הפעילות עם בני הנוער במסגרת הגדנ"ע עודכנה והותאמה ברוח התקופה, אך המטרה נותרה בעינה, כמו בימי התהילה בהם פעלה מעט לאחר קום המדינה:  לגעת בפרט, לגעת בקהילה ולגעת בחיל האוויר והחלל. המסלולים מיועדים לתלמידים בטווח הגילאים 18-15, ומחולקת למסלולים.
מסלול מלא.
המסלול כולל בתוכו ארבעה מפגשים אשר מתקיימים בפריסה של שנה-שנתיים ובמהלכם מתקיימים ימי הדרכה בבית חיל האוויר בהרצליה. בתום ארבעת המפגשים מתרחשת סדרת גדנ"ע אוויר; סדרה בת ארבעה ימים בהם מבקרים התלמידים בבסיסי החיל, משתתפים בפעילות מורשת, סימולטור, יום דאייה וחווים אווירה צבאית (לינה באוהלי טירוני מערך ההגנ"א ואכילה בחדר האוכל בבסיס ביסל"א יחד עם חיילי הבסיס ולבישת מדי ב' לכל אורך סדרת הגדנ"ע).
מסלול מקוצר-שוחרים.
המסלול מיועד לשוחרי חיל האוויר (תלמידים אשר לומדים בבתי ספר שמשויכים לחיל האוויר) וכולל יום הדרכה אחד בבית חיל האוויר בהרצליה.
1988 בקולנוע
1987 בקולנוע
אנרי הראשון, מלך צרפת
אנרי הראשון (צרפתית: Henri Ier; 4 במאי 1008 - 4 באוגוסט 1060), בן לשושלת הקאפטינגים, מלך על צרפת מ-1031 עד מותו.
חייו.
אנרי היה בנם של רובר השני מלך צרפת ושל קונסטנס מארל (973–1032). הוא היה דוכס בורגונדיה מ-1016 עד 1032, כאשר העביר דוכסות זו לרשותו של אחיו רובר. אחרי מותו של איג, אחיו הבכור, הפך אנרי שותף לכתר עם אביו, ונמשח בכנסייה של ריימס ב-14 במאי 1027. ב-1031, אחרי מות אביו, המלך רובר השני, אנרי ירש את הכתר בשם אנרי הראשון. ב-1043 הוא נשא לאישה את מטילדה מפריזייה, בתו של קונראד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, אך היא נפטרה כעבור שנה. ב-19 במאי 1051 המלך אנרי הראשון נשא לאישה את אן מקייב (1024–1075), בתו של ירוסלב הראשון, נסיך קייב, שילדה לו ארבעה ילדים.
החלטתו של המלך רובר השני לשתף את אנרי בכתר גרמה לזעזועים בממלכה. המלכה קונסטנס הגנה על זכויותיו של רובר, בנה השלישי. לפני מותו של אביהם ב-1031, האחים אנרי ורובר הגיעו להסכמה ביניהם. אך מיד אחרי שאנרי עלה על כס המלכות, היה עליו לעמוד בפני מזימותיה של אמו. היא ארגנה נגדו קבוצה של אצילים שכללה את אודו, דוכס בלואה ושמפנייה. קבוצה זו הצליחה לכבוש את העיר סנס שבצפון בורגונדיה, ולאלץ את אנרי הראשון להימלט אל נחלותיו של רובר, דוכס נורמנדיה שנשאר נאמן למלך. בקיץ של 1032 המלך שם מצור על העיר סנס, שבה התבצרו אחיו רובר והדוכס אודו. במשא ומתן בין הצדדים הלוחמים, ויתר רובר על טענתו לכתר, ובתמורה קיבל את דוכסות בורגונדיה. המלך המשיך במלחמתו נגד אודו, דוכס בלואה ושמפנייה. כדי לבלום את כוחותיו של אודו, המלך כרת ברית עם קונראד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. ב-1037 נפטר אודו, אך בניו אטיין ותיבו המשיכו במלחמה. רק ב-1044 הצליח המלך להתגבר עליהם.
כתמורה לנאמנותו של רובר, דוכס נורמנדיה, העניק לו אנרי את אזור הגבול של ממלכתו עם דוכסות נורמנדיה. עם מותו של רובר, דוכס נורמנדיה, בנו ויליאם (ויליאם הכובש לעתיד), נהנה מתמיכתו של המלך, שעזר לו לדכא מרד של אצילי נורמנדיה. אך מקץ מספר שנים פלש המלך עם צבאו לנורמנדיה, בעזרתו של ג'ופרי השני דוכס אנז'ו, שהיה אויבו של ויליאם דוכס נורמנדיה. ב-1054 וב-1058, המלך ובן בריתו נחלו מפלות מידי ויליאם שהוכיח את כוחו. המלך אנרי הראשון נפטר ב-1060, ובנו בכורו פיליפ, שהיה בן שמונה שנים בלבד, ירש את הכתר בשם פיליפ הראשון.
צ'רלי שין
1986 בקולנוע
קוואסקי נינג'ה 500R
קוואסקי נינג'ה 500R - המוכר גם כ־GPZ500S (תחת שם זה שווק האופנוע בישראל) EX500 ,ZZ-R500 - הוא אופנוע בנפח 498 סמ"ק. דגם זה מיוצר על ידי קוואסקי מ-1987 עד 2009. אופנוע זה נחשב כאופנוע לרוכבי ספורט מתחילים, אך ביצועיו ניכרים. עיצוב האופנוע עודכן ב־1994 ונותר בעיקרו של דבר בלי שינוי מאז.
אף על פי שלאופנוע מראה ספורטיבי, הוא מציע מצב ישיבה זקוף, סטנדרטי יותר, עם נוחות וורסטיליות רבה יותר. האופנוע מעניק שילוב של ביצועים ומחיר נמוך, דבר שהפך אותו לאהוב בקרב רוכבים חדשים ורוכבים מנוסים בעלי תקציב נמוך.
בהינתן שהאופנוע היה האופנוע הנמכר ביותר של קוואסקי מספר שנים, הוא הפך להיות פלטפורמה פופולרית למרוצי כביש, עם חלקי חילוף זמינים וזולים.
שילדת ה-GPZ בנויה בתצורת עריסת פלדה. המנוע שמפיק הספק של 59.1 כוחות סוס הוא בעל שני צילינדרים לרוחב והזנת דלק בעזרת זוג מאיידים. למנוע משודכת תיבת הילוכים ידנית בעלת שישה הילוכים והעברת הכוח מתבצעת באמצעות שרשרת. מהירותו המרבית של האופנוע 180 קילומטר לשעה וזמן התאוצה מעמידה ל-100 קילומטר לשעה הוא 3.76 שניות.
גרסאות מעט שונות של מנוע ה-GPZ, בעלות הספק נמוך יותר, שימשו בדגמים אחרים של קוואסקי כגון ER-5 (אופנוע כביש עירום ובעל רכיבים בסיסיים), KLE500 (אופנוע דו שימושי) ו-EN500 (אופנוע קאסטום).
סטאלון
בני לוי
בני לוי (מכונה פייר ויקטור, 28 באוגוסט 1945 - 15 באוקטובר 2003) היה פילוסוף והוגה דעות יהודי-צרפתי, בצעירותו מאואיסט אדוק ושותף פעיל במרד הסטודנטים בצרפת, לאחר מכן תלמידם של הפילוסופים ז'אן-פול סארטר ועמנואל לוינס, ובסוף ימיו יהודי חרדי, מנהל מכון לוינס בירושלים, ותלמידו של הרב משה שפירא.
קורות חיים.
לוי נולד במצרים למשפחה יהודית מיוצאי חלב כילד חסר כל מודעות יהודית. בגיל 11 היגר לצרפת. הוא היה תלמיד מבריק וסיים את לימודיו באקול נורמל סופרייר אצל הוגים כלואי אלתוסר וז'אק דרידה. בתוך כך התמסר לרוחות הרדיקליות שנשבו באותם ימים ונעשה מאואיסט. כשעמדו הסטודנטים הצרפתים למוטט את משטרו של הנשיא שארל דה-גול במאי 1968 היה בני לוי, תחת שמו המחתרתי פייר ויקטור, פעיל מרכזי במרד הסטודנטים.
כעורך הביטאון הרדיקלי של השמאל הפרולטרי "דבר העם" נעצר פעם אחר פעם עם עמיתיו בידי המשטרה הצרפתית, שהייתה נחושה לשים קץ לתסיסה שאיימה על הסדר הטוב. בשנת 1970, כשגברה תדירות המעצרים, החליטו העורכים לפנות לעזרת אדם שהיה חסין מפני הטרדות המשטרה, הפילוסוף ז'אן-פול סארטר. סארטר צירף את שמו לרשימת העורכים והמשטרה אכן הרפתה מהם. היה פרופסור חבר באוניברסיטת פריז VII.
בשנת 1973 החליט בני לוי לפרק את "השמאל הפרולטרי" מתוך חשש שהארגון יהפוך לתנועת טרור כדוגמת ארגונים דומים באיטליה ובגרמניה. באותה שנה ייסד לוי את "ליברסיון" ("Libération"), עיתון שמאלני מתון, שלימים התבסס כאחד היומונים המובילים של צרפת לצד לה מונד ולה פיגרו.
בשלב זה התגלה לשלטונות שמנהיג השמאל הפרולטרי, פייר ויקטור, הוא פליט נטול אזרחות. הדרכון שניפק לו האו"ם הוחרם והוא חויב להתייצב בתחנת המשטרה אחת לשבועיים עם קרוביו ועורך דין. כשהתהדקו היחסים בין עורכי העיתון לסארטר סיפר לו עמיתו על ההטרדות. בתגובה פרש סארטר את חסותו על לוי והזמין אותו לשמש כמזכירו האישי.
שש שנים עבד ויקטור עם סארטר, ועבודתם המשותפת הניבה ארבעה ספרים עד מותו של סארטר ב-1980. במחקריו עם סארטר החל לגלות את היהדות דרך מחקר קבלי שערכו יחדיו. במחקרם הגיעו השניים למסקנות בדבר נס הישרדותם של היהודים כאירוע מטאפיזי מובהק. במסגרת הלימוד המשותף ביניהם את קורות ההיסטוריה, הם הגיעו למסקנה שישנו מקום נכבד לתקווה של עתיד טוב יותר לאנושות כולה, מה שמביא את שניהם לצדקת רעיון הגאולה היהודית. עם זאת, בקרב החוג שסבב את סארטר, היו שפקפקו באמינות הדברים, ולא האמינו שסארטר אימץ השקפות חדשות שכללו שימוש במושגים דתיים ויהודיים של גאולה ומשיחיות, ולוי הואשם, בין השאר על ידי סימון דה-בובואר, ב"חטיפת הישיש" ובזיוף כתביו.
בעקבות גישושיו המחקריים החל לוי גם בתהליך של הכרת היהדות כחוויה אישית, ובסופו של דבר חזר בתשובה ולמד בישיבת הסטודנטים (בראשות הרב אליהו אבוטבול) בשטרסבורג. במקביל הפך לתלמידו של הפילוסוף היהודי עמנואל לוינס. בשלב מאוחר יותר עלה לישראל והתגורר בשכונת בית וגן בירושלים בה גר בשכנות למורו ורבו הרב משה שפירא.
הקים ברחביה, יחד עם ברנאר-אנרי לוי ואחרים, את מכון לוינס והיה פעיל כדובר היהדות באירועים אקדמיים בצרפת. נפטר בפתאומיות בחול המועד סוכות 2003, ונקבר בהר המנוחות בירושלים, מכיוון שנפטר בחג לא הוספד.
סביב דמותו של בני לוי נרקם הסיפור "גלגל חוזר בעולם" מאת קרוב משפחתו הרב חיים סבתו (בתוך הספר "אמת מארץ תצמח"), אף על פי שהשניים לא הכירו לפני כן ונפגשו לראשונה באירוע לכבוד פרסום הספר.
משפט קרונקר-ובר
משפט קרונקר-ובר הוא אחד המשפטים המרכזיים בתורת המספרים האלגברית. המשפט קובע שכל הרחבת גלואה אבלית סופית של שדה המספרים הרציונליים מוכלת בשדה ציקלוטומי, כלומר שדה מהצורה formula_1 כאשר formula_2 הוא שורש יחידה מסדר n.
לאופולד קרונקר הציע את הרעיונות המרכזיים של ההוכחה בשנת 1853, אבל את המשפט הוכיח בסופו של דבר היינריך ובר בשנת 1886.
עובדה בסיסית בתורת גלואה קובעת כי חבורת גלואה של הרחבה מן הדגם formula_1 איזומורפית לחבורת אוילר המתאימה לְ־n ומכאן שהיא אבלית. כך, אפשר לראות את משפט קרונקר-ובר כתשובה - חיובית - לשאלה ההפוכה (האם כל הרחבה אבלית מוכלת בהרחבה ציקלוטומית) בתיאור שהוא מעניק להרחבה האבלית המקסימלית של הרציונליים.
נעיר שכל חבורה אבלית סופית ניתנת למימוש כחבורת גלואה של הרחבת גלואה של הרציונליים. הדבר נעשה באמצעות בחירת שדה שבת מתאים של הרחבות ציקלוטומיות ודרך עיון בתורת המבנה של חבורות אוילר.
משפט קרונקר-ובר מבטיח, אם כן, שהדרך היחידה לממש אותן היא אכן בתור חבורות גלואה של הרחבות שמוכלות בהרחבות ציקלוטומיות.