להר"י אתר אינטרנט, המיועד לציבור הרופאים בישראל ומחוצה לה ולציבור הרחב. האתר הראשי כולל אתרי משנה מגוונים, ובהם מידע בדבר כתבי העת של הר"י, מועדון הצרכנות. האתר מפרסם בקביעות מידע על אודות פעילות הר"י והאיגודים בשפות שונות, מידע בנושא בחינות ועדכונים שוטפים בדבר עמדותיה של הר"י.
היסטוריה.
ב-11 בינואר 1912, כאשר מספר הרופאים היהודים בארץ ישראל עמד על 32, הוחלט באספה שהתקיימה בביתו של ד"ר מאיר קרינקין בתל אביב, ברחוב אלנבי, לייסד אגודה שתיקרא "אגודה מדיצינית עברית ליפו ומחוז יפו", שאליה יוכלו להתקבל רופאים, וטרינרים ופרוביזורים (רוקחים מוסמכים).
הנוכחים באספה שנחשבו למייסדי האגודה הם ד"ר יהודה לייב פוחובסקי, חיים חיסין, ד"ר בת שבע יוניס גוטמן, ד"ר מאיר קרינקין, ד"ר מנחם שטיין וד"ר משה שרמן והרוקח זאב אורבוך. צורפו אליהם ד"ר סוניה בלקינד, ד"ר יעקב ברנשטיין-כהן מפתח תקווה, ד"ר וויצברד מראשון לציון וד"ר מוסקוביץ מרחובות.
באספה נקבע שיעור דמי החבר באגודה ונערכו בחירות חשאיות להנהלה, שעל פיהן נבחרו ד"ר פוחובסקי ליושב ראש, ד"ר קרינקין לסגן יושב ראש, וד"ר משה שרמן למזכיר.
כתב על כך ד"ר שרמן:
תוך שנה הצטרפו לאגודה כמעט כל הרופאים היהודים בארץ, מלבד רופאי ירושלים, והאגודה שינתה את שמה ל"האגודה המדיצינית העברית בארץ-ישראל". בהשפעתו של אהרן מאיר מזי"א הקימו רופאי ירושלים ב-1913 את "אגודת רופאים מדברי עברית", (ארמ"ע), בין מייסדי האגודה : ד"ר אריה בעהם, ד"ר אריה לייב שמעוני-מקלר, ד"ר אריה גולדברג, ד"ר אריה פייגנבאום, ד"ר זאב ברין וד"ר מרים נופך... ב-1914 הוסכם על איחוד האגודות, אך מלחמת העולם הראשונה דחתה את האיחוד ל-1919. בעקבות האיחוד שונה שם האגודה ל"הסתדרות רפואית עברית בארץ-ישראל" (הר"ע). עם הקמת המדינה שונה השם שוב ל"הסתדרות רפואית ישראלית" (הר"י).
בחיפה הקים הד"ר הלל יפה בשנת 1921 את סניף הסתדרות הרופאים שמנה שישה חברים, ובהם ד"ר נחום שימקין, ד"ר חיים יסקי, ד"ר ברוך ניסנבוים, ד"ר לייב עפרון וד"ר יצחק גליקר..
כבר מראשיתה עסקה הר"י בתכנים המקצועיים של מקצוע הרפואה ולא רק בטובת חבריה. אף שרוב הרופאים בארץ לא דיברו עברית, הוחלט להוציא לאור רבעון בעברית שנקרא "זכרונות דברים של האגודה המדיצינית העברית בארץ ישראל". את תפקיד העורך קיבל מזכיר האגודה, ד"ר משה שרמן, הודות לשליטתו בשפה העברית וכן בשל היותו בנו של מוציא לאור ובעל בית דפוס.
בשנת 1927 במסגרת ההסתדרות הרפואית ייסד הד"ר חיים ברלין את החברה הדרמטולוגית.
בשנות השלושים של המאה העשרים עמדו בראש ארגון הרופאות של הר"י הד"ר חנה יעקב-פלר והד"ר פני צ'לנוב-קריגר.
בתאריכים 31 במאי – 1 ביוני לשנת ה'תרצ"ט 1939 נערך בבית הבריאות ברחוב צ'נסלור בירושלים כנס רפואי-מדעי שארגנה ההסתדרות הרפואית העברית בא"י. בכנס השתתפו מרבית מבכירי הרופאים בארץ ישראל לתקופה.
בשנות ה-40 יצרה ההסתדרות הרפואית את קופת החולים "אוצר הרופאים" על מנת לתת לרופאים מסגרת של שירותי בריאות ללא שייכות פוליטית. "אוצר הרופאים" הצטרפה לאחר מספר שנות פעילות לקופת חולים "אסף", שפעלה בעיקר בחיפה. קופת חולים "אסף" התאחדה עם קופת חולים מכבי בשנת 1975.
באוגוסט 1959 פעלה הסתדרות הרופאים למנוע ביקור של משלחת רופאים מגרמניה בישראל.
StarCraft 2
גאבלה
הגאבלה (gabela, בקרב קהילות סרביה נקרא גם פֶּצָ'ה, peča), בארצות הרומניות (נסיכות מולדובה וולאכיה), בבולגריה, ובסרביה היה מס עקיף שהוטל על השחיטה הכשרה של עופות ובהמות ומקורו בתקופה העות'מאנית.
ההכנסות שנוצרו מגביית המס נועדו למימון הפולחן הדתי של הקהילה היהודית וגם למימון מוסדות הקהילה, בית הספר, בית החולים, בית המחסה לזקנים ולנכים ומוסדות צדקה אחרים.
המס אושר בהוראות הנסיכויות של מיכאי רקוביצה בשנת 1764, גריגורה אלכסנדרו גיקה בשנת 1777, קונסטנטין איפסילנטי בשנת 1799 ויואן סנדו סטורזה בשנת 1825.
ראו גם.
גאבלה (צרפת)
הוגו &quot;הארלי&quot; רייס
נפטרו.
רבי זכריה בן משה הרופא
פלואן
שלמה הלוי מבורגוס
פבלו דה סנטה מריה או פאולוס איש בורגוס, שנולד בשם שלמה הלוי (בספרדית: Pablo de Santa María; בלטינית: Paulus Burgensis; 1350–1435) היה תאולוג ואיש דת קתולי, בישוף העיר בורגוס, פרשן מקרא והשר שומר-החותם במועצת קסטיליה . סנטה מריה היה יהודי מומר וטרם טבילתו כיהן כרבה של בורגוס.
שלמה הלוי נולד למשפחה שבלטה בפעילותה בתחום הכספים בחצר המלוכה בקסטיליה. בשנת 1389, נשלח לייצג את חצר המלוכה הקסטיליאנית בחבל אקוויטניה שבצרפת. בהיותו שם נעצר כבן ערובה. ככל הידוע נטבל לנצרות ב-21 ביולי 1390, אך אפשר שאין זה התאריך המדויק; ישנה השערה שנטבל, כמו יהודים רבים אחרים, בעקבות פרעות קנ"א כעבור שנה. יחד עמו התנצרו גם בניו, בתו ואחיו. אשתו יואנה בנבנישתי נשארה יהודייה. בשנת 1406 בעקבות חוק שהתיר ליהודים לחזור ליהדותם, בתם ביאטריס, וטודרוס בן הזקונים שלהם, חזרו ליהדות. לאחר התנצרותו עבר לפריז בה למד לימודי תאולוגיה.
בשנת 1394 עבר לאביניון ושם התקרב לאפיפיור בוניפקיוס התשיעי. באותה העת גם החל לפעול במרץ כדי להמיר את יתר היהודים, ופרסם כתבי פולמוס כדי להוכיח את אמיתות הנצרות. במקביל החל לעלות במעלות הכמורה ומונה לתפקידים נכבדים. בשנת 1403 מונה לבישוף של העיר קרטחנה וּבשנת 1415 מונה לבישוף של עיר הולדתו בורגוס. משנת 1407 והלאה החזיק בתואר שומר-החותם במועצה המלכותית הקסטיליאנית.
נכדתו, תרזה מקרטחנה, שנולדה ב-1425 כנוצריה, הייתה בבגרותה נזירה קתולית משכילה, ואחת מחלוצות המחשבה הפמיניסטית בעולם.
מתיאש אייזלר
מתיאש (מתתיהו) אייזלר (בהונגרית: Eisler Mátyás; 2 בספטמבר 1865 – 13 בדצמבר 1931) היה רב, היסטוריון ומזרחן יהודי יליד הונגריה, שחי רוב חייו בטרנסילבניה (משנת 1918 –תחת שלטון רומני). היה תומך נלהב של הציונות.
אייסלר היה הרב הראשי של הקהילה היהודית הנאולוגית בקלוז', רומניה. היה כותב פורה בעיתונות היהודית והמדעית, התפרסם לא רק כמנהיג דתי אלא גם במחקריו על תולדות יהודי טרנסילבניה ועל הספרות היהודית בהונגריה.
ביוגרפיה.
מתיאש אייזלר נולד ב 2 בספטמבר 1865 ביישוב פאטי (Paty), מחוז פשט, הונגריה, סיים לימודי רבנות בבית המדרש לרבנים בבודפשט ובבית המדרש לרבנים בברלין של הרב עזריאל הילדסהיימר וגם כן לימודי פילוסופיה עד לתואר דוקטור באוניברסיטת בודפשט.
התחתן עם גיזלה, בתו של הרב איגנאץ וייס מאסטרגום. בשנת 1890 ד"ר אייזלר לימד עברית בבית הספר למורים יהודים בבודפשט וחיבר עבודות עיוניות בתחום היהדות בשפות עברית, הונגרית וגרמנית. בשנת 1891 התמנה לרב הראשי של הקהילה הנאולוגית של קלוז' והחזיק בתפקיד זה עד מותו.
מרכז עבודתו היה בית הכנסת הנאולוגי המפואר של קלוז' (כעת ברחוב הוריה, ומכונה גם "בית הכנסת לזכר הנספים בשואה") שנפתח בשנת 1887 על ידי קהילות הסטטוס קוו אנטה והנאולוגים בעיר.
הרב אייזלר לימד בלשנות מזרחית באוניברסיטת קלוז' והיה החלוץ בחקר ההיסטוריה של יהדות טרנסילבניה. הוא כתב מספר חיבורים היסטוריים והמרכזי שביניהם (בהונגרית) היה "מעברם של יהודי טרנסילבניה לתקופת הנסיכות".
במסגרת פעילותו הציבורית נבחר ליושב ראש של איגוד רבני טרנסילבניה ובאנאט (הזרם הנאולוגי). כמו כן היה חבר בוועד הלאומי שסייע לנזקקים לאחר תום מלחמת העולם הראשונה ובתוקף תפקיד זה חיפש דרכים לעזור לאותם הסטודנטים היהודים שבגלל הנסיבות והאווירה האנטישמית במוסדות אקדמיים נאלצו ללמוד בחו"ל.
היה אחד הכותבים הראשיים בעיתון הציוני של יהדות טרנסילבניה, "אוי קלט". החל משנת 1923 היה גם כן חבר בחברה לדו-שיח בין יהודים לנוצרים ("החברה יהודית-נוצרית" KZST).
בשנת 1920 נמנה עם מקימי תנועה ציונית בשם "האיחוד הלאומי היהודי בטרנסילבניה".
הרב ד"ר אייזלר נפטר בקלוז' ב-13 בספטמבר 1931.
בתו קלרה (אחר נישואיה לוראנט; 1910-1965) הייתה טכנאית רנטגן בבית ההבראה סייסטה שבו שהה בשנת 1936 המשורר ההונגרי אטילה יוז'ף ונמנתה עם אלו שחיזקו את רוחו ברגעים הקשים בחייו.
כתבים.
הרב אייזלר פרסם מעל 200 מאמרים בתחום ההיסטוריה, השפות השמיות ותולדות הספרות היהודית.
כתב ב-Jewish Encyclopedia ערכים על יהדות טרנסילבניה,
כמו כן בלקסיקון היהודי ההונגרי (Magyar Zsidó Lexikon (1929
.Az erdélyi országos főrabbik kiadatlan kútfői alapján (תולדות יהודי טרנסילבניה - מבוססות על מקורות שלא פורסמו מעזבונם של הרבנים הראשיים) 1900 קלוז'.(בהונגרית)
מתוך שנתון אגודת הקוראים בני ישראל בקלוז - 1906 A Kolozsvári Izraelita Felolvasó Egyesület Évkönyve
הרב אייזלר ערך את העבודות התחום השפה העברית של המלומד ההונגרי יאנוש אפאצאי צ'רה (1911) ושל פילולוגים הונגרים אחרים.
Irodalmi Társulat – Lampel R. / Wodianer F. és fiai, 1900), pp. 316–332
אייסלר מתיאש
קורבן חגיגה
יחזקאל ניסנוב
יחזקאל ניסנוב (1886 – 23 בפברואר 1911) היה ממקימי הארגונים בר גיורא (1907) והשומר (1909), מחלוצי העלייה השנייה.
חייו.
נולד בשנת 1886 לשושנה ושמעון, יהודים הרריים בעיר טמיר-חאן-שורה בדאגסטן שבצפון הקווקז. גדל במשפחה דלת אמצעים ולכן נאלץ לצאת לעבודה כבר בילדותו.
בגיל שלוש-עשרה יצא לבאקו בירת אזרבייג'ן במטרה ללמוד את מקצוע התפירה אצל חייט יהודי. בהשפעת חבריו, פועלים במקצועם, הצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית הרוסית. מאוחר יותר, כשעמד על כך שאין עתיד ליהודים בגולה, עבר לאגודת פועלים יהודית - "פועלי ציון" והיה ער לאירועים שהתרחשו בארץ ישראל.