כיום בשכונת הבוכרים בירושלים שוכן מעוז קהילת יזד: בית כנסת היזדים. במהלך כל ימות השבוע וכן בשבתות ישנה פעילות תורנית חיה ותוססת של אנשי הקהילה. אנשי הקהילה מקפידים ללמוד תורה וכן ישנה הקפדה על זמני תפילות מיוחדים מעבר למניינים עצמם. זקני הקהילה מהווים עמוד תווך בהקפדתם על לימוד ותפילות יוצאות דופן המושרשות בקהילה מזה זמן רב. כגון: לימוד בחצות הלילה, תיקון כרת, ושירת הבקשות.
במהלך השבוע ובשבתות מתקיימים גם שיעורי תורה לילדים, צעירים ומבוגרים בעברית וביזדית. נוסף על כך מתקיימת קריאת תהילים מדי יום בשעות הצהריים, ובשעות הערב יושבים אברכים ולומדים ש"ס. שיאו של הלימוד והפעילות התורנית הייתה כשהרב עובדיה יוסף היה מגיע לשאת את שעורו השבועי. מכל קצווי ירושלים באו להאזין לו, השיעור ניתן בבית הכנסת של הקהילה שהיה מלא עד אפס מקום.
פולקלור.
יהודי יזד מתאפיינים במשפחתיות עזה וקשרי נישואין רבים. לתפילות ניגון ייחודי ליהודי יזד, וכל אירוע נפתח בשירת שלח גואל. היזדים מתאמצים להאהיב את התורה והמצוות על הילדים והם נותנים להם מקום פעיל בחיי הקהילה ובבית הכנסת. לפני היציאה מהבית בבוקר, מנשקים את המזוזה והאמא מברכת את הילדים שאליהו הנביא וכל הנביאים ישמרו עליהם. מנהג משעשע בפסח בעת אמירת הפיוט "דיינו" מתוך ההגדה - להכות על השולחן עם בצל ירוק בכל פעם שאומרים את המילה דיינו.
קרחון איינג'ל
קרחון איינג'ל (באנגלית:  Angel Glacier; מילולית: קרחון "מלאך") הוא קרחון הזורם במורד הצפוני של הר אדית' קאוול המצוי בשטח הפארק הלאומי ג ' ספר, בפרובינציית אלברטה שקנדה.
שטחו של הקרחון 1 קמ"ר ואורכו 1.3 ק"מ. הקרחון נמצא בנסיגה בשל התחממות כדור הארץ.
מקור השם.
הקרחון נקרא בשם "מלאך" בשל צורתו הדומה למלאך שכנפיו פרושות.
בשל נסיגתו, מראה הקרחון צפוי להשתנות, כך שיאבד את הצורה הנותנת לו את שמו.
דוידה אסטורי
דֵּוידֵּה אסטוֹרי (באיטלקית: Davide Astori; 7 בינואר 1987 – 4 במרץ 2018) היה כדורגלן איטלקי ששיחק בעמדת הבלם בקבוצת פיורנטינה ונבחרת איטליה.
קריירה.
אסטורי נולד וגדל במחוז ברגמו שבאיטליה. הוא החל לשחק במחלקת הנוער של קבוצת פונטיסולה והחל את קריירת הבוגרים שלו במילאן אבל לא שיחק בפועל במדיה והושאל לקבוצות אחרות. לאחר מכן צורף לסגל קבוצת קליארי, אך לאחר זמן מה הושאל לרומא ולפיורנטינה, שעמה גם האריך חוזה.
הוא רשם ארבע הופעות בנבחרת הנוער ולנבחרת הבוגרת קיבל זימון ראשון תחת המאמן צ'זרה פראנדלי באוגוסט 2010. הופעת הבכורה שלו בנבחרת הייתה במשחק ידידות מול נבחרת אוקראינה בכדורגל בקייב במרץ 2011. בגביע הקונפדרציות 2013 הוא כבש שער מול נבחרת אורוגוואי בכדורגל בקרב על המקום השלישי. הופעתו האחרונה במדי הנבחרת הייתה נגד נבחרת ישראל בכדורגל, באוקטובר 2017.
מותו.
אסטורי נמצא מת בחדרו בבית המלון שבו שהו חברי קבוצתו לפני משחק ליגה שתוכנן להיערך נגד אודינזה. סיבת המוות הרשמית שנקבעה לאחר נתיחת גופתו באיטליה היא דום לב בשנתו.
