כל הגיבורים בסרט משלימים עם המצב בו הם חיים, אך ג'וני נאבק על מנת לשמור עליו (הוויכוח הקולני עם השומר על סוף הימים). סבסטיאן, מסמל בסרט את המעמד הגבוה ש"דופק" את המעמד הנמוך (תרתי משמע- סופי). לואיז מסמלת את המפרנסת, היא קול ההיגיון והרציונל. לכאורה מצבה טוב יותר משל שאר העניים בסרט, אך בחייה האישיים היא בודדה ואינה יכולה לסבול את המצב. סופי, מכורה לסמים, רעבה לקשר וחושבת שרק קשר יעזור לה לצאת מהמצב בו היא חיה. אך ג'וני, אין בו כוח נפשי להתמודד עם מצבים המתרחשים בחייו, למרות החזות הבטוחה והיהירה שהוא מציג כלפי חוץ; הוא בור כאשר יש רמז לקשר כלשהו עם סופי ומשוטט ברחבי לונדון, וכאשר לואיז מסכימה לקבלו חזרה בסוף הסרט הוא בורח חזרה למנצ'סטר פצוע וחבול.
מייק לי מנתק את הצופה מבחינה רגשית מהסרט, משום שרק כך יוכל הצופה להגיע למסקנה שמצבם העגום של הגיבורים הגיע לכדי עוני מוחלט בגלל הפוליטיקה והחברה. על מנת להבין את הנושא ואת הביקורת החברתית פוליטית של מייק לי הוא מנתק את הסיפור מהצופה, למרות שהדמויות חוות חוויות קשות מאוד.
הסרט הוא סרט פוסט מודרני על כל מאפייניו: ישנה השלמה עם הבנאליות של המוות והרוע (הדמויות משלימות עם מצבם ולא נלחמות על מנת לשנות אותו), יש התייחסות לפטישיסטיות - אהבה לחפצים, אביזרים או תלבושות (דבר שמתבטא בעיקר ביחסי המין של סבסטיאן. הוא כופה את עצמו על החלשים ממנו), לכל אחת מהדמויות יש את הנרטיב שלה (סופי מפרשת את יחסי המין שקיימה עם ג'וני כקשר בהתהוותו, אך ג'וני אינו חושב כך כלל ואף זורק אותה לאחר מכן), והדמויות בסרט, אין בהן אלא רוע יחסי (אין דמות שאפשר לומר עליה שהיא טובה. כל הדמויות רעות ביחס לדמויות אחרות וביחס להשקפת עולמם ולמעשיהם).
רוזמונד פילצ'ר
רוזמונד פילצ'ר (באנגלית: Rosamunde Pilcher; 22 בספטמבר 1924 – 7 בפברואר 2019) הייתה סופרת בריטית.
ביוגרפיה.
רוזמונד פילצ'ר נולדה ב־1924 בללאנט, קורנוול, בריטניה והחלה לכתוב בגיל חמש-עשרה. בשנת 1942, אחרי סיום בית הספר, יצאה לעבוד כמזכירה בצי הבריטי והתגייסה לחיל הנשים הבריטי. בהמשך החלה לעבוד במשרד החוץ.
בשנת 1946 נישאה לגראהם פילצ'ר ועברה לדאנדי, סקוטלנד, שם חיה את המשך חייה. כעקרת בית ואם לארבעה ילדים, המשיכה לכתוב סיפורים קצרים וסיפורי אהבה לשבועוני נשים על שולחן המטבח, תחת שם העט ג'יין פרייזר.
בשנת 1987, בגיל 63, כתבה רוזמונד את הסאגה המשפחתית אוספי הצדפות, יצירה שהובילה לפריצת הדרך בקריירת הכתיבה שלה. מאז הקנו לה ספריה מקום של כבוד בין הסופרות המצליחות ביותר בימינו. ספריה המאוחרים מצטיינים מעל לכל בחוכמת חיים, תבונה, רגישות ואהבת אדם. הדמויות שהיא יוצרת אמיתיות ומשכנעות, והאמפתיה העולה מכתיבתה איננה גולשת לעולם לרגשנות, אולי הודות להומור העדין ולרגשות המרוסנים המאפיינים אותה.
"אוספי הצדפות" מלווה, בכישרון ובראייה חודרת ומעמיקה, את חייה של אישה יוצאת דופן ומיוחדת במינה מילדות עד זיקנה, חיים רצופים יופי וכאב, אובדן וגילוי, טרגדיה והשלמה, עד לקץ.
