הביטוי המתמטי המדויק להרכב סטטיסטי תלוי בסוג המכניקה הנבדקת – קוונטית או קלאסית – מאחר שהרעיון של "מיקרו־מצב" שונה במידה ניכרת בשני מקרים אלה. במכניקת הקוואנטים, לכסון מספק קבוצה בדידה של מיקרומצבים עם אנרגיות ספציפיות. ואילו במקרה המכני הקלאסי יש לבצע אינטגרל על מרחב המצבים הקנוני ("מרחב הפאזה", "phase space"), ואת גודל המיקרומצבים (עידון החלוקה) במרחב המצבים ניתן לבחור באופן שרירותי במקצת.
לשם בניית הצבר המיקרוקנוני, בכל אחת משתי המכניקות, יש להגדיר תחילה את טווח האנרגיה. בביטוי מטה הפונקציה formula_11 (פונקציה של "H", בעלת קיצון ב־"E", עם רוחב "ω") תשמש לייצוג טווח האנרגיה בו יכללו המצבים. דוגמה לפונקציה מעין זו תהיה:
או פונקציה חלקה יותר:
במכניקה קוונטית.
במכניקת הקוונטים צברים מיוצגים על ידי מטריצת צפיפות, מסומנת על ידי formula_14.
צבר מיקרוקנוני יכול להיכתב בסימון דיראק, בעזרת המצבים העצמיים של האנגיה והאנרגיות העצמיות במערכת. בהינתן בסיס שלם של מצבי־אנרגיה־עצמיים
formula_15
, הסדור לפי מפתח i, הצבר המיקרוקנוני ייוצג על ידי:
כאשר "H""i" הן האנרגיות העצמיות הנקבעות על ידי formula_17 (כאן "Ĥ" היא אופרטור האנרגיה הכוללת במערכת, כלומר אופרטור ההמילטוניאן). הערך של formula_18 נקבע על פי הדרישה כי formula_14 היא מטריצת צפיפות מנורמלת, כך ש־
פונקציית נפח המצבים (המשמשת לחישוב האנטרופיה) ניתנת על ידי
הצבר המיקרוקנוני מוגדר על ידי לקיחת הגבול של מטריצת הצפיפות כשרוחב טווח האנרגיה הולך לאפס, אולם מצב בעייתי מתרחש כאשר רוחב טווח האנרגיה הופך צר יותר nהמרווח בין רמות האנרגיה. עבור רוחב אנרגיה צר מאוד, הצבר איננו קיים כלל עבור רוב הערכים של "E", שכן אין מצבים שמוכלים בטווח. כאשר הצבר כן קיים, הוא לרוב מכיל מצב אחד (או שניים), מאחר שבמערכת מורכבת רמות האנרגיה שוות אחת לשנייה רק באופן מקרי (ראו תורת המטריצות אקראיות, , לדיון נוסף בנושא זה). יותר מכך, העלייה של פונקציית נפח המצבים היא בדידה ולא רציפה ולכן ערכי הנגזרת שלה הם רק אפס או "אינסוף", מה שמקשה על הגדרת צפיפות המצבים. ניתן לפתור בעיה זו על ידי הימנעות מלקחת את רוחב טווח האנרגיה לאפס באופן מוחלט והחלקה של פונקציית נפח המצבים, ברם זה הופך את הגדרת הצבר למסובכת עוד יותר, שכן זה מחייב לציין ולהתחשב ברוחב טווח האנרגיה בנוסף למשתנים אחרים (יחד: "צבר formula_22").
במכניקה הקלאסית.
במכניקה קלאסית, צבר מיוצג על ידי פונקציית צפיפות־הסתברות משותפת formula_23 המוגדרת על מרחב הפזה של המערכת. במרחב הפזה יש "n" קואורדינטות מוכללות המסומנות ב־formula_24, ו־"n" משתני התנע הצמודים־קנונית שלהן, formula_25.
פונקציית צפיפות הסתברות של הצבר המקרוקנוני היא:
כאשר
גם כאן, הערך של formula_18 נקבע על ידי דרישה כי formula_30 היא פונקציית צפיפות הסתברות מנורמלת:
אינטגרל זה מחושב מעל מרחב הפזה.
הפונקציית נפח המצבים (המשמשת לחישוב האנטרופיה) מוגדרת על ידי:
כאשר רוחב טווח האנרגיה formula_36 שואף לאפס, ערכו של formula_18 יורד באופן יחסי ל־formula_36 כך: formula_39.
