בספרו של בהא אללה משנת 1873 "אל-כתאב אל-אקדס" שבו הוציא מחוץ לחוק את העבדות נכתב: "אין  לסחור בעבדים, בין אם הם גברים או נשים. אין  לסחור במשרתי האל משום שהמאמין עצמו משרת האל וכן הדבר נאסר בכתבי הקודש. איש לא יתעלה מעל השני; שכן כולם עבדים בפני האל, הדבר מדגים את האמת כי  אין אלוהים אחר מלבדו. הוא, אכן, החכם מכל ואשר חכמתו  כוללת את כל הדברים".  התייחסות זו לעבדות ממחישה את העובדה כי עבדות נאסרה משום שהיא אינה עולה בקנה אחד עם הצדק- עיקרון השוויון של כלל האנשים בפני האל, כלומר האחדות האנושית. באיגרתו המפורסמת משנת 1869 למלכה ויקטוריה שיבח את מאמציה לבטל את סחר העבדים- " נודע לנו כי אסרת את הסחר בעבדים, גברים ונשים כאחד. האל יעניק לך תגמול על כך משום שכך האל רצה".
עבד אל-בהאא.
עבד אל בהא המשיך את דברי אביו בספרו "The Promulgation of Universal Peace" טען כי  האנושות כולה שווה –" כולכם משרתים של אלוהים אחד...בעיני אלוהים אין הבדל בין לבנים לשחורים; כולם כאחד. כל מי שלבו טהור הוא יקר לאלוהים - בין אם לבן או שחור, אדום או צהוב... האדם הוא אינטליגנטי ומתחשב, בעל כוחות נפשיים. מדוע, אם כן, הוא צריך להיות מושפע על ידי הבחנה של צבע או גזע, שכן כולם שייכים למשפחה אנושית אחת." באנלוגיה נוספת בספר זה נכתב כי "כל מי שנכנס לגן ורדים יראה ורדים שונים, לבנים, ורודים, צהובים, אדומים, כולם גדלים יחד ורבים. כל אחד מדגיש את היופי של האחר. אם כולם היו בצבע אחד, הגן היה חדגוני לעין. אם כולם היו לבנים או צהובים או אדומים, הגן היה חסר מגוון ולא מושך; אבל כאשר הצבעים הם מגוונים, יהיה היופי הגדול ביותר. לכן, אני מקווה שהאנושות תהיה כמו גן ורדים." יתר על כך, עבד אל בהא טען כי על החברה לאמץ זכויות שוויוניות ומובטחות לכל- " באה אללה לימד שיש להכיר ולאמץ את זכויות האדם. על פי האל, כולנו שווים ולפיכך אין כל אבחנה או העדפה של נפשות.  חירות מוגברת וזכויות אדם המבוססות על  צדק הן חשובות המאפשרות ליחידים את ההזדמנות לפתח את הפוטנציאל האנושי המלא שלהם.
מוג'אן מומן.
אחד מן הבולטים שבין המלומדים הבהאים בימינו, מוג'אן מומן כתב בשנת 1997 את הספר "הקדמה קצרה לאמונה הבהאית". ספר זה עוסק במגוון נושאים הקשורים לעיקרי הדת הבהאית תוך הצגת עמודי התווך שלה. הפרק השלישי הוא פרק חברתי עוסק בשאלות הקשורות לשאלת החירות, שוויון ומדיניות חברתית- " התורה החברתית הבהאית מנוסחת, על כן, במושגים של עקרונות רוחניים כללים, כגון שוויון וצדק החייבים להימצא בבסיסו של כל שינוי חברתי".  בפרק השישי דן מומן בחוקים הבהאים העוסקים אף הם ביחס אל הפרט והכוללים בין היתר איסור ליטול חלק בפעילויות שעניינן עבדות וכן נאסרה ההתייחסות לבני האדם כטמאים או כמטמאים.
רשימת עבדים שנודעו בדת הבהאית.
עבדים באיראן בתקופת חייו של בהא אללה היו חלק בכל משק בית עשיר ועל כן משק הבית שבו גדל בהא-אללה כלל גם הוא עבדים.  לאחר מותו של אביו, הפך בהא אללה לבעלים של אלה.  עם הפיכתו לבעליהם,  נתן לכל אחד מהם את הבחירה להישאר בביתו כמשרתים חופשיים, או לעזוב. כל משרתיו מלבד איספאנדיר  (Isfandíyár) בחרו לממש את החופש הניתן להם ולעזוב. איספאנדיר בחר להישאר בבית הבאב.
