במאי 2010 הופיעה מקינטוש בשני פרקים בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו" לצדו של מאט סמית שגילם את הדוקטור. היא שיחקה בתפקיד כפול של אלאיה ורסטאק, שתי אחיות סילוריאנות שהופרעו בחייהם במעבה האדמה. האחת נלכדה בידי בני האדם והשנייה מבקשת נקמה. באוקטובר 2010 שיחקה לצדו של דייוויד טננט (שכיכב לפני כן בתפקיד הדוקטור), בדרמה של ה-BBC "אב יחיד". היא גילמה את דמותה של אנה, אחותה של אשתו המנוחה של דייב (הדמות הראשית בגילומו של טננט).
מקינטוש חזרה לסדרה "דוקטור הו" בעונה השישית וגילמה דמות סילוריאנית חדשה בשם מאדאם וסטרה בפרק "A Good Man Goes to War" ששודר בבריטניה לראשונה ב-4 ביוני 2011. הדמות היא של לוחמת בפשע ויקטוריאנית וחברה ותיקה של הדוקטור.
ניב מקינטוש הופיעה בפרק "Become Man" בסדרה "רחובות המרטש" ששודר בנובמבר 2013 בה גילמה דמות בשם ראיין. עוד שיחקה בתפקיד ג'אנינה בשני פרקים בסדרת האימה הבריטית-אמריקאית "דרקולה" ששודרה ברשת NBC ב-25 באוקטובר 2013.
ב-2011 שיחקה מקינטוש בסדרה "Case Histories" של ערוץ BBC One בתפקיד ג'ואנה האנטר. עוד כיכבה בדרמה "Lip Service" של ערוץ BBC Three בדמות סיידי, מושא אהבתו של הדמות הראשית.
בפרק ספיישל חג המולד של 2012 חזרה מקינטוש לגלם את מאדאם וסטרה בסדרה "דוקטור הו". אחר כך הופיעה בסדרה בשני פרקים בשם "The Crimson Horror" ו-"The Name of the Doctor". בכל אחד מפרקים אלה הופיעו לצדה ג'ני פלינט (קטרין סטיוארט), שנשואה לה, וסטארקס הסונטאר לשעבר.
ב-2017 שיחקה מקינטוש בתפקיד קיי גיליס בדרמה של ערוץ BBC One "ממלאת מקום".
חיים אישיים.
מקינטוש הייתה נשואה לצלם אלכס סהלה אותו פגשה ב-1999 כשעבדו על הסדרה "Psychos". בני הזוג נפרדו ב-2006 והתגרשו רשמית ב-2009.
נב מקינטוש
פרס בוני ציון
פרס בוני ציון של ארגון נפש בנפש ע"ש סילבן אדמס מוענק במטרה להוקיר את הישגיהם של עולים ממדינות דוברות אנגלית ולהביא לידי הציבור את תרומתם יוצאת הדופן למדינת ישראל. הפרס הוקם בשנת 2013 והוא מוענק בכל אחת מהקטגוריות הבאות: תרבות אומנות וספורט, מנהיגות צעירה, מדע ורפואה, הסברה, יזמות עסקית וטכנולוגיה, חינוך, פעילות התנדבותית, מפעל חיים.
עקעק איברי
עקעק איברי (שם מדעי: "Cyanopica cooki") הוא מין של ציפור שיר ממשפחת העורביים שבסדרת ציפורי השיר.
מאפיינים.
העקעק האיברי הוא ציפור ממשפחת העורבים. אורכו 35-31 ס"מ, הוא דומה באופן כללי לעקעק זנבתן, אבל הוא רזה יותר עם רגליים קטנות יחסית. ומשויך לסוג עקעק תכול. בעל ראש שחור מבריק וגרון לבן. חלקו התחתון וגבו הם בצבע חום אפור בהיר, צבעי נוצות הזנב הארוך (שאורכו בין 20-16 ס"מ) הם כחול ותכלת. העקעק מתגורר בסוגים שונים של יער מחטניים (בעיקר אורן) ויער רחב, לרבות בפארקים וגנים בקרב אוכלוסיות המזרח.
תפוצה ובתי גידול.
נפוץ בחלקים הדרום-מערביים והמרכזיים של חצי האי האיברי, בספרד ובפורטוגל. המין מטופל בדרך כלל כקונספיסי עם עקעק תכול מצוי. עם זאת, אוכלוסייה זו נמצאת במרחק של 9,000 ק"מ מאלה שבמזרח אסיה. ניתוח גנטי לאחרונה הוכיח כי העקעק האיברי והעקעק כחלחל הכנפיים נבדלים ברמת המינים.
