בתחרות שנערכה בתל אביב במרץ 1956 קבעה ויינרייך בריצת 200 מטר שיא ישראלי חדש של 27.0 שניות, שיפור לשיא בן ה-9 שנים של ציפורה לוין (27.1 שניות). בתחרויות האתלטיקה של כינוס הפועל השישי שנערכו במאי אותה שנה היא זכתה בשתי מדליות זהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 12.8 שניות, לפני אילנה אדיר (12.9 שניות) ובריצת 200 מטר בתוצאה של 27.2 שניות, לפני שרה מזרחי (28.0 שניות). באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בסוף יוני אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בריצת 100 מטר בשיא ישראלי חדש של 12.6 שניות, שיפור לשיא הטרי בין החודשיים של אילנה אדיר (12.7 שניות). אדיר סיימה שנייה באליפות (12.7 שניות) ונועה זילברמן מהפועל גניגר (13.0 שניות), ובכך הגנה על תוארה.
בתחרויות האתלטיקה במכביה החמישית שנערכו בספטמבר 1957 זכתה ויינרייך בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, בריצת שליחות 4x100 מטר ביחד עם אילנה אדיר, אילנה קרשיק ורינה גוטסמן בתוצאה של 52.1 שניות, לפני בריטניה (52.6 שניות). מדליית ארד, בריצת 200 מטר בשיא ישראלי חדש של 26.6 שניות, אחרי פרידה ברמן מקנדה (25.6 שניות) ורודה אייבל מדרום אפריקה (25.8 שניות).
אשת עסקים.
לאחר נישואיה עברה עם בעלה לניו יורק, שם עבד הבעל בחברת ביטוח אמריקאית. בארצות הברית למדה הוראה ועבדה בבית ספר יהודי. מאוחר יותר החלה לעבוד בחברת משאבי אנוש. שם נולדה בתם, אורית בנבנישתי. לאחר מלחמת ששת הימים חזרה המשפחה לישראל, והשתכנה בשכונת קיראון בקריית אונו. כעבור שמונה שנים עברה המשפחה להרצליה.
באפריל 1981 הקימה את קבוצת תיגבור, כחברה לשירותי כוח אדם, שהפכה ביוני 2007 לחברה ציבורית, הנסחרת בבורסה לניירות ערך בתל אביב. נכון למאי 2022 רינה וינרייך היא נשיאת החברה ומנהלת עסקים ראשית בה, ומחזיקה כ-44% מהבעלות בחברה. בתה, אורית בנבנישתי, היא מנכ"לית החברה ומחזיקה כ-22% מהבעלות בחברה.
Bangtan Boys
שאול סתהון
הרב שאול דוד סתהון דבח (תרי"א, 1851 – תר"צ 15 ביוני 1930) היה רב העיר עינתאב שבסוריה (כיום: גזיאנטפ שבטורקיה), דיין בחלב והרב הראשי לקהילות היהודיות של יוצאי סוריה בבואנוס איירס שבארגנטינה.
ביוגרפיה.
נולד בחלב שבסוריה בשנת 1851 (ה'תרי"א) לרב דוד סתהון. בילדותו התייתם מאביו, ודודו הרב משה סתהון-דבח (מחבר הספר "קהילת משה") גידלו בביתו. בשנת 1877, בגיל 26, מונה לחבר בית הדין בעיר. בשנת 1881 עבר לעיר עינתאב והחל לשמש בה כרב העיר, למשך עשר שנים. בשנת 1891 (ה'תרנ"א) חזר לחלב, וייסד בה ישיבה עם מסלול להכשרת אברכים לרבנים. בשנת 1912 (ה'תרע"ב) נסע לבקר את בניו שהתגוררו בבואנוס איירס שבארגנטינה, שם הוצע לו לכהן כרב הקהילות היהודיות של יוצאי חלב ודמשק בעיר, שמצבן הרוחני לא היה מזהיר בתקופה זו. הוא נענה בחיוב, ובפעילותו כרב פעל לשחיטה כשרה וייסד בעיר מספר מוסדות, בהם "אהבת צדק" וחברה קדישא "חסד של אמת".
נודע בפיקוח הקפדני שהנהיג בנושאי דת וחינוך בעיר, ותיקן תקנה לפיה אין לחברי הקהילות לקיים גיור או ברית מילה לגרים, או לצאצאים מנישואי תערובת. עמד בראש ארגון "יסוד הדת" שנוסד בחודש אפריל 1920, לצד אברהם פרדס, יוסף זאהד ומאיר מצרי, ובמסגרת ארגון זה ייסד בעיר תלמוד תורה. הוא התנגד לשימוש בשפה העברית כשפת ההוראה בתלמוד תורה, בטענה שאין לשנות מהמסורת שהייתה נהוגה בחלב, ובשל היותה "לשון הקודש". כן פעל בשיטה להרחקת עבריינים מהקהילה באמצעות פנייה לעיתונות היהודית בעיר.
