הטירה הנעה (באנגלית: Howl's Moving Castle) הוא ספר הרפתקאות מאת הסופרת הבריטית דיאנה וין ג'ונס, שמגולל את סיפורה של סופי החיה בעולם של כשפים וקוסמים. הספר יצא לאור ב-1986 ותורגם לעברית ב-2005 על ידי גילי בר-הלל. הספר עובד לסרט ב-2004 בשם "הטירה הנעה של האול" על ידי הבמאי הייאו מיאזאקי. ספר המשך בשם "מגדלים פורחים באוויר" יצא לאור ב-1990 ו-House of Many Ways.
עלילה.
סופי האטר היא נערה צעירה המתגוררת בעיירה בשם מרקט צ'יפינג. היא הבכורה מבין שלוש בנות, ובכך נידונה לגורל של בינוניות על פי חוקי האגדות החלים בארץ אינגרי. אמה מתה כשסופי ואחותה לטי היו צעירות מאוד, ואביהן נשא לאישה בחורה צעירה בשם פאני, שילדה את הבת השלישית במשפחה, מרתה. כשאביהן נפטר האחיות מתפזרות למסלולים שונים: לטי עוברת להיות שוליה במאפייה המקומית, מרתה הופכת למתלמדת של מכשפה בשם גברת פיירפקס, וסופי ממשיכה לעבוד בחנות הכובעים המשפחתית. היא מצליחה מאוד בעבודתה ועל אף שהיא מוצאת את העיסוק משעמם, היא משלימה איתו כיוון שזהו גורלה בתור הבכורה.
באחד הימים נכנסת לחנות הכובעים אישה מרשימה שמזדהה בתור מכשפת השממה ומטילה על סופי כישוף שהופך אותה לאישה זקנה. סופי מחליטה לעזוב את החנות ולצאת לחפש את מזלה בעולם. היא מגיעה לטירתו של הקוסם האול ומוצאת שם מחסה למשך הלילה. היא מדברת עם שדון האש ששוכן באח, קלציפר, והם מגיעים להסכם: סופי תמצא דרך לבטל את החוזה שכובל אותו אל האול והוא בתמורה יסיר את הכישוף שהוטל עליה. בהמשך מתברר כי במסגרת החוזה האול נתן לקלציפר את לבו על מנת שזה יישאר בחיים, וכתוצאה מכך הוא הופך ל"חסר לב", כפי שמעיד עליו המוניטין שלו כקוסם מרושע.
סופי משתקעת בטירה ובהדרגה מפתחת קשרי חיבה חזקים עם קלציפר, מייקל (שולייתו של האול) ואף עם האול עצמו. מתברר כי האול מפיץ במכוון את השמועות בנוגע לאכזריותו על מנת להימנע מאחריות וממחויבות, ועל אף שהוא בעל אופי הפכפך ולעיתים ילדותי, ניכר שהוא בעל מזג טוב ורגישות.
מכשפת השממה מאיימת גם על האול, לאחר שלכדה את הקוסם המלכותי סולימאן וגם את הנסיך ג'סטין, והאול מנסה להתחמק מהעימות מולה אך בסופו של דבר מגיע למאבק סופי שבמהלכו הוא מכניע את המכשפה ואת שדון האש שלה, ומחזיר את הקוסם סולימאן ואת הנסיך. סופי מגלה שיש לה כוחות קסם והיא מסוגלת להפיח חיים באמצעות דיבור והיא מבטלת את ההסכם באופן שישמור על קלציפר בחיים ויחזיר להאול את ליבו. היא משחררת את קלציפר והוא מסיר מעליה את הכישוף. האול וסופי מבינים שהם אוהבים זה את זו ומחליטים "לחיות באושר ועושר" ביחד.
חוג הגדי
חוג הגדי הוא אחד מחמשת קווי הרוחב העיקריים המחלקים את כדור הארץ. קו רוחב זה נמצא ב־"22 '26 23° דרום, והוא המקום הדרומי ביותר בו יכולה השמש להיות ניצבת לפני כדור הארץ בנקודה המכונה זנית.
חוג הגדי מקביל לחוג הסרטן המצוי בחצי הכדור הצפוני.
קו זה מפריד באופן כללי בין אזורי האקלים הממוזגים המצויים דרומית לו לאזורי האקלים הטרופי המצויים צפונית לו.
מיקום, רוחב ותנודה.
לחישוב המיקום המדויק, רוחבו ותנודתו של חוג הגדי ראו חוג הסרטן.
גאוגרפיה.
קו רוחב זה חוצה את המדינות הבאות (ממזרח למערב):
מקור השם.
