בד בבד, באופן פרדוקסלי, הפכה סן-נאזר לנקודת תורפה בהיערכות הקריגסמרינה. בנוסף למבדוק, נמצא במקום, בתוך אגן פנימי (Bassin de St. Nazaire בשרטוט), מעגן מקורה לצוללות (Submarine Pens בשרטוט), חלק מאלה אשר תקפו את ספינות בעלות הברית במרחבי האוקיינוס האטלנטי. נוסף לאלה היה במקום נמל חיצוני.
רעיונות לחבל במתקנים שבמקום עלו כבר בסוף שנת 1941. כניסתה של אוניית המערכה הגרמנית 'טירפיץ' לשירות בערך באותה העת, והחשש הבריטי מפני הגעתה למימי האוקיינוס האטלנטי, הקנו דחיפות, כמו גם משנה חשיבות, להוצאת מתקני סן-נאזר מכלל פעולה, מה גם שמספר ניסיונות להטביע את ה'טירפיץ' מן האוויר - נכשלו. חשיבות אחרת לעיתוי הייתה נעוצה בכך שהמערכה באוקיינוס האטלנטי הייתה אז קרובה לשיאה.
התוכנית והכוחות המעורבים.
בחירת התוכנית.
מטה המבצעים המשולבים הבריטי בחן מספר אפשרויות להוצאת המתקנים בסן-נאזר מכלל פעולה. אחת האפשרויות, הפצצה אסטרטגית אווירית, נפסלה כיוון שברמת הדיוק דאז, ייתכן מאוד כי היו נגרמות אבדות כבדות בקרב אזרחים. חבלה על ידי סוכנים או אנשי מחתרת, נפסלה כלא מעשית, כיוון שכמויות חומרי הנפץ הדרושות עלו בהרבה על כושר הנשיאה של בני אדם. תקיפה ימית הוצאה מכלל חשבון בשל מיקומה של סן-נאזר שמונה עד עשרה ק"מ במעלה הנהר, דבר המקל מאוד על המגינים לגלות ולהשמיד כל ספינה תוקפת זמן רב בטרם הגיעה.
כיוון שכך, נבחרה כשיטת הפעולה פשיטת קומנדו. משחתת שפורקה מחלק גדול מציודה תוכננה לשאת את רוב חומרי הנפץ הדרושים למבצע. המשחתת תוכננה לנגוח ולפרוץ את שערי המבדוק. או אז תוכננו אנשי הקומנדו לרדת מן האוניה ולחבל במתקנים השונים. המשחתת העמוסה בחומרי נפץ תוכננה להתפוצץ לאחר השהיה, לאחר שאנשי צוותה, ואנשי הקומנדו שיוסעו עליה, יעזבוה, ולאחר שהכוח הפושט יעזוב את הנמל. כדי שהגרמנים לא יוכלו לגרור ולהרחיק את המשחתת הנטושה, תוכנן כי אנשי הצוות יטביעוה טרם נטישתם, על ידי פתיחת השסתומים לחדירת מים מבחוץ. משחתת שנייה תאסוף את אנשי הקומנדו ואנשי הצוות.
כיוון שהצי המלכותי לא ראה בעין יפה אובדן משחתת, ואולי שתיים, נבחרה לצורך הפיצוץ משחתת ישנה של צרפת החופשית, ולצורך ההסעה והפינוי הוקצו גם סירות מנוע. בסופו של דבר, כדי שלא להרחיב את מעגל השותפים בסוד הפשיטה, הוחלט בכל זאת לוותר על שיתוף הצרפתים, והוקצתה משחתת בריטית, ה'קמבלטאון' (Campbeltown), משחתת מימי מלחמת העולם הראשונה, שנתקבלה מארצות הברית בעסקת משחתות תמורת בסיסים. כן תוכננה הפצצת הסחה של ה-RAF באותו מועד. התוכנית אושרה ב-2 במרץ 1942. על פי התוכנית האמורה, הסתברות הצלחת הכוח הפושט להיחלץ בשלום לא הייתה גבוהה.
הסבת ה'קמבלטאון'.
ה'קמבלטאון' עברה הסבה לצורך הפשיטה. זו כללה הקלת המשקל לשם הקטנת השוקע של המשחתת, אשר נועדה לעבור בדרכה את שפך הלואר מרובה השרטונות. חלק גדול מתכולתה, זה שאינו רלוונטי למשימה, הוסר או הוחלף לשם כך. בין השאר, התותחים המקוריים הוחלפו בתותחים קלים מהירי ירי, והספינה נעטפה מסביב בשריון להגנת נוסעיה וחלקיה החיוניים למשימה. חזותה שונתה כך שדמתה יותר למשחתת גרמנית. כן הוטענה הספינה ב-4.5 טון חומר נפץ אשר הוכנס ליציקת בטון.
