דוארטה, מלך פורטוגל
דוארטה, מלך פורטוגל, כונה גם הפילוסוף (פורטוגזית: Duarte; 31 באוקטובר 1391 - 9 בספטמבר 1438) היה מלך פורטוגל בין השנים 1433–1438.
חייו.
דוארטה נולד בליסבון ב-31 באוקטובר 1391, לז'ואאו הראשון, מלך פורטוגל ופיליפה מלנקסטר, בתם של ג'ון מגונט, דוכס לנקסטר ובלאנש מלנקסטר. לאחר כיבוש העיר סאוטה בשנת 1415, קיבל דוארטה מאביו את התואר "לורד סאוטה".
בשנת 1433 מת אביו ז'ואאו הראשון, מלך פורטוגל, ודוארטה עלה במקומו לשלטון. דוארטה דאג ליצור קונצנזוס בממלכה, ולפיכך כינס את הקורטס 5 פעמים במהלך שלטונו.
בעקבות כיבוש סאוטה על ידי הפורטוגזים הפכה העיר ממרכז מסחר אפריקאי משגשג לעיר נוצרית נטושה. במקום להיות מקור הכנסה, הפכה סאוטה לנטל כלכלי עבור הפורטוגלים, ומרכז המסחר עבר לעיר טנג'יר (Tangier) שנמצאת בשטח מרוקו של היום. בעצת אחיו אנריקה הספן ופרננדו החליט דוארטה לכבוש אף אותה, על אף התנגדות האפיפיור ואחיו פדרו, דוכס קוימברה וז'ואאו, מושל פורטוגל, ובשנת 1437 יצא כוח פורטוגלי לעבר העיר. פעולה זו לא תוכננה היטב, וניסיונות ההתקפה כשלו עד כי לפורטוגלים לא נותרה ברירה אלא להיכנע. במסגרת הסכמי הכניעה דרשו המוסלמים כי הפורטוגזים יצאו מסאוטה, אך מכיוון שהייתה זו דריסת הרגל הנוצרית היחידה באפריקה, סירב לכך דוארטה בעצת אחיו אנריקה, ופרננדו, אחיו הצעיר של אנריקה שנפל בשבי בניסיונות ההתקפה, נשאר בשבי המוסלמים עד מותו כארבע שנים לאחר מכן.
זמן קצר לאחר מכן מת דוארטה ב-9 בספטמבר 1438, ובנו אפונסו החמישי, מלך פורטוגל עלה לשלטון במקומו.
משפחתו.
ב-22 בספטמבר 1428 התחתן דוארטה עם לאונור מאראגון, מלכת פורטוגל, בתם של פרננדו הראשון, מלך אראגון ולאונור אורקה מקסטיליה, רוזנת אלבורקרקה, ממנה היו לו 9 ילדים:
אירינה לזריאנו
אירינה לזריאנו (ברומנית: Irina Lăzăreanu; נולדה ב-8 ביוני 1982) היא דוגמנית וזמרת פולק רומנייה-קנדית.
ביוגרפיה.
לזריאנו נולדה בקלוז'-נאפוקה שברומניה. בגיל חמש עברה עם הוריה לקנדה והתגוררו בפרבר של מונטריאול, בגיל שלוש עשרה היא נסעה ללונדון על מנת ללמוד שם בלט.
בגיל שבע עשרה היא התחילה לדגמן. היא הופיעה בשבוע האופנה של ברצלונה ומדריד.
ב-2005 היא נבחרה על ידי קייט מוס להופיע בגיליון של ווג פריז במהדורה מיוחדת בו שימשה מוס כעורכת המגזין. מיד לאחר מכן היא הופיעה על השער של ווג איטליה שצולם על ידי הצלם סטיבן מייזל.
היא עבדה עבור בתי האופנה שאנל וורסצ'ה ויוצגה על ידי מספר סוכניות דוגמנות.
ב-2007 היא החלה לדגמן עבור טופשופ.
ב-2009 היא שימשה שופטת אורחת בתוכנית "הטופ מודל הבאה של קנדה", ובאותה שנה היא ארגנה קונצרט צדקה בניו יורק.
היא ניהלה מערכת יחסים עם המוזיקאי פיט דוהרטי.
צמידונאים
צמידונאים (שם מדעי: Gobiesociformes) היא סדרה של דגי גרם קטנים החיים באזורי החוף והם שטוחים ונצמדים לסלעים. בסדרה משפחה אחת בלבד - צְמִידוֹנִיִּים (Gobiesocidae).
מאפיינים.
דגים אלה חיים בעיקר באזורים הימים החמימים והטרופיים ברחבי האוקיינוס ההודי, האוקיינוס האטלנטי והאוקיינוס השקט. הם חיים בשוניות אלמוגים, כרי אצות, חופים סלעיים ועשבי ים והם נאחזים בהם או מסתתרים מתחתיהם. מינים אחרים מסתתרים מתחת קיפודי ים או חבצלות ים ואפילו מתחת לדגים אחרים.
אלו דגים קטנים באורך 7-30 ס"מ והם בעלי סנפיר גב יחידי וראש שטוח. עורם חלק וכמעט חסר קשקשים והוא מכוסה ריר. הם יכולים להחליף צבעים במהירות כדי להסתוות.
סנפיריהם הקדמיים של דגים אלה דמויי-ידיים ובעלי כרית אחיזה היכולה לתפוס ולהיאחז בעצמים שונים.
דבקונים
ננו-אנטנה
ננו-אנטנה (באנגלית: Nanoantenna. נקראת גם Optical rectenna, בעברית: אנטנת יישור אופטית) היא אנטנה בגודל ננומטרי אשר קולטת קרינה אלקטרומגנטית ומתמירה אותה לזרם חשמלי.
ננו-אנטנה משמשת רכיב קליטה והמרה של גל אלקטרומגנטי בתחום הנראה ובתחום התת אדום לזרם חשמלי ישר (DC) באמצעות שילוב של מעגל יישור זרם. הגודל של הננו-אנטנה מאפשר קליטה אופטימלית של אור באורכי גל אלו. שילוב הננו-אנטנה עם מעגל יישור המורכב מדיודה נקרא אנטנת יישור (rectenna).מערכי ננו-אנטנות משמשות להפקת אנרגיית שמש ביעילות טובה יותר מאשר תאי השמש הסטנדרטיים.
רקע.
אנטנות יישור המסורתיות (רדיו- ומיקרו-גל) הן ביסודן מאוד דומות לננו-אנטנות. האתגר בננו-אנטנות הוא לישר גלים בתדר גבוה – בתחומי האור הנראה (מאות טרה-הרץ) . כיום מספר סוגי הדיודות המסוגלות ליישר גל בתדר גבוה הנמצא בתחום האור הנראה (rectify) הם מעטות מאוד. אתגר נוסף הוא גודל האנטנה שכן בהיותה מזערית גודלה בסדר גודל של הגל האלקטרומגנטי. בנוסף חוסר היעילות של הדיודות, מכיוון שגודל האנטנה הוא זעיר מאוד לכן ההספק שלה מאוד נמוך הגורם לכך שיוצר מתח נמוך מאוד על הדיודה דבר הגורם ליעילות נמוכה של פעילות הדיודה.
בעקבות האתגרים בפיתוח ננו-אנטנות הם יושמו עד כה רק במעבדות על ידי שימוש בלייזר המייצר הספק קטן (אך מדיד).
המטרה שרבים מן החוקרים בתחום הזה היא ליצור מערך של ננו-אנטנות אשר יוכלו להיות יעילות מספיק על מנת להפוך אור שמש לחשמל ועל ידי כך להחליף את השיטות המקובלות היום לקבלת אנרגיה חלופית מאור השמש (תאים הסולריים).
הרעיון של הננו-אנטנות הוצע בתחילה על ידי רוברט ל. ביילי בשנת 1972, אך עד שנת 2012 מעטות הננו-אנטנות שנבנו.
כיום המעבדה הלאומית של איידהו תכננה ננו-אנטנה לתחום אורכי גל בין 3 ל-15 מיקרומטר. אורכי גל אלו מתורגמים לאנרגיית פוטון בערכים בין 0.08 ל-0.4 אלקטרון-וולט. לפי תיאורית האנטנות, גודל האנטנה צריך להיות תואם ואופטימלי לאורך גל ספציפי. באופן אידיאלי ננו-אנטנה תספוג את האור באורך גל של 0.4-1.6 מיקרומטר מכיוון שלאורכי גל אלו יש אנרגיה גדולה יותר מאשר תחום התת-אדום הרחוק והם יכולים לנצל 85% מקרינת אנרגיית השמש שכן רוב אורכי הגל המתקבלים מהשמש על פני כדור הארץ הם בתחומים אלו (ראו איור מספר 1).
היסטוריה.
