דורותי דיליי (אנגלית: Dorothy DeLay; 31 במרץ 1917, קנזס, ארצות הברית - 24 במרץ 2002, ניו יורק) הייתה מורה לכינור בבית הספר למוזיקה ג'וליארד. היא לימדה גם בקולג' שרה לורנס, בקונסרבטוריון למוזיקה של אוניברסיטת סינסינטי וקונסרבטוריון ניו אינגלנד, בין השאר.
דורותי דיליי החלה את דרכה כאסיסטנטית למורה הרוסי הנודע איוון גלאמיאן, ובהמשך ביססה לה מוניטין משלה כמורה לכינור. דרכה החינוכית נחשבת למהפכנית, ורבים רואים אותה כבעלת ההשפעה הרבה ביותר מבין מורי הכינור האמריקאים במאה ה-20.
דיליי היא גם מייסדת שלישיית סטויבסאנט (Stuyvesant Trio), שפעלה בשנים 1939 -1942.
בין תלמידיה נמנים רבים מכנרי הצמרת של שלהי המאה ה-20, כמו יצחק פרלמן, מידורי גוטו, שרה צ'אנג, צ'ו-ליאנג לין, נדיה סולרנו-זוננברג, נייג'ל קנדי, מארק קפלן, שלמה מינץ, גיל שחם והכנר והוויולן הישראלי יהונתן בריק.
דיוניסיו אגואדו
דיוניסיו אַגוּאַדוֹ (בספרדית: Dionisio Aguado; 8 באפריל 1784 - 29 בדצמבר 1849) היה נגן גיטרה קלאסית ומלחין ספרדי.
חייו.
נולד במדריד, למד עם מיגל גרסיה. ב-1825 ביקר אגואדו בפריז, שם פגש והתחבר עם חברו לדירה פרננדו סור.
עבודתו הגדולה של אגואדו "Escuela de Guitarra" היא מדריך ללימוד נגינה בגיטרה. המדריך עדיין מודפס היום. ב"אסקולה" מתאר אגואדו את שימושו בציפורני האצבעות ביד ימין בנוסף לשיטותיו האחרות לנגינת גיטרה.
עבודותיו האחרות של אגואדו כללו "Trois Rondos Brillants" (Opus 2), "Le Menuet Affandangado" (Opus 15), Fandango Varie" (Opus 16), Rondo In A Minor. עבודותיו המתקדמות יותר דורשות יכולות וירטואוזיות ומתיחות ביד שמאל אשר כמעט בלתי אפשריות.
אגואדו חזר למדריד ב-1838 ונפטר בגיל 65.
בית הכנסת הגדול
בית הכנסת הגדול בירושלים
דיאוניסיו אגואדו
ולטר קרביצקי
מדיטציית חושך
מדיטציית חושך היא משפחה של טכניקות מדיטציה שבמהלכן מתרגל האדם מגע עם חשכה או עם צללים.
מקורו של התרגול בחושך.
ישנן מספר דעות לגבי מקורותיהם של תרגולי החושך.
תרגולי חושך.
אושו מציע מספר דרכים וטכניקות לתרגל מדיטציית חושך.
הערה: בשיטה המתודית לא ניתן לתרגל את השלבים המתקדמים לפני התנסות של מספר חודשים בשלב הראשון
התאוריות של תרגול החושך.
העיקרון המנחה מאחורי המקור הבודהיסטי של הטכניקה הוא אלחוש. הכוונה הייתה ליצור חלל תרגול נעדר גירויים שיתאים להתמרה של התת-מודע. ניתן לומר שבאופן הזה מדיטציית חושך מהווה שכלול לויפאסנה המסורתית.
בגישה המודרנית לתרגולי חושך, ניתנה חשיבות גם לתהליך זיהום האור שמהווה, על פי התאוריה, עומס נפשי נוסף המודחק בתת-ההכרה. תרגול החושך מאפשר לאדם להשתחרר מהלחצים הפסיכופיזיים הנגרמים לו על ידי תאורה מלאכותית.
קאמפו גרנדה
קמפו גראנד'ה
פימפ מיי רייד
פימפ מיי רייד (באנגלית: "Pimp my ride", תורגם בחלק מלוחות השידורים בישראל כ"תדליק לי ת'אוטו") היא תוכנית מציאות ששודרה בערוץ MTV משנת 2004 עד 2007. בתוכנית, הראפר אקזיביט וחברי מוסך West Coast Customs מאתרים צופים בעלי מכונית ישנה או חבוטה ומשפצים אותה בצורה יוצאת דופן וצבעונית. התוכנית מצליחה מאוד, נחשבת לאחת מתוכניות הדגל של הערוץ ואף הולידה שתי גרסאות-בת - בריטית ובינלאומית.
