חברת דודג' נוסדה בשנת 1900 על ידי האחים ג'ון פראנסיס דודג' והוראס אלגין דודג' בדטרויט שבמישיגן. בימיה הראשונים יצרה החברה חלקי מנוע ושלדה עבור תעשיית הרכב המתפתחת בעיר, בעיקר עבור החברות אולדסמוביל ופורד. למרות ההצלחה המסחרית שאפו האחים לייצר מכוניות משלהם. שאיפה זו התממשה לראשונה במכונית הראשונה, "דודג' דגם 30" (Dodge Model 30), ששיווקו ב-1915 כמתחרה יוקרתית יותר לדגם פורד מודל T הנפוץ. דגם 30 כלל כמה חידושים לאותה עת - גוף עשוי כולו פלדה, תיבת הילוכים חדשנית, ומערכת חשמל בת 12 וולט. תיבת ההילוכים והמנוע היו טובים מאלה של פורד T
(35 כוחות סוס לעומת 20).
בזכות איכות החלפים שייצרו ומעלותיה של המכונית היא הגיעה למקום שני במכירות הרכב בארצות הברית ב-1916.
באותה שנה השתמש הצבא האמריקני בהצלחה בדגם 30 בפעילותו המבצעית כנגד המהפכן המקסיקני פנצ'ו וייה.
בינואר 1920 הלך לעולמו ג'ון דודג' ובדצמבר אותה שנה נפטר גם הוראס דודג'. אלמנות השניים המשיכו בניהול החברה. דגם 30 שונה קלות ושווק כ"סדרת 116" (Series 116) אולם החברה ירדה למקום החמישי מכירות בארצות הברית ב-1925. באותה שנה מכרו אלמנות המייסדים את החברה ל-קבוצת משקיעים, שהחליטה, בעקבות ירידה נוספת במכירות (מקום שביעי ב-1927) למכור את דודג' ליצרן מכוניות אחר.
בשנת 1928 רכש קונצרן קרייזלר את חברת דודג' ומבחר הדגמים המיוצר ירד ל-13 בשתי קטגוריות (מ-19 דגמים בשלוש קטגוריות).
"דודג' סדרה D8".
"דודג' סדרה D8" צוידה במנוע שישה צילינדרים בטור בעל 3,569 סמ"ק, שפיתח הספק של 87 כ"ס. יחידת הכוח הייתה קדמית ואילו הכונן היה אחורי. תיבת ההילוכים הייתה בעלת שלושה הילוכים ואילו המצמד היה יבש עם צלחת אחת. תיבת הילוכים חצי אוטומטית הוצעה כאופציה.
המכונית הוצעה בגרסאות: סדאן, קופה, קבריולה ולימוזינה. הדגם היה זמין בשני בסיסי גלגלים, 3,353 מ"מ עבור מכונית הסדאן עם שבעה המושבים, גרסאות הלימוזינה והקבריולה עם 5 מושבים, ובסיס גלגלים של 2,921 מ"מ לכל הגרסאות האחרות.
המכוניות הועברו ללקוח גם באמצעות שלדה חשופה, ללא גוף הרכב, כך שהקונה יוכל להשלים אותן.
"דודג' סדרה D8" יצאה מהייצור באוקטובר 1938.
אוניברסיטת קוריאה
אוניברסיטת קוריאה (בקוריאנית: 고려대학교) היא אוניברסיטה פרטית, הממוקמת בסיאול שבקוריאה הדרומית, אשר הוקמה ב-1905. באוניברסיטה לומדים כ-29,000 סטודנטים, והיא נחשבת לאחת משלוש האוניברסיטאות היוקרתיות ביותר בדרום קוריאה המכונות על ידי התקשורת בכינוי SKY. באוניברסיטת קוריאה פועלות 81 מחלקות ב-19 מכללות וחטיבות וכן 18 בתי ספר לתארים מתקדמים.
מאז הקמתה ועד היום (2020) סיימו את לימודיהם באוניברסיטה למעלה מ-280,000 איש.
היסטוריה.
