שמה של העיר, בירגו, הוא שיבוש של המילה האיטלקית "בורגו" (Borgo), היינו "רובע" או "מצודה". בבירגו נמצאו שרידים להתיישבות פיניקית ורומית. בתחילת ימי הביניים הייתה בירגו כפר דייגים קטן ונזירים דומיניקנים התגוררו בה ואף בנו בה כנסייה שהשתמרה עד היום. משהגיעו האבירים ההוספיטלרים אל מלטה בשנת 1530, הם בחרו בבירגו לבירתם, שכן מדינה, בירתו הקודמת של האי, לא התאימה לפעילותם הימית. האבירים הקימו את כנסיית לורנצו הקדוש, ביצרו את העיר סביב מבצר סנט אנג'לו והקימו בה בית חולים ("Sacra Infermeria" - "בית החולים הקדוש") המשמש כיום כמנזר. בעת המצור הגדול על מלטה ששמו עליה העות'מאנים ב-1565, נודעו לבירגו ולמבצר סנט אנג'לו השוכן בה תפקיד חשוב בעמידתו של האי, והעיר זכתה בשל כך לתואר "צ'יטה ויטוריוסה" ("Città Vittoriosa" - "עיר מנצחת"), שהיה לשמה הרשמי משך מאות שנים. לציון האירוע הוקמה ב-1705 אנדרטת הניצחון ב"כיכר הניצחון" (Misraħ ir-Rebħa) שבמרכזה של העיר.
לאחר המצור, ב-1571, איבדה בירגו את תפקידה כבירת האי, וזה עבר לוולטה, הבירה המבוצרת החדשה שהקימו ההוספיטלרים בצידו האחר של הנמל הגדול. למרות זאת המשיכה בירגו לשמש נמל חשוב. במאה ה-17 הוקם קו הביצורים "קוטונרה" (Cottonera Lines) סביב הערים השכנות לבירגו, סנגלאה וקוספיקואה, הנודעות כשלוש הערים, והן היו ליחידה מבוצרת אחת. בין מבצר סנט אנג'לו ליתר חלקי העיר נחפר חפיר שמולא במים, והמבצר חוזק.
הבריטים שכבשו את מלטה מידי הצרפתים בשנת 1800 הרחיבו את מתקני הנמל בנמל הגדול והקימו בו מספנה. דבר זה המיט אסון על בירגו ועל שכנותיה, אשר היו יעד להפצצות תכופות של מדינות הציר בתקופת מלחמת העולם השנייה. לאחר שב-1979 עזב אחרון החיילים הבריטים את מלטה, הוקמה "אנדרטת החירות" לחופו של ערוץ קלקארה בעיר, ובשנת 2005 נחנכה בה מרינה.
מועדון הדאנג'ן
דאנג'ן (אנגלית: Dungeon; בתרגום מילולי לעברית: צינוק), הוא מועדון פטיש וBDSM הראשון שפעל בישראל. המועדון משרת קהילה של אלפי חובבי BDSM ופטיש והוא אף פתוח בימים מסוימים לקהל הרחב. המועדון תרם במידה משמעותית להתרחבותה ופרסומה בציבור הרחב של קהילת ה-BDSM בישראל.
היסטוריה.
המועדון נוסד בשנת 2002 על ידי עמוס לוי ושכן בכיכר קדומים ביפו העתיקה, במבנה טורקי עתיק. לאורך השנים משך המועדון תשומת לב תקשורתית ועורר מחלוקת ציבורית סביב פעילותו. בנוסף למאפיינים הרגילים של מועדון לילה, דוגמת בר משקאות, תקליטן ורחבת ריקודים, ייחודו של המועדון הוא בהופעות ה-BDSM והפטיש הנועזות שמתקיימות בו, ובאווירה המינית המתירנית שמאפיינת אותו. הכניסה למסיבות מחייבת עמידה בקוד לבוש, שכולל ביגוד קינקי ופטישיסטי, עם דרישת מינימום של לבוש מכובד בצבע שחור. כמו כן, על אורחי המועדון נאסר לצלם בתחומו, וזאת על מנת לשמור על פרטיותם של חברי הקהילה.
במהלך שנות פעילותו צולמו במועדון מספר וידאו קליפים, לשירים "חבל שחור" של רגב דהן, "ממעמקים" של עידן רייכל, "אינטואיציה" של שלומי שבן ו-"Satisfaction's Guaranteed" של הילה דוידסון. כמו כן, צולמו במועדון פרקים לתוכניות טלוויזיה כגון "דאבל דייט", "הכל דבש" ו"מה זה השטויות האלה?!". הפרק העשירי בעונה השנייה של הסדרה "צומת מילר" נקרא "המורה מהדאנג'ן", ובו אדיר מילר והסוכן שלו מבקרים במועדון כדי לבדוק האם המורה של בנו של מילר מבלה שם.
בנובמבר 2007 נסגר המועדון בהוראת עיריית תל אביב, בטענה כי הוא גורם לרעש ומפריע לדיירים במקום. בעקבות מחאה ציבורית ועתירה שהוגשה בנושא לבית המשפט המחוזי בתל אביב, איפשר בית המשפט לפתוח את המועדון לתקופת ניסיון של חודש בינואר 2008, אולם בסופו של דבר המועדון לא חזר לפעול. לאחר סגירתו לא נפתח מועדון BDSM במקומו, אך מסיבות המיועדות לקהילה המשיכו להתקיים במועדונים רגילים בתל אביב.
ביולי 2010 נפתח המועדון מחדש, במיקום אחר ברחוב השרון בדרום תל אביב. הנכס ברחוב השרון היה בבעלות חברה בת של הסוכנות היהודית, שלאחר שגילתה שהשכירה את הנכס לטובת מועדון סאדו-מאזו, סירבה לחדש את חוזה השכירות.
לאחר מאבק משפטי ותקשורתי שארך כשנתיים, במרץ 2018 נאלץ המועדון להעתיק את מקומו פעם נוספת, לרחוב הארבעה בתל אביב.
מכפלה משולשת
אוקספורד (פירושונים)
בנג'מין בריגז
בנג'מין ספוּנר בְּרִיגְז (באנגלית: Benjamin Spooner Briggs;
24 באפריל 1835–נעלם ב-1872) היה יורד ים אמריקאי ורב החובל של ספינת הרפאים "מרי סלסט" בשעה שנתגלתה ב-4 בדצמבר 1872. הוא, אשתו שרה, ובתו סופיה מתילדה, נעלמו.
בריגז פיקד בעבר על בריגנית בשם Sea Foam ("קצף הגלים"), ובשעת נישואיו לשרה קוֹבּ בשנת 1862 פיקד על סקונר בשם Forest King ("מלך היער"). על ספינה זו הפליג הזוג לירח הדבש שלו באירופה. בשנת 1865 נטל את הפיקוד על הברקה "ארתור", והעביר את הפיקוד על "מלך היער" לאחיו אוליבר.
בנו, ארתור ס' בריגז, נולד בעיירה מָרִיוֹן שבמסצ'וסטס. המשפחה עברה למרסיי שנה לאחר מכן, וחזרה למריון לפני שנולדה בתם ב-31 באוקטובר 1870.
בשנת 1871 שקלו בריגז ואחיו לוותר על הימאות ולפתוח חנות למכירת מוצרי מתכת בניו בדפורד, מסצ'וסטס, אולם לבסוף נמלכו בדעתם.
בשנת 1872 קנה בריגז מניה בבריגנית "מרי סלסט", ושיפץ את תא הנוסעים כדי להתאימו למשפחתו. אשתו שרה ובתו נלוו אליו במסע לג'נובה, בשעה שבנו ארתור נותר עם סבתו במסצ'וסטס על מנת שלא לקטוע את לימודיו בבית הספר. הספינה עזבה את חופי אמריקה ב-7 בנובמבר לכיוון אירופה, ונתגלתה, כאשר היא נטושה באופן מסתורי, ב-4 בדצמבר כ-600 מייל מחופי גיברלטר.
לינדזי פרייס
לינדסי ג'לין פרייס (באנגלית: Lindsay Jaylyn Price; נולדה ב-6 בדצמבר 1976) היא שחקנית טלוויזיה וזמרת אמריקאית.
קורות חייה.
לינדזי פרייס נולדה ב-6 בדצמבר 1976 בארקאדיה, קליפורניה, הוריה גדלו כאחים חורגים. אימה הייתה בילדותה יתומה קוריאנית, ואומצה על ידי משפחה אמריקאית. יש לה אח גדול בשם בריאן.
פרייס החלה את הקריירה שלה בגיל 6 כאשר הופיעה בפרסומת ל"טויס אר אס". בגיל 8 היא ביצעה הופעת אורח בסדרה "Finder of Lost Loves". מ-1991 עד 1993, היא שיחקה בסדרה "כל ילדיי", ומ-1995 עד 1997, היא שיחקה בסדרה "היפים והאמיצים". לאחר מכן היא שיחקה בסדרה "בוורלי הילס 90210". ב-1999 שיחקה בסרט "הפיצול הגדול" בכיכובה של ג'ודי גריר. בשנת 2003 שיחקה בסיטקום "זיווגים" של רשת NBC, התכנית אשר מבוסס על סדרת טלוויזיה בריטית באותו שם ירדה מן המרקע לאחר עונה אחת.
ב-2005 הוציאה פרייס אלבום הנושא את שמה, ובאותה שנה הופיעה בסדרה "פפר דניס". בשנים 2008–2009 הופיעה בשתי עונות של סדרת הדרמה "ליפסטיק ג'ונגל", בתפקיד המעצבת ויקטורי פורד. במחצית השנייה של 2009 הופיעה פרייס בסדרת הדרמה "איסטוויק", המבוססת על ספרו של ג'ון אפדייק, "המכשפות מאיסטוויק".
חיים אישיים.
ב-31 ביולי 2004, נישאה פרייס לשון פילר בחוות סדלרוק, מליבו קליפורניה. הזוג התגרש בשנת 2007.
בשנת 2009 נישאה פרייס בשנית לשף האוסטרלי קרטיס סטון.
תצלומי לוויין
אום כתף
אֻם כּאתף (בערבית: أم كاتف) או אום כתף הוא שמו של האזור הנמצא כ-15 קילומטרים ממזרח לצומת אבו עגילה במזרח סיני. במקום צומת כבישים, כביש אבו עגילה - ניצנה ממערב למזרח וכביש קסיימה - רפיח מדרום לצפון. במקור, השם הוא שמה של שלוחה בכיוון צפון-דרום שגובהה הוא 180 מטר מעל פני הים. מקור השם הוא שמו של צמח המלוח הקיפח אשר נקרא בערבית קטף.
באזור הצומת, הנמצא בין המכשולים הטבעיים של ג'בל דלפה ודיונות חול, הוקם על ידי הצבא המצרי מתחם צבאי. מתחם זה עמד במוקד קרבות בין הצבא המצרי לבין צה"ל במלחמת העצמאות, במבצע קדש ובמלחמת ששת הימים.
מלחמת העצמאות.
כחלק מתנועת צה"ל אל מרחבי סיני במסגרת מבצע חורב, נע מערבה, ב-28 בדצמבר 1948, טור רכוב של חטיבת הנגב בתגבור יחידה מחטיבה 8 מעוג'ה אל-חפיר (ניצנה) לכיוון אבו עגילה. הכוח הופתע על ידי גדוד חי"ר מצרי (גדוד 4) שהיה מחופר במתחם ותנועתו נבלמה. לאחר התארגנות מחודשת של הכוח הצה"לי, הוחלט לנסות ולכבוש את המתחם בהתקפה משולבת שתוכננה על ידי חיים בר-לב, מפקד הגדוד התשיעי: פלוגה מהגדוד השביעי של חטיבת הנגב, בפיקוד אברהם אדן, החלה באיגוף דרומי על גבי הדיונות במטרה להגיע למתחם החפור מהאגף, וזאת, בחיפוי סוללת מרגמות 120 מ"מ. במקביל, בוצעה התקפת הסחה על ידי יחידה אחרת באגף הצפוני של המתחם. מעט לפני תחילת ההסתערות נשלח אל חזית המתחם סיור אלים של הכוח הצה"לי שנועד לגרום לכוח המצרי לפתוח באש ולגלות את עמדותיו.
בקרב קשה שנמשך במשך לילה שלם, וכלל שורה של הסתערויות על המתחם המצרי, הצליחה הפלוגה בפיקוד אדן לכבוש שורה של מוצבים מצרים. לאחר מכן חברה הפלוגה לגדוד השביעי אשר השלים את משימת כיבוש המתחם הגדודי המבוצר שנפרש על פני שלושה וחצי קילומטרים וכתוצאה מכך, לחדש את ההתקדמות ולכבוש את צומת אבו עגילה. לאחר יום אחד בלבד במקום נסוגו כוחות צה"ל על פי פקודת הדרג המדיני. הסופר והמשורר חיים גורי הקדיש פרק בספרו "עד עלות השחר" לקרב זה, בו היה סגן מפקד הפלוגה שהסתערה על מוצבי המצרים. אברהם אדן כתב מאוחר יותר (ב-1979) כי היה זה "הקרב הקשה ביותר שהייתי נתון בו" (במלחמת העצמאות).
מבצע קדש.