אודו שב לטולוז לאחר שלושה חודשים בלוויית צבא אקיטני ופרנקי וב-9 ביוני 721 תקף את הצבא המוסלמי, זמן קצר לפני שעמדה העיר להיכנע. מוצאם של החיילים הפרנקים בצבאו של אודו אינו ברור, אך ייתכן כי גויסו מאזורים דרומיים של אקיטן באזור מורדות נהר הגארון בו התיישבו שבטים פרנקיים לפני עשרות או מאות שנים. הניצחון האקיטני הושג באמצעות שימוש בטקטיקת תנועת מלקחיים קלאסית. לאחר שאודו נמלט הפכו המוסלמים לבטוחים בעצמם יתר על המידה, לא הקימו ביצורים חיצוניים סביב המחנה שלהם ולא קיימו סיורי התרעה. כתוצאה מכך, עלה בידו של אודו לערוך התקפת פתע כמעט מושלמת על כוח המצור, אשר התפזר כבר במהלך ההסתערות הראשונית, הפתיע יחידות שנחו וטבח בהן כשנמלטו לכיוון נרבון ללא נשק ושריון. אל-חולאני ניסה לפרוץ עם צבאו אך נלכד בשטח מישורי (שכונה "בלאט") ונפצע, אך הצליח לסגת עם שארית כוחותיו לנרבון ומת זמן קצר לאחר מכן.
תוצאות הקרב.
היסטוריונים מוסלמים (כגון אבן אל-אתיר, אל-מקרי ואל-קרטבי) מסכימים כי הקרב היה תבוסה מוסלמית מוחצת. בין החיילים ששרדו היה סגנו של אל-חולאני, עבדול רחמן אל-ע'פיקי, שהוביל את הצבא המוסלמי בקרב טור ובו נהרג. ההיסטוריונים ניפחו את מספר הלוחמים בקרב עד לכ-300,000 חיילים בצבאו של אודו (על פי אל-קרטבי) ואבידות של כ-375,000 נפגעים מצד הצבא המוסלמי לעומת 1,500 בצד הנוצרי (לפי מקורות נוצריים). אף על פי כן, יכולים מספרים אלה לתת מושג לגבי חשיבות וממדי העימות בעיני המוסלמים, שבמשך 450 השנים הבאות קיימו באל-אנדלוס טקסים לזכר ההרוגים ב"מישור הקדושים" ("בלאט אל-שוהדה"), זאת לעומת קרב טור שנחשב בעיניהם לקרב שולי.
הקרב עצר את התקדמות המוסלמים מערבה בשנים שלאחר מכן. המוסלמים רצו להימנע מקרב סדור נוסף, אך ביקשו לשמר את כיבושיהם עד לאותה נקודה וביצעו פשיטות מזרחה וצפונה, עד העיר אוטן שנכבשה בסתיו של שנת 725. אודו דוכס אקיטן, שהפך לגיבור הנוצרים בעקבות הניצחון ואף קיבל מתנות מאת האפיפיור, הבין שיריבו העיקרי אינם המוסלמים אלא הפרנקים בראשות קרל מרטל, לו היו שאיפות לכבוש את הדוכסות. כתוצאה מכך, החל אודו במשא ומתן עם מושל מחוז קטלוניה, עות'מן אבן נאיסה, וכרת עמו הסכם שלום ב-730 בהשיאו לו את ביתו. בתגובה לברית זו פלשו הפרנקים פעמיים לאקיטן ב-731, כבשו ערים ולקחו שלל רב. כאשר מרד אבן נאיסה במושל אל-אנדלוס והוצא להורג, איבד אודו את בן בריתו ונוצח על ידי עבדול רחמן אל-ע'פיקי בקרב נהר הגארון ב-732. אודו פנה שוב לעזרתו של קרל מרטל שהשיב שהברית שכרת אודו עם המוסלמים היא בגידה בנצרות, וישועתו תגיע רק אם ייכנע ויקבל את שלטונו של קרל. אודו נכנע ואקיטן הפכה לחלק מהאימפריה הפרנקית.
לקרל הייתה כעת הזדמנות להכות בצבא המוסלמי, אשר סבל מאבידות בקרב נהר הגארון ונחלש, ובקרב טור הובס אל-ע'פיקי ונהרג. הקרב הקטן יחסית שנערך בין טור לפואטייה נופח ברשומות אותה תקופה, וקרל מרטל התפרסם כמגינה של אירופה מפני התפשטות האסלאם.
על אף ניצחון הפרנקים בטור, נמשך שלטון המוסלמים בנרבון ובסביבותיה במשך 27 שנים נוספות. בריתות שכרתו המוסלמים עם התושבים הוויזיגותים המקומיים הדפו את ניסיונות הפרנקים לכבוש את האזור ורק ב-759 נכבשה נרבון על ידי בנו של קרל, פפין הגוץ.
סיכום.
מספר היסטוריונים סבורים כי הקרב בטולוז עצר את הכיבוש המוסלמי של אירופה אף יותר מהקרב הידוע שנערך מאוחר יותר בטור (10 באוקטובר 732 בין טור לפואטייה) אך יש בכך בעייתיות: גם אם היו מצליחים בכיבוש טולוז, עדיין היה על המוסלמים להביס את הפרנקים כדי לבסס את שלטונם על האזור. על אף זאת, מסכימים ההיסטוריונים כי הניצחון הנוצרי נתן לקרל מרטל פרק זמן של 11 שנים לבסס את שלטונו ולארגן טוב יותר את כוחותיו.
היסטוריונים אחרים סבורים כי התקפת המוסלמים בטור הייתה רק פשיטה, בדומה לזו שכבשה את אוטן ב-725, או למטרת חיסול נקודתית של איום צפוני על גבולה של אל-אנדלוס ולא ניסיון כיבוש רציני. באופן אירוני, בעוד שאודו ופעולותיו נשכחו, הוכתר קרל מרטל כ"מושיעה של אירופה" על ידי מלומדים וסופרים מערביים רבים.
תה צמחים
אלן פאבליקובסקי
יגאל דר
יגאל דר (וולדרסקי) (12 ביוני 1936 - 15 ביוני 1977) היה כדורסלן ישראלי ומאמן בליגה הלאומית. שיחק בתפקיד הרכז.
ביוגרפיה.
יגאל דר נולד בקיבוץ אשדות יעקב איחוד להוריו שמעון ושושנה וולדרסקי. בגיל 17 הוא שיחק בליגה הלאומית (הליגה הראשונה של אז) בהפועל מעיין ברוך. כשחקן צעיר קלע 11.1 נקודות בממוצע למשחק לצידם של מוסא דניאל ושמעון שלח. בתום העונה סיימה הקבוצה במקום הרביעי ב-1954 חזר לקיבוצו ושיחק 5 עונות נוספות בהפועל אשדות יעקב, והיה בה לשחקן מוביל (ו"מלך הסלים" של הקבוצה) ומאמן במקביל. ב-1961 עבר לשחק בהפועל חיפה למשך 8 עונות, ובחלקן שימש גם כמאמן. לאחר מכן שיחק 3 עונות בהפועל ניר דוד במהלכן שימש כמאמן-שחקן ושיתף פעולה עם גבי טייכנר, בהפועל קריית חיים כמאמן-שחקן ובהפועל מגידו. באמצע שנות השישים שימש גם כמאמן הפועל אפיקים מהליגה השנייה. ב-362 משחקים שבהם שיחק קלע 2816 נקודות.
דר היה שחקן נבחרת ישראל והשתתף ב-82 ממשחקיה. הוא השתתף עם הנבחרת ב-5 אליפויות אירופה:טורקיה (1959), יוגוסלביה (1961), פולין (1963), צרפת (1965) ובאליפות אירופה בפינלנד (1967) בה קלע 16 נקודות ב-9 משחקים ב-1966 זכה עם הנבחרת במדליית הזהב במשחקי עמי אסיה שנערכו בבנגקוק.
בשנת 1977 שימש כמאמן שחקן בהפועל רמת הכובש מליגת המשנה ונפטר מהתקף לב בגיל 41. נקבר בבית הקברות של קיבוץ אשדות יעקב איחוד. על שמו נקרא גביע המדינה לנוער בכדורסל. היה נשוי ליהלומה ואב לשלושה.
בוהמיה הדרומית (מחוז)
מחוז בוהמיה הדרומית או מחוז ייהוצ'סקי (בצ'כית: Jihočeský kraj) הוא אחד מ-13 מחוזות של הרפובליקה הצ'כית, המשתרע בעיקר על פני דרום בוהמיה ההיסטורית, ומקצתו בדרום-מערב מוראביה.
עד 2001 נקרא המחוז בודייוביצקי על שם בירתו צ'סקה בודייוביצה.
מחוזות משנה.
מחוז בוהמיה הדרומית, מחולק לשבעה מחוזות משנה (אוקרס, Okres):
ברמה הנמוכה יותר של החלוקה המנהלית של הרפובליקה הצ'כית, מצויות הקהילות (obcí), מעין מועצות אזוריות. במחוז בוהמיה הדרומית ישנן (נכון ל-2011) 623 ישויות כאלו, 54 מהן בעלות מעמד עיר.
