גני בָּאָבוּר (בפרסית: باغ بابر) הנמצאים בקאבול, בירת אפגניסטן, הם פארק היסטורי המשמש למקום קבורתו של באבור, אבי האימפריה המוגולית. לפי ספר זיכרונותיו של באבור, באבורנאמה, באבור עצמו קרא לתחילת בניית הגנים בשנת 1528 אשר עוד בשנות שלטון יורשיו שימשו חשובים ומרכזיים למען מורשתו ושימור דמותו.
הגן הוצב כסדרה של 15 טרסות מדורגות על צלע גבעה בדרום מערב קאבול. צירו מצביע לעבר מכה. קברו של באבור ממוקם על הטרסה הארבע עשרה והיה מוקף במקור במסך שיש לבן. אף על פי שהמסך נהרס במלחמה ובוונדליזם במאה ה-20 (מלחמת אפגניסטן ועוד), הוא נבנה מחדש בין השנים 2002–2006.
היסטוריה.
על הטרסה ה-13 (מתחת לבאבור), בנה שאה ג'האן מסגד קטן בשנים 1645–1646. הוא גם בנה מחדש את תעלות המים הזורמות בציר המרכזי של הגן, והוסיף שוק בבסיס הגן. ברמה החמש עשרה נקברה בתו של באבור, רוקאיה סולטאן בגום (נפטרה ב-1626), בקבר עם מסך ג'אלי משיש.
במאה ה-17 חלו שינויים גדולים בגן. החל משנת 1642, רעידת אדמה פגעה בקירות הגן ובמסגד של שאה ג'האן. בשנות השמונים של המאה ה-17 שיפץ השליט המקומי אמיר עבדול-רחמן חאן את הגנים בסגנון שהשפיע יותר על הטעמים האירופיים מאשר על האדריכלות המוגולית. הוא הוסיף ביתן מרכזי ומגורים גדולים, הידועים בשם ארמון המלכה, עבור אשתו של באבור ביבי חלימה.
הגן הוסב לגן ציבורי בתקופת שלטונו של נאדיר שאה בשנות ה-30 של המאה ה-18 עם בניית בריכות, מאגרים וגני פרחים במורד הציר המרכזי של הנוף. לבסוף, בריכת שחייה וחממה מודרניים הוקמו בשנות ה-80 של המאה ה-20.
לוחמה בין פלגים מתחרים בקאבול היוותה איום רציני החל משנת 1992 בפעולות המלחמה של הטליבאן. הלחימה באזור גרמה לשריפה שהרסה את ארמון המלכה, והמסגד נפגע קשות. משאבות השקיה נגנבו והעצים שנותרו נחתכו לעצי הסקה. גרוע מכך, מוקשים ואמצעי לחימה לא מפוצצים הפכו את הגן לשטח הפקר מסוכן.
בשנת 2011 בוצעו פעולות להחזיר את הגן לתקנו ולהסדיר את המקום, כמו גם להוציא את כלל המוקשים.
הבחירות לנשיאות באוגנדה 1996
ג'ורג' מיכאל מוסר
ג'ורג' מיכאל מוסר (באנגלית: George Michael Moser; 17 בינואר 1706 – 24 בינואר 1783) היה אמן ידוע מהמאה ה-18, אבי הציירת מרי מוסר. שניהם היו בין מייסדי האקדמיה המלכותית לאמנויות בשנת 1768.
ביוגרפיה.
הוא היה בנו של מיכאל מוסר, מהנדס שווייצרי ועובד במתכות. מוסר נולד בשפהאוזן, שווייץ והתאמן בתחילה כמעצב בנחושת בז'נבה. בהמשך הוא למד מיומנויות נוספות כצורף וכחרט.
הוא עבר ללונדון במהלך שנות ה-1720 והתחתן עם מרי גווינייה.
יצירות המתכת שלו ששרדו כוללות קופסאות מעוצבות מזהב וארונות שעונים (כולל המנגנון של יוצרי השעונים הנודעים ג'ורג' פיליפ שטריגל וג'ון אליקוט), פמוטי כסף בסגנון הרוקוקו.
לאחר מכן הוא עלה להיות דמות מרכזית במקצוע שלו כמעצב זהב, מדליות ועבודות אמייל. הוא התפרסם במיוחד בזכות הקומפוזיציות מאמייל שבאמצעותם עיטר את גבם של שעונים, צמידים וקישוטים אחרים. דוגמה יפה ליצירה זו הייתה מארז שעונים עבור המלכה שרלוט, מעוטר בדמויות באורך שלם של שני ילדיה הגדולים, שעליו הוא קיבל תשלום נאה.
