האימפריה הטיבטית (בטיבטית: བོད་ཆེན་པོ, תרגום מילולי: בוד צ'ן-פו, משמעות: טיבט הגדולה) הייתה מעצמה שהתקיימה מהמאות ה-7 עד ה-9 לספירה כאשר טיבט אוחדה כאימפריה גדולה וחזקה, ושלטה באזור גדול במידה ניכרת מהרמה הטיבטית, ונמתחה לחלקים ממזרח אסיה, מרכז אסיה ודרום אסיה.
ההיסטוריה הטיבטית המסורתית תיארה את עלילותיהם של רשימה ארוכה של שליטים. הוכחות לכתבים חיצוניים מאמתים זמינים מהמאה ה-7 בספרי ההיסטוריה העתיקים של סין. מהמאה ה-7 עד המאה ה-9 שלטה על טיבט סדרה של קיסרים. מתקופת הקיסר סונגסן גמפו כוחה של האימפריה עלה בהדרגה על פני שטח מגוון. בתקופת שלטונו של הקיסר רלפקן, בשנותיה הראשונות של המאה ה-9, היא שלטה בשטחים המשתרעים מאגן טארים עד ההימלאיה ובנגל, ומהפאמירים ועד מה שהם כיום המחוזות הסיניים גאנסו ויונאן.
השטח המגוון של האימפריה והקושי בתעבורה, יחד עם הרעיונות החדשים שהגיעו לאימפריה כתוצאה מהתרחבותה, עזרו ליצור מתחים וגושי כוח שלעיתים קרובות היו בתחרות עם השלטון במרכז האימפריה. כך, למשל, חסידי דת בון ותומכיהם של משפחות האצולה הקדומות הגיעו בהדרגה למציאת עצמם בתחרות עם הבודהיזם שהוצג לאחרונה. האימפריה קרסה למלחמת אזרחים בשנות ה-80 של המאה ה-9.
היסטוריה.
עליית האימפריה.
לאחר מות מלך הרמה הטיבטית ה-32, סונגסן נמרי, בנו סונגסן גמפו ירש את הכוח ושינה את שם הממלכה לאחר מסע כיבושים מוצלח לבוד (טיבט). כיבושיו של סונגסן הופכים אותו לקיסר מאוחר יותר בשנת 627 כאשר נלחם ומנצח ביחד עם השבטים הטורקים את שושלת טאנג והאימפריה האויגרית. הניצחון מכפיל את שטחה של האימפריה הטיבטית, חוצה את שטחי טאנג בשניים ומספח באופן מוחלט את האימפריה האויגרית.
בשנת 634 נשלחת שגרירות לשושלת טאנג ובו בזמן סונגסן כובש את אזורי ג'אמו וקשמיר מעבר לרכס הרי ההימאליה. שנה אחר כך בית המלוכה של נפאל בורח דרומה עם סיפוחה של נפאל גם כן לתוך האימפריה הטיבטית.
בהמשך תקף סונגסן להתפתחות צפונית שם בפיקודו הצבא הטיבטי הביס את השבטים המונגולים ורוב מונגוליה נכבשה לידי טיבט.
החלשות.
האימפריה תמשיך לכבוש כמעט לכל כיווני הרוח עד לסוף המאה ה-7 שם נרגעו הכיבושים בין לבין לאחר שבנגל נכבשה ונוצר מקור מהאימפריה הטיבטית לאוקיינוס ההודי. מאז המצב הטריטוריאלי של טיבט לא התפתח הרבה מעבר ועם הזמן אף נחלש.
שלטונה של הקיסר האחרון לנגרמה, הוטרד על ידי בעיות חיצוניות. מדינת אויגור החסות הכבושה מצפון קרסה בלחץ הקירגיז בשנת 840, ואויגורים רבים ברחו למרכז טיבט. לנגרמה פחד מהתעצמות הדת הבודהיסטית והטיל על נתיניו הבודהיסטים רדיפות, הוא עצמו נרצח, ככל הנראה על ידי נזיר בודהיסטי, בשנת 842.
מלחמת אזרחים שקמה על ממשיכיו של לנגרמה הובילה לקריסת האימפריה הטיבטית. התקופה שלאחר מכן, המכונה באופן מסורתי "עידן השבר", נשלטה על ידי מרידות נגד שרידי טיבט הקיסריים ועלייתם של מצביאים אזוריים.
חברה.
הטיבטים הקדומים (לפני הבון והבודהיזם) סגדו לאל המלחמה המכונה "יואנדי" (תעתיק סיני) על פי תעתיק סיני מתוך ספר טאנג הישן. ספר טאנג הישן קובע:
בון, גם הוא מאוית (Bön) (טיבטית: བོན་), היא דת טיבטית, שמזהה את עצמה באופן מובחן כשונה מהבודהיזם הטיבטי, אם כי היא חולקת את אותן תורות וטרמינולוגיות כוללות. אף על פי שזרם הבון-טרמה מכיל מיתוסים של בון שהיו קיימים לפני כניסת הבודהיזם בטיבט השניים התפתחו די והותר בו בזמן, עם תקומת האימפריה הטיבטית הייתה הבון בראש הכוח בעיקר מפני שהייתה הדת המרכזית של האליטה המלכותית ורק עם הזמן עלתה הדת הבודהיסטית שהתערבבה עם הבון ליצירת הבודהיזם הטיבטי שמוכר עד היום בטיבט.
National Library of Australia
מנזר זאוורה
שטר (להקה)
שטר היא להקת ראפ רוק ישראלית-אמריקאית, שמקורה בבית שמש.
הלהקה הוקמה בשנת 2006 על ידי הראפר הישראלי-אמריקאי אורי מוראי והגיטריסט הישראלי-אנגלי בנימין אדם .
היסטוריה.
מקימי הלהקה אורי מוראי ובנימין אדם נפגשו בישיבת אש התורה בירושלים, לאחר שנהלו חיים לא דתיים ברובם. השניים החלו ליצור יחד מוזיקה, ובסופו של דבר הקימו את הלהקה בשנת 2006.
במאי 2010 הוציאה הלהקה את אלבום הבכורה "Infinity", שהופק על ידי חברת התקליטים הישראלית התו השמיני. שנה לאחר מכן, חתמה הלהקה גם בחברת Shemspeed, שהפיצה מחדש את האלבום ב-5 במרץ 2012 בארצות הברית. באותה השנה, הוציאה הלהקה את המיני-אלבום "Boss EP".
בשנת 2016 השתתפה הלהקה בעונה השלישית של תוכנית הריאלטי "הכוכב הבא לאירוויזיון", והגיעו למקום התשיעי.
בית און
בֵּית אָוֶן, הייתה יישוב מקראי בנחלת שבט בנימין. העיר נזכרת בספר יהושע בתיאור כיבוש הארץ והתנחלות השבטים. ובסיפור אודות מלחמות שאול בפלשתים.
זיהוי המקום.
בית און המקראית ממוקמת מזרחית לבית אל ליד העיר המקראית העי. אולברייט טוען שיש לזהות את בית און עם העיר ברקא בקרבת העיר מכמש. אחרים מזהים את א תל בקרבת בית אל. מהכתוב ב: , נראה כי בית און שימשה כאתר הפולחן של העיר בית אל ובית און הוא שמה הקודם של בית אל.
ההגייה "בֵּית אָוֶן" שמה ללעג את השם בית און. למקור השם "בֵּית אָוֶן" רומז בדבריו הושע הנביא. בדבריו על יעקב אשר "בַּבֶּטֶן עָקַב אֶת אָחִיו וּבְאוֹנוֹ שָׂרָה אֶת אֱלֹהִים" הושע לועג לבית אל כאשר הוא משתמש בכינוי "בֵּית אָוֶן": "אִם זֹנֶה אַתָּה יִשְׂרָאֵל אַל יֶאְשַׁם יְהוּדָה וְאַל תָּבֹאוּ הַגִּלְגָּל וְאַל תַּעֲלוּ בֵּית אָוֶן וְאַל תִּשָּׁבְעוּ חַי ה' ".
מנסור שאה, סולטאן מלאקה
מָנְסוּר שָאָה אִיבְּן אֵל-מָרְהוּם סוּלְטָאן מֻטְ'פָר שָאָה (נפטר ב-1477) היה סולטאן מלאקה השישי, וירש את מט'פר שאה. הוא שלט במלאקה בין השנים 1459–1477. תקופתו נחשבת לתקופת תור הזהב כשמדינות רבות באזור וכן בחצי האי המלאי, סומטרה ובורנאו היו למדינות חסות של הסולטנות.
התרחבות מלאקה.
בתקופת שלטונו הוביל מנסור שאה תהליך של התרחבות האימפריה, וכאמור מדינות רבות באזור הפכו למדינות חסות של הסולטנות בראשותו, ובהן סלנגור, ברנאם, קמפאר, סיאק, מנג'ונג, סינגפור, רופאט ובינטאן. מנסור שאה דחף גם להתקפה על ממלכת פהאנג העתיקה בהובלת טון פראק, הבנדהארה של מלאקה במטרה להגן על חופה המזרחי של מלאקה.
בריתות נישואים.
מנסור שאה השתמש גם בבריתות נישואים במטרה לקדם את מטרותיו האסטרטגיות ולחזק את שליטת הסולטנות שלו על הממלכות אותן כבש. כך למשל בתו התחתנה עם מלך סיאק. בריתות אלו סייעו גם בהפצת האסלאם ברחבי דרום מזרח-אסיה.
לפי ההיסטוריון הפורטוגזי טומה פירס, הנסיכה האנג לי פו, בתו של הקיסר הסיני הזה משושלת מינג התחתנה בשם משפחתה עם מנסור שאה. עם זאת, מדובר בתעלומה עד ימינו, מאחר שלא ידוע על הנסיכה דבר ולא קיים תיעוד שלה בדברי ימי שושלת מינג. כמו כן לא סביר שמנסור שאה התחתן עם בתו של הקיסר הסיני הזה, שעה שהקיסר כבר נפטר והקיסר צאנג טונג (明英宗) שלט בסין.
מלבד הנסיכה האנג לי פו, ידוע על נסיכות נוספות ממדינות שכבשה מלאקה ושנישאו למנסור שאה.
כלכלה.
מנסור שאה הפחית בתקופתו את המיסים על המסחר, דבר שהעלה את כמות הסוחרים שהיו מעוניינים לעבוד בסולטנות. מערכת המס עודדה גם סוחרים מחצי האי ערב ותת-היבשת ההודית על ידי שיעור מס של 6% ומס של 3% על סחורות מדרום-מזרח אסיה. לעומתם, סוחרים מסין, יפן וג'אווה לא התבקשו לשלם מיסים כלל.
אמונה דתית.
מנסור שאה, שהאמין באסלאם סוני ואף למד סופיות בעצמו, העניק מלגות ללימודי אסלאם. כמו כן הוא הורה על תרגום כתבי הקודש המוסלמיים למלאית, ונהג להתייעץ עם מלומדים מוסלמים.
גאווה ודעה קדומה (סדרה, 1958)
גאווה ודעה קדומה (באנגלית: Pride and Prejudice) היא סדרת טלוויזיה בריטית משנת 1958, עיבוד לרומן באותו שם מאת ג'יין אוסטן שיצא לאור בשנת 1813. בסדרה משחקים אלן באדל, פמלה בינס, ג'יין דאונס, סוזן ליאל גרנט, מריאן ספנסר, ויוויאן מרטין, יו סינקלר, ויליאם סקווייר, ג'ואן קרול, ג'ון אלווין, קולין ג'יבונס, ברברה ניו וגרטה ווטסון. הופקו שישה פרקים באורך של חצי שעה, ושודרו בשידור חי (כך היה נהוג בשידורי דרמה של ה-BBC באותה עת). הפרקים צולמו עבור השידורים בארצות אחרות. כל הפרקים נחשבים לאבודים. התסריט נכתב בידי סדריק ווליס, והמפיקה הייתה ברברה בורנהם.
קבלה.
הסדרה שודרה בערוץ ABC באוסטרליה. מבקר במגזין "The Australian Women's Weekly" כינה אותה "מענגת", ושיבח את הופעתם של ג'יין דאונס ואלן באדל. תמונה מהסדרה פורסמה בגיליון קודם של המגזין.
טרנינג פוינט (2009)
טרנינג פוינט (2009) היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, Total Nonstop Action Wrestling. האירוע נערך ב-15 בנובמבר 2009 באולם האימפקט זון שבאורלנדו, פלורידה. האירוע היה האירוע השישי בסדרת אירועי טרנינג פוינט. באוקטובר 2017, עם השקת רשת ה-Global Wrestling Network, האירוע התווסף לספריית תוכני ה-VOD של הארגון.
שמונה קרבות התנהלו באירוע. בקרב המרכזי, AJ סטיילס ניצח את דניאלס וסמואה ג'ו בקרב משולש ושמר על אליפות העולם במשקל כבד של TNA. עוד ברשימת הקרבות, קורט אנגל ניצח את דזמונד וולף בהכנעה, וסקוט סטיינר ניצח את בובי לאשלי בקרב ספירות בכל מקום.
עלילות.
האירוע כלל קרבות שנבעו מעלילות מתוסרטות מתוכניות "Impact".
מעבר פינסטרה
קולה דלה פינסטרה (באיטלקית: Colle delle Finestre) הוא מעבר הרים באלפים הקוטיים בפיימונטה, איטליה שממוקם כ-2,178 מטרים מעל פני הים.