החברה הגאולוגית הישראלית היא עמותה שהוקמה בשנת 1954 ומטרתה המוצהרת היא ליזום דיונים בנושאים הקשורים לתחום מדעי כדור הארץ על מנת לקדם את התחום, תוך שימת דגש על המחקר במדינת ישראל.
נכון ל-2017, בחברה הגאולוגית רשומים כ-300 חברים, הכוללים את העוסקים בתחומים השונים של מדעי כדור הארץ בישראל במוסדות האקדמאים השונים, סטודנטים בתחום, אנשי תעשייה וחובבים. החברות בעמותה פתוחה לכל אחד וכרוכה בתשלום שנתי.
את העמותה מנהל בהתנדבות ועד הנבחר מדי שנה בכנס השנתי של העמותה והכולל נשיא, סגן נשיא ומספר חברי ועד. פעילות העמותה ממומנת מדמי החבר השנתיים, תמיכה של מוסדות ותרומות של גופים שונים.
עם נשיאיה של החברה בעבר נמנו יהודה ליאו פיקרד (1951) שהיה הנשיא הראשון, יעקב בן-תור (1953), רפאל פרוינד (1964), עקיבא פלכסר (1968), צבי גרפונקל (1978) וצבי בן-אברהם (1985). רשימה מלאה של נשיאי החברה הגאולוגית לדורותיה ניתן למצוא באתר החברה הגאולוגית הישראלית (קישור מטה).
נוכחות החברה במרשתת (אינטרנט).
לחברה אתר רשמי בו מתפרסמות פעולותיה השנתיות השותפות.
דף פייסבוק, בו מתפרסמים האירועים הרשמיים של החברה וכן תכנים ופעילויות נוספות מן האקדמיה, דוגמת סמינריונים וימי עיון של מחלקות הגאולוגיה/מדעי כדור הארץ השונות.
סיד אחמד חאן
סיד אחמד חאן בהאדור (אורדו: سید احمد خان بہا در; 1817–1898) היה מחנך ומדינאי הודי, ממייסדי התנועה הרפורמיסטית באסלאם.
תורתו של חאן, שהייתה מנוגדת לאסלאמיזם, דיברה על הצורך בסינתזה תרבותית בין האסלאם לרעיונות אחרים, ועל אימוץ של כל הגישות המדעיות. חאן ניסה להפריד בין שני מרכיבים בדת:
לטענתו של חאן, על האסלאם להתאים עצמו לעולם המודרני, מבחינה טכנולוגית. הוא עודד קליטת הידע המדעי והטכנולוגי מהמערב, וקרא לרפורמיזציה במשפט האסלאמי; וזאת מבלי שייפגעו המרכיבים המוסריים והרוחניים באסלם.
סאן פאולו
בריכת בראון
שְׁמוּרַת בְּרֵכַת בַּרְאוֹן היא שמורה הנמצאת בצפון רמת הגולן, צפונית לקיבוץ מרום גולן. הבריכה נוצרה משפך בזלת שהפך לבריכת מי גשם. עומקה של הבריכה כארבעה מטרים וקיבולתה כמאה אלף מטרים מעוקבים. בכל עונות השנה ישנם מים בבריכה, ולעיתים קופאת שכבת המים העליונה בחודשי החורף.
בערבית נקראת הברכה ברכת בב אל-הוא (שער הרוחות), על שם ההר הסמוך תל ברעום (הר בראון). ערביי הכפר בב אל-הוא השקו את עדריהם ממי הבריכה.
החי והצומח בשמורה.
החי.
בבריכה חיים בעלי חיים כדוגמת אילניתיים, חפריתיים, טריטון הפסים, נחש המים, סרטנאים, צדפות, צפרדע הנחלים, קרפדיים, שטרגליים. ליד הבריכה מקננים ברכיות וטבלן גמדי.
הצומח.
בבריכה ניתן לראות צמחי מים רבים: אגמון האגם, בוציץ סוככני, גומא, דמסון כוכבני. כמו כן בשולי הבריכה נמצאים סוגים של נורית.
גוג'ראטי
ב' באב
ג' באב
על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצוה של ילד שנולד בג' אב היא פרשת דברים.
יציאת אירופה
יאנג-צה
אי-זוגי
האצטדיון האולימפי (אתונה)
האצטדיון האולימפי (נקרא גם האצטדיון האולימפי של אתונה; ביוונית: Ολυμπιακό Στάδιο) הוא אצטדיון הנמצא באתונה בירת יוון, והוא מהווה חלק ממתחם הספורט האולימפי אתונה. האצטדיון מכונה גם אצטדיון ספירידון לואיס, על שם הזוכה בתחרות ריצת המרתון שנערכה באולימפיאדת אתונה ב-1896.
בשנת 2004 שימש האצטדיון כאצטדיון העיקרי של אולימפיאדת אתונה, ונערכו בו טקסי הפתיחה והסיום וכן גמר משחקי הכדורגל. בטקסי הפתיחה נכחו באצטדיון 74,473 צופים וזאת על אף שהיו בו 71,030 מושבים.
האצטדיון תוכנן בשנת 1979, בנייתו החלה בשנת 1980 והסתיימה בשנת 1982 עבור אליפות אירופה באתלטיקה. האצטדיון נחנך ב-8 בספטמבר 1982 בנוכחות נשיא יוון קונסטנטינוס קרמנליס. בשנת 1991 נערכו באצטדיון חלק מתחרויות משחקי הים התיכון. האצטדיון אירח את גמר גביע אירופה לאלופות 1983 בו ניצחה המבורג את יובנטוס בתוצאה 0–1, וכן את גמר ליגת האלופות 1994 בו ניצחה מילאן את ברצלונה בתוצאה 0–4.
האצטדיון עבר שיפוץ נרחב לקראת אירועי אולימפיאדת 2004, במסגרתו נוסף לאצטדיון גג בתכנונו של סנטיאגו קלטרווה. האצטדיון המחודש נפתח רשמית ב-30 ביולי 2004. מאז אירח האצטדיון תחרויות וטקסי פתיחה וסיום של אולימפיאדת אתונה (2004) ואולימפיאדת הנכים אתונה (2004), וכן את גמר ליגת האלופות 2007 בו ניצחה מילאן את ליברפול בתוצאה 1–2.
משנת 2003 הוא משמש כאצטדיון הבית של קבוצת הכדורגל א.א.ק. אתונה, והחל משנת 2018 הוא משמש גם כאצטדיונה של פנאתינאיקוס. האצטדיון מארח גם משחקים של נבחרת יוון.
י&quot;ד בניסן
חגים ומועדים.
ערב פסח:
בר מצווה.
בר המצווה של ילד שנולד בי"ד ניסן היא ברוב השנים בשבת שבפסח ויהיו שידחו את בר המצווה לשבת שאחרי הפסח בה קוראים בשנים פשוטות את פרשת שמיני ובשנים מעוברות את פרשת אחרי מות או את פרשת קדושים (בשנים מקביעות השג). אמנם, בשנים פשוטות בהן פסח חל ביום ראשון (שנים מקביעות זחא או השא) בר המצווה חל בשבת פרשת צו בערב פסח ובשנים מעוברות בהן פסח חל ביום ראשון (שנים מקביעות החא), פרשת בר המצווה, היא פרשת אחרי מות.
האגודה הבין-לאומית למינרלוגיה
האגודה הבין-לאומית למינרלוגיה ידועה גם כ-IMA (International Mineralogical Association) היא אגודה בינלאומית שהוקמה בשנת 1958 והיא איגוד של 38 ארגונים לאומיים. מטרתה היא לקדם את מדע המינרלוגיה ולתקנן את המינוחים של מעל ל-4,000 סוגי מינרלים ידועים. האגודה הבינלאומית למינרלוגיה מסונפת לאיגוד הבינלאומי למדעי הגאולוגיה (International Union of Geological Sciences או בקיצור ה-IUGS).
ועדות וקבוצות עבודה.
הוועדה הפעילה ביותר באגודה הבינלאומית למינרלוגיה היא "הוועדה לשמות מינרלים ולמינרלים חדשים" (Commission on New Minerals and Mineral Names או בקיצור CNMMN). הוועדה הוקמה ב-1959 על מנת לתאם את הקצאת השמות למינרלים חדשים, בחינה מחדש של שמות קיימים וביטול שמות שגויים.
הארגונים החברים ב-IMA.
בין הארגונים החברים ב–IMA נמצאים הארגונים הבאים:
ה' באב
על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצוה של ילד שנולד בה' אב היא, ברוב השנים, פרשת דברים. אולם אם בר המצוה חל בשנה בה פסח, וממילא תשעה באב, הם ביום חמישי (שנים מקביעויות זשה, בחה, בשה וגכה), פרשת בר המצווה היא פרשת ואתחנן.
