אזור גבעות וסטפולד, ובהן הפיורד, מופו באמצעות תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת לארס כריסטנסן (1937–1936).
הקרטוגרפים הנורווגיים חשבו שמדובר במפרץ ובשריד של אגם שבעבר נשפך אליו.
ג'ון רוסקו (John Roscoe), אשר מיפה את האזור בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית, במסגרת מבצע קפיצה לגובה, שנערך בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1946–1947, הבין כי המפרץ והאגם הצר והארוך מחוברים, והם למעשה פיורד.
הראשונים שהגיעו אל הפיורד היו אנשי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה, בפיקודו של פיליפ לו, בינואר 1955.
מקור השם.
הקרטוגרפים הנורווגיים, כאמור, חשבו שמדובר באגם, וקראו לאגם "בריידווטנט" (בנורווגית: "Breidvatnet"), ולפיורד "לאנגספיורד" (בנורווגית: "" - הפיורד הארוך).
בעקבות גילויו של רוסקו, שונה שם האתר.
רוסקו נתן לאתר את שמו הנוכחי.
תרונג צ'ין
תרונג צ'ין (בוייטנאמית: Trường Chinhg; 9 בפברואר 1907 – 30 בספטמבר 1988) היה פוליטיקאי קומוניסט וייטנאמי שכיהן כנשיא וייטנאם בשנים 1981–1987. תרונג נחשב לאחד מן הפוליטיקאים הווייטנאמיים הבולטים במאבק האנטי-קולוניאליסטי במדינתו ובעיצוב הממשל הקומוניסטי. כיהן כמזכיר המפלגה בשנים 1940–1956 וכן למשך כמה חודשים בשנת 1986 לאחר מותו של לה דואן.
ביוגרפיה.
תרונג נולד בהודו-סין, בשטח שכיום חלק מאינדונזיה. הוא היה הבן הבכור מבין חמישה ילדים. אמנם משפחתו הקונפוציאניסטית לא הייתה עשירה, אך תרונג רכש השכלה סינית בגיל צעיר, וגיבש עמדה פוליטית אנטי קולוניאליסטית. הוא למד בתיכון צרפתי ברוח מערבית. בתקופה זו למד הגות פילוסופית רבה, בעיקר של ז'אן-ז'אק רוסו ומונטסקייה. בתקופה זו החל תרונג בפעילות פוליטית ולאומית, והוביל את מחאות הסטודנטים כנגד השלטון.
בשנת 1928 עבר להאנוי ושנים שלאחר מכן היה ממקימי המפלגה הקומוניסטית לאחר שקרא בכתביהם של קרל מרקס וולדימיר איליץ' לנין. תרונג היה ממעצביה הרעיוניים המרכזיים של התנועה עם הקמתה. בשנת 1930 נכלא בהילטון האנוי ושוחרר בשנת 1936. גם בתקופת מאסרו, תרונג המשיך בפרסום מאמרים ויצירות קומוניסטיות. עמדתו של תרונג הושפעה מכתבי מרקס, לנין והיה לתלמידו המרכזי של הו צ'י מין.
לאחר עצמאותה של צפון וייטנאם ביקר תרונג את הרפורמה בקרקעות, מה שהוביל לביקורת כנגדו במפלגה. ביקורת נוספת הוטחה נגדו בעקבות תמיכתו ברפובליקה העממית של סין במקום תמיכתם של רבים בברית המועצות. בשנים אלו תרונג היה מקורב ביותר למנהיג סין מאו דזה-דונג. בשנת 1953 תרונג ניסה להשליט רפורמת קרקעות דומה לזו שבוצעה בסין. רפורמה זו בסופו של דבר הובילה לרעב ולמות מיליונים. בשנת 1956 הרפורמה הופסקה בעקבות מחאות ציבוריות. תרונג התפטר ותמך בלה דואן. בשנים שלאחר מכן לה דואן היה המנהיג הדומיננטי במדינה, כשתרונג היה חבר פוליטביורו בלבד (אך שמר על תפקידו כדמות רעיונית חשובה). בשנת 1981 נבחר תרונג לנשיא. תקופת נשיאותו התאפיינה במשבר כלכלי מתמשך כתוצאה מקריסתה המסתמנת של ברית המועצות. תרונג ניסה לגבש רפורמות כלכליות ומבניות שיפתרו את המשברים, אך לא ביצע אותן לאור החלפתו על ידי וו צ'י קונג בשנת 1987. הוא נפטר זמן קצר לאחר מכן בגיל 81.
