מספר הקבוצות שהעפילו לתחרות מכל מדינה, כמו גם השלב אליו נכנסו הקבוצות, התבסס על דירוג הליגות של אופ"א, שלקח בחשבון את ביצועי הקבוצות מעונת 1993/94 עד עונת 1997/98.
לוח זמנים.
להלן לוח הזמנים של התחרות. כל ההגרלות נערכו בז'נבה, שווייץ אלא אם כן צוין אחרת.
שלב הבתים.
שלב הבתים החל ב־16 בספטמבר והסתיים ב־9 בדצמבר 1998. השתתפו בו 24 קבוצות שחולקו לשישה בתים: אלופות איטליה, גרמניה, צרפת, ספרד, הולנד, אנגליה ופורטוגל, מחזיקת הגביע, ו־16 הקבוצות שניצחו בשלב המוקדמות השני. 9 קבוצות ערכו את הופעת הבכורה שלהן בשלב הבתים של ליגת האלופות: אינטר מילאנו, ארסנל, אתלטיק בילבאו, ברונדבי, ה.י.ק. הלסינקי, לאנס, פ.צ. קייזרסלאוטרן, קרואטיה זאגרב ושטורם גראץ. עבור ה.י.ק., הייתה זאת הופעת הבכורה של מועדון פיני בשלב הבתים.
הקבוצות חולקו לשישה בתים בני ארבע קבוצות כל אחד, כאשר כל קבוצה שיחקה פעמיים כנגד כל חברותיה לבית (בית וחוץ) ובסך הכול שישה משחקים. על ניצחון הוענקו 3 נקודות, על תיקו נקודה אחת, ו־0 נקודות על הפסד. הקבוצות שסיימו במקום הראשון בכל בית העפילו לרבע הגמר, ואליהן הצטרפו שתי הקבוצות הטובות ביותר מבין אלו שסיימו במקום השני. במקרה של שוויון בנקודות בין קבוצות בבית, דירוגן נקבע על פי שוברי השוויון הבאים:
הסגניות דורגו לפי הפרמטרים הבאים:
ההגרלה נערכה באמצעות חלוקה לארבעה דרגים לפי דירוג הליגות של אופ"א, בצורה הבאה:
מלכי השערים.
להלן מלכי השערים של עונת 1998/1999 (לא כולל סיבובי המוקדמות):
ישראל בתחרות.
בית"ר ירושלים הייתה הנציגה של ישראל במפעל. היא התחילה את העונה בשלב המוקדם בו היא נפגשה עם אלופת איי פארו B36 טורסהאבן וניצחה אותה.
בסיבוב השני בית"ר נפגשה עם בנפיקה ליסבון והפסידה בסיכום של המשחקים.
יהוא עדני
יהוא עדני הוא ספורטאי פאראלימפי לשעבר בעל שיתוק מוחין.
באולימפיאדת הנכים ארנהם (1980) זכה במדליות כסף בתחרויות הטלת כידון וזריקת דיסקוס. במרוץ 80 מטר סיים במקום השני בתחרות המוקדמות ובמקום החמישי בגמר (0:14.15 שניות). בתחרות הדיפת כדור ברזל דורג במקום השביעי.
באולימפיאדת הנכים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984) התחרה במרוצים למרחק 100 ו-200 מטר ולא העפיל לגמר. בתחרות זריקת דיסקוס דורג במקום ה-13, בתחרות הטלתכידון דורג במקום ה-14 ובתחרות הדיפת כדור ברזל דורג במקום ה-16.
מתיאו רנצי
גן לאומי קבר בן-גוריון
גן לאומי קבר בן-גוריון הוא גן לאומי השוכן ברמת עבדת שבנגב, לצידה של מדרשת בן-גוריון. הגן הוקם סביב חלקת הקבר שבה נטמנו ראש הממשלה הראשון של מדינת ישראל דוד בן-גוריון ואשתו פולה. החלקה משקיפה אל ערוצו של נחל צין. האתר מנוהל על ידי רשות הטבע והגנים.
תולדות הגן.
פולה בן-גוריון מתה ב-29 בינואר 1968, כשש שנים לפני מות בעלה. עם מותה נדרש בן-גוריון לבחור באתר לשם קבורתה וקבורתו שלו בבוא יומו. הוא בחר בחלקה מדרום לבניין הספרייה של מדרשת שדה בוקר, השוכנת קילומטרים מעטים מדרום לקיבוץ שדה בוקר שבו התגורר עם אשתו. ב-30 בינואר נערכה שם הלווייתה של פולה בן-גוריון. בבחירה זו ויתר בן-גוריון על זכאותו להיקבר עם רעייתו בחלקת גדולי האומה בהר הרצל שבירושלים.
תכנון אחוזת הקבר על ידי רשות הגנים הלאומיים החל לאחר קבורת אשת בן-גוריון באתר ולפני מות בן-גוריון עצמו. האתר עבר הכשרה לייעודו כאחוזת קבר, ובמסגרתה נערכו בו עבודות עפר שהביאו להגבהת מפלס רחבת הקבר במטרים רבים. ב-1 בדצמבר 1973 מת בן-גוריון וכעבור יומיים הובא לקבורה במקום.
במאי 1974 ערכה רשות הגנים הלאומיים תחרות אדריכלים פומבית לעיצוב רחבת הקבורה וסביבתה, שבו התבקש עיצוב המקום כפארק שיאפשר עלייה לרגל של מבקרים ויהיה צנוע אך מלא הוד. יעקב ינאי, יושב ראש רשות הגנים הלאומיים, כתב למזכירות הממשלה כי ראוי להרוס את בניין הספרייה שלמרגלותיו ניצבת רחבת הקבורה על מנת לפנות מרחב סביבה, אך בתחרות נדרשו המשתתפים להותיר את המבנה במקומו ולשלבו בתוכניתם. לימים הפך מבנה הספרייה לבית המכון למורשת בן-גוריון.
וועדת שיפוט בת 13 חברים בחנה 54 הצעות שהוגשו במסגרת התחרות על ידי אדריכלים, אמנים ופסלים, ובחרה בהצעתם של אדריכלי הנוף ליפא יהלום ודן צור.
בפברואר 1989 חילל ארגון חרדי בשם קש"ת ("קבוצת שומרי תורה" או "קבוצה שלא תשלים") את קברו של בן-גוריון וצייר עליו צלבי קרס. במרץ 2005 רוססה על קבר בן-גוריון הכתובת "היטלר" על ידי פועלי ימין שפעלו נגד תוכנית ההתנתקות.
תיאור הגן.
הגן משתרע על פני שטח של 90 דונם, שרובו מכוסה צמחייה. שביל מתפתל מוביל ממגרש החניה שבכניסה לגן אל רחבת הקבורה הנמצאת בחלקו הדרום-מזרחי של הגן. לוחות אבן מדורגים וסלעים שהונחו משני צידי השביל ובצידם צמחייה ועצים משווים לו מראה של ערוץ נחל.
מצבות בני הזוג בן-גוריון ממוקמות בלב הרחבה ובצידן חלקת צמחייה ועצי פלפלון. הן מוקפות בשרשרת מתכת שחורה על גבי עמודים. המצבות עוצבו על ידי הפסל עזרא אוריון. הן מלבניות ובנויות מאבנים פשוטות, ובתוך שקעים רחבים בפאתן העליונה קבועים לוחות אלכסוניים שעליהם נחרתו שמות הנפטרים, שנות לידתם ומותם וכן השנים שבהן עלו לארץ ישראל.
רחבת הקבורה מוקפת בלוחות סלע מדורגים המהווים גם מושבים לקהל וכן בגדר אבן נמוכה בשוליה הדרומיים. היא משקיפה דרומה אל ערוצו העמוק של נחל צין והנוף המדברי שמעבר לו.
במהלך יום הזיכרון השנתי לדוד בן-גוריון, החל ביום ו' בכסלו או בסמוך לו, נערך ברחבת הקבורה טקס האזכרה הממלכתי לבן-גוריון ולרעייתו.
קבר דוד בן גוריון
קורפוס אס אס הררי החמישי
קורפוס אס אס הררי החמישי (בגרמנית: V. SS-Gebirgs-Korps) היה קורפוס הררי של הוואפן אס אס שלחם במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
הקורפוס הוקם ב-1 ביולי 1943, וכמפקדו הראשון מונה ארתור פלפס. הקורפוס כלל 3 דיוויזיות אס אס: דיוויזיית אס אס השביעית "פרינץ אויגן", דיוויזיית אס אס הררית ה-13 "הנדשאר", ודיוויזיית אס אס הררית ה-21 "סקנדרבג", ושתי דיוויזיות ורמאכט: הדיוויזיה ה-369 ודיוויזיית היגר ה-118. הקורפוס נכלל במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה, שהייתה חל מקבוצת ארמיות F. באוקטובר 1943 הקורפוס נשלח לבוסניה, ונלחם שם כנגד הפרטיזנים של טיטו. בסיס הקורפוס היה במוסטר. בסוף 1944, ככל שהצבא האדום התקדם לבלקן, הקורפוס נאלץ לסגת מבוסניה יחד עם כל קבוצת ארמיות F. בפברואר 1945, לאחר מבצע ויסלה-אודר, הועבר הקורפוס לפיקוד הארמייה התשיעית מקבוצת ארמיות ויסלה. באפריל השתתף הקורפוס בקרב רמת זלוב, ולאחר הקרב על ברלין והתאבדותו של היטלר, החליט מפקד הארמייה התשיעית תאודור בוסה לנסות ולחבור אל הארמייה ה-12 של ולטר ונק. הארמייה נסוגה מערבה בתוך יערות שפרוולד, והסתבכה בקרב האלבה כנגד הצבא האדום. רוב הקורפוס ההררי החמישי הושמד בקרב זה, והמעטים ששרדו חברו אל הארמייה ה-12 ונכנעו לצבא ארצות הברית.
