כדי לנסות להבין באיזה גזע כלבים מדובר כאשר עוסקים בכלבי אשקלון, ניתן להשתמש בכמה שיטות עבודה. אחת הדרכים היא להשוות אותם לגזעי כלבים עתיקים, במיוחד כאלה שחיו באזור של המזרח הקרוב ובייחוד בארץ ישראל. אחת הסברות היא שהסוג העתיק אליו קרובים ביותר כלבי אשקלון הוא כלב ציד (ייתכן ומדובר בסוג של כלב רוח), כמו זה שמופיע על הסרקופג של אלכסנדר מוקדון מהמאה ה-4 לפני הספירה, ובו מתוארת סצנת ציד של אלכסנדר הגדול עם מלך צידון הרודפים אחרי אריה בליווי של כלב ציד.
גזע עתיק נוסף המוכר במחקר מציורים מצריים משנות האלפיים לפני הספירה הוא הסלוקי או בשמו האחר כלב ציד אפור פרסי. יחד עם זה, יש בעיה להסתמך רק על ציורים משום שייתכן והציור מתאר כלב או אוכלוסיית כלבים ספציפיים. לחלופין, יש אפשרות שהצייר לא תיאר נאמנות את מושא הציור.
שיטה נוספת היא לבחון את הממצאים ולהשוות אותם לגזעים מודרניים. אף על פי שלא ידוע על גזע מודרני שמתאים בדיוק לממצאים אלה, ישנם חוקרים שטוענים שמקביליהם המודרניים הם כלבי הרועים הבדואים של היום (או: כלב כנעני). אפשרויות נוספות שעלו הן דמוי כלב רועים, דמוי דינגו או דמוי כלב רוח, שחלקם כבר הוזכרו.
שאלות לא פתורות.
למרות מחקר ארוך שנים שנכתב עליו רבות, עדיין ישנן שאלות רבות שלא נפתרו בהקשר של בית הקברות לכלבים באשקלון.
לא ברור עדיין מי קבר את הכלבים. אחת האפשרויות היא שהפרסים ששלטו באזור באותה תקופה הם שקברו את הכלבים. זו אפשרות סבירה בהינתן היחס של הדת הזורואסטרית לכלבים. עם זאת, העיר אשקלון באותה תקופה הייתה עיר מעורבת תרבותית כשייתכן שהשליטה הפרסית הייתה בעיקרה פוליטית, ופחות תרבותית. כלומר, יש עדיין אפשרות שאחת מהתרבויות האחרות, ביניהם של הפיניקים, הפלשתים או המצרים, היא שאחראית לקבורה. אפשרות נוספת היא שהיהודים שחיו באזור אחראיים לקבורה. כאן יש קושי נוסף לקבוע האם השערה זו סבירה בגלל היחס הדו-ערכי של היהדות לכלבים, כשמצד אחד המילה "כלב" יכולה להיות קללה ועלבון כלפי התנהגותו או אופיו של אדם, ומצד שני פעמים רבות התנ"ך מדגיש שכלבים זכו להערכה כרועי עדרים, כלבי לוויה או אפילו כחיות מחמד.
בנוסף, טרם הבינו מדוע הכלבים מתו ומדוע נקברו. מדובר על כמות של מעל ל-1,000 כלבים שמתו בתקופה קצרה של כ-50 עד 100 שנים בלבד. אמנם לא נמצאו סימנים לטראומה גופנית על העצמות או להרג המוני של הכלבים, כמו גם שלא ידוע על מגפה שהתרחשה באותה תקופה ואזור, אך גם אין סימנים לקבורה טקסית או להקרבה. השערה אחרת שלא דנו בה ארוכות היא על תמותה טבעית. ייתכן שבתקופה בה עוד לא היו וטרינרים ולא ידעו לרפא חיות, כמו גם פעמים רבות אנשים שחיו בתרבות שאהדה וכיבדה כלבים, פשוט נהגו לקבור בצורה נאותה את הכלבים שמתו. השערה זו אפשרית במיוחד כשלוקחים בחשבון את פיזור השלדים, שרובם היו גורים, אחריהם היו המבוגרים ורק לבסוף הבוגרים הצעירים. גם בטבע אחוזי ההישרדות של גורים היא לרוב הקטנה ביותר, משום שהם הפגיעים והחלשים ביותר, וכך גם המבוגרים ביותר. נתונים אלה גם מגובים במחקרים מודרניים שמראים שבעיקר כשכלבים משוטטים חיים בקרבת בני אדם בערים מודרניות גדולות, אחוז התמותה של הגורים הוא גדול מאוד, כ-80 אחוזים, כאשר מתוכם 63 אחוזים נגרמים ישירות בגלל הקרבה לבני האדם.
לבסוף, גם שאלת גזע כלבי אשקלון נשארה פתוחה. על פי הדיונים בין החוקרים נראה שהסברה הרווחת ביותר היא שכלבי אשקלון היו מעין כלבי רועים, כלב סלוקי פרסי או הכלב הכנעני המקומי של ארץ ישראל.
אליפות העולם בשחמט 2005 (פיד&quot;ה)
אליפות העולם בשחמט 2005 הייתה תחרות שאורגנה על ידי פיד"ה. בתחרות זו, בהשתתפות שמונה שחמטאים, וסלין טופאלוב מבולגריה זכה במקום הראשון והוכתר אלוף העולם.
הוא היה אלוף העולם במקביל לולדימיר קראמניק שהיה אלוף העולם (קלאסי). בשנת 2006 התקיים מפגש בין השניים ופילוג בעולם השחמט הסתיים. במפגש זה ניצח ולדימיר קראמניק.
רקע.
בעקבות הביקורת הקשה על מתכונת אליפויות העולם בשנים 1998–2004 ובמיוחד של האחרונה שנערכה בלוב, פיד"ה החליטה על שינוי מתכונת התחרות.
משך המשחק הוגדל. תחרות שכללה מפגש כפול הייתה בהשתתפות שמונה שחמטאים.
לתחרות הוזמנו:
טבלת הגמר.
התחרות נערכה בארגנטינה במהלך ספטמבר-אוקטובר 2005.
תיק באגט
תיק באגט הוא תיק יד קטן יחסית שתוכנן על ידי פנדי ב-1997. הוא שונה מתיקי יד אחרים עקב גודלו הקטן. הוא מכונה כך על שום צורתו הדומה לבאגט הצרפתי.תיק זה היה מאוד פופולרי בשנות ה-2000, ומכונה לעיתים "It bag". למשל, השתמשה בו שרה ג'סיקה פרקר בסדרת הטלוויזיה "סקס והעיר הגדולה".
ג'ף אימלט
ג'פרי רוברט (ג'ף) אימלט (באנגלית: Jeffrey Robert Immelt; נולד ב-19 בפברואר 1956) הוא איש עסקים אמריקאי. יושב הראש התשיעי של חברת ג'נרל אלקטריק, משרה שבה כיהן מאז החליף את ג'ק וולש בספטמבר 2001 ועד פרישתו מהתפקיד באוקטובר 2017.
בפברואר 2018 דיווחה קרן ההון-סיכון NEA כי אימלט הצטרף להנהגתה כשותף-סיכון (venture partner)h.
ג'פרי אימלט
קרל אייקן
קרל סליאן אייקן (באנגלית: Carl Celian Icahn; נולד ב-16 בפברואר 1936) הוא איש עסקים מיליארדר יהודי-אמריקאי, משקיע ונדבן. מייסד ובעלים של הקונצרן הרב-תחומי Icahn Enterprises שבאמצעותו הוא שולט בתאגידים רבים, על חלקם השתלט בהשתלטות עוינת.
לפי המגזין פורבס היה שוויו הנקי של אייקן בשנת 2017, 16.6 מיליארד דולר, עובדה שהציבה אותו במקום ה-26 ברשימת 400 עשירי תבל של פורבס.
לאחר בחירת דונלד טראמפ כנשיא ארצות הברית שימש אייקן יועץ כלכלי מיוחד לנשיא לענייני רגולציה, אך פרש ב-2017 בשל חשש לניגודי אינטרסים.
קרל אייקאן
שין ספלינט
שין ספלינט (באנגלית: Shin splints) הוא מונח המתייחס לכאב המופיע לאורך עצם השוק. לרוב הכאב נגרם כתוצאה מנזקים מקומיים בעקבות עומסים חוזרים הנוצרים במהלך ריצה, קפיצה ועוד.
גורמים.
שין ספלינט עלול להיגרם עקב מס' גורמים, חיצוניים או פנימיים:
גורמים פנימיים.
גורם ראשון הוא מתיחה של השריר "טיביאליס אנטריור" יכולה להופיע לאורכו, בצומת השריר או בגיד עצמו. גורם נוסף הוא גירוי והיווצרות דלקת בגיד ובחיבור שלו או קרע בשריר הצמוד לעצם.
גורם שלישי- דלקת במעטפת העצם "פרייוסט"- הכוחות המופעלים על ידי שרירי השוק גורמים למשיכה או למתיחה של מעטפת העצם ולכן נוצרת דלקת.