נישא פעמיים. ארבעה בנים נולדו לו מאשתו הראשונה, ובן נוסף מאשתו השנייה.
הלך לעולמו ב-15 ביוני 1930 (י"ט בסיוון ה'תר"ץ) בבואנוס איירס.
אליפות ישראל באתלטיקה 1956
אליפות ישראל באתלטיקה נערכה בין התאריכים 29 - 30 ביוני 1956 בתל אביב.
וסטרמוסקה
וסטרמוסקה (בהולנדית: Westermoskee, בטורקית: Ayasofya Camii) הוא מסגד הממוקם בחלקה המערבי של העיר אמסטרדם שבהולנד. הוא המסגד הגדול ביותר בהולנד: שטחו כ-800 מטר רבוע ובו מקום ל-1,700 מתפללים. המינרט של המסגד מתנשא לגובה של 42 מטרים.
המסגד תוכנן על ידי האדריכלים הצרפתים מרק ונדה ברייטמן. בנייתו החלה באפריל 2013, לאחר תהליך תכנון רווי מחלוקות שנמשך כעשרים שנה. הוא הושלם ב-2015 ונחנך ב-1 באפריל 2016.
עופר פליישר
עופר פליישר (נולד ב-14 במרץ 1966) הוא מהנדס מערכות אוויוניקה וכדורסלן עבר ישראלי. גובהו 2.08 מטרים, שיחק בעמדת הסנטר.
ביוגרפיה.
פליישר נולד בדימונה, ובנעוריו עבר להתגורר בבית סבו וסבתו במרכז הארץ על מנת להתקדם מבחינה מקצועית בכדורסל. למד בתיכון בליך. שיחק בקבוצת הנוער של הפועל חולון. בעונת 1983/1984 זכה עמה באליפות המדינה בליגה לנוער. בשנים 1984–1987 שיחק בהפועל תל אביב, ולאחר מכן עבר להפועל גליל עליון וזכה עמה בגביע המדינה (1987/1988). לאחר מכן שיחק בקבוצות א.ס רמת השרון, מכבי חיפה, מכבי רמת גן ובני הרצליה. בשנים 1993–1995 חזר להפועל תל אביב, בעונת 1995–1997, שיחק בבני הרצליה. בעונת 1997/1998 הצטרף למכבי נתניה, לאחר מכן שוב שיחק בהפועל תל אביב למשך שנה, ובשנת 1999 הצטרף לקבוצת נעוריו הפועל חולון ופרש ממשחק כעבור שלוש שנים בעת ששיחקה חולון בליגה השנייה. פליישר ייצג את ישראל בנבחרת הקדטים, ושיחק 133 משחקים במדי נבחרת ישראל ובמסגרתה קלע 429 נקודות. ככדורסלן היה ידוע באחוז קליעות נמוך מקו העונשין.
לאחר פרישתו.
פליישר סיים תואר ראשון בהנדסת אלקטרוניקה, ותואר שני בהנדסת מערכות בטכניון, והחל לעבוד במפעל מלמ של התעשייה האווירית כמהנדס מערכת אוויוניקה בחטיבת מערכות טילים וחלל. נשוי ואב לשניים. בנו עידו הוא שחקן נבחרת העתודה של ישראל.
אולגה גולודץ
אולגה יורייבנה גולודץ (ברוסית: О́льга Ю́рьевна Голоде́ц; נולדה ב-1 ביוני 1962) היא כלכלנית ופוליטיקאית רוסייה. כיהנה כסגנית ראש ממשלת רוסיה מ-2012 עד 2020 בממשלת מדבדב השנייה. בדצמבר 2018 מונתה ליושבת ראש הוועדה המארגנת של אוניברסיאדת קרסנויארסק (2019).
ביוגרפיה.
אולגה גולודץ נולדה ב-1 ביוני 1962 במוסקבה (שהייתה בשטח רוסיה הסובייטית), בירת ברית המועצות. היא סיימה את לימודיה הגבוהים ב-1984 כאשר הייתה לבוגרת אוניברסיטה (תואר ראשון) בכלכלה באוניברסיטת מוסקבה.