החלטת אונסק&quot;ו בעניין הר הבית והכותל
טוביה קורץ
טוביה קורץ (נולד ב-1947) הוא מאייר ישראלי בסגנון ריאליסטי, המתמחה באיור טבע, בעלי חיים וצמחים, וכן באיורי היסטוריה צבאית ואמצעי לחימה. קורץ מאייר באמצעות צבעי מים, צבעי גואש, אקריליק, עפרונות צבעוניים ואיירבראש.
ביוגרפיה.
נולד בשנת 1947 וגדל בחולון. למד בתיכון לאומנויות ויצו צרפת בשכונת נחלת יצחק.
טרם גיוסו לצבא החל לעסוק באיור מקצועי.
בשנת 1964 אייר את השילוט בגן החיות של תל אביב.
בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20, התגורר קורץ במשך שנה וחצי בניו יורק, שם למד הנפשה אצל ג'יל מירה. עם שובו לישראל החל לעבוד כאנימטור ב.
קורץ אייר ספרי לימוד, ספרי עיון, מדריכי טבע ובהם אנציקלופדיה החי והצומח של ארץ ישראל, "שבלולי ארץ ישראל - אורחות חיים ומגדיר", "רכיכות הים של ארץ ישראל - אורחות חיים" (שניהם מאת פרופ' יוסף הלר) וסדרת מדריכי כיס בהוצאת טבע ישראלי. בנוסף, אייר קורץ עשרות בולים לדואר ישראל העוסקים בטבע, דינוזאורים, והיסטוריה של ישראל. אחד הבולים שזכה לפרסום הוא זה של הדוכיפת.
כשחזר קורץ לישראל, אייר סרטוני הנפשה לתוכנית ללימוד עברית - "עברית בסימן טוב" - שהיו בה אותיות מצוירות והנפשות נוספות. במסגרת עבודתו כמאייר בטלוויזיה החינוכית, יצר קורץ סרטי הנפשה רבים לתוכניות, סרטי הדרכה ופרסומות. קורץ יצר ואייר את הפתיח לתוכנית הילדים "פרפר נחמד", פרויקט בו עבד בשיתוף פעולה עם דודו זר, עפרה וינגרטן, עוזי חיטמן ועפרה חזה. תיק עבודותיו של קורץ כולל גם את הפתיח לתוכנית "רגע עם דודלי" וכן הנפשות ל"רחוב סומסום".
הכין תערוכה של איורים מתוך לוח שנה שהכין עבור חיל האוויר הישראלי, של מטוסי קרב שנקראים על שם צפורים, כמו "עיט" (הוא A-4 סקייהוק), "בז" (F-15) ו"נץ" (F-16A/B).
קורץ מאייר באמצעות צבעי מים, צבעי גואש, אקריליק, עפרונות צבעוניים ואיירבראש.
מתגורר בתל אביב, נשוי ואב לבן.
אצטדיון ליודסקי ורט
אצטדיון ליודסקי ורט (בסלובנית: Stadion Ljudski vrt; מילולית: אצטדיון גן העם) הוא אצטדיון כדורגל במריבור שבסלובניה ומכיל 12,702 מקומות ישיבה. האצטדיון משמש את קבוצת הכדורגל מריבור ואת נבחרת סלובניה.
היסטוריה.
האצטדיון ממוקם באזור בו היה בית קברות עד לשנות ה-20 של המאה ה-20, אז האזור עבר שדרוג. האצטדיון נפתח בשנת 1952 ושימש את קבוצת ברניק מריבור במשך 8 שנים עד שהקבוצה התפרקה בשנת 1960. שנה לאחר מכן הוקמה מריבור שמאז הקמתה משחקת את משחקי הביתיים באצטדיון.