באוניברסיאדה שנערכה בקוואנגג'ו בתחילת יולי 2015 זכתה וייצל ב-3 מדליות, אחת מכל סוג: מדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי עם שיא אוניברסיאדה חדש של 3:38.12 דקות, מדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 54.53 שניות, אחרי בת ארצה שנון ורילנד (54.39 שניות), ומדליית ארד במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב כששחתה בשלב המוקדמות. נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 25.27 שניות.
באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה באוגוסט 2015 זכתה וייצל בשתי מדליות, זהב וארד, לאחר ששחתה בשני משחי השליחים בשלב המוקדמות: מדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי, עם תוצאה אישית של 53.85 שניות, ומדליית ארד במשחה שליחים משולב (שתי שחייניות ושני שחיינים) 4x100 מטר חופשי, עם תוצאה אישית של 53.49 שניות.
באליפות ארצות הברית (בריכת 25 יארד) שנערכה באוסטין במרץ 2016 קבעה וייצל במשחה ל-50 יארד חופשי שיא ארצות הברית חדש של 21.12 שניות.
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) שנערכו באומהה בסוף יוני ובתחילת יולי 2016 סיימה וייצל פעמיים במקום ראשון, במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 24.28 שניות ובמשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 53.28 שניות, ונכללה בנבחרת האמריקאית למשחקים האולימפיים. במשחקים עצמם היא זכתה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב, לאחר ששחתה בשלב המוקדמות. מדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם סימון מנואל, דנה ולמר וקייטי לדקי בתוצאה של 3:31.89 דקות, אחרי אוסטרליה שקבעה שיא עולם חדש של 3:30.65 דקות ולפני קנדה (3:32.89 דקות). כשחיינית שנייה היא שחתה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 52.56 שניות. נוסף לכך, היא סיימה במקום שביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 53.30 שניות ובמקום 12 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 24.67 שניות. בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 24.48 שניות ועלתה חמישית לשלב חצי הגמר.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביולי 2017 סיימה וייצל במקום 16 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 24.80 שניות.
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בטוקיו, יפן באוגוסט 2018 סיימה וייצל במקום חמישי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 24.58 שניות. נוסף לכך, היא שחתה בשלב המוקדמות, 100 מטר חופשי בתוצאה של 54.20 שניות ו-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:59.30 דקות ולא עלתה לשלב הבא.
באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית ביולי 2019 זכתה וייצל בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי משולב לאחר ששחתה בשלב המוקדמות. מדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם מלורי קומרפורד, קלסי דליה וסימון מנואל בשיא אמריקה חדש של 3:31.02 דקות, אחרי אוסטרליה שקבעה שיא אליפות חדש של 3:30.21 דקות ולפני קנדה (3:31.78 דקות). כשחיינית שנייה היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 52.66 שניות. נוסף לכך, היא סיימה במקום עשירי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 24.58 שניות, בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 24.47 שניות ועלתה שביעית לשלב חצי הגמר.
באולימפאידת טוקיו (2020) זכתה וייצל בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם רגן סמית', לידיה ג'קובי וטורי הסק בתוצאה של 3:51.73 דקות, אחרי אוסטרליה שקבעה שיא אולימפי חדש של 3:51.60 דקות ולפני קנדה (3:52.60 דקות). כשחיינית רביעית היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 52.49 שניות. מדליית ארד במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם אריקה בראון, נטלי היינדס וסימון מנואל בתוצאה של 3:32.81 דקות, אחרי אוסטרליה שקבעה שיא עולם חדש של 3:29.69 דקות וקנדה (3:32.78 דקות). כשחיינית שנייה היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 52.68 שניות. נוסף לכך, היא סיימה פעמיים במקום שמיני, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 24.41 שניות, בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא אישי חדש של 24.19 שניות ועלתה מהמקום הרביעי לגמר ובמשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 53.23 שניות, בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא אישי חדש של 52.99 שניות. היא שחתה במשחה שליחים משולב 4x100 מטר מעורב
סליל חשמלי
הדברי גאונים
הארחות חיים
ארחות חיים
ארחות חיים (לוניל)
ארחות חיים (ספינקא)
דאבל פס
ארכידוכסות אוסטריה
ארכידוכסות אוסטריה, הייתה אחת מהמדינות החשובות באימפריה הרומית הקדושה, ומרכז הכוח של בית הבסבורג, שהחל מהמאה ה-15 יצאו ממנו כל קיסרי האימפריה הרומית הקדושה.
היסטוריה.
רקע (1278–1453).
בעקבות שקיעתה של שושלת באבנברג ב באה אוסטריה במהרה תחת שלטון אוטאקר השני, מלך בוהמיה. לאחר תבוסתו של אוטאקאר לרודולף מהבסבורג בקרב דורקונט נעשה רודולף לשליט אוסטריה, ושושלתו, שושלת הבסבורג, שלטה באוסטריה כ-640 שנה. סביב המאות ה-14 וה-15 הרחיבו ההבסבורגים את שטחיהם והחלו לצבור מחוזות בקרבת דוכסות אוסטריה, שהייתה דוכסות קטנה שחלשה לאורך הדנובה ועל שטיריה. בשנת 1335 השיגו (אלברכט השני) את קרניולה (דוכסות קראין) שבסלובניה ואת קרינתיה, ובשנת 1368 את טירול. מחוזות אלו הפכו לחלק מהירושה שקיבלו השליטים ההבסבורגים, ונקראו "טריטוריות הירושה".
