ההר התגלה וצולם על ידי השירות האנטארקטי של ארצות הברית בין השנים 1939–1941.
ההר נסקר על ידי אלברט פ. קרארי (Albert P. Crary) בין השנים 1957–1958.
מקור השם.
שמו של ההר ניתן לו על ידי קרארי.
קרארי קרא להר על שמו של לוטננט קומנדר וילארד ג'. פרנק (Willard J. Franke) מכוחות המילואים של צי ארצות הברית, אשר שירת בטייסת VX-6 בתחנת אמריקה הקטנה V בין השנים 1957–1958.
הר פרנק
לאוניד רבינוביץ'
לאוניד יודלבץ' רבינוביץ' (ברוסית: Леонид Юделевич Рабинович; 7 בפברואר 1902 – 6 באפריל 1968) היה גנרל יהודי-סובייטי בחיל השריון של הצבא האדום.
ביוגרפיה.
נולד בשם זלמן רבינוביץ' בעיר וילנה שהייתה אז חלק מהאימפריה הרוסית במשפחתם של יודל (יהודה) ורחל רבינוביץ' מהעיירה מולייטאי.
התגייס לצבא האדום במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה ב-1919, השתתף בלוחמה נגד כוחות הצבא הלבן בדרום רוסיה. בהמשך לקח חלק במלחמה הפולנית-סובייטית. בשנת 1921 השתחרר מן השירות הצבאי. בשנת 1924 חזר לשירות. סיים קורס מזורז של קצינים פוליטיים ושירת בחיל האוויר. בשנת 1927 עבר לחיל רגלים ושירת כקצין פוליטי פלוגתי. בשנת 1932 התקבל ללימודים באקדמיה צבאית של חיל השריון, אותם סיים בהצלחה בשנת 1936. בתום הלימודים מונה לקצין אג"ם גדודי בחטיבת טנקים כבדים. בשנת 1938 מונה לקצין אג"ם חטיבתי. בשנת 1940 מונה לסגן ראש מטה דיוויזיה משוריינת מס' 15. במרץ 1941 מונה לראש המטה של דיוויזיה משוריינת מס' 35.
לאחר הפלישה הנאצית לברית המועצות יחד עם יחידתו נטל חלק בקרבות באזור לוצק - דובנו. בתום הקרבות ולאחר האבדות הקשות שספגה הדיוויזיה, בה הוא שירת, היא פורקה ועל בסיסה הוקמה חטיבת שריון מס' 31. רבינוביץ' מונה לראש המטה של החטיבה. יחד איתה נטל חלק בקרבות להגנת מוסקבה. באפריל 1942 מונה לראש אגף המבצעים במטה קורפוס משוריין ה-4. ביולי של אותה שנה מונה למפקד חטיבה משוריינת מס' 47. בספטמבר 1942 נפצע קשה במהלך קרב סטלינגרד. אושפז לתקופה ארוכה בבית חולים.
בינואר 1943, לאחר שהחלים מפציעותיו, מונה לתפקיד ראש המטה של קורפוס משוריין ה-1. במרץ 1943 הודח מתפקידו ומונה לראש מטה של חטיבה משוריינת מס' 23. השתתף בקרב קורסק, בו ניהל בהצלחה את החטיבה. בעקבות כך מונה לתפקיד בכיר יותר - ראש מטה הקורפוס המשוריין ה-9. מאז ועד סוף המלחמה החזיק בתפקיד הזה. השתתף בקרבות עם הגרמנים בבלארוס ובמזרח פולין (מבצע בגרטיון), נטל חלק בצליחת נהר הוויסלה במהלך מבצע ויסלה-אודר והשתתף בקרב על ברלין. ביולי 1945 הועלה לדרגת גנרל-מיור.
לאחר המלחמה המשיך את השירות בכוחות המזוינים של ברית המועצות. היה ראש מטה של דיוויזיה משוריינת. בסוף 1946 מונה לראש המטה של ארמיית המשמר המשוריינת השישית, אשר נפרסה בגבול עם סין. בשנת 1950 עבר לשרת במטה של המחוז הצבאי קייב. בשנת 1954 סיים את שירותו הצבאי.
במהלך שירותו עוטר בעיטור לנין, שלושה עיטורי הדגל האדום, עיטור סובורוב מדרגה שנייה, עיטור קוטוזוב מדרגה שנייה, עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה מדרגה ראשונה, עיטור הכוכב האדום.
התגורר בעיר קייב, שם נפטר ב-6 באפריל 1968 . נקבר בבית הקברות "לוקיאנובסקיהה".
