שיטת הניתוח הלוגית המועדפת של החוג הייתה לוגיקה סימבולית, ובכך נבדל החוג בגרסתו המאוחרת מהגישה האמפיריציסטית הפשוטה יותר של חוג בתי הקפה של האן, נוירת ופרנק.
לתפישת המניפסט, ישנם שני סוגים שונים של טענות (פרדיקטים): כאלו שניתן לפשט לטענות פשוטות יותר, וכאלו שלא ניתן לפשטן. טענות מן הסוג השני הן חסרות משמעות, גרס המניפסט, ומתוך כך טענות מטאפיזיות, השייכות לסוג זה, הן חסרות משמעות. על בסיס קביעה זו, הגדיר המניפסט חלק גדול מן הבעיות הפילוסופיות המוכרות כבעיות מדומות הנובעות משגיאות ביישום לוגי, ואילו טענות פילוסופיות אחרות הוגדרו מחדש כטענות אמפיריות, והפכו מתוך כך נושא כשר לחקר מדעי.
המניפסט ראה בערפול וביחסיות של השפה את אחד המקורות העיקריים לשגיאות לוגיות. ערפול זה, גרס המניפסט, תובע שימוש בשפה סימבולית, נקייה, בהירה וחד–משמעית. מקור אחר לשגיאות הייתה התפישה (האריסטוטלית במקורה) לפיה ניתן להגיע לידע מתוך חשיבה לוגית בלבד, בלי לעשות שימוש בנתונים אמפיריים, או שניתן ללמוד דברים חדשים באמצעות שימוש ברטרודוקציה והיקש המתבסס על מצב עניינים נתון.
טענות אלו של המניפסט עמדו בסתירה במיוחד לתפישות הקאנטיניות, לפיהן ישנם טיעונים סינתטיים הקיימים אפריורית (היינו, מראש), עוד לפני התנסות כלשהי ומשמשים בסיס להרחבת הידיעה. הבסיס היחיד לידע, לפי המניפסט, היו טיעונים סינתטיים אפוסטריוריים - היינו, טענות מדעיות המבוססות על ידע אמפירי - וטענות אנליטיות אפריוריות - כלומר, טענות מתמטיות ולוגיות.
המניפסט משקף חילוקי דעות מסוימים בנוגע ליישום תפישות אלו. ככל הנראה, תמכו נוירת וקרנפ בתפישה לפיה יש לנסות להחדיר את ראיית העולם המדעית-אמפירית לתחומים אחרים ולתרום לעיצוב החינוך, גידול הילדים, האדריכלות ועיצוב החיים הכלכליים והחברתיים, תפישה ששליק התנגד לה ככל הנראה, בהעדיפו, כניסוחו של המניפסט, "להתענג על בדידותו על המדרונות הקפואים של הלוגיקה."
המניפסט זיהה את אלברט איינשטיין, ברטראנד ראסל ולודוויג ויטגנשטיין כ"תומכים המובילים של תפיסת העולם המדעית".
מדע מאוחד.
אחת משאיפותיו של החוג הייתה לאחד את תחומי המדע בשפת ניתוח והיסק משותפת. סדרת המונוגרפיות "מדע מאוחד" (Einheitswissenschaft), שהתפרסמה בשנים 1933 עד 1939 באירופה, בעריכת קרנפ, פרנק, האן, נוירת ואחרי מותו של האן גם הפילוסוף הדני יורגן יורגנסן ומשנת 1938 גם ידידו של קרנפ, הסמיוטיקן האמריקני צ'ארלס וו. מוריס, חתרה להשיג מטרה זו.
החל בשנת 1938 ניסו כמה מחברי החוג להוציא אנציקלופדיה שלמה של מדע מאוחד. הפרויקט לא הושלם מעולם ורק שני כרכים, העוסקים ב"יסודות אחדות המדע" פורסמו במהלך השנים 1938 עד 1969 כסדרה של קובצי מונוגרפיות. בין השאר, פורסמה בתוך האנציקלופדיה בשנת 1962 עבודתו של תומאס קון, "המבנה של מהפכות מדעיות".
חתונת הרפאים
חתונת הרפאים (באנגלית: Corpse Bride) הוא סרט אנימציה אשר צולם בטכנולוגיית סטופ מושן (עצירת תנועה) ויצא לאקרנים בשנת 2005. הסרט בוים על ידי טים ברטון ומייק ג'ונסון, ומככבים בו ג'וני דפ והלנה בונהם-קרטר כמדבבים הראשיים. לסרט דמיון רב לסרט אחר של ברטון, "הסיוט שלפני חג המולד", בו שימש מייק ג'ונסון כאנימטור. בסרט גם מספר קווי דמיון לסרטו של ברטון "ביטלג'וס". עלילת הסרט מבוססת על אגדת עם יהודית-רוסית. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר, אך לא זכה בו.
