בשנת 1830 פרסם דה לה בש רישומים הממחישים תופעות גאולוגיות. כמו כן פרסם רשימות על הגאולוגיה האנגלית בכתב העת החברה הגאולוגית של לונדון, וכן רשימות מהסקר הגאולוגי, ובמיוחד הדו"ח על הגאולוגיה של קורנוול, דבון ומערב סומרסט (1839). כמו כן הוא כתב מדריך גאולוגי (1831; מהדורה שלישית, 1833); ומחקרים בגאולוגיה תאורטית (1834), בהם נגע בגישה פילוסופית בשאלות גאולוגיות הרבה לפני זמנם. כמו כן פרסם ספר על ביצוע תצפיות גאולוגיות בכמה מהדורות, בשנים 1853 ,1851, 1835.
דה לה בש היה בר פלוגתא הראשי של רודריק מורצ'יסון ואדם סדגוויק במה שכונה "המחלוקת הדבונית הגדולה". הוא השתמש לעיתים קרובות ברישומים כדרך טקטית לבטא את תסכוליו בנושאים אלה ונושאים אחרים.
הוא נבחר לעמית של החברה המלכותית בשנת 1819. הוא קיבל תואר אבירות ב־13 באפריל 1842, ובסמוך לסוף חייו הוענקה לו מדליית וולסטון. בשנת 1852 הוא נבחר כחבר זר באקדמיה המלכותית השוודית למדעים.
לאחר מותו, סטודנטים במכללה המלכותית למכרות ובמוסדות אחרים התמודדו על מלגת מדליית דה לה בש. המדליה הייתה למעשה העתק של המדליה שאותה קיבל במקור דה לה בש בשנת 1825. הגרסה השנייה של המדליה, הייתה מכסף וברונזה, נחקקה על ידי ויליאם וויון - עם דיוקנו של דה לה בש בצד אחד, ופטישי כרייה מוצלבים בצידה השני .
הוא קבור בבית הקברות של קנסל, לונדון.
קריקטורות.
הוא היה תומך גדול ביצירתה ובחשיבותה של הפלאוטנטולוגית מרי אננינג, מליים רג'יס. הנרי דה לה בש צייר תרשים דמיוני בשנת 1830, תחת הכותרת "דוריה אנטיקוויור " Duria Antiquior. הציור שיחזר את ממצאי המאובנים השונים שהגדירה מרי אננינג שאפיין את דמות עולם החי הקדום באזור בתקופת היורה. היה זה הניסיון הראשון להפוך את ממצאי המאובנים לתמונת מערכת אקולוגית שלמה. דה לה בש סייע לאנינג, שהיו לה קשיים כלכליים, בכך שיצר מהציור הדפס ליתוגרפי מצבעי המים ותרם לה את התמורה ממכירת ההדפסים. הרישום זכה לתפוצה עצומה.
הוא היה מדען גדול ואובייקטיבי ושיחק תפקיד חשוב בדיונים בתיאוריות היותר נפוצות של התקופה, כמו זו שהציע צ'ארלס לייל. לייל הציע שההיסטוריה הגאולוגית והביולוגית הייתה מחזורית וכי צורות חיים קדומות שוב יופיעו על פני האדמה.
כתשובה לתאוריה הזאת, הוא צייר קריקטורה, שקיבלה את הכינוי "שינויים נוראיים" ותיארה פרופסור איכתיוזאורוס שמרצה על גולגולת אנושית מאובנת ואומר: "תגלו מיד שהגולגולת שלפנינו שייכת לבעל חיים נמוך בהתפתחותו, כי שיניו מאוד לא מפותחות, כוח הלסתות קטן, ובסך הכל נראה נס איך יצור הזה היה יכול להשיג אוכל."
פוליצמייסטר
פוליצמייסטר (בגרמנית: Polizeimeister) היה כינוי באימפריה הרוסית למפקד המשטרה בכל הערים המחוזיות והערים הגדולות.
תפקיד הפוליצמייסטר הוצג בשנת 1782 במסגרת "אמנת הפקיד". הפוליצמייסטר עמד בראש מועצת הכספים, והחל מהמחצית השנייה של המאה ה-19 בראש מחלקת משטרת העיר. לפוליצמייסטר היו כפופים כל שוטרי ומוסדות העיר, בעזרתם ביצע את תפקידו, שכללו ציות להוראות של הרשויות הגבוהות ביותר ויישום עונשי בית המשפט. תפקיד הפוליצמייסטר בוטל בעקבות המהפכה בפברואר 1917.
אובר-פוליצמייסטר.
בפטרבורג, מוסקבה ובוורשה היו כמה מפקדי משטרה שכונו בשם אובר-פוליצמייסטר או ראש העיר.
האובר-פוליצמייסטר המוסקבאי.
במוסקבה הוצג התפקיד בשנת 1722, מאז 1727 הוא היה כפוף למושל הכללי. הוא פיקח על פעילותם של אנשי המשטרה, היה אחראי על הסדר בעיר, עמד בראש שירותי כיבוי האש, "פיקח" על הסחר, השיפור העירוני והתנאים התברואתיים של מוסקבה, פיקח על קיום חוקים ותקנות של מוסדות עליונים ומרכזיים ועל יישום החלטות הרשות השופטת. בתחילת המאה העשרים במוסקבה היו 4 פוליצמייסטרים. כל אחד מהם ניהל מחלקת משטרה (יחידת מנהלי טריטוריאלי, אשר היוו 3-4 יחידות משטרה משולבות) שניהלו את תחנות המשטרה והרבעים (משנת 1881 - חולקו למחוזות משטרה עירוניים) פקידי הוצאה לפועל, ניהלו פיקוח על שטחים ציבוריים, ויקלו על המאסרים.
תפקיד האובר-פוליצמייסטר בוטל בשנת 1905 בקשר להקמת ממשלת העיר מוסקבה כגוף ניהולי עליון.
האובר-פוליצמייסטר הפטרבורגי.
בשנת 1782, תפקיד זה היה למעשה ראש המשטרה בסנקט פטרבורג, לפני כן, שימש התפקיד כעוזר של המושל הכללי.
ביוני 1883 הורה הקיסר אלכסנדר השלישי "להחזיר את צו הניהול הישן של סנקט פטרבורג, להקצותו לראשות משטרת העיר, לאחר שהתפקיד שינה את שמו ממפקד המשטרה הראשי למושל העיר."
משטרת פולין
משטרת פולין, הידועה בפשטות כפוליציה (Policja) הוא כח המשטרה הלאומי בפולין ונודע בשם זה בתקופת הרפובליקה הפולנית השנייה (1918–1939) וברפובליקה הפוסט-קומוניסטית המודרנית מאז 1990.
גודל הכח הנוכחי הוא 100,000 קצינים וכ-25,000 עובדים אזרחיים. בין הסניפים בכוח ניתן למצוא: שירות פלילי, שירות משטרת תנועה, שירות מניעה ושירות תומך. ברוב הערים ובכפרים מסוימים יש משמרות עירוניות משלהן, המפקחים על הסדר הציבורי ועל בטיחות הדרכים. עם זאת, למשמרות אלה סמכות שיפוט רק על מעשי פשיעה קלים, ובמקרים של פשעים חמורים עשויים לשמש רק בתפקיד מסייע עבור משטרת המדינה.
מינוח.
שמו של הכוח, "פוליציה", מתורגם כמשטרה.
שוטר נקרא בדרך כלל policjant; עם זאת, אלה אינם תארים רשמיים ואינם כלולים במבנה הדרגות הרשמי, הם פשוט מונחים המשמשים להתייחסות לכל קצין משטרה ללא קשר לדרגתו. תחנת משטרה ידועה בשם Komenda Policji או Komisariat Policji שניהם מתורגמים פחות או יותר כמפקדת המשטרה. נשים מכונות policjantka.
בסך הכל, דרגות הקצינים אינן משמשות את הציבור הרחב ולכן כשפונים לקצין, מקובל לשמוע את המונח Pan (לנקבה - Pani), שמשמעותו אדון,או גברת לנקבה, לרוב מוסיפים Oficer (קצין) לאחר מכן.
חוד התער
חוד התער (באנגלית: The Razor's Edge) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1946 עם טיירון פאואר, ג'ין טירני, אן בקסטר וקליפטון וב בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הרומן "חוד התער" מאת סומרסט מוהם משנת 1943. ב-1984 הופק רימייק לסרט.
אן בקסטר זכתה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ובפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע.
קליפטון וב היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר וזה בפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע.
כן היה הסרט מועמד לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר ולפרס אוסקר לעיצוב ההפקה הטוב ביותר.
