המחלה נגרמת על ידי Sarcoptes scabiei, קרדית החודרת לתוך העור ומטילה שם ביצים רבות. נוכחות הטפיל והביצים במחילות הדקות שהוא חופר בעור גורמת לגרד עז המתגבר בלילה. במקום החדירה לעור ניתן לראות קשריות אדומות קטנות הדומות לעקיצת יתוש. אורך הקרדית הבוגרת ממין נקבה הוא 0.3 עד 0.45 מילימטר ורוחבה 0.25 עד 0.35, ואילו הזכרים קטנים בכמחצית.
הטפילים הגורמים לגרדת מעדיפים לחדור לאזורי הקפלים בעור ולמקומות בהם העור דק, לכן נגעי הגרדת מצויים בעיקר בין אצבעות הידיים, בקפלי המותניים, בשורשי כפות הידיים, בקפלי בתי השחי, סביב הפטמות ועל ראש איבר המין של הגבר.
אצל תינוקות ניתן לראות נגעים גם בעור הפנים ובכפות הידיים והרגליים. סימני החדירה של הטפילים אינם בולטים, ולכן עוברים בדרך כלל מספר שבועות עד שניתן לאבחן את הגרדת.
אוכלוסיית הקיפודים בישראל נגועה קשות בטפיל. האכלת חתולים משוטטים גורמת לגידול באוכלוסיית הקיפודים, שניזונים מאותו אוכל.
טיפול.
הטיפול בגרדת חייב להיות קפדני ולכלול גם את בני המשפחה שאינם מתגרדים. בשלבים הראשונים להדבקה בגרדת אין עדיין תחושת גרד, ולכן בני המשפחה שנדבקו ואינם מתגרדים עלולים בכל זאת להיות חולים בהמשך ולהדביק חזרה את בני המשפחה שכבר קיבלו טיפול.
הטיפול כולל מריחת משחה (ובה גופרית או מינון נמוך של חומר קוטל חרקים) על הגוף כולו, מכף הרגל ועד הסנטר, וחזרה על הטיפול מדי כמה ימים, כדי לוודא שהטפילים הבוקעים מהביצים מומתים אף הם. כדי למנוע הדבקה מביצים שהתפזרו, יש לכבס את כלי המיטה במים בטמפרטורה גבוהה, עד כדי הרתחה.
ישנם דיווחים על טיפולים המתאפשרים בים המלח או בכל אזור בו קיים בקרקע מצבור של גפרית. אם מושחים את הגוף כולו בבוץ גפריתי (הבוץ הקיים על חוף ים המלח) במשך שלושה ימים או יותר ניתן לטפל באופן אפקטיבי במחלה.
חוסטיסיאליסמו
יוסף אחיטוב
יוסף (יוסקה) אחיטוב (ז' בטבת תרצ"ג, 5 בינואר 1933 – ט"ו בסיוון תשע"ב, 5 ביוני 2012) היה מורה, הוגה דעות ומחנך ציוני דתי, מחשובי אנשי הרוח של הקיבוץ הדתי.
קורות חיים.
אחיטוב נולד כיוסף-מנחם גוטפריד לאלימלך-שמעון ובריינדל (לבית שוורץ) - משפחה גליציאנית שהיגרה מפולין לחבל הסאר בגרמניה. בהיותו בן שנתיים עלתה משפחתו לישראל והתיישבה בחולון בצריף שבנה אבי המשפחה שהתפרנס ממכירת דברי סדקית, תחתונים וגופיות של מפעל לודזיה' הסמוך. הוא למד בבית חינוך לילדי עובדים של מפא"י, בבית ספר של הזרם הכללי וכן בתלמוד תורה בבת ים ושנה אחת אף נשלח ללמוד בישיבת קול תורה בירושלים.
במלחמת השחרור ברחה המשפחה מחולון לאחר שערבים ירו לתוך הצריף, ולאחר נדודים התיישבה בקריית אריה, בפאתי פתח תקווה. שם הצטרף אחיטוב לבני עקיבא, למד בתיכון ישורון והכיר את רעייתו, יפה לבית זילברשיין. בצבא שירת בנח"ל ובמסגרת זו הגיע לקיבוץ הדתי עין צורים, שבו התגורר עד סוף ימיו. הוא שימש כאיש חינוך וכמזכיר הקיבוץ. אחיו הבכור, אברהם אחיטוב, היה ראש השב"כ החמישי (1974–1980), ומאחר שכעובד מדינה חויב אברהם לשנות את שם משפחתו לשם עברי, שינה גם יוסף את שמו בעקבותיו. לאחיטוב אחות תאומה, מלכה גרוס. בן דודו מצד אמו הוא הסופר שלמה שבא.
