רורק החל את שירותו בממשל כעוזר מנהלי לחבר בית הנבחרים הרפובליקני מניו יורק, ג'ון ר. פילון. ב-1965 הוא היה לעוזר מנהלי של חבר בית הנבחרים הנרי פ. סמית' השלישי, גם הוא רפובליקני מניו יורק. ב-1974, כאשר פרש סמית', התמודד רורק כמועמד רפובליקני-שמרן על המושב של מחוז הבחירה ה-36 של ניו יורק בבית הנבחרים. אף על פי שמחוז זה היה בשליטה של הרפובליקנים במשך 62 שנים, רורק לא התגורר בו במשך שנים רבות, ופרשת ווטרגייט הייתה סוגיה שפעלה נגד המועמדים הרפובליקנים בבחירות אלו. כתוצאה מכך הוא הובס בבחירות.
לאחר התמודדותו הבלתי מוצלחת לקונגרס, היה רורק לסגנו של יועץ הנשיא ג'ון א. מארש. ב-1976 הוא היה לעוזר מיוחד לנשיא ג'רלד פורד. בתפקיד זה הוא היה איש הקשר בין הבית הלבן לבין הקונגרס. לאחר הפסדו של פורד בבחירות של 1976, שימש רורק כחבר צוות העברת השלטון בבית הלבן. עם תום נשיאותו של פורד הוא מונה כעוזר מנהלי של חבר בית הנבחרים הרפובליקני ממישיגן, הרולד סוייר.
במאי 1981 מינה הנשיא רונלד רייגן את רורק כעוזר מזכיר ההגנה לענייני חקיקה. במסגרת תפקידו זה היה רורק ליועצו הראשי של מזכיר ההגנה קספר ויינברגר בסוגיות הקשורות לקונגרס והיה אחראי על השגחה על פעילויות הקונגרס במחלקת ההגנה ובזרועות הכוחות המזוינים. עם סיום כהותנו בתפקיד ב-1985 הוענקה לו מדליית השירות האזרחי המצטיין של מחלקת ההגנה על ידי ויינברגר.
ב-27 בספטמבר 1985 מינה הנשיא רייגן את רורק כמזכיר חיל האוויר של ארצות הברית במקומו של ורן אור שפרש לאחר חמש שנים בתפקיד. לאחר אישור המינוי על ידי הסנאט, הוא הושבע לתפקידו ב-1 בדצמבר אותה שנה. הוא כיהן בתפקידו ארבעה חודשים בלבד וב-7 באפריל 1986 הוא התפטר מתפקידו מסיבות אישיות.
לאחר פרישתו ניהל רורק יחד עם משפחתו עסק למקרקעין באנאפוליס, מרילנד.
ראסל רורק נפטר באנאפוליס ב-19 בינואר 2003, בגיל 71.
התפלגות אמפירית
טום ניסאלקי
תומאס אדוארד "טום" ניסאלקי (באנגלית: Thomas Edward "Tom" Nissalke; 7 ביולי 1932 – 22 באוגוסט 2019) היה מאמן כדורסל אמריקאי, אשר אימן באופן פעיל בין השנים 1957–1995. שימש כמאמן הראשי של קבוצות דאלאס צ'אפרס/סן אנטוניו ספרס, סיאטל סופרסוניקס, יוטה סטארס, יוסטון רוקטס, יוטה ג'אז וקליבלנד קאבלירס מליגות ה-ABA וה-NBA.
קריירת אימון.
השנים הראשונות.
בשנת 1957, בסיום לימודיו האקדמיים באוניברסיטת המדינה של פלורידה, החל ניסאלקי לאמן קבוצת כדורסל תיכונים בעיר ביוור דאם שבוויסקונסין. בעונת 1962/1963 שימש כעוזר מאמן בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת ויסקונסין, ובין השנים 1963–1968 החזיק בתפקיד דומה בקבוצת אוניברסיטת טוליין שבניו אורלינס, לואיזיאנה.
בשנת 1968 מונה לעוזרו של מאמן מילווקי באקס, לארי קוסטלו, לקראת עונת הבכורה של המועדון. בעונת זכו הבאקס באליפות ה-NBA, בהובלתם של כרים עבדול-ג'באר, אוסקר רוברטסון ובוב דאנדרידג'.
כמאמן ראשי ב-ABA וב-NBA.
לקראת עונת 1971/1972 מונה למאמן הראשי של דאלאס צ'אפרלס מליגת ה-ABA. באותה עונה רשמה הקבוצה מאזן ניצחונות 42–42, והודחה מהפלייאוף בסיבוב הראשון.
