בשנת 2000 הוציא בנאי את אלבומו "פרפרים", אותו הפיק ניר פרידמן. את רוב שירי האלבום כתב והלחין בנאי בעצמו. השיר "פרפרים" זכה במקום הרביעי במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג', ובנאי זכה בתואר "תגלית השנה". השיר גם הופיע באוסף "Hitman", עוד לפני צאת האלבום. מתוך האלבום הצליחו גם השירים: "בא אלייך משוגע" ו"הזמנה לחתונה".
בספטמבר 2008 הוציא בנאי את אלבומו השני, "מפליג בדמיון".
באוקטובר 2020 הוציא בנאי את הסינגל ״ווילגאמה״
חיים אישיים.
בשנת 2000 התחתן עם לני שחף, וב-2009 התגרש, ולו בן ובת ממנה.
ב-2014 התחתן בשנית עם ענת גופמן, וממנה הוא אב לבן.
מתגורר בשיכון בבלי בתל אביב.
יוסף הדר
יוסף (יוסקה) הדר (הדריך) (16 בדצמבר 1926 – 26 באוגוסט 2006) היה מלחין, מנצח מקהלות ומורה למוזיקה ישראלי. יוצר חשוב בזמר העברי, שהלחין עשרות שירים, בהם בולטים במיוחד הם שירי הרועים, שרווחו בשנות ה-50.
ביוגרפיה.
יוסף הדר (במקור: הדריך) נולד בדצמבר 1926 בתל אביב ליפה ויחיאל הדריך, שעלו מפולין. בגיל 7 עבר לגור עם משפחתו בשכונת בורוכוב בגבעתיים, שם החל ללמוד נגינה בכינור. מגיל צעיר התעצב טעמו המוזיקלי, ששילב מוזיקה אירופית קלאסית ושירי ארץ-ישראל. הדר ניחן בכישרון יוצא דופן וביוזמה, וכבר בגיל 14 הקים תזמורת מנדולינות, כינורות ומפוחיות-פה.
בתום לימודיו התיכוניים התנדב לחטיבת הנוטרים בגליל. בשירותו הצבאי היה קצין תרבות ומדריך שירה בחיל השריון, חטיבה 7. השתתף במלחמת השחרור, בקרב לטרון ובמבצע חירם לכיבוש הגליל המערבי.
בסוף מלחמת העצמאות, באפריל 1949, הלחין את שירו הראשון "אל העין" למילותיו של חברו אוריאל אופק. השיר בוצע על ידי הצמד "אילקה ואביבה" ולאחר מכן על ידי חנה אהרוני ויפה ירקוני.
בין שיריו הידועים ביותר של הדר: "ערב של שושנים" ו"תפוח חינני", שאת מילותיהם כתב המשורר משה דור ופורסמו בעיקר על ידי צמד הדודאים, וכן גם "בהר הגלבוע" בביצוע צמד הפרברים ו"שובה אלי" בביצוע צמד הגיטרות. את "ערב של שושנים" ביצעה לראשונה מרים אביגל. הדר הקליט עם אביגל גם שירי ילדים רבים.
הדר ידוע כ"מלחין הצמדים" שהיו פופולריים בשנות החמישים והשישים, כדוגמת "צמד הדודאים", "העמרנים" ו"צלילי צבר". במהלך חייו הקים מספר מקהלות: מקהלת רמת-גן, מקהלת קריית-אונו, מקהלת חולון, מקהלת הסתדרות המורים, מקהלת ערד ומקהלת ילדי תל אביב יפו.
הדר כתב 240 שירים ביניהם שירים המושרים בכל רחבי העולם מפי גדולי זמרי העם, כמו מרים מקבה, הארי בלפונטה, האורגים, פיט סיגר ועוד. רבים משיריו, ובהם גם "שיר הנוקדים", "תפוח חינני", ועוד, נודעים כשירי-עם, וככאלה הפכו לנכסי צאן ברזל של התרבות הישראלית וחלק בלתי נפרד מהז'אנר של שירי ארץ ישראל.
הדר שימש גם כמעבד וכמנצח על מקהלות ילדים ובוגרים, ושימש כמורה למוזיקה במשך שנים רבות. ערך גם קייטנות קיץ לילדים, שרבים מהם הביאו עמם כלי נגינה לקייטנה וניגנו בניצוחו לחוף הים.
בשנת 1974 עבר להתגורר עם משפחתו בערד, בה הקים מקהלה עירונית, לימד בבית הספר התיכון המקומי והשפיע רבות על חיי התרבות בקהילה.
הדר נפטר ב-26 באוגוסט 2006 בעקבות מחלה ממושכת, בביתו באבן יהודה, שבה התגורר בחמש השנים האחרונות לחייו. הותיר את אשתו דליה ושלושה ילדים.
ארכיונו שמור בספרייה הלאומית.
פרסים.
הדר הוא יקיר העיר רמת גן לשנת תשנ"ח-1998; חתן פרס אקו"ם ("נוצת הזהב") למפעל חיים למלחין לשנת 2000, על מפעל חייו בתחום הזמר העברי והחינוך המוזיקלי בישראל; וחתן אות הוקרה על תרומתו לתרבות הזמר העברי מטעם אוניברסיטת בר-אילן וגלי צה"ל (2006).
Rubber Soul
Rubber Soul (מאנגלית: "נשמת גומי") הוא אלבומה השישי של להקת הביטלס, האלבום יצא בדצמבר 1965. הוא הופק בידי ג'ורג' מרטין, והוקלט בארבעה חודשים בלבד, כדי להספיק לשווקו בחג המולד. הוא היה הישג אמנותי חשוב ביותר ללהקה, והפך להצלחה שיווקית. ב-2003 דורג האלבום במקום ה-5 ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים במגזין רולינג סטון.
סגנון.
שם האלבום משקף את העובדה שהאלבום מכיל שירים מסגנונות שונים, הן מבחינה מוזיקלית והן מבחינת התוכן המילולי של שיריו. המוזיקולוגים יוסי מר-חיים ווילפריד מלרס מציינים שהאלבום מהווה נקודת מעבר בין הרוק אנד רול המהווה בעיקר מוזיקה לריקודים לרוק האמנותי, העמוק והמורכב יותר.
האלבום מהווה נקודת מפנה בתחומי הצליל וההפקה המוזיקלית. בשלב זה איפשרה חברת EMI לביטלס ולג'ורג' מרטין שימוש חופשי באולפן מספר 2 באולפני אבי רוד, כך שניתנה להם יד חופשית להתנסות בעבודה רצופת ניסויים באולפן. כמו כן, כל שירי התקליט הוקלטו בטייפ ארבעה ערוצים, המאפשר עושר צלילי ויצירתי רחב בהרבה מטייפ שני הערוצים שהיה מקובל באותה תקופה. בנוסף, מספר שירים הוקלטו על שני טייפים של ארבעה ערוצים ושולבו ביחד במיקס הסופי. הדבר הוביל לקפיצת מדרגה בצליל, הן של הלהקה והן של עולם המוזיקה הקלה בכלל. התקליט כולל כמה מהתופעות החלוציות בתחום. כך למשל, בשיר Norwegian Wood מופיע לראשונה סיטאר בשיר רוק (על הסיטאר ניגן ג'ורג' האריסון). בשיר Think for Yourself מופיע לראשונה פאז-באס (גיטרה בס עם דיסטורשן). השירים Michelle, In My Life ו-Girl מכילים התייחסות חלוצית למוזיקה קלאסית הן בהיבטי התזמור והמבנה (Michelle) והן במעברים קלאסיים ממש (סולו הפסנתר הבארוקי ב-In My Life). בתקליט אף טמונים הזרעים הראשונים למוזיקה הפסיכדלית. ניצנים אלו להתפתחויות מוזיקליות ורב-גוניות מוזיקליות המשיכו ללוות מכאן והלאה את עבודת הלהקה, כאשר חבריה התנסו יותר ויותר בסגנונות מוזיקליים, צלילים ורעיונות חדשים.
סיבה נוספת לסגנונו של האלבום הייתה נכונותה של הביטלס להוציא שירים שלא בהכרח יתאימו להופעה חיה. כתוצאה מכך, רק שני שירים מתוך האלבום, Nowhere Man ו-If I Needed Someone, בוצעו בהופעות של הלהקה. If I Needed Someone היה השיר הראשון והיחיד של ג'ורג' האריסון שבוצע בהופעות על ידי הלהקה.
תכנים.
