ברית המועצות הכירה בממלכה טרם בריטניה ב-1926 ונציגויותיו התמקדו בג'דה שם גם היו נציגויותיהם של בריטניה, טורקיה, פרס והולנד. ארצות הברית הכירה בה ב-1931.
לצרפת, איטליה וממלכת מצרים היו בממלכה נציגים בלתי רשמיים.
המלך ניסה לפרוס את שליטתו על האזורים הסמוכים בעזרת הכוח הצבאי הבריטי והממלכה סולקה בעקבות כך מחבר הלאומים.
חוק הבזק
טביעת המעבורת טויה מארו
טביעת המעבורת טויה מארו התרחשה ב-26 בספטמבר 1954. המעבורת, שהפליגה במצר צוגרו שבין האיים היפנים הוקאידו והונשו, טבעה לאחר שנתקלה בסופת טייפון. באסון נספו לפחות 1,159 מיושבי האונייה. היה זה האסון הימי האזרחי החמור ביותר בתולדות יפן.
האסון.
טויה מארו הייתה מעבורת רכבת בבעלות חברת הרכבות הלאומית של יפן. היא הושקה בשנת 1947. היא הייתה בעלת מעמס של 3,898 טונות ושירתה בקו שבין נמל הקודטה שבהוקאידו לבין נמל אומורי שבהונשו, אותו כיסתה בזמן של 4.5 שעות הפלגה. צוותה מנה 120 איש והיא הייתה מסוגלת לשאת 1,128 נוסעים.
סופת הטייפון מארי נעה דרך האי הונשו והגיעה לים יפן בצהרי ה-26 בספטמבר 1954 במהירות של למעלה ממאה קילומטר לשעה. התחזית הייתה שהיא תגיע למצר צוגרו בשעה 17:00 באותו יום.
בשעה 11:00 הגיעה האונייה לנמל הקודטה לאחר מסעה הראשון באותו יום מאומורי. היא הייתה אמורה להפליג שוב בשעה 14:40 ולהגיע לאומורי לפני הגעת הטייפון, אך הפלגתה התעכבה לאחר שהועברו אליה נוסעים וכלי רכב ממעבורת אחרת שהפלגתה בוטלה.
ב-15:10 ביטל קברניט הטויה מארו את ההפלגה, אך לאחר שיפור במזג האוויר ב-17:00 החליט להפליג, בסברה שהטייפון כבר עבר במצר כפי שנחזה. למעשה הטייפון רק האט. באופן לא טיפוסי הוא גם התחזק בעוברו מעל ים יפן.
בשעה 18:39 הפליגה הטויה מארו מהקודטה. זמן קצר לאחר מכן התגברה הרוח שנשבה לעברה מכיוון דרום-דרום-מזרח. ב-19:01 הורידה האונייה עוגן כדי להמתין לשיפור במזג האוויר, אך עקב הרוח הוא לא החזיק מעמד. מים חדרו לאונייה דרך סיפוני המטען ומנוע הקיטור שלה פסק מלפעול. האונייה החלה להיסחף ללא שליטה. קברניט האונייה החליט לנסות להעלות אותה על החוף ליד הקודטה.
בשעה 22:26 התקרבה האונייה לחוף ושידרה קריאת מצוקה, אך הגלים היו כה חזקים עד כי ב-22:43 התהפכה המעבורת ושקעה בים כמה מאות מטרים מהחוף. לפחות 1,159 משוכניה נספו, לרבות למעלה ממחצית אנשי צוותה. רק כ-150 מיושבי האונייה ניצלו. מספר הנספים המדויק איננו ידוע משום שנוסעים נוספים עלו על סיפון המעבורת ואחרים ירדו ממנה זמן קצר לפני ההפלגה.
אותה סופת הטייפון גרמה לטביעתן של ארבע מעבורות נוספות וכ-200 כלי שיט קטנים נוספים, ומספר הנספים הכולל באותו יום הגיע ל-1,430 לפחות.
טביעת המעבורת טויה מארו הייתה אחד הגורמים שהביאו לאחר שנים לבנייתה של מנהרת סייקן בין האיים הוקאידו והונשו. עם זאת שירות מעבורות ממשיך עדיין לפעול במצר צוגרו.
ביל סייקס
דודג'ר
פייגין (דמות)
ננסי (דמות)
מר בראונלו
אוליבר טוויסט (דמות)
מר באמבל
As If We Never Said Goodbye
As If We Never Said Goodbye הוא שיר מתוך המחזמר "שדרות סאנסט". הוא נכתב על ידי דון בלאק, כריסטופר המפטון ואנדרו לויד ובר.
