שיטה נוספת לייצג פני שטח היא שימוש בדגם של שולחן חול. בדגם ניתן להמחיש את תצורת שטח מסוים באמצעות יצירת דגם מוקטן שמדמה את תוואי השטח בצורתו ולעיתים אף בצבעים ובתכסית. המגבלה של שולחן חול הוא שניתן להראות בו שטח קטן וקבוע, ולכן הוא שימושי בעיקר ללימוד של טופוגרפיה. לעיתים נהוג להשתמש בו בצבא כעזר טקטי לתכנון מבצעים או קרבות.
מודל תלת ממדי ממוחשב.
עולם המיחשוב מבשר גם בתחום הטופוגרפיה חידושים. כיום ישנה אפשרות באמצעות תוכנות הדמיה, לראות כל שטח כהדמיה תלת ממדית. כך ניתן לקבל מודל קרוב יותר למציאות ולנתח את השטח טוב יותר. תוכנות אלו משמשות בעיקר ללימוד טופוגרפיה, אבל בעתיד בשילוב עם מחשב נייד או מחשב כף יד, הם יוכלו להוות תחליף למפה טופוגרפית.
פני השטח.
טופוגרפיה מישורית היא צורת שטח שטוחה, טופוגרפיה הררית היא צורת שטח המורכבת מהרים.
בטופוגרפיה מישורית קל להתנייד אך קשה יותר לנווט, בשל העובדה שהתבליט שלה אחיד, וצריך להיעזר בכיוונים, מדידת מרחקים, ותכסית קיימת, אך קל בדרך כלל לנוע בשטח. בטופוגרפיה מישורית קל להניח תשתיות, וקל יותר לקבל מידע על המתרחש בשטח.
לעומת זאת בטופוגרפיה הררית קל יותר לנווט, בשל התבליט הברורה שלו, אבל מאידך הפרשי הגובה היחסיים מקשים מבחינה פיזית על התנועה בשטח. בטופוגרפיה הררית יכולות להיות הרבה "אזורים מתים", שקשה לקבל מידע לגביהם.
לטופוגרפיה גם השפעה על משקעים והיא אחד מהפרמטרים החשובים המשפיעים עליהם. כמות המשקעים גדלה ביחס ישר לגובה פני השטח. ככל שפני השטח גבוהים יותר כמות המשקעים תגדל. כך למשל בהר מירון הנמצא באותו קו רוחב לנהריה, אף שהוא נמצא בפנים היבשה - דבר שהיה אמור למעט את הגשם בו, מכיוון שהוא גבוה מנהריה בכ-1,200 מטרים, יורדת בו בממוצע תוספת של 500 מ"מ גשם לשנה.
צורות תבליט.
תבליט - תוואי שטח מוצק, פני השטח הגאולוגי, שאיננו נתון לשינויים כמו הר ומישור. צורות התבליט במפה מיוצגות באמצעות קווים הקרויים קווי גובה, ולכל צורת תבליט צורת קווי גובה אופיינית שיש להכירה. תבליטי שטח נפוצים הם:
חתך טופוגרפי.
חתך טופוגרפי הוא טרנספורמציה של היטל העל של השטח המצוין במפה הטופוגרפית להיטל צד, על גבי נייר מילימטרי, דבר הנותן מבט של צופה מהצד וממחיש לו את הבדלי הגובה. החתך הטופוגרפי מאפשר חישוב זוויות, קווי ראייה והמחשת התצורה הטופוגרפית של פני השטח. החתך יתבצע באמצעות שרטוט קו ישר בין שתי נקודות על המפה. דגימת הגובה בנקודות בעלות שינוי מגמה. רישום בטבלה של מרחק הנקודות מנקודת ההתחלה, גובהם ופרטים נוספים. ולאחר מכן שרטוט של הנקודות בגרף, שציר ה-X שלו מסמל את קנה המידה של המפה וציר ה-Y את גובה השטח.
טופוגרפיה ואכלוס.
לטופוגרפיה של השטח נודעה חשיבות גדולה לצורת האכלוס של בני האדם במיוחד בעולם העתיק. ההתיישבות בהרים הייתה כרוכה בקשיים רבים. תנאים אקלימיים קשים יותר מאשר בבקעות ובמישור. ריחוק ממים שזרמו בנהרות או במעיינות. שטחים שקשים יותר לעיבוד. קושי בתנועה ושינוע של סחורות ומוצרים. בארץ ישראל בכלל וביהודה ושומרון בפרט אפשר לראות שהכפרים הערביים בנויים רובם בעמקים ומיעוטם בראשי ההרים. כיום בעידן של התיעוש והטכנולוגיה נודעת חשיבות פחותה לתנאים הטופוגרפיים, מכיוון שהאדם באמצעות המיכון והטכנולוגיה, מפצה על התנאים הקשים שבמקומות הגבוהים. ישנם ארכאולוגים שטוענים כי מבחינה טכנולוגית היישובים ההרריים פיגרו אחרי היישובים שנמצאו בשפלה, בשל הקשיים הקיומיים שהכבידו עליהם.