מוסר היה גם האמן של ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת, במהלך ילדותו, ועם הצטרפותו לכס המלוכה מוסר יצר את החותמת הגדולה הראשון. כאשר בית הספר לאומנויות שנקרא לאחר מכן האקדמיה של סנט מרטין ליין הוקם בסביבות 1736, בגרייהאונד קורט, סטרנד, הוא הפך למנהל וגזבר והמשיך בתפקיד זה עד שבית הספר התאחד עם האקדמיה המלכותית.
מוסר היה חבר מקורי, ואחר כך פעיל, באגודת האמנים, שאת חותמתה עיצב, והיה אחד מבין 21 האמנים שפרישתם, בשנת 1767, הובילה להקמת האקדמיה המלכותית. בגלל הקנאות והאנרגיה של מוסר האירוע האחרון התרחש במידה רבה בשיתוף עם ויליאם צ'יימברס, בנג'מין וסט ופרנסיס קוטס. הוא ניסח את החוקה של הגוף החדש, וב־28 בנובמבר 1768 הציג את האגודה למלך וביקש את חסותו.
הוא היה הראשון, שהוקצו לו חדרים בבית סומרסט. לתפקיד זה הוא התאים היטב ביכולותיו המקצועיות והאנושיות. יכולתיו ומסירותו כמורה זכתה בחיבתם העזה של התלמידים. הוא לימד אמנים בולטים רבים כולל ויליאם בלייק. תלמיד אחר היה אחיינו יוסף מוסר.
מוסר זכה להערכה רבה בחייו הפרטיים, ונהנה מידידותם של סמואל ג'ונסון, אוליבר גולדסמית' ועם אנשי ספרות אחרים בימיו.
הוא נפטר בבית סומרסט ב־24 בינואר 1783, ונקבר בחצר הכנסייה של סנט פול, בקובנט גארדן, בהלווייתו השתתפו כמעט כל חברי האקדמיה ותלמידיה. ביום שלאחר מותו של מוסר התפרסמה הודעה עליו פרי עטו של סר ריינולדס, בו תואר כבעל ידע אוניברסלי בכל ענפי הציור והפיסול, ובכל דבר. הוא הוצג כאבי דור האמנים הנוכחי.
מעשה בבא בוך
מעשה בבא-בוך
אנה בן מרדכי
אנה בן מרדכי-רזיאל היא קצינת משטרה ישראלית בדרגת תת ניצב, שמשרתת בתפקיד ראש חטיבת שיטור, קהילה ומתנדבים באגף המבצעים. בתפקידה הקודם שימשה כמזכירה הביטחונית של השר לביטחון הפנים.
ביוגרפיה.
בן מרדכי-רזיאל ילידת ירושלים, שירתה כקצינה בצה"ל, שימשה כקצינת מבצעים בצאלים וסגן מפקד פלוגה בקורס קצינות אג"ם והשתחררה בדרגת סגן.
ב-1994 התגייסה למשטרת ישראל. היא החלה את שירותה ביחידה המרכזית של מחוז ירושלים והייתה האישה הראשונה בתפקיד ראש צוות סמויה בימ"ר. שימשה כקצינת האזנות סתר ארצית וראש חוליית תשתיות סיגינטיות במחלקת איסוף וטכנולוגיה במטה הארצי. בשנים 2013–2016 שירתה כמפקדת תחנת הראל במחוז ירושלים, קודם לתפקיד זה שימשה ראש ענף מודיעין במחוז ירושלים. שירתה כראש תחום אג״מ וסגן מזכיר ביטחוני במשרד לביטחון הפנים וב-2020 קודמה לדרגת תת-ניצב ומונתה למזכיר ביטחוני לשר לביטחון הפנים. נכון לשנת 2021 משרתת בתפקיד ראש חטיבת שיטור קהילה ומתנדבים באגף המבצעים.
בן מרדכי בעלת תואר ראשון בהיסטוריה מהאוניברסיטה העברית בירושלים, תואר שני במשפטים מהקריה האקדמית אונו ותואר שני בקרימינולוגיה מהאוניברסיטה העברית. בוגרת תוכנית המנהיגות הבכירה של קרן וקסנר. היא מתגוררת בירושלים ואם לשתיים.
