עם הזמן הגיעו לעיירה פליטים יהודים מכפרי הסביבה, לאחר שהאוקראינים המקומיים ערכו בהם פוגרומים קשים. יהודי העיירה והפליטים היהודים בה הועסקו בעבודות כפייה במחצבות סמוכות ליישוב, בהן חלקם עונו ונרצחו, וחלקם שולחו למחנות עבודה בהם נספו תוך זמן קצר. חרף השתדלות היודנרט המקומי לדאוג להמשך עבודת היהודים, רצחו מעת לעת השוטרים הגרמנים והאוקראינים עשרות רבות של יהודים בעיירה. בערב ראש השנה תש"ג שולחו כ-100 יהודים מהעיירה למחנה ההשמדה בלז'ץ, והחולים והבלתי כשירים לעבודה נרצחו במקום. כעבור כשלושה שבועות נערכה בעיירה אקציה נוספת.
בסוף נובמבר 1942 גורשו כ-400 היהודים האחרונים שנותרו בעיירה לגטו זלוצ'וב. לאחר הגירוש עוד המשיך לפעול מחנה עבודה קטן ומגודר בפרבר של העיירה, חומיץ, בו רוכזו כ-700 יהודים מהסביבה. יהודים אלו הועסקו במחצבות הסמוכות לעיירה, ואולצו לנתץ את מצבות בית העלמין היהודי ביישוב, ולרצף איתן את רחובות העיירה. בהמשך, הוקם בעיירה מחנה עבודה נוסף, בו רוכזו כ-70 עובדים. בקיץ 1943 חוסלו שני מחנות אלו, תוך ירי בכל יושביהם.
מקהילת סאסוב שרדו את השואה, ביערות או בשטחי ברית המועצות, כ-25 יהודים.
סאסיב
ססוב
ססיב
דורי מדיה פארן
סאסעוו
חואן קרלוס רודריגס
חואן קרלוס רודריגס מורנו (בספרדית: Juan Carlos Rodríguez Moreno, נולד ב-19 בינואר 1965 בפואנטה קסטרו שבספרד) הוא כדורגלן עבר ספרדי שנודע בשם חואן קרלוס ושיחק כמגן שמאלי. חואן קרלוס שיחק במספר קבוצות בליגה הספרדית. הוא החל את הקריירה שלו בריאל ואיאדוליד, לפני שעבר לאתלטיקו מדריד. עם ברצלונה זכה בגביע אירופה ב-1992. לאחר תקופה קצרה בוולנסיה, שב חואן קרלוס לוואיאדוליד, שם סיים את הקריירה שלו. בנוסף, ערך הופעה בודדת במדי נבחרת ספרד.
קריירה.
בצעירותו הצטרף חואן קרלוס למחלקת הנוער של ריאל ואיאדוליד, שם עשה את צעדיו המקצועיים הראשונים. ב-9 בספטמבר 1984, בהיותו בן 19, ערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת של המועדון, במשחק הליגה בו ניצחה ואיאדוליד 1-0 את ראסינג סנטנדר. לאחר שלא ערך אף הופעה נוספת עד סוף עונת 1984/1985, החל מהעונה הבאה הפך לחבר קבע בקבוצה. הוא שותף ב-33 משחקי ליגה ועזר לקבוצה להגיע למקום ה-10. בעונת 1986/1987 הוסיף לשחק בתדירות גבוהה במשחקי הקבוצה. הוא פתח ב-43 מתוך 44 משחקי הליגה לאותה עונה. ב-3 במאי 1987 כבש שער בכורה בליגה הספרדית, בתיקו 1-1 עם אתלטיקו מדריד, ושבוע לאחר מכן כבש שער נוסף, שערו השני והאחרון בליגה הספרדית, בהפסד 3-2 לריאל בטיס. ואיאדוליד, על אף מספר חילופי מאמן שפגעו ביציבותה, סיימה פעם נוספת במקום ה-10.
בקיץ 1987 עבר לאתלטיקו מדריד. הוא שותף ב-11 משחקים רצופים מספטמבר ועד ינואר 1988, אך מנקודה זו לא ערך הופעה נוספת עד תום העונה. בעונה הבאה התבסס מעמדו בקבוצה, אף על פי שסבלה מחוסר יציבות והחליפה מאמן מספר פעמים במהלך העונה, אותה סיימה אתלטיקו מדריד במקום הרביעי. בעונת 1989/1990 מיעט מאמן הקבוצה חבייר קלמנטה לשתף את חואן קרלוס במשחקי הקבוצה, ולאחר שהוחלף בחואקין פאירו במרץ 1990, שב חואן קרלוס להרכב והוא פתח בכל המשחקים עד סוף עונת 1989/1990. גם בעונה זו סיימה הקבוצה במקום הרביעי. בעונת 1990/1991, ב-2 בדצמבר הורחק חואן קרלוס בכרטיס אדום לראשונה בקריירה שלו, במשחק בו ניצחה אתלטיקו מדריד 4-0 את ריאל סרגוסה. בסך הכול השתתף ב-24 משחקי ליגה והוא סייע לאתלטיקו מדריד לסיים כסגנית האלופה. בנוסף, זכתה הקבוצה בגביע הספרדי לאחר שניצחה את מיורקה במשחק הגמר, בו חואן קרלוס לא לקח חלק.
