ישנו שינוי מובהק בעבודתו של פרי לאחר שהגיעה לז'יברני. La Petite Angèle שלה, השני (1888) ממחיש את ההתפתחות בסגנון שלה בתקופה זו. בניגוד לדיוקנאותיה הקודמים, כמו "המכתב", שהסתמכו על טכניקות מסורתיות יותר. הציור "המלאך הקטן 2", הוא בעל אופי אימפרסיוניסטי ברור עם משיחות מכחול בצורה חופשית שיוצרות את האפקט של אור וצבע. במקום להתמזג יחד עם כל מכחול, פרי אפשרה לקומפוזיציה להיות "גולמית", מה שלא היה אפשרי ביצירותיה הקודמות. ז'יברני ובאופן ספציפי יותר קלוד מונה, העניקו השראה לפרי לעבוד עם משיכות מכחול אימפרסיוניסטיות, צבעים רכים ואדום פרג. בסתיו 1889 פרי עזבה את ז'יברני לסיור בבלגיה ובהולנד וחזרה לבוסטון עם משפחתה בשנת 1891 עם ציור של מונה וסדרת נופים מאת ג'ון ברק.
חזרה לבוסטון.
הקריירה האמנותית של פרי קיבלה משמעות חדשה כשחזרה לבוסטון. היא לא הסתפקה פשוט לצייר בסגנון החדש שרכשה בזמן שהייתה מעבר לים. היא קיבלה השראה ל"טיפוח אמת חדשה בציור."
פרי זכתה במדליית כסף בשנת 1892 בתערוכה של האגודה לצדקה של מסצ'וסטס. בשנת 1893 נבחר פרי לייצג את מסצ'וסטס בתערוכה הקולומביאנית העולמית בשיקגו, אילינוי. פרי היצגה בתערוכה שבע עבודות, מתוכן ארבע מהקומפוזיציות האימפרסיוניסטיות, ושלוש היו עבודות אולפן פורמלי יותר - דיוקנאות.
בשנת 1894 פרי השיגה הצלחה נוספת כאשר ציוריה האימפרסיוניסטים הוצגו בבוסטון במועדון סנט בוטולף יחד עם אמנים אחרים ובהם אדמונד צ'ארלס טרבל (1862–1938), פיליפ לסלי הייל (1865–1931), תיאודור וונדל (1859–1932 ), פרדריק פורטר וינטון (1846–1911). לא רק שתערוכה זו חשפה כי יצירתה של פרי התקבלה באמריקה, היא גם הוכיחה כי האימפרסיוניזם החל סוף סוף להתקבל כצורת אמנות מחוץ לאירופה. היא גם ערכה תערוכה של עבודותיו של מונה באגודת הסטודנטים לאמנות בוסטון באותה השנה.
בין 1894 ל־1897, עבודתה של פרי זכתה לשבחים בינלאומיים. לא רק שהצליחה להציג את עבודותיה בבוסטון, היא גם הציגה באופן קבוע ב- Société Nationale des Beaux-Arts בסלון דה שאף דה מארס במהלך תקופה זו. בשנת 1897 אורגנה תערוכת יחיד עבורה במועדון סנט בוטולף, בתערוכה זו הוצג רוחב ההישגים האמנותיים של פרי כולל דיוקנאות ונופים אימפרסיוניסטים.
יפן.
השראה חדשה נכנסה לחייה בשנת 1897 כשבעלה קיבל משרת הוראה ביפן כפרופסור לאנגלית באוניברסיטת קיו ג'יג'וקו. במשך שלוש שנים התגוררה פרי ביפן וניצלה את מלוא הכישורים האמנותיים הייחודיים שלה. באוקטובר 1898 הציגה פרי את עבודתה בטוקיו, בסיועו של קאקוזו, והפכה לחברת כבוד באיגוד האמנות לאמנות של יפן.
המעורבות של פרי בעולם האמנות האסיאתי השפיעה רבות על עבודתה ואיפשרה לה לפתח סגנון ייחודי המאגד בין מסורות אסתטיות מערביות ומזרחיות. ציוריה "ילדה בקימונו" ו"נערה צעירה עם תפוז" ממחישה באופן חיובי את השינויים המובהקים שהתרחשו בעבודתה של פרי במהלך שהותה ביפן. בשונה מיצירותיה הקודמות, שתי הקומפוזיציות מושכות את העין לנושא ייחודי ומראות השפעה חזקה של הקווים הנקיים מהדפסים יפניים.
