את שנת 2016 פתח אבינומה עם זכייה בגראנד סלאם פריז היוקרתי לאחר ניצחון בגמר על טומורקולג דאבדורג' המונגולי עם איפון 54 שניות מפתיחת הקרב. ב-3 באפריל זכה במדליית ארד באליפות יפן. ב-7 באוגוסט הוא התחרה באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו וזכה שוב במדליית הארד. בקרב הראשון אבינומה ניצח את צ'ארלס צ'יבאנה הברזילאי, בשמינית הגמר הוא ניצח את דואנבין מה הסיני וברבע הגמר גבר על וונדר מתיאו הדומיניקני. בחצי הגמר אבינומה הפסיד לקוריאני אן-באול ונשר לקרב על מדליית הארד בו גבר באיפון על אנטואן בושאר הקנדי 54 שניות לתום הקרב.
לאחר ריו 2016 החליט אבינומה לעבור להתחרות בקטגוריית המשקל עד 73 ק"ג וב-17 במרץ 2018, חזר להתחרות לראשונה מאז ריו 2016 כאשר לקח חלק בגראנד סלאם יקטרינבורג שברוסיה בו הודח בקרבות המוקדמים. בהמשך השנה הספיק לזכות במדליות כסף בגראנד פרי בודפשט וגראנד סלאם אוסקה.
בשנת 2021, פרש אבינומה מג'ודו תחרותי. לאחר פרישתו הוא שימש כעוזר מאמן בקטגוריות המשקל 60 ק"ג ו-66 ק"ג בנבחרת יפן.
פרסים.
מקור:
לודוויג הולברג
לודוויג הולברג (בנורווגית: Ludvig Holberg; 3 בדצמבר 1684–28 בינואר 1754) היה סופר, מסאי, פילוסוף, היסטוריון ומחזאי יליד ברגן, נורווגיה, בתקופת המלוכה הדנו-נורווגית. הוא הושפע מההומניזם, הנאורות והבארוק. הולברג נחשב למייסד הספרות הדנית והנורווגית והוא ידוע בעיקר בזכות הקומדיות שכתב בשנים 1722–1723 עבור תיאטרון  Lille Grønnegade בקופנהגן. מאמריו בנושאי משפט וחוקי טבע שימשו סטודנטים למשפטים במשך יותר מ-200 שנה, מ-1736 עד 1936.
השכלתו.
הולברג היה הצעיר מבין שישה אחים. אביו, כריסטיאן נילסן הולברג, מת לפני מלאות שנה לבנו. לודוויג הולברג למד בקופנהגן ולימד באוניברסיטת קופנהגן במשך שנים רבות. בו בזמן הוא החל קריירה מוצלחת כסופר וכתב את סדרת הקומדיות הראשונה שלו.
תחילה למד הולברג תאולוגיה באוניברסיטת קופנהגן, אולם הוא לא התעניין במיוחד בקריירה בתאולוגיה ולימד את עצמו משפטים, היסטוריה ובלשנות. בשנת 1736 התמסד באוניברסיטת קופנהגן התואר האקדמי במשפטים וכתביו של הולברג הפכו לחומר הקריאה לתואר זה. תחילה לימד הולברג באוניברסיטה מטפיזיקה, ומאוחר יותר התמנה לפרופסור ולימד רטוריקה ולטינית. לבסוף קיבל פרופסורה בנושא אשר היה קרוב ביותר ללבו ובו היה פורה ביותר – היסטוריה.
הולברג היה משכיל מאוד ואיש העולם הגדול. בנעוריו, הוא ביקר בערים הגדולות בהולנד וצרפת, וחי במשך תקופה קצרה ברומא ובמשך תקופה ארוכה יותר באוקספורד, אנגליה (1706–1708), מעשה לא שכיח מאחר שבאותה עת התרכזו החיים האינטלקטואליים ביבשת אירופה. הוא לא התקבל באופן רשמי לאוניברסיטת אוקספורד, אלא בילה את זמנו שם בספריות ובדיונים בלטינית עם הסטודנטים האנגליים.
יצירתו.
מסעותיו של הולברג היו מקור ההשראה העיקרי לכתביו המאוחרים יותר, ובעקבות חוויות אלה התבגר הן מבחינה אמנותית והן מבחינה מוסרית. הולברג שאב השראה מקומדיות לטיניות עתיקות, כמו גם מקומדיות צרפתיות חדשות יותר שראה בפריס, ומתיאטרוני רחוב ברומא.