קרחון מלאך
קלוד אדריאן הלווטיוס
קלוֹד אַדְרִיאֶן הֶלְוֶטִיוּס (בצרפתית: Claude Adrien Helvétius, 26 בינואר 1715 – 26 בדצמבר 1771) היה פילוסוף צרפתי, שנודע בעיקר בשל הגותו האתאיסטית, התועלתנית והשוויונית, שהשפיעה על פילוסופים והוגים רבים בעידן הנאורות ולאחריו.
חייו.
קלוד אדריאן הלווטיוס נולד בפריז כבן למשפחת רופאים, שנקראה במקור Schweitzer ("שווייצרי" בגרמנית; "Helvétius" בלטינית). אביו, ז'אן קלוד אדריאן, היה הרופא הבכיר של מריה לשצ'ינסקה, מלכת צרפת. הלווטיוס עצמו יועד על ידי משפחתו לקריירה בתחום הפיננסי, כשולייה לדודו מצד אמו, על אף שבזמנו הפנוי העדיף לעסוק בשירה. בגיל עשרים ושלוש מונה לגובה מס, לבקשת המלכה, תפקיד שהעניק לו הכנסה של 100,000 כתרים לשנה ואיפשר לו ללמוד ולהרחיב את אופקיו. הוא הושפע מדמויות בולטות כגון וולטר ומונטסקייה, ואשתו, אן-קתרין, אירחה בביתם סלון תרבותי אליו הגיעו דמויות מובילות של עידן הנאורות במשך חמישה עשורים.
בשנת 1758 פרסם הלווטיוס את עבודתו החשובה ביותר, "De l'esprit" (על רוח המחשבה), בה טען כי כל היכולות האנושיות – לרבות אלו הנתפסות כ'רוחניות' – הן מופעים של תחושות פיזיות בלבד, וכי המניע האמיתי היחיד של בני האדם הוא אינטרס עצמי, לכן אין טוב ורע, רק הנאות מתחרות. הגישות האתאיסטיות, התועלתניות והשוויוניות שהובעו בעבודה גרמו למחאה ציבורית, ועל אף שהלווטיוס מיהר לפרסם הסתייגויות לעמדותיו, החיבור נשרף בפומבי בהמלצת הסורבון והכנסייה ב-1759.
ב-1764 ביקר הלווטיוס באנגליה, ושנה לאחר מכן הגיע לברלין בעקבות הזמנתו של פרידריך הגדול, שהעניק לו תשומת לב מיוחדת ואף הושפע מהגותו האתאיסטית.
אחרי 10 שנים, כאשר צבר די הון, הוא ויתר על תפקידו כגובה מס, ופרש לאחוזתו בצרפת, שם השקיע את הונו בסיוע לעניים, בעידוד החקלאות ובפיתוח של תעשיות, צעד שתרם להערכתו בעיני פילוסופים רבים.
פילוסופיה.
"על רוח המחשבה" ("De l'esprit").
חיבור זה שפורסם ב-1758 נועד להיות תגובת-נגד לחיבורו הנודע של מונטסקייה, "רוח החוקים", ובעיקר כנגד התאוריה של האחרון אודות שינויי האקלים כמשפיעים על אופיין של האומות.
החיבור משך תשומת לב מיידית וגרר התנגדות מאסיבית, במיוחד מפי יורש העצר לואי, בנו של לואי ה-15. התובע הכללי, ז'ולי דה פלורי, גינה את החיבור בפרלמנט הצרפתי בינואר 1759, ובעקבותיו גם הסורבון, שכמריו שכנעו את בית המשפט כי הוא גדוש בדוקטרינות מסוכנות ביותר. הספר הוכרז ככופרני ואתאיסטי, ונידון על ידי הכנסייה והמדינה לשריפה. הלווטיוס, מבוהל מהסערה שנוצרה, מיהר לכתוב שלושה כתבי הסתייגות משפילים – ולמרות זאת הספר נשרף בפומבי על ידי התליין הראשי של פריז.
לשריפת הספר היו השפעות שליליות מרחיקות לכת על הפילוסופים האחרים בצרפת, ובפרט על דני דידרו שהיה עסוק בחיבור האנציקלופדיה הגדולה. הרשויות הדתיות, במיוחד הישועים והאפיפיור קלמנס ה-13 (שמונה לתפקידו ב-1758), החלו לחשוש מהתפשטות של אתאיזם, וביקשו למוטט את ה'מחשבה המודרנית' בנוקשות ובמהירות; חיבורו של הלווטיוס שימש כשעיר לעזאזל לצורך כך.
עם זאת, האירועים הובילו לפרסומו של הספר והוא תורגם כמעט לכל השפות האירופיות.
מטריאליזם דטרמיניסטי.
