שם, צירף סטנלי וויליאמס את סטיפל לשיעורים המיוחדים לגברים בו רקדו בין השאר הרקדנים המפורסמים רודולף נורייב, מיכאיל ברישניקוב ופרננדו בוחונס. הוא אף למד אצל ברישניקוב עצמו בבית ספר לבלט קלאסי על שמו של ברישניקוב, מוסד שפעל תקופה קצרה מאוד.
חיים אישיים.
סטיפל הוא אופנוען בזמנו הפנוי. בספטמבר 2015 נישא לרקדנית גיליאן מורפי.
ג'ון מאריי
סר ג'ון מאריי (באנגלית: Sir John Murray; 3 במרץ 1841 - 16 במרץ 1914) היה אוקיינוגרף, ביולוג ימי ולימונולוג סקוטי, חלוץ במחקרי. הוא נחשב לאבי האוקיינוגרפיה המודרנית. מאריי היה חבר בחברה המלכותית של לונדון ובחברה המלכותית של אדינבורו ונשא בתואר אביר מסדר המרחץ הבריטי.
ילדות, נעורים ולימודים.
מאריי נולד בקובורג שבאונטריו, מערב קנדה, בנם השני של אליזבת מקפארלן ורוברט מאריי, רואה חשבון. הוריו היגרו מסקוטלנד לאונטריו בסביבות 1834. הוא למד בלונדון (אונטריו) ואחר בקובורג. בשנת 1858, בן שבע-עשרה, חזר לסקוטלנד לחיות בבית סבו, ג'ון מקפארלן, ולהמשיך בלימודים בסטירלינג. בשנת 1864 נרשם ללימודי רפואה באוניברסיטת אדינבורו, אך לא השלים את לימודיו שם ולא קיבל תואר.
בשנת 1868 עלה על ספינה של ציידי לווייתנים, "יאן מאיין", כרופא הספינה. בהפלגה זו ביקר בשפיצברגן ובאי יאן מאיין. במהלך המסע בן שבעת החודשים אסף דגימות בעלי חיים ימיים ותיעד זרמים, תנועות קרח ושינויי מזג אוויר באוקיינוס.
בשובו לאדינבורו נרשם מחדש לאוניברסיטה להשלים את לימודיו (1872-1868) בגאולוגיה בהנחיית סר ארצ'יבלד גייקי; כמו כן עבד עם הפיזיקאי פיטר גאתרי טייט במחקר ופיתוח של מכשירים ימיים.
בשנת 1872 סייע מאריי בהתקנת מכשיר מדעי למשלחת צ'אלנג'ר בהנחיית המדען הראשי של המשלחת, צ'ארלס ויוויל תומסון. כשהתפנתה משרה במשלחת, הצטרף מאריי לסגל כחוקר טבע. במהלך ארבע שנות המסע, סייע מאריי בחקר האוקיינוסים כולל איסוף דגימות ימיות, עריכת תצפיות ורישומן ושיכלול מכשירים ימיים. אחרי המשלחת מונה מאריי לעוזר ראשי במשרדי צ'אלנג'ר באדינבורו, שם עסק בטיפול וארגון האוסף. אחרי מות תומפסון בשנת 1882 התמנה למנהל המשרד ובשנת 1896 פרסם את ה"דין וחשבון על התוצאות המדעיות של מסע אוניית הוד מלכותה צ'אלנג'ר", עבודה שהקיפה יותר מ-50 כרכים של דו"חות.
מאריי שינה את שם ביתו, בדרך בוזוול בצפון אדינבורו, ל"מעון צ'אלנג'ר" כהוקרה למשלחת. כיום שוכן בבית הוספיס סט. קולומבה.
מעבדה ימית, גרנטון.
בשנת 1884הקים מאריי את המעבדה הימית בגרנטון, אדינבורו, הראשונה בסוגה בממלכה המאוחדת. בשנת 1894 הועברה המעבדה למילפורט, באי קומברה בשפך נהר קלייד, והייתה לתחנה האוניברסיטאית לביולוגיה ימית במילפורט, מבשרת החברה הסקוטית למדע ימי בארגייל וביוט.
הנצחה.
כף מאריי והאי מארי בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה נקראים על שמו.
ריקרדו לה וולפה
ריקרדו אנטוניו לה וולפה גוורצ'וני (בספרדית: Ricardo Antonio La Volpe Guarchoni; נולד ב-6 בפברואר 1952 בבואנוס איירס) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת השוער, וכיום מאמן כדורגל.
לה וולפה שיחק כשוער בליגות הבכירות בארגנטינה ובמקסיקו. הוא ערך שמונה הופעות במדי נבחרת ארגנטינה, ונכלל בסגל הזוכה של מונדיאל 1978, בו שימש כשוער שני. לאחר פרישתו פנה לקריירת אימון. הוא אימן קבוצות שונות בארגנטינה ובמקסיקו, שם הוביל את אטלנטה לזכייה באליפות, וכן אימן את נבחרות ו.
קריירת משחק.
לה וולפה החל את קריירת המשחק במדי באנפילד ב-1971. לאחר ששיחק במדיה שנתיים בליגה הבכירה, ירד עמה לליגת המשנה לעונה אחת, שבסיומה העפילה הקבוצה בחזרה לליגה הראשונה.
לאחר חמש שנים בבאנפילד עבר לה וולפה לסן לורנסו, ובמהלך עונת , לאחר ארבע שנים בסן לורנסו, עבר לליגת העל המקסיקנית כשחתם בקבוצת אטלנטה. לה וולפה נהנה מתקופה טובה של המועדון, ששיאה בעונת בה אטלנטה סיימה עם המאזן הטוב ביותר בליגה הסדירה, והעפילה עד לגמר הפלייאוף שם נכנעה לטיגרס בדו-קרב בעיטות עונשין.
בתום אותה עונה עבר לה וולפה לאואקסטפק מתחתית הליגה הבכירה, וב-1983, לאחר פחות משתי עונות, פרש ממשחק פעיל בגיל 31.
לזכותו של לה וולפה שמונה הופעות במדי ארגנטינה, אותן ערך בשנים 1975 ו-1976. הוא זומן כשוער מחליף לסגל של ססאר לואיס מנוטי לקראת מונדיאל 1978, וזכה עם הנבחרת בתואר אלופת העולם. לה וולפה לא שיחק כלל במהלך הטורניר.
קריירת אימון.
תחילת הדרך בליגה המקסיקנית.
לה וולפה החל את קריירת המשחק בעונת בקבוצתו אואקסטפק, בה שימש בפתיחת העונה כשוער פעיל, ופרש כדי להתרכז בתפקיד המאמן. לה וולפה הצליח להציל את הקבוצה מירידה באותה עונה, ועונה אחר כך נמכר הזיכיון של הקבוצה, ששינתה את מרכזה לעיר פואבלה ופעלה תחת השם אנחלס דה פואבלה. לה וולפה הוביל כמאמן את הקבוצה החדשה במשך שתי עונות, עד שסיים את תפקידו בשנת 1986.
לאחר שנתיים מחוץ למגרשים, חזר לה וולפה למועדון הראשון שלו ככדורגלן במקסיקו, אטלנטה. ההצלחה של המועדון בעונת הייתה מעבר למצופה, כשסיימה במקום השני בטבלה בעונה הסדירה. עם זאת, היא לא הצליחה לעבור את שלב הבתים ולהעפיל לגמר. בתום העונה עבר לאמן את גוודלחרה, אך לא החזיק מעמד בתפקיד זמן רב. הוא היה המאמן הראשון מתוך ארבעה שהובילו את הקבוצה באותה העונה. לה וולפה חזר לאמן בעונת , כשהוביל את קרטרו בליגה הבכירה.
בעונת חזר לה וולפה לקדנציה שנייה כמאמן אטלנטה, שחזרה לשחק בליגה הבכירה באותה עונה. הבעלים של אטלנטה החזיק בנוסף גם בקבוצת קרטרו, ובחר להעביר את לה וולפה לאמן את הקבוצה. תחת לה וולפה הייתה אטלנטה להפתעת העונה, כשסיימה עם המאזן הטוב ביותר בעונה הסדירה והעפילה לרבע גמר הפלייאוף. בשלב זה הודחה הקבוצה על ידי קרוס אסול, לאחר שוויון 5-5 במפגש הכפול ובעקבות חוק שערי חוץ.
עונה אחר כך, בעונת , התקשתה אטלנטה בעונה הסדירה והשיגה רק את הכרטיס האחרון לפלייאוף. בשלב רבע הגמר השיגה אטלנטה ניצחון כפול ומרשים על נקקסה, הקבוצה בעלת המאזן הטוב ביותר בעונה הסדירה. בחצי הגמר עברה אטלנטה את לאון, והעפילה לגמר הפלייאוף מול מונטריי. בסיכום שני מפגשי הגמר השיגה אטלנטה 4-0 מרשים, כולל 3-0 במגרשה של מונטריי, ותחת הדרכתו של לה וולפה זכתה באליפות מקסיקו לראשונה מזה 46 שנים. לאחר אותה עונה, התקשתה אטלנטה של לה וולפה להגיע להישגים, והוא סיים את דרכו בקבוצה במהלך עונת , בה סיימה הקבוצה במאזן מהחלשים בליגה.
