מייסדי האקדמיה למוזיקה היו קבוצת נגנים יוצאי הונגריה: לורנד פניבש (כנר), אליס פניבש-רוזנברג (ויולנית/כנרת), ד"ר לסלו וינצה (צ'לן), אילונה וינצה-קראוס (פסנתרנית), עדן פרטוש (ויולן) ואלכסנדר בוסקוביץ' (מלחין).
תחילה שכנה האקדמיה כדייר משנה במקלט הגימנסיה "שלווה" שברחוב רנ"ק. בשנת 1951 עבר משכנה של האקדמיה לבית הספר תחכמוני שברחוב ליליינבלום. בשנת 1965 עברה האקדמיה אל משכנה החדש בקמפוס של אוניברסיטת תל אביב ברמת אביב. עם מעבר זה נפרדה האקדמיה מן הקונסרבטוריון, שהיה עד אז חלק ממנה.
בשנת 2001 עמית גולן הקים במוסד "מרכז ג'אז".
ביוני 2004 מונה קוסטין קנליס-אולייר למנהל הקונסרבטוריון.
בשנת 2005 אוחדה האקדמיה עם המחלקה למוזיקולוגיה באוניברסיטת תל אביב ושמו הנוכחי של המוסד הוא "בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה".
בית הקונסרבטוריון.
מתחם הקונסרבטוריון, שצלעותיו נושקות לרחובות לואי מרשל, רוברט שטריקר ולואי ברנדייס של ימינו, נבנה בשנת 1937 כבית עולים. המקום החליף את בית העולים ברחוב העלייה. הבניין נחנך במרץ 1938. לאחר הפצצת חיל האוויר האיטלקי על תל אביב, ב-ספטמבר 1940, לחצו השלטונות הבריטיים להפוך את המקום לבית חולים כירורגי. במקום היה אגף להחלמת חיילי ה-RAF. באוגוסט 1943 נחנך במבנה בית חולים הירקון, מוסד ממשלתי כללי, בהנהלתו של ד"ר שמעון בטיש. בית החולים פעל במקום עד 1953 עת המקום נמסר לוועד למען החייל שהפעיל במקום אכסניה לחיילים בשם "אכסניית קרייתי". האכסניה פעלה עד 1960. הבית נותר עזוב ומוזנח עד אשר עבר שיפוץ יסודי ב-1981, והיה למשכנו של הקונסרבטוריון.
בתחילה הייתה מחשבה לשמר את הבניין ההיסטורי, אבל בגלל מצבו הגרוע הוחלט להרסו. החל מחודש מאי 2008 עבר בנין הקונסרבטוריון שיפוצים מקיפים הכוללים הריסת המבנים הקיימים ובניית שני מבנים אחרים תחתם, שיפוץ מבנה האודיטוריום הקיים וכן בניית מרתף חניה, שנועד לפתור את מצוקות החנייה באזור. השיפוץ הסתיים בקיץ 2012. בתקופת השיפוץ שכן הקונסרבטוריון בבניין בית הספר עירוני ה' ברחוב בן יהודה. בשנת הלימודים 13–2012 התחדשו הלימודים בבניין החדש, שחזיתו, לאחר השיפוץ, פונה לרחוב לואי מרשל.
מאפיין ייחודי למתחם המוגדר כמוסד חינוכי הוא העדר גדרות סביבו, פועל יוצא של מאבקם המשותף של המתכננים והתורמים, מציאות העומדת בסתירה לחוק הישראלי המחייב גידור סביב מוסדות חינוך.
בקונסרבטוריון אודיטוריום ובו 330 מקומות ישיבה וכן אולם הופעות קטן ובו 90 מקומות ישיבה על שם רן ברון, אשר נרצח בפיגוע במועדון מייק'ס פלייס ב-30 באפריל 2003.
המרכז למוזיקה קאמרית.
המרכז למוזיקה קאמרית פועל במסגרת הקונסרבטוריון הישראלי מאז שנת 1988 ומציע סדרות קונצרטים שנתיות לקהל מנויים ולקהל הרחב הנערכות באודיטוריום הקונסרבטוריון.
על בימת המרכז מתארחים הרכבים קאמריים ומוזיקאים מן השורה הראשונה מהארץ ומחו”ל, ובמהלך השנים הוא ביסס את מעמדו כאחד המוסדות הידועים, הוותיקים והמוערכים בתחום המוזיקה הקלאסית בישראל. עם האמנים וההרכבים שהופיעו על בימת המרכז בשנים האחרונות נמנים: רביעיית איזאי (צרפת), רביעיית אבן (צרפת), רביעיית מודיליאני (צרפת), הרביעייה הדורית (בריטניה), רביעיית קזאלס (ספרד), רביעיית בנביץ (צ'כיה), רביעיית פאבל האס (צ'כיה), רביעיית טאליך (צ'כיה), רביעיית שימנובסקי (פולין), שלישיית ירושלים, שלישיית מונדריאן, רביעיית כרמל, הפרויקט הקאמרי הישראלי, אנסמבל מיתר, אנסמבל סולני תל אביב, הקלרינטנים חן הלוי ומישל לטייק (צרפת), הכנרים גיא בראונשטיין וחגי שחם, הצ'לנים צבי פלסר, הלל צרי ופיטר ויילי (ארצות הברית), הפסנתרנים דניאל גורטלר, אלון גולדשטיין, איאן פאונטיין (בריטניה), רומן רבינוביץ' ועוד רבים.
דגש מיוחד נותן המרכז לקידומם של אמנים מקצועיים צעירים ולייזום שיתופי פעולה בין מוזיקאים ישראלים לעמיתיהם מחו”ל.
לצד יצירות המופת הנודעות מפגיש המרכז את הקהל גם עם רפרטואר בלתי שגרתי מתקופות שונות, בכלל זה גם יצירות של מלחינים בני זמננו ויצירות מאת מלחינים ישראלים, בהן גם בביצועי בכורה.
נוסף על קהל המנויים הוותיק והנאמן, שוקד המרכז גם על טיפוח קהל חדש, בייחוד מקרב הדור הצעיר, הנהנה ממחירי כרטיסים מוזלים במיוחד.
בהיותו חלק מן הקונסרבטוריון, חרת המרכז על דגלו מחויבות לחינוך והוא יוזם באופן שגרתי כיתות אמן בהנחיית האמנים המתארחים על בימתו.
מחויבות המרכז לקהילה מתבטאת בשיתוף פעולה עם תוכנית “עמיתים” לנפגעי נפש, שחבריה נהנים מכניסה חופשית לקונצרטים שבהפקתו.
המרכז ללימודי ג'אז.
המרכז ללימודי ג'אז פועל במסגרת הקונסרבטוריון הישראלי מאז שנת 2010.
בשנת 2001 התבקש עמית גולן, שלימד באותה עת בבית הספר תלמה ילין קורס לתולדות הג'אז, להקים את מגמת הג'אז בקונסרבטוריון, שעד אז ניגנו בו מוזיקה קלאסית בלבד. בשנת 2009 ייסד גולן, מנהל המגמה, יחד עם מיכל אברמוב תוכנית לימודים אקדמית משותפת עם מוסד הג'אז היוקרתי בניו יורק, הניו סקול, לתואר B.F.A בג'אז. התכנית, המיועדת לנגני ג'אז מצטיינים, מאפשרת לתלמידים ללמוד שנתיים במרכז ללימודי ג'אז בקונסרבטוריון הישראלי ולהשלים שנתיים נוספות בניו סקול, בניו יורק, עד לקבלת התואר.
בשנת 2010 הוקם המרכז ללימודי ג'אז תחת ניהולו של גולן. המרכז למעשה הכניס תחת קורת גג אחת את הפעילות הענפה שגולן פיתח וטיפח: מחלקת הג'אז (גילאי 18-14), התכנית המשותפת עם הניו סקול ניו יורק לתואר ראשון, הביג בנד הייצוגי של הקונסרבטוריון, ויזמות של כיתות אמן, קונצרטים וסדרות עם אמני ג'אז בינלאומיים. בסוף אותה שנה, דצמבר 2010, נפטר גולן במפתיע בעת ששיחק כדורסל עם תלמידיו בחצר בית הספר תלמה ילין. מחליפו בתפקיד, ארז ברנוי, ששימש במקביל גם כמנהל מגמת הג'אז בקונסרבטוריון, ניהל את המרכז ללימודי ג'אז עד לשנת 2019.
בשנת 2019, נכנס לתפקיד מנהל המרכז ללימודי ג'אז יובל כהן, המנהל המוזיקלי של הביג בנד הייצוגי של הקונסרבטוריון. מתן צ'פניצקי, התמנה לתפקיד מנהל התכנית האקדמית.
עם מורי המרכז נמנים מיטב נגני הג'אז המובילים בישראל, בהם: גלעד אברו, ענת פורט, יונתן וולצ'וק, שי זלמן, דני בנדיקט, אילן סאלם ועוד.
