דייוויד ריי וילקרסון (19 במאי 1931 - 27 באפריל 2011) היה מבשר, סופר ורועה עדה נוצרי אמריקאי, הידוע בעיקר בזכות ספרו "" (תורגם לעברית והופיע תחת השם "במלכודת הסמים"). הוא היה מייסדה של תוכנית גמילה מהתמכרות נוער לסמים בשם "האתגר - נוער" (Teen Challenge), ורועה העדה שייסד את הכנסייה ללא דנומינציה של טיימס סקוויר (non-denominational Times Square Church), בניו יורק.
דרשותיו של וילקרסון הופצו ברבים, כגון "הקריאה לסבל" ("A Call to Anguish"), הן ידועות בישירותן ובכנותן כנגד הכפירה וכן ברצינות שלהן בנושא המחויבות לציית לתורתו של ישו. הוא הדגיש אמונות נוצריות כקדושת אלוהים וצדקתו, אהבת אלוהים לבני האדם ובעיקר התפיסות הנוצריות של משיחיותו של ישו. וילקרסון ניסה להימנע מסווג הנוצרים לפי קבוצות נפרדות על פי הדנומינציות אליהן השתייכו.
וילקרסון נהרג בתאונת דרכים בטקסס ב -27 באפריל 2011.
שנים מוקדמות.
דייוויד וילקרסון נולד בשנת 1931 באינדיאנה. הוא היה הבן השני למשפחה של רועי עדה נוצרים, והוא גדל בארנסבורו, פנסילבניה, בבית "שהיה מלא בכתבי הקודש". סבו מצד אביו ואביו, קנת, היו רועי עדה. לפי עדותו של וילקרסון עצמו, הוא נטבל ברוח הקודש בגיל שמונה.
וילקרסון הצעיר התחיל להטיף כשהיה בן ארבע-עשרה בערך. אחרי בית ספר התיכון, הוא נכנס למכללה האקדמית מרכז ספרינגפילד, מיזורי. בית הספר היה מזוהה עם Assemblies of God (קבוצת קהילות המזוהה עם הכנסייה הפנטקוסטלית) . בשנת - 1952 הוא הוסמך כרועה עדה.
בשירות הבשורה.
וילקרסון נשא לאשה את גוון בשנת 1953. הוא שימש כרועה עדה בכנסיות קטנות בסקוטדייל ובפיליפסבורג בפנסילבניה, עד שבתחילת שנת 1958 ראה במגזין "Life" תצלום של שבעה בני נוער, חברים בכנופיית נערים בניו יורק שכונתה "המלכים המצריים".
מאוחר יותר הוא כתב כי הוא חש שרוח הקודש דוחקת בו ללכת ולהגיע לניו יורק עם חמלה כדי לבשר להם. עם בואו, הלך וילקרסון לבית המשפט שבו הועמדו בני הנוער הללו לדין. הוא נכנס לבית המשפט וביקש מהשופט רשות כדי לספר להם משהו, אולם השופט סילק אותו. עם צאתו, צילם מישהו את וילקרסון, שהתפרסם בעיתון אז ככמבשר המקראי "שהפריע למשפט הכנופיה". זמן קצר לאחר מכן, הוא החל לבשר ברחוב לצעירים חברי כנופיות, ולבני נוער שהיו מכורים לסמים. הוא המשיך בכך עד שנות ה-60 במאה הקודמת. בשנת 1958 הוא ייסד את "Teen Challenge" תוכנית גמילה מסמים נוצרית בברוקלין, המזוהה עם כנסייה בשם Assemblies of God, ועם רשת של מרכזי בישור חברתיים נוצריים.
וילקרסון זכה להכרה לאומית לאחר שבשנת 1962 כתב יחד עם ג'ון ואליזבת שריל את הספר ""The Cross and the Switchblade" (בעברית "במלכודת הסמים""")," אודות שירותו כמבשר ברחוב. הספר הפך לרב מכר, עם למעלה מ - 50 מיליון עותקים בלמעלה מ 30 שפות (גם בעברית), והוא נכלל בין "חמישים הספרים האוונגליים המשפיעים ביותר". וילקרסון מספר בספר, על הגיעו לאמונה של חבר ומנהיג הכנופיה, ניקי קרוז, שהפך מאוחר יותר למבשר ורועה עדה, אשר כתב את הספר האוטוביוגרפי "Run Baby Run" (תורגם יצא בעברית בשם לאן אתה רץ?). ניקי היה מנהיג כנופיית "מאו מאוס", והוא וחברו ישראל נרוואז הפכו למאמינים נוצרים לאחר ששמעו את וילקרסון מבשר. בשנת 1970, הפך הספר "The Cross and the Switchblade" לסרט הוליוודי בכיכובם של פאט בון כוילקרסון ואריק אסטרדה כקרוז.