וו צ'י קונג
וו צ'י קונג (בוייטנאמית: Võ Chí Công; 7 באוגוסט 1912 – 8 בספטמבר 2011) היה פוליטיקאי קומוניסט וייטנאמי שכיהן כנשיא וייטנאם בשנים 1987–1992. וו כיהן גם כסגן מנהיג הוייטקונג משנת 1962 ועד נפילת דרום וייטנאם ואיחוד וייטנאם בשנת 1976. כיהן כשר החקלאות בשנים 1977–1979.
ביוגרפיה.
וו נולד בשנת 1912 בהודו-סין, בשטח המשויך כיום לאינדונזיה להורים שהפכן מאוחר יותר לקומוניסטים. וו אימץ עמדות פטריוטיות בגיל צעיר וכבר בשנת 1930 החל בפעילות פוליטית ואנטי קולוניאליסטית. שנת 1935 הצטרף למפלגה הקומוניסטית ולצידו של הו צ'י מין. וו לחם במחתרת כנגד צרפת של וישי בזמן מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה והקמתה של צפון וייטנאם וו צבר כוח פוליטי והיה ממקימי הוייטקונג בתחילת שנות ה-60. לאחר פירוק הוייטקונג ואיחוד וייטנאם כמדינה קומוניסטית בשנת 1976, וו קיבל מושב בפוליטביורו. בשנים שלאחר מכן כיהן וו במספר תפקידים ממשלתיים, בהם שר הדייג (1976–1977), שר החקלאות (1977–1978) וסגן ראש הממשלה (1976–1982). בשנת 1987 נבחר להחליף את הנשיא תרונג צ'ין כנשיא המדינה וכיהן בתפקיד זה יותר מחמש שנים.
וו נפטר בגיל 99 בספטמבר 2011. המפלגה הקומוניסטית בווייטנאם העניקה לו הלוויה ממלכתית בטלוויזיה כהוקרה על הקריירה הפוליטית הארוכה שלו.
טראן דוק לואונג
טראן דוק לואונג (בוייטנאמית: Trần Đức Lương; נולד ב-9 בפברואר 1937) הוא פוליטיקאי קומוניסט וייטנאמי שכיהן כנשיא וייטנאם בשנים 1997–2006.
ביוגרפיה.
טראן נולד בשנת 1937 בהודו-סין, בשטח המשויך כיום לאינדונזיה ועבר להאנוי לאחר שעזב את בית הספר בשנת 1954. הוא למד גאולוגיה באוניברסיטת האנוי לכרייה וגאולוגיה, והועסק כקרטוגרף. הוא הצטרף למפלגה הקומוניסטית בווייטנאם בשנת 1959 ועד לשנות ה-70 כבר צבר כוח רב. בשנת 1987 הוא מונה לסגן ראש ממשלת וייטנאם וכיהן בתפקיד זה כעשר שנים.
בשנת 1997 נבחר טראן לנשיא המדינה. הוא נבחר שנית לתפקיד בשנת 2002 והמשיך בתפקיד זה עד התפטרותו בשנת 2006.
אייזק וייט
אייזק דייוויס וייט (באנגלית: Isaac Davis White; 6 במרץ 1901 – 11 ביוני 1990) היה איש צבא אמריקאי, שנודע בעיקר בפעולתו כמפקד שריון במהלך מלחמת העולם השנייה ומלחמת קוריאה.
ביוגרפיה.
אייזק וייט נולד בעיירה פיטרבורו שבניו המפשייר, בנו של קצין צבא שהגיע לדרגת מייג'ור גנרל. הוא השלים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת נוריץ' (Norwich) שבוורמונט ב-1922. שלושים שנה אחר כך, ב-1951, סיים באותה אוניברסיטה לימודי תואר שני במדע הצבא (Military Science).
בשנת 1928 נישא לג'וליה קוטון, אשתו למשך 61 שנים. במותם לא היו להם ילדים.
שירות צבאי.
הקריירה הצבאית של וייט נמשכה 38 שנים.
