המסות הגדולות של סרגסום משמות כסביבת מחיה לקבוצה מיוחדת של חיות וצמחי ים, אשר לא ניתן למצוא במקום אחר.
אצות סרגסום יכולות להימצא בסביבת החוף כתוצאה מסחף, קרוב לשטחי גידול של סרגסום.
מיני סרגסום מצויים בכל האזורים הטרופיים של העולם. הם לעיתים קרובות הצמח הנסחף הברור ביותר ליד אזורי החוף שבהם אזורי גידול סרגסום, אשר לעיתים קרובות נמצאים קרוב לשוניות אלמוגים. הצמחים גדלים כאשר הם נצמדים לאלמוגים, אזורים סלעיים או אזורי חצץ. מינים טרופיים אלה לעיתים קרובות עוברים מחזורים עונתיים של גדילה ודעיכה בתיאום עם שינויים עונתיים בים ובטמפרטורה. במקרים מסוימים (למשל, בים סרגסו), מיני סרגסו צפים על פני הים.
במיני סרגסום טרופיים, אשר לעיתים קרובות נצרכים על ידי דגים אוכלי עשב וקיפודי ים, יש רמה נמוכה יחסית של פנולים, טאנינים.
משבר הסרגסום בים הקריבי.
בקיץ 2015, כמויות גדולות של מינים שונים של סרגסום נצברו לאורך חופים של מדינות רבות השוכנות לחופי הים הקריבי. כמה מהאיים שהושפעו כוללים את החוף הקריבי של מקסיקו, הרפובליקה הדומיניקנית, ברבדוס וטובגו. צמח מים נשטף לחוף, נערם על החופים ונרקב, מה שלרוב גרם לצחנה באזורי החופים. המדינות והאזורים המושפעים דנים על הגורמים להתפרצות, פתרונות אפשריים, ועל ההשפעה השלילית על התיירות. חוקרים אומרים כי התפרצות הסרגסום התחילה ב-2011, אבל זה הפך להיות גרוע יותר לאורך השנים. ישנם מספר גורמים שיכולים להסביר את ההתפשטות של הסרגסום באזור בשנים האחרונות. אלה כוללים עלייה של טמפרטורת הים ושינויים של זרמי הים בשל שינויי האקלים. כמו כן, פסולת ממקורות חקלאיים, דשנים ומי שפכים מן הערים, הנזרקים לים, יכולים גם לתרום להתפתחותן של האצות.
נימפית מצוייצת
אברהם רזניק (רב)
הרב אברהם רזניק (רעזניק) (דרויא י"ב בסיוון ה'תרכ"ו, 26 במאי 1866 - י"ח באייר ה'תש"ב, 5 במאי 1942 ברוצ'סטר) היה רב במספר ערים בארצות הברית, דרשן וסופר פורה. התפרסם בכינוי רבי עזריקם ספרא.
ביוגרפיה.
נולד לר' מאיר שאול. גדל בעיירה ווארניץ הסמוכה לפולאצק. בהיותו בן עשר הובא לישיבתו של הרב אברהם צדוק באגין בעיר מולדתו דרויא, ולמד בישיבות נוספות. בגיל 16 הוסמך לרבנות. שימש ברבנות בקוקנד ובאשגבאט ברוסיה (כיום באוזבקיסטן ובטורקמניסטן, בהתאמה), ועם פרוץ המהפכה הבולשביקית נאסר, שוחרר לאחר שאשתו סייעה בידו ונמלט למוסקבה. משם היגר בשנת תרפ"ד לארצות הברית. בארצות הברית סבל מחרפת רעב בשל המשבר הכלכלי שפקד את ארצות הברית וחוסר יכולתו למצוא משרה רבנית שתתאים לו. בהמשך כיהן ברבנות בניו יורק, בקווינס, בלוול (מסצ'וסטס), ובסוף ימיו ברוצ'סטר עד פטירתו הפתאומית.
הרב רזניק פרסם מאמרים רבים בכתבי העת הרבניים בתקופתו, תחת שם העט "הרב א"נ עזריקם", ו"הרב עזריקם ספרא". רוב מאמריו כונסו בספריו השונים.
משפחתו.
בתו מנישואיו הראשונים היא רחל בתיה שחר, מחברת הספר בעיות ופתרונן: מרשימותיה של מחנכת, ואמו של עמנואל שחר, מייסד חיל ההנדסה הישראלי.
ספריו.
