עשרה חודשים לאחר מכן, ב־19 בדצמבר 1909, התגשמה תחזיתו של קזדי-קובץ'. באותה עת הופיעו בעיתונות ידיעות על כך ששמונה ציירים חדשים בשם רוברט ברני, דז'ה ציגאני, בלה צובל, קארוי קרנשטוק, אדן מארפי, דז'ה אורבן, ברטלאן פור ולאיוש טיהאני יציגו בתערוכה. בשלב זה הם טרם בחרו שם לקבוצה. 32 הציורים שלהם שהוצגו בתערוכה זו גרמו לשערורייה גדולה. בהונגריה אז, אפילו הציור האימפרסיוניסטי, הנטורליסטי היה יוצא דופן, והצבעים הבלתי מעורבים, הקשים, וההצגה האידיאליסטית ואפילו המעוותת של גוף האדם העירום, גרמו לזעם בקרב הציבור הרחב שוחר האמנות. יצירות כמו הדיוקן העצמי של דז'ה ציגאני, שכונה רק "המפלצת ירוקת-השיער", לא היו מוכנות לחלוטין לקהל הביתי.
עם זאת, הפרסום משך המונים לתערוכות, מאמרים בעיתונים היומיים התפרסמו נגד סגנון הציור החדש וגם הגנו עליו. נערכו דיונים תאורטיים על מגמות מודרניות באמנויות היפות. ב־9 בינואר 1910 קרא קרנשטוק את המסה שלו ""אמנות חוקרת" בחוג גלילאו, שעליה ענה כעבור שבוע הפילוסוף ג'רג' לוקאץ' במאמרו "הדרכים נפרדו"". שני המאמרים הופיעו בכתב העת התרבותי המשפיע ביותר באותה תקופה, ניוגט. השם "השמונה" נקבע רשמית לקראת התערוכה השנייה שלהם, שהתקיימה באפריל 1911 ב"גלריה הלאומית". בהיות הציירים מודעים לאליטה האינטלקטואלית דאז, התערוכה הפכה לפסטיבל תרבותי אמיתי על ידי שלל אירועים. תוכניות ליווי התמקדו בעיקר בשלושה תחומים: ביקורת אמנות, ספרות ומוזיקה של אותה עת. בזה אחר זה התקיימו ערבי דיון, ערבי קריאה, ומפגשי ספרות של בוקר. גם המוזיקה ישרה קו בפרספקטיבה היסטורית עם בתערוכה. הקונצרט שבוניגנה רביעייה מיתרים את יצירות בלה ברטוק ושל לאו ויינר, ואת הסונטה לצ'לו של זולטאן קודאי התקיימו לקהל. בלה ברטוק ביצע בעצמו יצירות לפסנתר שלו בין התמונות שהוצגו בתערוכה.
האירוע שלא לווה בשום הודעה על פירוק הקבוצה, אך חשף את היחלשות הסולידריות הפנימית בה, סגר למעשה את סיפורם של השמונה. הם השתתפו עוד רק בתערוכה אחת גדולה יחד: התערוכה העולמית בסן פרנסיסקו, שמחלקת האמנויות היפות שלה נקראה ""התערוכה הבינלאומית" "פנמה-פסיפיק". השמונה קיבלו ביחד אולם נפרד, אשר נקרא בפרסום מחמיא, אך לא מדויק "הקוביסטים" "ההונגרים"."
נוקליאוקפסיד
מקל ניצוח
צ'ארלי ד'אמליו
צ'ארלי ד'אמליו (באנגלית: Charli D'Amelio; נולדה ב-1 במאי 2004) היא אושיית רשת ורקדנית אמריקאית, שהתפרסמה באפליקציה טיקטוק אליה העלתה אלפי סרטוני וידאו קצרים בהם היא רוקדת. לד'אמליו יש כ-145 מיליון עוקבים באפליקציה, נכון ליוני 2022, וסרטוניה צברו כ11 מיליארד לייקים. ד'אמליו כונתה "מלכת הטיקטוק" על ידי הניו יורק טיימס.
קריירה.
ד'אמליו הוחתמה בסוכנות הכישרונות UTA בינואר 2020. היא השתתפה, יחד עם ידוענים אחרים, בפרסומת אשר שודרה במהלך סופרבול LIV, בשנת 2020, יצרה יחד עם ג'ניפר לופז, אשר כיכבה במופע המחצית של הסופרבול באותה שנה, את אתגר הטיקטוק "אתגר הסופרבול של ג'יי לו". באותה שנה ד'אמליו גם לקחה חלק במשחק האולסטאר של ה-NBA.
