המונח הגנה לעומק משמש בימינו גם בהקשרים שאינם צבאיים, בכל מובן שקשור להימנעות מתקלות, כאשר המטרה היא לא להתמקד במניעת התקלה עצמה אלא לאפשר "בזבוז" משאבים מסוים כדי להילחם בגורמיה. כך למשל בהנדסה, ניתן לנקוט ב"הגנה לעומק" כשמאפשרים יתירות בתכנון: תכנון המערכת נעשה כך שהיא תמשיך לתפקד גם במקרה שאחד מהרכיבים או שילוב מסוים שלהם כשל. לרוב, תכנון שכזה יהיה קל יותר ביחס לתכנון "חסין-תקלות", שישאף להביא כל רכיב לשלמות תפקודית ולזמן-חיים ארוך ככל האפשר באופן אובייקטיבי. באופן שכזה, לדוגמה, בנוי המוח האנושי, שממשיך לתפקד כמערכת גם כשחלק לא מבוטל מהנוירונים שבו כושלים, הודות לאופן הקישוריות המורכב ביניהם. כך גם מטוסים, שמנועיהם מאפשרים להם לטוס בביטחה יחסית גם כשאחד מבין המנועים פסק מלפעול - זאת ללא קשר לתקן האמינות לפיו תוכנן כל אחד מהמנועים בנפרד. באופן דומה, באבטחת מידע המונח "הגנה לעומק" מתייחס לשימוש במספר טכניקות של אבטחת מחשבים, באופן שיקשה על תוקף פוטנציאלי לנצל פרצה או מעקף באחת משכבות ההגנה.
אלפרד בינה
אַלְפְרֵד בִּינֶה (בצרפתית: Alfred Binet; 11 ביולי 1857 - 18 באוקטובר 1911) היה פסיכולוג צרפתי, אבי המושג "מנת משכל" (IQ).
בינה נולד בניס שבצרפת. יחד עם החוקר תאודור סימון בנה את מבחן ה-IQ. שאלות המבחן נעות מן הקל אל הכבד, ואמורות שלא להתבסס על ידע כללי אלא על מאמץ מחשבתי. בינה טען כי על סמך מספר התשובות הנכונות ניתן לקבוע את "גיל המשכל" של הילד. בעזרת תמונות ועצמים פשוטים בחן את בנותיו הצעירות והגדיר את אופיין ואת רמת המשכל שלהן. לאחר מכן הפכה שיטה זו לכלי לבדיקת הישגים חינוכיים בבתי ספר.
כריסטיאן בארנרד
כריסטיאן בארנרד (Christiaan Neethling Barnard; 8 בנובמבר 1922 - 2 בספטמבר 2001) היה רופא דרום אפריקאי, פרופסור לכירורגיה ולכירורגית חזה, ומנהל מחלקת כירורגיית לב-חזה בבית החולים חרוטה סכור בקייפטאון. זכה לפרסום עולמי לאחר שיזם וביצע את ניתוח השתלת הלב האנושי הראשון בעולם, ב-3 בדצמבר 1967.
ביוגרפיה.
ברנרד גדל בעיר "Beaufort West" , בפרובינציית כף התקווה הטובה, באיחוד דרום אפריקה. אביו, אדם בארנרד, היה כומר בכנסייה ההולנדית הרפורמית. אמו הייתה קרויה "Maria Elisabeth de Swart". אחד מארבעת אחיו, אברהם, מת מבעיית לב בגיל שלוש (ברנרד סבר מאוחר יותר שסיבת המוות הייתה מום לב מולד טטרלוגיה על שם פאלוט). בת נוספת נפטרה. אחיו הבכור יוהאן היה מבוגר מברנרד ב-12 שנים. לבארנרד אח צעיר בשם מריוס. בשנת 1940 סיים את בית הספר התיכון "Beaufort West High School".
בשנת 1945 סיים את בית הספר לרפואה באוניברסיטת קייפטאון.
בארנרד התחיל את דרכו ככירורג כללי. בשנת 1956 יצא להשתלמות בכירורגיה של הוושט באוניברסיטת מינסוטה בארצות הברית, ושם התחיל להתעניין בכירורגית חזה. בארנרד הועבר על פי בקשתו להשתלמות בכירורגית חזה אצל פרופ' וולטון ליליהאי , מחלוצי מנתחי הלב בארצות הברית. בשנת 1958 חזר לדרום אפריקה.