בקיץ 1972 החליף את לני וילקינס כמאמן הראשי של סיאטל סופרסוניקס מה-NBA, אולם כבר לאחר 45 משחקים פוטר מתפקידו והוחלף על ידי עוזרו באקי באקוולטר.
בין אוקטובר 1973 לדצמבר 1974 אימן את סן אנטוניו ספרס (לשעבר "דאלאס צ'אפרלס") ב-ABA. בתקופתו בקבוצה רשמו הספרס מאזן חיובי 63–49.
בשנת 1974 מונה למאמן יוטה סטארס מה-ABA. בנובמבר 1975, לאחר 16 משחקים בעונת 1975/1976, התפרקה הקבוצה בשל קשיים כלכליים.
לקראת עונת מונה למאמן הראשי של יוסטון רוקטס מה-NBA. באותה עונה השיגה יוסטון את המאזן השני בטיבו באזור המזרחי (49–33), והעפילה לגמר המזרח בפלייאוף, לראשונה בתולדותיה. בסיום העונה זכה ניסאלקי בפרס מאמן השנה ב-NBA. בשתי העונות הבאות המשיכו לבלוט בקבוצה השחקנים מוזס מלון רודי טומג'נוביץ' וקלווין מרפי – שלושתם חברי היכל התהילה של הכדורסל – אולם הרוקטס אכזבו ורשמו מאזן כולל של 75 ניצחונות ו-89 הפסדים.
בקיץ 1979 החליף ניסאלקי את אלג'ין ביילור כמאמן הראשי של יוטה ג'אז. בשתיים וחצי עונותיו בתפקיד העמידו הג'אז מאזן של 60 ניצחונות ו-124 הפסדים, בטרם פוטר והוחלף על ידי פרנק ליידן. לאורך התקופה בלט ביוטה שחקן האולסטאר אדריאן דאנטלי.
בעונות ו- אימן את קבוצת קליבלנד קאבלירס, אשר רשמה תחתיו מאזן שלילי 51–113. היה זה תפקידו האחרון של ניסאלקי כמאמן ראשי ב-ABA או ב-NBA; את קריירת האימון בשתי הליגות סיים עם מאזן כולל של 371 ניצחונות ו-508 הפסדים (42.2%).
השנים האחרונות.
בעונת 1986/1987 עבר ניסאלקי לאמן את קבוצת "ג'קסונוויל ג'טס" מליגת ה-CBA.
בעונת שימש כעוזר מאמן בשארלוט הורנטס, תחת ג'ין ליטלס, ובעונת היה עוזרם של דן איסל, ג'ין ליטלס וברני ביקרסטאף בדנוור נאגטס.
ב-22 באוגוסט 2019 נפטר ניסאלקי בביתו שבסולט לייק סיטי, יוטה, בגיל 87.
טום ניסאלק
טום ניסלקי
יחסי טאיוואן–צרפת
יחסי טאיוואן–צרפת הם יחסי החוץ בין טאיוואן לבין צרפת.
היחסים הדיפלומטיים בין המדינות נותקו בשנת 1964, כאשר שארל דה גול הכיר בלגיטימיות של הרפובליקה העממית של סין על חשבון הרפובליקה של סין.
סקירה כללית.
במהלך המלחמה הקרה, גנרל דה גול ביקש לפתח דיפלומטיה עצמאית מול ארצות הברית ולפנות למדינות הקומוניסטיות. בשל היותו מודע לכך שמאזן הכוחות הכלכלי, הדמוגרפי והצבאי בסין הוכרע לטובת מאו צה דונג, הוא ויתר על כל קשר דיפלומטי עם טאיוואן.
בתחילת שנות ה-90, צרפת מכרה עדיין לטאיוואן נשק, מה שגרם למתח עם הרפובליקה העממית של סין, ולכן צרפת ויתרה על מכירת נשק לטאיוואן בשנת 1994.
כיום היחסים הכלכליים והתרבותיים בין צרפת לטאיוואן מאוד זניחים.
יחסי הממלכה המאוחדת–טאיוואן
יחסי הממלכה המאוחדת–טאיוואן הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה של סין (ROC; מכונה בדרך כלל טאיוואן) ובין הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה וצפון אירלנד. בשל מדיניות סין האחת, בריטניה אינה מכירה בממשלת הרפובליקה של סין וכל היחסים הדיפלומטיים בין המדינות מתקיימים על בסיס לא רשמי. טאיוואן מחזיקה את משרד הנציגות של טאיפיי בלונדון עם סניף באדינבורו, ואילו בריטניה מחזיקה את המשרד הבריטי טאיפיי בטאיפיי.
