ב-28 ביוני 2021 חתם שהר לשנתיים במכבי חיפה. את הופעת הבכורה ערך ב-7 ביולי במקודמות ליגת האלופות בתיקו 1-1 נגד קאיראט אלמטי. ב-25 ביולי כבש שער בכורה במשחק אלוף האלופים בניצחון קבוצתו 0–2 על מכבי תל אביב. ב-29 באוגוסט ערך הופעת בכורה בליגת העל במדי הקבוצה, בתיקו 0-0 עם הפועל חדרה. ב-8 בינואר 2022 כבש שער בכורה בליגה בניצחון 0–4 על מכבי פתח תקווה.
בנבחרת ישראל.
ב-7 באוקטובר 2006 ערך שהר הופעת בכורה במדי הנבחרת הצעירה של ישראל כשהוא בן 17 בלבד. שהר הבקיע את שערה הבודד של הנבחרת הישראלית במשחק אשר סייע לה להעפיל לאליפות אירופה. בסך הכל ערך שהר 16 הופעות במדי הנבחרת הצעירה, בהן כבש 8 שערים.
כאשר זכה שהר להצטרף להרכבה של נבחרת ישראל, היה הוא בגיל צעיר מאוד יחסית לשלב בקריירה בו מצטרפים לנבחרת. את הופעת הבכורה שלו הוא ערך כשפתח בהרכב במשחק ידידות נגד נבחרת אוקראינה ב-7 בפברואר 2007, בגיל 17.5 בלבד.
שהר החל להופיע במשחקים רשמיים במהלך טורניר המוקדמות לקראת משחקי יורו 2008. במשחקו השני במסגרת זו הבקיע גם את שעריו הראשונים – צמד מול נבחרת אסטוניה. שהר, אשר נכנס כמחליף במשחק, היה לאחריו למבקיע הצעיר ביותר במדי הנבחרת. שהר הופיע במדי הנבחרת גם במוקדמות מונדיאל 2010 והבקיע שלושה שערים במהלך המשחקים, ולאחר מכן שיחק גם במוקדמות יורו 2012.
הגיוס לצה"ל ו"חוק סהר".
לקראת הגיעו לגיל 18, בעודו משחק באנגליה, עלתה שאלת גיוסו של שהר לצה"ל. ביוזמת חבר הכנסת חיים כץ עלתה בכנסת הצעת חוק שנועדה לאפשר לספורטאים מצטיינים להמיר את שירותם הצבאי בשירות לאומי בנציגויות ישראל בחוץ לארץ. הצעת החוק, שזכתה לכינוי "חוק סהר", אושרה בקריאה הראשונה אך בוטלה בהמשך, לאחר שכץ הגיע להבנות עם צה"ל לגבי שירותם של ספורטאים מצטיינים. ב-6 באוקטובר 2008, בעקבות כישלון הצעת החוק, התגייס שהר לצה"ל וכן נקבע כי ישלים את שירותו בזמן חופשותיו בישראל. לקראת סיום עונת דרש צה"ל משהר להתייצב לטירונות במהלך הפגרה. דה חראפסחאפ, קבוצתו של שהר באותה עת, סיימה את העונה הסדירה מתחת לקו האדום ונאלצה להתמודד במשחקי פלייאוף על הישארות בליגה הראשונה ובשל כך שהר לא התייצב לבסוף לטירונות.
באוקטובר 2009 זומן שהר לסגל נבחרת ישראל לקראת משחקיה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010 מול נבחרות מולדובה ושווייץ. נושא שירותו בצה"ל הוביל לאפשרות ששהר יימנע מלהגיע לישראל מחשש שייעצר, לאחר שהצבא דרש ממנו להתייצב לטירונות עם הגעתו. לבסוף הגיע שהר לישראל לאחר שנערך סיכום בין ההתאחדות לכדורגל לצה"ל. הפרשה יצרה הד תקשורתי גדול, והיו שכינו את שהר "משתמט". מנגד, טען השחקן עם הגיעו לישראל כי אינו משתמט, ואמו של השחקן טענה אף שהצבא הציע לשהר פטור משירות צבאי אך הוא סירב.
בינואר 2015 פורסם כי שהר שוחרר סופית משירות סדיר, אך ישרת בעתיד במילואים.
אלפבית קרילי
אירועי הר וגיא
הפועל ק&quot;ש
ירון קולברג
ירון קולברג (נולד בירושלים ב-1983) הוא פסנתרן ישראלי שזכה בפרסים בינלאומיים ומנגן על במות מרכזיות בארץ ובעולם. החל מ-2018 הוא הנשיא והמנכ"ל של תחרות הפסנתר הבינלאומית בקליבלנד.
ביוגרפיה.
ירון קולברג הוא בנם של פרופסור איתן קולברג והכנרת בת-שבע סבלדי-קולברג ולו אח בכור בשם אופיר.
ב-1990 החל ללמוד נגינה בפסנתר אצל לואיזה יופה, שהייתה מורתו במשך תשע שנים. בשנת 1994 למד במקביל אצל בנג'מין קפלן בלונדון. בין השנים 1999-2003 למד באקדמיה למוזיקה בירושלים אצל איתן גלוברזון ובשנים 2003-2009 היה תלמידו של פרופ' אריה ורדי בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה של אוניברסיטת תל אביב, שם סיים תואר שני בהצטיינות.
את שירותו הצבאי, בין השנים 2001-2004, עשה במעמד של "מוזיקאי מצטיין".
קולברג נמנה עם הפסנתרנים הישראלים המובילים כיום. הוא ניגן על במות מרכזיות ב 40 מדינות על פני חמש יבשות וזכה בלמעלה מ 10 פרסים בינלאומיים. נגינתו זכתה לשבחי הביקורת, והוא אף תואר בתקשורת העולמית כ"פסנתרן בעל ידי הזהב".
ניגן, בין השאר, באולמות מפורסמים כגון אולם קרנגי בניו יורק, הקרמלין והקתדרלה במוסקבה, אולם האו"ם בז'נבה, "בטהובן-האלה" בבון, האולם ע"ש קורטו בפריז, האולם לאמנויות במקסיקו סיטי, אולם אסאהי בטוקיו, אולם העיר האסורה בבייג'ינג, אולם הרסיטלים במלבורן, תיאטרון ׳קוליסאו׳ בבואנוס איירס, רזידנץ במינכן ואולם קימל בפילדלפיה ובקנדי סנטר בוושינגטון די. סי.. חלק מהופעותיו שודרו בתחנות הטלוויזיה המרכזיות של סין, קוריאה ויפן.
מגיל צעיר הופיע כסולן עם תזמורות רבות בחו"ל, בהן תזמורת קליבלנד, התזמורת הפילהרמונית של קופנהגן, התזמורת הסימפונית של בייג'ינג, תזמורת אמדאוס במקסיקו, תזמורת הרדיו של נורווגיה והתזמורת של פאלרמו באיטליה. כמו כן הופיע כסולן גם עם התזמורות המובילות בארץ, בהן מספר פעמים עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית וכן עם התזמורת הסימפונית ירושלים, התזמורת הסימפונית חיפה, התזמורת הקאמרית הישראלית, סימפונט רעננה, הקאמרטה הישראלית ירושלים ואנסמבל סולני תל אביב. בנוסף, הופיע במשכן הכנסת ובבית הנשיא.
עוד הופיע קולברג כסולן בפסטיבל ישראל וניגן רסיטלים בסדרה "צעירים במרכז" במרכז למוזיקה ירושלים שבמשכנות שאננים, באוניברסיטה המורמונית בירושלים ובמוזיאון תל אביב לאמנות. הופיע בתוכניות טלוויזיה שונות והקליט ל"קול המוסיקה". כיהן בחבר השופטים של תחרויות לאומיות בישראל, ארצות הברית, סין ומקסיקו.
בשנים האחרונות היה קולברג חלק מצמד הפסנתרנים המצליח ׳דואו אמאל׳ יחד עם חברו בשארה הרוני. הוא שיתף פעולה עם אמנים ואנסמבלים בינלאומיים ועם אמנים ישראלים מובילים בהם שלומי שבן, רביעיית אריאל, רביעיית כרמל, פרקדו, ועוד. בחלק מהופעותיו הוא משלב מוזיקה קלאסית עם עיבודים חדשים של מוזיקה פופולרית ומוזיקת עולם.
בשנת 2018 מונה קולברג לנשיא ומנכ"ל תחרות הפסנתר הבינלאומית היוקרתית בקליבלנד, אוהיו.
קולברג, הדובר שש שפות, מתגורר כיום בסין, שם הוא מנוהל על ידי הטלוויזיה המקומית, מופיע בקביעות בקונצרטים שונים ומעביר כיתות אמן וסדנאות בשפה הסינית.
פרסים.
לאורך השנים זכה בפרסים רבים, בהם פרס שני בתחרות קליבלנד היוקרתית בארצות הברית (2007), בה הופיע בגמר כסולן עם תזמורת קליבלנד. מלבד זאת זכה בפרס ראשון ושני פרסים מיוחדים בתחרות הבינלאומית פרנאסוס במונטריי (מקסיקו) ב-2006, פרס שני בתחרות גריג הבינלאומית באוסלו (2006), פרס ראשון בתחרות שוסטקוביץ' בהנובר (1997), פרס ראשון בתחרות פרס קלרמונט (2001), פרס שלישי בתחרות "גג העולם" בטרומסו (נורווגיה) וכן פרסים נוספים בתחרויות בטיבולי (קופנהגן) ובאנדורה.
