בקיץ 1973 חזר וינטר לליגת המכללות, כמאמן הראשי של אוניברסיטת נורת'ווסטרן אשר באוונסטון, אילינוי. לאורך תקופתו בקבוצה, עד שנת 1978, רשמה הקבוצה מאזן שלילי 42–89.
בין השנים 1978–1983 אימן את אוניברסיטת המדינה של קליפורניה בלונג ביץ' ("לונג ביץ' סטייט"), אשר העמידה תחתיו מאזן חיובי 78–69. בסיום עונת 1982/1983 עזב את הקבוצה, ולמעשה חתם את קריירת האימון שלו בליגת המכללות עם מאזן כולל של 451 ניצחונות ו-336 הפסדים (57.3%).
כעוזר מאמן ב-NBA.
בשנת 1985 מונה לעוזרו של מאמן שיקגו בולס, סטן אלבק, ונשאר בתפקיד זה במשך 14 עונות רצופות. בעונת סייע למאמן הנכנס פיל ג'קסון ללמד את שחקני הבולס את שיטת "התקפת המשולש", אשר בעזרתה זכתה הקבוצה בשש אליפויות NBA בעונות , , , , ו-.
בשנת 1999, כאשר מונה ג'קסון למאמן לוס אנג'לס לייקרס, צורף וינטר לצוות האימון שלו. גם בלייקרס הטמיעו וינטר וג'קסון את התקפת המשולש, ובסיועה זכו בשלוש אליפויות NBA בעונות , ו-. בסיום עונת , בה הפסידו הלייקרס מול דטרויט פיסטונס בגמר ה-NBA, עזב וינטר את הקבוצה ופרש מאימון, בגיל 82.
שנותיו האחרונות.
ב-25 באפריל 2009 סבל וינטר משבץ מוחי, ובשנים הבאות נאבק עם שיתוק בפלג גופו הימני ובכאבים נוירופתיים בצוואר ובכתף. ב-10 באוקטובר 2018 נפטר וינטר במנהטן, קנזס, בגיל 96.
ליגת המיזם לכדורגל (טאיוואן)
ליגת המיזם לכדורגל (企業足球聯賽), שכונתה בעבר ליגת הכדורגל הלאומית (全國足球聯賽) הייתה ליגת הכדורגל הבכירה ברפובליקה של סין (טאיוואן). הליגה נוהלה על ידי ההתאחדות לכדורגל של טאיפיי הסינית ונחשבה למקצוענית למחצה והתקיימה משנת 1982 עד 2009, עת הוחלפה על ידי ליגת הכדורגל הבין-עירונית.
היסטוריה.
ליגת הכדורגל הלאומית, או הליגה הלאומית לכדורגל הוקמה על ידי התאחדות הכדורגל של טאיפיי הסינית בשנת 1982, לאחר העלייה בפופולרית הענף במדינה, בעקבות מונדיאל 1982. ההתאחדות תכננה לכלול את הליגה כחלק מעונת הכדורגל השנתית יחד עם שלוש תחרויות הגביע האחרות: גביע צ'ונג צ'נג (中正 盃), גביע לי הוי-טאנג (李惠棠 盃) וגביע ההתאחדות (足協盃). עונת הליגה הראשונה כללה 7 קבוצות.
לאחר 2006, ההתאחדות שינתה את שם הליגה לליגת המיזם לכדורגל בניסיון למשוך תשומת לב רבה יותר ותמיכה כלכלית מצד מיזמים ועסקים טאיוואניים מצליחים. מספר הקבוצות שהשתתפו בליגה צומצם משמונה לארבע על ידי אי-הכללת קבוצות המכללות והתיכונים בניסיון להפוך את הליגה למקצוענית יותר.
בנובמבר 2007 הודיעה ההתאחדות כי לא יתקיימו עונות נוספות של ליגת הכדורגל לאחר שנת 2009. ליגת הכדורגל הבין-עירונית החליפה את ליגת הכדורגל כליגת הכדורגל הבכירה בטאיוואן.
Through the Rain
Through the Rain (בעברית: דרך הגשם) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מריה קארי, מתוך אלבום האולפן התשיעי שלה, Charmbracelet. השיר יצא לאור ב-17 באוקטובר 2002, על ידי חברת התקליטים איילנד דאף ג'אם מיוזיק גרופ, כסינגל הראשון מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד השירים שבספרד.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי מריה קארי וליונל קול, הולחן על ידי קארי והופק על ידי קארי ג'ימי ג'אם וטרי לואיס. בנוסף לכך, איגוד תעשיית ההקלטות הקנדי העניק לשיר את תואר הזהב, על מכירות של למעלה מ-5,000 עותקים במדינה.
