בשנת 1989 הקים ארזי את חברת EFI - Electronics for Imaging שמטרתה הייתה פיתוח טכנולוגיית צבע להמונים והגעה למצב של מדפסת צבע בכל משרד ובית מגורים. החברה נכנסה לשותפות עם החברות המובילות בתחום, בהן: זירוקס, קודאק וקנון. בשנת 1992 מכרה החברה בכ-600 מיליון דולר ויצרה טכנולוגיה ששינתה את תחום הגרפיקה והדפוס, כשאיפשרה למשתמשי קצה פרטיים לייצר ולהדפיס תמונות צבע באיכות צילום ממחשב אישי. באוקטובר 1997 הגיע מחיר השוק של החברה ל-2.7 מיליארד דולר. ארזי מכר את כל מניותיו ב-EFI.
בשנת 1995 נעשה ארזי נשיא ומנכ"ל חברת הסטארט אפ אימדיה קורפוריישן. החברה מפתחת טכנולוגיה לדחיסת שידורי טלוויזיה דיגיטלית, המקנה יתרון איכותי בשידור והגדלת מספר הערוצים ומהווה בכך פריצת דרך טכנולוגית. ב-1996 חתמה אימדיה על הסכם עם חברת הטלוויזיה בכבלים TCI, הגדולה בעולם דאז, בהיקף של 80 מיליון דולר למשך שמונה שנים (TCI חדלה להתקיים ב-1999). ביולי 1999 רכשה טריון את אימדיה ב-100 מיליון דולר וארזי, שהחזיק ב-30% ממניות החברה, מכר את חלקו. באמצע העשור הראשון של המאה ה-21 שימש ארזי גם יו"ר מרקדו, חברה שהוקמה ב-1995 והעסיקה בשיאה כ-120 עובדים והציגה מכירות בהיקף של כ-20 מיליון דולר בשנות השיא. החברה פיתחה מנוע חיפוש לאתרי מסחר אלקטרוני, וארזי היה הראשון להשקיע בה.
בשנת 1995 הוקם בית ספר אפי ארזי למדעי המחשב במרכז הבינתחומי הרצליה, ובו לומדים סטודנטים לתואר ראשון ושני במדעי המחשב. ב-1999 הקים במרכז את פרויקט "מלגות אפי". המלגות מיועדות לסטודנטים נבחרים בעלי כושר מנהיגות, יצירתיות וחשיבה מקורית.
ארזי זכה בפרסים רבים: הוענקה לו מדליה על שם אדווין לנד, מייסד פולארויד, על מפעלו בקידום טכנולוגיית עיבוד תמונות ספרתי. ב-1992 קיבל את אות היזם המצטיין של מרכז וורסאו ליזמות שבאוניברסיטת תל אביב. ארזי הוא גם חתן פרס הניהול הטכנולוגי החדשני בכינוס הבינלאומי החשוב ביותר של הטלוויזיה הבינלאומית, שנערך במונטרה שבשווייץ.
ארזי היה נשוי חמש פעמים. האישה האחרונה היא דליה ארזי, משתתפת מעושרות.
אפי ארזי נפטר מאלצהיימר ב-14 באפריל 2013, יום הולדתו ה-76, ונטמן בבית העלמין האזרחי בקיבוץ חורשים.
השאיר אחריו בן ובת מנישואיו הראשונים לתרזה ארזי.
הפקולטה למדעי המחשב במרכז הבינתחומי הרצליה נקראת על שמו.
קישורים חיצוניים.
בעקבות מותו
פרמיה
נבחרת איטליה בכדורגל נשים
נבחרת איטליה בכדורגל נשים היא נבחרת כדורגל הנשים הלאומית של איטליה. הנבחרת מנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל של איטליה.
נכון ל-2019, הנבחרת לא זוכה להצלחה גדולה והישג השיא שלה הוא ההעפלה פעמיים לרבע גמר גביע העולם בשנת 1991 ו-2019. הנבחרת העפילה פעמיים לגמר אליפות אירופה (1993 ו-1997), אבל מעולם לא זכתה בטורניר.
מגדל שער העיר
יעקב בן סוסא
יעקב בן סוסא היה אחד מארבעת מפקדי צבא האדומים, שהיה מעורב במרד הגדול ברומאים בירושלים בסוף ימי בית שני (66–70 לספירה). הארכאולוג יובל ברוך הצביע על הקשר שבין האתר בחורבת סוסיא (יישוב עתיק) שבדרום הר חברון ליעקב בן סוסא.
מעורבותו במרד.
במאבק המתונים והקנאים.
בשעה שהכהן הגדול לשעבר חנן בן חנן, ממנהיגי ממשלת המרד והמתונים בירושלים, צבר כוח ותקף את הקנאים שהתבצרו בבית המקדש, ומצב הקנאים היה בכי רע, יעץ אחד ממנהיגי המרד, יוחנן מגוש חלב, לשגר שליחים לאדומים ולבקשם שיבואו לעזרתם מול המתונים.
האדומים נענו להזמנה, בין משום ששוכנעו מאיגרתו של יוחנן, כי המתונים עומדים להסגיר את העיר בידי הרומאים, בין שבקשו ליהנות מפירות הניצחון, או בין שחשו אחווה ליהודים הנצורים והנלחמים את מלחמת חייהם. האדומים, כעשרים אלף במספר, התארגנו לסייע לקנאים והתנהלו בארבע חטיבות, כשעל אחת מהן פיקד יעקב בן סוסא ועל אחרת פיקד אחיו יוחנן.
בצבאו של שמעון בר גיורא.
בתמונת קרב היסטורית אחרת נקשר יעקב בן סוסא לקנאי אחר, שמעון בר גיורא, שבטרם פרץ לירושלים עסק במעשי שוד וגזל באזור וביקש לתקוף את אדום בחיל כבד מאוד. האדומים נבהלו ובקשו לאסוף כמה שיותר מידע מודיעיני על צבאו של שמעון ועל מחנהו. למשימה זו נבחר יעקב בן סוסא, אלא שגמלה בלבו החלטה לעבור לצידו של שמעון בר גיורא, ולהבטיח לו שימסור בידיו את ארצו תמורת כיבודים שונים, פוליטיים וכספיים. יעקב האדומי מילא את חלקו בהסכם, ובשעה שתקפו חיילי שמעון בר גיורא את האדומים, עלה יעקב על סוסו ונמלט מן המקום, הוא וחבר אנשי סודו.
בירושלים מילא יעקב בן סוסא תפקיד פיקודי בצבאו של שמעון בר גיורא, כנראה על הכוחות האדומים, כחמשת אלפים במספר. יוסף בן מתתיהו מציין יותר מפעם אחת, כי יעקב בן סוסא הצטיין בלחימה מול הרומאים.
בשלב מאוחר מאוד של המרד, ערב ההבקעה הרומית הגדולה, נועצו ביניהם שרי הצבא האדומים שבעיר להסגיר עצמם בידי הרומאים. משנודע הדבר לשמעון בר גיורא הוא המית את חמשת השליחים האדומים שנפגשו בחשאי עם טיטוס ואת יעקב בן סוסא השליך לכלא יחד עם שאר מנהיגי האדומים.
מועדונית משפחתית
מועדונית משפחתית היא מסגרת חינוכית משלימה לטיפול כוללני, אליה מגיעים אחרי שעות הלימודים תלמידים בגילאי 5–13 עם חסך סביבתי ופוטנציאל שכלי תקין, ממשפחות רב בעייתיות וממשפחות מרקע סוציו-אקונומי נמוך.
בישראל פועלות כ-400 מועדוניות מהן 320 פועלות בשיתוף משרד החינוך ומשרד הרווחה. המועדוניות משרתות כ-6,000 ילדים מ-168 רשויות בארץ.
הילדים מקבלים במועדונית ארוחה אחת או שתי ארוחות חמות (צהריים וערב), יחס חם, עזרה בהכנת שיעורי הבית, אוזן קשבת וכן נהנים מפעילות כגון: הרצאות, חוגים ומשחקים.
המועדונית מיועדת לתת לילדים השוהים בה סביבה מטפחת ומטפלת במודל משפחתי, להרחיק אותם מהרחוב ולהשלים חסכים וחוסרים מבלי לנתק את הילד ממשפחתו. יעדים נוספים של המועדוניות כוללים קידום מיומנויות למידה של הילדים, צמצום חוסר מוכנות של ילדים צעירים לכיתה א' וכן צמצום מספרי הפעוטות שמצויים בסיכון התפתחותי.
פעילות הטיפוח נעשית בתיאום מקצועי עם שירותי הרווחה והחינוך ביישוב, בשאיפה לשיתוף פעולה עם משפחותיהם של הילדים.
המועדונית היא מסגרת משלימת בית ובית ספר, המביאה לשינוי משמעותי באמצעות השקעה אינטנסיבית, באינטראקציה של ילדים עם מבוגרים ועם בני גילם, שיפור הישגים לימודיים ושילוב הילד בתוכניות טיפול שונות בתחומי תפקוד שונים. צוות המועדוניות מקיים קשר מתמיד עם מורי ומחנכי הילדים ועוקבים אחר התקדמותו ובעיותיו של הילד בבית הספר. כמו כן מבקר הצוות בבתי הילדים ויוצר קשר שוטף עם ההורים.
המועדוניות פועלות בחסות אגף שח"ר של משרד החינוך. במועדוניות מועסק צוות מקצועי, הכולל עובדים סוציאליים, עובדי הוראה, מדריכים טיפוליים ועוד. ילדים מופנים למועדוניות על פי קריטריונים הכוללים מצב כלכלי ומצב משפחתי של ההורים ומצב בלימודים של הילד. ההחלטה על קבלתם היא באמצעות ועדה הכוללת אנשי מקצוע בתחום החינוך והשירות הפסיכולוגי.
קיימים מספר סוגי מועדוניות. מועדוניות אינטנסיביות הן מסגרות המשותפות למשרד העבודה ולמשרד החינוך לגילי 6–12, בהן פועלים גם קב"ס ומנחה חינוכי. מועדוניות לא אינטנסיביות הן מסגרות לגילים 6–12. מועדוניות לגיל הרך הן מסגרות ייעודיות לילדים צעירים בין הגילים 3–6. כמו כן, קיימות מועדוניות ביתיות לגילים 3–10 בחלוקה לקבוצות, בכל מועדונית חמישה ילדים שזקוקים למסגרות מצומצמות יותר מן המועדוניות הרגילות.
ערוער
עֲרוֹעֵר הוא שמן של כמה ערים מקראיות בארץ ישראל.
ערוער בצפון הנגב.
ערוער בצפון הנגב. נזכרת ברשימת ערי שבט יהודה שאליהם שלח דוד משלל ניצחונו על העמלקים. בחפירות ארכאולוגיות שנערכו בתל ערוער, כ-22 ק"מ דרומית מזרחית לבאר שבע, בסמוך לצומת ערוער שנמצאת על כביש 80, התגלו שרידי מבנים רבים מן התקופה הישראלית הקדומה. הכפר היה מיושב גם בתקופה הרומית והביזנטית. סמוך לתל ערוער הוקם היישוב הבדואי ערערה-בנגב המשמר את השם הקדום (התוספת "בנגב" באה כדי להבדילו מערערה שבצפון ישראל).
על פני רבה.
ערוער הסמוכה לרבת בני עמון. שימשה נקודת ציון לגבול המזרחי של נחלת שבט גד. כונתה "ערוער אשר על פני רבה". ערוער שהייתה העיר העמונית המערבית ביותר, מוזכרת ברשימת הערים שהכה יפתח במלחמתו עם בני עמון. מוצע לזהות אותה עם ח'רבת עבדון כ-6 ק"מ דרומית-מערבית לרבת עמון.
בסביבות דמשק.
בנבואת ישעיהו מוזכרת ערוער בסביבות דמשק.
הקילרס
הקילרס (באנגלית: The Killers; בתרגום לעברית: הרוצחים) הם להקת אינדי רוק מלאס וגאס, נבדה, אשר הוקמה בשנת 2001 על ידי ברנדון פלאוורס (סולן הלהקה) ודייב קונינג (גיטריסט). לשניים הצטרפו בשנת 2002 הבסיסט מארק סטורמר והמתופף רוני ונוצ'י ג'וניור. שם הלהקה לקוח מלוגו על תוף בס של להקה פיקטיבית בקליפ לשיר "Crystal" של להקת ניו אורדר.
הלהקה הוציאה שישה אלבומי אולפן שזכו להצלחה במצעדים רבים: "Hot Fuss" (2004), "Sam's Town" (2006), "Day &amp; Age" (2008), "Battle Born" (2012), "Wonderful Wonderful" (2017) ו-"Imploding the Mirage" (2020).
הלהקה נחשבת לאחת מלהקות הרוק הגדולות ביותר במאה ה-21, וללהקה המצליחה ביותר שמקורה בנבדה, שאלבומיה נמכרו עד סוף שנת 2013 במעל ל-22 מיליון עותקים.
היסטוריה.
הקמה.