דירוג: בטורנירים ומשחקי צוות, דירוג הקבוצה נקבע על ידי:
1. סכום הניצחונות במשחקים: ניצחון במשחק מעניק לקבוצה נקודה אחת.
2. סכום הניצחונות במערכות.
3. הפרש הנקודות בין הקבוצות.
המדינות המתחרות.
משחקים בינלאומיים נשלטים כעת על ידי: ISTAF,הפדרציה הבינלאומית של ספאק טקראו
אייב אטל
אברהם וושינגטון "אייב" אטל (אנגלית: Abraham Washington "Abe" Attell; 22 בפברואר 1883 – 7 בפברואר 1970), היה מתאגרף אמריקאי-יהודי. אלוף העולם באגרוף במשקל נוצה במשך שש שנים רצופות, בין השנים 1906-1912 ובמשך כעשור, משנת 1903, החזיק כמעט ברציפות בכתר האליפות. אטל כונה לעיתים קרובות על ידי עיתונים "העברי הקטן".
חייו ודרכו כמתאגרף.
אטל נולד בסן פרנסיסקו, קליפורניה, בנם זוג הורים יהודי, בשנת 1883. הוא גדל בשכונה שבה היה רוב של מהגרים ממוצא אירי ולעיתים קרובות ניהל קרבות עם נערים בשכונה. לימים סיפר כי כילד היה מעורב לעיתים בכ-10 קרבות ביום. לאחר שאביו נטש את משפחתו בעת שאטל היה בן 13, הוא מכר עיתונים כדי להרוויח כסף. בפינת הרחוב בה עבד שכן אולם שאירח קרבות אגרוף רבים וחשובים. בשנת 1897 זכה אטל לראות את הקרב בין סאלי סמית לבין ג'ורג ' דיקסון על אליפות העולם במשקל נוצה. לאחר אירוע זה אטל ואחיו סיזר ומונטה השתכנעו כי מצפה להם עתיד בעולם האגרוף.
הקרב המקצועי הראשון של אטל היה בגיל 17, ב-19 באוגוסט 1900, במועדון הספורט של סן פרנסיסקו, כאשר הוא ניצח בנוקאאוט את לנט "הילד" בשני סיבובים. אמו אשר התנגדה בתחילה נחרצות לקריירת האגרוף שלו, הפכה מאוחר יותר לאחת מאוהדותיו המושבעות והימרה עליו לנצח.
אלוף העולם במשקל נוצה.
לאחר שזכה בנוקאאוט ב-10 קרבות ברציפות, אטל עבר לדנוור, קולורדו. בגיל 18, הוא נלחם נגד ג'ורג ' דיקסון על אליפות העולם במשקל נוצה וניצח בהחלטת שופטים לאחר 15 סיבובים. בשנת 1904 הוא ניצח את ג'וני רייגן ב-20 סיבובים. שנה אחר כך הוא איבד את כתר האליפות לטוני סאליבן אבל זה חזר וזכה באליפות בפברואר 1906 בניצחון על ג'ימי וולש.
בין השנים 1906–1912 אטל הגן בהצלחה על תואר שמונה-עשר פעמים, תקופת שיא שלא נשבר במשך שבעים שנה. בעיתוני התקופה הוא כונה לעיתים קרובות "האלוף הקטן" או "העברי הקטן".. בשנים 1909–1910, החזיק אחיו מונטה אטל באליפות העולם במשקל תרנגול, בכך הפכו לשני האחים הראשונים בהיסטוריה שהחזיקו באליפויות העולם באגרוף בו זמנית. אף אחיהם סיזר היה למתאגרף מקצועי. בתקופת היותו אלוף העולם במשקל נוצה אטל היה לכאורה בקשרים עם העבריין היהודי ארנולד רוטשטיין והם הפכו לחברים טובים במהלך תקופה זו.
בשנת 1912 איבד אטל את תואר אלוף העולם במשקל נוצה כאשר הפסיד לג'וני קילביין  בהחלטת שופטים לאחר 20 סיבובים. לאחר הקרב טען קילביין כי מאמניו של אטל מרחו כלורופורם על כפפותיו כדי לעוור את יריבו. עדים אחרים טענו לשיטות בלתי חוקיות אחרות בהן נעשה שימוש במהלך הקרב. אטל פרש מאגרוף ב-1917. לאחר פרישתו, אטל אימן מתאגרף אחד, מרטי גולדמן.
לאחר שפרש מאגרוף מקצועי  אטל היה בעל חנות נעליים מצליחה בעיר ניו-יורק, לאחר שרבים מלקוחות החנות היו אוהדיו כמתאגרף ובקרו בחנות כדי לראותו. הוא פרש מעסקי הנעליים ביוני 1916 והחל קריירה כבדרן.
"שערוריית הבלק סוקס".
בשנת 1919 נקשר שמו של אטל לשערוריית הטיית תוצאת משחק בייסבול של קבוצת שיקגו וייט סוקס. נטען בעיתוני התקופה כי פעל בפרשה זו בשליחות העבריין ארנולד רוטשטיין ובשמו שילם $10,000 למספר שחקנים כדי שיפסידו משחק באליפות העולם נגד סינסינטי. כאשר התפרסמה השערורייה בשנת 1920, אטל עבר להתגורר בקנדה למשך שנה, כדי להימנע מזימון לחקירה. רוטשטיין מעולם לא הורשע בהטיית המשחק. ב-1920 אטל הואשם בכך שהיה שליחו של רוטשטיין לצורך קניית המשחק. שערוריית הבלק סוקס הייתה בכותרות עיתוני התקופה ושמו של אטל הוזכר פעמים חוזרות כמי שמעורב בה, אף על פי שהוא הכחיש כל מעורבות בפרשה. דבריו שכנעו חבר מושבעים כי ככל הנראה אדם אחר, בשם זהה, היה העבריין והאישומים נגד אטל בוטלו.
מותו ומורשתו.
אטל נפטר בכפר ניו פאלץ, מצפון לניו יורק, ב-7 בפברואר 1970.
עוד בחייו, בשנת 1955, הוכנס להיכל התהילה של האגרוף בארצות הברית. בשנת 1982 הוכנס להיכל התהילה הלאומי של ספורטאים יהודים ובשנת 1983 להיכל התהילה הבינלאומי של ספורטאים יהודים.
משפט ויויאני
משפט ויויאני הוא משפט בגאומטריה, על שם המתמטיקאי, הפיזיקאי, והאסטרונום האיטלקי וינצ'נסיו ויויאני (1622–1703) הטוען שסכום שלושת האנכים לצלעות מכל נקודה במשולש שווה-צלעות זהה ושווה לגובה המשולש. למשפט יש הרחבות גם לצורות גאומטריות אחרות והוא הבסיס לשימוש בדיאגרמה טרנארית.
הוכחת המשפט.
הוכחת משפט מסתמכת על הטענה המוקדמת ששטח משולש כלשהו שווה לחצי מכפלת אורך בסיס המשולש בגובהו (כלומר לחצי מכפלת אורך צלע בגובה הנמדד מאותה צלע).
יהי ABC משולש שווה-צלעות שגובהו h ושאורך כל אחת מצלעותיו היא a. תהי P נקודה כלשהי במשולש, ויהיו u,s,t אורכי האנכים מ-P לצלעות. ציירו קווים ישרים מ-P לקודקודי המשולש A,B,C כך שייווצרו שלושה משולשים PAB, PBC, ו-PCA. ראו איור 1.
שטחי שלושת המשולשים הללו הם formula_1 ,formula_2, formula_3. שלושת המשולשים הללו ממלאים בדיוק את המשולש ABC ששטחו formula_4. לכן ניתן לרשום:
formula_1 + formula_2 + formula_3 = formula_4
ומכאן נובע ש h=t+s+u. מש"ל.
גרסה פופולרית של המשפט.
כדרך להציג את המשפט לילדים יש המנסחים אותו בצורה הבאה:
גולשת נותרה על אי בודד בצורת משולש שווה-צלעות. הגולשת רוצה לגלוש בכל יום בחוף אחר. לכן, היא מעוניינת להקים את הצריף שלה בנקודה באי שתקצר את זמן ההליכה הממוצע ככל האפשר.
התשובה המפתיעה היא שמיקום הצריף לא משנה.
המשפט בכיוון ההפוך.
המשפט בניסוח הפוך גם כן מתקיים: אם סכום שלושת האנכים לצלעות מכל נקודה במשולש זהה אזי המשולש הוא שווה-צלעות.
שימושים.
משפט ויויאני הוא הבסיס לשימוש בדיאגרמה טרנארית. הדיאגרמה הטרנארית באיור 2 לדוגמה מציגה את התחום הדליק של תערובת של שלושה גזים: חמצן, מתאן וחנקן. כל נקודה במשולש שווה השוקיים של הדיאגרמה מייצג תרכובת שונה של שלושת הגזים, כשהתרכובת מוגדרת על ידי ציון חלקו של כל גז בתרכובת הכללית. החלק של כל גז מיוצג על ידי האנך מהנקודה לצלע המתאימה לגז. גובה המשולש מוגדר כ-100% ולכן, לפי משפט ויויאני, סכום חלקי הגזים יהיה תמיד 100% בכל נקודה במשולש.
למשל בנקודה O אורך האנך לצלע של החמצן (הצלע NM) הוא 100%, ואורך שני האנכים האחרים הוא 0% ולכן הנקודה O מייצגת תרכובת של חמצן טהור. כך גם הנקודה M מייצגת תערובת של מתאן טהור והנקודה N תערובת של חנקן טהור. לעומת זאת בכל הנקודות שעל צלע החמצן אורך האנך לצלע החמצן הוא 0% ולכן צלע החמצן מייצגת תרכובות המכילות מתאן וחנקן בלבד. כל קו ישר המקביל לקו החמצן ונמצא מעליו בתוך המשולש מייצג אוסף תרכובות שבהן אחוז החמצן שווה, וההבדל ביניהן הוא רק בחלק היחסי של מתאן וחנקן. איור 2 מראה רשת קווים בתוך המשולש כך שכל קו מקביל לאחת הצלעות, ולכן, מייצג תרכובות שבהן הגז של הצלע המקבילה נשאר קבוע. הנקודה באמצע המשולש רחוקה משלוש הצלעות מרחק אנכי שווה ולכן היא מייצגת תרכובת בה חלקי שלושת הגזים שקולים. האזור הכתום באיור 2 מכיל נקודות המתאימות לתרכובות דליקות של חמצן, מתאן וחנקן.
באופן כללי דיאגרמה טרנארית שימושית להצגת מצבים המיוצגים על ידי שלושה משתנים שסכומם קבוע, כמו דיאגרמת דליקות של איור 2, וגם הצגת חלוקה של גנוטיפים באוכלוסייה (דיאגרמת דה-פינטי), או במשחק סכום אפס בתורת המשחקים (משחק בו סכום הרווחים וההפסדים קבוע ומתחלק בין השחקנים).
הכללות של משפט ויויאני.
מקבילית.
סכום ארבעת האנכים לצלעות מכל נקודה במקבילית בלתי תלוי במקום הנקודה. גם הטענה ההפוכה נכונה - כלומר אם סכום האנכים במרובע בלתי תלוי במקום הנקודה אזי המרובע הוא מקבילית.
טענה זו ניתנת להכללה לכל מצולע בעל 2n צלעות שבו כל זוג צלעות נגדיות הן מקבילות. זאת כיוון שבכל נקודה סכום האנכים לצלעות הנגדיות הוא קבוע ולכן כך גם סכום המרחקים הללו. הטענה ההפוכה אבל לא מתקיימת, כיוון שלמשל במשושה שווה-צלעות סכום האנכים לא תלוי במקום הנקודה גם את זוגות צלעות נגדיות אינן מקבילות.
מצולע משוכלל.
במצולע משוכלל (שבו כל הצלעות והזוויות שוות) סכום האנכים בלתי תלוי במקום הנקודה. באופן ספציפי, אם למצולע יש n צלעות אזי סכום האנכים שווה ל n פעמים האפותם של המצולע (כלומר לאורך הגבהים או התיכונים ממרכז המצולע). הטענה ההפוכה לא מתקיימת.
מצולע שווה זוויות.
במצולע שווה זוויות סכום האנכים בלתי תלוי במקום הנקודה.
מצולע קמור.
במצולע קמור סכום האנכים בלתי תלוי במקום הנקודה אם ורק אם קימות שלוש נקודות שאינן ממוקמות על אותו ישר והן בעלות סכום אנכים שווה.
פאון משוכלל.
בפאון משוכלל סכום האנכים בלתי תלוי במקום הנקודה. הטענה ההפוכה אבל לא מתקיימת, אף לא בארבעון.
הוקן נסר
הוֹקַן נֶסֶר (בשוודית: Håkan Nesser; נולד-21 בפברואר 1950) הוא סופר מתח שוודי שספריו תורגמו ליותר מ-25 שפות. הוא זכה שלוש פעמים בפרס האקדמיה השוודית לספרי מתח ובפרס "Glass Key" לספר המתח הטוב ביותר בסקנדינביה. נודע בעיקר בזכות סדרת ספרי המתח של המפקח וַאן וֶטֶרֶן.
ביוגרפיה.