אינפיניטי J30 (ביפנית: インフィニティ・J, באנגלית: Infiniti J30) היא מכונית סלון מתוצרת חטיבת הרכב אינפיניטי (באנגלית: Infiniti), חטיבה של יצרנית הרכב ניסאן (Nissan Motor Company Ltd) היפנית אשר יוצרה בין השנים 1992 – 1997 ביפן.
רחוב ההסתדרות
מרי פרייזר טייטלר
מרי פרייזר טייטלר (באנגלית: Mary Fraser Tytler; שם נישואים: מרי סיטון ווטס, Mary Seton Watts; 25 בנובמבר 1849 – 6 בספטמבר 1938) הייתה אמנית, מעצבת סימבוליסטית ורפורמטורית חברתית בריטית, ילידת הודו.
ביוגרפיה.
מרי פרייזר טייטלר, נולדה בהודו. היא בתם של צ'ארלס אדוארד פרייזר טייטלר ואלדורי, שעבדה בחברת הודו המזרחית הבריטית. חלק גדול מילדותה בילתה בסקוטלנד, שם גידלו אותה סבה וסבתה, והתיישבה באנגליה בשנות השישים של המאה ה-19.
בתחילת 1870 למדה אמנות בדרזדן לפני שנרשמה לבית הספר לאמנות דרום קנזינגטון בהמשך אותה שנה. במהלך 1872 ו-1873 טייטלר למדה פיסול בבית הספר סלייד לאמנות . תחילה התפרסמה כציירת פורטרטים, והייתה קשורה לג'וליה מרגרט קמרון ולקהילת האמנים שסביבה.
בסלייד פגשה את הצייר ג'ורג' פרדריק ווטס, ובגיל 36 (הוא היה בן 69), הפכה לאשתו השנייה ב־20 בנובמבר 1886 באפסום, סורי.
ווטס הייתה נשיאת האיגוד הלאומי של החברה לזכויות נשים וכינסה לפחות ישיבת זכות נשים אחת בקומפטון, סורי.
מרי ווטס נפטרה בביתה, בקומפטון ב־6 בספטמבר 1938.
יצירתה.
לאחר נישואיה עבדה מרי ווטס בתבליטים, בסגנון אר נובו, בעיצוב כלי חרס, וטקסטיל. היא הקימה את הגילדה לאומנויות של קומפטון, סורי. היא עיצבה, בנתה ותיחזקה את קפלת ווטס בקומפטון (1895–1904) ובנתה ותיחזקה את גלריית ווטס (1903–1904) לשמירה על עבודות של בעלה.
מרי ווטס הציגה את עבודותיה בבניין האישה בתערוכה הקולומביאנית העולמית בשנת 1893 בשיקגו, אילינוי.
מרי ווטס הייתה חלוצה בסגנון הקלטי של חברת "ליברטי", כאשר חלק ניכר מהעיצוב לשטיחים, עבודות מתכת וטקסטיל עבורם התבססו על העיצובים הקודמים שלה בקפלת ווטס.
אחרי מות בעלה הצייר, כתבה מרי ווטס על השימוש בסמלים בקפלת בית הקברות ווטס, והשלימה ביוגרפיה בת שלושה כרכים על בעלה, Annals of an Artist's Life (1912).
פעילות חברתית.
מרי ווטס, באמצעות איגוד האומנויות והמלאכות הביתיות (HAIA), פעלה ליצירת תעסוקה לקהילות כפריות באמצעות שימור מלאכת יד. במהלך השלמת הקפלה של ווטס, הכשירה מרי ווטס עובדים במודלים של חימר, יוזמה שהובילה בסופו של דבר להקמתה של גילדת הקדרים של קומפטון בשנת 1899.
היא האמינה ברעיון שכל אחד יכול לייצר דברים יפים ושכולם צריכים להיות בעלי כישורים שיוכלו לבטא את עצמם באופן יצירתי.
היא תמכה בתחיית הסגנון הקלטי, הביטוי האמנותי העתיק בסקוטלנד ואירלנד. בשנת 1899 היא התבקשה לעצב שטיחים בסגנון זה עבור חברת השטיחים אלכסנדר מורטון ושות' מדרבל, הייצרנית העיקרית של בדים לריהוט.
בשיתוף עם מועצת המחוזות באירלנד, הוקמו סדנאות כדי להעסיק נשים מקומיות שלא הייתה להם הזדמנות אחרת לפרנסה.
קפלת ווטס.
