ווהון סיפר לפני כי מכר שלו מהעבודה בבית הקולנוע בסן פרנסיסקו (ווהון היה פסנתרן בסרטים אילמים וניהל מחלקה בבית הקולנוע שנסגר) בתקופת הרציחות התוודה בפניו כי הוא הרוצח וכי תיעד את הרציחות בסרטי וידאו, שם העובד היה: "ריק מארשל" שהועסק בתור מקרין הסרטים ולכאורה גם עיצב כרזות לסרטים חדשים. גרייסמית' קבע להיפגש עם ווהון בעיר אך השני רצה שיישבו במקום נוח ולכן גרייסמית' נסע אחריו לביתו של ווהון בפרברי סן פרנסיסקו, התברר לו שמדובר באדם תמהוני שטען שחי לבדו. ווהון נעל את דלת ביתו והוביל את גרייסמית' למטבח, הוא טען כי היה מנגן את המוזיקה בסרט "המשחק המסוכן מכולם" (סיפור על רוזן שחי כמתבודד על אי ומואס בציד בעלי חיים כמשחק להנאתו ובמקום זאת מתחיל לארוב ולצוד בני אדם שמגיעים לאי שלו, לרוב מטיילים תמימים, שאותם מגדיר כ"בעל החיים המסוכן ביותר") וזכר זאת כ"יצירת מופת מוזיקלית", ווהון הסיק שסמל הזודיאק שבו חתם הרוצח הוא למעשה סמל הספירה לאחור של הסרטים אותו נהגו להציג באותה העת בפריימים הראשונים של כל סרט, במיוחד בזה של "המשחק המסוכן מכולם" שתפס את עינו של מארשל. כאשר גרייסמית' עדכן אותו כי מבירור שעשה עם הגרפולוג, שיצא לגמלאות זמן קצר לפני המפגש ביניהם, העריך החוקר כי יש סבירות גבוהה כי מי שעיצב את הכרזות בהן השתמש בית הקולנוע הוא מחבר מכתבי הזודיאק בשל הדמיון הרב בצורת האותיות, הודה בפניו ווהון כי הוא עצמו כתב את הכרזות וכי מארשל מעולם לא רשם כלום כי הכתב שלו לא היה לטעמו של ווהון שהופקד על הכרזות, גרייסמית' הודה שנבהל ממנו ורצה ללכת לדרכו אך ווהון התעקש שיירדו למרתף שלו (גרייסמית' ציין בפניו כי זה תמוה שיש לו מרתף מכיוון שלא להרבה אנשים בקליפורניה יש מרתפים) כדי לברר את זמני הקרנת הסרט בו התעניין. מרישומיו במרתף עלה כי הסרט "המשחק המסוכן מכולם" הוקרן במאי 1969 - 9 שבועות לפני תחילת מכתבי הזודיאק. גרייסמית' טען ששמע קולות מהקומה מעל שייתכן והיו צעדיו של מארשל שהתגורר אף הוא בבית והאזין לשיחתם למרות הצהרתו של ווהון שהוא חי בגפו, הוא החל לחשוד שווהון ומארשל היו צמד רוצחים שפעלו יחדיו כ"זודיאק" ונס משם כל עוד נפשו בו אך הדלת הייתה נעולה והוא נאלץ לחכות לווהון שעלה ופתח לו את הדלת ובהה בו רץ לרכבו ובורח מהמקום. ב-1989 רואיין ריק מארשל לכתבה שצולמה לתקשורת וטען שחי בסן פרנסיסקו בין 1969–1989 וכי הוא מבין שיש דמיון פיזי בינו לבין הפרופיל שבנו לפושע והופתע כיצד לא זומן לחקירת משטרה לאור זה אך התחייב כי הוא חף מפשע ומעולם לא ביצע מעשים שכאלו. גרייסמית' מביא בספרו טענה לעדות של תלמידיו של ארתור לי אלן שכאשר אלן היה ממורמר או מתעצבן הוא היה בוהה בשולחן שלו וממלמל לעצמו "titwillo" (כנראה מהמחזמר "המיקאדו") כמה פעמים עד שנרגע, המילה הזו מופיעה כהתגרות 3 פעמים ברצף בשורה באחד ממכתבי הזודיאק מה-29 בינואר 1974 כאשר הרוצח טען שרצח קורבן 37 וביקר את הסרט "מגרש השדים".
