טורקיה ובלגיה שתיהן חברות במועצת אירופה, בארגון האמנה הצפונית האטלנטית (נאט"ו), בארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי (OECD), הארגון לביטחון ושיתוף פעולה באירופה (OSCE), ארגון הסחר העולמי ואיחוד מדינות הים התיכון. כמו כן, בלגיה חברה ב וטורקיה מועמדת להצטרפות לארגון.
כ-230,000 אזרחי טורקיה המתגוררים בבלגיה מהווים היבט חשוב ביחסי טורקיה עם בלגיה. הם מגיעים בעיקר מרובע אמירדג, שנמצא באפיונקראהיסאר, טורקיה.
במרץ 2019 זימן משרד החוץ הטורקי את שגריר בלגיה, מישל מלרב, והעביר את אי-הנוחות של טורקיה לאחר שבית משפט בלגי חסם את העמדתם לדין של כ-30 איש עם קשרים לכאורה למפלגת הפועלים של כורדיסטן (PKK).
בלגיה גינתה את המתקפה הטורקית בשנת 2019 בצפון מזרח סוריה וקראה לטורקיה להפסיק אותה מיד. בהמשך החליטה ממשלת בלגיה ליישם אמברגו נשק נגד טורקיה.
יחסים כלכליים.
היקף הסחר בין טורקיה לבלגיה גדל להפליא במהלך השנים והגיע לשלושה מיליארד אירו. בשנת 2006 היצוא הבלגי לטורקיה גדל ב-9.4% (1.88 מיליארד אירו) ואילו היצוא הטורקי לבלגיה גדל ב-6.8% (1.06 מיליארד אירו) בהשוואה לשנת 2005. בלגיה היא שותפת הסחר ה-17 בגודלה של טורקיה.
המועצה העסקית הטורקית-בלגית וארגונים בעלי מטרות דומות נותנים עדיפות לקידום קשרים מסחריים. מועצה זו הוקמה בשנת 1990. עסקים קטנים ובינוניים ממלאים תפקיד חשוב בכלכלות טורקיה ובלגיה.
קיימות יותר מ-200 חברות בלגיות הפועלות בטורקיה. שווי ההשקעות הבלגיות בטורקיה הוא כ-300 מיליון אירו. מצד שני, ההשקעה של חברות טורקיות בבלגיה עברה את המיליארד אירו.
בשנת 2008, יותר מ-583,409 תיירים בלגים ביקרו בטורקיה.
נחי וייס
נחי וייס (נולד בט"ז בכסלו ה'תשמ"ט, 24 בנובמבר 1988) הוא זמר יוצר, משורר וסופר. שיריו והגיגיו מתפרסמים בכתבי עת שונים בעברית ובאנגלית, ועד כה כתב שני ספרים. הוא מופיע בישראל ובאירופה עם שיריו ומבצע גם גרסאות כיסוי לבוב דילן ומאיר אריאל. לצד עיסוקיו האמנותיים, הוא יזם לאמנות עסקית. במהלך שנת 2022 מופק ספרו האנתולוגי אמנותי "מותק החושך" בפראג שבצ'כיה, הכולל שירים וכתבים, וכן תצלומים ממסעותיו האמנותיים שצולמו בידי הצלם הדוקומנטרי ריקו היאז ממרילנד ארה״ב.
ילדותו ונערותו.
וייס נולד ברובע היהודי בירושלים. הוא בן בכור מבין ששת ילדיהם של הרב עמנואל ואדל, ונכד לרבקה מנדל ניצולת שואה מסופיה, בולגריה. למד בתלמוד תורה ביידיש תורה ויראה של חוג נטורי קרתא השמרנים - הידועים בהתנגדותם החריפה לציונות - בשוק מאה שערים. ב-1999 עבר לתלמוד תורה אמשינוב בשכונת בית וגן בירושלים, וזכה לקשר קרוב עם האדמו"ר הרב יעקב אריה מיליקובסקי. בדרכו באוטובוסים הלוך ושוב מבית הספר נחשף לפיגועי טרור קשים של האינתיפאדה השנייה.
בשנות ילדותו למד מוזיקה באופן אוטודידקטי, ניגן על תופים וחליל, שר והקליט את עצמו. במסיבות כתה ואירועים חגיגיים שר במקהלות הילדים. מגיל צעיר הוא קרא קטעי שירה ופואמות, בעידודה של אמו, והוציא לאור עלוני ילדים ונוער בשם "נחלי אמונה".
