בסופו של דבר, גאורגי החל להתעניין במריה, נסיכת יוון ודנמרק, בתם הצעירה של גאורגיוס הראשון, מלך היוונים ואולגה קונסטנטינובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה. מריה לא הייתה יפה ואף לא הייתה מעוניינת להינשא לו, אבל הוא התמיד בחיזור אחריה. באפריל 1896 הוא הגיע לאתונה והציע לה נישואין, ובסופו של דבר היא החליטה לקבל את הצעתו של גאורגי, במקום את המחזר השני שלה, אלכסנדר אוברנוביץ', נסיך סרביה. החיזור שלהם התרחש במהלך המשחקים האולימפיים באתונה, אבל מריה הבהירה לו שהיא לא מאוהבת בו, אלא הם נישואין של נוחות. החתונה התקיימה רק כעבור ארבע שנים ב-12 במאי 1900 בקורפו, בשל התעקשותה להתחתן על אדמת יוון. הזוג בילה את ירח הדבש שלהם באיטליה, ולאחר ביקור באוסטריה הם התיישבו ברוסיה, תוך שהם מדברים ביניהם בצרפתית.
גאורגי ואשתו התגוררו במשך שש שנים בארמון מיכאילובסקי מחוץ לסנקט פטרבורג, במעונו של אביו מיכאיל ניקולאייביץ', הנסיך הגדול של רוסיה, ונולדו להם שתי בנות. בשנת 1905 עברה המשפחה לארמון קטן שנבנה לאחרונה בחצי האי קרים, ובמשך תשע שנים ניהלו גאורגי ואשתו חיים שקטים. גאורגי היה אב מסור, אבל נישואיו היו כישלון. אשתו מריה מעולם לא חיבבה את רוסיה, ולבסוף אף התנכרה לבעלה. ביוני 1914 לקחה מריה את שתי בנותיה לאנגליה בתואנה של שיפור בריאות הבנותיה, אך למעשה היא רצתה להיפרד מבעלה. כאשר פרצה מלחמת העולם הראשונה חודש לאחר הגעתה, לא מיהרה מריה לחזור לרוסיה, ומאוחר יותר כבר היה מסוכן מדי לנסות לחזור. גאורגי לא ראה שוב את אשתו או את בנותיו.
מלחמת העולם הראשונה.
בצעירותו נפגע גאורגי ברגלו, דבר אשר מנע ממנו לממש את הקריירה הצבאית שרצה. אף על פי כן, כשפרצה מלחמת העולם הראשונה, הוא הועלה לדרגת סגן-אלוף, ובשנת 1915 הוא מונה לעוזרו של ניקולאי השני, קיסר רוסיה, והיה עליו לדווח לו על המצב הכללי בחזית. גאורגי מצא חוסר ארגון נורא בכל הרמות, ואף חשף הרבה שחיתות, מה שהקנה לו כמה אויבים. כדי לסייע במאמץ המלחמתי, הוא גם ארגן בית חולים פרטי בארמונו בסנקט פטרבורג.
במרץ 1915 מונה גאורגי לקולונל הכבוד של רגימנט "צבאנסקי" ה-4, ובאותה שנה הוא נשלח למשימה ליפן, שהייתה אז בעלת ברית במלחמה נגד גרמניה. ראשית, הוא ביקר בקוריאה, ומשם הוא הפליג בספינה ליפן. בתחילת 1916 הוא חזר לרוסיה דרך ולדיווסטוק, ובדרכו חזרה בדק את המצב במזרח הרחוק. מאוחר יותר נשלח לבדוק מחנות שבויים גרמנים ואוסטרים. בתחילת 1917 הוא נשלח לבקר את כוחות הצבא הרוסי בבסרביה וברומניה, ובדרכו הוא ביקר את דודתו הקיסרית האלמנה בקייב, ואת מריה מאדינבורו, מלכת רומניה בבוקרשט, ולאחר מכן חזר למוגילב למטה הצאר.
המהפכה הרוסית ומותו.
בשנת 1916 היה גאורגי משוכנע בהתקרבות המהפכה, ובשל כך ניסה לשכנע את ניקולאי השני בצורך להעניק חוקה. ב-2 במרץ בעת שהותו בגטצ'ינה התפטר ניקולאי השני, וב-31 במרץ 1917 התפטר גאורגי מתפקידו הצבאי. הוא רצה לנסוע לאנגליה, אך ממשלת בריטניה אסרה על כניסתם של כל הנסיכים הרוסים לשטחה. כמו כן, הנסיך לבוב, ראש ממשלת המעבר הרוסית, סירב לבקשתו של גאורגי לתת לו לעזוב את הארץ. שלושה חודשים לאחר מכן, הותר לגאורגי על ידי ממשלת המחוז לעזוב לפינלנד, משם הוא קיווה להימלט לשוודיה ולמצוא את דרכו למשפחתו באנגליה.
