כ-10% מהם נמנים עם כוחות המבצעים המיוחדים. הם פורסים עם הטייסות הטקטיקות המיוחדות של חיל האוויר, "הכומתות הירוקות" והריינג'רס של הצבא וצוותי SEAL של חיל הים.
בשדה הקרב המשולב ה-TACP משמשים כאנשי קישור אווירי לצבא ארצות הברית מרמת הגיס ועד רמת הגדוד.
קצין בקרת אוויר טקטית (TACPO) מייצג את הממד האווירי במפקדת המבצע. תפקידו להוביל, לתכנן ולנהל את השליטה והבקרה והביצוע הסופי של מבצעי האוויר, החלל והסייבר לתמיכה ישירה בכוחות היבשה. ה- TACPO משתתף בתכנון מאמץ האש וסיוע אווירי קרוב (CAS), תקיפות אוויריות (AI), מודיעין, מעקב וסיור (ISR), לוחמה אלקטרונית (EW), ודיכוי או השמדת מערכות הגנה אווירית באמצעות טכנולוגיות ומערכות נשק מתקדמות.
פרס גרוס למצוינות באנימציה
פרס גרוס למצוינות באנימציה הוא פרס המוענק בכל שנה ליוצר אנימציה ישראלי אשר הביא אל האנימציה מצוינות יוצאת דופן והוכיח עשייה לאורך זמן.
הפרס בסכום של 10,000 ש"ח תרומת משפחת גרוס, לזכרו של יורם גרוס, מחלוצי האנימציה בישראל.
מטרת הפרס היא לעודד יוצרים להמשך יצירה עצמאית ואישית, ובכך לקדם את האנימציה בישראל. זו הזדמנות של יוצרי אנימציה להוקיר את עבודתם של חבריהם למקצוע. מתוך תקווה שהפרס יושקע ביצירה עצמאית הבאה. אנימטורים מוזמנים להגיש הצעות למועמדים לפרס לוועדת השיפוט והם נבחרים על ידי ועדה מקצועית.
הפרס מוענק בפסטיבל אנימיקס במסגרת אירוע אסיף. זהו פסטיבל שנתי לאנימציה, קומיקס וקריקטורה, המתקיים מדי קיץ בתל אביב.
פניצילין V
יחסי אינדונזיה–מזרח טימור
מזרח טימור ואינדונזיה חולקות את האי טימור. אינדונזיה פלשה למושבה הפורטוגזית לשעבר בשנת 1975, סיפחה את מזרח טימור בשנת 1976, ושמרה על מזרח טימור כמחוזה ה-27 עד למשאל עם שנערך על ידי האו"ם ב-1999, בו בחרו תושבי מזרח טימור בעצמאות. לאחר תקופה של ממשל ביניים של האו"ם, מזרח טימור זכתה לעצמאות בשנת 2002.
רקע היסטורי.
פורטוגל השתלטה על הטריטוריה שהתפרסמה בתור טימור הפורטוגזית באמצע המאה ה-18, ושמרה על המחצית המזרחית של האי (מערב טימור הייתה מושבה הולנדית עד מלחמת העולם השנייה) כמושבה עד מהפכת הציפורנים ב-1974. פורטוגל הצהירה על כוונתה להעניק עצמאות למושבה לשעבר ומפלגות מקומיות התגבשו, בכוונתה להתמודד עם הבחירות החופשיות הראשונות של מזרח טימור שנקבעו בשנת 1976. אינדונזיה, שהייתה מושרשת היטב במחנה האנטי-סובייטי בדרום-מזרח אסיה, נבהלה על ידי המפלגות הנוטות לשמאל שנראו כהולכות לנצח בבחירות הללו. אינדונזיה פלשה לשטח בשנת 1975 וסיפחה את מזרח טימור בשנה שלאחר מכן. כיבוש מזרח טימור בן 24 השנים שלאחר מכן גרם נזק רב ליחסים הדיפלומטיים של אינדונזיה ולמוניטין הבינלאומי שלה.
הצבא לשחרור מזרח טימור, הזרוע הצבאית של המפלגה השמאלנית במזרח טימור פרטילין הפכה למקור העיקרי של התנגדות לסיפוח של אינדונזיה, אולם התנגדות צבאית בסופו של דבר כמעט ונעלמה. לאחר 20 שנה של התקוממות בדרגה נמוכה ולחץ דיפלומטי נגד הכיבוש. קסאננה גושמאו הפך לנשיא הראשון של מזרח טימור בעקבות עצמאותו.
עצמאות של מזרח טימור.
