סכר סרדר סרובר (בהינדית: सरदार सरोवर परियोजना) הוא סכר כבידה על נהר נרמדה, בסמוך לנווגאם, גוג'ראט שבהודו. הסכר נהגה על ידי סרדר ולאבהבאי פאטל, בנייתו ארכה 56 שנים והוא נחנך על ידי ראש הממשלה נרנדרה מודי ב-17 בספטמבר 2017.
ארבע מדינות בהודו, גוג'ראט, ראג'סטאן, מהאראשטרה, ומאדהיה פרדש נהנות מהסכר בעיקר לטובת חקלאות ואספקת חשמל. הסכר מהווה חלק מפרויקט עמק נרמדה, פרויקט הנדסת מים ומשאבי סביבה גדול המשלב בניית מספר סכרים על הנרמדה  לצורך השקיה ופתרונות כח הידרואלקטריים.
פאבלו סראביה
פאבלו סראביה גרסיה (נולד ב-11 במאי 1992) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בפריז סן ז'רמן ובנבחרת ספרד. סראביה מתופקד לעיתים גם כשחקן כנף שמאלי.
קריירת מועדונים.
סראביה נולד במדריד, ושיחק כדורגל באקדמיית הכדורגל "אסקולה דה פוטבול מדריד אוסטה דה בואדייה דל מונטו" עד שנת 2004. בשנה זו, ריאל מדריד החתימה אותו באקדמיית הנוער שלה, כשהיה בגיל 12 בלבד. לאחר ששיחק בגילאים השונים באקדמיית הנוער של ריאל מדריד, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי ריאל מדריד ב' במסגרת ליגת המשנה הספרדית, במשחק מול אלקורקון ב-3 בינואר 2010. שבועיים לאחר מכן, הוא כבש את שערו הראשון בקריירת הבוגרים, בניצחון הביתי 2–5 מול ראסינג סנטנדר ב'.
בדצמבר 2010, סראביה זומן לראשונה לסגל הקבוצה הבכירה של ריאל, לקראת משחק ביתי במסגרת ליגת האלופות מול המועדון הצרפתי אוקזר. הוא קיבל את חולצת המועדון עם המספר 33, ושותף במשחק שלב הבתים לאחר שהחליף את כריסטיאנו רונאלדו בדקה ה-72.
בעונתו השנייה בקבוצת ריאל מדריד ב', מאמנו אלברטו טוריל שינה באופן משמעותי את תפקודו של סראביה בקבוצה, לאחר שהמיר את תפקידו מעמדת הכנף השמאלית לעמדת הקשר ההתקפי. אחרי שינוי העמדה, סראביה סיים את העונה עם 12 שערי ליגה, דבר שהציבו כשלישי בטיבו בכיבוש השערים בקבוצתו - אחרי חוסלו ואלברו מוראטה שכבשו 14 שערים כל אחד. קבוצתו סיימה את העונה לאחר שהודחה בשלבי פלייאוף העלייה לליגת העל הספרדית.
ב-3 ביולי 2011, סראביה חתם על חוזה לחמש שנים במועדון השכן חטאפה, ששילמה עבורו סכום בסך 3 מיליון אירו. הוא כבש את שערו הראשון במסגרת ליגת העל הספרדית, ב-15 בספטמבר 2012, בהפסד הבית של חטאפה 1–4 לברצלונה.
ב-9 ביוני 2016, אחרי שקבוצתו ירדה ליגה, סראביה חתם בקבוצת סביליה על חוזה לארבע שנים. עונתו הראשונה בסביליה, הסתיימה עם מספרי שיא בקריירה של סראביה, לאחר שכבש 8 שערי ליגה ב-34 משחקים.
ב-2 ביולי 2019 עבר תמורת כ-18 מיליון אירו לפריז סן-ז'רמן, וחתם בשורותיה לחמש שנים.
ב-1 בספטמבר 2021 עבר בהשאלה לעונה אחת לספורטינג ליסבון.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת הפורטוגלית עשרה ימים לאחר מכן בתיקו 1-1 מול פורטו. הוא כבש את שערו הראשון ב-28 בנובמבר, בניצחון 2-0 על טונדלה. בסך הכל כבש 15 פעמים ב-29 הופעות ליגה.
קריירת נבחרות.
ב-2008, סראביה שיחק לראשונה עבור מולדתו, כשייצג את נבחרת ספרד עד גיל 16. הוא שותף בסגל הנבחרת עד גיל 17 במסגרת גביע העולם לנבחרות עד גיל 17 ב-2009, שנערך בניגריה, כאשר שיחק בכל שבעת משחקי נבחרתו שסיימה במקום השלישי בטורניר. ב-2011, סראביה הופיע כקפטן הנבחרת הספרדית עד גיל 19, במסגרת זכייתה באליפות אירופה עד גיל 19.
פרוטוקול 12 לאמנה האירופית לזכויות אדם
רפאל הולצהאוזר
רפאל הולצהאוזר (נולד ב-16 בפברואר 1993 בוינר נוישטאדט) הוא כדורגלן אוסטרי, המשחק כקשר בקבוצת בירשכוט מליגת המשנה הבלגית.
קריירת מועדונים.
בגיל 16, עזב הולצהאוזר את אקדמיית הנוער של קבוצת ראפיד וינה, ועבר לאקדמיה של שטוטגרט בגרמניה. בעונת 2010–2011, עלה לסגל קבוצת המילואים של שטוטגרט אשר שיחקה בליגה השלישית. ב-21 בינואר 2012, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו עבור הקבוצה הבכירה במסגרת הבונדסליגה, במשחק מול שאלקה 04. בעונה שלאחר מכן, קודם לסגל הקבוצה הבכירה ושותף ב-21 משחקי ליגה. ב-1 ביולי 2013, הולצהאוזר הושאל לקבוצה היריבה אאוגסבורג, למהלך העונה. בסיום עונת ההשאלה לאוגסבורג, בה בעיקר שותף כשחקן ספסל, הולצהאוזר הוחזר לקבוצת המילואים של שטוטגרט, לפני שחתם ב-22 בינואר 2015, באוסטריה וינה.
קריירה בינלאומית.
הולצהאוזר שיחק עבור נבחרות אוסטריה הצעירות, כאשר עבור הנבחרת עד גיל 21 שיחק ב-28 משחקים בהם כבש 11 שערים.
חדשות הספנות
חדשות הספנות (אנגלית: The Shipping News) הוא רומן מאת הסופרת האמריקאית אני פרו. הספר, שיצא לאור ב-1993, זכה בפרס פוליצר וכן בפרס הספר הלאומי לאותה שנה, כמו גם בפרסים נוספים. הספר עובד לסרט קולנוע באותו שם, בכיכובם של קווין ספייסי וג'וליאן מור, אשר יצא בשנת 2001.
תקציר העלילה.
הדמות המרכזית בסיפור הוא קויל, החי באפסטייט ניו יורק, ואשר כותב בעיתון. אביו היגר למקום מניופאונדלנד. לאחר ששני הוריו התאבדו, פטל, אשתו המתעללת והנואפת של קויל, עוזבת עם המאהב שלה בכוונה להגיע לפלורידה, ומנסה למכור את שתי בנותיהם - באני וסנשיין - לסוחרי מין. זמן קצר לאחר מכן, פטל והמאהב שלה נהרגים בתאונת דרכים; המשטרה מוצאת את הנערות, ומחזירה אותן לקויל. על אף התפנית החיובית הזאת, קויל חש שחייו קורסים. דודה שלו מצד אביו, אגניס האם, משכנעת אותו להתחיל מחדש במקום מורשתו, ניופאונדלנד, שהיא ארץ קרה וקשה.
קויל ובנותיו עוברים לגור בבית ילדותה של אגניס, מבנה נטוש על צוק "מצפה קויל". הם מייד מתחילים במלאכת שיפוץ הבית, וקויל מוצא עבודה בתור כתב בעיתון המקומי, "ציפור הגאמי". הוא מסקר תאונות דרכים וכן את חדשות הספנות - הוא מתעד את ההפלגות וההגעות של האניות בנמל המקומי. העיתון - הידוע לשמצה בשל התמקדות בסיפורי התעללות מינית, פְּלַגִיאָט, וטעויות דפוס - מנוהל על ידי ארבעה טיפוסים קשים, דייגים ברובם.
מצד אחד חיי המשפחה מתייצבים - השיפוץ של הבית מתקדם, וקויל מרגיש תחושת הישגיות שמעולם לא חש קודם, מזה שהוא מתקן את הבית במו ידיו. הדודה פותחת עסק חדש לריפוד, וקויל מוצא את מקומו במערכת העיתון, כאשר מקצים לו טור שבועי שבו הוא מסקר ספינות מעניינות. מצד שני, תחושת הזרות ממשיכה: קויל חווה התקפות פוסט-טראומה מהסיקור הסנסציוני של תאונות דרכים כי הן מזכירות לו את גורלה של אשתו, ובתו, באני, מפתחת פחד קיצוני מכלב לבן שאף אחד חוץ ממנה לא רואה. ונראה שכל הדמויות מסביב מוזרות עד ביזאריות - הכתב הבינלאומי בעיתון מבקש להפליג מסביב לעולם בסירה קטנה, היאכטה שאגניס עובדת על ריפודה נבנתה כביכול עבור היטלר, ויש לה היסטוריה של הריסת בתים לאורך החוף. בעלי היאכטה הם זוג מוזר שרב ללא הפסקה, ובסופו של דבר הם עוזבים מבלי לשלם לאגניס.
