בשנים שהופיע בסדרה "חבורת בריידי" שיחק ריד גם בדמות לוטננט אדם טוביאס בסדרה "מניקס". ריד ביים פרקים אחדים מ"חבורת בריידי" במשך השנים.
ב-1974 אחרי סיום הסדרה "חבורת בריידי" שיחק ריד בתיאטרון והופיע בתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה שונות ובסרטי טלוויזיה, בהם "Pray for the Wildcats" ו-"SST: Death Flight". הוא זכה לשבחי הביקורת על גילום דמותו של פט קדיסון, רופא שהזדהה כטרנסג'נדר בשני פרקים בסדרה "Medical Center" משנת 1975. על הופעתו זו היה מועמד לפרס אמי לבידור בפריים טיים. ב-1976 הופיע ריד בסרט הטלוויזיה "הילד בבועה", במיני-סדרה "עני ועשיר", וב-1977 שיחק במיני-סדרה "שורשים". על הופעתו ב"עני ועשיר" ו"שורשים" היה שוב מועמד לפרס אמי. עוד כיכב בתפקיד אורח בסדרות "אשת חיל", "הוואי חמש-אפס", "המלאכיות של צ'רלי", "גלקטיקה 1980" ו-"Vega$".
ב-1981 החל ריד להופיע בתפקיד ראשי בדמות ד"ר אדם רוז בדרמה הרפואית "Nurse". אף על פי שהסדרה זכתה לשבחי הביקורת היא בוטלה שנה אחר כך. ב-1986 שיחק ריד בתפקיד לויד קנדל באופרת הסבון "Search for Tomorrow". הוא הופיע במספר פרקים בסדרות "אי החלומות", "האנטר", "ספינת האהבה" ו"רצח במשיכת קולמוס".
למרות הסלידה שלו מ"חבורת בריידי" ריד המשיך להופיע בסדרות ספין-אוף וסדרות המשך שלה במשך כל הקריירה שלו. ריד גילם שוב את דמותו של מייק בריידי בתוכנית הבידור "The Brady Bunch Hour", בסרט הטלוויזיה "The Brady Girls Get Married" מ-1981, ובסרט הטלוויזיה "A Very Brady Christmas" מ-1988. ב-1989 כיכב בתפקיד מייק בריידי בפרק "A Very Brady Episode" בסיטקום "Day by Day" של רשת NBC. עוד ב-1989 שיתף פעולה שוב עם הנדרסון, שכיכבה לצדו ב"חבורת בריידי", בסיטקום "Free Spirit". ב-1990 גילם בפעם האחרונה את מייק בריידי בסדרת הדרמה "The Bradys". הסדרה בוטלה אחרי שיש פרקים. הופעתו האחרונה של ריד על המסך הייתה באפריל 1992 בפרק "Ain't Misbehavin" בסדרה "ג'ייק והשמן".
זמן קצר לפני מותו שיחק ריד בסיבוב הופעות בהפקה של המחזה "Love Letters" לצדה של בטסי פלמר, ולימד קורס על שייקספיר באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA).
חיים אישיים.
ריד היה הומוסקסואל בארון כי חשש שהפרסום יזיק לקריירה שלו. ביולי 1954 התחתן עם מרילין רוזנברגר שלמדה איתו בנורת'ווסטרן. לבני הזוג נולדה בת בשם קארן. הם התגרשו ב-1959.
בנובמבר 1991 אובחן ריד כחולה בסרטן המעי הגס. הוא הרשה רק לבתו ולשני חברים קרובים לבקר אותו. הוא נפטר ב-12 במאי 1992 בפסדינה שבקליפורניה בגיל 59.
רוברט ריד נקבר בבית הקברות ממוריאל פארק בסקוקי שבאילינוי.
Robert Reed
קת'רין או'הרה
קזצ'וק
קזצ'וק (ברוסית: Казачок ובאוקראינית: Козачок) הוא ריקוד עם קוזאקי, כפי שמרמז שמו, שרוקדים בעיקר באוקראינה וברוסיה.
הקזצ'וק הוא ריקוד מהיר בקצב של 2/4 שמתגבר בהתמדה. האישה מובילה את הריקוד והגבר עוקב אחריה תוך חיקוי תנועותיה. האישה מסמנת את השינוי, שתבצע בתנועות, על ידי מחיאות כפיים.
