תחומי המחקר העיקריים שלו הם תולדות הבלשנות העברית בימי הביניים, מסורות לשוניות ושיטות ניקוד קדמוניות של העברית, לשון ספרות ההשכלה, ראשית העברית הספרותית החדשה, תחיית הדיבור העברי ומפעלו של אליעזר בן-יהודה ותכנון לשון בוועד הלשון ובאקדמיה ללשון העברית.
אלדר נשוי לאשת החינוך, אל"ם (במיל') נילי אלדר. השניים הורים לבן ולבת ומתגוררים בקריית מוצקין, בה אלדר אף כיהן כחבר מועצת העיר במשך תקופת כהונה אחת.
ברקלי Bandit
מורגן Aero 8
ניתוח פחת
רוברט ווד
רוברט קולדוול ווד (באנגלית: Robert Coldwell Wood; 16 בספטמבר 1923 - 1 באפריל 2005) היה מדען פוליטי אמריקאי, פקיד ממשל ופרופסור למדע המדינה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT). מ-1965 עד 1969 שימש ווד כתת-מזכיר השיכון והפיתוח העירוני של ארצות הברית תחת הנשיא לינדון ב. ג'ונסון, ובמשך שבועיים כיהן כמזכיר בפועל של המחלקה.
לאחר ששב ל-MIT הוא ניהל את המרכז המשותף ללימודים עירוניים ב-MIT ובאוניברסיטת הרווארד. הוא גם מונה ליושב ראש רשות התחבורה של מפרץ מסצ'וסטס. הוא כיהן כנשיא אוניברסיטת מסצ'וסטס בשנים 1970–1977, ופיקח על התרחבות תוכניות באוניברסיטה, כולל בניית הקמפוס בדרום בוסטון.
ביוגרפיה.
רוברט ווד נולד ב 16 בספטמבר 1923 בסנט לואיס שבמדינת מיזורי למרי (לבית ברדשו) ווד ותומס פרנק ווד. הוא זכה למלגת לימודים באוניברסיטת פרינסטון, אך הפסיק את לימודיו במהלך מלחמת העולם השנייה במטרה לשרת בצבא ארצות הברית. ווד לקח חלק בקרב על הבליטה, הוענק לו כוכב הארד והוא הועלה לדרגת סמל.
לאחר שסיים את חוק לימודיו באוניברסיטת פרינסטון, זכה ווד בשלושה תארים אקדמיים מאוניברסיטת הרווארד: תואר שני במינהל ציבורי יחד עם תואר שני נוסף ודוקטורט בממשלה.
ווד לימד מדע המדינה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס מ-1959 עד 1965. משנת 1965 ועד 1969 שימש ווד כתת-מזכיר מחלקת השיכון והפיתוח העירוני של ארצות הברית בקבינט של הנשיא לינדון ג'ונסון.
בשנת 1968 הוענקה לווד מדליית האגודה האמריקנית לקיברנטיקה. בעקבות התפטרותו של רוברט ויוור מתפקידו כמזכיר השיכון והפיתוח העירוני של ארצות הברית, כיהן ווד לקצרה כמזכיר המחלקה לבערך שבועיים לפני כניסתו של ג'ורג' רומני לתפקיד.
ווד שב למכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, שם ניהל את המרכז המשותף ללימודים עירוניים במכון הטכנולוגי ובהרווארד. במקביל, הוא מונה ליושב ראש רשות התחבורה של מפרץ מסצ'וסטס (MBTA).
בשנים 1970–1977 כיהן כנשיא אוניברסיטת מסצ'וסטס. בשנים אלו ווד הוביל את הרחבת מבנה האוניברסיטה. בימי כהונתו כנשיא האוניברסיטה צורף המרכז הרפואי UMass לקמפוס האוניברסיטה. הוא גם מילא תפקיד מרכזי בהבאת הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם ג'ון קנדי למיקומה הנוכחי בקולומביה פוינט בבוסטון, סמוך לקמפוס האוניברסיטה. הוא גם לימד באוניברסיטת וסליין .
חיים אישיים.
ווד התחתן עם מרגרט ביירס ב-22 במרץ 1952. היו להם שלושה ילדים, ביניהם השחקן פרנק ווד ומושלת ניו המפשייר והסנאטורית מגי האסן. ווד נפטר מסרטן הקיבה בביתו בבוסטון ב-1 באפריל 2005.
