אלו הם חסרי זנב חופרים, והם מבלים את מרבית חייהם מתחת לאדמה. אחרי תקופה של גשמים, הם יוצאים מהמחילות ומטילים את ביציהם במקווה מים. לשם כך, הם אף יגמאו מרחק של 1.6 קילומטר על מנת למצוא מקור מים מתאים. מכיוון שתקופת הגשמים אינה ניתנת לחיזוי, משום שהיא אינה מתרחשת בזמנים קבועים, הנקבות תקרקרנה לזכרים לאחר הגשמים, ואז הם יזדווגו, ללא תלות בעונה בשנה. מיד לאחר שהאדמה מתייבשת ממי הגשמים, הם חופרים באדמה בעזרת רגליהם הקצרות. שלבי הביצה והראשן קצרים יחסית- הביצה בוקעת תוך ימים ספורים; הראשן מתפתח לחסר-זנב בוגר לאחר חודש עד שלושה חודשים. הקרקור שלהם חזק, הטון שלו נמוך. בזמן הקרקור הגוף שלהם מתנפח.
תזונתם מורכבת מחרקים, בעיקר נמלים וטרמיטים.
סוחוי סו-17
חסרי לשון
חסרי לשון (שם מדעי: Pipoidea) היא על-משפחה מתת-סדרת מזובטרכיה (Mesobatrachia) שבסדרת חסרי הזנב. בני קבוצה זו הם צפרדעים פרימיטיביות ביותר המזכירות קרפדות שכשמן הן חסרות לשון.
קבוצה זו סווגה ב-1993 כטקסון משותף לא ברור של משפחת חסרי לשוניים ומשפחת הרינופריניים ומרבית הסוגים בקבוצה נכחדו.
הן חיות בטבע רק באזורים טרופיים של אפריקה שמדרום לסהרה ואמריקה הדרומית והמרכזית. הן שחייניות טובות ובעלות עור חלק ורירי, המתאים לשהייה במים. המין רינופרין ("Rhinophrynus dorsalis") חי רוב זמנו מתחת לאדמה ומחכה לגשמים כדי לצאת.
צפרדעים אלה חסרות לשון. כדי לתפוס את טרפן הן פוערות את לוען ככל יכולתן, וכמו כן הן בעלות יכולת שאיבה של חלקיקים לעבר פיהן. כמו כן הן חסרות שיניים ורגליהן חסרות אגן, מה שמקשה על תנועתן מחוץ למים ועל כן כמעט כל חייהן הן נמצאות במים, שם הגפיים משמשים אותן לשחייה.
השושלת האנטיגונידית
השושלת האנטיגונידית (ביוונית: Δυναστεία των Αντιγονιδών) הייתה שושלת של מלכים הלניסטיים ששלטה במוקדון במשך תקופה ארוכה.
מייסד השושלת, אנטיגונוס מונופתלמוס ("שתום העין"), היה קצין בצבאו של אלכסנדר הגדול, ובמהלך מלחמות הדיאדוכים השתלט על שטח פריגיה. הוא ניסה לאחד את שטחי האימפריה של אלכסנדר לכדי ממלכה אחת בראשותו, אולם נהרג בקרב איפסוס בשנת 301 לפנה"ס. בנו דמטריוס פוליורקטס ("הצר על הערים"), הצליח להשתלט על כתר מוקדון תוך שהוא מדיח את השושלת האנטיפטרידית, אולם הודח ממלכותו בידי סלאוקוס הראשון. לאחר תקופת אנרכיה, בנו של דמטריוס אנטיגונוס השני ("גונאטס"), הצליח להשתלט מחדש על המלוכה וצאצאיו שלטו על מוקדון עד כיבושה בידי הרפובליקה הרומית בשנת 168 לפנה"ס.
מיקרוהילאים
מיקרוהילאים (שם מדעי: Microhyloidea) היא על-משפחה מתת-סדרת ניאובטרכיה (Neobatrachia) שבסדרת חסרי הזנב.
אלו צפרדעים הנמצאות בשלב הראשוני של הצפרדעים המפותחות (Neobatrachia) והן בעלות גוף עגלגל ולסת שקועה מעט. לחלקם פיות צרים וקצרים ואחרים בעלי לסת מתרחבת. הם מטילים ביצים שמחלקם בוקעות צפרדעים בוגרות ולא ראשנים. הם חיים ביערות טרופיים או אזורי ביצות ברחבי האזורים הטרופיים בעולם.
משפחות.
בעל-משפחה זו מצויות המשפחות:
לעיתים מוסיפים גם את תת-משפחת האסטילוסטרניים (Astylosterninae) שבמשפחת הארטרולפתיים למשפחה עצמאית.
צפרדעי חץ רעילות
מצר קרץ
אילניתאים
אילניתאים (שם מדעי: Hyloidea) היא על-משפחה מתת-סדרת ניאובטרכיה (Neobatrachia) שבסדרת חסרי הזנב.
בני קבוצה זו כוללים את המשפחות המרובות ביותר של דו-חיים והגדולה שבקבוצה ניאובטרכיה, בה מיני הצפרדעים המפותחות. מיני הקבוצה כוללות את הקרפדות האמיתיות, את האילניות ומשפחות דומות.
מיני המשפחה מגוונים מאוד, בעלי עור לח או יבש, חיים בביצות, בשדות או ביערות ומשמיעי רעשים צורמים או נעימים. לחלקם כמו לצפרדעי חץ הרעל ישנו רעל קטלני בבשרם והם עוטים צבעי אזהרה. אחרים מעדיפים להסתוות ולהידמות לעלים, אבנים או אף להיות שקופים וחלקם אף מידמים למתים.
הם אוכלים רק בשר, בעיקר של פרוקי-רגליים, אך גם של חולייתנים קטנים ואף לא בוחלים בקניבליזם.
משפחות.
חלק מהמשפחות יכולות להיות תת-משפחות בחלק מהחלוקות. כמו כן חלקם משייכים את המשפחות לקבוצות אחרות:
אנתוני דורנפורד
לוטננט קולונל אנתוני ויליאם דורנפורד (באנגלית: Anthony William Durnford; נולד ב-24 ביוני 1830 במחוז ליטרים, אירלנד - מת ב-22 בינואר 1879 באיסאנדלוואנה, ממלכת הזולו) היה איש צבא בריטי שהתפרסם בעיקר עקב פיקודו על הכוח הבריטי בקרב איסאנדלוואנה שבמהלכו מת.
ביוגרפיה.
תחילת דרכו.
דורנפורד נולד ב-24 ביוני 1830, במחוז ליטרים שבאירלנד שהשתייכה אז לאימפריה הבריטית. משפחתו הייתה בעלת רקע צבאי עשיר, אביו אדוארד ויליאם דורנפורד היה גנרל בחיל ההנדסה המלכותי, אחיו אדוארד היה לוטננט קולונל בחיל הנחתים המלכותי.
בצעירותו התגורר אצל דודו בעיר דיסלדורף שבפרוסיה, וחזר לבריטניה ביולי 1846. הוא התגייס לצבא הבריטי ולמד באקדמיה הצבאית המלכותית בווליץ'. לאחר סיום לימודיו התגייס לחיל ההנדסה המלכותי בדרגת לוטננט שני. בין השנים 1851–1856 שרת בעיר טרינקומאלאה שבציילון. הוא התנדב ללחום במלחמת קרים, אולם לא התקבל. שרת לתקופה קצרה במלטה, ללא שום פעילות משמעותית. בפברואר 1858 הועלה לדרגת לוטננט והועבר למחנה אלדרשוט שבאנגליה. בין 1861–1864 פיקד על גדוד של חיל ההנדסה בגיברלטר.
בשנת 1864 הועלה לדרגת קפטן והועבר לסין. מטעמי בריאות, הוא חזר לבריטניה, אולם חטף שבץ במהלך החזרה, ולקחו מספר שנים להחלים באופן סופי. בשנת 1871 הועבר למושבת הכף באזור דרום אפריקה כיום.
מושבת הכף.
ב-5 ביולי 1872 הועלה לדרגת מייג'ור, וב-11 בדצמבר 1873 הועלה לדרגת לוטננט קולונל. הוא הצטרף למסעו של סר תיאופילוס שפסטון לממלכת הזולו, והשתתף בהכתרתו של קטשאויו קמפנדה כמלך הזולו. הוא השתתף במספר קרבות נגד המקומיים, ובמהלך אחד מהם נדקר פעמיים וזרועו השמאלית שותקה לשארית חייו.
בשנת 1878 הוא היה בין הנציגים הבריטיים בוועדה שבדקה את סכסוך הגבולות בין ממלכת הזולו לבין הרפובליקה הדרום-אפריקאית. כמו כן הוא היה בין המתכננים של כוח ילידים שלחם בשירות הצבא הבריטי, ותודות לאימונו המסור, הגיעו החיילים האפריקאים שתחת פיקדו לרמת יעילות גבוהה מאוד. ההיסטוריון בראיין פרט מתאר אותו כך:
מלחמת הזולו.