Amar pelos dois
Amar pelos dois (בעברית: לאהוב בשביל שנינו) הוא השיר שייצג את פורטוגל באירוויזיון 2017. השיר מבוצע על ידי הזמר הפורטוגזי סלבדור סובראל. השיר, שזכה בפסטיבל השירים הפורטוגלי של אותה שנה, נכתב והולחן על ידי לואיזה סובראל , אחותו של סלבדור סובראל. בחצי גמר האירוויזיון הופיע כמספר 9 בסדר ההופעות, ובגמר הופיע כמספר 11. השיר זכה באותה שנה במקום הראשון עם 758 נקודות, והיה לזכייה הראשונה של פורטוגל אי-פעם בתחרות. 758 הנקודות שבהן זכה השיר הן המספר הרב ביותר של נקודות ששיר זכה בו בתחרות לכל אורך שנות קיומה, בשל השינוי בשיטת הניקוד שנה קודם לכן. כמו כן השיר הוא השיר הראשון שזכה בתחרות שמושר כולו בשפה שאינה אנגלית מאז 2007.
פרנק באסן
פרנק אלברט באסן (באנגלית: Frank Albert Bassen; 14 בנובמבר 1903 סנט ג'ורג', ניו ברונסוויק, קנדה - 17 בפברואר 2003) היה רופא פנימי והמטולוג אמריקאי, יהודי יליד קנדה.
קורות חיים.
באסן נולד בשנת 1903 בסנט ג'ורג', במחוז שארלוט במדינת ניו ברונסוויק, בקנדה, כאחד משבעת ילדיהם של ט. דייוויס (דוד) באסן (יליד רוז'אני, בלארוס, אז באימפריה הרוסית) ושל קרי לבית סנדלר. באסן סיים בשנת 1928 תואר שני - MD - ברפואה באוניברסיטת מקגיל. באותה שנה היגר באסן לארצות הברית דרך נקודת הגבול ונסבורו, מיין, וקיבל בהמשך את אזרחות ארצות הברית.
בשנת 1932 התיישב בניו יורק. אחרי סטאז' בן שנה בבית החולים מאונט סיני קיבל רישיון והצטרף לסגל בית החולים כמדריך. בימי מלחמת העולם השנייה בשנת 1942 גויס לשרותי הרפואה של הצבא. בשנת 1946 חזר לעבוד בבית חולים ונשאר בהתקשרות איתו עד שנת 1980.
באסן היה פעיל בארגון האחווה היהודי "זטא בטא טאו".
פרנק באסן נפטר בשנת 2003 בגיל 99. הוא השאיר בן, מייקל, ובת, דניז, וכן שלושה נכדים.
לפני מותו התגורר בבולדווין, מדינת ניו יורק.
תסמונת באסן-קורנצווייג.
בשנת 1950 יחד עם רופא העיניים אברהם ל. קורנצווייג פרסם באסן את התיאור הראשון של תסמונת אבטאליפופרוטאינמיה המשפחתית.
החולה שהיווה נשוא למחקר הייתה צעירה יהודייה בת 18, בת להורים בני דודים, שסבלה מרטיניטיס פיגמנטוזה, היסטוריה של שלשולים כרוניים, פגיעה דיפוזית של מערכת העצבים עם תמונה קלינית דומה לאטקסיית פרידריך וכדוריות אדומות בדם בעלות צורה מוזרה עם חריצים - אקאנטוציטים. גם אצל אח של החולה, נמצאו אותם השינויים בדם, התחלה של רטיניטיס פיגמנטוזה, מה שכיוון אל מקור תורשתי של המחלה.
באסן נודע גם בתרומתו לטיפול ובחקר ההמופיליות
יערה בנבנישתי
יערה בנבנישתי (נולדה ב-23 ביוני 1989) היא דוגמנית ושחקנית ישראלית.
ביוגרפיה.
בנבנישתי נולדה בירושלים, לאב צבר שמוצא משפחתו ממגורשי ספרד מבולגריה, ולאם צברית שמוצא משפחתה מניצולי שואה מהולנד ומרומניה. הוריה הם רות בנבנישתי, עובדת סוציאלית קלינית; ורמי בנבנישתי, פרופסור אמריטוס לעבודה סוציאלית וזוכה פרס א.מ.ת. לשנת 2016. היא בת הזקונים מבין ארבעה אחים. היא גדלה במישיגן שבארצות הברית מגיל 4 עד 6 וחצי עקב שליחות של הוריה. כששבו ארצה התגוררו ביישוב רעות. בילדותה הייתה מתעמלת קרקע, עד שבגיל עשר אובחנה אצלה בעיית גב גנטית והיא נאלצה לפרוש. למדה בתיכון פיזיקה ותיאטרון, והייתה בצופים.