ניתן לחלק את כתביו של הולברג לשלוש תקופות: הראשונה, בין 1711–1718 עוסקת בעיקר בהיסטוריה. השנייה, בין השנים 1719–1731, עוסקת בעיקר בשירה סאטירית ובקומדיות לתיאטרון. והתקופה השלישית, בין 1731–1750, עוסקת בעיקר בפילוסופיה. הקומדיות הרבות שלו בתקופת הביניים נכתבו בעת ששימש מחזאי הבית בתיאטרון הציבורי הראשון בדנמרק, שנוסד בקופנהגן ב-1721. אלה הקומדיות שזיכו אותו בתהילה עד לימינו אלה, והן זכו להצלחה עצומה בין לילה.
אולם, המחסור שנגרם כתוצאה מהשריפה הגדולה של קופנהגן ב-1728 הוליד גל של דיכאון ושל פוריטניות, שלא עלו בקנה אחד עם הסאטירות של הולברג, וכתוצאה מכך הוא חדל לכתוב קומדיות ועבר ב-1731 לכתיבה פילוסופית והיסטורית. הרומן היחידי של הולברג, הפנטזיה הסאטירית-בדיונית "מסעותיו התת-קרקעיים של נילס קלים", פורסם במקור בלטינית תחת השם "Nicolai Klimii Iter Subterraneum".
הולברג מציג את היהודים כדמויות קומיות במרבית ממחזותיו, ובשנת 1742 הוא כתב את Den jødiske Historie fra Verdens Begyndelse, fortsat til disse Tider (ההיסטוריה היהודית מתחילת העולם ועד ימינו). המאמר מציג את היהודים תוך שימוש בסטריאוטיפים השליליים אך גם דן ביחס השלילי ליהודים באירופה.
לורנס קדלו
לורנס אלן "לרי" קודלו (באנגלית: Lawrence Alan "Larry" Kudlow; נולד ב-20 באוגוסט 1947) הוא פרשן שמרני, אנליסט כלכלי, אושיית טלוויזיה ופובליציסט אמריקאי ממוצא יהודי, שכיהן כיועץ הכלכלי הבכיר של הנשיא דונלד טראמפ ועמד בראש המועצה הלאומית לכלכלה, בהחליפו את גארי כהן שעזב במרץ 2018.
הוא נולד וגדל בניו ג'רזי, בנם של רות (לבית גרודניק) ואירבינג הווארד קודלו. משפחתו ממוצא יהודי, ובהמשך המיר קודלו את דתו לקתוליות.
קודלו התחתן 3 פעמים.
לרי קודלו
פרוסופגנוסיה
פיליפ השני, רוזן שאומבורג-ליפה
פיליפ השני, רוזן שאומבורג-ליפה (בגרמנית: Philipp II von Schaumburg-Lippe; 5 ביולי 1723 – 13 בפברואר 1787), היה רוזן ליפה-אלפרדיסן בין השנים 1749–1777, ולאחר מכן רוזן שאומבורג-ליפה בין השנים 1777–1787.
ביוגרפיה.
פיליפ נולד ב-5 ביולי 1723 בביקבורג שהשתייכה לרוזנות שאומבורג-ליפה, לפרידריך ארנסט, רוזן שאומבורג-ליפה-אלפרדיסן ולאליזבת פיליפינה פון פרייזנהאוזן, בתם של פיליפ זיגיסמונד פון פרייזנהאוזן וסופיה אליזבת פון דיטפורט.
בשנת 1749 מת אביו פרידריך ארנסט, רוזן שאומבורג-ליפה-אלפרדיסן, ופיליפ עלה לשלטון במקומו. בשנת 1777 מת דודנו וילהלם, רוזן שאומבורג-ליפה ללא יורשים, ופיליפ ירש את רוזנות שאומבורג-ליפה. ב-13 בפברואר 1787 מת גאורג וילהלם, ובנו גאורג וילהלם עלה לשלטון במקומו.
משפחתו.
ב-6 במאי 1756 התחתן פיליפ בוויימאר עם ארנסטינה אלברטינה מסקסוניה-ויימאר, בתם של ארנסט אוגוסט הראשון, דוכס סקסוניה-ויימאר-אייזנך ואלאונורה וילהלמינה מאנהלט-קתן, ממנה היו לו 4 ילדים:
ב-10 באוקטובר 1780 התחתן פיליפ עם יוליאנה, רוזנת הסן-פיליפסטאל, בתם של וילהלם, רוזן הסן-פיליפסטאל ואולריקה אלאונורה, רוזנת הסן-פיליפסטאל-בארכפלד, ממנה היו לו 4 ילדים:
פרוסופאגנוסיה
חוק לצמצום השימוש במזומן
חוק לצמצום השימוש במזומן, התשע"ח-2018 הוא חוק שאושר בכנסת במרץ 2018. החוק נועד להגביל את השימוש הרחב במזומנים, במטרה לצמצם את ההון השחור ולהיאבק בהלבנת הון, השתמטות ממס, מימון טרור ועוד.
החוק נכנס לתוקף ב-1 בינואר 2019, ובהתאם לו בעסקה שמחירה עולה על 11,000 ש"ח יאסר על עוסק לשלם או לקבל תשלום במזומן שגובהו עולה על 10% ממחיר העסקה או 11,000 ש"ח, הנמוך מבין השניים. בעסקה בין מי שאינם עוסקים, מגבלת התשלום במזומן תעמוד על 50,000 ש"ח. ב-1 באוגוסט 2022 המגבלה של 11,000 ש"ח תקטן ל-6,000 ש"ח, והמגבלה של 50,000 ש"ח תקטן ל-15,000 ש"ח (למעט לעניין סכום שמשלם אדם שאינו עוסק בעד רכישת כלי רכב, שייוותר 50,000 ש"ח).
היסטוריה חקיקתית.
השימוש הנרחב במזומנים כחלק מ"הכלכלה השחורה" הביא לחקיקתם של חוקים, במדינות שונות, המגבילים את השימוש במזומנים. כצעד לצמצום ההון השחור גם הממשלה מינתה בשנת 2014 ועדה "לבחינת צמצום השימוש במזומן במשק הישראלי", בראשותו של מנכ"ל משרד ראש הממשלה, הראל לוקר. במאי 2014 הגישה הוועדה דו"ח ביניים. בדו"ח נאמר:
בהתאם למנדט שניתן לה גיבשה הוועדה "מתווה פעולה ודרכים ליישום מדיניות להגבלת השימוש במזומן כאמצעי תשלום במשק הישראלי עבור מוצרים ושירותים. זאת במטרה לצמצם את תופעת ההון השחור בישראל, להילחם בפשיעה ובהלבנת ההון ולאפשר שימוש באמצעי תשלום מתקדמים ויעילים."
ב-17 ביולי 2014 הגישה הוועדה את הדו"ח הסופי שלה.
ב-22 באוקטובר 2014 אימצה הממשלה את המלצות הוועדה, וביולי 2015 הגישה לכנסת הצעת חוק לצמצום השימוש במזומן.
בדברי ההסבר להצעת החוק נאמר:
ב-12 במרץ 2018 אושר החוק בקריאה שנייה ושלישית.
מנהל רשות המיסים, משה אשר, ציין כי "החוק לצמצום השימוש במזומן הוא שינוי תפיסה. בפעם הראשונה גם לאזרח יש אחריות חוקית לבצע עסקאות משמעותיות לא במזומן. ככה יהיה קשה יותר להעלים הכנסות מהאוצר, מהמדינה ולמעשה מהאזרח עצמו. בסוף הכספים האלה חוזרים לאזרח. אני מצפה מהאזרחים שיבינו שבכך שהם מסרבים לשלם במזומן, הם תורמים לכלכלה בריאה, למאבק בהון השחור ולהגדלת הכספים שיחזרו אליהם".
הוראות החוק וענישה.
"מזומן" מוגדר בחוק כ"שטרי כסף ומטבעות שהם הילך חוקי בישראל, וכן מטבע חוץ". החוק מגביל את גובה התשלום במזומן המותר בעסקאות. בעסקה שמחירה עולה על 11,000 ש"ח (החל מ-1 באוגוסט 2022 - 6,000 ש"ח) יאסר על עוסק לשלם או לקבל תשלום במזומן שגובהו עולה על 10% ממחיר העסקה או 11,000 ש"ח (החל מ-1 באוגוסט 2022 - 6,000 ש"ח), הנמוך מבין השניים. בעסקה בין מי שאינם עוסקים, הסכום של 11,000 ש"ח במגבלה זו גדל ל-50,000 ש"ח (החל מ-1 באוגוסט 2022 - 15,000 ש"ח, למעט לעניין סכום שמשלם אדם בעד רכישת כלי רכב, שייוותר 50,000 ש"ח). בהתאם לכך, ברכישה מעוסק של מוצר שמחירו 20,000 ש"ח ניתן לשלם במזומן לא יותר מ-2,000 ש"ח, וברכישה מעוסק של מוצר שמחירו 300,000 ש"ח ניתן לשלם במזומן לא יותר מ-11,000 ש"ח (החל מ-1 באוגוסט 2022 - 6,000 ש"ח). החוק מפרט שמחיר עסקה הוא: