אנה נולדה בנובמבר 1807 בבריסטול, אחת מלפחות שבעת ילדיו של פיליפ ג'ון וורזלי, שעבד בבית זיקוק לסוכר. משפחתה הייתה אוניטריאנית, ומספר מבני משפחתה גילו עניין במדעים, וגם את אנה עודדו ללמוד את ידיעת הטבע. בהתחלה היא למדה אנטומולוגיה (חקר חרקים), אבל אחר כך העדיפה ללמוד על צמחים. גיסה, תומאס באטלר, שהיה מאוחר יותר לכומר של קהילה בקרבת נוטינגהאם ואביו של הסופר סמואל באטלר, גם התעניין בבוטניקה, וייתכן שהוא זה שהשפיע על אנה להמשיך את לימודיה בתחום.
ב-1835, יצא הכרך הראשון של "New Botanist's Guide" (המדריך החדש לבוטנאי) מאת ה. ק. וטסון, שכלל תרומות משמעותיות של וורזלי, בעיקר רשימה של צמחים פורחים מאזור בריסטול. הספר עורר תשומת לב לעבודתה, ובשנת 1839 היא פרסמה את הספרון, "Catalogue of Plants, found in the Neighbourhood of Newbury" (קטלוג של צמחים, שנתגלו באזור ניוברי) אשר תיעד לראשונה יותר מ-60 מיני צמחים ממחוז ברקשייר. במהרה, היא הצטרפה לחברה הבוטנאית של לונדון, והייתה פעילה שם בחילופי דוגמיות. היא גם הרחיבה את תחומי עבודתה לטחבי עלים ופטריות.
וורזלי נישאה לפרדריק ראסל בשנת 1844. גם הוא היה אוניטרי ובוטנאי; השניים היו מיודדים במשך מספר שנים, וראסל היה מלווה את וורזלי במסעות איסוף הדגימות שלה. בהתחלה הם חיו בבריסלינגטון, קרוב לבריסטול, וב-1856 הם עברו לקנילוורת שבווריקשייר. היא חקרה את הפטריות המקומיות, ופרסמה מאמר בכתב העת "Journal of Botany" על המינים הנדירים של המחוז, וגם ציירה יותר מ-730 איורי צמחים.
אנה ראסל נפטרה בקנילוורת ב-11 בנובמבר 1876. בעלה נפטר לפניה, ולא היו לזוג ילדים. היא השאירה את ציוריה למוזיאון הטבע הבריטי, שם הם נמצאים עד היום, ואת אוסף הצמחים וביצי הציפורים שלה הורישה למכון בירמינגהאם ומידלנד.
קרל בלינד
קרל בלינד (בגרמנית: Karl Blind; 4 בספטמבר 1826, מנהיים - 31 במאי 1907, לונדון) היה מהפכן גרמני וסופר שיצירותיו עסקו בפוליטיקה, היסטוריה, מיתולוגיה וספרות גרמנית.
קרל בלינד נולד במנהיים, אז חלק של הדוכסות הגדולה של באדן. הוא למד באוניברסיטת היידלברג, סולק ממנה ונעצר בעקבות האשמות בפעילות מהפכנית. בשנת 1848 הוא לקח חלק פעיל באירועי המהפכה הבאדית. לאחר דיכוי המהפכה הוא נעצר ונשפט ל-8 שנות מאסר. לאחר שמונה חודשים הוא שוחרר ועבר לפריז. בהמשך הוא גורש מצרפת והחל משנת 1852 התגורר בלונדון.
בהיותו בלונדון היה בקשר עם פעילים מהפכנים שונים. בשנת 1867 הוא קיבל חנינה מממשל הדוכסות.
בלינד התחתן בשנת 1849 לאלמנה שכבר היו לה ילדים. בנה פרדיננד ניסה להיתנקש באוטו פון ביסמרק והתאבד בכלא. בתה מתילדה בלינד הייתה למשוררת מצליחה.
יהודה רוה
יהודה רוה (נולד ב-1944) הוא עורך דין ישראלי, מייסד והבעלים של משרד יהודה רוה ושות', ומייסד-שותף של קרן תשתיות ישראל.
ביוגרפיה.
שנותיו הראשונות.
