משנת 1859 עד שנת 1866 התגורר בלוך באיטליה וביקר בין השאר בסורנטו ובנאפולי, אך קבע את מושבו ברומא, שם יצר עבודות מרהיבות בהשפעת הציירים האיטלקים הגדולים. עבודותיו המוקדמות מכילות מראות יום יום מאזור הכפר. תקופה זו חשובה להתפתחות הסגנון ההיסטורי שלו. בשנת 1864 ביקר באתונה, יוון. הצלחתו הראשונה הגדולה הייתה בהצגת יצירתו "פרומתאוס המשוחרר" בשנת 1865 בקופנהגן. לאחר מות מורו מרסטרנד השלים את העיטור של תקרת אולם הטקסים באוניברסיטת קופנהגן. בלוך היה ידידו של הסופר הדני האנס כריסטיאן אנדרסן. במכתב משנת 1866 כותב אנדרסן לבלוך: "הודות לאמנותך נוסף בכל פעם שלב חדש בסולם יעקב שלך לעבר הנצחיות".
בלוך פגש את רעייתו לעתיד, אלמה טרפקה, ברומא, שם נישאו במאי 1868. הם ניהלו חיי משפחה מאושרים עד למותה בטרם עת בינואר 1886. מות אשתו גרם לבלוך סבל רב כשנותר לבדו עם שמונת ילדיהם.
פריצת דרך ותהילה.
פטרון האמנות הדני, יצרן הבירה, יעקובסן J.C. Jacobsen, שראה את עבודותיו של בלוך מאיטליה, הזמין אותו בשנת 1865 לצייר 23 תמונות על חייו ומותו של ישו עבור חלל המזבח בקפלה המלכותית, בטירת פרדריקסבורג (כיום המוזיאון ההיסטורי הלאומי הדני), שעברה שיפוץ לאחר שנשרפה כליל בשנת 1859. בלוך עבד על יצירות אלה במשך 14 שנים, עד שנת 1879, ולדברי מומחים לאמנות הן מושפעות רבות מסגנון החיים שאליו נחשף בלוך במהלך שהותו באיטליה. יצירות אלה הפכו אותו לאמן מבוקש ביותר בתחום זה, והוא הוזמן ליצור עבודות כאלה בעוד 8 כנסיות ברחבי דנמרק ושוודיה. עבודותיו אלה כלולות בין מיטב יצירותיו והפכו למקור פופולרי מאוד לגרסאות ולחיקויים.
בשנת 1865 התקבל כחבר לאקדמיה המלכותית הדנית לאמנות. בשנת 1871 מונה למשרת פרופסור באקדמיה לאמנות. בין השנים 1873 – 1883 שימש לסירוגין כחבר מועצה באקדמיה. הוא הפך עם הזמן לאחד מציירי הדיוקנאות הטובים ביותר באירופה. בשנת 1888 הוצג דיוקן עצמי שלו בגלריית האופיצי בפירנצה. משנת 1888 עד מותו בשנת 1890 שימש כסגן נשיא האקדמיה הדנית לאמנות. בלוך עוטר במדליית מסדר האבירים הדני דננברוג (Order of the Dannebrog). הוא נפטר ממחלת הסרטן ב-22 בפברואר 1890. בהספדים לאחר מותו תואר כאמן הדני הגדול ביותר באותה עת.
בלוך והכנסייה המורמונית.
כחצי מאה לאחר מותו גילתה הכנסייה המורמונית את עבודותיו והחלה לעשות בהן שימוש רב בפרסומיה המגוונים ובכל מוסדותיה ברחבי העולם. בסרטים שהפיקה הכנסייה על חייו של ישו נעשה שימוש בולט בציוריו של בלוך כמודל לעיצוב הצבעים, האור, ההעמדה ותנועת השחקנים ברבות מהסצנות. בשנת 1945 רכש מוזיאון האמנות של אוניברסיטת בריגהאם יאנג את יצירתו של בלוך "ישו המרפא בבריכת חסדא", בסיועו של הצייר הדני אמריקאי סורן אדסברג (Soren Edsberg) חבר הכנסייה המורמונית. היצירה מוצגת במוזיאון שנמצא בעיר פרובו (Provo) במדינת יוטה בארצות הברית. לאור השימוש הרב שנעשה בעבודותיו של בלוך במדיה המורמונית, פנתה הכנסייה בראשית שנות ה-90 למוזיאון טירת פרדריקסבורג בבקשה לאפשר צילום מחדש של עבודותיו של בלוך מהקפלה המלכותית. על מנת להשיג תצלומי איכות בתאורה מתאימה התיר המוזיאון להוריד את התמונות מקירות הקפלה. בהזדמנות זאת התמונות נוקו והושב לצבעיהן הברק שהתעמעם בחלוף למעלה ממאה שנים מאז יצירתן. יצירה נוספת, "חייל רומאי לועג לישו", נרכשה על ידי המוזיאון מאוסף פרטי בשנת 2005. במוזיאון מוצגים גם תצריבים (etching) רבים מיצירותיו של בלוך.