מודסטו.
רוברט גרייסמית' ראיין את ג'ונס ב-1998 (לספרו השני בנושא שפורסם ב-2002) וטען שהיא התגוררה קרוב לאוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה בזמן החטיפה, הוא גם ציין כי ג'ונס עצמה העידה כי במשך השנים מחק זכרונה את פרצופו המדויק של החוטף אך קולו המאיים ברציחתה ובהשלכת בתה הפעוטה בקור רוח נשאר חרוט בזכרונה. היא גם זכרה שכאשר ראתה אותו לראשונה כשהציע לה "עזרה" העריכה כי מדובר בגבר כבן 30.
איך האדם הקדמון המציא לגמרי במקרה את הקבאב הרומני
איך האדם הקדמון המציא לגמרי במקרה את הקבאב הרומני הוא ספר ילדים ישראלי שחיבר הסופר מאיר שלו, ושיצא לאור בשנת 1993 בהוצאת עם עובד. את הספר אייר יוסי אבולעפיה.
בשיחה שנערכה עמו בשנת 2020, בחר מאיר שלו בספר זה כספרו האהוב עליו ביותר מבין הספרים שכתב לילדים.
עלילה.
בספר מספר סבא יקיר לנכדו מיכאל על האדם הקדמון, שמאס באכילת שורשים, לטאות ודרדרים, והחליט שהוא רוצה קבאב רומני. מאחר שבימים ההם עוד לא היו רומנים וגם לא היו מסעדות, יצא האדם הקדמון לחפש אחר הקבאב הרומני. הסיפור מתאר את החיפושים הארוכים וגם את הדרך המופלאה שבה נוצר, בסופו של דבר, הקבאב הרומני.
מוסר השכל.
בלא להזכיר זאת באופן מפורש, הספר מלמד כי בחיים לעיתים מומצאים דברים חשובים לאו דווקא כתוצאה של תכנון ומחשבה מראש, אלא תוך צירופי מקרים ונסיבות.
Dançando
Dançando (בעברית: ריקוד) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הברזילאית איווטי סנגלו, בשיתוף הזמרת הקולומביאנית שאקירה, מתוך האלבום Real Fantasia. השיר יצא לאור ב-16 בינואר 2013, כסינגל השני מן האלבום.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי דן קמביה ודייווי סאלס, והופק על ידי אלכסנדר לינס. השיר הוא שיתוף הפעולה הראשון של שאקירה עם סנגלו.
וידאו קליפ.
לשיר לא צולם ווידאו קליפ רשמי, אך במקומו העלתה סנגלו הופעה לערוץ היוטיוב שלה, שבה היא שרה את השיר. בהופעה ניתן לראות את מעריציהן של השתיים, כשהם מחזקים שלטים שבהם הם מביעים את הערכתם כלפיהן.
נכון ל-13 ביולי 2018, ההופעה צברה למעלה מ-8 מיליון צפיות.
סיפורם של ברן ולות'יין
סיפורם של ברן ולות'יין (באנגלית: The Tale of Beren and Lúthien) הוא ספר רומנטיקה-פנטזיה מאת ג'ון רונלד רעואל טולקין, אשר פורסם בשנת 2017, כ-44 שנים לאחר מותו, ונערך על ידי בנו של טולקין, כריסטופר טולקין. הספר עוסק בסיפורם של האדם ברן והאלפית לות'יין וסיפור אהבתם, אשר מתרחש בעידן הראשון של הארץ התיכונה, כ-6,500 שנים לפני התרחשות עלילת הספרים "שר הטבעות". טולקין כתב גרסאות רבות על סיפורם של ברן ולות'יין, וחלקן נמצאות בספר "הסילמריליון". סיפורם של ברן ולות'יין מוזכר רבות ב"שר הטבעות", בעקבות חשיבותם ותרומתם בסילמרליון.
המעורר (פירושונים)
Rabiosa
Rabiosa (באנגלית: Raging, ובעברית: סוער) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הקולומביאנית שאקירה, מתוך אלבומה התשיעי, Sale el Sol. השיר יצא לאור ב-8 באפריל 2011, כסינגל השלישי מתוך האלבום.
לשיר יצאו שתי גרסאות; האחת בשפה האנגלית בשיתוף פיטבול, והשנייה בשפה הספרדית בשיתוף אל קאטה. שתי הגרסאות זכו לשבחים ולהצלחה רבה בכל העולם.
