טרי יוצרת קשר עם אחד מעמיתיו של ג'ק מארק ואן מיטר (ירון קרבה), שפוגש אותה בנמל. הוא נדהם לגלות שטרי היא אזרחית, ללא כל קשר אל קהילת המודיעין, וכאשר הוא מבחין כי מישהו עוקב אחריהם, הוא דוחף את טרי אל תוך האיסט ריבר, ובכך מציל את חייה, אך נורה למוות ונהרג בעצמו. המשטרה לא מתייחסת ברצינות לטענותיה של טרי כי מדובר במעשה רצח, ומרטי מגיע לתחנת המשטרה ולוקח אותה הביתה. לאחר שהיא מוצאת מודעת אבל בעיתון, טרי הולכת ללוויה של ואן-מיטר, שם היא פוגשת בליז קרלסון (אנני פוטס), אשתו של הארי קרלסון, אחד מאנשי הקשר של ג'ק; כמו כן, היא פוגש בעוד אחד מאנשי הקשר של ג'ק, ארצ'ר לינקולן (רוסקו לי בראון). טרי מנסה לדבר עם לינקולן, אבל הוא עוזב את המקום לפני שהיא מספיקה לגשת אליו. ליז מזמינה את טרי חזרה לביתה, ומספרת לה שככל שידוע לה - בעלה עדיין נמצא עם ג'ק. מאוחר יותר, כאשר טרי מספר לג'ק על פגישותיה עם ליז ועם לינקולן, שניהם מסיקים שהארי כבר נהרג. ג'ק מנחה את טרי כיצד לפרוץ למחשב המרכזי של הקונסוליה הבריטית, אולם טלבוט מגלה את תוכניותיהם, ומנתק את המחשב לפני שג'ק מספיק להתחבר אליו. טרי נוסעת אל ביתה של ליז, לבקש את עזרתה, אך מגלה שליז וילדיה נעלמו וכי הבית נטוש. בעודה עוזבת את המקום, ניגש אליה ארצ'ר לינקולן, שמספר לה שלליז ולילדים כבר יש זהויות חדשות, שהוענקו להם מידי ה-CIA. לאחר שהיא נפגשת עם חברתו של ג'ק שרה בילינגס (שרה וטספורד), טרי נלכדת על ידי הק.ג.ב., אך נמלטת מהמקום, לא לפני שאדם הלבוש כקצין משטרה (אבל למעשה הוא טכנאי המחשבים / נהג המונית שטרי כבר פגשה בעבר) מחדיר לגופה סם אמת. טרי שבה ונפגשת עם שרה, ומבקשת ממנה את עזרתה לחלץ את ג'ק, אך שרה מסרבת. טרי, עדיין תחת השפעת הסמים, מגיעה לבנק הלאומי הראשון, מתעמתת עם הבוס שלה מר פייג', ומתעלפת.
טרי מתעוררת בביתה, וזוכה לביקור משרה, ששינתה את דעתה, ונותנת לטרי פרטים של איש קשר, שיעזור לג'ק. לאחר שהיא מוסרת את המידע לג'ק, טרי נתפסת שוב על ידי הק.ג.ב., ומגלה כי טלבוט הוא חפרפרת של הק.ג.ב. וכי הפרטים של איש הקשר שהוא סיפק (באמצעות בעלה של שרה, ראש ה-MI5) הם מלכודת על מנת לחשוף ולהרוג את ג'ק. אנשי הק.ג.ב. מתכננים לענות את טרי, אך היא בורחת מהמקום ונתפסת על ידי המשטרה. בתחילה, היא סבורה שהמשטרה מצילה אותה, אך כאשר היא מבינה כי בכוונתם לעצור אותה ולא להגן עליה, היא בורחת מהם, וממהרת לבנק, על מנת ליצור קשר עם ג'ק ולהזהיר אותו מהמלכודת. כשהיא מגיעה לשם, היא מגלה שטלבוט ואנשי הק.ג.ב. כבר הקדימו אותה למקום. טרי מנסה לגשת אל המחשב שלה, אבל אחד מאנשי הק.ג.ב. פותח באש עם רובה עוזי. מרטי הורג את אנשי הק.ג.ב. החמושים, בעוד טרי מתעמתת עם טלבוט, ומצליחה בסופו של דבר לשלוח הודעה לג'ק. מרטי מגלה לטרי כי שמו האמיתי הוא פיטר קאן (אחד מאנשי הקשר של ג'ק), והוא שולח לג'ק פרטיו של איש קשר אמיתי, שיעזור לו לשוב הביתה בבטחה.