אחרית.
בשני העשורים האחרונים לחייו התמחה בלוך גם בטכניקת התצריב. הוא למד מקרוב את עבודותיו של רמברנדט בתחום זה. הודות למחקרו הקפדני עלה בידיו לשכלל את שליטתו באור ובצל ברישומיו. בזכות הישגיו אלה צבר מוניטין רב בתחום ההדפסים. הוא פנה ליצירת תצריבים מתוך מחשבה שהם הולמים יותר לביטוי רגשות כאב ברישומיו על סבלו של ישו. עבודות התצריב שלו, שכמה מהן הודפסו בכ-2,000 עותקים, הפכו מבוקשות ביותר וקשות להשגה במאה השנים שלאחר מותו.
עבודות רבות ממכלול יצירתו של בלוך הוצגו בתערוכות רבות, הן בחייו והן לאחר מותו, בדנמרק וברחבי אירופה, בין השאר בפריז, רומא, וינה, ברלין ולונדון. יצירות רבות שלו מוצגות כיום במוזיאונים ברחבי העולם.
בחייו זכה בלוך להערכה רבה כאמן מצליח אך נשכח לאחר מותו, ובייחוד עם הופעת האימפרסיוניזם. למרות העובדה שרק בשלב מאוחר בחייו הוא החל לעסוק בנושאים מהברית החדשה, בלוך נחשב כיום בעיני רבים כפרשן החזותי החשוב ביותר של המאורעות בחייו ובמותו ישו.
מגפת הקורונה באוסטריה
התפרצות נגיף הקורונה באוסטריה החלה ב-25 בפברואר 2020.
ציר זמן.
ב-25 בפברואר דיווחו הרשויות במדינה על שני מקרים ראשונים במדינה של הידבקות בקורונה. שני צעירים בני 24 שהגיעו ממחוז לומברדיה שבאיטליה אובחנו כנושאים את הנגיף. הם אושפזו בבית חולים באינסברוק.
ב-27 בפברואר אדם בן 72 בווינה שאושפז בבית חולים עם תסמינים של שפעת, נבדק לאחר עשרה ימים והתגלה שהוא חולה בקורונה. במשפחה עם שני ילדים, ששבה אף היא מלומברדיה, התגלו הילדים כנושאי הנגיף. בבית ספרו של אחד הילדים נשלחו מספר מורים ותלמידים לבידוד ביתי, מחשש שידביקו אחרים.
ב-1 במרץ זיהו הרשויות בגרמניה ובארצות הנורדיות את הכפר האוסטרי אישגל המשמש כאתר סקי בולט, כמוקד הדבקה משמעותי. לגבי כמה מאות הדבקויות, במדינות רבות, עלה החשד כי אירעו בכפר. באוקטובר פורסמו מסקנות של חקירת ההתפרצות בכפר.
ב-10 במרץ הוחלט על סגירת האוניברסיטאות במדינה. כמו כן, נאסרו אירועים במקומות פתוחים שבהם מעל 500 משתתפים, ואירועים במקומות סגורים שבהם מעל 100 משתתפים. בנוסף, הוחלט על סגירת בתי הספר וגני הילדים, ומעבר ללמידה מרחוק.
ב-12 במרץ דווח מקרה המוות הראשון מקורונה: אדם בן 69 ששב מאיטליה מת בבית החולים בווינה.
ב-15 במרץ נאסר על התכנסויות של מעל לחמישה אנשים, והמסעדות נקראו לסגור את שעריהן. מושל טירול גינטר פלאטר הורה על הטלת סגר בטירול, וקרא להימנע מיציאות לא חיוניות מהבית. למחרת, הוחלט על סגר כולל.
ב-30 במרץ הורתה הממשלה על חובת חבישת מסיכת פנים בכל כניסה למרכול, החל מ-6 באפריל.
ב-16 באפריל, החלה אוסטריה בתוכנית אסטרטגיית היציאה השלה. נפתחו חנויות ששטחן קטן מ־400 מ"ר תוך הקפדה על מגבלות של חבישת מסיכה ושל מספר השוהים בחנות.
