בדוח זכויות האדם של מחלקת המדינה של ארצות הברית בשנת 2000 דווח כי הארגונים החרדיים "יד לאחים" ו"לב לאחים" אחראים לחלק גדול מההתנכלויות, איומים והטרדות כלפי נוצרים אוונגליסטים, "עדי יהוה" וכן יהודים רפורמים וקונסרבטיבים. בדו"ח של שנת 2001 נכתב כי בניגוד לשנים קודמות לא התקבלו דיווחים על התנכלויות כאלה.
ביוני 2010 דחה בית משפט השלום בבאר שבע תביעה של עמותת "נחלים בנגב" ועוד נגד הרב יהודה דרעי וארגון "יד לאחים". התובעים טענו שהנתבעים אחראים לנזק שנגרם להם בעת אירוע הטבלה לנצרות של שתי נערות יהודיות. בית המשפט פסק כי לא הוכח שהנתבעים גרמו לנזק.
מאיר הרניק
מאיר הַרְניק (1927 – 29 בספטמבר 1972) היה מוזיקאי ואיש רדיו וטלוויזיה ישראלי.
ביוגרפיה.
הרניק נולד בירושלים לחנה ומרדכי הרניק. למד בראשון לציון, חדרה ותל אביב, וסיים את לימודיו בבית הספר התיכון בחדרה. רוב חייו הבוגרים התגורר בשכונת רסקו בירושלים.
כבר בצעירותו גילה כישרון יוצא דופן למוזיקה. עשה שנת שירות בקיבוץ רמת השופט, ולאחר מכן למד היסטוריה, פילוסופיה וספרות באוניברסיטה העברית בירושלים, ובמקביל למד באקדמיה למוסיקה בירושלים נגינה בפסנתר וניצוח. לפרנסתו ניגן במועדונים. במלחמת העצמאות לחם בגדוד מוריה.
הרניק ניגן במשך שנים בתזמורת הסימפונית של רשות השידור. הוא ליווה בפסנתר את תוכנית התעמלות-הבוקר של מיכאל בן-חנן. הוא ערך תוכניות רדיו רבות ובפרט את "שירו שיר", תוכנית השירה בציבור. היה ממקימי הטלוויזיה הישראלית, הוציא מספר תקליטים והלחין מספר שירים עבריים, בהם "האיש שבקיר" ו"המורה לזמרה". שנים ניצח על מקהלת הסטודנטים שפעלה ב"בית הלל" בירושלים וכן ניהל מוזיקלית את הרכב הנגנים של להקת המחול של הסטודנטים. במהלך עבודתו ברשות השידור שימש אף בתפקיד לא-מוזיקלי, כשנשלח ככתב "קול ישראל" לסקנדינביה לפרק-זמן, תפקיד אותו מילא בהצלחה. היה מראשוני עורכי התוכניות בטלוויזיה הישראלית. כמו כן, ערך את התוכנית "תשואות ראשונות", שבה נתגלו כישרונות חדשים כמו שלום חנוך, מאיר אריאל, חנן יובל, חוה אלברשטיין ועוד.
חיים אישיים.
הרניק היה נשוי לרעיה (לבית ויתקון). בני הזוג הולידו ארבעה ילדים.
הרניק נהרג בתאונת דרכים בערב שמחת תורה 1972, כאשר רכב על הקטנוע שלו ברחוב פלמ"ח בירושלים. עשר שנים אחרי מותו, נפל בנו, רב-סרן גוני הרניק, בקרב על הבופור, בתחילת מבצע שלום הגליל. בנו השני, מנהל בית הספר הדמוקרטי במודיעין רוני הרניק, נישא לאילת הרניק (בתו של אילן הרטוב); היא נהרגה בשנת 2001 באסון ורסאי.
אחותו הצעירה של הרניק הייתה הציירת נהדה הרניק-גפני (2012-1928). היא הייתה אחת הפצועות בפיגוע הטרור הקרוי פיגוע האוטובוס במצרים (1990).
מסלול המשרות
מסלול המשרות (בלטינית: cursus honorum) היה סדר המשרות הציבוריות של מדינאים בימי הרפובליקה הרומית ובימי האימפריה הרומית. מסלול המשרות הורכב ממשרות צבאיות ומנהליות גם יחד. לצורך בחירה לכל אחת מן המשרות נקבע גיל מינימום ואף נקבעו פרקי זמן מינימליים כדי לעבור ממשרה אחת לאחרת. חקיקה אף אסרה על שתי תקופות שרות באותה משרה. חוקים אלה שונו ואף הפכו לאות מתה במאה השנים האחרונות של הרפובליקה הרומית.
