הסרט הוצג לראשונה בפסטיבל South by Southwest ויצא לבתי הקולנוע באוקטובר 2012 ובבריטניה באוקטובר של אותה השנה. הסרט קיבל ביקורות חיוביות ששיבחו את המשחק, הבימוי, המוזיקה הצילום והאווירה, אך קיבל ביקורות שליליות בגלל השימוש "ב-jump scares" (טכניקה בסרטי אימה שבה מבהילים את הצופה), דבר שנחשב לקלישאה מאוסה בסרטי אימה. הסרט הרוויח 87 מיליון דולר בהקרנות.
לסרט יצא סרט המשך בשם "רוח זדונית 2" שיצא באוגוסט 2015.
עלילה.
סופר ספרי "פשע אמיתי" בשם אליסון אוסוולט עובר עם אשתו טרייסי, בנם בן ה-12 טרוור ובתם בת ה-7 אשלי לבית שבו (ללא ידיעת משפחתו) התרחש רצח של משפחה באמצעות תלייה בחצר הבית. אליסון מתכנן לחקור את הרצח עבור ספרו הבא ומקווה לגלות מה עלה בגורלה של הבת השלישית במשפחה, סטפני בת ה-10 שנעלמה לאחר הרצח. באותו הלילה אליסון מבחין בקופסת קרטון שמתוכה יוצא טרוור הצורח מתוך שינה בעקבות סיוט.
אליסון מוצא בעליית הגג קופסה ובה גלגלי פילם שצולמו בעזרת מצלמת "8 מ"מ" ועליהם הכיתוב "סרטים ביתיים". אליסון מגלה שהסרטים הם בעצם תיעוד של משפחות שונות שנרצחות בדרכים מגוונות הכוללות טביעה, שיסוף הגרון והצתה. כל רצח בוצע על ידי אדם בלתי נראה שמחזיק את המצלמה ומצלם את הרציחות. אליסון מבחין בסמל מסתורי שמופיע בסרטים וכן בדמות העוטה על עצמה מסיכה. אליסון מתייעץ עם שוטר מקומי והם מגלים שהרציחות התבצעו בזמנים שונים, החל משנות ה-60 ובערים שונות ברחבי המדינה. אליסון גם מבין שילד אחד מכל משפחה נעדר לאחר כל רצח. השוטר מפנה את אליסון לפרופסור ג'ונאס שמתמחה בתורת הנסתר על מנת שהאחרון ייפרש את הסמל שמופיע בסרטים. ג'ונאס מסביר לאליסון שהסמל שייך לישות פגנית בשם "בוגול" שהורג משפחות שלמות ולוקח את אחד הילדים במטרה לספוג את נשמתו.
באחד הלילות אליסון שומע את מקרין הסרטים פועל ומבחין בילדים הנעלמים מקובצים יחדיו בעליית הגג וצופים באחד הסרטים. בוגול מופיע לפתע בסרט ולאחר מכן מופיע מול אליסון ההמום וגורם לו ליפול מסולם. אליסון שורף בחצר ביתו את המצלמה והסרטים, אך אשתו מופיעה ואליסון מפציר במשפחה לעבור בחזרה לביתם הישן במהירות. בביתם הישן, אליסון מקבל הודעה מצולמת מג'ונאס ששולח לו תמונות היסטוריות שקשורות לבוגול הכוללות בתוכן את הסמל. נוצרים קדומים מאמינים שתמונותיו של בוגל משמשות כדלת עבור השד בין העולם שלנו לעולם הרוחני וילדים שבאים במגע עם התמונות מקוללים.
אליסון מגלה מכונת הקרנה וסרטים בעליית הגג בדיוק כמו בבית הקודם, יחד עם סרט חדש שנקרא "סופים: הגרסה המורחבת". השוטר מתקשר לאליסון ומספר לו שכל משפחה שנרצחה חיה בבית שבו המשפחה הקודמת נרצחה ושכל רצח חדש התרחש לאחר שהמשפחה עזבה את הבית למקום אחר. בכך שהם עברו דירה, אליסון ומשפחתו כעת מצויים בסכנה.
הסרט החדש מציג את הילדים שנעלמו עומדים מול המצלמה וחושפים את עצמם בתור הרוצחים, ולפתע נעלמים. אליסון נעשה סהרורי ורגע לפני שהוא מאבד את הכרתו, הוא מבחין בנוזל ירוק שמצוי בקפה שלו יחד פתק שעליו רשום "לילה טוב אבא". אליסון מתעורר ומוצא את עצמו, את טרייסי ואת טרוור קשורים על הרצפה. אשלי, תחת השפעתו של בוגול מתקרבת אליהם ומצלמת אותם עם מצלמת 8 מ"מ, רוצחת את כולם עם גרזן ומשתמשת בדמם כדי לצייר תמונות על קירות הבית ואת סמלו של בוגול על הדלת. לאחר מכן אשלי צופה בסרט הרצח של משפחתה ובקופסה מלאה בסרטים נוספים. הילדים הנעלמים צופים בה מחזיקה את המצלמה, אך בורחים כאשר בוגול מגיע. הוא נושא את אשלי בידיו ומשתגר ביחד איתה אל תוך הסרט. הקופסה נשארת בעליית הגג של הבית וסרט הרצח של משפחת אוסוולט מצורף לקופסה בשם "צביעת הבית 12". בוגול לפתע מופיע מול המסך בפתאומיות והסרט נגמר.
הפקה.
הכותב סי רוברט קרגייל אמר שההשראה לסרט הגיעה בעקבות סיוט שחווה לאחר צפייה בסרט "הצלצול" ובמהלכו הוא ראה סרט שמתאר את תלייתם של משפחה שלמה. התרחיש הזה במהרה הפך לעלילה הראשית בסרט. בזמן יצירת הנבל לסרט קרגייל שאב השראה מהסרט "בוגימן" וקרא לישות "מר בוגי". קרגייל תיאר את הדמות כאימתנית שמפתה ילדים למותם כמעין גרסה שטנית של "ווילי וונקה".
הכותב השני בסרט, סקוט דריקסון (שביים את הסרט) החליט להוריד מהתסריט את טבעה המפתה של הדמות והפך אותה לדמות ששולטת בילדים וגורמת להם לרצוח. בהמשך הפיתוח השניים התייעצו והחליטו לשנות את הדמות משד לישות פגנית במטרה לא לקשור אותה לשום דת ספציפית. לבסוף הדמות נקראה "בוגול" ורק דמויות הילדים בסרט קראו לה "מר בוגי".
במהלך העבודה על מראה הדמות קרגייל רצה להעניק לה מראה של ווילי וונקה שטני, אך גנז את הרעיון לאחר שהבין שקהל הצופים יימצא את זה כטיפשי ויגנוז את האפשרות לסרטי המשך. בזמן החיפוש אחר השראה, דריקסון הקליד את המילה "אימה" במנוע החיפוש "flickr" ועבר על 500 אלף תמונות ולאחר מכן צמצם את מספר התמונות ל-15 ולבסוף החליט להעניק לדמות את מראה בעזרת השראה ששאב מאחת מהן. קרגייל ודריקסון יצרו קשר עם הצלם של התמונה ורכשו את זכויות השימוש תמורת 500 דולר. דריקסון הסביר שהוא התלהב מהתמונה כי היא הזכירה לו את האיפור והתחפושות שזמרי להקות "דארק מאטל" לובשים, אך בניגוד אליהם העיצוב הוא מקורי כך שאי אפשר לקשר ללהקה ספציפית.
הצילומים לסרט החלו בסתיו 2011 לאחר שאית'ן הוק וג'ולייט ריילנדס חתמו על השתתפותם בסרט. הסרטים הביתיים (שצולמו במצלמת 8 מ"מ אמיתית וגלגלי פילם) צולמו קודם במטרה לשמור על האסתטיות שלהם. הצילומים נערכו בלונג איילנד.
במהלך ראיון באתר Bleeding Cool קרגייל התוודה שדמותו של הוק קיבלה את שמה (אליסון אוסוולט) מהכותב הארלן אליסון והקומיקאי/הסופר פאטון אוסוולט. קרגייל שומר בביתו ספרים של שניהם.
ביקורות.
באתר "Rotten Tomatoes" הסרט קיבל ביקורת של 64% על פי 151 ביקורות וזה לציון 6.25/10. הביקורות העיקריות ציינו שהסרט "הוא סרט אימה כמעט בלתי אפשרי ומלא בקלישאות של הז'אנר, אבל רוח זדונית מביא איתו רוח רעננה וטוויסט שטני".
הסרט גם זכה לביקורות של 53/100 באתר "Metacritic" על פי 30 ביקורות ממוצעות.
מגזין וראייטי שיבח את הסרט וטען "שהסרט ישתק ילדים". המבקר רוג'ר איברט נתן לסרט 3 מתוך 4 כוכבים ואמר ש"לא ניתן להכחיש שהסרט מפחיד".
סרט המשך.
לסרט יצא המשך בשם "רוח זדונית 2". דריקסון כתב את הסרט יחד עם קרגייל, אך לא חזר לכס הבימוי. הסרט יצא באוגוסט 2015.
פרס גילדת הבמאים של אמריקה
תאי שומן
ממשלת נתניהו החמישית
ממשלת נתניהו-גנץ
ממשלת החילופים הראשונה
Daisies
Daisies (בעברית: חינניות) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית קייטי פרי. השיר יצא לאור ב-15 במאי 2020, על ידי חברת התקליטים קפיטול רקורדס, כסינגל שלישי מתוך האלבום Smile.
רקע וכתיבה.
ב-7 במאי 2020 הכריזה פרי ברשתות המדיה החברתית על כוונתה להוציא סינגל ראשון מתוך אלבום האולפן השישי שלה - הסינגל ייקרא "Daisies" ויצא לאור ב-15 במאי 2020. באותו היום חשפה את עטיפתו. למחרת, כחלק מקמפיין לקידום מכירות הסינגל שהתקיים במקביל ליום האם, פתחה פרי חנות פרחים דיגיטלית בשם "Katy's Daisies", המציעה 12 אפשרויות לשליחת זרים צבעונים בחינם על מנת "להגיד למישהו שאכפת לך, שאתה אוהב אותו, מתגעגע אליו, או פשוט להודות להם כי הם מאמינים בך."
בסטרימינג בשידור חי בעמוד הפייסבוק שלה, חשפה פרי פרטים על הסינגל וציינה כי "זה שיר על כל החלומות שלכם וכל הדברים שאתם רוצים להשיג".
הופעות.
ב-15 במאי 2020 תתארח פרי באמזון לייב בו תבצע את הסינגל "Daisies", תתראיין ותענה על שאלות המעריצים בלייב. ביום שלאחר מכן תבצע את השיר באירוע "In the House", של חברת Houseparty. כמו כן, תופיע עימו לראשונה בטלוויזיה בתוכנית אמריקן איידול בה היא משמשת כשופטת, בפרק סיום העונה ב-17 במאי.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של קייטי פרי ב-15 במאי 2020, בשידור חי. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את פרי כשהיא במקום דמוי יער ובהמשך, ניתן לראותה כשהיא מהלכת על חלוקי נחל ומאחוריה מפל מים.
בפחות מיממה, צבר הקליפ למעלה ממיליון צפיות.
יחסי אנדורה–טאיוואן
יחסי אנדורה–טאיוואן הם היחסים המתקיימים בין הממשלות והעמים של נסיכות אנדורה ושל הרפובליקה הסינית.
סקירה כללית.
בין נסיכות אנדורה לבין הרפובליקה הסינית לא מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים ואנדורה אינה מכירה בטאיוואן כחלק ממדיניות סין האחת שמובילה הרפובליקה העממית של סין. למרות זאת, בין שתי המדינות מתקיימים יחסי מסחר, תרבות, תיירות וטכנולוגיה ענפים. לאזרחי שתי המדינות יש פטור מאשרה במדינה השנייה.
ג'רום מאיירס
ג'רום מאיירס (באנגלית: Jerome Myers; 1867–1940) היה אמן וסופר אמריקאי, המזוהה עם אסכולת אשקאן, וידוע במיוחד בזכות תיאורי הנוף העירוני ואנשיו. הוא היה אחד המארגנים העיקריים של תערוכת הארמורי ב-1913, שהציגה את המודרניזם האירופי בפני אמריקה.
ביוגרפיה.
ג'רום מאיירס, נולד ב-20 במרץ 1867 בפטרסבורג שבווירג'יניה, כאחד מחמשת ילדיהם של אברם וג'וליה הילמן מאיירס. אחיו, גוסטבוס מאיירס, הפך לימים לעיתונאי בולט, פעיל סוציאליסטי והיסטוריון. מכיוון שאביהם נעדר לעיתים קרובות, ילדי מאיירס גודלו על ידי אמם ובסופו של דבר חיו בטרנטון שבניו ג'רזי ובפילדלפיה שבפנסילבניה. מדי פעם האחים הופנו לבתי אומנה כאשר אמם הייתה חולה. לאור תלאות משפחתיות אלה, מאיירס החל למלא תפקידים משפחתיים בגיל צעיר, כשהוא מתגורר בבולטימור שבמרילנד, לפני שעבר לעיר ניו יורק.