כלי שיט נוספים.
שתי משחתות נועדו ללוות את הכוח הפושט אל היעד וממנו. ספינת תותחים יועדה לאכלס את מטה המבצע, וספינת טורפדו יועדה להרוס, על ידי ירי טורפדו בעלי השהיה, את השער החיצוני למבדוק (Normandie Dock בשרטוט). אם שער זה יימצא פתוח, תהרוס באותה שיטה את השער הדרומי, הישן (Old Entrance בשרטוט), לאגן הפנימי. ירי הטורפדו שימש גם כגיבוי למקרה שה'קמבלטאון' לא תגיע ליעדה. 14 סירות מנוע חמושות בתותחים קלים, בנוסף למקלעים, נשקן המקורי, הוקצו להסעת אנשי הקומנדו. כן הוקצתה צוללת לצורך סיוע בניווט בשפך הלואר מרובה השרטונות והקשה לשיט.
חיילי הקומנדו.
למבצע נבחרו 265 חיילי קומנדו בפיקוד לוטננט-קולונל אוגוסטוס צ'ארלס ניומן, מפקד גדוד קומנדו מס' 2. אלה חולקו לשלוש קבוצות. הקבוצה הראשונה והשנייה נועדו לנסוע על סירות המנוע, והקבוצה השלישית על ה'קמבלטאון'. תפקיד הקבוצה הראשונה היה להשתלט על הרציפים הדרומיים וכן להשמיד את תותחי הנ"מ הממוקמים בסביבתם. משם עליהם היה לנוע אל העיירה ולפוצץ את תחנת הכוח הממוקמת בה. תפקיד נוסף אשר הוטל עליהם היה פיצוץ הגשרים והסוגרים של הכניסה המערבית (New Entrance בשרטוט) לאגן הפנימי. עם זאת, תפקידם העיקרי היה תפיסת המזח הבולט דרומה מן הרציפים הדרומיים (Old Mole בשרטוט), אשר נועד להיות נקודת הפינוי. הקבוצה השנייה נועדה לנחות באזור השער הדרומי לאגן הפנימי, ולהגן עליו מפני התקפות נגד מאזור מעגן הצוללות. הקבוצה השלישית, אשר כזכור הוסעה במשחתת, נועדה להגן על האזור הסמוך לקמבלטאון, וכן להרוס את משאבות המים של המבדוק. כן הוטל על הקבוצה השלישית להרוס את מנגנוני השער של המבדוק, ואת מכלי הדלק שבסמוך. כל אחת מן הקבוצות חולקה לשלוש תת-קבוצות: הסתערות, לשם השתלטות על השטח המיועד לה, חבלה, לשם הוצאה מכלל פעולה של מתקנים באותו שטח, ואבטחה, לשם הגנה על האחרים ומניעת האויב מלחדור לשטח עד לפינויו.
הכוח הגרמני.
בשל חשיבותה, סן-נאזר הייתה ככל הנראה הנקודה המוגנת ביותר בשטח הכיבוש הגרמני במערב אירופה. לגרמנים היו, על פי הערכות המתכננים, כ-5,000 חיילים בסן-נאזר ובקרבתה. על הנמל הגנו 28 תותחים בקטרים שנעו מ-75 מ"מ ועד מספר קנים של תותח רכבת בן 280 מ"מ. אלה תוגברו ב-43 תותחי נ"מ דו-שימושיים, בני 20 עד 40 מ"מ. כמו כן, ספינות משמר פטרלו בהתמדה בנמל ובסביבתו, ובנוסף, תמיד היו בנמל ובסביבתו ספינות מלחמה של הקריגסמרינה, בין אם כיוון שזה היה מקום מעגנן, בין אם באקראי.
הפשיטה.
בים אל היעד.
