בשיתוף עם אתר האינטרנט Perverted-Justice, אירח הנסן סדרת כתבות של Dataline NBC תחת השם "To Catch a Predator". במסגרת התוכנית, מתנדבים מ-Perverted-Justice התחזו לקטינים (בדרך כלל 13-15) בחדרי צ'ט ברשת והסכימו להיפגש עם מבוגרים לצורך קיום יחסי מין. מקומות המפגש היו "בתי עוקץ" מרושתים במיקרופונים ומצלמות נסתרות, שם המתין הצוות מטעם NBC, ובפרקים מאוחרים יותר, גם המשטרה המקומית, שהמתינה לטורף המיני הפוטנציאלי.
דמותו של הנסן הפכה לתופעת אינטרנט לאחר השתתפותו בסדרה, והמשפט הקבוע שלו "Why don't you have a seat" (בעברית: למה שלא תתיישב) נהיה מזוהה עם דמותו של הנסן.
במרץ 2007, יצא לשוק האמריקני ספרו של הנסן, "Protecting Your Kids from Online Enemies Already in Your Home".
Killer Instinct.
בפברואר 2015 הודיע הנסן כי יתארח בתוכנית חדשה בנושא חשיפת חקירות ששמה "Killer Instinct", שמתארת את מקרי הרצח. העונה הראשונה של הסדרה הושקה ב-17 באוגוסט 2015.
חיים אישיים.
הנסן נשוי למרי ג'ואן, ואב לשני בנים. המשפחה מתגוררת בקונטיקט. בנו קונור עובד בתור כתב ברשת FOX 25.
ביוני 2018 דווח כי הגישה מרי ג'ואן בקשת גירושין, לאחר כמעט 30 שנות נישואין, אך נכון ל-2021 הזוג עדיין נשוי. הם מתגוררים בסטמפורד, קונטיקט.
פרסים והוקרה.
הנסן זכה בשמונה פרסי אמי, ארבעה פרסי אדוארד ר. מורו, שלושה פרסי קלריון, פרס מועדון העיתונות מעבר לים, פרס IRE, פרס המועדון העיתונות הלאומי, פרס הקונסורציום הבינלאומי לעיתונאים חוקרים, וכן פרסי הצטיינות של סוכנויות הידיעות AP ו-United Press International.
יחסי יפן–מקדוניה הצפונית
יחסי יפן–מקדוניה הצפונית (ביפנית: 日・北マケドニア関係, במקדונית: Односи Јапонија-Северна Македонија) הם היחסים הדיפלומטיים בין יפן לבין רפובליקת מקדוניה הצפונית. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים במרץ 1994, לאחר שמקדוניה הצפונית התנתקה מיוגוסלביה, ובכך זכתה לעצמאותה. יפן מיוצגת במקדוניה הצפונית על ידי שגרירותה בסקופיה, בירת המדינה. מקדוניה הצפונית מיוצגת ביפן על ידי שגרירותה בטוקיו, בירת יפן.
סחר.
בשנת 2017 הייצוא היפני למקדוניה הצפונית עמד על 7.33 מיליארד ין. המוצרים העיקריים אשר הוצאו למקדוניה הצפונית הם: מכונות, מכוניות ומוצרי תעשייה.
הייבוא היפני ממקדוניה הצפונית עמד על 6.55 מיליארד ין. המוצרים העיקריים אשר הובאו ליפן הם: טבק ויין.
יפנים במקדוניה הצפונית.
בשנת 2017 מספר האזרחים היפניים אשר גרו במקדוניה הצפונית עמד על 16.
כליון
מחלון
אדמיטים
האדמיטים השתייכו לזרם אזוטרי בנצרות שהתקיים בתקופת הנצרות המוקדמת בצפון אפריקה במאות השנייה, השלישית והרביעית לספירה. המאפיין הבולט ביותר בקרב קבוצה זו היה סגידתם לעירום בנוסח אדם וחוה (ומכאן השם אדמיטים), הם אף נהגו לערוך את טקסיהם הדתיים בעירום מלא. קבוצות קטנות דומות התקיימו במרכז אירופה בשלהי ימי הביניים.
האדמיטים המוקדמים.
