ב-2013 השתתפה בסרט הקומדיה האמריקאי "סרט 43" בתפקיד זוטר בתור פיה. בנוסף באותה שנה, הנחתה לצדו של אסי עזר את תוכנית המציאות "הכוכב הבא" בעונתה הראשונה בערוץ 2 של קשת.
ב-2014 שיחקה בהצגה ובסדרה "גיבורי האור - הדור הבא" בתור הנסיכה החלומית.
בשנת 2016 נבחרה גינזבורג כפרזנטורית של חברת "גולברי" והחליפה את איילת זורר, החלפה זו עוררה הדים בתקשורת בארץ, זורר תבעה את החברה על אי-קיום ההסכם, ובעקבות כך התעורר דיון בציבור על העדפת דוגמניות צעירות על פניי מבוגרות.
גינזבורג היא הפרזנטורית של חברת התכשיטים הישראלית "Belletto Jewelry", שבמסגרתה הוציאה קפסולת תכשיטים הנקראת על שמה - ESTI.
חיים אישיים.
ביוני 2012 נישאה לאיש העסקים עדי קייזמן. לאחר מכן הוסיפה את שם משפחתו של עדי לשם משפחתה. לקייזמן בת אחת מנישואיו הראשונים לאשת העסקים עפרה שטראוס. בפברואר 2015 נולד בנם הבכור של גינזבורג וקייזמן, ובינואר 2018 נולד בנם השני. במרץ 2020 פורסם כי גינזבורג, קייזמן ושני ילדיהם עברו להתגורר בלוס אנג'לס, שם נולד במאי 2022 בנה השלישי.
מתנדבת בעמותת חיים.
דניאלה וייס
דניאלה וייס (נולדה ב-30 באוגוסט 1945) היא פעילת ימין ישראלית. מייסדת וראש תנועת נחלה, כיהנה בתפקיד ראש המועצה המקומית קדומים משנת 1996 ועד שנת 2007, והייתה מראשי תנועת גוש אמונים.
ביוגרפיה.
וייס נולדה ב-1945 בבני ברק כדניאלה מינץ להורים שעלו מארצות הברית והיו פעילים בתנועת הלח"י. למדה בבית ספר תיכון עירוני דתי בני ברק, ולאחר מכן למדה לימודי ספרות אנגלית ומדע המדינה באוניברסיטת בר-אילן, ושירתה בצה"ל במסגרת העתודה האקדמית.
בשנות השבעים, השתתפה וייס במאבק על יישוב מרחבי יהודה ושומרון, ולאחר מלחמת יום הכיפורים הייתה יחד עם בעלה, אמנון וייס, בין ראשוני המתיישבים בגרעין "מערב שומרון". מאוחר יותר הצטרפה לגרעין אלון מורה, אשר פונה ואוכלס מחדש שמונה פעמים עד לקבלת הסכם הפשרה עם המתנחלים שהתיישבו לבסוף במחנה קדום, ולאחר מכן ייסדו את קדומים, בסמוך לה. במהלך תקופה זו פגישה עם הרב משה לוינגר מקריית ארבע; הזהות בדעות בין השניים, שדגלו בגישה טוטלית בנושא ארץ ישראל, הובילה לידידות רבת שנים ולפעולות רבות ושונות שאורגנו בשיתוף פעולה על ידי השניים.
פעילותה הציבורית כללה מזכירת פנים, רכזת קליטה, ממלאת מקום יו"ר המזכירות של ההתנחלות קדומים, ולאחר מכן אף נבחרה ליו"ר מזכירות היישוב לארבע שנים. ב-1981 הוצבה במקום ה-115 ברשימת התחיה לקראת הבחירות לכנסת העשירית.
בשנים 1984–1988 כיהנה כמזכ"ל תנועת "גוש אמונים". בערב פסח (י"ב ניסן ה'תשמ"ז) בחודש מאי 1987 התרחש אירוע "ליל הבקבוקים" בקלקיליה, בעקבות רצח עפרה וטל מוזס מבקבוק תבערה, שנזרק לעבר רכבם על כביש הגישה לאלפי מנשה. קבוצת מתיישבים חזרה מהפגנת מחאה על הזנחת ביטחון מתיישבי האזור, ובעוברם בקלקיליה, בכיכר השעון, נטלה וייס מספר בקבוקי זכוכית ממסעדה מקומית וניפצה אותם על אחד הקירות בעיר. השלכותיו של אירוע זה על גוש אמונים היו רבות: האירוע הוקלט והושמע ברשת ב' של קול ישראל. וייס הועמדה לדין על התנהגותה, הורשעה ובגזר הדין הוטל עליה קנס של 2,500 ש"ח ושישה חודשי מאסר על תנאי. בעקבות האירוע עלו דרישות לאכיפת החוק על המתנחלים וגם רבים ממנהיגי המתנחלים קראו באופן מפורש לסיום תפקידה של וייס כמזכ"לית גוש אמונים, ונטישת הגישה הקוראת לשיתוף פעולה יהודי-ערבי. בשנת ה'תשמ"ח 1988, כשנה לאחר אירוע הבקבוקים, סיימה את תפקידה כמזכ"ל גוש אמונים. לאחר סיום תפקידה לא מונה מזכ"ל חדש, חל פילוג בתוך תנועה זו, והארגון החל דועך.
