הספר השחור (ביידיש: מערדער פונ פעלקער - מאטעריאלנ וועגנ די רעציכעס פונ די דייטשישע פארכאפער אינ די צייטווייליק אקופירטע סאוועטישע ראיאנענ, ברומנית: Cartea Neagră, ברוסית: О злодейском повсеместном убийстве евреев немецко-фашистскими захватчиками во временно оккупированных районах Советского Союза и в лагерях Польши во время войны 1941-1945 ) הוא על פי כותרת המשנה שלו 'ספר עדויות ומסמכים על הרצח הנפשע והטוטלי של היהודים בידי הכובשים הגרמנים הפשיסטים באזורים הכבושים זמנית בברית המועצות ובמחנות ההשמדה בפולין בימי המלחמה בשנים 1941-1945'.
וסילי גרוסמן ואיליה ארנבורג היו במהלך מלחמת העולם השנייה כתבים צבאיים סובייטים ממוצא יהודי, שהתלוו לצבא האדום - חלק ממנגנון התעמולה הסובייטי למען איתנות העורף ולהגדרת מטרת המלחמה והאמצעים להשיגה לחייל בחזית. גרוסמן אף היה נוכח בכניסה למחנות מיידנק וטרבלינקה. לצד תפקידם התעמולתי פרסמו השניים כתבות על הקורות את היהודים בתקופה זו בשטחי ברית המועצות ופולין. כבר ב-1943 התכונן ארנבורג לכתוב ספר תיעודי ועד סוף 1944 כבר היה מוכן הנוסח הראשוני. תוך כדי המלחמה וביתר שאת עם סיומה יהודים רבים קרבנות וניצולים, ושאינם יהודים, כולל סופרים ומשוררים, התחילו להעביר לשניים מסמכים, יומנים וזיכרונות לצורך פרסומם בספר. בראשית 1945 הועבר הנוסח הראשון לוועד היהודי האנטי-פשיסטי, שארנבורג היה אחד מחבריו. צילומים של כתב היד נשלחו לארצות הברית, לארץ ישראל ולרומניה.
הספר הודפס בברית המועצות ביידיש, בהוצאת "דער עמעס", במוסקבה, ב-1946. בארצות הברית הובא התוכן בספר שחור באנגלית, שבתוכנו היו אירועי השואה בכל ארצות אירופה. ארנבורג ביקר ברומניה ב-1945 ולא ברור אם ביוזמתו או ביוזמת מארחיו היהודים הופק נוסח מצומצם של ספרו והוצא לאור ברומנית בשם Cartea Neagră ("הספר השחור").
בברית המועצות התעכבה ההוצאה לאור של הספר ברוסית. השלטון הסובייטי התקשה להגדיר את האתניות היהודית כלאום, על אחת כמה וכמה להבליט את סבלם של היהודים על פני סבלם של שאר הלאומים המרכיבים את ברית המועצות. סוגיה אחרת המודגשת בכתב היד שהתעמולה הסובייטית התקשתה לעכל הייתה מידת שיתוף הפעולה של אזרחים סובייטים, בעיקר אוקראינים, שכניהם של היהודים, עם הנאצים, בהשמדת היהודים. הספר לא הוצא לאור, וכשפוזר הוועד היהודי האנטי-פשיסטי וחלק מחבריו הוצאו להורג, פורק סדר הדפוס של כתב היד וכתב היד עצמו נגנז.
על בסיס העתק שהגיע למוסד הישראלי המרכזי להנצחת השואה פורסם ב-1980 על ידי פליקס דקטור תרגום לרוסית בירושלים. ב-1981 פורסם תרגום לאנגלית בארצות הברית.
פקארד סופר 8
פקארד סופר 8 (באנגלית: Packard Super Eight) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית מכוניות היוקרה האמריקאית פקארד (שם מלא: "Packard Motor Co") אשר יוצרה בין השנים 1933–1951 בתצורות: סדאן, 4 דלתות, קבריולה 2 דלתות, וקופה 2 דלתות.
תחרות העל בנורווגיה
תחרות העל בנורווגיה היא תחרות על בשחמט שנערכת מדי שנה החל מ-2013 בסטוונגר, שבנורווגיה.
התחרות מתקיימת בשיטת ליגה הכוללת מפגש בודד בין 10 השחמטאים. לפני התחרות הראשית נערכת תחרות בשחמט מהיר לקביעת סדר המשתתפים.
