בשנת תשס"ז (2007), נפתחה תוכנית להכשרת גברים להוראה: לבוגרי ישיבות הסדר במסלול אקדמי מלא להוראת המתמטיקה בבית הספר היסודי. בשנת תשס"ח (2008) הוחל בהכשרת מחנכים ומורים בהתמחות חינוך מיוחד במסלול אקדמי למגזר החרדי ובשנת תשע"ג (2012) נפתח בית הספר לתואר שני שכולל ארבע תוכניות לימודים: חינוך מדעי, תרבות יהודית, M.Teach, וניהול וארגון מערכות חינוך. המכללה, והסמינר שקדם לה, הכשירו בעשרות שנות פעילותם אלפי מורים, מורות וגננות לבתי הספר ולגני הילדים במערכת החינוך בכלל וברחבי הנגב בפרט.
מסלולי הלימוד.
במכללה לומדים כ-1,000 סטודנטים וסטודנטיות לקראת תואר B.Ed "בוגר בהוראה" – תואר ראשון ותעודת הוראה בהתמחויות שונות: מדעים, אנגלית, מתמטיקה, ספרות, מקרא, תורה שבעל פה, חינוך מיוחד וגיל הרך. מסלול בנים והכשרת חרדים: מסלולי ההכשרה לבנים באקדמית חמדת נועד לתת מענה לבעיות כמו חוסר במורים במקצועות שאינם מקצועות הקודש ומתן מענה לצורך חשוב מאוד בתלמודי התורה לבנים עם צרכים מיוחדים. נכון ל-2016 מחצית מהסטודנטים הם בוגרי ישיבות (חלקן חרדיות) הלומדים באזור ומגיעים למכללה להכשיר את עצמם להוראה. הבוגרים משתבצים להוראה במחוז דרום ובכך מהווים את עתודת ההוראה של המחוז.
כ-250 סטודנטים וסטודנטיות לומדים לקראת תואר שני M.Ed "מוסמך בהוראה" בארבע תוכניות לימוד שונות: חינוך מדעי, ניהול וארגון מערכות חינוך, M.Teach, והתרבות היהודית בזיקתה אל התנ"ך והוראתה.
היחידה להתפתחות מקצועית מאפשרת למידה לאחר שלבי ההכשרה להוראה תוך כדי עבודה במערכת החינוך ובשנת שבתון ומציעה מגוון תוכניות, קורסים והשתלמויות לפיתוח מקצועי של מורים, גננות ואנשי חינוך, לימודי חובה ולימודי העשרה. למעלה מ-1,000 מורים, מורות וגננות משתלמים ביחידה להתפתחות מקצועית.
במתחם המכללה שוכנת מדרשת מבראשית, מדרשה ליהדות בשילוב שירות לאומי, ובה לומדות כ-45 נשים.
במכללה פועלת תוכנית חו"ל בשם "עתיד חמדת", תוכנית המיועדת לסטודנטיות דוברות צרפתית מארצות שונות. כ-40 סטודנטיות לומדות במשך שנה לימודי אולפן, לימודי קודש, פסיכומטרי ולימודי מכינה לקראת לימודים אקדמיים במוסדות שונים בישראל. חלקן ממשיכות בלימודי הוראה במכללה. התוכנית תורמת לקליטת עליה, בכך שרובן נשארות בארץ בתום לימודיהן כעולות חדשות ואף מושכות את משפחתן לעלייה לישראל והשתקעות בה.
ספרים בהוצאת המכללה.
במסגרת "דעה", ההוצאה לאור של המכללה, יצאו לאור הפרסומים הבאים:
ארדואינו אונו
ישיבת תורת אמת
תורת אמת
הקרב השני על המארן
הקרב השני על המארן (בצרפתית: Marne), המכונה גם קרב ריימס על שם העיר ריימס שבסביבתה התרחש, או "פרידנשטרום" (מתקפת השלום) על ידי הגרמנים, התחולל בשלביה האחרונים של מלחמת העולם הראשונה, בין ה-15 ביולי ל-6 באוגוסט 1918. הייתה זו ההתקפה הכוללת האחרונה אשר ערך הצבא הגרמני במסגרת מתקפת האביב, ולמעשה המהלך ההתקפי האחרון של הגרמנים בחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה. התקפה זו נכשלה בשל התקפת נגד של צבאות מדינות ההסכמה, כולל השתתפות מסיבית של חיילים מארצות הברית. כן השתתפו בצד מדינות ההסכמה מאות טנקים. אם כי בתחילת אוגוסט הגרמנים בלמו את התקפת הנגד, הרי מכאן ואילך התקדמו צבאות מדינות ההסכמה ללא הרף, כמעט, עד לסופה של המלחמה.
