ב-2 בפברואר 2016 פגש את הגנרל ח'ליפה חפתר, המפקד הראשי של הכוחות במזרח לוב, וב-9 בפברואר ביקש שהות של שבוע נוסף כדי להרכיב את הממשלה. לא ניתן היה להשיג בהתחלה את אישור הפרלמנט מפני שנעדרו חברים רבים שהיו צריכים להשתתף בהצבעה. עם זאת, הוא נכנס לתפקידיו כבר ב-12 במרץ בתוניס, ללא הצבעת אמון, אך בתמיכת מעצמות מערביות - ארצות הברית, צרפת, גרמניה, איטליה והממלכה המאוחדת. ההנהגה החדשה הצדיקה את הלגיטימיות שלה על ידי עצומה שנחתמה על ידי רוב חברי בית הנבחרים. למחרת הודיעו עשר ערים במערב לוב - ובהן סבראטה, זאווייה וזוארה, כי הן תומכות בממשלת האחדות הלאומית.
בסופו של דבר גם ממשלת ח'ליפה אל-ע'וויל בטריפולי הסכימה לפנות את מקומה לממשלה הנתמכת על ידי האו"ם. ב-30 במרץ 2016 סראג' עם עוד ששה חברי מועצת הנשיאות והממשלה בדרך הגיעו לטריפולי. למחרת משרדי הממשלה היו בשליטתם. ראש הממשלה ח'ליפה אל ע'אווי שמונה על ידי הקונגרס נמלט למסראטה.
ב-14 באוקטובר 2016 כוחות נאמנים לקונגרס הלאומי הכללי השתלטו על מלון "ריקסוס" מושב המועצה המדינית העליונה, והודיעו על חזרת ממשלתו של אל-ע'וויל.
בטריפולי פרצו עימותים בין הנאמנים לסראג' לכוחות הנאמנים לאל-ע'וויל' שלא הצליחו בסופו של דבר להשיג תמיכה רחבה.
בסוף אוקטובר 2016 עבר מועצת המדינה העליונה למלון רדיסון בלו אל מהרי.
בזירה הצבאית.
ב-6 בינואר 2016 בהתאם להסכם בין סראג' לממשלה בטוברוק הוקמה מועצה צבאית בראשות הגנרל ח'ליפה חפתר. השליח המיוחד של האו"ם בלוב, מרטין קובלר, נאלץ להפר את תנאי ההסכם בסחיראט לפיהם אחרי הקמת ממשלת האחדות הלאומית כל התפקידים הצבאיים יפונו.
ממשלו של סראג' עשה מאמצים להקמת צבא לאומי אמיתי בשירות שלטונו אבל רוב הכוחות שהיו ברשותו היו מרכבים ממילציות שונות, כמו "הכוח להגנתה של טריפולי" וככוחות מקומיים בערים מסראתה וזינתאן.
בפברואר 2017 סירובו של חפתר לשאת ולתת עם סראג' איכזב את מצרים. הנשיא עבד אל-פתאח א-סיסי עמד על כך שבית הנבחרים וממשלת ההסכמה הלאומית יגיעו להסכם וישימו קץ למלחמת האזרחים ויעצרו את התפשטות התנועה האסלאמית והג'יהדיסטית שקמה תוך כדי כך. מצרים הביעה דאגה מעליית השפעת האחים המוסלמים עקב המשך המלחמה בין לובים.
איטליה המשיכה לתמוך לממשל סראג' והייתה הראשונה בין מדינות המערב שב-10 בינואר 2017 פתחה שגרירות בטריפולי - אחרי שנתיים של סגירה.
ב-1 ביוני 2017 הודיעה ממשלת ההסכמה הלאומית על הקמת שבעה אזורים צבאיים בכל לוב, שכללו את טריפולי, בנגזי, טוברוק, בדרום: סבהא, אל-כופרה, במרכז (ממסראתה עד זואיתינה) ומערב (ממערב לטריפולי עד לג'בל נפוסה). מפקדיהם של כל אזור חויבו לאמן ולהכין את כוחותיהם ולהיות נתונים לפיקוחו של ראש המטה הכללי של הצבא הלובי. באותה תקופה לא כל השטחים שהוזכרו היו בשליטת ממשלת ההסכמה הלאומית.