ביוני 1917 הוא הצליח להשיג אישור לנסוע לפינלנד, ושכר שם וילה בכפר רטיירבה. בחורף 1917 הוא עזב את רטייר, מפני שהבית היה קר מדי ועבר לגור בהלסינגפורס. בינואר 1918 נמסר לו כי ניקולאי השני ומשפחתו נשלחו לטובולסק. בסופו של דבר המצב השתנה לרעה בפינלנד, וגאורגי שהיה נואש להימלט ולהתאחד עם משפחתו לאחר ארבע שנים של נתק, עשה את הטעות וביקש מאת הממשלה הסובייטית החדשה דרכון חדש ורשות לעזוב את המדינה. ב-3 באפריל 1918 הוא נעצר והוחזר לפטרוגרד תחת ליווי המשמרות האדומים.
בתחילה הוא נדרש רק לא לעזוב את העיר, ומאחר שהארמון שלו נכבש על ידי הצבא האדום, הוא עבר לגור בביתו של מזכירו לשעבר. בחודש שלאחר מכן פורסמו בעיתונים של פטרוגרד צו המורה לכל הרומנובים לדווח לצ'קה . גאורגי הלך עם מזכירתו והתראיין אצל מויסיי אוריצקי, אחד המנהיגים הבולשביקים של פטרוגרד, והוא נותר רשאי להישאר חופשי. זמן קצר לאחר מכן החליטו הבולשביקים לשלוח את בני בית רומנוב, אשר נענו לרישום הקודם, לגלות פנימית בעומק רוסיה, וגאורגי נשלח לוולוגדה.
כשהגיע לוולוגדה, הוא פגש בתחנה בסוכן מסחרי שבביתו הוא היה עתיד לחיות. מכיוון שהיה זה בית זעיר, לא רצה גאורגי להוות נטל על מארחו שגר עם אשתו וארבעת ילדיו, ובשל כך הוא מצא בית אחר שהיה שייך לסוחר עשיר, וטופל היטב על ידי הבעלים. הוא חלק את גלותו עם אחיו ניקולאי מיכאילוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה ועם דודנו דמיטרי קונסטנטינוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה, והם יכלו לנוע בחופשיות ברחבי העיר ולבקר זה את זה לעיתים קרובות. בבוקר ה-14 ביולי, יומיים לפני רצח משפחת הצאר, הגיעה מכונית עם ארבעה חמושים, ואספה את הנסיכים הגדולים ממקום מגוריהם. הם נעצרו ונאסרו בכלא קטן, מוקף חומה, שם ניתן היה לשמור עליהם ביתר קלות. אשתו ניסתה להביא לשיחרורם תמורת 50 אלף לירות שטרלינג באמצעות השגריר הדני בפטרוגרד, אולם נכשלה במשימתה.
ב-28 בינואר 1919 הועברו גאורגי ובני דודיו לכלא אחר, ובשעה 03:00 לפנות בוקר הוצאו לחצר הכלא, בליווי חיילים מכל צד, וכעבור זמן קצר הוצאו להורג ביריות. בן דודו פאבל אלכסנדרוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה שהיה כחוש וחולה מכדי לעמוד, נורה תוך שהוא שוכב על אלונקה. ארבעת הנסיכים נקברו בקבר אחים בחצר המבצר, וב-31 בינואר 1919 פורסם בפראבדה הידיעה על הוצאתם להורג של ארבעה הדוכסים.
משפחתו.
ב-12 במאי 1900 התחתן גאורגי עם מריה, נסיכת יוון ודנמרק, בתם של גאורגיוס הראשון, מלך היוונים ואולגה קונסטנטינובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, ממנה נולדו לו שתי בנות:
ברטי קארוול
רוברט יו קארוול (באנגלית: Robert Hugh Carvel; נולד ב-6 בספטמבר 1977) הוא שחקן אנגלי המוכר בשם ברטי קארוול וידוע בעיקר מהופעותיו במחזות זמר.
ביוגרפיה.
קארוול נולד בשכונת מרילבון שבלונדון. הוא בנם של פסיכולוגית ועיתונאי. הוא למד ב-University College School, וסיים תואר בהצטיינות באוניברסיטת סאסקס. אחר כך התקבל לאקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה, הוא קיבל מלגה עבור שכר הלימוד, וסיים את הלימודים ב-2003.
