מספר סירות מנוע היו אמורות לגרור כל אחת קבוצה של סירות/דוברות נחיתה, אולם בים הסוער הן התקשו להביא את הסירות אל החוף. כבלי הגרירה נקרעו, אחדים מהם הסתבכו במדחפים של סירות המנוע הגוררות ושיתקו אותן, וסירות רבות נסחפו בים ללא שליטה. מספר סירות מנוע והסירות שגררו אחריהן עלו על שרטונים, או התנפצו על סלעים נסתרים סמוך לחוף. רק שתיים או שלוש קבוצות של סירות/דוברות הצליחו להגיע לחוף בשלום, ולהנחית את החיילים שנשאו. חלק גדול מהסירות ומהגוררות שלהן נסחפו בים, או יצאו מכלל פעולה, ולכן לא יכלו לחזור למשחתות כדי להעמיס על סיפונם את גל הנחיתה השני. שתי המשחתות התקרבו למרחק קצר מהחוף, כדי לאסוף את הסירות והגוררות, ולקצר את המרחק, שיהיה על גל הנחיתה השני לעבור לפני הגעתו לחוף, אולם בשלב זה, סמוך לשעה 05:00, הם התגלו על ידי הזרקורים של מגיני הנמל, והחלו לספוג אש ארטילריה כבדה. זמן קצר לאחר מכן פגעו פגזים במערכות ההנעה וההיגוי של "סיק" והשביתו אותן. המשחתת, שאיבדה את יכולת התנועה, ספגה פגיעות רבות מסוללות חוף איטלקיות בקוטר 152 מ"מ (6 אינץ') ומתותחי נ"מ 88 מ"מ, שגרמו לה נזקים כבדים. המשחתת "זולו" ניסתה מספר פעמים לבוא לעזרת "סיק", להיקשר אליה ולגרור אותה אל מחוץ לטווח התותחים, אך ללא הצלחה. סמוך לשעה 07:00 התקבלה החלטה לנטוש את המשחתת "הנכה" לגורלה, וזולו הפליגה מזרחה כדי לחבור לכוח הליווי של הצי (כלי השייט האחרים בכוח התקיפה קיבלו הוראה לבטל את המשימה ולחזור לבסיסם מוקדם יותר). שעה לאחר מכן נאלץ הצוות לנטוש את הספינה הפגועה, והניצולים נאספו על ידי כלי שיט איטלקיים ונלקחו בשבי. 122 אנשי צוות ונחתים נהרגו על סיפון ה"סיק", וכ-300 נפלו בשבי האויב.
לאחר שהמפקדים של שלוש קבוצות הנחתים הקטנות, שהצליחו להגיע לחוף, הבינו שמבצע הנחיתה נכשל, ושאין אפשרות לפינוי בדרך הים, הם החליטו לנסות לפלס את דרכם דרומה מנקודת הנחיתה, בתקווה שלפחות חלק מהלוחמים יצליחו לחמוק מכוחות האויב במתחם טוברוק, להגיע למדבר הפתוח, וליצור קשר עם סיורי הקמא"ט. רוב הנחתים נהרגו או נפלו בשבי תוך זמן קצר, וקבוצה קטנה שהתחבאה במחפורות ישנות בצלע של ואדי, בתקווה להמתין שם לרדת החשיכה, אותרה בשעות אחר הצהריים על ידי כוח גרמני, ונאלצה להיכנע.
כוח D (סיירת ו-6 משחתות) היה בדרכו מערבה לפגוש את המשחתת זולו, וללוות אותה בחזרה לאלכסנדריה, כאשר זמן קצר לפני שעת הצהריים ב-14 בספטמבר, הותקפה הסיירת "קובנטרי" על ידי מפציצי צלילה גרמניים Ju 87, שהמריאו מכרתים, ונפגעה קשה. 63 אנשי צוות נהרגו והוחלט לנטוש את הספינה. מכיוון שמשחתות הליווי לא היו מצוידות במשגרי טורפדו, נאלץ הכוח להמתין זמן רב עד לחבירה עם "זולו" (שנפגעה קשה מפגזים במהלך ניסיונותיה לחלץ את "סיק"), כדי שהאחרונה תטביע את הקובנטרי. במהלך הדרך הארוכה חזרה לאלכסנדריה, ספג הכוח שורה של תקיפות מהאוויר. זולו ספגה פגיעות נוספות ממפציצי צלילה גרמניים, וזמן קצר לפני רדת החשיכה, במרחק כ-190 ק"מ מאלכסנדריה, ננטשה האונייה וטבעה, לאחר שבמהלך היום נהרגו 39 מאנשי צוותה.
