הלבנית מגיעה לאורך 84–104 ס"מ ולמשקל 700-1,500 גרם, כשמוטת הכנפיים מגיעה ל-131–170 ס"מ וגובהה ל-1 מטר. היא בעלת גוף גדול ובן עם ראש צר ומוארך בעל פנים ועיניים צהובות וכן מקור ארוך ורגליים שחורות וארוכות. האנפות מותאמות למגוון בתי גידול בכל היבשות למעט אנטארקטיקה. הם מסתגלות למים מלוחים ולחופים פתוחים וחוליים וכן לנהרות, ביצות, ערבות רטובות ויערות גשם ואפילו לאזורי קרח.
כמו שאר האנפות זוהי טורפת מארב חזקה המחפשת בשולי המים דגים, צפרדעים, פרוקי-רגליים וחולייתנים קטנים נוספים. היא נועצת את מקורה במהירות במים ושולה את הקורבן. חלק מהלבניות גם מפתות את הדגים להתקרב באמצעות פיתיון כמו עלה או על ידי ניעור הרגל במים בעדינות. הן חיות בלהקות גדולות ומקננות על גבי העצים יחד עם אנפות נוספות וגם עם חסידות, קורמורנים ומגלנים.
אנפה ארגמנית
אנפה ארגמנית (שם מדעי: "Ardea purpurea") היא מין של אנפה גדולה החיה בביצות באירופה, אסיה ואפריקה ולה צבעים בגווני אדום וסגול.
מאפיינים.
אורך האנפה הארגמנית 78-97 ס"מ, מוטת כנפיה 120-152 ס"מ ומשקלה 0.5-1.35 ק"ג. היא בעלת צבעים כחולים סגולים על גופה עם צוואר אדמוני, לחיים לבנות וקצה הפנים כולל העיניים צהובים. המקור ארוך וצהוב והמצח אפור. לאורך הצוואר והראש פס כחול אופקי. הרגליים גבוהות וצהובות. לאנפה כנפיים גדולות והיא מעופפת כדי לברוח מטורפים או לנדוד, אך רוב הזמן היא מהלכת במים או ביבשה. היא מזכירה מאוד במראה את האנפה האפורה אך קטנה יותר וכן כהה ודלילת נוצות יותר.
אנפה זו חובבת אזורי ביצות גבוהים ומים עומדים בהם ישנו טרף רב. היא מצויה ברחבי אפריקה, דרום ומרכז אירופה ודרום אסיה, כולל המזרח התיכון, ומרחיקה עד לדרום-מזרח אסיה.
בישראל היא חולפת נפוצה, ואינה בסכנת הכחדה.
האנפה היא אוכלת בשר הניזונה מחרקים, דגים, צפרדעים, סרטנים, זוחלים ומכרסמים במים או על היבשה והיא תוקפת באמצעות מקורה הגדול והמחודד, בדרך כלל מהמארב. לעיתים מתמקמת ליד עופות ביצה אחרים כמו אנפת גוליית וחסידות שונות. היא מצויה בביצות, מקווי מים עומדים, גדות נהר ואף בחופים שונים ואיים מרוחקים. האנפות החיות באירופה נודדות בחורף דרומה לעבר אפריקה.
אנפות אלה מקננות לעיתים קרובות ב"מושבות קינון" בעלות קינים רבים וסמוכים. מעדיפות קינון בסבך של צמחים דגניים גבוהים כמו הגומא והסוף. הנקבה מטילה 4-5 ביצים, אך לעיתים קרובות לא כל הגוזלים מגיעים לבגרות עקב המתת החלשים על ידי החזקים.
ידועים מספר סוגים של מין זה. Bourne's heron שנמצא באי סנטיאגו תואר רק בשנת 1966 על ידי רנה דה נורואה.
סולת הכף
סולת הכף (שם מדעי: "Morus capensis") היא מין עוף ימי גדול המצוי בדרומה של אפריקה לחופי האוקיינוס האטלנטי. מין זה ידוע כצולל טוב לשם תפיסת דגים אך מצוי בסכנה בטבע.
תיאור.
סולה זו דומה לסולה צפונית במראה, למעט הזנב הלבן, והיא בעלת ראש וצוואר צהובים וגוף לבן עם שולי כנפיים וזנב שחורים ומקור אפור. העיניים מוקפות בשחור כחולות וקטנות אך חדות ראייה. המקור בעל תלמים שחורים ומחודד והצוואר מוארך מעט ובעל צורת ברבור. אורכה יכול להגיע ל-84-94 ס"מ, מוטת הכנפיים ל-171-185 ס"מ ומשקלה ל-2.6 ק"ג. הזכרים גדולים יותר מהנקבות וצבעיהם דומים. הגוזלים בוקעים מהביצים בספטמבר-אוקטובר ומשקלם בבקיעה כ-70 גרם. הם עירומים ועיוורים אך מתבגרים במהירות ותוך 3 שבועות מגיעים לשליש ממשקל הוריהם. בתחילה נוצותיהם שחורות ובהמשך מקבלות את דפוס הצבעים של הבוגרים.
אקולוגיה.
הסולות דואות מצוינות בעלות כנפיים חזקות, המעופפות מעל הים בחיפוש אחר דגים. כשהן מאתרות אותם הן אוספות את כנפיהן וצוללות לים במהירות רבה, כחץ, עם המקור כלפי מטה. לאחר הצייד הן נחות על המים ומעכלות את המזון לפני חזרתן לחוף.
סולות הכף חיות בזוגות במשך כמה עונות. בכל הטלה יש רק ביצה אחת, בצבע כחלחל. הן מקננות במושבות גדולות באיים מרוחקים בחופו המזרחי של האוקיינוס האטלנטי, ליד דרום אפריקה ונמיביה, בין השאר על האי מלגס, שם חיה האוכלוסייה הגדולה ביותר, בת 140,000 סולות. רוב הסולות (88%) חיות לחופי דרום אפריקה.
הסולות מצויות בסכנה עקב פגיעה באתרי הדיג וכן בגלל הפרעות למושבות הקינון.
לותר אמריך
לותר אמריך (בגרמנית: Lothar Emmerich, 29 בנובמבר 1941 בדורסטפלד שבגרמניה – 13 באוגוסט 2003 בהמר שבגרמניה) היה כדורגלן גרמני ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים.
אמריך גדל במועדון הנוער של עיר הולדתו דורסטפלד, והחל לשחק בבורוסיה דורטמונד בשנת 1960, כאשר היה בן 19. הבונדסליגה טרם הוקמה אז, ובורוסיה דורטמונד שיחקה בליגה המחוזית המערבית. בעונת 1963 זכה אמריך עם בורוסיה דורטמונד באליפות גרמניה, שנקבעה אז במשחק גמר, לאחר ניצחון בתוצאה 3:1 על פ.צ. קלן, במשחק בו אמריך לא שיחק. בעונת 1963/64, עונת הקמת הבונדסליגה, הבקיע אמריך 16 שערים, ובורוסיה דורטמונד סיימה רביעית. עונת 1964/65 הייתה מעט פחות טובה, אותה סיים אמריך עם עשרה כיבושים, אך עם זכייה בגביע הגרמני, לאחר ניצחון 2:0 בגמר על אלמניה אאכן, שבו אמריך הבקיע את השער השני. בעונת 1965/66 הבקיע אמריך 31 שערים, והוביל את קבוצתו למקום השני ואף לזכייה בגביע אירופה למחזיקות גביע, לאחר ניצחון על ליברפול 2:1 בהארכה בגמר, בו שיחק 120 דקות. בעונת 1966/67 הבקיע 28 שערים, וקבוצתו סיימה במקום השלישי. הן בעונת 1965/66 והן בעונת 1966/67 סיים אמריך כמלך השערים של הבונדסליגה, בעונה הראשונה לבד, ובעונה השנייה בצוותא עם גרד מילר, והיה השחקן הראשון לזכות בתואר זה פעמיים ברציפות, הישג ששוחזר בהמשך על ידי גרד מילר, דיטר מילר, קרל היינץ רומניגה, טוני יבואה ואולף קירסטן. אמריך נשאר במועדון עוד שלוש עונות לאחר מכן, בכולן הבקיע במספרים דו ספרתיים. בשנת 1969 עזב את בורוסיה דורטמונד, לאחר שהבקיע במדיה 115 שערים ב-183 הופעות בבונדסליגה, נתון המציב אותו במקום השלישי בטבלת המבקיעים של בורוסיה דורטמונד בכל הזמנים בבונדסליגה, לאחר מנפרד בורגסמולר ומיכאל צורק.
בעונת 1969/70 החל לשחק במועדון הבלגי ק. בירסחוט, שם הבקיע 42 שערים ב-69 הופעות, כשבעונתו הראשונה בקבוצה סיים כמלך השערים של ליגת העל הבלגית. אחר כך עבר לאוסטריה קלגנפורט מהליגה האוסטרית, שם הבקיע 37 שערים ב-64 הופעות. בשנת 1974 חזר לגרמניה והחל לשחק בליגת הבונדסליגה השנייה, שם עבר בקבוצות פ.צ. שווינפורט, וירצבורגר, שם סיים כמלך השערים של הבונדסליגה השנייה בעונת 1976/77, וקיקרס וירצבורג. בתום עונת 1978 פרש מכדורגל.
