החץ הדו-כיווני הכפול משמעותו קיום של שיווי משקל בין אגף שמאל - התרכובת המוצקה לבין אגף ימין - יונים חופשיים בתמיסה. שיווי משקל פירושו שקצב יצירת המוצק שווה לקצב פירוק המוצק ואין שינוי עם הזמן. כלומר התמיסה רוויה, לא ניתן להמיס יותר מוצק. אחד ההבדלים בין תרכובות יוניות שונות הוא בקבוע המסיסות, כלומר כמה מהחומר מתמוסס בכמות מים נתונה, בטמפרטורה נתונה.
באשר לדוגמה זו ניתן לכתוב משוואת שיווי משקל על פי המשוואה להלן:
formula_4
מכיוון שהיחס הסטויכיומטרי בין מרכיבי התרכובת הוא 1 ל-1, שני הריכוזים מופיעים בחזקת "1" בלבד.
בתמיסה רוויה ערכה של מכפלת המסיסות שווה לקבוע המסיסות, וזהו ערכה המרבי. כל הקטנה של מכפלת המסיסות מערך זה (עקב הפחתת ריכוז אחד היונים), גורמת להמסה נוספת של מלח על מנת להוסיף יונים לתמיסה, כדי להעלות את ערכה של מכפלת המסיסות חזרה לקבוע המסיסות. כלומר אם מוציאים אחד מהיונים בתמיסה על ידי שיטה כלשהי (למשל: השקעה באמצעות יון נוסף המוכנס למערכת) ריכוז היון השני חייב לעלות כך שמכפלתם תישאר קבועה. בדומה, אם מוסיפים עודף של אחד היונים תהיה שקיעה של המלח למצב מוצק עד שמכפלת הריכוזים תשתווה שוב לקבוע המסיסות.
אג'ליל
אִגְ'לִיל (בערבית: إجليل, או גַ'לִיל,جليل) היה כפר ערבי בקרבת חוף הים התיכון, כ-10 ק"מ צפונית ליפו. תושבי הכפר עזבו אותו במהלך מלחמת העצמאות. ייתכן שמקור השם אִגְ'לִיל הוא ביישוב "גליל", שנזכר בספרות השומרונית הקדומה. באזור שבו היו אדמות הכפר נמצאות כיום בתחומי הערים הרצליה ורמת השרון, קיבוץ גליל ים ומחנה גלילות.
היסטוריה.
הכפר נקרא ככל הנראה על שמו של שיח' צאלח עבד אל-ג'ליל, שקברו מוקם בסמוך. השם "גליל" נזכר בספרות השומרונית והוא השתמר כנראה בשם הכפר. תושבי הכפרים היו מוסלמים, והתפרנסו מחקלאות ומדיג. בתקופת המנדט הבריטי פוצל הכפר לשני חלקים - ג'ליל א-שמאליה (הצפוני) וג'ליל אל-קבליה (הדרומי), שהיה החלק הגדול יותר.
בשנת 1881 סומן הכפר על מפת הקרן לחקר ארץ ישראל ("Survey of Western Palestine").
במפקד האוכלוסין שנערך ב-1922 מנתה אוכלוסיית הכפר 154 נפשות. ב-1931 כבר נמנו בכפר 305 נפשות. על פי סקר הכפרים משנת 1945 התגוררו בשני חלקי הכפר, הצפוני והדרומי, כ-660 תושבים, כאשר במניין זה נכללו 210 יהודים. בשנה זו היו למעלה מ-6,500 דונם מסך שטחי הכפר בבעלות יהודית.
בשנות ה-20 של המאה ה-20 נקנו חלק מאדמות הכפר, ובהמשך נבנו עליהן (ועל אדמות שנקנו מכפרים שכנים נוספים, כמו אל-חרם) היישובים היהודיים הרצליה, רמת השרון (אז שכונה בשם "עיר שלום") וגליל ים. הקשרים בין המתיישבים היהודים לתושבי אג'ליל היו ידידותיים.
בינואר 1948 השתתף נציג אג'ליל, ג'מיל ג'אסר, לצד נציגי כפרים אחרים מהאזור (כמו שייח' מוניס, אבו כישכ), בפגישה עם נציגי הכוחות הלוחמים העבריים. הפגישה התקיימה בפתח תקווה, בביתו של אברהם שפירא. בפגישה הביעו מנהיגי הכפרים את רצונם בשלום והצהירו שלא ייתנו מחסה לכוחות צבא ערביים וכי במקרה הצורך יפנו לעזרת "ההגנה" לקבלת הגנה וכלכלה.
בתחילת מרץ הגיעו קצינים מצבא השחרור הערבי שחנה בשומרון לכפרים הסמוכים לתל אביב במטרה לארגן את הגנתם. לוחמי צבא השחרור דרשו מתושבי שייח מוניס, אג'ליל ואבו כישכ לפנות את הנשים והילדים ולהשאיר רק גברים בגיל צבא. על פי יואב גלבר פעולות אלה גרמו לאנשי ההגנה לתכנן את כיבוש הכפרים על מנת למנוע השתלטות של צבא השחרור על האזורים סמוכים לתל אביב. במרץ השתלטה ההגנה על הכפרים שייח מוניס וסומייל ובראשית אפריל השתלטה ההגנה ללא קרב על אג'ליל שכבר היה ריק מתושביו על פי הוראות צבא השחרור.
חלק ממפוני אג'ליל התיישבו בשכונת אבו סנינה במזרח כפר סבא.
ב-26 במאי 1948 הוקם בכפר הנטוש מחנה שבויים. עם תום מלחמת העצמאות התווספו חלק מאדמות הכפר ליישובים הרצליה ורמת השרון; על חלק אחר מהאדמות הוקמו מחנות צבא, בהם בית הספר להנדסה צבאית. במרכז הכפר הוקמה מעברה, "מעברת ג'ליל" שנקראה רשמית "מעברת גלילות", בשנת 1954 המעברה צורפה להרצליה. בשנת 1960 פורקה המעברה סופית - תושבי המעברה שוכנו בשיכונים שנבנו בהרצליה והשטח נשאר בתחומי הרצליה. על חלק מאדמות הכפר שבתחומי רמת השרון הוקם המרכז המסחרי "רב מכר" ובו מתחם בתי הקולנוע סינמה סיטי גלילות. כמה מבתי הכפר נותרו על תלם בתוך המחנה הצבאי גלילות.
ג'למה (נפת ג'נין)
אל-ג'למה (בערבית: الجلمة) הוא כפר פלסטיני בדרום עמק יזרעאל למרגלות הגלבוע, הנמצא בנפת ג'נין ברשות הפלסטינית. הכפר שוכן כחמישה ק"מ מצפון לג'נין, ממזרח לכביש 60. ליד הכפר מצוי תל יבלעם, בו השתמרו בו עתיקות רבות. ליד הכפר שוכן מחסום ג'למה, שהוא הכניסה הצפונית לעיר ג'נין ולצפון השומרון.
במהלך מלחמת העצמאות, ב-1 ביוני 1948, במסגרת מבצע יצחק כבש גדוד 13 של גולני את ג'למה, כחלק מהניסיון לכבוש את ג'נין, אך נאלץ לסגת לאחר שהותקף על ידי הכוחות העיראקיים. הכפר נותר בשטח הגדה המערבית, סמוך מאוד לקו הירוק, ונכבש שנית במלחמת ששת הימים.
יום המזון העולמי
יום המזון העולמי (באנגלית: World Food Day; בראשי תיבות: WFD) מצוין בעולם ב-16 באוקטובר מדי שנה. ביום זה חוגג ארגון המזון והחקלאות של האומות המאוחדות את היווסדו, בשנת 1945.
ארגון המזון והחקלאות החליט על קיומו של יום המזון העולמי בוועידה העשרים של הארגון בנובמבר 1979. מאז מציינות את היום, בכל שנה, יותר מ-150 מדינות ברחבי העולם. היום משמש הזדמנות להעלות את מודעות הציבור לנושאי רעב ועוני.
נושא מרכזי ליום המזון.
מאז שנת 1981 מאמץ ארגון המזון והחקלאות נושא שונה מדי שנה ליום המזון, זאת כדי להאיר נושאים שונים הדורשים פעולה ומיקוד עולמי. הנושא לשנת 2006 הוא "משקיעים בחקלאות לביטחון בהשגת מזון". נושא זה נבחר כיוון שרק על ידי השקעה בחקלאות – יחד עם תמיכה בחינוך ובריאות – ניתן יהיה ליצור תפנית במפת הרעב בעולם. רובה של ההשקעה הזו תצטרך לבוא מן המגזר הפרטי. למרות חשיבותה של החקלאות בארצות מתפתחות רבות, מגזר זה מוזנח לעיתים קרובות ואינו זוכה להשקעות. נמצא כי סיוע חוץ לחקלאות נמצא בירידה לאורך עשרים השנים האחרונות.
נושאי עבר של ימי מזון עולמיים היו: "הזכות למזון" (2007), "משקיעים בחקלאות לביטחון בהשגת מזון" (2006), "דיאלוג חקלאי בין-תרבותי" (2005), "גיוון ביולוגי לביטחון בהשגת מזון" (2004), "עובדים יחד לברית בינלאומית נגד הרעב" (2003), "מים: מקור לביטחון בהשגת מזון" (2002), "הילחמו ברעב כדי להפחית בעוני" (2001), "מילניום חופשי מרעב" (2000), "נוער נגד הרעב" (1999), "נשים מאכילות את העולם" (1998), "משקיעים בביטחון בהשגת מזון" (1997), "נלחמים ברעב ובתת-תזונה" (1996), "מזון לכל" (1995), "מים לחיים" (1994), "קוצרים את גיווני הטבע" (1993), "מזון ותזונה" (1992), "עצים לחיים" (1991), "מזון לעתיד" (1990), "מזון וסביבה" (1989), "נוער כפרי" (1988), "חקלאים זעירים" (1987), "דייגים וקהילות דיג" (1986), "רעב כפרי" (1985), "נשים בחקלאות" (1984), "ביטחון בהשגת מזון" (1983), "מזון הוא ראשון" (1981-2).
נושאים לשנת 2006.
רקע.
שבעים אחוז מרעבי העולם חיים באזורים כפריים בהם החקלאות היא מקור המזון הישיר, או העקיף, בעזרת תעסוקה בחקלאות. בפסגת המזון העולמית בשנת 1996, ראשי מדינות מרחבי תבל התחייבו לקדם השקעות ציבוריות ופרטיות בחקלאות כדי לתרום לקיצוץ בשיעור הרעב בעולם במחצית, עד לשנת 2015. מטרת המילניום הראשונה של ארגון האומות המאוחדות היא הפחתת הרעב והעוני הקשה במחצית עד לאותה שנה.
ראשי מדינות אפריקה, בהצהרת מפוטו, התחייבו כי ממשלותיהם תקצינה לפחות 10% מן התקציב הלאומי לחקלאות ולפיתוח הכפר בתוך חמש שנים. שיעור הסיוע זר לחקלאות ולפיתוח הכפר ממשיך לרדת, למרות הצורך הקיים בכך. בעשרים השנים האחרונות הייתה ירידה דרמטית - מ-9 מיליארד דולר בשנה בתחילת שנות השמונים, עד לרמה של 5 מיליארד דולר לשנה בסוף שנות התשעים. באותה עת כ-845 מיליון איש חיים ברחבי תבל בתנאי תת-תזונה. ביום 9 באוקטובר 2006 פרסם ארגון המזון והחקלאות כי ארבעים מדינות ברחבי תבל נמצאות במצב חירום מבחינת אספקת המזון וזקוקות לסיוע חיצוני.
גידול חקלאי ורעב.
מחקרים רבים הראו כיצד גידול חקלאי יכול להפחית עוני ורעב, יותר מאשר גידול עירוני ותעשייתי. לדוגמה, הקבוצה היחידה של מדינות שהפחיתו את שיעור הרעב מאז שנות התשעים היו אותן מדינות שבהן גדל המגזר החקלאי. מבחינת הנתונים לאורך 30 השנים האחרונות ניתן לראות כי באותן מדינות אשר השקיעו וממשיכות להשקיע בחקלאות – פרטית וציבורית – קיימות עתה רמות נמוכות יותר של תת-תזונה.
אירועים.
אירועי יום המזון העולמי מתרחשים ביותר מ-150 מדינות ברחבי תבל. ברומא, שם שוכן מטה ארגון המזון והחקלאות, אירועי היום יכללו מרוץ למזון לאורך חמישה קילומטר דרך המרכז ההיסטורי של העיר בהשתתפות כחמשת אלפים רצים. ארגון המזון והחקלאות אף יכריז על תוכנית חינוכית לנוער בנושא הזכות למזון. התוכנית תכלול קריקטורות במספר שפות הפונות לקהל הצעיר בעולם. המנהל הכללי של ארגון המזון והחקלאות ישא נאום ובו יתאר את מטרות הארגון.
נוסף לאירועי הארגון ברומא, יאורגנו ברחבי איטליה כנסים, תערוכות וסימפוזיונים. בגרמניה יקיים משרדי ממשלה שונים מסיבות עיתונאים לציון האירוע. בספרד שחקן הכדורגל ראול, שהוא שגריר רצון טוב של ארגון המזון והחקלאות, ישתתף באירועים שונים לציון היום. אירועים רבים יתרחשו אף במדינות מזרח אירופה ומרכזה.
בשנת 1981 הפיקה פיג'י הנפיקה סדרת בולים בנושא יום המזון העולמי.
יום המזון העולמי בישראל.