היונק הטורף היה קרובו של הברבורופליס בעל ניבי הענק. הוא דמה לו במראהו, אך היה קטן יותר ולא על על 80 קילוגרם ועל אורך 1.5 מטר. למרות זאת היה טורף-על מפחיד באזור חיותו והיה בעל לסתות גדולות שהזכירו לסתות של נמרים או של חתולים מוקדמים שונים. היונק היה בעל רגליים חזקות עם כפות דומות לכפות דובים, אך קצרות יחסית ובעל זנב ארוך וגמיש.
מינים.
יונק זה הוגדר ב-1929 בידי החוקר ההונגרי מיקלוש קרצוי ששייך אותו יחד עם סוגים קרובים למשפחת הנימרוידיים. בהמשך הועבר למשפחת הברבורופליים.
כיום ישנם 3 מינים קיימים בסוג:
מינים נוספים הועברו ב-2013 לסוג קרוב - האלבנוסמילוס.
אלבנוסמילוס
אלבנוסמילוס (שם מדעי: Albanosmilus) הוא סוג נכחד של טורף דמויי חתול ממשפחת הברבורופליים, שבמקור השתייך למשפחת הנימרוידיים. הוא חי בסוף המיוקן שלפני 12 עד 9.5 מיליון שנה. המאובנים שלו התגלו באירופה, באסיה ובאמריקה הצפונית. הסוג הוגדר ב-1929 בידי החוקר ההונגרי מיקלוש קרצוי , אשר בתחילה סיווג אותו כחלק מהסוג הקרוב סנסנוסמילוס. ידוע רק מין אחד מהסוג - "Albanosmilus jordani". משמעות שמו היא: "החתול של אלבן ", חבל במחוז טארן שבצרפת בו התגלה.
האלבנוסמילוס היה טורף גדול באורך 1.6 מטר ומשקל של 120 עד 200 קילוגרם בממוצע. מבנה הלסתות שלו היה מעט מוארך יותר משל החתוליים, אך הוא הכיל ניבים גדולים כמו של הברבורופליס ושל השנחרבים. הוא היה דומה לאריה או לדוב בצורתו, והוא היה כבד מכדי לרדוף במהירות אחרי טרף, כך שהוא ניזון ממארב לטרף במחבוא או שניזון ממינים גדולים כמו פרסתנים גדולים, אותם דקר באמצעות ניביו החדים.
חדשות היום
חדשות היום היא תוכנית אקטואליה יומית המסקרת את אירועי היום, בהגשת אלמוג בוקר, ומשודרת בערוץ 13. בעבר התוכנית הוגשה בהגשה זוגית של מירי נבו ואלי אילדיס.
מבנה התוכנית.
התוכנית מסקרת את אירועי היום בישראל ומחוצה לה יחד עם כתבי ופרשני "חדשות 13". במהלך התוכנית מתקיימים ראיונות שונים ומתעדכנים בחדשות מתחומים שונים.
היסטוריה.
לפני עליית התוכנית שודרה התוכנית "הכל כלול". בעקבות בקשתה של המגישה סיוון כהן לצאת לפגרה של שנה בעקבות הריונה, התוכנית יצאה לפגרה.
התוכנית "הדו"ח היומי" נבחרה לקבל את הרצועה של השעה 16:00, אך לא הצליחה להשיג נתוני מדורג גבוהים מאלו שהשיגה ברצועה של השעה 15:00.
ב-17 בדצמבר 2019 פורסם שמירי נבו ואלי אילדיס יגישו תוכנית אקטואליה בערוץ 13, וב-9 בפברואר 2020 התוכנית עלתה לאוויר.
ב-7 באפריל 2020 שודרה התוכנית האחרונה לפני יציאתה לפגרה של התוכנית בעקבות קיצוצים וסכסוכי עבודה ב"חדשות 13". ב-9 ביולי 2020 פורסם שמגישי התוכנית מירי נבו ואלי אילדיס לא יחזרו לתפקידים.
ב-2 באוגוסט 2020 חזרה התוכנית מפגרה ושובצה מחדש בשעה 15:00. אלמוג בוקר, שהגיש את "חדשות 16:00" ברצועת השידור של התוכנית בזמן הפגרה, נבחר להגיש את התוכנית.
ב-27 באוגוסט 2020 הושק הפתיח הגרפי של התוכנית. לפני כן, בתוכנית נעשה שימוש בפתיח של משדר מיוחד.
