מסטרה בימבה (שמו המלא: מנואל דוס רייס משאדו - Manuel dos Reis Machado; 23 בנובמבר 1900 - 15 בפברואר 1974) היה מאסטר קפואירה ברזילאי, מחשובי המאסטרים בקפואירה.
ביוגרפיה.
מנואל דוס רייס משאדו נולד בסלבדור בבאהיה, ברזיל, והיה הצעיר מבין 25 ילדים. את הכינוי "בימבה" קיבל בעקבות התערבות של אמו והמיילדת האם התינוק שזה עתה נולד הוא בן או בת. "בימבה" בסלנג הברזילאי הוא איבר המין הגברי.
תחילת דרכו של משאדו באמנויות הלחימה הייתה אצל אביו. האב לימד את בנו באטוקי, שהיא אמנות לחימה פשוטה יחסית המורכבת מבעיטות ברגליים (דמוי באנדות - טיטוא רגליים), וניסיון להוציא את היריב משיווי משקל.
בשנת 1892, נשיא ברזיל דאודורו דה פונסקה, חוקק חוק פדרלי שבו הוצאה הקפואירה אל מחוץ לחוק. בפועל החוק אסר על אימון קפואירה או שימוש בה, והטיל עונשים חמורים, שישה חודשי מאסר, על אלו שנתפסו עוסקים באומנות האסורה. הקפואירה המשיכה להתקיים בשכבות החלשות. משחקי קפואירה ואימונים נערכו אחרי העבודה, בחגים ובכל השעות הפנויות, אך לא באולמות מסודרים ובשעות קבועות, אלא ברחוב. המתאמנים החליפו את מקומות ושעות האימון לעיתים תכופות כדי לא ליפול לידי המשטרה. אך בכל זאת, לא פעם אירעו מהומות עקב הגעת משטרה למקום האימון.
מנואל שיחק בהודות הרחוב (מעגלי לחימה), אך ללא אימון הדבר לא היה קל. מנואל החל ללמוד קפואירה בגיל שתים עשרה בבאהיה אצל נווט ממוצא אפריקאי בשם בנטיניו (Bentinho) אשר למד קפואירה בסנזלות (סנזלות זה מגורי העבדים) עם העבדים. באותה תקופה לא היו קבוצות קפואירה, ואם מישהו רצה ללמוד קפואירה, היה עליו למצוא לעצמו מורה שירצה ללמדו, ולהפוך למעין מתלמד של מורהו.
בצעירותו עבד בעבודות שונות - נגר, כורה פחם וסוור - עד שהקדיש את חייו לקפואירה.
משנתו של מסטרה בימבה.
תורת האימון של מסטרה בימבה, הקרויה קפואירה רגיונל, כוללת בתוכה ארבעה חלקים. כושר פיזי, טכניקה, טקטיקה ורוח. מסטרה בימבה החל להכניס את הראשון, השני והרביעי.
מעבר לשיפור הקפואירה מבחינת אימונים וטכניקה, ניסה בימבה גם לשנות את מעמד הקפואירה - ניסה למסדה, כלומר לקבל הכרה על ידי השלטונות אשר בשל שימוש לרעה בקפואירה, אסרו על האימון והשימוש בה. הקפואירה משכה את תשומת לב השלטון, והמושל החליט שהוא רוצה לראות במו עיניו מהי אותה קפואירה. זימן המושל את הקפואריסט המסוכן ביותר אשר היה מוכר באותה תקופה – הוא מסטרה בימבה, לו היה עוד כינוי, בימבה שלוש המכות (Bimba Três Pancadas) כיוון שלא היה לוחם אשר הצליח לספוג ממנו יותר משלוש מכות. בהופעה הרשים מסטרה בימבה עם קפואריסטים נוספים את המושל, Juracy Magalhães. מסטרה בימבה הצליח סוף סוף לשכנע את הרשויות לאשר בחוק את אמנות הלחימה בעלת הערך התרבותי "קפואירה".
