אף שהוא הוצג על ידי הגלריות, וקיבל פרסים רבים וביקורות טובות, עבודתו לא נמכרה כמעט, כמו שאר האקספרסיוניסטים המופשטים שהציג איתם. גוף עבודתו כלל ציורים, רישומים וציורי קיר.
הוא פירנס בעצמו באמצעות הוראה. בשנת 1972 הוא קיבל מענק מקרן מרק רותקו ומלגה מטעם העמותה הלאומית לאמנויות. בשנת 1975 קיבל מלגת גוגנהיים.
הוא נפטר במפתיע ב־27 באוגוסט 1979, בניו יורק.
קבוצת אמני "הספירלה".
לואיס היה חבר מייסד של "הספירלה", קבוצת אמנים וכותבים שנפגשו באופן קבוע וכללו את צ'ארלס אלסטון, רומארה בירדן והייל וודרוף. הקבוצה נפגשה "כדי לדון בפוטנציאל של אמנים שחורים לעסוק בסוגיות של שוויון גזעי ומאבק בשנות השישים באמצעות עבודותיהם." למרות קיומה הקצר של הקבוצה, הייתה לה השפעה רבה בעולם האמנות, שכן משכה תשומת לב לנושאים רבים של אי שוויון גזעי שהיו קיימים באותה תקופה.
בגלל מחאתם המתמשכת של אנשי "הספירלה" וקבוצות אחרות נגד התערוכה ב-1968 "הארלם" במוזיאון המטרופוליטן לאמנות, אומנים שחורים הפכו לגלויים יותר בעולם האמנות.
לפני תערוכה זו, המוזיאון לא הציג שום דבר מהארלם. הארלם הייתה ידועה באמנות ובמוזיקה שלה, אך בתערוכה ההיא הם לא הוצגו. במקום זאת, התערוכה הייתה מורכב מצילומים שצילמו צלמים שלא היו תושבי השכונה, והראו את האנשים שגרים במקום.
המחאה הייתה כי לדעת אנשי הקבוצה, צריך היה להציג יותר תרבות שחורה, במקום להפוך את התערוכה כאילו מדובר בצילומי גן חיות אנושי.
מאה שנות נסיעה
מאה שנות נסיעה (ברוסית: Сто лет пути) היא סדרת טלוויזיה רוסית בהפקת חברת SVELL FILM עבור ערוץ הטלוויזיה TVC, מבוססת על ספרה באותו השם של טטיאנה אוסטינובה.
עלילה.
העיר סנקט פטרבורג, בירת האימפריה הרוסית. דצמבר 1907 באחוזתו של הרוזן מתאספים הזוממים לבצע הפיכת חצר למוטט את הפרלמנט ולהפיל את הקיסר ניקולאי השני.
בסנקט פטרבורג של שנת 2020 ברוסיה, ההיסטוריון פרופסור דמיטרי שוחובסקי מוזמן על ידי חוקרי משטרת סנקט פטרבורג לחקור את רציחתו של אוצר מוזיאון באחוזה ישנה שנמסרה כדי להפוך למוזאון. אלא שליד גופתו הם מוצאים ספל ישן מאוד ומכתב שנכתב לפני למעלה ממאה שנה וכדי להבין מה התרחש ההיסטוריון יצטרך לשחזר אירועים שונים וצירופי מקרים מוזרים ומסתוריים המעוררים בו תהייה אם כל האירועים הללו כלל אינם צירופי מקרים.
מיכאל וקסמן
מיכאל וקסמן (1922 - 16 במאי 1941) היה איש אצ"ל, שהוצא להורג על ידי הארגון מחשש שהוא מלשין על המחתרת בפני משטרת המנדט.
קורות חייו.
מיכאל וקסמן נולד בפולין בשנת 1922. עלה לארץ ישראל והצטרף לאצ"ל בשנת 1933.
האצ"ל הציב את וקסמן למחלקת המודיעין של הארגון תחת פיקודו של ישראל פריצקר. במחלקת המודיעין יצר וקסמן קשרים בין הבולשת הבריטית למחלקת המודיעין של האצ"ל, כדי להשיג מידע על פעילות הקומוניסטים בארץ וכן כדי לנסות לדלות מידע על הנעשה בבולשת.
