כשספרי קומיקס הגיעו לבשלות בשנות ה-40 כמות הפרסומים הגדולה שנדרשה על ידי המוציאים לאור עודדה קו ייצור המחלק את התהליך היצירתי למשימות מובחנות: סופר, מצייר בעיפרון, לטרר, אינקר וצובע. בסוף שנות ה-40 אפשר היה להתפרנס רק מלטרינג של רצועות קומיקס וספרי קומיקס עבור אמנים, אולפנים וחברות שלא היה להם זמן או רצון לעשות זאת בארגון עצמו. בשנות ה-50 אמני לטרינג כמו גספר סלדינו (Gaspar Saladino), סם רוזן (Sam Rosen) ובן אודה (Ben Oda) בנו קריירה שלמה כלרטררים עבור חברות מארוול קומיקס, DC קומיקס ואחרות. הלטרר ומעצב הלוגו איירה שנאפ (Ira Schnapp) קבע את המראה של DC קומיקס במשך קרוב לשלושים שנים. החל מ-1940 הוא עיצב או שכלל לוגואים אייקוניים כמו סופרמן, פלאש, ליגת הצדק של אמריקה ואחרים. מ-1966 ובמשך שנות ה-70 היה גספר סלדינו הלטרר הראשי של כל ספרי DC. עבודתו של גספר הייתה כל כך חשובה עד שמו"לים עצמאיים של ספרי קומיקס שקמו בשנות ה-70 וה-80 כמו Atlas/Seaboard Comics ו-Eclipse Comics שכרו אותו כדי לעצב את הלוגואים עבור כל הכותרים שלהם.
לטרינג ממוחשב.
הוצאה לאור שולחנית המופעלת על ידי מחשבים, במיוחד כאלה שיוצרו על ידי אפל התפתחה בשנות ה-80 והחלה להשפיע על לטרינג בקומיקס זמן קצר אחרי כן. אחד מהמשתמשים הראשונים בלטרינג מבוסס מחשב היה הכותב/אמן ג'ון ברן (John Byrne) שיצר גופנים מלטררינג קיים. (הוא עשה גם שימוש בלטרינג של אמנים אחרים כמו דייב גיבונס בלי רשותם) כיום הוא משתמש בגופן מחשב המבוסס על כתב ידו של הלטרר ג'ק מורלי – באישורו של מורלי. לטרינג במחשב התחיל להשפיע באמת עם הזמינות של הגופן המסחרי הראשון לקומיקס Whizbang (נוצר על ידי אולפן דדלוס (Daedalus) בסביבות 1990.
בתחילת שנות התשעים הלטררים ריצ'רד סטארקינגס ושותפו ג'ון רושל (לשעבר גאושל) החלו ליצור גופנים המיועדים לקומיקס והקימו את חברת קומיקראפט (), שהפכה מאז למקור העיקרי לגופני קומיקס (אם כי יש להם תחרות מאחרים, כמו למשל Blambot).
מתוך כבוד למסורת הודפס הלטרינג הממוחשב בתחילה ואחרי כן הודבק ליצירה המקורית, אבל אחרי כמה שנים, אחרי שגם צביעת הקומיקס עברה להוצאה לאור שולחנית התחילו להשתמש בקובצי לטרינג דיגיטליים בצורה יעילה יותר על ידי שילובם ישירות לקובצי היצירה הדיגיטליים כשנפטרים משלב העתק-הדבק הפיזי לגמרי. חברת Wildstorm Comics הייתה הראשונה שהשתמשה בכלים אלה. בהפרש זמן ניכר, משתמשות בכלים אלו גם חברות אחרות כמו מארוול קומיקס ו-DC לצורך לטרינג.
כלים ושיטות.
על שולחן העבודה.
הלטרר שעובד בשיטות המסורתיות אינו זקוק ליותר מתבנית הלטרר, עט או מברשת, דיו הודי וצבע לבן לתיקונים. במצבים אחדים צריך הלטרר להשתמש בקלף כציפוי על עבודת האמנות המקורית.
לטרינג ממוחשב.
ברוב הספרים שיוצאים לאור על ידי מארוול ו-DC משתמשים בלטרינג שעושה שימוש בתוכנות גרפיקה כמו אדובי אילוסטרייטור או אדובי פוטושופ ובגופן הדומה ללטרינג הנכתב ביד. לטרינג ממוחשב מספק קיצורי דרך טכניים רבים, במיוחד בשילוב של יצירת הלטרינג ישירות לקובצי האמנות הדיגיטליים ובכך נמנעים מהמלאכה המיגעת של העתק-הדבק פיזי. יש גם אמני קומיקס שמעדיפים שהלטרינג יהיה ישירות על הדפים שלהם. א. זה חוסך זמן ציור (לא צריך לצייר במקום בו תהיה כתובית גדולה). ב. קומיקס מספר סיפור ודף של אמנות קומיקס בלי הלטרינג מהווה רק מחצית מן הסיפור.
קוקייה רצנית גדולה
קוקייה רצנית גדולה (שם מדעי: "Geococcyx californianus") הוא מין של קוקייה הנפוצה בערבות ומדבריות בדרום ארצות הברית ובמקסיקו.
מאפיינים.
אורכה של הקוקייה הרצנית מהזנב עד המקור נע בין 43 ל-61 ס"מ בממוצע ומשקלה 125-250 גרם. נוצותיה חומות, שחורות ולבנות. לקוקייה רגליים ארוכות. על אף שהיא מסוגלת לעוף היא מבלה את רוב זמנה על הקרקע.
הקוקייה הרצנית מסוגלת לרוץ במהירות של עד 35 ק"מ לשעה ובאופן כללי מעדיפה לרוץ מאשר לעוף. היא תעוף על מנת להימלט מטורפים מהירים יותר כגון זאבי ערבות.
היא חיה באזורים פתוחים ולעיתים גם יבשים והיא אוכלת בעיקר בשר. היא ניזונה מחרקים, פרוקי-רגליים נוספים ומזוחלים קטנים כמו לטאות ונחשים קטנים כולל ארסיים. הקוקייה יכולה לפרוש כנפיים כדי להפנט נחש ואז לדקור אותו במקורה. היא מגישה את המזון לגוזליה אך לא מרפה מהמזון עד שהיא מפרישה ממקורה נוזלי עיכול מיוחדים, שהגוזלים זקוקים להם.
ערבות עשב
וולפגנג, רוזן פפאלץ-צווייבריקן
וולפגנג, רוזן פפאלץ-צווייבריקן (גרמנית: Wolfgang. von Pfalz-Zweibrücken; 26 בספטמבר 1526 - 11 ביוני 1569), היה רוזן פפאלץ-צווייבריקן בין השנים 1532–1569.
ביוגרפיה.
וולפגנג נולד ב-26 בספטמבר 1526, ללודוויג השני, רוזן פפאלץ-צווייבריקן ואליזבת מהסן, רוזנת פפאלץ-צווייבריקן, בתם של וילהלם הראשון, רוזן הסן ואנה מבראונשווייג-וולפנביטל.
בשנת 1532 מת אביו לודוויג השני, רוזן פפאלץ-צווייבריקן, ווולפגנג עלה לשלטון במקומו. בתחילה החזיק וולפגנג גם בשטחי רוזנות ולדנץ, אולם בשנת 1543 מסר אותם לדודו רופרכט, רוזן פפאלץ-ולדנץ. בשנת 1548 כבש קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את חלק משטחי הרוזנות במהלך הלחימה נגד הפרוטסטנטים, אולם החזיר אותם בשנת 1552. בשנת 1555 נחתם הסכם אוגסבורג שהסדיר את ענייני הדת בגרמניה, ובשנת 1556 נלחם וולפגנג כקצין פרשים נגד הטורקים.
בשנת 1557 ירש אוטו היינריך, רוזן פפאלץ-נויבורג את נסיכות הבוחר מפפאלץ, ולפי חוזה היידלברג העביר את רוזנות פפאלץ-נויבורג לוולפגנג.
בשנת 1569 הגיע וולפגנג בראש 14,000 חיילים לעזרת ההוגנוטים במלחמה השלישית של מלחמות הדת בצרפת ופלש לבורגון, אולם ב-11 ביוני 1569 נהרג וולפגנג בקרב על יד נקסון.
לאחר מותו חילקו בניו את נחלותיו ביניהם: פיליפ לודוויג קיבל את פפאלץ-נויבורג, יוהאן קיבל את פפאלץ-צווייבריקן, אוטו היינריך קיבל את פפאלץ-זולצבאך, פרידריך קיבל את פפאלץ-צווייבריקן-ווהנשטראוס-פארקשטיין וקרל קיבל את פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד.
משפחתו.
בשנת 1545 התחתן וולפגנג עם אנה מהסן, בתם של פיליפ הראשון, רוזן הסן וכריסטינה מסקסוניה, ממנה נולדו לו 13 ילדים:
קוקייה רצנית קטנה
קוקייה רצנית קטנה (שם מדעי: "Geococcyx velox") הוא מין של עוף קרקעי ממשפחת הקוקייתיים מהסוג קוקייה רצנית.
קוקייה זו דומה לקוקייה הרצנית הגדולה במראה אך קטנה יותר וגם בעלת מקור דק ועבה יותר בצבע שחור. אורכה מגיע ל-46-51 ס"מ. הנוצות הצבע צהוב חיוור עם נקודות שחורות והיא בעלת ציצה גבוהה. הפנים כחולות והעיניים שחורות. קוקייה זו יכולה לרוץ מהר עם רגליה הארוכות וזנבה השחור והארוך.
היא חיה באזורים חמימים מדרום-מערב מקסיקו, חצי האי יוקטן ודרומה באמריקה המרכזית. היא ניזונה מזרעים,פירות, חרקים,עכבישים, לטאות, נחשים ודו-חיים קטנים. ניזונה גם מפגרי חיות שנדרסו בדרכים.
קרל הראשון, רוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד
קרל הראשון, רוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד (גרמנית: Karl I. von Pfalz-Zweibruecken-Birkenfeld; 4 בספטמבר 1560 - 16 בדצמבר 1600), היה רוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד בין השנים 1569–1600.
ביוגרפיה.
קרל נולד ב-4 בספטמבר 1560 בנויבורג על הדנובה, לוולפגנג, רוזן פפאלץ-צווייבריקן ואנה מהסן, בתם של פיליפ הראשון, רוזן הסן וכריסטינה מסקסוניה.
בשנת 1569 נהרג אביו וולפגנג, רוזן פפאלץ-צווייבריקן, במהלך מלחמות הדת בצרפת. לאחר מותו חילקו בניו את נחלותיו ביניהם: פיליפ לודוויג קיבל את פפאלץ-נויבורג, יוהאן קיבל את פפאלץ-צווייבריקן, אוטו היינריך קיבל את פפאלץ-זולצבאך, פרידריך קיבל את פפאלץ-צווייבריקן-ווהנשטראוס-פארקשטיין וקרל קיבל את פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד.
נחלותיו של קרל היוו חלק מרוזנות שפונהיים, וכללו כמה שטחים קטנים סביב בירקנפלד. קרל הקים את הענף של פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד שהיה חסר חשיבות, אולם ממנו יצאו לבסוף מלכי בוואריה. ב-16 בדצמבר 1600 מת קרל, ובניו חילקו את נחלותיו: גאורג וילהלם קיבל את פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד, ואילו כריסטיאן קיבל את פפאלץ-בירקנפלד-בישוויילר.
משפחתו.
ב-23 בפברואר 1590 התחתן קרל עם דורותיאה מבראונשווייג-לינבורג, בתם של וילהלם, דוכס בראונשווייג-לינבורג ודורותיאה מדנמרק, דוכסית בראונשווייג-לינבורג, ממנה נולדו לו 4 ילדים:
Oral Fixation Vol. 2
ההתקפה על חברי הקונגרס בווירג'יניה 2017
ההתקפה על חברי הקונגרס בווירג'יניה התרחשה ב-14 ביוני 2017. תוקף יחיד, תומך המפלגה הדמוקרטית, פתח באש בשעת בוקר לעבר מספר חברי הקונגרס של ארצות הברית מהמפלגה הרפובליקנית, שערכו אימון בייסבול בעיר אלכסנדריה שבמדינת וירג'יניה, ליד וושינגטון די. סי..
חברי הקונגרס התאמנו במקום לקראת משחק הבייסבול השנתי של הקונגרס למען צדקה, שהיה צפוי להיערך למחרת. ג'יימס תומאס הודג'קינסון מבלוויל, אילינוי, פתח באש לעברם. במשך עשר דקות נערך קרב יריות בין הודג'קינסון לבין שוטרי משטרת הקפיטול שהוקצו להגן על סקאליס ונמצאו במקום ושוטרי משטרת וירג'יניה שהוזעקו לשם. השוטרים הצליחו לפגוע בהודג'קינסון, שמת מאוחר יותר מפצעיו בבית החולים האוניברסיטאי ע"ש ג'ורג' וושינגטון.