חסידי הפלג האיזוטרי שראשיתו ככל הנראה במאה ה-2 לספירה, טענו כי הם מחדשים בקרבם את ה"תום" הראשוני של אדם מספר בראשית שהתהלך עירום. קיימות מספר השערות לגבי היווצרותו של פלג זה בנצרות, לפי אחת הסברות האדמיטים הם ענף משני שהתפצל מהגנוסטים הקרפוקרטניים , שדגלו במיסטיציזם חושני ובהשתחררות מוחלטת מחוקי המוסר. הבישוף הנוצרי מהמאה ה-5 דגל בגישה זו כלפי האדמיטים וזיהה אותם עם כתות מופקרות שטקסיהם תוארו בראשית המאה ה-2 לספירה על ידי התאולוג הנוצרי קלמנס מאלכסנדריה. אחרים ראו בהם זרם שהתבסס על תפיסות אסתטיות מוטעות, שחסידיו שאפו לשרש את תאוות הבשרים על ידי חזרה למנהגים פשוטים יותר וביטולו של מוסד הנישואים.
אפיפניוס מסלמיס ואוגוסטינוס הקדוש מזכירים את האדמיטים בשמם ומתארים את פולחניהם. האדמיטים כינו את כנסייתם "גן העדן", וטענו כי חסידיה הקימו לתחייה את התום הראשוני המקורי של אדם וחוה. בהתאם לכך הם קיימו פולחן של מה שהם כינו "עירום קדוש", ודחו את מוסד הנישואים כזר לרעיון של גן העדן, שלדבריהם לא היה מתקיים ללא החטא הקדמון. האדמיטים שללו את הצורך בקיום המצוות המעשיות אלא באמונה בלבד (אנטינומיזם), לפי השקפתם זו כל מעשיהם לא יכלו להיחשב טובים או רעים (שלילת המוסר הנוצרי המקובל).
הנאו-אדמיטים.
בימי הביניים הופיע מחדש באירופה זרם דומה לכת המוקדמת של האדמיטים. הכתות השונות הופיעו מספר פעמים ונעלמו זמן קצר לאחר מכן. בהולנד במאה ה-13 הוקמו על ידי ובבוהמיה על ידי ה, ובמאה ה-14 בגרמניה על ידי הבגהרדים. בכל מקום בו פעלו הם נתקלו בהתנגדות חריפה מטעם הכנסיות של הזרם המרכזי.
התנועה התבוריתית החלה ב-1419 וחתרה תחת סמכותה של האימפריה הרומית הקדושה. פלג אחד של התבוריתים האדמיטים הבוהמיים, הבדילו את עצמם מיתר התבוריתים ונטלו על עצמם את המנהג להלך עירומים ברחבי הערים והכפרים. הם הטיפו לכך "שאלוהים שוכן בקדושים של אחרית הימים" והחשיבו את מוסד הנישואים לחטא.
בניגוד לתבוריתים שהיו מונוגמיים דגלו הנאו-אדמיטים באהבה חופשית. הנאו-אדמיטים טענו שהבתולים היו בלתי ראויים להיכנס למלכות המשיח ונהגו לבצע ריקודים בעירום מסביב למדורה. התבוריתים האחרים מתחו ביקורת חריפה על האדמיטים וטענו כלפיהם (בין השאר) שהם אינם מעוניינים לפרנס עצמם בעבודת כפיים.
בדומה לאדמיטים המוקדמים ראו הנאו-אדמיטים את עצמם כממשיכיהם של אדם וחוה ו"התום הראשוני" אותו ייצגו בעיניהם. הבגהרדים הפכו לתבוריתים של בוהמיה שהשתלטו על אי בנהר נזרקה (Nežárka), חיו בקומונות ועסקו בעירום חברתי ודתי, אהבה חופשית ודחייה של אחזקת רכוש פרטי. יאן ז'יז'יקה המנהיג ההוסיטי כמעט השמיד לחלוטין את הכת ב-1421. בשנה שלאחר מכן התפזרו חברי הכת ברחבי בוהמיה ומוראביה, בייחוד שנאו אותם ההוסיטים (להם הם דמו בשנאתם למסגרות היררכיות), משום שהאדמיטים דחו את הטרנסובסטנציאציה, את הכמורה ואת האוכריסטיה שהיו מקובלים על מרבית הנוצרים.
תחייה של ריטואלים אדמיטיים הופיעה בבוהמיה באזור חרודים (Chrudim) לאחר 1781 בעקבות הכרזת הסובלנות של הקיסר יוזף השני. קבוצה סודית זו של אדמיטים מאוזכרת לראשונה ב-1783 ולאחר מכן ב-1849.
