במהלך שנות החמישים גדל מאוד היקף הפעילות של המשרד הממשלתי לביטוח חיים, ובזמני עומס, כאשר נדרשו פקידי המשרד לשלוח כמויות גדולות במיוחד של מכתבים, הם לא הצליחו לעמוד בעומס ולהדביק בולים על כל המעטפות. ידועים מקרים רבים בהם העדיפו הפקידים לגשת לסניף הדואר הסמוך, ולשלם את דמי המשלוח עבור כל המעטפות במזומן. במקרים אלו הטביעו פקידי הדואר על המעטפות חותמת "שולם" המעידה על ביצוע התשלום. פתרון נוסף אותו יישמו אנשי הביטוח בזמני עומס היה להדפיס מעטפות ועליהן אישור "שולם" הכולל מספר אישור תשלום אותו קיבלו מן הדואר.
שינוי שיטת המטבע בניו זילנד.
ביום 10 ביולי 1967 אימצה ניו זילנד את שיטת המטבע העשרונית, ולפיה דולר ניו זילנדי אחד התחלק ל-100 סנט. מתכונת זו החליפה את שיטת המטבע הבריטית שהייתה מבוססת על לירה, שילינג ופני. מנהלי המשרד הממשלתי לביטוח חיים, שנאלצו להתאים את הבולים שברשותם למטבע החדש, לא רצו להשמיד את מלאי הבולים הגדול שהיה ברשותם. הם העדיפו להוסיף על שישה מבולי הסדרה משנת 1947 הדפס רכב עם הערכים הנקובים הדרושים. הבולים המעודכנים הוכנו מראש והונפקו ביום 10 ביולי 1967.
הבולים ועליהם הדפס הרכב נועדו לגשר על תקופה של שנתיים, עד אשר תונפק סדרת הבולים החדשה שתוכננה לקראת שנת 1969.
הוספת הדפס הרכב בוצעה בצורה רשלנית, ובמהלך ההדפסה נוצרו שגיאות מסוגים שונים. רבים מן הבולים נותרו ללא הדפס רכב, או עם הדפסה חלקית, ידועים מקרים בהם גיליון הבולים הוכנס למכונת הדפוס כשהוא הפוך, או שהדפס הרכב הוטבע במיקום לא נכון.
ציון מלאת מאה שנים להפעלת שירות ביטוח החיים הממשלתי.
ביום 27 במרץ 1969 הונפקו חמישה בולים חדשים עבור המשרד לביטוח חיים. הם הונפקו בערכים נקובים של חצי סנט, שני סנט וחצי, 3 סנט, 4 סנט, ו-15 סנט. ההחלטה על הנפקת הבולים החדשים נועדה לציין מלאת יובל מאה שנים להקמתו של שירות ביטוח החיים הממשלתי בשנת 1869. בדומה לבולים שהונפקו החל משנת 1947 התבסס גם עיצוב הבולים על איורים של מגדלורים שניצבו בפועל לאורך חופי ניו זילנד.
ביום שבעה עשר בנובמבר 1976 הונפקו שני בולים נוספים בסדרה, בערכים נקובים של 8 סנט ו-10 סנט.
ביום 8 במרץ 1978 הונפק בול בערך של 25 סנט, וזאת באמצעות הוספת הדפס רכב על הבול בערך נקוב של שני סנט וחצי משנת 1969. התעריף החדש היה נחוץ עבור מעטפות גדולות וכבדות שהכילו חוזים. הדפס הרכב כלל את הערך הנקוב החדש לצד ארבעה פסים אלכסוניים דקים שנועדו לכסות את הערך הנקוב הישן.
הסדרה האחרונה של בולי ביטוח חיים.
ביום 3 ביוני 1981 הונפקה סדרה חדשה בת שישה בולי ביטוח חיים. הבולים האלו עוצבו בסגנון מודרני, המבוסס על מגדלור מעוצב, שהיה זהה לכל ששת בולי הסדרה. הבולים הודפסו בשלל צבעים, השונים מבול לבול.
סדרה זו הייתה האחרונה בשורה ארוכה של בולי ביטוח חיים.
הפסקת השימוש בבולי ביטוח חיים.
בשנת 1987 הפך "המשרד הממשלתי לביטוח חיים", לחברה ממשלתית שנקראה בשם טאואר קורפוריישן (Tower Corporation), ובשנת 1990 החברה הופרטה באופן מלא והועברה לידי בעלי המניות של החברה. החברה המופרטת שמרה על הלוגו של המגדלור, שהמשיך לסמל את נושא ביטוח החיים בניו זילנד.
בהיותה חברה פרטית לא הייתה עוד טאואר קורפוריישן זכאית להנפקה מיוחדת של בולים, והשימוש בהם הופסק בסוף שנת 1989, ערב הפרטת החברה.
אף על פי שהחברה החדשה לא הייתה קשורה עוד מבחינה רשמית אל הבולים המיוחדים שהונפקו לאורך השנים, היא המשיכה להחזיק בבעלותה אוסף עשיר של בולי ביטוח חיים. ב-9 ביולי 1992 ערכה החברה באחד המלונות בקרייסטצ'רץ' אירוע מפואר ללקוחותיה, במסגרתו הציגה תערוכה גדולה של בולים מן האוסף.
מעמד הבולים בקרב האספנים.
עיקר העניין של האספנים וחוקרי הבולאות מתמקד בבולים שהונפקו בין השנים 1891 עד 1906. ריבוי ההדפסות, חוסר ההקפדה על איכות הביצוע, והשימוש במספר סוגי נייר ומכונות נקבוב - כל אלו הובילו ליצירת מגוון עשיר של תשניות, רבות מהן נדירות וקשות לאבחון.
קו נל&quot;נ
דב קולני
דב קולני (נולד ב-1930) הוא עורך דין ישראלי, אשר כיהן כיועץ המשפטי של משרד התיירות, שירת כקונסול בארצות הברית וייסד ארגון בינלאומי שמאגד משפטני תיירות, תעופה ונסיעות מ-45 מדינות.
ביוגרפיה.
דב קולני נולד בירושלים ולמד בגימנסיה העברית רחביה. מוסמך המחזור הראשון של הפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית, 1954. בשנת 1957 הוסמך כעורך דין. בשנים 1947–1948 היה חבר בארגון ההגנה. בין השנים 1953- 1955 שירת בצה"ל במסגרת השלמת שירות, כתובע וסנגור פיקודיים וכמדריך בבית הספר לקצינים (בה"ד 1).
בשנת 1953 ארגן קולני בירושלים את הכנס הבינלאומי הראשון על ההיבטים המשפטיים של תיירות ונסיעות. במסגרת הכנס הוחלט ביוזמתו על ייסוד ארגון IFTTA, (ראשי תיבות של "International Forum of Travel and Tourism Advocates") וקביעת המרכז הראשון של הארגון בירושלים. IFTTA הוא ארגון עולמי המוקדש בלעדית להיבטים המשפטיים הנוגעים לתיירות ונסיעות. בארגון חברים פרופסורים, שופטים, יועצים משפטיים ועורכי דין מ-45 מדינות. במסגרת פעילותו בוחן הארגון את הרקע המשפטי של החקיקה בתחומי התיירות והתעופה, בדגש על זכויות התיירים מול ספקי שירותי תיירות ותעופה. בעקבות הבדיקות מוגשות הצעות לגופים בינלאומיים כגון ארגון התיירות העולמי המסונף לאו"ם וארגונים של האיחוד האירופי, מתוך רצון ליצור הרמוניזציה של החקיקה במדינות העולם. כנשיא הארגון, חתם קולני על הסכם לשיתוף פעולה עם UNWTO – ארגון התיירות העולמי המסונף לאו"ם. במסגרת ההסכם שותפים מומחי IFTTA להכנת אמנה בינלאומית, העוסקת בזכויות התיירים וספקי שירותי התיירות.
במהלך השנים 1955 עד 1997 שירת קולני כמשפטן בשירות המדינה.
בין השנים 1964–1975 לימד כ"מורה מן החוץ" בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית, בקורס "שיטת המשפט האנגלי". בין השנים 1993–1998 לימד באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, במחלקה לניהול מלונאות ותיירות של הפקולטה לניהול. באותן השנים הוא לימד גם בפקולטה לחקלאות ברחובות, בקורס "תחיקת מלונאות". בין השנים 1973–1975 היה חבר הוועד המנהל של תיאטרון החאן הירושלמי. בין השנים 1973–1975 ו- 1983–1988 כיהן כדירקטור בחברות לפיתוח אזורי תיירות: "החברה לפיתוח מפעלי תיירות", "פיתוח מזרח ירושלים", "אתרים בחוף תל אביב'" ובערים אחרות.
