אחמד כאמל א-ד'אהר (בערבית: أحمد كامل الظاهر; 1906 - 6 בפברואר 1984) היה חבר הכנסת בכנסת הרביעית ובכנסת החמישית וחבר מועצת עיריית נצרת במשך כ-30 שנה.
ביוגרפיה.
א-ד'אהר, בן שני במשפחה בת שישה אחים (אח וארבע אחיות), מצאצאיו (נכד נינו) של שליט הגליל דאהר אל-עומר ששלט במאה ה-18 בתקופת העות'מאנים, כיהן כחבר הכנסת מטעם סיעת קידמה ופיתוח בכנסת הרביעית ובכנסת החמישית.
א-ד'אהר היה חבר בוועד ההגנה הלאומי שהיה ועד ארצי בימי המנדט הבריטי אשר פעל בחסות הוועד הערבי העליון. חבר מועצת עיריית נצרת במשך כ-30 שנה. היה לו חלק בגיוס תרומות מהארץ ומחול לבניית מסגד אלסלאם בשכונה המזרחית בעיר, השכונה הגדולה בנצרת שהייתה ללא מסגד. ממייסדי בנק ערבי ישראלי וחבר ועד ההנהלה לתקופה ארוכה.
אפי אושעיה
אפי (אפלטון) אושעיה (נולד ב-2 ביוני 1956) הוא יועץ אסטרטגי לתאגידים ולוביסט פוליטי, לשעבר חבר כנסת מטעם מפלגת העבודה.
ביוגרפיה.
אפי אושעיה נולד ב-2 ביוני 1956. שמו המלא הוא "אפלטון" על שם סבו. את שירותו הצבאי עשה בחיל האוויר, בבסיס רפידים, שם שירת כשש שנים עד פינוי חצי האי סיני.
בעל תואר ראשון במנהל עסקים מאוניברסיטת לקסינגטון שבאנגליה, ובמקצועו הוא יועץ אסטרטגי לתאגידים.
בשירותו הציבורי כיהן אושעיה כיו”ר ההסתדרות במרחב נתניה, כחבר מועצת העיר נתניה מטעם מפלגת העבודה וכיושב ראש התנועה לקידום העבודה. כיהן בעבר כיושב ראש קרן ברל כצנלסון, חבר בוועד הנאמנים של המכללה האקדמית בית ברל וחבר בחבר הנאמנים של המכללה למנהל. מכהן כחבר ועד מנהל במועצה לישראל יפה.
אושעיה נבחר לראשונה לכנסת ב-1996, ובשנית ב-2001. בכנסת ה-14 כיהן כסגן יושב ראש הכנסת וכמצליף סיעת העבודה ובכנסת ה-15 כיהן כיושב ראש סיעת העבודה-מימד וכיושב ראש הקואליציה. בשלהי הכנסת ה-16, הודיע חיים רמון על פרישתו ממפלגת העבודה, התפטרותו מן הכנסת והחזרת המנדט שלו למפלגת העבודה. ביום בו נכנסה ההתפטרות לתוקף, הודיע אושעיה, שנכנס תחתיו לכנסת, גם כן על התפטרותו מחברות בכנסת. התפטרותו נכנסה לתוקף לאחר ארבעה ימים, ותחתיו נכנסה טובה אילן.
אושעיה היה מנכ"ל חברת השדלנות "פוליסי", שבבעלות בוריס קרסני, ובעבר כיהן כחבר בדירקטוריונים של "קבוצת דלק", "גרין" "איסתא" וחברת העובדים.
בנובמבר 2021 הקים את חברת Plato consultants המייעצת ומלווה חברות ותאגידים בישראל ובעולם, והוא משמש כבעלים והמנכ"ל שלה.
חיים אישיים.
נשוי ליפה, אב לארבעה וסב לחמישה.
יגאל ביבי
יגאל ביבי (נולד ב-21 בינואר 1942) כיהן כראש עיריית טבריה בשנים 1978-1988 וכיהן כחבר הכנסת בשנים 1988–2003 מטעם המפד"ל.
קורות חיים.
ביבי נולד בטבריה והוא בוגר ישיבות תנועת בני עקיבא. בשנים 1963–1966 הוא היה מרכז סניף בני עקיבא בטבריה. בעל תואר בוגר במדע המדינה ותולדות ישראל מאוניברסיטת בר-אילן.
פעילות ציבורית בטבריה.
בשנת 1965 הוא היה פעיל במשמרת הצעירה של המפד"ל בטבריה והוצב במקום השלישי של רשימת המפד"ל לבחירות המקומיות. באותה שנה התמודדה המפד"ל במסגרת חזית דתית וביבי הוצב במקום הרביעי. באותן שנים היה פעיל ביבי באליצור טבריה.
