מסרקים, ליביות, תיבות נוח ועוד סוגים ומינים רבים של צדָפות חיים בתוך הטין בקרקעית הים. לכל אחת מן הצדפות יש צורה וצבע מיוחדים, ומרבות מהן מייצרים עד היום כפתורי צֶדֶף. כוכבי הים הן אויביהן של המסרק והליביה, וטורפים אותם בכל פה. לצדָפות אלו יש עיניים זעירות לאורך שפת גלימתן ובאמצעותן הן מבחינות בכוכב הים המתקרב אליהן, אז הן פותחות וסוגרות את קשוותיהן במהירות רבה ויוצרות בדרך זו סילוני מים ההודפים אותן קדימה וכך הן נמלטות מאויבן.
צִדְפוֹת הענק נפוצות מאוד בשוניות האלמוגים בימים הטרופיים. לרוב הן צמודות למקומן, קשוותיהן פתוחות ומכוסות בשפת הגלימה הבשרנית והצבעונית. על כל מגע או תנועה מגיבות צדפות אלה בכיווץ גלימתן ובסגירת קשוותיהן החזקות. החוקרים גילו, שבתוך רקמת הגלימה מצויים חללים ובהם ציבורים של אצות החיות חיי שיתוף עם הצִדפּה. הודות לפעולה ההטמעה של אצות אלה, מתנקה גוף הצדפה מחלק מן הפסולת שהוא מפריש, ונוסף על כך מקבלת הצדפה מן האצות תוספת של חמצן ואולי גם של מזון. האצות השיתופיות מסייעות לצדפּת הענק גם לבנות את קוֹנכייתה.
צדפות קודחות – הן קבוצה מיוחדת של מינים החיים בתוך גופים מוצקים שונים. עמן נמנה תמר הים, צדפה חומה ומוארכת שאורכה עד 6 ס"מ, הקודחת בתוך אבנים וסלעי גיר שבים, בייחוד במים רדודים, באמצעות חומצה שהיא מפרישה מבלוטה מיוחדת. קשוותיה מצופות בחומר קרני המגן עליהן מפני החומצה. יש גם צדָפות הקודחות בעץ בעזרת קשוותיהן וגורמות נזקים לסירות ולספינות העשויות עץ.
החור שנמצא לעיתים בצידי הקונכייה, נוצר בידי טורפים הנצמדים לקונכייה, ובאמצעות חומר כימי הממס את נקודת החיבור עם הקונכייה, טורפים אותה בפעולת יניקה.
צדפה
Bivalvia
סלינקי
סלינקי הוא סוג של קפיץ צעצוע שיכול להתקדם במישורים משופעים או מדרגות באמצעות התמתחות והתכווצות לסירוגין.
במהלך תנועתו נמתח הקפיץ ומתכווץ לסירוגין, ומאבד מגובהו תוך אובדן האנרגיה הפוטנציאלית והפיכתו לאנרגיה קינטית.
היסטוריה.
בשנת 1943, ריצ'רד ג'יימס, מהנדס מכונות צעיר בצי האוניות של ארצות הברית, וסגנו קולמן ברבר, ניסו לבדוק את יציבותם של חפצים שונים בעת תנודות האונייה על גלי הים. אחד הקפיצים ששימש לניסוי, נשמט מהשולחן, אולם, להפתעתו של ג'יימס, במקום ליפול ולהתגלגל כצפוי, התקדם הקפיץ למרחק מסוים על הרצפה באמצעות התכווצות והתמתחות.
ג'יימס ורעייתו בטי העריכו כי למוצר פוטנציאל שיווקי, ובמשך שנתיים ערכו ניסויים בקפיצים שונים העשויים משילובים שונים של מתכות, כדי למצוא קפיץ שינוע בצורה המוצלחת ביותר. בשנת 1947 רשמו בני הזוג שילוב זה כפטנט. בטי ג'יימס חיפשה במילון שם קליט, שישקף את תכונות המשחק, ומצאה את המילה "סלינקי", שפירושה: מפותל, חמקני, ובעל תנועה חיננית.
ייצור הסלינקי החל בשנת 1945. בני הזוג נטלו הלוואה של $500 וייסדו את "חברת ג'יימס לקפיצים ולתיל". ג'יימס בנה מכונה שמלפפת והופכת עשרים וארבעה מטרים של סרט מתכת, לסלינקי, בתוך כ-10 שניות. המתכת ששימשה לייצור הגיעה משוודיה. הייצור הראשון היה של 400 יחידות.