רקע.
עם חתימת הסכם ברסט-ליטובסק יצאה רוסיה מן המלחמה, והגרמנים מיהרו לנסות לנצל מצב זה, בטרם תספיק ארצות הברית למלא את מקומה באופן מסיבי.
ב-21 במרס 1918 הגרמנים פתחו במתקפת האביב, ובה הגיעו להישגים ניכרים, עת התקדמו עמוק לתוך שטח צרפת. במהלך התקדמותם, לראשונה מאז סתיו 1914, נשבר קיפאון מלחמת החפירות. עם זאת, למרות כל הישגיהם, ההתקפה הגרמנית נבלמה לאחר התקדמות של כ-50 ק"מ. בהתקפות נוספות שנערכו עד 12 ביוני הגרמנים אומנם התקדמו עוד, והגיעו עד לשאטו-ת'יירי (Château-Thierry), כ-80 ק"מ מפריס, אך שוב נבלמו. באמצע יולי, אריך לודנדורף, אשר היה ראש המטה, ולמעשה מפקד הצבא הגרמני, תכנן התקפה נוספת, על מנת לעקור את צבאות מדינות ההסכמה מפלנדריה ולהכות את הצבא הבריטי, אשר באותו שלב של המלחמה היה הצבא החזק והמנוסה מבין צבאות ההסכמה. כדי לסייע להתקפה האמורה, תוכננה התקפת הסחה בגזרת המארן, בסמוך לריימס.
הקרב.
ההתקפה הגרמנית.
הגרמנים יצאו להתקפה ממזרח וממערב לעיר ריימס ב-15 ביולי 1918. ממזרח לעיר תקפו הארמיות הראשונה והשלישית של הצבא הגרמני בפיקודם של ברונו פון מודרה (Mudra) וקרל פון איינם (Einem), בהתאמה. לפקודתם עמדו 23 אוגדות. על אזור זה הגנה הארמייה הצרפתית הרביעית בפיקודו של הגנרל אנרי גורו (Gouraud), ולפקודתו ניתנה גם אוגדה אמריקנית אחת.
באותו הזמן החלה התקפה ממערב לריימס על ידי הארמייה השביעית, בפיקודו של מקס פון בהן (Boehn), ובה 17 אוגדות, וכסיוע, גם הארמייה התשיעית של הצבא הגרמני, בפיקודו של יוהנס פון אבן (Eben). זו האחרונה תגברה את ההתקפה בשש אוגדות. על גזרה זו הגנה הארמייה הצרפתית השישית בפיקודו של ז'אן-מריה דגוט (Degoutte). לודנדורף קיווה כי יוכל להביא לבידודה של ריימס ולנעוץ טריז בתוך מערך ההגנה הצרפתי.
בעוד שהכוח שתקף ממזרח נבלם כבר באותו היום בשעה 11:00, הרי במערב הגרמנים הצליחו לחצות את המארן בחסות הפגזה כבדה של שלוש שעות, כולל פגזי גז. בחסות אותה הפגזה הם החלו לגשר על הנהר ב-12 נקודות שונות. כוחות אחרים חצו בסירות וברפסודות. עד הערב הגרמנים הצליחו להשיג ראש גשר באזור דורמן (Dormans), כ-40 ק"מ דרומית מערבית לריימס, בעומק של כ-6.5 ק"מ וברוחב של כ-14 ק"מ. הגנה עזה, הן של הצרפתים והן של האמריקנים, התקפות נגד, ואף 225 מטוסים צרפתיים אשר הטילו פצצות במשקל כולל של כ-40 טון, לא הצליחו למנוע את ההתבססות הגרמנית.
רק לאחר הצטרפות גיס (קורפוס) בריטי וכ-85,000 חיילים אמריקניים, יחד עם הארמייה הצרפתית התשיעית בפקוד אנטואן דה מיטרי (de Mitry), הצליחו צבאות ההסכמה, ב-17 בחודש, לבלום לבסוף את הגרמנים.
התקפת הנגד.
