הלשונית: מבחינה דקדוקית האמירה "סוקרטס צודק" היא (נושא+נשוא) - הצודק היא אידאה שמרחיבה את ההסבר אודות סוקרטס.
טיעון ההפכים (הטיעון המעגלי).
זהו הטיעון של סוקרטס בדבר נביעת המוות מהחיים, ובהופכי לכך: נביעת החיים מהמוות. הטיעון נקרא לפעמים גם "טיעון כך וכך..." (Argument so and so). בדרך כלל אנחנו חושבים על התהוות של הפכים, כאשר ההפך מתהווה האחד מן השני, והשני לאחד. - נראה שגם המוות, כשני הפכים, כוללים את התכונה של ההפיכה ההדדית של האחד לשני ולהפך. תהליך ההפרדה של הנפש מהגוף הוא תהליך שניתן להפיכה, כלומר יש גם תהליך של חיבור. סוקרטס טוען שאם הטיעון היה לא נכון, אזי היינו רואים כל הזמן רק עולם של מוות, אך אין זה נכון.
חשוב להבין בנקודה זו כי דבריו של סוקרטס מהווים את השקפותיו לגבי גלגול נשמות המתרחש עם עוזבו של האדם את העולם.
טיעון ההזכרות.
הבסיס של הטיעון הוא הרפלקסיה שאנו עושים על מקור הזיכרון בחיינו. לפי סוקרטס, כשאנחנו זוכרים דבר מסוים, אז הדבר בו אנו נזכרים הוא דבר שכבר ידענו אותו. כאשר אנו לומדים או חווים דברים חדשים, וכתוצאה מכך אנו חושבים בתבונתנו על דבר אחר - זהו הדבר שאני נזכר בו. זוהי כפיות הכרתית: מקבלים מופע אחד הגורם למופע אחר - ההזכרות.
כשאנחנו רואים שני דברים הנראים כי אינם שווים, אזי מושג השוויון מופיע אצלנו כהזכרות.
באמירה "זה לא בדיוק" - אנחנו נזכרים בסטנדרט. הדבר ההשוואתי, הסטנדרט, זה דבר שאף פעם לא נפגשנו עמו ישירות. אנו נזכרים במשהו כשאנחנו מיישמים מושגים, והלמידה של המושגים האלה היא בעצם פעולת ההזכרות של הרעיונות אשר הכרנו אותם עוד טרם החיים שלנו, או איך שסוקרטס היה מגדיר זאת: טרם החיבור בין הנפש לגוף.
טיעון ההזכרות בא לידי ביטוי גם בדיאלוג מנון.
קבצי אצווה
דויד אגנסו
דויד אגנסו מנדס (בספרדית: David Aganzo Méndez; נולד ב-10 בינואר 1981) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה.
אגנסו התחיל את הקריירה שלו בעונת 99/00 בריאל מדריד, שבה גדל במחלקת הנוער. בעונת 00/01 עבר לקבוצת אספניול, אך לא שותף בשום משחק באותה העונה ונאלץ לעזוב את הקבוצה.
בעונת 01/02 עבר לקבוצת אקסטרמדורה ששיחקה בליגה השנייה בספרד. הוא שותף ב-16 משחקים בהם כבש 5 שערים. בהמשך אותה העונה חזר לאספניול, בה שותף ב-12 משחקים אך לא כבש. בעונת 02/03 עבר לויאדוליד שבה שיחק 30 משחקים וכבש 9 שערים. בעונת 03/04 עבר אגנסו לקבוצת לבאנטה ששיחקה בליגה השנייה בספרד, שבה שיחק 33 משחקים וכבש 9 שערים, בסוף העונה עלתה הקבוצה לליגה הראשונה בספרד ואגנסו עזב אותה.
לאחר מכן חזר למועדון הביתי שלו, ריאל מדריד, בעונת 04/05, אך לא שותף בשום משחק, והחליט לעבור לקבוצת ראסינג סנטנדר שבה שיחק השוער הישראלי דודו אוואט. בתחילת עונת 05/06 המשיך בראסינג סנטנדר. בעונה זו שיחק 17 משחקים וכבש 3 שערים, אך החליט לעבור לקבוצה אחרת ולאחר שקיבל מספר הצעות מאירופה החליט לאחר התייעצות עם השוער דודו אוואט לעבור לקבוצת בית"ר ירושלים שהציעה לו את הסכום הגבוה ביותר מבין ההצעות שקיבל.
