בנאבנטה כתב מעל 170 מחזות ואפילו בגיל 87 חיבר חמישה מחזות חדשים בשנה אחת. השקפת עולמו הייתה פסימית והוא הצטיין בשנינות מרירה. הוא הושפע ממולייר. בשנת 1892 פרסם מחזות רומנטיים, בהם ניכרת השפעתו של שייקספיר. וכעבור שנה פרסם ספר שירים.
המחזה הראשון שהוצג בהצלחה, נכתב על ידו בגיל 28, בשנת 1896. ביצירתו יש ארבע קבוצות עיקריות:
על בסיס המחזה שלו "האישה לא אהובה" צולמה טלנובלה אקאסיה.
בנוסף ליצירתו המקורית הוא גם עסק בתרגום יצירותיהם של שייקספיר ושל מולייר לספרדית.
ולדיסלב ריימונט
ולדיסלב ריימונט (בפולנית: Władysław Stanisław Reymont; 7 במאי 1867 – 5 בדצמבר 1925) היה סופר פולני נטורליסטי, זוכה פרס נובל לספרות לשנת 1924.
ביוגרפיה.
ולדיסלב ריימונט נולד כבנו של חוכר קרקע חקלאית בקוביילה ויאלקי שנמצא מחוז פיוטרקוב שבפולין. גדל יחד עם עוד אח אחד ושבע אחיות באווירה דתית קשוחה ומשמעת ברזל. בתנאים אלה העדיף ריימונט לשקוע בקריאה, לחפש בספרים עולם נעים יותר. הוא היה תלמיד גרוע שעבר מבית לספר לבית ספר וחוזר חלילה עד שהדבר נמאס על הוריו שמסרו אותו לבעל מלאכה, להיות השוליה שלו. לאחר כמה שנים ניסה שוב את כוחו בבית הספר ושוב נשר. בגיל שמונה עשרה עזב את בית הספר וברח לעיר הבירה, לוורשה. הוא הוחזר בכוח להוריו ושוב ברח ושוב הוחזר. הוא הצטרף ללהקת שחקנים נודדת בעקבות אחיו הגדול ונדד איתם על פני פולין במשך יותר משנה. לאחר מכן עזב ועבר לגרמניה לעיר ברסלאו כדי להקדיש את עצמו לספיריטואליזם. מגרמניה חזר שוב ללהקה נודדת חדשה שפגש בצ'נסטוחוב עד שקיבל עבודת פקידות ברכבת. את הפנאי הקדיש לכתיבה ספרותית.
היצירה הראשונה שהופיעה בדפוס, בשנת 1893, הייתה הסיפור מוות שהופיע בכתב העת גלוס. הסיפור עורר תשומת לב וסיווג אותו בין הנטורליסטים הפולנים.
תנאי חייו היו קשים ולא פעם, בהיעדר שולחן שיוכל לכתוב עליו, היה נכנס לכנסייה, מוצא לו פינה מתאימה ויושב שם לכתוב. הוא חי בעוני קשה, עוני שניצל ממנו רק כשנפגע בתאונת דרכים, שבעקבותיה קיבל פיצוי של ארבעים אלף רובל. הוא החלים במהירות והכסף איפשר לו להתמסר לכתיבה. הוא נסע למערב אירופה ולאמריקה. לאחר שגורש על ידי הבולשת (ראו הספר ארץ יעודה) עבר לצרפת והתיישב בעיירה רומיל. המקום שימש כרקע לרומן של אמיל זולא, האדמה. ריימונט, שקרא את הרומן, חשב שהוא מציג את האיכרים בצורה מסולפת וזה הביאו אותה להחלטה לכתוב ספר על חיי האיכרים. מצרפת עבר לאיטליה וכתב רשמי מסע לעיתונים בורשה. הוא ביקר באנגליה, שם התגורר בחדר אחד עם וויציחובסקי נשיא הרפובליקה הפולנית לשעבר והוצג בפני מאדאם בלאבצקי, ספיריטיסטית ידועה. רקע זה שימש את הרומן ואן פיר. באופן כללי יחסו ליהודים שלילי.
בשנת 1924 הוענק לו פרס נובל לספרות "על האפוס הלאומי הגדול איכרים".
גרציה דלדה
גרציה דלדה (באיטלקית: Grazia Deledda; 27 בספטמבר 1871 - 15 באוגוסט 1936), סופרת, משוררת ומחזאית איטלקייה, כלת פרס נובל לספרות לשנת 1926.
חייה.
