השיר כולל ליריקה שנויה במחלוקת, בהתייחסות להפרעה של וסט בנאומה של טיילור סוויפט בפרסי הווידאו קליפים של MTV משנת 2009 ותוצאותיו. עם יציאתו של השיר, הליריקה התפרסמה בכבדות על ידי כלי תקשורת, אם כי וסט הגן על הקו באומרו, "התקשרתי לטיילור והייתה עמה שיחה של שעה והיא חשבה שזה מצחיק ונתנה ברכותיה". בתגובה, דוברו של סוויפט הכחיש בתוקף כי וסט ביקש את אישורה עקב הליריקה השנויה במחלוקת, עם הצהרה רשמית בטענה כי סוויפט רק התבקשה לפרסם את השיר של ווסט בדף הטוויטר שלה, ובמקום זאת הזהירה אותו שלא להוציא שיר "עם כל כך מסר לא מיזוגני חזק". בנאום הניצחון של סוויפט בטקס פרסי גראמי של שנת 2016 על זכייתה באלבום השנה על אלבומה, 1989, היא לכאורה התייחסה בסמוי למילותיו של וסט, והתייחסה ל"אנשים האלה בדרך שעומדים לנסות לקצץ את ההצלחה שלך או לקחת קרדיט על הישגייך או על תהילתך".
בריאיון ל-GQ ביוני 2016, טענה אשתו של וסט, קים קרדשיאן, כי לזוג הקלטת וידאו של שיחת הטלפון של וסט עם סוויפט, בה ניתן היה לשמוע את סוויפט באופן מאשרת את מילותיו של השיר. היא הבהירה כי המחנה של סוויפט איים על הפעולה משפטית אם הסרטון יפורסם, וטענה כי "אני נשבעת, בעלי חוטא כל כך הרבה דברים [כשהוא] באמת עשה פרוטוקול מתאים ואפילו התקשר לאישור". ביולי 2016 פרסם קרדשיאן הקלטה של שיחת הטלפון ברשת, בה ניתן לכאורה לשמוע את סוויפט מאשרת את הליריקה של ווסט, תוך שסוויפט תיארה את השיר כ"מחמאה" והפגינה ידידות. בגלל פרסום הסרטון הזה, סוויפט הואשמה בשקר כי אישרה את הליריקה.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הוקרן בבכורה באירוע בלעדי של טיידל בפורום באינגלווד שבקליפורניה ב-24 ביוני 2016. הקליפ מתחיל במצלמה העוברת לאט מעל גופי אישים מפורסמים שונים הישנים במיטה. בסוף הקליפ, נראה וסט מתעורר מתרדמתו. יומיים לפני צאת הקליפ, וסט הראה אותו לדירק סטפן ממגזין "Vanity Fair", בזמן שהקליפ היה בשלבי העריכה הסופיים שלו. הקליפ צולם במשך שלושה חודשים והיו לו כארבע גרסאות שונות לפני הגרסה הסופית. וסט לא חשף אילו מגופי הידוענים בקליפ היו אמיתיות ואילו היו תותבות; עם זאת, הוא הצהיר שהסרטון "לא תומך או נגד אף אחד מהאנשים בקליפ". כמו גם, הצהיר כי קיבל את אישור אשתו קים קרדשיאן, להופיע בקליפ. ב-1 ביולי, הווידאו קליפ הועלה ליוטיוב, תוך שהשיר "Father Stretch My Hands Pt. 1", מתוך האלבום The Life of Pablo מופיע בו אף הוא. הווידאו קליפ התקבל ביוטיוב בשלילה, כאשר קיבל כמעט 100,00 אנלייקים בשלושה הימים שלאחר צאתו בלבד, שגברו על כמות הלייקים.
אולם הקונצרטים טיבולי
אולם הקונצרטים טיבולי (בדנית: Tivolis Koncertsal) הוא אולם קונצרטים בעל קיבולת של 1,660 מושבים בגני טיבולי בקופנהגן, דנמרק. הבניין, בתכנונם של האדריכלים פריץ שלגל והנס האנסן, נבנה בין 1954 ל-1956. האולם משמש הן לנגינת מוזיקה קלאסית, בביצוע התזמורת הסימפונית של טיבולי או מבצעים אורחים, והן למחזות זמר ומופעים ואירועים שונים. במקום נערך אירוויזיון 1964.
היסטוריה.
האולם שימש לאירוח מופעי פופ ורוק. בין האמנים הנודעים שהופיעו בו הגרייטפול דד, אייק וטינה טרנר, אלטון ג'ון, פרוקול הארום, "סאגה", אוריה היפ, ואחרים.
כיום הוא משמש בעיקר למוזיקה קלאסית. אירוויזיון 1964 שודר מאולם זה.
אולם הקונצרטים הראשון.
אולם הקונצרטים הראשון בגני טיבולי נפתח ב-1843. הוא הורחב ב-1873 וכיום הוא הבניין הידוע כ"אולם הזכוכית" בגני טיבולי. הנס כריסטיאן לומבייה היה מנהל מוזיקלי ומנצח ראשי מ-1843 עד 1872. הוא הלחין קרוב ל-700 יצירות לתזמורת, בעיקר ריקודי פולקה, ואלס וגאלופ.
אולם הקונצרטים מ-1902.
אולם קונצרטים חדש נבנה ב"סגנון מורי" בשנת 1902. את הבניין תכננו קנוד ארנה פטרסן וריצ'רד ברגמן.
הבניין הנוכחי.
ביוני 1944, בזמן הכיבוש הנאצי בדנמרק, אירע פיצוץ בטיבולי שגרם לנזקים קשים ולשריפתו המוחלטת של אולם הקונצרטים במקום (ששוקם רק ב-1956). העיתונות שהייתה בשליטת הנאצים האשימה את המחתרת הדנית בפיצוץ, אולם לאמיתו של דבר הפיצוץ בוצע בידי קבוצה של נאצים דניים כנקמה על פגיעה של המחתרת הדנית במפעל חיוני לגרמנים. האולם נבנה מחדש בעיצוב מודרניסטי של פריץ שלגל והנס האנסן.
בשנת 2005 עבר הבניין שיפוץ יסודי והרחבה, שכללו את שיחזור הסגנון הקלאסי של האולם הראשי משנות ה-50', כולל תוכנית הצבעים האופיינית של אדום, כחול, צהוב וירוק, בד בבד עם שכלול והרחבה של המתקנים לבאי האולם.
שימוש.
מוזיקה קלאסית.
עד 2009, היה משכנה הקבוע של התזמורת באולם הקונצרטים טיבולי. מאז, שוכנת הפילהרמונית של קופנהגן במה שהיה בעבר אולם הקונצרטים של הרדיו הדני, ועכשיו הוא אולם הקונצרטים של האקדמיה הדנית המלכותית למוזיקה. בעונת הקיץ, כשגני טיבולי פתוחים, התזמורת ממשיכה להופיע באולם הקונצרטים טיבולי, בשם "התזמורת הסימפונית של טיבולי".
יחסי אוסטריה–איסלנד
יחסי אוסטריה–איסלנד הם יחסי החוץ בין אוסטריה לאיסלנד.
סקירה כללית.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1928. איסלנד הקימה משלחת קבועה ל (OSCE) בשנת 1999 ושנתיים לאחר מכן (2001) נפתחה שגרירות איסלנד בווינה. כיום השגרירות מייצגת את איסלנד באוסטריה והיא מוסמכת גם לצ'כיה, סלובקיה, הונגריה, בוסניה והרצגובינה, מקדוניה הצפונית וסלובניה.
השגרירות היא בנוסף משלחת קבועה לארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה (OSCE), משרדי האו"ם בווינה (UNOV), הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית (IAEA) והנציבות המכינה לבדיקת הגרעין המקיפה - ארגון אמנת האיסור, אשר כולם נמצאים בווינה.
מכסחי השדים (פירושונים)
אגם מנגואה
אגם מנגואה (בספרדית: Lago de Mangua, נהגה: [maˈnaɣwa]; ידוע גם כאגם קסולוטלן, בספרדית: Lago Xolotlan) הוא אגם בדרום מערב ניקרגואה, בסמוך לעיר הבירה מנגואה ששוכנת לחופו הדרום המערבי של האגם.
מאפיינים.
האגם מכיל מים מתוקים והוא נוצר בעקבות פעילות טקטונית, הוא ממוקם בגובה של 39 מ' מעל פני הים ומשתרע על פני שטח של 1,024 קמ"ר, אורכו המקסימלי הוא 65 ק"מ ורוחבו המקסימלי הוא 58 ק"מ ועם עומק ממוצע של 9.5 מטרים ועומק מרבי של 20 מטר הוא תופס את מקומו כאגם השני בגודלו בניקרגואה ובמרכז אמריקה כולה.
הוא מוזן על ידי הנהרות סינקפה ווייאחו, ומקושר באמצעות נהר טיפיטפה עם אגם ניקרגואה ששוכן כ 35 ק"מ דרומית-מזרחית אליו, חיבור שנקטע בשנת 1910 עם ירידה במפלס האגם, וחזר ב-1998 לאחר שהוריקן מיץ' העלה את מפלס האגם ואיפשר לו לזרום לעבר אגם ניקרגואה בחזרה.
על שפת אגם מנגואה ממוקם הר הגעש מומוטומבו, שגובהו 1280 מ'. צורתו של האגם אליפטית, כשרק חצי האי צ'יליטפה קוטע את הפרופיל שלו, מצפון-מערב לצ'יליטפה נמצא האי הראשי של האגם, מומוטומביטו.
מקור השם.
אגם מנגואה קיבל את שמו בדומה לאגם ניקרגואה על ידי הכובשים הספרדים שהגיעו במאה ה-16, משילוב המילים מנגו (Mangue) הכינוי אותו נתנו הספרדים לשבטי המנקמה (Mánkeme) שחיו באזור ואגואה (מים).
הצפות.
מפלס אגם מנגואה עולה משמעותית באירועי גשם קיצוניים. מפלס המים הגבוה ביותר נרשם במהלך הצפה שאירעה בשנת 1933.
במהלך ההוריקן מיץ' שפקד את מרכז אמריקה ב-1998 עלה מפלס האגם ב-3 מטרים וזרע הרס רב בבתים של אלו הגרים סביבו. שיטפון גדול עוד יותר התרחש בספטמבר-אוקטובר 2010. ומאז, העיר אסרה על מגורים באזורים שגובהם מתחת לגובה של 42.76 מטר מעל פני הים המועדים לשיטפונות.
זיהום.
אגם מנגואה תואר על ידי כמה חוקרים כ"אגם המזוהם ביותר במרכז אמריקה". האגם זוהם קשות, בעיקר עקב הזרמת שפכים במשך כמה עשורים החל מ-1927. רק בשנת 2009 נפתח במנגואה מתקן מודרני לטיפול בשפכים אך גם הוא מטפל רק בכ־40% משפכי העיר.
סיבה נוספת לזיהום היא העובדה שאין זרימה סדורה של מים החוצה מהאגם ורק שיטפונות המובילים לעלייה במפלס האגם מאפשרים למים לזרום דרך נהר טיפיטפה לכיוון אגם ניקרגואה. אולם למרות הזיהום, רבים מתושבי מנגואה עדיין חיים לאורך חופי האגם ואוכלים את הדגה המצויה בו.
החי.
למרות הזיהום הקשה ישנם כ-20 מיני דגים שעדיין חיים באגם מנגואה.
אף על פי שקיים חיבור בין אגם מנגואה לאגם ניקרגואה, הכריש השורי שמאכלס את אגם ניקרגואה אינו יכול לנדוד לאגם מנגואה בעקבות מפל בגובה 3.7 מטר על נהר הטיפיטפה.
מחולל חמצן
מחולל חמצן הוא מכשיר שמרכז את כמות החמצן מתוך תערובת גזים (בדרך כלל אוויר הסביבה). על ידי ברירה סלקטיבית של חנקן וסילוקו, ובכך מאפשר אספקת זרם גז המועשר בחמצן.
היסטוריה.
מחוללי חמצן ביתיים הומצאו בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 ותפוקת הייצור של מכשירים אלה גדלה לקראת סוף שנות ה-70. היצרנים הראשונים היו תאגיד יוניון קרביד ותאגיד בנדיקס. לפני עלייתם של מחוללי החמצן, טיפול בחמצן רפואי ביתי דרש שימוש בגלילי חמצן כבדים ומגושמים אליהם נדחס האוויר בלחץ גבוה או במערכות חמצן נוזליות, אשר דרשו לקרר את החמצן עד לטמפרטורה נמוכה מאוד (מינוס 183 מעלות צלזיוס. שתי השיטות הללו לאספקת חמצן דרשו ביקורים ביתיים של ספקים כדי לחדש את אספקת החמצן. בעקבות כך, מחוללי חמצן הפכו לאמצעי המועדף והנפוץ ביותר לאספקת חמצן ביתי. בעקבות הפופלוריות שצברו מחוללי החמצן הביתיים, גדל מספר היצרנים והוביל להוזלת המחירים בעקבות התחרות שהתפתחה.
כיצד פועלים מחוללי חמצן.
כיום, מחוללי חמצן המשתמשים בטכנולוגיה של ספיחה של לחץ סווינג (PSA), שכיחים יותר בקרב היישומים השונים לטיפול בחמצן. במיוחד מאחר שאספקת חמצן נוזלי או חמצן בלחץ גבוה עלולים להיות מסוכנים מדי או פחות נוחים למטופל הביתי.