ב-24 באפריל יצא סלוקום להפלגה מבוסטון. בספרו המפורסם, "Sailing Alone Around the World" משנת 1899, הנחשב כיום לקלאסיקה בספרות מסעות, תיאר את יציאתו במילים הבאות:
אחרי ביקור ממושך בבית ילדותו באי ברייר בנובה סקוטיה וסיור במקומות שנהג לפקוד על חוף נובה סקוטיה, נפרד סלוקום מצפון אמריקה במגדלור של האי סאמברו סמוך להליפקס, נובה סקוטיה ב-3 ביולי 1895.
סלוקום התכוון להפליג מזרחה סביב העולם, דרך תעלת סואץ, אבל כשהגיע לגיברלטר הבין, שהפלגה בחלקו הדרומי של הים התיכון תהיה מסוכנת מדי לספן בודד, בגלל שודדי הים שעוד היו נפוצים באזור זה באותם ימים. הוא החליט אם כן להפליג מערבה, בחצי הכדור הדרומי. הוא שם פעמיו אל ברזיל, ומשם אל מצרי מגלן. בנקודה זו נבצר ממנו להתחיל בחציית האוקיינוס השקט במשך ארבעים יום בגלל סערה. בסופו של דבר עשה את דרכו לאוסטרליה, הפליג צפונה לאורך החוף המזרחי, חצה את האוקיינוס ההודי, הקיף את כף התקווה הטובה, ומשם פנה חזרה לצפון אמריקה.
סלוקום ניווט ללא כרונומטר, והסתמך תחת זאת על השיטה המסורתית של חישוב מוחלט של קו אורך, שדרשה לא יותר משעון זול לזמן מקורב ותצפיות שמש-צהריים לקביעת קו רוחב. במסע ארוך אחד באוקיינוס השקט התפרסם בתצפית של מרחק ירח, עשרות שנים לאחר שהשימוש בתצפיות אלה נפסק, ובאמצעותה הצליח לבדוק את קו האורך שלו באופן עצמאי. מכל מקום, השיטה העיקרית של סלוקום למציאת קו אורך הייתה בכל זאת חישוב מוחלט; הוא תיעד רק תצפית ירח אחת במשך כל מסעו להקפת כדור הארץ.
כרגיל היה סלוקום משיט את ה"ספריי" בלי לגעת בהגה. הודות לאורך המפרש יחסית לגוף הספינה, והשדרית הארוכה, יכלה ה"ספריי" לנווט את עצמה (בשונה מספינות מודרניות מהירות יותר), והוא איזן אותה ביציבות בכל נתיב שהוא יחסית לרוח, על ידי התאמת המפרשים וקשירה חזקה של ההגה.
הוא הפליג 3200 ק"מ מערבה לרוחב האוקיינוס השקט בלי לגעת ולו פעם יחידה בהגה.
כעבור יותר משלוש שנים, ב-27 ביוני 1898, חזר סלוקום לניופורט, רוד איילנד, לאחר שהקיף את כדור הארץ, מרחק של יותר מ-74,000 ק"מ. שובו של סלוקום כמעט שלא עורר תשומת-לב. מלחמת ספרד-אמריקה, שהחלה חודשיים קודם, השתלטה על הכותרות. לאחר סיום מעשי האיבה העיקריים, פרסמו עיתונים אמריקאים רבים מאמרים, שתיארו את ההרפתקה המופלאה של סלוקום.
"מפליג לבדי סביב העולם".
בשנת 1899 הוציא סלוקום לאור את סיפור מסעו האפי ב"Sailing Alone Around the World" ("מפליג לבדי סביב העולם"), תחילה בהמשכים ב"מגזין המאה" ואחר בכמה הוצאות בפורמט של ספר. מבקרים קיבלו בהתלהבות את סיפור ההרפתקה האנכרוניסטי משהו מעידן המפרשים. ארתצור רנסום הרחיק לכת כשהצהיר, "נערים שאינם אוהבים את הספר הזה צריך להטביע תיכף ומיד"
בביקורת שלו על הספר, כתב סר אדווין ארנולד, "אינני מהסס לכנות אותו הספר המעולה ביותר שיצא לאור מאז ומעולם".
החוזה על ספרו של סלוקום היווה חלק בלתי נפרד ממסעו: המו"ל שלו סיפק לסלוקום ספרייה מקיפה להפלגה, וסלוקום כתב מכתבים אחדים לעורך שלו מנקודות רחוקות סביב כדור הארץ.
"מפליג לבדי" של סלוקום זיכה אותו בתהילה רחבת-היקף בעולם דובר האנגלית. הוא היה בין השמונה שהוזמנו לשאת דברים בארוחה חגיגית לכבוד מארק טוויין בדצמבר 1900.סלוקום גרר את ה"ספריי" במעלה תעלת אירי אל באפאלו, מדינת ניו יורק, לתערוכה הכל-אמריקאית בקיץ 1901, וקיבל פיצוי נאות על השתתפותו ביריד.
השנים הבאות.
בשנת 1901, הייתה הכנסתו של סלוקום מרווחי הספר וממהרצאות פומביות גדולה דייה לספק לו די ביטחון פיננסי לרכישת חוה קטנה בווסט טיסברי, על האי מרתה'ס ויניארד במסצ'וסטס. לאחר שנה וחצי, מצא שאיננו יכול להסתגל לחיים מיושבים, והפליג ב"ספריי" מנמל לנמל בצפון-מזרח ארצות הברית בחודשי הקיץ ובאיי הודו המערבית במשך החורף. במהלך מסעותיו הרצה ומכר ספרים בכל הזדמנות שנקרתה לפניו. סלוקום בילה מעט מאוד זמן עם אשתו בחוה והעדיף את החיים על סיפון ה"ספריי". את חודשי החורף עשה בדרך כלל באיים הקריביים.
בריאותו הנפשית של סלוקום התערערה בשלהי חייו. בביקור בריוורטון, ניו ג'רזי במאי 1906, הואשם סלוקום באונס ילדה בת 12. לאחר חקירה ודרישה נוספות, התברר שהפשע היה חשיפה מגונה, אבל סלוקום טען שאיננו זוכר שום עבירה על החוק וכי במידה שמשהו כזה אכן קרה, אין ספק שהיה
זה באשמת מצבו הנפשי אותו זמן. סלוקום ישב 42 יום במעצר בהמתנה למשפט. במשפטו הודה בעובדות ושוחרר לאחר שהימים שישב נחשבו לו לזמן מאסרו. השופט במשפטו אמר לו, "בהתאם לבקשת המשפחה, אני יכול לדון אותך במידת החסד."
שבועות ספורים לאחר הרשעתו בניו ג'רזי, ביקרו סלוקום וה"ספריי" בזאגאמור היל, אחוזת הנשיא תאודור רוזוולט על החוף הצפוני של לונג איילנד, מדינת ניו יורק. רוזוולט ומשפחתו גילו עניין בעלילות הפלגת הסולו של סלוקום מסביב לעולם. בנו הצעיר של הנשיא, ארצ'י, בילה, יחד עם משגיח, ימים אחדים בשייט עד ניופורט עם סלוקום על ה"ספריי", שהייתה אז סירה רעועה, מוכת גלים, שמש ורוחות. סלוקום נפגש שוב עם הנשיא רוזוולט במאי 1907, הפעם בבית הלבן בוושינגטון הבירה. אומרים, שרוזוולט אמר לסלוקום, "קפטן, ההרפתקאות שלנו היו שונות במקצת." סלוקום ענה, "נכון, אדוני הנשיא, אבל אני רואה שאתה הגעת הנה ראשון."
עד שנת 1909, הלכו משאביו הכספיים של סלוקום והדלדלו; תגמוליו מן הספר הצטמצמו לאפס. הוא התכוון למכור את חוותו במרתה'ס ויניארד והחל לערוך תוכניות להרפתקה חדשה בדרום אמריקה. היו לו תקוות להשיג עסקה על ספר חדש.
היעלמות.
ב-14 בנובמבר 1909 יצא סלוקום בכיוון איי הודו המערבית באחד ממסעות החורף הרגילים שלו. הוא גילה עניין גם ביציאה להרפתקה הבאה שלו, חקר נהרות האורינוקו, ריו נגרו ואמזונאס. מאז נעלם ושוב לא נשמע ממנו דבר. ביולי 1910 הודיעה אשתו לעיתונות, כי הוא סבורה שבעלה אבד בים.
בשעתו, רוב מכריו של סלוקום האמינו, שה"ספריי" נדרסה על ידי אוניית קיטור או התנגשה עם לוויתן, משום שאיתנותה של ה"ספריי" וניסיונו הימי הרב של סלוקום שללו סבירות לכל התרחשות אחרת. עם זאת, האפשרות של התהפכות לא נשללה כליל.
על אף ניסיונו הרב כימאי, סלוקום מעולם לא למד לשחות וגרס, שלימוד שחייה יהיה ברכה לבטלה.
בשנת 1924 הוכרז ג'ושוע סלוקום באופן רשמי כמת.
מורשת.