עוד גורם קושר לתנועתיות - סיבוב כלפי מטה של כף הרגל מגביר לחץ על הרקמות הרכות בקרבת העצם, דבר המעורר כאבים ודלקות. גורם אחרון קשור לחוסר גמישות במפרק הקרסול, הגורם לפציעות ברקמות רכות סמוך לעצם.
גורמים חיצוניים.
אם נועלים נעליים לא מתאימות או ישנות עלול להופיע הכאב. גורם נוסף הוא הגברת קצב אימונים והפיכתו למהיר מדי. עוד גורם הוא ריצה על משטחים קשים או תוכנית אימונים לא מאוזנת, משולבת בעומסים מוגברים (לא הדרגתיים).
אבחנה.
אבחנה מדויקת חשובה מאוד משום שישנן פעמים בהן יכולות להיווצר בעיות נלוות בזמן ההחלמה. הרופא יבדוק מהו מקור הכאב, אם שין ספלינט אינו הסיבה, אזי הוא יוודא שהמטופל אינו סובל משברי מאמץ.
עידו מרקוס
עידו מרקוס (נולד ב-16 ביולי 1979) הוא אמן, אוצר ואספן ישראלי. עוסק בתחומי אמנות שונים בהם: רישום, ציור, מיצב וצילום.
מרקוס ידוע בסדרות מיצבי המיניאטורות השונות שלו, המציגות מאות ציורים שנוצרו לאורך תקופות שונות. מיצגים אלה הוצגו בארץ וברחבי העולם ונמצאים באוספים רבים.
ביוגרפיה.
עידו מרקוס נולד בבוסטון שבארצות הברית בשנת 1979. הוא עלה לארץ בשנת 1979 וגדל בהרצליה. למד צילום בתיכון ויצו צרפת בתל אביב ושירת כצלם ועורך צבאי במודיעין. כיום חי ויוצר בעיר חיפה.
כילד עסק בעיקר בצילום וקולאז' אך בהמשך עבר לרישום, ציור ומיצב.
עבודותיו נעות בין המקומי לגלובלי, והוא נע בין סגנונות, מדיומים ודרכי תצוגה שונות, כאשר הציר המרכזי בהן הוא התנועה והדחיסות בה הוא חווה את המציאות אותה הוא חי ויוצר. בעבודותיו העכשוויות עוסק במתח שבין הדימוי האיקוני היחיד לריבוי הדיגיטלי, תוך כדי התייחסות לתאוריות דיגיטקסטואליות ולסתירות בין תצלומי משפחה לאנונימיות ברשת, בין פיגורטיביות להפשטה ומפגש בין זרמים ודינמיקות עבודה שונות. מרקוס עובד עם חומרים אשר הוא אוסף מהרחוב והרשת, ובכך מחבר בין האישי לכללי, ואף מדגיש את הטשטוש הנוצר ביניהם בעידן הדיגיטלי דחוס הדימויים.
מרקוס הציג תערוכות יחיד והשתתף בתערוכות קבוצתיות במוזיאונים וגלריות בישראל וברחבי העולם.
לימודים.
1995-1997 לימודי צילום, תיכון ויצו צרפת, תל אביב.
2002-2003 לימודי רישום וציור, ב-, ניו-יורק.
2005-2008 לימודי אמנות, סיים בהצטיינות באמנות, המדרשה לאומנות וחינוך, מכללת בית ברל,
2011-2013 לימודי תואר ראשון באמנות ויצירה, אוניברסיטת חיפה.
תערוכות וירידים.
תערוכות יחיד.
2009 - רישומים וציורים-2007–2009 גלריה רו ארט, תל אביב.
2011 - "בקטנה" גלריה יאיר, תל אביב.
2011 - “יד אחרת" גלריה קיבוץ לוחמי הגטאות.
2012 - ״דרך חור הסיכה״, גלריה הסף, ניו דלהי, הודו.
2013 - ״טיוטא״ גלריה לאמנות, קריית טבעון.
2014 - "סרפדים" גלריה יאיר, תל אביב.
2016 - ״גליץ״ גלריה רוטשילד לאמנות, תל אביב.
2017 - "רכילות", גלריה רוטשילד לאמנות, תל אביב.
2018- ״האחרים״, גלריה יאיר, תל אביב.
2018- ״עניין משפחתי״, גלריה זימאק, תל אביב.
2019- ״התהלוכה״, גלריה פורטה, תל אביב.
2020 - ״הליכות אדם״, גלריה קיבוץ לוחמי הגטאות
2020-וריאציות על jpg_1967, מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית, אוצרת: אילנית קונופני
מבחר תערוכות קבוצתיות.
2010 - "ומה לעשות עם ציור במאה ה-21" מוזיאון חיפה לאמנות, חיפה.