בשנת 1790 החל את הראשון מבין כמה פרויקטים גדולים: יצירה בת 36 כרכים, "בוטניקה אנגלית" שפורסמה במהלך 23 השנים הבאות, הכילה 2,592 חריטות בצביעת יד והתפרסמה בשם הבוטניקה של סוורבי. מספר גדול של צמחים אמור היה לקבל את הפרסום הרשמי הראשון שלהם במסגרת עבודה זו, אך ההסמכתה לכך הגיעה מטקסט שכתב ג'יימס אדוארד סמית', שהוחלף מאוחר יותר במקור מדויק יותר. את העבודה המשיך בנו, ג'יימס דה קרל סוורבי, שפרסם אוסף נוסף של 204 תחריטים, ברובם ללא צבע עד סוף המהדורה הראשונה בשנת 1835. תחריטים נוספים נוספו על ידי מאיירים אחרים עד שנת 1865 והסתיימו בתחריט מספר 2,999.
זה היה תמצית הידע בהיסטוריה של הטבע. התיאור של הצמחים היה קפדני, והוא נכתב מתוך דגימות ומחקר, בניגוד לציורי הפרחים של תקופת הרוקוקו שמטרתם הייתה אמנותית ולא מדעית. סוורבי התכוון להגיע לקהל רחב שהתעניין בעולם הטבע, זאת על ידי פרסום היצירות בצורה מושכת את העין. התחריטים הצבעוניים קיבלו הערכה רבה גם על ידי החוקרים לתחומי המדע השונים.
הפרויקט הבא שלו היה בקנה מידה דומה: המינרלים הקונכולוגיה של בריטניה, קטלוג מקיף של מאובני חסרי חוליות רבים שנמצאו באנגליה, פורסם בפרק זמן של 34 שנה, החלקים האחרונים הוצאו על ידי בניו ג'יימס דה קרל סוורבי וג'ורג' ברטינגהם סוורבי. הפרסום הגמור מכיל 650 תחריטים צבעוניות ב־7 כרכים. הוא גם פרסם שתי יצירות חשובות שהמחישו המינרלוגיה: "המינרלוגיה הבריטית" (1804–1817) וכתוספת לה "מינרלוגיה אקזוטית" (1811–1820).
סוורבי יצר אוסף ענק של דגימות ששימשו אותו בהכנת הכרכים הרחבים שהוא ייצר. הרבה גאולוגים בולטים ומדענים אחרים השתמשו באוספיו למחקריהם, וגם תרמו דגימות לאוסף שלו, כמו האספנית אתלדרד בנט. הוא התכוון שהאוסף יהפוך לבסיס למוזיאון לטבע. הוא הוסיף חדר בחלקו האחורי של בית מגוריו, בו שיכן את האוסף הזה. רבים ביקרו את האוסף, שאחת האטרקציות בו היה המטאוריט מיורקשייר, זה שנראה ונאסף בשנת 1795 – המטאוריט האנגלי הראשון שתועד.
ג'יימס סוורבי נפטר ב־25 באוקטובר 1822.
מורשת.
נכדו הגדול של ג'יימס, חוקר הטבע ארתור דה קרל סוורבי המשיך את המסורת המשפחתית, וסיפק דגימות רבות למוזיאון הבריטי והמוזיאונים בשנגחאי ובוושינגטון די. סי.
דמעות של מלאכים
דמעות של מלאכים הוא פזמון שכתב דן מינסטר והלחין יוני רכטר. השיר בוצע במקור על ידי ההרכב "ארבע-עשרה אוקטבות" שכלל את יוני רכטר, אבנר קנר והמתופף זוהר לוי, ויצא לאור בשנת 1975.
רקע.
השיר נכתב על ידי דן מינסטר והולחן על ידי יוני רכטר בעודם לומדים יחד בתיכון. הוא הוקלט עבור האלבום היחיד שהוציא ההרכב, והיה לשיר המצליח ביותר ממנו.
שלישיית "אף אוזן גרון" הקליטה את השיר. השיר הוצג במצעדי הפזמונים, אך לא משך תשומת לב רבה. אריק איינשטיין ביצע את השיר אף הוא. בשנת 1977 נכלל השיר באלבומו "אנשים אוהבים לשיר", שתיעד שתי הופעות שקיים. האלבום עובד והופק מוזיקלית על ידי רכטר.
בשנת 1979 נכלל השיר באלבום "באופן קבוע וחד פעמי" שתיעד את המופע שהועלה על ידי יוני רכטר ויהודית רביץ. אסתר עופרים ביצעה אף היא גרסת כיסוי.
"דמעות של מלאכים" נכלל ברפרוטאר השירים המושרים בימי זיכרון. השיר בביצועו המקורי נכלל באלבום האוסף "שלום, חבר" שיצא לאחר רצח יצחק רבין.
אום חשיבה
תיון
תיון או שקיק תה הוא שקיק סגור ונקבובי המכיל בדרך כלל עלי תה, המיועדים לחליטה במים חמים. במקור שימשו התיונים לחליטה של עלי תה (מסוג קמליה סינית) בלבד, ובהמשך הם החלו לשמש גם לחליטת צמחים אחרים.
תיונים עשויים בדרך כלל מנייר סינון או מפלסטיק ייעודי, ומדי פעם מבד כותנה או משי. ניתן להשתמש בתיון מספר פעמים, עד שהחליטה תהיה דלילה מידי. לחלק מהתיונים מחובר חוט, שבקצהו השני ישנה חתיכת נייר עם תווית, המסייעת בהוצאת התיון תוך הצגת המותג או סוג התה.
ייצור התיונים.
התיונים מיוצרים ממגוון חומרים, במגוון צורות ולשימושים שונים.
שימושים.
על פי רוב התיונים מיוצרים עבור חליטת תה או צמחים אחרים. בהתאם לכך, ניתן להשיג תיונים המכילים מגוון סוגים של תה. כמו כן קיימים גם תיונים המכילים חליטות צמחים שונות. על פי רוב התיונים מכילים חלקי עלים, אך לפעמים ניתן למצוא גם תיונים המכילים עלים שלמים.
חומרים.
הנייר ממנו עשויים התיונים דומה לנייר הפילטר המיועד לחליטת קפה והוא נוצר מתערבות של סיבי עץ וירקות. בחלק מהשקיות יש חומרים פלסטיים עמידים בחום כמו PVC או סיבי פוליפרופילן, קיימים גם תיונים העשויים מניילון.
צורת התיון ואופן החליטה.
באופן מסורתי, שקיות התה היו בצורת ריבוע או מלבן. עם הזמן יצאו לשוק גם תיונים עגולים ותיונים בצורת פירמידה, שעל פי היצרנים שלהם מאפשרים חליטה איכותית יותר. אנשי איכות הסביבה מעדיפים תיונים העשויים ממשי על פני תיונים העשויים מניילון בגלל בעיות בריאותיות והתכלות.
ניתן לרכוש גם תיונים ריקים למילוי עצמי. תיונים למילוי עצמי משלבים את קלות השימוש של שקית תה המיוצרות באופן מסחרי עם היכולת לבחור ולברור את טיב ואופי החליטה.
היסטוריה.
יש שתי גרסאות בנוגע להמצאת שקיק התה:
הפטנטים על שקיות תה ותיונים הוצאו בשנת 1903 והתיונים המודרניים הראשונים היו למעשה שקיות בד תפורות ביד. גרסאות מסחריות של תיונים הופיעו בשנת 1904.
המכונה הראשונה לאריזה של תיונים הומצאה בשנת 1929 על ידי אדולף רמבולד עבור חברת טקאן הגרמנית.
בשנת 1930 קיבל ויליאם הרמנסון פטנט על תיון עשוי נייר שניתן לאטימה באמצעות חום. שקית התה המלבנית הנפוצה בתקופה המודרנית לא הומצאה עד שנת 1944. לפני כן, שקיות תה דמו לשקים קטנים.
פעילויות הקשורות לתיונים.
שקיות תה דקורטיביות הפכו לבסיס לאוספים גדולים ואספנים רבים אוספים שקיות תה מרחבי העולם. מועדוני אספנים של שקיות תה נפוצים ברחבי העולם והחברים בהם מתעניינים בפריטים שונים הקשורים לתה. מועדוני אספנים מקוונים כוללים לעיתים קרובות קטלוגים של שקיות תה, כמו גם כלי מעקב על אוספים. בנוסף, אספני שקיות תה אוספים לרוב פריטים אחרים הקשורים לתה, כמו תוויות. אתרים אלה מספקים גם כפלטפורמות לדיונים והסדרי סחר בין אספנים.
העיסוק בקיפול שקיות התה החל בהולנד ולעיתים קרובות נזקף לזכותו של טייני ואן דר פלאס Tiny van der Plas. מדובר בסוג של אוריגמי שבו מקופלים ריבועים זהים של נייר עם דוגמת (אשר חתוכים מקדמת העטיפות של שקיות התה), ואז מסדרים אותם ברוזטות. לרוזטות אלה משתמשים בדרך כלל לקישוט כרטיסי ברכה. פעילות זו הפכה למלאכה פופולרית בארצות הברית ובבריטניה מאז שנת 2000.
מדעני קרקע השתמשו בשקיות תה סטנדרטיות כדי למדוד את שיעור הפירוק של חומרים אורגניים בקרקעות שונות.
רצח על כבוד המשפחה
משבר הומניטרי
משבר הומניטרי, או אסון הומניטרי, מוגדר כאירוע יחיד או סדרת אירועים המאיימים על בריאותם, בטיחותם או רווחתם של בני אדם המתגוררים בשטח גאוגרפי מסוים. לטיפול במשבר הומניטרי נדרש תיאום פעילויות בין תושבי האזור ורשויות הממשל של המדינה, ולעיתים קרובות נדרש סיוע הומניטרי מצד גורמים בינלאומיים.
כל משבר הומניטרי נגרם על ידי גורמים שונים, וכתוצאה מכך, לכל משבר הומניטרי נדרשת תגובה ייחודית המותאמת לאופן בו האוכלוסייה נפגעת, הן בטווח הקצר והן בטווח הארוך. משבר הומניטרי יכול להיגרם כתוצאה מאסון טבע, כתוצאה מאסונות מעשה ידי אדם, או ממצבי חירום מורכבים. אירועים כאלה בדרך כלל מונעים מהאוכלוסייה גישה למשאבים בסיסיים, בהם מזון, מחסה ומי שתייה.
לרוב נגרם משבר הומניטרי בזמן סכסוכים מזוינים ומלחמות, מגפות, רעב המוני, אסונות טבע ומצבי חירום אחרים. במקרים רבים מלווה המשבר בהגירה המונית, במהלכה התושבים שברחו מאזור המשבר הופכים לפליטים. במקרים מסוימים נדרשת התערבות הומניטרית.
הגדרה.
משבר הומניטרי נגרם כתוצאה של עימות מזוין או כתוצאה מאסון טבע, והוא מתאפיין בהידרדרות בתחומי החיים השונים של האוכלוסייה.
מכון המחקר Escola de Cultura de Pau בברצלונה, העוסק בחקר עימותים וזכויות אדם, מגדיר משבר הומניטרי באופן הבא: "מצב שבעטיו יש איום משמעותי על חיי אדם, על הבריאות ועל ההישרדות. משברים כאלה מופיעים בהקשר של מצב שקיים בו היעדר הגנה עקב גורמים נתונים (כמו עוני, חוסר שוויון, היעדר נגישות לשירותים בסיסיים) המוחרף בגלל אסון טבע או עימות מזוין שמכפילים את אפקט ההרס." ההגדרה הזאת מקובלת באקדמיה ובקהילה הבין-לאומית, אך היא לוקה בחסר בכל הנוגע לזיהוי המדדים שלפיהם ניתן לקבוע אם מצב מסוים נכלל בהגדרה של משבר הומניטרי או לא.
סוגי משבר הומניטרי.
על פי הצלב האדום, קיימים שלושה סוגים עיקריים של משבר הומניטרי:
מאפייני משבר הומניטרי.
המאפיינים הבולטים ביותר של משבר מהסוג הזה הם: עימות מזוין, עקירה, רעב ומחלות. אין זה הכרחי שכל המאפיינים האלה יופיעו במקביל, אולם לפחות מאפיין אחד צריך להתקיים בכל משבר הומניטרי.
מאפיינים נוספים כוללים:
זיהוי משבר הומניטרי.
במאמר של ביטון ואלרום מוצעת דרך לזיהוי משבר הומניטרי בשלבי היווצרותו, על בסיס תאוריית הצרכים של אברהם מאסלו, שיכולה לשמש כבסיס למדידת איכות החיים וההתפתחות של אוכלוסייה. לפי גישה זו, זוהו ארבעה פרמטרים בסיסיים של תחומי חיים הכרחיים: מים וסניטציה, תזונה וביטחון תזונתי, טיפול רפואי, מחסה וציוד הכרחי שאינו מזון. כשקיים מחסור באחד או יותר מהפרמטרים האלה - מדובר במשבר הומניטרי.
על סף משבר הומניטרי.
משבר הומניטרי מתפתח לאורך זמן, ובמשך תקופה ארוכה יכול לשרור מצב בו יש הידרדרות בתחומי החיים ההכרחיים של האוכלוסייה, אך הם עדיין לא ירדו אל מתחת לסף המאפשר להגדירם כמשבר.