בשנת 1694 התגייס קרל וילהלם לצבא באדן, ושירת תחת פיקודו של דודו לודוויג וילהלם, מרקיז באדן-באדן. קרל לחם במלחמת תשע השנים, ולאחר מכן לחם במלחמת הירושה הספרדית, שבה אף נפצע כמה פעמים, וכהוקרה לפעולותיו הועלה לדרגת גנרל.
בשנת 1709 מת אביו פרידריך השביעי, מרקיז באדן-דורלאך, וקרל וילהלם עלה לשלטון במקומו. קרל וילהלם שיפר את המצב הכלכלי של המדינה, ובשנת 1715 הקים את העיר קרלסרוהה (שנקראה על שמו) והפך אותה לבירת המדינה. כמו כן שיפר קרל וילהלם את הבירוקרטיה במדינה, והנהיג צעדי צנע גם בחצרו, על מנת לכסות את הנזקים שנגרמו למדינה בעקבות המלחמות הממושכות עם צרפת. בנוסף קרל וילהלם היה אוהד מושבע של פרחים, והחזיק ברשותו אוסף גדול במיוחד של פרחים, ובעיקר פרחי צבעוני שאותם ייבא מהולנד.
ב-12 במאי 1738 מת קרל וילהלם מהתקף שבץ, ונכדו קרל פרידריך, מרקיז באדן-דורלאך עלה לשלטון במקומו.
משפחתו.
ב-27 ביוני 1697 התחתן קרל וילהלם עם מגדלנה וילהלמינה, דוכסית וירטמברג, בתם של וילהלם לודוויג, דוכס וירטמברג ומגדלנה זיבילה מהסן-דרמשטדט, ממנה נולדו לו 3 ילדים:
ריין עליון
טומש מקובסקי
דוקטור טומאש ארתור מקובסקי (בפולנית: Tomasz Artur Makowski, נהגה: ; נולד ב-1970) הוא ספרן והיסטוריון פולני, מנהל הספרייה הלאומית של פולין, ראש המועצה הלאומית לספריות, ראש מועצת משאבי הספרייה הלאומית וראש ועדת דיגיטציה במשרד התרבות והמורשת הלאומית.
ביוגרפיה.
מקובסקי עבד בספרייה הלאומית מאז 1994. לפני שהפך למנהל בשנת 2007, הוא היה סגן מנהל אקדמי וגם ראש אוספים מיוחדים. הוא חבר מועצת המנהלים של מספר ארגונים חשובים ומוסדות בפולין ומחוצה לה.
הוא חיבר שלושה ספרים ומספר מאמרים, ומתמחה בהיסטוריה של ספריות, מחקר כתבי יד והיסטוריוגרפיה. בשנת 2005 הוא היה אוצר התערוכה המונוגרפית הראשונה על ספריית זמוייסקי.
פרידריך, נסיך הכתר של באדן-דורלאך
פרידריך, נסיך הכתר של באדן-דורלאך (בגרמנית: Friedrich von Baden-Durlach; 7 באוקטובר 1703 - 26 במרץ 1732), היה אביו של קרל פרידריך, הדוכס הגדול של באדן.
ביוגרפיה.
פרידריך נולד ב-7 באוקטובר 1703 בדורלאך, לקרל השלישי וילהלם, מרקיז באדן-דורלאך ולמגדלנה וילהלמינה, דוכסית וירטמברג, בתם של וילהלם לודוויג, דוכס וירטמברג ומגדלנה זיבילה מהסן-דרמשטדט. בשנת 1712 מת אחיו קרל מגנוס, נסיך הכתר של באדן-דורלאך, ופרידריך מונה לנסיך הכתר במקומו.
פרידריך שירת בצבא הקיסרי, ובשנת 1724 הועלה לדרגת אוברסט. בשנת 1728 הועלה לדרגת גנרל מיור, ובשנת 1729 שימש כעוצר המדינה במקום אביו שיצא לטיול בהולנד. ב-26 במרץ 1732 מת פרידריך בקרלסרוהה כתוצאה משחפת, ובשנת 1738 עלה בנו קרל פרידריך לשלטון לאחר מות אביו.
משפחתו.
ב-3 ביולי 1727 התחתן פרידריך עם אמליה, נסיכת נסאו-דיאץ, בתם של יאן וילם פריסו, נסיך אורנז' ומריה לואיזה, רוזנת הסן-קאסל, ממנה נולדו לו שני בנים:
הספרייה הלאומית של פולין
הספרייה הלאומית של פולין (בפולנית: Biblioteka Narodowa) היא הספרייה הלאומית של פולין, הממוקמת בוורשה וכפופה ישירות משרד התרבות והמורשת הלאומית של פולין.
הספרייה שוקדת על שמירת עותקים מכל יצירה המודפסת בפולין, ובנוסף היא אוספת יצירות הקשורות למדינת פולין, הכוללים ספרים, כתבי עת, מפות, כתבי יד, יצירות אודיו וחומרי אפמרה.
הספרייה הלאומית היא ספריית המחקר החשובה ביותר, הארכיון המרכזי של הכתיבה הפולנית, המרכז למידע ביבליוגרפי על ספרים, מוסד מדעי וגם מרכז מתודולוגי חשוב לספריות פולניות אחרות. הספרייה גם מפרסמת ספרים וכתבי עת מדעיים כמו:
הספרייה הלאומית היא ספריית הפקדה כלומר ישנה חובת הפקדה לשלוח אליה עותק מכל ספר שמפורסם בפולין.
היסטוריה.
ההיסטוריה של הספרייה הלאומית מתחילה במאה ה-18 (ספריית זלוסקי). על פי החלטת הפרלמנט הפולני, מאז שנת 1780 לספרייה הייתה זכות לקבל עותק חובה של כל ספר מודפס באזור פולין. בכל זאת, בעקבות החלוקה השנייה של פולין, אוסף זלוסקי, הוחרם על ידי כוחותיה של יקטרינה השנייה, קיסרית רוסיה, ונשלח לסנקט פטרבורג. הספרים הפכו לחלק מהאוספים של הספרייה הציבורית הקיסרית, מה שגרם לחלקים מהאוסף להינזק, להיהרס ואפילו להיגנב במהלך ההובלה לרוסיה.
כשפולין קיבלה את עצמאותה מחדש ב-1918 לאחר חתימת חוזה ורסאי, לא היה קיים מוסד מרכזי לספרייה הלאומית. ב-24 בפברואר 1928, על ידי צו של הנשיא איגנצי מושצ'יצקי, הספרייה הלאומית נוצרה בצורתה העכשווית. הספרייה נפתחה בשנת 1930 ובהתחלה באוספיה היו 200 אלף ספרים. המנהל הראשון של הספרייה היה סטפן דמבי, ואחריו ב-1937 סטפן ורטל-וירצ'ינסקי. אוספי הספרייה הורחבו במהירות. למשל, ב-1932 הנשיא מושצ'יצקי תרם את כל הספרים וכתבי היד מהמוזיאון של ארמון וילאנוב לספרייה, כ-40 אלף כרכים וכ-20 אלף תמונות מאוסף סטניסלב קוסטקה פוטוצקי.
בהתחלה לא היה לספרייה הלאומית מקום משלה, לכן האוספים נמצאו במקומות שונים למשל בבניין של בית הספר לכלכלה בוורשה או בארמון פוטוצקי. מקום חדש לבניין הספרייה מתוכנן באזור שדה מוקוטובסקי, אבל התוכנית נפלה עם פרוץ מלחמת העולם השנייה.
לפני מלחמת העולם השנייה, באוספי הספרייה היו:
בשנת 1940 הנאצים הפכו את הספרייה הלאומית לספרייה העירונית של ורשה וחילקו אותה ל:
ב-1944 האוספים המיוחדים נשרפו על ידי הנאצים כחלק מהדיכויים לאחר מרד ורשה. הספרייה הלאומית איבדה במהלך מלחמת העולם השנייה כ-40% מכלל אוספיה, כולל כ-90% מהאוספים המיוחדים.
הספרייה חידשה את פעילותה בשנת 1945. לספרייה חזרו האוספים שנמצאו בגרמניה ובאוסטריה ויחידות ששרדו מאוספים, בין היתר, של הספרייה בארמון קרסינסקי. בשנת 1959 חזרו מקנדה "דרשות הצלב הקדוש" (הטקסט הקדום ביותר הידוע שכתוב בפולנית), "הפסלטר של סנקט פלוריאן", וכתבי היד של פרדריק שופן.
בשנים 1962–1976 נבנה קומפלקס חדש לספרייה בשדרות נייפודלגלושצ'י.
אוספים.
כהיום האוספים של הספרייה הלאומית הם בין הגדולים בפולין. המונה כמעט 8,500,000 פריטים שמאוחסנות במחסני הספרייה. בסוף שנת 2016 הספרייה מנתה יותר מ-162,000 כרכים של ספרים שפורסמו לפני שנת 1801, יותר מ-26,000 יחידות כתבי יד (כולל כתבי יד מוזיקליים), יותר מ-120,000 הדפסי מוזיקה, וכ-485,000 ציורים.
