מרכז בגין-סאדאת למחקרים אסטרטגיים (בס"א) הוא גוף אקדמי עצמאי השואף לתרום לקידום הביטחון והשלום במזרח התיכון באמצעות מחקרים בנושאי ביטחון לאומי במזרח התיכון. המרכז פועל ליד המחלקה למדע המדינה של אוניברסיטת בר-אילן.
המרכז.
המרכז הוקם בשנת 1993 על ידי ד"ר תומאס הכט, מנהיג הקהילה היהודית בקנדה, כמכון עצמאי ולא מזוהה פוליטית, המסונף למחלקה למדעי המדינה באוניברסיטת בר-אילן. הוא מוקדש לזכרם של מנחם בגין ואנואר סאדאת, אשר חתמו על הסכם השלום בין ישראל למצרים - הסכם השלום הראשון בין ישראל לבין מדינה ערבית. לדעת מקימי המכון, ההסכם מהווה את אבן הפינה לפתרון הסכסוכים במזרח התיכון. במהלך 24 השנים לקיומו, המרכז הפיק כ -750 מחקרים ומסמכי מדיניות וכן 25 ספרים. הארגון ערך למעלה מ-600 ועידות בינלאומיות וימי עיון בתחום ההגנה, התעשייה הצבאית, מודיעין ומדיניות חוץ, דיפלומטיה, עסקים, אקדמיה ופוליטיקה.
ב-14 ביוני 2009 בחר ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, במתחם המרכז כאתר הסכמתו לפתרון שתי המדינות בנאום בר-אילן.
פרסומי המרכז והמלצות המדיניות מכוונים למספר קהלים, כולל מקבלי החלטות בכירים בישראל, אנשי צבא ואזרחים, בממסד הביטחוני ובמשרד החוץ, הסגל הדיפלומטי, הקהילה האקדמית, התקשורת, הקהל הרחב, ומנהיגים בקהילות היהודיות בעולם.
כמו כן מארגן בס"א כנסים, סדנאות, הרצאות, סימפוזיונים ותדריכים עבור קהלים בינלאומיים ומקומיים, ומקבץ מומחים מהשטח ומהאקדמיה, מישראל ומחו"ל. מרכז בס"א פיתח קשרי שיתוף פעולה עם מרכזי מחקר מובילים בעולם, מאנקרה ועד וושינגטון, ומלונדון ועד סיאול. מרכז בס"א מקושר עם מומחים עולמיים בתחום היחסים הבינלאומיים, החברים בוועדה האקדמית המייעצת הבינלאומית שלו. מאז היווסדו, פרסם המרכז מעל 60 פרסומים בעברית ובאנגלית.
פרסומי המרכז.
מרכז בס"א מפיץ שתי סדרות של פרסומים:
ממשלת ישראל הרביעית
ממשלת ישראל הרביעית, בראשותו של דוד בן-גוריון, פעלה מ-24 בדצמבר 1952 עד 26 בינואר 1954, בזמן כהונתה של הכנסת השנייה.
__תוכן_עניינים__
הקמת הממשלה.
אחרי התפטרותו מממשלת ישראל השלישית, בן-גוריון החליט להרכיב ממשלה חדשה. לאחר שקיבל את תמיכת מפא"י, מפלגות הלוויין שלה והמפלגות הדתיות-ציוניות, החליט להרחיב את הבסיס הקואליציוני. לאחר ריכוך מדיניות הקיצוב, הסכימו הציונים הכלליים להצטרף לממשלה, וגם המפלגה הפרוגרסיבית הסכימה. הממשלה נהנתה מרוב של 87 חברי כנסת.
ציוני דרך ומדיניות.
מדיניות כלכלית.
במקביל למדיניות הכלכלית החדשה, ממשלת גרמניה העבירה לישראל כספי פיצוי על נזקי השואה לעם היהודי. הסכם זה עורר מחאה ציבורית גדולה, אך הצליח להוריד את האינפלציה לרמה נמוכה מאוד.
מדיניות החינוך.
בתקופת כהונתה של ממשלה זו נחקק חוק חינוך ממלכתי, שנועד לבטל את שיטת הזרמים בחינוך שהייתה נהוגה עד אז. בטרם קבלת החוק התנהל מאבק על תוכנו: בקרב ההסתדרות הכללית היה רצון לשמר את מאפייני זרם העובדים, שהיה קשור אליה, גם לאחר המעבר לחינוך הממלכתי ולכן הוחלט במפא"י לאפשר את הנפת הדגל האדום ושירת האינטרנציונל לצד שירת התקוה בבתי הספר שבהם רוב ההורים ירצו בכך. הדבר הוביל למשבר ממשלתי (שכונה "משבר הדגל") ולפרישת הציונים הכלליים מהממשלה ב-26 במאי 1953. ב-2 ביוני שבו שרי הציונים הכלליים לממשלה, לאחר שנחתם עמם הסכם פשרה. כאמור, חוק חינוך ממלכתי נחקק באוגוסט 1953.
