נוּ'וָה (סינית: 女媧, פיניין: Nǚwā) היא אלה במיתולוגיה הסינית העתיקה. היא ידועה כמי שיצרה את המין האנושי ותיקנה את השמיים. על פי רשומות ההיסטוריון וכמה מקורות נוספים היא אף נחשבת אחת משלושת המלכים וחמשת הקיסרים.
נו'וה בתיעודים הקדומים.
החוואי נאן דזה מן המאה ה-2 לפנה"ס, משייך את נו'וה לתקופה בה השמים והארץ שררו בתוהו:
התוהו, כמו גם תיקון השמיים, מקושרים למאבק בין גונגגונג לבין הקיסר גְ'ווָאנְשׂוּ' ולפגיעה בהר בוג'ואו שהפכה לנושא מוכר בסיפורי הפולקלור הסיניים. בהמשך אותו פרק מוזכר כי נו'וה ופו שי לא חוקקו חוקים, אלא שלטו בעזרת הסגולה.
אותן אגדות על נו'וה מוזכרות גם בשירים של צ'ו שמקורם במאות 3-4 לפנה"ס.
ב"מאזן דיונים" מן המאה ה-2 לספירה ובליה דזה מן המאה ה3-4 לספירה ניתן לאגדה הקשר אטיולוגי: מאחר שלשמיים חסרה תמיכה בצפון-מערב, גורמי השמיים זורמים לשם, ומאחר שלאדמה חסרה תמיכה בדרום-מזרח, הנהרות נשפכים לשם. אך בעוד ש"מאזן דיונים" מייחס את הנטייה לכך שלא הוצבו רגלי צב באותן נקודות, הליה דזה דווקא טוען כי שבירת העמודים בידי גונגגונג בוצעה לאחר התיקון של נו'וה, ולכן המצב המתואר הוא גם המצב כיום.
בשוו ון ג'יה דזה מן המאה ה-2 לספירה, בערך 媧, מצוין כי מדובר באלה שהביאה להיווצרות ריבוא היצורים, ואולם ב"מאזן דיונים" דווקא נאמר (כחלק מטיעון): "נו'וה, אדם הייתה, והאדם גם אם גבוה הוא, לא יגיע לשמיים.", אם כי ייתכן שהכוונה שם למידותיה הפיזיות בלבד.
בערך 簧 (שם של כלי נגינה) ב"שוו ון גיה דזה" מצוין כי היא יצרה את כלי הנגינה המוכר כיום כמבוסס על נשיפה בלשוניות מתכת.
במאמרות האדון הנחבא גם הוא מן המאה ה-2 לספירה, מוזכר כי מלבד פו שי ושנונג, זהותו של השלישי מבין שלושת המלכים נתונה לוויכוח, ובין הדעות השונות יש מי שטוענים כי מדובר בנו'וה. גם צידוקי המנהגים בן אותה תקופה מצטט ספר אחר בו נטען במפורש שהיא אחת משלושת המלכים.
בטקסטים מאוחרים יותר כגון "תיעוד הפלאים הייחודיים" מן המאה ה7-9 לספירה, נו'וה מתוארת כאשתו של פו שי, כאחותו של פו שי, או כשניהם גם יחד.
"הקלאסיקה של ההרים והימים", כהרגלה, מכילה התייחסות שאינה מראה כל קשר למקורות האחרים: "יש שם עשרה אלים הנקראים קרביה של נו'וה, אשר הפכו לאלים והתיישבו במישור ליגואנג".
דמותה.
באגדות ובציורים שונים מוצגת נו'וה, כמו מלכים קדומים אחרים, כבעלת גוף נחש. אזכור לכך ניתן אף למצוא בספרות הדאואיסטית העתיקה:
"מאזן דיונים" מציין גם כי נהוג לצייר את דמותה כדמות אישה נשואה.
ז'ימנסטיק טרגונה
קלוב ז'ימנסטיק דה טרגונה (בקטלאנית: Club Gimnàstic de Tarragona), או כפי שמוכר יותר בקיצור "נסטיק" (Nàstic), הוא מועדון ספורט ספרדי מהעיר טרגונה, שבקטלוניה. קבוצת הכדורגל שלו כיום משחקת בליגה השלישית בספרד.
המועדון נוסד בשנת 1886, מה שהופך אותו לאחד ממועדוני הכדורגל הוותיקים ביותר בספרד. למועדון קבוצת מילואים בשם פובלה דה מאפומט, ועוד ארבע קבוצות מקצועניות בענפי ספורט אחרים, כגון אתלטיקה, כדורסל, טניס, התעמלות, טניס שולחן וקטרגל, אך למעשה קבוצת הכדורגל נוסדה רק בשנת 1914, כשהישג השיא שלה הוא תקופה בת 3 שנים בליגה הבכירה בשנים 1947-1950.
