ביקום המתואר בסדרה קיים קסם שנקרא "אלומנטיקה", המאפשר למשתמשים בו לקבל כוחות מאגיים, על ידי בליעה ולאחר "שרפה" של מתכות ספציפיות, כשכל מתכת נותנת לבולע אותה סוג של כוח אחר. כוחות אלה כוללים: שליטה בתנועה של מתכות, קבלת כוח פיזי רב, חידוד החושים, היכולת להרגעה ושילהוב של רגשות. בנוסף לאלה יש מתכת שנותנת לבולע אותה אפשרות לחוש אחרים המשתמשים באלומנטיקה, ומתכת שמקנה את האפשרות למי שבולע אותה למנוע מאחרים לגלות את המשתמש באלומנטיקה. הכוח הנדיר ביותר (הסיבה שהוא נדיר היא שהמתכת המאפשרת אותו, אטיום, מאוד נדירה בעצמה), הוא היכולת לראות לתוך העתיד בטווח של שניות אחדות. כוח האלומנטיקה הוא תכונה גנטית של האצולה, אולם לעיתים נדירות מתגלים אלומנטיקנים גם בין הסקאא, כתוצאה מקיום יחסים בין אציל לבין אישה מקרב הסקאא (משום כך אוסר השליט הגדול על האצילים להשאיר בחיים נשות סקאא שעימן שכבו). המשתמשים באלומנטיקה נקראים "אלומנטיקנים". בדרך כלל כל אלומנטיקן מסוגל להשתמש בסוג אחד בלבד של מתכת, אשר מעניק כוח מסוג מסוים. אנשים אלו נקראים "ערפילנים". לעיתים נדירות ישנם אנשים שניחנים בכל כישורי האלומנטיקה, והם נקראים "ערפילאים".
המרולוגיה.
בדומה למתכות שניתן לעכל ו"לשרוף" כדי לקבל כוחות, יש אפשרות לשפד מתכות בגוף של אנשים כדי להקנות להם כוחות - פרקטיקה זו נקראת המרולוגיה, באמצעותה יוצרים את ה"אינקוויזיטורים", בני אנוש שקיבלו כוחות עצומים, ומהווים מעמד של שומרים אישיים של השליט הגדול, סקאא ובני אצולה מפחדים מהם באותה מידה.
תכמות.
בנוסף לכוחות האלומנטיקה קיימת גם יכולת קסומה הנקראת "תכמות", בה משתמשים השומרים מטריס, אשר מאפשרת להם לאגור כוחות וזכרונות בחפצי מתכת. כלומר בניגוד לאלומנטיקה שבה שואבים כוחות מהמתכת, בתכמות ניתן לטעון אנרגיה במתכת.
יצורים נוספים.
בסקרדיאל יש יצורים נטולי בינה בשם "קולוסים", שהם לוחמים מטילי אימה שמשתמשים בהם לשם מלחמות בין סיעות נלחמות. יצורים על טבעיים נוספים בסדרה הם ה"קנדרה" - ערפאים שקיבלו תודעה באמצעות מתכות האלומנטיקה.
ביקורות.
בביקורת ב"וושינגטון פוסט "נאמר כי" הדמויות של סנדרסון אינן מפותחות במיוחד, והדמיון לפעמים מרגיש קצת כמו טריק של משחקי וידאו (לחץ על XYXX כדי לשרוף פלדה!). אבל הוא יצר כאן עולם מרתק, כזה שראוי להמשך". מגזין פורבס שיבח את כל הספרים בסדרת ערפילאים כטרילוגיה:" הנרטיב מעוצב בדיוק מרהיב, כמעט בלתי אפשרי להניח את הספרים מהיד."
אפריל באולבי
אפריל מישל באולבי (באנגלית: April Michelle Bowlby; נולדה ב-30 ביולי 1980) היא שחקנית ודוגמנית אמריקאית. היא ידועה כמי שגילמה את "קאנדי" בסדרה הקומית של CBS "שני גברים וחצי" (2006–2015), "סטייסי בארט" ב"גדולה מהחיים" (2009–2014), ו"ריטה פאר" בסדרה "סיירת האבדון" (2019–הווה).
ילדותה.
באולבי נולדה בואייחו, קליפורניה. היא עברה למנטקה, קליפורניה בילדותה ולמדה בתיכון איסט יוניון. היא למדה בלט, צרפתית וביולוגיה ימית במכללת מורפארק, והחלה בקריירת דוגמנות לפני שהחליטה להמשיך לשחק. היא למדה דרמה אצל איוואנה צ'אבק.
קריירה.
