כבר בתקופת לימודיו בבית הספר התיכון ניבאו לו קריירה מוצלחת ב-NBA. כשהיה בן 18 בלבד הוא נבחר בבחירה מספר 1 בדראפט 2003, ועוד לפני משחק הבכורה שלו חתם על חוזה חסות עם נייקי בשווי 90 מיליון דולר. הוא זכה בתואר רוקי השנה בעונת 2003/2004, ומאז 2005 נכלל כל עונה באחת מחמישיות העונה ב-NBA והשתתף בקביעות במשחק האולסטאר. במהלך שבע שנותיו בקבוצה, ג'יימס היה שחקן ההתקפה המרכזי של קליבלנד, והוביל את הקבוצה להופעות רצופות בפלייאוף בין השנים 2006–2010; בשנת 2007 העפילה קליבלנד עד לגמר האזור המזרחי של ה-NBA לראשונה מאז 1992, ולסדרת הגמר הכללית לראשונה בתולדות הקבוצה, שבה הפסידה לסן אנטוניו ספרס (0–4). הוא זכה בתואר ה-MVP של העונה הסדירה ב-2009, ב-2010, ב-2012 וב-2013, והגיע למקום השני בבחירות ל-MVP ב-2006.
ב-2010 עבר למיאמי היט, שאותה הוביל לארבעה גמרים רצופים לצד כריס בוש ודוויין וייד, ובשנים 2012 ו-2013 הוביל אותה לזכייה באליפות ה-NBA תוך שהוא מוכתר פעמיים ל-MVP של סדרת הגמר, בנוסף להיותו ה-MVP של העונה הסדירה בשתי עונות אלו. ב-2014 חזר ג'יימס לקליבלנד קאבלירס, הוביל אותה ארבע פעמים ברציפות לסדרת הגמר, ולאליפות ראשונה בתולדות המועדון בשנת תוך שהוא מוכתר ל-MVP של סדרת הגמר. ב-2018 עבר ללוס אנג'לס לייקרס, ובשנת זכה איתה באליפות ה-NBA, והוכתר ל-MVP של סדרת הגמר.
ג'יימס שיחק בנבחרת ארצות הברית, שעמה זכה במדליות ארד באולימפיאדת אתונה ובאליפות העולם 2006, ובמדליות זהב באולימפיאדת בייג'ינג ובאולימפיאדת לונדון (2012).
במשך הקריירה התמיד ג'יימס בהפגנת ממוצעים גבוהים בכמעט כל אספקט של המשחק, ולפיכך שבר שיאים רבים, לרבות השחקן הצעיר ביותר לחצות את רף 10,000, 20,000 ו-30,000 הנקודות בקריירה. ג'יימס משחק בדרך כלל בעמדות הסמול פורוורד או הפאוור פורוורד, אך בעת הצורך יכול לשחק בכל העמדות. הישגיו האישיים והקבוצתיים של ג'יימס קיבעו את מעמדו כאחד הכדורסלנים הטובים ביותר בכל הזמנים.
ראשית חייו.
לברון ג'יימס נולד ב-30 בדצמבר 1984 באקרון שבאוהיו, לגלוריה ג'יימס בת ה-16. אביו הביולוגי אנתוני מקללנד, הוא אסיר לשעבר שלא היה מעורב בגידולו. אמה של גלוריה וסבתה סייעו בגידול התינוק, אך בגיל 3 מתה הסבתא, ומאוחר יותר באותה שנה מתה גם אמה של גלוריה. גלוריה ואחיה התקשו לשלם את החשבונות, והעירייה ניתקה את החימום ובית המשפחה התפרק. גלוריה סבלה מבעיות כלכליות חמורות, והחלה לנדוד בין דירות של שכנים ומכרים ובדירות שכורות. כשהיה בכיתה ד' בבית הספר היסודי פספס מעל 100 ימי לימודים, ג'יימס נהג לפרוק את רגשותיו בספורט, כאשר המקצועות האהובים עליו היו כדורסל ופוטבול.
בקיץ 1993 חיפש ברוס קלקר (Bruce Kelker), מאמן וסקאוט בקבוצת "איסט דראגונס", קבוצת פוטבול לילדים, שחקנים בשכונות הקשות של אקרון, וערך תחרות ריצה בין הילדים. ג'יימס ניצח בפער. קלקר פנה לאימו כדי שתרשום אותו לחוג, אבל היא סירבה מאחר שלא היה לה כסף לרישום ולציוד, קלקר התעקש ואירח אותם בביתו למספר חודשים. בשל הקשיים הכלכליים שקלה גלוריה לשלוח אותו לקרובי משפחה רחוקים אך פרנקי ווקר, מאמנו של ג'יימס בקבוצה אשר גילה על המצב הקשה, החליט לאמצו. הוא חלק חדר עם פרנקי ג'וניור, ואב המשפחה עמד על כך שהילדים ישלימו את הלימודים ושעורי הבית לפני שיוצאים לפעילויות ספורטיביות. פרנק גם לימד אותו את יסודות הכדורסל בחצר של המשפחה ורשם אותו לקבוצת הכדורסל הראשונה שלו. ג'יימס אמר בראיון מאוחר כי הם היו "המשפחה הראשונה האמיתית שלי".
במהלך שהותו אצל משפחת ווקר, התיידד ג'יימס עם פרנקי ג'וניור, סיאן קוטון, דרו ג'ויס, וילי מגי ורומאו טראוויס והשישה החלו להתאמן יחדיו אצל מאמן קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת מישיגן סנטרל בעבר, קית' דמברות'. תוך זמן קצר, הקימו החברים את קבוצת הכוכבים הנופלים של צפון אוהיו, אותה אימן אביו של ג'ויס. בשנת 1997 העפילה הקבוצה לטורניר הארצי של ה-AAU לקבוצות עד גיל 16 ושנתיים לאחר מכן העפילה עד לגמר הטורניר עד גיל 18. לאחר שניצחו את כל חמשת משחקיהם הראשונים זומנו "הכוכבים הנופלים" למשחק מיוחד נגד כוכבי דרום קליפורניה ואף על פי שהפסידו במשחק, ג'יימס זוהה מיד כאחד הפוטנציאלים הגדולים של הכדורסל האמריקאי.
בשנת 1999 החל ג'יימס לשחק בנבחרת בית הספר סנט וינסנט-סנט מארי שבאקרון. הוא שיחק עם המספר 23 על חולצתו, אותו המספר עמו שיחק מייקל ג'ורדן, אשר נחשב לגדול הכדורסלנים בכל הזמנים ובו ראה ג'יימס מודל לחיקוי והערצה. כבר בעונת הפרשמן שלו קבע ממוצעים מצוינים של 18 נקודות ו-6.2 ריבאונדים והוביל את קבוצתו למאזן 0–27 ולאליפות מחוזית ראשונה מאז 1984. ג'יימס הרשים במשחקו פרשני כדורסל רבים שניבאו לו עתיד מוצלח במיוחד ב-NBA. בעונתו השנייה בסנט וינסנט, העלה את ממוצעיו ל-25.5 נקודות, 7.2 ריבאונדים, 5.8 אסיסטים ו-3.8 חטיפות למשחק והוביל את בית ספרו לאליפות מחוזית שנייה ברציפות. כמו כן, נבחר ל ולחמישיית המצטיינים הארצית של העיתון USA Today. בכך הפך לשחקן השנה השנייה הראשון בכל הזמנים שנבחר לנבחרת העונה של USA Today.
בעונת המשיך ג'יימס להשתפר וממוצעיו המשיכו לעלות ל-29 נקודות, 8.3 ריבאונדים, 5.7 אסיסטים ו-3.3 חטיפות למשחק, אולם סנט וינסנט סיימה רק במקום השני באליפות המחוזית, לאחר שהפסידה 63–71 בגמר הטורניר לבית הספר על שם רוג'ר באקון מסינסינטי. אף על פי כן, ג'יימס נבחר שוב למר הכדורסל של אוהיו ואף זכה בתוארי שחקן העונה של USA Totay וכדורסלן השנה בליגת התיכונים. במהלך עונה זו, הופיע ג'יימס על שערי המגזינים "סלאם", "ספורטס אילוסטרייטד" ו-ESPN ונחשב לאחד השחקנים המבטיחים בספורט האמריקאי. בעונתו הרביעית והאחרונה בסנט וינסנט, , הגביה ג'יימס את שיאו, ועם ממוצעים של 31.6 נקודות, 9.6 ריבאונדים, 4.6 אסיסטים ו-3.4 חטיפות הוביל את קבוצתו לאליפות שלישית בארבע עונות. כמו כן, זכה כמעט בכל התארים והפרסים האפשריים לשחקן תיכונים, כולל פרס ספורטאי השנה בתיכונים ופרס ה-MVP של משחק האול-אמריקן, בו הוביל את נבחרת המחוז המזרחי לניצחון 107–122, עם 27 נקודות, 7 ריבאונדים ו-7 אסיסטים. לאחר עונה זו עזב ג'יימס את סנט וינסנט אחרי ארבע עונות, בהן קלע 2,657 נקודות, הוריד 892 ריבאונדים ומסר 523 אסיסטים.
