על פי מחקר שביצע פרופסור שלמה שובאל מהאוניברסיטה הפתוחה תהליך יצירת הבולען מתחיל במי תהום מתוקים הזורמים לכיוון ים המלח בעקבות ירידת מפלס מי ים המלח. המים ממיסים את שכבת המלח התת-קרקעית שנוצרה עם נסיגת ים המלח בעבר וכוסתה במשקעים של חרסיות וקונגלומרטים. שכבת החרסית באזור ים המלח מכונה תצורת צאלים, כאשר החרסיות מכילות בעיקר מינרלים מקבוצת הסמקטיט המתאפיינים בכושר ספיחת מים, והבוץ שנוצר עקב כך הוא אלסטי. לכן שכבת החרסית המצויה מעל שכבת המלח ומתחת למפלס מי התהום היא בוצית וגמישה מאוד. כאשר מי התהום ממיסים את שכבת המלח זורמת החרסית הבוצית הגמישה אל החלל שנוצר מתחתיה וכך נוצר חלל מעל לשכבת החרסית הבוצית. מעל לחרסית הבוצית מצויה שכבת חרסית יבשה שחלקיקיה דבוקים בחוזקה זה לזה ולכן שכבה זו נשארת שלמה מעל החלל שנפער מתחתיה. עם הזמן נוצרים בשכבה יבשה זו סדקי קריסה ההולכים ומתרחבים וגם מתרבים, ובסופו של דבר היא מתמוטטת אל תוך שכבת החרסית הבוצית שמתחתיה. תופעה דומה מתרחשת כאשר על פני הקרקע מצויה שכבת קונגלומרט, שגם היא נשארת תלויה מעל לחלל שנוצר מתחתיה עד שמשקלה העצמי מושך אותה מטה או שמשקל נוסף, רכב או בני אדם, גורם להתמוטטותה. מאחר שמתחת לכל צדו הישראלי של האגם ישנה שכבת מלח, סכנת הבולענים מורגשת בעיקר שם. בצד הירדני ישנה שכבת מלח רק באזור המפעלים, ולכן ישנם רק כחמישה בולענים בשטח ירדן.
הבולענים מסכנים בעיקר את העוברים בכביש העובר לאורך ים המלח (כביש 90), בקיבוץ עין גדי ובמלונות שנמצאים בחלק הדרומי של האגם. עקב כך נסלל כביש חדש בשנים האחרונות באזור נחל דוד, העוקף את האזור המסוכן לבולענים.
שיקום.
מכיוון שתופעת הבולענים נגרמת כתוצאה מירידת מפלס מי ים המלח, ברור כי המצב לא ישוב לקדמותו כל עוד ימשיך המפלס לרדת או יישאר במצבו הקיים. נכון לשנת 2005 קיים גירעון שנתי של 650 מיליון מטרים מעוקבים של מים בים המלח. מפלס האגם יורד בקצב של מטר בשנה. קיימות שתי דרכים להזרים מים לים המלח כדי להשיב את המפלס לקדמותו: להשיב את הזרימה הטבעית מהכנרת או להקים את "תעלת הימים" – תעלה שתחבר את ים המלח לים סוף או לים התיכון. גם אם תתקבלנה החלטות בנידון, תחלופנה כ-30 שנה עד שישתנה מאזן המים באופן מהותי. בינתיים ממפים את אזורי הסיכון תוך מעקב אחרי התפתחות התופעה. פרופ' שובאל טוען כי לא ניתן למנוע את התופעה, מכיוון שאין סיכוי להשבת הזרימה הטבעית מהכנרת, ומכיוון שתעלת הימים תגרום לאסון כלכלי בכך שתעכיר את מי ים המלח בגלל שקיעת גבס ובגלל התפתחות אצות במים המלוחים פחות, ובכך תפגע הן בתיירות המקומית והן במפעלי ים המלח. הפתרון לדעת שובאל יבוא באופן טבעי כאשר כל הבולענים יתחברו וכל השטח יתיישר ויתאים עצמו בכך לבסיס הסחיפה החדש שנוצר עם ירידת מפלס מי ים המלח.
בולענים במקומות אחרים.
בשנת 1979 נפער בולען גדול-ממדים במושב עזריה שבשפלה שקוטרו 8 מטרים ועומקו כ-24 מטרים. הבולען נחקר, אך הגאולוגים לא הגיעו למסקנה באשר למקורו, ובשל חשש לחיי אדם נסתם הבולען בעזרת עפר שנחפר ביישוב סמוך שהקים בריכת שחיה. כעבור 22 שנים נפער הבולען מחדש ונסתם בשנית.
בדצמבר 2018 נפער בולען בעומק של כ-15 מטר בחצר בניין ברחוב גוש עציון בגבעתיים. הבולען היה בור ספיגה ישן שנחשף בעקבות גשמים.
בפברואר 2019 נפער בולען גדול בעיר פתח תקווה, על הכבישים שבפינת הרחובות ז'בוטינסקי-שנקר. עקב ערנות הנהגים נמנעה פגיעה בנפש. הרכבת הקלה הכחישה קשר לעבודות שלה באזור.
במרץ 2019 נפער בולען ברחוב שינקין בגבעתיים.
ביולי 2019 נפער בולען ברחוב ז'בוטינסקי פינת בן-גוריון בבני ברק, ייתכן שעקב השפלת מי תהום במהלך עבודות הרכבת הקלה בסמוך למקום.
באוקטובר 2019 נפער בולען ברחוב ז'בוטינסקי פינת הרצל ברמת גן, בסמוך לאתר עבודות הרכבת הקלה.
ביוני 2021 נפער בולען בחניון של בית החולים שערי צדק בירושלים. מכונית אחת נפלה לתוכו בעת שנפער. לא היו ניזוקים בנפש.
ביוני 2021 נפער בולען ברחוב הבריגדה היהודית בהרצליה.
בנובמבר 2021 נפער בולען במרכזו של רחוב הרברט סמואל בטיילת תל אביב.
ביולי 2022 נשאב גבר לבולען, שנפער בקרקעית בריכת שחייה פרטית, בכרמי יוסף, והוא אותר ללא רוח חיים.
מקרי מוות בעקבות בולענים בעולם.
מקרי מוות כתוצאה מבולענים הם נדירים, אך בהחלט לא בלתי ידועים. במילים אחרות, הבולענים עצמם אינם נדירים, אך מוות והרס קטסטרופלי כתוצאה מהם כן. מקרי מוות ידועים כוללים:
שארל הראשון, דוכס בורגונדיה
שארל הראשון "הנמהר" (בצרפתית: Charles le Téméraire; 10 בנובמבר 1433 - 5 בינואר 1477) היה דוכס בורגונדיה מ-1467 עד מותו.
ביוגרפיה.
שארל נולד ב-10 בנובמבר 1433, לפיליפ השלישי, דוכס בורגונדיה ולאיזבל מפורטוגל. שארל התחנך בחצר הדוכסות, הצטיין בלימודיו אך אהב בעיקר תרגילי מלחמה. ב-19 במאי 1440 השיא אותו אביו לקתרין, בתו של שארל השביעי, מלך צרפת, שנפטרה ב-1446. ב-30 באוקטובר 1454 נישא לאיזבל מבית בורבון שילדה לו את מארי מבורגונדיה. איזבל מבורבון נפטרה ב-1465, וב-3 ביולי 1468 הוא נשא לאישה את מרגרט מיורק. ב-1465 מסר אביו לידיו את ניהול ענייני דוכסות בורגונדיה. בשנת 1467 נפטר אביו ושארל ירש את הדוכסות.
מטרתו של שארל הייתה ליצור ממלכה עצמאית שתשתרע בין צרפת לבין גרמניה. למטרה זו תכנן לספח את דוכסות לורן שחצצה בין נחלותיו בצרפת לבין אלה שבארצות השפלה. לשם הגשמת תוכניותיו הטיל מסים כבדים על נתיניו והקים צבא שהיה הגדול ביותר באירופה של תקופתו. ב-1466 פרץ מרד נגד שארל בערים לייז' ודינאן (כיום בדרום מזרח בלגיה). מרד זה דוכא עד מהרה באכזריות נוראה. ב-1468 אילץ שארל את לואי האחד עשר, מלך צרפת להכיר בריבונותו על ערי הנהר סום שבצפון צרפת, ובהן אמיין ואבוויל, אחרי שהחזיק בו כאסיר במבצר העיר פרון. אך ב-1469 האשים המלך את שארל בבגידה, וב-1471 חזר ותפס ערים אחדות לאורך הנהר סום. בתגובה, שארל פלש עם צבאו לצרפת ועשה טבח באוכלוסייה, אך התקפתו על העיר בובֶה נכשלה והוא נאלץ לסגת כלעומת שבא.
ב-1474 הוצא להורג בתלייה פטר פון האגנבאך, שנתמנה על ידי שארל למושל חבל אלזס (שמצפון לשווייץ), לאחר שעורר את זעמה של האוכלוסייה בהתנהגותו האלימה. השווייצרים שחששו לביטחונם, וקיבלו עידוד בצורת זהב מלואי האחד עשר, מלך צרפת, תמכו בערים החופשיות של חבל אלזס במאבקן נגד שארל. רנה השני, דוכס לורן, שחשש מסיפוח נחלתו לבורגונדיה, הצטרף גם הוא לאויביו. שארל ניסה ללא הצלחה לגייס את אדוארד הרביעי, מלך אנגליה כנגד לואי האחד עשר. ב-30 בנובמבר 1475 כבש שארל את העיר נאנסי, בירת דוכסות לורן. אך במרץ 1476 נחל מפלה מידי השווייצרים ואיבד שלל רב במערכה. הוא הקים מחדש צבא של 30,000 איש, אך ביוני של אותה שנה נוצח שוב בידי השווייצרים, שנעזרו בכוחותיו של רנה השני דוכס לורן. ב-6 באוקטובר 1476 נפלה נאנסי ורנה השני נכנס לעיר הבירה. שארל עשה מאמץ אחרון לכבוש את נאנסי, אך ב-5 בינואר 1477 נהרג ליד חומות העיר. בכך הגיעה לקיצה דוכסות בורגונדיה, שהתקיימה 589 שנה.
חוקר נוער
חוקר נוער הוא שוטר המוסמך לחקור קטינים בגילאי 14–18 החשודים במעורבות בפלילים.
המחוקק בישראל רואה בקטינים כמי שראויים לשיקום ולהגנה. בהתאם לתפיסה זו, חוקר הנוער פועל על מנת להוציא את הקטין מהסביבה הפלילית ולסייע לשיקומו, תוך השתדלות להימנע מתיוגו ומפגיעה בו.
חוקרי הנוער עוברים הכשרה מיוחדת ופועלים בלבוש וברכבים אזרחיים. עבודתם אינה מופרדת מזו של המשטרה הכללית. חקירת בני הנוער מתבצעת בתוך תחנת המשטרה, אלא בנסיבות מיוחדות. חוקרים אלו פועלים בשיתוף גורמי חינוך וטיפול.
קטינים מתחת לגיל 14 נחקרים על ידי חוקר ילדים.
הכל זז עם דודו טופז
ברן (קנטון)
ברן (בגרמנית: Bern, , בצרפתית: Berne) הוא קנטון של שווייץ הממוקם במערב המדינה. בירתו היא ברן המשמשת גם כעיר הבירה, של שווייץ. אוכלוסייתו מונה מעל מיליון תושבים. 8% דוברי צרפתית ו-84% דוברי גרמנית, בעיקר ניב של גרמנית שווייצרית שנקרא "גרמנית ברנית".
היסטוריה.
שטח הקנטון מורכב מאדמות שהשיגה בירתו, בעיקר בין המאה ה-14 למאה ה-16, בין אם על ידי כיבושם או קנייתם. השטחים שסופחו לקנטון ברן (לפי שנת סיפוחם):
מספר מחוזות הוצאו משטח הקנטון: ארגאו (1415), אגל וגרנדסון (1475), קנטון וו (1536) ושאטו-ד'או (1555). מ-1798 עד 1802 היה אזור הרמה הברנית קנטון בפני עצמו של הרפובליקה ההלבטית בשם קנטון תון, והעיר תון הייתה בירתו. אזור של דוברי צרפתית במערב הקנטון פרש ממנו רק בשלהי המאה ה-20 ומאז 1979 נקרא קנטון ז'ורה.
ברן הצטרף לאיחוד השווייצרי ב-1353.
דמוגרפיה.
קנטון ברן הוא דו-לשוני. השפות הרשמיות הן גרמנית (84%) וצרפתית (8.2%). רוב דוברי הצרפתית חיים בצפון הקנטון, בקרבת קנטון ז'ורה.
רוב אנשי הקנטון הם נוצרים פרוטסטנטים.
כלכלה.
תיירות היא מקור הכנסה מרכזי ברמה הברנית. תחומים אחרים הם חקלאות (בעיקר גידול בקר), ייצור גבינות ותחנות כוח. גבינת אמנטל שמיוצרת בברן ידועה בכל העולם.
בברן המרכזית האדמה פורה יותר, כך שגם בה לחקלאות חשיבות רבה, אבל חלק זה של הקנטון הוא יותר תעשייתי. עסקים קטנים ובינוניים הם מעסיקים חשובים באזור זה. קיימת תחנת כוח גרעינית במיולברג.
האזור שמסביב לאגם בייל ידוע בתעשיית היין שלו.
גאוגרפיה.
קנטון ברן הוא השני בגודלו מבין כל קנטוני שווייץ. הוא גובל בצפון בקנטונים ז'ורה וזולותורן, במערב בקנטונים נשאטל, פריבור ווו, בדרום בקנטון ואלה ובמזרח בקנטונים אורי, נידוולדן, אובוולדן, לוצרן וארגאו.