טורזובקה (בסלובקית: Turzovka, בהונגרית: Turzófalva- טורזופאלווה) היא עיירה בסלובקיה, בנפת צ'אדצה, במחוז ז'ילינה, בצפון המדינה, קרוב לגבול עם צ'כיה (חבל מורביה) ופולין.
היא הוקמה בשנת 1598 על ידי פלטין ממשפחת המגנטים ההונגרים טורזו, אז המשפחה החזקה ביותר ב"הונגריה העליונה". בשנים 1958ו-1962 תושב המקום בשם מטוש לשוט דיווח שראה הופעות מרים אם ישו, בדומה לחזון לורד בצרפת והעיירה הפכה מאז לאתר עלייה לרגל עבור המאמינים הנוצרים הקתוליים. בשנת 1968 קיבל היישוב מעמד של עיר.
שם היישוב נגזר מהפלטין ההונגרי גיירג' טורזו שהקים אותו בשנת 1598.
מיקום והשטח.
היישוב נמצא בקצה הצפון-מערבי של סלובקיה, קרוב לגבול עם הרפובליקה הצ'כית (הנמצא צפון-מערבית במרחק של 10 ק"מ). טורזובקה היא במרחק 14 ק"מ מערבית מצ'אדצה. בירת סלובקיה, ברטיסלבה, נמצאת במרחק 210 ק"מ דרומה. שטח היישוב הוא 34.911 קמ"ר
העיר נמצאת במרכז ה "מיקרו-אזור" Horné Kysuce (קיסוצה ההרירית) וביורו-אזור בסקיד, המחולק בין סלובקיה, צ'כיה ופולין.
מבני נוף.
היישוב שוכן במרכז החלק העילי של חבל קיסוצה, בעמק הנהר קיסוצה. מסביב לעיירה ולנהר משתרעים רכסי ההרים הבסקידים המערביים ויאבורניקי. (800-700 מ')
העיירה עצמה היא בגובה 522 מ'.
אקלים.
מזג האוויר בטורזובקה הוא יבשתי מתון, יחסית קריר בגלל הגובה. הקרירות מקשה על גידול עצי פרי.
מים.
טורזובקה התפתחה לאורך החלק העילי של הנהר קיסוצה.
היסטוריה.
לפני הקמת העיירה.
טורזובקה היא אחד היישובים הוותיקים ביותר בעמק הנהר קישוצה. שטח היישוב מוזכר לראשונה בעקיפין בשנת 1244 כחלקת אדמה שהעניק מלך הונגריה בלה הרביעי לז'ופאן של טרנצ'ין, בוהומיר, בן סבסבלב. בשנת 1417 אזור היישוב מוזכר במפורש בתעודה שבה נחל פרדמיירסקי מצוין כנקודת גבול שלו.
כמו במקומות הרריים אחרים, תולדות תחילת היישוב קשורות להתיישבות של ולאכים, במקביל ליישובים הוולאכים האחרים שקמו באזור במאה ה-16 :הליננה (Hlinené), נובה דדינה (Nová Dedina, כיום Podvysoká), Dlhá (דלהה), וורח אולשנה (Vrch Olešná). שמו הראשון של היישוב שהוזכר בתיעוד משנת 1580 היה פרדמיר (locum Predmér) ”בתיעוד של משפחת נאג'ביץ' צוינה הקמתו בשנת 1598 בנחלת משפחת המגנטים ההונגרים הרוזנים טורזו
תולדות היישוב תחת השלטון ההונגרי וההבסבורגי.
תושביו הראשונים של היישוב היו אדם בונץ ועוד 40 מתנחלים שבאו מהיישוב השכן דלהה פוליה. (Dlhe Pol'e)
השלטון הרשה לתושבים לבנות טחנת קמח, מנסרה, כנסייה ובית לכומר.
בשנת 1602 הוציא הפלטין ג'יירג' טורזו תעודה שקבעה את גבולות היישוב. צוין בה כי שם היישוב היה בהתחלה "טורזובקה, או בשמה האחר פרדמיר" - (בלטינית: Turzovka aliter Predmir)
במהלך השנים הוא נקרא בשמות סלובקים - טורזובה, טורזובקה, טורצ'ובקה, אבל גם בהונגרית - טורזופאלווה, או בשם הלטיני טורזווילה. בשנת 1614 הקים אותו ג'יירג' טורזו את הכנסייה הלותרנית.