בשנת 1932 נפתח בית הספר האזורי של באהיה ברזיל לקפואירה (Luta Bahina Regional) בהדרכת מסטרה בימבה – הוא בית הספר הרשמי הראשון לקפואירה. אך מיסוד הקפואירה לא הסתיים כאן. גם לאחר שהוסר האיסור לעסוק בקפואירה, והקפואירה הוכרה בחוק, המעמד העליון עדיין לא קיבל את אמנות הלחימה הזו בסבר פנים יפות. מסטרה בימבה רצה קשרים טובים עם בני המעמד הגבוה, וכל מקורבי השלטון, בידיעה שהדרך להשאיר את הקפואירה חיה, נושמת, ללא צורך להתגונן כל הזמן היא קרבה למוקדי הכוח. זאת השיג על ידי הצבת תנאים חדשים לקפואריסטים הלומדים בבית ספרו. הוא הכריח אותם לקבל נימוסים, ללבוש בגדים לבנים ונקיים, ולהראות מכובדים יותר. הוא אף הרחיק לכת ודרש רמת מוסריות מסוימת על מנת להיות תלמיד שלו. מסטרה בימבה הוסיף את החגורות (חבלים, Cordao) לקפואירה, על מנת שתראה מסודרת יותר. החגורות מזכירות דרגות צבא, ובכלל מסמלות היררכיה, מה שהתאים למשטר הריכוזי של אותה תקופה (שלטון ז'טוליו ורגאס בין השנים 1930-1954). אט אט החלו זורמים בני המעמד הגבוה לשיעורים של מסטרה בימבה. הוא לא הסתפק בזאת, ואף החל לאמן את הכוחות המיוחדים של המשטרה, על מנת להתקרב עוד למוקדי הכוח. כך הבטיח לעצמו את מקום הקפואירה בצד הנכון של החוק.
השנים האחרונות ומורשתו של מסטרה בימבה.
למרות הצלחתו הכבירה, ועל אף שתלמידים שלו הופיעו באזורים נרחבים של ברזיל, בימבה לא קיבל את הסיוע המתאים משלטונות באהיה. הוא זעם על חוסר העזרה מצד מוסדות השלטון, ובהזמנת תלמיד עבר לגויאניה (Goiana) שליד ברזיליה (עיר הבירה).
בפברואר 1974 נפטר מסטרה בימבה, אך דרכו בקפואירה ממשיכה בלעדיו במרבית בתי הספר לקפואירה בעולם.
ו. נזבל
ציץ אליעזר
כל אנשי המלך
מרשם האוכלוסין
מרשם אוכלוסין היא מערכת שבה הממשלה רושמת את האירועים החיוניים (לידות, נישואים, פטירות וכדומה) של אזרחיה ותושביה.
בישראל.
בישראל מרשם האוכלוסין הוא יחידת סמך של משרד הפנים: רשות האוכלוסין וההגירה, הפועלת (בין היתר) מכוח חוק מרשם האוכלוסין תשכ"ה-1965.
המרשם בישראל הונהג על ידי המנדט הבריטי והוא מתבסס על מרשם דומה המצוי בבריטניה כמו גם במדינות אחרות בעולם.
הפרטים המופיעים במרשם האוכלוסין מופיעים גם (ברובם) בתעודת הזהות. למעשה, תעודת הזהות אינה אלא מסמך המציין פרטים מתוך מרשם האוכלוסין.
מטרת המרשם.
מטרת המרשם לרשום את פרטי המידע הנוגעים לתושבי המדינה. הפרטים הרשומים בו (בהתאם לסעיף 2 לחוק) הם:
חלק מפרטי המרשם מהווים גם ראיה לנכונותם, ולפיכך רשויות המדינה וגורמים אחרים רשאים להסתמך על האמור בהם (סעיף 3 לחוק). לעומת זאת רישום הלאום, המצב האישי ושם בן-הזוג (מנישואים), הוא פורמלי ואינו מייצג בהכרח הגדרות שונות של לאומיות ואת זהות בן הזוג בפועל.
בנוסף להיותו מקור מידע על הפרט, מרשם התושבים משמש גם לצרכים דמוגרפיים.
תפקיד פקיד הרישום.
מספר רב של פסקי דין דנו בשאלת סמכויות פקיד הרישום. פרק ג' לחוק קובע כי פקיד הרישום רשאי לדרוש ממי שמסר הודעה על פרטי רישום למסור לפקיד כל ידיעה או מסמך שברשותו הנוגעים לפרטי הרישום (סעיף 19(1)). כן רשאי הוא לרשום הצהרה (בכתב או בעל-פה) על אמיתות ידיעה או מסמך שנמסרו לו (סעיף 19(2)). חוק המרשם מבחין בין רישום ראשון לבין רישום שינויים. הרישום הראשון ייעשה על פי "תעודה ציבורית", ובאין תעודה כזאת, על פי הודעת המבקש. רישום שינויים נעשה רק על בסיס תעודה ציבורית המעידה על השינוי.
גנבת מאגר הנתונים.
