פורמט.
גמר הגביע ייערך במאי 2019 באצטדיון לוז'ניקי במוסקבה.
במאי 2018 הוחלט לערוך החל משלב 16 האחרונות בגביע שני משחקים: משחקי בית וחוץ. ברם, ב-22 ביוני 2018 הוחלט סופית כי משחקי בית וחוץ ייערכו רק החל משלב רבע הגמר.
שלבים מוקדמים.
שלב 1/32.
החל משלב זה משתתפות קבוצות ליגת המשנה הרוסית.
32 האחרונות.
משלב זה השתתפו קבוצות ליגת העל הרוסית בכדורגל שהשתתפו במשחקי חוץ (בתאריכים 25, 26—27 בספטמבר וב-10 באוקטובר).
שמינית גמר.
משחקי השמינית ייערכו ב-25 באוקטובר, 31 באוקטובר וב-1 בנובמבר 2018.
רבע גמר.
משחקי הרבע נערכו ב-28 בנובמבר, 5 בדצמבר 2018 ומשחקי הגומלין ייערכו ב-24 בפברואר, ב-6 וב-7 במרץ 2019.
חצי גמר.
המשחקים ייערכו באפריל ובמאי 2019.
אשלי מולוני
אשלי (אש) מולוני (באנגלית: Ashley (Ash) Moloney; נולד ב-13 במרץ 2000) הוא אתלט אוסטרלי זוכה מדליית ארד אולימפית (טוקיו 2020) בקרב עשר ומדליית ארד באליפות העולם באולם (בלגרד 2022) בקרב שבע.
ביוגרפיה.
מולוני גדל בבריזבן שבקווינסלנד.
ב-2015, זכה במדליית זהב באליפות אוסטרליה באתלטיקה עד גיל 16 בקפיצה במוט ובמדליית כסף בקפיצה משולשת ובקפיצה לגובה.
ב-2016, סיים במקום הראשון בקפיצה במוט ובמקום השני בקפיצה משולשת באליפות אוסטרליה עד גיל 17.
במרץ 2017, זכה באליפות אוסטרליה עד גיל 18 בקרב עשר, ובדצמבר זכה באליפות ניו סאות' ויילס עד גיל 20.
במרץ 2018, זכה באליפות אוסטרליה עד גיל 20 בקרב עשר.
מולוני התחרה לראשונה מחוץ לאוסטרליה ביולי 2018 כשייצג את המדינה באליפות העולם באתלטיקה עד גיל 20 שנערכה בטמפרה. הוא זכה במדליית זהב בשיא אליפות של 8,190 נקודות, תוצאה שדירגה אותו שני בכל הזמנים לגילאי עד 20. הוא קבע בתחרות את התוצאה הטובה ביותר במסגרת קרב עשר לגילאי עד 20 בריצת 100 מטר ובריצת 400 מטר, שיפר את שיאיו האישים גם בקפיצה לגובה, הטלת כידון, ריצת 110 מטר משוכות (99 ס"מ), זריקת דיסקוס (1.75 ק"ג) וריצת 1500 מטר, והשווה את שיאו האישי בקפיצה במוט.
בדצמבר 2020, שבר בתחרות בבריזביין את שיא אוקיאניה בקרב עשר, בתוצאה של 8,492 נקודות.
באולימפיאדת טוקיו 2020, זכה במדליית ארד עם שיא אישי של 8649 נקודות. באליפות העולם באתלטיקה באולם 2022 זכה במדליית ארד בקרב שבע בשיא אוסטרליה של 6,344 נקודות. באליפות העולם באתלטיקה 2022 פרש במהלך התחרות.
צבאים
הפארק הלאומי שער הגיהנום
הפארק הלאומי שער הגיהנום (באנגלית: Hell's Gate National Park) הוא פארק לאומי שנמצא מדרום לאגם נאיוואשה בקניה ו-90 ק"מ מצפון-מערב לניירובי, בירת קניה. הפארק הוקם בשנת 1984.
הפארק ידוע בשל חיות הבר והנופים הפראיים שבו וגם על שם העמודים הנישאים ויש בו מרכז תרבות חשוב לבני שבט המסאי. את שמו הוא קיבל עקב מעבר צר בין הצוקים הנישאים, שבעבר היה יובל של אגם פרהיסטורי, ממנו חיו אנשים קדומים ועקב הר הגעש לונגונוט (Mount Longonot) הפעיל (הניצב לאורך הבקע הסורי-אפריקני) שסביבתו מכוסה באפר ובמים מבעבעים חמים ביותר. הר הגעש והגייזרים והמעיינות החמים מייצרים כוח ל-3 תחנות חשמל גיאותרמית גדולות.
