מניעה שלישונית היא מניעה המתייחסת לאדם הבודד המצוי בסכנה אובדנית פעילה. קיימות שיטות התערבות רבות שפותחו למניעת התאבדות. השיטות הנפוצות הן שיחה ישירה, הערכת מסוכנות על ידי כלי סקירה שונים, הרחקת אמצעים מסוכנים והתערבות חברתית.
בשנים האחרונות פותחו שיטות לאיתור אדם אובדני בעזרת אלגוריתם שפועל על מידע מאחד או מכמה מקורות כגון תיק רפואי, טלפון נייד, רשתות חברתיות. למסקנת כמה מחקרים, שימוש בשיטה מבוססת אלגוריתם יכול להוביל לאיתור מדויק יותר של אדם אובדני.
על פי מחקרים, בערך 75% מאנשים שביצעו התאבדות ראו פסיכיאטר במהלך השנה קודם למותם, ביניהם 45-66% שראו פסיכיאטר במהלך החודש הקודם להתאבדות. בין 33%-41% יצרו קשר עם שירותי בריאות נפש בשנה קודם לכן, וביניהם 20% בחודש שלפני. מחקר זה מלמד על החשיבות הגדולה והצורך של כלי סקר יעילים. נוסף לכך, על פי מחקר קנדי שנערך 48% ממטופלים שהיו להם מחשבות אובדניות וכ-24% מאנשים שביצעו ניסיון התאבדות לא קיבלו כל טיפול או אפילו ניגשו לקבל עזרה.
שיחה ישירה: ארגון הבריאות העולמית מציין דרך זו כצורה יעילה מאוד להעריך מסוכנות אובדנית אצל אדם. על פי מתודה זו, יש לשאול באופן ישיר על ניסיונות התאבדות בעבר ורצון להתאבד בהווה וכן על תחושת דיכאון. בניגוד לתפיסה פופולרית, דיבור עם אנשים על התאבדות אינו מעודד אותם לעשות כן או מכניס רעיון זה לראשם. עם זאת, שיחה בנושא צריכה להיות בזהירות, מתוך רגישות רבה. במהלך השיחה יש לנסות להפחית את תחושת העצב ולתת ביטחון לאדם כי יש אפשרות לטפל בתחושותיו הקשות. חשוב לציין בהקשר זה כי על פי מחקר שנערך 66% מחולים הסובלים מדיכאון לא ידעו כי מחלתן ניתנת לטיפול. מה שמדגיש את החשיבות של הצורך להסביר למטופל כי יש אפשרות לטפל ולהקל במחלתו. ארגון הבריאות העולמי ממליץ שלא לומר ש"הכל יהיה בסדר" ולנסות לגמד את הבעיה, כמו גם לא לתת הבטחות שווא. אלא להכיר בבעיה ובחומרתה, ולפרט את דרכי הטיפול וההתמודדות האפשריים..
אחד הפרסומים שזכו להדים בהקשר של מניעה שלישונית הוא "מה תאמר לאדם שעל הגג" שחיברו הפסיכולוגים אבשלום אליצור וחיים עומר. חיבור זה מציע טקסט שניתן להשתמש כאשר אדם העומד לבצע התאבדות. טקסט זה זמין לשימוש חופשי באינטרנט.
זיהוי סימנים אישיים המרמזים על כוונת אובדנות.
ניסיונות אובדניים, פגיעה עצמית או דיבור על מוות הם התנהגויות מסכנות שאדם יכול לנקוט בהם לא על מנת להתאבד, אלא כדי לבקש עזרה, להעניש אדם אחר או כדי לקבל תשומת לב. לדוגמה, חיתוך ורידים בצורה שטחית היא פרקטיקה נפוצה שלא אמורה להביא למות המבצע אותה, ויכולה לנבוע מרצון האדם לאותת בצורה לא ישירה שמשהו לא בסדר. התנהגויות מהסוג שפורט יכולות לשמש כנורת אזהרה על התאבדות משמשת ובאה.
כלי סקר.