באולבי קיבלה את תפקידה של קאנדי בסדרת הטלוויזיה שני גברים וחצי בתוך חודשים מהאודישנים הראשונים שלה. היא ידועה גם בתפקידה כסטייסי בארט בסדרה גדולה מהחיים. היא שיחקה את חברתו האובססיבית לשעבר של "ברני סטינסון", "מג" בסדרה "איך פגשתי את אמא" והופיעה בסדרות כמו "CSI", "בניחוש חוקר" ו-"". היא הופיעה בסרטים כמו "All Roads Lead Home" מ-2008, ו"מעושר לעוני" משנת 2011.
היא מגלמת את ריטה פאר בתוכנית טיטאנים, כמו גם בסדרת הספין-אוף שלה, "סיירת האבדון".
הדסה קלוש
לודוויג דטמן
לודוויג דטמן (בגרמנית: Ludwig Dettmann; 25 ביולי 1865 - 19 בנובמבר 1944) היה צייר אימפרסיוניסטי גרמני.
ביוגרפיה.
אביו היה פקיד מכס שהועבר להמבורג בזמן שלודוויג היה עדיין ילד קטן. לאחר לימודים בבית ספר מקומי לאומנות ומלאכה, עבר לאקדמיה הפרוסית לאמנויות, שם למד אצל יוגן ברכט ופרנץ סקרבינה. במקור עבד כמאייר.
לאחר 1891 הוא היה מורה בבית הספר לציור של "התאחדות אמניות ברלין". [3] בשנת 1894 הוא זכה במדליית זהב קטנה בתערוכת האמנות הגדולה בברלין, אירוע שנתי גדול שנמשך בין השנים 1893 עד 1969(מאוחר יותר הוא זכה שם במדליית זהב גדולה בשנת 1909.
בהשפעתו של מקס ליברמן הוא פנה לציור נוף בצבעי שמן ובצבעי מים. הפרויקט הגדול הראשון שלו כלל ארבעה ציורי קיר בבית העירייה באלטונה, המתארים את ההיסטוריה של העיר.
בשנת 1898 הוא היה ממייסדי הזצסיון הברלינאי, ויחד עם מקס ליברמן, וולטר לייסטיקוב, אוטו היינריך אנגל, אוסקר פרנזל, קורט הרמן ופריץ קלימש, היה חבר בוועד המייעץ. בשנת 1900 מונה למנהל האקדמיה לאמנות בקניגסברג. הוא גם השתייך לוועדה המופקדת על בחירת אמנים לפרסום מסחרי פופולרי בחברת השוקולד של סטולוורק.
בשנת 1915 הוא ארגן את תערוכת הצבא והים, שהורכבה מסצינות מלחמה והרואיות. הוא הוצג באקדמיה בברלין ובאגודת האמנות קניגסברג בשנה שלאחר מכן. הוא תרם דיוקנאות של הגנרלים אריך לודנדורף ופאול פון הינדנבורג. למשך שארית תקופת המלחמה הוא היה אמן מלחמה רשמי.
לאחר המלחמה שב לברלין. בשנת 1923 הוא אייר את שני הכרכים של "הטרגדיה של גרמניה 1914-1918" בחינה מפורטת של המלחמה והשלכותיה על ידי הסופר וולטר בלום, לאומני נלהב. באוקטובר 1928, עם תיאו מטייקו, הוא הוזמן לטיסה הטרנס-אטלנטית הראשונה של ספינת האוויר גרף צפלין, שם ערך תיעוד אמנותי של המסע.
לאחר שהיטלר תפס את השלטון הצטרף דטמן למפלגה הנאצית וכיהן בדירקטוריון "איגוד הרייך של אמנות חזותית". הוא נשאר חבר מפלגה עד מותו.
בשנת 1935 הוענקה לו "מדליית גתה לאמנות ומדע" והיה יו"ר ארגון "אמני ברלין" לשנת 37–1936.
בשנת 1938 כתב את הספר "החזית המזרחית. אנדרטה למאבק הגרמני". זמן קצר לפני מותו בשנת 1944 התווסף שמו לרשימת האמנים החשובים לתרבות הנאצית.
בשנת 1946 שמו הוכנס לרשימה של יצירות נאציות שהיו אסורות באזור הכיבוש הסובייטי.
יאיר שפירא (רופא)
יאיר שפירא (נולד ב-12 ביוני 1940) הוא חוקר בתחום רפואה סביבתית, פיזיולוגיה של המאמץ, חשיפה לחום ומנהל רפואי, פרופסור מן המניין, לשעבר דיקאן הפקולטה למדעי הבריאות באוניברסיטת אריאל בשומרון, ראש התכנית לתואר שני במנהל ובמדיניות מערכות בריאות בבית הספר למדעי הבריאות באוניברסיטת אריאל בשומרון. כיהן כמנהל "המרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה" (1983–1987), כמנהל המרכז הרפואי בילינסון (1987–1988), כמנהל רפואי וסמנכ"ל של שירותי בריאות כללית ובמשך 15 שנים כמנכ"ל אסותא.
תחומי המחקר שלו הם פיזיולוגיה של המאמץ, פיזיולוגיה סביבתית, מנהל מערכות בריאות.
ביוגרפיה.
יאיר שפירא נולד בתל אביב, כבנם של בתיה וטוביה שפירא.
שירת בצה"ל בשנים 1958–1988.
בשנת 1967, התחתן עם חוה (לבית קונסטנטינובסקי). הזוג גר בסביון ולהם 3 ילדים. בנו, ד"ר רון שפירא, רופא במחלקה לכירורגיה כללית ואונקולוגית, מרכז רפואי ע"ש חיים שיבא, תל השומר, נפטר בינואר 2017.
לימודים והתמחות.
פרופ' שפירא הוא בעל תואר דוקטור ברפואה מהאוניברסיטה העברית בירושלים (1967) ובוגר הקורס המתקדם לניהול מטעם בית הספר למינהל עסקים באוניברסיטת הרווארד בארצות הברית. הוא מחזיק בשני תוארי "מוסמך" - MBA במינהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב ו-MPH בבריאות הציבור מבית הספר לרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים.
קריירה מקצועית.
שפירא מילא שורה של תפקידים בחיל הרפואה בצה"ל ובהם מפקד היחידה לפיזיולוגיה צבאית, רופא גדוד 13 בגולני במלחמת ששת הימים, קצין רפואה אוגדת רמת הגולן, מפקד גדוד רפואה, ראש אגף רפואה במפקדת קצין רפואה ראשי ומפקד רפואה פיקודי בפיקוד המרכז. בשנת 1988 השתחרר משירות סדיר בדרגת אלוף-משנה.
ביוני 1988 מונה לראש החטיבה הרפואית של קופת חולים כללית. במסגרת תפקידו היה המנהל הרפואי של קופת חולים כללית וסמנכ"ל קופת חולים הכללית.
בין השנים 1983–1987, כיהן כמנכ"ל המרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה בבאר-שבע.
כיהן כמנכ"ל בית החולים בילינסון בפתח-תקוה, בשנים 1987–1988.
שימש כמנהל מכון הלר למחקר רפואי במרכז הרפואי "שיבא" בתל השומר, 1974-1983.
שפירא היה פרופסור מהמניין בבית הספר לרפואה באוניברסיטת ת"א ובאוניברסיטת בן-גוריון.
כמו כן, שימש דיקאן בית הספר למדעי הבריאות וראש המחלקה למינהל הבריאות במכללה האקדמית יהודה ושומרון.
כיהן במשך 15 שנה כמנכ"ל אסותא (1996–2010). בתקופת כהונתו, הוא העביר את בית החולים הפרטי מהסניפים בתל אביב ובפתח תקווה לאסותא רמת החייל - בית החולים בתל אביב.
הקים יחד עם פרופ' אלברט פנחסוב את התכנית ללימודי קדם רפואה באוניברסיטת אריאל בשומרון.
פעילות מחקרית.
פרופ' שפירא הקים את היחידה לפיזיולוגיה צבאית במפקדת קצין רפואה ראשי. היחידה חקרה את נושאי הרפואה הסביבתית וכתבה את תורת ההישרדות והפעילות באקלים חם ובמאמץ גופני קשה. תורה זו הוותה בסיס להוראת הפעלת לוחמים בצה"ל ובצבאות אחרים, התורה כללה בין השאר הוראת שתייה, הוראת מנוחה במאמץ גופני עצים בחום ועוד.
במסגרת שירותו הצבאי, נשלח להשתלמות ב-USARIEM, מכון המחקר לרפואה סביבתית של צבא ארצות הברית
פרסומים.
לשפירא יותר מ-150 פרסומים אקדמאיים&lt;!--
תיכון סמפסון W.T
תוכנית &quot;פרסים ליוצרים&quot; של יוטיוב
אתר השחמט הישראלי
אתר השחמט הישראלי הוא אתר אינטרנט ישראלי ללימוד ומשחק שחמט בעברית. האתר הוקם ב-2010 על ידי רן ברנפלד. נכון ל-2020, מנהל האתר יחד עם מאור גנץ. נכון ליולי 2021, יש בו קצת מעל 21,000 משתמשים
היסטוריה.