לאחר התפטרותו הכפויה של סוהארטו בשנת 1998, הציע סגן נשיא ויורשו בי. ג'יי חביבי משאל עם מפתיע על עצמאות מזרח טימור. לאחר ש-78% ממזרח טימור בחרו בעצמאות במשאל העם, הותקף חביבי ברחבי הספקטרום הפוליטי האינדונזי בגין בגידה באינטרסים הלאומיים ואיבד את הסיכוי המועט שהיה לו לשמור על הנשיאות בבחירות באוקטובר 1999 באינדונזיה. במקומו הוחלף עבד א-רחמן וחיד, מתנגד נחרץ לעצמאות מזרח טימור.
חלקים מהצבא האינדונזי התנגדו נחרצות לעצמאות מזרח טימור ובילו חלק ניכר משנת 1998 ו-1999 בחימוש של פרטיזנים פרו-אינדונזיים וסידור התקפות על קבוצות עצמאות. בתוך שעות לאחר פרסום תוצאות משאל העם על ידי שליח מיוחד של האו"ם למזרח טימור ג'משיד מרקר, הצבא האינדונזי הפעיל תוכנית אדמה חרוכה בשטח, השמיד למעלה ממחצית התשתית הקבועה של השטח, הרג כ-1,500 מזרח טימורים ועקר 300,000 איש נוספים. במהלך השבועות הקרובים, עד שכוח שמירת שלום של האו"ם בראשות אוסטרליה הגיע למדינה ב-20 בספטמבר 1999.
מינהל המעבר של האו"ם במזרח טימור (UNTAET) סיפק ממשל ביניים אזרחי ומשימה לשמירת שלום בשטחה של מזרח טימור, מהקמתו באוקטובר 1999 ועד לעצמאות השטח ב-20 במאי 2002.
לאחר 2002.
למרות העבר הטראומטי, היחסים עם אינדונזיה הם בדרך כלל חיוביים לאחר שנת 2002. אינדונזיה היא שותפת הסחר הגדולה ביותר של מזרח טימור (כ-50% מכלל היבוא, 2005), והיא מרחיבה את חלקה בהתמדה.
אינדונזיה היא שותפת הסחר בתחום היבוא הגדולה ביותר של מזרח טימור, כאשר לשעבר ייצאה סחורות בשווי 187 מיליון דולר (32% מהיבוא) בשנת 2017 ואילו האחרונה ייצאה רק 6 מיליון דולר בכיוון ההפוך. אינדונזיה תומכת בהצטרפותה של מזרח טימור לאיגוד מדינות דרום-מזרח אסיה, במיוחד במהלך כהונתו של סוסיליו באמבאנג יודהויונו.
צ'ו מיונג-הו
הלן וינקלמן
דיים הלן דיאנה וינקלמן (באנגלית: Helen Diana Winkelmann; נולדה ב-1962) היא נשיאת בית המשפט העליון ה-13 והנוכחית של ניו זילנד, שהושבעה לתפקידה ב-14 במרץ 2019. היא האישה השנייה המכהנת בתפקיד זה, לאחר קודמתה בתפקיד שאן אליאס.
ראשית חייה.
הלן וינקלמן היא בתם של קתלין (לבית פאפיץ', ממוצא קרואטי) ושל דאגלס וינקלמן. היא גדלה בפרבר בלוקהאוס ביי שבאוקלנד והתחנכה בבית הספר לינפילד קולג'. היא המשיכה את לימודיה בהיסטוריה ובמשפטים באוניברסיטת אוקלנד, עם התמחות במשפט מסחרי וסיימה שם תואר ראשון. על הצטיינותה בלימודיה הוענק לה פרס יובל המאה של המחוז המשפטי של אוקלנד וב-1985 היא התקבלה ללשכת עורכי הדין.
קריירה משפטית.
וינקלמן החלה לעבוד כפקידה משפטית במשרד עורכי הדין "ניקולסון גריבין", בהמשך "פיליפס פוקס" וכיום משרד עורכי הדין הבינלאומי "DLA פייפר" . ב-1988, בגיל 25, היא הייתה לשותפה האישה הראשונה במשרד ואחד מהשותפים הצעירים ביותר מעולם בהיסטוריה של 117 שנות קיום המשרד. היא המשיכה לעבוד בחברה עד מאי 2001 כאשר היא החלה לעסוק כפרקליטה עצמאית בהתמחות בדיני חדלות פרעון, בהתדיינות מסחרית ובהתדיינות רפואית.
ביולי 2004 מונתה וינקלמן כשופטת בבית המשפט הגבוה של ניו זילנד, ובאותה עת היו הצעירים מבין ארבעת ילדיה, תאומים, בגיל חמש. בפברואר 2010 היא מונתה כנשיאת בית המשפט הגבוה, תפקיד בו היא כיהנה עד למינויה לבית המשפט לערעורים ב-2015.
