ב-1980 עלה עיבוד של רמי רוזן ל"המשפט" תיאטרון חיפה, בבימוי אמנון מסקין. המחזה היה נאמן לרוח הרומן אך התרחק מהמשל הפילוסופי שביצירה, ומספר בצורה קומית למחצה, כיצד מתרחש סיפור הזוועה הקפקאי בצורה ריאליסטית בחיי היום יום. ב-2007 עלה המחזה שוב במסגרת סטודיו למשחק ניסן נתיב.
המלחין האוסטרי גוטפריד פון איינם כתב אופרה המבוססת על הרומן ונושאת את שמו, ובוימה בארצות הברית על ידי אוטו פרמינגר.
תרגומים לעברית.
הספר תורגם לעברית פעמיים:
אוסנת אלכביר
אוסנת אלכביר היא זמרת, רקדנית, ציירת ובמאית תיאטרון ישראלית.
אלכביר למדה שירה, ריקוד וציור הודי קלאסיים בהודו. כיום היא מלמדת באוניברסיטת תל אביב.
לימודים ותחילת הקריירה האומנותית.
אוסנת הגיעה להודו ב-1990 והתחילה ללמוד אמנות הודית, הנקראת בְרַהְמַרִי. אלכביר למדה זאת מבּוּדהַדֶו צַ'אִיטַניָה. בודהדו, נצר למשפחת אומנים מפורסמת בבנגל, היה צייר, רקדן ומוזיקאי הודי מפורסם, ופיתח את שיטת ציור הברהמרי של אביו. השיטה משתמשת בטכניקות אלתור ושואבת השראה מהמסורת הטנטרית ההינדואית. במקביל ללימודי הציור, למדה אוסנת מבודהדו ריקוד ברהמרי, הנקרא קַטְהַק.
במהלך שנות התשעים, למדה אוסנת את אמנות התיפוף בפַקהַוַג' מצַ'טרַפַטִי סִינג, הראג'ה של בִיגְ'נַה. היא השלימה את לימודי התואר הראשון והשני במוזיקה ובמחול הודים, והחלה ללמוד שירת דְהְרוּפַד מפרופסור רִיטוִיק סַניַל, זמר הודי מפורסם, תלמידו של המוזיקאי הנודע זִיַה מוֹהִיאוּדִין דָאגַר וראש החוג למוזיקולוגיה באוניברסיטת .B.H.U בוַרַנַסִי.
פעילות אומנותית.
מאז שנות התשעים המאוחרות, מחלקת אוסנת את זמנה בין הודו לישראל. היא מופיעה בישראל וברחבי העולם, מרצה ומלמדת.
במהלך השנים 2002, 2003, 2004, ביימה הצגות תיאטרון עבור פסטיבל עכו לתיאטרון אחר, במסגרת פרויקט שפה משותפת, שיתוף פעולה בין שחקנים יהודים וערבים, תוך שימוש בטכניקות תיאטרון וסיפור הודי. ההצגות היו שתוף פעולה אומנותי דו לשוני ועוררו תגובה בארץ ובעולם.
בשנת 2003, פורסם ספרה במפגש הנהרות בהוצאת מודן, ובשנת 2004, שיתפה פעולה עם צביה פיין וינץ לוי בהכנת הספר "הודו - להכיר עולם אחר", ספר לימוד גאוגרפיה לבית הספר היסודי.
בשנת 2004, הכינה את הכוראוגרפיה ואימנה את השחקנים בסרטו של דני וקסמן "מכתבים מרישיקש".
אוסנת מתגוררת בתל אביב.
פרש (שחמט)
פרש הוא כלי במשחק השחמט. שמו של הפרש נובע ישירות מן הפרש, לוחם בחיל הפרשים המיומן ברכיבה על סוס. שם הכלי באנגלית הוא Knight (אביר, פרש לוחם מימי הביניים באירופה). לכל שחקן שני פרשים, בשורה הראשונה של הלוח, במשבצות לפני האחרונות, בצמוד לשני הצריחים (משבצות ז'1 וב'1 ללבן, משבצות ז'8 וב'8 לשחור).
תנועת הפרש.
הפרש נע בתנועה מיוחדת, המשלבת ישר ואלכסון: הוא נע שתי משבצות באחד הכיוונים (אופקי או אנכי) ולאחר מכן משבצת אחת בכיוון ניצב. כיוון שהמלכה לא יכולה לבצע ישר ואלכסון בו זמנית, הפרש הוא הכלי היחיד שיכול לאיים על המלכה בלי שהיא עצמה מאיימת עליו. הפרש "מדלג" על כלים אחרים בעת ביצוע תנועה זאת (ההגבלה היחידה על תנועתו של הפרש היא משבצת היעד - אם יש שם כלי יריב הוא יכול להכות אותו, ואם כלי מהצד שלו הוא אינו יכול לנוע לשם). יתרונו של הפרש הוא שכלים אחרים לא חוסמים את תנועתו, ובשל כך הוא יעיל במיוחד במצבים סגורים (לדוגמה ביצוע מט חנק). הפרש יעיל גם בביצוע "מזלג" (תקיפה של מספר כלים בו זמנית). כמו ערכו של הרץ, גם ערכו של הפרש מוערך בכשלושה רגלים.
