העיר החיצונית בנויה מ-17 במות מבודדות, כשהריכוזים העיקריים הם מצפון-מזרח ומדרום מערב לעיר הפנימית. שטחן בין 4.1 ל-214 דונם, וגובהן היחסי בין 0.1 ל-4.9 מטרים. על הבמות היו בעיקר בתי קברות, אזורי מגורים וסדנאות למלאכת יד. רוב הבמות תוארכו לתקופה האמצעית עד התקופה האחרונה של תרבות ליאנגג'ו. באחת הבמות נתגלו עמודים ששימשו בסיס למזח ומשוטי עץ, מה שמאשר את העובדה שהישוב שכן אז לגדת נהר.
יאושאן.
אתר יָאושָׁאן (瑶山遗址) שוכן כ-5 קילומטרים צפונית-מערבית לאתר העיר (), ומשתרע על שטח של 665 דונם. השרידים הארכאולוגיים משתרעים על שטח של 43 דונם על פסגת גבעה בגובה 35 מטרים מעל פני הים (וגם מעל לסביבתה). זהו האתר העתיק ביותר בין האתרים של ליאנגג'ו, והוא מתוארך ל-3,300 לפני הספירה (התקופה הראשונה של תרבות ליאנגג'ו). האתר שימש לפולחן של הקרבת קורבנות ולקבורת האצולה. החלק העתיק ביותר הוא המזבח שהיה בנוי משטח שנחפר ובמרכזו יצרו שתי מדרגות עפר. החלק העליון בגודל של 6 על 7 מטרים מאדמה אדומה והחלק התחתון מאדמה אפורה בגובה 70 סנטימטרים. בשולי השטח החפור היו סוללות אבנים שנועדו לייצב את החפיר. כיום נותרו רק הסוללה הצפונית והמערבית. מאוחר יותר נחפרו בשטח המזבח 13 קברים שבחלקם נחפרו בתוך החלק הדרומי של המזבח עצמו. כל הקברים מלבניים, כולם פונים דרומה, כששטח הקברים נע בין 2 ל-8.8 מטרים מרובעים, ובעומק בין 60 ל-160 סנטימטרים. בקברים נתגלו 754 פריטי קבורה כולל חפצים מירקן (הרוב), כלי קדרות, כוסות ירקן מצופים בלכה וחפצי אבן. לפי סוג הפריטים שהתגלו משערים שבקבוצת הקברים הצפונית נקברו נשים ובדרומית גברים.
הסכר הגבוה בפי העמק.
אתר "הסכר הגבוה בפי העמק" (谷口高坝) שוכן כ-11 קילומטרים צפונית-מזרחית לאתר העיר (), ומשתרע על שטח של 1,364 דונם. אתר זה הוא חלק ממערכת אגירת המים ההיקפית של אתר המורשת העולמית. האתר משתרע מזרחה ומערבה בפתח של שני עמקים בין ההרים לאורך כ-2.3 קילומטרים. נתגלו בו שישה סכרים על שטח של 76 דונם. אורכם של החלקים הארוכים ביותר ששרדו נע בין 100 ל-200 מטרים, והחתך שלהם קרוב לטרפזי. גובה הסכרים כיום בין 1.4 ל-15 מטרים וגובה קודקוד הסכרים בין 25 ל-40 מטרים מעל פני הים. הסכרים נבנו בין 3,100 לפנה"ס ל-3,000 לפנה"ס, והיו בשימוש עד 2,600 לפנה"ס (מהתקופה האמצעית עד תחילת התקופה האחרונה של תרבות ליאנגג'ו). בהקמת הסכרים השתמשו בשתי שיטות לבניית היסודות: או שחפרו תעלה או שריצפו עם יחידות עשויות מטיט עטוף בעשב. ביצירת גוף הסכרים ערמו טיט ירוק עטוף בחרסית צהובה.
הסכר הנמוך במישור – סוללה לפני ההרים.
אתר הסכר הנמוך במישור – סוללה לפני ההרים (平原低坝-山前长堤) שוכן על שטח של 3,492 דונם, כ-3.5 קילומטרים דרומית לאתר הסכר הגבוה בפי העמק וצפונית ומערבית לאתר העיר (). גם אתר זה הוא חלק ממערכת אגירת המים ההיקפית של אתר המורשת העולמית. בחפירות נתגלו ארבעה סכרים לאורך של 2.4 קילומטרים כשהם מחברים בין גבעות נמוכות מבודדות. אורך הסכרים בין 140 ל-400 מטרים ורוחבם בין 80 ל-140 מטרים, כשחתך הרוחב טרפזי. גובה הסכרים כ-6 מטרים, והשטח אותו הם מכסים הוא 112 דונם. גיל הסכרים על בסיס תיארוך פחמן-14 הוא בין 2,950 ל-2,850 לפנה"ס, והם היו בשימוש עד 2,600 לפנה"ס (מהתקופה האמצעית עד תחילת התקופה האחרונה של תרבות ליאנגג'ו). הסכרים נבנו באותה טכנולוגיה של אתר "הסכר הגבוה בפי העמק".
הסוללה לפני ההרים, הקרויה גם אתר טאנגשאן, חלק ממערכת אגירת המים ההיקפית של אתר המורשת העולמית, שוכנת כ-2 קילומטרים צפונית לאתר העיר. הסוללה מתפתלת ממזרח למערב. החלק ששרד הוא באורך של כ-5 קילומטרים וברוחב בין 20 ל-50 מטרים, וחתך הרוחב טרפזי. גובה הסוללה בין 2 ל-7 מטרים, כשגג הסוללה הוא בגובה בין 12 ל-20 מטרים מעל פני הים. שטח הסוללה כ-638 דונם. זהו השריד הגדול ביותר של מערכת המים. הסוללה מתחלקת לשלושה חלקים: החלק המזרחי הוא קו ישר באורך קילומטר, אורכו של החלק האמצעי כ-2 קילומטרים, והוא בנוי מזוג סכרים מקבילים (צפוני ודרומי), כשביניהם מרחק בין 20 ל-30 מטרים. והחלק המערבי מתחבר לסכר הדרומי ממשיך מעט מערבה ואז פונה דרומה. הסוללה בנויה מחרסית צהובה שנערמה על בסיס מאבנים.
בתי קברות.
חמישה בתי קברות נתגלו בתחומי אתר המורשת העולמית. אתר יאושאן, שתואר לעיל וארבעה בתי קברות בתחומי אתר העיר. איכות הקברים כפי שמשתקפת בגודלם, סידורם וכמות ואיכות חפצי הקבורה בהם מייצגת את המעמדות השונים בעיר. כאשר ככל שבית הקברות קרוב יותר לאזור הארמון, כך איכות הקברים גדולה יותר. ארבעת בתי הקברות הם:
היסטוריה.
על בסיס תיארוך פחמן-14 נקבע שהשרידים הארכאולוגיים של העיר ליאנגג'ו נבנו והיו בשימוש בין 3,300 לפנה"ס ל-2,300 לפנה"ס, וננטשו סביב 2,100 לפנה"ס. נוהגים לחלק תקופה זו לארבע תקופות משנה:
אף שיש שרידים פה ושם באתר המורשת המתוארכים אחרי 2,300 לפנה"ס, סביב 2,200–2,100 הם משויכים לתקופת צְ'ייֵנְשָׁאן-יָאנְג שאחרי תקופת תרבות ליאנגג'ו. העיר עצמה נשארה חרבה עד ימינו.
על סמך הממצאים הארכאולוגיים הייתה מחייתם של התושבים הקדומים של ליאנגג'ו מבוססת בעיקר על גידול אורז, גידול חזירים, ליקוט צמחים, דיג וציד. התזונה הושלמה בירקות ופירות ששרידיהם נתגלו בחפירות, חלקם מגידול עצמי דוגמת דלעת, מלון, אפרסק, שזיף, אפרסמון וענבים, וחלקם לוקטו דוגמת "Choerospondias axillaris" ו-"Rubus corchorifolius".
היסטוריה של גילוי האתר.
האתר נתגלה לראשונה ב-1936 על ידי הארכאולוג הסיני שְׁה שִׂינ'גֶנְג. הוא ערך חפירות ארכאולוגיות והניח כי מדובר באתר מהתקופה הנאוליתית בשל כלי חרס שחורים שמצא. ב-1959 הציע הארכאולוג שְׂיָה נָאי לכנות את התקופה תרבות ליאנגג'ו.
חפירות משמעותיות החלו ב-1986 באתר בית הקברות פאנשאן ובהן נתגלו 11 קברים גדולים הכוללים מעל ל-3,000 חפצים מירקן. שנה אחר-כך נערכו חפירות באתר יאושאן שבהן נתגלו המזבח ו-11 קברים גדולים שכללו 2,000 חפצי ירקן. ב-1989 הוכרזו שני האתרים ב"עשרת התגליות הארכאולוגיות הבולטות בסין".
בשנים שבאו אחר-כך נערכו חפירות רצופות ברחבי האתר ונתגלו חומות ושערי העיר, נחשף ערוץ הנחל המלאכותי ג'ונְגְגְ'יָאצוּן, ואותרו הסכרים של מערכת המים ההיקפית.
ב-1994 נכלל אתר ליאנגג'ו לראשונה ברשימת הבקשות של הרפובליקה העממית של סין לקבלת מעמד של אתר מורשת עולמית, וב-1996 הוא נוסף לרשימת האתרים ההיסטוריים והתרבותיים המרכזיים המוגנים ברמה הלאומית. ב-6 ביולי 2019 הוגדר האתר כאתר מורשת עולמית בשם "ההריסות הארכאולוגיות של העיר ליאנגג'ו" על ידי ארגון אונסק"ו בהחלטה של המושב ה-43 של ועדת המורשת העולמית.
רוק ניישן
רוק ניישן (באנגלית: Roc Nation) היא חברת תקליטי היפ הופ אמריקאית שנוסדה על ידי הראפר האמריקאי ג'יי זי ב-2008. החברה ממוקמת בניו יורק סיטי, ניו יורק. ב-2013, התמזגה רוק-א-פלה רקורדס, חברתו השנייה של ג'יי זי, עם רוק ניישן. האלבום הראשון שיצא על ידי החברה היה אלבומו של ג'יי זי, "The Blueprint 3". האלבום זכה במעמד "אלבום פלטינה" ואף לשבחים רבים ממבקרי המוזיקה.
בין האמנים החתומים בחברה ניתן למנות את ג'יי זי עצמו, ג'יי קול, ריהאנה ורפסודי.
אילן בוקארה
אילן בוקארה (נולד ב-14 במאי 1993) הוא כדורגלן עבר יהודי ממוצא צרפתי-הולנדי, ששיחק בעמדת הקשר.
קריירה.
בוקארה נולד בפרבר בולון-ביאנקור, ממזרח לעיר פריז לאמא הולנדית ואבא צרפתי. בוקארה החל את קריירת הכדורגל שלו בגיל שש בקבוצת הנוער אי.אס שש עשרה מהרובע השישה-עשר של פריז. לאחר עונה עבר לאתלטיק קלאב בולון-ביאנקור, ובמדיה שיחק במשך כשש שנים.
בגיל 13, התגלה בוקארה על ידי סקאוטרים מקבוצת הפאר הצרפתית פריז סן-ז'רמן שצירפו אותו לאקדמיה שלהם. לאחר שסיים את מחלקת הנוער, עבר לשחק בקבוצת המילואים והשתתף באליפות צרפת לחובבנים בעונת 11–2010. בעקבות הופעותיו זומן בוקארה לסגל נבחרת הולנד עד גיל 19.
בשנת 2011 בעקבות רכישתה של פריז סן ז'רמן על ידי קבוצת רוכשים מקטר רכשה הקבוצה שחקנים מובילים בכדורגל העולמי ובוקארה החליט לעזוב לקבוצה ההולנדית איאקס.
בקיץ 2012, חתם בוקארה לשלוש עונות באיאקס תמורת 500.000€. את הקריירה בקבוצה ההולנדית החל בקבוצת המילואים שלה אך בהמשך קודם והצטרף לסגל הראשון באוגוסט 2012. משחק הבכורה שלו בליגת העל ההולנדית היה מול הירנפיין כשעלה מהספסל בדקה ה-77'.
ב-2 בספטמבר 2013 הושאל לעונה אחת לקבוצת אוויאן מהליגה הראשונה בצרפת. במחציתה הראשונה של העונה שיחק לרוב בקבוצת המילואים שלה המועדון וב-8 במרץ 2014 ערך הופעת בכורה בסגל של הקבוצה בניצחון 0–1 על גנגאן .
בעונה שלאחריה חזר הקשר לאמסטרדם והצטרף לקבוצת המילואים של איאקס. הוא ערך ארבע הופעות בלבד במהלך עונת 15–2014. ב-25 בינואר 2015 הודיעה איאקס על שיחרורו מהמועדון.
בספטמבר 2015 חתם בהפועל כפר סבא מליגת העל ושיחק במדיה עונה אחת. בקיץ 2015, נבחן במכבי נתניה ולאחר שלא הרשים חתם בהפועל ירושלים. בסוף עונת 2016 עזב את הפועל ירושלים ופרש מכדורגל פעיל.
בוקארה ייצג את נבחרת צרפת במשחקי המכביה העשרים ב-2017.
נבחרת הולנד.
על אף שהוא בעל אזרחות צרפתית והולנדית, בחר בוקארה לשחק בנבחרת הולנד וזומן לנבחרת עד גיל 19 עימה סיים במקום השלישי בטורניר טולון ב-2012.
חיים אישים.
בוקארה נולד למשפחה יהודית. הוא בן דודו השני של יו"ר הדירקטוריון של קבוצת המילואים של איאקס, מייקל קינסברגן.
הטפה אל היוונים