ואליס ופוטונה או בשמם הרשמי טריטוריית איי ואליס ופוטונה (בצרפתית: Territoire des îles Wallis et Futuna) היא קבוצה של שלושה איים טרופיים געשיים: האי ואליס (המכונה גם אובאה), האי פוטונה, והאי אלופי. איים אלה ממוקמים באוקיינוס השקט בין פיג'י לסמואה.
האיים מהווים קולקטיב מעבר לים של צרפת מאז שנת 2003. בין השנים 1961–2003 היו האיים טריטוריה מעבר לים.
היסטוריה.
אף שהאיים התגלו על ידי מגלים הולנדיים ובריטיים (האי ואליס קרוי על שם המגלה סמיואל ואליס) במאה ה-17, היו הצרפתים האירופאים הראשונים שיישבו את האיים, עם הגעתם של מיסיונרים צרפתיים לאיים בשנת 1837. מיסיונרים אלה המירו את דתם של התושבים המקומיים לנצרות הקתולית.
ב-5 באפריל ביקשו המתיישבים הצרפתיים את הגנתה של צרפת בשל מרד של המקומיים, וב-5 באפריל 1887 מלכת האי אובאה (האי ואליס) חתמה על חוזה הקובע שבאי יהיה פרוטקטורט צרפתי. מלכי סיגאבה ואלו באיים פוטונה ואלופי בהתאמה חתמו אף הם על ההסכם ב-16 בפברואר 1888, והאיים הפכו חלק מהמושבה הצרפתית קלדוניה החדשה.
בשנת 1917 סופחו האיים לצרפת. בשנת 1959 הצביעו תושבי האי בעד הפיכתם לטריטוריה צרפתית. הצבעה זו נכנסה לתוקף בשנת 1961.
ממשל.
הטריטוריה מחולקת לשלושה אזורים מסורתיים של שבטים (royaumes coutumiers) - האי אובאה - כיום ואליס, סיגאבה (חלקו המערבי של האי פוטונה), ואלו (חלקו המזרחי של האי פוטונה והאי אלופי). אובאה מחולקת לשלושה מחוזות: האנאקה, היהיפו ומואה (ואליס).
בירת האיים היא מאטה אוטו שבאי ואליס.
בשנת 1961 קיבלו תושבי האי את חוקת צרפת במשאל עם, ומאז סטטוס האיים הוא טריטוריה מעבר לים. באיים פועלת מערכת המשפט הצרפתית.
נשיא הטריטוריה ואספת הטריטוריה נבחרים על ידי התושבים. צרפת מיוצגת באיים על ידי המנהלן ז'ון-פרנסיס טרפל (Jean-Francis Treffel) אשר מונה לתפקידו בפברואר 2017. בראש האספה הטריטוריאלית עומד דוד ורז'ה (David Vergé) (מאז אפריל 2017).
מועצת הטריטוריה מורכבת משלושת מלכי השבטים, ומשלושה חברים הממונים על ידי המנהלן על פי עצת האספה המחוקקת של הטריטוריה.
האספה המחוקקת כוללת 20 חברים הנבחרים לתקופה של חמש שנים. ואליס ופוטונה שולחים נציג אחד לסנאט הצרפתי ונציג אחד לאספה הלאומית של צרפת.
במאטא אוטו ישנו בית משפט אזרחי המפעיל את המשפט הצרפתי כערכאה ראשונה, אולם מלכי השבטים מפעילים בתי משפט מנהגיים במשפטים אזרחיים. בית המשפט לערעורים מצוי בנומאה שבקלדוניה החדשה.
גאוגרפיה.
איי ואליס ופוטונה ממוקמים בין הוואי לניו זילנד.
הטריטוריה כוללת את האי ואליס, שבו עיקר האוכלוסייה, האי פוטונה והאי אלופי, שכיום אינו מיושב. בעבר האי אלופי היה מיושב, אולם כל תושביו נאכלו על ידי תושבי האי פוטונה הקניבלים במהלך מתקפה אחת שערכו תושבי פוטונה בסוף המאה ה-19. כמו כן הטריטוריה מורכבת מ-20 איונים בלתי מיושבים. השטח הכולל של הטריטוריה הוא 274 קמ"ר, ואורך קו החוף שלה: 129 ק"מ.
הנקודה הגבוהה ביותר באיים היא ההר סינגאבי (באי פוטונה) שגובהו 524 מטרים. האגם לאלולאלו הנמצא באי ואליס עמוק במיוחד עם עומק של כ-80 מ'.
האקלים באי חם וגשום בין נובמבר לאפריל, וקריר ויבש בין מאי לאוקטובר. יורדים באיים בין 2,500 ל-3,000 מילימטרים של גשם מדי שנה.
הלחות הממוצעת היא 80%, והטמפרטורה הממוצעת: 26.6°C.
רק 5% מקרקעות האי ניתנות לעיבוד חקלאי. מרבית שטחי היערות של האי בוראו על מנת ליצור אדמות חקלאיות. בשל כריתת היערות התגבר הסחף באיים.
באי אלופי אין כיום יישובים בשל מחסור במקורות מים מתוקים באי.
כלכלה.
עיקר כלכלת האיים המסורתית מבוססת על החקלאות, ו-80% מתושבי האיים מתפרנסים מחקלאות (בעיקר גידול קוקוס, ירקות וגידול חזירים) ודייג. כ-4% מהתושבים מועסקים על ידי השלטון המקומי.
חלק מהכנסות האיים מקורם בהרשאות שניתנות ליפן וקוריאה הדרומית לדוג בשטחי האיים.
התל"ג (נכון לשנת 1995) היה 28.7 מיליון דולרים - תל"ג לנפש של $2,000. הכנסות המדינה הם כ-20 מיליון דולר, לעומת הוצאות של 17 מיליון דולרים.
עיקר הייצוא מהאיים הוא ייצוא של קופרה, מלאכת יד, מוצרים חקלאיים כגון פרי הלחם, בטטות, שורשי טארו. האיים מייבאים מוצרים בשווי של 13.5 מיליון דולרים בשנה, בעיקר מצרפת, אוסטרליה וניו זילנד.
המטבע בו נעשה שימוש במדינה הוא פרנק CFP, שלו שער חליפין קבוע מול האירו - 1,000 פרנקים הם 8.38 אירו.
אוכלוסין.
נכון לשנת 2003 התגוררו באיים 14,944 תושבים (מהם 67.4% באי ואליס, 32.6% באי פוטונה). מרבית התושבים הם ממוצא פולינזי. היתרה ממוצא צרפתי.
מרבית תושבי האיים נוצרים קתוליים.
התושבים מדברים הן צרפתית (ל-90% מהאוכלוסייה כשפה שנייה) והן ואליסיאנית או פוטואנית - שפות פולינזיות מקומיות.
רק כמחצית מהתושבים יודעי קרוא וכתוב.
תרבות.
תרבות האיים ואליס ופוטונה היא תרבות פולינזית. ידועה בעיר מוזיקת איי ואליס ופוטונה הנחשבת בעלת מסורת עשירה במיוחד.
מקורו של ריקוד הקאילאו, שנחשב לרוב כריקוד מלחמה מטונגה באיי ואליס ופוטונה.
תחבורה.
באי ואליס כ-100 ק"מ של כבישים, מהם 16 ק"מ סלולים. באי פוטונה 20 ק"מ של כבישים, שכולם בלתי סלולים.
לטריטוריה שני נמלים - נמל ליבה באי פוטונה, ונמל מאטא אוטו בוואליס. צי הסוחר של האיים כולל שלוש ספינות המסוגלות לשאת 92,060 טונות סחורה, וכן שתי ספינות נוסעים ומכלית נפט.
באיים שני שדות תעופה, באחד מסלול נחיתה סלול שאורכו 2,000 מטרים ובשני מסלול בלתי סלול שאורכו 1,000 מטרים. הטיסות המסחריות היחידות המגיעות לאיים יוצאות מקלדוניה החדשה.
תקשורת.
סיומת האינטרנט של האיים היא WF. נכון לשנת 1994 באיים 1,125 קווי טלפון.
כמו כן באיים תחנת רדיו AM אחת, ושתי תחנות טלוויזיה.
שריף טירספול
מועדון כדורגל שריף טירספול (ברומנית: Sheriff Tiraspol) הוא מועדון כדורגל מולדובי, המייצג את העיר טירספול, בירת טרנסניסטריה, מדינה לא מוכרת בשטח מולדובה. הוא נוסד בשנת 1997 בשם טירס טירספול (Tiras Tiraspol) ומותגה מחדש בשנה שלאחר מכן כ'שריף' והתבססה במהירות בכדורגל המולדובי. המועדון זכה פעמיים בגביע אלופות חבר המדינות, טורניר הכדורגל החשוב ביותר בקרב מדינות ברית המועצות לשעבר, אף שחשיבותו פחתה מאז 2012 וזהו אחד ממועדוני הכדורגל המעוטרים ביותר במולדובה. ידוע בכינוי "הצרעות".
"הצרעות" רשמה את הופעת הבכורה שלה בליגת העל המולדבית בעונת 1998/99, כשזכתה גם בגביע הראשון שלה, גביע מולדובה. מאז הם צברו 20 תוארי אליפות, אחד עשר גביעים ושבעה סופרקאפ — כולם מהווים שיאי זכייה. בזירה האירופית, שריף הגיע לשלב הבתים ב ארבע פעמים והיא הקבוצה המולדובית הראשונה שהגיעה לשלב הבתים בליגת האלופות בעונת 2021/2022. היא גם הקבוצה המולדובית הראשונה אי פעם שניצחה את ריאל מדריד.
המועדון נקרא על שם נותנת החסות הראשית שלו, שריף, קונגלומרט המפעיל תעשיות שונות בטרנסניסטריה. משחקי הבית משוחקים במדי צהוב ושחור באצטדיון שריף, שאליו עבר המועדון בשנת 2002 ומכיל 12,746 מושבים.
הקבוצה נקראת לעיתים גם בקצרה אף סי שריף. יש להבדיל בינה לבין אף סי טירספול שהייתה קבוצה אחרת ויריבתה.
היסטוריה.
המועדון הוקם במקור בשנת 1996 והתמודד בליגה השלישית במולדובה בשם טירס טירספול. ב-4 באפריל 1997, ויקטור גושאן, בכיר בשירותי הביטחון המקומיים שהיה לנותן חסות מרכזי, לקח חסות על המועדון שהפך לשריף ​​טירספול, על שם חברת "שריף", שבבעלותו.
שריף הצליחה להעפיל לליגה השנייה במולדובה ותחת אחמד אלסקרוב כמאמן, עלתה הקבוצה לליגה העליונה במולדובה. המועדון זכה בתואר הגדול הראשון שלו עם גביע מולדובה 1999. התואר הראשון של שריף בליגה הגיע בעונת 2000/01, שכללה גם את הזכייה השנייה בגביע המולדובי כאשר ניצחה את ניסטרו אוטאצ'י בפנדלים לאחר משחק ללא שערים. ניצחון הליגה היה הראשון מתוך רצף של עשרה תוארי אליפות רצופים עד 2010, כולל דאבל בשנים 2002, 2006 ו־2008 עד 2010. שריף זכתה בכל תוארי הסופר קאפ המולדובי בשנים 2004 עד 2010. שריף לא הצליחה לזכות בתואר 11 ברציפות על ידי דאצ'יה קישינב בעונת 2010/11, אך זכתה בעונה שלאחר מכן. בעונת 2014/15 שוב איבדה שריף את האליפות וסיימה שלישית למרות הפרש שערים גבוה יותר בין המועדונים.
הקבוצה זכתה בגביע חבר המדינות בשנים 2003 ו־2009 והפכה לקבוצה הראשונה ממולדובה שזוכה בתואר בינלאומי. שריף היה המועדון הראשון במולדובה שהחתים שחקנים מברזיל ואפריקה.
הקבוצה העפילה לראשונה בתולדותיה למפעלים האירופיים בעונת , לגביע אופ"א, אז הפסידה כבר בסיבוב המוקדמות לקבוצת סיגמה אולמוץ הצ'כית. גם בעונה שלאחר מכן נכשלה בקבוצה בשלב המוקדמות, כאשר הפסידה לקבוצת אולימפיה לובליאנה מסלובניה.
בעונת הקבוצה שיחקה לראשונה בתולדותיה במוקדמות ליגת האלופות, אז עברה בסיבוב המוקדמות הראשון את קבוצת ארקאס אררט מארמניה אך הפסידה בסיבוב המוקדם השני לקבוצת אנדרלכט הבלגית. גם בעונה שלאחר מכן התמודדה הקבוצה בשלב המוקדמות, וגברה בסיבוב המוקדם הראשון על קבוצת ז'ניס אסטנה מקזחסטן אך הודחה בסיבוב המוקדם השני על ידי קבוצת גראצר א.ק. מאוסטריה.