סנדברג ערך את הופעת הבכורה במדי נבחרת שוודיה בשנת 1969. בשנת 1974 השתתף סנדברג עם נבחרת שוודיה במונדיאל 1974, והבקיע שער בניצחון 3-0 על נבחרת אורוגוואי. שוודיה צלחה את שלב הבתים הראשון, והודחה בתום שלב הבתים השני, בו סנדברג הבקיע שער בהפסד 4-2 לנבחרת גרמניה המערבית. בשנת 1976 ערך סנדברג את הופעתו ה-37 והאחרונה במדים הלאומיים. לזכותו של סנדברג 15 שערים במדי נבחרת שוודיה.
תארים.
עם אוטבידברג:
תארים אישיים:
רולנד סנדברג
רולאנד זנדברג
רולנד זנדברג
רולאנד סאנדברג
רולנד סאנדברג
Wachet auf, ruft uns die Stimme רי&quot;ב 140
Wachet auf, ruft uns die Sitmme (גרמנית: "עורי, הקול אלינו קורא") היא קנטטה כוראלית מאת יוהאן סבסטיאן באך. הקנטטה היא אחת היצירות המפורסמות ביותר פרי עטו של באך.
הקנטטה בוצעה לראשונה ב-25 בנובמבר 1731, יום ראשון העשרים ושבעה שאחרי חג השילוש, המצוין רק בשנים בהן חג הפסחא נחגג מוקדם.
הקנטטה נכתבה כחלק ממחזור הקנטטות הכוראליות השני שהחל להלחין באך ב-1724.
הפרק הרביעי עובד מאוחר יותר לכוראל רי"ב 645, הראשון בחמשת כוראלי שיבלר שפותחו על יסוד פרקים בקנטטות שונות מאת המלחין.
היסטוריה.
הקנטטה מבוססת על ההמנון הלותרני בן שלוש השורות מאת פיליפ ניקולאי, ומילות ומנגינת ההמנון מופיעות בפנטזיה הכוראלית הפותחת, בכוראל לטנורים ובכוראל המסיים. יתר פרקי הקנטטה נכתבו על ידי אלמוני, המושפע משירת האהבה בשיר השירים.
היצירה בוצעה פעם אחת בניצוחו של באך, בכנסיית ניקולאי, לייפציג ב-25 בנובמבר 1731.
הנושא האסכטולוגי של הקנטטה הביא לכך שנקשרה בתקופת האדוונט ועל כן מקובל לבצע אותה באותם השבועות.
מבנה.
הקנטטה כתובה לסופרן, טנורים, בס, מקהלה, קרן, שני אבובים, אבוב טנור, כינור פיקולו, שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו כולל בסון. בספרם, אלפרד דירר וריצ'רד ג'ונס מעלים כי משך היצירה צוין בכתובים "כ-31 דקות" המלמד על ביצוע איטי למדי .
הקנטטה כתובה בשבעה פרקים:
מוזיקה.
המלחין ויליאם ויטאיקר העריך את הקנטטה כאחת מיצירותיו הבשלות ביותר של באך, ואף כתב עליה "קנטטה נטולת חולשה, לא תו מיותר, טכנית, רגשית ורוחנית מהמעלה הגבוהה ביותר".
הפרק הפותח הוא פנטזיה כוראלית על הבית הראשון בהמנון מאת ניקולאי. הקו הראשון מבוצע על ידי קול הסופרן במקהלה על יסוד המלודיה המקובלת של ההמנון. התזמורת מנגנת קו עצמאי על יסוד שני מוטיבים, אחד מקצב מנוקד והשני סולם עולה בקצב סינקופי. הקולות הנמוכים מבצעים פוליפוניה חופשית הנעה בין הקריאות התכופות " wach auf!" ו-"Wo, Wo?" והפוגטה המשופעת במליסמות (שירת מנגינה בהחזקת הברה אחת) על "Halleluja", בעלת הדמיון לפתיחת קנטטה רי"ב 102 ול-Kyrie מהמיסה רי"ב 235.
ג'ון אליוט גרדינר מציין את המרקם התזמורתי והמקצב המשולש הסינקופי כחלק מסגנון האוברטורה הצרפתית המוכרת של באך, ואף קורא לבאך "אבי הג'אז" בשל האיכות הסינקופית והמנוקדת.
הדואט הראשון, נכתב על ידי משורר אלמוני. כינור הפיקולו מנגן ריקוד איטי (סיציליאנו) כאובליגטו, בעוד הסופרן שרה את תפקיד "הנפש" והבס ממשיך את תפקיד "קול ישוע" מהרצ'יטטיב המקדים. הנושא לקוח מתפקיד האבוב באריה הפותחת ברי"ב 82 שבאך עשה בו שימוש גם לתפקיד הכינור באריה Erbarme dich, mein Gott מהמתאוס פסיון.
אפשר שהפרק הרביעי, הכוראל לטנורים, הוא מרכז הקנטטה. הבית השני בהמנון מאת ניקולאי. הפרק הוא פרלוד על כוראל הנפתח בנגינת הכינורות (להוציא הפיקולו), הויולה והקונטינאו ולאחר חזרה נכנסים הטנורים במלודיה ארוכה. הפרק עובד מאוחר יותר לעוגב סולו ומוכר בישראל בשל שימושו בחדשות הערוץ הראשון בעבר.
הפרקים החמישי והשישי נכתבו גם הם על ידי המשורר האלמוני, והם המשך לשיר הדודים (ראה שיר השירים), גרדינר מציין את הדמיון לכתיבה האופראית בת זמנו של באך על בניית המתחים הנשנת והטרצות והסקסטות המקבילות.
הפרק השביעי והמסיים הוא כוראל פשוט על הבית האחרון בהמנון.
ביצוע.
מהאהודות שבקנטטות של באך, הוקלטה פעמים רבות, בין היתר על ידי גרדינר ומקהלת מונטוורדי, על ידי טון קופמן וסולני הבארוק אמסטרדם, על ידי מסאקי סוזוקי וקולגיום באך יפן, על ידי הלמוט רילינג והתזמורת הקאמרית של וירטמברג, על ידי ניקולאוס הרנונקור וה"קונצנטוס מוזיקוס וין", פיטר יאן לסינק וקולגיום באך הולנד ועוד רבים.
הערות שוליים.
[[קטגוריה:קנטטות מאת יוהאן סבסטיאן באך]]
מוראליה
המוראליה (בלטינית: Moralia, ענייני מוסר; ביוונית עתיקה: Ἠθικά, אתיקה) הוא אוסף של 78 מאמרים ונאומים כתובים מאת הסופר היווני בן המאה ה-1 לספירה, פלוטרכוס. החיבורים מספקים תובנות לגבי החיים הרומיים והיווניים, אך לעיתים הם גם אבחנות נטולות-זמן בפני עצמן. דורות רבים של אירופיים קראו או חיקו אותם, כולל מישל דה מונטן וההומניסטים של הרנסאנס והפילוסופים של עידן הנאורות.
תוכן החיבורים.
תחת השם "מוראליה" קובצו כל חיבוריו של פלוטרכוס ששרדו, מלבד הביוגרפיות. את חיבורי ה"מוראליה" כתב פלוטרכוס לפני שהתמסר לכתיבת הביוגרפיות ("חיי אישים"), אותן כתב במהלך שני העשורים האחרונים לחייו.
קובץ ה"מוראליה" כולל דיונים בדת של רומא, את החיבור "על המזל או הסגולה של אלכסנדר הגדול" - נספח חשוב לחיבורו על חייו של המצביא, חיבור על פולחן איזיס ואוסיריס - מקור מידע קריטי על מנהגי הדת המצרית, וחיבור "על הזדון של הרודוטוס", בו פלוטרכוס מבקר את ההיסטוריון הקדום הרודוטוס על כל סוג של דעה קדומה וסילוף. פלוטרכוס תוקף את הרודוטוס ותופס אותו בשגיאות שונות, אך ייתכן גם שמדובר בתרגיל רטורי בלבד, שבו פלוטרכוס לקח את תפקיד הקטגור, כדי לראות מה ניתן לומר נגד סופר כל כך ידוע ואהוב.
לצד אלה ישנם מאמרים פילוסופיים יותר: "על שקיעת האורקלים", "על העיכובים של הנקמה האלוהית" ו"על שלוות הנפש", ומאמרים קלים יותר, כמו "אודיסיאוס וגרילוס" - דיאלוג הומוריסטי בין אודיסאוס של הומרוס לבין אחד החזירים המכושפים של קירקה.
בחיבור "על שלוות הנפש", טוען פלוטרכוס כי יש לאמן את ההיגיון שימשול בחלק הלא-רציונלי של הנפש; שאדם יוכל להשיג את השלווה אם יתאים עצמו לכל מה שקורה לו באופן הרמוני ושרק אם יפנה את מחשבותיו לעבר הדברים הטובים בחייו, יזכה לאושר. לטענתו, הקנאה מובילה את האדם לאומללות, והשאיפה מונעת ממנו לשמוח על הדברים הטובים שכבר יש לו. עליו להתאים את רצונותיו ליכולותיו. פלוטרכוס מדגיש כי זכירת הדברים הטובים בחיים ושחרור הדברים הרעים תורמים לשלוות הנפש.
