צריח מסגד ע'וונאמה ניצב בפינה הצפון-מערבית של ההר. בסיסו חצוב בסלע והוא חלק ממסגד ע'וונמה (בני שייח' ע'אנם אבן עלי), שהוקם במאה ה-13. חלקו העליון של הצריח וגג יציע המואזין שוקמו ב-1924.
שערי הר הבית.
שערים מצד מערב.
שער המוגרבים.
שער המוגרבים ("המערביים", כינוי לבני צפון אפריקה המרוקאים שהתגוררו בשכונה הסמוכה לו, בערבית: باب المغاربة; בּאבּ אל-מַעַ'ארִבּה) נקרא גם שער הרמב"ם. ממוקם בסמוך לרחבת הכותל המערבי. שער זה הוא השער היחיד שמשמש כיום לכניסה של יהודים בהר הבית, הן אזרחים ישראלים, והן אנשי כוחות הביטחון, וכן תיירים לא-מוסלמים. שער המוגרבים הוא היחיד משערי ההר שמצוי בשליטה בלעדית של משטרת ישראל, בניגוד ליתר השערים שמצויים גם בשליטת הוואקף המוסלמי.
עד לחורף 2004 הייתה העלייה לשער המוגרבים דרך סוללת עפר. בחורף 2004 התמוטטה הסוללה עקב שלגים, ונבנה תחתיה גשר עץ. בתחילת 2007 החלו עבודות חפירה של רשות העתיקות לצורך בניית גשר חדש, שלוו במהומות חריפות במזרח ירושלים.
שער השלשלת.
שער השלשלת (בערבית: باب السلسلة; באב א-סִלסִלה), נקרא גם שער דוד. נמצא בכותלו המערבי של הר הבית, בין שער המוגרבים ושער הטהרה, והוא השער הכי קרוב ליציאת יהודים לכיוון הכותל. השער מורכב משני שערים - שער השלשלת ושער השכינה. השער, שהעניק את שמו לרחוב כולו, נקרא על שם שלשלת שהייתה תלויה בפתחו, לה יוחסו סגולות של עשיית צדק ומשפט: המסורת המוסלמית מספרת כי הצדדים במשפט היו מגיעים בפני השלשלת ומנסים לאחוז בה. הצודק בדין הצליח, ואילו החייב בדין נכשל, שכן השלשלת הייתה מתחמקת ממנו. השער בנוי על שרידיו של שער קדום, והרחוב המוביל אליו בנוי על גבי קשת וילסון.
בית השער, מכיוון הרחוב, הוא מן התקופה הצלבנית ומשקף מציאות בה רוחב רחוב השלשלת היה בעבר כפול מאשר בימינו.
שער הטהרה.
שער הטהרה (ערבית: باب المطهرة; באב אל-מֻטַהַרה) הוא שער קטן הנמצא בדיוק מול כיפת הסלע, שאינו משמש כניסה ויציאה רשמית, אלא מעבר אל השירותים הציבוריים של הר הבית שממוקמים לידו מחוץ למתחם ההר. בעבר שימש שער זה למעבר בין הר הבית ובתי המרחץ הסמוכים לו, חמאם א-שפע וחמאם אל-עין.
שער מוכרי הכותנה.
שער מוכרי הכותנה, נקרא גם שער הכותנה (ערבית: باب القطانين; באב אל קטאנין) נבנה בין השנים 1336–1337 על ידי תנכיז מושל דמשק בתקופה הממלוכית (תקופת הסולטאן אל-נאצר מחמד בן קלאוון).
השער בנוי במבנה אבלק בצבעי אדום צהוב שחור ולבן ובראשו מעוטר במוקרנס.
השער המקורי היה בעל חזית כפולה, אך רק החזית הפונה מערבה לשוק השתמרה.
השער נמצא כ-240 מטרים צפונית לקצה הדרום מערבי של הכותל המערבי ומתוך השערים המשמשים כניסה ויציאה הוא השער הקרוב ביותר לכיפת הסלע בהיותו ממוקם בדיוק כמעט מרבי ממולה, ובעקבות כך במהלך השנים היו יהודים שבאו להתפלל בשער זה דווקא, כיום חודשה מסורת זו, ומדי יום שישי מתקיים מניין ותיקין במקום.
שוק מוכרי הכותנה (سوق القطانين; סוק אל-קטאנין) המוביל אל השער נבנה אף הוא על ידי תנכיז, ושימש מבואה ראשית להר הבית.
שער הברזל.
שער הברזל (ערבית: باب الحديد; באב אל-חדיד) ממוקם מצפון לשער הכותנה. משערים כי שמו של שער זה ניתן לו מכיוון שבעבר היה היחיד משערי ההר שהיה מברזל ולא מעץ (כיום השער עשוי עץ). שער זה מפורסם בזכות הכותל הקטן הממוקם בסמוך אליו, המשמש מקום תפילה ליהודים.
שער המשגיח.
שער המשגיח, או שער המפקח (ערבית: باب المجلس; באב אל-מג'לִס; בעברית: "שער המועצה"), ממוקם ברחוב עלאא' א-דין, ומשמש אחת הכניסות הראשיות להר. יש הסבורים כי שמו ניתן לו בשל מיקום משרד הוואקף, המפקח על סדרי ההר, בצמוד לשער. סברה אחרת גורסת כי בסמוך לשער היה בית הכלא הראשי של ירושלים, ומפקדת המשטרה (לפני בניית הקישלה).
שער הסראיה.
שער הסראיה (ערבית: باب السرايا; באב א-סראיא; בעברית: "שער בית הממשל") הוא שער קטן מצפון לשער המשגיח, שער זה כיום אטום.
שער בני ע'ואנימה.
שער בני ע'ואנימה (ערבית: باب الغوانمة; באב אל-ע'ואנימה) ממוקם בפינה הצפון-מערבית של ההר, מתחת לבית הספר אל עומריה. השם של השער והצריח הסמוך אליו מזכיר את "שער הצאן" (באב אל-ע'נאם) שהיה ליד מגדל המאה ומגדל חננאל בקצה המערבי של החומה הצפונית (נחמיה ג: א).
שערים מצד צפון.
השער החשוך.
השער החשוך מכונה גם שער פייצל, על שם פייסל הראשון מלך עיראק. שער זה בנוי בתוך מנהרה ארוכה וחשוכה מתחת לבית הספר עומריה, שיוצאת מרחוב ויה דולורוזה עד להר הבית.
שער הסליחה.
שער הסליחה (ערבית: باب حطة באב חוטא) מכונה גם שער האנטוניה. השכונה הסמוכה לשער מכונה על שמו שכונת באב-חוטא.
ב-14 ביולי 2017 התרחש פיגוע בשער הסליחהובו נהרגו שני שוטרים שאבטחו את הכניסה להר הבית. בתגובה לפיגוע הוצבו לראשונה בשערי הר הבית מגנטומטרים לבדיקת הנכנסים להר. המגנטומטרים הוסרו ב-25 ביולי לאחר אירועי מחאה בעידוד הוואקף.
ב-17 באוגוסט 2020 התרחש שוב פיגוע בשער זה, ובו נפצע בינוני שוטר שאבטח את הכניסה להר הבית.
שער השבטים.
שער השבטים (ערבית: باب الأسباط באב אל-אסבאט, אל-אסבאט בערבית הוא כינוי ל-12 שבטי ישראל) נמצא בפינה הצפון-מזרחית של הר הבית. השער נמצא בסמוך לשער האריות, שאף הוא נקרא בעבר שער השבטים.
ייתכן אף ששם זה מעיד על שימוש של שער זה לעלייתם של יהודים להר הבית, דבר המשתקף אף בשמם של "בריכת ישראל" ו"צריח בני ישראל" הסמוכים.
דרך שער זה, פרצו הצנחנים מחטיבה 55 של צה"ל אל הר הבית, ומשם לכותל, במלחמת ששת הימים.
שערים בצד מזרח.
בצד מזרח אין שערים פתוחים כיום, אך יש שערים סתומים ששמשו בעבר למעבר.
שער הרחמים.
שער הרחמים ממוקם בצדה המזרחי של החומה בסמוך אליו נמצאו שרידי שער מתקופת בית שני. השער מורכב משני פתחים חסומים, האחד "שער התשובה" והשני "שער הרחמים".
על פי המסורת הנוצרית, בשער זה עבר ישו ועל כן הוא נקרא בפיהם "שער הזהב".
על פי אגדה יהודית עממית, בשער זה יעבור המשיח ויביא את הגאולה.
אגדה נוספת, מספרת כי הסולטאן סולימאן הראשון, ששמע על מסורת זו, החליט למנוע את ביאת משיח היהודים על ידי חסימת השער, ועל ידי הקמת בית קברות מוסלמי גדול מולו, שכן אליהו, הנלווה למשיח, הוא כהן, ולכהנים אסור לעבור בתחום בית קברות. אך הוא לא ידע שבתי קברות של גויים וכן גוי מת אינם מטמאים את ישראל.
