העלייה מהקווקז של היהודים ההררים החלה לפני קום המדינה, ובין היתר בגלי העליות הראשונות. יהודי הקווקז השתתפו בקונגרס הציוני הראשון בבזל (קיימת תמונה המשלחת עם תיאודור הרצל), חברי הקהילה היו ממקימי ארגון השומר, הקמת חומה ומגדל ובניית הארץ (ביניהם אפשר למנות את צבי בקר, צבי ניסנוב ומשפחתו, ועוד. העולים מהקווקז אשר היו בעלי ניסיון בעיבוד אדמות (לעומת אחיהם מאירופה ורוסיה שלא הורשו להחזיק באדמות בארץ מוצאן ככלל) היו בין החלוצים שהפריחו את האדמה בארץ בימיה הראשונים, ותרמו מניסיונם הם כאנשי עבודת כפיים וחקלאות, והן כלוחמים. העלייה הגדולה ביותר מן הקווקז התרחשה בשנות השבעים של המאה ה־20, והולידה יישוב חדש, בחודש יוני 1981 הוקם בצפון השומרון היישוב חיננית, ובו שבעים משפחות. גל העלייה הגדול של שנות התשעים הביא עולים רבים, ובסוף שנות התשעים מונה העדה הקווקזית בישראל כ-80,000 נפש. ריכוזים גדולים של יהודי ההרים ישנם בעכו, נוף הגליל, באר שבע, אופקים, קריית גת, שדרות ועוד. בין יוצאי הקהילה וצאצאיהם ניתן למנות את הזמרות יפה ירקוני ושרית חדד, הזמרים עומר אדם וגל אדם, המוזיקאי מארק אליהו, האלופים יקותיאל אדם ואודי אדם, ועוד.
יום הקדיש הכללי
אורולוגיה
אורולוגיה (מיוונית: οὖρον שתן, λογία תורה) היא ענף ברפואה המתמקד במחלות מערכת השתן (בזכר ובנקבה) ובמערכת הרבייה הזכרית החופפת למערכת השתן.
התמחות.
האיברים הנכללים בהתמחות זו הם כליות, בלוטות יותרת הכליה (אדרנל), שופכנים, כיס השתן (שלפוחית השתן), שופכה ואיברי הרבייה בזכר (אשכים, יותרת האשכים, צינורות הזרע, כיסי הזרע, ערמונית ופין).
מערכות השתן והרבייה קשורות זו בזו, כאשר בעיות של האחת, לעיתים תכופות משפיעות על השנייה. לכן, מגוון רחב של מצבים המטופלים באורולוגיה, מצויים תחת הכותרת הפרעות גניטו-אורינריות (מערכת הרבייה והשתן).
אורולוגיה משלבת את הטיפול הרפואי (לא ניתוחי) במצבים כגון: זיהומים בדרכי השתן, הגדלה שפירה של הערמונית, יחד עם טיפולים ניתוחיים כגון: סרטן כיס השתן והערמונית, אבני כליה, מומים מולדים, חבלות ודליפות שתן.
אורולוגיה כהתמחות, הייתה תמיד בחזית הטכנולוגיות הכירורגיות ברפואה. הרופאים האורולוגים מיומנים בטכנולוגיות זעיר-פולשניות, טכנולוגיות הדמיה בזמן אמת, תוך שימוש בסיבים וציוד אופטי וטכנולוגיות לייזר שונות בטיפולים במחלות שפירות וממאירות. בנוסף, האורולוגיה היא אחת החלוצות בשימוש בטכנולוגיה רובוטית בניתוחים לפרוסקופים.
האורולוגיה משיקה ועובדת בשיתוף פעולה בשטחי רפואה נוספים, כגון אונקולוגיה, נפרולוגיה, גינקולוגיה, כירורגיית ילדים, כירורגיית מעי ורקטום, גסטרואנטרולוגיה ואנדוקרינולוגיה.
הכשרת האורולוגים בישראל, נמשכת שש שנים, הכוללות שנים-עשר חודשי כירורגיה כללית, חצי שנה מדעי היסוד, ארבע שנים אורולוגיה ושישה חודשי בחירה של התמחות במקצועות משיקים.
תת התמחויות.
אורולוגיה כהתמחות, מערבת טיפול באיברים רבים, לכן התפתחו תחתיה, תת-התמחויות רבות:
קישורים חיצוניים.
אתר המידע והתקשורת של רופאי האורולוגיה בישראל
אתר מידע ופורום אורולוגיה
פורום לשאלות ותשובות און ליין בתחום אנדואורולוגיה ואבנים.