הניסיונות הראשונים למכור את הסלינקי לחנויות לא צלחו ולא התעורר עניין רב. בדצמבר 1945 הורשו בני הזוג ג'יימס להדגים כיצד הצעצוע נע על מדרגות שהוצבו בקצה שולחן מכירות במחלקת המשחקים של חנות הכל-בו גימבל'ס שבפילדלפיה. כה רב היה חששם כי לא יצליחו למכור את הקפיץ עד כי בטי צלצלה לחברתה והציעה לתת לה דולר על מנת שתקנה את הסלינקי הראשון. כשהגיעו בטי ובעלה לדוכן, מצאו עשרות אנשים מתגודדים סביב השולחן ומנופפים בשטרות של דולר. תוך 90 דקות נמכרו כל 400 היחידות שהיו ברשותם.
העסק של משפחת ג'יימס גדל במהירות. ב-1948 הם בנו מפעל שהעסיק עשרים עובדים בפרברי פילדלפיה. ב-1956 הם שינו את שם החברה ל "ג'יימס תעשיות" לייצור צעצועים.
בסוף שנות החמישים נקלע המפעל לקשיים כלכליים. בתקופה זו נעשה ריצ'רד ג'יימס חבר בכת נוצרית אונגליקלית, והעביר את רוב הכנסות המפעל לידיה של הכת. בפברואר 1960, עזב את משפחתו ועקר לבוליביה על מנת להצטרף לכת. ריצ'רד השאיר אחריו מפעל שקוע בחובות ענק. בטי ג'יימס נטלה לידיה את המושכות. כחלק מהבראת המפעל היא העבירה אותו על ציודו, ב-1960 להולידייסברג, פנסילבניה, ארצות הברית לאחר שהרשות המקומית הציעה לה הטבות ניכרות.
הסלינקי מיוצרים עד היום, באותו אופן שיוצרו ב-1956 ובאמצעות אותן מכונות. השינוי היחיד שהוכנס בסלינקי הוא כיפוף הקצוות לתוספת בטיחות. במקביל, מיוצרים כיום גם סלינקי מפלסטיק צבעוני, לעיתים במגוון צבעי הקשת; אלו נחשבים גמישים יותר וצורתם נוטה להישמר לאורך זמן.
עד שנת 2007 נמכרו בעולם למעלה מ-350,000,000 יחידות סלינקי בגדלים שונים.
סלינקי בשירות המדע.
מלבד היותו אחד מעשרת המשחקים הנמכרים ביותר במאה האחרונה, שימש הסלינקי במשך השנים לצרכים מדעיים שונים. הסלינקי משמש כאמצעי להבנת מושגים מדעיים והוא משולב בתוכניות לימודי הפיזיקה של בתי ספר רבים בעולם ואף בארץ. החזקת שני קצות הסלינקי ונענועו בעוצמות שונות מדגים מעבר של גלים במרחב. ניתן להמחיש דרכו יצירה של גלים מסוגים שונים כמו גל רוחב וגל אורך. הסלינקי שימושי במיוחד בלימודי סייסמולוגיה.
סלינקי בתרבות העממית.
סלינקי שיחק וכיכב במופעים ובסרטים שונים ואף היה למקור השראה למשחקי מחשב שונים.
אשם תורם וקטינים
"אשם תורם" היא אחת מטענות ההגנה העומדות לזכותו של נתבע בתביעה נזיקית כדי להפחית את סכום הפיצויים שעליו לשלם לתובע. הטענה מתבססת על הנימוק כי התובע (כלומר, הניזוק) תרם בהתנהגותו הרשלנית להיווצרות הנזק שנגרם לו. במקרה של אשם תורם וקטינים עולה השאלה האם ניתן לייחס לילד אשם תורם על התנהגותו, שתרמה להיווצרות הנזק שנגרם לו על ידי אדם אחר, וכמו כן - מהו היחס המיוחד הניתן לקטינים בסוגיה זו.
רקע.
אשם תורם.
על פי עקרון אשם תורם, מזיק אשר נתבע על נזק שגרם לאחר יוכל לטעון להגנתו שלהתנהגותו הרשלנית של הניזוק היה חלק בנזק שנגרם לו. תרומתה של התנהגות הניזוק לנזק תפחית את מידת הפיצויים המגיעים לו. היקפה של הגנה זו אינו קבוע מראש, אלא נתחם בכל מקרה ומקרה על פי הנסיבות ועל פי מידת האחריות שיקבע בית המשפט לצדדים השונים. ההפחתה של מידת הפיצויים שנדרש המזיק לתת לניזוק עשויה להגיע אפילו עד למאה אחוז (כלומר - מלוא הנזק), מה שלמעשה פוטר את המזיק ממתן פיצוי כלשהו לניזוק.
קטינים במשפט.
קטינים במשפט נתונים ליחס שונה מבגירים. הנחת המוצא היא שלקטינים יכולות שונות מאשר לבגירים הנובעות מדרגת התפתחותם השונה וניסיון חייהם הפחות. בענפי משפט רבים קיימת הגנה לילדים ולקטינים ומוענק להם פטור מאחריות בשל קטינותם.
ברוב שיטות המשפט החוק קובע כי קטין מתחת לגיל מסוים לא ישא באחריות למעשים פליליים אותם ביצע. בהתאם לכך, אין להעמידו לדין ואין להטיל עליו עונש. בישראל, גיל הסף להעמדה לדין הוא 12. מדרגת הגיל הבאה בישראל היא ארבע עשרה שנים: קטין שבשעת גזירת דינו טרם מלאו לו ארבע עשרה שנים לא יוטל עליו מאסר. מעל גיל ארבע עשרה שנים כבר קיימים לא מעט מקרים של מאסר בפועל, אולם החוק מאפשר גמישות רבה ביחס לקבוצת גיל זו, ומאפשר לשופט להמיר את עונש המאסר באחת מדרכי הטיפול המנויות בחוק, כגון: תקופת מבחן או קבלת התחייבות על התנהגות נאותה בעתיד.
ס' 9 לפקודת הנזיקין, קובע חסינות מפני תביעות בנזיקין לילד מתחת לגיל 12. מחסום הגיל הוא מחסום דיוני ולא מהותי, ועל כן במקרה כזה ניתן לנסות ולתבוע נזיקית את הוריו או את האפוטרופוס שלו. אחריותו בנזיקין של קטין נקבעה על ידי החוק על סמך קנה מידה ביולוגי פשטני: גיל שתים עשרה, שאינו תואם תמיד את מצב נפשו האינדיבידואלי של הקטין.
קטין שגילו מעל שתים עשרה אינו מוגן על ידי המחסום הדיוני ולכן לכאורה תוטל עליו אחריות כעל אדם מבוגר. עם זאת נראה כי הפסיקה דורשת מקטינים רמת זהירות פחותה מזו הנדרשת ממבוגרים.
דין זה שונה מהנהוג באנגליה ובארצות הברית בן אין פטור מאחריות לקטינים, אך במקרים רבים נוהג בית המשפט לייחס לקטינים חובת זהירות בהתאם לילד סביר בגיל הקטין.
הנחת המוצא המשפטית.
המצב בישראל שונה בסוגיית האשם התורם מבדין הפלילי והנזיקי. בחוק אין גיל סף לעניין אשם תורם, כך שניתן לייחס אשם תורם גם לילדים מתחת לגיל שתים עשרה, כאשר התנהגותו של קטין תרמה לנזק שנגרם לו, אף על פי שהחוק פוטר אותו מכל נזק שהוא גרם לאחר.
אולם בתי המשפט מכירים בכך שצעירים אינם זהירים די הצורך ביחס לביטחונם האישי: הם חסרים את הידע לזהות את הסכנות או להעריך נכונה את התוצאה הצפויה של מעשיהם בסיטואציה נתונה ועל כן מייחסים להם אשם תורם בהתאם לגילם.
הגישות השונות לאשם בקטינים.
שיטות המשפט השונות נקטו בגישות שונות ביחס להחלת מידת אשם תורם על קטינים. ניתן לסווג אותן ל-2 קבוצות עיקריות:
מבקרי הגישה טוענים שההסדר הוא שרירותי ואינו משקף את הצדק. לדוגמה, ילד שגילו פחות רק בימים ספורים מגיל הפטור יהיה זכאי לפיצוי מלא, בעוד חברו המבוגר ממנו בימים מועטים יקבל פיצוי נמוך בהרבה. יתרונותיה של גישה זו הם החיסכון בהתדיינות וכן העקביות והוודאות של התוצאות המשפטיות שיתקבלו.