תכונה שנייה הבולטת בכל עבודתו המדעית של עמירן היא ביסוס המחקר הגאוגרפי על עבודת שדה שיטתית ויסודית. סדרת מאמרים על מערך היישובים בארץ-ישראל והמפה המיוחדת במינה ב'אטלס ישראל' בנושא המיקום הטופוגרפי של היישובים בארץ-ישראל, הם הדגמה טובה לכושר ההתבוננות והניתוח הגאוגרפי ולדייקנות התיעוד של ממצאי עבודת השדה במחקריו של עמירן. אטלס ירושלים 1973, מבוסס, אף הוא, על עבודת שדה מפרכת ודייקנית ביותר, שבה נבדקו כל האלמנטים המבניים של ירושלים בסוף שנות ה-30 ותועדו במערכת מפות נושאיות, אשך שימשו בסיס להשוואה ולניתוח הגאוגרפי-עירוני שנים רבות לאחר ביצוע מחקר השדה.בעשור האחרון של שנות ה-80 פרסם דוד עמירן שורת מאמרים שהם סיכומים בכמה תחומים מרכזיים של עבודותיו:הראשון שבהם הוא תחום מחקר שימושי הקרקע: הקרקע כמשאב בסיסי להתיישבות האדם, התמורות בשימושי הקרקע כמתווך יעיל לשינויים הפוליטיים, הכלכליים והטכנולוגיים העוברים על כל חברה בתהליך עיצובה וגיבושה.
גולת הכותרת של הסינתיזה המחקרית של דוד עמירן היא פרסום "אטלס ישראל". האטלס הלאומי של ישראל יצא לאור בשלוש מהדורות.. דוד עמירן שימש יושב-ראש המערכת של האטלס הלאומי במהדורותיו השונות והייתה לו השפעה מכרעת בקביעת תוכנו ובעיצוב צורתו. 'אטלס ישראל' הוא סיכום קרטוגרפי ומילולי של הידע הגאוגרפי על ארץ-ישראל בכל תחומי החקירה: הגאוגרפיה הפיזית, ההיסטורית והאנושית של ארץ-ישראל.
מחקר פוטנציאל הפיתוח של אזורים צחיחים בדרך של ניצול יתרונות אקלימיים שהם מיוחדים לאזורים אלה באמצעות יישום טכנולוגיות מתוחכמות בהשקאה ובשיטות גידול הוא נושא מרכזי נוסף בעבודתו המדעית של דוד עמירן. מוקד התעניינות זה בא לידי ביטוי בשלל הפרסומים המדעיים העוסקים בהיבטים שונים של חקר המדבר בישראל ובאזורים אחרים של העולם. על מרכזיות חקר המדבר ואפשרויות יישובו בעבודתו המדעית של דוד עמירן תעיד העובדה, שזהו התחום שלו הוקדש המספר הגדול ביותר של פרסומים בכלל עבודותיו המדעיות: כשליש מכלל הפרסומים של דוד עמירן עוסקים בנושאים שונים של חקר המדבר.
חקר אזורים צחיחים ואפשרויות פיתוחם מצאו הד בין- לאומי בעבודותיו בדרום אמריקה. ביבשת זו, המהווה מוקד של התעניינות רגיונלית בהוראה ובמחקר של דוד עמירן, נחקרו המרכיבים הגאוגרפיים בתהליך התכנון והפיתוח של אזורים צחיחים, וזאת באזור הבצורות הענקי בצפון-מזרח ברזיל ובמדבריות החוף שלאורך האוקיינוס השקט בצ'ילה ובפרו. עבודות ייעוץ אלה נערכו בדרום אמריקה לפי הזמנת גופי פיתוח ממלכתיים כגון משרד החקלאות של פרו ורשות התכנון האזורית של צפון-מזרח ברזיל.
עבודותיו המדעיות של דוד עמירן בחקר המדבר בישראל ובעולם מבססות קו אופי בולט בגאוגרפיה הישראלית: זהו הקשר ההדוק בין המחקר הגאוגרפי ובין הפיתוח המרחבי. מחקר האזורים הצחיחים של עמירן אינו מסתפק בחקר ההשפעה של גורמים טבעיים על הפעילות האנושית. כמו כן, הוא אינו מוכן לקבל כמובנת מאליה את התפיסה הנפוצה שהמדבר נידון להישאר לעולם אזור בלתי מיושב. מחקריו נושאים השלכות יישומיות חשובות ומצביעים על כיווני פיתוח אפשריים, שיש בהם כדי לשנות את הערכתנו את פוטנציאל ההתיישבות באזורים צחיחים. גישה יישומית זו, הרואה בפיתוח אזורי ובהרחבת תחום הנושב מטרה לאומית ממדרגה ראשונה, שימשה מקור השראה לעבודות רבות בגאוגרפיה הישראלית, שניתן להכלילן בקטגוריה הרחבה של 'גאוגרפיה של פיתוח'.