נעימת הפתיחה הראשונה של התוכנית שימשה גם התוכנית "אוטוטו שבת" (ששודרה בימי שישי בעידן ערוץ עשר). נעימת הפתיחה הנוכחית של התוכנית הייתה גם בשימוש בתוכנית "חדשות 16:00" ששודרה בזמן פגרת התוכנית.
שגרירות אוקראינה בישראל
שגרירות אוקראינה בישראל היא השגרירות, הנציגות הדיפלומטית ומקום משכן שגריר ממשלת אוקראינה בישראל. החל מספטמבר 2020 מכהן יבגן קורניצ'וק כשגריר.
היסטוריה.
מדינת ישראל הכירה בעצמאות אוקראינה ב-25 בדצמבר 1991, אחרי פירוק ברית המועצות. ב-26 בדצמבר כוננו היחסים הדיפלומטיים בין המדינות, ובאוקטובר 1992 נפתחה שגרירות אוקראינה בתל אביב. שגרירות ישראל באוקראינה נפתחה בקייב בתחילת 1993.
קונסוליית אוקראינה בחיפה.
חוץ מהשגרירות המרכזית בתל אביב פעלה גם קונסוליה בחיפה, בין השנים 2008–2014. קונסולי כבוד יש גם בירושלים ובחיפה.
סלעי אדמס (אנטארקטיקה)
סלעי אדמס (באנגלית: Adams Rocks) הם זוג מצוקים חשופים, בארץ מרי בירד, שבאנטארקטיקה.
המצוקים מתנשאים מעל מפרץ בלוק, מצפון לו; וממוקמים 13 קילומטרים מערבית מהר ג'ון בהרי פיליפס, שברכסי פורד.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי הצוקים.
הצוקים מופו על ידי השירות האנטארקטי של ארצות הברית, בין השנים 1939–1941; ולאחר מכן על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, באמצעות סקרים על הקרקע, ותצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1959–1965.
מקור השם.
שמם של הצוקים ניתן להם על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
המצוקים נקראים על שמו של ג'יימס ג'י. אדמס (James G. Adams), שהיה בנאי מטעם צי ארצות הברית בתחנת בירד בשנת 1967.
אילורודון
אילורודון (שם מדעי: Aelurodon) הוא סוג יונק נכחד ממשפחת הכלביים, שחי במהלך תקופת המיוקן באמריקה הצפונית לפני 16 עד 53 מיליון שנים מזמננו. הוא הוגדר ב-1858 בידי החוקר ג'וזף ליידי ובסוגו נכללו 6 מינים. טורף זה היה נפוץ מאוד בתקופתו וזאת לפי ממצאי מאובנים שהתגלו במדינות רבות ביניהם: טקסס, נברסקה, נבדה, קולורדו, קליפורניה, מונטנה, קנזס ופלורידה.
מאפיינים.
האילורודון הגיע לאורך של מטר וחצי ולמשקל של 40 קילוגרם בקירוב. הוא היה בעל חוטם קצר מאוד, שונה מכל כלב מודרני והיה בעל חוש ריח גרוע יותר. עם זאת היו לו לסתות חזקות כמו לסתות צבוע שאיתן היה יכול ללנשוך בעוצמה רבה. מבנה זה רמז שהוא ניזון כהיפרקרניבור והתבסס בעיקר על בשר חיות קטנות עד בינוניות במישורים. להקת כלבים יכלה להרוג טרף הגדול מהן בהרבה. עם זאת בדומה לצבועים אולי הוא ניזון בעיקר מנבלות שהיו פזורות במישורים ועם לסתותיו היה יכול לרסק עצמות.
הוא היה אחד מאחרוני בני תת-משפחת הבורופגיים - תת-משפחת כלביים קדומה שהכילה טורפים בעלי לסתות חזקות, כמו האפיסיון והבורופאגוס. קבוצה זו התפתחה באמריקה הצפונית לאורך הערבות והפרריה הקדומה, בה רעו אייליים, גמליים קדומים ואף מפריטי פרסה כמו סוסים וקרנפים קדומים. כלבים אלה שלטו בערבה, אך החלו להיכחד עקב תחרות עם הטורפים המקומיים, ובהם שנחרבים, צבועים, הדוב הקדום אינדרקטוס וגם כלבים קטנים יותר מהסוג כלב שהחלו לגדול בסוף המיוקן.
