דרך נמל הים בעיר מתקיים הקשר לאיים הרבים הסמוכים לאזור בעיקר על ידי קווי מעבורות. וולוס מקושרת לכביש חוצה אירופה E75 ולכביש חוצה יוון E65 המקשר אותה לעיר איגומניצה. בסמיכות לעיר ממוקם נמל התעופה נאה אנכיאלוס, המשרת את כל מרכז יוון. בוולוס קיימת תחנת רכבת ובה צומת קווים המקשרים אותה לכל חלקי יוון. וולוס גם מהווה את שער הכניסה לאזור חצי האי ההררי פיליון.
בעיר ממקומות מספר מפעלי פלדה. מפעל לייצור מלט הממוקם בעיר הוא בין הגדולות בעולם וייצוא תוצרת המפעל מתרחש דרך נמל פרטי השייך לו.
בעיר נפתחה חנות השנייה ביוון של רשת "Public" (כיום ברשת יש מעל ל-30 חנויות).
אקלים.
בעיר שורר אקלים ים תיכוני עם מאפיינים מקצינים של אקלים ממוזג בשל משטר הרוחות מכיוון הר פיליון. הטמפרטורה הממוצעת נעה מ-7oc בחודש ינואר ועד 26oc בחודש יולי.
הקהילה היהודית.
ראשוני היהודים שהגיעו לעיר היו כנראה הרומניוטים, אם כי ישנם מקורות המציינים שיהודים ישבו במקום עוד מתקופת החשמונאים, עניין ההופך את קהילת וולוס לאחת הקהילות העתיקות ביוון. בנימין מטודלה שעבר דרך העיר במאה ה-12, ציין כי במקום מתגוררות 400 משפחות יהודיות. בהגיע מגורשי ספרד לעיר החלה הקהילה משנה בהדרגה את צביונה לקהילה ספרדית עם מאפיינים רומניוטים. תהליך דעיכתה של האימפריה העות'מאנית שלווה בסכסוכים אזוריים ובמשבר כלכלי, הביא להגירת יהודים מהעיר בעיקר לסלוניקי, איסטנבול וארץ ישראל. בראשית המאה ה-19 התגוררו בעיר משפחות ספורות. לאחר מלחמת העצמאות היוונית הגיע זרם פליטים יהודים מהפלופונז שחלקם התיישבו בוולוס והגדילו את אוכלוסיית בני הקהילה, אשר ב-1850 מנתה 35 משפחות.
ב-1864 הוקם בעיר בית ספר יהודי בחסות אגודת אליאנס וב-1865 הוקם בית הכנסת. רבה של הקהילה משה שמעון פסח שכיהן במשרתו מ-1892 ועד 1955 ביסס את מעמד הקהילה, הקים ב-1894 ישיבה בעיר וסייע לרווחת בניה אשר סבלו ממצוקה כלכלית קשה כחלק מהמצב הכללי בממלכה. ב-1939 זכה הרב לאות הוקרה מיוחדת ממלך יוון גאורגיוס השני. בשנות ה-30 הוקמו אגודות נוער וספורט כגון הכוח ומכבי.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה מנתה הקהילה 882 נפשות . העיר וולוס הייתה חלק מחבל תסליה שנתון היה לשליטת האיטלקים. באוקטובר 1943 לאחר כניעת איטליה, כניסת כוחות גרמניה הנאצית ותחילת רדיפות היהודים ארגן הרב פסח את בני קהילתו ושלחם ליישובים מבודדים. 746 מתוך 882 יהודי העיר נמלטו לכפרי הסביבה ההרריים והוסתרו בידי המקומיים. שאר 136 בני הקהילה נתפסו, נעצרו וב-25 במרץ 1944 שולחו ביחד עם יהודי העיר לאריסה אל מותם במחנות ההשמדה טרבלינקה ואושוויץ . בין הנספים אשתו ושני בניו של רב הקהילה.
דוגמה להצלת יהודים על ידי מקומיים הם בני הזוג מריה ואפוסטולוס ווליוטיס, אשר הצילו את משפחת חכים על ידי הסתרת בני המשפחה בבית אריזה שבבעלותם. הזוג ווליוטיס הוכרו בשנת 2016 כחסידי אומות העולם.
