לאחר הכנעתו והתפרקות מאבק המורדים, החלה האימפריה הרוסית לבצע בקווקז 'התאמה' למחיה של נוצרים אורתודוקסים. ההתאמה כללה הפצה של הנצרות, והקמת מערכת מדינית-דתית בשליטה נוצרית.
שאמיל עודנו מוערץ על ידי אנשים רבים בקווקז בשל התנגדותו לרוסיה, והיווה מודל לחיקוי לאנשים רבים שראו את עצמם כממשיכי דרכו. הטרוריסט הצ'צ'ני שאמיל באסייב נקרא על שמו. גם העיר שאמילקלה (עד 1991, "סבטוגורסק") שבדגסטאן נקראה לזכרו.
בחסידות חב"ד מקובל כי שאמיל הלחין ניגון בעת מאסרו הידוע בשם ניגון שאמיל אותו לימד האדמו"ר מלובביץ', רבי מנחם מנדל שניאורסון.
לקריאה נוספת.
הנקין, יגיל. "ננצח או שניעלם : תולדות מלחמת צ'צ'ניה הראשונה, 1994-1996." ת"א: מערכות, 2007.
ג'קיל והייד
הסתדרות ציוני אמריקה
דוקטור ג'קיל ומר הייד
אימאם שאמיל
מדלן אולברייט
מאדלין אולברייט
מדלין אולברייט
דאריו ארג'נטו
דאריו ארג'נטו (באיטלקית: Dario Argento; נולד ב-7 בספטמבר 1940) הוא במאי קולנוע, מפיק ותסריטאי איטלקי. ידוע בעבודתו בז'אנר סרטי האימה והמתח בקולנוע האיטלקי, מתחילת שנות ה-70 ועד היום.
ביוגרפיה.
ארג'נטו נולד ב-1940 ברומא, בנם הבכור של אלדה לוקסרדו, צלמת ברזילאית וסאלבטורה ארג'נטו, מפיק סרטים איטלקי עוד מימי הסרט האילם. דאריו הושפע בילדותו מכתביהם של אדגר אלן פו והנס כריסטיאן אנדרסן.
קריירה.
את דרכו הקולנועית החל ארג'נטו דווקא בצדו השני של המרקע, כמבקר קולנוע במקומון רומאי. ב-1968 כתב את התסריט למערבון האפי "Once Upon A Time In The West", ביחד עם ברנרדו ברטולוצ'י וסרג'יו ליאונה (שגם ביים).
סרטו הראשון של ארג'נטו כבמאי, "The Bird With The Crystal Plumage", מותחן איכותי במסורת סרטי הג'אלו האיטלקיים, הפך להצלחה מסחרית. ארג'נטו שכלל את הז'אנר בסרט זה.
שני סרטיו הבאים של ארג'נטו, "Four Flies On Gray Velvet" ו-"The Cat O'Nine Tails", השלימו את מה שמכונה כיום "טרילוגיית החיות". ב-1975 יצא סרטו "Profondo Rosso", סרט ג'אלו נוסף, הכולל תערובת של אלימות אופראית, עבודת מצלמה באיכות גבוהה, ועלילה מוזרה שהצופה בה לוקח חלק פעיל. גם פסקול הסרט, שהולחן על ידי להקת הרוק הפרוגרסיבי האיטלקית "גובלין", זכה להצלחה, וארג'נטו המשיך לעבוד עם הלהקה גם בסרטיו הבאים.
ב-1977 ביים ארג'נטו את סרטו המצליח ביותר מסחרית, "סספיריה" ("Suspiria"), בו עבר לז'אנר הפנטזיה והאימה. סרטו הבא, "Inferno", נחשב להמשכון בלתי רשמי ל-"Suspiria".
ב-1982 חזר ארג'נטו לטריטוריית סרטי המתח עם הברט "זעזוע", שנחשב סרטו האלים ביותר. לאחר מכן יצאו הסרטים "פנומנה" משנת 1985, בו שיחקה ג'ניפר קונלי כילדה, והסרט משנת 1987 "Opera", שסימן את סוף "תקופת הזהב" של הבמאי.
שלוש שנים לאחר מכן שיתף פעולה עם במאי סרטי האימה האמריקני ג'ורג' רומרו, כשכל אחד מהם ביים סרט בן שעה לפי סיפור של אדגר אלן פו. סרטו הבא, "טראומה" ("Trauma"), היה הסרט היחיד שביים בארצות הברית, והוא נחשב לסרטו הגרוע ביותר.
ב-1996 חזר ארג'נטו לביים, עם הסרט "The Stendahl Syndrome", סרט שנחשב ביזארי ומהפנט, בכיכובה של בתו, השחקנית אסיה ארג'נטו, בתפקיד הראשי, ובת זוגו, השחקנית דריה ניקולודי, בתפקיד משנה. ב-1999 ביים גרסה למחזה הידוע "פנטום האופרה". ב-2000 הפיק את סרטה הראשון של בתו אסיה כבמאית ותסריטאית, "Scarlet Diva".
ב-2001 ביים את "Non Ho Sonno", בו חזר לז'אנר הג'אלו. ב-2004 יצא סרטו "The Card Player", ושנה לאחר מכן יצא "Do You Like Hitchcock?". ב-2005-2006 ביים שני סרטי טלוויזיה, "Jenifer" ו-"Pelts", בסדרת סרטי האימה האמריקנית "אשפי האימה" ("Masters of Horror"). ב-2007 ביים את סרט האימה "אם הדמעות" ("The Mother of Tears"), בו כיכבו בתו, אסיה ארג'נטו ומורן אטיאס. ב-2009 ביים את "Gialio".
C Plus Plus
Visual C Plus Plus
ליגה
בספורט, ליגה היא שיטה לארגון תחרויות ספורט שבה כל ספורטאי או קבוצה מתמודדים נגד כל יתר היריבים באותה קבוצה של מתחרים או הקבוצות. המונח "ליגה" עשוי גם להתייחס לכל אותם ספורטאים או קבוצות המתמודדים ביניהם בשיטת ליגה, כאשר הליגה הזו עשויה להיות אחת מכמה ליגות דומות באותו ענף ספורט במדינה או בכמה מדינות, המאורגנות לרוב בצורה היררכית.
לדוגמה: בכדורגל הישראלי הליגה העליונה היא ליגת העל, מתחתיה הליגה הלאומית, אחריה ליגה א' ועוד.
מקור המונח הוא הליגה בכדורגל של אנגליה, שהייתה הראשונה שהנהיגה תחרות בשיטה הזו ב-1888, ובעקבותיה הלכו מדינות נוספות וענפים נוספים והיא הפכה לשיטה הנפוצה בעולם לארגון אליפויות לאומיות במשחקי כדור קבוצתיים.
בתחרויות המתקיימות בשיטת ליגה מספר המשחקים של כל משתתף יהיה תמיד כפולה של מספר המשתתפים פחות אחד, מכיוון שכל משתתף מתמודד נגד כל המשתתפים למעט עצמו. לרוב תחרויות בשיטת ליגה מחולקות למחזורים שבהם כל המשתתפים מתחרים במקביל, כך שמספר המחזורים שווה למספר המשחקים. במקרה של מספר אי-זוגי משתתף אחד בכל מחזור יהיה חופשי, ומספר המחזורים יהיה כפולה של מספר המשתתפים.
במשחקי כדור קבוצתיים כגון כדורגל, כדורסל, כדורעף ועוד בדרך כלל אליפויות לאומיות נערכות בשיטת ליגה עם שני סיבובים או יותר. בליגה עם שני סיבובים כל קבוצה תשחק פעמיים נגד יתר הקבוצות, כאשר פעם אחת היא תהיה המארחת, כלומר המשחק יתקיים במגרש הבית שלה, ופעם אחת תהיה האורחת במגרש של הקבוצה היריבה.
בתחרות בשיטת ליגה כל קבוצה מקבלת ניקוד לפי הישגיה (בכדורגל נהוג להעניק שלוש נקודות על ניצחון, נקודה אחת על תיקו ואפס נקודות על הפסד) והמנצחת היא הקבוצה שצברה את מירב הנקודות בסיכום כל המשחקים ותום העונה.
באליפויות בינלאומיות המתקיימות במקום אחד בדרך-כלל יש שלב אחד או יותר המתקיים בשיטת ליגה עם סיבוב אחד (מכיוון שאין משמעות למשחקי בית וחוץ), כאשר המשתתפים או הקבוצות מחולקים למספר בתים, והמדורגים במקומות הגבוהים בכל בית ממשיכים לשלב הבא. באליפויות רבות יש שיטה מעורבת שבה חלק מהשלבים (המוקדמים בדרך כלל) נערכים בשיטת ליגה וחלק בשיטת גביע.
נטיף
נָטִיף (סְטָלַקְטִיט) הוא סוג של ספלאותם, עמוד היורד מתקרה של מערה כלפי מטה. נטיפים נמצאים באזורים קרסטיים. מערות בהן יש הרבה נטיפים נקראות מערות נטיפים.
