עם תום המלחמה שב טרטקובר בן השלושים לווינה כדי לחזור ולעסוק בשחמט מקצועני. התהפוכות הפוליטיות בעידן שלאחר מלחמת העולם טלטלו את חייו האישיים: חוזה סן-ז'רמן הותיר אותו בסטטוס של אזרח המדינה האוקראינית החדשה, אולם זו האחרונה לא האריכה ימים ונחלקה בין פולין וברית המועצות. טרטקובר הצליח להשיג אזרחות פולנית - השלישית מבין ארבע אזרחויות שהחזיק בימי חייו - הודות לצרפתית השגורה בפיו, אף שלא ידע לדבר פולנית. את פולין ייצג בכבוד רב בשש אולימפיאדות שחמט, אף שלא תמיד התגורר בה ורוב הזמן היה בסיסו בפריז. נסיבות חייו, יחד עם משחק השחמט, עמדו מאחורי נדודיו התמידיים.
קריירה.
בשנות העשרים עסק טרטקובר בכתיבה ובמשחק. ב-1924 יצא לאור ספרו החשוב ביותר, השחמט ההיפרמודרני (Die hypermoderne Schachpartie). טרטקובר עסק בכתיבה במקביל להשתתפות ברוב תחרויות העילית של העידן שבין מלחמות העולם; בבאדן-באדן 1925 שיחק בכלים השחורים נגד עקיבא רובינשטיין, ואף ניצח, לאחר לילה שלם של כתיבה.
עם ניצחונותיו הבולטים בטורנירים ניתן למנות את גנט 1926, הייסטינגס 1927 ו-1928, בתחרות לונדון חלק את המקום הראשון-שני עם אהרון נימצוביץ' וניצח בין היתר את פרנק מרשל, מילן וידמר ויפים בוגוליובוב).
טרטקובר חלק את המקום הראשון-שני בתחרות באד ניידורף 1927 עם אהרון נימצוביץ') וניצח בתחרות ליאז' 1930. בתחרות זו הקדים את מיר סולטאן חאן בשתי נקודות ובפער גדול עוד יותר את עקיבא רובינשטיין, אהרון נימצוביץ' ופרנק מרשל.
כמו כן גבר בדו-קרב על רודולף שפילמן ב-1913 ועל רטי ב-1920. בהאג 1921 הופעתו החזקה הספיקה רק למקום שני אחרי אלכסנדר אלכין ובברצלונה 1929 היה שני לחוזה ראול קפבלנקה. בשנת 1936 הוזמן לתחרות השחמט בנוטינגהאם 1936 הנחשבת עד היום לאחת התחרויות החזקות שהתקיימו אי פעם.
שש פעמים הוביל את נבחרת פולין החזקה לאולימפיאדות השחמט בשנות השלושים. מתוכן זכה הוא בשלוש מדליות אישיות (זהב ב-1931 וארד ב-1931 ו-1935) והנבחרת בחמש מדליות קבוצתיות, כולל אחת מזהב ב-1930. כמו כן זכה פעמיים באליפות הלאומית של פולין, ב-1935 ו-1937.
מלחמת העולם השנייה.
אולימפיאדת השחמט השמינית נערכה בבואנוס איירס ב-1939. במהלך המשחקים פרצה מלחמת העולם השנייה. רבים מהשחקנים האירופאיים, ובהם מיגל ניידורף, תלמידו המובהק של טרטקובר, נשארו בארגנטינה עד יעבור זעם. אולם טרטקובר היהודי בחר להסתכן ולשוב לצרפת ב-1940, זמן קצר לפני שנפלה בידי הנאצים. הוא הצטרף לכוחות צרפת החופשית של שארל דה גול תחת השם הבדוי קרטייה. לאחר המלחמה וסיפוחה של פולין לגוש המזרחי, קיבל מממשלת צרפת את האזרחות הרביעית והאחרונה שלו. ב-1950 ייצג אותה באולימפיאדת השחמט השביעית בחייו.
ערוב ימיו.
ב-1949 זכה טרטקובר ב(קורוס/ויק אן-זהה).
ב-1950 היה טרטקובר אחד מעשרים ושבעה השחקנים הראשונים שקיבלו את התואר רב אמן מהפיד"ה.