ספטמבר הוא סיפורן של שתי משפחות סקוטיות בכפר קטן, הרחק בהרים, על סודות קבורים עמוק, על מתיחות משפחתית, המאיימת להרוס חיי נישואים איתנים, על טראומה נושנה ואהבה חדשה, שכולם מגיעים לשיא בנשף ריקודים מפואר בחודש ספטמבר. גם כאן מצליחה רוזמונד פילצ'ר להימנע מרגשנות או מלודרמטיות גם בתיאורים הטעונים ביותר, הודות לאיפוק ולתבונה השקולה שבכתיבתה.
האחרון בספריה היה היום הקצר של החורף, העוסק בהתגברות על טרגדיה ומציאת חיים חדשים בגיל זיקנה. הדברים שנאמרו על שני הספרים הקודמים תקפים גם כאן, אם כי הספר שונה באופיו מקודמיו.
ספריה האחרים קצרים יותר ופחות מורכבים, אך גם בהם ניכרים אותם מאפיינים של כתיבתה, הן ברומנים והן בסיפורים הקצרים.
פילצ'ר נפטרה ב־7 בפברואר 2019.
קולוניית הקייפ
עגבניה
מרקוס מילר
מרקוס מילר (באנגלית: Marcus Miller, נולד ב-14 ביוני 1959 בברוקלין, שבניו יורק) הוא זמר ג'אז, מלחין, רב נגן ומפיק מוזיקלי זוכה פרס גראמי. ידוע בעיקר בשל כישוריו בנגינת גיטרת הבס. מילר מנגן גם על כלים רבים אחרים, כמו קלרינט, סקסופון, קלידים וגיטרה. לקח חלק במאות הפקות ג'אז, רוק ורית'ם אנד בלוז והוציא מספר הקלטות סולו מאז תחילת דרכו בסוף שנות ה-70.
בגרותו.
מרקוס מילר נולד בברוקלין וגדל בג'מייקה, שם למד לנגן על מספר כלי-נגינה בקלות עד בגרותו. מילר הצעיר הופיע רבות במועדוני ג'אז ניו יורקים עוד לפני שהגיע לגיל 18. לאביו, שניהל מקהלה וניגן באורגן (בעיקר בכנסייה), הייתה השפעה מכריעה על השכלתו המוזיקלית. לאחר שניגן עם מוזיקאי ג'אז גדולים כמו דייב גרוסין, ארל קלו, גרובר וושינגטון ובוב ג'יימס, התחיל לעבוד בצורה סדירה עם מיילס דייוויס האגדי, עמו עבד על מספר אלבומים, ביניהם Tutu ו- Music from Siesta.
קריירה מוזיקלית.
משנות ה-80 ועד היום מילר הקליט מספר אלבומי סולו. עבודותיו האישיות זהות לעבודותיו החיצוניות; בעיקר הכלאות של פאנק, רית'ם-אנ'-בלוז, וג'אז, אך שני האלבומים - The Sun Don't Lie ו-Tales שיצאו ב-1993 ו-1994 שילבו טכנולוגיות סאמפלינג שאז היו דיי חדשניות. ב-2001 אלבומו M2 זיכה אותו בפרס גראמי בקטגוריית אלבום הג'אז המהפכני ביותר.
בשנת 1998 החלה חברת הגיטרות הגדולה, פנדר, לשווק את הבס ג'אז "Marcus Miller Sigantaure".
מילר חבר לבסיסטים סטנלי קלארק וויקטור ווטן להקמת ההרכב המשותף SMV
כיום, מרקוס גם מנהל חברת גיטרות בס בשם Sire, המייצרת אלטרנטיבות זולות לגיטרות הבס של פנדר שבהן הוא משתמש ועוד סוגים שונים של גיטרות בס.
סגנון נגינה.
מרקוס מילר משתמש בדרך כלל בצורת הפריטה "סלאפינג" (Slapping) ו"פופינג" (Popping) שבה מכים ומושכים את המיתרים בעזרת אצבעות יד ימין (ולא על ידי פריטה בעזרת ה"אצבע" וה"אמה") ונחשב לאחד מאמני הבס השולטים ביותר בצורת נגינה זאת. לעיתים הוא מוסיף אפקטים מיוחדים לנגינתו.
אלקטרוניקה ספרתית
אלקטרוניקה ספרתית (דיגיטלית) הוא תחום המשלב עיבוד אותות ספרתי ותכנון מכשירים אלקטרוניים המשמשים ליצירת אותות ועיבוד שלהם. מעגלים אלקטרוניים מבוססים על רמות מתח בדידות.
מעגלים ספרתיים נמצאים בבסיסם של מוצרים דיגיטליים כגון מחשב, מחשבון, טלפון סלולרי, שעון דיגיטלי ועוד, ולמעשה מצויים ברוב המכשירים החשמליים בעולם.
