עובדות המקרה: הולך רגל נפצע ברגלו בתאונת דרכים. הוא נותח בבית החולים ומצבו התדרדר, עד כדי קטיעת רגלו. מבטח הרכב, שנתבע על-פי חוק הפלת"ד, ביקש להגיש הודעת צד ג' לרופא ולבית החולים.
ההכרעה: בית המשפט העליון דחה את הבקשה, כשהגיע למסקנה לפיה באופן חד-משמעי, חייבים על-פי חוק הפלת"ד אינם יכולים לחזור בתביעת שיפוי או השתתפות מגורמים אחרים לנזק, תהיה אחריותם אשר תהיה. המבטח נותר, כתוצאה מכך, הכתובת הבלעדית עבור הנפגע לצורך קבלת פיצוי בגין נזקי התאונה הראשוניים, כמו גם בגין הנזקים השניוניים שנגרמו כתוצאה מהטיפול שניתן עקב התאונה.
התנגשות הוראת ייחוד העילה עם עיקרון ריחוק הנזק.
על-פי הפרשנות המוצגת לעיל, מתנגשת הוראת ייחוד העילה בעיקרון הקשר הסיבתי וכן פוגעת בעיקרון ריחוק הנזק. כפי שנראה בפרשת חוסיין, הפסיקה פטרה באמצעות הוראת ייחוד העילה גם את האחראים ברשלנות רפואית לכל נזק גוף, או החמרתו, במהלך טיפולם בנפגע, ללא קשר למידת רשלנותם, לסוג הנזק הראשוני והשניוני ולחלוף הזמן.
במאמרו "נזק גוף שראשיתו בתאונת דרכים וסופו ברשלנות רפואית" שהתפרסם בביטאון לשכת עורכי הדין בישראל - "הפרקליט", קורא עו"ד שמואל מורד, מרצה במכללה האקדמית בנתניה ומנהל מחלקת התביעות בחברת הביטוח "אבנר", לבטל את הוראת ייחוד העילה. זאת לאור החסינות שיוצרת ההוראה למזיקים שאינם נכללים בחוק הפלת"ד, הסתירה שבה היא עומדת ביחס להוראות יסוד בדיני הנזיקין (בין השאר עיקרון ריחוק הנזק) והאפקט ההפוך שנוצר בעקבותיה, של ריבוי התדיינויות מזיקים שונים, בניסיון להוכיח שבתאונה הנדונה היה מעורב רכב ולכן היא מהווה "תאונת דרכים".
תחולת מבחני ריחוק הנזק על חוק הפלת"ד.
עובדות המקרה: התובע נפגע בתאונת דרכים ונחבל ברגליו. מומחה לאורתופדיה, שנתמנה מטעם בית המשפט, קבע לו נכות בשיעור של 19% בגין הפגיעה ברגליו ובנוסף, נכות "קוסמטית" בגין הצלקות הניתוחיות שהוסבו לו. עם זאת, התובע לא היה אדם בריא גם לפני התאונה וסבל ממגבלות נוספות-מולדות בתחום האורתופדי, בשיעור של 44%, וכן מפיגור שכלי קל עד בינוני. בעקבות התאונה, עבר התובע לשהות במוסד סיעודי המיועד לקשישים, חרף גילו הצעיר יחסית, שם גם ביקש להישאר. הנתבעים, לעומת זאת, סברו כי לא מוטלת עליהם חובה משפטית לשאת בהוצאות שהותו שם.
ההכרעה: לדברי בית המשפט המחוזי, אין בכוחם של כללי ריחוק הנזק כדי לגרוע מהחבות בגין הנזק הראשוני, אך הם יכולים להרחיבה לעבר נזקים נוספים, הקרובים לנזק הראשוני. התפיסה המובעת כאן שונה מהתפיסה המקורית של כלל ריחוק הנזק כמקטין את אחריות הנתבע. תפיסה זו הולמת את המצב כיום, שבו כלל ריחוק הנזק משמש בפועל להגדלת אחריות הנתבע, ולא להקטנתה ותיחומה.
לגבי מבחן הצפיות, העוסק בסוג הנזק, נאמר כאן כי אין בו תועלת כאשר עוסקים במשטר אחריות מוגברת, כשל חוק הפלת"ד. החוק עוסק כולו בנזקי גוף ועל כן, הופך בו במקום כל נזק גוף הנדון בתביעה בהתאם לו לנזק קרוב.
עובדות המקרה: המבקש נפגע בתאונת דרכים, סבל מחבלה קשה בשורש כף יד ימין, ונזקו הוחמר עקב רשלנות רפואית. התובע טען, כי גם אם ההחמרה במצבו של הנתבע נובעת מרשלנות רפואית, הרי שיש לתבוע את הפיצוי על הנזק שנגרם כתוצאה ממנה במסגרת תביעה על-פי חוק הפלת"ד.
ההכרעה: בית המשפט פסק, בהתאם להלכת אכרם חוסיין, כי לפי הוראת ייחוד העילה ב-§8(א) לחוק הפלת"ד, נשללת מנפגע שיש לו עילה על-פי חוק הפלת"ד כל עילה על-פי פקודת הנזיקין בשל אותו נזק. זהו הכלל גם כאשר מדובר בהחמרת נזק עקב טיפול רפואי רשלני.
עובדות המקרה: התובע נפגע בתאונת דרכים ונותח ברגלו. הוא הגיש תביעה על-פי חוק הפלת"ד, שניתן בה פסק-דין. כשנה לאחר מכן, הוא נותח שוב בגלל החמרה במצב רגלו ונגרם לו נזק עקב הניתוח. התובע תבע בגין הנזק שנגרם בשל הניתוח על-פי פקודת הנזיקין, אך בית המשפט המחוזי קיבל את בקשת הנתבעים לדחות את התביעה על הסף, לאור הוראת ייחוד העילה בחוק הפלת"ד.
ההכרעה: ערעור התובע על פסק דינו של בית המשפט המחוזי התקבל על ידי בית המשפט העליון. נפסק שם שלמרות הוראת ייחוד העילה, כשעילה על-פי חוק הפלת"ד לא עומדת יותר לנפגע, כיוון שמוצתה בפסק-דין סופי, אין הצדקה לשלול ממנו עילת תביעה על-פי דיני הנזיקין הכלליים בגין נזק שנגרם לו לאחר מכן.
ריחוק הנזק בדין הישראלי - סיכום.
מהמקרים המתוארים לעיל עולה, כי מגמת בית המשפט העליון בסוגיית ריחוק הנזק היא אימוץ מבחן הצפיות לגבי סוג הנזק, לצורך בחינת שאלת ריחוק הנזק. עם זאת, בפסקי דין העוסקים בחוק הפלת"ד, נראית התלבטות מסוימת באשר להתאמת מבחן הצפיות לחוק שמתבסס על משטר של אחריות חמורה ועוסק בסוג אחד בלבד של נזקים - נזקי גוף.
היבטים רלוונטיים בהצעת חוק דיני ממונות.
הצעת חוק דיני ממונות (הקודיפיקציה) עתידה להחליף 17 חוקים קיימים מתוך החקיקה האזרחית בישראל, ובהם גם את פקודת הנזיקין. במסגרת ההצעה, מוחלף ס׳ 76(1) בסעיפים 455 ו-458, תחת הכותרת - מטרת הפיצויים ומבחן ריחוק הנזק:
פיצויים בשל נזק
455. הנפגע זכאי לפיצויים מהמפר בשל הנזק שנגרם לו עקב ההפרה ותוצאותיה.
ריחוק נזק בשל עוולה
458. פיצויים בשל עוולה כאמור בסעיף 455 יינתנו רק בשל נזק שעלול להיגרם באופן טבעי במהלך הרגיל של הדברים ושנגרם במישרין מעוולת המפר.
הפרה מוגדרת ב-§6 שבפרק השני לחוק - הגדרות, כ"מעשה בניגוד לחיוב".
כלומר, עולה מהנ"ל שלא נעשה במסגרת הצעת החוק שינוי בהוראת החוק המהותית העוסקת בריחוק הנזק וכי השינוי היחידי שמוצע עם הקודיפיקציה הוא שינוי מבני, שנובע בעיקר, בהקשר זה, מהאיחוד בין הוראות הפיצוי הנזיקיות לאלו החוזיות.
לקריאה נוספת.
פקודת הנזיקין [נוסח חדש], תשכ"ח-1968
חוק פיצויים לנפגעי תאונות דרכים, תשל"ה-1975
הצעת חוק דיני ממונות, התשס"ו-2006
ע"פ 47/56 מלכה נ' היועמ"ש, פ"ד י, 1543
ע"א 390/62 רינגר נ' ליאון, פ"ד יז 1662, 1670
ע"א 223/80 בן ציון נ' מגורי בת-ים, פ"ד לו(3) 113
ע"א 248/86 עיזבון לילי חננשווילי נ' רותם חברה לביטוח בע"מ, פ"ד מה(2)529
ע"א 3765/95 אכרם חוסיין נ' ד"ר טורם, פ"ד נ(5) 573
ע"א 8109/95 קרנית, קרן לפיצוי נפגעי תאונות דרכים נ' שולמית גינת, פ"ד נב(5) 637
דנ"א 7794/98 משה נ' קליפורד, פ"ד נז (4) 721
ע"א (ת"א) 1720/92 יצחק גואטה נ' שני אלבז (לא פורסם, 29.12.1994)
ת"א (ת"א) 654/92 רחמים ג'נאח נ' יפרח כהן (22.4.1996)
ת"א (ב"ש) 305/95 שטור מוריץ נ' מימון שלה (4.3.1999)
ע"א (חי') 1536/03 כהן אהרון נ' אסור חנניה (לא פורסם, 1.4.2004)
בש"א (חי') 11113/06 (ת"א 670/06) גמליאל אליהו נ' לובטון גבי (19.12.2006)
Re Polemis and Furness v. Withy &amp; Co., Ltd. [1921] 3 K.B. 560
Overseas Tankship (U.K.) Ltd. V. Moris Dock and Engineering Co., Ltd. [1961] A.C. 388 (Wagon Mound No. 1).
גד טדסקי, דיני הנזיקין - תורת הנזיקין הכללית (ירושלים, תשל"ז)
א' ענבר, דיני נזיקין: בראי ההלכה הפסוקה (רמת-גן, התשס"ג)
רונן פרי, הכול צפוי והרשלנות נתונה, משפטים לה (תשס"ה) 359
אליעזר ריבלין, ועוד על תאונת הדרכים ועל הקשר הסיבתי, הפרקליט לד (תשמ"א) 130
ישראל גלעד, "הסיבתיות במשפט הנזיקין הישראלי - בחינה מחודשת", משפטים יד (תשמ"ד) 15
ישראל גלעד, אהוד גוטל "על הרחבת האחריות בנזיקין בהיבט הסיבתי - מבט ביקורתי" משפטים לד (2) (תשס"ד) 385
ש' מורד, "נזק גוף שראשיתו בתאונת דרכים וסופו ברשלנות רפואית", הפרקליט מח (תשס"ה)
קישורים חיצוניים.
• פסק הדין משה נ' קליפורד (מתוך האתר המשפטי נבו)
• חוק הפלת"ד - נוסח מלא
• כתבה על עקרונות התביעה בנזיקין
קרן (זואולוגיה)
קרן היא איבר מחודד (לרוב חלול) היוצא מעבר לעור של בעלי חיים שונים, בדרך כלל מהראש. הקרן מורכבת בעיקר מקרטין וחלבונים, לעיתים הקרניים גדלות על עצם מחודדת ולעיתים רק על בליטות קצרות בקצות הגולגולת. קרניים אמיתיות נמצאות כיום בקרב מכפילי פרסה מעלי גירה, במשפחות אנטילוקפריים ופריים (בקר, פרים, יעלים, ראמים, אנטילופות, צבאים וכו'). לחיות אלה יש זוג אחד (ולעיתים נדירות שניים) של קרניים, ולעיתים קרובות הן מסולסלות או מעוקלות.
המונח "קרן" משמש גם לציין כל איבר מחודד המחובר לראשו של בעל חיים גם במשפחות אחרות:
למיני בעלי חיים רבים במשפחות שונות יש חטים, שלעיתים קרובות ממלאות את אותן פונקציות של קרניים, אבל הן למעשה שיניים מגודלות. אלו כוללים את: איילי מושק, חזירי יבלות, פילים, חדשיניים (לווייתן חדשן חדקרן) וניבתנים.
שימוש בעלי החיים בקרניים.
לקרניים שימושים רבים בטבע: התגוננות מפני טורפים, לחימה בבני המין על טריטוריה או על נקבה, חיזור, סימול וקביעת מעמד בעדר, איתותים ועוד. בחיזור בין בעלי חיים, תצוגת הקרניים משמשת להרשים את הנקבה. גודל וצורת הקרניים מעידה על כשירותו הגנטית של בעל הקרניים ומושכת את הנקבה. לפי עקרון ההכבדה בכמה בעלי חיים הקרניים גדלו לממדים גדולים במיוחד.
זכרים של בעלי חיים בעלי קרניים נוהגים להתגושש זה עם זה בדו-קרב ראש בראש. הקרבות נעים בין שילוב קרניים ("נעילת קרניים") ודחיפות הדדיות, עבור בהטחת ראש בראש (לעיתים בסיס הקרניים מהווה מעין "קסדה"), ועד לדו-קרב קטלני שכולל ניסיונות לדקור אחד את השני עם הקרניים.
בקרב מינים רבים של בעלי קרניים, כולל אנטילופות בעלי קרניים ארוכות, הקרניים בדרך כלל לא משמשות ללחימה בטורפים ובעליהן מעדיפים לברוח בריצה כאשר טורף מתקרב או תוקף. לעומת זאת, אצל הפרים, המאופיינים במשקל רב וגוף מסיבי, הקרניים גם משמשות להתגוננות מפני טורפים. באפריקה תועדו לא מעט מקרים בהם תאו אפריקני דקר בקרניו המעוקלות לביאה שתקפה אותו.