מורגן מיטשל
מורגן מיטשל (באנגלית: Morgan Mitchell; נולדה ב-3 באוקטובר 1994) היא אצנית אולימפית אוסטרלית, המתמחה בריצת 400 מטר ואלופת אוסטרליה לריצת 400 מטר.
קריירה.
מיטשל נולדה באוסטרליה לוולטר, כדורסלן מקצועני אפרו-אמריקאי שהתגורר באוסטרליה כדי לעסוק באימון כדורסל, וללואיז, אוסטרלית ממוצא אירופאי. בגיל 5 החלה להתאמן באתלטיקה אולם בגיל 12 זנחה את התחום לטובת עיסוק בנטבול, ובנעוריה התחרתה בנבחרת הנטבול הלאומית של אוסטרליה לנערות. בשנת 2011, לאחר שפגשה את האצנית האלופה האולימפית, קתי פרימן, קיבלה ממנה השראה לעסוק בריצה וחזרה לעסוק באתלטיקה.
בשנת 2012, ייצגה את אוסטרליה באליפות העולם באתלטיקה לנערים שהתקיימה בברצלונה, והעפילה לשלב חצי הגמר. בשנת 2014, השתתפה במשחקי חבר העמים והעפילה לשלב חצי הגמר. במאי 2015, השתתפה עם נבחרת אוסטרליה בתחרות מרוץ השליחים של התאחדות האתלטיקה הבינלאומית, ויחד עם שותפיה למירוץ הגיעה לתוצאה שהבטיחה את מקום הנבחרת באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו. ביוני 2016, בתחרות של התאחדות האתלטיקה הבינלאומית שהתקיימה בברמינגהאם, קבעה שיא אישי של 51.25 שניות, ובכך קבעה את הזמן המהיר ביותר למתחרה אוסטרלית מזה 13 שנה. בנוסף, תוצאה זו דירגה אותה שביעית ברשימת האתלטיות המהירות ביותר בהיסטוריה של אוסטרליה. בשנת 2016, השתתפה באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו במקצה 400 מטר נשים והגיעה למקום החמישי בחצי הגמר עם תוצאת זמן של 52.68 שניות. לאחר מכן, השתתפה במירוץ השליחים האולימפי 4x400, העפילה עם קבוצתה לגמר והגיעה למקום השמיני. בשנים 2014, 2016 ו-2017 זכתה באליפות הלאומית של אוסטרליה ל-400 מטר. באולימפיאדת טוקיו (2020), השתתפה בריצת 800 מטר והגיעה למקום הששי בסבב הראשון עם תוצאת זמן של 2:05.44 דקות.
חיים אישיים.
בשנת 2014, אימצה אורח חיים טבעוני מטעמי מוסר ובריאות לאחר שצפתה בסרט התיעודי, קאוספיריסי . ב-2019 אף השתתפה בעצמה בסרט התיעודי כוח טבעי, העוסק ביתרונות של תזונה מהצומח לספורטאים.
נכון לשנת 2017, מתגוררת בווריבי , אוסטרליה עם אמה ואחיותיה.
סליק (פירושונים)
פסטיבל האורות (ברלין)
פסטיבל האורות (באנגלית: Festival of Lights) הוא פסטיבל אמנות אור, המתקיים מדי שנה בחודש אוקטובר בעיר ברלין, בירת גרמניה. הפסטיבל נערך לראשונה בשנת 2004.
במהלך הפסטיבל מוארים במשך עשרה ימים אתריה הידועים של העיר. בין האתרים המוארים נכללים שער ברנדנבורג, קתדרלת ברלין, עמוד הניצחון, בית תרבויות העולם, ז'נדארמנמארקט ומגדל הטלוויזיה.
פעילויות נוספות נערכות במהלך ימי הפסטיבל, ובכללן מופעי זיקוקין די-נור ומרוץ לספורטאים, העובר ליד האתרים המוארים.
בורגווארד P100
בורגווארד P100 (בגרמנית Borgward P 100) היא מכונית סלון, 4 דלתות, 6 צילינדרים, אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב הגרמנית "Goliath-Werk G.m.b.H" בין השנים 1959–1961.
דגם ה"בורגווארד P100" הוצג לראשונה בתערוכות המכוניות בפרנקפורט ב-1959.
סך הכול יוצרו 2,530 יחידות. מחיר דגם ה"בורגווארד P100 " בהשקה עמד על 12,350 מרק גרמני.
