פדריקו, מלך נאפולי (19 באפריל 1452 - 9 בנובמבר 1504), היה מלך נאפולי בין השנים 1496–1501.
ביוגרפיה.
פדריקו נולד בנאפולי בירת ממלכת נאפולי, ב-19 באפריל 1452, והיה בנם של פרדיננדו הראשון, מלך נאפולי ואיזבל מקלרמון, בתם של טריסטאן דה קלרמון וקתרינה מטרנטו, רוזנת קופרטינו. פדריקו הוטבל כשבתור סנדקו שימש פרידריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה אשר היה בשליחות מדינית לאלפונסו החמישי, מלך אראגון. בשנת 1458 מת סבו אלפונסו החמישי, מלך אראגון, ואביו פרדיננדו הראשון, מלך נאפולי עלה לשלטון במקומו.
ב-18 במרץ 1465 נשלח פדריקו למילאנו, על מנת ללוות את איפוליטה מריה ספורצה, שנבחרה ככלה לאחיו אלפונסו, דוכס קלבריה. בדרכו עבר פדריקו ברומא, שם התקבל בכבוד רב על ידי האפיפיור פאולוס השני, ולאחר מכן ביקר בפירנצה שם התקבל על ידי לורנצו דה מדיצ'י, וב-14 בספטמבר חזר פדריקו לנאפולי.
בין השנים 1464–1473 שימש פדריקו כמשנה למלך נאפולי בדרום הממלכה, והיה ממונה על גביית המיסים ואכיפת הסכמי הסחר עם הרפובליקה של ונציה. בנוסף השתתף בפעילות הדיפלומטית שהוביל אביו, ועסק בגיבוש הבריתות השונות לטובת הממלכה.
באפריל 1470 הציעו לפדריקו להתחתן עם מארי, דוכסית בורגונדיה, בתו של שארל הראשון, דוכס בורגונדיה, ובנובמבר 1471 נחתמה ברית בין ממלכת נאפולי לדוכסות בורגונדיה. אולם במאי 1472 התארסה מארי לניקולא הראשון, דוכס לורן, וכתוצאה מכך התפרקה הברית בין נאפולי לבורגונדיה. בנובמבר 1473 בוטלו האירוסין בין השניים, אולם מארי התחתנה לבסוף בשנת 1477 עם מקסימיליאן, ארכידוכס אוסטריה, ופדריקו נאלץ לחפש לו אשה אחרת.
ב-11 בספטמבר 1478 התחתן פדריקו עם אנה מסבויה, בתו של אמדאו התשיעי, דוכס סבויה ויולנד מצרפת, וחי עמה בחצר דודה לואי האחד עשר, מלך צרפת. לאחר מות אשתו בשנת 1480, חזר פדריקו לנאפולי, ובשנת 1485 קיבל את התואר נסיך סקואילצה, ונשלח על ידי אביו לכמה שליחויות דיפלומטיות. בשנת 1486 התחתן פדריקו עם איזבלה דל באלצו, בתם של פייטרו דל באלצו ומריה דונאטה אורסיני, ממנה נולדו לו 5 ילדים.
בשנת 1494 מת אביו פרדיננדו הראשון, מלך נאפולי, ואחיו אלפונסו השני, מלך נאפולי עלה לשלטון במקומו. לאחר מות אביו הכריז שארל השמיני, מלך צרפת על עצמו כמלך נאפולי וירושלים, ופלש לאיטליה בעידוד לודוביקו ספורצה, דוכס מילאנו שחשש מאלפונסו. עד מהרה הובסו כוחותיו של אלפונסו, ושארל השמיני כבש את נאפולי ב-22 בפברואר 1495. אלפונסו פרש למנזר בסיציליה, ובנו פרדיננדו השני, מלך נאפולי עלה לשלטון במקומו. לאחר מאבק עז וסיוע מצד מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, האפיפיור אלכסנדר השישי, הרפובליקה של ונציה, דוכסות מילאנו וספרד, הצליח פרדיננדו להשתלט מחדש על הממלכה, אולם מת במפתיע ממחלה ב-7 בספטמבר 1496, ופדריקו עלה במקומו לשלטון.
בשנת 1499 פלש לואי השנים עשר, מלך צרפת לממלכה והחל בכיבושה. על מנת להדוף את הכוחות הצרפתיים, קרא פדריקו לסיוע מדודו פרננדו השני, מלך אראגון, ואכן פרננדו שלח את כוחותיו להילחם נגד ממלכת צרפת, אולם לאחר ניצחונו סיפח את ממלכת נאפולי לכתר אראגון. לאחר הדחתו קיבל פדריקו קיצבה שנתית של 30,000 ליברות כדוכס אנז'ו, וב-9 בנובמבר 1504 מת בשאטו דה פלסיס-לה-טור שבצרפת.
