השימוש הראשון של מערכות יורקי אש סטטיים אלה, היה במערכת ההגנה הרוסית סביב מוסקבה בשנת 1941. מכלי הדלק היו קבורים באדמה ומוסווים, כאשר פתחי יציאת הדלק הבוער היו אנכיים לכיוון האויב. הם הופעלו חשמלית באמצעות הפעלה מרחוק.
גם הגרמנים בנו והציבו יורקי אש כאלה שהיו חיקוי לרוסיים.
במלחמת העולם השנייה.
בצבא הבריטי בתקופת מלחמת העולם השנייה שמרו את שמני המנוע המשומשים שהוצאו מכלי הרכב בחביות אותן העבירו בהמשך לדרגי העורף.
הבריטים לימדו את הסינים לנקוט באמצעים כאלה בתקופת העימות שלהם עם הצבא היפני.
הצבא האמריקאי השתמש בחומר הצמיגי הזה בתקופת מלחמת העולם השנייה למילוי גרביים אותן היו אמורים להשליך על רכב ושריון כדי לגרום להצתתם כאמצעי חירום.
בשנת 1941 הרוסים פיתחו והכניסו לשימוש כחלק ממערכת ההגנה על מוסקבה מפני הגרמנים, מערכת של יורקי אש. המערך כלל ייצור מיכלי מתכת חזקים ומיוחדים שבחלקם העליון הותקנו שני צינורות: אחד קצר למילוי הדלק ושני להתזתו על האויב.
המיכלים היו עשויים מיציקת מתכת עבה שתעמוד בלחצים. תכולתם הייתה של כ- 35 ליטרים דלק. מידות המיכל: 53 ס"מ גובה ו- 30 ס"מ קוטר. המיכלים היו קבורים באדמה ורק צינורות פליטת הדלק הבוער היו מוסווים עליה. הם הותקנו מאחורי שדות מוקשים וגדרות תייל.
הגרמנים העתיקו את האמצעי הזה והשתמשו בהם בחזית האיטלקית בשנת 1944 כאשר שם הם הפעילו בצורה חשמלית 6–7 מיכלים ביחד. קצינים צרפתיים שנתקלו במהלך המלחמה באמצעי גרמני זה, העידו שרוחב הלהבה שייצר ריכוז מיכלים כזה היה כ 5 מטרים וגובהו כ- 1 מטר. הטווח של הלהבה מהמקור היה בין 5 מטרים ל-14 מטרים. אורך זמן פליטת הדלק והבעירה נמשך בין 1 ל-1.5 שניות. לכל מיכל הולכו 4 כבלי חשמל שהתרכזו בעמדת פיקוד אחת.
חסרונות המערכת: ניידות מוגבלת, הפעלה למשך זמן קצר מאוד, חוסר יכולת לשנות בצורה מהירה את כיוון פתחי יריקת האש. עם כל המיגבלות האלה, ניתן לסווג אמצעי זה יחד עם מוקשים נגד אדם ומלכודות פתאים.
שימוש בישראל.
במלחמת העצמאות.
בארץ לימדו את השימוש באמצעי הזה בקורסי החבלה, היות שהיה זול זמין ופשוט יחסית להכנה, למרות שחלק מחבלני תש"ח לא האמינו בתוצאות השימוש באמצעי זה.
מבנה והפעלה.
חבית המתכת מולאה בתערובת של 70 אחוז סולר, 20 אחוז נפט, סמרטוטים ו־2 כפות של קליפוניום. הוספת הקליפוניום לתערובת גרמה ליצירת תערובת צמיגית ודביקה. הצתת התערובת גרמה לדלקה הדומה לזו הנגרמת מהצתת פצצת נפאלם.
לא ידוע על שימוש באמצעי זה בתש"ח פרט למחסום כפר ורבורג. גם שם לא נעשה בפוגזים שימוש היות שאף שיירה מצרית עם תוכניות התקפיות, לא הגיעה ולא איימה על אנשי המחסום.
צה"ל שלאחר מלחמת העצמאות.
הנושא נלמד בקורסי מש"קי חבלה בצה"ל עד שנת 1963. חניכי הקורסים תרגלו את הרכבת החביות לאור היום ואת הפעלתן בלילה.
