בית חנקין – מעיין חרוד הוא ביתם של אולגה ויהושע חנקין שהפך למוזיאון. הבית עומד במדרון המתנשא מעל מעיין חרוד ונמצא בתוך גן לאומי מעיין חרוד. הבית נבנה בשנת 1935 על אדמות נוריס. לאחר מותה של אולגה החליט יהושע להפוך את הבית למוזיאון לתולדות הקרקע וההתיישבות בעמק יזרעאל.
הבית הוכר כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.
הקמת הבית.
בראשית שנות ה-20 כשרכש יהושע חנקין את אדמות "גוש נוריס" בעמק חרוד, במטרה ליצור רצף קרקעי בין קרקעות עמק יזרעאל לקרקעות עמק בית שאן, הוא הגה את הרעיון לבנות בית בגלבוע. בשנת 1932 פנה חנקין למהנדס טצלמסקי מטבריה ולאדריכל יוסף בן-אורה מתל אביב כדי שיתכננו את הבית. האדריכל בחר לתכנן את הבית בסגנון באוהאוס הבינלאומי; קווים ישרים, חלונות אופקיים, גג שטוח, טיח חלק, סורגים אנכיים ומדרגות לולייניות לגג כדי שאפשר יהיה להשקיף על מפעל גאולת הקרקעות בעמק יזרעאל, עין חרוד ובית שאן.
הבנייה החלה בשנת 1934, כשמלאו ליהושע חנקין 70 שנה. בשנת 1935, הסתיימה בניית הבית. בזמן בניית הבית חלתה אולגה והייתה מרותקת למיטתה בתל אביב. בני הזוג לא יכלו לעבור לגור בבית. יהושע ייעד את הבית להוות זכר לו ולאשתו שהייתה שותפה פעילה בגאולת האדמות וייסוד יישובים.
מכיוון שהבית לא שימש למגורים החליט חנקין, בשנת 1936, להפוך אותו למוזיאון לתולדות הקרקע וההתיישבות בעמק יזרעאל, ולייסד בו תחנה מטאורולוגית. דב אשבל, מטאורולוג מהאוניברסיטה העברית בירושלים ייסד במקום תחנת מדידה לנתוני אקלים. מאורעות המרד הערבי הגדול פגעו בתחנה והיא הפסיקה לפעול בשנת 1938 .
מאז פטירתו של יהושע, בשנת 1945, עמד הבית בשיממונו. במשך כמה שנים שימש הבית למשרדי בית ספר שדה גלבוע. בשנת 1998 החלו עבודות השיקום, ועיצוב פנים הבית למוזיאון.
אחוזת הקבר.
כשאולגה חלתה החל יהושע לחצוב מערת קבורה בשבילה סמוך לבית. אולגה נקברה במערה בשנת 1943, בגיל 90. בשנת 1945 נפטר יהושע, בגיל 80, ונקבר לצד אשתו.
הדלת הפנימית של אחוזת הקבר נושאת את סמל המנורה, שני העמודים בחזית הקבר ודלת הנחושת, הם בדגם מערת קברים מתקופת המשנה והתלמוד, בדומה למערות הקברים בבית שערים. העמודים וקיר החזית עשויים אבן גיר. רצפת המערה עשויה שיש אפור ובמרכזה מגן דוד שחור. הדלת החיצונית היא מעשה ידיו של הפסל דוד פלומבו. היא נושאת את השם חנקין מעוצב בצורה של אות בתוך אות.
המוזיאון.
בית חנקין שוקם כחלק מתוכנית שיקום של 50 אתרי התיישבות ותקומה.
שנתיים של עבודה בשימור ביתם ההיסטורי של הזוג חנקין, הפכו את הבית למוזיאון. פעולות השיקום של הבית נערכו על ידי המועצה לשימור אתרים, בניהול עמרי סלמון, רכז המועצה בצפון. את עבודת השיפוץ ביצעה המועצה לשימור מבנים ואתרי התיישבות, באמצעות קבוצת עבודה מתמחה מקרב העלייה הרוסית ובתכנונה של מחלקת התכנון ההנדסי של המועצה בראשות מהנדס השימור לב מנדלבלט והאדריכל אנטולי ברגמן. בתום השיקום הפיסי של המבנה עיצבה רונית לומברוזו את פנים הבית ברוח שנות ה-30.