בשנת 2004 עזב וייס את הלימודים בישיבת "אור תורה" במבנה המפורסם של "לב יהודה" של הרב מוטה פרנק ולא השלים את לימודי ישיבה קטנה. הוא הסתובב עם חבורת פצועי הנחל ביצהר ובסוסיא. אז גם החל לעסוק באופן מקצועי בצילום ונגינה על תופים וגיטרה. הוא נלווה ולמד מהצלמים אלכס ליבק ומנחם כהנא, שבאו לסקר ולתעד התרחשויות בשכונות החרדיות וחצרות החסידים. באותו זמן נמנה על החלוצים שהסתננו בלילות לקבר יוסף בשכם במטרה להעלות את המודעות על נטישת המתחם המתמשכת - והכמיהה לשוב לשם תחת ריבונות ישראלית. הוא תיעד את הנסיעות הללו ביומנים וצילומי סטילס - מה שהפך בשנת 2018 לספר הראשון המקיף את כל מאורעות קבר יוסף וקורותיו, ואת עולמם הרוחני של חסידי ברסלב המסכנים עצמם כדי להגיע לשם.
קריירה.
בשנת 2005 החל וייס רשמית לכתוב חדשות וכתבות מגזין לעיתון שעה טובה, בעריכתו של אשר צוקרמן, לצד העיתונאים אהרן קליגר, אריה ארליך ובנימין גרנות. במהלך עבודתו העיתונאית סיקר בין היתר את אירועי פינוי גוש קטיף וההפגנות בירושלים, סיור בתוככי המוקטעה ברמאללה, תופעה של ישראליים שנקלעו לחובות המתחפשים לחרדים ומקבצים נדבות בלונדון, סופת האיירן שפגעה בחוף המזרחי של ארצות הברית בסוף חודש אוגוסט 2011, וערך תחקירי פרופיל מעמיקים על דמויות כאריאל שרון, הרב יצחק דוד מורגנשטרן והמקובל הרב גמליאל רבינוביץ. עוד ראיין ניצולי שואה ודמויות במערב ומזרח אירופה, ביניהם את מי שהיה חברותא של הרוגוצ'ובר בלבוב ואת Majed el-Shafie שנמלט מגזר דין מוות במצרים והקים את הארגון הבינלאומי One Free World International, ואף פרסם לראשונה את פסק ההלכה של הרב יצחק יוסף המתיר להאזין למוזיקה בימי ספירת העומר.
בדצמבר 2005, בפריימריז על ראשות הליכוד בין בנימין נתניהו לסילבן שלום ומשה פייגלין, היה וייס פעיל ורכז פריימריז בתא החרדי למען נתניהו. לקראת סוף היום ושעת ההכרעה הגיע נתניהו לחניון בנייני האומה בירושלים, שם עודד את הפעילים החרדיים ודרבנם למאמץ אחרון להבאת מתפקדים. נתניהו גרף 44.4% מהקולות – והקשר בין הפעילים החרדיים ונתניהו זכה לביקורות חריפות בעיתונות החרדית, בראשם עיתון משפחה שגינה את תופעת "השחורים בליכוד" בסדרת כתבות.
בפברואר 2006, בעת שהמתין וייס עם ארבעה מחבריו בטרמפיאדה של צומת אריאל לכיוון ירושלים, ירד לעברם מחבל פלסטיני מפורד טרנזיט וניסה לירות בהם מרובה סער קלשניקוב מטווח אפס, אך האירוע בנס לא הסתיים בטרגדיה בשל מעצור בנשק.
בבחירות לרשויות המקומיות באוקטובר 2007, היה בין פעילי השטח של מטה ברסלב ושלומי אמונים המשולב בביתר-עילית, שהביאו את מאיר רובינשטיין לראשות העיר ברוב של 60% בתום מערכת בחירות קשה וסוערת מול ראש העירייה המכהן יצחק פינדרוס.
באפריל 2008 נישא וייס למיכל ליפשיץ, בת למשפחה אמריקאית, חסידי ברסלב מצפת ובוגרת סמינר גור בחצור הגלילית. באותה שנה נעצר וייס על השתמטות מצה"ל וישב בכלא ארבע בצריפין משך שבועיים, לאחר שקוצר עונשו בהתערבות חבר הכנסת מאיר פרוש ורות בר ממשרד הביטחון. במהלך 2010 שידר וייס בקו החדשות 'הכל בקול'.
ב-2011 התגורר וייס בניו יורק, שם כתב יומן לעיתון בקהילה. עם חזרתו לישראל הפך לכתב רשמי בעיתון בקהילה ובאתר האינטרנט החרדי החדש כיכר השבת, שם הביא ראיונות אישיים ופרופילים, חדשות ופובליציסטיקה. ב-2012, התגרשו בני הזוג וייס.
במהלך השנים 2012 עד 2015 השלים וייס לימודי תקשורת מטעם מעריב-מקור ראשון תחת שרביטם של העורך אורי אליצור וערן בר-טל, לימודי דיפלומטיה והסברה במרכז הבינ"ל לדיפלומטיה ציבורית, ולימודי דוברות פוליטית ועזרה פרלמנטרית במרכז הישראלי להכשרה פוליטית שהקימה מי שכיום חברת כנסת מטעם סיעת הליכוד מיכל שיר. במהלך 2013 שימש כעורכו הראשי של העיתון היומי "נכון להיום", וביוני 2014 החל וייס לשמש כדוברה הפוליטי ועוזרה הפרלמנטרי של יו"ר ועדת הפנים של הכנסת חברת הכנסת מירי רגב. וייס ליווה את רגב בתקופה הסוערת של חטיפת שלושת הנערים, מבצע צוק איתן ודיוניה הקשים של ועדת הפנים של הכנסת בסוגיות ערביי ישראל. באחד הדיונים סילקה רגב את חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה מסיעת בל"ד ועוררה סערה. באותה תקופה קראה רגב להשעות את חברת הכנסת חנין זועבי ממליאת הכנסת, להוציא את הפלג הצפוני של התנועה האיסלאמית מחוץ לחוק ולהטיל מאסר על מיידי אבנים. במסגרת זו יזם וייס וקידם הצעת חוק להסרת מיסים מתושבי הדרום על בניית חדרי מיגון.
באפריל 2014 נמנה וייס עם מייסדי אתר האינטרנט חרדים10 שיועד להתחרות באתרים החרדיים הבולטים בחדרי חרדים וכיכר השבת. וייס שימש כעורך, יחד עם כתב החרדים בערוץ הראשון, איציק הלפרין, שם פרסם כתבות חדשותיות, כתבות מגזין וטורים פובליציסטיים. בסוף השנה פרשו שניהם בשל חילוקי דעות עם העורך הראשי דוד רוטנברג.
במשך השנים שימש וייס כמרואיין ואורח בנושאי מיסטיקה יהודית, חרדים, צילום ותקשורת, ואף ייעץ באותם נושאים בהפקות ומחקר בגופים מסחריים ופרטיים.
בשנת 2015 החל וייס להצטרף כמתופף וכצלם דוקומנטרי במסעות הכליזמרים הירושלמים לגרמניה, צ'כיה, סיביר ואוקראינה. באותה שנה החל גם להופיע, לשיר ולנגן בגיטרה קאברים לבוב דילן, מאיר אריאל, לאונרד כהן וניגוני נשמה. בשנת 2017 החל וייס לשמש כעורך תוכן באגף התקשורת במשרד ראש הממשלה בנימין נתניהו. במהלך השנה נמנה עם החוג "אותיות פורחות" לספרות וקולנוע בהנחיית השחקן והמורה ברוך ברנר והמשוררת רבקה מרים.
בדצמבר 2018 הוציא לאור בהוצאה עצמית את הספר קבר יוסף - כך נפרצה הדרך, מסמך דוקו-היסטוריבן 450 עמודים המתאר את כל אירועי קבר יוסף משחר ההיסטוריה ועד ימינו, בשילוב מאות תמונות ומסמכים, ובמרכזו פרופיל מקיף ומעמיק על עולמם הרוחני והמעשי של חסידי ברסלב החלוצים במאבק לסלילת הדרך לשכם מחדש. הספר נמכר במהלך 2019 בלמעלה מ-1,000 עותקים בעברית.
במהלך 2019 עבר וייס להתגורר לתקופה בגרמניה, אוקראינה וצ'כיה. שם הופיע כזמר המלווה את שיריו בגיטרה וכתב את ספר הביוגרפיה "הלוחם", על חייו ומשנתו של הרב קלמן גולדשמידט. בסוף השנה העלה בירושלים ערב פואטיקה ובלוז "מפשיטים מילים מנוקדות" עם הצלמת והמשוררת דסי פרומר.
בפברואר 2020 פרסם וייס, בערב השקה משותף עם הזמר אריאל זילבר, תערוכת צילומים דוקומנטרית וכתב עת מגזיני "", על חייהם ועולמם של נערים ונערות בני המגזר החרדי לשעבר הפעילים במרכז התרבות החצר של יודה בירושלים.