באותה שנה, נכלל שירה של הלהקה - "Oh My God", בפסקול של הסרט "סוף העולם". דייב נבארו, גיטריסט להקת ג'יינז אדיקשן, הקליט חלקי גיטרה לשיר. זהו השיר הראשון שהוציאה הלהקה כחומר חדש שלה, עם הרכבה החדש.
ב-1 בינואר 2001 פתחה הלהקה בסיבוב ההופעות "Chinese Democracy Tour", לקידום אלבומה החדש. בגלל התעכבותו, הסתיים סיבוב ההופעות באופן רשמי רק ב-31 בדצמבר 2011.
סגנון האלבום.
Chinese Democracy שונה מאלבומיה הקודמים של להקת גאנז אנד רוזס במספר מובנים, בעיקר בגלל הז'אנרים החדשים הכלולים בשירי האלבום. כבר בשנת 1997, דיווחו מקורות על האלבום כאלבום ש-"נשמע שונה מהצליל המוכר... מושפע בהחלט ממוזיקה אלקטרונית". ביולי 1998, דיווח כתב "הניו יורק טיימס", ניל שטראוס, שהאלבום העתיד לצאת יהיה "מושפע ממוזיקה אלקטרונית". מקורות נוספים דיווחו שהאלבום יהיה בסגנון "רוק תעשייתי" (ז'אנר המשלב מוזיקה תעשייתית וז'אנרים שונים של רוק), בדומה ללהקות Nine Inch Nails ומיניסטרי, סגנון אותו העריץ אקסל רוז במשך שנים. למרות זאת, בריאיון לתחנת רדיו ארגנטינאית בשנת 2001, ציין רוז כי האלבום לא יהיה בסגנון תעשייתי. בשנת 2006, ערך רוז ריאיון למגזין רולינג סטון, בו אמר: "זה אלבום מאוד מורכב, אני מנסה לעשות משהו שונה. חלק מן השירים יזכירו את להקת קווין. יהיו אנשים שיגידו: 'זה (האלבום) לא נשמע כמו אקסל רוז, זה לא נשמע כמו Guns N' Roses'. אבל אתם תאהבו לפחות כמה שירים באלבום." בראיון אחר באותה שנה, גם הוא לרולינג סטון, תיאר סולן להקת Skid Row, סבסטיאן באך את האלבום כ- "אפי" והוסיף: "זה אלבום מגניב מאוד, עם ריפים וצרחות קטלניות, אבל גם יש לו צליל מאוד מודרני".
האלבום סימן שינוי בלהקה, עם ז'אנרים חדשים כמו רוק תעשייתי, רוק אלקטרוני ונו-מטאל. למרות זאת, הצליח האלבום לשמור על סגנון ההארד רוק הישן והמוכר של הלהקה, מאלבומיה הקודמים.
This Is What You Came For
This Is What You Came For (בעברית: בשביל זה באת) הוא שיר של הדיג'יי הסקוטי קלווין האריס בהשתתפות הזמרת הברבדית ריהאנה. השיר יצא לאור ב-29 באפריל 2016, תחת חסותן של חברות התקליטים קולומביה, סוני, ווסטבורי רוד רקורדס. ריהאנה והאריס שיתפו פעולה קודם לכן באלבום האולפן השישי שלה, Talk That Talk בשירים "Where Have You Been" ו-"We Found Love". השיר הגיע למקום ה-2 במצעד הבריטי ולמקום השלישי במצעד ה-בילבורד הוט 100, וזכה להצלחה רבה בעולם כאשר נכנס למצעדים רבים. בארצות הברית מכר השיר למעלה מ-4 מיליון עותקים, ובבריטניה מכר למעלה מ-1.4 מיליון עותקים. דבר אשר הופך את השיר לאחד מהשירים הנמכרים ביותר של האריס ושל ריהאנה. את השיר כתבה הזמרת (ובת זוגו לשעבר של האריס) טיילור סוויפט תחת השם העט "Nils Sjöberg".
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ הנלווה שיצא לשיר בוים על ידי אמיל נאוה, מרטין קופן ואלי ג'ונסון. הווידאו קליפ הועלה ליוטיוב ב-16 ביוני 2016. בווידאו קליפ יש הולוגרמה של קופסה גדולת ממדים, ובתוכה נמצאת ריהאנה, רוקדת, ושרה. לאורך כל הווידאו קליפ ניתן לראות אורות ניאון זוהרים מכל כיוון, מכוניות, ואפקטים נוספים. נכון ל-23 באוגוסט 2017, הווידאו קליפ צבר למעלה מ-1.7 מיליארד צפיות, והוא הווידאו קליפ השני הנצפה ביותר לשנת 2016. הווידאו קליפ הועלה לערוץ ה-Vevo של האריס, ולא לערוצה של ריהאנה.
