בשנת 2005 החלו להופיע באינטרנט משפטים הומוריסטיים, אשר כונו "עובדות צ'אק נוריס" או לחלופין ״בדיחות צ'אק נוריס״, המציגים את נוריס כגיבור כל-יכול ומקצינים את הצורה בה דמותו מוצגת ברוב סרטיו. לדוגמה: "כשצ'אק נוריס עושה שכיבות סמיכה, הוא לא עולה ויורד אלא דוחף את כדור הארץ כלפי מטה","צ'אק נוריס מנצח אבן בקרב מבטים", "צ'אק נוריס לא מציית לחוקים, החוקים מצייתים לצ'אק נוריס", "צ'אק נוריס כל-כך חזק שהוא יכול לטרוק דלת מסתובבת". משפטים כאלו נפוצו באתרים רבים ובשפות רבות וכשנוריס שמע עליהם הוא טען כי הופתע מהתייחסות זו אליו וכי הוא מקבל אותה כמחמאה. הוא הודה כי אכן מצא חלק מהעובדות שם משעשעות וכי הוא לא לוקח אותן ברצינות. בנוסף, הוא הביע תקווה כי משפטים אלה יגרמו לאנשים להתעניין יותר בו ובעבודתו. עם זאת, ב-2007 תבע נוריס מוציא לאור אשר פרסם ספר עם מאות "עובדות" כאלו, בטענה שזה גובל בגזענות, מוציא לו שם רע, ועושה שימוש ציני בשמו הטוב לשם השגת רווח כספי.
דמותו של נוריס כגבר קשוח הופיעה בסדרות אנימציה קומיות רבות: "איש משפחה", "אבא אמריקאי", "משפחת סימפסון", ו"פיוצ'רמה". בנוסף, בסדרה "נאמצ'אקס" של ערוץ דיסני, ניתן לראות דמות מאסטר שנקראת וודצ'אק מוריס (עיוות השם צ'אק נוריס). בסרט "בלתי נשכחים 2" הופיע נוריס בתפקיד אורח, כלוחם־על שמחסל לבדו צבא מתנקשים, לרבות הטנק שנשלח כתגבורת, רגע לפני שהם מחסלים את גיבורי הסרט.
מוזיאון ברוקלין
מוזיאון ברוקלין (באנגלית: Brooklyn Museum) הוא מוזיאון הממוקם ברחוב איסטרן פארקוואי ברובע ברוקלין שבניו יורק, הוא המוזיאון לאמנות השני בגודלו בעיר, ואחד המוזיאונים הגדולים ביותר בארצות הברית.
היסטוריה.
מוזיאון ברוקלין נפתח בשנת 1897. המבנה המקורי, שנבנה מפלדה המצופה לבנים (דבר חדשני באותה עת), תוכנן על ידי חברת האדריכלים מק'קים, מיד ווייט ונבנה על ידי חברת קרלין קונסטרקשן. בחזית המבנה הוצבו פסלים של הפסל דניאל צ'סטר פרנץ' (שבנה את אנדרטת לינקולן) הקרויים "ברוקלין" ו"מנהטן".
בשנת 1997 שינה המוזיאון את שמו ל"מוזיאון ברוקלין לאמנות" (Brooklyn Museum of Art) אולם ב-12 במרץ 2004 חזר לשמו המקורי.
תצוגות.
למוזיאון אוסף הכולל למעלה מחצי מיליון יצירות אמנות המוצגות על פני שטחי תצוגה בגודל של 52,000 מ"ר. אוספי המוזיאון כוללים אמנות מצרית עתיקה, אמנות יוונית, רומית, ואמנות מודרנית. כחצי מיליון מבקרים מגיעים למוזיאון מדי שנה.
מוזיאון ברוקלין לאומנות
מרכבה סימן 2 ב'
בצק שמרים
בצק שמרים (בצרפתית: Pâte à pain) הוא בצק המשמש להכנת מאפים רבים, כגון לחמים שונים, פיצה ועוד. כל מוצרי בצק השמרים דורשים התפחה מבוקרת לשם התעוררות השמרים לפני אפייתם. בצק השמרים לרידוד בו משתמשים בתחום המגדנאות מכונה בשפה המקצועית "יסודי 20%" (כדי להעיד על אחוז החמאה או מרגרינה לקיפול מתוך הבצק) או "פלוּנדר". הוא משמש להכנת דנישים, קרואסונים, "עוגת שושנים", "רוגלך" וכדומה.
ישנם מספר סוגים של בצקי שמרים, ביניהם: בצק שמרים כרוך (משמש בדרך כלל להכנת קרואסונים) ובצק בריוש (עשיר בחמאה ועימו מכינים את מאפי הבריוש המוכרים).