עומר פרלמן
עומר פרלמן שטריקס (נולד ב-20 ביולי 1993) הוא שחקן ישראלי.
ביוגרפיה.
פרלמן נולד וגדל בתל אביב. כשהיה בן 12 נאלץ להתמודד עם התאבדותה של אימו. למד בתיכון תלמה ילין במגמת תיאטרון. בצבא שירת ככתב צבאי והשתחרר מהצבא לאחר עשרה חודשי שירות, ובמקום זאת עשה שירות לאומי במשך שנה. לאחר הצבא למד משחק בסל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין.
פרלמן שיחק תפקידים קטנים במספר סדרות נוער (יומני החופש הגדול, שוברי גלים ועוד). בשנת 2017 פרץ לראשונה לתודעה הציבורית, בעונה הראשונה של סדרת הדרמה "שבאבניקים", שם גילם את דמותו של דב לייזר בראון, חרדי-אמריקאי מפונק ופסימי שאביו הוא נדבן עשיר, אחד מארבעת גיבורי הסדרה.
בשנת 2020 שיחק בסדרה מנאייכ את יואל שוורץ, מתמחה במח"ש. באותה שנה שיחק גם בסדרת הדרמה "שעת נעילה" את כספי, סמל במחלקת שריון שמשתתפת בקרבות הבלימה ברמת הגולן במלחמת יום הכיפורים.
בתחום התיאטרון שיחק פרלמן בהצגת הילדים "דודה לאה - מאת שומיש", ואף זכה עליה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל חיפה 2017. בשנת 2018 השתתף בהצגה "מיקה שלי" בתיאטרון הבימה.
חיים אישיים.
בשנת 2018 פרלמן יצא מהארון ומאז הוא בזוגיות עם האדריכל רענן שטרן.
בראיון למאקו ביולי 2021 נשאל על מפגש עם חרדים בעקבות השתתפותו בסדרה שבאבניקים: "אני מספר שיש לי בן זוג ולפעמים הם שואלים אותי שאלות. זה לגיטימי. הם בעיקר מתאכזבים שלא התחזקתי אפילו בקצת, ואני תמיד אומר להם שאין מה לעשות, אני לא מאמין באלוהים."
בבור
ז'וזף פרנסוא בבינסקי
מיהי בביץ'
בבנברגים
בנג'מין ביילר
בנג'מין פרנקלין ביילר (באנגלית: Benjamin Franklin Bailar; 21 באפריל 1934 – 20 בפברואר 2017) היה המנהל הכללי של דואר ארצות הברית מפברואר 1975 ועד מרץ 1978. הוא החליף בתפקידו את א. ט. קלסן. קודם לכן הוא היה עוזר בכיר למנהל הכללי של הדואר, הפקיד הפיננסי הראשי וסגן המנהל הכללי של הדואר.
ראשית חייו.
בנג'מין ביילר נולד בשמפיין, אילינוי. הוא התחנך בבתי הספר המקומיים שבעירו ולמד באוניברסיטת קולורדו. לאחר סיום לימודיו ב-1955 הוא התגייס לצי ארצות הברית ושירת כקצין אספקה. לאחר שחרורו מהשירות הוא למד לימודי תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת הרווארד, שם הוא סיים את לימודיו ב-1959.
קריירה.
ב-16 בפברואר 1975 מונה ביילר לתפקיד המנהל הכללי של דואר ארצות הברית. כמי שהיה בעל רקע בפיננסים ובניהול, הוא ניסה לחזק את הבסיס הכלכלי של שירות הדואר של ארצות הברית. תחום האחריות העיקרי שלו בתפקידו היה להבטיח שהארגון הממשלתי העצמאי למחצה יוכל לממן את פעילותו מהכנסותיו. ביילר דאג בעיקר לאיכות שירות הדואר ולתעריפי השירות. אחת מההוצאות המשמעותיות של השירות הוא שכר העבודה, וביילר נודע בעיקר בשל המשא ומתן שניהל עם העובדים על חוזה עבודה של 11 שעות, זאת כדי למנוע שביתה של עובדי הדואר המאוגדים ב-1975. הוא גם פעל להעלאת התעריפים לדברי דואר מדרגה ראשונה ל-13 סנט, ניהל דיונים עם ה-CIA בנוגעי למעקב אחר דברי דואר, וקיצץ בעלויות הדואר, תהליך שהוביל להורדת תעריפי הדואר באזורים הכפריים.
לאחר פרישתו.