בשנת 1966 השתתף אחיטוב במשלחת החשאית הראשונה שארגן אריה קרול לברית המועצות, במטרה ליצור קשר עם היהודים שם. המשלחת יצאה לדרכה לקראת ראש השנה תשכ"ז וחזרה לאחר כשלושה שבועות. מאז החל אחיטוב לשמור על קשר רצוף עם אסירי ציון ומשפחותיהם.
אחיטוב שימש עשרות שנים כמורה ומחנך ואף ניהל את בית הספר התיכון בקבוצת יבנה. הוא היה ממקימי ישיבת הקיבוץ הדתי בעין צורים, ולימד שם עד לסגירתה. נמנה עם צוות המרצים במרכז יעקב הרצוג, שימש כעמית מחקר במכון שלום הרטמן וכעמית בבית המדרש לצדק חברתי בבית מורשה. בעל תואר ראשון ושני במתמטיקה ומחשבת ישראל מהאוניברסיטה העברית. בשנת 2004 זכה לתואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בר-אילן על מפעל חייו.
אחיטוב נפטר מסרטן בט"ו בסיוון ה'תשע"ב והובא לקבורה בעין-צורים. על מצבתו נכתב - מורה לרבים, אוהב אלוהים אדם וספר . אשתו יפה נפטרה שלוש שנים אחריו ונקברה לצדו . אב לשבעה ילדים, מתוכם שישה ביולוגיים.
הגותו.
הגותו ינקה בין היתר מהרמב"ם (שאותו לימד במשך ארבעים שנה), הרב אברהם יצחק הכהן קוק, הרב סולובייצ'יק ועמנואל לוינס.
אבי שגיא הגדיר את אחיטוב כ'מבקר חברתי מעורב'. במרכז עולמו הרוחני עמדה הקהילה שבתוכה חי ופעל, הקיבוץ הדתי והציונות הדתית.
אחיטוב הביע דאגה ביחס לתהליכי עומק שעברו על הציונות הדתית. לדעתו, מאז הקמתה על ידי אישים כמו הרב יצחק יעקב ריינס, חלה בה תזוזה פוליטית ימינה והקצנה דתית שמתבטאת בין היתר בהתחזקות הזרם החרדי לאומי. בפרט הביע דאגה מעליית קרנה של האידאולוגיה המשיחית מבית מדרשה של תנועת גוש אמונים, שהפכה ליסוד מרכזי בציונות הדתית. לדברי אחיטוב בכתביו של הרב קוק האב ניתן למצוא יסודות הומניסטיים ואוניברסליים, אשר נדחקו הצידה בידי הרואים עצמם כממשיכי דרכו.
אחיטוב עסק בנושא הצניעות כמושג הלכתי המשקף בין השאר אידאולוגיה דתית מודרנית ופוליטית, ובשאלה כיצד התפתח העיסוק הדתי והתרבותי סביב נושא זה ביהדות, והתרבה העיסוק בו בציונות הדתית בשנים האחרונות.
בשנת 1999 התפרסמו חילופי מכתבים בינו לבין הרב אביחי רונצקי, לימים הרב הצבאי הראשי, לאחר שבפסק הלכה בספרו של האחרון השתמע מדבריו כי מבחינה עקרונית ובאם הדבר אפשרי, יש להתחמק מלטפל בגוי שנפצע בשבת. אחיטוב טען כי דברים אלה מביעים עמדה שאינה רואה ערך בחייהם של לא-יהודים, וכי יש לשאוף לכך שההלכה לא תסתור את המוסר האנושי הטבעי.
גלוית מרב
גלוית מרב (באנגלית: Maximum Card) היא גלויה עם תמונה שבה הבול מודבק על הצד עם התמונה ולא בצד האחורי, כמקובל בגלוית דואר רגילה. חותמת הדואר מוטבעת בחלקה על הבול ובחלקה על התמונה כאילו היא מצמידה את הבול לתמונה.
בין שלושת המרכיבים של גלוית מרב - בול, חותמת, גלויה - צריכה להיות התאמה מרבית. ההתאמה היא של הנושא, של המועד (תאריך החותמת קשור בנושא), ושל המקום. ההתאמה המרבית נותנת את השם לפריט הבולאי הזה, והוא נקרא "גלוית מרב". התחביב של הכנה ואיסוף גלויות מרב נקרא מקסימפיליה (Maximaphily).
גלוית מרב הקדומה ביותר.
גלוית מרב ממצרים משנת 1893.