בית הנבחרים של בלארוס
בית הנבחרים של בלארוס על פי חוקת 1996 הוא הבית התחתון של הפרלמנט של בלארוס.
בית הנבחרים מורכב מ-110 חברים, שנבחרים לתקופת כהונה בת ארבע שנים על בסיס בחירות ישירות באמצעות פתק חשאי (סעיף 91 לחוקה). זוהי מערכת רובנית, והתוצאה עליה נקבעת על ידי הרוב הכללי בבחירות חד-חבריות. לכל אזרח בן 21 שנים יש זכות בחירה (סעיף 92). תפקידו של הבית הוא לשקול טיוטת חוקים ועניינים אחרים של הממשלה; עליה לאשר את מינויו של ראש ממשלה (סעיף 97); והיא עשויה להעניק הצבעת אי אמון בממשלה (סעיף 97).
הבית העליון הוא מועצת הרפובליקה של בלארוס.
סמכויות.
הצעות חוק שאומצו על ידי בית הנבחרים נשלחות למועצת הרפובליקה לדיון תוך חמישה ימים. סמכויות מיוחדות המוקנות רק לבית הנבחרים הן:
בפועל, לבית הנבחרים יש מעט מאוד כוח אמיתי. יש לציין כי יש לו שליטה מועטה על ההוצאות הממשלתיות; היא אינו יכול לחוקק חוק להגדלת או הקטנת התקציב ללא הסכמת הנשיאות. הוא נשלט על ידי תומכי הנשיא אלכסנדר לוקשנקו מאז הקמתו. ואכן, משנת 2004 עד 2016, כל מושב בתפקיד אויש על ידי תומכי הנשיא. בכל מקרה, המערכת הפוליטית בבלארוס מרכזת כמעט את כל כוח קבלת ההחלטות בידי הנשיא וכמעט אין התנגדות להחלטות הביצועיות שלו.
לאחר הבחירות לפרלמנט בבלארוס בשנת 2019, האופוזיציה בבלארוס איבדה את כל מושביה באספה, שכן כל חבר פרלמנט שנבחר נחשב לתומך בנשיא אלכסנדר לוקשנקו.
אנדרטת נר הזיכרון
הדבר האחרון שהוא רצה
הדבר האחרון שהוא רצה הוא סרט מותחן פוליטי בריטי-אמריקאי בבימויה של די ריס על פי ספר בשם זהה מאת ג'ואן דידיון, מתוך תסריט מאת ריס ומרקו וילאלובוס. בכיכובם של אן האת'וויי, בן אפלק, רוזי פרז, אדי גטהאגי, מל רודריגז, טובי ג'ונס ווילם דפו. הקרנת הבכורה העולמית נערכה בפסטיבל הסרטים של סאנדנס ב-27 בינואר 2020.
הסרט מאזכר מוסדות, ארגונים ואישים אמיתיים כדוגמת החזית הסנדיניסטית, קונטראס, ג'ורג' שולץ, רונלד רייגן ובית הספר של האמריקות, DGSE, CIA.
עלילה.
בזמן מערכת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1984, עיתונאית ותיקה מוושינגטון (אן האת'וויי) מאבדת את חוט הסיפור שלה כאשר היא מגלה את מעורבותו של אביה (וילם דפו) הגוסס בעסקאות מפוקפקות, מה שדוחף אותה לחקור שלא במודע קונספירציה בינלאומית.
הפקה.
בספטמבר 2017 הוכרז כי די ריס תביים, על סמך רומן באותו שם מאת ג'ואן דידיון, מתוך תסריט מאת מרקו וילאלובוס. קאסיאן אלבס יפיק את הסרט, תחת חברת Elevated Films. בפברואר 2018 הצטרפה אן האת'וויי לצוות השחקנים. ביוני 2018 הצטרף וילם דפו לצוות הסרט. ביולי 2018, בן אפלק, טובי ג'ונס, רוזי פרז, אדי גטהאגי, מל רודריגז וקרלוס לייל הצטרפו גם הם.
צילומים.
הצילומים החלו ב-14 ביוני 2018 בפוארטו ריקו.
שחרור.
במאי 2018 רכשה נטפליקס זכויות הפצה לסרט והסרט הועלה לשרתי החברה ב-21 בפברואר 2020. הקרנת בכורה עולמית מתוכננת לפסטיבל הסרטים סאנדנס ב-27 בינואר 2020.
קישורים חיצוניים.
ביקורות
כולל קובנה
כולל קובנה (או כולל הפרושים) הוא כולל אברכים, שנוסד בקובנה שבליטא, בשנת 1877 תרל"ז, על ידי רבי ישראל מסלנט.
