בשנת 1996 נאלץ סנטנה לפרוש מאימון, לאחר שלקה בשבץ. ב-2003 נאלץ לעבור קטיעה של חלק מרגלו השמאלית, בשל איסכמיה בכף רגלו, בבית החולים בבלו הוריזונטה. סנטנה נפטר בשנת 2006, בגיל 74, כתוצאה מזיהום בבטנו. הוא נחשב בעיני רבים כממציא מחדש של ה"ז'וגו בוניטו" (בפורטוגזית: "Jogo Bonito", המשחק היפה), בשל שיטותיו ההתקפיות וההתמקדות בחלק ההתקפי של המשחק, ולאחד מגדולי המאמנים הברזילאים בכל הזמנים.
אלן ברסט
מיכאל אבס
מיכאל אַבַּס (נולד ב-1982) הוא סופר ילדים ישראלי.
ביוגרפיה.
אבס נולד ב-1982 לשלמה ולאריאן אבס. למד באוניברסיטת בר-אילן מדעי המדינה ותקשורת. כתב 15 ספרים, חלקם לגיל הרך וחלקם לגילאי יסודי.
אבס גרוש ואב לחמישה. מתגורר בתל אביב.
משה גלעד
משה גלעד (נולד ב-7 במאי 1956) הוא עיתונאי ישראלי עצמאי העוסק בכתיבה על אודות אתרי תיירות, נסיעות וטיולים ברחבי העולם.
ביוגרפיה.
אמו של גלעד עלתה לארץ ישראל מליטא ערב מלחמת העולם השנייה. הוא בעל תואר שני בספרות השוואתית מאוניברסיטת תל אביב (1986).
שימש כעורך המגזין "מסע אחר" מ-1989 ועד 1998 וכן היה עורך הוצאת הספרים של מסע אחר. שימש כעורך באתרי אינטרנט בתחום הנסיעות.
גלעד כותב בתחום עיסוקו בעיתון "הארץ" מאז 1998. הוא כותב גם במגזין "מסע אחר" ובמגזינים "מטיילים", "דה-מרקר" ו"לאשה".
גלעד הוא עורך סדרת ספרי המסע "עולמות" בהוצאת עם עובד. חיבר שני ספרים וערך מספר רב של ספרים.
גלעד מתגורר בפתח תקווה.
סנדרו שוורץ
סנדרו שוורץ (בגרמנית: Sandro Schwarz; נולד ב-17 באוקטובר 1978) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל גרמני המאמן כיום את הרטה ברלין.
קריירה כשחקן.
שוורץ החל את קריירת הנוער שלו בשנת 1993 בקבוצות קטנות סביב העיר מיינץ עד שבשנת 1995 הצטרף לקבוצת מיינץ 05 תחת הדרכתו של המאמן, ריינהארד זאפטיג, לראשונה במסגרת הבונדסליגה השנייה, בהפסד 0-2 לפורטונה דיסלדורף. הוא שיחק עוד 101 משחקים עם מיינץ, ועלה עם המועדון עליה היסטורית לבונדסליגה הראשונה בעונת 2003-2004.
הוא העדיף להישאר בליגה השנייה עם קבוצת רוט-וייס אסן שעלתה באותה העונה מן הליגה השלישית אך בתום עונת 2004-2005 ירד המועדון שוב לליגה השלישית.
בעונת 2005-2006 שיחק בקבוצת והן ויסבאדן (SV Wehen), שם מילא תפקיד שולי ובילה מחוץ להרכב בחלקים ניכרים של אותה עונה, אך בעונת 2006-2007 התברג כשחקן הרכב והיווה גורם משמעותי בעליה לבונדסליגה השנייה. בעונת 2007-2008 הפך לקפטן של ויסבאדן ובסך הכל שיחק שם 167 משחקים וכבש 4 שערים.
קריירה כמאמן.
ווהן ויסבאדן.
ב-23 במרץ 2009, אחרי פיטוריו של המאמן וולפגאנג פרנק, מונה סנדרו שוורץ למאמן/שחקן בווהן ויסבאדן, ותלה סופית את נעליו בסוף אותה עונה.
כמאמן ראשי בעונה זו, הוענק לו אישור מיוחד ממנהלת הליגה לכהן כמאמן, היות שלא הייתה ברשותו תעודת מאמן.
מסוף עונה זו, עת ירדה הקבוצה לליגה השלישית ועד לסוף עונת 2009-2010, שימש שוורץ כעוזר מאמן של והן ויסבאדן.
אשבורן.
את עונת 2012-2011 פתח כמאמן אשבורן מהליגה המקומית של הסן והוביל אותה לעלייה לליגה השלישית. בעונה זו גם השלים את לימודי המאמן שלו.
מיינץ.
בעונת 2013-2014 חזר לקבוצת נעוריו כעוזרו של המאמן מרטין שמידט בקבוצת המילואים של מיינץ ובהמשך כעוזרו של שמידט בקבוצה הבכירה של מיינץ.
ב-31 במאי 2017 מונה למאמן הראשי של מיינץ 05, וב-10 בנובמבר 2019 פוטר מתפקידו אחרי הפסד שמיני ב-11 משחקים.
דינמו מוסקבה.
באוקטובר 2020 מונה למאמן מועדון הכדורגל דינמו מוסקבה, עד סוף עונת 2021/2022.
הרטה ברלין.
ביוני חתם לשנתיים כמאמן הרטה ברלין מהבונדסליגה.
מסעדת פינגוין
יומן חוף ברייטון
יומן חוף ברייטון (או זכרונות חוף ברייטון; באנגלית: Brighton Beach Memoirs) הוא מחזה קומי מאת המחזאי היהודי-אמריקאי ניל סיימון. זהו המחזה הראשון מטרילוגיית יוג'ין הסמי-אוטוביוגרפית (השני הוא טירונות והשלישי הוא בדרך לברודוויי). ההפקה הראשונה של המחזה בברודוויי עלתה במרץ 1983, רצה עד נובמבר 1986 וזכתה בשני פרסי טוני. המחזה עובד לקולנוע והופק גם על ידי תיאטראות בישראל.
עלילת המחזה.
בשנת 1937 משפחה יהודית בברוקלין מנסה להתמודד עם קשיי הקיום על רקע השפל הכלכלי הגדול בארצות הברית. ג'ק, האב, מפרנס בדוחק את משפחתו הכוללת את אשתו קייט, שני בניו יוג'ין וסטנלי וכן את אחות אשתו האלמנה ושתי בנותיה. המחזה מסופר מנקודת מבטו ולבטי התבגרותו של בנו יוג'ין בן ה-15.
הפקת המחזה.
המחזה, אותו ביים ג'ין סאקס, הוצג לראשונה בתיאטרון אהמונסון בלוס אנג'לס ב-10 בדצמבר 1982שם רץ במשך מספר שבועות וטרם הצגתו בברודוויי הוצג במשך מספר שבועות בתיאטרון קורן בסן-פרנסיסקו. במרץ 1983 עלתה הצגת טרום-הבכורה הראשונה בברודוויי וב-27 במרץ עלתה הצגת הבכורה בתיאטרון אלווין (שביוני 1983 שונה שמו לתיאטרון ניל סיימון). מת'יו ברודריק גילם את התפקיד הראשי של יוג'ין ג'רום (תפקיד אותו גילם גם במחזה ההמשך טירונות). בפברואר 1985 עבר המחזה להציג בתיאטרון רחוב 46 (אשר ב-1990 שונה שמו לתיאטרון ריצ'רד רוג'רס) שם הציג עד מאי 1986 וירד לאחר 1299 הצגות. ג'ין סאקס ומת'יו ברודריק זכו בהתאמה בפרס הטוני לבמאי ולשחקן הטובים ביותר לשנת 1983.
המחזה הועלה מחדש בברודוויי באוקטובר 2009 אך לא נחל הצלחה וירד מהבמה שבוע בלבד לאחר הבכורה.
עיבוד לקולנוע.
המחזה עובד לקולנוע, גם כן בבימויו של סאקס והוקרן לראשונה ב-1986 כאשר ג'ונתן סילברמן מגלם את התפקיד הראשי.
הפקות בישראל.
המחזה הופק לראשונה בארץ על ידי תיאטרון הבימה בבימויו של עמית גזית ותרגומו של יהונתן גפן. הבכורה הייתה באוגוסט 1984 והמחזה הוצג 210 פעמים. אבי חדש גילם את יוג'ין. עוד השתתפו בהצגה ליא קניג, רבקה גור, יהודה אפרוני, שמעון כהן, טובה פרדו, ענת הרפזי, דניאלה מילר ואסתר ברעד.
בשנת 2000 הופק המחזה על ידי תיאטרון חיפה בבימויו של עודד קוטלר ותרגומו של יהונתן גפן. גיא מסיקה גילם את יוג'ין. עוד השתתפו בהצגה אברהם סלקטר, נעמה שפירא, רודיה קוזלובסקי, רוני שובל, חגית דסברג ושלי פלדמן.
ב-2006 הופק המחזה על ידי תיאטרון הקאמרי בבימויה ותרגומה של עדנה מזי"א. מיכאל מושונוב גילם את יוג'ין. עוד השתתפו בהצגה מיקי קם, שירי גולן , אוהד שחר , יואב לוי, דינה סנדרסון  וחני פירסטנברג.
בקיץ 2012 הועלה המחזה על ידי בית צבי בימויו של מיטקו בוזקוב ובתרגומה של עדנה מזי"א. רביב מדר גילם את יוג'ין. עוד השתתפו בהצגה סיון כהן, נועה צפריר, מעיין עמרני, יעל צ'חנובר, אושר בית הלחמי ואבישי בן גל. ביולי 2019 הועלה המחזה שוב על ידי בית צבי בבימויה של ליאת פישמן לני ובתרגומו של אביהוד תדהר, כאשר תומר יפרח וצח כהן מגלמים את התפקיד הראשי. עוד השתתפו בהצגה: טל שחר, קרינה שניידרמן, נוי בן ברית, שני ורד, מעיין רחימה, דנה כהן, איה חיות, גל שטרית, ירון חנונה, אלון לילייב ורועי הדס.
באפריל 2022 הועלה המחזה שוב על ידי בית צבי כתרגיל סיום שליש בשנה א, בבימויו של יאשה קריגר, כאשר טל לוי ומתן ברדה מגלמים את יוג׳ין. עוד השתתפו בהצגה: ניצן לייבוביץ׳ בתפקיד נורה, ענבר מסחרי וגל מדמוני בתפקיד קייט, יעל כרמל ויהל בירן בתפקיד בלאנש, דור ירדני בתפקיד ג׳ק, גיא גרופר בתפקיד סטנלי ולי בלישה בתפקיד לורי.
המתקפה על בוקרשט במלחמת העולם הראשונה
דיסקוגרפיה של אניטה
לריסה ממקדו מאצ'אדו הידועה בשם הבמה אניטה (Anitta), היא זמרת, פזמונאית, שחקנית, רקדנית, ומפיקה מוזיקלית. במהלך כל הקריירה שלה הוציאה אניטה ארבעה אלבומי אולפן, מיני-אלבום, אלבום הופעה, 27 סינגלים ו-35 וידאו קליפים ובנוסף, זכתה במספר פרסים, כשהבולטים ביותר מביניהם הם 6 פרסי המוזיקה של MTV אירופה. בין היתר הוציאה אניטה את השיר "Sim ou Não", שזה להצלחה מסחררת בברזיל, את "Paradinha", שהצליח לשחזר את הצלחתו, את "Sua Cara", שביומו הראשון ביוטיוב צבר למעלה מ-25 מיליון צפיות. דבר אשר הופך אותו לקליפ השלישי הנצפה ביותר בכל הזמנים ב-24 שעות ביוטיוב, ול-9 הנצפה ביותר בכל הזמנים.
בשנת 2017, השתתפה אניטה במספר להיטים כשהבולט ביותר מביניהם "Loka", זכה להצלחה עולמית, ומכירותיו עומדות על כלמעלה מ-1.8 מיליון עותקים. בנוסף לכך, במהלך כמה חודשים היה הקליפ של השיר, לקליפ הנשי הנצפה ביותר של שנת 2017.
יוהנה בורמן
יוהנה בורמן (10 בספטמבר 1893 - 13 בדצמבר 1945) הייתה פושעת מלחמה נאצית ילידת פרוסיה המזרחית, ששירתה כסוהרת במספר מחנות ריכוז החל מ-1938. ב-1945 הוצאה להורג במשפט בהמלין, סקסוניה התחתונה, בגין ביצוע פשעי מלחמה.
שירותה באס אס.
ב-1938 הצטרפה בורמן לאס אס. מאוחר יותר, במהלך משפטה, היא נימקה את הצטרפותה בכך שרצתה "להרוויח יותר כסף". מקום השירות הראשון שלה היה במחנה הריכוז ליכטנבורג בסקסוניה תחת מפקדת האס אס גיין ברניגאו, יחד עם עוד 49 נשות אס אס.
ב-1939 התמנתה לפקח על צוות עבודה במחנה הריכוז לנשים ראוונסבריק על יד ברלין. בחודש מרץ 1942, נמנתה על קבוצה מצומצמת של נשים שנבחרו לשמור באושוויץ שבפולין. בורמן, שהייתה נמוכת קומה, נודעה באכזריותה בקרב אסירות המחנה, והייתה משחררת על האסירות את כלב הרועה הגרמני הגדול שלה ומשסה אותו בהן. היא כונתה בפיהן "ויזל" ו"האישה עם הכלבים". באוקטובר 1942 עברה בורמן לפקח באושוויץ-בירקנאו, יחד עם מריה מנדל, מרגו דרקסלר ואירמה גרזה. בהמשך עברה יוהנה לבודי, מחנה משנה סמוך, שם המשיכה בנוהגה להתעלל באסירים.