קו הרוחב זכה לשם זה לפני כ־2,000 שנה, מאחר שבאותה עת באסטרולוגיה השמש הגיעה למזל גדי ביום הקצר ביותר בשנה (21 בדצמבר). ביום הקצר ביותר בשנה נמצאת השמש במזל קשת.
חוג הסרטן
חוג הסרטן הוא אחד מחמשת קווי הרוחב העיקריים המחלקים את כדור הארץ. קו רוחב זה נמצא במיקום "22 '26 23° צפון.
קו רוחב זה הוא הנקודה הצפונית ביותר לרוחב כדור הארץ בה יכולה להיות השמש ניצבת לפני כדור הארץ (זנית - אירוע שמתרחש ביום הארוך ביותר בשנה). מידע זה אפשר לארטוסתנס לחשב, לראשונה, את היקף כדור הארץ.
חוג הסרטן מקביל לחוג הגדי המצוי בחצי כדור הארץ הדרומי.
חוג הסרטן אף מפריד באופן כללי בין האזור הטרופי (הנמצא בין חוג הסרטן לבין חוג הגדי) לבין האזור הסובטרופי אשר נמצא צפונית לו.
חישוב מיקומו המדויק של החוג.
חוג הסרטן הוא הקו הצפוני ביותר בו נמצאת השמש בניצב לפני כדור הארץ (היינו: הקו בו אדם העומד על פני כדור הארץ יראה את השמש ישירות מעליו רק ביום הארוך ביותר בשנה). בשל אליפטיות כדור הארץ ותנודותיו קשה לקבוע בדיוק את המיקום המדויק שלו, והוא נע בין קו רוחב 21.5° לקו רוחב 24.5° כל 41,000 שנים. לפיכך, חוג הסרטן נע על פני כדור הארץ 15 מטרים מדי שנה (ובהתאם גם נע חוג הגדי בכיוון הנגדי).
גאוגרפיה.
חוג הסרטן עובר דרך המדינות הבאות (ממערב למזרח):
מקור השם.
מקור שמו של חוג הסרטן באסטרולוגיה, במיקומה של השמש באמצע היום במזל סרטן ביום הארוך ביותר בשנה. קביעת החוג נעשתה לפני כ־2,000 שנה, וכיום ממוקמת השמש במזל תאומים ביום זה.
הקפת כדור הארץ.
על פי כללי הפדרציה הבינלאומית לאווירונאוטיקה (FAI) על מנת שטיסה תוגדר כטיסה מסביב לעולם לצורך בדיקת שיא עולמי של מהירות הקפת כדור הארץ, על הטייס לעבור מרחק השווה לפחות לאורכו של חוג הסרטן, עליו לחצות את כל קווי האורך ולהמריא ולנחות מאותו שדה תעופה. מרחק זה הוא 36,787.559 ק"מ (לצורכי הפשטה נקבע שהמרחק הוא 37,000 ק"מ).
מטוס הבואינג X-32 הוא המתחרה המפסיד בתחרות "מטוס תקיפה משותף" הידוע בראשי התיבות JSF (תוכנית Joint Strike Fighter).
ב-1990 השיקה הסוכנות למיזמי מחקר מתקדם את מיזם מטוס הקרב קל המשקל השיתופי (Affordable Lightweight Fighter Project). בערך באותו הזמן מיזם ארגון טכנולוגיית התקיפה המתקדמת (The Joint Advanced Strike Technology) יצא לדרך. ב-1994 הקונגרס האמריקאי ציווה לאחד את שני המיזמים למיזם אחד בשם פרויקט מטוס תקיפה משותף (Joint Strike Fighter).
חברות רבות לקחו חלק בשלב הראשון של המיזם, שכרך שירטוט דגמי מטוסים להגשה למשרד ההגנה. ב-16 בנובמבר 1996, רק לחברות בואינג ולוקהיד מרטין הוענק חוזה, המאפשר להם לייצר שני דגמי מטוסים כרצונם. בין סעיפי החוזה, נדרש שהמטוסים יוכלו לבצע המראה ונחיתה רגילה, המראה ונחיתה על נושאת מטוסים, והמראה ונחיתה אנכית. כמו כן ציפו מהמטוסים שיהיו בעלי יכולות לתקוף מטרות קרקע בעזרת מערכות מתקדמות. חברת מקדונל דאגלס, שנכשלה בשלב הראשון של המיזם, נקנתה על ידי בואינג. לבואינג היה חיסרון בידע בבניית מטוסי קרב ולכן צירפה את הצוות של מקדונל דאגלס לצוות שלהם.
דבר שמפריד מיזם זה ממיזמים אחרים הוא האיסור על החברות להשתמש בכספן הפרטי כדי לכלכל את הפיתוח. לכל חברה ניתן הון של 750 מיליון דולר כדי לייצר שני מטוסים – כולל אוויוניקה, חומרה ותוכנה. מגבלה זו נועדה כדי לצמצם את עלויות הייצור וטכניקות ההרכבה, וגם מנעה מכל אחת מן החברות, בואינג או לוקהיד מרטין, מלפשוט את הרגל במאמץ לזכות בתחרות חשובה שכזו.
הטיסה הראשונה של המטוס מדגם X-32A (שנועד למבחני המראה ונחיתה רגילים ועל נושאת מטוסים) נערכה בספטמבר 2000, מבסיס בואינג שבפלמדייל לבסיס חיל האוויר אדוארדס. הדגם השני של המטוס, X-32B, הציג המראה ונחיתה אנכית באופן מאוד דומה לזה של ההוקר סידלי הרייר, באמצעות דחף וקטורי. הצוות של המתחרים, לוקהיד מרטין, השתמש בחלופה אחרת, מסוכנת יותר אך עם זאת מוצלחת יותר, להמראה אנכית: מניפת מעלית (lift-fan). מבחני הטיסה של שתי החברות נערכו עד ליולי 2001.
בשנת 2005, הועבר מטוס הבואינג X-32 למוזיאון הלאומי של חיל האוויר האמריקאי בדייטון, אוהיו. במהלך שהותו במוזיאון התדרדר מצבו מאוד. הוא נמצא באחד ממוסכי המטוסים במתקן שיחזור יחד עם מטוס ה-YF-23 (האלמנה השחורה). שני המטוסים ישוקמו, ויהיו בהאנגר המוזיאון למטוסים ניסיוניים.
חוזה מטוס התקיפה המשותף.
ב-26 באוקטובר 2001, הכריז משרד ההגנה האמריקאי שהדגם של חברת לוקהיד מרטין F-35 זכה בתחרות. אחת מהסיבות העיקריות לבחירה זאת היא ככל הנראה השיטה שלהם להשגת המראה אנכית, כאשר משרד ההגנה פסק שביצועי שיטת מניפת המעלית שווים את הסיכון שבבחירה.
הפסד החוזה לחברת לוקהיד מרטין היה הלם גדול לחברת בואינג, מפני שהוא יצג את פרויקט מטוס הקרב הבינלאומי החשוב ביותר מאז המיזם שהוביל ליצירת F-16. כמות הייצור של דגם המטוס F-35, ככל שידוע על מיזם JSF היום, מוערכת בין 3,000 ל-5,000 מטוסים. לפני הענקת החוזה היו כמה מחוקקים שלחצו על רעיון שימור דגם המטוס המפסיד כקבלן משנה, אבל עיקרון "המנצח זוכה בהכל" לא השתנה.
חברת בואינג רואה את ההשקעה שלה במטוס X-32 כהשקעה אסטרטגית, שהניבה טכנולוגיות חשובות שניתן לאמץ אותן במטוס F/A-18 הורנט ובמחקרים אחרים.
חוק הרחם החופשית
יצחק פונדק
יצחק פונדק (פונדיק) (13 ביוני 1913 – 27 באוגוסט 2017) היה מפקד בחזית הדרום במלחמת העצמאות, מפקד הנח"ל ומפקד גייסות השריון.
לאחר שחרורו מצה"ל שימש כראש צוות הקמת העיר ערד ושגריר ישראל בטנזניה, בזנזיבר, בגואטמלה ובאל סלוודור. בשנת 1971 שב מפרישתו לצה"ל ושימש כמושל רצועת עזה וצפון סיני עד 1973.
קורות חייו.
שנותיו המוקדמות.
פונדק נולד בסמיאטיץ' שבפולין, בנם של אסתר ושלמה פונדיק. בילדותו גדל בכפר נוז'ץ. עלה לארץ ישראל באפריל 1933 במסגרת החלוץ, בספינה האיטלקית "מרתה וושינגטון". באותה שנה הצטרף לארגון "ההגנה" במגדיאל וב-1936 השתלב במנגנון הקבע של הארגון. ב-1939 עבר קורס מפקדי מחלקות ביבנאל. הוא מונה לסגן מפקד גדנ"ע בתל אביב. היה מדריך ראשי במחוז המרכז ב-1944 ומפקד נפת "גרשון" בדרום בשנים 1945–1947.
מלחמת העצמאות.