במהלך אמצע שנות ה-70, דולי פרטון, זמרת שזכתה להצלחה גדולה החל משנות ה-60 המאוחרות, נעזרת במסע פרסום בפרופיל גבוה, הצליחה לחצות את הקווים גם כן אל מצעד שירי הפופ, נישאת על הצלחתה המרשימה בלהיטה משנת 1977, "Here You Come Again", שהגיע לפסגת מצעד הסינגלים של מוזיקת הקאנטרי, וגם למקום השלישי במצעדי המסינגלים של מוזיקת הפופ. עמיתה של דולי פרטון, קני רוג'רס עשה את הכיוון ההפוך, מייעד את המוזיקה שלו אל מצעדי הקאנטרי, לאחר קריירה מצליחה עם סגנונות הפופ, הרוק ומוזיקת הפולק, משיג גם הוא הצלחה מרשימה באותה השנה עם השיר, "Lucille", שהגיע לפסגת מצעדי הקאנטרי, והגיע אל המקום ה-5 במצעדי הפופ. פרטון ורוג'רס ימשיכו להצליח בשני סוגי המצעדים בו-זמנית, עמוק לתוך שנות ה-80. אומנים כמו: קריסטל גייל, רוני מילספ, וברברה מנדרל ימצאו גם הם הצלחה במצעדי הפופ גם כן.
במהלך שנות ה-80 המוקדמות, המשיכו אומני הקאנטרי לראות את אלבומיהם מצליחים היטב במצעדי הפופ. וילי נלסון וג'וייס ניוטון, לכל אחד מהיו שני להיטים בחמשת הראשונים במצעד הבילבורד, 100 השירים ה"חמים" ביותר. לנלסון היו אלה, "Always On My Mind" (מקום 5, בשנת 1982), ו "To All The Girls I've Loved Before" (מקום 5, בשנת 1984). ניוטון הצליחה עם: "Queen of Hearts" (מקום 2, בשנת 1981), ו "Angel of the Morning" (מקום 4, בשנת 1981). ארבעה שירי קאנטרי הצליחו להגע אל פסגת מצעד 100 הגדולים של הבילבורד בשנות ה-80: "Lady" של קני רוג'רס, מסוף סתיו 1980; "9 to 5" בביצוע דולי פרטון, "I Love a Rainy Night", בביצוע אדי רביט (שני האחרונים הגיעו אל המקום הראשון, זה אחרי זה, בתחילת שנת 1981); ו "Islands in the Stream", דואט בביצועם של קני רוג'רס ודולי פרטון בשנת 1983, שיר פופ נוסף ש"חצה את הקווים" נכתב בידי האחים גיב מלהקת הבי ג'יז. על אף שהיו כמה להיטים ש"חצו את הקווים" במחצית השנייה של שנות ה-80, שיר אחד- בביצועו של רוי אורביסון, "You Got It", משנת 1989- הגיע אל עשרת הגדולים גם במצעד הבילבורד של הסינגלים החמים של הקאנטרי וגם למצעד הבילבורד של 100 הגדולים.
נאו קאנטרי.
בשנת 1980, הפך לפופולרי הסגנון "מוזיקת דיסקו נאו קאנטרי", וזאת בעקבות הסרט קאובוי עירוני בכיכובו של ג'ון טרבולטה, שהכיל גם שירים יותר מסורתיים כמו: "The Devil Went Down to Georgia", של צ'ארלי דניאלס. תת-סוגה אחרת הקשורה לסגנון זה היא מוזיקת קאנטרי מטקסס.
המכירות בחנויות המוזיקה הרקיעו ל-250 מיליון דולר; בשנת 1984, 900 תחנות רדיו החלו לשדר מוזיקת קאנטרי או פופ נאו קאנטרי באופן מלא. אך כמו עם רוב הטרנדים הפתאומיים, ירדו המכירות עד לשנת 1984 חזרה לרמות שהיו בהן בשנת 1979.
קאנטרי נהיגת משאיות.
קאנטרי נהגי משאיות הוא תת-סוגה נוספת של מוזיקת הקאנטרי, והוא היתוך של סגנונות ההונקי טונק, קאנטרי רוק, וצליל הבייקרספילד. יש לו את המפעם של הקאנטרי רוק ואת הרגש של ההונקי טונק ומילות השירים מתרכזות בחיי נהגי המשאיות. שירי קאנטרי נהיגת משאיות עוסקים לעיתים קרובות משאיות ואהבה. זמרי תת-סוגה כוללים: דייב דדלי, רד סובין, דיק קורלס, רד סימפסון, קולנל רוברט מוריס, ווילון ספיד. דדלי ידוע כאבי תת-סוגה זו.
תנועת הנאו-מסורתיים.
במהלך אמצע שנות ה-80, הופיעה קבוצה של אומני קאנטרי חדשים שדחתה את צליל הקאנטרי פופ המשופשפים יותר שבלטו במצעדי הפזמונים ובתחנות הרדיו, לטובת הפקות יותר מסורתיות, "חזרה לבסיס". בהובלתו של רנדי טרוויס, שאלבום הבכורה שלו, משנת 1986, Storms of Life, מכר כ-4 מיליון עותקים, והיה לאלבום המוביל של מגזין הבילבורד, בסוף אותה השנה, רבים מהאומנים בחלקן השני של שנות ה-80, שאבו את יצירותיהם מסגנונות ההונקי טונק, בלוגראס, פולק, והווסטרן סווינג. אומנים המאופיינים עם תת-סוגה זו הם: טרוויס טריט, ריקי סקג'ס, קתי מתאה, ג'ורג' סטראיט, והג'ודס.
שנות ה-90.
עם הבכורה בסצנת מוזיקת הקאנטרי בשנת 1989, הזמר וכותב השירים קלינט בלאק הוביל צליל חדש שיגדיר רבות את מוזיקת הקאנטרי במהלך שנות ה-90 ולאחר מכן.
בשנות ה-90, הפכה מוזיקת הקאנטרי לתופעה חובקת עולם הודות לאומנים כמו: בילי ריי סיירוס וגארת' ברוקס. האחרון נהנה מאחת מהקריירות המוצלחות ביותר בהיסטוריה של המוזיקה הפופולרית, שובר גם את שיאי המכירות וגם את שיאי הצופים בהופעות לכל אורך העשור. ה-RIAA הסמיך את אלבומיו ל-128 אלבומי פלטינה במשולב.
באמצע שנות ה-90, מוזיקת הקאנטרי ווסטרן הושפעה מהפופולריות של ריקודי שורות. השפעה זו הייתה כה רבה עד שצ'ט אטקינס צוטט כשאמר: "המוזיקה הפכה לדי רעה, אני חושב שהכל אלה ריקודי שורות ארורים". לעומת זאת, לפחות כוראוגרף אחד של ריקודי שורות התלונן כי מוזיקה טובה של ריקודי שורות לא נוצרת יותר.
קאנטרי אלטרנטיבי.
במהלך שנות ה-90, קאנטרי אלטרנטיבי התייחס לקבוצת מוזיקאים וזמרים מגוונת שפעלו מחוץ למסורות ולתעשיית הזרם המרכזי של מוזיקת הקאנטרי. באופן כללי, הם נמנעו מהערכים הגבוהים וממראה הפופ של התעשייה השולטת מנאשוויל. כדי להפיק מוזיקה עם צלילי Lo-fi, שנוצק באופן תדיר עם יסודות חזקים של פאנק רוק ורוק אלטרנטיבי, מכופפים את החוקים המסורתיים של מוזיקת הקאנטרי. הליריקה הייתה לעיתים קרובות עגומה, חשופה, גותית או בעלת מודעות סוציאלית. יוזמים נוספים כוללים את: אולד 97, לייל לובט, סטיב ארל, הדוד טופלו, סן וולט, ראיין אדמס, מיי מורנינג ג'אקט, בליטזן טראפר, אור, הלווייתן, ודרייב ביי טראקר.
שנות ה-2000.
כמה כוכבי פופ ורוק העזו ועברו אל מוזיקת הקאנטרי. בשנת 2000, ריצ'רד מרקס, חצה את הקווים לרגע עם אלבומו, Days In Avalon, שהכיל חמישה שירי קאנטרי וכמה זמרים ומוזיקאים מהתחום. אליסון קראוס שרה קולות רקע לסינגל של מרקס, "Straight From My Heart". לזמר ג'ון בון ג'ובי היה סינגל שהפך ללהיט, "Who Says You Can't Go Home", עם ג'ניפר נטלס מלהקת השוגרלנד. כוכבי רוק אחרים שהקליטו שירי קאנטרי באלבומיהם היו: דון הנלי ולהקת פוייזן.