הוא המשיך להיות שחקן חזק ברמה הבינלאומית גם בגיל מתקדם יחסית: בבודפשט 1948 הוכיח שהוא יכול עדיין להתמודד עם הצמרת העולמית כשסיים עם 9.5 נקודות מ-15. בגיל 62 סיים במקום הראשון המשותף בסאות'סי 1950. בשנת 1953 ניצח באליפות צרפת בשחמט שהתקיימה בפריז.
אולם בערך בזמן הזה החלה בריאותו להתדרדר וגופו החזק החל לדעוך. שוב מצא את עצמו חסר כל. בפברואר 1956 מת בפריז.
טרטקובר מעולם לא התחתן ולא הותיר אחריו צאצאים.
הופעותיו באולימפיאדות.
סבלי טרטקובר שיחק שבע פעמים באולימפיאדות השחמט: בשש פעמים ייצג את פולין ופעם השביעית ייצג את צרפת.
תרומתו התאורטית.
טרטקובר היה שחקן מקורי שחיפש ללא הרף חידושים תאורטיים על מנת להפתיע את יריביו. הוא פיתח את פתיחת האורנגאוטן (1. ב4), שמוכרת היום כפתיחת סוקולסקי או כגמביט טרטקובר. הוא קרא אותה על שמו של אורנגאוטן צעיר עמו התייעץ, לדבריו, בגן חיות בניו יורק, לפני שעשה בה שימוש נגד מארוצי בטורניר הגדול שנערך שם ב-1924.
וריאנטים הנקראים על שמו של טרטקובר קיימים גם בפתיחות מקובלות יותר מהאורנגאוטן: התקפת טורה, הגנת קארו-קאן, הגנה הולנדית, הגנה צרפתית, פתיחה סקוטית, גמביט המלכה הנרצה וההגנה סיציליאנית. בחלקן יש יותר מ"וריאנט טרטקובר" אחד.
אלוף העולם קפבלנקה תיאר את טרטקובר כאמן בעל "ידע מעמיק ודמיון נהדר". אולם אותו קפבלנקה גם ביקר את משחקו של טרטקובר כנעדר סולידיות. הביקורת הייתה מוצדקת: ב-1910 הפסיד טרטקובר לרטי ב-11 מהלכים - אחת מהמיניאטורות הקצרות ביותר בין אמנים אי פעם.
טרטקובר, רטי ונימצוביץ' היו המבשרים העיקריים של האסכולה ההיפרמודרנית בשחמט, שעיקרה ויתור על השליטה הישירה במרכז הלוח תמורת השפעה עקיפה יותר עליו. לחיבוריהם העיקריים של השלושה, שיצאו בין 1922 ל-1924, נודעה חשיבות רבה בדברי ימי המשחק והם נקראים על ידי לומדיו גם היום.
אישיותו.
בני זמנו של טרטקובר תיארו אותו כג'נטלמן בעל גינוני אצולה. האמן הבינלאומי האמריקאי הנס קמוך כתב כי כאשר ניסו המארגנים של טורניר שנערך במיוחד כדי לאפשר לו לזכות בפרס כספי גבוה, למנוע את הפרס מאמן הונגרי שניצח במפתיע ולהעבירו לטרטקובר, זה האחרון: "החזיר קידה ליושב ראש התחרות וקרע את שטרות הכסף, כשהוא נמנע בקושי מלזרוק אותם בפרצופו". אותו קמוך זוכר גם את יכולתו הרטורית המרשימה, כישרון שאיפשר לו בהזדמנות אחת לצדד בהצעה שכמעט ונדחתה על הסף. הדוקטור הרהוט הצליח לשנות את דעתם של כל האמנים המכונסים בטורניר וההצעה עברה לבסוף ברוב גדול: רק טרטקובר עצמו הצביע נגדה. האמן הבריטי הארי גולומבק סיכם את יכולתו האינטלקטואלית של טרטקובר כ"תערובת מודרנית של שפינוזה ווולטייר".
יותר מכל אהב עולם השחמט את פתגמיו של טרטקובר, המצוטטים למכביר. האמן האמריקאי דניס מונוקרוסוס כינה אותו "הפתגמאי הטוב ביותר" של המשחק. להלן כמה מאמרותיו המפורסמות:
ברנולי
הנחת אוילר-ברנולי
הנחת אוילר-ברנולי, הנקראת על שם דניאל ברנולי ולאונרד אוילר, היא הנחה פיזיקלית הטוענת כי בכפיפה סימטרית של קורות, חתך מישורי וניצב לציר הקורה לפני הכפיפה יישאר מישורי וניצב לציר הקורה גם בעת הכפיפה.
הנחה זו תקפה אם אורך הקורה גדול משמעותית מרוחבה. תאונה של מטוס בואינג התרחשה מכיוון שתנאי זה לא התקיים: פין החיזוק של אחד המנועים נסדק וגרם לנפילת המנוע. חקירה בנושא העלתה כי השימוש בהנחה היה מוטעה מכיוון שיחס ממדי הפין היו 1:1.5.
בתורת הכפיפה של לוחות, הנחה מקבילה לתנאי ברנולי-אוילר היא הנחת קירכהוף-לאב (Love).
להלן פיתוח משוואת אוילר-ברנולי, כמתואר באיור.
העיבור בציר c-c יחסית לציר הנייטרלי הוא:
מחוק הוק:
המאמצים בכיוונים y,z זניחים יחסית למאמץ בכיוון x ולכן:
נגדיר את המומנט ואת כיוונו יחסית לציר הנייטרלי:
אם נציב תוצאה זו בחוק הוק נקבל:
כלומר כאשר הקורה אחידה, המאמץ עקב כפיפה לא תלוי בחומר.
כעת נרצה למצוא את משוואת השקיעה w של הקורה. נשתמש בקשרים שקיבלנו על מנת לבטא את העקמומיות המקומית של הקורה:
באמצעות גאומטריה דיפרנציאלית ניתן להראות כי מתקיים:
כאשר מדובר בדפורמציות קטנות, ניתן להניח formula_8 ואז:
בורקאס
מטאליסט
מטאליסט (באנגלית: Metalhead) הוא כינוי של אדם המעריץ מוזיקת מטאל, שמרכיבים מעולם זה הפכו מרכזיים בעולמו.
שיער המטאל האופייני.
ראשיתה של התרבות המטאליסטית ב"מטאל השיער" (Hair metal), שהתפתח בארצות הברית בשנות השבעים. להקות שזמריהן היו מגודלי שיער זכו למעריצים רבים, שחיקו את מנהגי גידול השיער שלהם; את הרגלי הלבוש שלהם, שכללו מעילי עור, מכנסי ג'ינס קרועים; ואת התנהגותם, שכללה שתייה מרובה של משקאות חריפים (במיוחד בירה), עישון ורכיבה על אופנועים. עם שקיעת מוזיקת רוק השיער לטובת מוזיקת המטאל, במיוחד בשנות השמונים ובתחילת שנות התשעים, הפכה התרבות המטאליסטית ססגונית פחות ואפלה יותר, והודגשו בה אלמנטים חדשים מהתנהגותם של זמרי המטאל, כמו מוטיב השטן.
מאפייני תרבות המטאל.
התרבות המטאליסטית, שזכתה בשנות השמונים להד תקשורתי, התקיימה בשנים המאוחרות יותר ללא חשיפה רבה בכלי התקשורת ההמונים, אך למרות זאת לאלפי הלהקות הפעילות באירופה ובעולם יש אוהדים רבים, ומאות אלפי מעריצים ברחבי העולם מגדירים עצמם מטאליסטים. בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20, עם עליית הנו מטאל והמטאלקור זכתה מוזיקת המטאל לחשיפה מחודשת בכלי התקשורת. מטאליסטים רבים הסתייגו מסגנונות מוזיקליים אלו, אך הסגנונות החדשים גם תרמו להגברת הסיקור התקשורתי של להקות מטאל והתרבות שבה וקנתה לה את המעמד שהיה לה בשנות השמונים. כך, לדוגמה, בחרו חברות מסחריות להציב פרסום ולהעניק חסות לפסטיבלי מטאל פופולריים, כמו גראספופ ואוזפסט. פסטיבל המטאל הגדול ביותר, ואקן, עדיין ממאן לקבל פרסום מחברות מסחריות מטעמים אידאולוגים. החשיפה התקשורתית המוגברת הביאה להקות מטאל רבות משנות השמונים לשוב אל שורשיהן ולהוציא אלבומים חדשים של מטאל טהור.