ההתקפה החלה בליל 24 ביולי 1948. הניסיון הראשון נכשל. הפלוגה מ'גולני', שנועדה לכבוש את ג'בע הותקפה, כמה מחייליה נפצעו, בדרכה ליעד, ונסוגה. הפלוגה מ'כרמלי' שנועדה לכבוש את עין ע'זאל תעתה בדרכה, וכבשה משלט אחר מזה שנועד לה, ושאינו חולש על היעד. גם הפלוגה מ'אלכסנדרוני', שנועדה לאיג'זים, לא הגיעה ליעדה. בבוקר 25 ביולי 1948 נעשה ניסיון נוסף באמצעות משוריינים שנעו לאורך כביש החוף, ופלוגה רגלית נוספת, מ'אלכסנדרוני', שנעה בעקבותיהם, לתקוף את הכפרים ממערב. ניסיון זה נכשל גם הוא, כיוון שהלוחמים בכפרים הציבו מחסומים בכביש, ומנעו מצה"ל את הגישה מכיוון זה. כל אותו יום הופגזו הכפרים בתותחים ובמרגמות והופצצו על ידי מטוסי חיל האוויר. בצהרי היום אירע אסון: פגז מרגמה שנורה על ידי חיילי צה"ל, פגע בפלוגה מחטיבת אלכסנדרוני והרג תשעה לוחמים. בסופו של דבר, עקב ההפגזות וההפצצות, וככל הנראה גם כיוון שהבינו כי העיראקים לא ייחלצו לעזרתם, נשברה התנגדות הלוחמים הערבים. לפנות ערב הצליחו כוחותיהם, כ-800 איש, לחמוק לוואדי עארה. חלק מהכוחות הנסוגים עלו על מארבים שהציבו כוחות חי"ם, וסבלו אבדות. בלילה אור ל-26 ביולי 1948 חודשה ההתקפה, אך כאמור הכפרים היו ריקים ונכבשו כמעט ללא התנגדות.
אחרית דבר.
הערבים הנסוגים התקבלו יפה על ידי תושבי ואדי עארה והמפקדה העיראקית חילקה אותם בין הכפרים השונים. כוחות צה"ל פינו את המחסומים והמוקשים מכביש החוף והדרך לחיפה נפתחה. על אדמות כפרים אלה הוקמו לאחר מכן היישובים עין אילה, גבע כרמל וכרם מהר"ל.
הנצחת המבצע.
ב-2008 הוקמה במושב עין איילה אנדרטה לנופלים במבצע שוטר. באנדרטה זו נכתבו סיפור הקרב ושמות הנופלים.
דגל איידהו
דגל מדינת איידהו (באנגלית: Flag of Idaho) הוא דגל כחול שבמרכזו חותם המדינה. המילים "מדינת איידהו" (באנגלית: State of Idaho) מופיעות באותיות מוזהבות בתוך קלף צבוע אדום וסביבו זהב מתחת לסמל.
על פי התיאור הרשמי של הדגל, צריך להיות גבול מוזהב לכל קצוות הדגל, אולם במרבית הדגלים גבול זה אינו קיים.
סמל המדינה, המצוי במרכז הדגל, מתאר שלט אצולה בעל שני תומכים: כורה - המייצג את אנשי המדינה, ואישה המייצגת שוויון, חירות וצדק. במרכז מגן האבירים מצויים סמלים המייצגים את המשאבים הטבעיים של המדינה: כרייה, יערות, חקלאות ובעלי חיים.
הדגל מתבסס על דגל שנשא גדוד חיל הרגלים הראשון של איידהו בשנת 1899 במהלך המלחמה הספרדית-אמריקאית. הדגל אומץ רשמית ב-12 במרץ 1907 ושונה במקצת בשנת 1957.
תצרף
קרלוס גרדל
קרלוס גרדל (בספרדית: Carlos Gardel; 11 בדצמבר 1890 – 24 ביוני 1935) היה זמר ומלחין ארגנטינאי, מגדולי מלחיני וזמרי הטנגו.
ביוגרפיה.
גרדל נולד בטולוז צרפת ב-1890 בשם שארל רומואלד גארדס (Charles Romuald Gardés). ב-1910 הופיע גרדל בבית קפה, ושנה מאוחר יותר חבר לזמר חוסה רזאנו והתחיל להופיע עמו כצמד. לצמד חבר נגן גיטרה שעזב ב-1913, אך הם המשיכו לשיר בליווי נגנים אחרים שחברו אליהם. ב-1912 גרדל הקליט את התקליטים הראשונים שלו עבור קולומביה רקורדס. ב-1913 הם הופיעו בקברט - מסעדה יוקרתית ברפרטואר שירים קריאולים. ב 1914 פתחו במסע הופעות ברחבי ארגנטינה ושנה לאחר מכן הופיעו גם באורוגוואי ובברזיל. בסוף 1915, במהלך קטטה, נורה גרדל בריאתו והפסיק לשיר למשך שנה, ורק ב-1916 הצמד חזר להופיע.
הרפרטואר של גרדל כלל באותה תקופה רק שירים פולקלוריים, קריאוליים ורק ב-1917 הוא שר על במה את שיר הטנגו הראשון שלו, "לילי העצוב" (Mi Noche Triste). באותה שנה הצמד יצא למסע הופעות בצ'ילה ובין השנים 1918 ל-1922 הם הופיעו ברחבי ארגנטינה ובאורוגוואי בליווי נגני גיטרה. ב-1923 הם יצאו להופעות בברזיל ובספרד. ב-1924 הופיעו את הופעותיהם האחרונות כצמד ושנה לאחר מכן גרדל החל את דרכו כסולן.
גרדל החל להופיע בארגנטינה ובאירופה, כשההופעות מחוץ לארגנטינה הפכו תכופות וארוכות יותר ויותר. ב-1930 השתתף בסדרה של סרטים קצרים (וידאו קליפים) ולאחר מכן בסרטים באורך מלא שבהם שר את שיריו. בשנתיים הבאות הופיע בערים שונות ברחבי אירופה.
ב-1932, במהלך עבודה על סרטים, פגש את שותפו לכתיבת השירים הידועים ביותר שלו, אלפרדו לה פרה (Alfredo Le Pera). ב-1933 הקליט בפעם אחרונה בבואנוס איירס, יצא למסע הופעות קצר באירופה ולאחר מכן נסע לארצות הברית. ב-1934 הקליט והשתתף בסרטים בארצות הברית ובאפריל 1935 פתח במסע הופעות ברחבי אמריקה הלטינית שמסתיים בהתרסקות מטוסו ב-24 ביוני 1935 במדיין, קולומביה יחד עם התסריטאי והתמלילן שלו אלפרדו לה פרה ונגני הגיטרה שלו.
מותו וזכרו.
גרדל נהרג בתאונת מטוס ב-24 ביוני 1935. התאונה אירעה כאשר המטוס התלת מנועי F-31 סטה בעת המראה משדה התעופה אולאיה הררה (Olaya Herrera) שבמדיין, קולומביה והתנגש במטוס חונה. שני המטוסים ניצתו, 16 איש נהרגו ורק שלושה אנשים ניצלו בהם אחד מנגני הגיטרה ומזכירו של גרדל. על פי החקירה הסטייה בוצעה במתכוון על ידי הטייס הראשי כדי להפחיד את הטייסים במטוס אחר שהיו שנואים עליו. נראה שאחד מאותם טייסים ירה מרוב פחד והרג את הטייס הראשי במטוסו של גרדל. על מה שקרה לאחר מותו נאמר: "במדיין מת הזמר ונולד המיתוס." כאשר ארונו של גרדל הגיע לבואנוס איירס, 30 אלף איש באו לקבלו, וכאשר גרדל הובא לקבורה נראה כאילו כל בואנוס איירס יצאה לרחוב. המונים גדשו את הרחובות ופרשי משטרה נאלצו לפנות דרך לרכב נושא הארון ומהמרפסות ירד מטר של פרחים על הארון. גם כיום הערצה לגרדל בשיאה - בשכונת ילדותו מוצב פסל שלו ואנשים עדיין פוקדים את קברו בבית הקברות בצ'קריטה. ההערצה מתבטאת גם באמרה המפורסמת של מעריציו "כל יום הוא שר טוב יותר". לאות הוקרה קבעו בארגנטינה את יום הטנגו הבינלאומי בתאריך הולדתו.
מוצאו של גרדל.
על פי תעודת הלידה של גרדל הוא נולד באורוגוואי אבל זו כנראה הונפקה באורוגוואי, כאשר הוא ואמו היגרו מצרפת לאורוגוואי, במטרה להקל על הכניסה לארגנטינה, היעד הסופי. ב-1914 חייב החוק הצרפתי כל יליד צרפת להתגייס לצבא צרפת, מי שסירב נחשב כעריק והיה עלול להישפט על כך גם לאחר סיום המלחמה. גרדל שרצה להופיע באירופה, הוציא דרכון המצהיר שהוא יליד אורוגוואי. לאחר מותו הנפיק משרד החוץ של אורוגוואי ב-1937 מסמך רשמי לאמו של גרדל, ברטה גרדה, על היותה יורשת שלו ובו מוצהר שהיא היגרה לאורוגוואי מצרפת, כיוון שלא הייתה מעולם באורוגוואי קודם להולדת בנה הרי שהוא חייב להיות יליד צרפת. כשהופיע בצמד עם חוסה רזאנו, זמר מאורוגוואי, גרדל נקרא "השחרחר" ורזאנו "המזרחי" בגלל ארץ מוצאו República Oriental del Uruguay לו שניהם היו מאורוגוואי לא היה טעם לציין זאת בכינוי רק לאחד מהם, שניהם היו מכונים המזרחיים או השחרחרים. ב-1933 כתב גרדל צוואה אצל עורך דין בה הצהיר על מקום הולדתו - צרפת.
השמועה אומרת שגרדל הוא בנו של אציל צרפתי שהיה לו רומן עם אמו ובשל כך היא נאלצה לעזוב את צרפת. גרדל מעולם לא דיבר על אביו ולכן אין כל הוכחה לסיפור זה והוא בגדר שמועה בלבד.
כינויים.
El Zorzal Criollo "העפרוני הקריאולי" כינוי שניתן לו בצעירותו על ידי הפייטן חוסה בטינוטי בשל קולו והרפרטואר שלו שכלל באותה תקופה שירים עממיים, קריאולים.
El Morocho, El Morocho del Abasto השחרחר הכינוי שלו בצמד עם רזאנו בשל צבע שערו. השחרחר מאבסטו כינוי שלו בצעירותו בשל מקום מגוריו רובע הסמוך לשוק.
el Rey, El Rey del Tango המלך ביטוי להערצה שלו בארגנטינה בדומה לאלוויס פרסלי.
El francesito בילדותו נקרא כך בשל מוצאו מצרפת.
אנקדוטות.
גרדל אמר על הקשר שלו לטנגו "מולדתי היא הטנגו ובירתו היא רחוב קוריינטס" (Mi patria es el tango
y su capital la calle Corrientes)
על קברו של גרדל מוצב פסל, ומעריציו שמים בין אצבעות הפסל סיגריה דלוקה זכר לסיגריות שעישן גרדל שהיה מעשן כבד.
ב-19 במרץ 1935 נכנס גרדל לאולפן הקלטות ויצא בסוף היום לאחר שהקליט תקליט שלם הכולל חמישה להיטים. הסיבה הייתה די פרוזאית בציוד ההקלטה של אז היה צריך להקליט הכול בפעם אחת.
נשיא ארגנטינה עיכב את הגעת הארון למועד שיסיט את דעת הקהל מהסתבכות שלו.
למרות ששמו של גרדל אינו ידוע מחוץ לאמריקה הלטינית, חובבי הטנגו רבים מכירים את המוזיקה שלו. המוזיקה שהלחין לשיר Por una cabeza הושמעה בסרטים: "רשימת שינדלר", "שקרים אמיתיים" והגרסה האמריקאית של "ניחוח אישה". ב 2006 יצא לאקרנים הסרט "לחזור" (Volver) של הבמאי הספרדי פדרו אלמודובר שבחר לשיר הנושא שיר בשם זה של גרדל ולה פרה.
שירים.
שיריו המפורסמים ושנת ביצועם. המודגשים הולחנו על ידי גרדל.
אלי אילדיס
אלי אילדיס (נולד ב-26 במאי 1966) הוא מנחה טלוויזיה, שחקן, מדבב ושדרן ספורט ישראלי.
ביוגרפיה.
נולד בשם אליהו אילדיז בתל אביב, לאם שעלתה מפולין ולאב שעלה מטורקיה. בנערותו למד במגמת פיזיקה בתיכון, והיה פסנתרן בקונסרבטוריון בראשון לציון.
את שירותו הצבאי עשה בגלי צה"ל.
קריירה.
עד 1991, עת החל לעסוק בתחום התקשורת, היה אילדיס פועל בניין, מדריך בני נוער, נהג מונית וסדרן בתחנת מוניות.
קריירה בתקשורת.
ב-1991 נבחר להיות המגיש הנוסף של מהדורת החדשות המקומיות בחברת הכבלים מת"ב. כשלוש שנים אחר כך פוטר, ולאחר זמן מה החל לעבוד בטלוויזיה כתחקירן, עוזר הפקה, במאי דוקו, ועוד.
בשנותיו הראשונות בתקשורת היה לאחד ממנחי התוכנית "ספורטי.וי", ששודרה בטלוויזיה החינוכית בשנים 1993-2004. מאז נודע אילדיס בעיקר כמנחה הקבוע של מהדורת "חדשות הספורט" בערוץ הספורט, אותה הוא מנחה מ-1998 ועד היום, כאשר משנת 1999 הוא מנחה לצד מירי נבו.