באוגוסט 2018 פרצו קרבות בין יחידות צבאיות שונות שהיו כפופות למשרד הביטחון מה שאילץ את ראש הממשלה סראג' לגייס לעיר הבירה מיליציות חדשות מכמה ערים אחרות.
באביב 2019 יצא המרשל חפתר למתקפה על טריפולי. מול האיום הצבאו של חפתר, שנתמך במידות שונות, בין היתר על ידי רוסיה, מצרים, צרפת ואחרים, השיג סראג' סיוע צבאי יעיל מטורקיה ועזרה מקטר. סראג' הגיב במתקפת מתואמת של כוחותיו נגד שנקראה "מבצע הר הגעש הסוער".
פרט למשמר הנשיאות שאומן אחרי הקמתו על ידי קרבניירים איטלקים, התבסס הכוח הנאמן לממשלה בטריפולי על האחים המוסלמים, על משמר מפעלי הנפט, על חטיבת 301 (מורכבת מהמיליציה ממיסוראתה), חטיבת אבו סלים וחטיבת נוואסי (שמומנו על ידי האיחוד האירופי) ועל חלקים מחיל הים וחיל האוויר הלובי (שנשאר ברובו נאמן לממשלה, ושבסיסיו בשדות תעופה שונים ברחבי המדינה ובמיוחד זה שבמסראתה), מיליציות של טוארגים, בני טבו וברברים אחרים שבגבול עם אלג'יריה וניז'ר.
מדיניות הפנים.
עם כניסתו לתפקיד בטריפולי הפך א-סראג' למנהיג הלובי היחיד הזוכה להכרת הקהילה הבינלאומית. משאבי הנפט שעד אז שווקו על ידי היריבים בטוברוק הועמדו לרשות הממשל החדש.
ממשלת סראג' הקימה חדר מבצעים במלחמה נגד כוחות המדינה האסלאמית שפעלו בלוב והקימה משמר נשיאותי.
ב-10 במאי 2016 ממשלתו הקימה משמר נשיאותי וב-12 ביולי 2016 עברה לבניינים הרשמיים במרכז הבירה.
ב-14 באוקטובר 2016 הודיע ראש הממשלה לשעבר ח'ליפה אל ע'וול שממשלתו חוזר לשלטון והשתלטה על בניין המועצה המדינית העליונה. בסופו של דבר ב-16 במרץ 2017 אל ע'וול סולק שוב אחרי קרבות שבהם נפצע ושהביאו לכיבוש המלון ריקסוס על ידי כוחות ממשלת ההסכמה הלאומית של סראג'.
ב-2 במאי 2017 נפגש סראג' עם המרשל חפתר באבו דאבי לראשונה מאז שנבחר בראש המועצה הנשיאותית. שני המנהיגים הודיעו כי בקרוב יפורסם הסכם ביניהם.
ב-18 במאי 2017 במרכז טריפולי כוחות הקשורים לממשלתו של סראג' היו מעורבים בטבח של 140 אנשים, אזרחים ואנשי צבא מתומכי חפתר. משלחת הסיוע של האו"ם הוקיעה את המעשים שכללו שחיטות והוצאות להורג.
ב-25 ביולי 2017 כינס נשיא צרפת עמנואל מקרון בטירת לה סל (La Celle) מפגש בין-לובי תחת חסות ממשלו. בראג' וחפתר חתמו במעמד זה על הסכם שבו התחייבו לשביתת נשק.
ב-17 בדצמבר 2017, שנה אחרי חתימת הסכמי סחיראת, הצהיר המרשל חפתר שהסתיים מנדט המועצה הנשיאותית בטריפולי שאותה הוא להכיר מלכתחילה.
ב-29 במאי 2018 הודיעו כמה סיעות לוביות שהתכנסו בפריז על ארגון בחירות לנשיאות לוב ולפרלמנט המדינה ב-10 בדצמבר 2018.
בפסגה שאורגנה בחסות האו"ם באבו דאבי ב-27 בפברואר 2019 הגיעו סראג' וחפתר להסכם עקרונות חדש על ארגון בחירות.
