בשנת 2000 ערכה רוסום הופעת בכורה קולנועית, בסרט "תופס השירים" (Songcatcher) בו היא שיחקה את היתומה האפאלצ'יאנית דלאדיס סלוקומב. הסרט, שהוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים סאנדנס, זכה בפרס מיוחד מטעם חבר השופטים על הופעה יוצאת מן הכלל של אנסמבל השחקנים. על הופעתה הייתה רוסום מועמדת לפרס הרוח העצמאית עבור הופעת הבכורה הטובה ביותר. בנוסף, שרה רוסום דואט עם דולי פרטון בפסקול הסרט.
בסרט נולה (2003) שיחקה רוסום את הדמות הראשית, כותבת שירים שאפתנית בשם נולה. בסרט הגדול הראשון שלה, "מיסטיק ריבר" של הבמאי קלינט איסטווד, רוסום כיכבה כקייטי מרקום, בתם מרת-הגורל של בעל עסק קטן בשם ג'ימי מרקום שגולם על ידי שון פן. בתור קייטי, המבקרים שיבחו את רוסום ואמרו שהיא "הקרינה הילה של תמימות, שגרמה למותה הטרגי של דמותה להיות נזכר ושובר לב." ב-2004 כיכבה בסרט האסונות "היום שאחרי מחר", לצד ג'ייק ג'ינלהול ודניס קווייד.
פנטום האופרה.
אחרי צילומי הסרט "היום שאחרי מחר" חזרה רוסום לניו יורק, שם נבחנה, באיפור ותלבושת מלאים, לתפקיד הנחשק של כריסטין דאה בגרסה הקולנועית למחזמר המצליח של אנדרו לויד ובר, "פנטום האופרה" שיצא לאקרנים ב-2004. רוסום הייתה האחרונה להיבחן וכמעט החמיצה את הבחינה בגלל מחויבות משפחתית. רוסום, שהייתה אז בת 16, נבחנה אישית בפני ובר בביתו בניו יורק, והופתעה לשמוע שהועדפה על פני שחקניות ותיקות וידועות יותר. יופיה השברירי, קולה העדין וכישורי המשחק שלה הוכיחו את יכולתה לשחק את זמרת האופרה הצעירה שנהפכה למושא אהבתם של הפנטום (בגילומו של ג'רארד באטלר) וראול הוויקונט דה שאני (בגילומו של זמר ברודוויי פטריק וילסון). על תפקידה ככריסטין הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב בקטגוריית "שחקנית הקומדיה/מחזמר הטובה ביותר", אך לא זכתה בו.
כדי להתכונן לתפקיד כריסטין דאה, רקדנית בלט שהפכה לזמרת אופרה מצליחה, לקחה רוסום שיעורי בלט במשך מספר חודשים ולקחה שיעורי פיתוח קול מאחר שלא שרה מאז שעזבה את מקהלת האופרה המטרופוליטנית. בגישתה למשחק, רוסום טוענת שהיא שואבת הרבה מניסיונה האישי וחוויות שחוותה. על כן היא ביקרה באתרים שונים בפריז כדי להעלות "זכרונות עבר" שיעניקו להופעתה איכות רגשית מציאותית; היא עמדה על הגג של האופרה גרנייה, שם כריסטין וראול שרים "All I Ask of You"; היא ביקרה באגם התת-קרקעי שמתחת לאופרה; היא למדה את ציורי הבלרינות של אדגר דגה במוזיאון דורסיי כדי להטמיע את תנוחת הרקדניות; היא אף נכחה בסיאנס ב"אגודה הרוחנית של בריטניה הגדולה", שם מדיום סיפרה לה על סבתה המנוחה. יתרה מכך, רוסום, שלא ראתה את הגרסה הבימתית של המחזמר לפני צילומי הסרט, קיבלה הוראה מובר והבמאי ג'ואל שומאכר לא לצפות בו עד אחרי צילומי הסרט, כדי שתוכל להעניק פרשנות אישית ולא מושפעת לדמות.
הסרט התקבל בביקורות מעורבות, אך הייתה הסכמה רחבה שהסרט היה ספקטקולרי אך חסר עומק רגשי משכנע ותחושות משכנעות של רומנטיות או סכנה, ושהשחקנים לא היו מתאימים קולית לתפקידים המורכבים שנדרשו לשיר בסרט חשוב זה. בקופות בארצות הברית, הסרט לא כיסה את הוצאותיו שעמדו על 60–70 מיליון דולר, אך ההכנסות בקופות ברחבי עולם כיסו זאת סך ההכנסות מהסרט הסתכמו ב-154 מיליון דולר. מבקרים וצופים רבים הסכימו שקולה של רוסום לא היה מספיק בשל בשביל התפקיד של כריסטין שהלחין ובר (מספר שורות בסרט היא מדברת ולא שרה אותן) ושהיא לא סופרן ברמה של שרה ברייטמן ורבקה קיין שגילמו את כריסטין במחזמר הבימתי. למרות זאת, רוסום זכתה לשבחים על יופייה התמים ועל הקסם שהעניקה לדמות, הן בקרב המבקרים והן בקרב הציבור הרחב.
אחרי פנטום האופרה.
ב-2006 הופיעה רוסום בסרט האסונות "פוסידון" בבימויו של וולפגנג פיטרסן, בתפקיד ג'ניפר רמזי, בתו של קורט ראסל. הסרט התקבל בביקורות מעורבות והיה כישלון קופתי בארצות הברית. רוסום הביעה רצון לבחור סרטים קטנים ואינטימיים יותר כמיזמים עתידיים בהם תשתתף.
רוסום הופיעה כיוליה במחזה רומיאו ויוליה של שייקספיר בפסטיבל התיאטרון של ויליאמסטאון ב-2006.
בשנים 2019–2011 רוסום שיחקה בתפקיד ראשי בסדרה "חסרי בושה" ברשת שואוטיים, בה גילמה את פיונה גאלגר במשך תשע עונותיה הראשונות.
ב-2013, היא שיחקה בסרט "יצורים יפהפיים", עיבוד קולנועי לספר מאת מרגרט סטוהל וקאמי גרסיה באותו שם. היא גילמה את רידלי, נערה מלחשת, בת דודתה של לינה, הדמות הראשית בסיפור הרומנטי-גותי.
בימוי.
בשנים 2017–2018 רוסום ביימה פרק בעונתה השביעית ופרק בעונתה השמינית בסדרה "חסרי בושה" ברשת Showtime, בה היא גם כיכבה במשך תשע עונות עד 2019.
ב-2017 ביימה פרק מעונתה השנייה של הסדרה "ממלכת החיות" ברשת TNT.
ב-2019 ביימה את הפרק השישי בסדרה האנתולוגית "אהבה מודרנית" של פריים וידאו.
מוזיקה.
אחרי תפקידה ב"פנטום האופרה", קיבלה רוסום מספר הצעות להקליט אלבומים של מוזיקה קלאסית אך היא סירבה מכיוון שרצתה להקליט אלבום של מוזיקה עכשווית. על המוזיקה שלה היא אומרת: "זו מוזיקת פופ, אך לא פופ מסטיק של בריטני ספירס. אני רוצה שתהייה לזה הרגשה של דייוויד גריי או אני לנוקס. אני מבלה עד 12 שעות ביום באולפן ההקלטות." היא מציינת זמרות כגון דולי פרטון, מדונה, שר וברברה סטרייסנד כמקור השפעה. האלבום שהוציאה נקרא "Inside Out" ומספר קטעי שירים מתוך האלבום זמינים באתר שלה ב-MySpace. היא אמרה ששיריה יגיעו ל-iTunes ב-26 ביוני 2007. רוסום אמרה ש"קיבלתי השראה ליצור את האלבום הזה כי אני כה מתוסכלת מלהאזין לרדיו בימים אלה. יש כה מעט כנות רגשית." שיריה משקפים את עולמה הפנימי, לעיתים קרבות על מערכות יחסים" ועל "להיפגע, לרצות את בן הזוג האחר בחזרה, לא לרצות להיות הראשון לחזור".
ב-2007 רוסום שחררה שלושה שירי חג מולד במיני-אלבום "Carol of the Bells".
חיים אישיים.
בשנים 2008–2010 הייתה נשואה למפיק המוזיקלי האמריקאי-יהודי ג'סטין סיגל. מאז 2013 היא בזוגיות עם הבמאי והתסריטאי האמריקאי-מוסלמי, סאם אסמאעיל, באוגוסט 2015 הם התארסו, ובמאי 2017 הם נישאו בבית כנסת רפורמי.
רוסום סובלת מצליאק, מחלה אוטואימונית שנובעת מרגישות למאכלים המכילים גלוטן ובפרט אלה העשויים מחיטה. בנוסף, בילדותה אובחנת כסובלת מהפרעת קשב, וריכוז והיפראקטיביות (ADHD) והיא מטופלת באמצעות ריטלין.
