בעקבות חיסול כיס קולמר, טוהרה צרפת מהכוחות הגרמניים וקבוצת הארמיות השישית עמדה על הריין מהגבול השווייצרי עד שטרסבורג. הארמייה ה-19 הגרמנית לא הושמדה לחלוטין, אולם איבדה את חלק הארי של חייליה במהלך הקרב על הכיס. הגרמנים נאלצו לנטוש באלזס 55 כלי רכב משוריינים ו-66 תותחים, ואבדותיהם מנו לפחות 22,000 איש ואולי אף 38,500. האמריקנים איבדו 8,000 איש, והצרפתים 13,390. שלושה אמריקנים קיבלו את מדליית הכבוד על חלקם בקרב, מתוכם שניים מתו במהלכו. הדיוויזיה האמריקנית ה-3 כולה קיבלה את אות לגיון הכבוד מטעם צרפת. דיוורס הועלה ב-8 במרץ לדרגת גנרל, ובכך היה המפקד האמריקני הבכיר ביותר בזירה לאחר אייזנהאואר. כיום, רחובות רבים באלזס קרויים על שם מפקדים ויחידות שהשתתפו בשחרור הכיס. ב-15 במרץ 1945 פלשה קבוצת הארמיות לגרמניה עצמה, ופרצה את קו זיגפריד. הארמייה השביעית כבשה את נירנברג ומינכן, והארמייה הצרפתית הראשונה את קרלסרוהה, דרמשטאדט, שטוטגרט, זיגמרינגן ואולם. קבוצת הארמיות לחמה עד כניעת גרמניה ב-8 במאי.
מגדל השעון של בגדאד
מגדל השעון של בגדאד (בערבית: ساعة بغداد) הוא בנין ציבור, הממוקם ליד כיכר החגיגות הגדולות והאזור הירוק בבירת עיראק, בגדאד, שהוקם ב-1994.
לפני 2003, שימש הבניין כמוזיאון, והציג מגדל שעון, עם 4 שעונים בראשו.
הבניין ניזוק במהלך מלחמת עיראק. לאחר ששופץ, משמש הבניין כמושב בית המשפט העליון של עיראק.
סבינה ליבלינג
סבינה ליבלינג (1 באפריל 1908 - 21 במאי 1999) הייתה רופאת עיניים, מנהלת מחלקת עיניים בבית החולים איכילוב, (1963) - (1970), האישה הראשונה שניהלה מחלקת עיניים במדינת ישראל, והאישה הראשונה שנתמנתה למנהלת מחלקה בבית החולים איכילוב.
ביוגרפיה.
ליבלינג למדה רפואה בגרמניה עד שגורשה על ידי הנאצים וסיימה את לימודיה בשווייץ. עלתה לארץ ללא ניסיון רפואי וללא ידיעת השפה ותוך זמן קצר התאקלמה. התמחתה בבית החולים הדסה תל אביב, ובמהלך השנים התמנתה לסגנית מנהל המחלקה. עסקה רבות בכירורגיה של העין, ובניתוחי "טוטי" אשר למדה מעמיתה הד"ר יוליוס יעקובי.
ליבלינג התגוררה בקרבת בית החולים הדסה, ברחוב ג'ורג' אליוט 9, ולפני שהיה בביתה מכשיר טלפון, בזמן חרום רפואי, אח או סניטר היה דופק על מפתן ביתה, ותוך מספר דקות הייתה מתייצבת בחדר מיון.
ליבלינג הרחיבה את שירותי מרפאות העיניים, והמחלקה גדלה בתקופתה ל-25 מיטות אשפוז.
ד"ר אפרים סיני שבמחלקתו התמחתה ועבדה תחתיו כרופאה בכירה שנים רבות נזכר : בשנים האחרונות בהדסה נשאה בעול המחלקה ובשנת 1963 קיבלה את ניהול מחלקת העיניים באיכילוב עד לפרישתה לגמלאות ב-1970, ובכך הפכה לאישה הראשונה שניהלה מחלקה באיכילוב..
לפני צאתה לגמלאות התחילה בהליכי הקמת "בנק הקרניות הארצי", שהיה ממוקם באיכילוב ושירת את כל מחלקות העיניים בארץ, פרופ' משה לזר שקיבל את ניהול המחלקה לאחר יציאתה לגמלאות פתח את "בנק הקרניות"..
