JFrog הוקמה בשנת 2008 על ידי שלומי בן חיים (מנכ"ל החברה), יואב לנדמן (סמנכ"ל טכנולוגיות) ופרדי סימון (מדען ראשי), במטרה לפתח מוצרים שמאפשרים אוטומציה של עדכוני תוכנה, מעקב והפצה, שיתמכו רוחבית בכל הפלטפורמות המובילות בשוק. מטה החברה בישראל שוכן בנתניה. בשנת 2009 זכתה החברה ללקוחות ראשונים, החברות סיסקו ונטפליקס. בשנת 2012 הגיעה החברה ל-200 לקוחות, וגייסה 3.5 מיליון דולר מקרן ג'מיני. ב-2014 גייסה החברה 7 מיליון דולר נוספים, בהובלת קרן ג'מיני וחברת VMware. בשנת 2016 הושק המוצר Xray, והחברה גייסה 50 מיליון דולר. בשנת 2018 גייסה החברה עוד 100 מיליון דולר.
צמיחתה של החברה כללה גם רכישה של חברות אחדות, בהן CloudMunch בשנת 2017, Trainologic ב-2018 ו-Shippable ב-2019.
בשנים 2018 ו-2019, לאחר נסיקה בפופולריות השימוש במוצר Artifactory, נכנסה JFrog למרבית רשימות "100 המובילים" בתחומי טכנולוגיה ו-DevOps, כולל רשימת דלויט, פורבס, JMP Securities, IDC Innovator, ואחרים.
בספטמבר 2020 הגישה תחשיב לקראת הנפקה, עם תכנון ראשוני אופטימי שהעמיד את החברה על שווי של 3.2 מיליארד דולר. יום לפני ההנפקה, לאור ביקוש גבוה עודכן מחיר המניה אשר שיקף שווי של 4 מיליארד דולר. החברה הונפקה ב-16 בספטמבר וביום הראשון להנפקה זינק שווי החברה ל-5.8 מיליארד דולר.
ביוני 2021 רכשה החברה את חברת Vdoo הישראלית תמורת 300 מיליון דולר.
מוצרים.
החברה מייצרת תוכנה לתחום ה-DevOps - כלים לפיתוח והפצה של תוכנת קוד פתוח. מוצרי החברה:
מוצרים אלה מאפשרים הפצה של עדכוני תוכנה בתדירות גבוהה, ובכך תומכים בתיקון מהיר של תקלות ובהפצה מהירה של חידושים.
טטרה 158 פניקס
טטרה 158 פניקס (בצ'כית: Tatra 158 Phoenix) היא סדרה משאיות כבדות כולל משאיות סמי-טריילר מתוצרת יצרנית הרכב הצ'כית "טטרה" (באנגלית: Tatra company) אשר מיוצרת משנת 2011.
סמואל דיקינסון האברד
סמואל דיקינסון האברד (באנגלית: Samuel Dickinson Hubbard; 10 באוגוסט 1799 – 8 באוקטובר 1855) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי.
ביוגרפיה.
סמואל דיקינסון האברד נולד במידלטאון, קונטיקט. ב-1819 הוא סיים לימודים קלאסיים בקולג' ייל. בשנים 1823–1837 הוא עסק בעריכת דין, ולאחר מכן הוא עבד במגזר הייצור.
בהמשך הוא החל להיות מעורב בפוליטיקה וב-1844 הוא נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית וכיהן בו מטעם המפלגה הוויגית כנציג קונטיקט בשנים 1845–1849.
באוגוסט 1852 מונה האברד על ידי הנשיא מילרד פילמור לתפקיד המנהל הכללי של דואר ארצות הברית ובתפקיד זה הוא כיהן עד תום נשיאותו של פילמור במרץ 1853.
לאחר סיום כהונתו בממשל הוא נבחר כחבר ב"אגודת העתיקות האמריקאית" .
סמואל דיקינסון האברד נפטר במידלטאון ב-8 באוקטובר 1855. הוא נטמן בבית הקברות אינדיאן היל שבעיר לצד רעייתו ג'יין מילס האברד.
משרד מדיניות הגזע
משרד המדיניות הגזעית (בגרמנית: Rassenpolitisches Amt der NSDAP) היה משרד ממשלתי של המפלגה הנאצית ונקרא בהמשך ל"האיחוד ופיקוח על כל עבודות האינדוקטרינציה והתעמולה בתחום האוכלוסייה והפוליטיקה הגזעית".
ד"ר וולטר גרוס נותר שר המשרד עד להתאבדותו בסוף מלחמת העולם השנייה באפריל 1945.
תפקידה העיקרי של ה-RPA היה לפקח על ייצור ותחזוקה של תעמולה בנוגע לעליונות של הגזע הארי השלטונות הנאצים כינה זאת "הארה" ולא "תעמולה" משום שלטענתם היא לא הייתה "קריאה לפעולה מיידית אלא שינוי גישה ארוך טווח". ד"ר גרוס לא רצה שאנשים יחשבו על עצמם כאנשים בודדים אלא כ"חוליות בודדות בשרשרת החיים הגדולה".
כל המידע הגזעי שפורסם דרך בעזרת המשרד נדרש לאישור משרדו של גרוס לפני שהחל הפרסום. המחלקה טיפלה בכל הצעדים הנוגעים לתחום של תורת הגזע בשיתוף פעולה עם סוכנויות נאציות ויחידות אס אס אחרות, המשרד בדק והעביר את כל ההודעות לעיתונות של המפלגה הנאצית בנושאי גזע. הוא גם סיפק תשומות לניסוח החקיקה הנאצית בנושא תורת הגזע.
מלבד זאת המשרד כתב והפיץ את עיתון "Neues Volk", מגזין חודשי המכוון לקהל הקוראים הכללי ולא לקהל מומחים. אך בעוד שהוא מכיל מאמרים בנושאים כמו טיפים לטיולים, הנושא המרכזי שלו היה קידום האאוגניקה (דבר שבהמשך השפיע על תוכנית T4 - אותנסיה והתודעה האתנית ברחבי העם הגרמני). פרסומים אחרים שיצר המשרד כללו תוכנית לעשר נקודות לביצוע נכון של נישואין. ההנחיות במקום להתמקד באהבה הדגישו כי הקריטריונים האידיאליים לנישואין ברייך הגרמני הם שיקולים כמו חשיבות טוהר הגזע והבריאות.
ה- RPA יצר גם תערוכות נודדות ברחבי גרמניה הנאצית שהציגו את האדם הארי האידיאלי כבלתי משתנה בניגוד לאנשים שהם תת-אדם. בשנתו הראשונה פרסם המשרד כ-14 חוברות לחינוך גזעי. זה הוביל להקמת קורסים להכשרה אינטנסיבית ליצירת מחנכים ומורים שילמדו את התחום האתי. למעלה מאלף אנשי אס אה ובוגרי בית ספר לרפואה, בשנותיו האחרונות של הממשל הנאצי הוכנו מדי שנה בנושאים גזעיים ונאציים עד שנת 1945.
פוטורו גילברט
פוטורו חוטמני
פוטורו ארך-רגל
פוטורו רחב-פנים
ישיבת בני עקיבא יבנה חיפה
ג'יימס קמפבל
ג'יימס קמפבל (באנגלית: James Campbell; 1 בספטמבר 1812 – 27 בינואר 1893) היה פוליטיקאי אמריקאי מפנסילבניה, שכיהן כתובע הכללי של פנסילבניה וכמנהל הכללי של דואר ארצות הברית בממשלו של הנשיא פרנקלין פירס.
ראשית חייו.
ג'יימס קמפבל נולד בפילדלפיה. אביו היה אנתוני קמפבל וסבו היה ג'ורג' קמפבל, יליד פינטנה, שבמחוז טיירון, אירלנד. קמפבל התחנך בבית הספר הפרטי גרלדוס סטוקדייל, ולמד משפטים בהדרכתו של רוברט ד. אינגרהאם. ב־14 בספטמבר 1833 הוא התקבל ללשכת עורכי הדין. יום לאחר מכן הוא התמנה כנציב של מחוז סאות'ווק של פילדלפיה וכיהן בתפקיד זה עד למינויו למועצת החינוך. ב־1840 הוא העלה הצעה להקמתו של בית הספר התיכון לבנות של פילדלפיה.
קמפבל שירת במועצת החינוך עד 1840, כאשר מינה אותו מושל פנסילבניה, דייוויד ר. פורטר כשופט בית משפט השלום, משרה בה הוא החזיק עד ינואר 1851, כאשר מינוי השופטים בפנסילבניה עבר להתבצע באמצעות בחירות.
קריירה פוליטית.
לאחר תיקון חוקת פנסילבניה ב־1850, על פיו החלו השופטים להתמנות באמצעות בחירות, הוצגה מועמדתו של קמפבל כשופט בית המשפט העליון של המדינה. הייתה זו תקופה רוויית רגשות נייטיביסטים ואנטי-קתוליים. יותר משני שלישים של נציגי ועידת המפלגה המדינתית אשררו את מועמדותו, אך הוא הפסיד בבחירות, אף על פי שארבעת עמיתיו מטעם המפלגה הדמוקרטית נבחרו. ג'יימס ביוקנן העיר לאחד מידידיו בפנסילבניה, "יהיה זה עניין מצער עבור המפלגה, אם קמפבל ייכשל ושאר המועמדים לשיפוט ייבחרו. הוא הקתולי הראשון, אני מאמין, שהתמודד אי פעם על משרה מדינתית, הוא מועמד ראוי ומוכשר מאוד. אם הוא ייכשל, יהיה זה בשל אמונתו הדתית. זה כמובן ירגיז את הקתולים במפלגה הדמוקרטית. כולי תקווה שידידינו בכל מקום יזכרו זאת. אתה בעל השפעה ויכול לעשות הרבה כדי למנוע קטסטרופה כזאת".
מושל פנסילבניה ויליאם ביגלר מינה את קמפבל כתובע הכללי של פנסילבניה, ובתפקיד זה הוא שימש עד למרץ 1853, עת מונה למנהל הכללי של דואר ארצות הברית בקבינט של הנשיא פרנקלין פירס, תפקיד בו הוא כיהן עד תום נשיאותו של פירס במרץ 1857. השירות בקבינט היה גמול לסיעה במפלגה הדמוקרטית שתמכה בג'יימס ביוקנן בוועידת המפלגה הדמוקרטית בבחירות לנשיאות של 1852. יותר מכך, מינויו של קמפבל הקתולי סייע לפירס למשוך את קולותיהם של מהגרים מאירלנד.
ב־1861 היה קמפבל מועמד להסנאט מול צ'ארלס באקלו, אך הוא הובס ברוב של קול אחד בבית המחוקקים של פניסילבניה, שבאותה עת היה זה שבחר בסנאטורים. ב־1873 הוא נבחר כחבר בוועידה החוקתית של פנסילבניה, אך דחה את הבחירה בשל מצבו הבריאותי.
במשך 25 שנים היה קמפבל נשיא מועצת הנאמנים של בית הספר לרפואה על שם תומאס ג'פרסון (כיום אוניברסיטת תומאס ג'פרסון) ובמשך 45 שנים הוא היה סגן נשיא בית היתומים סנט ג'וסף, בית היתומים הקתולי הוותיק ביותר בארצות הברית, שנוסד ב־1807. בספטמבר 1869 מונה קמבפבל על ידי שופטי מחוז פילדלפיה כחבר מועצת הנאמנויות של העיר, שתחת פיקוחה היו 42 נאמנויות, כולל קולג' ג'ירארד ובית החולים למחלות עיניים וילס. בתפקיד זה הוא שימש עד למותו.
מותו.
ג'יימס קמפבל נפטר בפילדלפיה ב־27 בינואר 1893. הוא היה אחרון חברי הקבינט של פרנקלין פירס שנותרו בחיים. הוא נטמן בבית הקברות הקתולי סנט מרי שבפילדלפיה.
ב־1959 שונה שמו של פארק כיכר אלגייני שברובע פורט ריצ'מונד שבפילדלפיה לכיכר קמפבל.
מעצב הפרחים הראשי של הבית הלבן
מעצב הפרחים הראשי של הבית הלבן הוא האחראי על תכנון, עיצוב, סידור והצבת כל קישוטי הפרחים למשפחה הראשונה. מעצבת הפרחים הראשית כיום היא הדיה ע'פאריאן.
מהות התפקיד.
מעצב הפרחים הראשי עומד בראש חנות הפרחים של הבית הלבן הממוקמת במרתף הבית הלבן. מעצב הפרחים הראשי עומד בראש צוות של ארבעה עוזרי מעצבים, ומהווה חלק מצוותה של הגברת הראשונה, הסדרן הראשי והמזכירה החברתית של הבית הלבן כדי לתכנן סידורים וקישוטים לארוחות ערב, קבלות פנים וסידור יומיומי ברחבי החדרים הטקסיים. קודמתה של ע'פאריאן כמעצבת הפרחים הראשי הייתה ננסי קלארק, שהחלה לעבוד בבית הלבן בשנת 1978 בתקופת ממשלתו של הנשיא ג'ימי קרטר, תחילה כמתנדבת במשרה חלקית, ובסופו של דבר הפכה לחברת סגל קבועה במשרה מלאה בשנת 1981, בתקופת ממשלת הנשיא, רונלד רייגן. ננסי קלארק שירתה שש משפחות של הנשיא במהלך 31 שנותיה בבית הלבן. היא פרשה לגמלאות ב־31 במאי 2009 והייתה סופרת ומרצה עד מותה בינואר 2012.
שכונת שפאק