קולני נישא פעמיים, בשנת 1963 ובשנת 1975. בשנת 1992 נפטר בנו היחיד, בעקבות גידול בראשו.
קריירה ציבורית.
בין השנים 1956–1962 שימש קולני כעוזר ראשי ליועץ המשפטי במשרד התחבורה. בין השנים 1963–1968 שימש כעוזר בכיר ליועץ המשפטי לממשלה במשרד המשפטים, לרבות ייצוג בבית המשפט העליון במסגרת פרקליטות המדינה. בין פעילויות החקיקה שלו: במשרד התחבורה – תקנות התעבורה (תקנות התעבורה, תשכ"א, 1961, 6.4.1961); במשרד התיירות – חוק שירותי תיירות, תשל"ו – 1976.
בשנת 1969 התמנה קולני ליועץ המשפטי של משרד התיירות. באותה השנה הוא כיהן כסגן ראש המשלחת הרשמית של ישראל לוועידה הדיפלומטית לחוזי נסיעות בבריסל (Diplomatic Conference on the Travel Contract). בשנת 1975, במסגרת כהונתו, נשלח על ידי משרד החוץ כיועץ לרשות התיירות של קוסטה ריקה. בשנת 1975, עם סיום כהונתו הראשונה כיועץ המשפטי של משרד התיירות, התמנה קולני לקונסול באטלנטה, ארצות הברית, עד שנת 1980. בשנת 1981, לאחר הקמתו מחדש של משרד התיירות כמשרד עצמאי, מונה קולני בשנית לתפקיד היועץ המשפטי לממשלה של משרד התיירות. כהונתו הסתיימה בשנת 1988. בין השנים 1988 עד 1993, שירת קולני כקונסול בסן פרנסיסקו, דאלאס ולוס אנג'לס. בדאלאס, טקסס, הוענקה לו אזרחות כבוד של העיר.
בדצמבר 1993 הכין קולני את פרק "התיירות" בפרוטוקול פריז – הנספח הכלכלי של הסכמי אוסלו, שכלל התחייבות של אש"ף ושל ישראל לשמר את אתרי המורשת שבתחומם. קולני היה שותף לשיחות עם הרשות הפלסטינית, שהתייחסו בעיקרן לנושאי תיירות ומעברי הגבול, לפני ואחרי החתימה על פרוטוקול פריז אשר נחתם בשנת 1994. בשנת 1995 הכין את ההסכם לשיתוף פעולה תיירותי עם ירדן, שנחתם בנובמבר 1994. בשנת 1995 עמד קולני בראש המשלחת הישראלית לקהיר, לצורך השתתפות בדיונים על הקמת ארגון אזורי לקידום התיירות, בהשתתפות מדינות ערביות שאין להן יחסים דיפלומטיים עם ישראל (מרוקו, סעודיה, תוניסיה, תימן ועוד).
מאז צאתו לגמלאות בשנת 1997, פועל קולני בהתנדבות בתור יועץ למשרד התיירות, בעיקר בנושאים הנוגעים להיבטים משפטיים בינלאומיים, כגון הסכמי שיתוף פעולה עם מדינות זרות לקידום התיירות, וסיוע במגעים עם וועדת התיירות של ה-OECD וגופים בין-לאומיים שונים.
פרסומים.
ספרים
תסכיתי רדיו
קולני כתב בתור פרילנסר עשרות תסכיתי רדיו לנוער בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20, בנושאי מדע והמצאות. תסכיתים אלו סיפקו ידע במתכונת מומחזת, וזכו לעשרות אזכורים בעיתונות בין השנים 1955-1969.
מאמרים
לאורך השנים פורסמו בארץ ובעולם עשרות מאמרים של קולני, המבוססים ברובם על הרצאות שנשא במסגרת שירותו הציבורי כמשפטן ובמסגרת תפקידו כנשיא ארגון IFTTA. בין המאמרים שפורסמו:
המלחמה העות'מאנית-רוסית (1676–1681)
המלחמה העות'מאנית-רוסית 1676–1681, הייתה מלחמה בין רוסיה הצארית לבין האימפריה העות'מאנית, והיא נגרמה על ידי ההתפשטות העות'מאנית במחצית השנייה של המאה ה-17. הייתה זו המלחמה השנייה בהיסטוריה של מלחמות רוסיה-טורקיה.
רקע.