לאחרונה, בעקבות עמיתה לסרט "פוסידון", השחקן ג'וש לוקאס, היא נהפכה לשגרירה של ארגון YouthAIDS הנלחם באיידס בקרב צעירים, ולמען מודעות למחלה. רוסום אקטיביסטית במספר ארגונים נוספים: למען נישואי להט"בים, למען מאבק בסרטן השד, למען הסביבה ולמען החיות.
אוקטט
אוקטט (מלטינית: Octet) הוא שם לקבוצה הבנויה משמונה מרכיבים. שמיניה.
סדרת טלויזיה
המנון איסלנד
"Lofsöngur" (בעברית: "מזמור"), ידוע גם בשם "Ó Guð vors lands" ("הו אלוהי ארצנו") הוא ההמנון הלאומי של איסלנד. את המילים כתב מאתיאס יוכומסון (Matthías Jochumsson) (1835-1920) ואת הלחן כתב סוויינבירן סוויינבירנסון (Sveinbjörn Sveinbjörnsson). בהמנון שלושה בתים, אך בדרך כלל נהוג לשיר רק את הבית הראשון. השיר קשה לביצוע. ההמנון הוא למעשה מזמור דתי, כיאה לאיסלנד שלה כנסייה לאומית משלה .
הערות שוליים.
[[קטגוריה:איסלנד: סמלים לאומיים]]
[[קטגוריה:המנונים לאומיים|איסלנד]]
[[קטגוריה:שירים על אלוהים]]
[[קטגוריה:מחלוקות במוזיקה]]
אברא קדברא
חשמונאים א'
ספר מכבים א'
דניאל קמינסקי
אריכות ימים
מפתח ראשי
מַפתח ראשי (או מפתח חד-חד ערכי) הוא מונח מעולם בסיסי הנתונים היחסיים. בעיצוב בסיסי נתונים יחסיים משתמשים במפתח ראשי כדי לזהות שורה באופן חד-חד ערכי (Unique) בטבלה, כך שהיא תקבל כל ערך פעם אחת לכל היותר. מפתח ראשי מורכב משדה אחד או יותר (מפתח מורכב) כך שלא יתקיימו שתי רשומות בטבלה שלהן יש את אותו השילוב של ערכים בשדות המגדירים את המפתח. לטבלה אחת יכולים להיות מספר מפתחות ייחודיים (בהתאם לעיצוב הטבלה) אך רק מפתח ראשי אחד.
עבור ארגונים, מהווה המפתח הראשי מעין לקסיקון המשמש את הארגון לתיוג הלקוחות ולחיפוש רשומה במאגר המידע בעת הצורך. ההבדל העיקרי בין מפתח ראשי לבין מפתח חד-חד ערכי הוא העובדה שמפתח חד-חד ערכי יכול לקבל NULL (שדה ריק) כערך תקין ואילו מפתח ראשי לא מאפשר זאת. מפתחות ראשיים ומפתחות חד-חד ערכיים משמשים גם לזהות רשומות על ידי מפתחות זרים.
דוגמאות למפתחות ראשיים.
מפתח ראשי חייב להיות כזה המסוגל לזהות את כל הרשומות בטבלה ולא רק רשומות שקיימות בו בזמן נתון. דוגמה נפוצה למפתח ראשי היא מספר תעודת זהות, כיוון שלכל אזרח יש מספר אחד ויחיד, ואין שני אזרחים בעלי מספר זהות זהה. לחלופין, ניתן להעניק לכל לקוח מספר ייחודי, המשמש לזיהויו. לעומת זאת, שם פרטי ושם משפחה (בנפרד או ביחד) אינם יכולים להוות מפתח ראשי, מכיוון שהם אינם מהווים יחס חד-חד ערכי, בשל העובדה שייתכנו שני אזרחים עם שם זהה.
דוגמה נוספת למפתח חד-חד-ערכי הוא במפתח שלפיו פותרים חידה בתשבץ. התשובה היא אחת, אך יכול להיות מצב שבו אותה תשובה מופיעה פעמיים (כפרטים דומים בין שתי רשומות או כפי שהרשומות נקראות "רשומות זהות", הזהות בפרטיהן). למשל, ההגדרה של התכנסות היא "ועידה" אך גם ההגדרה של קבוצה של אנשים הנאספת לשם מטרה מסוימת היא ועידה.
יהדות טראני
יהדות טראני הייתה קהילה יהודית בעיר טרָאנִי (Trani), בנפת בארלטה-אנדריה-טראני במחוז פוליה שבאיטליה.