בקליפורניה, במסצ'וסטס, בוושינגטון, ברוד-איילנד, במישיגן, באורגון ובקולורדו, התקבלו חוקים לאיסור הדרגתי על השימוש בכלובי סוללה. באוהיו התקבל איסור על הקמת כלובי סוללה חדשים החל מ-2010.
במסצ'וסטס, בקליפורניה, בוושינגטון, באורגון במישיגן ובקולורדו, בנוסף לאיסור הדרגתי על כליאת תרנגולות בכלובים, החוקים החדשים אוסרים גם על מכירת ביצים מכלובים, אפילו אם מקורן במדינה אחרת.
בישראל.
בישראל עלה הנושא לדיון ציבורי עקב כוונת משרד החקלאות לתקצב הקמת כלובי סוללה חדשים במסגרת רפורמה בענף הלול, שהתקבלה בהחלטת הממשלה ב-2007. הרפורמה ספגה ביקורת על כך שלא נשקלו בגיבושה היבטים של צער בעל חיים. בספטמבר 2009 עתרה עמותת אנימלס לבג"ץ בדרישה להקפיא את הליכי הרפורמה עד להתקנת תקנות לחוק צער בעלי חיים ביחס להחזקת תרנגולות בתעשיית הביצים. משרד החקלאות עשה מספר ניסיונות להעביר תקנות המעגנות בחוק את השימוש כלובי סוללה, אך התקנות לא אושרו בוועדת החינוך של הכנסת, בטענה שאינן עומדות בתקנים בינלאומיים. ב-2011 הגיש ח"כ דב חנין הצעת חוק לאיסור על כלובי סוללה, והצעת חוק לאיסור על הקמת לולי כלובים הוגה על ידי ח"כ שרן השכל בכנסת ה-20 ושוב על ידי ח"כ מיקי חיימוביץ' ב-כנסת ה-23. ההצעה למימון ציבורי להקמת לולי כלובים חדשים עלתה מחדש במסגרת הצעת חוק ההסדרים לשנת 2019, אך הוסרה מהנוסח הסופי של החוק לאחר מחאה מצד העמותות אנימלס ותנו לחיות לחיות.
ביוני 2022 חתם שר החקלאות עודד פורר על תקנות האוסרות כליאת תרנגולות בתעשיית הביצים בלולי כלובים. התקנות הביאו לאיסור מיידי על הקמת לולי כלובים חדשים בתעשיית הביצים, ולולי הכלובים הקיימים צפויים להיות מוחלפים באופן הדרגתי עד סוף 2037. התקנות גם אוסרות על הרעבת התרנגולות לשם השרה כפויה, ועל קיטום המקור של תרנגולות בלולים, אם כי הן עדיין מתירות את קיטום המקור במדגרה.
בניו זילנד.
החל מ-2010 נאסר על הקמת כלובי סוללה חדשים בניו זילנד ונקבעה תוכנית להפסקה הדרגתית של השימוש בכלובי סוללה עד שנת 2022.
בבהוטן.
ב-2012 התקבלה חקיקה לאיסור על השימוש בכלובים בתעשיית הביצים בבהוטן.
אחריות תאגידית.
בעקבות הביקורת מצד ארגונים להגנת בעלי חיים, כ-1,800 תאגידים ברחבי העולם התחייבו להפסקה הדרגתית של השימוש בביצים מכלובים, ביניהם תאגידי המזון נסטלה, יוניליבר, וקלוגס, רשתות הסופרמרקטים וולמארט וסיינסבורי'ס חברות ההסעדה סודקסו ו-ISS, ורשתות המלונות הילטון, אינטרקונטיננטל ומריוט (בעלת מלונות שרתון וריץ קרלטון).
קישורים חיצוניים.
התרנגולת קודמת לביצה, מתוך אתר אנימלס
שמואל ליב גורדון
שמואל לֵיבּ גורדון (נכתב גם גָרדון (בהגייה אשכנזית: "גורדון"); בכתיב יידי: גאָרדאָן; בר"ת: שָלָ"ג; כתב בשם העט שמואל בן-ציון; 1865, לידא, פלך וילנה, רוסיה (ליטא) – 19 בנובמבר 1933, תל אביב) היה מחנך, משורר,מתרגם עברי, ומפרשני התנ"ך החשובים בדורות האחרונים. חי רוב ימיו בוורשה, ובשנותיו האחרונות בתל אביב.
קורות חיים.
גורדון נולד בלידא שבפלך וילנה, בתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית (באזור ליטא), למשה צבי ואסתר. התחנך בחדר ובישיבה, ובבגרותו עסק במסחר. את השכלתו הכללית רכש בכוחות עצמו, ומגיל צעיר עסק בהוראה.
