בעידן המודרני נחצבה הגלנה לראשונה במכרות שבחבל דבישר באנגליה, בסיוע שני חתני פרס נובל, קרל פרדיננד בראון וג'גדיש בוס. הגלנה היא מוליך למחצה עם הפרש אנרגיה קטן של 0.4ev, שמצא שימוש במערכות קשר רדיו, בראשית דרכן. השתמשו בגביש הגלנה במערכות רדיו פשוטות (רדיו גביש), שבהן שימש גביש הגלנה לקליטת גלי הרדיו וכדיודה לגילוי הצלילים מתוך הגל הנושא אותם. בניית מכשירי רדיו גביש (Crystal radio) היה תחביב פופולרי במהלך שנות ה-30 של המאה העשרים. במקלטים מודרניים הוחלפו גלאי הגלנה בתחילה ברכיבים אמינים יותר, תחילה בשפופרות ריק ומאוחר יותר בטרנזיסטורים ורכיבי מוליכים למחצה מלאכותיים.
גלניט
טיסה 330 של סוויסאייר
טיסה 330 של סוויסאייר הייתה טיסה מציריך שבשווייץ לתל אביב, שהתרסקה בעקבות פיגוע טרור.
בצהרי יום שבת, 21 בפברואר 1970, המריא מנמל התעופה הבינלאומי ציריך קלוטן מטוס מסוג קונבאייר 990 קורונדו כשעל סיפונו 38 נוסעים ו-9 אנשי צוות. כ-9 דקות לאחר ההמראה, כשהמטוס היה באזור לוצרן, התפוצץ מטען חבלה שהוחדר לתא המטען, ככל הנראה באחד משקי דואר אוויר שנשא המטוס. הפיצוץ בוצע באמצעות מרעום שכוון להפעלה בהתאם ללחץ ברומטרי. הצוות ניסה לפנות חזרה בניסיון לבצע נחיתת חירום בציריך, אך התקשה בצפייה במכשירים עקב העשן בתא הטייס. המטוס סטה עוד ועוד מערבה, וזמן קצר לאחר מכן התרסק באזור מיוער בקרבת ציריך, בעקבות אובדן כוח חשמלי.
כל האנשים על סיפון המטוס, בהם 15 ישראלים, נספו בהתרסקות. על הנרצחים נמנה גם הרופא, פרופסור חנוך מילויצקי.
הנספים הישראלים הובאו למנוחות בקבר אחים בהר המנוחות בירושלים.
הפצצה יועדה להיטמן במטוס אל על בטיסה ממינכן לשדה התעופה לוד, אך בשל עיכוב ממושך הועבר פריט הדואר שבו נטמנה הפצצה לטיסה 330 של סוויסאיר. באותו יום התפוצץ מטען גם במטוס חברת אוסטריאן איירליינס בדרכו מפרנקפורט לווינה, אך מטוס זה הצליח לנחות ללא נפגעים.
החזית העממית לשחרור פלסטין - המפקדה הכללית נטלה אחריות על הפיגוע.
אתר ההתרסקות היה במרחק של כ-900 מטר מכור מחקר גרעיני שווייצרי. תחנת הכוח הגרעינית בזנאו שנפתחה ב-1969, נמצאת רק כשני קילומטרים מאתר ההתרסקות.
שטף דם פנימי
כפר נוער
כפר נוער או חוות נוער הוא קהילה חינוכית, לרוב במסגרת של פנימייה, בה לסביבה החברתית יש משקל רב בטיפוח הנוער וחינוך לחיים עצמאיים.
כפר נוער מהווה מסגרת חינוכית פנימייתית, בה קיימות מספר גישות המשולבות ביניהן:
הגישה הכוללת העומדת מאחרי הקמת כפרי הנוער אומרת, שהתלמיד נחשף הן לפעילות הוראה והן להשפעותיה של סביבה מטפחת, ומכאן נובע פוטנציאל חינוכי וקידום לימודי רב.
כפרי הנוער כוללים תמיד בית ספר ופנימייה, וחלק כוללים גם משק חקלאי ופינת חי.
הניסיון הראשון.