היווצרות הנטיף.
מים ממיסים פחמן דו-חמצני (CO2) ומחלחלים דרך סדק במשטח גיר (סידן פחמתי, CaCO3) וחודרים לתוכו תוך תגובה בינו לבין המים והפחמן הדו-חמצני ליצירת סידן מימן-פחמתי (Ca(HCO3)2) על פי המשוואה הכימית:
formula_1
הסידן מימן-פחמתי הנוצר מתמוסס במים ומחלחל איתם דרך הסלע. התמיסה מגיעה לבקע בתקרת המערה ומתרחשת התגובה ההפוכה: סידן מימן פחמתי מתפרק למים, פחמן דו-חמצני וגיר. הפחמן הדו-חמצני משתחרר לאוויר, ומשקע של גיר (אשר אינו מסיס) מצטבר על תקרת המערה. במהלך אלפי שנים מצטברים משקעי הגיר הזעירים לנטיפי גיר ארוכים היורדים מתקרת המערה לעבר תחתיתה.
קצב הגדילה הממוצע של נטיפים הוא 0.13 מ"מ בשנה אך במקרים של מים הזורמים במהירות ועשירים בסידן, פחמה ופחמן דו-חמצני, הקצב יכול להגיע עד ל-3 מ"מ בשנה.
כאשר קצב הטפטוף גדול, הריאקציה מתרחשת לאחר נשירת טיפת המים לקרקע, ולכן משקע הגיר נוצר על רצפת המערה. הצורה הנוצרת מהצטברות של גיר על הרצפה, מול הסדק, נקראת זקיף.
ריכוז גבוה של פחמן דו-חמצני מפר את שיווי המשקל הכימי, וגורם לנוסחה להתהפך - ולהרוס את הנטיפים, וניתן לראות זאת במערות הנתונות לזרם רב של מבקרים (במערת אבשלום בישראל, לדוגמה, ישנה הגבלה על מספר האנשים הרשאים להיכנס בבת אחת).
מאחר שאבק בדרך כלל מכיל כמויות רבות של גיר, נוצרת תופעה נדירה של נטיפים במערות שאינן עשויות מגיר.
נטיפים הם ערך טבע מוגן על פי חוק בישראל.
סטגנוגרפיה
סטגנוגרפיה (באנגלית: steganography) היא האמנות והמדע של הסתרת מסרים באופן שאף אחד זולת המקבל לא יוכל לראותם או לדעת על קיומם. וזאת בניגוד לקריפטוגרפיה, שבה קיום המידע עצמו אינו מוסתר, אלא רק תוכנו.
המילה "סטגנוגרפיה" מקורה ביוונית, "סטגנו" (στεγανός) פירושה מכוסה או חבוי ו-γράφειν היא כתיבה. זוהי אמנות עתיקה למדי, כבר לפני הספירה הנוצרית יש תיעוד על שימוש בסטגנוגרפיה, כמו כיסוי מסר שנכתב על לוח עץ בעזרת שעווה. בדרך כלל מסר סטגנוגרפי נראה על פניו כמשהו תמים אחר, כגון תמונה, קטע עיתונות, רשימת קניות או כל דבר אחר שאינו מעורר חשד, המשמש ככיסוי למסר האמיתי.
המסר המיועד להסתרה מוטמע בשיטות שונות, חלקן פיזיקליות כמו שימוש בדיו נסתרת, נוזל אורגני בלתי נראה על משטח הנייר כמו מיץ לימון. ניקוב נקבים זעירים בסמוך לאותיות מסוימות בנייר המכיל כתבה מעיתון. סימוני עיפרון עדינים על גבי אותיות שחורות. הטמעה בתוך פריט לבוש (בתפירה או שזירה) - למשל, בזמן מלחמת העולם השנייה הוסתר מסר באמצעות קוד מורס שקודד בעזרת שזירת שני חוטים בצבעים מסוימים בדש בגד. וכן העברת מסרים באמצעות מידע סטטיסטי בטקסט כלשהו. כגון, מספר זוגי של מילים בשורה שווה 0 מספר אי-זוגי שווה 1 וכיוצא בזה.
יתרונה של סטגנוגרפיה היא בכך שהמסר אינו מושך תשומת לב מאחר שקיומו מוסתר מן העין. לעומת מסר גלוי, ככל שיהיה מוצפן היטב עצם קיומו מעורר תשומת לב, שלעיתים שעשויה לגרום לנזק כגון במקומות בהם הקריפטוגרפיה אסורה.
סטגנוגרפיה מודרנית.