המילטון השתתפה גם בתוכניות טלוויזיה רבות. בפרק של תוכנית הטלוויזיה האמריקאית "רחוב סומסום" משנת 1976, המכשפה המרשעת, בגילומה של המילטון, מאבדת את המטאטא שלה ונופלת ברחוב סומסום. על מנת להשיב לעצמה את המטאטא, עליה להוכיח שהיא יכולה להיות נחמדה. כולם פוחדים ממנה, פרט לאוסקר הפרצופן ולציפורת. אחרי שהיא מוכיחה שהיא נחמדה, ציפורת נעצב כשמגיע הזמן שתעזוב. המכשפה מרגיעה אותו שהיא תחזור יום אחד. הורים לילדים קטנים התלוננו כי הפרק הפחיד את ילדיהם, ולפיכך הפרק מעולם לא שודר שוב. גורלו של סרט הצילום המקורי אינו ידוע.
המילטון שיחקה את המכשפה גם בתוכנית " The Paul Lynde Halloween Special" (1976), וכן שבה לגלם את התפקיד מספר פעמים על במת התיאטרון, בין השאר ב-"St. Louis Municipal Opera".
המילטון הופיעה בתפקיד עצמה בתוכנית הטלוויזיה לילדים של מיסטר רוג'רס . בהופעה זו, היא הסבירה שכישורי המשחק שלה, והתחפושת, הם שהפכו אותה להיראות כמכשפה, והבטיחה לצופים הצעירים שאין שום סיבה לפחד ממנה עצמה, כי גילום דמותה בסרט היה רק לשם המשחק.
הקוסם מארץ עוץ.
ב-1939 שיחקה המילטון בסרט "הקוסם מארץ עוץ" בתור המכשפה המרשעת מן המערב וגם בתור העלמה אלמירה גאלץ' (שגם היא מרשעת), לצידה של ג'ודי גרלנד. היא היטיבה ליצור את אחת הדמויות המרושעות בתולדות הקולנוע - אך במציאות הייתה אישה נחמדה ואדיבה ביותר, שקודם לכן עבדה כגננת ואהבה מאוד ילדים.
במהלך הסצנה שבה המכשפה חומקת מארץ המנצ'קינים נישאת על גבי ענן עשן, אירעה תקלה. הכובע, המטאטא והאיפור של המילטון עלו באש, והיא נכוותה קשות. היא סבלה מכוויה דרגה שנייה בפנים ודרגה שלישית ביד ונזקקה לטיפול בבית חולים ובבית. לאחר הפסקה של שישה שבועות התבקשה להשתתף בסצנה נוספת עם אפקטים דומים, וסירבה. היא לא תבעה את חברה ההפקה כי רצתה להמשיך לעבוד, אלא התנתה את חזרתה בכך שלא תשתתף יותר בסצנות אש. במקומה זאת הובאה כפילה, בטי דנקו , שגם אצלה אירעה תקלה והיא סבלה מכוויות קשות ברגליה וגם היא נזקקה לאשפוז בבית חולים.
חיים אישיים.
ב-1933 נישאה לפול מסרב ובשנת 1936 נולד בנם המילטון וודסוורת' מסרב. הם התגרשו ב-1938 והיא טיפלה בבנה כאם יחידנית.
בשנותיה האחרונות סבלה ממחלת אלצהיימר ומתה בשנתה מהתקף לב בגיל 82.
פרס פולקרסון
פרס פולקרסון (באנגלית: The Fulkerson Prize) הוא פרס המוענק עבור מאמרים מצטיינים בתחום המתמטיקה הדיסקרטית וממומן במשותף על ידי האגודה למיטוב מתמטי (MOS) והאגודה האמריקאית למתמטיקה (AMS). ניתן להעניק.עד שלושה פרסים בסך 1,500 דולר כל אחד בכנס הבין־לאומי של האגודה למיטוב מתמטי. במקור, הפרסים שולמו מתוך קרן הנצחה המנוהלת על ידי האגודה האמריקאית למתמטיקה שהוקמה על ידי חבריו של דלברט ריי פולקרסון המנוח כדי לעודד מצוינות מתמטית בתחומי המחקר שהודגמה בעבודתו. הפרסים ממומנים כעת על ידי קרן המנוהלת על ידי MPS.
זוכי הפרס.
ויווירו
לודוויג פוגל
לודוויג פוגל ( בגרמנית: Ludwig Vogel; 10 ביולי 1788 – 21 באוגוסט 1879) היה צייר שווייצרי, המזוהה עם תנועת הנצרתיים.
ביוגרפיה.
במקור פוגל הלך בעקבות אביו והפך לקונדיטור. עם זאת, הוא הראה יכולת מוקדמת לציור, שנתמכה על ידי משפחתו, והחל לקבל שיעורים כבר בשנת 1794. מאוחר יותר, אף שעדיין לא קיבל החלטה סופית להיות אמן, הוא למד אצל הנרי פוסלי והנס יעקב עורי. לאף אחד מהם לא הייתה השפעה משמעותית על סגנונו. בשנת 1808, בחר להירשם לאקדמיה לאמנויות יפות בווינה, בין השאר משום שווינה הייתה מקום מרכזי לסחר בקונדיטוריה, אם הוא לא יצליח בציור.
בעודו שם, הוא הושפע יותר מחבריו לכיתה, כמו פרנץ פפור ויוהאן פרידריך אוברבק, מאשר ממדריכיו. כאשרה הוא לא היה מרוצה יותר מלימודיו, הצטרף לאחוות סנט לוקס, שהקימו חבריו לכיתה. אחווה זו התנגדה לגישה האקדמית השלטת. בשנת 1810, חברי האחווה חשו כי הם "גורשו למעשה" מהאקדמיה והגישו את התפטרותם.
באותה שנה הוא, פפור, אוברבק וקונרד הוטינגר (1788-1828) החליטו לערוך מסע לרומא, שם הפכו לחלק מקבוצה שכללה את ברטל תורוולדסן, יוזף אנטון קוך ופטר פון קורנליוס. הוא דחה את מאמציו של אוברבק להפוך אותו לקתולי, עם זאת. עד מהרה הוא צייר את הבד הראשון בקנה מידה מלא, המתאר את חזרת הכוחות השווייצרים מקרב מורגארטן. לאחר שבילה זמן מה בנאפולי, פירנצה ומילאנו, שב לביתו בציריך.
בהגיעו לשווייץ הקים סטודיו בבית שאביו רכש בשוננברג עילית שהיה שייך בעבר ליוהאן יעקב בודמר. לאחר מכן הפיק סדרת ציורים המתארת ​​את חיי העם וההיסטוריה של שווייץ; פעילות שהמשיך בשנות ה-1860. אחד הידועים ביותר, העוסק באירוע משנת 1307, הפך להדפס פופולרי על ידי קרל ארנולד גונזנבאך.
בשנת 1818 נישא לאחותו של צייר הדיוקנאות דייוויד סולזר. נולדו להם עשרה ילדים, אך רק שלושה שרדו. בשנים האלה הוא צייר ונסע מדי פעם לארגן תערוכות, במיוחד לשטוטגרט ומילאנו.
מאוחר יותר הוא הפך לפטרונו של צייר ההיסטוריה השווייצרי, יוהאן קספר בוסהרדט, שבעזרתו הצליח להירשם לבית ספר לאמנות בדיסלדורף וללמוד אצל תיאודור הילדברנדט.
מרבית עבודותיו נמצאות באוספים פרטיים. רטרוספקטיבה גדולה נערכה על ידי חברת האמנים של ציריך בשנת 1881.
ZenBook
Zenbook היא משפחה של מחשבים ניידים המיוצרת על ידי ASUS. מחשבי ה-ZenBook הראשונים נמכרו באוקטובר 2011, ומגוון המוצרים המקורי תוקן והורחב במהלך שנת 2012. הדגמים נעים בין מחשבים ניידים בגודל 12 אינץ' הכוללים רכיבים חסכוניים בחשמל, אך חסרי קישוריות ובעלי מעבדים גרפיים משולבים בלבד, ועד מחשבים ניידים בגודל 15 אינץ' עם יחידות עיבוד גרפיות נפרדות וכונני דיסק אופטיים. רוב (אם כי לא כולם) ZenBooks משתמשים במעבדי Intel Core ב-Nvidia GPUs כאשר לא משתמשים בגרפיקה משולבת. אסוס הציגה דגמים חדשים עם מסכי מגע כדי לנצל את Windows 8 לאחר שחרורו בסוף 2012. רוב הדגמים ערכו השוואות ל-מקבוק אייר. ה-ZenBook מתחרה בעיקר מול מחשבים כמו Aspire של Acer, Inspiron ו-XPS של Dell, Pavilion ו-Envy של HP, IdeaPad של לנובו, Sens של סמסונג ו-Satellite של טושיבה.