כוחו של הפרש גדול יותר ב"מצבים סגורים" שבהם הלוח צפוף בכלים, והוא יכול להגיע בקלות ממקום למקום. עם זאת, במצבים פתוחים נחשפת חולשתו - טווח הילוכו הקצר. כמו כן, בצידי הלוח כוחו של הפרש יורד בצורה ניכרת, מ-8 משבצות במרכז ועד 2 בפינה.
הרץ לעומת הפרש.
כאמור, כוחו של הרץ דומה לכוחו של הפרש, אך היכולת של הרץ לנוע למרחק גדול יותר מעלה את ערכו בשלבי הסיום של המשחק כשכלים רבים יורדים מהלוח. בסוף המשחק יש יתרון גדול לשני רצים לעומת רץ ופרש או שני פרשים.
בתחילת המשחק הפרש יכול לנוע בגמישות רבה יותר בשל היכולת שלו לדלג מעל כלים אחרים. ובאופן יחסי כוחו מעט גדול יותר מזה של הרץ. כמו כן, בתחילת המשחק הלוח עמוס בכלים רבי ערך דוגמת המלכה והצריחים והפרש יכול לבצע מזלגות בצורה יעילה יותר מהרץ.
סה"כ במשחק שח יש יתרון קל מאוד של הפרש על הרץ, ויתרון קל של שני רצים על פני שני פרשים. אולם בגרסה קטנה יותר של לוח שח - במשחקי מיני-שח 6X6 - בגלל שהלוח קטן יותר - הפרש והרץ נחשבים שקולים ממש זה לזה סך הכל.
הפרש בפתיחות המשחקים.
עקב יכולת התנועה שלו כשיש כלים רבים הפרש נפוץ מאוד בפתיחות משחקי שחמט. ישנן פתיחות שחמט מפורסמות רבות בהן הפרשים לוקחים חלק משמעותי. כמה מהן:
הגנת שני הפרשים.
הגנת שני הפרשים היא פתיחת שחמט מפורסמת. פתיחה זו נקראת כך משום ששני הצדדים מוציאים את פרשיהם בתחילת המשחק, על מנת להגן על הרגלי המרכזי. הפתיחה מתחילה במהלכים
לאחר מכן מתבצעים עוד מספר מהלכים, ולבסוף הצד השחור זוכה בעדיפות.
הגנה ברלינאית.
סוג נוסף של פתיחת שחמט היא הגנה ברלינאית, שגם בה לפרשים חלק משמעותי.
מהלכי הפתיחה הם כדלקמן:
פתיחת רטי.
פתיחת רטי היא פתיחה שמהלכיה הם:
כן, אדוני ראש-הממשלה
כן, אדוני ראש הממשלה
המוזיאון לתרבויות אנטוליה
המוזיאון לתרבויות אנטוליה (טורקית Anadolu Medeniyetleri Müzesi) באנקרה בירת טורקיה, הוא מוזיאון ארכאולוגי והיסטורי הממוקם בסמוך לטירת אנקרה (Ankara Kalesi) ברובע אטפזרה (Atpazarı) בעיר. את הרעיון להקמת המוזיאון הגה מוסטפא כמאל אשר חיפש את שורשיה של האומה הטורקית המודרנית בתרבויות העתיקות של אנטוליה, ובמיוחד בזו של החתים. המוזיאון ממוקם ב"באזאר מחמוט פאשה" (Mahmut Paşa Bazaar) המקורה, שנבנה על ידי מחמוט פאשה, אחד משריו של הסולטאן מהמט השני, בין השנים 1464–1471. המוזיאון נחשב לאחד מהעשירים בעולם.
דברי ימי המוזיאון.
המוזיאון הראשון באנקרה הוקם בטירת אנקרה בשנת 1921 והציג בעיקר מוצגים מהתקופה הרומית וביזנטית; וזו הסיבה לשנה המתנוססת על לוגו המוזיאון. כאשר מוסטפא כמאל המליץ על הקמתו של מוזיאון חתי, נדרש ממבנה גדול יותר ובזאר מחמוט פאשה אותר למטרה זו.
מבנה הבזאר כלל 102 חנויות ועשר כיפות התנוססו על גגו. העובדה שהיה נטוש מאז 1881 הצריכה שיפוץ מקיף אשר נמשך מ-1938 עד 1968. עם זאת, כבר ב-1943 נפתח חלקו האמצעי לציבור וב-1948 הועברו יתר המוצגים מהטירה אל חאן קורשונלו (Kurşunlu Han) הסמוך. בזמן השיפוצים התגלו בחאן קורשונלו מטבעות מתקופת הסולטאן מורט השני. ב-1968 הסתיימו כל עבודות השיפוץ וכל המוצגים הועברו אל הבזאר בעוד שהמעבדות ואולמות המלאכה, ההנהלה, הספרייה ואולם הכנסים נותרו בחאן קורשונלו. ב-1997 זכה המוזיאון בתואר "מוזיאון השנה האירופי".
מוצגי המוזיאון.
תקופת האבן.
המוצגים מתקופת האבן הקדומה כוללים ממצאים ממערת קראין שבאזור אנטליה, בעוד שתקופת האבן החדשה כוללת ממצאים רבים מצ'טלהויוק הסמוך לקוניה, והמתוארכים ל-7500 לפנה"ס לערך. בין אלה שחזור בית מן היישוב, ציור קיר של שור הבר ותיאור נוף הנחשב למפה או לתיאור הנוף העתיק ביותר שנתגלה עד כה. עוד מוצגים פסלונים של האלה האם. ממצאים נוספים מתקופה זו הם מהג'ילר (Hacilar) ומתוארכים לסביבות שנת 7040 לפנה"ס.
תקופת הנחושת.
תקופת הנחושת (5500 לפנה"ס עד 3000 לפנה"ס) מיוצגת גם היא על ידי ממצאים מהג'ילר ומאתר צ'אן חסן שבמישור קוניה, ובין אלה פסלונים של האלה האם וכלים שונים המעוטרים בצבעי חום ואדום והדומים לדוגמאות אריגה.
תקופת הברונזה.
הממצאים מתקופה זו הם בעיקר מהממלכה החתית הקדומה ומהאימפריה החתית שהתפוררה לקראת סוף האלף השני לפנה"ס. האוסף כולל גם ממצאים שנמצאו בקברי מלכים באלג'הויוק מתקופת הברונזה הקדומה. הממצא המפורסם ביותר מתקופה זו הוא פסל של שלושה איילים, זכר ושתי נקבות משני צידיו, שהעתקו המוגדל ניצב בכיכר סהייה (Sıhhiye) במרכז אנקרה. פסלוני האלה האם מתקופה זו סכמטיים יותר ונדמים לכינורות. ממצאים רבים הובאו מהבירה החתית חתושש ובין אלה לוחות חומר מארכיון המלכים בעיר, המתעדים פעילות מסחרית, דתית וטקסית. ממצאים נוספים הם מערים חתיות אחרות באגן נהר הקיזילאירמאק.
תקופת הברזל.
תקופת הברזל מיוצגת על ידי ממצאים מכל רחבי אסיה הקטנה - מכרכמיש ואוררטו במזרחה, דרך פריגיה במרכזה ועד לידיה במערבה. ממצאים פריגים הובאו בעיקר מבירתה גורדיון שעל נהר הסקריה, ובמוזיאון קיים שחזור של קבר המלך מידאס וכן פסלוני ברזל של האלה האם הפריגית "קיבלה" (Cybele, Κυβέλη). תרבות אוררטו תרמה כדים מעוטרים בכתב יתדות אוררטי וכן עבודות מתכת ושנהב בהן ניכרת השפעה אשורית. רוב הממצאים האוררטים הם מבירתה טושפה, כיום העיר ואן שלחוף ימת ואן במזרח טורקיה. במוזיאון אוספים גם מתקופות מאוחרות יותר ועד ימינו המוצגים בקומתו השנייה שבה שני אולמות תצוגה בלבד.
האינוואליד
סרגיי דובלטוב
סרגיי דונטוביץ' דובלטוב (רוסית: Сергей Донатович Довлатов; 3 בספטמבר 1941 - 24 באוגוסט 1990) היה סופר רוסי, ממוצא יהודי.
חייו.
נולד בשם סרגיי מצ'יק בעיר אופה לאב יהודי ואם ארמנית. אביו, דונט מצ'יק, היה במאי תיאטרון ומחזאי. המשפחה פונתה מלנינגרד הנצורה לאופה כמה חודשים לפני לידתו של סרגיי. בשנת 1944, לאחר הסרת המצור, שבה המשפחה ללנינגרד. הוריו התגרשו כשהיה בן 5. הוא גדל עם אמו ובגיל 16 שינה את שם משפחתו לשם הנעורים שלה.