במהלך הבחירות לכנסת ה־13 ב־1992 התמודדה וייס ברשימת 'התורה והארץ' שבראשה עמד הרב משה לוינגר. מועצת יש"ע יצאה כנגד רשימה זו במפורש, בעקבות ביקורת של רבים מראשי ההתיישבות ביהודה ושומרון על דעותיה ודרכה, היא זכתה רק לכ־3,700 קולות, ולא עברה את אחוז החסימה.
בשנת 1996 נבחרה לראשות מועצת קדומים ובשנת 2001 נבחרה לכהונה שנייה עד סוף 2007. במהלך תקופה זו הובילה קו של התפרסות שכונות חדשות במרחק רב זו מזו, כך שקדומים מתפרסת על שטח נרחב חרף אוכלוסייתה המצומצמת. היא התנגדה גם להקפת קדומים בגדר ובמכשול ביטחוני. עם תום תקופת כהונתה פרשה וייס מתפקידי מנהל רשמיים ועברה לעסוק עם הרב משה לוינגר בארגון "נחלה", המעודד את נוער הגבעות להתיישבות במאחזים.
מתוקף כהונתה כראש מועצת קדומים הייתה וייס חברה במועצת יש"ע, אך על רקע התנגדותה להסכם הפשרה שגובש בין אהוד ברק למועצת יש"ע בנושא המאחזים ב־1999, הפכה וייס לאופוזיציה פנימית במועצת יש"ע, ומאוחר יותר פרשה ממנה.
היא הביעה ביקורת חריפה על מועצת יש"ע גם על רקע אירועי כפר מימון בקיץ 2005, ערב ביצוע תוכנית ההתנתקות בידי ממשלת אריאל שרון.
בעת פינוי גוש קטיף צולמה כשהיא קורעת את כתב "צו הגירוש" כלשונה, אשר חטפה מידי שוטרת, והודיע ש"כבר נגמר משטר המנדט". לאחר מכן נאבקה עם השוטרת ושוטרי משמר הגבול, אשר ניסו לגרור אותה בכוח לאוטובוס, ותוך הצגת התעלפות עברה לשוחח בעיניים סגורות עם עיתונאים ולהביע את מחאתה. שנתיים אחר כך נמצאה אשמה בפלילים על מעשים אלו ונגזרו עליה מאסר בפועל ומאסר על תנאי.
לאחר פינוי גוש קטיף, האשימה וייס את הרב שלמה אבינר בכך שעשרות אלפי המפגינים בכפר מימון לא יצאו מהגדר, ובכך ש"העניק אישור הלכתי לגירוש".
לאחר פינוי גוש קטיף הקימה יחד עם משה לוינגר את תנועת ההתנחלות "נחלה".
במשך השנים הייתה וייס שותפה להקמת ערוץ 7, הקמת ישיבת קדומים ומכון כת"ר שלידה, הקמת הישיבה החקלאית "שדות רחל". כמו כן הייתה שותפה להקמתן של ההתנחלויות שבות רחל וגבעת הראל, ולקחה חלק פעיל במאבקים שונים בשטחי יהודה ושומרון, גוש קטיף ובחברון.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים ארגנה עצרת המונים של תומכי הימין בכיכר רבין, והייתה הנואמת הראשונה בעצרת, לפני בנימין נתניהו (הליכוד), נפתלי בנט (הבית היהודי) ואלי ישי (יחד). וייס מזהה את עצמה כמצביעת הציונות הדתית.
תנועת "נחלה" והקמת מאחזים.
וייס הקימה ב-2005, יחד עם הרב משה לוינגר את 'תנועת נחלה', שכיום היא עומדת בראשה. התנועה עוסקת בעיקר בהקמת מאחזים ובארגון פעולות שונות לחיזוק האחיזה היהודית ביהודה ושומרון. בדצמבר 2008, נמנתה וייס עם אישי הציבור המעטים ביש"ע ששהו ב"בית החום" בחברון במסגרת המאבק על מגורי יהודים בו, ותוארה כמנהיגתם של נוער הגבעות שהתאסף במקום. יושב ראש מועצת יש"ע, דני דיין, ביקר בחריפות את אופי ההתנגדות אותו הובילה וייס, וטען כי וייס מזיקה להתיישבות היהודית בכלל, וליישוב היהודי בחברון בפרט. בין המאחזים שהוקמו על ידי נחלה ונתמכים על ידה נמצאים המאחזים: 'שבות עמי', 'רמת מגרון', 'עוז ציון' ו'מעוז אסתר'. מלבד הסיוע החומרי, וייס שימשה גם כדמות חינוכית לנערים ונערות הגרים במאחזים אלו.
דניאלה וייס היא חלק מיוזמת גרעיני ההתיישבות של תנועת נחלה בניהם אביתר, מעלות חלחול, נווה בניה, הר בעל חצור, מצפה יריחו, גבעת האור ואורי-עד. על פי התכנון, שנים עשר גרעיני המשפחות יעלו על הקרקע להקמת שנים עשר מאחזים חדשים בלילה אחד. אנשי תנועת נחלה רואים במבצע המשך של מבצע חומה ומגדל והקמת י"א הנקודות בנגב.
ב-2 במאי 2021, לאחר הרצח של יהודה גואטה בפיגוע הירי בצומת תפוח, החליט גרעין אביתר הסמוך לעלות לקרקע באותו לילה ללא שאר הגרעינים, ומשפחות נוספות מכל רחבי הארץ הצטרפו אליו. 53 משפחות התגוררו במאחז מעל לחודשיים בעשרות מבני קבע וקרוואנים, עד שהגיעו להבנות עם ממשלת ישראל לפיהן התושבים יתפנו עד להסדרת מעמד הקרקע, אז יוקמו במקום ישיבה ומגורים לצוות ולתלמידים. הממשלה התחייבה לדון בהמשך בהקמת יישוב חדש במקום. וייס לקחה חלק פעיל בהקמת המאחז, התבססותו, ותהליך ההגעה להבנות עם הממשלה.
תנועת נחלה בראשותה הכריזה על כ"א בתמוז ה'תשפ"ב (20 ביוני 2022) כיום מבצע להקמת יישובים חדשים.
משפחתה ורצח חתנהּ ובני משפחתו.
נשואה לאמנון, איש עסקים ונדל"ן אותו הכירה עוד בנערותה, ואם ל-4 בנות.
בפסח תשס"ב (2002) נרצחו , בעלה של נעמה וייס - בִּתהּ של דניאלה, שני הוריו וסבו, על ידי מחבל שירה בכל בני הבית, בפיגוע באלון מורה. נעמה, שהייתה בהריון, ובִּתָהּ הסתתרו מתחת לשולחן וניצלו עם שישה בני משפחה נוספים שהסתתרו בקומה השנייה.
וייס ובעלה נחשבים לאנשים אמידים המחזיקים בנדל"ן רב באזור תל אביב והשומרון. בשנת ה'תש"ע 2010 עמד מבנה 'קפה ביאליק' ברחוב ביאליק בתל אביב, שהיה רכוש משפחתה, במרכזה של מחלוקת בעניין שימור מבנים באזור. נכסים נוספים ברשות המשפחה היו חנות בכיכר המדינה ויקב גבעות (בבעלות משותפת עם חתנו). בעבר היה בבעלותם מפעל לתכשיטי זהב, שנסגר.
דעות.
דניאלה וייס ידועה בדעותיה הנחרצות בנושא ארץ ישראל השלמה ובהתנגדותה לכל פשרה בנושא זה, ובדעותיה נגד הערבים החיים בתחומה, והייתה הדמות הנשית הבולטת במועצת יש"ע. כראש מועצה ומתוקף תפקידיה האחרים וייס תומכת בהעצמת נשים ובקידום נשים למשרות ציבוריות. לפי השקפתה, נושא ארץ ישראל הוא הנושא העיקרי, כאשר כל הנושאים האחרים נסובים סביבו (וזאת, על רקע משפט ברוח זו שכתב הרב יעקב משה חרל"פ בכתביו). לשיטתה, התיישבות נרחבת בארץ ישראל היא זו שתוביל לקירוב לבבות בעם ישראל ולחיזוק היהדות, ועל כן היא אינה עוסקת בכל נושא ציבורי מלבד נושא ארץ ישראל.