בנוסף כתב מאמרים רבים, שירים, אגרות, רשימות ודרשות שנותרו בכתב יד.
החזית האוקראינית הרביעית
החזית האוקראינית הרביעית הייתה קבוצת ארמיות, שהשתייכה לצבא הסובייטי במלחמת העולם השנייה, ומילאה תפקיד מרכזי בקרבות בכיבוש אוקראינה, סלובקיה, וצ'כיה, ולבסוף השתתפה בכיבוש פראג.
היסטוריה.
ב-20 באוקטובר 1943 שונה שמה של החזית הדרומית לחזית האוקראינית הרביעית, ולמפקדה מונה פיודור טולבוחין.
החזית לחמה בקרב על הדנייפר ובמבצע דנייפר-קרפטי, ולאחר מכן השתתפה במתקפת קרים. ב-31 במאי 1944 פורקה החזית, ויחידותיה פוזרו בין היחידות השונות.
ב-5 באוגוסט 1944 הוקמה שוב החזית, ולמפקדה מונה איוואן פטרוב. החזית לחמה בקרב על סלובקיה, ובהמשך לחמה החזית בקרבות בצ'כיה ובקרב על פראג.
לאחר סיום המלחמה, הפכה החזית לפיקוד הקרפטים ששכנה באוקראינה.
נפת קולפינו (סנקט פטרבורג)
נפת קולפינו () הוא שמה של נפה הממוקמת בדרום מזרח העיר סנקט פטרבורג וגובלת עם נפת פרונזה, נבסקי ופושקין ועם מחוזות המשנה וסבולוז'סק, טוסנו וקירוב של מחוז לנינגרד.
שמה נובע מהעיר בה נמצא מבנה האדמיניסטרציה של הנפה. מתחילה נוסדה כמרכז תעשייתי שהפך לחלק מהעיר לנינגרד ב-1936 לאחר פירוק מחוז המשנה הפרברי של מחוז לנינגרד. בשנת 1954 הוגדל שטח הנפה עם הכנסת מועצות כפריות לתחום השיפוט של הנפה.
בשנת 1996 הוקמו 5 מחוזות מוניציפליים בתחומי הנפה והיא ממשיכה להוות הנפה התעשייתית של העיר (בתחומו נמצא מפעל איג'ורה הוותיק למתכות ופטרוכימיה).
בתחומי הנפה קיימים היישובים הבאים:
על פי מפקד אוכלוסין משנת 2010 חיו ברובע 177,448 איש. על פי נתונים משנת 2002 46% היו גברים, 54% נשים. מרבית האוכלוסייה מרוכזת בעיר קולפינו.
ארנבים באוסטרליה
ארנבון מצוי או "ארנב אירופאי", הוא מין של ארנב המשמש כחיית מחמד ברחבי העולם. ארנבים שהגיעו לאוסטרליה עם האדם התפראו ויצאו משליטה מבוקרת. ארנבים אלה הפכו לפולשנים הגורמים לנזק של מיליוני דולרים לגידולים ולפגיעה רבה בטבע המקומי.
הארנבים הגיעו לראשונה במאה ה-18 עם המשט הראשון והפכו נפוצים לאחר התפרצות שלאחר אירוע שחרור ארנבים שאירע ב-1859. מספר שיטות נוסו באוסטרליה במאה ה-20, כדי לנסות לבקר ולשלוט על גידול האוכלוסייה. שיטות "קונבנציונליות" כגון ירי והרס בתי גידול היו בעלות הצלחה מוגבלת. בשנת 1907, הושלמה בניית גדר חסינת ארנבים באוסטרליה המערבית בניסיון (לא מוצלח) למנוע חדירה של ארנבים. הווירוס מַיקסומה (Myxoma) אשר גורם למיקסומאטוזיס, נוסה לראשונה על האוכלוסייה בשנות 1950 והצליח להפחית משמעותית את אוכלוסיית הארנבים.
היסטוריה.
