כדי לייצר מודל הוראה דיפרנציאלית יעיל, ההנהלה בבית הספר תצטרך להקצות שעות ליישום התכנית, יצירת גמישות במערכת השעות בהתאם לצורכי המורים. כמו כן, לרוב ההנהלה יוזמת את ההשתלמויות וההכשרות המקצועיות הנוגעות להוראה דיפרנציאלית. על צוות ההנהלה להיות שותף פעיל בתהליך, לוודא ביצוע והתקדמות עם צוותי ההוראה תוך תמיכה בשינוי דרכי ההוראה.
קשיים ביישום הוראה דיפרנציאלית.
דרכי הערכה והעומס על המורים
כיום, מורה אשר מלמד במספר כיתות בבית הספר, לרוב אחראי על למידתם של מאות תלמידים. לכן, עומס העבודה מקשה עליו להעמיק ברמות השונות של כל תלמיד, להבחין בהתבטאויות של כל תלמיד ולהסיק מהן מסקנות, וכן אף לבדוק את הכנתם או אי הכנתם של שיעורי הבית.
עקב עומס זה, מורים רבים לא ניגשים ליישום הוראה דיפרנציאלית בכיתתם. המורים מנסים לעמוד בעומס העבודה הקיים, הכרוך בבדיקת מבחנים, עבודות, שיעורי בית, תכנון שיעורים, השתתפות בפעילויות בית ספריות שאינן קשורות לתחום ההוראה ועוד.
במדינת ישראל ישנם מורים אשר נתקלים גם בקשיים כלכליים, ואלו מפנים את מוקד תשומת הלב לשיעורים פרטיים או להכנסה משלימה אחרת. עיסוק זה בהכנסה משלימה מוריד את יכולתם לעסוק בהוראה דיפרנציאלית בכיתתם.
עצמאיות הלומד
כאשר התלמיד נמצא במודל של למידה דיפרנציאלית, הוא חייב להיות עצמאי. ההוראה הדיפרנציאלית מבקשת להתאים עצמה לכל תלמיד, ועם מימושה – התלמיד אחראי להתקדם בלמידה בכוחות עצמו. עליו לבחור את אופי הלמידה שמתאים לו, להתמיד בקצב עבודה וליישם מיומנויות חשיבה גבוהות. התלמיד יידרש לעבוד על המיומנויות המאתגרות יותר עבורו, ולהשתפר בתחומים בהם הוא חלש יותר.
לעיתים רבות כאשר ניתנת לתלמידים רבים עצמאות זו, מתקיימת התרחקות מהאפשרויות "המותאמות", הכוללות כישורי חשיבה גבוהים יותר, לעומת נסיגה לדרכי הלמידה המסורתית, בהן מיומנויות החשיבה נמוכות יותר. כך תלמידים רבים יעדיפו לגשת למבחן המתמקד בשינון, על פני עבודת חקר במהלכה יגישו תוצר חופשי לפי העדפותיהם.
כלי להעלאת מוטיבציה של מורים.
מודלים שונים המנסחים את עקרונות המוטיבציה (הרצברג, 1959, מסלאו, 1943, 1954, בר חיים, 2006) מדגישים את חשיבות המשמעות בעבודה ואת תחושת ההישג. חלק מתחושת חוסר ההישג וחוסר המשמעות של מורה במערכת החינוך נובע מתחושת היעדר אוטונומיה ושליטה בהוראת הכיתה. בעזרת הטמעת כלי הוראה דיפרנציאלית בכיתה, מורה יכול להחליט בעצמו את קצב הלמידה של קבוצות שונות בכיתה, ויכול להגיע איתם להישגים. על פי הרצברג (1959), מוטיבציה המונעת ממשמעות פנימית ניתנת להשגה רק תוך עיסוק בתכנים פנימיים עשירים – בעלי אחריות, מגוונים ומאתגרים.
מימוש כלי הוראה שונים ומגוונים בכיתה, המאפשרים לתלמידים להגיע להישגים ולהשתפר, או לפתח את תחומי העניין שלהם בתוך הנושא הנלמד בכיתה הם בעלי פוטנציאל להפוך את ההוראה של המורה לחווייתית ומסקנת יותר, ומאפשרים למורה להגיע לתחושה של הישג. פעמים רבות, מורים מגדירים הישג מקצועי כהצלחת תלמידיהם במישורים שונים (ערכי, חינוכי, לימודי).
ג'וזף בלנקינסופ
ג'וזף בלקינסופ (נולד ב -3 אפריל 1927 - 22 במרץ 2022) תאולוג אקדמי בתנ"ך המלומד, הוא ג'ון א אובריאן פרופסור אמריטוס למקרא בחוג לתאולוגיה באוניברסיטת נוטרדאם. מחקריו מתמקדים בנביאים ובחמשת חומשי התורה.
לימודים וקריירה מדעית.
בלנקינסופ נולד ב -3 אפריל 1927. הוא למד היסטוריה באוניברסיטת לונדון (תואר ראשון בהצטיינות). לאחר מכן הוא קיבל SSL (רישיון לעסוק בכתובים קדושים) מהמכון האפיפיורי למקרא בשנת 1958 ותואר דוקטור בברית הישנה ולשפות שמיות מאוניברסיטת אוקספורד בשנת 1967.
בלנקינסופ לימד במכללת הייתרופ בלונדון בשנת 1966 ובאוניברסיטת ואנדרבילט בשנת 1968. הוא לימד בסמינר התאולוגי בשיקגו משנת 1968 עד 1968 וקרן סמינר הרטפורד (1969-70) לפני שהגיע ללמד באוניברסיטת נוטרדאם בשנת 1970.
הוא היה רקטור במכון Tantur Ecumenical for Studies Studies בבית לחם לשנת 1978, והיה פרופסור אורח במכון האפיפיורי למקרא בשנים 1997–1998.
בלנקינסופ כיהן כנשיא האגודה התנ"כית הקתולית של אמריקה בין השנים 1988–1989 וכנשיא החברה לחקר הברית הישנה משנת 1999 עד 2000
מחקריו.
בלנקינסופ פרסם מספר פרשנויות והקדמות לספרי פרשנות של הברית הישנה, במיוחד לספרי הנביאים, תורה וספרי עזרא ונחמיה.
האדי חוסרושאחי
קוג'ונג, קיסר קוריאה
קוּג'וֹנְג, קיסר קוריאה (בקוריאנית: 고종) נודע בתוארו המלכותי הקיסר גוּאַנְג-מוּ (בקוריאנית: 광무제) היה מלך קוריאה משושלת ג'וסון בין 1864 ל-1897 והקיסר הראשון של האימפריה הקוריאנית משנת 1897 ועד להדחתו בשנת 1907 בהשפעת האימפריה היפנית, אשר שלוש שנים אחר כך סיפחה את קוריאה.
בשנות שלטונו, קוג'ונג פעל להביא למודרניזציה בקוריאה כפי שאירע ברסטורציית מייג'י כדי למנוע כיבוש בידי האימפריות הקולוניאליות. הקמת האימפריה הקוריאנית נזקפת לזכותו אך לבסוף לא הצליח לשמור על עצמאות קוריאה אשר אמנם השתחררה מהשפעה סינית אך נפלה להשפעה רוסית ומאוחר יותר יפנית.
ביוגרפיה.
מלך.
קוג'ונג נולד בארמון מלוכה קוריאני בשנת 1852 והפך למלך קוריאה ה-26 משושלת ג'וסון עוד בהיותו נער צעיר בן 12. במהלך השנים הראשונות לשלטונו הייתה הסמכות המעשית בידי אביו, טאיון-גון, אשר כעוצר ניסה לחזק את המדינה ואת השפעתה כדי שלבסוף תשתחרר מהיותה מדינת חסות של שושלת צ'ינג אך באותו הזמן שמר על התבודדות מפני השפעה מערבית. כאשר נחטף טאיון-גון ונלקח לסין בשנת 1882 על פועלו נגד הצ׳ינג, השלטון בפועל עבר לידי מלכתו של קוג'ונג, מין (קיצור של מִיּוֹנְגְסוֹנְג), אשר הייתה רבת השפעה על בעלה והתנגדה לכל מאמצי המודרניזציה.
עקב התנגדותה ליפנים היא נרצחה על ידם כאשר השיגו השפעה רבה יותר ויותר בקוריאה בשנת 1895 לאחר מלחמת סין–יפן הראשונה. שנתיים לאחר מכן, במאמץ להציל את המדינה, קוג'ונג העלה את עצמו ממלך לקיסר ושינה את שם המדינה לאימפריה הקוריאנית (מצ'וסן לטאהאן; "האן הגדול"), פעולות המסמלות את עצמאותה של קוריאה מסין.
קיסר.
מיד עם הקמת האימפריה חיזק קוג׳ונג את הקשרים עם האימפריה הרוסית כנגד ההשפעה היפנית. אולם במהלך מלחמת רוסיה-יפן בשנים 1904–1905 פלשה יפן לתוך קוריאה ואילצה את הקיסר לחתום על אמנה המאפשרת ליפנים להשתמש במדינה כבסיס של הצבא היפני הקיסרי ולהציב יועצים בממשלה. לאחר המלחמה הקימה יפן ממשלת בובות בקוריאה. בשנת 1907 נאלץ קוג׳ונג להתפטר לטובת בנו, סאנג'ונג לאחר שהתברר כי הוא שלח שליחים כדי לפסוק על עניין עצמאות קוריאה בוועידה השנייה של בית הדין הבינלאומי בהאג. שלוש שנים אחר כך סיפחה יפן רשמית את קוריאה. מותו של קוג'ונג בינואר 1919 עורר שמועות כי הורעל על ידי היפנים, והלווייתו ב-1 במרץ שנת 1919 שימשה כתנופה לתנועת העצמאות.
יי ואנג, בנו החמישי של קוג'ונג, היה יליד 1877, והבן השני ששרד אחרי סאנג'ונג. עם זאת, כאשר סאנג'ונג הפך לקיסר לאחר שאביהם נאלץ להתפטר בשנת 1907, היפנים סירבו להפוך את יי ואנג לנסיך הכתר הבא, והעבירו את התואר לאחיו למחצה הצעיר, יוימין, שהועבר ליפן בגיל 10 וגדל, פחות או יותר כגבר יפני.
יי ואנג נודע כאדם עצמאי, עקשן ותומך עצמאות, מה שהבהיל את אדוניה היפניים של קוריאה. הוא בילה את חייו כנסיך הקיסרי אך לא יורש העצר ומטעם אביו נסע כשגריר למספר מדינות זרות, כולל הרפובליקה הצרפתית השלישית, האימפריה הרוסית, ארצות הברית, האימפריה הבריטית, ממלכת איטליה, האימפריה האוסטרו-הונגרית, הקיסרות הגרמנית ואף יפן עצמה. בשנת 1919, עם מות אביו, עזר יי ואנג בתכנון הפיכה להפלת ממשלת קוריאה היפנית. היפנים גילו את העלילה המהפכנית ועצרו את יי ואנג בעודו במנצ'וריה. הוא הובל חזרה לקוריאה אך לא נכלא או נשלל מתאריו המלכותיים.
משפחה.
לקוג'ונג היו 14 ילדים מהמלכה מין ו-7 פילגשות, 9 מהם נפטרו בשנה הראשונה לחייהם ושמם לא נודע ועוד אחד נפטר בצעירותו בגיל 12.
מאזן גטאס
מאזן גטאס (1954 - 31 בדצמבר 2005) היה במאי תיאטרון ערבי ישראלי, מייסד "תיאטרון אל-לאז".
ביוגרפיה.
גטאס נולד בראמה שבגליל למשפחה ערבית-נוצרית אורתודוקסית. אביו, כמאל גטאס, היה מראשוני הפעילים הקומוניסטים בגליל וחבר הליגה לשחרור לאומי. בשנת 1983 השלים את לימודיו האוניברסיטאיים בקייב, אוקראינה, אז חלק מברית המועצות. שם למד באמצעות מענק לימודים שקיבל מהמפלגה הקומוניסטית הישראלית, שגטאס היה חבר בה עד סוף ימיו.
נפטר מדום לב ב-31 בדצמבר 2005.
קריירה.
רוב המחזות שביים גטאס הופקו בתיאטראות ערביים בישראל ובמזרח ירושלים, בתיאטרון אל-חכוואתי ותיאטרון אל-קאסבה.
בשנת 1996, הקים את בכפר ראמה את "תיאטרון אל-לאז" (על שם הגיבור הקומוניסטי ברומן בשם זה מאת הסופר האלג׳יראי אלטאהר וטאר). כמה חודשים לפני מותו חנך מבנה חדש לתיאטרון בעיר העתיקה של עכו.
בשנת 2002, זכתה הצגת יחיד בבימויו, "שינתיאן", בפרס ההצגה הטובה ביותר בפסטיבל עכו. בשנת 2003, היה חבר בצוות השופטים.
הנצחה.
האולם הקטן בתיאטרון אל-מידאן בחיפה נקרא על שמו.
רעידות האדמה במזרח הקרוב (1759)
וינטר פמילי
וינטר פמילי (באנגלית: Winter Family) הם צמד של מוזיקה ותיאטרון דוקומנטרי.
וינטר פמילי הוא צמד של האמנית רות רוזנטל (ישראל) והמוזיקאי קסאבייה קליין (צרפת). מאז שהכירו ביפו ב-2004, הם חיים ומנגנים ביחד. המוזיקה שלהם מינימליסטית, אקספרימנטלית ולעיתים פוליטית.