המושק הקשמירי מסווג על ידי IUCN במצב השימור "סכנת הכחדה" (EN), בשל כך שמאוד סביר שאוכלוסייתו פחתה בצורה דרסטית בלמעלה מ-50% על פני 21 שנים כתוצאה מציד נרחב ביותר שאופייני מאוד למיני המושק. אף על פי שאין נתונים ישירים לגבי הירידות האחרונות, סביר להניח על בסיס רמות הציד הגבוהות שהמין ממשיך לרדת במספריו. זאת ועוד, למין יש טווח תפוצה מצומצם יחסית.
מלבד ציד לבשרו של המושק אשר נחשב למעדן מקומי ולפרוותו, המושק ניצוד במיוחד עבור סחר בבלוטות המושק שלו שמספק רווח נאה ביותר לציידים. המקומיים מדווחים כי סוחרים זרים מהמזרח התיכון משלמים 200–250 דולר עבור כל תרמיל אשר מכיל כ-25 גרם מושק בלבד. הזמינות המוגברת של רובים בעשורים האחרונים וחוסר היציבות הפוליטית באזור (כדוגמת מלחמת אפגניסטן, המלחמה בצפון-מערב פקיסטן, מלחמת קשמיר), כל אלו מובילים לפריחה בסחר הלא מבוקר בחיות בר ובמוצריהם במשולש הגבולות ההודי-פקיסטני-אפגני. בצפון פקיסטן, המושק נמצא בקיץ באזורים גבוהים מאוד וניצוד בדלילות בעיקר על ידי רועים חמושים שמסיירים באזור עם עדריהם, בעוד שבחורף הציד שלו הופך לנפוץ יותר בעקבות ירידתו לאזורים נמוכים מפאת הקור הרב.
המושק הקשמירי מופיע בנספח א' של אמנת וושינגטון (CITES) - מה שאוסר לחלוטין מסחר בינלאומי במין זה או במוצריו. עם זאת, הערך הגבוה של מוצריו דורש פעילות מנע חזקה מהרגיל. ככל הנראה הוא נמצא בתוך האזורים המוגנים בהודו ופקיסטן - אך יעילותם מוטלת בספק. ממשלת אפגניסטן רשמה את המושק הקשמירי ברשימת המינים המוגנים במדינה ואסרה כל ציד ומסחר במין זה ברחבי המדינה, אך השליטה על הציד והמסחר הלא חוקי אינה משמעותית.
אייל מושק אנחווי
אייל מושק אַנחְווֵי (שם מדעי: Moschus anhuiensis), הוא מין פרסתן דמוי אייל במשפחת איילי מושק, האנדמי לסין העממית. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1982 על ידי מספר חוקרי טבע סיניים. זהו מין "חדש" של אייל מושק - בתחילה היה נחשב כתת-מין של אייל מושק סיבירי ולאחר מכן של אייל מושק סיני. הוא הוכר כמין נפרד על בסיס שוני גנטי וחיצוני בינו לבין המושק הסיני. שמו המדעי נגזר מלטינית כדלהלן: "Moschus" = "מושק" - מתייחס לבלוטה המיוחדת שלו המפרישה ריח עז. "anhuiensis" - מתייחס למקום התפוצה העיקרי שלו - מחוז אנחווי בדרום-מערב סין.
תיאור.
מושק אנחוויי הוא בין הקטנים שבאיילי המושק, אך גדול יותר מהמושק הסיני. אורך גופו הוא עד 76.5 ס"מ, גובהו בכתף פחות מ-50 ס"מ, ואורך זנבו 2–4 ס"מ. משקל גופו המקסימלי הוא 9.7 ק"ג. הצבע הכללי של פרוותו הוא חום אפרפר דהוי, ויש לו דפוס עמום של כתמים בהירים ודהויים רבים. יש לו פסים לבנים בולטים על הצוואר בדומה למושק הסיני, ופס לבן במקביל לקו הלסת. השיער שלו ארוך למדי ומגיע לכ-5.4 ס"מ אורך. יש לו פרסות אחוריות ארוכות למדי, ניבים ארוכים שקצרים יחסית למיני מושק גדולים, ובלוטת מושק סמוך לאיברי הרבייה. האוזניים שלו עגלגלות וארוכות מזכירות את אוזני הארנב והן כהות יותר משאר הגוף. מבנה גופו גמיש ועגלגל. רגליו האחוריות ארוכות מהקדמיות ומספקות לו יכולת קפיצה טובה. אין דו-צורתיות זוויגית בולטת בין הזכרים לנקבות.
תפוצה ואקולוגיה.
מושק אנחוויי אנדמי לדרום-מערב סין העממית. הטווח המכריע של תפוצתו נופל בהרי דאבי שבתחומי מחוז אנחווי, וסביר להניח שהוא נפות גם בשוליים המערביים של ההר הנופלים בתחומי מחוזות חוביי וחונאן. בית הגידול שלו ברצועת הרים זו כולל יערות עצי-מחט בגבהים של כ-2,000 מטר מעל פני הים עם פסיפס של סלעים, צוקים ושיחים. הטמפרטורות בתחומי מחייתו כ-30 מעלות וכמות המשקעים הממוצעת היא מעל 2,000 מילימטר לשנה.
מעט מאוד ידוע על הרגלי המזון ואורח החיים של מושק אנחוויי. על פי זואולוגים שחקרו במעט את המין, הנקבות מגיעות מהר מאוד לבגרות - כבר בשנה הראשונה לחייהם, ולידת תאומים היא די נפוצה אצל מין זה בניגוד לשאר איילי המושק. הוא בעל חיים שפעיל החל משעות הדמדומים - לאורך שעות הלילה - ועד עלות השחר. בשאר היום ישהה באזור סבוך ומוגן. סביר להניח שההתנהגות החברתית של המין זהה למדי לזו של המושק הסיני. הטורף העיקרי שלו ברצועת ההרים הוא ככל הנראה נמר הודו-סין.
מצב.
מושק אנחווי מסווג על ידי IUCN במצב השימור "סכנת הכחדה" (EN), בשל מספר איומים רציניים שגרמו לירידה דרסטית של האוכלוסייה. מרבית האיומים זהים לזה של המושק הסיני - אובדן בית הגידול וציד נרחב עבור בלוטת המושק וכן לעורו ובשרו. אין מידע זמין על גודל האוכלוסייה. ההערכה היא שהפיזור הגאוגרפי שלו פחת בכ-70% בין 1957 ל-1977 (כ-20 שנה). על פי סוקר סיני גודל האוכלוסייה הכולל היה 700–800 בלבד בשנת 1985. בסקר משנת 1995 הוצע כי סביר להניח שמין זה עדיין נתון בירידה - כך שהוא מתקרב לקריטריונים של "סכנת הכחדה חמורה" (CR), אף על פי שב-2003 דווח כי ככל הנראה מעמדו השתפר. מאז לא פורסמו סקרים נוספים, ונכון לשנת 2014, לא התקבל מידע יוצא דופן המצביע על צורך לשנות את מצב שימורו לקטגוריה מאוימת יותר.
מושק אנחוויי מופיע בנספח ב' של אמנת אמנת וושינגטון (CITES), ברשימת מיני המפתח המוגנים של הטבע בסין מאז 2002 וכמין בסכנת הכחדה ברשימה האדומה הסינית. על פי IUCN נדרשים בדחיפות צעדים כדי לשלוט על ציד לא חוקי של המין ולהגן על בית הגידול שלו בהר דאבי. יש צורך לקבוע את גודל האוכלוסייה של המין ואת היקף האיומים על מין זה. לא ידוע על אזורים מוגנים שבהם מושק אנחוויי נמצא.
אייל מושק סיני
אייל מושק סיני (שם מדעי: "Moschus berezovskii"; ידוע גם כמושק גמדי או כמושק יערוני), הוא מין של פרסתן קטן דמוי אייל במשפחת איילי מושק, המצוי במזרח אסיה. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1929 על ידי הפליאונטולוג הסובייטי קונסטנטין קונסטנטינוביץ' פלורוב במהלך מסעה של משלחת רוסית באזור בסין. המושק הסיני הוא הנציג הקטן של משפחת איילי המושק ולו ארבעה תת-מינים. המין אייל מושק אנחווי, נכלל בעבר כתת-מין שלו. תת-המין של המושק הסיני הנפוץ בווייטנאם ובמחוזות דרומיים בסין נחשב עד לאחרונה על ידי חוקרי טבע רוסים כאוכלוסייה של אייל מושק סיבירי, וייתכן מאוד כי הוא עשוי להוות מין בפני עצמו. המושק הסיני הוא אייל המושק בעל התפוצה הדרומית ביותר.
אנטומיה.
כסות ומראה חיצוני.
למושק הסיני פרווה צפופה וקצרה שחסרת שכבת שערות נוספת הנמצאת אצל קרוביו בהימלאיה וסיביר, בהתחשב בכך שהוא נפוץ בבתי גידול טרופיים יותר עם טמפרטורות נוחות יחסית; עם זאת, הפרווה די גסה באזור הצוואר והסנטר. לפרוות המושק מראה כהה ועמום המסווה אותו בהצלחה בסביבת גידולו הטבעית. צבע הפרווה הוא חום-קפה, חום-שוקולד כהה, חום-ערמוני או חום-זית, כשפלג הגוף האחורי נוטה להיות כהה יותר מהצלעות והגב. הצוואר והחזה נוטים להבהר מעט לצבע חום אפרפר, ולאורך הגב יש קו שערות כהה מאוד. החלק התחתון של הרגליים בצבע כהה למדי - כמעט שחור, ואילו צידם הפנימי והגחון צהבהבים. סימוני הגוף של המושק הסיני בולטים יותר מקרוביו: לאורך הגרון יש לו כתם גדול ורחב בצבע לבן או צהבהב חיוור ובמרכזו יש כתם חום כהה, וסמוך לחיבור של הראש לצוואר יש לו זוג כתמים לבנים. בניגוד לקרוביו שאצלם הסימון בצוואר די עמום, אצל המושק הסיני הוא ברור וניכר למרחוק. לעיתים יש לו כתמים לבנים נוספים סמוך לצוואר ולחזה. הפרסות בצבע שחור.
ראשו של המושק הסיני בהיר בדרך כלל משאר הגוף - לרוב בצבע כחלחל או אפרפר חיוור, אך הפנים עלולות להיות כהות למדי. למושק הסיני סימני פנים שאופיינים לשאר איילי המושק, אך בדומה לסימוני הגוף הם נוטים להיות בולטים יותר אצלו. מעל העיניים יש לו גבות לבנות בולטות וסביב הלוע והאף יש כתם לבנבן או צהבהב. לאורך קו הלסת יש קו לבן בולט, ולעיתים יש נקודה לבנה במרכז המצח או משני צדדי האוזניים. האוזניים מתחלקות בין צבע שחרחר/חום כהה בצד החיצוני, לבין צהבהב/לבנבן בצד הפנימי. שכבת השערות בפנים האוזן עבה ורכה.
מאפיינים ומידות גוף.
איילי המושק הם בעלי גוף קומפקטי ומוצק למדי, והדבר ניכר במיוחד אצל המושק הסיני שהוא הקטן שבהם. הגב שלו עגלגל מאוד ופלג גופו האחורי גבוה מהקדמי; מאפיין זה נובע מכיוון שרגליו האחוריות גבוהות בצורה ניכרת מהקדמיות - מה שמשווה לו מראה שפוף למדי. מבנה גופו מותאם היטב לתנועה באזורים סבוכים כאשר הצוואר והראש השפופים מפלסים דרך בסבך ושאר הגוף בעקבותיהם. השילוב של הגב הגמיש והעגלגל יחד עם הרגליים האחוריות הופכות את המושק הסיני לקפצן מעולה המשתמש ביכולת זאת כדי לברוח מאויביו ואף לקפוץ על ענפי עצים - מאפיין ייחודי לאיילי המושק וליעלים. צווארו של המושק הסיני ארוך ודק וראשו קטן. האוזניים שלו גדולות, רחבות ועגלגלות ומשוות לו מראה של ארנב. עיניו ואפו גדולים ושחורים, הלוע שלו קטן יחסית ולשונו ארוכה. פרסותיו קצרות, וחדות ומאחורי הרגל בולטים מאוד הפרסות האחוריות שארוכות בצורה יוצאת דופן ומזכירות את דורבני התרנגולים. פרסות אלו מספקות למושק יציבות בעת שהוא יורד על מדרונות אנכיים מאוד. זנב המושק קצרצר ביותר ואינו נראה כמעט - דומה יותר לבליטה מאשר לזנב רגיל. בדומה לקרוביו, גם למושק הסיני יש בלוטת מושק סמוך לאברי הרבייה המפרישה ריח עז. למושק הסיני זוג ניבים ארוכים וחדים הבולטים מהשפה החיצונית, והם נמצאים בגדילה מתמדת לאורך חייו. שימושם העיקרי הוא כאמצעי לחימה בין הזכרים בעונת הרבייה. הזכרים והנקבות זהים בגודלם. גובהו של המושק הסיני בכתפיים בסביבות 40 ס"מ, אורך ראשו וגופו כ-70 ס"מ ומשקלו כ-7 ק"ג.
תת-מינים.
למושק הסיני כאמור ארבעה תת-מינים:
תפוצה ובית גידול.