החבית מושקעת בקרקע באלכסון. מאחוריה ובצמוד הונח מטען ט.נ.ט. מפתיתים מעורב בחול כדי שהתוצאה תהייה מטען הדף ולא רסק. על מכסה החבית בחלקו הפונה אל המטרה הוצמדו מטענים קטנים של חומר נפץ בני 30 גרם מסוג טן. במרחק מטרים מספר לפני החבית הוצבו מוקשי תאורה בזווית. הפעלת המערך התבצעה בעזרת מערכת חשמלית כאשר בשלב ראשון הוצתו מוקשי התאורה, כעבור מספר שניות הופעלו מטעני הטן כדי לקרוע את מכסה החבית ולאפשר לתכולתה להיזרק ורק אז כעבור כמה חלקיקי שנייה הופעל החנ"מ שמאחורי החבית. התוצאה: זריקת הנוזל החוצה שברגע שעבר מעל למוקשי התאורה הוצת על ידם ועף באוויר ככדור אש ענק לעבר המטרה.
פח הצתה (פוגז).
בשנות ה-50 של המאה ה-20 פותח ביחידות החי"ר של צה"ל מתקן חבלה מאולתר שקיבל את השם התקני "פח הצתה" ואת הכינוי פוגז. המתקן שפותח על ידי קצין החבלה של גדוד הצנחנים 890, שמעון טל, כלל ג'ריקן מתכת מלא בבנזין (לתוכו הוכנסו גם חתיכות קרפ או ספוג), עטוף בפתיל רועם. הג'ריקן חובר למנשא חי"ר ונישא על ידי כוחות רגליים שיעדם היה ביצוע מארב או חסימה. הוא הוצב לצד הדרך כשהוא מושען על סלע או דופן קרקע לצד הדרך כדי להגביר את השפעת ההדף. הוא הופעל, בדרך כלל, על ידי תיל ממעיד. מטרת הפעלת הפוגז הייתה עצירת רכב אויב ויצירת הלם ובלבול באויב.
Allkpop
Allkpop (בעברית: אול קיי-פופ) הוא בלוג העוסק בקיי-פופ בשפה האנגלית אשר ממוקם בארצות הברית. האתר הושק ב-30 באוקטובר 2007 והמטה המרכזי שלו ממוקם באדג'ווטר שבניו ג'רזי. האתר נמצא בבעלות ומנוהל על ידי החברה, 6Theory Media. אול קיי-פופ הוא אחד מאתרי החדשות של קיי-פופ הנקרא ביותר עם מעל שבעה וחצי מיליון קוראים בחודש, והכתבות שלו לעיתים קרובות מצוטטות על ידי פרסומים רבים ברחבי העולם. ברשימה שנערכה של האתרים הכי שימושיים, העיתון בשפה האנגלית The Korea Herald, כינה את האתר אול קיי-פופ כ"מבשר החדשות המהיר ביותר" של קיי-פופ.
Soompi
Soompi (בעברית: סומפי) הוא אתר אינטרנט בשפה האנגלית אשר מציע סיקור של תרבות הקיי-פופ. לאתר יש את אחת מקהילות האינטרנט הבינלאומיות הגדולה ביותר עבור קיי-פופ, שבעיקר מרוכזת בפורומים forums המקיפים שהאתר מציע. יותר משבעה וחצי מיליון גולשים מבקרים באתר בכל חודש. האתר מציג את תכניו בשפות שונות וביניהן אנגלית, צרפתית, ספרדית, פורטוגזית ותאילנדית. עובדה זו מאפשרת לאתר למשוך אליו קהל קוראים נרחב יותר גם מארצות שאינן דוברות אנגלית.
מאז היווסדותו בשנות ה-90 המאוחרות, סומפי צמח והפך להיות מקור סמכותי עבור חדשות על תרבות הקיי-פופ, והוא אחד האתרים הנצפים ביותר המספקים סיקור על מוזיקת הקיי-פופ..
בתחילה, רוב המבקרים באתר היו בעיקר קוריאנים המתגוררים במדינות זרות, עם יותר מ-1.2 מיליון אנשים הנכנסים לאתר. כעת, לעומת זאת, רוב החברים באתר הם אינם קוריאנים. רוב הקוראים מגיעים ממדינות כמו ארצות הברית, קנדה, סינגפור, הפיליפינים ומלזיה. בערך 6 מיליון אנשים מתחברים לאתר בכל חודש ובערך 40% מהפעילות המתרחשת באתר מקורה מצפון אמריקה.
היסטוריה.
סומפי נוסד ב-1998 על ידי מפתח אינטרנט, אמריקאי- קוריאני בשם סוזן קאנג. האתר במהרה זכה לתשומת הלב של מעריצים מכל רחבי העולם. בפברואר 2011, סומפי נרכש על ידי Enswers, Inc., חברת מיזם של טכנולוגיית מידע אשר ממוקמת בסיאול ומתמחה בטכנולוגיית חיפוש וידאו, והוא פועל כחברת בת בבעלותה המלאה.