כמה שנים לאחר צאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-13 מיליון השמעות.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ הרשמי של השיר בוים על ידי דייב מאיירס וצולם בניו יורק סיטי ב-30 בספטמבר וב-1 באוקטובר 2002. באחד מהראיונות שנעשו עם קארי, היא ציינה כי הקליפ בוים בהשראת הוריה של בתקופה בה אמה הייתה בהריון. בקליפ משתתפים ג'יי. ד. ויליאמס וג'יימי-לין סיגלר.
נכון לאפריל 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-50 מיליון צפיות.
הר ולר (ארץ אנדרבי)
הר ולר (באנגלית: Mount Weller) הוא הר בארץ אנדרבי, שבאנטארקטיקה.
ההר ממוקם מערבית לקרחון אוסטר; 3.7 קילומטרים ממזרח לפסגת רפרנס.
גובהו של ההר 1,080 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי ההר.
ההר מופה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה בשנת 1956.
מקור השם.
שמו של ההר ניתן לו על ידי ועדת השמות האנטארקטיים של אוסטרליה.
ההר נקרא על שמו של ג'י. אי. ולר (G.E. Weller), שהיה מטאורולוג בתחנת מוסון בשנת 1961.
לקריאה נוספת.
• Ian Mackenzie, New Zealand Journal of Geology and Geophysics 1977, P 842
ארנסט-שארל לאסג
ארנסט-שארל לאסג (בצרפתית: Ernest-Charles Lasègue; 5 בספטמבר 1816 פריז – 20 במרץ 1883 פריז) היה רופא פנימי, נוירולוג ופסיכיאטר צרפתי. הוא נודע, בין השאר, בשל תיאור "הפסיכוזה המשותפת", תסמונת שכינה בצרפתית, יחד עם עמיתו פאלרה, "פולי א דה" (folie á deux – "שגעון בשניים"; 1877). כן נודע בשל תיאור "האנורקסיה ההיסטרית" וכן בשל המבחן הקרוי על שמו המשמש לאבחנה המבדלת של כאבי הגב התחתון.
לאסג כיהן כפרופסור לרפואה קלינית בבית החולים סלפטרייר-פיטיה בפריז.
ביוגרפיה.
ילדות וצעירות.
לאסג נולד בפריז בשנת 1816 כבנו של אנטואן לאסג, בוטנאי, וספרן בספרייתו של התעשיין בנז'מן דלסר ושל רוזאלי שרלוט סקולסטיק לבית לה-אריסי. (Le Hericy)
מכיוון שגדל בתנאי מחסור שאף לאסג להגיע למעמד ולפרנסה נאותים. נשלח על ידי אביו לתיכון לואי הגדול והיה תלמיד מצטיין שזכה במבחן היוקרתי של "קונקור ז'נרל" . דיבר לטינית שוטפת, הפגין שליטה טובה ביוונית, בפילוסופיה וברטוריקה.
בשנת 1838 סיים תואר ראשון לספרות. המורה שלו לפילוסופיה, ויקטור קוזן שהתיידד איתו, הציע לו לעבוד כמדריך בכיתה שבו למד בתיכון. כדי לשפר את מצבם הכלכלי, יחד עם אמו, פתח פנסיון שנועד לתלמידי תיכון ולהוריהם. עם תלמידיו של לאסג שהתארחו בפנסיון נמנה המשורר לעתיד שארל בודלר שכתב מאוחר יותר מילים חמות עליו ועל אמו.
לאסג היה מעורה בחיי הסטודנטים של הרובע הלטיני. התוודע באותה תקופה לרופא הצעיר קלוד ברנאר שהיה גר ברחוב ל'אנסיין קומדי, לא רחוק מביתו ברחוב דו וייה קולומבייה. ברנאר התקבל ב-1839 כרופא בשרות למחלות נפש של ז'אן-פייר פאלרה בבית החולים סלפטרייר.
השיחות שניהל אם קלוד ברנאר ועם בנדיקט אוגוסטן מורל שעבדו שניהם כמתמחים אצל פאלרה, עשו עליו רושם עז.