אברם פטרוביץ' חניבעל
אל תסתכל בקנקן אלא במה שיש בו
אל תסתכל בקנקן אלא במה שיש בו - הוא פתגם, שמקורו בפרקי אבות, ומשמעותו: אל תשפוט דבר או אדם על פי מראהו החיצוני, אלא על פי תוכנו הפנימי.
המקור לפתגם.
כך נאמר בפרקי אבות:
דהיינו, רבי יוסי ממליץ לא ללמוד מילדים קטנים, כשם שלא מומלץ לאכול ענבים שטרם הבשילו, או יין שטרם עבר עיבוד והתיישנות. לעומת זאת, מי שלמד מן הזקנים, דומה למי שאכל ענבים בשלים וטעימים ושותה יין שטעמו משתבח עם השנים.
עונה לו כנגדו רבי יהודה הנשיא: אל תדון דבר על פי מראהו. לעיתים יש בקנקן חדש יין ישן משובח, ואילו הקנקן הישן עלול להיות ריק מכל יין.
והסביר הרמב"ם את דברי רבי: "אמר רבי, לא תבחן היין בקנקניו, כי יש קנקן חדש ובו יין ישן, וקנקן ישן ריקם ואין דבר בו - כן יש בחורים ששאלותיהם וחכמותיהם זכות, לא התערב בהם ספק, כיין ישן שנבדלו שמריו ממנו. ויש זקנים שאין להם חכמה כלל, ואין צריך לומר שאין להם חכמה מעורבת ומבולבלת"
במילים אחרות, המלצתו של רבי יהודה הנשיא היא לבדוק כל דבר ואדם על פי תוכנו, ולא על פי מראהו החיצוני.
המאמר על הקנקן הפך למשל ידוע בקרב דוברי העברית בתקופותיה השונות.
זויה פיודורובה
זויה פדורובה (ברוסית Зоя Алексеевна Федорова; 21 בדצמבר 1907 - 11 בדצמבר 1981) הייתה שחקנית קולנוע מפורסמת ונערצת בברית המועצות, שזכתה לתואר האמן המוערך של רוסיה הסובייטית בשנת 1965, והייתה כלת שני פרסי סטלין. פדורובה נחשבה שחקנית בכירה ובולטת בקולנוע הרוסי עד למאסרה ושליחתה לכלא בשנת 1946, בעקבות רומן שניהלה עם הדיפלומט האמריקאי אדמירל ג'קסון טייט , שהיה מפקד הצי האמריקאי. מרומן זה נולדה ב-1946 בתה ויקטוריה. פדורבה נידונה לעונש מאסר במחנה עבודה בבית הסוהר למשך 26 שנה, אך קיבלה חנינה בשנת 1956 לאחר 8 שנות גלות במחנה עבודה בכפייה. בשנת 1981 פדוררבה נרצחה בביתה.
ביוגרפיה.
שנים ראשונות.
זויה פדורובה נולדה ב-21 בדצמבר 1907 בסנט פטרסבורג לפועל ועקרת בית. ב-1918 משפחתה עברה לגור במוסקבה בגלל עבודתו של אביה, וב-1928 היא התקבלה ללימודי משחק בתיאטרון שנסגר, והמשיכה את לימודיה בתיאטרון מאיאקובסקי, אותם סיימה ב-1934. במהלך לימודיה היא נישאה ללאוניד וייצלר, שמאוחר יותר היה לשחקן תיאטרון ידוע, וב-1934 נישאה לקולנוען א. רפופורט, ולאחר 5 שנים הזוג התגרש והיא החלה בקשר עם הטייס איבן קלשבים, שנהרג 3 שנים מאוחר יותר.
קריירה.
ראשיתה של הקריירה הקולנועית של פיודורובה החלה בראשית שנות ה-30 של המאה ה-20, ומעמדה ככוכבת נערצת היה לאחר שכיכבה בתפקידים ראשיים בסרטים שהיו ללהיטים ברחבי ברית המועצות, ובעיקר לאחר פרסומו של הסרט "חברות" ב-1936, אשר תורגם ויצא לאקרנים גם בארצות הברית. במקביל, היא המשיכה בתפקידה כשחקנית בתיאטרון. הקריירה של פיודורובה המשיכה להתפתח אף לאחר שאביה נאסר באשמת שווא, והיא המשיכה לככב בתפקידים ראשיים בסרטים מובילים.
מאסר.