פורמט התוכנית.
פתיחה.
כל פרק של התוכנית מציג בעל מכונית צעיר (בגילאי 18 - 24) אשר חי באזור לוס אנג'לס/דרום קליפורניה. הפרק מתחיל בשידור קטע וידאו קצר בו בעל המכונית מסביר מדוע המכונית שלו זקוקה לשיפוץ. לאחר מכן התוכנית מציגה את הראפר אקזיביט מגיע לבית הצעיר הנבחר ומודיע לו על קבלתו לתוכנית תוך שהוא סוקר את הרכב המיועד לשיפוץ ומשמיע הערות סרקסטיות ומשעשעות על מצבו העגום בדרך כלל של הרכב.
השיפוץ.
הרכב מובל לסדנת West Coast Customs (או WCC בקיצור) ועובר לידיהם של מכונאי הרכב במוסך. לפני הטיפול המכונאים ואקזיביט מקיימים ישיבה בה הם מחליטים כיצד ובאיזה סגנון לשפץ את הרכב. טיפול ממוצע במוסך כולל צביעה בצבעים ייחודיים ותבניות יוצאות דופן (כדוגמת צביעה בשחור עם תבניות של להבות בצדדים), התקנת מערכות שמע משוכללות עתירות רמקולים ומסכי פלזמה קטנים ולבסוף התקנת "גימיק" ייחודי ומפתיע במכונית. בין הגימיקים המפורסמים: לבחור האוהב לרבוץ במיניוואן שלו הותקן ג'קוזי לשניים, לנהגת חובבת סרטים הותקן מקרן בתא המטען כך שעם הפעלתו הוא מקרין סרט על השמשה הקדמית של הרכב ולנהגת טנדר חובבת ביליארד הותקן שולחן ביליארד שלם בחלקו האחורי של הרכב.
סיום הפרק.
בסיום הפרק מובל בעל הרכב לפגוש את רכבו. עם הסרת הכיסוי מהרכב, פורץ בדרך כלל בעל הרכב בצעקות שמחה היסטריות בעוד אקזיביט וחברי WCC סוקרים בפניו את השיפוצים והשיפורים שנעשו ברכבו. לאחר מכן נוסע בעל הרכב חזרה לביתו לפגוש את משפחתו או חבריו על מנת שגם הם יביעו את שמחתם מהמכונית המשופצת והמשודרגת. התוכנית מסתיימת עם צילום של בעל הרכב עוצר את רכבו ליד המצלמות ואומר: "תודה MTV שסירסרתם לי את האוטו!".
הצלחת התוכנית והשפעותיה התרבותיות.
הצלחת התוכנית ומשתתפיה.
התוכנית הפכה במהירות לאחת מהתוכניות המצליחות ביותר ששודרו בMTV. הצופים התאהבו בלשונו החלקלקה של המנחה אקזיביט ובחברי מוסך WCC - חבורה צבעונית עתירת קעקועים ופירסינג. בנוסף, בעוד שתוכניות קודמות מסוג שיפור עצמי (תת-ז'אנר של תוכניות מציאות), כדוגמת טאצ' עליז לסטרייט שיעיז, התמקדו בשיפור דירות ואורח חיים וכפועל יוצא בקבוצת גיל של 25 - 45 (בעלי דירות), התמקדה פימפ מיי רייד לראשונה בקהל יעד צעיר בגילאי 18 - 24. עקב העדר מיסים בארצות הברית על מכוניות ודלק צעירים רבים יכולים לרכוש מכוניות ישנות בקלות והתוכנית הציעה להם אפשרות קוסמת לשדרג את מכוניתם.
ההצלחה לא פסחה על משתתפיה הקבועים של התוכנית - אקזיביט הרחיב באופן משמעותי את קהלו, חברי מוסך WCC התרחבו ופתחו שלושה סניפים נוספים והרשת MTV הפיקה תוכניות נוספות בסגנון דומה (רשימה מלאה בהמשך) אשר גם זכו להצלחה.
בתום העונה הרביעית הודיע בעליו של WCC על פרישתו מהתוכנית עקב רצונו להתמקד ביצירת סניפים חדשים ופיתוח סדרת טלוויזיה עבור ערוץ דיסקברי. את מקומו יתפוס המוסך Galpin Auto Sports (או בקיצור - GAS).
השפעה על השפה האנגלית.
