לאחר הרפורמה החוקתית שנעשתה במדינה בנובמבר 1998, התמקד ממשל מויסיו בחיזוק עיקרון הדמוקרטיה הפרלמנטרית באלבניה, ייצוב מערכת הרשות השופטת, ושילוב אלבניה במבנה האירופי. ביום שלאחר השבעתו לנשיאות, התפטר ראש הממשלה הסוציאליסט פנדלי מייקו, והנשיא מינה לתפקיד את פאטוס נאנו, מנהיג המפלגה הסוציאליסטית (בין השאר כפיצוי לנאנו על כך שוויתר על מועמדותו לנשיאות). אך מאז הרבה מויסיו לבקר את נאנו על התמקדות מוגזמת בשלטון על חשבון שיפור המדינה באמצעות רפורמות שונות.
מויסיו סיים את תפקידו בתום תקופת כהונתו, ב-24 ביולי 2007, והוחלף על ידי באמיר תופי.
חיים אישיים.
מויסיו דובר רוסית, איטלקית ואנגלית. הוא כתב מאמרים רבים וערך מספר מחקרים אודות מדעי הצבא, ונושאי ביטחון והגנה. ספרו "Kosova: Between War and Peace", פורסם באנגלית בשנת 2005.
מויסיו היה נשוי למיליקה מויסיו, עד מותה ב-2002. נולדו להם שלוש בנות ובן; הבן נהרג בתאונת דרכים ב-2004, במהלך כהונת אביו כנשיא אלבניה.
סטאבילו
סטאבילו (STABILO) היא חברה גרמנית המייצרת מגוון של עטים וכלי כתיבה וצביעה לשימוש משרדי. בבעלות החברה שלושה מפעלי ייצור, שניים בגרמניה ואחד בצ'כיה. החברה מעסיקה 2,600 עובדים ומחזור הכספים שלה הוא 250 מיליון אירו לשנה.
מוצרי החברה כוללים עטים כדוריים, עטים נובעים, עטי סימון והדגשה, מחקים, עפרונות מכניים ונוזל מחיקה/מדלל. עטי המחט של סטאבילו מתאימים לשרטוט ולרישום על לוחות. לעטים אלה חיי מדף ארוכים כשהם פקוקים. במכסי העטים יש מרווח צר כדי לאפשר זרימת אוויר.
בישראל מייבאת את מוצרי סטאבילו חברת "יהודה ברמן" מקבוצת "חגים נחלים".
ג'פרסון איירפלין
מילורד דודיק
מילורד דודיק (בסרבית, אותיות קירילית: Милорад Додик; נולד ב-12 במרץ 1959) הוא פוליטיקאי סרבי מבוסניה-הרצגובינה. הוא כיהן בשנים 2010–2018 כנשיא רפובליקה סרפסקה. כמן כן כיהן כראש ממשלת רפובליקה סרפסקה בשנים 1998–2001 ו-2006–2010. החל משנת 2018 הוא חבר בנשיאות בוסניה והרצגובינה כנציג של הסרבים וכיהן כיושב ראש שלה בשנים 2018–2019 .דודיק מכהן גם כיושב ראש מפלגת ברית הסוציאל-דמוקרטים העצמאיים (Савез независних социјалдемократа - СНСД).
נולד ב-12 במרץ 1959 בלקטאשי (Лакташи) שבבוסניה והרצגובינה. סיים את לימודיו בפקולטה למדעי המדינה שבאוניברסיטת בלגרד ויש לו תואר M.A. במדעי המדינה.
קריירה פוליטית.
משנת 1986 עד 1990 היה יושב ראש המועצה מקומית בלקטאשי. בבחירות הרב-מפלגתיות הראשונות ב-1990, הוא נבחר לפרלמנט מטעם מפלגת חזית איחוד הרפורמות. במהלך מלחמת בוסניה שימש כחבר בפרלמנט של רפובליקה סרפסקה. במהלכה הוא ייסד סיעה בפרלמנט שנקראה "חברים עצמאיים בפרלמנט" אשר לאחר מכן הפכה להמפלגה הדמוקרטית הסרבית ברפובליקה סרפסקה אשר היה לה רוב בפרלמנט.