ב-1923 הוסמך וייט לקצין בחיל הפרשים. בשנות ה-30 הצטרף לבריגדת חיל הפרשים השביעית, כמבוא לפעולתו כמפקד שריון במלחמת העולם השנייה. הוא היה רוכב סוסים מנוסה, ולימים הנהיג את נבחרת הרכיבה של צבא ארצות הברית באולימפיאדת לונדון בשנת 1948.
ב-1932 שירת בבית הספר של חיל הפרשים בפורט ריילי. למד בבית הספר למטה בפורט לוונוורת'.
ב-1940 החל לשרת בדיוויזיה המשוריינת ה-2 בדרגת מייג'ור, ושירת בה במשך חמש שנים בתפקידים שונים. בשנים אלו השתתפה הדיוויזיה במסעי המלחמה בצפון אפריקה, בסיציליה ובמערב אירופה. במהלך המערכה בנורמנדי היה וייט מפקד צוות הקרב B (תפקיד שקול למפקד חטיבה) ויחידתו מילאה תפקיד חשוב במבצע קוברה. בינואר 1945, בשלהי הקרב על הבליטה, מונה וייט לתפקיד מפקד הדיוויזיה, אותו מילא עד ספטמבר 1945. בפיקודו הדיוויזיה בכיתור הכוחות הגרמנים בכיס הרוהר, חצתה את נהר האלבה ופגשה את הצבא הסובייטי שנכנס לגרמניה ממזרח.
ב-1948 מונה וייט למפקד חיל המשטרה האמריקאי, שהיה מופקד על קיום הסדר והביטחון באזורי הכיבוש האמריקאים בגרמניה ובאוסטריה. הוא הקים את מרכז אימוני השריון האמריקאי בוילסק (Vilseck) שבגרמניה. לאחר מכן שב לארצות הברית וכיהן כמפקד בסיסי ההדרכה בפורט נוקס, בפורט ריילי ובפורט בנינג וכראש המטה של הארמייה הראשונה במדינת ניו יורק.
לאחר פרוץ מלחמת קוריאה מילא וייט תפקיד חשוב בפיתוח אמצעי לחימה משוריינים לצורכי המלחמה. ב-1952 קודם לדרגת לוטננט גנרל ופיקד על הקורפוס ה-10 בקרבות שניהל בקוריאה. בהמשך פיקח על אימוניהן של ארבע דיוויזיות דרום קוריאניות. ב-1953 מונה למפקד הארמייה הרביעית בטקסס.
ב-1955, לאחר תום מלחמת קוריאה, היה וייט לגנרל בעל ארבעה כוכבים ומונה למפקד פיקוד האו"ם בקוריאה. ב-1957 מונה למפקד כוחות צבא ארצות הברית באוקיינוס השקט, תפקיד שאותו מילא עד לפרישתו משירות צבאי ב-1961.
וייט עוטר ב-13 עיטורים אמריקאים וב-16 עיטורים זרים, לרבות מדליית השירות המצוין, כוכב הכסף, אות לגיון ההצטיינות, כוכב הארד וכן צלב המלחמה הצרפתי, צלב המלחמה הבלגי, מסדר הדגל האדום הסובייטי ומסדר ההצטיינות הצבאי של קוריאה הדרומית.
לאחר השירות הצבאי.
ב-1970 פרסם את ספרו Alternative to Armageddon: the Peace Potential of Lightening War, שבו קרא לשימוש במלחמת תנועה מהירה כאלטרנטיבה למלחמה גרעינית או למלחמת התשה דוגמת מלחמת וייטנאם.
וייט היה חבר חבר הנאמנים של אוניברסיטת נוריץ' והוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד של אוניברסיטת מרילנד.
וייט מת בעיר הנובר במדינתו ניו המפשייר בגיל 89. נקבר בעיירת הולדתו פיטרבורו.
חלק מכביש 202 הפדרלי במדינת ניו המפשייר נקרא על שמו של וייט.
עריכת קולנוע
ג'וזף סיידו מומו
ג'וזף סיידו מומו (באנגלית: Joseph Saidu Momoh; 26 בינואר 1937 – 3 באוגוסט 2003) הוא פוליטיקאי אשר כיהן כנשיא סיירה לאון בשנים 1985–1992.
ביוגרפיה.