ב-20 במרץ 2007 נחקר הירשזון במשטרת ישראל. לאחר החקירה נטען בעיתונות כי עלו נגדו חשדות הקשורים לקבלה שלא כדין של כספים במסגרת פעילותו בהסתדרות העובדים הלאומית ובעמותת ניל"י הקשורה אליה, מתן הלוואה לאיש ציבור בכיר, וקבלת ההחזר בהמחאות דחויות שלא נגבו, שימוש שלא כדין בכספים ובמשאבים הקשורים במצעד החיים, והעסקת עובד זר ללא היתר. הירשזון הכחיש את כלל הפרסומים, ועל אף זאת השעה עצמו מהתפקיד ב-22 באפריל ל-3 חודשים. מאז כיהן כשר בלי תיק, עד התפטרותו מהממשלה ב-1 ביולי 2007. ב-4 ביוני 2008 הוגש נגדו כתב אישום בבית המשפט המחוזי בתל אביב באשמת הלבנת הון, רישום כוזב במסמכי תאגיד, גנבה, קבלת דבר במרמה והפרת אמונים. בכתב האישום נטען שהירשזון גנב ארבעה מיליון שקלים מכספי הסתדרות העובדים הלאומית, שאת רובם נטל לעצמו. ב-8 ביוני 2009 הרשיע אותו בית המשפט בשישה סעיפים ובהם קבלת דבר במרמה בנסיבות מחמירות, מרמה והפרת אמונים בתאגיד, הלבנת הון ורישום כוזב במסמכי תאגיד. ב-24 ביוני נגזר דינו לעונש מאסר בפועל של חמש שנים וחמישה חודשים, מאסר על תנאי של שנה וקנס של 450,000 ש"ח. הירשזון הגיש ערעור לבית המשפט העליון, אך ערעורו נדחה. ב-1 בספטמבר 2009 נכנס לכלא חרמון לרצות את עונשו. לאחר ניכוי שליש מתקופת המאסר שנקבעה לו, שוחרר מכלאו ב-16 בינואר 2013.
הירשזון השיב להסתדרות העובדים הלאומית את הכספים שלקח ממנה, אך פקיד השומה קבע להירשזון שומה לשנים 2000–2005, בה בכל שנת מס התווספה להכנסתו חמישית מסכום הגנבה – כהכנסה מעסק, החייבת במס. בנוסף נקבע כי בהיותו עסק, היה על הירשזון לנהל פנקסים, ומשלא עשה כן הוטלה עליו תוספת מס. הירשזון ערער לבית המשפט המחוזי על החלטת פקיד השומה, וטען כי במהלך שנת 2009 השיב סך כולל של 1,730,000 ש"ח, ויש לאפשר לו לנכות סכום זה כהוצאה בייצור הכנסתו בשנים שבהן נזקפו להכנסתו סכומי הגנבה, וציין כי בשנה שבה השיב את הכספים אין לו כל מקורות הכנסה מהם יוכל לנכות את כספי ההשבה באותה שנה. בית המשפט המחוזי דחה את הערעור וקבע כי אין מקום להתחשבות באי-קיומם של מקורות הכנסה למערער בשנת ההשבה שמהם יוכל לנכות את סכום ההשבה כהוצאה. עם זאת קיבל בית המשפט את ערעורו של הירשזון בעניין החובה לנהל פנקסים ביחס לכספי המעילה, וביטל את הקנס שהוטל עליו בגין אי-ניהול פנקסים. הירשזון ערער לבית המשפט העליון, ושם נפסק, בפסק דין הירשזון-דמארי, שיש להתיר קיזוז מההכנסה בשנים הנ"ל של חצי מסכום ההשבה. פקיד השומה ביקש דיון נוסף בפסק דין זה, ובדיון הנוסף נקבע שאין להתיר קיזוז כלשהו של כספי הגנבה מול כספי ההשבה.
חיים אישיים.
הירשזון היה אלמן ואב לשלושה בנים. בנו הבכור עופר הירשזון הוא איש עסקים הפעיל בשוק ההון. בנו ברק נדון ל-7 חודשי מאסר לאחר שהורשע בעבירות של נהיגה בשכרות וקלות ראש ובגרימת חבלה של ממש אחרי תאונת דרכים שעבר שגרמה לפציעה קשה של חברתו בת ה-24.
הירשזון נפטר ב-7 במרץ 2022, בגיל 81.