בשנת 1961 בארנארד מונה לראש החטיבה של כירורגיה לב וכלי דם בבית החולים להוראה באוניברסיטת קייפטאון. בארנרד מונה לפרופסור חבר במחלקה לכירורגיה באוניברסיטת קייפטאון ב -1962. אחיו הצעיר מריוס בארנרד, שגם הוא למד רפואה, הפך בסופו של דבר ליד ימינו של בארנרד במחלקה לכירורגיית לב.
באוקטובר 1967 ביצע השתלת כליה בדרום אפריקה.
ברנארד ביצע את ניתוח השתלת הלב האנושי הראשון בעולם, ב-3 בדצמבר 1967, בניתוח שארך 6 שעות. ברנארד השתיל את לבה של צעירה שנהרגה בתאונת דרכים בחזהו של חולה מבוגר בן 55, לואי ושקנסקי , שנפטר לאחר 18 ימים כתוצאה מדלקת ריאות. בביצוע ניתוח זה סלל את הדרך למנתחים ברחבי העולם. לימים הוקם מוזיאון במקום בו התבצעה השתלת הלב הראשונה, כשחדר הניתוח עצמו הפך לאגף בתוך המוזיאון.
בשנת 1972 התמנה לפרופסור מן המניין בכירורגיה. בשנת 1983 פרש מעבודתו ככירורג לאחר שלקה בדלקת מפרקים שיגרונית בידיו.
אישיותו הכריזמטית ואורח-חייו ההולל הפכו אותו לידוען בינלאומי. בהמשך חייו הפך למרצה ולאיש עסקים. בשנותיו האחרונות שהה בארנרד חלק ניכר מזמנו באוסטריה, שם הקים את קרן כריסטיאן ברנארד, שהוקדשה לסיוע לילדים מעוטי יכולת ברחבי העולם.
בארנרד נפטר ב-2 בספטמבר 2001 בעת חופשה בעיר פאפוס בקפריסין מהתקף אסתמה
חיים אישיים.
בארנרד נישא והתגרש שלוש פעמים לאורך חייו, והביא לעולם 6 ילדים עם שלוש נשותיו. ב-1948 נישא לאחות אלטה חרטריידה לואו (Aletta Gertruida Louw), ונולדו להם 2 ילדים: דרדרה (Deirdre) (ילידת 1950) ואנדרה (יליד 1951). הזוג התגרש ב-1969. הבן אנדרה היה רופא ילדים מתחיל, ובשנת 1984 שם קץ לחייו.
אשתו השנייה הייתה ברברה זולנר, שהייתה בת 19 כשנישאה לבארנרד בשנת 1970. לזוג היו 2 ילדים: פרידריך (נולד ב-1972) וכריסטיאן הבן (נולד ב-1974). בשנת 1982 הזוג התגרש.
ב-1988 נישא לאשתו השלישית, הדוגמנית קארין סצקורן (Karin Setzkorn). בשנת 1982 נולדה בתם ארמין, ולארה נולדה בשנת 1997. הזוג התגרש בשנת 2000.
האימפריה האוסטרו הונגרית
זן (variety)
זן (באנגלית: variety) היא רמה טקסונומית מתחת למין, המשמשת כיום בעיקר בהקשר של "זן תַּרְבּוּת" (צמח מתורבת; cultivar) בבוטניקה ו"זן מבוית" (domesticus) בזואולוגיה. במקרים מסוימים בבוטניקה משמש כחלופה למונח "תת-מין" (כתיב לטיני מקוצר var.). המונח "זן" מופיע גם לעיתים קרובות בשפת היומיום ובתקשורת הפופולרית בשימוש מוטעה, כאשר הכוונה היא למין (למשל בביטוי השגור "זן נדיר").
בעבר היה נהוג לכנות את הרמה הטקסונומית מתחת למין בשמות רבים כגון, תת-מין, זן (variety), מופע (forms), גזע, morphs ועוד. מיון זה יצר בלבול רב ומשנות ה-50 החלו לקום ועדות לקביעת סטנדרט אחיד לשמות המדעים. הידועות שבהן הם ICZN (לקביעת שמות זואולוגים), ICBN (לקביעת שמות בוטניים), ICNCP (לקביעת שמות צמחים תרבותיים), ועוד. רוב הוועדות החליטו לקבוע את המושג "תת-מין" כמושג התקני תחת מין ולהפסיק את השימוש במושג זן.
בבוטניקה, משתמשים לעיתים במונח "זן" כדי לתאר מופעים שונים מורפולוגית שאינם מבודדים גאוגרפית אחד מהשני (למשל כלניות בצבעים שונים). צמחים הנבדלים זה מזה בבית הגידול לרוב נחשבים כתת-מינים שונים בעלי נתיב אבולוציוני שונה הנובע מתנאי הסביבה ומכונים "אקוטיפים". המונחים "זן" ו"גזע" משמשים גם לתיאור אוכלוסיות שעברו השבחה בידי האדם לטיפוח תכונות מסוימות הרצויות לאדם (באנגלית breed או cultivar).
