בשנת 1825 עזבו את קורק למעלה מ-1,800 תושבים והיגרו לקנדה. באמצע המאה ה-19 הייתה העיר נמל מרכזי למהגרים שנטשו את אירלנד לאחר רעב תפוחי האדמה הגדול.
יהודים.
בעקבות חרם לימריק הגיעו לקורק יהודים מהעיר לימריק הסמוכה, במטרה להפליג ממנה לאמריקה, אולם תושבי קורק הראו כלפיהם אהדה מופגנת, הציעו להם להתארח בבתיהם וביקשו מהם להישאר באירלנד ולהשתקע בעירם. גם הכנסיות בקורק הציעו ליהודים הנמלטים מקלט בתחומיהן. רבים מן היהודים נענו להצעה. ג'רלד גולדברג, בנו של אחד היהודים שנמלטו מלימריק והשתקעו בקורק, נבחר ב-1977 לראש עיריית קורק.
אל־אס־די
ערן כרמלי
ערן כרמלי (נולד בשנת 1967 בחיפה) הוא מלחין ישראלי, זמר-נגן ומפיק מוזיקלי.
ביוגרפיה.
ילדותו המוקדמת.
ערן התפרסם לראשונה ב-1975, בגיל 9 כאשר זכה במקום השלישי בפסטיבל שירי הילדים עם השיר "יום הילד", אשר שר יחד עם דודו זכאי. בגיל 11 החל לכתוב שירים.
שנות השמונים.
בנעוריו, הופיע במועדון התיאטרון בחיפה ובמועדוני-לילה נוספים בצפון וכך אסף את המימון לתקליט השדרים הראשון שלו אותו הקליט בשנת 1982 בעיבוד ונגינת להקת גן עדן ובו היו שני שירים שהלחין: "אותך" (מילים של דרור לוי) ו"לפעמים" (מילים של כרמלי). שני השירים, יצאו כסינגלים לתחנות השידור בלבד.
ב-1988 הקים את להקת "ערן כרמלי ופינות העיגול", שכללה את ששי מזרחי (כיום ארתור אליהו) בבס, את אסף מרוז בתופים, אנתוני לי בגיטרות ואלירן נגר בקלידים, כאשר כרמלי הוא הסולן בשירה ובחלילים, בהמשך ניגנו בהרכב נגנים נוספים, הבולטים ביניהם ארז לב-ארי בגיטרות, דניאל סלומון בקלידים, ניר סגל בתופים ונגן הבס אודי קז'ימירסקי. הלהקה הופיעה כשנה במועדונים בצפון לפני הופעת הבכורה במועדון "רוקסן". באופן לא מסחרי הלהקה הקליטה שבעה שירים בלבד, ולא הוציאה אלבום שלם. שניים מהשירים נכתבו על ידי דליה רביקוביץ, המשוררת שכרמלי הלחין רבים משיריה. ההרכב פעל עד שנת 1993.
שנות התשעים.
ב-1992 הקים את ההרכב "סלמבה", הרכב מוזיקה אתנית אקוסטית עם יאיר דלאל, יענקלה סגל, איל פארן ואודי בן כנען. הרכב שניגן שירים ופרגמנטים של המשורר ח.נ. ביאליק אותם הלחין כרמלי. הופעת הבכורה הייתה בבית המשורר בתל אביב לרגל 60 שנה למותו.
בשנת 1993 כרמלי ופינות העיגול הקליטו תקליט שדרים ובו שני שירים "בשם המוסר" לחן ומילים של כרמלי ואת שירה של רביקוביץ "מגורשים/לצאת מביירות". השיר בזמנו צונזר בטענה שהמצב יותר מדי רגיש לאחר גירושם של 415 פעילי החמאס ללבנון, אך למרות זאת זכה לחשיפה רבה ועורר הרבה רעש. לבסוף יצא לאור באלבומו "ביתן הזכוכית", שהיה הקלטה של הופעה חיה במועדון "צוותא" בתל אביב, כולה משיריה של רביקוביץ'.
במהלך שנות ה-90 השתתף בהפקות שונות, ביניהן התארח בהופעותיה של הזמרת דפנה ארמוני, השתתף בסרט הקאלט "ללקק את התות" של האחים אורי ברבש ובני ברבש ובמיצג בינלאומי של במאי הקולנוע עמוס גיתאי בפסטיבל האביב בפאריס.
בשנים 1993-5 ניגן בלהקת "הדרוויש" ב"מועדון הדרוויש" עם איציק ניני, יובל מסנר ורמי יוסיפוב.
ב-1996-8 הופיע ב"מופע שירי דליה רביקוביץ'" עם השחקנית לאורה ריבלין ובבימויו של דני הורוביץ ללחנים של כרמלי שגם עיבד והפיק מוזיקלית, עם הנגנים יובל מסנר (צ'לו), אורן בלבן (תופים וכלי-הקשה) וזוהר "בבה" בירגר(קלידים) . בשנת 2006, לאחר מותה של המשוררת, הועלה שוב המופע, כשלצוות הצטרף נגן הבס מיכה מיכאלי .
המאה ה-21.
בשנת 2000 הופיע ושיחק כרמלי כנגן-רחוב בהצגה 'נולד לחופש' מפרי עטה של תלמה אליגון בהפקת תיאטרון ארנה פורת לילדים ולנוער, למוזיקה של אלון אולארצ'יק ובבימויו של סיני פתר עם השחקנים ישראל גוריון והאנד איוב (Hend Ayoub).
ב-2004 השתתף באלבום "שירי-ציון" של הזמר אהרון רזאל.
ב- 2008 הלחין והפיק את הפסקול להצגת הילדים "סברס" של תיאטרון מראה.
בין השנים 1998-2008 נודע גם כ-"RainMan" איש-הגשם, ליצן החצר ב פסטיבל שנטיפי ופסטיבל בראשית.
2016-2018 מילא את תפקיד הפסיכופתיאטור הראשי  באופרת-רוק "ילד-תוף" של היוצרים רובי קפלן וישראל כסיף בבימויו של דורי בן-זאב.
ב-2016-17 יזם והפיק את "קפטן ג'ק" הרכב מחווה למוזיקאי גרי אקשטיין, עם נגן הבס מיכה מיכאלי, המתופף שלמה חממי שניגנו עם גרי בשנות ה-80, יחד עם הגיטריסט מעין פרלמן  והקלידן ארנון שרון. להרכב היו מספר הופעות בהן התארחו  לאה שבת, יהודית רביץ, אריק סיני, אביבה אבידן וארז לב-ארי.
השתתף בסדרת מופעי מחווה למשוררים שאול טשרניחובסקי, ח.נ. ביאליק, רחל חלפי, מאיר ויזלטיר במועדון צוותא  עם לחנים מקוריים שלו לשירי המשוררים.
חיים אישיים.
לכרמלי שני ילדים, שי ומאיה, אותם הוא מגדל כהורה יחיד, וכן בן נוסף, השחקן דוד לוריא, מנישואיו הראשונים.
ב-2005 נפגע בתאונת דרכים אשר ממנה נותר עם פגיעת גב קשה. ב-2013-14 עבר שלושה ניתוחים בעמוד השדרה, בעזרת כסף שגויס, בין השאר באמצעות הופעה שנערכה לכבודו במועדון בארבי בתל אביב, בהשתתפות אמנים רבים מהתעשייה ביניהם לאה שבת, דין-דין אביב, אלון אולארצ'יק, ארז לב ארי ובמעגלי-שירה מקודשת וגיוס המונים למען מסע החלמתו.
סינגלים ואלבומים.
1982  'אותך' (מילים: דרור לוי לחן: ערן כרמלי
1982 'לפעמים' מילים ולחן: ערן כרמלי עם "להקת גן-עדן"
1992 סינגל "מגורשים" ('לצאת מביירות') מילים: דליה רביקוביץ', לחן: ערן כרמלי. צד ב': "בשם המוסר", מילים ולחן: ערן כמרלי
1998 "תחת כיפת הרקיע" ח.נ.ביאליק/ע.כרמלי, עם דורון רפאלי ודין-דין אביב בהרכב המתופפים טררם
1998 "ים-אהבה" עם דורון רפאלי ודין-דין אביב בהרכב המתופפים טררם
1998 אלבום המופע של שירי המשוררת דליה רביקוביץ  בשם "ביתן הזכוכית" בהפקת ערן כרמלי.
2021 סינגל "רכבת לליסבון" ערן כרמלי/יוסי יוסף לוי עם ארז לב-ארי, מיכה מיכאלי, ניר סגל ויובל מסנר.
2022 סינגל להרכב "המחתרת הכורדית-הקוביד הזה" ערן כרמלי/רן אייזנברג ע.כרמלי עם ד.רפאלי, מ.מיכאלי, אייל בן המוריה וארנון שרון.
הערות שוליים.
__חייב_תוכן_עניינים__
דלידה
דַּלִידָה (נולדה בשם יולנדה כריסטינה ג'יליוטי, באיטלקית: Iolanda Cristina Gigliotti; 17 בינואר 1933 - 3 במאי 1987) הייתה זמרת שאנסון איטלקייה-צרפתייה.
ביוגרפיה.
יולנדה כריסטינה ג'יליוטי נולדה בקהיר, מצרים, להורים ממוצא איטלקי. אביה היה כנר ואמה הייתה זמרת באופרה של קהיר, ומגיל צעיר הם לימדו אותה לשיר. בשנת 1954 זכתה בתחרות מלכת היופי של מצרים ומיד לאחר מכן עזבה לפריז על מנת לקדם קריירת משחק, ואימצה את שם הבמה שלה: דלידה.
סרטה הראשון, "ג'וזפה ואחיו", עם עומר שריף, לא זכה להצלחה. לצד המשחק החלה לשיר בקברטים באיטלקית, בצרפתית, בערבית ובשפות נוספות.
באוגוסט 1956, יוצא שירה הראשון "מדונה" וזוכה להצלחה. בדצמבר אותה שנה, יוצא השיר "במבינו", שתורגם לשפות רבות, והופך ללהיט הראשון בסדרה של מאות להיטים בקריירה בת שלושה עשורים.
ב-27 בפברואר 1957, מתקיים המופע הראשון שלה באולם "אולימפיה" בפריז.
חייה האישיים של דלידה היו סוערים ומלאי דרמות. שניים ממאהביה והגרוש שלה התאבדו.
ב-1961 התחתנה עם היועץ האישי שלה, לוסיאן מוריס והפכה לאזרחית צרפת עקב נישואיה. לאחר מספר חודשים, היא סיימה את נשואיה לטובת הזמר האיטלקי לואיג'י טנקו.
בסוף 1965 הופיעה בהיכל התרבות בתל אביב ושרה בעברית את השיר "הבה נגילה". בשנת 1966, היא יצאה לסיבוב הופעות בקנדה, אמריקה הלטינית, מדינות ערביות וברחבי אירופה.
בינואר 1967 היא וטנקו התארסו, ובאותו חודש השתתפו בפסטיבל השירים האיטלקי (פסטיבל סן רמו) עם השיר "להתראות אהבה, להתראות" ("Ciao Amore, Ciao") שאותו כתב טנקו והלחין לדלידה. ב-27 בינואר 1967 מצאה דלידה את גופתו של טנקו בחדרם במלון בסן רמו. טנקו התאבד בירייה ברקתו בהיותו בן 28 בלבד, לאחר שנודע לו כי לא עלה לגמר הפסטיבל. הוא הותיר לצידו פתק המודיע שהתאבדותו נעשתה כנגד חבר השופטים ובחירת הקהל.
התאבדותו הייתה קשה עד מאוד לדלידה, והיא ניסתה להתאבד חודש אחריו באותו חדר. היא הודיעה לצוות המלון שלא יפריעו לה, ובלעה כמות גדולה של גלולות. חדרנית שחשדה שהיא פוגעת בעצמה הזעיקה צוות עזרה ראשונה והצליחו להציל את חייה. היא הייתה בקומה במשך חמישה ימים ולאחר מכן שהתה בבית החולים במשך מספר חודשים.
בדצמבר אותה שנה, נכנסה להיריון מסטודנט איטלקי בשם לוסיו. היא ביצעה הפלה מלאכותית שהותירה אותה עקרה.
היא ניהלה רומן קצר עם נשיא צרפת פרנסואה מיטראן ועם השחקן אלן דלון, איתו שרה את השיר "פארולה פארולה", שזכה להצלחה בצרפת, ביפן, בקנדה ועוד.
בקיץ 1982, במהלך גביע העולם בכדורגל, היא הוציאה שיר עידוד לנבחרת צרפת. ב-1985, ביצעה שני ניתוחי עיניים ולקחה הפסקה מקריירת השירה.
בשנת 1986, היא כיכבה בסרט "היום השישי", שזכה לביקורות מהללות במצרים ובצרפת.
בתחילת 1987 חווה דלידה מספר דיכאונות. היא נסעה לבקר במצרים, ארץ הולדתה, וזכתה לקבלת פנים מרשימה. בסוף אפריל, התקיימה ההופעה האחרונה שלה באנטליה, טורקיה, ולאחר מכן היא חזרה לפריז.
בלילה שבין ה-2–3 במאי דלידה התאבדה בבליעת כדורים והשאירה מכתב פרידה, בו כתבה: "החיים הפכו לבלתי נסבלים... סלחו לי". היא נקברה בבית הקברות של מונמארטר. על קברה יש פסל שלה בגודל טבעי.
במהלך הקריירה שלה הקליטה דלידה מעל 500 שירים, 200 מהם תורגמו לצרפתית ולאנגלית. היא מכרה למעלה מ-100 מיליון תקליטים, וזכתה פעמיים באוסקר העולמי למוזיקה.
ישראל תא-שמע
שם-טוב לוי
ריינוס מיכלס
אריק אקסל קרלפלט