עם פרוץ מלחמת הזולו, הוא מונה בידי המפקד העליון של הצבא הבריטי באזור, לורד צ'למספורד, למפקד "שדרת הפלישה מס' 2". הכוח של דורנפורד הוצב באזור המיסיון "רורק'ס דריפט", והוא כלל בעיקר חיילים מקומיים שביניהם נמנו 300 פרשים מעולים מבני הבסוטו. בהמשך נתן צ'למספורד לדורנפורד פקודה לנוע עם כוחותיו למחנה באזור איסאנדלוואנה. לא ידוע הטיב המדויק של הפקודה. לוטננט קולונל ג'ון קרילוק, המזכיר הצבאי של צ'למספורד, שניסה לתלות את קולר האשמה על האירועים שקרו מאוחר יותר בדורנפורד, טען שהפקודה הייתה: "נוע מיד למחנה איסאנדלוואנה עם כל אנשיך... קח את הפיקוד". עם זאת מאוחר יותר נמצא באזור העתק של הפקודה המקורית שבה נאמר: "עליך לצאת מיד למחנה הזה עם כל הכוח העומד לרשותך". ניתן לראות שמדובר בניסוח מרושל ומסורבל, שכן לא נאמר בפקודה מה על דורנפורד לעשות עם הגיעו למחנה. עם זאת, ניתן אולי לשער שמובן מאליו היה שדורנפורד יתפוס את הפיקוד על המחנה, שכן דרגתו הייתה גבוהה מדרגתו של הנרי פוליין, שהיה מפקד המחנה אז.
דורנפורד הגיע לאיסאנדלוואנה בשעות הבוקר של ה-22 בינואר 1879. פוליין עדכן אותו שיש חשש להתקפת זולו על המחנה, ודורנפורד שלח חלק מאנשיו לסיור באזור. הסיירים דיווחו שאכן כוח גדול של צבא הזולו נראה נע ממזרח למחנה, ודורנפורד החליט לצאת עם חלק מאנשיו לכיוון זה במטרה להגן על המחנה. עם זאת, עוד באותו היום פתחו 20,000 בני הזולו בהתקפה על איסאנדלוואנה, ואנשיו של דורנפורד כמעט נרמסו למוות פשוטו כמשמעו בידי לוחמי הקרן השמאלית של צבא הזולו שהסתערו על המחנה מכיוון מזרח. אנשיו של דורנפורד ירו על האויב אש צפופה ומדויקת, שהאטה אותו לזמן מה, אולם הזולו התקדמו בנחישות כשהם מנצלים היטב את יתרונם המספרי.
גם בגזרה של פוליין המצב לא היה טוב, והזולו החלו לזרום אל המחנה. דורנפורד ואנשיו, שתחמושתם אזלה, המשיכו להיאבק כשהם בולמים את הקרן השמאלית של הזולו באמצעות קתות רובים וסכיני ציד. תודות להקרבתם, הצליחו חלק מהחיילים הבריטים להימלט מהטבח. גופתו של דורנפורד נמצאה מאוחר יותר שוכבת לצד עגלה, מוקפת בגופות אנשיו.
בוספורוס קימריוס
השושלת האנטיגונית
שטפן הופמן
שטפן הופמן (בגרמנית: Steffen Hofmann, נולד ב-9 בספטמבר 1980 בווירצבורג שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר בראפיד וינה מהבונדסליגה האוסטרית בעמדת הקשר. הופמן הוא אחד השחקנים המצליחים ביותר בתולדות ראפיד וינה, במדיה נבחר פעמיים ככדורגלן השנה באוסטריה.
קריירת מועדונים.
הופמן שיחק בנעוריו במועדונים בקרבת עירו וירצבורג שבבוואריה. בשנת 1996 הצטרף לבאיירן מינכן כאשר היה בן 16, ונחשב לכישרון עולה. בשנת 2000 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון, בה הצליח מאוד, ובמשך שתי עונות הבקיע 21 שערים, אך ערך הופעה אחת בלבד בבונדסליגה בקבוצה הבכירה של באיירן מינכן, כאשר החליף את קלאודיו פיסארו במשחק מול פ.צ. קלן באוקטובר 2001.