המין ארנבון מצוי הובא לניו סאות' ויילס בדרום מזרח אוסטרליה, עם הגעת המתיישבים הראשונים ב-1788, לצורך ריבויו בחווה. ביבשת אירופה, ממנו הובא, היו הארנבונים המבויתים מגודלים למטרות רבות, לציד, לתעשיית העורות, הבשר והטוויה, וכן כחיות מחמד. הארנבון ידוע בין השאר בהרגליי הרבייה המרובים והתדירים שלו: הוא מסוגל להתרבות במשך כל השנה, ומסוגל להתרבות אף חודש בחודשו. משך ההיריון הממוצע הוא כחודש ימים. מספר הוולדות בטבע 5–6, ואצל הזנים המבויתים 4–12 בהמלטה יחידה. בשבי ניתן לשלוט על הריבוי; ואילו בטבע, הריבוי הגבוה של המין חיוני להישרדותו, שכן הארנבון המצוי חסר הגנה כמעט לגמרי בתחילת חייו. באוכלוסיית הבר באירופה, ממנה הובא, כ-90% מכלל הפרטים הנולדים בטבע מתים בשנה הראשונה לחייהם על ידי טורפים שונים, שאינם נמצאים ביבשת אוסטרליה.
ארנבים הגיעו לראשונה לאוסטרליה עם אוניות "המשט הראשון". הם גודלו לצורך מזון, כנראה בכלובים. בעשורים הראשונים לא היה נראה שיש לאוכלוסייתם גודל משמעותי, על פי היעדרותם מממצאים ארכאולוגיים של שאריות מזון במושבות של אותה התקופה. אולם, בשנת 1827 בטסמניה, מאמר בעיתון ציין כי: "הארנב האירופאי הפך כה מצוי במושבה, עד כי הם מצויים באלפיהם בכמה אחוזות. אנו מבינים, כי אין ארנבים כלל במושבה הוותיקה (הכוונה לניו-סאות' ויילס)". נראה אם כן שפיצוץ אוכלוסין מקומי קרה בטסמניה בתחילת המאה ה-19.
באותו זמן בניו סאות' ויילס קנינגהאם ציין כי "מבצעים רביית ארנבים בבתים, אולם לא ראינו ריכוזי ארנבים פרא ..." הוא גם ציין כי הקרקע החולית בין סידני ובוטאני ביי תהיה אידיאלית למשקי ארנבים. הרעיון אכן יושם והראשון מבין המשקים, לפחות בסידני נבנה על ידי אלכסנדר מקלי "חוות ארנבים משמרת, מוקפת חומת אבן מוצקה, ומאוכלסת היטב על ידי הגידול".
בשנות ה-1840, אחזקת ארנבים הפכה נפוצה יותר, ומקרי גנבות ארנבים החלו להופיע תדיר בבתי המשפט, כמו גם נפוצוּת בתפריטי המסעדות והבתים הפרטיים.
אוכלוסייתם נשארה קבועה במשך כ־20 שנה, עד סביבות 1866, היו הארנבונים מוגנים על ידי תקנת פרלמנטרית, והייתה הנחה בדבר שימור גודל יחסי על ידי טורפים טבעיים. אולם ב-1867 הובן כי המצב יצא מכלל שליטה.
פיצוץ האוכלוסים יוחס בתחילה להיעלמות הטורפים, אולם ניתן גם לייחסו להופעת זן סתגלן ומותאם יותר לתנאים המקומיים, שהתפתח על ידי ברירה טבעית במרוצת השנים.
נראה שפיצוץ האוכלוסין החל עם שחרור 24 ארנבי פרא לצורך ציד ב"פארק ברואן" שליד וינצ'לסי, ויקטוריה. בעודו באנגליה, היה אוסטין חובב ציד מושבע, והקדיש את סופי השבוע שלו לציד ארנבים באופן קבוע. לאחר שהגיע לאוסטרליה, אשר לא היו בה ארנבים, הוא ביקש מויליאם אוסטין אחיינו לשלוח לו 12 ארנבות אפורות, 6 ארנבות מצויות, 72 חוגלות וכמה דרורים, כדי שיוכל להמשיך בתחביבו גם באוסטרליה על ידי יצירת אוכלוסייה מקומית של מינים אלו. ויליאם לא הצליח למצוא מספיק ארנבות אפורות כדי לעמוד בבקשה של דודו וקנה במקום זה ארנבות מבויתות.
אחת הסברות לכך שארנבים התאימו עצמן באופן מיטבי באוסטרליה היא שההכלאה הספציפית בין שני סוגי הארנבים הללו הולידה ארנב בעל תכונות שרידות חזקות במיוחד. חוואים רבים שחררו ארנבים לשטחים שפתוחים אחרי אוסטין. באותו זמן טען כי "הכנסת כמה ארנבים לא יכולה להזיק יותר מדי ותתן תחושה של בית, בנוסף ליתרון הציד.".