לקראת עונת 1991/1992 הצטרף חואן קרלוס לברצלונה, אלופת ספרד אותה אימן יוהאן קרויף ההולנדי. באותן שנים כונתה הקבוצה "קבוצת החלומות" בשל הצלחתה המקצועית תחת קרויף, וחואן קרלוס שיחק לעיתים קרובות כמגן השמאלי בהרכבה. בעונתו הראשונה בקבוצה עזר לה לזכות באליפות שנייה ברציפות עם 22 הופעות. בגביע אירופה שותף ב-5 משחקים ואף פתח במשחק הגמר נגד סמפדוריה, בו ניצחה ברצלונה 1-0 בהארכה וזכתה בתואר לראשונה בתולדותיה. בנוסף, פתח במשחק הראשון מבין השניים בסופר קאפ הספרדי נגד קבוצתו לשעבר אתלטיקו מדריד. ברצלונה ניצחה 1-0 במשחק זה וזכתה בתואר לאחר תיקו 1-1 בגומלין. בעונתו השנייה בברצלונה שיחק חואן קרלוס כשחקן הרכב ומחליף לסירוגין. הוא זכה עם הקבוצה באליפות נוספת, השלישית של ברצלונה ברציפות, וכן בסופר קאפ הספרדי והאירופי. מליגת האלופות הודחה ברצלונה על ידי צסק"א מוסקבה כבר בסיבוב השני.
בעונת 1993/1994 דעך מעמדו של חואן קרלוס בברצלונה וקרויף מיעט לשתפו במשחקיה. הוא הופיע ב-9 משחקי ליגה וב-3 נוספים בליגת האלופות. ברצלונה זכתה באליפות רביעית ברציפות והעפילה לגמר ליגת האלופות. חואן קרלוס נכלל בסגל הקבוצה למשחק אך לא שותף בו, וברצלונה הפסידה למילאן 4-0. בסוף העונה עזב חואן קרלוס את ברצלונה ועבר לוולנסיה. שם שימש לרוב גיבוי למגן השמאלי אנריקה רומרו, ולכן השתתף ב-13 משחקי ליגה בלבד. למרות זאת, בגמר הגביע הספרדי פתח חואן קרלוס בהרכב ולנסיה, אך היא הפסידה 2-1 לדפורטיבו לה קורוניה.
בקיץ 1995 שב חואן קרלוס לקבוצת נעוריו ריאל ואיאדוליד, אותה אימן רפאל בניטס, והוא השתלב בה במהרה. במהלך עונת 1995/1996 הוחלף בניטס בוויסנטה קנטורה. עם שני המאמנים הרבה חואן קרלוס לשחק ובסך הכול הופיע ב-28 משחקי ליגה, ובגביע, שם הגיעה ואיאדוליד לסיבוב השלישי, הופיע בכל 6 משחקי הקבוצה לעונה זו. בעונה הבאה המשיך לשחק בתדירות גבוהה במדי הקבוצה והוא סייע לה להגיע למקום ה-7. בעונת 1997/1998 החל להצטמצם חלקו במשחקי הקבוצה, ואת מקומו תפס אלברטו מרקוס הצעיר. חואן קרלוס פתח ב-15 משחקי ליגה ונכנס כמחליף ב-5 נוספים, וואיאדוליד הגיעה למקום ה-11 בסוף העונה. בנוסף, הוא פתח ב-3 משחקים בגביע אופ"א, אך קבוצתו הודחה כבר בסיבוב השני על ידי ספרטק מוסקבה. בעונת 1998/1999 איבד באופן מוחלט את מקומו בקבוצה למרקוס, והוא שותף במשחק אחד כל העונה, כשנכנס כמחליף במשחק הגביע נגד אספניול ב-20 בינואר 1999. חואן קרלוס פרש מכדורגל בסוף העונה, בהיותו בן 34.
