ב-30 באוגוסט העביר דאהלרוס מגרינג לבריטים את הצעותיה של גרמניה למניעת המלחמה. הנדרסון וגרינג יזמו מפגש בין דאהלרוס לבין השגריר הפולני בלונדון, יוזף ליפסקי, בנוכחות הדיפלומט הבריטי, ג'ורג' אוליבייה פורבס. היה זה המאמץ האחרון מצד כל הצדדים, הגרמנים, הפולנים והבריטים, להסיר את סכנת המלחמה.
דאהלרוס תיאר לימים את הפגישה בצבעים קודרים. בספרו "המאמץ האחרון" כתב כי בעת שנפגש עם ליפסקי היה זה שקוע במאמצים להכין את עזיבת צוות השגרירות, וכי הוא קיבל אותם בחדר עבודתו, שכבר היה ריק מחפצים. לטענת דאהלרוס שמע ליפסקי בקצרה את ההצעה, לקח את הנייר בידיים רועדות, והסביר כי אינו מוסמך לקבל את ההצעה או לדון בה. תוצאת הפגישה הייתה פגישה למחרת היום בין ליפסקי וריבנטרופ, שהתבצעה כאשר נפלה כבר ההחלטה על הפלישה בידי הגרמנים, ואשר נקטעה באיבה כאשר הודיע ליפסקי כי אינו "בעל סמכויות מלאות".
גם לאחר פתיחת המלחמה, ב-1 בספטמבר 1939 עמד דאהלרוס על כך שהפולנים הם מקור הבעיה, תוך שהוא מאמץ את העמדה הגרמנית, כי הפולנים הם שהתקיפו את גרמניה. במהלך הימים בהם יכלה עוד גרמניה להיענות לאולטימטום הבריטי והצרפתי, ולהסיג את כוחותיה מפולין, עשה דאהלרוס מאמצים נוספים ליצור קשרים עם משרד החוץ הבריטי, במטרה למנוע את הפיכת המלחמה למלחמת עולם.
לאחר המלחמה העיד דאהלרוס במשפטי נירנברג. התביעה נסמכה על טענות ל"קנוניה" לפתיחת מלחמה תוקפנית, וגרינג רצה להביא את דאהלרוס כעד הגנה, על מנת להראות כי עשה ככל יכולתו למנוע את המלחמה. גרינג, אשר עמד בפני עונש המוות תלה תקוות רבות בעדותו זו של ידידו. על הדוכן הודה דאהלרוס כי נראה שהולך שולל בידי היטלר, ובמידה רבה אף בידי ידידו גרינג. דאהלרוס הודה בעדותו כי רק ב-26 בספטמבר, לאחר שכיבושה של פולין הושלם, הבין כי שימש ככלי משחק בידי גרינג, בניסיון לסחוט מבריטניה ויתורים נוספים, בטרם תתקוף גרמניה את פולין, צעד שעליו לא היה ברצונה לוותר.
פרט המוזכר במקורות רבים הוא כי בעדותו בנירנברג טען דאהלרוס, כי כאשר דיבר עם היטלר, והלה התלהב והרים את קולו, היה ריח הפה שלו כה רע עד שדאהלרוס נאלץ לצעוד לאחור.
בשנת 1948 פרסם דאהלרוס ספר אוטוביוגרפי בשם "המאמץ האחרון", בו תיאר את שליחותו.
במרץ 1957 מת בסטוקהולם.
דאב אינקורפורשיין
דאב אינקורפורשיין (dub inc, dub incorporation) היא להקת רגאיי צרפתית שמנגנת רגאיי-דנסהול ודאב. הוקמה בשנת 1997 בעיר סנט אטיין שבצרפת. מוזיקת הלהקה מושפעת מסגנונות שונים, בכללם מוזיקה ערבית בשל העובדה שחלק מחבריה הם בני מהגרים. ללהקה 4 אלבומים והיא הופיעה ברחבי אירופה.
חברי הלהקה.
בלהקה 7 חברים:
בעבר היו חברים בלהקה גם מתייה גראנז'ון, עבד-א-נור חנוסי וז'רום מומי.
ריו
ריו (Rio) בפורטוגזית ובספרדית פירושה "נהר".
STS-92
STS-92, היא המשימה ה-100 בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א.
המשימה.
משימת STS-92 היא משימת תפעול והמשך הרכבת תחנת החלל הבינלאומית.