כיום נמצא במבנה השער בית תפילה ולימוד מוסלמי. הכניסה למבנה השער היא דרך הר הבית בלבד.
שער המזרח.
שער המזרח הנקרא גם שער שושן בזמן הבית היה בכותל המזרחי, ועליו הייתה צורה של שושן הבירה ובו כהן גדול השורף את הפרה ופרה וכל מסעדיה יוצאים להר המשחה.
שערים בצד דרום.
בצד דרום אין שערים פתוחים כיום, אך יש בו שערים סתומים ששימשו בעבר למעבר.
שערי חולדה.
שערי חולדה מורכבים משלוש מערכות שערים, השער היחיד, השער הכפול, והשער המשולש. לשלושת השערים היו בעבר מנהרות מדורגות שהובילו אל פני הר הבית. אין זה ברור האם המשנה במסכת מידותמתייחסת למתחם הר הבית החשמונאי, או אף להרחבותיו של הורדוס, כך שייתכן שלא מדובר באותם השערים.
קברים.
לאורך הדופן המערבית של הר הבית ישנם קברים רבים של נכבדים ערבים ירושלמים. מצפון לשער מוכרי הכותנה ישנה חלקת הקבר של משפחת אל-חוסייני, בה קבורים זה לצד זה מוסא כאט'ם אל-חוסייני, בנו עבד אל-קאדר אל-חוסייני ובנו של האחרון, פייסל אל-חוסייני. מצפון להם ממוקמת חלקת הקבר של המשפחה ההאשמית, משפחת המלוכה של ירדן, בה נקבר ב-4 ביוני 1931 השריף חוסיין בן עלי.
בינואר אותה שנה, נקבר שם מוחמד עלי, חכם הדת החשוב ביותר בתת-היבשת ההודית. כולם נקברו באחוזת קבר בדאר אל-ח'טיב, מאחורי החומה המערבית של החרם א-שריף. אחוזה זו הייתה במקורה בית מדרש שניתן כהקדש על ידי אצילה אנטולית במאה ה-14.
מוזיאון האסלאם.
מוזיאון האסלאם נוסד על ידי המועצה המוסלמית העליונה בשנת 1923, והוא היה בזמנו אחד המוזיאונים הראשונים בארץ ישראל.
המוזיאון נועד להציג את התרבות והמורשת המוסלמית, להמחיש את החשיבות האמנותית של כיפת הסלע ומסגד אל-אקצא ולשמר את השרידים שמקורם בשחזורים השונים הנערכים בהר הבית.
המוזיאון, שהיה סגור במשך שנים רבות נפתח מחדש ב-1979. לקראת פתיחתו נערכו בו שינויים יסודיים, והממצאים בו סודרו מחדש. המוזיאון נמצא במבנה ששימש בימים עברו כ"מסגד המוגרבים" - כשמו של השער הסמוך. "המוגרבים" היו עולי רגל מוסלמים מצפון אפריקה, שמקום זה היה מוקד שלהם. כאשר פחתה תנועת עולי הרגל המוגרבים בתקופת המנדט, הפך המקום למוזיאון. אגף זה, וכמוהו מסגד הנשים לשעבר בסמוך, הם חלקים נספחים למסגד אל-אקצא, שנבנו ככל הנראה בתקופה האיובית ושוקמו בתקופה העות'מאנית.
המוזיאון נחלק לשלושה אגפים עיקריים: האגף הראשון, סמוך לכניסה, כולל חפצי אמנות וכלים שונים. האגף השני מוקדש ברובו לספרי קוראן ומסמכים. האגף השלישי, הגדול ביותר, כולל ברובו פריטים ארכיטקטוניים ואמנותיים ממסגדי הר הבית.
בחצר המוזיאון, מוצגות כותרות עמודים שמקורן בשיפוצים שנערכו במבני הר הבית - ובעיקר במסגד אל-אקצא. בולטות במיוחד כותרות הענק שהוסרו מהאולם המרכזי של המסגד בשיפוצים שנערכו בשנים 1938 - 1942.
בתרבות.
דימויים של מבני הר הבית, צילומים ודגמים שלהם, שכיחים בתרבות העממית. כך למשל, כיפת הסלע היא דימוי שכיח בציורי קירות בתים של מוסלמים.
יהדות סלובקיה