על פי האר"י ז"ל נמנעים מנתינת צדקה בלילה כיון שהוא זמן של דינים קשים. מקור דומה אפשר למצוא בתלמוד הירושלמי מסכת שקלים: "רבי חיננא בר פפא הוה מפליג מצווה בליליא [=מחלק ומקיים מצוות צדקה בלילה]. חד זמן פגע ביה רבהון דרוחייא [=פעם אחת פגע בו 'שׂר הרוחות']. אמר לו לא כן אלפן רבי (דברים יט) לא תשיג גבול רעך" [=אמר השר לרבי חיננא: "לא כן למדנו רבי, שהרי אמרה תורה לא תסיג..."] (מכאן למדים שאין זמן צדקה בלילה).
הרבי מליובאויטש הסביר כי הגבלת האר"י היא רק עד חצות הלילה כדברי הרבי משמע גם מהנהגת האדמו"ר רבי חיים אלעזר שפירא ממונקאטש שבלילה לא נתן צדקה לפני חצות (אלא רק אחרי). לעומת זאת החיד"א פסק כי דברי האריז"ל הם גם אחר חצות הלילה.
למעשה הרבי מליובאויטש כותב באגרות קודש שמצוות צדקה אינה מצווה שהזמן גרמא וכדברי ספר החינוך, וכן בילקוט יוסף פסק שמותר לתת צדקה בלילה.
צער בעלי חיים (יהדות)
צער בעלי חיים הוא כינוי לאיסור ביהדות על התעללות בבעל חיים או פגיעה בו שלא לצורך, ואף ציווי על מניעת צער מבעל חיים. התלמוד הבבלי דן בגדריו במקומות רבים, ובמקומות מסוימים הדבר מותר.
בשפת היום יום משמש הביטוי לתיאור סבל מיותר, ובר מניעה, של בעל חיים.
צער בעלי חיים דרבנן או דאורייתא?
בעקבות התלמוד פרשנים רבים רואים בחובת פריקת מטען חמור מספר שמות: כִּי תִרְאֶה חֲמוֹר שֹׂנַאֲךָ רֹבֵץ תַּחַת מַשָּׂאוֹ וְחָדַלְתָּ מֵעֲזֹב לוֹ, עָזֹב תַּעֲזֹב עִמּוֹ () את המקור המקראי לאיסור זה. בתקופת התנאים, הייתה מחלוקת אם מקור האיסור במקרא (איסור דאורייתא) או שמקורו בפסיקה הלכתית מאוחרת יותר (איסור דרבנן). וכתבו רוב הפוסקים שהאיסור הוא איסור דאורייתא, ורק מיעוטם סוברים שמדובר באיסור דרבנן.
בתלמוד הבבלי במסכת בבא מציעא מסופר על רבי יהודה הנשיא, שלא ריחם על עגל שיועד לשחיטה, ובעקבות זאת קיבל ייסורים משמיים. ייסורים אלו חלפו רק כאשר למד לכבד את בעלי החיים וגילה רחמנות כלפי גורי חולדות ששפחתו רצתה לזרקם.
הכלל העיקרי בהלכות צער בעלי חיים הוא שכאשר ישנה התנגשות בין צורכי האדם לבעלי החיים, צורכי האדם קודמים. ואילו ציעור החיה לחינם, ללא תועלת, הוא אשר נאסר. האיסור הוא מידתי, הווי אומר, שככל שצורך האדם הוא פחוּת, והסבל הנגרם לחיה רב יותר, יהיה יותר קשה להתיר את מעשה הציעור. בנוסף, גם כאשר הותר לצער חיה בשביל צורכי האדם, יש לעשות זאת בציעור המינימלי, ובניסיון להפחית לחיה את סבלה.
הרב שלמה גאנצפריד מסכם את כלל הדבר: .
לפי הרמב"ם במורה נבוכים, ההשגחה על בע"ח היא מינית בלבד ולכן הותרה השחיטה שלהם והשימוש בהם לתועלת האדם ככל שהוא ירצה אך בהמשך מציין כי חז"ל טענו שצער בע"ח הוא מדאורייתא, .
במנחת חינוך נרשם שאם איסור צער בעלי חיים מהתורה לא בלבד שאסור לצער בעלי חיים אלא שיש חיוב להצילם מכל דבר שמצער אותם. מעשה כזה שלא בהכרח נגרם מבני האדם אך אם המצווה היא מהדרבנן מחויב האדם להימנע מצער בעלי חיי רק מידי אדם.