בשנת 1969 נכנס לראשונה למועצת עיריית טבריה, מהמקום השני ברשימת המפד"ל. הוא הצטרף לקואליציה של ראש העיר, משה צחר, והיה לסגן ראש עיר בתואר וראש מחלקת הסעד. בסוף 1973 קיבלה המפד"ל שלושה מנדטים, ובאוגוסט 1974 הצטרף לקואליציה ומונה לסגן ראש עיר בפועל, הממונה על המשמר האזרחי. בשנת 1975 עתר לבג"ץ נגד מינוי רב אשכנזי ראשי בטבריה, לאור מיעוט התושבים האשכנזים בטבריה.
בשנת 1978 התמודד ביבי בראשות רשימה משותפת של המפד"ל ואגודת ישראל ובבחירות האישיות לראשות העיר שהונהגו אז לראשונה. ביבי עלה לסיבוב השני בבחירות לראשות העיר, ונתמך על ידי אנשי המערך. בבחירות גבר על מועמד הליכוד, פנחס פרח ונבחר לראש עיריית טבריה. לאחר הבחירות הבטיח ביבי שימור על סטטוס קוו בענייני דת והקים קואליציה רחבה ולצורך כך מינה שלושה סגנים בשכר, למרות שלעיר בגודל של טבריה הותר להעסיק שני סגנים בשכר בלבד. בעקבות עתירה של האופוזיציה לבג"ץ הפסיק אחד הסגנים, נציג אגודת ישראל, לכהן כסגן בשכר. ביבי סירב לדרישת משרד הפנים להשיב את המשכורת ששולמה ביתר לקופת העירייה, בטענה שלא ניתן לדרוש ממי שעבד להשיב את המשכורת.
לקראת הבחירות בשנת 1983 הביא ביבי לאיחוד של רשימת המפד"ל עם חלק מנציגי הליכוד שפרשו ממנה. בבחירות זכה ביבי בסיבוב הראשון ליותר מ-60% מהקולות.
ביבי נבחר גם לסגן יו"ר מרכז השלטון המקומי בישראל.
בבחירות שנערכו בשנת 1988 הפסיד ליוסי פרץ ששימש כסגנו.
בכנסת.
כבר בשנת 1977 נכנס לרשימת ששת המומלצים של סיעת למפנה לרשימת המפד"ל לכנסת התשיעית. אולם בפועל לא הוצב במקום ריאלי ונדחק למקום ה-23. לקראת הבחירות לכנסת העשירית ב-1981, דרש לשריין את המקום השני ברשימת המפד"ל לספרדי.
בשנים 1988–2003 כיהן כחבר הכנסת מטעם מפד"ל והיה סגן שר במשרד להגנת הסביבה בין השנים 1990–1992, כשראש הממשלה החזיק בתיק (למעשה ביבי היה השר להגנת הסביבה בפועל) ובמשרד הדתות (1996–2000). בכנסת ה-12 היה חבר הוועדה למינוי שופטים ובכנסת ה-13 יו"ר הסיעה בכנסת. שימש חבר הוועד המנהל באוניברסיטת בר-אילן.
בבחירות 2006 הוצב במקום ה-108 והסמלי ברשימת האיחוד הלאומי-מפד"ל לכנסת. לקראת הבחירות לכנסת ה-18 הודיע על פרישתו והסרת תמיכתו מהמפד"ל ועל תמיכתו בש"ס בטענה כי "ש"ס זה המפד"ל האמיתי".
לקראת הבחירות לכנסת ה-22 ב-2019 הודיע על תמיכתו בעוצמה יהודית ולקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע ב-2021 הכריז על תמיכה ברשימת הציונות הדתית.
איסור שידורי פורנו בטלוויזיה.
יגאל ביבי יזם וקידם שתי הצעות חוק האוסרות על שידורי פורנו בטלוויזיה. כשהחלו השידורים הדיגיטליים של יס ושל חברות הכבלים, החלו לשדר בישראל ערוצי פורנו בתשלום בהזמנה אישית של הערוצים. ביס שודרו הערוצים "בלו" ו"פלייבוי" ובחברות הכבלים שודרו הערוצים "ויויד", "ספייס" ו"פלייבוי" לצד סרטי פורנו בהזמנה אישית ב"הום סינמה". החוק הראשון, הידוע גם בשם "חוק הבזק", עבר ביולי 2001. בחוק נקבע שהעובר עליו צפוי לעד 3 שנות מאסר. יס והוט עקפו את החוק על ידי שידור ערוצי הפורנו במתכונת של "שלם וצפה" בה היה צריך להזמין את הערוצים באופן יומי. בתגובה יזם חוק נוסף שאסר שידורי פורנו גם במתכונת זאת. החוק השני עבר ביוני 2002. שני החוקים עברו בתמיכת הלובי הפמיניסטי והח"כים הדתיים, החרדים והערבים. כתוצאה מכך אין היום שידורי פורנו ביס ובהוט: ערוצי הפורנו ירדו מהמסך ולאחר זמן מה הוחלפו בערוצים ארוטיים רכים.