הרפובליקה העממית של בנגלדש
הרפובליקה של גמביה
שלמה ברלינר
קלי פרטל
קלי פרטל (באנגלית: Kelly Fertel), היא שחיינית יהודיה-אמריקאית. היא אלופת המכביה העשרים (2017) ושיאנית המכביה. זוכת 7 מדליות, מהן 5 מדליות זהב.
ביוגרפיה.
פרטל גדלה במיאמי, פלורידה.
בתחרויות השחייה של המכביה העשרים שנערכו בבריכת טוטו וינגייט ביולי 2017 זכתה פרטל ב-7 מדליות, מהן 5 זהב ו-2 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא מכביה חדש של 4:18.19 דקות, לפני רוני בווה מישראל (4:22.48 דקות) והיילי הרצברג מארצות הברית (4:28.72 דקות), במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:57.21 דקות, לפני גלי זילברברג (9:03.51 דקות) ואביטל פליישמן (9:11.72 דקות), שתיהן מישראל, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא מכביה חדש של 2:15.03 דקות, לפני ליאה גולדמן (2:16.60 דקות) וג'סיקה אנטילס (2:19.28 דקות), שתיהן מארצות הברית, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא מכביה חדש של 4:45.54 דקות, לפני ג'סיקה אנטילס (4:58.27 דקות) ושחר מנחם מישראל (4:59.72 דקות) ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בשיא מכביה חדש נוסף של 8:21.73 דקות, לפני ישראל (8:27.41 דקות) וקנדה (9:04.80 דקות). מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:17.62 דקות, אחרי טסיז'ה קרוסאס מארצות הברית שקבעה שיא מכביה חדש של 2:10.88 דקות ולפני שחר מנחם (2:19.23 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:50.14 דקות, אחרי ישראל שקבעה שיא מכביה חדש של 3:44.64 דקות ולפני קנדה (4:05.08 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 57.31 שניות.
פרנץ כהן
זהות – איגוד המרכזים לזהות יהודית
זהות - איגוד המרכזים לזהות יהודית, היא גוף המאגד בתוכו 40 עמותות הפועלות בפיקוח האגף לתרבות יהודית ומטה שנהר במשרד החינוך. איגוד זהות מפעיל 63 סניפים הפועלים ברחבי בארץ, מקריית שמונה שבצפון ועד אילת שבדרום.
פעילות האיגוד.
מרכזי זהות פועלים בלמעלה מ-700 גנים ובתי ספר יסודיים ועל יסודיים, בזרם הממלכתי בלבד, במטרה לערוך פעילויות בנושא זהות יהודית וישראלית בקרב תלמידים ולתת מענה חינוכי וחוויתי על מנת לחזק את לימודי מורשת ישראל במערכת החינוך הישראלית. האיגוד עוסק בהכשרת מדריכים ובנות שרות לאומי ומעביר השתלמויות מקצועיות במהלך השנה. כמו כן נותן האיגוד גם הכשרה מקצועית ומגוונת למנהלי ומנחות המרכזים השונים.
זהות שותפה במגוון פרויקטים ארציים, כגון יום ההוקרה לפצועי מערכות ישראל, והמיזמים "בעוז רוחם", "דיבור טוב", "הכתה של ישראל" ו"מגלים את התנ"ך". יו"ר העמותה הוא יניב צברי מנכל עמותת רעות שדרות, והמנכ"ל הוא אליהו ליפשיץ.
דיון ציבורי.
לדברי מיכל שליו-רייכר מהפורום החילוני, "זהות" משמש כזרוע של מפלגת הבית היהודי במטרה לחזק תכנים שעולים בקנה אחד עם ערכי המפלגה וכן כדי לחולל תהליכי הדתה במערכת החינוך הישראלית. אחד המקורות לטענה זו הוא חברותו של מנכ"ל האיגוד לשעבר במפלגה זו. מאידך אנשי האיגוד טוענים שמדובר באיגוד פלורליסטי ששם למטרה לחזק ערכים ותכנים ציוניים ישראליים ויהודיים שמשתלבים בעקרונות של מערכת החינוך הממלכתית וכי אין מדובר בניסיונות של החזרה בתשובה.
יחסי אסטוניה–לטביה
יחסי אסטוניה–לטביה הם היחסים הדיפלומטיים שבין רפובליקת אסטוניה לבין הרפובליקה של לטביה. שתי המדינות חברות מלאות באיחוד האירופי ובנאט"ו, שתיהן ריבוניות וחברות בארגון האומות המאוחדות.
היסטוריה.
שתי המדינות חולקות היסטוריה משותפת ארוכה, במאה ה-13 הם נשלטו על ידי המסדר הליבוני, ולאחר מכן על ידי האיחוד הפולני-ליטאי, שוודיה ולבסוף על ידי האימפריה הרוסית עד להשגת העצמאות בשנת 1918. שתי המדינות נכבשו מחדש על ידי ברית המועצות בשנת 1940, ולאחר מכן על ידי גרמניה הנאצית בשנת 1941. בין השנים 1945–1991 היו שתי המדינות חברות בברית המועצות, ולאחר קריסת ברית המועצות חזרו להיות מדינות עצמאיות, וכוננו מחדש יחסים דיפלומטיים ביניהם ב-3 בינואר 1992.
הסכמים.
הסכמים טרילטרליים (בהם מעורבות שלוש ישויות, או מדינות) נחתמו בין אסטוניה, לטביה, וליטא, גוש המדינות הבלטיות.
שלוש המדינות חתמו על הסכם סחר חופשי ב-1992. ההסכם נעשה לא רלוונטי לאחר שכל שלוש המדינות הצטרפו לאיחוד האירופי וחתמו על אמנת שנגן, שמשמעותה פתיחת כל הגבולות וסחר חופשי ממילא ומילא.
ב-12 בפברואר 1995 חתמו שלוש המדינות על הסכם הגנה משולש.
שתי המדינות חתמו ב-31 בינואר 2017 על הסכם בנושא תחבורה יחד עם ליטא. ההסכם הוא התנאי המוקדם להפעלת רכבת מהירה שתעבור בין שלוש המדינות.
יחסים דיפלומטיים.
לאסטוניה יש שגרירות בריגה וקונסוליה כללית בדאוגבפילס, ואילו ללטביה יש רק שגרירות בטאלין.
יחסי לטביה–ליטא
יחסי לטביה–ליטא הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה של לטביה לבין הרפובליקה של ליטא. שתי המדינות חברות מלאות באיחוד האירופי ובנאט"ו, שתיהן ריבוניות וחברות בארגון האומות המאוחדות.
היסטוריה.
שתי המדינות חולקות היסטוריה משותפת ארוכה, שתי המדינות היו חלק מהאיחוד הפולני-ליטאי (למעט תקופה קצרה שלטביה נשלטה על ידי שוודיה), ולאחר מכן היו חלק מהאימפריה הרוסית עד להשגת העצמאות בשנת 1918. שתי המדינות נכבשו מחדש על ידי ברית המועצות בשנת 1940, ולאחר מכן על ידי גרמניה הנאצית בשנת 1941. בין השנים 1945–1991 היו שתי המדינות חברות בברית המועצות, ולאחר קריסת ברית המועצות חזרו להיות מדינות עצמאיות, וכוננו מחדש יחסים דיפלומטיים ביניהם ב-3 בינואר 1992.
הסכמים.
הסכמים טרילטרליים (בהם מעורבות שלוש ישויות, או מדינות) נחתמו בין אסטוניה, לטביה, וליטא, גוש המדינות הבלטיות.
שלוש המדינות חתמו על הסכם סחר חופשי ב-1992. ההסכם נעשה לא רלוונטי לאחר שכל שלוש המדינות הצטרפו לאיחוד האירופי וחתמו על אמנת שנגן, שמשמעותה פתיחת כל הגבולות וסחר חופשי ממילא ומילא.
ב-12 בפברואר 1995 חתמו שלוש המדינות על הסכם הגנה משולש.
שתי המדינות חתמו ב-31 בינואר 2017 על הסכם בנושא תחבורה יחד עם אסטוניה. ההסכם הוא התנאי המוקדם להפעלת רכבת מהירה שתעבור בין שלוש המדינות.
יחסים דיפלומטיים.
ליטא מיוצגת על ידי השגרירות בריגה, ואילו לטביה מיוצגת על ידי השגרירות בווילנה.
בי. ג'יי ג'ונסון