סעודת השייטים (בצרפתית: Le déjeuner des canotiers) הוא ציור בצבעי שמן של הצייר הצרפתי פייר-אוגוסט רנואר, שנוצר בשנת 1881. היצירה הוצגה לראשונה בתערוכה השביעית של האימפרסיוניסטים בשנת 1882, והיא נחשבת לאחת הטובות ביותר שהוצגו באותה השנה בתערוכה. כיום, הציור מוצג ב"אוסף פיליפס" שבוושינגטון די. סי. בציור ניכר תוכן עשיר, גיוון במשיכות המכחול ושימוש במוטיבי אור.
תיאור היצירה.
בציור ישנו שילוב של דמויות, טבע דומם ונוף. הדמויות המתוארות בו הן חבריו של רנואר הנחים על מרפסת של מסעדה בסמוך לנהר סן שבשאטו, צרפת. הצייר ופטרונו גוסטב קייבוט ממוקמים בחלקו הימני התחתון של הציור, ואילו אשתו העתידית של הצייר ממוקמת בחזית הציור משמאל כשהיא אוחזת בכלב. היא החליפה אישה אחרת שדיגמנה לפניה ושרנואר לא היה מרוצה ממנה. על השולחן יש שפע של פירות ובקבוקי יין.
המעקה האלכסוני בציור מחלק אותו לשני חלקים. החלק הימני הוא הגדול ביותר ובו נמצאות רוב הדמויות המתוארות ביצירה. החלק השמאלי ריק למעט דמויותיהם של שני ילדיו של בעל המקום, לואיז-אלפונסין ואלפונס פורנייז. שתי דמויותיהם בולטות בעקבות הניגוד לחלק הימני הגדוש בדמויות. מוטיב נוסף בציור הוא תפיסת האור והשפעתו. רוב האור בציור נכנס מהפתח של המרפסת, היכן שהאיש עם הגופייה נשען על המעקה. האור משתקף וניכר על גופיותיהם של שני האנשים שבחזית הציור וכן על מפת השולחן הלבנה.
הציור נחשב ליצירת מופת הזוכה להתייחסות רבה בתרבות הפופולרית. הציור הופיע והוזכר בספרים ובסרטים, כגון "אמלי" של הבמאי ז'אן-פייר ז'נה משנת 2001. השחקן אדוארד ג'י רובינסון צוטט בהתבדחות פעם כשאמר שהוא ביקר בתקופה מסוימת כל יום את היצירה תוך כדי עמידה שעות מולה ותכנון מדוקדק כיצד לגנוב אותה.
הדמויות שבציור.
רנואר נהג להציג את חבריו ביצירתיו. זיהוי של חלק מהדמויות בציור נעשה על ידי מבקר אמנות גרמני בשנת 1912. בין הדמויות ביצירה:
בניין הממשל העירוני של טוקיו
בניין הממשל העירוני של טוקיו (מכונה גם: Tochō) הוא קומפלקס בניינים, המכילים את המטה של ממשלת מטרופולין טוקיו, האחריאית על ערים, עיירות וכפרים מיוחדים המהווים את כלל מטרופולין טוקיו.
הבניינים שוכנים בשינג'וקו, ותוכננו על ידי האדריכל קנזו טנגה. הוא מורכב ממכלול של שלושה מבנים. הגבוה מבין השלושה הוא בניין המטרופוליטן הראשי של טוקיו מספר 1, מגדל בגובה 243 מטרים, בעל 48 קומות שמתפצל לשני חלקים בקומה ה -33. לבניין יש גם שלושה מפלסים מתחת לפני הקרקע. תכנון הבניין נועד להידמות למעגל משולב, ובנוסף לעורר מראה של קתדרלה גותית. הבניין היה לבניין הגבוה ביותר ביפן בין השנים 1990 ל 1993. בטוקיו עצמה הוא היה הגבוה יותר למן הקמתו ב-1990 ועד שנת 2007.
שני הבניינים האחרים במתחם הם בניין אספת המטרופוליטן בטוקיו בן שמונה קומות (כולל קומה תת-קרקעית אחת), ובניין המטרופוליטן הראשי של טוקיו מספר 2, הכולל 37 קומות, לרבות שלוש מתחת לפני הקרקע.
שני סיפוני התצפית הפנורמיים, אחד בכל מגדל בקומה 45 (בגובה של 202 מטרים), פתוחים לציבור בלא תשלום, ומכילים חנויות מתנות ובתי קפה. סיפוני התצפית פתוחים בין השעות 9:30 – 23:00, אך שני סיפוני התצפית מחליפים את התאריכים בהם הם פתוחים.
היסטוריה.
הבניין תוכנן על ידי קנזו טנגה והושלם בדצמבר 1990, עלות הקמתו עמדה על 157 מיליארד ין (כמיליארד דולר אמריקני), שהגיעו מכסף ציבורי. הוא החליף את בית העירייה הישן ביורוקוץ', שנבנה בשנת 1957 ועוצב גם הוא על ידי טנגה, וכיום הוא מאכלס את אתר טוקיו אינטרנשיונל פורום.
טרייר אמריקאי חסר שיער
טרייר אמריקאי חסר שיער (באנגלית: American Hairless Terrier;ראשי תיבות: AHT), המכונה גם טרייר אמריקאי קירח הוא גזע כלבים ממשפחת טריירים, שמקורה בארצות הברית.
בבסיס הגזע עמדו גורים אשר נולדו ללא שיער אצל כלבי ה- Rat terrier, ציידים מצוינים של חולדות ומכרסמים קטנים, אשר נפוצים מאוד בארצות הברית.
מדובר בכלבים חכמים, אנרגטיים, קלים לאילוף ובעלי אופי מצוין.
טריירים אמריקאים חסרי שיער הפכו עם השנים לכלבי משפחה פופולריים והם מתאימים במיוחד לאנשים עם אלרגיה לפרוות כלבים.
הודות לאינטליגנציה ויכולת פיזית גבוהה כלבים מגזע זה מרבים לקחת חלק בתחרויות שונות כגון: אג'יליטי, ריקודים עם כלבים ועוד.
תיאור הגזע.
מבנה גוף.
כלב פעיל ואטלטי, בעל שרירים מפותחים.
גובה ממוצע - 25-40 ס"מ;
פרופורצית מועדפת אורך-גובה 10:9; גודל הראש פרופורציונלי לגודל הגוף.
אוזניים - עומדות (הסטנדרט מתיר גם ואריאציות אחרות);
שיניים - סט מלא, להבדיל מכל שאר גזעים ללא שיער.
עור: לטרייר אמריקאי חסר השיער לא פחות מ-28 גוונים שונים, אשר כוללים בדרך כלל צבע עיקרי (שחור, חום, לבן וכו') וכתמים בצבעים נוספים בגדלים שונים;
בנוסף, כלבים אשר נולדים עם הפרווה, מאושרים על ידי הסטנדרט כזגעיים.
כל הגורים נולדים כאשר הם מכוסים על ידי פרווה קצרצרה, אותה מאבדים עד גיל 6-8 שבועות.
העור של הכלבים דורש הגנה מפני השמש בדיוק כמו העור של בני אדם, לכן בימי קיץ חובה למרוח את העור של החבר על ארבע בקרם הגנה לפני טיול ארוך.
יכולת פיזית ותנועה.
מדובר בכלבים אתלטיים, בעלי יכולת פיזית גבוהה יחסית לגודלם, כולל יכולת קפיצה מרשימה.
טרייר אמריקאי חסר השיער בדרך כלל נע בקלילות, תנועותיו טבעיות וחלקות.
תכונות אופי והתנהגות.
כלב אנרגטי, בעל אינטליגנציה גבוהה, זריז וסקרן. טריירים מהסוג הזה ניתנים לאילוף בצורה טובה.
לטריירים חסרי השיער יצר ציד די גבוה, אך העדר פרווה הופך אותו לפגיע יותר ולא מתאים לשמש צייד. יחד עם זאת, אין להתפלא אם כלב כזה יחסל עכבר או חולדה.
הכלבים האלה נהנים להימצא בחברת בני אדם וללוות אותם בעת פעילות גופנית.
היסטורית הגזע.
כלבי ה-Rat terrier הובאו לארצות הברית מאנגליה בסוף המאה ה-19 ושימשו לציד חולדות ומכרסמים קטנים אחרים בהצלחה רבה.
כלבים מגזע זה "עובדים" גם היום בחוות ברחבי ארצות הברית ומחסלים חולדות ועכברים.
בשנת 1972 כלבת ה-Rat terrier מלואיזיאנה, המליטה, בין השאר, גורה ללא פרווה. משפחה בשם סקוט אימצו את הגורה וקראו לה ג'וזפינה. בני הזוג סקוט החליטה לנסות ולקבל המלטה של גורים חסרי שיער באמצעות סלקציה.
