וילף מקגינס החליף את באזבי בתחילתה של עונת 1969/70. לאו החמיץ את מרבית העונה בגלל הפציעה שלו, מנצ'סטר יונייטד סיימה במקום השמיני בליגה, ובאפריל 1970 הוא הוכנס לרשימת ההעברה עבור סכום של 60,000 ליש"ט. איש לא הציע לקנותו, ולכן נשאר בקבוצה.
לאחר הכישלון שנחלה הקבוצה בעונת 1970/1, מונה פרנק אופארל למנג'ר של מנצ'סטר יונייטד. הקבוצה החלה את עונת 1971/2 ברגל ימין וסיימה את שנת 1971 חמש נקודות מהמקום השני בליגה, כשלאו מבקיע 12 שערים. לאחר מכן נחלשה הקבוצה וסיימה את העונה במקום החמישי. לאו כבש שער אחד במשחק הראשון בעונה הבאה, אך פציעת הברך שלו הפריעה לו שוב, והוא לא הבקיע בשאר העונה. ביצועיה הכושלים של הקבוצה נמשכו, ואופארל פוטר.
לאו המליץ על טומי דוקרטי, אותו הכיר כששיחק בסקוטלנד, לתפקיד המנג'ר. המועדון קיבל את ההמלצה, ומצב הקבוצה השתפר במעט – היא סיימה את העונה במרכז הטבלה.
העונה האחרונה.
דוקרטי נתן ללאו העברה חינם בקיץ של שנת 1973, והוא עבר חזרה למנצ'סטר סיטי. הוא השתתף בהפסד 1–2 בגמר גביע הליגה נגד וולבס. במשחק האחרון של עונת 1973/4, הבקיע לאו שער מפורסם נגד מנצ'סטר יונייטד שהבטיח את ירידת מנצ'סטר מהליגה הראשונה. עקב אחורי של לאו הביא לניצחון ‏0–1 של מנצ'סטר סיטי, אך הוא הצטער מאוד על כך שהוריד את מנצ'סטר יונייטד ליגה. לאו לא חגג את השער שכבש; הוא עזב את המגרש מיד לאחר מכן והוחלף ללא דיחוי. זו הייתה הפעם האחרונה שבה בעט בכדור במסגרת מועדון כדורגל מקצועני.
סקוטלנד העפילה למשחקי הגביע העולם בכדורגל בקיץ 1974, בפעם הראשונה מאז 1958. אף שלא שיחק בהרכב הפותח במהלך המוקדמות, לאו צורף לנבחרת ושיחק במשחקה הראשון, נגד זאיר. סקוטלנד ניצחה 2–0 אך הוא לא כבש. לאו היה "מאוכזב מאוד", כדבריו, מכך שלא נבחר לשחק במשחק הבא, נגד ברזיל. גם במשחק נגד יוגוסלביה הוא לא שיחק. אף על פי שסקוטלנד לא הפסידה באף משחק, היא לא העפילה לשלב השני והודחה מגביע העולם.
לאחר הפרישה.
ללאו עדיין היה חוזה אצל מנצ'סטר סיטי, אך המנג'ר טוני בוק אמר לו כי ישחק בקבוצת המשנה בלבד אם יישאר שם. הוא לא רצה לסיים כך את הקריירה שלו, ובקיץ של שנת 1974 פרש מכדורגל מקצועני. מאז עבד לעיתים כעורך תקצירים וכמגיש ברדיו ובטלוויזיה.
נכון לשנת 2005, לאו נשוי לדיאנה והם גרים באזור העיר מנצ'סטר. לזוג חמישה ילדים. אחת מהם, דיאנה שמה, משמשת כקצינת עיתונות עבור מנצ'סטר יונייטד.
לאו זכה לכבוד רב על הישגיו. הוא נבחר לשאת את נאום הפתיחה בחנוכת היכל התהילה של הכדורגל האנגלי, בשנת 2002, כהוקרה להשפעה שלו על המשחק האנגלי. בשנות ה-90 נחשף פסל בדמותו של לאו באצטדיון אולד טראפורד ביציע המערבי, "הסטרטפורד אנד". אוניברסיטת אברדין העניקה לו תואר דוקטור כבוד ב-5 ביולי 2005.
ב-23 בפברואר 2002 נחשף כי הוריו של הכדורגלן ההולנדי דניס ברגקאמפ, שאהדו את מנצ'סטר יונייטד בשנות ה-60, קראו לבנם על שמו של דניס לאו.
לאו עבר ניתוח מוצלח לטיפול בסרטן הערמונית בנובמבר 2003. הוא שהה בחברתו של ג'ורג' בסט, חברו לקבוצה לשעבר, בשעה שנפטר מדימום קשה ב-25 בנובמבר 2005.
המבוא לחוקת ארצות הברית
המבוא לחוקת ארצות הברית (באנגלית: The Preamble to the United States Constitution) הוא קטע המורכב ממשפט אחד ארוך שמציג את חוקת ארצות הברית ומצהיר על סיבת חיבורה ועל מטרתה. כמו כן, אין המבוא מבטיח כל זכות או אוסר על כל מעשה.
משמעות.
למעשה, אין כל הבטחה פרקטית במבוא, ואין שום הטלת סמכויות על הממשל הפדרלי. כתוצאה מכך, הוא מעולם לא היווה גורם מרכזי בפסיקה משפטית כלשהי.
רוקח
רוקח הוא אדם העוסק ברוקחות - לרוב, בעל תואר בוגר ברוקחות (B.Sc.Pharm), לפחות (או תואר מקביל). רוקח הוא בעל ידע בנושאי מינון, אופן נטילה והשפעות תרופות ואינטראקציות בין תרופות שונות ובינן לבין מזון ותוספים.
בעבר, היו הרוקחים מייצרים בעצמם את התרופות (טבליות, משחות, אבקות וכדומה), כיום הרוקחים כמעט ואינם עוסקים בערבוב וייצור תערובת של רכיבים, היות שהתרופות מיוצרות על ידי חברות לייצור תרופות ועוברות אישור רשמי של חברות רפואיות ומשרדי בריאות שונים. עם זאת, ישנם אנשים העוסקים ברוקחות בעיקר למטרות קוסמטיקה ורפואה טבעית.
תפקידי רוקחות.
למקצוע הרוקחות יש מספר פנים:
בישראל.
בישראל נדרש רישיון של משרד הבריאות על מנת לעסוק ברוקחות. עד שנת 2012, ניתן הרישיון כמעט באופן אוטומטי לבעלי תואר ראשון ברוקחות מאוניברסיטאות בישראל, אשר סיימו התמחות של שישה חודשים. ביוזמת חבר הכנסת אריה אלדד שונה החוק והחל משנת 2013 נדרשו בעלי תואר ראשון ברוקחות, גם אלו שלמדו בישראל, לעבור מבחן הסמכה לאחר סיום ההתמחות. בינואר 2017 בוטלו מבחני ההסמכה לבוגרי לימודי רוקחות במוסד מוסמך לכך בישראל.. בוגרים שסיימו לימודיהם מחוץ לישראל עדיין מחויבים בבחינת הסמכה.
בישראל ניתן ללמוד רוקחות באוניברסיטת בן-גוריון בבאר שבע ובאוניברסיטה העברית בירושלים. בשל מספר מקומות הלימוד המוגבל בישראל יותר ויותר ממקבלי הרישיונות לעיסוק ברוקחות בישראל מסיימים הכשרתם בחו"ל.
בשנים 2005 עד 2013 יותר משליש מהזכאים לרישיון לעיסוק ברוקחות בישראל הם בוגרי לימודים בירדן. באמצע העשור השני של המאה ה-21 הייתה ירידה בכמות המלגות ללימודים בירדן לסטודנטים מהמגזר הערבי בישראל.
בשנת 2019 עמד השכר הממוצע של רוקחים בגופים הציבוריים על 18,000 ש"ח, וקיימים פערי שכר גדולים בין ותיקים וצעירים ובין אזורים שונים. כ-70% מהרוקחים בגופים הציבוריים בישראל הן נשים.
קיאה
קיאה או נסטור הררי (שם מדעי: "Nestor notabilis") הוא מין תוכי המשתייך לסוג נסטור שבסדרת התוכאים. הקיאה הוא תוכי לילי-למחצה, והוא אנדמי לאזורים הרריים באי הדרומי של ניו זילנד - בעיקר באזור "האלפים הדרומיים" ופארק לאומי הר קוק; תכונה זו מייחדת אותו משאר התוכים, שכן הוא אחד מהתוכים היחידים המסוגלים לחיות באקלים אלפיני.
הקיאה מאופיין בממדיו הגדולים יחסית; בצלילים אותם הוא משמיע - לעיתים קרובות הוא קורא "קיאה, קיאה", ומכאן מקור שמו; ובאופיו הסקרן - הוא מתעניין מאוד בחפצים או אנשים הזרים לו ואינו חושש לנקר מכוניות תיירים ואף לעקור את השמשות שלהן. מסיבה זו, הקיאה מזיק לכבשים המגודלות בניו זילנד - הוא פיתח תאווה מיוחדת לשומן שמתחת לעורן וכדי להשיג אותו הוא מנקר אותן, לעיתים תוך גרימת נזק. הקיאה נחשב לבעל חיים אינטליגנטי ביותר.