משנת 1963 התגוררה בבית מקס ליבלינג ברחוב אידלסון 29 בתל אביב, שהיה שייך לדודתה, טוני ליבלינג.
לאחר צאתה לגמלאות עבדה באופן פרטי ובמוסד לביטוח לאומי כפוסקת רפואית..
נפטרה ב-1999, נקברה בבית העלמין ירקון.
ניוון מערכות מרובות
סליגסברג
קבר דריווש הראשון
קבר דריווש הראשון הוא אתר הקבר של דריווש הראשון, המצוי באתר נקש-י רוסתם, אתר ארכאולוגי הנמצא בפרובינציית פארס שבאיראן. מיקומו כחמשה קילומטרים מחורבות העיר פרספוליס. הקבר, יחד עם עוד חמישה קברים של שליטים מתקופה זו, נבנו או נחצבו לתוך מצוקים של סלעי אבן חול שמתרוממים מעל פני הקרקע.
קברי המלכים.
בתקופת הממלכה האחמנית נבנו באתר מספר קברים ומגדל מרובע. הנקרופוליס הזה כולל ששה קברים של שליטים מתקופה זו. יתר מלכי שושלת זו נקברו כנראה בעיר הבירה פרספוליס וקבריהם לא נשמרו.
הקברים המלכותיים על קיר המצוק נחצבו לתוך האבן המקומית. הקבר הראשון שנבנה באתר (קבר מספר 1) הוא זה של דריווש הראשון. בחזית הקבר שני לוחות אבן עליהן כתובות ובהן תיאור מפורט של תולדות חיי המלך ושאיפתו לקיים משטר צודק והוגן. כפי שמעיד הציטוט: "אין ברצוני להעניש אדם שלא עשה עוול, וכן אין כוונתי לשחרר עושה עוול מבלי שייענש על מעשיו",
הקברים מלכותיים שנוספו מאוחר יותר, אינם מכילים כתובות ולא ניתן לזהות את זהות הקבורים בהם מעבר לכל ספק. אולם במידה רבה של ודאות החוקרים מייחסים אותם לצאצאי דריווש הראשון.
את שלושת האחרים (קברים 2 עד 4) מיוחסים על פי ממצאים עקיפים ל-חשיארש הראשון (מזרח צפון-מזרח לקבר דריווש), ל-ארתחששתא הראשון (מערב דרום-מערב לקבר דריווש), והאחרון הוא קברו של דריווש השני שהוא המערבי ביותר. ארבעת הקברים בנויים לפי אותו דגם, אולם הם שונים לגמרי מהתבנית בקברו של כורש הגדול שב- פסארגאדה.
כל המלכים בנקש-י-רוסתם נקברו ביחד עם האוצרות הנדרשים לחייהם בעולם הבא. לאחר טקס הקבורה, מוסגרו ונחתמו פתחי קברים למנוע שוד, אולם עם כיבוש פרס בידי צבאו של אלכסנדר מוקדון נפרצו כל הקברים ותכולתם נבזזה.
ממול לקברים עומד מבנה מרובע העשוי מלבנים של אבן גיר לבנה. שם המבנה הוא כעבה-י זרתושת (בפרסית کعبه زرتشت). תרגומו המילולי של שם זה הוא הקובייה של זרתוסטרה. זהו מבנה מהמאה ה-5 לפנה"ס, תפקידו עדיין מהווה חידה לארכאולוגים וסלע מחלוקת בין חוקרים רבים. המגדל מרובע, אורך קירותיו 7.25 מטר, וגובהו 12.50 מטר.
המגדל עומד על שלוש מדרגות ומכיל חדר אחד שהכניסה אליו היא דרך גרם מדרגות חיצוני בגובה 1.30 מהבסיס. גובה החדר הוא 6.35 מטרים ואורך הקירות הוא 5.7 מטר. בכל צד של המגדל שני חלונות מדומים השקועים בקיר. מבנה זה הוא העתק של מגדל קדום יותר שעומד בעיר פסארגאדה, בתוך מתחם הקבר של מלך כורש. המבנה בנקש-י-רוסתם מאוחר יותר ונבנה כנראה על ידי דריווש או אחד מיורשיו והוא אופייני למבנים מהתקופה האחמאית. החומה שמקיפה את המבנה היא מאוחרת יותר ומתוארכת לתקופה הססאסנית.
בחזית המגדל והקברים עמד כנראה גן. באחד מהלוחות שנמצאו בפרסופוליס מוזכר מקום בשם Nupistash המזוהה עם נקש –י-רוסתם, שבו היו נטועים עצים
ארכיטקטורת הקברים.
