בית המשפט העליון קבע שניתן לחייב בפיצוי גם על עבירה שנוגעת לתאונת דרכים, למרות ייחוד העילה שבחוק הפיצוי לנפגעי תאונות דרכים.
בית המשפט העליון קבע שתביעה אזרחית של הנפגע אינה מונעת פסיקה של פיצוי לנפגע העבירה בהליך הפלילי, אולם נקבע שאם יתנהל הליך האזרחי ינוכה הפיצוי מההליך הפלילי מסכום הפיצוי בהליך האזרחי.
תקרת הפיצויים בחוק הוא 258,000 שקלים. ברב דעות קבע בית המשפט העליון שסכום זה הוא התקרה לנאשם ולא לכל נפגע בנפרד.
על פי קביעת בית המשפט העליון, יכולתו הכלכלית של הנאשם אינה נלקחת בחשבון בקביעת גובה הפיצוי, אולם באשר לפסיקת פיצוי בעניינו של קטין נקבע כי גוברים שיקולי השיקום, שהוא עקרון יסוד בחוק הנוער (שפיטה ענישה ודרכי טיפול), התשל"א-1971, ועל כן נדרש להתייחס גם ליכולת הכלכלית של הקטין בהטלת הפיצוי
מקבל הפיצוי.
החוק קובע שהפיצוי יינתן "לאדם שניזוק על ידי העבירה". השופט אליקים רובינשטיין קבע, בהסכמת עמיתיו להרכב, שפיצוי יינתן גם לעזבון נפגע העבירה. לשון החוק מחייב קשר בין העבירה לבין הנזק שנגרם.
סירוב נפגע לקחת את הפיצוי.
במקרים מסוימים מודיעים נפגעים שהם אינם מעוניינים בפיצוי. לטענת פרקליטות המדינה, לאחר שהקנס נגבה נוהגים לעיתים נפגעים אלו לקחת את הכסף שנגבה, יחד עם זאת במקרים לא מועטים לא מצליחה המדינה לגבות פיצויים אלו. בישיבה עם היועץ המשפטי לממשלה הועלתה אפשרות להקים קרן שתסייע לנפגעים שלא קבלו פיצוי, מכספים שנגבו עבור נפגעים שעמדו בסירובם לקחת את הפיצוי.
ביקורת על אופן פסיקת הפיצוי בישראל
מנתוני המרכז לגביית קנסות עולה שסכומי פיצוי גבוהים מאוד אינם ניגבים, ואין בעצם הטלתם כדי לסייע לנפגעי העבירה. כך, לפי שנתון המרכז לגביית קנסות לשנת 2019, סך התיקים הפתוחים בגין פיצוי נפגעי עבירה לפי סכומי המקור, ללא ריביות, עומד על 471 מיליון ₪. נוכח נתונים אלו נטען כי אופן פיצוי זה, במיוחד בעבירות חמורות בהן הנידון נשפט במקביל לעונשי מאסר ארוכים, אינו מממש את ייעודו ואף פוגע באפשרות השיקום של העבריין בכך שיוצר לו חובות עמם אינו מסוגל להתמודד. בשל כך הוצעו מספר מודלים במטרה לאפשר פיצוי מהיר ואפקטיבי לנפגע העבירה ללא הטלת נטלים כלכליים מעכבי שיקום על נידונים דלי אמצעים.
המאורעות בספרטה (221 לפנה&quot;ס)
המאורעות בספרטה הוא הכינוי המקובל לסכסוך עקוב מדם שפילג את החברה בספרטה בשנת 221 לפנה"ס. הרקע למהומות היה בעיקר המרמור שחשו רבים מהתושבים עקב השפלתה של ספרטה עם תום המלחמה הקלאומנית. הצדדים היריבים בסכסוך זה נחלקו בין אלו שחפצו להמשיך את ברית השלום של ספרטה עם מוקדון, לבין אלו שחפצו בהתנתקות ממנה.
הרקע.