ד&quot;ר נו
ד&quot;ר נו (סרט)
ד"ר נו (באנגלית: Dr. No) הוא הסרט הראשון בסדרת סרטי ג'יימס בונד, אך לא התבסס על הראשון בסדרת ספריו של איאן פלמינג. בסרט זה ג'יימס בונד, שזה עתה החלים מפציעה, מקבל משימה "קלה" כדי להחזירו לקצב. משימתו היא לחקור רצח ופעילות לא שגרתית בג'מייקה. במשך הסרט מתגלה שד"ר נו, הנבל המרכזי, זומם לחבל בתוכנית החלל האמריקנית.
בסרט זה היו מאפיינים שהפכו לסימני ההיכר של ג'יימס בונד: המשקה המנוער אך לא מעורבב, האקדח האישי, המשפט "בונד, ג'יימס בונד" וכדומה.
ליהוק.
את דמותו של ד"ר נו גילם ג'וזף ויסמן, שחקן תיאטרון יהודי אמריקאי ממוצא קנדי.
במהלך הסרט הוצגה נערת בונד הראשונה, האני ריידר המגולמת על ידי אורסולה אנדרס, בסצנה שבה היא יוצאת מהים בביקיני. עקב מבטאה הגרמני הכבד, דובבו המפיקים את דמותה.
הסרט היה התפקיד הגדול הראשון של שון קונרי (עד אז שחקן שהופיע בעיקר בתיאטרון ובסרטי טלוויזיה והתפרנס כמודל לציירים), שגילם את דמותו של ג'יימס בונד. איאן פלמינג, מחבר הספר, לא היה מרוצה מבחירתו של קונרי לתפקיד, ובפגישה ביניהם אמר לו: "אז אתה האדם שהביאו כדי להרוס לי את הספר". עם זאת, שון קונרי גילם את תפקידו ברצינות וכמעט נהרג בסצנת מרדף מכוניות.
הפקה והפצה.
הסרט צולם בלונדון, הממלכה המאוחדת ובקינגסטון שבג'מייקה. הצילומים החלו ב-16 בינואר 1962 והסתיימו ב-30 במרץ באותה השנה. התקציב הראשוני תוכנן להיות 14,500 לירות שטרלינג (278,974 ליש"ט בערכי 2017), אך עלותו הסופית הייתה למעלה מ-20,000 ליש"ט.
מיד בסוף 1961 אולפני יונייטד ארטיסטס החלו לקדם קמפיין שיווקי לקראת הסרט, והפצת דמותו של בונד.
בכורת הסרט התקיימה ב-5 באוקטובר 1962 בביתן לונדון שבלונדון. הסרט הופץ לשאר הממלכה המאוחדת בשלושת הימים שלאחר מכן. הבכורה באמריקה הצפונית התקיימה ב-8 במאי 1963 בכ-450 בתי קולנוע במערב התיכון ודרום-מערב ארצות הברית. ב-29 במאי הסרט הגיע לניו יורק וללוס אנג'לס.
עם יציאתו של הסרט, הוא קיבל תגובות מעורבות. הסרט זכה לגינויים מצד קריית הוותיקן בגלל אכזריותו של בונד והתוכן המיני בסרט, בעוד הקרמלין טען כי "בונד הוא התגלמות הרוע הקפיטליסטי". שתי הביקורות העלו את המודעות לסרט בקרב הקהל.
מבחינה מסחרית, הסרט הפך לסרט החמישי הרווחי ביותר בבריטניה, והסרט הצליח מסחרית גם בשאר אירופה.
פארק נחל צופים
הטינה (סרט, 2020)
הטינה (באנגלית: The Grudge) הוא סרט אימה אמריקאי, שיצא לאקרנים בשנת 2020, ובוים על ידי והופק על ידי סם ריימי (שהפיק את הסרט הראשון מ-2004), וטאקה אייצ'יס. הסרט במקור תוכנן להיות אתחול לסדרת סרטי "הטינה" שהחלה ב-2004, אולם לבסוף הוחלט שהוא יהווה "סיפור צד" שמתרחש במקביל לעלילות הסרטים הראשון והשני.
עלילה.
העלילה המוצגת בסרט אינה ליניארית, אך פה היא תוצג לפי הסדר.