לאחר כמה קרבות הגיעו קנוט ואדמונד להסכמה על חלוקת הממלכה, אך אדמונד מת כמה חודשים לאחר מכן. ב-1017 היה קנוט למלך ללא עוררין של כל אנגליה. הוא חילק את הממלכה לארבעה חלקים. את וסקס הוא שמר לעצמו, את נורת'מבריה הוא נתן לאריק, את מזרח אנגליה הוא נתן לתורקל הגבוה ואת מרסיה לאדריק סטראונה. מאוחר יותר אותה שנה הוציא קנוט את אדריק להורג כבוגד. על פי "שיר הלל למלכה אמה" הוא הורה לאריק "לשלם לאדם זה כגמולו" והוא ערף את ראשו עם גרזנו.
אריק החזיק בתואר רוזן נורת'מבריה עד למותו. תקופת רוזנותו ראויה לציון בכך שהוא מעולם לא לחם נגד ממלכת סקוטלנד או כנגד הבריטונים, שבדרך כלל היוו איום על נורת'מבריה. אריק לא מוזכר בשום מסמך אנגלי מלפני 1023. על פי מקורות אנגליים הוא הוגלה על ידי קנוט ושב לנורווגיה. הדבר מאוד לא סביר, שכן אין בנמצא מקורות נורדיים המתעדים את חזרתו לכאורה. יורשו של אריק כרוזן נורת'מבריה היה סיווארד, שהתיעוד לגבי היותו הרוזן לא קודם לשנת 1033, כך שלא ניתן לתארך במדויק את מועד מותו של אריק והוא אירע בזמן כל שהוא בין שנת 1023 לשנת 1033. על פי המקורות הנורדיים, הוא מת כתוצאה מדימום לאחר שעבר כריתת ענבל (הליך מקובל ברפואת ימי הביניים).
אמונתו הדתית.
על פי כתביו של תאודוריק הנזיר, נדר אריק לקבל על עצמו את עול הנצרות אם הוא ינצח בקרב סובלדר. באחת הסאגות קיימת גרסה מפורטת יותר לסיפור ועל פיה החליף אריק את דמותו של האל תור בחרטום ספינתו בצלב נוצרי. אין כל מקור בשירת החצר מהתקופה שיאמת זאת, אך רוב הסאגות מסכימות שאריק וסוון קיבלו על עצמם את עול הנצרות, לפחות באופן רשמי. במגילת הקלף נאמר: "הרוזנים הללו הוטבלו ונותרו נוצרים, אך הם לא כפו את הנצרות על אף איש, אך התירו לאיש לעשות את הישר בעיניו ואמונתם הנוצרית היומיומית ניזוקה קשות, כך שבאזורים הפנימיים של הארץ היו הרוב עדיין עובדי אלילים והנצרות נשמרה לאורך אזורי החוף".
קבלת הנצרות הייתה צעד מועיל מבחינה פוליטית לרוזנים אלו, שכן הם היו בעלי בריתם של השליטים הנוצרים של שוודיה ודנמרק. הנהגת חופש הדת הייתה גם היא צעד פוליטי מתוחכם לאחר פעילותו המיסיונרית האלימה של אולף הראשון. כושר השכנוע של אריק כמטיף לנצרות לא היה ככל הנראה חזק במיוחד. בעוד שמשוררי החצר של אריק הראשון, ואולף השני, השמיטו ביטויים של עבודת אלילים משירתם והיללו את אדוניהם כשליטים נוצריים, כל שירת החצר אודות אריק ששרדה, נטולת סממנים נוצריים. אפילו בשירתו של תורדר קולבינסון, שחוברה לא מוקדם מ-1016, אין שום רמז להשפעה נוצרית. על פי "ההיסטוריה הנורווגית" ו"ההיסטוריה של מלכי נורווגיה", פעל אריק לעקור את הנצרות בנורווגיה, אך מידע זה לא תואם מקורות אחרים.
ראדעכעוו
אנדריה פרגר
אַנדְרֶיָה פְּרֶגֶר (בסרבו-קרואטית: Andreja Preger; 20 במרץ 1912 – 18 בדצמבר 2015) היה פסנתרן ומוזיקולוג יהודי אשר פעל ביוגוסלביה ובהמשך בסרביה. פרגר כיהן כפרופסור באקדמיה למוזיקה בבלגרד ובאקדמיה לאומנות בנובי סאד.
לפרגר הייתה הכשרה גם במשפטים.
קורות חייו.
אנדריה פרגר נולד ב-1912 בפץ', בהונגריה, אז חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית, במשפחה של חייט יהודי. אמו הייתה יהודייה ילידת סלובקיה, שהייתה אז גם חלק מאותה האימפריה. הוריו היגרו לזאגרב ושם החל בלימודי נגינה. בהמשך, רכש תואר דוקטור במשפטים ובמוזיקה באוניברסיטת לייפציג. במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית, עבר לספליט שבאזור הכיבוש האיטלקי ובהמשך הצטרף לכוחות הפרטיזנים של טיטו. במהלך שירותו במחתרת נמנה עם מקימי התיאטרון המחתרתי של הפרטיזנים. לאחר המלחמה מונה למנהל המקצועי של המקהלה על שם האחים ברוך.
במקביל, המשיך בנגינה בפסנתר. הוא ניגן ב-15 תזמורות ביוגוסלביה ובשלוש מחוצה לה, והופיע ב-17 מדינות, ובכללן ארצות הברית, קנדה, ברית המועצות ובריטניה. הופעותיו הוקלטו על גבי תקליטים והושמעו באופן תדיר ברדיו היוגוסלבי. ההרכב הבולט בו פעל נקרא "הטריו של בלגרד", שכלל בנוסף אליו צ'לן וחלילן ופעל בין השנים 1964 – 1984.
פרגר לימד במשך 30 שנה באקדמיה למוזיקה בבלגרד ובאקדמיה לאמנויות בנובי סאד, והעמיד שורה ארוכה של בוגרים.
אנדריה פרגר הלך לעולמו בבלגרד שבסרביה ב-2015 והוא בן 103.
אגדה יפנית
אגדה יפנית (המוכר במילותיו הראשונות: בחמש קם צייד) הוא פזמון משנת 1972, שנכתב על ידי אהוד מנור והולחן על ידי אריאל זילבר.
השיר בוצע במקור על ידי ליאור ייני, במסגרת הסרט "לאן נעלם דניאל וקס?", אך הביצוע המוכר ביותר שלו הוא של זילבר עצמו משנת 1976, במסגרת האלבום "רוצי שמוליק". השיר הושמע רבות ברדיו במשך עשרות שנים לאחר מכן.
במסגרת חגיגות שנת ה-50 למדינת ישראל, יצא השיר בביצוע מחודש של מתי כספי במסגרת מיזם "עבודה עברית".
תוכן השיר.
מילות השיר מדברות על צייד שבסופו של יום-ציד לא מוצלח רואה באגם זוג ברבורים, ומוציא את תסכולו בכך שהוא יורה חץ באחד מהם. בלילה באה אליו בחלום הברבורה בדמות נערה, מבכה על מות אהובה וקוראת לצייד לחזור לאגם. למחרת הצייד שב לאגם, ובראותו, מנקרת הברבורה בבשרה עד מוות.
פירוש אפשרי של השיר מציג את הצייד, שמסמל את חוסר הסבלנות, הכעס והרוע בעולם, מול הברבורים הלבנים והטהורים, שמסמלים את הטוב והאהבה. בסופו של השיר מחליטה הברבורה להתאבד בזמן שהצייד צופה בה, כדי לגאול עצמה מהכאב על מות אהובה ולנסות במותה לגרום לצייד ייסורי מצפון שאולי יגרמו לו לתקן את דרכיו. השיר מסתיים במילים "כל העולם דממה. כל העולם שממה", שמרמז על אדישות האנושות לעוולות העולם.
מבנה השיר.
השיר מורכב מארבעה בתים שהולכים ומתקצרים: בשני הבתים הראשונים יש 16 שורות, בבית השלישי יש 10 שורות ובבית הרביעי יש 2 שורות.
הבית הראשון מתאר את יומו של הצייד: הכישלון בציד, הפגישה בברבורים והירי בברבור אחד. הבית השני מתאר את חלום הצייד שבו הוא פוגש את הברבורה והיא מזמינה אותו לבוא לנהר. הבית השלישי מתאר את בואו של הצייד לנהר ואת מות הברבורה. הבית הרביעי מתאר את תגובת העולם למקרה.
נסיבות כתיבת השיר.
השיר "אגדה יפנית" נכתב במסגרת הסרט "לאן נעלם דניאל וקס?". עלילת הסרט עקבה אחרי זמר ישראלי (שגילם ליאור ייני) ששהה שנים בארצות הברית, והגיע לחופשת מולדת על מנת לחפש את חברו לתיכון, דניאל ווקס שהיה "מלך הכיתה" והשפיע על כל בני מחזורו. באחת הסצנות הזמר היה צריך לשיר שיר מקורי. את הלחן לשיר החדש חיבר אריאל זילבר והוא גייס את אהוד מנור לטובת כתיבת המילים. הלחן האקזוטי, עם צלילים חריגים יחסית שמניעים את הנרטיב במנגינה ייחודית היוצרת אווירה קסומה, שאהוד מנור ראה כאינטרפרטציה למוזיקה יפנית. בהשפעת ספר שקרא באותם ימים על יפן, החליט מנור לתת לשיר החדש את השם "אגדה יפנית" ולגולל סיפור אגדה נוגה ומרגש.
התרבות היפנית מתבטאת בקו העלילה ובדימויים דוגמת "היא שלחה מקורה, וקרעה בבשרה", מעשה ההתאבדות "ממש במו ידיך" שהושפע מדימויי הלחימה היפנית במערב.
סוון הוקונסון
סוון הוקונסון (בנורדית עתיקה: Sveinn Hákonarson, בנורווגית: Svein Håkonsson; 970–1016 לערך) היה רוזן לאדה והשליט-השותף של נורווגיה בין השנים 1000 – 1015. הוא היה בנו של הוקון זיגרודסון. סוון מוזכר לראשונה בהקשר לקרב הוירונגוור, שבו, על פי מחזור העולם, הוא פיקד על כוח של 60 ספינות. לאחר קרב סבולדר שהתקיים בשנת 1000, מונה סוון להיות השליט-השותף של נורווגיה יחד עם אחיו-למחצה, אריק הוקונסון. לאחר שאריק יצא לאנגליה ב-1014, המשיך סוון בתפקידו יחד עם אחיינו, הוקון אריקסון. ב-1015 הגיע אולף האראלדסון לנורווגיה וטען את זכותו לכס המלכות. הוא הביס את סוון ואת בעלי בריתו בקרב נסייאר (Nesjar). סוון נמלט לשוודיה מתוך כוונה לקבץ כוח לכיבוש חוזר של נורווגיה, אך הוא מת ממחלה לפני שהגשים את שאיפתו.
המקורות הכתובים מתקופתו של סוון דלילים מאוד. מעבר לכך קיימים מקורות שבהם הוא מוזכר שנכתבו יותר מ-150 שנה לאחר מותו. ההיסטוריון השוודי, סטפן הלברג טען ב-1972 שסוון היה דמות פיקטיבית ושהוא לא חי מעולם. הוויכוח על טענה זאת היה חלק מוויכוח רחב יותר על ערכן של הסאגות מהמאות ה-12 וה-13 על אירועים מהמאה ה-11 ולפניה וזו דוגמה לספקנות כלפי נכונות המידע המוצג בסאגות, שנפוץ בעיקר בחוגי האקדמיה השוודית. מסקנותיו של הלברג נותרו שנויות במחלוקת.
אנדריאה פרגר
איתן פונד
איתן פוּנד (נולד בשנת 1990) הוא קצין במילואים בדרגת רב-סרן מחטיבת גבעתי שעוטר בעיטור המופת על לחימתו בקרב רפיח, במהלך מבצע צוק איתן.
ביוגרפיה.
איתן פונד נולד בשנת 1990 בשכונת רמות בירושלים. בצעירותו היה חניך ומדריך בתנועת הנוער עזרא. את לימודיו התיכוניים עשה בישיבת חורב ולפני גיוסו למד במחזור כ"א במכינה הקדם-צבאית בני דוד.
עם גיוסו במרץ 2010 שובץ בחטיבת גבעתי והתנדב לפלוגת הסיור החטיבתית. לאחר סיום מסלול הלוחם יצא לקורס מ"כים וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס שב ליחידה ושובץ כמפקד צוות.
בהמשך שירותו קודם פונד לסגן מפקד הפלס"ר ובתפקיד זה שימש עם פתיחת מבצע צוק איתן, תחת פיקודו של רס"ן , ביולי 2014. במהלך קרב רפיח נהרגו שראל, סגנו- וקשרו-. גופתו של הדר גולדין נחטפה. החוטפים נמלטו באמצעות מנהרת לחימה ופונד יצא למרדף אחריהם, במהלכו מצא ראיות למותו של גולדין, שלא היה ברור עד אז. על תפקודו ואומץ לבו במהלך הקרב והמבצע כולו הוענק לפונד עיטור המופת, העיטור הגבוה ביותר שהוענק בעקבות מבצע צוק איתן.
בתיאור המעשה נכתב:
מיד לאחר המבצע טען במספר אירועים נפרדים כי רק ביצע את חובתו וכי הוא לא חושב שהוא ראוי לצל"ש.