כור היתוך (או כור מצרף) הוא ביטוי מטפורי לתהליך שינוי בו חברות הטרוגניות המורכבות מאנשים מרקעים תרבותיים, חברתיים, אתניים ודתיים שונים הופכות יותר הומוגניות על ידי חיים זה לצד זה ואימוץ מאפיינים תרבותיים שונים. תהליך זה מכונה גם "הטמעה תרבותית". מקור השימוש בביטוי "כור היתוך" כסמל להטמעה תרבותית הוא במחזה "כור ההיתוך" (The Melting Pot), אשר נכתב על ידי ישראל זנגוויל בשנת 1908, שבו מתואר סיפורו של צעיר יהודי שהיגר מרוסיה לארצות הברית של ראשית המאה ה-20 לאחר שמשפחתו נרצחה בפרעות קישינב, שם הוא מבקש להינשא לצעירה רוסייה שאינה יהודייה. בתחילת המחזה מכנה הצעיר את ארצות הברית "כור מצרף בו ניתכים כל גזעי אירופה". מחזה זה מתאר את ארצות הברית כמקום בו ניתכים כל הגזעים ובן דמותו תהיה של הגזע החזק ביותר ושפתו תהיה השפה הטובה ביותר.
גם בישראל, התקיימו ומתקיימות מסגרות שמטרתן הומוגניזציה של החברה, ביניהן חינוך חובה והחיוב על שירות בצה"ל. ראו עוד על כך להלן.
כור היתוך לעומת רב-תרבותיות.
הרעיון של רב-תרבותיות מוצג לעיתים כחלופה מנוגדת להיטמעות. ההנחה מאחוריה מכונה "גישת קערת הסלט" או "פסיפס תרבותי". לפי הגישה הרב תרבותית, כל "מרכיב" בקבוצה שומר על שלמותו ו"טעמו" ובכך תורם לתוצר סופי מגוון ומוצלח. בשנים האחרונות, מאומצת גישה זו באופן רשמי גם בחברות כור היתוך מסורתיות כגון בקנדה ובריטניה, מתוך כוונה לגילוי סובלנות כלפי מהגרים מרקע שונה. קשה לאמוד את מידת ההשפעה של הממשלה על מידת ההיטמעות של מהגרים וקירובם לכור ההיתוך. עיר אמריקנית יכולה, לדוגמה, להציע הנחיות אזרחיות במגוון של שפות, גם אלו שאינן נפוצות, לטובת מהגרים דוברי שפה זרה. אולם בו בזמן עשויים ילדי המהגרים לקבל הנחיה לדבר באנגלית בלבד בהיותם בבית הספר.
שתי הגישות המנוגדות מגיעות לעיתים להתנגשות. תומכי הרב תרבותיות טוענים, כי גישת כור ההיתוך היא כלי לא סובלני, המביא את אנשי העולם השלישי ומהגרים אחרים לזנוח את תרבותם מתוך כורח להשתלב בזרם המרכזי בחברה. תומכי ההיטמעות גורסים, כי הרב-תרבותיות תהרוס את מרקם החברה בשל פירוד אתני ואקונומי שיוצרת המדיניות הרב-תרבותית.
השקפת תומכי הרב תרבותיות על כור ההיתוך.
תומכי הרב-תרבותיות תומכים באופן טבעי בתוכניות ופיקוח רפויים בענייני הגירה, כגון חינוך רב-לשוני או העדפה מתקנת כלפי קבוצות מיעוט או מהגרים.
תומכי הרב-תרבותיות טוענים כי היטמעות עשויה לפגוע בחברות מיעוטים על ידי הפשטתם ממאפיינים ייחודיים.
גם אם יש תומכי רב-תרבותיות המודים כי תוצאת ההיטמעות היא חברה יחסית אחידה בעלת רגשות לאומיים, הם מזהירים כי היכן שמיעוטים צריכים מתוך כורח להיטמע, עתידים לצמוח כוחות המתנגדים בקיצוניות לאינטגרציה ורק יביאו לבידול רב עוד יותר. לטענתם הכרחה להיטמעות רק הביאה את המהגרים לקשירת קשר הדוק עם משפחותיהם מחוץ לארץ.
השקפת תומכי ההיטמעות על כור ההיתוך.
בעוד תומכי הרב תרבותיות רואים בכור ההיתוך תוכנית עריצה, תומכי ההיטמעות רואים בה כמביאה יתרונות הן לממשלה והן לתושבי המדינה. הם נוטים להעדיף מידה מבוקרת של הגירה, בהתאם לכושר הכלכלי של המדינה. הם גם נוטים להתנגד לתוכניות אשר מעניקות פריבילגיות מיוחדות למיעוט על חשבונו של הרוב.
תומכי היטמעות מאמינים כי אומתם הגיעה למידת התפתחותה הנוכחית הודות ליצירת זהות לאומית אחת. הענקת העדפה לקבוצות מהגרים עשויה דווקא להזיק להם בשל יחס עוין שיעניק להם הרוב וירחיק עוד יותר את הצדדים זה מזה. מאמצים לשילוב המהגרים בחברה יעודדו אותם לרכוש מנהגים חדשים וישמר את האחדות הלאומית.
טענותיהם נוגעות גם בשיעורי ההגירה. לפי שיטתם הגירה לפי הגישה הרב תרבותית משמעותה הגדלת מספר המהגרים מעבר לכושר הכלכלי של החברה, מבלי שיקלטו מספיק מהגרים במקומות עבודה, דבר שרק ינציח ויעמיק את שיעור העוני בחברות חלשות. גישת כור ההיתוך עובדת לדעתם היטב בשל יצירת הגירה מבוקרת והדרגתית, בה מרכיבים מתווספים לאטם אל כור ההיתוך בקצב המספיק לקליטה טובה בחברה.
השקפה מפשרת בין הגישות.
קיימת גם גישה המנסה לשלב בין שתי השיטות השונות. תומכיה גורסים כי מהגרים אינם צריכים לנטוש לחלוטין את תרבותם ומנהגיהם כדי להגיע למטרה שאליה שואף כור ההיתוך. הדבר נשען על ההנחה כי המהגרים שואפים לראות עצמם קודם כתושבי האומה שאליה הגיעו ורק לאחר מכן כאנשי מולדתם. לפי כך ישמרו המהגרים על המסורות הישנות אך כאשר תתפצלנה הדרכים יבחרו המהגרים בדרכה של אומתם החדשה. גישת הפשרה תומכת בהגירה מבוקרת ומפוקחת, ושפת המקום כשפה ראשית בבתי הספר לצד אפשרות ללימודי שפה זרה. לדבריהם השוני בינם לבין תומכי ההיטמעות הוא בכך שתומכי הפשרה מוכנים לאפשר למהגרים לשמר ולטפח את תרבותם ולהעבירה בין הדורות, אך זאת במקביל לטיפוח רגש הזדהות עם ארצם הנוכחית מעל לכל.
בישראל.
בשנותיה הראשונות של מדינת ישראל הנהיג ראש הממשלה דוד בן-גוריון מדיניות של מיזוג גלויות על פי תפיסת קיבוץ הגלויות ושיבת ציון. בשונה מכור ההיתוך האמריקאי, מיזוג הגלויות בבסיס מדיניות ממשלת ישראל שאובה מרעיונות יהודיים ואף משיחיים. אחד הביטויים למיזוג הגלויות הישראלי הוא הניסיון לעצב את דמות הצבר - היהודי החדש, הישראלי, כתוצר של כור היתוך - מפגש הדדי ונישואי תערובת בין יהודים מעדות שונות בארץ הקודש.
נאום 'כור ההיתוך'.
את תפיסת כור ההיתוך פרס בן-גוריון בנאומו (מפורט ב"יחוד ויעוד – דברים על ביטחון ישראל") בפני מפקדי הגדנ"ע בל' בחשון, ה'תשי"ב (כ"ט בנובמבר 1951). בן-גוריון תיאר את הבעיה לשיטתו:
והציע פתרון של "כור מצרף" (היתוך) לנוער, בגיל צעיר באמצעות חוק חינוך חובה ובגיל בוגר יותר באמצעות גדנ"ע וצה"ל:
אפולוגטיקה
אָפּוֹלוֹגֶטִיקָה היא העיסוק האנושי בהגנה שיטתית על עמדה מסוימת, ספרותית, דתית, אמונית, או עקרונית. מקור המילה הוא ביוונית - ἀπολογία, ומשמעותה המקורית היא הגנה באמצעים צבאיים על עמדת חיילים.
המושג השתרש בהשאלה בעיקר בענף התאולוגיה, ובעיקר זו הנוצרית, במשמעות של הגנה אינטלקטואלית על עיקרי האמונה והוכחת אמיתותה. מבחינים בין אפולוגטיקה לבין ספרות פולמוס שהיא לא הגנתית אלא אגרסיבית. המונח משמש להביע צידוק אינטלקטואלי-לוגי, באמצעים רטוריים, לתפיסה, אמונה, מערכת ערכים ותורה פילוסופית.
מעשרות
אקונומטריקה
אקונומטריקה היא תורת מדידה כמותית המשתמשת בכלים סטטיסטיים לבחינת יחסים בין משתנים כלכליים, בחינת מגמות ומתן תחזיות כלכליות. האקונומטריסטים מנסים למצוא אומדים בעלי מאפיינים סטטיסטיים רצויים, כולל חוסר הטיה, יעילות ועקביות. אקונומטריקה יישומית משתמשת באקונומטריה תאורטית ובנתונים ממשיים להערכת תאוריות כלכליות, פיתוח מודלים אקונומטריים, ניתוח ההיסטוריה הכלכלית וחיזוי.
אקונומטריקה היא הענף האמפירי של מדע הכלכלה. תפקידה לבדוק את נכונותן של תאוריות כלכליות ולספק אומדנים מספריים לפרמטרים תאורטיים.
מודל אקונומטרי בסיסי.
על מנת שמודל כלכלי יהיה ניתן למדידה אקונומטרית צריכים להתקיים מספר תנאים:
בהתקיים התנאים האלה ניתן, על ידי ניתוח רגרסיה (בדרך כלל רגרסיה ליניארית), לאמוד את המשוואות המייצגות את המודל ולומר האם הנתונים מאששים את המודל או מפריכים אותו, ולמצוא את הערכים המספריים של הפרמטרים במודל.
דוגמה לאמידה אקונומטרית.
כלכלן ישראלי סבור כי בישראל קיים קשר הפוך ליניארי בין אבטלה לאינפלציה. במילים אחרות הוא משער כי קיימת עקומת פיליפס ישרה היורדת משמאל לימין. הוא מנסח את המשוואה הבאה כדי לבצע רגרסיה ליניארית:
כאשר formula_2 הוא שיעור האינפלציה ו-formula_3שיעור האבטלה. המקדמים formula_4 ו-formula_5 הם השיפוע והחותך של העקומה המשוערת בהתאמה ו-formula_6 הוא ה"טעות", גורם מקרי בעל התפלגות נורמלית עם תוחלת 0, כפי שנדרש במודל של רגרסיה ליניארית.
החוקר פונה למקור מוסמך כגון הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה ומשיג סדרה של נתוני אינפלציה ואבטלה בישראל לאורך מספר רב של שנים. את הנתונים הוא מזין לתוכנה סטטיסטית וזו מספקת לו את תוצאת האמידה הכוללת בין השאר:
בחינת התוצאות מאפשרת לחוקר להעריך את התאמת השערתו למציאות. אם המקדם formula_10אינו שונה באופן מובהק מאפס, המסקנה היא כי אין קשר בין שני המשתנים. לעומת זאת, אם המקדמים שונים במובהק מאפס אך ערכו של מקדם ההסבר formula_9 נמוך המסקנה תהיה כי יש קשר בין המשתנים אך הוא אינו מתבטא במודל באופן מלא. ייתכן שקיים עוד משתנה המשפיע על האינפלציה מלבד האבטלה כגון שער הריבית במשק או האינפלציה בתקופה קודמת המייצרת ציפיות אינפלציוניות. אפשרות נוספת היא שהאינפלציה אכן תלויה אך ורק באבטלה אך הקשר אינו ליניארי כפי ששיער החוקר.
במידה והמודל מתגלה כבעל מובהקות ומקדם הסבר גבוהים החוקר משתכנע שהשערתו נכונה. כעת הוא יכול לעשות במידע זה שימוש מעשי ולחזות את שיעור עליית המחירים בשנה הבאה בהנחה שמדיניות הממשלה תקטין את האבטלה בכמות נתונה.
אישים בולטים.
רשימת הזוכים בפרס נובל לכלכלה להם הוענק הפרס על תרומתם לתחום האקונומטריקה:
קישורים חיצוניים.
[[קטגוריה:כלכלה]]
[[קטגוריה:תחומים בסטטיסטיקה]]
האדמו&quot;ר מפיאסצ'נה
תארים רבניים
לרבנים שונים ניתנו תארים שונים, לעיתים התואר מורה על דרגה שונה (בדומה לדרגות בפרופסורה) ולעיתים משמעות התואר דומה והשינוי הוא רק בשם המקובל.
תארים רבניים בעבר.