קיימים מספר כלים להערכה קלינית של אובדנות. הכלים נועדו לשימוש על יד אנשים שעברו הכשרה לכך: רופאים וצוות רפואי בחדר מיון וכדומה. דוגמה לכלי כזה הוא 'סולם קולומביה לדירוג חומרת אובדנות' (C-SSRS). לכלי זה יש גם חלק של דיווח עצמי. תרגום לעברית של ה כלי זה ניתן למצוא בספר "להאיר את הרי החושך, התנהגות אובדנית בקרב בני נוער" עמ' 321-330.
דילמות במניעת התאבדות.
ההפעלה של אסטרטגיות המניעה השונות עשויות להעלות מגוון של דילמות: מיהן הקבוצות שנמצאות בסיכון חמור יותר מאחרות כיום? באילו אמצעי מניעת התאבדות משתלם יותר להשקיע מבחינת יחס עלות / תועלת בהנחה שהתקציב המיועד להפעלת התוכנית אינו אינסופי? סוג אחר של דילמות מתייחס לנקודות חמות: האם יש להכריח הנהלה של קניון הממוקם במבנה גבוה להתקין אמצעים למניעת התאבדות? והאם אפשר להטיל אחריות על התאבדות על מקום שלא פעל כדי למנוע אותה?
בישראל.
בשנת 1997, ערן אדרת, חייל בן 19, מת לאחר שהביע באינטרנט את רצונו להתאבד, וקיבל הנחיות מפורטות כיצד לבצע זאת עם רובה M16 שברשותו. בעקבות מקרה זה, בשנת 1999, הקים ד"ר אבשלום אדרת, אביו של ערן, את עמותת אשנ"ב - אנשים למען שימוש נבון באינטרנט, שעוסקת במניעת התאבדות. שנתיים לאחר ייסודה הקימה העמותה את פורום סה"ר (סיוע והקשבה ברשת), שהיה פורום התמיכה המקוון הראשון בישראל.
התוכנית הלאומית למניעת התאבדות בישראל.
לאחר שנים של מחקר, פיילוט ולימוד מהנעשה בעולם יצאה לדרך התוכנית הלאומית למניעת אובדנות והתאבדות של ישראל. זאת אחרי שבדצמבר 2013 עברה פה אחד החלטת ממשלה לפיה מניעת התאבדות היא אינטרס לאומי שיש להתמודד עמו במאמץ משולב של כל המערכות הנוגעות לעניין. לצורך כך הוחלט להפעיל תוכנית לאומית למניעת אובדנות והתאבדות. המטרות שנקבעו לתוכנית היו: איתור יזום של אנשים בסכנת התאבדות והפנייתם לגורמי טיפול, שיפור הרצף הטיפולי בין המערכות במטרה למנוע ניסיון התאבדות נוסף ויצירת שיח נורמטיבי למניעת התאבדות בציבור בישראל. אסטרטגיות המניעה במסגרת התוכנית הן: הסברה והעלאת מודעות להתאבדות כבעיה חברתית, טיוב נתונים אפידמיולוגיים, איתור יזום, הכשרות לשומרי-סף, הבטחת רצף טיפולי באמצעות מתאמים, קווים חמים, סיוע למשפחות שיקירהן התאבדו והקטנת הגישה לאמצעים קטלניים.
הטמעת התוכנית.
הגוף האמון על הטמעת התוכנית הוא היחידה למניעת אובדנות במשרד הבריאות. התוכנית מוטמעת בהדרגה בבתי ספר, לשכות רווחה, לשכות שרות תעסוקה, קופות חולים, בתי חולים מוסדות וארגונים לטיפול בעולים, ועוד. כיום פעילות בתוכנית 40 רשויות מקומיות באזורים שונים בארץ. בשנים הקרובות עתידה התוכנית להתרחב לרשויות נוספות.
לקריאה נוספת.
אברמי, ש. (2006). "אחרון מכתבו ילבין: השפעת ההתאבדות על בני משפחה". תל אביב הוצאת עם עובד.
אברמי, ש. (2013). "למידה מהצלחות, תוכנית לאומית למניעת התאבדות". מרכז המידע של הכנסת
אלוורז, א. (2011). "האל הפראי: עיון בהתאבדות". ירושלים: הוצאת כרמל.
אליצור, א' ועומר ח'. (ללא ציון תאריך). "מה תאמר לאדם שעל הגג". באתר הבית של אבשלום אליצור.
בורשטיין-קלומק, ע'. (2016). פרק 12: שיטות למניעת התאבדות בקרב צעירים. בתוך: לוי-בלז, י' בורשטיין קלומק, ע', גביעון, י', ואפטר א'.(עורכים). "להאיר את הרי החושך: התנהגות אובדנית בקרב בני נוער." תל אביב: דיונון. עמ' 190-199
דליהו, י., מלמד, י. (2002). התמודדות עם אובדנות שלא על רקע מחלת נפש. "רפואה ומשפט". 27, 79-83.
ויצטום, א., מרגולין, י. (2009). פסיכיאטריה ומשפט בארץ ישראל: היבטים היסטוריים. "רפואה ומשפט." 41, (דצמבר 2009), 124-140.
יאנקו, י., קוטלר, מ.(2012). "בית המשפט: התאבדות שבוצעה מגג קניון עזריאלי אינה באחריות הנהלת הקניון." מהאתר Doctors Only
כספי, א' (ללא תאריך) "השומר אחי אנוכי". מאתר עמותת בשביל החיים.
רוסו, ז.ז. (2006). "האמנה החברתית". תל אביב: הוצאת רסלינג.
לוי בלז- י' (2016). המלצות לסיקור מקרי התאבדות בתקשורת. בתוך: לוי-בלז, י' בורשטיין קלומק, ע', גביעון, י', ואפטר א'.(עורכים). "להאיר את הרי החושך: התנהגות אובדנית בקרב בני נוער." תל אביב: דיונון. 218-220
לוי בלז- י' (2016). מילים יכולות להרוג? סיקור מקרי התאבדות בתקשורת המסורתית ובתקשורת החדשה והשפעתו על אובדנות בקרב צעירים. בתוך: לוי-בלז, י' בורשטיין קלומק, ע', גביעון, י', ואפטר א'.(עורכים). "להאיר את הרי החושך: התנהגות אובדנית בקרב בני נוער."תל אביב: דיונון.158-178
פרוכטר, א' ושלף, ל' (2016). מניעת התאבדות בצה"ל מתקופת קום המדינה ועד לתוכנית המניעה הנוכחית. בתוך: לוי-בלז, י' בורשטיין קלומק, ע', גביעון, י', ואפטר א'.(עורכים). "להאיר את הרי החושך: התנהגות אובדנית בקרב בני נוער."תל אביב: דיונון. 277-286.
Doessel, D.P., Williams, R.F.G.(2010). The Economic Argument for a Policy of Suicide Prevention. "Suicidology Online" 2010; 1:66-75.
Durkheim, E.(1952). Suicide : a study in sociology. London : Routledge &amp; Kegan Paul.
Hawton, K., Bergen, H., Simkin, S., Dodd, S., Pocock, P., Bernal, W., Gunnell, D., Kapur, N. (2013). Long term effect of reduced pack sizes of paracetamol on poisoning deaths and liver transplant activity in England and Wales: interrupted time series analyses. "British Journal of medicine". doi: 10.1136/bmj.f403
Hawton, K., Bergen, H.,Simkin, S.,Dodd, S., Pocock, P.,Bernal, W.,Gunell, D., Kapur, N.(2013). Long term effect of reduced pack sizes of paracetamol on poisoning deaths and liver transplant activity in England and Wales: interrupted time series analyses. British Medical Journal 2013;346: 403. doi: 10.1136/bmj.f403
Isaak, M., Elias, B., Katz, L.Y., Belik, S.L., Dean P.F. (2009). Gatekeeper training as a preventative intervention for suicide: A systematic review". Canadian Journal of Psychiatry-Revue Canadienne de Psychiatrie", 54 (4), 260-268.
Mann,J.J., Apter, A.,Beautrais,A., Currier, D., Hass, A., Hegrl, U, Lonnquist, J., Malone, K., Marusik, A., Mehlum, L., Patton, G., Phillips, M., Rutz, W.,Rihmer, Z., Shmidtke, A., Shaffer., D., Silverman, M., Takahashi, Y., Varnik, A., Wasserman, D., Yip, P., Hendin, H. (2005). Suicide Prevention Strategies: A Systematic Review". Journal of American medical association."  "294" (16):2064-2074
Martin, G. &amp; Page, A. (2009). "National Suicide Prevention Strategies: a Comparison". The University of Queensland. Retrieved from the  internet: