דוב זה היה קטן בהרבה מרוב הדובים והשתנה מגודל של חתול עד לגודל של זאב. המינים הגדולים הגיעו לאורך 1.3 מטר ולמשקל של 60 קילוגרם. הלסתות שלו דמו במראם ללסתות של ראקון או של פנדה אדומה ובעליהם היה אוכל-כול או היפוקרניבור. מבנה הכפות בעלות הטפרים הגדולים והזנב העבה אולי התאימו לטיפוס על עצים.
דוב זה התקיים בתחילת דרכו באסיה, ואולי גם במזרח אירופה, כשממצאים רבים יותר הגיעו במזרח אירופה יותר ממערב אירופה, כך שהוא נדד מזרחה עד לברינגיה ומשם עבר לאמריקה הצפונית לפני 20 מיליון שנה. דב זה לצד קרובו לתת-משפחה היה כנראה אביהם של דובים מפותחים ממנו כמו האגריותריום ובני תת-משפחת הטרמרקטיים, אך גם הדובים האמיתיים.
פרטי חקירה מוכמנים
פרטי חקירה מוכמנים הוא כינוי לפרטים שונים בחקירה פלילית, הידועים רק למבצע הפשע ולצוות החוקרים, ולא פורסמו באמצעי התקשורת. בתי משפט נוהגים לייחס משקל רב לפרטי חקירה מוכמנים שהנאשם מסר בחקירתו, בהרשעת נאשמים.
חשיבות השימוש בפרטי חקירה מוכמנים.
על פי הפסיקה בישראל, פרטי חקירה מוכמנים יכולים להחשב "דבר מה נוסף" הנדרש לצורך הרשעת אדם על פי הודאתו, ולעיתים יכולים פרטי חקירה מוכמנים להוות "סיוע" להרשעה, שהיא בדרגה יותר גבוהה מ"דבר מה נוסף".
בדיקת פרטי חקירה מוכמנים היא חלק מהליך השחזור שמבצע נאשם לאחר הודאה או מסירת גרסה בחקירה במשטרה.
על התנאים להיות פרט שמסר הנחקר "פרט מוכמן" כתב השופט אליעזר גולדברג:
השופט גולדברג הוסיף:
משקלה הראייתי של ה'ידיעה'"
מחקר.
במסגרת בדיקה של 38 מקרים של מורשעי שווא, שזוכו לאחר מכן במסגרת בדיקות גנטיות דוגמת אלו הנעשות על ידי פרויקט החפות, נמצא שב-36 מקרים מתוך 38 המורשע סיפק תיאור מפורט של הרצח שכללו פרטים מוכמנים. ב-27 מהמקרים העידו חוקרי המשטרה מפורשות שהם לא גילו למורשעים את הפרטים המוכמנים. חלק מהמורשעים סיפרו, לאחר שזוכו, שחוקרי המשטרה מסרו להם את כל הפרטים המוכמנים, למרות שחלק מהותי מטענות התביעה במשפט היו שהנאשם לא יכל לדעת את הפרטים המוכמנים אם הוא לא היה אשם. ההסבר המתבקש לידיעה של מורשעי השווא את הפרטים המוכמנים הוא שהחוקרים סיפקו להם את הפרטים בכוונה או בשגגה.
ביקורת.
יש הטוענים כנגד הסתמכות מלאה על פרטי חקירה מוכמנים בשל מספר סיבות:
תזונה ים תיכונית
התזונה הים תיכונית הוא דפוס תזונה שמבוסס באופן כללי על דפוסי התזונה המסורתיים במדינות אגן הים התיכון, ובמיוחד באיטליה, יוון וספרד. התזונה הים תיכונית ידועה כאפשרות מומלצת לצריכת תזונה בריאה.
המשותף לדפוסי התזונה באזורים הללו הוא צריכה גבוה יחסית של שמן זית, קטניות, דגנים לא מזוקקים, פירות, ירקות, צריכה בינונית עד גבוהה של דגים, צריכה מתונה של מוצרי חלב (בעיקר גבינה ויוגורט), וצריכה נמוכה יחסית של בשר, מה שהופך את הדיאטה לדלה בשומן רווי ועשירה בפחמימות וסיבים תזונתיים. היין האדום נפוץ גם הוא בתזונה הים תיכונית אך בכמויות מתונות.
בעוד שספרו החדשני של הרופא האמריקאי אנסל קיז אודות התזונה הים תיכונית יצא לראשונה לשווקים עוד במהלך 1945, התזונה הים תיכונית הפכה פופולרית במערב רק במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20.
ישנן עדויות לכך שהתזונה הים תיכונית מורידה את הסיכון לחלות במחלות לב וכמו גם את הסיכון למוות מוקדם. איגוד הלב האמריקני ואיגוד הסוכרת האמריקנים ממליצים על התזונה הים תיכונית כדרך להפחית את הסיכון לחלות במחלות לב, וכדרך להפחית את הסיכון לחלות בסוכרת מסוג 2. התזונה הים תיכונית הוכחה כיעילה בסיוע לאנשים עם השמנת יתר חולנית לרדת במשקל.
פרטים מוכמנים
יחסי אוסטריה–בלארוס
יחסי אוסטריה–בלארוס הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין אוסטריה לבין בלארוס.
היסטוריה.
אוסטריה הכירה בבלארוס בדצמבר 1991, ושתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בפברואר 1992. במרץ 1993 פתחה בלארוס שגרירות בווינה וקונסוליית כבוד בברגנץ. בשנת 2014 התקיימו ישיבות של הוועדות הבין-ממשלתיות הבלארוסיות בנושא שיתוף פעולה מסחרי וכלכלי עם אוסטריה, ועוד כמה ממדינות אירופה.
אוסטריה מחזיקה בבלארוס שגרירות במינסק מאז פברואר 2016. ארגוני הסיוע האוסטרים ממשיכים לספק סיוע הומניטרי בקשר לתאונת תחנת הכוח הגרעינית בצ'רנוביל. כ-80 חברות אוסטריות פועלות בבלארוס, ואוסטריה היא אחת משלושת המשקיעים הזרים הגדולים במדינה. במהלך עבודת ההיסטוריה המשותפת, הוקמה אנדרטה לזכר הקורבנות האוסטריים של השואה במאלי טרוסטינץ ליד מינסק במרץ 2019. נשיא אוסטריה אלכסנדר ואן דר בלן והקנצלר סבסטיאן קורץ ביקרו גם בבלארוס בשנים 2018 ו-2019 בהקשר זה.
נציגויות דיפלומטיות.
אוסטריה מחזיקה בבלארוס שגרירות במינסק בלבד. מאידך, בלארוס מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה בלבד.
מסילת ראש העין - אריאל
אשף (סוג)
אשף (שם מדעי: Tadarida) הוא סוג של עטלף ממשפחת האשפיים, הכולל 8 מינים או יותר, המחולקים לשני תת-סוגים.
התת-סוג הראשון כולל 7 מינים הנפוצים בעולם הישן (כולל דרום-אירופה, צפון אפריקה, חלקים גדולים מדרום-אסיה ומהודו ועד יפן). 4 מינים ייחודיים לאפריקה, כולל מדגסקר, ואילו שני מינים נוספים נפוצים במרכז פפואה ניו גינאה ובמערב וצפון אוסטרליה.
המין המוכר אשף מצוי ("Tadarida teniotis") הנפוץ בדרום-אירופה, בצפון אפריקה, במזרח התיכון, ולאורך דרום-אסיה עד יפן, ידוע כמעופף לעיתים קרובות בשעות אחר הצהריים המאוחרות.
התת-סוג השני כולל מין אחד בעל תפוצה רחבה ביבשת אמריקה, אשף מקסיקני ("Tadarida brasiliensis"), שאזור המחיה שלו משתרע מדרום ארצות הברית ועד האינדים המערביים של צ'ילה וארגנטיה. מין הזה מתאפיין במושבות-אם ענקיות בארצות הברית.
טקסונומיה.
אנליזה גנטית מצביעה על כך שהאשף אינו טקסון מונופילטי. המין הקרוב ביותר ל-"Tadarida aegyptiaca" שבאפריקה ובדרום-מערב אסיה הוא "Chaerephon jobimena" שבמדגסקר. שני המינים האלה יחד עם האשף המקסיקני שבאמריקה מהווים קבוצה בת 9.8 מיליון שנים בערך.
השם המדעי "Tadarida" ניתן על ידי קונסטנטין סמואל רפינסק , שלא השאיר הסבר אטימולוגי לשם, אבל ככל הנראה מקורו במילה הסיציליאנית לעטלף: taḍḍarita.
יוסלה ברנשטיין
יוסלה (ג'ו) ברנשטיין (באנגלית:
Youselle (Joe) Bernstein; 7 בנובמבר 1877 – 21 בינואר 1931) היה מתאגרף במשקל נוצה מניו יורק. הוא התחרה שלוש פעמים על האליפות במשקל נוצה, אך הפסיד בשלושת ההתמודדות. כינויו בשנות ה-90 של המאה ה-19 היה "גאוות הגטו".
קריירה.
ברנשטיין החל להתחרות במקצוענות בגיל שש עשרה, בשנת 1894. ב-27 ביולי 1896, הוא פגש את דולי ליונס, מתאגרף יהודי, בקרב שהסתיים בתיקו בן שמונה סיבובים במועדון האתלטים פאלם בניו יורק. ברנשטיין נלחם עם ליונס פעמיים נוספות. הקרב עם מתאגרף יהודי ידוע מברוקלין, שיכול למשוך המונים, הביאה את ברנשטיין לידיעתו של קהל יהודי גדול בתחילת הקריירה שלו.
ברנשטיין התחרה עם הטובים ביותר בחטיבתו. הקרב הראשון שלו במשקל נוצה עבר עשרים וחמישה סיבובים מלאים עם האלוף במשקל נוצה ג'ורג דיקסון, ב-2 ביוני 1899 במועדון האתלטיקה ברודוויי, בברוקלין. ברנשטיין הפסיד בקרב מפרך.
דיקסון בדיוק לקח את התואר במשקל נוצה מדייב סאליבן ב-11 בנובמבר 1898. הוא החזיק בו עד ינואר 1900. ברנשטיין התאגרף עם דיקסון בקרב בן שישה סיבובים ב-15 בספטמבר 1898, שהסתיים ללא הכרעה בפילדלפיה, זמן קצר לפני שדיקסון קיבל את התואר.
בגיל 23 ברנשטיין עשה צעד נוסף בדרך לתואר לאחר שניצח פעמיים את האלוף לשעבר סולי סמית' בניו יורק, פעם אחת על ידי נוק-אאוט. הפעם, ב-2 בנובמבר 1900, הוא נלחם באלוף משקל הנוצה האגדי טרי מקגוברן. בניסיון השני שלו בתואר, ברנשטיין נכשל בסיבוב השביעי בלואיוויל, קנטאקי.
ברנשטיין נלחם במתאגרף יוצא הדופן בני יאנגר, אחד ממתאגרפי משקל הנוצה הבודדים שאי פעם גבר על האלוף במשקל נוצה אייב אטל. ברנשטיין הפסיד ליאנגר ב־18 בדצמבר 1901 בשישה סיבובים בשיקגו. הוא הפסיד ליאנגר שוב בשישה סיבובים בשיקגו ב-10 בפברואר 1902. חודשיים לאחר מכן, יאנגר גבר על אטל ב-24 באפריל 1902 בקרב אליפות קשה מאוד בסיבוב התשע עשרה בסנט לואיס, אך מעולם לא זכה בתואר, למרות שהפרסומים הועמדו על ידי מקורות כאליפות משקל נוצה.
ב־16 באוקטובר 1902, ברנשטיין ערך את הקרב השלישי והאחרון לאליפות במשקל נוצה עם יאנג קורבט השני. ברנשטיין לא הצליח להמשיך להילחם במחזור השביעי, ולכן הפסיד את הקרב בזכות נוק-אאוט טכני. בעיתונות נכתב שהקרב היה לפני קהל גדול של 3000, צופים וכי "אין ספק שברנשטיין היה מסוגל להמשיך, אך הוא פרש בגלל העובדה שבסיבוב השביעי נשברה לו עצם ביד שמאל." "סביר להניח שההתמודדות הייתה מוכרזת כתיקו אילו היה זה סוף הקרב".
ברנשטיין נפטר מסרטן בניו יורק ב-21 בינואר 1931, בגיל 52.
איסוזו גיגה
איסוזו גיגה (ביפנית: いすゞ・ギガ, באנגלית: Isuzu Giga) היא סדרת משאיות כבדות, מתוצרת יצרן הרכב היפני איסוזו, (באנגלית: Isuzu Motors Ltd, ביפנית: いすゞ自動車株式会社), אשר מיוצרים משנת 1994.
דגמי "איסוזו גיגה" מיוצרים במגוון הנעות (6x2, 6x4, 4x2, 6x4, 4x6, 8x4).
ייצור.