מערכת היחסים בין קונקלינג וארתור נהרסה עקב הפיכתו של האחרון לנשיא. ה"איתנים" התנגדו לרפורמה בשירות הציבורי ותמכו במינויים פוליטיים. גרפילד (חבר בסיעת "בני התערובת") לא התייעץ עם קונקלינג בנוגע למינויים, וגרם להתפטרותו במחאה מהסנאט. קונקלינג ניסה לאלץ את הרוב הרפובליקני במועצה המחוקקת לבחור בו מחדש, כדי לאמת את מעמדו כמנהיג הרפובליקני בניו יורק, אולם בני התערובת מנעו את היבחרו מחדש וסיימו את הקריירה שלו. כשארתור הפך לנשיא, ניסה קונקלינג להשפיע על תלמידו לשעבר. ארתור, שהפך לתומך נלהב ברפורמה, סירב. שניהם מעולם לא יישרו את ההדורים. ללא מנהיגות קונקלינג, התפרקה סיעת ה"איתנים". לאחר מותו של ארתור ב-1886, נכח קונקלינג בלווייתו.
חיים אישיים.
קונקלינג נודע כרודף נשים ופלרטטן, והואשם שקיים רומנים עם נשים נשואות. אף סופר עליו שנאלץ לברוח ממסיבה בבית הקיץ שלו בעקבות איומים מאקדח מבעל של אישה שהיה לו איתה רומן.
קונקלינג נחשב לפוליטיקאי חזק, ולכן רבים קראו לילדיהם על שמו בתקווה שיחבב אותם. מצד שני, אביו של רוסקו ארבוקל קרא לילדו על שמו מתוך חשד שהילד לא שלו.
מותו.
ב-12 במרץ 1888, במהלך סופת שלגים, ניסה קונקלינג ללכת ממשרד עריכת הדין שלו בוול סטריט אל ביתו בכיכר מדיסון. קונקלינג הגיע עד לכיכר יוניון לפני שהתמוטט. הוא סבל מדלקת ריאות ומת ב-18 באפריל 1888. הוא קבור בבית הקברות ביוטיקה. פסל שלו עומד בפארק כיכר מדיסון בניו יורק. העיר רוסקו בניו יורק נקראת על שמו.
מיזורי (BB-63)
אוניית המערכה מיזורי (BB-63) (באנגלית: USS Missouri (BB-63)) היא אוניית מערכה מסדרת איווה ששירתה בצי ארצות הברית. האונייה הייתה השלישית בצי ארצות הברית שנקראה על שמה של מדינת מיזורי ואוניית המערכה האחרונה שהוכנסה לשירות על ידי ארצות הברית. היא קיבלה את פרסומה בהיותה המקום בו התקיים טקס הכניעה של האימפריה היפנית אשר הביא לסיומה של מלחמת העולם השנייה.
"מיזורי" הוזמנה ב-1940 והוכנסה לשירות ביוני 1944. היא השתתפה בקרב איוו ג'ימה ובקרב אוקינאווה שהיה חלק מהמערכה באסיה ובאוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה וכן במלחמת קוריאה שהתנהלה בשנים 1953-1950. היא הוצאה משירות בשנת 1955 והפכה לחלק מצי העתודה של ארצות הברית אך ב-1984 היא הוחזרה לשירות פעיל מחדש לאחר שעברה שיפוץ יסודי כחלק מתוכנית צי 600 הספינות. ב-1991 לקחה "מיזורי" חלק במלחמת המפרץ הראשונה.
לאורך שנות שירותה, קיבלה "מיזורי" 11 כוכבי שירות. היא הוצאה משירות באופן סופי ב-31 במרץ 1992 ונמחקה מרשומות הצי האמריקאי בינואר 1995. ב-1998, הפכה "מיזורי" לספינת מוזיאון והוצבה בבסיס הימי של ארצות הברית בפרל הארבור.
צליל! אאופוניום
מנהל התקשורת בבית הלבן
מנהל התקשורת של הבית הלבן (באנגלית: White House Communications Director), הידוע גם כעוזר לנשיא לענייני תקשורת, הוא חלק מהצוות הבכיר של נשיא ארצות הברית, והוא אחראי על פיתוח וקידום סדר היום של הנשיא והובלת קמפיין התקשורת שלו. המנהל עובד יחד עם אנשי הצוות שלו על נאומים כגון נאום ההשבעה ונאום מצב האומה. מנהל התקשורת ממונה באופן אישי על ידי הנשיא ללא צורך באישור הסנאט. משרד המנהל שוכן בדרך כלל באגף המערבי של הבית הלבן.
המשרד הוקם על ידי הרברט ג'ורג' קליין בינואר 1969 במהלך ממשל ניקסון. הוא היה נפרד ממשרד דובר הבית הלבן בשנים 1969 עד 1974.
משמעות התפקיד.
מקובל שמשרתו של מנהל התקשורת בבית הלבן ניתנת לאיש הצוות הבכיר של יחסי ציבור בצוות מערכת הבחירות של המועמד. לעיתים קרובות התפקיד מקביל לסגן מנהל מערכת הבחירות או מנהל התקשורת של מערכת הבחירות. מנהל התקשורת עובד בשיתוף פעולה הדוק עם דובר הבית הלבן, שהוא בדרך כלל עמית לעבודה במערכת הבחירות של הנשיא.
כדי להעביר את דבריו וחזונו של הנשיא, מבטיח מנהל התקשורת שכל ההיבטים של התקשורת יכוסו על מנת להבטיח כי המסר של הממשל נמסר בצורה ברורה ומוצלחת. יש לפתח אסטרטגיה תקשורתית לקידום סדר היום של הנשיא בכל אמצעי התקשורת. זה יכול לכלול, אך בהחלט לא מוגבל, לנאום מצב האומה, מסיבת עיתונאים משודרת, הצהרות לעיתונות, ונאומים ברדיו. משרד התקשורת גם עובד בשיתוף פעולה הדוק עם מחלקות ברמת הממשלה ועם סוכנויות ביצוע אחרות כדי ליצור אסטרטגיה עקבית, באמצעותה ניתן להפיץ את המסר של הנשיא.
עם החשיבות ההולכת וגדלה של האינטרנט ושל התקשורת החדשה במונחים של תקשורת נשיאותית, משרד התקשורת הסתעף כדי לנצל את האינטרנט, ובעיקר אתרי מדיה חברתית כגון פייסבוק וטוויטר, על מנת להושיט ולהעביר את חזון הנשיא לאחוז גדול יותר של הציבור.
בסדרת הטלוויזיה "הבית הלבן", שהציגה תמונה ריאליסטית של הבית הלבן, הוצגה דמותו של מנהל התקשורת בבית הלבן כאחת הדמויות החשובות ביותר בצוות המצומצם המקיף את הנשיא.
אג'יי וילסון
אג'יי וילסון (באנגלית: Ajee' Wilson; נולדה ב-8 במאי 1994) היא אתלטית אמריקאית, בעלת שתי מדליות ארד רצופות מאליפות העולם (לונדון 2017, דוחה 2019), אלופת העולם באולם (בלגרד 2022), פעמיים ברציפות סגנית אלופת העולם באולם (פורטלנד 2016 וברמינגהאם 2018) ושיאנית אמריקה באולם בריצת 800 מטר.
ביוגרפיה.
וילסון נולדה בנפטון שבניו ג'רזי. אמה טוניה הייתה קופצת לגובה ורצת משוכות בתקופת לימודיה בקולג' ואביה זאקרי היה שחקן פוטבול ואתלט בקולג'.
ב-2010 השתתפה לראשונה בתחרות מחוץ לארצות הברית כסיימה חמישית בריצת 800 מטר באליפות העולם באתלטיקה עד גיל 19 שהתקיימה במונקטון שבקנדה. ב-2011 זכתה במדליית זהב בריצת 800 מטר באליפות העולם עד גיל 18 שהתקיימה בליל בשיא אישי של 2:02.64 דקות ב-2012 זכתה באליפות העולם עד גיל 19 שהתקיימה בברצלונה בשיא אישי של 2:00.91 דקות, באותה שנה זכתה גם באליפות ארצות הברית עד גיל 19 בתוצאה של 2:00.91 דקות. ב-2013 החלה ללמוד קינסיולוגיה באוניברסיטת טמפל.
ב-2013 סיימה חמישית באליפות העולם שהתקיימה במוסקבה בשיא צפון אמריקה עד גיל 20 של 1:58.21 דקות. באותה שנה זכתה באליפות ארצות הברית באולם וסיימה שלישית באליפות ארצות הברית באצטדיון. ב-2014 זכתה בתואר כפול באליפות ארצות הברית באולם ובאצטדיון, באליפות העולם באתלטיקה באולם לא העפילה לריצת הגמר. היא הייתה שותפה לזכיית ארצות הברית במדליית זהב בריצת 800X4 מטר באליפות העולם במרוצי שליחים. ב-2015 סיימה שלישית באליפות ארצות הברית, שהיוותה גם את המבחנים לקראת אליפות העולם במוסקבה, היא איבדה את נעלה לאחר כ-200 מטרים, המשיכה לרוץ יחפה והשיגה את המקום למשלחת בהפרש של 4 מאיות השנייה. את אליפות העולם נאלצה להחמיץ בשל פציעה.
