השליט הקרולינגי החשוב ביותר היה קרל הגדול, שהוכתר בשנת 800 כקיסר הרומאים על ידי האפיפיור. באופן מסורתי הצעד נראה על ידי היסטוריונים כניסיון להחיות מחדש את האימפריה הרומית המערבית, אולם לאחרונה יש המפקפקים בכך ומצביעים על העובדה שהכתרתו של קרל לא שינתה דבר מהותי בסדרי ממלכתו והתארים הקיסריים שניתנו לו היו לשם הגדלת כבודו ויוקרתו והכרת תודה מצד האפיפיור לאו השלישי על שהחזיר אותו לכס האפיפיורות. בהיסטוריוגרפיה מתייחסים לאימפריה שלו כאימפריה הקרולינגית. המנהג הפרנקי (והמרובינגי) המסורתי של חלוקת הירושה בין היורשים נשאר גם בימי הקיסרים הקרולינגים, אולם הרעיון של אי-התחלקות האימפריה גם הוא היה מקובל. המסורת של הקרולינגים הייתה להפוך את בניהם למשנים למלך באזורי האימפריה השונים, אותם הם ירשו עם מות אביהם. לאחר מותו של לואי החסיד, בנו של קרל הגדול, בניו נאבקו על הירושה במלחמת אזרחים שנמשכה שלוש שנים והסתיימה בהסכם ורדן, שחילק את האימפריה לשלוש ממלכות קטנות יותר ובאותו זמן העניק סטטוס אימפריאלי ללותאר הראשון .
הקרולינגים היו שונים מהמרובינגים בכך שהם אסרו על העברה בירושה לילדים בלתי חוקיים, במטרה למנוע מריבות בין היורשים ולהבטיח גבול לחלוקת הממלכה. אולם בסוף המאה ה-9 המחסור ביורשים חוקיים מבין הקרולינגים הצריך את עלייתו לשלטון של ארנולף מקרינתיה, ילד בלתי חוקי של מלך קרולינגי.
הקרולינגים נושלו מרוב ממלכותיהם עד שנת 888. הם המשיכו לשלוט בפרנקיה המזרחית עד שנת 911 ובפרנקיה המערבית לסירוגין עד 987. ענפים זוטרים של השושלת המשיכו לשלוט בורמנדואה ולורן התחתונה אך לא ניסו להחזיר לעצמם את הממלכות והנסיכויות האחרות.
מוחמד אבן חנפיה
גוניו
מצודת גוֹניוֹ (גאורגית: გონიოს ციხე, גוֹניוֹס ציחֶה) או אפסרוס הוא מבצר רומאי באג'ריה גאורגיה, לחוף הים השחור, דרומית לעיר בתומי, בנקודה בה נשפך נהר הצ'ורוחי לים השחור.
מיקומו הקודם של המבצר שייך לפליניוס סקונדוס (המאה הראשונה). במאה השנייה היה גוניו עיר מבצר רומאי מבוצר היטב. מאוחר יותר היה תחת שליטה ביזנטית. בשנת 1547 נכבשה גוניו על ידי העות'מאנים, שהחזיקו בה עד לשנת 1878, כאשר על פי הסכם סן-סטפנו, הפכה אג'ריה לחלק מהאימפריה הרוסית.
הנרייט דהאן כלב
הנרייט דהאן כלב (נולדה ב-27 באפריל 1947) היא פרופסור אמריטה למדע המדינה ומיסדת התוכנית ללימודי מגדר באוניברסיטת בן-גוריון.
חייה ופועלה.
דהאן כלב נולדה במרוקו ועלתה לישראל יחד עם הוריה בהיותה פעוטה בשנת 1949. לאחר עלייתם שוכנו במחנה העולים "שער העלייה". משם נדדו לפרדס חנה, לטבריה ולחולון, ובהיותה בת עשר עברו להתגורר בירושלים.
