ב-17 בדצמבר 2021 הוציא טונה את אלבומו הרביעי "מזרח פרוע" שכולל את הסינגלים "הטוב, הרע ואחותך", "היי בייב", "שובו של מרדכי" שבוצע בשיתוף עם טדי נגוסה ואושיק לוי.
אפקט ירקובסקי
ארגון להב
גל בק
הוקון זיגרודסון
הוקון זיגרודסון (בנורדית עתיקה: Hákon Sigurðarson, בנורווגית: Håkon Sigurdsson; 937 – 995) היה השליט דה פקטו של נורווגיה מ-975 ועד למותו.
ראשית חייו.
הוקון היה בנו של זיגרוד הוקונסון, רוזן לאדה והשליט של טרונדלג ושל הלוגלנד. אמו הייתה ברגיוט, בתו של תורה רגנולדסון, רוזן מור. על פי אדם מברמן הוא היה "מצאצאיו של איבר, ומגזע ענקים". בסאגות נטען שהוקון הוא צאצא מהשושלת האלוהית של סימינג, בנו של אודין. האבנים הרוניות של הרוזן הוקון שבשוודיה עשויות להתייחס אלי.
שלטונו.
הוקון נעשה רוזן לאחר שאביו נהרג על ידי אנשיו של האראלד השני, מלך נורווגיה ב-961. לזמן מה הוא לחם לצדו של המלך האראלד, עד שנאלץ להימלט לדנמרק, שם מצא מקלט אצל האראלד "כחול השן". בדנמרק הוא היה שותף עם האראלד "כחול השן" כנגד האראלד השני.
ב-971 עמד הוקון מאחורי מותו של האראלד השני במסגרת קנוניה של האראלד "כחול השן", שהזמין את בנו המאומץ לדנמרק כדי לעניין אותו בשליטה בנחלות דניות חדשות. בין הוקון לבין אֶחָיו של האראלד השני ששרדו פרצה מלחמת אזרחים, אך הוקון יצא ממנה מנצח. לאחר מכן משל הוקון בנורווגיה כמלך וסאל של האראלד "כחול השן", אך בפועל הוא היה שליט עצמאי. הוקון תקף עבור האראלד את יטאלנד והרג את שליטה, הרוזן אוטר. כאשר היה הוקון בדנמרק, אילץ אותו האראלד לטבול לנצרות וסיפח אליו אנשי כנסייה שישובו איתו לנורווגיה ויפיצו בה את הנצרות. כאשר באה שעתו של הוקון לשוב לצאת לדרך הוא הורה לאנשי הכמורה לחזור לחוף.
בערך בשנים 973 – 974 הוא יצא לדנמרק כדי לסייע להאראלד "כחול השן" בהגנת ממלכתו כנגד אוטו השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, כוחותיו של הקיסר הצליחו לחסום את ניסיונו של האראלד להסיר מעליו את עולם של הגרמנים. לאחר מכן לא שילם יותר הוקון מס לדנמרק.
הוקון היה מאמין אדוק באלים הנורדים הישנים וכאשר האראלד "כחול השן" ניסה לכפות עליו את הדת הנוצרית בשנת 975 לערך, הפר הוקון את בריתו עם דנמרק. ב-977 נמלט לחצרו של הוקון ולדימיר הראשון, נסיך קייב, קיבץ סביבו מספר רב ככל האפשר של לוחמים ויקינגים כדי להשיב לידו את העיר נובגורוד ובשובו בשנה שלאחר מכן הוא פתח במסע מלחמה כנגד יארופולק, נסיך קייב. ב-986 הובס צי פלישה דני של שכירי חרב ויקינגים בקרב הוירונגוור.
מותו.
ב-995 פרץ עימות בין הוקון לבין אנשי טרונדלג (מרכז נורווגיה), כאשר הגיע לשם אולף טריגבאסון, שהיה נינו של האראלד הראשון, מלך נורווגיה. עד מהרה איבד הוקון את כל התמיכה שלו והוא נהרג על ידי עבדו וידידו, טורמוד קרק, בעודו מתחבא בחוות רימול שבמחוז מלהוס. לאחר מותו של הוקון זיגרודסון נמלטו שני בניו, אריק הוקונסון וסוון הוקונסון ומצאו מקלט אצל אולוף סקטקונונג, מלך שוודיה.
