סערת הרוחות נתנה אותותיה בהיקף הפסטיבל בשנה הבאה; תקציב הפסטיבל לשנת 1992 היה 4.6 מיליון דולר, מיליון פחות מזה של 1991, ומספר המופעים שכיסה ירד בכ-15 אחוז (103 ב-1992 בהשוואה ל-120 ב-1991). בשנים 1990 ו-1991 השיג הפסטיבל כ-44% מתקציבו (כ-2.4 מיליון דולר) מתרומות פרטיות, אך ב-1992 הצטמצם מקור זה ל-1.2 מיליון דולר, כשליש מתקציב אותה שנה, 3.6 מיליון דולר.
ב-1993 הגיעו הסכסוכים האישיים לנקודת שבירה, כשמנוטי ומועצת המנהלים של פסטיבל ספולטו היו שקועים בוויכוחים על האחראים לפסטיבל, על ניהולו האמנותי ועל מימונו. מנוטי, שאיים לחסל את הפסטיבל בצ'ארלסטון, פרש ממנו ב-1992; ואולם, מועצת המנהלים המקומית החזיקה בזכויות על שם הפסטיבל והצהירה על החלטתה להמשיכו ללא מנוטי. מילטון רודס מונה למנהל הכללי בנובמבר 1993 והחל מיד בתיקון בעיות הכספים, לרבות ביטול כ-$400,000 מן החוב והשגת הלוואה מדרום קרוליינה לכיסוי עוד $600,000 מן החוב. על אף זאת, קשיי המימון נמשכו, ופסטיבל 1995 הפסיד עוד $900,000.
ביולי 1995 נקרא רדן לשוב לפסטיבל על בסיס זמני כדי לסייע בחילוצו מחוב של למעלה ממיליון דולר. הפסטיבל של אותה שנה גלש מעבר לתקציב ב-20% והצוות הקבוע שלו קוצץ בחצי. במהלך כהונתו הראשונה בפסטיבל, הצליח רדן לתקן את ניהול הכספים הכושל והשאיר אותו בצאתו בעודף של 1.4 מיליון דולר לעומת גירעון קודם של $500.000. כשחזר ב-1996, שוב הצליח רדן לסובב את גלגל הכספים של הפסטיבל בכיוון השני, ותוך זמן קצר השיג 1.6 מיליון דולר וצמצם את החוב כדי מחצית.
שליחות הפסטיבל והפילוסופיה של קביעת התכנים.
שליחותו של הפסטיבל היא להציג תוכניות ברמה האמנותית הגבוהה ביותר, ובה בשעה לקיים מחויבות לאמנים צעירים, מחויבות לכל אמנויות הבמה, שאיפה לחדשנות מודרנית והתלהבות למתן הזדמנויות ביצוע יוצאות-דופן לאמנים מבוססים. אחד מעיקרי הפסטיבל הוא לתת לאמנים צעירים את ההזדמנות לעבוד עם במאים, מעצבים ומבצעים ותיקים. בין האמנים בעלי השם העולמי שהופיעו בפסטיבל ספולטו אמריקה בשלב מוקדם בקריירה נמנים רנה פלמינג, עמנואל אקס, ג'ושוע בל, ז'אן איב טיבודה ויו-יו מה.
מדי שנה מפיק הפסטיבל אופרות משלו, לעיתים קרובות יצירות מופת של מלחינים נודעים שמבוצעות לעיתים רחוקות, או יצירות מסורתיות המוצגות בדרך חדשנית. הפסטיבל מציג גם תוכניות תיאטרון, מחול ומוזיקה, מן הקלאסי לג'אז, בלוגראס, מוזיקת נשמה ובלוז. מאז היווסדו, העלה הפסטיבל יותר מ-200 בכורות בינלאומיות ואמריקאיות, מהן ראויות לציון "A Lovely Sunday for Creve Coeur" של טנסי ויליאמס ו"השעון האמריקאי" מאת ארתור מילר בכורות אחרות הן "'Monkey: Journey to the West" מאת צ'ן שי-ז'נג, דאמון אלברן וג'יימי יולט; "פיטר וונדי" מאת לי ברויר; "העוגב המכני" מאת תיאטרון המחול ניקולאי; "Miracolo d’Amore" של מרתה קלארק; "מקומות ריקים" מאת לורי אנדרסון; "Hydrogen Jukebox" מאת פיליפ גלאס ואלן גינסברג; "בית תהילה" מאת נשות אורבן בוש; "שלושה סיפורים" מאת סטיב רייך ובריל קורוט; ו"טנברה" מאת אוסוולדו גוליוב.
פיקולו ספולטו.