באותו הערב, טרי מגיעה למסעדה, שבה היא וג'ק תכננו לאכול ארוחת ערב ביחד, אבל ג'ק לא מופיע. רגע לפני שהמסעדה נסגרת, פיטר מגיע למקום, ואומר לטרי שג'ק לא יכול היה להגיע, והוא מנחם את טרי המאוכזבת. למחרת בבוקר, עמיתיה לעבודה של טרי מגלים לה כי מר פייג' קיבל קידום, וכי הוא עוזב לסניף אחר של הבנק, והיא תהיה המחליפה שלו. טרי, עדיין מדוכאת בגלל אירועי הלילה הקודם, מופתעת מכך שג'ק (ג'ונתן פרייס) מופיע במשרדה. הוא אומר לה שהוא רוצה להודות לה באופן אישי על עזרתה, בכך שייקח אותה לארוחת ערב. טרי מציג אותו בפני עמיתיה לעבודתה, וכולם מברכים את ג'ק בחום. טרי וג'ק עוזבים ביחד את המשרד, כשכולם מוחאים להם כפיים.
הפקה.
ההפקה של הסרט, שנוצר במקור עבור שלי לונג, הייתה בעייתית. התסריט היה בעייתי, ולעיתים קרובות היה משוכתב על הסט. בתחילה, הווארד זיף היה הבמאי, אך הוא הוחלף כבר בתחילת ההפקה בפני מרשל.
פסקול.
אלבום הפסקול שוחרר על גבי תקליטים וקלטות על ידי Mercury Records, ומאוחר יותר גם על גבי CD על ידי Spectrum.
הגרסאות המקוריות של "Set Me Free" (בביצוע של The Pointer Sisters) ושל "Rescue Me" (בביצוע של פונטלה בס) נשמעות בסרט, אך באלבום הפסקול כלולות רק גרסאות הכיסוי של שירים אלו.
ביקורות ותגובות.
"ג'ק פלאש המקפץ" קיבל בעיקר ביקורות שליליות ממבקרי הקולנוע, ועל כן קיבל דירוג של 28% בלבד, באתר Rotten Tomatoes. דירוג קהל הצופים באתר העניק לו דירוג של 58% (2.8 / 5).
Blu-ray.
הסרט שוחרר על Blu-ray על ידי Anchor Bay Entertainment ב-28 במאי 2013.
מלו
איזקסון
איזקסון, אייזקסון ואייזיקסון הם שמות משפחה, פטרונים מהשמות אייזיק או איזק שמקורם בשם העברי יצחק.
אייזקסון
אייזיקסון
קבוצת ארמיות קורלנד
קבוצת ארמיות קורלנד (בגרמנית: Heeresgruppe Kurland) הייתה קבוצת ארמיות גרמנית במהלך מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
באוגוסט 1944, לקראת סיומו של מבצע בגרטיון, בה כמעט חוסלה קבוצת ארמיות מרכז, כותרה קבוצת ארמיות צפון בקורלנד שבלטביה, אך היטלר סירב לבקשת היינץ גודריאן לפנותם לגרמניה. ב-15 בינואר 1945 הוחלף שם קבוצת הארמיות לקבוצת ארמיות קורלנד, ולותר רנדוליץ מונה למפקדה. ב-27 בינואר מונה היינריך פון ויטינגהוף למפקד קבוצת הארמיות, אך ב-10 במרץ חזר רנדוליץ לפקד על קבוצת הארמיות. ב-25 במרץ מונה קרל הילפרט למפקד קבוצת הארמיות, ופיקד עליה עד סוף המלחמה. ב-1 במאי הועלה הילפרט לדרגת גנרל אוברסט, וב-8 במאי 1945 נכנעה קבוצת הארמיות כגוף אחד ונלקחה בשבי.
סדר הכוחות.
בסוף המלחמה ב-8 במאי 1945, כללה קבוצת הארמיות את היחידות הבאות:
ישראל איסר איסרלין
יהושע אייזיק שפירא
אריה ליב אפשטיין
אריה לייב בן אשר
קנוט הרביעי, מלך דנמרק
קנוט הרביעי (בדנית: Knud IV, נקרא בהמשך קנוט הקדוש (בדנית: Knud den Hellige או Sankt Knud; 1042 לערך – 10 ביולי 1086) היה מלך דנמרק מ-1080 ועד למותו. קנוט היה מלך שאפתן שביקש לחזק את המלוכה הדנית, היה מסור לכנסייה הקתולית והיו לו תוכניות לקבל לעצמו את כתר אנגליה. הוא נרצח על ידי מורדים ב-1086 והיה המלך הדני הראשון שהוכרז כקדוש. ב-1101 הכירה בו הכנסייה הקתולית כקדוש המגן של דנמרק.
ראשית חייו.
קנוט היה אחד מילדיו הבלתי חוקיים הרבים של סוון השני, מלך דנמרק. הוא מוזכר לראשונה כחלק מכוח הפלישה של סוון לאנגליה ב-1069 והכרוניקה האנגלו-סקסית מדווחת שקנוט היה אחד ממפקדי פלישה נוספת ב-1075. בדרך חזרה מאנגליה ב-1075, עצר הצי הדני בפלנדריה. בשל עוינותה כלפי ויליאם הראשון, מלך אנגליה, הייתה פלנדריה בעלת ברית טבעית של הדנים.
לאחר מותו של סוון, עלה למלוכה אחיו של קנוט, האראלד השלישי וקנוט יצא לגלות בשוודיה, בשל העובדה שככל הנראה הוא היה בין מתנגדיו של האראלד. ב-1080 ירש קנוט את האראלד. עם עלייתו לכס המלוכה הוא נשא לאישה את אדלה, בתו של רובר הראשון, רוזן פלנדריה. יחד הם הביאו לעולם בן אחד, שארל, וזוג תאומות, ססיליה ואינגריד. צאצאיה של אינגריד, בית ביילבו, ירשו את כתרי המלכות של שוודיה ונורווגיה ודמו של קנוט הרביעי חזר לכתר הדני דרך אולף השני, מלך דנמרק.
מלך.
עד מהרה הוכיח קנוט את עצמו כמלך שאפתן ומסור. הוא שיפר את מעמדה של הכנסייה ודרש שמירה קפדנית על חגי הנצרות. הוא העניק מתנות נדיבות לכנסיות בדלבי, אודנסה, רוסקילדה וויבורג ובמיוחד לכנסייה בלונד. כמגן הכנסייה הוא שאף לכפות את איסוף התרומות. פעולות החיזוק של הכנסייה שבוצעו על ידו, הפכו אותה לבעלת ברית חזקה שלו שמאוחר יותר תמכה בו.
במאי 1085, העניק קנוט תרומה לקתדרלת לונד שהייתה אז תחת בניה, והקדיש לכך שטחי אדמה נרחבים בסקונה, זילנד ובאמגר. באותה עת הוא ייסד את בית הספר של הקתדרלה של לונד. קנוט קיבץ את האדמות הללו בעיקר כתשלום מחילה מצדם של פושעים שאיבדו את הגנת החוק על פי שיטת המשפט שהייתה נהוגה אז ושל נתינים שלא הסכימו להתגייס לצבא.
תקופת מלכותו של קנוט עמדה בסימנם של ניסיונות נמרצים לחזק את מעמד המלוכה בדנמרק על ידי הצרת צעדיהם של האצילים והכפפתם לשלטון החוק. קנוט הוציא צווים שהעניקו לו שלא על פי החוק את הבעלות על האדמות, את הזכות לקבל את הסחורות שהיו על ספינות טרופות ואת הזכות לרשת את רכושם של זרים ושל אנשים שלא הותירו אחריהם יורשים. הוא גם הוציא חוקים להגנת העבדים המשוחררים ואנשי דת וסוחרים זרים. צעדי מדיניות אלו הובילו לחוסר שביעות רצון בקרב נתיניו, שלא היו מורגלים במלך שדרש לעצמו סמכויות כאלה ושיהיה מעורב בחיי היום יום שלהם.
ניסיון הכיבוש של אנגליה.
שאיפותיו של קנוט לא הצטמצמו לתחומיה של דנמרק. כבן של אחיינו של קנוט הגדול, שמלך באנגליה, דנמרק ונורווגיה עד 1035, החשיב קנוט את עצמו כבעל הזכות לכתר האנגלי. לפיכך הוא ראה בויליאם הראשון, מלך אנגליה כמי שתפס את המלוכה בכוח. ב-1085, בתמיכתם של חותנו, הרוזן רובר, ושל אולף השלישי, מלך נורווגיה, תכנן קנוט פלישה לאנגליה וכינס את הצי שלו בלמיפיורד. הצי מעולם לא הפליג לדרכו, שכן קנוט היה אז טרוד בנעשה בשלזוויג עקב האיום שנשקף מצדו של היינריך הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, שאתו היו לדנמרק ולפנלדריה יחסים בלתי ידידותיים. קנוט חשש מפלישה של היינריך, שאויבו, רודולף מריינפלדן, מצא מקלט בדנמרק.