במכתבו לשגריר בווינה, לורד אוגוסטוס לופטוס (Augustus Loftus), כתב שר החוץ הבריטי ג'ון ראסל, רוזן ראסל הראשון "ההצבעה בסבויה ובניס היא פרסה... אנחנו איננו משועשעים או מושכלים".
הסיפוח הוכרז רשמית ב-14 ביוני 1860. שני הסכמים נחתמו בין הקיסרות הצרפתית השנייה ובין ממלכת פיימונטה-סרדיניה ב-23 באוגוסט 1860, וב-7 במרץ 1861, על מנת ליישב את הנושאים הנותרים בהקשר לסיפוח.
דוכסות מודנה
אוסטאוגלוסומורפיים
אוסטאוגלוסומורפיים (שם מדעי: Osteoglossomorpha) היא על-סדרה של דגים ממחלקת מקריני סנפיר.
מאפיינים.
דגי הסדרה גדולים יחסית וחיים בנהרות, אגמים, ביצות ועוד מקווי מים מתוקים באמריקה הצפונית, אמריקה הדרומית, אפריקה, דרום-מזרח אסיה ובאוסטרליה. כמה מינים נכחדים כמו הקסיפקטינוס יכלו לחיות גם בים הפתוח.
הם בעלי גוף גדול ולסתות נוקשות עם עיניים קטנות. חלקם יודעים לנשום אוויר וחלק גם לקפוץ החוצה מהמים (כמו גרום-לשון דו-ביני). לבני הקבוצה הכוללים שתי סדרות קיימות ועוד סדרות נכחדות, גוף גדול ומוארך שיכול להגיע אצל הארפאימה ענק למשקל 200 ק"ג ולאורך 3 מטר. בעבר היו מינים עוד יותר גדולים.
דגים אלה ניזונים מבשר ובעלי לסתות גדולות דמויות שיניים בחלק העליון, מה שעוזר למעוך את טרפם ואחרים שואבים את הטרף במהירות. חלקם גם חשמליים וכך הורגים את הטרף אך ראייתם חלשה.
עין-ירחים
עונת 1967/1968 בסרייה א'
עונת 1967/1968 בסרייה א' הייתה העונה ה-66 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית ונוהלה על ידי "ליגת הכדורגל" (Lega Calcio). המשחקים החלו ב-24 בספטמבר 1967 והסתיימו ב-12 במאי 1968.
בליגה השתתפו 16 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.
סמפדוריה ווארזה היו הקבוצות שעלו מהליגה השנייה.
מילאן זכתה באליפות בפעם התשיעית בתולדות המועדון.
בסיום העונה לסרייה ב' ירדו ספא"ל, ברשה ומנטובה. במקום הקבוצות שירדו לסרייה א' העפילו פלרמו, הלאס ורונה ופיזה.
כדורגלנים מצטיינים.
פיירינו פרטי ממילאן כבש 15 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
משתה בלשאצר (רמברנדט)
משתה בלשאצר (בהולנדית: Het feestmaal van Belsazar) הוא ציור שמן על בד מעשה ידי הצייר ההולנדי רמברנדט ואן ריין. היצירה, ברוחב 209 ס"מ ובאורך 167.6 ס"מ, מוצגת כיום בגלריה הלאומית בלונדון.
רקע ותיאור היצירה.
משתה בלשאצר מתואר בספר דניאל. המלך בלשאצר ערך סעודה גדולה ובה שתו הוא ומקורביו מתוך גביעי זהב וכסף קדושים שנבזזו מבית המקדש על ידי אביו, נבוכדנצר מלך בבל. לפתע יצאו אצבעות יד אדם וכתבו כתובת מסתורית על הקיר בהיכלו של המלך, . המלך, מחוויר ונבהל, שואל לעצת החכמים והקוסמים, אך אף אחד לא מצליח לפתור את משמעות הכתובת. לבסוף קורא המלך לדניאל שמפרש אותה כנבואת חורבן לבבל. הסיפור מסתיים בכך שמלבישים את דניאל ארגמן ועונדים רביד זהב על צוארו, ובו בלילה נהרג בלשאצר.