גולודץ החלה את הקריירה שלה כחוקרת במכון מחקר ופיתוח באקדמיה הרוסית למדעים, שם עבדה שם מ-1984 עד 1997. לאחר מכן היא הפכה מנהל בקרן "Reformugol". היא הייתה כסמנכ"ל משאבי אנוש ומדיניות חברתית בנורילסק-ניקל מ-1999 ועד 2001 ולאחר מכן חזרה לתפקיד זה ב-2002 עד 2008.
בשנת 2001, מונתה גולודץ להיות סגנית מושל אזור טאימיר (אזור אוטונומי במחוז קרסנויארסק) לעניינים חברתיים. היא שימשה כסגנית ראש עיריית מוסקבה לענייני חינוך ובריאות מ-3 בדצמבר 2010 עד 21 במאי 2012. באותו זמן היא הייתה חברה במועצת עיריית מוסקבה.
לאחר הבחירות לנשיאות רוסיה 2012 והקמת ממשלת מדבדב הראשונה, מונתה גולודץ יחד עם עוד שרים שרים לכהן כסגנית ראש ממשלת רוסיה. גולודץ אמונה על עניינים סוציאליים ברוסיה. גולודץ היא הראשונה בתולדות ההיסטוריה של הפדרציה הרוסית לכהן כסגנית ראש ממשלת רוסיה לענייני חברה וסוציאליזם. גולודץ ממשיכה לכהן בתפקידה גם לאחר כינון ממשלת מדבדב השנייה והיא כיהנה כסגנית ראש הממשלה לענייני תרבות וספורט, עד ינואר 2020 עת הוקמה ממשלת מישוסטין.
סיף פרשים
סיף פרשים הוא סוג של חרב שלהבה ארוך ובדרך כלל מעוקל, בעל שפה חדה יחידה בצידו הקמור. במחצית השנייה של ימי הביניים ובעת החדשה, סוגים שונים של סיף הפרשים היו נפוצים באסיה המרכזית והדרומית, במזרח התיכון ובמזרח אירופה, ומן המאה ה-18 עד תחילת המאה ה-20 גם בצבאות מערב אירופה. הוא שימש בעיקר פרשים וקצינים רכובים, כנשק צד לגיבוי ולהגנה עצמית, ולעיתים אף כנשק ההסתערות העיקרי.
אטימולוגיה.
שמות סיף הפרשים במרבית השפות האירופיות דומים זה לזה: אנגלית: sabre באיות המקובל בבריטניה או saber באיות המקובל בארצות הברית (מבוטא: סייבר), צרפתית: sabre (סאבר), גרמנית: sabel (סאבל), פולנית: szabla (שאבלה), ורוסית: сабля (סאבלה). מקורם האטימולוגי של כל השמות האלו ככל הנראה במזרח אירופה, לדעת בלשנים בשם החרב בהונגרית szablya (סאביה), המתועד לראשונה במקורות מן המאה ה-14, ולפי השערה מקובלת נגזר מפועל בהונגרית szab שמשמעו "לחתוך". ואולם היו בלשנים שהציעו מקורות מוקדמים אף יותר, משפות שמיות במזרח התיכון, כמו ערבית: سَيْف (סַיְף), ארמית: "סָיְפָא", ועברית: "סַיִף", הנזכר במשנה כבר במאה השלישית כחרב לחיתוך, ולחלופין משפות מרכז אסייתיות, כגון selebe בטורקית קיפצ'אקית שאף משמעו סיף פרשים.
באסיה ובמזרח התיכון ישנם גם שמות שונים באטימולוגיה שלהם לטיפוסים מקומיים של חרבות פרשים ארוכות ומעוקלות להב שניתן לסווגם כסיף פרשים, כמו טולוואר בשפות הודו-איראניות (מבוטא "פולוואר" באפגניסטן), קיליץ' בטורקית, שאשקה בשפות קווקזיות ושמשיר בפרסית. סימיטר היא מילה בשפות אירופיות שמקורה האטימולוגי אינו ברור, אולי מ"שמשיר", ומתייחסת בדרך-כלל לכל חרב מעוקלת להב מן המזרח התיכון.
בעברית מודרנית המילה סיף משמשת בעיקר כשם הספורט האולימפי של תחרויות חרב. במסגרת המונחים העבריים בספורט זה, סוג החרב ששמה הצרפתי sabre תורגם לעברית באופן רשמי כ"חרב". כדי למנוע בלבול עם המונחים הספורטיביים, המונח sabre בהקשרו ההיסטורי כחרב צבאית לעיתים מתורגם כ"סיף פרשים".
תכונות ומאפיינים.