תחבורה אווירית.
עד פברואר 2022, נמלי התעופה הבינלאומיים העמוסים ביותר ברוסיה היו ממוקמים בסמוך למוסקבה, פטרבורג, וולגוגרד, קאזאן, קרסנודאר, סוצ'י, ולדיווסטוק. מוסקבה וסנקט פטרבורג שירתו טיסות ישירות ממרבית בירות אירופה, ולמוסקבה היו טיסות ישירות מכל ערי מזרח אסיה, דרום אסיה, אפריקה, המזרח התיכון וצפון אמריקה. מדינות שלא היו להן טיסות ישירות לרוסיה כוללות את אוסטרליה, קנדה ואוקראינה. מאז הפלישה הרוסית לאוקראינה אין טיסות ישירות לרוסיה, למעט מארמניה, טורקיה, סין ומדינות המזרח התיכון.
כבישים.
כבישים לאומיים גדולים ידועים ככבישים מהירים פדרליים. רוב הכבישים המהירים הם ללא תשלום, אולם לאחרונה נפתחו כמה כבישי אגרה. כבישים בערים רוסיות קטנות יותר ובכפר יכולים להיות במצב תחזוקה גרוע. במהלך העונה הקרה (מנובמבר עד אפריל), כאשר קיים קרה וקרח על הכבישים, נסיעה עם צמיגי החורף הם חובה.
תחבורה ציבורית בערים הגדולות.
הערים הרוסיות שיש בהן רכבת תחתית כוללות את מוסקבה, סנקט פטרבורג, ניז'ני נובגורוד, נובוסיבירסק, סמרה, יקטרינבורג, קאזאן. הכניסה לתחנות מסומנת באמצעות האות M שנראית זהה באלפבית הרוסי והרומי. במוסקבה השילוט ברכבות מופיעות ברוסית ובאנגלית ושלטי הכוונה והמפות לרוב כתובים גם באנגלית. מלבד אוטובוסים וחשמליות, טרוליבוס הוא אמצעי נפוץ מאוד של תחבורה בערים רוסיות. אמצעי תחבורה ציבורית נוסף שנמצא בשימוש נרחב הוא "מונית שירות" (הידועים כמרשרוטקות). שירותי מוניות הזמינים בערים הגדולות ברוסיה כוללים את יאנדקס. טקסי, אובר (שמופעל על ידי יאנדקס) וגט.
אתרי נופש ותיירות טבע.
תיירות טבע.
ברוסיה, לשמורות הטבע יש היסטוריה ארוכה ויש לה מילת הגדרה משלה "זאפובדניקים" (заповедники) יותר ממאה שמורות טבע קיימות ברוסיה ומהוות משיכה לתיירים. כמה מהם נמנים עם אתרי מורשת עולמית. בנוסף ישנם פארקים לאומיים מפורסמים הכוללים את שמורת הטבע באיקל, את שמורת הטבע אלטאי, את שמורת הטבע לזובסקי, את שמורת הטבע קדרובאיה פד, את הרצועה הקורונית, את הפארק הלאומי ולדאי, את שמורת הטבע באיקל-לנה ושמורת טבע אילמן. שבעת פלאי רוסיה הם יעדי התיירות הפופולריים ביותר שנבחרו בהצבעה לאומית בשנת 2008 וכוללים את אגם באיקל, עמק הגייזרים, תצורות הסלע של מאנפופונר והר אלברוס. אזורים אחרים כוללים את קמצ'טקה עם הרי הגעש והגייזרים, קרליה שבה אגמי גרניט וסלעים, טובה והערבות הפרועות שלה, אדיגיה שבשטחה הר פישט וצ'צ'ניה עם אגם קזנוי-אם, אם כי לצ'צ'ניה עדיין ישנה אזהרת מסע בשל המצב הביטחוני.
תיירות בריאות.
עיירות ספא רבות הוקמו במעיינות חמים. האזורים הנודעים ביותר הם מחוז קמצ'טקה, אלטאי, קרסנודאר, מחוז סטברופול, צפון הקווקז ברוסיה. כמה ערים רוסיות נקראות "עיירת הספא הרוסי" וכוללות את יסנטוקי, פיאטיגורסק, קיסלובודסק, ז'לזנובודסק ומינרלינייה וודי, ערים אלה נקראות "כפרי הנופש של המים המינרליים הקווקזיים". ברוסיה יש אחד מגבולות המים הגדולים בעולם שהופכים את רוסיה למושלמת עבור אתרי נופש. חוף הים השחור הסוב-טרופי החם של רוסיה הוא אתר למספר אתרי נופש פופולריים על חוף הים כמו סוצ'י וטואפסה, הידועים בחופי הפצלים ובטבע הנפלא שלהן.