בצק שמרים יסודי 20%.
בצק זה מכיל כמות גדולה יותר של שומן מאשר בצקי השמרים המשמשים לשם הכנת לחמים, פיצות וכדומה, ואופן הכנתו מורכב יותר. הבצק מרודד, מקופל ומותפח לסירוגין בתהליך הנקרא "קיפול 3, 4, 3, 4". הקיפול האחרון מבוצע ביום המחרת לאחר התפחה של לילה אחד במקרר. המרגרינה לקיפול בה משתמשים אנשי המקצוע נקראת "לוקולוס". בשימוש במרגרינה מסוג אחר או בחמאה יש לעטוף אותה ב-10% מכמות הקמח שבמתכון. הבצק העדין יותר המשמש לשם הכנת הקרואסון דומה אך דורש שלושה "קיפולי 3" בלבד.
ראש עיסה.
הטיפול בשמרים זהיר ביותר, בשל החשש שהשמרים ייצרו מגע ישיר עם המלח וכתוצאה מכך יאבדו את האפקט שלהם. השימוש בשמרים לחים כולל יצירת "ראש עיסה", שהוא מעין בצק ראשוני המורכב מ-10% מן הקמח, מן הסוכר ומן הנוזלים ומכל השמרים שמותפח עד להכפלה בגודלו. ראש העיסה מוסף לשאר מרכיבי הבצק למעט המלח, שמצורף אל הבצק רק בשלב מעט מאוחר יותר של הלישה.
דימיטריס חדזיס
דימיטריס חַדְזִיס (וכן חאג'יס, ביוונית: Δημήτρης Χατζής; ) היה סופר יווני.
חייו.
חַדְזִיס נולד בעיר יאנינה שבצפון־מערב יוון וחי בה את רוב שנות ילדותו.
לאחר חמש שנים שבילה באתונה (1925-1930) חזר לעיר הולדתו וקיבל על עצמו עריכת מקומון. לימודי המשפטים שלו באוניברסיטת אתונה נקטעו מחמת קשיים כלכליים, ושנה אחרי הצטרפותו למפלגה הקומוניסטית (1935) נעצר והוגלה למשך חודשים אחדים לאי פולגנדרוס. בין 1941 לבין 1944 נטל חלק במחתרת שפעלה נגד הכיבוש הנאצי, ובשנים 1948 ו־1949 השתתף במלחמת האזרחים ביוון לצד כוחות השמאל ששאפו לכונן במדינה דמוקרטיה עממית.
בין השנים 1949 ו־1974 חי חדזיס כגולה פוליטי ברומניה, בגרמניה המזרחית, בצרפת ובהונגריה ועסק בלימודי ביזנט, בכתיבת דוקטורט ובהוראת ספרות יוונית.
עם שוב הדמוקרטיה ליוון חזר למולדתו, ובמשך זמן־מה לימד תרבות יוונית באוניברסיטת פּטרס. בשנות חייו האחרונות ייסד וערך את כתב־העת "המנסרה", שהציג לקהל הקוראים היווני טקסטים ממיטב הספרות העולמית בת־זמנו.
חדזיס מת בשנת 1981.
יצירתו הספרותית.
יצירתו הספרותית מסתכמת בארבעה ספרים שכתב במהלך ארבעת עשורי חייו האחרונים:
הרומן "האש" (1946), קובצי הסיפורים "סופה של עירנו הקטנה" (1953) ו"חסרי־ישע" (1966) והרומן "הספר הכפול" (1976).
הקובץ "סופה של עירנו הקטנה" ראה אור בעברית בתרגום יעקב שיבי בהוצאת כרטא בשנת 2003.
עוצבת &quot;סער מגולן&quot;
מקווה טהרה
חואן קרלוס אונטי
חואן קרלוס אונטי (ספרדית: Juan Carlos Onetti; 1 ביולי 1909 - 30 במאי 1994) הוא סופר אורוגוואי שנולד במונטווידאו בשנת 1909 ונפטר ב-1994 בספרד, ארץ שהסופר גלה אליה ממולדתו בשנת 1974. ב-1980 זכה בפרס סרוונטס.
ההחלטה לגלות גמלה בלב אונטי אחרי שהמשטר הצבאי באורוגוואי כלא אותו למשך שלושה חודשים בגלל השתתפותו בחבר שופטים, שהעניק פרס לסופר נלסון מרה על סיפור אשר נתפש חתרני.
פרט לתקופות חיים אלה באורוגוואי ובספרד חי אונטי שתי תקופות בבואנוס איירס, בירת ארגנטינה (1934-1930 ו-1955-1941).
ספריו.
