טמפרטורת המים במקום הטביעה הייתה מעלת צלזיוס אחת וטמפרטורת האוויר הייתה שתי מעלות צלזיוס. חגורות ההצלה לא סיפקו לחיילים הגנה מפני הקור. אוניית ליווי אחת משתה ניצולים, אך עד שהגיעו למקום אוניות נוספות מתו רבים מאלו שנטשו את האונייה מתת-חום. בסך הכל ניצלו רק 230 מבין 904 יושבי האונייה.
החדשות על הטביעה, האבדות וקורבנם של ארבעת קציני הדת עוררו אבל כבד והתפעלות רבה בארצות הברית.
עיטורים.
ב-19 בדצמבר 1944 עוטרו ארבעת קציני הדת בעיטור צלב השירות המצוין ובעיטור לב הארגמן.
ב-1957 פנה הלגיון האמריקאי לקונגרס בבקשה לעטר את ארבעת הקצינים בעיטור מדליית הכבוד, העיטור הצבאי הגבוה ביותר. התברר שהדבר אינו אפשרי שכן תקנון העיטור דרש הפגנת גבורה במהלך קרב מול פני האויב. ב-1960 אישר הקונגרס בחוק את יצירתה של מדליית קציני הדת, שהוענקה להם בלבד ונועדה להיות שוות מעמד למדליית הכבוד.
המדליה נמסרה לקרובי הקצינים ב-18 בינואר 1961 על ידי מזכיר הצבא וילבר ברוקר בטקס שנערך בפורט מאייר שליד בית הקברות הלאומי ארלינגטון.
הנצחה.
ארבעת קציני הדת הונצחו במסגרת מספר רב של אתרי זיכרון ומפעלי הנצחה:
טקסי זיכרון לארבעת הקצינים נערכים ברחבי ארצות הברית מדי שנה, ביום הזיכרון למותם ב-3 בפברואר ובמועדים אחרים. רבים מהטקסים נערכים על ידי הלגיון האמריקאי.
אזכורים בתרבות.
שלושה ספרים אודות ארבעת הקצינים וקורבנם יצאו לאור, ב-1953, 2004 ו-2006.
סרט תיעודי ותוכנית תיעודית מוקלטת הופקו אודותיהם, כמו גם שתי יצירות מוזיקליות.
מיץ פטל (משקה)
מיץ פטל (ידוע גם בשם: תרכיז מיץ פטל) הוא מיץ ותרכיז פירות המופק מסחיטת פטל. הנוזל המופק ממיץ הפטל משמש בדרך כלל לשתייה מעורבת. כלומר, נהוג לערבב את התרכיז עם מים וכך נוצר מיץ פטל. מיץ פטל מכיל כמות גבוהה של ויטמין C וברזל. משקאות קלים המכילים מיץ פטל כמו המשקה האמריקאי "Bouvrage" עשויים בדרך כלל מפטל סקוטי שטעמו מתוק. לעיתים רחוקות המיץ מכיל מים מוגזים או שאריות פרי, בניגוד למוצרים אחרים.
תרכיז מיץ הפטל יכול לשמש כתוספת באפיית עוגות, לצד אוכמניות. מיץ הפטל מוכר כרכיב עיקרי בחלק מן הקוקטיילים ובחלק מן המשקאות האלכוהוליים בברים ובמסעדות. הוא נמכר גם כקינוח בשם "ג'לי פטל".
מיץ הפטל מיוצר בדרך כלל בייצור מסחרי, ורכיביו דומים ברוב מדינות העולם. היצרניות העיקריות של המיץ הן מקסיקו, פולין, רוסיה וארצות הברית.
מערכת הוכחת עבודה
מערכת הוכחת עבודה (באנגלית: Proof-of-work system) היא שיטה שבאמצעותה ניתן למנוע התקפת מניעת שירות (התקפת DOS) ושימושים לא תקינים אחרים בשירותים כגון גנבת מטבעות קריפטוגרפיים.
הרעיון הומצא על ידי סינתיה דוורק ומוני נאור, במאמר משנת 1993. המונח "הוכחת עבודה" נטבע ופורמל לראשונה ב-1999 על ידי מרקוס ג'ייקובסון וארי ג'ולס.
דוגמה מוקדמת לשימוש במערכת הוכחה של עבודה שנועדה להעניק ערך למטבע הוא מטבע הקונכייה שמקורו באיי שלמה.
תכונת מפתח של שיטות אלה היא האסימטריה שלהם: העבודה חייבת להיות דיי קשה (אבל אפשרית) בצד של המבקש אבל קלה לבדיקה מבחינת ספק השירות.
רקע.
