ב-1 באפריל 1897 התגייס גאורג לצבא הקיסרות הגרמנית והוצב ברגימנט הרגלים של המשמר הבווארי המלכותי. ב-8 בפברואר 1903 הוא הועלה לדרגת אובר-לויטננט, והועבר לרגימנט הפרשים המלכותי ה-1 (קרל, נסיך בוואריה). ב-27 באוקטובר 1905 הוא הועלה לדרגת ריטמייסר, וב-26 באוקטובר 1906 לדרגת מיור. ב-17 באוגוסט 1908 הוענקה לו דרגת כבוד של ריטמייסר ברגימנט הדרגונים ה-11 (מוראביה) של הצבא האוסטרו-הונגרי. בזמן שירותו בצבא הוא גם הפך למתאגרף אלוף.
בדצמבר 1911 התארס גאורג עם איזבלה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של הארכידוכס פרידריך, דוכס טשן ואיזבלה, נסיכת קרוי. החתונה נערכה בארמון שנברון ב-1 בפברואר 1912, ולאחר מכן יצא הזוג לירח דבש בפריז ואלג'יר. זמן קצר לאחר נישואיהם, הסתכסכו בני הזוג קשות. הם התווכחו כל ירח הדבש ועוד במהלכו סיכמו להיפרד. לאחר ירח הדבש הם עברו לגור במינכן, שם הסכסוך החריף כיוון שאיזבלה נפגעה מהתנהגותם של האצילים הבווארים אליה. כעבור שלושה ימים חזרה איזבלה לווינה בני המשפחה ניסו להביא לפיוס, ואביו של גאורג אף נסע לווינה במיוחד כדי לנסות לשכנע אותה לחזור, אולם ללא הועיל. ב-11 באוקטובר 1912 יצאה הודעה רשמית על הפרידה מטעם בית המלוכה הבווארי. ב-17 בינואר 1913 הם התגרשו, וב-5 במרץ הצהיר הכס הקדוש שהנישואים למעשה לא הושלמו מעולם.
במלחמת העולם הראשונה לחם גאורג בצבא הקיסרות הגרמנית בחזית המערבית, בין היתר בקרב אראס (1914) ובקרב איפר הראשון. לאחר מכן הועבר לחזית המזרחית ובהמשך סופח למטהו של אריך פון פאלקנהיין ולחם במערכה על סיני וארץ ישראל. במהלך המלחמה הוא קיבל את שתי הדרגות של צלב הברזל, וב-14 בדצמבר 1917 הועלה לדרגת אוברסט. ב-1919 התפטר גאורג מהצבא והחל ללמוד תאולוגיה באוניברסיטת אינסברוק. ב-19 במרץ 1921 הוא הוסמך ככומר קתולי. זמן קצר לאחר מכן קיבל תואר דוקטור למשפט קאנוני מן הפקולטה לתאולוגיה הקתולית באוניברסיטת אינסברוק. הוא המשיך את לימודי הדת שלו ברומא ובשנת 1925 סיים את האקדמיה הכנסייתית האפיפיורית. הוא המשיך להתגורר ברומא אולם שמר על קשר שוטף עם משפחתו, כמו גם עם משפחות אצולה אחרות.
גאורג נפטר ברומא ב-31 במאי 1943 בגיל 63.
שלמה בן נתן אלסג'למסי
בית הספר למדעי הים
זאב הכיס
גביע העולם בכדורסל עד גיל 19
גביע העולם בכדורסל עד גיל 19 (נקרא בעבר: אליפות העולם בכדורסל עד גיל 19) היא תחרות המאורגנת על ידי פיב"א. התחרות התקיימה לראשונה בשנת 1979 ועד לשנת 2007 נערכה אחת לארבע שנים. החל משנת 2007 נערכת התחרות אחת לשנתיים.
נבחרת ארצות הברית זכתה בתחרות 6 פעמים ומובילה את טבלת הזכיות. האלופה הנוכחית היא נבחרת קנדה שזכתה באליפות שנערכה בשנת 2017 בקהיר.
מצטייני האליפות.
בסיום כל תחרות נבחר השחקן המועיל ביותר (MVP) של האליפות.
יהדות המזרח
אוניברסיטת רוצ'סטר
אוניברסיטת רוצ'סטר (באנגלית: University of Rochester) היא אוניברסיטה פרטית ברוצ'סטר שבמדינת ניו יורק בארצות הברית. האוניברסיטה הוקמה ב-1850 ולומדים בה נכון ל-2017 כ-11,300 סטודנטים. היא חברה ברשת אוניברסיטאות עולמית וחברה באיגוד אוניברסיטאות המחקר.
מבנה ארגוני.
יחידות אקדמיות:
גופים נוספים:
כל הזמן שבעולם
כל הזמן שבעולם הוא סינגל רוק ישראלי משנת 1997 מתוך אלבומו הראשון של דודי לוי, הנושא את שמו. השיר נכתב על ידי מאיר גולדברג והולחן על ידי דודי לוי.
השיר, שבוצע על ידי לוי ואהוד בנאי, זכה להצלחה יוצאת דופן והיה לשיר המושמע ביותר בישראל בין השנים 1997–2007, עובדה שהפתיעה את לוי עצמו ("זה קטע מטורף. לא הייתי מאמין בחיים שהשיר הזה יגיע כל כך גבוה. כשסיימתי את האלבום הראשון, השיר בכלל לא היה בפנים. הוא צורף לאלבום ברגע האחרון").
בשנת 1998 הגיע השיר למקום ה-12 במצעד העברי של רשת ג' לשנת תשנ"ח.
נישואים בכפייה
נישואים כפויים הם נישואים בהם אחד או יותר מן הצדדים, נישאים ללא הסכמתם או נגד רצונם. נישואים בכפייה שונים משידוך בהסכמה, שבו שני הצדדים, מסכימים לסיוע של ההורים שלהם, או של צד שלישי (כגון שדכן) בבחירת בן הזוג. כפיית נישואים נעשית על ידי מגוון רחב של אמצעים, החל מאלימות פיזית ועד ללחץ פסיכולוגי. נישואים כפויים מתקיימים בתרבויות שונות ברחבי העולם, ובמיוחד בחלקים של דרום אסיה ואפריקה. יש המתנגדים לשימוש במונח "נישואים כפויים" כי עשוי להשתמע ממנו מתן לגיטימציה ותוקף ליחסים הכפויים, כאילו מדובר ביחסים או נישואים לגיטימיים לכל דבר.
האו"ם מגדיר נישואים כפויים כפגיעה בזכויות אדם, שכן הם מפרים את עקרונות החופש והאוטונומיה. ההכרזה האוניברסלית בדבר זכויות האדם קובעת כי זכותם של בני האדם לבחור את בני זוגם, להיכנס בחופשיות לתוך ברית הנישואים כזכות מרכזית הקשורה לכבוד האדם ושוויון. הכנסייה הקתולית רואה בנישואים כפויים עילה להענקת ביטול. האמנה בדבר ביטול העבדות של האו"ם, משנת 1956, גם היא אוסרת על נישואים בכפייה, ודורשת קביעת גיל מינימום לנישואים כדי למנוע זאת.
ב-1969, בית המשפט המיוחד בסיירה לאון (SCSL - מיזם משותף של ממשלת סיירה לאון והאו"ם כדי למצות את הדין עם פושעי מלחמה) קבע כי חטיפה וכליאה של נשים למטרת נישואים כפויים במסגרת מלחמה היא פשע נגד האנושות (החלטת AFRC). ב-2012, בית המשפט בתיקו של צ'ארלס טיילור אף קבע שהמונח "נישואים כפויים" אינו יאה, ותיאר את הפרקטיקה כסוג של עבדות.
ב-2013, אימצה מועצת האו"ם לזכויות אדם את החלטתה הראשונה נגד נישואי ילדות ונישואים כפויים; ההחלטה מזהה נישואים מוקדמים בגילאי ילדות ואילוץ לתוך מסגרת נישואים כהפרות של זכויות האדם, אשר "מונעת מאנשים לחיות את חייהם חופשיים מכל צורה של אלימות, ואשר לה השלכות שליליות על הנאתם מזכויותיהם, כגון הזכות לחינוך, והזכות לבריאות מקסימלית, כולל בריאות מינית ורבייתית".
הקשר היסטורי.
נישואים לאורך ההיסטוריה היו מסודרים בין משפחות, במיוחד לפני המאה ה-18. הפרקטיקות היו שונות מתרבות לתרבות, אך בדרך כלל עירבו את ההעברה של החסות החוקית על האישה מאביה לחתן.
