בחודש יוני התקבלה הבשורה שקונטי תהיה אחת מהמתאבקות שישתתפו בטורניר הנשים לזכר מאי יאנג. קונטי הודחה כבר בסיבוב הראשון על ידי לייסי אוואנס. ב-11 באוקטובר בפרק של NXT, קונטי הפריעה בקרב המשולש בין ניקי קרוס, פייטון רויס וליב מורגן כאשר היא חוברת לקבוצת The Undisputed Era (אדם קול, בובי פיש וקייל אוריילי) ומונעת מניקי קרוס לנצח בקרב. ב-1 בנובמבר קונטי התחרתה בקרב הטלוויזיוני הראשון שלה בהפסד לניקי קרוס. קונטי נטלה חלק במופע המקדים לאירוע רסלמניה, בקרב באטל רויאל נשים לצד כמה מתאבקות נוספות מ-NXT. קונטי הודחה מהקרב על ידי רובי ריוט, אחת המתאבקות של קבוצת ה-Riott Squad. ב-8 באוגוסט ניצחה קונטי את ונסה בורן בקרב העפלה לטורניר הנשים לזכר מאי יאנג. בקרב ששודר ב-26 בספטמבר, קונטי הצליחה לגבור על ג'סי אלבן ולהעפיל לסיבוב השני בטורניר. בסיבוב זה, שנערך ב-3 באוקטובר, הודחה מהטורניר לאחר הפסד ללייסי ליין. ב-7 בנובמבר, קונטי נוצחה על ידי דקוטה קאי. ב-13 בפברואר 2019, קונטי נוצחה בקרב יחידים על ידי אלייה. ב-27 בפברואר, קונטי חברה לשורות זאיה לי וביחד הן הפסידו לאלייה וונסה בורן. ב-19 ביוני, קונטי הפסידה בקרב יחידים לזאיה לי. ב-4 בספטמבר, קונטי הפסידה לביאנקה בלאייר. בחודש ספטמבר, שם הבמה שלה קוצר לטיינרה. ב-25 בספטמבר, קונטי הפסידה לדקוטה קאי וב-16 באוקטובר, היא הפסידה לטיגן נוקס. ב-6 בנובמבר, טיינרה גברה על סנטנה גארט. ב-25 בדצמבר, הפסידה טיינרה לקנדיס לאריי. ב-17 באפריל 2020, טיינרה שוחררה מהחוזה שלה עקב קיצוצים בתקציב.
All Elite Wrestling (2020–היום).
ב-1 באוגוסט 2020, קונטי הוכרזה כאחת המשתתפות אשר תשתתפנה בגביע זוגות הנשים של AEW, כאשר בהגרלה שהתקיימה, היא הוגרלה להיות השותפה של אנה ג'יי. השתיים ניצחו בסיבוב הראשון את ניילה רוז ואריאן אנדרו, אך בשלב חצי הגמר הודחו על ידי איווליס ודיאמנטה. ב-27 באוגוסט בפרק של התוכנית "Dynamite", לאחר ניצחון שהשיגה, קבוצת הדארק אורדר הזמינה אותה להצטרף אליה. ב-9 בספטמבר, קונטי נחלה הפסד בקרב יחידים לניילה רוז. בלילה השני של הספיישל New Year's Smash, שנערך ב-13 בינואר 2021, קונטי כשלה בניסיונה לזכות באליפות הנשים של NWA לאחר שהפסידה לאלופה, סרינה דיב. ב-24 במרץ, קונטי גברה על ניילה רוז. ב-31 במרץ, קונטי והיקארו שידה הפסידו בקרב זוגות לבאני וניילה רוז. שבוע לאחר מכן, קונטי ניצחה בקרב יחידים את הבאני. ב-21 באפריל, ניתנה לקונטי ההזדמנות להתמודד על אליפות הנשים של AEW מאחר שהייתה מדורגת ראשונה בדירוג הטוענות לכתר, לעומת זאת, היא כשלה בניסיונה לזכות בתואר זה לאחר שהפסידה לאלופת הנשים, היקארו שידה. ב-27 באוגוסט בפרק של התוכנית "Rampage", קונטי הפסידה לבאני. ב-1 בספטמבר בפרק של התוכנית "Dynamite", קונטי השיגה ניצחון על פנלופה פורד. ב-29 בספטמבר בפרק של התוכנית "Dynamite", קונטי ואנה ג'יי ניצחו בקרב זוגות את הבאני ופנלופה פורד. באירוע Full Gear, שנערך ב-13 בנובמבר, קונטי כשלה בניסיונה לזכות באליפות הנשים של AEW לאחר שהפסידה לאלופת הנשים, ד"ר בריט בייקר. ב-17 בדצמבר בפרק של התוכנית "Rampage", קונטי ניצחה את פנלופה פורד בקרב הכנעות. ב-23 בפברואר בפרק של התוכנית "Dynamite", לאחר שג'ייד קארגיל הגנה בהצלחה על אליפות TBS מול הבאני, היא התגאתה במאזן ללא הפסדים שלה והציבה אתגר פתוח על תוארה; קונטי הייתה זו שנענתה בחיוב לאתגר זה והקרב בין השתיים הפך רשמי לאירוע Revolution. באירוע זה, שנערך ב-6 במרץ 2022, קונטי לא הצליחה לזכות באליפות TBS.