סומפי השיקו ב-2011 את האתר שלו בשפה הצרפתית וב-2012 את האתר שלו שפה הספרדית, תוך כדי שיתוף פעולה עם חברות תקליטים ובידור בקוריאה כמו למשל JYP Entertainment S.M. Entertainment, ו- YG Entertainment.
ב-19 באוגוסט 2015 נודע כי האתר אינטרנט Viki רכש את סומפי..
שיגה (מחוז)
מחוז שיגה (ביפנית: "Shiga-ken" 滋賀県) הוא מחוז באי הונשו, יפן. בירת המחוז היא העיר אוצו.
היסטוריה.
בעבר נקרא האזור בו שוכן מחוז שיגה נחלת אומי. בשל קרבתה לנארה ולקיוטו, בנו בה מספר קיסרי יפן ארמונות. לאורך ההיסטוריה היפנית, היה המחוז מוקד לחימה בין דאימיו שונים, וכן לפעילות נינג'ה.
עם ביטול שיטת ההאן ב-1872 הפך האן למחוז שיגה.
גאוגרפיה.
מחוז שיגה גובל במחוז פוקואי בצפון, במחוז גיפו במזרח, במחוז מיאה בדרום-מזרח, ובמחוז קיוטו במערב.
במרכז המחוז שוכן אגם ביווה, אגם המים המתוקים הגדול ביותר ביפן, החולש על שישית משטח המחוז. נהר סטה זורם מאגם ביווה אל מפרץ אוסקה דרך קיוטו.
המחוז מוקף הרים, עם רכס הירה והר היאי במערב, הרי איבוקי בצפון-מזרח, והרי סוזוקה בדרום מזרח.
האקלים בשיגה משתנה בין הצפון לדרום. בדרום המחוז שורר לרוב מזג אוויר חמים, בעוד בחלק הצפוני קר לאורך רוב השנה, ושלג רב בחורף. 37% שטח המחוז מוקדש לפארקים לאומיים.
ערים.
במחוז שיגה 13 ערים:
כלכלה.
כמעט שישית משטח המחוז מוקדש לחקלאות, והגידול המרכזי הוא אורז. מזרח שיגה ידוע בגידול בקר ובדרום-מזרח מגדלים תה ירוק, ובאגם ביווה התפתחה תעשיית דיג וגידול פנינים.
התשובה
התשובה הוא פודקאסט ישראלי הנותן תשובות לשאלות שנשלחו על ידי המאזינים. הפודקאסט הוא חלק מרשת הפודקאסטים עושים היסטוריה.
עורך ומגיש הפודקאסט הוא מבקר הקולנוע דורון פישלר.
הפודקאסט עלה לאוויר ב-18 בנובמבר 2018, ונכון ליולי 2022 קיימים כ-110 פרקים. מרבית הפרקים עוסקים בתשובות לשאלות שנשאלו על ידי המאזינים, אך במספר פרקים מספר פישלר סיפור היסטורי או אגדת עם מארצות שונות. אורכם של הפרקים הוא בין חצי שעה לחמישים דקות, והם מופצים אחת לשבועיים.
הפודקאסט זכה בתואר פודקאסט ההעשרה של השנה של אתר גיקטיים בשנים 2020 ו־2021.
רנה קסאן
Koreaboo
Koreaboo (בעברית: קוריבו) הוא אתר אינטרנט בשפה האנגלית המסקר תוכן ויראלי קוריאני. האתר הושק ב-4 באוקטובר 2010, והוא צמח להיות אחד מפלטפורמות התוכן הפופולרי ביותר עבור קוראים בינלאומיים עם יותר מ-7 מיליון קוראים ברחבי העולם.
האתר ברובו מתמקד בעיקר על תעשיית הבידור הקוריאנית והכוכבים שלה, אך הוא התרחב וכעת מדווח על תרבות, טכנולוגיה וסגנון חיים שהופכים להיות נפוצים.
מאז ההשקה ב-2010, קוריבו הרחיב את פעולותיו על ידי הפקה של מספר רב של מופעים, פסטיבלים ואודישנים. ב-2012 קוריבו תפס את תשומת לבו של הקונצרן הקוריאני הגדול CJ E&amp;M ויחדיו הם ייסדו את KCON, שהוא מפגש הקיי-פופ הגדול ביותר שנערך בארצות הברית.
לקוריבו ניתן הקרדיט כאשר הוא גילה לראשונה את הזמרת הקוריאנית Wendy Shon, שכעת פועלת כזמרת עם להקת הבנות Red Velvet תחת S.M Entertainment, ב-2010 בזמן האודישנים שהם ביצעו עבור Cube Entertainment בוונקובר.