בעונת 2008/2009 נאלדו הבקיע שער בניצחון היוקרתי של ורדר ברמן 5:2 על באיירן מינכן באליאנץ ארנה. כאשר הקבוצות נפגשו שוב בסיבוב השני, ספג נאלדו כרטיס אדום ישיר, במשחק שהסתיים בתוצאה 0:0. באותה העונה, הגיע נאלדו עם ורדר ברמן לגמר גביע אופ"א, שם הפסידה הקבוצה 2:1 לשחטאר דונצק. נאלדו הבקיע את שער השוויון הזמני לורדר ברמן, שהפסידה בהארכה. באותה עונה זכה נאלדו עם ברמן בגביע הגרמני לאחר ששיחק 90 דקות בניצחון 1:0 בגמר על באייר לברקוזן. בעונת 2009/2010 נאלדו הבקיע מספר שערים חשובים במסגרת הליגה האירופית, אך הקבוצה נעצרה ברבע הגמר והודחה מול ולנסיה. באותה עונה, הגיעו נאלדו וברמן שוב לגמר הגביע, והפסידו 4:0 לבאיירן מינכן. את עונת 2010/2011 החמיץ נאלדו לחלוטין, מאחר שנפצע בברכו לאחר תיקול עם שחקן וולפסבורג, גראפיטה. פציעה זו התרחשה כבר באפריל 2010, ונאלדו הצליח לסיים את עונת 2009/2010 בעזרת משככי כאבים, אך נאלץ להחמיץ את העונה הבאה כולה. לאחר בירורים רפואיים רבים, התברר כי מדובר בפגיעת סחוס, והניתוח ייאלץ להשבית את נאלדו לתקופה של תשעה חודשים לכל הפחות. בספטמבר 2011 ערך נאלדו את הבכורה המחודשת בבונדסליגה לאחר היעדרות של 15 חודשים מהמגרשים. בחלון ההעברות של עונת 2011/2012 התעניינו בנאלדו מספר קבוצות בברזיל, אך הוא שוכנע להישאר על ידי מאמנו תומאס שאף.
וולפסבורג.
ביולי 2012 עזב נאלדו את ורדר ברמן לאחר שבע שנים, בהן הבקיע 22 שערי ליגה ב-173 הופעות, וחתם בוולפסבורג תמורת ארבעה מיליון אירו. בנובמבר 2012 הבקיע את שערו הראשון בקבוצה, בניצחון 3:1 על הופנהיים. במאי 2014 האריך נאלדו את חוזהו בוולפסבורג בשנתיים נוספות. בעונת 2014/2015 היה נאלדו שותף לעונה מוצלחת של וולפסבורג, אותה סיימה וולפסבורג במקום השני בבונדסליגה, וזכתה בגביע הגרמני לאחר ניצחון 3:1 בגמר על בורוסיה דורטמונד. נאלדו שיחק 90 דקות בגמר זה. בהמשך, נאלדו זכה עם וולפסבורג בסופר קאפ הגרמני, לאחר ניצחון בפנדלים על באיירן מינכן. בעונת 2015/2016 הגיע נאלדו עם וולפסבורג לרבע גמר ליגת האלופות, ואף הצטיין בניצחון 2:0 על ריאל מדריד, שלא הספיק מאחר שריאל מדריד ניצחה 3:0 במשחק הגומלין.
שאלקה 04.
ב-15 במאי 2016 חתם נאלדו לשנתיים בשאלקה 04 הגרמנית. בעונתו הראשונה בקבוצה בליגה ערך 19 הופעתו וכבש שער אחד נגד באיירן מינכן. בעונתו השנייה כבש 4 שערים ב-34 הופעתו ליגה וסיים במקום השלישי בכדורגלן השנה בגרמניה.
מונקו.
ב-3 בינואר 2019 חתם נאלדו לעונה וחצי במונקו הצרפתית לאחר 13 שנה בגרמניה. במשחקו השני בקבוצה, ספג נאלדו כרטיס אדום ישיר כבר בדקה השביעית של המשחק, בו הובסה מונקו 5-1 על ידי שטרסבורג. לאחר שריצה עונש השעיה במשחק הגביע הצרפתי, חזר נאלדו להרכב מונקו וכעבור שבוע בלבד, הורחק שוב באדום ישיר בדקה ה-60 של ההפסד 2-0 לדיז'ון.
קריירה בינלאומית.
לנאלדו ארבע הופעות במדי נבחרת ברזיל בין השנים 2007 ו-2009. נאלדו היה חלק מהסגל הברזילאי שזכה בקופה אמריקה 2007, אך הוא לא השתתף בטורנירים גדולים נוספים.
תארים.
עם ורדר ברמן:
עם וולפסבורג:
עם נבחרת ברזיל:
בית החלונות
בית החלונות הוא בית משותף ברחוב הע"ח שבשכונת מוסררה בירושלים. הבית נבנה בשנת 1911, ככל הנראה, כמו יתר השכונה, בידי ערבים ירושלמים בני המעמד הגבוה. יחודו של הבית בחזיתו האחורית, המאופיינת בפיזור של חלונות רבים במיקומים ובגדלים שונים. הבית מחולק לשני אגפים סימטריים וכלל ארבע דירות שנבנו במתכונת ה"ליוואן" - חדר מרכזי אליו פונים שאר חדרי הבית, שהייתה אופיינית לבנייה הערבית בתקופה העות'מאנית. בחזיתו הקדמית היה הבית דו קומתי ובחלקו האחורי הוא רב מפלסי, מה שהכתיב את סידור החלונות הייחודי.
משנת 1998 פועל בקומת הקרקע של הבניין "בית הספר למוזיקה מן המזרח". בשנת 2002 נוספה לבניין קומה, במתכונת אדריכלית שונה מזו של הקומות התחתונות, אך בנסיגה מקו הבניין, כך שחזיתו הישנה של הבניין נשמרה.
מאחורי הבניין רחבה המכונה "כיכר עצי הזית", בתכנון האדריכל יונתן שילוני.
אלבר סממה-שיקלי
אלבר סממה, נודע כאלבר סממה-שיקלי, (בערבית: ألبير شمامة شيكلي - אלבר סמאמה שיקלי, בצרפתית: Albert Samama-Chikli; 24 בינואר 1872 בתוניס – 1933 תוניס) היה צלם ובמאי קולנוע ויזם יהודי-תוניסאי, הנחשב ליוצר הסרטים העלילתיים הראשון בתוניסיה ולאחד מחלוצי הקולנוע בעולם הערבי ובאפריקה.
קורות חיים.
שנותיו המוקדמות.
אלבר סממה נולד בשנת 1872 בתוניס למשפחה יהודית ספרדית אמידה. אביו היה בנקאי מצליח ששימש כעוזרו של הביי של תוניס, מוחמד השלישי א-צדיךּ (1881-1852). אלבר, שהתוודע לחיי החברה הגבוהה בחצר הביי, התחנך בתוניס בבתי ספר של האבות הלבנים המיסיונרים מיסודו של האב שארל לוויז'רי, ואחר כך בבית ספר ישועי במרסיי, בצרפת. כבעל אישיות נמרצת ונונקונפורמיסטית, זמן קצר אחרי מות אביו, הפסיק סממה את לימודיו והיה לימאי. הוא ערך מסעות רבים וארוכים בעולם, כולל לאיי האנטילים (בגיל 16), לכף הורן, לסין ולאוסטרליה (בגיל 17).
כינויו "שיקלי" נלקח משמו של האי הקטן שיקלי שב"אגם תוניס", שמבצרו נרכש על ידי אביו ושבו נהג סממה הצעיר לארגן מסיבות של חבורה עליזה שנקראה "אגודת הכבאים של שיקלי". הוא הפך את שקלי ל"נסיכותו" ונהג להציג את עצמו כ"צלם מעוטר מדליות של נסיכות שיקלי" או כ"צלם של הביבר הגדול מאסריני". לפי שמועות הוא התאהב באלג'יריה במאלפת בעלי חיים שעבדה בגן חיות וכמחווה אליה התנצר בשנת 1893 בטקס מפואר לפי הפולחן הרומי-קתולי.
פעילותו בתחום הטכנולוגיה והקולנוע.
מתיירות אופניים להקרנות רנטגן.
סממה התעניין בכל החידושים של הטכנולוגיה מזמנו. בגיל 20 היה לחובב מושבע של אמנות הצילום ושל האופניים והיה בראשונים שהביא כלי נסיעה זה לתוניסיה. על אופניו המצוידים בצמיגי מישלן ארגן סיור בדרום אלג'יריה ולדבריו הרחיק עד ביסקרה שבנווה המדבר טוגורט, סובב אחר כך את אגמי השוט במדבר עד לגאפסה ושב לתוניס דרך גאבס. בהמשך הפך סממה גם לחובב מכוניות.
שנה אחרי המצאת הרדיולוגיה על ידי רנטגן, סממה, שהתלהב מהתגלית,
היה הראשון שהביא מכשיר צילומי הרנטגן לתוניסיה. ב-1897 פתח בביתו ברחוב סידי סופיאן בתוניס "אולם לרדיוסקופיה ולרדיוגרפיה" ובנוסף ליישומיו הרפואיים השתמש בו גם למופעי צילום רנטגן לקהל הרחב. בהמשך צייד במכשיר מסוג זה את בית החולים של העיר.
צלם מקצועי של תמונות וסרטונים.
למד לצלם במצלמה לפחות משנת 1891. התצלום הראשון שנמצא מאותה שנה מראה גופת אדם שנמצא טבוע בתעלת לה גולט. בשנת 1894 קיבל דיפלומת כבוד בתערוכת הצילומים הרביעית של החברה הקיסרית הפוליטכנית הרוסית. באותה שנה צילומיו קיבלו את הציון "טוב" בתערוכת האמנות של תוניס.
במקביל למצלמה נחשף סממה גם להתחלת הקולנוע.
מחקרים בשנות ה-2000 גילו כי את המקרן הראשון של סרטים הביא לתוניסיה צלם ותיק בתוניס בשם ס. אלבר, שהקים בית ראינוע בשם "סינמה אלבר".כנראה בגלל השם הזהה, נוצר מאוחר יותר בקרב החוקרים בלבול בין ס. אלבר לאלבר סממה-שיקלי, ובטעות יוחסה לאיש השני את בכורת הקרנות הראינוע בתוניסיה, שהתקיימה בסביבות 29 באוקטובר 1896. מופע הבכורה התקיים באולם של ס. אלבר (Cinématographe Albert) שנפתח במעבר בנוואן (Passage Bénévent) בתוניס.
לאלבר מצטרפים מקריני סרטים נוספים - ראינוע "גאריג" ואחר של מגזין "פריז-תוניס" ובהמשך נציג האולפנים של האחים לומייר, אלכסנדר פרומיו, ביקור הראינוע פארו ממרסיי, סיורי הראינוע של "פרופסור" דוד ואחרים.
כך התוודע הקהל התוניסאי לסרטונים עם מראות מארצם, עם תמונות של הביי או של סלברטאים אחרים, ובו זמנית ליצירות מבית היוצר של אולפני לומייר כמו "היציאה ממפעלי לומייר" ו"הרכבת מגיעה לתחנה"
סממה-שיקלי הצטרף למגמה והקים בסביבות שנת 1900 ראינוע נייד משלו Cinemato Chikli שהתארח בסביבות שנת 1903 בתיאטרון העיר ספאקס וב-1905 בקזינו של תוניס.
בתחילת המאה ה-20 צילם סממה-שיקלי תמונות ראשונות של תוניסיה מהאוויר:בשנת 1908 מתוך כדור פורח שכונה "לה שיקלי" הוא קלט במצלמתו את הנופים בין חמאם ליף לגרומבליה. בשיתוף פעולה עם ה"אווירונאוט" הצרפתי ואלר לקונט, צילם סממה מלמעלה גם מראות של פריז ושל בריסל. באותה שנה תיעד בסרט תמונות מרעידת האדמה במסינה ובשנת 1909 עשה צילומים מתחת למי הים מתוך סוג של צוללת שכונתה "בו-קורן" ושנבנתה מעץ כמה שנים קודם לכן (ב-1903) לפי תכנונו של האב ראול, ויקריוס הקתדרלה של תוניס. צוללת זו נועדה במקור לדיג ספוגיים. ב-1910 תיעד סממה את דיג הטונה בתוניסיה בשביל נסיך מונקו, אלבר הראשון.
בהמשך יצר סממה סרטי תעודה וכתבות מצולמות בנוגע לאירועים שהתרחשו בתוניסיה בעבור החברות פאטה וגומון (יומני חדשות) ועבור העיתונים "לה מאטן" ו"ל'אילוסטרסיון".במסגרת פעילות זו צילם, למשל, כתבות על חצר הביי בתוניס, לרבות מראה כניסתו החגיגית של הדי ביי בשערי הארמון ברדו ותמונה היסטורית של הלוויה של נאצר ביי. בשנת 1911 כיסה סממה לצורכי יומני החדשות באולמי הראינוע את הקרבות במלחמת איטליה-טורקיה בשטח טריפוליטניה. כמו כן יצר תמונות תיעודיות כמו "דיג הספוגים" ו"סחר הנשק בים של דווארה". צילומיו במלחמה בין איטליה לטורקיה עוררו זעם בעיתונות האיטלקית מפני שקלטו כמה מראות לא מחמיאים על התנהגות הכוחות האיטלקים. כך למשל הסרטון שהנציח את השתלטות החיילים האיטלקים על האונייה "קרתגו" שהייתה חשודה כמובילה אווירון אל הכוחות העות'מאנים