מערכת פופולרית מסוימת, שממומשת ב-Hashcash (מערכת למניעת דואר זבל), משתמשת בפונקציות גיבוב הופכי חלקיות כדי להוכיח שנעשתה עבודה, ורק אז ניתן לשלוח הודעת דואר אלקטרוני. למשל, הדוגמה הבאה מייצגת כ-252 חישובי גיבוב (האש) שנועדו כדי לשלוח מייל ל: codice_1 ב-19 בינואר 2038:
X-Hashcash: 1:52:380119:calvin@comics.net:::9B760005E92F0DAE
זה מאומת על ידי חישוב יחיד, באמצעות הבדיקה שגיבוב באמצעות SHA-1 של החותמת (משמיטים את הכותרת codice_2 כולל הנקודתיים, וכל כמות של רווחים עד לספרה '1') מתחיל עם 52 אפסים בבסיס בינארי, או 13 אפסים בבסיס הקסדצימלי:
0000000000000756af69e2ffbdb930261873cd71
כדי להגיע למספר האפסים הגדול הזה, התוכנה מנסה כל פעם רצף אותיות שונה שמתווסף לאי מייל (אחרי שלושת הנקודתיים), עד שתוצאת הגיבוב תיתן את מספר האפסים המבוקש (שמופיעים בראשית תוצאת הגיבוב).
לכן, תוקף אפשרי יצטרך להשקיע הרבה זמן ומשאבים חומריים וכספיים כדי לשלוח כמות גדולה של דואר זבל, ושיטה זו אמורה למנוע זאת ממנו.
מערכת הוכחת עבודה בביטקוין.
בשנת 2009, מערכת הביטקוין עלתה לאוויר. ביטקוין הוא מטבע קריפטוגרפי שמבוסס על מערכת הוכחת עבודה. מבוצע גיבוב על כותרת של בלוק חדש שכורה רוצה להוסיף לבלוקצ'יין, וקושי הוכחת העבודה (הכרייה) נקבע במספר האפסים שתוצאת הגיבוב צריכה להתחיל איתם.
התקפת הוצאה כפולה נפתרת, תחת הנחות מסוימות, על ידי שימוש בשרשת בלוקים מבוזרת המכונה "בלוקצ'יין" שבה נמצא התיעוד של העברות הכספים. המטבע "נכרה" על ידי שימוש בפונקציית ה-hashcash באמצעות כורים פרטיים, והבלוקים שנוצרים ושמתעדים את העברות המטבעות מכתובת לכתובת מאושרים על ידי צמתים מבוזרים .
הקושי (מספר האפסים שמופיע בתחילת תוצאת הגיבוב) משתנה בהתאמה לכוח הכרייה (יכולת העיבוד של הכורים) כך שבממוצע ייווצר בלוק חדש כל 10 דקות.
ככל שגדל מספר הבלוקים המשורשרים בבלוקצ'יין, כך מערכת הוכחת העבודה מתחזקת, כי כדי לשנות בלוק שנמצא למשל במקום העשירי מסוף שרשרת הבלוקים העכשווית, נצטרך לשנות ולחשב מחדש את גיבוב כל הבלוקים שמתחתיו, כלומר התשיעי מהסוף עד האחרון, כדי שגיבובם יתחיל במספר האפסים הנדרש. (גיבובם משתנה כי כל בלוק מכיל את גיבוב ראש הבלוק שקדם לו, ולכן אם השתנה הבלוק הקודם נצטרך לשנות גם את הבלוק שאחריו כדי שהוא יכיל את ראש הבלוק החדש של קודמו וכדי שגיבוב הבלוק יחזיר את מספר האפסים הרצוי, וכך הלאה).
אמנת המייפלאוור
1961 בצרפת
שנת 1961 בצרפת הייתה השנה בה ציינה צרפת 974 שנות לאום.
חוריז
חוריז (ערבית: حريز) הוא כפר פלסטיני הממוקם שבעה ק"מ דרומית מזרחית לחברון. הכפר נמצא בנפת חברון ובדרום הר חברון. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, האוכלוסייה מנתה 997 תושבים באמצע שנת 2006.
אמריש
אמריש (בערבית: امريش) הוא כפר פלסטיני הנמצא עשרה קילומטרים דרומית-מערבית לחברון. הכפר נמצא בנפת חברון שבדרום יהודה ושומרון. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, בשנת 2007 מנתה אוכלוסיית הכפר 1,665 תושבים.
נחל גרוף
נחל גרוף הוא נחל בערבה ליד אילת, כשני קילומטרים מדרום לנחל שחמון.
מוצאו של הנחל ברמת יותם, סמוך לאתר האשפה הישן, עובר דרך תלכיד נחלים ומסתיים בנמל אילת. לאורכו נסללה דרך המשמשת לרכיבת אופניים ולטיולים רגליים. הנחל עובר ליד מתקנים של נמל אילת וחברת קצא"א.