מאז שנת 1972, משחקת הקבוצה את משחקי בית באצטדיון "נואו אסטאדי", אשר מכיל 14,591 צופים.
היסטוריה.
המועדון נוסד ב-1 במרץ 1886 על ידי קבוצה של 15 אנשים שנפגשו בבית קפה בשדרת הרמבלה. מירב חברי המועדון היה שייך למעמד הביניים, והמועדון נועד, כפי ששמו מרמז, לקידום ענף ההתעמלות. מאוחר יותר החל המועדון לעסוק בסיף, טיולים רגליים, אגרוף ורכיבה על אופניים. בשנת 1914 המועדון אימץ קבוצת כדורגל מקומית, שנשאה את השם אולימפיק דה טרגונה וכתוצאה מכך קמה קבוצת הכדורגל של המועדון, תוך שימוש בצבעי הקבוצה: אדום, לבן ושחור. באותם ימים, היא שיחקה את משחקיה באצטדיון "אבנידה" (Avenida).
בינואר 1918, ערכה ז'ימנסטיק את הופעת הבכורה בליגה הקטלנית, וב-1927 זכתה באליפות הליגה השנייה. בשנת 1943, לאחר שכבר הוקמה מערכת הליגות בספרד, עלתה לראשונה לליגה השלישית, ובעונה שלאחר מכן, העפילה לליגה השנייה.
את עונת 1946/1947 סיימה הקבוצה במקום השני בליגה השנייה, הישג שהביא אותה לליגה הבכירה לראשונה בתולדותיה. בשנת 1947, עונת העלייה לליגה הראשונה, הגיע אף לחצי גמר גביע הגנרל לאחר שהדיחה את ברצלונה, אך הודחה בידי אספניול.
עונת הבכורה בליגה הראשונה, 1947-1948, הסתיימה גם כעונת השיא שלה, כאשר סיימה במקום השביעי בליגה. באותה עונה אף רשמה את שמה בהיסטוריה של מועדון ריאל מדריד, כאשר הייתה לקבוצה הראשונה אשר הצליחה לנצח כקבוצת חוץ באצטדיון נואבו צ'מרטין. הקבוצה שיחקה באותה עת 3 עונות רצופות בליגה הראשונה, עד שירדה בתום עונת 1949/1950, לאחר הפסד בפלייאוף לקבוצת אלקויאנו.
3 שנים לאחר הירידה לליגת המשנה, ירדה ז'ימנסטיק שוב, הפעם לליגה השלישית, בה שיחקה 19 עונות ברצף, עד שנת 1972, אז חזרה לשחק בליגה השנייה, אך למשך 4 שנים בלבד, כאשר בשנת 1976 ירדה פעם נוספת. מלבד גיחה קצרה לליגה השנייה בעונת 1979/1980, שיחקה ז'ימנסטיק בליגה השלישית עד שנת 2001, כאשר בתוך התקופה הזו היא מגיעה לשפל של ירידה פעמיים לליגה הרביעית לעונה אחת, בשנים 1986 ו-1990.
בשנת 2001 חזרה לליגה השנייה לאחר תקופה בת 21 שנים, אך אף על פי שירדה שוב בתום עונה זו, בשנת 2004 חזרה שוב לליגה השנייה, אך הפעם שמרה על מקומה שם, ואחרי שתי עונות בליגה השנייה, בשנת 2006 העפילה לליגה הבכירה לאחר תקופה בת 56 שנים. בליגה הראשונה, תחת הדרכת המאמן לואיס ססאר סאמפדרו, הקבוצה לא הצליחה להציג יכולת מספקת, ובילתה מתחת לקו האדום 33 מחזורים מתוך 38, ולבסוף חזרה לאחר עונה אחת בלבד לליגה השנייה.
לאחר הירידה, ז'ימנסטיק לא הצליחה להאבק על העלייה חזרה, והתמקמה כקבוצת אמצע טבלה בשתי העונות שלאחר מכן, אך בשלוש העונות הבאות נלחמה על חייה בתחתית, כשבתום עונת 2011/2012 ירדה לליגה השלישית לאחר 8 שנים. בשנת 2015 שבה הקבוצה לליגה השנייה לאחר ניצחון על קבוצת וסקה.
משפחת היראיאמה
משפחת היראיאמה היא כל אחת מחמש משפחות אסטרואידים שנתגלו על ידי האסטרונום היפני קיוצוגו היראיאמה.
היראיאמה זיהה תחילה את משפחות קוֹרוֹניס, אֶאוֹס ו תֶמִיס ואחר-כך את משפחות פלורה ומריה.