בשנת 1967 החל וילקרסון במסעות בישור בשירות בישור שנועד לבני נוער שוילקרסון כינה "גודניקים" (הכוונה בני טובים) - בני נוער ממעמד הביניים, חסרי מנוח ומשועממים. מטרתו הייתה למנוע מהם להפוך לצרכני סמים, אלכוהול או אלימות. באמצעות שירות זה נוסד ה CURE Corps. בשנת 1971 העביר וילקרסון את מטה משרדו ללינדייל, טקסס. ב -22 בספטמבר הוא ייסד את World Challenge, ארגון המבקש לקדם ולהפיץ את הבשורה ברחבי העולם.
וילקרסון טען שב־1986, כשהלך בחצות ברחוב 42 בניו יורק, קרא לו רוח הקודש לחזור לניו יורק ולהקים את הכנסייה Times Square בכיכר טיימס. הוא ייסד אותה והפך לרועה עדה של כנסיית טיימס סקוור, אשר פתחה את שעריה באוקטובר 1987. הכנסייה הראשונה שכנה באודיטוריום שכור בכיכר טיימס (טאון הול ותיאטרון נדרלנד), לפני שעברה לתיאטרון מארק הלינגר ההיסטורי בשנת 1989, שבו הוא פועל מאז.
וילקרסון לא הטיף בשמה של דנומינציה כלשהי. תחת זאת, הוא התמקד בהטפה המקראית במטרה לעודד אנשים לחפש את אלוהים תוך כדי הכרה אישית ועמוקה יותר של ישו המשיח והניסיון של רוח הקודש. הוא אמר:
לאורך כל שירותו כמבשר, היה וילקרסון בקשר עם מבשרים נוצריים בולטים רבים אחרים, ביניהם לאונרד ריבנהיל, שהיה ידידו, וריי קומפורט, שווילקרסון פגש בשנת 1992 לאחר שהאזין לדרשה ששמה היה "The Hell's Best Kept Secret" (סודו השמור ביותר של הגיהנום).
החל משנות ה -90 של המאה הקודמת, התמקד וילקרסון במאמציו לעודד רועי עדה ובני משפחותיהם ברחבי העולם "לחדש את הלהט שלהם למשיח".
וילקרסון ואשתו גוון עברו לניו יורק בתחילת דרכה של כנסיית טיימס סקוור בשנת -1987, ובשנת 2006 החלו לחלק את זמנם בין ניו יורק לטקסס. לשניהם היו ארבעה ילדים ו -11 נכדים.
נבואות.
וילקרסון טען שקיבל חזון ב -1973 ביחס לעתידה של ארצות הברית. החזון פורסם לאחר מכן במסגרת ספר בשם החזון ("The Vision"). חלק מנושאי הנבואה היו: "מיתון כלל עולמי שנגרם על ידי מבוכה כלכלית"; "לטבע יש חבלי לידה"; "מבול של זוהמה וטבילה בטינופת באמריקה"; "מרד בבית"; ו "טירוף רדיפות נגד נוצרים המלאים ברוח האמת והאוהבים את ישו המשיח".
ב -7 במרץ 2009 פרסם וילקרסון מסר לבלוג האישי שלו, שכותרתו "מסר דחוף", שבה הוא חזר על נבואה קודמת שלו בנוגע לעיר ניו יורק: "מזה עשר שנים אני מזהיר מפני אלף שריפות שמגיעות לעיר ניו-יורק סיטי: הוא יבלע את כל המגאפלקס, לרבות שטחים בניו ג'רזי וקונטיקט, ערים מרכזיות ברחבי אמריקה יחוו מהומות ואש בוערת ". וילקרסון ציין כי זה יהיה חלק מ"אסונות ניפוץ הארץ" המשפיעים על כדור הארץ כולו, שהביא זעם אלוהים במשפטו נגד "החטא הפושה של אמריקה ושל האומות". בהתייחס לעיתוים של אירועים אלה הוא אמר: "אינני יודע מתי הדברים האלה יתרחשו, אולם אני יודע שזה לא רחוק".