תחילת עבודתו הספרותית הייתה כמשורר. כתב ופרסם שירים (בין השאר ב"לוח אחיאסף"), וכן מספר קובצי שירים בשם "כנור ישורון" (1891, 1892, 1894). שירתו מפתחת מוטיבים מתולדות עם ישראל ומתרכזת בדמויות של מרטירים, גואלים ויחידים מופלאים. בשנת 1897 עלה לארץ ישראל, התגורר ביפו, ובמשך שלוש שנים לימד בבית הספר לבנים של "חובבי ציון" עברית, ספרות, לשון ומקרא.
בשנת 1901, לאחר שקוצצה משרתו בבית הספר, חזר לוורשה, בירת הרפובליקה הפולנית השנייה, ושם ייסד "חדר מתוקן" שלשון ההוראה בו עברית. ייסד וערך את עיתון הילדים המצויר בעברית "עולם קטן", את הירחון המצויר לבני הנעורים "נעורים", את הירחון לענייני חינוך "הפדגוג", וכן חיבר מספר ספרי לימוד. בנוסף היה פעיל ציוני וראש אגודת "חובבי שפת עבר" בעיר.
בשנת 1924 שב לארץ ישראל, ועסק עד פטירתו בתרבות, בחינוך ובהמשך מפעל חייו הגדול - כתיבת פרשנות עברית מודרנית לכל ספרי התנ"ך, כולל מבואות מדעיים מקיפים לחלקם.
נוסף על שיריו ועל יצירתו לילדים, היה גורדון מתרגם פורה, שתרגם לעברית מיצירותיו של יוצרים רבים, ובהם ויליאם שייקספיר, ישראל זנגוויל, פאול הייזה, ז'אן דה לה פונטן, פרידריך הֶבֶּל (Hebbel), היינריך היינה, תומאס מור, יהואש ושמעון פרוג.
בפתח הספד שספד לו חיים נחמן ביאליק אמר המשורר הלאומי: "פירושו הגדול על התנ“ך, שהשקיע בו למעלה משתי-עשרות שנים, השכיח את עבודתו הקודמת, אך היא אינה כמות מבוטלת כל עיקר". את הספדו סיים ביאליק במילים: "הוא לא מת, כי אם נאסף אל עמו, עם כל אלה שעשו למענו ונשארו חרותים בזכרו. פירושו הוא מעין “מצודת ציון” ו“מצודת דוד” בשעתו. אינני רואה לפי שעה פירוש על תנ“ך מתאים יותר לביה”ס מפירושו של של“ג. באוהל שם, ב”עונג שבת" זיכה אותנו במבואות ובשיעורים בתנ"ך, לרגע יצא מאהלו. בתולדות הספרות שלנו ובתולדות הלאומיות מקומו בין אלה, שעבדו ברוח לאומית ובאמונה לאומית – ופה ייזכר שמו לנצח".
משפחה.
גורדון היה נשוי למלכה בת הרב כלב בלומגארטן, מווירבלן שבליטא. מלכה הייתה אחותו של המשורר ומתרגם התנ"ך ליידיש יהואש, וגיסתו (אחותה הייתה נשואה לו) של הסופר, העורך ומחלוצי המו"לות העברית המודרנית בן אביגדור (אברהם ליב שַלקוביץ). אחיו של בן אביגדור היה שלמה צבי, אביו של נחום גולדמן, לימים יו"ר הסוכנות היהודית. משפחות גורדון וגולדמן שמרו על קשרים הדוקים לאורך השנים.
היה אב למשה גורדון (1892–1974; מנהלו של מוסד ביאליק), ד"ר יהואש גורדון (1894–1974; הרופא המוסמך הראשי והיועץ הרפואי של משרד הביטחון), ימימה ארנון (1900–1992; בתה, איה, היא אשתו של המוזיקולוג דון הרן) ובן-עמי גורדון (1979-1904; ממנהיגי השומר הצעיר, ממייסדי קיבוץ ד' ומשמר העמק).
הנצחה.
במספר ערים בארץ, בהן תל אביב, חיפה ופתח תקווה, נקראו רחובות על שמו (על מנת לא להתבלבל עם אישים אחרים ששם משפחתם גורדון, נקראים רחובות אלו 'של"ג').