ד'אמליו הייתה חברה בקבוצת הרשת השיתופית "Hype House" עם 18 משפיענים אחרים. לקבוצה יש 15.5 מיליון עוקבים. לאחר סכסוכים פנימיים היא ואחותה החליטו לעזוב.
ב-11 ביוני 2020 פרסם מגזין הרולינג סטון כי ד'אמליו גובה בין 25 ל-40 אלף דולר לפוסט פרסומי אותו היא מפרסמת בפלטפורמת הטיקטוק. בשנת 2020, שברה את השיא של לורן גריי והפכה ל-"אדם הנעקב ביותר בטיקטוק"; שיא גינס.
בשנת 2020 הופיעה ברשימות פורבס 30Under30 וב של מגזין פורצ'ן, והייתה לאדם הצעיר ביותר שהופיע ברשימה של פורצ'ן אי פעם.
ב-13 במרץ 2021 נבחרה בטקס פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון לאשת המדיה החברתית המועדפת לשנת 2021.
חיים אישיים.
ד'אמליו הייתה מטרה לבריונות רשת ולביוש גוף. היא ואחותה דיקסי שיתפו פעולה עם יוניצף כדי להילחם בתופעת בריונות רשת וכדי לספר על הסכנות בפרסום בפלטפורמה טיקטוק. ד'אמליו חשפה בסטורי בחשבון האינסטגרם שלה שהיא סובלת מהפרעת אכילה.
ג'רארד הורן
ג'רארד ג'יימס פרטווי הורן (באנגלית: Gerard James Pertwee Horan; נולד ב-11 בנובמבר 1962) הוא שחקן אנגלי.
ביוגרפיה.
הורן נולד בסטוקפורט שבצ'שייר. הוא ידוע מהופעותיו בתפקיד הכבאי לזלי ("כריזמה") אפלבי בסדרה "London's Burning" בין השנים 1986 ל-1989, וכן בשנת 1994.
ג'ררד הורן
הדום הקרח ברטרנד
הדום הקרח ברטרנד (באנגלית: Bertrand Ice Piedmont) הוא הדום קרח גדול, בחוף פאלייר, בארץ גרהאם, שבאנטארקטיקה.
הדום הקרח ממוקם בין מפרץ ריימיל ומפרץ מיקלסן.
אורכו של הדום הקרח 20 קילומטרים ורוחבו 9 קילומטרים.
הדום הקרח גובל מדרומו ברכס פאבי ובצידו הצפוני בהר בלק ת'אמב.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי הדום הקרח.
הדום הקרח נסקר בשנת 1936 על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם בפיקודו של ג'ון ריימיל; ונסקר מחדש על ידי סוקרים של סקר שטחי חסות איי פוקלנד בין השנים 1948–1949, שיצאו לסקרים אלה מתחנת האי סטונינגטון.
מקור השם.
שמו של הדום הקרח ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
הדום הקרח נקרא על שמו של קנת' ג'י. ברטרנד (Kenneth J. Bertrand), פרופסור לגאוגרפיה ולהיסטוריה של אנטארקטיקה באוניברסיטה הקתולית של אמריקה בוושינגטון די. סי. שבארצות הברית, שהיה חבר בוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של ארצות הברית בין השנים 1947–1973, ויושב ראש הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של ארצות הברית בין השנים 1962–1973.
לקריאה נוספת.
• Defense Mapping Agency 1992, Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica, P 152
• Jane G. Ferrigno, Alison J. Cook, Amy M. Mathie, Richard S. Williams, Jr., Charles Swithinbank, Kevin M. Foley, Adrian J. Fox, Janet W. Thomson, and Jörn Sievers, Coastal-Change and Glaciological Map of the Larsen Ice Shelf Area, Antarctica: 1940–2005, USGS
• Peter Gibbs, A memoir of time in the Antarctic 1956-59
ארתור וייזר
ארתור ווייזר (בגרמנית Artur Weiser; 18 בנובמבר 1893, קרלסרוהה – 5 באוגוסט 1978, טובינגן) היה תאולוג אוונגליסטי גרמני וחוקר הברית הישנה. הוא לימד באוניברסיטת טובינגן בין השנים 1930 – 1962.