שרות במשרה ציבורית בגיל הצעיר ביותר האפשרי על פי חוק (בלטינית: suo anno; מילולית: "בגילו") היה אות להצלחה מדינית רבה.
עם הקמת הרפובליקה (סביב שנת 500 לפנה"ס) ובמשך 200 השנים הבאות התגבשו ברומא ארבעה סוגי משרות:
במאה ה-3 לפנה"ס מסלול המשרות התגבש באופן הבא, בן המעמד הסנאטוריאלי שירת בצבא, כיהן כקווסטור ולאחר מכן כאידיל, פראיטור ולבסוף כקונסול. בשנת 180 לפנה"ס נקבעו גילאי מינימום לכל משרה ואז התגבש סופית הקורסוס הונורום על פי הסדר הבא:
בימי האימפריה שונה מעט הסדר:
צניחה של המסתם הצניפי
צניחה של המסתם הצניפי (באנגלית: Mitral Valve Prolapse, ובראשי תיבות: MVP) היא מום של המסתם הצניפי, המחבר בין העלייה השמאלית לבין החדר השמאלי בלב. המום מתאפיין בעיבוי לא תקין של עלי המסתם וצניחה שלו לתוך העלייה השמאלית בזמן הסיסטולה. זהו המום השכיח ביותר מבין המומים במסתמי הלב, ובדרך כלל איננו מהווה סכנה בריאותית. במקרים נדירים, יכול המום להביא לבעיות בספיקת הלב או לדלקת פנים הלב. קיים גם סיכוי לדום לב ולמוות לבבי פתאומי כתוצאה מקריעה של מיתרי המסתם. תופעה זו היא נדירה ביותר, ומתרחשת בעיקר אצל אנשים הסובלים מתסמונת מרפן, שבה מבנה פגום של המסתם הצניפי הוא שכיח.
אצל חולים עם הצורה הקלאסית של צניחת המסתם, קיים עודף של רקמת חיבור, אשר מעבה את השכבה הספוגית של המסתם ומפורר את אגדי הקולגן בשכבה הסיבית בו. התוצאה היא עיבוי של העלייה והארכה של המיתרים המחברים אותו לדופן החדר, דבר המביא לכך שהמסתם צונח אל תוך העלייה בזמן התכווצות החדר ומאפשר דליפה של דם בחזרה אל העלייה.
היסטוריה.
במשך שנים רבות, שויכה צניחה של המסתם הצניפי למגוון רחב של מחלות ותסמינים, אולם עם הזמן התברר כי ברוב המקרים השיוך הזה היה מוטעה ונבע מאבחון לא נכון של התופעה. כיום מקובל לאשר את קיום המום במסתם ולמדוד את חומרת הבעיה באמצעות בדיקת אקוקרדיוגרפיה המאפשרת גם לסווג את התופעה לסיווגי משנה בהתאם למידת החומרה של העיוות במבנה המסתם ומידת הפגיעה בתפקודו.
אבחנה.
האבחנה של צניחה של המסתם הצניפי מבוססת על בדיקת אקוקרדיוגרפיה וסיווג הבעיה למספר סוגי משנה, על בסיס עובי העלה, אופן סגירתו וצורת החיבור בינו לבין דופן הלב. כמו כן נמדדת גם מידת הדליפה של הדם בחזרה אל העלייה. האבחנה המדויקת של התופעה ומידת חומרתה תלויה במספר גורמים נוספים כמו גיל הנבדק, היסטוריה משפחתית (התופעה נוטה להיות משפחתית, אם כי לא ברור בדיוק באיזו מידה) וכדומה. ברוב המקרים קשה לאבחן צניחה של המסתם הצניפי ללא אקוקרדיוגרפיה, משום שהאוושה המאפיינת אותה אופיינת גם למומי לב אחרים ולמה שמכונה אוושת לב תמימה.
סימנים ותסמינים.
חולים עם צניחה של המסתם הצניפי מדווחים על פעמת, קוצר נשימה וקשיים בביצוע פעולות מאומצות, בעיקר כאלה שכרוכות במאמץ איזומטרי, אולם השכיחות של תופעות אלה אצל הסובלים מצניחת המסתם אינה שונה בהרבה משכיחותם באוכלוסייה הכללית. תופעות אלו אינן נובעות מצניחת המסתם עצמה אלא מהפגיעה בתפקוד המערכת האירובית כתוצאה מהזרימה הלא סדירה של הדם דרך המסתם הפגום. מסיבה לא ידועה, אנשים עם מסתם צנוח נוטים להיות בעלי יחס גובה/משקל נמוך במידה משמעותית מהממוצע.