ב-16 באפריל 2020 נוכח מגפת הקורונה הכריז סראג' על סגר כללי במערב לוב.
ב-20 באוגוסט 2020 אחרי הסכם חדש לשביתת נשק הודיע סראג' על בחירות עתידיות במרץ 2021.
ב-23–26 באוגוסט הפגינו מאות אנשים בטריפולי נגד השחיתות.
מדיניות חוץ.
באפריל 2016 השתתף א-סראג' במפגש הפסגה של הארגון לשיתוף פעולה אסלאמי שהתכנס באיסטנבול.
ב-5 ביולי2018 ממשלתו של אל-סראג' התחילה את פעילותה חברת הנפט מליטה אויל אנד גז (בהשתתפות חברת ENI האיטלקית ושל National Oil Company NOC).
ביולי 2018 דחתה ממשלת סראג' את תוכנית האיחוד האירופי בנוגע לעצירת ההגירה לאירופה דרך לוב על ידי הקמת מרכזי מעצר בשטחה.
לעומת זאת הסכימה עם ממשלת קונטה של איטליה להקמתו מחדש בעזרת איטליה, של משמר החוף הלובי.
העברת התפקידים.
ב-16 בספטמבר 2020 הודיע סראג' על כוונתו להתפטר בסוף החודש אוקטובר 2020 אולם בסוף אוקטובר חזר מכוונתו. ב-5 בפברואר 2021 הפורום הלובי לשיח פוליטי התכנס בז'נבה ובחר במוחמד אל-מנפי כיורשו של סראג' בתפקיד המועצה הנשיאותית ובעבד אל-חמיד דבייבה בתפקיד ראש הממשלה.
עבדאללה א-ת'יני
פאיז אל-סראג'
אוליבר טוויסט (סרט, 2005)
אוליבר טוויסט (באנגלית: Oliver Twist) הוא סרט דרמה משנת 2005 בבימויו של רומן פולנסקי. התסריט שנכתב על ידי רונלד הארווד מבוסס על רומן באותו שם משנת 1838 מאת צ'ארלס דיקנס.
לסרט קדמו עיבודים רבים לספרו של דיקנס ובהם מספר סרטי קולנוע באורך מלא, שלושה סרטי טלוויזיה, שתי מיני-סדרות, המחזמר "אוליבר!" וסרט קולנוע זוכה האוסקר המבוסס על המחזמר.
הקרנת הבכורה של הסרט הייתה ב-11 בספטמבר 2005 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של טורונטו. ב-23 בספטמבר הופץ הסרט בבתי הקולנוע בארצות הברית.
תקציר העלילה.
ילד יתום בשם אוליבר טוויסט מובא לבית מחסה לעניים בעיר לא מזוהה באנגליה ביום הולדתו התשיעי. אוליבר ושאר הילדים בבית המחסה זוכים ליחס מחפיר ומקבלים מזון מועט ביותר. הילדים המורעבים עורכים ביניהם הגרלה, ואוליבר נבחר לבקש בארוחה הבאה תוספת לאוכל. וזאת הוא עושה. אוליבר ננזף על דבריו, ואנשי בית המחסה, אמידים מדושנים וצבועים, מחליטים להיפטר ממנו. הוא כמעט נמכר לשוליה למנקה הארובות האכזר, אבל בסופו של דבר אוליבר נשלח למר סוארברי, בונה ארונות הקבורה. אשתו והבחור שעובד אצלו כשוליה סולדים מפני העובד החדש. גם כאן הוא זוכה ליחס גרוע, וכאשר נוח, החניך המבוגר של מר סוארברי, מעליב את אמו של אוליבר, הוא מתפרץ ותוקף את נוח. יללותיו של נוח מזעיקים את גברת סוארברי ואת שארלוט המשרתת והן גוררות את אוליבר ונועלות אותו במרתף קר ואפל. התנהגותו האלימה של היתום מובאת לידיעתם של מר סוארברי ושל מר באמבל, והוא מקבל מכות. אוליבר, שמבין שמצבו אצל משפחת סוארברי רק יחמיר, בורח מהבית מוקדם בבוקר שלמחרת.