קויל מגלה שלאבותיו היה שם רע בניופאונדלנד, והוכרו כאנשים בורים, אלימים, ופיראטיים. אחד מחבריו לעיתון, בילי פריטי, לוקח את קויל לאי גאיז, שם קבורים כל אבותיו. בדרך חזרה, הם מוצאים מזוודה במים, ובמזוודה ראשו הכרות של ביונט מלוויל, בעל היאכטה אשר נעלם מבלי לשלם לאגניס.
במהלך תקופה זו, קויל מחליט לקנות סירה קטנה ולהתמודד עם הפחד שלו ממים. הוא גם פוגש באישה גבוהה ויפה בעיירה, וייבי פראוס, אשר לבנה תסמונת דאון. השניים מפתחים ידידות וקרבה, ופעם אחת כאשר נראה שיתקדמו גם לאינטימיות פיזית, וייבי נזכרת בבעלה המנוח, נבהלת, ובורחת. קויל, לעומת זאת, חווה הארה, ומרגיש שהוא מוצא את מקומו ביקום.
בילי מספר לקויל שישנו עוד נצר אחד למשפחת קויל שעדיין בחיים, בן דוד בשם נולן, הסבור שהבית המשפחתי שייך לו. קויל ומשפחתו מתחילים למצוא חבלים קשורים בפתח הבית, ולראות אדם זר מסתובב בקרבתו, ולילה אחד אף נכנס לחדר השינה של קויל, אבל הם לא מצליחים להתעמת עם הזר שנעלם כפי שהגיע.
בינתיים, בני המקום מתמודדים עם הקונפליקט בין המודרניזציה לאורח חייהם - סירות הדייג מוחלפות בספינות מתועשות ענקיות, וספינות משא לנפט גורמות לשפיכות וזיהומים, והורסים את משאבי הטבע המועטים של האזור. טרט קארד, אחד מעובדי העיתון, מצדד בהתפתחויות אלה, ויום אחד, כאשר קויל כותב מאמר דעה המבכה את ההרס והאובדן, טרט משכתב ומדפיס את הטור כפרופגנדה למען תעשיית הנפט, וקויל כועס ששמו הושם על הכתבה. עורך העיתון, ג'ק באגיט, מצדד בקויל.
יום אחד, קויל יוצא בסירתו הרעועה, אשר מתהפכת כשהוא מנסה להגיע לגופה שראה צפה במים. ג'ק מציל אותו מטביעה, ומסתבר שהגופה שמצא הוא ביונט מלוויל, שאת ראשו גילה קויל יחד עם בילי קודם לכן. זמן קצר לאחר מכן, אגניס מקבלת המחאה בדואר מאשתו, סילבר מלוויל.
כשקויל מוצא חבל קשור מחוץ לדלת חדרה של באני, הוא מחליט להתעמת עם נולן. הוא מוצא אותו בביתו, מתבודד מלוכלך ובלתי שפוי, שוכב ליד כלבו הלבן, ומחליט לוותר על העימות. בחג המולד, הוא וחברו דניס מביאים לנולן אוכל. בסופו של דבר, נולן מתאשפז בבית חולים פסיכיאטרי. כשקויל מבקר אותו, הוא מגלה שאביו אנס את אגניס בצעירותו.
כשמסתיים החורף, דברים מתחילים להשתנות. טרט קארד עוזב כדי לפרסם עלונים עבור ספקי נפט, וקויל מקבל את תפקידו בעיתון. אגניס, שהלכה לעבוד במקום מרוחק יותר בחורף, חוזרת, בדיוק כאשר סופה סוחפת את הבית - שהיה ריק מכיוון שהמשפחה העבירה את החורף בעיירה הסמוכה. וייבי וקויל ממשיכים להתקרב, ווייבי מביאה לבאני כלבלב לבן בו היא מתאהבת.
כעת, קויל הפך מאיש דיכאוני ובעל הערכה עצמית כמעט אפסית, לאדם בעל שם טוב, ומקצוע, והישגים. וייבי וקויל שניהם מבינים שהעבר לא חייב לשלוט בהווה שלהם, ומשתחררים ממנו. בסוף הסרט, השניים נישאים.
אוטו הראשון, דוכס סקסוניה