מתוך סיעה זו נוצרה ב-1996, לאחר הסכם דייטון, מפלגת הסוציאל-דמוקרטים העצמאיים. הוא נבחר לנשיא המפלגה הראשון. המפלגה אחר כך התאחדה עם מפלגת סוציאליסטים אחרת וכך הוקמה ברית הסוציאל-דמוקרטים העצמאיים שמאז הוא נשיאה. ב-1997 נבחר לאספת הנבחרים של רפובליקה סרפסקה.
ראש ממשלת רפובליקה סרפסקה.
ב-1998 מונה לראש ממשלת רפובליקה סרפסקה על ידי הנשיאה, בילייאנה פלבשיץ' (Биљана Плавшић), וממשלתו שרדה עד ינואר 2001.
בזכותו, בעיקר, מפלגתו - הברית הסוציאל-דמוקרטים העצמאיים של רפובליקה סרפסקה (Савез независних социјалдемократа) ניצחה ניצחון סוחף בבחירות ב-2006. דודיק נהנה מפופולריות גדולה בקרב עמו ואצל הקרואטים מבוסניה והרצגובינה ולהערכה רבה בחו"ל. בשנתיים האחרונות הוביל מהלכים כלכליים אסטרטגיים וחיזק את מעמדם של מוסדות הרפובליקה. דודיק הציע כי סרפסקה תפרוש מבוסניה והרצגובינה, באמצעות משאל עם, אם תאלץ לאבד את שוויונה והשפעתה השווינית על הממשל המשותף בסרייבו (מול הפדרציה של בוסניה והרצגובינה).
ב–2009 הואשם דודיק על ידי צוות תביעות בינלאומי שיושב בסרייבו, בירת בוסניה, במעורבות בפרשת שחיתות גדולה. דודיק הוזכר כחלק מקבוצה שגרפה לכיסה בצורה בלתי־חוקית לכאורה כ–74 מיליון דולר, במסגרת פרויקטים לבניית כבישים מהירים ובנייני ממשל בבאניה לוקה, עיר הבירה של סרפסקה. בסופו של דבר, הועבר התיק לבאניה לוקה - ושם נסגר.
ארצות הברית הטילה סנקציות על דודיק, בהן הקפאת נכסים והגבלות תנועה, בשל ניסיונו לפגוע בהסכם דייטון.
נשיאות בוסניה והרצגובינה.
הוא נבחר ב-18 באוקטובר 2018.
כנציג הסרבי בנשיאות, דרש לבטל את כל הרפורמות שנעשו אחרי מלחמות יוגוסלביה ולחזור לחוקה שהתקיימה בה ב-1995, ושבמסגרתה למחוזות השונים היו סמכויות נרחבות יותר.
בשנת 2021, אישר הבית התחתון של רפובליקת סרפסקה החלטה בעד תחילת התהליך של הוצאת רפובליקה סרפסקה מתוך הכוחות המזוינים, מערכת המשפט ומערכת גביית המיסים של בוסניה והרצגובינה. סיעות אופוזיציה נטשו את הישיבה לפני ההצבעה, בטענה שהמהלך הוא רק תרגיל תעמולה שנועד להתניע את הקמפיין לקראת הבחירות הכלליות.
ארצות הברית הזהירה כי תטיל סנקציות נוספות על דודיק אם הסרבים בבוסניה ימשיכו להחליש את המוסדות המרכזיים של המדינה. לרעיון להטיל סנקציות של האיחוד האירופי על דודיק יש תמיכה מרוב מדינות האיחוד, אבל כל החלטה על הקפאת נכסיו של דודיק והטלת הגבלות תנועה עליו חייבה הסכמה פה אחד של 27 המדינות החברות, ואילו הונגריה וסלובניה התנגדו לצעד זה.
עמדותיו.
דודיק תומך בהיפרדות של רפובליקה סרפסקה מבוסניה הרצגובינה. הוא נחשב בעל ברית של נשיא רוסיה ולדימיר פוטין. בספטמבר 2007 צוטט כאומר "להומואים למיניהם פשוט לא תהיה דריסת רגל במשרדי". ב-2017 הכחיש את המצור על סרייבו, ואסר על בתי הספר ללמד את הנושא. הוא התנגד להגדרת טבח סרברניצה כרצח עם.
העופל
העֹפֶל, כינוי מקראי לחלק מסוים של עיר. במקרא, עופל מוזכר בהקשר לשתי ערים: שומרון וירושלים. מקור המילה מן השורש ע.פ.ל שקיים במספר שפות שמיות ופירושו התרומם או התנשא. ייתכן וגובהו של העופל מסביר את ההקשר מהכתובים המורה כי העופל היה אזור מבוצר ומוגן ששימש כמצודה פנימית בעבור המלך ומנהלי הממלכה. גם במצבת מישע מוזכרת 'חומת העפל' בין מפעלי הבנייה של מישע מלך מואב.
העופל בשומרון.
על פי הכתובים, נראה כי אלישע הנביא ונערו התגוררו בעופל שבעיר. בחפירות ארכאולוגיות בתחילת המאה ה-20 בתל שומרון נמצאו שרידי מצודה בראש הגבעה שיש שזיהו עם העופל.
העופל בירושלים.
בירושלים, העופל מתייחס לגבעה ארוכה וצרה, מעבר לקצה הדרומי של הר הבית. האזור כולו נמוך מהר הבית ויש להעפיל משם אליו. העופל תחום ממערב על ידי עמק הגיא המרכזי, מדרום על ידי גיא בן הינום, ועל ידי נחל קדרון במזרח.
גבעת עיר דוד, המהווה את הגרעין הקדום של ירושלים, שוכנת בדרום העופל. הדעה המקובלת במחקר היא שהעיר התרחבה לכלול את העופל בימי שלמה המלך, שבנה את בית המקדש על הר הבית. בימי שיבת ציון, נתינים התיישבו באזור העופל, כדי להיות קרובים לבית המקדש, בו הם שירתו.
קרן העופל הוא הכינוי לפינה הדרום מזרחית של חומת הר הבית באזור זה מתנשאת החומה ההרודיאנית לשיא גובהה, 20 מטר, ובה בעת חודרת כ-20 מטר לעומק האדמה. החומה נושקת ומתחברת לחומה החשמונאית הקדומה ממנה. על פי מסורת נוצרית, זהו מקום הסקילה של יעקב הצדיק. קרן העופל מוזכרת בתוספתא בנוגע לשאלה מתי צריך להפסיק להתפלל עבור ירידת גשמים: "צאו וראו, אם עומד אדם בקרן אפל ומשקשק את רגלו בנחל קדרון, אנו מתפללים שלא ירדו גשמים".
בעופל נערכו חפירות ארכאולוגיות נרחבות: בנימין מזר ומאיר בן דב חשפו את מדרגות חולדה המובילות לשער הכפול וסדרה של מבנים מהתקופה האומיית, יובל ברוך ורוני רייך חשפו את המדרגות העולות לשער המשולש מדרום וממזרח, ואילת מזר חשפה מערכת של ביצורים מימי הבית הראשון, שלדעתה נבנו על ידי שלמה המלך. ארכאולוגים רבים אינם מקבלים את הטענה האחרונה ומסתייגים מהצעת התארוך המוקדם לשרידים.
כיום, הוקם בעופל גן ארכאולוגי ומרכז מבקרים ע"ש דוידסון, המציג שרידים ושחזורים של ירושלים בתקופות שונות בעיקר מסוף ימי בית שני.
זוהר זיסאפל
ביילינה
בִּייֶלִינָה (בבוסנית: Bijeljina, בסרבית באותיות קיריליות: Бијељина) היא עיר בצפון מזרח רפובליקה סרפסקה, בוסניה והרצגובינה. העיר ממוקמת במישור סמברייה, לא הרחק ממשולש הגבולות עם סרביה ועם קרואטיה.
היסטוריה.
האזכור הראשון בכתובים ליישוב בשם ביילינה הוא מ-1446. ב-1463 נכבש האזור על ידי צבאו של מהמט השני, סולטאן האימפריה העות'מאנית.
בהמשך, הפך אזור העיר ביילינה לשדה קרב בין הצבא העות'מאני לצבא ממלכת הבסבורג אשר תחת האימפריה הרומית הקדושה.
לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1878-1877) סופח דה פקטו אזור בוסניה ובכלל זה העיר ביילינה על ידי האימפריה האוסטרו-הונגרית וב-1908 סופח דה יורה. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה ביילינה בשטחי ממלכת יוגוסלביה.
באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה אותה תוך מספר ימים. בהמשך, הועבר אזור בוסניה לחזקת מדינת קרואטיה העצמאית בשלטון ממשלת הבובות של האוסטאשה.