בשנת 1708 התגייס כריסטיאן אוגוסט לצבא הפרוסי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-1 (המשמר), אולם כעבור שישה חודשים הצטרף לרגימנט הרגלים ה-8 (אנהלט-צרבסט), אשר שינה את שמו לאחר מכן לרגימנט הגרנדירים ה-2 (פומרניה ה-1 - פרידריך וילהלם הרביעי, מלך פרוסיה), אשר היה מוצב בשטטין. בשנת 1711 הוענק לכריסטיאן אוגוסט עיטור מסדר לה גנרוסיטה, ששמו שונה מאוחר יותר לפור לה מריט, וב-1 במרץ 1713 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. כריסטיאן אוגוסט השתתף במלחמת הירושה הספרדית, ולאחר מכן מונה למפקד הרגימנט. בשנת 1716 הועלה כריסטיאן אוגוסט לדרגת אוברסט, ובשנת 1721 הועלה לדרגת גנרל מיור.
ב-24 במאי 1725 קיבל כריסטיאן אוגוסט את עיטור מסדר העיט השחור, וב-22 בינואר 1729 הוא מונה למפקד שטטין. בשנת 1732 הועלה כריסטיאן אוגוסט לדרגת גנרל לוטננט, ובשנת 1741 הוא הועלה לדרגת גנרל. ב-5 ביוני אותה שנה הוא מונה למושל שטטין, וב-16 במאי 1742 העניק לו פרידריך השני, מלך פרוסיה דרגת גנרל-פלדמרשל.
שישה חודשים לאחר מכן, מת דודנו יוהאן אוגוסט, נסיך אנהלט-צרבסט ללא ילדים, וכריסטיאן אוגוסט ירש גם את נסיכות אנהלט-צרבסט יחד עם אחיו יוהאן לודוויג השני, נסיך אנהלט-צרבסט. בתחילה שלט אחיו בצרבסט, בעוד כריסטיאן אוגוסט נשאר בשטטין, אולם בשנת 1746 מת אחיו יוהאן לודוויג, וכריסטיאן אוגוסט נאלץ לעבור לצרבסט, שם התגורר עד מותו ב-16 במרץ 1747, ולאחר מותו ירש אותו בנו פרידריך אוגוסט, נסיך אנהלט-צרבסט.
משפחתו.
ב-8 בנובמבר 1727 התחתן כריסטיאן אוגוסט עם יוהנה אליזבת, נסיכת הולשטיין-גוטורפ, בתם של כריסטיאן אוגוסט מהולשטיין-גוטורפ, נסיך אויטין ואלברטינה פרדריקה, מרקיזת באדן-דורלאך, ממנה נולדו לו 5 ילדים:
אתלטיקו גויאניינסה
אתלטיקו גויאניינסה הוא מועדון כדורגל ברזילאי המייצג את העיר גויאניה שבברזיל. נכון לשנת 2021 משחק המועדון בליגה העליונה.
המועדון הוקם בשנת 1937 בעיר שנוסדה בשנת 1933. בשנת 1944 הקבוצה לראשונה ניצחה באליפות גויאס. בשנת 2004 הקבוצה ניצחה הליגה השלישית הברזילאית וכבר לאחר עונת 2005 אותה היא סיימה במקום הרביעי בליגה השנייה היא קודמה לליגת העל הברזילאית. לאחר מספר עונות היא ירדה בחזרה לליגה השנייה.
בעונת 2016 היא סיימה את ליגת המשנה במקום הראשון והעפילה לליגה הבכירה.
לזכותה 13 זכיות באליפות גויאס.
קסנרה
קסנרה (בספרדית: Casanare) הוא אחד מ-32 המחוזות של קולומביה. המחוז נמצא במזרח קולומביה והוא גובל במחוזות אראוקה בצפון, בוויצ'דה במזרח ובדרום-מזרח, במטה בדרום, ובקונדינמרקה ובבויאקה במערב.
המחוז משתרע על שטח של 44,640 קמ"ר. במחוז מתגוררים כ-370,000 תושבים (הערכה ל-2017). בירת המחוז היא יופל.
היסטוריה.
בתקופת האימפריה הספרדית האזור היה שייך לפרובינציית קסנרה, שבירתה הייתה פורה (הנמצאת גם במחוז קסנרה המודרני). באזור התפתחו כמה מרידות החל מסוף המאה ה-18 שהיו הניצנים למאבק בשלטון הספרדי שהוביל לעצמאות האזור.
לאחר קבלת העצמאות של רפובליקת קולומביה הגדולה מהאימפריה הספרדית בתחילת המאה ה-19 האזור נכלל במחוז בויאקה. לאחר פיצול הרפובליקה ב-1830 היו ניסיונות של המקומיים לגרום לכך שהוא ישתייך למדינת ונצואלה החדשה, אך בסופו של דבר האזור נכלל ברפובליקת גרנדה החדשה והשתייך לפרובינציית קסנרה שכללה את שטחי מחוז קסנרה העתידי ועוד מספר מחוזות מודרניים. ב-1857 הרפובליקה הפכה לפדרלית והפרובינציה נכללה במדינת בויאקה. ב-1863 הרפובליקה הפכה לארצות הברית של קולומביה והמדינות המקוריות המשיכו להתקיים. ב-1866 טריטוריית קסנרה פוצלה ממדינת בויאקה ועברה לשליטה ישירה של השלטון הפדרלי. ב-1886 ארצות הברית של קולומביה הפכה לרפובליקת קולומביה הלא-פדרלית והאזור נכלל במחוז בויאקה. בעשרות השנים שלאחר מכן האזור עבר שינויים רבים מבחינת המעמד המנהלי שלו אך בסופו של דבר הוא נשאר חלק ממחוז בויאקה.
ב-28 בנובמבר 1973 פוצלה מהמחוז האינטנדנסיה (יחידה דומה למחוז אך במעמד פחות יותר ותחת שליטה הדוקה יותר של השלטון המרכזי) קסנרה שחפפה לשטחי המחוז העתידי ושבירתה הייתה יופל. ב-4 ביולי 1991 שודרג מעמד האינטנדנסיה למחוז.
כלכלה.
כלכלת המחוז מסתמכת בעיקר על גידול מקנה, חקלאות והפקת נפט משני שדות שהתגלו בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20.
פרשת פלומבט
שאול ארווין שמרון
ארווין שאול שמרון
קבלה עצמית
כאן רק&quot;ע
כאן רק"ע (ראשי תיבות של רשת קליטת עלייה) היא תחנת רדיו ישראלית ממלכתית, הפועלת במסגרת תאגיד השידור כאן. התחנה משדרת במספר שפות זרות, שאינן השפות הרשמיות בישראל. החלה את שידוריה ב-15 במאי 2017, כשהחליפה את תחנת רק"ע של רשות השידור.
היסטוריה.
לשידורים לעולים בישראל יש היסטוריה עשירה שמתחילה ביוני 1948, עם שידורי יידיש לקפריסין. במשך השנים התווספו שפות רבות נוספות, ובשנת 1991 קמה רשמית תחנת רק"ע במסגרת שידורי הרדיו של קול ישראל ברשות השידור. במקביל, פעלה במשך שנים רבות תחנת שידור ליהודים ברחבי העולם, רשת ה'.
בשנת 2017 עברה התחנה מהפכה עם סגירת רשות השידור ופתיחת תאגיד השידור הישראלי במסגרת הרפורמה ברשות השידור. עם מעבר התחנה לתאגיד נוצרה אי ודאות שצפויה להפסק עם התייצבות המתכונת החדשה. חלק מהמגישים עזבו, חלק מהתוכניות בוטלו, אחרות נוצרו. מספר לא מעט של מערכות בשפות שונות נסגרו.
שפות השידור.
כיום משדרת התחנה כחלק מתאגיד השידור הישראלי בשפות הבאות (שנת התחלת השידורים מתייחסת לשידורים עצמם, לפני שהועברו לאחריות רק"ע):
השידורים בתיגרינית (1985 עד 2014), טאטית (1986 עד 2011), פולנית (1952 עד 1957), תימנית, ובעברית קלה (מאז 1958) נפסקו במהלך השנים מחוסר מאזינים. עם סגירת רשות השידור פסקו השידורים בשפות הבאות:
המתכונת הנוכחית.
נכון לאפריל 2018 משדרת הרשת 24 שעות ביממה ב-9 שפות. המערכת ברוסית משדרת מבזקי חדשות מדי שעה עגולה, יומני חדשות ותוכניות רבות בנושאים מגוונים. בשאר השפות משודרות מהדורות חדשות בכל משבצת ולאחריה בדרך כלל תוכניות שבועיות מתחלפות. בשעות הלילה המאוחרות משודרת מוזיקה מרחבי העולם.
1917 בארץ ישראל
להלן אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1917 באזור ארץ ישראל.
אינטראקטיב
אריאל כהנא
יוסף אריאל כהנא (נולד בח' בתשרי ה'תשל"ד, 4 באוקטובר 1973) הוא איש תקשורת ישראלי, עיתונאי ופובליציסט. שימש ככתב המדיני של עיתון "מקור ראשון" וכתב באתר nrg. במאי 2018 מונה לכתב המדיני של עיתון "ישראל היום". זוכה פרס בני ברית לשנת 2022.
קריירה תקשורתית.
נולד בירושלים למיכאל, ניצול השואה יליד צ'רנוביץ, שעלה ארצה באניית המעפילים כנסת ישראל, ולרבקה (לבית ויסברג), ניצולת שואה ילידת אמסטרדם. ב-1977 הצטרפה משפחתו לגרעין המייסד של בית אל. למד בישיבת בני עקיבא מטה בנימין בבית אל ובישיבת ההסדר אור עציון. שירת כתותחן טנק בחטיבה 500 של חיל השריון. ב-2002 השתתף כחייל מילואים במבצע חומת מגן.
את דרכו העיתונאית החל ב-1996 כעורך ומגיש יומני חדשות ברדיו ערוץ 7. בין היתר ראיין את ראשי הממשלה יצחק שמיר ואריאל שרון, שרים, חברי כנסת ואישי ציבור, הביא את העדות הראשונה בעברית מאסון קריסת מגדלי התאומים. בהמשך שימש ככתב פרלמנטרי מטעם ערוץ 7.
במקביל, פרסם כתבות ותחקירים בהצופה וירחון המתנחלים נקודה. ב-2006 הצטרף ככתב ועורך כלכלי למקור ראשון. ב-2009 החל כהנא לשמש ככתב המדיני של מקור ראשון, ובהמשך של מעריב ואתר nrg. ביוני 2018 עבר לשמש ככתב המדיני של "ישראל היום".
הוא סיקר רבים מהאירועים המרכזיים שעברו על ישראל בשנים אלה, כגון ההתנתקות, הרס תשעת הבתים במאחז עמונה, מלחמת לבנון השנייה, מבצע צוק איתן, ושחרור גלעד שליט. בזירה המדינית סיקר התפתחויות מדיניות משמעותיות רבות, בכלל זה מפגשי נתניהו עם נשיאי ארצות הברית ברק אובמה ודונלד טראמפ, טקס חנוכת שגרירות ארצות הברית בירושלים, מעמד ההכרה האמריקנית בריבונות ישראל על רמת הגולן וטקס השקת עסקת המאה. כמו כן השתתף בעשרות מפגשים של ראש הממשלה בנימין נתניהו עם מנהיגים זרים ברחבי העולם ובישראל, בכלל זה נשיא רוסיה ולדימיר פוטין ואחרים . כהנא סיקר עצרות כלליות של האו"ם, מפגש פסגה של ברית נאט"ו וכנסים ברחבי העולם.
בשונה ממרבית עמיתיו לתחום הסיקור המדיני, כהנא נקט בקו לאומי וניצי. הוא דחה את הטענות שנפוצו בשנים 2010 והלאה, כאילו ישראל סובלת מבידוד מדיני, הצדיק את מדיניות נתניהו לחזק את קשרי ישראל עם מעצמות אסיה, ושלל את הדרישות לוותר על שטחים ביהודה ושומרון בשל הלחץ הבינלאומי. ככלל, כהנא נקט גישה אוהדת כלפי מדיניות נתניהו במרבית התחומים, למעט היקפי הבנייה הנמוכים בתקופתו בירושלים, יהודה והשומרון.
כהנא מקיים ראיונות רבים עם אישי ציבור בישראל ומחוצה לה, בכלל זה עם נתניהו, שר החוץ האמריקני מייק פומפיאו, קנצלר אוסטריה סבסטיאן קורץ, ושגרירי ארצות הברית בישראל, דן שפירו ודייוויד פרידמן ., סגן נשיא ארצות הברית לשעבר, מייק פנס, ועוד.
כהנא מבקר את האקטיביזם השיפוטי וטוען שיש לערוך רפורמה בתפקוד מערכת אכיפת החוק, בשל אוזלת ידה באזורים רבים בארץ.
כהנא משתתף בכנסים וועידות בארץ ובעולם ומרואיין קבוע בכלי תקשורת ישראלים וזרים.
בשנת 2016 פרסם את החוברת "מיקרופון, מקלדת והמקורות: 50 ערכים על עיתונאות ויהדות".
מלבד עבודתו העיתונאית כהנא שימש כמורה לכתיבה עיתונאית במכללת הרצוג וכחבר מליאת מועצה אזורית מטה בנימין.
נשוי ללימור, מורה, ואב לשבעה. הוא מתגורר בגבע בנימין, שם הוביל הקמת בית ספר קהילתי-תורני וחבר בוועד המקומי.