בנובמבר 2018 חזרה להקה להחזיק בלעדית במקום הראשון כלהקה עם מספר השירים הרב ביותר בעשרת המקומות הראשונים במצעד ההשמעות של שירי רוק של הבילבורד עם השיר "Get Up", הסינגל השני מתוך האלבום "Attention Attention". השיר הגיע ל-5.9 מיליון מאזינים (על פי מדד שמבצע הבילבורד ומתבסס על מספר השמעות וגודל הקהל של התחנה לפי מדד נילסן), עלייה של 5%, בשבוע שהסתיים ב-18 בנובמבר. ב-1 במרץ 2019 יצא השיר "Monsters", הסינגל השלישי מ-"Attention Attention" ומיד אחריו גם וידאו קליפ. ב-2 ביולי 2019 יצא קליפ נוסף, הפעם באנימציה. ב-24 בספטמבר 2019 יצא "Attention Attention", הסינגל הרביעי מהאלבום, יחד עם וידאו קליפ.
ב-23 במרץ הוציאה הלהקה שיר בשם "Atlas Falls" שהוקלט עבור האלבום "Amaryllis" ולא ראה אור עד אז, במטרה לגייס כספים לארגון "Direct Relief" שסייע ברכישת ציוד לצוותים הרפואיים שעמדו בחוד החנית של המאבק במגפת הקורונה ב-2020. השיר היה זמין להורדה למי שרכש חולצת טי, והלהקה גייסה למעלה מ-70,000$ ב-36 השעות הראשון ותרמה עוד 20,000$ בעצמה. ב-22 במאי, לאחר שגויסו יותר מ-300,000$, שחררה הלהקה את השיר באופן רשמי כסינגל עצמאי והוא יצא לשירותי הסטרימינג השונים ולמכירה דיגיטלית. ב-27 ביוני הפך "Atlas Falls" לסינגל ה-27 של שיינדאון שמגיע לעשרת המקומות הראשונים במצעד הרוק המיינסטרימי של הבילבורד. רק לטום פטי מספר גדול יותר של סינגלים שהגיעו להישג (28).
ב-26 במאי 2020 הודיעה הלהקה על דחיית מסע ההופעות שלה, שתוכנן לקיץ של אותה שנה, עקב מגפת הקורונה. חלק מההופעות נקבעו מחדש.
2021–הווה: "Planet Zero".
בחודש פברואר 2021 הודיע סמית כי הלהקה החלה לעבוד על אלבום האולפן השביעי שלה, במטרה להוציאו לאור במחצית השנייה של השנה. ב-3 בספטמבר 2021 יצא לאקרנים הסרט "Attention Attention" בבימויו של ביל יוקיך, שמבוסס על האלבום השישי של הלהקה, "Attention Attention". ב-28 באוגוסט הודיע סמית שהסינגל הראשון מתוך האלבום החדש ייצא בינואר 2022, והאלבום כמה חודשים לאחר מכן.
ב-26 בינואר 2022 יצא "Planet Zero", הסינגל המוביל מתוך האלבום השביעי של הלהקה, "Planet Zero". האלבום צפוי היה לצאת לאור ב-22 באפריל באותה השנה. ב-25 במרץ יצא השיר השני מתוך האלבום, "The Saints of Violence and Innuendo". ב-12 באפריל, הודיעה הלהקה כי נאלצה לדחות את הפצת האלבום ל-1 ביולי 2022, עקב עיכובים בתהליך הדפסת תקליטי הוויניל, ורצונה של הלהקה שכל מעריציהם ייזכו לקבל ולשמוע את האלבום יחד בכל הפורמטים הקיימים.
באפריל 2022 זכתה הלהקה להיכלל בשדרת התהילה (Walk of Fame) של המוהגן סאן, אחד מההיכלים המשוכללים והמפוארים בארצות הברית.
סגנון מוזיקלי.
סגנונה המוזיקלי של שיינדאון הוגדר כהארד רוק, מטאל אלטרנטיבי, פוסט-גראנג', ורוק אלטרנטיבי. באוגוסט 2013 ציין קרץ' כי הוא אינו מסכים עם ההגדרות הספציפיות השונות שיוחסו ללהקה. הוא מסר ש"אנחנו רק להקת רוק אנד רול", אך הסכים שלכל אחד מהאלבומים שיצאו עד אז יש סאונד רוק שונה במהות. עיתונאים מסוימים הגדירו את סגנונם של האלבומים המוקדמים של הלהקה כנו-מטאל, אך הלהקה שללה גם את ההגדרה הזו. אלבומה הראשון של הלהקה, ""Leave a Whisper", כמעט ולא הכיל קטעי סולו גיטרה בהמלצת ג'סין טוד, שהיה הגיטריסט באותה תקופה, שהעדיף לוותר על קטעי הסולו בגלל הפופולריות של הנו-מטאל בזמן הקלטות האלבום, אם כי גם הוא לא חשב שהלהקה היא חלק מאותה הסוגה המוזיקלית. באמצע העשור הראשון של המאה ה-21 החל הנו-מטאל לאבד מהפופולריות שלו והלהקה החלה לשלב קטעי סולו גיטרה במוזיקה שלה, החל מאלבומה הבא של הלהקה, "Us and Them"".
חברים.
חברים
חברים לשעבר
לפי ציר זמן
Shinedown
בית הקלפים
פילופונוס
פרנק קורצ'י
פרנק קורצ'י (באנגלית: Frank Coraci; נולד ב-3 בפברואר 1966) הוא במאי, ותסריטאי אמריקאי המוכר בעיקר בזכות עבודתו עם אדם סנדלר.
ביוגרפיה.
קורצ'י נולד בעיירה שירלי שבמדינת ניו יורק, ארצות הברית. בשנת 1988 סיים את לימודיו בבית הספר לאומנויות טיש 'Tisch School of the Arts' שבמנהטן. בשנת 1995 יצא לאקרנים סרטו הראשון 'Murdered Innocence' שאותו כתב, ביים, ובו גם שיחק. הוא שיתף פעולה עם השחקן אדם סנדלר בחמישה סרטים מצליחים (זמר החתונות, נער המים, קליק, תקועים בחופשה ו-'The Ridiculous 6').
קורצ'י ביים את ג'קי צ'אן ואת סטיב קוגן בסרט מסביב לעולם בשמונים יום משנת 2004 אך סרט זה כשל בארצות הברית לאחר שגרף רק 24 מיליון דולר לעומת תקציב של 110 מיליון דולר. בשנת 2011 יצא לאקרנים הסרט שומר גן החיות בבימויו של קורצ'י ובכיכובו של קווין ג'יימס וזכה להצלחה קופתית לעומת ביקורות מעורבות. בשנת 2014 ביים את הסרט תקועים בחופשה, הסרט השלישי שבו דרו ברימור ואדם סנדלר מככבים יחדיו.
היהודי האחרון בוויניצה
היהודי האחרון בוויניצה הוא כינויו של תצלום שצולם בסמוך לעיר ויניצה שבאוקראינה במהלך השואה, ובו מוצג היהודי האחרון מהעיר כשהוא כורע על ברכיו לפני קבר אחים עמוס בגופות יהודי ויניצה וחייל איינזצגרופן מכוון אקדח לראשו, רגע לפני הוצאתו להורג, בעוד נאצים מהוואפן אס אס (Waffen-SS) ושירות העבודה של הרייך (Reichsarbeitsdienst) מביטים במתרחש. תאריך הצילום המדויק אינו ידוע ומתוארך בין השנים 1941–1943.
רקע.
לפי מרשם אוכלוסין מ-1939, חיו אז בעיר ויניצה 33,150 יהודים, שהיוו כ-38% מאוכלוסיית העיר. ב-19 ביולי 1941, במסגרת הפלישה לברית המועצות, כבשו הכוחות הנאציים את העיר ויניצה. מיד לאחר הכיבוש הוקם גטו ליהודי העיר, שלא שרד זמן רב. הרצח ההמוני של יהודי ויניצה החל בשלהי יולי 1941. ב-16 וב-22 בספטמבר 1941 רוכזו יהודי הגטו ביער הסמוך לעיר. באתרי הריכוז ביצעו החיילים הנאצים ומשתפי פעולה אוקראינים רצח המוני ביהודים. עד תום אירועים אלו נרצחו רוב תושבי הגטו (כ-25,000 איש). היהודים המעטים שהושארו בגטו על ידי הנאצים והועסקו בעבודות כפייה נרצחו באוגוסט 1942.
גילוי התצלום.
ניצול שואה יהודי-פולני בשם אל מוס קיבל את התצלום במאי 1945 מחיילי הארמייה השלישית של ארצות הברית מיד לאחר שחרורו ממחנה הבת של דכאו (אלאך). מוס, בעודו מתגורר בשיקגו בשנת 1961, רצה, כדבריו, שאנשים ידעו "מה התרחש בזמנו של אייכמן". סוכנות הידיעות יו-פי-אי (UPI) קיבלה את התצלום ממוס והפיצה אותה ב-1961, במהלך משפט אייכמן.
