הם מתחילים בפעולות מז"פ כדי לגלות מיהו הרוצח. דגימת דם מתחת לציפוניו של רייף מגלה כי הדם שייך לשרה. שרה מכחישה כי היא הרוצחת, אך וינס מגלה כי היא לא עמדה להתקבל וכי אחותה נאנסה ונרצחה והרוצח מעולם לא נתפס, על כן הוא חושב כי יש לה טינה כלפי ה-FBI. ניקול (מגולמת על ידי פטרישיה ולסקז) רוצה לירות בשרה, אך השאר מונעים ממנה. ניקול הזועמת עוזבת את השאר ואומרת שאם היא תהא בגפה, היא תדע על מי לסמוך. כדי להרגיע את עצביה, היא מעשנת סיגריה מקופסה שנמצאת במכונת סיגריות בבניין. מסתבר כי הסיגריה הכילה חומצה. ריאותיה של ניקול נמסות והיא נופלת לבריכה וטובעת למוות.
לאחר מכן נשמע קולו של האריס במערכת הכריזה. האריס מתגרה בהם למצוא אותו ולוקאס, שרה וגייב מחפשים אחריו בשנית. וינס, שאקדחו התרוקן, מחפש אחר תחמושת חדשה בחדר המתים על גופו של רייף. הוא מוצא תחמושת, אך הדלת ננעלת. בינתיים השלושה מוצאים את האריס בחדר בקרה נסתר. האריס נרצח ונתלה על גבי מנגנון מכני המניע את גופו ופניו כמו בובה. הקול ששמעו במערכת הכריזה היה הקלטה שנערכה על ידי הרוצח. על ידו של האריס הם מוצאים 3 שעונים.
לוקאס וגייב מתעמתים אחד עם השני, גייב יורה בלוקאס ושרה נמלטת. וינס מצליח לצאת מחדר המתים, הוא פוגש בדמות ומזהה אותה בתור הרוצח. הוא יורה אך אקדחו מתפוצץ והוא נהרג. גייב מוצא את שרה ומכה אותה עד אובדן הכרה. לוקאס פתאום מגיח והשניים נאבקים. הקרב צמוד במיוחד אך גייב מביס את לוקאס בקושי רב. שרה שהתאוששה מכה את גייב במטף לכיבוי אש והוא מתעלף. לוקאס לבש אפוד מגן ועל כן לא נהרג מהירי של גייב.
שרה מסבירה ללוקאס שהיא הטמינה מלכודת לרוצח שהייתה לו חולשה לזמן. היא הזיזה את השעון בחמ"ל כ-15 דקות אחורה, בידיעה שהרוצח יכוון את השעה המדויקת. את המחוגים היא מרחה באבקה הזוהרת וכשהיא מפעילה את מנורת האולטרא סגול כדי לבדוק את ידיו של גייב, אצבעותיו של לוקאס זורחות. מתברר כי לוקאס רצח את הוריו בגיל עשר וכדי למצוא אתגר קשה במיוחד הוא הצטרף אל ה-FBI, למד את חוזקותיהם וחולשותיהם של חבריו ותפר את המלכודות למידותיהם.
לוקאס מתוודה על כל רצח ורצח ולבסוף רוכן כדי לנשק את שרה. שרה נמנעת ממגעו, מתגלגלת בגרם המדרגות ומצליחה להימלט. לוקאס דולק אחריה ומטביע אותה בבריכה בה טבעה ניקול במחשבה שהפחד שלה ממים ישתק אותה. שרה מתגברת על פחדיה, צוללת אל גופתה של ניקול ומוציאה את אקדחה. השניים מנהלים קרב יריות תת-מימי לא מוצלח בגלל ההיסט של המים. הם מוציאים את ידם מחוץ למים ומתחוללת תחרות עצירת נשימה. לוקאס יוצא ראשון לשאוף אוויר ושרה יורה ופוצעת אותו. לוקאס מתגרה בה לעצור אותו ומסביר לה שהראיות נגדה. גייב שהתאושש מהמכה שהנחיתה עליו שרה חוזר ואומר ללוקאס שנגמר לו הזמן. לוקאס קופץ אל אקדחו ושרה יורה והורגת אותו.
ביקורת.
הסרט קיבל ביקורות שליליות מאוד. האתר Rotten Tomatoes נתן לסרט תוצאה של 25%, המבוססת על ידי 116 מבקרים.
עתודה (צבא)
עתודה היא יחידה צבאית או משאב צבאי שמטרתם הארכת הקרב או חידושו וכן היערכות לבלתי צפוי. העתודה מאפשרת למפקד חופש פעולה וגמישות בניהול המשך הקרב בשל נגישותה המיידית אל גזרות שונות בהן מתקיים הקרב. העתודה קיימת ברמה הטקטית וברמה האסטרטגית.
העתודה משמשת הן בקרבות הגנה והן בקרבות התקפה. מחד, כוח העתודה יכול להצטרף אל כוח שמצוי בעמדת נחיתות בקרב, זקוק לתגבור או שזקוק לחילוץ. מאידך, כוח העתודה יכול לשמש לניצול הצלחה בגזרה שבה הצד שכנגד הוכרע או עומד על סף הכרעה (למשל כאשר נפרצים בו קווי ההגנה של היריב), או לשמש להרחבת חזית הלחימה לגזרה חדשה, אם ליריב לא נותרו כוחות עתודה משלו להגן עליה.
הקצאת חיילים לעתודה מקובלת מאז העת העתיקה, בקרב צבאות רבים. בצבא הרומי נעשה שימוש קבוע בעתודה - חלקים מהלגיון היו נשארים מחוץ למעגל הלוחמה והשתמשו בו ברגע הקריטי של הקרב כדי להנחית מכה מוחצת. לא כל העמים נהגו כך כי הקצאת חיילים לעתודה מקצרת את קו החזית ולכן מגדילה את סיכון האיגוף. בימי הביניים באירופה פעמים רבות לא הפרישו כוחות לעתודה, אך בעת החדשה המוקדמת הפך הדבר לשגרה. בתקופת המלחמות הנפוליאוניות פעמים רבות הייתה העתודה המפתח לניצחון בקרב. עתודה המשיכה לשמור על חשיבותה הטקטית במלחמות המאה ה-20.
יעילות העתודה נובעת מהעובדה שיתר החיילים המעורבים בלוחמה המיידית אינם זמינים להתקפה נוספת או להגשת סיוע. הם עסוקים בטיפול באויב המיידי שנמצא מולם. ייתכן אומנם שהם יצליחו לשבור את שורות האויב בלי עזרת העתודה, אך הפעלת מספר גדול של חיילים בנקודה קריטית בקרב יכולה לסייע להבקעת הקו.
אורבאן
אורבאן (Orban או Urban) היה מזקק ברזל ויוצק תותחים הזכור במיוחד בגלל יצירת תותח-על, ששימש בכיבוש קונסטנטינופול.
מוצאו של אורבאן מברשוב, אז בממלכת הונגריה ועל לאומיותו יש מחלוקת. מרבית המקורות רואים בו הונגרי, חלקם גרמני בגלל ריבוי המומחים הגרמנים באותה תקופה בצבא הונגריה ויש גם הרואים בו רומני בגלל תיאורו כ"בן דאקיה" באחד המסמכים ההיסטוריים.
אורבאן הציע את שירותיו לקונסטנטינוס האחד עשר, קיסר האימפריה הביזנטית, אך לקיסר לא היו המשאבים הכספיים לתשלום שכרו ולא היו לו חומרי הגלם הדרושים. אורבאן עזב את קונסטנטינופול והתקרב לסולטאן האימפריה העות'מאנית מהמט השני והציע לו את שירותיו. מהמט קיבל את ההצעה והעמיד לשירותו את חומרי הגלם הדרושים.
אורבאן יצר תותח-על, שכונה "באסיליק" (Basilik), אורכו היה יותר משמונה מטרים, קוטרו 75 סנטימטרים והיה מסוגל לשלח פגז במשקל של למעלה מחצי טון למרחק של כמעט ארבעה קילומטרים. נדרשו שישים שוורים, כדי להעביר את התותח מהמקום בו נוצק, באדריאנופול, עד לקונסטנטינופול. תותח זה נועד תחילה לירי על כלי שיט שינסו לעבור את המיצרים בלי לשלם מס לעות'מאנים, אך לאחר תחילת המצור על קונסטנטינופול השתמשו בו להריסת חומותיה. התותח לא היה מדויק, טעינתו דרשה לפחות שלוש שעות ומספר הפגזים היה מוגבל. לאחר שישה שבועות, התותח התפרק, בגלל הרתע העצמי. אורבאן יצק עבור העות'מאנים גם תותחי מצור קטנים יותר.
אורבאן נהרג במצור, כנראה כתוצאה מהתפוצצות אחד התותחים, אירוע שכיח באותה תקופה.
חייו והרפתקאותיו של ניקולס ניקלבי (מחזה)
חייו והרפתקאותיו של ניקולס ניקלבי (באנגלית: The Life and Adventures of Nicholas Nickleby) הוא מחזה באורך ½8 שעות, עיבוד לרומן באותו שם מאת צ'ארלס דיקנס. המחזה הוצג בשני חלקים, הראשון באורך 4 שעות עם הפסקה של 15 דקות, והחלק השני באורך ½4 שעות עם שתי הפסקות בנות 12 דקות. בתחילה הוצג המחזה בשני ערבים רצופים, או בשלמותו החל משעות אחר הצהריים ועם הפסקה לארוחת ערב. בטלוויזיה שודר המחזה בארבעה חלקים.
הצגת הבכורה הייתה ב-5 ביוני 1980. המחזה הוצג במשך שמונה שבועות בתיאטרון אלדוויץ', וכשהחלק הראשון הוצג בכמה לילות והחלק השני בלילות אחרים. שני החלקים הוצגו יחד בהצגות יומיות ובהופעה בערבים. המחזה הוצג מחדש באלדוויץ' במשך שמונה שבועות נוספים בעונת הסתיו של שנת 1980, ובעונת האביב של 1981. אחר כך צולמה ההצגה לטלוויזיה בתיאטרון אולד ויק. ב-1981 בעונת הסתיו הועלתה ההצגה בברודוויי. ב-1985 הוצג המחזה מחדש עם צוות שחקנים אחר בתיאטרון רויאל שייקספיר בסטרטפורד, ויצא לסיור הופעות בלוס אנג'לס ובברודוויי.
המחזה הוא עיבוד של המחזאי דייוויד אדגר לספר "חייו והרפתקאותיו של ניקולס ניקלבי" מאת צ'ארלס דיקנס. את המחזה ביימו ג'ון קיירד וטרוור נאן. את המוזיקה והשירים כתב סטיבן אוליבר. מעצבי התפאורה היו ג'ון נפייר ודרמוט הייז. ב-4 באוקטובר 1981 הועלה המחזה בתיאטרון פלימות' בברודוויי והוצג עד 3 בינואר 1982. הפקה מחודשת של המחזה הועלתה ב-1986 בברודוויי ובסיור הופעות בארצות הברית. ב-2006 עד 2008 הועלתה הפקה מחודשת של המחזה בגרסה מקוצצת.
תיעוד של ההפקה המקורית בלונדון פורסם בספר Freeman, John, The Greatest Shows on Earth: World Theatre from Peter Brook to the Sydney Olympics. Libri: Oxford .
הפקות.
בהפקה המקורית שיחקו רוג'ר ריס בתפקיד ניקולס, דייוויד תרלפול בדמות סמייק, בן קינגסלי בתפקיד סקווירס, בוב פק בתפקיד כפול של ג'ון ברודי וסר מלברי הוק, ג'ון וודוויין בתפקיד ראלף ניקלבי, סוזל ליטלר בתפקיד קייט, אדוארד פת'רברידג' בתפקיד ניומן נוגס, טימותי ספול בתפקיד ווקפורד הצעיר ומר פולייר, ג'ון מקאנרי בתפקיד מר מנטליני, ויליאם המלצר ומר סנבליצ'י, גרהם קרודן בתפקיד וינסנט קראמלס וסוזן ברטיש בתפקיד פאני סקווירס, פג סליידרסקיו, מיס סנבליצ'י ועוד. כל השחקנים פרט לריס גילמו מספר דמויות. בנובמבר 1980 הוחלפו חלק מהשחקנים, פולטון מק'קיי שיחק בתפקיד סקווירס, אמילי ריצ'רד שיחקה בתפקיד קייט ניקלבי וכריסטופר בנג'מין בדמות קראמלס. פולטון מק'קיי וטימותי ספול עזבו את הלהקה כשההצגה הועלתה בברודוויי והוחלפו על ידי אלן ארמסטרונג ואיאן מקניס בהתאמה. בקיץ 1981 עם סיום ההופעות בתיאטרון אלדוויץ הועברה ההצגה לתיאטרון אולד ויק והמחזה צולם למיני-סדרה בת ארבעה חלקים עבור ערוץ 4 ורשת"Mobil Showcase Network". הסדרה שודרה בארצות הברית בינואר 1983.
אחרי הרויאל שייקספיר קומפני הופק המחזה בשלמותו פעמיים על ידי להקות תיאטרון אמריקאיות. פסטיבל התיאטרון "The Great Lakes" חידש את המחזה ב-1982 וב-1983 בבימוים של אדוארד סטרן ורוברט לנקסטר. התיאטרון הרפרטוארי של קנזס סיטי העלה את המחזה ב-1983 בבימוים של ג'יימס אסאד ולאון רובין.