ישנם חיבורים נוספים: על סוקרטס ושחרור תבאי, על גבורת נשים, על האינטליגנציה של החיות ("על חוכמת בעלי החיים"), "על אכילת בשר", מעט על פילוסופיה נאו-אפלטונית ותולדות מדע הכוכבים.
מאחר שאנשי ספרטה לא כתבו את תולדותיהם לפני התקופה ההלניסטית, ומאחר שהספרות היחידה שלהם ששרדה הם קטעים משירים מהמאה ה-7 לפנה"ס, חמש הביוגרפיות על אישים ספרטנים, והחיבורים "אימרות של ספרטנים" ו"אימרות של נשים ספרטניות", שמקורותיהם כבר נעלמו מאז, מהווים את אחד המקורות העשירים ביותר להיסטוריונים של לקדמון. עם זאת, חיבורים אלה שנויים במחלוקת, מאחר שפלוטרכוס חי מאות שנים אחרי אותה ספרטה עליה הוא כתב (אלף שנים מפרידות בינו ובין האירועים המוקדמים ביותר), ואף על פי שהוא ביקר בספרטה בעצמו, רבים מהמנהגים עליהם הוא מדווח כבר נזנחו מזמן, ופירושו של דבר שהוא מעולם לא ראה בעיניו את מה שתיאר בכתב. גם מקורותיו בחיבורים אלה עלולים להיות בעייתיים, מאחר שהוא הושפע מהיסטוריות שנכתבו לאחר שקיעתה של ספרטה, שניכרת בהן הנוסטלגיה לעבר שמח יותר, אמיתי או מדומיין. ההערצה שהיסטוריונים כמו פלוטרכוס (או קסנופון) חשו כלפי החברה של ספרטה, הובילה אותם להגזים בטבעה האחיד, כאשר הם מקטינים את החריגות מהאידיאלים של שוויון ומערפלים מגמות של שינוי היסטורי. וכך, השיויוניות והחסינות העל-אנושית לכאב שכבשו את הדמיון העממי, הם כפי הנראה מיתוסים ופלוטרכוס הוא האדריכל הראשי שלהם. למרות פגמים אלה, פלוטרכוס חשוב ביותר כאחד המקורות העתיקים היחידים על החיים בספרטה.
פסאודו-פלוטרכוס.
מספר מהדורות של המוראליה כוללות כמה חיבורים שכיום ידועים כפסאודואפיגרפיה: "סיפורים יווניים ורומאיים מקבילים", "על הגורל", "חיי עשרת הנואמים" (ביוגרפיות של הנואמים האטיים, המבוססות על קייקיליוס), "על דעותיהם של הפילוסופים" ו"על המוזיקה". "פסאודו-פלוטרכוס" אחד אחראי על כל החיבורים הללו, אולם מחברם אינו ידוע. למרות שהמחשבות והדעות המתועדות בהם אינן של פלוטרכוס ומקורן בתקופה מעט מאוחרת יותר, הם כולם קלאסיים במקורם ויש בהם ערך להיסטוריון.
רשימת החיבורים.
החיבורים במוראליה כתובים יוונית, אולם נהוג להתייחס אליהם בשמותיהם הלטיניים.
מאז מהדורתו של סטפנוס משנת 1572, המוראליה נערכת באופן מסורתי ב-14 ספרים:
סגפנות
המכביה העשרים
המכביה העשרים נערכה מ-4 ביולי עד 18 ביולי 2017, והייתה המכביה הגדולה ביותר מאז החלו להתקיים משחקי המכביה. השתתפו בה כ-10,000 ספורטאים מכ-80 מדינות, שהתחרו ב-3,000 תחרויות ב-46 ענפי ספורט שונים. משחקי המכביה נערכו ברחבי מדינת ישראל, עם זאת, בעקבות החלטת ממשלת ישראל, חלק ניכר מהם נערכו בירושלים. המכביה עמדה בסימן 50 שנה לאיחוד ירושלים.
טקס הפתיחה נערך באצטדיון טדי בירושלים ב-6 ביולי 2017, וטקס הסיום נערך ב-17 ביולי 2017 באמפי פארק לטרון.
משחקי הנוער נערכו בכפר הנוער בחיפה, בהשתתפות למעלה מ-2,000 בני נוער מרחבי העולם.
ממשלת ישראל העבירה לתנועת מכבי העולמית תקציב של 26 מיליון ש"ח לטובת קיום מכביה זו. תקציב השיווק של האירוע עמד על 5.5 מיליון ש"ח.