ב-31 באוגוסט 2003 הוצעה למכירה באי ביי גלוית מרב אשר תוארה כקדומה ביותר והיא נושאת חותמת מ-15 בנובמבר 1893 ונמכרה תמורת 790 דולר. גלוית מרב הזו עומדת בהגדרות: גלוית הדואר המאוירת ובול הדואר מראים אותו אובייקט. הבול מודבק על הצד המאויר של גלוית הדואר כאשר חותמת הדואר מוטבעת על הגלויה ועל חלק מהבול. הגלויה מתארת בין היתר את הספינקס ואת הפירמידה הגדולה של גיזה. הבול המצרי בצבע ארגמן בן 5 מיל מראה אף הוא את הספינקס ואת הפירמידה הגדולה של גיזה. חותמת הדואר היא של מלון שפארדס בקהיר מ-15 בנובמבר 1893. גלוית מרב זו, המכונה גלוית המרב המוחלטת, מקדימה בארבעה חודשים את גלוית המרב מפורטוגל שנחשבה לפניה כקדומה ביותר. הגלויה נשלחה במקור ממצרים לברלין בגרמניה. דניאל אולסן כתב שראה גלוית מרב דומה ממצרים מפברואר 1894 בתערוכת בולים בלוקסמבורג.
גלוית מרב מפורטוגל משנת 1894.
עד לא מכבר, גלוית המרב הידועה כקדומה ביותר הייתה מפורטוגל. גלוית הדואר המאוירת עם בול בערך 10 רייס (סקוט מספר 98) הנציחו את הנווט הנסיך הנרי שחי מ-1394 עד 1460. חותמת הדואר היא של פורטו, מקום הולדתו של הנסיך הנרי מ-4 במרץ 1894, החותמת היא מיום ההופעה הראשון של הבול ושל הגלויה. התמונה של גלוית מרב זו איננה בנמצא בימינו. פריט דומה ידוע הוא לכבוד 500 שנה להולדת הנסיך הנרי עם חותמת של ליסבון מ-8 במרץ 1894, רק ארבעה ימים מאוחר יותר מגלוית המרב הקדומה. על פי דניאל אולסן הגלויה שימשה למשלוח בתוך פורטוגל והבול הנוסף בערך 10 רייס שימש כתוספת למשלוח לחו"ל. גלוית המרב המדוברת נשלחה מפורטוגל לאנגליה. נושא הבול מתאים לאיור של גלוית הדואר.
העתיד.
הגילוי של גלוית המרב המצרית מצביע על האפשרות של מציאת גלויות מרב מוקדמות יותר. גלוית הדואר הראשונה נכנסה לשימוש באוסטריה בשנת 1869. בסוף המאה ה-19 בקרו במצרים תיירים רבים ששלחו גלויות דואר לארצות מהן באו ומנהג נפוץ היה להדביק את בול הדואר על הצד המאויר של גלוית הדואר. גלויות רבות תארו את הספינקס והפירמידות והצע הבולים היה מוגבל לבול הספינקס והפירמידה.
מקסימפיליה.
התחביב של הכנה ואיסוף של גלויות מרב קרוי מקסימפיליה. בעל אוסף גלויות מרב צריך לחקור ולהציג את ההתאמה המרבית בין האלמנטים המרכיבים את גלויות המרב. התאמת נושא, התאמת מקום והתאמת זמן. כמו בכל אוסף בולאי גם אוסף של גלויות מרב נקבע לפי מצב הפריטים, הנדירות של החומר הבולאי והצורה שהפריטים מוצגים ומוסברים בתצוגה.
תצוגה של גלויות מרב בתערוכת בולים נעשית לפי מדינה מסוימת או לפי קבוצות של מדינות, ואפשר לבחור נושא תצוגה מיוחד שאינו בהכרח מתאים למדינה מסוימת. להכנת התצוגה נדרש ידע בתחום הבולים, חותמות הדואר והנושא המוצג על ידי הגלויה המאוירת.
משה נרבוני
ר' משה בן מאיר או בן יהושע, מכונה "הנרבוני" ע"ש מושבו בעיר נרבון. פילוסוף, פרשן ומתרגם יהודי. נולד בפרפיניאן (Perpignan) שבדרום צרפת סמוך לשנת ה'ס' (1300), ונפטר בין השנים ה'קכ"ב-ה'קכ"ח (1368–1362).
קורות חייו.
נולד לרבי מאיר בן רבי משה בן אבא מרי בן רבינו דוד בן יוסף מנרבונא. מכונה מאשטרי וידאל. היה חכם, רופא ופילוסוף. חי בסביבות שנות ה'ק'.