מרגריט מנווארה
מרגריט מנווארה (בצרפתית: Marguerite de Navarre, 11 באפריל 1492 - 21 בדצמבר 1549) הייתה מלכת נווארה וסופרת צרפתייה, אחותו הגדולה של פרנסואה הראשון, מלך צרפת וסבתו מדרגה שנייה של אנרי הרביעי, מלך צרפת.
ביוגרפיה.
מרגריט נולדה בעיר אנגולם שבמערב צרפת לשארל, רוזן אנגולם וללואיזה, נסיכת סבויה. כשהייתה בת שנתיים משפחתה עברה להתגורר בעיר קוניאק הסמוכה, שם נולד אחיה פרנסואה (לימים פרנסואה הראשון, מלך צרפת). קיבלה חינוך מעולה מטובי המורים. למדה ספרדית, איטלקית, לטינית, יוונית ועברית, וקראה את התנ"ך ואת סופוקלס בשפת המקור. ב-1509 אולצה להינשא לשארל הרביעי, דוכס אלנסון, על ידי צו של דודה, לואי השנים עשר, מלך צרפת, שבאמצעות נישואין אלה המשיך להחזיק בחבל ארמניאק שבמערב צרפת. אחרי 1515, כאשר פרנסואה ירש את כתר צרפת, הפכה מרגריט לאישה בעלת ההשפעה הגדולה ביותר בממלכה. היא פרשה את חסותה על אמנים ומחברים ובהם פרנסואה רבלה וקלמאן מארו. החוג הספרותי שקיימה בחצרה בערים פו ונראק שבדרום מערב צרפת נודע בשם "הפרנאסוס החדש". לאחר שהובס פרנסואה הראשון בידי קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, בקרב פאביה בצפון איטליה (24 בפברואר 1525), ונלקח בשבי, נסעה מרגריט אחותו למדריד והביאה לשחרורו.
לאחר מות בעלה ב-1525 נישאה מרגריט לאנרי השני, מלך נווארה (ממלכה שהתקיימה בצפון ספרד ובאזור הרי הפירנאים), וב-1528 ילדה לו את ז'אן ד'אלברה, אמו של מלך צרפת לעתיד אנרי הרביעי. ב-1530 ילדה בן שמת בחג המולד של אותה שנה. מאורע זה גרם לה לכתוב את הפואמה "ראי נפשה של החוטאת" (1531), שביטאה את אבלה הכבד. פואמה זו גונתה בידי התאולוגים באוניברסיטת סורבון בפריז, שראו בה כפירה, אולם המלך פרנסואה הראשון אילץ אותם לחזור בהם ולהתנצל בפניה. מרגריט מנווארה הייתה פטרונית של אנשי רוח ובהם פרנסואה רבלה, קלמאן מארו ופייר דה רונסאר. היא כתבה פואמות ומחזות רבים, ואת קובץ הסיפורים "הפטמרון" שהתפרסם עשר שנים אחרי מותה.
מרגריט אהבה מאוד את אחייניתה, שארלוט, נסיכת צרפת , שמתה בילדותה.
משפחתה.
בשנת 1509 התחתנה מרגריט עם שארל הרביעי, דוכס אלנסון, אך לא היו לה ילדים ממנו.
בשנת 1525 התחתנה מרגריט עם אנרי השני, מלך נווארה, ממנו נולדו לה שני ילדים:
אדבוקט (ליקר)
אדבוקט (באנגלית: Advocaat) הוא ליקר הולנדי מתוק מאוד המבוסס על ברנדי.
הוא עשוי מסוכר, וניל וחלמון ביצה, ומכאן הצבע הצהוב המפורסם שלו והסמיכות הגבוהה.
במספר מדינות באירופה המשקה משמש לא רק כליקר אלא גם כמשקה אנרגיה. בצפון אמריקה יש משקה דומה בשם "אג נוג" (Eggnog).
שתי יצרניות מפורסמות של אדבוקט הן "דה קייפר" ו"בולס".
1999 בספורט
טניס.
גביע דייוויס.
נבחרת אוסטרליה זכתה בגביע לאחר ניצחון 2-3 על נבחרת צרפת.
כדורסל.
תחרויות בינלאומיות.
אליפות אירופה.
נבחרת איטליה () זוכה באליפות.
אליפות אמריקה בכדורסל.
ארצות הברית () זכתה באליפות לאחר ניצחון על קנדה () 62-99.
תחיית המתים
תחיית המתים הוא מושג הקיים בדתות ובאמונות שונות, ומבטא אמונה בכך שבעתיד יקומו בני האדם המתים לתחייה.
ביהדות, האמונה בתחיית המתים היא אחת מי"ג עיקרי האמונה והיא מרכיב חשוב בתורת הגמול שלה.
