התביעות הטריטוריאליות הימיות הנרחבות של סין מחופיה והלאה הפכו למקור הולך וגובר לסכסוך באזור. בספטמבר 2010, לאחר שספינת דיג סינית התנגשה בסירות סיור יפניות ליד איי סנקאקו, קבוצת איים בשליטת יפן שסין תבעה שליטה עליהם, יפן האשימה את מפקד הספינה הסינית בהתנגשות מכוונת אל תוך כלי השיט היפניים. סין דרשה את שחרורו של הקפטן וצוותו, ביטלה פגישות בין-ממשלתיות של הצמרת המדינית עם מקבילתה היפנית, ודווח כי עצרה את הייצוא של תוצרי מכרות נדירים החשובים מבחינה תעשייתית ליפן. לאחר מכן שוחרר הקפטן, אך האירועים העלו את המתיחות ביחסים בין שתי המדינות. מדיניות החוץ המשפיעה של סין שעם הזמן הפכה גם יותר ויותלר תקיפה, אשר במידה רבה נגרמה מעצם כוחה הכלכלי, סיבכה גם את היחסים עם שכנות אחרות באסיה, במיוחד כאשר היו מעורבים איים שנויים במחלוקת. תביעות סיניות על כל ים סין הדרומי הובילו למתיחות עם וייטנאם והפיליפינים ב-2011 ו-2012, ותביעתה כלפי איי סנקאקו הובילה לחידוש המתיחות עם יפן ב-2012, לרבות הפגנות אלימות לעיתים נגד יפן בסין והפחתה משמעותית של רכישות במוצרים יפניים.
היחסים עם ארצות הברית.
חו שיבח את נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש כששני המנהיגים ביקרו בקנברה, אוסטרליה באוקטובר 2003. חו ייצג עצמו כלפי התקשורת כחברותי באותה הפגישה בעוד בוש התרחק ממנו. חו נותר באוסטרליה במשך שלושה ימים וביקר באתרים שונים ביחד עם מספר אנשי עסקים מקומיים וסייר בנמל סידני. בוש נותר לעומתו רק 21 שעות. בספטמבר 2005, חו ערך סיור בן 12 ימים בארצות הברית, מקסיקו וקנדה. הוא נפגש פעם נוספת עם הנשיא בוש בוושינגטון די. סי.; שוחח עם ביל גייטס בסיאטל; נאם בעצרת הכללית של האומות המאוחדות בניו יורק; והעביר נאום באוניברסיטת ייל בו הציג את סין כמדינה אשר "מתפתחת בשלווה".
תחום הסחר היה נתון למחלוקת ביחסים עם ארצות הברית, שקראה החל מתחילת 2005 לסין להעריך מחדש את המטבע שלה בגלל חוסר האיזון המזחרי הגדול שלה עם סין, שכלכלתה המשיכה בצמיחה יוצאת דופן במהלך השנה שלאחר מכן. יחסי הסחר עם ארצות הברית שוב הפכו לבעייתיים בשנת 2007. בעקבות צמיחה כלכלית איתנה ביותר ב-2006, שתרמה לסין עודפי סחר עצומים ועתודות במטבע חוץ, ארצות הברית, תחת לחץ גובר מבית, הנהיגה מכסים על כמה מוצרים סיניים, בטענה כי הסחורה סובסדה שלא כדין. סין גינתה את המהלך, שנראה בחלקו כי נעשה בעקבות חוסר הרצון שלה להעריך מחדש את ערך המטבע שלה לפי דרישות האמריקאים. במאי 2007, סין הודיעה שהיא תקל מעט את ההגבלות על התנודות היומיות בערך המטבע שלה, מהלך סמלי בעיקרו. היחסים עם ארצות הבריתהתקררו במידה מסוימת בין לבין בעקבות ניסוי מוצלח של נשק אנטי-לווייני סיני בינואר 2007, ניסוי שעלול היה להעניק לסין עליונות צבאית-אסטרטגית על אמריקה. לווייני ניווט ותקשורת אמריקאים שונים נועדו לסייע לטאיוואן במקרה של מלחמה סינית-טאיוואנית. האינפלציה הסינית הפכה לבעיה הולכת וגוברת במהלך 2007, למרות הצעדים של הממשלה לשלוט בה, ועודף הסחר של סין המשיך לגדול (בכמעט 50% ב-2007).
לאחר הפרישה.
