צילומי העונה הראשונה החלו באפריל 2021, והתקיימו בעיקר בבריטניה. במהלך השבוע האחרון של אפריל 2021, הצילומים התקיימו בקורנוול. בנוסף, על פי "Production List", חלקים מהעונה הראשונה צולמו גם בספרד ובקליפורניה. הסדרה הייתה גם סדרת המקור הראשונה שצולמה בבמת ההפקה הווירטואלית החדשה של אולפני האחים וורנר. ב-18 ביולי 2021, נמסר על הפסקת הצילומים למשך יומיים לאחר שאחד מחבר צוות ההפקה נמצא חיובי לנגיף הקורונה.
מהאתר הספרדי "Hoy" נמסר על צילומי העונה הראשונה במחוז קאסרס שבמערב ספרד בין ה-11 ל-21 באוקטובר 2021. בין ה-26 ל-31 באוקטובר, נמסר על צילומי הסדרה צולמה בטירת מונסנטו שבפורטוגל. בפברואר 2022, נמסר מטעם "HBO" על סיום צילומי העונה הראשונה.
שפות.
במרץ 2022, הודיע הבלשן הרשמי של "משחקי הכס", דייוויד ג'יי פיטרסון, על שובו לפיתוח והרחבת השפה ואליריאנית גבוהה עבור הפקת הסדרה.
תקציב.
על פי "וראייטי", כל פרק בעונתה הראשונה של הסדרה עלה כ-20 מיליון דולר עבור הפקתו, זאת בעוד שסדרת האם שלה, "משחקי הכס", עלתה בסביבות 100 מיליון דולר לעונה, החל בכ-6 מיליון דולר לפרק בעונתה הראשונה וכלה ב-15 מיליון דולר לפרק בעונתה השמינית והאחרונה, מול רווח של 285 מיליון דולר לפרק לאורך שמונת עונותיה.
חיים אליהו יוסף המבורגר
ליוויה רב
ליוויה רֵב (במקור לילי ראוכוורגר, בהונגרית: Rév Lívia; בודפשט, 5 ביולי 1916 – פריז 28 במרץ 2018) הייתה פסנתרנית יהודייה-הונגרייה, שהיגרה לצרפת.
ביוגרפיה.
קריירה.
ליוויה רב החלה את הקריירה שלו כילדת פלא. הופיעה כבר בגיל 9 וקיימה קונצרט תזמורתי עצמאי בגיל 12 (כאחד הסולנים בקונצ'רטו לשני פסנתרים של מוצרט במול מז'ור. היא זכתה בפרסים חשובים עוד בילדותה. ככישרון יוצא דופן, למדה אצל מרגיט וארו וקלרה מאטה, ואחר כך באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט. היא הייתה תלמידתם של לאו ויינר וארנולד סקיי, וסיימה את לימודיה בשנת 1938 במבחן בנוכחותם של ברטוק, קודאי ודוהנאניי, אך סיימה גם מסלול של הכשרת מורים. לאחר מכן למדה אצל רוברט טייכמילר בלייפציג ואצל פאול ויינגרטן בווינה. בגלל מוצאה היהודי היא גרה עם אמה ואחותה בשנות מלחמת העולם השנייה באחד הבתים המוגנים עם שוצפס שוודי של ראול ולנברג וכך ניצלה. לאחר המלחמה נתנה סדרת קונצרטים של חצי שנה בבוקרשט.
צרפת.
בשנת 1946 נסעה לפריז לתחרות מוזיקלית ואף על פי שלא דיברה צרפתית התיישבה בבירת צרפת. הקריירה העולמית שלה התחילה במהרה ובהונגריה היא נשכחה. היא הופיעה עם המנצחים המפורסמים ביותר (אדריאן בולט, אנדרה קלויטנס, ולטר זיסקינד, יאשה הורנשטיין, יוג'ן יוכום, יוזף קריפס, רפאל קובליק, הנס שמידט-איזרשטאט, קונסטנטין סילבסטרי ואחרים). לאחר הצלחה גדולה בבריטניה, הופיעה במדינות רבות באירופה, וכן ב- יפן, הונג קונג, אפריקה ובשנת 1963 בניו יורק בקונצרט סולו, בהצלחה רבה גם שם.
היא התחתנה עם פייר אובה בשנת 1949. רק בשנים שלאחר לידת ילדיהם (סילבי, ביאטריס) לקחה הפסקה בקריירה כפסנתרנית. היא לימדה באקדמיה הבינלאומית למוזיקה (Université Musicale Internationale de Paris) וגם ערכה כיתת אמן מצליחה ביותר מדי שנה. היא פירשה את יצירותיהם של שופן, קלוד דביסי, מנדלסון ואנדרה ז'וליבה באופן רגיש במיוחד. מספר ההקלטות המצומצם שלה יכול להציג רק חלקית את איכותה האמנותית.
היא נתנה לראשונה קונצרט בהונגריה בראשית שנות ה-60, אך לא ראתה בהופעתה הצלחה. היא נפטרה ב־28 במרץ 2018 בפריז.
מקלטי הסלע בבהימבטקה
מקלטי הסלע בבהימבטקה (בהינדית: भीमबेटका शैलाश्रय) הן מקבץ מערות המהוות אתרים ארכאולוגים במרכז הודו. האתר מציג עדויות לקיומם של חיי אדם בהודו בתקופת האבן החל מהתקופה האשלית. רוב העדויות לחיי אדם באתר הם מהתקופה הפלאוליתית ומהתקופה המזוליתית. המערות נמצאות במחוז רייזן , מאדהיה פרדש, הודו (כ-45 קילומטרים דרום-מזרחית לבופאל). על פי אנציקלופדיית בריטניקה, המערות מספקות "הצצה נדירה" להתיישבות אנושית ולהתפתחות תרבותית של בני האדם בתקופת האבן מציידים לחקלאים. האתר, הכולל למעלה מ-750 מערות, הוכרז כאתר מורשת עולמית בשנת 2003.
בחלק ממערות בהימבטקה מופיעים ציורי מערות פרהיסטוריים. העתיקים שבציורים הם בני 10,000 שנה ונוצרו בתקופה המזוליתית. מערות בהימבטקה מכילות את ציורי המערות העתיקים ביותר בהודו, והן אחד המתחמים הפרהיסטוריים הגדולים והעתיקים ביותר.
מיקום.
מערות בהימבטקה נמצאות כ-45 ק"מ דרומית-מזרחית מבופאל ו-9 ק"מ דרומית-מזרחית מ"Obedullaganj", אחת הערים המרכזיות במאדהיה פרדש. מדרום למערות נמצא רצף גבעות.
היסטוריה.
פקיד בריטי הזכיר לראשונה את מערות בהימבטקה במאמר שכתב בשנת 1888. הוא הסתמך על המידע שאסף משבט האדיוואסי, אחד השבטים המקומיים באזור. הארכאולוג הראשון שביקר במערות באתר וגילה את החשיבות הפרהיסטורית שלהן היה ו.ס. וואקנקר, אשר ביקר באזור עם צוות ארכאולוגים ודיווח על כמה מערות סלעים פרהיסטוריות בשנת 1957.
רק בשנות ה-70 של המאה ה-20 התגלה הגודל האמיתי של המערות. מאז אותרו יותר מ-750 מערות סלעים באתר. על פי חפירות ארכאולוגיות שנעשו במקום עולה כי ההתיישבות האנושית במערות רצופה מתקופת האבן ועד המאה ה-2 לפנה"ס.
מערות בהימבטקה הוכרזו כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו בשנת 2003.
ציורי המערות.
במערות יש מספר גדול של ציורים. הציורים העתיקים ביותר הם בני 10,000 שנה, ואילו הסרטוטים הגאומטריים שבמערות שורטטו רק בימי הביניים. הצבעים שבהם השתמשו ליצירת הציורים הוכנו מירקות. ניתן לסווג את הציורים לפי שבע תקופות זמן שונות, ובכל תקופה סוג שונה של ציורים.
תקופה I - (התקופה הפלאוליתית העליונה): ייצוגים ליניאריים בצבעי ירוק ואדום כהה של בעלי חיים כמו ביזונים, נמרים וקרנפים.
תקופה II - (התקופה המזוליתית): ציורים קטנים יותר של בעלי חיים וכן דמויות אנושיות. הדמויות האנושיות ציורו גם בתור ציידים וסיפקו בכך מידע על כלי הנשק שבהם השתמשו באותה התקופה (חניתות, מקלות חדים וקשתות וחצים. ציורים מסוימים פורשו כמלחמות בין שבטים שחיו באזור.
תקופה III - (התקופה הכלקוליתית): מזכירים מאוד את הציורים שצוירו בתקופה המזוליתית. ניתן להבחין כי בתקופה זו היו יותר ציורים של בני אדם שעוסקים בחקלאות ופחות בציורי ציד.
תקופות IV ו-V - (היסטורייה מוקדמת): הציורים שורטטו בסגנון סכמטי וקישוטי, ונצבעו בעיקר באדום, לבן וצהוב. בתקופה זו צוירו גם סמלים דתיים וכן שמלות דמויות טוניקה.
