בעקבות מעשה זה, פנו קבוצה של אנשים מצבא עלי ופרשו במחאה על הכניעה לבוררות. הם קראו: "לָא חֻכְּם אִלָא לִלַה" (لا حكم إلا لله - "אין משפט אלא לאלוהים"), וטענו שעלי נכנע לבוררות האדם במקום לשמוע לקול האלוהים, שרק לו יש הזכות לקבוע מיהו הח'ליף, ולהמשיך בקרב. הפורשים נקראו חַ'וָארִג' (היוצאים/הפורשים. חַ'רַג' = יצא). הם נקראו גם "חרוריה", על שם המקום בו חנו לאחר פרישתם - חרורא. שם אחר שנקראו בו הוא 'שראה' מלשון מוֹכֵר, שמכרו את חייהם למען אללה, וכן נקראו 'אהל ציאם וצלאה' (אנשי הצום והתפילה) על שום החמרתם בקיום מצוות האסלאם. הח'וארג' דחו כעת את מועאויה ואת עלי כאחד ומינו לעצמם ח'ליף משלהם - עבדאללה בן ואהבּ אלראסִבּי. הם מנו כמה אלפים והתיישבו במזרח עיראק ובעיקר בנַהרַוָאן, על גדות החידקל. בשנת 658 יצא עלי נגדם והביסם קרב נַהרַוָאן ; רבים מתו בקרב, בהם אלרסבי עצמו. בשנת 661 נסע עלי למסגד באלכופה ובדרך תקף אותו עבד אלרחמן בן מֻלג'ם, מאנשי הח'וארג', אשר כנקמה על הטבח בנַהרַוָאן דקר אותו בחרב מורעלת, דבר שהביא למותו של עלי ולהפיכתו של מועאויה לח'ליף החמישי.
עקרונות הדת.
מבחינה פוליטית, הח'וארג' סטו מהדרך המקובלת באסלאם, דהיינו מינוי ח'ליף מצאצאי מוחמד או מקרוביו. הם דגלו בשיטה ליברלית יותר ועל-פיה כל אדם יכול למלא תפקיד ח'ליף, אפילו עבד, ובלבד שסגולותיו הדתיות והמוסריות יהיו רמות מעלה ואמונתו תהיה שלמה. ח'ליף שסרח - יודח ויוחלף באחר.
בחייהם הפרטיים היו הח'וארג'ים מחמירים מאוד ולא הסתפקו בקיום חלקי של המצוות. מוסלמי הוא המקיים את כל הקוראן, לדעתם. בניגוד לאסלאם האורתודוקסי, על-פיו מי שחטא אפילו חטא חמור, אינו חדל להיות מוסלמי, אצל הח'וארג' החוטא חטא חמור נחשב כופר ודינו גיהנום לנצח. החמרתם באה לידי ביטוי גם בדרישות המחמירות של כללי הטהרה. לשיטתם הדובר שקר או לשון הרע, מתבטל ממצב הטהרה שהיה בו.
כל מוסלמי שאינו בן כיתתם, כלומר - ח'וארג', הוא כופר. הם הרחיבו את המלחמה נגד הכופרים (ג'יהאד) גם לגבי כלל העדה המוסלמית שאינה ח'וארג'ית. יתרה מזו - הם הוסיפו על חמשת עמודי האסלאם עמוד נוסף והוא הג'יהאד. הח'וארג' התירו להרוג את משפחת הכופרים על הנשים והילדים (אִסתִעראד). היחס הקיצוני שלהם כלפי המוסלמים מהעדות השונות הביא למצב שבו היהודים והנוצרים זכו מהם ליחס טוב מזה שניתן להם באסלאם האורתודוקסי. כך, למשל, עדות יהודי או נוצרי מקובלת עליהם, בניגוד לשיטה האורתודוקסית. פירושם לקוראן הוא מילולי, לכן גנב נידון לכריתת יד (על פי האסלאם האורתודוקסי, יש מגבלות רבות לחוק זה).
מבחינה רעיונית, נטו הח'וארג' לשיטה הפילוסופית של המֻעתַזילה, שדגלה בבחירה חופשית של האדם ושל מעשיו. הם ראו בקוראן ספר נברא ולא מאמר האל שהיה לפני בריאת העולם. פלג קיצוני ביותר מתוכם, שנקרא 'יזידיה', דחה את שליחותו של מוחמד וציפה לנביא נוסף ולקוראן חדש. היו מאנשי הח'וארג' שטענו כי סורה 12 (סורת יוסף) לא נאמרה מפי מוחמד, כיוון שהיא עוסקת במעשי אהבים.
התפתחות הכת.
האופי הקיצוני של כת הח'וארג' גרם לפילוגים רבים בתנועה, אולם הזרם העיקרי שקיים עד היום הוא האיבאדיה, על שם עבדאללה בן איבאד, מנהיגם, שנחשב למתון ביחס לזרמים אחרים באסלאם. מאחר שעל-פי שיטת הח'וארג', כל מוסלמי שווה לאחיו לאמונה, ללא קשר לגזעו (בניגוד לשיטה האומיית, על-פיה הערבים נמצאים מעל שאר הגזעים), הצטרפו אל הח'וארג' הרבה מואלים (מוסלמים חדשים שאינם ממוצא ערבי, כגון הפרסים, הטורקים והכושים).
בתקופת השושלת האומיית, נלחמו הח'וארג' בח'ליפים בחרוף נפש. אולם גם לעבאסים היוו הח'וארג' אִיוּם - בשנת 867, הקים יעקוּבּ בן צפאר את שושלת הצפארים במזרח פרס ונאבק בעבאסים. מאוחר יותר, בשנת 869, פרץ מרד העבדים הכושים (הזאנג') במזרח אלבצרה. מנהיג המרד היה מצאצאי עלי וכך שילוב של מנהיג משושלת מוחמד, יחד עם מהפכה חברתית, הצליחו להביא להישגים רבים של הח'וארג' בדרום עיראק ובפרס למשך 14 שנה, עד 883. בסופו של דבר, לאחר קרבות קשים, הח'ליף אלמֻעתמִד בן אלמֻתַוַכּל, הכניעם והרס את מבצרם.
השבטים הבֶרבֶרים בצפון אפריקה הצליחו להקים מדינה ח'וארג'ית מכת האיבאדיה בתאהִרת שבמזרח אלג'יריה. מדינה זו התקיימה בין השנים 776 עד 909. הפאטימים הכו אותם והם נסוגו למדבר סהרה.
המדינה האיבאדית היחידה בימינו היא סולטנות עומאן.
מירוץ האתגר הגדול של דרפ&quot;א
ג'ון ליידון
ג'ון ליידון, הידוע גם בכינוי ג'וני רוטן (באנגלית: John Joseph Lydon; נולד ב-31 בינואר 1956), הוא אחד האמנים המשפיעים ביותר על מוזיקת ותנועת הפאנק.
ליידון היה בין היתר חבר בלהקת הפאנק "סקס פיסטולס" ובלהקת "Public Image Limited".
סקס פיסטולס.
בשנת 1975 בחנות אנטי-אופנה קטנה בבריטניה חשב יזם צעיר בשם מלקולם מקלארן על הקמת להקת רוק חדשה.
מקלארן החליט לצרף ללהקה הזאת את פול קוק, סטיב ג'ונס וגלן מטלוק.
הוא הכיר להם בחור בשם ג'ון ליידון. כאשר ראה ג'ונס את ליידון הוא החל לכנות אותו ג'וני רוטן (רקוב) בגלל חוסר ההיגיינה שלו.
רוטן הצטרף ללהקה בתור הזמר הראשי והפתיע את כל חבריה ביכולות הקוליות המיוחדות שלו, אף על פי שקודם לכן הוא מעולם לא שר. בהתאם לאופייה המרדני של הלהקה, רוטן היה מסתובב עם חולצה בעלת הכיתוב: "אני שונא את פינק פלויד!" (הגם שציין את פינק פלויד כאחת מהשפעותיו).
הלהקה, שהחלה לקרוא לעצמה סקס פיסטולס, קיבלה תדמית של להקה אלימה לאחר שרוב הופעותיה הסתיימו באלימות.
לתדמית האלימה לא התאים מטלוק, כיוון שהוא היה "ילד טוב" בהשוואה לשאר חברי הלהקה.
הלהקה החליטה להחליף אותו בחבר ילדות של רוטן, סיד וישס.
סמוך לחגיגות היובל של מלכת אנגליה הוציאו הסקס פיסטולס שיר שלעג למלכה ושמו God Save the Queen.
השיר הגיע למקום הראשון במצעדי הפזמונים אך צונזר – ריבוע שחור הופיע במקום שם השיר במצעדי הפזמונים.
פעם אחת, כאשר הסתובב רוטן ברכבת התחתית, תקפו אותו חבורת בריונים שהיו בעד המלכה ודקרו אותו. לאחר כל זה רוב המועדונים בבריטניה לא נתנו לסקס פיסטולס להופיע אצלם, והסקס פיסטולס נאלצו לנסות את מזלם בארצות הברית.
במהלך אחת ההופעות בארצות הברית כינה רוטן את האמריקאים בכינוי "בוקרים".
הכינוי הזה הרגיז מאוד את הקהל האמריקני והוא החל להשליך חפצים לכיוון הלהקה.
בעוד סיבוב ההופעות בארצות הברית נמשך וישס החל להתמכר קשות להרואין.
רוטן שכבר איבד את סבלנותו לווישס ולסקס פיסטולס החליט לפרק את הלהקה.
Public Image Limited.
לאחר פירוק הסקס פיסטולס חזר רוטן לבריטניה ושינה את שמו בחזרה לג'ון ליידון.
ליידון החליט להקים להקה חדשה וביחד עם קית' לווין, ג'ון וובל וג'ים ווקר הקים את להקת Public Image Limited (או בקיצור PIL).
להקת PIL הגיע לשיאה עם אלבומה השני Metal Box שלאחר מכן יצא בארצות הברית בשם Second Edition.
בעקבות אלבום זה יצאה הלהקה לסיבוב הופעות בארצות הברית שבמהלכה היא הספיקה לפטר את וובל ולהחליף אותו במתופף חדש בשם מרטין אטקינס שפוטר גם הוא בסוף סיבוב ההופעות.
לאחר כמה שנים פרש לווין מהלהקה ובעקבות זאת הלהקה התחילה להתפרק.
הלהקה התפרקה בשנת 1993 לא לפני שליידון חזר לשם הבמה שלו ג'וני רוטן כמה שנים קודם לכן.
בשנת 2009 התאחדה הלהקה ויצאה לסיבוב הופעות עולמי, ואף הוציאה אלבום חדש בשם This is PiL.
רוטן עצמאי.
לאחר פירוקה של PIL החל רוטן בקריירת סולו.
את קריירת הסולו הוא פתח עם הסינגל Open Up שיצא ביחד עם ההרכב לפטפילד.
בשנת 1996 לרגל חגיגות העשרים להקמת הסקס פיסטולס התאחדו חברי הלהקה לסיבוב הופעות עולמי.
חודש לאחר סיבוב ההופעות הם הוציאו אלבום בהופעה חיה.
בשנת 2004 זכה רוטן לתוכנית מציאות על חייו.
השפעות.
בניגוד למה שניתן לחשוב, השפעותיו של ליידון, שונות לחלוטין מהסגנון בתחילת הקריירה שלו יחד עם הסקס פיסטולס. עם הקמת PIL, השפעות אלו התבטאו יותר כשהוא דומיננטי יותר בכיוון של ההרכב. בין השפעותיו הוא מציין את להקת מאגמה, טים באקלי, ג'ון קייל, קפטן ביפהארט, פיטר האמיל וואן דר גראף ג'נרייטור, ניל יאנג, להקת הקראוטרוק Can, וז'אנרים כמו רגאיי ודאב.
מאבק משפטי על זכויות מוזיקה.
בשנת 2021, תבע את יוצרי הסדרה העתידית פיסטול, בזמן שהסדרה עדיין הייתה בשלבי ההפקה, ומתח ביקורת על הסדרה וכינה אותה בכינויים פוגעניים. זמן קצר לאחר מכן, הוא הגיש תביעה נגד חברי הלהקה לשעבר, סטיב ג'ונס, פול קוק, גלן מטלוק והאחוזה של סיד וישס, על מנת למנוע שימוש במוזיקה של הלהקה בסדרה. ב-23 באוגוסט 2021, פורסם שליידון הפסיד במאבק המשפטי ובית המשפט התיר להשתמש במוזיקה של הלהקה בסדרה.
ג'וני רוטן
אפוקליפסה עכשיו
אפוקליפסה עכשיו (באנגלית: Apocalypse Now) הוא סרט מלחמה אפי אמריקני משנת 1979, שעלילתו מתרחשת במהלך מלחמת וייטנאם. הסרט מתאר מפגש בין שני קצינים בפיקוד המבצעים המיוחדים של צבא ארצות הברית. האחד, קפטן בנג'מין וילארד, בגילומו של מרטין שין, נשלח אל הג'ונגלים שעל גבול וייטנאם וקמבודיה כדי להרוג את האחר, קולונל וולטר אי. קורץ, בגילומו של מרלון ברנדו, קצין מורד שהקים צבא פרטי. הסרט הופק ובוים על ידי פרנסיס פורד קופולה על פי תסריט שכתבו קופולה וג'ון מיליוס. התסריט מבוסס על ספרו של ג'וזף קונרד, "לב המאפליה", אך הוא שואב אלמנטים רבים מיצירות אחרות (למשל, "שדרים").