רוברט ביילי בשיתוף עם ג'יימס פלטשר קיבלו רישיון לפטנט בשנת 1973 על "ממיר אנרגיה מגלים אלקטרומגנטים" ("electromagnetic wave energy converter"). הפטנט כלל התקן הדומה לננו-אנטנה מודרנית ועסק בשימוש של דיודה הבנויה מחוט מתכתי בקוטר של 100nm על גבי משטח מתכת מצופה שכבה דקה של תחמוצת מבודדת בין המתכות. גוואן דיווח כי ההתקן קולט אור תת-אדום בתדר 58THz ומיישר את הזרם. בשנת 1974 גוסטפסון וחוקרים נוספים הראו כי סוגים אלו של התקנים יכולים לקלוט אור נראה ולהמירו לזרם ישר. אלווין מ. מארקס קיבל רישיון לפטנט בשנת 1984 עבור התקן של מערך אנטנות בגודל תת-מיקרון להמרה ישירה של אנרגיית אור לאנרגיה חשמלית. ההתקן של מארקס הראה שיפורים משמעותיים ביעילות לעומת ההתקן של ביילי. בשנת 1996, גואנג' י. לין דיווח על בליעת אור על ידי ננו-מבנה ויישור של אור בתדרי האור הנראה. בשנת 2002, ITN מערכות אנרגיה בע"מ פרסמו דו"ח של עבודתם בתחום אנטנות אופטיות בצימוד דיודות בתדרים גבוהים. ITN בנו מערך אנטנות אופטיות עם יעילות של פחות מעשרה אחוזים. על אף שהם לא צלחו, הנושאים הקשורים לבניית אנטנות אופטיות ביעילות גבוהה היו מובנים יותר למדע.
בשנת 2015, חוקרים ייצרו קולט אנרגיית שמש אשר יכול להמיר אור אופטי לזרם ישר. באראטונד קולה, פרופסור במכון הטכנולוגי של גאורגיה, הוביל צוות לפיתוח אנטנות אופטיות בשימוש ננו-צינורות פחמן- CNT. הצוות גידל מערכים אנכים של ננו-צינורות פחמן רב-שכבתיות- MWCNT -על מצע מצופה מתכת. הננו-צינורות צופו עם תחמוצת אלומיניום מבודד וכולן ביחד כוסו בשכבה של אלקטרודת מתכת. הממדים הקטנים של ננו-צינורות מתנהגות כמו אנטנה אשר מסוגלת לקלוט אור הנראה. הננו-צינורות רב שכבתיות מהוות גם שכבה של דיודת מנהור מסוג מתכת-מבודד-מתכת (Metal-Insulator-Metal-MIM). בגלל הקוטר הקטן של ננו-צינורות, השילוב הזה יוצר דיודה המסוגלת ליישר את הזרם של קרינה אופטית בתדרים גבוהים. יעילות ההמרה הכוללת של ההתקן עומדת בין 5 ל-10 אחוזים. עם זאת, המחקר בתחום הננו-אנטנות מתמשך. המאמצים העתידיים יושקעו בשיפור היעילות של ההתקן על ידי חקירת חומרים חלופיים, מניפולציות של ננו-צינורות רב-שכבתיות לשיפור ההולכה של הממשק והפחתת התנגדויות הקיימות במבנה ההתקן.
תאוריה.
התאוריה של ננו-אנטנה הוא מאוד דומה לתאוריה של האנטנות המסורתיות (רדיו או גלי מיקרו). פגיעה של האור באנטנה גורמת לאלקטרון בתוך האנטנה לזוז קדימה ואחורה באותו תדר בדיוק כמו האור הפוגע. זה קורה בעקבות תנודות של השדה החשמלי של הגל האלקטרומגנטי הפוגע. תנועת האלקטרון גורמת לזרם חילופין (AC) במעגל האנטנה. ולכן יש צורך להמיר אותו לזרם ישר (DC) על ידי שימוש בדיודה, את מוצא הזרם הישר ניתן לספק לעומס חיצוני.
תדר התהודה של האנטנה משתנה ליניארי לפי הממדים הפיזיים של האנטנה ולפי תאוריה של אנטנות גלי מיקרו קלאסיות. אורכי הגל של ספקטרום השמש הוא בערך 0.3-2 מיקרומטר. על מנת שהאנטנה תהיה יעילה בספקטרום השמש, האנטנה צריכה להיות בגודל של מספר מאות ננו-מטרים.
בגלל השימוש בתאוריה של אנטנות מיקרו-גל והפישוט שלהן לננו-אנטנות, ישנם מספר קשיים המתעוררים כאשר מדברים על ננו-אנטנות בתדרים הגדולים מתדרי האינפרה-אדום. אחת הבעיות היא שכמעט כל הזרם נמצא בסמוך לשטח של המוליך, אשר מפחית את שטח החתך האפקטיבי של המוליך וגורם לעלייה בהתנגדות המוליך ובזבוז אנרגיה. אפקט זה מוכר גם כ-"skin effect". מנקודת מבט של התקן, המאפיינים של I-V כבר לא יהיה אוהמי, אבל בכל זאת חוק אוהם בצורתו הכללית יהיה עדיין בתוקף.