מכון ליאו בק ירושלים הוא מכון מחקר אקדמי בינלאומי על שם הרב ד"ר ליאו בק מראשי הקהילות הליברליות בגרמניה, שמטרתו לטפח את חקר יהדות גרמניה ומרכז אירופה בעידן המודרני. למכון שנוסד בירושלים ב-1955 כמה מרכזים: בירושלים, ניו יורק ובלונדון. המכון הירושלמי ממוקם בשכונת קטמון בירושלים ברחוב בוסתנאי 33, ובראשו עומד (מאז 2020) פרופ' גלילי שחר.
מכון ליאו בק ירושלים מקדם ומעודד את חקר ההיסטוריה והתרבות של היהודים בגרמניה ובמרכז אירופה במגוון תחומי דעת. פרסומי המכון ופעילויותיו עוסקים הן ביצירה התרבותית והאמנותית של אישים יהודים בולטים שפעלו במרחב זה והן בהתפתחותה ההיסטורית של החברה היהודית בכללה – בשאלות הנוגעות לחיים הקהילתיים והדתיים היהודיים, לתהליכים חברתיים, תרבותיים, פוליטיים, כלכליים, לסוגיות מגדריות וליחסי היהודים עם סביבתם הלא יהודית במרחב זה ועם קהילות יהודיות אחרות בעולם.
תולדות המכון.
מכון ליאו בק נוסד בירושלים במאי 1955 על יד כמה אינטלקטואלים שנמנו עם הפעילים הציונים המרכזיים בגרמניה. בין מייסדי המכון היו עקיבא ארנסט סימון, זיגפריד מוזס, מרטין בובר, גרשם שלום ושמואל הוגו ברגמן. מייסדי המכון שאפו להעלות את ערכה של מורשת יהודי גרמניה, תוך ניסיון להשתלב בסביבתם החדשה בחברה הישראלית.
המכון בתחילת דרכו הורכב בעיקר מפעילי ציבור מרכזיים בממסד הציוני הגרמני וקצתם אנשי רוח ואקדמיה, והיה לארגון תרבותי של מהגרים אשר חתרו להנציח את מורשתן ההיסטורית של קהילות מוצאם. המכון הירושלמי שאף להשתלב בסביבתו החדשה, תוך שמירה על המורשת הייחודית של יהדות גרמניה ותרומתה להליך התגבשותה של החברה הישראלית. אתגר זה עורר חילוקי דעות בנוגע לאופן פעילותו המחקרית ודרכו הציבורית של המכון; אחת הסוגיות שבהן לא הייתה הסכמה בין מייסדי המכון לבין ההיסטוריונים המרכזיים באקדמיה הישראלית, הייתה האם יש לתאר או לבנות סיפור לאומי אחד לכלל ההיסטוריה היהודית, דהיינו לתאר את היהדות כמכלול כפי שראו זאת ההיסטוריונים הממסדיים המרכזיים. או, לעומתם, להציג את ההיסטוריה של יהדות גרמניה כתופעה היסטורית ייחודית.
בחלוף השנים המכון החל לפעול באופנים שונים שקרבו אותו אל ההיסטוריוגרפיה והחברה הישראלית, ביניהם ניתן לראות למשל את תרגום יצירותיהם הקלסיות של ההוגים: הרמן כהן, ליאו שטראוס, ליאו בק ופרנץ רוזנצוויג לעברית, שיתוף פעולה הולך גדל עם חוקרים ישראליים ופרסום בשפה העברית. תהליכים אלו ואחרים תרמו להבשלתם של חילופי דורות ושינוי אופי המכון, מארגון מהגרים למכון מחקר המקיים קשרים עם הממסד האקדמי הישראלי.
הנהגה.
ראשי המכון מיום ייסודו:
פעילות המכון.
המכון פועל על כמה מישורים: הוצאה לאור של פרסומים פרי עטם של חוקרים מובילים וחוקרים צעירים במסגרת הסדרות של המכון; השתתפות בהוצאה לאור של ספרים הנוגעים לשדות המחקר של המכון; עידוד המחקר באמצעות סמינרים מחקריים מגוונים כגון – סדנת מחקר בינלאומית עבור חוקרים בכירים, סמינר עבור פוסט-דוקטורנטים ישראלים ואירופים, ימי עיון וקבוצות לימוד מגוונות אחרות והענקת מלגות לחוקרים מצטיינים בתחילת דרכם מדי שנה.
אירועים.
