בינואר 1986 הועלה המחזה בתיאטרון רויאל שייקספיר בסטרטפורד-אפון-אייבון. הפקה שנייה בברודוויי הוצגה מ-24 באוגוסט 1986 עד 12 באוקטובר 1986 בתיאטרון ברודהרסט והייתה מועמדת לפרס טוני להפקה המחודשת הטובה ביותר.
על אף ההצלחה של המחזה, בגלל אורכו וצוות השחקנים הגדול שנדרש, מיעטו לחדש אותו. ב-2006 הכין המחזאי אדגר גרסה מקוצרת של המחזה עבור פסטיבל התיאטרון בצ'יצ'סטר. הפקה זו הוצגה בדצמבר 2007 ובינואר 2008 בתיאטרון גילגוד בווסט אנד. גרסה זו הופקה בארצות הברית בפסטיבל שייקספיר בקליפורניה, והוצגה בתיאטרון "ליריק סטייג' קומפני" בבוסטון מאוקטובר עד דצמבר 2010.
ניקולס ניקלבי (מחזה)
גבריאלה אדמשטיאנו
גבּריאלה אדמשטיאנו (ברומנית: Gabriela Adameșteanu; נולדה ב-2 באפריל 1942 בטרגו אוקנה) היא סופרת, עיתונאית, מסאית ומתרגמת רומנייה. היא ידועה, בין השאר, ברומנים שלה - Drumul egal al fiecarei zile (דרכו השווה של כל יום) (1975) ומיוחד - Dimineața pierdută (הבוקר האבוד), וכן כפעילה בעד חברה אזרחית מתוקנת וזכויות הנשים. היא חברה בקבוצה למען דו-שיח חברתי והייתה עורכת ראשית של השבועון " 22 " . עד 2013 הייתה עורכת ראשית של המוסף "Bucureștiul literar" (בוקרשט הספרותית).
ביוגרפיה.
גבריאלה אדמשטיאנו נולדה ב-1942 בטרגו אוקנה במחוז בקאו ברומניה. היא בתם של מורה להיסטוריה בתיכון, מירצ'ה אדמשטיאנו, ושל אשתו, אלנה. לבית פרדסקו, מורה למשק בית שמקצועה הוסר מתוכניות הלימוד על ידי המשטר הקומוניסטי ועשתה הסבה מקצועית לגננת. האב היה צאצא למשפחת אקדמאים שוחרי היסטוריה וגנאלוגיה שמקורה באזור ולאשקה בחבל מונטניה. הסב של הסופרת מצד האב היה כומר אורתודוקסי. אחד מאחי אביה היה אסיר פוליטי בימי המשטר הקומוניסטי ודוד אחר, הארכאולוג דינו אדמשטיאנו נמלט מרומניה והתיישב באיטליה.
אדמשטיאנו למדה בתיכון בעיר פיטשט בשנים 1956–1960 ואחר כך בשנים 1960–1965 למדה בפקולטה לשפה ולספרות רומנית באוניברסיטת בוקרשט. היא סיימה את לימודיה עם עבודת מסטר על מרסל פרוסט. גבריאלה אדמשטיאנו עבדה כעורכת בהוצאה לאור האנציקלופדית (1974-1968), שהפכה מאוחר יותר ל"הוצאה לאור מדעית ואנציקלופדית" (1984-1974) ואחר כך בהוצאה "קרטיה רומניאסקה" (Cartea Românească - הספר הרומני)(1989-1984). בתוקף תפקידה היא עשתה מאמצים רבים על מנת לשמור על סטנדרטים ספרותיים מול הגל החדש של צנזורה מימי הרודנות של ניקולאה צ'אושסקו.
ב-1989, זמן קצר לפני המהפכה, אדמשטיאנו יחד עם סופרים אחרים שלחו מכתב מחאה להנהגה הקומוניסטית בנוגע להרעת תנאי המחיה במדינה. היא התפטרה אז מעבודתה בהוצאה לאור "קרטיה רומניאסקה".
אחרי המהפכה הרומנית (1989) עשתה השתלמויות בתחום העיתונאות בברלין, בווינה ובבריסל ובשנים 2005-1991 הייתה פרשנית פוליטית עורכת ראשית של השבועון "Revista 22", ביטאון הקבוצה לדו-שיח חברתי.
גבריאלה אדמשטיאנו חיה בבוקרשט. היא נשואה החל משנת 1968 לגאורגה-מיכאי יונסקו ולהם נולד בן בשם מירצ'ה ולאד יונסקו.