השולחן ערוך כותב כי האיסור הוא מהתורה וממילא יש להציל בעלי חיים מצער. גם כזה שלא הגיע מידי אדם.
על דברי השולחן ערוך נרשם בשו"ת התעוררות תשובה כי יש להציל תרנגול אחריו רודף חתול גם אם מצריך בהכאת החתול או אף בהריגתו למרות שהאחרון מבצע מעשיו מטבעו ולא דעתו.
הרד"ק על תהילים קמה, מתאר כיצד העולם פועל בצדק, ביושר וכי ה' נותן לכל אחד אוכלו, ולכן, לא לחינם החתול אוכל את העכבר, הרי מדובר במעשה צדק מידי שמים. באופן דומה, כשאריה טורף כבש תם, לעיני אדם - מדובר במעשה צדק ובעונש של ה' כלפי הכבש. הרד"ק הוסיף והסביר כי תפיסה זו העלתה מבוכה גדולה בקרב חכמים, שכן על פי פסוק זה אל לאדם להתערב במעשי העולם שכן הכל דין שמים. אי לכך, ניתן להסיק שאל לאדם להתערב במעשי שמים כך במרכבות ארגמן דחו את דברי התעוררות לתשובה ונטען כי יש לפסוק על פי חשוקי חמד הטוען כי מאחר שטבע העולם שחתול יטרוף עכבר - אין להציל את העכבר מדי החתול.
ציד ביהדות.
הרב יחזקאל לנדא כתב שאין בציד איסור 'צער בעלי חיים', אולם התנגד לצייד כספורט מטעמים שונים.
הלכות נוספות.
הרב שלמה גאנצפריד מציין מקרים נוספים בהם יש להיזהר במצוות צער בעלי חיים, כמו איסור קשירת רגליהם של בהמות ועופות, איסור הדגרת עוף על ביצים שאינם ממינו, וסיוע לסוסים במקום שקשה עליהם ההליכה כמו במעלה ההר.
לקריאה נוספת.
יעל שמש, "חמלה כלפי בעלי חיים בספרות חז"ל ובפרשנות המסורתית", ש' ורגון ואחרים (עורכים), עיוני מקרא ופרשנות ח (תשס"ח), עמ' 677–699.
בקרת אש
כורזים
כורזים הוא יישוב קדום, שעמד על תילו מתחילת המאה הראשונה לספירה ועד המאה השמינית. הוא מוזכר בתלמוד ובברית החדשה. הוא זוהה באתר ארכאולוגי שנקרא ח'רבת כראזה, כ-4 קילומטר צפונית לכפר נחום. תקופת הפריחה של העיר הייתה כנראה בסוף המאה השלישית ובתחילת הרביעית. הרמה הבזלתית שהאתר נמצא בה קרויה על שמו רמת כורזים. כיום האתר הוא גן לאומי.
שמו העברי הקדום של היישוב השתמר בשם הכפר הערבי חירבת כראזה.
אזכורים בספרות העתיקה.
כורזים נזכר בברית החדשה משום ששם, כמו בכפר נחום הסמוך, ניסה ישו להעביר את האנשים אל תורתו. כיון שדחו אותה ודבקו במסורת היהודית, קילל אותם והדברים מצויים בבשורה על פי מתי ובבשורה על-פי לוקאס.
העתיקות והגן הלאומי.
הגן מקיף את היישוב הקדום כורזים. האתר נחפר לראשונה על ידי צ'ארלס וילסון, ולאחריו ו' גרין והוריישו קיצ'נר, היינריך קוהל וקרל וטצינגר ועוד. בשנים 1980–1984 נעשתה פעולת חפירה ושיחזור על ידי רשות העתיקות ורשות הגנים הלאומיים במטרה לשמר ולשחזר את המקום ולהופכו לאתר תיירותי.
במקום נתגלו מבנים רבים והחשוב שבהם הוא בית כנסת. מלאכת שחזור נעשתה לא רק בבית הכנסת אלא בעיר כולה, רחובותיה ובתיה. כמו כן, נתגלו מקווה מצפון לבית הכנסת, בורות מים, שלושה בתי בד. ושוחזרו בתים רגילים.
בית הכנסת.
בית הכנסת זוהה לראשונה על ידי צ'ארלס וילסון בשנת 1869. השריד העיקרי מן העיר הקדומה הן חורבות בית כנסת, שבנוי כולו אבני בזלת. עיטורי האבן המדויקים מעידים על יוצריהם, שהיו אמני סיתות ממדרגה ראשונה, משום שקשיותה של הבזלת מחייבת דיוק מוחלט בעבודה ושגיאה שנעשתה, אין אפשרות לתקנה. בית הכנסת הזה, הבנוי מאבני המקום הייחודיות, מתבלט לעומת זה של כפר נחום, הבנוי אבן לבנה שאינה מצויה באזור.
בית הכנסת הוקם כנראה במאה הראשונה או השנייה לספירה, ועמד על תילו עד המאה השביעית לספירה. בית הכנסת היה במרכזה של העיר והיה בנוי בזלת לרבות הרצפה. בבית הכנסת היה אולם תפילה מרכזי שניצב על 12 עמודים מרכזיים, שנועדו להחזיק את הגג. לאורך שלושת הקירות הושמו ספסלים מדורגים. אחד הפריטים המעניינים והייחודיים הוא כיסא משה המופיע בברית החדשה וכן בפסיקתא דרב כהנא. על הכיסא נחקקה כתובת ארמית שתרגומה: . יודן בן ישמעאל היה אמורא ארץ-ישראלי בדור השלישי לאמוראים.
עמוד אבן שמזכיר עמוד שליח ציבור של ימינו, ששימש את החזן או את הרב בדרשותיו. ובו מקום להניח ספר כאשר משני צדיו טבעות מסותתות, כנראה להניח בהם את הידיים של החזן או הדורש. הארכאולוג מרדכי אביעם סובר שהוא שימש כמקום ישיבה לנכבד הקהילה.
פתח בית הכנסת כמנהג בתי כנסת באותה תקופה פונה לדרום לכיוון ירושלים. עוד פריט מעניין היא אבן מסותת עם דמותה של מדוזה מהמיתולוגיה היוונית שנמצאה במקום. דבר המעיד על הפתיחות הרבה של תושבי המקום שהעזו לשלב אלמנטים אליליים בבית הכנסת שלהם. נמצאו עיטורים נוספים כמו דמויות עם אשכולות ענבים.
בבית הכנסת וסביבותיו נמצאו מטבעות רבות. בקבוצה הראשונה נמצאו מטמון מטבעות ובו כ-400 מטבעות רובן קונסטנטיניות, מראשית המאה הרביעית לספירה. בקבוצה השנייה נמצאו כ-1500 מטבעות בין המאה הרביעית ועד תחילת המאה השביעית לספירה.
בית הבד הצפוני.
במקום היה קיים בית בד לייצור שמן זית: מפרכת עם אבני שכב (אבן ים) ורכב לריסוק הזיתים. ושני מכבשים לכבישת הזיתים כדי להפיק שמן. בשלב הראשון אבן הרכב היה מסובב בעזרת בהמה או בני אדם ושובר את הזיתים. בשלב השני הזיתים המעוכים היו מועברים למכבש ולאחר הפעלת לחץ, השמן שהיה נעצר היה נוזל לסדק העגול שבבסיס המכבש ומשם היה נשפך לאגן חצוב בסלע למרגלות המכבש. בניגוד לגתות שהיו מחוץ לעיר, בתי הבד היו בתוך העיר, מכיוון שהיה אפשר להוביל את הזיתים אל העיר מבלי שיתקלקלו, בניגוד לענבים שהיה צריך לדורכם בסמוך למקום הבציר שלהם. מכיוון שמשטח המכבשים גדול מבתקופה הביזנטית, יש בכך ראיה כי הם מהתקופה הרומאית המאוחרת, במאות השנייה והשלישית לספירה.
בשנת 2019 התגלתה בחפירות בגן הלאומי כורזים, גת בגודל של כ-16 מ"ר, מעוטרת ברצפת פסיפס, אשר מתוארכת לתקופת התלמוד. הגת שימשה לדריכת ענבים ליין והיא התגלתה כשצוות שימור שעבד בגן הלאומי חשף במקרה את קצה משטח הפסיפס שלה.
ממד&quot;ס
צי יפן האימפריאלי
יחידה 180
הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית
הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית (ברוסית: Вооружённые Силы Российской Федерации) הם צבאה של הפדרציה הרוסית. הכוחות המזוינים של רוסיה הם הכוחות המזוינים הגדולים ביותר באירופה. ראש המטה הכללי הרוסי הוא היועץ הצבאי הבכיר של נשיא רוסיה, שהוא המפקד העליון.