הקונסולים של מדינות אירופה וארצות הברית היו פעילים מאוד בחיים הציבוריים בארץ ישראל במאה התשע עשרה וראשית המאה העשרים.
לצד הקונסולים תפקדו סגני קונסולים מקצועיים בערי הארץ מחוץ לירושלים (וזאת להבדיל מנוצרים ויהודים מקומיים שמילאו תפקידים אלו). כך למשל מינתה בריטניה סגן קונסול בעיר חיפה כבר בסוף שנות החמישים של המאה התשע עשרה. אחד מהם בשם תומאס ב. סנדוויט (Thomas B. Sandwith) אף העלה את זכרונותיו מתקופה זאת על הכתב.
הסיבה לכך הייתה שיטת הקפיטולציות שהעניקה כוח רב לקונסולים כנציגים הרשמיים של מדינותיהם. המיעוטים הנוצריים וגם אנשי היישוב היהודי בארץ ישראל (הישן והחדש) נעזרו רבות בהשפעתם של קונסולים אלה על מנת לקדם את ענייניהם.
גם לאחר מינוים של קונסולים מקצועיים בארץ ישראל המשיכו יהודים ובני מיעוטים אחרים (למשל ארמנים) לשמש כחלק מהסגל הקונסולרי. בעיר צפת, שלא היו בה קונסולים רשמיים דרך קבע, מונו נכבדים מתושבי העיר לשמש כסגן הקונסול ('ויקי' או 'ויצי' קונסול) בעירם. כך למשל היה היהודי מרדכי סגל סגן קונסול בריטניה בצפת בשנת 1875. מקור אחר מספר על סגני קונסול יהודים אחרים בצפת ובהם סגן הקונסול מטעם צרפת שמואל עבו ופרוסיה. לעיתים נקראו אנשים אלו סוכנים קונסולריים.
כ&quot;ה בסיון
פאד תאי
פאד תאי () היא מנת אטריות אורז מוקפצת, הנחשבת אחת מהמנות הנפוצות והאהובות ביותר מהמטבח התאילנדי. חוץ מאטריות האורז, מרכיבי המנה משתנים מאזור לאזור וממסעדה למסעדה, אך לרוב כוללים חסילונים מיובשים, ביצה, טופו, חסילונים טריים, בשר חזיר או עוף, פלפל חריף, נבטי שעועית ועירית סינית ברוטב שמורכב מרוטב דגים, סוכר דקלים ומחית תמרהינדי. לצד המנה לרוב מוגשים שברי בוטנים, צ'ילי גרוס, פלח ליים ועלי כוסברה או בצל ירוק.
בית הקברות הצבאי ברוונה
בית הקברות הצבאי רוונה באיטליה (Ravenna War Cementery) הוא בית קברות בו קבורים 927 חללי מלחמות העולם, רובם ממלחמת העולם השנייה. בבית קברות זה מצוי הריכוז הגדול ביותר מבין חללי הבריגדה היהודית, סך הכול נקברו שם 33 מחללי הבריגדה. בית הקברות ממוקם במרחק 12 ק"מ מערבית מהעיר רוונה, בדרך "SS16" מרוונה לפרארה, ליד הכפר פיאנג'יפאנה (Piangipane) הכלול בתחום העיר רוונה. בעבר התקיים במקום טקס זיכרון. בית הקברות פתוח לביקורים והכניסה אליו גם לבעלי ניידות מוגבלת.
החללים הטמונים בבית הקברות.
חלק ניכר מהחללים הטמונים בבית הקברות הם מחיל המשלוח הקנדי, שהיה חלק ממחנה בעלות הברית בפלישה לאיטליה. בתקופה שבין 2 לבין 22 בדצמבר 1944 נהרגו בקרבות 548 חיילים קנדיים מהקורפוס הקנדי הראשון, במערכה אשר נערכה בתנאים של גשם זלעפות, שיטפונות, מחסור בתגבורת צבאית ובסוגי תחמושת וכל זה בשעה שההתנגדות הגרמנית נמשכה במלוא עוצמתה. אמנם העיר רוונה נכבשה כבר בראשית דצמבר 1944, אך הקרבות נמשכו בלחימה על חציית הנהרות: סניו (Senio) ולמונה (Lamone). מערכה אשר כונתה "ההתקדמות בחציית הנהרות". רק במתקפת חורף, בין ינואר 1945 לבין אפריל 1945, נשברה ההתנגדות הגרמנית. אחת המשימות האחרונות של הכוחות הקנדיים הייתה לטהר את השטחים המוצפים בין העיר רוונה לבין הלגונה קומאקיו (Comacchio lagoon). בסיומה הועברו הכוחות הקנדיים לצפון מערב אירופה (כמו הבריגדה היהודית).
בבית הקברות טמונים גם 33 חללים ממלחמת העולם הראשונה שהיו קבורים בבתי קברות בסביבה: Gradisca ,Arzigano, Fano, Monterosso al Mare. קבוצות אחרות של חללים ממלחמת העולם השנייה היו מחילות המשלוח אשר הגיעו מהודו ומניו זילנד. ביניהם יש 63 חללים שלא זוהו.
תמונות מטקס הזיכרון ברוונה.
הטקס התקיים על ידי היחידה להנצחת החייל, משרד הביטחון, בשנת 2007
שוק חג מולד
ראד נא
ראד נא (בתאית: ราดหน้า) הוא מאכל אטריות מהמטבח התאילנדי. עם ההגירה מתאילנד לארצות הברית והעלייה בפופולריות של האוכל התאילנדי בארצות הברית החל מאמצע המאה ה-20, הפך מאכל זה למאכל פופולרי במסעדות תאילנדיות בארצות הברית.
מאכל זה כולל אטריות אורז המוקפצות עם בשר (עוף, בקר או חזיר), שום, פטריות וגיילן. המאכל מוגש ברוטב העשוי ציר בשר ועמילן טפיוקה, ומתובל ברוטב דגים, סוכר ופלפל שחור.
בארצות הברית ובאירופה, בהן הגיילן אינו נפוץ, משתמשים בברוקולי.
גלדי שומן
יוסף אירגס
רבי יוסף בן עמנואל אירגאס (אירגאז) (ה'תמ"ה 1685 – ג' בסיוון ה'ת"ץ 1730), רב ומקובלאיטלקי, מגדולי הלוחמים בנחמיה חיון ובשבתאות בכלל.
קורות חייו.
נולד בליוורנו בשנת תמ"ה (1685), לרבי עמנואל רב הקהילה. למד תורה בעיר בישיבתו של רבי שמואל די פאס והתפרסם בגאונותו בגיל צעיר. את חכמת הקבלה למד אצל רבי בנימין הכהן ויטאלי, תלמיד רבי משה זכות, במשך שבעה שבועות. לאחר מכן התיישב בעיר פיזה והקים בה ישיבה בשם "נוה שלום". כן יסד בעיר זו שתי קרנות צדקה: "מוהר הבתולות" ו"מלביש ערומים". בשובו לליוורנו מונה לרב הקהילה.
התפרסם בגדלותו בתורה ורבנים רבים מאיטליה וצרפת היו מריצים אליו שאלותיהם והוא היה משיב להם בלשון ברורה ובקיצור נמרץ. החשוב שבתלמידיו היה רבי מלאכי הכהן, מחבר הספר האנציקלופדי יד מלאכי.
התפרסם בשל ספרו הקבלי החשוב שומר אמונים, בו הוא מברר את אמיתות הקבלה. הספר בנוי כדיאלוג בין שאלתיאל, חכם תלמודי, ליהוידע, מקובל. בספר זה מתווכח רבי יוסף עם רבי עמנואל חי ריקי שהיה ממצדדי ה"צמצום כפשוטו". ספרו של רבי יוסף אירגאס נחשב ספר יסוד בקבלה ולמייצג הבולט ביותר של מצדדי ה"צמצום שלא כפשוטו". כדי להבדיל בין ספר זה לבין ספר "שומר אמונים" שחיבר הרב אהרן ראטה, נהוג לכנות את הראשון בשם "שומר אמונים הקדמון".
כמו כן חיבר שו״ת בהלכה בשם דברי יוסף.
הלך לעולמו בליוורנו בג' בסיוון ה'ת"ץ (1730) בגיל ארבעים וחמש.
משפחתו.
בהיותו בגיל שמונה עשרה נשא לאישה את בת אחות אמו, ממנה נולדו לו שלשה בנים ושלש בנות, ביניהם בניו רבי אברהם ורבי עמנואל.
מלחמתו בשבתאות.
בשנת 1710 הגיע לליוורנו השבתאי המפורסם נחמיה חייא חיון וניסה לקבל ממנו הסכמה על ספרו, אך אירגאס עמד על טיבו וגרשו מהעיר. חיון הגיע לאמסטרדם והדפיס שם ספרי התקפה חריפה נגדו. אירגס השיב לו בשני ספרי פולמוס בשם תוכחת מגולה והצד נחש שהדפיס בלונדון בשנת 1715.
