הרעיון ליצור מפעל חשמלי לפלדות איכותיות ברוסיה הובא על ידי מטאלורגים ידועים כמהנדס-טכנולוג במפעל פוטילוב נ. ו. בליאייב ופרופסור ו. י. גרום-גרז'ימאיילו. אבל הרעיון של לא מצא לו תומכים באותו זמן.
בשנת 1916, התעשיין ניקולאי וטורוב לקח על עצמו להוביל את הבנייה. המהנדס נ. ו. בליאייב מונה לנהל את הבנייה ולאחר מכן את המפעל, שהפך למפעל הרוסי הראשון לייצור פלדות סגסוגת באיכות גבוהה. נוצרה חברת אלקטרוסטאל, באמצעותה וטורוב משך אליו בעלי הון גדולים כמו מיכאיל טרשצ'נקו (לימים שר החוץ ושר הפנים הזמני) וחבר הפרלמנט אלכסנדר ו. קונובאלוב.
בשנת 1923 הותכה הנירוסטה הראשונה במדינה, בשנת 1924 הושג ייצור הפלדה המגנטית. באותן שנים שולט בהצלחה זיוף וגלגול של פלדת סגסוגת וייצור מטבעות כסף בדרגות שונות.
אלקטרוסטאל סיימה בהצלחה את בדיקות ועדת ההגנה הממלכתית במהלך המלחמה, בייצור פלדה לייצור קטיושות, טנקים T-34 ומטוסי איליושין Il-2. חלק לא מבוטל מהציוד שיובא מהמפעל למזרח המדינה והושאר שם שימש בסיס ליצירת מספר מפעלים ומתקני ייצור באורל וגם מילא תפקיד גדול בחיזוק ארסנל הצבא.
במרץ 1945 הוענק למפעל אות מסדר לנין על שירותים מצטיינים באספקת מתכת באיכות גבוהה וביצוע משימות מיוחדות של ועדת ההגנה הממלכתית.
בשנת 1971, זכה המפעל במסדר מהפכת אוקטובר.
בינואר 1993 הפך מפעל אלקטרוסטאל לחברת המניות המשותפת" אלקטרוסטאל". המפעל לא הפסיק את הפעלת הציוד הטכני לייצור ומודרניזציה של ציוד קיים, תוך הפחתת עלויות ושיפור איכות המוצרים ונותר אחד ממפעלי הפלדה הגדולים במדינה.
בית הבחירה למאירי
בית הבחירה (מכונה בקיצור "המאירי" על שם מחברו) הוא ספר הלכתי על סדר המשנה, שנכתב על ידי רבי מנחם בן שלמה למשפחת המאירי.
שם הספר.
המחבר מציין בהקדמתו שהספר נקרא "בית הבחירה" כי הוא מכיל תמצית נבחרת ומבוררת ללא הדיאלקטיקה והמשא ומתן: .
מבנה הספר.
הספר נכתב כחיבור על המשנה, אך הוא מסכם גם את הדינים העולים מן הדין התלמודי. בכתב היד ובספרים הנדפסים מובאת תחילה המשנה (עם פירוש המשנה לרמב"ם), ולאחר מכן פירוש המאירי המבאר את המשנה בהתאם לסוגיית הגמרא. אחרי פירוש המשנה, מביא המאירי בנפרד דינים שהובאו בגמרא אך אינם קשורים ישירות למשנה ולפירושה. הפירוש כתוב סביב התלמוד בבלי אך עם זיקה הדוקה לתלמוד ירושלמי.
הספר לא כולל את כל ששת סדרי המשנה, אלא נכתב בעיקר על המסכתות הנוהגות הלכה למעשה גם בחוץ לארץ, אך לא רק עליהן. בסך הכל מקיף החיבור את כל סדרי מועד, נשים ונזיקין, את מסכתות ברכות וחלה, בסדר זרעים, את מסכתות חולין, תמיד ומדות בסדר קדשים ואת מסכתות נדה ומקוואות בסדר טהרות. בשונה ממנהג רוב כותבי הספרות התורנית, החיבור נכתב בעברית בלבד, ללא תערובת ארמית.
הדפסת הספר.
"בית הבחירה" נדפס לראשונה, ברובו הגדול, בעשרות השנים האחרונות, מתוך כתב יד יחידאי בפרמה. כתב היד ניצל ברגע האחרון מאבדן - כפי שמספר זלמן שטרן, אספן ספרים במאה התשע עשרה. שטרן יצא לחפש באיטליה אחר כתב יד אחר לגמרי ומצא בעליית גג בדרך מקרה 'ששה כרכים גדולים של פסקי הרב המאירי'. שטרן קנה מיד את כל כתבי היד של הסוחר ומכרם לספריית פרמה, ומשם פורסם ספר 'בית הבחירה' של המאירי.
תחילה הודפס הפירוש על מסכת מגילה, באמסטרדם בשנת ה'תקכ"ט, ולאחר מכן יצאו לאור הפירושים על המסכתות שבת, נדרים, נזיר, סוטה ויומא, וכן הפירוש על מסכת יבמות שהודפס בסלוניקי בשנת ה'תקנ"ד. בשנים מאוחרות יותר התגלה כתב היד של הספר בספריית פאלאטינה וחתנו של רבי יהודה אריה ליב אלתר ("השפת אמת"), הדפיס את החיבור בוורשה על מסכתות סוכה (ה'תר"ע), ברכות (ה'תרע"ב) ועירובין (תרע"ג-ה'תרע"ד). רבי משה בצלאל אלתר הדפיס בבילגוריי את החיבור על מסכת פסחים (ה'תרפ"ו). את השלמת ההדפסה ביצע רבי אברהם סופר לאחר שעלה לארץ ישראל ואף זכה על כך במספר פרסים. במשך השנים הספר הודפס במספר הוצאות גדולות כגון מוסד הרב קוק ומכון המאור.
מאפייני הספר.
בחיבור זה הוא מביא סיכום על דרך הפשט של הסוגיות עם נטייה לדברי הרמב"ם, וסיכום של דעות הפוסקים בדורות לפניו, מתוך מגוון הדעות הרחב שהמאירי בוחן, הוא כותב את שיטתו שלו ומכריע בה את הלכה.
החיבור מסכם פרשנויות לתלמוד ממגוון בתי מדרש: של רש"י ובעלי התוספות בצפון צרפת, של הרי"ף ור"י מיגאש בספרד המוסלמית, של חכמי ספרד הנוצרית כרמב"ן ורשב"א, ושל חכמי פרובנס, בית גידולו של המאירי עצמו. מלבד זאת, בניגוד לרוב פרשני התלמוד, הרבה המאירי להשתמש בתלמוד ירושלמי לצורך פרשנותו, ולפניו היו מונחות נוסחאות של חיבור זה, שאינן בידינו כיום.
המאירי מרבה לצטט חכמים אחרים, אך באופן עקבי הוא נמנע מלהזכיר את שמות החכמים אותם הוא מצטט. תחת זאת, הוא מכנה כל חכם בכינוי כבוד, כאשר הכינויים הם קבועים. כך למשל:
קשת קופידון
קשת קופידון (באנגלית: Cupid's bow) היא תו פנים המדמה את הקימור הכפול של השפה העליונה האנושית לקשתו של קופידון, אל האהבה והתשוקה המינית במיתולוגיה הרומית. פסגות הקשת חופפות את העמודות הפילטרום (crista philtrae) המעניקות מראה בולט לשפה.
המונח נפוץ בספרות, לרוב משתמשים בו הקשורים לדיבור ולפה.
בנק האדמות המוסקבאי
בנק האדמות המוסקבאי (ברוסית: Московский земельный банк) הוא בנק משכנתאות גדול ברוסיה הטרום מהפכנית, חלק מבית הבנקאות של לזר פוליאקוב. המשרד הראשי של הבנק היה במוסקבה.
היסטוריה.
בין עשרת בנקי האדמות שקמו באימפריה הרוסית בשנים 1871—1873 במהלך יישום רפורמת האשראי לאחר ביטול הצמיתות על ידי הקיסר אלכסנדר השני והיו קיימים עד למהפכת אוקטובר, היה "בנק האדמות המוסקבאי" שהיה אחד הגדולים במדינה.
בשנת 1902, פעילות הנדל"ן העירונית הגבילה שליש מסך ההלוואות. עד שנת 1914 הנפיקו בנקים לאדמות הלוואות לטווח ארוך עבור קרקעות בסכום של 897 מיליון רובל, עבור נדל"ן עירוני בשווי 388.8 מיליון רובל. ההון הקבוע הגיע ל-90.3 מיליון רובל, הבנקים הנפיקו 1249.2 מיליון אג"ח.
בנק האדמות במוסקבה, שהוקם בשנת 1872 היה חלק בלתי נפרד מבית הבנקאות של לזר פוליאקוב, שסיפק הלוואות הן לטווח הארוך (עד 66 שנים וחודשיים - על ביטחון האדמות ועד 38 שנים ו -4 חודשים - על ביטחון הנדל"ן העירוני), והן לטווח הקצר (עד 3 שנים) הלוואות בשטחי מוסקבה והמחוזות הסמוכים. נוסף על פוליאקוב עצמו, דירקטוריון הבנק כלל את אחיו סמואל סולומונוביץ ', הבן יצחק לזרביץ' והנסיך ניקולאי סרגייביץ' שצ'רבאטוב. בשנת 1912 הנפיק בנק האדמות במוסקבה הלוואות עבור 13.2 מיליון רובל.
בשנת 1918 הבנק פורק בהוראת הסובנארקום של רוסיה הסובייטית.
קרב מסין (1917)
קרב מסין היה מתקפה בריטית גדולה, שנערכה על מנת לשפר את עמדות הפתיחה של קרב איפר השלישי במהלך מלחמת העולם הראשונה. הריכוך הארטילרי החל ב-21 במאי 1917 ליד מסן במערב פלנדריה, ואילו מתקפת החי"ר החלה ב-7 ביוני 1917, ונמשכה עד 14 ביוני.
רקע.
בתחילת 1917 שרר בעיקר שקט בחזית המזרחית לאחר שמעצמות המרכז הביאו את מתקפת ברוסילוב הרוסית לקיפאון וגם כבשו חלק גדול מרומניה. חולשתה הגוברת של האימפריה הרוסית הציבה בעיות חמורות עבור מדינות ההסכמה. מאמצי הבולשביקים להשתלט על השלטון במקום הממשלה הזמנית לאחר מהפכת פברואר קודמו באופן פעיל על ידי גרמניה.
במרץ 1917 הצליחו הכוחות הגרמנים באזור הסום, שם התרחש הקרב על הסום ההרסני בשנה הקודמת, לנהל נסיגה כמעט בלתי מופרעת לקו הינדנבורג, מה שהביא לקיצור החזית שהיה נחוץ בדחיפות לנוכח הכוחות המתדלדלים. יחסי הכוחות בחזית המערבית בכללותה, מבחינת מספרם וגודלם של הדיוויזיות, פנו בינתיים בבירור לטובת בעלות הברית, שהיו גם עדיפות בהרבה על האויב הגרמני מבחינת ציוד ארטילריה ותחמושת. הנסיגה הושלמה בחלקה, בשל העובדה כי צבאות גרמניה תפסו עמדות גבוהות דומיננטיות בנקודות רבות בחזית בתחילת המלחמה, מה שהקל על ההגנה הרבה יותר, כולל במבלט איפר.
באפריל 1917 השיקו בעלות הברית שתי מתקפות מתואמות בקנה מידה גדול בחזית המערבית כפי שהוסכם בוועידת שאנטילי בנובמבר 1916. ב-9 באפריל, הבריטים תקפו בארטואה, ואילו הצרפתים תקפו בשבוע מאוחר יותר בשמן-דה-דאם ובשמפאן. המפקד הצרפתי רובר ניוול, גיבור קרב ורדן הרחיק לכת עד שחזה את התמוטטות החזית המערבית הגרמנית תוך מספר ימים. האכזבה בקרב החיילים הייתה רבה יותר כשלא עמדו בציפיות אלה, ומאידך ספגו אבדות כבדות. זה הוביל למשבר קשה בצרפת ולמרידות שנמשכו מספר חודשים, עליהן הגיבה ההנהגה הצבאית הצרפתית בעונשים חמורים.
לאחר שהכריזה גרמניה על מלחמת צוללות בלתי מוגבלת ב-1 בפברואר 1917 ובכך להפעיל לחץ על הצי הבריטי, אך בעקבות כך ארצות הברית הכריזה מלחמה על גרמניה ב-6 באפריל 1917.
תוכניות.
הגנרל הבריטי דאגלס הייג תכנן מתקפה חדשה באזור פלנדריה לאחר קרבות האביב. המטרה הייתה לכבוש את בסיסי הצוללות הגרמניות באוסטנד וזיברוחה, אשר הפכו לחשובים יותר אחרי שהקיסרות הגרמנית הכריזה מלחמת צוללות בלתי מוגבלת. כדי להיות מסוגלים להשמיד נמלים אלו, בעלות הברית היו צריכות לכבוש תחילה את העמדות הגרמניות על רכס ההרים של ויטשאט, שממנו הגרמנים שלטו על העמדות הבריטיות התחתונות דרומית לאיפר.
הקרב.
בבוקר ה-21 במאי 1917, הבריטים, תחת פיקודו של גנרל הרברט פלומר, פתחו במתקפה נגד רכס ויטשאט עם 2,000 תותחים. העמדות הגרמניות הופגזו ברציפות עד לשעה 2:50 בבוקר ה-7 ביוני. מהמפקדות, הבונקרים וארטילריית השדה הגרמניים נהרסו במידה רבה. עם זאת, הגרמנים הוזהרו מההפגזה הארוכה והיה להם זמן להתכונן להגנה מפני המתקפה.