פעילותה הספרותית.
אדמשטיאנו התחילה לכתוב מאוחר בגלל סלידתה מהספרות הריאליסטית -סוציאליסטית ששלטה שנים רבות בכיפה תחת המשטר הקומוניסטי ברומניה.
פרסמה לראשונה בשנת 1971 במגזין הספרותי "לוצ'אפרול" קטע מן הרומן "דרכו השווה של כל יום" שהוצא לאור בשנת 1975.
רומן זה מספר את הישרדותו של אינטלקטואל בסביבה פרובינציאלית בשנות הדיכוי הסטליניסטי ברומניה וזכה לפרס ספרותי.
בשנת 1979 אדמשטיאנו פרסמה קובץ נובלות תחת הכותרת Dăruiește-ți o zi de vacanță ("תיקח לעצמך יום חופשה") הנסוב על נושאים דומים חזה של הרומן הבכורה שלה. באותה שנה הסופרת נסעה לפולין והייתה עדה נלהבת לביקור של האפיפיור יוחנן פאולוס השני שם.
הרומן הכי מוערך על ידי המבקרים הוא Dimineață pierdută (בוקר אבוד) "מקורי", "מעניין ועמוק" לדברי ניקולאיה מנולסקו. גיבורת הרומן, "מאדאם" ויקה דלקה, הרכלנית הסדרתית, היא "מהבלתי נשכחות שבדמויות הספרותיות בפרוזה הרומנית."
הרומן מורכב משתי עלילות עיקריות, ומתמקד בשיחת חולין למראית עין בין שתי נשים, תוך שחזור רגיש ובלי משים של סופו הטראגי של הדור שבין שתי מלחמות עולם. הרומן הומחז והועלה על במת התיאטרון בשנת 1987 על ידי הבמאית קטלינה בוזויאנו בתקופת שיא של הדיכוי מיסודו של הזוג צ'אושסקו.
בשנת 1989 פרסמה עוד קובץ נובלות "Vară-primăvară" (קיץ-אביב) קובץ ראיונות עם דמויות פוליטיות חשובות של השנים פוסט-1989 (המלך מיכאי, מוניקה לובינסקו, וירג'יל ירונקה, פאול גומה, אלכסנדרו פלאולוגו, קורנליו קופוסו, גבריאל ליאיצ'אנו, אנדריי פלשו), כרך מסות (Cele două Românii - שתי רומניות) והרומן Întâlnirea ("הפגישה") (2003)
חיים פרטיים.
גבריאלה אדמשטיאנו גרה בבוקרשט. היא נשואה לגאורגה-מיכאי יונסקו ויש להם בן, מירצ'ה ולאד.
ספרים.
תרגומים.
היא דוברת צרפתית רהוטה ותרגמה מצרפתית לרומנית את הספרים:
"פייר וז'אן" מאת גי דה מופסאן (יחד עם ויוריקה וואנצ'ה) (1978)
מקורות מודפסים.
Nicolae Manolescu "Istoria literaturii române pe înțelesul celor care citesc", Paralela 5, 2014,
קישורים חיצוניים.
Aurel Sasu (ed), Cornel Moraru art. Gabriela Adameșteanu "Dicționar biografic al literaturii române 2006 Editura Paralela 45, Pitești p.10-11"
עונת 2006/2007 בליגת האלופות
עונת 2006/2007 בליגת האלופות הייתה העונה ה-52 של התחרות האירופית לקבוצות כדורגל וה-15 במסגרת ליגת האלופות. היא אורגנה על ידי אופ"א. המשחק הראשון התקיים ב-11 ביולי 2006 ותחרות הסתיימה ב-23 במאי 2007.
בתחרות השתתפו 73 קבוצות.
משחק הגמר נערך באצטדיון האולימפי, אתונה. התחרות הסתיימה בניצחון של מילאן בפעם השביעית בתולדות המועדון.
מתכונת התחרות.
בתחרות השתתפו 73 קבוצות. על מספר הקבוצות מכל מדינה הוחלט על בסיס דירוג אופ"א לשנים 1998-2002. מ-15 מדינות השתתפו יותר מנציג אחד:
לאחר הסיבובים המוקדמים, הקבוצות חולקו ל-8 בתים. לאחר מכך 16 קבוצות החלו במשחקי שמינית הגמר.
כל המשחקים למעט משחק הגמר היו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ לקביעת הקבוצה שתעפיל לשלבי ההמשך. חוק "שער חוץ", היה בתוקף לכל שלבי התחרות. במקרה שאין אפשרות להגיע להכרעה תוך יתרון שער חוץ, המנצח נקבע בסדרת בעיטות עונשין.
למנצחת במשחק הוענקו שלוש נקודות.
שלב הבתים.
שלב הבתים שלב נערך בין 12 בספטמבר 2006 לבין 6 בדצמבר 2006. בו השתתפו 16 קבוצות שעברו את השלבים המוקדמים ו-16 קבוצות שהעפילו ישירות לשלב זה. הקבוצות שזכו במקום השלישי בבית, הועברו לגביע אופ"א.
שלב הפלייאוף.
משחקי הבתים נערכו בין 12 בספטמבר 2006 לבין 5 בדצמבר 2006. בהם השתתפו 16 קבוצות שעברו את השלבים המוקדמים ו-16 קבוצות שהעפילו ישירות לשלב זה. הקבוצות שזכו במקום השלישי בבית, הועברו לגביע אופ"א: ורדר ברמן, ספרטק מוסקבה, בורדו, שחטיור דונצק, סטיאווה בוקרשט, בנפיקה ליסבון, צסק"א מוסקבה וא.א.ק. אתונה.
משחקי רבע הגמר החלו ב-20 בפברואר 2007. לשמינית הגמר העפילו ארבע קבוצות מאנגליה ו-3 מספרד.
ישראל בתחרות.
מכבי חיפה הייתה הקבוצה הישראלית שהשתתפה בתחרות. הקבוצה התחילה בשלב המוקדמות השלישי בו הפסידה לקבוצת ליברפול מאנגליה ולא עברה לשלב הבתים. בגלל מלחמת לבנון השנייה משחק הבית של חיפה נערך בקייב.
אבאדיה
בדיקות לא פולשניות
המירוץ האווירי מק'רוברטסון
ויליאם פיליפס
ויליאם דניאל פיליפס (אנגלית: William Daniel Phillips; נולד ב-5 בנובמבר 1948) הוא מדען ופיזיקאי אמריקאי, חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1997.
פיליפס נולד בוילקס-בארה, פנסילבניה שבארצות הברית. בשנת 1959 עברה משפחתו להתגורר בקמפ היל, אשר ליד האריסברג, ושם סיים פיליפס את לימודיו התיכוניים. ב-1970 סיים את לימודיו במכללה בהצטיינות יתרה, ולאחר מכן קיבל את הדוקטורט שלו בפיזיקה מטעם המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. בשנת 1978 הצטרף למכון הלאומי לתקנים וטכנולוגיה (NIST).
ב-1996 קיבל את מדליית אלברט אברהם מייקלסון מטעם מכון פרנקלין.
בשנת 1997 זכה פיליפס בפרס נובל לפיזיקה, יחד עם סטיבן צ'ו וקלוד כהן-טנוג'י, על פיתוח שיטות לקירור ולכידת אטומים בעזרת קרני לייזר.
פיליפס מכהן כפרופסור לפיזיקה באוניברסיטת מרילנד.
נשוי לג'יין ואב לשתי בנות: קייטלין וכריסטין.
אשת פינחס
אֵשֶׁת פִּינְחָס היא דמות מקראית, אשת פנחס בנו של עלי הכהן. שמה נפקד מן הכתובים וסיפורה מופיע ב. אשת פנחס, מתה כאשר היא מתבשרת על מות פינחס בעלה. לבנה ניתן השם אי כבוד המציין את מאורע שביית ארון הברית בידי פלשתים. במדרש השם של בנה קיים קשר לגורל הארון והמחבר המקראי מדווח "כִּי נִלְקַח אֲרוֹן הָאֱלֹהִים".
במלחמה נגד פלשתים באבן העזר, נלקח ארון הברית בידי פלשתים. לקיחת ארון האלוהים היא עונש על התנהגות חפני ופנחס בני עלי. בעקבות עונש זה באים אסונות נוספים - מות עלי וכלתו. כאשר שומעת אשת פינחס את השמועה על מות בעלה היא כורעת ללדת. הנשים הניצבות עליה מעודדות אותה אך בלא הועיל. מצודת דוד, מפרש כי: .
יוסף בן מתתיהו, בספרו קדמוניות היהודים מציין כי אשת פנחס מתה ביום מותו של עלי וזאת בגלל השמועה על מות בעלה. בן מתיתיהו קושר את שמו של הילד אותו הוא מכנה: 'חסר תהילה' בתבוסת הצבא הישראלי: .
זיקת סיפור מות אשת פינחס לסיפור מות רחל.