משנת 2015 מגלמת לילי את דמות הצרעה/הופ ואן דיין ביקום הקולנועי של מארוול: בסרטים "אנטמן" (2015), "אנטמן והצרעה" (2018) ו"" (2019).
חיים אישיים.
בשנים 2003–2004 היא הייתה נשואה לשחקן ההוקי הקנדי מוריי הון.
בשנים 2004–2009 הייתה בזוגיות עם השחקן הגרמני-אנגלי דומיניק מונאהן (צ'ארלי מ"אבודים").
מאז 2010 בזוגיות עם נורמן קלי, ב-2011 נולד בנם הראשון וב-2015 נולדה בתם השנייה.
אסמ&quot;י
אסמ"י היה הארגון המקצועי של הספרנים והמידענים בישראל. הארגון, שפעל עד לפירוקו בשנת 2021, נוצר בשנת 2009, כאיחוד בין אגודת "אס"י" לגוף שכבר נשא את השם "אסמ"י".
היסטוריה.
אס"י.
אס"י - ארגון ספרני ישראל היא אגודה אשר נוסדה בשנת 1952 מתוך הכרה בחשיבותן של הספריות הציבוריות וספריות בתי הספר, ומכך שהצלחת הספריות תלויה במקצועיותם של הספרנים.
אס"י הוקם על ידי משרד החינוך והתרבות והאוניברסיטה העברית בירושלים, השתייך להסתדרות הכללית, ושולב כחלק מהאיגוד המקצועי של הפקידים ועובדי הרשויות המקומיות. בשנת 1958 התקבל הארגון כחבר ב-IFLA, ארגון הספרנות הבין לאומי. עד שנת 1966 טיפלה ועדת התרבות של אס"י במפעל הקטלוג ואז העבירה אותו למרכז ההדרכה לספריות. בשנות השבעים והשמונים אס"י דאג להכשרה המקצועית של הספרנים. התעודות שהוענקו כונו "אס"י שלב א'", "אס"י שלב ב'", ו"אס"י שלב ג'". הארגון הוציא לאור את ביטאון אס"י "יד לקורא" והפיק כנס שנתי לספרנים. אס"י היה אף אחד הגופים אשר הקימו את מרכז ההדרכה לספריות הציבוריות. הארגון טיפל בטבלאות שכר לספרנים לא-אקדמאים ובתנאי העבודה השונים. בראש אס"י עמד יו"ר הארגון, ישראל שפירא, מנהל ספריית בית אריאלה בתל אביב. אחריו, בתקופה שלפני האיחוד עם אסמ"י, שימשה כיו"ר ורדה מאור, מנהלת הספרייה האזורית בעמק חפר.
אסמ"י.
זמן קצר לאחר הקמת אס"י עלתה הדרישה להקים גוף מקביל אשר ידאג לספרנים ולמידענים בסקטורים האחרים. בדרך זאת הוקמה "אסמ"י - אגודת הספריות ומרכזי המידע בישראל", אשר בתחילה נקראה "איגוד ספריות מיוחדות בישראל". הגוף היוזם היה המרכז למחקר טכנולוגי ומדעי (מלמט"ם), אשר פעל אז כחלק מהמועצה הלאומית למחקר ופיתוח ומשרד ראש הממשלה. על מייסדיו נמנו אינג' לידיה וילנצ'וק, אסתר עמיאל וקרל קרן, מנהל מלמט"ם. אסמ"י הייתה לאגודה וולונטרית אשר לא נתמכה על ידי גוף כלשהו ואשר התקיימה ממיסי החברים. במשך הזמן הצטרפו לאגודה הספרנים האקדמאיים מהאוניברסיטאות ומהמכללות. היושבי ראש בשנים שלאחר מכן היו אסתר עמיאל, טובה מרקוביץ ואחרים. נקבעו שלשה סוגי חברות באגודה: חבר מן המניין, חבר אוהד, חבר מתלמד. כדי להתקבל כחבר מן המניין נדרש תואר אקדמי או תעודה מקצועית בספרנות, מידענות וכן המלצה של שני חברי אגודה.
בשנות התשעים, הוכרה האגודה כגוף משפטי והפכה לעמותה הרשומה ברשם העמותות. בתקנונה נקבע כי העמותה תנוהל על ידי ועד נבחר, בו מיוצגים נציגים נבחרים מכל סוגי הספריות. היו"ר וחברי הוועד מילאו את תפקידם בהתנדבות. מדי שנה הוועד כינס את האספה הכללית של החברים, המוסד העליון של האגודה, וגוף זה אישר את הבחירות ואת מאזני הכספים.
הפעילות בשנים 2009–2021.
בשנת 2009, לאחר תקופה ארוכה של שיחות בין שתי האגודות, הוחלט על האיחוד. נחתם הסכם, אשר אושר על ידי רשם העמותות. בתיה מצר כיהנה כיו"ר הארגון המאוחד עד לבחירות אשר נערכו בראשית שנת 2010, ובהם נבחר ד"ר שחף הגפני ליו"ר הגוף המאוחד.
ב-2020, כתוצאה ממשבר הקורונה בישראל, במהלכו הוקפאה עבודתן של מרבית הספריות בישראל, הארגון נקלע לבעיה תפעולית. לאחר שלא נמצא פתרון, החליט הוועד המנהל של אסמ"י באפריל 2021, שאין מנוס מלפתוח בצעדים משפטיים לפירוקו של הארגון.
המישור של מור
ארתור קורנברג
ארתור קורנברג (באנגלית: Arthur Kornberg; 3 במרץ 1918 - 26 באוקטובר 2007) היה ביוכימאי יהודי-אמריקאי שעבודתו העיקרית התמקדה בסינתזת DNA ובייחוד באנזימים המבצעים פעולה זו. ב-1959 זכה קורנברג בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה, יחד עם סברו אוצ'ואה, על גילוי מנגנון סינתזת החומר הגנטי העיקרי בתא, ה-DNA. בנוסף, הוא היה הראשון לבודד את אחד מאנזימי השכפול - DNA פולימראז I.
ראשית חייו.
נולד בעיר ניו יורק ליוסף ולנה קורנברג שהיגרו לארצות הברית מגליציה בשנת 1900, טרם נישואיהם. סבו שינה את שמו שהיה במקור קוולר כדי להימנע מגיוס לצבא תוך שהוא מאמץ את זהותו של אדם שכבר סיים את שרותו הצבאי. הוריו נישאו ב-1904. אביו עבד במשך 30 שנה כמפעיל של מכונת תפירה עד אשר בריאותו הידרדרה, לאחר מכן פתח חנות לכלי עבודה בברוקלין, ארתור שהיה אז רק בן 9 סייע לאביו בחנות ועזר ללקוחות.
ארתור למד בתיכון ע"ש אברהם לינקולן ולאחר מכן בסיטי קולג' של ניו יורק. את התואר הראשון קיבל ב-1937 ולאחריו תואר דוקטור לרפואה ב-1941 מאוניברסיטת רוצ'סטר בניו יורק. היו לו רמות גבוהות של בילירובין בדם, סוג של צהבת קלה המכונה תסמונת גילברט. כשהיה סטודנט בבית הספר לרפואה ערך סקר בין חבריו הסטודנטים כדי לבדוק את תפוצת המחלה, ואת התוצאות פרסם במאמרו הראשון שפורסם ב-1942.
לאחר שסיים את התמחותו בבית החולים "Strong Memorial" שברוצ'סטר הצטרף למשמר החופים, שם שימש כרופא ספינה. ראש המכונים הלאומיים לבריאות (NIH), שהבחין במאמר שפרסם, הזמין אותו להצטרף למחלקת התזונה במכון, שם עבד בין 1942–1945, תפקידו היה להאכיל עכברים בסוגים שונים של מזון כדי לגלות ויטמינים חדשים.
מחקר.
העבודה עם העכברים הייתה משעממת וקורנברג שהתעניין מאוד באנזימים עבר לאוניברסיטת ניו יורק ב-1946 שם החל לחקור את הנושא. לאחר מכן שימש בין השנים 1947–1953 כראש המדור לחקר אנזימים ומטבוליזם בהמכונים הלאומיים לבריאות, שם חקר את ייצור ATP מ-NADH ו-NAD. מחקר זה סייע לו במחקריו בהמשך משום שה-DNA מורכב ממולקולות דומות.
ב-1953 התמנה לפרופסור ולראש המחלקה למיקרוביולוגיה באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס ושהה שם עד 1959. שם המשיך בחקר האנזימים היוצרים את ה-DNA, ב-1956 הצליח לבודד את האנזים האחראי ליצירת DNA הנקרא כיום DNA פולימראז I. על מחקר זה זכה בשנת 1959 בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה. ב-1959 עבר למחלקה לביוכימיה באוניברסיטת סטנפורד ונשאר שם עד פטירתו ב-2007.
משפחתו.
ב-1943 קורנברג נשא לאשה את סילבי רות לוי, שהייתה ביוכימאית אף היא. לזוג נולדו שלושה ילדים: בנם הבכור, רוג'ר קורנברג, פרופסור לביולוגיה מבנית בסטנפורד, זכה ב-2006 בפרס נובל לכימיה על פענוח תהליך השעתוק ברמה המולקולרית. בנם השני, תומאס ביל קורנברג, גילה את DNA פולימראז II ו-III בשנת 1970 ומשמש היום כביוכימאי באוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו. בנם השלישי, קנת' אנדרו קרונברג, הוא ארכיטקט המתמחה בתכנון מעבדות.
קורנברג התאלמן פעמיים: לאחר פטירת סילבי ב-1986 נשא קורנברג לאשה את שרלין לברינג ב-1988, ולאחר פטירתה ב-1996 נשא לאשה את קרולין דיקסון.
ים תיכון
וינר נוישטאדט
וינר נוישטאדט (בגרמנית: Wiener Neustadt, נכתב לפעמים וינר נוישטט, בתרגום חופשי: "עיר וינאית חדשה") היא עיר במדינת אוסטריה תחתית שבאוסטריה, הנחשבת לאחד ממחוזותיה. וינר נוישטאדט היא העיר המרכזית של המחוז המקיף אותה, מחוז וינר נוישטאדט.
היסטוריה.
העיר הוקמה בשנת 1194 על ידי לאופולד החמישי, דוכס אוסטריה, שמימן את בנייתה מן הכופר ששולם לו מאנגליה על מנת לשחרר את מלכם ריצ'רד לב הארי, שהוחזק על ידו כבן ערובה בעיירה האוסטרית דורנשטיין. השם "וינר נוישטאדט" שימש לראשונה כשם מבצר שנבנה בעיר על מנת להגן מפני הונגריה הסמוכה. העיר קיבלה זכויות מיוחדות במטרה לאפשר לה לשגשג.
באוגוסט 1487 מתיאש הראשון, מלך הונגריה כבש את העיר לאחר מצור של שנתיים. במאה ה-16 איבדה העיר את מעמדה כעיר מגורי הקיסרים וחשיבותה פחתה.
ב-1751 נוסדה במבצר העיר האקדמיה הצבאית הטרזיאנית, האקדמיה הצבאית הראשונה בעולם.
בזמן מלחמת העולם השנייה הייתה וינר נוישטאדט מרכז תעשייתי, פעלה בה שלוחה של מפעל "Rax-Werke" אשר ייצרה מכונות וטילי V-2 ובה הועסקו כ-1,000 עובדי כפייה ממחנה הריכוז מאוטהאוזן. בעקבות היותה מרכז תעשייתי, הופצצה העיר קשות, כ-80% ממנה נהרסו והיא איבדה רבים מתושביה.
תחבורה.
וינר נוישטאדט היא אחד הצמתים התחבורתיים החשובים באוסטריה. בעיר ישנם שני נמלי תעופה, אחד צבאי, שהוא נמל התעופה הראשון שהוקם באוסטריה, ואחד אזרחי. העיר מחוברת גם למסילת רכבת ולכביש מהיר. בעיר ישנה גם תעלה, "וינר נוישטאדטר קאנאל", שהייתה אמורה להגיע עד טריאסטה, אולם בנייתה מעולם לא הושלמה.
הקהילה היהודית.
תיעוד ראשון בכתב לנוכחות קהילה יהודית בעיר מצוי בצו מ-1239 שהוציא פרידריך השני, דוכס אוסטריה ובו מוטלות מגבלות תעסוקה על בני הקהילה. כפי הנראה מדובר היה בקהילה מאורגנת ולה בית כנסת ובית עלמין. מצבות עתיקות שנתגלו בבית העלמין תוארכו החל משלהי המאה ה-13. בעיר פעל הרב ישראל איסרלן (1390–1460), מחשובי פוסקי ההלכה של יהדות אשכנז וכן לתקופה מסוימת הרב משה תקו מחבר הכתב תמים ובה הלך לעולמו ונקבר. עוד בלט בפעילותו הרב שלום מנוישטאדט שהיה מורם של המהרי"ל, יצחק אייזיק מטירנא ודוסא בן משה "היווני" מווידין. ב-1496 גורשו יהודי העיר על ידי מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה וב-1497 הוסב מבנה בית הכנסת לכנסייה. ב-1848 התחדשה התיישבות קבע של יהודים בעיר, אך רק ב-1889 הותר להם להקים בית עלמין משלהם, ועד למועד זה נאלצו בני הקהילה לקבור את מתיהם בערים סמוכות.
ספורט.
מועדון הכדורגל וינר נוישטאדט משחק מאז עונת 2015/2016 בליגה האוסטרית הראשונה.
ערים תאומות.