ב-29 באוקטובר 2018, לאחר 14 משחקים בלבד ורצף של תוצאות רעות, אשר בשיאן הפסד 1–5 בקלאסיקו לברצלונה, פוטר לופטגי מאימון ריאל מדריד
ב-4 ביוני 2019 מונה למאמן סביליה ונחל בה הצלחה רבה. ואף בסוף העונה בלה ליגה זכה בתואר מאמן העונה יחד עם זינדין זידאן.
ב-21 באוגוסט 2020, זכה עם הקבוצה בליגה האירופית, השישי בתולדותיה לאחר ניצחון 3:2 על אינטר מילאנו במשחק הגמר.
ג'ולן לופטגי
צומת ביל&quot;ו
צומת ביל"ו הוא צומת הנוצר על ידי מפגש כביש 40 (רמלה - גדרה) וכביש 412 (הנמשך מיהוד-מונוסון בצפון עד לקריית עקרון בדרום, דרך בית דגן, ראשון לציון, נס ציונה ורחובות).
הצומת ממוקם בין רחובות לפרברהּ הדרומי קריית עקרון ומכונה על-שם כפר ביל"ו, השוכן בסמוך אליו.
בקרבת צומת זה מצויים בית החולים קפלן ומרכז הקניות בילו סנטר.
הפיגוע באנסבך
הפיגוע באנסבך היה פיגוע התאבדות ב-24 ביולי 2016 מחוץ לבר משקאות באנסבך שבגרמניה. 15 בני אדם נפצעו, מתוכם שלושה במצב קשה. ארגון המדינה האסלאמית קיבל אחריות לפיגוע.
רקע.
בשבוע שלפני הפיגוע היו מספר אירועים אלימים: יום לפני כן דקר פליט סורי אישה, שמתה מפצעיה, ושניים נוספים שנפצעו באורח קשה ברויטלינגן. מספר ימים לפני כן ביצע נער פיגוע ירי במינכן ורצח תשעה. בשני המקרים האלו הודיעו הרשויות כי לא מדובר במעשי טרור. מספר ימים לפני כן ביצע מחבל פיגוע דקירה ברכבת במדינה ופצע חמישה, בהם שניים במצב קשה. אז הודיעו הרשויות כי מדובר בפיגוע בעל אופי אסלאמיסטי, וארגון המדינה האסלאמית נטל אחריות לפיגוע.
הפיגוע.
ב-24 ביולי 2016, בשעה 22:12, פוצץ מחבל מתאבד מטען חבלה שהוחבא בתוך תיק גב, בסמוך ל"בר היין של אויגן" (בגרמנית: Eugens Weinstube), בר-יין בעיר אנסבך שבגרמניה. המחבל פוצץ את עצמו שם לאחר שלא הצליח להיכנס לפסטיבל מוזיקה שהתקיים במקום. במקום הפסטיבל שהו כ-2,500 איש שכנראה היו מטרתו המקורית של המחבל.
כתוצאה מעוצמת פיצוץ המטען, שהכיל רסס רב של כדוריות ברזל ומסמרים, נפצעו 15 בני אדם, מתוכם שלושה במצב קשה. המחבל המתאבד היה האדם היחיד שמת בפיגוע.
פיגוע זה היה פיגוע ההתאבדות הראשון על אדמת גרמניה.
המחבל.
מוחמד דליל היה פליט סורי בן 27 שהגיע מחלב לגרמניה שנתיים לפני כן כמבקש מקלט. לפי הרשויות בגרמניה, הוא הגיש בקשה למקלט לפני שנה, ונדחה. הוא היה אמור להישלח לבולגריה בקרוב, והתגורר באנסבך מאז יולי 2015. בטלפון הסלולרי שלו נמצא סרטון ובו חומרים הקושרים אותו לארגון המדינה האסלאמית. בעבר קיבל טיפולים פסיכיאטריים כשניסה להתאבד. ארגון המדינה האסלאמית קיבל אחריות לפיגוע.
תחרות העל בבילבאו 2016
תחרות העל התשיעית בסדרת ה"גרנד-סלאם מאסטרס" בשחמט התקיימה בבילבאו, בין התאריכים 13 ביולי ל-26 ביולי 2016.
התחרות, בה השתתפו שישה שחמטאים, התנהלה בשיטת ליגה בסיבוב כפול: כל שחמטאי שיחק מול יתר השחקנים פעמיים: פעם אחת בצבע לבן ופעם נוספת בצבע שחור, כך שנערכו עשרה סיבובים. ניצחון נחשב כשלוש נקודות ותיקו כנקודה אחת.
