תהילתו יצאה בעיקר על הוצאת קובץ סיפוריו של ז'ול ורן בשם "מסעות מופלאים". הסיפורים ראו אור במגזין שיזם הצל. הסיפורים פורסמו בחלקים על בסיס דו-שבועי. לאחר שכל הפרקים פורסמו, הם קובצו לספר ויצאו לחנויות. היציאה לחנויות הייתה בדרך כלל לקראת סוף השנה, על מנת לאפשר את קניית הספר כמתנת חג המולד לילדים. הספרים פורסמו בשלושה פורמטים עיקריים: חסכוני ללא איורים, ספרים בפורמט קטן עם איורים אחדים, וספרים בפורמט גדול יותר עם איורים רבים יותר. הסוג השלישי הוא הפופולרי ביותר בקרב אספנים.
הצל כתב כמה יצירות לילדים תחת שם העט פ' ז' סטאל (P.J. Stahl).
פייר-ז'ול הצל נפטר במונטה קרלו בשנת 1886. לאחר מותו המשיך בנו לנהל את עסקי ההוצאה לאור שלו, ולאחר מכן ירשה אותם הוצאת הספרים "האשט" (Hachette Livre) בשנת 1914.
פייר ז'ול הצל
בראוניז
גלויית מרב
קנצ'נג'נגה
קנצ'נג'נגה (בנפאלית: कञ्चनजङ्घा, בהינדית: कंचनजंघा, בשפת לימבו: סוואלונגמה SewaLungma) הוא ההר השלישי בגובהו בעולם. גובהו 8,586 מטר. ההר נמצא בתוך הפארק הלאומי קנצ'נדזונגה בגבול שבין מדינת סיקים שבהודו ונפאל כחלק מרכס ההימאליה, והוא ההר הגבוה ביותר בהודו.
עד שנת 1849 נחשב להר הגבוה בעולם, אולם מדידות שנעשו במיפוי הטריגונומטרי הגדול ב-1849 הכתירו את האוורסט כהר הגבוה, וקנצ'נג'נגה נדחק למקום השני. מאוחר יותר נקבע כי גם K2 גבוה ממנו.
לאחר מספר ניסיונות שלא עלו יפה להגיע לפסגה, ההר נכבש לראשונה על ידי מטפסי הרים מערביים כאשר ג'ורג' באנד, ג'ו בראון, טוני סטרית'ר (בריטניה) ונורמן הרדי (ניו זילנד) טיפסו עליו ב-25 במאי 1955. ככיבוד המסורת המקומית לא דרכו מטפסי ההרים על הפסגה עצמה, אלא עמדו מספר מטרים ממנה.
ההר כולל חמש פסגות:
הר הקאנצ'נג'ונגה
טוביה רביב
טוביה רביב (נולד ב-21 באוגוסט 1934) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת אלוף-משנה, ששימש כמפקד חטיבה 600 במלחמת יום הכיפורים. בשנות ה-90 של המאה ה-20 עסק בחילוץ יהודי יוגוסלביה במהלך מלחמת האזרחים ביוגוסלביה.
ביוגרפיה.
רביב נולד בעיר סובוטיצה שבצפון סרביה (אז ביוגוסלביה) בשנת 1934, ובגיל 4 התייתם מאביו. בתקופת השואה התחבא בזהות בדויה אצל משפחה נוצרית בכפר הונגרי. בדצמבר 1948 עלה לישראל ביחד עם אימו ואחיו. הצטרף עם עליית הנוער לקיבוץ הזורע ובהמשך התיישב במושב רשפון. במרץ 1952 התגייס לצה"ל ושירת בחיל השריון, היה לוחם וקצין בגדוד 82 של חטיבה 7. לאחר שחרורו שירת במילואים בגדוד 277 של חטיבה 27 (שהפך מאוחר יותר להיות גדוד 268 בחטיבה 670). במלחמת סיני נפצע באורח אנוש. לאחר המלחמה גויס מחדש לשירות קבע ושירת כראש לשכת מפקד גייסות השריון, חיים בר-לב, מפקד פלוגת טנקים בגדוד 52, מפקד קורס מפקדי טנקים, ראש לשכת ראש אג"ם במטכ"ל, מפקד גדוד 268 במלחמת ששת הימים שלחם עם אוגדת הפלדה בגזרת רצועת עזה וסיני.
בפעולת כראמה פיקד על גדוד 268 שהיה חלק מצוות הקרב של חטיבת הצנחנים 80, בפיקוד רפאל איתן. הכוח עליו פיקד בפעולה פעל באזור גשר דמיה, הסתבך בשקיעת כלים בנתיב ההתקדמות, היה נתון תחת אש במשך שעות רבות וסבל אבדות.
