מבונו נולד ב-1947 במוואנגיני, מחוז מכאקוס, שבקניה. הוא נולד אל תוך שבט האקמבה, אשר חיים באזורים המזרחיים והדרומיים של קניה. שבט האקמבה נחשב לאחד השבטים הגדולים בקניה. בילדותו למד מבנו בבית ספר יסודו בכפרו, אך לא המשיך ללימודים תיכוניים והחל לעבוד בשמורות הטבע בקניה וטנזניה כשף. בשנותיו המוקדמות עבד בשמורות טבע לאומיות מהן שאב השראה יצירתית לכל אורך הקריירה שלו. בשנות השלושים לחייו פיתח קשרים עם הסופרת הדנית קארן בליקסן אשר עזרה לו לפרסם את יצירותיו ברחבי העולם. מבונו עבר ללאנגטה שבקניה, על מנת להיות בקרבתה של בליקסן אשר הייתה בעלת חוות קפה באזור, והקדיש את חייו ליצירת אמנות. באותה תקופה עבד עם הצלם פיטר ברד והושפע רבות ממנו וכך גם מיצירותיה של בליקסן. את ההשראה המרכזית שלו שואב מעולם החי התופס מקום גדול מאוד בחייו עוד מילדותו בשבט האקמבה. הקריירה של מבונו הגיעה לשיאה בשנות ה-80 וה-90 ברחבי העולם כשיצירותיו שווקו על ידי האוצרת רות שפרנר בעלת הגלריה הידועה וואטאטו, בניירובי. בשנת 2006 עבר לפריז על מנת להמשיך לפתח את הקריירה שלו כאומן. בשנת 2013 ייצג את קנייה בתערוכה היוקרתית "הביאנלה של ונציה". בביאנלה ה-55 שנערכה בשנת 2013, הביתן של קנייה נקרא "טבע משקף: רגישות מכשפת חדשה וראשונית" (Reflective Nature: A New Primary Enchanting Sensitivity). המציגים בתערוכה היו 12 אמנים סינים ושני אמנים איטלקים שגרו בקנייה, ושני אמנים ילדיי קניה; קריספוס ונגומבה ואצ'ירה וקיוות'י מבונו. לפי דבריו של האוצר סנדרו אורלנדי, מטרת הביתן של קניה הייתה להעצים את אמנות קניה ברמה מדינית ובינלאומית על ידי השוואתה לאמנות הסינית, המשויכת למדינה פרוגרסיבית בה קיימים יחסים שונים בין האדם לטבע. אף על פי הצהרתו של אורלנדי, בניגוד לאמנים מסין, שמותיהם של האמנים מקניה (מבונו וונגומבה ואקירה) לא נכללו בקטלוג הביאנלה ויצירותיהם לא הוצגו באתר התערוכה.
אמנות עכשווית בקניה.
האמנות העכשווית בקנייה היא תוצר של השינויים הקיצוניים שנערכו בתרבות ילידי קניה על ידי תרבויות פולשות. בעת השלטון המוסלמי בקניה, האמנות השלטת שכללה עיסוק בחיים שלאחר המוות, גירוש שדים וחיי היומיום, נאסרה. האמנות האיסלמית אוסרת יצירת דימויים אנושיים ועל כן באזורים באפריקה שהתאסלמו אמנות שכללה דימויים מסוג זה (שבעיקרה מסכות) עברה השחטה. עם התפשטות הנצרות בתקופת הקולוניאליזם במאה ה-19, התרבות האירופאית כפתה את עצמה על הילידים וקבעה שכל יצירות האמנות אשר עסקו ברוחניות והעצמת כוחו של הטבע יישרפו. אמנות שהכילה עירום המבטא פוריות נאסרה והוגדרה כאמנות חוטאת, ויצירות דתיות שמטרתן סגידה לאלילים ועליהן נחה רוב האמנות האפריקאית, הוחלפו בסמלים נוצריים.