אוניברסיטת קוריאה הוקמה בשנת 1905 ונחשבה לסמל לאומי משמעותי בזמן הכיבוש היפני בקוריאה. בשנת 1937 נפתחה הספרייה המקומית. בתחילה האוניברסיטה פעלה כמכללה ונעשו מאמצים מצד מנהליה להפוך אותה לאוניברסיטה של ממש. מאמצים אלו כשלו בזמן מלחמת העולם השנייה, כאשר המכללה הוכפפה לפיקוח הדוק מצד השלטון היפני. בסופו של דבר, המוסד הפך לאוניברסיטה בשנת 1945, עם עצמאותה של קוריאה והחלו לימודים בשלושה תחומים: מדעי המדינה והמשפט, כלכלה ומסחר ואמנויות. בשנים שלאחר מכן החלו גם לימודי מדעים וחקלאות. בדצמבר 1963 החלו לראשונה (בפעם הראשונה במדינה) לימודי תואר שני בכלכלה.
מבנה.
כיום פועלים באוניברסיטת קוריאה כ-17 בתי ספר:
אוניברסיטת מזרח אנגליה
אוניברסיטת מזרח אנגליה (באנגלית: University of East Anglia) היא אוניברסיטה ציבורית הממוקמת בנוריץ' שבממלכה המאוחדת אשר הוקמה בשנת 1963. האוניברסיטה כוללת כוללת ארבע פקולטות ו-26 בתי ספר.
היסטוריה.
במהלך המאה ה-19 הועלו הצעות להקים מוסד אקדמי בעיר. למעשה, נעשו ניסיונות של ממש להקים את האוניברסיטה בשנים 1919 ו-1947, אך ניסיונות אלו נכשלו בגלל העדר מימון ממשלתי. הניסיון השלישי התרחש בתחילת שנות ה-60 וצלח כאשר הלימודים החלו באוקטובר 1963. האוניברסיטה התפתחה במהירות ובשנת 1968 התקיימו שני סיורים של אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת והנסיכה מרגרט, רוזנת סנודן במקום. המלכה תבקר עוד פעמיים במוסד בעשורים שלאחר מכן (בשנים 1994 ו-2017).
בשנים שלאחר מכן נוסד הקורס לכתיבה יצירתית שהפך במהלך השנים ליוקרתי ביותר והצמיח סופרים רבים, ובהם קאזואו אישיגורו, איאן מקיואן, ג'ון בויין ואיאן מקיואן. בשנת 1972 נפתח המרכז לחקר אקלים ובשנה שלאחר מכן נוסד עיתון הסטודנטים. באותן השנים גם נפתח בית הספר למדעי המחשוב והחלו לימודי חינוך. בשנת 1989 ארתור מילר הקים את היחידה ללימודים אמריקאיים.
מבנה.
האוניברסיטה מציעה למעלה מ -300 קורסים בארבע הפקולטות שלה, הכוללים 26 בתי ספר ללימודים:
פייר-לוק-שארל סיסרי
פייר-לוק-שארל סיסרי (בצרפתית: Pierre-Luc-Charles Ciceri; 17 באוגוסט 1782 – 22 באוגוסט 1868) היה מעצב תפאורות צרפתי מוביל בתקופתו.
קורות חייו.
פייר-לוק-שארל סיסרי נולד בסן קלו למשפחת סוחרים, שהגיעה לצרפת מאיטליה והתיישבה שם. פייר-לוק עשה חייל בלימודי המוזיקה, בגיל ארבע-עשרה הוא ניגן בכינור בצורה מושלמת והתקבל לתיאטרון הצלליות של דומיניק סירפין, שם לבדו החזיק את כל החלק המוזיקלי.
בשנת 1802 למד רישום אצל האדריכל פרנסואה-ג'וזף בלנג׳ה, ובשנת 1806 החל את דרכו בעיצוב במה בסדנאות האופרה של פריז. בזכות הכישרון האמנותי שגילה התקבל בשנת 1810 לעבודה קבועה כצייר-מעצב באופרה. ב-1818 מונה לתפקיד המעצב הראשי של האופרה בפריס, תפקיד שמילא במשך שלושים ושניים שנה. במהלך הקריירה שלו יצר את עיצובי התפאורה של למעלה מ-300 מופעי בלט ואופרות, גם מחוץ לצרפת.
