באוגוסט 1957 ביזמת סא"ל אריה ברוש ראש ענף המודיעין של חיל הים, יצא גל למשימת איסוף מידע בים סוף. שם זומנו לו כשבעה חודשים של הרפתקאות עם ספינת הדיג Negisti saba - בעברית מלכת שבא. ועם ספינת משא קטנה בשם Halkis בדגל פנמה. שתיהן עסקו בפעילות אחרת מאשר דייג או מסעות.
נראה שהכיסוי לפעילות לא היה מספיק חזק, הספינה נתפסה על ידי משטרת סודאן וגל בילה כחודשיים בכלא סודני. את הזמן בכלא ניצל כדי לשפר את שליטתו בשפה האנגלית.
משחתת וטרפדות.
מרכיב חשוב ברכישת המשחתות מהצי המלכותי הבריטי היה קבלת ידע ימי תפעולי. קציני המחלקות עברו הכשרה לתפקידם בבריטניה. לאחר שובו של גל מאפריקה נשלח בשנת 1958 עם עוד שני קצינים לקורס קציני שנערך בבסיס הצי הבריטי בפורטלנד (בריטניה). כמקובל אז, בתנאי היציאה מחוץ לישראל של עובדי המדינה, שינה את שם משפחתו מגיצוביץ' לגל. הקורס באנגליה ארך כחצי שנה ועם שובו הוצב למשחתת אח"י אילת בתפקיד קצין מחלקת . ולאחר כשנתיים הוצב שוב לסט"רים, הפעם כמפל"ג 915, היה מאוד מרוצה לחזור לטרפדות.
חילוץ יהודי מרוקו.
תוך כדי שירותו בפלגת הטרפדות ב-10 בינואר 1961 קרה אסון ימי לעלייה ממרוקו. הספינה אגוז טבעה במיצרי גיברלטר ונספו 52 עולים ממרוקו ואלחוטאי צרפתי אחד. הברחת היהודים שם התנהלה על ידי אנשי המוסד למודיעין ותפקידים מיוחדים, שהיו לא כל הכשרה ימית.
לאחר האסון מינה ראש ממשלת ישראל דוד בן-גוריון ועדת חקירה של שני אנשים – מנחם כהן אז רב חובל, ואליעזר שושני מקיבוץ יפעת והוחלט להמשיך את הפעולה בים על ידי אנשי מקצוע. מפקד החיל האלוף יוחאי בן-נון הזמין את גל והציע לו להתנדב לתפקיד וגל ענה בחיוב.
הצורך היה דחוף ביותר תוך מספר ימים התארגן לנסיעה. לפני צאתו קיבל תדרוך מדב מגן (ברצ'יק), שתיאר את ארגון הוצאת אנשים בחשאי מהחוף המרוקאי. כשהגיע לפריז פגש את משה רבינוביץ' שהיה ממונה על המבצע הימי מטעם המוסד. גל השתלב בעבודת המוסד שהיה אז בראשותו של איסר הראל, והייתה לו תחושה של כמו משפחה. הוא התרשם מההתלהבות והמסירות וכולם נתנו לו הרגשה של שיוך ותמיכה. רבינוביץ' חכר בנאפולי ספינה של כ-500 טון - שכונתה "קוקוס" כאסוציאציה לאגוז שטבעה - גל קיבל את הפיקוד בנמל Portici ליד נאפולי והפליג לכיוון גיברלטר. ההפלגה נמשכה כשבוע והייתה רצופה סערות החל מהים הליגורי ואחר כך בסערת מיסטרל. רק מערבה לאיים הבלאריים נרגע קצת הים. בגיברלטר נפגש עם משה רבינוביץ', מנחם כהן ואליעזר שושני ואיתם גובשה תוכנית העבודה .
הניסיון הראשון להוציא יהודים, בחוף האוקיינוס האטלנטי, ליד אגאדיר, נכשל. הים לא סער במיוחד אבל גלי החוף היו אדירים ולא אפשרו גישה ויציאת סירות. הספינה חזרה לגיברלטר ושם פגש לראשונה את מפקד המבצע כולו, מטעם המוסד, אלכס גתמון במקום הוחלט שגל יטוס למרוקו וינסה לאתר חופי מילוט מתאימים.
במרוקו אז, ישראלי נמצא בסכנה מתמדת. ההסתה נגד ישראל בפרט ונגד יהודים בכלל הייתה בשיאה, הנאצריזם שלט ברחוב, המלך מוחמד החמישי - שנחשב מגן היהודים מחד אך התקרב לנאצר מאידך- נפטר ויורשו חסן השני טרם שלט בעניינים. במרוקו נותרו כ 135 אלף יהודים, פזורים ברחבי מרוקו, רובם במרחקים גדולים מהמרכז. חוקקו חוקים נגד יהודים בדומה לחוקי נירנברג.