טופוגרפיה ולחימה.
לטופוגרפיה נודעת חשיבות גבוהה בלחימה. לא רק לניוד הכוחות והובלתם אלא אף לעצם הלוחמה. כמעט כל חייל יודע שמעמדות גבוהות ושולטות בראשי גבעות או הרים קל יותר לנהל את הקרב, מאשר מעמדות נחותות בעמקים או בשפלה. זהו אחד ממקצועות החובה שכל מפקד וקצין צריך לשלוט בו היטב. לכל צורת שטח יתרונות וחסרונות לגבי כוחות שונים. חוסר התחשבות בתנאים טופוגרפיים יכול להכריע קרב ואף מערכה. במקרא ואף בהיסטוריה הצבאית של ארץ ישראל ידוע על טקטיקות שונות שעשו שימוש בטופוגרפיה המיוחדת של אזור מסוים. כך למשל הפלשתים עם רכבי ברזל שלהם ניסו למשוך את בני ישראל להילחם בעמקים ובמישור, כי בשטח ההררי רכבי הברזל לא היו אפקטיביים. יותר מאלף שנה לאחר מכן יהודה המכבי וכוחותיו בקרב מעלה לבונה חיכו לכוחות הכבדים של אפולוניוס בסוף המעלה, לאחר שהותשו מהעלייה התלולה והכו בהם. בעקבות מלחמת לבנון הראשונה הופקה בצה"ל תורת לחימה חדשה להתנהלות של כוחות שריון בשטח הררי, לאחר שהתברר כי תורת הלחימה הקודמת לא עמדה במבחן התוצאה.
חסידות מודז'יץ
חסידות מודז'יץ הוא שמה של חצר חסידית שקמה בעיירה הפולנית דמבלין שכונתה בפי היהודים מודז'יץ, ומרכזה כיום בבני ברק. החסידות מפורסמת בדגש הניתן בה לפיתוח הניגון החסידי.
אדמו"רי מודז'יץ.
אדמו"רי החסידות בארץ ישראל היו חברים (גם בהווה) במועצת גדולי התורה של אגודת ישראל.
החסידות בישראל כיום.
רבי שמואל אליהו טאוב עלה לישראל בשנת 1935. לאחר פטירת אביו בשנת 1947 ירש את מקומו. הקים את בית מדרשו בתל אביב ברחוב לילנבלום, ולאחר מכן עבר לרחוב דיזנגוף. בשנת 1981 הקים ישיבה ברחוב חבקוק בבני ברק.
לאחר פטירתו מונה תחתיו בנו רבי ישראל דן. בשנת תשנ"ה עבר להתגורר בבני ברק בבניין הישיבה, אשר כיום שוכן בו בית המדרש המרכזי של החסידות. הישיבה שוכנת במבנה אחר באותו הרחוב.
לאחר פטירתו בשנת תשס"ו, התמנה בנו הגדול רבי חיים שאול טאוב לכהן כאדמו"ר תחתיו. בהנהגת האדמו"ר ישיבה קטנה ורשת כוללים ובתי כנסת בירושלים, אשדוד ומודיעין עילית,פתח תקווה, טבריה וכן בלייקווד.
בנו השני של רבי ישראל דן, רבי פנחס משה טאוב, הוכתר כאדמו"ר מקוזמיר, על שמו של רבי יחזקאל מקוזמיר, סבו של מייסד השושלת, רבי ישראל טאוב. כך נמנע המאבק על זכות השימוש בשם החסידות.
ענפים נוספים בשושלת.
בנים נוספים של רבי ישראל כיהנו באדמו"רות. בנו רבי חיים יחזקאל התמנה לאדמו"ר לאחר פטירת אביו. נפטר בג' באב תרצ"ח. בנו רבי יצחק צבי כיהן בארצות הברית. בשנת תרפ"א יסד חברה בשם "אדמת ישראל" לרכישת אדמות בארץ ישראל. ביקר בארץ בתרפ"ח, משם נסע לברזיל. בשנת תרצ"א התיישב בארצות הברית וכיהן ברובע הברונקס.
נכדו של רבי שאול ידידיה, רבי ישראל דוד טאוב (נולד תש"ד, בנו של הרב יהושע יחזקאל), הוכתר בחיי דודו האמרי אש כאדמו"ר ממודז'יץ ארצות הברית. בית מדרשו בפלטבוש. עד תש"ס היה ר"מ בישיבת תורה ודעת. נודע בהתנגדותו לעירוב בבורו פארק, כפי שכתב באריכות בספרו שערי ירושלים. ערך והוציא ספרים מתורת אדמו"רי מודז'יץ.
