אלם.
אלם (Elm) מוזכר לראשונה במקור משנת 1344 בשם Elme.
המרחצאות של ווישלן, שהיו בתחומו של אלם, היו אתר רחצה פופולרי מאז ימי הביניים והם מוזכרים לראשונה במקור משנת 1547 הם היו פופולריים מאוד עד שהם נקברו במפולת שלגים ב-1762, שרידים של מבני העץ של המרחצאות שרדו.
ב-1799 בילו הגנרל הרוסי אלכסנדר סובורוב וכוחותיו לילה באלם, לפני שחצו את מעבר פניקס בדרכם לפיגניו במהלך נסיגתם לאוסטריה.
ב-1861 החלה באלם כריית לווחה. ב-11 בספטמבר 1881 נגרמה מפולת שלגים עקב כריית יתר ובה נהרגו 114 איש ו-83 מבנים בתחומי הכפר נקברו תחת השלג.
ב-1892 נמצא שמימי מעיין שבתחומי הכפר עשירים בברזל. בעליו הקרקע שבתחומה נמצא המעיין פתח בית מרחץ ומכר מים בבקבוקים, אך בית המרחץ נהרס במפולת שלגים ב-1907. ב-1898 נפתחו באלם מרחצאות חדשים ששגשגו עד למלחמת העולם הראשונה. כיום משמש מבנה זה כמעון לגמלאים. ב-1929 הוקמה חברה למילוי בקבוקי מי מעיין שקיימת עד היום.
ב-1879 קושר עמק הנהר לינת לרשת הרכבות השווייצרית כאשר נפתח קו הרכבת הצפון-מזרחי, אך אלם נותרה בלתי מקושרת לקו זה. למצב זה הייתה השפעה על כלכלת הכפר והובאו כמה הצעות לחיבורו של אלם לרשת הרכבות. בסופו של דבר, ב-8 ביולי 1905, נפתח קו חשמלית שקישר את אלם לשוונדן ולכפרים סמוכים נוספים. השירות בקו זה המשיך עד ל-1969, כאשר הוא קושר לרשת הכבישים.
אנגי.
אנגי (Engi) מוזכר לראשונה במקור משנת 1350 בשם ze engi.
החל מהמאה ה-16, התקיימה בקרבת אנגי כריית לווחה. ב-1602 היה היקף הסחר די גבוה כך שהוטל מס ייצוא והסחר לצפון ומערב אירופה הגיע לשיאו במאה ה-17. הפעילות הכלכלית שקעה בשנים הבאות, לפני שצמחה שוב בעקבות סלילתו של הכביש במעלה העמק ב-1826. ב-1840 עבדו במכרה כמעט 200 איש, שננטש ב-1961, אך כיום הוא משמש כאתר תיירות.
ב-1879 קושר עמק נהר הלינת לרשת הרכבות השווייצרית עם פתיחתו של קו הרכבת הצפון-מזרחי, אך אנגי, ששוכנת בעמק הצדדי של נהר סרנף, נותרה בלתי מקושרת לשירות הרכבות. דבר זה השפיע על הכלכלה המקומית והועלו מספר הצעות לחבר את העמק לרשת הרכבות. בסופו של דבר נפתח ב-8 ביולי 1905 קו חשמלית שקישר את שוונן עם אנגי ועם כפרים נוספים עד לאלם. קו חשמלית זה התקיים עד 1969.
הסלן.
הסלן (Haslen) מוזכר לראשונה במקור משנת 1289 בשם Burchard von Hasle. ב-1 ביולי 2006 אוחד הכפר עם הכפרים השכנים, לוגלבך ונידפורן.
לינטל.
לינטל (Linthal) מוזכר לראשונה במקור משנת 1289 בשם Lintal.
ב-1879 קושר הכפר לרשת הרכבות השווייצרית עם פתיחתו של הקו הצפון-מזרחי. הכביש העובר דרך מעבר קלאוזן נסלל בין השנים 1895 – 1900. בנייתה של מערכת תחנות הכוח ההידרואלקטריות בהרים שמעל לינטל החלה ב-1957 והיא החלה לפעול ב-1968.
לוכסינגן.
לוכסינגן (Luchsingen) מוזכר לראשונה במקור משנת 1274.
בשנת 2004 אוחד הכפר עם הכפרים השכנים, הצינגן ודיזבך.
מט (Matt) מוזכר לראשונה במקור משנת 1273 בשם Mattun.
מיטלודי.
מיטלודי (Mitlödi) מוזכר לראשונה במקור משנת 1320 בשם Mitlodi.
ריתי.
ריתי (Rüti) מוזכר לראשונה במקור משנת 1340.
החקלאות הייתה ענף התעסוקה העיקרי בכפר עד למאה ה-19. יחד עם זאת, במאה ה-17 תפסה גם טוויית כותנה חלק חשוב בכלכלת הכפר. ב-1770 חלק ירידה בהיקף הטווייה ורק ב-1847 נבנה מפעל לטווייה מכנית של כותנה וצמר. ענף זה משך פועלים זרים רבים לריתי אך הוא חדל להתקיים ב-2002. עד לשנת 1939 היה הכפר בראונוולד חלק מהתחום המוניציפלי של ריתי, אך באותה שנה הוא הפך להיות כפר עצמאי.
שוונדן.
שוונדן (Schwanden) מוזכר לראשונה במקור משנת 1240 בשם de swando.
שוונדי.
שוונדי (Schwändi) מוזכר לראשונה במקור משנת 1350 בשם Swendi.
סול.
סול (Sool) מוזכר לראשונה במקור משנת 1300 בשם soler tagwan.
גאוגרפיה ודמוגרפיה.
שטחם הכולל של הכפרים המרכיבים את גלרוס סוד הוא 430.20 .
נכון לשנת 2014 מנתה אוכלוסיית גלרוס סוד 9,761 תושבים .
סוזן פליטווד
סוזן מורין פליטווד (באנגלית: Susan Maureen Fleetwood; 21 בספטמבר 1944 - 29 בספטמבר 1995) הייתה שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה בריטית. היא מוכרת בעיקר כשחקנית בלהקות תיאטרון באנגליה. בטלוויזיה הייתה ידועה מהופעותיה בסדרות כמו "צ'נדלר ושות'" ו"בודהה מהפרוורים".
ביוגרפיה.
פליטווד נולדה בסנט אנדרוז שבסקוטלנד. היא הייתה בתם של ברידג'ט מורין (שם נעורים בררטון) וג'ון ג'וזף קלס פליטווד, שהיה קצין בחיל האוויר המלכותי. היא אחותו הגדולה של המוזיקאי והשחקן מיק פליטווד (ממייסדי להקת הרוק פליטווד מק). בשנים לפני מלחמת סיני (Suez crisis) חייתה המשפחה במצרים שם הוצב אביה. אחר כך הם חיו בנורווגיה, כאשר ג'ון פליטווד קיבל משרה של נאט"ו. בנורווגיה שיחקה סוזן לראשונה בהצגה בבית הספר בתפקיד יוסף מהברית הישנה. כשחזרה לאנגליה למדה במנזר ואחת הנזירות עודדה אותה ללמוד משחק. בגיל 16 היא קיבלה מלגה לאקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA).
ב-RADA זכתה פליטווד במדליית זהב על הופעתה בהפקה של סטודנטים. ב-1964 אחרי הלימודים הצטרפה ללהקת התיאטרון "ליברפול אברימן" שם מונה לבמאי חברה ללימודים, טרי הנדס . ב-1967 עבר הנדס לעבוד עם הלהקה השייקספירית המלכותית (RSC) ופליטווד עברה בעקבותיו. ב-1968 הופיעה בסטרטפורד בתפקיד קסנדרה במחזה "טרוילוס וקרסידה" ובתפקיד רגן במחזה "המלך ליר". ב-1969 שיחקה בתפקיד כפול של ת'איסה ומרינה במחזה "פריקלס" בבימויו של הנדס.
ב-1974 שיחקה פליטווד בתפקיד אימוג'ן בהפקה של ג'ון ברטון למחזה "סימבלין". ובהמשך לוהקה לתפקידים ראשיים רבים. ב-1977 שכנע אותה הבמאי פיטר הול להצטרף אליו ללהקת התיאטרון של התיאטרון הלאומי. שם שיחקה בתפקיד אופליה לצדו של אלברט פיני שגילם את המלט, ובנוסף קבלה מגוון רחב יותר של תפקידים במחזות. בתחילת שנות השמונים של המאה העשרים הופיעה בשתי להקות התיאטרון, בין השאר בתפקיד בלתי נשכח כרוזלינד במחזה "כטוב בעיניכם". העונה האחרונה בה שיחקה עם הלהקה השייקספירית המלכותית הייתה בשנים 1990/91.
חיים אישיים.
פליטווד מעולם לא התחתנה. בן זוגה בתקופה לפני מותה היה במאי התיאטרון סבסטיאן גרהם-ג'ונס.
היא נפטרה בסולסברי, וילטשייר, אנגליה בגיל 51 אחרי מאבק ממושך בסרטן השד.
מכללת גיס לעסקים
מכללת גיס לעסקים (באנגלית: Gies College of Business) הוא בית ספר למנהל עסקים באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין, המציע תוכניות אקדמאיות בחשבונאות, בניהול ובמימון. בניין בית הספר ממוקם בשמפיין שבאילינוי. בשנת 2015 החל בית הספר להציע קורסים ברשת האינטרנט באמצעות אתר הקורסים קורסרה ונחנכה תוכנית ללימודי תואר שני במנהל עסקים ברשת.
היסטוריה.
ב-9 ביוני 1914 אישר הסנאט של אוניברסיטת אילינוי את בקשתו של סגן נשיא האוניברסיטה, דייוויד קינלי, להקים בית ספר למסחר ומנהל עסקים בתחום האוניברסיטה.
בית הספר הוקם באופן רשמי ב-27 באפריל 1915 בהצבעה של חבר הנאמנים של אוניברסיטת אילינוי. תחת בית הספר נפתחו שלוש מחלקות – כלכלה, מנהל עסקים ותובלה. בשנת 1951 עתרו מספר חברי פקולטה ממחלקת הכלכלה להעביר את המחלקה תחת בית הספר לבית הספר למדעי החברה והאמנות של האוניברסיטה. העתירה נפסלה והמעבר נעשה רק בשנת 2003. בשנה זו גם שונה שמו ל"מכללה לעסקים". בנובמבר 2017 הוסב שמה לזה הנוכחי בעקבות תרומה בסך של 150 מיליון דולר מאת לארי ובת' גיס.
קמפוסים.
לבית הספר שני קמפוסים. הקמפוס המקורי בשמפיין וקמפוס נוסף בשיקגו.
שמפיין.
עם הקמתו, מוקם בית הספר בבניין המסחר, אשר כיום ידוע כאגף המזרחי של בניין ההנהלה של אוניברסיטת אילינוי ברחבה המרכזית של הקמפוס. בניין זה הוקם ב-1913 בעלות של כ-100,000 דולר. כיום הקמפוס של בית הספר ממוקם בצומת הרחובות גרגורי וסיקסת' (6th) והוא כולל ארבעה בניינים: אולם דייוויד קינלי, אולם ווהלרס, בניין הסקר והבניין החדש ביותר – המתקן להוראת עסקים. מתחם זה ידוע בשם רחבת העסקים (business quad) והוא מצוי בתחום הקמפוס הדרומי של האוניברסיטה.
שיקגו.
הקמפוס בשיקגו ממוקם במרכז העיר, בבניין ה"אילייני סנטר", ברחוב וואקר. בקמפוס זה קיימת תוכנית תואר שני למנהל עסקים למנהלים ותואר שני במיסוי. קמפוס זה שייך לאוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין ולא לאוניברסיטת אילינוי בשיקגו.
אסון המקדש בפאראוור
אסון המקדש בפאראוור התרחש ב-10 באפריל 2016 במדינת קראלה שבדרום-מערב הודו. זיקוק שהוצת על ידי קהל חוגגים במקדש הינדי בעיירה פאראוור פגע במצבור של זיקוקין די-נור וגרם להצתתו, להתפוצצות ולשרפות שגרמו למותם של 111 איש ולפציעתם של למעלה מ-350 איש.
האסון התרחש בשעה 03:33 לפי השעון המקומי במתחם המקדש ההינדי פוטינגל דווי (Puttingal Devi) בעיירה שלחוף מפרץ בנגל. באתר נכחו באותה עת כ-15 אלף חוגגים. במקום החל מופע זיקוקין בשעת חצות לערך. התפוצצות מצבור הזיקוקין הורגשה למרחק של כקילומטר סביב. ההתפוצצות והשריפות שגרמה הביאו לקריסתם של שני מבנים, ועקב כך נפגעו מרבית ההרוגים והפצועים. לפחות 40 פצועים הועברו לבתי חולים כשהם סובלים מכוויות חמורות ומקצתם נפטרו בימים שלאחר האסון.
הצי ההודי שיגר כלי טיס ואנשי רפואה כדי לסייע בפינוי הנפגעים מאתר המקדש. נזק פיזי נגרם למקדש עצמו ולכ-150 מבנים נוספים בקרבתו.
חקירת המשטרה ושלטונות מדינת קראלה העלתה כי הזיקוקין במתחם המקדש הופעלו ללא רישיון מתאים.
הפעלת זיקוקין די-נור במהלך חגיגות דתיות הינדיות היא שכיחה בדרום הודו. ב-1952 התרחש אסון דומה במדינת קראלה, שבו נספו 68 אנשים. ב-2012 אירעה התפוצצות במפעל זיקוקין במדינת טמיל נאדו. באותו אירוע נספו 40 איש.