יהודה רוה נולד וגדל בנתניה להורים שעלו מפולין באמצע שנות העשרים והתיישבו בשכונת עין התכלת בנתניה. אמו, חנה, הייתה עקרת בית ואביו, מנשה, קבלן עבודות נגרות. הוא הצעיר מבין שלושה אחים, כולם עורכי דין. למד בבית ספר יסודי ביאליק ובתיכון טשרניחובסקי. רוה שיחק כדורגל במכבי נתניה נערים, בקבוצתו של מוטל'ה שפיגלר. בצה"ל שירת כקצין בגדוד חרמש, חטיבה 7, חיל השריון. בשירות המילואים הגיע לדרגת סגן-אלוף, תפקידו האחרון היה קמב"צ באגף המבצעים במטכ"ל.
רוה הוא בעל תואר ראשון במשפטים מהאוניברסיטה העברית, עשה התמחות אצל עורכי הדין יגאל ארנון ושלמה תוסייה-הכהן בירושלים. בתקופת לימודיו פגש את אשתו, תמר האוזנר-רוה, עמה נסע לניו יורק, ושם למד בהמשך באוניברסיטת ניו יורק ועבד במשרד עורכי דין בוול סטריט.
ב-1972 שב לישראל והקים ביחד עם שני שותפים את משרד עורכי הדין שלו, אותו רכשו מגדעון האוזנר, אביה של אשתו (האוזנר ייסד את המשרד ב-1940) ושינה את שם המשרד מהאוזנר לרוה.
בשנת 2017 משרד יהודה רוה ושות' דורג בצמרת משרדי עורכי הדין בישראל (בדירוג לפי איכות) בתחום המלונאות, מימון פרויקטים, אנרגיה ותשתיות, חדלות פרעון, התכנון והבנייה, (לפי דירוג Dun's 100).
בשנת 1974 הקימו חמישה אנשי עסקים אמריקאיים ליגת כדורסל מקצוענית אירופאית European Basketball Professional League, עם שחקנים אמריקאים וקראו לה Israel Sabres, ורוה מונה לנציג המשקיעים ונשיא הקבוצה הישראלית בבעלות ליוינגסטון קוסברג, שזכתה באליפות; הליגה פעלה במשך שנה.
נדל"ן ומלונאות.
הלקוח המשמעותי הראשון של רוה היה מלונות קנדיאן פסיפיק (Canadian Pacific Hotels) , נשיא החברה, דונלד קרטיס, הזמין את רוה לטורונטו לתת חוות דעת על הסיכון שבהשקעה בישראל, מתוך חשש מהחרם הערבי. קנדיאן פסיפיק הייתה לאחת מהחברות הגדולות ביותר בקנדה, בעלת מחזור של כ-15 מיליארד דולר. היא ניהלה בישראל את מלונות פלזה ירושלים ופלזה טבריה. וכעבור 12 שנה עזבה את הארץ, רוה ייצג אותה כל התקופה. רוה ייצג את דוד טייג שהוא אחד הבעלים של מלון הילטון ובנה את מלון אינטרקונטיננטל תל אביב, את מלון היאט ים המלח ומלון גרנד קורט בירושלים.
החל משנת 1980 ועד למותו בשנת 2011, ייצג רוה את דייוויד לואיס, בעליה של רשת ישרוטל, וטיפל בהנפקתה של ישרוטל, וכיום (2017) הוא ממשיך לייצג את הרשת. משפחת לואיס השקיעה בישראל מעל שני מיליארד שקלים וכיום בניהולה ובבעלותה כעשרים בתי מלון: באילת, בים המלח, במצפה רמון, בתל אביב, בירושלים ובצפון הארץ (יערות הכרמל ומצפה הימים). הוא ייצג את רשת מלון טמארס, שבבעלות המיליארדר פויו זבלודוביץ'.
בשנת 1985 החל רוה לייצג את האחים רייכמן, שבנו בעלות של מאה מיליון דולר את פרויקט כיכר ספרא, כיכר העירייה בירושלים. הם בנו את הפרויקט במימונם כנגד הסכם שכירות עם עיריית ירושלים למשך עשרים שנה לעירייה. פרויקט זה היה השותפות ציבורית-פרטית (PPP) הראשון, בו היה מעורב רוה. בנוסף, ייצג את חברת לדברוק בבעלות סיריל שטיין בבניית מתחם ממילא בירושלים
ואחר-כך את אלפרד אקירוב, שהמשיך בבניית ממילא, את מלון הילטון ירושלים שהקים שטיין. נוסף על כן, ייצג רוה את שטיין גם בחברת איי.אי.די.סי. שהקים ב-1992 במטרה לסייע בהקמת מפעלים ובאספקת תעסוקה לעולים בישראל.
