באפריל 2017 הופיעו קטעי וידאו שצולמו בתוך כלא מורלנד והראו את ג'ונסון מדבר עם אסירים על הרשעתו. בקטעים מדבר ג'ונסון על קורבנו והעובדה שלדעתו עונשו הוארך בגלל מעמדו ככדורגלן מקצועי.
ג'ונסון שוחרר ב-22 במרץ 2019, לאחר שריצה מחצית מעונשו.
חיים אישיים.
לפני מאסרו התגורר ג'ונסון בקאסל עדן שבמחוז דרהאם. יש לו בת, שנולדה בינואר 2015, עם בת זוגו לשעבר סטייסי פלונדרס. בפברואר 2016, תוך מתן עדות במשפטו, הודיעה פלונדרס כי היא וג'ונסון נפרדו בטענה שהוא הודה שבגד בה עם נשים אחרות. עם שחרורו מהכלא חזר להתגורר בקאסל עדן, בבית אחר מזה שגר בו קודם.
עינת רייך
עינת שריג רייך (נולדה ב-4 בינואר 1964, בסן פרנסיסקו) היא אמנית, אשת עסקים ונדבנית ישראלית. מכהנת כיושבת ראש הוועד המנהל בכפר הנוער הדסה נעורים.
ביוגרפיה.
רייך נולדה וגדלה בסן פרנסיסקו, ארצות הברית, להורים ישראלים, שלמדו באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. אביה גדעון שריג, יליד פולין, אדריכל נוף ופסל, מורה בבצלאל ופרופסור בטכניון לאדריכלות נוף ותכנון עירוני. אמה יעל שריג, גננת ילידת תל אביב-יפו.
כאשר הייתה רייך בת שש, בשנת 1970 המשפחה חזרה לישראל והתיישבה ברמת השרון. למדה בבית הספר התיכון רוטברג ברמת השרון. רייך הושפעה מעבודתו של אביה האדריכל שתכנן פארקים ושכונות מגורים רבות בישראל: פארק רעננה, גנים בפארק הירקון, חידוש שדרות רוטשילד, תוכנית אב לשטחים פתוחים של מודיעין, גן לאומי ציפורי ועוד.
מאוחר יותר רייך שיתפה פעולה עם אביה בתערוכות צילום משותפות שעסקו בהשתלבות בני האדם במרחבים ציבוריים תוך התמקדות באור, סלעים וצמחייה.
רייך נשואה ואם לשלוש בנות, מתגוררת בתל אביב.
קריירה.
בשנת 1982 החלה רייך בלימודי תואר BFA בצילום, וידאו וקולנוע בבית הספר לאמנות קמרה אובסקורה.
לאחר סיום לימודיה החל משנת 1987 עסקה בהוראת צילום בקמרה אובסקורה ובמקביל הציגה בתערוכות יחיד ותערוכות קבוצתיות שונות.
בשנת 1990 עברה להתגורר עם משפחתה בגרמניה.
לאחר החזרה לישראל החלה רייך להיות מעורבת ולהשקיע בפרויקטים מסחריים בתחום המקרקעין ובחברות טכנולוגיות בתחומי הרפואה והתקשורת בישראל ובעולם.
החל משנת 1997 שימשה כדירקטורית והשקיעה בסטארטאפים ומיזמי מקרקעין שונים, בין השאר:
נדבנות ופעילות ציבורית.
החל משנת 2007, עוסקת רייך גם בפעילות ציבורית ונדבנית.
רייך היא נציגת הנדבנות בוועדה הארצית לתוכנית "יתד" של משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים לצעירים בסיכון, תוכנית לאומית לקידום צעירים וצעירות במצבי סיכון בגילאי 18–25.
חברה בחבר הנאמנים של אוניברסיטת תל אביב ובוועד המנהל של הרוח הישראלית, הפועלת לגיוס ומעורבות של החברה הישראלית למען צמצום פערים בדגש על ילדים ונוער בסיכון.
חברה בקבוצת תורמים אמריקאית - ישראלית P2P של ג'וינט ישראל, קבוצת משקיעים חברתיים הכוללת יזמים ישראליים ותורמים אמריקאים המשקיעה בפיתוח ויישום פרויקטים חברתיים לצעירים בסיכון בישראל.