ו' באב
על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצוה של ילד שנולד בו' באב היא, ברוב השנים, פרשת דברים. אולם אם בר המצוה חל בשנה בה פסח, וממילא תשעה באב, הם ביום חמישי (שנים מקביעויות זשה, בחה, בשה וגכה), פרשת בר המצווה היא פרשת ואתחנן.
טיניאן
טיניאן (אנגלית: Tinian) הוא אחד משלושת האיים העיקריים באיי מריאנה הצפוניים באוקיינוס השקט. הכפר הגדול ביותר באי הוא סן-חוזה. האי ממוקם 8 ק"מ דרומית מערבית לאי סאיפאן (Saipan) ושטחו הוא 101 קמ"ר. על פי מפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2010 חיים בטיניאן 3,136 בני אדם. ביחד עם האי השלישי (שאינו מיושב), אגויאן (Aguijan), מהווים שני האיים את "מחוז טיניאן" - אחד מארבעת מחוזות הבחירה של איי מריאנה הצפוניים. האי שהיה מיושב בדלילות נשמר על ידי חיל מצב יפני גדול במהלך מלחמת העולם השנייה. לפני שהפך האי לפרוטקטוראט יפני (לאחר מלחמת העולם הראשונה), הוא נשלט על ידי ספרד ולאחר מכן על ידי גרמניה. תחת הממשל היפני שימש האי בעיקר לגידול סוכר.
היסטוריה.
טיניאן נכבש על ידי ארצות הברית בקרב על טיניאן ביולי 1944 והפך לנמל התעופה הצבאי העמוס ביותר במלחמה. באי נבנו שני שדות תעופה צבאיים למטוסי B-29 שבהם שישה מסלולי המראה באורך של 2,700 מטר. היפנים סללו, אמנם, שלושה מסלולים עבור מטוסי קרב, אך אלו לא היו מתאימים לשימוש המפציצים האמריקאים הכבדים. ארצות הברית הפכה את האי לבסיס צבאי גדול ממדים שבו שירתו למעלה מ-40,000 אנשי צבא ואזרחים. מהנדסים אמריקאים תכננו את הבסיס על פי תוכנית מתאר עירונית, בדומה למנהטן, ושמות הרחובות ניתנו בהתאם. מתחם שדה התעופה המערבי כונה "הווילג'" (על שם המתחם המקביל במנהטן, גריניץ' וילג') והמתחם המרכזי שבין שדות התעופה נקרא "סנטרל פארק" ומוקמו בו בתי החולים של הבסיס.
מבסיסי חיל האוויר האמריקאי בטיניאן המריאו המפציצים שנשאו את פצצות האטום "ילד קטן" ו"איש שמן" להפציץ את הירושימה ונגסאקי, אולם בשנות ה-2000, בסיסים אלו נטושים. העדות היחידה שנותרה במקום היא מצבת זיכרון שנבנתה בבור ההטענה של הפצצות (הפצצות היו גדולות מדי מכדי להטעינן למטוסים באופן רגיל ולכן נחפרו בורות הטענה תת-קרקעיים, שהמפציץ הוסע מעליהם כך שתא הפצצות יהיה ישירות מעל הבור). בורות אלו שנאטמו לאחר המלחמה מטעמי בטיחות, נפתחו מחדש ביום השנה ה-60 לציון הקרבות בטיניאן וסאיפאן.
האי במאה ה-21.
בכפר סן-חוזה ניתן למצוא מלון יחיד הבנוי ממכולות, מספר מסעדות ופאב. בסמוך לחופי טאגה וצ'ונגה הוקם בעבר מתחם יוקרתי של קזינו, בית מלון, חנויות ומסעדות, אך בשנת 2013 המתחם נסגר עקב פשיטת רגל של החברה המפעילה ומאז המבנה עומד ריק.
בתחילת 2019 נרכש המתחם על ידי משקיע מהונג קונג ונכון לחודש יולי 2019 מתקיימים בו עבודות שיפוץ לקראת פתיחה עתידית מחודשת. לשדה התעופה הקטן הפועל באי מגיעות טיסות של חברת התעופה סטאר מריאנאס אייר, אשר הנהלתה ממוקמת באי גם כן. כמו כן ישנה מעבורת המפליגה מפעם לפעם מטיניאן לאי הסמוך, סאיפאן.
אתרי תיירות בעלי משמעות היסטורית בטיניאן.