מאחורי המלך מופיע משרת, קטן אף הוא מהמלך בחשיבותו אך נושא את סנדליו וכד קטן – מקורב לאל – מלך. המלך חובש את הכתר הדרומי של מצרים העליונה, בעל אלה ועומד בפוזיציה שנכנסה לקאנון המצרי. בעל זקן מלכותי ומלאכותי, לבוש חצאית ובעל זנב פר (הפר מרביע, אגרסיבי, גברי).
ברגיסטר התחתון אנשים הדומים לאסייתי, בתנוחה משפילה, ערומים, אולי מוצגים כקבורים באדמה. לידם סמל של עיר מבוצרת בחומה ורשת דיג, סמל לכך שהעיר נלכדה כמו דגים ברשת.
צד שני:
הרגיסטר העליון זהה לצד הראשון.
המלך חובש את כתר מצרים התחתונה, האדום ומאחוריו נושא סנדליו והכד.
מתחת שם נערמר מופיע כהן, כנראה בנו הנסיך ומולו ארבעה נושאי ניסים עליהם שני בזים, דמות תן ואובייקט דמוי כרית לא מפוענח – סט סטנדרטי המוכר עוד מהפלטות הפרה-דינסטיות (קדם-שושלתיות).
שני הבזים מייצגים את המלך, התן הוא "וֶופְּ-וָואוּת" והכרית היא אולי הכרית המלכותית.
מלווי המלך לוקחים אותו לבחון תצוגה של אנשים כרותי ראש, שראשיהם בין רגליהם.
מעליהם ספינה מלכותית.
ברגיסטר התחתון, פר (או תאו מים) מנגח חומה ורומס אסייתי, סצנה נוספת המתארת את כיבוש האויב על ידי המלך.
הפלטה כולה מתרכזת במלך ובמעשיו, הפר מייצג את המלך, וביצוג נוסף אנו רואים אותו עם זנב פר ועל כן מניחים שראשי הפר האנושיים הם ייצוג נוסף של המלך.
השערה זהירה נוספת: הפלטת מופיע בצורה של ראש פרה עם קרניים מקוצרות ועל שתי הקרניים יש דמות של פרות עם קרניים. ייתכן שאלה הן פרות שמים או האלה-פרה "באט" (שעליה תשתלט מאוחר יותר חתחור, ואחרי כן איסיס), אלמנט פרה-דינסטי מוכר, ראש פרה הוצג על חותמות וכלים שונים, אך אינן חתחור, שאינה מופיעה עד שושלת 4.
בפלטה מתוארת סצנת כיבוש מצרים התחתונה על ידי מלך מצרים העליונה. לא מדובר בהכרח על תיעוד היסטורי של אירוע ממשי – המלך מתואר כ"מאחד שתי הארצות", אך אין עדות ארכאולוגית למהלך צבאי מהיר {דרוש מקור}, אלא להשתלטות איטית והחלפת התרבות החומרית (קרמיקה / כתב / ידיעות טכנולוגיות) של מצרים התחתונה בזו של העליונה.
חשיבות הפלטה היא בהופעה המשולשת של ראשית הכתב, הקאנון המצרי ואיחוד מצרים.
הים האגאי (מחוז)
מחוז הים האגאי (טורקית Ege Bölgesi - "מחוז האגאי") הוא אחד משבעה מחוזות בטורקיה. המחוז שוכן במערב אסיה הקטנה לחופי הים האגאי ומחולק לשמונה נפות כדלקמן:
שטחו של המחוז הוא כ-79,000 קמ"ר שהם 10.1% משטח המדינה, ובשנת 2000 מנתה אוכלוסייתו 8,938,971 תושבים. המחוז הוקם בשנת 1941.
מרמרה (מחוז)
מחוז מרמרה (טורקית Marmara Bölgesi) הוא אחד משבעת מחוזותיה של טורקיה. המחוז שוכן בצפון-מערב טורקיה ומקיף את כל שטחיה באירופה (תראקיה) ואת צפון מערבה של אנטוליה שמסביב לים מרמרה. המחוז מחולק ל-11 נפות, כדלקמן:
המחוז משתרע על שטח של 67,000 קמ"ר, המחוז הקטן במדינה מבחינת שטחו. מאידך מנתה אוכלוסייתו בשנת 2000 17,365,027, עובדה שהציבה אותו במקום הראשון בטורקיה, הן במספר תושביו והן בצפיפותו. המחוז הוקם בשנת 1941.
וידאוטייפ
תפארת ישראל (פירוש למשנה)
ניו יורק ריינג'רס
ניו יורק ריינג'רס (באנגלית: New York Rangers) היא קבוצת הוקי קרח מקצוענית מניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית, המשחקת בליגת ה-NHL בה היא חברה בבית המטרופוליטני שבחטיבה המזרחית.
הקבוצה נוסדה ב-1926, והיא אחת מהקבוצות המכונות שש המקוריות (The Original Six), שש הקבוצות הקבועות שהרכיבו את הליגה בין 1942 ו-1967 והיוו את הבסיס ל-NHL המודרנית.
הריינג'רס זכו ב-4 גביעי סטנלי, האחרון שבהם בעונת 1993/94 לאחר בצורת של 54 עונות.
היסטוריה.
1926 - 1940: הצלחה בשנים הראשונות.
הקבוצה נוסדה ב-1926 וצורפה לליגה בעונת 1926/27. טקס ריקרד, אמרגן איגרוף ובעלי מדיסון סקוור גארדן, הגה את הקמת הקבוצה בעקבות הצלחת קבוצת NHL אחרת, ניו יורק אמריקנס שנוסדה שנה קודם לכן ושיחקה את משחקיה הביתיים במדיסון סקוור גארדן. הפופולריות העצומה של האמריקנס שכנעה את ריקרד שיש בסיס להקמת קבוצה נוספת שהוא, בעלי האולם, יהיה גם הבעלים שלה.
הרעיון לשם הקבוצה בא מעיתוני ניו יורק שכינו את הקבוצה החדשה "הריינג'רס של טקס" (Tex's Rangers, משחק מילים על "טקסס ריינג'רס"). על בניית הקבוצה הפקידו ריקרד ונשיא הקבוצה, ג'ון האמונד, את קונסטנטין "קון" סמיית', איש עסקים מטורונטו שהיה בעברו שחקן ומאמן. עוד לפני המשחק הראשון של הריינג'רס פיטר האמונד את סמיית', שלימים יהפוך לבעלים המיתולוגי של טורונטו מייפל ליפס. במקומו מונה למאמן לסטר פטריק.
כבר בעונות הראשונות ראו הריינג'רס הצלחה. בעונת 1926/27, הראשונה שלהם בליגה, זכו הריינג'רס בראשות הבית האמריקאי של הליגה בעונה הרגילה. בפלייאוף הודחו בידי בוסטון ברואינס. ב-1927/28, העונה השנייה לקיומם, כבר זכו הריינג'רס בגביע סטנלי בפעם הראשונה, עם ניצחון בסדרת הגמר על מונטריאול מארונס. זו הייתה הפעם הראשונה בהיסטוריה שבגביע סטנלי זוכה קבוצה אמריקאית - עד אז זכו בו רק קבוצות קנדיות. במשחק השני בסדרת הגמר מתוך חמישה אירע מקרה יוצא דופן, כאשר שוער הריינג'רס, לורן שאבו, נפצע. מאחר שבאותן שנים לא נכללו בסגלי הקבוצות שוערים מחליפים עלה המאמן, לסטר פטריק, אל הקרח ושיחק בשער הריינג'רס. פטריק, שהיה אז בן 44, ספג שער בודד וסייע לריינג'רס לנצח במשחק. כוכב הזכייה היה החלוץ המרכזי פרנק בושה.
עונה לאחר מכן המשיכו הריינג'רס בהצלחותיהם ועלו שוב לגמר גביע סטנלי, אולם הפעם נוצחו על ידי בוסטון ברואינס.
לאחר שלוש עונות בינוניות הגיעו שוב הריינג'רס לגמר גביע סטנלי, והפעם ניצחו בארבעה משחקים את טורונטו מייפל ליפס. גם בזכייה הזו כיכב פרנק בושה במרכז ההתקפה.
לקראת סוף העשור, לאחר מספר שנים חלשות, פרש פרנק בושה ממשחק והחליף בעמדת המאמן את לסטר פטריק. ב-1940 הוביל בושה בעמדת המאמן את הריינג'רס לגביע סטנלי שלישי, לאחר ניצחון בחצי הגמר על בוסטון ובגמר על טורונטו.
1940 - 1968: ימי "שש המקוריות" ותחילתה של בצורת.
שארית שנות ה-40, העשור הראשון של תקופת "שש המקוריות", היו תקופה קשה למועדון. ב-6 עונות מתוך אותו עשור לא עלו הריינג'רס כלל לפלייאוף, כשבדרך הם סופגים תבוסות קשות בהפרשים גבוהים, כולל מספרים דו ספרתיים של שערי חובה בחלק מהן.
בתווך התעוררה שערורייה בין הריינג'רס לנשיא ה-NHL רד דאטון. דאטון הגיע מהיריבה העירונית, ניו יורק אמריקנס, שהתפרקה ב-1942. לאחר מלחמת העולם השנייה קיווה דאטון לחדש את פעילות הקבוצה, אולם הריינג'רס התנגדו ופעילות האמריקנס לא חודשה. דאטון התפטר בזעם מנשיאות הליגה ב-1946, תוך אמירה שהריינג'רס לא יזכו עוד בגביע סטנלי במשך שארית חייו. כיוון שכך אכן היה - הריינג'רס אכן לא זכו בגביע סטנלי עד לאחר מותו של דאטון ב-1987 - נודעה האמירה הזו כ"קללת דאטון" בקרב אוהדי הריינג'רס עם השנים.
רק ב-1950 עלה בידי הריינג'רס לעלות שוב לסדרת גמר גביע סטנלי. הריינג'רס היו במצב של נחיתות, כיוון שלא יכלו לשחק את משחקיהם הביתיים במדיסון סקוור גארדן שהיה תפוס על ידי קרקס ברנום-ביילי, ונאלצו לארח בטורונטו. למרות התנאים הצליחו הריינג'רס למתוח את הסדרה מול דטרויט רד וינגס של גורדי האו וטד לינדסי ל-7 משחקים, אך במשחק השביעי והמכריע נוצחו הריינג'רס והחמיצו את הזכייה בגביע.
בשאר תקופת "שש המקוריות" היו הריינג'רס אחת הקבוצות החלשות בליגה. מאז 1951 ועד התרחבות הליגה ב-1967 עלו הריינג'רס לפלייאוף רק 4 פעמים, ללא הישגים משמעותיים.
1968 - 1994: קבוצת תחרותית ללא תואר.
בשנות ה-70, עם אולם חדש (מדיסון סקוור גארדן החדש, במיקומו הנוכחי), הרייג'רס היו קבוצה מאוששת ותחרותית. ב-1972 חזרו הריינג'רס לסדרת הגמר של גביע סטנלי, אולם שיחקו בה ללא כוכבם הפצוע ז'אן רטל, ונוצחו על ידי בוסטון ברואינס וסוללת הכוכבים שלה בראשות בובי אור ופיל אספוזיטו.
באותו הקיץ החלה לפעול ליגה מתחרה ל-NHL - ליגת ה-WHA. בעיירה יוניונדייל, פרבר של ניו יורק במחוז נסאו שבאי לונג איילנד, נבנה באותו זמן אולם חדש. כיוון שה-NHL שאפה לתפוס אותו לפני ה-WHA, שרצתה להכניס לאולם קבוצה משלה באזור ניו יורק, העניקה ה-NHL זיכיון להקמת קבוצה נוספת בניו יורק רבתי שתתפוס את האולם, למרות התנגדות הריינג'רס לקבוצה נוספת שתתחרה איתה על השוק הניו יורקי. לבסוף הושג הסכם עם הריינג'רס, יזמי הקבוצה החדשה שילמו לריינג'רס דמי כניסה של 4 מיליון דולר, ובהסכם הוגבל מיקומה של הקבוצה החדשה באזור ניו יורק לאי לונג איילנד בלבד (אם כי ההסכם התיר להם לעבור, אם יחפצו, לרבעים של העיר ניו יורק עצמה הנמצאים על האי - ברוקלין וקווינס). הקבוצה החדשה, ניו יורק איילנדרס, החלה לפעול בעונת 1972/73. זו הייתה תחילתה של יריבות בין הקבוצות הנמשכת עד היום. סדרת פלייאוף ראשונה בין הקבוצות התקיימה בסיבוב הראשון ב-1975, והאיילנדרס הפתיעו את הריינג'רס וניצחו.
בעונת 1978/79, עם החלוצים השוודים אנדרש הדברג ואולף נילסון שהגיעו מה-WHA, ועם פיל אספוזיטו שנרכש בעסקה מבוסטון (תמורתו ויתרו על ז'אן רטל וכוכב נוסף, בראד פארק), הגיעו הריינג'רס שוב לסדרת גמר גביע סטנלי, כאשר בגמר החטיבתי הם מדיחים את יריביהם המרים, האיילנדרס. בסדרת הגמר נוצחו הריינג'רס על ידי מונטריאול קנדיאנס.