נכון למפקד האוכלוסין משנת 2011, אוכלוסיית מיזוראם מונה כ-1,091,014 נפש. המפקד מצביע על צמיחה של 22.8% מאז המפקד של שנת 2001. מיזוראם היא המדינה השנייה בקוטן אוכלוסייתה בהודו. מבחינה מגדרית, 50.62% מהאוכלוסייה הם גברים, לעומת 49.38% נשים. צפיפות האוכלוסייה היא 52 נפשות לקילומטר מרובע.
שיעור האוריינות במיזוראם עומד על כ-91.33% - השני בגובהו בהודו (אחרי קרלה) ומעל הממוצע הארצי העומד על כ-74%. כ-52% מאוכלוסיית המדינה מתגוררים באזורים עירוניים, הרבה מעל לממוצע בהודו.
מבחינה אתנית, רוב מכריע של האוכלוסייה מורכב משבטים רבים ומגוונים.
החלוקה הדתית בשנת 2011 הייתה כך:
מרבית מהאוכלוסייה היא נוצרית, בעיקר פרוטסטנטית. ישנם זרמים נוצרים נוספים כגון הכנסייה האדוונטיסטית של היום השביעי וצבא הישע.
המיעוט הגדול ביותר הוא הבודהיזם, והזרם השכיח במדינה הוא הטהרוואדה.
בני מנשה.
בעשורים האחרונים החלו בני המיזו, הנקראים גם לוש'אי (לו-סאיי), קרוביהם של שבטי קוקי-צ'ין, ממדינות מיזוראם ומניפור שבצפון מזרח הודו - לזהות את עצמם כצאצאי השבטים האבודים ולהתקרא בני מנשה. למעלה מאלף מהם עברו בפועל גיור אורתודוקסי ואלפים המירו את דתם ומחכים להתגייר.
בתי כנסת ומרכזי לימוד הוקמו באייזול בירת מיזוראם, באימפל בירת מניפור, ובמספר עיירות נוספות.
בשנת 2005 הוקפאו הליכי הגיור של בני מנשה עקב בעיות הלכתיות ומתחים שנגרמו ביחסים בין ממשלות ישראל והודו, בשנת 2006 חודשה פעילות הגיור אם כי בממדים צנועים ביותר.
באוקטובר 2006 עלו לארץ כשלוש מאות מבני המנשה ממיזוראם לישראל בליווי תקשורתי גדול, דרך מומבאי, והצטרפו לכאלף בני העדה הנמצאים בארץ. בשל מאבקי כוח בין הרשויות הדתיות, גוירו בני המנשה ברובם על פי מסורת יהדות ספרד, ונשלחו להתנחלויות בשטחי יהודה והשומרון.
פוליטיקה וממשל.
המושל (ראש המדינה) ממונה אחת לחמש שנים על ידי נשיא הודו. השר הראשי (ראש הרשות המבצעת וראש המדינה בפועל) הוא מנהיג המפלגה הגדולה\ קואליציית מפלגות בפרלמנט. הבחירות לפרלמנט החד-ביתי (אשר מכיל 40 מושבים) נערכות אחת לחמש שנים. הבחירות האחרונות התקיימו בנובמבר 2013. המפלגה הדומיננטית בימינו היא הקונגרס הלאומי ההודי.
מחוזות.
במיזוראם ישנם כשמונה מחוזות ושלוש מועצות אזוריות האמורות לספק אוטונומיה לשבטים השונים.
חינוך.
בית הספר היסודי הראשון הוקם בשנת 1898 על ידי מיסיונרים נוצריים. המדינה נהנתה מזה זמן רב משיעורי אוריינות גבוהים במיוחד ביחס לממוצע בהודו. ב־1961 היה שיעור האוריינות כ-51%. במפקד משנת 2011 הוא הגיע ל-92%, לעומת הממוצע הארצי שעמד על כ-74%. בימינו, מיזוראם היא השנייה בשיעור האוריינות לאחר קרלה.
בשנת 2012 היו 3,894 בתי ספר במדינה. מתוכם 42% נמצאים בבעלות ציבורית ומנוהלים על ידי השלטון, 28% פרטיים ללא מימון ממשלתי, 21% פרטיים עם מימון ממשלתי, והשאר הם בתי ספר יסודיים וחטיבות ביניים השייכים למחוזות האוטונומיים. היחס בין המורה לתלמיד הוא בערך 1:20 ללימודים יסודיים ו-1:15 בבתי ספר על-יסודיים.
במדינה פועלת אוניברסיטה ציבורית, אוניברסיטה פרטית ומכללה אחת להנדסה.