סיום כהונת הממשלה.
בן-גוריון התפטר מהממשלה ב-7 בדצמבר 1953, והחליט להתיישב בקיבוץ שדה בוקר שבנגב.
הרכב הממשלה.
הממשלה מנתה לכל אורך כהונתה 16 שרים, ללא חילופין בזהות השרים. חמישה מהשרים היו חדשים ו-11 שרים כיהנו גם בממשלה השלישית.
השרים הממשיכים היו: בן-גוריון, אשכול, בורג, שפירא, שרת, דינור, נפתלי, שטרית, מאיר, יוסף ולבון.
השרים החדשים היו: יוסף ספיר, יוסף סרלין, ישראל רוקח, פנחס רוזן ופרץ ברנשטיין
חילופי שרים.
השרים סרלין וספיר התחלפו בתיקים
המרכז לחקר הביטחון הלאומי
המרכז לחקר הביטחון הלאומי (NSSC) נוסד באוניברסיטת חיפה בשנת 2000 בידי צוות חוקרים שבראשו פרופסור גבריאל בן דור מהחוג למדע המדינה ופרופסור ארנון סופר מהחוג לגאוגרפיה. צוות החוקרים המגוון של המרכז, המורכב מחוקרים בכירים מתחומי האקדמיה בשילוב עם אנשי שטח מזרועות הביטחון השונות, מכשיר את הקרקע לפעילות המחקרית של המרכז הן בתחום התאורטי והן בתחומים השונים של המחקר היישומי.
המרכז לחקר הביטחון הלאומי מעורב בתוכניות מחקר, מפיק תוכנית פרסומים ומקיים פעילות במסגרת ימי עיון וכנסים תוך שילובם של אנשי מחקר ומומחים מהארץ ומהעולם. אחת ממטרות המרכז היא לסייע למקבלי החלטות וגורמים ציבוריים המעצבים את תפישת הביטחון של ישראל.
בג&quot;ץ יוסי בן ארי נגד מנהל מינהל האוכלוסין במשרד הפנים
ריקוד מצווה
ריקוד מצווה (ביידיש מצווה טאנץ או כשר טאנץ) הוא מנהג שבו בני משפחה רוקדים לפני הכלה בחתונה. המנהג מקובל בקרב רוב החצרות החסידיות, למעט חסידות חב"ד.
המנהג לרקוד לפני הכלה עתיק ונכתב עליו עוד בתקופת הגמרא "כיצד מרקדין לפני הכלה? כלה נאה וחסודה". לאורך השנים התפתח מסורת של "ריקודי מצווה" במגוון צורות. המהרי"ל מזכיר מנהג זה כבר בספר המנהגים שלו בסוף המאה ה-14, וכן הוא מוזכר במחזור ויטרי.
את הריקוד הנפוץ המכונה בפשטות "ריקוד מצווה", נהוג לערוך אל מול מעגל המשפחה הקרוב בלבד, לאחר שרוב אורחי החתונה עזבו את האירוע. אבי הכלה, אבי החתן, הסבים והדודים ולעיתים רבנים ומכובדים אחרים, וכן החתן עצמו רוקדים לפני הכלה. אב החתן ושאר הקרובים לא נוגעים בידי הכלה, אלא היא מחזיקה אבנט הנקרא גרטל בצד אחד והקרובים בצד השני. יש נוהגים שגם אב הכלה רוקד בלי לגעת בכלה, אלא עם אבנט. כך למשל בחסידות ויז'ניץ, שבה משתמשים באבנט באורך 54 טפחים (כחמישה מטרים). לעומת זאת, יש שנהגו שאב הכלה רוקד לפני בתו כשהוא אוחז בידיה. בחלק מהזרמים רוקדים לפני החתן והכלה, ולא רק לפני הכלה.
לרוב מתקיים המצווה טאנץ לאחר ברכת המזון והשבע ברכות, אך קיימים גם מנהגים שונים בחצרות חסידיות שונות לגבי זמן הריקודים, כך למשל בחסידות באבוב נהוג ה'מצווה טאנץ' לא רק בערב החתונה אלא גם בשבת שבע ברכות לאחר הטיש. בחסידויות מסוימות נהוג ה'מצווה טאנץ' גם ביום לפני החתונה בסעודה הנקראת "חתן מאהל".
ניגוני מצווה טאנץ.
