ג'וזף קמפבל היה חוקר מיתולוגיה אמריקאי שנודע בזכות מחקריו במיתולוגיה השוואתית ודת השוואתית. תאוריית "מסע הגיבור" שהגה כוללת שבעה עשר שלבים של המסע; לא בכל הסיפורים יש שימוש במבנה "מסע הגיבור" ואין בהכרח את כל השלבים באופן מפורש – סיפורים עשויים להתמקד באחד מהשלבים או לסדר את השלבים בצורה שונה.
לפי קמפבל, נהוג לחלק את שבעה עשר השלבים לשלושה חלקים או מערכות ("Acts") – היציאה, החניכה והחזרה:
17 השלבים של קמפבל.
יציאה.
1. הקריאה להרפתקה – הגיבור מתחיל בעולם הנורמלי, אם כי נשתלים רמזים שקוראים לו לצעוד אל העולם המיוחד.
2. סירוב לקריאה – לעיתים קרובות הגיבור מסרב לקריאה להרפתקה, מתוך תחושת חובה, פחד, חוסר ביטחון או סיבות אחרות.
3. עזרה על טבעית – ברגע שהגיבור התחייב למסע, במודע או שלא במודע, החונך שלו, לרוב בעל כוחות מיוחדים, מופיע. לרוב הוא גם יצייד את הגיבור בחפץ אחד או יותר שיסייעו לו בהמשך מסעו.
4. חציית הסף – זהו הרגע בו הגיבור עוזב את הגבולות של העולם הידוע ומרחיק אל עולם לא נודע שגבולותיו מסתוריים.
5. בטן הלוויתן – הגיבור מאמץ סופית את הסכמתו ליציאה להרפתקה ומוכן לעבור שינוי.
חניכה.
6. נתיב האתגרים – כעת על הגיבור לעבור מספר כלשהו של אתגרים (לרוב באים בשלשות) כדי להוכיח שהוא ראוי. לעיתים הגיבור נכשל באחד או יותר מהאתגרים.
7. המפגש עם האלוהות – זוהי הנקודה בה הגיבור מרגיש כל יכול ולרוב חווה אהבה.
8. הפיתוי – הגיבור עומד בפני פיתוי שקורא לו לנטוש את דרכו.
9. כפרה – בשלב זה הגיבור נוטל יוזמה על חייו, לעיתים לאחר עימות עם דמות שהחזיקה בכוח חשוב עליו.
10. האלהה – הגיבור זוכה לידע אלוהי, לאהבה, חמלה או אושר. זוהי נקודת רגיעה לפני שהגיבור מתחיל את דרכו חזרה.
11. הגמול – הגיבור זוכה בגמול, שלעיתים כל השלבים לפני כן היו הכנה אליו.
חזרה.
12. סירוב לחזרה – הגיבור מסרב לעזוב את העולם המיוחד למען העולם הרגיל.
13. בריחה קסומה – לעיתים הגיבור צריך להימלט עם הגמול שהשיג, מאחר שאנשים בעולם המיוחד רוצים אותו בחזרה.
14. חילוץ – כמו שהיה זקוק לעזרה כדי לצאת מהעולם הרגיל, לעיתים הגיבור צריך שיעזרו לו כדי לחזור אל העולם הרגיל.
15. חציית הסף – הגיבור שב אל העולם הרגיל וכעת עליו להבין איך לשלב את החכמה שרכש בעולם המיוחד עם חייו הרגילים.
16. אדון שני העולמות – לרוב מושג על ידי גיבורים כמו בודהה או ישו. הגיבור זוכה לאיזון מושלם בין שני העולמות שבו וזוכה לעליונות על שניהם.
17. מנוח – הגיבור חופשי לחיות ברוגע, והוא אינו מתחרט על העבר.
ביקורת.
לא כולם הסכימו עם מבנה מסע הגיבור. הביקורת העיקרית טענה שהמבנה כל כך כללי שברור שהוא מתאים לכל כך הרבה סיפורים, ואין לו שום ערך. הערך בהצמדת סיפורים למבנים הוא שזה מאפשר להקביל ביניהם, אבל מסע הגיבור הוא מבנה כל כך כללי שאפשר להכניס לתוכו כל סיפור.
חנה בן דב
חנה בן דב (1919 - 4 במרץ 2009) הייתה ציירת ישראלית, בין יצירותיה בולטים ציורים מופשטים ומופשטים למחצה, המאופיינים בצבעוניות ובמשיחות מכחול חופשיות, בהשפעת הציור הצרפתי.
ביוגרפיה.
