה, שבאופן דומה לז'אן בודריאר, נוקט בעמדה שההפשטה הטכנולוגית שקודמת לקשריו של היחיד עם עולם "הגלובלי" מפלגת באותה מידה שהיא מגשרת. לפיכך, באומן הפגין שוב ושוב ספקנות בנוגע להנדסה חברתית רחבת היקף – בשלה מאשימים אותו שוב ושוב בפסימיות – בה הוא רואה את הדרך המהירה ביותר להשקפה תועלתנית על האנושות.
אחת מעמדותיו הנוספות, שקיימת רק בצורתה הראשונית ב"מודרניות והשואה", היא התאוריה שלו על "האחר" (ראה "מודרניות ואמביוולנטיות", 1991; "אתיקה פוסטמודרנית" [Postmodern Ethics], 1993). בעבודתו של באומן, הדמות ההיפותטית הזו אינה ניכרת בהנחות קיומיות ייחודיות (כמו "האחר" של אלבר קאמי), אלא היא תוצר של עמדתו כלפי החברה המודרנית. האחר של באומן הוא דמות שנוצרת על ידי החברה כל עוד היא מנסה לסדר באופן קוגניטיבי חלל פיזי וחברתי, ובכך היא יוצרת סוג של פסולת אנושית. במקום להיות ידיד או אויב, האחר של באומן הוא אדם שאינו מתאים לאף אחד מהקטגוריות האלה, כזה שנשאר בלתי ניתן להכרעה באופן מעורר חשד (האזכור כאן לחוסר-הניתנות-להכרעה [undecideability] של דרידה הוא מכוון). באופן זה האחר מעורר פחד מעצם קיומו: העובדה שאינו חלק מהסדר (המודרני) של החברה, כאחד שמתאים לעמדה שנקבעה מראש, מעוררת פחד כשהחברה נכשלת שוב ושוב לזהות במדויק את האלמנט הכל-כך לא מוכר הזה.
הפוסט-מודרניות של באומן.
במהלך ראשית המאה ה-21 נסוג באומן מהתייחסויות מפורשות לחברה "פוסטמודרנית", תוך שהוא מעדיף את הביטוי "מודרניות נזילה".
באומן לא ראה את הפוסטמודרניות כטכנולוגית או כרלטיביסטית. הוא אפיין את הפוסטמודרניות כצורה "שלאחר-המוות" של המודרניות. כלומר, במודרניות של באומן, החברה נראתה כתהליך סידור והתקדמות לקראת חברה רציונלית. אלא, שזה סותר את האופי הפרקטלי והאָפּוֹרטי של החיים האנושיים, ולכן, עם התמוטטות הקולוניאליזם, האשליות הטכנולוגיות שלהם הפכו לדחויות. אם כן, הרעיון של באומן על הפוסטמודרניות מתבטא בשני אופנים: ראשית, ככוח מניע לקראת מטרה מסודרת בלתי ניתנת לזיהוי, שנמצאת אי-שם בתוך התמוטטות ה- "שייכים" וה-"לא שייכים"/"אחרים" (הווי בו תהליכי הסידור הקוגניטיביים של האחר והשונה והערכת האסתטיקה של האחר והשונה נמצאים בקונפליקט מתמיד); שנית, כדרך חיים המקבלת את ההבחנה האנושית הטבעית הזו ומתחשבת בה. מכאן, שתפיסתו את חיי החברה אינה כזו שמעמתת את המודרני עם הפוסטמודרני, אלא כזו המשבצת שתי לוגיקות שונות בתוך חיי החברה. מכאן גם, האפיון הנוכחי שלו את שתי הלוגיקות האלה כמודרניות דואלית - "מוצקה" ("קשיחה") ו"נוזלית".
עבד אל קאדר אל ג'זאירי
טירן
גשר קלטראווה
מזרח סרייבו
כשחיכיתי לך על הספסל
כשחיכיתי לך על הספסל הוא פזמון אשר נכתב, הולחן ובוצע בידי אהוד בנאי והוא האחרון במספר באלבום "עוד מעט". השיר מספר על מפגש בין הדובר לנמענת לא ידועה, בשנת 1982, ומוזכרות שם שיירות הצבא שנסעו בדרכם ללבנון, ככל הנראה לקראת מבצע שלום הגליל.