קריירה בינלאומית.
לאמריך חמש הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית, כולן בשנת 1966. אמריך השתתף עם נבחרת גרמניה המערבית במונדיאל 1966, והבקיע שער בשלב הבתים בניצחון 2:1 על נבחרת ספרד. גרמניה הגיעה במונדיאל זה עד למשחק הגמר, שם הפסידה 4:2 בהארכה לנבחרת אנגליה, כשאמריך פתח בגמר זה אך לא הבקיע.
קריירת אימון.
לאחר פרישתו, אמריך אימן בין השנים 1981 ו-1999 בעיקר קבוצות מליגות נמוכות בגרמניה.
תארים.
עם בורוסיה דורטמונד:
תארים אישיים:
אנפה (סוג)
אֲנָפָה (שם מדעי: "Ardea") הוא סוג של עופות מים גדולים ממשפחת האנפתיים החיים ברחבי ביצות בכל היבשות.
האנפה היא עוף מים גדול בעל מקור ארוך בצבע אפור או צהוב בדרך כלל ובעל קצה חד, שבו האנפה משתמשת כדי לתקוף את טרפה במהירות. היא חיה באזורי ביצות, נהרות וכדומה ואף בחופים, ואורבת בין העשבים לטרף כמו דגים, צפרדעים או אפרוחי ברווזים. היא מחכה לרגע המתאים, תוקפת את טרפה ממארב ובולעת אותו בשלמותו. לעיתים היא משתמשת במקורה כבחנית ותוקעת אותו עמוק בגוף הטרף, בדרך שפוצעת את איבריו הפנימיים ומקשה עליו להימלט.
חלקן מתלהקות בחבורות הכוללות אנפות אחרות, מגלנים, חסידות, פלמינגו ושקנאים. הן גם מקננות בלהקות על ענפי עצים.
המינים של סוג זה הם הגדולים ביותר במשפחת האנפתיים ומגיעים לאורך 100 ס"מ ואף יותר. המין הגדול ביותר הוא אנפת גוליית, אשר מוטת כנפיה מגיעה לאורך 185–230 ס"מ וגובהה עולה על 150 ס"מ.
מינים.
המינים אנפה צבועה ולבנית קטנה הועברו לסוג לבנית (בעבר לצד עוד מינים כמו לבנית גדולה ולבנית בינונית).
אמל אמין
אֶמֶל אֶמִין (נולדה ב-12 בדצמבר 1938) היא משוררת, מתרגמת, טורקולוגית, ומחנכת טטארית-קרימית ילידת רומניה.  היא יוצרת בשפה הטורקית. על אף שרוב שירתה היא שירה חופשית, לעיתים היא יוצרת במשקל הברתי.  מתוך חיבה לפרוזודיה ערבית היא פרסמה גם בסוגות הע'זאל והרובעיאת. היא חברה באיגוד הסופרים של רומניה ובאגודת הלשון הטורקית.
ביוגרפיה.
אמין נולדה בפזרג'יק, דוברוג'ה, ממלכת רומניה, אך עם פרוץ מלחמת העולם השנייה מסרה רומניה את דרום דוברוג'ה לבולגריה, והעיר נקראת כיום דובריץ'. בנעוריה בבולגריה למדה בבית ספר תיכון בסופיה, ובשנת 1960 השלימה לימודי פילולוגיה באוניברסיטת סופיה, בהתמחות בלימודי המזרח. היא התפרנסה מהוראת טורקית בדובריץ' ובבלוגראדץ, במחוז וארנה.
בשנת 1967 נישאה לאדם בשם אטילה ברומניה, והעתיקה את מושבה לקונסטנצה. בכך הפכה לאחת מראשוני המורים לטורקית ברומניה.  משנת 1972 הורתה בתיכון הפדגוגי בקונסטנצה.  מאז 1991 מרצה אמין על ספרות טורקית בפקולטה למדעי הרוח ובמכללה למורים באוניברסיטת אובידיוס בקונסטנצה.
אמין פרסמה מאמרים ויצירות ספרותיות בכתבי-עת רבים, בהם "Karadeniz", "Hakses", "Emel", היוצאים כולם בקונסטנצה, וכן "Renkler "(בבוקרשט), "Türk Dili" (באנקרה), "Turnalar "(באיזמיר), "IIS" (בפריזרן), ו-"Kado "(ביאשי).
שירתה קובצה בספרים שראו אור ברומניה ובטורקיה, ושמותיהם:
כפר הנוער בן יקיר