ספורט חורף.
חלק עצום משטח רוסיה נמצא באקלים תת-ארקטי ובאקלים יבשתי לח, ולכן קר. בנוסף, רוסיה הררית באזורים כמו צפון הקווקז, מחוז אלטאי וחצי האי קמצ'טקה. הנקודה הגבוהה ביותר באירופה היא הר אלברוס ברוסיה, מה שהופך את רוסיה למקום מושלם לספורט חורף. למעשה, אתרי סקי שכיחים למדי ברוסיה ואולימפיאדת החורף 2014 היא הדמיון לאופן בו פותחו אתרי סקי ברוסיה. אתר הסקי המפורסם ביותר ברוסיה הוא סוצ'י וקראסנאיה פוליאנה שבשטחה. אתרי הסקי הפופולריים האחרים ברוסיה הם דומביי בקראצ'יי צ'רקסיה שבצפון הקווקז ואתרים רבים כאלה גם במחוז לנינגרד בצפון.
מזכרות ומזון.
מזכרות אופייניות כוללות מטריושקה ועבודות אומנות, סמובר לחימום מים, אושנקה וכובעי פרוות בנוסף לפריטים אחרים. וודקה וקוויאר רוסיים הם בין האוכל שמושך זרים, לצד דבש, בליני, פלמני, מרק שצ'י ומוצרים ומנות אחרות מהמטבח הרוסי.
סטטיסטיקה.
בשנת 2013 הגיעו לרוסיה 27 מיליון תיירים שהניבו 11.2 דולר מיליארד הכנסות תיירות בינלאומית למדינה. כולל תיירות פנים ובינלאומית, הענף תרם ישירות 860 מיליארד לתמ"ג הרוסי ותמך ב-966,500 משרות במדינה. בשנת 2019, דיווח משמר הגבול של רוסיה שמספר התיירים הזרים הגיע ל-32,866,265 מספר שיא מאז 2006.
ביטחון.
אסונות טבע.
המפגעים הטבעיים של רוסיה במרכז אירופה כוללים הוריקנים, סופות רעמים ושיטפונות באביב כאשר השלג שהצטבר במהלך החורף נמס; דרום רוסיה חווה לפעמים שיטפונות. רעידות אדמה אינן מתרחשות ברוסיה למעט אזורים הרריים בדרום (הרי הקווקז, הרי אלטאי) וחוף האוקיינוס השקט. שריפות יערות יכולות להתרחש בקיץ החם, במיוחד בדרום סיביר ובשנים האחרונות נפוצות במיוחד.
חיות מסוכנות.
חיות בר גדולות כמו דובים וזאבים נפוצות באזורים מיוערים בסיביר ובמזרח הרחוק של רוסיה, והן מאכלסות כמה יערות עבותים מרוחקים ברוסיה הצפון-מזרח אירופית; דובות נקבות יכולים להיות מסוכנות במיוחד כאשר יש להן גורים, בעוד שדובים זכרים מסוכנים במיוחד אם הם מתעוררים ומשוטטים בחורף; זאבים מסוכנים בתקופת החורף. הנחש הרעיל היחיד ברוסיה במרכז אירופה הוא הצפע; הוא מאכלס בעיקר יערות סחוסים וביצות, אך ניתן לפגוש בו מדי פעם בסוגים אחרים של יערות, ולכן מומלץ להשתמש במגפיים גבוהים לטיולי יער וטיולים. דלקת מוח של קרציות היא מפגע נוסף הקשור ליערות ופארקים ברוסיה. בעלי חיים המועדים ביותר לכלבת הם כלבים וחתולים משוטטים, שועלי בר, זאבים, קיפודים ושועלי רקון.
זיהום סביבתי.
רמה מסוימת של זיהום רדיואקטיבי (המקביל לרמה במרכז אוסטריה ומרכז שוודיה) הנגרמת כתוצאה מגשמים בעקבות אסון צ'רנוביל, נמצאת בחלקים מסוימים במחוז בריאנסק ובטולה. רמות גבוהות של זיהום תעשייתי נמצאות בעיר נורילסק ובצ'ליאבינסק ובסברדלובסק ומקורה במפעלים המזהמים שעובדים שם.
דאגות חברתיות-תרבותיות.
ביטחון הציבור.
למרות הסטיגמה, מרבית הערים הרוסיות בטוחות למבקרים וישנן סיורים קבועים של שוטרי משטרת רוסיה בייחוד בערים הגדולות והמתויירות, כאשר בסנקט פטרבורג, סוצ'י ובמוסקבה פועלת משטרת תיירות ושוטריה דוברים מגוון שפות.
קבוצות מיליטנטיות.
מרבית אזורי רוסיה בטוחים, אולם נסיעות לאזורים מסוימים בצפון הקווקז עלולים להוות סיכון מסוים, במיוחד בצ'צ'ניה ודגאסטן עקב המצב הביטחוני הרגיש ופעילות ערה של קבוצות מיליטניות וארגוני טרור.
Lucky (רדיוהד)
מחר ניסע ללונה פארק
מחר ניסע ללונה פארק הוא רומן פרי עטה של אילנה ברנשטיין, שראה אור בספטמבר 2018 בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר. הספר קיבל ביקורות מצוינות וזיכה את ברנשטיין בפרס ספיר לספרות לשנת 2019. מהשורות בספר מתגוללת מציאות דיסטופית בה מתנהלים גיבוריו.
ספרה של ברנשטיין מכניס את הקורא לביתה ונבכי נפשה של אישה דיכאונית, בודדה וענייה שבריאותה הנפשית מעורערת, בחורה צעירה המגדלת לבדה את שני ילדיה הקטנים (המכונים בספר "הגדולה" ו"הקטן"), מצויה כפסע מהתמוטטות. האישה מבטיחה לילדיה כי "מחר ניסע ללונה פארק" בעוד הביקור המצופה בלונה פארק הוא מייצג השפיות והנורמליות. זהו גם שם הספר. עלילת הספר דלה; כמעט דבר אינו מתרחש בימי החורף הסוערים והוא רצוף במונולוגים אישיים של הגיבורה הראשית ומסופר מנקודת מבטה. כושר הביטוי העשיר של המספרת עומד בניגוד למציאות חייה העלובה.
הנושא המרכזי בספריה של ברנשטיין הוא מערכות יחסים בין בני זוג ובין הורים לילדים וזהו ספרה ה-12. זירת ההתרחשות המרכזית היא דירה קטנה ומדכאת בעיר המצויה בישראל של שנות ה-80 של המאה ה-20 במהלך ימים ספורים כאשר ברקע חורף קשה. את הספר ערכה נועה מנהיים.
ביקורת.
"ברנשטיין נותנת קול ומלים לזירה של הטראומה ברגע התרחשותה" כותב איתן גלס בהארץ. "היא מציבה מול הקוראים את הנחווה מבחוץ כלפי פנים ומהפנים כלפי חוץ. גיבורת ספרה נלחמת חרף מוגבלותה, חולשתה וקריסתה הקרבה, והיא נאחזת בציפורניים במסגרת כמיהתה להרפות סופית. זו דמות הרואית בעיני, וההרואיות שלה ניכרת למול האימהות המשוחקת היטב במסגרת הקוד המוסכם הבורגני הנורמטיבי של יתר האימהות של הילדים בגינה, בגן הילדים של הילד שלה ובבית הספר של הילדה שלה". גלאס כתב כי הרומן מהווה הישג ספרותי ויצירה וירטואוזית שמעוררת טלטלה עוצמתית. "ספר מושלם, אבל לא ספר טוב" כותב אורין מוריס במקור ראשון. "הספר הזה הוא שצף לא נפסק של טורי פרוזה מבריקים, מטפסים זה על גבי זה, בהתקפה גודשת השוטפת את קוראיו." כמו כן כותב מוריס כי "זה ספר ללמוד ממנו, אבל לא ספר לדבר איתו. כי אין בו החלל שצריך להשמיע הד, וכך הוא נותר סוליפסיסטי ומוגבל. יתום מאב, וסובל מלקות חריפה עקרונית ובלתי מטופלת במפגיע. לקות חגיגית מאוד, והבטחה חגיגית, שאי אפשר שלא לחזור על הכותרת שמתממשת במלואה, כהבטחת האם הדפוקה אבל המקוימת לעילא: "מחר ניסע ללונה פארק"."