בשנת 1414 כינס זיגיסמונד את ועידת קונסטנץ, בניסיון לפתור את הפילוג בכנסייה. בשנת 1418 החליטה הוועידה לקבל את התפטרותו של האפיפיור גרגוריוס השנים עשר, והדיחה את האנטי-אפיפיורים יוחנן העשרים ושלושה ובנדיקטוס השלושה עשר, ובחרה לאפיפיור את מרטינוס החמישי. כמו כן, במהלך הוועידה קרא זיגיסמונד ליאן הוס להרצות את טענותיו בפני הוועידה, והבטיח לו חסינות ומעבר בטוח בשטחי הממלכה. יאן הוס הגיע לוועידה, ועד מהרה נעצר על ידי אנשי הכנסייה, למרות מחאותיו של זיגיסמונד. יאן הוס הועמד למשפט על כפירה, וב-6 ביולי 1415 הועלה על המוקד. באותה שנה אף העניק זיגיסמונד לפרידריך השישי, רוזן העיר נירנברג את נסיכות הבוחר מברנדנבורג, כאות הוקרה על תמיכתו בו, ובכך הונחו היסודות לצמיחתו של בית הוהנצולרן.
לאחר התבוסה הצרפתית בקרב אז'נקור בשנת 1416, התקרב זיגיסמונד לאנגליה, וב-15 באוגוסט אותה שנה חתם על אמנת קנטרברי עם הנרי החמישי, מלך אנגליה.
המלחמות ההוסיטיות.
בשנת 1419 מת אחיו וצלאב הרביעי, מלך בוהמיה, וזיגיסמונד עלה לשלטון במקומו. מאחר שזיגיסמונד נתפס בעיני הבוהמים כבוגד, משום שהפר את החסינות שנתן ליאן הוס, פרצו נגדו מרידות שהתפתחו עד מהר למלחמות ההוסיטיות ונמשכו עד לשנת 1434. את המרד הוביל המצביא יאן ז'יז'קה הנחשב לאחד המצביאים הגדולים בהיסטוריה ומהראשונים שהשתמשו בנשק חם באירופה. ז'יז'קה נחשב לגיבור לאומי עד היום ולמצביא שלא הפסיד באף קרב שבו נטל חלק. בשנת 1422 נכשלה תוכניתו של זיגיסמונד לגייס צבא שכירי חרב, בעקבות התנגדות הערים. בשנת 1424 ניסו הנסיכים הבוחרים, וביניהם פרידריך הראשון, הנסיך הבוחר מברנדנבורג, לחזק את כוחם על חשבון זיגיסמונד, אולם על אף שהתוכנית נכשלה, הוביל הדבר להיחלשות כוחו של זיגיסמונד בגרמניה ולהפחתת כוחו במלחמה נגד ההוסיטים. לאחר מותו של ז'יז'קה בשנת 1424, נטל את הפיקוד הצבאי פרוקופ הגדול ותחת פיקודו ההוסיטים שלטו עוד כ-10 שנים על מרכז אירופה והשליטו טרור על האזורים בהם שלטו עקב קנאותם הרבה. לאחר הקרבות הקשים ומותו של ז'ז'קה התפצלו ההוסיטים לשתי אסכולות עיקריות, האוטראקים המתונים והטאבוריטים הקיצוניים. לבסוף ניצחו האוטראקים (בעזרתם של הקתולים) את הטאבוריטים בקרב ליפאני בשנת 1434.
שנותיו האחרונות.
בשנת 1428 הוביל זיגיסמונד מסע נוסף נגד האימפריה העות'מאנית, אך לא נחל הצלחה במסעו. בשנת 1431 נסע זיגיסמונד לאיטליה, שם הוכתר במילאנו ב-25 בנובמבר כמלך איטליה. לאחר מכן נשאר זיגיסמונד למשך תקופה בסיינה, על מנת לדון עם האפיפיור בהכתרתו כקיסר ובהכרה בוועידת בזל. ב-31 במאי 1433 הוכתר זיגיסמונד ברומא לקיסר האימפריה הרומית הקדושה, על ידי האפיפיור אאוגניוס הרביעי. לאחר מכן חזר זיגיסמונד לבוהמיה, שם הוכתר שוב כמלך, אולם הוא קיבל את דרישתם של האוטראקים לחופש דת. זיגיסמונד תכנן תוכניות לסייע לאלבנים שהתמרדו נגד האימפריה העות'מאנית, אולם המורדים הובסו תוך זמן קצר וזיגיסמונד ירד מתוכניותיו.