תוצאות ולקחים.
הפשיטה על טוברוק ופשיטות הקומנדו, שבוצעו במקביל לה, נחלו כישלון מוחלט, והכוחות השונים שהשתתפו בהם ספגו אבדות כבדות, מבלי שזכו בהישגים משמעותיים. כוחות בעלות הברית שהשתתפו בפשיטה על טוברוק ספגו למעלה מ-800 אבדות, מתוכם 217 הרוגים מקרב הצוותים של כלי השייט שהשתתפו במבצע ו-81 הרוגים מקרב הנחתים המלכותיים. כוחות הציר טענו שלקחו בשבי 576 חיילים ומלחים בריטיים. הכוחות המיוחדים, שהשתתפו בפשיטות על בנגאזי ועל ברקה, איבדו כמעט את כל כלי הרכב שלהם וספגו גם הם אבדות כבדות. אבדות כוחות הציר בטוברוק היו קלות יחסית. לפי המקורות האיטלקיים והגרמניים הם הסתכמו ב-16 הרוגים ו-50 פצועים בלבד.
הגורמים העיקריים לכישלון המבצע היו :
א. כישלון בשמירה על סודיות וחשאיות המבצע, שגרם לכך שמידע עליו דלף לידי האויב - נראה שהמודיעין הגרמני קיבל מידע על כך שצפויה פשיטה מהים של הבריטים על נמלים שבידי הציר בבליטת קירנאיקה, וכתוצאה מכך חיילות המצב שלהם הועמדו בכוננות ואולי אף תוגברו, אם כי נראה שההתרעה הייתה כללית ולא כללה פרטים מדויקים על המבצע.
ב. העדר אסדות נחיתה ממונעות - כנראה שבזמן המבצע לא היו לצי הבריטי באגן המזרחי של הים התיכון נחתות אמפיביות, שהיו חיוניות להצלחת פשיטה מהים על נמל טוברוק. כתוצאה מכך נאלצו שני כוחות הנחיתה להשתמש באלתורים שונים - בספינות טורפדו, או בסירות עץ הנגררות על ידי סירות מנוע - עובדה שסיבכה מאוד את הנחיתה בתנאי ים סוער. אילו היו בידי הבריטים אסדות נחיתה ממונעות (בדומה לדוברות הנחיתה הממונעות, שהיו בשימוש הגרמנים והאיטלקים בנמל טוברוק), ייתכן שלפחות השלב הראשון של המבצע היה מצליח.
בתרבות.
ב־1967 יצא הסרט "טוברוק" שהתבסס על מבצע הסכמה, בבימויו של ארתור הילר ובכיכובם של רוק הדסון וג'ורג' פפארד. הסרט נכתב על ידי ליאו גורדון (ששיחק בסרט) והופק באולפני יוניברסל.
אסטרפיה סטפני
אסטרפיה סטפני (שם מדעי: "Astrapia stephaniae") היא מין של ציפור ממשפחת העדניים, החיה ביערות גשם באי גינאה החדשה. היא נקראת על שם סטפני, נסיכת בלגיה. גם לבעלה רודולף, נסיך הכתר של אוסטריה, נקראה מין ממשפחת העדניים, בת-עדן כחולה (Paradisaea rudolphi).
מאפיינים.
אסטרפיה סטפני היא מהבוהקות שבמשפחת העדניים. הזכר ממין זה מגיע לאורך 84 סנטימטרים וחלק ניכר מהאורך מגיע מנוצות הזנב הארוכות. ראשו של הזכר כחול-ירקרק. הסנטר ססגוני עד כחול-ירקרק והגרון כהה. מתחת לחזה יש נוצות שחורות ומתחתיהן יש רצועה צרה ססגונית, אדומה-נחושת או אדומה-כתומה. החלק התחתון הוא אדום-נחושת. הגב ירוק אך לפעמים הוא שחור או חום. נוצות הזנב הארוכות שחורות. כמו במיני עדניים אחרים, הנקבה שונה מאוד מהזכר ולה צבע חום כהה, ראש שחור כהה, חזה שחור-חום ונוצות זנב קצרות יותר. המין ניזון בעיקר מפירות אך גם מבעלי חיים כמו חרקים, עכבישים, לטאות וחסרי זנב אחרים. עונת רבייה של הציפור היא מאי-יולי. העדניים פוליגמים והנקבה מטילה רק ביצה אחת, שלא כמו רוב המינים במשפחת העדניים.
