יהודים ישבו בעיר מתחילת המאה ה-16, אך בסוף אותה מאה הוטלו עליהם מגבלות מגורים ועבודה ביישוב. בתחילה היו יהודי העיר כפופים לקהילת ז'שוב, אך תוך מספר שנים קיימו קהילה עצמאית, ובשנת 1610 הוקם בעיר בית כנסת ראשון. במהלך המאה ה-19 גדל היישוב היהודי בעיירה, ובתחילת המאה ה-20 הגיע לשיאו. מהמאה ה-19 נמנו רוב יהודי העיר על החסידות, ובתחילת המאה ה-20 החלה בעיר גם פעילות ציונית. בין רבני העיר היה רבי מנחם יששכר ויסבלום, נכדו של רבי אלימלך מליז'נסק. לפני השואה התגורר בעיר רבי משה יצחק גווירצמן שכונה האדמו"ר מפשעווארסק.
בנובמבר 1918, לאחר מלחמת העולם הראשונה, פרעו ביהודי העיר חיילי הצבא הכחול. דליקה גדולה שפרצה בעיר בשנת 1930 פגעה במיוחד ביהודיה. בתקופה שבין מלחמות העולם נמנו בעיר 1,457 יהודים, קרוב למחצית מתושביה.
בשואה.
עם כיבוש העיר בידי הגרמנים ב-14 בספטמבר 1939 (ראש השנה ת"ש) העלו אלו באש את בית הכנסת העתיק בה. למחרת יום כיפור שלאחר מכן, ריכזו הגרמנים את היהודים מגיל 13 ומעלה מהעיר, והתעללו בהם בפומבי, תוך הכאת רב הקהילה וגזיזת זקנו. לאחר מכן, נערך שוד של רכוש יהודי העיר.
טרם חג הסוכות ת"ש גורשו כ-2,000 יהודי העיר אל מעבר לנהר סן, לשטח הסובייטי. כ-35 יהודים שעוד נותרו בעיר שולחו ממנה באוגוסט 1942 למחנה המעבר בפלקיניה, וממנו הועברו לבלז'ץ.
פרשעווארסק
פשוורסק
מאניפולוס
מאניפולוס (בלטינית: Manipulus) הוא שמה של יחידה טקטית שהייתה בשימוש בצבא הרומי.
תיאור.
המאניפולוס הורכב מקבוצה הומוגנית של חיילים רגלים, בת 60 או 120 חיילים (כתלות בסוג החיילים). בכל מאניפולוס היו שני קצינים בדרגת שר מאה, מפקד וסגן. מאניפולוס בן 120 חיילים, נערכו לקרב בשש שורות בנות עשרים חיילים כל אחת. במאניפולוס של 60 חיילים, נערכו הלוחמים בשלוש שורות, כך שאורך המאניפולים היה זהה. כל מאניפולוס כלל שלושה סוגי חיילים. על האגפים הגנו 10 להקות בנות 30 פרשים כל אחת. בכל להקה היו שלושה דקוריונים מלפנים, שאחד מהם פיקד על הלהקה כולה, ושלושה אופטיונים מאחור.
על פי פוליביוס המאניפולים חולקו לארבעה סוגי חיל רגלים:
בתחילת הקרב, הלגיון כולו היה מורכב משורת וליטים רציפה בחזית, ומאחוריה 3 שורות, של 10 מאניפולים כל אחת, העומדים זה מלצד זה עם רווחים ביניהם. כאשר הלגיון הגיע לטווח מגע, נפתח הקרב. בתחילת הקרב הטילו הווליטים את כידוניהם. לאחר מכן הם נסוגו בין הרווחים של המאניפולים, והמשיכו להילחם בחרב. לדעת חלק מהחוקרים, לאחר הטלת הכידונים, נסוגו הווליטים לאגפים. אחרי שהווליטים הטילו את כידוניהם, הטילו ההאסטאטים את כידוניהם, ולאחר מכן נלחמו בחרבות. הפרינקיפים נלחמו מאחורי ההאסטאטים, ויכלו גם כן להטיל את כידוניהם מעל ראשי הלוחמים בקו הקדמי. הטריאריים נשארו מאחור, והצטרפו לקרב רק במידת הצורך. לאחר הקרב הרומאים ערכו בדרך כלל מרדף, שסייע להגדיל את אבדות הצד השני.
היסטוריה.