בספטמבר, עקב האצה בעליה בתחלואה, התקהלויות במקומות סגורים הוגבלו לעד עשרה אנשים. כשבוע קודם ההתקהלויות במקומות סגורים הוגבלו ל-50 איש.
בסוף אוקטובר, הוחלט להטיל עוצר לילי מ-3 בנובמבר. בנוסף, נסגרו מסעדות, ברים ותיאטראות. בהמשך הוחלט להטיל סגר החל מ-17 בנובמבר. בתי הספר היסודיים והגנים שנסגרו באותו היום נפתחו ב-7 בדצמבר.
ממשלת אוסטריה הכריזה בנובמבר על תוכנית בדיקות המוניות של האוכלוסייה. על פי הטיוטה הפדרלית, המורים והגננות ייבחנו תחילה, ב-5 וב-6 בדצמבר. שוטרים יבדקו אז בשבעה ובשמיני לחודש, כאשר האוכלוסייה הכללית תיבדק ב-19 וב-20 בדצמבר. חלק ממדינות אוסטריה הודיעו על לוח זמנים אחר. השתתפות בתוכנית היא וולנטרית ותשתמש בבדיקות אנטיגן מהירות.
אחרי כשלושה שבועות הסגר בוטל באופן חלקי כשמגבלת התנועה הוסרה במהלך היום, חנויות בלתי חיוניות הורשו להיפתח מחדש לקראת חג המולד, ובית הספר היסודי נפתחו מחדש. מוזיאונים וספריות נפתחו מחדש, יחד עם מספרות, ומתקני ספורט שאינם כרוכים בקשר הדוק. נישאר סגר לילי. מסעדות וברים נשארים סגורים. מלונות היו פתוחים רק למטיילים עסקיים. אירועי תרבות עדיין נאסרו ובתי הקולנוע נשארו סגורים. כיתות ח ומעלה לא שבו לבתי הספר.
בהמשך הודיעה הממשלה שיוטל סגר מלא לאחר חג המולד, 26 בדצמבר, 11 יום אחרי ההקלות. חנויות שאינן חיוניות שנפתחו, ייפתחו מחדש ב-18 בינואר יחד עם מסעדות, בתי ספר, מוזיאונים ותיאטראות. ממוצע הנדבקים לשבוע במדינה צנח בשני שלישים לכ-200 לכל 100,000. לפי קורץ, המטרה הייתה הורדה למאה.
בנוסף, במהלך 16 ו-17 בינואר, מי שאובחן כשלילי בבדיקות האנטיגן במהירות, יוכל להשתתף באירועי ספורט, קונצרטים או מסעדות החל מ-18 בינואר. המסרבים להיבדק יידרשו להישאר בסגר למשך שבוע נוסף. בפועל, הסגר הוארך עד 7 בפברואר בתקווה להוריד התחלואה למרות המוטציות שנחשדו כמדבקות יותר.
בתחילת פברואר, היו 105.4 לכל 100,000 כשהמטרה הייתה ירידה ל-50 לכל 100,000. החל מ-8 בחודש הוסר הסגר במדינה. נשאר סגר לילי. בתי מלון ומסעדות וכו' נשארו סגורים. שני בתי אב היו רשאים להיפגש עם עד 4 מבוגרים. חנויות בגדים קטנות הורשו להיפתח. קפסולות בכל בתי הספר, המורים והתלמידים היו צריכים להיבדק כל שבוע והלמידה היא יומיים מרחוק ויומיים בכיתה. מספרות ומכוני גוף למיניהם נפתחו, עם רישום אלקטרוני של הנוכחים ובדיקה שלילית לכל מי שנכנס למקומות האלה מ־48 שעות לפני התור וכו'. מוזיאונים, ספריות וגני חיות נפתחו עם מגבלת אנשים.
למחרת, הוגבלה תנועה ממחוז טירול בשל התפרצות מוטציה 501.V2 של נגיף הקורונה. הגבלות אזוריות הוטלו גם בהמשך בעת הצורך. בסוף מרץ החלה ירידה בתחלואה. הוחלט על הקלות. למשל, ב-19 במאי, מסעדות, תיאטראות, בתי קולנוע ומתקני ספורט בכפוף לתנאים. הושק התו הירוק. הותרו אירועי חוץ עם 3,000 איש ופנים עם 1,000 כשהנוכחים יושבים. היו 62.2 נדבקים לכל 100,000. עוצר הלילה הוסר ב-15 במאי. בהמשך הושק תו ירוק. ההנחיות היו תלויות באזור הגאוגרפי ובסטטוס החיסוני.