בתגובה לבריחתה של הדבורה, שולחת בעקבותיה מלכת הכוורת הזועמת את וילי הדבורון חברה של מאיה, כדי להשיבה לכוורת. וילי, יוצא בעקבות מאיה, אך במהרה פורק גם הוא כל עול ומצטרף להרפתקאותיה של חברתו בעולם הגדול. דמותו של וילי (דמות אשר נוספה לסיפור רק בסדרת הטלוויזיה) היא אחת משתי דמויות שהוספו כאמור על מנת לרכך את המסר המיליטריסטי והלאומני של הספר המקורי. יחד, וילי ומאיה יוצאים להרפתקאותיהם המופלאות (ומסוכנות לעיתים כאמור) ופוגשים חרקים אחרים, אשר חלקם הופכים אפילו לידידי נפש שלהם. אחד החברים האלה היא פליפ החרגול (דמות חדשה שנוספה לסיפור לטובת סדרת הטלוויזיה, מאותם טעמים). בשיאה של העלילה, מאיה נתקלת בצרעות חורשות הרעה ואויבותיהן המרות של הדבורים והיא נחטפת על ידן לממלכתן ונאסרת על לא עוול בכפה.
בעת מאסרה, מאיה מגלה סוד קשה ומר - הצרעות האכזריות מתכננות לתקוף ולכבוש את מושבת הדבורים שלה. מאיה ניצבת בפני דילמה קשה - האם לחזור לכוורת ולקבל את העונש על בריחתה ובכך להציל את המושבה. או לחלופין לא לעשות דבר, להתחמק מהעונש, אך בכך גם לחרוץ את גורל הכוורת וחבריה הדבורים לאבדון.
מאיה האמיצה מחליטה לחזור לכוורת ולהזהיר את חבריה מפני ההתקפה האכזרית הקרבה. בעקבות המעשה האבירי שלה, חבריה הדבורים בולמות את ההתקפה של הצרעות המרושעות ומאיה הופכת לגיבורת הכוורת. כמצופה ולאור מעשה הגבורה, מאיה זוכה למחילה על בריחתה ממלכת הכוורת וחבריה בפרק סיום בלתי נשכח.
הסרט.
הסרט יצא לראשונה בארץ ב-1984, לאחר סיום שידור הסדרה ברציפות בפעם השנייה בערוץ הראשון. מאחר שאת הפרק האחרון דיבבו בשנת 1980, נוצר שינוי במדבבים. במאית הדיבוב של הסדרה והסרט, שפרירה זכאי, השתמשה בתרגום שהכינה לסדרה וביימה את הדיבוב מחדש. המדבבים היחידים שחזרו היו שפרירה זכאי ואריאל פורמן. את שיר הפתיחה שתרגם אחיה של שפרירה, דן זכאי, שר הפעם יזהר כהן, שהחליף את ראובן שפר, שגם דיבב בסדרה המקורית את פליפ, ואילו בסרט זה דיבב את פליפ שלמה בר-שביט. יזהר כהן נקרא למשימה לצורך שיווק הפסקול הנלווה שיצא לסרט. כיום, לאחר שהפרק הראשון של הסדרה לא שרד בדיבובו המקורי מ-1978, נעשה שימוש בהקלטה של הסרט בשידורים החוזרים, ולכן יש פרק אחד עם קאסט מדבבים שונה לגמרי.
אוטו שלפנברג
אוטו שלפנברג (בגרמנית: Otto Schlefenberg; 1989 – 1919) היה כדורגלן ומאמן עבר ישראלי-אוסטרי.
קריירת משחק.
שלפנברג נולד באוסטריה ושיחק בנעוריו בהכח וינה לפני שעלה לארץ ישראל והצטרף למכבי חיפה. את הופעת הבכורה במכבי חיפה ערך ב-4 במאי 1940 בליגה ב', במשחק נגד מכבי בנימינה. ב-1950 פרש ממשחק פעיל.
קריירת אימון.
שלפנברג ערך וסידר מחדש את קבוצת הנוער של מכבי חיפה-שלמה ואימן אותה במשך כשנתיים לפני שהפך למאמן הראשי של הקבוצה הבוגרת ב-1952. אוטו אימן במשך כשנתיים במכבי חיפה ובמהלכה קידם לא מעט שחקנים צעירים כדוגמת אברהם מנצ'ל וג'וני הרדי.
לאחר שעזב את מכבי חיפה אימן בהפועל טבריה, מכבי חדרה ומכבי פרדס חנה. ב-1962, חזר למכבי חיפה והוביל אותה לזכייה בתואר הראשון שלה, גביע המדינה. שלפנברג התפטר מתפקידו ב-1963 ועבר לאמן בהכח עמידר רמת גן, הפועל אשקלון, מכבי נתניה, הפועל מחנה יהודה, הפועל שדרות והפועל קריית מלאכי.
חיים אישים.
שלפנברג הוא אביו של שחקן ומאמן הכדורגל בעבר, שמעון שנהר.
אוטו הלך לעולמו בשנת 1989 והוא בן 69.
דמסקיוס
פרס א.מ.ת
בני דמתי
בני דמתי (נולד ב-11 באוגוסט 1960) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר-חלוץ.
קריירת משחק.
דמתי שתיפקד ברוב הקריירה כקיצוני שמאלי, גדל במחלקת הנוער של קבוצת שמשון תל אביב ועלה לקבוצה הבוגרת בעונת 1977–1978, בעקבות שינויים בהרכב שביצע המאמן יחיאל מור. לאחר 5 עונות רצופות בבוגרים, ביקש דמתי להשתחרר משמשון בסוף עונת 1981–1982 אך נענה בסירוב, תגובה שהובילה לכניסתו להסגר של שנתיים. בעונת 1984–1985 חתם בבית"ר תל אביב לעונה אחת ובסוף העונה ירדה בית"ר לליגה הארצית. בעונה שלאחר מכן ביקש דמתי להמשיך לשחק בקבוצה, אך נתקל בסירוב מצד הנהלת הקבוצה.
דמתי חתם בצפרירים חולון והתחיל תקופה של 5 שנים רצופות, בעונה הראשונה נפצע ונעדר מספר חודשים, בהמשך היה חלק מצוות שהעפיל לליגה הבכירה בעונת 1986–1987, ירד חזרה לארצית בעונת 1988–1989 ועלה בשנית לליגה הבכירה בעונת 1989–1990 כשהצטרף לקבוצה רק במחזור ה-20 בעקבות שהות ממושכת בארצות הברית. בעונת 1990–1991 חתם אצל העולה החדשה לארצית מכבי עירוני אשדוד, איתה סיים עונה מוצלחת והגיע עד למקום ה-4. את עונת 1991–1992 התחיל במכבי עכו ובהמשך הצטרף לקבוצת הפועל חיפה והעפיל עימה לליגה הבכירה. בעונת 1993–1994 חזר לשמשון תל אביב לעונה פרישה בה סיימה הקבוצה במקום ה-4 והשתתפה במשחקי המבחן מול הפועל חיפה, אך הפסידה ונשארה בארצית.
בנבחרת הנוער.
דמתי השתייך לסגל נבחרת הנוער של המאמן אמציה לבקוביץ'
חיים אישיים.
בני דמתי הוא אחיו הצעיר של כדורגלן שמשון תל אביב ונבחרת ישראל גדעון דמתי. השניים שיתפו פעולה בתחילת הדרך בשמשון.
עלי אסדוב
עלי חידאיית אוגולו אסדוב (באזרבייג'נית: Əli Hidayət oğlu Əsədov; 30 בנובמבר 1956) הוא פוליטיקאי אזרבייג'ני המכהן כראש ממשלת אזרבייג'ן.
ביוגרפיה.
נולד בנחצ'יבאן, אז בשטחי הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האזרית. בשנת 1974 סיים בית הספר התיכון מספר 134 בבאקו והחל ללמוד באוניברסיטה הרוסית לכלכלה ע"ש פלחנוב במוסקבה, שם סיים את לימודיו בשנת 1978. לאחר מכן שירת שנתיים בצבא.
בשנת 1980 החל אסדוב לעבוד כעוזר מעבדה ראשי במכון לכלכלה של האקדמיה למדעים הרפובליקה הסובייטית האזרית . בשנים 1981 עד 1984 למד אסדוב לתואר שני בכלכלה במכון לכלכלה של האקדמיה הסובייטית למדעים במוסקבה. בין השנים 1989–1995 עבד אסדוב כפרופסור חבר וראש מחלקה במכון באקו למשאבי אנוש ומדעי המדינה.
ב-12 בנובמבר 1995 נערכו הבחירות הראשונות לפרלמנט באזרבייג'ן, במסגרתם נבחר אסדוב, בבשיטה היחסית, לפרלמנט כחבר מפלגת אזרבייג'ן החדשה .
ב-17 באפריל 1998, מונה ליועץ הכלכלי של נשיא אזרבייג'ן. ב-30 בנובמבר 2012, מונה על ידי הנשיא אילהם אלייב לסגן ראש המנהל הנשיאותי ובשנת 2017 מונה שוב ליועץ הכלכלי של הנשיא. אסדוב נחשב למקורבו של הנשיא.