מגיש עזרה ראשונה
שערורייה בבוהמיה
שערורייה בבוהמיה (באנגלית: A Scandal in Bohemia) הוא הראשון מבין 56 סיפורי שרלוק הולמס הקצרים מאת ארתור קונן דויל. הסיפור הופיע לראשונה במגזין הסטרנד ביוני 1891, מאויר על ידי סידני פאג'ט. קונן דויל דירג את "שערורייה בבוהמיה" במקום החמישי ברשימת שנים עשר סיפורי שרלוק הולמס האהובים עליו. הסיפור הופיע במקום הראשון בספר "הרפתקאותיו של שרלוק הולמס", שפורסם בשנת 1892.
עלילה.
בעת שד"ר ווטסון (הנשוי זה מכבר) מבקר את שרלוק הולמס, אורח מגיע, לבוש מסכה, ומציג עצמו כרוזן פון קרם, אציל מבוהמיה. אך הולמס מבין בקלות שמודבר בווילהלם גוטסרייך זיגיסמונד פון אורמשטיין, הדוכס הגדול של קסל-פלשטיין ומלכה של בוהמיה. בהבינו כי הולמס ראה מבעד להסוואתו, המלך מודה בזהותו ומוריד את המסכה.
המלך מספר להולמס וווטסון כי התארס לקלוטילד לותמן פון זקס-מנינגן, בתו השנייה של מלך סקנדינביה. אך לרוע המזל, לפני כחמש שנים, היה בקשר קרוב עם זמרת אופרה אמריקנית, איירין אדלר. בידיה של אדלר מצויים כמה מכתבים של התכתבויות ביניהם, ותמונה בה שניהם מצולמים. ביודעו עד כמה בית המלוכה הסקנדינבי רגיש, המלך חושש כי אם דבר מערכת היחסים בינו לבין אדלר תיחשף, הנישואין יבוטלו. אדלר מאיימת על המלך שביום שבו הנישואין יתפרסמו בציבור, היא תפרסם את המכתבים ואת התמונה כהוכחה לאמינותם, על מנת למנוע מהנישואין להתקיים. המלך מספר כי עשה מאמצים רבים על מנת להחזיר את התמונה, המשמשת כהוכחה לקרבתם, אך נכשל. הוא ניסה לקנות אותה ממנה, ואף לגנוב אותה – לחינם. המלך מבקש מהולמס להשיג את התמונה בשלושת הימים הקרובים – כי בקיצם, יתפרסם דבר הנישואין ויהיה מאוחר מדי.
בבוקר למחרת, הולמס מגיע לביתה של אדלר, מחופש לסַייס מובטל. הוא מגלה מעובדיה של אורווה מקומית שלאדלר יש חבר, מר גודפרי נורטון, עורך דין המתגורר בבנייני האינר טמפל, שבא לבקר אותה לפחות פעם ביום. ביום הספציפי הזה, נורטון בא לבקר את אדלר, ולאחר מכן לוקח כרכרה לכנסיית סנט מוניקה שבדרך אדג'ווייר. לאחר זמן קצר גם הגברת יוצאת מהבית, ולוקחת גם היא כרכרה אל הכנסייה. הולמס מרגיש שמשהו דרמטי עומד לקרות, ועוקב אחריהם במרכבה משלו. הולמס מוצא את עצמו נגרר לתוך הכנסייה, בידי נורטון, כדי לשמש כעד בחיתונו המהיר והסודי עם אדלר. באופן מסתורי, אדלר ונורטון מתפצלים והולכים לדרכם מיד אחרי החתונה.
הולמס חוזר לרחוב בייקר, ומספר לווטסון את אשר גילה. הולמס מחליף את תחפושתו לזו של כומר פרוטסטנטי חביב ותמים, והשניים יוצאים אל ביתה של אדלר.
כשהם מגיעים, מתגודדת חבורת מובטלים בפינת הרחוב, מעשנים וצוחקים. כשכרכרתה של אדלר מגיעה, הולמס מתחיל בתוכניתו. מריבה אלימה פורצת בין האנשים ברחוב בעניין מי יעזור לאדלר לרדת מהכרכרה. הולמס, בתחפושת הכומר הישיש והתמים, נכנס למריבה על מנת כביכול להגן על אדלר, והוא מוכה על ידי אחד האנשים ונופל אל האדמה פצוע. אדלר לוקחת אותו אל חדר האורחים שבביתה, והולמס גורם לה לפתוח את החלון בטענה שהוא צריך אוויר. כשהולמס מרים את ידו, ווטסון מזהה סימן מוסכם מראש ביניהם, וזורק אל תוך הבית חזיז עשן. כשעשן מתחיל לבקוע מהמבנה, ווטסון מתחיל לצעוק "שרפה!", ומיד מצטרפים אליו האנשים ברחוב.