גם המחנה הדתי-חרדי לא אהב את השיר, לא בשל דלות התיאורים, אלא בשל תכניו, והוא השיב מלחמה שערה. לדברי כותבים מאוחרים ממחנה זה, התמונה הקודרת של יחס התלמוד לנשים בטקסטים שמביא יל"ג ברמזיו, נעוצה ביחס הדו-משמעי של התלמוד לנושא האישה. לדבריהם, יל"ג למצער לא הבין את מורכבות התפיסה התלמודית, הוציא דברים מהקשרם ודלה מתוכם רק את הדעות הקיצוניות, שהתאימו למשקפיו הלוחמניים והחד צדדיים.
המפלגה הקומוניסטית היוגוסלבית
באג'י ראו הראשון
באג'י ראו הראשון (Bajirao ; 18 באוגוסט 1700 – 28 באפריל 1740) כונה גם ראו (במראטהי =' राऊ '). היה ראש ממשלה (פשווה) של האימפריה המראטהית בשנים 1740-1720. הוא עמד בראש כוחות האימפריה שניהלה קרבות נגד כוחות האימפריה המוגולית ששלטו על חלקים נרחבים מהודו, והצליח להדוף אותם, ולהרחיב את שטחי האימפריה המראטהית באופן משמעותי. הוא העביר את בירת האימפריה לעיר פונה בצפון-מערב הודו.
חיים אישיים.
אשתו הראשונה הייתה קאשיבאי (Kashibai). היו להם שלושה בנים, שאחד מהם נענע סאהב הפך ליורשו בתפקיד לאחר מותו בשנת 1740.
אשתו השנייה הייתה מאסטני (Mastani). בני משפחתו ההינדית של באג'י ראו התקשו לקבל את הנישואין כי אימה של מאסטני הייתה מוסלמית, וזה הוביל למשבר במשפחה. באג'י ראו רחש אהבה עזה למאסטני, ובנה ארמון לכבודה בעיר פונה. לבני הזוג נולד ילד אחד.
באג'י ראו נפטר לאחר שלקה בחום גבוה לפני הגיעו לגיל 40. זמן קצר אחר כך נפטרה גם מאסטני, אשתו.
&lt;br&gt;
אלחנן שלום יפה
EMG (ראשי תיבות של East Mediterranean Gas Company, חברת הגז של מזרח הים התיכון) היא חברה בעלת זיכיון מממשלת מצרים לייצוא גז לישראל. החברה היא הבעלים והמפעילה של קו אל עריש-אשקלון.
יבוא גז ממצרים.
החברה הוקמה על ידי איש העסקים יוסי מימן, איש העסקים המצרי חוסיין סאלם וממשלת מצרים בשנת 2000, כדי להתגבר על הקושי המדיני שבאספקה ישירה של גז ממצרים לישראל, ושימשה למעשה כחברת תיווך שתפקידה התמצה בהנחת צינור הגז בין אל עריש לאשקלון, תוך שהיא נהנית מהטבה של 0% מס על רווחיה. את הקו עד אל עריש החלו המצרים להניח כבר בסוף 1998. מימן גייס את ראש המוסד לשעבר שבתי שביט, שיסייע בקבלת האישורים הדרושים מהממשל המצרי. במסגרת תביעה שהוגשה נגד החברה נחשף כי שביט קיבל תשלום של 11 מיליון דולר עבור שיירותיו.
ב-2005 נחתם מזכר הבנות בין ישראל למצרים על יבוא גז ממצרים באמצעות חברת EMG דרך צינור הגז הערבי.
החברה קיבלה מעמד מיוחד המאפשר לה לרכוש גז טבעי מחברות הגז במצרים ולמכור אותו למדינות בחוף המזרחי של הים התיכון במסגרת קו צינור אל עריש-אשקלון. על-פי הוראות ההסכם הקימה EMG מערכת לאספקת גז הכוללת מערכת דחיסה באל עריש, צינור ימי באורך של 92 ק"מ מאל עריש לאשקלון ומסוף קבלה באתר קצא"א באשקלון. EMG סיימה לבנות את הצינור הימי ומסוף הקבלה באשקלון בחודש פברואר 2008. תחילת אספקת הגז החלה בחודש יולי 2008. כגיבוי נוסף להבטחת ההסכם נחתם מזכר הבנות בין ממשלת מצרים וממשלת ישראל, לפיו ערבה ממשלת מצרים לאספקה של עד 7BCM של גז טבעי בשנה למדינת ישראל.
מאז 2008 זרם גז מצרי לתחנות הכוח של חברת החשמל עד לרמה שהגז המצרי היווה 18% מסל הדלקים של חברת החשמל.