בתחרות ניצח אלוף העולם, מגנוס קרלסן אף על פי שבסיבוב הראשון הפסיד (לראשונה בחייו, לאחר 12 ניצחונות ו-18 תוצאות תיקו) להיקרו נקמורה. קרלסן סיים עם 17 נקודות מ-30 אפשריות לפני נקמורה עם 12, ויי וי בן ה-17 ווסלי סו עם 11 נקודות, סרגיי קריאקין עם 9 נקודות ואניש גירי עם שבע נקודות.
זוננאלה
זוננאלה (בגרמנית: Sonnenallee) הוא אחד הרחובות הראשיים של ברלין ורחובו הראשי של רובע נויקלן, שהוא ממוקדי-המהגרים המרכזיים בברלין.
אורך הרחוב הוא 5 ק"מ, מהרמנפלאץ בצפון-מערב, עד לבאומשולנווג (Baumschulenweg), שם הוא משנה את שמו לזיד-אוסט אלה (בגרמנית "Südostallee", "השדרה הדרום-מזרחית"). הוא נסלל ונבנה במקור בשלהי המאה התשע-עשרה, וכיום מרבית תושביו הם מהגרים דוברי ערבית וטורקית. חלקו הצפוני מתאפיין בבנייה עירונית צפופה ובעל שלטים רבים בערבית ובטורקית, ואילו חלקיו הדרומיים יותר נמנים עם האזורים הירוקים ביותר בדרום-מזרח ברלין.
לאורך ההיסטוריה שלו נודע הרחוב בשמות שונים. בתחילה נודע בשם "Straße 84", רחוב 84. בשנת 1893, חמש שנים לאחר מותו של פרידריך השלישי, קיסר גרמניה, נקרא הרחוב על שמו. בשנות ה-20 שונה שמו לשם הנוכחי, שמשמעותו "שדרת השמש".
בשנת 1999 נעשה סרט שנשא את שם הרחוב, Sonnenallee , המתאר באופן קומי את החיים במזרח ברלין בשנות ה-70 המאוחרות.
יוני אקסטרום
בת שבע שבח
בת שבע שבח (נולדה ב-24 באפריל 1938) היא ציירת, פסלת וצלמת ישראלית.
ביוגרפיה.
נולדה בעיר פיוטרקוב טריבונלסקי, פולין, לליאון וברוניה שיטנברג. ניצולת השואה מברגן-בלזן.
ב-1945 עלתה לישראל עם דודתה פרניה מצילתה. התחנכה בפתח תקווה במוסד עלייה של תנועת המזרחי, ובירושלים.
נישאה לאליאב שבח ולהם שלושה ילדים ונכדים. חיה כיום עם חיים מודריק.
בשנות ה-60 למדה בארצות הברית בסמינר למורים "הרצליה".
בשנות ה-70 למדה צילום בסטודיו 18 בתל אביב.
בשנות ה-80 למדה ציור אצל ברוריה הסנר בגבעתיים, במכון אבני ביפו, ומוריו: נפתלי גולומב, והלני שמאי וכן פיסול ואובניים בבית שניידרמן אצל רחל פסח, וגדעון קריא.
לימדה עבודות יד ויצירה בחוגים שונים.
יצירה.
שבח מצלמת בעיקר נופי טבע בישראל ובחו"ל ומציירת בסגנון פיגורטיבי נופים אורבניים. מרבית יצירותיה מתאפיינות בתיעוד של מסע אל מציאת סמליו ותמונותיו ושל הטבע הסובב אותה, כשהיא מתעכבת במיוחד על צדדיו היפים של העולם. היא מעמיקה ומחפשת מתווים וקווים אסתטיים, תוחמת צורות וצבעים בוהקים, נוטלת השתקפויות מרהיבות הקיימות במקום, כאלו שלא תמיד אנו נוטים לראותן ולזהותן כפוטנציאל ליצירה אמנותית חדשה. שבח מצטיינת בשימוש בדיאלוג האישי שלה עם הסובב אותה, בכל מקום ובכל שעה של חייה, ועם הפיכת הקיים והנמצא למהות יצירתית ואמנותית חדשה ומוערכת. חברה בארגון הציירים והפסלים - גבעתיים.
האגם הלבן
האגם הלבן (בגרמנית: Weißer See או Weißensee) הוא אגם בצפון-מזרח ברלין ברובע פנקו שבשכונה הנקראת על שמו וייסנזה ואשר היוותה רובע עצמאי עד לרפורמת השכונות של ברלין ב-2001.
האגם שוכן בלב פארק הקרוי על שמו. באגם הזה נהנים עופות מים כגון: ברבורים, אגמיות, ברווזים, ברווזים סיניים, מתנאי-קינון מוגנים ומלבד זאת הוא משמש גם לבילוי ולנופש.
הגברה של מערכת ניווט לוויינית
המסגד הגדול סולטאן קאבוס
המסגד הגדול סולטאן קאבוס (ערבית: جامع السلطان قابوس الكبير, "ג'אמע אלסלטאן קאבוס אלכביר") הוא המסגד הראשי בעומאן, וממוקם בעיר הבירה- מסקט.
בשנת 1992 החליט הסולטאן קאבוס להקים במסקט מסגד ראשי. תחרות מתכננים להקמתו התקיימה בשנים 1993-1995 ולאחריה החלה בניית המסגד, אשר הושלם בשנת 2001.
המסגד והגנים סביבו משתרעים יחד על שטח של כ-416 דונם, מתוכם שטח בנוי של כ-40 דונם. בבנייתו נעשה שימוש ב-300 אלף טון של אבן חול מהודו.
במסגד אולם תפילה רבוע בממדים של 74 על 74 מטרים, שמעליו מתנשאת כיפה לגובה של 50 מטרים. קיבולת המסגד היא עד 20 אלף מתפללים, מהם עד 6,500 באולם התפילה הראשי.
במסגד חמישה מינרטים - הגדול שבהם בגובה של 90 מטרים והאחרים, הניצבים בארבע פינות מתחם הבנוי של המסגד, הם בגובה של 45.5 מטרים.
באולם התפילה נמצא שטיח תפילה ענק, השטיח השני בגודלו בעולם (60 על 70 מטרים). ארבע שנים נדרשו להשלמת השטיח, שיוצר באיראן. יש בו 28 גוני צבע, משקלו 21 טון ובו 1.7 מיליארד קשרים.
החברה המאוחדת לפרסומים והדפסות
החברה המאוחדת לפרסומים והדפסות הייתה חברה בשליטת מפא"י שהוציאה לאור בישראל עיתונים במגוון שפות.
היסטוריה.
מפא"י הוציאה לאור עיתונים בשפות זרות מראשית ימי המדינה. שבתאי הימלפרב, יזם שהיה מקושר להנהגת מפא"י, ניהל החל משנות החמישים בית-דפוס גדול ברחוב הרכבת 52 בתל אביב, שקיבל את הכינוי "דפוס מפא"י". הוא גם עמד בראש "החברה המאוחדת לפרסומים והדפסות", ויזם רכישה של יומונים, שבועונים ותקופונים בשפות לועזיות.
בשנת 1967 הוציאה החברה את העיתונים "ויאצה נוסטרה" ברומנית ו-"L'information d'Israel" בצרפתית ואת השבועון "פקלע" ברומנית. כן הייתה החברה שותפה ב-50% בעיתון "לעצטע נייעס" ביידיש וב"נובינה קורייר" בפולנית וב-41% ב"אוי קלט" שיצא בהונגרית. בשנת 1968 הוחל בהוצאת "נאשה סטראנה" ברוסית כשבועון. בבעלות החברה היה גם דפוס מפא"י בו הודפסו העיתון הכלכלי "שער" וביטאון פא"י, "שערים".
בשנת 1971 נסגר העיתון בצרפתית, בגלל שהיה הפסדי.
באפריל 1973 רכשה החברה את הדפוס וההוצאה לאור של הוצאת א. לוין אפשטיין. עסקי ההוצאה לאור נמכרו תוך מספר חודשים לעודד מודן והדפוס המשיך להתנהל תחת החברה.
החל מ-1 בינואר 1974 החברה התחילה להפעיל עיתון בגרמנית בשם ״חדשות ישראל״, לאחר סגירת העיתון היומי ״ידיעות חדשות״ בגרמנית, שפעל בין השנים 1935 ועד 31 בדצמבר 1973.
כל מניות החברה, למעט מנייה אחת על שם מאיר ארגוב, היו בידי מפא"י. החברה הייתה רווחית.
בשנות ה-70 היה שיתוף פעולה בין החברה לבין לוח מעריב, ומודעות לוח מעריב פורסמו במקביל בעיתוני החברה.
בשנות ה-80 כללה רשת העיתונים של החברה עשרה שבועונים ועיתונים יומיים, בשפות רומנית, רוסית, גרמנית ויידיש. שבתאי הימלפרב שימש בו־זמנית מנכ״ל, יו״ר ההנהלה שלהם ועורכם הראשי.
בשנת 1994 נמכרו עיתוני החברה לאיש העסקים ג'ורג' אדרי. אחר כך הם נסגרו בהדרגה עקב הפסדים וירידה במספר הקוראים. העיתון האחרון שנסגר היה "אוי קלט" ב-2015.