בניגוד למעגלים אנלוגיים, במעגל דיגיטלי אין חשיבות לרמת המתח המדויקת, אלא רק להיותה גבוהה או נמוכה מסף מסוים. נהוג להגדיר תחום מתח גבוה, תחום מתח נמוך, ו"אזור לא חוקי" ביניהם, על מנת למנוע מצב של אי בהירות. רמת מתח גבוהה נקראת "אחד לוגי", ורמת מתח נמוכה נקראת "אפס לוגי". מעגל דיגיטלי בסיסי הוא שער לוגי, המבצע פעולה לוגית פשוטה (כמו "או", "וגם"), פעולה שממנה ניתן לבנות מערכת המבצעת פעולות מורכבות יותר.
האלקטרוניקה הדיגיטלית התפתחה בד בבד עם המחקר בתחום המוליכים למחצה. רכיבי האלקטרוניקה הדיגיטלית הראשונים ממוליכים למחצה מומשו על ידי טכנולוגיה שנקראת "לוגיקת נגד-טרנזיסטור" (RTL). טכנולוגיות מתקדמות יותר היו "לוגיקת דיודה-טרנזיסטור" (DTL) ו"לוגיקת טרנזיסטור-טרנזיסטור" (TTL). האחרונה הייתה הנפוצה ביותר במהלך שנות ה-80 ובתחילת שנות ה-90 של המאה העשרים, אולם כיום הטכנולוגיה הנפוצה ביותר היא CMOS, בזכות המהירות, הצפיפות הגבוהה וצריכת ההספק הנמוכה שלה.
ביהייביוריזם
רצון ערוסי
הרב ד"ר רצון הלוי ערוסי (נולד ב-1944) הוא רב העיר קריית אונו, חבר מועצת הרבנות הראשית לישראל, מייסד ויו"ר ארגון הליכות עם ישראל, ונשיא מכון משנת הרמב"ם. בעל תואר דוקטור למשפטים מאוניברסיטת תל אביב, ומרצה למשפט עברי באוניברסיטת בר-אילן. זוכה פרס כץ לשנת התשע"ט. נחשב לתלמידו המובהק של הרב יוסף קאפח.
ביוגרפיה.
נולד בתימן בעיר צנעא ליוסף וסעדה. סבו, אברהם, היה מתלמידי הרבנים יחיא קאפח ויחיא אביץ', מעשירי תימן ומעסקני הציבור בעיר צנעא. בשנת 1949 עלה לישראל עם משפחתו, שהגיעה למחנה העולים בעין שמר, שם נגזזו פאותיו בידי גננות השומר הצעיר. ובהמשך עברה המשפחה למושבת העולים קדימה, ולבסוף השתכנה בשכונת עמידר ברמת גן.
למד בבית הספר יסודי התורה, בישיבת הדרום ובישיבת חברון. למד גם אצל הרב דוד עואץ', רב הקהילה ברמת עמידר, ואצל הרב יוסף קאפח ונחשב לתלמיד מובהק שלו. שירת בצה"ל ושימש כקצין במילואים.
למד לתואר ראשון במשפטים באוניברסיטת בר-אילן ואת התואר השני והשלישי עשה באוניברסיטת תל אביב. עבודת הדוקטורט שלו הוגשה – תחת הכותרת "התנגשות הדינים בפסיקת ההלכה הבינעדתית בישראל" – באלול ה'תשמ"ז (ספטמבר 1987).
לימד כר"מ בישיבה תיכונית מקצועית בכפר סיטרין ובתיכון דתי-מקיף שקדיאל-לוד. בעבר שימש כמרצה למשפט עברי באוניברסיטת בר-אילן. הוסמך לרבנות על ידי הרבנים הראשיים לשעבר הרב מרדכי אליהו והרב אברהם שפירא, הרב יחזקאל סרנא ראש ישיבת חברון, הרב יוסף קאפח, הרב עובדיה יוסף והרב מאיר מאזוז.
בשנת 1985 היה חבר הוועדה הציבורית "לגילוי ילדי תימן הנעדרים". בסוף שנות ה-80 פעל במסגרת "הוועד הציבורי למען יהודי תימן" להעלאת שארית גולת יהודי תימן.
בשנת ה'תשמ"ז נבחר לכהן ברבנות העיר קריית אונו. החל משנת 2003 הוא חבר במועצת הרבנות הראשית. כן משמש יושב ראש ועדת הנישואין שלה, ויו"ר הוועדה לדיאלוג בין-דתי מטעמה. בשנת 2013 הודיע על התמודדות לתפקיד הראשון לציון, אך פרש לפני הבחירות.
חבר ההנהגה הרבנית של "חותם". משמש כנשיא אגודת אחווה.
משנה ופעילות ציבורית.