תיאטרון.
קארוול הופיע במחזה "Revelations" בתיאטרון המפסטד, במחזה "רוז ברנד" בתיאטרון ארקולה, בתפקיד אלכסנדר אשברוק בהפקות של התיאטרון המלכותי הלאומי בשנים 2005–2006 וב-2006–2007 למחזה "קוראם בוי" מאת הלן אדמונדסון, במחזה "חיי גלילאו" בתיאטרון הלאומי, במחזה "The Man of Mode" שוב בתיאטרון הלאומי, במחזמר "המצעד" בדונמאר ורהאוס, ובמחזמר "מטילדה" בתיאטרון קיימברידג' בהפקת הלהקה השייקספירית המלכותית.
ב-2008 היה קארוול מועמד לפרס אוליבייה לשחקן הטוב ביותר במחזמר על הופעתו במחזמר "המצעד". ב-2012 זכה בפרס אוליבייה על גילום דמותה של מיס טראנצ'בול במחזמר "מטילדה", הפקה שזכתה בשישה פרסי אוליבייה נוספים. קארוול זכה גם בפרס TMA על ההופעה הטובה ביותר במחזמר, והיה מועמד לפרס איבנינג סטנדרד הלונדוני. הוא גילם את אנריקו במחזה "Damned By Despair" בתיאטרון המלכותי הלאומי.
במרץ 2013 חזר קארוול להופיע בתפקיד מיס טראנצ'בול במחזמר "מטילדה" בתיאטרון שוברט בברודוויי. על הופעתו זו זכה בפרס דרמה דסק לשחקן המצטיין במחזמר, והיה מועמד לפרס טוני לשחקן הטוב ביותר במחזמר.
מאוגוסט עד אוקטובר 2015 שיחק קארבל בתפקידי פנתאוס ואגאווה במחזה "הבאקכות" בתיאטרון אלמיידה. בנובמבר אותה שנה הופיע בתפקיד יאנק במחזה "הקוף השעיר" בתיאטרון אולד ויק.
בפברואר 2016 הודיע קארוול על עבודתו הראשונה כבמאי. הוא ביים את המחזה "Strife" בתיאטרון מינרווה שבצ'יצ'סטר, שהוצגה לראשונה באוגוסט 2016.
בספטמבר 2017 גילם קארוול את דמותו של רופרט מרדוק במחזה "Ink" מאת ג'יימס גרהאם.
תפקידים נוספים.
קארוול הופיע בתפקידים אחדים בסרטים ובסדרות טלוויזיה בהם בסדרה "האנשים הלא נכונים", בפרק "הניסוי של לזרוס" בסדרה "דוקטור הו", בפרק "הבנקאי העיוור" בסדרה "שרלוק", בסדרת הדרמה "Bombshell", בסרט הטלוויזיה "הוקינג", במיני-סדרה "The Crimson Petal and the White", במחזה "כסף", ובפרק "The Great and the Good" בסדרה "רציחות במידסומר". הוא גילם את לורד קרמרת'ן במיני-סדרה "ג'ון אדמס", ואת בעלה השני של אגאתה כריסטי מקס מלוואן בדוקו-דרמה "Agatha Christie: A Life in Pictures". קארוול גילם את במטבואה בסרט הקולנוע "עלובי החיים" המבוסס על המחזמר באותו שם. קארוול הוא הקול של הסוכן האימפריאלי במשחק התפקידים "Star Wars: The Old Republic".
ב-2015 כיכב קארוול בעיבוד של ערוץ BBC One לרומן "ג'ונתן סטריינג' ומר מורל" מאת סוזאנה קלארק לצדו של אדי מארסן בתפקיד גילברט נורל. הוא גילם את דמותו של ניק קלג בדרמה "קואליציה" של ערוץ 4, ובספטמבר הופיע בתפקיד הבעל הבוגד של סוראן ג'ונס בסדרה "דוקטור פוסטר". צילומי העונה השנייה של הסדרה החלו בספטמבר 2016 והשידור החל בספטמבר 2017.
ברטי קרוול
ברטי קרבל
ברטי קארבל
אנדרטה ליהודי שפנדאו שנרצחו
האנדרטה ליהודי שפנדאו שנרצחו ניצבת בשכונת שפנדאו שבמערבה של ברלין בירת גרמניה. היא נושאת את שמות 115 בני הקהילה היהודית שנספו בשואה. האנדרטה ממוקמת בסמוך לאתר בו ניצב בית הכנסת של הקהילה באזור הישן של השכונה, אשר נהרס בליל הבדולח.
רקע.