זכויות מגדבורג (בגרמנית: Magdeburger Recht) היא כינוי לזכויות ממשל עצמי שניתנו לתושבי ערים רבות ברחבי מרכז אירופה, בהתאם לדגם שהנהיג אוטו הראשון, קיסרה הראשון של האימפריה הרומית הקדושה ב-1188 במגדבורג. כתב זכויות זה התבסס על חוקי "המראה הסכסונית" , ולאחר מכן היווה בסיס לקובצי חוקים אזרחיים שהתגבשו בעקבותיו ברחבי האימפריה הרומית הקדושה וגם מחוצה לה, בבוהמיה, הונגריה, ובאיחוד הפולני - ליטאי.
הזכויות הקנו לעיר שקיבלה אותן אוטונומיה בנושאים של זכויות נכסים, זכויות קהילתיות, פוליטיות וכלכליות. בין השאר הן הגדירו מעמד של ארגון בעלי מלאכה, סוחרים, ואיגודי אומנים, וכן את אופן הבחירה של ראשי העיר.
עיר שקיבלה את זכויות מגדבורג, קיבלה איתן את החוקים של מגדבורג כפי שנהגו בעת קבלת הזכויות. לרוב, בעת קבלת הזכויות, היו פונים פרנסי העיר שקיבלה את הזכויות אל פרנסי מגדבורג ומבקשים מהם עותק של החוקים הנוכחיים שלהם. לעיתים קרובות היו פונים השופטים של העיר מקבלת הזכויות אל שופטי מגדבורג בבקשה לפסוק בתיק מסוים.
חוקי מגדבורג היו חוקי הערים שאומצו באופן הרווח ביותר ברחבי מרכז ומזרח אירופה, אך לא היו היחידים. גם חוקי פרנקפורט, המבורג, פרייבורג וליבק אומצו כל אחת על ידי עשרות ערים אחרות.
זיגמונט השלישי, מלך פולין ושוודיה, קבע שהיהודים כפופים ישירות למלך ואינם כפופים לשלטונות ערים שנקבעו על פי זכויות מגדבורג.
היהודים נהנו מזכויות מגדבורג רק בעיר טרקאי שבליטא, וכן בקז'ימייז'. בשאר המקומות היו נהוגים חוקים אחרים ביחס אליהם, שבהם הייתה אפליה מסוימת.
חינסטרה
אן טריזמן
אן טריזמן (באנגלית: Anne Treisman; 27 בפברואר 1935 - 10 בפברואר 2018) הייתה חוקרת בריטית בתחום הפסיכולוגיה הקוגניטיבית באוניברסיטת פרינסטון שבארצות הברית. היא חקרה קשב ויזואלי, תפישת אובייקטים ותהליכי זיכרון. אחד מהרעיונות המשפיעים ביותר שלה הוא תאוריית איחוד התכוניות של הקשב (Feature Integration Theory of Attention), שפורסמה לראשונה עם G. Gelade בשנת 1980. טריזמן לימדה באוניברסיטת אוקספורד, באוניברסיטת קולומביה הבריטית, באוניברסיטת קליפורניה, בברקלי ובפרינסטון. בשנת 2011, טריזמן קיבלה את המדליה הלאומית למדעים מנשיא ארצות הברית ברק אובמה על עבודתה פורצת הדרך במחקר הקשב. במהלך הקריירה הארוכה שלה, טריזמן הגדירה באופן אמפירי ותאורטי כיצד קלטי מידע גולמיים מהסביבה נקלטים, נבררים ומאוחדים לכדי אובייקטים שלמים בעלי משמעות המדריכים את האדם במחשבתו ובפעולותיו.
ראשית חייה והשכלה.
אן טריזמן נולדה בוייקפילד , יורקשייר שבאנגליה. שנתיים לאחר מכן, משפחתה עברה לרוצ'סטר שבקנט שם אביה, פרסי טיילור (Percy Taylor) עבד כקצין חינוך ראשי במהלך מלחמת העולם השנייה. מערכת החינוך האנגלית באותה תקופה אילצה את טריזמן לבחור שלושה תחומי לימוד בלבד בתיכון; טריזמן בחרה להתמקד בלימודי שפה (צרפתית, לטינית) ובהיסטוריה. טריזמן קיבלה את התואר הראשון שלה בספרות צרפתית מקיימברידג' בשנת 1954. היא סיימה את התואר בהצטיינות יתרה, מה שאפשר לה לזכות במלגה ששימשה אותה ללמוד תואר ראשון נוסף, בתחום הפסיכולוגיה. במהלך השנה הזו טריזמן למדה בהנחייתו של Richard Gregory שהפגיש אותה עם מתודות שונות לחקירת הקוגניציה דרך ניסויים בתפישה.
בשנת 1957, טריזמן נרשמה לאוניברסיטת אוקספורד ללימודי דוקטור לפילוסופיה בהנחייתו של קרולוס אולדפילד (Carolus Oldfield). טריזמן ערכה מחקר על אפאזיה, אך במהרה החלה להתעניין באוכלוסיות שאינן קליניות. מחקרה של טריזמן הודרך על ידי ספרו של דונלד ברודבנט, Perception and Communication. לאחר שלוש שנות מחקר, היא נישאה למישל טריזמן (Michel Treisman), גם הוא בוגר אוקספורד. שנתיים לאחר מכן, בשנת 1962, טריזמן השלימה את עבודת התזה שלה, ״Selective Attention and Speech Perception״.
בשנת 1976 נישואיה של טריזמן ל-Michel הגיעו לקיצם. היא נישאה בשנית בשנת 1978 לדניאל כהנמן, פסיכולוג שזכה פרס נובל לכלכלה לשנת 2002.
קריירה.
תהליכי קשב.
מודל הסינון של ברודבנט כהתחלה (Filter Model).
בזמן שטריזמן עבדה להשגת תואר דוקטור בפילוסופיה, תחום הפסיכולוגיה שינה את כיוונו מהגישה הביהביוריסטית הקלאסית לעבר הגישה הקוגניטיבית המדגישה תהליכים אקטיביים של עיבוד מידע. דונלד ברודבנט וקולין צ'רי העלו תזה על אודות שמיעה סלקטיבית, המוכרת כאפקט מסיבת הקוקטייל. האפקט מתייחס ליכולת למקד את הקשב האודיטורי בגירוי מסוים ובה בעת לסנן גירויים אודיטוריים אחרים, בדומה לאופן בו אדם מסוגל לנהל שיחה עם אדם אחר בחדר רועש. מאוחר יותר הציע ברודבנט את מודל הסינון המוקדם (Filter Model) כהסבר לתופעת הקשב הסלקטיבי. ברודבנט העלה את הרעיון שהמערכת הקוגניטיבית מוגבלת ביכולת העיבוד שלה, ועל כן מוכרח להיות פילטר שיאפשר מעבר של הקלט הרצוי ויחסום גירויים לא רלוונטיים. ברודבנט העלה את הרעיון הבא:
ברודבנט בחן אמפירית את המודל שלו בסדרת ניסויים באמצעות מטלת שמיעה דיכוטית (dichotic listening task), שבמהלכה נבדקים מאזינים לקלט דו-ערוצי דרך אוזניות. מטרת הנבדקים היא להתמקד בקלט ערוצי אחד בלבד ולחזור על שנאמר בו (shadowing). מקרה שבו הערוץ המתחרה (כלומר, זה שיש להסיט את הקשב ממנו) פרץ את מחסום הקשב של הנבדק, והלה חזר על הקלט השגוי נחשב כ״הפרעה״ (interference). סדרת הניסויים שערך ברודבנט סיפקו תמיכה מסוימת במודל הסינון שלו:
ביקורת על מודל הסינון.
המודל נתקל בבעיות במקרים בהם אנו מצליחים לעבד באופן סמנטי אירועים שלפי המודל צריכים להימצא מחוץ למודעות כליל:
טריזמן, שהייתה מודעת לבעיות במודל הסינון, החליטה להעמידו למבחן. באחד מתוך סדרת ניסויים שערכה, השתתפו נבדקים דו-לשוניים במטלת האזנה דיכוטית. הניסוי חולק לשלושה תנאים:
המאפיינים הפיזיקליים של הקלט בכל אחד מהערוצים בכל אחד מהתנאים היה זהה. אם כך, לפי ברודבנט, אנו לא צריכים לראות הבדל ברמת ההפרעה בין כל שני ערוצים בכל אחד מהתנאים, שכן על אף שהם שונים במאפיינים סמנטיים הם זהים במאפיינים הפיזיקליים שעל פיהם כאמור מתבצע הסינון. מתוצאות הניסוי עלה שיעילות הטיית הקשב אכן הייתה זהה בתנאים (1) ו-(2). עם זאת, תנאי (3) הציג רמות נמוכות יותר באופן מובהק של הפרעות. בנוסף, כאשר הקלט בערוץ המתחרה בתנאי (2) היה זהה במשמעותו לקלט בערוץ המטרה, נבדקים הצליחו לזהות זאת על אף שהיו עסוקים במשימת ה-shadowing. נדמה כי חסימה מוחלטת של אחת מהשפות בערוץ המתחרה אינה אפשרית, שכן יש כאן עדות לעיבוד סמנטי של קלט זה מעל ומעבר לתכונותיו הפיזיקליות.
מודל ההפחתה של טריזמן (Attenuation Model).
מודל ההפחתה של טריזמן לקשב סלקטיבי שומר על הרעיון של סינון מוקדם המונחה בעיקר על ידי רמזים פיזיקליים. אולם, שלא כמו במודל של ברודבנט, הפילטר מחליש את המידע הלא רלוונטי ולא חוסם אותו לחלוטין. טריזמן שיערה שלכל מילה יש מעין סף זיהוי משלה, שככל שהוא נמוך יותר יש סיכוי גבוה יותר שהיא תצליח לפרוץ למודעות גם לאחר שהיא עברה החלשה. קלט שאנו קשובים לו יגיע לעיבוד מלא מסדר גבוה, בעוד קלט לא רלוונטי שאינו בעל סף זיהוי נמוך מספיק לא יגיע לכדי עיבוד שכזה. סף הזיהוי מושפע, בין היתר, מהגורמים הבאים:
מידת ההחלשה של הקלט הלא הרלוונטי מוכתבת לא רק מסף הזיהוי של כל גירוי, אלא גם ממידת המשאבים הזמינים למערכת לצורך עיבוד גירויים לא רלוונטיים.
תאוריית איחוד התכוניות (Feature Integration Theory).
גישה נאיבית של תפישה חושית תאמר שאובייקטים בעולם נתפשים על ידי מערכת החישה בכללותם, כיחידה אחת. בשנת 1980, טריזמן ו-Garry Gelade מציגים גישה שונה לזו הנאיבית, ומפתחים את תאוריית איחוד התכוניות (Feature Integration Theory). על פי תאוריה זו, תפישה מורכבת משני שלבים. בשלב הראשון, נתפשים מאפייניו של הגירוי (תכוניות) באופן אוטומטי ומקבילי, ואילו רק בשלב השני והנפרד האובייקט עצמו (כסך כל התכוניות הנתפשות) מתגבש ומזוהה. התאוריה היא אחד מהמודלים הפסיכולוגיים המשפיעים ביותר בתחום הקשב הוויזואלי.
השלב הקדם-קשבי (the pre-attentive stage).
לפי טריזמן, בשלב הראשון, השלב הקדם-קשבי, התפישה נעשית באופן אוטומטי, לא מודע וללא מאמץ. בשלב זה, האובייקט מפורק לפרטיו כגון צורה, צבע, נטייה ותנועה, כאשר כל אספקט מעובד באזור המתאים במוח. הרעיון שהתכוניות מופרדות באופן אוטומטי נראה מנוגד לאינטואיציה; עם זאת, אנו לא מודעים לשלב זה שכן הוא מתרחש מוקדם בתהליך התפישה, טרם להיותנו מודעים לאובייקט. כל פירוק כזה של תכוניות מיוצג על גבי מפת תכוניות (feature map) נפרדת.
שלב הקשב הממוקד (the focused attention stage).
בשלב הקשב הממוקד, התכוניות של האובייקט מאוחדות כדי לתפוש את האובייקט בכללותו. כדי לאחד את התכוניות הנפרדות, הקשב צריך להתמקד באובייקט הרלוונטי על גבי ״מפת העל״ (master map). מפת העל כוללת את כל המיקומים במרחב שבהם התגלו ופורקו תכוניות. לכל מיקום במפת העל יש גישה למפת התכוניות הרלוונטית שלו, כלומר לתכוניות שפורקו וזוהו במיקום זה במרחב. כאשר הקשב מתמקד במיקום מסוים על גבי מפת העל, התכוניות המשויכות למיקום זה מתאחדות. כעת נוצרים קישורים בין התכוניות המאוחדות (האובייקט-שבדרך) לבין מידע קודם המאוחסן בזיכרון. אם מקורן של התכוניות הוא באובייקט מוכר, נוצר זיהוי של האובייקט בשלב האחרון.