סטפֵּנוולף (באנגלית: Steppenwolf, מגרמנית: שטפֵּנוולף, "זאב ערבה") הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיע בחוברות הקומיקס ביקום DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת "New Gods #7" ממרץ 1972, והיא נוצרה על ידי ג'ק קירבי.
סטפנוולף הוא אחד מהאלים החדשים מאפוקוליפס, אחיה של הגרה מלכת אפוקוליפס ודודו של אוקסאס, הנודע בשם דארקסייד. סטפנוולף חבר באליטה של דארקסייד, וגנרל צבאות אפוקוליפס. סטפנוולף יצא עם דארקסייד הצעיר למסעות שונים, ביניהם אחד שהסתיים במאבק נגד דומסדיי עצמו. בהופעתו הראשונה בתור הארד של הקומיקס, סטפנוולף נשלח בידי דארקסייד להתנקש ביריבו, האב העליון שליט ניו ג'נסיס, אך נכשל וגרם למותה של אשתו של האב העליון, אוויה. ההתנקשות בחייה של אוויה גרמה למלחמה וליריבות בין אפוקוליפס לניו ג'נסיס, שהסתיימה במותו של סטפנוולף. הוא הוחיה זמן קצר לאחר מכן בידי דסאד, וחזר לשמש כגנרל כוחות אפוקוליפס. נוסף לכוחותיו כבן אפוקוליפס, סטפנוולף נושא עמו גרזן אלקטרוני, ורוכב על כלי רכב מעופף הדומה לזה של אוריון.
מבין תפקידיו, היה סטפנוולף האחראי על המשמר האישי של דארקסייד, שבחר באופן אישי את הלוחמים המשרתים בו. כאשר סקוט פרי / מיסטר מיראקל זכה לכוח השליטה בחיים והמוות, סטפנוולף התגרה בו על תפקידו במות עמו, ועונה קשות בידי מיראקל. במקום להורגו, מיראקל ריפא את סטפנוולף ושלח אותו לחופשי עם כוחותיו. במשימה להחזרת פריט אפוקליפטי שהגיע לידיו של בארט אלן / הפלאש, הגיע סטפנוולף למאבק עם ליגת הצדק. במסגרת האירועים המובילים למשבר האחרון, סטפנוולף נראה כחבר במועדון הצד האפל של דארקסייד על פני כדור הארץ, ונהרג בידי מלך השעונים בניסיון השתלטות על המועדון.
בהמשכיות יקום DC המאותחל שלאחר אירועי "פלאשפוינט", סטפנוולף הוצג מחדש בתפקידו, ולקח חלק בפלישת כוחותיו של דארקסייד לכדור הארץ. לאחר שעינו את סופרמן על אפוקוליפס, סייבורג הפעיל קופסת אם ולכד את דארקסייד, דסאד, סטפנוולף ושארית כוח הפלישה בארץ-2. כוחותיו של דארקסייד החליטו לפלוש לארץ-2, ולאחר שהרגו בין היתר את סופרמן ו-וונדר וומן ממציאות זו, באטמן מארץ-2 ביצע פיגוע התאבדות כדי להביא לניצחון "צבא העולם". סטפנוולף ירד למחתרת והשתלט על אומת דריין, כשלצידו עומדת "זעם", בתו של סטפנוולף המציגה את עצמה בשם דונה. סטפנוולף, זעם וכוחותיהם יצאו למתקפה על צבא העולם, וידם הייתה על העליונה עד שסטפנוולף נהרג בידי ברוטאל, שיבוט של סופרמן המכריז על עצמו כשליחו של דארקסייד. מאוחר יותר, סטפנוולף נראה בחיים במהלך מתקפתו של דארקסייד על האנטי-מוניטור.
זאב הערבה (קומיקס)
ארכיבישופות טריר
אליפות ברזיל בכדורגל 1969
אליפות ברזיל בכדורגל 1969 (טורניר רוברטו גומס פדרוסה) (השם הרשמי בזמן קיום המשחקים בפורטוגזית:1969 Torneio Roberto Gomes Pedrosa) הייתה הפעם ה-13 בו נערכה תחרות ארצית בכדורגל בברזיל. היא אורגנה על ידי ואורגנה על ידי קונפדרציית הספורט הברזילאית. המשחקים החלו ב-6 בספטמבר והסתיימו ב-7 בדצמבר 1969. בשנת 2010 התחרות קיבלה הכרה של אליפות ברזיל.
בתחרות השתתפו 17 קבוצות. התחרות נערכה ב-2 שלבים. בשלב הראשון הקבוצות חולקו ל-2 בתים תוך קיום משחק בית ומשחק חוץ. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. הקבוצות החזקות מכל בית העפילו לבית הגמר שכלל 4 קבוצות. גם פה המשחקים נערכו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ.
פלמיירס זכתה באליפות. זו הייתה הזכייה הרביעית בתולדות המועדון.
אדו שחקנה של אמריקה (ריו דה ז'ניירו) כבש 14 שערים וזכה בתואר מלך השערים של האליפות.
ג'ון אנתוני ברוקס
כפניים (סרטן)
מיכאל (מייקל) שיר
מיכאל (מייקל) שיר (נולד ב-13 בדצמבר 1949) הוא מורה דרך ישראלי בטיולים מאורגנים מחוץ לישראל ולשעבר, כתב צבאי ועיתונאי.
ביוגרפיה.
שיר נולד לחיה ואריה, בקיבוץ גבת שבעמק יזרעאל. לאחר סיום בית הספר התיכון בקיבוץ גבת התגייס לצה"ל לתפקיד כתב בירחון במחנה נח"ל, בשנים 1969-1972.
בין השנים 1968–1969 ערך את "יחדיו", ביטאון חטיבת בני הקיבוץ המאוחד. בשנת 1972 יצא שיר בשליחות עיתונאית לסיקור משחקיה של קבוצת הכדורסל הפועל גבת/יגור באירופה ובין השאר ב"ספורט הפועלים" בעיר גראץ באוסטריה. בתחילת 1973 זכה שיר בתחרות פרס הכתבה הטובה מבין 234 מתחרים ולכן הוזמן על ידי עורכי העיתון, דב יודקובסקי ורם אורן, לתרום לצוות העיתון. בשנת 1973 הועסק בידיעות אחרונות, ככתב לענייני התיישבות וחברה. בין השנים 1974- 1975 ערך את "במבחן", ביטאון תנועת המחנות העולים.
בין השנים 1975–1979 המשיך שיר לכתוב ב"ידיעות אחרונות" ואף יצא בשליחות העיתון ושידורי קול ישראל לסקר את מבצע קליטת פליטי וייטנאם בישראל, עקב ההחלטה שקיבל ראש הממשלה מנחם בגין.
בין השנים 1977–1979 היה שיר לכתב הראשון של "קול ישראל" בהונג קונג, ממנה שידר עשרות כתבות. פרק זה בחייו כלל דיווחים על מלחמת וייטנאם ועל המהפך שעברה סין לאחר הסתלקותו של מאו דזה-דונג. שיר קיים בנידון ראיון עם לורנס כדורי, שפורסם במוסף "7 ימים" של ידיעות אחרונות.
בנוסף, בזמן שהותו בהונג קונג מונה שיר לכתב "הארץ שלנו", והעביר סדרת כתבות על בית הספר הבינלאומי בהונג קונג לתלמידים מכל העולם.
בין השנים 1977–1975, ובשנים 1979–1982 היה רכז תרבותי ומדריך חברתי בפנימיית בית הספר בויאר בירושלים. בין השנים 1975–1977 ובשנת 1979 היה כתב "הארץ שלנו", וחבר מערכת תוכנית הילדים "שקט משדרים" בהפקת הטלוויזיה הכללית, ערוץ 1. בשנת 1977 היה מורה ללימודי ארץ ישראל ו-גאוגרפיה בבית הספר היהודי בהונג קונג. בנוסף הועסק שיר ככתב "שידורי ישראל", וכתב ידיעות אחרונות במזרח הרחוק.
קרן קיימת לישראל.
בין השנים 1979–2002 עבד שיר בקרן קיימת לישראל, כחבר הנהלת האגף לחינוך ולנוער. שיר היה מנהל המחלקה לפרויקטים חינוכיים, ובתפקיד זה עסק בארגון וריכוז פרויקטים ארציים דוגמת נטיעות תלמידים ומוסדות חינוך ברחבי הארץ, ארגון טקסי נטיעות ומפעלי הנצחה לבתי ספר ותנועות הנוער. הוא השתתף בפרויקטים חינוכיים בחו"ל שכללו משלחות מורים לפראג ולפריז. כמו כן, שימש מזכ"ל תנועת "המורים למען קק"ל" ועסק בטיפוח רכזי חינוך ציוני ומורשי קק"ל ברחבי הארץ.
