צלב ויקטוריה, יחד עם המקבילה האזרחית שלו צלב ג'ורג', הוא כאמור העיטור הגבוה ביותר שניתן להעניק לחבר בכוחות המזוינים של בריטניה ובעבר גם שאר מדינות האימפריה הבריטית וחבר העמים הבריטי. העיטור ניתן במיקרים נדירים לציון פעולה יוצאת דופן בגבורתה אל מול פני האויב, כלומר בעת פעילות קרבית, כגון בשעת מלחמה או קרב. העיטור ניתן על ידי המונרך של הממלכה המאוחדת, בטקס מיוחד בנוכחות מקבל העיטור והמלך או המלכה.
מעוטרי צלב ויקטוריה.
החל מהיווסדו של העיטור בשנת 1856, הוענק העיטור 1,358 פעמים ל-1,355 אנשים.
מעוטרי צלב ויקטוריה חיים.
נכון ליולי 2020 ישנם חמישה מעוטרי צלב ויקטוריה אשר הוא הוענק להם על ידי הממלכה המאוחדת, שלושה נוספים אשר קיבלו את הגרסה האוסטרלית ואחד נוסף אשר קיבל את הגרסה הניו זילנדית, אשר עודם בחיים.
צלב ויקטוריה של אוסטרליה:
צלב ויקטוריה של ניו זילנד:
מעוטרי צלב ויקטוריה לפי מערכה.
הטבלה המובאת כאן מציגה את מספר מקבלי צלב ויקטוריה לפי מערכות ואירועים. ברוב המקרים, הוענק העיטור על מעשה כחלק מקרב או מלחמה, במקרים בודדים הוענקו צלבי ויקטוריה שלא כחלק מפעילות מבצעית זאת בין השנים 1858 - 1881, כאשר העיטור היה ניתן להענקה גם במקרים של סכנה לחיים שלא מול פני האויב. ישנם גם פעולות או מבצעים מצומצמים בהם הוענקו צלבי ויקטוריה בודדים. בשני המקרים הללו ובמקרים בהם הוענקו העיטורים בתאריך יחיד, מצוין התאריך המדויק בהערות.
דוד קאפח
הרב דוד קאפח (ג' בחשוון ה'תרנ"ב, 4 בנובמבר 1891 - ב' בכסלו ה'תרע"ט 6 בנובמבר 1918) היה ממנהיגי תנועת דור דעה בתימן, בנו ותלמידו של הרב יחיא קאפח ואביו של הרב יוסף קאפח.
חייו.
ילדותו ונעוריו.
דוד, בנו השישי של הרב יחיא קאפח נולד בצנעא בירת תימן. שניים מאחיו הגדולים נפטרו מרעב בשנת 1905, ברעב הידוע בשם "חוזת אלנפר".
למד אצל אביו תורה (ובכלל זה תלמוד וספרי הרמב"ם) וכן לימודי חול בכללם דקדוק ומדעי התכונה (אסטרונומיה). מגיל צעיר גיבש סביבו חבורת תלמידים וחברים להם היה מעביר שיעור במשנה תורה החל מהשעה שתיים בלילה ועד עלות השחר. החבורה אף קבעה לעצמה תקנון ובו תשעה סעיפים.
בגיל 16, בט"ז באב התחתן דוד עם נצ'רה בת הרב יחיא בן הרב סלימאן בן רבי סאלם צאלח. לבני הזוג נולדו מספר ילדים שמתו בקטנותם. בנם היחיד שנותר בחיים היה הרב יוסף קאפח שנולד בי"ב בכסלו ה'תרע"ח (27 בנובמבר 1917).
הקמת בית הספר.
בתחילה עסק הרב דוד בצורפות ובאריגת חגורות מקושטות בחוטי זהב וכסף עבור הערבים. בשנת 1910 ביוזמת הרב הראשי הרב יחיא יצחק הלוי פתחה הממשלה הטורקית בתימן בית ספר מסודר בשם "אלמכתב" ובו תוכנית לימודים שכללה לימודי קודש לצד לימודי חול. הרב הראשי מינה את הרב יחיא קאפח ובנו דוד לעמוד בראש בית הספר.
האב והבן שימשו כמורים בעברית ולימדו דקדוק ותנ"ך. את מקצועות החול לימדו מורים טורקיים. הקמת בית הספר הביאה למימוש את תוכניותיהם של הרב יחיא והרב דוד להקמת בית ספר יהודי מודרני בתימן.
ההתנגדות לבית הספר.
בתחילה זכה בית הספר לתמיכה רחבה בקהילה היהודית שחפצה בהשכלה אך בהדרגה התרבו מתנגדיו של בית הספר כיון שראו כי מעבר להשכלה הוכנסו תכנים שלא היו מקובלים על הקהילה שסברה כי תכנים אלו יוציאו את ילדי הקהילה לתרבות רעה. ההתנגדות לבית הספר אף העלתה אל פני השטח את המחלוקת בת עשרות השנים שעורר הרב יחיא קאפח באשר למהימנות הקבלה.
פעילות המתנגדים כללה פניות והלשנות לערבים ולטורקים כנגד המלמדים בבית הספר. לערבים אמרו כי הלימודים בבית הספר מערערים את יציבות הקהילה, ולטורקים אמרו כי הרבנים קאפח יזמו פניה לאנגלים לקבלת חסות.
בעקבות הלשנה זו נכלאו המלמדים בבית הספר למשך עשרים יום ללא משפט, וזמן קצר לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה סגרו הטורקים את בית הספר.
לאחר סגירת בית הספר.
לאחר סגירת בית הספר מונה הרב דוד למנהל בית מסחר גדול לבדים ובגדים טורקיים בשוק בחלקה הערבי של צנעא. עבודה זו שיפרה את מצבה הכלכלי של המשפחה והביאה אותה לרווחה יחסית.
פעילות החבורה בהנהגתו של הרב דוד נמשכה ואף התרחבה. החבורה התמקמה בביתו של אחד החברים, ר' יחיא נסים מנצורה, הביאה ספר תורה וייחדה את המקום ללימוד ואף לתפילה. בנוסף, השכימו החברים שעה קודם לשם לימוד מורה הנבוכים, כהכנה לשיעור שמסר הרב יחיא קאפח במוצאי שבתות במחשבת ישראל. ר' דוד קאפח המשיך להתמחות בתורת הדקדוק והגיע לרמת בקיאות מרשימה.
בשנת ה'תרע"ג (1913) ייסד הרב דוד אגודת צדקה בשם "חברת פקוחי עין" ששמה לה למטרה לפקוח עין על נזקקים שסירבו לפנות בעצמם לקבלת צדקה, ביניהם בעלי בתים שירדו מנכסיהם ועוד. בהתאם להלכה, מונו שלושה מראשי החברה כמוסמכים להכריע בשאלת חלוקת הכספים, ביניהם הרב דוד. קופה זו התרחבה תוך שנים ספורות וסייעה לרבים מיהודי צנעא, זאת עד לסגירתה בעקבות פטירתו של הרב דוד מייסדה.
פנקסי האגודה, רשימות התורמים, ההכנסות וההוצאות נשמרו בידי בנו, הרב יוסף קאפח, אך אבדו יחד עם כתבים נוספים בשנת עלייתו לארץ ישראל בשנת ה'תש"ג (1943).
שיא המחלוקת בתימן ושנותיו האחרונות.
בשנותיו האחרונות של הרב דוד הגיע לשיאה המחלוקת שבין הדרדעים לעיקשים בתימן. צעירים רבים מתנועת דור דעה נאסרו בהתאם לרשימות שנמסרו למשטרה. באחד מגלי המעצר נאסרו כעשרה חברים, ביניהם הרב דוד, תוך שהם סועדים סעודת שבת.
בהמשך הוטל איסור מטעם השלטונות לקיים תפילות בבתים פרטיים, ובתי הכנסת החדשים נסגרו. חבורת דור דעה הפסיקה את תפילותיה בביתו של ר' מנצורה אך המשיכה בסתר בלימוד המשותף.
במהלך שנת ה'תרע"ח (1918) החלה פרשיית מעצרים נוספת ובה נאסרו הרב יחיא קאפח שהיה אז כבן שבעים ובנו, הרב דוד. השניים נתפסו בהפתעה כתוצאה מהלשנה במהלך שיעור, כשהעילה למעצר הייתה הפרת החוק שאסר עליהם ללמד. השוטרים הכו את העצורים (לטענתם, ההכאה נעשתה לבקשת המוסרים היהודים) וקת אחד הרובים פגעה קשות בצלעותיו של הרב דוד. המכה גרמה לו לנזק רב שהלך והחמיר עד שהביא למותו.
בחודשים שהיה מוטל על ערש דווי, המשיך הרב דוד ביתר שאת להעתיק כתבי יד של ספרות תורנית, עד שנפטר בב' בכסלו ה'תרע"ט, 6 בנובמבר 1918, והוא כבן 27.
לאחר מותו.
לאחר מותו של הרב דוד המשיכה אשתו בגידול בנם יוסף עד שמתה גם היא בשנת 1924. מכאן ואילך טיפלה ביוסף הצעיר דודתו סעדה ושצ'י, אחות הרב דוד אביו, תחת השגחתם של הסב והסבתא.
בשנת 1934 נישא הרב יוסף לברכה ולבנם הבכור שנולד בשנת 1936 קראו בשם דוד, על שם סבו.
פולו
פּוֹלוֹ הוא משחק ספורט קבוצתי המתקיים תוך כדי רכיבה על סוסים. המשחק הומצא באיראן ומשם התרחב לכל יבשת אסיה. מטרת המשחק היא להבקיע שערים נגד הקבוצה היריבה. הרוכבים מבקיעים שער כאשר הם חובטים את הכדור לרשת בעזרת מחבט מעץ. במשחק הפולו השערים תקפים אך ורק כל עוד מי שכבש את השער עשה זאת בזמן שהיה רכוב על סוס. לפי מסורת המשחק, משחקים נערכים בשטח פתוח וכל קבוצה מורכבת מארבעה רוכבים. בזמן המשחק נועלים הרוכבים מגפיים מיוחדים בגובה הקרסול הנקראים צ'וקה (chukka).
תסמונת ברוגדה
תסמונת ברוגדה (באנגלית: Brugada Syndrome) היא מחלה גנטית המאופיינת בתרשים א.ק.ג. לא תקין ורמת סיכון גבוהה למוות כתוצאה מפרפור חדרים (הפרעת קצב קטלנית). התסמונת מזוהה במקרים רבים עם תסמונת המוות הפתאומי הבלתי-מוסבר (Sudden unexplained death syndrome - SUDS). המחלה זוהתה בשנת 1992 על ידי הקרדיולוגים הקטלאנים האחים פדרו וז'וזפ ברוגדה .
כ-20% מהמקרים של תסמונת ברוגדה קשורים למוטציה בגן המקודד ליצירת תעלת יונים לנתרן בקרום התא של תאי השריר בלב. גן זה קרוי SCNA5A. למעלה מ-160 מוטציות בגן זה זוהו עד כה. משערים שמוטציות בגנים אחרים המקודדים לתעלות יונים בתאי הלב אחראיות למקרים אחרים של תסמונת ברוגדה. את המוטציות השונות הגורמות לתסמונת ברוגדה ניתן לזהות באמצעות בדיקות גנטיות.
בחלק מהמקרים ניתן לזהות את התסמונת בעזרת בדיקת תרשים האלקטרוקרדיוגרם. קיימות שלוש צורות שונות של תרשים א.ק.ג. המאפיינות את תסמונת ברוגדה.
טיפול בתסמונת ברוגדה מסובך משום שפרפור החדרים עלול להופיע ללא אזהרה מוקדמת. הטיפול המקובל מבוסס על הפסקת הפרעת הקצב בשלב מוקדם של התרחשותה. הדבר יכול להיעשות באמצעות השתלת דפיברילטור שמנטר את פעולת הלב באופן קבוע ומבצע דפיברילציה במקרה הצורך. טיפול תרופתי באמצעות קינידין (quinidine) יכול להפחית את מספר אירועי פרפור החדרים אצל החולה.
דרך טיפול נוספת זה אבלציה (צריבה) של הלב בשכבות האפיקרד או האנדוקרד וזה פותר ב60 אחוזים את הבעיה ואותם מטופלים לא עושים VF חוזר.
שלהבת פס
תסמונת המוות הפתאומי הלא צפוי
שיפר
שיפר (Schiffer או Schipper) הוא שם משפחה ממקור גרמני.
בה גואה ג'אנג
בה גואה ג'אנג (בסינית: 八卦掌, בפין-יין: Bāguà Zhǎng) היא אמנות לחימה סינית מסורתית שיוסדה על ידי דונג האי צ'ואן במאה ה-19. הבה גואה נחשבת "אמנות לחימה פנימית" על פי הקטגוריזציה הסינית , כלומר אמנות לחימה הכוללת היבטים רוחניים, נפשיים ויחס לצ'י לצד היבטים צבאיים. היא מזוהה עם הפילוסופיה הדאואיסטית בדומה לטאי ג'י צ'ואן.
אמנות לחימה זאת מתרכזת בזרימה ושינוי, מה שמתבטא על ידי התחמקויות ואיגופים. עיקרה הוא בשימוש בשינוי, המתבטא באופן מעשי בהתחמקות מהתוקף, איגופו והכאתו. היא מדגישה את השימוש בכף היד הפתוחה, ומשלבת שימוש בכלי נשק שונים.
השם בה גואה ג'אנג, פירושו, והגייתו.
שמה של אמנות הלחימה בה גואה ג'אנג מורכבת משלוש מילים.
八 - בתעתיק אנגלי Ba ומשמעותה שמונה
卦 - בתעתיק אנגלי Gua ומשמעותה טריגרמה
掌 - בתעתיק אנגלי Zhang ומשמעותה כף יד או אמנות/שיטת לחימה