זיהום הנחל.
במשך השנה, מתמלא ערוץ הנחל באשפה רבה המגיעה אליו בעזרת הרוח הצפונית, מרחבי השחמון. החשש שעם השיטפון הראשון תגיע אשפה זו אל לב מפרץ אילת. מתנדבים רבים באים מדי שנה כדי לנקות את הנחל.
טיילת הנחל.
בשנת 2014 פרסם משרד הבינוי והשיכון להקמת טיילת בנחל גרוף באילת. הקבלן הירושלמי זלמן בראשי זכה במכרז ולאחר קבלת כל האישורים, העירייה הוציאה צו התחלת עבודה לטיילת החדשה, המשקיפה לנחל גרוף הסמוך לרובע 10 בשכונת שחמון. אורכה של הטיילת תוכנן להיות כקילומטר.
בפברואר 2015 העבודות הופסקו בשל ביצוע בדיקות קרקע על ידי משרד הבינוי. בדיקות הקרקע שהתקיימו באזור אחרי החפירות של אדמת המילוי נועדו לסייע בהנחיות המקצועיות לקבלן הביצוע, אולם תוצאותיהן טרם התקבלו, ולכן מתעכב המשך העבודה במקום.
אלכסנדר (סשה) גפל
אח&quot;י כידון (סער 4)
אח"י כידון הייתה ספינת טילים מהסדרה סער 4 "תכלית" של חיל הים הישראלי. הספינה יוצרה על ידי מספנות ישראל.
אח"י כידון שימשה בשירות חיל הים בין השנים 1974–1993, עד 1981 בזירת ים סוף ואחר כך בים התיכון.
הספינה יוצרה כדגם משופר של ספינות סער 3 שהגיעו לישראל במסגרת מבצע נועה.
אח"י כידון בזי"ס (זירת ים סוף).
אח"י כידון הושקה ב-1974 אחרי אח"י רומח, שתיהן נועדו לשרת בזי"ס. בהפלגת בציר ענבים, שתי הספינות הקיפו את יבשת אפריקה בספטמבר 1974 על מנת להגיע לשארם א-שייח'. מפקדי הספינות בהפלגה זו היו יצחק קוראל אלמוג, מפקד אח"י רומח, ואריה רונה, מפקדה הראשון של אח"י כידון. עם הגעתן לזי"ס הן הצטרפו לאח"י רשף ואח"י קשת והיוו את פלגה 45.
הספינה ביצעה הפלגות מבצעיות בים האדום. האחרונה שבהן, ב-1980, הייתה "שמרנות 3" תחת פיקודו של רון גינזבורג.
בסיום ההפלגה זו נכנסה הספינה לשיפוץ 5 שנתי במספנת אילת ואחריו הפליגה דרך תעלת סואץ לים התיכון.
זירת הים התיכון.
אח"י כידון שרתה בזי"ת עד 1993 וגם שם בצעה הפלגות אימונים ומבצעים.
סוללת טילי ברק (טיל נגד טילי ים) הראשונה הותקנה על אח״י כידון ולכן היא נטלה חלק פעיל ומרכזי בניסויים שנערכו לטיל זה.
בנוסף לטילי גבריאל הותקנו בספינה טילי כנרית (הרפון).
בפברואר 1994 נמסרה לחיל הים אח"י כידון מסדרת סער 4.5.
גוף הספינה המקורי (מסדרת סער 4) הוטבע בשנת 1997 ליד חוף שבי ציון כדי שישמש אתר צלילה וזיכרון ללוחמי שייטת 13 שנפלו באסון השייטת בלבנון.
נתן גרינשטיין
נתן גרינשטיין (1877 - 1 בינואר 1944) פעיל ציוני וכימאי שנודע בהמצאת שיטה להפיכת אצטילן לאצטאלדהיד, שנקראה על שמו "שיטת גרינשטיין", שהייתה בשימוש תעשייתי נרחב במשך כ-50 שנה.
קורות חייו.
גרינשטיין נולד בקובנה ולמד כימיה בקרלסרוהה, בין השאר אצל פריץ הבר. בתום לימודיו עבד עבור Chemische Fabrik Griesheim-Elektron בפרנקפורט, שלימים הייתה חלק מהאיחוד שיצר את קונצרן אי גה פארבן. בשנת 1907 הוא פרסם מאמר עם חוקר בשם בהרן על ניסויים שהראו ש-V2O5 הוא זרז חמצון מאוד יעיל להפיכת אתנול מעורב באוויר לאצטאלדהיד ולחומצה אצטית.