לאורך השנה מקיים המכון אירועי תרבות מסוגים שונים לקהל האקדמי ולקהל הרחב – כנסים, הרצאות, ערבי דיון, "קברטים ספרותיים" והקרנת סרטים המלווים בהרצאות ובמפגשים עם יוצרים וחוקרים. כך הפך המכון למוסד תרבות ולמקום מפגש לסטודנטים, חוקרים ולקהל שוחר התרבות.
פרסומים.
מכון ליאו בק ירושלים יוזם ותומך בהוצאה לאור של מחקרים בתחום ההיסטוריה והתרבות של היהודים מתחום התרבות הגרמני וכן בפרסום של כתבי מקור בתרגום עברי.
מכון ליאו בק בעולם.
היזמה להקמת מכון לתולדות יהדות גרמניה על שם ליאו בק יצאה מירושלים בכנס הייסוד במאי 1955, אשר בעקבותיו נוסדו המכון הירושלמי והמכונים בניו יורק ובלונדון. המכון בירושלים מקיים קשרים עם המכונים האחרים בניו יורק ובלונדון, הבאים לידי ביטוי באמצעות עריכת כנסים משותפים, הוצאה לאור, מחקר ופרסום.
בנוסף ב-1989 נוסדה בברלין קבוצת מחקר לחקר ההיסטוריה של יהדות גרמניה בשם: Wissenschaftliche Arbeitsgemeinschaft des Leo-Baeck-Instituts, המשתפת פעולה עם שלושת המכונים: בירושלים, ניו יורק ולונדון.
ספריית המכון.
הארכיון וספריית המכון מאגדים אוסף עשיר של ספרים ומסמכים נדירים העוסקים בהיסטוריה ובתרבות של היהודים דוברי הגרמנית. המכון מקים ארכיון של סרטים העוסקים בנושאים הקשורים בהיסטוריה ובתרבות של יהודי גרמניה ומרכז אירופה. הארכיון והספרייה פתוחים לקהל הרחב ומשמשים חוקרים ומתעניינים.
ראו גם.
בעברית ובאנגלית
מתתיהו סלומון
הרב מתתיהו חיים סלומון הוא רב, מרצה ומשגיח רוחני אנגלי-אמריקאי. משגיח ישיבת גייטסהד במשך למעלה מ-30 שנה ומשגיח ישיבת לייקווד. מרבניה הבכירים של היהדות החרדית בארצות הברית.
ביוגרפיה.
נולד בגייטסהד שבאנגליה לעטל ולר' יעקב סלומון, למד בישיבה ובכולל אברכים בלונדון, והוא רואה ברבי אליהו לופיאן את רבו העיקרי, אף שלמד אצלו במשך פחות משנה. נישא למרים פאלק (נפטרה בדצמבר 2016), והוא גיסו של הרב פסח אליהו פאלק.
בראשית שנות ה-60 של המאה ה-20 התמנה כמשגיח בישיבת גייטסהד תחת הרב משה שוואב ובהמשך החליף אותו כמשגיח הבכיר בישיבה. הוא החזיק במשרה זו למעלה מ-30 שנה ובאביב 1998 התמנה כמשגיח ישיבת לייקווד בארצות הברית. החליף אותו בתפקידו בגייטסהד, הרב מרדכי יוסף קרנובסקי.
חלק משיחותיו המוסריות נערכו ונדפסו בספרים בשם מתנת חיים.
מתתיהו חיים סלומון
מלחמת 13 השנים
מלחמת שבעת הימים
פרדריק, נסיך הכתר של דנמרק ונורווגיה
פרדריק, נסיך הכתר של דנמרק
פרדריק, נסיך הכתר של דנמרק (בדנית: Arveprins Frederik; 11 באוקטובר 1753 – 7 בדצמבר 1805) היה בנו של פרדריק החמישי, מלך דנמרק, ואביו של כריסטיאן השמיני, מלך דנמרק. בנוסף כיהן פרדריק כעוצר הממלכה, במקום אחיו כריסטיאן השביעי, מלך דנמרק.
ביוגרפיה.
פרדריק נולד ב-11 באוקטובר 1753 בקופנהגן, לפרדריק החמישי, מלך דנמרק ושל רעייתו השנייה יוליאנה מריה מבראונשווייג-וולפנביטל, בתם של פרדיננד אלברכט השני, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל ואנטוניטה, דוכסית בראונשווייג-וולפנביטל. בצעירותו יועד פרדריק לתפקיד בישוף ליבק לאחר פרידריך אוגוסט הראשון, דוכס אולדנבורג, אך לבסוף המינוי לא יצא אל הפועל.
בשנת 1772 מונה פרדריק לעוצר הממלכה, עקב אי שפיותו של אחיו כריסטיאן השביעי, מלך דנמרק. אולם עיקר תפקידו היה סמלי, ולמעשה שלטה אמו יוליאנה מריה מבראונשווייג-וולפנביטל, יחד עם אובה הו-גולדברג. בשנת 1784 ביצע בנו של כריסטיאן - פרדריק הפיכה שלטונית, ותפס את השלטון. לאחר ההפיכה לא נותרה לפרדריק שום סמכות בחצר המלוכה, והוא התגורר בארמון כריסטיאנבורג, ולאחר שריפתו בשנת 1794 עבר להתגורר בארמון אמיליאנבורג. זמן קצר לאחר השריפה מתה אשתו סופיה פרדריקה, דוכסית מקלנבורג-שוורין, וב-7 בדצמבר 1805 מת פרדריק בביתו. בנו של פרדריק - כריסטיאן פרדריק עלה לשלטון לאחר מותו של פרדריק השישי, מלך דנמרק, והוכתר ככריסטיאן השמיני, מלך דנמרק.
משפחתו.
בשנת 1774 התחתן פרדריק עם סופיה פרדריקה, דוכסית מקלנבורג-שוורין, בתם של לודוויג, דוכס מקלנבורג-שוורין ושרלוטה סופיה, נסיכת סקסוניה-קובורג-זאלפלד, ממנה נולדו לו 7 ילדים:
כיכר הבימה
פרידריך השני, הדוכס הגדול מבאדן
פרידריך הראשון, הדוכס הגדול מבאדן
לודוויג הראשון, הדוכס הגדול מבאדן
הדואר הפדרלי
פרדריק ג'ון סקרימג'ר
ד"ר פרדריק ג'ון סקרימג'ר (באנגלית: Frederick John Scrimgeour) היה רופא שליח המיסיון, מנהלו השני של בית החולים אי.מ.מ.ס הסקוטי בנצרת, (1908–1914), (1920–1921), עם תחילת המנדט הבריטי ב-1917 מונה לקצין רפואה ראשי של אזור צפון ארץ-ישראל.
ביוגרפיה.
סקרימג'ר נולד בדאנדי, סקוטלנד.
ב-1902 נשלח לדמשק להשתלם בטיפול במחלות שהיו אופייניות באזור הגליל כגון: מלריה, גרענת, טראכומה ומחלות זיהומיות של מערכת העיכול, אבעבועות שחורות, טיפוס הבהרות ו-כולרה. במקביל למד ערבית.
סקרימג'ר קיבל דיפלומה עות'מאנית באיסטנבול. ב-1904 הגיע לנצרת כעוזרו של ד"ר פקרדוני קלוסט ורטן,
בשנת 1905 טיפל צוות בית החולים בשנה אחת ביותר מ–10,000 פניות למרפאת בית החולים, יותר מ–100 אשפוזים, כ–500 ניתוחים ויותר מ–1,000 ביקורי בית. בית החולים מנה יותר מ-40 מיטות.
בשנת 1905 זכו שני הרופאים בבית החולים לתגבורת של האחות אדית ג'ונקוק, ילידת 1871. עם הגיעה לנצרת, בפברואר 1905, קיבלה עליה האחות ג'ונקוק את הטיפול בכל נושאי המינהל והאמרכלות.
בשנת 1908, עם פטירתו של ורטן, החל סקרימג'ר לנהל את בית החולים אי.מ.מ.ס הסקוטי בנצרת. באותה עת הצטרפה אל האחות ג'ונקוק אחות מוסמכת נוספת שהגיעה מאנגליה: ג'סי קרופט. בשנים הבאות, התעצמה פעילותו של בית החולים, והוא עמד לפני הרחבה ניכרת.
בנובמבר 1914 הוכרז מצב מלחמה בין האימפריה העות'מאנית לבין בריטניה. עקב המלחמה, נאלץ ד"ר סקרימג'ר, שהיה אזרח בריטי, לעזוב את נצרת. הוא נסע למצרים, שם הצטרף לכוחות הבריטיים ומונה למפקד מחנה שבויים, ליד קהיר. על ניהול בית החולים הופקדה האחות המוסמכת אדית ג'ונקוק, בעזרתה של האחות המוסמכת ג'סי קרופט. מתוקף תפקידה זה עמדה ג'ונקוק בראש צוות שמנה יותר מ– 250 עובדים, והופקדה על הטיפול והרווחה בקרב מאות מאושפזים, מהם במצב קשה.
ב-1917 לאחר כיבוש ארץ-ישראל על ידי הבריטים מונה לקצין רפואה ראשי של אזור צפון ארץ ישראל.