זמן קצר לאחר הגעתו לקנטקי, מונה ברקינרידג' כתובע הכללי של המדינה. בנובמבר 1797 הוא התפטר מתפקידו ונבחר לבית הנבחרים של קנטקי חודש לאחר מכן. כמחוקק הוא פעל להעברתם של חוקים פליליים הומניים יותר שביטלו את עונש המוות לכל העבירות למעט רצח מדרגה ראשונה. בביקור שערך ב-1798 בווירג'יניה, העביר לו נציג מטעמו של ג'פרסון את נוסח החלטות קנטקי, שהוקיעו את חוקי הזרים וההסתה. לבקשתו של ג'פרסון לקח ברקינרידג' להוביל את ההחלטות באספה הכללית של קנטקי. רק לאחר מותו של ברקינרידג' התברר שג'פרסון היה זה שניסח את ההחלטות. ב-1799 הוא התנגד לכינוס הוועידה החוקתית של קנטקי, אך נבחר לנציג בה. בהשפעתו נותרה ממשלת המדינה אריסטוקרטית באופן יחסי, נשמרו ההגנות שהיו על העבדות והוגבל כוחם של הבוחרים. כמי שכונה אביה של החוקה שהתקבלה, עלה כוחו לאחריה כמנהיג מוכר של המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית במדינה והוא נבחר כיושב ראש בית הנבחרים שלה ב-1799 וב-1800.
ב-1800 נבחר ברקינרידג' לסנאט של ארצות הברית שם הוא הנהיג את סיעתו של ג'פרסון והוביל את הצעות החוק של הממשל בסנאט שנשלט על ידי מפלגתו ברוב צר. ב-1804 קראו תושבי ספר המערב לבחירתו כמועמד לסגנות הנשיא, אך ג'פרסון מינה אותו ב-1805 כתובע הכללי. הוא היה חבר הקבינט הראשון מהמערב, אך הייתה לו השפעה מועטה עד למותו משחפת ב-1806.
ראשית חייו.
סבו של ברקינרידג', אלכסנדר ברקינרידג', היגר מאירלנד למחוז באקס שבפנסילבניה בערך בשנת 1728. מוצא משפחתו של ברקינרידג' היה ממחוז איירשייר שבסקוטלנד, ממנו הם היגרו לאלסטר (ככל הנראה למחוז אנטרים או למחוז לונדונדרי) בסוף המאה ה-17. ב-1740 עברה המשפחה למחוז אוגוסטה שבווירג'יניה, ליד העיר סטאונטון, שם נפטר אלכסנדר ברקינרידג' ב-1743. ג'ון ברקינבריג' נולד שם ב-1760, כבן השני מבין ששת ילדיהם של רוברט ברקינרידג' ושל אשתו השנייה לטיס (לבית פרסטון) ברקינרידג'. אמו הייתה בתו של ג'ון פרסטון מווירג'יניה, משפחה בעלת השפעה פוליטית. לרוברט ברקינרידג' היו שני ילדים מנישואיו הראשונים, ודרך אחד משני אחים למחצה אלו היה ג'ון לימים לדודו של חבר בית הנבחרים של ארצות הברית, ג'יימס ברקינרידג'. רוברט ברקינרידג' השתתף במלחמת הצרפתים והאינדיאנים והיה סגן השריף והשריף, ולאחר מכן שופט השלום של מחוז אוגוסטה. זמן קצר לאחר לידתו של ג'ון ברקינרידג', עברה המשפחה למחוז בוטטורט, שם היה רוברט לשוטר ושופט שלום, וכן שירת במיליציה המקומית. רוברט ברקינרידג' נפטר ב-1773. הוא הוריש לבנו ג'ון שטח אדמה של 300 אקרים (1.2 קמ"ר), בעלות על עבד אחד ומחצית בעלות על עבד אחר.
