סיה סיפרה כי אינה מגדירה את הסרט "Music", כסרט מוזיקלי. היא אמרה שחברים אמרו לה שזה כמו "[שיהיה] חתיכת ריקה כמו בשבץ נא שלא השתמשו בה" אם היא לא תעשה את הסרט כמחזמר. היא הצהירה כי תקציב הסרט גדל מ-4 מיליון דולר ל-16 מיליון דולר עם הפיכתו למחזמר, מכיוון שאולפן ההקלטות יכול להרוויח מהפסקול. סיה כתבה בעצמה 10 שירים עבור הסרט, שחלקם מוצגים באלבום "Music – Songs from and Inspired by the Motion Picture", יחד עם שירים חדשים בהשראת הסרט. האלבום כולל 14 רצועות בסך הכל; המהדורה היפנית של האלבום כוללת 2 רצועות בונוס, "I'm Still Here", שיצא לראשונה בשנת 2018, והרמיקס לשר "Together". סיה מגדירה את האלבום כאלבום אולפן ולא אלבום פסקול; הגרסה המלהקת לפסקול אמורה לצאת גם היא ב -12 בפברואר.
סינגלים וקידום.
"Together" יצא לאור כסינגל המוביל של האלבום ב-20 במאי 2020. האלבום כולל גם את השיר "Saved My Life", שנכתב יחד עם דואה ליפה ויצא ב-2 במאי 2020. "Courage to Change" יצא כסינגל השני ב-24 בספטמבר 2020. הזמנה מראש של האלבום הוכרזה ב-19 בנובמבר 2020, יחד עם יציאתו של "Hey Boy" כסינגל השלישי. ב-14 בינואר 2021, יצא לאור גרסה נוספת של הסינגל "Hey Boy" בהשתתפות הזמר בורנה בוי. ב-19 בפברואר 2021, הוציאה את הסינגל "Floating Through Space", שהופק על ידי דייוויד גטה.
משחק תפקידים שולחני
משחק תפקידים שולחני, הידוע גם כמשחק תפקידים בעט ונייר, הוא סוג של משחק תפקידים (RPG) בו המשתתפים מתארים את פעולות הדמויות שלהם בדיבור. המשתתפים קובעים את פעולות הדמויות שלהם על פי אפיונם, והצלחת או כישלון הפעולות נקבעים על פי שיטה רשמית של חוקים והנחיות. במסגרת הכללים, לשחקנים יש חופש לאלתר; הבחירות שלהם מעצבות את כיוון המשחק ואת תוצאתו.
בשונה מסוגים אחרים של משחקי תפקידים, משחק תפקידים שולחני מתנהל לרוב כמו תסכית: משחקים רק את החלק המדובר. השחקנים לא תמיד מדברים בתוך הדמות, אלא ממלאים את תפקידה על ידי לקיחת החלטות ותיאור הפעולות שהדמות מבצעת במהלך המשחק. ברוב המשחקים, יש שחקן מיוחד הנקרא בדרך כלל שליט המשחק (GM) היוצר עולם מערכה בו כל שחקן משחק את התפקיד של דמות אחת. שליט המשחק מתאר את עולם המשחק ואת תושביו; השחקנים האחרים מתארים את הפעולות אותן הם רוצים לבצע, ושליט המשחק מתאר את תוצאותן. התוצאות נקבעות בחלקן על פי שיטת המשחק, וחלקן על פי החלטות שליט המשחק. כמה ממשחקי התפקידים השולחניים השונים קובעים שמות מלשהם לשליט המשחק, כגון שליט המבוך (שה"מ) ב"מבוכים ודרקונים", מנחה בכל משחקי , או מספר סיפורים בשיטת היסטוריטלינג.
המונחים "עט ונייר" ו"משחק שולחני" משמשים בדרך כלל רק כדי להבדיל בין הפורמט הזה של משחקי תפקידים לפורמטים אחרים, מכיוון שעט ונייר או שולחן לא תמיד הכרחיים.
מהלך המשחק.
