להקים תזמורת חדשה בפריז. אלא שמינש הלך לעולמו ב-1968. הרברט פון קאראיין, לא פחות, נשכר אז למלא את החלל כיועץ מוזיקלי (1969 - 1971). כריסטוף פון דוהנאני היה יועץ אמנותי בתקופת ביניים נוספת, 1998 - 2000.
בשנת 1998 קנה משקיע פרטי את אולם פלייל, משכן התזמורת ואולם הקונצרטים הגדול היחיד בפריז, לקראת סגירתו והתזמורת נאלצה להתפנות. היא החלה את תקופת ישיבתה הנוכחית בתיאטרון מוגאדור בשנת 2002. ואולם, עכשיו נקבע מועד לחזרתה של תזמורת פריז אל אולם פלייל, שעבר שינויים ויש לקוות, גם שיפורים, בספטמבר 2006.
ארתור טדר
ארתור ויליאם טדר, ברון טדר הראשון (באנגלית: Arthur Tedder, 1st Baron Tedder; 11 ביולי 1890 - 3 ביוני 1967), מרשל של חיל האוויר המלכותי. מפקד הזירה האווירית בים התיכון, סגן המפקד העליון במבצע אוברלורד ומפקד חיל האוויר המלכותי בשנים 1946 - 1949.
חייו.
ארתור טדר נולד בסקוטלנד בשנת 1890. החל את שירותו הצבאי בשנת 1913 כאיש חיל הרגלים ובהמשך, במהלך מלחמת העולם הראשונה, החל משנת 1916 עבר לשרת ב"חיל התעופה המלכותי" (Royal Flying Corps - שמו הקודם של חיל האוויר המלכותי) בצרפת ובמצרים. לאחר שמילא תפקידי סיור והפצצה נתמנה לתפקיד מפקד טייסת. לאחר סיום המלחמה מילא משרות בכירות בחיל האוויר המלכותי ובמיניסטריון התעופה הבריטי.
לפני מלחמת העולם השנייה נתמנה טדר למפקד כוחות האוויר במזרח הרחוק.
טדר נשלח לשירות במזרח התיכון בשנת 1940. בשנת 1941 החליף את מרשל האוויר ארתור לונגמור - בתפקיד המפקד העליון של כוחות האוויר הבריטיים במזרח התיכון, ושימש בתפקיד עד שנת 1943. בתפקיד זה פיקד טדר על מבצעי בעלות הברית בים התיכון ובצפון אפריקה, ובמתן סיוע אווירי לפינוי הכוחות הבריטיים מכרתים, כשהאי נכבש בשנת 1941 על ידי כוחות מוצנחים של הוורמאכט. טדר מילא תפקיד מכריע בהסרת המצור על טוברוק ב"מבצע צלבן" (Operation Crusader). לאחר שורה של ניצחונות וכשלונות בקרבות נגד קורפוס אפריקה של גנרל ארווין רומל, הגיע שיאו של הסיוע האווירי שנתן חיל האוויר בפיקודו של טדר לכוחות הלוחמים ברומל, עם הניצחון ב-3 בנובמבר 1942 בקרב אל עלמיין השני. לטדר היה גם תפקיד נכבד בסילוק הצבא הגרמני מתוניסיה במסגרת המערכה בתוניסיה ב-1943.
בשנת 1943 היה טדר, שהועלה לדרגת מרשל של חיל האוויר, מעורב בתכנון מבצע האסקי, פלישת בעלות הברית לסיציליה ולאחר מכן נתמנה לסגן ראש כוחות הפלישה של בעלות הברית, שהתכוננו לנחות באירופה הכבושה, בפיקודו של הגנרל דווייט אייזנהאואר, ועסק בתכנון האווירי של הפלישה לנורמנדי, שנתבצעה ב-6 ביוני 1944.
לקראת תום המלחמה נשלח טדר לברית המועצות לפגישה עם יוסיף סטלין לבקש את סיוע הסובייטים לפעול באמצעות מהלכי תקיפה בחזית המזרחית, להקלת העומס על בעלות הברית המערביות שהיו בלחץ בעת הקרב על הבליטה שנערך בדצמבר 1944 וינואר 1945.
אחר כניעת גרמניה הנאצית בטקס הכניעה הרשמי בריימס ב-7 במאי 1945, עמדו הסובייטים על כך שיערך טקס כניעה נוסף בנוכחותם. הטקס הנוסף נערך ב-8 במאי 1945 בברלין. בטקס זה ייצג טדר את הגנרל אייזנהאואר, וחתם כנציגו על מסמכי הכניעה.