כנשיאת בית המשפט הגבוה, הנהיגה וינקלמן רפורמות שמטרתן שיפור הנגישות לתהליכי בית המשפט בהליכים האזרחיים שלו, קיצור משך ההליכים של בית המשפט, הן האזרחיים והן הפליליים, ושיפור הבנת הציבור את עבודת בתי המשפט. יוזמות אלו כללו את חידוש פרסומם של הדוחות השנתיים של בית המשפט הגבוה, שכללו את התלונות על הפרת הסטנדרטים למשך ההליכים ופתיחת חשבון טוויטר של בית המשפט לשיפור התקשורת עם הציבור. וינקלמן דיברה באופן שוטף על עניינים הקשורים לפעולות הצודקות והיעילות של בתי המשפט והגישה הפתוחה אליהם.
בעקבות רעידת האדמה בכרייסטצ'רץ' ב-2011, פעלה וינקלמן יחד עם השופט מילר לארגון פעולות לייעול השירות לציבור בעקבות רעידת האדמה. היא גם פעלה יחד עם ראשי ערכאות שיפוטיות אחרות כדי להנהיג הליכים משפטיים, כולל הנהגת ימי הסגירה של בתי המשפט, כך שיתאימו לשתי התרבויות הראשיות של ניו זילנד, המאורים והלבנים. ב-2013 הוענק לוינקלמן פרס המצוינות של המכון לניהול משפטי של אוסטרלאסיה, עבור עבודתה בעקבות רעידת האדמה.
ביוני 2015 הצטרפה וינקלמן לבית המשפט לערעורים. היא מונתה כנציגת נשיא בית המשפט למועצה לדיווח חוקתי. היא גם מונתה כיושבת ראש המכון ללימודים משפטיים, הגוף האחראי ללימודי ההמשך של השופטים. כיושבת ראש מכון זה, היא מפקחת על תוכנית הלימודים שמסייעת לשופטים בפיתוח מיומנויות ליבה שיפוטיות ושכוללת גם קורסים המעניקים לשופטים את הידע הנחוץ המאפשר להם לשפות בחברה מגוונת.
נשיאת בית המשפט העליון.
ב-17 בדצמבר 2018 הוכרז שווינקלמן תחליף את שאן אליאס כנשיאת בית המשפט העליון של ניו זילנד. ב-14 במרץ 2019 הושבעה וינקלמן לתפקידה והייתה האישה השנייה בתפקיד זה.
ב-4 במרץ 2019, לקראת השבעתה, הוענק לווינקלמן התואר גבירה עמיתה בכירה של מסדר ההצטיינות של ניו זילנד.
קול מבשר (קו נייעס)
קול מבשר הוא קו נייעס ביידיש הפועל בארצות הברית. משודרים בו חדשות, תחזיות מזג אוויר ודיווחי תנועה, יחד עם מידע אקדמי על מספר נושאים החשובים לקהילה החרדית דוברת יידיש, וראיונות עם דמויות מהקהילה.
תכנות ותוכן.
קול מבשר הוקם בשנת 2005 על ידי זלמן וידר שמשמש כמגיש החדשות הראשי במוקד. קול מבשר משמש כתחליף לשידורי רדיו עבור הקהילה היהודית האורתודוקסית דוברת היידיש הנשענת במידה רבה על חדשות ומידע בתוך הקהילה המועברים ביידיש. זהו אחד ממקורות המידע העיקריים לקהילה דוברת יידיש ברחבי העולם עם מאזינים בארצות הברית, קנדה, ישראל ובריטניה.
החדשות משודרות לאורך כל היום. החדשות הפוליטיות והחדשות העסקיות מתעדכנות מדי יום על ידי יוסי גסטטנר שמנתח גם את האקטואליה.
בקו משודרים חדשות (יהודיות, חסידיות, מקומיות, לאומיות, עולמיות, פוליטיות, בריאות, עסקים) וראיונות אקטואליה, מזג אוויר; מספרי זכייה בלוטו; ראיונות ארוכים, בריאות, עסקים ופוליטיקה; סוגיות תורניות (כולל היסטוריה וביוגרפיות של צדיקים); עדכוני תנועה ומדור מוזיקה.
יידיש24.
ביולי 2019 הוציאה קול מבשר אתר ואפליקציה בשם "יידיש24" למשתמשי iOS ואנדרואיד. האתר והאפליקציה מציעים את אותם תכנים המשודרים במוקד קול מבשר.
יוהאן אודל