עד אלבום זה נכתבו שירי הלהקה במסורת הרוק אנד רול הקלאסי, והיו בדרך כלל שירי אהבה פשוטים. באלבום זה הופיעו לראשונה שירים על מערכות יחסים מורכבות יותר מאשר "בחור פוגש בחורה", החל מהבלדה "Norwegian Wood", המספרת על פגישה לילית עם בחורה מוזרה, וכלה בשיר "Girl" המספר על אהבה לבחורה הגורמת לבחור רק נזק וכאב. בנוסף האלבום מכיל לראשונה שיר פסיכדלי פילוסופי: "Nowhere Man".
ביקורת.
Rubber Soul היה הצלחה מסחרית. האלבום שהה במשך 42 שבועות במצעד הלהיטים הבריטי החל מה-11 בדצמבר 1965, ובחג המולד הוא החליף את !Help, אלבומה הקודם של הלהקה, בראש טבלאות הלהיטים, עמדה שבה יחזיק האלבום במשך שמונה שבועות. האלבום היווה זינוק אמנותי משמעותי לגבי הלהקה, והוא מצוין לעיתים קרובות על ידי מבקרים וכמו כן על ידי חברי הלהקה כנקודה שבה סאונד המרזיביט שאפיין את הביטלס בתחילת דרכם החל להשתנות לסאונד הפופ/רוק האלקטרוני והמתוחכם שאפיין את הלהקה בהמשך דרכה. עם זאת, בקרב המעריצים היה חשש כבד לכיוונה המוזיקלי הלהקה בגלל שונותו של האלבום. זמן מה לאחר צאתו של Rubber Soul, אמר ג'ון לנון שזה היה האלבום הראשון של הביטלס שבמהלך ההקלטות שלו הייתה ללהקה שליטה אמנותית מוחלטת, ובנוסף גם מספיק זמן אולפן כדי לפתח ולשכלל סגנונות סאונד חדשים.
וילפריד מלרס מצביע על כך שהעובדה שבעיצומם של ימי ההופעות האינטנסיביות ותופעות הביטלמניה המטרידות הצליחו חברי הביטלס לא רק לשרוד אלא אף לבצע קפיצת מדרגה אמנותית של ממש מצביעה על הכישרון האדיר, בעיקר של לנון ומקרטני ועל האופי החזק של הלהקה בשלב זה. מאידך גיסא, התקופה גם סייעה לביטלס להגיע להישגם פורץ הדרך. הניסיון ואהבת הקהל בהופעות והלגיטימציה הממסדית הקנו לחברי הלהקה ולמנהליה את הביטחון הדרוש למהלך נסיוני.
Rubber Soul מצוין לעיתים קרובות כאחד האלבומים הגדולים ביותר בהיסטוריה של מוזיקת הרוק. בשנת 1988 דירגו אותו קוראי המגזין "Q" במקום ה-40 ברשימת האלבומים הטובים ביותר של כל הזמנים, וב-2000 הציב אותו המגזין במקום השני ברשימת 100 האלבומים הבריטיים הגדולים ביותר אי פעם. בשנת 2001, ערוץ VH1 דירג אותו במקום השישי ברשימה דומה. ב-2003 דורג האלבום במקום החמישי ברשימת 500 האלבומים הגדולים ביותר של כל הזמנים של המגזין רולינג סטון, וב-2006 נבחר על ידי מגזין Time כאחד ממאה האלבומים הבריטיים הטובים ביותר של כל הזמנים.
רשימת רצועות (האלבום הבריטי).
כל השירים נכתבו על ידי ג'ון לנון ופול מקרטני, למעט אם צוין אחרת.
משתתפים.
הביטלס
מוזיקאים נוספים והפקה
השפעות תרבותיות.
השיר "Norwegian Wood" היווה את ההשראה לספר הפופולרי יער נורווגי של הרוקי מורקמי, אך התרגום שגוי, שכן הביטלס התכוונו לחומר "עץ נורווגי" (כלומר wood במשמעות של חומר גלם ולא יער).
Help! (הצילו!) הוא אלבום האולפן החמישי של הביטלס וגם פסקול סרטם השני, Help!.
הפקה.
האלבום, שהופק על ידי ג'ורג' מרטין, הכיל בצידו הראשון שבעה מן השירים שהופיעו בסרט (חוץ מהשיר She's a Woman). על צידו השני הופיעו שתי גרסאות כיסוי לשירים של יוצרים אחרים, וחמישה שירים מקוריים, כולל השיר Yesterday של פול מקרטני, שהפך לשיר המוקלט ביותר בהיסטוריה.