מותו.
ב -27 באפריל 2011, בעת שנסע מזרחה על כביש 175 בארצות הברית בטקסס, חצה וילקרסון לתוך השביל המערב והתנגש בקרון טרקטור. הוא הוכרז מת במקום, קצת למעלה מחודש לפני יום הולדתו ה -80. אשתו גוון נפצעה.
גוון וילקרסון נפטרה כעבור שנה, ב -5 ביולי 2012 ממחלת הסרטן, בגיל 81.
Kh-47M2 קינז'אל
Kh-47M2 קינז'אל (ברוסית: Х-47М2 Кинжал בתרגום: פגיון) הוא טיל אוויר-קרקע בליסטי, שגא-קולי שפותח על ידי רוסיה.
לאחר ניסויים מוצלחים הפך הנשק למבצעי והוצב ב-1 בדצמבר 2017 בבסיסי אוויר רוסיים בדרום המדינה.
הטיל מוצב על מטוס מיג-31 וסוחוי Su-57 החדש והוא נע במהירות הגבוהה של מאך 10 . הטיל יכול לפגוע במטרות ממרחק של יותר מ-2,000 ק"מ.
הטיל נועד לפגוע בספינות מלחמה של ארצות הברית ונאט"ו המהוות איום על מערכות טילים אסטרטגיות בחלק האירופי של רוסיה ולהשמיד את מערכת ההגנה מפני טילים של נאט"ו וספינות הגנה מפני טילים בליסטיים, ועצמים קרקעיים הקרובים לגבולות רוסיה. לכאורה הוא נועד להתגבר על כל מערכות ההגנה האוויריות הידועות או מתוכננות של ארצות הברית, כולל פטריוט MIM-1.0.
ב-19 במרץ 2022 במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה, משרד ההגנה של הפדרציה הרוסית הודיע על שימוש בטילים אלה באוקראינה. לפי הדיווח הופצץ מחסן בכפר דליאטין שבמחוז איוואנו-פרנקיבסק, וכתוצאה מכך הושמד מחסן תת-קרקעי גדול של טילים ותחמושת תעופה. זה היה שימוש מבצעי ראשון בטיל.
קרחון דרווין (אנטארקטיקה)
קרחון דרווין (באנגלית: Darwin Glacier) הוא קרחון גדול הזורם ממישור הקוטב לכיוון מזרח, בין הרי דרווין, והרי קוק לתוך מדף הקרח רוס שבאנטארקטיקה.
מצוקי רוברסטון הם סדרה של מצוקים, בצידו הדרומי של קרחון דרווין, בין קרחון אלי וקרחון גוסיראן.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי הקרחון.
חלקו התחתון של הקרחון מופה על ידי משלחת דיסקברי (שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901–1904). הקרחון כולו מופה על ידי המשלחות הניו זילנדיות של המשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי (שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1956–1958).
מקור השם.
הקרחון, כמו גם הרי דרווין נקרים על שם לנרד דרווין, אשר כיהן כמזכיר של כבוד של החברה הגיאוגרפית המלכותית.
לקריאה נוספת.
• Ute Christina Herzfeld Atlas of Antarctica: Topographic Maps from Geostatistical Analysis of Satellite Radar Altimeter Data, P 219, P 244
• Gunter Faure, Teresa M. Mensing, The Transantarctic Mountains: Rocks, Ice, Meteorites and Water, P 297, P 663
הגברת בראשונה (ישראל)
קרחון דרווין
רכס באקנל
רכס באקנל (באנגלית: Bucknell Ridge) הוא רכס הררי מעל מפלי הקרח קרנפילד שבאנטארקטיקה. הרכס משתרע לכיוון מערב - מזרח, בצידו הדרומי של קרחון דרווין, בסמוך לשפך הקרחון.
היסטוריה.
הרכס מופה לראשונה על ידי משלחת המחקר דרווין, שהייתה חלק מהמשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי (אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1956- 1958).
הרכס נקרא על שם אי. אס. באקנל (E.S. Bucknell), אחד מחברי משלחת המחקר דרווין.
רכס בקנל
קלנג'ין