ב-1983, לאחר מספר המלטות של גורים עם פרווה, הם הצליחו לקבל גורים "ערומים". הגזע החדש נולד.
במהלך השנים, גזע של טריירים חסרי השיער התפתח והתבסס בעולם הכלבנות המתועדת של ארצות הברית. כעבור 26 שנה, ב-2009, נוסד המועדון הרשמי של הגזע,
American Hairless Terrier Club of America ;ראשי תיבות: AHTCA.
הגזע הוכר על ידי ההתאחדות האמריקאית לכלבנות (אנגלית: American Kennel Club) ב-2016.
עם השנים, הטריירים ה"קרחים" עשו את הדרך לאירופה וליבשות נוספות. נכון להיום, הגזע אינו מוכר על ידי הפדרציה הבינלאומית לכלבנות
(בצרפתית: Fédération Cynologique Internationale; ראשי תיבות: FCI), אך נמצא ברשימת הגזעים המועמדים לכך. לארגונים החברים ב-FCI הזכות להכיר בגזע ברמה של הפדרציה המקומית. נכון להיום, הגזע
מוכר ביותר מ-20 מדינות, ביניהן ארצות הברית, קנדה, צ'כיה, פולין, רוסיה, אוקראינה, פינלנד ועוד.
טרייר אמריקאי חסר שיער בישראל.
טרייר חסר השיער המתועד הראשון הגיע ארצה ב-2016. באותה השנה הגזע הוכר על ידי ההתאחדות הישראלית לכלבנות;ראשי תיבות: הי"ל. בגלל שהגזע לא מוכר עדיין על ידי ה-FCI, כלבים
מהגזע נרשמים בספר גידול חיצוני של ההי"ל.
החל מ-2016 הטריירים ה"קרחים" לוקחים חלק בתערוכות של המועדון הטריירים הישראלי ותערוכות בינלאומיות של ההי"ל.
בתמונה: אלופת ישראל ראשונה מגזע טרייר אמריקאי חסר שיער, Wudnway Daniel Dream.
משה מנרבונה
לב סרגייב
לב אלכסנדרוביץ' סרגייב (ברוסית: Лев Александрович Сергеев; 14 בנובמבר 1906, זגאטלה – 4 בדצמבר 1994, מוסקבה) היה קצין המודיעין הצבאי הסובייטי, ראש תחנת המודיעין הצבאי בוושינגטון די. סי. בשנים 1940–1946. ידוע בשם הבדוי המבצעי "מוריס".
ביוגרפיה.
הוא נולד ב-14 בנובמבר 1906 בכפר האזרי זקאטלה במשפחתו של איש צבא.
בשנת 1929 עבר למוסקבה, סיים קורסים שנתיים של חיל הרפואה של הצבא. בשנים 1930–1931 היה מדריך רפואי בגדוד התותחנים השני בבאקו.
בשנים 1931–1933 - מנהל עבודה של חברת הכשרה בטביליסי.
בשנים 1933–1936 למד בבית הספר לשריון באוריול. במהלך השנה הוא שימש כמפקד מחלקת טנקים בבית הספר.
במודיעין - מאז 1937. מאפריל 1937 עד יולי 1938 שירת סרגייב במנהלת המודיעין של הצבא האדום. באוגוסט 1938 התמנה למזכיר מנהלת המודיעין.
במרץ 1940 הגיע לוושינגטון די. סי.. הוא עבד במסווה של נהג לנספח הצבאי הסובייטי בארצות הברית. המשימה הראשונית של סרגייב כללה גיוס מלשינים וסוכנים במטרה לשלוח אותם לאירופה, כולל גרמניה. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה סרגייב פעל ליצור רשת מרגלים רחבה בבירת ארצות הברית (רשת אומגה) .
הרשת של סרגייב כללה קצינים ממחלקת ההגנה האמריקנית, משירותי המודיעין, ועדות חשובות וועדות קונגרס וכן ארגונים בעלי השפעה שהעריכו את התפתחות המצב הצבאי והפוליטי באירופה, המזרח הרחוק ואזורים אחרים. שמם של רובם לא נחשפו מעולם. סרגייב דיווח למוסקבה על מידע הידוע לממשלת אמריקה ביחס למצב הכוחות הגרמנים בחזית המזרחית, ביחס להתפתחות עמדת ממשלת ארצות הברית בנוגע לבעיית פתיחת חזית שנייה, על יעדי המשלחת האמריקאית בשיחות בטהראן ובנושאים אחרים.