היה עורך "שורשים", ביטאון מערכת החינוך של קק"ל, וחבר הנהלת חידון התנ"ך העולמי לנוער יהודי.
הדרכת טיולים מאורגנים ברחבי העולם.
בשנים 1995-1996 עבר קורס מלווי קבוצות לחוץ-לארץ מטעם חברת "רימון טיולים". החל משנת 1996 הוא עוסק בהדרכה, בכתיבת מסלולים, ואף בארגון קבוצות, טיולים וסיורים מאורגנים בחוץ-לארץ. הוא משמש מדריך בחברת "סביב העולם".
מ-1986, שיר הוא בוגר החוגים להיסטוריה של עם ישראל ומחשבת ישראל באוניברסיטה העברית בירושלים. בין השנים 1988–1990 למד לתואר שני באוניברסיטה העברית במכון ליהדות זמננו. מלבד זה, בשנת 1968 למד שיר עיתונות ותקשורת המונים במכונים הבריטים להשכלה בכתב ובשנת 1977 הוסמך להוראת העברית בבתי הספר היהודים בגולה מטעם הסוכנות היהודית.
מתגורר בירושלים, נשוי ואב לשתיים.
אליפות ברזיל בכדורגל 1970
אליפות ברזיל בכדורגל 1970 (טורניר רוברטו גומס פדרוסה) (השם הרשמי בזמן קיום המשחקים בפורטוגזית:1970 Torneio Roberto Gomes Pedrosa) הייתה הפעם ה-14 בו נערכה תחרות ארצית בכדורגל בברזיל. היא אורגנה על ידי קונפדרציית הספורט הברזילאית. המשחקים החלו ב-20 בספטמבר והסתיימו ב-20 בדצמבר 1970. בשנת 2010 התחרות קיבלה הכרה של אליפות ברזיל.
בתחרות השתתפו 17 קבוצות. התחרות נערכה ב-2 שלבים. בשלב הראשון הקבוצות חולקו ל-2 בתים תוך קיום משחק בית ומשחק חוץ. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. הקבוצות החזקות מכל בית העפילו לבית הגמר שכלל 4 קבוצות. גם פה המשחקים נערכו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ.
פלומיננסה זכתה באליפות. זו הייתה הזכייה הראשונה בתולדות המועדון.
טוסטאו שחקנה של קרוזיירו כבש 12 שערים וזכה בתואר מלך השערים של האליפות.
כלאי אילן
כלאי אילן הם אחד מאיסורי הכלאיים, בהם התורה אסרה לערב שני מינים שכל אחד מהם בפני עצמו מותר בשימוש. משמעות המצווה היא איסור הרכבת רוכב ממין עץ אחד על גבי כנה של מין עץ אחר. בדרך כלל סיבת ההרכבה היא רצון לשלב בין מין אילן בעל פירות טעימים למין אילן חזק שאינו נוטה להידבק במחלות, וכך ליצור אילן עמיד המניב פירות טעימים.
בשונה מאיסור כלאי הכרם, בו נאסרים המינים המעורבים באכילה ובהנאה, באיסור כלאי אילן אין הפרי הנוצר מהרכבת שני המינים נאסר כלל, אף לא באכילה.
מקור האיסור.
המקור בתורה לאיסור זה הוא הפסוק בספר ויקרא : . ואמנם פשט הפסוק עוסק באיסור כלאי זרעים, אולם חז"ל למדו מסמיכות הציווי 'שדך לא תזרע כלאים' לציווי 'בהמתך לא תרביע כלאים', שכשם שאיסור כלאי בהמה הוא בהרבעת מין בעל חיים אחד במין אחר, כך באיסור כלאי זריעת השדה כלול איסור הרכבת שני מיני עצים זה בזה:
טעם האיסור.
לדעת רש"י אין לתת לאיסור זה הסבר שכן איסור כלאי אילנות מתואר בתורה כ'חוק': , ומשמעות המילה 'חוק', גזירת מלך ללא טעם המובן לבן אנוש.
לעומת זאת ישנם פרשנים רבים שנתנו טעמים למצווה זו.
עצים המותרים בהרכבה.