כאשר הקימה מועצת הכפר קומפטון בית קברות חדש, הציעה האמנית תושבת המקום, אשתו של הצייר והפסל מהתקופה הוויקטוריאנית ג'ורג' פרדריק ווטס, לעצב ולבנות קפלת חדשה. שני האמנים הקימו בית, במרחק כמה מאות מטרים מבית הקברות, המשמש היום חלק מגלריית ווטס.
מרי טייטלר הייתה תומכת של האיגוד לאומנויות ומלאכה בייתית, שהקים הברון בראונלו בשנת 1885 כדי לעודד עבודות יד בקרב המעמדות הנמוכים. והקפלה הייתה תרומתם של הזוג לתעסוקה לשיפור חברתי באמצעות יצירת אמנות.
קבוצה של חובבים מקומיים, שרבים מהם המשיכו אחר כך עם מרי פרייזר-טייטלר להקים את הגילדה לאומנויות של קומפטון, הקימה את הקפלה בשנים 1896 - 1898. כמעט כל תושבי הכפר היה מעורבים.
תוכנית המבנה היא מעגלית במהותה. מבחוץ הבניין נראה כקפלה רומנטית. תושבי הכפר המקומיים הוזמנו לקשט את הקפלה בהדרכתה של מרי, והתוצאה הייתה עיצוב פנים הממזג בין השפעות ארט נובו והשפעות קלטיות, בשילוב עם הסגנון המקורי של מרי.
לבני הזוג ווטס מצבות זיכרון ב"קלוייסטר" כמה מטרים מהקפלה.
ג'וקסטראפ
אינפיניטי Q40
אינפיניטי Q40 (ביפנית: インフィニティ・Q40, באנגלית: Infiniti Q40) היא מכונית סלון קומפקטית מתוצרת חטיבת הרכב אינפיניטי (באנגלית: Infiniti), חטיבה של יצרנית הרכב ניסאן (Nissan Motor Company Ltd) היפנית אשר יוצרה בין השנים 2014 – 2015 ביפן.
אשתי המועדפת
אשתי המועדפת (באנגלית: My Favorite Wife) הוא סרט קומדיה מטורפת אמריקאי משנת 1940 בבימויו של גרסון קאנין, עם קרי גרנט ואיירין דאן בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי לאו מקארי וסם ובלה ספיבק לפי סיפור של הזוג ספיבק בהשראת הפואמה "חנוך ארדן" של אלפרד טניסון. כמחווה קראו היוצרים לגיבור הסרט בשם ארדן.
מקארי ביים את קרי גרנט ואיירין דאן בסרט "האמת האיומה" (1937).
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר על הסיפור הטוב ביותר, פרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר ופרס אוסקר לעיצוב ההפקה הטוב ביותר.
תקציר העלילה.
ניק ארדן (קרי גרנט) הוא עורך דין מטופל בבן ובת שאשתו אלן (איירין דאן) נעלמה באוקיינוס השקט לפני שבע שנים. לפי החוק הוא יכול לשאת אשה לאחר שבע שנים בהוראת שופט. הוא מגיע עם ביאנקה (גייל פטריק) כדי לקבל את אישור של השופט (גרנוויל בייטס) לנישואים. השופט מעיין במסמכים קובע כי אשתו מוכרזת כמתה מבחינה חוקית ומאשר את נישואיו.
הוא לוקח את אשתו לירח דבש ביוסמיטי. באותו יום מגיעה אלן לאחר שנחלצה מהאי הבודד בו חיה שבע שנים. הילדים לא מכירים אותה אבל חמותה (אן שומייקר) כן ובעצתה היא טסה ליוסמיטי ופוגשת בניק הנדהם.
ניק משתדל לא לגלות בינתיים את הסוד לביאנקה. הוא נעלם ומתנהג מוזר וזה הורס לביאנקה את ירח הדבש והם חוזרים הביתה שם נמצאת גם אלן שמוצגת לביאנקה כ"ידידת המשפחה".
בינתיים מתברר לניק שאלן חיה על האי עם אדם בשם סטיבן ברקט (רנדולף סקוט). הוא מאתר אותו ומגלה אדם חסון ויפה שאומר לו שעל האי הוא קרא לה "חווה" והיא קראה לו "אדם".
בינתיים ניק מתנהג מוזר לדעתה של ביאנקה והיא מזמינה לו פסיכיאטר (פדרו דה קורדובה) שמאבחן בעיה נפשית.
ניק נעצר באשמת ביגמיה והוא, ביאנקה, אלן וברקט מובאים לפני אותו שופט שאישר את הנישואים השניים וכעת הוא מבטל אותם.
ברקט מפציר באלן להתחתן איתו ולחזור לאי בו היו אבל היא קשורה לילדים ולאחר התלבטויות היא מגלה להם שהיא אמם ומתפייסת עם ניק.