הישגיו של סלוקום זכו לפרסום נאות ולהוקרה. השם "ספריי" היה לבחירה מועדפת ליאכטות יורדות-ימים מאז פרסום סיפורו של סלוקום על הקפת כדור הארץ. במשך השנים, נבנו גרסאות רבות של ה"ספריי" על פי השרטוטים בספרו של סלוקום, שחזורים מוצלחים פחות או יותר של החד-תורנית המקורית.
בדומה לכך, הספן הצרפתי למרחקים ארוכים בֶּרְנָר מוֹאַטֶסְְר (Bernard Moitessier)כינה את סירתו, מפרשית דו-תורנית, "ג'ושוע" להנציח את זכרו של סלוקום. בסירה זו הפליג מואטסר מטאהיטי לצרפת, וב-1968 השתתף עם "ג'ושוע" בתחרות "גולדן גלוב" של הסאנדיי טיימס להקפת העולם, שם התקדם יפה עד שהחליט לנטוש את המירוץ סמוך לסיומו ולהפליג הלאה אל פולינזיה.
מעבורות המנציחות את זכר סלוקום ("ג'ושוע סלוקום" ו"ספריי") שירתו בשני קווים של דיגבי נק בנובה סקוטיה בין 1973 ל-2004. המעבורת "ג'ושוע סלוקום" הופיעה בגרסה הקולנועית של "דולורס קליירבורן".
גלשן תת-מימי - רכב תת-מימי עצמאי (AUV), בתכנון מכון סקריפס לאוקיינוגרפיה, נקרא על שם ספינתו של סלוקום, ה"ספריי". היה זה הרכב התת-מימי העצמאי הראשון שחצה את זרם הגולף, בהפעלת המחקר האוקיינוגרפי של וודס הול (מאז 2008, Teledyne Webb Research). בשנת 2009 חצה גלשן סלוקום, ששכללה אוניברסיטת רטגרס, את האוקיינוס האטלנטי ב-221 ימים. ה-RU27 שייט מטאקרטון, ניו ג'רזי, אל באיונה, ספרד - הנמל שבו עגן כריסטופר קולומבוס בשובו ממסעו הראשון אל העולם החדש. כמו סלוקום עצמו, גלשן סלוקום מסוגל לשייט לאורך אלפי קילומטרים. הגלשנים האלה ממשיכים לשרת מכוני מחקר שונים, לרבות קבוצת המחקר במחלקה לאוקיינוגרפיה, גאוכימיה וסביבה של אוניברסיטת A&amp;M בטקסס, לחקר מפרץ מקסיקו וגופי מים אחרים.
יד זיכרון לסלוקום נמצאת באי ברייר, נובה סקוטיה, לא רחוק מסדנת המגפיים של משפחתו. סלוקום מונצח במוצגים מוזיאוניים במוזיאון ציד הלווייתנים של ניו בדפורד במסצ'וסטס, במוזיאון הימי של האוקיינוס האטלנטי בהליפקס, נובה סקוטיה, ובמוזיאון בית הספר מאונט האנלי סמוך למקום הולדתו. ביוגרפיות אחדות על סלוקום יצאו לאור.
נהר סלוקום בדארטמות', מסצ'וסטס, נקרא על שמו, כמו גם צמח שהתגלה במאוריציוס כשביקר שם: "בדרכי חזרה ל, ספריי' דרך חממת הפרחים הגדולה סמוך למוקה, החליט בעל החממה, שגילה אותו בוקר צמח חדש וחסון, לתת לי את הכבוד הגדול שבקריאתו, סלוקום'." ג'ושוע סלוקום עצמו גילה במקרה אי, וקרא לו אי אלאן אריק.
יטרופה
יטרופה (שם מדעי: Jatropha) הוא סוג שיח ממשפחת החלבלוביים. לצמח כ-170 מינים, ובהם סוּקוּלנטים, שיחים ועצים (חלקם נשירים). מקורם של רוב המינים הוא באמריקה, מיעוטם (כ-65) מקורם באפריקה, אסיה ואירופה. כמו צמחים רבים במשפחת החלבלוביים, היטרופה מכיל תרכובות רעילות ביותר. צמחי יטרופה שימשו באופן מסורתי לייצור סלים ולייצור צבע. אחד המינים Jatropha curcas, עורר עניין רב, כצמח גידול אפשרי לייצור ביו דיזל.
שימושים.
גבעולי המין Jatropha cuneata, משמשים לייצור סלים בקרב יְלִידִי סונורה שבמקסיקו. מין אחר של הצמח Krameria grayi משמש לייצור דיו אדום. שמן היטרופה משמש בעיקר לייצור ביו דיזל, המשמש כדלק תחליף למנועי דיזל. Jatropha integerrima מטופח כצמח נוי באזור הטרופי, בזכות פריחתו האדומה שנמשכת במשך כל השנה.
רעילות.