בליל ה-16 במאי 1943 יצאה טייסת 617 בפיקודו של גאי גיבסון לביצוע משימת פריצת סכרי הרוהר. השם שניתן לפעולה היה "נזיפה" (Operation Chastise). למשימה יצאו 19 מפציצים. בהפצצה, שבוצעה בליל ירח מלא, מגובה נמוך, נפרצו שניים מתוך שלושת הסכרים שהופצצו, עמק התעשייה הגרמני של הרוהר הוצף ונגרם נזק כבד לתעשייה הגרמנית. גם המחיר ששילמו הבריטים היה כבד - שמונה מפציצים לא שבו מן הפעולה ו-53 אנשי צוות נהרגו.
הגרמנים הצליחו לבנות את הסכרים מחדש תוך זמן קצר יחסית, אולם במשאבים רבים, והגבירו את השמירה על הסכרים באמצעים ובכוחות שנשללו מחזיתות המלחמה האחרות. פריצת הסכרים הייתה בגדר הישג תעמולתי גדול לבעלות הברית והעלתה את המוראל של העם הבריטי.
צלב ויקטוריה.
לאחר פריצת הסכרים הוענק לגאי גיבסון "צלב ויקטוריה" שהוא אות ההצטיינות הגבוה ביותר, המוענק בשל אומץ לב מול פני האויב, לאנשי הכוחות המזוינים הבריטים וכוחות חבר העמים הבריטי. האות הוענק לו לא רק בשל חלקו בפריצת הסכרים, אלא גם כהכרה באומץ הלב ובמנהיגות שגילה במבצעיו הקודמים. לאחר הענקת צלב ויקטוריה ניתנה לגיבסון תקופת ביניים של פגרה, לפני שובו לפעילות מבצעית. בתקופה זו כתב את ספר זיכרונותיו מתקופת שירותו בחיל האוויר "חוף האויב מנגד". לאחר מכן נשלח על ידי ממשלת בריטניה למסע הרצאות בארצות הברית. מטרת שליחותו, מלבד הסיבה המוצהרת של מסע הרצאות, הייתה ככל הנראה הכוונה לשמור על שלומו של גיבור המלחמה.
נפילתו במערכה.
ביוני 1944 חזר גיבסון לפעילות מבצעית. ב-14 בספטמבר 1944 הוביל גיבסון במטוסו גיחת הפצצה מעל גרמניה בראש כוח מפציצים גדול, לתקיפת מסילות ברזל ומתקני תעשייה. בשובו התרסק מטוס הקרב-הפצצה שלו מסוג מוסקיטו בשמי הולנד. שנים רבות רווחה הסברה כי מטוסו הופל על ידי מטוסי האויב, אך כשהתגלו לימים שברי המטוס התברר כי המטוס התרסק לקרקע עקב התרוקנות מכל הדלק שלו, שנגרמה עקב תקלה טכנית. מרשל האוויר ארתור האריס, שהיה ראש פיקוד המפציצים הבריטי בימי מלחמת העולם השנייה, תיאר את גאי גיבסון כ "לוחם הגדול ביותר שאי זה (בריטניה) גידל מעולם".
פיקדון ריבית יומי
פיקדון ריבית יומי (בראשי תיבות: פר"י) או פיקדון חוזר קרדיטורי (פח"ק), הוא פיקדון המאפשר להפקיד כספים ולמשוך כל סכום בכל יום עסקים בתנאי שהסכום הנותר לא יפחת מסכום המינימום שנקבע על ידי הבנק.
שם הפיקדון שונה בבנקים השונים. פר"י בבנקים העושים שימוש במערכת המחשוב של בנק הפועלים. פח"ק באלו העושים שימוש במערכת המחשוב של בנק דיסקונט, הבנק הבינלאומי, בנק מזרחי-טפחות, בנק ירושלים ובנק ישראל, ו"פדיום" (פדיון יומי) באלו העושים שימוש במערכת המחשוב של בנק לאומי. מכונה גם "תעודת פיקדון סחירה" ("תפ"ס").
סכום השקעה מינימלי המקובל בישראל הוא 1,000 ש"ח. הפיקדון (לרבות הריבית) יפרע אך ורק לאותו חשבון בנק בו מתנהלת קרן הפיקדון.
הריבית על הפיקדון.
הריבית על הפיקדון נקובה בשיעורה השנתי, ומחושבת בשיטת ריבית דריבית יומית. שיעור הריבית עולה בהתאם לגובה הפיקדון, על פי התעריפון שבתוקף ליום שינוי היתרה. הריבית הנקובה לפיקדון היא בתוקף עד לשינוי, ויכולה להשתנות בכל יום לפי שיקולי הבנק. הריבית המשתנה נקבעת כמרווח קבוע משיעור ריבית החובה הבסיסית "פריים" שגובה הבנק. המרווח נקבע במועד ההפקדה ואינו משתנה עד ליום פרעון או חידוש הפיקדון. המרווח נקבע בכל תחנה בהתאם לטבלת הריבית של הבנק. לעיתים מאושרת ריבית חריגה, בהתאם לנוהלי הבנק, לרוב תחת התמקחות מצד הלקוח. ניתן לראות את הפיקדון היומי כנושא ריבית קבועה - כמו כל פיקדון אחר בריבית קבועה, גם כאן שיעור הריבית קבוע ומובטח עד תחנת היציאה, שהיא יום העסקים הבא. הריבית נצברת ליתרת הקרן ומחושבת מחדש כחלק מהקרן ביום העסקים הבא. בעת משיכת הפיקדון או חלקו, מנוכה מהריבית מס הכנסה של 15%.
שירות פיקדון אוטומטי.
פיקדון יומי אוטומטי זהו שירות המאפשר ביצוע קניה ומכירה של הפיקדון באופן אוטומטי על פי היתרה הקיימת בחשבון השוטף בסוף יום העסקים במהלך עיבוד הנתונים הלילי המבוצע במערכות המחשוב של הבנק. סכומי הקנייה והמכירה לוקחים בחשבון תיקונים עם ערך יום אחורה. פעולות הקנייה והמכירה מתבצעות על פי סכומי החובה והזכות בחשבון השוטף ואינם מתחשבים בקיום או אי קיום מסגרת אשראי.
מאפייני עסקה בפיקדונות.
מערך התפעול של הפיקדונות מתבסס על פעולות ברמת העסקה. עסקה היא פיקדון על מכלול מאפייניו אותם הגדיר הלקוח בעת ביצוע ההפקדה. חלק ממאפייני העסקה אינם ניתנים לשינוי יזום עד לפרעון או חידוש הפיקדון והם:
מאפיינים אחרים ניתנים לשינוי בהתאם לסוג הפיקדון:
אופן זיכוי הריבית.
ישנן כמה אפשרויות לאופן בו הריבית תזוכה:
חידוש הפיקדון היומי.
במקרה שלקוח הפסיק את הפיקדון ומעוניין לחדשו במעמד ההפקדה ניתן לתת הוראה לחידוש הפיקדון באופן אוטומטי על ידי המחשב. הוראת החידוש תתבצע לפי אותם תנאים שנקבעו לפיקדון בתקופת ההפקדה הראשונה. למעט הריבית אשר תהיה בכל תקופה, בהתאם להסכם ספציפי או מפורט בטבלת שיעורי הריבית ביום החידוש.
משתנה בינומי
אנה מופו
אנה מופו (באנגלית: Anna Moffo; 27 ביוני 1932 - 9 במרץ 2006) הייתה זמרת אופרה אמריקאית, סופרן שעיקר פעילותה היה בשנות ה-60 של המאה ה-20. מופו זכתה להערכה רבה בשל ניקיון קולה ויופייה הרב.
ביוגרפיה.
אנה מופו נולדה בוויין, פנסילבניה. אחרי סיום לימודיה קיבלה מלגת לימודים למכון קרטיס למוזיקה בפילדלפיה. היא ויתרה על כוונתה הקודמת להיות לנזירה, ויצאה ללמוד מוזיקה בקרטיס.
בשנת 1955 זכתה במבחן קבלה לאמנים צעירים ובמלגה של קרן פולברייט ללימודים בקונסרבטוריון די סנטה צ'צ'יליה ברומא. באותה שנה הופיעה לראשונה על הבימה בתפקיד נורינה ב"דון פסקואלה" של דוניצטי בספולטו.
בשנה הבאה הופיעה בהפקת טלוויזיה של "מאדאם באטרפליי" של ג'אקומו פוצ'יני, בבימויו של מריו לאנפרנקי, מפיק לחברת RCA ויקטור ול-RAI, לו נישאה ב-8 בדצמבר 1957. בשנה זו גם הופיעה לראשונה בלה סקאלה, בפסטיבל זלצבורג ובאופרה של וינה ב"פלסטף" של ורדי (בניצוח הרברט פון קאראיין. המשיכה להופיע בווינה עד ראשית שנות ה-70, בתפקידי גילדה ב"ריגולטו" של ורדי, מאנון ב"מאנון" של מאסנה, מרגריט ב"פאוסט" של גונו, מיכאלה ב"כרמן" של ביזה, מימי ב"לה בוהם" של פוצ'יני וויולטה ב"לה טרוויאטה" של ורדי. פרשנותה לתפקיד אמינה ב"סונאמבולה" של בליני נחשבת עד היום לאחת הטובות ביותר.
הופעתה הראשונה באמריקה הייתה גם היא בתפקיד מימי בלה בוהם, באופרה הלירית של שיקגו בשנת 1957 ואילו במטרופוליטן אופרה בניו יורק הופיעה לראשונה ב-1959 בתפקיד ויולטה ב"לה טרוויאטה". בעונת 1960-61 חזרה למטרופוליטן לשיר את גילדה ב"ריגולטו", אדינה ב"שיקוי האהבה" של דוניצטי וליו ב"טורנדוט", עם בירגיט נילסן ופרנקו קורלי.
מופו התגרשה מלאנפרנקי בשנת 1972 ונישאה ליושב ראש הקודם של RCA, רוברט סארנוף, ב-14 בנובמבר 1974 (היא התאלמנה ב-22 בפברואר 1997). בסוף שנות ה-70' הופיעה מופו בתפקידי ורדי כבדים, כמו ליאונורה ב"איל טרובאטורה" ולינה ב"סטיפיו".
מופו הייתה פופולרית בעיקר באיטליה, שם הנחתה את "תוכנית האירוח של אנה מופו" בשנים 1960 עד 1973 ונבחרה לאחת מעשר הנשים היפות ביותר באיטליה. היא עודנה מעין דמות פולחן בקרב חובבי אופרה רבים בארצות הברית, וראיה לכך ה"אודה לאנה מופו", פואמה באורך ספר, שכתב ויין קוסטנבאום.
אנה מופו מתה בניו יורק ב-9 במרץ 2006 מאירוע מוחי, לאחר מאבק של עשר שנים בסרטן השד. השאירה אחריה שלוש בנות חורגות ואח. גילה המדויק במותה איננו ודאי; מקורות שונים מדווחים עליו כ-73 או 75.
חורבת עתרי
חורבת עתרי היא אתר ארכאולוגי בתחום פארק עדולם שבשפלת יהודה, כ-2 קילומטרים מדרום-מזרח למושב צפרירים. במקום התקיים כפר בימי בית שני ומעט לאחריו, ונמצאים בו שרידים המדגימים יפה את חיי הכפר בתקופה ההיא.
את האתר חפרו פרופ' בועז זיסו ואמיר גנור. שמו המקורי של האתר אינו ידוע בוודאות. לאתר היו מספר שמות, כגון ח' אום סוויד, חורבת שוע, חירבת אל חיח וחורבת חוח. השם עתרי הוא שם רשמי, שניתן על ידי ועדת השמות הממשלתית ומקורו באוסטרקון שנמצא באתר, אשר שימש ככל הנראה כקבלה חקלאית, ואולי נוקט בשמו של הכפר. ייתכן ששם הכפר מוזכר על ידי יוסף בן מתתיהו, שכן בתיאורו של חורבן יישובים בשפלת יהודה מוזכר מקום בשם Κάφεθρα, שאפשר לקרותו כ"כפר עתרא"; כך גם בתרגום החדש של "תולדות מלחמת היהודים ברומאים" של ליזה אולמן, בעמ' 423. במפות סימון השבילים החדשות שם האתר מופיע באופן שגוי "עיטרי".
מוקדי עניין בכפר המשוחזר כוללים נקודת תצפית פנורמית, מבנה ציבור שהיה כנראה בית כנסת, מבני מגורים, רחובות, מספר מערות חצובות בסלעי הקירטון: מחסנים תת-קרקעיים, בורות מים, מערכות מסתור, מערת קבורה רומית הקרויה: "מערת התבליטים", ארבעה מקוואות טהרה (מתוכם רק שניים הוכשרו לביקורי קהל) המעידים על הקפדתם היתרה של יהודי המקום בתקופת הבית השני על הטהרה.