בתחילת המאה ה-20 הייתה אינדיו הרבה יותר מעיירת רכבות ההולכת ודוהה. בתי ספר נבנו, בית החולים לה קסיטה (La Casita hospital) סיפק שירותים רפואיים, והמשפחות השתרשו במקום. בהגיע 1920 כבר התגוררו במקום בין 1,000 ל-2,000 תושבי קבע, כאשר מספרם גדל מ-2,500 ועד 5,000 במהלך חודשי החורף. בהמשך המאה ה-20 העיר התפרסמה כעיירת בריאות לקשישים ולאלו הסובלים ממחלות בדרכי הנשימה.
באינדיו הוקמה תחנת המחקר של מחלקת החקלאות של ארצות הברית בתחום התמרים, מקום שבו התבצע המחקר הראשון במעלה על הפרי שעתיד להיות חלק מרכזי בתרבות של אינדיו. התחנה הוקמה ב-1907 וסייעה לחוואים המקומיים להבין טוב יותר מוצר חקלאי ייחודי זה ולהפיכת עמק קואצ'לה כמוביל ביבול התמרים בארצות הברית. עובדה זו יצרה קשרים עם המזרח התיכון שהובילו להענקת גוון מזרח תיכוני ליריד המחוזי.
קואצ'לה ותרמל (Thermal) הפכו במהרה לערים גדולות מאינדיו, אבל אינדיו נותרה "הציר המרכזי של העמק" כפי שכונתה. לאחר שתרמל עלתה באש וההידרדרות של קואצ'לה, אינדיו צמחה שוב. בהגיע 1930 הייתה אינדיו אזור משגשג והוכרזה רשמית כעיר. ב-6 בספטמבר 1930 קיבל פרד קולר (Fred Kohler), בעל חנות, את רישוי העסקים העירוני הראשון באינדיו.
במלחמת העולם השנייה הסתייעה הכלכלה של אינדיו בביקורי חיילים ממחנה אימוני המדבר של ג'ורג' פטון בצ'יריאקו סאמט (Chiriaco Summit) השוכנת כ-50 קילומטרים ממזרח לאינדיו. עם זאת, אינדיו חוותה הידרדרות נוספת כשהאוכלוסייה של העמק החלה לעקור מערבה לערים חדשות כמו פאלם דזרט. במאה ה-21 התהפכה המגמה והחלק המזרחי של העמק שב להיות המרכז של עמק קואצ'לה.
העיר סבלה משיעור אבטלה גבוה למדי (במקרים מסוימים מעל 20 אחוז) בשלהי המאה ה-20 ובמיתון שהחל ב-2008. שיעור האבטלה ב-2006 היה מתחת ל-5% לאחר שהכלכלה המקומית התאוששה לאחר השגשוג במכירת בתים, כאשר תושבים אמידים יותר עברו לעיר. קצב גידול האוכלוסייה המהיר הגביר את הצורך העכשווי של העיר במקורות תעסוקה.
גאוגרפיה.
אינדיו שוכנת ב-. על פי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית שטח העיר הוא 75.6 קילומטרים רבועים, מהם 99.97% אדמה ו-0.03% מהם מים.
כ-5 קילומטרים צפונית ומזרחית לאינדיו עובר העתק סן אנדראס, גבול ראשי בין שני לוחות טקטוניים: הלוח הצפון-אמריקאי והלוח הפסיפי.
באינדיו שוכנים משרדי המנהל של מזרח מחוז ריברסייד. מ-1955 ועד ל-1992 התגוררו בפאלם ספרינגס יותר תושבים מאשר באינדיו. ב-1992 דיווחה לשכת מפקד האוכלוסין שמספר התושבים באינדיו גדול מאשר בפאלם ספרינגס ועובדה זו נשארה כך מאז. הגובה הרשמי של אינדיו הוא מתחת לפני הים. בניין העירייה שוכן בגובה 4 מטרים מתחת לפני הים, כאשר המחצית המזרחית של עמק קואצ'לה צונחת עד 50 מטרים מתחת לפני הים (חוף ימת סלטון נמצא במרחק 24 קילומטרים דרומית לאינדיו).
אקלים.
האקלים של עמק קואצ'לה מושפע מהגאוגרפיה סביבו. רכסי הרים גבוהים משלושה צדדים גורמים למזג-אוויר ייחודי חם כל השנה, כשהחורפים הם בין החמימים ביותר מערבית להרי הרוקי. האקלים של אינדיו הוא של קיץ חם/חורף חמים קוד BWh בשיטת קפן. הטמפרטורה השנתית הממוצעת הגבוהה היא 31.9°C, הטמפרטורה השנתית הממוצעת הנמוכה היא 16.7°C, אבל טמפרטורות בקיץ מעל 42°C נפוצות ולעיתים עולות על 49°C, בעוד שהטמפרטורות הנמוכות בלילה נשארות מעל 28°C לעיתים קרובות. החורפים חמימים כשהטמפרטורות הגבוהות ביום הן לעיתים קרובות בין 20°C ל-30°C. ממוצע המשקעים בשנה הן מתחת ל-100 מילימטרים בשנה, כשלפחות יש 348 ימים בשנה של שמש. הטמפרטורה החמה ביותר שנרשמה בעיר הייתה 52°C ב-6 ביולי 1905. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 24.3°C.
דמוגרפיה.
על פי מפקד האוכלוסין של 2010 התגוררו בעיר 76,036 תושבים, צפיפות אוכלוסייה של 1,005.8 תושבים לקילומטר רבוע. ההרכב הגזעי של האוכלוסייה היה 46,735 (61.5%) לבנים (מתוכם 63% היספאנים), 22,394 (29.5%) שזהותם הגזעית אינה ידועה, 1,805 (2.4%) אפרו-אמריקאים ו-741 (1.0%) אמריקאים ילידים.
חלוקת הגילאים הייתה 22,879 תושבים (30.1%) מתחת לגיל 18, 7,247 תושבים (9.5%) בין 18 ל-24, 20,705 תושבים (27.2%) בין 25 ל-44, 15,793 תושבים (20.8%) בין 45 ל-64, ו-9,412 תושבים (12.4%) בגיל 65 ומעלה. הגיל החציוני היה 32.2 שנים. על כל 100 נקבות היו 97.3 זכרים. מגיל 18 ומעלה היחס הוא 100 נשים ל-94.5 גברים.
בין השנים 2009 ל-2013 הייתה ההכנסה השנתית החציונית של משק בית באינדיו 50,068 דולרים, כש-21.9% מהאוכלוסייה חיו מתחת לקו העוני הפדרלי.
מובלעת היספאנית.
נכון ל-2015 68% מהאוכלוסייה היא ממוצא היספאני, אם כי יש גם הערכות שהאחוז גבוה יותר ומגיע ל-75%. במפקד של 1930 דיווחו כ-60% מהתושבים שהם ממוצא ספרדי או מקסיקני, שיעור זה ירד ל-30% בשנות ה-70 של המאה ה-20 ומאז החל לעלות שוב ובמפקד של 1990 דיווחו 58% מהתושבים על מוצא היספאני.
הנוכחות של אמריקאים ממוצא מקסיקני באינדיו החלה לפני למעלה ממאה שנים מאז שעובדי מסילת הברזל (Traqueros בספרדית) שהועסקו על ידי חברת הרכבות סאותרן פסיפיק התיישבו באינדיו ב-1910. הצורך בעובדים בחקלאות, בבנייה, באתרי הגולף ובעבודות הבית באזור פאלם ספרינגס היה גורם ראשי במשיכת המהגרים ממקסיקו לאינדיו.
האזור העיקרי בו התיישבה האוכלוסייה ההיספאנית באינדיו באמצע המאה ה-20 היה העיר העתיקה. מאז שנות ה-80 של המאה ה-20 הפכה האוכלוסייה ההיספאנית לרוב באזור הצפוני, המזרחי ואחר כך הדרומי ובחלקים הישנים של האזור המערבי. הפרדה לאזורי מגורים לאוכלוסיות שונות הייתה נפוצה פעם באינדיו, אבל היספאנים חיים כיום בכל חלקי העיר.
הגידול באוכלוסייה.
בין השנים 1984 ל-2008 הוכפלה האוכלוסייה באינדיו כמה פעמים. אינדיו צריכה להתמודד עם גידול חסר תקדים בהיותה אזור מועדף לאלפי דיירים חדשים מדי שנה. על פי ההערכה נוספות לעיר 25 יחידות דיור מדי יום.
