בשעות הצהריים של ה-22 בינואר הגיעו שני פרשים ודיווחו על קרב איסאנדלוואנה ותוצאותיו המחרידות. יתירה מכך, "קרן" של הזולו בפיקודו של הנסיך דבולמנזי קמפנדה נעה אל רורק'ס דריפט. המפקד הבריטי הבכיר באזור, מייג'ור הנרי ספולדינג עזב את האזור זמן קצר לפני כן, ולפיכך תפס ברומהד יחד עם קצין נוסף בשם גונוויל ברומהד את הפיקוד על המוצב המאולתר. צ'ארד וברומהד היו שווים בדרגתם, אולם ספולדינג הורה לפני כן שצ'ארד ימלא את מקומו. בתחילה שקל ברומהד להורות על פירוק המוצב ועל נסיגה, אך הוא וצ'ארד הסכימו עד מהרה שלוחמי הזולו קלי הציוד ידביקו עד מהרה את השיירה הבריטית המסורבלת. לפיכך לא נותרה ברירה אלא להילחם.
כבר על תחילת הקרב, כשנראו קרוב ל-4,000 לוחמי זולו נעים אל עבר רורק'ס דריפט, נמלטו חלק מהילידים שלחמו בצבא הבריטי. החיילים הבריטים הזועמים ירו בהם מאחורי גבם, וברומהד וצ'ארד התעלמו מכך. נותרו להם כעת 139 אנשים בלבד. התפתח קרב אכזרי וקשה: הבריטים ירו אש מדויקת אל הזולו שהסתערו בשורות צפופות, אולם הזולו דילגו על גופות חבריהם וניסו לטפס על המתרסים המאולתרים של הבריטים. עם זאת, הם נאלצו לעשות זאת כשיד אחת מטפסת והשנייה אוחזת בנשק, כך שהבריטים דקרו אותם בכידוני הרובה שלהם ללא כל בעיה. עם זאת, בהדרגה הקיפו בני הזולו את בית החולים של המיסיון, ובלית ברירה הורה צ'ארד על פינויו, משום שלא ניתן היה להגן עליו יותר. בהמשך גם פונתה מכלאת הבקר, וההגנה הצטמצמה למתחם המחסן שסביבו נערמו שקי תירס להגנה.
לפנות ערב הרשה צ'ארד לאנשיו לערוך פשיטה אל מחוץ למחנה, והללו השיגו עגלת מים כדי להרוות את צימאונם. הקרב המשיך לאורך הלילה, אולם לקראת הבוקר דעכה התלהבותם של הזולו, והם נסוגו. בהמשך אף הגיעה התגבורת בפיקודו של לורד צ'למספורד. צ'ארד עצמו נפגש עמו ודיווח לו את התוצאות המדהימות של קרב רורק'ס דריפט: 17 הרוגים בריטים ו-12 פצועים, מול 351 הרוגים של הזולו. צ'ארד נותר במחנה גם לאחר מכן, וסייע בהקמתו וארגונו מחדש. עם זאת, התנאים הגרועים ששררו שם גרמו לכך שחלה בקדחת ואושפז בבית חולים. לאחר שהחלים הצטרף לטור הפלישה של קולונל אוולין ווד, והשתתף בקרב אולונדי שסיים את המלחמה.
אחריתו.
לאחר התבוסה הקשה של איסאנדלוואנה, היה הניצחון הגדול ברורק'ס דריפט כמו משב רוח רענן בבריטניה. העיתונים לא הפסיקו להרעיף תשבחות על ברומהד וצ'ארד, והם הפכו לגיבורי היום. עם זאת, מכיוון שעד אז שניהם נודעו כקצינים בינוניים ומטה, היו שסברו שמגזימים בתיאורים של גבורתם, וכי הם רק מילאו את חובתם. גרנט ג'וזף וולסלי תיאר את השבחים הללו כ"מפלצתיים". אוולין ווד שלא התרשם במיוחד מצ'ארד כתב עליו בדו"ח שלו שהוא "קצין חסר תועלת" וכן "אדם משעמם, כבד, בקושי מסוגל לעשות את העבודה הקבועה שלו". צ'ארד וברומהד הועלו שניהם לדרגת מייג'ור, ועוטרו ב"צלב ויקטוריה" - העיטור הגבוה ביותר שניתן להעניק לחיילי הכוחות המזוינים של בריטניה וחבר העמים הבריטי. יחד עמם עוטרו עוד 9 חיילים שלחמו בקרב זה (סה"כ 11 מספר חסר תקדים). הם אף הוזמנו לראיון אישי עם ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת.