מיקומי שיא.
השיר זכה להצלחה עולמית במצעדים בכך שנכנס לחמישייה הפותחת בלמעלה מ-25 מדינות שונות, והגיע למקום הראשון בלמעלה מ-14 מדינות שונות.
בנג'מין מקנזי
אליהו גלעזר
אליהו גלעזר (30 בינואר 1912 - 14 במאי 1989) היה פעיל ציוני בתנועת בית"ר, ממארגני עליית ההצלה מהשמדה בארצות אירופה, פובליציסט, נואם מוערך.
קורות חיים.
אליהו גלעזר נולד ב-1912 לאהרון ופרידה גלזר (גלזריס) בווילנה שבליטא. בשנת 1915, עם התקרבות הצבא הגרמני לליטא, עברה משפחתו לרוסיה. במוסקבה חזה כילד בן 5 בהתנגשויות מזוינות בין הפלגים הלוחמים במהפכה. אז לדבריו התגבשה אצלו הדעה שהיהודים זקוקים לנשק להגנה עצמית ואכן מאוחר יותר, בהיותו פעיל בבית"ר, הוביל אימונים של יהודים בנשק בקובנה שבליטא. בשנת 1919 חזרה משפחתו לווילנה ובשנת 1921 נכלא אביו, על ידי הפולנים, יחד עם יהודים רבים, במחנה מעצר. עם שחרורו הוכה אביו בראשו במוט על ידי קצין פולני, מכה ממנה נפטר שבועות אחדים לאחר מכן.
בעקבות מות אביו נשלח אליהו בשנת 1923 לאחות דודתו ממשפחת לנדוי (לנדאו), בעיר החופשית דנציג. שם קיבל חינוך ציוני ותרבותי אירופאי, יחד עם הבנים מיכאל ומשה – לימים נשיא בית המשפט העליון. אבי המשפחה יצחק לנדוי היה יו"ר ההסתדרות הציונית בדנציג ויו"ר אגודת הספורט היהודית בר כוכבא. חינוכו הציוני של אליהו גלעזר בבית לנדוי הוביל להצטרפותו לבית"ר דנציג בשנת 1929 ומאז ועד שנת 1940 פעל באירופה בהקמה וניהול סניפי בית"ר וארגון העפלה לישראל, אז תחת המנדט הבריטי (ראה פירוט להלן). בעת מלחמת העולם, אמו ושתי אחיותיו, הדסה וטובה, נרצחו בליטא ביער פיבוניה שליד וילקומיר. אחותו מאשה ניצלה.
בשנת 1940 עלה לארץ באניית עליית אף-על-פי סקריה. בשנת 1942 הצטרף לבריגדה היהודית, במסגרתה לחם בחזית איטליה. לאחר תום המלחמה המשיך לשרת כחייל בבריגדה באיסוף ניצולי המחנות והעלאתם לארץ, עד שחרורו ב-1946. כך מצא את אחותו מאשה.
בשנת 1943, בהייתו חייל בבריגדה, נשא את הצברית גאולה אזרחי לאשה. לימים נולדו להם שני בנים, ביניהם אלדד גל-עזר, ד"ר לפיזיקה וממייסדי תוכנית החלל הישראלית חתן פרס ביטחון ישראל.
לאחר שחרורו עסק לפרנסת המשפחה במקצוע האופטיקה, אותו למד מדודו יחזקאל גלזר, ולאחר שסיים השתלמות מקצועית, כאופטומטריסט.
אליהו גלעזר נפטר ב 14 במאי 1989 לאחר 3 שנים של סבל ממחלת אלצהיימר.
פעילות ציבורית.
בשנת 1929 הצטרף לבית"ר דנציג ובשנת 1931 התמנה לנציב בית"ר דנציג. פעילותו הראשונה בארגון העפלה לישראל הייתה ב-1932 כאשר ארגן בדנציג קבוצה של 10 בית"רים שעלו לארץ דרך לבנון. קבוצה נוספת שארגן, הפעם של 30 בית"רים, נעצרה בנמל בירות והוחזרה לאירופה. בשנת 1934 נתמנה לנציב בית"ר בלטביה ובאסטוניה ונציג שלטון בית"ר בארצות הבלטיות ובארצות סקנדינביה. בשנת 1935 התמנה כנציב בית"ר ליטא ומזכיר הצה"ר (ברית הציונים הרוויזיוניסטים).