מגהלאיה
מגהלאיה (בדוונגרי: मेघालय) היא מדינה אחת משבע האחיות של צפון-מזרח הודו שגובלת בצפון עם אסאם ובדרום בבנגלדש. משמעות השם "מגהלאיה" בבנגלית: "משכן העננים".
היסטוריה.
במגהלאיה נמצאו עדויות ארכאולוגיות עוד מן התקופה הנאוליתית.
השבטים המקומיים יצרו לעצמם ממלכות שהתקיימו עד המאה ה-19. בשנת 1835 האזור סופח לאסאם. בהמשך האזור היה חלק גם מבנגל. עם עצמאות הודו בשנת 1947, הייתה מגלאיה כחלק מאסאם. תנועה בדלנית במדינה החלה לפעול בשנת 1960. מגהלאיה קיבלה אוטונומיה חלקית בשנת 1970 והוקמה באופן מלא לאחר שפוצלה ממדינת אסאם ב-21 בינואר 1972.
טופוגרפיה, גאוגרפיה ואקלים.
מגהלאיה היא רצועה באורך כ-300 ק"מ (ממערב למזרח) וברוחב של כ-100 ק"מ. רוב רובה גבעות ושליש משטחה מכוסה ביערות סוב-טרופיים. יערות אלו נודעים בעושר היונקים, הציפורים והצמחים בהם. הכפר מאוסינרם הוא המקום בעל כמות המשקעים השנתית הממוצעת הגבוהה בעולם, בעוד שהעיירה צ'ראפונג'י מחזיקה בשיא עבור כמות המשקעים השנתית הגבוהה בעולם בשנה, בשנים 1861-1860.
כלכלה.
הכלכלה המקומית מבוססת בעיקר על חקלאות. אף על פי שתושבים רבים (80%) עוסקים בחקלאות, לא בכל המדינה יש את התנאים הפיזיים התורמים לחיזוקה של החקלאות. תנאים אלו לעיתים פוגעים בביסוס החקלאות. 10% משטח המדינה הוא חקלאי, אך הפרודוקטיביות של האדמות נמוכה מאוד.
לפי הבנק המרכזי של הודו, בשנת 2012 12% מהאוכלוסייה (12.5 מהכפריים ו-9.3% מהעירוניים) היו מתחת לקו העוני.
דמוגרפיה.
היחס בין נשים וגברים במגהלאיה הוא מהגבוהים בהודו ועומד על 975 נשים לאלף גברים, זאת בשל היותה אחת המדינות המטריליניות היחידות בעולם. הרכוש עובר מאם לביתה הצעירה, שם המשפחה על פי האם, הילדים שייכים לאם, הגבר עובר לחיות בבית אשתו ושייך במותו לאימו או לאחותו הבכירה.
כ 85% מתושבי מגהלאיה הם בני שבטים הרריים. הקבוצה הגדולה מביניהם הם בני הקהאסי. שבטים גדולים אחרים הם גארו, ג'אינטייה, ואחרים. יתר האוכלוסייה היא ממוצא בנגלי ברובו. מגהלאיה היא אחת מהמדינות מארבע המדינות ההודיות בהן יש רוב נוצרי. כ-16% מהאוכלוסייה הם בני דתות אנימיסטיות עתיקות.
השפה הנפוצה ביותר במדינה היא אנגלית, שמהווה גם את שפתה הרשמית.
נכון למפקד האוכלוסין משנת 2011, החלוקה הדתית היא כך:
פוליטיקה וממשל.
המושל (ראש המדינה) ממונה אחת לחמש שנים על ידי נשיא הודו. השר הראשי (ראש הרשות המבצעת וראש המדינה בפועל) הוא מנהיג המפלגה הגדולה\ קואליציית מפלגות בפרלמנט. הפרלמנט החד-ביתי מורכב מ-60 נציגים הנבחרים אחת לחמש שנים. בפרלמנט פועלות כ-15 וועדות הפועלות בנושאים שונים (תקציב, כלכלה, זכויות נשים, וכו'). נכון ליולי 2017, המפלגה הגדולה בפרלמנט היא הקונגרס הלאומי ההודי, שלה 30 נציגים.
המדינה שולחת 2 נציגים הנבחרים על ידי הציבור ללוק סבהה (הבית התחתון של הפרלמנט הארצי) ונציג אחד לרג'יה סבהה (הבית העליון של הפרלמנט הארצי).
השלטון מספק מסגרות שלטון אוטונומיות לשבטים השונים.
מחוזות.