ב-9 בדצמבר 1437 מת זיגיסמונד בזנוז'מו, ועל פי בקשתו נקבר בנאד'-וואראד על יד קברו של לסלו הראשון, מלך הונגריה. מאחר שלא היו לו בנים, נכחד במותו בית לוקסמבורג. לאחר מותו נבחר כמלך הונגריה, חתנו אלברכט השני, מלך גרמניה מבית הבסבורג.
משפחתו.
בשנת 1383 התחתן זיגיסמונד עם מריה, מלכת הונגריה, בתם של לאיוש הראשון, מלך הונגריה ואליזבתה מבוסניה, ממנה נולד לו בן אחד שמת בלידה.
בשנת 1383 התחתן זיגיסמונד עם ברברה מצליה, בתם של הרמן השני, רוזן צליה ואנה משאונבורג, ממנה נולדה לו בת אחת:
זיגמונד, הקיסר הרומי הקדוש
שקר (משחק)
ישראל לוויטס
ישראל לוויטס (28 בדצמבר 1948 - 17 באוקטובר 1977, בספרדית: Israel Lewites Rodriguez) היה מהפכן בן ניקרגואה.
לוויטס נולד ב-1948 בעיר חינוטפה שבדרום ניקרגואה לאב יהודי יליד פולין ולאם קתולית ילידת המקום. התחנך בבית ספר קתולי. הצטרף לשורות הסנדיניסטים בזמן לימודיו במקסיקו ולאחר שובו ב-1974 החל ליטול חלק בפעילות צבאית מחתרתית נגד שלטון הדיקטטורה של סומוסה. נהרג ב-1977 בהתקפה של החזית הסנדיניסטית על הקסרקטין במסאיה. על שמו נקראו שוק מרכזי ואחת משתי תחנות האוטובוסים המרכזיות במנגואה, בירת ניקרגואה.
אחיו, הרטי לוויטס, היה ממנהיגי הסנדיניסטים במחתרת ובזירה הפוליטית עד פרישתו מהמפלגה ב-2005.
תסמונת גילברט
תסמונת גילברט (לעיתים ז'ילבר; מאנגלית: Gilbert's syndrome) היא הפרעה תורשתית המתבטאת ברמה גבוהה מהרגיל של בילירובין בדם (היפרבילירובינמיה), שעשויה לגרום להופעת תסמינים של צהבת קלה אשר אינה דורשת טיפול. ההפרעה נגרמת עקב ליקוי באנזים גלוקורונילטרנספרז אשר נמצא בכבד ותפקידו לצמד בילירובין ומולקולות ליפופיליות אחרות למולקולת סוכר, מה שמעלה את מסיסותן ומאפשר את פינוין באמצעות הכבד דרך מיץ המרה אל הצואה. כתוצאה מפעילותו הירודה של האנזים, הבילירובין אינו מתפנה מספיק מהר מהגוף ורמתו בדם עולה כך שלעיתים יש צהבת קלה. פרט לכך לא נמצאו תסמינים נוספים.
אפקט קרדיו-וסקולרי - מספר מחקרים מצאו ירידה משמעותית בסיכון למחלת לב כלילית ולטרשת עורקים באנשים עם תסמונת גילברט. תוצאות אילו אוששו גם במטה-מחקרים.
התסמונת תוארה לראשונה בשנת 1901 על ידי גסטרואנטרולוג צרפתי בשם אוגוסטן ניקולא ז'ילבר, ונקראה על שמו.
ההפרעה קיימת אצל כ-5% מהאוכלוסייה.
הרטי לוויטס
הרטי לוויטס (ספרדית: Herty Lewites; 24 בדצמבר 1939 - 2 ביולי 2006), מהפכן ופוליטיקאי ניקרגואי ממוצא יהודי.
ביוגרפיה.
לוויטס נולד בשכונת סן פליפה בעיר חינוטפה שבניקרגואה לאב יהודי מפולין ולאם קתולית בת המקום. הצטרף למאבק נגד הדיקטטור סומוזה ב-1958, ובעקבות זאת נאלצו הוא ואביו לצאת לגלות. לוויטס זכה לחזור לארצו לאחר החנינה הכללית שהעניק הנשיא רנה שיק, אך אביו לא נכלל בחנינה ולוויטס קיבל על עצמו את ניהול עסקי המשפחה. ב-1967 הוגלה שוב, וב-1969 הצטרף לחזית הסנדיניסטית. תפקידו בחזית היה ניהול קשרי החוץ והשגת נשק, בעיקר בקובה, בארצות הברית ובמדינות מרכז אמריקה. ב-1977 נהרג אחיו ישראל לוויטס בפעילות צבאית של החזית הסנדיניסטית. לאחר ניצחון החזית ב-1979 נעשה לוויטס שר התיירות, תפקיד שמילא עד ההפסד בבחירות 1990. לאחר מכן כיהן כציר באספה הלאומית, כחבר מועצת העיר מנגואה, מטעם מפלגה עצמאית, וכראש העירייה (2001–2004) של מנגואה, מטעם הסנדיניסטים. ב-2005 קרא לוויטס תיגר על מנהיגותו רבת השנים של דניאל אורטגה בחזית הסנדיניסטית, דבר שהוביל לסילוקו מן המפלגה. לוויטס הקים את "התנועה להצלת הרעיון הסנדיניסטי" ובתמיכת מספר מפלגות נוספות מן השמאל-מרכז התכוון להתמודד בבחירות לנשיאות בנובמבר 2006. ב-2 ביולי 2006 נפטר לוויטס מהתקף לב.
זאק בראף
זאקרי ישראל "זאק" בראף (באנגלית: Zachary Israel "Zach" Braff; נולד ב-6 באפריל 1975) הוא שחקן, במאי, תסריטאי ומפיק אמריקאי-יהודי. מוכר בעיקר בזכות גילום ד"ר ג'ון דוריאן (ג'יי. די) בסיטקום "סקראבס".
קורות חיים.
בראף נולד בסאות' אורנג', ניו ג'רזי שבארצות הברית למשפחה יהודית אורתודוקסית-קונסרבטיבית. אביו יהודי, ואימו שנולדה למשפחה פרוטסטנטית התגיירה. בראף אף חגג בר מצווה. הוריו התגרשו והתחתנו עם בני זוג אחרים כשהיה ילד. אחד מאחיו, ג'ושוע בראף, הוא סופר.כשהיה בן 10 אובחן בראף כלוקה בהפרעה טורדנית-כפייתית, והודה שהרגיש לא טוב בחברת ילדים במערכת בית הספר.
בראף רצה להיות יוצר סרטים מאז שהיה ילד והוא מתאר זאת כ"חלום חייו". הוא למד בתיכון קולומביה שבמייפלווד, ניו ג'רזי, שם עבד בתחנת הטלוויזיה של בית הספר.
בראף סיים את אוניברסיטת נורת'ווסטרן עם תואר ראשון בקולנוע.
קריירה.
בראף שיחק בתפקיד הראשי בסדרה הקומית "סקראבס" מאז שעלתה לאוויר ב-2001 עד ביטולה ב-2010. הוא הופיע גם בסרטו של וודי אלן "תעלומת רצח במנהטן" ובהפקות של "הלילה השנים עשר" ו"מקבת'" בתיאטרון העירוני של ניו יורק.
בראף היה מועמד לשלושה פרסי גלובוס הזהב ולפרס אמי על תפקידו בסדרה סקראבס.
הוא שיחק, ביים וכתב את הסרט גארדן סטייט שיצא ב-2004 בהפקתו של דני דה ויטו. הסרט צולם במדינת הולדתו, ניו ג'רזי. ב-2005 זכה בראף בפרס גראמי על הפסקול לסרט "גארדן סטייט". באותה שנה דיבב את הדמות הראשית, האפרוח צ'יקן ליטל, בסרט המצויר "צ'יקן ליטל" ובמשחק הווידאו שיצא לסרט.
ב-2007 יצא לאקרנים סרט הקומדיה הרומנטית "האקס המיתולוגי", בו כיכב לצד אמנדה פיט.
ב-2022 כיכב בחידוש לסרט הקומדיה המשפחתית "12 במחיר 1" (Cheaper By The Dozen), בתור אב המשפחה.
חיים אישיים.
בין השנים 2009–2014 היה בזוגיות עם הדוגמנית טיילור באגלי.
בראף נחשב גם לתומך ישראל, ואף ביקר בארץ מספר פעמים בחייו. הראשונה מביניהן הייתה בנעוריו כמדריך נוער במחנה קיץ, וב-2009 אף פקד חתונה של זוג חברים ישראלים, אורי פפר ויעל גולדמן, בהם אף הספיק להתענג על חיי הלילה של תל אביב.
החזית הסנדיניסטית
החזית הסנדיניסטית לשחרור לאומי (בספרדית: Frente Sandinista de Liberación Nacional או בראשי תיבות FSLN) היא מפלגת שמאל בניקרגואה. ראשיתה בתנועה פוליטית מהפכנית שהובילה את ההתנגדות למשטר סומוסה והחזיקה בשלטון בשנים 1979–1990. התנועה נקראת על שם המהפכן אוגוסטו ססאר סנדינו (Sandino), ממנהיגי המרד הלאומי נגד הנוכחות הצבאית האמריקנית בניקרגואה, שנרצח בידי מתנקש ב-1934.
מאבק בשלטון סומוסה.