נולדה בירושלים, בתו של הצלם יעקב בן דב שהקים את המחלקה לפוטוגרפיה בבצלאל. בשנים 1935–1940 למדה בבית הספר לאמנות בצלאל החדש בירושלים, ובמיוחד התקשרה לצייר מרדכי ארדון, שהפך ברבות הימים לאחד מידידיה הקרובים. במחצית השנייה של שנות הארבעים, למדה בלונדון, אצל הצייר יעקב אדלר ובבית הספר לאמנות קמברוול (Camberwell College of Arts). ב-1948 עברה לפריז והושפעה מאסכולת פריז. השפעה זו ניכרת במיוחד בציורי טבע דומם, אם כי האור הזוהר והצבעוניות בציוריה הם יותר ישראליים. במקביל למדה גם אצל ברנקושי, שמשך אותה לעבר ההפשטה ואכן בהשראתו עברה לצייר בסגנון מופשט.
יצירתה.
חנה בן דב הציגה בתערוכות יחיד ובתערוכות קבוצתיות בפריז ובארצות אחרות באירופה. ב-1954 הציגה לראשונה בישראל, בגלריה צ'מרינסקי בתל אביב, וב-1970 הציגה תערוכת יחיד במוזיאון ישראל בירושלים. בן דב חייתה בפריז ולא לקחה חלק בהתפתחות האמנות הישראלית, אף על פי שתמיד ראתה עצמה כקשורה לישראל והגדירה את עצמה כאמנית ישראלית-ירושלמית. יעקב גרוס, שהיה חברה הקרוב שנים רבות עד יום מותה סיפר כי בן דב הייתה "יוצרת מאד חזותית, שאהבה לצייר את הדברים בצורה שראתה אותם, ודרך ראייתה הייתה תמיד דרך מיוחדת, אבסטרקטית ועם יכולת יוצאת דופן לבטא עצמה בצבעים. היא הייתה אשה מאד חזקה ומגובשת בתפיסת עולמה". לדבריו, חייה בפריז מעולם לא גרעו ולו טיפה מיחסה לישראל, "חנה תמיד הייתה מחוברת לאמנות הישראלית על אף שיצרה בצרפת ותמיד הגדירה את עצמה כאמנית ישראלית-ירושלמית", אמר גרוס.
קלאו אדום-צוואר
קלאו אדום-צוואר (שם מדעי: "Aceros nipalensis") הוא מין יחידי בסוגו ממשפחת הקלאויים. הוא מצוי בצפון-מזרח תת-היבשת ההודית ודרום-מזרח אסיה. מין זה הוכרז על ידי ארגון IUCN כ"פגיע": אוכלוסייתו קטנה מאוד בשל ציד ואיבוד בתי גידול, והוא נכחד מקומית מנפאל. גודל אוכלוסייתו מוערך בכ-10,000 פרטים.
מאפיינים.
אורכו כ-117 ס"מ, והוא אחד מהמינים הגדולים ביותר במשפחת הקלאוניים. הצוואר, הראש, העורף, הבטן והחזה אדומים אצל הזכר, אך שחורים אצל הנקבה. קצה נוצות התעופה לבן, וחלק מהזנב לבן גם הוא; שאר הגוף שחור-ירקרק. קלאויים צעירים ממין זה דומים לזכרים, אך אין להם את הפסים השחורים על בסיס המקור; פסים אלה נוספים במהלך התבגרות הפרט. מעל המקור אין "קסדה", אך הוא עבה יותר בבסיסו.
תחום תפוצתו של הקלאו אדום-הצוואר התמשך בעבר מנפאל לווייטנאם, אך כיום הקלאו מצוי רק בצפון-מזרח הודו, בהוטן, בורמה, דרום-מזרח טיבט, צפון ומערב תאילנד, צפון לאוס וצפון וייטנאם.
קן הקלאו ממוקם בין 6 ל-33 מטרים מעל פני הקרקע, והוא בדרך כלל חור בעץ. הנקבה כולאת את עצמה בתוכו במשך כארבעה חודשים בשנה, על ידי חסימת הכניסה באמצעות עלים אכולים-למחצה ובוץ; היא משאירה רק חרך קטן שדרכו הזכר יכול להעביר לה מזון. הנקבה מטילה 2 ביצים, בדרך כלל באפריל, במהלך העונה היבשה, על מנת לסנכרן את בקיעת הביצים לעונה הגשומה.
הקלאויים ממין זה ניזונים בעיקר מפירות (חביבים עליהם במיוחד אגוזי מוסקט, אגסים ותאנים), אך תזונתם משתנה ביחס לפריחת עצי הפרי השונים. הפרטים ממין זה ניזונים לעיתים גם מסרטנים, חיפושיות, ציקדות, לטאות, שלשולים, צפרדעים ומיני עופות שונים.
למרות שאוכלוסייתו של הקלאו אדום-הצוואר מאוימת על ידי ציד, כיום חלקים מתחומי תפוצתו הוכרזו כשמורות טבע, בהודו, סין, תאילנד ובהוטן. ישנם מספר ארגונים שמסייעים בשימור הקלאו, בין השאר האגודה ההודית לטבע, פרויקט אימוץ קן הקלאו, ופרויקט נוסף, שמטרתו - החלפת השימוש במקור הקלאו בעותקים עשויים מסיבים.
AskPeople
AskPeople הוא אתר אינטרנט ישראלי שהושק ב-2012, המאפשר לגולשים להתייעץ ולייעץ באופן אנונימי בשלל נושאים - מענייני משפחה, זוגיות והורות, דרך השירות בצה"ל ועד יחסים ומיניות.
בגרסתו הראשונית נפתח בגרסת טסט כאתר בשם "מתייעצים". עם הצלחת הפורמט, נסגר האתר, ונפתח מחדש בגרסה משודרגת בשם AskPeople. האתר הוקם באופן רשמי ב-1 בספטמבר 2012.
את האתר הנוכחי ובגרסתו הקודמת הקים היזם שחר אור ואת התוכן מנהל צוות הבוחן את השאלות במשך כל שעות היממה, מאשר שאלות, מסיר עצות פוגעניות וכן מדווח על מקרים הדורשים התערבות משטרתית (אובדנות, התעללות בקטינים, וכולי), לרוב על ידי אלגוריתם שמאתר מילות מפתח. כך בחודש מאי 2014, פורסמה שאלה בה צעיר בן 21 מחיפה העלה שאלה העוסקת בשברון לב. לאחר מספר עצות אוהדות ותומכות שהתקבלו, עדכן הצעיר כי הוא מתכוון לשים קץ לחייו. צוות האתר דיווח על העניין למשטרה, אך לפני שהספיקו לפעול נמצאה גופתו במלון בו עבד.
האתר מאפשר להתייעץ בתחומים פרטיים, אינטימיים, ומאפשרת לפונה לפנות לעזרה מבלי להיחשף, ולכל המעוניינים להציע מניסיונם ועצתם לענות מבלי להיחשף. האתר מחולק לקטגוריות שונות כגון תזונה וכושר, הורות ומשפחה, אמהות ולידה, עבודה, תיירות ונופש ועוד, כאשר הפופולריות ביותר היא "אינטימיות ומיניות". במרץ 2020 הוקמה קטגוריה נפרדת לקורונה.
האתר נמנה בין 50 האתרים הישראליים הפופולריים ביותר החל מ-2015.
ב"אסק פיפל" פעילים גופים ועמותות המספקים שירותי בריאות ורווחה כמו מד"א, ער"ן, סה"ר, ארגונים להט"ביים וכולי.
ביקורת.
למרות שהאתר מאפשר להתייעץ ולהתייעץ בלי להיחשף, גולשים בריונים תוקפים גולשים אחרים המעלים שאלות בנושאים רגישים שיש להן מכנה משותף גדול ביותר. הם מנצלים זאת לרעה במטרה להטיף לשואלים ולהאשים או להביך אותם, במקום להתייחס לכל שאלה לגופה ולסייע ללא קשר לקיומו של דפוס כזה או אחר בשאלות. באופן שכזה, גולשים חשים מושפלים כשדפוס הגלישה שלהם (למשל שאלות דומות או חוזרות) הופך להיות מושא לשיימינג ובריונות במקום דיון מועיל. במקרה הנ"ל, האנונימיות שלהם נפגעת למרות שניתן להחליף גיל וכינוי לפרסום שאלה ותגובה. זאת משום שגולשים אחרים מבינים שמדובר באותו אדם מאחורי השאלות והזהויות המתחלפות, ומביישים אותו על חזרתיות בשאלות, קיום של אובססיות, סטיות וכולי, וקוראים לשיימיניג והסתה במקום סיוע.
ביקורת נוספת שהושמעה הייתה שלא ניתן לצרף קישורים לתגובה ולציין שמות של ידוענים, גופים עסקיים, מקומות מסוימים, פרטים ליצירת קשר ובעלי מקצוע, גם כשלא מדובר בלשון הרע או פגיעה בפרטיות. ומכך למעשה גולשים לא יכולים לספק מידע חשוב. גם אישור תגובה או שאלה למרות שאינם מזיקים או פוגעניים, עלול לקחת זמן רב והמענה עשוי להגיע באיחור כשאינו אקטואלי ולבלבל את השואל והמגיבים.