בימי כיבוש צ'כיה על ידי הנאצים החל משנת 1941 השתתף במחתרת האנטי-נאצית. התנגד בחריפות לנימוקים של אמיל האכה ואחרים בעד ההשלמה עם ה"פרוטקטורט" הגרמני. קארל נקשר לכמה קבוצות מתנגדים אנטינאצים, בין השאר קבוצת קוואפיל-קרופטה-לאני. הוא עזר לסטודנטים למצוא מקלט ועבודה בפעילויות ייעור בנובי יואכימוב וסייע במתן מקלט לפרטיזנים ביער קז'יבוקלאטסקו. ב-1941 הלחין את "הפתיחה המהפכנית" ובשנת 1942 התחיל לעבוד על אופרה חדשה, "אילוף הסוררת". ב-19 במרץ 1943 בחזרתו מנובי יואכימוב נעצר על ידי הגסטפו. אחרי חקירה בארמון פצ'קוב הוא נכלא ללא משפט בבית הסוהר פנקראץ. על אף החקירות הקשות והעינויים לא מסר לגסטפו מידע מהותי. בעת כליאתו כתב שירי חירות ביחד עם אסירים אחרים. למרות התנאים הקשים הלחין בתאו שירים בגרמנית כמו הו"ואלס של פנקראץ" וה"פולקה של פנקראץ" כמו כן כתב בעזרת פחם על נייר טואלט את האופרה "שלוש השערות של סבא הכל-יודע", יצר בעצמו את הלברית לפי סיפור של קארל יארומיר ארבן. במרכז העלילה עמד ילד קטן שאנשים טובים מצליחים למנוע ממנו חשיפה לעוולות העולם. בצורה דומה כתב גם את התשיעיה שלו. בפברואר 1945 נשלח ל"מבצר הקטן" שבמחנה הריכוז טרזיינשטאט. היה חולה וחלש ותנאי החיים בטרזין היו גרועים פי כמה מאשר בכלא פנקראץ - תא צפוף מאוד, חוסר תברואה מוחלט, אוכל מורכב מדייסה נוקשה של תפוחי אדמה ומי שתייה שחרחרים שכונו "קפה שחור". אפילו כאן ניסה להלחין כמה קטעים מוזיקליים, כולל "שיר הלכת של טרזין" שהלך לאיבוד. קארל דעך מול עיניהם הכלות של הרופאים הצ'כים הכלואים איתו, (אחד מהם -היה פרופ' יז'י סילאבה) שניסו לעזור, ונפטר כעבור חודש. היה חולה בדיזנטריה והושאר מחוץ לתא בתנאי כפור בשם מבצע "הדברת כינים". יחד עם עוד תשעה אסירים נמצא למחרת, 6 במרץ 1945, מת מכפור. הוא נקבר תחילה בקבר המוני בתוך מתחם המבצר הקטן בטרזין. אחרי המלחמה הוצאה גופתו ונטמנה בבית הקברות הלאומי שהוקם בטרזין.
חלק מיצירותיו האחרונות נחשפו ושוחזרו על ידי הפסנתרן פרנצ'סקו לוטורו .
רודולף קארל היה נשוי ואב לבן ולבת.
יצירות.
לפסנתר.
בלדה האקזוטית "הכושי" לבריטון ופסנתר, למילים של ירוסלב סיפרט
אופרות.
אופרה -אגדה זו נכתבה על ידי קארל בעת כליאתו על נייר טואלט בעזרת עפרון או פחם. 240 הדפים הכוללים רישומים מפורטים של האופרה הועברו בחשאי לידי סוהר ידידותי. התזמור הושלם אחרי מות המלחין ולפי רישומיו על ידי תלמידו זבינייק ווֹסטז'אק. הלברית נכתבה על ידי המלחין לפי סיפור עממי
הוצגה בבכורה בתיאטרון הלאומי של פראג, 1948
מוזיקה קאמרית.
היצירה בוצעה והוקלטה מספר פעמים. נוגנה בבכורה על ידי תזמורת רדיו פראג בדצמבר 1945 בגרסה שהושלמה על ידי פרנטישק הרטל.
בשנת 1984 התשיעייה תוזמרה על ידי וצלב סניטל ופורסמה במהדורה מוקדמת.
לקריאה נוספת.
Joža Karas: "Music in Terezín 1941–1945". Pendragon Press, Stuyvesant NY 1990, .
Otakar Šourek: "Kdo je Rudolf Karel". Orbis, Prag 1946.