התוצאה של מיזוג זה של אמנות המזרח והמערב הוא מדהים עם דיוקנאות אימפרסיוניסטים הזורמים בצורה חלקה עם הקומפוזיציות המאורגנות והמאוזנות, שבעולם האמנות המזרחית הייתה ידועה בתקופה זו. הר פוג'י הפך לנושא של 35 ציורים שלה והיא עשתה בסך הכל יותר מ -80 ציורים בהיותה ביפן.
בוסטון - פריז.
בשנת 1901 פרי שבה לבוסטון לביתם ברחוב מרלבורו, ושנתיים לאחר מכן הם קנו בית חווה בהנקוק, ניו המפשייר כבית קיץ.
בשנת 1905 היא חזרה לצרפת ובחורף של אותה שנה, בריאותה קרסה. בנוסף לכך היו לה הפסדים כתוצאה מהשקעות לא רווחיות, והיא הפסידה את רוב הירושה מאביה, פירושו של דבר שפרי נאלצה כל הזמן לצייר דיוקנאות לפרנסת המשפחה, מה שגבה את המחיר בבריאותה שהתדרדרה.
בשנת 1908 פרי עברה לבוסטון לצמיתות, אך התמקדה בפורטרטים מכיוון שהם סחירים יותר מנופיה. היא חזרה לבריאותה והיו לה שישה ציורים שהוצגו בפריס בסלון des indépendents, כולל Dans un Bateau ו- Le Paravent Jaune בשנת 1908.
בנובמבר 1909 חזרה פרי לאמריקה עם השראה מחודשת לעבודותיה.
פרי קיבלה מדליית ארד נוספת בתערוכה הבינלאומית פנמה – פסיפיק בסן פרנסיסקו, קליפורניה עבור דיוקנה, "בתו של חבר".
לאורך הקריירה שלה כאמנית, פרי הייתה מעורבת עמוקות בקהילות האמנותיות בכל עיר בה חיה וקידמה באופן פעיל את הסגנון של האימפרסיוניזם. בשנת 1913 עזרה פרי להקים את הגילדה האולטרה-שמרנית של אמני בוסטון במטרה להתנגד לזרמים האוונגרדיים של עולם האמנות. פרי לא הייתה מרוצה מה"אמנות המודרנית שהשתלטה".
בשנת 1922 הייתה לה תערוכת יחיד ראשונה בניו יורק, שכללה את נופיה מיפן וז'יברני. עיתון בוקר בניו יורק כינה אותה "אחת התערוכות המרגשות שהעניקה אישה לעיר זו מזה שנים".
אחרית ימיה.
בשנת 1923 חלתה באורח אנוש בדיפטריה, בזמן שבתה אדית ספגה התמוטטות בריאותית נפשית מוחלטת ונשלחה למוסד פרטי לבריאות הנפש בוולסלי. פרי בילתה את השנתיים הבאות בהבראה בצ'ארלסטון, דרום קרוליינה. במהלך תקופה זו היא מצאה השראה חדשה לנושאי הנוף שלה וביצעה עבודות נוספות כמו "הדרך מצ'ארלסטון לסוואנה" ,"שעת אחר הצהריים המאוחרת".
בשנת 1927 הציגה תערוכה בגלריה גורדון דנת'ורן. היא פרסמה את "זיכרונותיו של קלוד מונה משנת 1889 עד 1909" ב-1927 במגזין לאמנות.
פרי ציירה סצינות חורפיות, שמשקפות השפעה האמנות מופשטת, בביתה בהנקוק, ניו המפשייר. הערפל על ההר (1931) היה הנוף האחרון שלה.
לילה קאבוט פרי נפטרה ב־28 בפברואר 1933. האפר שלה ושל בעלה, שנפטר בשנת 1928, קבורים בבית הקברות בהנקוק, ניו המפשייר.
מורשתה.
גלריות הירשל ואדלר הציגה רטרוספקטיבה של עבודותיה בשנת 1969 והסטודיו בבוסטון הציג את עבודותיה במרץ 1982. המיזוג שלה עם האסתטיקה המזרחית והמערבית וחזונותיה הרגישים של העולמות הנשיים והטבעיים הציעו תרומות סגנוניות משמעותיות לבתי הספר האמריקאיים והצרפתים של האימפרסיוניסטים.
מוריס מייג'ור
מוריס מייג'ור (באנגלית: Morris Major, קרויה גם: Austin Lancer) היא מכונית משפחתית קומפקטית, אשר יוצרה על ידי יצרנית המכוניות British Motor Corporation (Australia) האוסטרלית, חברת בת של (British Motor Corporation Limited (BMC בין השנים 1958–1964 באוסטרליה.