פיקולו ספולטו, הפסטיבל הנלווה הרשמי לפסטיבל ספולטו אמריקה, מנוהל על ידי המשרד לאירועי תרבות של עיריית צ'ארלסטון. אחרי שנתיים של פסטיבלי-זוטא, נוצר פיקולו ספולטו כחלק רשמי של התוכנית הכוללת של ספולטו ב-1979. בעוד שפסטיבל ספולטו אמריקה מציג אמנים ומבצעים בעלי שם ארצי ועולמי, פיקולו ספולטו נותן במה לאמנים מקומיים ומחוזיים בכמה מאות הופעות ברחבי העיר. פיקולו ספולטו הוא "התוספת המושלמת להיקף הבינלאומי של פסטיבל האם, ו-700 האירועים שלו במשך 17 יום הופכים את צ'ארלסטון לחגיגה משובבת-לב של אמנות הבמה, אירועי ספרות ואמנות חזותית." פיקולו ספולטו מסתיים יום לפני הפסטיבל הראשי בקונצרט פתוח בהמפטון פארק, צ'ארלסטון.
תזמורת פסטיבל ספולטו אמריקה.
מדי שנה נערכים מבחנים ארציים לבחירת נגנים להרכב הבית של הפסטיבל. התזמורת עובדת עם מנצח הבית ומנהל הפעילויות התזמורתיות, ג'ון קנדי, בד בבד עם מנצחים אורחים במופעי אופרה, קונצרטים סימפוניים, מופעי מקהלה ומופעים של מוזיקה קאמרית ומוזיקה עכשווית. תזמורת הפסטיבל נותנת אפשרות לנגנים צעירים לזכות בניסיון עשיר בהופעה לפני קהל. בוגרים של תזמורת ספולטו נמצאים כמעט בכל תזמורת מקצועית בארצות הברית ובזתמורות רבות מחוצה לה.
הפיגוע בקניון קרני שומרון
הפיגוע בקניון קרני שומרון הוא פיגוע התאבדות שאירע ב-16 בפברואר 2002 בהתנחלות קרני שומרון ובו נרצחו 3 אזרחים ונפצעו כ-30, מהם תשעה באורח קשה.
הפיגוע.
הפיגוע אירע במוצאי שבת בשעה 19:45. מחבל נושא חגורת נפץ פוצץ עצמו בפיצריה ב"קניון קרני שומרון" או בשמו העממי, "מרכז יובלים". מן הפיצוץ נהרגו נחמיה עמר וקרן שצקי, בני 15 משכונת גינות שומרון שביישוב. 11 ימים לאחר האירוע מתה מפצעיה רחל טלר, בת 16.
מבדיקה שנערכה התברר כי הגורם לפיצוץ הוא חגורת נפץ שנשא המחבל סאדק עאהד עבד אל-חאק, תושב קלקיליה.
לאחר דבר פרסום האירוע, ארגון החזית העממית לשחרור פלסטין נטל אחריות על הפיגוע.
מחקירת האירוע נודע כי המחבל המתאבד ירד מרכב בכביש בין קדומים לכפר סבא, הלך דרך 150 מטרים במטע זיתים, טיפס על חומה וחדר לרחבת הקניון, שם פוצץ את חגורת הנפץ.
פרנססק ארנאו
פרנססק צ'אבייר ארנאו גרבולוסה (בקטלאנית: Francesc Xavier Arnau Grabulosa, 23 במאי 1975 - 22 במאי 2021) היה כדורגלן ספרדי-קטלאני, ששיחק בעמדת השוער. ארנאו גדל והחל את הקריירה שלו בברצלונה, ולאחר מכן שיחק במשך 10 שנים במאלגה.
קריירת מועדונים.
ברצלונה.
ארנאו נולד וגדל בכפר הקטן לס פלאנס שבקטלוניה, ספרד, ובנעוריו הצטרף למחלקת הנוער של ברצלונה, אחד ממועדוני הכדורגל הגדולים בספרד. ב-1995, בגיל 20, קודם לקבוצת המילואים של המועדון, ברצלונה אתלטיק, ששיחקה אז בליגה השנייה. ב-9 בנובמבר 1996 ערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת של המועדון, במשחק הליגה נגד אתלטיקו מדריד שהסתיים בתיקו 3-3. ארנאו המשיך לשחק בקבוצת המשנה, אף לאחר שירדה לליגה השלישית ב-1998, תוך שהוא עוזר לה לחזור לליגה השנייה תוך עונה בודדת.