ב-1991 ייצג רוה את ג'ק טראמל, בעליה של חברת אטארי, שרצה להקים בארץ מפעל בהשקעה של 50 מיליון דולר ולבסוף ויתר. ייצג גם את ג'ורג' סורוס ומייקל שטיינהרדט . ייצג את איש העסקים הקנדי רוברט רובינשטיין שהיה מעורב בעסקאות נדל"ן בארץ. ייצג את רונלד שטרן, קנדי שרכש חממה טכנולוגית בישראל. יחד עם אשתו תמי, חברת בן-יקר-גת ורשת ישרוטל, יזם והקים את חוות הבריאות "יערות הכרמל" – הידוע כיום בשמו "מלון יערות הכרמל".
ייצג את האוניברסיטה העברית בפרויקט להקמת מעונות הסטודנטים בהר הצופים, בהיקף של 45 מיליון דולר.
ייצג את PotashCorp הקנדי, קונצרן האשלג הגדול בעולם, כשב-1998 רכש 9% מכימיקלים לישראל מידי החברה לישראל שהייתה שייכת אז לארווין אייזנברג ב-90 מיליון דולר.
החל משלהי שנות התשעים ועד שנת 2011 רוה ייצג את אזורים, שרכשה את מלונות שרתון. יצג את חברת ישרס בפרויקט שלה שנבנה על מגרש הכדורגל ימק"א.
רוה ייצג ברכישת מקרקעין בלאס וגאס, בתי מלון במתחם מנדלבאום, קניון הראל, פרויקט בניית קריית התקשורת בשערי צדק הישן, ייצג עמותות בנייה גדולות במגזר החרדי (ביניהן גבעת קנדה וקריית ספר). עסק בהפשרת קרקעות חקלאיות לבנייה במושבים ובקיבוצים, על פי החלטות המינהל (533, 727 ודומיהן). יצג את רשות הטבע והגנים וליווה את פעילותה בכל הארץ.
רוה מייצג את "מבט לנגב" שבונה את עיר הבה"דים, שיפנה את צה"ל ממרכז הארץ, ויעביר את כל בסיסי ההדרכה לנגב, פרויקט של 9 מיליארד שקלים.
הוא מייצג את התאחדות הקבלנים.
מייצג נתבעים שונים בתובענות ייצוגיות בהיקף כולל של מיליארדי ש"ח. ייצג את שעיה בוימלגרין בפרויקטי נדל"ן בישראל ובניו יורק, בהם רכישת חברת הנדל"ן אזורים, מידי אי.די.בי שבשליטת נוחי דנקנר. ייצג את קבוצת MTS בראשותו של לב לבייב שהתמודדה במכרז הרכבת הקלה בת"א (וזכתה בו ב-2007 ולימים בוטל המכרז על ידי ממשלת ישראל); ייצג מלונות באירופה של אליעזר פישמן ואלכס דמביצר (מבעלי חברת הנדל"ן האמריקאית Northern Group).
רוה ייצג את הקונצרן ההולנדי יוניליוור, את מכירות מוצרי הבשמים אליזבט ארדן ופברג'ה, את חברת הטלפונים הצרפתית פראנס טלקום, את סמסונג הקוריאנית, היטאצ'י היפנית וחברה בבעלות משפחת מאיר.
תשתיות.
ב-1996 פנה ג'ון בק, בעליה של החברה הקנדית אקון ויושב הראש שלה, שהקים בטורונטו כביש AER (All Electronic Road) בשיטת BOT (built operate transfer), לרוה בבקשה להקים קונסורציום שיבנה כביש דומה בישראל. למכרז ניגשו Candadian Highways, אפריקה ישראל, הקונצרן הצרפתי סוסייטה ז'נרל וHughes Electronics האמריקאית (חברת בת של ג'נרל מוטורס) וזכו בו. הצרפתים והאמריקאים פרשו מהמכרז ונשארו בו החברה הקנדית, אפריקה ישראל ושיכון ובינוי והקימו את כביש 6. ב-1998 זכתה קבוצת דרך ארץ, שרוה הוא היועץ המשפטי שלה, במכרז להקמת הקטע המרכזי של כביש חוצה ישראל באורך 86 קילומטר. פרויקט של קרוב ל-1.5 מיליארד דולר.