עלילת הסרט.
עלילת הסרט מתרחשת בעיירה אירופאית קודרת בתקופה הוויקטוריאנית. צעיר ביישן בשם ויקטור ואן דורט (ג'וני דפ), בנם של מוכרי דגים נובורישים, נל וויליאם ואן דורט (טרייסי אולמן ופול וייטהאוס), עומד להינשא לוויקטוריה אברגלוט (אמילי ווטסון), בתם של אצילים רמי דרג אך עניים - מדליין ופיניס אברגלוט (ג'ואנה למליי ואלברט פיני). נישואים מאולצים אלה נועדו לרומם את מעמדם החברתי של הוריו של ויקטור מחד, ולהזרים כסף חדש להוריה המרוששים של ויקטוריה מאידך.
ויקטור אינו נלהב מנישואים אלו, עד אשר הוא פוגש את ויקטוריה ומתאהב בה. לאחר שקלקל ברוב התרגשותו את החזרות לחתונה, בורח ויקטור ליער בסיוע הכומר גאלסוולס (כריסטופר לי), שם הוא משנן את נדרי הנישואים שלו, תוך שהוא עונד את טבעת הנישואים על גזע עץ לכאורה, המזכיר בצורתו יד אדם. לפתע אוחזת ה"יד" בזרועו של ויקטור, וכלה-גווייה בשם אמילי (הלנה בונהם-קרטר) מופיעה מתוך האדמה, לבושה בשמלת כלה, ומכריזה כי ויקטור, בהישבעו את שבועת הנישואין כלפיה, הפך אותה לאשתו. אמילי מספרת כי נרצחה ביום חתונתה בעת שהמתינה לחתנה המיועד, ומאז היא מצויה בארץ המתים, בציפייה לחתן שיהיה מוכן לשאתה לאישה.
אמילי וויקטור מגיעים אל ארץ המתים המשעשעת, המוזיקלית והצבעונית - המהווה ניגוד מוחלט לארץ החיים האפלולית והקודרת. ויקטור מבקש לשוב אל ויקטוריה ארוסתו, אך אמילי שבה ומזכירה לו את שבועת נישואיו. ויקטור מתעתע באמילי ומשכנע אותה ואת הישיש החכם גוטניקט (מייקל גאו) להעלותם אל ארץ החיים, כביכול על מנת שתוכל אמילי להכיר את הוריו.
כאשר השניים מגיעים אל ארץ החיים, הולך ויקטור אל ויקטוריה, כדי להצהיר על אהבתו כלפיה. אמילי הנבגדת משמיעה לחש קסום ומחזירה את ויקטור ואת עצמה אל ארץ המתים.
בעת שוויקטוריה מנסה לשכנע את כומר העיירה ואת הוריה שוויקטור זקוק לעזרתה, כולאים אותה הוריה בחדרה ומתכננים לשדך אותה ללורד ברקיס ביטרן (ריצ'רד אי. גרנט), עשיר לכאורה שהופיע בעיירה. למעשה, מתכנן ברקיס להינשא לוויקטוריה על מנת לרצוח אותה ולגנוב את כספה.
מייהיו, הנהג של הוריו של ויקטור, נפטר זמן קצר לאחר מכן ויורד לארץ המתים. הוא מעביר לוויקטור את החדשות אודות אירוסיה של ויקטוריה. ויקטור, בחושבו כי ויקטוריה נישאת לברקיס מרצון, מחליט לנצל את הטוב שבמצב עד תום ומסכים לשתות רעל כחלק מטקס שייערך מעל פני האדמה, על מנת להפוך את נישואיו לאמילי לרשמיים.
במהלך התוהו ובוהו הנובע מעלייתם של המתים לעיירה, מבין ברקיס כי ויקטוריה חסרת פרוטה. ויקטוריה מגיעה אל הכנסייה, ומגלה כי ויקטור נמצא באמצע טקס שבסופו ימות. אמילי מבחינה במבטה האוהב של ויקטוריה אל ויקטור, ומבינה כי בנישואיה לוויקטור היא תגזול מהשניים חיים מאושרים כזוג. היא מניאה את ויקטור מלשתות את היין המורעל, ומאחדת אותו עם אהובתו. האיחוד נקטע בידי הלורד ברקיס, שמזכיר לקהל כי ויקטוריה מיועדת לו ומאיים עליה בחרב. אמילי מזהה באימה כי זהו החתן לו עמדה להינשא לפני שנרצחה.