הופעתו השנייה בקבוצה הבוגרת הייתה רק שלוש שנים אחרי הופעת הבכורה, בעונת 1998/1999, במשחק גביע המלך נגד בנידורם ב-4 בפברואר 1999. מאוחר יותר ערך הופעה נוספת בליגה, בניצחון 3 - 1 על אתלטיק בילבאו ב-29 במאי. בסוף העונה, בה זכתה ברצלונה באליפות ספרד, קודם באופן מלא לקבוצה הבוגרת. בעונת 1999/2000 החל את העונה כמחליפו של רוד הספ, אך בהמשך החליט המאמן לואי ואן חאל להעניק לארנאו את המקום בשער הקבוצה, וכך ערך 16 הופעות בליגה במהלך העונה, עד שהספ שב למקומו כשוער הבכיר בקבוצה. בעונת 2000/2001, עם לורנס סרה פרר כמאמן, היה ארנאו שוער שלישי, אחרי פפה ריינה וריצ'רד דוטרואל. הוא ערך 8 הופעות בלבד במהלך עונה זו.
מאלגה.
בקיץ 2001 עזב ארנאו את ברצלונה ועבר למאלגה בתמורה לסכום העברה של 2.1 מיליון אירו. בשתי העונות הראשונות בקבוצתו החדשה שימש שוער מחליף לפדרו קונטררס, והוא מיעט לשחק. לאחר שקונטררס עזב לריאל בטיס ב-2003, הוא תפס את מקומו בהרכב הקבוצה, ובהמשך אף מונה לקפטן הקבוצה. בסוף עונת 2005/2006 ירד עם מאלגה לליגה השנייה, ולמרות זאת הוא נשאר עמה. בעונת 2007/2008, בעוד הקבוצה בליגה השנייה, תפס איניאקי גויטיה את מקומו כשוער הראשון, ובסיום העונה שבה מאלגה לליגה הראשונה.
בעונת 2008/2009 שימש ארנאו לרוב השוער השני אחרי גויטיה וערך 13 הופעות בליגה. גויטיה עזב את הקבוצה, אך מאלגה החתימה את גוסטבו מונואה ואת רוברטו סנטמריה, מה שאומר שבעונת 2009/2010 היה למעשה השוער השלישי, והוא לא שותף באף משחק רשמי. מונואה עזב את הקבוצה בסוף העונה, ובמשחק ראשון לעונת 2010/2011 פתח ארנאו בשער הקבוצה, והוא המשיך להופיע מספר פעמים, שכן השוער החדש רודריגו גלטו הציג יכולת חלשה, ורובן מרטינס, שוער חדש גם הוא בקבוצה, היה פצוע. וילי קבאז'רו חתם בקבוצה בינואר 2011 והפך מידית לשוער הפותח של הקבוצה. ב-21 במאי שיחק בפעם האחרונה כמקצוען, כשנכנס כמחליף במקומו של קבאז'רו בהפסד הביתי לקבוצת נעוריו, ברצלונה. ארנאו פרש ממשחק בסוף העונה, בגיל 36.
קריירת נבחרות.
ארנאו שיחק במדי נבחרת ספרד הצעירה במשך שנתיים, בסך הכול הופיע ב-13 משחקים במדיה. הוא השתתף עם הנבחרת הצעירה באליפות אירופה לנוער ב-1998. ארנאו הוביל את נבחרתו לזכייה בתואר והוא נבחר לשחקן המצטיין של הטורניר.
לאחר הפרישה.
לאחר פרישתו ממשחק, נשאר ארנאו במאלגה. הוא החל לאמן במחלקת הנוער של המועדון, לצד חברו לקבוצה סלבה באייסטה. בדצמבר 2015 מונה למנהל הטכני של המועדון, תוך שהוא מחליף את ארמנו הוסייוס.
נפטר ב-22 במאי 2021 באוביידו שבספרד. פרנססק כל הנראה שם קץ לחייו. הוא הותיר אחריו אישה ושני ילדים.
שמעון דרעי
שמעון דרעי (נולד ב-26 בנובמבר 1955) הוא אלוף-משנה במילואים בצה"ל שמכהן כמפקד טקס הדלקת המשואות בהר הרצל ביום העצמאות.
ביוגרפיה.
דרעי השתחרר מצה"ל ב-2006. בתפקידו האחרון היה ראש ענף משטר ומשמעת באכ"א. פיקד על טקסים רבים, בהם ביקורי נשיא ארצות הברית ביל קלינטון, נשיא רוסיה ולדימיר פוטין והאפיפיור.
ב-2016 פרש אלוף-משנה דוד רוקני לאחר 34 שנים שבהן ניהל את הטקס. דרעי ערך איתו חפיפה, וב-2017 ביום העצמאות ה-69 למדינת ישראל החל למלא את התפקיד.
ב-8 במאי 2019 (מספר דקות טרם החל טקס הדלקת המשואות) הועלה לדרגת אלוף-משנה, כקודמו בתפקיד.
מורוקוליין