כאשר הוא מגיע לכיתה הוא מגלה שהוא איחר לשיעור ולמבחן בחשבון, ומחליט לעלות לעליית הגג העזובה ולקרוא את הספר.
עלילת הספר מתחילה כאשר היצורים הבדיוניים של העולם "פנטסיה" מגלים כי כוח מסתורי בשם "הלא-כלום" (The Nothing) מתחיל להשתלט על עולמם ולהעלים חלקים ממנו. החבורה כוללת את טיני וויני (דיפ רוי) ושבלול המרוצים שלו, שדון-לילה (טילו פרוקנר) והעטלף הטיפש שלו, ולועס-הסלעים הענק. הם עושים את דרכם לפגוש את הקיסרית הילדה (תמי סטרונך) של פנטסיה במרומי מגדל-השן ולבקש את עזרתה. לרוע המזל, הקיסרית הילדה חולה מאוד, והזמינה לוחם גדול משבט אנשי הערבות בשם אטריו (נואה האת'ווי), שמתגלה כילד צעיר. אטריו מגיע ומקבל את "האורין", מדליון שמשמש כמורה דרך וכסמל הסמכות של הקיסרית הילדה בחיפוש אחר עזרה. אטריו מתחיל במסעו יחד עם סוסו, ארטאקס.
"הלא-כלום" שולח את יצור האופל השטני גמורק להרוג את אטריו במהלך מסעו, שמגיע לביצות הצער בחיפוש אחר מורלה הזקנה. במהלך מסעם מתחילה להשתלט על הסוס ארטאקס תחושת עצבות והוא שוקע לאיטו בביצה. אטריו, מוכה יגון וצער, מוצא את מורלה, יצור דמוי צב ענק. לאחר שקורא את תיאורה של מורלה, בסטיאן נבהל וצועק צעקה הנשמעת בארץ פנטסיה, שבה גם אטריו וגם מורלה מסתכלים סביב בבלבול.
מורלה הזקנה שולחת את אטריו לאורקל הדרומי. במהלך דידויו בביצות, אטריו נותן לעצב להשתלט עליו ומתחיל לשקוע, בשעה שהגמורק מתקרב אליו. בדיוק כשהגמורק מצליח להשיגו, יצור מעופף מציל את אטריו מאחיזתו של הגמורק.
כאשר אטריו מתעורר הוא מגלה כי פצעיו נחבשו והוא ניצל בידי פאלקור, דרקון המזל, שדומה לדרקון אך עם ראש כלב וגוף פרוותי, שהטיס אותו את רוב הדרך אל האורקל הדרומי (בספר המקורי, דרקון המזל נקרא פוכור). מטפליו של פאלקור, שני גמדים בשם אֶנְגיווּק (סידני ברומלי) ואוּרגֵל (פטריסיה האייס), נותנים לו עצה לגבי הדרך אל האורקל הדרומי, כאשר אטריו צריך לעבור שני מבחנים. הראשון - חציית הספינקס, שמסוגל להביט לתוך נשמתו של אדם, ואם שוכן בו הפחד, לחסלו. המבחן השני הוא שער המראה, שבו על אטריו להתבונן בעצמו האמיתי ללא פחד. כאשר אטריו מתבונן במראה, הוא למעשה רואה ילד צעיר שקורא בספר בעליית הגג של בית הספר.
בסטיאן מבין שהספר מתאר אותו. הוא ממשיך לקרוא, וכשאטריו עובר את המראה, הוא מגיע לאורקל הדרומי, שפניו מתחילות להתפורר. האורקל אומר לאטריו שכדי להציל את הקיסרית הילדה יש לקרוא לה בשם חדש. היחיד שיוכל לעשות זאת זהו ילד שנמצא מחוץ לגבולות ממלכת פנטסיה. אטריו מחליט לחפש אחר גבולותיה של פנטסיה בעזרת פאלקור, אך בשל סופת ברקים נופל מפאלקור אל תוך "ים האפשרויות" ומאבד את האורין. אטריו מתעורר לגלות את לועס-הסלעים, שמגלה לו כי חבריו נלקחו בידי "הלא-כלום" וכי הוא מחכה שייקח אותו. בהמשך, אטריו מגלה את הגמורק, שאינו מזהה אותו ומגלה לו כי הוא "המשרת של הכוח שמאחורי הלא-כלום", ושממלכת פנטסיה היא למעשה עולם החלומות של בני האדם, ומכיוון שלמחשבות ולחלומות אין גבולות, כך גם לממלכת פנטסיה. "הלא-כלום" הוא תוצאתה של אפתיה אנושית ויאוש, שאוכלים את חלומותיהם ומטרותיהם של בני האדם. הגמורק מוסיף לספר כי נשלח להרוג את אטריו הלוחם, אך איבד את עקבותיו בביצות הצער. אטריו מזמין את הגמורק לקרב ומגלה לו שהוא הלוחם אותו הגמורק מחפש. לאחר שאטריו הורג אותו, פאלקור מגיע עם האורין ואוסף את אטריו, כאשר הם נעזרים בהדרכתו של האורין במסע לעבר מגדל השן. בדרך הם מגלים עד כמה "הלא-כלום" התפשט ולא נותר כמעט כלום.
אטריו ניצב בפני הקיסרית הילדה, עצוב כי נכשל במשימתו. הקיסרית מספרת לו כי לא נכשל במשימתו, וכי הוא הביא איתו את הילד האנושי, שהתחמק מבריונים לתוך חנות הספרים, ואשר ליווה את אטריו במהלך כל מסעו.
כאשר בסטיאן ממשיך לקרוא, הוא מבין שהספר מודע לקיומו. הקיסרית הילדה אומרת שכל מה שפנטסיה צריכה בשביל להינצל הוא שהילד האנושי יקרא בשמה החדש. כאשר מגדל השן מתחיל להתמוטט ואטריו נפגע ומת, הקיסרית הילדה פונה לבסטיאן עצמו בדמעות, דרך מילות הספר, ומתחננת בפניו שיקרא בשמה החדש. בסטיאן מסרב להאמין, עד אשר הוא רץ לחלון באמצע סופת ברקים וצועק את שמה "ילדת הירח" (Moonchild).
בסטיאן מוצא עצמו ניצב מול הקיסרית הילדה, שאומרת לו שכל פנטסיה נהרסה בידי "הלא-כלום" וכי האומץ של בסטיאן הצליח להציל רק גרגר חול אחד. עם גרגר החול, בסטיאן יוכל ליצור מחדש את ממלכת פנטסיה בעזרת דמיונו בלבד. בסטיאן מבקש את החייאתה של פנטסיה ולרכוב על גבו של פאלקור. הוא עף מעל האדמה, ומוצא את כל תושבי הממלכה בריאים ושלמים, כולל אטריו וארטאקס. כאשר הוא עף עם פאלקור לתוך העיר, הוא מבריח את שלושת הבריונים לתוך פח הזבל.
פרסים וביקורת.
הסרט זכה בפרס סאטורן בקטגוריית הביצוע הטוב ביותר בידי שחקן צעיר (נואה האת'ווי שגילם את תפקיד אטריו).
מיכאל אנדה, שהסרט מבוסס על ספרו, כתב ביקורת חריפה כנגד הסרט, וטען שכותבי התסריט לא הבינו את ספרו. בין השאר כתב שהתסריט הוא "טריפ בהשפעת סמים", ש"החיפוש אחר משמעות החיים הפך לסיפור חסר ערך על 'אורח-החיים-האמריקני'", שדמותו של האב שובשה לחלוטין ושלתסריט ישנה "נטייה מתמדת אל החיצוני והשטחי".
סרטי ההמשך.
עם הצלחתו של הסרט, המעריצים דרשו סרט המשך לקלאסיקה.
שש שנים לאחר יציאתו של הסיפור שאינו נגמר לאקרנים, יצא הסרט "הסיפור שאינו נגמר 2" שזכה לביקורות שליליות במיוחד, ונחשב לאחד מסרטי ההמשך הגרועים ביותר שיצאו לקולנוע. אך למרות ביקורתיו השליליות, הסרט הצליח בגרמניה וגרף 17,373,527 דולר ברחבי העולם.
לאחר יציאתו של "הסיפור שאינו נגמר 2", המפיקים ניסו לשחזר את הצלחת הסרט הראשון ולהציל את הסרט, והוציאו את "הסיפור שאינו נגמר 3", שעם יציאתו לקולנוע זכה לביקורות שליליות ואף בעיני רבים נחשב לגרוע יותר מהסרט הקודם לו. הסרט הפעם מתמקד בבסטיאן בוגר, אשר הולך לתיכון. הסרט לא התקבל בברכה על ידי הקהל, וצבר ביקורות שליליות והכניס 5 מיליון דולר בגרמניה.
מסיכת רשת
הסיפור שלא נגמר (סרט)
זווית קהה
מערכת קירור
סודר
אגן היקוות
רמת השניים
רמת השניים או עמק השניים הוא חלק מנחל השופט שברמות מנשה.
המקום נקרא לזכר השומרים יואש זולר ויצחק קליצ'בסקי שנרצחו על ידי ערבים מהאזור במאורעות המרד הערבי הגדול ב-1936, ביום 2 באוגוסט 1936, בעת שמירה על מטעי המושבה יקנעם.
ליד עין פרור צומח עץ ערבה גדול, שטופח על ידי אנשי עמק השלום. מולו, בתוך שדה תורמוסים, צומחים שני ברושים שניטעו לזכרם של שני השומרים.
לאחר הרצח, הוקמה במקום נקודת התיישבות בשם "רמת השניים", אך המקום ננטש כעבור זמן קצר.
זמן קצר לאחר הרצח נולדו תאומים במושבה יקנעם. אחד נקרא יצחק והשני יואש. על כך כתב המשורר דוד שמעוני בלדה שהייתה מפורסמת באותם הימים:
בהר אפרים ביקנעם,
יצאו שני רעים לעזרת העם,
יואש ויצחק, בחורים אמיצים,
יואש בחיוך ליצחק ילחש:
אם אפול-לבנך תקרא יואש
רעו לקראתו באופל יצחק:
ובנפלי תקרא לבנך יצחק.
על שדות ישראל שני רעים צעירים
נפלו חללים-שומרים צעירים...
...בהר אפרים, ביקנעם
נולדו שני אחים לעזרת העם
יואש ויצחק-בחורים כהלכה,
גדלו מהרה, יואשים, יצחקים!
שדות ישראל לכם מחכים.
על חלק מאדמות רמת השנים הוקם בשנות ה-60 עמק השלום בו שוכנת היום לטם.
עמק השניים
זווית חדה
יואי פרסי ניוטון
אלמתכת
אפקט קומפטון
אפקט קומפטון או פיזור קומפטון הוא תופעה פיזיקלית בה קרני X וקרני גמא מתפזרות מחומר תוך כדי שאורך הגל שלהן גדל.
את התופעה גילה ב-1922 הפיזיקאי האמריקני ארתור קומפטון בניסוי שערך. השינוי באורך הגל סתר את ההסבר הקלאסי לפיזור קרינה, וקומפטון הראה שניתן להסביר אותו אם מקבלים את האופי החלקיקי של האור, מניחים שהפיזור הוא אוסף של התנגשויות אלסטיות בין פוטונים לבין אלקטרונים חופשיים, ומתארים כל התנגשות כזו על פי תורת היחסות הפרטית. לפי הסברו, השינוי באורך הגל נובע מכך שבהתנגשות חלק מהאנרגיה של הפוטון עובר לאלקטרון, והופך לאנרגיה קינטית שלו.
החשיבות ההיסטורית של גילוי פיזור קומפטון הייתה בכך שהיא איששה את ההנחה של אלברט איינשטיין בדבר האופי החלקיקי של האור, הנחה שטרם הייתה מקובלת באותם ימים.
גילוי האפקט זיכה את קומפטון בפרס נובל לפיזיקה לשנת 1927.
גילוי האפקט.
התופעה של פיזור קרינה אלקטרומגנטית, בה הקרינה פוגעת במטרה ומתפזרת לכיוונים שונים, הייתה ידועה היטב לעולם המדע בתחילת המאה העשרים. אולם בכל הניסויים וההסברים התאורטיים (פיזור תומסון, פיזור ריילי) אורך הגל בקרינה המפוזרת היה זהה לאורך הגל המקורי.
הציפייה הייתה שגם קרינת X - קרינה אלקטרומגנטית בעלת אורכי גל קצרים, תתנהג בצורה דומה. אולם החשד שאין זה כך התעורר כאשר בניסויים שערך צ'ארלס גלובר ברקלה התברר שקרני ה-X המפוזרות נבלעות בחומר יותר מאשר הקרינה המקורית. קומפטון החליט לבדוק את הדבר על ידי סדרת ניסויים שביצע בשנים 1919–1922 בהם השתמש במקור רדיואקטיבי של קרני גמא ובחן את הספקטרום של הקרינה המפוזרת.
התוצאות הראו שבספקטרום של הקרינה המפוזרת היו שני שיאים. שיא אחד באורך הגל של הקרינה המקורית - כמצופה. אולם היה גם שיא שני באורך גל ארוך יותר, שהלך והתארך עם זווית המדידה.
ב-1922 זיהה קומפטון את אופי השינוי בקרינה: אם הקרינה המקורית הייתה באורך גל formula_1, אורך הגל של השיא השני של הקרינה שהתפזרה בזווית formula_2 היה:
כאשר הערך של formula_4 הוא 0.0243 אנגסטרם ללא תלות באורך הגל המקורי או בחומר המפזר, בתנאי שהפיזור נעשה על ידי אלקטרונים.
ההסבר התאורטי.