הרקוויאם של סליירי בדו מינור, או בשם שניתן לו על ידי המלחין "רקוויאם קטן" (באיטלקית: Piccolo Requiem) היא יצירה פרי עטו של המלחין אנטוניו סליירי למילות הרקוויאם הקתולי. הרקוויאם הולחן בשנת 1804, 21 שנים לפני מותו של המלחין, לטובת הלוויה שלו עצמו. הרקוויאם נחשב לאחת מיצירות הקודש החשובות ביותר של המלחין ומושמע לעיתים גם בימינו.
היסטוריה.
למלחין אנטוניו סליירי היה עניין בלוויה של עצמו והוא נהג לתכנן אותה. באוגוסט 1804 ביצע את הפרויקט הרציני ביותר למען הלווית עצמו והלחין מיסת רקוויאם שנועדה להיות מושמעת לראשונה בהלווייתו. הוא כינה את היצירה "רקוויאם קטן" מתוך צניעות, שכן הרקוויאם יועד לעצמו - הרקוויאם איננו קטן משמעותית יותר, באורך או בהרכב, מרקוויאמים אחרים שהולחנו בתקופה הקלאסית (הרקוויאם של מוצרט והרקוויאם של מיכאל היידן לדוגמה).
סליירי האריך ימים לאחר כתיבת הרקוויאם ונפטר רק ב-1825 בווינה. בשנים האחרונות לחייו החל לכתוב רקוויאם נוסף בסי מינור, אך הוא לא סיים את כתיבתו ונותרו ממנו רק טיוטות. הלווייתו של סליירי נערכה ב-22 ביוני ובה הרקוויאם שלו הושמע בבכורה. מאז מושמע הרקוויאם מדי פעם ואף הוקלט כמה פעמים.
היצירה.
היצירה נכתבה בתפר בין התקופה הקלאסית להתקופה הרומנטית, וברקוויאם יש ביטויים של רומנטיקה מוקדמת. הדבר מתבטא בשימוש משמעותי בכלים שלא אפיינו את התקופה הקלאסית, כמו טרומבונים ובעצמה רגשית המובעת ברקוויאם.
ההרכב הנדרש לביצוע היצירה הוא: ארבעה סולנים (סופרן, אלט, טנור ובס), מקהלה מעורבת של ארבעה קולות, תזמורת ועוגב. ביצוע ממוצע של היצירה אורך כ-40 דקות.
המשבר הכלכלי של אסיה
פיליס גלזר
פִילִיס גְלזר (נולדה ב-1953) היא עיתונאית אוכל ומחברת ספרי בישול.
ביוגרפיה.
גלזר נולדה בברוקלין, ניו יורק, ולה שלוש אחיות מבוגרות ממנה. למדה בבית הספר ישיבה דפלטבוש, ואחר כך למדה משחק באוניברסיטת ברנדייס.
בשנת 1977 עלתה לישראל.
עבדה תחילה כשחקנית ועוזרת במאי בתיאטרון הקאמרי. בהמשך עבדה בירחון "את", שם יצרה כתבות אוכל, עם דגש על בישול מהיר וצמחונות. בהמשך כתבה גם ב"חדשות", "ידיעות אחרונות", מגזין "מנטה", ב"ג'רוזלם פוסט", ב־ynet וב"וואלה!". כתבה גם ב־Bon Appétit Magazine ,Associated Press, ולוס אנג'לס טיימס.
ספרה הראשון, "חגיגה צמחונית", הוא ספר הבישול הצמחוני הראשון בישראל. הספר הפך לקלאסיקה של המטבח הצמחוני ולרב-מכר. בהמשך חיברה ספרי בישול נוספים: "המטבח של פיליס" (הוצאת כתר), "פשוט בריא" (הוצאת מודן), "בישול בריא בקלי קלות" (קוראים), "אפיה בריאה בקלי קלות" (קוראים), ו"ללא גלוטן ללא סוכר" (קוראים), ספר בישול תנ״כי שיצא לאור בגרמניה ובאיטליה, וספר בישול לחגים "Essential Book of Jewish Festival Cooking" שיצא לאור באנגלית בהוצאת הרפר קולינס.
פתחה בית ספר לבישול בחסות חברת תלמה, שבו לימדו ישראל אהרוני, ארז קומרובסקי ואיתמר דוידוב.
הפיקה, ביחד עם מלונות דן, פרויקט קולינרי ישראלי-ירדני ברבת עמון, האירוע הישראלי הראשון בירדן. מאז הופיעה בתוכניות טלוויזיה בערוץ 2, ולמשך שנתיים השתתפה בתוכנית הבוקר עם אברי גלעד. השתתפה גם בתוכניות רדיו רבות.
גלזר מרצה ומעבירה סדנאות לחברות, לקהל העסקי והפרטי. היא מעבירה סדנאות בישול ב"סטודיו לבישול" בתל אביב, וסדנאות בישול פרטיות בביתה.
חיים אישיים.
בגיל 28 נישאה ליוני פרס, בנו של שמעון פרס, ולאחר שנה התגרשו. בשנת 1989 התחתנה עם רן אורון, שהגיע אף הוא מתחום האוכל, ונולדו להם שתי בנות. בשנת 1995 התגרשו. ב-1997 פגשה את ניסן בלבן, ולאחר 22 שנים של זוגיות, התחתנו. כשבעה חודשים לאחר מכן בלבן חלה ונפטר בדצמבר 2018.
בסוף 2006 אובחנה כחולה בסרטן השד.
אצטדיון וואנקדורף
נדייליקו זליץ'
דרמשק
צ'אק (סדרת אנימציה)
צ'אק צ'יקן (באנגלית: Chuck Chicken) היא סדרת אנימציה מלזית. היא שודרה בארצות דרום-מזרח אסיה בערוצי דיסני. Animasia Studio, היוצרת המלזית, חתמה ב-2016 עם חברת האנימציה הסינית, Zero One Animation, על שיתוף פעולה להפקת סרט המבוסס על הסדרה, שמתוכננת לצאת ב-2017.
עלילה.
לפני מאה שנים הטיל מאסטר זקן ביצת זהב קסומה אשר יכולה לשנות אותו לכוחות של חיות רבות (כמו ברדלס, קרנף או חפרפרת) ואז הוא הלך למדבר כדי לשעות את שארית חייו, צ'אק - תרנגול לוחם יהיר ולא יוצלח מוצא עם חבריו את ביצת הזהב של המאסטר ומשתמש בה נגד אויביו שרוצים לגנוב את הביצה.
הפיראט המהיר
הפיראט המהיר היא סדרת אנימציה קנדית/אוסטרלית. היא הופקה על ידי החברות Atomic Cartoons ו-Sticky Pictures, ושודרה בקנסה בערוץ Teletoon, ובאוסטרליה ב-Nine Network. בישראל, הסדרה דובבה ושודרה בערוץ ג'וניור.
עלילה.
הסדרה מתמקדת בנוט - בנו של פוסידון אשר שחרר חבורה של פיראטים לא יוצלחים שהציקה לאביו שכלא אותם בתוך הבקבוק כבר 300 שנה, במהלך כל פרק יוצא נוט עם הפיראטים (שמכנה את הספינה שלהם "הפיראט המהיר") לצרות משונות בים ומתגבר על קשיים.
דיוויזיית הפרשים אס אס ה-37
דיוויזיית פרשים אס אס ה-37 "ליצו" (בגרמנית: 37. SS-Freiwilligen-Kavallerie-Division) הייתה דיוויזיית פרשים של הוואפן אס אס אשר לחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
הדיוויזיה הוקמה בשם "דיוויזיית הפרשים אס אס ה-33" ב-8 בפברואר 1945. ב-19 בפברואר שונה שמה ל"דיוויזיית הפרשים אס אס ה-37 'ליצו'". היא נקראה על שם הגנרל הפרוסי לודוויג אדולף וילהלם פון ליצו. היא הורכבה על בסיס דיוויזיית פרשים אס אס השמינית ודיוויזיית פרשים אס אס ה-22. מרבית מגויסי הדיוויזיה היו נערים בני 16 ו-17. כמפקדה הראשון של הדיוויזיה שימש ולדמאר פגליין (אחיו של הרמן פגליין), והיא הוכפפה לקבוצת ארמיות דרום. במרץ הוחלף פגליין בקרל גאזאלה, ובאפריל הוכפפה תחת הקורפוס ה-43 שהיה חלק מהארמייה השמינית. הדיוויזיה לחמה בקרבות כנגד הצבא האדום בסלובקיה ואוסטריה ונכנעה עם סיום המלחמה.
דיוויזיית הפרשים אס אס השמינית
דיוויזיית פרשים אס אס השמינית "פלוריאן גאייר" (בגרמנית: 8. SS-Kavallerie-Division „Florian Geyer“) הייתה דיוויזיית פרשים של הוואפן אס אס אשר לחמה במלחמת העולם השנייה וביצעה פשעי מלחמה בבלארוס ופולין.
היסטוריה.
הדיוויזיה הוקמה ב-9 בספטמבר 1942, על בסיס בריגדת הפרשים אס אס השמינית, וכמפקדה הראשון מונה גוסטב לומברד. חלק גדול מבין חיילי הדיוויזיה גויסו מהונגריה. הדיוויזיה נכללה במסגרת הארמייה התשיעית, והשתתפה בפעילות אנטי-פרטיזנית באזור סמולנסק. ב-25 בנובמבר השתתפה הדיוויזיה בהדיפת מבצע מארס, וכן לקחה חלק חשוב במתקפת הנגד הגרמנית שהחלה ב-7 בדצמבר. לאחר הכרזתו של היטלר על פינוי מבלט רז'ב ב-1943, השתתפה הדיוויזיה במבצע באפלו, במסגרתו ביצעו הנאצים פשעי מלחמה שנועדו לעכב את השתלטות הצבא האדום על המבלט. הדיוויזיה הועברה לאחר מכן לקבוצת ארמיות דרום, ולחמה לסירוגין תחת הארמייה השמינית וארמיית הפאנצר הראשונה בקרבות הנסיגה אל הדנייפר.
בינואר 1944 הדיוויזיה נשלחה להונגריה, ובין אפריל למאי של אותה שנה לחמה כנגד הפרטיזנים בקרואטיה. בספטמבר הועברה לטרנסילבניה, והייתה חלק מהקורפוס ה-29 שהיה חלק מהארמייה השמינית. בנובמבר הועברה תחת הקורפוס השלישי שהיה חלק מהארמייה השישית. בדצמבר של אותה שנה, הועברה הדיוויזיה לבודפשט והייתה חלק מקורפוס אס אס הררי התשיעי בפיקודו של קרל פפר-וילדנברוך, אשר כותר בבודפשט בידי כוחות הצבא האדום וצבא רומניה (המצור על בודפשט). ב-1 בינואר 1945, הארמייה השישית פתחה במבצע קונרד במטרה לשחרר את הקורפוס, כשהיא זוכה להצלחות ומתקדמת באופן מוצלח לשבירת האויב. התקדמות הכוח נבלמה לבסוף רק 28 ק"מ מהעיר, בהמשך החודש נעשו עוד שני ניסיונות לשבירת הצבא האדום וכיבוש בודפשט, אך למרות הצלחות נקודתיות נכשלו הכוחות הגרמנים. ב-11 בפברואר 1945, התאבד מפקדה האחרון של הדיוויזיה, יואכים רומר, ויום לאחר מכן הושמדו הכוחות המכותרים בידי הצבא האדום.
פשעי מלחמה.
אנשי הדיוויזיה בצעו פשעי מלחמה במהלך מבצעים נגד פרטיזנים ביערות בלארוס באביב 1943 במסגרתם שרפו כפרים שלמים והרגו את תושביהם ללא הבחנה ובשנת 1944 בפולין והונגריה.
עולם פתוח
עונת 1957/1958 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל
עונת 1957/1958 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל הייתה העונה השלישית של התחרות האירופית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי אופ"א. המשחק הראשון התקיים ב-4 בספטמבר 1957 ומשחק הגמר התקיים ב-28 במאי 1958. בתחרות השתתפו 24 קבוצות. למשתתפי התחרות התווספו בעונה זו נציגות אירלנד, צפון אירלנד וגרמניה המזרחית.
משחק הגמר נערך באצטדיון המלך בודואן בבריסל, בירת בלגיה. התחרות הסתיימה בניצחון של ריאל מדריד בפעם השלישית ברציפות, לאחר שניצחה במשחק הגמר את מילאן.
במהלך חזרת קבוצת מנצ'סטר יונייטד ממשחקה בבלגרד התרחש האסון האווירי במינכן.
מתכונת התחרות.
בתחרות השתתפו 24 קבוצות. ריאל מדריד כמחזיקת הגביע קודמה ישירות לשמינית הגמר. 21 קבוצות הנותרות חולקו ל-3 בתים: מערב אירופה, מרכז אירופה ומזרח אירופה. ההגרלה התקיימה במשרדי אופ"א, פריז ב-23 ביולי 1957. בהתאם לתוצאות ההגרלה, 2 קבוצות מכל בית העפילו ישירות לשמינית הגמר ו-4 קבוצות הנותרות נפגשו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ לקביעת הקבוצה שתעפיל לשמינית הגמר. בבית מערב אירופה העפילו ישירות לשמינית הגמר 3 קבוצות ו-8 התחרו על 3 מקומות נוספות.
בכל השלבים למעט משחק הגמר נערכו משחק בית ומשחק חוץ.
קנטאור A