Queen of Da Souf הוא אלבום הבכורה של הראפרית האמריקאית מולאטו. האלבום יצא לאור ב-21 באוגוסט 2020, על ידי חברת התקליטים תקליטי RCA. מתוך האלבום יצאו שני סינגלים.
רקע והפקה.
בשנת 2019, פרצה מולאטו עם הסינגל שלה "B*tch From Da Souf", לאחר צאתו הוחתמה בחברת התקליטים RCA בתחילת שנת 2020. הסינגל עצמו הגיע למקום 95 במצעד בילבורד הוט 100 וקיבל מעמד זהב על ידי ה-RIAA בארצות הברית. השיר קיבל מאוחר יותר רמיקס הכולל את הראפרים סוויטי וטרינה.
אנדרה ואדאס
אנדרה ואדאס (במקור וייס, בהונגרית: Vadász Endre; סגד, 28 בפברואר 1901 – גדלה, 3 ביוני 1944) היה צייר, גרפיקאי יהודי-הונגרי שנספה בשואה.
ביוגרפיה.
ואדאס נולד במשפחה יהודית בורגנית בעיר סגד. אביו היה שמעון שאנדור ואדאס (מקודם וייס), סוחר תבואה, ואמו הייתה אילונה קוֹהְן (הגרסה ההונגרית-גרמנית לכהן). הוא היה הבן האמצעי, צייר אלבום קריקטורות כבר בגיל שבע עשרה. הוא סיים את בית הספר התיכון הריאלי בסגד. בשנים 1918–1919 למד אצל הצייר היהודי-הונגרי אדן הלר במכללה לאמנויות יפות של סגד. בהמשך למד אצל אדולף פניאש ואחר כך באוניברסיטה ההונגרית לאמנויות יפות בכיתה של אוסקר גלאץ. מוריו היו גם אישטוואן זאדור (בשמו בקודם: וייס) וויקטור אולגאי.
עבודתו
בקיץ 1926–1927 הוא הוביל את מחנה המכללות במוהאץ', שם הושפע מאוד גם מהתלבושות העממיות הצבעוניות של מוהאץ' ומנוף הדנובה. הציורים הקסומים שלו מנציחים את האידיליה הזו. כאן פגש את ג'רג'י ולנטין, שאותה נשא לאישה בשנת 1928. בהזמנתו של אלברט קרדוש (בשמו הקודם:כ"ץ) הם עברו לדברצן, שם הפך למורה לציור בגימנסיה היהודית.
בין השנים 1933–1935 צייר בבאיה מארה. הוא השתתף תכופות בתערוכות של גילדת מונקאצ'י, של "אגודת פאל סינאי- מרשה", שהתקיימו במוזיאון ארנסט, אך השתתף גם בביאנלה של ונציה, בתערוכות הקבוצה האירופאית והאמריקאית של איגוד אמני החריטה ההונגרים מאוסלו עד לשיקגו, ומלונדון עד קליבלנד. ציורי השמן והטמפרה שלו, צבעי מים, תחריטיו עדינים וחרוטים שהיו מבוססים על אפקטים של כתמים הפכו פופולריים יותר ויותר. הוא יצר גם כמה אקס ליבריס. בשנות ה-20 ערך מסע לימודים לאיטליה ואחר-כך בשנת 1929 לפריז בעזרת מלגת סיורי הלימודים של נמש מרסל. שם בפריז פגש בחיתוכי העץ יפניים שהשפיעו רבות על עבודותיו המאוחרות. בשנת 1929 זכה בפרס הראשון ביריד העולמי של ברצלונה.
בשנת 1936 עבר עם רעייתו לבודפשט. הוא השתתף בתערוכות רבות וזכה בפרסים רבים. בשנת 1937 ארגנה גלריית טמאש תערוכת אוסף של עבודותיו. חריטותיו, חריטות העץ והלינוליאום שלו ידועות בעיקר, אך הוא יצר גם ציורי טמפרה ושמן. בשנת 1937 פרסם ארתור אלק מחקר אנליטי שכותרתו הייתה "האמנות הגרפית ההונגרית החדשה יותר" בכתב העת "אמנות הונגרית" ובו שיבח את אומנותו של אנדרה ואדאס. ואדאס הוציא גם כמה אלבומי סולו. בתחילת 1940 הוא השתתף בתערוכה של התנועה "לאמנות הונגרית" שפתח העוצר מיקלוש הורטי באולם האמנות הישן בשדרת אנדראשי. בשל החוקים האנטי יהודים (החוק היהודי הראשון, החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי) הוא לא יכל להציג יותר אלא במסגרת הפעילות האומנותית של אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך.
עם התקרבותה של מלחמת העולם השנייה, הורגש גם בעבודותיו חרדתו ופחד המוות שלו. ב־3 ביוני 1944, כשנודע לו שאשתו צריכה להיכנס למחרת לגטו בבודפשט, הוא שם קץ לחייו במחנה של שירות העבודה (שרות של עבודות כפייה ליהודים עבור הצבא ההונגרי) בגדלה, כך עשתה גם אשתו.
לאחר מותו.
ג'רג' שאנדור גאל כתב עליו: "אי אפשר לסווג את תמונות אנדרה ואדאס לשום אסכולה. אלה חלומותיו המאושרים של צייר. הוא היה כישרון יוצא דופן, צייר גדול ואדם אמיץ."
בשנת 1971 ארגן מוזיאון פרנץ מורה בסגד תערוכה לכבוד עבודתו, ואחר-כך בשנת 1982 אורגנה תערוכת זיכרון בגלריה הלאומית של ההונגריה. ניתן למצוא רבים מציוריו במוזיאון דרי בדברצן.
נבחרת בהאמה בכדורגל
זוויות מתאימות
ליובלינו
ליובלינו (ברוסית: Люблино) היא נפה של המחוז הדרום-מזרחי של העיר הפדרלית מוסקבה, שברוסיה. שטח הראיון הוא 17.41 קמ"ר ואוכלוסייתו מונה 172,523 תושבים (2020).
בראיון ממוקמים אובייקטים של מורשת תרבותית של עמי הפדרציה הרוסית, אחוזת ליובלינו שהיא וילה מיניאטורית בסגנון פלדיאני מוקפת בפארק לובלינו עם מאגר מלאכותי.
בריכת ליובלינסקי היא אחת הבריכות הגדולות במוסקבה ממוקמת בשטחו של פארק לובלינו בפתח נהר צ'וריליחה. נוצרה בסוף המאה ה-18 - תחילת המאה ה-19 על שטח אחוזת ליובלינו.
אלפא רומיאו איגואנה
אלפא רומיאו איגואנה (באיטלקית: Alfa Romeo Iguana, קרוי גם: Alfa Romeo 33 Italdesign Iguana) היא מכונית קונספט, בתצורת מכונית ספורט-קופה, 2 דלתות, אשר הוצגה על ידי יצרנית כלי הרכב האיטלקית אלפא רומאו בשנת 1969.
מייבל פרייד
מייבל סקוט לאודר פרייד (באנגלית: Mabel Scott Lauder Pryde; 12 בפברואר 1871 – יולי 1918) הייתה אמנית, ואשתו של האמן ויליאם ניקולסון ואמם של האמנים בן ניקולסון וננסי ניקולסון והאדריכל כריסטופר ניקולסון.
ביוגרפיה.
מייבל הייתה בתם של דייוויד פרייד, מנהל מכללת אדינבורו לנשים, באדינבורו 1870–1891, וברברה לאודר, שאביה ויליאם לאודר היה אחיהם של האמנים הסקוטיים המפורסמים רוברט סקוט לאודר וג'יימס אקפורד לאודר. למייבל היה אח אחד, האמן ג'יימס פרייד. בילדותם הם גרו בחלק הצפוני של אדינבורו.
מייבל פרייד הוכשרה כציירת בבית הספר לאמנות בבושיי בהדרכתו של הוברט פון הרקומר, שם היא פגשה את הסטודנט ויליאם ניקולסון, איתו נישאה בשנת 1893. היא הציגה את ניקולסון בפני אחיה ג'יימס פרייד ושלושתם עברו לגור בפאב ״שמונת הפעמונים״, דנהאם, בקינגהאמשייר.
למייבל פרייד וניקולסון נולדו ארבעה ילדים: בן (1894–1982); אנתוני (1897–1918), שנהרג בפעולה במלחמת העולם הראשונה; אנני מרי "ננסי" (1899–1978); וכריסטופר "קיט" (1904–1948). הם עברו לרוטינגדין בשנת 1909.
ביולי 1918 מתה מייבל פרייד ממגפת השפעת הספרדית.
בוטובו הדרומית
נפת בוטובו הדרומית (ברוסית: район Южное Бутово) היא נפה במחוז הדרום-מערבי של העיר הפדרלית מוסקבה, שברוסיה. שטח הראיון הוא 26.0 קמ"ר ואוכלוסייתו מונה 210,783 תושבים (2020).