גרציה דלדה גדלה בנואורו, עיירה כפרית בסרדיניה, במקום שבו היה אביה מפקח על השווקים, לכן הכירה מקרוב את חיי האיכרים של מולדתה. כבר בבית הספר עמדו מוריה על כשרונותיה ואחד מהם עזר לה לשלוח סיפורים ורשימות לעיתוני איטליה. הספר הראשון שחיברה, נפשות ישרות, נשלח מיד לדפוס ויצא לאור ברומא. הספר, המתאר את החיים המאושרים של הוריה ושל הסובבים אותה, התפרסם כשהייתה בת חמש עשרה בלבד. לאור ההצלחה, פרשה מהלימודים בבית הספר והתחילה לרכוש ידע בצורה אוטודידקטית. היא הייתה לבת חסותו של מורה לספרות מאוניברסיטת רומא, קרלו סיגרה ו"עשתה גלים" בעולם הספרות האיטלקי.
הסיפור הראשון שזכה להצלחה בקנה מידה אירופאי היה אליאס פורטולו, שיצא לאור בשנת 1900 ותורגם לשפות רבות. מאותה שנה התיישבה דלדה ברומא. דלדה הייתה גם משוררת רבת כישרון וחיברה יחד עם קאמילו אנטונה טראוורסי מחזה בן 3 מערכות.
בשנת 1926 הוענק לה פרס נובל לספרות, בנימוקי ועדת הפרס נכתב שיש בכתיבתה "השראה אידיאליסטית עם צלילות ציורית של החיים באי הולדתה. היא עוסקת בעומק ובאהדה בבעיות אנושיות כלליות". דלדה השתמשה לעיתים קרובות בנוף סרדיניה כמטאפורה לקשיים בחייהן של דמויותיה. דרכיה העתיקות של סרדיניה מתנגשות לעיתים קרובות עם מוסר מודרני, ודמויותיה נאלצות לפתור פתרונות לנושאים המוסריים שלהם.
קובי רכט
יעקב (קובי) רכט (נולד ב-20 בספטמבר 1947) הוא מוזיקאי ושחקן ישראלי.
ביוגרפיה.
קובי רכט נולד בשנת 1947, גדל בשכונת צהלה בתל אביב.
בגיל תשע החל בקריירת משחק בתיאטרוני ילדים (תילון - תליל) ובגיל שלוש עשרה בתיאטרון הלאומי "הבימה" (במחזה יוליוס קיסר).
בשנים 1961–1965 הופיע בהצגות שונות בתאטרוני נוער.
בגיל שש עשרה הקים את להקת הקצב (מהראשונות בארץ) - "קובי רכט וכוכבי הלכת", שזכתה להצלחה גדולה במועדונים של אותה תקופה.
רכט סיים את לימודיו התיכוניים בגימנסיה גאולה.
את שירותו הצבאי עשה בלהקת פיקוד המרכז, בה הופיע כסולן והתפרסם בשיר גבעת התחמושת. בשיר נשמע קולו של רכט מצטט מתוך התיאורים המונולוגיים של לוחמים שהשתתפו בקרב. בלהקה הכיר את אשתו לעתיד איריס יוטבת.
ב-1968, בשיריו הראשונים "זכרונות", "אולי נתאהב" ו"סוף דבר", נחשב רכט למעין כפיל של אריק איינשטיין. אז גם הוציא את תקליטו הראשון "שירי סשה ארגוב" יחד עם הזמרת עדנה גורן. את שיתוף הפעולה עם גורן חידש רכט ב-2005, והוא מקיים איתה עד היום הופעות משירי התקליט. בשנת 1969 השתתף בקברט הסאטירי "קטשופ" של חנוך לוין.
בשנת 1970 חבר לקובי אשרת והשניים הקימו את צמד הקוביות והוציאו את התקליטון "למה עכשיו" שהיה ללהיט ברדיו. בהמשך, חברו השניים אל חנן יובל והיו לשלישיית "שובבי ציון" שנבחרה ללהקת השנה וזכתה בפרס כינור דוד באותה שנה.
בסוף שנת 1972 נסע לאירופה עם אשתו איריס יוטבת, וביחד עם קובי אשרת הקימו את ההרכב המוזיקלי "וירגו". ב-1977 כתבו רכט ויוטבת מחזמר דיסקו עתידני. ביוזמת מנחם גולן תורגם המחזמר לאנגלית, עובד לקולנוע ויצא לאקרנים כסרט בשנת 1980 תחת השם "התפוח". ב-1978 השתתף בסרטו של אבי נשר "הלהקה". בסוף 1978 יצא השיר" כמו שזה בא" שזכה להצלחה. בקיץ 1981 הוציא לרדיו את "התקפת לב בגן עדן".