במחזמר שדרות סאנסט, הדמות הראשית, נורמה דזמונד, לשעבר שחקנית קולנוע מפורסמת, וכיום זקנה ובודדה, חושפת את כמיהתה לשוב לאור זרקורי תהילה.
השיר בוצע על ידי ברברה סטרייסנד, ונמצא באלבומה Back to Broadway, כמו גם בשני אלבומים של הופעות חיות - The Concert ו-Back to Brooklyn.
בין השחקניות שביצעו את השיר: בטי בקלי, שירלי באסי, רות'י הנשל, פטי לופון, ליה סלונגה, איליין פייג', גלן קלוז.
בסדרת הטלוויזיה Glee, עונה 2 פרק 18, השיר מבוצע על ידי הדמות קורט האמל (השחקן כריס קולפר).
As if we never said goodbye
קולם וילקינסון
קולם וילקינסון (באנגלית: Colm Wilkinson; נולד ב-5 ביוני 1944), הידוע גם כקולם סי-טי וילקינסון, הוא טנור אירי, המפורסם ביותר בגין היותו שחקן התיאטרון המקורי שגילם את דמותו של ז'אן ולז'אן במחזמר "עלובי החיים" (הן בוסט אנד והן בברודוויי); כמו כן גילם את דמותו של הפנטום במחזמר "פנטום האופרה", בהפקה שעלתה בהמפשייר ובהפקה הקנדית המקורית.
בשל היותו מזוהה עם מחזות זמר אלה, הוא שב לבצע את תפקידו של ז'אן ולז'אן במהלך קונצרט לציון 10 שנים למחזמר "עלובי החיים" שהתקיים באלברט הול בשנת 1995; כמו כן הופיע כאורח מיוחד בקונצרטים לציון 25 שנים למחזות הזמר "עלובי החיים" (שהתקיים ב-O2 ארנה בשנת 2010) ו-"פנטום האופרה" (שהתקיים באלברט הול בשנת 2011).
ביצועיו של השירים "The Music of the Night" (מתוך "פנטום האופרה") ו-"Bring Him Home" (מתוך "עלובי החיים") זוכים לשבחים ברחבי העולם; מעריציו "מתעקשים שהוא יבצע אותם ... בכל הופעותיו".
ביוגרפיה.
ראשית חייו.
קולם נולד בדבלין, בשנת 1944, בחדר שבקומה התחתונה של בית הוריו, אחד מתוך עשרה ילדים. לדבריו, בבית הוריו היו בדרך כלל קולות של שירה וכלי נגינה. שני הוריו היו מוזיקאים מיומנים. אמו, ילידת מחוז מאיו, הייתה זמרת שלקחה חלק בתיאטרון חובבים, בעוד שהבנג'ו והמנדולינה היה חלק בלתי נפרד של הרפרטואר הנרחב של אביו. קולם עבד עם אביו, שהיה קבלן אספלט, ושיחק בלהקות במשרה חלקית. בגיל 16 הוא נסע לסיור בארצות הברית, וזמן קצר לאחר מכן עזב את העסק המשפחתי כדי להפוך למוזיקאי מקצועי במשרה מלאה.
קריירה.
לאחר שהופיע בכמה להקות איריות, ביניהן "The Action", וילקינסון לוהק בשנת 1972 לגלם את דמותו של יהודה איש קריות בהפקה של המחזמר ""ישו כוכב עליון" מאת אנדרו לויד ובר שעלתה בדבלין. מאוחר יותר, הוא שב לגלם תפקיד זה גם בלונדון וגם בסיבוב הופעות של המחזמר בבריטניה.
בשנת 1976, וילקינסון גילם את דמותו של צ'ה בהקלטת אלבום הקונספט "אוויטה"". כאשר המחזמר הועלה לראשונה בלונדון, וילקינסון בחר שלא לגשת לאודישנים, ובמקום זאת השיק קריירת סולו כזמר וככותב שירים.
כמו כן, וילקינסון גילם את דמותו של ד"ר ג'קיל, בהקלטת אלבום הקונספט של המחזמר "ג'קיל והייד", המבוסס על הנובלה ""המקרה המוזר של ד"ר ג'קיל ומר הייד"".
בשנת 1977, וילקינסון הוציא את אלבום אפונימי משלו, במדינת הולדתו אירלנד, שם הוא התפרסם תחת השם "סי. טי. וילקינסון". האלבום היה מקום ראשון במשך שמונה שבועות במצעד המכירות האירי.
אחרי אלבום הסולו המצליח שלו, וילקינסון התחיל להתכונן באופן פעיל להופעות בתחרויות זמר. הדבר הוביל אותו לייצג את אירלנד בתחרות הזמר של האירוויזיון בשנת 1978 עם השיר ""Born to Sing", איתו הגיע למקום החמישי.
וילקינסון כיכב במחזמר "Voices"", המבוסס על סיפור חייה של ז'אן ד'ארק, שעלה לבמה בדבלין בשנת 1984. את המילים והמוזיקה של המופע חיבר מלחין מהעיירה דרי, בשם טומי "טי. סי." דוהרטי. בזמנו, השיר ""Child of Destiny" היה הסינגל היחיד שיצא מאותו מחזמר, ושיר זה זמין ב-iTunes.
בשנת 1985, וילקינסון שב לשתף פעולה עם אנדרו לויד ובר, והיה לשחקן הראשון אי פעם שגילם את דמותו של הפנטום במחזמר "פנטום האופרה"", בהפקה שעלתה בפסטיבל מחזות-זמר בהמפשייר. כאשר המחזמר עבר להופיע בווסט אנד, תפקיד הפנטום הוצע לווילקינסון, אך הוא דחה את ההצעה לטובת התפקיד של ז'אן ולז'אן במחזמר "עלובי החיים".
ההפקה הלונדונית של "עלובי החיים" עלתה באוקטובר 1985; במרץ 1987 עלתה הפקה גם בברודוויי. במקור, התאחדות השחקנים האמריקאים סירבה לאפשר לווילקינסון לשחק את התפקיד של ז'אן ולז'אן בניו יורק, בשל המדיניות האוסרת על שכירת שחקנים שאינם אמריקאים, אלא אם כן השחקן הוא כוכב בינלאומי. בשלב זה, המפיק קמרון מקינטוש סירב להעלות את המחזה, אלא אם כן וילקינסון יגלם את ולז'אן, ואיגוד השחקנים חזר בו. וילקינסון לוהק לתפקיד הראשי, ועל ביצועיו זכה בפרסי "Helen Hayes", "Outer Critics Circle", ו-"Theatre World". כמו כן, היה מועמד לפרסי טוני ו-"Drama Desk".
בשנת 1989, ווילקינסון עבר עם משפחתו לגור בטורונטו, אונטריו, קנדה, כאשר הוצע לו התפקיד ראשי בהפקה הקנדית המקורית של "פנטום האופרה" בתיאטרון Pantages. מאז הוא חי בטורונטו, והפך לאזרח קנדי ​​בתחילת שנות ה-2000.
כמה שנים מאוחר יותר, וילקינסון גילם את דמותו של ז'אן ולז'אן שוב, הפעם בטורונטו, ב-Princess of Wales Theatre.
בשנת 1995, וילקינסון גילם את ז'אן ולז'אן בקונצרט לציון יום השנה ה-10 של המחזמר "עלובי החיים" שהתקיים באלברט הול.
בחודשים אוקטובר-נובמבר 2007, וילקינסון השתתף בסיבוב הופעות ברחבי קנדה, בשם "Broadway and Beyond", יחד עם סוזן גילמור וגרטה בוסטון.
ב-12 באפריל 2009 החלו שידורי העונה השלישית של המיני-סדרה "שושלת טיודור" בערוץ Showtime, בה השתתף וילקינסון ושיחק את תפקידו של הלורד דארסי.
וילקינסון השתתף בחגיגות יום ההולדת של הסנטור האמריקאי טד קנדי ​​במרכז קנדי ש​​בוושינגטון הבירה, ב-8 במרץ 2009. גולת הכותרת של הערב הייתה כאשר נשיא ארצות הברית ברק אובמה עלה לבמה וביחד עם כל השחקנים הם שרו "יום הולדת שמח" לטד קנדי. לאחר מותו של קנדי ממחלת הסרטן ב-25 באוגוסט 2009, ווילקינסון התבקש להופיע בטקס אזכרה, שנערך ב-28 באוגוסט בספרייה הנשיאותית על שם ג'ון פיצג'רלד קנדי, בערב שלפני הלווייתו של הסנטור.
ב-24 במאי 2009 וילקינסון השתתף באירוע "National Memorial Day Concert" שהתקיים בבניין הקפיטול שבוושינגטון, מול קהל גדול. המופע הוקרן בשידור חי בכל רחבי ארצות הברית, באמצעות ערוץ הטלוויזיה הציבורי PBS.