היצירה מתעדת את הרגע הסוער ביותר במשתה. בלשצאר בדיוק נעמד ומסתובב בבהלה למראה היד האלוהית הרושמת את הכתובת בצבע זהב, תוך שהוא מעיף מידו גביע יין. גופה של האישה שלימינו נסוג מתוך פחד וידה מגוננת על ראשה. גם עיניהם של הגבר והאישה שלשמאלו של המלך פעורות בבהלה, ורק אישה אחת היושבת למול המלך נראית רגועה ואדישה למתרחש סביבה. תווי הפנים הברורים מציגים את רגשותיהם של המלך ושאר הנוכחים מתוארים באופן מדויק ובולט, פרטי הלבוש אף הם מתוארים בצורה חיה ומפורטת בסגנון הריאליסטי, המציג דמויות ואירועים בצורה נאמנה למציאות.
הכתובת.
אלמנט עיקרי בציור הוא הכתובת עצמה. רמברנדט לא ידע עברית, אך הכיר את צורת אותיות האלפבית העברי שאותן הכניס לכמה מציוריו. בנוסף, הוא היה מיודד עם הרב מנשה בן ישראל ואף למד אצלו יהדות. סדר האותיות אינו מוצג מימין לשמאל אופקית, כמקובל בשפה העברית, אלא מלמעלה למטה, כשסדר הטורים מימין לשמאל, כך שבקריאה רגילה נכתב "ממתוס ננקפי אאלרן". הסיבה לשינוי זה איננה חוסר היכרותו של רמברנדט בפרטי השפה, שכן בציור לוחות הברית הוא כתב את עשרת הדיברות בצורה נאותה, מימין לשמאל. הצייר הסתמך ככל הנראה על פרשנות תלמודית של האמורא שמואל, המופיעה לצד דעות אחרות בתלמוד הבבלי, וטוענת שהכתובת נרשמה בצורה זו בדרך צופן, ומסיבה זו נעלם פשרה מחכמי המלכות.
ציור זה הוא יוצא דופן בעבודותיו של רמברנדט מבחינת טכניקות הציור בהן השתמש האמן, וקשה להשוותו לכל יצירה אחרת שלו. מגוון הצבעים רחב ועשיר בצורה יוצאת דופן וכולל פיגמנטים נדירים כגון ששר, עופרת, בדיל-צהוב, אוכרה ואזוריט.
שפמנונים חשמליים
דגי סכין עירומים
דגי-סכין עירומים (שם מדעי: Gymnotidae) היא משפחה של דגי חשמל מהסדרה דגי-חשמל טרופיים החיים בנהרות וביצות באמריקה הדרומית ובאמריקה המרכזית.
במשפחה שני סוגים, אך כמה חוקרים מעריכים שהסוג אלקטרופוס שייך למשפחה עצמאית.
דגים אלה משתמשים בתהליך ביו חשמלי בגופם וכך חשים את הסביבה בנהרות העכורים של האמזונאס או האורינוקו ונהרות ואגמים טרופיים נוספים. הם בעלי סנפירים קטנים והם כמעט עיוורים. לדגים אלה אין שיניים והם בולעים את מזונם בשלמותו.
הם מפיקים חשמל בכמות חזקה מאוד - עד 860 ואט אצל הצלופח החשמלי, דבר היכול להרוג אדם. הם ניזונים מדגים קטנים ויצורים נוספים המתים ממכת חשמל רצינית.
מנחם בשבת תרבות
מנחם בשבת תרבות הוא ספר שיצא לאור בשנת 2016 בהוצאת הקיבוץ המאוחד. הוא מוצג כחיבור של הדמות הבדויה "מנחם המשעמם".
רקע.
הספר "מנחם בשבת תרבות" נכתב על ידי מנחם המשעמם, החתום ככותב הספר. דמות בדויה זו הופיעה לראשונה כפרופיל בפייסבוק בשנת 2014, ולאחר מכן הפך לדף פייסבוק פעיל. בדף זה כותב מנחם סטטוסים קצרים אודות נושאים מחייו, שהם משעממים ובנאליים וכתובים ללא פואנטה. מנחם נוהג לשתף את הקוראים בחוויות מן עבודתו במשרד ובאינטראקציה עם עמיתיו למשרד: איציק, ירדנה מנהלת החשבונות וצפריר היועץ הארגוני. תחום העיסוק במשרד לא הוזכר על ידו מעולם. מנחם גם נוהג לשתף מחוויותיו המשמימות במפגשיו עם בן דודו מאיר ואשתו מלכה.
בשנת 2016 יצא לאור הספר "מנחם בשבת תרבות".
עלילה.
בספר זה כותב מנחם אודותיו בגוף ראשון ומספר על חייו. יום אחד באופן מפתיע הוזמן מנחם להשתתף באירוע שבת תרבות שהתקיים בעירו רמת גן. מנחם שהיה רגיל לבקר באירועים אלה כאורח בקהל, הוזמן להופיע בשבת התרבות כבעלים של דף הפייסבוק 'מנחם המשעמם' חלקו הגדול של הספר מוקדש להכנות לאירוע ולחוויות ממנו. יתר הספר הם סיפורים ואנקדוטות על חייו הכתובים במשפטים רצופים על נושאים שלכאורה חסרי משמעות.
ביקורת.
הספר הוא אחד הראשונים המשלבים את הוויית הרשת החברתית בספרות העברית.
דגי חשמל טרופיים
דגי סכין אמריקאים
תמים-גרמיים
משה שובר את לוחות הברית
משה שובר את לוחות הברית (בהולנדית: Mozes en de tafelen der wet) הוא ציור שמן על בד משנת 1659, מאת הצייר ההולנדי רמברנדט ואן ריין. היצירה מוצגת במוזיאון הלאומי גמלדה-גאלרי שבברלין.
הציור, המבוסס על העלילה מספר שמות, מציג את משה לאחר ירידתו מהר סיני. משה רואה את עגל הזהב שעשו בני ישראל והפולחן סביבו, וכתגובה לכך מחליט לשבור את לוחות הברית שניתנו לו מיד האל. בציור מיטיב הצייר לתאר את אכזבתו הרבה של משה ממעשה העם. בניגוד למקובל, הציור מציג את לוחות הברית מקופלים לשניים כאשר לוח אחד יושב על חברו. מקום חיבור הלוחות נראה דווקא בחלקן התחתון ולא מן הצד. כמו כן שני הלוחות נראים מעוגלים מלמעלה, ולא כפי הבנת חלק ממפרשי התלמוד.
קיפון
קִיפוֹן (שם מדעי: "Mugil") הוא סוג של דג ממשפחת הקיפוניים שבסדרת הקיפונאים.
מאפיינים.
דגים אלה חיים במים ממוזגים וטרופיים במי ים רדודים וגם במים מליחים של שפכי נהרות וכדומה. הם יכולים לשרוד גם במים מלוחים בהרבה מהים. הם שוחים בלהקות ובעלי צבע כסוף. תזונתם העיקרית היא פלנקטון וחסרי חוליות ימיים קטנים.
אלו דגי מאכל חשובים והם כשרים למאכל ביהדות.
יחסי הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו–הרפובליקה של קונגו
יחסי הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו–הרפובליקה של קונגו (או יחסי קינשאסה–ברזוויל) הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו (שבירתה קינשאסה) לבין הרפובליקה של קונגו (שבירתה ברזוויל).
היסטוריה.
היחסים בין שתי המדינות היו לבביים בזמן שלטונו של מובוטו ססה סקו.
בעשור השני למאה ה-21 החלה מתיחות בין השתיים. בשל הסתננות מורדים דרך הגבול המשותף, מאשימה הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו את שכנתה בכך שלא דאגה לסידורי אבטחה טובים בגבול בין השתיים. לעומת זאת, טוענת הרפובליקה של קונגו ששכנתה מתערבת בענייניה הפנימיים אך לא עושה דבר בנוגע לטיפול בבעיותיה הפנימיות שלה עצמה.
עוד דבר שהרגיז מאוד את הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו הוא שהרפובליקה של קונגו לא מסגירה אליה מורדים שארגנו וביצעו פיגועי טרור ובמקום זאת נותנת להם מקלט מדיני.
משה שובר את הלוחות
כריסטיאן הראשון
כריסטיאן השני
כריסטיאן השלישי
בועז מודעי
בועז מודעי (נולד ב-1957) הוא דיפלומט ישראלי המכהן כשגריר ישראל בסלובקיה. היה שגריר ישראל באירלנד משנת 2010 עד 2015.
ראשית חייו.
מודעי נולד בשנת 1957 בישראל ליצחק מודעי, שכיהן כשר האוצר בין השנים 1984–1986 וכשר המשפטים מאפריל 1986 עד חודש יולי של אותה השנה. אמו, מיכל מודעי (לבית הראל), הייתה מלכת היופי של ישראל לשנת 1951, פעילה חברתית בתחום מעמד האישה ונשיאת כבוד של ארגון ויצו העולמי.
קריירה דיפלומטית.