מרבית המשחקים מתנהלים על פי התבנית שביסס משחק התפקידים הראשון שפורסם - "מבוכים ודרקונים". המשתתפים בדרך כלל מנהלים את המשחק במפגש חברתי מצומצם. שליט המשחק, המכונה שליט המבוך (שה"מ) ב"מבוכים ודרקונים", רוכש או מכין מערכת חוקים וסביבה בדיונית שבה השחקנים יכולים לפעול לפי תפקידי הדמויות שלהם. הסביבה הבדיונית כוללת אתגרים שעל הדמויות המשוחקות להתגבר עליהם, כגון מלכודות שיש להימנע מהן או יריבים שיש להילחם בהם. הפרטים המלאים של העולם נשמרים בסוד, אך בדרך כלל ניתנים לשחקנים כמה פרטים כלליים של עולם המשחק. ניתן לשחק משחקים בפגישה אחת של כמה שעות, או בפגישות רבות בהתאם לעומק ולמורכבות העולם.
כל אחד מן השחקנים יוצר דמות שאת תפקידה הם ישחקו. בנוסף ליצירת ההיסטוריה האישית והרקע של הדמות, הם מקצים סטטיסטיקות מספריות של לדמות אשר ישמשו אחר כך לקביעת תוצאות האירועים במשחק. כל אלו יחדיו מספרים לשחקן על הדמות שלו ומקומה בעולם המשחק.
בתחילת המשחק השה"מ מציג ומתאר את העולם והדמויות השונות. השחקנים מתארים את פעולות הדמויות שלהם, והשה"מ מגיב בתיאור תוצאת הפעולות. בדרך כלל התוצאות נקבעות על פי עולם המערכה והשכל הישר של השה"מ; רוב הפעולות הן פשוטות ומצליחות באופן מיידי. למשל, אם שחקן מחליט שדמותו מסתכלת מסביב לחדר, שליט המשחק יתאר את החדר; אם הדמות עוזבת את החדר שליט המשחק יתאר מה נמצא בחוץ.
לפעמים התוצאה של פעולות מסוימות נקבעת על ידי חוקי המשחק. לדוגמה, בעת התבוננות בחדר, דמות עשויה להבחין או לא להבחין בחפץ חשוב או בפתח סודי, בהתאם למיומנות החקירה של הדמות. דברים כאלה בדרך כלל נעשים על ידי זריקת קובייה, והשוואה בין המספר שיצא בקובייה לסטטיסטיקה של הדמות כדי להחליט אם פעולה הצליחה או לא. לרוב, ככל שמספר הסטטיסטיקה גבוה יותר כך סיכוי ההצלחה גדל. קרב מתנהל באופן דומה, בהתאם ליכולות הקרביות והמיומנויות הפיזיות של הדמות. בשיטות משחק מסוימות, דמויות יכולות להעלות את הערך המספרי של תכונותיהן במהלך המשחק (או לאורך כמה משחקים) כתוצאה מצבירת ניסיון. ישנן שיטות משחק חלופיות ללא קוביות, או כאלו המשתמשות בצורות חלופיות של אקראיות, כגון הקוביות ללא מספרים של פאדג' או מגדל ג'נגה.
אין אורך מוגדר למשחקים, והם יכולים להימשך בין מפגש אחד (שלרוב מסתיים תוך שעות ספורות) ועד לסדרת מפגשים רבים המתפרסים על פני שנים עם צוות שחקנים ודמויות מתפתח. המשחק מתנהל לעיתים קרובות באופן אפיזודי וממוקד משימה, עם סדרת אתגרים שבשיאם חידה או אויב סופיים שיש להתגבר עליהם. סדרת משימות מרובות המשוחקת על ידי אותו סט של דמויות עשויות להיות קשורות זו לזו בקו עלילה אחיד בעל אתגרים גוברים. הטון, המבנה, הקצב והסיום (אם יש אחד) המסוימים משתנים ממשחק למשחק בהתאם לצורכי והעדפות השחקנים.
היסטוריה.
מקורם של משחקי התפקידים השולחניים הוא במשחקי מלחמה, ששורשיהם במשחקי אסטרטגיה עתיקים, במיוחד שחמט, (שמקורו במשחק ההודי העתיק צ'טורנגה). מסוף המאה ה-18 ועד המאה ה-19, וריאציות השחמט התפתחו למשחקי מלחמה מודרניים, בעיקר קריגספיל.
מעל למאה שנה אחר כך, בשנת 1971, שוחרר משחק המלחמה המניאטורי "", והפך בסופו של דבר לבסיס ל"מבוכים ודרקונים".
