השינויים של החוק נקבעו על ידי שר הבריאות ובהסכמת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת. התוספת הראשונה נמצאת בסעיף 1 והיא הגדרת "מכשיר רפואי" והתוספת השנייה נמצאת בסעיף 3(1) והיא שתחומי המומחיות הרפואית של הרופאים שבחרה ועדת ההסמכה הרפואית המיוחדת הם: הרדמה, טיפול נמרץ כללי, טיפול נמרץ לילדים, נוירולוגיה, נוירוכירורגיה, רפואה דחופה, רפואת ילדים, רפואה פנימית, וקרדיולוגיה.
השלכות החוק.
בעקבות החוק, מספר רבנים הסכימו לוותר על העמדת משגיח דת בעת קביעה של מוות מוחי נשימתי בבתי חולים ואנשים מהמגזר הדתי החלו לתמוך בחוק ולהסכים לתרום איברים, למרות זרמים מסוימים שנשארו תקפים בדעתם נגד החוק כמו הזרם הליטאי בציבור החרדי המונהג בידי הרב יוסף שלום אלישיב שמתנגד לחוק בחריפות וחושב כי ניתוק אדם ממכונות כאשר הוא סובל ממוות מוחי נשימתי או לבבי נחשב לרצח.
הבדיקה המכשירנית המיוחדת שתתבצע בעקבות החוק הקובעת כי המוח הפסיק לעבוד לרבות גזע המוח, וועדת ההיגוי המסמיכה את הרופאים הקובעים את המוות, הם אמצעים שלא בוצע בהם שימוש לפני חקיקת החוק.
ביקורות ודיונים שהתעוררו בעקבות החוק.
החוק קיבל ביקורות שונות ממספר גורמים ועורר דיונים. על פי דבריו של ח"כ שנלר, החוק קודם במטרה להכניס למעגל תורמי האיברים להשתלה גם את האוכלוסייה הדתית, ויושב ראש המרכז הלאומי להשתלות, פרופ' גבריאל גורמן, ציפה לעלייה במספר התורמים. לדעת איגוד הרופאים לטיפול נמרץ לעומת זאת, החוק עלול דווקא להקטין את מספר השתלות האיברים בגלל המגבלות הקשות שהוא מטיל בדרך לקביעת המוות המוחי-נשימתי.
יהדות התורה התנגדה לחוק ואף קבעה כי הוא מהווה סיבה להצבעת אי-אימון בממשלה. לדעתו של משה גפני, חבר כנסת יהדות התורה: "חוק זה הוא בניגוד מוחלט להלכה כאשר ע"פ ההלכה מוות מוחי אינו מוות אלא רק מוות לבבי ואילו ע"פ חוק זה יוכלו לנתק חולה מהמכשירים גם כאשר אירע אצלו מוות מוחי והוא בעצם עדיין חי". בניגוד לכך, הרב שלמה משה עמאר תמך בחוק ובכך גרם גם לתמיכתם של חברי כנסת מש"ס והצבעתם בעד החוק.
מפלגת הגמלאים הרוסית
מפלגת הגמלאים הרוסית לצדק חברתי (ידועה בשמה המקוצר מפלגת הגמלאים) היא מפלגה פוליטית רוסית שמרנית, שהוקמה לראשונה בשנת 1997.
היסטוריה.
המפלגה נוצרה במקור ב-29 בנובמבר 1997 ונשאה שמות כמו "מפלגת הגמלאים" ו"מפלגת הגמלאים הרוסית". בהמשך, המפלגה התפרקה באופן זמני, אך בשנים 2007–2012 היא אורגנה מחדש לארגון ציבורי של גמלאי רוסיה. ב-5 באפריל 2012 הוקמה מחדש בשם "מפלגת הגמלאים הרוסית לצדק חברתי", בראשותו של איגור זוטוב, חבר הדומה הממלכתית משנת 2011 במסגרת הדומה השישית. ב-11 במרץ 2017 המפלגה שינתה את שמה שוב.
מאז 26 בדצמבר 2015, יו"ר המפלגה היה סגן האספה המחוקקת של מחוז סברדלובסק, יבגני ארטיוך. ב-29 ביולי 2016 הודח ארטיוך מתפקיד היו"ר. באותו יום נשללה מועמדותו לבחירות בדומה.
מאז 2012 יו"ר המועצה המרכזית של המפלגה הוא ולדימיר יורייביץ' בוראקוב.
Nattividad
Nattividad הוא אלבום האולפן השני של זמרת הרגאטון הדומיניקנית נאטי נטשה. האלבום יצא לאור ב-24 בספטמבר 2021, על ידי חברת התקליטים פינה רקורדס. האלבום במקור, היה צריך להיקרא בשם "Naughty Nat", אך בספטמבר 2021 הוכרז כי שמו יהיה "Nattividad"; הלחם של "Natti" ו-"Vidad".
רקע.
לאחר שהוציאה את אלבום הבכורה המצליח שלה "IlumiNATTI", בשנת 2019, הוכרז כי את אלבום האולפן השני שלה היא תוציא בשנת 2020. ביוני 2019, יצא הסינגל האחרון "Deja Tus Besos", מתוך אלבום הבכורה שלה, ולאחר מכן התחילה נטשה להשתתף בסינגלים שיועדו להיכלל באלבומים, כמו "Runaway", ו-"Instagram". שני השירים לא נכללו באלבום הזה ובשנת 2020 הוציאה את השיר "Viene y Va", שלא נכלל בו גם כן. בפברואר 2020, יצא השיר "Despacio", שהיה צריך להיכלל באלבום; דבר שלא קרה לבסוף.
באותו החודש, יצא הסינגל "Me Estás Matando", שמדבר על אלימות נגד נשים וזכה להצלחה בעיקר בספוטיפיי וביוטיוב. באפריל, הוציאה ביחד עם להקת הבנים הלטינית CNCO את השיר "Honey Boo", שזכה להצלחה מתונה בארגנטינה, אך במצעדי הבילבורד זכה להצלחה נאה. השיר לא צפוי להיכלל באלבום. כל השירים שצוינו לעיל, לא נכללו בגרסה הסופית של האלבום, פרט לרמיקס של "Qué Mal Te Fue" שנכלל ב-"Nattividad". בספטמבר 2021, היה זמין האלבום לרכישה מוקדמת באפל מיוזיק.
הסינגל החמישי "Philliecito" יצא לאור ב-21 ביולי 2021 ובו השתתפו ניו גרסיה ובריי. הסינגל השישי, "Noches en Miami", שיצא לאור ב-5 באוגוסט 2021, זכה להצלחה נאה ברחבי העולם כאשר הגיע למקום השישי במצעד שירי הפופ הלטיניים. ביום יציאתו של האלבום, הוציאה נטשה את "Imposible Amor" ביחד עם מאלומה, כסינגל שביעי.
באוקטובר ונובמבר יצאו שני הסינגלים "No Quiero Saber" ו-"Fue Tu Culpa", בהתאמה. סינגל עשירי ואחרון, "Arrebatá", יצא לאור בדצמבר 2021.
פטרי קופונן
פטרי יוהאנס קופונן (בפינית: Petteri Johannes Koponen; נולד ב-13 באפריל 1988) הוא כדורסלן פיני, המשחק בקבוצת באיירן מינכן, בעמדות הרכז והקלע.
קריירה מקצועית.
קופונן החל את קריירת המשחק שלו בשנת 2004 בקבוצת "אספון הונקה" מליגת העל הפינית, במדיה שיחק במשך 4 שנים. בעונות 2006/2007 ו-2007/2008 רשם ממוצעים של 15.2 נקודות ו-3.9 אסיסטים למשחק, והוביל את קבוצתו לשתי זכיות רצופות באליפות הליגה הפינית.
בקיץ 2007 השתתף קופונן במשחק נייקי הופ סאמיט, כשחקן "נבחרת העולם". בדראפט ה-NBA 2007 נבחר בבחירה ה-30 על ידי פילדלפיה 76', וזכויות הדראפט עליו הועברו מיד בטרייד לפורטלנד טרייל בלייזרס. כבחירת סיבוב ראשון היה זכאי לחוזה מובטח ב-NBA, אך בחר להמשיך לשחק בפינלנד עבור הונקה.
באוגוסט 2008 חתם על חוזה בקבוצת וירטוס בולוניה האיטלקית. בעונתו הראשונה בקבוצה זכתה בולוניה באליפות היורוצ'לנג' – טורניר הכדורסל השלישי בחשיבותו באירופה – והעפילה למשחק גמר הגביע האיטלקי. בשלוש עונותיו הבאות בבולוניה הצטיין עם 12.7 נקודות למשחק, אך קבוצתו לא הגיעה להישגים בולטים.
לקראת עונת הצטרף לחימקי מוסקבה, אשר השתתפה אז בליגת העל הרוסית וביורוליג. בעונת זכה עם חימקי באליפות היורוקאפ, לאחר שגברה על גראן קנריה בסדרת הגמר בתוצאה 2–0. בשני המשחקים בלט קופונן, לצדו של טייריס רייס, עם ממוצעים של 15.5 נקודות ו-3.5 אסיסטים למשחק. בסיום אותה עונה נבחר יחד עם רייס לחמישיית העונה של היורוקאפ.
באוגוסט 2016, לאחר 4 עונות עם חימקי, חתם על חוזה בקבוצת ברצלונה, אותה אימן יורגוס ברצוקאס. כחודש לאחר מכן, ב-18 בספטמבר, נפצע קופונן בראשו בתאונת דרכים בברצלונה, כנוסע במונית. על אף החששות הראשוניים מפגיעת ראש קשה, חזר קופונן לשחק כבר ב-28 באוקטובר, במשחק קבוצתו מול ברוזה במברג. בשתי עונותיו עם ברצלונה ביורוליג שימש לרוב כשחקן ספסל, וקלע 9.0 נקודות בממוצע למשחק. בעונת 2017/2018 זכה עם הקבוצה בגביע הספרדי, לאחר שגברה במשחק הגמר על ריאל מדריד, בתוצאה 92–90.
לקראת עונת חתם על חוזה בבאיירן מינכן, אשר משתתפת בליגת העל הגרמנית וביורוליג. באותה עונה זכתה הקבוצה באליפות הגרמנית, לאחר שגברה על אלבה ברלין בסדרת הגמר, בתוצאה 3–0.
נבחרת פינלנד.
מאז שנת 2007 משחק קופונן עבור נבחרת פינלנד בכדורסל. ביורובאסקט 2011 וביורובאסקט 2013 סיים לנבחרתו לסיים במקום התשיעי – הישגיה הטובים ביותר בטורניר מאז יורובאסקט 1967 – עם ממוצעים של 13.3 נקודות ו-3.9 אסיסטים למשחק. בשנים הבאות השתתף עם פינלנד גם בגביע העולם בכדורסל 2014, ביורובאסקט 2015 וביורובאסקט 2017.
נסיכות הבוחר מווירצבורג
יעקב גולדפרב
יעקב גולדפרב (נולד ב-13 באוקטובר 1938) הוא שחקן כדורעף וכדורגלן בעבר ומאמן כדורגל וכדורעף ישראלי ששיחק בעמדת השוער.
קריירה.
גולדפרב נולד ברמת גן ובגיל 12 עבר עם הוריו לקיבוץ גינוסר, שם שיחק כדורסל וכדורעף בהפועל גינוסר ובנבחרת ישראל בכדורעף. בגיל 22 עזב את המשק ועבר לעיר טבריה, שם הצטרף לאימוני הפועל טבריה וכבר באימון הראשון שבר את כתפו ונעדר חמישה חודשים. כשחזר לאימונים שיחק את משחק הבכורה שלו מול הכח תל אביב במסגרת גביע המדינה. גולדפרב העפיל עם הפועל טבריה כל הדרך מליגה ב' ועד להעפלה לליגה הלאומית בסיום עונת 1960–1961. גולדפרב התגורר ברמת גן על מנת שיוכל להגיע ללימודי הדרכת ספורט במכון וינגייט ופעמיים בשבוע נסע לטבריה לאימונים.
בעונת 1963–1964 נבחר גולדפרב לנבחרת העונה. בליגה הלאומית שיחק גולדפרב עם הפועל טבריה 4 עונות ולאחר ירידתה, שיחק עונה אחת בליגה א'. ובעונה הכפולה 1966–1968 עמד בשערה של שמשון תל אביב ברוטציה עם יעקב חודורוב. בגיל 30 פרש ממשחק.
יכולתו הטובה של גולדפרב לא נעלמה מעיניו של המאמן הלאומי גיולה מנדי והוא זימן אותו לנבחרת ישראל בכדורגל בשנת 1962, במדיה ערך 3 שלוש הופעות.
קריירת אימון.
כדורגל.
גולדפרב אימן את קבוצת מכבי יבנה שש שנים והעלה אותה מליגה ב' לליגה א' בעונת 1975–1976. בעונת 1979–1980 אימן את הפועל מרמורק בליגה א' דרום.
כדורעף.
בתחילת שנות ה-60 שיחק ואימן בקבוצת הכדורעף של אליצור תל אביב.
בהיאחזות הנח&quot;ל בסיני
בהיאחזות הנחל בסיני הוא שיר עברי שכתבה והלחינה נעמי שמר וביצעה להקת הנח"ל.
רקע.