תקופה VI ו-VII - (ימי הביניים): בתקופה זו שורטטו בעיקר שרטוטים גאומטריים. לצורך שרטוט שרטוטים אלה השתמשו אנשי המערות בפחם.
אע'א מוחמד ח'אן קאג'אר
אֵעָ'א מֻוחַמַּד חָ'אן קָאגָ'אר (פרסית: آغا محمد خان قاجار,14 במרץ 1742 - 17 ביוני 1797) נודע גם בשם אֵעָ'א מֻחַמַּד שָׁאָה (פרסית: آقا محمد شاه) הוא אבי השושלת הקאג'ארית ואחד מהמצביאים הגדולים האחרונים בהיסטוריה של איראן.
בשנת 1794 הדיח את לוטף עלי ח'אן מהשלטון של שושלת זנד והפך לשליטה החדש של כל שטחיה בתור שליט השושלת הקאג'ארית החדשה. לאחר כשנתיים יצא בקמפיין כיבוש של שרידי השושלת האפשארית ובשנת 1797 יצא למסע כיבוש ברחבי חבל הקווקז, שם, נרצח בעיר שושה כשלושה ימים לאחר שכבש אותה ובעודו פחות משלוש שנים בשלטון על כס כלל הממלכה הפרסית.
אחיינו פתח עלי שאה קאג'אר ירש את כס השושלת.
שלטונו של אע'א מוחמד ח'אן נודע בשובתה של פרס המאוחדת כמדינה ריכוזית, ובהעברת הבירה לטהראן, שם היא נמצאת עד היום. הוא גם צוין בזכות התנהלות שלטונו האכזרי, במיוחד במהלך כיבושה המחודש של גאורגיה; כאשר הוא הרס את הבירה טביליסי, טבח ברבים מתושביה, והעביר כ-15,000 שבויים גאורגים לאדמת איראן.
מוחמד אע'א הוא אחד מהדמויות החשובות ביותר בהיסטוריה הפרסית של העת החדשה. על פועלו נכתבו עשרות ספרים והשפעות הישגיו ההיסטוריים נראים עד היום בכלל איראן רבתי.
שנותיו הראשונות.
מוחמד נולד בשנת 1742 לראש השבט הקאג'ארי, שבט אצולה רב מעלה בעל חלקות אדמה ושלטון ישיר על גבי החוף לים הכספי אשר מקורו בעמים טורקיים שהגיעו אל ממלכת פרס בתקופות הקארה קויונלו ואק קויונלו.
הקאג'ארים שמרו על מעמדם תחת שלטון האימפריה הספווית כאשר הפכו לשיעים ועל אף שתחת נאדיר שאה והשושלת האפשארית ספגו מכה קשה ליוקרתם, במהלך המאה ה-18 המאוחרת, כאשר התפרקה הממלכה הפרסית בין שושלת זנד, בלוצ'יסטן והאפשארים בח'וראסאן, הקאג'ארים היו חזקים די להפוך סמי-עצמאיים.
לאחר רצח נאדיר שאה בשנת 1747, ראש הקאג'ארים, מוחמד חסן קרא תיגר על העליונות של עדאל שאה, יורשו של נאדיר אשר יצא בראש צבאו ממשהד להפיל את כוחות הקאג'ארים. בנקודה זאת, לאחר מות נאדיר היה הצבא הפרסי בכאוס מתמשך ועדאל נכשל בניסיונו להפיל את מוחמד חסן מהכוח אך הצליח לחטוף את בנו בן החמש, מוחמד, אשר הפך אותו לאסיר פוליטי.
עאדל שאה סירס את מוחמד ונתן לו התואר אע'א (תואר לסריסים צעירים) בשביל לוודא שלעולם לא יוכלו הקאג'ארים לאיים על שלטונו ושלטון שושלת האפשארים שלו. לאחר מכן החזיר את הילד אל הוריו.
התפרקות פרס.
בעשר השנים הבאות המדינה האפשארית תתפרק, ממזרח אחמד שאה דוראני יפעל כראש הפשטונים ויכבוש שטחים בהינדו-כוש למען יקים את האימפריה הדוראנית, ממערב יקום קארים חאן זנד, מנהיג מוכשר אשר יטיל תיגר על עליונות האפשארים; יבסס את שלטונו בשיראז ויכבוש כל עד לעבר הרי הזגרוס במה שייודע כשושלת זנד ומפנים תיפול השושלת לסכסוך ירושה אשר ישאיר אותה ללא דבר מלבד מפלס במדבר של ח'וראסאן, עשירית משטחה הקודם.