לפי גישה מסוימת, הקולנוע המסחרי הוא פתח מילוט מן המציאות לעולם שכחה כמו סמים או אלכוהול ואילו הקולנוע האמנותי מציג את המציאות בלי כחל ושרק. אך הקולנוע האמנותי האובייקטיבי הוא הקולנוע הריאליסטי האמיתי: בניגוד לקולנוע הנטורליסטי, המצלם את המציאות החמרית-חיצונית, מתייחס הקולנוע הזה למציאות כמכלול ההקשר המלא, מציאות שבה יש רוח אנושית המכוונת למה שיכול וצריך להתקיים – למאווייו הדמיוניים במובן החיובי של האדם. מאוויים אלה, על אף שאין הם מתבטאים בעובדות העולם הזה, מהווים עובדה כמחשבה וככאלה הם גם מבוססים על המציאות; כך שהמציאות המדוברת שמבנה הקולנוע לצופה, יכולה לפעול בשני מישורים; לעוות תפיסות או ליישר אותן.
לשאלת הדימוי העצמי, יש גם כן תפקיד חשוב בעיני הממסד הישראלי השואב באופן חלקי את תמיכת המערב על יסוד ההגדרה של "הדמוקרטיה היחידה במזרח התיכון". העיסוק בהקרנת תדמית ליברלית של מדינה המצטיינת בחופש דיבור והמאפשרת הבעת עמדות ביקורתיות, מהווה גורם חשוב ביחס הסובלני של הממסד כלפי סרטים אלה בנושא הסמים, אף על פי שמדובר באקט לא חוקי למעשה.
דאוגבה ריגה
כוויתה
כוויתה (באורדו: کوئٹہ, בפשטו: کوټه, בבלוצ'ית: کویته ) היא בירת מחוז בלוצ'יסטן שבפקיסטן, על פי מפקד האוכלוסין האחרון שבוצע ב-2017, התגוררו בעיר כמיליון נפשות, כוויתה מדורגת במקום העשירי ברשימת הערים הגדולות של פקיסטן. העיר ידועה כ"גן הפירות" של פקיסטן, בשל מטעי עצי הפרי הרבים באזור זה, וגם בשל המגוון הגדול של פירות ופירות יבשים המיוצרים שם. העיר הייתה ידועה גם בעבר בשם פריז הקטנה, בשל יופייה ומיקומה הגאוגרפי. באזור ישנם שטחי מרעה והרים עם מגוון צמחים ובעלי חיים. הגובה הממוצע של העיר הוא כ-1,680 מטר מעל פני הים. העיר ממוקמת במערב פקיסטן, בקרבת גבול פקיסטן-אפגניסטן. היא משמשת מרכז מסחר ותקשורת בין שתי המדינות. העיר שוכנת על מעבר בולאן, שבעבר היה המעבר היחיד ממרכז אסיה לדרום אסיה. כוויתה מילאה תפקיד חשוב מבחינה צבאית עבור כוחות הצבא הפקיסטני בסכסוך באפגניסטן.
אטימולוגיה.
כוויתה היא וריאציה של המילה "כות" (פשטו: کوت), שמשמעותה "מבצר". יש המאמינים כי זה קשור לארבע הגבעות המקיפות את העיר (צ'ילטן, טקטו, זרגהון, מורדהר) ויוצרות סביבה מעין חומה טבעית.
היסטוריה.
יש המאמינים כי המתיישבים הראשונים באזור היה שבט פתאני בשם קאסי. במאה ה-11 נכבשה על ידי מחמוד מע'זנה בעת פלישתו לדרום אסיה.
הממשל הבריטי.
ב-1876 כוויתה שולבה בשטחי הודו הבריטית. חיילים בריטים הקימו בעיר תשתיות מפני שהייתה ממוקמת במקום אסטרטגי. ב-31 במאי 1935 התרחשה רעידת אדמה באזור הודו. באותו זמן הייתה כוויתה עיר הומת אדם, ובה מספר בניינים רבי קומות, דבר שנתן לה את הכינוי "פריז הקטנה". מוקד רעידת האדמה היה קרוב לעיר ובעקבות זאת נהרסו רוב תשתית העיר ונהרגו כ-40,000 אנשים.
עצמאות פקיסטן.
לאחר שקיבלה פקיסטן עצמאות, כוויתה נהפכה לעיר הבירה של המחוז החדש בלוצ'יסטן.
טרור בעיר.