ב-1983 הוציא אלבום סולו ראשון בשם "מסתובבת שמועה", ממנו הצליח במיוחד השיר "רגאיי הבטלן", שהגיע למקום ה-13 במצעד הפזמונים השנתי תשמ"ג של רשת ג'. עוד כלל האלבום את "הכל נמס". ב-1984 יצא השיר "סלואו איטי" שגם כן הצליח. באותה שנה הלחין ועיבד את "באפלה" לאלבומה של נורית גלרון "נגיעה אחת רכה".
ב-1986 עבר רכט ללוס אנג'לס. על אף שנות שהותו הרבות בחו"ל, הגיח רכט לישראל מספר פעמים להקלטות של פרויקטים מקומיים, וזכה ללהיטים והשמעות מרובות ברדיו.
ב-1992 חזר לישראל, הקים עם יושי שדה את להקת "ההוא", והשניים הקליטו והוציאו אלבום חדש - "נגד הלב". לאחר יציאת האלבום ב-1993 פירקו את הצמד. ב-1995 הוציא את האלבום "קובי רכט" בהפקת משה לוי. ייחודו של אלבום זה היה שהוא יצא במקור בפורמט CD-ROM: כלומר, הדיסק יועד להתנגן אך ורק במחשב, וכלל קליפים, תפריטים ושאר תוספות, שאינן נהוגות באלבומי מוזיקה מסורתיים.
ב-2003 הוציא את האלבום "הרגע הנכון", בהפקת פיטר רוט וטל שגב, שבשיר הנושא שלו התארח רמי פורטיס. ב-2013 שב לשתף פעולה עם קובי אשרת, כאשר השניים הוציאו את האלבום "דברים השתנו", שהורכב מגרסאות כיסוי של שירים לועזיים, בתרגומו של רכט. בשנת 2014 הוציא את הסינגל "האהבה כואבת", שכתב ב-1996 וייעד במקור לאריק איינשטיין.
בשנים 2015–2016 התאחדה שלישיית שובבי ציון לסיבוב הופעות, וכן הוציאה את הסינגל "ועמוק הים" (מילים: נתן יונתן; לחן: רכט ואשרת). בשנת 2018 שיחק בתפקיד אורח בגרסה הטלוויזיונית של הסדרה "משיח" בתור זיזי עוזיאל.
בשנת 2019 יצא רכט במופע חדש ממיטב להיטיו. למופע קדם הסינגל "אין זכר לאתמול", שעובד והופק מוזיקלית על ידי חן מצגר-אדר. הקאמבק נגדע באיבו, כשרכט חווה בעיות בריאותיות ופיננסיות והפסיק את פעילותו האמנותית - בין היתר אורגן לכבודו ערב הצדעה שנועד להיטיב את מצבו.
בשנות השמונים נפרדו רכט ויוטבת, ולהם בן אחד - תום, ד"ר לבלשנות באוניברסיטת ברקלי וסקסופוניסט. רכט היה נשוי החל מאמצע שנות השמונים ועד לתחילת שנות האלפיים להילה רז - פזמונאית ומוזיקאית שהרבתה לשתף עמו פעולה, בין היתר בשירו הידוע "רגאיי הבטלן".
נענע (פירושונים)
גלגשת
קורק
קורק (באנגלית: Cork, באירית: Corcaigh) היא העיר השנייה בגודלה ברפובליקה של אירלנד, והשלישית בגודלה באי האירי אחרי דבלין ובלפסט. האוכלוסייה במטרופולין של קורק מונה כ-274,000 איש.
העיר שוכנת בחוף הדרומי של אירלנד, ומקור שמה הוא במילה באירית שמשמעה "מקום ביצתי", מה שמתייחס לנהר לי העובר בעיר.
קורק היא העיר הראשית במחוז קורק והעיר הגדולה ביותר בפרובינציית מנסטר. בעיר עובר הנהר לי, ורוב מרכז העיר הוא אי בנהר. משם זורם הנהר אל נמל קורק, מהנמלים הטבעיים הגדולים בעולם.
היסטוריה.
לקורק מוניטין של מרדנות מזמן הפלישה הוויקינגית לאירלנד ועד למלחמת האזרחים האירית, אשר הדביק למחוז את הכינוי "המחוז המורד".
ההתיישבות בקורק החלה במאה השישית, בהתיישבות של נזירים בראשות סנט פינבר. בשנת 1185 העניק לה ג'ון, מלך אנגליה את הצ'ארטר (מגילת הזכויות) של קורק.
במהלך השנים נבנה ונהרס לסירוגין חלקה המכריע של העיר בעקבות התקפות הוויקינגים והנורסמנים (לוחמים סקנדינבים). בעבר הייתה העיר מוקפת חומה מכל עבריה, וחלקים ממנה שרדו עד היום. במהלך מלחמת העצמאות האירית סבל מרכז העיר משריפות מרובות.