אולם נוסף ששימש את חיל המצב היה אולם האוכל, הידוע גם כרפקטוריום (לטינית:refectorium), שעבור חברי המסדרים הצבאיים היה חלק בלתי נפרד מחיי השיתוף של הקהילה. בחדר האוכל נשמרה ההיררכיה הפיאודלית: חיילים פשוטים, קשתים וסרג'נטים ישבו בנפרד מאבירים ואצילים. רוב אולמות האוכל היו מרווחים, ולעיתים נבנו בסמוך לקלויסטר, אולם השינה ומטבחי המצודה. במבצר עתלית היה אולם האוכל מרווח וקמרונותיו מעוטרים בצלעות אבן ובצמוד אליו נמצאו מטבחי הטירה. במבצר בית גוברין שכן אולם האוכל בצד המזרחי של האגף הדרומי בטירה. תקרת האולם הגדול, שחולקה ל-8 קמרונות, נתמכה על ידי 3 עמודים מאסיביים ומרובעים. החופרים זיהו את האולם מאחר שנחשפו בו עמודי אבן שנחתכו על מנת לשמש כבסיס לשולחנות. סידור יוצא דופן זה עשוי להעיד על הקושי להשיג עץ כחומר גלם לבניית רהיטים ושימוש באבן שהיא חומר גלם קשה יותר לעיבוד. על אחד העמודים נחרט לוח משחק טחנה שאבירי המסדר יכלו לשחק בו כל עוד לא עסקו במקביל בהימורים. לוחות משחק דומים נמצאו במבצר שסטלה (עתרת) ומבצר עתלית שם נתגלה לוח חרוט באבן ולוח שני חרוט על חיפוי גבס של גג מבנה.
מחסנים ואורוות.
בכל מבצר נשמר מקום לאחסון. במגדלים שימשה הקומה הראשונה כמחסן, ובטירות גדולות יותר נועדו שטחים גדולים לאותה מטרה. במצודת קראק דה שבלייה משתרע מתחם הקימרונות בצד המערבי של המצודה הפנימית. אורכו של האולם 120 מטרים ורוחבו 7 מטרים, והוא שימש לאחסון, אך נבנו בו גם מאפייה ושירותים. קמרונות אחרים במבצר כללו שטחי אחסון נוספים שחלקם נוספו במהלך המאה ה-13 ובהם אוחסנו מוצרי מזון, כלי נשק ותחמושת. אורוות היו אף הן חלק בלתי נפרד מהשטחים שהוקצו במבצרים, וזאת מאחר שסוסים היו כלי מלחמה חשובים והצלבנים הסתמכו על חיל פרשים בעת קרבות בשטח פתוח. מבנים וחללים נוספים שימשו לשיכון בהמות משק ועבודה. במבצר עתלית נחשפו אורוות גדולות באזור של העיר הצמוד לחומות המבצר, בו נתגלו מבנים וחצרות שהיו יכולים להכיל יותר מ-200 סוסים. אורוות נוספות נמצאו בחצר שגודרה בסמוך למבצר עצמו ושטח נוסף גודר בצפון העיר - ככל הנראה עבור בקר. במגדל הקטן במבצר דטרוא, שעמד ממזרח למבצר עתלית, נחצבה חצר פנימית, אשר שימשה למגורי הבהמות של מגיני המבצר. בקיר המזרחי של חצר זו נחצבו בסלע 13 אבוסים. 3 אבוסים נוספים נחצבו בקיר המערבי של החצר (הקיר המזרחי של המצודה) ובקיר הדרומי נחצבו שניים נוספים. חופרי המבצר הצלבני של בית גוברין משערים, כי חיל המצב של המבצר השתמש בקמרונות, שבמקור היו חלק מהאמפיתיאטרון הרומאי שגובל בחלק החיצוני של המצודה, ובנו אבוסים מאבנים שפורקו מהמבנה הרומאי.
אספקת מים.
אספקת המים הייתה חיונית למצודה על מנת לקיים שגרת חיים יום-יומית; בעת מצור הפכה שאלת אספקת המים לעניין של חיים ומוות. במהלך בניית מצודת צפת נעזרו הצלבנים בערבי מתושבי המקום, שהצביע על באר או קבוצה של בארות, שייתכן ונחפרו על ידי בוני המצודה המוסלמית שעמדה במקום בעבר, ולאחר בניית המבצר סיפקו את צורכי חיל המצב. מקורות מוסלמיים המתארים את המבצר הצלבני מתייחסים למערכת אספקת המים כאחד מפלאי העולם.
במבצר קראק דה שבלייה נבנו מספר מפעלי מים על מנת לספק את צורכי חיל המצב בעת שלום ובעת מצור. מאגר מים המים הגדול במבצר ניזון ממוביל מים שהיה מחובר אל מחוץ למבצר. בעת מצור שאבו הצלבנים מים מבאר שעומקה 27 מטרים, שנחפרה בקמרון המערבי באגף הפנימי של המבצר. מובילי מים שימשו מספר מבצרים, ובהם כוכב הירדן וג'יבלין (בית גוברין). בקראק דה שבלייה השתמשו הצלבנים במאגר מים פתוח להגנה כחפיר רטוב, ששכן ליד החומה הדרומית של המצודה הפנימית. במבצר כוכב הירדן נחצבו 2 בורות מים. הבור הקטן היה בעל קיבולת של 100 מטרים מעוקבים, שימש את המבצר הפנימי ואליו התנקזו מי גשמים מגגות המבצר שהוזרמו במרזבי חרס בקוטר 10 סנטימטרים. בסמוך לבור נבנו אבוסים ואזור רחצה. מים עודפים מהבור הקטן נוקזו בצינור אל בור גדול בעל קיבולת של 650 מטרים מעוקבים, שנחצב בקצה המזרחי של החצר החיצונית.
במידת האפשר הסתמכו הצלבנים על מערכות מים קיימות. במבצר בלמונט על הר צובה נבנה המבנה המרכזי על מספר בורות מים, שניזונו מתעלות חצובות בסלע ונחצבו, ככל הנראה, בתקופה הביזנטית. במקומות אחרים, כגון במצודת צלאח א-דין, ניצלו הצלבנים את החפיר, שהיה הנקודה הנמוכה ביותר של המבצר, לאיסוף מי גשמים ולהעברת המים למאגרים בתוך המצודה. חוקרים מניחים כי החלק העמוק של החפיר בצידו הדרום מערבי שימש לאיסוף מים. במצד עתרת (לטינית: Vadum Iacob) נמצאו שרידי כדים ששימשו במתקן שאיבה מסוג אנטיליה. כדים אלו היו בעלי צוואר ארוך, גוף ארוך ואליפטי, בסיס עגול וללא ידיות. המים הועלו מהבאר באמצעות מסילות עולות ויורדות, אליהן הוצמדו הכדים. הכלי היה מתהפך בהגיעו לראש המסילה, והמים היו נשפכים לתעלה בנויה. שרידי מתקן דומה, ששפך את מי הבאר למאגר מים סמוך, זוהו במצודת לה-פאבה .
המגדל הקטן יחסית של קסטלום בליסימום (Castellum Beleismum), השוכן על הדרך בין ג'נין לשכם, שמר על הקפלה של איוב הקדוש ונהנה מאספקת מים שמקורה במפעל מים שמקורו ככל הנראה בתקופה הכנענית. גרם מדרגות ומעבר מקורה באורך של 40 מטרים, רוחב של 3 מטרים ו-4.2 מטרים גובה הוביל ממעיין ביר א-סינגיב לקפלה ולמגדל.
ביוב.
מערכות הביוב במבצרים פינו פסולת ממטבחי המצודה ומבתי השימוש ששימשו את חיל המצב. צינור אבן הוביל פסולת מהקימרונות הפנימיים של מבצר בלמונט בהם שכנו, ככל הנראה, מטבחי המצודה ובתי השימוש שלה לכיוון דרום מערב, מחוץ לחומות. במבצר קראק דה שבלייה בתי השימוש נבנו מלכתחילה בתוך מגרעות באולם המערבי הגדול, אך הוחלפו על ידי בתי שימוש שנבנו בשני מפלסים במגדל מיוחד.
בטירה המוסלמית קַלְעַת נַמרוּד, שנבנתה במהלך המאה ה-13, נחשפו שני בתי שימוש במגדל שסומן כ"מגדל 11". במבצר יחיעם נחשפו בתי שימוש שנבנו בתוך עובי הקיר הדרומי בקומת הקרקע, בקומה הראשונה של מגדל העוז המזרחי ובקומה השנייה של מגדל העוז המערבי. ככל הנראה רוקנו השפכים דרך פיר שהגיע עד הוואדי.
במבצר מונפור נותר קצה הפיר המרוקן את שפכי המצודה בתחתית הצד הדרומי של האולם המערבי בו שכנו ככל הנראה שירותי הטירה. במבצר כוכב הירדן הובילה תעלה את מי השופכין של המצודה מאזור ששימש לרחצה לכביסה אל בור ספיגה שנכרה ממערב למצודה.
מטבחים.
המטבח היה ליבו של המבצר, ומטעמי נוחות נבנה בסמיכות לאולמות השינה ואולמות האוכל. לעיתים נבנו בצמוד אליהם תנורי אפייה ללחם, ובמקרים מיוחדים שימש החום מתנורי הבישול והאפייה לחימום מים עבור בית המרחץ.
במבצר עתלית נחשפו שרידים של שני תנורי אבן הבנויים בתוך הקיר באולם הדרום-מערבי, אחד מצופה בלבנים והשני בנוי מאבן בלבד. המטבח נהנה מאספקת מים מבור בעל קיבולת של 800 מטרים מעוקבים. במבצר מונפור זיהו החוקרים חדר במגדל העוז שככל הנראה היה מטבח, ובו נמצאו שברים של כלי אחסון מחרס, עלי ומכתש מאבן, ושברי כלים אחרים. המטבח בפינה הדרומית של המבצר הפנימי במבצר כוכב הירדן השתמר היטב. המטבח קטן בשטחו ומכיל 3 תנורים או כירות לבישול, עליהן הונחו קלחות מתכת גדולות. בסמוך למטבח היו מחסנים, והועלתה סברה כי אפר מהתנורים, שנאסף לאחד מהם, שימש כחומר גלם לבניית המבצר. על גבו של אחד מכלי המטבח נחרט לוח משחק טחנה: עדות לפופולריות של המשחק בקרב חברי המסדר. מים למטבח נשאבו מבור מים בפינה הצפון מערבית של החצר הסמוכה, שהכיל עד 100 מטרים מעוקבים. במבצר אפולוניה (ארסוף) הפכו ההוספיטלרים חדר בגודל 10X7 מטרים בפינה הצפון מערבית של המבצר, בין מגדל העוז והאולם הצפוני למטבח. במקום נבנו 5 כירות ונמצאה שכבת אפר עבה מפעילות התנורים. בקרבת התנורים נבנו שתי בריכות, ואליהן מובילים צינורות חרס. מתחת לרצפה נבנתה תעלת ביוב. ליד מטבח נבנה חדר שירות, וייתכן כי האולם מצפון למטבח שימש כחדר אוכל.
מאפיות ותנורי אפיה נמצאו בחפירות של מבצרים רבים. עובדה זו לבדה מעידה על חשיבות מתקן זה בחיי חיל המצב. המאפייה השלמה ביותר נמצאה במבצר קראק דה שבלייה. לאחר ניקוי שנערך באולם באגף המערבי של המצודה הפנימית נחשף תנור משברי אבנים שמידותיו 6.5X7 מטרים. ארובתו של התנור בנויה מלבנים מסותתות. חלקו התחתון של התנור נבנה מלבנים חסינות חום, וחלקו העליון של נבנה בצורת כיפה שקוטר בסיסה היה 5.3 מטרים. ארובה שנבנתה מאבני גזית הובילה את העשן ממרכז התנור אל מחוץ למאפייה. תנור זהה בצורתו נחשף במצד עתרת, שבנייתו מעולם לא נסתיימה. במצד זה היה תנור המרובע שמידותיו 5X5 מטרים. חלקו העליון של התנור נבנה מלבנים בצורת כיפה, ודרך פתח קטן הוכנס הלחם לאפייה. על רצפתו של התנור נמצאה שכבה דקה של אפר, עובדה המעידה כי התנור היה בשימוש אף על פי שתהליך בניית הטירה מעולם לא הושלם. במבצר עתלית נחשפו שני תנורי אפיה בסמוך לבית מרחץ קטן, שככל הנראה ניצל את חום התנורים.
ביצורים.
הצלבנים השתמשו באלמנטים מורכבים לביצורים, ברובם כתשובה לאיומים והתפתחות לוחמת המצור וכלי המצור בשימוש צבאות התקופה. עם תום המאה ה-13 נבנו מרבית המצודות על ידי המסדרים הצבאיים, שניצלו את משאביהם הכספיים הרבים לבניית מצודות ענק והמצאת פתרונות יצירתיים בכל תחומי הביצור. הצלבנים השתמשו בטכנולוגיות קיימות ששימשו את הביזנטים והמוסלמים, ואף הרחיקו לכת והשתמשו באלמנטים שמקורם בטירות ארמניות.
השפעה צלבנית על אדריכלות צבאית.