גל הגיע למרוקו, סייר בחופים ומצא חוף מתאים. כל שנת 1961 הוצאו ממרוקו עולים בדרך הים בעיקר. בשנים 1962–1963 גם בדרכים אחרות. גל בספינתו העביר את העולים לגיברלטר, משם הועבר הטיפול לידי הסוכנות היהודית. סה"כ 73,000 עולים. כאות הערכה לפעילותו הוצג מייק גל בפני נשיא המדינה יצחק בן-צבי לאחר שהומלץ על ידי ועדה בראשות משה שרת כאזרח מצטיין ואף קיבל תעודת
חזרה לחיל הים.
בשנת 1963 שב גל לישראל וקיבל את הפיקוד על אח"י נגה (ק-22) ערך איתה הפלגות לאימוני חובלים במזרח הים התיכון. בשנים 1964–1965 שימש סגן מפקד אח"י חיפה (ק-38).
בשנים 1965–1966 עבר קורס פו"מ ימי מחזור י"ב. מפקד המכללה היה מרדכי גור.
ספינות סער - לאחר סיום הקורס במכללה לפיקוד ולמטה הוצב גל לצוות "שלכת" היחידה שהחלה בהכנות לקליטת הסטי"לים שנבנו אז בשרבורג. במסגרת זו יצא בחודש דצמבר 1966 עם מיכה רם וקצינים נוספים לאימונים בטרפדות הצי הגרמני. הם בילו חודש ימים על טרפדות מדגם 'יגואר' שהיוו את הבסיס לספינות סער. בסיס שייטת הטרפדות הגרמנית היה בוילהלמסהאפן. גל כראש המשלחת דרש מחבריו לא לדבר על נושא השואה ולא להפגין עוינות נגד הצוותים הגרמניים שמרביתם היו צעירים מלקחת חלק במלחמה. אך הימאים הגרמנים העלו ביוזמתם את הנושא בשיחות רבות. מפקד שייטת הטרפדות אדמירל ארנדט, אשר שימש במלחמה כמפקד צוללת בצי הגרמני, קיבל בחום רב את המשלחת והזמינה לביתו להכיר את אשתו שאביה היה יהודי.
אח"י מבטח - בחודש יולי 1967 הצטרף גל לצוות שלכת בשרבורג קיבל את הפיקוד על אח"י מבטח שהושקה למים ב-11 באפריל 1967. עם אח"י מבטח זו הסתובב בתעלה הבריטית כשישה חודשים וביצע את כל הבדיקות הנחוצות. באחת ההפלגות נפגש עם הצוללת דקר שעשתה גם היא ניסויי ים.
במלחמת ששת הימים - בתקופת ההמתנה שב גל לארץ וחזר לתפקיד סגן מפקד אח"י חיפה עם יהודה בן-צור כמפקד. המשחתת סיירה באזור החוף ובאחד המקרים גם תקפה צוללת מצרית וגרמה לה נזקים עד שזו נאלצה לשוב לאלכסנדריה. באחת ההפלגות שבתה המשחתת קצינים מצריים שניסו לעבור למצרים בסירת מפרש.
המשך באח"י מבטח – לאחר מלחמת ששת הימים חזר גל לשרבורג ועסק בהשלמת הניסויים וההתקנות באח"י מבטח. ב-15 בדצמבר יצאה הספינה בפיקודו של גל משרבורג והפליגה לישראל עם תדלוק בגיברלטר ובנמל אוגוסטה בסיציליה. נתיב אותו עברו ספינות הטילים אחריו.
ב 25 בדצמבר 1967 הגיעה אח"י מבטח לנמל חיפה בחיל הים הישראלי. מערכות טילי הגבריאל עוד לא היו מוכנות והספינה חומשה בשלושה תותחי 40 מ"מ. ב-25 בינואר 1968 אבד הקשר עם הצוללת דקר והמשימה המבצעית הראשונה שקיבל גל הייתה השתתפות בחיפושים אחריה. החיפושים נערכו במצב ים סוער הרבה מעל מה שהספינה הייתה מתוכננת. עם הגעת הספינה השנייה אח"י משגב מונה מיכאל גל למפקד פלגה 31 בדרגת סא"ל.
עבודת מטה - ב-1968 סיים גל את התפקיד בשייטת ספינות הטילים והוצב בענף במפקדת חיל הים. לאחר שנתיים של שירות במפקדה הגיע גל למסקנה כי יוכל להביא תועלת רבה יותר בעבודה בשטח.
