בשנת 1888 הוא מונה לפרופסור באקדמיה הפרוסית, ובשנת 1892 הפך לפרופסור מן המניין שם. אולם שנה לאחר מכן הוא התפטר מתפקיד ההוראה בשל חילוקי דעות עם מנהל האקדמיה, אנטון פון ורנר. הבעיה נבעה מהשתתפותו ב"קבוצת האחד עשר", אגודת אמנים המוקדשת לקידום תערוכות משלהם של מה שנחשב אז לאמנות "רדיקלית", החורגת מהשפעת האקדמיה. המהלך הזה הביא בסופו של דבר (בשנת 1898) להקמת הזציסון הברלינאי, אשר סקרבינה היה אחד ממקימיו יחד עם מקס ליברמן, וולטר לייסטיקוב.
בשנת 1895 הוא הפך לחבר מועצת הפיקוח במגזין Pan. בשנת 1898 שימש כאחד השופטים בתחרות שערך לודוויג סטולוורק לבחירת האמנים לסדרה פרסום חדשה בתחום המסחרי.
הוא נפטר בביתו בברלין, ב־18 במאי 1910, ממחלת כליה חריפה, ונקבר בבית העלמין העתיק בסנט ג'ייקובקירשה.
כל הפריטים בעיזבונו נהרסו במהלך מלחמת העולם השנייה.
מינדסנט
מינדסנט (בהונגרית: Mindszent) היא עיירה במחוז צ'ונגראד-צ'נאד, בנפת הודמזוושרהיי. פירוש שמה בהונגרית: "כל הקדושים".
מיקום.
מינדסנט שוכנת על הגדה השמאלית של נהר הטיסה, בשפך נחל הקורצה לתוך הטיסה, בנוף בו פני השטח משתנים ועשויים מחלקים שונים. היא ממוקמת באמצע הדרך בין סנטש לבין הודמזוושרהיי. היישובים השכנים הם: סגוואר (Szegvár) מן בצפון, דרקאדיהאז (Derekegyház) מן המזרח, הודמזוושרהיי (Hódmezővásárhely) מן המזרח, מארטיי (Mártély) מהדרום, דוץ (Dóc) מדרום המערב, באקש (Baks) מכיוון המערב, וצ'אניטלק (Csanytelek) מצפון המערב (שלושת האחרונים הם בצד השני של הטיסה).
נגישות.
במרכז העיירה חוצה כביש 4521 שמחבר את סנטש דרך סגוואר ומארטיי עם החלק הצפוני של הודמזוושרהיי בכיוון צפון-דרום, ולכן מסלול זה הוא הגישה השכיחה והקלה ביותר.
נקודת המעבר על נהר הטיסה היא מעבורת לכיוון באקש, וניתן להגיע למעבורת ממרכז העיירה בכביש 4522. יש גם תחנת רכבת.
סמל היישוב.
הסמל הוא מגן שמסתיים במצב ישר עם כיפוף עגול בתחתית. הצבע הכחול של שדה המגן מזכיר את צבעי האוויר, השמים, המים, שהם סמלים של טוהר, צדק ונאמנות. שני הדגים וההרפון מסמלים גם דיג עתיק, בהתייחס לשבע משפחות הדייגים המייסדות. רצועת הכסף הגלית והרחבה יותר מייצגת את נהר הטיסה המתפתל, הקורצה הצר יותר כמיקום הגאוגרפי של העיר במפגש של שני הנהרות, זירת הדייג ומעבר המעבורות.
היסטוריה.
ממצאים ארכאולוגיים מצביעים על כך שהמקום היה מיושב כבר בימי קדם. ההונגרים הכובשים כבשו גם את החלק הזה של מחוז צ'ונגראד, עובדה שהממצאים הארכאולוגיים מאשרים.
איגרת כתובה מזכירה לראשונה את הכפר התאום של מינדסנט בשם אפּור (Apor) (שמשולב כיום בתוך מינדסנט) בשנת 1332 בקשר למעשר כספים לכנסייה. המעבר על הטיסה מוזכר לראשונה בתעודות בשנת 1515.
היישוב, שנהרס מספר פעמים לאורך ההיסטוריה המשיך תמיד למשוך מתיישבים בשל מיקומו כנראה.
קהילה יהודית.
יהודים מוזכרים כגרים בכפר לראשונה בשנת 1727, אך אין מידע זמין על התפתחות הקהילה היהודית במקום. ידוע רק שהקהילה הצטרפה לתנועה הניאולוגית שדגלה בהשתלבות בחברה ההונגרית ובביצוע תיקונים באורח החיים הדתי וכי היה בית כנסת בכפר.
לאחר מלחמת העולם הראשונה, במהלך הטרור הלבן (יחידות לא סדירות, חמושות, ימניות, אנטישמיות), בוצעו פוגרומים נגד יהודים על ידי גורמי צבא ימניים (1919–1921) לאחר נפילת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית. כנופיות שלטו בכפר ויהודים רבים בחרו לעזוב את המקום. מספר היהודים במקום בשנת 1930 היה רק 103.
בתקופת השואה.
בשנת 1941 גויסו 16 גברים יהודים לשירות העבודה (עבודות כפייה ליהודים עבור הצבא ההונגרי). הם ביצעו עבודות ביצורים ושירותים יחד עם אזרחים הונגרים אחרים שהרשויות לא הרשו להצטרף לכוחות המזוינים בשל אי-מהמנותם (על פי הגישה דאז) ורק 4 מהיהודים שרדו.
במרץ 1944, לאחר הכיבוש הגרמני, כל החנויות היהודיות נסגרו והוטל איסור על משיכת חסכונותיהם מהבנקים. משפחות יהודיות רבות נשארו ללא אמצעי מחייה. בתחילת חודש מאי כל יהודי הכפר רוכזו במספר מבנים שהיו סמוכים לבית הכנסת יחד עם כ-40 יהודים מסגוואר הסמוכה. משם נשלחו כולם לגטו סגד, ובין 23–28 ביוני גורשו לאושוויץ.
לאחר המלחמה חזרו 8 ניצולים. הם מכרו את בית הכנסת ואת בנייני הקהילה.
יולנדה סלדיבר
יולנדה סלדיבר (בספרדית: Yolanda Saldívar; נולדה ב-19 בספטמבר 1960) היא אחות מוסמכת לשעבר ונשיאת מועדון מעריצים שהורשעה ברצח זמרת הטחאנו סלינה ב-31 במרץ 1995 בקורפוס כריסטי, טקסס. סלדיבר תהיה זכאית לבקש שחרור מוקדם ב-30 במרץ 2025.
ביוגרפיה.
במרץ 1991 קיבלה את רישיונה כאחות מוסמכת מטעם מועצת הבוחנים לאחיות בטקסס.
מועדון המעריצים של סלינה.
אביה ומנהלה של סלינה, אברהם קינטנייה ג'וניור, מינה את יולנדה סלדיבר לנשיאת מועדון המעריצים שלה בשנת 1991 לאחר שסלדיבר ביקשה שוב ושוב שיאשרו לה להקים מועדון כזה. בינואר 1994 הפכה סלדיבר למנהלת הבוטיקים של הזמרת. עד 1993 מועדון המעריצים הגיע ל-1,500 חברים בפחות מארבע שנים, ובסופו של דבר גדל ליותר מ-5,000 חברים. הוא הפך לאחד ממועדוני המעריצים הגדולים ביותר בסן אנטוניו.
רצח סלינה.
בשעה 7:30 בבוקר (CST) יום שישי, 31 במרץ, סלינה יצאה לכיוון המוטל של סלדיבר. במוטל סיפרה סלדיבר לסלינה שנאנסה במקסיקו. סלינה לקחה אותה לבית החולים האזורי, שם הבחינו הצוותים הרפואיים כי סלדיבר מראה "תסמינים ברורים של דיכאון קליני". סלדיבר סיפרה לצוות הרפואי שהיא דיממה "מעט". הצוות הרפואי הבחין בסלינה הכועסת, לה סלדיבר סיפרה שדיממה "הרבה", יום קודם לכן. האחות המוסמכת קרלה אנתוני, הודיעה לסלדיבר שהיא צריכה לנסוע לסן אנטוניו כדי לעבור בדיקה גינקולוגית מכיוון שלטענתה, "סלדיבר הייתה תושבת סן אנטוניו, בית החולים היה בקורפוס כריסטי והאונס התרחש מחוץ למדינה". כשנסעו חזרה למוטל, אמרה סלינה לסלדיבר שטוב יהיה אם הן יישארו בנפרד זמן מה כדי להימנע מתגובתו של אביה, קינטנייה ג'וניור. לדברי ד"ר מרטינז, סלינה ניסתה ליצור איתו קשר באותו הבוקר, אך הוא לא יכול היה לדבר בטלפון מכיוון שהוא ביצע ניתוח. בשעה 10:00 לפנות בוקר (CST), קינטנייה ג'וניור יצר קשר עם פרס כדי לאתר את סלינה, היות שהיא אמורה הייתה להקליט שיר חדש באותו הבוקר ולא הגיעה לאולפן ההקלטות. פרס התקשר לטלפון הנייד של סלינה והזכיר לה שהיא צריכה להקליט שיר חדש. היא אמרה לו ששכחה את זה והיא כרגע "מטפלת בעניין אחרון", תוך שתגיע בקרוב לאולפן ההקלטות. זו הייתה שיחת הטלפון האחרונה שסלינה קיימה והייתה הפעם האחרונה שפרס שוחח עם אשתו.
בחדר המוטל החלו סלינה וסלדיבר להתווכח. אורחי המוטל התלוננו על רעשים חזקים שמגיעים מחדרה של סלדיבר. הם אמרו ששמעו שתי נשים מתווכחות על עניינים עסקיים. סלינה אמרה לסלדיבר שאי אפשר לסמוך עליה יותר, ודרשה מסלדיבר להחזיר את דוחות הבנק. לאחר מכן זרקה סלינה את תיקה של סלדיבר ולאחר מכן, נפלו מתוכו דוחות הבנק והאקדח. בשעה 11:48 (CST) כיוונה אותו סלדיבר לעבר סלינה. כשסלינה ניסתה לברוח, סלדיבר ירתה בה פעם אחת בכתף ​​הימנית התחתונה; דבר שגרם לניתוק העורק ולאובדן דם רב. טרינידד אספינוזה, איש התחזוקה של המלון, דיווח כי שמע "פיצוץ חזק", שאותו הוא השווה למנוע לא תקין של רכב. סלינה נפצעה אנושות. היא רצה לעבר הלובי והשאירה שובל דם באורך של 392 רגל (119 מטרים). היא נראתה כשהיא אוחזת בבטנה וצועקת: "תעזרו לי! תעזרו לי! ירו בי!"; סלדיבר עדיין רדפה אחריה, כיוונה אליה את האקדח וכינתה אותה "כלבה". לדברי צוות המוטל, סלדיבר נראתה "רגועה" וחזרה לחדרה לאחר שרדפה אחרי סלינה. לדברי קרלוס מוראלס, שחיכה מחוץ למוטל, הוא שמע צרחות וראה את סלינה רצה לעברו. היא תפסה את מוראלס וצרחה, "הם יירו בי שוב". צוות המוטל הבחין בבגדיה ה"ספוגים בדם" כאשר התקרבה ללובי. סלינה התמוטטה על הרצפה בשעה 11:49 בבוקר (CST) כשמנכ"לית המלון ברברה שולץ צלצלה לשירותי החירום. סלינה צרחה לעבר הצוות ואמרה לו, "תנעל את הדלת, היא תירה בי שוב". הזמרת זיהתה את סלדיבר כתוקפת ומסרה את מספר החדר בו נורתה. היא "נפצעה אנושות [ונחרדה] כשזיהתה את סלדיבר", לאחר שאמרה את מילותיה האחרונות "יולנדה... (חדר) 158". שונה וילה ומנהל המכירות של המוטל רובן דליאון ניסו לעצור את זרימת הדם. דליאון הבחין שעיניה של סלינה התהפכו לאחור ושהיא רפויה.
משפט ומאסר.
תוך עשרים דקות מכניעתה של סלדיבר, היא הובלה לתחנת המשטרה במרכז העיר קורפוס כריסטי והוכנסה לחדר חקירות, שם חקרו אותה פול וריי ריברה. פול ריברה, שחקר מקרי רצח מאז 1978, הודיע ​​לסלדיבר על זכותה לבקש עורך דין, אך זו ויתרה על הזכות. כאשר חוקרי המשטרה הקיפו את הטנדר של סלדיבר, היא צעקה: "אני לא מאמינה שהרגתי את החברה הטובה ביותר שלי". תוך שעות ספורות היא אמרה שהירי היה מקרי. סכום הערבות של סלדיבר נקבע בהתחלה על סך של 100,000 דולר, אך התובע המחוזי קרלוס ולדז שכנע את השופט הנשיא להעלותו ל-500,000 דולר. כאשר הוכרז סכום הערבות, שאלו מעריציה מדוע לא נקבע לה עונש מוות. בית הסוהר של מחוז נואקס הוצף באיומי מוות והיו קריאות פומביות שהצדק ייעשה. בנוסף, דווח כי כנופיות בטקסס אוספים כסף כדי לשלם את הערבות, במטרה לשחרר אותה ולרצוח אותה לאחר מכן. בבית הסוהר, היא עמדה בפני איומי מוות נוספים מטעם האסירים. המאפיה המקסיקנית, (שהוגדרה ככנופיה הקטלנית והחזקה ביותר במערכת הכלא בקליפורניה) הציעה מחיר על ראשה והפיצה את הידיעה שמי שיצליח לפגוע בה או להביא אותה לידיים שלהם יוכר כ"גיבור".