להשלמת מעגל המחקר בגאוגרפיה יישובית, מצטרפות עבודותיו בתחום הגאוגרפיה הכפרית והעירונית. סדרת המפות והטקסטים המלווים אותן בפרקים על היישובים העירוניים והכפריים ב"אטלס ישראל", ממצים את עיקרי הממצאים של המחקר הגאוגרפי בתחום זה. בתחום המחקר הגאוגרפי-עירוני תרם דוד עמירן תרומה מכרעת בעצבו את כיווני המחקר הראשיים, את שאלות המחקר העיקריות ואת שיטות החקירה המיוחדות למחקר עירוני. מחקריו מקיפים את כל צורות היישוב העירוניות החל מירושלים, דרך הערים הגדולות וכלה בערי הפיתוח.
דוד עמירן היה נציגה המוכר של הגאוגרפיה הישראלית באיגוד הגאוגרפי הבין- לאומי ושימש חבר פעיל בוועדות האיגוד בנושאי אזורים צחיחים ואדם וסובב.
עצרת החיות
עֲצֶרֶת הַחַיּוֹת (בגרמנית: Die Konferenz der Tiere) הוא ספר מאת הסופר אריך קסטנר, אשר נכתב בשנת 1949 ואויר בצבע בידי ולטר טריר.
הספר מתאר כיצד החיות, שקצה נפשן ממלחמות בני האדם, מכנסות עצרת, שתביא לשלום ולאחוה בין העמים, תחת המוטו: "למען הילדים". בספר מתואר ארגון ומהלך עצרת החיות שמתרחשת במקביל לעצרת "שלום" של בני האדם, שכל מטרתה תככים ומלחמות.
הספר נכתב כארבע שנים לאחר תום מלחמת העולם השנייה, ומשקף את תחושתו של קסטנר ביחס לחוויה זו. המבוגרים מתוארים בספר כמקור הרוע והאיוולת בעולם, והילדים הם קורבנם, ורק החיות המתוארות כמבוגרים כפי שהיו צריכים להיות, מסוגלות להושיעם. למרות הנושא הטעון, הספר רצוף בסיפורים ובדמויות משנה משעשעות. והאופן שבו החיות משכנעות את המבוגרים לחדול ממלחמות, הוא על ידי שורה של מעשי קונדס.
הספר תורגם לעברית בשנת 1958 על ידי מרים ילן-שטקליס, בהוצאת אחיאסף. בשנת 2019 יצא לאור תרגום חדש לעברית, על ידי מיכאל דק, אף הוא בהוצאת אחיאסף.
ישיבת הרעיון היהודי
ישיבת הרעיון היהודי היא ישיבה גבוהה שהוקמה בירושלים על ידי הרב מאיר כהנא ומזוהה עם דרכו. הישיבה מונה כ-30 תלמידים, חלקם לפני השירות הצבאי, חלקם במסלולי הסדר, וחלקם בוגרי צבא.
הישיבה הוקמה בשנת 1987 בירושלים בידי הרב כהנא. בראש הישיבה עומד הרב יהודה קרויזר, רב היישוב מצפה יריחו. בנו של הרב כהנא, הרב בנימין זאב כהנא למד בישיבה עם פתיחתה ואף לימד בה מספר שנים.
במחזור הראשון של הישיבה למדו גם מיכאל בן-ארי, נעם פדרמן ונתי עוזרי.
לאחר רצח הרב מאיר כהנא חל פיצול בתנועה ובנו בנימין זאב, שהקים את כהנא חי, הקים ישיבה בשם זהה בכפר תפוח, והישיבות פעלו במקביל. בשנים 2004–2005 מושבה של הישיבה היה בגבעה באזור כפר תפוח.
בישיבה מתקיימות אזכרות לרב כהנא, לבנו הרב בנימין זאב, ולבוגר הישיבה נתי עוזרי שנרצח בפיגוע.
שעיר המשתלח
מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה
מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה (בגרמנית: Maximilian I, Heiliger Römischer Kaiser 22 במרץ 1459 - 12 בינואר 1519), היה הארכידוכס של אוסטריה וקיסר האימפריה הרומית הקדושה מ-1493 עד 1519.
