את המוניטין ההסטורי שלו קיבל עבור ה Sonate d'Intavolatura per Organo e Cimbalo מ-1716.
בשיא תקופה יצירתית זו, החליט זיפולי להצטרף לשורות הישועים, בהיותו כבן 28. לא ידוע מה הביא אותו להחלטה גורלית זו. ניתן לשער, למשל, שהוא הושפע משניים מאחיו שהצטרפו גם הם לכמורה. אולי גם לעוני של שנותיו המוקדמות הייתה השפעה על מהלכיו, ועם זאת ייתכן גם שמדובר בנטייה דתית או עניין אמיתי במיסיון ב"עולם החדש", או שמדובר בשילוב של גורמים אלה. מכל מקום זיפולי עזב לסביליה מיד לאחר שהצטרף למסדר.
שנה לאחר מכן הפליג עם מסדרו לעבר "העולם החדש". הוא הגיע לבואנוס איירס ומשם עשה את הדרך לקורדובה עם חבריו על עגלת שוורים. בהגיעו לקורדובה, נרשם זיפולי ללימודי כמורה בקולג' הישועי (Colegio Maximo): שלוש שנים של לימודי פילוסופיה וארבע שנות תאולוגיה. מלבד זאת זיפולי היה נגן העוגב, הקאפלמייסטר ומורה המוזיקה בכנסייה הישועית של קורדובה. הוא כנראה השלים שם את לימודיו ב-1725, ונפטר משחפת בעודו ממתין לסמיכה בתחילת 1726.
החוקרים חלוקים לגבי התפוקה המוזיקלית של זיפולי בעולם החדש. מצד אחד לא נמצאו די אזכורים של זיפולי ברשומות של הColegio Maximo, כך לפי פרופסור Lange מ-1955, אך מאז התגלה עוד על היקף יצירתו המוזיקלית מאותה תקופה. ברור שלגירוש הישועים ב-1767 הייתה השפעה הרסנית על תיעוד היצירות, אך עם זאת הדרישה לשימור עבודותיו מצד המיסיון ומצד המלוכה תרמה להגנתן מפני הכחדה מוחלטת.
למשל, חלקים וקאליים ואינסטרומנטליים של מיסה של זיפולי התגלו בבוליביה ב-1959, כשהם נושאים את הכיתוב Se copid en Potossi el Afio de 1784 (ספרדית: הועתק בפוטוסי בשנת 1784), מעידים על תהילתו המתמשכת באזור החדש גם עשרות שנים לאחר מותו.
גביע המדינה בכדורגל נשים 2007/2008
גביע המדינה בכדורגל נשים לעונת 2007/2008 היא התחרות ה-10 מאז היווסדה. משחקי התחרות החלו ב-10 בינואר 2008 ומשחק הגמר נערך ב-14 במאי 2008 והסתיים בניצחון של מכבי חולון על אס"א תל אביב בדרך לזכייה שישית ברציפות בתואר.
בעונה זו התקיימה ליגת נשים אחת, ובה 12 קבוצות וכולן השתתפו גם בגביע.
לפי תקנון התחרות, בעונה זו נערכו 4 סיבובים כשבסיבוב הראשון לקחו חלק 8 קבוצות ו-4 קבוצות העפילו באופן אוטומטי לרבע הגמר.
שמינית הגמר.
הסיבוב הראשון בתחרות היה למעשה שמינית הגמר. בסיבוב זה השתתפו 8 קבוצות.
רבע הגמר.
אל 4 העולות משמינית הגמר הצטרפו 4 קבוצות שעלו בהגרלה לשלב זה שהתקיים בין ה-3 ל-4 באפריל 2008.
חצי הגמר.
משחקי חצי הגמר התקיימו בהצגה כפולה ב-15 באפריל באצטדיון נס ציונה.
תופעת העדר
תופעת העדר או התנהגות העדר היא התנהגות של אנשים בקבוצה, הפועלים באופן קולקטיבי ללא יעד ברור או מרכזי, תוך התנהגות כגוף אחד וויתור על מטרותיהן הנפרדות. התנהגות זו לא ניתנת להסבר במונחים אינדיבידואליסטים.
תופעת העדר מתרחשת גם אצל בעלי חיים בעדרים, להקות, להק ציפורים, להקות/קבוצות דגים וכן הלאה.
אצל בני אדם התופעה יכולה לבוא לידי ביטוי בהפגנות, מהומות ושביתות כלליות, אירועי ספורט, מפגשים דתיים, התפרצויות אלימות של אספסוף ואף בתהליכי קבלת החלטות יומיומיים, ומשפיעה גם על כושר שיפוט וגיבוש דעה אצל אנשים.
ההתנהגות העדרית בבסיסה היא חיקוי החלטות של אחרים תוך התעלמות ממידע רלוונטי שיש בידי מקבל ההחלטה. התנהגות חיקוי כזו היא אינה בהכרח חסרת בסיס, למשל במקרים בהם אחרים יודעים משהו שמקבל ההחלטה לא יודע, ואז החיקוי הוא כן יעיל. בהתנהגות העדר באים לידי ביטוי שני מאפיינים בסיסיים: גם החיקוי (ההליכה אחר העדר) וגם ההתעלמות ממידע קודם.
החוקרים ראפט, צ'ייטר ופרית' הציעו גישה משולבת לתופעת התנהגות העדר, המתארת שתי סוגיות מרכזיות: מנגנון של העברת המחשבות או התנהגות בין אנשים יחידים ודפוסי הקשרים ביניהם. הם הציעו כי שילוב גישות התנהגותיות-תאורטיות שונות בתחום תופעת העדר, יאירו את הקיום של המושג בתחומים רבים, החל ממדעי המוח הקוגניטיביים ועד כלכלה.
התופעה מתרחשת לעיתים בעקבות היווצרות של תחושה (או תחושה לכאורה) של סכנה משמעותית היכולה להשפיע על הישרדות הקבוצה, או כשנוצרת בקבוצה דינמיקה שמושכת את הפרטים להיות חלק מהתנהגות קבוצתית.
אצל בעלי חיים.
קבוצת בעלי חיים הנמלטת מטורף מסוכן היא דוגמה לטבע של תופעת העדר. בשנת 1971, במאמר המצוטט לעיתים קרובות "גאומטריה לעדר האנוכי", הביולוג האבולוציוני ויליאם דונלד המילטון, טען כי כל פרט שהוא חלק מקבוצה בודדת מצמצם את הסכנה לעצמו, על ידי כך שהוא מתקרב ככל האפשר למרכז הקבוצה הנמלטת. כך העדר, כשהוא נע ביחד, כלפי חוץ נראה כיחידה אחת בלתי נפרדת, אך תפקודו של העדר נובע מתוך התנהגותם הבלתי מתואמת של יחידים הדואגים קודם כל לצרכים של עצמם.
ישנם מינים של בעלי חיים שגודלם ויכולותיהם כאשר הם לחוד, לא מאפשרים להם קיום עצמאי ולכן אורח חייהם הבסיסי הוא של התנהגות קולקטיבית, למשל: נמלים, דבורים, להקות ציפורים, להקות דגים ועוד. ציפורים נוהגות לעוף בלהקה מאחר שזה מקטין את הסיכוי של הטורפים לתקוף אותן. כאשר ציפור היא חלק מלהקה, היא בעצם מצמצמת את הסכנה שתיפול לטרף באמצעות תיאומים של תנועה והתחמקות המבלבלים את הטורף. קבוצות אחרות של בעלי חיים משנות צורה והתנהגות כאשר יש זיהוי מיידי של סכנה ואיום. למשל אצל חגבים: חגב בודד לרוב חי לבדו ונמנע ממגע עם בני מינו. אך במקרים בהם הסביבה משתנה והחגבים מזהים סכנה הישרדותית, הם עוברים טרנספורמציה והופכים לארבה (התאגדות של חגבים בלהקות גדולות החוצים יבשות במעופם תוך חיסול של יבולים וחיות משק). ההבדל בין חגבים בודדים לבין להקות הארבה הוא משמעותי עד כדי כך שבעבר סברו ביולוגים שמדובר בשני מינים נפרדים.
שבירת הסימטריה.
התקבצות א-סימטרית של בעלי חיים בתנאי פאניקה נצפתה במינים רבים, למשל עכברים ונמלים וגם בני אדם.
מודלים תאורטיים הדגימו שבירה של הסימטריה בדומה למה שהודגם בתצפיות במחקרים אמפיריים.
לדוגמה, כאשר אנשים שנמצאים במצב של תבהלה מוגבלים לחדר עם שתי יציאות שוות בגודלן ובמרחק שלהן, הרוב יעדיף יציאה אחת ואילו המיעוט יעדיף את היציאה האחרת.
מנגנונים אפשריים להסבר של ההתנהגות הזו כוללים את תאוריית העדר האנוכי של המילטון, העתקת השכנים או תוצר לוואי של תקשורת הנעשית על ידי בעלי חיים חברתיים או משוב חיובי מתגלגל.
מאפייני פאניקת הבריחה כוללים:
בחברות אנושיות.
הפילוסופים סרן קירקגור ופרידריך ניטשה היו בין הראשונים שהעבירו ביקורת על מה שכינו "הקהל" (קירקגור) "מוסר העדר ו"אינסטינקט העדר" (ניטשה) בחברה האנושית. מחקר פסיכולוגי וכלכלי מודרני זיהה תופעות שונות של התנהגות העדר אצל בני אדם הנותנות הסברים לתופעה במסגרתה מספר גדול של אנשים פועלים באותה צורה באותו זמן. המנתח הבריטי וילפרד טרוטר הפך את הביטוי "התנהגות העדר" לפופולרי בספרו, "אינסטינקט העדר בשלום ובמלחמה" (1914). הכלכלן והסוציולוג תורסטן ובלן בספרו "The Theory of the Leisure Class: An Economic Study of Institutions," מסביר התנהגות כלכלית במונחים של השפעות סוציאליות, למשל "אמולציה", במסגרת התופעה בה חברי הקבוצה מחקים חברים אחרים בקבוצה שהם בעלי מעמד גבוה יותר. בספר "המטרופולין וחיי הנפש" (1903), הסוציולוג המוקדם גאורג זימל התייחס ל"דחף לחברותיות באדם", וביקש לתאר את "צורות ההתאגדות שבאמצעותן הופכים סכום גרידא של אנשים נפרדים לחברה". מדענים ופסיכולוגים חברתיים אחרים בדקו התנהגויות שקשורות לעדריות, כמו זיגמונד פרויד (פסיכולוגיית קהל), קרל גוסטב יונג (הלא מודע הקולקטיבי), אוורט דין מרטין (התנהגות המונים) וגוסטב לה בון (המוח העממי).
אינטליגנציית הנחיל שנצפית בחברות שאינן אנושיות, היא מושג הקשור לתחום ונבדקו גם הביטויים שלה בחברה האנושית. העיתונאי הסקוטי צ'ארלס מקאי זיהה מספר רב של היבטים הנובעים כתוצאה מהתנהגות העדר בעבודתו שפורסמה בשנת 1841, "הזיות פופולריות במיוחד וטירוף ההמונים".
ארתור ססיל פיגו, שהיה כלכלן אנגלי מתחילת המאה ה-20 שבנה את בית הספר לכלכלה באוניברסיטת קיימברידג' באנגליה, והשפיע על כלכלנים רבים שלמדו שם, היה מהראשונים להסביר תנודות גדולות בשוק על ידי דינמיקה חברתית.
פיגו טען שיחידים היודעים לנתח מצבים כשהם לבד, נוטים לאבד את הביקורתיות שלהם כאשר קיימת הסכמה חברתית רחבה, גם כשקל לנבא מה עומד לקרות. תרמית פירמידה היא סוג של הונאה כלכלית המהווה דוגמה לעיקרון זה: התרמית מצליחה מאחר שבמשך תקופה ארוכה רואים שההצטרפות משתלמת.
משברי מטבע.
משברי מטבע יכולים לגרום להתנהגות של תופעת העדר כאשר משקיעים זרים ומקומיים ממירים את המטבע המקומי (הממשלתי) לנכסים פיזיים (כמו זהב) או למטבעות זרים כאשר הם מבינים שהממשלה אינה מסוגלת להחזיר את חובותיה. זה נקרא "התקפה ספקולטיבית," תופעה הנוטה לגרום לאינפלציה מתונה בטווח הקצר. כאשר הצרכנים יבינו כי האינפלציה של סחורות נדרשות הולכת וגוברת, הם יתחילו לאגור סחורה מסוגים שונים, דבר שעלול לגרום להיפר-אינפלציה כתוצאה מעלייה גבוהה עוד יותר בקצב האינפלציה. בסופו של דבר תהליכים אלו עלולים להביא לקריסה של המטבע המקומי ואף למהומות תושבים ולתסיסה אזרחית.
בשוק המניות.