גאוגרפיה.
הפארק משתרע על יותר מ-68 ק"מ, גודל קטן ביחס לפארקים לאומיים באפריקה, וגובהו 1,900 מ' מעל פני הים. הוא מצוי מדרום לאגם נאיוואשה. בתוך הפארק 2 הרי געש כבויים: אולקריה והובלי. בצפון ישנם צוקים אדומים המכילים שני שקעים וולקנים ושקע מעבר נוסף המוביל דרומה לסביבת מעיינות חמים ביותר. האקלים בפארק חם ויבש ובעל נופי סוואנה עם עצי שיטה רבים.
בעלי חיים.
בפארק זה ישנם חיות רבות אך האוכלוסיות שלהם קטנות, דבר שנכון בעיקר על הטורפים הגדולים כמו האריות, הנמרים והברדלסים. בפארק ישנם אוכלוסיות של שפנים, חזירי יבלות, תאואים, זברות, איילנדים, בובאלים אייליים, צבאי תומסון וצבאיים נוספים וחתולי סרוואל וכן להקות צבועים וחבורות בבונים. הפארק הוא גם ביתו של צבי הסלעים ושל צבי סוף ההרים מתת-המין "Redunca fulvorufula chanleri".
בפארק ישנם יותר מ-103 מיני עופות ביניהם נשרים, עקבים (כמו עקב אוגור ועקב תני) ועיטים שחורים וכן עופות קטנים יותר. הפארק היה בעבר בית חשוב לאוכלוסיית הפרסים.
תיירות.
הפארק הוא אתר פופולרי לתיירות עקב קרבתו היחסית לעיר הבירה ניירובי ועקב מחיר הכניסה הנמוך שלו. בפארק ישנם אפשרויות של רכיבת אופניים, אופנועים, טיולי הליכה ואפילו קמפינג - אחד משני הפארקים בקניה בהם הדבר מותר. ישנם חוויות טיפוס על הצוקים בפארק ושיט באגם נאיוואשה. כמו כן ישנו מרכז חינוך על תרבות בני המסאי.
הפארק ידוע כאתר ההשראה לסרטו המצליח של וולט דיסני מ-1994, "מלך האריות". כמה מיוצרי הסרט הגיעו לפארק במטרה לאייר מקרוב את נופיו המרשימים ואת החיות שבו. מרבית הנופים בסרט שאבו השראה מנופי הפארק, למעט "צוק התקווה".
בפארק גם צולם הסרט "" משנת 2003.
רורי קינן
רורי קינן (באנגלית: Rory Keenan; נולד ב-9 ביוני 1980) הוא שחקן אירי.
ביוגרפיה.
קינן נולד בדבלין שבאירלנד. הוא למד בבית הספר CUS בעיר דבלין, שם שיחק רוגבי. הוא משחק בעיקר בתיאטרון, והרבה להופיע בתיאטראות בלונדון. בנוסף להופעותיו בווסט אנד שיחק קינן מגיל צעיר גם בקולנוע ובטלוויזיה.
ב-2016 שיחק קינן במחזה "ז'אן ד'ארק" ובמחזה "Welcome Home Captain Fox" בתיאטרון דונמר ורהאוס. בטלוויזיה השתתף במיני-סדרה "מלחמה ושלום" ובסדרה "כנופיית ברמינגהאם".
עוד בתיאטרון עבד קינן עם התיאטרון המלכותי הלאומי במחזה "The Kitchen", במחזה "Damned By Despair and Liola", במחזה "פילדלפיה, הנה אני בא!", וב-"Dublin Carol" בדונמר ורהאוס.
קינן הופיע בתפקידים ראשיים באירלנד בתיאטרון אבי, וגילם את הדמות הראשית במחזות "המלט" ו"מקבת'". על הופעתו במחזה "The Last Days of the Celtic Tiger" זכה קינן בפרס התיאטרון של עיתון אייריש טיימס לשחקן המשנה הטוב ביותר.
ב-2017 החל קינן להופיע בתפקיד אריק בסדרת הדרמה של רשת RTE "חוקים משלה" בכיכובה של איימי הוברמן. ב-2018 גילם את לאופולד בסדרה "ורסאי" של ה-BBC.