גוטניקט אומר שאין מה להילחם בברקיס, מכיוון שהוא חי, וברקיס בביטחון מופרז ובזלזול, שותה את כוס היין המורעל. ברקיס מת מיד כשלאחר מכן כל המתים דוחפים אותו מחוץ לדלת אל מתחת לאדמה. אמילי נותנת את ברכתה לוויקטור וויקטוריה. ויקטור מנסה למחות, על מנת לעמוד בהבטחתו לאמילי, אך היא מצידה מרגיעה אותו ומסבירה כי הבטחתו כלפיה קוימה, והיא כעת חופשיה. כאשר עוזבת אמילי את הכנסייה, הופך גופה למאות פרפרים חופשיים, הממריאים אל הירח.
פסטיבל האי ווייט 1970
נורית גפן
נורית גפן (במקור: נורית מקובר, נולדה ב-10 באוקטובר 1944) היא אשת טלוויזיה ושחקנית ישראלית.
ביוגרפיה.
נורית גפן נולדה ברמת גן לברוך וגאולה מקובר. בשנת 1969 נישאה ליוצר יהונתן גפן והיא אימם של הסופרת והשחקנית שירה גפן והמוזיקאי אביב גפן. בשנות השבעים נהפך בית המשפחה למוקד חשיפה, וקשיי משפחתה של גפן היוו עניין תקשורתי רב בעיתונים כמו "העולם הזה".
בגיל 35 נרשמה ללימודי פילוסופיה והיסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטת תל אביב, והשלימה תואר ראשון.
לאורך השנים נהפכה גפן לדמות ציבורית, כשהתראיינה רבות על משפחתה הידועה, והודתה על תפקודה הלא יציב כאם לילדיה. גם גירושיה מיהונתן גפן היו מקור לעניין תקשורתי רחב.
גפן היא יחצ"נית, חברת מערכת ומפיקת טלוויזיה בערוץ השני ובערוצי הכבלים.
בשנת 2003 השתתפה בסרט "זהירות מצלמה" לצד יהודה ברקן וג'וזי כץ. באותה שנה השתתפה בסרט תיעודי על חיי בנה, "אביב", שרובו ערוך מחומר אותו צילמה בעצמה יחד עם בנה לאורך הנקודות החשובות בקריירה שלו.
בשנת 2005 שיחקה בסדרת הטלוויזיה של גור בנטביץ' "בסימן ונוס" לצד גורי אלפי, נטע גרטי ויהודה לוי.
בשנת 2007 השתתפה בסדרת הטלוויזיה "הבלוגרים", אשר שודרה בערוץ הילדים.
בשנת 2018 השתתפה בתוכנית הדוקו-ריאליטי "אף פעם לא מאוחר" של "רשת".
או-שו
אוכרנה
או֗כְרָנָה – המחלקה לאבטחת הסדר וביטחון הציבור (ברוסית: Охрана - Отделение по охранению общественной безопасности и порядка) הייתה משטרה חשאית של האימפריה הרוסית שעסקה בבילוש פוליטי. תפקידה העיקרי היה לשמור על שלום המשטר כנגד כוחות שמאל קיצוני וטרור פוליטי.
המחלקה הייתה כפופה למשרד הפנים הרוסי ועסקה בחקירת פשעים פוליטיים ברוסיה ומחוצה לה.
היסטוריה.
"המחלקה לאבטחת הסדר וביטחון הציבור" הוקמה ב־1866 בסנקט פטרבורג כצוות חקירה בן 12 חוקרים, זאת לאחר שדמיטרי קראקוזוב נכשל בניסיונו להתנקש בחיי הצאר אלכסנדר השני ב-4 באפריל אותה שנה. לאחר ניסיון התנקשות נוסף ב־6 באוגוסט 1880 הוקמה "מחלקת המשטרה" (Департамент полиции) כיורשת המחלקה השלישית בלשכת הוד מעלת הקיסר.
אלכסנדר השלישי הקים משרד נוסף שנקרא "אבטחה וחקירה", שהופעל על ידי אנשי הז'נדרמריה הרוסית בשני סניפים: מוסקבה וורשה. גוף זה היה בסיס לאוכרנה.