יציאת מצרים (ביוונית: Exagoge, ἐξαγωγή) הוא מחזה פרי עטו של המחזאי היהודי-הלניסטי יחזקאל הטרגיקן שחי באלכסנדריה במאה השנייה לפני הספירה. המחזה נכתב על בסיס הסיפור המקראי על יציאת מצרים. זהו המחזה היחיד של יחזקאל שידוע עליו, והוא השתמר רק בחלקו בידי סופרים שונים ובפרט אצל הסופר הנוצרי אוסביוס מקיסריה.
עד כה לא ידועים מלבדו מחזות נוספים שחוברו על ידי יהודים בעת העתיקה, אולם ניתן לראות אותו כחלק מחיבורים רבים שכתבו יהודים באותה תקופה, למשל כתבי פילון האלכסנדרוני, וחזיונות הסיבילות.
ניתוח המחזה.
אין אנו יודעים כמה מחזות כתב יחזקאל היות שאף אחד מהם לא שרד בשלמותו עד ימינו. אנו יודעים על קיומו היות שחלק ניכר מאחד המחזות, הוא "יציאת מצרים", צוטט בכתביהם של הסופר ההלניסטי אלכסנדר פוליהיסטור בספרו "על היהודים", ובספר החשוב "הכנה לבשורה" של אב הכנסייה אוסביוס מקיסריה. דרכם הגיעו לידינו 269 שורות של המחזה, המאוגדות במספר . כמות גדולה זו של שורות מאפשרת לנו לבנות את השלד העיקרי של המחזה ולשער גם חלק גדול מהקטעים החסרים. המחזה הוא בעל חמש מערכות, כמקובל בטרגדיה היוונית, וכל מערכה מורכבת ממספר סצנות. חלק מהחוקרים סבורים שהייתה גם מקהלה קטנה, כמקובל באותן טרגדיות. השחקנים היו כולם גברים (גם בתפקיד הנשים). לא ידוע לנו אם השחקנים היו יהודים או לא. יחזקאל כתב, כנראה, גם מחזות אחרים, היות שאוסביוס מכנה אותו בספרו – "מחבר הטרגדיות היהודיות". קיים ויכוח בין החוקרים באשר למהות הקהל לו נועדה טרגדיה זו ומטרת הכתיבה. הדעות נחלקות:
מבנה המחזה.
המחזה נפתח כאשר משה מספר בגוף שלישי את הרפתקאותיו מעת לידתו ועד גירושו ממצרים.
לאחר מכן חסר קטע והמחזה ממשיך כאשר משה משוחח עם צפורה בת יתרו, המתארת לו את ארץ מדין, המכונה בטעות "לוב".
הקטע הבא הוא דיאלוג קצר בין צפורה לדמות לא מזוהה בשם "כוש". לאחר מכן מתואר חלום של משה אותו הוא מספר לחותנו המכונה "רעואל". רעואל פותר למשה את החלום.
לאחר מכן מתואר כיצד פוגש משה את אלהים, המדריך אותו כיצד להילחם בפרעה. הטקסט בקטע זה זהה כמעט לחלוטין לסיפור המקראי. לאחר מכן אלהים מתאר למשה את עשר המכות שעליו להטיח במצרים, אם כי הסדר שלהן שונה מהסדר במקרא.
כמו כן מתוארת מצוות פסח וכן קורבן פסח ומריחת דם הקורבן על המשקופים כפי שמתואר במקרא. הקטע הבא הוא תיאור קריעת ים סוף, המתואר בידי פליט מצרי.
לאחר מכן מתואר כיצד שליח ממחנה העברים מבשר למשה כי מצא מקום ראוי למנוחה עבור המחנה. בתיאור זה שוזר המחבר קטע שאינו נזכר בתנ"ך, הופעתה של ציפור עוף החול מעל מקום חנייתם של העברים.
פרשנות.
המחבר מתאר את הסיבה לכך שמשה הרג את המצרי ולכן יצא לגלות. אולם בניגוד לתיאור המקראי שבו מתואר , מתאר יחזקאל: , היינו קרב שקול.
המחבר יצר דמות חדשה המכונה כוש. זהותו של כוש אינה ברורה, אולם הוא ככל הנראה אחיה של צפורה, המכונה במקרא, "אשה כושית". צפורה עצמה אומרת למשה: . בתלמוד בבלי מבואר שצפורה נקראה אשה כושית משום שכשם שהכושי משונה בצבע עורו כך צפורה הייתה משונה במעשיה. לעומת זאת ר' אברהם אבן עזרא מפרש את הדברים כפשוטם ואומר כך: גם חלק מהפרשנים המודרניים מקבלים סברה זו, ומעריכים שצפורה השתייכה לשבטי כושן. כמו כן, ייתכן שהשימוש במילה "הזר" כלפי משה לאורך המחזה, מעידה על חוסר שביעות רצון של ציפורה מהנישואים.
