כמה ימים לאחר קום המדינה עבר המטכ"ל מן הבית האדום שבתל אביב, לפסגת גן אברהם שברמת גן. לצורך כך פונו מספר בתים מדייריהם, ובית ההבראה "החלמה" שהיה במקום הפך למרכז המטה. ממנו ניהל דוד בן-גוריון את מלחמת העצמאות. מתחילת שנות ה-50 שוכן המטכ"ל בקריה שבתל אביב, בבסיס שבנובמבר 1996, שנה לאחר רצח ראש הממשלה יצחק רבין, נקרא "מחנה רבין". בשנת 1955 עבר המטכ"ל לבניין 22 שבמרכז בסיס זה, ובשנת 2005 עבר למגדל המטכ"ל שבצדו המזרחי של הבסיס.
חוזה עתידי
חוזה עתידי (באנגלית: Futures Contract) הוא מכשיר פיננסי הנסחר בבורסה (בורסה לניירות ערך או בורסה לסחורות). החוזה העתידי הוא התחייבות לספק או לרכוש נכס כלשהו (סחורה, מטבע חוץ, נייר ערך וכו') במועד עתידי, כאשר המחיר (או שער חליפין במקרה של מטבע חוץ) נקבע מראש והתשלום מתבצע במועד מסירת הנכס או הסחורה.
השימוש בחוזה עתידי מאפשר לשני הצדדים להבטיח הוצאה או הכנסה כספית ברורה וידועה, מבלי להתחשב בגורמים החיצוניים, ובכך לצמצם את הסיכון הכרוך בכל מסחר. צמצום הסיכון גורר במקביל את צמצום הסיכוי לרווח.
בחוזה עתידי קיים סיכון כי אחד הצדדים לא יעמוד בהתחייבויותיו בזמן בו הוא אמור לצאת לפועל, לדוגמה אם המחיר שהוא התחייב לשלם גבוה משמעותית מהשווי הנוכחי של הסחורה. לכן, במועד קניית או מכירת החוזה העתידי, סוחר הפועל מול גוף פיננסי נדרש להפקיד ביטחון כספי הנקרא "מרג'ין" (Margin), וביטחון כספי זה, לרוב, מתעדכן תוך מהלך חיי החוזה בהתאם למחיר ותנודתיות צפויה בנכס הבסיס (Mark to Market). מצב בו סוחר נדרש להגדיל את ה"מרג'ין" נקרא "Margin Call", ובמידה שהסוחר לא נענה לקריאה לרוב הגוף הפיננסי יהיה רשאי לסגור את הפוזיציה בעצמו. כאשר גופים פיננסיים שווי-משקל, למשל בנק מול בנק בגודל וסיכון דומים, מתקשרים ביניהם בחוזה עתידי, גידור הסיכונים ההדדי מורכב יותר וסימטרי יותר ואינו חד-צדדי כפי שהוא ביחס לסוחר שהוא קטן ביחס לבנק. עם זאת, בנקים לרוב נדרשים להפקיד "מרג'ין" (Margin) כאשר הם פועלים מול מסלקת נגזרים הסולקת סיכוני צד נגדי באופן מרוכז, כדוגמת מסלקת מעו"ף.
פיתוח של החוזה העתידי הוא האופציה, שהיא חוזה עתידי המאפשר לצד הרוכש את האופציה לוותר על ההתחייבות לרכוש את נכס הבסיס - תמורת ויתור על הפרמיה, שהיא המחיר ששולם כדי לרכוש את האופציה. באופציה סוחרים נדרשים להפקיד "מרג'ין" (Margin) אם כותבים אופציה, קרי עומדים בפני הפסד פוטנציאלי, אך אין צורך בהפקדה שכזו בקניה שכן חשיפת הסוחר מוגבלת לפרמיית האופציה המשולמת. ה"מרג'ין" לרוב מתעדכן בהתאם למחיר ותנודתיות נכס הבסיס במנגנון Mark to Market.
גם בחוזה עתידי ישנה פרמיה שהיא מעין מקדמה (לרוב 10% מנכס הבסיס) - אך בחוזה עתידי האפשרות לבטל את החוזה קיימת לרוב רק בחוזים עתידיים אקזוטיים שבהם ישנם פרטים ייחודיים מאוד, שהופכים אותם למורכבים ולמותאמים לשני הצדדים בלבד ובכך לבלתי סחירים לחלוטין.
הופעה ראשונה של חוזה עתידי.
העדות המוקדמת ביותר שיש בידינו לחוזה אופציה מופיעה בכתביו של אריסטו, אשר מספרים על הפילוסוף היווני תלס, פילוסוף עני ממילטוס שביוון העתיקה, הוא פיתח שיטה לחיזוי הצלחתו של מסיק הזיתים בסתיו הקרוב. מלא ביטחון בתחזית זו, הגיע תלס לסיכום עם בעלי בתי הבד המקומיים בדבר זכות לשימוש בלעדי בבתי הבד שלהם בתקופת המסיק. מאחר שבחורף לא היה ידוע מה יהיו תוצאות המסיק, שמחו בעלי הבד לקבל כבר בחורף סכום כסף השווה לרווחים ממסיק בינוני. לכן, היו מוכנים לתת לתלס התחייבות לזכות שימוש בלעדית בבתי הבד במחיר הוגן. משהגיע הסתיו, נסתבר כי תחזיתו של תלס התגשמה ויבול הזיתים היה רב במיוחד באותה שנה. תלס התעשר במהירות בזכות החוזה אותו חתם עם בעלי בתי הבד כבר בחורף.
יש הטוענים כי האופציה המוקדמת ביותר הידועה לנו מופיעה בתנ"ך. בסיפור המופיע בספר בראשית, פרק כ"ט, בו מתואר החוזה שכרת יעקב עם לבן הארמי לפיו התחייב לעבוד שבע שנים תמורת הזכות להינשא עם רחל. לגרסתם של אלו, יעקב רכש מלבן הארמי אופציה לנישואין עם רחל אשר עלתה לו בשבע שנות עבודה. גישה אחרת טוענת כי החוזה היה Forward דווקא, כיון שיעקב היה מחויב להינשא לרחל בתום שבע שנות העבודה.
המסחר בחוזים עתידים.
באופן מסורתי אוכלוסיית המשתמשים בחוזים עתידיים מתחלקת לשתי קבוצות מרכזיות:
בנוסף לשניים המרכזיים, קיימים גם ארביטרז'רס (מלשון ארביטראז') – משתתפים בשווקים הפיננסים המרווחים מאסטרטגיות ללא נטילת סיכון וללא השקעה.
מסחר בחוזים עתידיים נעשה בעשרות בורסות בעולם. עם המרכזיות שבהן נמנות: CME בשיקגו, Euronext באירופה, LIFFE בלונדון, TOCOM ביפן. המסחר בחוזים מתנהל כיום באופן אלקטרוני ומרכז מאות רבות של מוצרים, החל בסחורות, דרך מדדים וריביות, וכלה במטבעות.
בישראל מתנהל מסחר בחוזים עתידיים בשוק המעו"ף, כחלק מהבורסה לניירות ערך בתל אביב. עם זאת, למסחר בחוזים עתידיים בתל אביב מחזור קטן שכן הסוחרים נוהגים להשתמש בעיקר בחוזים עתידיים סינתטיים על ידי קניית אופציות קול ומכירת פוט לאותו הסטרייק אשר יוצרים, בשל Put-Call Parity, חוזה סינתטי השקול לחוזה עתידי.
מבצע על כנפי נשרים
מבצע על כנפי נשרים הוא השם שניתן למבצע העלאתם של יהודי תימן בעיקר ומעט מיהודי אריתריאה לארץ ישראל כחלק מעליות חיסול גלויות בשנים 1949 ו-1950. המבצע כונה כך מתוך : "ואשא אתכם על כנפי נשרים, ואביא אתכם אלי". המבצע כונה גם מבצע מרבד הקסמים וכן מבצע ביאת המשיח. במבצע השתתפו מטוסי אל על ואלסקה איירליינס. עלו בו כ־50,000 עולים, רובם המוחלט מתימן.
רקע היסטורי.
יהדות תימן.
יהדות תימן היא קהילה יהודית עתיקת יומין. על פי החלוקה המכנסת את מרבית קהילות היהודים יוצאי אירופה תחת הכותרת "אשכנזים", ואת קהילות צפון אפריקה, הבלקן, פרס והמזרח התיכון כ"ספרדים", יש לראות את קהילת היהודים יוצאי תימן כקהילה נפרדת ושלישית בגודלה.
ההיסטוריה של יהדות תימן היא ארוכה. אחת הסברות היא שראשית ההתיישבות היהודית בתימן הייתה לאחר חורבן בית המקדש הראשון. לפי מסורת יהודי תימן הם מתייחסים לשבט יהודה, והם מונים את שנות גלותם לתימן מחורבן הבית הראשון.
העלייה מתימן עד מלחמת העולם השנייה.
היהודים הראשונים מתימן באו לארץ בשנת תרכ"ב (1862). בשנת 1881 הגיעו לארץ, בדרך לא דרך, עולים מתימן בעליית אעלה בתמ"ר, שהחלה מעט לפני העלייה הראשונה. בראשית המאה ה-20, ואחר כך בתקופת המנדט, נרשמו גלי עלייה נוספים של יהודים מתימן, שמילאו תפקיד חשוב בהתפתחות היישוב היהודי.
לאחר התגבשות התנועה הציונית והיישוב היהודי, באו שליחים מארץ ישראל לתימן ועוררו תנועה משיחית שסחפה את הקהילה לזנוח את ביתה, מסורתה הייחודית ורבת השנים, להפסיק את הרצף ההיסטורי הארוך של קיומה בגלות ולעלות לארץ ישראל.
מאחר שהאימאם של תימן לא התיר עליית יהודים מתחומי המדינה, נותרה רק דרך אחת פתוחה, ובמשך שנים רבות נאלצו יהודי תימן להגיע תחילה אל , משם המשיכו בדרכם למצרים ולאחר מכן לארץ ישראל.
בשנות השלושים והארבעים של המאה ה-20 החלה עלייה מתימן בזרם דק, ובין השנים 1939 עד 1942, שנות שיאה של מלחמת העולם השנייה, עלו 543 איש מתימן לארץ ישראל בעזרת הסוכנות היהודית. בשלבי קליטתם הראשונים בארץ טיפלו בעולים פעילים של "התאחדות התימנים". בין השנים 1943 ל-1944, משלא ניתן היה להעלות עולים מאירופה בשל המלחמה, התגבר זרם העלייה ולארץ ישראל עלו 4,267 עולים מתימן.
בחודש מאי 1945 נסגרו שערי היציאה ו-7,000 יהודים שכבר יצאו ממחוזותיהם בתימן נתקעו בעיר עדן ורוכזו במחנה מיוחד שהוקם בסיוע ארגון הג'וינט ונודע בשם מחנה חאשד, לימים מחנה גאולה. במחנה פעלו גם רופאים ואחיות ארצישראלים.
מבצע על כנפי נשרים.
העלייה מתימן, לאחר קום המדינה נחלקת לשלושה שלבים:
מספר קטן של יהודים נשאר בתימן מסיבות שונות ובשנות התשעים של המאה ה-20 עלו בגל עלייה אחרון רוב הנותרים לארץ וקומץ שמספרו לא ברור נותר בתימן.
שלב ראשון.
לאחר הפסקה בעלייה מתימן ועם הקמת המדינה נתחדשו המאמצים להעלות לארץ את יהודי תימן. בינתיים, נשתנה המצב הפוליטי במזרח התיכון. החלטת האו"ם מיום כ"ט בנובמבר, תחילת מעשי האיבה וההכרזה על הקמת מדינת ישראל הרעו את מצבם של הפליטים היהודיים בעיר עדן. תושבים מוסלמים תקפו יהודים הן בדרכם למחנה "גאולה" והן במקום המגורים הארעיים של הפליטים. ובסוף 1947 התחוללו בעיר עדן וב הסמוכה פרעות. במקביל הלכו ותכפו הדיווחים המגיעים לישראל על מצבם הבריאותי הקשה של העולים והפליטים שחלקם היו בדרכים ובמחנה למעלה מ-3 שנים.
חברת תעופה אמריקאית קטנה בשם אלסקה נשכרה על ידי נציגי הג'וינט על מנת להטיס את העולים. המטוס הראשון יצא לכיוון מדינת ישראל ביום 15 בדצמבר 1948, כלומר עוד בטרם נסתיימו הקרבות בחזית הדרום. עד מרץ 1949 עלו לישראל 5,550 עולים ב-56 טיסות. המכשולים הלוגיסטיים שעמדו בפני מבצע ההטסה היו רבים, החל מתחזוקת המטוסים באקלים המדברי והקושי להבטיח אספקת דלק מטוסים שהיה מצרך נדיר בעת מלחמה, ועד להתחמקות מירי נ"מ בעת שמסלול הטיסה עבר בסמוך לשטחי מדינות אויב. המטוסים המריאו מהעיר אסמרה, העמיסו את הנוסעים בעיר עדן ובסופה של טיסה שארכה שמונה שעות בנתיב מתפתל נחתו העולים בשדה התעופה לוד. בשלב זה לא היה ברור מה ילד יום ומחלוקות שונות סימנו כי ייתכן והמבצע הגיע לקיצו. עם סיום השלב הראשון של המבצע פורק מחנה "גאולה".
שלב שני.
חילוקי דעות בארץ ישראל.