בסרט כמו בספר, משתתף הסופר סומרסט מוהם (הרברט מרשל) שנפגש מדי פעם עם המשתתפים בסיפור.
תקציר העלילה.
בקיץ 1919 נפגשים, במסיבה בשיקגו, אליוט טמפלטון (קליפטון וב), אמריקאי עשיר שחי בצרפת והגיע לאחר מלחמת העולם הראשונה לפגוש את אחותו לואיזה (לוסיל ווטסון) ובתה איזבל (ג'ין טירני). למקום מגיע לארי דארל (טיירון פאואר), חברה של איזבל. כן נמצאת במסיבה סופי (אן בקסטר), חברתה של איזבל העומדת להינשא לבוב (פרנק לטימור).
איזבל מאוהבת בלארי ורוצה להינשא לו. לארי הוא טיפוס מסויג. הוא שירת במלחמה כטייס, וביום האחרון חברו הקרוב נהרג והציל את חייו. לארי מחפש משמעות לחיים, וסיבה לכך שהוא נשאר בחיים וחברו לא. הוא רוצה לחיות חיים פשוטים, תוך חיפוש משמעות לחיים. הוא דוחה הצעות עבודה ולכן אליוט לא סובל אותו.
לארי נוסע לפריז, חי בדירה עלובה, מטייל ופוגש באנשים פשוטים. איזבל מגיעה לפריז ומפצירה בו להינשא לה, לחזור לארצות הברית, ולהקים משפחה. הוא מבקש ממנה להינשא ולחיות מקצבת ירושה עלובה, אך היא מסרבת. היא חוזרת לארצות הברית, ומתחתנת עם גריי (ג'ון פיין) שעובד אצל אביו, סוחר ניירות ערך עשיר.
לארי עובד במכרה פחם ונפגש עם פועלים פשוטים, ביניהם קוסי (פריץ קורטנר), שממליץ לו לנסוע להודו כדי לגלות משמעות לחיים. הוא מגיע לשם, נפגש עם נזיר ועולה להתבודד במנזר בהימלאיה במשך שבע שנים.
בינתיים סופי ובוב מתחתנים ונולדת להם ילדה. בוב והילדה נהרגים בתאונת דרכים, וסופי מידרדרת לשתייה. היא נוסעת לפריז ועוסקת שם בזנות. בינתיים קורסת הבורסה בוול סטריט, וגריי מאבד את כל כספו. אליוט נשאר עשיר כי יצא מהבורסה בזמן, ואיזבל וגריי מגיעים אליו לפריז כדי שייתמוך בהם.
לארי חוזר לפריז, ופוגש את איזבל שעודנה מאוהבת בו. גריי סובל ממתח נפשי ומכאבי ראש בלתי פוסקים, ולארי מרפא אותו בהיפנוזה שלמד בהודו. הם פוגשים במקרה בסופי, ש"עובדת" בבר מפוקפק. לארי מתחיל להתראות אתה ואף שוקל להתחתן אתה, למורת רוחה של איזבל. סופי מחליטה להפסיק לשתות, אך איזבל מפתה אותה וסופי מידרדרת, בורחת ולבסוף נרצחת.
אליוט הסנוב שוכב על ערש דווי, ומה שמדאיג אותו הוא שלא הוזמן לנשף של "נסיכה אמריקאית". לארי "מסדר" לו הזמנה בעזרת מזכירתה של הנסיכה (אלזה לנצ'סטר), מגיש אותה לאליוט, וזה מכתיב הודעה כי לצערו לא יכול להגיע בגלל התחייבות קודמת לאלוהים.
לארי עומד לחזור לארצות הברית ולעבוד שם כנהג מונית. איזבל עדיין מאוהבת בו ומבקשת ממנו שיעבוד עם גריי ויסייע לו, אך לארי מסרב ומאשים אותה במותה של סופי.
זינב בנת עלי
זַיְנַבּ בִּנְת עַלִי (בערבית: زَيْنَب ٱبْنَت عَلِيّ; 626 – 682) הייתה בתם של עלי בן אבי טאלב ופאטמה בת מוחמד. סבהּ היה מוחמד, ולכן היא חלק מאהל אל-בית. בדומה לבני משפחתה האחרים, היא נחשבת לדמות של הקרבה, כוח ואדיקות הן באסלאם הסוני והן באסלאם השיעי.
שנותיה הראשונות.
נולדה בשנת 626, זינב הייתה השלישית מבין ילדיהם של עלי ופאטמה.