חיות כיס אמריקניות
חיות כיס אמריקניות (שם מדעי: Ameridelphia) היא על-סדרה של כיסאים ממוצא אמריקני ונחשבים לקדומים ביותר מבין הכיסאים והם היחידים בין יונקי הכיס החיים בשני האמריקות, למעט המין מוניטו דל מונטה שנחשב לפרימיטיבי מבין קבוצת חיות כיס אוסטרליות. שאר הכיסאים החלו לעבור בהדרגה מאמריקה הדרומית דרך אנטארקטיקה ממנה הם נכחדו ולאוסטרליה והאיים סביבה, שם הם קיימים היום.
המין אופוסום וירג'יניה הוא הכיסאי היחיד החי בטבע באמריקה הצפונית.
מיון.
בעל-סדרה שרדו שתי סדרות ובשניהם משפחות יחידות:
כיסאים
על קונואידים וספרואידים
על קונואידים וספרואידים הוא חיבור ב-32 טענות שכתב ארכימדס כמכתב לידידו דוסיתאוס. ביחד עם חיבורו על הספירלה, חיבור זה תופס מקום ייחודי בכתביו של ארכימדס כי בו ארכימדס חוקר תכונות של גופים גאומטריים שלא נחקרו קודם, אלא הוגדרו במיוחד על ידו כאובייקט לחקירה. על קונואידים וספרואידים חוקר גופי סיבוב של חתכי חרוט (קונואידים) כגון הפרבולואיד, ההיפרבולואיד והאליפסואיד. בחיבור זה מחשב ארכימדס את השטחים והנפחים של מקטעים של הגופים האלה, ובכמה מהתוצאות שבחיבור זה ארכימדס עשה שימוש באחד מחיבוריו הגדולים - על גופים צפים.
המלחמות האיליריות
המלחמות האיליריות היו סדרת מלחמות בשנים 229–168 לפנה"ס בין הרפובליקה הרומית לממלכת איליריה.
ב"מלחמה האילירית הראשונה", שנמשכה מ-229 לפנה"ס עד 228 לפנה"ס, עלתה דאגתה של רומא בנוגע לנתיבי הסחר שלאורך הים האדריאטי, בשל התעצמותה של ממלכת ארדיאיי (Ardiaei) עם עליית המלכה טאוטה לכס השלטון, שהוציאה להורג את נציג רומא באיליריה קרונקניוס ותקפה ספינות מסחר של סוחרים איטלקיים שבחסותה של רומא. מפאת כל אלה שלח הסנאט הרומי את הקונסולים לוקיוס פוסטומיוס אלבינוס וגניאוס פולוויוס קנטומליוס בראש הצבא לאיליריה, רומא גירשה את כוחותיה של טאוטה מהערים היווניות אפולוניה, קורקירה, אפידאמנוס, פארוס ואחרות ומינו את דמטריוס מפארוס למושל על ערים אלו, ובנוסף סיפחו חלקים מאיליריה לרומא. עם טאוטה רומא הגיעה להסכם שלא תשוט בימים רומיים ויוונים ותיסוג מרוב חבלי איליריה.
"המלחמה האילירית השנייה" נמשכה מ-220 לפנה"ס עד 219 לפנה"ס. בסתיו של 220 לפנה"ס רומא הייתה במשא ומתן עם המצביא מושל היספניה מטעם קרתגו, חניבעל ברקה, ונראה היה שמלחמה חדשה בין רומא לקרתגו בפתח. דמטריוס ניצל את העובדה שתשומת לבם של הרומאים מרוכזת בקרתגו, ותקף ערים איליריות שהיו בשליטת הרומאים. הוא הפליג עם צי של 50 ספינות אל מעבר לליסוס, מפר בכך סופית את החוזה משנת 229, שעל פיו לאילירים ייאסר להפליג מעבר לליסוס עם יותר משתי ספינות. הרומאים רצו לבטח את ענייני הבלקן לקראת המלחמה הקרבה עם קרתגו, והחלו במשלוח כוחות לאיליריה.