ב-1996, לאחר שהוכיח את יכולתו כמאמן באטלנטה, התמנה לה וולפה לתפקיד מאמן קלוב אמריקה. הקדנציה של לה וולפה במועדון הייתה קצרה במיוחד וכללה 11 משחקים בלבד, בהם לא הצליחה הקבוצה לייצר רצף של תוצאות טובות, והוא פוטר מתפקידו בעקבות תבוסה 5-0 לגוודלחרה.
לקראת טורניר החורף (אינביירנו) 1997 התמנה לה וולפה לתפקיד מאמן אטלס. באותו טורניר הוביל לה וולפה את אטלס לרבע הגמר, ובטורנירי החורף והקיץ של 1998 הוביל אותה לחצי הגמר, שם הודחה פעמיים על ידי נקקסה. בטורניר קיץ 1999, לאחר שלושה ניסיונות לא מוצלחים, הוביל לה וולפה את אטלס לגמר הפלייאוף, בו השתתפה הקבוצה לראשונה מאז ייסוד השיטה. אטלס סיימה במאזן השני בטיבו בליגה, והדיחה בפלייאוף את מנרקס מורליה וקרוס אסול. היא פגשה בגמר את דפורטיבו טולוקה, ולאחר ששני המפגשים הסתיימו בשוויון, נחלה אטלס הפסד בדו-קרב בעיטות עונשין והחמיצה את ההזדמנות לזכות בתואר.
בטורניר החורף של אותה שנה, הציגה אטלס את אחת העונות הסדירות הטובות בתולדותיה. היא ספגה הפסד אחד בלבד וניצחה 11 מתוך 17 משחקיה. היא המשיכה את העונה הטובה ברבע גמר הפלייאוף כשהדיחה את אסטודיאנטס טקוס, אך נכנעה לבסוף בחצי הגמר למי שזכתה בסופו של דבר באליפות באותה עונה, פצ'וקה.
בשנת 2000 הוביל לה וולפה את הקבוצה לראשונה בתולדותיה לגביע ליברטדורס, לאחר שעלתה מהטורניר המוקדם. בשלב הבתים סיימה הקבוצה במקום השני בבית שכלל בנוסף את קורינתיאנס, קלוב אולימפיה וליגה דה קיטו. בשלב שמינית הגמר הדיחה אטלס את אתלטיקו ג'וניור ברנקייה הקולומביאנית, ונעצרה לבסוף רק ברבע הגמר, מול האלופה המכהנת פלמיירס.
לה וולפה נותר בקבוצה עד לסיום טורניר קיץ (וראנו) 2001. בסך הכול הדריך לה וולפה את הקבוצה במשך שמונה טורנירים על פני ארבע שנים, ובכולם הוביל אותה לפלייאוף על האליפות.
ביולי 2001, לקראת טורניר אינביירנו של אותה שנה, התמנה לה וולפה לתפקיד מאמן דפורטיבו טולוקה. כבר בטורניר הראשון בקבוצה הוביל לה וולפה את טולוקה למאזן השני בטיבו בליגה, עם שני הפסדים בלבד בעונה הסדירה. הקבוצה אף הדיחה את גוודלחרה ברבע גמר הפלייאוף, אך נעצרה על ידי פצ'וקה בחצי הגמר. פצ'וקה המשיכה לזכייה באליפות באותה עונה. גם בטורניר הבא, חורף 2002, סיימה הקבוצה במאזן השני בטיבו בליגה, אך הפעם נעצרה כבר ברבע הגמר על ידי נקקסה.
לאחר אותו טורניר הפכו טורנירי האיניביירנו והווראנו לטורנירי אפרטורה וקלאוסורה. בטורניר הראשון, האפרטורה של 2002, הוביל לה וולפה את הקבוצה לעונה מוצלחת נוספת, אך עזב את הקבוצה לפני שלב הפלייאוף כדי להתמנות לתפקיד מאמן נבחרת מקסיקו. הקבוצה המשיכה לזכייה באליפות באותה עונה.
נבחרת מקסיקו.
לה וולפה נכנס לתפקיד מאמן הנבחרת בשלהי שנת 2002. הטורניר המשמעותי הראשון שלו החל פחות משנה אחר כך, גביע הזהב 2003. כבר במשחק הראשון בטורניר הוביל לה וולפה את מקסיקו לניצחון 1-0 על החזקה. מקסיקו המשיכה משלב הבתים לרבע הגמר, שם הביסה 5-0 את , ולא עצרה גם בחצי הגמר עם 2-0 על . בגמר פגשה בפעם השנייה בטורניר את ברזיל, ושחזרה את התוצאה מהמשחק הראשון, 1-0 בהארכה שהעניק לה את התואר בפעם השביעית בתולדותיה.