חואן קרלוס שיחק במדי נבחרת ספרד הצעירה והוא זכה עמה באליפות אירופה לנוער 1986. הוא פתח במשחק הראשון של חצי הגמר נגד ונכנס כמחליף בגומלין הגמר נגד . המשחק המשיך להארכה וספרד ניצחה בטורניר בדו-קרב בעיטות עונשין. במדי הנבחרת הבוגרת ערך הופעה אחת בלבד, במשחק ידידות נגד ב-17 באפריל 1991.
לאחר הפרישה.
ב-2002 אימן את נבחרת קסטיליה ולאון, הנבחרת הלא רשמית של חבל הארץ, למשחק ידידות נגד נבחרת ארגון. ב-2008 חזר לריאל ואיאדוליד בתפקיד ניהולי. בעונת 2011/2012 אימן את אחת מהקבוצות במחלקת הנוער של המועדון.
טה-נהיסי קואטס
סגו&quot;ל
טה-נוהסי קואטס
רסקין
רסקין הוא שם משפחה יהודי שמקורו בשפות סלאביות.
ראסקין
אנדרה שרבנשקי
אנטה מרקוביץ'
אנטה מרקוביץ' (בקרואטית: Ante Marković; 25 בנובמבר 1924 - 28 בנובמבר 2011) היה ראש הממשלה האחרון של הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה, בשנים 1989–1991.
ביוגרפיה.
מרקוביץ' היה בוסני-קרואטי. נולד בקונייץ, שהייתה בזמנו חלק מממלכת יוגוסלביה (ממוקמת כיום בבוסניה והרצגובינה). סיים תואר ראשון במחלקה האלקטרו-טכנית באוניברסיטת זאגרב ב-1954.
ב-1986 הפך לנשיא השביעי של הרפובליקה הסוציאליסטית של קרואטיה, שהייתה חלק מיוגוסלביה. הוא סיים את תפקידו ב-1988.
ב-1989 הפך לנשיא יוגוסלביה, לאחר התפטרותו של ברנקו מיקוליץ'. הדבר הביא לציפיות גבוהות של ארצות הברית, שהחשיבה את מרקוביץ' כבן-בריתה ביוגוסלביה. בסוף אותה שנה מרקוביץ' אכן פרסם תוכנית לרפורמה כלכלית שנועדה לייצב את המטבע ולקדם הפרטה, וכן לפתח סחר חופשי מוגבל. בעקבות ביצוע התוכנית נבלמה האינפלציה ביוגוסלביה, ורמת החיים עלתה. לצד זאת, חלה דעיכה במגזר התעשייתי ביוגוסלביה, ומספר חברות ממשלתיות פשטו רגל כשניסו להתחרות בחברות אחרות בתנאי השוק החופשי יחסית שנוצרו; הדבר הביא להתנגדות כלפי מרקוביץ' בקרב יריביו הפוליטיים. ב-1990 חלה ירידה של 7.5 אחוז בתמ"ג, וב-1991 חלה ירידה של 15 אחוז נוספים.
מרקוביץ' היה פופולרי בשל תדמיתו כפוליטיקאי מודרני ומוכוון למדינות המערב, שמעוניין לבצע רפורמות כדי להפוך את יוגוסלביה למדינה מודרנית ודמוקרטית. בנוסף, הוא נמנע ככל האפשר מהמאבקים הפנימיים בקרב חברי המפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה, או שניסה לשמש כמתווך. לאחר פירוק המפלגה ב-1990, הוא הקים את מפלגת "איגוד כוחות הרפורמה", שתמכה ברפורמות ביוגוסלביה. המהלך התקבל במורת רוח על ידי פוליטיקאים רבים, בהם נשיא יוגוסלביה בוריסב ג'וביץ', שטען כי מרקוביץ' פועל כזרוע של ארצות הברית ופוגע בסוציאליזם ובכלכלת המדינה.
ב-1991 פרשו סלובניה וקרואטיה מיוגוסלביה, ובחודשים האחרונים לכהונתו עסק מרקוביץ' בניסיונות לפשר בין הצדדים הפורשים לבין אלו שדרשו את המשך אחדותה של יוגוסלביה. המאמצים נכשלו, בין השאר בשל התייצבות צבא יוגוסלביה לצידו של סלובודן מילושביץ', נשיא סרביה. בעקבות זאת הודיע מרקוביץ' על התפטרותו בדצמבר 1991, מעט לאחר פרוץ מלחמות יוגוסלביה.
מרקוביץ' לא היה פעיל ציבורית בשנים שלאחר מכן, אם כי שמו עלה ב-1993 כמועמדו של נשיא קרואטיה הראשון פרניו טוג'מן לראש ממשלת קרואטיה; לבסוף קיבל ניקיקה ולנטיץ' את התפקיד.
מרקוביץ' פנה לקריירה עסקית. בתחילת שנות ה-2000 שימש כיועץ כלכלי לממשלת מקדוניה.