טקסונומיה.
בדיקות DNA מצביעות על כך שלקיאה, לקאקאפו ("Strigops") ולקאקה ("Nestor meridionalis") אב-קדמון משותף.
לפני כ-100 מיליון שנים, בעקבות התפלגותה של יבשת-העל גונדונה, שינויים גאולוגיים שאירעו בכדור הארץ והיווצרות הים הטסמני כתוצאה מכל אלה, שטח יבשתי שמהווה כיום את ניו זילנד נפרד מיבשת אוסטרליה. על שטח זה חי מין תוכי גדול קדמון, שהוא מאבות-אבותיו של הקיאה החי כיום, וכך הגיע תוכי זה לניו זילנד. בניו זילנד אב-קדמון זה התפתח לאב קדמון נוסף, "הפרוטו קאקה". ראשון נפרד מהקבוצה הקאקאפו לפני 70 מיליון שנים כתוצאה מבידוד אקולוגי. לאחר מכן, 5 מיליון קודם זמנו, נפרד מהפרוטו קאקה גם הקיאה בעקבות הרים שהחלו להתרומם בניו זילנד (בעיקר באזור פיורדלנד) ושינו את תוואי הקרקע, ואחרון נפרד מקבוצת ה"פרוטו קאקה" גם הקאקה, "Nestor meridionalis", לפני כ-3 מיליוני שנים.
בשל הבידוד הגאוגרפי של בית הגידול שלהם - ניו זילנד - והיותם אנדמיים לאי זה, כל המינים שהתפצלו מהאב הקדמון "פרוטו קאקה" שונים בצורה ניכרת מרוב מיני התוכיים האחרים.
מאפיינים פיזיים.
מבחינה חיצונית, הזכר והנקבה דומים מאוד: לשניהם מעטה נוצות ירוק כהה עד חום ונוצות חזה וגב בהירות יותר. לשני המינים פלומת נוצות אדומה באזור הגב התחתון ומתחת לכנפיים - פלומה הנראית בקלות בעת תעופה. ההבדל הנראה היחיד בין המינים הוא בלסת התחתונה שלהם: אצל הזכרים היא גדולה ומסיבית מעט יותר.
אורכם של הזכרים מגיע ל-48 סנטימטרים בממוצע ומשקלם לכ-1,000 גרמים - מעט יותר מן הנקבות. לגוזלים ועופות צעירים כסות נוצות שצבעה נע בין צהוב לירוק בהיר; בדרך כלל, הם מקבלים את מעטה הנוצות הירוק בסביבות גיל 18 חודש, אף על פי שפרטים מסוימים מאבדים את המעטה הצהוב סביב הראש רק בגיל 4 שנים. לקיאה כישורי תעופה טובים מאוד, והוא יכול לנסוק מהקרקע לגבהים רמים מאוד תוך מספר דקות; הם מיומנים במיוחד בתעופה על גבי זרמי אוויר, כדי לא לאמץ את כנפיהם שלא לצורך.
התנהגות.
מבנה חברתי.
תוכי קיאה חיים בדרך כלל בקבוצות הכוללות 10 פרטים או יותר. לאחר הטלת הביצים יכול מספר הצעירים הכלולים בלהקה לעלות לעשרות. הרבייה וההזדווגות מתרחשים בדרך כלל בין יולי לינואר. הנקבה מטילה בין 2 ל-4 ביצים, כמעט תמיד באזורי יערות של אשורים דרומיים: בשורשי עצים, בנקיקים או בחללים מוצלים. הנקבה דוגרת על הביצים כחודש ימים, וכשהגוזלים מגיעים לגיל חודש לערך הזכר עוזר לאם בהזנתם. על פי ההערכות השונות, תוחלת החיים של הקיאה נעה סביב חמישים שנים, אם כי אין נתונים מאומתים לגבי גיל המקסימום אליו הגיעו פרטים שונים.
בשל היותו אינטליגנטי, פעיל וסקרן, פרט שיוחזק בשבי ללא טיפול מתאים יסבול ככל הנראה משעמום ובעיות התנהגות.
תזונה.
תזונת הקיאה מתבססת על עלים, פרחים, חרקים ופגרי בעלי חיים, והוא ניזון מיותר מ-40 מיני צמחים. המין הוא סתגלן ביותר, ובאזורים בהם קיימות אוכלוסיות של קיאות בקרבת יישובי אדם לעיתים קרובות ניזון הקיאה משיירי מזונו של האדם, ואף מחטט ופותח לשם כך פחי אשפה. מקורו חזק ומעוקל ויכול לפצח חומרים קשים.