și alte folosințe (טיפול בנחלים ארג'ש ודמבוביצה לשיט ושימושים אחרים). ממשלת רומניה מחפשת משקיעים פרטיים שייקחו על עצמם את הפרויקט בתקווה להפיק רווחים ממנו. על פי המחקר הרווחים צפויים להניב בעיקר מהפקת חשמל בתחנות כוח הידרוחשמליות, ממכר מי שתייה ומים לתעשייה, אספקת מים לחקלאות, הובלת סחורות ונוסעים ועוד.
קדיס (כדורגל)
מועדון כדורגל קדיס (בספרדית: Cádiz Club de Fútbol) הוא מועדון כדורגל ספרדי מהעיר קדיס שבאנדלוסיה. המועדון נוסד ב-10 בספטמבר 1910, וקבוצתו משחקת נכון ל-2022 בלה ליגה, הליגה הספרדית הבכירה. אצטדיונה הביתי של הקבוצה הוא אצטדיון רמון דה קראנסה שבקדיס, המכיל 20,724 מושבים.
לקדיס ישנה קבוצת מילואים, הנקראת קדיס ב', המשחקת בליגה האנדלוסית הראשונה (חמישית ברמתה בספרד), נכון לעונת 2016/2017.
היסטוריה.
קדיס נוסדה בשנת 1910 והעפילה לראשונה לליגה השנייה בשנת 1935, אך לאחר 5 עונות בלבד ירדה לליגה השלישית, ורק בשנת 1955 עלתה הקבוצה בחזרה. מלבד עונה אחת, שיחקה הקבוצה מאז למשך שני עשורים בליגה השנייה, עד שבשנת 1977 סיימה במקום השני בליגה השנייה והעפילה לראשונה בתולדותיה לליגה הבכירה בספרד.
עונת הבכורה, כמו גם עוד שתי עונות במשך העשור הקרוב, היו עונות לא טובות והקבוצה ירדה בחזרה לאחר עונה בודדת בכל אחת מהן. אך בעונה שלאחר העלייה בשנת 1985, עת עלתה שוב הקבוצה לליגה הבכירה, החלה קדיס ברצף עונות בליגה הבכירה, שנקטע בשנת 1993. בתקופה זו קדיס נלחמה על חייה בחצי התחתון של הטבלה.
העונה הראשונה לאחר הירידה הייתה לא טובה עבור קדיס, ותוך שנה בלבד ירדה לליגה השלישית, שם נשארה במשך 9 עונות רצופות ללא הצלחה. בשנת 2003 עלתה חזרה לליגה השנייה ותוך שנתיים עלתה בחזרה אף לליגה הבכירה, לראשונה מזה 12 שנים.
אך גם עונה זו, , הייתה חד פעמית ושוב ירדה קדיס לליגה השנייה. גם במקרה זה, לא הצליחה להתאקלם בחזרה בליגה השנייה ושוב תוך שנתיים ירדה לליגה השלישית בשנת 2008, חזרה תוך שנה לליגה השנייה תוך שהיא זוכה בתואר אליפות הליגה השלישית. אלא שקדיס לא הצליחה לשרוד גם בעונה זאת, ירדה שוב ומאז לא הצליחה לחזור שוב.
בסוף עונת 2009/2010 הקבוצה ירדה מהליגה הספרדית השנייה ללליגה השלישית.
בשנת 2012 שיחקה בפלייאוף העלייה לליגה השנייה ואף ניצחה במשחק הראשון את מירנדס בתוצאה 2-0, אך ספגה במשחק הגומלין תבוסה בתוצאה 4-1 והודחה. כעבור שנה העפילה לפלייאוף דרך המקום הראשון, אך הובסה בשני המשחקים לקבוצת המילואים של ריאל מדריד בתוצאות 3-0 ו5-1. בשל היותה ראש בית, קיבלה הזדמנות שנייה ואף עברה את אלבסטה בפנדלים. במשחק האחרון הודחה לאחר שהפסידה בפנדלים ללוגו, ואף בעונה שלאחר מכן הודחה לאחר סיבוב אחד.
בעונת סיימה הקבוצה ראשונה בביתה, אך גם הפעם הפסידה במסלול האלופות, הפעם לריאל אוביידו. בסיבוב השני עברה את הרקולס, אך בסיבוב האחרון פספסה את העלייה בעונה השישית ברציפות שלה בליגה השלישית, הפעם למילואי אתלטיק בילבאו.
בעונת , הוגרלה קדיס מול ריאל מדריד ואף הפסידה במשחק הראשון בתוצאה 3-1, אך לאחר המשחק התגלה כי שחקנה של ריאל מדריד, דניס צ'רישב, שותף שלא כחוק. לאחר מכן הענישה ההתאחדות הספרדית את ריאל מדריד בהדחתה ממפעל הגביע, וקדיס עלתה לשלב שמינית הגמר, שם הודחה בידי סלטה ויגו. את העונה הסדירה סיימה רביעית, ובפלייאוף הצליחה לחלוף על פני ראסינג פרול וראסינג סנטאנדר ולהעפיל למשחק האחרון מול קבוצת הרקולס.
בסיום עונת 2019/2020 חזרה ללה ליגה אחרי היעדרות של 14 שנה. במחזורים הראשונים של עונת 2020/2021 השיגה הקבוצה ניצחון היסטורי כאשר ניצחה הקבוצה את ריאל מדריד האלופה 0–1 במשחק חוץ.
בסיום עונת 2021/2022 הקבוצה ניצלה מירידת ליגה. הודות לניצחון על אלאבס במחזור הסיום, הקבוצה סיימה במקום ה-17, נקודה בודדת מעל הקו האדום.
סגל הקבוצה.
נכון ל-20 באוגוסט 2022
(קפטן)
(בהשאלה מריאל מדריד)
התובע הכללי של ברית המועצות
התובע הכללי של ברית המועצות (ברוסית: Генеральный прокурор СССР) היה התפקיד הבכיר ביותר במערכת המשפט הסובייטית והיה ראש התביעה הכללית במדינה.
עד 1946 כונה התפקיד בפשטות בשם "התובע של ברית המועצות" (Прокурор СССР).
התפקיד נוצר בנובמבר 1923 בשם התובע של בית המשפט העליון של ברית המועצות (Прокурор Верховного Суда СССР).
בדצמבר 1933 התביעה של בית העליון פוזרה והתובע הוכפף ישירות לנשיאות ועדת ההוצאה לפועל ולמועצת הקומיסרים העממיים של ברית המועצות.
במרץ 1946 הסובייט העליון אשרר חוק לשינוי שם התפקיד לתובע הכללי. בהתאם לחוק מנובמבר 1977 התובע היה מתמנה בהחלטת הסובייט לתקופת כהונה בת 5 שנים.
עדה יגורי
עדה יגורי (20 ביולי 1903, כ"ה בתמוז תרס"ג, ז'יטומיר, אוקראינה - 11 בפברואר 1966, כ״א שבט תשכ"ו, יגור, ישראל) הייתה פעילה ציונית ואשת חינוך, מראשוני קיבוץ יגור. דמות בולטת בשדה החינוך הקיבוצי, מראשי ההוגים והיוזמים של החינוך המשותף בקיבוץ יגור ובתנועת הקיבוץ המאוחד ומקימת החטיבה הקיבוצית לבני הנוער, שהייתה מפעל חייה.
ילדות ונעורים.
נולדה וגדלה בז'יטומיר למשפחה אמידה ומשכילה, בת לשרה ויצחק רוזנצוויג. אביה ניהל בית מסחר למכשירי כתיבה. למדה עם אחיה בועז בגימנסיה הרוסית "מרינסקה" יחד עם שכניה וחברי ילדותה, תושבי הרובע הרוסי-פולני המבוסס של העיר. משנתה החינוכית הושפעה רבות מילדותה ונעוריה באוקראינה. אמה גידלה אותה על ברכי הקלאסיקות הגדולות בשירה ובספרות הרוסית והקפידה שתכיר את השפה על בוריה. חונכה מבית לערכים של הומניזם, אהבת האדם, תשוקה לידע והערכה עמוקה לתרבות ושירה. הושפעה מסבה, שהיה ציוני נלהב שאף השתתף כציר בקונגרס הציוני בבזל והיה בעל זיקה לתרבות ולמורשת היהודית. בגיל 13 הצטרפה לתנועת הנוער "צעירי דרור" והפכה לפעילה ציונית.
בשנת 1917, בעקבות המהפכה ברוסיה, הוצפה אוקראינה בפליטים, ביניהם ילדים. כאשר הייתה בת 16 התנדבה לעזור באיסוף הילדים היתומים מרחובות העיר, במטרה להעניק להם מחסה ואוכל. במסגרת התנדבות זו קיבלה את הכשרתה הפדגוגית הראשונה, שארכה כשבועיים. יחד עם שני מתנדבים צעירים אספו כ-90 ילדים, אותם גידלו במבנה ריק שנמסר להם ושהפכו אותו לבית. לימים כתבה על כך: "פרק מסעיר וכמעט קדוש בחיי".
המסע לארץ-ישראל.
ב-1920 הוכרזה תנועת צעירי דרור כבלתי חוקית ברוסיה והחלו תוכניות חשאיות להעביר אותה יחד עם הפעילים האחרים לפולין. בעקבות זאת עדה חוותה משבר מצפוני ואידאולוגי, שבו נקרעה בין רצונה להישאר עם משפחתה ולהמשיך בתפקידה כמדריכת הילדים היתומים לבין השתייכותה לתנועת דרור ומימוש חלומה הציוני לעלות ארצה. בשנת 1921 עזבה באישון לילה את בית היתומים, את בית משפחתה ואת אוקראינה, והחלה במסעה לארץ-ישראל. יציאה זו לדרך הטביעה בה חותם כאוב ובמידה רבה דרבנה אותה לימים להקדיש את חייה לפעילות חינוכית.
כשניסתה לעזוב את ז'יטומיר נאסרה עם חבר מקבוצת דרור באשמת החזקת תעודות לא חוקיות. היא חולצה על ידי המחתרת הציונית והוברחה לארץ דרך קו איזסלבל-רובנו, ציר תנועה חיוני עבור שיירות פליטים יהודים שניסו להגיע לארץ-ישראל ולארצות הברית ושל אזרחים שניסו לברוח מרוסיה. המעבר דרך אזור זה היה מסוכן מאוד, הן בשל הסכנה להיתפס על ידי השלטונות הן בשל כנופיות שודדים ורוצחים שארבו לפליטים. לאחר שחצתה בהצלחה ברגל את קו הגבול, יחד עם שיירת פליטים, הגיעה לעיר רובנו ומשם עברה לוורשה. שם התחילה לעבוד במערכת עיתון תנועת דרור והשתתפה בסמינר הגננות של "תרבות" בהדרכת יאנוש קורצ'ק. החינוך המשותף, בהקמתו תשתתף לימים, נשען במידה רבה על תורתו הפדגוגית ואישיותו של המחנך הדגול.
במשך שלוש שנים, בתנאי מחיה קשים ועוני, פעלה נמרצות עבור תנועות "החלוץ" ו"דרור" ונפגשה עם שליחים מהארץ, ביניהם אליהו גולומב, שהשאיר עליה רושם רב ואף שמר איתה על קשר במהלך שנותיה הראשונות בארץ. היא הצטרפה למשלחת שהגיעה ארצה ב-1924 ובכך הייתה מראשוני העולים של "תנועת דרור".
שנים ראשונות בארץ.
עם הגעתה לארץ-ישראל ב-1924 עבדה בחוות העלמות בחצר כנרת והצטרפה לקיבוץ עין טבעון, פלוגת קיבוץ עין חרוד, והחלה לעסוק בעבודה חקלאית. במהלך שהותה בקיבוץ חלתה במחלה קשה ועל פי הוראות הרופאים היה עליה לעזוב את הארץ, לפחות לתקופת החלמה. היא סירבה, ולבסוף החלימה, ובשנת 1925 נשלחה על ידי הגרעין ליגור, קיבוץ צעיר בתהליכי הקמה שהיה זקוק לידיים צעירות.
בקיבוץ יגור.
עבודתה הראשונה בקיבוץ יגור הייתה בגן הירק ובהכנת חצץ עבור הבניינים הראשונים במשק. בשנת 1928 עם לידתם של הילדים הראשונים של הקיבוץ, שובצה לעבודה בבית הילדים הראשון ובהמשך לעבודה בבית הספר הראשון של הקיבוץ. בקיבוץ פגשה את נח פרובר, מתנדב בגדוד העברי ולימים אחד מתשעת מייסדי קיבוץ יגור, חבר המפקדה האזורית של ההגנה וחבר מזכירות הקיבוץ המאוחד. הם נישאו ב-1929. בשנת 1931 נולד בנם היחיד, אסף. בשנת 1948 החליפו את שם משפחתם ליגורי.