משנת 2004 אירעו בעיר מספר פיגועים, בהם פיגוע התאבדות במרפאה לחיסון מפוליו, שבו נהרגו 15 אנשים, ופיגוע התאבדות בבית חולים בעיר ב-8 באוגוסט 2016, שבו נרצחו יותר מ-70 איש. פיגוע זה הוא אחד מהקטלניים ביותר בתולדות פקיסטן, וקדמו לו מספר מקרי ירי קטלניים בעיר, אשר חלקם בוצעו על ידי טרוריסטים וחלקם על ידי עבריינים, על רקע העלייה במתיחות העדתית ובפשיעה באזור.
תחבורה.
כוויתה ממוקמת במערב פקיסטן, ומקושרת לשאר המדינה באמצעות רשת כבישים, מסילות רכבת ושדה התעופה הבינלאומי שלה הקרוב למרכז העיר.
נמל התעופה הבינלאומי כוויתה ממוקם בגובה של כ-1,605 מטרים מעל פני הים, מה שהופך אותו לנמל התעופה השני הכי גבוה בפקיסטן. לחברת פקיסטן אינטרנשיונל איירליינס יש טיסות סדירות מן ואל ערים גדולות נוספות בפקיסטן ביניהן אסלאמאבאד, גוודר , קראצ'י, לאהור ופאשוור.
תחנת הרכבת כוויתה היא אחת מתחנות הרכבת הגבוהות ביותר בפקיסטן בגובה של כ-1,676 מטרים מעל פני הים. מסילות הרכבת הונחו בשנת 1890, במהלך השליטה הבריטית, במטרה לקשר את העיר לשאר המדינה. הרשת הנרחבת של חברת הרכבות הפקיסטנית מחברת את כוויתה לקראצ'י שממוקמת דרומית לה באמצעות מסילה באורך של כ-863 ק"מ, ללאהור הממוקמת צפון מזרחית לה באורך של כ-1,170 ק"מ ולפשאוור הממוקמת צפון מזרחית יותר באורך של כ-1,587 ק"מ.
ישנו קו רכבת המקשר בין העיר האיראנית זהדן  לכוויתה. השירות הופסק באופן זמני בשנת 2006 עקב תסיסה בבלוצ'יסטן. מאז 2008 הרכבת הותקפה מספר פעמים על ידי בלוצ'ים, במיוחד באזור מעבר ההרים בולאן. הקו עובד פעמיים בחודש.
קיימת הצעה לבנייה של מסילת רכבת שתקשר בין גוודר לקאשגאר שבסין העממית ומסילה שתקשר בין גוודר לכוויתה ותעבור דרך קלאט .
מוסדות חינוך.
כוויתה משמשת כמרכז לימודים עבור מחוז בלוצ'יסטן. בעיר יש מכללות של הממשלה, ומספר מכללות פרטיות, וביניהן:
החי והצומח.
יונקים כגון עז מבריגה, נמרים, זאבים, צבועים, ארנבים, חתולי פרא וקיפודים מצויים באזור כוויתה. בין מיני הציפורים המקומיות נכללים חוגלות, סבכי, נץ הים הכספי, יונות סלע, סיטת הצוקים, עיט זהוב, דרוריים, נצים, בזים ופרסים.225 מיני צמחים זוהו באזור וביניהם פיסטוקים, ערער, זיתים, מילה ושקדים. באזור נמצאו גם שיחים ועצים וביניהם תאנה, ברברית, דובדבן ועשבי תיבול כגון Ephedra intermadia וPinus gerardiana.
דמוגרפיה.
האוכלוסייה של העיר היא בסביבות מיליון. ב-2016 האוכלוסייה הוערכה בכ-1,140,000. זה הופך את כוויתה לעיר הגדולה ביותר במחוז בלוצ'יסטן ולאחת הערים הגדולות ביותר בפקיסטן. הקבוצה האתנית הגדולה ביותר בעיר היא הפתאנים, ואחריהם הבלוצ'ים והברהויים אורדו היא שפה לאומית שנמצאת בשימוש ומובנת על ידי כל התושבים ומשמשת כלינגואה פרנקה. שפות אחרות המדוברת בעיר כשפת אם כוללות פאשטו, פנג'אבית, בלוצ'י ואחרות.
בעיר יש רוב פתאני ואחריו מיעוט של ברהויים, בלוצ'ים, פנג'אבים, מוהג'ירים והזארה.
הרוב המכריע של האוכלוסייה מאמין באסלאם הסוני. הזארה, אשר הגיעו לראשונה לכוויתה בסוף המאה ה-19 וחלקם במהלך מלחמת אפגניסטן, הם הקבוצה האתנית היחידה שמאמינה באסלאם השיעי.
פסטיבלים וקניות.
פסטיבלים תרבותיים ודתיים מתקיימים בעיר מדי שנה. שני פסטיבלי העיד מאפשרים לקהילה המוסלמית לחגוג באמצעות הופעות מוזיקליות, והבאת ממתקים ומתנות זה לזה. הבוזקאשי הוא פסטיבל הנחגג על ידי פתאנים שבו משתתפות שתי קבוצות שמטרתן היא ללקט פגר של עז או עגל ערוף ראש מהאדמה תוך כדי רכיבה על סוס.
הבאזארים של כוויתה הם שאה-ראה-י לִיַאקַת, שאה-ראה-י איקבל ודרך ג'ינה. בבאזארים נמכרות עבודות יד צבעוניות, בעיקר מראות בלוצ'יות ורקמות פתאניות. בבאזארים נמכרים גם שטיחים אפגניים, מעילי פרווה, ז'קטים רקומים, וסטים, סנדלים, ופריטים מסורתיים פתאניים. שטיחים פתאניים ובלוצ'יים מיוצרים על ידי שבטים נודדים החיים באזור.
מטבח.
מאכלים פתאניים מסורתיים כגון קאדי קבב, כבש צלוי, סאג'י בלוצ'י ומאכלים מסורתיים אחרים זמינים ברחבי העיר ובמיוחד בדרך הנסיך, דרך ג'ינה ובמלון סרינה.
המאכל הפתאני השבטי הנקרא "רוסט" (Roast) מוגש במסעדות העיר ובאזורים הסובבים אותה. חלק מבשר הכבש הטוב ביותר במדינה מגודל באזור כוויתה והוא עמוד התווך של המטבח המקומי. המנה השבטית הפאטונית "לנדהי" , היא מנה עשויה טלה מיובש הנשמר טרי במהלך החורף הקר. "קאדי קבב" הוא כבש ברביקיו, ומנות מקומיות נוספות הן "סאג'י" (רגל כבש) ופילאף.
ספורט.
קריקט וכדורגל הם שני ענפי הספורט הפופולריים ביותר בקרב תושבי כוויתה. עם זאת, ישנם מספר ענפי ספורט אחרים שגם בהם משחקים בעיר וביניהם הוקי, טאקוונדו, איגרוף, סקווש, טיפוס הרים ופיתוח גוף.
קבוצות כדורגל מהעיר כוויתה כוללות את כוויתה זורוואר , מוסלם , הזארה גרין, בלוץ', כוויתה בזיגארס.
ריו 2016
תרזה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן
תרזה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן (; 8 ביולי 1792 – 26 באוקטובר 1854) הייתה נסיכה גרמנית, ולאחר מכן מלכת בוואריה.
ביוגרפיה.
ילדותה.
תרזה נולדה ב-8 ביולי 1792 בשטראופיין שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-הילדבורגהאוזן, לפרידריך, דוכס סקסוניה-הילדבורגהאוזן, ולשרלוטה גאורגינה, דוכסית מקלנבורג-שטרליץ, בתו של קרל השני, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ.
תרזה ואחיותיה שרלוטה ולואיזה היו יפות מאוד, והמשורר פרידריך ריקרט הקדיש להן את יצירתו "שלושת הוורדים".
משפחתה.
בשנת 1810 התחתנה תרזה עם לודוויג הראשון, מלך בוואריה, וחתונתם הייתה האירוע הראשון של האוקטוברפסט (שבועיים של פסטיבל בירה). לבני הזוג היו תשעה ילדים:
אחרית ימיה ומותה.
בשנת 1825 עלה לודוויג לשלטון לאחר מות אביו מקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה, ותרזה הוכתרה כמלכת בוואריה. תרזה הייתה מאוד אהודה על העם, והייתה הדמות האידיאלית של מלכה, רעייה ואם. על אף בגידותיו הרבות של לודוויג, לא הגיבה על כך תרזה בפומבי, אלא רק בצנעה. לאחר הפרשייה של לודוויג עם מאהבתו לולה מונטז סערו הרוחות במדינה, בין השאר עקב הפגיעה בתרזה, ובשל כך נאלץ לודוויג להתפטר לטובת בנם מקסימיליאן השני, מלך בוואריה.
ב-26 באוקטובר 1854 מתה תרזה במינכן, והיא בת 62.
רומן אריך פטשה
רומן אריך פטשה (בגרמנית: Roman Erich Petsche; 1907, קוצ'ביה שבסלובניה - 1993, ריד אים אינקרייס שבצפון אוסטריה) הוא חסיד אומות העולם מאוסטריה.
קורות חיים.