הקברים חצובים בגובה ניכר מעל פני השטח. הם ידועים בכינויים כ"צלבים הפרסיים" בשל צורת צלב של חזית הקבר. הפתח לקברים הוא באמצעיתו של הצלב, שממנו מגיעים לחדר שבו נמצא הסרקופג . חזית הקבר מראיה כחזיתו של ארמון בעל עמודים מרובי צורות. דגם זה זהה למבנה ארמונו של דריווש הראשון
שהיה קיים בפרסופוליס, והקורה האופקית היא כנראה העתק של הכניסה לאותו ארמון. על צורה זו, נח כס המלכות שצורתו ספסל מאורך שנתמך על ידי 30 דמויות, שמייצגות את המחוזות של האימפריה ובהתאם לכך כל דמות לבושה בסגנון אותו אזור ונושאת כל נשק. ממעל, דמות המלך, מזבח האש וסמלים שמימיים. המלך עומד על במה מדורגת כשהוא אוחז בידו הימנית קשת וידו השמאלית מושטת מעלה לעבר דמות מכונפת, אהורה מזדא, ישות אלוהית של הדת האיראנית העתיקה שמסמלת את אל האור והחכמה.
רק בקברו של דריווש הראשון ישנם בחזית שני לוחות גדולים בכתב יתדות המפארים אותו ואת שלטונו. הלוח הימני מסומן DNa והאחר DNb והם כתובים בשלוש שפות, DNa כתוב בפרסית עתיקה, עילמית ובבלית. DNb כתוב באכדית במקום בבלית. כל הקברים האחדים חסרים כל כיתוב שהוא.
בניגוד לארכיטקטורה החיצונית המעוטרת, התכנון הפנימי הוא פשוט וחסר קישוטים. בפרוזדור ארוך שעובר במקביל לשטח החיצוני, נפתחות שלש דלתות המובילות כל אחת לחדר קבורה בעל קמרון חביתי שבו קבר מכוסה לוח אבן. קבריהם של שאר המלכים דומה מאוד למבנה קברו דריווש הראשון.
חפירות ארכאולוגיות.
בשנת 1923 חפרה במקום משלחת בראשותו של הארכאולוג הגרמני ארנסט הרצפלד
חלק גדול ממצאי החפירות אלו מוצגים כיום בארכיונים של גלריית פריר וגלריית ארתור מ. סקלר. בנוסף לנקש-י-רוסתם חפרו אנשי צוות זה במקומות נוספים באירן ובמזרח הקרוב הארכיונים כוללים למעלה מ-30,000 רשומות שרטוטים וצילומים ממקומות שונים.
כמה שנים לאחר מכן, בין השנים 1936 עד 1939, עבדה במקום משלחת נוספת מטעם המכון האוריינטלי של אוניברסיטת שיקגו, בראשותו של פרופ' אריך שמידט. המשלחת פרסמה ממצאים מפורטים מחפירות אלו.
ססיל
פרדיננדו דה מדיצ'י
מריה פון מלצן
מריה הלין פרנסואז איזבל גרפין פון מלצן, פראיין צו ורטנברג אונד פנצלין (בגרמנית: Maria Helene Françoise Izabel Gräfin von Maltzan, Freiin zu Wartenberg und Penzlin; 25 במרץ 1909 – 12 בנובמבר 1997) הייתה אריסטוקרטית גרמנייה שפעלה בתנועת ההתנגדות הגרמנית להיטלר ולמפלגה הנאצית, והצילה את חייהם של יהודים רבים בברלין.
קורות חיים.
הרוזנת מריה פון מלצן נולדה למשפחה עשירה בארמון מיליץ' בשלזיה שבגרמניה (היום מיליץ שבפולין) וגדלה באחוזה המשפחתית בת 18,000 האקר. היא הייתה הצעירה מבין שמונה ילדים במשפחה. לאחר שסיימה את בית הספר היסודי בברלין בשנת 1927, החליטה לבצע מחקרים בזואולוגיה באוניברסיטת ברסלאו (כיום ורוצלב) - מהלך חריג עבור נערה בתקופה זו. משפחתה התנגדה לרעיון אך מוריה תמכו בה. בשנת 1928 נרשמה ללימודים באוניברסיטת מינכן, שם קיבלה דוקטורט במדעי הטבע בשנת 1933.