מעשה שכם ודינה
מעשה שכם ודינה הוא מאורע מקראי שאירע בעיר שכם בסמוך לחזרת יעקב לארץ כנען (לאחר עשרים שנה בהן שהה אצל חותנו לבן הארמי כדי לברוח מפני עשו וכדי למצוא אשה מבנות לבן). בעת שובו ארצה, רכש יעקב חלקת אדמה מזרחית לעיר שלם (לימים שכם) והתיישב בה לזמן מה. באחד הימים יצאה דינה, בתו מלאה, להכיר את בנות האזור. כאשר ראה אותה שכם בן חמור החוי נשיא האזור, תפסה ואנס אותה, ולאחר מכן התאהב בה וביקש לשאתה לאשה. הוא דיבר על ליבה לשכנעה לכך כדי שאביה יסכים לכך ובמקביל ביקש מאביו לבוא עמו ולבקש את ידה של דינה מאת אביה יעקב, כמקובל באותה תקופה. השמועה אודות האונס הגיעה אל אחי דינה, והם מיהרו לשוב הביתה מהמרעה. שכם פנה אל משפחת יעקב בבקשה לשאת את דינה לאשה תוך נכונות לשלם מוהר בתולות ככל אשר יושת עליו. וכאמצעי שכנוע הציע להם לכרות ברית עם אנשי עירם הכוללת מסחר משותף ונישואין משותפים שיביאו לשגשוג שני הצדדים. בשלב זה נטלו אחי דינה את ניהול המשא ומתן לידיהם, והודיעו לו שרק אם ימולו כל אנשי העיר את ערלתם, תוכל משפחת יעקב לבוא בברית נישואין עימם. שכם ואביו שכנעו את אנשי העיר, והם מלו את עצמם. ביום השלישי למילה, בעת שכאב המילה הגיע אל שיאו, באו שמעון ולוי, אחי דינה מאב ומאם, אל העיר, והחלו להרוג בחרבותיהם כל זכר בעיר. את הנשים והילדים לקחו בשבי, ואת שלל העיר לקחו עימם. כאשר נודע הדבר ליעקב נזף בהם על שבמעשה זה הם מסכנים את משפחתו הנתונה כעת לאיום מצד ערי האזור שמחמת חשש למעשה דומה כלפיהם עלולים להתאגד יחד כדי להכות את משפחת יעקב ולהכריתה. שמעון ולוי טענו מנגד, שלא ניתן לעבור בשתיקה על מעשה שכם המכתים את המשפחה בכתם של חרפה כאשר נוהגים באחותם כבזונה.
הרקע למעשה.
לאחר לקיחת הברכות מעשו ברח יעקב בהוראת אמו אל חרן, שם ישב דודו לבן הארמי, אחי רבקה. בנוסף לכך, הוא הלך לשם במצוות אביו, יצחק, כדי למצוא אשה מבנות לבן. לאחר שהות של עשרים שנה, בהן נשא את לאה ורחל בנות לבן (ואת שפחותיהן, בלהה וזלפה) ונולדו לו אחד עשר בנים ובת, שב יעקב, בהוראה אלוהית, לארץ כנען כדי לקיים את נדרו בבית אל, ולשוב אל בית הוריו.
המקום הראשון אליו הגיע לאחר שעבר את הירדן הוא העיר שלם, שתיקרא לימים שכם, ותמורת מאה קשֹיטה רכש מידי בני חמור נשיא הארץ חלקת אדמה בה יוכל הוא ומשפחתו לשהות עד המעבר לבית אל. בעת שבתם בחלקה זו, רעו בני יעקב את צאנו הרב שרכש בחרן במרחבי עמק המכמתת הסמוך.
תיאור המעשה.
מעשה האונס.
באחד הימים, יצאה בתו של יעקב, שילדה לו לאה, להכיר את בנות המקום ומעשיהן. כאשר נכנסה לעיר שלם בהיותה לבדה, הבחין בה שכם בן חמור נשיא הארץ, וכמקובל באותם ימים בתרבויות אחדות, שבנו של המושל האזורי נושא נשים לפי חפצו, לקח שכם את דינה ואנס אותה:
חז"ל ופרשני המקרא נתנו דעתם על אריכות תיאורה של דינה, שזהותה כביתם של יעקב ולאה כבר ידועה לקורא מפרשת ויצא. חלקם הבינו את אריכות הלשון כביקורת של המקרא על יציאתה של דינה מאהל אימה אל תוככי העיר הנכרייה, דבר המזמין מעשה של זימה מצד הכנענים שהיו פרוצים בכך. ויש שאף הגדילו אומר, ופירשו שביציאתה לראות בבנות הארץ הייתה טמונה כוונה נסתרת להראות יופייה בעיני בנות הארץ.
ומאידך, יש שהבינו את הדגשת ייחוסה ליעקב ולאה כביטוי לאי אשמתה בנעשה, שדבקה בדרכי הצניעות של אביה ואמה, ואף על פי כן נאנסה.
