במקור נקרא הוויסקי "ווקר'ס קילמרנוק ויסקי" (Walker's Kilmarnock Whiskey) ויוצר על ידי ג'ון (ג'וני) ווקר, זבן מקומי בעיר איירשייר שבסקוטלנד. הוא נהג למכור את הטובין במכולת הפרטית שהחזיק בבעלותו. למרות זאת, מי שהפך את הוויסקי הביתי של ווקר לנפוץ כל כך היו בנו, אלכסנדר, ונכדו - אלכסנדר ווקר השני.
ווקר עצמו הלך לעולמו ב-1857, מורשתו - בצורת המשקה הסקוטי המסורתי והמפורסם שרירה וקיימת.
גם היום מיוצר הוויסקי בקילמרנוק, אך כיום המבשלה כוללת מפעל גדול הסמוך לתחנת הרכבת העירונית. משרדי ההנהלה של החברה ממוקמים לא הרחק משם, במבשלה המקורית של ג'וני ווקר עצמו, בפינת הרחובות סטראנד (Strand) וג'ון פיני (Finnie).
תחילת הדרך.
עד 1860, החוק בסקוטלנד לא אפשר ערבוב של לתת עם דגנים אחרים. רק ב-1865 החל בנו אלכסנדר לייצר את הוויסקי המעורבב (Blended) הראשון שלהם - ווקר'ס אולד היילנד (Walker's Old Highland), שלימים נקרא ג'וני ווקר וייט לייבל (לבן).
מאוחר יותר יצאו ה-Special Old Highland (מיוחד - לימים Red Label) וה-Extra Special Old Highland (מיוחד מאוד - לימים Black Label).
נכדיו של ג'וני ווקר, ג'ורג' ואלכסנדר השני, העניקו לוויסקי שמות לפי צבעים בשנים 1906-1909 ושנים ספורות מאוחר יותר הפסיקו את ייצורו של ה-White Label משיקולים כלכליים. בשנת 1932 נוסף ה-סווינג לפס הייצור.
מותגים נמכרים.
ג'וני ווקר מוכר מספר סוגים של ויסקי, כל אחד מורכב מתערובת דומה, אך ההבדלים ביניהם ניכרים במספר השנים בהן בילה הוויסקי בתהליך היישון.
בפרסום, בתרבות ובספורט.
המותג נותן חסות לקבוצת הפורמולה 1 מקלארן-מרצדס. זמרים ואמנים רבים שילבו את השם בשיריהם, בהם לאונרד כהן, אמנדה מרשל, אליוט סמית', להקת לנרד סקינרד, משינה (בשיר "ג'וני האדום") והרוקי מורקמי בספר "קפקא על החוף". "ג'וני ווקר קלאסיק" - טורניר גולף הנושא את שמו של הוויסקי המפורסם ומתקיים אחת לשנה באחת ממדינות אסיה או אוקיאניה.
פנטהאוז
פנטהאוז או דירת גג היא דירה בקומה העליונה בבניין מגורים ולה צמודה מרפסת גג. מקור המילה באנגלית: "house" (בית) ו־"pent" – שאילה מהמילה הרומאנית "appendere" (להצמיד), כלומר "בית עם הצמדה".
דירת הפנטהאוז היא בדרך כלל הדירה היקרה ביותר בבניין ולכן דירות אלה מאופיינות כדירות לאוכלוסייה במעמד חברתי גבוה.
בישראל.
אין בנמצא הגדרה מקצועית מחייבת, אך בשפה המקומית המושגים פנטהאוז ודירת גג מתייחסים לשני טיפוסי דירות שונים:
דירות גג מצויות בבניינים יותר ישנים ונחשבות פחות אטרקטיביות מדירות פנטהאוז שמצויות בעיקר בבניינים חדישים. דירת הפנטהאוז נחשבת לגדולה יותר ונוחה יותר (כוללת מפלס אחד, יציאה למרפסת הגג ישירות מהסלון), ולכן נחשבת למבוקשת יותר.
וויקיציטוט
וויקיטקסט
באטיסטה
איל (אלזס)
אִיל (צרפתית: Ill) הוא נהר בצפון-מזרח צרפת, הזורם מדרום לצפון, מרכס הרי היורה לאורכה של אלזס ונשפך לנהר הריין מגדתו המערבית. אורכו של האיל 216.7 ק"מ והוא חוצה את מישור אלזס במרכזה.
מקורותיו של הנהר במורדות הצפוניים של הרי היורה, בצפון-מערב שווייץ ובקצה הדרומי של מחוז אלזס שבמזרח צרפת. הנהר חוצה את העיר מילוז בראשית דרכו, שם נשפך אליו הדולר מכיוון מערב, וממשיך צפונה במרכזה של אלזס מצפון לדרום. לאורך הנהר נשפכים אליו יובלים רבים ממערב, שמקורם בשלוחות המזרחיות של הרי הווז', ביניהם נהר הלאוש הנשפך אליו בקולמר והגייסן הנשפך אליו בסלסטה. הנהר חוצה את העיר שטרסבורג, בירת מחוז אלזס הצרפתי. בשטרסבורג בנויים על הנהר גשרי אבן עתיקים, שנבנו החל מהמאה ה-17. גשרים אלה החוצים את הנהר, מהווים חלק מרובע "צרפת הקטנה" (Petite-France) שהוא אזור העיר העתיקה בשטרסבורג. האזור הוכרז בשנת 1988 כאתר מורשת עולמית מטעם אונסק"ו.
בין מילוז לסלסטה האיל זורם במקביל לכביש המהיר A35 (כביש החסידות) החוצה את אלזס, תחילה ממערבו ובהמשך ממזרחו. האיל נשפך לנהר הריין בשטרסבורג, מול העיר קֵהל שבמדינת-המחוז הגרמנית באדן-וירטמברג שבעברו השני של הריין.
וויקישיתוף
וויקימינים
קרן וויקימדיה
נהר הווזאני
נהר ווזאני
ואזאני
נהר הטנסי
435 לפנה&quot;ס
משנק
מַשְׁנֵק (וכן: צ'וֹק, נטל) הוא רכיב אלקטרוני או אלקטרומגנטי במעגלים חשמליים המשמשים בעיקר לתפעול נורות חשמליות מקבוצת נורות הפריקה.
תפקידו העיקרי של המשנק הוא יצירת תנאים מתאימים להפעלת נורות פריקה - נורות המתאפיינות באי-יציבות מובנית ולכן לא ניתנות בדרך כלל להפעלה ישירה ממתח הרשת. המשנק משמש כרכיב המייצב במעגל החשמלי בהפעלת נורת פריקה על ידי הפיכת מקור המתח למקור זרם. בנוסף לתפקידו העיקרי משמש המשנק לעיתים קרובות גם כעזר הצתה יחד עם המצת או המדלק (starter), מאפשר יצירת המתח הגבוה המשמש לפריצת הקשת הראשונית בנורת הפריקה.
אטימולוגיה.
חשמלאים מכנים את המשנק בשם צ'וק, תרגום מאנגלית של Choke - החנק, שנק, עצור. באנגלית Choke valve, מתקן במאייד במנוע בנזין הסוגר את האוויר למאייד (חונק) וגורם לתערובת עשירה יותר בדלק להגיע למנוע. כאן בתחום נורות הפריקה הצ'וק הוא גורם החונק, עוצר ומייצב את הזרם במעגלי הנורות.
משנק סליל השראה.
משנק סליל השראה או משנק מגנטי, הוא למעשה משרן בעל ערך השראות גבוה הפועל בתחום תדר הרשת (בדרך כלל 50 או 60 הרץ). משרן זה הופך את מקור מתח החילופין של הרשת למקור זרם חילופין ובכך מאפשר הפעלה יציבה של נורת הפריקה. במעגל החשמלי, מתחבר המשנק בדרך כלל בטור לנורת הפריקה. המשרן משמש לעיתים קרובות גם כעזר הצתה יחד עם המצת או המדלק (starter), מאפשר יצירת המתח הגבוה המשמש לפריצת הקשת הראשונית בנורת הפריקה (ובתאורה פלואורסצנטית, חימום האלקטרודות לפני כן). בדרך כלל בנוי סליל ההשראה מחוט נחושת דק המלופף סביב ליבת ברזל שעשויה למלות דקות (דפי פח דק).