על פי מקורות מאוחרים יותר, התצלום נמצא באלבומו של חייל איינזצגרופן, כשעל גב התצלום נמצא הכיתוב "היהודי האחרון בוויניצה".
חשיבות.
התצלום "היהודי האחרון בוויניצה" היה לתמונה איקונית. בשונה מתמונות שואה נודעות אחרות, לתמונה זו מספר מאפיינים ייחודיים: הפוקוס הוא בקורבן יחיד; התמונה מתארת רצח על ידי האיינזצגרופן ולא רצח בגטו או במחנה ריכוז או השמדה; התמונה לא צולמה על ידי בעלות הברית לאחר או במהלך שחרור מחנה עבודה או מחנה השמדה נאצי, אלא צולמה במהלך השואה וככל הנראה על ידי שותף לרצח (היינו, התמונה מראה את השואה מפרספקטיבה של חייל נאצי).
התצלום שועתק לא פעם לספרים ולמטרת תצוגות בנושאי השואה. הוא מוצג במספר מוזיאונים, בהם מוזיאון טופוגרפיה של טרור בברלין, מוזאון ארצות הברית לזכר השואה ומוזאון יד ושם.
אירוויזיון 2019
תחרות הזמר של האירוויזיון לשנת 2019 היא ההפקה ה-64 של התחרות מטעם איגוד השידור האירופי. התחרות התקיימה בתל אביב-יפו שבישראל בין 14 ל-18 במאי 2019, בהשתתפות 41 מדינות, תחת הסיסמה "Dare To Dream" ("הָעֵזו לחלום"). זאת, לאחר ניצחונה של ישראל באירוויזיון 2018, עם השיר "Toy" בביצועה של נטע ברזילי. כמו בשנה שלפני כן, בה ארבע מנחות הנחו את האירוע, גם את אירוויזיון זה הנחו ארבעה, אולם הפעם אלה היו שני גברים ושתי נשים: ארז טל, בר רפאלי, אסי עזר ולוסי איוב. שתי מדינות שהשתתפו ב-2018, בולגריה ואוקראינה לא השתתפו באירוויזיון מסיבות פנימיות.
המדינה הזוכה בתחרות זו היא הולנד שניצחה עם השיר "Arcade" של הזמר דאנקן לורנס. שתי מדינות רשמו שיאים חדשים: מקדוניה הצפונית סיימה את התחרות במקום השביעי ואף זכתה בקרב השופטים לאחר תיקון שנעשה בעקבות טעות בקרב חבר השופטים הבלארוסי, וסן מרינו הגיעה למקום ה-19 בגמר השני בהשתתפותה.
זו פעם שלישית בתולדות התחרות שבה ישראל אירחה את התחרות, והפעם הראשונה שבה נערך האירוויזיון בתל אביב, כאשר בפעמיים הקודמות (ב-1979 וב-1999) נערך האירוויזיון בירושלים.
בסקר שנערך בדצמבר 2019 מטעם האתר הרשמי של התחרות, זכה האירוויזיון בתל אביב בתואר "האירוויזיון הטוב ביותר בעשור השני של המאה ה-21".
שאלת קיומו של האירוויזיון בישראל.
במהלך שלושת החודשים שלאחר זכייתה של ישראל באירוויזיון 2018, עמדו על הפרק מספר סוגיות שעלולות היו למנוע מישראל לארח בסופו של דבר את התחרות. להלן הבולטות שבהן:
אירועים.
מיקום.
על פי בקשת איגוד השידור האירופי, בחירת העיר המארחת בוצעה בשיטה של מכרז, בדומה לשיטה שהונהגה בשאר המדינות המארחות את התחרות. ב-10 ביולי 2018 תאגיד השידור הישראלי פרסם מסמך דרישות בהן נדרשה לעמוד כל עיר שרוצה לארח את התחרות בשטחה. "כאן" פנו לארבע ערים.
חיפה הודיעה כי תציע מועמדות לאירוח התחרות באצטדיון סמי עופר, שיקורה במיוחד לשם כך. עם זאת, ב-22 ביולי 2018 פורסם כי העירייה לא הגישה בסופו של דבר הצעה, לאחר שקילה מחדש של גובה העלויות הצפוי. הצעתה של מצדה נפסלה אף היא, משום שלא כללה אולם סגור שיוקצה לצורך התחרות, בניגוד לתקנות. כאשר עיריית ירושלים הגישה את הצעתה לתאגיד ביקשה שלא לחלל את השבת במהלך החזרות ובקיום התחרות.