טיעון מרכזי אחר של קרסון בדבר הרעלה משנית, באמצעות אכילת חרקים או בעלי חיים שבגופם יש די-די-טי גם היא לא זכתה לתימוכין של ממש במחקר. הטיעון המוכר ביותר של קרסון כאן היה כי די-די-טי אחראי להידלדלות אוכלוסיית ציפורים טורפות מסוימות, ובראשן העיט הקרח (סמלה של ארצות הברית), משום שהוא הופך את ביצי הטורפים דקות ושבירות יותר בעקבות הרעלת די-די-טי. טיעון זה נדחה על ידי חוקרים.
ביקורת קשה יותר הוטחה בקרסון בגלל נכונותה להתעלם מהתועלת בשימוש בדי-די-טי לריסון והדברה של מחלות המועברות על–ידי חרקים, כדי לקדם את מה שנתפש בעיניה כשימור הטבע. האנטומולוג גורדון אדוארדס, איש איכות הסביבה בעצמו, טען כי קרסון הפגינה אדישות לגורלם של בני אדם במקומות בהם היה הדי-די-טי גורם מציל חיים. האקדמיה הלאומית למדעים בארצות הברית הצהירה בשנת 1965 כי "במעט יותר משני עשורים, מנע הדי-די-טי את מותם של 500 מיליון בני אדם".
ב-1980 הוכר פועלה למען איכות הסביבה בהענקת מדליית החירות הנשיאותית, עיטור הכבוד האזרחי הגבוה ביותר בארצות הברית, על ידי הנשיא ג'ימי קרטר.
ב-22 באפריל 2006, לכבוד יום כדור הארץ, שונה שמו של הגשר ברחוב התשיעי בפיטסבורג ל"גשר ריצ'ל קרסון" כמו כן, הוקם אתר מורשת לאומי בבית הולדתה בפיטסבורג.
טרבל (מוזיקה)
טרבל (ספורט)
בספורט, טרבל (Treble) הוא הישג של קבוצת כדורגל או כדורסל אשר זוכה במהלך עונה אחת בשלושה תארים שונים. התארים אשר נחשבים בספירת הטרבל הם אליפות הליגה הבכירה במדינה, תחרויות גביע מקומיות וטורנירים יבשתיים. תחרויות של משחקים בודדים כמו הסופר קאפ אינן נחשבות בדרך כלל לחלק מטרבל. קיימת יותר מדרך אחת לזכייה בטרבל, אך היוקרתית ביותר היא זכייה בליגה הבכירה והגביע העיקרי במדינה (דאבל) ובתואר היבשתי הבכיר.
בכדורגל.
בטרבל היוקרתי שכולל זכייה בליגה הבכירה והגביע העיקרי במדינה ובתואר היבשתי הבכיר ביותר, הצליחו לזכות 15 קבוצות שונות ועוד 3 זכו בטרבל משני. הראשונה שעשתה זאת היא סלטיק בעונת 1966/1967, כאשר זכתה באליפות ליגת העל הסקוטית, בגביע הסקוטי ובגביע אירופה לאלופות. מאז הצליחו 6 קבוצות מאירופה, שתי קבוצות מאמריקה הצפונית, קבוצה אחת מאסיה וחמש קבוצות מאפריקה לשחזר זאת. פורטו היא הקבוצה הראשונה שהצליחה לזכות פעמיים בטרבל, כאשר בפעם הראשונה זכתה בסופר ליגה, בגביע הפורטוגזי ובגביע אופ"א בעונת 2002/2003, ובפעם השנייה זכתה בסופר ליגה, בגביע הפורטוגזי ובליגה האירופית בעונת 2010/2011. ברצלונה היא הקבוצה הראשונה שזכתה פעמיים בטרבל הבכיר ביבשת, כשזכתה ב-2008/2009 וב-2014/2015 בליגת העל הספרדית, גביע המלך הספרדי, ובליגת האלופות,
אחריה באיירן מינכן היא הקבוצה השנייה שזכתה פעמיים בטרבל הבכיר ביבשת כשזכתה ב 2012/2013 וב-2019/2020 בבונדסליגה, הגביע הגרמני ובליגת האלופות .
טרבל מקומי.
טרבל מקומי כולל זכייה באליפות הליגה הבכירה ובשני הגביעים הבכירים במדינה (בדרך כלל גביע המדינה וגביע הליגה). בטרבל זה זכו 52 קבוצות שונות, כשגלאזגו ריינג'רס עשתה זאת 7 פעמים. דוגמה לקבוצה שזכתה בטרבל שכזה היא באיירן מינכן, שבעונת זכתה באליפות הבונדסליגה, בגביע הגרמני ובגביע הליגה הגרמנית. בעונת 2014/2015 לראשונה בהיסטוריה של הכדורגל בישראל, זכתה קבוצת מכבי תל אביב בטרבל, לאחר שזכתה באליפות, בגביע המדינה ובגביע הטוטו.
במדינות רבות אין שתי תחרויות גביע שונות ולכן אין באפשרות הקבוצות במדינות הללו לזכות בטרבל מקומי.
טרבל לנבחרות.
נבחרת אשר זכתה בגביע העולם, אליפות היבשת בה היא משתתפת ובגביע הקונפדרציות ברצף, זכתה אף היא בטרבל. בטרבל זה זכו שתי נבחרות בלבד.
בכדורסל.
בטרבל, הנקרא גם כתר משולש, הכולל זכייה בליגה הבכירה והגביע העיקרי במדינה ובתואר האירופאי הבכיר (כיום היורוליג), הצליחו לזכות 12 קבוצות שונות ב-20 מקרים. הקבוצה המובילה את טבלת הזכיות בטרבל היא מכבי תל אביב, אשר זכתה בו 6 פעמים.
טוני קוקוץ'
טוני קוקוץ' (בקרואטית: Toni Kukoč; נולד ב-18 בספטמבר 1968 בספליט, קרואטיה, יוגוסלביה) הוא כדורסלן עבר קרואטי, שהיה אחד מהבולטים בכדורסל האירופי, ולאחר מכן עבר לשחק בליגת ה-NBA וזכה בשלוש אליפויות.
בשנת 2021 הוצג בהיכל התהילה של הכדורסל.
בכדורסל האירופי.
קוקוץ' נולד בספליט ועסק בספורט מגיל צעיר. הוא שיחק כדורגל וטניס שולחן ולבסוף בגיל 15 החל לשחק כדורסל. הוא היה שחקן מוביל בנבחרות יוגוסלביה שזכו באליפויות העולם של פיב"א עד גיל 16 (ב-1986) ועד גיל 18 (1987). בזו האחרונה נבחר קוקוץ' לשחקן המצטיין לאחר שקלע 11 שלשות מול נבחרת ארצות הברית החזקה בחצי הגמר.
קבוצתו הראשונה הייתה יוגופלסטיקה ספליט, וכבר בעונתו השנייה היה בורג מרכזי בקבוצה שעתידה הייתה להיות הטובה באירופה. באותה שנה זכה עם יוגוסלביה במקום השלישי באליפות אירופה לנבחרות. ב-1988 זכתה יוגופלסטיקה באליפות הליגה וקוקוץ' אף הוסיף למניין המדליות ההולך וגדל שלו מדליית כסף אולימפית, לאחר הפסד בגמר לנבחרת ברית המועצות.
בשלוש השנים הבאות זכה קוקוץ' בכל תואר אפשרי, בתור הזהב של הכדורסל היוגוסלבי. יחד עם שחקנים כזוראן סאביץ', דינו ראדג'ה ופטר נאומוסקי הוביל קוקוץ' את יוגופלסטיקה לשלוש אליפויות אירופה רצופות, לאחר ניצחונות בגמר על מכבי תל אביב וברצלונה (פעמיים). נוסף על אליפויות אירופה זכו גם באליפויות הליגה והגביע המקומיים ועם הנבחרת בשתי אליפויות אירופה. גולת הכותרת הייתה הזכייה באליפות העולם לנבחרות ב-1990. הייתה זו שעתה הגדולה האחרונה של הנבחרת המאוחדת, לפני התפוררותה של יוגוסלביה. ברמה האישית נבחר קוקוץ' לשחקן המצטיין ביבשת שלוש שנים ברציפות.
רבים ציפו שקוקוץ' יעבור לשחק ב-NBA לאחר שכבר לא נותרו לו עוד מטרות להשיג באירופה. הוא אכן נבחר בדראפט של 1990 על ידי השיקגו בולס (כבחירה אחרונה בסיבוב השני), אך העדיף להמשיך לשחק באירופה במשך שנתיים נוספות, אותן עשה במדי בנטון טרוויזו האיטלקית. עם בנטון הוא זכה ב-1992 באליפות הליגה וב-1993 בגביע האיטלקי ובסגנות האירופית, לאחר הפסד צורב בגמר גביע אירופה ללימוז'. באולימפיאדת ברצלונה (1992) הוביל את נבחרתה החדשה של קרואטיה לזכייה במדליית כסף.
ב-NBA.
לקראת עונת 1993–1994 הצטרף לבולס, שהיו אלופי ה-NBA שלוש פעמים ברציפות אך איבדו את מייקל ג'ורדן שפרש מכדורסל על מנת לשחק בייסבול. בלעדיו היו הבולס לא יותר מקבוצת פלייאוף, אך קוקוץ' הצליח להעמיד מספרים נאים בשביל רוקי: 10.9 נק' 4 ריב' ו-3.4 אס' ב-24.1 דקות למשחק, כמחליפם הראשון של הפורוורדים סקוטי פיפן והוראס גרנט. הוא נבחר לחמישיית הרוקיס השנייה של העונה. בעונת 1994–1995 הוא קיבל יותר דקות משחק ואף פתח בחמישייה ברוב המשחקים, לאחר שגרנט עזב את הקבוצה. בעונה זו היה שני לפיפן בשלוש הקטגוריות הסטטיסטיות החשובות. במדי הנבחרת זכה במדליה הקבוצתית השביעית והאחרונה שלו: ארד באליפות אירופה לאומות.
חזרתו (הראשונה) של ג'ורדן לפעילות, יחד עם צירופו של דניס רודמן, דחקו את קוקוץ' מהחמישייה בעונת 1995–1996. הוא נולד מחדש בתפקיד של "שחקן שישי" העולה מהספסל ותרומתו הסטטיסטית נחלשה אך במעט. הבולס נתנו את העונה הסדירה הטובה ביותר בהיסטוריה של הליגה דאז (72-10) והשיבו לעצמם את תואר האליפות - רביעי מתוך שישה של המועדון, וראשון מבין שלושה רצופים לקוקוץ'. תרומתו האישית זכתה להכרה כשהוא נבחר לשחקן השישי של השנה ב-NBA.
בשתי עונות האליפות הנותרות הוסיף קוקוץ' למלא את תפקיד השחקן השישי שהועיד לו פיל ג'קסון, להיות המוציא לפועל השלישי בחשיבותו בקבוצה, ולהתעלות ברגעי הצורך. במשחק החמישי של סדרת הגמר של 1998 מול יוטה ג'אז הוא קלע 30 נקודות באחוזים גבוהים (11\13) כדי לחפות על יום חלש של פיפן החולה. הבולס הפסידו אמנם משחק ביתי זה, לאחר שדווקא ג'ורדן החטיא זריקה עם הבאזר, אך הצליחו לזכות בסדרה בכל זאת.
ב- 1998–1999 נותר קוקוץ' לבדו כאשר כוכבי הבולס עזבו או עברו והקבוצה החלה תהליך ארוך של בנייה מחדש. בעונה מקוצרת זו הוא פתח בחמישייה כמעט בכל המשחקים, שיחק למעלה מ-37 דקות בממוצע והעמיד את השורה הסטטיסטית הטובה ביותר מכל שנותיו בבולס (18.8 נק', 7 ריב' ו-5.3 אס' למשחק). אך הקבוצה כבר לא הייתה דומה בכלום לזו האימתנית של השנים הקודמות. באמצע עונת 1999–2000 הוחלט בבולס לוותר עליו תמורת ג'ון סטארקס ובחירת דראפט בסיבוב הראשון, והוא הועבר לפילדלפיה 76'. בפילדלפיה הוא היה שוב חלק מקבוצה מנצחת והמשיך להעמיד שורות סטטיסטיות דומות לאלה שסיפק בעבר. אולם בעונת 2000–2001 הוא שוב היה לקלף מיקוח במשא ומתן כשנשלח יחד עם שחקנים אחרים לאטלנטה הוקס, תמורת דיקמבה מוטומבו. כך נמנעה ממנו הופעה נוספת בגמר ה-NBA, משום שהסיקסרס היו זקוקים נואשות לשחקן ציר חזק כדי להתמודד עם שאקיל אוניל והלייקרס בגמר, שאותו הפסידו לבסוף.
קוקוץ' המשיך לשחק באטלנטה ואחר כך במילווקי באקס אולם מתקופה זו ואילך חלה ירידה מתמדת, אם גם מתונה, בדקות המשחק שלו ובנקודות שקלע. עונת 2005–2006 היא עונתו הרביעית בבאקס ובגיל שלושים ושבע הוא שותף ב-65 משחקים, אך לא פתח בחמישייה וקלע כחמש נקודות למשחק. עם פתיחת עונת המשחקים 2006–2007, הודיע קוקוץ' כי הוא לא מעוניין להעביר את משפחתו מאזור אילינוי בו הוא גר מאז שיחק במדי הבולס המקומיים, וכי לאור חוסר העניין מצד הקבוצות הקרובות (שיקגו, דטרויט ומילווקי), יתלה, כנראה, את הנעלים, ויסיים את קריירת המשחק שלו.
ב-9 בינואר 2007 הודיע קוקוץ' רשמית שהוא פורש. הוא אומנם קיבל הצעות מ-5 קבוצות NBA אבל הוא רצה לסיים את הקריירה בשיקגו בולס.