קורט בונדי
קורט ורנר בונדי (בגרמנית: Curt Werner Bondy; 3 באפריל 1894, המבורג – 17 בינואר 1972) היה פסיכולוג ומחנך יהודי גרמני, מראשי יהדות גרמניה בשנות ה-30 ובין יוזמי הקמתן של חוות הכשרה לנוער יהודי גרמני, על מנת לסייע להם בהכשרה מקצועית לשם הגירה אל מחוץ לגרמניה הנאצית.
קורות חייו.
בונדי החל ללמוד רפואה בשנת 1914. בגלל פרוץ מלחמת העולם הראשונה, נאלץ להפסיק את לימודיו והשתתף במלחמת העולם הראשונה כחובש. לאחר מכן למד פסיכולוגיה בהמבורג וקיבל דוקטורט בשנת 1921 בנושא "תנועת הנוער הפרולטרית בגרמניה". הוא היה מייסד שותף של ארגון הסטודנטים הסוציאליסטי בהמבורג. וכבר במהלך לימודיו היה מעורב בחינוך חברתי, בין היתר בניסיון לרפורמה במערכת הכלא לנוער. בשנים 1923–1925 היה בונדי עוזר מתנדב במכון הפדגוגי באוניברסיטת גטינגן. הוא השלים את הפוסט-דוקטורט שלו בהמבורג בשנת 1925 על בעיות פדגוגיות במערכות כלא לנוער ועל פסיכולוגיה חברתית ולימד כעוזר פרופסור עד 1930. משנת 1930 היה פרופסור לחינוך חברתי בגטינגן ובמקביל ניהל בית כלא לנוער באייזנך עד שעזב את עבודתו ב-25 באפריל 1933. הוא נחשב בין מחדשיה של מערכת החינוך לרווחה ופדגוגיה של בית הסוהר.
בשנת 1933 סולק מתפקידיו אלו עקב המדיניות הנאצית של סילוק היהודים ממשרותיהם, ועבד עם מרטין בובר בארגון הסיוע היהודי בפרנקפורט. בשנת 1936 מונה לראש מרכז ההדרכה גרוס ברזן בשלזיה על ידי הנציגות הארצית של יהודי גרמניה – מרכז שפעל למרות עוינות מצד החוגים הציוניים.
לאחר ליל הבדולח בשנת 1938 גורש בונדי ופעילי הכשרה אחרים למחנה הריכוז בוכנוואלד, ממנו שוחררו רובם בדצמבר תמורת הבטחה שיהגרו. בונדי שהה באנגליה והולנד. בשנת 1939 היגר לארצות הברית, שם היה מעורב בהקמת חוות הייד פארק במדינת וירג'יניה בניסיון להמשיך את גרוס ברזן, ולימד בקולג' ויליאם ומרי .
משנת 1949 היה פרופסור לפסיכולוגיה באוניברסיטת המבורג ועמד בראש המכון לפסיכולוגיה עד פרישתו בשנת 1959.
תרומתו המקצועית והתאורטית.
בונדי תרם תרומה משמעותית לתקנון (סטנדרדיזציה) בינלאומית בתחומי פסיכולוגיה חברתית ומתודולוגיה פסיכולוגית. תחת הנהגתו של בונדי התקיימו מבחני האינטליגנציה הראשונים למבוגרים וילדים גרמניים סטנדרטיים. הידוע ביותר הוא מבחן המבורג-וקסלר למבוגרים. בונדי יזם קורס "פדגוגיה חברתית" באוניברסיטת המבורג, פיתח חיבור בין הכשרה אקדמית ומעשית במרכז לייעוץ חינוכי שיצר, והשפיע על התפתחות הפסיכולוגיה הקלינית.
אורי זכי
אורי צבי זכי (נולד ב-12 באוקטובר 1974) הוא פעיל פוליטי ישראלי, מייסד "החזית להגנת הדמוקרטיה", יושב ראש הנהלת מרצ ויושב ראש מרכז הרצל.
ביוגרפיה.
נולד וגדל בחיפה. אביו, פרופ' משה זכי, הוא פסיכולוג, מומחה לפסיכולוגיה משפטית, נכדה של הזמרת המצריה סועאד זכי. אימו, בתיה, היא עובדת סוציאלית, בת למשפחה ניצולת השואה. בוגר תיכון עירוני ג' בנווה שאנן, בעל תואר ראשון במשפטים מהאוניברסיטה העברית בירושלים, ותואר שני במשפט וזכויות אדם מהמכללה למינהל. אחותו היחידה, איריס זכי, היא יוצרת סרטים תיעודיים.
פעילות ציבורית ופוליטית.