בשנת 1379 חתמו לאופולד ואחיו אלברכט השלישי, דוכס אוסטריה על אמנת נויברג, ולפיו פוצלה אוסטריה ביניהם; אלברכט החזיק באוסטריה עצמה, בעוד שלאופולד החזיק בטריטוריות הירושה, שכללו את שטיריה, קרניולה, קרינתיה וטירול. ב-9 ביולי 1386 נהרג לאופולד השלישי בקרב זמפאך נגד הקונפדרציה השווייצרית הישנה, ובניו וילהלם, דוכס אוסטריה ולאופולד הרביעי, דוכס אוסטריה ירשו את נחלותיו.
משפחתו.
בשנת 1365 התחתן לאופולד עם ורדה ויסקונטי, בתם של ברנבאו ויסקונטי וביאטריצ'ה דלה סקאלה, ממנה נולדו לו 6 ילדים:
אפרים ארליך
אפרים "קרמשניט" ארליך (נולד ב-26 באוקטובר 1960) הוא קצין משטרה ישראלי בדימוס בדרגת ניצב משנה, לשעבר סגן מפקד משטרת התנועה הארצית. התפרסם כשחשף את פרשת האחים פריניאן והיה אחד הגורמים המרכזיים שהובילו להקמת ועדת זיילר.
ביוגרפיה.
ארליך נולד לציונה, ילידת הארץ ולברוך, פליט שואה. ילדותו עברה בתל אביב בשכונת פלורנטין, בה הוא מתגורר עד היום. למד בתיכון אורט סינגלובסקי. במהלך שנות השבעים עסק באגרוף באגודת בית"ר תל אביב ולאחר מכן במכבי תל אביב ואף זכה באליפות ישראל לדרגה ב' ולנוער. בשנת 1979 התגייס לצה"ל ושרת כמכונאי מסוקים בטייסת מבצעית.
בשנת 1982 התגייס ארליך למשטרת ישראל ליחידת העיקוב הסמויה בימ"ר תל אביב, בה מילא תפקיד של ראש צוות כארבע שנים. החל משנת 1986 עבר לשרת במגוון תפקידי מודיעין, בילוש וחקירות ביחידה המרכזית. בשנת 1988 סיים קורס קצינים ייעודי וביצע מגוון תפקידי שטח מבצעיים כראש חוליית בילוש, ראש חוליית סמים, ראש חוליית כייסים, ראש חוליית מודיעין מבצעי, ראש מחלק סמים, ראש מחלק מוסר, ראש לשכת מודיעין ובילוש במרחב ירקון, ראש מפלג סמים בימ"ר, ראש מחלקת מודיעין במנהלת ההגירה, מפקד ימ"ר אגף תנועה, סגן מפקד מרחב חברון וסגן מפקד משטרת התנועה הארצית.
במהלך שרותו נודע "קרמשניט" (שקיבל את כינוי זה בעקבות קונדיטוריה שניצבה מול ביתו בשכונה, ושבה עבד בגיל 12 בלישת בצק. ארליך סיפר שבעל הבית היה נותן לו לבחור חמש עוגות לעצמו, והוא היה בוחר קרמשניט בקביעות) כמי שניהל מאבק בלתי מתפשר בפשיעה החמורה ונקט בפעילויות מבצעיות יזומות שזכו להד ציבורי ותקשורתי, למיגור ההימורים הבלתי חוקיים, הסחר בבני אדם והסרסרות. בין היתר, לקח חלק מרכזי בפענוח "רצח השבעה" שבוצע באוקטובר 1989. הקים ועמד בראש מערך המודיעין במנהלת ההגירה. הקים ועמד בראש היחידה המרכזית באגף התנועה, שתחת פיקודו קיבלה את פרס מפכ"ל המשטרה בשנת 2007.
בשנת 2005 פעל להקמת ועדת חקירה לחקירת פרשת האחים פריניאן. בין היתר, שימש כמקור לתחקירים של אילנה דיין על הפרשה, ששודרו במסגרת תוכניתה "עובדה" באפריל 2005. בדצמבר 2005 החליטה הממשלה על הקמת ועדת זיילר לבדיקת התנהלות המשטרה והפרקליטות בפרשה. דו"ח הוועדה פורסם בפברואר 2007, ובעקבותיו התפטר המפכ"ל משה קראדי ונפתחו חקירות כנגד מספר גורמים אשר צוינו בדו"ח. במרץ 2006, במהלך עבודתה של ועדת זיילר, חשף כתב קול ישראל רן בנימיני כי ארליך היה זה שהדליף את המידע לאילנה דיין, בעודו מכהן במשטרה. ארליך היה אחד מהעדים המרכזיים שהעידו בפני הוועדה. הוא זכה לחסינות ממנה ובזמן עדותו כונה בתקשורת "מיסטר איקס". עם חשיפת עדותו בוועדה, הודלפו מגורמים במשטרה פרטים אישיים חסויים עליו.
על פעילותו למען חשיפת שחיתויות קיבל בשנת 2007 את אות אביר איכות השלטון. פעילותו זו הובילה לצעדי נקמה מצד בכירי המשטרה כלפיו. על אף היותו קצין בולט ובעל הישגים, במשך שנים הוקפא קידומו בדרגה והוא נותר בדרגת סגן ניצב. בשנת 2013, בהתערבות מבקר המדינה ובסיוע של עמותת אומ"ץ והתנועה לאיכות השלטון, הוענקה לארליך דרגת ניצב משנה, אך הוסכם כי הוא יושאל לרשות הארצית לכבאות והצלה ויעמוד בראש אגף המודיעין שיוקם ברשות. במאי 2016 החליטו השר לביטחון פנים גלעד ארדן והמפכ"ל רוני אלשיך על החזרתו לשירות במשטרה, באגף התנועה.
באוגוסט 2017 זכה לתעודת הוקרה מנשיא המדינה על תרומתו לטוהר המידות, בהתאם לחוק לעידוד טוהר המידות בשירות הציבור, התשנ״ב–1992.
בדצמבר 2017 סיים את שירותו במשטרה. יוצג במהלך שנים רבות, בהם שנות המאב, לקבלת דרגה ולהחזרתו למשטרה, בהתנדבות על ידי התנועה לאיכות השלטון ועל ידי עמותת אומ"ץ.
ביוני 2019 פורסם כי לאחר יציאתו לגמלאות, ארליך החל לעבוד כנהג מונית, תפקיד בו הוא עובד עד היום.
מאז שיחרורו מהמשטרה שמש אפריים ארליך כפרשן לענייני פלילים ומשטרה במספר תוכניות בטלוויזיה. כמו כן הוא מרצה בפורומים שונים על לפני ומאחורי הקלעים בעולם הפשע הישראלי.
חיים אישיים והשכלה.
לארליך תואר ראשון במנהל עסקים. הוא נשוי ואב לארבע בנות, סב ל-3 נכדים ומתגורר בפלורנטין. אחת מבנותיו היא שוטרת.
לאופולד הרביעי, דוכס אוסטריה
לאופולד הרביעי, דוכס אוסטריה (בגרמנית: Leopold IV von Österreich) (1371 - 3 ביוני 1411), היה דוכס שטיריה, קרינתיה וקרניולה בין השנים 1386–1411.
חייו.
לאופולד הרביעי נולד בשנת 1371, ללאופולד השלישי, דוכס אוסטריה וורדה ויסקונטי, בתם של ברנבאו ויסקונטי וביאטריצ'ה דלה סקאלה. בשנת 1379 חתמו אביו לאופולד השלישי, דוכס אוסטריה ודודו אלברכט השלישי, דוכס אוסטריה על אמנת נויברג, ולפיו פוצלה אוסטריה ביניהם, אלברכט החזיק באוסטריה עצמה, בעוד שלאופולד החזיק בטריטוריות הירושה, שכללו את שטיריה, קרניולה, קרינתיה וטירול. בשנת 1386 נהרג אביו לאופולד השלישי, דוכס אוסטריה, ולאופולד ואחיו וילהלם, דוכס אוסטריה, ארנסט, דוכס אוסטריה ופרידריך הרביעי, דוכס אוסטריה ירשו את נחלותיו, תוך שבן דודם אלברכט החמישי, דוכס אוסטריה משמש להם כעוצר.
בשנת 1393 התחתן לאופולד עם קתרין מבורגונדיה, בתם של פיליפ השני, דוכס בורגונדיה ומרגריט השלישית, רוזנת פלנדריה, אך היא מתה בשנת 1425 ללא שנולד לו ילדים ממנה.
בשנת 1406 מת אחיו וילהלם, דוכס אוסטריה, ולאחר מכן חילקו האחים ביניהם את הנחלה: ארנסט, דוכס אוסטריה קיבל את שטיריה, קרינתיה וקרניולה, ופרידריך הרביעי, דוכס אוסטריה את טירול ואת דרום מערב אוסטריה שהיה אוסף של טריטוריות הבסבורגיות, ולאופולד הרביעי נשאר ראש המשפחה, והיה אחראי על כל שטחי המשפחה. בשנת 1407 פרצה מלחמה בין ארנסט ללאופולד, שנמשכה עד לשנת 1409.
ב-3 ביוני 1411 מת לאופולד הרביעי, ואחיו ארנסט, דוכס אוסטריה הפך לראש המשפחה.
דבורה קלן
דבורה קלן (1888– 2 במרץ 1957) הייתה אמנית, מחנכת ישראלית -אמריקאית, מייסדת בית ספר אמנותי בולט לבנות בארצות הברית וממייסדי חוות הנוער הציוני בירושלים.
חייה האישיים.
דבורה קלן נולדה וגדלה בבוסטון, ארצות הברית. בתחילת דרכה המקצועית הייתה קלן ציירת ואמנית; את מלאכת האומנות היא למדה לראשונה בבית הספר של המוזיאון לאמנות טהורה בבוסטון בשנת 1916.
כמו כן למדה קלן אצל הציירים המפורסמים אבן קומינס ודנמן רוס. רוס, אשר שימש כנאמן המוזיאון בבוסטון, עסק בפיתוח וקידום האומנות בקרב הציבור הרחב. כתלמידתו נשלחה קלן בשנת 1918 להנחות חוגים וסדנאות בבית ספר ובחברות נוער כדי להפיח את אותה הרוח בקרב ילדים ובני נוער.
קלן פיתחה תוכנית ייחודית והחלה ללמדה במרץ במקומות שונים ברחבי בוסטון. בנוסף העבירה קלן הרצאות על שיטתה החינוכית בפני רשויות של מוזיאונים, מורים ובפני ציבור אוניברסיטאי. בשנים הללו זנחה קלן את עולם הציור ודבקה בעולם החינוך בו פיתחה את תפיסת עולמה וגישתה לילדים ונוער. קלן, אשר בצעירותה לא התעניינה בציונות או בא"י החליטה בעקבות היחשפותה לנשים שפעלו בשם הרעיון הציוני באמריקה, לעלות לארץ ישראל בשנת 1920 ולהמשיך בדרכה החינוכית, והיא בת 32.
הקמת בית הספר.
בשנתה הראשונה בירושלים עבדה קלן בהוראת חינוך אמנותי לנערות בבית המדרש הממשלתי למורים ובתום שנה זו לאחר שהתרשמו מדמותה וחזונה החינוכי הציעו לה 13 הורים מהעיר לפתוח חברה חינוכית שיתופית ולהקים בית ספר ייחודי לילדיהם. וכך בשנת 1921, בעזרת השופט יוליאן ו.מק הקימה דבורה קלן את "בית ספר של החברה החינוכית של ההורים" מרכז חינוכי הפעל בשיטתה החינוכית.
כפי שנרמז משמו של בית הספר, מעורבות ההורים הייתה גדולה. החל באחריות לתכנים החינוכיים וכלה בניהול עבודת המטה הכוללת. בית הספר לא נועד להוות מוסד אליטיסטי המיועד רק לילדי מותרות המגיעים מרקע של שפע והורים בעלי אמצעים, בית ספרה של קלן נועד להיות מוסד בלתי תלוי בשיטות החינוך וההוראה המקובלות וביקש לערער את תפיסות ההוראה השגורות ובתוך כך גם מאפייני אוכלוסיית התלמידים והמורים. כך כותבת פאני שוער שהייתה מורה בבית הספר לחברתה באמריקה, רבקה לץ :
קלן הקדישה את כל זמנה ומרצה בניהול בית הספר, בניסיון החדרת התשוקה החינוכית והאמונה בדרך בסגל המורים ובהחזקתו הכלכלית של בית הספר. בתחילת דרכה גייסה כסף מן ההורים ובשנת 1926 ערכה סיור גיוס משאבים בארצות הברית בו הצליחה להקים חברת-ידידים אמריקאית אשר תמכה בבית הספר והבטיחה את קיומו. בית הספר הצליח להיות מקום משמעותי לתלמידיו ולהוריהם ועבר שינויים רבים במרוצת השנים.
רציונל בית הספר.
המערכת ההוליסטית שהיווה בית הספר היה חלק מגישתה הפרוגרסיבית של קלן, אשר הושתתה על הפילוסופיה הפרוגרסיבית של ג'ון דיואי. לפי זאת, יש לפתח את האינטלקט של הילד בתהליך החינוכי. זאת על ידי שימת דגש על פיתוח יכולת פתרון בעיות, הקפדה על חשיבה יצירתית, הענקת כלים יישומיים ופיתוח כישרונות וכישורים אישיים. כל אלו על פי דיואי עדיפים מאשר שיטות שינון, זיכרון אינפורמטיבי ושימוש בכלים אשר היו מקובלים בזמנו.