במצעדים זכה השיר להצלחה רבה גם כן, כאשר נכנס היישר אל המקום הראשון במצעד הספרדי, והפורטוגזי.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי שאקירה, ארמנדו פרז, ואדוארד בלו, והופק על ידי שאקירה, לואיס פרננדו אוצ'ואה, ג'וש אברהם, אוליגי, אל קאטה, וג'ים ג'ונסין.
לפני שהחליטה שאקירה כי לסינגל יצאו שתי גרסאות שונות, הוחלט כי עטיפת הסינגל תירשם ללא קרדיט עם כל מי שהשתתף בכל אחת מן הגרסאות השונות שיצאו לשיר. לבסוף, עטיפת הסינגל הציגה את שמו ואת שמה של שאקירה, ואותה כשהיא נשענת על שלג בבגדים קצרים בצבע לבן שמשתלבים יחדיו.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר פורסם בסמוך ליציאת השיר כסינגל. בקליפ נראית שאקירה כשהיא משתטה בתוך מועדון ביחד עם בן זוגה. בין לבין ניתן לראותה כשהיא שוחה בבריכת כדורים צבעוניים העשויים מפלסטיק.
שני הקליפים שצולמו לשתי הגרסאות מכילות את אותן סצנות, כאשר השוני ביניהם הוא בשורות השיר ששר כל אחד בזמן שהקליפ מתנגן.
מונה הצפיות של שני הקליפים כאחד עומד על כ-300 מיליון צפיות.
מיקומי שיא.
הצלחתו של השיר התמקדה בעיקר באמריקה הלטינית, שם נכנס לעשיריות וחמישיות פותחות מרובות.
לי-אלין בייקר
לי-אלין בייקר (באנגלית: Leigh-Allyn Baker, נולדה ב-13 במרץ 1972) היא שחקנית ומדבבת אמריקאית. היא ידועה בעיקר בתפקידיה המשניים בסדרות "מכושפות" ו-"ויל וגרייס", בתפקידיה הראשיים בסדרות "גוד לאק צ'ארלי" ו-"חברים בחווה" ובסרט הטלוויזיה "שיער ביום רע".
חיים אישיים.
בייקר נולדה ב-13 במרץ 1972 וחייה בילדותה במוריי, קנטקי. היא נשואה למנהל בידור, קית' ג'יימס קאופמן. לזוג שני בנים, גריפין שנולד ב-2009 ובייקר ג'יימס שנולד ב-2012.
ג'ונתן פראנזן
בית ספר קשת
למור עכברי
למור עכברי (שם מדעי: "Microcebus") הוא סוג ממשפחת הלמורים הצמריים שבעל-משפחת הלמורים החי במדגסקר.
מאפיינים.
למורים מסוג זה קטנים ביותר ואורכם עד 27 ס"מ. הקטן במיני הסוג - למור ברטה עכברי ("Microcebus berthae") הוא הפרימט הקטן בעולם ואורכו 9.2 ס"מ. הם בעלי פרווה עבה ועיניים גדולות והם מותאמים לחיי לילה. כמו רוב הלמורים הם טובים בקפיצות ונעים כך בין העצים. הם פעילי לילה מובהקים.
תזונתם מגוונת הן מהחי והן הצומח. הם מעדיפים בעיקר חרקים ופירות וגם צוף. הם חיים ביערות גשם לחים וחלקם גם ביערות יותר חמים כמו יערות של עצי באובב.
הם יצורים יחידאים אך שוכנים בחורים בעצים בלהקות.
קרב דברצן
קרב דברצן הידוע לעיתים גם כמבצע דברצן או מתקפת דברצן, היה קרב שנערך במסגרת החזית המזרחית במלחמת העולם השנייה באזור העיר דברצן בהונגריה בין 6 ל-29 באוקטובר 1944. במהלך הקרב תקפו כוחות מהחזית האוקראינית השנייה של הצבא האדום בפיקוד רודיון מלינובסקי את כוחות קבוצת ארמיות דרום של מדינות הציר במזרח הונגריה. לאחר קרבות קשים, במהלכם ספגו הכוחות הניידים הסובייטיים אבדות כבדות, נסוגו יחידות הציר למרחק כ-160 ק"מ. הקרב פתח את הדרך להמשך המתקפה הסובייטית לכיוון בודפשט.
רקע.