כדי להתגבר על בעיות אלה נמצאת ברוב הסקופים כניסת סינכרון המכונה טריגר (trigger). במצב טריגר אין הסקופ חוזר ומצייר את צורת האות ללא הפסקה, אלא לאחר הצגה יחידה הוא ממתין לאירוע מסוים לפני שהוא חוזר ומציג את האות שוב. האירוע הפשוט והנפוץ ביותר הוא השוואה של המתח בכניסת הטריגר למתח סף מסוים, והמתנה עד שהמתח חוצה סף זה (עולה מעליו או יורד מתחתיו). הסינכרון מאפשר להציג את המתח הנמדד בצורה יציבה, אם הוא מחזורי, או להציג כראוי אותות מיוחדים שאינם מחזוריים, כגון פולס יחיד.
שימושים נפוצים.
אחד השימושים הנפוצים באוסצילוסקופ הוא כציוד בדיקה לאיתור תקלות בציוד אלקטרוני. בניגוד לוולטמטר האוסצילוסקופ יכול להציג באופן גרפי את השתנות האות, והדבר מאפשר להבין את מקור התקלה בהסתמך על התנהגות המתח כפונקציה של הזמן. בבדיקה של ציוד אלקטרוני על ידי סקופ ניתן לראות את צורת המתח בנקודות שונות במעגל. אם על רכיב מסוים האות חסר, או שצורתו אינה תקינה, עוברים ובודקים את צורת האות בדרגות מוקדמות יותר, עד שנמצא המקור לתקלה.
שימוש אחר הוא בפעילות של פיתוח מעגלים. במקרים רבים מעגלים שתכנונם הושלם ומיוצרים בפעם הראשונה אינם פועלים לפי הדרישה, אם בגלל בעיות בייצור המעגל, הרכבת הרכיבים עליו, או בגלל טעויות תכנון. הסקופ מאפשר בדיקה של התנהגות האותות בכל נקודה במעגל והשוואתם לאות שאמור היה להיות באותה נקודה. כאשר יש הבדל נדרש תיקון המעגל, באמצעים שונים.
שימוש פחות מוכר, אך נפוץ, הוא במחקר ביולוגי, במיוחד בתחום של אלקטרופיזיולוגיה שבו נמדדים ערכי מתח וזרם מתבחינים ביולוגיים. משקף התנודות (אוסצילוסקופ) משמש כתצוגה של אותות חשמליים הנרשמים בעזרת אלקטרודה המחוברת לסדרת מגברים אלקטרוניים. במחקר המודרני חלק מתפקודי האוסצילוסקופ מוחלף על ידי תוכנות מחשב.
אופן הפעולה.
אוסצילוסקופ שק"ק.
האוסצילוסקופ הפשוט והוותיק ביותר שנבנה מבוסס על שפופרת קרן קתודית (שק"ק), בסיס זמן, מגבר אופקי ומגבר אנכי, וספק כוח. סקופ כזה מכונה היום "סקופ אנלוגי" כדי להבחין בינו ובין "סקופים דיגיטליים" שנעשו נפוצים מאז שנות ה-90.
העליה הרביעית
מנחם מנדל דוליצקי
מנחם מֶנדל דוֹליצקי (בכתיב היידי, שנהג בזמנו: מנחם מענדל דאָליצקי; ברוסית: Долицкий; באנגלית: Dolitzky; 1856, ביאליסטוק – 22 בפברואר 1931, לוס אנג'לס) היה משורר וסופר עברי ויידי.
תולדותיו ויצירתו.
דוליצקי נולד בביאליסטוק וגדל עם רגש קדושה כלפי המילה המודפסת ובמיוחד המילה העברית המודפסת. הוא העריץ את פרץ סמולנסקין, וכאשר חלה סמולנסקין, ונשלח בסביבות שנת 1871 לעיירת המרפא מראנו שבדרום טירול, נסע דוליצקי במיוחד לווינה כדי לפגוש אותו. בבגרותו לימד עברית בביאליסטוק ובמוסקבה.
הוא כתב ב"המליץ" דיווחים על אירועים בביאליסטוק. בשנת 1881 היה עד ראייה לפוגרומים בדרום רוסיה שנודעו כסופות בנגב. בעקבות זאת הצטרף לתנועת "חיבת ציון", החל לחבר שירים ציוניים בסגנון הרומנטי והמליצי שהיה מקובל אז ולתאר בשיריו ובסיפוריו את תלאות היהודים ברוסיה. כן החל לכתוב מאמרים בעד תקומת עם ישראל בארץ ישראל. יחסו להגירה לאמריקה היה אמביוולנטי. בתחילה כתב נגדה כפוגעת בעליה לארץ ישראל, אך בהמשך, אולי בעקבות התגברות פרעות סופות בנגב, כתב בעד סיוע להגירה יהודית, בלא לקבוע ארץ יעד. דוליצקי נטל חלק בוויכוח לגבי עידוד העלייה לארץ ישראל ויצא כנגד אלו שבקשו לצנן את ההתלהבות של יהודי רוסיה ורומניה מעלייה לארץ ישראל.