מטרתו המוצהרת של הכולל הייתה לשמש להכשיר אברכים לשמש כמורי הוראה. כולל קובנה היה מהכוללים הראשונים שהוקמו.
הקמתו.
מטרת הקמת הכולל הייתה לאפשר לאברכים, שחפצו בכך, להמשיך וללמוד כל היום אף לאחר שנישאו, כאשר עול הפרנסה אילץ רבים לעבוד ולהתפרנס במשך מרבית היום, ומעטים מאוד המשיכו בלימודם אף אחרי הנשואים באופן מלא. הכולל היה תומך באברכים תוך מתן מלגת לימודים, לפרנסת ביתם.
קרן 'לחמן'.
את רעיון הקמת 'כולל קובנא' הגה רבי אליעזר יעקב חווס מהעיירה יאנישוק, על אף שלא שימש באופן רשמי בתפקיד כלשהו, ואף לא היה בעל אמצעים. חווס הלך מיאנישוק לברלין שם התגורר אחיו רבי יוסף חיים חווס, שהיה מקורב לפרופסור עובדיה לחמן, שהתקרב ליהדות הודות לרבי ישראל סלנטר שקרבו. לחמן היה יהודי אמיד, וחווס קיווה שיאות לקחת על עצמו את החזקת הכולל או חלקו.
חווס ניפגש עם לחמן ושכנעו בדבר נחיצותו של מוסד לימודים זה, ואכן לחמן נענע לבקשתו ותרם עשרת אלפים רובל, סכום גדול באותם הימים. כמו כן הבטיח לתת תרומה שנתית של אלף רובל. את התרומות התנה לחמן בכך שאיש לא ידע על כך.
לאחר שהיה בידו סכום כסף זה, שהיה בו די על מנת להתחיל בהקמתו של הכולל, נסע אליעזר יעקב לרבי ישראל סלנטר, ששהה באותה העת בעיר ממל, והפקיד בידו את כל הסכום, על מנת שיעשה בו כראות עיניו.
רבי ישראל שראה חשיבות רבה בכולל, רצה שיעמוד בראשו רבי יצחק אלחנן ספקטור, אך הוא סירב להתמנות לראשות הכולל.
עשרה ראשונים.
חווס שראה שהקמת הכולל מתמהמהת, פנה לרבי נתן צבי פינקל וביקש את עזרתו, ואכן תיכף ומיד בחרו שניהם עשרה אברכים מובחרים שיהוו את הגרעין הראשוני של הכולל. בין אותן עשרה, ידועים הרבנים: אליעזר שולביץ ראש ישיבת לומזה, יצחק מלצן מו"צ בקעלם, נפתלי הירץ הלוי לימים רבה של יפו, נפתלי אמסטרדם ועוד.
זמן מה לאחר הקמת הכולל, נענה רבי יצחק אלחנן ספקטור להצעה הראשונית, לעמוד בראשו. ואכן במשך שנים מספר היה לראש הכולל, ולחם רבות נגד ניסיונות שונים שרצו להביא לסגירתו.
מיד לאחר כניסתו של רבי יצחק אלחנן לתפקיד, כינס אספה בקובנה בה השתתפו רבנים שונים, כרבי אלכסנדר משה לפידות רבי ישראל סלנטר ועוד. באספה זו הוחלט על הקמת וועד פעולה לסיוע לכולל שנקרא 'כוללי תמיכת אברכים פרושים בקובנא', מטרתו הייתה הן להרחיב את מסגרת הכולל הקובנאי, והן להרחיבו למקומות נוספים. למען מטרה זו גייסו שדרי"ם שתפקידם היה לאסוף כספים לצורך כך. רבי ישראל מסלנט ורבי יצחק אלחנן פנו לציבור הרחב במכתב כי יתגייס למען מטרה זו. ואכן בעקבות אותה אספה גויסו סכומי כסף גדולים, והכולל בקבונא התרחב ל-60 אברכים. וכן הוקמו כוללים נוספים בווילנא ובמינסק ומקומות נוספים.
אחד השדרי"ם היותר יודעים של הכולל היה רבי אברהם שינקר, שמותוקף תפקידו נסע מספר פעמים לגרמניה, והשפיע על הברון רוטשילד לסייע בכספו לכולל. הוא אף שימש בפועל כמנהל הכולל, יחד עם רבי נתן צבי פינקל, מאחר שרבי יצחק אלחנן ספקטור היה עסוק בעניינים אחרים מתוקף תפקידו האחר כרבה של קובנה. שניהם עיצבו את דמותו של הכולל, וכתלמידיו של רבי ישראל מסלנט מייסד תנועת המוסר אף החדירו לתוכו את רוח המוסר.