בשנת 1904, ישראל בלקינד, ממייסדי ביל"ו, הקים במושבה מאיר שפיה ליד זכרון יעקב מוסד חינוכי. המוסד קלט יתומים מניצולי פרעות קישינב. היה זה "כפר הנוער" הראשון בארץ ישראל. השם שניתן לו היה: "קריית ספר". מייסדו הגדיר כך את המטרה החינוכית של הכפר: "לברוא דור חדש, דור עברי במלוא מובן המילה, דור אשר גוף בריא ורוח בריאה יתלכדו, דור אשר ידיו תדענה לאחוז בעט ובמחרשה, ופיו ידבר בלשוננו". לשם כך הועסקו הילדים, בצד הלימודים הרגילים, גם בחקלאות, בספורט ובטיולים. המזכיר של כפר הנוער היה ישראל שוחט, ממייסדי השומר. כאן נרקמה התוכנית הראשונה להקמת ארגון ההגנה היהודי הראשון. אחר שנים ספורות נסגר בית הספר מחוסר אמצעים. הוא נפתח שוב, אחרי מלחמת העולם הראשונה לקליטת ילדים פליטים. היום יש במקום כפר נוער הנושא את השם "מאיר שפיה".
כפר נוער – הלכה למעשה.
בכפר בתיה, כפר נוער שנוסד בשנת 1947, היו מקובלים בשנים הראשונות להקמתו העקרונות הבאים המהווים דוגמה לעקרונות שהיו נהוגים בכל כפרי הנוער:
לשם הפעלה של כפר נוער נדרש צוות מצומצם ובעל הכשרה מיוחדת. החיסכון מהפעלת צוות המבוגרים שימש לשיפור רמת ההכנה של הנוער לחיי היום יום, בבוא היום, כאשר יתגייס לצבא ויצא לעולם המבוגרים, בין השאר עם תעודת בגרות.
יו טה יונג, סוציולוג קוריאני שהתגורר שנים בישראל מקדם הקמת כפר נוער בקוריאה הדרומית.
כפרי הנוער בישראל.
כפרי הנוער היו בעבר ברובם בחסות עליית הנוער ואחר כך עברו לטיפול הסוכנות היהודית, חלקם היו בחסות ויצו או נעמת. בשנות האלפיים, כל כפרי הנוער פועלים באחריות המינהל לחינוך התיישבותי ועליית הנוער במשרד החינוך, אשר גם מפנה תלמידים לכפרי הנוער הקיימים, אם כי הבעלות עליהם נשארה כשהייתה.
כפר הנוער הראשון שנוסד בארץ ישראל ופועל עד היום הוא מקוה ישראל שהוקם ב-1870. כפר הנוער בן שמן נוסד בשנת 1927 ופועל גם הוא עד היום.
חלק משמעותי מכפרי הנוער הקיימים היום נוסדו מיד לאחר תום מלחמת העולם השנייה ובתקופת העלייה ההמונית (עד שנת 1950), כפתרון הן לילדים עולים (חלקם ניצולי שואה), והן לכאלו שהתא המשפחתי שלהם היה חסר או שלהוריהם לא הייתה היכולת מבחינה כספית ונפשית, להקדיש לצורך חינוך ילדיהם.
כפרי הנוער קולטים ילדים ובני נוער מרקע שונים: כאלו המעוניינים להתפתח אישית בסביבה תומכת, רקע של מצוקה משפחתית ולימודית, עולים (לרבות פרויקט נעל"ה), הן כאלו שעלו בגפם והן כאלו שעלו עם משפחותיהם.
קיימים כפרי נוער כלליים וכפרי נוער דתיים. בעבר כל כפרי הנוער היו חקלאיים, אולם עקב ירידת קרנה של החקלאות ביטלו חלקם פונקציות אלו.
במהלך השנים נסגרו חלק מכפרי הנוער, וחלק שינוי את ייעודם. בעשור השני של המאה ה-21, קיימים בישראל כ-60 כפרי נוער בהם מתחנכים כ-18,000 תלמידים, בהם: הכפר הירוק, עיינות, בן שמן, חוות הנוער הציוני, כנות, ויצו ניר העמק, הדסים, הדסה נעורים, כפר סילבר, נהלל, כדורי, כפר הנוער הדתי, כפר בתיה, כפר גלים. בשנת 2014 הוקם כפר הנוער ביכורים.
גללים
Х (כתב קירילי)
כַה היא אות באלפבית הקירילי המייצגת עיצור וילוני, חוכך, אטום /x/ - הגייתה המקורית של כ"ף רפה, וערכה בספרות קיריליות הוא 600. כאשר זו נמצאת לפני אות מרככת, היא נהגית /xʲ/. מקורה באות היוונית כי וצורתה כשל כי גדולה. נקראה בעבר כַארוּ.