לקזצ'וק יש גרסאות מעט שונות באזורים שונים, כך ידוע הקזצ'וק של קובאן והקזצ'וק של הקווקז הצפוני.
הקזצ'וק נפוץ בעולם וזכה לפרסום לאחר שהצבא הרוסי כבש את פריז בסוף מלחמות נפוליאון. במהלך המאה ה-19 חלו שינויים בריקוד והתחילו לחולל אותו במעגל.
מרים גולדפיין
מרים גולדפיין, היא אתלטית ישראלית בעבר. אלופת ישראל בזריקת דיסקוס (1949), בעלת שתי מדליות ארד מהמכביות (1950 ו-1953).
ביוגרפיה.
גולדפיין התאמנה בקבוצת הפועל ירושלים.
באליפות ישראל שנערכעה ביולי 1949 זכתה גולדפיין במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 26.82 מטר.
בתחרות אתלטיקה שנערכה בירושלים בין אתלטים מזאגרב לאתלטים מהפועל במאי 1950 זכתה גולדפיין במדליית כסף בזריקת דיסקוס בשיא אישי חדש של 31.05 מטר, אחרי בורוביץ' מזגרב (35.70 מטר) ולפני עליזה וירץ מישראל (28.90 מטר). בתחרויות האתלטיקה של המכביה השלישית שנערכו בתל אביב באוקטובר היא זכתה במדליית ארד, בזריקת דיסקוס בתוצאה של 28.52 מטר, אחרי פרידה ליכטבלאו (33.28 מטר) ועטרה פולונסקי (32.68 מטר), שתיהן מישראל.
בתחרויות האתלטיקה של המכביה הרביעית שנערכו בשנת 1953 זכתה גולדפיין שוב במדליית ארד בזריקת דיסקוס בתוצאה של 29.92 מטר, אחרי עטרה פולונסקי (35.28 מטר) ואולגה וינטנברג (34.35 מטר).
Ka-Ching!
(בעברית: קא-צ'ינג!) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הקנדית שאניה טוויין, מתוך אלבומה הרביעי, . השיר יצא לאור ב-17 בפברואר 2003 באירופה, וב-10 במרץ 2003 בבריטניה כסינגל השלישי מתוך האלבום. השיר לא יצא בארצות הברית ולכן לא הצליח להיכנס לאף מצעד שם. בשל הצלחתו הרבה של השיר בעולם, מכירותיו עולות על למעלה מ-700,000 עותקים שנמכרו.
את השיר הוציאה טוויין בכמה גרסאות, ואף העלתה מספר גרסאות שונות של ווידאו קליפים. הגרסאות המוכרות ביותר מכלל האלבום מוכרות בשם "Red Version".
השיר זכה להצלחה רבה בעיקר באירופה, שם נכנס למספר רב של עשיריות וחמישיות פותחות ובנוסף, הצליח להעפיל לצמרת המצעד הפורטוגזי.
רקע וכתיבה.
את השיר כתבו שאניה טוויין ורוברט לאנג, והוא הופק על ידי לאנג גם כן. עטיפתו של הסינגל מציגה את פניה של טוויין, ואותה דמות שמופיעה בעטיפה, מופיעה גם בגרסה הראשונה שיצאה לשיר.
וידאו קליפ.
שני הווידאו קליפים הנלווים שיצאו לשיר צולמו במקסיקו סיטי שבמקסיקו, ובמדריד שבספרד, בינואר 2003. בגרסה אחת של הקליפ ניתן לראות את טווין כשהיא רצה לעבר טלפון ביתה שמצלצל, ולאחר מכן מתחילה מסע בעיר מגוריה. בין לבין ניתן לראות קטעים שבהם היא לבושה בשמלה אדומה, או נראית כזמרת רוק עם גיטרה ביד. לבסוף, כשעברה טוויין מסע משונה בעיר שלה, היא רצה שוב לעבר הטלפון וכשאין מענה היא סוגרת אותו ומתחתיה מגיח נחש שמזנק עליה ובעצם סוגר את הקליפ.
הקליפ השני נקרא בשם - "Red Dress Version\גרסת השמלה האדומה", והוא כשמו מציג את טוויין לאורך כולו כשהיא לבושה בשמלה אדומה ויוקרתית. כל הקליפ מציג את טוויין כשהיא שרה את השיר ורוקדת עם השמלה, תוך כדי שצלמים רבים מצלמים אותה ללא הרף.
הגרסאות השונות הועלו לערוץ ה-Vevo של טוויין באמצע שנת 2011.
מיקומי שיא.
השיר זכה להצלחה עולמית במצעדים, פרט לארצות הברית.
תכנות מובנה
תכנות מובנה הוא פרדיגמת תכנות המיועדת לשיפור הבהירות והאיכות של תוכנית מחשב, תוך קיצור משך הפיתוח, באמצעות שימוש נרחב בשגרות, בלוקים ומבני בקרת זרימה מסוג Do while. התכנות המובנה בא לצמצם את השימוש בפקודת goto, היוצרת "קוד ספגטי" קשה להבנה והתמצאות.
המעבר מפקודת goto לתכנות המובנה.
פקודת goto הייתה פקודת בקרת זרימה יסודית בשפות תכנות פופולריות של שנות ה-60 של המאה ה-20, כגון COBOL ו-BASIC, והייתה בשימוש נרחב גם בשפות תכנות שבהן הייתה פחות חיונית, כגון Fortran ו-PL/I. הפקודה מאפשרת ביצוע קפיצה ברצף הביצוע של התוכנית, לפי שיקולי המתכנת. בדרך זו ניתן לחסוך שכפול קוד, ולהגיע לביצועים אופטימליים. עם זאת, שימוש מופרז בפקודה goto יוצר תוכנית חסרת מבנה ברור, המכונה "קוד ספגטי" (בשל הקושי לעקוב אחר מסלול הבקרה). תוכנית כזו מקשה על כתיבת קוד נטול באגים, וקשה מאוד לתחזק או להרחיב אותה. בנוסף, קוד אשר משתמש ב־goto עלול ליצור תופעות לוואי שקשה לעקוב אחריהן, ומקשה על הבנה של קוד ירושה.
משפט התכנות המובנה משנת 1966 ומאמרו הנודע משנת 1968 של אדסחר דייקסטרה, "Go To Statement Considered Harmful", הובילו לשלילת השימוש בפקודת goto. לטענת דייקסטרה ורבים אחרים, ניתן לכתוב כל תוכנית מחשב ללא שימוש בפקודת goto. גישתו של דייקסטרה הפכה למקובלת ביותר בעולם התכנות, אך אל מול שלילה מוחלטת של הפקודה הציב דונלד קנות' גישה המתירה שימוש בפקודה במקרים מסוימים, במאמרו "Structured Programming with go to Statements".
מאמרים נוספים, של דייקסטרה, רוברט פלויד, טוני הור, אולה יוהאן דאל ודייוויד גריס, תרמו לביסוסה של פרדיגמת התכנות המובנה, וזו נקלטה בתעשיית התוכנה, תוך פרסום מדריכים למימוש הפרדיגמה בשפות תכנות נפוצות.
מאז שנות ה-70 של המאה ה-20, כחלק ממוסכמות תכנות מקצועי, נחשבת פקודת goto מוקצה מחמת מיאוס, וזאת על מנת להקל על תחזוקה והרחבה של קוד קיים: מוסכמה זו נאכפת לרוב גם בשפות המאפשרות שימוש ב־goto.
עם זאת, במקרים מיוחדים כגון יציאה מקינון מרובה, שימוש ב־goto עשוי להיות הפתרון הנכון והנקי יותר. בשפות תכנות חדשות מסוימות, כגון Java, לא ניתן להשתמש בפקודת goto.
מרכיבים.
מבני בקרת זרימה.
משפט התכנות המובנה יצר את הבסיס התאורטי לתכנות המובנה, בכך שקבע שניתן לכתוב כל תוכנית תוך התבססות על שלושת מבני הבקרה הבאים בלבד:
לשם התאמה משופרת לתכנות מובנה, בשנות ה-70 נערכו בשפת PL/I שינויים אחדים לשיפור בקרת הזרימה: נוספה פקודת codice_7 ליציאה מתוך לולאה, לפקודת codice_8 נוספו האופציות codice_9 ו-codice_10, ונוספה פקודה לבחירה מרובה בצורה codice_11. גם בשפות תכנות ותיקות אחרות נוספה במשך השנים תמיכה בתכנות מובנה. שפות תכנות מודרניות תוכננו מלכתחילה עם תמיכה בתכנות מובנה.
שגרות.