השנים הראשונות.
סודרברג נולד באטלנטה, ג'ורג'יה שבארצות הברית למשפחה נוצרית ממוצא שוודי, אירי ואיטלקי. בהיותו ילד, משפחתו עברה מאטלנטה לבאטון רוז', לואיזיאנה, בעקבות מינויו של אביו לדיקן לענייני לימודים של אוניברסיטת לואיזיאנה. כבר בנעוריו החל ליצור ולביים סרטי 8 מ"מ קצרים, בעזרת ציוד שלווה מסטודנטים שלמדו באוניברסיטה בה עבד אביו. במקביל ללימודיו בבית הספר התיכון שליד אוניברסיטת לואיזיאנה, החל בגיל 15 לקחת קורסים באוניברסיטה שעסקו בסרטי אנימציה, וליצור סרטי 16 מ"מ קצרים.
לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים, העדיף סודרברג לנסות את מזלו בהוליווד, מאשר ללמוד באוניברסיטה. בתחילה עבד לפרנסתו בתפקידי הפקה זוטרים, עד שמצא עבודה כעורך סרטים פרילנסר. הפריצה הגדולה שלו הגיעה לאחר שביים את "9012Live" - תיעוד ההופעה החיה של להקת יס בשנת 1985, שהיה מועמד לפרס גראמי.
קריירה.
סרטו הראשון של סודרברג היה "סקס, שקרים ווידאוטייפ" (1989), שאותו כתב, ביים וערך. את התסריט לסרט כתב בשמונה ימים. הסרט העצמאי זכה בפרס דקל הזהב בפסטיבל קאן, וסודרברג הפך בגיל 26 לבמאי הצעיר ביותר שזכה בפרס זה. הסרט זכה להצלחה מסחרית עולמית, והוא נחשב לחלק חשוב במהפכת "הקולנוע העצמאי" של סוף שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90, שהביאה אל המסכים מגוון של יצירה אמריקאית מקורית ועצמאית, של יוצרים כגון האל הרטלי וקוונטין טרנטינו. הסרט גם זיכה את סודרברג במועמדות ראשונה לפרס האוסקר, עבור התסריט המקורי הטוב ביותר.
ארבעת סרטיו הבאים של סודרברג, "האדם הנרדף" (1991), "מלך הגבעה" (1993), "במעמקי התשוקה" (1995) ו-"האנטומיה של גריי" (1996), היו סרטים דלי תקציב שלא זכו להצלחה מסחרית.
בשנת 1997 כתב את התסריט למותחן האימה "משמרת לילה" בכיכובם של יואן מקגרגור ולורן גרהאם, אשר מהווה רימייק לסרט דני באותו שם מ-1994.
בשנת 1998 ביים את הסרט "רומן לא חוקי", בכיכובם של ג'ורג' קלוני וג'ניפר לופז. הסרט זכה לשבחים, אך הצלחתו המסחרית הייתה בינונית. הוא היה מועמד לשני פרסי אוסקר, וסימן את תחילת שיתוף הפעולה האומנותי והעסקי בין קלוני וסודרברג.
בשנת 2000 ביים שני סרטים מצליחים: "ארין ברוקוביץ'", שזיכה את ג'וליה רוברטס בפרס האוסקר עבור השחקנית הטובה ביותר ואת סודרברג במועמדות לפרס האוסקר עבור הבמאי הטוב ביותר, ו"טראפיק", שעבורו זכה בפרס האוסקר על הבימוי. סודרברג הוא הבמאי היחיד שהיה מועמד באותה שנה לפרס הבמאי הטוב ביותר עבור שני סרטים שונים מטעם פרסי האקדמיה (האוסקר), גלובוס הזהב ואיגוד הבמאים של אמריקה. המועמדות הכפולה לפרס האוסקר על הבימוי הייתה הראשונה מאז שנת 1938.
עיקר הצלחתו בעשור הראשון של המאה ה-21 הייתה עם סדרת הסרטים "אושן 11" (2001), "אושן 12" (2004) ו-"אושן 13" (2007), אותם ביים וגם צילם. בסרטים עתירי התקציב הופיעו כוכבי קולנוע רבים, והם זכו להצלחה מסחרית גדולה ברחבי העולם. "אושן 11" היה לסרטו המרוויח ביותר של סודרברג עד היום, עם הכנסות של מעל 183 מיליון דולר בארצות הברית ומעל 450 מיליון דולר בעולם כולו.
ב-2002 נבחר לכהן כסגן נשיא איגוד הבמאים של אמריקה.
בשנת 2003 יצר את סדרת הטלוויזיה "רחוב קיי" אותה גם גם ביים ועוסקת בלוביסטים ופוליטיקאים.
