בשנת 2010 שיחק בקומדיית המצבים "כאן גרים בכיף", בערוץ 10.
בשנת 2011 החל להנחות יחד עם ישראל אהרוני את תוכנית הבישול "ישראל מבשלת". כמו כן, לואל השתתף במספר קמפיינים פרסומיים, בהם לרשות הלאומית למלחמה בסמים, המשביר לצרכן והפניקס חברה לביטוח.
ב-2012 השתתף בתפקיד אורח בסדרה "יומני החופש הגדול" ובסדרה "החממה" בתפקיד מורדי רוזן ראש הממשלה. ב-2014 גילם את בן זיידמן, בן זוגה של חן, בסדרה "עממיות". באוגוסט עלתה הסדרה "השוטר הטוב" שם מגלם את תפקידו של יעקב "רבי" השוטר והמפקד של דני, אותו משחק יובל סמו. ב-2015 שיחק לואל בסדרה "תמר הבלשית וקפטן יום שלישי", ובסדרת הרשת "קינגים", שם מגלם איש קבע שבוגד באשתו. כמו כן משחק בסדרה "אלישע", המשודרת בערוץ הילדים, בתפקיד עורך הדין זכאי "הגדול" שרוצה למנוע מאלישע (יובל סמו) לסיים כיתה ו' ולזכות בירושה.
ב-2018 השתתף לואל בכמה פרקים של "גב האומה". באותה שנה השתתף בקומדיית המצבים "טרנינג" בדמות בשם דרוש בנוסף השתתף בסדרה "בית הכלבים" באותה שנה בדמות בשם יאיר.
ב-2019 השתתף בכמה פרקים בסדרה "כפולה" בתור שוטר. באותה שנה שיחק בעונה השלישית של הסדרה "השוטר הטוב" ויצא לאקרנים הסרט "פיניטה לה קומדיה" בהשתתפותו. באותה שנה שיחק גם בתור שחקן אורח בעונה הרביעית בסדרה הקומית "סברי מרנן (סדרת טלוויזיה)", בשם פלג חבר של שני מהעבודה שלה, ומאז שיחק בעוד כמה פרקים.
ב-2020 השתתף בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה הסאטירית "שב"ס", המשודרת בכאן 11.
לקראת הבחירות לכנסת ה-22 השתתף בקמפיין של "המרכז להעצמת האזרח" שקרא לפוליטיקאים להציג עמדות בהירות לציבור.
לואל שימש כפרזנטור של ביטוח "הפניקס".
משמש כסגן יושבת ראש ארגון שח"ם.
חיים אישיים.
לואל בזוגיות עם דרורית זרמון (אמה של דנה זרמון), ארט דירקטורית ופרסומאית, ולהם בת משותפת.
משוואת קלאוזיוס-קלפרון
משוואת קלאוזיוס-קלפרון (Clausius-Clapeyron, על שם רודולף קלאוזיוס ואמיל קלפרון) בתרמודינמיקה, היא משוואה המתארת את הקשר בין הלחץ והטמפרטורה במעבר בין שני מצבי צבירה של החומר.
נהוג לתאר את מצבי הצבירה של החומר בדיאגרמת פאזות T-P. זהו תרשים דו-ממדי שבו ציר x מתאר את הטמפרטורה T וציר y – את הלחץ P: העקומות בתרשים מפרידות בין אזורים שמתארים מצבי הצבירה שונים של החומר: גז, נוזל ומוצק. בתנאי טמפרטורה ולחץ שנמצאים על העקומות החומר יכול להימצא בשיווי משקל בין שתי הפאזות - חלק מהחומר יהיה בפאזה אחת והשאר בפאזה האחרת. משוואת קלאוזיוס-קלפרון מאפשרת לחשב את העקומות האלה, הנקראות עקומות דו־קיום או קווי דו־קיום.
משוואת קלאוזיוס-קלפרון לקווי הדו-קיום היא:
כאשר formula_2 הוא השיפוע (נגזרת) של עקומת הדו-קיום, formula_3 הוא החום הכמוס (פר חלקיק), formula_4 היא הטמפרטורה ו-formula_5 הוא השינוי בנפח (פר חלקיק) בעת שינוי הפאזה.
הסקת המשוואה.
נניח שתי פאזות, שנסמן ב־A ו־B, שנמצאות במגע תרמי ושיווי משקל אחת עם השנייה. בתנאים האלו, הפוטנציאלים הכימיים של שתי הפאזות, מקיימים את הקשר formula_6. מאחר שתנאי זה מתקיים בכל נקודה על עקומת הדו-קיום, תזוזה על גבי העקומה תשמור את היחס. בניסוח מתמטי, זה אומר שבתזוזה קטנה על העקומה, formula_7.
אחד מקשרי גיבס-דוהם הוא
כאשר s ו־v הם האנטרופיה פר חלקיק והנפח פר חלקיק, בהתאמה.
מהצבה במשוואה הקודמת, מתקבל הקשר:
ולאחר סידור מחדש, הקשר מקבל את הצורה
בתהליך הפיך, השינוי בחום δQ נתון על ידי δQ=T dS ולכן החום שהושקע בשינוי מצב הצבירה הוא
וזו בדיוק ההגדרה של חום כמוס, שאותו מקובל לסמן באות formula_12. הצבה של ההגדרה בקשר שקיבלנו, יחד עם הסימון formula_13, נותנים
שהיא משוואת קלאוזיוס-קלפרון.
הפיתוח המקורי של קלפרון.
הפיתוח שהובא מקודם מבוסס על המושג של פוטנציאל כימי, אשר הוגדר כמה עשורים מאוחר יותר בהשוואה לגזירה המקורית של המשוואה בידי קלפרון. טיעונו המקורי של קלפרון מתבסס על ניסוי מחשבתי המערב מעגל קרנו שבו החומר המבצע את העבודה הוא אדים רווים, כלומר חומר שהלחץ והטמפרטורה שלו מצויים על עקומת הדו-קיום בין הפאזה הנוזלית והפאזה הגזית.
נניח שבמיכל מצויות פאזה נוזלית ופאזה גזית של חומר מסוים (עצם הקיום של שתי הפאזות במקביל זו לזו מלמד שהחומר מצוי על עקומת הדו-קיום), כשבוכנה ניידת שעליה מופעל לחץ formula_15 אוטמת את המיכל מלמעלה. כעת נסתכל על ארבעה שלבים של מעגל תרמודינמי, הממומשים באמצעות הכנסת חום formula_16 למערכת, הסרת משקולת זעירה שתורמת לחץ formula_17 לבוכנה, שאיבת חום formula_18 והוספת משקולת שתורמת לחץ formula_17 לבוכנה. מכיוון שבמעבר פאזה חום הנכנס למערכת אינו תורם להעלאת הטמפרטורה אלא רק מגדיל את כמות החומר המצוי בפאזה הגזית, כל אחד מהשלבים במעגל הכורכים בהכנסת או הוצאת חום הוא תהליך איזותרמי (ולכן המעגל הזה הוא מעגל קרנו), ומאחר ובאדים רווים הלחץ תלוי בטמפרטורה בלבד, עולה שהאיזותרמות הללו הן גם איזוברים.
אם הכנסת החום מערבת נוזל במסה formula_20, אזי מהגדרת החום הכמוס הסגולי עולה ש-: formula_21. שינוי נפח המיכל כתוצאה מאידוי נוזל במסה formula_20 הוא formula_23, כאשר formula_24 הם הנפחים הסגוליים של הפאזה הגזית והנוזלית. העבודה הכוללת שמבצעת הבוכנה בתהליך קרנו הזה היא לפיכך:
היחס בין העבודה הכוללת לחום שנכנס הוא נצילות המעגל, אשר לפי תוצאה מפורסמת של סאדי קרנו היא בדיוק formula_26. כלומר קיבלנו:
ושוויון זה מאפשר לחשב את שיפוע עקומת הדו-קיום של הפאזה הנוזלית והגזית כפי שמתואר בקשר קלאוזיוס-קלפרון, דהיינו:
יישומים.
המשוואה משמשת כדי לחשב האם מעבר פאזה כלשהו יתרחש או לא.
לדוגמה, הסבר נפוץ לתופעה של החלקה על הקרח הוא כי הלחץ המוגבר של המחליק על הקרח גורם לו להנתך (להפוך ממוצק לנוזל). האם הסבר זה אכן נכון?
אם "T" = −2 °C אפשר להשתמש במשוואה עבור מעבר פאזה ממוצק לנוזל, ואז
ובהצבת נתונים אופייניים:
L = 334 kJ/kg, T=271K, formula_30 = -9.05 *10-5m3/kg,
ואת העובדה שהלחץ גורם לשינוי ב-2 מעלות קלווין,
נקבל שהשינוי בלחץ יהיה
השווה ללחץ שמפעיל מתאבק סומו (כ-150 ק"ג) שעומד על נעלי עקב (שטח של חצי סמ"ר)!
זהו לחץ הגדול בהרבה מהלחץ שמפעיל מחליק ממוצע על הקרח ולכן הסבר זה הוא שגוי.
אולטרה-סגול
גלי X
חום (תרמודינמיקה)
קרלו מריה ג'וליני
קרלו מריה ג'וליני (באיטלקית: Carlo Maria Giulini; 9 במאי 1914 - 14 ביוני 2005) היה מנצח איטלקי.
קורות חייו.
ג'וליני' נולד בבארלטה שבאיטליה ולמד נגינה בויולה וניצוח באקדמיה הלאומית למוזיקה סנטה צ'צ'יליה ברומא.
ג'וליני עבד ברדיו מילאנו משנת 1946 והשיב שם לחיים כמה אופרות נשכחות, ביניהן יצירות מאת אלסנדרו סקרלטי. ארטורו טוסקניני שמע הפקה של Il Mondo della Luna מאת היידן ובעקבות זאת המליץ למנות את ג'וליני להנהלה המוזיקלית של לה סקאלה, שם נשאר מ-1953 עד 1956.
בשנת 1958 ניצח על הפקה עתירת שבחים של דון קרלוס מאת ורדי בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן, בלונדון, אבל משנת 1967 הפנה עורף לאופרה והתרכז בעיקר במוזיקה תזמורתית. הוא ניצח על הפילהרמונית של וינה, על התזמורת הסימפונית של שיקגו ועל תזמורת פילהרמוניה. משנת 1978 עד 1984 היה מנצח ראשי בתזמורת הפילהרמונית של לוס אנג'לס. בשנת 1982 חזר לאופרה וניצח על "פלסטף" של ורדי (בהפקה מעוררת מחלוקת).
בין הקלטותיו האגדיות "דון קרלוס" של ורדי, רקויאם של פורה, הסימפוניות השמינית והתשיעית של ברוקנר, הסימפוניה השישית (הפתטית) של צ'ייקובסקי, הסימפוניה ה-שמינית והתשיעית של שוברט, הסימפוניות הראשונה והתשיעית והשיר על הארץ של מאהלר והסימפוניות השביעית והתשיעית של דבוז'אק, אם להזכיר חלק קטן מהן.
הקלטותיו משנת 1959 עם תזמורת ומקהלת פילהרמוניה, של האופרות נישואי פיגארו ודון ג'ובאני מאת מוצרט, כמו גם ההקלטה משנת 1955 של לה טרוויאטה מאת ורדי, עם מריה קאלאס, נמנות עם המעולים ביותר בביצועי האופרה המוקלטים.
ג'וליני מת בברשה, איטליה ב-2005. הוא הותיר אחריו שלושה ילדים.
הישיבה המרכזית העולמית
כנס הרצליה
כנס הרצליה, או בשמו המלא, כנס הרצליה על מאזן החוסן והביטחון הלאומי, הוא כנס שנתי, שמארגן מאז שנת 2000 המכון למדיניות ואסטרטגיה ובית ספר לאודר לממשל, דיפלומטיה ואסטרטגיה במרכז הבינתחומי בהרצליה.
הדיונים בכנס נוגעים במגוון נושאים הקשורים לחוסן והביטחון הלאומי של ישראל. בכנס מתארחים הן אנשי ממשל ואקדמיה בכירים בתחומי החוץ, הביטחון, הכלכלה והחברה בישראל והן נציגים ממדינות זרות. מבין נושאי התפקידים הבכירים במדינה, מגיעים לנאום בכנס מדי שנה נשיא המדינה, ראש הממשלה והרמטכ"ל. בנוסף אליהם, מוזמנים אל הכנס גם בעלי הון, אנשי תקשורת ואנשי רוח ישראלים וכן נציגים מיהדות התפוצות. ממדינות זרות, מוזמנים לכנס שגרירים, דיפלומטים ובכירי ממשל, בעיקר מארצות הברית ואירופה. בתום הכנס השנתי, מתפרסמות מסקנות הכנס בפרסום מיוחד, בהוצאת המכון למדיניות ואסטרטגיה, המוגש למשתתפי הכנס, למקבלי ההחלטות ולמעצבי המדיניות הבכירים בארץ.