העובדות שבשיר.
השיר מספר שבשנת 1982 התרחשו שבעה ליקויי חמה ולבנה, אירוע אסטרונומי נדיר, שעל פי המתואר בשיר מתרחש אחת לשמונה-עשרה שנה. השורה "יצאנו מהאבל אל החתונה" משקפת כיצד פגש בנאי את אשתו לעתיד יום אחרי שקם מהשבעה על אמו, ונישא לה כעבור חמישה חודשים. בסוף השיר מבקש הדובר מהנמענת להביט לשמיים בשנת 2000, שמונה-עשרה שנים לאחר אותו מפגש ראשון, ולחפש את אותם שבעת הליקויים.
העובדות למעשה.
שבעה ליקויים בשנה הם אכן אירוע נדיר, שמתרחש רק ב-3.2% מהשנים, כלומר בממוצע אחת לכ-32 שנה. האירוע הזה נדיר במיוחד, בשל העובדה שליקויי מאורות מתרחשים בשתי עונות בשנה (אחת ל-173 ימים) שנמשכות 37 ימים כל אחת. בכל עונה כזאת מתרחש לפחות ליקוי שמש אחד וליקוי ירח אחד. כיוון שזמן הקפת הירח את כדור הארץ הוא 29 ימים, פעם ב-3.5 שנים מתווסף ליקוי לאחת העונות, וכך מתרחשים חמישה ליקויים בשנה אחת.
לעומת זאת, מאחר שהפרש הזמן בין שתי עונות הליקויים קצר מחצי שנה, פעם ב-4.5 שנים מתקיימות שלוש עונות, ואז מספר הליקויים בשנה עולה לשישה.
כאשר שני האירועים הללו מצטרפים יחד, פעם ב-31.5 שנים בממוצע, ישנן שלוש עונות ליקויים כאשר באחת מהן מתרחשים שלושה ליקויי מאורות, וסה"כ שבעה ליקויים בשנה אחת.
שנים שבהם התרחשו שבעה ליקויים: 1908, 1917, 1935, 1973, 1982.
בשנת 2000 לא התרחשו שבעה ליקויים כפי שמבטיח השיר, אלא רק שישה.
ירושלים המזרחית
רעות סדאקה
שביתת הכורים
ראג' קאפור
ראג' קאפור (באנגלית: Raj Kapoor; 14 בדצמבר 1924 - 2 ביוני 1988), נחשב לגדול שחקני הקולנוע ההודיים בכל הזמנים.
ראג' קאפור נולד בפשאוור בהודו הבריטית (כיום בפקיסטן) לרמסרני (ראמה) דווי ולשחקן פרטהוויראג' קאפור, אבי משפחת הבידור קאפור. נישא לקרישנה ראג' קאפור, ממנה נולדו לו בניו רנדהיר קאפור, רישי קאפור, ראג'יב קאפור ובנותיו רימה-ג'אין וריטו-נאנדה.
שני אחיו של ראג' הפכו לשחקנים ידועים בזכות עצמם, שאמי קאפור ושאשי קאפור. ילדיו, רנדהיר, רישי וראג'יב ואף נכדיו (קאריסמה קאפור, קארינה קאפור, רנביר קאפור) הפכו לשחקנים מוכרים ומצליחים בבוליווד.
ראג' קאפור החל לשחק בסרטים בגיל צעיר וגם לביים. הוא כתב תסריטים רבים לסרטים שביים. היה מן המייסדים המרכזיים של עיר הסרטים בוליווד.
הדמות הנערצת עליו בקולנוע הייתה דמותו של צ'ארלי צ'פלין ואת צורת התנהלותו והליכתו נהג לחקות בחלק מסרטיו. בין הסרטים המוצלחים ביותר שלו ניתן למנות את הנודד (עם נרגיס), הנווד (עם נרגיס) וסאנגם.
