פילוסופים אחדים, למשל קולין מקגין , מאמינים כי לעולם לא יימצא הסבר מדעי לתחושתיות. לפי גישה זו, היבטים אחרים של התודעה כפופים לחקר מדעי, אבל תחושתיות וחוויות סובייקטיביות לא יכולות לקבל הסבר רציונלי. לעומתם, פילוסופים אחרים, בהם דניאל דנט, המתנגד לזכויות בעלי החיים, טוענים כי כל ההיבטים של התחושתיות יוסברו בסופו של דבר על ידי המדע.
Ĵ (אות קטנה: ĵ; שם האות ĵo, ז'וֹ) היא האות הארבע־עשרה באלפבית של שפת האספרנטו, והיא אחת משש האותיות בשפה עם סימנים דיאקריטים (ĉ ,ĝ ,ĥ ,ĵ ,ŝ ,ŭ). היא מייצגת את הצליל /ʒ/ (ז' כמו בז'אנר).
Ĵ מבוססת על האות J עם גג. ביוניקוד, ערכה של האות הגדולה Ĵ הוא U+0134, וערכה של האות הקטנה ĵ הוא U+0135. במקרים שבהם לא ניתן להקליד סימנים דיאקריטיים במקלדת, מקובל לייצג את האות בצירוף jh או jx.
האות מסמנת צליל דומה לזה של האות הצרפתית j, ומכיוון שבאספרנטו האות j כבר מייצגת את הצליל /j/. מכיוון שאספרנטו היא שפה פונטית (כל מילה נהגת כמו שהיא כתובה), אז בחלק מהמילים כתובות בצורה שונה מהמקור הלטיני, בעיקר החלפת האותיות g ו-j עם ĝ ו-ĵ. לדוגמה, המילה ג'יפ נכתבת באספרנטו "ĵipo" ב־ĵ, בעוד שבאנגלית היא נכתבת "jeep" ב־j; או המילה עיתונאי שנכתבת באספרנטו "ĵurnalisto", בניגוד לאנגלית שבה המילה נכתבת "journalist".
שימושים נוספים.
האות משמשת במתמטיקה, בין השאר, לייצוג וקטור יחידה ב-formula_1:
formula_2
יאן קז'ימייז'
דפנה אבניאלי
דפנה אבניאלי (נולדה 1953) היא מנהלת המכון לאמנויות המשפט בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת תל אביב, שופטת בבית המשפט המחוזי בתל אביב לשעבר.
ביוגרפיה.
אבניאלי נולדה בתל אביב. בילדותה התגוררה באתיופיה ובאיראן, במסגרת עבודתו של אביה, ולמדה בתיכון בינלאומי לילדי דיפלומטים בטהראן. אבניאלי שבה עם משפחתה לישראל לאחר שהתקבלה ללימודי משפטים במסגרת העתודה האקדמית.
בשנת 1976 סיימה את לימודיה בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב והתגייסה לצה"ל כמשפטנית. בין השנים 1979–1983 עבדה כעורכת דין בשוק הפרטי ובמקביל המשיכה בלימודיה וקיבלה תואר שני במשפטים בשנת 1984. ב-1983 עברה לתפקיד סגנית בכירה בפרקליטות מחוז תל אביב (אזרחי).
ב-1993 מונתה לכהונת שופטת בבית משפט השלום בתל אביב ובשנת 2007 מונתה לכהונת שופטת בבית המשפט המחוזי. בשנת 2000 קיבלה תואר דוקטור במשפטים מאוניברסיטת בר-אילן. עבודת הדוקטורט עסקה בחסינות השיפוטית, והיא נכתבה בהדרכתם המשותפת של פרופ' ציפורה כהן ופרופ' דני מור. בין השנים 2000–2007 לימדה קורסים בתחום דיני החסינות במכללה למינהל ובמכללה האקדמית נתניה.
בשנת 2011 סיימה לימודי מוסמך במשפט מסחרי בהצטיינות יתרה, תואר משולב של אוניברסיטת תל אביב ואוניברסיטת ברקלי בקליפורניה. בפברואר 2015 השתתפה בקורס מנהיגים בכירים באוניברסיטת הרווארד, בהזמנת קרן וקסנר.
פרשה מכס השיפוט בשנת 2017, והצטרפה לפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב, שם ייסדה את המכון לאמנויות המשפט, שאותו היא מנהלת. כמו כן, אבניאלי היא מרצה לקורס בנושא "יישוב סכסוכים וניהול סיכונים" המיועד לסטודנטים מתואר ראשון ושני באוניברסיטת תל אביב.