מנהיגי העיר ותושבים מקומיים מרחיבים את השירותים הציבוריים בעיר, כולל פעילויות נופש, מרכזי מסחר ומתחמי תעשייה.
במפקד של 2010 נמנו בעיר כ-76,000 תושבים, וב-2014 הוערכה האוכלוסייה ב-85,633 תושבים, אבל מספרים אלו אינם לוקחים בחשבון את התושבים העונתיים המגיעים לעיר בחורף בשל אקלימה הנוח. ההערכה היא שבאינדיו שוהים קרוב ל-100,000 תושבים סביב תחילת השנה האזרחית.
כלכלה.
שני ענפים תורמים בעיקר לכלכלה המקומית, חקלאות הפעילה כל השנה ותיירות הפעילה בעיקר בין אוקטובר למאי. מעסיקים עיקריים כוללים את מנהלת מחוז ריברסייד, בתי הספר, בית החולים, עיריית אינדיו וחברות תעשייה קלה, מלט ומסחר.
חקלאות.
אינדיו הייתה אחד מאזורי החקלאות החשובים ביותר בדרום קליפורניה, ופעם הייתה אחראית למרבית יבול התמרים בארצות הברית. עם זאת, עם הגידול שחל בעיר חלק גדול ממטעי התמרים פינה מקום לבנייני מגורים ולאתרי נופש. מטעי התמרים מוגבלים כיום לדרום ודרום-מזרח אינדיו. אפילו הדקלים באתר היריד ופסטיבל התמרים השנתי (Riverside County Fair and national Date Festival) נכרתו.
תיירים עדיין יכולים לבקר בגני התמרים שילדס (Shields Date Gardens), מגדל תמרים שמחזיק באינדיו חנות גדולה וגן תנכ"י לאורך הכביש המדינתי 111. כמו כן יש מטעי הדרים ושדות ירקות סביב גבולות העיר, אבל הפיתוח המהיר של חלקות מגורים חדשות ומסלולי הגולף ב"איסט ואלי" ("East Valley") בשנות ה-90 של המאה ה-20 ובעשור הראשון של המאה ה-21 באו על חשבון שטחי החקלאות.
הימורים.
שני בתי הימורים השייכים ומופעלים על ידי אמריקאים ילידים בשמורות בסמוך לאינדיו הם "Fantasy Springs Resort Casino", בית מלון וקזינו השייכים לקבוצת קבזון של האינדיאנים של המיסיון (Cabazon Band of Mission Indians), שבט המוכר על ידי הממשל הפדרלי, ו-"Spotlight 29 Casino", קזינו השייך לקבוצת 29 עצי הדקל של האינדיאנים של המיסיון (Twenty-Nine Palms Band of Mission Indians) אף הוא שבט המוכר על ידי הממשל הפדרלי.
תרבות ואמנות.
אירועים שנתיים.
בשל המספר הרב של הפסטיבלים והאירועים המיוחדים הנערכים מדי שנה באינדיו החליטה לשכת המסחר שהכינוי הרשמי של אינדיו יהיה "עיר הפסטיבלים" ("The City of Festivals"). אתר הירידים של המחוז/פסטיבל התמרים (Date Festival/County Fairgrounds) הוא מתקן המארח אירועים שונים במהלך השנה כדוגמת מופעי מוזיקה, תחרויות monster truck (טנדרים בעלי גלגלי ענק), תחרויות רודיאו או אירועים מיוחדים.
שני פסטיבלים שנתיים עיקריים הם פסטיבל התמר הלאומי (Riverside County Fair and National Date Festival) ופסטיבל הטמלה הבינלאומי של אינדיו (Indio International Tamale Festival). פסטיבל התמר נערך בכל פברואר באתר היריד השוכן בלב אינדיו על כביש מדינתי 111. מאז 1947 חוגג פסטיבל זה את יבול התמרים של עמק קואצ'לה. פסטיבל טמלה נערך בכל דצמבר ברחובות של העיר העתיקה של אינדיו ואוחז בשיא גינס כפסטיבל הטמלה הגדול ביותר בעולם (120,000 מבקרים בין 2 ל-3 בדצמבר 2000) ואחז פעם בשיא העולמי לטמלה הגדולה ביותר בקוטר 30 סנטימטרים ואורך 12 מטרים, אבל שיא זה נשבר מאז.