שחרור נשים במאות ה-19 וה-20 שינה את חוקי הנישואים באופן דרמטי, במיוחד לגבי בעלות על רכוש ומעמד כלכלי. עד אמצע המאה ה-20, הרבה מדינות בעולם המערבי חוקקו חוקים הקובעים שוויון משפטי בין בני הזוג בדיני משפחה. בשנות ה-1970, היו שינויים גדולים בדיני המשפחה במדינות כגון איטליה,
ספרד, אוסטריה גרמניה המערבית, ופורטוגל. ב-1978, מועצת אירופה העבירה את החלטת (78) 37 על שוויון של בני זוג במשפט האזרחי. בין המדינות האחרונות באירופה שהסדירו שוויון מלא בנישואים היו שווייץ, יוון, ספרד הולנד, וצרפת ב-1980.
שידוך בהסכמה אינו דומה לנישואים בכפייה: בשידוך בהסכמה, יש לבן או בת הזוג את האפשרות לדחות את ההצעה, בניגוד לנישואים כפויים. עם זאת, לא תמיד קל לזהות היכן עובר הקו בין נישואים מאורגנים לבין נישואים כפויים, מכיוון שקשה לזהות עד כמה הלחץ החברתי או המשפחתי משחק תפקיד.
באירופה, במהלך סוף המאה ה-18 ותחילת המאה ה-19, הציגה התנועה הרומנטית הספרותית והאינטלקטואלית רעיונות חדשים לגבי אהבה נישואים, אשר התחילו להיות מקובלים בחברה. בתקופה זו, שידוכים היו נפוצים בעיקר בקרב המעמד העליון. נישואי ילדות היו נפוצים מבחינה היסטורית, אבל נעשו פחות מקובלים במאה ה-19 ובמאה ה-20. נישואי ילדות נחשבים לעיתים קרובות כנישואים כפויים, כי אין לילדים את האפשרות להסכים מדעת, והם נתונים באופן ייחודי להשפעת משפחותיהם.
במיוחד במדינות המערב, במהלך העשורים האחרונים, התפישה של מהות הנישואים — ובמיוחד של חשיבות ההולדה והקלות של גירושים — השתנתה באופן דרמטי, מה שהוביל להפחתת הלחץ החברתי והמשפחתי להתחתן, ואיפשר יותר חופש לבחירה בבני זוג.
היסטורית, לעיתים נישואים היו נכפים על שבויים כדי לאלץ אותם לקבל את גורלם לחיות בקרב אוכלוסייה זרה. נישואים כפויים גם אומצו כמדיניות של שלטונות אותוריטריים כדרך להגיע למספרי אוכלוסייה רצויים. שלטון החמר בקמבודיה אילץ אנשים להינשא בכפייה באופן שיטתי, על מנת להגדיל את האוכלוסייה ולהמשיך את המהפכה. לפעמים היו נישואים אלה נערכים בטקסים המוניים, ובמקרים רבים האנשים שנישאו באופן זה מעולם לא נפגשו עד לטקס.
באירופה ובארצות הברית במאה ה-21, נישואים כפויים עדיין מתקיימים, בעיקר בקרב אוכלוסיות דתיות (מקרב כל מיני דתות), ומהגרים ממדינות שם הפרקטיקה רווחת.
גורמים של נישואים בכפייה.
ישנם גורמים רבים אשר יכולים להוביל לתרבות אשר מקבלת ומעודדת נישואים כפויים. הסיבות כוללות: חיזוק קשרי המשפחה המורחבת; שליטה חברתית במיניות והתנהגויות אחרות; מניעת יחסים "אסורים"; שמירה על תפיסות תרבותיות או נורמות דתיות; שמירה על עושר או רכוש בתוך המשפחה המורחבת; התמודדות עם ההשלכות של היריון מחוץ לנישואים; תפיסה של אחריות לקביעת נישואים כחלק מחובתם של ההורים; הגנה מפני עוני; סיוע בהגירה.
הקשר לנדוניה ומוהר.
המנהגים המסורתיים של הנדוניה והמוהר מעודדים בפועל נישואים כפויים. הנדוניה היא רכוש או כסף שאישה (או משפחתה) מוסרת לחתן עם הנישואים. מוהר הוא סכום של כסף או רכוש שמשולם על ידי החתן (או משפחתו) להורי הכלה עם הנישואים. הנדוניה נהוגה בעיקר בדרום אסיה, בעוד המוהר נפוץ יותר באפריקה שמדרום לסהרה, וכן בכמה אזורים בדרום-מזרח אסיה (למשל, קמבודיה, תאילנד).
נישואים על ידי חטיפה.