בהתבסס על ההגדרות לעיל, ניתן לתאר את הצבר המקרוקנוני כקליפה דקה במרחב הפזה, בעלת עובי אינפיניטסימלי סביב השטח שווה אנרגיה. למרות שהמיקרומצבים שכלולים בצבר המיקרוקנוני כולם בהכרח על משטח זה, פיזורם וצפיפותם על המשטח איננה חייבת להיות אחידה: אם גרדיינט האנרגיה במרחב הפזה משתנה, אז הצבר "עבה יותר" (מרוכז יותר) בחלקים מסוימים של המשטח מאשר באחרים. תכונה זו היא תוצאה בלתי נמנעת של הדרישה כי הצבר המיקרוקנוני יהיה צבר יציב (steady-state ensemble).
מתקפת מנע גרעינית
מתקפת מנע גרעינית או מכה ראשונה היא מתקפת פתע גרעינית המשתמשת בכוח גרעיני מסיבי. "מכה ראשונה" מוצלחת משמידה את רוב כוחו הגרעיני של היריב כך שהיכולת הגרעינית השיורית, ככל שנותרת כזו, איננה מספיקה להשמדת התוקף בעוד המותקף אינו יכול להמשיך במלחמה. מתקפה גרעינית ראשונה לרוב תתקוף את האתרים הגרעיניים האסטרטגיים של האויב: מתקני שיגור טילים, בסיסי צוללות, שדות תעופה, מפקדות, ואתרי אספקה.
בעוד שבמהלך רוב המלחמה הקרה שרר מצב של השמדה הדדית מובטחת, ובפרט לאחר הכניסה לשירות של צוללות טילים בליסטיים, בתחילת המלחמה הקרה מכה ראשונה מוצלחת הייתה אפשרות אופרטיבית. כך למשל ב-1961 נשיא ארצות הברית ג'ון קנדי בחן שימוש במכה ראשונה במהלך משבר ברלין השני.
בעוד שמצב של השמדה הדדית מובטחת ממשיך לשרור בין המעצמות הגרעיניות הגדולות, ואף ייתכן ששורר באופן הדדי בין מעצמות אזוריות כהודו ופקיסטן, ביחס למדינות עם ארסנל גרעיני קטן יחסית כקוריאה הצפונית מתקפת מנע היא ישימה צבאית. מתקפת מנע גרעינית יכולה להיות ישימה גם כנגד מדינות כאיראן שהן מדינות סף גרעיניות.
מכה ראשונה
אשר אנשל וייס
OpenAI
OpenAI היא חברה אמריקאית למחקר בינה מלאכותית, אשר שואפת לפתח בינה מלאכותית ידידותית לתועלת המין האנושי.
החברה שואפת לשתף פעולה עם מוסדות וחוקרים אחרים על ידי פתיחת הפטנטים והמחקר לציבור הרחב. חלק מהמיסדים, ביניהם אילון מאסק, הסבירו כי הם מונעים מחשש מהסיכון הקיומי שבינה מלאכותית מביאה עמה.
היסטוריה.
באוקטובר 2015 הכריז אילון מאסק יחד עם משקיעים נוספים על הקמת הארגון, בהשקעה של כמיליארד דולר.
באפריל 2016 פרסם הארגון בקוד פתוח פלטפורמה ללמידת חיזוק בשם "OpenAI Gym". בדצמבר 2016 פרסם הארגון את "Universe", פלטפורמה למדידה ואימון של בינה מלאכותית.
ב-11 באוגוסט 2017, בוט שנוצר על ידי הארגון ניצח שחקן מקצועי במשחק המחשב Dota 2. לאחר ההדגמה הסביר המנהל הטכני של החברה כי הבוט התאמן על ידי משחק נגד עצמו במשך שבועיים, וטען כי התוכנה הלומדת מהווה אבן דרך ביצירת מכונות המבצעות פעולות מורכבות "כמו בניתוח".
במאי 2020 החברה הוציאה את GPT-3, מודל שפה אוטו-רגרסיבי חדש.
בינואר 2021 הוציאה את הגרסה הראשונה של DALL-E, מערכת בינה מלאכותית המסוגלת לייצר תמונות דמיוניות ודימויים ויזואליים אך ורק על בסיס טקסט שהוזן על ידי המשתמש.
מעבר לחברת "רווח מוגבל".
OpenAI הוקמה תחילה כארגון ללא מטרות רווח, אך לאחר מספר שנים, הוחלט בתחילת מאי 2019, להפוך את החברה ל"חברה בעלת רווח מוגבל", מודל ייחודי, המשלב בין הרצון המקורי להיות חברה למטרת מחקר "טהור", לבין הרצון למשוך משקיעים בכל זאת.
המודל (בפישוט מסוים) מציעה לכל משקיע, החזר ורווח עבור השקעתו, עד פי 100 מאשר סכום ההשקעה.
מכיוון שמכפלת רווח של 100 היא נדירה מאוד בעולם ההשקעות, והסיכוי שאכן משקיע יגיע ל"תקרה" זאת הוא נמוך מאוד, יש רבים בקהילה העסקית אשר קוראים להתייחס ל OpenAI פשוט כחברה רגילה למטרות רווח.
כריסטיאן אלברכט, דוכס הולשטיין-גוטורפ
כריסטיאן אלברכט, דוכס הולשטיין-גוטורפ (בגרמנית: Christian Albrecht von Schleswig-Holstein-Gottorf; 3 בפברואר 1641 - 6 בינואר 1695), היה דוכס הולשטיין-גוטורפ בין השנים 1695-1659.
ביוגרפיה.
כריסטיאן אלברכט נולד ב-3 בפברואר 1641 בטירת גוטורפ, לפרידריך השלישי, דוכס הולשטיין-גוטורפ ולמריה אליזבת מסקסוניה, בתם של יוהאן גאורג הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה ומגדלנה זיבילה, דוכסית פרוסיה.
בשנת 1659 מת אביו פרידריך השלישי, דוכס הולשטיין-גוטורפ, וכריסטיאן אלברכט ירש את נחלותיו ותאריו. עד מהרה הסתכסך כריסטיאן אלברכט עם כריסטיאן החמישי, מלך דנמרק, ובעקבות כך חיזק כריסטיאן אלברכט את קשריו עם שוודיה, ומאידך יחסיו עם דנמרק התדרדרו לשפל של ממש, ואפילו נישואיו עם פרדריקה אמליה מדנמרק, בתו של פרדריק השלישי, מלך דנמרק בשנת 1667, לא הועילו לשיפור היחסים. בשנת 1675 נאלץ כריסטיאן אלברכט לברוח מנחלותיו להמבורג, ורק בשנת 1689 הצליח לחזור אליהם, בסיועו של לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
בשנת 1665 ייסד כריסטיאן אלברכט את אוניברסיטת קיל, ובשנת 1678 ייסד את בית האופרה אופר אם גנזמארקט. בנוסף העסיק כריסטיאן אלברכט את הצייר יירגן אבנס, אשר הועסק אף קודם לכן על ידי אביו, והעסיק אותו במשך כ-30 שנים.
ב-6 בינואר 1695 מת כריסטיאן אלברכט, ובנו פרידריך הרביעי, דוכס הולשטיין-גוטורפ ירש את נחלותיו ותאריו.
משפחתו.
ב-24 באוקטובר 1667 התחתן כריסטיאן אלברכט עם פרדריקה אמליה מדנמרק, בתם של פרדריק השלישי, מלך דנמרק וסופיה אמליה מבראונשווייג-לינבורג, ממנה נולדו לו 4 ילדים:
שמואל דוד יונגרייז
הרב שמואל דוד הלוי יונגרייז (ה'תקצ"ח, 1838 - כ"ב בטבת ה'תרנ"ב, 22 בינואר 1892) היה רב הונגרי רבה של פעהערדיארמאט וסביבותיה במשך שלושים וחמש שנים. תשובותיו בהלכה כונסו בספר "שו"ת מהרשד"ה".
ביוגרפיה.
נולד לרב שרגא פייש הלוי יונגרייז אב"ד סעטשע , אמו הייתה בתו של הרב יהושע פאליק סודיץ, אב"ד סעטשען. בילדותו למד מפי אביו ובהמשך בישיבתו של הרב אהרן דוד דייטש בבאלאש-יארמוט, מחבר "גורן דוד". בבחרותו למד בישיבת פרשבורג אצל רבי אברהם שמואל בנימין סופר, ה"כתב סופר", ובתום לימודיו נסמך לרבנות.
בשנת ה'תרכ"א, 1861, נישא למלכה בת דודו, אחי אביו, הרב אשר אנשל יונגרייז מצ'נגר. שבע שנים לאחר נישואיו, ה'תרכ"ח, 1868, התמנה כרבה של יארמאט וראש הישיבה בה. נמסר כי היה צם בשעות היום, ולומד עם תלמידיו כשהוא מעוטר בטלית ותפילין. היה נוסע פעמיים בשנה לסיגט אל האדמו"ר רבי יקותיאל יהודה טייטלבוים.