היה זה האלבום האחרון שהוקלט ב"אולפני טרידנט" בלונדון, אם כי אלבומים אחריו עברו רמיקס או אובר־דאבינג באולפן זה. כשיצאה לאור "The Classic Years", סדרת המהדורות המחודשות של אלבומי ג'ון המוקדמים, "Madman Across the Water" היה האלבום היחיד שלא כלל רצועות בונוס. שיר אחד שידוע שנכתב בתקופה בה הוקלט האלבום המקורי הוא "Rock Me When He's Gone", שנכתב עבור עמיתו הוותיק מימי להקת "בלוזולוג'י" ג'ון באלדרי , ויצא לאור באלבומו של באלדרי "It Ain't Easy" . בביצוע אלטון ג'ון, השיר יצא לאור באלבום האוסף "Rare Masters" וכן נכלל במהדורת דלוקס של "Madman Across the Water" שיצאה לאור ביוני 2022.
הצלחה מסחרית.
"Madman Across the Water" הוא מהאלבומים הפחות מצליחים של ג'ון בבריטניה: הוא הגיע רק למקום ה־41 במצעד האלבומים הבריטי. תרמה לכך העובדה שלא יצאו סינגלים בבריטניה כלל. לעומת זאת, בארצות הברית הוא הצליח יותר באופן משמעותי: הוא הגיע למקום השמיני במצעד Billboard Top Pop Albums (כפי שנקרא אז "בילבורד 200"). בפברואר 1972 הגיע האלבום למעמד אלבום זהב בארצות הברית. ב־1993 הוא הגיע שם למעמד אלבום פלטינה, וב־1998 הגיע למעמד פלטינה כפולה.
כותב הערות האלבום ג'ון טובלר סבר שייתכן שחוסר הצלחתו המסחרית של האלבום בזמן יציאתו לאור נגרמה בשל הצפת יתר של השוק באלטון ג'ון: היה זה האלבום החמישי של ג'ון שיצא ב־18 חודשים (בין אפריל 1970 לאוקטובר 1971). נוסף על כך, בבריטניה סבל ג'ון מיחס עוין של העיתונות, שתפסה את העובדה שג'ון היה במרבית זמנו בארצות הברית כחנופה לאמריקאים. ג'ון אף התלונן על היחס הזה בתוכנית הטלוויזיה של BBC שהושקה לא מכבר The Old Grey Whistle Test : . בעיתונות שם, נתפס האלבום כמסמן ירידה של ג'ון מהתנופה שצבר באלבומיו הקודמים (זאת כאמור הפוך מהיחס בארצות הברית, שם מכר האלבום היטב).
ביקורת.
אלק דאברו, מבקר "רולינג סטון", ייחס חשיבות מרובה למילות השירים, ובעיקר משום כך הייתה לו ביקורת מעורבת על האלבום – הוא תפס רבות מהמילים כבלתי מובנות. כדוגמה בולטת לכך הוא נתן את "Levon", שם הרגיש שטופין רק "שיחק במילים". הוא שיבח את "Tiny Dancer" ואת "Razor Face". על "Indian Sunset" כתב: . על "Rotten Peaches" כתב: . על "Goodbye" כתב: . לסיכום כתב דאברו ש־, אך מצד שני ג'ון שר באלבום .
בנוגע לשיר "Levon", כאמור דאברו טען בביקורתו (שנכתבה ב־1972), שטופין "רק משחק במילים". ב־2013, הודה טופין שאמנם כך נהג לגבי שיר זה: , אמר בריאיון ל"רולינג סטון", .
סטיבן תומאס ארלוויין, מבקר "Allmusic", כתב בביקורת רטרוספקטיבית:
רשימת השירים.
מהדורת דלוקס לכבוד 50 שנים לאלבום (2022).
תקליטור בלו-ריי.
אודיו
אודיו־חזותי
משתתפים.
מספרי הרצועות מתייחסים למהדורות הקומפקט דיסק והמהדורות הדיגיטליות של האלבום.
הפדרציה של ליגת הכדורגל האירופית (מיניפוטובול)
אנטוני פיוטרובסקי
אנטוני אדם פיוטרובסקי (בפולנית: Antoni Piotrowski; 7 בספטמבר 1853- 12 בדצמבר 1924) היה צייר פולני. הוא נחשב אחד מאמני הרומנטיקה והריאליזם. מכיוון ששהותו המרובה ככתב וכצייר בבולגריה בסוף המאה ה-19, הוא נחשב כרוניקן של המדינה בתקופה זו.
חיים.
אביו של פיוטרובסקי עבד כשירות מדינה במפעל פלדה בניטוליסקו. משנת 1869 בנו למד ציור אצל וויצ'ך גרסון. משנת 1875 למד במינכן אצל וילהלם לינדנשמיט ואז למד עד 1879 אצל יאן מטייקו באקדמיה לאמנויות יפות בקרקוב. בינתיים, הוא שיתף סטודיו עם ציירים פולנים אחרים (כמו סטניסלב ויטקביץ', אלברט צ'מיאלובסקי, יוזף צ'למונסקי) במלון בורשה איירפסקי.
מלחמה בבולגריה.
פיוטרובסקי כנראה נסע לראשונה לבולגריה בשנת 1879, ושם עבד ככתב ושרטט עבור מגזינים האנגלים The Graphic ו- The Illustrated London News וכן מגזינים צרפתיים Illustration ו- Le Monde Illustré. לאחר מכן עבר לפריז עד 1885, אז חזר שוב לבולגריה כדי להשתתף במלחמת סרביה-בולגריה כמתנדב בצד הבולגרי עד 1886. הוענק לו אות מסדר הצבאי הבולגרי.
בתקופת שהותו בצבא בולגריה, הוא צייר סדרה של תשעה ציורי קרב, אשר כולם נרכשו מאוחר יותר על ידי המדינה הבולגרית וכעת הם מוצגים במוזיאון הצבאי הלאומי של בולגריה בסופיה. ציורים אלה כוללים את תיאור קרב סליבניצה, סערת זריברוד והפלישה הבולגרית לפירוט. במהלך תקופה זו פורסמו רישומי מלחמה אחרים מאת פיוטרובסקי בעיתונים ומגזינים אירופיים שונים.
לאחר 1879 צייר דיוקן של הנסיך הבולגרי הראשון אלכסנדר הראשון (ממשפחת באטנברג). מטעמו של הנסיך פרדיננד הראשון (מבית סקס-קובורג וגותא), שהחליף אותו. הוא צייר את דיוקנו בשנת 1888, ועל כך הוענק לו אות הכבוד אזרחי.
טבח בטק.
פיוטרובסקי שב לבולגריה בשנת 1888 לביקור בעיר בטק. הציור האפי "טבח בטק" נוצר בשנת 1892. כהכנת לציור, הוא הציג מחדש צילומים עם שחקנים חובבים. התמונה הוצגה ביריד הבינלאומי בפלובדיב בשנת 1892.
תערוכה וכנס באביב 2007, שבחנו את השימוש בתקשורת (כולל תמונתו של פיוטרובסקי) כדי להכשיר את הטבח שערכו העות'מאנים בבטק בשנת 1876, שהוביל להיווצרות מיתוס לאומי, עורר שערורייה תקשורתית בבולגריה.
תמונתו של פיוטרובסקי נבחנה מנקודת מבטה של היסטוריית האמנות על ידי היסטוריונית האמנות מרטינה בלבה, והוצגה כתעמולה תוך התעלמות מדיווחי עדי הראייה של מעט הניצולים. בבולגריה חששו כי הדבר מסכן את ייצוג הטבח העות'מאני והכנס והתערוכה הוצגו כפרובוקציה. הממשלה הסוציאליסטית של בולגריה האשימה את האחראים לכנס, בהכחשה ופרובוקציה של העם הבולגרי.
ורשה.
פיוטרובסקי היה חבר מייסד של " אגודת שטוקה" בשנת 1897. כבר בשנת 1891 הוא ויאצק מלצ'בסקי פיתחו את הרעיונות הראשונים לאגודה של אמנים מודרניים פולנים. בשנת 1900 עבר האמן לוורשה. בשנת 1905 נסע למנצ'וריה ככתב מלחמה.
בשנת 1925 - שנה לאחר מותו - הוקדשה תערוכה של עבודותיו בגלריה הלאומית לאמנות בוורשה.
ברט זקמן
ברט זקמן (בגרמנית: Bert Sakmann; נולד ב-12 ביוני 1942) הוא פיזיולוג תאים גרמני. הוא חלק את פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה עם ארווין נהר, בשנת 1991, על פיתוח שיטות המדגימות כי תעלות יונים קיימות בכל קרומי התא ומאפשרות לימוד תכונותיהם. ברט זקמן היה פרופסור באוניברסיטת היידלברג והוא חבר מדעי אמריטוס במכון מקס פלאנק למחקר רפואי בהיידלברג, גרמניה. מאז 2008 הוא מוביל קבוצת מחקר אמריטוס במכון מקס פלנק לנוירוביולוגיה.
חיים וקריירה.
זקמן נולד בשטוטגרט, בנם של אנמרי (לבית שייפר), פיזיותרפיסטית, וברטולד זקמן, מנהל תיאטרון.
זקמן נרשם לפולקסשול בלינדאו וסיים את הגימנסיה ווגנבורג בשטוטגרט בשנת 1961. הוא למד רפואה משנת 1967 ואילך בטיבינגן, פרייבורג, ברלין, פריז ומינכן. לאחר שסיים את בחינות הרפואה שלו באוניברסיטת לודוויג-מקסימיליאנס במינכן, הוא הפך לעוזר רפואי בשנת 1968 באוניברסיטת מינכן, בעודו עובד כעוזר מדעי (וויסנשפטליכר אסיסטאנט) במכון מקס-פלאנק לפסיכיאטריה במינכן, במחלקה הנוירופיזיולוגית של אוטו דטלב קרויצפלדט. בשנת 1971 עבר ליוניברסיטי קולג' לונדון, שם עבד במחלקה לביופיזיקה בניהולו של ברנרד כץ. בשנת 1974 סיים את עבודת הדוקטורט שלו, תחת הכותרת "Elektrophysiologie der neuralen Helladaptation in der Katzenretina" ("אלקטרופיזיולוגיה של התאמת אור עצבי ברשתית החתול") בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת גטינגן.
לאחר מכן (עדיין בשנת 1974) שב זקמן למעבדתו של אוטו קרויצפלדט, שעבר בינתיים למכון מקס פלאנק לכימיה ביופיזית בגטינגן. זקמן הצטרף לקבוצת הביולוגיה הממברנתית בשנת 1979.
בשנת 1990 קיבל תפקיד בפקולטה לרפואה למדעי הטבע באוניברסיטת היידלברג. שנה לאחר מכן הוא הפך לפרופסור מן המניין באוניברסיטה בפקולטה לביולוגיה בהיידלברג.
בשנת 1991 חלק זקמן את פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה עם ארווין נהר. זקמן תרם חלק מכספי הפרס להקמת מפעל פרסים לכבודו של זוכה פרס נובל הבריטי סיר ברנרד כץ, שהיה מייסד תחום החקר החוץ תאי של התמסורת העצבית. הפרס ניתן לסירוגין למדענים צעירים בתחום מדעי העצב מגרמניה וישראל.
פרס ברנרד כץ נוסד ב-1991 בידי פרופ' ברט זקמן שזכה בפרס נובל לרפואה באותה השנה ביחד עם ארווין נהר על הישגיהם בתחום תעלות היונים בקרום התא.
ב־2 ביוני 2009 הודיע פיטר גרוס, נשיא אגודת מקס פלאנק כי זקמן ישמש כמנהל המדעי של מכון מקס פלנק פלורידה, מתקן המחקר הביו-רפואי של הארגון באוניברסיטת פלורידה אטלנטיק ביופיטר, פלורידה.
זקמן הוא המייסד של חברת ברט-זקמן-סטיפטונג.
פרסים והוקרה.
בשנת 1986 הוענק לו ולארווין נהר פרס לואיזה גרוס הורביץ מאוניברסיטת קולומביה. בשנת 1987 הוא קיבל את פרס לייבניץ של דויטשה פורשונגסגמיינשאפט, שהוא הכבוד הגבוה ביותר שהוענק במחקר הגרמני. בשנת 1991 הוא קיבל את פרס ראלף וו. ג'רארד במדעי המוח, את פרס הארווי ואת פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה יחד עם נרה, איתו עבד בגטינגן. הוא נבחר כחבר זר בחברה המלכותית (ForMemRS) בשנת 1994. ביוני 2009 קיבל זקמן תואר דוקטור לשם כבוד, בעצרת החגיגית של המושב ה-72 של חבר הנאמנים ב.
איליה באלאץ'
איליה באלאץ' (ברומנית: Ilie Balaci; 13 בספטמבר 1956 – 21 באוקטובר 2018) היה כדורגלן רומני, ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי.
קריירה.
איליה באלאץ' התחיל לשחק בקבוצת הנוער של אוניברסיטטה קראיובה, כבר בגיל 16 החל לשחק בקבוצת בוגרים ובעונה הראשונה זכה בתואר אליפות. הוא הפך לאחד השחקנים הבולטים של הקבוצה וזכה איתה במספר תארים – 3 פעמים באליפות רומניה ו-4 פעמים בגביע. בעונת 1982/83 קבוצתו הגיע לחצי גמר של הליגה האירופית.