בשנת 1812 ליווה אדם את הנסיך כאמן במשלחת לרוסיה. הוא קיבל דרגת קצין צבאי והוצמד ללשכה הטופוגרפיה, יחידה קטנה של מהנדסים, קרטוגרפים ושרטטים שהוקמה בשנת 1801. אדם נסע עם הקורפוס הרביעי, המורכב בעיקר מכוחות איטלקיים, במסע הקשה והארוך למוסקבה. ככל שהתקדמה הארמייה הגדולה ברחבי אירופה לעבר רוסיה, אדם כתב, שרטט וצייר. הוא נכח בכל הפעולות הגדולות והיה עד לצעדת הניצחון אל תוך חורבותיה הבוערות של מוסקבה.
אחרי הקרב המרכזי על בורודינו, הוא תיאר את תחושותיו בביקור בשדה הקרב ... הסצנה הייתה אחת שמילאה אותי אימה. הרגשתי משותק, ורק נזכרתי באינספור הזוועות האחרות שהייתי עד להן במבצע המפחיד הזה, לא יכולתי לנער את עצמי מהטמטום שלי ... הוא חזר מוקדם ממוסקבה והגיע למינכן בדצמבר 1812 ובכך החמיץ את ההשמדה הכואבת של הארמייה הגדולה כשנסוגה ממוסקבה.
הוא נשאר בצוותו של הנסיך במשך שלוש שנים נוספות, במהלכן אדם ייצר שבעים ושבעה ציורי צבע המתארים את תוצאות הסכסוך. הם מציגים נופים רוסיים, שדות קרב זרועים גופות, אזרחים מבולבלים, חיילים עייפים בקרב ועיירות הרוסות.
הקריירה אחרי 1815.
בשנת 1815, עם סיום מלחמות נפוליאון, עבר אדם לצמיתות למינכן, שם היה צייר החצר של מקסימיליאן הראשון מבוואריה, תפקיד שאיפשר לו להשלים עבודות למשפחות בולטות רבות בבוואריה ובאוסטריה. הסטודיו של אלברכט אדם הפך למרכז לאמנים שאפתנים. שלושת בניו הפכו לציירים: בנו, אויגן ופרנץ. גם תאודור הורשלט, שנודע בציוריו על מלחמת הקווקז הרוסית.
בשנת 1824 נפטר מעסיקו לשעבר הנסיך אז'ן דה בוארנה ואדם החל לאסוף את תמונות המבצע הרוסי תחת הכותרת "מסע צבאי באיורים". הליטוגרפיות שפורסמו במינכן בין השנים 1828–1833, התבססו על הרישומים שצייר במהלך המערכה ונותרו בעלי משמעות היסטורית ניכרת. הם הוכיחו הצלחה מסחרית לא מבוטלת והתמונות הודפסו פעמים רבות מאז המהדורה הראשונה. מספר רישומים ותמונות מקוריות בשמן מוחזקים על ידי מוזיאון ההרמיטאז' בסנקט פטרבורג.
החסות המלכותית נמשכה בזמן לודוויג הראשון עם הזמנות הכוללות ציור של קרב בורודינו לבית המלוכה של מינכן בשנת 1838. אדם גם צייר, עבור מקסימיליאן פון לייכטנברג, שתים עשרה סצינות קרב שתלו בארמונו בסנקט פטרבורג.
ב־18 במרץ 1848 מרדו המילאנים נגד השלטון האוסטרי, במהלך מה שמכונה חמשת הימים (באיטלקית: Le Cinque Giornate). האוסטרים נאלצו לסגת ממילאנו בזמן שהמורדים ביקשו סיוע צבאי של ממלכת סרדיניה. כוחות האוסטרים בראשות פילד מרשל יוזף רדצקי פון רדץ התארגנו מחדש והביסו כוחות סרדינים בקרב הראשון בקוסטוזה ושוב בקרב נובארה. אלברכט אדם צייר סדרה של ציורים שהוזמנו שתארו את האירועים, כולל ציור מחמיא למדי המציג את רדצקי על סוס לבן עם המטה הכללי שלו לפני נפילת מילאנו.
בשנת 1859 עקב אדם אחרי צבאו של נפוליאון השלישי הצרפתי במהלך המערכה האיטלקית נגד אוסטריה שתיעד את הפעולה בסדרת רישומים וציורים.
הוא נותר צייר צבאי משמעותי, נעזר לעיתים קרובות בבניו, עד למותו במינכן ב־16 באוגוסט 1862.
הלמנד (מחוז)
הלמנד (בפשטו/דארי: هلمند) הוא אחד מבין 34 מחוזות אפגניסטן. אוכלוסיית המחוז מונה בערך 1,442,500 איש, רובם ממוקמים בצפון ההררי והמבוסס לחקלאות לעומת דרום המחוז המדברי. בעבר היה המחוז מחובר עם מחוז קנדהאר עד אשר חולק במהלך המאה ה-20. כיום הבירה של הלמנד, לשכר גאה, מונה כמעט 300,000 איש וממוקמת על גבי נהר הלמנד. המחוז הוא מבין המחוזות החשובים ביותר של אפגניסטן מבחינת מסחר וייצור ופיתוח חקלאי.
גאוגרפיה.
הלמנד הוא המחוז הגדול ביותר באפגניסטן, עם שטח כולל של 58,584 קמ"ר. הוא בין המחוזות הפוריים ביותר באפגניסטן. נהר הלמנד הזורם מהינדו-כוש אל בלוצ'יסטן זורם ברחבי המחוז ומערכת תעלות מאורגנת יחסית בחלק מהנפות מביאה להשקיה של שטחים חקלאיים. האקלים של המחוז מתאים גם לגידול מגוון רחב של יבולים, כולל האופיום שתורם רבות למימון הטליבאן. בנוסף למס החקלאי, מכרה השיש בנפת חנשין בהלמנד מהווה מקור כספי נוסף עבור ארגוני מורדים וטרור. מורדים החמושים אוספים מיליארדי רופי פקיסטניים מחפירת השיש הבלתי חוקית והברחתם לפקיסטן.
חייטוללה חייט מונה למושל הלמנד ביוני 2015. בעבר היה מושל של כמה מחוזות אזוריים. הוא בעל תארים מרובים ועבד עם ארגונים נגד טרור של האו"ם. המושל מצד הטליבאן נהרג בהפצצה אווירית בשנת 2016, טענה שהטליבאן מכחיש.
כלכלה.
המחוז נודע בייצור האופיום הרב שלו. 41% מכלל האופיום העולמי מיוצר בהלמנד, יותר מכלל תפוקת הייצור של מיאנמר והתעשייה החקלאית פורחת מבחינה יחסית למחוזות אחרים. מבחינה חקלאית ישנה גם תעשייה של גידולי טבק, סלק סוכר, כותנה, שומשום, חיטה, מש, תירס, בוטנים, חמנית, בצל, תפוח אדמה, עגבנייה, כרובית, אגוזים, משמש, ענבים, מלון ועוד. חשיבותו הכלכלית הפכה את המחוז לאחד מהחשובים ביותר במדינה ומכאן שגם לארגוני טרור כגון הטליבאן.
איכות חיים.
עקב המאבק נגד ארגוני הטרור אחוז משקי הבית עם מי שתייה נקיים ירד מ-28% בשנת 2005 ל-3% בשנת 2011. לעומת זאת אחוז הלידות בהשתתפות מלווה מיומן עלה מ-2% בשנת 2005 ל-3% בשנת 2011. שיעור האוריינות הכללי (מגיל 6+) עלה מ-5% בשנת 2005 ל-12% בשנת 2011. שיעור ההרשמה הכללית לבתי ספר (בגילאי 6–13 שנים) ירד מ-6% בשנת 2005 ל-4% בשנת 2011.
ביטחון.
יותר מתמיד מאז פלישת ארצות הברית בראש הקואליציה של לאמירות האסלאמית של אפגניסטן בשנת 2001, מחוז הלמנד עמד במרכז תחיית הטליבאן והתקוממותם ברחבי אפגניסטן. לפני סיום משימת הלחימה של נאט"ו בשנת 2014, למעלה מ-20,000 חיילים מארצות הברית וממדינות נאט"ו אחרות הוצבו לצד כוחות ההגנה והביטחון הלאומיים של אפגניסטן (ANDSF) בהלמנד, אך לא הצליחו לסכל את תחייתו של הטליבאן בכך שזכו לתמיכתם של האנשים. יתר על כן, מאמציהם עלו מיליארדי דולרים יחד עם דמם של אלפי חיילים אפגנים ובינלאומיים כאחד.
מאז ש-ANDSF לקחה על עצמה את האחריות הביטחונית על אפגניסטן בדצמבר 2014, המצב הביטחוני בהלמנד התדרדר עוד יותר. למרות פריסתם של יותר מ-30,000 חיילי ANDSF בהלמנד עם קרוב ל-1,000 כוחות אמריקאים המספקים אימונים, ייעוץ וסיוע – הטליבאן טוענים לשליטה בכמעט כל אחד-עשר מחוזות בהלמנד, כשדגליהם הלבנים מתנוססים אפילו בחלקים מבירת המחוז לשכאר גאה.
ברווחיהם האחרונים סבלו אנשי הטליבאן יותר פגיעות מאשר ה-ANDSF, מכיוון שכוחות הממשלה היו בעמדות הגנה המצוידות בכלי נשק כבדים יחסית וביותר כוחות צבאיים כמו גם כוחות משטרה. מפקד המשטרה המקומית האפגנית (ALP) בנפת מרג'ה, חאג'י גולה מולא מלנג, טען: כמו כן, מפקד הטליבאן בנפת מרג'ה אמר לעיתונאי מקומי:
חלוקה מנהלית.
מחוזות אפגניסטן מחולקות ליחידות שלטוניות בשם "נפות", להלן הנפות של מחוז הלמנד ואוכלוסייתן.
חבורת הזמר של צה&quot;ל
בומה, קונגו
מחנה הריכוז סיירצק
קנדהאר (מחוז)
קנדהאר (בפשטו: کندهار, בדארי: قندهار) הוא אחד מבין 34 מחוזות אפגניסטן. בירת המחוז, העיר קנדהאר היא מבין הגדולות בערי אפגניסטן ודרכה עובר כביש 1, אשר עובר מסביב למדינה בין הערים הגדולות הבאות הראת והבירה קאבול. למחוז גבול בינלאומי עם בלוצ'יסטן, פקיסטן והוא מבין המחוזות הגדולים והמאוכלסים ביותר במדינה עם אוכלוסייה של 1,368,100 איש. המקום הוא מבין מרכזיה ההיסטוריים הגדולים של אפגניסטן שכן שימש בתור מקום מושבם המקורי של האימפריה ההותכית והאימפריה הדוראנית ובהמשך מרכזה הפוליטי של האמירות האסלאמית של אפגניסטן בעת נשלטה על ידי הטליבאן.
היסטוריה.
מבחינה היסטורית האזור החליף ידיים פעמים רבות בין אימפריות, דתות ותרבויות. בהיסטוריה המוקדמת ידע המקום מאמיני דתות פוליתאיסטיות לא סדירות עד לעליית ההשפעה הפרסית תחת הממלכה האחמנית שהביאה איתה את הדת הזורואסטרית. בהמשך, עם פלישת אלכסנדר הגדול להודו האזור התחלק בין השפעה הינדית ובודהיסטית להשפעה הלנית. בהמשך עלתה מחדש התרבות הפרסית תחת הסאסאנים ובמהלך המאה ה-7 עלתה התרבות הערבית עם כיבושי האימפריה המוסלמית.
התרבות הפרסית נותרה נוכחת והתעלתה על הערבית עם המאות אך בהמשך הגעתם של הסלג'וקים והמונגולים אחריהם חצתה את האזור בין אוכלוסייה מיושבת לנוודים, בין מונגולים, טורקים, פרסים ועוד ובין שיעים וסונים כאשר לבסוף עלו ונותרו הסונים. הפשטונים מרדו נגד הספווידים במהלך המאה ה-18 ואפגניסטן השיגה עצמאותה מממלכת פרס עם עליית אחמד שאה דוראני, שקבע את קנדהאר להיות לו לבירה. בשלטון יורשיו הפכה קאבול למרכז השלטוני אך קנדהאר נותרה מרכזית מבחינה היסטורית ומודרנית לאפגניסטן. תחת שלטון הטליבאן הפכה קנדהאר לבירה האפגנית מחדש (דה פקטו).
גאוגרפיה.
מחוז קנדהאר נמצא בדרום אפגניסטן. קנדהאר גובל בפקיסטן במזרח ובדרום. עקב המאבק בין בדלנים בבלוצ'יסטן לכוחות המזוינים של פקיסטן, אלפי בלוצ'ים נסו מפקיסטן אל עבר דרום אפגניסטן, לרבות אל המחוזות נימרוז, הלמנד וקנדהאר. הטופוגרפיה מורכבת בעיקר ממדבריות בדרום, גבעות בצפון ושטח הררי לאורך הגבול עם המחוזות המזרחיים. נהר ארגנהאב, העובר דרך העיר קנדהאר, משמש כמרכז הפיתוח החקלאי ומקור המים המרכזי של תושבי המחוז.
אוכלוסייה.
אוכלוסיית המחוז המונה מעל למיליון איש רובה בנויה מפשטונים דוראנים מבחינה אתנית. ישנם גם בלוצ'ים, הזארים, טג'יקים ומגוון של עדות אחרות המכונות בדרך כלל פרסיוואן (עקב היותם דוברי פרסית או דארי).