סופו שיחק בצרפת, באנגליה, בספרד ובאיחוד האמירויות הערביות לפני שהצטרף לקבוצת אוד גרינלנד הנורווגית בסוף שנת 2005 ותרם לה רבות במאבקה נגד הירידה. בפברואר 2006 הגיע סופו לישראל ועבר לקבוצת מכבי פתח תקווה. לאחר עונה אחת עבר למ.ס. אשדוד ושוחרר בפגרת החורף. לאחר מכן שיחק גם בליגות הנמוכות בספרד ואנגליה.
סופו ידוע בבעיות המשמעת שלו. בעת ששיחק בנאנט הצרפתית, הורחק לשישה חודשים לאחר שתקף מילולית את שופט המשחק. מאוחר יותר, ב-18 במרץ 2002 עת שיחק בשפילד יונייטד, השתתף סופו בקטטה המונית במהלך משחקה של קבוצתו נגד וסט ברומיץ', המכונה "קרב בראמל ליין". במהלך המשחק הורחקו שלושה משחקני שפילד, כולל סופו שנגח בשחקן יריב. בעקבות האירוע הושאל לקבוצת נומנסיה מהליגה הספרדית השנייה.
סיאם (פירושונים)
אייב רוזנטל
אברהם מייקל רוזנטל (באנגלית: Abraham Michael Rosenthal; 2 במאי 1922 – 10 במאי 2006) היה יהודי-אמריקאי שהיה העורך הראשי של "הניו יורק טיימס" משנת 1977 ועד 1 בינואר 1988. בנוסף כתב רוזנטל טור קבוע ב"ניו יורק טיימס" (1987-1999) וב"דיילי ניוז" (1999-2004). רוזנטל הצטרף ל"ניו יורק טיימס" בשנת 1943 ועבד עבורם למשך 56 שנים – עד לשנת 1999. שם העט של רוזנטל היה א.מ. רוזנטל, קיצור של שמו, לאחר שעורכי "ניו יורק טיימס" סירבו שישתמש בשמו המלא.
רוזטל, שנולד באונטריו, קנדה, עבר עם משפחתו לארצות הברית בילדותו. הוא למד בבתי ספר ציבוריים בניו יורק וסיים קולג'.
עמדות פוליטיות.
רוזנטל תמך במלחמת עיראק והמליץ לארצות הברית להציב אולטימטום לאפגניסטן, איראן, עיראק, לוב, סוריה ולסודאן להעביר לרשותה מסמכים הקשורים לנשק להשמדה המונית ולארגוני טרור.
רוזנטל גם תמך במלחמה בסמים.
תרקומיא
תרקומיא (ערבית: ترقوميا) היא עיירה פלסטינית ברשות הפלסטינית בנפת חברון, נמצאת מערבית לחברון, ליד כביש חברון-קריית גת בה מתגוררים כ-11,500 נפש. שמו של הכפר בא מיוונית מצמד המילים טרי-קומיא (שלשה כפרים), בדומה לפנדקומיה (פנטה-קומיה=חמישה כפרים). היישוב בנוי על מקומה של העיירה טריקומיאס מן התקופה הרומית-ביזנטית וזהו גם מקור שמו.
מעבר תרקומיא.
הכפר תרקומיא הוא היישוב הסמוך ביותר באזור לכביש הגישה הישראלי הראשי המוליך מישראל אל תוך תחומי הרשות הפלסטינית (כביש 35, היינו כביש חברון-קריית גת) ומשם כך קרוי על שמה גם המחסום הצה"לי הסמוך. מחסום זה מפריד בין תחום מדינת ישראל לתחומה של הרשות הפלסטינית, וכן שימש נקודת מעבר עיקרית בתכנון המעבר הבטוח בין הגדה ורצועת עזה לנסיעת פלסטיניים בתוך שטחי מדינת ישראל. המעבר הבטוח בין מעבר תרקומיא לרצועת עזה פעל למשך שנה, עד לפרוץ האינתיפאדה השנייה, והנסיעה הפלסטינית בין שתי הנקודות הללו הייתה על גבי כבישים ישראליים. כמו כן מתוכנן במקום אזור התעשייה מעבר תרקומיא שצפוי להיות משותף למועצה האזורית לכיש ולמועצה אזורית מטה יהודה.
קייט האדסון
דורית מוסאיוף
דורית מוסאיוף (נולדה ב-12 בינואר 1950) היא מעצבת תכשיטים ילידת-ישראל. בעבר הייתה הגברת הראשונה של איסלנד בעת כהונת בעלה אולפור רגנר גרימסון כנשיא איסלנד.
היא אזרחית בריטית, ישראלית ואיסלנדית.
ביוגרפיה.
מוסאיוף נולדה בירושלים, בת למשפחת תכשיטנים ידועה ממוצא יהודי-בוכרי שהונה נאמד בכ-200 מיליון לירות שטרלינג. הוריה הם התכשיטן ואספן הארכאולוגיה המקראית שלמה מוסאיוף ועליזה, בת למשפחה יהודית מאוסטריה. אבי סבה, הרב שלמה מוסאיוף, היה ממיסדי שכונת הבוכרים, יש לה שתי אחיות.
בילדותה עברה המשפחה ללונדון. מוסאיוף סבלה מדיסלקסיה ולכן חונכה בבית המשפחה ועבדה מגיל צעיר בחנות משפחתה. בהיותה כבת 18 נישאה לראשונה למעצב ניל זאראק, ממנו התגרשה לאחר שנים ספורות.
מוסאיוף הייתה פעילה בחיי החברה בלונדון והיא חברת מערכת של המגזין "טאטלר", העוסק בחיי "החברה הגבוהה", ובו היא כותבת מעת לעת.
בשנת 1999 חשף נשיא איסלנד, אולפור רגנר גרימסון את העובדה כי הוא מנהל מערכת יחסים עם מוסאיוף. גרימסון התאלמן בשנת 1998 מרעייתו גוד'רון קתרין פורברגסדוטיר, שלקתה בלוקמיה. גוד'רון קתרין הייתה אהודה מאוד על העם האיסלנדי, אשר ליווה את תהליך מחלתה והתאבל על מותה. בשנת 2000 התארסו מוסאיוף וגרימסון באופן רשמי. ב-14 במאי 2003 (הוא יום הולדתו ה-60 של גרימסון) נישאו בטקס פרטי בארמונו של גרימסון. לזוג אין ילדים משותפים, אך לגרימסון יש שתי בנות מנישואין לגוד'רון קתרין. בראיון שנתנה לעיתון הארץ בסוף שנת 2003 אמרה מוסאיוף שהיא אל-הורית ושאינה מתחרטת שלא הביאה ילדים לעולם הן עם גרימסון והן עם בעלה הראשון.
בשנת 2016 הודלפו מסמכים מ-HSBC בז'נבה לפיהם מוסאיוף החזיקה חלק מהונה במקלט מס באיי הבתולה הבריטיים.
מוסאיוף אינה הרעייה הראשונה של נשיא איסלנד שאינה ממוצא איסלנדי. נשיאה הראשון של איסלנד, סוון ביירנסון, היה נשוי לאישה דנית. מוסאיוף היא אחת מיהודי איסלנד המעטים הגרים שם. מוסאיוף אף משמשת כשגרירה של התרבות האיסלנדית ברחבי העולם.
אמאל'ה
תולדות ישורון
תולדות ישורון הוא ארגון ישראלי לחזרה בתשובה של עולים מברית המועצות לשעבר.
הארגון נוסד בשנת 2000 על ידי הרב יצחק זילבר, שעלה מברית המועצות ועל ידי תלמידיו, מבוגרי ישיבת "תורת חיים" במוסקבה, במטרה להקים קהילות דתיות לציבור העולים מברית המועצות בארץ. הארגון הוקם בעידודם של הרב יוסף שלום אלישיב, הרב שמואל אויערבאך, הרב אהרן לייב שטיינמן, הרב חיים קנייבסקי, הרב עובדיה יוסף והרב מרדכי אליהו.
לארגון מגוון רחב של פעילויות: רשת כוללי ערב לגברים, שיעורי תורה לנשים, הוצאת ספרים, ישיבה, גמ"ח, סמינרים לבעלי תשובה, תמיכה בפרויקטים לקירוב עולים מרוסיה ליהדות, ובאמצעות אתר האינטרנט "toldot.ru" (תולדות.רו): פרסום שו"ת, שיעורי תורה, הרצאות ומאמרים.
מנהיגו הרוחני של הארגון כיום הוא הרב בן-ציון חיים זילבר בנו של הרב יצחק. מנכ"ל הארגון הוא אברהם כהן.
יונת דואר
יונת דואר היא יונה מבויתת המשמשת להעברת מסרים. קיימים זנים שונים של יונים מתת-המין יונת הבית, שבמין יונת הסלע ("Columba livia"), המשמשים להעברת דואר.
השימוש ביונים להעברת מידע מתבסס על העיקרון שהיונה תמיד תנסה לעוף חזרה אל ביתה בדרך הקצרה ביותר ובמהירות גבוהה יחסית (כ-50 קילומטר לשעה). הנרתיק המוצמד לרגלה של היונה נקרא טוֹטָף.
