צורת בידור אחרת היו מופעים על-חושיים, כגון מופעי היפנוזה, תקשורת עם המתים באמצעות מדיום, העלאת רוחות באוב ועוד. מופעים מסוג זה היו אהודים מאוד באותה תקופה, יותר מכל תקופה אחרת בהיסטוריה.
מדע, טכנולוגיה והנדסה.
עיקרה של המהפכה התעשייתית אירעה עוד בטרם החלה התקופה הוויקטוריאנית, אולם במהלך תקופה זו בא התיעוש לידי ביטוי מלא, אשר הוביל לחברת ההמונים של המאה העשרים. המהפכה התעשייתית הובילה להתפשטות מסילות הברזל לכל חלקי המדינה ולהתפתחויות אדירות בשטח ההנדסה, אשר הבולטות בהן היו פרי עבודתו של איזמבארד קינגדום ברונל.
נקודת ציון הנדסית אחרת ראויה לציון בתקופה הוויקטוריאנית הייתה בניית מערכת הביוב של העיר לונדון. את המערכת תכנן ג'וזף בזלגט, בשנת 1858. על פי תוכניתו נבנו כ-130 ק"מ של צינורות ביוב גדולים אשר קושרו ליותר מ-1,600 ק"מ של צינורות ביוב ברחובות העיר. אף שבמהלך ביצוע התוכנית התעוררו קשיים רבים היא בוצעה בסופו של דבר ובזלגט תכנן אף בניית גדה מלאכותית לנהר התמזה אשר הכילה את מתקני מערכת הביוב וכן מנהרת רכבת, מעליה עברה דרך ולצידה טיילת על שם המלכה ויקטוריה.
בתקופה הוויקטוריאנית התפתח המדע ולמעשה רכש לו את המעמד לו הוא זוכה עד היום. בנוסף להתמקצעות בלימודים אוניברסיטאיים מדעיים, רבים מבני המעמד הגבוה באנגליה הקדישו מזמנם ללימוד מדעי הטבע.
בשנת 1859 פורסם ספרו של צ'ארלס דרווין "מוצא המינים", אשר השפיע עמוקות על אמונות הציבור. בשנת 1882 נראו לראשונה ברחובות לונדון פנסי רחוב חשמליים, תקופה ארוכה בטרם נפוצו בכל רחובותיה.
כאב ראש
כאב ראש הוא תופעה נפוצה יחסית, המתרחשת אצל כ-1% עד 2% מחולים המגיעים לחדר המיון ואצל כ-4% מכלל האוכלוסייה.
באופן כללי, כאב ראש יכול להיות שפיר כגון כאב ראש כרוני מסוג מיגרנה, אולם לעיתים כאב ראש מרמז על תהליך כגון גידול, דימום תת-עכבישי ותהליכים נוספים, שיש לטפל בהם במהירות היות שחלקם מסכני חיים.
חלוקה עיקרית לסוגי כאב ראש.
כאב ראש עם התפתחות חדה וחריפה.
כאב הראש יכול להיות חריף (אקוטי) - כאב זה מתפתח בפתאומיות והוא סוער. הסיבות השכיחות לכאב ראש מסוג זה הן דימום תת-ארכנואידלי (דימום מוחי תת-עכבישי), מחלות צרברו-ווסקולריות שונות, דלקת קרום המוח או דלקת מוח (אנצפליטיס), וכן מצבים כגון גלאוקומה.
כאב ראש עם התפתחות תת-חריפה.
כאב ראש זה מתפתח תוך ימים ובאופן פחות סוער. הסיבות השכיחות לכאב מסוג זה כוללות בין היתר דלקת עורק הצדע (temporal arteritis), תהליך של גידול תוך מוחי, דמם (המטומה) מוחי או מורסה (אבצס) תוך מוחית, עליה בלחץ תוך-גולגולתי משני לגידול מוחי מדומה, נאורלגיה של העצב הטריגמינלי, יתר לחץ דם ועוד.
כאב ראש כרוני.
מוגדר ככאב ראש המופיע מעל 15 ימים בחודש ולפחות במשך 3 חודשים. נוהגים לחלק את כאב הראש הכרוני לשתי קבוצות:
בירור ואיבחון.
בירור מועד התחלת התלונה.
ראשית, יש לברר את אופן ההתחלה של כאב הראש. כאב ראש חדש, שהחל בפתאומיות ושונה מכאב ראש בעבר, עלול להיות סימן לבעיה רצינית הדורשת התייחסות מיידית:
עם זאת, לעיתים כאבי ראש חריפים יכולים לרמז גם עם מצבים שפירים יותר, כגון מחלה ויראלית או מחלות חום אחרות.
כאב ראש שהתפתח בהדרגה (תת-חריף) הוא כאב ראש שמתפתח לאורך ימים, שבועות ואף חודשים. כאשר הכאב מתפתח באופן פרוגרסיבי (הולך ומחמיר) יש לחשוד במצבים כגון גידול תוך מוחי, (לברר האם הייתה ירידה במשקל ולחפש בעיות נוירולוגיות נוספות), וגם לברר האם לאחרונה הייתה חבלת ראש שהביאה לדימום תת-דוראלי. יש לבדוק האם קיימות תלונות של הפרעת ראייה או סימנים היכולים לרמז על פגיעה ראומטולוגית (כדי לבחון האם מדובר בדלקת עורק הצדע).
כאב ראש כרוני יכול להיות לאורך שנים, ולהתאפיין במחזוריות, לדוגמה מיגרנה או כאב ראש שכתוצאה ממתח. במידה והמטופל מתלונן על כאב ראש יש לבחון האם כאב הראש האמור דומה לכאב הראש המוכר לו מהעבר.
גורמים היכולים להביא להחמרת כאב הראש.
קיימים גורמים שונים היכולים להביא להתחלת כאב ראש או להחמרתו, ויכולים לספק אינפורמציה באשר למקור כאב הראש. גורמים אלו כוללים טיפול שיניים, ניתוחי עיניים או טיפול עיניים, סינוסיטיס חריפה או כרונית, מחלה ויראלית כללית, מתח, מצב רגשי, עייפות, מחזור, רעב, תרופות שונות, מאכלים מסוימים או אורות חזקים.
בדיקה גופנית.
בבדיקת החולה יש לבחון ראשית סימנים חיוניים, הכוללים חום, דופק, לחץ דם ומאפייני נשימה.
לאחר מכן יש לבדוק את המטופל באופן כללי, ולבחון האם ירד לאחרונה במשקלו, האם קיימות אוושות לבביות, מה מצב הפנים, הצוואר, הראש והגולגולת ולמקם את הכאב.
בבדיקה נוירולוגית יש לבחון ראשית מהו המצב המנטלי, האם המטופל מבולבל (יכול לרמז על דימום תת-ארכנואידלי או דלקת המוח).
לאחר מכן יש לבחון עצבים קרניאליים - בבדיקת עצבים קרניאליים ניתן להבחין למשל בבצקת פטמות (papilledema) אשר יכולה לרמז על עליה בלחץ תוך-גולגולתי ותהליכים נוספים. דימומים שטחיים ברשתית של הנבדק יכולים לרמז על דימום תת-ארכנואידלי.
כמו כן יש להעריך תגובה מוטורית ותגובה סנסורית. תסמינים מוקדיים, כמו שיתוקים או הפרעת תחושה לסוגיה, יכולים להצביע על מהות הבעיה. אותו הדבר לגבי ההליכה ושווי המשקל.
לאחר הבדיקה הגופנית, מבצעים, לרוב, בדיקות עזר כמו צילומים, בדיקות הדמיה אחרות, בדיקות מעבדה ועוד, במטרה להגיע לאבחנה הנכונה הקובעת את הטיפול בכאב הראש.
האלפבית הסטנדרטי של לפסיוס
האלפבית הסטנדרטי של לפסיוס הוא אלפבית שפיתח קארל ריכרד לפסיוס לשם כתיבת שפות אפריקאיות. האלפבית פורסם לראשונה ב־1855, ועודכן משמעותית בשנת 1863, עם אפשרות לכתיבת שפות נוספות. האלפבית היה מקיף, אולם השימוש בו היה מועט עקב העובדה שהכיל סימנים דיאקריטיים מרובים, ולכן היה קשה לקריאה, לכתיבה ולהדפסה באותה תקופה.
האלפבית של אפריקה
האלפבית של אפריקה פותח בשנת 1928 בידי דידריך הרמן וסטרמן יחד עם קבוצה של חוקרים במכון הבינלאומי לשפה ותרבות אפריקאיות בלונדון. מטרת האלפבית הייתה לאפשר את כתיבת כל השפות האפריקאיות לצרכים מעשיים ומדעיים ללא סימנים דיאקריטיים. הוא מבוסס על האלפבית הפונטי הבינלאומי עם שינויים קלים, כמו "j" ו "y" שבשונה ממנו מסמלות את העיצורים כמו שמסמלות בשפה האנגלית.