מדי שנה, מאז מותו של גולן, נערך בקונסרבטוריון קונצרט לזכרו, בהשתתפות תלמידי המרכז ללימודי ג'אז ואמני ג'אז בינלאומיים, המגיעים להעביר סדנאות מקצועיות ולנגן עם התלמידים. בין הנגנים שהגיעו במהלך השנים נמנים מארק טרנר (סקסופון), אהרון גולדברג (פסנתר), ג'ואל פראהם (סקסופון) ואבישי כהן (חצוצרה).
שיקום נפגעי נפש בקהילה
מעבר אליהו
מעבר אליהו, המכונה מחסום/מעבר 109 או מחסום/מעבר הפירות, הוא אחד המעברים בגדר ההפרדה. המעבר ממוקם על כביש 55. המעבר נמצא בקטע בין הפנייה לאלפי מנשה לבין הפנייה לקלקיליה ולצופים.
מעבר אליהו נועד למעבר נוסעים והולכי רגל, וסחורות פלסטיניות מועברות דרך מחסום אייל שמצפון לקלקיליה. בידוק ביטחוני של הנוסעים והולכי הרגל ממזרח למערב מתבצע בידי חברת שמירה פרטית. במעבר ממערב למזרח אין בידוק קבוע, אך במקום פועלים דרך קבע כוחות משטרה ומשמר הגבול. לעיתים פועלים במעבר גורמים נוספים כגון אנשי מינהלת המעברים או משרד החקלאות.
חוג טופולוגי
שדה טופולוגי
ג'רארד ויי
ג'רארד ארתור ווי (אנגלית: Gerard Way; נולד ב-9 באפריל 1977) הוא זמר-יוצר, מפיק מוזיקלי, קומיקסאי ומאייר אמריקאי, הסולן והמייסד של להקת הרוק האלטרנטיבי האמריקנית "מיי כמיקל רומנס", בה כתב ושר מהקמתה בספטמבר 2001 עד הפיצול שלה במרץ 2013 ומחזרתה באוקטובר 2019. הוא שימש כמפיק המבצע של אלבומה השני של להקת LostAlone "אני עב"ם בעיר הזאת". כתב מיני-סדרה של ספרי קומיקס בשם "The True Lives of the Fabulous Killjoys" ואת סדרת הקומיקס זוכת פרס אייזנר "The Umbrella Academy". אלבום הסולו הראשון שלו, "Hesitant Alien", יצא ב-30 בספטמבר 2014.
נעוריו ותחילת דרכו.
ויי נולד בסאמיט שבניו ג'רזי, ארצות הברית. מוצאו הוא חצי איטלקי וחצי סקוטי.
הוא החל לשיר לראשונה בכיתה ד', כששיחק את פיטר פן בהצגה שהועלתה בבית ספרו. סבתו, הלנה לי ראש, לימדה אותו לשיר, להופיע ולצייר.
לאחר מכן, הוא התעניין יותר בקומיקס ובאמנות והניח לשירה. מילדותו החל להתעניין באמנות- הוא גדל בבית "אפל וגותי" למראה, ולא היה יכול לשחק הרבה בחוץ (מפני שהאזור היה מסוכן). בעקבות כך, הוא פיתח את דמיונו, והציור הפך למקלטו.
ב-1995, לאחר שסיים את לימודיו בתיכון, למד ויי בבית ספר לאומנויות בניו יורק, וקיבל את תואר בוגר ב-1999. הוא שאף להיות מאייר וסופר קומיקס וב-2001 ניסה למכור סדרה מצוירת שנקראה "The Breakfast Monkey", אך הוא לא הצליח בכך.
מוזיקה.
מיי כמיקל רומנס.
ב-2001 עבד ויי בתעשיית הקומיקס בניו יורק. בעקבות פיגועי 11 בספטמבר, שהשפיעו עליו באופן משמעותי, הוא החליט שעליו לעשות מעשה, וכך הוקמה "מיי כמיקל רומנס". אחיו, מייקי ויי, היה זה שהציע את שם הלהקה - הוא חשב על השם בעקבות ספר ושמו "Three Tales of Chemical Romance". אל הלהקה צורפו גם פרנק איירו, ריי טורו ומאט פליסייר (שהוחלף בהמשך על ידי בוב בראייר). בין הלהקות שהשפיעו על סגנון הלהקה המיספיטס, הסטרוקס, Blur, איירון מיידן, קווין, הקיור, הסמית'ס, והמוזיקאי בילי ג'ו ארמסטרונג (גיטריסט וסולן להקת הרוק האלטרנטיבי גרין דיי).
ויי כתב שירים רבים שנכנסו לאלבומים של הלהקה: "I'm Not Okay (I Promise)" שנכתב על חוויות מהתיכון שלו, "Demolition Lovers" שנכתב על חברתו לשעבר ועוד.