אחר הצהריים רוכזו למעלה מ-25,000 יהודים ונלקחו החוצה לשערי הכפר דלניק. כאשר הגיעו לשערים, הופנו 50 יהודים אל תוך התעלות ונורו למוות בידי סגן קולונל ניקולאי דלאנו בעצמו. הרומנים חששו שמעשי הרצח יימשכו זמן רב מדי והובילו את השאר, כ-22,000 יהודים, לתוך מבני אחסון גדולים שבהם עשו בורות למכונות ירייה. הדלתות נסגרו וסגן קולונל ניקולאי דלאנו הורה לחייליו לירות לתוך המבנים. על מנת להבטיח שאיש לא נותר בחיים, הם העלו את המבנים באש בשעה 17:00. ביום שלמחרת, הושלכו רימונים אל תוך אחד המבנים. יהודים אחרים נאספו בכיכר הנמל, רוססו בגז, והועלו באש. למעלה מ-22,000 גופות נמצאו בקברים המוניים לאחר המלחמה.
בין 35,000 - 40,000 מהיהודים שנותרו בחיים הועברו לגטו שנמצא בפרוור של העיר סלובודה שמרבית המבנים בו כבר היו הרוסים כליל, ועקב כך הם נשארו לגור ברחוב למשך 10 ימים, בין 25 באוקטובר ל-3 בנובמבר, וכתוצאה מכך יהודים רבים קפאו למוות.
מעשי טבח נוספים של יהודים באודסה.
ב-28 באוקטובר, החל טבח נוסף בעיר, כאשר 4,000 - 5,000 יהודים רוכזו בתוך אורוות ונורו למוות. בסוף דצמבר נרצחו 50,000 יהודים נוספים ממחנה הריכוז בוגדנובקה. חודש אחד מאוחר יותר נלקחו 10,000 יהודים בצעדת מוות לשלושת מחנות הריכוז בגולטה.
בינואר הושלם תהליך ההשמדה, לאחר חיסולם של היהודים הנותרים בסלובודה. בין 12 בינואר ל-23 בינואר הועברו 19,582 היהודים האחרונים בקרונות משא לברזובקה, ומשם למחנות הריכוז בגולטה. שנה וחצי מאוחר יותר נרצחו כמעט כל היהודים בגולטה.
הגדרת הטבח באודסה.
אף שעל עובדת קיום הטבח לא הוטל ספק ממשי בידי היסטוריונים, לכמה מהם יש נתונים שונים בקשר למספר הנרצחים, במידה מסוימת כיוון שלטבח אודסה יש מספר הגדרות שונות. חלקם מחשיבים את הרציחות של יהודי אודסה כטבח וחלקם קוראים לרצח העם בטרנסניסטריה בידי הגרמנים, הרומנים ובעלי בריתם, כטבח.
הדיווחים הרשמיים של השלטון הרומני בשואה, טוענים שבעיר אודסה, מ-18 באוקטובר 1941, ועד אמצע מרץ 1942, רצח הצבא הרומני, בסיוע של רשויות אזוריות, כ-25,000 יהודים וגירש למעלה מ-35,000, שרובם נרצחו בשלב מאוחר יותר של המלחמה. הדיווחים מציינים גם פרטים על 50,000 יהודים שנרצחו בבוגדנובקה, ועשרות אלפים שנרצחו בגולטה וסביבתה. הספרייה היהודית הווירטואלית מדווחת על 34,000 יהודים שנרצחו באירועי 22–25 באוקטובר, ועל פי מוזיאון השואה האמריקאי "הכוחות הרומניים והגרמניים רצחו כמעט 100,000 יהודים באודסה במהלך שליטתם בעיר."
לאחר המלחמה.
משפטם של פושעי מלחמה.
משפטם של מבצעי הטבח באודסה הכבושה וסביבת דלניק הסמוכה ב-21–22 באוקטובר 1941 החל בבית הדין העממי בבוקרשט. הוא הסתיים ב-22 במאי 1945. גנרל ניקולאי מאצ'יצ'י (Nicolae Macici) נמצא אשם בביצוע הטבח, ונידון למוות. עוד 28 חברים בכוחות הרומניים ששלטו באודסה נענשו במאסרים בכלא, בין שנה אחת למאסר עולם. ב-1 ביולי 1945, מיכאי הראשון, מלך רומניה, המיר את עונשו של מאצ'יצ'י למאסר עולם. מאציצי מת לבסוף בשנת 1950 בכלא איוד (Aiud).
הנצחה.
הסרט "לא אכפת לי אם ההיסטוריה תזכור אותנו כברברים" משנת 2018 עוסק בטבח באודסה. הסרט היה נציג רומניה עבור פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-91, אך לא נבחר.
בעיר אודסה הוקם שלט הנצחה לזכר קורבנות הטבח.
רקטות וטילים של צה&quot;ל
אמצעי הלחימה המשמשים את צה"ל כוללים גם קשת רחבה של רקטות וטילים המשמשים למגוון מטרות ומהווים חלק מאמצעי הלחימה של צה"ל. רקטות וטילים אלה הם מתוצרת ישראל, מיבוא, ומשלל שנלקח במלחמות שונות.
רקטות וטילים בזרוע היבשה.
רקטות וטילים שברשות זרוע היבשה נבדלים בראש ובראשונה בסוג המטרות שראשי הנפץ שלהם מיועדים לפגוע בהם, בממדיהם (אורך, רוחב ומשקל) ובחדישות הטכנולוגיה של עיצובם. משלושה גורמים אלה נגזרות היכולות של הטיל ואילוצי העבודה עמו. אלה מכתיבים את המטרה המיטבית שלהם (למשל רכב קרבי משוריין קל או טנקים של ממש) שיטות הכיוון והשליטה בהם (יש טילים שאי אפשר לשלוט בהם מרגע שהם עוזבים את המשגר ויש טילים מונחים ברמות ושיטות שונות), טווח הטילים, אופן נשיאת הטיל (כל חייל חיל רגלים מוסיף טיל קטן לשאר הציוד שלו, או שחייל אחד בלבד נושא טיל כזה ותו לא, או שחלקי הטיל והמשגר נישאים על גביהם של כיתה שלמה, או על נגמ"ש וכיוצא בזה. משיקולים אלה נקבעת גם תורת הלחימה והכשרתם של החיילים המפעילים את הטיל.
טילים בזרוע האוויר והחלל.
טילי אוויר-אוויר.
בשנות ה-50 העביר חיל האוויר הישראלי למערכת הביטחון הישראלית דרישה ומאפיינים לייצור עצמי של טיל אוויר-אוויר. זאת כחלק מהמדיניות שנהגה אז ונועדה לקדם את תעשיית הנשק הישראלית ולהפחית את תלות הצבא ביבוא (ישראל הייתה אז עדיין תחת אמברגו אמריקאי, ושנים לאחר מכן התחלף זה באמברגו צרפתי). הרשות לפיתוח אמצעי לחימה (רפא"ל) נרתמה לפיתוח הטיל בשנת 1959, תחת השם "שפריר".
הדגם הראשון, שפריר 1, נכנס לפעילות מבצעית בשנת 1966. חיל האוויר הצטייד בכ-120 טילים מדגם זה, אך לא נתן בו אמון רב. הטיל שימש להפלתם של שלושה מטוסי אויב, והוצא מהשירות בסוף 1970, לאחר שהוחלף בדור ההמשך שלו, שפריר 2. עד לשנת 1978 יוצרו וסופקו לחיל האוויר 925 טילים מבצעיים ועוד 85 טילי אימונים, והטיל סיים את פעילותו המבצעית ב-1980. לזכותו של "שפריר 2" נזקפות 106 הפלות של מטוסים ומסוקים במהלך שנות שירותו בחיל האוויר.
בשנת 1978 נכנס לשירות מבצעי טיל חדש, שנקרא פיתון 3. הטיל היה למעשה דור ההמשך של סדרת השפריר, אך זכה לשם חדש וידידותי לאוזניים מערביות. הטיל שימש כנשק העיקרי לקרבות אוויר של מטוסי ה-F-4 פנטום ("קורנס") והכפיר הישראליים, ובמהלך מבצע שלום הגליל ולפניו הופלו בעזרתם 35 מטוסים ומסוקים סוריים.
כניסת הפיתון 4 לשירות, באפריל 1993, היוותה את המהפכה האמיתית בשוק טילי האוויר-אוויר לטווח קצר. מרבית מרכיבי הטיל הוחלפו ושודרגו, ובנוסף לשינוי במבנה האווירודינמי הוחלף מכלול ההנחיה והביות. כעת המושג "שגר ושכח" קיבל משמעות שונה מהמקובל: הטיל יכול לעקוב אחרי מטרות מתמרנות גם ב-9 ג'י, בעלות חתימת חום נמוכה על רקע בעל ניגודיות נמוכה. ראש ההנחיה ידע לתכנן נתיב טיסה מיטבי שבו גם אם המטרה תוחטא בהזדמנות הראשונה - עדיין תהיה הזדמנות שנייה לפגיעה. הטיל מעולם לא עבר טבילת אש מבצעית - לא הייתה ולו הפלה אחת של כלי-טיס זר בכל שנות שירותו המבצעי של הטיל, החל משנת 1993 ועד 2005 אז נכנס לשירות מבצעי פיתון 5. השיפור המשמעותי ביותר, שהפך את הטיל לייחודי בתחום זה, הוא יכולתו להנעל על כל מטרה, ללא תלות במיקומה היחסי אל המטוס התוקף גם אם זו נמצאת ממש מאחוריו. יכולת ייחודית זו של טיל הפיתון 5 ממכונה "יכולת (נעילה ב) ספירה מלאה" - Full Sphere Capability.
הניסיון המבצעי הראשון שלו עבר הפיתון 5 במהלך מלחמת לבנון השנייה, כאשר לפחות בשני מקרים הופל בעזרתו כטב"ם מסוג אבאביל בשירות חזבאללה.
חסר באנזים MTHFR
מימינו
איבזיטו אוגבונה
איבזיטו (זיטו) אוגבונה (Ibezito Ogbonna; נולד ב-27 במרץ 1983), הוא כדורגלן עבר ניגרי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה.
אוגבונה, שלא שיחק בקבוצות נוער, החל לשחק בצורה מקצוענית רק בגיל 18 במדי הקבוצה הניגרית אנוגו ריינג'רס, משם עבר לניגרדוק. אחרי שנתיים בקבוצות קטנות עבר לקבוצת שארקס, הנחשבת לקבוצה הגדולה בניגריה.
לקראת עונת הגיע אוגבונה לישראל וחתם בקבוצת הפועל תל אביב. המאמן דרור קשטן הביאו לקבוצה לאחר עזיבתם של רבים מכוכבי הקבוצה באותו הקיץ. בעונתו הראשונה בהפועל תל אביב הבקיע אוגבונה 11 שערי ליגה. בעונה השנייה תחת המאמן החדש שייע פייגנבוים מיעט לשחק והבקיע רק 7 שערי ליגה. עונה לאחר מכן דרור קשטן חזר לקבוצה אך בהפועל היו באותה עת חמישה חלוצים נוספים ואוגבונה נדחק לספסל. בעונה זו שותף ב-31 משחקי ליגה אך 22 מהם התחיל על הספסל. למרות זאת, אוגבונה כבש באותה עונה 9 שערי ליגה. בעונת החלוץ הראה יכולת טובה תחת המאמן החדש, יצחק שום, ותחת מחליפו ניר לוין. במשחק נגד מכבי הרצליה במחזור ה-29 של העונה נפצע זיטו כתוצאה מתיקול של חיים מלכה. הפציעה הסתברה כקשה כשזיטו קרע את הרצועה הצולבת.
אוגבונה זכה פעמיים עם קבוצת הפועל תל אביב בגביע המדינה (2006 ו-2007). בקיץ 2007 עזב אוגבונה את הפועל תל אביב, לאחר ששיחק 4 שנים במדיה, רשם 116 הופעות וכבש 37 שערים.
לאחר שעזב את ישראל שיחק אוגבונה בקלוז' מהליגה הראשונה ברומניה ואחרי עונה אחת עבר למועדון הפאר הדרום-אפריקני קייזר צ'יפס מיוהנסבורג. לאחר שנתיים חזר לאירופה ושיחק בקבוצות באלבניה וקזחסטן. בשנת 2012 שיחק בקבוצת וארדאר סקופיה המקדונית.
ב-17 ביולי 2017 חתם אוגבונה בהפועל אשדוד מליגה ב' לאחר שלוש שנים ללא משחק, אך לא נרשם כשחקן בהתאחדות.
חיים אישיים.
לאוגבונה שני אחים ושלוש אחיות. משנת 2016 הוא נשוי לקטיה, ישראלית שהכיר בזמן ששיחק בהפועל תל אביב, לזוג שתי בנות והם מתגוררים באשדוד.
קולי צואתי
זמר אופרה
גלוק
קונצרט הרצאה
לוסיאנו דה ברונו
לוסיאנו אנחל דה ברונו (בספרדית: Luciano Ángel De Bruno; נולד ב-6 באוגוסט 1978 ברוסאריו שבארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי.
קריירה.
דה ברונו גדל ברוסאריו והחל את הקריירה בקבוצת רוסאריו סנטרל המקומית. לאחר מכן שיחק בקבוצות נוספות בארגנטינה ובמקסיקו.