בין השנים 1883–1892 חי במוסקבה כמזכירו העברי של הגביר והנדבן קלונימוס זאב ויסוצקי (מייסד חברת תה ויסוצקי) וחיבר את הביוגרפיה שלו. בשנת 1886 זכה שירו "על הררי ציון", שהתפרסם ב"המליץ" בדצמבר 1886, בתחרות של אגודת בני ציון לקביעת המנון לאומי.
בעקבות גירוש היהודים ממוסקבה ב-1892 החליט דוליצקי להגר לארצות הברית. עד אז זכה להערכה רבה כסופר ומשורר עברי. המשורר יהודה לייב גורדון כתב לו בשיר פרידה ערב צאתו לארצות הברית, כי הוא רואה בו את ממשיכו בשירה העברית ("הא לך עטי, עלה רש מקומי"). בארצות הברית לא מצא אפשרות קיום מכתיבה עברית והחל לכתוב ביידיש, אך ללא הצלחה. הוא כתב את הרומן היומי בהמשכים בעיתון "טאגבלאט" ופעם אחת הצליח למכור מחזה שלו תמורת אלף דולר, אולם המחזה ספג ביקורות קטלניות. בשנותיו האחרונות חי בלוס אנג'לס חיים עלובים ונשכח מלב. ליום הולדתו השבעים ארגנה אגודת המורים העברים מסיבה לכבודו בהשתתפות נחום צמח שברך אותו כשותף להפצת התרבות העברית באמריקה.
מסופר, כי לאחר שהיגר לארצות הברית, באו אליו בטענות מדוע אינו עולה לארץ ישראל, והוא השיב בבדיחות כי אינו יכול ללא הגעגועים לציון.
שיריו מכונסים בשני ספרים: "שירי מנחם" (1900) ו"נגינות שפת ציון" (1904).
מנחם מנדל דוליצקי נפטר ב-22 בפברואר 1931 בלוס אנג'לס ונקבר בבית הקברות היהודי ולדהיים שבעיירה פוֹרֶסט פארק ליד שיקגו.
האוניברסיטה העברית מחלקת מדי שנה פרס לכתיבה יוצרת על שמו של מנחם מנדל דוליצקי
אם אשכחך (ציון תמתי).
כמו יוצרים רבים הזכורים בזכות יצירה אחת שלהם, כך גם מנחם מנדל דוליצקי. הוא זכור עד היום בזכות שירו "אם אשכחך" המוכר יותר בשתי מילותיו הראשונות, "ציון תמתי":
השיר הולחן על ידי היימן כהן ועובד על ידי גיל אלדמע.. השיר הוקלט בביצועים רבים, ביניהם של הזמרים עירית סנדנר, אסנת פז, לואי דנטו ויהורם גאון.
האלגוריתם של מילר רבין
The Knack
הפטנט
סמל קוויבק
סמל פרובינציית קוויבק, או, בשמו הרשמי, שלט האצולה של הוד מלכותה בעבור פרובינציית קוויבק (באנגלית: Arms of Her Majesty in Right of the Province of Quebec ) הוא סמלה הרשמי של פרובינציית קוויבק שבקנדה על פי צו מלכותי של מלכת בריטניה המלכה ויקטוריה מה-26 במאי 1868. הסמל שונה בהחלטת מועצת הפרובינציה ב-9 בדצמבר 1939.
תיאור הסמל.
הסמל מורכב ממגן שבו שלושה שדות אופקיים:
בראש הסמל מופיע כתר מלכותי, ומתחת למגן האבירים מוטו הפרובינציה: בצרפתית: Je me souviens - "אני זוכר".
היסטוריה.
סמל הפרובינציה המקורי ניתן לפרובינציה על ידי מלכת בריטניה, המלכה ויקטוריה בשנת 1868 ובו, בשדה העליון היו רק שני פרחי אירוס.
סמל זה שונה על ידי ממשלת פרובינציית קוויבק בשנת 1939 ועל פי החלטת ממשלת הפרובינציה נוסף פרח אירוס נוסף.
מבקרי החלטה זו טוענים כי הסמל מוענק על ידי בית המלוכה, ורק בית המלוכה יכול לשנות את הסמל ולא ממשלת הפרובינציה, וכי ממשלת הפרובינציה חרגה מסמכותה. על אף הביקורת, ממשלת הפרובינציה עושה שימוש בפועל בסמל החדש. השלטון הפדרלי הקנדי משתמש בצורה לא עקבית הן בסמל הישן והן בסמל החדש.
סמל הטריטוריות הצפון-מערביות
סמל הטריטוריות הצפון-מערביות (באנגלית: Coat of Arms of the Northwest Territories ) הוא הסמל הרשמי של הטריטוריה הקנדית - "הטריטוריות הצפון-מערביות. סמל זה ניתן בצו מלכותי של מלכת בריטניה המלכה אליזבת השנייה ב-7 בפברואר 1957.
תיאור הסמל.
הסמל כולל שני נרוולים מוזהבים השומרים על שושנת הרוחות המסמלת את הקוטב הצפוני.
חלקו העליון של שלט האצולה צבוע לבן, ומסמל את קרחוני הקוטב הצפוני והאוקיינוס הארקטי הצפוני. הקו הגלי הכחול מסמל את המעבר הצפון-מערבי. הקו האלכסוני המפריד בין החלקים האדומים והירוקים המצויים בחלקו התחתון של שלט האצולה מסמל את גבול העצים. החלק הירוק מסמל את היערות שדרומיים לקו זה, והחלק האדום מסמל את הטונדרה הצפונית לו.
ראש השועל הלבן מסמל את ענף הפרוות ומטילי הזהב מסמלים את המינרלים הרבים בטריטוריה - הענפים העיקריים עליהם מתבססת כלכלת הטריטוריה.
סמל ניו ברנזוויק
סמל ניו ברנזוויק או, בשמו הרשמי, שלט האצולה של הוד מלכותה בעבור פרובינציית ניו ברנזוויק (באנגלית: The Arms of Her Majesty in Right of the Province of New Brunswick) הוא הסמל הרשמי של פרובינציית ניו ברנזוויק שבקנדה. הסמל הוענק למדינה על ידי ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת, ב-26 במאי 1868.
תיאור הסמל.
בראש שלט האצולה נמצא אריה ניצב, המסמל את הקשר לאנגליה (שבסמלה יש שלושה אריות) ולבראונשוויג שבגרמניה (שבסמלו שתי אריות). במרכז שלט האצולה מצויה ספינה המסמלת את הקשר בין הפרובינציה לים.
מתחת השלט מופיע מוטו הפרובינציה: "התקווה הושבה" (בלטינית: Spem reduxit) - המתייחס להיות הפרובינציה מקום מקלט למלוכנים, אשר התנגדו למהפכה האמריקנית ומצאו בפרובינציה מקלט.
לסמל נוספו תוספות בטקס ממלכתי שנערך ב-25 בספטמבר 1984 לרגל ציון 200 שנה לייסוד הפרובינציה. בטקס זה מלכת בריטניה, אליזבת השנייה העניקה לפרובינציה את הציצה והתומכים.
הציצה מורכבת מדג סלמון קופץ, היושב על קסדה מוזהבת וזר עלי אדר, וכן כוללת את כתר אדוארד הקדוש.
התומכים הם איילי פרדי לבני-זנב, ודוב שעליו צבעי היוניון ג'ק ופרח החבצלת המסמלים את אנגליה וצרפת בהתאמה.
החלקה מכוסה בפרחי הפרובינציה: סיגלית ורודה וראש הכינור (fiddlehead) - שרך מקומי.
סמל אונטריו
סמל אונטריו (באנגלית: The Coat of Arms of Ontario), או, בשמו הרשמי שלט האצולה של הוד מלכותה בעבור אונטריו (באנגלית: The Arms of Her Majesty in Right of Ontario) הוענק כסמל רשמי לפרובינציית אונטריו שבקנדה בצו מלכותי של מלכת בריטניה, המלכה ויקטוריה בשנת 1868.
הסמל המקורי כלל מגן בלבד. הציצה והתומכים הוענקו לאונטריו בצו מלכותי של מלך בריטניה אדוארד השביעי בשנת 1909.
תיאור הסמל.
מגן האבירים, המופיע אף על דגל הפרובינציה כולל שלושה עלי עץ אדר מוזהבים, המייצגים את קנדה, על רקע ירוק, המסמל את יערות המדינה.
בחלקו העליון של המגן מופיע צלב ג'ורג' הקדוש המסמל את אנגליה.