עותק מלא של מאגר הנתונים נגנב בשנת 2006 והופץ באינטרנט. על פי החשד, גנבת הנתונים נעשתה על ידי עובד קבלן של משרד העבודה והרווחה. הנתונים הגנובים הופצו יחד עם תוכנה בשם "אגרון" לעיון בהם, וזו שימשה לשלל מטרות שיש בהן פגיעה בפרטיות וייתכן גם בביטחון האישי. גונב המאגר ומפיץ המאגר נדונו למאסר.
מרשם האוכלוסין במערכת הבחירות.
בהתאם לחוק הבחירות לכנסת, פנקס הבוחרים, שהוא רשימת כל בעלי זכות הבחירה בבחירות לכנסת, נגזר מתוך מרשם האוכלוסין. קביעת הקלפי שבה יצביע כל אדם נעשית אף היא לפי כתובתו במרשם האוכלוסין. בפנקס הבוחרים נרשם שם המשפחה של כל בעל זכות בחירה, שמו הפרטי, שם אביו או אמו, שנת לידתו, מענו ומספר הזהות שלו. טיפול דומה, ביחס לבחירות לרשויות המקומיות נעשה בהתאם לחוק הרשויות המקומיות (בחירות).
לקראת הבחירות מקבלת כל מפלגה את פנקס הבוחרים, לשם יצירת קשר עם ציבור הבוחרים.
במדינות אחרות.
בממלכה המאוחדת (בריטניה).
המרשם בממלכה המאוחדת הונהג בשנת 1837 ונגע לרשום פרטי כל תושבי אנגליה וויילס. בממלכה המאוחדת יש לרשום לידות תוך 42 ימים, ומוות תוך 5 ימים, טקסי נישואים נרשמים מיד לאחר הטקס. בסקוטלנד הונהג המרשם ב-1 בינואר 1855 ובו נרשמים פרטים נוספים שאינם נרשמים בבריטניה.
בארצות הברית.
במדינות ארצות הברית, מרשם האוכלוסין מנוהל בנפרד על ידי כל מדינה ומדינה, ובמישור הפדרלי פועלת לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית. במדינות השונות קיימים משרדי הסטטיסטיקה החשובה (באנגלית: Office of Vital Statistics או Office of Vital Records), המחזיקים את תעודות הלידה, תעודות הפטירה ותעודות הנישואים. תעודות אחרות בעלות חשיבות (כגון תעודות שינוי שם או גירושין מוחזקים לרוב במשרדי פקידות בתי המשפט (באנגלית: Clerk of Court)) בכל מחוז ומחוז ולא במרשם הרשמי של המדינה.
מרשם האוכלוסין הפלסטיני.
לאחר הקמת הרשות הפלסטינית, המשרד לעניינים אזרחיים שלה החל להנפיק תעודות זהות באישור ישראל, שהעבירה לרשותה את מסד הנתונים שבו מספרי הזהות של תושבי השטחים וממשיכה להקצות את מספרי הזהות. בשנת 1996 חזרה בה ישראל מהסכמה זו, ומאז היא שולטת במרשם האוכלוסין הפלסטיני, המשותף לרצועת עזה ולגדה המערבית. במקרים של שינוי במרשם האוכלוסין, הרשות הפלסטינית יכולה להנפיק תעודה או ספח רק לאחר קבלת אישור ישראלי. קובץ מרשם האוכלוסין מוחזק על ידי ישראל, ועל בסיס מידע זה נקבע מי מוכר כתושב פלסטיני לצורך קבלת היתר כניסה לישראל. פלסטיני הרשום כתושב רצועת עזה נחשב לשוהה בלתי חוקי אם הוא נמצא בתחומי הגדה המערבית.
עדן (מחוז)
מחוז עַדַן (בערבית: محافظة عدن) הוא מחוז בתימן. המחוז כולל את העיר עדן ועד 2004 כלל גם את האי סוקוטרה.
דבר המלך במועצתו על ארץ ישראל
ברודריק קרופורד
ויליאם ברודריק קרופורד (באנגלית: William Broderick Crawford ; 9 בדצמבר 1911 - 26 באפריל 1986) היה שחקן אמריקני זוכה פרס האוסקר.
ביוגרפיה.
נולד בפילדלפיה, פנסילבניה, ללסטר קרופורד והלן ברודריק. הוריו היו אנשי וודביל (הופיעו במופעי בידור) ולאמו, הלן, הייתה גם קריירה משנית בקומדיות הוליוודיות, בו לא זכתה להצלחה רבה.