צלב הקרס
מוחמד חוסיין פדלאללה
אייתוללה עליון סייד מוחמד חוסיין פדלאללה (ערבית: السيد محمد حسين فضل الله, תעתיק מדויק: סיד מֻחמד חֻסַין פצֿלאללה; 16 בנובמבר 1935 - 4 ביולי 2010) היה מנהיג מוסלמי דתי שיעי בלבנון. לעיתים קרובות התייחסו אליו כאל הסמכות ההלכתית של חזבאללה, והוא ממניחי התשתית הרעיונית להקמתו. השפעתו על מאמיני האסלאם השיעי, בכלל זה בעיראק, רבה ביותר. כתב עשרות ספרים בנושאי דת, ייסד מספר בתי ספר דתיים ונאם לעיתים תכופות בפני קהל מאמיניו. בדרשותיו נהג לקרוא לאסלאמיזם ולהתנגדות מזוינת נגד ישראל, שהוגדרה בפיו כ"גורם אימפריאליסטי".
ביוגרפיה.
ילדות ונעורים.
מוחמד פדלאללה נולד בעיר הקדושה לשיעים, נג'ף אשר בעיראק, ב-16 בנובמבר 1935. אביו, סייד עבד א-ראוף פדלאללה, היגר אל המקום מן הכפר הדרום לבנוני עינאתא (הסמוך לבינת ג'בייל) בשנת 1928 לשם לימודים דתיים. ב-1953, בגיל 16, ביקר פדלאללה בלבנון כדי לנכוח בטקס שיעי. פדלאללה הצעיר הרשים את באי האירוע בלבושו ובדברי שירה שנשא. בשיר שנשא התאבל על מותו של המשורר הלבנוני סייד מוחסן אל-אמין, אולם השיר עסק גם בענייני חברה ופוליטיקה רלוונטיים לאותה תקופה, ובכלל זה הקולוניאליזם הצרפתי, האחדות האיסלאמית, אבטלה ועוד. גם בשנים הבאות המשיך לכתוב בזמנו הפנוי שירה, המתרכזת כמעט כולה בענייני דת האסלאם.
בתחילה למד פדלאללה בבית ספר מסורתי (כותאב), שם למד קוראן וכישורי כתיבה וקריאה בסיסיים. לאחר מכן עבר אל בית ספר מודרני. כבר בגיל צעיר התחיל לקרוא בכתבים אסלאמיים. בקיאותו והבנתו המעמיקה הביאו אותו ללמוד אצל מורי הדת הטובים ביותר באזורו.
פועלו בלבנון.
לאחר 21 שנות לימוד תחת מורי הדת של נג'ף, סיים פדלאללה את לימודיו ב-1966 ושב אל לבנון, הפעם כמורה. בשנה זו קיבל הזמנה מקבוצת מאמינים בשם "אוסרת אתאחי" (משפחת האחווה) לבוא ולחיות עמם בפרבר נבעה במזרח ביירות. פדלאללה היה למנהיג הדתי של הקהילה, מנהל התפילה בציבור ודרשנה.
בנבעה החל פדלאללה בארגון סמינרים תרבותיים ודתיים. בדרשותיו התייחס גם לנושאים חברתיים. את עיקר זמנו הקדיש לפיתוח לימוד הדת, ובין היתר הקים בית ספר דתי בשם "מכון השריעה האיסלאמית". אחד מתלמידי המוסד היה השייח' רג'ב חרב, ממניחי היסודות הרוחניים להקמת החזבאללה. את היותו מלומד דתי שילב פדלאללה עם מעורבות גבוהה בחיי הקהילה בה חי. בזמן מלחמת האזרחים בלבנון נחטף פדלאללה בידי ארגונים לבנוניים נוצריים. לאחר מכן עבר לפרבריה הדרומיים של ביירות (חארת חרייק וביר אל-עבד). בזמן המלחמה הרבה להשתמש במסגדו הן לקיום תפילות והן להעברת שיעורים לגבי פירושי הקוראן כמו גם נשיאת נאומים דתיים. הוא קרא לנקיטת פעולות כנגד מה שכינה "כוחות האימפריאליזם המערבי" המבקשים להכניע את העולם המוסלמי. כמו כן צידד בהידברות בין המוסלמים השיעים והסונים. במשך השנים הוציא עשרות של ספרים וכתבים בנושאי דת ושירה.