ב-8 באוקטובר 2019, לאחר התפטרותו של ראש הממשלה נוברוז מאמאדוב, נבחר אסדוב לראש הממשלה העשירי אל אזרבייג'ן בהצבעה ברוב של 0–105.
מפלגת התעשיינים והיזמים (טורקמניסטן)
מפלגת התעשיינים והיזמים (בטורקמנית: Türkmenistanyň Senagatçylar we telekeçiler partiýasy) היא מפלגה פוליטית בטורקמניסטן. מקור המפלגה באוגוסט 2012 כמפלגת האופוזיציה החוקית הראשונה במדינה. ב-10 ביוני 2013 נבחר מנהיג המפלגה אובזמאמד ממדוב לאספה של טורקמניסטן בבחירות שנערכו להשלמת חמישה מושבים פנויים. המפלגה נחשבת ככלי של המפלגה הדמוקרטית השלטת למניעת ביקורת על כך שטורקמניסטן היא מדינה של מפלגה אחת במקום שיש לה מפלגת אופוזיציה בפועל.
בדצמבר 2017 בחרו צירים בוועידת המפלגה הלאומית השנייה את ספארמירט אובגאנוב למנהיג החדש של המפלגה.
הכותל המערבי (בצלאל)
"הכותל המערבי" הוא הדפס בטכניקה של שבלונה על בד, שנוצר בבצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות, ומתאר מתפללים בכותל המערבי.
תיאור.
ההדפס מתאר קבוצה של מתפללים בכותל המערבי. הוא עושה שימוש בארבע שבלונות על גבי בד שחור, לשם יצירת תיאור צבעוני של הסצנה. תיאורי מקומות קדושים היו רווחים ביצירות בית-הספר, מתוך כוונה לשווקם בקרב אנשי היישוב הישן ותיירים שונים. יש להניח כי הוא מבוסס על תצלום של הכותל. הכותל עצמו מתואר בזווית אלכסונית, המעניקה לתיאור עומק. מתוארות בו שתי קבוצות של מתפללים. האחת מפוזרת לאורכו של הכותל, והיא מכילה נשים וגברים. קבוצה שנייה מתוארת ליד הקיר האחורי של הרחבה הצרה.
ההדפס נוצר באחת מן המחלקות של "בצלאל". ייתכן כי העבודה נעשתה בבית-המלאכה של מיכאל פילמוס, שעסק ביצירת תמונות בטכניקה של הדפס סטנסיל על בד או על קטיפה שחורה. או בידי קבוצת "תומר". בבית-הספר ובבית-המלאכה נוצרו עוד עבודות בטכניקה זו. ביניהן ידועות עבודות של מאיר גור אריה ושל אריה מרדר.
היווצרות ים המלח
הקרב על החרמון
הפועל קריית חיים (כדורגל)
הפועל קריית חיים היא קבוצת כדורגל ישראלית מהשכונה קריית חיים שבעיר חיפה, המשחקת כיום בליגה ג' מחוז שומרון.
היסטוריה.
המועדון נוסד בשנת 1936 ושיחק בעיקר נגד קבוצות ממחוז חיפה וקבוצות צבאיות.
בעונה הראשונה שלאחר עצמאות ישראל, זכה המועדון באליפות המחוז הצפוני בעונת 1949/1950 בליגה המיוחדת בכדורגל, בליגה השנייה הזמנית בעונת 1949-1950. בעונה שאחרי זה, 1951-1952 (לא הייתה עונה ב-1950-1951) שובצה הקבוצה במחוז הצפוני של ליגה ב'. בעונת 1954-55 סיימה הקבוצה במקום הראשון והעפילה למשחקי הפלייאוף להליגה הלאומית (הליגה הראשונה). קריית חיים שיחקה בפליאוף מול אלופת המחוז הדרומי מכבי יפו ונגד הקבוצות שסיימו במקום ה-11 וה-12 בליגה א', בית"ר ירושלים והפועל כפר סבא. קריית חיים לא העפילה בסיומם של המשחקים לליגה הלאומית לאחר שסיימה במקום השלישי ושובצה בליגה א'(הליגה השנייה). בליגה א' סיימה הקבוצה במקום השני בעונות 1955-56 ו-1958-59 ובמקום השלישי בעונות 1961-62, 1965-66 ובעונת 1966-68. בתום עונת 1969-1970 סיימה הקבוצה במקום הלפני אחרון ונשרה לליגה ב' אך בתום עונה אחת חזרה לליגה א' אחרי שסיימה במקום הראשון בליגה ב' מחוז צפון. בעונות הבאות השלימה קריית חיים ירידת ליגה כפולה וחזרה לליגה ג'.