העיר ספרטה הייתה במשך תקופה ארוכה מעצמה מובילה ביוון העתיקה, והתפרסמה בעיקר בשל הצבא המעולה שלה. עם זאת, מצבה של ספרטה התחיל להתדרדר עוד בשלהי התקופה הקלאסית, והגיע לשיאו השלילי בתקופה ההלניסטית. הבעיה החמורה ביותר של ספרטה הייתה התדלדלות גוף האזרחים שלה. על פי החוקים הספרטנים אזרח ספרטני היה חייב להחזיק בחלקת אדמה ברשותו ולהיות זמין לשירות בצבא. עם השנים, התמעטו האזרחים הן בגלל האבדות בקרבות, אך לא פחות מכך בגלל שינויים כלכליים מפליגים בספרטה. החברה השוויונית שאפיינה את ספרטה בתקופתו של ליקורגוס (המאה ה-8 לפנה"ס) פינתה מקומה לקיטוב הולך וגובר בין עניים ועשירים ואזרחים ספרטנים רבים איבדו את נחלתם. איבוד הנחלה הביא בהכרח גם לאיבוד האזרחות. כך התמעט מספר האזרחים הספרטנים מכמה אלפים בתקופה הקלאסית לכמה מאות בלבד בתקופה ההלניסטית. לדבר זה הייתה השפעה מכרעת על חולשתה הצבאית של ספרטה.
המלך אגיס הרביעי מהשושלת האאוריפונטידית (שלט בין 244 לפנה"ס ל-241 לפנה"ס) עשה ניסיון לתקן את המצב בדרכי שלום, אולם נכשל בכך והוצא להורג, אירוע חריג בתולדות ספרטה. עם זאת, לא עברה תקופה ארוכה ומלך חדש, קלאומנס השלישי מהשושלת האגידית, עשה גם הוא ניסיון לתקן את המצב ולהחזיר לספרטה את תפארתה. קלאומנס למד היטב את הלקחים מסופו הטרגי של אגיס, ובמקום לבצע את הרפורמות המתבקשות בדרכי שלום, כפי שאגיס עשה, הוא השתלט על העיר בעזרת שכירי חרב וביצע רפורמות תוך שהוא מכפיף לצורך כך מספר חוקים ספרטניים עתיקים. קלאומנס לא הסתפק בכך, וביקש להרחיב את עוצמתו ביוון כולה. מאמציו נתקלו בהתנגדות הליגה האכאית, ועד מהרה פרצה "המלחמה הקלאומנית".
בסיועה של מוקדון, הצליחו הליגה האכאית ובעלות בריתה להביס את ספרטה. קלאומנס נמלט למצרים, והעיר נכבשה בידי הצבא המוקדוני. אנטיגונוס השלישי דוסון, מלך מוקדון, גילה רחמים מפתיעים כלפי התושבים ולא התיר קטל וביזה. הוא ביטל את כל הרפורמות הקלאומניות תוך שימוש בססמאות נבובות על להחזיר "על כנה את חוקת האבות". חודש מוסד האפוראט שקלאומנס ביטל, אולם מוסד המלוכה בוטל וספרטה הפכה לרפובליקה אוליגרכית. כמו כן, נציב מוקדוני הושאר בספרטה וספרטה הוחתמה על בריתות שונות שהכפיפו אותה למרותן של מוקדון ובעלות בריתה.
המאורעות.
בשנת 221 לפנה"ס מת אנטיגונוס השלישי, ואחיינו הצעיר פיליפוס החמישי עלה לשלטון. פיליפוס היה בסך הכל בן 17, ונחשב לצעיר וחסר ניסיון. בנוסף על כך, הליגה האיטולית, שבזמנו הייתה נייטרלית במהלך המלחמה הקלאומנית, הסתכסכה קשה עם הליגה האכאית. הן בספרטה והן בליגה האיטולית, סברו שכעת, כאשר במוקדון מולך מלך צעיר חסר ניסיון, זה הזמן המתאים להשתחרר מעולה של מעצמה זרה ושנואה. עובדה זו מוכיחה עד כמה שברירית ולא יציבה הייתה הפוליטיקה היוונית באותה תקופה.
בהיעדר מלכים, נוהלה ספרטה בידי מועצה שהורכבה מחמישה אנשים שנבחרו לתפקיד האפורים. שלושה מבין האפורים תמכו בליגה האיטולית והתנגדו לשלטון המוקדוני. השניים האחרים לא הביעו את דעותיהם בקול לעת עתה, אולם הם תמכו במוקדון. הסכסוך הגיע עד מהרה ל"מהומות פנימיות ומעשי טבח". עם זאת, מלחמת האזרחים הספרטנית לא ארכה זמן רב. תדמיתו של פיליפוס כמלך חלש נסדקה עד מהרה, כאשר הוא הופיע בקורינתוס בראש צבא גדול עוד באותה שנה. המצב בספרטה לא נעלם מנגד עיניו, והוא נע עם צבאו אל טיגאה הסמוכה כדי לפקח על המתרחש מקרוב.