התנהגות ואקולוגיה.
לעיתים קרובות איברים מאורגנים למצוא מזון כקבוצה משפחתית או בלהקות הכוללות עד 70 ציפורים. הקבוצות הגדולות מתקיימות לאחר עונת הרבייה ובמהלך חודשי החורף. תזונתם מורכבת בעיקר מבלוטים (זרעי אלון) וצנוברים, בתוספת נרחבת על ידי חסרי חוליות הזחלים שלהם, פירות רכים וגרגרים, וכן פסולת בפארקים ובערים.
מין זה בדרך כלל מקנן במושבות פתוחות עם קן אחד בכל עץ. בדרך כלל יש 6-8 ביצים מודגרת במשך 15 ימים.
פוקילידס
פוקילידס ממילטוס (ביוונית: Φωκυλίδης ὁ Μιλήσιος; נולד בערך בשנת 560 לפנה"ס) היה משורר של אמרות חוכמה קצרות, עקרונות מוסר, והמלצות לחיים (שירה "גנומית"). כמה מאות שנים אחריו פורסם ספר אמרות המתיימר להיות של פוקילידס אך מוכר כיום כיצירה פסאודואפיגרפית של סופר יהודי אנונימי (פסאדו-פוקילידס) מאלכסנדריה מהמאה הראשונה לפנה"ס או הראשונה שאחריה.
מכתש פגיעה בקצה הדרום מערבי של הירח נקרא על שמו של פוקילידס.
פוקילידס.
מעט מאמרותיו של פוקילידס (האמיתי) שרדו כציטוטים במסגרת כתבים של סופרים אחרים, ובעיקר באנתולוגיה (ה"פלורילגיום") של יואנס סטובאוס, שם עוסקות אמרותיו בבוז להבלי המעמד והעושר ומציגות בשפה פשוטה ומתומצתת את עקרונותיו בנוגע לכבוד, צדק וחוכמה. דוגמה למכתם שצוטט על ידי דיו כריסוסטום:
ועוד מצוטט על ידי אריסטו:
פסאודו-פוקילידס.
שיר "חינוכי" ביוונית עם אמרות הכתובות ב-230 שורות הקסמטריות בשם "Ποίημα νουθετικόν" או "γνῶμαι" (כלומר - שירת חוקים, או ידע) פורסמה על שמו של פוקילידס. כיום מכירים בה החוקרים כיצירה של יהודי אנונימי מאלכסנדריה שכתב לפי ההערכות בין 170 לפנה"ס ל-50 לספירה.
הספר לא מזכיר במפורש את התנ"ך או את היהדות, אך ליצירה יש התאמות רעיוניות ולשוניות רבות עם התורה - ובעיקר היא כוללת ניסוח נוסף לחוקים המופיעים בספרי שמות, ויקרא, ודברים, ובשבע מצוות בני נח, וכוללת שימוש בסגנון ספרי החוכמה של מגילת קהלת, משלי וגם ספרות חוכמה מהספרים החיצוניים, בעיקר בן סירא. נראה מהביטויים הכלולים באמרות שהסופר השתמש בתרגום השבעים (תרגום התורה ואחר כך שאר המקרא ליוונית שבוצע באלכסנדריה במאה ה-3 לפנה"ס) כמקור עיקרי. כשתי דוגמאות מני רבות, ניתן להביא למשל את אימרתו של פסאודו-פוקילידס התואמת את מצוות שילוח הקן מספר דברים:
וגם:
אימרות נוספות עוסקות בצדק, עזרה ומניעה מעושק של עניים חלשים וגרים, מוסר עבודה, מניעה מחמדנות ושמירה על טוהר הגוף ויחסי האישות והמשפחה.
חלק מהאימרות במפורש קוראות לאמונה באל אחד - בורא רוח האדם בדמותו, ושופט צדק.
ישנם הטוענים שחלק מהאימרות מראות השפעות נוצריות אך דעה זאת לא מקובלת על רוב החוקרים.
נראה שהיצירה נכתבה כדי להציג את חוקי המוסר היהודי כחוקים אוניברסליים, ולכן אולי ההימנעות מחוקים שאינם נוגעים ישירות למוסר כללי (השבת למשל אינה נזכרת), ומסירת הדברים בשם פוקילידס שהיה ידוע באימרותיו המוסריות.
ההערכה על מיקומו של פסאודו-פוקילידס באלכסנדריה העתיקה נובעת, מלבד היות אלכסנדריה באותם ימים מרכז תרבותי ספרותי עולמי וגם מרכז ישוב יהודי גדול, באימרה 102 המתנגדת לקיום ניתוחים שלאחר המוות, מנהג שהיה מקובל אז רק באלכסנדריה, ככל הידוע.
הספר של פסאודו-פוקילידס (שנחשב אז כספר מקורי של פוקילידס היווני) שימש כספר חינוכי בבתי ספר בתקופה הביזנטית. חלק מהאימרות בספר שולבו מאוחר יותר באוסף ה"נבואות הסיביליות" מהמאה ה-6 או ה-7 (ערבוב של אימרות הלניסטיות, עבריות, ונוצריות שכביכול נכללו בספרי הסיבילות המקוריים שנשרפו במאה ה-4). העותקים המוקדמים ששרדו מהספר הם מהמאה ה-10 לספירה. אחרי שהודפס בוונציה בשנת 1495, שימש כספר חינוך גם בבתי ספר באירופה בימי הרפורמציה.
הסניגוריה הצבאית
הסנגוריה הצבאית
הסנגוריה הצבאית היא יחידה בפרקליטות הצבאית המעניקה ייצוג משפטי בחינם לחיילים העומדים לדין פלילי בפני בתי הדין הצבאיים המחוזיים, בפני בית הדין הצבאי לערעורים ובפני בית המשפט העליון, הן בתיקים פרטניים והן במסגרת עתירות ציבוריות.
הייצוג של הסנגוריה הצבאית ניתן כבר משלב החקירה ומשתרע אף על הליכים צבאיים המתקיימים לאחר סיום ההליך המשפטי, כגון: ועדה להתרת התחייבויות, ועדה להקלה בעונש, ועדת סמים, ועדה להעברה לכלא אזרחי, ועדת שכר ועוד. כמו כן, הסנגוריה הצבאית מעניקה שירותי ייעוץ וייצוג לקצינים ומפקדים בוועדות חקירה, בבדיקות מבקר צה"ל ובבדיקות מבקר המדינה.
הסנגוריה הצבאית מעניקה שירותי ייעוץ בחינם לחיילים הנחקרים במצ"ח ובמשטרת ישראל. כמו כן, הסנגוריה הצבאית עוסקת בקידום יוזמות ומהלכים לחיזוק ההגנה על זכויות חיילים ואנשי קבע.
הסנגורית הצבאית הראשית (מכונה "סצ"ר") הנוכחית היא אל"ם אופירה אלקבץ-רוטשטיין.
היסטוריה.
כבר בחודש ספטמבר 1948, עם כניסתה לתוקף של חוקת השיפוט תש"ח, אשר נכתב במקור עבור ארגון "ההגנה", נקבע כי הסנגור הצבאי מהווה חלק מהמנגנון המשפטי של הצבא, והוקדש פרק שלם בחוקת השיפוט לתיאור תפקידו, חובתו, אופן מינויו וזכות הנאשם לבחור אותו. כל נאשם היה רשאי לבחור לעצמו סנגור צבאי מבין סנגורים צבאיים שנכללו ברשימה, אך בחירתו הייתה טעונה אישור של מפקד המחוז או של ראש המטה, בהתאם לערכאה שבפניה התקיים המשפט. כמו כן, חוקת השיפוט הגדירה כי חובתו של הסנגור הצבאי היא להגן בנאמנות על הנאשם, אולם סייגה חובה זו בחובה אחרת של הסנגור הצבאי - לעזור לבית הדין בקיום משפט וצדק.
בראשית ימי המדינה, התפיסה לגבי תפקידה של הסנגוריה הצבאית גרסה כי חובותיו של הסנגור הצבאי כקצין בצה"ל גוברות על חובת הנאמנות שלו ללקוחו. ואולם, ברבות השנים, עקב שורה של התפתחויות משפטיות היסטוריות, תפיסה זו השתנתה מקצה לקצה. התפתחויות אלו כוללות את כניסתו לתוקף של חוק השיפוט הצבאי. ב-1 בינואר 1956 והתיקונים שהוכנסו בו במהלך השנים; חקיקת חוק לשכת עורכי הדין, התשכ"א-1961, והכללים שהותקנו מכוחו; פסיקת בית המשפט העליון בדבר מעמדה של זכות הייצוג על ידי סנגור בהליך הפלילי; חקיקת חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו, והפרשנות שניתנה לו בפסיקה ובספרות ביחס לזכות הייצוג; ועוד.