בנוסף לאמור לעיל, לתוכנית הייתה גם השפעה על השפה האנגלית - היא הוציאה את הפועל "pimp" ("לסרסר") מהגטו האפרו-אמריקני אל הציבור הרחב. בעבר, אמצעי המדיה והבידור תיארו סרסורים כאנשים עם טעם ראוותני, צעקני ומופגן בבגדים, מכוניות ונשים. כתוצאה מהתיאור השנוי במחלוקת הזה, הפך התואר "מסורסר" (Pimped) לתיאור של כל דבר אשר משודרג ומשופץ בראוותנות. לא רק רכב ניתן ל"סרסור", גם בית מושקע או מערכת קולנוע ביתית מפוארת יתוארו כ"מסורסרים", ובמשחקי מחשב המוניים - כלי נשק עתירי בונוסים ופונקציות מיוחדות מכונים אף הם "מסורסרים". לפני עליית התוכנית לאוויר שימוש נרחב בביטוי היה קיים רק בקרב האוכלוסייה האפרו-אמריקנית. הביטוי תפס מקום בתרבות הפופולרית עם עליית התוכנית לאוויר והצלחתו של ז'אנר הבלינג בלינג בהיפ הופ, המהלל את דמות הסרסור, ונציגיו הבולטים הם 50 סנט וסנופ דוג. כיום הביטוי רווח בכל המגזרים בארצות הברית, כאשר הדוגמה הקיצונית ביותר לנפיצותו הוא השימוש שנעשה בו במגזין המדע המוביל, נייצ'ר; כתבה על ריפוי באמצעות נוגדנים משופרים כונתה "סרסר לי את הנוגדן".
ספין-אוף.
עקב הצלחת התוכנית קמו לה תוכניות-בת, ספין אוף ופרודיות לרוב. חלקן רשמיות, מבית היוצר של MTV, וחלקן לא רשמיות, ברשתות אחרות ואתרי אינטרנט.
Pimp My Ride
סלבדור (ברזיל)
סאו סלבדור דה באיה די טודוס אוס סנטוס (פורטוגזית: São Salvador da Bahia de Todos os Santos, 'הקדוש המושיע של המפרץ של כל הקדושים'), המכונה בקצרה סלבדור, היא עיר הממוקמת בצפון מזרח ברזיל ובירת מדינת באהיה. היא העיר הגדולה ביותר בבאהיה והשלישית בגודלה בברזיל.
בעבר נקראה עיר זו באהיה, ובמפות ובספרים רבים שהודפסו לפני אמצע המאה ה-20 היא מופיעה בשם זה, לדוגמה בספר רובינזון קרוזו, שנכתב על ידי דניאל דפו (1719).
העיר ממוקמת בצפון מזרח ברזיל, בסמוך ל"מפרץ כל הקדושים" ("Baia de Todos os Santos"), שהוא מפרצון קטן בתוך מפרץ באהיה, לחופי האוקיינוס האטלנטי.
היסטוריה.
ב-1531 נחת מרטים אפונסו דה סוזה באי הקרוב לסלבדור של היום, וב-1535 הוקמה באי העיירה מורו דה סאו פאולו, שמשמשת כיום עיירת נופש.
ב-1549, קבוצת מתיישבים פורטוגזים בהנהגת טומה דה סוזה, המושל הראשון של ברזיל, הקימה את סלבדור. העיר הפכה לבירה הראשונה של ברזיל הקולוניאלית, עיר הנמל המרכזית שלה, ומרכז חשוב של תעשיית הסוכר וסחר העבדים. ב-1624 העיר נתפסה ונבזזה על ידי כוחות חברת הודו המערבית ההולנדית, שהחזיקה בה ובנמלים אחרים בברזיל עד שצי ספרדי-פורטוגזי החזיר את השליטה בעיר ב-1625.
בין המאות ה-16 וה-18, סלבדור הייתה העיר שנייה בחשיבותה באימפריה הפורטוגזית (אחרי העיר ליסבון), והראשונה בחשיבותה ובגודלה בברזיל הקולוניאלית. עידן זה הסתיים ב-1783, כשהבירה הועברה לריו דה ז'ניירו.
כלכלה.
סלבדור היא אחת הערים החשובות ביותר מבחינה כלכלית בברזיל. מאז הקמתה, סלבדור היא אחת מערי הנמל ומרכזי הסחר החשובים בברזיל.
סלבדור היא היעד התיירותי השני בחשיבותו בברזיל, אחרי ריו דה ז'ניירו.
חינוך.
בעיר פועלות מספר אוניברסיטאות, בהן האוניברסיטה הפדרלית של באהיה, האוניברסיטה המדינתית של באהיה והאוניברסיטה הקתולית של סלבדור.
תחבורה.