בנוסף לעבודותיו באופרה של פריז, סיסרי עיצב תפאורות עבור רבים מהתיאטראות הגדולים בפריז, כולל אודיאון, תיאטרון פאלה רויאל , קומדי פראנסז, תיאטרון דה נוֹבוֹטֶס ותיאטרון דה לה-פורט סן מרטין .
כצייר של מלך צרפת פיקח על ההכנות להכתרתו של שארל העשירי בשנת 1825.
סיסרי עיצב את התפאורה להופעה הראשונה של "היפהפייה הנרדמת", שנפתחה ב־2 במרץ 1825 בתיאטרון האקדמיה המלכותית למוזיקה בפריז. הוא יצר אפקט תנועה על הבמה תוך שימוש בתפאורה נעה. הוא גם עיצב את הסטים לגרסת בלט של "ג'וקו הקוף מברזיל" של פרדריק אוגוסט בלאנש, עם מוזיקה של לואי אלכסנדר פיקצ'יני. הבלט הוצג לראשונה בתיאטרון דה לה פורט סנט-מרטין בפריז ב־16 במרץ 1825.
סיסרי שלח ידו בציור מחוץ לעיסוקו בעיצוב תפאורות. הוא שלט בציור בכל הטכניקות והסגנונות של זמנו.
בשנת 1843, במהלך שהותו באתר נופש בהרי הפירנאים, הכיר ציירים רומנטיים וצייר נופים רבים. סיסרי צייר בהשראת ז'אן-בטיסט איזבה. הוא צייר מבנים במבטים לא סימטריים, ובסגנון מופשט: הפרספקטיבה משתנה, אפקט העומק חזק יותר והמבט הנופי רחב. נושאי הציור שלו היו רבים: היסטוריים, נופים רומנטיים, סצינות אינטימיות, איורים פנטסטיים. פייר-לוק-שארל סיסרי הציג ציורי צבעי מים בסלונים של פריז בשנים 1827, 1831 ו-1839.
סיסרי התחתן עם בתו של חברו הצייר ז'אן-בטיסט איזבה והוליד שישה ילדים ובהם בן, אז'ן סיסרי, שהמשיך את דרכו כצייר תפאורות והתפרסם בציוריו בצבעי מים וביצירת ליתוגרפיות.
לסיסרי הוענק עיטור אביר לגיון הכבוד ועיטור מסדר הכתר של וסטפאליה . הוא נשא בתפקיד מפקח התיאטראות הקיסריים של צרפת והיה חבר האקדמיה הדנית המלכותית לאמנויות היפות.
בזקנתו פרש לביתו בסנט-שֶרוֹן שמדרום לפריז, ולאחר מותו נטמן בבית-הקברות הישן שם.
ריתוך בהתנגדות חשמלית
ריתוך בהתנגדות חשמלית (Electric resistance welding-ERW) הוא תהליך ריתוך בו מחברים חלקי מתכת במגע על ידי חימומם בזרם חשמלי, להמסת המתכת באזור הריתוך. ריתוך בהתנגדות חשמלית נמצא בשימוש נרחב, למשל בייצור צינורות פלדה ובהרכבת גופים לכלי רכב. הזרם החשמלי מסופק דרך אלקטרודות המפעילות גם לחץ. לחליפין ניתן לקבל את הלחץ על החיבור בעזרת שדה מגנטי חיצוני. את תהליך ריתוך ההתנגדות החשמלית ניתן לסווג עוד יותר על ידי הגאומטריה של הריתוך ושיטת הפעלת הלחץ על החיבור: ריתוך נקודתי, ריתוך תפר, ריתוך פלאש, ריתוך הקרנה, למשל. הגורמים המשפיעים על טמפרטורת החום או הריתוך הם הפרופורציות של עובי החלקים המרותכים, ציפוי המתכת או חוסר הציפוי, חומרי האלקטרודה, גאומטרית האלקטרודה, כוח לחיצה על האלקטרודה, הזרם החשמלי ואורך זמן הריתוך. באופן כללי, שיטות ריתוך התנגדות יעילות וגורמות לזיהום מועט, אך יישומם מוגבל לחומרים דקים יחסית.
ריתוך נקודות.
ריתוך נקודות הוא שיטת ריתוך התנגדות המשמשת לחיבור שני פחי מתכת חופפות כמו סנפירי מחליף חום, צינורות.