Otakar Šourek: "Rudolf Karel. Variace v živote i díle". Hudební Matice Umělecké besedy, Prag 1947.
Kay Weniger: "Zwischen Bühne und Baracke. Lexikon der verfolgten Theater-, Film- und Musikkünstler 1933 bis 1945". Mit einem Geleitwort von Paul Spiegel. Metropol, Berlin 2008, , S. 395
קישורים חיצוניים.
Театральная энциклопедия: [в 6 т.]/ Гл. ред. С. С. Мокульский [до 1961 г.], П. А. Марков [с 1963 г.]; Редкол.: Г. Н. Бояджиев, Ю. А. Дмитриев, Н. Г. Зограф [и др.]. — М.: Сов. энцикл., (1961 — 1967).
אוח הכף
אוח הכף (שם מדעי: "Bubo capensis") הוא מין של אוח המצוי בערבות ויערות אפריקה והוא בעל אוזני ענק. הוא נחשב לאחד מהגדולים שבינשופיים.
מאפיינים.
מין זה מצוי מצפון אפריקה עד לכף התקווה הטובה ואף במערב חצי האי ערב. הוא מתרחק מאזורי יערות הגשם של המערב, אך מצוי במגוון בתי גידול, מערבות ויערות פתוחים ועד לפסגות הרים ואף בערים אפריקניות ובמדבר. הוא מצוי ביותר באזור הכף של דרום אפריקה ומכאן שמו.
זהו אוח גדול מאוד שאורכו 46-61 ס"מ ומשקלו 905-1,387 גרם בזכרים ו1,240-1,800 גרם בנקבות. הוא בעל גוף חום כהה עם בטן בהירה מנומרת בחום. הראש חום ובעל אוזני ענק שחורות, העיניים צהובות והמקור אפור וכך גם הטפרים.
האוחים נוהגים לישון ביום בין הסלעים או בקינם ולצאת לציד בלילות. הם ניזונים מחיות קטנות עד בינוניות כמו חדפים, עכברים וטרף עד גודל של ארנבת וכן מעופות עד גודל של פרנקולין או טגואן ומשלימים בזוחלים, דו-חיים, דגים, עכבישים, עקרבים, סרטנים וחרקים גדולים. הטרף נתפס מלמעלה בהפתעה ונקטל על ידי הטפרים או המקור החזקים. האוחים מנצלים את מזונם היטב בהתאם למקום ולעונה. הזכרים מביאים את טרפם לקן עם הנקבה והגוזלים הרעבים היכולים לאכול כמות גדולה של בשר כל פעם.
מצב שימור העוף ללא חשש.
ינשוף לבן-פנים דרומי
ינשוף לבן-פנים דרומי (שם מדעי: Ptilopsis granti) הוא מין של עוף אפריקני ממשפחת הינשופיים בעלת גוף ופנים לבנים. ינשוף זה הוא קרוב משפחתו של ינשוף לבן-פנים צפוני
ינשוף זה קטן ממדים, אורכו 22–28 ס"מ ומשקלו 185–220 גרם בממוצע. הוא דומה מאוד לקרובו הצפוני ובעל נוצות אפורות עם פסים שחורים ובאזור הבטן מתמזגים עם פסים לבנים. הראש אפור ואזור העין לבן עם אישונים כתומים עזים. בדרך כלל הנוצות יותר כהות משל קרובו הצפוני. הוא בעל אוזניים קטנות אפורות כהות ומקור צהוב קטן. הקולות שלו הם מהירים ונובחניים והוא מתקשר למטרות רבייה ותקשור עם בן הזוג שלו.
הינשוף יוצא לצוד בלילה, באזורים חמימים ויבשים בדרומה של אפריקה הטרופית מגבון עד קניה ומנמיביה עד דרום אפריקה. הוא צד בעיקר חסרי חוליות גדולים וכן עופות ומכרסמים קטנים וכן זוחלים ודוחיים. הוא קורע את טרפו באמצעות טפרי הרגליים המופנות 2 קדימה ו2- אחורה.
הינשופים מקננים בקיני עופות אחרים כמו אורגיים או הטגואן ומטילים 2–3 ביצים. הגוזלים עוזבים את הקן חודש לאחר הבקיעה.
אוח וראוקס
אוח וראוקס (שם מדעי: "Bubo lacteus") הוא מין של אוח החי ברחבי אפריקה והוא אחד מדורסי הלילה הגדולים ביותר בעולם.
אוח זה הוא המין הכבד ביותר של אוח לאחר המינים אוח מצוי, אוח בלקיסטון (Bubo blakistoni) וקטופה כתומה (Bubo flavipes) - כולם שייכים לסוג אוח, המכונה גם "ינשוף עיטי". כמו כן הוא הינשוף הארוך ביותר לאחר אוח מצוי, אוח בלקינסטון ולילית אפורה. אורכם הממוצע של אוחים אלה 60-66 ס"מ ומוטת כנפיים של 140 ס"מ. משקלו של האוח 1,600-2,000 גרם בזכרים. הנקבות גדולות מהזכרים ושוקלות 2,500-3,150 גרם. הזנב מגי לאורך 22.5-27 ס"מ וכפות הרגל מגיעות לאורך 8 ס"מ.
האוחים הם חומים-אפורים במראם עם אזור עיניים מאופיים בסימונים שחורים והעיניים שחורות. המקור לבן והכנפיים חומות מנומרות בעלות כתמים לבנים קטנים. הבטן ואזור הרגליים לבנים והכפות אפורות עם קצוות שחורים. מו מיני אוחים אחרים הוא משמיע קריאות גרוניות עמוקות. הם מאותתים בכך אחד לשני, כלומר לבני זוגם, על סכנה או על תפיסת טרף (אותה מבצע בעיקר הזכר).
הינשוף מצוי בטבע בערבות והחורשים הפתוחים של אפריקה וכן באזורים יבשים ותת-מדבריים, ביצות וגדות נהר וכן בהרים, אך נעדר מיערות גשם סבוכים. ייתכן שהוא חי גם במזרח התיכון.
אלה עופות לילה הנחים במרומי הצמרות במשך היום, אך יתעוררו כשיפריעו להם. הם חיים בזוגות עם צאצאים ויוצאים לצוד בלילה.
האוח הוא טורף על בתחומי מחייתו ויוצא לצוד בלילות ובין הערביים, אם כי נצפו גם בשעות היום לעיתים נדירות. האוח יושב על ענף ומקשיב לרחשים של טרף המצוי על הקרקע או בין העצים, באמצעות אוזניים הענקיות. בשעה שהוא עט על הטרף הוא לא משמיע כמעט צלילים עקב נוצותיו המיוחדות. הטרף נתפס באמצעות הטפריו הגדולים ומומת על ידי המקור. המזון העיקרי הוא יונקים קטנים עד בינוניים כמו קופים, פדטים, ארנבות, גחנים, נמיות, שפנים, עטלפים, סנאים ומכרסמים קטנים והם לא יהססו להתקיף גם קיפודים. בנוסף ליונקים הם טורפים עופות כמו ברווזים, אנפות, חובתיים, פניניות, פרנקולין, ציפורי שיר שונות כמו אורגיים, אסטרילדיים, רמיזיים (Remizidae) ואף דורסי יום ולילה קטנים יותר וכן אפרוחים של עופות שונים כולל אפרוחי יען. בנוסף הוא יאכל זוחלים, דו-חיים, דגים וחסרי חוליות גדולים. הם יכולים לתפוס טרף גדול כמו גורי חזיר יבלות או חובת דנהם.
למרות שהוא בראש שרשרת המזון, עופות דורסים אחרים הפעילים ביום כמו נשרים, עיטים ועיטי כתר חוטפים להם את מזונם. הם גם נטרפים על ידי תנים ועיטים גדולים, אך רק לעיתים נדירות. בנוסף לטורפים, לעיתים הם מופרעים בעת הקינון וכן נפגעים מהרעלת מזון אך הם אינם בסכנה.
ינשוף לבן-פנים צפוני
ינשוף לבן-פנים צפוני (שם מדעי: Ptilopsis leucotis) הוא מין של דורס לילה המצוי באפריקה הטרופית והוא בעל גוף לבן. קרובו היחיד לסוג הוא ינשוף לבן-פנים דרומי, המצוי מעט דרומה ממנו.
מאפיינים.
אורכו של ינשוף זה 24–25 ס"מ ומשקלו 240 גרם. הוא בעל נוצות אפורות עם קווים שחורים שמשתלבים באזור הבטן בנוצות לבנות. הראש אפור עם אזור עיניים לבן והעיניים כתומות עזות ובעלות עפעפיים אפורים, כשהמקור צהוב וקטן. נוצותיו של הינשוף יכולות אולי להסוות אותו, אך כשינשוף יריב מגיע הוא מסוגל לנפח את נוצותיו כדי להשוות להם מראה גדול ומאיים יותר וכן לצמצמם את האישונים בעלי הכתום העז.