בחצרות רבות ישנו ניגון מיוחד למצווה טאנץ של האדמו"ר. בחלק מהחצרות נהוג לשיר את ניגון הקפה שישית, הנחשבת אצל חסידים כהקפה החשובה ביותר.
בין ניגוני המצווה טאנץ הבולטים:
המכון למדיניות ואסטרטגיה
המכון למדיניות ואסטרטגיה (The Institute for Policy and Strategy) הוא מכון מחקר לחשיבה ולדיון בנושאי אסטרטגיה לאומית של ישראל ומגמות גאו-אסטרטגיות במזרח התיכון. המכון פועל בבית ספר לאודר לממשל, דיפלומטיה ואסטרטגיה באוניברסיטת רייכמן.
ראשי המכון:
פעילות.
המכון נוסד בשנת 2000 במרכז הבינתחומי הרצליה על ידי פרופ' עוזי ארד במטרה לתרום לסדר היום ולמדיניות הביטחון הלאומי. עבודת המכון מתבססת על ראייה אינטגרטיבית, שבמרכזה ההבנה שההתמודדות של מדינת ישראל עם האתגרים האסטרטגיים והביטחוניים מולם היא ניצבת, מחייבת את ביצורה של העוצמה החברתית-לאומית ולכידותה.
המכון בוחן את השפעתם ההדדית של המרכיבים השונים בפסיפס החוסן הלאומי הכולל, בשאיפה להציג תמונה מדויקת ומעודכנת ולייצר תובנות וחלופות מדיניות ואסטרטגיה עבור מקבלי ההחלטות, מעצבי דעת קהל ושותפים נוספים לעיצוב המדיניות בישראל ובעולם.
המכון פועל תחת המסגרת האקדמית של אוניברסיטת רייכמן ומקיים ימי עיון, מסגרות דיון מיוחדות, צוותי חשיבה, סימולציות ואת כנס הרצליה, היוצרים יחד זירה לדיון באתגרי המאה ה-21, בפניהם ניצבים ישראל בפרט והמזרח התיכון בכלל. הפעילות מתבצעת על ידי גרעין קטן של חוקרים קבועים, קבוצת עמיתי מחקר, עוזרי מחקר מקרב הסטודנטים באוניברסיטת רייכמן, ובשיתוף פעולה עם חוקרים ומכוני מחקר בישראל ובעולם.
בעבודת המכון שני מוקדים מרכזיים:
פעילויות ופרסומי המכון.
תוצרי המכון מופצים באמצעות פרסומים כתובים ובהם ניירות עמדה, סיכומי תובנות והמלצות מכנסים, פורומים ודיוני חשיבה, לקהלי היעד הרלוונטיים. בנוסף, ניתנים תדריכים וסקירות בעל פה, פרסומים וראיונות באמצעי התקשורת
ניוזלטר עיתי המשקף את תובנות המכון - מתמקד בהעברת מסרים ממוקדים בסוגיות ליבה בתחומי הביטחון הלאומי והחוסן הלאומי. בנוסף לתובנות, נכללים בו מאמרים הנכתבים על ידי חוקרי המכון ועמיתים חיצוניים.
רוסיה במזרח התיכון - אתגר ביטחון לאומי לישראל ולארצות הברית - המכון למדיניות ואסטרטגיה ומכון קנאן ב בוושינגטון מבצעים מחקר משותף שנועד לבחון את ההשלכות של המעורבות הרוסית במזרח התיכון בכלל ובסוריה בפרט, על ישראל וארצות הברית. המחקר, שהחל בפברואר 2018, מתבצע באמצעות שתי קבוצות מומחים, האחת ישראלית והשנייה אמריקאית, המקיימות מפגשי עבודה, סימולציות, ימי עיון בישראל ובארצות הברית והחלפת ניירות עבודה. הנושא מוצג גם במושב במסגרת כנס הרצליה בהשתתפות החוקרים משתי הקבוצות.
כתב העת ציקלון למדיניות ואסטרטגיה - קובץ המאמרים מאוגד במסגרת כתב העת "ציקלון" היוצא לאור מטעם המכון למדיניות ואסטרטגיה מוקדש לליבון של תהליכים ונושאים שלהם זיקה ישירה לביטחונה הלאומי של ישראל, מבית ובזירות החיצוניות.
כנסי אונליין - המכון מקיים כנסים ביטחוניים-מדינים שמתמקדים בשני נדבכים:
הכנסים מתמקדים בארבע סוגיות ליבה שמשפיעות על הביטחון הלאומי: האיום האיראני; האתגר הפלסטיני; ארצות הברית - מעמדה באזור ויחסיה עם ישראל; ועידן התהפוכות במזרח התיכון.