עשתה את חוק לימודיה מהתואר הראשון עד השלישי באוניברסיטה העברית בחוג למדע המדינה. התזה שלה לתואר השני הייתה בנושא "אינטלקטואלים בפוליטיקה" והיא נעשתה בהדרכתו של דוקטור בריאן קני-פז. קיבלה את הדוקטורט בשנת 1992 בהנחייתו של פרופסור יצחק גל-נור, נושא הדיסרטציה היה "מערכת ארגון עצמית: ואדי סאליב והפנתרים השחורים - השלכות על החברה הישראלית". זה היה המחקר הראשון שנעשה על אירועי ואדי סאליב וזיהה את הקשר בין ואדי סאליב למחאות הפנתרים השחורים. המחקר עסק במנגנוני האפליה של מוסדות המדינה כלפי מזרחים. ממסקנותיו החשובות, ההחמצה הגדולה של מדינת ישראל להכיל מחאה כאקט דמוקרטי. חלקים מן המחקר התפרסמו כמאמרים במכון הישראלי לדמוקרטיה ובמכון יד בן-צבי ובפרסומי מכון ון ליר. מאמרה "פמיניזם מזרחי - בין מזרח למערב" עוסק בחקר הפמיניזם בישראל על צמיחתו של הזרם הפמיניסטי המזרחי. מאמר נוסף פרי עטה של דהאן-כלב הוא "את כל כך יפה, לא רואים שאת מרוקאית". המאמר פורסם גם באנגלית "You're so pretty, you don't look Moroccan" ובגרמנית ונלמד בתוכניות לימוד פוסטקולוניאליות בישראל ומחוצה לה.
דהאן-כלב חוקרת את ההגות פוליטית והמשטרים דמוקרטיים, תאוריות בפמיניזם, יחסי הגומלין בין מגדר לפוליטיקה, גלובליזציה ופוסטקולוניאליזם. שימשה כעמיתת מחקר במכון לחקר האידאולוגיה של המחלקה למדע המדינה והיחסים הבינלאומיים באוניברסיטת אוקספורד והייתה אורחת Somerville College. ייסדה וכיהנה כראש התוכנית ללימודי מגדר באוניברסיטת בן-גוריון ומרצה במכללה החברתית-כלכלית. והיא חברת מועצת העיתונות הארצית, הוועדה הציבורית לחינוך בישראל. ייעצה לצה"ל ולעיריית באר שבע בנושאי נשים.
כיהנה כיו"ר וחברת הנהלת "בצלם", חברת צוות החשיבה של מרכז יצחק רבין לחקר ישראל, ומייסדת וחברה בוועד המנהל של אחותי וחברה בוועד המנהל של המרכז לאינפורמציה אלטרנטיבית. היא אחת ממייסדות ובוועד המנהל של הקשת הדמוקרטית המזרחית.
דהאן-כלב היא כלת פרס נשים שחוללו שינוי לשנת 2000 והייתה חברה בוועדה אירופית שהתכנסה לצורך בחירת מועמדות לפרס נובל לשנת 2004.
אפסרוס
מצודת גוניו
נאום (פירושונים)
בית הספרים
נאום (עיר)
נאום (Neum) היא עיר נמל בבוסניה והרצגובינה על חוף הים האדריאטי.
נאום היא עיר החוף היחידה על פני 21 קילומטרים של חוף שיש לבוסניה והרצגובינה. קטע החוף, שנלקח מהאזור הקרואטי, צורף לבוסניה והרצגובינה בשנות החמישים של המאה ה-20 כדי לאפשר לה יציאה לים.
בנאום יש פחות מחמשת אלפים תושבים, כמעט כולם קרואטים ועוד כחמשת אלפים מיטות לאירוח תיירים.
הייפא והבי
הייפא והבי (בערבית: هيفاء وهبي, תעתיק מדויק: היפאא והבי; נולדה ב-10 במרץ 1976) היא דוגמנית, שחקנית וזמרת לבנונית מוסלמית. בנוסף להיותה דמות מוכרת בעולם הערבי מרבה והבי להופיע בארצות הברית ואירופה. בעברה הייתה מלכת יופי.
ביוגרפיה.
והבי נולדה בפרברי צור שבדרום לבנון לאב מוסלמי-שיעי ולאם מוסלמית-סונית ממוצא מצרי.
לוהבי שלוש אחיות ואח שנהרג בתקרית בין פעילי טרור לחיילי צה"ל בהיותו בן 24. והבי גרושה ואם לבת בשם זיינב.
בשנת 2005 הודיעה והבי על אירוסיה לאיש העסקים הסעודי טארק אל-ג'פלי אך לאחר מספר שבועות הזוג נפרד.
ב-25 ביוני 2007 צילמה והבי קליפ בשדה התעופה ריאק שבמזרח לבנון. בעת הצילומים נסעה הזמרת ברכב פתוח ומטוס קל שצילם אותה מהאוויר הנמיך מסיבות לא ברורות והתנגש ברכבה. והבי נחבלה בראשה ובכתפיה והובהלה לבית החולים. לאחר התאונה נפוצו שמועות שמדובר בניסיון חיסול שמאחוריו עומדת הזמרת המתחרה רולא סעד. סעד הכחישה את הטענות.
קריירת דוגמנות.