משימה זו הביאה את חלק ה-Z-1 Truss, גירוסקופ ששולט על יציבות התחנה, מערכת לחץ אוויר מווסת ושתי מערכות טמפרטורה בתחנה.
משימה זו כללה 7 ימי עגינה בתחנת החלל הבינלאומית ו-4 הליכות חלל.
שתי הליכות החלל הראשונות נעזרו בזרוע רובוטית להרכבת Z-1 Truss.
חלק זה מכיל 4 גירוסקופים לייצוב התחנה (הגבול המינימלי לייצוב התחנה הוא 2 גירוסקופים), ושמירת גובה המסלול שלה.
לפני הבאת החלק משימות רבות היו צריכות להעלות את התחנה למסלול גבוה יותר (דבר נוסף המהווה סיכן רב).
המשימה הסתיימה עם נחיתת הדיסקברי ב-24 באוקטובר 2000 בשעה 16:59:47 אחרי הצהריים, לפי שעון מערב ארצות הברית, בבסיס חיל האוויר, אדוארדס, קליפורניה.
ארונה דינדאן
ארונה דינדאן (בצרפתית: Aruna Dindane; נולד ב-26 בנובמבר 1980) הוא כדורגלן עבר מחוף השנהב, יליד אביג'אן ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה.
בקיץ 2000 עבר מן המועדון המקומי איי.אס.אי.סי מימוסאס למועדון הבלגי אנדרלכט, בו זכה פעמיים באליפות בלגיה ב-2001 ו-2004 ופעמיים בסופרקאפ הבלגי ב-2000 ו-2001. בשנת 2003 זכה בשני פרסים חשובים: הנעל השחורה (השחקן ממוצא אפריקני הטוב ביותר בליגה הבלגית) ובנעל הזהב הבלגית (התואר של השחקן הטוב ביותר בליגה הבלגית). ביוני 2005 חתם ארונה על חוזה במועדון מהליגה הצרפתית הבכירה, לאנס. באוגוסט 2009 הושאל לפורטסמות' מהפרמייר ליג למשך שנה, עם אופציה לחתום במועדון בסיום תקופת ההשאלה שלו.
ב-24 במאי 2010 חתם לשלוש שנים בלחוויאה הקטרית, ובינואר 2012 הצטרף למועדון הקטרי אל-ע'ארפה. לאחר תקופת משחק קצרה בקבוצה חתם דינדאן על עסקה לשנה אחת באל-סייליאה ב-27 במאי 2012. אחרי מחצית עונה שוחרר והחל להתאמן בלידס יונייטד, וב-23 במרץ 2013 חתם בקריסטל פאלאס עד לסופה של עונת . הוא שוחרר לפני סופה, ללא הופעה בודדת במדי הקבוצה ועם ספקות לגבי מצבו הבריאותי.
נבחרת חוף השנהב.
דינדאן שיחק גם במדי הנבחרת הלאומית של חוף השנהב. הוא שיחק בנבחרת במסגרת משחקי מונדיאל 2006, בהם כבש צמד שערים במשחק האחרון של הבית המוקדם מול נבחרת סרביה ומונטנגרו. קבוצתו חזרה מפיגור 2-0 וניצחה 3-2. למרות זאת, היא הודחה בשלב הבתים בעקבות הפסדים לארגנטינה והולנד.
שחק במדי הנבחרת הלאומית גם בטורניר גביע אפריקה לאומות, אותו נטש ב-22 בינואר 2006 בעקבות מותה של אחת מבנותיו התאומות. היה בסגלה גם בגביע אפריקה לאומות 2008 בגאנה. לאחר עונתו המוצלחת במדי פורטסמות' נקרא לשחק במדי נבחרת חוף השנהב במונדיאל 2010, ופתח בשניים ממשחקיה, מול ומול .
Groundation
גראונדיישן (Groundation) היא להקת רגאיי-רוטס מקליפורניה, שיוצרת מוזיקה באווירה חיובית ובסגנון הישן יותר של הרגאיי.
גראונדיישן, שהוקמה ב-1998, משמרת את סגנון הרוטס (שורשים) של הרגאיי עם נגיעות ג'אזיות, ומצליחה בשנים האחרונות להגיע לרחבי אמריקה, אירופה ואפריקה בעזרת המוזיקה שלה, והופיעה בפסטיבלים רבים ברחבי העולם. חברי הלהקה הם מוזיקאים ותיקים שחברו ביחד, ועם כל ההשפעות המוזיקליות והרמה המוזיקלית הגבוהה יצרו רגאיי רגוע אך קצבי המדבר רבות על הראסטפארי.
מקור השם.
פירוש השם "גראונדיישן" הוא לקיחת כולם באותה רמה, וחינוך הדדי ושוויוני של כל אחד מכל אחד, הרגשה חופשית. כמו כן, שם הלהקה מזכיר את המילה Grounation - יום חג ב"ראסטפארי" החל ב-21 באפריל ובו נחגג פסטיבל המסמל את ביקורו של היילה סלאסי לראשונה בג'מייקה ב-1966.
היוצרים.
בגראונדיישן חברים 9 מוזיקאים, אך באלבומיהם משתתפים עוד אמנים רבים, ביניהם אמנים מפורסמים שהשפיעו על היסטוריית הרגאיי כמו Apple Gabriel מ- Israel Vibration ו-Don Carlos מ- Black Uhuru.
אדריכלות ישראלית
אדריכלות ישראלית היא האדריכלות שהתפתחה בארץ ישראל מאז 1850, עת ארץ ישראל החלה להיפתח להשפעות אירופאיות והחלה בה בנייה שאיננה ערבית/מסורתית.
שורשי האדריכלות הישראלית.
האדריכלות הישראלית מתאפיינת בשלושה מקורות השפעה עיקריים:
אף שייבוא הסגנונות הזרים התקבע בקרב האדריכלים הישראליים בעשורים האחרונים, לא ניתן לזלזל במאמצים ליצור אדריכלות מקומית אותנטית, ולא להמעיט בחשיבות ההשפעה של האדריכלות הערבית המקומית.
יחסם של האדריכלים היהודים/ציונים/ישראלים לאדריכלות הערבית המקומית ידע עליות ומורדות, והושפע לא מעט מיחסי הכוחות הפוליטיים ומהמצב הביטחוני. כך, לדוגמה, האדריכלות היהודית של סוף המאה התשע-עשרה מבטא בוז והתנשאות כלפי האדר' המקומית, בדומה ליחסם של הארכיטקטים האירופאיים שפעלו כאן בארץ. בתחילת המאה העשרים היחס השתנה, ואדריכלים כמו ברוואלד, ברסקי, חייקין ואפילו מנדלסון מנסים דווקא ללמוד מהאדריכלות המקומית, ולאמץ אלמנטים מתוכה אל הבניינים שתכננו. יחס זה השתנה שוב לקראת סוף שנות העשרים (תרפ"ט) ובמיוחד בשנות השלושים (המאורעות). האדריכלים היהודים התעלמו במופגן ובכוונה מכל סממן של מזרחיות, והיחידים שעשו כך (מנדלסון, קרקואר, אברם) זכו לביקורת לא מעטה.רק לאחר הניצחון ב-1967 חל שינוי ביחסה של האדריכלות הישראלית לזו הערבית, ובשנות השבעים הופיעו ציטוטים רבים של האדריכלות הערבית המקומית בשכונות היהודיות החדשות בירושלים, ובמקומות אחרים. בשנות האינתיפאדה הראשונה הציטוטים הללו נעלמו כמעט לחלוטין, ושבו והופיעו רק לאחר הסכמי אוסלו - על מנת לשוב ולהיעלם עם פרוץ האינתיפאדה השנייה.
בכל אותן תקופות בהן ניכרה התרחקות מהסגנון הערבי המקומי, נטו האדריכלים הישראלים לאמץ את הסגנונות שרווחו באותה עת בארצות המערב: כך היה בתקופה הראשונה של האדריכלות הציונית - מקוה ישראל, השכונות היהודיות בירושלים (לרבות משכנות שאננים), ומושבות הברון -
שאז ניכרו השפעות חזקות של בנייה צרפתית כפרית, בנייה צרפתית קולוניאליסטית ואף בנייה כפרית גרמנית. זה המשיך בשנות השלושים, עת התנועה הציונית אימצה אל ליבה את הסגנון המודרניסטי (בינלאומי, באוהאוס, העיר הלבנה, הפונקציונלי) שהחל לפסוע את צעדיו הראשונים באירופה ובארצות הברית.
אחרי קום המדינה נטו האדריכלים הישראלים לאמץ, שוב בחום, את הברוטאליזם שצמח בעולם המערבי (לרבות דרום אמריקה ויפן) ואחר כך שוב, בשנות השמונים, אנו מוצאים שוב, וביתר עצמה, את ההשפעה האירופית/אמריקאית על האדריכלות המקומית.