באמריקה הצפונית, ששם מתח הרשת (120 וולט) נמוך מדי בשביל לאפשר הדלקת נורות פריקה באמצעות משרן (צ'וק) פשוט, המשנק כולל סליל שנאי להעלאת המתח. השנאי מעוצב עם מספיק השראת זליגה כך שהזרם מיוצב כהלכה. משנקים אמריקאים רבים לנורות פלואורסצנטיות מנצלים את העובדה שהשנאי מאפשר ליצרן לבחור במתח מוצא בגובה מספיק גבוה כדי להדליק את הנורה ללא צורך במדלק (סטארטר) כלל, או להפעיל שתי נורות פלואורסצנטיות או יותר, בהספק גבוה, ממשנק אחד. עד לשנת 1980, משנקים אמריקאים רבים הכילו PCB, לצורך קירור ובידוד חשמלי של המשנק, בדומה לשנאים.
משנק אלקטרוני.
בדומה למשנק סליל ההשראה, גם המשנק האלקטרוני תפקידו לאפשר את הפעלתה של נורת פריקה באופן יציב ולספק לה את תנאי העבודה המתאימים. בניגוד להפעלת הנורה בתדר נמוך במשנק סליל ההשראה (50, 60 הרץ). המשנק האלקטרוני מעלה את תדר הפעלת הנורה ובכך מאפשר מספר יתרונות על פני המשנק המבוסס סליל השראה.
גורדון הולמס אלכסנדר מקמילן
גורדון הולמס אלכסנדר מקמילן (באנגלית: Gordon Holmes Alexander MacMillan; 7 בינואר 1897 - 21 בינואר 1986) היה המפקד האחרון של כוחות הצבא הבריטי בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי.
ביוגרפיה.
שנותיו המוקדמות.
מקמילן נולד בסקוטלנד בשנת 1897 כבן למשפחת אצולה. בצעירותו, בימי מלחמת העולם הראשונה התגייס לצבא הבריטי וקיבל מספר עיטורי גבורה. בשנות מלחמת העולם השנייה לחם כמפקד חטיבה בצפון אפריקה. בשנים 1943–1944 פיקד על חטיבה בחזית סיציליה. בשנים 1944 - 1945 פיקד על חטיבות שונות בחזית צפון מערב אירופה ובין היתר היה פרק זמן מסוים מפקד בפועל של קורפוס. בתום המלחמה שימש בשנים 1945 - 1946 כאחראי על החימוש והפיתוח במשרד המלחמה הבריטי.
ימיו בארץ ישראל.
בחודש פברואר 1947 נתמנה גנרל מקמילן למפקד כוחות הצבא הבריטי בארץ ישראל ובעבר הירדן במקומו של הגנרל אוולין יו בארקר, אשר היה אויב היישוב ואנטישמי בוטה.
מקמילן החל בתפקידו כאשר המאבק של ארגוני המחתרת בשלטון הבריטי הגיע לשיאו והחל הפרק המדיני, בו הובאה שאלת ארץ ישראל למשפט האומות, פרק שנסתיים בכ"ט בנובמבר 1947, כאשר עצרת האו"ם קיבלה ברוב של שני שלישים את תוכנית החלוקה, על הקמת מדינה יהודית בחלק מארץ ישראל.
תקופה זו של למעלה מתשעה חודשים הייתה סוערת ורבת אירועים והצבא הבריטי בפיקודו של מקמילן מילא בה תפקיד חשוב. בראשית תקופתו של מקמילן כמפקד הצבא הבריטי בארץ מיקש האצ"ל מכוניות צבא בחיפה ובירושלים, ניתק את צינור הנפט כירכוכ-חיפה, תקף את מועדון הקצינים הבריטיים בירושלים, וההגנה הצליחה להביא לחופי הארץ את אוניית המעפילים "חיים ארלוזורוב" ולהעלות לחוף 1,350 מעפילים, שהבריטים גירשו מן הארץ בספינות גירוש. ב-2 במרץ 1947 הוכרז מצב צבאי בערים וישובים היהודיים בארץ, למצב שהוכרז קראו השלטונות בשם "מבצע היפופוטם" והוא נמשך 15 יום. הדבר היה ללא הועיל, האצ"ל המשיך בתקיפותיו על מחנות הצבא הבריטי, הלח"י ביצע פעולת חבלה בבתי הזיקוק במפרץ חיפה והפלמ"ח חיבל באוניות הגירוש הבריטיות "אושן ויגור" ו"אמפייר רייבאל". ב-16 באפריל 1947 הוצאו להורג בכלא עכו עולי הגרדום דב גרונר, יחיאל דרזנר, אליעזר קשאני ומרדכי אלקחי. וב-21 באפריל פוצצו עצמם בכלא ירושלים הנידונים למוות מאיר פיינשטיין ומשה ברזני, ערב הוצאתם להורג.