בהיסטוריה של שתי המאות ה-14 וה-15 היו הרבה עליות ומורדות. בהסכם נוינברג שהתרחש ב-1379 תחת שלטונם של אלברכט השלישי ולאופולד השלישי פוצלה אוסטריה ביניהם, אלברכט החזיק באוסטריה עצמה, בעוד שלאופולד החזיק בטריטוריות הירושה. ב-1402 התרחש עוד פיצול, ארנסט הקשוח קיבל את שטיריה, קרינתיה וקרניולה, ופרידריך הרביעי את טירול ואת דרום מערב אוסטריה שהיה אוסף של טריטוריות הבסבורגיות. האיחוד מחדש בוצע על ידי פרידריך החמישי, דוכס אוסטריה (השלישי כקיסר האימפריה הרומית הקדושה) בנו של ארנסט הקשוח לאחר נפילת הטורים ההבסבורגיים אלברט והבכירים הטירולינים.
בשנת 1438 נבחר הדוכס אלברכט מאוסטריה ליורש של חמו, זיגיסמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה מבית לוקסמבורג. על אף שאלברכט מלך רק במשך שנה (כאלברכט השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה), מאז מלכותו כל קיסרי האימפריה הרומית הקדושה היו משושלת הבסבורג, מלבד חריגה אחת.
שדרוג הדוכסות (1453–1526).
בשנת 1453 העלה פרידריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את דוכסות אוסטריה למעמד של ארכידוכסות. ההבסבורגים החלו לרכוש שטחים רבים מחוץ לאדמות הירושה על ידי נישואים: בשנת 1477 מקסימיליאן, ארכידוכס אוסטריה בנו היחיד של הקיסר פרידריך השלישי נשא לאשה את מארי, היורשת של דוכסות בורגונדיה שבצרפת וכך השיג את רוב מדינות השפלה וחלקים מצרפת לטובת בית ההבסבורג; בנו שלו, פיליפ "היפה", נשא לאישה את הנסיכה חואנה ("המשוגעת"), יורשת אראגון וקסטיליה וכך השיג לטובת ההאבסבורגים את ספרד ונחלותיה האיטלקיות, אפריקאיות ונחלות העולם החדש; ונכדו, הקיסר קרל החמישי, בנו של פיליפ, שלט על שטח עצום שעליו לא מלך מעולם שום מלך אירופאי. טריטוריות הירושה של ההאבסבורגים נפרדו מן האימפריה האדירה בשנת 1556 כשהקיסר קרל החמישי עזב את השלטון לטובת אחיו הצעיר פרדיננד. פרדיננד נשא לאישה את אנה, נסיכת בוהמיה והונגריה, יורשת אחיה לאיוש השני, מלך הונגריה ובוהמיה וכך זכתה האימפריה גם בהן.
הרפורמציה והתעצמותה של אוסטריה (1526–1714).
בשנת 1526, בעקבות קרב מוהאץ', שבו נהרג לאיוש השני, מלך הונגריה ובוהמיה וגיסו של פרדיננד הראשון, הרחיב פרדיננד את שטחיו לבוהמיה ולחלק ההונגרי שלא נכבש על ידי העות'מאנים. התפשטות הבסבורגית זו גרמה לעימותים תדירים עם הטורקים שאחד מהם הוא "המלחמה הארוכה" שנמשכה בין השנים 1606–1593.
אוסטריה ושאר שטחיה הושפעו במידה רבה מהרפורמציה הלותרנית, וזאת אף על פי שהשליטים ההבסבורגיים עצמם נשארו קתולים. קרל החמישי, שהיה קתולי אדוק, ניסה להניא את עמו מהרפורמציה ואף גינה את מרטין לותר אך לא הצליח במיוחד. בשלהי המאה ה-16 החלה ההתנגדות לרפורמציה להיות מורגשת, כשהארכידוכס פרדיננד, בעל החינוך הישועי פעל באופן נמרץ בדיכוי ה"כפירה" הרפורמציונית במחוזותיו, וכשנבחר ב-1619 לרשת את בן דודו מתיאס כקיסר האימפריה הרומית הקדושה ונודע כ"פרדיננד השני" הוא יצא בניסיון נמרץ לחידוש הקתוליות בתחומי שלטונו.
למרות ההשלכות השליליות על שליטת בית הבסבורג באימפריה של אמצע מלחמת שלושים השנים, מערכות המלחמה תרמו לחיזוק השליטה בטריטוריות הירושה. חידוש הקתוליות בהונגריה מעולם לא הצליח.
בתקופת השלטון הארוכה של פרדיננד הראשון (1657–1705) הגיע העימות האוסטרי – טורקי לשיאו. בעקבות ההגנה המוצלחת על וינה מפני הטורקים בקרב וינה כל הונגריה חזרה לשלטון אוסטרי מלא בהסכם קארלוביץ ב-1699. באותו הזמן, אוסטריה הייתה מעורבת בעוד עימות עם צרפת כשאוסטריה נלחמה בצרפתים במלחמה האנגלו הולנדית השלישית (1672-1679), במלחמת הברית הגדולה (1688-1697) ולבסוף במלחמת הירושה הספרדית (1701-1714), שבהן הצרפתים והאוסטרים (יחד עם בעלי הברית ההולנדים והבריטים) נלחמו על ירושת הטריטוריות העצומות של ההבסבורגים הספרדים. על אף שהצרפתים שמרו על השליטה על ספרד ומושבותיה עד לנכדו של לואי הארבעה עשר, לאוסטרים היה יתרון משמעותי בשלטון על מערב אירופה שכלל את ארצות השפלה הספרדיות לשעבר (שהיו כעת אוסטריות), את דוכסות מילאנו בצפון איטליה ואת נאפולי והאי סרדיניה בדרום איטליה.
קרל השישי ומריה תרזה (1711–1780).