ב-1945 פיודורובה הכירה את הדיפלומט האמריקאי ג'קסון טייט, וב-13 בינואר 1946 ומקשר זה נולדה בתם ויקטוריה. באותן שנים, תקופת מסך הברזל, יחסים רומנטיים עם מערביים היו אסורים ונחשבו כ"בגידה במדינה". פיודורבה ניסתה להסתיר יחסים אלו, ותוך זמן קצר נישאה בנישואים פיקטיביים למלחין לאלכסנדר רזונובה, אותו הכירה באחד הפרויקטים המשותפים. למרות המאמצים להסתיר, השלטונות גילו אודות הקשר, גירשו את טייט מחוץ למדינה, וב-27 בדצמבר 1947, פיודורובה נשלחה למאסר ולאחר שבית המשפט האשים אותה בריגול - הוטל עליה עונש מאסר במחנות עבודה שהוחלף לכלא בעיר ולדימיר, וגם עונש על כל בני משפחתה המורחבת של הרחקה לגלות והחרמת כל הרכוש המשפחתי. אחיותיה, אלכסנדריה ומריה הוגלו יחד עם ילדיהן ומשפחותיהן לשני כפרים נדחים שונים ל-10 שנים, ומריה נפטרה בטרם שוחררה ב-1952. ויקטוריה, בתה בת השנה של זויה פיודורובה נשלחה לחיות בכפר נידח בקזחסטן יחד עם דודתה ויקטוריה ומשפחתה, כשהוסתרה ממנה זהותה של אמה הביולוגית.
שחרור ממאסר.
ב-1955, לאחר מותו של סטלין, קיבלה זויה פיודורובה חנינה ושוחררה מהמאסר יחד עם אסירים פוליטיים רבים נוספים. ב-23 בפברואר 1955 היא אוחדה לראשונה עם בתה בת ה-10, ויקטוריה, וזמן קצר לאחר מכן החלה לעבוד שוב כשחקנית. בשנות ה-60 וה-70 היא השתתפה בסרטי קולנוע רבים בתפקידים דרמטיים, לרוב כשחקנית משנה.
רק ב-1976 קיבלה פיודורובה אישור לצאת מגבולות ברית המועצות והיא הגיעה לארצות הברית, שם נפגשה, לראשונה מאז שהופרדו, עם ג'קסון טייט. שנתיים מאוחר יותר נפטר טייט, ולאחר מכן הגיעה פיודורובה לארצות הברית פעמיים נוספות לבקר את בתה ויקטוריה.
רצח לא פתור.
ב-11 בדצמבר 1981, נרצחה פיודורובה ביריית אקדח בביתה. נסיבות הרצח לא התגלו מעולם.
אל תסתכל בקנקן
אליס מיליאט
אליס מיליאט (בצרפתית: Alice Milliat; 5 במאי 1884 - 19 במאי 1957) הייתה ספורטאית צרפתיה, חותרת, שחיינית ושחקנית הוקי שדה. מחלוצות ספורט הנשים בצרפת ובעולם. מהמייסדות של התאחדות ספורט הנשים בצרפת (1917). כנשיאת ההתאחדות, ארגנה את אירוע הספורט הבינלאומי הראשון של נשים שנערך במונטה קרלו במרץ 1921 ובהמשך ארגנה את שתי אולימפיאדות לנשים, בשנת 1922 ובשנת 1923, שנערכו אף הן במונטה קרלו. ב-31 באוקטובר 1921 ייסדה את התאחדות ספורט הנשים הבינלאומי, שארגנה את המשחקים העולמיים לנשים שנערכו לראשונה ב-20 באוגוסט 1922 בפריז. בזכות פועלה, התאפשרה השתתפותן של נשים רבות יותר ובאופן מגוון ורחב יותר במשחקים האולימפיים (לראשונה אתלטיות ומתעמלות השתתפו באולימפיאדת אמסטרדם 1928), תהליך שעדיין מתמשך עד היום.
רווית ליאור-מנדל
רוית ליאור-מנדל היא במאית טלוויזיה ועורכת תוכן ישראלית. היא עומדת מאחורי עריכת פורמטים בינלאומיים כגון "המירוץ למיליון", "הישרדות" ו"האח הגדול" ששודרו בארץ.
ביוגרפיה.
רוית ליאור גדלה ביישוב אופירה שבסיני בתקופה בה חצי האי היה בשליטת ישראל (כיום במצרים), ועברה עם משפחתה לראשון לציון. שירתה בצה"ל כמש"קית ת"ש בחטיבת הצנחנים. עבדה כדיילת באל על וסיימה לימודי קולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב.