הולנדר נשוי למשוררת והמתרגמת יעל טומשוב ולהם בן ובת.
פפרידג' פארם
פפרידג' פארם (באנגלית: Pepperidge Farm) היא חברה אמריקאית לייצור ומכירת מוצרי מאפה. החברה נוסדה בשנת 1937 בידי מרגרט ראדקין, ונרכשה כעבור כ-25 שנים בידי חברת המזון "Campbell's" .
היסטוריה.
ראשיתה של החברה בשנת 1937, כאשר מרגרט ראדקין החלה לאפות לחם עבוד בנה הצעיר שהיה אסתמטי, ואלרגי ביותר למזון מעובד תעשייתי. בשל כך ראדקין נזקקה לאפות לחם מיוחד שבנה יוכל לאכלו. רופאו של בנה המליץ ​​על כך למטופליו האחרים ועודד אותה לאפות עוד לחם. היא פנתה אל פרדריק מרשל, בעל חנות מכולת בסטמפורד שבקונטיקט, כדי להציע לו את מכירת לחמה. לאחר שטעם ממנו, קנה ממנה את כל הכיכרות שהיו באמתחתה והזמין עוד. במקביל, הנרי, בעלה של מרגרט, החל לקחת עימו ככרות לחם למכור לחנויות. ב- 1947 פתחה מרגרט מאפייה תעשייתית מודרנית בנורוולק.
ב-1961 מכרה ראדקין את פפרידג' פארם לקמפבל.
אליהו הלוי
ר' אליהו בן רפאל שלמה הלוי היה רב יהודי-איטלקי, משורר, דרשן ופוסק, בן המאה ה-18. הוסמך לרבנות ושימש כרב העיר אלסנדריה בין השנים 1738–1792. תלמידו של רבי יהודה בריאל ותלמיד חבר לרבי יצחק למפרונטי. פסיקותיו מוזכרות בין היתר בספר פחד יצחק, בשו"ת "שמש צדקה" לרבי שמשון מורפורגו ובשו"ת "גבעת יעקב" לבעל ההפלאה. מרבית כתביו נותרו בכתב יד ולא הודפסו.
כתביו.
מספריו:
כתביו שעדיין נמצאים בכתבי יד:
קישורים חיצוניים.
דו&quot;ח ריפתין
דו"ח ריפתין היה דין וחשבון שחובר ב-1 במרץ 1948, במהלך מלחמת העצמאות, על ידי יעקב ריפתין, מחברי ועד הביטחון של היישוב. המסמך עסק בבירור שורה של חשדות למעשים פליליים של אנשי ארגון ההגנה תוך כדי המלחמה ובמתן המלצות לפעולה בעקבותיהם, לרבות מינוי פרקליט צבאי לארגון. המסמך נכתב לפי בקשתו של יושב ראש הנהלת הסוכנות היהודית דוד בן-גוריון.
המסמך היה חסוי ופורסם לבסוף בפברואר 2021 על ידי מכון עקבות.
הדו"ח.
בחודשים הראשונים של מלחמת העצמאות הגיעו אל דוד בן-גוריון תלונות על חשדות למעשים פליליים של אנשי ההגנה תוך כדי המלחמה. החשדות התייחסו להוצאה להורג ללא משפט של תשעה אנשים לפחות, וכן לעינויים בחקירות, מעשי שוד וגנבות. המידע על המעשים הגיע אל בן-גוריון באמצעות שירות הידיעות של ההגנה.
בן-גוריון פנה אל יעקב ריפתין, חבר ועד הביטחון של היישוב, שבן-גוריון עמד בראשו. הוא מינה את ריפתין לבדוק את החשדות. בכתב המינוי כתב בן-גוריון:
ריפתין ציין כי לצורך הכנת הדו"ח הוא שימש כוועדת חקירה של איש אחד וקיבל סמכויות בהתאם. כמזכיר הוועדה שימש לידו נחמיה ארגוב. הוא הגיש לבן-גוריון את הדו"ח ובו 18 עמודים ב-1 במרץ 1948.
