ב-20 במרץ 2016 הגיע אובמה לביקור היסטורי בן שלושה ימים בהוואנה, קובה, בהיותו הנשיא הראשון להגיע לאי הקריבי מאז ביקורו של קלווין קולידג' ב-1928.
אובמה וישראל.
כפוליטיקאים רבים בארצות הברית, ובפרט מועמדים לנשיאות, ניסה אובמה להצטייר כאוהד של ישראל. במהלך המירוץ לנשיאות אמר אובמה שיפעל לפתרון הסכסוך הישראלי-פלסטיני. בנוסף, בנאום שנשא בכנס של ארגון איפא"ק, הבטיח שירושלים תישאר הבירה המאוחדת של מדינת ישראל, אך לאחר זמן קצר הבהיר שלא התכוון למזרח ירושלים. כנשיא, אובמה מינה את ג'ורג' מיטשל לשליח המיוחד למזרח התיכון והחל לחתור לפתרון שתי המדינות. כחלק מהמאמצים לחזרה למשא ומתן ולפתרון הסכסוך, פעל אובמה מצד אחד להקפאת הבנייה בהתנחלויות למשך זמן של כשנה, ומצד שני לצעדי נורמליזציה בין ישראל למדינות ערב. שני הצדדים לא הסכימו לדרישותיו של אובמה: הצד הישראלי שסירב להשתתף במשא ומתן הכולל תנאים מוקדמים, ודרש הכרה בישראל כמדינה יהודית. מדינות ערב התנגדו כשדרשו כי קודם תוקפא הבנייה בהתנחלויות, ורק לאחר מכן יבצעו צעדים בוני אמון, שגם אותם כינו "צעדים מיותרים".
לאחר פגישות רבות, ארצות הברית וישראל הגיעו לטיוטות להסכמים להקפאת הבנייה בהתנחלויות שכללה דרישות קלות יותר מבחינתה של ישראל שכללו ויתור על הקפאת הבנייה במזרח ירושלים, והמשך הבנייה לבתים שהשלד שלהם מוכן. למרות זאת, אושרה בנייתם של 450 מבנים חדשים, כצעד לפיוס הימין בישראל. לאחר מכן, אובמה נענה לבקשתו של נתניהו וקרא לאבו מאזן לקיים פסגת משולשת בניו יורק במועד של כינוס האו"ם השנתי. במהלך הפסגה לא הושגה התקדמות במשא ומתן, אלא רק קריאה להתחלתו ולהשהיית הבנייה בהתנחלויות.
ב-7 ביולי 2009, בעודו במוסקבה, הגיב לדבריו של סגן הנשיא ג'ו ביידן לפיהם ישנה אפשרות של תקיפה צבאית ישראלית באיראן, באומרו: "חשוב שאהיה ברור ככל שאני יכול להיות: חשוב לפתור את הבעיה הזו במסגרת בינלאומית באופן שלא יגרום למשבר גדול". במרץ 2010 נקלעו היחסים בין שתי המדינות למשבר, במהלך ביקורו של סגן הנשיא ביידן בירושלים, בשליחות מדינית מטעם אובמה. ישראל הכריזה על בניית 1,600 יחידות דיור (תוספת 300 יחידות לאישור שהתקבל שנתיים קודם לכן) ברמת שלמה שבירושלים. ההכרזה הייתה בניגוד לעמדת ארצות הברית, שטענה שמהלך כגון זה מכשיל את שיחות השלום בין ישראל לפלסטינים, והתפרשה בארצות הברית כפרובוקציה כפולה - נגד מדיניות אובמה ונגד הרשות הפלסטינית. במאי 2011 התגלעה מתיחות בין אובמה לנתניהו, בעקבות נאום שנשא הנשיא ובו התייחס למזרח התיכון ולסכסוך הישראלי-פלסטיני. בנאום קבע אובמה כי הגבול בין ישראל למדינה הפלסטינית העתידית יתבסס על קווי 1967 עם חילופי שטחים הדדיים והכרה בישראל כמדינה יהודית.
בספטמבר 2012, במהלך התמודדותו של אובמה על כהונה שנייה כנשיא, יצא נתניהו בתביעה, שכוונה לפחות בעקיפין לאובמה והתפרשה בבית הלבן כהתערבות במדיניות-אובמה, להתוות "קו אדום" בפיתוח הגרעיני של איראן. נתניהו קבע, שאם איראן תחצה אותו הדבר יחייב פעולה צבאית נגדה, ובארצות הברית הדברים התפרשו כהתרסה נגד אובמה.
ב-20 במרץ 2013 החל אובמה ביקור של שלושה ימים בישראל, במהלכו סקר את מערכות ההגנה האוויריות ואת סוללת כיפת ברזל, ביקר במוזיאון ישראל, במוזיאון "יד ושם" והר הרצל, וכן בכנסיית המולד בבית לחם וביצע מספר פגישות מדיניות. הוא קיבל בארוחת ערב חגיגית את עיטור הנשיא פרס ונאם בבנייני האומה בפני סטודנטים ישראלים מכלל האוניברסיטאות (מלבד אוניברסיטת אריאל). אובמה העדיף לנאום בפני ה"אנשים הצעירים" כפי שהגדיר אותם בנאום, ולא לנאום בכנסת. בנאום, דיבר אובמה על החיבור החזק בין ישראל וארצות הברית, חזון השלום עם הפלסטינים והשגשוג של מדינת ישראל. אובמה התקבל בתשואות, ומחיאות כפיים ליוו אותו במשך כל נאומו. בנאום שולבו משפטים בעברית כמו גם אמירות הומוריסטיות. כך למשל, אמר אובמה שכל השמועות על יחסים מתוחים בינו לבין ראש הממשלה בנימין נתניהו הם אך ורק על מנת שלכותבי ארץ נהדרת יהיה חומר לתוכנית. בנוסף ביקר אובמה ברמאללה ונפגש עם יו"ר הרשות הפלסטינית אבו מאזן. בסיום הביקור, ותחת עידודו של אובמה, התקשר נתניהו לראש ממשלת טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן כדי להתנצל על הרג האזרחים הטורקים במשט לעזה.
ביולי-אוגוסט 2014, לכל אורך מבצע "צוק איתן", הדגיש ממשל אובמה שהוא מכיר בזכותה של מדינת ישראל להגן על עצמה מפני שיגור הרקטות והטילים לעברה ומאיום המנהרות. אחרי אירועים שונים במהלך המבצע שבהם נפגעו אזרחים רבים, מתח ממשל אובמה ביקורת על פעילותה הצבאית של ישראל אך בפועל — במשך כל המבצע — לא נקט הממשל צעדים משמעותיים להצרת חופש הפעולה של ישראל במערכה. באוגוסט 2014, לאחר שנפגעו בעזה בית חולים ומטרות אזרחיות אחרות, עצר אובמה משלוח מתוכנן של טילי אוויר למסוקים, שעמד להישלח לישראל ללא ידיעת הממשל. בתגובה לביקורת על המהלך הזה, הבהיר שגריר ישראל בוושינגטון, רון דרמר, שממשל אובמה והקונגרס תמכו לכל אורך המבצע בזכותה של ישראל להגן על עצמה, ובכלל זה בהגדלת המימון של מערכת כיפת ברזל.
בשנים 2013–2014 התנהל משא ומתן בין ישראל לפלסטינים, בהובלת ממשלו של אובמה ומזכיר המדינה ג'ון קרי. ביוני 2015 ערך אובמה ריאיון עם העיתונאית הישראלית אילנה דיין בבית הלבן.
אובמה הגיע להלוויית שמעון פרס שהתקיימה ב-30 בספטמבר 2016 בירושלים, ונשא בה הספד לפרס. היה זה ביקורו השני בישראל במהלך כהונתו.
לקראת סיום כהונתו, בתקופת המעבר לפני כניסת הממשל החדש, הורה בדצמבר 2016 לשגרירת ארצות הברית באו"ם, סמנתה פאוור, להימנע בהצבעה ולא להטיל וטו על החלטה 2334 של מועצת הביטחון של האו"ם הדורשת "להפסיק לאלתר ובאופן מוחלט את כל פעולות ההתנחלות בשטחים הפלסטינים הכבושים, כולל מזרח ירושלים", ועם זאת מגנה הסתה פלסטינית, בנימוק שממשלת ישראל פועלת בשטח נגד פתרון שתי המדינות חרף הצהרותיו ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו. מאוחר יותר הסביר בריאיון לאילנה דיין בינואר 2017 כי נקט בהחלטה משום שראה אותה כתורמת לאינטרסים של ישראל.
משפחתו וחייו האישיים.
אן דאנהם, אמו של אובמה, הייתה אנתרופולוגית במקצועה. באמצע שנות ה-90, בעודה מתגוררת באינדונזיה, חלתה דאנהם במחלת הסרטן. בעקבות זאת חזרה להוואי, על מנת לגור ליד אמה. אן דאנהם נפטרה ב-7 בנובמבר 1995, בגיל 52. מאדלין דאנהם, סבתו של אובמה, גידלה את אובמה יחד עם בעלה, סטנלי דאנהם, בדירתם שבהונולולו מאז היותו בן עשר. מאדלין דאנהם נפטרה ב-2 בנובמבר 2008, יומיים לפני הבחירות בסופן הפך נכדה לנשיא.
לאובמה ישנם שבעה אחים למחצה מצד אביו הקנייתי (מאליק אובמה הוא אחד מהם). כמו כן, יש לו אחות למחצה בשם מאיה סואטורו, עמה גדל אובמה. מאיה היא בתם של אמו האמריקאית ובעלה השני, שהוא ממוצא אינדונזי.
אובמה נודע בתור "בארי" בצעירותו, אך לאחר שהמשיך לקולג' ביקש שיפנו אליו בשמו "ברק". מלבד העובדה שאנגלית היא שפת האם של אובמה, הוא מדבר גם אינדונזית ברמת השיחה - שפה אותה למד במהלך ילדותו כאשר שהה ארבע שנים בג'קרטה.
ביוני 1989 הכיר לראשונה את מישל רובינסון, בעת שהוא הועסק באופן זמני במשרד עורכי דין בשיקגו. ברק ומישל החלו לצאת בקיץ 1989 ובהמשך התארסו בשנת 1991, והתחתנו ב-3 באוקטובר 1992. בתם הראשונה של בני הזוג, מליה אן, נולדה ב-4 ביולי 1998. הבת השנייה של בני הזוג, נטאשה (מכונה "סשה"), נולדה ב-10 ביוני 2001.
אובמה ניסה להפסיק לעשן מספר פעמים במהלך חייו, לעיתים תוך שימוש בתחליפי ניקוטין. מישל אובמה ציינה בראיון כי אובמה נגמל לחלוטין מעישון בתחילת 2010.
אמונה והגדרה כאמריקאי-אפריקאי.
אובמה הוא נוצרי פרוטסטנטי שהשקפותיו הדתיות התפתחו במהלך חייו הבוגרים. בספרו "תעוזת התקווה" כתב כי הוא "לא גדל בבית דתי". הוא מתאר את אמו, שגודלה על ידי הורים לא דתיים, כמי שלא החזיקה בקשר לדת, אך ציין כי היא הייתה עבורו "בדרכים מסוימות האדם הכי מעורר רוחנית שהכרתי בחיי". הוא מתאר את אביו כמי שהיה "אתאיסט מוחלט" בעת שהוריו הכירו. בינואר 2008 אמר בריאיון למגזין אוונגליסטי: "אני נוצרי, ואני נוצרי אדוק. אני מאמין במותו ובתחייתו של ישו המשיח. אני גם מאמין שהאמונה מעניקה לי כלים להתנקות מחטאי".
משפחתו של אובמה חברה בקהילה נוצרית שחורה, השייכת ל"כנסייה המאוחדת של המשיח" (UCC - United Church of Christ) - ארגון כנסייתי אמריקאי הידוע בעמדות ליברליות בנושאים שונים.
אובמה מגדיר את עצמו אמריקאי-אפריקאי, אולם בקרב הציבור האמריקאי-אפריקאי יש שאינם רואים בו חלק מהם, ויש המחשיבים אותו כ"מעורב", שכן אינו מצאצאי העבדים האפריקאים באמריקה, אלא בן לאב שנולד וחי באפריקה ולאם לבנה. בשיח הציבורי, כפי שזה בא לידי ביטוי בתקשורת האמריקאית, ההתייחסות אליו היא כאל אמריקאי-אפריקאי.
במחקר גניאולוגי שנערך בשנת 2012, התגלה כי אובמה הוא דור 11 לג'ון פאנץ', השחור הראשון ששועבד על אדמת אמריקה, בשנת 1640. הקשר הוא דרך אמו של אובמה.
ספריו.
אובמה כתב שלושה רבי-מכר: זיכרונות ילדות בשם "חלומות מאבי", "תעוזת התקווה", פרשנות פוליטית משלו על הפוליטיקה בארצות הברית ו"ארץ מובטחת" זכרונות מימיו בבית הלבן.
ספרו הראשון.