בין השנים 1948–1964 הוא היה עובד הסוכנות היהודית ועסק בקליטת עלייה. בינואר 1958 הוא קיבל מהסוכנות חופשה ללא תשלום, בת שנתיים, כדי לשמש כראש מועצת קריית מוצקין. זאת לאחר שקואליציה במליאת המועצה, שהונהגה על ידי משה גושן ממפא"י הדיחה מראשות המועצה את אריה גרושקביץ מהמזרחי. החל מאמצע דצמבר 1959, שימש בתפקיד גושן עצמו, לאחר שנבחר בבחירות מסודרות. אף על פי שכהונתו של עלוני הייתה קצרה, ניכרה בה תנופת פיתוח בקריית מוצקין.
לאחר תום כהונתו, חזר עלוני למלא תפקידים מנהליים בסוכנות ובהמשך בחברות פרטיות ומוניציפליות בירושלים.
הוא נפטר בירושלים ממחלה ב-1984. על שמו נקרא רחוב קצר בעיר.
נורית בר-יוסף
נורית בר-יוסף (באנגלית: Nurit Bar-Josef, נולדה ב-1975 בבוסטון) היא כנרת יהודיה אמריקאית, בת לאב ישראלי ואם אמריקאית. בשנת 2001 מינה אותה המנצח ליאונרד סלטקין לקונצרטמייסטר של התזמורת הסימפונית הלאומית של ארצות הברית (הצעירה ביותר שמונתה עד אז לתפקיד זה בתזמורת אמריקאית חשובה). קודם לכן, משנת 1998 עד 2001 הייתה משנה לנגן הראשי של התזמורת הסימפונית של בוסטון ושל תזמורת הטיילת של בוסטון ובעונת 1998-1997 הייתה משנה לנגן הראשי בסקציית הכינור השני של תזמורת סנט לואיס.
חייה.
נורית בר-יוסף למדה במכון קרטיס למוזיקה בפילדלפיה אצל אהרון רוזנד ואחר בג'וליארד בניו יורק אצל רוברט מאן.
בר-יוסף הופיעה כסולנית עם תזמורות רבות, בהן התזמורת הסימפונית הלאומית, התזמורת הסימפונית ותזמורת הטיילת של בוסטון, תזמורת סנט לואיס ועוד. בנגינת מוזיקה קאמרית הופיעה בפסטיבל המוזיקה הקאמרית של סיאטל, בפסטיבל המוזיקה של אספן, בטנגלווד ועוד. עם זאת, היא אינה רואה את עצמה כסולנית אלא ככנרת, המופיעה מדי פעם כסולנית. מופת הביצוע שאליו היא נושאת עיניה הוא יצחק פרלמן, שאל הקול שלו היא שואפת להשתוות.
נורית בר-יוסף הייתה בין מייסדי קבוצת הנגנים הקאמריים של מרכז קנדי ונמנתה עם חברי הקבוצה במשך תשע שנים, כמו כן, היא ממייסדי רביעיית דריידן. היא הופיעה בבית הלבן עם מאסטרו כריסטוף אשנבאך.
בר-יוסף נישאה ביולי 2010 לאריך הקשר, נגן בסון. השניים חיים בוושינגטון.
נורית בר-יוסף מנגנת בכינור ז'אן באטיסט ויום משנת 1871, בהשאלה מן הספרייה.
סלון (פירושונים)
סלון תרבותי
זאב שטיל
זאב שטיל, היה אתלט פולני-ישראלי. אלוף המכביה השנייה (1935), אלוף ישראל ושיאן ישראל במשך שנים רבות (כ-17 שנים), בזריקת דיסקוס.
ביוגרפיה.
שטיל נולד וגדל בפולין.
במכביה הראשונה שנערכה בשנת 1932 זכה שטיל במדליית ארד בזריקת דיסקוס בתוצאה של 40 מטר, אחרי הרי שניידר (48.30 מטר) ודוד אילדמן (41.36 מטר), שניהם מארצות הברית.
במכביה השנייה שנערכה בשנת 1935 זכה שטיל במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 38.11 מטר, לפני בלא וייס
מצ'כוסלובקיה (36.91 מטר) וטוביה מיורצ'יק מפולין (35.49 מטר)
באליפות האתלטיקה הראשונה של ארץ ישראל שנערכה באצטדיון ימק"א ירושלים בסוף נובמבר 1935 זכה שטיל בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 37.65 מטר, לפני אריה אטרמן ממכבי תל אביב (32.21 מטר) ולב גוריון מבר כוכבא ירושלים (32.17 מטר) ומדליית כסף, בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 11.36 מטר, אחרי אריה אטרמן (11.77 מטר) ולפני דב רבינוביץ' ממכבי תל אביב (10.56 מטר).
באליפות האתלטיקה של ארץ ישראל שנערכה ברחובות ב-3 באפריל 1937 קבע שטיל שיא ישראלי חדש של 40.56 מטר. שיא זה החזיק מעמד כ-15 שנים ונשבר בשנת 1952 על ידי אורי גלין.
ב"אולימפיאדת המזרח הקרוב" בהשתתפות, טורקיה, יוון, מצרים, נבחרת הצבא הבריטי במצרים וארץ ישראל שנערכה בקהיר, במאי 1940 זכה שטיל במדליית כסף בזריקת דיסקוס בתוצאה של 38.10 מטר.
פטריק אברקרומבי
סיר לסלי פטריק אברקרומבי (Sir Leslie Patrick Abercrombie; 6 ביוני 1879 – 23 במרץ 1957) היה אדריכל ומתכנן ערים אנגלי נודע ורב-השפעה שנודע בעולם בעיקר בשל התוכניות לשיקום לונדון לאחר הבליץ בזמן מלחמת העולם השנייה. אחיו של המשורר והדרמטורג האנגלי לסלס אברקרומבי.
ביוגרפיה.
קריירה.
סר פטריק אברקרומבי הוכשר להיות אדריכל לפני שהתמנה כפרופסור לתכנון עירוני באוניברסיטת ליברפול בשנת 1915. בשנת 1935 התמנה גם לפרופסור לתכנון עירוני בקולג' האוניברסיטאי של לונדון. אברקרומבי זכה בפרס על הצעות התכנון שהציע בעבור מרכז העיר דבלין, ובהדרגה ביסס את הדומיננטיות שלו כאדריכל בעל חשיבות בינלאומית, דבר שבא לידי ביטוי בתכנון מחדש של הערים: פלימות', הול, באת', אדינבורו ובורנמות', ועוד רבות.
אברקרומבי היה מעורב בהקמתה של המועצה לשימור אנגליה הכפרית (CPRE). לאחר הקמתה, בדצמבר 1926, הוא שימש בתפקיד מזכיר המועצה.
הוא נודע ביותר בשל התוכניות לשיקום ותכנון מחדש של לונדון לאחר מלחמת העולם השנייה. הוא יצר את תוכנית המחוז של לונדון (1943) ואת תוכנית לונדון רבתי (1944), אשר בדרך כלל מכונות ״תוכניות אברקרומבי״.
אורה פטישי
אורה פטישי (נולדה ב-18 בינואר 1945) היא סופרת ישראלית שכותבת רומנים, ספרים לילדים ולנוער וספרי שירה.
ביוגרפיה.
אורה פטישי נולדה בתימן בשנת 1945 ויחד עם משפחתה הגיעה לישראל בשנת 1949 במבצע "מרבד הקסמים". המשפחה התגוררה במגדיאל. אורה למדה בבית ספר ממלכתי דתי במקום. היא למדה בתיכון "מורשת" בכפר סבא. בגיל 18, התחילה ללמד בבתי ספר יסודיים בעפולה, גבעת המורה והוד השרון. ב-1973 עברה לבאר שבע. למדה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב לתואר ראשון בלשון ובחינוך, ותואר שני בספרות והמשיכה ללמד בבתי ספר תיכוניים.
פטישי החלה לכתוב בגיל 17 שירים ובשנות ה-70 וה-80 כתבה מעשיות וסיפורים שהתפרסמו במדורי ילדים ונוער בעיתונים שונים ובמשמר לילדים. היא כתבה את סיפרה הראשון ,"שחר מספר" בגיל 28 במקביל לעבודתה בתיכון ולאחר מכן, כתבה את "מגעים" בסיום התואר הראשון באוניברסיטה. ב-2003 כתבה את הספר "מלכת הכיתה" שהיה לרב-מכר.
פטישי ייסדה הוצאת ספרים משלה, טנא אור, בה הוציאה מספר ספרים שכתבה. כיום אורה כותבת ספרי שירים.
משהו רקוב!
משהו רקוב! (באנגלית: !Something Rotten) הוא מחזמר קומי אמריקאי שנכתב על ידי ג'ון או'פארל וקרי קירקפטריק, השירים שבו נכתבו והולחנו על ידי קרי וויין קירקפטריק. עלילת המחזמר מתרחשת ב-1595 ועוקבת אחרי האחים ניק ונייג'ל בוטום, שמתקשים להצליח במקצועם ככותבי מחזות, כשהם מתחרים בפופולריות ההולכת וגוברת של היריב שלהם - ויליאם שייקספיר.
רקע.
הרעיון של המחזמר עלה במוחם של האחים קרי וויין קירקפטריק כבר בשנת 1990. רק ב-2010 הם חברו לג'ון או'פארל כדי לכתוב מספר שירים ולהציג אותם למפיק קווין מקולום. לצוות הצטרף גם קייסי ניקולאו, שהביא עמו חלק מהשחקנים, וההפקה יצאה לדרך ב-2014. הצגות הרצה של המחזמר תוכננו לעלות בתיאטרון השדרה החמישית בסיאטל באפריל 2015, אך ברגע שנודע להם שיש תיאטרון פנוי בברודוויי, ניו יורק, קווין מקולום החליט להעלות שם את ההצגה, ללא הצגות הרצה קודם לכן.
הפקה.
משהו רקוב! עלה בברודוויי בתיאטרון סנט ג'יימס להצגות הרצה ב-23 במרץ 2015, והפרמיירה הייתה ב-22 באפריל באותה שנה, עם בימוי וכוריאוגרפיה מאת קייסי ניקולאו, עיצוב תפאורה מאת סקוט פאסק, עיצוב תלבושות מאת גרג ברנס, ותאורה מאת ג'ף קרוטר. ההפקה בברודוויי ירדה ב-1 בינואר 2017, לאחר 742 הצגות.
ב-2017 החל סיבוב הופעות בארצות הברית של המחזמר. הצגות הטרום-בכורה החלו בתיאטרון פרוקטורס בסקנקטדי, ניו יורק ב-10 בינואר 2017, לפני הפרמיירה בבית האופרה של בוסטון ב-17 בינואר.
תקציר העלילה.
מערכה א'.
במאה ה-16, סוף תקופת ה"רנסאנס", ויליאם שייקספיר הוא אליל רוק. זמר רחוב מברך את הקהל על הגעתו לתקופה ומדבר על ההמצאות החדישות ועל ההתקדמות הטכנולוגית שהתרחשה בתקופה ("Welcome to the Renaissance"). האחים ניק ונייג'ל בוטום, מנהלים בית תיאטרון יחד ובדיוק חוזרים על ההפקה החדשה שלהם "ריצ'רד השני", כשלפתע מופיע לורד קלפהאם, פטרון של השניים, ומודיע על כך ששייקספיר מעלה את "ריצ'רד השני" גם הוא. ניק זועם ולא מבין את שייקספיר, שכתב לפני את "ריצ'רד השלישי", ואת ההיגיון של לכתוב נגד הסדר הכרונולוגי. הוא מביע את שנאתו לשייקספיר כשכולם מזועזעים מדעותיו יוצאות הדופן ("God, I Hate Shakespeare"). לורד קלפהאם מודיע לאחים שאם לא יעלו הפקה מצליחה בקרוב הוא יפסיק לממן אותם.
נייג'ל וניק חוזרים לביתם הקטן, כאשר בדרך הם פוגשים את שיילוק היהודי. שיילוק רוצה לעזור להם ולממן את קבוצת התיאטרון שלהם, אך ניק אומר ש"יהודיותו" של שיילוק תהיה לא חוקית. בי, אשתו של ניק, מספרת להם על היום שעברה ואיך הכינה את האוכל בזמן שהיא מגישה להם אותו. ניק ואשתו חוסכים כסף לחיים טובים יותר בקופסה וכשניק מגיש את ידו לפתוח אותה, בי מזהירה אותו ואוסרת עליו לפתוח אותה. בי מסבירה לניק שהיא יכולה לעזור להם בלהקה, אך ניק לא פותח את הראש לעצותיה ("right hand man"). בניגוד לדעתו של ניק, שאומרת שגברים אמורים להביא את הציד הביתה, בי יוצאת ועושה בדיוק את זה. כשנייג'ל ישן, ב-"(God, I Hate Shakespeare (Reprise" ניק מודה בסיבה האמיתית לשנאתו את שייקספיר - הוא היה רוצה לזכות בהצלחה, ברמה שזכה לה שיקספיר, אותה אינו חווה בחייו הנוכחיים.
ניק מחליט לתת את הכסף מהקופה שלו ושל בי למגד עתידות. הוא נפגש עם תומאס נוסטרדמוס, מגד העתידות. ניק שואל אותו מה עומד להיות הלהיט הבא בתיאטרון ונוסטרדמוס אומר שהלהיט יהיה "מחזמר" ומספר לו על מאפייניו של המחזמר. ניק חושב שמדובר ברעיון מגוחך, אך מהר מאוד מבין שטעה ("A Musical").