סיגרוב פעילה למען זכויות בעלי חיים, היא תומכת בהסרת הפיקוח על תעשיית צמחי מרפא בבריטניה, ומעודדת תזונה צמחונית.
מאז 1994 בן זוגה לחיים הוא מפיק תיאטרון ביל קנרייט, יושב ראש מועדון הכדורגל אברטון. בני הזוג השתתפו יחד למטרות צדקה בשעשועון מי רוצה להיות מיליונר? בערוץ ITV1 וזכו ב-1,000 ליש"ט. הם גם הופיעו יחד בתוכנית "Pointless" של ה-BBC ששודרה ב-3 בינואר 2014. היא חיה בוונציה הקטנה שבלונדון.
סיגרוב הייתה נשואה לשחקן הבריטי-הודי מדהב שרמה מ-1984 עד 1988. אחר כך עד 1993 הייתה לה מערכת יחסים עם במאי הקולנוע מייקל וינר.
יחסי הונג קונג–קטר
יחסי הונג קונג–קטר הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים והחלקיים שבין האזור המנהלי המיוחד ברפובליקה העממית של סין, הונג קונג לבין מדינת קטר. בין שתי המדינות ישנם יחסים טעונים עקב היותן מעצמות פיתוח באזור שבו הן נמצאות, והיותן מדינות קטנות מאוד שמשפיעות על העולם באופן יחסית גדול מבחינה כלכלית.
בין קטר להונג קונג התקיים סחר גם בתקופה הטרום מודרנית, בזמן השלטון העות'מאני בקטר, ובשלטון סין הלאומית בהונג קונג. שתי המדינות הושפעו מבריטניה עקב שליטתה בהם. קטר נשלטה על ידי בריטניה בשנים 1917–1971 והונג קונג נשלטה על ידי בריטניה בשנים 1840–1997 עם העברת הריבונות לסין. עם זאת, היחסים בין שתי המדינות היו יחסים קודרים בתקופת השליטה הבריטית, עקב מעקבם הרב של אנשי הונג קונג והסיקור התקשורתי הגדול שהיה בנוגע לעצמאותה של קטר. רק בשנת 1998 היחסים החלו להתפתח אט אט, כאשר הונג קונג הפכה ליברלית יותר והתחברה לרפובליקה העממית של סין. שתי המדינות רק אז הצליחו, לשתף פעולה במגוון תחומים.
לקטר יש קונסוליה בהונג קונג ויש לה שם קונסול תושב. עם זאת, להונג קונג אין שגרירות בקטר, אף על פי ששורת בניינים של משרד הכלכלה והתעשייה ההונג קונגי הוקמו בדוחה שבקטר.
שתי האומות חברות בכמה ארגונים וועידות בינלאומיות, עם דגש על היבטים כלכליים וספורט, כגון קרן המטבע הבינלאומית, ארגון הסחר העולמי, פיפ"א והוועד האולימפי. היחסים בין השתיים הם בעיקר ספורטיביים וכלכליים מכיוון שהונג קונג מוגבלת ביצירת קשרים עם מדינות עקב היותה אזור מנהלי מיוחד ברפובליקה העממית של סין ולא מדינה עצמאית.
אמן צום
אמן צום (בגרמנית: Ein Hungerkünstler) ידוע גם בתור אמן התענית או אמן הרעב, הוא סיפור קצר מאת הסופר היהודי-צ'כי פרנץ קפקא, שפורסם במגזין הספרות "Neue Rundschau" בשנת 1922. לאחר מכן נכלל הסיפור בקובץ סיפורים בעל אותו השם, שהיה ספרו האחרון של קפקא ופורסם רק לאחר מותו בשנת 1924. הסיפור עוסק באמן רעב - אדם שאמנותו הייתה מופע של צום בכלוב במשך 40 ימים, להנאתם של צופיו.
הסיפור מציג את היחס בין החברה ליחיד, ואיך היחיד הוא קורבן של החברה. הסיפור עוסק גם בנושאים אשר מופיעים ברוב סיפוריו של קפקא, כמו מוות, אומנות, סיגוף, טוהר נפשי וגופני, כישלון אישי ויחסים בין אנשים. פרשנויות לסיפור מציגות אותו כאלגוריה על גורל האמן המודרני, על גורל הפרט הנשחק בחברה ועוד.
תמצית העלילה.
הסיפור מובא בגוף שלישי, מנקודת מבטו של המספר. הסיפור עוסק באמן רעב - אדם שאמנותו הייתה מופע של צום בכלוב במשך 40 ימים, להנאתם של צופיו.
תחילתו של הסיפור בנקודת מבט מרוחקת, מחקרית: "בעשורים האחרונים פחת במידה רבה העניין באמני צום". רק לאחר משפטי פתיחה אלה מתמקד המספר באמן הצום שבו עוסק הסיפור, ותחילה לא באמן עצמו אלא בקהל הצופה בו. שומרים, רובם קצבים, השגיחו ללא הרף על אמן הצום, "שמא יביא אל פיו דבר מאכל בדרך נסתרת כלשהי". לאחר 40 ימי צום הוציאו את אמן הצום מכלובו והובל אל שולחן שעליו ארוחה שהוכנה לו. "כך חי לו שנים רבות חיי תהילה לכאורה, עם הפוגות קצרות קבועות למנוחה, מכובד על הבריות".
הקהל החל לאבד עניין באמן וצופים הפסיקו להגיע. מאמציו ומאמצי אמרגנו להחיות את העניין בצום המוצג לראווה עלו בתוהו. כדי להמשיך באמנותו אמן הצום השכיר עצמו לקרקס גדול. כלובו של אמן הצום לא במרכז הזירה, אלא בחוץ, סמוך לדירי החיות. הקהל גילה בו עניין מוגבל בדרך לדירי החיות. במרוצת הזמן חדלו עובדי הקרקס לעדכן את הטבלה המציינת את מספר ימי הצום שעברו. לאחר ימים רבים אחד המשגיחים בקרקס שאל למה נועד הכלוב, ומצא בו את אמן הצום, שגילה לו "אני מוכרח לצום, אין לי בררה, מפני שלא הצלחתי למצוא מאכל שיהיה טעים לי." אלה היו דבריו האחרונים. אמן הצום והקש שבכלובו נקברו, ובמקום האמן שמו בכלוב פנתר צעיר, שהצופים הצטופפו סביבו ולא רצו להינתק ממנו.
בעברית.
הסיפור תורגם לעברית, בשם "אמן התענית", בידי ישורון קשת ויצא לאור בשנת 1964 בהוצאת שוקן, בקובץ שנקרא "סיפורים ופרקי התבוננות".
תורגם מחדש, בשם "אמן צום", בידי אילנה המרמן ויצא לאור בשנת 2000 במסגרת "ספריה לעם" של הוצאת עם עובד, בקובץ שנקרא "רופא כפרי".
בשנת 1980 עובד הסיפור למחזה בידי הדס עפרת, שגם ביים אותו במסגרת "תיאטרון הקופסה".
סנדס
טום רוג'יץ'
חיים אריה כהנא
רבי חיים אריה כהנא (? - כ"ט בשבט ה'תרע"ז 1917) – דיין בסיגט ומחבר הספר "דברי גאונים".
ביוגרפיה.
נולד בסיגט להרב יחיאל צבי כהנא. למד אצל רב העיר האדמו"ר רבי יקותיאל יהודה טייטלבוים (הייטב לב). נישא לבתו של ר' צבי רב העיר דלאטין בגליציה.
רבו מינהו לדיין בעיר. היה בעל ספריה גדולה ובה ספרים נדירים מחכמי הספרדים.
נודע על שם ספרו "דברי גאונים" ובו דן בכללים בדברי התלמוד וההלכה בענייני חושן משפט. בספרו זה שיקע מדברי חכמי הספרדים שראה בספרים שהיו מצויים בספרייתו. על ספרו זה קיבל הסכמות נלהבות מרבו ה"ייטב לב", מהמהר"ם שיק, ר' יוסף שאול נתנזון מלבוב, ר' שלמה גאנצפריד ועוד. ספר זה נדפס בימי חייו שלוש פעמים (אונגוואר תר"ל, סיגט תרס"א, סיגט תרע"א), ומספר פעמים לאחר מכן.
מילדיו – ר' נחמן כהנא רב העיירה ספינקא ומחבר ספר ההלכה "ארחות חיים".
נפטר בכ"ט בשבט תרע"ז. נקבר בבית העלמין היהודי בסיגט בצמוד לקבר אבי סבו, רבי יהודה כהנא הלר.
נחמן כהנא (ארחות חיים)
רבי נחמן כהנא (ה'תרכ"א 1861 - ה'תרס"ח 1908) היה רב העיירה ספינקא ומחבר הספר ארחות חיים.
ביוגרפיה.
נולד לרבי חיים אריה כהנא דיין בסיגט ומחבר הספר "דברי גאונים". נשא לאשה את צירל בתו של רבי יוסף מאיר וייס מייסד חסידות ספינקא. משנת תרמ"ה ועד מותו שימש כרבה של קהילת ספינקא.