חיבורו של הלווטיוס מציג גישה מטריאליסטית-דטרמיניסטית ייחודית, הבאה לידי ביטוי בטענות הבאות המוצגות בו:
השוויון הטבעי של האינטליגנציה.
"כל האנשים", טען הלווטיוס, "הם בעלי יכולת הבנה שווה." כפילוסופים רבים בני התקופה שהחזיקו בתפיסותיו של ג'ון לוק, ראה גם הלווטיוס את המוח האנושי כדף חלק, אך לא רק מרעיונות, אלא גם מנטיות מולדות ומהרגלים. כל אי שוויון באינטליגנציה אינו תלוי בארגון הטבעי, אלא בחוסר שוויון בתשוקה ללימוד. תשוקה זו, אצל אנשים 'מאורגנים היטב', קיימת באותה מידה, ומכאן נובע כי אנו חבים את כל השכלתנו לחינוך.
השוויון הטבעי האמור חל על כל בני האדם מכל העמים, ומכאן שהבדלים במאפיינים לאומיים אינם תוצאה של הבדלים מולדים, אלא תוצר לוואי של מערכת החינוך והממשלה. "שום אומה", כתב הלווטיוס, "אינה יכולה לראות עצמה נעלה על אחרות בשל סגולות מולדות כלשהן."
האומניפוטנטיות של החינוך.
מכיוון שלכל בני האדם יש את אותו הפוטנציאל הטבעי, הרי שלכולם יש את אותה היכולת ללמוד. לפיכך, חינוך היא השיטה שבעזרתה יש לבצע רפורמות בחברה, וכמעט שאין מגבלה לשיפורים החברתיים הדרסטיים שניתן להשיג באמצעות הפצה של החינוך.
"האמנות של עיצוב אנשים," כותב הלווטיוס, "קשורה בכל המדינות לשיטת הממשל", ומכאן שחינוך באמצעות התערבות ממשלתית היא המתודה בה יש לנקוט כדי לבצע רפורמות.
השפעה.
הרעיונות המקוריים בהגותו של הלווטיוס הם אלו אודות השוויון הטבעי של האינטליגנציה והאומניפוטנטיות של החינוך. אף אחד מרעיונות אלה אמנם לא זכה להסכמה רחבה, אך הם השפיעו במידה מסוימת על הפילוסופיה של ג'ון סטיוארט מיל ועל זו של ג'רמי בנת'ם. בנוסף, ההומניסט צ'זארה בקאריה הצהיר כי הוא הושפע במידה רבה מהלווטיוס בניסיונו לשנות את חוקי העונשין, כפי שהדבר בא לידי ביטוי בחיבורו המפורסם של בקאריה "על פשעים ועל עונשים".
להיבטים המטריאליסטיים בהגותו של הלווטיוס, כמו גם בזו של הברון ד'אולבאק, הייתה השפעה על קרל מרקס, שחקר את הרעיונות של הלווטיוס כששהה בפריז. מרקס הגדיר מאוחר יותר את רעיונותיהם של השניים כ"בסיס החברתי של הקומוניזם".
ביקורת.
כבר בחייו הביעו מספר פילוסופים והוגים הסתייגות מגישתו: וולטר טען כי היא אינה מקורית, אם כי הוא הגן על זכותו של הלווטיוס לפרסם את חיבורו. דידרו, שהקדיש חיבור מיוחד לביקורת על הגותו של הלווטיוס (), העיר בלגלוג קל, כי אם תפיסתו של הלווטיוס בדבר שוויון האינטליגנציה הייתה נכונה, הרי ש-"De l'esprit" יכול היה להיכתב על ידי שומר הכלבים שלו. הפילוסוף הגרמני יוהאן גאורג האמאן  התנגד נמרצות לדוקטרינה הרציונליסטית של הלווטיוס, ואילו הפילוסוף הבריטי ישעיהו ברלין מנה את הלווטיוס, יחד עם הגל, פיכטה, רוסו, סן סימון וז'וזף דה-מייסטרה כאחד מששת "אויבי החופש" שיצרו את הבסיס הרעיוני המודרני של המשטר הסמכותני.
שירה.
שאיפותיו כמשורר באו לידי ביטוי בשירו "Le Bonheur" (האושר) שפורסם לאחר מותו, ב-1773. בשיר מפתח הלווטיוס את הרעיון כי אושר אמיתי יכול להימצא רק בהפיכת האינטרס של אדם אחד לאינטרס של הכלל.
הר הוזמר (קולומביה הבריטית)
הר הוזמר או הר הוסמר (באנגלית: Mount Hosmer) הוא הר ברכסי החזית של הרי הרוקי הקנדיים, בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.