בשנת 1937 התמנה כנציב בית"ר צ'כוסלובקיה ופעל לארגון ספינות העפלת "אף על פי" ממשרד בפראג. בשנה זו, בעת כינוס הצה"ר בפראג, הכריז שבית"ר מחזירה את 8 הסרטיפיקטים (אישורי כניסה לישראל המנדטורית) אשר הוקצו לצה"ר על ידי ההסתדרות הציונית ובמקומם יעפילו 800 בית"רים בדרכים אחרות. בשנים 1938–1939 פעל במרכז אירופה לארגון ספינות העפלה. עקב מרצו, הצלחתו ומסירותו, נשלח, תחת כסות תעודת עיתונאי ליטאי, על ידי הנהגת בית"ר בלונדון בראשותו של זאב ז'בוטינסקי, לפתרון בעיות בסניפים ולהקמת סניפים חדשים בכל רחבי אירופה. ב-1939, לאחר פלישת הנאצים לצ'כוסלובקיה, עבר לפריז בתור נציג שלטון בית"ר בארצות הדוברות צרפתית ומשם ניהל את מבצעי העלייה מארצות מרכז אירופה ומערבה. בשנת 1940, כחודש לאחר פלישת הנאצים לצרפת, נמלט מצרפת ועלה לארץ באניית המעפילים סקאריה שהפליגה מרומניה והיה נציג בית"ר במפקדת האנייה. בהגיעם לארץ ישראל נכלא יחד עם 1,600 מן המעפילים למשך כשישה חודשים במחנה המעצר בעתלית, שם ניהל את חיי המעפילים במחנה.
בישראל היה מ"מ הנציב ונציב בית"ר בפועל, כאשר פורמלית דוד רזיאל היה הנציב בנוסף לתפקידו כמפקד האצ"ל. לאחר נפילתו של דוד רזיאל ב-1941 היה אליהו גלעזר אחד מ-4 חברי מפקדת האצ"ל עד למינויו של יעקב מרידור כמפקד.
בשנת 1942 התנדב לבריגדה היהודית ונלחם בחזית איטליה. היה ממארגני המרד על הסמל בו 69 חיילים מישראל דרשו דגל וסמל ייחודיים לבריגדה היהודית. לאחר מאסר שדה הסכימו הבריטים לתת לחיילי הבריגדה היהודית סמל ייחודי המכיל מגן דוד זהוב על רקע שני פסים כחולים והכיתוב חיל –חטיבה יהודית לוחמת. בתום המלחמה עסק, במסגרת הבריגדה שטרם פורקה, באיסוף ניצולי המחנות והעלאתם לארץ.
למרות תמיכתו בתנועת החרות לא עסק לאחר קום המדינה בפעילות פוליטית גלויה. מאחורי הקלעים גויס כמפשר בסכסוך הפוליטי בין מנחם בגין לשמואל תמיר, סכסוך שהביא בסופו של דבר לפרישת תמיר ויסוד מפלגת "המרכז החופשי" על ידו.
בשנת 1955 הקים ביחד עם 6 רוויזיוניסטים את מסדר ע"ש זאב ז'בוטינסקי וכיהן כנגידו הראשון.
כאופטיקאי ואחר כך כאופטומטריסט פעל לרגולציה של מקצועות אלה והיה פעיל באיגוד האופטיקאים ואחר כך באיגוד האופטומטריסטים והאופטיקאים.
מספריו.
בטרם זרחה השמש בשרות תנועת ז'בוטינסקי, אליהו גלעזר 1984
אמבת' דייוויץ
ויל גרייבס
ויליאם תומאס "ויל" גרייבס (באנגלית: William Thomas "Will" Graves, נולד ב-15 במאי 1988) הוא כדורסלן אמריקאי ששיחק לאחרונה בעמדת הסמול פורוורד בקבוצת פורטו מהליגה הפורטוגלית הראשונה.
קריירה.
במכללה שיחק בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת צפון קרוליינה. הציע את עצמו לבחירה בדראפט 2011, אך לא נבחר על ידי אף קבוצה.
ב-10 בפברואר 2010 חתם גרייבס באקיטה נורת'רן האפינטס היפנית, ושם התחיל את הקריירה שלו. לאחר מכן נדד בכמה קבוצות, בין השאר בבוקה ג'וניורס הארגנטינאית ובקבוצות נוספות בדרום אמריקה. לקראת עונת חתם בקבוצת הכדורסל מכבי חיפה היט, עזב לחצי שנה וחזר לאחר מכן לקדנציה נוספת של עוד שנתיים.
את שיא הקריירה שלו בנקודות רשם בשנה השלישית שלו במדי מכבי חיפה כאשר קלע 34 נקודות במשחק ב-27 בפברואר 2017.
ב-20 באפריל באותה העונה נפצע בראשו במהלך משחק מול מכבי תל אביב וגמר את העונה.