הוא חזר לאנגליה בשנת 1880, ובדצמבר 1881 נשלח לקפריסין. במרץ 1887 הוא חזר לאנגליה, ובדצמבר 1892 נשלח לסינגפור והועלה לדרגת לוטננט קולונל. בשנת 1896 הוא הוצב בעיר פרת', וב-8 בינואר הועלה לדרגת קולונל. הוא חלה בסרטן, ובמרץ של אותה שנה עבר ניתוח שבמהלכו נכרתה לשונו. עם זאת, המחלה הייתה סופנית והוא מת ממנה ב-1 בנובמבר 1897 בביתו של אחיו בכפר האץ' בוצ'אמפ במחוז סאמרסט. הוא לא היה נשוי.
בסרט "זולו" משנת 1964, ברומהד מגולם בידי סטנלי בייקר. על שמו נקרא "עיטור ג'ון צ'ארד" (John Chard Decoration) שהוענק באיחוד דרום אפריקה על 22 שנה של שירות יעיל והתנהגות טובה.
קלאוס טופמולר
קלאוס טופמולר (בגרמנית: Klaus Toppmöller, נולד ב-12 באוגוסט 1951 בריבניך שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ומאמן כדורגל בהווה. טופמולר ככדורגלן היה מזוהה במיוחד עם קייזרסלאוטרן, שם שיחק שמונה עונות, והבקיע 108 שערי ליגה, נתון המציב אותו כשיאן ההבקעות של קייזרסלאוטרן בבונדסליגה בכל הזמנים. כמאמן קצר טופמולר הצלחה בבאייר לברקוזן, ובשנת 2002 נבחר כמאמן השנה בגרמניה.
קריירת מועדונים.
טופמולר החל לשחק בשנת 1969 באיינטרכט טריר, ששיחקה אז בליגות האזוריות של גרמניה, ובעונת 1972/73 החל לשחק בקייזרסלאוטרן. בעונתו השנייה בקבוצה, 1973/74, הבקיע טופמולר 21 שערי ליגה, כשהוא משתף פעולה בהתקפה עם יוזף פירונג והשוודי רולאנד סנדברג, טריו שהבקיע יחדיו 53 שערי ליגה. בעונת 1974/75 ירדה תפוקתו של טופמולר שהבקיע שישה שערים בלבד, אך בעונת 1975/76 טופמולר הבקיע 22 שערי ליגה, שזהו שיאו האישי, והגיע עם הקבוצה לגמר הגביע הגרמני, בו הפסידה קייזרסלאוטרן 2-0 להמבורג, אך טופמולר לא שיחק במשחק זה. בעונת 1976/77 הבקיע טופמולר 19 שערים, אך הקבוצה הייתה קרובה מאוד לנשור אל הבונדסליגה השנייה, וניצלה על חודה של נקודה אחת. בעונת 1977/78 הבקיע טופמולר 21 שערים, וסיים כסגנם של גרד מילר ודיטר מילר שהבקיעו 24 שערים וחלקו את מלכות השערים. בעונת 1978/79 הבקיע טופמולר 17 שערים, וקייזרסלאוטרן סיימה במקום השלישי בבונדסליגה. טופמולר החל את עונת 1979/80 בקייזרסלאוטרן, אך עזב בתחילת העונה, לאחר שהבקיע 108 שערי ליגה ב-204 הופעות, וחתם בדאלאס טורנדו האמריקאית, שם ערך 31 הופעות והבקיע שבעה שערים. לאחר מכן חתם בקלגרי בומרס מקנדה, אך לא ערך שם הופעות. החל משנת 1981 שיחק טופמולר במועדון החובבים הגרמני פ.ס.וו. זלמרוהר, שם שיחק שש עונות בהן הבקיע 114 שערים ב-168 הופעות. בשנת 1987 פרש טופמולר ממשחק פעיל.
קריירה בינלאומית.
טופמולר ערך את הופעת הבכורה בנבחרת גרמניה המערבית במוקדמות יורו 1976, בניצחון 2-0 על נבחרת ספרד, והבקיע את אחד השערים. למרות זאת, הופעתו הבאה של טופמולר במדים הלאומיים נערכה רק בשנת 1979, אז השתתף בשני משחקים שהסתיימו בתיקו 0-0, מול נבחרות מלטה וטורקיה, שניהם במוקדמות יורו 1980. לאחר מכן, טופמולר לא זומן עוד לנבחרת הלאומית, וערך בסך הכל שלוש הופעות במדים הלאומיים.
קריירת אימון.
לאחר פרישתו, טופמולר עבר לאמן את קבוצתו האחרונה כשחקן, פ.ס.וו. זלמרוהר, שם אימן שנה אחת. באפריל 1988 מונה למאמן אולם 1846, ופוטר בפברואר 1989. בנובמבר 1990 עבר טופמולר לגרמניה המזרחית, שם אימן בליגת המשנה את ויסמוט אווה עד לתום העונה, ולאחר מכן שב לגרמניה המערבית ואימן את וולדהוף מנהיים מהבונדסליגה השנייה עד לתום עונת 1992/93.
בעונת 1993/94 אימן טופמולר את איינטרכט פרנקפורט, והחל את העונה היטב, כשהקבוצה הובילה את הטבלה עד למחזור ה-21, אך הסתכסך עם חלק משחקניו והקבוצה החלה לאבד גובה בליגה, וטופמולר פוטר באפריל 1994. בנובמבר 1994 החל טופמולר לאמן את בוכום, שם אימן חמש עונות, ובעונת 1997/98 אף הגיע עם הקבוצה לשמינית גמר גביע אופ"א. ביוני 1999 סיים טופמולר את תפקידו בבוכום, וחתם בפ.צ. זארבריקן, אך פוטר כבר בנובמבר באותה שנה.
ביולי 2001 מונה טופמולר למאמנה של באייר לברקוזן. טופמולר הביא את לברקוזן לצמרת הכדורגל הגרמני בעונת 2001/02, אך סיים עמה במקום השני הן בבונדסליגה, הן בגביע הגרמני, והן בליגת האלופות, שם הפסידה באייר לברקוזן 2-1 לריאל מדריד בגמר ליגת האלופות 2002. על אף האכזבה בכך שהקבוצה סיימה כסגנית בכל שלושת המפעלים בהם התמודדה, נבחר טופמולר כמאמן השנה בגרמניה לשנת 2002. בעונת 2002/03 לברקוזן הציגה יכולת רחוקה מאוד מזו שהציגה בעונה הקודמת, והתמודדה בתחתית הבונדסליגה. בגין התוצאות החלשות, פוטר טופמולר מהקבוצה בפברואר 2003.
באוקטובר 2003 מונה טופמולר כמאמן המבורג, וסיים את עונת 2003/04 במקום השמיני. בתחילת עונת 2004/05 הקבוצה הידרדרה למקום האחרון בבונדסליגה, וטופמולר ספג ביקורות על כך שהעלה מערכים בלתי שגרתיים, ושינה תפקודים לשחקניו, לדוגמה, הצבתו של החלוץ סרגיי ברברז בעמדת הבלם. בגין חוסר הצלחה זה, פוטר טופמולר באוקטובר 2004 מהמבורג.
בפברואר 2006 מונה טופמולר כמאמן נבחרת גאורגיה, ביחד עם עוזרו ראלף מינגה. הוא הביא לנבחרת מספר שחנקים צעירים לרבות לבאן קניה. באפריל 2008 פוטר מתפקידו עקב תוצאות חלשות.
ג'וליאן קסטרו
ספינת תותחים נושאת טורפדות
ספינת תותחים נושאת טורפדות (באנגלית: torpedo gunboat) הוא הכינוי שניתן בשלהי המאה ה-19 לסוג מסוים של ספינת תותחים, שחומשה גם בטורפדות ונועדה לרדוף אחר ספינות טורפדו ולהשמידן. בסוף העשור האחרון של המאה ה-19 תפסו את מקום ספינות התותחים נושאות הטורפדות אניות מלחמה ייעודיות יעילות ומוצלחות מהן, הלא הן המשחתות (torpedo boat destroyers).
היסטוריה.
בשנות השמונים ובשנות התשעים של המאה ה-19 נבנו עבור הצי המלכותי הבריטי מספר ספינות תותחים נושאות טורפדות, למשל מדגמי "אלארם" ("Alarm") ו"דרייד" ("Dryad"); ספינות דומות נבנו או נרכשו גם על ידי מספר ציי מלחמה אירופיים ועל ידי צי המלחמה היפני. כלי שיט אלו, שהיו למעשה סיירות קטנות מאוד, חומשו בצינורות טורפדו ובתותחים, ונועדו ללכוד את ספינות הטורפדו הקטנות מהן. בפועל הן לא השיגו את מטרתן העיקרית, מאחר שלא מסוגלות היו להשיג את ספינות הטורפדו המהירות מהן. אחת מספינות התותחים נושאות הטורפדות המהירות ביותר הייתה "דֶסְטְרוּקְטוֹר" ("Destructor") של הצי הספרדי; היא הוכנסה לשירות פעיל ב-1887, ונחשבת על ידי כמה מקורות למשחתת הראשונה בעולם.
ריינר גאי