באפריל 1941 תפסה המשטרה הבריטית מחסן נשק של האצ"ל בבת ים, ובארגון חשדו בווקסמן במסירת המידע על המחסן לבריטים. הוא נורה בגבו מאקדח שלוש פעמים על ידי איש האצ"ל דוד רוזנצוייג, בפינת הרחובות בצלאל והמלך ג'ורג' בתל אביב ב-16 במאי 1941. הוא נקבר בבית העלמין נחלת יצחק.
הרוצח נתפס על ידי עוברים ושבים והובא לדין. הוא היה מיוצג על ידי עורך הדין אשר לויצקי. בבית המשפט הציג עצמו כפועל במפעל לממתקים, הציג פנקס חבר של מפא"י והכחיש כי הוא בכלל רוויזיוניסט. אנשי האצ"ל הטילו אימתם על העדים והאיש זוכה מחוסר הוכחות והובא למעצר, במחנה המעצר במזרעה, על סמך חוקי החירום שהיו אז. משם הועבר ללטרון וגורש, יחד עם 251 חברי אצ"ל, לאריתריאה. שבע שנים היה עצור. חזר לישראל רק אחרי הקמת המדינה.
הרקע להריגתו.
מאז 1939 עברה התנועה הרוויזיוניסטית זעזועים רבים. דוד רזיאל ואברהם שטרן נאבקו זה בזה על הנהגת התנועה. רעיון שיתוף הפעולה עם הבולשת לא בא אלא כדי שדוד רזיאל יוכל להשתחרר מן המעצר בו היה נתון אז. ישראל פריצקר היה משוכנע כי רעיון שיתוף הפעולה עם הבולשת הבריטית מבטא את הקו של דוד רזיאל אך היה באצ"ל מי שסבר כי פריצקר ומיכאל ווקסמן הגדישו את הסאה ומכאן בא הרעיון להורגם (פריצקר הוצא להורג בידי לח"י בספטמבר 1943).
איון דרגומיס
איון דרגומיס (ביוונית: Ίων Δραγούμης; 14 בספטמבר 1878, אתונה - 31 ביולי 1920, אתונה) היה דיפלומט וסופר יווני.
ביוגרפיה.
איון דרגומיס נולד למשפחת סטפנוס דרגומיס, שר החוץ של יוון. הוא למד משפטים באוניברסיטת אתונה ובשנת 1899 החל את הקריירה במשרד החוץ. הוא שירת במספר נציגויות יווניות בפלובדיב, בורגס, אלכסנדריה וקונסטנטינופול.
בשנת 1905 בהיותו באלכסנדריה הוא התאהב בפנלופי דלתא. לאחר זמן מה הם נפרדו אך המשיכו בהתכתבות עד לשנת 1912.
איון דרגומיס היה מעורב במאבק יווני לשחרור מקדוניה שאז הייתה תחת שלטון של האימפריה העות'מאנית. בשנת 1909, בעקבות חילוקי השלטון אביו מונה לראש ממשלת יוון. בעקבות מלחמת הבלקן הראשונה איון דרגומיס נסעה לסלוניקי כנציג של נסיך קונסטנין.
בשנים 1907–1915 הוא כתב סדרה ב-3 כרכים על המאבק של מקדוניה לשחרור משליטה טורקית.
בשנת 1914 איון דרגומיס מונה לשגריר יוון באימפריה רוסית.
בשנת 1915 הוא עזב את משרד החוץ ונבחר לפרלמנט היווני. הוא התנגד למדיניות של אלפתריוס וניזלוס ובשנת 1917 נאלץ לעזוב את המדינה. הוא חזר ליוון בשנת 1919.
ב-30 ביולי 1920 בפריז היה ניסיון התנקשות בונצלוס. למחרת מספר מתנגדי משטרו לרבות איון דרגומיס נעצרו באתונה והוצאו להורג.
ב-שנות ה-30 של המאה ה-20 פנלופי דלתא קיבלה ידיה את הארכיון של איון דרגומיס פעלה לפרסומו.
המדרשה הלאומית
המדרשה הלאומית, או בשמה המלא המדרשה הלאומית למנהיגות, ממשל וניהול, היא הגוף הלאומי האמון על הכשרת הסגל הבכיר הנוכחי והעתידי של שירות המדינה. משעה שקמה בשנת 2016, המדרשה היא גוף פיתוח והכשרה על-משרדי של נציבות שירות המדינה במשרד ראש הממשלה.
המדרשה החלה בפעילותה בתחילת שנת 2016, ומנהל המדרשה הראשון ומייסדה היה מר רון צור, ראש מטה יישום הרפורמה בשירות המדינה. בראש המדרשה הלאומית כיום עומד כממלא-מקום מר אילן רם, מנהל מינהל הסגל הבכיר בנציבות שירות המדינה.
רקע.
לפני היווסדה של המדרשה הלאומית, במקומה תפקדה 'התוכנית למדיניות חברתית ולמינהל לסגל הבכיר בשירות המדינה'.
התכנית למדיניות חברתית ולמינהל נוסדה בשנת 1987 במסגרת "המכללה לפיתוח סגל בכיר בשירות הציבורי" של מכון אלכ"א (אגף לפיתוח כוח אדם) למדיניות וממשל בג'וינט ישראל ובשותפות עם נציבות שירות המדינה, והיא נמשכה גם לאחר סגירת המכללה בשנת 1996, עד המחזור האחרון בשנת 2015. במהלך השנים הופעלו 22 מחזורים של התכנית, ובהם השתתפו כ-500 מנהלים בכירים בשירות הציבורי, בדרג סמנכ"לים וראשי אגפים. התכנית נועדה להרחיב את היכולות של הסגל הבכיר, מתוך הכרה בחשיבותם ובאחריותם הציבורית. מטרת-העל שלה הייתה לסייע לסגל הבכיר לעצב ולממש מדיניות, ולהתמודד עם אתגרים ניהוליים ולאומיים.
בשנת 2013 הוחלט לאמץ את המלצתה של 'ועדת הרפורמה לשיפור מנגנוני ניהול ההון האנושי בשירות המדינה' להקים מדרשה לאומית למנהיגות, ממשל וניהול שתפעיל את תוכניות הכשרת הסגל הבכיר בעתיד.
בהתאם להחלטה על הקמת המדרשה הלאומית, שהחלה לפעול בתחילת שנת 2016, החליטו נציבות שירות המדינה ומכון אלכ"א למנהיגות וממשל לסיים את הפעלתה של התוכנית לסגל הבכיר.
תפקידים.
משימתה המרכזית של המדרשה הלאומית היא לאפשר קפיצת מדרגה ברמת המוכנות והמסוגלות של הדרג הניהולי הבכיר, להתמודדות עם האתגרים הקיימים והעתידיים בחברה הישראלית.
המדרשה הלאומית מהווה מרחב למידה ועשייה לקהילת הסגל הבכיר, במסגרתה מופעלות מבחר של תוכניות הכשרה.
תוכניות מרכזיות במדרשה הלאומית.
תוכניות יסוד.
פיתוח מסוגלות מנהיגותית להתמודדות עם אתגרי הניהול הבכיר:
תוכניות מקצועיות.
תוכנית ייעודית לבכירים מעולמות תוכן מקצועיים זהים, ביניהם:
תוכניות רוחביות.
תוכניות לפיתוח אישי והעמקה לבוגרי ועמיתי התוכניות:
תוכנית מנהלים בכירים בחברות הממשלתיות.
מיזם משותף של המדרשה הלאומית עם רשות החברות הממשלתיות.
Motivation (שיר של נורמני)
Motivation (בעברית: מוטיבציה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית נורמני. השיר יצא לאור ב-16 באוגוסט 2019, על ידי חברות התקליטים קיפ קול רקורדס ותקליטי RCA, כסינגל שלא מתוך אלבום.
עם יציאתו נכנס השיר למקום התשיעי במצעד שירי הדאנס קלאב.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי נורמני, סוואן קוטצ'ה, אריאנה גרנדה, מקס מרטין ואיליה סלמנזאדה והופק על ידי איליה סלמנזאדה. איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי העניק לשיר את תואר הכסף, על מכירות של למעלה מ-200,000 עותקים.
בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-180 מיליון השמעות.
ביקורות.
הווידאו קליפ הרשמי של השיר בוים על ידי דייב מאיירס ודניאל ראסל ופורסם ב-16 באוגוסט 2019. הקליפ צולם בהשראת קליפים משנות ה-90 ושנות ה-2000 כמו "Goodies" של סיארה, "Crazy in Love" של ביונסה, " של בריטני ספירס ו-" של ג'ניפר לופז.
נכון לאפריל 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-95 מיליון צפיות.
נגד כל הסיכויים (סרט)