רזבן דינקה ראץ (נולד ב-26 במאי 1981 בסלטינה, רומניה) הוא כדורגלן רומני המשחק כמגן שמאלי.
קריירה.
מועדונים.
ראץ החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת ראפיד בוקרשט בליגת העל הרומנית, בשנת 1997. אחרי ששיחק שש עונות בראפיד בוקרשט, המועדון שחטאר דונצק הביע בו עניין בשנת 2003 והוא הצטרף לשורותיו. הוא נחשב לאחד השחקנים החשובים ביותר בסגל הקבוצה. בעונת זכה עם קבוצתו בגביע אופ"א, לאחר שבישל את השער הראשון במשחק הגמר בו ניצחה שחטאר 2-1 את ורדר ברמן בהארכה.
ביוני 2013 חתם ראץ בווסטהאם יונייטד מהפרמייר ליג. ב-13 בפברואר 2014 חתם בקבוצה הספרדית ראיו ואיקאנו מהלה ליגה. בקיץ 2014 הצטרף לפאוק סלוניקי היוונית. ב-19 באוגוסט 2015 חזר לראיו ואיקאנו.
נבחרת.
החל משנת 2002 הוא השתייך לסגל הנבחרת הרומנית. בשנת 2008 הוא היה בהרכב הראשון בתחרות יורו 2008. היה לו חלק בהשגת התיקו 0-0 עם הפיינליסטית צרפת והתיקו 1-1 עם אלופת העולם איטליה ב"בית המוות" של התחרות. אף על פי כן, חלקו בטורניר הסתיים אחרי שנבחרתו הודחה בהפסד 2-0 להולנד.
רפי וייס
נובל קוויזין
נוּבֶל קוִויזין (מצרפתית: Nouvelle Cuisine, "מטבח חדש") הוא גישה לבישול אוכל והצגתו במטבח הצרפתי. הביטוי הופיע לראשונה במאה השמונה עשרה, כשוונסן לה שאפל כתב על אודות סגנון הבישול הפשוט שעליו הוא ממליץ בספרו "הטבח המודרני" ("Cuisinier moderne", 1735).
הביטוי נוצר מחדש בהקשר הבישול הצרפתי בסוף שנות השישים של המאה ה-20 בידי מבקרי המסעדות הנרי גו וכריסטיאן מיו, אשר חזרו על סיסמה שהייתה שגורה בפיו של המעצב כריסטיאן דיור בשנות החמישים של המאה ה-20, "New Look" (מבט חדש), שאותו הטיח כלפי כתבי אופנה נלהבים.
הנובל קוויזין במשמעותו המקובלת כיום הוא זרם בבישול שתיארו וייסדו שני מבקרי המסעדות החשובים בצרפת, בשנת 1972, הנרי גו וכריסטיאן מיו. גו ומיו ייסדו בשנת 1968 מדריך מסעדות בשם גו מיו, השני בחשיבותו בצרפת לאחר מדריך מישלן. מטרת הזרם היא עידוד הצגה טבעית ופשוטה יותר של האוכל, שבו יגולמו תכונותיו הטבעיות של חומר הגלם. זאת, ללא בישול יתר שיהרוס את מרכיביו וללא שומן רב מדי, שני מאפיינים של הבישול הראוותני בן המאה התשע עשרה, מבית מדרשו של אוגוסט אסקופייה וקודמיו, ועדיין משל בכיפה. מיישמי אידאולוגיה זו היו השפים מישל גראר, אלן סנדרנס, האחים טרואגרו ואלן שאפל, מאיר הצוהר לנובל קוויזין ומבשרה היה השף פרנאן פואן כולם בעלי שלושה כוכבים במדריך המסעדות מישלן.
עקרונות הנובל קוויזין היו כדלהלן: טריות מוחלטת של מרכיבי המאכל, קלילות והרמוניה טבעית בביצועו ופשטות בשיטת הבישול. הבישול יתבצע עם פחות שומן, לא עוד תבשילים בלתי ניתנים לעיכול ולא מאכלים "בתחפושת". במקום זאת הם פיתחו רטבים קלים המבוססים על צירי בשר ומיציו, תבלינים וירקות המבושלים כך שטעמם הטבעי נשמר, ובישול מהיר ללא שומן, בו האוכל ישמור על חלק ממרקמו. הדבר היה כרוך בבישול בתנור או בגריל, אידוי, בישול בבאן מארי, או בישול בפפיוט.
הנרי גו התווה עשרה קווי מתאר שלאורם יבשלו בנובל קוויזין:
בפועל הנובל קוויזין התממש במנות קטנות בצלחות גדולות, האוכל היה מעוטר בצורה יפהפייה וכלל מעט תוספות. ירקות הוגשו בצורתם הטבעית לצד בשר דקיק, והארוחה הכילה גם מקפא אוורירי המלווה דג רענן וטרי. כוכבי בישול חדשים היו מחיות ירקות, שאף מילאו את מקום הקינוח בהתגלמותם כמרקים.
זרם הנובל קוויזין היה שנוי במחלוקת אך הוא הותיר את חותמו, ושפים רבים דוגלים בו גם במאה ה-21.
מהירות על קולית
אוסינט
קלמנט ז'אנקן
מנחם רקאנטי
ריקאנטי
מנחם ריקנאטי
מנחם ריקאנטי
משקאות חריפים
משקאות חריפים הוא שמו של אלבומה השני במספר של להקת הפאנק-רוק "שייגעצ". האלבום יצא ב-2004 על ידי חברת התקליטים הד ארצי בהפקת שחר אבן צור, שלוש שנים לאחר אלבום הבכורה של הלהקה, ניו יורק-רפיח ושנתיים לפני אלבומה השלישי של הלהקה, להפסיק לאכול עוגות.
האלבום זכה להצלחה רבה ושוחרו ממנו להיטים רבים: "מרילין מונרו", "אינטרקום", "את יפה", "אבא עורך דין" ו"משקאות חריפים". באלבום השתתפו חברי ההרכב המחודש: יובל מנדלסון שכתב, שר והלחין את כל השירים למעט אחד, שיקו פלדמן, אבי מרקוביץ ואסף רייז, שהחליף את המתופפת הקודמת דנה רגב. שחר אבן-צור עיבד את האלבום ביחד עם חברי להקת "שייגעצ". בדיסק קיים גם שיר נסתר.
קישורים חיצוניים.
ביקורות
יער המגינים
יער המגינים הוא יער של הקרן הקיימת לישראל המשתרע על שטח של כ-3,500 דונם, בין היישובים כרמי יוסף וכפר בן-נון מצפון ובקוע ונחשון מדרום.
היער.
היער משתרע על פני מספר גבעות בגבהים הנעים בין 170 ל-260 מטרים מעל פני הים. במקום עצי אורן, חרוב, ברוש וזית ואתרים ארכאולוגיים דוגמת בורות מים, בארות, מערות, קברים וגתות. במקום התגלה סלע שעליו רשום הכיתוב "תחום גזר" בעברית והמילה "אלקיוס" (יוחנן) ביוונית. הכיתוב, ככל הנראה מהמאה ה-2 לפנה"ס, מנציח את שמו של בעל הקרקעות בסביבה. דרך אספלט מעגלית באורך של 4.6 ק"מ נסללה ביער בשיתוף איגוד האופניים בישראל, משרד התחבורה והרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, והיא משמשת, בין היתר, כאתר אימונים מקובל בקרב רוכבי אופני כביש. מהדרך יוצאים שבילים ודרכי עפר, וכן "סינגלים" רבים, ואלה פופולריים בקרב רוכבי אופני הרים ואופנועי שטח. ביער שוכן בית הקברות של כרמי יוסף.
בתוך היער אפשר למצוא את כתובות תחום גזר מס' 5, 7, 8 ו-12.
אתרי ההנצחה.
ברחבי היער פזורים עשרות אתרי הנצחה ושלטי הנצחה לחיילים שנהרגו במערכות ישראל, וכן אתרי הנצחה יחידתיים. חלק מהאתרים הם ממלכתיים וחלקם פרטיים.
אנדרטאות ביער (רשימה לא מלאה):
תחנת הרכבת ירושלים – יצחק נבון
תחנת הרכבת ירושלים – יצחק נבון היא תחנת רכבת תת־קרקעית בכניסה לירושלים, שנבנתה כתחנת הקצה במסילת ירושלים - גנות במסגרת תוכנית החומש של רכבת ישראל. התחנה נקראת על שם יצחק נבון, נשיאה ה-5 של מדינת ישראל, ונפתחה לציבור ב-25 בספטמבר 2018. היא תחנת הרכבת הגדולה בישראל, המשתרעת על שטח של כ-60,000 מטר רבוע. התחנה ממוקמת בכניסה המערבית לעיר ירושלים ובסמוך לה נמצאים בנייני האומה, ולצידם קישורים תחבורתיים משלימים לתחנת האוטובוסים המרכזית ולתחנה של הרכבת הקלה.
היסטוריה ובניית התחנה.
ב־12 בספטמבר 2006 הונחה אבן הפינה לתחנת הרכבת ליד בנייני האומה בטקס בהשתתפותם של שר התחבורה שאול מופז, ראש עיריית ירושלים אורי לופוליאנסקי ומנכ"ל רכבת ישראל עופר לינצ'בסקי. בעת בנייתה היא כונתה "תחנת הרכבת בנייני האומה" אך עם פתיחתה נבחר שמה הנוכחי.
התחנה נבנתה במיקום שבו הייתה "כיכר נזכור" ובמרכזה עמדה במשך כ־37 שנים אנדרטת יד הזיכרון למגיני ירושלים. האנדרטה הועתקה לאזור בניין בית המשפט העליון.
תכנון התחנה בוצע על ידי ברחנא אדריכלים. כריית הרציפים, פיר הדרגנועים ומנהרות האוורור של מבנה המערכות המזרחי בוצעו על ידי חופרי השרון. את השלד בנתה חברת רמט. מערכות החשמל, הדרגנועים, המים והניקוז בתחנה - כולל מבנה הזכוכית ופיר האוורור - בוצעו על ידי אלקטרה מערכות. העלות המוערכת הכוללת של בניית התחנה עומדת על כ־350 מיליון ש"ח.
באמצע שנת 2011 נתגלתה במהלך החפירות מתחת לבנייני האומה "מערת האומה" - מערת מים זורמים והנחל התת־קרקעי הגדול ביותר שנחשף בישראל.
מבנה התחנה.
בשל אילוצי בניית מסילת הרכבת מתל אביב לירושלים בשיפוע המתאים לתנועת רכבת נוסעים, נוצר הכרח לבנות את רציפי התחנה בעומק של כ-80 מטרים מתחת למפלס הרחוב. התחנה נבנתה בקצה מנהרה המקשרת בין התחנה לבין גשר הרכבת מעל עמק הארזים.
התחנה מחולקת לשני מפלסים עיקריים, מפלס עליון בסמוך לפני הקרקע ובו משרדים, קופות, בית כנסת לנוסעים ושירותים נוספים, ומפלס תחתון שבו ארבעה רציפים. הקישור בין שני המפלסים, שההבדל ביניהם הוא כ־60 מטר, נעשה באמצעות מעליות מהירות, דרגנועים ומדרגות. בשטח התחנה אזורים תפעוליים גדולים, שמטרתם לאפשר את פעילות התחנה תוך שמירה על בטיחות. בשל עומקה הרב של התחנה, הותקנו בחלקה התחתון מערכות אוורור גדולות המזרימות אוויר ממפלס הרחוב וכן מערכות חירום המאפשרות יניקה מהירה של האוויר במפלס התחתון במקרה של שרפה. הטמפרטורה במפלס הרציפים יציבה בשל עומקה הרב של התחנה, ואינה מושפעת משינויי עונות השנה.
בחלק מהמפלס התחתון של התחנה יש דלתות איטום המאפשרות לו לתפקד כמקלט מוגן.
תחנה זו היא תחנת רכבת תפעולית.
בתחנה זו הותקנה מערכת הזנה חשמלית עילית על ידי חברת SEMI הספרדית עם פתיחתה. המערכת מספקת מתח חילופין של 25 אלף וולט בתדירות של 50 הרץ. המערכת מאפשרת לציוד נייד רכבתי בעל פנטוגרף לפעול בתחנה. כיום יש לרכבת ישראל קטרי בומברדייה טראקס הגוררים קרונות דאבל דק מאותו יצרן וקרונועים חשמליים מדגם Desiro HC תוצרת סימנס.
פתיחת התחנה ופעילותה בתחילה.
התחנה נפתחה לציבור ב-25 בספטמבר 2018, בנוכחות ראש הממשלה בנימין נתניהו ושר התחבורה ישראל כ"ץ, ובתחילה פעלו הרכבות מתחנה זו לתחנת הרכבת נמל התעופה בן-גוריון. בחודשיים הראשונים לאחר פתיחתה נוסעים אשר היו מעוניינים לנסוע בקו זה נדרשו להירשם מראש לנסיעה.
עם פתיחת התחנה היא חוברה לתשתית המסילות הארצית אך את התחנה משרתים קווים בעלי תשתית חשמלית בלבד. פרויקט החשמול ופריסת תשתית החשמול נמשך ולקראת חג החנוכה, ב-21 בדצמבר 2019, הוארך הקו עד תחנת הרכבת תל אביב – ההגנה, ביוני 2020 הוארך הקו עד תחנת הרכבת תל אביב – סבידור מרכז, וב-21 בספטמבר עד תחנת הרכבת הרצליה.
במשך 90 ימים מיום פתיחת התחנה הייתה הנסיעה ממנה בחינם, ובמשך תשעה חודשים לאחר מכן הנסיעה ממנה הייתה בחצי המחיר.