נפטר עוד בחיי אביו וחותנו בכ"ח (או כ"ט) בתמוז, תרס"ח (1908), ונקבר בסבליאבה (כיום במחוז זקרפטיה באוקראינה).
ספרו ארחות חיים.
את פרסומו בעולם ההלכה קיבל עם פרסום ספרו ארחות חיים. ספר זה הוא אוסף פסקי הלכה בענייני שולחן ערוך - אורח חיים. הספר נדפס לראשונה בסיגט בשנת תרנ"ח (1898), וקיבל עליו את הסכמות אביו, המהרש"ם, ר' חיים חזקיהו מדיני (השדי חמד), ר' משה גרינוולד מחוסט, ר' יצחק שמלקיש מלבוב, האדר"ת ועוד.
על הספר נוספו הגהות שכתב המהרש"ם, ובסופו קונטרס בשם "עובר אורח" מאת האדר"ת.
מלקולם מקדונלד
מלקולם ג'ון מקדונלד (באנגלית: Malcolm John MacDonald; 17 באוגוסט 1901 – 11 בינואר 1981) היה פוליטיקאי ודיפלומט בריטי. בשנת 1939 כיהן כשר המושבות ועל שמו נקרא "הספר הלבן של מקדונלד" אשר החמיר מאוד את מדיניות המנדט הבריטי בארץ ישראל והגביל את עליית היהודים לארץ ישראל.
פעילות פוליטית.
נולד בסקוטלנד למשפחה פוליטית, אביו רמזי מקדונלד, כיהן כראש ממשלת בריטניה בשנים 1929–1935, מטעם מפלגת הלייבור.
מקדונלד נבחר לראשונה לפרלמנט בבחירות הכלליות של 1929 וכמו אביו השתייך לסיעת הלייבור הלאומית, אשר השתתפה בממשלת האחדות בראשותו של האב. בשנת 1931 החל לכהן כתת-שר במשרד לענייני דומיניונים. בשנת 1935 נבחר על ידי ראש הממשלה סטנלי בולדווין (שהחליף את אביו) לכהן בקבינט כשר המושבות. לאחר שכמעט איבד את מקומו בפרלמנט הועבר לתפקיד השר לענייני דומיניונים, בו כיהן גם תחת ממשלו של נוויל צ'מברלין. בשנת 1937 נשא ונתן עם איימון דה ואלירה לגבי הסדרת היחסים בין בריטניה לבין מדינת אירלנד החופשית, ההסדרים אליהם הגיעו, גם אם לא כולם באופן רשמי (למשל החלוקה דה פקטו של האי האירי) השיגו יציבות באזור והקנו למקדונלד הילה של דיפלומט מוכשר.
ענייני ארץ-ישראל.
בעקבות הצלחתו של מקדונלד באירלנד מינה אותו צ'מברלין גם לשר המושבות על מנת שישיג הסדר בארץ ישראל, בה שרר באותה עת המרד הערבי הגדול. בפברואר 1939 כינס מקדונלד את ועידת השולחן העגול בארמון סנט ג'יימס בלונדון, בהשתתפות נציגים יהודים מן התנועה הציונית ומארץ ישראל, נציגים ערבים פלסטינים וכן נציגים ממדינות ערב הסמוכות. מקדונלד הביא בפי הוועידה הצעת החלטה לפיה תתאפשר עלייה של יהודים לארץ ישראל, עד שאחוזם באוכלוסייה יגיע ל-40%. המשך עלייה מעבר לאחוז זה יצריך הסכמה של הערבים. בנוסף תחתור הממשלה הבריטית לסיום המנדט והקמת מדינה ערבית עצמאית בארץ ישראל, הקשורה בברית עם בריטניה, בתנאי שישרור שלום בארץ. הצעה זו נדחתה הן על ידי היהודים והן על ידי הערבים. עקב כישלון הוועידה גיבשה ועדה בריטית, בראשותו של מקדונלד, תוכנית לפיה תוקם מדינה דו-לאומית לאחר עשר שנות מעבר, כתלות בהצלחת השיתוף בין הערבים לבין היהודים במועצת הנהלה שתקום בזמן מדינת המעבר. המדינה החדשה תידרש לכרות ברית עם בריטניה, ותהיה ערבה למיעוטים דוגמת המיעוט היהודי. כמו כן תוגבל העלייה היהודית ל-75,000 איש במהלך חמש השנים הקרובות וקניית הקרקעות תוגבל ותיאסר באזורים רבים משטחי ארץ ישראל. מדיניות זו פורסמה על ידי הממשלה באופן חד-צדדי כ"ספר לבן".