אחרי מותו של גיירג' טורזו בשנת 1616 השכיר בנו אימרה את היישוב למיקלוש אסטרהאזי., אחר כך ב-1649 לגאבור אילשהאזי ומאוחר יותר למשפחת ברני תמורת 7000 מטבעות זהב. ב-1674 כשמשפחת טורזו חזרה לדת הרומית -קתולית גם תושבי המקום הפכו לקתולים. בשנת 1720 פעלו ביישוב שמונה טחנות קמח. ב-1759 נבנתה כנסייה רומית-קתולית פרוכיאלית במקום הכנסייה הישנה. לפי הפנקסים שהונהגו בימי הקיסרית מריה תרזה (1780-1740), ב-1784 מנתה אוכלוסיית היישוב 4832 תושבים שגרו ב-864 בתים. ב-1828 מנתה העיירה 964 בתים עם 6569 תושבים.
היישוב נכלל בנחלת ביטצ'ה ומושב האחראי עליו מטעם הבעלים היה בעיר השכנה ביטצ'ה. בטורזובקה התגורר אחראי על האסם -שנקרא "אובילניק" והאחראי על המזקקה המקומית -שנקרא "קליוצ'אר".במאה ה-17 התחילו להתקיים בעיירה ימי שוק.
בנוסף לעבודה הכפויה, הקורווה באחוזת הבעלים, התפרנסו התושבים מגידול בקר וצאן, ייצור צמר וחוטים, קדרות, חטיבת עצים ביערות ותעשיית העצים. במאה ה-19 פעלו כבר בעיירה 15 טחנות קמח ו-16 מנסרות שייצרו קרשים ורעפי עץ. פעלה ביישוב גם מבשלת בירה. חלק מהתושבים היו בעלי מלאכה:סנדלרים, חייטים, קדרים, נפחים, אורגים, קצבים, בוני ומתקני תנורים וכו'.
התושבים תמכו במתנדבים הסלובקים שהצטרפו למרד של אביב העמים בשנים 1848–1849.
בשנת 1866 הגיעו לאזור 1500 מתנדבים של הלגיון ההונגרי של הגנרל הגולה גיירג' קלאפקה אולם האוכלוסייה המקומית הייתה אדישה כלפי מאבקם. במעבר ז'ילינסקי דרכם נחסמה על ידי כוחות אוסטריים.
בשנת 1868 מכרה משפחת אסטרהאזי את אחוזת ביטצ'ה ללאופולד פופר ולאנדראש ואליגי. באותה שנה האוכלוסייה מנתה 7630 תושבים קתוליים ו-150 יהודים. ב-22 בנובמבר 1873 זכה היישוב למעמד של עיירה . ב-1870 נפתח בו סניף של דואר וב-1904 הונהג שירות טלגרף.
ב-1896 התארגנו בו כבאים מתנדבים.
וב־9 ביולי 1914 הופעל קו הרכבת למקוב.
היישוב נודע בעוניו, כשחלק רב ממזון התושבים הורכב מתפוחי אדמה וכרוב.
מלחמת העולם הראשונה.
ב-9 ביולי 1914 נחנך קן הרכבת שחיבר את היישוב עם הכפר מקוב .
בסוף המלחמה הוכה היישוב במגפת טיפוס בהרות שהרגה תחילה 500 תושבים ואחר כך עוד 450.
בתום המלחמה הפך האזור לחלק מסלובקיה שהתחברה לצ'כיה במסגרת הרפובליקה הצ'כוסלובקית (1939-1918) .
המדינה המשותפת עם צ'כיה, העצמאות ומלחמת העולם השנייה.
ב-1939 נמנו 11,030 תושבים ב-1634 בתים. בימי הרפובליקה הצ'כוסלובקית הראשונה על אף מאמצים לפתח את תעשיית העץ, המשיך היישוב להיות נחשל עם בעיית אבטלה.ב--1939–1945 נפרד האזור תחת משטר הרפובליקה הסלובקית שהייתה גרורה של גרמניה הנאצית. בסתיו 1944 הייתה תחת כיבוש גרמני עד כניסת הצבא הסובייטי באביב 1945.
בשנים 1941–1945 יושמה מדיניות רצח-העם נגד היהודים מיוזמת גרמניה הנאצית ובשיתוף פעולה של השלטון הפרו-נאצי הסלובקי.
בימי השלטון הקומוניסטי.
בשנת 1954 חיו בעיירה 14000 תושבים. באותה שנה נפרדו מתוכה היישובים קלוקוצ'וב, קורניה ודלהה נאד קיסוצו (Dlhá nad Kysucou Korňa Klokočov ) מה שהפחית את מספר האוכלוסייה. בשנות המשטר הקומוניסטי הוחל ביישוב תהליך של תיעוש.
בו זמנית ב-1950 עברה החקלאות קולקטיביזציה והוקם קולחוז הקרוי בסלובקית JRD . בשנת 1964 הוא עבר לבעלות המדינה. ב-10 בדצמבר 1967 היישוב זכה שוב לזכויות של עיר והוכרז רשמית לעיר ב־1 בינואר 1968. עד אז יחד עם פטרז'לקה היה מהכפרים הגדולים בצ'כוסלובקיה. ב-1969 האזור נכלל לרפובליקה הסוציאליסטית הסלובקית במסגרת הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית הצ'כוסלובקית. בשנת 1990 הופל השלטון הקומוניסטי.. משנת 1993 עברה העיר לרשות הרפובליקה הסלובקית העצמאית.
אחרי המעבר לכלכלת השוק אחרי נפילת השלטון הקומוניסטי והיפרדות סלובקיה העצמאית מצ'כיה עבר היישוב קשיים כלכליים.
גברתנו מטורזובקה - הפיכת טורזובקה לאתר צליינות קתולית.
בשנים 1958–1959 היערן המקומי מטוש לאשוט דיווח על כך שהחל מ-1 ביוני 1958 נתגלה לו בקרבת המזבח של "מרים הקדושה של עזרת הנצח" בגבעת
U Obrozku גבעת זיווצ'ק (בגובה 736 מ') מראה אישה סמכותית אך מחייכת שהוא זיהה כמרים אם ישו. בעקבות ההתגלות שהה שלוש שעות במצב של אקסטזה ואחר כך גילה שהחלים מכל מחלותיו. אחרי התגלויות חוזרות שבהן התוודע למראות של מרים ושל נבואות יום הדין ב-8 בספטמבר 1958 (חג לידת מרים) עלה לראשונה עם קבוצת אנשים למקום ההתגלויות. בעקבות פעילותו נעצר לאשוט ואושפז בבתי חולים פסיכיאטריים. החוויות שמסר עליהן נבדקו על ידי פורומים של הכנסייה הרומית-קתולית שהכירה בהן כאותנטיות.
בשנת 1967 בימי חג הפנטקוסט הקתולי דווח על עוד ארבעה מעשי נסים דומים. מאז הפכה העיירה לאתר צליינות קתולית. נבנתה בה קפלה לזכר האירועים.
דמוגרפיה.
בשנת 2010 אוכלוסיית העיר הייתה 7,802 תושבים.
מבחינה אתנית, רוב האוכלוסייה היא סלוביקת. המיעוטים החיים בה הם הצ'כים (0.75%) והצוענים (רומה) (0.27%).
לפי דתות, 92,74% צהתושבים עם נוצרים רומיים-קתוליים, 0,2% לותרנים והשאר לא הצהירו על שייכות דתית. (ב-2001 נספרו 1.1% אתאיסטים)
בשנת 1869 חיו בעיירה 7630 רומיית-קתוליים ו-150 יהודים.
יהודי טורזובקה.
היהודים הראשונים.
יהודים ראשונים התיישבו בטרוזובקה לכל המאוחר במחצית הראשונה של המאה ה-18. במפקד ב-1724 נספרו במקום יהודים אחדים. ב-1746 ברשימת המיסים של המחוז טרנצ'ין צוינו שתי משפחות יהודיות - אחת שבאה מפולין, והשנייה - ממורביה. ב-1767 גרה היישוב משפחה אחת בת שש נפשות. בראש עמד חנווני ששילשם בין מיסים אחרים, גם "מס סובלנות" מיוחד של 17 פלורין.
הקהילה היהודית.
קהילה יהודית קמה בשנת 1798 והצטרפו אליה יהודים מהיישובים השכנים. הוקמו חבר תפילה, מקווה טהרה וחדר תלמוד תורה שבו הועסק מלמד. ב-1818 הוקמה בעיירה לשכת אוכלוסין אזורית לצורך שרשמה את היהודים מ-16 יישובים בסביבה. בשנות ה-1830 התגורר בעיירה מיעוט יהודי בן 150 נפשות. זו הייתה הקהילה היהודית הגדולה שבחבל קיסוצה. בשנת 1868 נספרו גם כן 150 יהודים לעומת 7630 תושבים רומיים קתוליים.
ב-1869 עם פילוג יהדות הונגריה הבחרה הקהילה המקומית במעמד "סטטוס קוו" אולם כעבוד שנים מספר הכריזה עצמה ל"נאולוגית. בשנת 1895 נחנך בית כנסת חדש שנבנה בסגנון בנייה קלאסי. במימון בנייתו השתתפה גם המועצה המקומית של העיירה. בהמשך נבנו בית קהילה ובית ספר יסודי בן 5 כיתות שקיבל גם תלמידים מקרב הנוצרים. שפת ההוראה הייתה גרמנית וסלובקית. בשנת 1908 עדכנה הקהילה את תקנוניה. בשנות ה-1880 מנתה הקהילה 170 נפשות. בהמשך מספר היהודים הלך וירד בגלל עזיבה של צעירים אל הערים.