במרץ 2016 זכתה במדליית כסף באליפות העולם באתלטיקה באולם שהתקיימה בפורטלנד כשקבעה תוצאה של 2:00.27 דקות, וסיימה לאחר המנצחת פרנסין ניונסבה מבורונדי.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו סיימה במקום 12 בתוצאה של 1:59.75 דקות ולא העפילה לגמר.
בפברואר 2017 שיפרה את השיא האמריקאי באולם ל-1:58.27 דקות, אולם תוצאה זו נמחקה על ידי הסוכנות האמריקאית נגד באמרוץ לאחר שנמצאו בדגימתה עקבות של החומר האסור זרנול. וילסון לא הושעתה לאחר שהסוכנות קבעה כי החומר הגיע לגופה כתוצאה מאכילת בשר נגוע.
ביוני 2017 זכתה בפעם השנייה באליפות ארצות הברית.
ביולי 2017 קבעה שיא אמריקאי בריצת 800 מטר בתחרות ליגת היהלום במונקו בה סיימה שלישית בתוצאה של 1:55.61 דקות, שיפור לשיא בן 18 השנים של ג'רל מיילס קלארק (1:56.40 דקות).
באליפות העולם באתלטיקה 2017 זכתה במדליית ארד בתוצאה של 1:56.65 דקות.
בפברואר 2018 הייתה שותפה לשבירת שיא העולם בריצת שליחות 4x800 מטר באולם בתוצאה של 8:05.89 דקות. באליפות העולם באתלטיקה באולם 2018 זכתה במדליית כסף בריצת 800 מטר בשיא אישי של 1:58.99 דקות. באוגוסט 2018 זכתה במדליית זהב באליפות צפון אמריקה, מרכז אמריקה והקריביים בשיא אליפות 1:57.52 דקות.
באליפות העולם שנערכה בדוחה ב-30 בספטמבר 2019 זכתה פעם נוספת במדליית ארד בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:58.84 דקות, אחרי האלימה נאקאי מאוגנדה (1:58.04 דקות) ובת ארצה רייבן רוג'רס (1:58.18 דקות).
בתחרות שנערכה באולם בניו יורק ב-8 בפברואר 2020 קבעה וילסון בריצת 800 מטר שיא אמריקה חדש של 1:58.29 דקות.
באולימפיאדת טוקיו (2020) היא סיימה במקום 16 בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:00.79 דקות.
אלופת העולם באולם.
באליפות העולם באולם שנערכה בבלגרד, סרביה ב-20 במרץ 2022 היא זכתה במדליית זהב בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:59.09 דקות, לפני פריוויני היילו מאתיופיה (2:00.54 דקות) והאלימה נאקאי מאוגנדה (2:00.66 דקות).
באליפות העולם שנערכה ביוג'ין סיימה שמינית בתוצאה של 2:00.19 דקות.
חוק לפיקוח על הפעלת צהרונים
חוק לפיקוח על הפעלת צהרונים, התשע"ז-2017 מסדיר את הפעלתם של צהרונים ציבוריים (כאלה הפועלים בשטח מוסד חינוך מתוקצב או מופעלים על ידי רשות מקומית או חברה ממשלתית בשטח מרכז קהילתי) בישראל. החוק אושר בכנסת העשרים ב-26 ביולי 2017 ומרבית סעיפיו ייכנסו לתוקף בתחילת שנת הלימודים תשע"ח (כלומר ב-1 בספטמבר 2017). אחדים מסעיפיו ייכנסו לתוקף שנה מאוחר יותר.
תהליך החקיקה.
החוק נבע מיוזמות חקיקה אחדות של חברי הכנסת, שראשיתן בהצעת חוק של חברת הכנסת אנסטסיה מיכאלי בכנסת השמונה-עשרה ובהצעת חוק זהה של חברת הכנסת קארין אלהרר בכנסת התשע-עשרה.
בכנסת העשרים הוגשה הצעת החוק מטעם ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת. דברי ההסבר להצעת החוק נימקו את הצורך בחוק:
תמצית החוק.
החוק מגדיר צהרון: