בעודו תחת פיקוח יפני, הצבא הקוריאני פורק מנשקו, בטענה של היעדר כספים למימונו. בהמשך הרשויות היפניות אסרו על אחזקה אישית של אזרחים ברובים ונשק להגנה עצמית. בשנת 1909, יפן יישמה את פרוטוקול יפן-קוריאה שהסיר למעשה את כוחה השיפוטי של קוריאה. בינתיים, יפן שלחה את איטו הירובומי, המושל הכללי היפני של קוריאה, לנהל משא ומתן עם האימפריה הרוסית על בעיות הקשורות לריבונות ולהחזקת ההשפעה בקוריאה ובמנצ'וריה. עם זאת, איטו נרצח על ידי הלאומן הקוריאני אהן יונג-ג'ון בעודו בחרבין, מה שהוביל פוליטיקאים יפנים בממשל הקוריאני להכריח את ראש הממשלה הקוריאני, יי וואן-יון, לחתום ביחד עם סונג'ונג על חוזה סיפוח בסוף אוגוסט 1910.
הדחה.
חוזה הסיפוח שהפך את טראוצ'י מסטאקה סיים בפועל את שלטונו של סאנג'ונג. ריבונות האימפריה הקוריאנית נמחקה וחצי האי סופח ליפן. כמו כן מייג'י, קיסר יפן הפך לקיסר קוריאה וכך הסתימו שלטון שושלת ג'וסון ושלטון סונג'ונג. הרשויות היפניות העניקו לסאנג'ונג את התואר מלך אי והחזיקו אותו ואת אשתו במאסר בית בארמון המלכות שלהם במשך כמעט 16 שנים, עד למותו של סונג'ונג.
סונג'ונג נפטר ב-24 באפריל 1926 בארמונו ונקבר בקברים המלכותיים של שושלת ג'וסון (유릉) בעיר נאמיאנג'ו. הלווייתו הממלכתית ב-10 ביוני 1926 היוותה זרז לתנועה ה-10 ביוני נגד השלטון היפני. רבים בקרב האוכלוסייה הקוריאנית סברו שהיפנים למעשה הרעילו למוות את סונג'ונג ובכך מנעו כל מרידה אפשרית שתפעל להשיבו לשלטון, אם כי אין כל הוכחות לגבי הטענה.
שלטונו של סונג'ונג במשך שלוש שנים הוגבל בהדרגה על ידי הכוחות המזוינים של יפן בחצי האי הקוריאני. סיום שלטונו סימן את סיום 519 שנות שלטון של שושלת ג'וסון על חצי האי הקוריאני. שלטונו של סונג'ונג מוכר כאבן דרך מרכזית בתולדותיה של קוריאה.
משפחה.
לסאנג'ונג לא היו כל ילדים ויורשים ותואר ראש משפחת המלוכה יי עבר במותו לאחיו הצעיר. אשתו הראשונה נפטרה בשנת 1904 והוא התחתן בשנית בשנת 1907. אשתו השנייה, סאנג'אונג, אשר הייתה צעירה ממנו בעשרים שנה, חייה אחרי מותו בתואר המלכה האלמנה ונפטרה בשנת 1966.
אהובי חזור אלי
אהובי חזור אלי (באנגלית: Lover Come Back) הוא סרט קומדיה רומנטית אמריקאי משנת 1961, בבימויו של דלברט מאן עם דוריס דיי, רוק הדסון וטוני רנדל בתפקידים הראשיים.
זה השני בסדרת שלושת סרטי קומדיה רומנטית בהם משתתפים דיי, הדסון ורנדל, לאחר דו-שיח בחדר המיטות (1959) ולפני "אל תשלח לי פרחים" (1964).
תקציר העלילה.
קרול טמפלטון (דוריס דיי) וג'רי ובסטר (רוק הדסון) הם עובדים בכירים בשני משרדי פרסום בשדרת מדיסון בניו יורק. הם מתחרים על הלקוח העשיר פקסטון מילר (ג'ק אוקי) וג'רי מצליח להחתים אותו לאחר שהוא מארגן לו מסיבה עם רקדניות חשופות והרבה אלכוהול.
קרול תובעת את ג'רי בוועדת האתיקה של משרדי הפרסום ומבקשת להזמין את הרקדנית הראשית במסיבה, רבל דייוויס (אדי אדמס), לעדות. ג'רי משחד את רבל בכך שיצלם אותה למסע פרסומת למוצר "ויפ". היא מסכימה והוועדה דוחה לבסוף את תלונתה של קרול.
פיטר רמזי (טוני רנדל) הוא הבוס של ג'רי אבל חסר ביטחון, נזקק לפסיכיאטר ומתקשה להיכנס לנעליו של אביו שהקים את חברת רמזי. כדי להראות שהוא בעל יכולת החלטה, הוא מאשר את הפרסום ל"ויפ" אף על פי שעדיין לא ידוע מה זה בכלל.
ג'רי ופיטר בצרות וחייבים למצוא משהו בתור "ויפ". ג'רי פונה לידידו הכימאי ד"ר לינוס טיילר (ג'ק קרושן) וזה מתחיל לעבוד על נוסחאות שונות לחומר חדש ומדי פעם מתרחשות התפוצצויות במעבדתו.
קרול מנהלת חקירה בעניין, מגיעה למעבדתו של טיילר ופוגשת שם את ג'רי. היא בטוחה שזה טיילר והוא מתפעל מיופייה.
בין השניים מתחיל רומן אהבה שמתחמם עד שג'רי נשאר לישון בביתה והיא מתכוננת לשכב לצידו.
בינתיים מתקשר אליה הבוס שלה, ג'ון ברקט (הוווארד סט. ג'ון) שמגלה לה שהאיש בביתה אינו טיילר. קרול הנדהמת מחפשת במכנסיו של ג'רי ומגלה כרטיס ביקור על שמו. היא מעירה אותו ומבקשת לנסוע לחוף הים ולהתרחץ בעירום. הוא מתפתה ומתפשט והיא נוסעת משם עם בגדיו.
ג'רי ופיטר מוזמנים לשימוע אבל לפני כן מגיע טיילר עם ההמצאה שלו "ויפ" שזה ממתק שמכיל כמויות גדולות של אלכוהול. חברי הוועדה וכן קרול ג'רי ופיטר טועמים מהממתק הטעים וכולם משתכרים.
למחרת מוצא עצמו ג'רי במוטל במרילנד כשבמיטה לידו נמצאת קרול ולידם תעודת נישואין.
קרול הנדהמת פותחת בצעקות, בורחת ומבטלת את הנישואין. כעבור זמן מגיעים לג'רי נציגים של תעשיית האלכוהול ומציעים לו חוזה פרסום נדיב תמורה שריפת הנוסחה של ה"ויפ". ג'רי מסכים אך מבקש להעביר את החוזה לקרול. הוא עצמו עובר לסניף החברה בסן פרנסיסקו.
כעבור תשעה חודשים מתקשרת אליו מזכירתה של קרול, מילי (אן ב. דייוויס), ומודיעה לו כי קרול עומדת להיכנס לחדר לידה כדי ללדת את בתו. הוא ממהר להגיע לבית חולים ביחד עם שופט וקרול מסכימה להתחתן שוב ממש לפני שמכניסים אותה לחדר הלידה.
אלחנדרו מיורקס
אלחנדרו מיורקס (באנגלית: Alejandro Mayorkas; נולד ב-24 בנובמבר 1959) הוא עורך דין יהודי-אמריקאי, המכהן כמזכיר ביטחון המולדת של ארצות הברית השביעי, מאז ראשית פברואר 2021. בשנים 2013–2016 כיהן כסגן מזכיר המחלקה לביטחון המולדת. בשנת 2019, "מגזין המנהיגים הלטינים" מנה אותו בין 101 המנהיגים המשפיעים ביותר בקהילת הלטינים בארצות הברית.
ב-23 בנובמבר 2020 הכריז הנשיא הנבחר של ארצות הברית, ג'ו ביידן על כוונתו למנות את מיורקס למזכיר ביטחון המולדת של ארצות הברית. לאחר שאושר מינויו, נהפך ללטיני הראשון המאייש את התפקיד.
ביוגרפיה.
מיורקס נולד בהוואנה שבקובה, בשנת 1959. הוריו הגיעו איתו ועם אחותו לארצות הברית בסוף 1960 כפליטים, בעקבות המהפכה הקובנית. הוא התגורר במיאמי, פלורידה, בשלב מסוים החליטה משפחתו לעבור ללוס אנג'לס, שם גדל למשך מרבית חייו הצעירים, אביו היה יהודי קובני ממוצא ספרדי ואמו הייתה יהודייה רומנית שמשפחה ברחה מרומניה בגלל השואה והתמקמה בקובה בשנות הארבעים.
מיורקס קיבל את התואר הראשון באמנויות בהצטיינות מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי בשנת 1981. הוא קיבל את דוקטור יוריס מבית הספר למשפטים לויולה ששוכן בלוס אנג'לס כבר בשנת 1985. הוא גר עם אשתו ושתי משלוש בנותיו בוושינגטון די. סי.
בנובמבר 2008, הכריז הנשיא הנבחר, ברק אובמה כי בחר במיורקס להוביל את צוות המעבר האחראי על אגף הפלילים במחלקת המשפטים האמריקאית, הוא כיהן בתפקיד זה עד השבעתו של אובמה בינואר 2009.
ב-2009 מונה מאיורקאס על ידי הנשיא אובמה ואושר פה אחד על ידי הסנאט כמנהל שירותי האזרחות וההגירה של ארצות הברית .
ביוני 2016, חתם מיורקס יחד עם ראש הרשות הלאומית להגנת הסייבר בישראל, בוקי כרמל וכן עם תת-השר להגנת המולדת האמריקאית, סוזאן ספולדינג על מסמך המחזק את המחויבות האמריקאית לשיתוף פעולה עם ישראל בתחום הגנת הסייבר.
במרץ 2017 זוהה מייורקאס כאחד מ-500 עורכי הדין המובילים בארצות הברית וביוני 2017 נבחר מיורקה לשמש כיו"ר מועצת המנהיגות הסייבר של לשכת המסחר של ארצות הברית , החל מיולי 2017.
המשרד לביטחון המדינה (ברית המועצות)
המשרד הסובייטי לביטחון המדינה (ברוסית: Министерство государственной безопасности СССР, בראשי תיבות: МГБ СССР) שהוקם במקור כקומיסריון עממי לביטחון המדינה (ברוסית: Народный комиссариат государственной безопасности СССР, נ.ק.ג.ב. בקיצור, НКГБ СССР) היה הגוף המרכזי של ממשלת ברית המועצות המופקד על נושא ביטחון המדינה בפברואר–יולי 1941 ובשנים 1943–1953. יחד עם משרד הפנים של ברית המועצות, משרד ביטחון המדינה היה משרד בעל תחום שיפוט לאומי ופעל בכל הרפובליקות הסובייטיות.
היסטוריה.
לראשונה הוקם הקומיסריון העממי לביטחון המדינה ב-3 בפברואר 1941 על ידי פיצולו של הנ.ק.ו.ד. לשני קומיסריונים עממיים: הנ.ק.ג.ב., שלאחריותה הועברו יחידות המעורבות ישירות בנושאי ביטחון המדינה (מודיעין, סיכול איגול, אבטחת הממשלה ועוד) ונ.ק.ו.ד. שהמדינה לטפל בעניינים מבצעיים (פנימיים), יחידות אבטחה, משמר גבולות, יחידות ומחלקוץ משנה לאבטחת בתי הכלא והמחנות (GULIMZ), משטרה, יחידות הגנה אווירית מקומית, שירותי כיבוי אש, כמו גם מספר אחרים. ב-1 במרץ נערך שינוי מקביל בחוקת ברית המועצות. כמעט חודש לאחר תחילת החזית המזרחית במלחמה (20 ביולי 1941) הנ.ק.ג.ב. ונ.ק.ו.ד. שוב אוחדו כשהמנגנון של הנ.ק.ג.ב. אורגן מחדש בשם מנהל הראשי לביטחון המדינה של הנ.ק.ו.ד. של ברית המועצות. הקומיסר העממי לביטחון המדינה של ברית המועצות בפברואר - יולי 1941 היה וסבולוד מרקולוב, לפניו ואחריו שימש כסגנו של קומיסר הפנים העממי, לברנטי בריה.
הקמתו המחודשת של הנ.ק.ג.ב. של ברית המועצות התרחשה ב-14 באפריל 1943 על פי החלטת הלשכה הפוליטית של הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית על בסיס המנהלות והמחלקות של הנ.ק.ו.ד. פעילותה הוסדרה על ידי "התקנות לקומיסריון העממי לביטחון המדינה של ברית המועצות", שאושרו בהחלטת הסובנארקום מ-2 ביוני 1943. באפריל 1943 הוקם הנ.ק.ג.ב. של ברית המועצות על ידי הפרדת אותן יחידות ביטחון פנים קודמות מתוך הנ.ק.ו.ד. כמו בפברואר 1941. לקומיסר העממי לביטחון המדינה של ברית המועצות מונה שוב וסבולוד מרקולוב.
ביולי 1945, אף על פי שהנ.ק.ג.ב. היה מחלקה אזרחית, הדרגות המיוחדות של עובדיה הוחלפו בדרגות צבאיות. הקומיסר העממי וסבולוד מרקולוב, שהיה בדרגת קומיסר ביטחון המדינה מדרגה ראשונה קיבל דרגת גנרל הצבא.