בשנת 2012 הצטרפה להקמת "הפורום הציבורי לכפרי נוער ופנימיות בישראל", ביוזמת אבי נאור. הייתה חברת דירקטוריון בפורום וכיושבת ראש ועדת שותפויות ויכולות מקצועיות. פעילה וחברת רשימת הידידים בעמותת ״אישית״ - העצמה נשית והקמת עסקים קטנים. חברת הוועד המייעץ Deborah institute - לשוויון מגדרי בישראל 2050.
כפר הנוער הדסה נעורים.
רייך פעילה ותורמת עבור כפר הנוער הדסה נעורים שם היא משמשת גם כיושבת ראש הוועד המנהל החל משנת 2019, ושותפה להקמת ה"פורום הציבורי לכפרי נוער ופנימיות בישראל" בו הייתה בעבר גם יושבת ראש ועדת שותפויות ויכולות מקצועיות.
רייך מעורבת כנדבנית ומובילת פרויקטים בכפר, חברת דירקטוריון ויושבת ראש אגודת הידידים.
במסגרת פעילותה זו היא אחראית על פיתוח הכפר, ומובילה את התכנית האסטרטגית נעורים 2030. החזון שלה הוא להוביל את הכפר להיות בית בטוח לצעירים, להוות מסגרת שתספק להם שייכות ותאפשר להם להתפתח, להגשים את הפוטנציאל האישי שלהם ולהשתלב באופן מיטבי בחברה הישראלית בהמשך דרכם.
יצירתה.
בשנת 1989 קיבלה רייך את פרס משרד החינוך והתרבות.
עבודותיה נמצאות באוסף מוזיאון תל אביב, מיקרוסופט ישראל, דויטשה בנק, ובאוספים פרטיים שונים בישראל ובשאר העולם. עבודות הצילום של רייך מאופיינות בשכבות של רבדים שונים היוצרים שילוב בין חומרים ותכנים ויזואליים שונים בתוך מרחב של כל יצירה בפני עצמה ובין היצירות השונות. יצירתה מתארת עולם חופשי ממגבלות פיזיות של מקום, מרחב וזמן. הנושאים אותם בוחרת רייך להציג ביצירתה יוצרים קישורים שונים בין המימד האישי לאלמנטים של טבע, מרחב ועוד.
המחאות בבלארוס (2020)
Solitude
Solitude (בעברית: לבדות) הוא המיני-אלבום השלישי של הזמרת-יוצרת האמריקאית טורי קלי. המיני-אלבום יצא לאור ב-14 באוגוסט 2020 על ידי חברת התקליטים קפיטול רקורדס. מתוך המיני-אלבום יצאו שני סינגלים.
רקע והפקה.
קלי כתבה והקליטה את רוב השירים בבידוד במהלך מגפת הקורונה, באולפן הביתי שלה בקליפורניה. קלי הצהירה כי במהלך ההקלטות היא הרגיש שזה כמו לחזור לשורשיה כאשר יצרה מוזיקה מחדר השינה שלה כאמנית שרק החלה.
Lil Nas X
באבושקינסקי
נפת באבושקינסקי (ברוסית: Бабушкинский район) היא נפה במחוז הצפון-מזרחי של העיר הפדרלית מוסקבה שברוסיה. שטחה הוא 5.07 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 88,691 תושבים (2020). השטח סופח למוסקבה בשנת 1960.
בשנת 1991 בעקבות הרפורמה הארגונית, נפת יארוסלבסקי פוצלה ממנו.
בשל העובדה שהנפה ממוקמת בצפון-מזרח הבירה, לרחובות רבים שמות "צפוניים".
המוסדות להשכלה גבוהה הבאים ממוקמים כאן:
הפועל נעם
דודג' אינטרפד
דודג' אינטרפד (באנגלית : Dodge Intrepid) - היא "מכונית מנהלים", גדולה מתוצרת חטיבת דודג' בקונצרן המכוניות האמריקאי קרייזלר (בין השנים 1992–1998) ו-דיימלר AG (בין השנים 1998–2004) אשר יוצרה בין השנים 2003–1992
דור ראשון יוצר בין השנים 1997 - 1992 יוצר בארצות הברית וקנדה.
דור שני אשר יוצר בין השנים 2003 - 1997 יוצר בקנדה.
Lola Marsh
עע&quot;מ 7678/16 רביב דרוקר נ' הממונה על יישום חוק חופש המידע במשרד ראש הממשלה
עע"מ 7678/16 רביב דרוקר נ' הממונה על יישום חוק חופש המידע במשרד ראש הממשלה הוא פסק דין שניתן על ידי בית המשפט העליון בשבתו כבית משפט לערעורים בעניינים מנהליים משנת 2017. ביהמ"ש העליון הורה בפסק הדין למסור למערערים – העיתונאי רביב דרוקר וחדשות ערוץ 10, את התיעוד ביומן לשכת ראש הממשלה לגבי שיחות טלפון שניהל ראש הממשלה בנימין נתניהו עם שלדון אדלסון ועמוס רגב, בעל השליטה והעורך הראשי של עיתון "ישראל היום", בשלוש השנים שקדמו להגשת הבקשה. זאת חרף קבלת הטענה שהמידע המבוקש מתייחס לשיחות פרטיות ולא בשיחות הנוגעות לעיתון. נקבע כי הפגיעה בזכות לפרטיות של המשיבים היא קלה, בשוליה של הזכות לפרטיות, בעוד האינטרס הציבורי בחשיפת המידע המבוקש הוא בעל משקל משמעותי, הגובר, בנסיבות, על זכותם לפרטיות.
רקע.
ישראל היום הוא עיתון יומי ישראלי המחולק חינם (חינמון) ואתר חדשות בעברית ובאנגלית. העיתון, שיוצא לאור מאז 30 ביולי 2007, הפך ב-2010 לעיתון היומי בעל התפוצה הרחבה ביותר בישראל. מאז הקמתו נמצא העיתון בבעלותו של איל ההון האמריקאי-יהודי שלדון אדלסון.
המחלוקות סביב העיתון.
ראש הממשלה לשעבר אהוד אולמרט מתח ביקורת בפני בעל העיתון, שלדון אדלסון, שנחשב למקורבו של נתניהו, בטענה שהיומון נוקט עמדה פוליטית. ביקורת על "ישראל היום" נמתחה גם מפי פוליטיקאים המצויים ימינה ממנו: אביגדור ליברמן השווה אותו לעיתון הרוסי "פראבדה" וטען כי הוא עיתון פרסונלי ולא אידאולוגי. דברים דומים טען גם נפתלי בנט. בתחקיר תוכנית הטלוויזיה "המקור" ששודר בפברואר 2013 נטען כי העורך הראשי של העיתון, עמוס רגב, מתערב בתכנים של כתבי העיתון כדי שיסקרו באופן חיובי את נתניהו. שבועון החדשות "האקונומיסט" טען שהכותרות של "ישראל היום" מאושרות בקביעות בלשכת ראש הממשלה, אך "ישראל היום" ולשכת ראש הממשלה הכחישו טענה זו.
תחקיר של מורן ראדה שפורסם באתר "העין השביעית" ב־2008 גרס כי "מעריב", ובמיוחד "ידיעות אחרונות", מפגינים כלפי נתניהו יחס ש"אינו הוגן במיוחד" ואף שמחים במפלותיו. לעומת זאת "ישראל היום" מגלה העדפה ברורה לנתניהו "כמעט בכל בחירה עריכתית... העיתון מצניע אירועים שאינם תורמים ליצירת תדמית חיובית עבור נתניהו, ומנגד, מגדיל ומרומם אירועים שבאים לסייע לו ולקדם אותו ואת הליכוד".
בינואר 2017, במסגרת חקירת תיק פלילי של להב 433 המכונה "תיק 2000", נחקרו תחת אזהרה בנימין נתניהו וארנון מוזס, בעליו של העיתון ידיעות אחרונות. על פי פרסומים, המשטרה תפסה הקלטות שנעשו ביוזמת נתניהו ובהן הציע מוזס כי "ידיעות אחרונות" יסקר את נתניהו באופן אוהד ואף ימנה לעיתון כתבים לפי בחירת נתניהו, אם ידאג האחרון לפגוע בהצלחתו של ישראל היום, הפוגעת קשות ברווחי "ידיעות". המשטרה גבתה בעניין גם את עדותם של העורך עמוס רגב והבעלים של העיתון שלדון אדלסון.
ב-26 ביולי 2017 הופיעה בעיתון כותרת ראשית, אשר יצאה נגד החלטת נתניהו להסיר את גלאי המתכות בכניסה להר הבית, שהוצבו שם יומיים לאחר שהתרחש פיגוע במקום. רבים בעולם התקשורת התייחסו לכותרת כהחלטה תקדימית של העיתון לצאת מפורשות נגד נתניהו.
בקשת חופש המידע.