לפי האמור בדו"ח הוציאו אנשי ההגנה להורג ללא משפט במקרים נפרדים ששה פולנים נוצרים שנעצרו על ידם. אחד מהם, שהיה עצור במחנה יונה בתל אביב, ניסה לפי אחד הגרסאות שבדו"ח להתנפל על שומר, נורה ונפצע קשה ואז החליטו אנשי ההגנה במחנה להמית אותו. פולני אחר שנעצר בתל אביב נחקר בעינויים, נמצא שעסק בפלילים ושהיה בקשר עם גרמנים בחו"ל, ואנשי ההגנה חשדו שאיננו שפוי. הם הוציאו אותו להורג. שני פולנים נוספים נעצרו ליד תחנת האוטובוסים המרכזית בירושלים כי לא היו יכולים להסביר מה מעשיהם שם. לפי גרסה אחת שבדו"ח הם נחקרו מבלי שנמצא בסיס לאישום נגדם. לפי גרסה אחרת עלה חשד שהם עוקבים אחרי הכנות ליציאת שיירה מירושלים לתל אביב, וכן הייתה טענה שאצל אחד מהם נתפס מכתב שהעיד עליו כי הוא גרמני נאצי. שניהם הוצאו להורג. פולני חמישי, שנעצר בירושלים, נחשד להיות איש כנופיות, גנב ופעיל עבור הבולשת הבריטית. הוא הועבר ממקום מעצרו בחיפזון ומבלי שעיניו כוסו, מחשש שהמשטרה הבריטית תחפש אחריו. מחשש שימסור מידע למשטרה אם ישוחרר ולאור החשדות האחרים כלפיו החליטו אנשי ההגנה להוציאו להורג. פולני שישי הוצא להורג, אך הדו"ח איננו מפרט באילו נסיבות.
על פי הדו"ח הוצאו להורג ללא משפט גם שני ערבים. אחד מהם היה נהג מונית שמסתערבים של הפלמ"ח תפסו את מוניתו בטבריה כדי להשתמש בה. לפי גרסה אחת שהובאה בדו"ח התרברב הנהג באוזני הנוסעים שהוא איש כנופיות והם רצו לקחתו לחקירה, וכשהתנגד וניסה לקפוץ מן המכונית הרגו אותו. לפי גרסה אחרת הוזרק לו סם שינה שלא פעל והוא התנגד, ואז נורה למוות. הערבי האחר נתפס ועונה על ידי אנשי הקיבוצים גברעם וסעד, ובהמשך הוצא להורג.
בנוסף, על פי הדו"ח, נעצר בתל אביב אדם סודאני ולאחר שנחקר הוצא להורג ללא משפט.
בדו"ח התייחס ריפתין גם לתלונות על ביזה על ידי אנשי ההגנה. אלו כללו מקרי שוד של כסף ורכוש אחר מידי ערבים, וכן שימוש במצרכי מזון שנועדו ליישובי הנגב על ידי מלווים של השיירות שהסיעו את המזון ליעדו.
לדו"ח הבדיקה צירף ריפתין רשימה של 15 אירועים נוספים שנודע לו עליהם, אך הוא לא בדק אותם.
ריפתין המליץ במסגרת הדו"ח על פעולות פרטניות בקשר לאירועים מסוימים שאותם בדק. כמו כן המליץ על מינוי מיידי של תובע כללי לארגון ההגנה, שיהיה אחראי על חקירת חשדות למעשים פליליים והעמדת נאשמים לדין. ריפתין גם המליץ לאסור על הוצאות להורג ללא פסק דין מוסמך.
הדו"ח נחשב כגורם משמעותי בקבלת ההחלטה על הקמת הפרקליטות הצבאית.
סוגיית פרסום הדו"ח.
המסמך ועותקיו מצויים במספר ארכיונים בישראל. בשנת 1998, לאחר מלאת 50 שנים לכתיבתו, תמה תקופת הסגירה של המסמך הקבועה בחוק. למרות זאת הוא לא פורסם שכן שניים מגנזי המדינה פעלו להארכת איסור הפרסום שלו. ועדת השרים לעניין רשות העיון בחומר ארכיוני מסווג קיבלה את בקשותיהם.
ב-2014 פנה גנז המדינה ד"ר יעקב לזוביק לממשלה בהצעה מנומקת להתיר את פרסום המסמך. טעמו העיקרי היה שחברה דמוקרטית חייבת לאפשר דיון חופשי במלחמותיה והדיון הוא ערובה לחוסן דמוקרטי. לטענתו, תיעוד על מלחמה מוצדק להסתיר רק אם יש בו תוכן מיוחד, דבר שלדעת לזוביק איננו מתקיים במקרה הנדון. אילנה אלון, מנהלת ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון, התנגדה להצעת לזוביק. נימוקיה, בשונה של אלו של לזוביק, לא פורסמו. ועדת השרים לא קיבלה את בקשתו של לזוביק והותירה את החיסיון על המסמך על כנו, מבלי לפרסם את נימוקיה. יחד עם זאת, אף שהמסמך לא פורסם, הוא זמין לעיון לכל דורש בין כותלי הארכיונים שבהם הוא נמצא, שכן למרות איסור הפרסום ועדת השרים לא אסרה על עיון זה.
בשנת 2017 פנו אנשי מכון עקבות אל הצנזורה הצבאית בבקשה להתיר את פרסום הדו"ח. הצנזורה הצבאית הורתה על עיכוב הפרסום עד לקבלת החלטה סופית על ידה. המסמך פורסם לבסוף בפברואר 2021.
בניין ציון
בנין ציון
ביטוח משנה
ביטוח משנה או מבטח משנה (באנגלית: Reinsurance) היא שיטה לניהול סיכונים פיננסיים המאפשרת פיזור של הסיכון בין מבטחים שונים. בשיטה זו חברות הביטוח ("המבוטחות במשנה") מעבירות למבטחי המשנה חלק מהסיכונים הכספיים בגין פוליסות שהן הנפיקו לציבור.
ביטוח משנה נועד לבטח סיכונים בהיקף גדול מהיכולת הכלכלית הטבעית של חברות הביטוח, בעיקר במקרי קיצון שעשויים להוביל להתמוטטות חברת הביטוח בשל חוסר היכולת לפרוע את התחייבויותיהן. הנטל אותו לוקחות על עצמן חברות הביטוח מכונה "שייר" (מאנגלית: Share). תמורת ביטוח המשנה משלמות חברות הביטוח חלק מהפרמיה שהן מקבלות מלקוחותיהן.
נהוג לחלק את סוגי ביטוח המשנה לביטוח משנה פקולטטיבי (רצוני), בו מבטח המשנה יכול לקבל או לדחות את העסקים המוצעים לביטוח, מול ביטוח משנה אובליגטורי (חוזי), שבו מבטח המשנה מתחייב בחוזה לקבל לביטוח את כל העסקים שיועברו לו על ידי המבטח הישיר בהתאם לתנאי החוזה. ביטוח משנה אובליגטורי קל יותר לתפעול, משום שאינו מצריך משא ומתן נפרד על כל חוזה ביטוח בין המבטח למבטח המשנה, אך הוא מצריך אמון גדול יותר של מבטח המשנה שבכך שהמבטח הישיר פועל נכון בסיכונים שהוא מבטח.
מבטחי המשנה הגדולים בעולם הם חברת "Munich Re", חברת "Swiss Re", שוק הביטוח לוידס של לונדון וחברת "Gen Re" של תאגיד ברקשייר האת'וויי.
בישראל נוהגות חברות הביטוח לקנות ביטוח משנה בחו"ל. מכיוון שקרנות הפנסיה בישראל מתבססות על ערבות הדדית, רשות שוק ההון ביטוח וחיסכון מחייבת קרנות פנסיה המונות פחות מ-1,500 עמיתים לרכוש ביטוח משנה. בפועל, למרות שבכל קרנות הפנסיה בישראל יש יותר מ-1,500 עמיתים, חלקן עדיין מעבירות את הסיכונים לידי מבטח משנה. מבטחי המשנה המבטחים את קרנות הפנסיה בישראל הם: "Swiss Re" ו- "Scor".
שדה התעופה בבושרה
הגביע הרוסי בכדורגל 2018/2019
הגביע הרוסי בכדורגל 2018/2019 — הוא טורניר כדורגל, הנערך בשיטת הדחה, החל משלב 1/256 גמר. הקבוצה שתנצח בגמר הטורניר תקבל את הזכות לשחק בליגה האירופית 2019/2020 (משלב הבתים) ותתמודד גם נגד אלופת רוסיה 2018/2019 במשחק הסופרקאפ הרוסי, אם לא תפורק הקבוצה או אם לא תהיה זו אותה קבוצה שזכתה באליפות, כשבמקרה שכזה תתמודד האלופה נגד סגניתה במשחק הסופרקאפ הרוסי.
טוסנו, שזכתה בגביע הרוסי בכדורגל 2017/2018, הייתה מקרה ייחודי בכדורגל הרוסי לאחר שהיא פורקה חודש לאחר הזכייה בתואר ולכן גם אינה נוטלת חלק בטורניר. את מקומה, כנציגת מחוז לנינגרד תפסה קבוצת לנינגראדץ, שהודחה כבר בשלבים המוקדמים.
ספרטק מוסקבה שברה שיא שלילי, כאשר באוטקריטיה ארנה נכחו 9,333 צופים בלבד במשחק הגביע הרוסי בכדורגל נגד אורל שהסתיים בשוויון 1:1, זאת באצטדיון המכיל 45,000 מושבים. זהו שיא שלילי הנמוך ביותר בתולדות האצטדיון.
בעונה זו בוצע שימוש לראשונה במערכת VAR משלבי חצי גמר הגביע. לוקומוטיב מוסקבה זכתה בגביע בפעם השמינית בהיסטוריה והפכה לשיאנית הזכיות.
ייצוג מועדונים.
בסך הכל 92 קבוצות נטלו חלק בטורניר.