מיכל קוטלר-וונש
מיכל קוטלר-וונש (נולדה ב-18 בדצמבר 1970) היא חברת כנסת לשעבר ועורכת דין ישראלית, במהלך כהונתה בכנסת כיהנה כיושבת ראש הוועדה למאבק בנגעי הסמים והאלכוהול. וונש עסקה במשפט בין-לאומי והייתה גם פובליציסטית וחוקרת במכון למדיניות נגד טרור, לשעבר חברת הוועד המנהל בעמותת "צו פיוס". נבחרה לכנסת ברשימת כחול לבן ועם כניסתה לכנסת עברה ממפלגת תל"ם לסיעת חוסן לישראל של "כחול לבן".
ביוגרפיה.
נולדה בירושלים. אמה, אריאלה זאבי, שימשה כמזכירת סיעת גח"ל ובהמשך מפלגת הליכוד, בימי הנהגתו של מנחם בגין. היא איננה זוכרת את אביה הביולוגי. אמה נישאה בסוף שנות השבעים לארוין קוטלר, פרופסור למשפטים שכיהן כשר המשפטים של קנדה, וקוטלר-וונש רואה אותו כאביה ואף אימצה את שם משפחתו. בגיל שמונה עברה עם משפחתה למונטריאול שבקנדה. בגיל 17 הגיעה לשנת מכינה באוניברסיטה העברית. עם סיום השנה התגייסה לצה"ל כחיילת בודדה ושירתה כקצינה בתפקידי פיקוד והדרכה.
השלימה את לימודי התואר הראשון בפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית בשנת 1996, ועבדה במקביל ללימודיה כעוזרת של שופטת בית המשפט המחוזי מרים נאור. כמו כן עבדה במשרד המשפטים בתחומי ייעוץ וחקיקה וריכזה מטעם המשרד את ועדת הקודיפיקציה האזרחית בראשות השופט אהרן ברק, וכן עבדה כעורכת דין במגזר הפרטי.
בין השנים 2002–2006 למדה לתואר שני במשפטים באוניברסיטת מקגיל במונטריאול קנדה. עבודת התזה שלה עסקה בנושא "חוסר האיזון ביחסי הכוחות בתהליכי גישור בגירושין". במהלך השנים שבהן חייתה בקנדה שימשה כמרצה בבית הספר לעבודה סוציאלית באוניברסיטה, עבדה במרכז הבין-לאומי ליישוב סכסוכים וגישור ועסקה בחינוך פורמלי ובלתי פורמלי.
בשנת 2010 חזרה עם משפחתה לישראל והחלה לעבוד בתוכנית "משפט בשירות הקהילה" באוניברסיטת תל אביב. במסגרת עבודתה חקרה את נושא השירותים המשפטיים לארגונים ללא מטרות רווח.
פעילות ציבורית.
בין השנים 2013–2016 ניהלה את קשרי החוץ הבין-לאומיים במרכז הבינתחומי הרצליה. במהלך עבודתה פעלה לפיתוח והעמקת קשרי ישראל עם התפוצות. כמו כן יזמה והובילה הכנת תלמידים ובוגרים לנסיעות לקמפוסים שונים ברחבי העולם לקראת התמודדות עם אתגרי ה-BDS, והרצתה בנושא בכנסים בישראל ומחוצה לה.
שימשה כחברת ועד מנהל בעמותת "צו פיוס" שפעלה ליצירת חיבור בין ישראלים בעלי תפיסות עולם שונות על הרצף הדתי-חילוני.
עמיתת מחקר בתוכנית דוקטורט "זכויות אדם תחת לחץ", תוכנית בין-תחומית באוניברסיטה העברית, שבה היא חוקרת את הנושא: "חופש הביטוי בקמפוסים אוניברסיטאיים: 'מקרה מבחן' לתרגום תיאורית זכויות אדם למציאות", בהנחיית פרופ' ברק מדינה.
חברה בצוות המשפטי המייעץ למשפחתו של סגן הדר גולדין בהליכים המשפטיים להשבת גופתו מידי חמאס.
במקביל לחייה המקצועיים, כותבת ומפרסמת באופן סדיר מאמרי דעה בנושאי זכויות האדם ובתפר שבין משפט, פוליטיקה ומוסר. בין העיתונים שבהם פרסמה: Jerusalem Post, Times of Israel, Canadian Jewish News, מעריב וידיעות אחרונות.
בפוליטיקה.