יוהאן נפומוק קרל, נסיך ליכטנשטיין
יוהאן נפומוק קרל, נסיך ליכטנשטיין (בגרמנית: Johann Nepomuk Karl von Liechtenstein; 6 ביולי 1724 - 22 בדצמבר 1748), היה נסיך ליכטנשטיין בין השנים 1745–1748.
ביוגרפיה.
יוהאן נפומוק קרל נולד ב-6 ביולי 1724 בפראג, ליוזף יוהאן אדם, נסיך ליכטנשטיין ולמריה אנה, רוזנת אטינגן-שפילברג, בתם של פרנץ אלברכט, נסיך אטינגן-שפילברג והברונית יוהנה מרגרטה משוונדי.
בשנת 1732 בהיותו בן 8, מת אביו יוזף יוהאן אדם, נסיך ליכטנשטיין, ויוהאן נפומוק קרל ירש את נחלותיו, אולם בשל היותו קטין שלט דודו יוזף ונצל הראשון, נסיך ליכטנשטיין כעוצר הנסיכות. דודו ניסה להכין אותו לתפקידו העתידי, אולם יוהאן נפומוק קרל לא השקיע בלימודיו, ועם עלותו לשלטון בשנת 1745 הוא הזניח את תפקידו, ודרדר את מצבה הכלכלי של הנסיכות. למרות חוסר הכישרון הברור, קיבל הנסיך תפקיד בחצר המלוכה ההונגרית והבוהמית. ב-22 בדצמבר 1748 מת יוהאן קרל נפומוק בווישאו, ודודו יוזף ונצל הראשון, נסיך ליכטנשטיין עלה לשלטון במקומו.
משפחתו.
ב-19 במרץ 1744 התחתן יוהאן נפומוק קרל בת דודתו עם מריה יוזפה, רוזנת האראך-רוהארו, בתם של פרידריך אוגוסט פון-האראך-רוהארו ומריה אלאונורה, נסיכת ליכטנשטיין, ממנה נולדו לו 3 ילדים:
מענק עבודה
ירדה השבת
ירדה השבת הוא שיר עברי מאת יהושע רבינוב, שהולחן בשנות הארבעים על ידי מלחין הזמר העברי דוד זהבי. השיר מזוהה עם התנועה הקיבוצית, ובקיבוצים רבים היה מושר מדי שבת.
על פי המסופר נכתב השיר בעקבות ביקור בקיבוץ גינוסר. בשעת ערב שבת טייל רבינוב בוואדי חמאם ("ואדי היונים", שמו הערבי של נחל ארבל) שעל יד הקיבוץ וראה את מאות היונים העפות בחזרה אל קינן; לאחר שחזר לקיבוצו כתב רבינוב את השיר. הוא הודפס לראשונה בעיתון דבר בחודש דצמבר 1944, ובשנית בחודש דצמבר 1947, ונכלל בספרו של רבינוב ״משעולים לאופק״ שראה אור בשנת 1946. עוד לפני הדפסתו בספר הגיע השיר לידי דוד זהבי, חבר קיבוץ נען, דרך אליהו וגר, חבר קיבוץ גינוסר, שקיבלו מאשתו של רבינוב. זהבי הלחין את השיר וכך הופץ הלחן בזמן הוצאת הספר.
הביצוע המוקלט הראשון הוקלט בשנת 1961 על ידי הדסה סיגלוב בעיבוד שמעון כהן. לאורך השנים זכה השיר לעיבודים ולביצועים רבים בידי אמנים שונים, ביניהם נחמה הנדל, דפנה ארמוני, נורית גלרון, יהורם גאון, אורן צור (יליד גינוסר) ואחרים. בכל ביצועי השיר מושרים רק הבתים הראשון, השני והרביעי, ובציבור הרחב הוא מוכר בלא הבית השלישי.
בין השאר נכלל השיר באנתולוגיה ״אדמה אדמתי - מבחר שירי ארץ ישראל״ בעריכת המשורר יחיאל חזק, שיצאה ב-1985 בהוצאת ספרית פועלים.
קישורים חיצוניים.
ביצועים:
אוסקר דירלוונגר
אוסקר דירלוונגר (26 בספטמבר 1895 - 7 ביוני 1945) היה קצין גרמני נאצי, פיקד על יחידת העונשין הידועה לשמצה שנקראה על שמו בעת מלחמת העולם השנייה. שמו נקשר במעשי הזוועה ובפשעי המלחמה החמורים ביותר שבוצעו. הוא אף לקח חלק במלחמת העולם הראשונה, בעימותים שלאחריה ובמלחמת האזרחים בספרד. את מותו מצא בתום מלחמת העולם בעודו בשבי בידי בעלות הברית, בנסיבות השרויות במחלוקת.
לדעת היסטוריונים וחוקרים רבים, דירלוונגר מתואר כ"רוצח פסיכופתי ומתעלל בילדים", "סדיסט קיצוני" ואף "מומחה בהשמדה וסדיסט הנהנה מנקרופיליה". על פי ההיסטוריון טימותי סניידר, זירות קרב מעטות בלבד במלחמה יכלו להתחרות באכזריותן ובזוועות שבוצעו בהן מול מול הזירות בהן נכח דירלוונגר.
ביוגרפיה.
מלחמת העולם הראשונה.
דירלוונגר נולד בעיר וירצבורג. הצטרף לשורות הצבא הפרוסי בשנת 1913 בתור רובאי. לחם בחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה, לקח חלק בכיבוש בלגיה ומאוחר יותר לחם בצרפת. קיבל את עיטור צלב הברזל מדרגה שנייה, נפצע שש פעמים במלחמה והגיע לדרגת סגן. לקראת סוף המלחמה נכח בזירות קרב ברומניה ובפאתי רוסיה. עם קבלת תנאי הכניעה, דירלוונגר קיבל את ההוראה להישאר עם חייליו ברומניה, אך הוא סירב לפקודות והוביל 600 מחייליו חזרה לגרמניה.
לדעת חוקרים וביוגרפים, חוויותיו מהמלחמה יחד עם נטייתו לשתות אלכוהול הם שהעצימו את האכזריות שבו וטיפחו את הסדיזם שהיה בו וכן את יצריו המיניים האפלים.
בין מלחמות העולם.
בדוח משטרתי מהימים שלאחר מלחמת העולם הראשונה דירלוונגר מתואר במילים הבאות: "אלכוהוליסט שאינו יציב נפשית, בעל הרגל לפרצי אלימות תחת השפעת סמים". הוא חבר לפרייקור ולמליציות ימניות וצבאיות ונאבק בקומוניסטים גרמנים בחבל הרוהר ובסקסוניה, וכן בלאומנים פולנים בשלזיה עילית. השתתף בניסיונות הפיכה, פוטשים, שנערכו בערים שונות בגרמניה בשנים 1920 ו-1921. השתייך לפרייקור תחת פיקודו של פרנץ ריטר פון אפ. לאחר מכן פיקד על מליציה משלו שכללה סטודנטים אותם ליכד למטרותיו. דירלוונגר פקד על אנשיו לארוב לגרמנים קומוניסטים ולתקוף אותם. בעימותם ביניהם הוא נפצע בראשו מירי, פציעה שהותירה צלקת נצחית. פעילים ימניים כינו אותו "גנדי" בגין גופו הרזה והצנום.
בפרקי הזמן בהם לא התעמת עם גרמנים "אדומים", הוא למד באוניברסיטת גתה בפרנקפורט ובשנת 1922 קיבל דוקטורט במדעי המדינה. בשנה שלאחר מכן הצטרף למפלגה הנאצית, לאס אה ובהמשך גם לאס אס.
בשנת 1934 הוא נידון לשנתיים מאסר בכלא בגין אונס סטטוטורי של נערה בת 14 מאגודת הנערות הגרמניות, לאישום נוסף שימוש בלתי חוקי ברכב ממשלתי וכן נהיגה תחת שכרות. דירלוונגר איבד את מקום עבודתו, את תוארו האקדמי, את דרגותיו הצבאיות והוא אף סולק מן המפלגה הנאצית. זמן קצר לאחר שחרורו מהכלא בלודוויגסבורג, הוא הואשם שוב בגין סעיפי עבירה דומים, התופעה מוכרת כרצידיביזם. בעקבות התערבותו האישית של גוטלוב ברגר שהכיר אותו, הוא הוחזר לשורות האס אס כחלק מכוח מילואים.