אחרי הקמת הפארק הלאומי הרי הרוקי גרם הביקוש הגובר למים ליצירת אגם לונג דרואו (Long Draw Reservoir), והשטח שנדרש עבור המאגר נלקח מהפארק בהחלטת קונגרס ארצות הברית ב-1923. אגם לונג דרואו נפתח ב-1930. תעלת גרנד הוארכה פעם נוספת בספטמבר 1936 ל-23 קילומטרים, וגם פעולה זו דרשה אישור הקונגרס משום שהתוואי עבר עתה דרך פארק לאומי.
במאי 2003 נפרץ קטע בן 30 מטרים כ-3.9 קילומטרים דרומית למעבר לה פודר, המים שטפו במורד המדרון ולתוך נהר הקולורדו. השיטפון הותיר צלקת נראית לעין על המדרון: 20,000 עצים נפלו ו-36,400 מטרים מעוקבים של המפולת נחתו בערוץ לולו (Lulu Creek) ובמקורותיו של הנהר קולורדו. "חברת אספקת ואגירת מים" הגיעה להסדר לשלם 9 מיליון דולרים דמי נזיקין לפארק הלאומי הרי הרוקי. הצפות תקופתיות של התעלה, שבהם השיטפון של שנת 2003 הוא דוגמה אחת בלבד, הותירו שפוכת על כל הצד המערבי של העמק. הצד המזרחי לא הושפע.
תעלת הנהר גרנד נרשמה במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים (National Register of Historic Places) ב-29 בספטמבר 1976. אפשר ללכת לאורכה החל בתחילת שביל בואן/בייקר (Bowen/Baker Trailhead) בפארק הלאומי הרי הרוקי.
Samsung Galaxy Ace 4
Samsung Galaxy Note
Samsung Galaxy Note II
Samsung Galaxy Note 3
Samsung Galaxy Note 4
Samsung Galaxy Note Edge
Samsung Galaxy S
Samsung Galaxy S I
Samsung Galaxy S II
Samsung Galaxy S III
Samsung Galaxy S4
Samsung Galaxy S5
Samsung Galaxy S6
Samsung Galaxy Note 10.1 2014 Edition
Samsung Galaxy Note PRO 12.2
Samsung Galaxy Tab
תזמורת האופרה הקאמרית הישראלית אשדוד
תזמורת האופרה הקאמרית הישראלית אשדוד (בעבר נקראה בשמות: התזמורת הקאמרית אשדוד והתזמורת הסימפונית אשדוד) היא תזמורת ישראלית שנוסדה בשנת 1992 כתזמורת קאמרית ביוזמה ובתמיכת עיריית אשדוד, המרכז לקליטת אמנים עולים ומשרד החינוך והתרבות. התזמורת גייסה נגנים מצטיינים, רובם תושבי אשדוד, ובראשם הכנרת בלה פורטנוב המשמשת עד היום ככנרת ראשית של התזמורת.
יו"ר הוועד המנהל החל משנת 2019 הוא עו"ד נעים שומר.
מנכ"ל התזמורת ומייסדה הוא עו״ד משה פישר. בין חברי ההנהלה של התזמורת נמנים מר בני מימון נשיא מועדון רוטרי באשדוד, מר גד בוקובזה נשיא CAFAI, עו"ד אבי הלוי, הגיטריסט יורם זרביב והד"ר אליסיה לייקין פרנקל.
למנהל המוזיקלי והמנצח הראשון מונה המוזיקאי שמעון כהן ובהמשך, החזיקו בתפקיד לואיס גורליק, ריקרדו פוטוראנסקי וחן צימבליסטה. משנת 2006 ועד היום מנהלה המוזיקלי של התזמורת הוא המנצח והפסנתרן ואג פפיאן (ישראל-ארמניה).
בשנת 2007 בעקבות ההצלחה הרבה של התזמורת הקאמרית ובתמיכת עיריית אשדוד בראשות יחיאל לסרי, התזמורת גדלה והורחבה לתזמורת סימפונית. התזמורת כוללת 45 נגנים מתוכם 32 נגנים קבועים.
פעילותה של התזמורת באה לידי ביטוי בקונצרטים קלאסיים גדולים שהם ליבת המוזיקה הקלאסית שלה. לתזמורת סדרת קונצרטים מוסברים המשלבים מוזיקה קלאסית יחד עם שירה אופראית ופופולרית.
במשך השנים התזמורת הופיעה במדינות אירופה בהם קיבלה תגובות חיוביות וחמות מהקהל ומאמצעי התקשרות. וביניהן: צרפת, הונגריה, איטליה, רומניה, ספרד, גרמניה, אנגליה וסרביה.