הוא הוזמן להשתתף בביקורי המנהל במחלקתו בסלפטייר ובהזדמנות זו הבחין פאלרה ב"פוריות שכלו ושפע רעיונותיו".
בהשפעת רשמיו מבית החולים ומעודד מהיכרותו עם פאלרה השתכנע לאסג להירשם ב-4 באוקטובר 1839 ללימודי רפואה באוניברסיטת פריז. התלהב מהלימודים אבל לא התקבל להתמחות בבתי החולים. בסופו של דבר המפגש עם הפנימאי המפורסם ארמן טרוסו היווה עבורו ציון דרך. לאסג הפך לתלמידו המועדף של טרוסו שהיה לו למנטור וידיד. בהדרכתו עבר ב-25 בפברואר 1845 את בחינת הדוקטורט ברפואה עם עבודה על "שטאל ותורתו הרפואית". על בסיס עבודה שפרסם ב-1844 עם מורל על "האסכולה הפסיכולוגית הגרמנית".
המשך הקריירה הרפואית.
פחות משנה אחרי סיום לימודיו, נכשל לאסג במבחנים להוראה עם תזה על "השינויים בדם במחלות הדלקתיות ובהפרעות הקרויות "טיפואידיות"". בעקבות נושא התזה בחר לצאת למסע מחקר בדרום רוסיה על מנת לחקור מגפת כולרה. בהזדמנות זו ביקר שם במוסד לחולי נפש. הדו"ח שערך במסע הזה הביא לו בצרפת את המינוי לסגן מפקח על המוסדות לחולי נפש תחת ניהולם של פריס (Ferrus) ופרשאפ (Parchappe) .בתוקף תפקיד זה סייר לאסג במתקני אשפוז שנועדו לחולי נפש בערים שונות בפרובינציה.: בדיז'ון, בור (Bourg), סנט אלבאן, אוריאק, לה סלט, קלרמון, ריום, מולן, לה שאריטה ובורז'.
ב-1850 ארגן לאסג את המרכז העירוני לחולי נפש שליד פרפקטורת המשטרה של פריז, התמנה (עם מינוי מיוחד בשנת 1873 -) לרופא הראשי הראשון שלו (Médecin chef de l'Infirmerie spéciale du Dépot) וכיהן בתפקיד זה עד יום מותו, כשירש ממנו את התפקיד עמיתו לגראן די סול. מתוקף תפקיד זה היה מעורב בהערכות רפואיות משפטיות של חולי הנפש.
בשנים 1852–1854 היה למנהל מחלקה תחת ניהולו של טרוסו, וב-1853 עמד הפעם בהצלחה במבחן ה"אגרגציה" - הסמכה להוראה -, עם עבודה על "השיתוקים הכלליים". . והתקבל כרופא של המשרד המרכזי (Bureau central) של בתי החולים של פריז. אותה שנה ירש מז'אק רז'-דלורם את תפקיד העורך ראשי של העיתון הרפואי "Archives générales de la médecine". הוא נשאר בתפקיד עד יום מותו. בעת ניהולו הגיע העיתון לרמה מדעית גבוהה.
בשנים 1858–1860 החליף לאסג את גבריאל אנדראל בקתדרה לפתולוגיה כללית (בה לימד "מחלות העצבים והנפש") וב-9 בפברואר 1867 ירש רשמית את המשרה. בשנים 1859–1862 היה מנהל מחלקה בבית החולים לורסין, בבית החולים סלפטרייר (1859), בבית החולים סנט אנטואן (1859) ואחר כך בבית החולים נקר (1861) . והפיטיה (1869)
ב-11 בדצמבר 1869 התמנה לאסג פרופסור לקליניקה רפואית ותרפאוטיקה כללית כשמושבו הקבוע (עד יום מותו) היה בבית החולים פיטייה.
נרתע בדרך כלל מהתקהלויות ורק ב-1876 הצטרף לאקדמיה לרפואה. הופיע לאחרונה בציבור כיושב ראש חבר השופטים במבחני אגרגציה בשנת 1883. סבל מהחמרה מואצת של הסוכרת ונפטר בהתחלת האביב של אותה שנה בדירתו בפריז.
לאסג הובא לקבורה בחלקה המשפחתית בשאטיון -סו-באנייה (במחוז או דה סן), בה נטמן לצד אשתו והוריו. על המצבה הוצב מדליון ברונזה שנוצר על ידי דסוש. (1884)
חייו האישיים.