בכניסה לבית עוברים בין חדרי הבית דרך המטבח, שם אפשר לראות את בובות בצורתם של אולגה ויהושע יושבים שותים תה, משם ממשיכים לסלון, לראות את מפת רכישת הקרקעות בארץ, שולחן כתיבה, ארגזי חפצים, בגדים בארון, מכשירי מדידה לרכישת הקרקעות, ותיעוד עבודתה של אולגה כמיילדת. בובה נוספת בגודל טבעי של יהושע חנקין, עומדת צופיה מהמרפסת לכיוון עמק יזרעאל
לאחר שנתיים של עבודה מאומצת לשימור ביתם ההיסטורי של אולגה ויהושע, נחנך המוזיאון ביוני 2001, בנוכחות השר לאיכות הסביבה, צחי הנגבי. תאריך חנוכת המוזיאון נקבע לחגיגות ציון 80 שנה להתיישבות בעמק. במרכז ההסברה הפיקו סרט על חייו של יהושע חנקין ופועלו בארץ ישראל.
ניתן לבקר במוזיאון בתיאום מראש עם משרד הגן הלאומי.
סייד חסן פירוזאבאדי
הכוחות הדמוקרטים המאוחדים של בלארוס
הכוחות הדמוקרטיים המאוחדים של בלארוס היא קואליציה של מפלגות פוליטיות שהיו קבוצת האופוזיציה העיקרית בבחירות לנשיאות 2006. הקבוצה בחרה באלכסנדר מילינקביץ', כמועמד לנשיאות בניסיון להביס את אלכסנדר לוקשנקו הנשיא הסמכותני של בלארוס מאז 1994.
נתונים סטטיסטיים רשמיים בבלארוס דיווחו שמילינביץ' צבר 6% מהקולות, אולם האופוזיציה הבלארוסית ומבקרים ממדינות המערב לא קיבלו את התוצאות הרשמיות כלגיטימיות ומאמינים שזו דוגמה להונאת בחירות. הרשויות בבלארוס הכחישו את כל ההאשמות בהונאת בחירות.
כיום, מפלגת האזרחים המאוחדת ומפלגת השמאל בבלארוס "עולם צודק" מהווים את מרבית הקואליציה. מפלגת BNF שומרת על חברותה בקואליציה, אולם מתרכזת יותר בקואליציה שהוקמה לאחרונה על ידי המפלגות השמרניות, גוש העצמאות הבלארוסית.
חברות מפלגתית.
יש חמש מפלגות פוליטיות בקואליציה של הכוחות הדמוקרטים המאוחדים של בלארוס:
תגובת אתר סייסמית
תגובת אתר (סייסמית) היא תרגום מילולי וספציפי לביטוי באנגלית Seismic) Site Effect) בתחום הסייסמולוגיה של רעידות אדמה. לפי שעה, לא אותר מונח זהה לתופעה כלשהי בתחום של דיסציפלינות, אחרות. המונח מתאר תופעה, שבאתר מסוים מתקיימות בעקבות רעידת אדמה תאוצות קרקע (וכתוצאה מכך אפקטים סייסמיים - בדר"כ נזקים כבדים), השונים באופן מובהק מהצפוי על פי מרחק האתר ממוקד הרעידה.
מהות התופעה.
בעת התרחשות רעידת אדמה, משוגרים ממוקד הרעידה בתוך קרום כדור הארץ גלים סייסמיים לכל הכיוונים. הגלים הסייסמיים, בהגיעם קרוב מאוד אל פני הקרקע, גורמים לתאוצות קרקע' שהן האחראיות לאפקטים הסייסמיים שמתרחשים בעקבות הרעידה. ככל שהגלים מתרחקים ממוקד רעידת האדמה, פוחתת האנרגיה האצורה בהם - תופעה הנקראת ניחות - ועל כן, תאוצות הקרקע הנגרמות בעטיין הן מופחתות, וממילא גם האפקטים הסייסמיים.