ביוגרפיה.
מקסימיליאן נולד ב-22 במרץ 1459 לפרידריך השלישי, מבית הבסבורג וללאונור מפורטוגל, קיסרית האימפריה הרומית הקדושה. ב-1477 נישא למארי מבורגונדיה, בתם של שארל הראשון, דוכס בורגונדיה ואיזבל מבורבון. באמצעות נישואים אלה בית הבסבורג קיבל לידיו את נחלותיה של בורגונדיה בארצות השפלה. בשנת 1486 ניבחר להיות מלך הרומאים. לאחר שמת אביו ב- 1493 הפך מקסימיליאן לארכידוכס של אוסטריה ולקיסר האימפריה הרומית הקדושה בפועל. הכתרתו לקיסר אירעה רק ב 1508 ונתקלה בקשיים. מקסימיליאן לא יכול היה להגיע לרומא בגלל מלחמתו עם ונציה, לכן טקס ההכתרה נערך בקתדרלה של טרנטו כאשר האפיפיור לא היה נוכח אלא רק שלח את בירכתו.
מארי, אשתו, מתה ב-1482, לאחר שנפלה מסוס בציד עם בעלה. לאחר מותה, הוא כתב ספר בשם "האביר טויהורדנק" (השואף להרפתקאות) שנראה כי הוא מתאר בכך את עצמו ואת אהבתו לאשתו המנוחה. ואכן, בהזדמנויות שונות כינה את עצמו בכינוי זה. ב- 1493 נשא לאישה את ביאנקה מריה ספורצה, בתו של דוכס מילאנו. באמצעות נישואים אלה קיבל אחיזה בדוכסות מילאנו - מה שגרם לשרשרת המלחמות האיטלקיות.
מקסימיליאן נחשב לאחד הקיסרים הטובים של גרמניה, ובמובן מסוים היה זה הוא שהפך את גרמניה לאימפריה, והרחיב את השפעתה הבינלאומית, כתוצאה משילוב בין מזל ובין פעילותו הפוליטית הנמרצת.
מקסימיליאן הראשון דגל בדוקטרינה הידועה "אין לך אימפריה קיסרית טובה יותר מן השלום" והשתדל לפעול ברוח זו. כך יצר קשרים אמיצים עם כל עמי אירופה - עם זיגמונד הראשון מיגילוניה מלך פולין, עם צאר רוסיה ואסילי השלישי, ועם הנרי השמיני מלך אנגליה, והיה הגורם המקשר בין כולם, פרט למלך צרפת שהיה עמו ביחסי איבה כל השנים. הוא השתדל שלא להסתבך במלחמות ככל הניתן, פרט לשאיפתו להילחם בטורקים, שאף היא לא יצאה אל הפועל. להשפעתו הרחבה עזר גם המזל - בנו, פיליפ היפה, ואחר כך נכדו, קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, מלכו על ספרד (קרלוס הראשון).
למרות זאת פרצה בימיו מלחמת אזרחים בגרמניה - מלחמת לנדסהוט ב-1503, כאשר הנסיך הבוחר מפפאלץ תבע את ירושת דוכסות בוואריה-לנדסהוט לחתנו, בניגוד לחוק. אך גם את מלחמה זו, על כל מוראותיה, הצליח מקסימיליאן לסיים בהסכם שלום ובפשרה (1505).
עוד בחייו ניסה מקסימיליאן להוריש את כתרו לנכדו קרל, ולשם כך כינס אספת ממלכה באאוגסבורג בשנת 1518, אך חפצו לא עלה בידו. הוא מת ב-12 בינואר 1519 בדרכו לווינה. לאחר מותו הוצע הכתר לנסיך הבוחר פרידריך החכם מסקסוניה, אך זה עבר באותה עת את גיל חמישים וויתר על התואר. ב-28 ביוני 1519 נבחר נכדו של מקסימיליאן, קרל החמישי, לקיסר גרמניה.
יחסו ליהודים.
בתחילה לא אהד מקסימיליאן את היהודים וב-1497 אף גרש את יהודי מרבורג. ב-1510 חל מפנה לטובה - הוא מינה את רבי יוסף בן גרשון מרוסהיים למפקד יהודי גרמניה, ומאז התייחס באהדה אל היהודים בממלכתו.
משפחתו.
מנישואיו של מקסימיליאן למארי, דוכסית בורגונדיה, היו להם 3 ילדים:
צריחון