אם מתירים הגדרת כוחות רק על חלק מהמרחב (אפשר לדמיין שבמרחב יש "חורים", שבהם הכוח לא מוגדר), נוצרים כוחות משמרים באופן מקומי (משמרים לוקאלית), אף על פי שהם אינם משמרים במובן הרגיל (משמרים גלובלית).
כלומר, לכל נקודה יש סביבה קטנה, כך שאם מגבילים את התנועות האפשריות לסביבה זו, הכוח הוא משמר, כלומר העבודה שהוא מבצע על כל מסילה סגורה (בסביבה זו) היא אפס; אבל ישנן גם מסילות אחרות, שאינן "כלואות" באותה סביבה, והעבודה עליהן אינה אפס.
נקודת המבט פה היא מתמטית - בוחנים את כל שדות הכוח החלקים שאפשר לדמיין, מבלי לשאול האם כוחות אלה באמת מופיעים בטבע. למעשה, אין חשיבות מיוחדת לכך שמדובר בכוחות - ניתן היה להשתמש בשדות וקטוריים כלשהם; מושג העבודה מתחלף אז באינטגרל מסילתי. מתברר, ששדות וקטוריים כאלו, שהם משמרים מקומית אבל לא משמרים גלובלית, מכילים מידע רב על ה"חורים" של המרחב. מידע זה, המתומצת בחבורת הקוהומולוגיה של המרחב, הוא בעל ערך מיוחד בטופולוגיה אלגברית ובגאומטריה דיפרנציאלית, משום שהוא מאפשר לזהות את החורים מתוך המרחב, מקום שאי אפשר לראות אותם באופן ישיר.
רצועת הספר
רצועת הַסְּפָר (באנגלית: Frontier Strip) מתייחסת לשש מדינות בארצות הברית, מדקוטה הצפונית ודרומה עד לטקסס. מבחינה גאוגרפית מדינות אלו מהוות קו ישר מצפון לדרום. הביטוי 'רצועת הספר' מהווה ככל הנראה אזכור לימי המערב הפרוע של אמריקה, כאשר חלקן של מדינות הרצועה שהיו עדיין טריטוריות, נחשבו למקום יישוב נידח ונוקשה.
בתקופת השפל הכלכלי הגדול בארצות הברית, סבלו מדינות אלו במיוחד מפגעי מזג אוויר קשה ומבצורת, אשר כונו קערת האבק. מזג האוויר ושחיקת הקרקע הביאו להתרוממותן של כמויות עצומות של עפר, ולתנועת אדמה ואבק מזרחה לעבר חוף האוקיינוס האטלנטי - והדבר פגע בשטחים עצומים של שדות תבואה, במיוחד במדינות אלו. התופעה הוחרפה על ידי העובדה שאדמות אלו עובדו בצורה אינטנסיבית מדי עם ראשית יישוב הטריטוריות, ולא נותרה בהן צמחייה טבעית שהייתה עשויה להגן על האדמה ועל הרכבה. איכרי מדינות אלו הגיעו בחלקם לידי חרפת רעב והמדינות ננטשו בחלקן מאוכלוסייה מקומית של חקלאים. מאורעות אלו הם שהעניקו לרצועת המדינות הללו את שמן.
לב יאשין
לב איוואנוביץ' יאשין (ברוסית: Лев Иванович Яшин; 22 באוקטובר 1929 – 20 במרץ 1990) היה שוערה של נבחרת ברית המועצות בכדורגל וקבוצת דינמו מוסקבה החל בשנות ה-50 ועד לתחילת שנות ה-70. נחשב לאחד מגדולי השוערים בתולדות הכדורגל העולמי. נודע בכינוי "היהלום השחור", "הפנתר השחור" עקב לבושו השחור במשחקים וזינוקיו האקרובטיים, או "העכביש השחור" – בשל ידיו הארוכות והמגיעות לכל מקום.
קריירה.
לב יאשין נולד במוסקבה, במשפחת פועלים. בגיל 14 עזב את בית הספר והחל לעבוד במפעל. בשעות הפנאי שיחק בקבוצת הכדורגל של המפעל. שנתיים אחר כך הצטרף לקבוצת הנוער של דינמו מוסקבה ובגיל 19 עבר לקבוצת הבוגרים. עד לשנת 1953 היה יאשין שוער מחליף, אך כאשר שוער הקבוצה עזב לדינמו מינסק, תפס יאשין את מקומו בקבוצה. בשנים 1950–1954 שיחק יאשין גם בליגת הוקי קרח, כשוער של קבוצת דינמו מוסקבה בהוקי קרח. הדבר התאפשר, כי משחקי ליגת הכדורגל לא נערכו בחורף, אך בסופו של דבר החליט להתמקד בכדורגל.
בשנת 1954 נבחר יאשין להיות שוער של נבחרת ברית המועצות. הוא הוביל את הנבחרת הסובייטית להישגים חסרי תקדים, ביניהם: מקום ראשון באולימפיאדת מלבורן ב-1956, אליפות אירופה לאומות בשנת 1960, סגנות ב-1964, וחצי גמר המונדיאל בשנת 1966. בשנת 1963 זכה בתואר כדור הזהב. יאשין הוא השוער היחידי בהיסטוריה הזוכה בתואר הזה (נכון למאי 2018. מ-2010 התואר הוחלף בכדור הזהב של פיפ"א). יאשין שיחק 78 פעמים במדי נבחרת ברית המועצות.
יאשין זכור לישראלים בעקבות צמד המשחקים בין נבחרת ישראל לנבחרת ברית המועצות בשנת 1956 במסגרת המוקדמות הקדם אולימפיים, באצטדיון המרכזי על שם לנין במוסקבה (0:5 לברית המועצות) ובישראל (2:1 לברית המועצות). במשחק שנערך בישראל, הבקיע את שערו החלוץ הישראלי נחום סטלמך.
במהלך הקריירה שלו עצר 150 שערים מבעיטות עונשין.
בגיל 41 פרש יאשין ממשחק. בשנת 1971 נערך לכבודו באצטדיון לוז'ניקי במוסקבה משחק הוקרה בין דינמו מוסקבה לנבחרת כוכבי העולם, בו השתתפו בין היתר פלה, פרנץ בקנבאואר, אאוזביו, בובי צ'רלטון וגרד מילר.
לאחר פרישתו ממשחק פעיל אימן יאשין קבוצות ילדים ונוער.
במהלך כל חייו היה יאשין מעשן כבד. עם השנים גרם העישון לנמק ברגלו, מה שחייב את הרופאים לכרות אותה בשנת 1984. גם לאחר הכריתה לא ויתר יאשין על הסיגריות וכעבור 6 שנים, ב-20 במרץ 1990, נפטר כתוצאה מסיבוכים הקשורים לניתוח הקודם.
מאיר בינט
היכל יד אליהו
פואמה
נעם חומסקי
אלכסנדר השני
שיגעון רדיפה
פ'אנק
נאיף חוואתמה
נאיף חוואתמה (בערבית: نايف حواتمة, תעתיק: נאיף חַוַאתְמה) (נולד ב-1935 בסלט) הוא טרוריסט ירדני נוצרי יווני-אורתודוקסי, מנהיג הארגון הפלסטיני השמאלי "החזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין", שרצח ישראלים בשורת פעולות טרור, בעיקר בשנות השבעים.
ביוגרפיה.
בשנת 1968 התפלג מארגון "החזית העממית לשחרור פלסטין" של ג'ורג' חבש על רקע אידאולוגי.
ארגונו ביצע פעולות טרור רבות נגד ישראל, ביניהן הפיגוע במעלות שבו נרצחו 25 אזרחים ישראלים, מרביתם תלמידי בית ספר, שנלקחו תחילה כבני ערובה. הוא הגה את תוכנית השלבים של אש"ף והתנגד למשא ומתן מדיני עם ישראל, אף שתמיד חיפש קשר לגופי שמאל ישראליים, נפגש עם אנשי מצפן וניסה להיפגש עם לובה אליאב, מזכ"ל מפלגת העבודה. כראש ארגון מרקסיסטי, חוואתמה ראה במדינה פלסטינית את הצעד הראשון לתנועה שתפיל את "המשטרים הערביים המושחתים".
כבר מ-1973 הוא קרא לפתרון של שתי מדינות לשני עמים, גם בהווה הוא תומך בהקמת מדינה פלסטינית לצד מדינת ישראל וקורא להפסקת האלימות נגד האזרחים הישראלים והפלסטינים. בשנת 1999, בעת לוויית המלך חוסיין, לחץ את ידו של הנשיא עזר ויצמן וקרא לו "איש של שלום". כמרקסיסט, הוא מתנגד לארגונים דתיים כמו החמאס.
בשנת 2004 השתתף חוואתמה בפעילות פלסטינית-ישראלית חוץ-פרלמנטרית שניסתה לקדם את פתרון שתי מדינות לשני עמים. במסגרת פעילות זו הוא שוב קרא להפסקת פעולות האיבה במהלך האינתיפאדה השנייה.
לאחר חתימת הסכמי אוסלו ביקש להתיישב בשטחי הרשות הפלסטינית, אך בקשותיו נדחו שוב ושוב, בעיקר בשל אחריותו לטבח במעלות.
ביולי 2007 ביקש לבקר ברמאללה לרגל כינוס המועצה המרכזית הפלסטינית. כניסתו אושרה על ידי ראש הממשלה אולמרט יחד עם כניסתם של פארוק קדומי ובכירי אש"ף נוספים. חוואתמה החליט לבסוף שלא לבקר ברמאללה בשל מה שהגדיר "התנאים הישראליים לביקורו".
נאיף חוואתמה חי כיום בסוריה, והארגון שלו – החזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין – נהנה מתמיכתה של סוריה.
בפברואר 2013 נפצע חוואתמה בפיגוע במרכז דמשק.
במאי 2013 העניק אבו מאזן, יו"ר הרשות הפלסטינית, לנאיף חוואתמה את עיטור "כוכב הכבוד": "מתוך הערכה לתפקידו הלאומי החשוב בשירות הסוגיה הפלסטינית והעם הפלסטיני, ומתוך הערכה למאמציו להניף את הדגל של פלסטין מאז פרוץ המהפכה הפלסטינית ודרך שלבי המאבק המתמשך".
בוקר טי
בוקר האפמן (באנגלית: Booker Huffman) הידוע גם בכינוי הבמה שלו בוקר טי (נולד ב-1 במרץ 1965 ביוסטון, טקסס) הוא מתאבק מקצועי אמריקאי. כיום מופיע במסגרת חברת ההיאבקות WWE.
תחילת הקריירה.
לפני שהפך למתאבק, האפמן נדון ל-19 חודשי מאסר בגין מספר מקרי שוד מזוין שביצע בשנת 1987.
הופעת הבכורה של האפמן הייתה ב-1 במרץ 1990 במסגרת ליגה מקומית בטקסס יחד עם אחיו ליין כצמד בשם חוויית ההובנה (עץ שחור). האפמן נטל את הכינוי בוקר טי וליין את הכינוי סטיבי ריי. באמצע שנות ה-90 עברו האחים לליגת ה-WCW ששינתה את שם הבמה שלהם להארלם היט. הצמד זכה לפופולריות רבה ונטל 10 פעמים את תואר הזוגות.
קריירה כמתאבק יחיד.
בסוף שנות ה-90 האפמן החל להתאבק כיחיד בעוד אחיו פצוע. דמותו נישאה על גלי האהדה של הצמד והתסריט המשיך למקם אותו בצד הזוכה של קרבות מבוימים רבים, במופעים עתירי רייטינג. בשנת 1999 לאור טענות שהושמעו בגנות ה-WCW על אפליה גזעית קודם האפמן למרכז הבמה ובשנת 2000 דמותו ניצחה את ג'ף ג'ארט בקרב על אליפות העולם, האירוע הראשי של הארגון.
בשנת 2001, לאחר שה-WWF (לימים ה-WWE) קנתה את WCW, התסריט שילב אותו ומתאבקים אחרים מה-WCW בעלילה לפיה מתאבקי ה-WCW מנסים לפלוש לארגון החדש ולהשתלט עליו. האפמן המשיך להופיע בקרבות על תוארי ה-WCW מול קורט אנגל ורוק ודמותו המשיכה לזכות בתארים, כולל אלו של ה-WWF. כאשר עלילת הפלישה הגיעה לסיומה המשיכו תסריטאי ה-WWF לתת להאפמן תפקיד של מתאבק "רע".
בשנת 2002 צוותה דמותו של האפמן לדמותו של המתאבק גולדאסט. הצמד זכה לפופולריות רבה, אך בעיקר בגלל שיתוף הפעולה הקומי ביניהם. לאחר מכן דמותו צוותה לקבוצת "סדר עולמי חדש" (nWo) וכיכבה בקבוצה. על פי התסריט ראש הקבוצה, שון מייקלס, קינא בהצלחתו וזרק אותו מהקבוצה לאחר זמן קצר. מהלך זה נועד להפוך את האפמן למתאבק "טוב" ואכן הפופולריות של האפמן נסקה בשנה שלאחר מכן ודמותו נאבקה מול דמותו של טריפל H על אחד מהתארים הראשים של הארגון, אליפות העולם במשקל כבד, ברסלמניה 19.
בשנת 2004 עבר האפמן לתוכנית סמאקדאון שוב כמתאבק "רע" והוצב מול מתאבקים פופולריים כמו אדי גאררו ו"הקברן", אך למרות זאת התסריט לא איפשר לו לזכות בתארים, אשר חולקו לדמויות פופולריות אחרות, כמו זו של ג'ון סינה וג'ון "בראדשו" לייפילד (JBL).