בתחילת עונת נשלח גארין בטרייד לסנט לואיס הוקס, בה לקח תפקיד קטן יותר כששיחק לצד בוב פטיט, לו הדסון, לני וילקינס וקליף הייגן. עד סיום אותה עונה קלע גארין 13.1 נקודות למשחק, ובמהלך העונה הבאה החל לתפקד כמאמן-שחקן כשהחליף את המאמן הראשי הארי גלאטין. בעקבות דראפט ההרחבה של שנת 1967, בו נבחר על ידי סיאטל סופרסוניקס, הודיע גארין על פרישה ממשחק לטובת אימון ההוקס במשרה מלאה. באותה עונה הוליך את קבוצתו למאזן הטוב במחוז המערבי, 56-26, וזכה בתואר מאמן השנה ב-NBA.
לקראת עונת עבר מועדון ההוקס לעיר אטלנטה, ובמקביל הוחזרו להוקס הזכויות על גארין, מה שאפשר לו לחתום בקבוצה כשחקן. בשתי עונותיו האחרונות כשחקן שימש כמחליף זניח למדי, ולקח חלק ב-35 משחקים בסך הכול. במשחק הרביעי של גמר המערב לשנת , שהיה האחרון בקריירת המשחק שלו, התעלה גארין כשקלע 31 נקודות בהפסד קבוצתו ללוס אנג'לס לייקרס. לאחר מכן המשיך לאמן את הקבוצה שתי עונות נוספות, ופרש מאימון בסיום עונת . בכל שמונה העונות של גארין כמאמן הקבוצה הגיעו ההוקס לפלייאוף ה-NBA, ובארבע מתוכן העפילו לגמר המערב. מאזנו המצטבר כמאמן עומד על 327 ניצחונות ו-291 הפסדים.
ריצ'י גוארין
רוח כדים
רוח כדים היא גלריה ישראלית לאמנות הממוקמת בירושלים ומתמחה בהצגת קדרות ופיסול קרמי.
"רוח כדים" הוקמה בשנת 1987 כקואופרטיב להצגה ומכירה של יצירות קדרות ופיסול קרמי, ובתמיכה של קרן ירושלים. באותה עת התמעטו אפשרויות ההצגה והמכירה של יצירות כאלו והקואופרטיב, שהכיל 15 אמנים שונים, אפשר הצגה ומכירה של מדיום זה. על האמנים שהיו חברים בקואופרטיב במשך השנים נמנים שולמית מילר, רני גילת, אמנון ישראלי ואחרים. בנוסף לתצוגה הרגילה, במשך השנים נערכו בגלריה תערוכות יחיד ותערוכות קבוצתיות שונות. בשנת 1988, לדוגמה, נערכה במקום תערוכת הוקרה להדוויג גרוסמן.
סלבדור רייס מונטאון
סלבדור רייס מונטאון (בספרדית: Salvador Reyes Monteón; 20 בספטמבר 1936 - 29 בדצמבר 2012) היה כדורגלן מקסיקני ששיחק בעמדת החלוץ במועדונים במקסיקו ובארצות הברית ובנבחרת מקסיקו.
קריירת כדורגל.
רייס החל את הקריירה שלו בגוודלחרה מליגת העל המקסיקנית. הוא שיחק במועדון במשך 14 עונות, בהן ערך 282 הופעות ליגה, הבקיע 122 שערים וזכה ב-7 אליפויות, הראשונה מביניהן בשנת 1954. בשנותיו האחרונות כשחקן שיחק במועדונים נוספים בארצות הברית ובמקסיקו.
רייס יצג את מקסיקו בזירה הבינלאומית. הוא ערך 49 הופעות בנבחרת מקסיקו בין השנים 1956 ו-1966, בהן הבקיע 14 שערים. הוא לקח חלק בשלושה מונדיאלים: 1958, 1962 ו-1966.
לאחר פרישתו ממשחק פעיל החל רייס לאמן מספר קבוצות במקסיקו, הידועות שבהן הן גוודלחרה וטיגרס.
ב-19 בינואר 2008, כשהוא בן 71, ערך רייס הופעת ליגה במדי גוודלחרה, כשבעט את בעיטת הפתיחה של המשחק והוחלף מיד לאחר מכן במשחק נגד אוניברסידד נסיונל במסגרת המחזור הראשון. ב-29 בדצמבר 2012 נפטר רייס.
האוניברסיטה העממית העברית (ברית המועצות)
האוניברסיטה העממית העברית (או בשמה הקצר האוניברסיטה העממית; ברוסית: Еврейский народный университет) היו קורסי מתמטיקה מחתרתיים בלתי רשמיים שהתקיימו במוסקבה בירת ברית המועצות בין השנים 1978 ל-1982. ממנו בהמשך הוקמה "האוניברסיטה המוסקבאית העצמאית"
היסטוריית ההקמה.
רעיון הקמת האוניברסיטה צץ אצל בלה סובוטובסקייה וואלרי סנדרוב לאחר שתשאלו מועמדים לפקולטה מכנית-מתמטית בעלי ידע עשיר שלא עברו מבחני הקבלה בגלל מוצאם. המחזור הראשון בעל 14 סטודנטים גויס כבר ב-1978 הישר לאחר השיחות. באותה השנה הלימודים התקיימו בדירת בלה סובוטובסקייה.
בשנים לאחר מכן התקבלו בכל שנה יותר מ-100 סטודנטים אך חלקם נשר. כך מתוך 120 שהתקבלו ב-1980 נשארו רק 60. הלימודים התקיימו בהמשך במספר שכונות במוסקבה ולכיתות סדירות שימש השם "קורסי העלאת הכשרת מורי בתי ספר ערב מתמטיים"
הסגל.
הרצאות הועברו על ידי:
יוסף ברנשטיין, בוז'יץ', וינוגרדוב (חשבון אינפיניטסימלי), גינזבורג (אלגברה), אנדריי זלבינסקי (ח"א), קאנוביי, קראסילש'יק, קוזניצקי (תורת גלואה), קולאקוב (אלגברה), לייטס, ליצ'אגין, מארינוב (פיזיקה), ג'ון מילנור (1980), אוניש'יק (אלגברה ליניארית), סנדרוב (ח"א), סמירנוב, סוסינסקי (אלגברה), טיורין (תורת ההסתברות), פייגין (אלגברה), דמיטרי פוקס (גאומטריה, אלגברה ליניארית), שן (ח"א), שחטמן.
סמינריונים הועברו על ידי בוצ'ארוב, סרגיי דוז'ין, קנייבסקי, סאמוחין. סמינר מעשי הועבר על ידי פוקס, זלבינסקי ופייגין בין השנים 1980 - 1983.
פירוק והמשך הדרך.
ב-1982 לאחר גילוי רשימות הסטודנטים בעקבות מעצרם של ואלרי סנדרוב וקנייבסקי נחשף דבר פעילות הקורסים. היוזמת השנייה נדרסה על ידי משאית, ככל הנראה, בכוונת זדון.
מסתיו אותה השנה רוב הפעילות נפסקה פרט לקבוצה שגויסה מבית הספר מס' 57 והשלמת חלק מן הקורסים עד אביב 1983.
בין השנים 1986 ל-1988 בעקבות שינוי הגישה להגירה רוב המשתתפים והמרצים בקורסים עזבו את ברית המועצות. השאר יסדו את "האוניברסיטה העצמאית" שהפכה לרשמית ב-1991.
פידיה פיאטלי
עמי מויאל
עמי מויאל (נולד ב-22 ביוני 1962) הוא דוקטור להנדסת חשמל ומחשבים ומומחה לתחום של זיהוי דיבור אדם באמצעות מחשב, ומחודש נובמבר 2014 מכהן בתפקיד נשיא אפקה – המכללה האקדמית להנדסה בתל אביב.
ביוגרפיה.
פרופ' מויאל נולד והתחנך בעיר אשדוד ובה הוא מתגורר עד היום עם רעייתו רונית וארבעת ילדיהם. כבר מגיל צעיר גילה משיכה לעולם ההנדסה. במהלך לימודיו בתיכון מקיף א' באשדוד נחשף למעבדות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ובעקבות זאת התגבשה אצלו ההחלטה ללמוד הנדסת חשמל. החלטה זו השפיעה עד מאוד על מסלול חייו: הבגרות המדעית בתיכון, שירותו הצבאי כטכנאי מכ"ם בגדוד נ"מ, לימודי הנדסה באקדמיה, עבודה בשוק ההיי-טק, הוראה ומחקר אקדמי ותפקיד של נשיא מוסד אקדמי.
השכלה.
לפרופ' מויאל תואר ראשון, תואר שני ותואר שלישי בהנדסת חשמל ומחשבים מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב. את התואר השלישי סיים בשנת 1993, עם התמחות בזיהוי דיבור אדם באמצעות מחשב. הדוקטורט שלו התמקד בזיהוי פונמות מתוך דיבור רציף (“Phoneme Recognition from Continuous Speech”). בשנת 2017 העניק לו ארגון הבוגרים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב את "אות הבוגר", כהוקרה על תרומתו הרבה לחברה.
קריירה.
תעשיית ההיי-טק.
פרופ' מויאל החל את הקריירה המקצועית שלו בתחום ההיי-טק. בשנים 1993–2008 הוא צבר ניסיון במגוון תפקידים בתעשיית ההיי-טק, ובהם מדען, ראש צוות פיתוח אלגוריתמים, סמנכ"ל פיתוח טכנולוגיה וסמנכ"ל פיתוח עסקי; בשנת 2001 ולמשך שבע שנים כיהן בתפקיד מנכ"ל חברת NSC, המפתחת מוצרי זיהוי דיבור.
פעילות למען שוויון הזדמנויות בחינוך.
בשנים 2007–2011 כיהן פרופ' מויאל בתפקיד יו"ר הוועד המנהל של "אייסף – הקרן הבינלאומית לחינוך", הפועלת לצמצום פערים בחברה הישראלית באמצעות שוויון הזדמנויות בחינוך. בזמן כהונתו הגדילה הקרן בהובלתו את סכומי המלגות לסטודנטים, כדי לשפר את ערך המלגה שהיא מעניקה וכדי לקדם את פעילותה. על תרומתו לחברה ופעילותו בקרן אייסף זכה פרופ' מויאל בשנת 2010 ב"אות ספרא למצוינות ותרומה לחברה הישראלית" (ע"ש אדמונד י' ספרא).
מחקר יישומי בתחום עיבוד שפה.
בשנת 2009 ייסד פרופ' מויאל את "המרכז לעיבוד שפה" במכללת אפקה (ACLP). בניהולו הפך ACLP למרכז ידע לאומי בתחום עיבוד אותות דיבור ומקיים פעילות מחקר ופיתוח ענפה מול תעשיית ההיי-טק ומערכת הביטחון. בתקופתו של פרופ' מויאל בתפקיד ראש המרכז וכן בשנים שלאחר מכן זכה ACLP למענקי מחקר רבים ממקורות שונים; הועסקה בו קבוצה מולטי-דיספלינארית של כ-20 חוקרים שקיימה פעילות מחקרית ענפה, הובילה שני כנסים שנתיים, קיימה קורסים לתעשייה, פרסמה מאמרים בכתבי עת מקצועיים והשתתפה בתחרויות בין-לאומיות. כיום נחשב המרכז למוביל בישראל בתחום עיבוד שפה.
קריירה אקדמית.
בשנת 2008 החליט פרופ' מויאל לעזוב את תחום ההיי-טק, לאחר שצבר בו ניסיון רב, ופנה לאקדמיה. הוא הצטרף כחבר סגל למחלקה להנדסת חשמל במכללת אפקה ועסק בהוראה של קורסים בתחום של עיבוד אותות. במקביל חקר את התחום של זיהוי דיבור, זכה במענקי מחקר רבים, פרסם מאמרים מדעיים והתקדם לדרגת פרופסור חבר (בשנת 2011) ולדרגת פרופסור מן המניין (בשנת 2014). בשנים 2009–2014 כיהן בתפקיד ראש המחלקה להנדסת חשמל במכללת אפקה, ומאז נובמבר 2014 הוא מכהן בתפקיד נשיא אפקה.
הובלת שינוי בתהליך החינוך של מהנדסים.
כדי להתאים את תהליך חינוכם של המהנדסים באפקה לצורכי עולם התעסוקה המשתנה מצד אחד ולצרכיו של דור הסטודנטים החדש מן הצד האחר, מוביל פרופ' מויאל בתפקיד נשיא המכללה שינוי אסטרטגי בפעולתה, המתבטא בהטמעת שיטות פדגוגיות חדשניות, בעדכון תוכנית הלימודים, בטיפוח פעילויות מחוץ לתוכנית הלימודים ואף בעיצובן המחודש של כיתות הלימוד, ובעיקר – בשילוב הקניית כישורים לסטודנטים בתהליך הלמידה. כחלק מתהליך השינוי שוקדת המכללה יותר מתמיד על הידוק קשריה עם התעשייה ועם מערכת החינוך. פרופ' מויאל מאמין כי כך תוכל אפקה ליצור הווי לימודים המשלב מצוינות והנאה, ולהקנות לסטודנטים של המכללה, לצד הידע המדעי וההנדסי, גם ערכים, כישורים חיוניים, שפות והשכלה רחבה – כנדרש ממהנדס בעולם המודרני.
וניה פומרנץ
סליה אדלר
סיליה פיינמן אדלר
חיים אלפרין
חיים אלפרין (1899, א' באייר תרנ"ט - 28 במרץ 1967) היה פעיל ציבור בתל אביב, מפקד משטרת תל אביב מייסודה בשנת 1921 ועד 1927, ממייסדי מגן דוד אדום והמשמר האזרחי בעיר ומנהל "מוזיאון הארץ" בשנותיו הראשונות.
ביוגרפיה.