פראם ("קדימה") (בנורווגית: Fram) הוא שמה של אוניית משלחות חקר נורווגיות בחוג הארקטי ובאנטארקטיקה, שבראשן עמדו חוקרי הארצות פריטיוף ננסן, אוטו סוורדרופ, אוסקר ויסטינג ורואלד אמונדסן, בשנים 1893 עד 1912. תכנן ובנה אותה בונה הספינות קולין ארצ'ר למשלחת הארקטית של פריטיוף ננסן ב-1893, שתוכניתו הייתה לתת ל"פראם" להילכד בקרח ארקטי ולהיסחף עמו לכיוון הקוטב הצפוני.
"פראם" הרחיקה צפונה ('57 85° צפון) ודרומה ('41 78°) יותר מכל ספינת עץ אחרת. "פראם" שמורה במוזיאון פראם באוסלו, נורווגיה.
מבנה.
שאיפתו של ננסן הייתה להרחיק צפונה יותר מכל קודמיו בחקר האזור הארקטי. לשם כך היה עליו להתמודד עם בעיה, שרבים מן המפליגים באוקיינוס הקוטב נתקלו בה לפניו: הקרח הקפוא עלול למחוץ את הספינה. הרעיון של ננסן היה לבנות ספינה, שתוכל לעמוד בלחץ, לא הודות לחוזקה בלבד, אלא משום שצורתה תעוצב כך שתאפשר לקרח לדחוף אותה למעלה, כך שתוכל "לצוף" על פניו. ננסן שכר את בונה הספינות קולין ארצ'ר מלרוויק לבנות אונייה בעלת מאפיינים אלה.
"פראם" היא ספינה תלת-תורנית, באורך כולל של 39 מטר ורוחב של 11 מטרים. הספינה רחבה ונמוכת-שוקע שלא כרגיל, כדי לשפר את יכולתה לעמוד בלחץ הקרח העצום. "פראם" נבנתה עם ליווח חיצוני מעץ גרינהארט, כדי שתעמוד בלחץ הקרח, ועם תחתית כמעט שטוחה, על מנת לאפשר לה לשוט במים הרדודים שננסן ציפה לפגוש בדרכו. ההגה והמדחף נבנו כך שניתן לפרקם. תשומת לב רבה ניתנה לבידוד תאי הספינה, על מנת לאפשר לצוות לחיות בה עד חמש שנים. הספינה צוידה גם בגנרטור חשמלי שהופעל בכוח הרוח וסיפק חשמל לתאורה באמצעות נורות קשת.
"פראם" צוידה תחילה במנוע קיטור. לקראת יציאת משלחת אמונדסן לקוטב הדרומי ב-1910 הוחלף מנוע הקיטור במנוע דיזל, הראשון מסוגו שהותקן בספינה לחקר הקטבים.
המשלחות שהובילה "פראם".
משלחת ננסן לחוג הארקטי, 1896-1893.
שברי אונייה שנמצאו בגרנלנד, מאוניית הקיטור האמריקאית "ז'אנט" (1878), שאבדה סמוך לחופי סיביר, וסחופת עצים שנמצאה במחוזות סוולבארד וגרנלנד, רמזו על הימצאות זרם אוקיינוס הנובע מתחת לכסות הקרח הארקטי ממזרח למערב ונושא עמו סחופת עצים ממחוזות סיביריים אל סוולבארד ומערבה משם. ננסן הורה לבנות את "פראם" כדי לחקור את התאוריה הזאת.
ננסן התייצב בראש משלחת, שנמשכה שלוש שנים. כשהתחוור לו, ש"פראם" לא תגיע אל הקוטב הצפוני ישירות בכוח הזרם, יצאו הוא והיאלמר יוהנסן בכיוון הקוטב על מגלשי סקי. אחרי שהגיעו אל '14 86° צפון, נאלצו לשוב על עקבותיהם ולעשות את החורף בארץ פרנץ יוזף. ננסן ויוהנסן התקיימו על בשר ניבתן ודוב קוטב ועל שומן. לבסוף פגשו חוקרי ארצות בריטים, משלחת ג'קסון-הרמסוורת', וחזרו לנורווגיה ימים ספורים לפני ש"פראם" חזרה לשם גם היא. הספינה הייתה לכודה קרוב לשלוש שנים בקרח, והגיעה ל-'57 85° צפון.
המשלחת של סוורדרופ לאיים הארקטיים הקנדיים 1898–1902.
בשנת 1898 הנהיג אוטו סוורדרופ, שהחזיר את "פראם" ממסעה הארקטי הראשון, משלחת מדעית אל הארכיפלג הארקטי הקנדי. "פראם" עברה שינויים קלים לקראת המסע הזה, שהתבטאו בהרחבת הגוף החופשי (freeboard) (החלק שבין קו המים לסיפון). "פראם" הפליגה מן הנמל ב-24 ביוני 1898, עם 17 איש על סיפונה. מטרתם הייתה למפות את שטחי האיים הארקטיים ולאסוף דגימות מן הקרקע, מן הצומח ומן החי. המשלחת נמשכה עד 1902 והצליחה למפות שטח של 260,000 ק"מ, יותר מכל משלחת ארקטית אחרת.
משלחת הקוטב הדרומי של אמונדסן.
"פראם" שימשה את רואלד אמונדסן במשלחת הקוטב הדרומי שלו, בשנים 1910–1912, המשלחת הראשונה שהגיעה אל הקוטב הדרומי. במסעה זה הגיעה "פראם": ל-'41 78° דרום.
הנצחה.
על שמה של הספינה נקראת הרמה פראם מסה; מישור נילסן נקרא על שם קפטן תורוואלד נילסן, מפקד הספינה.
אצטדיון מונטיליבי
האצטדיון העירוני מונטיליבי (בקטלאנית: Estadi Municipal de Montilivi) הוא אצטדיון כדורגל בז'ירונה אשר בקטלוניה, ספרד. האצטדיון נחנך בשנת 1970 ומשמש מאז כמגרשה הביתי של קבוצת ז'ירונה המקומית.
בשנת 2017 לאחר שז'ירונה העפילה לראשונה בתולדותיה ללה ליגה, המועדון הרחיב את קיבולת האצטדיון ל-13,450 צופים. מאוחר יותר הקיבולת הופחת ל-11,200.
RIMS1 - הוא חלבון שמבקר את האקסוציטוזה של הנוירוטרנסמיטור גלוטמט.
החלבון RIMS1 הוא חלבון שמבקר את האקסוציטוזה של הנוירוטרנסמיטור גלוטמט, באמצעות קישור ל-Rab3A שאחראי על הפרשת הבועיות שמכילות את הנוירוטרנסמיטור. מדובר בחלבון חשוב בתהליך של בקרת האקסוציטוזה כיוון שהוא יחסית שמור מאוד במשפחות בעלי חיים שונות מאוד זו מזו. החלבון מקבל סיגנלים ומושפע מרמת הסידן בתא. החלבון בנוי בעיקר ממשטחי בטא ונמצא בציטופלזמה של התא באזור הפרה-סינפטי באזור שמכונה "האתר הפעיל" (active zone). כמו גנים רבים שקשורים לפעילות הסינפטית גם ל-RIMS1 יש הרבה איזופורמים שונים, למשל בדג התנין יש לו לפחות 23 איזופורמים שונים. האיזופורמים השונים נוצרים משחבור חלופי של האקסונים הרבים שיכולים להיכנס ל-mRNA הבוגר או לא להיכנס אליו. בתור חלבון סינפטי יש לו גם חשיבות על המבנה והצורה של הסינפסה. באדם קיימת מוטציית החלף שלא נמצאה באורגניזמים אחרים ולא נמצאה לה משמעות קלינית. בנוסף קיימת מוטציית SNP שגורמת לבעיות והתנוונות של הרשתית.
איגור פיליפנקו
טניס באולימפיאדת סידני (2000)
אולימפיאדת 2000 נערכה בסידני, אוסטרליה. תחרויות הטניס נערכו בין ה-19 בספטמבר ל-28 בספטמבר.
נערכו תחרויות הגברים, הנשים, זוגות גברים וזוגות נשים (סך הכל 4 מדליות זהב). התחרויות נערכו ב-NSW Tennis Centre. בתחרות השתתפו 182 ספורטאים (93 גברים ו-89 נשים) מ-52 מדינות.
תוצאות התחרויות.
תחרות הגברים.
בתחרות זו השתתפו 64 טניסאים שחולקו ל-4 בתים. לקראת התחרות 16 המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
במשחק הגמר יבגני קפלניקוב מרוסיה נפגש עם טומי האס מגרמניה וניצח אותו ב-5 מערכות.
תחרות הנשים.
בתחרות הנשים השתתפו 64 טניסאיות שחולקו ל-4 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:
במשחק הגמר ונוס ויליאמס () נפגשה עם ילנה דמנטייבה () וניצחה בשתי מערכות.
תחרות זוגות גברים.
בתחרות השתתפו 32 זוגות. להלן הזוגות שקיבלו דירוג:
סבסטיאן לארו ודניאל נסטור () נפגשו במשחק הגמר עם טוד וודברידג' ומארק וודפורד () וניצחו ב-4 מערכות.
תחרות זוגות נשים.
בתחרות השתתפו 32 זוגות. להלן הזוגות החזקות שזכו בדירוג:
במשחק הגמר סרינה ויליאמס וונוס ויליאמס () שלא היו מדורגות נפגשו עם כריסטי בוגרט ומרים אורמנס () שגם הן לא היו מדורגות וניצחו אותן בשתי מערכות.
ראוס דפורטיו
מועדון הכדורגל ראוס דפורטיו (בקטלאנית: Club de Futbol Reus Deportiu או בקיצור: ראוס דפורטיו, בקטלאנית: Reus Deportiu) היא קבוצת כדורגל ספרדית מהעיר ראוס, פרבר בטראגונה שבקטלוניה. הקבוצה נוסדה ב-23 בנובמבר 1909, ומשחקת בליגה הספרדית השנייה. אצטדיונה הביתי של הקבוצה הוא אצטדיון הקאמפ נואו מוניסיפל, שבראוס, המכיל 4,700 מושבים.
בסוף עונת הקבוצה עלתה מהליגה השלישית לליגה הספרדית השנייה, לראשונה בתולדותיה.
המועדון ידוע בעיקר בשל קבוצת הוקי רולר מצליחה, אך למועדון גם קבוצות בענפי הכדורסל, שחמט, אתלטיקה, רוגבי, טניס, טניס שולחן ועוד.
היסטוריה.
ראוס נוסדה לאחר פירוק קבוצה אחרת בעיר ובשנת 1917 איחדה לתוכה מספר קבוצות קטנות. עד תחילת שנות ה-40 שיחקה הקבוצה בליגות המחוזיות, עד שבשנת 1943 העפילה לראשונה בתולדותיה לליגה השלישית.
עד שנות ה-70 העבירה את מרבית שנותיה בליגה השלישית, עד שחלה ירידה בהישגי הקבוצה שירדה לליגה הרביעית. החל משנת 1983 עד 2002 שיחקה בעיקר בליגה הרביעית, עם גיחות לליגה הקטלאנית הראשונה, המהווה ליגה חמישית ברמתה בספרד. עד שנת 2011 שיחקה ראוס בליגה הרביעית למעט שתי עונות, כאשר החל משנה זו התבססה בליגה השלישית.
את עונת סיימה במקום השלישי, הישגה הגדול ביותר עד לנקודה זאת, בזכותו העפילה לפלייאוף העלייה לליגה השנייה. כבר בסיבוב הראשון הודחה בידי ראסינג פרול, אך בעקבות הישג זה העפילה לשחק בעונה הבאה בגביע המלך.
ראוס הוגרלה לשחק בסיבוב הרביעי מול אתלטיקו מדריד, ואף כבשה שער יתרון מפתיע, אך לבסוף הפסידה בשני המשחקים והודחה מהגביע. את המשך העונה העבירה ראוס בצמרת, כשבמחזור האחרון של הליגה הסדירה העפילה למקום הראשון, ממנו משחקים במסלול המקוצר של פלייאוף העלייה לליגה השנייה.
ראוס הוגרלה לשחק מול ראסינג סנטאנדר וניצחה בשני המשחקים, כולל ניצחון 0–3 באצטדיון הסרדינרו. הישג זה הביא להעפלתה הראשונה בהיסטוריה לליגה השנייה. העפלתה של ראוס לליגה השנייה דרך מסלול האלופות העלה אותה למשחק על גביע אליפות כלל הליגה השלישית, אך הפסידה בפנדלים לקבוצת אוקם מורסיה.
בעונת 2018/2019 הקבוצה נתקלה בקשיים כלכליים חמורים. בשל המצב הכלכלי החמור בו הייתה, בינואר 2019 הדיחה התאחדות הכדורגל הספרדית את ראוס ממערכת הליגות בספרד למשך שלוש שנים. בעקבות כך שחקני הקבוצה (למשל חסוס אולמו) חתמו חוזים עם קבוצות אחרות במטרה להמשיך לשחק כבר בעונה זו.
ראוס (כדורגל)
ג'ורג' אנסון, ברון אנסון הראשון