קריירה ב-NBA.
השנים הראשונות והתקדמות.
לקראת דראפט ה-NBA 2003 היה ג'יימס המועמד המוביל לבחירה במקום הראשון, ובעקבות כך, החתימה אותו חברת ציוד הספורט נייקי על חוזה חסות בשווי 90 מיליון דולרים. בדראפט עצמו, אכן נבחר במקום הראשון על ידי קבוצת קליבלנד קאבלירס וכבר במשחקו הראשון ב-NBA נגד סקרמנטו קינגס הותיר רושם כשחקן יוצא דופן, כאשר קלע 25 נקודות, הוריד 6 ריבאונדים, מסר 9 אסיסטים וחטף 4 פעמים ב-42 דקות משחק. בסך הכל סיים ג'יימס את עונת הרוקי שלו עם 20.9 נקודות, 5.9 אסיסטים ו-5.5 ריבאונדים בממוצע למשחק ונבחר לרוקי השנה. בכך הפך לשחקן הצעיר בהיסטוריה שזוכה בתואר. כמו כן, הפך לשחקן השלישי בלבד שקובע למעלה מ-20 נקודות, 5 אסיסטים ו-5 ריבאונדים למשחק בעונתו הראשונה ב-NBA, אחרי מייקל ג'ורדן ואוסקר רוברטסון. גם מבחינה קבוצתית, הגעתו של ג'יימס לקליבלנד הייתה משמעותית והקבוצה סיימה את העונה הסדירה במאזן 35–47, כאשר היא משיגה 18 ניצחונות יותר מאשר בעונה הקודמת.
בעונת 2004/2005 עזב קרלוס בוזר את קליבלנד וג'יימס הפך לשחקן המוביל של הקבוצה. הוא קבע ממוצעים של 27.2 נקודות, 7.2 אסיסטים, 7.4 ריבאונדים ו-2.2 חטיפות - נתונים מרשימים במיוחד עבור שחקן בגילו, ונבחר לחמישיית העונה השנייה. אף על פי כן, קליבלנד שוב נכשלה בניסיונה להעפיל לפלייאוף, לאחר שסיימה את העונה הסדירה במקום התשיעי במזרח עם מאזן 40–42. עוד בעונה זו, נבחר ג'יימס לראשונה בקריירה להשתתף במשחק האולסטאר, בו ניצחה נבחרת המזרח 115–125. ג'יימס היה ממצטייני המשחק וסיים אותו 13 נקודות, 8 ריבאונדים ו-6 אסיסטים.
בעונת 2005/2006 הפגין ג'יימס יכולת קליעה משובחת וסיים את העונה הסדירה עם ממוצע של 31.4 נקודות למשחק, אולם סיים שני בטבלת מלך הסלים של הליגה, לאחר קובי בראיינט שבעונת שיא קלע 35.4 נקודות למשחק. הוא הוביל את קליבלנד למאזן 32–50 בסיום העונה הסדירה ולמקום השלישי במזרח, ממנו העפילה הקבוצה למשחקי הפלייאוף לראשונה מאז עונת . כמו כן, נבחר ג'יימס לראשונה לחמישייה הראשונה של העונה וסיים שני בבחירות ל-MVP של העונה הסדירה, כאשר רק סטיב נאש מקדים אותו. נוסף על כך, נבחר שוב להשתתף במשחק האולסטאר ואף זכה בפרס ה-MVP של המשחק עם 29 נקודות ו-6 ריבאונדים והפך לשחקן הצעיר ביותר שזוכה בתואר.
בסיבוב הראשון של הפלייאוף התמודדה קליבלנד נגד וושינגטון ויזארדס וכבר במשחק הראשון בין הקבוצות, השיג ג'יימס טריפל דאבל עם 32 נקודות, 11 ריבאונדים ו-11 אסיסטים והוביל את קליבלנד לניצחון 86–97. גם בהמשך הסדרה נגד וושינגטון הציג יכולת טובה מאוד עם ממוצעים של 35.7 נקודות, 7.5 ריבאונדים ו-5.7 אסיסטים למשחק והוביל את הקאבלירס לניצחון 2–4, במה שהיה לניצחונה הראשון של קליבלנד בסדרת פלייאוף מאז עונת . בחצי גמר המזרח נגד האלופה היוצאת, דטרויט פיסטונס, קליבלנד כבר הייתה ביתרון 2–3 מבטיח, אולם הפסידה בשני המשחקים הנותרים והודחה מהפלייאוף.