יאיר לפיד היא תוכנית ראיונות ואירוח ישראלית, בהנחייתו של יאיר לפיד, אשר שודרה בשנים 2000–2007 בערוץ 2 במשך שמונה עונות, במסגרת זכיינית השידור "רשת". התוכנית היא המשכה של התוכנית "יאיר לפיד חי ב-10" ששודרה בין השנים 1997–1999 בערוץ 3.
התוכנית זכתה להצלחה רבה, ולפרס מסך הזהב שלוש שנים ברציפות (פרס המוענק על פי בחירת הקהל). במסגרת התוכנית אירח לפיד בשידור חי אנשים בולטים הקשורים במידה רבה בענייני האקטואליה, אם בעולם הפוליטיקה, הבידור או הציבור, מישראל ומהעולם. באולפן התוכנית התראיינו מאות אנשים, בהם ראשי הממשלה אהוד אולמרט, אריאל שרון, בנימין נתניהו, אהוד ברק, שמעון פרס ויצחק שמיר; ואנשי בידור ותרבות מובילים, כגון ארז טל, אבי קושניר, איל קיציס, יעל בר זוהר, נינט טייב, עפרה חזה, גילה אלמגור, אהוד מנור, נעמי שמר וצביקה הדר. המרואיין הראשון בתוכנית הבכורה היה אריק איינשטיין. כמו כן, שודרו ראיונות מיוחדים עם אנשים מוכרים מחו"ל, כגון: ג'וליה רוברטס, ארנולד שוורצנגר, ריצ'רד גיר, ביל גייטס, סטיבן הוקינג והדלאי לאמה.
מבנה התוכנית.
לרוב, היה לתוכנית מבנה קבוע:
אברוקה
אברוקה (באסטונית: Abruka) אי במפרץ ריגה, מדרום לאי סארמאה הכלול באסטוניה. אברוקה כלולה בתת-המחוז קארמה שבמחוז סארה.
היסטוריה.
תעודות ראשוניות על התיישבות אנושית באי החלו בימי-הביניים, כשבישוף מקומי הקים שם אחוזה להכלאת סוסים. אנשים התקבעו באי החל במאה ה-18.
בשנת 1878 הוקם באי "פארק איילים", כש-13 איילים הובאו מאיים סמוכים. האיילים התרבו וכיום הם מסתובבים חופשי באי.
בשנת 1931 הוקם באי מגדלור בגובה של 36 מטר.
בשנת 1960 הוקם באי מרכז קהילתי, אך כשהסתיים העשור החלו להשתמש בו כמוזיאון.
בשנת 1994 הוצבה בבית-הקברות המקומי אנדרטה לזכר 852 אנשים שנהרגו בטביעת אונייה.
גאוגרפיה.
שטח האי אברוקה הוא 8 קמ"ר בלבד, ובין סארמאה ואברוקה מפריד 6 ק"מ של ים. אוכלוסייתו מונה כמה עשרות בני אדם. שלושה איונים מקיפים את האי: ואהאסה, קאסלאיד ולינוסיטמאה (כשפירוש שמו של האחרון "ארץ צואת הציפורים").
AKS-74
AK-74 (קיצור מרוסית: Автомат Калашникова образца 1974 года - רובה אוטומטי קלשניקוב מודל 1974), המוכר גם בשם קלשניקוב (רבים מבטאים "קלאצ'ניקוב", באופן מוטעה, או בקיצור: "קלאץ'"), הוא רובה סער מתוצרת סובייטית העושה שימוש בתחמושת בקליבר 5.45 מ"מ. הרובה הוא גרסה מחודשת של רובה הסער AK-47, שההבדל ביניהם הוא במעבר מקוטר 7.62x39 מילימטר ל־5.45x39 מילימטר. הרובה משמש את הכוחות המוטסים הרוסים שכן הקת הוחלפה לקת מתקפלת וחלקי העץ של הרובה הוחלפו בפלסטיק חזק. כמו AK-47, גם AK-74 פותח בידי מיכאיל קלשניקוב.
הרובה הופיע לראשונה בשימוש מבצעי בשנת 1979, בעת ששימש את הכוחות הסובייטיים במלחמת אפגניסטן. הרובה נמצא עד היום בשימוש נרחב בצבאותיהן של מדינות ברית המועצות לשעבר. דגמים שונים של הרובה יוצרו גם בבולגריה, בגרמניה המזרחית וברומניה.
ל-AK-74 פותחו דגמים אחדים, ובהם:
סדרת AK-100.
הדגם AK-74M היווה בסיס לסדרת AK-100 של הרובה, שנועדה בעיקר לייצוא. סדרה זו כוללת את הדגמים הבאים:
OC-14 גרוזה.
בסוף שנות ה-80 פותח דגם בולפאפ של רובה סער OC-14 המכונה "גרוזה" - סערה, שנקודת המוצא לתכנונו הייתה הדגם AKS-74U.
מאפיינים:
ממדים:
משקל: 2.7 ק"ג, 3.1 ק"ג לפי הדגם)
אורך כולל: 720 מילימטר, 720 מילימטר (לפי הדגם)
אורך קנה: 240 מילימטר, 415 מילימטר (לפי הדגם)
הזנה: 20\30 כדורים
טווח ירי: 400 מטר
קליבר: 9X39\7.62X39\5.45X39 (כדור ללוחמה בשטח עירוני מסוג SP-6 SP-5) מילימטר
עיצוב: בולפאפ המבוסס על AKS-74U, שילוב עם מטול 40 מ"מ מסוג GP-25 כשלשניהם הדק אחד המעביר בין מטול לרובה בדומה להעברה של M-16 מאוטומטי לחצי-אוטומטי.
בנוסף יש אפשרות הרכבה של כוונה אופטית X4 ומשתיק קול
כוונת: כוונת הדומה לכוונת הסטנדרטית של M-16 עם מפצה, המשמשת גם כידית.
בנוסף לכוונת ידית יש כוונת מתקפלת קדמית לירי מטולים.
דגם זה נמצא בכמויות מוגבלות בשימוש הספצנאזים השונים, הכוחות המיוחדים של רוסיה.
עוזיה
ליל גיא פוקס
יצחק בן ישראל
יצחק אריה בן ישראל (נולד ב-26 ביולי 1949, בתל אביב) הוא אלוף (מיל') בצה"ל, שכיהן כחבר הכנסת בכנסת השבע עשרה מטעם מפלגת קדימה. פרופסור אמריטוס באוניברסיטת תל אביב, ראש סדנת יובל נאמן למדע, טכנולוגיה וביטחון, ראש מרכז הסייבר באוניברסיטת תל אביב. היה יושב ראש סוכנות החלל הישראלית במשרד המדע והטכנולוגיה בין השנים 2005-2022.
ביוגרפיה.
בן ישראל נולד בתל אביב ב־1949. אביו, חיים בן-ישראל (גולדברג), היה לוחם הלח"י וסגן-אלוף בחיל האוויר, ואמו שרה לבית בביוף הייתה גם היא חברה בלח"י. בשנת 1967 סיים את לימודיו בגימנסיה הרצליה והתגייס לעתודה האקדמאית, במסגרתה השלים תואר ראשון במתמטיקה ופיזיקה. במקביל לשירותו הצבאי למד באוניברסיטת תל אביב, בשנת 1985 קיבל תואר שני בפילוסופיה, על עבודה שכותרתה "ה'אנליטי' והפילוסופיה האנליטית" בהנחיית גרשון ויילר, וב-1988 קיבל תואר דוקטור בפילוסופיה, על עבודה שכותרתה "הסינתטי אפריורי ביישומו - פתרון לבעיית נתוני החוש".
עד שנת 2002 שירת בצה"ל, בעיקר בחיל האוויר. במהלך שירותו בחיל מילא תפקידים במערך המבצעים, המודיעין והפיתוח. היה חבר בצוות בראשות אביאם סלע ויחד עם מנחם קראוס וצבי לפידות, שזכה בפרס חיל האוויר על הצלחת פיתוח "פריסקופ", מערכת ממוכנת לשליטה ובקרה. בהמשך היה ראש ענף חקר ביצועים (חק"ב) בחיל האוויר, והיה שותף בתכנון מבצע אופרה להשמדת הכור הגרעיני בעיראק. תפקידו האחרון בחיל היה ראש מחלקת המחקר בלהק המודיעין (למד"ן). ב־1992 מונה לראש מחלקת מחקר ופיתוח במטכ"ל, וב־1998 הוכרה תרומתו לבניית שדרתו הטכנולוגית של צה"ל, כאשר הועלה לדרגת אלוף ומונה לראש המינהל למחקר, פיתוח אמצעי לחימה ותשתית טכנולוגית (מפא"ת) במשרד הביטחון. פעמיים הוענק לו פרס ביטחון ישראל, ב־1972 על פיתוח שיטת הפצצה קלע למטוסי הפנטום, וב־2001 על פרויקט המהווה ביטוי לתפיסה חדשנית של שדה הקרב העתידי. במסגרת תפקידו כראש מפא"ת יזם תוכנית לפיתוח מערכת מל"טים נושאי טילים להשמדת משגרי טילי קרקע-קרקע ופיתוח לשיגור קונסטלציית לווייני ביון במסגרת סדרת "לווייני אופק"
עם פרישתו מצה"ל הצטרף לסגל ההוראה באוניברסיטת תל אביב, וכיום מכהן כראש התוכנית ללימודי ביטחון בבית-הספר לממשל. במקביל הצטרף לוועדות שונות במוסדות אקדמיים נוספים, בהם הטכניון, ובגופים לאומיים שונים. היה חבר בוועדת המחקר והפיתוח של חברת טבע תעשיות פרמצבטיות, חבר בדירקטוריון החברה לישראל הקים חברת ייעוץ ביטחוני בשם Ray-Top.
בן-ישראל הוא יושב ראש סוכנות החלל הישראלית משנת 2005, וכיהן כיושב ראש המועצה הלאומית למחקר ולפיתוח בין השנים 2010–2017, שני גופים השייכים למשרד המדע והטכנולוגיה.
במאי 2011 מונה על ידי רה"מ נתניהו לראש המיזם הקיברנטי, כראש ועדת מומחים שעל בסיס המלצותיה הוקם מטה הסייבר הלאומי במשרד ראש הממשלה. ביוני 2018 מונה על ידי רה"מ נתניהו ביחד עם פרופ' אביתר מתניה לראשות ועדת מומחים מטעם משרד ראש הממשלה להפיכת ישראל למרכז עולמי בבינה מלאכותית. כיהן גם כדירקטוריון מכון פישר למחקר אסטרטגי וחלל.
בבחירות לכנסת השבע עשרה היה מועמד במקום ה־31 ברשימת קדימה ולא נבחר לכנסת. עם היבחרו של שמעון פרס לתפקיד הנשיא התשיעי של מדינת ישראל, ב־13 ביוני 2007, החליפו בן ישראל בתפקידו כחבר הכנסת, לאחר שקודם לכן פרש מתפקידו כחבר כנסת הפרופסור אוריאל רייכמן. בן ישראל הושבע לכנסת ב־25 ביוני 2007.
בבחירות המקדימות לרשימת קדימה לקראת הבחירות לכנסת ה-18 נבחר בן ישראל במקום ה-31, ובעקבות התוצאה המאכזבת החליט לפרוש מן החיים הפוליטיים, תוך שהוא מותח ביקורת חריפה על המערכת הפוליטית ועל התקשורת.
בשנת 2012 נבחר כחבר לכל החיים לאקדמיה הבינלאומית של מדעני החלל (IAF) וכחבר במועצה הלאומית למחקר, חדשנות ויזמות (RIEC) בסינגפור.
בספטמבר 2017 הוארכה כהונתו של בן ישראל כיו"ר סוכנות החלל הישראלית. בן ישראל שימש כיו"ר סוכנות החלל עד ליולי 2022.
במאי 2019 הצטרף לדירקטוריון חברת Cyber 2.0, חברה המספקת שירות המונע התפשטות של התקפות סייבר.
חיים אישיים.
בן ישראל מתגורר ברמת השרון, נשוי ואב לשלושה.
גישתו בתחום המודיעין.
בן ישראל פרס את שיטתו בתחום המודיעין בספרים דיאלוגים על מדע ומודיעין, והפילוסופיה של המודיעין. תוך השענות על הגותו של קרל פופר טוען בן ישראל כי המודיעין, כמו המדע, אינו יכול להגיע לעולם לאמת אובייקטיבית וחלוטה. על כן, יש לדבוק בגישת האלימינציה לפיה כל האפשרויות מוצגות, וחלקן נשללות, עד אשר נותרות אלו שלא ניתן להפריכן. גישה זו לא הגיעה מעולם ליישום נרחב בעבודת המודיעין, ואף ספגה ביקורת בשל אי הישימות שלה ועל כך שהיא איננה פותרת את בעיות היסוד של המודיעין.
קישורים חיצוניים.
ממאמריו והרצאותיו:
אבנר קנר
אבנר קֶנֶר (נולד ב-1 בינואר 1952) הוא מוזיקאי, מלחין, מעבד, זמר ופסנתרן ישראלי. בשנות ה-70, ביחד עם חבריו יוני רכטר, מתי כספי, שם טוב לוי ושלמה גרוניך היה קנר שותף ליצירת סגנון מוזיקלי חדש, אמנותי ומהפכני וכן התבלט כאחד מחלוצי הרוק המתקדם בישראל.
קריירה.