הופעתו של פיליפוס שינתה את המצב מן הקצה אל הקצה, והאפורים שתמכו במוקדון הרימו ראש. אחד מהם, אדימאנטוס שמו, היווה איום רציני על שלושת האפורים שהתנגדו למוקדון, כיוון ש"ידע את כל תככיהם". כדי לפתור את הבעיה, הצהירו האפורים שהמוקדונים מתקיפים את העיר, ובתואנה זו הזעיקו את כל החייבים גיוס אל מקדש אתנה. אדימאנטוס התנגד למעשה, ונשא נאום בו קרא לחיילים לשוב לבתיהם:
תומכי האפורים האנטי-מוקדוניים שהסתתרו בקהל המתינו רק לזה, והגיוס הפך לטבח שבמהלכו נרצח אדימאנטוס יחד עם מרבית סיעתו. המעטים ששרדו נמלטו אל פיליפוס. בעקבות הטבח, שינו האפורים שיזמו אותו את דעתם מן הקצה אל הקצה, ושלחו שליחים אל פיליפוס שהאשימו את אדימאנטוס בקשירת קשר ובהצתת מהומות. הם ביקשו מפיליפוס לדחות את ביקורו בעיר עד שירגעו המהומות, והבטיחו שהם מעוניינים בחידוש הברית בין מוקדון לספרטה. למרות זאת, במועצת המלחמה של פיליפוס היו שדרשו להחריב לחלוטין את ספרטה כפי שעשה אלכסנדר הגדול בשעתו לתבאי. אולם פיליפוס החליט להניח לספרטנים לנפשם כל עוד יתחייבו לשמור נאמנות למלך ולברית. לטענת ההיסטוריון פוליביוס, פיליפוס עשה זאת בעצתו של אראטוס מסיקיון. החוקר פרנק ויליאם וולבנק, שכתב ביוגרפיה על חייו של פיליפוס, נוטה לקבל את טענתו זו.
סוף דבר.
מאוחר יותר חזרה ספרטה להיות מונרכיה, כאשר ליקורגוס מזרע המלוכה תפס את השלטון. עם זאת, שלטונו לא האריך ימים והוא נהרג באחד הקרבות נגד פיליפוס. הוא הותיר אחריו פעוט בשם פלופס, שנרצח מאוחר יותר בידי נאביס.
מטבח קליפורני
מטבח קליפורני (באנגלית: California cuisine) הוא סגנון בישול מודרני המאופיין בשימוש בחומרי גלם טריים ועונתיים בדגש על התוצרת המקומית.
המטבח הקליפורני שם דגש על פרזנטציה מרשימה. סגנון הבישול הקליפורני מציע בדרך כלל מזון דל בשומנים רוויים והרבה מאוד ירקות ופירות טריים, בשר רזה ופירות ים מחוף קליפורניה.
המונח "מטבח קליפורני" נוצר במהלך שנות ה-70 של המאה הקודמת כתוצאה מרצונם של שפים גדולים מאזור קליפורניה שמאסו בתעשיית המזון האמריקאית הטיפוסית שכללה לרוב בישול ממזון קפוא, מעובד ומוכן מראש ורצו לבשל מזון טעים וטרי יותר הכולל חומרי גלם טריים ומקומיים.
המטבח הקליפורני מאופיין בשילוב סגנונות וטעמים ממטבחים שונים בעולם. המטבח הקליפורני מקבל השראה רבה ממנות וטעמים מהמטבח הצרפתי, המטבח האיטלקי, המטבח המקסיקני, המטבח הסיני והיפני. מעבר לעובדה שמדובר במטבחים המפורסמים בעולם אחת הסיבות הנוספות שמטבחים אלו השפיעו על המטבח הקליפורני היא כמות המהגרים הגדולה החיה במדינה.
המטבח הקליפורני שואב השראה בעיקר ממטבחים אלו, אך לא רק הבישול הקליפורני נמצא תמיד ברצון לחדש ולהתקדם ולכן מגוון כדרך קבע את הטעמים וסגנונות הבישול.
היסטוריה.
אליס ווטרס, שפתחה את מסעדת Chez Panisse בשנת 1971 בברקלי, קליפורניה, הייתה מחלוצות הקונספט של המטבח קליפורני.
וולפגנג פאק היה גם מחלוצי המטבח הקליפורני שפתח ביחד עם פטריק טרייל את מסעדתו Ma Maison.
מחוזות סין
אלן אייקבורן