נילסן נישאה חמש פעמים, ולה חמישה ילדים, ארבעה בנים ובת אחת. בעלה הראשון היה קספר ווינדינג לו הייתה נשואה בשנים 1983-1984, ולהם ילד אחד בשם ג'וליאן ווינדינג (רוב הזמן גדל לצד אביו, לשניים קשר מצומצם).
היא נישאה לסילבסטר סטאלון ב-1985 בבוורלי הילס, קליפורניה בביתו של המפיק אירווין ווינקלר. נילסן וסטאלון עבדו ביחד על הסרט "רוקי 4" (השניים התארסו במהלך הצילומים, והתחתנו לאחר שחרור הסרט). נישואיהן נמשכו 19 חודשים, שהגירושין הסתיימו סופית ביולי 1987. מערכת היחסים בין השניים, בין היתר הנישואים והגירושים סוקרו רבות בצהובונים ובאמצעי תקשורת אחרים. בשנת 1989 נולד בנה השני של נילסן, קיליאן מרקוס גסטיאנו, ממערכת יחסים קצרה שניהלה עם שחקן הכדורגל מארק גסטיאנו, אליו גם התארסה ולאחר זמן מה השניים נפרדו.
בין השנים 1990 ו-1992 היא הייתה נשואה לצלם ובמאי הקולנוע סבסטיאן קופלנד (דודו של אורלנדו בלום). לנילסן נולדו שני בנים נוספים מבעלה הרביעי ראול מאייר, דאגלס אהרון (נולד ב-1993) וראול ג'וניור (נולד ב-1995).
ב-8 ביולי 2006 נישאה בפעם החמישית למתאייה דסי (יליד 1978) במלטה, והשניים התגוררו תחילה באיטליה, ובסוף 2010 עברו פאלם ספרינגס היוקרתית בקליפורניה, ארצות הברית. ב-28 במאי 2018 הודיעה נילסן כי היא בהיריון בפעם חמישית. ביוני אותה השנה היא ילדה את בתה הראשונה (לאחר ארבעה בנים) כשהיא בגיל 54.
מריה אנטוניה פרננדה, נסיכת ספרד
מריה אנטוניה פרננדה, נסיכת ספרד (בספרדית: María Antonia Fernanda de Borbón; 17 בנובמבר 1729 - 19 בספטמבר 1785), הייתה בתו של פליפה החמישי, מלך ספרד ואשתו של ויטוריו אמדאו השלישי, מלך סרדיניה.
ביוגרפיה.
מריה אנטוניה פרננדה נולדה ב-17 בנובמבר 1729 במצודת סביליה, בזמן החתימה על הסכם סביליה שסיים את המלחמה האנגלו-ספרדית, לפליפה החמישי, מלך ספרד ואשתו השנייה אליזבטה פארנזה (הנצר האחרון למשפחת פארנזה) מפארמה, בתם של אודוארדו פארנזה, נסיך הכתר של פארמה ודורותיאה סופיה, רוזנת פפאלץ-נויבורג.
בצעירותה דובר שמריה אנטוניה פרננדה תתחתן עם לואי, דופן צרפת, ואילו אחיה האינפנטה פליפה מספרד יתחתן עם לואיז אליזבת, נסיכת צרפת, אולם אמה רצתה לחכות עד שהיא תתבגר, ומשום כך התחתנה אחותה מריה תרסה רפאלה, נסיכת ספרד עם לואי. לאחר מותה של אחותה בשנת 1746 ניסה אביה להעלות שוב את ההצעה, אולם לואי החמישה עשר, מלך צרפת סירב להצעה, ולואי התחתן עם מריה יוזפה, נסיכת סקסוניה.
ב-31 במאי 1750 התחתנה מריה אנטוניה פרננדה עם ויטוריו אמדאו, דוכס סבויה, בנישואים פוליטיים שנועדו לחזק את הקשר בין ממלכת ספרד וממלכת סרדיניה, לאחר שלחמו זה כנגד זה במלחמת הירושה האוסטרית. על אף היותם טיפוסים שונים זה מזה, היה לשניים קשר חזק ואמיץ, ונולדו להם 12 ילדים.
בשנת 1773 מת חמיה קרלו אמנואלה השלישי, מלך סרדיניה, ובעלה עלה לשלטון במקומו כויטוריו אמדאו השלישי, מלך סרדיניה. בשנת 1775 התחתן בנה קרלו אמנואלה, נסיך פיימונט עם מארי קלוטילד, נסיכת צרפת, עמה היה לה קשר מאוד חזק, וב-19 בספטמבר 1785 מתה מריה אנטוניה פרננדה בטירת מונקליירי בטורינו.
משפחתה.
ב-31 במאי 1750 התחתנה מריה אנטוניה פרננדה עם ויטוריו אמדאו השלישי, מלך סרדיניה, ממנו היו לה 12 ילדים:
דארמשטאדט
הארכידוכס פרדיננד, דוכס ברייזגאו
הארכידוכס פרדיננד, דוכס ברייזגאו (בגרמנית: Ferdinand von Österreich; 1 ביוני 1754 - 24 בדצמבר 1806), היה מייסד בית אוסטריה-אסטה ומושל דוכסות מילאנו בין השנים 1765–1796. כמו כן פרדיננד היה גם היורש של דוכסות מודנה, אך הוא מעולם לא שלט בה, בשל המלחמות הנפוליאוניות.
ביוגרפיה.
פרדיננד נולד ב-1 ביוני 1754 בארמון שנברון, וינה, בירת האימפריה ההבסבורגית, לפרנץ הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ולמריה תרזה.
בשנת 1763 נחתם הסכם בין ארקולה השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה למריה תרזה, ובו נקבע שפרדיננד יתחתן עם מריה ביאטריצ'ה ד'אסטה, בתו היחידה של ארקולה, ובכך ייהפך ליורשו. ההסכם ביטל הסכם קודם משנת 1753, שקבע שאחיו הגדול לאופולד, ארכידוכס אוסטריה היה אמור לירש את דוכסות מודנה, משום שבשנת 1761 הפך לאופולד ליורש הדוכסות הגדולה של טוסקנה.
בשנת 1765 מונה פרדיננד למושל דוכסות מילאנו, ובשנת 1771 אישר הדיאט הקיסרי את ההסכם עם דוכס מודנה, וב-15 באוקטובר אותה שנה התחתן פרדיננד עם מריה ביאטריצ'ה ד'אסטה.
בשנת 1796 פלישת נפוליאון למילאנו אילצה את המשפחה לברוח מהכוחות הצרפתים. גם חמיו ארקולה השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה נאלץ לברוח ממודנה, שהצטרפה לרפובליקה הצ'יסאלפינית.
בהסכם קמפו פורמיו בשנת 1797, הוענקה לארקולה השלישי דוכסות ברייזגאו, אזור בדרום מערב גרמניה שהשתייך לבית הבסבורג. בשנת 1803 מת ארקולה השלישי, ופרדיננד קיבל את התואר "דוכס ברייזגאו", וכן קיבל את הטענה לדוכסות מודנה. בחוזה פרסבורג בשנת 1805 ויתר פרדיננד על דוכסות ברייזגאו שצורפה לדוכסות הגדולה של באדן, וב-24 בדצמבר 1806 מת פרדיננד ונקבר בקריפטה הקיסרית בווינה.
בשנת 1814 ניתנה דוכסות מודנה בקונגרס וינה לבנו הבכור של פרדיננד - פרנץ הרביעי, דוכס מודנה.
משפחתו.
ב-15 באוקטובר 1771 התחתן פרדיננד עם מריה ביאטריצ'ה ד'אסטה, דוכסית מאסה, בתם של ארקולה השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה ומריה תרזה צ'יבו-מאלספינה, דוכסית מאסה, ממנה נולדו לו 10 ילדים:
ברידג'יט נילסן
72 בתולות גן העדן
צבים חבויי צוואר
בעיות אכילה והאכלה אצל תינוקות ופעוטות
בעיות אכילה והאכלה אצל תינוקות ופעוטות כוללות קשת רחבה של תופעות. הבעיות עשויות לנבוע מגורמים רפואיים, רגשיים או התפתחותיים. אצל 25–45% מאוכלוסיית הילדים הבריאים ואצל-80% ילדים עם בעיות התפתחותיות קיימות בעיות אכילה. 1-5% מהילדים סובלים מבעיות אכילה ברמת חומרה שגורמת לכשל בשגשוג . הגורמים הנפוצים ביותר לבעיות האכילה קשורים בהיבטים התנהגותיים בזמן הארוחה.
הקשיים העולים סביב תהליך האכילה וההאכלה משפיעים על האינטראקציה בין ההורים לילדם. ההורים עשויים לחוש דאגה, תסכול וחוסר אונים. מעבר לכך, לבעיות אכילה בשנים הראשונות לחיי הילד עשויות להיות השלכות על המשך התפתחותו. פנייה לאיש מקצוע לשם אבחון וטיפול מתאים מסייעים להתגבר על הקושי ולמנוע בעיות נוספות.
שלבי התפתחות האכילה.
התפתחות מיומנות אכילה היא תהליך מורכב המושפע מגורמים אנטומיים, נוירופיזיולוגיים, סביבתיים, חברתיים ותרבותיים. התפתחות האכילה נעשית במקביל להתפתחות המוטורית של התינוק. הבשלת המערכות המוטוריות והתחושתיות היא תנאי הכרחי להתפתחות יכולת אכילה תקינה. אף על פי שהאכילה היא צורך פיזיולוגי ונוירולוגי, מיומנויות אכילה נרכשות בתהליך למידה שמושפע מהתנסויות וקשור גם במזג אישי וביחסים בין אישיים, סביבתיים ותרבותיים.
לפי הנחיית ארגון הבריאות העולמי והמלצת משרד הבריאות בישראל התינוק יקבל את תזונתו  מחלב אם או תחליף חלב אם בלבד בששת חודשי החיים הראשונים. לאחר גיל זה החלב אינו מהווה מזון המספק את כל צרכיו התזונתיים של התינוק. בנוסף, רפלקס הוצאת הלשון (Extrusion Reflex) של גיל הינקות נעלם, ומתפתחת היכולת להביע רצון למזון על ידי פתיחת הפה והיכולת לבליעת מזון שאינו נוזלי. אם בגיל שישה חודשים לא מציעים מזון לא נוזלי, עלולים להתעורר קשיים בהאכלה בהמשך. תקופת המעבר נמשכת מספר חודשים, והמעבר ל"מזון מבוגרים", על כל ההתאמות הכרוכות בו, נעשה בגיל 10–12 חודשים, אם כי הוא מושפע מהעדפותיו האישיות של הילד. הרגלי האכילה של הילד נקבעים בשנים הראשונות לחייו וחשיפה לסוגי אוכל רבים ומגוונים חשובה בגיל זה.
סימפטומים שעשויים להעיד על קיומן של בעיות אכילה והאכלה.
לא כל סימפטום שמופיע מעיד בהכרח על קיומה של בעיית אכילה ופעמים רבות מדובר בתופעה נורמטיבית. על מנת שהתופעה תאובחן כבעיית אכילה עליה לעמוד במספר קריטריונים ולהיות מאובחנת על ידי איש מקצוע. בכל מקרה של חשש או התלבטות לגבי הרגלי האכילה והתפתחות מיומנויות האכילה של הילד, או במצב בו מתעורר קושי במהלך ההאכלה, מומלץ להתייעץ עם איש מקצוע העוסק בתחום (קלינאי תקשורת, רופאי ילדים ותזונאים), על מנת למנוע התפתחותה של בעיית אכילה בעתיד.
קיימים סימנים שונים העשויים להעיד על בעיות אכילה והאכלה. לא כל הסימפטומים יופיעו אצל כל הילדים:
הגורמים לבעיות האכילה.
בעיות בהאכלה, גדילה וקבלת מזון, יכולות לנבוע מאחד או מכל שלושת המקורות הבאים: מצב רפואי או פיזי של התינוק, בחירת מזון לא נכונה או דינמיקה לא הולמת סביב האכלה.
הגורמים לבעיות האכילה נעים על טווח ממקור אורגני בלבד, כמו שניתן לראות אצל פגים שעברו הנשמה ממושכת וכדומה, לבין בעיה תפקודית ממקור סביבתי. חלק מהבעיות מקורן הוא בשילוב של מקור אורגני וסביבתי.
אלו הם חלק מן הגורמים לבעיות האכילה וההאכלה בקרב תינוקות ופעוטות:
גורמים אורגניים.