לאחר חצי עונה בישראל חזר לספרד, ושיחק גם בדפורטיבו אלאבס, ראיו ואיקאנו והרקולס אליקנטה בליגה השנייה. בשנת 2012 עבר לקבוצת אריס סלוניקי היוונית. לאחר שנתיים בקבוצה חתם בדפורטיבו לוגו מהליגה הספרדית השנייה שם פרש ממשחק פעיל במהלך העונה בעקבות פציעה.
יאקוזה
יאקוּזָה (ביפנית: ヤクザ או やくざ), או גוֺקוּדוֺ (極道, "הדרך הקיצונית" ), הוא ארגון הפשע המסורתי של יפן. המשטרה היפנית והתקשורת, בהנחיית המשטרה, קוראים לחברי הארגון בּוֹריוֹקוּדָן (暴力団; קבוצה אלימה), והחברים מכנים עצמם נינקיו דנטאי (仁侠団体; ארגון אבירי). היאקוזה ידועים בשל קודי ההתנהגות שלהם וארגונם. היאקוזה תופסים מקום מכובד בעולם הקולנוע היפני. בשיאה, מספר החברים ביאקוזה הוערך בכ-200,000, אך בשנים האחרונות, חוקים ורגולוציות של ממשלת יפן נגד היאקוזה צמצמו משמעותית את פעילותה, ונכון ל-2019, היאקוזה מונה כ-30,000 חברים בלבד.
מקורות.
אף על פי שמקורות היאקוזה אינם ברורים, את מקורות היאקוזה המודרנית ניתן למצוא באמצע תקופת אדו והם מתחלקים לשניים: טֶקִייָה (的屋), אנשים שסחרו בסחורה אסורה, גנובה או מפוקפקת; ובקוטו (博徒), אלה שעסקו בהימורים.
הטקייה היו מהמעמדות החברתיים הנמוכים ביותר באדו. עם התארגנותם לקבוצות מאורגנות החלו הטקייה למלא תפקידים מנהליים בתחום המסחר, כגון הקצאת מקום לדוכנים והגנה על הפעילות העסקית. במהלך פסטיבלי שינטו הקימו הטקייה דוכנים בסביבות המקדשים, וחלקם עסקו באבטחה. שאר הטקייה היו משלמים דמי שכירות עבור המקום והאבטחה.
התפשטות התופעה הביאה בסופו של דבר את הממשלה להכיר בארגונים אלה, העניקה לראשיהם שמות משפחה ולראשונה נתנה להם אישור לשאת ואקיזאשי - חרב סמוראים קצרה (הזכות לשאת קטאנה נותרה בלעדית למעמד הסמוראים והאצולה).
לבקוטו היה מעמד חברתי נחות עוד יותר, שכן הימורים לא היו חוקיים ביפן. בתי הימורים רבים קמו במקדשים נטושים בפאתי ערים וכפרים בכל רחבי המדינה. בנוסף על הימורים, עסקו הבקוטו גם בהלוואה בריבית, והחזיקו כוחות אבטחה משלהם. בתי ההימורים ועסקי ההלוואות, כמו הבקוטו עצמם, זכו לתדמית שלילית בקרב האוכלוסייה, ותדמית הבלתי-רצויים המאפיינת את היאקוזה מקורה בבקוטו; בכלל זה, גם מקור השם יאקוזה הוא במשחק קלפים פופולרי יפני, אוֹאִיצ'וֹ קאבּוּ, הדומה במקצת למשחק בלק ג'ק. במשחק זה, היד הגרועה ביותר היא 3-9-8, שבספירה יפנית נקראת יא-קו-זה.
כיום ניתן למצוא סימנים למקורות היאקוזה בטקסי החניכה שלהם, המשלבים אלמנטים פולחניים של הטקייה ושל הבקוטו. אף על פי שבחלוף השנים הפך עולם היאקוזה מגוון יותר, עדיין ישנן קבוצות המזדהות עם אחת מהקבוצות המקוריות; למשל, קבוצה של יאקוזה העוסקת בהימורים עשויה לקרוא לעצמה בקוטו.
ארגון.
מבנה.
בתהליך התהוותה, אימצה היאקוזה מערכת היררכית בה הקוֹבּוּן (子分; ילד מאומץ) חייב אמונים לאוֹיָאבּוּן (親分; הורה מאמץ). בהמשך נוסף ערך הג'ינגי (仁義; צדק וחובה), לפיו על הנאמנות והכבוד להכתיב את אורח חייו של היאקוזה. קשרי אויאבון-קובון נוסדים בטקס בו חולקים שני הצדדים כוסית סאקה. הטקס אינו ייחודי ליאקוזה, והוא נהוג בחתונות שינטו.