בשנות ה-50 וה-60, רוב המדינות האפריקאיות נלחמו למען שחרור מהשלטון הקולוניאלי והאימפריאליסטי. לאחר השגת עצמאות, אמנים אפריקאים לבנים זכו לבסס את מקומם בעולם האמנות והאמנים אפריקאים השחורים שלא קיבלו הכרה, נאלצו לחפש אחר זהות חדשה. אמנים מקנייה אשר עוסקים באמנות עכשווית, פיתחו אסתטיקה אמנותית חדשה, המערבת טכניקות שלמדו בבית הספר לאמנות וייצוגים אפריקאים מסורתיים. אמנות זו מציגה את התהליך שהשתרע על פני עשרות שנים, על ידי יצירת אמנות אפריקאית מסורתית המשלבת בתוכה אלמנטים מערביים. במסגרת האמנות העכשווית בקניה, נעשה שימוש בשלל מדיומים אמנותיים והסגנון האמנותי לרוב מסווג על ידי המתבונן המערבי לקטגוריות כמו אמנות קונספטואלית, קוביזם או סוריאליזם. גם היום, אמנות זו אינה זוכה להכרה רבה מחוץ לאפריקה. קיוות'י מבונו הוא אחד מבין מעטיי האמנים האפריקאים אשר מציגים את יצירותיהם באירופה. אומנותו של קיוות'י מכילה דימויים שבטיים בעלי גוון סוריאליסטי שסוגם נאסר במשך עשרות שנים ובכך שהוא נותן מקום לייצוגים מסוג זה הוא מתקף אותם מחדש. מטרת סגנונו יוצא הדופן של מבונו היא ליצור תחושה על טבעית של גן-עדן בו קיימת הרמוניה בין יצורים חיים ומכילה מרכיבים של תרבות ילידיי קנייה. חומרי הגלם המשמשים אותו ליצירה הם חומרים פשוטים; עפרונות צבעוניים, פסטלים ודיו. מבונו פועל על טהרת הפשטות ומחייה את האמנות המסורתית והגולמית של אבותיו .
שבט האקמבה.
שבט האקמבה הוא אחד השבטים הגדולים ביותר בקניה והוא חולש על אזוריה המזרחיים והדרומיים. טרם הקולוניאליזם במאה ה-19 השבט הורכב מציידים ולקטים וסימן ההיכר שלהם היה שיניהם המחודדות של הגברים בשבט שעוצבו בטקס כשהגיעו לבגרות, סימן היכר אשר ניתן לראות בחלק מציוריו של מבונו. השבט היה ידוע בביצוע כשפים, דבר שהדאיג את הקולוניה הבריטית ששאפה למזעור האמונה בכשפים וקיומם, בעיקר מאגיה שחורה . הקולוניאליסטים הכתירו את שבט האקמבה כשבט לוחם, תואר שבני השבט קיבלו באהדה וכתוצאה רבים מהם הצטרפו לצבא הקולוניאליסטי. אף על פי כן, בעת המאבק למען השחרור מהשלטון הקולוניאליסטי אנשי האקמבה כמעט ולא נהגו באלימות ופעלו בדרכי שלום כדי להשיג עצמאות. בציוריו, מבונו מאמץ אליו את הערכים והמנהגים של אבותיו תוך כדי שאיפה ליצירת הרמוניה בין בני אדם, מעין גן-עדן עלי אדמות. מבחינה אמנותית תרבותית, שבט האקמבה ידוע באומנות קליעת סליי וקש וגילוף בעץ, מוצריי אומנות זו רווחים בקרב השבט עד ימינו אנו ומוצגים בציוריו של מבונו גם כן.
תערוכות ומוזיאונים.
עבודותיו של מבונו נאספו על ידי מספר מוזיאונים, כגון מוזיאון אמנות רדהיל שבקניה במסגרת תערוכת אמנות אפריקאית עכשווית, מוזיאון וולקרקונד בפרנקפורט, מוזיאון האמנות האפריקאית בניו-יורק, מוזיאון האמנות בדאלאס, המוזיאון הלאומי לאמנות בוושינגטון די. סי. ובגלריית סאאטצ'י במוזיאון הטייט מודרן שבאנגליה.
תערוכות ומוזיאונים:
- "אפריקה עכשיו"- אוסף סאאצ'י, לונדון, הממלכה המאוחדת.
- "קאנסט וויט קנייה"- טי. יו., איינדהובן, הולנד.
- גלריית צימרמן ופרנקן, מונצ'נגלדבך, גרמנייה
- "עם מכחול ואיזמל: אמנות אפריקאית עכשווית"- מוזיאון לאנתולוגיה, פרנקפורט, גרמניה.
- "נקודת מבט משמרת: חיות אפריקאיות על ידי אפריקאים"- גלריית וואטוטו, ניירובי, קנייה.
- "אומנות על-טבעית בקנייה"- מרכז תרבות צרפת, ניירובי, קנייה.
- "אמנות אפריקאית עכשווית"- גלריית פארקו, טוקיו, יפן.
- למיראט, מילאנו, איטליה.
ריפוי שני העיוורים מהגליל
ישו מרפא שני עיוורים הוא אחד מהנסים של ישו בבשורת מתי. הוא מסופר מיד לאחר סיפור ריפויה של בת יאיר.
הסיפור.
על פי דיווח הבשורה, כאשר ישו ממשיך במסעו לאחר שריפא את בתו של יאיר, הולכים אחריו שני עיוורים, שקוראים לעברו: "חָנֵּנוּ־נָא אֲדֹנֵינוּ בֶּן־דָּוִד!" כשהוא נכנס לבית, ניגשים אליו העיוורים, שואל אותם ישו, מה רצונכם שאעשה לכם? והם עונים שעינהם תפקחנה, ישו מסויף לשאול אותם: "האם אתם מאמינים שאני מסוגל לעשות זאת?" הם עונים, "כן אדוני". לאחר מכן הוא נוגע בעיניהם, ואומר "יעשה לכם על פי אמונתכם"; ומאור עיניהם מושב להם. ישו מזהיר אותם בחומרה, לבל יספרו על כך לאיש, אולם הם הולכים ומפיצים את הידיעה על הריפוי "ברחבי אותו מחוז".
התפתחות.
הסיפור הוא כעין עיבוד לאחד מהסיפורים בבשורת מרקוס, ריפוי ברטימאי. בפרקטיקה האופיינית למחבר בשורת מתי, מספר האנשים מוכפל ופרטים לא נחוצים מוסרים. אותו סיפור מסופר בהמשך באותה הבשורה מתי כ: 34-29) עם פרטים זהים כמעט:
חשיבות.
מחבר בשורת מתי מתאר את המונח "אדוננו בן דוד" כדי לציין כי הריפוי מוכיח את ישו כמשיח.
יחסי אוסטרליה–סינגפור
יחסי אוסטרליה–סינגפור הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה של סינגפור לאוסטרליה.
היסטוריה.
במהלך מלחמת העולם השנייה הובילה הדיוויזיה האוסטרלית ה-8 כוחות לסינגפור, אז מושבה בריטית, כדי להילחם נגד האימפריה היפנית במהלך קרב סינגפור, אך הובסה על ידי היפנים.
באפריל 1965 ביקר באוסטרליה ראש ממשלת סינגפור, לי קואן יו, הביקור הראשון שנערך באוסטרליה על ידי ראש ממשלת סינגפור. ב-9 באוגוסט, אותה שנה, הכריזה סינגפור על עצמאות והתנתקה ממלזיה, ובאותה שנה הכירה אוסטרליה בסינגפור וכוננה עימה יחסים דיפלומטיים.
מאז הקמת היחסים הדיפלומטיים בין סינגפור לאוסטרליה אוחדו היחסים בין המדינות, וקיים שיתוף פעולה מעמיק ומשמעותי בתחומים שונים כמו ביטחון לאומי, כלכלה, סחר וחינוך. בינואר 1996, פרסמו ראש ממשלת אוסטרליה פול קיטינג וראש ממשלת סינגפור גו צ'וק טונג הודעה משותפת, על שיפור היחסים הדו-צדדיים הכוללים שיתוף פעולה מדיני, תרבותי, כלכלי והגנה. באוקטובר, נערך מפגש השרים המשותף הראשון של סינגפור ואוסטרליה בקנברה. באפריל 2012 ביקרה ראש ממשלת אוסטרליה ג'וליה גילארד בסינגפור והודיעה במשותף עם ראש ממשלת סינגפור, לי הסיין לונג, על הקמת מנגנון פגישה קבוע בין שני ראשי הממשלה.
יחסי כלכלה וסחר.
ב-17 בפברואר 2003 חתמו סינגפור ואוסטרליה על הסכם הסחר החופשי סינגפור-אוסטרליה, שנכנס לתוקף ב-28 ביולי באותה שנה. בנוסף, סינגפור ואוסטרליה חברות גם בהסכם הסחר החופשי ASEAN-אוסטרליה-ניו זילנד שנכנס לתוקף בשנת 2010.
סינגפור היא שוק היצוא השמיני בגודלו באוסטרליה והיבואן הרביעי בגודלו באוסטרליה. בשנת 2013 היצוא האוסטרלי לסינגפור הסתכם בכ-57 מיליארד דולר ואילו היצוא של סינגפור לאוסטרליה היה 13 מיליארד דולר. בין השאר, סינגפור מייצאת בעיקר נפט מזוקק, מחשבים, תרופות, ומזון מעובד לאוסטרליה, ואילו אוסטרליה מייצאת בעיקר נפט גולמי, נפט מזוקק, חומרי גלם, ניקל, חלב מרוכז, מחפרים, סוכר גולמי, חלקי מטוסים וכו' לסינגפור.