יחד עם התזמורת, מופיעים לעיתים תכופות מנצחים, סולנים וזמרים בעלי שם מהארץ ומהעולם. בין הידועים נמנה את זוכה פרס הגרמי מישל לגראן, גאן בירקין, מקסים ונגרוב, לריסה דולינה ועוד.
האודיטוריום בבית יד לבנים שבאשדוד שימש כאולם הבית של התזמורת מיום היווסדה וכיום אולם הבית הנוכחי של התזמורת הוא משכן לאמנויות הבמה הפיס שבעיר.
ב-2021 התקבלה החלטה לקדם בית אופרה שני בישראל בנוסף לבית האופרה בתל אביב, שבו התזמורת תהיה חלק אינטגרלי. בעקבות ההחלטה נעשו שינויים ברפרטואר ומבנה התזמורת, וכן הוחלט לשנות את שמה לתזמורת האופרה הקאמרית הישראלית אשדוד.
התזמורת נתמכת על ידי עיריית אשדוד ומינהל התרבות והספורט.
גוידו פון ליסט
תנועת ברייטס
תנועת הברייטס
רשת אהלי יוסף יצחק ליובאוויטש
אטה סמפל
אטה סמפל (באנגלית: Etta Semple; 21 בספטמבר 1854 - 11 באפריל 1914), הייתה פעילה פמיניסטית ואתאיסטית, עורכת, מוציאה לאור ומנהיגה קהילתית, באוטווה, קנזס שבארצות הברית. הייתה נשיאת ארגון החשיבה החופשית של קנזס (Kansas Freethought Association) ובהמשך חייה, ייסדה בית הבראה בשם "Natural Cure" (רפואה טבעית). סמפל הייתה חלק מקבוצת אנשים מקנזס שנאבקו בהתערבות הדת בממשלת ארצות הברית, כאשר מנהיגים דתיים בולטים של אותם זמנים פעלו לשנות את חוקת ארצות הברית ולהכריז על אמריקה כאומה נוצרית.
ביוגרפיה.
נולדה בשם מרתה אטה קימלר בקווינסי, אילינוי, למשפחה בפטיסטית. היא הייתה עדה ל"צביעות פרועה וקנאות דתית בקרב נוצרים". בסופו של דבר קימלר החלה לראות בדת סוג של "בורות ואמונה טפלה".
קימלר ייסדה את הארגון לחשיבה חופשית של קנזס (KFA) על מנת להגן על ההפרדה בין הכנסייה למדינה. היא נבחרה לנשיאת ה-KFA בשנת 1879. ה-KFA בסופו של דבר התעסק בענייני צנזורה בערים שונות ובמנהיגי כנסיות. כעבור זמן קצר, היא הייתה לסגנית נשיא האיגוד החילוני האמריקאי.
בשנת 1887, היא נישאה לבעלה השני, מתיו סמפל. שניהם היו פעילים בתנועת העבודה. סמפל כתבה שני רומנים הקשורים לתנועת העבודה: ""The Strike" "(השביתה), ו-""Society" "(החברה). סמפל ובעלה רצו פעמיים בבחירות למשרות ממשלתיות כמועמדי מפלגת העבודה הסוציאליסטית.
סמפל פרסמה באופן עצמאי עיתון דו-חודשי שנקרא ""Freethought Ideal" (אידיאל החשיבה החופשית)". לורה נוקס סייעה בעריכה ובפרסום. העיתון פורסם בין השנים 1898 ל-1901, ואיפשר לסמפל להביע את דעתה ללא צנזורה. בראיון כעורכת העיתון בשנת 1898, היא אמרה, "כל חושב-חופשי אמיתי מקנה לכל אדם את הזכות לחופש מחשבה לזולת. לאן חופש זה מוביל הוא לא עניינם של אחרים כל עוד זה לא פוגע בזכויותיהם.בכל גיליון של העיתון הוצע פרס של 1000$ לכל אדם שיוכל להוכיח את קיומם של כוחות על-טבעיים, כולל אלוהים. היא גם עבדה עם הקריקטוריסט, וטסון הסטון, שסיפק את עבודותיו" "לעיתון של סמפל. עבודתה על העיתון שובחה על ידי כתב העת "The Free Thought Magazine", כתב עת שקידם חשיבה חופשית. ב-1901, סמפל החליטה כי נמאס לה "ללמד את הציבור לחשוב בהגיון" והפסיקה לפרסם את העיתון.