אי הצלחת הגרמנים להבקיע את מערך ההגנה של צבאות מדינות ההסכמה, אפשרה למפקדן העליון, הגנרל פרדיננד פוש לפתוח ב-18 לחודש בהתקפת נגד. היווצרות בליטה במקום בו הגרמנים התקדמו במתקפת האביב, האריכה את קווי הגנתם של האחרונים, והעמידה את אגפיהם בסכנה. ההתקפה התמקדה בסואסון (Soissons), אשר בקצה המערבי של הבליטה, ובסביבותיה כלפי דרום. בהתקפה השתתפו הארמיות הצרפתיות השישית והעשירית בפיקוד שרל מנז'ן (Mangin), ובסך הכל 24 אוגדות צרפתיות, כולל שתי אוגדות אמריקניות תחת פיקוד הצרפתים. כן הופעלו כ-350 טנקים. לאלה הצטרפו עוד שמונה אוגדות אמריקניות תחת פיקוד אמריקאי וכוחות בריטיים.
ביום ההתקפה הראשון התקדמו צבאות ההסכמה כשמונה ק"מ - מרחק ניכר במושגי מלחמת העולם הראשונה. באותו זמן, הן הארמייה הגרמנית התשיעית, והן הארמייה החמישית הצרפתית, בפיקוד אנרי ברטלו (Berthelot), ערכו התקפות הסחה ממזרח לחזית האמורה. ב-20 לחודש החלו צבאות ההסכמה במתקפה גם בחלק המזרחי של הבליטה. גיס איטלקי, אשר ערך קרב כבד בעמק הנהר ארדרה (Ardre) מול הגרמנים, איבד 9,334 חיילים מתוך כ-24,000 חייליו. גיס בריטי החליף את האיטלקים, חלף דרכם, והחל בהתקדמות של כשבעה ק"מ גם בגזרה זו. באותו יום החלו הגרמנים בנסיגה, ועד 3 באוגוסט נסוגו עד לקו ההתחלה של מתקפת האביב. תוך כדי נסיגתם, הגרמנים ניסו לבסס קו הגנה יציב, ואכן, ב-6 באוגוסט הצליחו לבלום את צבאות מדינות ההסכמה, אשר לנוכח קו הגנה גרמני איתן, נאלצו להפסיק את התקפת הנגד.
אחרית דבר.
הקרב השני על המארן היה ניצחון חשוב למדינות ההסכמה. בעקבות הניצחון קיבל פרדיננד פוש את התואר "מרשל צרפת". מדינות ההסכמה אמנם איבדו בקרב כ-130,000 חיילים, אך הגרמנים, שמשאבי כוח האדם שלהם היו נחותים ממילא, איבדו כ-165,000 חיילים. מדינות ההסכמה הצליחו לשבות כ-30,000 גרמנים, כמו גם 793 תותחים וכ-3,000 מכונות ירייה. לנוכח כישלון הגרמנים בקרב השני על המארן, דחה לודנדורף את ההתקפה המתוכננת בפלנדריה ולבסוף ביטל אותה.
קרב זה סימן מפנה אסטרטגי במהלך הקרבות בחזית המערב: גרמניה איבדה את היזמה ואת התנופה, ומכאן ואילך הייתה נתונה בנסיגה בלתי פוסקת, אם כי מסודרת יחסית. מדינות ההסכמה ניצלו את ההצלחה ויומיים מאוחר יותר, ב-8 באוגוסט 1918 פתחו במתקפת מאה הימים. מהלך דברים זה הביא את גרמניה להכרה שכבר לא תוכל לנצח במלחמה זו, ואכן, כשלושה חודשים לאחר מכן היא נכנעה.
קישורים חיצוניים.
תיאור של הקרב השני על המארן באתר אודות מלחמת העולם הראשונה:
תיאור חלקה של האוגדה הבריטית ה-62 בקרב המארן השני:
תבניות בטבע
תבניות בטבע הן תופעות של סדירות צורנית אשר מופיעות בטבע. התבניות האלו ניכרות בהקשרים שונים, ולעיתים ניתן למדל אותן באופן מתמטי. בין התבניות הטבעיות נכללות סימטריות, עצים, ספירלות, נפתולים, גלים, קצפים, ריצופים, סדקים ופסים. הפילוסופיה היוונית הקדומה עסקה בחקר תבניות: אפלטון, פיתגורס ואמפדוקלס ניסו להסביר את קיומו של סדר בטבע. ההבנה המודרנית של התבניות האלו התפתחה בהדרגה לאורך זמן.