יונת משא.
זן של יונת בית בעלת פימה, קומתה כמעט אנכית והיא שמשה בעבר לנשיאת הודעות. כיום יונים מזן זה אינן בעלות יכולת תעופה טובה. במקום זאת מגדלים אותן כציפורי נוי, שערכן בהופעתן הלא רגילה. אורכן 33 ס"מ בקירוב, הזכר לרוב גדול מהנקבה.
היסטוריה.
המצרים והפרסים השתמשו לראשונה ביונים אלו לפני 3,000 שנה. היוונים השתמשו בהן להעברת הידיעה על המנצח במשחקים האולימפיים בעת העתיקה.
יונה מתבייתת.
זן של יונת בית מושבחת באורח בררני כך שתוכל למצוא את דרכה לביתה על פני מרחקים ארוכים מאוד. מכיוון שהיונה שבה לרוב אל קינה ואל בן זוגה, ניתן לברור את היונים ששוב ושוב מוצאות את דרכן לביתן על פני מרחקים ארוכים הולכים וגדלים.
היונים יכולות לשאת הודעות – שנכתבות פעמים רבות על נייר סיגריה – בשפופרת קטנה שמוצמדת לרגל אחת. כיום השימוש העיקרי ביונים אלו הוא כיוני מרוץ בתחרויות מרוץ יונים. על היונה להשיג את המתחרים ולהגיע אל השובך בזמן הקצר ביותר. בדרך כלל היונה יכולה לחזור לביתה ממרחק של 1000 ק"מ. אך בתחרות מרוץ יונים תועד מעוף חריג של יונים למרחק של 1689 מיילים (כ־2700 ק"מ). מהירות התעופה הממוצעת שלהן על פני מרחקים מתונים, היא כ־50 קמ"ש. אך הן עשויות לפתח פרצי מהירות של עד כ־100 קמ"ש.
ניווט.
מספר מחקרים בוצעו במטרה לגלות כיצד ציפורים מוצאות את דרכן בחזרה ממקומות מרוחקים שבהם מעולם לא ביקרו. מחקר שנערך באוניברסיטת פרנקפורט גילה כי במקורן של היונים יש מבנה תלת ממדי של תאי עצבים המכילים את המינרלים מגהמיט ומגנטיט המכילים ברזל המאפשרים להם ניווט תוך שימוש בשדה המגנטי של כדור הארץ. בקרבת ביתן ובאזורים שבהם בקרו בעבר, היונים מוצאות את דרכן קרוב לוודאי גם על ידי נקודות ציון טבעיות או מלאכותיות. מחקר שנעשה בראשית שנות השבעים באיטליה על ידי פלוריאנו פאפי וכן מחקר מאוחר יותר בנושא התנהגות בעלי חיים, שפורסם בפברואר 2004, מציע את האפשרות שיונים מנווטות באמצעות ריחות או צירוף של ריחות.
אנשים טועים פעמים רבות לחשוב שיוני דואר יודעות לאן להעביר את הדואר. אך המציאות היא שהן יכולות רק לשוב לנקודה שהן זיהו כביתן. כך שדואר יונים יכול לפעול רק כשהמשלח מחזיק את היונים של המקבל.
היסטוריה.
השימוש הראשון שנעשה בבעלי כנף לצורך העברת מסרים מתועד בתנ"ך. בספר בראשית מדובר אודות שני בעלי כנף, שנח השתמש בהם כדי לדעת את מצב המים מחוץ לתיבה.
הפרוט:
א' בפרק ח', פסוק ז' כתוב: "וישלח את העורב. ויצא יצוא ושוב עד יבושת המים מעל הארץ" – העורב לא חזר משליחותו. לכן נח שלח בעל כנף אחר.
ב' בפרק ח', פסוק ח' כתוב: "וישלח את היונה מאתו לראות הקלו המים מעל פני האדמה. ולא מצאה היונה מנוח לכף רגלה. ותשוב אל התיבה".
נח חיכה שבוע ושוב שלח את היונה.
ג' בפרק ח', פסוק יא' כתוב: "ותבוא אליו היונה לעת ערב, והנה עלה זית טרף בפיה. וידע נח כי קלו המים מעל הארץ".
נח חיכה שבוע נוסף ושוב שלח את היונה.
ד' בפרק ח', פסוק יב' כתוב: "וישלח את היונה, ולא יספה שוב אליו". עד כאן.
ב-1150 בבגדאד נעשה שימוש ביונים שליחים ומאוחר יותר בידי ג'ינגיס חאן.