Asus תכננה את ה-ZenBooks עם שלדת אלומיניום-מוברש וקשיחות גבוהה ולא פלסטיק, שהוא החומר הנפוץ מחשבים ניידים. נאמר כי דפוס של מעגלים קונצנטריים על המכסים מייצג אדוות במים ומייצג את "פילוסופיית הזן" אותה רצו המעצבים להציג בעת יצירת המחשבים הניידים. ZenBooks קיבלו בדרך כלל ביקורות טובות בשל עיצוב המארז והמראה שלהם, כמו גם המסכים האיכותיים המשמשים בדגמים מאוחרים יותר. עם זאת, תוכנת משטח המגע התגלה כלא יציב, במיוחד בדגמים המוקדמים וחלק מהדגמים זכו לביקורת על מחיריהם הגבוהים. דגמים מסוימים (כמו ה-UX32) סובלים מנעילה כאשר תא הסוללת הליתיום-פולימר מתרוקן מתחת לסף המומלץ שלו, למשל אם המכשיר נשאר דולק ללא השגחה. התוצאה היא שהמטען לא יצליח לטעון את הסוללה גם כשהוא מחובר לחשמל, מה שמשאיר את המחשב במצב כמעט בלתי-מגיב לחלוטין. לעיתים קרובות ניתן להחזיר את המחשב לפעולה על ידי לחיצה על מקש ההפעלה למשך 10 שניות, ואז הוא מתחיל להיטען.
עיצוב.
בשנת 2009 הוציאה אסוס את ה-UX50V, מחשב נייד בגודל 15 אינץ', שהתמקד ביעילות אנרגטית ובעל פרופיל דק. המחשבים הניידים דורגו בצורה גרועה על ידי הסוקרים כיוון שהביצועים שלהם היו נמוכים והיו להם חיי סוללה בינוניים, למרות החומרה החסכונית המותקנת. אף על פי שלא מותג כחלק מסדרת מוצרי ה-ZenBook, הוא נשא את קוד המוצר "UX" כמו רבים מהמוצרים בסדרה, והיווה גיחה מוקדמת לשוק האולטרה-נייד.
השם ZenBook הוצע על ידי יו"ר אסוס, ג'ונני שי, כדי לשקף את "פילוסופיית הזן" החלה על העיצוב. המעצב הראשי, לואי חן, רצה לשלב אלמנטים עיצוביים משעוני יוקרה במוצריו במשך זמן רב. ZenBooks היו ההזדמנות הראשונה להוציא את זה לפועל, ההצלבה הושגה, לדבריו, באמצעות "התגלגלות המחשב הנייד מהצד ונזכרה באלגנטיות של תנועות ידיים ודקות". ההתייחסות לשעונים באה לידי ביטוי גם בשיווק ZenBooks; אסוס פרסמה רישומי עיצוב המונחים על ZenBook פתוח על גבי שעון, ופרסומות וידאו מציגות תמונות דומות. המעגלים הקונצנטריים על מכסה של Zenbooks נועדו להיראות כמו אדוות במים ולשקף "רעיונות פילוסופיים כמו האופי האינסופי של חשיבת זן ושיפור עצמי".
גופי ה-ZenBooks עשויים אלומיניום, שנבחר בשל משקלו הקל, חוזקו, שיכוך הרטט, מראהו ותכונותיו האקוסטיות. גם המרכבים וגם המכסים הם כרסום CNC ומוברש למראה. הסוקרים ציינו את הנוקשות המעולה שהתקבלה והחמיאו למראה טווח ה-ZenBook.
כדי לחסוך מקום, ישנם ספרים של Zenbook שמשתמשים בשני מעגלי PCB המחוברים באמצעות סרט תקשורת, כך שיוכלו להכיל יציאות משני צדי המכשיר, כשממוקם ביניהם גוף קירור ומאוורר.
בשנת 2018, ASUS הופיעה לראשונה ב-ScreenPad עם ה-ZenBook Pro 15 UX580. ScreenPad מחליף את משטח העקיבה הרגיל בתצוגת מסך מגע פעילה צבעונית. טכנולוגיה זו נכללה בשנת 2019 ב-ZenBook 13 (UX334), ZenBook 14 (UX434) ו-ZenBook 15 (UX534) והוצעה באופן אופציונלי במערך הקצה התחתון של מחשבי Asus Vivo.
בשנת 2019, כיורש ה-ZenBook Pro של 2018, ה-ZenBook Duo ו-ZenBook Pro Duo כוללים שני מסכים – אחד במיקום הרגיל והשני מעל המקלדת. תצוגה שנייה זו הובילה למעבר של המקלדת קרוב יותר למרכז ולמשטח העקיבה למקום בו מספר הטלפון יהיה דומה למחשב הנייד ROG Zephyrus של Asus.
מחלוקת.