חיים אישיים.
בשנת 2019 נישא לשחקנית הבריטית ג'מה ארטרטון לאחר שנתיים של זוגיות.
רונית פורת (אמנית)
רונית פורת (נולדה בשנת 1975) היא אמנית רב תחומית, אשר פועלת בתל אביב. פורת עובדת במדיה של צילום וכוללת בתוך עבודותיה חומרי ארכיב וטקסט ביוגרפי.
ביוגרפיה.
רונית פורת נולדה בקיבוץ כפר גלעדי ב-1975. ב-2002 החלה את לימודיה בצילום ומדיה דיגיטלית במכללת הדסה שבירושלים. ב-2006 החלה ללמוד תואר שני בצ'לסי אקדמיה לאמנות ועיצוב. פורת השתתפה במגוון תערוכות קבוצתיות בישראל ובעולם, וכמו כן בתערוכות יחיד בגלריית אינדי, מוזיאון הרצליה ומוזיאון תל אביב. ב-2013 זכתה בפרס עידוד היצירה של ארטיס וב-2017 זכתה בפרס לורן ומיטשל פרסר לצלם ישראלי צעיר במוזיאון תל אביב.
פעילותה האומנותית.
ב-2006 הציגה פורת את תערוכת היחיד הראשונה שלה "קיבוץ" בגלריה שפיים שבקיבוץ שפיים. בתערוכה היא מציגה סדרת תמונות שצילמה בקיבוץ כפר גלעדי בו היא גדלה. התמונות לא חושפות שום מידע על עצם היות המקום קיבוץ, אלא מדובר בקומפוזיציות התופסות הווייה רגעית באובייקט פיסולי או טקסטורלי מצולם.
ב-2011 הציגה רונית את התערוכה "שם"בגלריה אינדי. אוצרת התערוכה דפנה איכילוב כתבה אודותיה: "אישה משוטטת בחורשות, בשבילים צדדיים, בשוליים. נדמה שהולכת על קצות האצבעות, חרישית, נזהרת שלא להרעיש בדורכה על עלים יבשים. צופה בדברים מרחוק, שומרת על מרחק ביטחון, מציצנית". בתיאור זה האוצרת ציירה את האמנית עם מצלמתה כמשוטטת סמויה, שקטה, הנטמעת בסביבתה ורק אוספת עדויות.
ב-2012 הציגה פורת את התערוכה "היפוקמפוס" בגלריה אינדי. התערוכה כולה סובבה סביב דמותה של אנאמארי שוורצנבך שהייתה עיתונאית, צלמת וסופרת משווייץ. אנאמארי שווארצנבך נולדה למשפחה אמידה בשווייץ, במהלך חייה פרסמה ספרים, מאמרים וכתבה מאות כתבות המתארות את מסעותיה המרוחקים באמריקה, אסיה ואפריקה. דמותה הייתה חריגה לתקופתה, היא ניהלה מערכות יחסית עם גברים ונשים, סבלה מדיכאון והתמכרות לסם מורפיום והצטרפה למאבק נגד הפאשיזם. משנות השמונים החלה לעורר עניין רב בחוגי תרבות אירופאיים עקב דמותה הלא-שגרתית, הנזילות המינית שלה ומעורבותה הפוליטית. בעבודתה של פורת, שוורצנבך היא הדמות הראשית, אך דמותה לא מוצגת כבודדה בתצלומים, למעשה רק בתצלום אחד מופיעה דמותה של שוורצנבך, לידה מצרפת פורת חומרים של אחרים וביניהם הנס פטר פלדמן, לני ריפנשטל וקאדר עטיה. בתערוכה זו, פורת בחרה לנכס את סיפורה ועל ידי חקר היסטורי וארכיוני, היא השתמשה בהתערבות בצילום, בגזירות והדבקה כדי לייצר מערך זיכרון הנע בין עובדות לבדיה. היא הציגה את החומרים שהיא ייצרה בלוגיקה וויזואלית ולא כרונולוגית. פורת ייצרה סיפור וויזואלי סביב דמותה של שוארצנבך והפכה אותו חלקית לחלק מזכרונה שלה. היפוקמפוס, כשם התערוכה, הוא אותו אזור במוח שמנגנוניו אחראים על זיכרון לטווח קצר וארוך ולמיפוי של המרחב והבנתו.