בשנת 1730, בעת הפולמוס נגד רבי משה חיים לוצאטו שלח מכתבים לרבי ישעיה בסאן, רבו של רמח"ל, על מנת לתהות על קנקנו, אך לא הספיק להכריע בעניין לפני מותו.
חגורת בטיחות
חגורת בטיחות היא חגורה שנועדה לרתום נוסעים למקום מושבם בכלי רכב כדי למנוע היטלטלות הנוסע, העלולה להיגרם בעת תאונת דרכים או עצירה פתאומית. ובכך למנוע פציעות העלולות להיגרם כתוצאה מפגיעת הנוסע (ובמיוחד ראשו) בעצמים קשיחים או בנוסעים אחרים. חגורת בטיחות היא אביזר בטיחות המותקן על פי חוק ברוב כלי הרכב הנעים בכביש הציבורי. חגורות בטיחות משמשות גם בכלי טיס ובמתקנים שונים המשלבים תנועת נוסעים.
במסגרת פיתוח אמצעים למניעת תאונות דרכים ולצמצום נזקיהן, הוכח כי חגירת חגורות בטיחות, היא גורם המפחית באופן משמעותי את מספר הנפגעים בתאונות, ואת חומרת הפגיעה בהם. ובכך, מעלה משמעותית את רמת הבטיחות של הנסיעה ברכב. למרות זאת, מסיבות שונות, התגלה כי נהגים ונוסעים לא מקפידים על חגירת חגורות הבטיחות. סיבות לכך הן הרגלים מוקדמים, הטורח שבחגירת חגורות מספר פעמים ביום וזמן החגירה. ריבוי ההוכחות הביא מדינות רבות בעולם לחקיקת חוקים המחייבים חגורת בטיחות לכלל נוסעי הרכב והנהג, ואפילו ברכבי הסעה ציבוריים, בכל נסיעה קצרה כארוכה. למרות זאת, מצאו רשויות אכיפת החוק כי רבים הנהגים והנוסעים שנמצאו ללא חגורות בטיחות טענו שהנסיעה החלה רק לפני זמן קצר וטרם הספיקו הנוסעים והנהג לחגור את חגורת הבטיחות. סיבות אלה ואחרות הביאו את יצרניות כלי הרכב לפתח מערכת שתתריע בפני הנהג על אי חגורת בטיחות על ידי נוסע או יותר ברכב.
היסטוריה.
המצאת חגורת הבטיחות מיוחסת למהנדס אנגלי מהמאה ה-19 בשם ג'ורג' קיילי שעסק בתכנון כלי תעופה. ב-1913 הותקנה חגורת בטיחות לראשונה במטוס אך היא לא הייתה נפוצה במטוסים עד לשנות ה-30. השימוש בחגורות בטיחות בכלי רכב יבשתיים הוצג לראשונה בשנות ה-50 ובשנת 1959 הוצגה חגורת שלוש הנקודות על ידי המהנדס נילס בוהלין מחברת וולוו.
בתחילת שנות ה-60 החלו כלי רכב להציע חגורות בטיחות במושבים הקדמיים ובסוף אותו עשור הוצעו חגורות גם במושבים האחוריים. במקומות רבים בעולם נחקקו חוקים המחייבים את השימוש בחגורת בטיחות בכביש הציבורי. בתחילת שנות ה-70 הוכנסו לשימוש חגורות מתכווננות באופן אוטומטי.
סוגי חגורות.
כל חגורות הבטיחות מורכבות מרצועה אחת או יותר המעוגנות לגוף הרכב בנקודות המאפשרות לחגורה להיכרך מסביב לגוף הנוסעים. רצועות החגורה מכוונות בהתאם למידותיו של הנוסע באמצעות מנגנון דינמי או סטטי. מנגנון סטטי היה מקובל בעבר ואיפשר כוונון מראש בדומה לרצועת תרמיל גב. המנגנון הדינמי המקובל בכלי רכב מודרניים מאפשר שחרור כמות משתנה של רצועה בהתאם לצורך. במנגנון דינמי משולב תמיד מנגנון מצמד שנועל את שחרור הרצועה במקרה של משיכת רצועה במהירות מעל לסף מסוים. סף זה מותאם למהירויות משיכה המאפיינות תזוזת גוף במצבי תאונה. לעיתים מתוכנן מנגנון נעילת השחרור להינעל גם במצבי הטיה של כלי הרכב כדי לסייע בהגנה על נוסע בעת התהפכות רכב.
אמצעים נוספים.
חגורות הבטיחות מלוות במנגנונים ואמצעים המיועדים לשפר את יעילותן ולעודד את השימוש בהן.
התקנה ברכב.