פרסומים.
שני הספרים עוסקים בנושא החסינות על כל היבטיו, לרבות חסינות שיפוטית, חסינות בוררים, חסינות נבחרי ציבור, חסינות עובדי הציבור, חסינות חברי הכנסת, חסינות נשיא המדינה, ומבקר המדינה.
פסקי דין חשובים.
במהלך כהונתה בבית המשפט המחוזי נתנה מספר פסקי דין חשובים:
בתחום התובענות הייצוגיות-
בתחום הפלילי:
בתחום המשפט המנהלי:
תודעת בעלי חיים
תודעת בעלי חיים (באנגלית: "Animal consciousness") היא מצב שבו יש לבעל חיים תודעה הכוללת מודעות לאובייקטים חיצוניים ולרגשות פנימיים.
תודעה אצל בני אדם מוגדרת כשילוב של תחושתיות, מודעות, סובייקטיביות, קווליה, היכולת לחוות או להרגיש, ערנות, תחושה של הערכה עצמית, ומערכת שליטה נפשית. למרות הקושי בהגדרה, לרוב הפילוסופים יש תפיסה אינטואיטיבית בעלת בסיס רחב משותף בשאלה מהי תודעה.
כאשר ניגשים לנושא תודעת בעלי חיים, מתעוררים מספר קשיים, בעיקר מכיוון שלבעלי חיים חסרה היכולת לתקשר בשפה אנושית, ולכן אינם מסוגלים לספר לנו על חוויותיהם. כמו כן, יש הגורסים כי לבעלי החיים אין כלל תודעה או רגשות, ולכן לחייהם אין שום ערך, ופגיעה בהם היא תקינה מבחינה מוסרית. הפילוסוף הצרפתי בן המאה ה-17 רנה דקארט, למשל, טען שרק לבני אדם יש תודעה, וכתוצאה מכך הצדיק התעללות בבעלי חיים.
תודעת בעלי החיים נחקרת באופן פעיל מעל ל-100 שנה. בשנת 1927 פרסם הפסיכולוג האמריקאי הארווי קאר מאמר בנושא הפונקציונליזם של בעלי חיים, ובו טען כי נדרש ידע מוקדם ומעמיק בתודעה האנושית על מנת להבין את תודעת בעלי החיים. בשנת 1985 פרסם מאמר נוסף בנושא זה ובו המליץ להתחקות אחר ההתפתחות של תודעה עצמית, תפיסה, תקשורת, התכוונות, אמונות והתבוננות פנימית בעוברים אנושיים, תינוקות וילדים.
רקע פילוסופי.
בעיית גוף-נפש בפילוסופיה בוחנת את הקשר בין המוח לבין הגוף, ובמיוחד את הקשר בין התודעה לבין המוח.
קיימות שתי גישות עיקריות לבעיה זו:
הבעיה נדונה עוד בימי אריסטו על ידי תלמידיו. במיוחד עסק בה רנה דקארט במאה ה-17, והגיע למסקנה כי רק בני האדם מסוגלים להבחין בין תחומי הרוח לדברים גשמיים. לשיטתו, דואליזם תקף לבני האדם בעוד שמוניזם מיטיב לתאר בעלי חיים.
מחקר משנת 2010 מצא לפחות ארבעים הגדרות שונות למושג "תודעה". חוקרים רבים עוסקים בחקר התודעה, ביניהם אתולוגים, נוירולוגים, מדעני מוח, פילוסופים, פסיכולוגים ופסיכיאטרים.
אחד הגורמים המרכזיים בתודעה הוא המודעות, שהיא היכולת להיות מודע לאובייקטים חיצוניים ולרגשות פנימיים. גורמים נוספים המגדירים תודעה הם תחושתיות, סובייקטיביות, קווליה, היכולת לחוות או להרגיש, ערנות, תחושה של הערכה עצמית, ומערכת שליטה נפשית.
כאב ורגשות אצל בעלי חיים.
ברנרד רולן מאוניברסיטת המדינה של קולורדו כתב שבארצות הברית עד 1989 וטרינרים הונחו להתעלם מכאבים אצל בעלי חיים. לאחר מכן החלו מספר מחקרים וחקיקות, וכיום רוב החוקרים מסכימים כי בעלי החיים הם בעלי תחושתיות, הם מרגישים כאב, והם בעלי רגשות בסיסיים ומודעות חלקית.
מחקר מדעי.
החל מהמאה ה-21 הצליחו חוקרים במדעי המוח להוכיח קשרים רבים בין מערכת העצבים לבין התודעה, וכן למצוא בסיס ביולוגי לרגשות ומחשבות. בין החוקרים בתחום הזה נמנים אנטוניו דמסיו וג'רלד אדלמן.