ברם, יש לא מעט מקרים שבהם תהודה (רזוננס בלעז) שנגרמת באתר מסוים, מגבירה מאוד את תאוצות הקרקע בו אפילו עד כדי פי 50 ויותר מכפי הצפוי על פי המרחק מהמוקד (התופעה נקראת "הגברה" ובלועזית "אמפליפיקציה"). זאת מכיוון שהגלים הללו מתפזרים בכל התדרים, ותחילה נבלעים התדרים הגבוהים, וככל שמתרחקים מהמוקד, התדרים הנמוכים הם המאפיינים את תחום הגלים שם. אם וכאשר מגיעים לאתר מסוים גלים בתדר הקרוב מאוד או זהה לתדירות העצמית של תצורת הסלע עליה בנויים המבנים, תתרחש תהודה שתביא לתאוצות קרקע מוגברות, כאמור עד כדי פי 50. אם גם המבנים הבנויים שם יהיו בעלי תדירות עצמית דומה, אזי זה יגביר את עוצמות הנזק וההרס במבנים אלו. מכיוון שבאזורים הרחוקים מהמוקד, "שולטים" בנוכחותם הגלים בעלי התדירות הנמוכה, ובהכללה ניתן לומר שהתדירות העצמית של מבנים גבוהים נמוכה גם כן, הרי שזה בהחלט חיזיון נפוץ למצוא מבנים מודרניים יחסית, ואשר לא נבנו על פי תקנים מחמירים של עמידות בפני רעידות אדמה, נפגעים ממנה מאוד, גם אם הם מרוחקים מאוד מהמוקד.
גילוי התופעה.
ברעידת האדמה במקסיקו-סיטי שהתרחשה בשנת 1985, נצפתה תופעה שלא הייתה מוכרת עד אז. מוקד הרעידה היה מרוחק כ־400 קילומטר מהעיר. למרות זאת מבנים גבוהים ומודרניים רבים קרסו. לא זו אף זאת, בחלקים של העיר - אזור העיר העתיקה - לא נגרם כל נזק, ואילו דווקא בעיר החדשה והמודרנית התרכז הרוב המכריע של ההרס. בעקבות המקרה הזה שנראה אז מוזר ביותר, הקימה "האגודה הבינלאומית לסייסמולוגיה ופיזיקה של פנים כדור הארץ" (The International Association of Seismology and Physics of the Earth’s Interior - IASPEI) קבוצת עבודה בינלאומית לריכוז המחקרים אודות התופעה "החדשה" שהתגלתה. המחקרים שהתבצעו במסגרת זו הוצגו בשני כנסים ביפן: האחד בשנת 1992, והשני בשנת 1998. בעקבות מחקרים אלה נקראה התופעה "תגובת אתר סייסמית" (או בקיצור "תגובת אתר"), והיא הוגדרה כ-"מכלול התכונות של אתר, שגורמות לכך שתאוצות הקרקע בו במהלכה של רעידת אדמה, שונות בהרבה מאלה הצפויות על פי המרחק מהמוקד". כמובן שתשומת לב החוקרים ניתנה לאותם מקרים שתאוצות הקרקע באתר גדולות בהרבה מן הצפוי, ופחות לאותם מקרים שתאוצות הקרקע באתר הן נמוכות משמעותית מהצפוי (יש גם מקרים כאלה). מחקרים אלה הניבו שיטות מדידה שונות, למדידת תגובת אתר סייסמית צפויה באתרים שונים. מדידות אלה מופעלות בעיקר לקראת בנייה של אתרים רגישים. בישראל בוצעו עד כה, רק על ידי המכונים הגיאופיסי והגאולוגי לישראל ומאז שנת 1993, לפחות 115 מדידות כאלה. הידועות שבהן, הן אלה שבוצעו לקראת הקמת הרכבל החדש באתר "מצדה", אתר חברת החשמל "אורות רבין" בחדרה, בניית מחלקת המיון החדש בבי"ח סורוקה ועוד רבות אחרות.
הפרמטרים שקובעים את מידת הגברת תאוצות הקרקע.
באמצעות מודל פשוט, המוצג משמאל, והסבר קצר ופשוט המוסבר כאן, ניתן להבין את התהליך והפרמטרים שקובעים את ההגברה של תאוצת הקרקע ושיעורה, באתר כלשהו.
הגברה משמעותית בתאוצות הקרקע (שמתרחשת במצב של תהודה) היא תלוית תדירות, שהיא ביחס ישר למהירות הגלים במסת הסלע וביחס הפוך לעובייה. כלומר, התדר העצמי של שכבת הסלע העליונה (תדר ההגברה) יכול להיות מחושב כ- F=V/4H כאשר F הוא התדר העצמי של שכבת הסלע העליונה (תדר ההגברה - "שכבה 1" באיור), ו- V היא מהירות גלי הגזירה בשכבה זו. עובי שכבת משקעי האגם המיובש במקסיקו-סיטי היה (ועדיין) 40 מ'; מהירות גלי הגזירה בה היא 80 מ'/שנייה. הצבת הערכים הללו במשוואה הנ"ל נותנת לנו תדר של 0.5Hz (זמן מחזור של 2 שניות).