חייו.
ארתור ווייזר למד תאולוגיה פרוטסטנטית באוניברסיטאות היידלברג, גטינגן ורוסטוק החל משנת 1912. במהלך מלחמת העולם הראשונה הפסיק את לימודיו עבור שירות צבאי בין השנים 1914 - 1918. בשנת 1920 הוסמך בהיידלברג וקיבל את נציגות הכנסייה במדינת באדן. בשנת 1921 קיבל רישיון לתאולוגיה, בשנת 1922 לימד בהיידלברג, כמרצה זוטר, ומשנת 1928 כפרופסור חבר. בשנת 1930 קיבל תפקיד כפרופסור חבר לברית הישנה באוניברסיטת טובינגן, שם עבד עד סוף חייו. במקביל למינויו, העניקה לו הפקולטה התאולוגית באוניברסיטת היידלברג דוקטורט לשם כבוד.
בתקופת שלטון הנאציזם, ווייזר הצטרף לאידאולוגיה השלטת. יחד עם פרופסורים אחרים של טובינגן הצטרף למפלגה הנאצית ב-1 במאי 1933. הוא גם הפך לחבר תומך ב-SS והיה מעורב בארגונים נאציים כמו NSLB, NSV ו- NSDDB. בשנים 1934–1943 פרסם וייזר את כתב העת "Deutsche Theologie". ווייזר הצטרף גם לנוצרים הגרמנים; לאחר נאומו של ריינהולד קראוזה בארמון הספורט, הוא נטש אותם. בשנים 1935 - 1945 שימש ווייזר כדיקן הפקולטה לתאולוגיה אוונגליסטית, בשנת 1937 מונה לפרופסור מן המניין.
לאחר תום מלחמת העולם השנייה, המשיך ווייזר את פעילות ההוראה שלו בתחילה בלא הפרעה. במהלך הדה-נאציפיקציה הוא הושעה בגלל חברותו במספר ארגונים נאציים ומעמדו כדיקן עורער. בזמן תהליך ההשעיה, תמך בו האנס רוקרט במתן חוות דעת חיובית. הוא פוטר בשנת 1949, אך בשנת 1951 קיבל שוב את תוארו כפרופסור "מחוץ למניין" באוניברסיטת טובינגן.
וייזר פרש בשנת 1962.
ממחקריו.
וויזר היה תלמידו של הרמן גונקל.
מתוך מחקריו על מזמורי ספר תהילים הוא הסיק שבישראל הקדום הייתה מסורת פולחנית של חג ברית ושרבים ממזמורי התהילים היוו חלק ממנו.
בלק ת'אמב
בלק ת'אמב (באנגלית: Black Thumb; מילולית: אגודל שחור) הוא הר בחוף המערבי (חוף פאלייר) של ארץ גרהאם, שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 1,190 מטרים מעל פני הים.
מדרונותיו מחורצים וסלעיים.
ההר ניצב בין קרחון רומולוס והדום הקרח ברטרנד.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי ההר, ומקור שמו.
ההר התגלה ומופה על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם, בפיקודו של ג'ון רידוך ריימיל, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1934–1937.
ההר נסקר מחדש על ידי סוקרים של סקר שטחי חסות איי פוקלנד בין השנים 1948–1949, שיצאו לסקרים אלה מתחנת האי סטונינגטון.
מקור השם.
ריימיל קרא להר בשם זה, בשל צורתו וצבעו.
לקריאה נוספת.
• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, Sailing Directions for Antarctica: Includes Islands South of Latitude 60°, P 203
רכס ארגנטינה
רכס ארגנטינה (באנגלית: Argentina Range) הוא רכס הרים בצפון מזרח הרי פנסקולה, שבאנטארקטיקה.
הרכס ממוקם 56 קילומטרים ממזרח לצפון רכס פורסטל.
הרכס כולל פסגות סלעיות ומצוקים.
אורכו של הרכס 68 קילומטרים.
שיא גובהו של הרכס 925 מטרים מעל פני הים (בהר ספאן).
היסטוריה.
גילוי ומיפוי הרכס.
הרכס התגלה וצולם מן האוויר ב-13 בינואר 1956, במהלך טיסת צילום טרנסאנטארקטית של צי ארצות הברית ממפרץ מקמרדו לים ודל (טיסה הלוף וחזור, בלא הפסקה).