את קריירת הדוגמנות שלה החלה והבי בשנת 1992, בהיותה בת 16, כאשר זכתה בתחרות היופי המקומית "מיס לבנון". בעקבות זכייתה, התמודדה והבי גם בתחרות הארצית שנערכה בשנת 1995. והבי זכתה בתואר "האישה הצעירה היפה ביותר". בתקופה זו הייתה והבי נשואה ואם לתינוקת. היות שתקנון התחרות מאפשר לנשים רווקות בלבד להשתתף בתחרות, ולאחר שעברה של והבי נתגלה, הוחלט לשלול ממנה את כתרה.
פרשה זו השפיעה רבות על והבי. לאחר שהתאוששה ממנה החלה בקריירת דוגמנות וכיכבה על רבים משערי המגזינים המובילים בלבנון וברחבי העולם הערבי, ופרסמה, בין השאר, את חברת פפסי קולה ועיצבה קו תכשיטי יהלומים.
קריירה מוזיקלית.
והבי התפרסמה כזמרת בזכות אלבומה הראשון שיצא בשנת 2002 ונחל הצלחה כבירה. אלבומה השני הצליח אף יותר והציב את והבי בראש הזמרות המפורסמות בעולם הערבי.
סגנונה המוזיקלי של והבי מכונה "פופ ערבי", סוגה חדשה במוזיקה הערבית. שיריה מתבססים בעיקר על מוזיקת דאנס עם נגיעות חזקות של מוזיקת טראנס ומלווים גם בכלים מסורתיים כמו דרבוקה, תוף מרים וכלים נוספים המאפיינים את המוזיקה הערבית הקלאסית.
ב-10 ביוני 2006 והבי הייתה המופע הפותח של הראפר קרטיס ג'קסון המכונה 50 סנט בביירות. הופעה זאת הפכה את והבי לזמרת הערבייה הראשונה שהופיעה כמופע הפותח לראפר בינלאומי.
כיום, והבי היא הזמרת הערבייה היקרה ביותר, שכרה להופעה אחת נאמד ב-65 אלף דולר אמריקני. אחריה מדורגות נאנסי עג'רם, אליסה וניקול סאבא - שלושתן זמרות לבנוניות.
דמותה הציבורית.
והבי היא זמרת שנויה במחלוקת בקרב הציבור הערבי. בעוד צעירים ליברלים תומכים בה ומעודדים את תרבות הפופ המערבית המתפתחת במדינות ערב, חוגים שמרנים ובעיקר אסלאמיים אשר סולדים מהתרבות המערבית מתנגדים לווהבי ולזמרות מסוגה, אותן הם רואים כפרובוקטיביות. יש שמשווים אותן לזונות, בטענה שלבושן חשוף והתנהגותן אינה צנועה.
והבי ידועה כתומכת מוצהרת בארגון חזבאללה; במלחמת לבנון השנייה ניהלה תעמולה למען הארגון והצהירה בראיונות רבים על תמיכתה. בנוסף לתמיכה המילולית, אף שכנעה אחד מידידיה הקרובים, איש עסקים מצרי, לייצא מתכות למען הארגון. בתום המלחמה שיבחה הזמרת את מזכ"ל הארגון, חסן נסראללה, על "ניצחונו במלחמה".
למרות תמיכתה בחזבאללה, במלחמת לבנון השנייה בחרה והבי לעזוב את המדינה ולעבור זמנית לסוריה ומשם למצרים. במצרים השתתפה בערב התרמה שהוקדש לתושבי לבנון בהשתתפותם של אמנים רבים. על החלטה זו ספגה הזמרת ביקורות רבות. בשובה ללבנון תקפה את מבקריה וטענה כי המלחמה נכפתה גם עליה.
לאחרונה הודיעה והבי כי בכוונתה להיכנס לפוליטיקה בלבנון.
ב-2 בנובמבר 2011 התפרסם סרטון ביוטיוב שבו רואים תמונה של והבי מתנשקת עם מועתסם קדאפי, בנו של שליט לוב לשעבר מועמר קדאפי, שנהרג באוקטובר 2011. בעקבות סרטון זה געשו הפורומים הערביים והושק קמפיין תוקפני נגד הזמרת. והבי מכחישה כל קשר לפרשה, וטוענת כי מי שמופיעה בו היא בכלל אישה אחרת. "זו לא אני בתמונה, לכולנו שיער שחור", אמרה לכלי התקשורת הערבי "א-נשרה".
ביולי 2013 הודיעה הזמרת על סגירת דף הפייסבוק שלה בשל השמצות בלתי פוסקות נגדה לאחר השתתפותה בתוכנית מתיחות לרגל חודש הרמדאן בשם ראמז ענח' אמון.
תאב בצע
תאב-בצע
לה מנדראגולה