מהכפילות למדו חז"ל שמלבד שכיבתה כדרך כל הארץ, שכב עמה בדרך שהיא לה עינוי, היינו בביאה שלא כדרכה: . אמנם יש שבארו שהעינוי הוא מכך שהייתה בתולה, והעינוי הוא בקריעת קרום הבתולים הנעשה בביאה ראשונה של בתולה. ויש אומרים שהעינוי היה מחמת אילוצה לשכב עם אדם רשע. ויש אומרים שעצם האונס הוא העינוי.
כמו כן, יש אומרים שהדגשת הכתוב כי היה זה בדרך עינוי, נועדה לשבח את דינה, שעל אף ששכם היה מחשובי העיר, לא התרצתה לו דינה, והיה מעשהו באונס מוחלט ללא שום הסכמה מצידה.
רצון שכם לשאת את דינה.
לאחר "בדיקה" זו שערך שכם, נוכח שדינה מוצאת חן בעיניו, והוא מעוניין שהיא תהיה לו לאשה באופן קבוע, על כן דיבר על ליבה לשכנעה לכך, כדי שאביה יראה שהיא רוצה בדבר ויאפשר לו זאת. במקביל פנה שכם אל אביו, נשיא הארץ, בבקשה שיסדיר את נישואיו עם דינה בכך שיבוא עמו אל אביה, יעקב, לבקש את ידה של דינה מאיתו, כפי שהיה מקובל באותה תקופה, שהאב היה אחראי על נישואי בתו:
באשר לדיבורו על ליבה של דינה, פירשו חז"ל, בצורה ציורית, שאמר לה שכם: .
דבריו של שכם, המתאר את דינה באוזני אביו כ'ילדה', הובילו את חז"ל לקבוע שגילה של דינה באותה העת, בהסתמך על חשבון סדרי המאורעות, עמד על שמונה וחצי שנים בלבד.
תגובת יעקב ובניו למעשה.
הכתוב מתאר שכאשר שמע יעקב על שאדם ערל בעל את בתו, דבר שנחשב בעיני זרעו של אברהם שנצטווה על המילה כמעשה טומאה ונבלה, החליט באופן זמני להחריש עד שובם של אחי דינה מהמרעה: .
גם אחי דינה, כאשר שמעו על שטימא שכם את אחותם, מיהרו לשוב לביתם כדי לטכס עצה כיצד לבוא חשבון עם המטמא, ובכך להוקיע את המעשה.
הצעת שכם ליעקב ולאחי דינה.
שכם וחמור אביו באו לבית יעקב, במקביל להגעתם של בני יעקב לביתם בשמעם על המעשה. מבלי לומר דבר מה על שארע, פתח שכם ואמר ליעקב ולאחי דינה שהוא חפץ לקחת את דינה לאשה, וכדי לדרבן את יעקב ובניו להסכים לבקשה, מציע להם חמור לכרות ברית בין משפחת יעקב לתושבי העיר, הכוללת נישואים הדדיים (דבר שלא היה מובן מאיליו בהיות משפחת יעקב גרים בארץ ובמעמד נחות מהתושבים), וכן סחר משותף, ששני הצדדים יהנו מהם:
מספר פרשנים עמדו על כך שכאשר מציע חמור למשפחת יעקב את ה'עסקה', הוא מציג זאת באופן שמשתמע ממנו שמשפחת יעקב הם אלו שינהלו את המשא ומתן בכל הקשור לנישואי התערובת: וְהִתְחַתְּנוּ אֹתָנוּ בְּנֹתֵיכֶם תִּתְּנוּ לָנוּ וְאֶת בְּנֹתֵינוּ תִּקְחוּ לָכֶם. זאת לעומת הצגת הדברים כלפי בני עירם, כבסמוך.
לאחר נאומו של חמור, נכנס שכם עצמו לתמונה, והפציר ביעקב ובניו שיאפשרו לו לשאת את דינה, תוך שהוא מבטיח לשלם כל סכום שיידרש ממנו כמוהר הבתולות עבור הנישואים עמה:
תגובת אחי דינה להצעת שכם.
במקרא לא נזכרת תגובה של יעקב לדברי חמור או שכם. אחי דינה, לעומת זאת, מגיבים להצעה בקבלתה תוך הסתייגות שהדבר תלוי בקבלת כל בני העיר על עצמם למול כל זכר, כפי שמלים משפחת יעקב עצמם כהמשך לברית המילה שכרת אביהם אברהם עם ה'. אמנם הכתוב מעיד על כך שקבלת הצעתם של חמור ושכם על ידי אחי דינה לא הייתה מתוך כוונה אמיתית לכרות עמם ברית: