צרפת היא יעד אליו נוהרים מרוקאים ללימודים אקדמיים. כ-60% מכלל המרוקאים שלומדים מחוץ למרוקו, עושים זאת בצרפת. המרוקאים מהווים גם את קבוצת התלמידים הזרים הגדולה ביותר בצרפת, הם מהווים 12% מכלל התלמידים הבינלאומיים שלומדים באוניברסיטאות הצרפתיות, נכון ל-2015. מרוקו היא המדינה בעלת אחוז דוברי הצרפתית הגבוה במגרב, היא מובילה עם שלושים וחמישה אחוזים, אלג'יריה מעט מאחוריה עם שלושים ושלושה אחוזים ומאוריטניה עם שלושה עשר אחוזים של דוברי צרפתית בלבד.
מרוקאים בצרפת.
ישנם 1,514,000 מרוקאים המתגוררים בצרפת לפי אומדן, זוהי הקהילה הגדולה ביותר של מרוקאים מחוץ למרוקו. הלשכה הצרפתית המרכזית לסטטיסטיקה חשפה כי ההערכה היא שמתגוררים 755,400 בעלי אזרחות מרוקאית בצרפת ואלו מייצגים עשרים אחוזים מאוכלוסיית המהגרים בצרפת. מוחמד השישי, מלך מרוקו בחר בצרפת כיעד הביקור הראשון שלו והנשיא הצרפתי הגיע לביקור גומלין במרוקו.
נבחרת מרוקו בכדורגל מכלילה בסגל שלה שחקנים אזרחים מרוקאים רבים שנולדו בצרפת.
כריסטיאן נצאי
כריסטיאן לואי נצאי (בצרפתית: Christian Louis Ntsay; 27 במרץ 1961) הוא פוליטיקאי המכהן כראש ממשלת מדגסקר.
נצאי נולד באנצירננה. ביוני 2018 נערכו הפגנות ברחבי המדינה, שהובילו להתפטרות ראש הממשלה אוליבייה מהפלי סולוננדרסאנה , ולמינויו של נצאי כראש הממשלה החדש על ידי הנשיא הר רג'ונאריממפיאנינה.
בנדטה פורקרולי
בנדטה פורקרולי (באיטלקית: Benedetta Porcaroli; נולדה ב-11 ביוני 1998) היא שחקנית איטלקייה. היא ידועה בעיקר בזכות גילומה את הדמות קיארה בסדרה "בייבי" בנטפליקס.
ביוגרפיה.
פוקרולי ערכה את הופעת הבכורה שלה על המסך בשנת 2015 עם סדרת הטלוויזיה הפופולרית בערוץ Rai 1 "הכל יכול לקרות" (Tutto può succedere), כשיחקה את דמותה של פדריקה פררו, בין השנים 2015-2018. הופעת הבכורה שלה בקולנוע הייתה בשנת 2016, בסרט המצליח זרים מושלמים, בתפקיד סופיה.
מאז נובמבר 2018 החלה לגלם את דמותה של קיארה אלטיירי, הדמות הראשית וגיבורת סדרת הטלוויזיה האיטלקית "בייבי", שהופצה על ידי נטפליקס. בשנת 2020 היא הופיעה בקולנוע לצד ויטוריה פוצ'יני ואדוארדו ליאו בסרט "18 מתנות" בבימויו של פרנצ'סקו אמאטו.
חיים אישיים.
מאז 2018 היא נמצאת במערכת יחסים עם השחקן והבמאי מיקלה אלהייקה, איתו היא גרה.
מבצע בוקסר
מבצע בוקסר (בערבית: عملية الملاكم) היה מבצע מתמשך של חיל האוויר הישראלי שנערך בין 19 ובין 28 ביולי 1969, כחלק ממלחמת ההתשה. במבצע הפציצו מטוסי החיל שדות תעופה, סוללות טילי קרקע-אוויר (טק"א) ומוצבים רבים במצרים. המבצע נמשך במשך מספר ימים במהלכן ביצע חיל האוויר הישראלי כ-500 גיחות לתקיפת סוללות הטק"א.
רקע.
בחלקה הראשון של מלחמת ההתשה נקטה ישראל במדיניות דפנסיבית וחתרה לאי-הסלמה בעצימות הלחימה. הסיבות לשינוי המדיניות הישראלית לכיוון של הסלמה נבעו משתי סיבות עיקריות:
בחודשי האביב ב-1969 גברה תכיפות ועצימות העימותים הארטילריים בין הצדדים לאורך תעלת סואץ. לצה"ל לא הייתה תשובה לעלייה במספר הנפגעים בקו המוצבים. ביולי 1969 בלבד נהרגו 25 חיילים ו–93 נפצעו. חיל האוויר הישראלי פעל בעיקר ביירוט מטוסי קרב מצריים בדרך של מארבים (קרבות טקסס ואריזונה) ובטיסות צילום, בין היתר מתוך רצונם של שר הביטחון, הרמטכ"ל ומפקד החיל לשמור על מצבת המטוסים לקראת אפשרות של מלחמה כוללת.
ראש אג"ם, עזר ויצמן, שהיה הקול הבולט במטכ"ל להפעלת חיל האוויר בצורה התקפית מרוכזת, נקלע ב-8 ביולי להפגזה כבדה לאחר שביקר במעוז פורקן ונאלץ למצוא מחסה בקרקע החולית מחוץ למוצב. הוא שב לתל אביב והורה למפקד חיל האוויר, מוטי הוד לתכנן מבצע לפגיעה בקווי ההגנה המצריים תוך הפיכת השימוש במטוסי חיל האוויר לאמצעי של ארטילריה מעופפת.
לאחר שמדיניות מצרים המוצהרת בלחימה הייתה התשת ישראל - צבאית ואזרחית, העריכו ראשי מערכת הביטחון הישראלית, שר הביטחון משה דיין והרמטכ"ל חיים בר-לב, כי המצרים שינו את מטרותיהם וכי הם מתכננים צליחה בכוח מוגבל, יצירת ראש גשר והשתלטות על שטח ממזרח לתעלת סואץ. על ידי כך, להערכתם, המצרים קיוו לפגיעה בסטטוס קוו וליצירת לחץ מצד מועצת הביטחון והמעצמות לשינוי המצב ולנסיגת צה"ל מתעלת סואץ. ההערכות המעודכנות של צה"ל גרסו כי ניסיון צליחה זה מתוכנן לקיץ 1969.
מטרת המבצע.
מטרת הגג הפוליטית האסטרטגית של ישראל בכל המערכה הייתה שימור הסטטוס קוו הטריטוריאלי והגעה להפסקת אש. מטרת המבצע הייתה מניעת איום הצליחה המצרי או דחייתו תוך הפגנת עליונותו של חיל האוויר הישראלי, כך שיובהר למצרים כי אינם מסוגלים עדיין לצליחה. בנוסף, היה חשש בישראל שהאסקלציה (הסלמה) בתקריות בתעלת סואץ תגלוש למלחמה. מבחינה זו, מטרת המבצע הייתה "אסקלציה לצורכי דה-אסקלציה". מטרות משנה נוספות היו מניעת החרפת היחסים עם ברית המועצות ועם ארצות הברית ומניעת פתיחת חזית נוספת מול ירדן או סוריה.
תכנון המבצע.
תוכניתו של הוד הייתה לא לבצע מבצע גדול אלא מבצע מדורג המורכב משלבים: תחילה באזור צפון התעלה שהיה דליל יחסית מבחינת כיסוי הנ"מ המצרי ובהדרגה לרדת דרומה. התכנון הוטל על ענף מבצעים בחיל האוויר שבראשו עמד דוד עברי. באותה עת המצרים היו מצוידים בסוללות טילי קרקע-אוויר מדגמים ישנים וחיל האוויר הישראלי הצליח במידה רבה לשבש את פעולתן באמצעי לוחמה אלקטרונית. החשש המרכזי של המתכננים היה מתותחי הנ"מ שהיו פרוסים על פני הגזרה בכמות של אלפי קנים. בשל כך נבחרה התקפה שבה הטלת החימוש מתבצעת מגובה רב של 6,000-4,500 רגל. על חוסר הדיוק בשיטה זו ניסה חיל האוויר להתגבר באמצעות אימונים ייעודיים בימים שלפני המבצע.
המבצע.
בלילה שבין 19 ו-20 ביולי 1969 פשטה יחידה של שייטת 13 על האי גרין שבצפון מפרץ סואץ, והרסה את המכ"ם ואת קני הנ"מ הרבים שהיו עליו. חיל האוויר טען מאוחר יותר כי לא הוא זה שדחף לפעולה וכי היה מצליח להתמודד עם המכ"ם והחימוש שעל האי גם בכוחותיו הוא.
בוקסר 1 - במרחב הצפוני, בין פורט סעיד וקנטרה.
מבצע בוקסר 1 יצא לדרכו ב-20 ביולי בשעה 14:00. לראשונה מאז מלחמת ששת הימים הפעיל חיל האוויר הישראלי כוח של עשרות מטוסים בתקיפות מרוכזות. כל טייסות התקיפה של החיל נטלו חלק במבצע. בטייסות שררו דריכות ומתח רב לפני המבצע כיוון שהיה חשש שהתקיפה תביא למלחמה כוללת. החלק הראשון במבצע היה תקיפה מקדימה של שני מיראז'ים מטייסת 117 שתקפו בתותחים והשמידו סוללת SA-2 מערבית לפורט סעיד. לאחריה נכנסו לפעולה טייסת 109 (סקייהוק), טייסת 102 (סקייהוק), טייסת 115 (סקייהוק), טייסת 105 (סופר מיסטר) וטייסת 116 (מיסטר). במשך שלוש שעות התקיפה ערכו מטוסי חיל האוויר הישראלי 171 גיחות בהן הטילו 200 טון של פצצות ריסוק ופצצות נפל"ם על מוצבים מצרים בצפון התעלה. במהלך התקיפה הושמדו שתי סוללות טילי SA-2, שתי תחנות מכ"ם וסוללות תותחי נ"מ רבות. כמו כן הושמדו שתי סוללות תותחי ארטילריה 160 מ"מ, טנקים ומוצבים מצרים. מטוס אחד של חיל אוויר נפגע מאש נ"מ ונחת נחיתת ריסוק בחצרים.
חיל האוויר המצרי הגיב בהתקפה נרחבת משלו. בשעה 16:45 הם הזניקו כ-60 מטוסים: מיג-17 וסוחוי 7 שתקפו את מוצבי צה"ל ובסיסיו ומטוסי מיג-21 שפטרלו ממערב לתעלה וחיפו על מטוסי ההפצצה. מולם הוזנקו מטוסי הקרב של חיל האוויר הישראלי מטייסת 101 (מיראז'ים). בקרבות האוויר שהתפתחו הופלו חמישה מטוסי מיג-17 בקרבות אוויר. כמו כן, הופלו שני מטוסי מיג-17 באש נ"מ. אבדות חיל האוויר הישראלי היו שני מטוסי מיראז' שהופלו. אחד מהם על ידי טיל אויר-אוויר של מיג 21.
בוקסר 2 - במרחב קנטרה-מרכז תעלת סואץ.
לאחר שב-23 ביולי תקפה רביעיית סקייהוקים מטייסת 109 עמדות תותחי נ"מ שהגנו על סוללות טילי קרקע-אוויר באזור קנטרה, בהפצצה מגובה של 4,500 רגל, יצא חיל האוויר הישראלי ב-24 ביולי לתקיפה נרחבת נוספת - מבצע בוקסר 2.
מטרת המבצע העיקרית הייתה התקפת סוללות טילי SA-2 לאורך התעלה. התקיפה החלה בתקיפת שני מיראז'ים מטייסת 119 את תחנת המכ"ם בג'בל עתקה בדרום התעלה. לאחר מכן החלה תקיפת ארבע סוללות טילי קרקע-אוויר ותחנות המכ"ם שלהן. לאחר מכן הותקפו סוללות תותחי נ"מ ומטרות קרקע כגון: מוצבים, טנקים, עמדות מרגמות וגשר. בוקסר 2 היה הפרק הראשון בתקיפה מאורגנת של חיל האוויר על סוללות טילי הקרקע-אוויר המצריות במלחמת ההתשה. בסיכום היומי ביצע חיל האוויר הישראלי 161 גיחות תקיפה. שניים ממטוסיו נפגעו מאש נ"מ אך הצליחו להנחית את מטוסיהם בשלום.
ב-24 ביולי הגיבו המצרים בתקיפה על עמדות ישראליות בסיני, והרחיבו את טווח התקיפה, עד חוף צפון סיני ועד אום חשיבה. התקיפה בוצעה על ידי מטוסי סוחוי-7 כשמטוסי מיג-21 מפטרלים ומחפים עליהם. במהלך קרבות אוויר שהתפתחו במהלך אותו יום הופלו שלושה מטוסים מצרים. במקביל, המשיכו מטוסי חיל האוויר הישראלי בהתקפות על מוצבים ועמדות מצריים וביצעו גם ביום זה גיחות תקיפה רבות.
בוקסר 3 ובוקסר 4.
ב-25 וב-26 ביולי נערכו בוקסר 3 ובוקסר 4 (בהתאמה). ביום הראשון יצאו שתי רביעיות מטייסת 116 לתקיפת מטרות מעבר לתעלת סואץ. אזור התקיפה היה מוגן על ידי סוללות טילי קרקע-אוויר וכשאלו נורו וסיכנו את מטוסי המיסטר האטיים קיבלו הטייסים הוראה מאנשי הבקרה והשליטה לחזור לביסם ללא הטלת החימוש. ביום למחרת יצאו שלושה מבנים של מטוסי סקייהוק לתקיפות באזור קנטרה, דוורסואר ופורט איברהים שליד העיר סואץ.
בוקסר 5 ובוקסר 6.