בנובמבר 2012 חו התפטר מתפקיד המזכיר הכללי, וקונגרס המפלגה בחר את שי ג'ינפינג להחליפו בתפקיד. במקביל, חו גם ויתר על תפקידו כיו"ר הוועדה הצבאית המרכזית לשי, ששימש עד אז כסגן יו"ר הוועדה. שי נבחר להחליף את חו על ידי הקונגרס העממי הלאומי במרץ 2013.
חיים בראדי
משה בן יעקב אבן עזרא
מגדלי התאומים 2
קשירת קשר
פול בוקיז
פול בוקיז (בצרפתית: Paul Bocuse; (11 בפברואר 1926 - 20 בינואר 2018) היה שף צרפתי. שימש כבעלים של המסעדה המפורסמת "בוקיז" בסמוך לליון שבצרפת ושל מסעדות וחנויות רבות ברחבי תבל.
חייו.
פול בוקיז נולד בקולונז'-או-מון-ד'אור (Collognes-au-Mont-d'Or), כפר קטן על גדות הסון בסמוך לליון. משפחתו שכנה בכפר זה מאז 1634 והייתה להם טחנת קמח. ב-1765 פתחו אכסניה. מישל בוקיז פתח מסעדה בטחנת הקמח בקולון אותה ירש בנו פיליבר. בנו של פיליבר ניקולאס רכש מלון סמוך בשם Hotel de l'Abbaye וניהלו ביחד עם שלושת בניו: ז'אן-נואל, ניקולאס וג'ורג', אביו של פול שקנה את המלון-מסעדה du Pont.
בוקיז החל לעבוד ב-1942 במסעדת "סוייר" של קלוד מארה בליון וב-1945 אצל אמא בארז'יה בליון. ב-1950 התלמד אצל גדול טבחי צרפת דאז פרנאן פואן ולאחר מכן במסעדות "מקסים", "לוקה קארטון" ו"לפרוס" שבפריז. ב-1959 הציל את המסעדה המשפחתית הקטנה מהריסה והפך אותה למכה של הגסטרונומיה, מקום אליו עולים לרגל חובבי אוכל מכל קצוות תבל. שם מסעדתו הוא Restaurant Bocuse: l'Auberge du Pont de Collonges.
בוקיז שהיה מחובר למטבח האזורי של ליון, חידש את המטבח הקלאסי ויצר מנות וטכניקות רבות משלו, אך נמנע מלהיכנס לשיגעון הנובל קוויזין. בוקיז הקדים את הנובל קוויזין ורבים סבורים שהוא הוביל לו. ב-1961 זכה בעיטור Meilleur Ouvrier de France וכן קיבל את כוכב מישלן הראשון. ב-1962 קיבל את כוכב מישלן השני וב-1965 זכתה מסעדתו בכוכב השלישי הנכסף עליו היא שומרת עד היום (2011) ומבין המסעדות בעלות שלושה כוכבים היא מחזיקה בו בפרק הזמן הארוך ביותר. מדריך השולחנות הגדולים בעולם מציב את מסעדתו בין מאה וארבעים המסעדות הטובות בעולם.
היא דורגה במקום הארבעים ושלושה מבין חמישים המסעדות הטובות בעולם בסקר של המגזין רסטורנט לשנת 2006 שנערך בין שש מאות שפים, מסעדנים ומבקרי מסעדות. במסעדתו מאה מקומות ישיבה והיא מונה ארבעים אנשי צוות.
ב-1975 זכה בוקיז לעיטור כבוד מנשיא צרפת בארמון האליזה (היחיד שזכה לכבוד עד 1995 עת הצטרף אליו ברנאר לואזו). ב-1989 הגו מיו הגדירו (ביחד עם ז'ואל רובישון ופרדי ז'ירארדה) כשף המאה. ב-1996 בישל ביחד עם ז'ורז' בלאן ומארק ורה בוועידת הג'י שבע של שבע המדינות המתועשות בפריז. ב-2005 העניק לו מדריך 50 המסעדות הטובות בעולם פרס על מפעל חיים.
בוקיז התגאה בכך שלא שינה את תפריטו מאז 1965, עת זכה בכוכבו השלישי, וכי לקוחותיו צבאו על פתחו על מנת לסעוד אותם תבשילים. הדבר השתנה במידת מה לפני כמה שנים כשבנו חידש מעט מנות (גם בגיל שמונים המשיך בוקיז ליצור מנות חדשות מדי פעם). במטבחו נהוג לבשל בשר, דגים ופירות ים ולהגישם לסועדים בשלמותם על עצמותיהם שלא כנהוג ברוב מטבחי העילית.
בוקיז שהתאפיין באישיות צבעונית וכריזמטית ושהרבה לכתוב ולהתראיין לכלי התקשורת בצרפת, היה שגריר המטבח הצרפתי ברחבי העולם. ארגן כנסים וכיתות בישול, בייחוד ביפן. בבעלותו גם הייתה מסעדה במרכז אפקוט שבוולט דיסני המערבי שבאורלנדו פלורידה ביחד עם רוז'ה ורז'ה וגסטון לנוטר, שמונה מסעדות ורשת חנויות ביפן וחמישה ביסטרואים בסביבותיה של ליון, פרט למסעדת הדגל שלו. ספרו "בוקיז אה לה קארט", מכר חמישה עשר מיליון עותקים.
רומן גארי ראה בבוקיז את ההשראה לגיבור ספרו "עפיפונים", שף מסעדת קלו ז'ולי, ששמר על גחלת המטבח הצרפתי בעת הכיבוש הנאצי במלחמת העולם השנייה.
בוקיז יזם בסוף שנות השמונים תחרות בישול בתצוגה הקולינרית בליון. כיום התחרות, הקרויה על שמו, בוקיז ד'אור, נחשבת לאחת מתחרויות הבישול היוקרתיות בעולם.
הירויוקי הירמסו בשיתוף עם פול בוקיז הקים 8 מסעדות צרפתיות ביפן.
תבשילו המפורסם.
ב-1975 בעת שהוזמן לקבל את אות לגיון הכבוד מנשיא צרפת בארמון האליזה, בישל לנשיא ולעמיתיו ארוחה מלכותית ובה כלל את תבשילו המפורסם ביותר שמאז מככב בתפריט מסעדתו: מרק כמהין V.G.E, ראשי התיבות של ואלרי ז'יסקר ד'אסטן נשיא צרפת. זהו מרק עממי כפרי שבוקיז שידרג אותו, והוא מורכב מצלחת מרק העטופה בכיפת בצק תפוח. כשפורצים את הכיפה, מתפשט ניחוח כמהין. מרכיבי המרק הנוספים הם חתיכות פואה גרה, ירקות ועוף.
ביט זוגיות
איי אוסטרל
איי אוסטרל (בצרפתית: Îles Australes או Archipel des Australes) הם הדרומיים בקבוצות איי פולינזיה הצרפתית.
קבוצת איי אוסטרל מורכבת משתי קבוצות איים - איי טובואיי ואיי באס.
איי טובואיי.
איי טובואיי (בצרפתית: Îles Tubuaï), הקרויים על שם הגדול באיים, כוללים את:
איי באס.
קבוצת איי באס (בצרפתית: Îles Bass) מורכבת מהאיים:
מנהל.
איי אוסטרל מהווים תת-יחידה מנהלית המכונה "איי אוסטרל" (בצרפתית: la subdivision administrative des (Îles) Australes), אחת מחמש תת-היחידות של פולינזיה הצרפתית.
כמו כן האיים מהווים אזור בחירה (circonscription des Îles Australes) - אחד מששת אזורי הבחירה של פולינזיה הצרפתית לאספת הנבחרים של פולינזיה הצרפתית.
עור התוף
עור התוף או הקרום התופי הוא קרום דק המצוי באוזן ומפריד בין האוזן החיצונית לאוזן התיכונה.
עור התוף מורכב משלוש שכבות: המשך העור של תעלת השמע החיצונית- אפיתל קשקשי, שכבה רירית המתנפחת כאשר האוזן מודלקת- אפיתל נשימתי, ושכבה העשויה שתי וערב ותפקידה לכווץ את עור התוף- סיבי קולגן. החיצוני ביותר הוא האפיתל הקשקשי (לכיוון תעלת השמע) והפנימי ביותר הוא האפיתל הנשימתי.
עור התוף מגביר ומעביר את גלי הקול שנקלטים מהאוויר החיצוני לעצמות השמע הקטנות (Ossicles) שבאוזן התיכונה, שבסופו של דבר נקלטים על ידי האיבר הקורטי שבאוזן הפנימית ואותותיהם מועברים דרך העצב השמיני לקורטקס באזור הטמפורלי במוח, לצורך קליטה והבנה. נקב או קרע בעור התוף יכולים להוביל לאיבוד שמיעה הולכתי.
צ'אפלין צ'ארלי
צ'אפלין צ'ארלי הוא אלבום הסולו הראשון של שלומי ברכה, גיטריסט להקת "משינה", אשר יצא בשנת 2003.