הספרייה כוללת צילומים ומסמכים איקונוגרפים מגוונים, יותר מ-130,000 אטלסים ומפות, יותר מ-2,000,000 יחידות חומרי אפמרה ויותר מ-2,000,000 ספרים ויותר מ-1,000,000 עותקים של כתבי עת מן המאות ה-19 עד ה-21.
פריטים בולטים באוספים של הספרייה כוללים 151 דפים של קודקס סופראסליינסיס שנכנס לתוכנית זיכרון עולם של אונסק"ו בשנת 2007 כחשיבות משמעותית למורשת התרבות העולמית ואזורית.
בשנת 2012 הספרייה חתמה על הסכם להוסיף 1.3 מיליון רשומות מהספרייה ל-Worldcat.
ספריית זלוסקי
ספריית זלוסקי (בפולנית: Biblioteka Załuskich) הייתה הספרייה הציבורית הפולנית הראשונה ואחת מהספריות הציבוריות הראשונות באירופה. נוסדה בוורשה בשנים 1747–1759 על ידי שני הבישופים הקתולים האחים יוזף אנדז'יי זלוסקי ואנדז'יי סטניסלב זלוסקי.
לאחר מרד קושצ'ושקו (1794) חיילים רוסים, שפעלו לפי פקודות של יקטרינה השנייה, קיסרית רוסיה, העבירו אוספי זלוסקי לאוסף פרטי של הקיסרית בסנקט פטרבורג. שנה לאחר מכן הם היוו את אבן הפינה של הספרייה הציבורית הקיסרית.
בשנת 1920 הממשלה של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית החזירה חלק מהאוספים לרפובליקה הפולנית השנייה הודות להסכם ריגה. חלק מהאוספים נהרסו בכוונה על ידי חיילים גרמנים, במשך דיכוי מרד ורשה בשנת 1944.
היסטוריה.
הספרייה הייתה הספרייה הציבורית הפולנית הראשונה ואחת מהספריות הגדולות בעולם. בכל אירופה היו רק ספריות בודדות שמנו אוסף כה גדול. הספרייה החזיקה בהתחלה כ-200,000 פריטים, אשר גדלו בסוף שנות ה-80 של המאה ה-18 לכ-400,000 פריטים מודפסים, מפות וכתבי יד. היא גם החזיקה אוספי אמנות, כלים מדעיים, דגימות צמחים ובעלי חיים.
הספרייה ביקשה מתומכיה להיות שקטים בעת השהות בספרייה ולהתפלל בעד מטרתם של האחים זלוסקי. היה אסור להוציא את הספרים מחוץ לספרייה, שכן גנבת הספרים הייתה בעיה הולכת וגוברת, עד כדי כך שהפטרונים של הבישופים החליטו לבקש מהאפיפיור עזרה. בתגובה לבקשתם, ב-1752 האפיפיור בנדיקטוס הארבעה עשר פרסם בולה אפיפיורית המאפשרת להכריז נידוי של אנשים שלוקחים את הספרים מהספרייה, אבל אפילו האיום הזה לא חיסל את הבעיה.
לאחר מותם של האחים, ועדת החינוך הלאומי לקחה את ניהול הספרייה על עצמה, ושינתה הספרייה שם ל"ספרייה של הרפובליקה של האחים זלוסקי".
עשרים שנה מאוחר יותר, בשנת 1794, בעקבות החלוקה השנייה של פולין ומרד קושצ'ושקו, אוסף זלוסקי הוחרם על ידי כוחות של יקטרינה השנייה, קיסרית רוסיה, ונשלח לסנקט פטרבורג. הספרים הפכו לחלק האוספים של הספרייה הציבורית הקיסרית. חלקי האוסף ניזוקו, נהרסו ואפילו נגנבו במהלך ההובלה לרוסיה.
חלקי האוסף זלוסקי חזרו לפולין בשני תאריכים נפרדים במאה התשע-עשרה: 1842 ו-1863. בשנות ה-20 של המאה ה-20, בעקבות המלחמה הפולנית-סובייטית והסכם ריגה, ממשלת הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית החזירה כ-50,000 פריטים מהאוסף לפולין. בשנת 1944 האוספים המיוחדים נשרפו על ידי הנאצים כחלק מדיכוי מרד ורשה. רק 1,800 כתבי יד ו-30,000 חומרים מודפסים מהספרייה המקורית שרדו את המלחמה.
היום הספרייה הלאומית של פולין (ביבליוטקה נארודובה), שנוסדה בשנת 1928, נחשבת לצאצאית של ספריית זלוסקי.
אנטונובקה