במקביל ביוון פרצה "מלחמת בעלות הברית", בין הליגה האכאית ומוקדון, לליגה האיטולית. בראשית שנת 220 לפנה"ס יצאו דמטריוס ומצביאו סקרדילאידאס עם 90 ספינות למסע שוד וביזה. הם תקפו את פילוס, אולם לא הצליחו לכובשה. לאחר מכן החליטו להתפצל, סקרדילאידאס עם ארבעים ספינות עצר בנפפקטוס וסייע שם לאיטולים לתכנן את הפלישה לאכאיה. דמטריוס עם שאר הצי שדד כסף מאיים שונים. הצי החזק של רודוס נשלח נגדו, ועל כן קיבל בשמחה את הצעת הגנרל האכאי טאוריון לסייע לו למנוע את השתלטות האיטולים על קינאיתה. אולם דמטריוס הגיע יומיים מאוחר מדי, ועל כן הסתפק בכמה פשיטות על חופי איטוליה. לאחר מכן חזר לאיליריה להתכונן לקראת ההתקפה הרומאית. שלא כמו טאוטה, דמטריוס היה מוכן היטב למלחמה. הוא הציב חילות מצב באזורים שבהם היו עלולים הרומאים לנחות, ודאג לסלק מהם את אלו שלא היו נאמנים לו. אולם המפקד הרומאי לוקיוס אמיליוס פאולוס, הצליח להערים עליו על ידי כך שפיתה אותו לצאת עם כל כוחותיו לנמל של פארוס, בעוד שבפועל תקפו הרומאים מכיוון אחר. בעקבות כך נכבשה פארוס, ודמטריוס נאלץ לצאת לגלות.
ב-171 לפנה"ס, גנטיוס מלך איליריה היה בברית עם הרומאים נגד המקדונים. אבל בשנת 169 לפנה"ס הוא ערק וכרת ברית עם פרסאוס מלך מוקדון. במהלך "המלחמה האילירית השלישית", בשנת 168 לפני הספירה, הוא עצר שני לגיונים רומיים והרס את הערים אפולוניה ודיראכיון, שהיו בברית עם רומא. הוא הובס בסקודרה על ידי כוח רומי תחת גאלוס לוקיוס אנטוניוס, וב-167 הובא לרומא כשבוי להשתתף בחגיגות הניצחון לגאלוס.
קלבאן
בסיס הטילים אל-וואטח
קולאצ'יצה
קולאצ'יצה (בפולנית: Kołaczyce; ביידיש: קולושיץ) היא עיירה במחוז יאסלו שבפרובינציית פודקרפאטי בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
תולדות היישוב.
קולאצ'יצה נזכרת לראשונה בשנת 1339, עת הוענקו לה זכויות עיר. בשנת 1474 נשרפה העיירה בידי ההונגרים, ובשנת 1657 הוחרבה בידי הטרנסילבנים.
בחלוקת פולין בשנת 1772 נכללה העיירה בתחום ממלכת הבסבורג, ועד סוף מלחמת העולם הראשונה הייתה בשטח גליציה האוסטרית.
יהודי קולאצ'יצה.
יהודים התיישבו בעיירה בראשית המאה ה-19, ובתחילה השתייכו בני המקום לקהילת יאסלו הסמוכה. בסוף המאה ה-19 התקיימה ביישוב קהילה עצמאית, כאשר בין השנים 1890 ו-1902 כיהן בה הרב יעקב פרנקל תאומים. בשנים 1892 ו-1898 נערכו פרעות ביהודי העיירה.
בין מלחמות העולם נותרו בעיירה כ-250 יהודים, כחמישית מתושביה, ורובם נמנו על החסידות, תוך קיום פעילות של תנועת הנוער עקיבא ביישוב. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיירה מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות מצד שכניהם הפולנים.
עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים בספטמבר 1939, הטילו אלו גזירות שונות על יהודיה, ובהמשך הקימו בה גטו. ב-12 באוגוסט 1942 רצחו הגרמנים את כ-260 היהודים שנותרו בגטו שבעיירה ליד הכפר הסמוך קריוביצה. בימים שלאחר מכן רצחו הגרמנים 14 יהודים נוספים שתפסו במקומות מסתור בסביבת העיירה. בספטמבר 1943 נרצחו עוד מספר יהודים שנמצאו באזור.
חיות כיס אוסטרליות
חיות כיס אוסטרליות (שם מדעי: Australidelphia) היא על-סדרה גדולה של כיסאים הכוללת את רוב הכיסאים המודרניים. הם חיים ביבשת אוסטרליה ובאיים סביבה כמו טסמניה, גינאה החדשה ואף כמה איים אינדונזים.
המין הפרימיטיבי ביותר בקבוצה זו (והמין היחיד ששרד מסדרתו) מוניטו דל מונטה, החי ביערות בדרומה של אמריקה הדרומית והוא בעל מאפיינים של חיות כיס אמריקניות, אף שהוא אינו שייך לקבוצה זו. מעריכים שקרוביו הפרהיסטוריים נעו דרך היבשת הקדומה גונדוונה, דרך אנטארקטיקה (לפני שהדרימה והתקררה) ונעו דרכה לאוסטרליה, שם מילאו את גומחות יונקי השליה הנעדרים.
קולצ'יצה
קולושיץ
שרי שביט