ספרו החשוב הראשון, "הבור", התפרסם ב-1939, ובעקבותיו ראו אור "אדמת הפקר" (1941), "למען הלילה הזה" (1943), "החיים הקצרים" (1950) ו"הפרידות" (1954). מששב והשתקע במולדתו פרסם, בין השאר, את הספרים "לקבר בלי שם" (1959), "פני האסון" (1960), "המספנה" (1961), "עצוב ממש כמותה" (1963), "אוֹסֵפגוּפוֹת" (1965) ו"המוות והילדה" (1973). במהלך חייו בספרד התפרסמו הרומנים "ניתֵן לדבּר לרוח" (1979) "אז כאשר" (1987) והקובץ "נוכחות וסיפורים אחרים" (1986).
דהקונסטרוקציה
עסקת הנשק הצ'כית
Neopets
Neopets הוא משחק סימולציה של חיות וירטואליות ברשת. את האתר הקימו אַדָם פַאוֵול ודוּנה וִוילִיאַמְס והוא נפתח לציבור ב-15 בנובמבר 1999. זמן קצר לאחר הקמתו, נרכש האתר על ידי "דאג דורינג". ב-2005, Viacom קנתה את החברה, בעסקה ששוויה 160 מיליון דולרים. האתר היה אחד מהאתרים הפופולריים ביותר ברשת (בפברואר 2007 דורג ב-Alexa כ-146).
השחקנים באתר, שנקראים Neopians, מאכילים את חיות המחמד הווירטואליות שלהם ומשחקים איתם. בנוסף, משתמשים יכולים לשחק במשחקים, לסחור, או לשחק בבורסה מדומה, כדי להרוויח נקודות Neopoints, הכסף של האתר. באמצעות נקודות אלו ניתן לקנות חפצים וירטואליים שיכולים לתקשר עם החיות. לא ניתן להמיר כסף ל Neopoints, או למכור Neopoints, אף על פי שנעשו מספר ניסיונות כאלו בעבר באתרים כדוגמת eBay.
מרכז החברה נמצא בארצות הברית, אף על פי שהמקימים של האתר היו בריטים. מסיבה זאת, האתר שומר על כתיב בריטי ברובו. האתר בשפה האנגלית, ומתורגם (בחלקו או כולו) לעשר שפות שונות: גרמנית, הולנדית, פורטוגזית, צרפתית, איטלקית, ספרדית, יפנית, קוריאנית, סינית מפושטת וסינית מסורתית. בנוסף החברה מפעילה חטיבה סינית, שנמצאת בבעלות חלקית של Green Dot Capital, חברה בת של זרוע ההשקעות של ממשלת סינגפור, Temasek Holdings.
במסגרת הזיכיון פורסמו מספר משחקי מחשב לרבות Neopets: The Darkest Faerie שפותחה על ידי Deck Nine.
בנוסף מוגדר בפועל כאחד המשחקים הראשונים ברשת (Online).
נכון לפברואר 2011, החברה מדווחת על יותר מ-180 מיליון חשבונות רשומים, ויותר מ-270 מיליון חיות. מכיוון שכל משתמש יכול ליצור עד ארבע חיות, ומשתמשים פותחים מסיבות שונות יותר מחשבון אחד, מספר המשתמשים בפועל באתר קטן בהרבה. מאז פופולריות של המשחק ירדה בהדרגה ובשנת 2020 היו רק כ-1.5 מיליון כניסות בחודש
היכל הספורט ביד אליהו
עמוס מנסדורף
עמוס מנסדורף (נולד ב-20 באוקטובר 1965) הוא טניסאי עבר ישראלי ששיחק בשנות ה-80 וה-90. נחשב כטניסאי הישראלי הטוב ביותר בכל הזמנים.
בשיאו דורג במקום ה-18 בעולם בדירוג ה-ATP, הישג שיא לטניסאי ישראלי בסבב הגברים העולמי. משחקו התאפיין בחבטת גב יד מצוינת ובחבטת הגשה מדויקת, שחיפו על קומתו הנמוכה יחסית (1.73 מ') ועוצמת חבטותיו המוגבלת.
קריירה מקצוענית.
מנסדורף החל את הקריירה שלו כמקצוען בסבב העולמי ב-1983 בגיל 18. בשנת 1986 זכה בתואר הראשון שלו בטורניר יוהנסבורג. שנה לאחר מכן היה לישראלי הראשון שזכה בטורניר רמת השרון כשגבר בגמר על ברד גילברט. בסוף 1987 הביאו אותו הישגיו למקום ה-18 בדירוג העולמי של סבב ה-ATP, ארבעה מקומות גבוה יותר משהשיג שלמה גליקשטיין חמש שנים קודם לכן.