היא גם הייתה מעורבת בתנועת ה-temperance (תנועת הימנעות מאלכוהול) ונפגשה פעם אחת עם קרי ניישן בשנת 1901. "הן נראו אחוזות יד ביד, דנות בצורה רצינית אך חביבה".
עוד בשנת 1901, בעלה של סמפל חלה, והיא השקיעה זמנה בטיפולו. סמפל בסופו של דבר הפכה את ביתה הפרטי לבית הבראה, עם מקום ל-31 מטופלים, ואשר במשך שנים רבות היה בית החולים היחיד באזור. סמפל לא סירבה לטפל באף חולה, אפילו אם הוא לא היה מסוגל לשלם עבור הטיפול. סמפל כונתה בעיתון "Evening Herald" "השומרונית הטובה" ו"אחד מהתורמים הגדולים שאוטווה ידעה". בשנת 1905, אירע רצח שלא פוענח, של אחד החולים בבית ההבראתה של סמפל. הרוצח נכנס דרך חלון חדר השינה של סמפל עם סכין וגרזן, ורצח את המטופל עמו סמפל החליפה מקומות באותו לילה. רבים סברו שהכוונה הייתה לרצוח את סמפל.
סמפל נפטרה משפעת ב-1914. כל העיר התאבלה עליה. בלווייתה, לא היו תפילות או מזמורים, אלא נקראו שיריה האהובים. הם שרו את השיר החילוני, "פיזור זרעים של טוב לב".
קברה נשאר בלתי מסומן שנים רבות, עד שבשנת 2002 האגודה ההיסטורית של פרנקלין גייסה מספיק כסף כדי להקים מצבה שעוטרה במילים שכתבה על עצמה. על המצבה נחרט: "אתאיסטית, קיצונית, סוציאליסטית, פמיניסטית, נדבנית וחושבת-חופשית. אטה הייתה עורכת עיתון, מוציאה לאור, סופרת, מרפאת באינטואיציה, מייסדת ומפעילה של בית הבראה, ואלופת המקופחים."
הבניין שבו שכן בית ההבראה שלה נידון להריסה ב-2015. למרות הניסיון מצד רבים להכריז על המבנה כראוי לשימור.
הדב פדינגטון 2
ברטל תורוואלסן
ברטל תורוואלסן (בדנית: Bertel Thorvaldsen, 9 בנובמבר 1770 – 24 במרץ 1844) היה פסל דני בעל מוניטין בינלאומי, שבילה את רוב חייו באיטליה.
תולדות חייו.
תורוואלסן נולד בקופנהגן למשפחה ממוצא דני-איסלנדי בעלת אמצעים דלים. הוא התקבל לאקדמיה הדנית המלכותית לאמנות בגיל 11. במהלך לימודו תורוואלסן עבד במשרה חלקית עם אביו שהיה גלף עץ. הוא זכה לאותות כבוד ולמדליות רבות מהאקדמיה, ולבסוף למלגה מלכותית שאיפשרה לו לנסוע לרומא כדי להשלים את השכלתו.
תורוואלסן הגיע לרומא בשנת 1797, שם קנה לעצמו שם כפסל מוכשר. הוא החזיק סדנה גדולה בעיר ויצר בסגנון ההרואי הנאו-קלאסי. לקוחותיו התגוררו בכל רחבי אירופה. בשנת 1838 חזר תורוואלסן לדנמרק, שם התקבל כגיבור לאומי, ומוזיאון הוקם בסמוך לארמון כריסטיאנסבורג כדי לאכלס את יצירותיו.
בין תלמידיו: ג'ון גיבסון, אמיל וולף, פייטרו טנראני, לואיג'י ביינאה, הרמן ארנסט פרוינד.
תורוואלסן נפטר בשנת 1844, ונקבר בחצר המוזיאון שנושא את שמו.
תומס
יאניס אנדטוקומפו
לימאואדי יונייטד
הארמייה ה-54 (ברית המועצות)
הארמייה ה-54 הייתה ארמייה סובייטית רב-זרועית, שמילאה תפקיד חשוב במהלך קרבות שונים במהלך מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
הארמייה הוקמה ב-2 בספטמבר 1941, ולמפקדה מונה גריגורי קוליק. הארמייה לחמה בקרבות השונים סביב לנינגרד כחלק מחזית וולחוב, ובשנת 1944 השתתפה במבצע לנינגרד-נובגורוד. לאחר מכן השתתפה הארמייה במתקפה הבלטית ובמבצע ריגה, כחלק מחזית לנינגרד ומהחזית הבלטית השלישית, וב-13 בדצמבר 1944 פורקה הארמייה.
שגריר ישראל בבריטניה
נעם ולדמן