בראשית ימיו של הצבא הרומי, הייתה טקטיקת הקרב הרומאית מבוססת על הפלנקס היווני. הרומאים למדו במהרה את חולשותיו של הפלנקס - חוסר גמישות, הקושי להיערך בקרקע לא שטוחה והקושי להתגונן כאשר הפלנקס מותקף מהאגפים. חולשות אלו הודגמו כאשר הצבא הרומי נאלץ להילחם בשבטים גאלים בהרי צפון איטליה. לפיכך פיתחו הרומאים את המאניפולוס, שיושם במהלך המלחמות נגד הסמניטים ומלחמת פירוס.
מאז המאה הרביעית לפני הספירה, גבר הלגיון הרומי על כל אויביו, והמבנה המניפולארי הוכיח את עצמו במשך מעל למאתיים שנה. אולם, העימותים עם חניבעל בזמן המלחמה הפונית השנייה, אילצו את הצבא הרומי לערוך שינויים מבניים. בזמן המלחמה הפונית השנייה, הצליח חניבעל להביס את הצבא הרומי בזכות שימוש יעיל בחיל פרשים, טקטיקות לחימה חדשניות וניצול מדויק של החולשות במבנה המניפולארי. קרב קאנאי מהווה דוגמה טובה לניצולן של חולשות אלו. למרות כל גמישותו, המאניפולוס היה פגיע להתקפה מן האגף והיה קטן מכדי לעמוד במשימה עצמאית. שכן כאשר התמוטטו הפרשים שהגנו על האגפים בידי פרשי העילית של חניבעל, התברר שהמאניפולוס אינו גמיש דיו, והמאניפולים בקו השני והשלישי לא הצליחו לרוב לבצע תפנית מהירה מספיק כדי להתגונן.
עדיפותו של המאניפולוס על הפלנקס היווני המיושן הוכחה במהלך קרב קינוסקאפאלאי בשנת 197 לפנה"ס. בקרב זה לחם הצבא הרומי נגד הצבא המוקדוני שהיה מאורגן במסגרת פלנקס. בקרב זה, כאשר הטילו שני הצדדים למערכה את כל כוחותיהם, שלחו הרומאים מתקפה מוחצת על האגף השמאלי המוקדוני, שהתנהל בכבדות בגלל הגבעות, ופוררו אותו. ההתפוררות אפשרה למפקד הרומאי טיטוס קווינטיוס פלמיניניוס להזרים 4,000 לגיונרים רומאים אל מאחורי האגף הימני המוקדוני. הפלנקס המוקדוני שהיה מסורבל בהרבה, לא הצליח להתמקם בזמן ולהדוף את ההתקפה. וכך גם האגף הימני התפורר והמוקדונים נסוגו. הקרב היווה הוכחה מוחצת לעדיפות המאניפלוס הרומאי הגמיש והמהיר, על פני הפלנקס המוקדוני המגושם והכבד. ויש אף המרחיקים לכת ומשווים אותו לקרב יינה-אאורשטדט במהלכו הביסו הטקטיקות החדשניות של הגרנד ארמה את הצבא הפרוסי המיושן.
יורג בומה
יורג בומה (בגרמנית: Jörg Böhme, נולד ב-22 בינואר 1974 בהוהנמולזן שבגרמניה המזרחית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר בשאלקה 04 ובנבחרת גרמניה בעמדת הקשר.
קריירת מועדונים.