ב-26 במרץ בשעה 14:00 יצאו מפולמאות' (Falmouth) שבקורנוול שלוש משחתות ו-16 כלי השיט הקלים יותר. אלה הסתדרו בשיירה ובה שלושה טורים. סירות המנוע, שטווחן לא הספיק להגעה ליעד, נגררו על ידי שתיים מן המשחתות. בשעה 7:20 ביום המחרת נתגלתה צוללת גרמנית והמשחתת שגילתה אותה פתחה באש. הצוללת מיהרה לצלול, ושתי משחתות הליווי פנו לתקוף אותה בפצצות עומק, ללא הצלחה, אם כי נראה כי הצוללת ניזוקה, וחזרו למקומן בשיירה בשעה 9:00. כיוון שנתיב השיירה לא הצביע באותה העת על יעדה, השיירה המשיכה בדרכה. בהמשך נתקלה השיירה בשתי ספינות מכמורת צרפתיות. כדי למנוע סכנת גילוי, הספינות הוטבעו לאחר שצוותן הושם במעצר. בשעה 17:00 התקבל שדר לפיו נמצאות בסביבה חמש ספינות טורפדו גרמניות, אשר הוזעקו ככל הנראה על ידי הצוללת, ושעתיים אחר כך התקבלה ידיעה נוספת, כי עוד שתי משחתות ליווי החלו לעשות את דרכן, על מנת להצטרף לשיירה. ב-21:00 השיירה פנתה, כעת בשני טורים, לכיוון סן-נאזר בהשאירה שתי משחתות לפטרל בים כאבטחה. באותו שלב אחת מספינות המנוע התקלקלה וננטשה. בשעה 22:00 החלה לאותת הצוללת ששוגרה כדי להנחות את השיירה בשפך הלואר, ו'קמבלטאון' הניפה, לשם הטעיה, דגל הדומה לזה של משחתת גרמנית. בשעה 23:30 החל ה-RAF בהפצצת הסחה, בה השתתפו 62 מטוסים, שמטרתה הייתה מיקוד רוב תשומת הלב של הגרמנים לכיוון מעלה, ולא לכיוון הים. כך, התבקשו המטוסים שלא לרדת מגובה 6,000 רגל (כ-1,800 מ'), להטיל פצצה אחת בכל יעף, ולשהות מעל היעד וסביבתו שעה אחת. כיוון שמזג האוויר היה מעונן, והצוותים קיבלו הוראות להפציץ רק מטרות צבאיות שזוהו בבירור, רק ארבעה מטוסים הפציצו בסן-נאזר, ועוד ששה בסביבתה הקרובה. ההתנהגות המוזרה של המפציצים דווקא הניעה את המפקד הגרמני במקום לתהות האם אין בה משום הסחה, אלא שמחשבתו נסבה תחילה לכיוון של הצנחה. הוא הורה להפסיק לירות ולכבות את הזרקורים, כיוון שחשב כי אלה עשויים לסייע להתמצאות של האויב. כן הורה לאלה שתפשו מחסות מפני התקפה אווירית לצאת מהם, ועל כולם להקפיד על ערנות גבוהה.
הדרך משפך הלואר אל המבדוק.
בשעה 00:30, אור ליום ה-28 במרץ, חלפה השיירה על פני השפך ונכנסה לנהר הלואר. תוך כדי כך ה'קמבלטאון' נחבטה פעמיים בקרקעית, ובשתי הפעמים נחלצה בכוחותיה שלה. בשעה 1:22 השיירה הוארה על ידי זרקורים משתי גדות הלואר, ונתבקשה להזדהות על ידי פנס איתות. הבריטים ענו לדרישה תוך איתות בקוד גרמני אשר נתפס בפשיטה קודמת, אך בכל זאת נפתחה על הפושטים אש. הם שידרו כי נורית עליהם אש ידידותית, ונראה כי בכל זאת הרוויחו כך זמן מה. בשעה 1:28, כשנראה היה כי ההונאה מיצתה את עצמה, הפושטים הורידו את הדגל הגרמני, והניפו במקומו דגל בריטי, וכעת נפתחה עליהם אש חזקה יותר, ממנה נפגעו עשרות מאנשי הקומנדו, בעיקר בספינות המנוע. אחד ממקורות האש, ספינת משמר גרמנית, שותק עת חלפה על פניה השיירה. ה'קמבלטאון' הגבירה מהירותה עד לכ-35 קמ"ש, ותוך כדי כך ספגה מספר פגיעות ואבדות ראשונות. ההגאי נהרג ומחליפו נפצע, והוחלף אף הוא. המשחתת חלפה על פני רשתות ההגנה מפני טורפדו והתנגשה בשערי המבדוק בשעה 1:34. בשל התנופה שצברה, המשחתת המשיכה עוד כעשרה מ' עד שנעצרה.
הלחימה.