תחיית המתים בתרבויות הקדומות.
הרעיון של תחיית המתים מצוי גם בכתבים של מספר דתות לא-אברהמיות במזרח התיכון. בדת היוונית העתיקה הפכו מספר גברים ונשים לאלמותיים לאחר שקמו לתחייה מן המתים.
תחיית המתים ביהדות.
תחיית המתים בתורה ובספר דניאל.
את האזכור היחיד המפורש של תחיית המתים בתורה ניתן למצוא בפסוק: ואכן זוהי דעת רב סעדיה גאון בספר האמונות והדעות.
ברם, לדעת הרמב"ם המילה "אחיה" אינה מתייחסת לתחייה ממוות אלא להמשך של החיים ולכן אין בתורה כל אזכור לתחיית המתים, אלא מקור אמונה זו הוא בדברי ספר דניאל בלבד: הסיבה לכך, לדעתו, היא חינוכית-דידקטית – דור מקבלי התורה היה שקוע באמונת ה"צאבה", הכופרת באפשרות של עשיית נסים גלויים על ידי כוח עליון הגובר על מערכת הטבע, על כן המתין האלוהים, ובישר על האמונה בתחיית המתים רק על ידי הנביאים המאוחרים, בתקופה שכבר לא הטילו ספק באפשרות של נס על טבעי.
מחלוקת זו קשורה לשאלת הנוסח הנכון של המשנה במסכת סנהדרין בתחילת פרק "חלק". הנוסח הרווח הוא: ואכן רש"י פירש שם: "הכי גרסינן האומר אין תחיית המתים מן התורה - שכופר במדרשים דדרשינן בגמרא לקמן מניין לתחיית המתים מן התורה, ואפילו יהא מודה ומאמין שיחיו המתים אלא דלא רמיזא באורייתא - כופר הוא, הואיל ועוקר שיש תחיית המתים מן התורה - מה לנו ולאמונתו, וכי מהיכן הוא יודע שכן הוא - הלכך כופר גמור הוא".
אך בפירוש המשנה לרמב"ם נוסח המשנה הוא: "ואלו שאין להם חלק לעולם הבא האומר אין תחיית המתים", ללא התוספת "מן התורה"
תחיית המתים בספר ישעיהו.
פסוק אחר, שרבים מן המפרשים ראו בו אזכור מפורש של תחיית המתים לעתיד לבוא, הוא הפסוק בספר ישעיהו:
אך, מקצת המפרשים ראו בזה רמז בלבד, ומשמעותו הפשוטה, לדעתם, היא תחיית עם ישראל מן הגלות. גם ב מובא שניתן לדחות ראיה זו ולומר שהכוונה היא למתים שהחיה יחזקאל.
תחיית המתים בספר יחזקאל - חזון העצמות היבשות.
ישנן דעות שונות בין המפרשים כיצד לפרש נבואה זו, האם יש להבין אותה באופן מילולי, כלומר כמנבאת את תחיית המתים לעתיד, או שמא יש להבינה כמשל, לתחיית עם ישראל ויציאתו מן הגלות.
תחיית המתים בספרות חז"ל.
במשנה של מסכת סנהדרין "פרק חלק" נמנה מי שלא מאמין בתחיית המתים בין אלה שאין להם חלק לעולם הבא. ההסבר: הוא כפר בתחיית המתים, לפיכך לא יהיה לו חלק בתחיית המתים.
אנשי כנסת הגדולה תקנו ברכה מיוחדת בתפילת העמידה, החותמת בברכת מחיה המתים. וכן תיקנו ברכה לרואה קברי ישראל: "ועתיד להקים אתכם לחיי העולם הבא בדין, ברוך אתה ה' מחיה המתים".
במקומות שונים בתלמוד הובאו ראיות לתחיית המתים מפסוקים שונים בתנ"ך: ב, ב ובמקומות נוספים. אחת הראיות היא מהפסוק "וַיֹּ֤אמֶר יְהֹוָה֙ אֶל־מֹשֶׁ֔ה הִנְּךָ֥ שֹׁכֵ֖ב עִם־אֲבֹתֶ֑יךָ וְקָם֩ הָעָ֨ם הַזֶּ֜ה וְזָנָ֣ה ׀ אַחֲרֵ֣י ׀ אֱלֹהֵ֣י נֵכַר־הָאָ֗רֶץ" חז"ל הציעו לקרוא "הנך שוכב עם אבותיך וקם" כרמז לתחיית המתים, ולכן קבעו כי פסוק זה הוא מקרא שאין לו הכרע.
במסכת סנהדרין מסופר על הוויכוחים שנוהלו על ידי חז"ל עם המכחישים את האמונה בתחיית המתים: