גולווי הגיע ללונדון בגיל צעיר, למד אצל טובי המורים, עבר ללמוד בפריז אצל החלילן ז'אן-פייר רמפל, אך שנא את הנוקשות הפאריסאית וחזר ללונדון לנגן בתזמורת אופראית ובפילהרמונית של לונדון. גולוויי נבחן לפילהרמונית של ברלין בניצוח הרברט פון קאראיין והיה לחלילן הראשי של תזמורת זו משנת 1969 עד 1975. להפתעתו של קאראיין ולמגינת לבו, לאחר פרק זמן של חילוקי דעות מסוימים, החליט "ג'ימי" גולוויי לפרוש ולבנות לו קריירה של סולן, תוכנית שצלחה בידו להפליא. הוא עדיין מופיע בקביעות ונחשב לאחד החלילנים המובילים בעולם.
בעבר הוא היה אורח כבוד של הקאמרטה הישראלית ירושלים וכיום הוא מנצח אורח ראשי של נגני מוצרט של לונדון, תזמורת היושבת בקרוידון, דרום לונדון.
ג'יימס גולוויי ניגן עם ההרכב זוכה פרס האוסקר בהקלטת הפסקול לטרילוגיה "שר הטבעות", בבימויו של פיטר ג'קסון.
חיים אישיים.
גאלווי התחתן שלוש פעמים. מנישואיו הראשונים בצרפת יש לו בן. הוא התחתן עם אשתו השנייה, אנה (אנני) רנגלי, בתו של אדריכל שווייצרי ידוע, בשנת 1972 ועבר מברלין ללוצרן, שווייץ, עיר הולדתה. לזוג נולדו בנות תאומות ובן. בשנת 1978 הקליט עבורה גרסה אינסטרומנטלית לשיר "אנני" של ג'ון דנבר. שהגיע למקום השלישי במצעד הסינגלים בבריטניה.
לאחר גירושיהם עבר לגור במגן, שווייץ, כפר ליד לוצרן, שם הוא מתגורר כעת עם אשתו השלישית, ג'ין גאלווי ילידת ארצות הברית, לה נישא בשנת 1984. הם מרבים לסייר יחד, מנגנים בדואטים ובנוסף הם מלמדים בכיתות אמן.
ספרו, מוזיקה בכל הזמנים, נכתב ביחד עם ויליאם מאן וראה אור בעברית בהוצאת מעריב בשנת 1985.
תכסית
בורסלינו
בורסלינו (Borsalino) היא חברה לייצור כובעים, הידועה בעיקר במגבעות הפדורה (Fedora) מתוצרתה, הידוע ומכונה גם הוא, לעיתים, בשם בורסלינו במקום פדורה.
היסטוריה.
מפעל החברה נפתח בשנת 1857 באלסנדריה ונקרא על שם מקימה, ג'וזפה בורסלינו (1834–1900). במפעל ייצרו לבד מפרוות לאפין בלגי. ג'וזפה בורסלינו ביקר באיטליה ובצרפת על מנת ללמוד על מסחר הכובעים, והקים סדנת אומנות ראשונה לייצור לבד כובעים. עם פטירתו, המשיך בנו של ג'וזפה, טרסיו בורסלינו, את העסק המשפחתי. הצלחתו נמשכה עד שנות ה-40, אז, יצאו כובעים אלה מהאופנה.
ב-1970 היוו כובעי החברה השראה לסרט "בורסלינו", בכיכובם של אלן דלון וז'אן-פול בלמונדו. הסרט זכה להצלחה והקנה פרסום מחודש לחברה ולכובעיה. ב-1986 עבר מפעלה של החברה למיקומו העכשווי בפרברי אלסנדריה. בנוסף, הוקם במתחם מוזיאון המוקדש להיסטוריית הכובעים. המפעל עוסק מאז שנות השמונים גם בייצור כפפות, עניבות וקסדות.
בחברה החרדית.
כובעי החברה פופולריים כיום, בין השאר, בציבורים החרדי ליטאי, חרדי הספרדי וחסידי חב"ד, והיו תקופות בהן המותג בורסלינו היה המוביל בשוק זה בישראל.
לחברה 2 חנויות בישראל, בירושלים ובבני ברק וחנות בשכונת קראון הייטס בניו יורק ובניו ג'רזי.
הפילהרמונית של ברלין
הפילהרמונית של ברלין (בגרמנית: Berliner Philharmoniker) היא בין התזמורות הראשונות במעלה בעולם. המנצח הראשי שלה הוא המנצח הרוסי קיריל פטרנקו, שנכנס לתפקיד בשנת 2019.
היסטוריה.
התזמורת נוסדה בברלין בשנת 1862 על ידי בנימין בילזה, בשם "התזמורת של בילזה". בשנת 1882 ניתן לה שמה הנוכחי, והיא התארגנה מחדש בניהולו הפיננסי של הרמן וולף. מנצחה הראשון בניהול החדש היה לודוויג פון ברנר; בשנת 1887 הצטרף לתזמורת הנס פון בילוב, מחשובי המנצחים בעולם, ושמה של התזמורת התבסס יותר ויותר, עם הנס ריכטר, פליקס ויינגרטנר, ריכרד שטראוס, גוסטב מאהלר, יוהאנס ברהמס ואדוארד גריג כמנצחים אורחים במהלך השנים הבאות.
בשנת 1895 התמנה ארתור ניקיש למנצח ראשי. החליף אותו בשנת 1923 וילהלם פורטוונגלר. התזמורת המשיכה לנגן כל שנות מלחמת העולם השנייה ועברה, כמעט ללא פער זמנים, לנגן תחת שרביטו של לאו בורכארד. עם מותו, התמנה סרג'יו צ'ליבידאקה תחתיו. פורטוונגלר חזר בשנת 1952 ונשאר עד מותו בשנת 1954.
מחליפו היה הרברט פון קאראיין האגדי, שנשאר עם התזמורת עד 1989 ופרש חודשים ספורים לפני מותו. בניצוחו הפיקה התזמורת מספר רב ועצום של הקלטות וסיירה ברחבי העולם. קלאודיו אבאדו היה למנצח ראשי אחריו. הוא הרחיב את רפרטואר התזמורת מעבר ליצירות הליבה הקלאסיות והרומנטיות, אל המוזיקה המודרנית יותר של המאה ה-20.
סיימון ראטל הציב כתנאי לחתימתו על החוזה עם הפילהרמונית של ברלין, שזו תהיה למוסד ציבורי בניהול שיתופי, שבידו הכוח לקבל החלטות אמנותיות ופיננסיות משלו. לשם כך נדרש שינוי בחוק המדינה, שאושר בשנת 2001 ואיפשר לו להצטרף לארגון בשנת 2002.
אולם הקונצרטים של התזמורת נהרס בזמן המלחמה, בשנת 1944, ונבנה מחדש בשנת 1963, על ידי האדריכל הנס שארון.
התזמורת הקליטה גם אלבום בשם "רגע של תהילה" עם להקת הרוק הכבד הגרמנית "Scorpions", בשנת 2000. הפילהרמונית של ברלין תומכת גם בכמה הרכבי מוזיקה קאמרית שרוב חבריה הם נגני התזמורת.
נגנים ישראלים בתזמורת.
הכנר הישראלי גיא בראונשטיין שימש ככנר ראשי בתזמורת בין השנים 2000 - 2013. בשנת 2009 התמודד הויולן הישראלי עמיחי גרוס על משרת הוויולן הראשי וזכה בה.
ישראלי נוסף שהיה בתזמורת בין השנים 2007–2021 הוא נגן הבסון מור בירון.
הוקרה.
הקלטות התזמורת זכו לאין-ספור פרסים ואותות הוקרה, ובהם:
פרסי קלאסיקל בריט לאלבום השנה של תזמורת/הרכב:
פרס גראמי על הביצוע התזמורתי הטוב ביותר:
(9) (1979).
פרסי גראמופון להקלטה התזמורתית של השנה:
חומר מקומי
חומר מקומי הוא שמו של אלבומם השלישי של להקת הדג נחש. האלבום יצא לאור במאי 2004 על ידי חברת הד ארצי ולבנטיני, בהפקתו המוזיקלית של יוסי פיין.
הסינגל הראשון מן האלבום, "חליפות", יצא במרץ 2004, וכלל שיתוף פעולה של הלהקה עם הזמרת ההודית ליאורה יצחק. הסינגל השני מן האלבום והמצליח ביותר מתוכו היה "שירת הסטיקר", אשר כתב להם הסופר דויד גרוסמן. השיר, המאגד סיסמאות שונות מסטיקרים, זכה להצלחה גדולה במצעדי הפזמונים ולהשמעות רבות בתחנות הרדיו. בשיר התארחה אהובה עוזרי בנגינה בבולבול טרנג. אחריהם יצאו הסינגלים "הכאפה המצלצלת" ו"רק פה". האלבום כלל גם עיבוד בסגנון היפ הופ של הלהקה לשירו של עוזי חיטמן "רציתי שתדע", ובה גם שולבו קטעים מביצועו המקורי של חיטמן לשיר זה.
הופעת הבכורה של האלבום נערכה במוסד החינוכי מבואות עירון, כ-12 שעות לאחר הוצאת האלבום לחנויות.
במצעד הפזמונים השנתי ה'תשס"ד של רשת ג' ושל גלגלצ זכתה הלהקה בתואר להקת השנה. ב-20 במאי 2008 קיבלו חברי הלהקה אלבום פלטינה על האלבום אחרי שהוא מכר מעל ל-40 אלף עותקים.
במרץ 2011 תבע אריאל זילבר את הדג נחש מכיוון שלטענתו השיר "מה נעשה" מהווה גנבה אמנותית של הלחן של שירו "ואיך שלא". פסק הדין חייב את הלהקה לשלם פיצויים לאריאל זילבר, וכן לשחרר את הדיסק במהדורה חדשה, ובה הושמט השיר "מה נעשה".
ביוני 2019 נערכה בלייב פארק בראשון לציון הופעה של הדג נחש תחת השם "שירת הסטיקר 2019 - ההופעה החברתית הראשונה", אותה ארגנה הלהקה בשיתוף 21 עמותות ובה השתתפו אומנים ידועים נוספים. לקראת אותה הופעה חידשה הלהקה את "שירת הסטיקר" בליווי תזמורת פירקת אל נור.
מוקי די
אבג'אד
נישואי חוזה
נישואי חוזה הם נישואים הנכרתים בין בני זוג בדרך של הסכם זוגיות, המקנה להם זכויות הדדיות, מסדיר את ענייני הרכוש שביניהם, חובותיהם ההוריות ושאר עניינים שבין בני זוג.
נישואי החוזה מלווים בטקס הכולל חתימה על חוזה. את החוזה, שנערך על ידי עורך דין שעורך גם את הטקס, מביאים בני הזוג בפני שופט בבית משפט למשפחה או נוטריון על מנת שייתן לו תוקף של פסק דין. החוזה הוא מסמך משפטי תקף לפי חוק החוזים של מדינת ישראל והוא מוכר בכל העולם כ"הסכם קוהביטציה" כלומר שותפות ביתית בין בני זוג החיים יחד ומנהלים משק בית משותף.
בישראל מהווים נישואי חוזה פתרון לבני זוג שאינם מעוניינים בנישואים דתיים, ובפרט לבני זוג שאינם רשאים להתחתן בנישואים דתיים, בהתאם לכוח שהעניקה המדינה לכללי הדתות השונות.
להאסה
People Are People
People Are People (אנשים הם אנשים) הוא אלבום אוסף של להקת הסינת' פופ הבריטית, דפש מוד, שיצא ב-1984.
האלבום יצא בארצות הברית בלבד והגיע למקום 74 במצעד האלבומים שם.
הופעות קודמות של השירים.
כל שירי האלבום נכללו באחת או יותר מן ההוצאות הקודמות של הלהקה:
People Are People.
ב-12 במרץ 1984 יצא הסינגל "People Are People" בבריטניה. לאחר שהוא הצליח גם ברדיו האמריקאי, החליטה Sire (חברת התקליטים של הלהקה בארצות הברית) להוציא את אלבום האוסף People Are People. הסינגל עצמו, יצא רק ב-12 ביולי 1984, מעט אחרי יציאת האלבום.
שלמה לוי (כדורגלן)
שלמה לוי (1 ביוני 1934 - 1 במאי 2003) היה כדורגלן ישראלי ששיחק כחלוץ בקבוצות בכירות ובמדי נבחרת ישראל.
קורות חיים.
את דרכו החל שלמה לוי בקבוצת הנוער של מכבי תל אביב שעימה זכה באליפות המדינה, וממנה עבר לקבוצת הכח תל אביב. את שערו הראשון בליגה הלאומית (הליגה הבכירה דאז) כבש במדי מכבי חיפה, שבה שיחק 3 שנים (מ-1955 עד 1958), עד שעבר ליריבה העירונית הפועל חיפה שאף בה שיחק שלוש שנים. במדי הפועל חיפה זכה פעמיים ברציפות בתואר מלך השערים - בשנת 1961, אז כבש 15 שערים וב-1962, אז כבש 16 שערים. באחד ממשחקי הדרבי נגד מכבי חיפה כבש 4 שערים במשחק אחד.
בעונת המשחקים 1962/1963 עבר שלמה לוי לשחק בהפועל רמת גן, תרם לעלייתה לליגה הלאומית והיה שותף להישגה בשנת 1964: זכייה באליפות המדינה בעונה בה עלתה לליגה הבכירה.