בחלק האחרון של חייו היה מודסלי ערירי, ככל הנראה מדוכא. בשנת 1903 הפסיק את עבודתו הטיפולית. בשנת 1911 התאלמן מאשתו שסבלה מדמנציה. התפטר מהאגודה הרפואית-פסיכולוגית, הביע בכתב בכמה ממקומות רגשי צער על כי בחר להיות פסיכיאטר. שלח מאמרים לכתב העת לפילוסופיה "Mind", נסע עד לאוסטרליה כדי לצפות שם במשחקי קריקט האהובים עליו ונהג (כמו ויליאם גלאדסטון) לשלוח גלויות עם הערות בקורתיות. לא היו לו ילדים.
הוא נפטר בשנת 1918 בגיל 82 בהית'בורנהאוס (Heathbourne House) בבושי הית' (Bushey Heath), בהרטפורדשייר במזרח אנגליה.
ככל הנראה השמיד חלק גדול מכתבי היד והמכתבים שלו לפני מותו.
גופתו נשרפה במשרפה.
מורשתו.
תואר לא פעם כאדם ציני, בקורתי מאוד, פסימיסטי ומטריאליסט. הנרי רולין, היסטוריון של הפסיכיאטריה טען כי "היה פסיכיאטר גדול, אבל לא אדם טוב. ממש ממזר". יש שהסבירו את אופיו הבקורתי מאוד כ"אופייני לבני יורקשייר".
מודסלי היה בין ההרופאים ראשונים שהמליצו על התאמת טיפול המשך למטופלים המשוחררים מבית חולים או בית מחסה.
הוא נחשב גם לאבי הלימודים האקדמיים בפסיכיאטריה. הייתה לו יוזמה חלוצית בהנהיג לימודי פסיכיאטריה למסגרת הכשרת הרופאים. עודד התמחותן של אחיות בתחום בריאות הנפש. שאף לפתח את המחקר בתחום הפתולוגיה והאטיולוגיה של ההפרעות הנפשיות במטרה למצוא דרכים למניעה ולטיפול.
כתב כמה מספרי הלימוד החשובים ביותר בפסיכיאטריה במאה ה-19. עזר בשינוי תדמית הפסיכיאטריה על ידי הקמת בית חולים שנועד למניעה ולטיפול מוקדם של הפרעות נפשיות לא על ידי כפייה אלא בהסכמה.
מודסלי הצטיין בכושר ביטוי וכתיבה, וחיבר מסות אחדות, ביניהן על אדגר אלן פו, על המלט ועל חיי שייקספיר.
הנצחה.
על יד בית החולים, קרוב למדרגות הכניסה של המכון לפסיכיאטריה הוצב פסל פרוטומה מברונזה של מודסלי.
מגפת הקורונה בספרד
מגפת הקורונה דווחה לראשונה בספרד ב-1 בפברואר 2020.
ציר זמן.
ב-31 בינואר 2020 דיווחו הרשויות בספרד על מקרה הדבקות בקורונה שהתגלה באי לה גומרה, שבאיים הקנריים. תייר גרמני נמצא חולה בקורונה והועבר לטיפול בבית חולים.
ב-9 בפברואר התגלה מקרה הקורונה השני בתייר בריטי בפלמה דה מיורקה. הוא נדבק לאחר שהיה במגע עם אדם בצרפת שהתגלה לאחר מכן כנושא את המחלה.
ב-24 בפברואר בהמשך להתפרצות נגיף הקורונה באיטליה התגלה מקרה נוסף אצל רופא ממחוז לומברדיה שבאיטליה שנפש בטנריפה. יממה אחר כך התגלו ארבעה מקרים נוספים שמקורם בהתפרצות באיטליה.
לאורך חודשים פברואר ומרץ התרבו מקרי ההדבקות בקורונה ועלה מספר המתים. הרשויות החליטו ב-12 במרץ לסגור את בתי הספר והאוניברסיטאות.
סנטיאגו אבסקאל, ראש מפלגת vox, ומקארנה אולונה חברת המפלגה בקונגרס הנציגים הודיעו שנדבקו בנגיף. בנוסף גם אישים נוספים בפוליטיקה המקומית נדבקו בנגיף בהם השרה קרולינה דאריאס.
ב-13 במרץ הוחלט להשעות את כל פעילות בית הדין הלאומי למשך 15 ימים, למעט מקרים דחופים. גם ערכאות שיפוטיות אחרות הושעו.
ראש עיריית מדריד חוזה לואיס מרטינז הורה על סגירת מקומות בילוי בעיר.
ב-14 במרץ הכריזה הממשלה על מצב חירום במדינה החל מלמחרת ועל הטלת סגר על התושבים. מצב החירום יישאר על כנו למשך 15 ימים לפחות.
ב-15 במרץ פורסם כי אשתו של ראש ממשלת ספרד בגונייה פרננדס נדבקה בנגיף. גם סגנו נכנס לבידוד מחשש שנדבק.
ב-21 במרץ נפטר מהמחלה הנשיא לשעבר של קבוצת הכדורגל של ריאל מדריד, לורנסו סאנס.
ב-24 במרץ מתו בספרד 734 בני אדם מנגיף הקורונה- נתון המתים הגבוה ביותר מאז יום התפרצות המגפה בספרד. בכך חצה מספר המתים מהנגיף בספרד את מספר המתים בסין- המוקד בו התפרץ נגיף הקורונה לראשונה בעולם, ועבר את ה-3,400 מתים. בכך הפכה ספרד למדינה השנייה שבה מספר המתים מהקורונה הוא הגבוה ביותר, אחרי איטליה.
ב-25 במרץ פנתה ספרד למדינות נאט"ו בבקשה לסייע במתן ציוד רפואי לרבות מכונות הנשמה וערכות בדיקה לקורונה.
ב-13 באפריל החלו הקלות בסגר בענפים שונים במשק בהם בניין ותעשייה. כחלק מהסגר, תושבים לא יכלו לצאת מהבית למעט לצורך קניית מזון במרכול, ביקור רופא, בית מרקחת ועבודה שמוגדרת כחיונית.
ספרד הייתה המדינה היחידה באירופה שאסרה על ילדים לצאת מבתיהם כחלק מהמדיניות של ריחוק חברתי שנועדה לבלום את התפשטות הקורונה. יתר על כן, ובניגוד למדינות רבות בעולם, בספרד אסרו על התושבים לבצע הליכה ופעילות ספורטיבית מחוץ לבית. ב-19 אפריל, ראש ממשלה ספרד הודיע שהילדים יוכלו לצאת ב-27 באפריל.
במאי, המשיכה המגמה של הקלות. ב-2 במאי, אפשרה ספרד למבוגרים לצאת ולהתאמן מחוץ לבתיהם לראשונה אחרי שבעה שבועות. בשלב הבא, ניפתחו מספרות ומכוני יופי ולאחר מכן גם מסעדות וברים.
בסוף מאי, ממשלת ספרד הכריזה על עשרה ימי אבל לאומיים על מותם חולי הקורונה במדינה. הורדו דגלי המדינה לחצי התורן ביותר מ-14 אלף מבנים ציבוריים ברחבי המדינה. מדובר בתקופת האבל הלאומי הארוכה ביותר שהוכרזה בספרד אי פעם.
ביולי, היו מקומות שנתמודדו עם התפרצות מקומית. הוטל סגר על אזור בקטלוניה, בעקבות התפרצות מקומית. ההתפרצות הגיעה אחרי שמדינות האיחוד האירופי פתחו את הגבולות הפנימיים שלהן, והשבוע אפשרו לאזרחי 14 מדינות להיכנס לאירופה. הסגר הוטל באזור סגריה - שבו נמצאת העיר ליידה. נאסר על התושבים לצאת מהאזור. בניגוד לסגר הנוקשה במרץ התושבים לא היו חייבים להישאר בבתים. מי שעובד מחוץ לאזור הסגר יהיה רשאי לצאת לעבודה, אך בהמשך הם היו חייבים להציג אישור מהמעסיק. בנוסף נאסר על התקהלויות של יותר מ-10 אנשים. בהמשך, החלו הגבלות בברצלונה בגלל זינוק במספר הנדבקים בקורונה. עסקים נסגרו והממשלה האזורית החליטה על "סגר וולנטרי".
בסוף יולי, מסיבות בחללים סגורים ומועדוני לילה, שפעילותם הותרה, הפכו למוקד חדש של התפרצויות במדינה, חובת המסכות חזרה.
באמצע אוגוסט הרשויות הודיעו על שורת מגבלות חדשות, בשל ההתפרצות המחודשת של המגפה בשטחי המדינה. למשל, סגירת מקומות בילוי כמו מסעדות, מועדונים וברים בשעות הלילה.
בספטמבר הוטל סגר על אזורים במחוז מדריד. בהמשך השלטון המרכזי הורה להטיל סגר חלקי על כל הבירה. תושבי מדריד, שבה חיו יותר משלושה מיליון איש, ותשע רשויות סמוכות, לא יכלו לצאת מבתיהם פרט לנסיעות לעבודה, בתי ספר, טיפולים רפואיים או חנויות שנותרו פתוחות. ברים ומסעדות, נסגרו ב-23:00 ולא ב-1:00. העירייה התנגדה ואחרי עתירה, בית המשפט פסק כי אין לממשלה את היכולת החוקית לשלול מהאזרחים את הזכות לצאת מעיר הבירה וכך גם ב-9 עיירות נוספים במדינה. הסגר החלקי חודש אחרי שהממשלה הכריזה על מצב חירום.
בסוף אוקטובר, ראש הממשלה סנצ'ס הטיל עוצר ברחבי המדינה מ-23:00 עד 06:00. סנצ'ס הודיע על מצב חירום. באזורים היו רשאים להאריך את שעות העוצר בשעה, לסגור את הגבולות האזוריים לנסיעות ולאסור על התקהלויות של יותר מ-6 איש.
התחלואה היומית ירדה מתחילת נובמבר עד 10 בדצמבר. במקביל, הטיפול לפי אזור נמשך והתקהלות בכל אזור הוגבלה לבין 6 ל-10. עליה בתחלואה הייתה במהלך דצמבר וינואר. אזורים שונים רצו להקדים את שעות העוצר ואף להיכנס לסגר מלא כמו במרץ אך הממשלה האמינה שההגבלות הקיימות נותנות די אפשרויות למיגור המחלה. במחוזות לא הסכימו איתו ובאופן עצמאי הדקו את ההגבלות.
במאי 2021, תם מצב החירום בן חצי השנה אשר התיר לשלטון המרכזי לחייב עוצר לילה והגבלות בכל המדינה. הוא כלל גם הגבלות תנועה שלא מאפשרות לנוע מקהילה אוטונומית אחת לשנייה בתוך ספרד. באפריל ובמרץ נרשמה ירידה בתחלואה ובתמותה ביחס לפברואר ולינואר. בסוף יוני, הוטלו הגבלות בחלק מספרד בשל עליה בתחלואה. נבלמה העלייה והחלה ירידה בכמות הנדבקים. נוספו הקלות. במדינה היה תו ירוק או "דרכון קורונה". גל נוסף החל בשלהי 2021. עד 23 בדצמבר, רק בקטלוניה הוטלו הנחיות מחמירות (עוצר לילה).
אלי שמיר (צייר)
אלי שמיר (נולד בשנת 1953) הוא צייר ישראלי.
ביוגרפיה.
נולד בשנת 1953 בכפר יהושע שבעמק יזרעאל כדור שלישי למייסדי המקום. למד תואר ראשון באקדמיה לאומנות בצלאל (1977 - 1981) שבירושלים.
לאחר מספר שנים בהן התגורר בירושלים ובבוסטון, והציג את עבודותיו במגוון תערוכות בישראל ומחוצה לה, חזר בשנת 1999 לכפר יהושע.
זכה בפרס משרד החינוך והתרבות לשנת 2005 ובפרס בנו גיטר, במוזיאון תל אביב לאמנות לשנת 2006.
אוספיו הציבוריים מצויים במוזיאון תל אביב לאמנות, במוזיאון ישראל, במוזיאון חיפה לאמנות, באוניברסיטה העברית, בשגרירות ישראל בפריז ובמשכן הנשיא.
אחר.
תערוכות קבוצתיות, הוראה, פרויקטים קהילתיים, פרסומים אקדמיים, כתיבת מאמרים וביקורות והרצאות בכנסים אקדמיים נמצאים בדף הביוגרפיה באתר הרשמי של שמיר.
הסרט "שיר ערש לעמק".
בספטמבר 2020 הוקרן בהקנת בכורה סרטו של בן שני "שיר ערש לעמק" בפסטיבל הסרטים התיעודיים דוקאביב. הסרט צולם במשך עשר שנים ומתעד את יצירתו של אלי שמיר, ואת התמודדותו עם מחלת הפרקינסון שהתגלתה תוך כדי עשיית הסרט.
זיגפריד פלש
זיגפריד "פריץ" פלש (Siegfried "Fritz" Flesch; 11 במרץ 1872 – 11 באוגוסט 1939) היה סאבר סייף יהודי אוסטרי, שהתחרה במאה ה-19 ותחילת המאה ה-20.
קריירה אולימפית.