לאחר תום המלחמה עמד טדר, אשר במהלך המלחמה הוענק לו תואר אצולה, בשנים 1946–1949 בראש מטה חיל האוויר ובראש המשלחת האווירית הבריטית בוושינגטון הבירה. בשנת 1950 פרש משירותו הצבאי ונתמנה לעמוד בראש אוניברסיטת קיימברידג'. בשנת 1966 כתב את ספר זכרונותיו. ארתור טדר נפטר בשנת 1967.
תחנת הרכבת ירושלים – מלחה
תחנת הרכבת ירושלים – מלחה הייתה תחנת רכבת בדרום העיר ירושלים בשכונת מלחה. התחנה נפתחה ב-9 באפריל 2005 ושימשה כתחנת קצה על אף שתוואי המסילה שעליה היא נמצאת ממשיך עד לתחנת הרכבת הישנה של ירושלים (אך המסילה אינה במצב תפעולי). התחנה מוקמה בקילומטר ה-76.269 מתחנת תל אביב דרום, או בקילומטר ה-175.029 מתחנת חיפה מזרח. התחנה נסגרה זמנית במרץ 2020 עקב מגפת הקורונה ומאז לא נפתחה מחדש, ועתידה אינו ברור.
היסטוריה.
קו הרכבת לירושלים החל לפעול בשלהי התקופה העות'מאנית, בשנת 1892. מסילת הרכבת עברה בסמוך לאל-מאלחה, באותה עת כפר ערבי מדרום-מערב לירושלים. הקו המשיך לפעול עד ה-14 באוגוסט 1998.
בשנת 2000 הוחלט על חידוש ושיפוץ הקו, אך עיריית ירושלים (אז בראשות אהוד אולמרט) התנגדה לפתיחתה מחדש של תחנת הרכבת הישנה על רקע כוונה להפוך את התחנה הישנה למתחם נדל"ן, ורצון למנוע מעבר של רכבות בשכונות המושבה הגרמנית ובקעה. כתחליף הוחלט על בניית תחנה באזור מלחה, מחוץ למרכז העיר.
פיצול הקו.
כשהושלם הקו עד ירושלים ב-9 באפריל 2005, שירות הרכבות בקו תל אביב - ירושלים הופעל על ידי רכבות IC3 בלבד, מפני שרכבות מסוג זה היו בעלות מרחק הקטן ביותר בין החוגונים. בעקבות סדקים רבים שנגלו בחוגוני הרכבות כתוצאה מהעיקולים והשיפועים במסילה ומחיר תפעול גבוה לצורך תיקון החוגונים, הוחלט להשתמש בקו לבית שמש בשני מערכי IC3 בלבד. בשנת 2006 פוצל הקו לשניים: תל אביב - בית שמש ובית שמש - ירושלים לתקופת ניסיון. לאחר הפיצול היה ניתן להפעיל רכבת נוסעים דו-קומתית בין בית שמש לתל אביב ומבית שמש עד ירושלים על ידי מערכי IC3. בגלל זמן ההמתנה הממושך בבית שמש - 45 דקות לכיוון תל אביב ו-15 דקות לכיוון ירושלים - ירד באופן ניכר מספר נוסעי הרכבת אל ירושלים וממנה.
בשנת 2007 הוחלט להעביר את מפגש הרכבות של הקו תל אביב - בית שמש לתחנת הרכבת נחל שורק, במקום המפגש בתחנת הרכבת נען. כתוצאה מכך התארך זמן הנסיעה בשלוש דקות לכל כיוון בקו בית שמש-תל אביב, אך זמן ההמתנה להחלפת הרכבת בתחנת בית שמש אל ירושלים וממנה צומצם לחמש דקות.
בין השנים 2008 ל-2017 פעל שירות ישיר בין ירושלים לתל אביב, ללא צורך בהחלפת רכבות בתחנת בית-שמש. עם פתיחת קו הרכבת המהיר לירושלים העובר במסילת ירושלים - גנות בספטמבר 2018 ירדה תדירות הרכבות לתחנת מלחה לאחת לשעתיים לכל כיוון.
במרץ 2020, עקב התפרצות מגפת הקורונה בישראל, נסגרו זמנית כל תחנות הרכבת במדינה, וזו בכללן. מאז נפתחו בהדרגה כל התחנות, מלבד תחנות מלחה וגן החיות התנ"כי. מאז פתיחת הקו המהיר בין תל אביב וירושלים ירד באופן ניכר מספר הנוסעים בתחנה (ירידה של עשרות אחוזים בשנה), ומשרד האוצר הביע רצון לסגור את הקו על מנת לחסוך בהוצאות. עד כה לא פורסמה עמדה סופית בנוגע לפתיחה מחדש או לסגירה מלאה של שתי התחנות, והן עדיין מופיעות בתרשימי הקווים של רכבת ישראל וכיעדים אפשריים באתר האינטרנט שלה.
פיתוח עתידי.
קיים תכנון להקים בסמוך לתחנת הרכבת חניון (דפו) לקרונות הקו הכחול והקו הירוק של הרכבת הקלה בירושלים, החניון יכלול שני מפלסים עם כ-102 מקומות חנייה לקרונות, מתקן שטיפה לקרונות, מוסך תחזוקה, בתי מלאכה, בניין משרדים ומאגר מים.
מסילת רכבת קלה לבית שמש.
קיים תכנון ראשוני להפעיל על תוואי קו הרכבת הקיים קו רכבת קלה לבית שמש וביתר עילית. תוואי הרכבת הקלה לא יסתיים בתחנת הרכבת בית שמש אלא ימשיך לתוך העיר. לרכבת קלה לא יהיו אותן בעיות ושחיקה של הקרונות כפי שקורה לקרונות הרכבת הכבדה אשר נוסעים בתוואי.
מסוף מטענים.
תוכנית נוספת היא הקמת מסוף מטענים לצד תחנת הנוסעים, שדרוג המסילה המובילה לבית שמש בתוואי חדש (שאמור לכלול גם תחנה בצור הדסה) ושאף תתפצל בבית שמש לכיוון קריית גת, מה שיאפשר הובלת רכבות מטען (ונוסעים) גם מבאר שבע וקריית גת אל ירושלים.
חיבור אל מסילת ירושלים - גנות.
נשקלת הארכת המסילה התת-קרקעית ממרכז העיר כך שתתחבר לתחנת הרכבת מלחה, תוך בניית תחנה נוספת, תת-קרקעית, בקרבת תחנת החאן (ירושלים ההיסטורית). פרויקט זה יאפשר לרכבת ישראל לתת שירות טוב יותר בתוך העיר וגם יאפשר גמישות תפעולית ושטחי דיור נוחים לרכבות בתחנת הרכבת מלחה. הפרויקט אינו מתוקצב כרגע ועלויותיו גדולות מאוד; בנוסף קיימים תחליפים באמצעות רשת הרכבת הקלה בעיר.
מלבד זאת הרשות לפיתוח ירושלים הזמינה תוכנית פיתוח למתחם מלחה הכולל תוספת של עשרות אלפי מ"ר בנייה למשרדים, מלון ושטחי מסחר מעל מסילות התחנה שעדיין נמצא בהליכי אישור.
מבנה התחנה.
מסוף הנוסעים בתחנה בנוי בשלושה מפלסים. הכניסה לתחנה נמצאת במפלס ביניים. מדרגות, דרגנועים ומעלית מובילים מהכניסה אל המפלס העליון שבו ממוקמות קופות ומכונות אוטומטיות לרכישת כרטיסי נסיעה. מן המפלס העליון יש לרדת אל מפלס הרציפים באמצעות מדרגות, מעלית או דרגנועים.
התחנה כוללת שני איי רציפים המוקפים בארבע מסילות.
שירות הרכבת בעבר ובהווה.
2005-2006, 2014-2017.
בעבר שימשה תחנה זו כתחנת הקצה של קו י"ם - בית שמש - ת"א - הרצלייה. בזמן שהקו היה מאוחד, הקו כבר היה מוגדר כשימושי משום שלא היה צורך להחליף בתחנת בית שמש. אולם החיסרון היחידי היה התחזוקה והחולשה של החוגונים, דבר שגרם לפיצולו הראשון והשני של הקו בשנים 2006–2014 ו-2017 ומאז. לולא הפיצול לא היה קיים השימוש בתחנה היה נשאר גבוה או בינוני, אך החוגונים היו מגיעים לשפל מדבר זה.
2006-2014, 2017-והלאה.
כיום הקו פוצל לשני קווים שונים. החלק המזרחי של הקו (מתחנת מלחה ועד בית שמש) נשאר בידי הקו הישן. החלק המערבי של הקו (מבית שמש) חובר לקו החדש שהוארך לנתניה, ופעיל כיום בתור קו בית שמש - ת"א - נתניה. זמני ההחלפות ברכבות השפיעו לרעה על השימוש בתחנה, דבר שגרם לירידה ניכרת בשימוש של החלק המזרחי הישן של הקו. נכון ל-2021 החלק המזרחי של הקו עדיין מושבת עד להודעה חדשה, וייתכן שלא יופעל בזמן הקרוב, בעקבות השימוש הגבוה בתחנת נבון והוצאת כלל מערכי ה-IC3 משימוש.
קווי אוטובוס אל התחנה.
אל הכניסה לתחנה מגיעים שני קווים פנימיים.