אווה מריה
אָווה מריה (Ave Maria; "שלום לך, מרים") היא תפילה קתולית שפונה אל מרים, אם ישו בבקשה שתתפלל לאלוהים עבור המשמיע. מילות חלקה הראשון של התפילה שאובות מברכתו של המלאך גבריאל למרים כפי שמתוארת בספר הבשורה על-פי לוקאס, פרק א' פסוק כ"ח. מקורו של המשפט השני בתפילה בברכתה של אלישבע, אם יוחנן המטביל אל מרים בלוקאס א' מ"א-מ"ב. הגרסה הלטינית הקתולית של הטקסט מוכרת במיוחד, אך נוסחים מוקדמים התקיימו כבר במאה השישית בארמית. "שלום לך, מרים" היא העתירה הנפוצה והפופולרית ביותר אל הבתולה הקדושה.
עיבודים מוזיקליים.
תפילת אווה מריה הולחנה פעמים רבות על ידי מלחינים שונים. בין הגרסאות השונות, גרסתו של שארל גונו (1859) שהוסיף מנגינה ומילים לפרלוד הראשון מתוך יצירתו של יוהאן סבסטיאן באך, "הפסנתר המושווה". גם אנטונין דבוז'אק הלחין את התפילה ב-1877, וג'וזפה ורדי הלחין את התפילה מספר פעמים, אחת מהן כחלק מהאופרה "אותלו" (1887).
ניתן למצוא במקומות שונים את יצירתו של פרנץ שוברט, (Ellens dritter Gesang 1825), תחת השם "אווה מריה". זוהי טעות הנובעת ממילות הפתיחה של היצירה, שלמעשה חוברה לתרגום גרמני לשיר של וולטר סקוט. בלבול נוסף נוצר מהעובדה כי לעיתים התפילה אווה מריה מבוצעת למנגינת יצירה זו של שוברט. התפילה אף נאמרת בפיה של מאדאם פלורה ברגע משבר באופרה "המדיום" מאת ג'אן קרלו מנוטי.
הטקסט הולחן לעיתים קרובות גם בתקופת הרנסאנס, יצירותיהם של ג'ובאני פיירלואיג'י דה פלסטרינה, אורלנדו די לאסו וז'וסקן דה פרה. מילות התפילה מופיעות לעיתים בגרסאות שונות אצל מלחיני הרנסאנס.
גם אחינועם ניני ביצעה את אווה מריה בגרסה משלה, למוזיקה של באך.
במנזר דיר ראפאת שליד בית שמש נמצאת כנסיית גבירתנו מלכת פלשתינה, ועל קירותיה כתוב הטקסט "אווה מריה" במאתיים ושמונים שפות שונות כולל עברית ("שלום לך מרים").
בי-52
פיטר פונדה
פיטר הנרי פונדה (באנגלית: Peter Henry Fonda; 23 בפברואר 1940 – 16 באוגוסט 2019) היה שחקן, מפיק ותסריטאי אמריקאי אשר מפורסם בזכות תפקידיו בסרטי הדרמה "אדם בעקבות גורלו" (1969) שאותו כתב והפיק ביחד עם במאי וכוכב הסרט דניס הופר.
קורות חיים.
פונדה נולד בעיר ניו יורק. הוא היה בנו של השחקן הנרי פונדה, אחיה של השחקנית ג'יין פונדה ואביה של השחקנית ברידג'ט פונדה. אימו, פראנסס פורד סימור, התאבדה ב-1950. פיטר פונדה למד משחק באומהה, נברסקה, בה גדל אביו. הוא למד באוניברסיטה של אומהה והצטרף לתיאטרון הקהילתי של העיר, שבו שחקנים ידועים רבים (ובכלל זאת אביו ומרלון ברנדו) החלו את דרכם. לאחר לימודיו שב לניו-יורק ולאחר מכן עבר להוליווד.
פונדה נכשל במבחני המסך לסרט על חייו של ג'ון פ. קנדי בזמן מלחמת העולם השנייה והופיע בסרטי נעורים. מאמצע שנות ה-60 החל לגדל שיער ולהיות מעורב בתרבות הנגד, והתקשה מאוד לקבל תפקידים ראשיים קונבנציונליים. בשלב זה בחייו החל להשתמש בסמי הזיה (הלוצינוגנים). ג'ון לנון כתב את השיר "She Said She Said" של הביטלס על פונדה, אשר סיפר לו שהוא "יודע איך זה להיות מת" אחרי טריפ של LSD. חוויות השימוש ב-LSD מתוארות גם בסרטו של פונדה "הטריפ" (1967). ב-1966, בעת מעורבותו (עם חברים אחרים בסצנת המועדונים של לוס אנג'לס בתקופה זו) במחאות נגד סגירת מועדון, נעצר פונדה על ידי משטרת לוס אנג'לס. חברי להקת באפלו ספרינגפילד כתבו את השיר "For What It's Worth" על המהומות.
הופעתו הראשונה בקולנוע הייתה בסרט "תמי והדוקטור" לצדה של סנדרה די (1963). ב-1964 הופיע בסרט לילית לצידה של ג'ין סיברג.
פונדה החל להופיע בסרטים המזוהים עם תרבות הנגד, והתפקיד הרציני הראשון שלו מסוג זה היה בסרט האופנוענים "The Wild Angels" ב-1966. ב-1969 השתתף פונדה בסרט שעליו רוב פרסומו – "אדם בעקבות גורלו" ("Easy Rider"). הוא כתב את התסריט יחד עם דניס הופר וטרי סות'רן והשלישייה הייתה מועמדת לפרס אוסקר על התסריט המקורי הטוב ביותר.
אחרי ההצלחה המסחררת של "אדם בעקבות גורלו" הואט קצב ההתקדמות של הקריירה של פונדה. הוא הופיע בסרטים כמו "מרוץ מחוף לחוף" (1981), "מולי וג'ינה" (1994) ו"הזהב של יולי" (1997). על האחרון היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר. בנוסף, הוא ביים שלושה סרטים והשתתף בדיבוב דמות למשחק המחשב .
פונדה זכה בשני פרסי גלובוס הזהב. הראשון בשנת 1998 על השתתפותו בסרט "הזהב של יולי" והשני בשנת 2000 על השתתפותו בסרט "The Passion of Ayn Rand". באותה שנה השתתף בסרט "תומס ומסילת הקסמים" בתפקיד ברנט סטון.
ב-2004 שיחק בסרטה של אסיה ארג'נטו "דפיקות לב". ב-2007 ביצע פונדה הופעת אורח בפרק ה-300 של סדרת הטלוויזיה ER. בשנת 2008 השתתף בסרט העצמאי "יפן" לצד טניה ריימונד. בשנת 2009 השתתף בדרמה המוזיקלית "העידן המושלם לרוקנרול" בכיכובו של קווין זגרס. בשנת 2012 שיחק בדרמה העצמאית "הבעיה עם בליס". בשנת 2013 שיחק בסרט האימה "הקציר" לצד סמנתה מורטון. בשנת 2015 שיחק במותחן הפוליטי "The Runner" בכיכובו של ניקולס קייג'.
פונדה נפטר ב-16 באוגוסט 2019 בביתו בלוס אנג'לס עקב כשל נשימתי שנבע ממחלת סרטן הריאה.
גביע הקונפדרציות
גביע הקונפדרציות היה טורניר כדורגל שהתקיים אחת ל־4 שנים ואורגן על ידי פיפ"א. בתחרות השתתפו 6 האלופות היבשתיות (באליפות אירופה בכדורגל של אופ"א, בגביע אסיה של AFC, בקופה אמריקה של CONMEBOL, בגביע הזהב של CONCACAF, בגביע אפריקה לאומות של CAF ובגביע אוקיאניה לאומות של OFC), אלופת העולם ונבחרת המדינה המארחת.
במקרה שאלופת העולם היא גם אלופת היבשת אז סגנית אלופת היבשת השתתפה בטורניר, ואם גם לזו כבר יש מקום אז סגנית גביע העולם השתתפה בטורניר.
הטורניר הראשון נערך בערב הסעודית ב-1992 ואז נקרא הטורניר גביע המלך פהד על שמו של פהד מלך ערב הסעודית. ב-1997 פיפ"א לקחה חסות על הטורניר ושינתה את שמו לגביע הקונפדרציות.
החל משנת 2001 הטורניר היה נערך במדינה בה היה מתקיים המונדיאל שנה לאחר מכן.
בטורניר של שנת 2003 אירע מקרה טרגי כאשר שחקנה של נבחרת קמרון, מארק ויוויאן פו, התמוטט ומת במהלך משחק חצי הגמר נגד נבחרת קולומביה.
בטורניר של שנת 2009 השתתפו נבחרותיהן של עיראק (אלופת אסיה), ניו זילנד (אלופת אוקיאניה), איטליה (אלופת העולם), דרום אפריקה (מארחת מונדיאל 2010), מצרים (אלופת אפריקה), ספרד (אלופת אירופה), ברזיל (אלופת דרום אמריקה) וארצות הברית (אלופת צפון ומרכז אמריקה). בטורניר זה זכתה נבחרת ברזיל אחרי שניצחה את נבחרת ארצות הברית 3-2 בגמר.