את הסיבה לבלבול בסדר המכות (מכת חושך היא השמינית במקום התשיעית), תולים חלק מהפרשנים בעלילת החמור. מסורות יווניות ומצריות שרווחו בעת העתיקה וגרסו כי היהודים עובדים לאל טיפון-סת, שסמלו היה חמור הבית. טיפון-סת מתואר כמייצג כוח הרשע, וכמביא אסונות חושך ומחלות. המצרים העוינים לא יכלו להתעלם מהדמיון הברור בין כמה ממכות מצרים במסורת היהודית לבין האסונות שבאו עליהם על ידי סת.
סת-טיפון הוא אל החושך, וגם בדרך זו ניתן היה לזהות אותו עם אל היהודים, מכיוון שלפני מכת בכורות (המכה העשירית) בא החושך. ייתכן שהצבת מכת חושך במקום השמיני, הייתה למעשה השתדלות להרחיק את החושך ממכת בכורות, כדי שלא תהיה אפשרות לייחס מכה זו לטיפון, וכך להימלט מעלילה זו. גם פילון האלכסנדרוני משנה את מקומה וקובע אותה כמכה השישית. ובמקורות אחרים בתנ"ך היא לא נזכרת כלל. אם כי חוקרים מסוימים מעריכים שהסיבה לסדר השונה היא מסורות שונות. ניתן לראות שיחזקאל השתמש בתרגום השבעים, שכן הוא מתאר את מכת כינים כ"יתושים לרוב", ובתרגום השבעים מתורגמת המכה "σκνιφεs" (יתושים עוקצים). כמו כן, את מכת ערוב מתאר המחבר כ"זבובים" והשבעים מתרגמים χυνόμια ("זבוב הכלב"), או хοινόμια ("עירוב זבובים").
במקרא מתואר כיצד מצווים העברים . מובן שהחפצים ש"הושאלו" לא הוחזרו מעולם. המחבר מנסה להצדיק את הביזה כאשר הוא מסביר: היינו העברים עבדו את המצרים במשך מאות בשנים ועל כן זכאים לתשלום. מוטיב זה מופיע גם בספר היובלים. בספרות חז"ל, מתואר כיצד בני מצרים התלוננו בפני אלכסנדר הגדול על העושק. אלכסנדר דרש מהיהודים להשיב תשובה וגביהה בן פסיסא התנדב לענות. הוא השיב למצרים שלא רק שהיהודים אינם חייבים להחזיר למצרים את כספם, אלא שהמצרים אף חייבים ליהודים שכן היהודים עבדו אותם במשך שנים. המצרים ביקשו ארכה כדי לענות, ומשלא מצאו תשובה נמלטו מהארץ. אם כי מסיבה כלשהי הוא אינו מופיע בספרו של יוסף בן מתתיהו "קדמוניות היהודים".
כמו כן המחבר הוסיף מדמיונו שני אירועים חדשים. הראשון הוא חלום משה הנפתר בידי יתרו, והשני הוא הופעת עוף החול (הפניקס) בסוף המחזה.
סטפניה פודגורסקה
סטפניה פודגורסקה (בפולנית: Stefania Podgórska-Burzmińska, 1925, ליפה , שבמחוז פשמישל - 18 בספטמבר 2018, לוס אנג'לס, שבארצות הברית) הייתה חסידת אומות העולם פולנית.
קורות חיים.
סטפניה פודגורסקה הייתה עוזרת בית של בני משפחת דיאמנט מפשמישל.
מעשה ההצלה בתקופת מלחמת העולם השנייה.
לאחר כיבוש פולין על ידי גרמניה ב-1939 התגוררה פודגורסקה בפשמישל. בני משפחת דיאמנט הוכנסו לגטו פשמישל. פודגורסקה התכתבה עם חלק מהם והוסכם כי הם יברחו מהגטו והיא תנסה לארגן להם מקום מסתור מחוץ לגטו. לשם כך עזבה פודגורסקה את ביתה ועברה להתגורר בבית שכור בפרברי העיר עם אחותה הלנה בת העשר.
בספטמבר 1943 חוסל גטו פשמישל ושני האחים לבית דיאמנט הגיעו לביתה של פודגורסקה עם 11 יהודים נוספים. כל הפליטים הוחבאו בעליית הגג. שתי האחיות דאגו לספק להם מזון. כדי להרוויח את הכסף לקניית המזון עבדה סטפניה פודגורסקה במפעל ובעתות הפנאי תפרה ורקמה, ומכרה את תוצרתה. כמויות המזון שקנתה היו גדולות והיו עלולות לעורר חשד, ולכן נהגה פודגורסקה משנה זהירות בהביאה מזון לבית. אחותה הלנה כיבסה את בגדיהם של המסתתרים ותפרה אותם כשהתבלו. זאת עשו עד שחרור האזור ביולי 1944 על ידי הצבא האדום.
לאחר המלחמה.
בשנת 1961 היגרה פודגורסקה לארצות הברית ושם נישאה למקס (מוניו) דיאמנט, אחד הניצולים שאותו הסתירה.
הכרה.
בשנת 1979 הכיר יד ושם בסטפניה פודגורסקה ובאחותה הלנה בתור חסידות אומות העולם. סיפורה הונצח בסרט Hidden in silence משנת 1996.
תיכונט
חירות מתמשכת
פרנצ'ישק רשיה
פרנצ'ישק רשיה (בפולנית: Franciszek Raszeja; 2 באפריל 1896 – 21 ביולי 1942) היה מנתח פולני וחסיד אומות העולם.
קורות חייו.
פרנצ'ישק רשיה נולד וגדל בחלמנו והיה ידידו של קורט שומכר , לימים יושב ראש מפלגת ה-SPD.
רשיה למד רפואה במינסטר, קרקוב ופוזן ולאחר מכן ניהל מרפאה אורתופדית בשפארזנץ (Swarzędz) שליד פוזן. ב-1935 פתח מרפאה אורתופדית בבית החולים בפוזן. בשנות השלושים היה רשיה תומך בזכויות האדם והתנגד לנטיות האנטישמיות שרווחו בפולין באותה העת.
שני אחיו של רשיה, מקסימיליאן ולאון, נהרגו בסוף 1939, עם תחילת הכיבוש הגרמני בפולין. בדצמבר 1939 הגיע רשיה לוורשה, שם היה פרופסור ומנתח נודע. הוא היה פעיל במחתרת הפולנית, לימד בבית החולים האוניברסיטאי בוורשה והיה במגע תכוף עם לודוויג הירשפלד, ממגלי סוגי הדם, וכן עם עוזרו, הרופא קזימיש פולק, שהצטרף לאשתו היהודיה שנכלאה בגטו ורשה. רשיה נהג לטפל ביהודים בגטו ורשה ככל יכולתו, במסגרת אישורים שהשיג על ידי בעלי קשרים עם הרשויות הגרמניות.
פעולותיו להצלת יהודים בפולין הכבושה.
ב-21 ביולי 1942, ערב תחילת גירוש יהודי גטו ורשה למחנה ההשמדה טרבלינקה, ביקר רשיה בגטו ורשה כדי לטפל בחולה יהודייה. את האישור להיכנס לגטו השיג דרך קשרים עם השלטונות הגרמניים. כאשר ישב רשיה ליד מיטתה של החולה, פרצו אל הבניין אנשי גסטפו ורצחו ביריות את כל הגברים בבניין, בהם רשיה.
הנצחה.
בשנת 2000 הכיר יד ושם ברשיה בתור חסיד אומות העולם.
קריסטה פלנגאן
פלנגן
בורגון-פראנש-קונטה
בורגון-פראנש-קונטה (בצרפתית: Bourgogne-Franche-Comté) הוא חבל במזרח צרפת, החל מ-2016. בירת המחוז היא דיז'ון. החבל הורכב משני חבלים קודמים: בורגון, פראנש-קונטה בעקבות רפורמה מנהלית שעברה צרפת המטרופוליטנית. מספר חבלי הארץ ירד מ-22 חבלים ל-13 חבלים. החבל מורכב משמונה מחוזות: קוט-ד'ור (Côte-d'Or), דו, ז'ורה, נייוור (Nièvre), סון עילית, סון ולואר (Saône-et-Loire), יון (Yonne) וטריטוריית בלפור.
בירת החבל היא דיז'ון. שמו של החבל נוצר מאיחוד שמו החבלים ב-1 בינואר 2016 כשם זמני. ביולי 2016, מועצת החבל החליטה כי שם זה יהיה השם הרשמי.
נכון ל-2012 בחבל היו 2,816,814 תושבים, 11 מתוך 18 חבלים, ושטח החבל הוא 47,784, שישית בין שטחי חבלי צרפת.
גאוגרפיה.