שימש סגן מפקד חטיבה 8, בספטמבר 1968 שימש סגן מפקד במבצע רביב, ב-1970 מונה לסגן מפקד חטיבה 401, ב-1971 קודם לדרגת אלוף-משנה ומונה להקים את חטיבה 600, עמה נלחם במלחמת יום הכיפורים. החטיבה פעלה תחת אוגדה 143 בפיקוד אריאל שרון. החטיבה נטלה חלק בקרבות באזור החווה הסינית; הן בתחילת המלחמה בקרבות באזור רכס "חמדיה" והן בזמן מבצע אבירי לב וספגה אבדות כבדות.
לאחר המלחמה שיקם את החטיבה, וב-1974 מונה למדריך בתחום השריון במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה. בשנים 1975 עד 1978 שירת כנספח צבאי בטורקיה. השתחרר משירות הקבע ב-1979.
בשנות ה-90 שימש רביב כראש משלחת הסוכנות היהודית להונגריה וליוגוסלביה והיה לו תפקיד מרכזי בחילוצם של יהודי יוגוסלביה בזמן מלחמת האזרחים שהתרחשה בה. הוא פרסם ספר בשם: "היוגוסלבים האחרונים" שמתעד את מבצע החילוץ.
בשנות ה-80 ניהל את סניף אשקלון של המשביר לצרכן.
מוסא קאסם באשה אל-חוסייני
מוסא כאט'ם באשה אל-חוסייני
מלוח'יה
מלוח'יה היא מאכל המורכב מנזיד עלים צעירים של מלוכיה נאכלת וסוגים משתנים של בשר. בדרך כלל מוגשת מלוח'יה מלווה באורז לבן. מקורה במצרים שם היא נחשבת ל"מאכל לאומי" והיא מוכרת גם בישראל במטבחם של יהודים יוצאי מצרים.
את המאכל מתקינים מעלים צעירים של מלוכיה נאכלת שהופרדו מגבעוליהם ונרחצו. את העלים קוצצים בעזרת סכין קמורה בעלת שתי ידיות עץ המכונה "מחראטה" ומוסיפים לסיר שבושל בו בשר כגון עוף, בקר, כבש, ארנבת או סוגי בשר אחרים. המרק כולל גם תערובת תבלינים שטוגנה בנפרד המכונה "תקלייה" (מבוטא: תאלייה. כוללת בדרך כלל שום כתוש וזרעי כוסברה טחונים).
העיסוק הרב סביב הכנת המלוח'יה ומראהו הרירי והירוק של המאכל המוכן יצרו סביבה פולקלור משל עצמה הניכר בסיפורים ובמעשיות על הכנתה ועל תגובתם הראשונה של אלו שהמאכל זר להם.
היסטוריה.
מלוח'יה (מערבית: ملوخي) הוא שיבוש של המונח הערבי "מלוּכּי" (ملوكي של המלכים) המתאר את יחוסו המוזר של המאכל הנחשב לתאווה הראויה למלכים ובאותה עת גם מזון העניים, שכן הצמח ממנו מורכב המאכל צומח בר ואין קל מללקטו בעונה ולהכין ממנו צלחת מרק מזינה וטעימה, גם אם הבשר היקר נעדר ממנה.
אזכורים ראשונים למאכלים עשויים מלוכיה נאכלת נמצאים כבר בספר איוב תחת השם תָּפֵל עם ציון חוסר התוחלת באכילתה ללא תבלינים, שכן אז חסרה היא טעם: , ואולי היא גם החָצִיר ממצרים שהתגעגעו אליו בני ישראל מעת שיצאו ממצרים .
ההיסטוריון המצרי אל-מקריזי (المقريزى, 1364 - 1442) תיאר כיצד בשנת 1004 (395 ללוח המוסלמי) אסר הח'ליף אל-חאכם באמר אללה אכילת מלוח'יה מכיוון שזו הייתה אהובה על אויבה הגדול של השיעה, מועאויה בן אבי סופיאן, מייסדה של שושלת בית אומיה. אלו שנתפסו אוכלים מלוח'יה הולקו והוצעדו לראווה ברחובות. אכילת מלוח'יה הותרה מחדש רק לאחר 23 שנים, בשנת 418 ללוח המוסלמי. מכיוון שדרוזים מקדשים את אל-חאכם באמר אללה, אכילה מלוח'יה בקרבם אסורה עד עצם היום הזה.
המלוח'יה מוזכרת בסיפורי אלף לילה ולילה כדימוי לעגני למראה של אחת הדמויות, המושוות למלוח'יה ירודה באיכותה: .
כביש גולדה מאיר
גבינת אדם
Remote Procedure Call
הפעלת פרוצדורות מרוחקות (באנגלית: Remote Procedure Call או RPC) היא טכנולוגיה לתקשורת בין יישומים המאפשרת לתוכנית מחשב להפעיל פרוצדורה במרחב כתובות אחר (בדרך כלל במחשב אחר) באופן שקוף, כלומר ללא צורך ביישום פרטני של פרוטוקול התקשורת. באמצעות RPC מפתח התוכנה יכול לכתוב את אותו הקוד בין אם הוא רץ מקומית על המחשב המריץ אותו או על מחשב מרוחק ברשת.
באמצעות RPC ניתן לממש תקשורת שרת לקוח, כך שהלקוח מפעיל על השרת את הפונקציה הרצויה תוך העברת הפרמטרים הנדרשים וממתין ממנו לקבלת התשובה, שבמרבית הפעמים עד לקבלתה הלקוח לא יכול להמשיך בפעולתו.
הבדל משמעותי בין הרצת הפונקציה מקומית לבין הרצתה באופן מרוחק הוא היכולת להבין את תוצאת פעולתה במידה של תקלה ברשת. אם הפונקציה נכשלה בהרצתה מרחוק, המחשב המקומי לא יכול לדעת האם היא בוצעה או לא. אם הפונקציה אידמפוטנטית (כלומר שהרצתה יותר מפעם אחת לא משנה דבר במערכת) אזי הבעיה פתורה שכן ניתן להריצה שוב ושוב עד להצלחה ודאית. אולם אם הפונקציה אינה כזו, יש להתייחס למשמעות הכישלון בהרצתה ולהגיב בהתאם, במיוחד אם מדובר במערכות עדינות.
היסטוריה ומקורות.
הרעיון שעומד בבסיס RPC הוזכר כבר בשנת 1976 ב-RFC מס' 707.
בשנת 1981 חברת זירוקס פארק הייתה הראשונה שמימשה את הרעיון תחת השם "Courier". המימוש הנפוץ הראשון של הרעיון במסגרת מערכת ההפעלה Unix היה בשנת 1984 על ידי חברת סאן מיקרוסיסטמס תחת השם "ONC RPC", ושימש כתשתית ל-Network File System, ה-NFS, פרוטוקול המאפשר שיתוף קבצים ברשת. הפרוטוקול נמצא עד היום בשימוש נרחב במערכות הפעלה מבוססות Unix.
מימוש נוסף ל-RPC על גבי Unix היה של אפולו מחשבים, שמימשה באמצעותו את ה-"Network Computing System", ששימש בהמשך כיסוד למערכת RPC נוספת של ה-OSF שנקראה DCE/RPC. כעשור לאחר מכן, במהלך שנות ה-90, חברת מיקרוסופט הרחיבה את DCE/RPC ויצרה מימוש עצמאי נוסף למנגנון RPC, שנקרא MSRPC (קיצור של Microsoft RPC). מעל ה-MSRPC מומש DCOM שבמשך שנים היה ה-API שמערכת ההפעלה חלונות סיפקה לתקשורת בין תהליכים.
באותה התקופה הציגו גם חברת זירוקס פארק את ILU, ו-Object Management Group את CORBA – מימושים נוספים ל-RPC המאפשרים ירושה.
שימושים נוספים וסטנדרטיזציה.
הפרוטוקלים DCOM של חלונות, פרוטוקול RMI של JAVA ופרוטוקול SOAP באינטרנט-WWW הם דוגמאות לשימושים כאלו. כדי לאפשר לשרת אחד לשרת לקוחות המשתמשים בפרוטוקולים שונים, הוצעו מספר מערכות סטנדרטיות היודעות לבצע זאת, רובן משתמש בקובץ IDL (קיצור של interface description language) כדי לאפשר למערכות השונות לפנות ל-RPC בפורמט הנכון. קובץ ה-IDL משולב בקוד של הלקוח והשרת באמצעות כלים מיוחדים המבצעים זאת, הנפוץ מביניהם הוא RPCGEN.
אבטחת מידע.
פרוטוקול ה RPC מהווה אתגר לאבטחת מידע מכיוון שיש צורך לבצע פעולות בין מערכות המוגנות על ידי מערכת סינון כגון Firewall. האתגר נובע מכך ש RPC מבצע Session ראשוני בפורט 135 אך המשך העבודה מתבצע בפורט גבוה (1024-65535) הנקבע דינמית בין השרת ללקוח ולכן נדרשת פתיחה של כל טווח הפורטים הקבועים דבר שכמובן הופך את סינון הפרוטוקלים ללא אפקטיבי.
ריקי מרטין