קולות לב.
אל קולות הלב של אנשים עם צניחת מסתם צניפי מתלווה אוושה בזמן הסיסטולה. האוושה נשמעת כמו המייה או ציוץ והיא בולטת ביותר בשיא הסיסטולה. במקרים נדירים ביותר, האוושה היא חזקה עד כדי כך שבזמן דפיקות לב מואצות ניתן לשמוע אותה גם ללא מסכת.
סיבוכים.
לרוב המקרים של צניחת מסתם צניפי מתלווה דליפה של דם בחזרה מהחדר השמאלי אל העלייה השמאלית. אצל כ-7% מהחולים קיימת פגיעה חמורה בזרימת הדם דרך המסתם, בעיקר עקב קריעה של הרצועות המחברות אותו לדופן הלב.
מות פתאומי.
צניחה חמורה של המסתם הצניפי עלולה להביא למוות לבבי פתאומי, עקב קריעה של הרצועות המחברות את המסתם לדופן החדר. כמו כן, למקרים החמורים של התופעה עלולות להתלוות תופעות של הפרעות קצב ואי-ספיקת לב, העלולות גם הן להביא, ביחד עם גורמים אחרים, למוות, אולם מקרים אלו הם נדירים ביותר, משום שכאמור, רק אצל 7% מהחולים עם מסתם צנוח תפקוד הלב נפגע בצורה משמעותית.
דלקת פנים הלב (אנדוקרדיטיס).
אנשים הסובלים מצניחה של המסתם הצניפי הם ברמה גבוהה יותר של סיכון לאנדוקרדיטיס זיהומית כתוצאה מניתוחים. לכן הם זקוקים לטיפול אנטיביוטי מונע לפני כל ניתוח שכולל דימום משמעותי, בעיקר של רקמות ריריות. פצעי עור (או ניתוחים פלסטיים וכדומה), אינם מהווים בעיה, אבל טיפולי שיניים, כמו למשל עקירה כירורגית, כן, ולכן יש צורך בטיפול אנטיביוטי מונע לפני ביצועם באנשים עם סיכון מוגבר לאנדוקרדיטיס.
פרוגנוזה.
מנבא התמותה העקרי הוא מידת ההפרעה לזרימת הדם דרך המסתם עקב דליפת הדם בחזרה אל העלייה. אצל חולים עם דליפה מתונה עד חמורה, קיים סיכון תמותה של פי שלושה מאשר באוכלוסייה הכללית.
טיפול.
ברוב המקרים של צניחה של המסתם הצניפי, אין צורך בכל טיפול מלבד מעקב קרדיולוגי. במקרים חמורים יש צורך בהחלפת המסתם הפגום.
ג'פרי ממונמות'
ג'פרי ממונמות' (באנגלית: Geoffrey of Monmouth) היה כומר נוצרי שחי במאה ה-12 בוויילס, וידוע כאחד ההיסטוריונים האנגליים הראשונים, וההיסטוריון האנגלי העיקרי שחי בימי הביניים. ג'פרי נולד בשנת 1100 לערך, בוויילס, והיה ככל הנראה ממוצא ברטוני.
ג'פרי למד באוניברסיטת אוקספורד ולאחר סיום לימודיו מונה לארכידיקן (כומר) של מונמות'. בשנת 1152 מונה לדרגת ההגמון של סט אַסָף. ג'פרי נפטר בשנת 1154.
כתביו.
ג'פרי כתב מספר כתבים היסטוריים ומיתולוגיים, הראשון שבהם היה "נבואותיו של מרלין" (Prophetiae Merlini) אשר נכתב לפני שנת 1135. בספרים אלה מתואר הקוסם מרלין ומעשיו. קודם לכתביו של ג'פרי היה הקוסם ידוע בשם "מרדין" (Myrddin) ומשערים שג'פרי, אשר ידע צרפתית, רצה להימנע משימוש במילה הקרובה לקללה הצרפתית "merde". נבואות אלה היו הכתבים הראשונים שנכתבו על מרלין בשפה שאינה וולשית ותרמו רבות לתפוצות האגדות הארתוריות ואף, לדעת חלק מהמלומדים, השפיעו על נוסטרדמוס עת כתב את נבואותיו.