בומה גדל בקרל צייס ינה, מועדון מהעיר ינה שבגרמניה המזרחית. בשנת 1992 עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון, וכעבור שנה עבר לנירנברג, ובהמשך לאיינטרכט פרנקפורט, מינכן 1860 וארמיניה בילפלד. הקדנציות של בומה בקבוצות אלו מעולם לא ארכו יותר משנתיים. בשנת 2000 חתם בומה בשאלקה 04, שהפכה למועדון המזוהה עמו ביותר. עם שאלקה 04 זכה בומה פעמיים בגביע הגרמני. בעונת 2001 הבקיע צמד בניצחון על אוניון ברלין בגמר הגביע הגרמני, וכעבור שנה הבקיע שער בניצחון על באייר לברקוזן. בומה היה חלק ממחזור סיום דרמטי בעונת 2001, בו שאלקה 04 הייתה קרובה מאוד לזכות באליפות, לאחר שהייתה צריכה לנצח את אונטרהאכינג ושבאיירן מינכן תפסיד להמבורג. שאלקה פיגרה 2-0 מול אונטרהאכינג והפכה את התוצאה ל-3-2, כאשר בומה מבקיע צמד מהיר, והמשחק הסתיים בתוצאה 5-3 לשאלקה, כשהמבורג עלתה ליתרון 1-0 מול באיירן מינכן בדקה ה-90 משער של סרגיי ברברז, ואוהדי שאלקה החלו לחגוג את זכייתם באליפות, אך בומה ושאלקה הפסידו את האליפות על אף שזו כמעט הייתה מובטחת להם, עקב שער שוויון של פטריק אנדרסון מבאיירן מינכן מול המבורג עמוק בתוך תוספת הזמן. המקום השני בו סיימה שאלקה, הבטיח לה את המקום בליגת האלופות בעונה העוקבת, אך הקבוצה סיימה את שלב הבתים במקום האחרון. עם זאת, בומה הציג יכולת טובה בעונה זו, שהקנתה לו מקום בסגל נבחרת גרמניה למונדיאל 2002. בומה עזב את שאלקה בתום עונת 2004, עם 23 הבקעות ב-101 הופעות בבונדסליגה. לאחר עזיבת שאלקה שיחק עונה אחת בבורוסיה מנשנגלדבך. בתום עונה זו עבר בומה לקדנציה שנייה בארמיניה בילפלד, שם שיחק שנתיים, בהן הבקיע ארבעה שערים ב-52 הופעות בבונדסליגה, ובסופן פרש ממשחק פעיל בשנת 2008.
קריירה בינלאומית.
לבומה עשר הופעות בנבחרת גרמניה, כולן בין השנים 2001–2003, בהן הבקיע שער אחד. בומה זומן לסגל הנבחרת למונדיאל 2002 על ידי המאמן רודי פלר, אך לא שותף. בטורניר זה גרמניה סיימה במקום השני לאחר הפסד 2-0 לנבחרת ברזיל במשחק הגמר.
קריירת אימון.
לאחר פרישתו, נשאר בומה בארמיניה בילפלד ושימש עוזר מאמן בקבוצת המילואים ואחר כך בקבוצה הבכירה ובנוער. אחר כך מונה למאמן ראשי בקבוצת SC הרפורד, ובשנת 2014 מילא מספר תפקידי אימון באנרגי קוטבוס, לרבות מאמן ראשי.
תארים.
עם שאלקה 04:
ג'וזף לואיס נונס
הממלכה האחרונה
הממלכה האחרונה (באנגלית: The Last Kingdom) היא סדרת דרמה היסטורית המתרחשת באנגליה של המאה ה-9 במהלך התקופה האנגלו-סקסונית. העלילה מגוללת את סיפורו של אותרד, בן למשפחת אצולה אנגלו-סקסונית אשר נלקח בילדותו בשבי הוויקינגים הדנים, אשר פלשו אל ארצו באותן השנים. בבגרותו יוצא אותרד לדרך עצמאית ומשתתף במאבק של ממלכת וסקס בראשות אלפרד הגדול לסילוק הדנים מאנגליה.
הסדרה הופקה על ידי אולפני "Carnival Film and Television" עבור רשת BBC ונטפליקס, והיא מבוססת על סדרת הספרים של ברנרד קורנוול, "הסיפורים הסקסוניים" (The Saxon Stories). הפרק הראשון של הסדרה שודר ב-10 באוקטובר 2015 בארצות הברית, וב-22 באותו החודש הפרק הראשון זכה להקרנת בכורה גם בבריטניה. לאחר שהעונה הראשונה, אשר הייתה בת שמונה פרקים, זכתה להצלחה, הזמינו BBC ונטפליקס עונה שנייה בת שמונה פרקים אשר שודרה בתחילת 2017. עונה שלישית הוזמנה לאחר מכן והיא עלתה במלואה בנובמבר 2018 לשרתי נטפליקס. העונה הרביעית עלתה ב-26 באפריל 2020. העונה החמישית עלתה ב-9 במרץ 2022.
רקע.
הסדרה מגוללת את קורות המתרחש בשטחי אנגליה דהיום בשלהי המאה התשיעית, כאשר סבל האי מפלישות ויקינגים מאזור דנמרק של ימינו. זוהי תקופת ההפטרכיה, שבה התקיימו שבע ממלכות קטנות: נורת'מבריה, מרשיה, מזרח אנגליה, אסקס, קנט, סאסקס ווסקס.
הסדרה מתחילה בשנת 872. בשנים אלה היו הוויקינגים בשיא פלישתם לארצות רבות בעולם וממלכות רבות באנגליה כבר נכבשו על ידם. רק ממלכת וסקס נותרה לעמוד כנגדם.
עלילת הסדרה.
עונה 1.