מיקי מאוס קלאב
ראגמאפין (חתול)
רגמפין (חתול)
גמביה (נהר)
נהר גמביה הוא אחד מן הנהרות הגדולים במערב אפריקה. הנהר זורם לאורך 1,130 ק"מ מצפון גינאה ועד בנג'ול, בירת המדינה גמביה, שם הוא נשפך לאוקיינוס האטלנטי.
ממקורותיו ברמת פוטה ג'לון (Fouta Djallon) בצפון גינאה, זורם נהר הגמביה בכיוון צפון-מערב לסנגל, שם הוא עובר בפארק הלאומי הענק "ניוקולו קובה". משם פונה הנהר בכיוון הכללי מערב, עם פיתולים גדולים, נכנס לתחומי המדינה גמביה, שכמעט כל שטחה מצוי סמוך לגדותיו, וזורם בה עד לאוקיינוס. במאה הקילומטרים האחרונים מתרחב הנהר בהדרגה עד לרוחב של עשרה ק"מ בשפך. בשל פני השטח הנמוכים באזור גמביה, מי-ים מלוחים מתערבבים במי הנהר ב-70 הק"מ האחרונים שלו בעונה הגשומה וב-250 הק"מ האחרונים בעונה היבשה.
ציימנות
סאגווי
תחפיף
טירן 6
אנדראה פראדש
היריאנה
מגלאיה
Master of Orion III
Master of Orion III (בקיצור MOO3) הוא משחק המחשב השלישי בסדרת משחקי Master of Orion. המשחק פותח על ידי Quicksilver Software והופץ על ידי Infogrames ב-25 בפברואר 2003.
תהליך יצירת המשחק היה פתוח במידה ניכרת והמעריצים הצביעו עבור תכונות המשחק והציעו הצעות לעיצובו.
משחקיות.
Master of Orion III הוא משחק אסטרטגיה בתורים שבו המטרה היא לשלוט בגלקסיה. במהלך כל תור השחקן מבצע את כל ההחלטות שיבוצעו במהלך אותו תור מחקירה ו קולוניזציה, דיפלומטיה, מסחר, הצבעות בסנאט, חקר טכנולוגיות, ריגול, עיצוב הצי החללי, בניה ופריסת כוחות עבור קרבות.
תנאי ניצחון.
המטרה במשחק היא לשלוט בגלקסיה בדרך אחת או בכמה דרכים קבועות. תנאי הניצחון, שנקבעים בתחילת המשחק, יכול לשלוט בגלקסיה, להנהיג את הסנאט ו/או לגלות את אנטאראן X (באנגלית:"Antaran X’s"). הדרך הקלה ביותר לנצח היא להנהיג את הסנאט איפה שההצבעות התקופתיות למנהיגות מבוססת על כוחו של כל חבר שמצביע. כשהמשחק מתחיל רמת הכוח של האוריונים החדשים (באנגלית:"New Orions") גבוהה פי מאה מכל הגזעים האחרים והם שולטים בכל ההצבעות בסנאט. דרך התיישבות פשוטה על כמה שיותר עולמות בשלבים המוקדמים של המשחק ואז לפתח אותם ולהגן עליהם קל לשחקן להשיג כוח להצבעות בסנאט העולה על כל הגזעים האחרים יחד. בשלב זה פשוט צריך להצביע לגזע שלכם למנהיגות בסנאט יביא לניצחון. שיטת הניצחון עם קושי היא למצוא את חמשת אנטאראן X דרך חקירה ושליחה של צי חוקים מיוחד. הדרך הקשה ביותר לנצח היא שליטה בגלקסיה בדרך זו צריך להכניע את כל הגזעים האחרים בגלקסיה כולל את האוריונים החדשים. זה דורש כיבוש כל העולמות הנשלטים בידי הגזעים האחרים מה שיכול לקחת אלפי תורים כדי למלא את הגלקסיה הגדולה והצפופה.
אכלוס וחקירה.