ניגוני מודז'יץ.
במשך למעלה ממאה שנה הולחנו כ-5,000 ניגונים על ידי אדמו"רי החסידות. ניגונים רבים מתוכם נפוצים בקרב ציבורים שונים, לעיתים ללא ידיעה שמקור הניגון הוא במודז'יץ.
בעל המנגן הידוע של החסידות הוא בן ציון שנקר שהוציא לאור עשרות תקליטים עם ניגוני החסידות.
בשנים האחרונות הוקם המכון לתיעוד ושימור ניגוני מודז'יץ בראשות עו"ד דוד זעירא. המכון מתעד ומשמר את הניגונים והוציא לאור מספר דיסקים.
אחד הניגונים המפורסמים הוא ניגון אני מאמין שהולחן על ידי החסיד עזריאל דוד פסטג בעת שהיה על רכבת לאושוויץ.
מאז רבי שמואל אליהו בכל שנה האדמו"ר מלחין 12 ניגונים חדשים בימים נוראים, ביניהם ניגון הקדיש המושר לראשונה בסליחות ראשונות.
קישורים חיצוניים.
ניגוני מודז'יץ:
קונטרסי "תפארת ישראל" הכוללים דברי תורה ותוים ליצירות של אדמו"רי החסידות:
שמחה בונים מפשיסחה
רבי שמחה בּוּנֶים בונהרדט מפשיסחה (תקכ"ה, 1765 / תקכ"ז 1767 – י"ב באלול ה'תקפ"ז, 1827) היה אדמו"ר, ממשיך דרכו של היהודי הקדוש מפשיסחה.
קורות חייו.
נולד בוודז'יסלאב שבפולין. אביו, רבי צבי הירש היה מגיד, מחבר ספרי הדרושים "ארץ צבי" ו"עשרה למאה". אמו שרה הייתה צאצאית של רבי יואל סירקיש (הב"ח). שמחה בונים למד בישיבתו של רבי מרדכי בנעט בניקלשבורג ובישיבתו של רבי ירמיהו רוזנבוים ממטרסדורף. בצעירותו עסק במסחר כסוכן בלייפציג של תמריל ברגסון, למד רוקחות, שפות אירופיות ומדעים.
נישא לרבקה בת ר' משה אורברגר (אורווערגער) מבנדין. לאחר חתונתו התקרב לחסידות, נסע לרבי משה לייב מסאסוב, ואחר כך נעשה תלמידו של החוזה מלובלין. החוזה קירבו למרות מלבושיו הקצרים ועיסוקיו השונים, ואף קראו "חכם". נסע תקופה אל הצדיק ר' פישל מסטריקוב (מתלמידי המגיד ממזריטש).
למד אצל היהודי הקדוש ומילא את מקומו משנת תקע"ד. העמיק ושכלל את שיטת פשיסחה. בתקופתו התרבו התלמידים בבית מדרשה של פשיסחה, ומאידך גברה ההתנגדות לשיטה זו, עד לפיוס שנערך בעת החתונה הגדולה באוסטילא. שם העיד בנו של היהודי הקדוש רבי ירחמיאל בפני ראש וזקן האדמו"רים בפולין וגליציה, רבי אברהם יהושע השיל מאפטא, ה"אוהב ישראל", שאביו אמר שרבי בונים הוא נקודת לבו. לעת זקנותו נעשה עיוור, וגם אז הוא זיהה אנשים. מסופר שכשבא אליו לראשונה רבי שלמה מרדומסק והושיט לו את ידו, אמר עליו רבי בונם "זה יש לו חכמת שלמה בקרבו".
רבי שמחה בונים נפטר בי"ב באלול ה'תקפ"ז ונקבר בעיירה פשיסחה. ליקוטי תורתו בספר "קול שמחה" ו"קול מבשר".
אחר פטירתו קיבלו עליהם חסידים רבים ובראשם רבי יצחק מאיר אלתר את הנהגתו של רבי מנחם מנדל מקוצק. אחרים ובראשם רבי יצחק מוורקא העדיפו את בנו של רבי שמחה בונים, רבי אברהם משה (חתנו של הרב שמואל רפאל'ס חתנו של היהודי הקדוש), אולם הוא לא האריך ימים ונפטר שנתיים אחרי אביו.
אשתו רבקה (תקל"ז - י"ד בסיוון תרי"ח) הייתה נחשבת לדמות רבנית בעירה. הבחורים היו נוהגים לעלות אליה מדי שבת להיבחן על לימודיהם במשך השבוע.