במדינה יש כ-11 מחוזות
קרלה
קֶרַלָה (במלאיאלאם: കേരളം, Kēraḷaṁ) היא מדינה בדרום-מערב הודו. היא גובלת בקרנאטקה ובטאמיל נאדו בצפון ובצפון-מזרח (בהתאמה) ובאוקיינוס ההודי ממערב. האיים המלדיביים נמצאים מול חופה הדרומי, ואיי לקשאדוויפ מול חופה המערבי. מדינת קרלה "עוטפת" את מאהה (Mahe) - מובלעת חוף קטנה - שהייתה בעבר מושבה צרפתית ושייכת כיום לטריטוריית האיחוד פודוצ'רי (בעבר פונדוצ'רי).
היסטוריה.
מקרלה ייצאו פלפל עוד לפני 5,000 שנה. נמל קליקוט היה נמל בינלאומי במשך אלפי שנים, ממנו סחרו וממנו הפליגו ספנים בבלים, אשורים, מצרים, ערבים, סינים ועוד. חופי מאלבר היו גם מוקד המשיכה לספנים אירופיים בשל התבלינים ובעיקר הפלפל השחור בו חפצו בעולם, למדינה היסטוריה קולוניאליסטית ארוכה, מאז הגיע אליה ואסקו דה גאמה בשנת 1498. לחופי מאלבר הגיעו והתיישבו פורטוגזיים, הולנדים, צרפתים ובריטים.
מדינת קרלה המודרנית קמה ביולי 1949 על ידי איחוד רוב שטחה של מאלבר, מדינת טריוונדרום – קוצ'ין וחלק ממדינת מדרס. היא נועדה להקיף את מרבית השטח המאוכלס דוברי מלאיאלאם. קרלה היא אחת המדינות הראשונות בעולם, אחרי סן מרינו, בהן נבחרה לשלטון מפלגה קומוניסטית באורח דמוקרטי, בשיתוף מפלגות שמאל אחרות וגם בעלות צביון סוציאל-דמוקרטי. סקר בנושא השחיתות בהודו מטעם Transparency International, כבר ב-2005 וכן ב-2019, הכריז על קראלה כמדינה הכי פחות מושחתת בהודו. השחיתות נתפסה כנמוכה ביותר בכל אחד-עשר מגזרי השירותים הציבוריים שנבדקו. אינדקס שנת 2020 שפורסם על ידי Public Affairs Centre, India, קבע את קראלה כמדינה ההודית המנוהלת בצורה הטובה ביותר.
טופוגרפיה, גאוגרפיה ואקלים.
קרלה, השוכנת בין הים ההודי להרי הגהאט המערביים, יש בה מגוון טופוגרפיות ובהתאם גם מספר אזורי אקלים. באזורים הגבוהים שורר מזג אוויר קריר ונעים ברוב תקופות השנה. בין דצמבר לפברואר נמשך במדינה החורף, אף כי לא יורד בו גשם רב. הקיץ נמשך מפברואר עד יוני. בין מאי לספטמבר חלה עונת המונסון. תקופת מונסון שנייה חלה בחודשים אוקטובר-נובמבר.
כלכלה ותיירות.
המדינה מהווה מוקד משיכה תיירותי בשל חופי הים והלגונות שלה, בתי הסירה, היוגה, שיטת הטיפול המסורתית האיור ודה והצמחייה הטרופית.
קרלה מגדלת את כמעט כל הפלפל השחור והגומי בהודו, ומקור תבלין ההל. קרלה היא מדינת הקוקוס וזהו הגידול העיקרי בה. במרום הרי הגהאט המערביים ובכללם באזור העיר מונאר, ישנם מטעי תה, קפה וניל והל המיוצאים לכל העולם. בקרלה גדלים 72 סוגי בננות.
המדינה היא גם אחת המדינות העשירות והמשכילות בהודו. שיעור יודעי הקרוא וכתוב בה הוא הגבוה בהודו: כ-95%. תוחלת החיים בה היא גם מהגבוהים בהודו- 75 לגברים ו-78 לנשים. קרלה היא גם אחת המדינות היחידות בהן יש יותר נשים מגברים.
דמוגרפיה.
בקרלה מתגוררים כ-2.76% מאוכלוסיית הודו. הצפיפות היא 859 נפש לקמ"ר- פי 2.3 יותר מהממוצע הארצי. המדינה היא עם שיעור הצמיחה הקטן ביותר בהודו.
96.74% מאזרחי המדינה דוברי מלאיאלאם, 1.87% דוברי טמילית ו-1.39% דוברים שפות אחרות.
הבירה והעיר הגדולה ביותר בקרלה היא טירווננתאפורם, או בשמה הישן טריוונדרום, בה מתגוררים כ-657,000 בני אדם. העיר השנייה היא קוצ'י (לשעבר קוצ'ין) בה מתגוררים כ-600,000 בני אדם.
נכון לשנת 2011: