פעם בחודש נערכים סיורים בהדרכת מתנדבים בחלק מהשבילים הארוכים יותר בפארק על מנת לתת למבקרים הזדמנות לרדת משביל קורות העץ ולהיות קרוב יותר לטבע.
אגם ויליסטון
אגם ויליסטון (באנגלית: Williston Lake) הוא מאגר מים שנוצר עקב הקמת סכר ו. א. ס. בנט הממוקם בצפון-מרכז פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
גאוגרפיה.
האגם ממלא את האגן העליון של נהר פיס לכיוון בקע הרי הרוקי. שטחו הכולל של האגם 1,761 קמ"ר והוא האגם הגדול ביותר בקולומביה הבריטית, ומאגר המים השביעי בגודלו בעולם (לפי נפח) -נפחו של האגם 70.3 קילומטר מעוקב. עומקו המקסימלי של האגם - 166 מטרים, עומקו הממוצע - 43.3 מטרים. אורך חופי האגם 1,770 ק"מ.
ישנם מספר פארקים פרובינציאליים לחופיו של האגם, ובהם הפארק הפרובינציאלי אגמי מוסקווייט, הפארק הפרובינציאלי רכס באטלר, הפארק הפרובינציאלי אגמי הת'ר-דינה והפארק הפרובינצילי אד ברד-אסטלה.
יובלים.
את האגם מזינים הנהרות הבאים:
היסטוריה.
האגם נוצר בשנת 1968 עקב הקמת סכר ו. א. ס. בנט על נהר פיס. הקמת הסכר הציפה את האדמות של האבוריג'ינים (האומה הראשונה) ציי קה דנה.
המאגר נקרא על שם ריי גיליס ויליסטון, באותה עת שר האדמות, היערות ומקורות המים. שם האגם אומץ רשמית ב-13 במרץ 1969.
תיירות.
בחודשי הקיץ האגם משמש לדיג, ובחודשי החורף האגם קופא ומשמש לנסיעת אופנועי שלג והחלקה על הקרח.
לורה קני
לורה רבקה קני (באנגלית: Laura Rebecca Kenny; נולדה ב-24 באפריל 1992) היא רוכבת אופניים בריטית. קני זכתה בחמש מדליות זהב במשחקים האולימפיים, יותר מכל ספורטאית בריטית אחרת וכן במדליית כסף אחת. היא בעלת 15 מדליות מאליפויות העולם, מהן שבע מזהב, בעלת 18 מדליות מאליפות אירופה מהן 14 מדליות זהב ופעמיים אלופת משחקי חבר העמים הבריטי (גלאזגו 2014, ברמינגהאם 2022).
ביוגרפיה.
קני נולדה בהארלו שבמחוז אסקס באנגליה, בתם של גלנדה ואדריאן טרוט (Trott).
היא נבחרה לסגל בריטניה לאולימפיאדת לונדון (2012) וזכתה במדליית זהב בתחרות האומניום (Omnium, קרב רב) ובמדליית זהב כחלק מקבוצת המרדף, עמה הייתה שותפה גם לקביעת שיא עולם. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הגנה על תוארה בשתי התחרויות, ופעם נוספת הייתה שותפה לקביעת שיא עולם. בזכות הישגיה עוטרה למפקדת במסדר האימפריה הבריטית.
קני נישאה בספטמבר 2016 לג'ייסון קני, אף הוא אלוף עולם ואלוף אולימפי ברכיבה. הם הורים לבן אחד.
לורה טרוט
החלטה 61 של מועצת הביטחון של האו&quot;ם
החלטה 61 של מועצת הביטחון של האו"ם היא החלטה שהתקבלה ב-4 בנובמבר 1948 על ידי מועצת הביטחון של האומות המאוחדות.
ההחלטה קבעה כי הפסקת האש שנקבעה בהחלטה 54 של מועצת הביטחון של האו"ם תישאר בתוקף עד שיושג הסדר שלום של המצב העתידי של ארץ ישראל. לשם כך הורתה המועצה על נסיגת הכוחות באזור בחזרה לעמדות שהיו ב-14 באוקטובר 1948, כאשר המתווך בפועל הוסמך לקבוע קווים זמניים שמעבר להם לא תתרחש תנועת חיילים. כמו כן קבעה המועצה כי אזורם נייטרליים ייקבעו באמצעות משא ומתן בין הצדדים, ובמידה והמשא ומתן ייכשל, אז בהחלטת המתווך בפועל.
ההחלטה גם מינתה ועדה המורכבת מחמש החברות הקבועות במועצה, יחד עם בלגיה וקולומביה, לייעץ למתווך בפועל, ואם אחד הצדדים או שניהם לא יעמדו בהחלטה, ימליץ המתווך למועצה על אילו צעדים נוספים לקחת במסגרת הפרק השביעי של מגילת האומות המאוחדות.
תשע מדינות תמכו בהחלטה, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית התנגדה וברית המועצות נמנעה.
ג'ון פטיטוצ'י
ג'ון פטיטוצ'י (John James Patitucci נולד ב-22 בדצמבר 1959) הוא בסיסט ומלחין ג'אז אמריקאי.
ביוגרפיה.
ג 'ון ג'יימס פטיטוצ'י נולד בברוקלין, ניו יורק, ב-22 בדצמבר 1959. כאשר הוא היה בן 12 הוא קנה את הבס הראשונה שלו. הוא נהג להאזין לקטעי R&amp;B ברדיו ולתקליטי ג'אז של סבו. הוא מציין כמקור השפעה את האלבומים של אוסקר פיטרסון עם ריי בראון ואת וס מונטגומרי עם רון קרטר. הוא מציין גם את ההשפעה הריתמית של דנילו פרז, פסנתרן זוכה גראמי מפנמה.
בסוף שנות ה-70 הוא למד קונטרבס באוניברסיטת סן פרנסיסקו ובאוניברסיטת לונג ביץ'. הוא החל את הקריירה המקצועית שלו כאשר עבר ללוס אנג'לס ב-1980 ויצר קשרים עם הנרי מנסיני, דייב גרוסין וטום סקוט. מאז אמצע שנות ה-1980 עד שנות ה-1990 הוא היה חבר בשלושה הרכבים של צ'יק קוריאה: ההרכב החשמלי, ההרכב האקוסטי והקוורטט. כמנהיג הוא הקים שלישייה ביחד עם ג'ואי קאלדראזו ופיטר ארסקין, ורביעייה ביחד עם ויני קוליוטה, סטיב טרווגלין וג'ון ביזלי. משנת 2000 חבר פטיטוצ'י ברביעייה של ויין שורטר לצד דנילו פרז ובריאן בלייד, וניגן עם הרבי הנקוק, רוי היינס, נורה ג'ונס ואחרים.
פטיטוצ'י היה המנהל האמנותי של קולקטיב הבס, בית ספר לבסיסטים בניו-יורק, והיה מורה לג'אז בסיטי קולג' של ניו יורק. כיום הוא פעיל במכון ת'לוניוס מונק לג'אז ובתוכנית בטי קרטר לג'אז. ביוני 2012 החל ללמד בס באינטרנט, והוא משמש מרצה אורח במכללת ברקלי למוזיקה.
Back in Brooklyn.
Back in Brooklyn הוא סרט תיעודי על פטיטוצ'י שהופץ על ידי סרטי August Sky ב-2015, בבימויו של פטריק קונוס. הסרט כולל צילומי חזרות, הקלטה באולפן, הופעות חיות, וראיונות עם צ'יק קוריאה, ויין שורטר, והרבי הנקוק. הסרט התיעודי צולם סביב הקלטת האלבום "Brooklyn".
סרג'נט יורק (סרט)
סרג'נט יורק (באנגלית: Sergeant York) הוא סרט ביוגרפי מלחמתי משנת 1941 על חייו של אלווין יורק, מהחיילים האמריקאים המעוטרים ביותר במלחמת העולם הראשונה.
הבמאי הוא הווארד הוקס והתסריט מבוסס על יומנו של יורק שעובד לרומן על ידי טום סקייהיל בשנת 1928.
ב-2003 נבחר הסרט לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית בספריית הקונגרס על חשיבותו התרבותית, ההיסטורית והאסתטית.
הסרט היה במקום ראשון בהכנסות בשנת 1941. הוא הוקרן בעת שארצות הברית נכנסה למלחמת העולם השנייה ונוצל לשם תעמולה לגיוס חיילים ואגרות מלחמה.
מכון הסרטים האמריקאי קבע ב-2003 את דמותו של אלווין יורק בסרט זה ברשימת 50 הגיבורים בקולנוע האמריקאי.
תקציר העלילה.
אלווין יורק (גרי קופר) הוא חקלאי דל אמצעים הגר בכפר קטן בטנסי, ומפרנס בקושי את אמו האלמנה (מרגרט ויצ'רלי), אחיו ואחותו. את תסכולו הוא פורק בהתנהגות פרועה של שתיית אלכוהול וקטטות.
אמו מבקשת מהכומר (וולטר ברנן) שישוחח עם בנה וינסה להחזירו למוטב דרך הדת.
אלווין מתאהב באחת מבנות הכפר, גרייסי ויליאמס (ג'ואן לסלי). כדי לקנות את ליבה הוא מנסה לקנות חלקת אדמה פורייה. הוא מעביר למוכר את פרדתו וציוד נוסף, ואת שאר הכסף הוא צריך לגייס תוך 60 יום. הוא עובד בפרך, וגם זוכה בכספי התחרות בקליעה, אך כשהוא מגיע עם הכסף מסתבר שעברו יותר מ-60 יום, והקרקע נמכרה לאחר. הוא מתחיל לשתות ומתכנן נקמה, אך כאשר הוא רוכב בחזרה לביתו מתחיל גשם שוטף וסופת ברקים. הוא נפגע על ידי ברק ומושלך ארצה, אך ניצל ומגיע לכנסייה בה מנהל הכומר מסע התעוררות בשירה. אלווין נסחף לדת, נרגע ומחליט לשנות את התנהגותו.
כשמגיעה פקודת ההתייצבות לצבא, מסרב אלווין להתגייס מבחינה מצפונית, כי הדת אוסרת להרוג. בעזרת הכומר הוא כותב מכתבים לצבא, אך נדחה ברמות שונות.
לבסוף הוא מתגייס ומגיע למחנה אימונים בג'ורג'יה, שם מבחינים ביכולתו בתור צלף ומעלים אותו לדרגת קורפורל.
יורק מועבר באנייה עם יחידתו לצרפת, והם משתתפים בהתקפה בחזית מאז - ארגון ב-8 באוקטובר 1918. על יחידתו נורית אש רצחנית ממכונות ירייה של הגרמנים, ורבים מהם נהרגים. יורק מוצא את עצמו בודד ולא פגוע מבין המש"קים. הוא מאגף בשקט את הגרמנים, ומפיל זה אחר זה את הגרמנים על ידי צליפות מרובה ואקדח. הם נכנעים ואלווין מכריח את המפקד הגרמני להורות לגרמנים בעמדה נוספת להיכנע. סך הכול שובה יורק 132 גרמנים ומוביל אותם לקווי האמריקאים.
יורק מקבל מדליה מגנרל פוש, ובשובו לארצות הברית הוא מתקבל כגיבור בניו יורק, ומוענקת לו מדליית הכבוד של ארצות הברית.
הוא מתקבל במלון וולדורף אסטוריה על ידי חבר הקונגרס קורדל הול שמציע לו 250,000 דולר, אך יורק מסרב לקבל פרס על מה שהיה חייב לעשות למען מדינתו.
הוא חוזר לעיירתו ומתקבל בכבוד מלכים על ידי אנשי העיירה, משפחתו ואהובתו גרייסי המודיעה לו כי מדינת טנסי קנתה עבורם חווה חקלאית.
פרסים ומועמדויות.
גרי קופר זכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר
ויליאם הולמס זכה בפרס אוסקר לעריכה הטובה ביותר
כן היה הסרט מועמד לעוד תשעה פרסי אוסקר: הסרט הטוב ביותר, הבימוי, הצילום, העריכה, העיצוב האמנותי, המוזיקה, הסאונד, שחקני משנה (וולטר ברנן ומרגרט ויצ'רלי).
ZNS-TV
ZNS-TV הוא משדר הטלוויזיה הלאומי המופעל על ידי תאגיד השידור של איי בהאמה.
שני משדרי ZNS-TV - המשרתים את נסאו ופריפורט - הם תחנות השידור האלחוטיות היחידות באיי בהאמה; שאר המדינה יכולה לצפות בערוצים אלו (ובערוץ פרטי נוסף) באמצעות חברה פרטית, בעלת רישיון בלעדי להפעלת שירותי טלוויזיה בכבלים עד לשנת 2009.
היסטוריה.
הערוץ החל את דרכו בשנת 1977 כשהחל לשדר תוכניות בידור, חינוך ואקטואליה לתושבי איי בהאמה.
באוקטובר 2010 תאגיד השידור של איי בהאמה (ה-BCB) עבר שינוי מבני משמעותי. כ-80 עובדים פוטרו, פיטורים שהציתו ויכוח ציבורי נוסף. מבין המפוטרים היו כאלו שבחרו בחבילת פיצויים שהוצעה על ידי הממשלה, וכאלו שרצו לנתק את הקשר שלהם עם תאגיד השידור של המדינה. ממשלות אחרות הכריזו כי ה-BCB מהווה נטל משמעותי על התקציב הציבורי מזה שנים, ויש לו מעט מאוד הכנסות.