אסטרוד ג'ילברטו
הידרוקסיטריפטאמין
מערכת השמיעה
מערכת השמיעה היא מערכת החישה, האחראית על חוש השמיעה ומאפשרת קליטת קולות. המערכת אחראית על התמרת הקלט הפיזיקלי השמיעתי אל אות חשמלי והעברתו למרכזי העיבוד המרכזיים במוח, על ניתוח מרכיביו והפקת מידע מכך ועל זיהוי מקורו. לעיתים לשם פעולות הניתוח נעזרת מערכת השמע במידע המגיע ממערכות חוש אחרות כגון מערכת הראיה, וכן בניבויים אשר הוכנו על בסיס ידע קדום מבעוד מועד.
הגירוי השמיעתי.
הגירוי אותו מערכת השמע מנתחת על מנת להפיק מידע הוא גלי קול. האוויר העשוי מחלקיקים שונים יכול להידחס ולהתרווח כתלות בגורמים פיזיקליים שונים כמו טמפרטורה. לעיתים קרובות דחיסות האוויר מופיעה במחזוריות מסוימת, אשר ניתנת לאפיון כגל ונהוג לקרוא לו גל קול. מערכת השמע בנויה כך שהיא מתמירה את תכונות הגלים הפיזיקליות משרעת, תדר ורמת מורכבות אל עבר הממד התפיסתי הכולל את עוצמת הצליל (Loudness), גובהו (Pitch) וגוונו (Timbre) בהתאמה.
אנטומיה של האוזן.
האוזן מחולקת לשלושה חלקים נפרדים: האוזן החיצונית, האוזן התיכונה והאוזן הפנימית.
האוזן החיצונית.
החלק הנראה לעין של האוזן נקרא אֲפַרכֶּסֶת, הוא עשוי מסחוס וקיים רק ביונקים. עיצוב האפרכסת מותאם לקליטת קולות ולכוונם אל תוך חלקי האוזן הפנימית, ובכך לשפר את יכולת קליטת הקול מהסביבה.
האפרכסת מתעלת את גלי הקול לתוך תעלת השֶמַע, שבקצה נמצא עור התוף.
תעלת האוזן בחלקה החיצוני עשויה מסחוס, ובעומקה, כשני שלישים ממנה נמצא בתוך עצם. היא מצופה בעור דק, המשכי לעור האפרכסת. בקצה התעלה העמוק נמצא עור התוף, הוא מתוח בקצה צינור השמע, ומעברו השני האוזן התיכונה.
האוזן התיכונה.
האוזן התיכונה נמצאת בין עור התוף אל השבלול במרווח בנפח של שני מיליליטר. מבחינה תפקודית האוזן התיכונה משמשת כמגבר המגביר את תנודות עור התוף ומעביר אותן לאוזן הפנימית המלאה בנוזל.
התנודות עוברות לאורך שלוש עצמות קטנטנות. העצם הראשונה, נקראת עצם הפטיש (Malleus), מחוברת לעור התוף ונעה כאשר הוא רועד.
כאשר עצם הפטיש נעה היא מזיזה את העצם השנייה - עצם הסַדָן (Incus), אשר בתורה מניעה את העצם השלישית - עצם הארכוף (Stapes). התנודות עוברות דרך הארכוף אל החלון הסגלגל, שהוא למעשה קרום הנמצא בכניסה אל האוזן הפנימית.
עצמות השמע מחד, והפרש השטחים בין שטח עור התוף לשטח משטח הדריכה של הארכוף, גורמים להגברה של הכוח שמפעיל גל הקול פי שלושים ובכך הם תורמים להעברה יעילה של הקול מן האוויר לתנודות של גלי נוזל באוזן הפנימית. מלבד יכולת ההגברה, לאוזן התיכונה תפקיד חשוב בשמירה על השבלול מפני גלי קול חזקים מדי שעלולים לגרום נזק לשמיעה. הארכוף ניחנת ביכולת לשנות את זווית ההקשה, כך שבעת הצורך הכוח המועבר לחלון הסגלגל מופחת. כמו כן, ישנם שרירים קטנים אשר גלים בתדר נמוך ובעוצמה גבוהה מפעילים אותם במנגנון רפלקסיבי היוצר מתיחה של עור התוף, ונעילה של הארכוף.
האוזן הפנימית.