XVideos
XVideos (מסוגנן בתור XVIDEOS) הוא אתר לשיתוף סרטים פורנוגרפים מבין הגדולים בעולם, שהוקם בשנת 2007. האתר כיום נמצא בבעלות חברת ההחזקות הצ'כית WGCZ Holding. נכון ליוני 2022, הוא האתר הפורנוגרפי הנצפה ביותר והאתר השביעי הנצפה ביותר בעולם.
היסטוריה.
האתר הוקם ב-2007, על ידי סטפן מייקל פקאוד. האתר משמש כאתר לשיתוף תוכני פורנוגרפיה על ידי משתמשים, בדומה למתכונת שבה עובד האתר יוטיוב. קטעי וידאו מסרטים פורנוגרפיים מקצועיים מועלים לאתר ביחד עם תכנים חובבניים שנוצרו על ידי המשתמשים. ב-2012, XVideos היווה לאתר הפורנוגרפי הגדול ביותר בעולם עם למעלה מ-100 מיליארד צפיות בדפים בחודש. פביאן טיילמן , הבעלים של האתר הפורנוגרפי MindGeek , ניסה לרכוש את XVideos, על מנת ליצור מונופול בתחום אתרי הפורנוגרפיה. דווח כי פקאוד, הבעלים של XVideos, סירב להצעת מכירה של האתר בסך 120 מיליון דולר. ב-2014, האתר חייב את המשתמשים להסכים לכך שלא יתאפשר להם למחוק את הסרטונים שהעלו ובאם לא יסכימו, חשבונם יושע לצמיתות.
תעבורה ודירוג האתר.
נכון למרץ 2020, הוא האתר השביעי הנצפה ביותר בעולם בכלל הקטגוריות, על פי אתר הדירוג SimilarWeb והנצפה ביותר בקטגוריית הפורנוגרפייה עם למעלה מ-3 מיליארד כניסות בחודש.
האתר XNXX, אשר משמש אתר מראה ל-XVideos, הוא האתר ה-11 הנצפה ביותר בעולם וכן האתר השני הנצפה ביותר בקטגוריית הפורנוגרפיה.
ביחד, ל-XVideos ול-XNXX ישנם למעלה מ-6 מיליארד כניסות בחודש, כפול מכמות הכניסות לאתר המתחרה, MindGeek.
צנזורה.
הודו.
ב-2015, ממשלת הודו סימנה את האתר, בנוסף ל-856 אתרים נוספים כפורנוגרפיים, אף על פי שחלקם אינם כלל, כדוגמת אתר הקומדיה האמריקאי CollegeHumor. ב-2018, ספקיות האינטרנט בהודו חסמו את הגישה ל-XVideos וכמו כן גם לאתרים פורנוגרפיים אחרים.
לבנון.
ב-2014, שר התקשורת הלבנוני הורה לספקי האינטרנט לחסום שישה אתרים פורנוגרפיים, אשר בניהם גם XVideos. אף על פי כן, מספר ספקיות אינטרנט לא ביצעו את החסימה.
מלזיה.
ב-2015, ממשלת מלזיה חסמה את הגישה לאתר בטענה כי הוא עובר על חוק תקשורת ומולטימדיה 1998 , אשר אוסר על הפצת תכנים מגונים במדיה דיגיטלית.
הפיליפינים.
ב-14 בינואר 2017, נשיא הפיליפינים, רודריגו דוטרטה, הורה לחסום את הגישה לאתר כחלק מחוק מספר 9775 או מחוק האוסר על הפצת פונוגרפיית ילדים.
ונצואלה.
ב-14 ביוני 2018, חברת התקשורת CANTV חסמה גישה לאתר, ללא הודעה מצד החברה.
בנגלדש.
ב-19 בפברואר 2019, ממשלת בנגלדש הורתה לחסום את הגישה לאתר, ביחד עם כ-20,000 אתרי פורנוגרפיה נוספים, כחלק ממדיניות האנטי-פורנוגרפיה שהממשלה מיישמת.
זיכרון צילומי
מייג'ור (פירושונים)
ירושלים האחרת
ירושלים האחרת הוא פזמון שכתב יוסי גמזו, הלחין עמוס מלר וביצע יזהר כהן. השיר יצא לאור בשנת 1974.
רקע.
יזהר כהן ביצע את השיר בפסטיבל הזמר המזרחי בשנת 1974. השיר עובד על ידי ירון גרשובסקי. שנתיים לאחר מכן נכלל השיר באלבומו של כהן "חלומות שמורים".
הדובר מכנה את ירושלים "אהובתי", ומייחל לראות ירושלים אחרת מזו המוכרת, ירושלים של שלום.
במצעד הפזמונים העברי השנתי של קול ישראל לשנת תשל"ה (1974) דורג השיר במקום העשירי.