המוסד למודיעין ותפקידים מיוחדים – בסוף שנת 1970 על פי בקשתו הושאל גל לשירות במוסד בפעם השנייה ופעל באיטליה. במסגרת זו לקח חלק במבצע זעם האל. ושירת בו עד ינואר 1975 ופרש מצה"ל.
אוניית גלנוע - ב-1 בפברואר 1978 חזר גל לשירות קבע ושימש כמפקד האוניה אח"י בת גלים 2 בים סוף. במסגרת זו יצא עם משלחת קציני חיל הים לביקור בצי ארצות הברית בנאפולי בנושא תספוק יחידות צי בלב ים. בתפקיד זה שירת עד 31 בינואר 1979 עת פרש לגמלאות בשנית.
באזרחות.
לגל רישיון רשמי כקצין ימי ראשון תעודה המספיקה לפיקוד על כלי שיט מסחריים קטנים. לאחר סיום שירותו במוסד בשנים 1976–1977 עבד בחברת ספנות בחוף ובים.
משנת 1980 עד 1988 עבד במועצה לשיווק פרי הדר באירופה. מ-1989 עד 1993, ניהל חברת בת של "אמישראגז" בניגריה. בין השנים 1993-1998 עבד בחברה רוסית כיועץ לארגון וניהול ולאחר מכן הפסיק לעבוד.
לימודים והשכלה.
הלימודים של גל נקטעו בגיל צעיר ואת ידיעותיו השלים בעצמו. לא קיבל השכלה מסודרת ברמת תיכונית או אקדמית.
היה לגל כישרון לרכוש שפות ולתקשר עם אנשים שונים. לשפות מרכז אירופה שקלט בילדותו: יידיש, הונגרית, צ'כית, רוסית, גרמנית ועברית מקראית. נוספו במשך השנים אנגלית, איטלקית וצרפתית.
גל למד והשתלם קורסים מקצועיים: בקורס חובלים של חיל הים ובקורס קציני טורפדו ונגד צוללות בצי הבריטי. כמו כן הוסמך כ'חובל ראשון' בצי הסוחר.
חיים אישיים.
ממשפחתו של גל נותר האח הבכור אמיל גצוביץ שהגיע לארץ ישראל, התגורר בכפר אתא, נעשה נהג משאיות וניהל מתקן באבן וסיד.
נישואים - בסוף שנת 1948, נודע לגל כי הגיעו עולים מצ'כיה במחנה עולים בפרדס חנה. הוא הגיע למחנה ופגש את פרידה ממשפחת ברקוביץ אותם הכיר בעבר. פרידה, נולדה בכפר 'הורינץ', במרחק כ-10 ק"מ מכפר הולדתו של גל. המשפחות היהודיות באזור הכירו וכך היה קשר מוקדם בין המשפחות. משפחת ברקוביץ נספתה גם היא בשואה. נותרו לפליטה רק פרידה עם בת דודה הנשואה שהגיעו לארץ. שותפות הגורל הביאה לאהבה ממבט ראשון. הזוג נישא והתגורר בבית נטוש ברחוב יפו בחיפה. ובשנת, 1950, נולד הבן הבכור אהרון בבית החולים "מולדה" בכרמל. בשנת 1951, עברה המשפחה לגור בשיכון צבא הקבע בקריית חיים המערבית.
מעין נקמה - בשנת 1955, בעת נסיעה ברכב צבאי ברחוב הרצל, בחיפה זיהה גל ברחוב את מי ששימש קאפו במחנה הריכוז שבו היה כלוא. עצר את הרכב והכה עם מפתח הגלגלים את האיש, מכות נמרצות. בעקבות כך נעצר הועמד למשפט אך זוכה.
דור המשך - למשפחה נולדו שלושה בנים. גל היה גאה מאוד בהם. הבכור אהרון למד בבית הספר לקציני ים עכו וסיים קורס חובלים, מחזור י"ח ונעשה קצין ים בחיל הים. גל רווה נחת והופתע, ביוני 1969, לקרוא בהארץ, ולראות את תמונתו של הבן כמצטיין בקורס קציני ח"יר השלב הראשון בקורס החובלים. הבן השני יוסי חלה בשיתוק ילדים והתגבר על כך, סיים בה"ד 1 ושירת כקצין שליטה בחיל הים. הבן הצעיר אילן למד בבית הספר לקציני ים עכו, הצטרף למשפחתו וסיים לימודי תיכון בגרמניה. שירת בפלגת דבורים בחיל הים.