במהלך המלחמה הפסיפית חלה ירידה במספר החברים בארגון מכיוון שמרבית האוכלוסייה התגייסה למאמץ המלחמתי והחברה כולה הייתה נתונה תחת שלטון קפדני. עם זאת, לאחר המלחמה שבה היאקוזה לפעילות.
מצטרפים חדשים לשורות היאקוזה מגיעים ממגוון רקעים. בקרב היאקוזה נהוג לספר סיפורים רומנטיים על חברים שהצטרפו לאחר שננטשו או גורשו על ידי הוריהם. רבים מהיאקוזה מתחילים את דרכם בבית ספר תיכון כעבריינים או כחברים בכנופיות בוסוזוקו. רבים מחברי היאקוזה הם בעלי שורשים קוריאניים או באים ממשפחות בורקומין בעלת מעמד סוציו-אקונומי נמוך.
בראש כל קבוצת יאקוזה עומד האויאבון, או קומיצ'ו (組長; ראש משפחה) שנותן פקודות לכפופים לו, הקובון. החברים קוטעים את כל קשריהם לחיים שקדמו להצטרפות, ונאמנותם עוברת לאויאבון שלהם. הם מתייחסים זה לזה כמשפחה - אבות, בנים, אחים גדולים ואחים קטנים. הרוב המוחלט של חברי היאקוזה הם גברים, ומספר הנשים המצומצם המשתייך לארגון נקראות נֶה-סאן (姐さん; אחות גדולה).
המבנה הארגוני של היאקוזה מורכב ביותר. לכל סינדיקט יש בוס, קומיצ'ו, וישירות מתחתיו נמצאים הסאיקו קומון (最高顧問; יועץ בכיר) והסוֹ-הוֹנבוּצ'וֹ (ראש המטה). תחתם נמצאים הוָוקַגָאשירה והפוקו-הונבוצ'ו, המנהלים מספר קבוצות באזור מסוים. לכל קבוצת יאקוזה מקומית באזור מסוים יש בוס מקומי, שנקרא שָטֶאיגָאשירה, ותחתיו משרתים סגנים, יועצים אנשי כספים וחיילים פשוטים.
דרגתו של חבר ביאקוזה נקבעת לפי היררכיית סאקזוקי, או עם מי הוא חלק כוסית סאקה. אדם שחלק כוסית עם האויאבון הופך לחבר המשפחה הקרובה שלו, או קובון, ומקבל דרגה לפי הוותק שלו (אח בכור או אח צעיר). כל קובון בותו רשאי לחלוק כוסית עם הכפופים לו, ובכך ליצור סניף של הקבוצה הגדולה. סינדקט ימאגוצ'י-גומי, למשל, חולש על כ-2,500 בתי עסק ועל כ-500 תתי-ארגונים, המגיעים לרמה החמישית מתחת לארגון הגג.
טקסים.
אחד המנהגים הידועים ביותר של היאקוזה הוא היוביצומה (指詰め), או קטיעת הזרת כאות חרטה או התנצלות. לאחר שביצע עבירה, על האדם לקטוע את קצה הזרת השמאלית שלו, ולהגיש את החלק לבוס שלו. לעיתים יעשה זאת בוס אזורי אל מול האויאבון על מנת להציל את אחד מאנשיו מעונש כבד יותר.
מקור המנהג הוא בדרך בה אוחזים בחרב. שלוש האצבעות התחתונות אוחזות בניצב החרב בחוזקה, בעוד האצבע המורה והאגודל רפויות יותר. הסרת האצבעות התחתונות, הזרת תחילה ומעלה, מחלישה בהדרגתיות את אחיזתו של האדם בחרב. הרעיון מאחורי זה הוא שאדם כזה נאלץ להסתמך יותר ויותר על חברי קבוצתו להגנה, ובכך מסכל פעולה עצמאית. בשנים האחרונות החלו חברי יאקוזה להרכיב אצבעות תותבות על מנת להסתיר את הגדם.
ליאקוזה רבים יש כתובת קעקע, ונפוצות גם כתובות המכסות את כל הגוף. קעקועים המכסים את כל הגוף, הנקראים אירזומי, נעשים בשיטה המסורתית בה מכניסים את הדיו אל מתחת לעור תוך שימוש בכלים פשוטים ומחטים העשויות חזרן או פלדה. תהליך זה הוא איטי וכואב יותר מתהליך הקעקוע המקובל במערב, וגודל כתובת הקעקע מעידה על מחויבותו של האדם.
פעילות.