בדצמבר 2009 נחתמה עסקה עם תחנת הכוח דוראד לאספקת גז טבעי לתחנה בהיקף של כ־12.5 BCM (מיליארד מ"ק). החוזה, בהיקף כ־2 מיליארד דולר, אמור היה לאפשר לתחנה לפעול במשך 17 שנה, החל מ-2013, ולספק כ־800 מגה־ואט חשמל, שהם כ־6.5% מכושר הייצור של חברת החשמל.
קו צינור אל עריש-אשקלון.
בפברואר 2011 התקיימה ההפיכה במצרים שמסגרתה הודח חוסני מובארכ. אחד האישומים נגד מוברק היה כי הוא ובני משפחתו היו מעורבים בשחיתות דרך ייצוא גז זול לישראל. לאחר שמוברק ריצה עונש מאסר של שלוש שנים ועבד אל-פתאח א-סיסי עלה לשלטון במצרים, בוטלה האשמה זו. החל מפברואר 2011 חלו שיבושים בהספקת הגז. לאחר כ-10 פיצוצים בצינור הופסקה בשנת 2012 הזרמת הגז לישראל, בטענה של חובות של EMG כלפי מצרים.
בתום בוררות בינלאומית שארכה 3.5 שנים, נפסק בדצמבר 2015 כי חברות הגז הממשלתיות במצרים יחויבו לפצות את EMG בסכום של 288 מיליון דולר.
ביוני 2018, הודיעה שותפות דלק קידוחים כי היא מנהלת משא ומתן לרכישת החברה לצורך שימוש בקו צינור אל עריש-אשקלון. בסוף יולי 2019 הודיעה רשות התחרות שתדרוש את האפשרות ליבוא לגז טבעי ממצרים כתנאי לרכישה.
בעלות.
הבעלות על חברת EMP מתחלקת בין:
ביקורת על החברה.
משרד האוצר פטר את החברה מתשלום מס ומע"מ לתקופה של עשרים שנה. בעקבות כך פנה נשיא איגוד לשכות הסחר למבקר המדינה.
זכריה יוסף רוזנפלד
הרב זכריה יוסף רוזנפלד (באנגלית: Zacharya Yosef Rosenfeld או Zechariah Joseph Rosenfeld; ~1846 – ראש השנה, א' בתשרי ה'תרע"ו, 9 בספטמבר 1915) היה רב אוקראיני-אמריקאי. רבה של קובל ורב בסנט לואיס.
ביוגרפיה.
נולד בטוריסק שבווהלין, בנו של הרב משה גבריאל רוזנפלד, רבה של העיירה. התמנה כרבה של קובל, וכיהן במשרה זו בין השנים 1870–1874. מאוחר יותר ירש את מקומו של אביו ברבנות טריסק, ושם זכה למעמד של כבוד גם בין גויי העיר. הוא נודע כרופא מומחה אף שלא הוכשר רשמית לכך; בשל היעדר הסמכה רשמית חשש לרשום מרשמים והיה רוכש את רכיבי התרופות לבדו ומכין אותן בביתו. בשלב מסוים הסתכסך עם חצרו של המגיד מטוריסק בשל אסיפות "מתנגדים" שקיים בביתו, אך הם לא תקפו אותו אישית ומעמדו לא נפגע. במשך שנים נהג לשחרר צעירים, בעיקר תלמידי חכמים, מגיוס לצבא הרוסי, אך בשלב מסוים הסתבך ונאלץ להימלט לארצות הברית.
עם הגיעו לארצות הברית התמנה לרב בסנט לואיס. הייתה לו מחלוקת הלכתית עם רב אחר בעיר, הרב שלום אלחנן יפה, לגבי תעתיק שם העיר בעת עריכת גט; לדעת הרב יפה, יש לכתוב: (באות ז') ולהשמיט את אותיות ה-s וה-p הכפולות משם הנהר: . בעוד לדעת הרב רוזנפלד יש לכתוב: .
הוא נקבר בבית הקברות של חברת חסד של אמת בסנט לואיס.
קישורים חיצוניים.
יוסף תקוה - בעניין מצות מכונה תרס"ו.
צפע שיחים ניטצי
צפע שיחים ניטצי או צפע שיחים אגמי (שם מדעי: "Atheris nitschei") הוא מין של נחש ארסי השייך לסוג צפעוני ההרים שבמשפחת הצפעיים. הוא קרו ע"ש החוקר הנריך ניטצי (1845-1902).
צפע השיחים הוא צפע גדול בצבע ירוק המוסווה היטב בין עלי העצים ביערות אפריקה. נחש זה מגיע לאורך 63–73 ס"מ והזכרים בו קטנים מהנקבות. הם בעלי קשקשים גדולים וראש בעל נחיריים רחבים ו"קרניים" קטנות סביב העין השחורה. הצבע ירוק בוהק מלמעלה וצהוב מלמטה. הוא מתפתל לאט על גבי הקרקע בדממה.
הנחש חי מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, אוגנדה ומזרח טנזניה ודרומה עד צפון מלאווי וזמביה.
הנחש חי בסוואנות גבוהות, נחלים מהירים ויערות כולל יערות במבוק בגובה 1,600–2,800 מטרים. הוא מסתווה בין השיחים הגבוהים ועשבי דשא הפיל (Pennisetum purpureum). המזון העיקרי שלו הוא קרפדות וצפרדעים, אך גם יונקים קטנים לא זהירים.
תת-מינים.
לנחש שני תת-מינים:
צפע לילי מצוי
צפע לילי מצוי (שם מדעי: "Causus rhombeatus") הוא מין נחש ממשפחת הצפעיים החי באפריקה שמדרום לסהרה.
אורכו הממוצע של נחש זה עד 60 ס"מ ואורכו המקסימלי 93 סנטימטרים. זהו המין הגדול ביותר בסוגו. לנחשים אלה חוטם מעוגל ונחיריים קטנות. הלשון מסוגלת לקלוט ריחות ויש לו חוש אינפרא אדום מצד העיניים.
צבעו ירוק-חום עם רצועות חומות כהות דמויות V על הגב. הנחש מתעקל בצורת האות S בצורתו והראש נחבא מעל הגוף. הראש שחור והבטן בהירה.
תפוצת נחש זה בטבע במדינות: במזרח בניגריה, סודאן, אתיופיה, סומליה וקניה ודרומה לטנזניה, אוגנדה, רואנדה, בורונדי, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, אנגולה, זמביה, מלאווי, זימבבואה, צפון בוצוואנה, מוזמביק, סווזילנד והכף המערבי שבדרום אפריקה.
זהו מין פעיל החי בסוואנות של אפריקה. כשמו הוא יוצא בעיקר בשעות הערב ובין הערביים, אם כי הם נצפו פעילים ביום. נחש זה מהיר ביותר ומסוגל לגמוא 92 סנטימטרים בשנייה אחת. הוא מצוי על סלעים, אך לא נוטה לטפס על ענפים או לשחות במים. הוא ניזון בעיקר מקרפדות, אך גם מיונקים ועופות קטנים, אותם הוא קוטל בשיני הארס.
לנחש זה אויבים רבים כמו גירית הדבש, נמייה, לבלר, חיוויאי וחתולים שונים וכן נחשים אחרים. כשהנחש מאוים הוא מרים את צווארו ושורק כדי להבהיל את התוקפים. הוא גם מכווץ מעט את צווארו כדי להידמות לנחש קוברה. אם זה לא עוזר הוא מכוון את הצוואר לאחור ומתקיף ונושך את התוקף. הארס אינו קטלני בדרך כלל לבני אדם אך גורם לנפיחויות ולכאבים ואף עלול לגרום לנמק. בשבי נחשים אלה רגועים כמעט לגמרי.
צפע שיחים מערבי
צפע שיחים מערבי (שם מדעי: "Atheris chlorechis") הוא מין של נחש מהסוג צפעוני ההרים שבמשפחת הצפעיים החי ביערות מערב אפריקה. לנחש אין תת-מינים.
אורכו הממוצע עד 50 ס"מ ומגיע לאורך מרבי של 70 ס"מ. הוא בעל גוף עם זנב ארוך, ראש קטן עם נחיריים רחבים וקשקשים "קרניים" מעל העיניים השחורות. נחש זה בעל צבע ירוק מובהק ומסתווה בקלות בין עצי היערות של מערב אפריקה. מעט מאוד פסים צהובים חוצים את הגב. תנועתו של הנחש היא "פיתולית", כשהוא זוחל ומתפתל כלפי מעלה. לצעירים צבעים כהים יותר שנעלמים בשלב מוקדם בהתפתחותם.
הנחש הוא מין תוקפני המסתווה בין עצי היער וניזון מדוחיים שונים, לטאות, נחשים אחרים ויונקים קטנים. הטרף מוכש ומומת במהירות על ידי שיני הארס. הארס לא מיועד להגנה והנחש ישתמש בו רק כמוצא אחרון. הוא מעדיף להסתמך על הסוואתו כדי לחמוק מטורפים.