ב-2001 הקימו סודרברג וג'ורג' קלוני את חברת ההפקות העצמאית "Section Eight", שהפיקה בין היתר את "הרחק מגן עדן", "אינסומניה" ואת סרטו הראשון של קלוני כבמאי "וידויים של מוח מסוכן". ב-2006 החליטו השניים לסגור את חברת ההפקה. באותה שנה כיכב קלוני לצדה של קייט בלאנשט בסרטו של סודרברג "הגרמני הטוב", דרמה רומנטית המתרחשת בברלין שלאחר מלחמת העולם השנייה.
ב-2008 יצא לאקרנים סרטו "צ'ה", בו גילם בניסיו דל טורו את דמותו של המהפכן הארגנטינאי צ'ה גווארה. הסרט השתתף בתחרות הרשמית של פסטיבל קאן ב-2008. בשל אורכו, מעל ארבע שעות, הוא הוקרן בחלק מהמדינות בשני חלקים.
ב-2009 חזר סודרברג לביים סרט עצמאי דל-תקציב, "The Girlfriend Experience" (חברה בתשלום), שגרסה ראשונית שלו הוקרנה לראשונה בפסטיבל סאנדנס. הסרט, שעלות הפקתו הייתה 1.3 מיליון דולר בלבד, צולם בניו יורק, והוא בנוי כמעין סרט דוקומנטרי (על אף שאינו כזה) העוקב אחר חמישה ימים בחייה של זונה. בתפקיד הראשי מופיעה שחקנית הפורנוגרפיה סשה גריי. בסרטו "!The Informant" (המודיע!), חזר סודרברג לעבוד עם אולפני האחים וורנר. הסרט, בכיכובו של מאט דיימון, יצא לאקרנים בארצות הברית בספטמבר 2009.
סודרברג נוהג לשמש בחלק מסרטיו גם כצלם הראשי וגם כעורך. בסרטים שהוא מצלם הוא מקבל קרדיט כצלם תחת הפסבדונים פיטר אנדרוז, שבחר לעצמו תוך שימוש בשמו הפרטי והאמצעי של אביו. בסרטים שהוא עורך הוא נוהג לקבל קרדיט כעורך תחת הפסבדונים מרי אן ברנרד.
בינואר 2011 הצהיר סודרברג בראיון טלוויזיוני על כוונתו להפסיק וליצור סרטים, אולם בספטמבר אותה שנה הבהיר כי מדובר על פרישה זמנית בלבד ובשנת 2017 ביים את קומדיית הפשע "לוגאן לאקי".
חייו האישיים.
בשנת 1989 נשא לאישה את השחקנית בטסי ברנטלי. ב-1990 נולדה להם בת, שרה. השניים התגרשו ב-1994.
ב-10 במאי 2003 התחתן עם ג'ולס אסנר - עיתונאית, מגישת תוכניות טלוויזיה ודוגמנית לשעבר. סודרברג מרבה לציין כי אשתו מהווה השראה לדמויות הנשיות המופיעות בסרטיו.
רפובליקת טקסס
רפובליקת טקסס (באנגלית: Republic of Texas) היא מדינה קצרת ימים שהתקיימה בצפון אמריקה, בין ארצות הברית לבין מקסיקו, בין השנים 1836 ו־1845.
הרפובליקה הוקמה לאחר המהפכה הטקסנית שבה טקסס ניתקה את עצמה ממקסיקו. הרפובליקה התפרסה על פני שטח נרחב שכלל את מדינת טקסס של ימינו, חלק משטחי ניו מקסיקו, אוקלהומה, קנזס, קולורדו וויומינג. גבולותיה של הרפובליקה בצפון הוסדרו בהסכם אדמס-אוניס (הידוע גם בשם "האמנה הטרנסקונטיננטלית של 1819") שנחתם בין ארצות הברית לספרד ב־1819. הרפובליקה גבלה ממערב ומדרום במקסיקו, אך לא הייתה הסכמה לגבי קווי הגבול, מאחר שהרפובליקה טענה כי הגבול הדרומי עובר בנהר ריו גראנדה בעוד שמקסיקו טענה כי הגבול עובר בנהר נוצ'ס. בשלב מאוחר יותר, לאחר שהרפובליקה סופחה לארצות הברית, היה סכסוך גבולות זה אחד הגורמים למלחמת ארצות הברית–מקסיקו.
היסטוריה.
לפני פרוץ מלחמת העצמאות המקסיקנית ב־1810 הייתה טקסס חלק ממלכות המשנה של ספרד החדשה, ועם הכרזת העצמאות המקסיקנית הפכה לחלק ממדינת קואהווילה אי טחאס בפדרציה המקסיקנית.
הריו גראנדה ושטחי טקסס הדרומיים היו בעלי עבר ארוך של בעיות ושאיפות לעצמאות של התושבים וזאת על חשבון מדינה מקסיקנית אחידה וחזקה שהייתה תחת שלטון דיקטטורי לא חוקתית שהייתה תחת שלטון ממשלת מקסיקו המרכזית. לעומת זאת, צפון ומזרח טקסס היו ברובם תחת שלטונם של שבטים אינדיאנים שחלקם היו עוינים לשלטונות מקסיקו.
בשנים לאחר שארצות הברית רכשה את לואיזיאנה מידי צרפת החלו מתיישבים אמריקאים, בעלי עבדים, להתקדם מערבה לתוך שטחי מקסיקו. חלקם של המתיישבים הביאו רעיונות חדשים של סיפוח שטחים מקסיקנים לארצות הברית ולממשלת מקסיקו היו יחסים לא קלים עם המתיישבים האלה.
בשנות ה־30 של אותה המאה, ניסתה מקסיקו לייצב את האזור וחיפשה מתיישבים חדשים, ועל כן הם הגיעו להסכמה עם סטפן פ. אוסטין ואישרו לכמה מאות משפחות אמריקאיות להגר לאזור טקסס. לאחר ששמועות אודות האדמה העשירה של טקסס התפשטו ברחבי ארצות הברית. היגרו אלפי מתיישבים חדשים לטקסס. ביטול העבדות במקסיקו לא נשא חן בעיני המתיישבים האמריקאים, חלקם הגדול בעלי עבדים בעצמם, והם סירבו להישמע לחוק המקסיקני. על מנת שלא לאבד את מקור מחייתם ולשנות את אורח חייהם, מרדו המתיישבים האמריקאים, שהיוו כמחצית מתושבי האזור, בממשלה המקסיקנית. מרד זה, שהחל ב־2 באוקטובר 1835, כונה המהפכה הטקסנית. נשיא מקסיקו, אנטוניו לופס דה סנטה אנה, יצא לקרב נגד המורדים, אך הובס ב־21 באפריל 1836.
לאחר ביטול חוקת 1824 של מקסיקו על ידי סנטה אנה, הוכרזה הכרזת העצמאות של טקסס, הן על ידי האנגלו־טקסנים והן על ידי המקסיקנים המקומיים. ההכרזה נחתמה ב־20 בדצמבר 1835 והיא חוקקה ב־2 במרץ 1836 דבר שהוביל ליצירת "רפובליקת טקסס".
לאחר ארבעה ימים, ב־6 במרץ 1836, ניצח הגנרל המקסיקני סנטה אנה בקרב אלמו לאחר לחימה של שבועיים. כמעט כל 200 הלוחמים הטקסנים נהרגו במהלך הניסיון להגן על מיסיון (שבהמשך הפך למרכז העיר סן אנטוניו). "זכרו את אלמו!" הפך למשפט שהגדיר את המהפכה הטקסנית. ב־21 באפריל 1836 נערך קרב סן חסינטו ליד העיר יוסטון של ימינו. כל הצבא של הגנרל סנטה אנה שכלל 1,600 איש נהרג או נשבה על ידי כוחותיו של הגנרל סם יוסטון שכללו 800 טקסנים בלבד שמתוכם נהרגו רק 9 אנשים. תבוסתו הקשה של סנטה אנה בקרב המכריע הביא לעצמאות טקסס ממקסיקו.
טקסס טענה כי הנהר ריו גראנדה יהיה הגבול הדרומי והמערבי של המדינה עם מקסיקו לפי הסכמי ולסקו שנחתמו במאי 1836. מקסיקו דחתה את ההסכמים וסירבה להכיר בקיום הרפובליקה הטקסנית, אף על פי שהיא הוכרה על ידי כל המעצמות האחרות באותה התקופה. מקסיקו התעקשה שטקסס היא מחוז שלה, וטקסס ניסתה לזכות בהכרתה של מקסיקו לעצמאות מדינית בכך שוויתרה על שטחים וקירבה את הגבול לנהר נוצ'ס. הבריטים ניסו לתווך בין הצדדים אך הממשלה המקסיקנית סירבה לתיווך. בשנת 1845 הציעה ארצות הברית לטקסס הצעה, על פיה תכיר ארצות הברית בשטחה של טקסס עד הנהר ריו גראנדה אם טקסס תצטרף לארצות הברית. בתגובה איימה מקסיקו להכריז מלחמה אם יתבצע הסיפוח.