הסופר המדעי יוג'ין לינדן כתב מאמר בשם "קינת התוכי" בו נמנות דוגמאות רבות של התנהגויות אינטליגנטיות של מגוון מינים של בעלי חיים, מהן הוא מסיק כי לבעלי חיים יש רגשות ותודעה הדומים לאלה של בני אדם.
מבחני תודעה לבעלי חיים.
במסגרת המחקר המדעי נערכו מספר רב של מבחני תודעה לבעלי חיים. להלן סקירה של המבחנים העיקריים.
מבחן המראה.
מבחן המראה מורכב מבדיקה המוכיחה כי יצור חי מודע לדמותו המשתקפת במראה. המבחן פותח בשנת 1970 על ידי הפסיכולוג גורדון גאלופ ג'וניור.
הבדיקה מתבצעת באופן הבא: בזמן שבעל חיים (או תינוק אנושי) ישן, מסמנים סימן בעורו באזור שלא ניתן לראות ישירות אלא רק בהשתקפות במראה. לאחר שהוא מתעורר, אם הוא מזהה את הסימן ונוגע בו, זו אינדיקציה לכך שהוא מודע להשתקפותו במראה.
מאז שהמבחן הומצא, מחקרים רבים מצאו עדויות לכך שבעלי חיים רבים מזהים את עצמם במראה, בהם קופים (שימפנזה מצוי, בונובו, אורנגאוטן, גורילה), פילים דולפינן, קטלן, עורביים ועקעק. בשנת 2019 עבר את מבחן המראה לראשונה יצור שאינו יונק או עוף - דג נקאי ממשפחת השפתוניים.
אחת הביקורות על מבחן המראה היא שהוא מתמקד רק בראייה, בעוד מיני בעלי חיים שונים מסתמכים יותר על חושים אחרים, למשל - חוש הריח אצל כלבים.
שפה.
ישנם חוקרים הסבורים שאפשר לפרש את קולותיהם של בעלי חיים, ללמוד מהם על מחשבותיהם ולהסיק כי הם בעלי תודעה. מספר מחקרים הנוקטים בגישה זו הוכיחו כי קולותיהם של תינוקות מעידים על תודעה אנושית.
חוק זיף יכול לסייע בבדיקה האם נתוני תקשורת אצל בעלי החיים מצביעים על שפה טבעית אינטליגנטית. מספר חוקרים השתמשו בחוק זה על מנת ללמוד את שפת הדולפינן.
כאב או סבל.
על פי רוב ההגדרות, היכולת להרגיש סבל מעידה על תודעה, בניגוד לכאב, שבהגדרתו הוא פיזי.
תחושתיות היא אחד ממרכיבי התודעה. רוב החוקרים מסכימים כי לבעלי חיים יש יכולת להרגיש הנאה או כאב, אך חלוקים בדעותיהם לגבי יכולתם לחוש סבל.
הטיה קוגניטיבית ורגש.
החוקרים חלוקים בדעותיהם לגבי יכולתם של בעלי חיים לחוש רגשות ולפתח הטיה קוגניטיבית. במספר מחקרים טענו החוקרים כי הצליחו לזהות הטיה קוגניטיבית בעכברים, כלבים, חזירים ודבורים.
הצהרת התודעה של קיימברידג'.
בשנת 2012 ערכה קבוצה של מדענים כנס על תודעת בעלי החיים באוניברסיטת קיימברידג' בבריטניה. הכנס הוקדש לזכר פרנסיס קריק, ביולוג מולקולרי, ממגלי מבנה ה-DNA ומדען מוח מוערך. בסיום הכנס, המדענים הצהירו בפומבי על קיומה של תודעה בבעלי חיים שאינם אנושיים. סיכום הוועידה מכונה "הצהרת התודעה של קיימברידג'".
נובום אורגנום
גארי פרנציון
גארי לורנס פרנציון (באנגלית: Gary L. Francione; ) הוא פרופסור למשפטים באוניברסיטת ראטגרס הידוע בפעילותו למען זכויות בעלי החיים. בשנת 1989 היה הראשון שהעביר קורס בנושא זה בבית ספר למשפטים בארצות הברית. עבודתו התמקדה בשלושה נושאים: מעמדם הרכושני של בעלי החיים, ההבדלים בין זכויות בעלי חיים לרווחת בעלי חיים, והביסוס התאורטי של זכויות בעלי-חיים על סמך תחושתיות, ולא על סמך מאפיינים קוגניטיביים אחרים.