אחד הנושאים הנדירים, אך העיקביים במוזיקת הקאנטרי המודרנית עוסק אינדיבידואליזם גאה ועקשני. שניים מהשירים היותר רציניים בקו זה הם: "Country Boy Can Survive", ו"Copperhead Road"; בעוד השירים: "Some Girls Do" ו "Redneck Woman" הם גוונים חסרי דאגה של נושא זה.
בשנת 2005, זמרת הקאנטרי קארי אנדרווד הגיע לתהילה כזוכה של העונה הרביעית של תוכנית הטלוויזיה האמריקנית, אמריקן איידול והפכה לזמרת המוכרת אלבומי מולטי-פלטינה ולזוכה של כמה פרסי גראמי. היא אומנית הקאנטרי הראשונה שכל הסינגלית שלה משלושת אלבומיה הגיעו אל המקום הראשון. אנדרווד גם עשתה היסטוריה כאשר הפכה לאשה השביעית הזוכה בפרס אומנית השנה של האקדמיה למוזיקת הקאנטרי, ולאשה הראשונה אשר זכתה בפרס זה פעמיים, כמו גם פעמיים ברציפות. אלבום הבכורה של אנדרווד, "Some Hearts", לא רק היה לאלבום שמכר במהירות הגדולה ביותר בהיסטוריה של מוזיקת הקאנטרי, אלא דורג גם בידי אתר האינטרנט, Billboard.com, לאלבום מספר 1 של העשור 2000–2009.
בשנת 2008, טיילור סוויפט עלתה ככוב גדול של סגנון הקאנטרי פופ, עם הסינגל, "Love Story", והופכת לשיר הראשון המגיע אל המקום הראשון במצעד נילסן, BDS CHR/Top 40. הסינגל הבא של סוויפט, "You Belong with Me", הגיע גם הוא אל המקום הראשון, הופך את סוויפט לאומנית הקאנטרי היחידה שלה שני להיטי מקום ראשון במצעדי הסינגלים. גם, "Love Story", וגם, "You Belong with Me", הפכו לרבי המכר הגדולים ביותר בכל הזמנים, כאשר, "Love Story", במקום הראשון עם מכירות של 4.4 מיליון עותקים דיגיטליים בארצות הברית לבדה, ו"You Belong with Me", במקום השני עם מכירות של 3.4 מיליות עותקים דיגיטליים, בהתאמה. (שני השירים ספגו ביקורת בצורה בולטת על ידי מעריצי מוזיקת הקאנטרי, שידעו כי בשירים הייתה השפעה מועטה לסגנון הקאנטרי והם נחשבו לכאלה רק מפני שיתר השירים בסינגלים היו שירי קאנטרי). בשנת 2010, הוענק לאלבומה השני של סוויפט, "Fearless", פרס גראמי בעבור אלבום השנה, והופך לאלבום הראשון בהיסטוריה שזוכה בפרס המוזיקה האמריקנית (AMA), פרס האקדמיה למוזיקת קאנטרי (ACM), פרס האגודה למוזיקת הקאנטרי (CMA), וכאמור הפרס החשוב ביותר, פרס גראמי בעבור אלבום השנה, והכל באותה השנה.
באותה השנה, דאריוס רוקר, סולנה של להקת הוטי והבלאופיש הוציא לאור את אלבום הסולו השני שלו ואלבום הבכורה במוזיקת הקאנטרי, " Learn to Live". שלושת הסינגלים הראשונים מאלבום זה הגיעו אל המקום ה-1, והופכים את רוקר לאומן הראשון שאלבום הבכורה שלו, בסגנון הקאנטרי, מביא שלושה סינגלים אל המקום הראשון מזה עשור. הוא גם היה לזמר האפרו-אמריקני הראשון עם להיט קאנטרי המגיע אל המקום הראשון מאז צ'ארלי פרייד בשנת 1983.
בשנת 2009, ג'ורג סטרייט נבחר לאומן העשור על ידי האקדמיה למוזיקת קאנטרי.
מוזיקת קאנטרי מחוץ לארצות הברית.
קנדה.