חיים אישיים.
ביבי נשוי ואב לחמישה, תושב נווה דניאל שבגוש עציון.
כיכר יוניון (ניו יורק)
כיכר יוניון (באנגלית: Union Square) או פארק כיכר יוניון (Union Square Park) היא כיכר (שבמרכזה מצוי גן עירוני) הנמצאת במפגש הרחובות ברודוויי ובוורי (Bowery) באי מנהטן שבעיר ניו יורק. אזור זה של העיר תוכנן ונבנה במהלך המאה ה-19.
מבנה הכיכר.
הכיכר מצויה בין הרחובות 14, מזרח כיכר יוניון, 17 ומערב כיכר יוניון.
כמו כן הכיכר נמצאת במפגש הרחובות ברודוויי, השדרה הרביעית וברוורי.
בכיכר נמצאת תחנת רכבת תחתית מרכזית. בקרבת הכיכר נמצאת יוניון סקוור קפה.
מסביב לכיכר נמצאת השכונות פלאטאיירון בצפון, צ'לסי במערב, גריניץ' וילג' ואוניברסיטת ניו יורק בדרום וגרמסי במזרח.
היסטוריה.
אזור הכיכר תוכננה והכיכר הוקמה במהלך המאה ה-19. באפריל 1861 לאחר נפילת פורט סמטר נערכה בכיכר עצרת למען האיחוד - העצרת הגדולה ביותר שנערכה באמריקה הצפונית עד לאותה עת, בה הונף הדגל אשר הורד מתורן המצודה.
פסלים בכיכר.
במרכז הכיכר נמצא פסלו של ג'ורג' וושינגטון מעשי ידי הפסל הנרי קירק בראון. הפסל נחנך בשנת 1856. בשנת 1986 נוסף לכיכר פסלו של מהטמה גאנדי.
שוק האיכרים.
מדי יום שני, רביעי, שישי ושבת נערך בכיכר שוק איכרים בו מביאים איכרי ניו אינגלנד ומדינת ניו יורק את תוצרתם. בשוק נמכרים בעיקר ירקות ומוצרי מזון ביתיים כגון ריבות ורטבים ביתיים.
אתר הפגנות פופולרי.
הפארק הוא אתר פופולרי להפגנות פוליטיות - בעיקר הפגנות מצד השמאל האמריקאי והפגנות אנטי מלחמתיות.
לאחר מתקפת הטרור של ה-11 בספטמבר הפכה הכיכר מקום התרכזות מרכזי של הבעת הצער ופעילויות שלום - אנשים רבים הדליקו נרות בכיכר והניחו זרי פרחים ונערכו בה עצרות רבות.
נערת המחר
נערת המחר (באנגלית: The Girl from Tomorrow) היא סדרת טלוויזיה אוסטרלית לילדים, בת 24 פרקים שהופקה לטלוויזיה ב-1992. בישראל הסדרה שודרה בערוץ הראשון בתחילת שנות התשעים.
עלילה.
בשנת 3000 הגזע האנושי הגיע סוף סוף לאחר מלחמות רבות למצב של אוטופיה מבחינת התרבות האנושית אשר משגשגת, בעלת אמצעים טכנולוגים מתקדמים והחברה שוחרת שלום. האתגר העיקרי אשר עומד בפני הגזע האנושי הוא לשקם מחדש את כדור הארץ בעקבות ההרס הרב שהותיר "האסון הגדול" - אירוע קטסטרופי שהתרחש בשנת 2500 וכמעט השמיד את כל כדור הארץ. כדי לחקור את הסיבות שהובילו לאירוע קטסטרופי זה, מדען בשם ברונו יצר מכונת זמן בשם "כמוסת הזמן" ובחר באישה בשם טוליסטה להיות שפן הניסיונות של המכונה ולחזור לשנת 2500 על מנת לחקור את האסון הגדול.
כאשר כמוסת הזמן חוזרת חזרה (מיד לאחר שעזבה), טוליסטה מוחזקת כבת ערובה על ידי סילברת'ורן, פושע משנת 2500 אשר מתכוון לכבוש את העתיד. סילברת'ורן מבין כי על אף שבשנת 3000 אין לאף אחד כלי נשק, הנשק שלו לא מסוגל בפני מכשיר מתקדם בשם "מתמר" אותו מרכיבים כל תושבי העתיד על ראשם ובעזרתו הם מסוגלים להזיז חפצים ולרפא באופן טלפתי.