בישראל זכה בפרס ראשון בתחרות "האמן הצעיר" בירושלים (2006), פרס ראשון בתחרות הפסנתר של האקדמיה למוזיקה בירושלים (2000), פרס מיוחד על ביצוע מצטיין בכיתת האמן תל-חי (2004) ובפרס המשתתף המצטיין של כיתות האמן תל-חי (2006). זוכה באופן קבוע במלגות קרן התרבות אמריקה-ישראל (בהצטיינות) בין השנים 1992-2008.
רפאל בן שמחון
רפאל בן שמחון (1920–2004) היה פולקלוריסט ישראלי, שכיהן בקול ישראל כעורך, כתב, וקריין בשפה המוגרבית.
בן שמחון הוא יליד העיר מקנס. הוא עסק בפולקלור של יהודי מרוקו, ותרם רבות להנצחת מורשת יהדות מרוקו ויהדות המגרב.
ספריו מסכמים את נושאי ההווי והמורשת, עושרה התרבותי חוסנה וסוד הישרדותה של פזורה עתיקת יומין כיהדות מרוקו.
יצחק יוסף
הרב יצחק יוסף (נולד בי"ח בטבת ה'תשי"ב, 16 בינואר 1952) הוא הראשון לציון, הרב הראשי לישראל (הספרדי) ונשיא מועצת הרבנות הראשית. הרב יוסף חיבר את סדרת ספרי ההלכה "ילקוט יוסף" המבוססת על פסקי אביו, הרב עובדיה יוסף. הסדרה נפוצה בקרב בני עדות המזרח בישראל ובעולם.
ביוגרפיה.
נולד בשיכון חב"ד בירושלים בי"ח בטבת תשי"ב, בנם השישי של הרב עובדיה יוסף ואשתו מרגלית. למד בתלמוד תורה של החינוך העצמאי 'יבנה', ובגיל 12 החל את לימודיו בישיבה הקטנה פורת יוסף בשכונת קטמון בירושלים. לאחר מכן למד בישיבת הנגב בנתיבות, ומשם עבר לישיבת חברון בירושלים. והתקרב לרב בצלאל ז'ולטי.
בשנת ה'תשל"א (1971), בהיותו כבן 19, הוציא לאור את הספר "פסקי דינים - ילקוט יוסף" שריכז את פסקי אביו שיצאו לאור עד אותה שנה. הספר נערך בעידודו של אביו ובפיקוחו, והוא נחשב אחד מספריו של אביו. בשנים ה'תשל"ד-ה'תשמ"ה (1974–1985) עסק בכתיבת ספרי המשך ל"ילקוט יוסף" ובשנת ה'תשמ"ה יצא לאור החלק הראשון שבסדרה.
בשנת ה'תשל"ג (1973), עם היבחרו של אביו לראשון לציון, הקים ביחד עם אביו את בית המדרש להכשרת רבנים ודיינים "חזון עובדיה".
בשנת ה'תשל"ה (1975) התמנה לרב במושבים בר גיורא, נס הרים, ומטע, שליד ירושלים, והחל להעביר שם מספר פעמים בשבוע שיעורים בהלכה. במסגרת תפקידו הופיע בבתי ספר ממלכתיים להרצאות ושיעורים והגביר את החינוך הדתי שם.
בשנת ה'תש"ם (1980) הוסמך לרבנות, יחד עם יתר בוגרי המחזור הראשון של "כולל חזון עובדיה", על ידי הרבנים הראשיים לישראל, אביו והרב שלמה גורן, ועל ידי הרב הראשי לירושלים הרב שלום משאש, ועם פתיחת המחזור השני מונה לראש בית המדרש. בשנת 1983 העניקו לו הרבנים הראשיים, אביו והרב שלמה גורן, תעודת כושר לכהן כרב עיר.
בשנת ה'תשנ"ב (1992) פתח בהוראת אביו את ישיבת חזון עובדיה ועמד בראשה עד בחירתו לרב הראשי לישראל והראשון לציון.
בשנת 2012 היה מועמדה של מפלגת ש"ס לרב הראשי לירושלים, אולם הבחירות התעכבו. במהלך ההתמודדות הואשם על ידי אחיו ואחותו כי הוא אינו מתאים לתפקיד, וכי מאחורי מועמדותו עומד האח הצעיר הרב משה יוסף, על מנת לקדם את עסקי הכשרות של בד"ץ בית יוסף.