חאג'י מובארכ (Hájí Mubárak).
מובארק נרכש בהיותו כבן 5 שנים על ידי חאג'י מירזא קאסם גיסו של הבאב, מסוחרי עבדים. במהלך השנים הפך לחלק מן המשפחה ואף חונך כשאר הילדים במשפחה. מובארק נרכש על ידי הבאב לאחר שראה את יכולותיו ואף הפך לעוזרו. מסופר כי במהלך ליל ההתגלות של הבאב, שהה מובארק מחוץ לחדרו, דרוך למלא את פקודותיו. בנוסף, מובארק הקדיש את פועלו לשרת את מאמיניו הראשונים של הבאב (שמונה עשר במספרם) וכן את שאר המאמינים שעלו לשיראז. מובארק ליווה את הבאב עם עלייתו למכה כחלק ממצוות החאג', יחד עם מאמינו האחרון, קודוס. כחלק פולחני, הבאב הקריב כבשים עבור כל אחד מן המשתתפים, כולל מובארק דבר המצביע על החשיבות שלו ייחס הבאב.   מובארק מת בגיל כ -40 ונקבר בשטחה של מקדש האימאם חוסיין בכרבלא, עיראק.
פידיא (Fiddih).
נערה אתיופית שהייתה בגיל שבע לערך כאשר נרכשה על ידי הבאב כדי לשרת את אשתו שאף חינכה אותה. בגיל צעיר הראתה שליטה בנימוסים, אומנות ואף עסקה בעבודות רקמה.  נחשבה כאדוקה מאוד מבחינה דתית.
איספאנדיאר (Isfandiyar).
איספאנדיר היה משרת בעל צבע עור שחור. נתפש כמשרת הנאמן ביותר של בהא אללה, עמד לצדו במהלך כליאתו ואף המשיך לשרת את בני המשפחה למרות הסיכון הרב לחייו.עבד אל בהא תיאר את איספאנדיר כך: " אם אדם מושלם יכול להימצא בעולם, האיש הזה הוא איספאנדיר. הוא תמצית האהבה, קורן מקדושה ושלמות, מואר באור. בכל פעם שאני חושב על איספאנדיר, אני בוכה למרות שהוא נפטר לפני כחמישים שנה". נפטר במאזנדראן  (Mazandaran).
מסעוד (Masúd).
נרכש לראשונה כנער על ידי ח'אל-י אכבר, דודו של הבאב מסוחרי עבדים אשר חטפו אותו מזנזיבר, מקום הולדתו. הפך למאמין איתן.  שירת  את בהא-אללה בעכו. נפטר בשנת 1968.
סאליח אקא (Salih  Aqa).
מתואר כברברי, שירת את עבד אל בהא בארץ ישראל. נפטר בקהיר, תאריך מותו אינו ידוע.
התפשטות התפיסה הבהאית בנושא העבדות בארצות הברית.
התנועה הבהאית במאה העשרים הפכה את עצמה לדת מובהקת ועצמאית בעלת מעמד של דת עולמית חדשה. הדיכוי האכזרי של הדת הבאבית באיראן על ידי אנשי דת והממשלה, כישלון ההתנגדות המזוינת, והזהירות האקטיבית של מאמינים באבים כולל הבאב עצמו, הותירה את התנועה בשלה לפרשנות מחדש. פרשנות זו הובאה בסופו של דבר על ידי בהאא אללה (מירזא חוסיין-עלי נורי) מגלותו בממלכה העות'מאנית (1853–1893) והפכה לדת שקטה וליברלית חדשה בעלת תביעות אוניברסליות. ההפצה המתמדת של הבהאים לאירופה ולאמריקה, בשנים האחרונות של המאה התשע-עשרה והעשורים הראשונים של המאה העשרים, הביאו עוד תמורות, עם ביטוי מפורש של אמונות בהאיות תוך שימוש במינוח נוצרי, ובהתייחסות לכתבי הקודש הנוצריים.  האמונה הבהאית ייצגה את עצמה, כמעט מתחילת הגעתה למערב, כתנועה דתית חדשה - עצמאית ושונה מכל דתות אחרות. הבהאים, הן ממזרח והן ממערב, אימצו באופן מהותי צורות דמוקרטיות מערביות כמסגרת הארגונית של דתן.  הזהות הבהאית בארצות הברית ובאירופה התפתחה עם סדר יום חברתי מובהק וכארגון ליברלי. אלו היו בולטים במיוחד בעמדתם הליברלית החריפה בזכות השוויון, אפילו בדרום ארצות הברית, בתקופה של הפרדה משפטית וגזענות נרחבת. הבהאים בתקופה זו סיכמו את אמונתם במספר עקרונות חברתיים שנלקחו מהכתבים הבהאים והם כוללים אחדות אנושית, חקירה עצמאית של האמת, קיום בסיס משותף של כל הדתות, הרמוניה חיונית של המדע והדת, שוויון בין גברים ונשים, ביטול דעות קודמות מכל הסוגים, חינוך חובה אוניברסלי, פתרון רוחני לבעיה הכלכלית ושפה אחידה לכולם.
הנה ה' עובר
הנה ה' עובר (באנגלית: God Passes By) הוא ספר שנכתב על ידי שוגי אפנדי בשנת 1944. שוגי אפנדי היה נכדו של עבד אל-בהאא' והנהיג את הדת הבהאית בין השנים 1921–1957. בפעילותו למען הדת הבהאית, שוגי התמקד בקידום הדת הבהאית ובהפצתה.
במהלך חייו, שוגי אפנדי פרסם מספר רב של תרגומים ומכתבים. עם זאת, "הנה ה' עובר" הוא הספר היחיד שחיבר באופן עצמאי.
תוכן הספר.
תוכנו של ספר זה הוא סיכום היסטורי למאה הראשונה של הדת הבהאית בשנים 1844–1944. מעבר לסקירה היסטורית, שוגי נותן את המשמעות אותה הוא רואה לאירועים ההיסטוריים ומציג פרשנות מסוימת לכתבי הדת הבהאית.
חלק ראשון: כהונת הבאב (1844–1853).
בחלק זה מתוארים חייו של הבאב, מפורטים כתביו הדתיים המשמעותיים של הבאב, מתוארת העלייה וההתפתחות של האמונה הבאבית, ומצוינים הקשיים שחוו חסידי האמונה.
חלק זה מחולק לחמישה פרקים הכוללים את האירועים הבאים:
חלק שני: כהונת בהאא' אללה (1853–1892).
בחלק זה מתוארים עיקרי חייו של בהאא אללה, מפורטים הכתבים הדתיים המשמעותיים שלו, מתוארת הרדיפה החיצונית של הבהאים על ידי הממשלות העות'מאנית והפרסית והמשבר הפנימי בקהילת הבהאים בעקבות מרד מירזא יחיא כלפי סמכותו של בהאא אללה עד למותו של בהאא אללה בעכו.
חלק זה מחולק לשמונה פרקים הכוללים את האירועים הבאים:
חלק שלישי: כהונת עבד אל-בהאא (1892–1921).
חלק זה של הספר מתאר את עיקרי חייו של עבד אל-בהאא. בנוסף, מפרט את בריתו של עבד אל-בהאא עם המאמינים לגבי המשך רצף המנהיגות של הקהילה הבהאית. כמו כן, מפורטות בו רדיפות הבהאים ברחבי העולם. לאחר מכן, מתוארים מסעותיו של עבד אל-בהאא במערב. הפרק מסתיים במותו של עבד אל-בהאא.
חלקזה מחולק לשמונה פרקים הכוללים את האירועים הבאים:
חלק רביעי: תחילת העידן המעצב את התנועה הבהאית לאחר מותו של עבד אל בהאא'(1921–1944).
חלק זה סוקר את 23 השנים לאחר מותר של עבד אל-בהאא, עם דגש על צוואתו האחרונה. כמו כן, מפורט מנגנון המנהל הבהאי והקהילותהבהאיות ברחבי העולם.
חלק זה מחולק לשלושה פרקים הכוללים את האירועים הבאים:
משכין קלם
משכין קלם (בפרסית: مشکین‌قلم, "העט השחור" או "העט העוטה מסכה"; 1826–1912) הוא כינויו של מירזא חוסיין-י אספהאני, קליגרף פרסי בהאי ידוע ומשורר בן המאה ה-19 של האימפריה העות'מאנית. משכין קלם היה דמות בולטת בדת הבהאית ואחד מ-19 שליחיו של בהאא אללה.
חייו והקשר שלו לדת הבהאית.