לדברי יוצר משחקי תפקידים ג'ון וויק, ניתן להפוך את השחמט למשחק תפקידים אם נותנים שמות לכלי השחמט כמו המלך, המלכה, הצריחים, הפרשים או הרגליים, וההחלטות מתקבלות על סמך המניעים שלהם. על פי וויק, מבוכים ודרקונים הוא "משחק לוח סימולציה קרבית מתוחכם, מסובך ומתוחכם שאנשים הפכו למשחק תפקידים" ממש "כמו לתת לצריח שלך מניע" בשחמט.
מתן תפקיד היה מוטיב מרכזי בכמה פעילויות בתחילת המאה ה-20, כמו המשחק "", משפטים מדומים, מחוקקים למופת ו"משחקי תיאטרון". בשנות השישים, קבוצות שחזור היסטוריות כמו והחברה לאנכרוניזם יצירתי החלו לבצע שחזורי "היסטוריה יצירתית" המציגים אלמנטים פנטזיים, ובשנות ה-7₪ פותחו משחקי מלחמה פנטזיים, בהשראת "חרב וכושפות", בהם כל שחקן שלט רק ביחידה, או "דמות", אחת בלבד. משחק התפקידים הראשון נוצר דרך שילוב בין מנהגי שיחוק התפקידים המוקדמים לבין ייצוג הדמויות מבוסס החוקים של משחקי המלחמה.
המשחק "מבוכים ודרקונים", שפותח בשנת 1974 על ידי דייב ארנסון וגארי גייגקס ופורסם על ידי החברת של גייגקס, היה משחק התפקידים הראשון שהיה זמין לציבור הרחב. TSR שיווקה את המשחק כמוצר נישה. גייגקס ציפה למכור כ־50,000 עותקים בסך הכל לשוק התחביבים. לאחר שהתבסס בחנויות בוטיק, המשחק פיתח קהל מעריצים אדוק.
אחד ממשחקי התפקידים הראשונים היה "" של בארקר, שפורסם לראשונה בשנת 1974, באותה שנה בה התפרסם "מבוכים ודרקונים". המשחק של בארקר הציג את העולם הבדיוני של Tékumel, שמושפע מהמיתולוגיות ההודיות, מזרח תיכוניות, מצריות ומסו-אמריקאיות. הוא גם הציג את מכניקת הפגיעה הקריטית. על פי כללים אלה, שחקן שמגלגל 20 ב-ק20 (קובייה בעלת 20 צדדים) גורם נזק כפול מהזנק הרגיל, וקבלת 19 או 20 בקוביות מיד לאחר גלגול של 20 נחשב לפגיעה קטלנית. המשחק השפיע על ארנסון וגיגקס, שהתרשמו ממנו כל כך עד שחברת TSR פרסמה את "Empire of the Petal Throne" בשנת 1975. TSR פרסמה את המשחק והעולם של בארקר כמשחק בפני עצמו, ולא כ"תוספת" לכללים של מבוכים ודרקונים.
משחק מוקדם נוסף היה "הנוסע", שיצר מארק מילר ופורסם לראשונה בשנת 1977 על ידי . מטרתו המקורית הייתה להיות שיטה להרפתקאות אופרת-חלל מדע בדיוני גנריות (באותו מובן ש"מבוכים ודרקונים" היא שיטה להרפתקאות פנטזיה גנריות), אבל שיטה אחרת בשם "האימפריום השלישי" מזוהה עם המשחק. השינויים בשיטה זו לאורך זמן, במיוחד אלה הכרוכים ב"מלחמת החזית החמישית", כפי שמתואר ב"", הם השימוש הראשון בעלילת-מטא במשחק תפקידים. בינתיים, "קריאותו של קת'ולהו" ו"פרנויה" הציעו חווית משחק שונה, בה עלילת החקירה של החבורה מובילה למוות ושיגעון. במקביל, משחקים המשתמשים בעולמות הבדיוניים של "מסע בין כוכבים", גיבורי DC, יקום מארוול או "שר הטבעות" הרחיבו את מגוון האפשרויות למשחקי תפקידים. משחקים כמו " ו- " הציגו איזון משחק בין הדמויות המשוחקות; מאוחר יותר, " ומשחקים דומים שמו דגש על הסיפור, העלילה ופיתוח הדמויות על פני כללים וקרבות. לאחרונה, חידושים בחוקים משתמשים בטכניקות ספרותיות לפיתוח משחקים כמו " ו- "" המסתמכים על תרומתם של שחקנים כדי לחזק את העצמאיות המוסרית בתהליך התהוות הסיפור.