לפי המיון המדעי של קונגרס האורניתולוגיה הבינלאומי משנת 2015, במין שני תת-מינים:
סמפה
סמפה להאי סיסיי (באנגלית: Sampha Lahai Sisay; נולד ב-16 בנובמבר 1988) הוא זמר, פזמונאי, מוזיקאי ומפיק מוזיקלי בריטי. סמפה ידוע במידה רבה בשיתוף הפעולה שלו עם אמנים כגון סאבטראקט , ג'סי וייר, דרייק, קניה וסט, סולאנג' נואלס ועוד. סמפה הוציא שני מיני-אלבומי סולו: "Sundanza" (2010) ו-"Dual" (2013). ב-3 בפברואר 2017 הוציא את אלבום הבכורה שלו, "Process", באמצעות יאנג טארקס , שהגיע למקום השביעי במצעד האלבומים הבריטי וזכה בפרס מרקורי לאלבום השנה.
ביוגרפיה.
סמפה נולד במורדן שבדרום לונדון להורים מסיירה לאון שהגיעו לבריטניה בשנות השמונים. מבואו למוזיקה נבע מלימוד נגינה בפסנתר בבית הוריו במורדן וקליטת תקליטים שהעניקו לו אחיו הגדולים. מאוחר יותר, גילה את ההפקה המוזיקלית כנער צעיר, לאחר שאחיו הגדול, סאני, בנה לעצמו אולפן ביתי מאולתר. הוא גם למד בבית הספר אוול קאסטל במשך מספר שנים, שם למד מוזיקה ברמה A, ובשנת 2017 חזר לפתוח בניין מוזיקה חדש. לאחר מכן, בשנת 2007, באמצעות מייספייס, פגש סמפה את המפיק הלונדוני Kwes, שהדריך את סמפה והציג אותו למוזיקאים שונים. בהמשך, בשנת 2009, הוחתם סמפה בחברת התקליטים יאנג טארקס . באמצעות יאנג טארקס, סמפה יצר רמיקס לשיר "Basic Space" של דה xx ופגש את האמנים הראשונים איתם שיתף פעולה.
מארטון קארינתי
מארטון קארינתי (בהונגרית: Karinthy Márton; בודפשט, 1 בספטמבר 1949 – 6 בנובמבר 2019) היה במאי תיאטרון הונגרי ממוצא יהודי זוכה פרס קושוט, מנהל תיאטרון, סופר, מנהל מייסד של "תיאטרון קארינתי" (ושל קודמו, בימת הקם-Hököm). בשנת 2002 קיבל תואר דוקטור לאמנויות ליברליות (( Doctor of Liberal Arts (DLA)) מהאוניברסיטה לתיאטרון וקולנוע עם תעודת הצטיינות (summa cum laude). הוא בנו של הסופר פרנץ קארינתי, נכדו של הסופר פרידייש קארינתי. בתו היא ורה קארינתי
ביוגרפיה.
הוא נולד כבנם של פרנץ קארינתי ושל אגנש בורוש. הוא סיים את לימודיו בתיכון בגימנסיה פזקש מיהאי. בשנת 1973 סיים את האוניברסיטה לאמנויות התאטרון והקולנוע במגמת בימוי באותה כיתה עם אנדרה מרטון ואישטוואן קזאן, מאוחר יותר בכיתתו של לאסלו בבארצי. בחינת הבימוי שלו הייתה מחזהו של ג'ורג' ברנרד שו: The Man of Destiny, ואחר כך מחזה אחר של שו: ז'אן ד'ארק (באנגלית: Saint Joan) שהיה גם כן בחינת הגמר שלו ב"תיאטרון סיגליגט של סולנוק". בין השנים 1973–1975 היה מנהל תיאטרון יוקאי של בקשצ'אבה, בין השנים 1975–1977 עבד בתיאטרון הלאומי של פץ', בין השנים 1977–1980 ב"תיאטרון תאליה" בבודפשט, ובין השנים 1980–1982 ב"תיאטרון העם". הוא היה מעורב בהקמת "בימת הזרקור" ו"בימת המשחק".
במקביל, עבד בקביעות גם כבמאי טלוויזיה. במכללה לדרמה הוא ארגן הרצאות בחינה למספר כיתות. (אישטוואן יוהאס:על הכביש המהיר, מיקלוש ואמוש:הוא זורח כאן רק לזמן מה בצהריים). הוא הוביל גם להקות חובבים, בין היתר באוניברסיטת זמלוווייס. (ויליאם שייקספיר:נשות וינדזור העליזות, מולייר:נשים מדעניות, אגתה כריסטי:מלכודת העכברים).