היסטוריה.
ממלכת הטונינג (1661–1683).
בממלכת טונגנינג, חברת הודו המזרחית הבריטית וג'נג ג'ינג הסכימו על סחר שהתקיים עד תום ממלכת הטונגינג.
מאז 1949.
לאחר תבוסת הכוחות הלאומניים בסין במהלךמלחמת האזרחים הסינית ונסיגת ממשלת הקוומינטנג לטאיוואן, בריטניה ניתקה את היחסים הדיפלומטיים עם הרפובליקה של סין והכירה ברפובליקה העממית של סין החל מה-6 בינואר 1950. עם זאת, בריטניה שמרה על קונסוליה בטמסוי עד 13 במרץ 1972.
הן הרפובליקה של סין והן הממלכה המאוחדת היו חברות קבועות במועצת הביטחון של האומות המאוחדות עד שנת 1971, כאשר האו"ם העביר את ההכרה לרפובליקה העממית של סין בשנת 1971.
בספטמבר 1962 פתחה טייוואן את נציגותה בלונדון בשם המרכז הסיני החופשי, ששמה מאוחר יותר שונה למשרד הנציגות של טאיפיי בבריטניה. בריטניה פתחה את נציגותה בשנת 1993 תחת שם משרד הסחר והתרבות הבריטי שמאוחר יותר שינה את שמו למשרד הבריטי טאיפיי בשנת 2015.
בריטניה תומכת בהשתתפות טייוואן בארגונים בינלאומיים שבהם מדינה אינה מהווה תנאי מקיף, לרבות שתדלנות להשתתפות טייוואן בארגון הבריאות העולמי. טאיוואן נקראה כמדינה על ידי כמה חברי פרלמנט בבריטניה.
בשנת 2020 תרמה טאיוואן מסכות רפואיות לבריטניה כדי לסייע במאבק במגפת ה-COVID-19, כחלק מ-7 מיליון שנתרמו למדינות אירופה.
לאה בורנשטיין-מקובצקי
אירוס השומרון
אירוס השומרון (שם מדעי: "Iris lortetii, var. samaria") הוא גאופיט בעל קני שורש הבא ממשפחת האירוסיים בסוג אירוס. מבחינה בוטנית אירוס השומרון הוא תת-מין של האירוס ההדור. אנשי השדה טוענים כי אירוס השומרון הוא מין בפני עצמו, עם נוכחות וייחודיות משלו.
אירוס השומרון הוא צמח נדיר ואנדמי לארץ ישראל, מקום תפוצתו של אירוס השומרון באזור המערבי של הרי השומרון, ממזרח לקו פרשת המים. הוא צומח בריכוזים בשכונת הנקודה ביישוב איתמר, מעל העיר שכם- בחלק הדרומי של הר עיבל, על הר כביר בתחתית המדרון הצפוני, מעל נחל תרצה, ובין הר עיבל לסרטבה בריכוזים קטנים.
בסמוך למקום פריחתם של האירוסים ביישוב איתמר הוקם מעיין מיוחד על שמו של הפרח הנדיר: "בריכת אירוס השומרון".
מבנה הצמח של אירוס השומרון דומה למבנה האירוס ההדור בשורשים, בקני השורש ובעלים. גבעולי הצמח נמוכים יותר, בדגלים ובשפיות, גוון הרקע ורוד אפרפר והניקוד עליהם סגול כהה יותר מזה של האירוס ההדור. מועד הפריחה של האירוס זהה למועד הפריחה של האירוס ההדור, בחודש אפריל ולעיתים מסוף מרץ עד תחילת מאי, מועד הפריחה תלוי בכמות המשקעים של אותה שנה. לאורך עונת הפריחה יש אירוסים המקדימים את מועד פריחת האירוס ההדור.
אירוס הדור התגלה לראשונה בשומרון במורדות הצפוניים של רכס הכביר, ב-1912 על ידי הבוטנאי האמריקאי דינסמור (Dinsmor), והוגדר כתת-מין: אירוס השומרון. האירוס המיוחד לשומרון נמצא שוב על ידי טוביה קושניר, בוטנאי צעיר איש הפלמ"ח שנפל עם לוחמי "שיירת הל"ה" בדרכם לגוש עציון הנצור בחודש שבט תש"ח.