קורות חיים.
זלדוביץ' נולד במינסק, כיום בבלארוס. בהיותו בן ארבעה חודשים עברה משפחתו לסנקט פטרבורג, שם התגוררו עד אוגוסט 1941 עת שנאלצו להתפנות לקאזאן מאימת הנאצים המתקדמים. הם התגוררו בקאזאן עד קיץ 1943 וחזרו משם למוסקבה.
במאי 1931, בגיל 17, היה זלדוביץ' לעוזר מחקר במכון לכימיה פיזיקלית שבאקדמיה הסובייטית למדעים, המכון עמו יזוהה עד יומו האחרון. בשנת 1936 הגיש את הדוקטורט שלו שגילה וניסח את הבסיס התאורטי לתופעות שנצפו בתחום ספיחה וזירוז תגובות. ב-1939 הוא היה לדוקטור למדעים (פיזיקה ומתמטיקה) לאחר שחקר את נושא חמצון החנקן. זלדוביץ' גילה את המנגנון הקרוי בכימיה הפיזיקלית "מנגנון NO תרמי" או "מנגנון זלדוביץ'".
בין השנים 1939-1940 הוא חקר עם יולי חריטון את תגובות השרשרת הגרעיניות והגיע להישגים חשובים. ב-1943 החל להשתתף בפרויקט הפצצה האטומית הסובייטית ועבד עם איגור קורצ'טוב עד אוקטובר 1963.
ב-1952 החל בעבודתו על החלקיקים היסודיים. הוא חזה את התפרקות הביתא של מזוני P. יחד עם גרשטיין הבחין באנלוגיה בין הכוח הגרעיני החלש והאלקטרומגנטיות וב-1960 חזה את האפשרות להיעזר במואונים לזירוז היתוך גרעיני. בשנת 1977 קיבל את מדליית קורצ'טוב בשותפות עם פ. שפירו, העיטור הגבוה ביותר בתחום הפיזיקה הגרעינית בברית המועצות. הוא נבחר גם למועצה הסובייטית למדעים והיה ראש מחלקה במכון למתמטיקה יישומית של האקדמיה הסובייטית למדעים מ-1965 ועד ינואר 1983.
בשנת 1965, בגיל 51, החל לחקור בתחום האסטרופיזיקה והקוסמולוגיה. הוא חקר את תורת התפתחות היקום החם, מאפייני קרינת הרקע הקוסמית, מבנה היקום בקנה מידה גדול וחורים שחורים. יחד עם רשיד סונייב חזה כי קרינת הרקע בגלי מיקרו צריכה לעבור פיזור קומפטון הפוך. תוצא זה, המכונה אפקט סונייב-זלדוביץ', ומדידתו מהווים את אחד מאתגרי התצפית המרכזיים של הקוסמולוגיה בת זמננו.
כשרונותיו הרב תחומיים של זלדוביץ' עוררו הערכה רבה בקרב עמיתיו כאיגור קורצ'טוב ואנדריי סחרוב. סטיבן הוקינג אמר לו "עד שפגשתי אותך כאן, הייתי בטוח שאתה "כותב קולקטיבי" כמו בורבאקי" (משמע, כשרונותיו הרב תחומיים גרמו להוקינג לחשוד שתחת השם זלדוביץ' מתפרסמים מאמרים של מספר חוקרים שונים).
ניקולא הקטן
ניקולא הקטן (בצרפתית: Le petit Nicolas) היא סדרת ספרי ילדים צרפתית, שנכתבה על ידי רנה גוסיני ואוירה בידי ז'אן-ז'אק סמפה. סיפורי הסדרה, הכוללת חמישה ספרים, מתארים את קורות ילדותו המאושרת של ניקולא ואת מעלליו בבית הספר. שני ספרים נוספים יצאו לאור לאחר מותו של גוסיני וכללו סיפורים נוספים (בשם: "סיפורים שלא ראו אור") המבוססים על כתבי ידו.
עלילה.
הספרים מתארים את ניקולא וחבריו בצרפת של שנות החמישים תוך נקודת מבט משועשע על מעלליהם של ניקולא ובני כיתתו. בין מעשיהם השובבים היו הפרעה לממלא מקום, התעללות במפקח בית הספר, ואפילו בשר בממשלה. בין לבין ישנם מעללים בין החברים. הספר מאופיין בכך שמתאר את דמותו של הילד הצרפתי הממוצע באותן שנים (לדוגמה: לחיצת יד עם חבר גם לאחר מכות, לקיחת תוספת קינוח רק כשיש אורחים ועוד). עוד אחד מהמאפיינים הבולטים של הספר הוא שבסיפורים עצמם ניקולא משחק דמות משנית הצופה מן הצד בדברים והמספרת את הסיפור.
דמויות ראשיות.
חבריו של ניקולא
תגובות לספר הראשון.
הספר זכה להצלחה כבירה, תורגם לשלושים שפות, ונמכר במיליוני עותקים. בשנת 2001 זכה הספר במקום הראשון בשאלון שנערך בקרב ילדי צרפת בקטגוריית "ספר הילדים הטוב ביותר" תוך שהוא עוקף את הספר הנסיך הקטן של הסופר אנטואן דה סנט-אכזופרי.
המשכים לספר.
לספר יצאו עוד חמישה כרכים בשם: "ניקולא הקטן- סיפורים שלא ראו אור" שכלל סיפורים שלא נכנסו לספר המקורי.
בשנת 2009 יצא לאקרנים סרט הקולנוע "החברים של ניקולא", המבוסס על סיפוריו של ניקולא.
בשנת 2011 שודרה בישראל בערוץ הילדים סדרת האנימציה "ניקולא הקטן" המבוססת על ספריו של ניקולא.
הגביע הלטיני
הגביע הלטיני היה טורניר כדורגל בינלאומי ששוחק שמונה פעמים, בין השנים 1949 ו-1957, והפגיש אחת לשנה את אלופות הליגות של ארבע ארצות: ספרד, צרפת, איטליה ופורטוגל.
מבנה התחרות.
התחרות שוחקה במחזורים של ארבע שנים (בפועל הושלמו שני מחזורים כאלה), כאשר כל אחת מארבע ההתאחדויות המשתתפות מארחת בתורה. הפורמט היה פשוט: שני חצאי גמר, משחק על המקום השלישי ומשחק גמר בכל שנה. המשחקים נערכו בקיץ במרוכז, כדי לחסוך בנסיעות.
בתום מחזור בן ארבע שנים דורגו הארצות על פי איכות התוצאות שהשיגו הקבוצות שייצגו אותן. ספרד הייתה זו שדורגה במקום הראשון, גם ב-1949-1952 וגם ב-1953-1957. שתי הגדולות של הכדורגל הספרדי, ברצלונה וריאל מדריד, זכו בגביע פעמיים כל אחת.
חשיבות.
בטרם נוסד גביע אירופה לאלופות, נחשב הגביע הלטיני לתואר היוקרתי ביותר שמועדון כדורגל אירופאי יכול לזכות בו. אולם ב-1954 נוסדה אופ"א, התאחדות העל האירופאית, ושתי התחרויות שאורגנו על ידה החל מ-1955, גביע האלופות וגביע ערי הירידים, תפסו את מקומו של הגביע הלטיני והפכו אותו למיותר.
אב בית דין
אַב בֵּית דִּין (בראשי תיבות: אב"ד) הוא הדיין או השופט היושב בראש בית הדין. מקורו של המושג במשפט העברי, והוא משמש גם כיום בכל הנוגע לבתי דין הדנים על פי ההלכה, כגון בית הדין הרבני במדינת ישראל. במשפט הישראלי המודרני מוכר המושג בכל הנוגע לבתי משפט ובתי דין שונים, אך הוא בעל משמעות שונה מזו ההלכתית.
בתקופת הסמיכה האב"ד היה המשנה לנשיא בית הדין. כיום הביטוי מציין לדיין החשוב ביותר בבית הדין הרבני והעומד בראשו או לדיין המקומי שאין גדול ממנו שם.
ביהדות מזרח אירופה כינויו של רב העיר היה אב"ד, ולעיתים קרובות, כינויו של הדיין או ראש ההרכבים היה ראב"ד. בקרב החסידים, בעיקר בארצות הברית, נפוץ הכינוי אב"ד לאדמו"רים לא רשמיים, בעיקר כאלו שאבותיהם כיהנו כרבנים באירופה וצאצאיהם רצו לשמור את התואר.
אב בית הדין במשפט העברי.
ביהדות, בזמן הבית השני, אב בית דין היה המשנה לנשיא במושב הסנהדרין. כיום, אב בית דין הוא הדיין החשוב ביותר שבאותו בית דין.
כבוד אב בית דין.
מספר הלכות נקבעו לכבודו של אב בית הדין בקימה לפניו, באבל עליו ועצמת כח נידויו. (מדובר כאן רק על האב בית דין של תקופת התלמוד.) כאשר רואים את אב בית הדין, ואפילו מרחוק, נעמדים עד שיעבור ארבע אמות הלאה ובבית המדרש עושים לכבודו שורה מכל צד בדרכו עד שישב. כשנפטר אב"ד כל היהודים צריכים להתאבל עליו בקריעת הבגד, תוך איסור לתפור את הקרע, ולגלות את כתף שמאל, וכל בתי המדרש מפסיקים מלימודם ו"נכנסין לבית הכנסת ומשנים את מקומן היושבין בצפון יושבין בדרום...". כשאב"ד מנדה אדם כלשהו, אותו אדם מנודה לכלל החכמים אך לא כולל את הנשיא.
אמר רב הונא: באושא התקינו: אב בית דין שסרח אין מנדין אותו אלא אומר לו: הכבד ושב בביתך. חזר וסרח מנדין אותו מפני חילול השם. ופליגא דריש לקיש. דאמר ריש לקיש: תלמיד חכם שסרח - אין מנדין אותו בפרהסיא...
סוגי בתי הדין.
בית הדין הגדול הוא מושב בן 71 אנשים. כמוהו יש רק אחד, הסנהדרין, ורק בזמן שהיא ישבה בלשכת הגזית. תפקידה להכריע בכל ענייני התורה ולאחד בכך את כל הדעות והזרמים ביהדות, היה לה ולסנהדרין הקטנה סמכות להוציא אנשים להורג ולדון בענייני ממון.
סנהדרי קטנה מעמידין שני בתי דינין של עשרים ושלשה, אחד על פתח העזרה ואחד על פתח הר הבית, ומעמידין בכל עיר ועיר מישראל שיש בה מאה ועשרים או יותר סנהדרי קטנה. כאמור, היא מוסמכת לדון אף בדיני נפשות.
בית דין קטן הוא בן שלושה אנשים, והוא מוקם לפי הצרכים. לשני בתי דינים אלו סמכויות להכריע בדיני ממונות, סכסוכים ושאר תביעות קטנות.
סמכויות אב בית דין.
אב בית הדין הוא האחרון שאומר את דברו, על פי הכלל שהדיין הפחות חשוב מתחיל והחשוב ביותר מסיים על מנת שלא תשונה דעתו. קולו של אב בית הדין כשאר כל הדיינים והוא אינו מכריע במקרה של שוויון וחוסר הכרעה.
מינוי אב בית דין.
את השני בחוכמה מבין אנשי בית הדין הגדול - ממנים להיות אב בית הדין בדיבור.
כינויים נוספים המקובלים לתיאור אב בית דין הם ראב"ד - ראשי תיבות של "ראש אב (ות) בית דין", "ראש בית דין" או "רב אב בית דין", וגאב"ד - ראשי תיבות של "גאון אב בית דין". המכונה בתואר ראב"ד או גאב"ד בדרך כלל אינו רק ראש הרכב של שלושה דיינים אלא ראש בית הדין באופן כללי. התואר גאב"ד נחשב בדרך כלל לנכבד יותר מהתואר ראב"ד, ולעיתים הנושא בתואר אינו משמש בפועל כדיין אלא מעיין נשיא בית הדין. בהרבה מקרים התואר גאב״ד ניתנת גם לאנשים שאין להם בית דין בפועל או אף שאינם חלק מבית דין בכלל, נעשה שימוש בתואר זה לרבנים שהם בסגנון של אדמו"ר אך אינם אדמו״רים בפועל, או כי אינם חפצים בכך או שאינם צאצאים לאדמו״רים. (דוגמאות לכך: גאב״ד מאקאווא, גאב״ד אונגוואר ועוד).
אב"דים ידועים.
רשימת האישים המובאים להלן היו על פי חז"ל אבות בית דין.
אב בית דין במשפט העברי כיום.
כיום, בהיעדר סנהדרין וסמיכת זקנים, יושבים בבתי הדין רק הרכבים של שלושה דיינים שסמכותם מוגבלת לתחומים מסוימים. ראש הדיינים נקרא אב בית הדין.
במדינת ישראל ישנה מערכת ממלכתית של בתי דין רבניים אזוריים. רב העיר בה נמצא בית הדין משמש, על פי הנהוג, כאב בית הדין בהרכבים בהם הוא משתתף כדיין.
בבתי דין גדולים, שבהם מעל שלושה הרכבים, ישנו גם ראש אבות בתי דין (ראב"ד) השווה במעמדו לנשיא בית משפט מחוזי.
אב בית דין במשפט הישראלי.