לוסיט
לוסיט הוא פלדשפטואיד (מינרל השייך לקבוצת המינרלים הטקטוסיליקטים - סיליקטים במבנה מרחבי, דמוי פצלת השדה, אך בעל מבנה שונה והמכיל פחות סיליקה) יוצר סלעים המכיל אלומיניום ואשלגן, שנוסחתו [K[AlSi2O6. צורת המינרלים היא של איקוסיטטרהדרון קובייתי (פאון בעל 24 פאות) אם כי, כפי שאובחן על יד סר דייוויד ברוסטר ב-1821, אופטית הם אינם איזוטרופיים (תכונה השווה בכל כיוון), ולכן הם פסאודו קובייתיים. מדידות שנערכו במד זווית קריסטלוגרפי על די גרהארד פום ראט ב-1873 הובילו אותו לקבוע כי המערך הקריסטלוגרפי של הגבישים הוא טטרגונלי. מדידות אופטיות שנערכו מאז הוכיחו כי הגבישים הרבה יותר מורכבים מכך, וכוללים פרטים אורתורומביים או מונוקליניים אחדים בעלי ציר אופטי כפול היוצרים גבישים תאומים, ולכן לתופעות של לוחיות כפולות ולקווקוו על הפאות. חימום הגבישים לטמפרטורה של כ-500°C גורם לשינוי הפיך במערך הקריסטלוגרפי של הלוסיט. המינרלים הופכים לאיזוטרופיים אופטית והלוחיות הכפולות והקווקווים על פני המינרל נעלמים והם חוזרים כשהמינרל מתקרר. מאפיין פסאודו קובייתי זה של הלוסיט דומה מאוד לזה של המינרל בוראציט.
צבע הקריסטלים הוא לבן או אפור, מכאן שם המינרל על פי הצעתו של אברהם גוטלוב ורנר ב-1701, מיוונית λευκος (לאוקוס) – "לבן". גבישים חדשים של לוסיט הם שקופים וזגוגיתיים, אם כי בשל מקדם השבירה הנמוך יש להם ברק תת-זגוגי עמום מאפיין, בבליה מקבלים הגבישים במהירות גוון שמנוני ואז עמום ואטום. הגבישים מעט פריכים ונשברים בצורת קונכייה. תוספות של מינרלים אחרים (כלאיים) המסודרים באזורים בעלי מרכז משותף (קונצנטריים) היא תופעה נפוצה בגבישי הלוסיט. בשל צבע המינרל וצורת הגבישים היה המינרל מכונה פעם "גארנט לבן". גאולוגים צרפתיים נהגו בעבר לכנות בספרות המקצועית את המינרל "אמפיז'ן" (amphigène) שהוא השם שניתן למינרל על ידי רנה ז'יסט אאיאי, אך לוסיט הוא כיום השם הרשמי היחידי המוכר על ידי האגודה הבינלאומית למינרלוגיה.
בעבר ניצלו את הלוסיט כמקור לאלומיניום ואשלגן. הלוסיט מתפרק בקלות בהשפעת חומצות ומשחרר את יוני האלומיניום.
סלעי לוסיט.
סלעים המכילים לוסיט הם נדירים, בארצות רבות כדוגמת אנגליה וישראל הם אינם קיימים כלל. עם זאת, תפוצתם נרחבת והם מופיעים בכל פינות תבל. כקבוצה הם מציגים סוגים מגוונים של סלעים ומבחינה פטרולוגית הם בעלי עניין רב. על מנת שהמינרל יהיה קיים בסלע חייבת תכולת הסיליקה בסלע להיות נמוכה, כיוון שלוסיט מגיב כימית עם קוורץ חופשי ויוצר איתו פצלת שדה אשלגנית. מכיוון שהלוסיט עובר בלייה מהירה, הלוסיט מצוי בעיקר בסלעי לבה טרייה או מתור השלישון בהם יש כמות משמעותית של אשלג (פחמת האשלגן) או כמות של אשלג שווה או גדולה מכמות פחמת הנתרן, אם כמות פחמת הנתרן גדולה יותר ייווצר נפלין ולא לוסיט.
בסלעים מתקופה קודמת לשלישון הלוסיט מתפרק ומשתנה לזאוליט, אנלציט ומינרלים משניים אחרים. לוסיט נדיר בסלעי תהום וסלעי דייק, אך לוסיט בסיאניט ובטינגואיט (שבהם אין קוורץ) מעידים על כך שתהליך יצירת המינרל התנהל בצורה זו. הצורה המעוגלת של הגבישים, צבעם הלבן או האפור והיעדרות הפצילות מקלים על זיהוי הלוסיט בסלעים רבים מסוג זה על ידי בדיקה בשדה, בייחוד כשהגבישים גדולים.