אלפבית זה השפיע על התפתחות אורתוגרפיות של שפות אפריקאיות רבות, ולאחר דיונים בנוגע להרמוניזציה של מערכות הכתב, הוביל למעבר לאלפבית הייחוס של שפות אפריקה.
האלפבית הפאן-ניגרי
האלפבית הפאן-ניגרי הוא אלפבית מבוסס-לטינית שתוקנן בידי המרכז הלאומי לשפות של ניגריה בשנות ה־80. האלפבית יועד לכתיבת כל השפות המדוברות בניגריה ללא שימוש בדיגרפים.
היסטוריה.
בניגריה מדוברות כמה מאות שפות שונות, והאלפביתים מבוססי הלטינית השונים שבהם השתמשו כדי להעביר אל הכתב שפות אלו עיכבו את השימוש היעיל במכונות כתיבה ומכשירים דומים. בשנות ה־80 לקח על עצמו המרכז הלאומי לשפות את המשימה לפתח אלפבית יחיד שיוכל לשמש לכתיבת כל השפות המדוברות במדינה. כנקודת ההתחלה של העבודה נלקח מודל שהוצע בידי הבלשנית קיי וויליאמסון ב־1981, והגרסה הסופית וגופן ההתייחסות פותחו בידי הטיפוגרף הרמן זאפף ב־1985.
אותיות האלפבית.
באלפבית הפאן-ניגרי 33 אותיות:
באלפבית הפאן-ניגרי נעשה שימוש בסימנים דיאקריטיים לציון טונים:
בשפות בהן קיים טון אמצעי (mid) הוא איננו מצוין בכתב.
פרישת מקשים.
פרישת המקשים הבאה למכונות כתיבה עוצבה בידי חברת אוליבטי עבור המרכז הלאומי לשפות:
עונג שבת (עיתון)
כלל הזהב של פרמי
כלל הזהב של פרמי הוא כלל בפיזיקה קוונטית, המאפשר לחשב את קצב המעבר, או את הסתברות המעבר ליחידת זמן, מרמת אנרגיה אחת של מערכת קוונטית לרצף של מצבי אנרגיה, על ידי הפרעה התלויה בזמן.
הכלל קובע כי עבור מערכת הנמצאת במצב עצמי formula_1 של המילטוניאן formula_2, עם הפרעה formula_3, קצב שינוי ההסתברות למעבר למצב formula_4, בסדר ראשון של ההפרעה, לפי תורת ההפרעות, נתון על ידי
כאן formula_6 היא צפיפות המצבים, ו-formula_7 הוא איבר המטריצה של ההפרעה המקשר בין המצב ההתחלתי לסופי.
במקרה של הפרעה שאינה תלויה בזמן, המערכת עוברת למצב באותה רמת אנרגיה כמו זו של המצב ההתחלתי. אם ההפרעה היא גלית בתדירות formula_8, המערכת תעבור למצב בעל אנרגיה שונה ב- formula_9 מהמצב ההתחלתי.
הכלל אמנם קרוי על שם אנריקו פרמי, אבל את רוב פיתוחו ביצע פול דיראק, אשר ניסח משוואה כמעט זהה. היא בכל זאת, נקראת על שם פרמי כיוון שהוא זה שטבע את שמה, כשקרא לה "כלל הזהב השני", כיוון שהייתה כה שימושית.
פרפקציוניזם
פרפקציוניזם בפסיכולוגיה הוא הרצון להיות מושלם או להופיע ככזה.
יש המבחינים בין פרפקציוניזם סתגלתני, לפרפקציוניזם לא סתגלתני. הפרפקציוניזם הסתגלתני, כך נטען, מעודד הישגיות ואינו כרוך בבעיות. אחרים סוברים שהחתירה לשלמות היא תמיד בעייתית, אך לעומת זאת מבחינים בין הישגיות שנובעת מחתירה למצוינות שאינה בעייתית, לבין זו הנובעת מחתירה לשלמות. פרפקציוניזם מוגבר עלול לעודד דחיינות, להוביל לדימוי עצמי נמוך ובמקרים קיצוניים לגרום להפרעות נפשיות כמו דיכאון, הפרעה טורדנית-כפייתית (OCD) או הפרעות אכילה. פרפקציוניזם נבדל מפחד מחוסר שלמות (אתלופוביה).
המילונאי ראובן אלקלעי הציע במילוניו את החידוש שְׁלֵמוּתָנוּת. בכל זאת, האקדמיה ללשון המליצה את השימוש בצירופים כגון רדיפת שלמות או שאיפת שלמות במקום לקבוע את חידושו של ראובן אלקלעי.
הגדרה ואבחון.