גבריאל עדיין לא מרוצה, והוא רוצה לדעת עוד על אוואנטסיה. אלדריין שולח אותו לעץ הידע, ושם גבריאל חווה הזיה אודות ברודר יעקב נושא כאב גדול באגם הלהבות ('The Final Sacrifice'). אלדריין מספר לגבריאל על גביע מוזהב שנמצא קטקומבות שברומא, ובו תקועות מאות נשמות תועות ומעונות, אך מזהיר אותו מפני מפלצת אשר שומרת על הגביע. האלף מנסה להניא את גבריאל ואת רגרין מלחזור לעולם בני האדם, אך הם בכל זאת מגיעים לרומא. הם מוצאים את הגביע בקטקומבות, ומפילים אותו, ונשמות רבות מצליחות לברוח ('Chalice of Agony'). המפלצת מתעוררת ותוקפת את שניהם. רגרין נרצח, אך גבריאל מצליח להתחמק.
גבריאל חוזר לואנדרואי, שחיכה לו עד עתה. הדרואיד ממלא את חלקו וחומק אל תוך הכלא בלילה כדי לשחרר את אנה. שם הוא פוגש את ברודר שהתחרט על מעשיו הקודמים. פאלד פון קרונברג, אשר גם אותו תקפו פקפוקים ('Memory'), תופס אותם ומנסה לעצור אותם. הדבר מגיע לקרב, ובו קרונברג הורג את ואנדרואי ואז נשחט בידי ברודר. אנה מצליחה לברוח, והיא מתאחדת שוב עם גבריאל – והם הולכים קדימה אל תוך עתידם הלא ידוע ('Into the Unknown').
דעות.
הכנסייה הקתולית תופסת חלק מרכזי בעלילה. בעלי תפקידים בכנסייה, כמו קלמנס השמיני, מבוקרים על כך שהם מחזיקים את 'האמת היחידה' לדעתם, ומנסים לשמור על אנשים הפשוטים קלי דעת וצרי אופקים, לא מבינים שהם עצמם עיוורים מדי כדי לדעת מהי האמת. זו לא הפעם הראשונה שסאמט מפנה ביקורת שכזו כלפיי הכנסייה בעבודותיו; בשירים רבים של אדגאי, כמו 'The Kingdom' או 'Theater of Salvation' – התמות, העלילה, והדיאלוג, פונים כנגד הכנסייה, ודומים לאלו המצויים באוואנטסיה.
קווסאקי
קווסאקי ביפנית: 川崎
קארקאס
אבאנטסיה
אנטיכריסט
בתאולוגיה הנוצרית, אנטיכריסט או אנטיכריסטוס הוא אדם (או מהות) המייצג את הרוע המוחלט ומהווה את אויבו של ישו. מקור המילה ביוונית (αντίχριστος), ופירושה המקורי "במקום המשיח". המונח העברי הוא צורר המשיח (צר המשיח) או שׂוֹטֵן המשיח. אנטיכריסט מתואר כדמות של משיח שקר שמהווה את הנגטיב של ישו ומתנגד וכופר במשיחיותו, ואף מעמיד לו אלטרנטיבה שקרית. הדמות נוצרה בהשראת נבואת דניאל () בחזיון ארבע החיות, ומתוארת בהרחבה בברית החדשה בחזון יוחנן, באיגרת השנייה אל הקורינתים (יא, ד), ובאיגרת אל הגלטים (א', ו-ז). דמות זו לקוחה מהחיות שבחזיון דניאל, ולכן היא מכונה במסורת הנוצרית גם "החיה".
דמות האנטיכריסט לקוחה מאגדה עממית המספרת שלאחר הגליית היהודים הופיע אנטיכריסט והציע להם להשיב אותם לארצם וכאשר נענו לו השליך אלפים מהם לים. אלברטוס מגנוס ותומאס אקווינס הקדישו תשומת לב רבה לאגדה זו וטענו שאנטיכריסט ייוולד בבבל, בשבט דן, יעלה לירושלים, שם ישכנע בקלות את היהודים שהוא המשיח, יבנה מחדש את בית המקדש ויכריז על עצמו כאלוהים.
כשם שבמסורת הנוצרית למשיח ישנן שתי ביאות, כך כנגדו לאנטיכריסט ישנן שתי ביאות. בתקופתו של יוחנן אנטיכריסט נתפס כמלכות רומי שצלבה את ישו ההיסטורי. בתקופה המודרנית היא נתפסת כמלכות רומא המתחדשת, קואליציה של עשר מדינות המכונה "בבל הגדולה" או "הזונה הגדולה" - שסממניה פאר ושחיתות, שמובילות תרבות דתית שקרית, שכופרת במשיחיותו של ישו. הדמות העומדת בראש המלכות מוצגת כדמות ממלכתית בעלת חזות נורמטיבית ועם זאת דמונית ובעל כוחות מטפיזיים, ששואבת את כוחה מהשטן ומייצגת את הרוע הצרוף עלי אדמות, שאמורה להופיע באחרית הימים, לאחר כינון ממלכה יהודית ובית מקדש בתוכה.
לאנטיכריסט אמורים להיות סממנים צורניים דומים למשיח הנוצרי, ולכן הוא אמור להיות אדם כריזמטי ונואם בחסד "פום ממלל רברבן", שיכונן בתחילה תחת משטרו רב-העוצמה שלום עולמי, ויאחד עמים רבים תחת חסותו, כשלצידו נביא שקר דתי. סימנו על פי אותה תפיסה המספר 666, שייחקק על מצחם וידיהם של מאמיניו, ויאפשר להם לסחור ולקנות תחת שלטון אנטיכריסט. בסופו של דבר אמורה להיות מלחמה עולמית נגד כוחות אנטיכריסט, שיובסו בידי המאמינים וישו בראשם. שם המלחמה, "ארמגדון", לקוח מהשם העברי "הר מגידו", אזור שהתרחשו בו מלחמות רבות וחשובות, בעולם העתיק ואף בעת החדשה. יש נוצרים הרואים באיחוד האירופי, ואף באו"ם, את הדמות המכונה אנטיכריסט.
דמויות שונות לאורך ההיסטוריה, שרדפו את הכנסייה ואת המאמינים הנוצרים, הוגדרו כאנטיכריסט. בימי הביניים זיהו אנשי הנצרות אישים שונים ואף בעלי חיים עם אנטיכריסט, וגורלם היה עינויים ואף מוות. בעת החדשה המוקדמת, מרטין לותר ראה באפיפיור את אנטיכריסט, בהשפעת חיבורו של לורנצו ואלה על זיוף מתת קונסטנטינוס. גם בעת החדשה אנשי נצרות שונים ניסו לזהות דמויות היסטוריות עם אנטיכריסט, בהם נפוליאון, אדולף היטלר, בניטו מוסוליני ואפילו רונלד רייגן, שבאנגלית כל שם משמותיו מורכב משש אותיות ומהווה צירוף של המספר 666. בהשראת התפיסה הנוצרית נעשו מספר רב של סרטים העוסקים בהופעתו של אנטיכריסט ובמלחמת אחרית הימים.
בדתות האחרות.
בדתות האברהמיות.
אסלאם.
באסלאם, המקבילה לדמות האנטיכריסט היא הדמות דג'אל, שמתוארת כדמות רעה באסכטולוגיה האסלאמית. למרות שאינו מוזכר בקוראן, ישנם מוסלמים המאמינים שהוא יופיע תוך העמדת פנים שהוא המהדי, לפני יום הדין. הוא ייסע ברחבי העולם, תוך שהוא נכנס לכל עיר שהוא חפץ, מלבד מכה ומדינה. ואז עיסא יירד מן השמים אל הצריח הלבן שבמסגד האומיי, ויניח את ידיו על גבם של שני מלאכים, בזמן שהדג'אל מתפלל. ויהיה זה עיסא שבסופו של דבר יהרוג את דג'אל, באמצעות מטה משה.
בחדית'ים סוניים ושיעים, ובמיוחד אצל התריסריים מופיעה דמות נוספת בשם סופיאני , שלעיתים מזוהה בתור דג'אל עצמו או כדמות נפרדת הפועלת לצד דג'אל.
יהדות.
בתורה לא קיימת דמות מקבילה לאנטיכריסט. אמנם קיימים ביהדות משיחי שקר, אך עדיין לא מוזכרת בתורה דמות מקבילה לאנטיכריסט, שבמהותה נוגדת לחלוטין את הטוב. ולא רק זאת, אלא שהרמב"ם בספרו "משנה תורה" כותב שכאשר יתגלה המשיח היהודי, אז כל העמים ייווכחו בטעותם, שדתם הייתה שקר:
עם זאת, במקורות אחרים החל מתקופת הגאונים ובספרות היותר מאוחרת, מוזכרת דמות בשם ארמילוס הרשע, מלך הגויים, שעתיד להתנכל ליהודים ולהמית את משיח בן יוסף, ולבסוף יוכרע על ידי משיח בן דוד. בספר אבקת רוכל, ארמילוס מתואר כמי שיציג את עצמו כמשיח ומכונה בספר באופן מפורש אנטיכריסט.
אנטיכרייסט
אנטי-כריסט
קווסאקי (אופנועים)
קווסאקי הוא מותג של התאגיד היפני תעשיות כבדות קווסאקי המייצר אופנועים בחטיבת מוצרי הצריכה שלו. היקף הייצור מציב את קווסאקי כאחת מחמש יצרניות האופנועים הגדולות בעולם. רוב הייצור מתבצע ביפן והשאר בדרום-מזרח אסיה וצפון אמריקה. במסגרת חטיבה זו מיוצרים גם טרקטורונים, אופנועי ים, מנועים ורובוטים. ייצור האופנועים וכלי הרכב הנוספים מהווה כ-30 אחוז מהיקף הפעילות של התאגיד.
היסטוריה.
קווסאקי החלה לייצר רכיבים לתעשיית האופנועים בשנות ה-50 של המאה ה-20 וב-1954 ייצרה לראשונה אופנוע קטן במסגרת חטיבת האווירונאוטיקה. בשנת 1963 היא רכשה את חברת מגורו היפנית שהייתה בעלת ניסיון בייצור אופנועים במשך עשרות שנים. עקב הרכישה התרחב קו הדגמים של החברה בצורה משמעותית והחל ייצוא אופנועים לארצות הברית. אופנועים אלו היו קטנים יחסית ובעלי מנוע שתי פעימות.
בשנת 1965 החלה קווסאקי לייצר אופנוע בעל מנוע ארבע פעימות בנפח 650 סמ"ק שכינויו היה W1. היה זה האופנוע היפני בעל נפח המנוע הגדול ביותר עד אז, אך למרות זאת הוא היה חלש מדי והביא להחלטה לחזור ולהתמקד במנועי שתי פעימות. כך נולד ה-H1 שכונה בארצות הברית בשם MACH III. היה זה אופנוע בעל מנוע שלושה צילינדרים בנפח 500 סמ"ק עם הספק של 60 כוחות סוס שהיה הגבוה ביותר בזמנו. אופנוע זה הביא לקווסאקי תהילה והפך אותה לבעלת תדמית חדשנית בקרב ציבור הרוכבים.
קריירת המרוצים של קווסאקי לוותה במשך השנים בחוסר יציבות, כנראה עקב מדיניות תקציב שמרנית של התאגיד. ב-1969 משיגה קווסאקי את ההישג הראשון במרוצי אופנועי גרנד פרי בקטגוריית ה-125 עם הרוכב הבריטי דייב סימונס. זו הייתה האליפות היחידה ב-125, ועבר עשור נוסף עד לזכייה בתואר אחר במרוצי הגרנד פרי. בשנות ה-70 ניסתה החברה את כוחה גם בקטגוריית ה-500 הבכירה, אך ללא הצלחה יתרה.
ב-1973 חזרה קווסאקי אל מנוע ארבע הפעימות עם ה-Z1. היה זה אופנוע עם מנוע ארבעה צילינדרי בנפח 900 סמ"ק עם הספק של 82 כוח סוס. הספק זה הציב שוב רף חדש בתחרות בין יצרני האופנועים. אופנוע זה היה גם המהיר ביותר בתקופתו.
ב-1979 הציגה החברה אופנוע בעל מנוע חריג של שישה צילינדרים המסודרים בשורה. היה זה ה-Z1300 בנפח של 1300 סמ"ק והספק של 120 כ"ס. משקל האופנוע עם זאת היה גבוה יחסית והתקרב ל-300 ק"ג כך שהדגם התאים יותר לאופי רכיבה הידוע כרכיבת תיור, ואכן קווסאקי מציגים מספר שנים אחר כך את הווייג'ר שמבוסס על ה-Z1300 ומוסיף לו פיירינג גדול ואבזור נוסף לרכיבת תיור.
ב-1978 התחילה קווסאקי ברצף הצלחות במרוצי הגרנד פרי עם שמונה אליפויות בקטגוריות ה-250 וה-350 שהביאו לה קורק בלינגטון הדרום אפריקאי ומנג אנטון הגרמני. אליפות ה-350 של אנטון ב-1982 הייתה האחרונה בקטגוריה לפני ביטולה.