פחות ממחצית משטח הראיון בנוי עם בנייני מגורים מרובי קומות. יש גם בניית קוטג 'ים בקנה מידה גדול, בעיקר בחלק המרכזי והמערבי של הראיון. על שטח הראיון, בעיקר בדרום-מזרח, ישנם מספר יישובים וכפרים שהיו קיימים עוד לפני שנכללה הטריטוריה במוסקבה. כמו כן, באותו החלק ישנם אזורים לא מפותחים - שממה ושדות יער.
בוטובו הדרומית, יחד עם האזורים הסמוכים למחוז הדרום-מערבי, נחשבים לאזורים הנקיים ביותר במוסקבה.
צנתור מוח
צנתור מוח הוא הליך אבחוני וטיפולי מתחום הנוירורדיולוגיה פולשנית, המספק תמונות של כלי דם במוח ומערכת העצבים, ובכך מאפשר אבחון וטיפול במחלות כלי דם במערכת העצבים.
ההליך מבוצע באמצעות החדרת קתטר לעורק גדול (כדוגמת עורק הירך) ומשם מובל עד למיקום הרצוי. מתקבלת הדמיה בזמן אמת של כלי הדם באמצעות קרני רנטגן וחומר ניגוד המוזרק לאזור. בהתאם לאבחנה המתקבלת, ניתן לבצע במהלך הצנתור פעולות טיפוליות.
היסטוריה.
תחום הנוירורדיולוגיה החל להתפתח באירופה בשנות ה־60. התקדמות זו, שיפרה לאין ערוך את היכולת לטפל בהפרעות ומחלות כלי דם של המוח ומערכת העצבים המרכזית תוך דיוק מרבי ומינימום סיבוכים, וכחלק מהמגמה הקיימת (כאשר סוג התחלואה מאפשר זאת) להעדפת התערבות פולשנית מינימלית באמצעות צנתור, על פני התערבות ניתוחית (כירורגית) רחבה יותר. טרם גילוי הצנתור הטיפול המקובל היה ניקוב עורקי הקרוטיד – הליך בעל סיבוכים רבים וקשים.
בשנת 1926 נעשה לראשונה שימוש בצנתור מוחי על ידי דוקטור אנטוניו אגש מוניש באוניברסיטת ליסבון. מוניש שיער שהמחשת כלי הדם במח באמצעים רדיוגרפים תאפשר מיקום מדויק יותר של גידולי המוח. במהלך ניסויו מוניש הזרים צבעי רדיואקציה לעורקי המוח וצילם צילומי רנטגן כדי להמחיש חריגות. בבדיקותיו הראשונות השתמש מוניש בליתיום ברומיד ובסטרונציום בשלושה מטופלים עם חשד לגידולים, אפילפסיה ומחלת פרקינסון – אך הניסוי כשל ומטופל אחד נפטר. בניסויו הבאים ביצע שימוש בנתרן יוד ונחל הצלחה של 25%, ההצלחה היא עדות לאנגיוגרפיה המוחית הראשונה. מוניש אף לקח חלק וסייע לפיתוח ה־Thorotrast המהווה מרכיב חיוני בהליך.
בשנת 1927 ממצאי הניסוי ראו אור לראשונה והוצגו באקדמיה הצרפתית לרפואה. עבודותיו של מונשז הובילו לשימוש באנגוגרפיה ככלי לגילוי חסימה של הקרוטיד והיוו אבן דרך לפיתוחם של שלל טיפולים נוירורדיולוגים. על תרומתו לרפואה זכה מוניש בפרס נובל ב-1949.
מנגנון ההליך.
ההליך כולל הכנסת צנתר לעורק מרכזי וניתובו לכלי הדם במוח. חומר ניגוד מוזרק דרך הקתטר לאזור הרצוי שמצולם באמצעות קרני רנטגן, ובשיטת אנגיוגרפיה בחיסור דיגיטלי DSA מתקבלת סדרת תמונות הדמיה של כלי הדם. השיטה מספקת לרופא המטפל תמונה תלת ממדית של כלי הדם במוח בזמן אמת – המסייעת לאבחון וטיפול מחלות כלי דם במערכת העצבים.
אנגיוגרפיה בחיסור דיגיטלי היא טכניקה מסוג פלואורוסקופיה המספקת תמונות להמחשת כלי הדם בזמן אמת. בשיטה זו האזור הנבדק מצולם לפני ובמהלך הזרקת חומר. על מנת לסלק מידע שאינו נחוץ (שאר המבנים שאינם כלי דם), "מופחתת" התמונה בלי חומר הניגוד מהתמונה עם חומר הניגוד ומתקבלת תמונה המציגה את הכלים המלאים בלבד. נלקחת סדרת תמונות עוקבות המשמשות כמעין סרט המראה את התפשטות חומר הניגוד בכלי הדם.