לאחר המלחמה היגרו רבים מהיהודים ששרדו את המלחמה לאתונה ולמדינת ישראל. כ-300 מיהודי העיר ובכלל זה הרב פסח חזרו אליה ועסקו בשיקום מוסדות הקהילה ובית הכנסת שחרב. ב-1955 נפגעה שוב הקהילה מרעש האדמה שפגע בעיר והחריב חלק מבתי בניה ואת בית הכנסת. לאחר רעש האדמה היגרו רבים מיהודי העיר לארצות הברית. בראשית המאה ה-21 מתגוררת בעיר קהילה יהודית בת 150 נפשות ולה בית כנסת ומרכז קהילתי. בית העלמין היהודי בעיר מתוחזק בידי בני הקהילה. לאחר מבצע עופרת יצוקה התחוללו אירועים אנטישמים ביוון ובכלל זה בעיר וולוס, אשר לוו בהתבטאויות תואמות מצד בכירי ממשל יוונים. על קירות בית הכנסת בעיר רוססו כתובות שונות ולראשי הקהילה הועברו איומים טלפוניים.
דנזל וושינגטון
דנזל הייז וושינגטון ג'וניור (באנגלית: ; נולד ב-28 בדצמבר 1954) הוא שחקן ובמאי קולנוע אמריקאי, זוכה פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר עבור תפקידו בסרט המלחמה שביים אדוארד זוויק; "גלורי" (1989), וזוכה פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר עבור תפקידו בסרט הפשע שביים אנטואן פוקואה; "יום אימונים מסוכן" (2001). וושינגטון קיבל עוד שבע מועמדויות לפרס האוסקר עבור תפקידיו בסרטים "זעקה לחופש" (1987), "מלקולם אקס" (1992), "ההוריקן" (1999), "הטיסה" (2012), "גדרות" (2016, הועמד גם כמפיק) ו-"רומן ג'יי יזרעאל, עו"ד" (2017). בעל עיטור מדליית החירות הנשיאותית (2022)
ביוגרפיה.
וושינגטון נולד במאונט ורנון שבניו יורק, הוא גדל בשכונת מצוקה. אביו היה כומר ואימו זמרת גוספל. כשהיה בן 14 השניים התגרשו.
בשנת 1977 וושינגטון סיים תואר בדרמה ועיתונות באוניברסיטת פורדהם שבניו יורק סיטי, הוא גם שיחק כדורסל כגארד במדי האוניברסיטה אך ויתר על החלום להגיע ל-NBA כדי להיות שחקן. באוניברסיטה למד בחוג לדרמה וקיבל מלגה ללימודים בבית ספר למשחק בסן פרנסיסקו, אותם לא השלים ובמקום זאת החל להופיע.
קריירה.
וושינגטון החל לעבוד עם אנסמבל "שייקספיר בפארק" והופיע במספר הפקות אוף ברודוויי. ב-1982 קיבל לראשונה תפקיד משמעותי על המסך, במסגרת דרמת בית החולים הטלוויזיונית "מקום אחר" (St. Elsewhere). במהלך השנים הבאות המשיך לשחק במספר תפקידים שוליים ומשניים בקולנוע, הבולט ביניהם בסרטו של סידני לומט "עוצמה" (1986).
פריצתו הגיעה כשקיבל מועמדות לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על משחקו בסרט "הזעקה לחופש" (1987) שביים ריצ'רד אטנבורו, בו גילם את דמותו של לוחם החופש סטיבן ביקו. שנתיים אחר כך זכה בפרס גלובוס הזהב ובפרס האוסקר כשחקן המשנה הטוב ביותר, על הופעתו בדרמת המלחמה "גלורי". בהמשך כיכב בארבעה סרטים של הבמאי ספייק לי: "בלוז" (1990) - סרט שהואשם באנטישמיות. וושינגטון גם כיכב בסרט על פעיל זכויות האדם שהתאסלם "מלקולם X" משנת 1992, עליו קיבל מועמדות נוספת לפרס האוסקר.
הוא שיחק גם בסרטים "יש לו את זה" (1998) ו"האיש שבפנים" (2006). בהמשך הופיע ב"פילדלפיה" (1993) כעורך דין של טום הנקס חולה האיידס, ובעוד שני סרטים מ-1993: "תיק שקנאי" על פי ספרו של ג'ון גרישם ו"מהומה רבה על לא דבר", של קנת בראנה, על פי המחזה מאת שייקספיר.
ב-1999 גילם שני תפקידים מאתגרים: ב"אספן העצמות" גילם בלש משטרה, המתחקה אחר עקבות רוצח סדרתי, כשהוא מרותק למיטתו עקב פציעה ברגל, סרט בהשפעת "חלון אחורי" של היצ'קוק. בנוסף הופיע וושינגטון בסרט "הוריקן" המגולל את סיפור חייו של המתאגרף השחור רובין "הוריקן" קרטר, שהורשע לשווא ברצח משולש ובילה 20 שנה מאחורי הסורגים. תפקיד זה הביא לו את פרס גלובוס הזהב ומועמדות נוספת לאוסקר. שנתיים אחר כך כיכב בדרמת הפשע "יום אימונים מסוכן", בו שיחק קצין משטרה מושחת מלוס אנג'לס המלמד את שותפו הצעיר את העבודה. על תפקיד זה קיבל וושינגטון את פרס האוסקר. הייתה זו בסך הכול הפעם השנייה שבה שחקן שחור זוכה באוסקר על תפקיד ראשי (אחרי סידני פואטייה ב-1963), והפעם הראשונה בה שחקן שחור זוכה בשני פרסי אוסקר.
ב-2002 התנסה גם בבימוי בסרט "אנטואן פישר", אותו גם הפיק וכיכב בו בתפקיד משני.
ב-(2002) כיכב כדמות ראשית בסרט ״ג׳ון קיו״
ב-2006 הוא כיכב בסרטים "האיש שבפנים" ו"דז'ה וו". ב-2007 כיכב בסרט "אמריקן גנגסטר". ב-2009 השתתף בסרטו של טוני סקוט, "חטיפת הרכבת התחתית 123". ב-2010 שיחק בסרט "הנבחר".ב-2012 שיחק בסרט הטיסה. ב-2013 שיחק בסרט "אקדח כפול". בשנת 2014 שיחק בסרט הפעולה "נקודת שוויון".
בספטמבר 2016 יצא סרט הפעולה "שבעת המופלאים". בדצמבר של אותה שנה יצא סרט הדרמה "גדרות" אותו הוא ביים וגם כיכב בו. על תפקידו בסרט זכה בפרס גילדת שחקני המסך בקטגוריית השחקן הטוב ביותר בסרט קולנוע.
במהלך טקס פרסי גלובוס הזהב שנערך ב-10 בינואר 2016 קיבל את הפרס על מפעל חיים על שם ססיל ב. דה-מיל.
ב-2017 כיכב בסרט הדרמה המשפטית "Roman J Israel, Esq.".
ב-2018 חזר לככב גם בסרט ההמשך "נקודת שוויון 2".
ב-2021 כיכב בסרט The little things בתור דיק. יחד עם השחקנים ראמי מאלק וג׳ארד לטו. בנוסף, כיכב בתפקיד לורד מקבת' בסרט מקבת'. על תפקידו בסרט קיבל וושינגטון מועמדויות לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה ופרס גילדת שחקני המסך לשחקן הראשי הטוב ביותר.
חיים אישיים.
מאז 1983 נשוי לשחקנית פולטה (לבית פירסון). נישואיהם נחשבים בין היציבים בהוליווד. לבני הזוג ארבעה ילדים. הבכור, ג'ון דייוויד וושינגטון (נולד ב-1984) הוא שחקן פוטבול מקצועני לשעבר וכיום שחקן כמו הוריו.
למרות היותו מצביע עצמאי, בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008 תמך במתמודד הדמוקרט, ברק אובמה. וושינגטון הוא פנטקוסטלי אדוק, והוא ומשפחתו חברים ב"כנסיית אלוהים במשיח" (Church of God in Christ).
ב-2008 ביקר בישראל ביחד עם משלחת אמנים אפרו-אמריקאים לרגל חגיגות ה-60 שלה, והוא גם נפגש עם ראש הממשלה דאז אהוד אולמרט.
הצומח הים-תיכוני בישראל
הצומח הים-תיכוני בישראל הוא בִּיּוֹמָה (חברה אקולוגית המשתרעת על פני אזור טבעי נרחב), הכולל את כלל חברות הצומח באזור ההר המרכזי, במישור החוף מהצפון עד לאשקלון, בגליל, בגולן ובמורדות החרמון - עד לגובה של כ-1500 מטר.
תנאי הסביבה.
הצומח, באופן כללי, מושפע ממספר רב של תנאי סביבה. בין הגורמים החשובים, ניתן להצביע על האקלים, התנאים האדפיים (תנאי הקרקע) - הכוללים את הקרקע, המסלע, המפנה והרום, והאדם, הגורם לשרפות, כריתה, רעייה ועיבוד חקלאי.
אקלים.
האקלים האופייני לכלל האזור הים-תיכוני בארץ הוא חורף קצר, קר ולח, וקיץ ארוך, יבש וחם. ממוצע הטמפרטורה השנתית הוא 19oC. ממוצע המשקעים נע בין 400 ל-1,000 מ"מ בשנה.