משפחתו.
בשנת 1478 התחתן פדריקו עם אנה מסבויה, בתו של אמדאו התשיעי, דוכס סבויה ויולנד מצרפת, ממנה נולדה לו בת אחת:
בשנת 1486 התחתן פדריקו עם איזבלה דל באלצו, בתם של פייטרו דל באלצו ומריה דונאטה אורסיני, ממנה נולדו לו 5 ילדים:
יצחק הלבן
רבינו יצחק "הלבן" בן יעקב מבוהמיה (מכונה גם בראשי תיבות ר"י הלבן), היה אחד מבעלי התוספות במאה ה-12, מתלמידי רבינו תם והריב"א משפיירא.
נולד וגדל בפראג שבבוהמיה, נדד אל צרפת כדי ללמוד שם תורה מפי חכמיה ובראשם רבנו תם, ולאחר מכן ישב ברגנשבורג וכיהן שם כדיין בבית הדין שבעיר. אחיו היה הנוסע רבי פתחיה מרגנשבורג.
קורות חייו.
רבי יצחק כנראה נולד בפראג, על שמה ועל שם בוהמיה ארצו הוא קרוי במקורות רבים. משם נסע לצרפת, ללמוד תורה מפי רבנו תם, נותר שם זמן מה לאחר פטירת רבנו תם, שב לעירו פראג, ולבסוף עבר אל רגנשבורג שבגרמניה. היו שכתבו - על סמך ספר האגור (שכתב: "והגאון רבינו יצחק הלבן בטלו בגרמייזא") - שרבי יצחק הלבן גר גם בוורמייזא, אך אביגדור אפטוביצר כתב שטעות נפלה בספר האגור, ובמקור נכתב "רבינו יצחק הלוי", כמו שמצוי במקביל לכך בספר הפרדס ובמחזור ויטרי.
אחרים סבורים שר"י הלבן נולד ברגנשבורג, משם נדד לבוהמיה ולפראג, ואז שב דרך צרפת לעיר מולדתו רגנשבורג, באחרית ימיו. דב גנחובסקי טוען שהסדר הראשון מתיישב יותר עם הידוע לנו, ובייחוד שידוע לנו על עוד אחד מבעלי התוספות שעבר אף הוא את הדרך מפראג לבית דינה של רגנשבורג (רבי יצחק בר מרדכי, תלמיד הריב"א ורבינו תם, שתוספותיו למסכת כתובות מצוטטים בידי ר"י הלבן).
בשובו מצרפת לבוהמיה המשיך ר"י הלבן לשמור על קשרי ידידות עם בית מדרשו של רבנו תם, וכך שלח פסק דין שלו לחברו רבי חיים כהן ושוחח בביתו שבפראג עם ידידו רבי יצחק ב"ר דורבילו, שניהם מתלמידי רבנו תם.
בהיותו ברגנשבורג שימש רבי יצחק הלבן כאב בית דין, יחד עם שני רבנים אחרים, צעירים ממנו. בתפקיד זה כיהן כבר קודם שנת ד'תתקמ"ח (1188) יחד עם רבי ברוך ב"ר יצחק תלמיד הריב"ם ורבי אברהם ב"ר משה מרגנשבורג, אליהם שלח רבי יואל הלוי מבונא פסק בית דין לשם אישור; על התשובה לרבי יואל חתומים רק שני הדיינים האחרונים, אולי כיון שר"י הלבן נפטר בינתיים. עם אחד מדייני בית דין זה ברגנשבורג נזכר רבי יצחק הלבן בפסק המובא בשם 'תוספות קידושין' בתשובות אור זרוע.
בספר הפסקים מובאת תשובה השייכת לר"י הלבן (כפי שמסתבר מתשובה מקבילה), שם כותב ר"י הלבן: "ובארץ האי שמעתי" (בעוד שבמקבילה כתוב "ובארץ ההיא שמעתי"), והיא אנגליה, ומכאן נראה שר”י הלבן ביקר גם באנגליה.
רבי משה מבורגוש, ממקובלי ספרד, קשר את ר"י הלבן עם תורת הקבלה, ולדבריו היה בין הרמב"ן לרבי יצחק הלבן קשר מכתבים בענייני תורת הקבלה. אפרים אורבך כתב שאין כל בסיס לידיעה זו, אולם ייתכן כי ר"י הלבן היה מקורב לחוג חסידי אשכנז, על בסיס ידידותו עם רבי יהודה בן קלונימוס ממגנצא, אביו של הרוקח ותלמידו-חברו של רבי יהודה החסיד.
דבריו של ר"י הלבן מובאים בראשונים פעמים רבות, בעיקר בדברי התוספות, בראבי"ה, באור זרוע ובמהר"ם מרוטנבורג, וכן במחזור ויטרי, ברוקח, בפירוש רבי שמשון משאנץ לספרא וברא"ש, וגם להלכה – בהגהות מיימוניות ובטור, שם מובאים דברי "ה"ר יעקב בן ה"ר יצחק הלבן", ולדעת אפטוביצר השם מוטעה ומכוון לרבי יצחק בר יעקב, אולם גנחובסקי סבור שזהו בנו של ר"י הלבן.
לידתו ופטירתו.
תאריך לידתו המדויק אינו ידוע, אך כיוון שמסתבר שר"י הלבן הגיע לזקנה ושיבה, שהרי היה כבר בא בימים בשבתו בבית דינה של רגנשבורג, הרי שזמן לידתו מתוארך סביב שנת ד'תת"ף (1120).
תוספותיו לכתובות נכתבו אחרי פטירת רבנו תם בשנת ד'תתקל"א (1171), שכן רבינו תם מוזכר שם בציון זצ"ל אחרי שמו, ולכן שיער אפטוביצר שר' יצחק הלבן נפטר בין השנים ד'תתקל"א-ד'תתקמ"ח. לעומתו, טענו צונץ וטיקוצ'ינסקי שסופר בשם יצחק בן יעקב ששמו חתום על ספר משנת ד'תתקנ"ג (1193) אינו אלא ר"י הלבן, ואם כן זמן פטירתו היה לכל המוקדם בשנה זו.
מקור שמו.
כינויו הנפוץ ביותר, "רבי יצחק הלבן", בו הוא מופיע בתוספות שלנו ובשאר ספרי הראשונים בא לו כנראה על שם שערותיו הבהירות, אולי כדי לציין את זקנתו; חוקרי יהדות אחרים סבורים שנקרא כן על שם הנהר אלבה (Elbe) בעל המים החיוורים יחסית, אשר מקורותיו בבוהמיה, ארצו של ר"י הלבן.
במקורות אחרים כונה רבי יצחק מביהם, רבי יצחק מפראג או רבי יצחק מרנשפורק.
רבותיו, חבריו ותלמידיו.
ר"י הלבן היה תלמידו המובהק של רבנו תם. למד גם בבית מדרשו של הריב"א משפיירא, אולי לא מפי הריב"א עצמו. ר"י הלבן החליף מכתבים עם רבינו חיים הכהן מפריז, עם רבי אליעזר ב"ר יצחק מבוהמיה, ועם רבי יואל ב"ר יצחק הלוי, אביו של הראבי"ה; דעתו מובאת גם בוויכוח שהתעורר בעניין בית דין ארעי בקלן, ולדבריו שואלים רבי יהודה בן קלונימוס ממגנצא ורבי יצחק ב"ר דורבילו (ששאלו בקשר למנהגי יהודי רוסיה). על חבריו נמנה גם ר"י הזקן, ממלא מקומו של רבנו תם, המסתמך על דבריו של ר"י הלבן.
תלמידו היחידי של רבי יצחק הלבן הידוע לנו בשמו הוא רבי יהונתן בר יצחק מווירצבורג, ממורי רבי יצחק מווינה שגם החליף מכתבים עם רבי שמחה בן שמואל משפיירא, שמזכיר את ר"י הלבן כמורו: "ושאלתי את מורי הרב רבי יצחק מביהם, ודן כדברי רבינו תם". כנראה שגם בנו של ר"י הלבן, רבי יעקב, למד תורה מפי אביו.
משפחתו.
לר"י הלבן היו שני אחים, כפי שעולה מתוך "סיבובו" של אחיו רבי פתחיה מרגנשבורג בעל המסעות, המסתיים במילים: . רבי נחמן זה היה כפי הנראה דיין ברגנשבורג, ונזכר ברשימת שלוחי קהילת רגנשבורג בשנת 1210.
ידוע לנו על בן אחד של רבי יצחק הלבן, רבי יעקב (שכנראה נקרא על שם סבו), הנזכר בהגהות מיימוניות ובטור. הוא מוזכר פעם אחת בשמו המלא ב"אור זרוע" בתוספת הכינוי "מורי", וכנראה שהיה רבו של ה"אור זרוע". מלשונה של השאלה שם נראה שגר או ישב זמן מה בבוהמיה. חכם בשם רבי יעקב בן רבי יצחק שישב בעיר גראן (Gran) בהונגריה נזכר אף הוא ב"אור זרוע" וייתכן שהוא רבי יעקב בן ר"י הלבן. הוא נקרא שם "אדוני ר' יעקב ב"ר יצחק, בר אוריין ובר אבהן".
רבי יצחק ב"ר יהודה הלוי, נכדו של רבי שמואל מפלייזא (חי בסוף המאה ה-13) מביא בספרו "פענח רזא" על התורה תירוץ בשם "חתנו של הר"י מביהם", ומכאן שהייתה לו בת.
חיבוריו.