בעוד רוב סמכויות השלטון נותרו בידיו של השאה, המערכת הפוליטית הייתה מלאה במקורביו ותומכיו, ועל אף אינפלציה חריפה בעקבות משבר האנרגיה העולמי מ-1973 הלאה, חלק רב מאוצר המדינה הלך לכיסם הפרטי של מקורבים אלו. כדי לנטרל את האופוזיציה הורה השאה להקים מערכת חד-מפלגתית כאשר המפלגה השלטת היא "התחייה" (ראסטחיז), המלוכנית. המשטר העריץ, החוב הלאומי והמאבקים מול אנשי הדת ורבים מכוח העבודה בני מעמד הביניים, כל אלו גרמו יחדיו למהלכה של המהפכה האיראנית שהובילה להדחתו של השאה בסוף שנות ה-70.
בתקופת שלטונו התפתחו מאוד יחסי איראן–ישראל וקשר טוב נוצר בין המדינות עד להדחתו מהשלטון, כאשר התהפכו היוצרות ובין המדינות החלה לשרור עוינות רבה. בעקבות המהפכה התפתחו תאוריות קשר שונות על-אודות הדחת השאה מאיראן.
רקע, נעורים וימיו כיורש העצר.
אביו רזא ח'אן החל את שושלת פהלווי בת שני הדורות. ראשית כהונתו בתואר שאה הייתה ב-1925, כאשר הממלכה הפרסית (ששמה שונה באופן רשמי לאיראן רק ב-1935), ניצבה על פרשת דרכים. מצפונה, סיפחה רוסיה הצארית במאה ה-19 את חלקיה הצפוניים של המדינה והפכה אותם למה שידוע כיום כטג'יקיסטן. מהמזרח נלחצה פרס על ידי האימפריה הבריטית, וזאת השתמשה בעוצמתה הצבאית והדיפלומטית דרך שלטונה האימפריאלי בהודו כדי להטיל סנקציות על פרס ועל תעשיית הנפט המתעוררת שלה. רזא ח'אן עלה לשלטון דרך הנהגת הפיכה צבאית ב-1921, הדיח את השושלת הקאג'ארית מההנהגה ב-1925, קידם מודרניזציה ותיעוש של איראן וחיזוק יחסי מסחר עם המעצמות בעוד פעל, בהצלחה מוגבלת, להימנע מהשתלטות שווקים חיצוניים על הכלכלה האיראנית. רזא ח'אן ריכז את השלטון בטהראן, מוטט מיליציות מקומיות של ערבים וכורדים, הקים רשת חינוך ארצית, ייסד אוניברסיטה בטהראן, צמצם את סמכויות בתי הדין הדתיים לענייני ירושה ואישות ומיסד אותם בבתי הדין הממשלתיים, אסר על נשים להתכסות בצ'אדור, חוקק חוק המחייב גברים לחבוש כובעים אירופיים, לענוד עניבות וללבוש חליפות, טיפח את הלאומיות האיראנית והתמודד מול התקוממות של גורמי דת קיצוניים במקדש האימאם א-רידא.
רזא ח'אן הנהיג שלטון רודני ופעלתן באיראן ומעת עלה לשלטון הכריז על מוחמד רזא, בכור בניו, כיורש העצר המיועד של הממלכה. אמו של מוחמד רזא, תאג' אלמלוכ, הייתה למלכה (שהבאנו), והיו לו 10 אחים ואחיות, חלקם חורגים (לאביו היו ארבע נשים לאורך חייו). בין אחיו ואחיותיו אלו היו המקורבים שהשפיעו על הלך שלטונו: שמס פהלווי (1917-1996) בתה של תאג' אלמלוכ, נישאה לפרידון ג'אם בעת אביו, מחמוד ג'אם, שירת בתור ראש ממשלת איראן תחת מלוכת אביה. שמס המירה את דתה והוטבלה לנצרות קתולית במהלך שנות הארבעים; אשרף פהלווי (1919-2016) בתה של תאג' אלמלוכ, אחותו התאומה של מוחמד רזא שאה פהלווי. אשרף הייתה בעלת תפקיד מרכזי בסבסוד משטרו של אחיה ולאורך שלטונו השפיעה רבות על התנהלות מהלכים פוליטיים ומדיניים מאחורי הקלעים; עלי רזא פהלווי (1922-1954) בנה הצעיר של תאג' אלמלוכ, יצא עם אביו לגלות ושב לאיראן לאחר מות אביו. נהרג באסון תעופה כאשר מטוסו התרסק בהרי האלבורז;ע'ולאם-רזא פהלווי (1923-2017) בנה היחיד של תוראן אמיר סולימאני (אשתו השלישית של רזא ח'אן). ע'ולאם שירת בתפקידים ציבוריים רבים וייצג את אחיו החורג, מוחמד רזא שאה, באירועים בינלאומיים רבים. ע'ולאם יצא לגלות בצרפת בעקבות המהפכה האיראנית.
עת הגיע מוחמד רזא לגיל 11, שמע אביו רזא ח'אן לעצת מזכיר חצר המלוכה, עבד אל-חוסיין טימור-טאש (), ושלח את יורש העצר ללמוד בלה רוזי – בית-ספר פרטי יוקרתי הממוקם בשווייץ. בספטמבר 1931 עבר מוחמד רזא מאיראן לשווייץ בעבור לימודיו. שווייץ הייתה לארץ נייטרלית וא-פוליטית בם בימים, והטיבה בתנאיה בעבור חינוך בני בית המלוכה האיראני. לצידו של מוחמד רזא הצטוותה פמלייה מצומצמת שכללה את מזכיר חצר המלוכה טימור-טאש ובנו, אחיו של מוחמד רזא, עלי רזא, המורה הפרטי שלו ללשון הפרסית ויועצו האישי. בנוסף ללימודיו בבית הספר, נדרש ממוחמד רזא ללמוד ולשנן ספרות פרסית מפי מורהו האישי. מוחמד רזא בילה חמש שנים בשווייץ, ושב למולדתו בגיל 17. בשובו לאיראן במהלך 1936 החל ללמוד באקדמיה הצבאית של טהראן. כעבור שנתיים השלים את לימודיו והוענקה לו דרגת לוטננט שני בשורות הכוחות המזוינים של איראן.
השאה של איראן.
תקופת המשטר הפרלמנטרי (1941–1953).
הכיבוש ולאחריו 1941–1946.
בשנת 1941, הכלכלה האיראנית הייתה קשורה בשווקים הגרמנים, בריטיים וסובייטים, ורזא ח'אן ניסה להימנע מפגיעה חריפה בתפקודה של המדינה דרך שימור נייטרליות במלחמת העולם השנייה. בעלות הברית חששו מפני עמדתה של איראן בצומת דרכים ומהיות מספר בלתי מבוטל של תושבים גרמנים באיראן, ביניהם רבים המקושרים למשטר הנאצי בברלין. הנייטרליות האיראנית במלחמה לא כובדה, ועם מבצע ברברוסה - פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות, הצבא האדום והצבא הבריטי הוציאו לפועל פלישה מתואמת לתוך איראן כדי להקים נתיב יבשתי ישיר להעברת אספקה וציוד מהמושבות הבריטיות במזרח התיכון ובראג' הבריטי לבין ברית המועצות דרך הקווקז ומרכז אסיה.
בעקבות הפלישה הבריטית-סובייטית לאיראן הודח מהשלטון מוחמד רזא, אביו של מוחמד רזא שאה פהלווי. בעקבות כך שבמשך עשרות שנים קידם רזא ח'אן ניסיונות לכרות ברית עם האיטלקים והגרמנים, בעלות הברית החליטו כי אין לסמוך על רזא ח'אן גם בעודו מכהן תחת כיבוש צבאי, ועל כן קידמו את הדחתו מהשלטון והחלפתו בבנו. אף על פי שאיראן הכריזה על נייטרליות במהלך מלחמת העולם השנייה, השאה הצעיר התיר לאמריקנים להוביל כוחות דרך ארצו כדי לסייע למאמץ הסובייטי במלחמה בנאצים במה שכונה "המסדרון הפרסי". במערב גברו הציפיות כי מוחמד רזא שאה הבן יהיה פתוח יותר למערב לעומת אביו.
מוחמד רזא שאה, זמן קצר לאחר הכתרתו, חתם על הסכם ברית מדינית עם בריטניה וברית המועצות בינואר 1942 (בעוד איראן תחת כיבושן), שבמסגרתו איראן סיפקה סיוע לא-צבאי למאמץ המלחמתי של בעלות הברית. סעיף חמש באמנה על ברית זו, אף על פי שהשאה האיראני לא בטח בקיומו לחלוטין, כלל התחייבות של בעלות הברית הסגיש את כוחותיהם מאיראן "לא יותר משישה חודשים לאחר הפסקת פעולות האיבה." בספטמבר 1943 הכריזה איראן מלחמה על גרמניה הנאצית, ובכך העפילה לחברות בארגון אומות המאוחדות שרק נוסד. בוועידת טהראן שהתקיימה במהלך נובמבר אותה שנה, נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט, ראש ממשלת הממלכה המאוחדת וינסטון צ'רצ'יל והמזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, יוסיף סטלין אישרו מחדש את מחויבותם וערבותם לעצמאותה ולשלמותה הטריטוריאלית של איראן והפגינו נכונות להושיט סיוע כלכלי לאיראן. השפעות המלחמה, לעומת זאת, שקשקו את המדינה. אינפלציה חמורה הקשתה על מעמד הביניים והמעמד השלישי לרכוש אמצעים בסיסיים. במהלך הכיבוש המשותף ניתן יחס מועדף לבעלות הברית המערביות מצד הממשלה האיראנית בטהראן, שכן ניתנו לבריטים זיכיונות נפט על מרבצים בשטחי הכיבוש שלהם שנדחו מידי הסובייטים.
זמן קצר לאחר עלייתו של השאה לשלטון נאלץ ראש ממשלתו הנאמן של אביו, מוחמד עלי פורוע'י, לפרוש מתפקידו, בעקבות לקותו הקשה בתעוקת לב. פורוע'י נפטר מאוחר יותר באותה השנה. לאחר טיסה עם שליחו המיוחד של הנשיא האמריקאי, ונדל וילקי, שכר השאה את שירותיו של טייס אמריקאי כדי ללמוד תעופה. למעורבות בעלות הברית באיראן היו השלכות רבות. בפרט, ההשלכות של מעורבות בעלות הברית השפיעו על המגזר החקלאי. באמצעות הסכם הברית המשולשת (29 בינואר 1942), מעצמות הברית נתנו לגיטימציה לנוכחותן ולהתערבות ישירה במדיניותה של איראן, במיוחד בתחום הכלכלה החקלאית. העברת האספקה לברית המועצות במהלך המלחמה הייתה בעדיפות גבוהה יותר מצידן של ארצות הברית ובריטניה מאשר דאגה לאוכלוסייה האיראנית הילידית, וכתוצאה מכך נגרמה הפרעה במערכת הובלת המזון, העלאת מחירי המזון וירידה באספקה ​​של הגידולים העיקריים, מהלכים שהובילו למחסור במזון ותסיסה חברתית. המחסור במזון והניצול של המשאבים החקלאיים של המדינה הובילו בסופו של יום לבצורת נרחבת ולרעב כבד ששטף את המדינה.