על פי הביוגרף של ג'ון ברקינרידג', לאוול הריסון , הוא למד בבית ספר, כולל באקדמיית אוגוסטה (כיום אוניברסיטת וושינגטון ולי ), אך כל התעוד על כך אבד. לאחר מות אביו סייע ברקינרידג' הצעיר לפרנסת משפחתו באמצעות מכירת ויסקי, ברנדי וקנבוס. מדודו, ויליאם פרסטון, הוא למד מדידת קרקעות, ובין השנים 1774–1779 הוא הועסק במשרד הקרקעות בעיירה פינקאסל, מקום מושב המחוז. פרסטון שאף שאחיינו ילמד בבתי ספר פרטיים לצד בניו, אך הדבר לא עלה בידו ועיסוקיו האחרים של ברקינרידג' שיבשו את רצף לימודיו. פרסטון אף הגיש את מועמדותו של ברקינרידג' לתפקיד המודד של מחוז מונטגומרי, משרה שהוא קיבל לאחר שעבר את הבחינות הדרושות ב-1 בפברואר 1780. בהמשך אותה שנה הוא הצטרף לדודנו, לימים הסנאטור מטעם קנטקי, ג'ון בראוטן, ללימודים בקולג' ויליאם ומרי. המורים שהשפיעו עליו במידה הרבה ביותר היו הכומר ג'יימס מדיסון וג'ורג' וייט.
בשל מלחמת העצמאות של ארצות הברית נאלץ הקולג' לסגור את שעריו ב-1781, שכן בנייניו שימשו לסירוגין כבסיס צבאי של הבריטים, הצרפתים והכוחות האמריקאים, שכן כל אחד מהצדדים שלט על הקולג' והשטחים סביבו. אף על פי שההיסטוריון ויליאם דייוויס מציין שברקינרידג' שירת כקצין בדרגת אנסיין במיליציה של מחוז בטטורט, הריסון מציין שהמקור האמין ביותר בנוגע למשרתים בשירות צבאי בווירג'יניה לא מביא שום עדות על השתתפותו במלחמה, אך מקורות בעלי אמינות נמוכה יותר מזכירים אותו כקצין זוטר במיליציה של וירג'יניה. הריסון משער שאם הוא אכן התגייס, הוא שירת במערכה קצרה אחת או שתיים ב-1780 בסיוע לצבאו של נתנאל גרין בדרום-מערב וירג'יניה.
חבר בית הנבחרים של וירג'יניה.
אף על פי שהוא לא שאף להיבחר למשרה והיה עדיין צעיר, נבחר ברקינרידג' בסוף 1780 כנציג מחוז בטטורט בבית הנבחרים של וירג'יניה. מסופר שאף על פי שציבור הבוחרים במחוז בחר בו פעמיים למשרה, הוא לא הורשה לתפוס את מושבו בבית הנבחרים בשל גילו הצעיר ורק בפעם השלישית עלה בידו לעשות כן, אך אין סימוכין למידע זה. על עמיתיו בבית הנבחרים נכללו פטריק הנרי, בנג'מין הריסון החמישי, ג'ון טיילר האב , ג'ון טיילור מקרוליין , ג'ורג' ניקולס , דניאל בון ובנג'מין לוגן.
בשל העובדה שנמנע מבית הנבחרים על ידי חיילים בריטים להתכנס בוויליאמסבורג, התכנסו הנציגים בריצ'מונד ב-7 במאי 1781, אך לא עלה בידם להשיג קוורום. בשל התקדמותו של הגנרל הבריטי צ'ארלס קורנווליס אל העיר ב-10 במאי, התפזר בית הנבחרים והתכנס שוב ב-24 במאי בשארלוטסוויל. ברקינרידג' הגיע לשארלוטסוויל ב-28 במאי וב-3 ביוני התכנסו כבר מספיק חברים כדי שיהיה קוורום. בבוקר המחרת רכב ג'ק ג'ווט לעיר והזהיר את המחוקקים ש-250 פרשים קלים בפיקודו של בנסטרה טרלטון מתקרבים אליה. הנציגים התפזרו במהירות ועברו לסטאוטון, עיר הולדתו של ברקינרידג', וכמה ימים לאחר מכן הם השלימו את דיוניהם. ברקינרידג' נשאר בבית אמו בין הדיונים והצטרף לנציגים בריצ'מונד כאשר הם התכנסו שם בנובמבר אותה שנה. רוב הדיונים נסובו על קבלת החלטות להודות לאלו שהפכו את העיר לבטוחה באמצעות הטלת המצור על יורקטאון.
קשיים כספיים מנעו מברקינרידג' לשוב ללימודיו בקולג'. ב-1782 הוא לא ביקש להיבחר מחדש לבית הנבחרים. תחת זאת הוא בילה שנה בגיוס כספים למחייתו וב-1783 הוא נבחר מחדש לבית הנבחרים ובמאי הצטרף לעמיתיו. הוא גם הצטרף לאגודה החוקתית של וירג'יניה, שעל חבריה נמנו מי שכיהנו לימים כנשיאי ארצות הברית, ג'יימס מדיסון וג'יימס מונרו. ב-28 ביוני התפזר בית הנבחרים וברקינרידג' שב לקולג' ויליאם ומרי, שם הוא המשיך בלימודיו עד לכינוס בית הנבחרים בנובמבר ובדצמבר. עם סיום המלחמה, הוא עמד על כך שלא יוטלו שום עיצומים כלכליים או פוליטיים על הלויאליסטים לשעבר. בניגוד להשקפותיו הפוליטיות בשנים מאוחרות יותר, הוא דחף לקיומה של ממשלה מרכזית חזקה יותר בהשוואה למה שנכתב בתקנון הקונפדרציה. הוא טען שהממשלה הלאומית תוכל לשרוד רק אם היא תוכל להטיל מיסים על אזרחיה, סמכות שלא הוקנתה לה בתקנון הקונפדרציה.
קשיים כלכליים נוספים גרמו לברקינרידג' לעזוב את לימודיו בקולג' ויליאם ומרי לאחר סיום סמסטר האביב של 1784. בשל לימודיו בראשית השנה לא עלה בידו לפנות זמן למסע הבחירות שלו לבחירה מחדש לבית הנבחרים, ולפיכך הוא ביקש מאחיו ג'וזף ומדודנו ג'ון פרסטון לנהל את מסע הבחירות בשמו. בתחילה נראו סיכוייו גבוהים, אך הוא הובס על ידי מי שכיהן לימים כחבר הקונגרס מטעם וירג'יניה, ג'ורג' הנקוק. לאחר תבוסתו, בחרו בו המצביעים ממחוז מונטגומרי, שם הוא עבד קודם לכן כמודד, כנציגם בבית הנבחרים. הוא מונה כחבר בוועדות היוקרתיות להצעות ותלונות, בתי המשפט, הדת, וחקירת משרדי הקרקעות. בין עמיתיו בוועדות היו הנרי טאזוול , קרטר הנרי הריסון , אדוארד קרינגטון , ספנסר רואן , ג'ון מרשל, ריצ'רד בלנד לי ו. בהשפעת כהונתו בבית הנבחרים הוא בילה את הקיץ שבין ישיבות הבית בלימודי משפטים מתוך כוונה להכשיר את עצמו כעורך דין. דיוני בית הנבחרים התמקדו בענייני מדיניות הפנים של וירג'יניה, כמו השאלה אם על המדינה להנהיג גביית מס למימון צורכי הדת. ברקינרידג' לא היה משויך לשום קהילה דתית, ועל פי מסמכים מהתקופה ניתן להבין שהוא התנגד להטלת מס זה. תחת זאת, הוא וג'יימס מדיסון הגישו הצעת חוק לחירות דתית בווירג'יניה , שהוצע לראשונה על ידי תומאס ג'פרסון חמש שנים קודם לכן. בית הנבחרים התכנס שוב בינואר 1785 ובהמשך אותה שנה התקבל ברקינרידג' ללשכת עורכי הדין ופתח משרד בשארלוטסוויל.
ב-28 ביוני 1785 נשא ברקינברידג' לאישה את מרי הופקינס "פולי" קייבל, בתו של ג'וזף קייבל ובת למשפחת פוליטיקאים רבת השפעה. כנדוניה הוא קיבל אחוזת מטעים בשטח של 400 אקרים (1.6 קמ"ר) במחוז אלבמארל שכונתה "הגלייב" (The Glebe). לזוג נולדו תשעה ילדים.
האחוזה בקושי הספיקה לצרכיה של המשפחה הרחבה. הקריירה המשפטית של ברקינרידג' סיפקה הכנסה מספקת כדי שהמשפחה תחייה ברווחה, אך הצריכה שעות מרובות ועבודה קשה. פטריק הנרי ייצג לקוחות במקביל לברקינרידג' וג'ון מרשל הפנה אליו לקוחות וביקש שייצג אותם בהיעדרו. אף על פי שהוא המשיך לגלות עניין בפוליטיקה, סירב ברקינרידג' להיכנס מחדש לתחום. הוא האמין שיש צורך בשינויים בתקנון הקונפדרציה והסכים לרוב חלקיה של חוקת ארצות הברית, אך לא תמך בייצוג שוויוני למדינות בסנאט ולא בבתי המשפט הפדרליים. על פי עצת אחיו ג'יימס וידידו ארצ'יבלד סטיוארט, הוא נמנע מלהיבחר כנציג לוועידת אשרור החוקה של וירג'יניה.
המעבר לקנטקי.