ישנם מעט אינדיקציות ספציפיות לשימוש בפלזמה קפואה. אינדיקציות אלה בדרך כלל מוגבלות לטיפול בליקויים בקרישת חלבונים אשר גורם ספציפי לא זמין או פגום. בשימושים קליניים רבים, פלזמה מכילה חלבונים עם שני פקטורי קרישה חשובים- V ו-VIII. השימוש השני הנפוץ הוא על מנת לעצור דימום מסיבי, בין השאר כתוצאה מטראומה. בנוסף, ישנן נסיבות שבהן פלזמה קפואה משמשת, וכנראה בעלת ערך טיפולי, אבל הנתונים התומכים ביעילותה מוגבלים או לא זמינים למשל, מספר חלבוני קרישה ליקויים בחולה המדמם ללא שליטה או בחולים אשר נמצאים במצב קריטי וטיפול חלופי מספק אינו בהישג יד, פלזמה קפואה או מיובשת עשויה להתאים למצבים אלו (כגון חיילים בשטח או חולים במחלקות שונות שאינם יכולים לקבל מנות דם).
אינדיקציות לשימוש של פלזמה קפואה כוללות את האינדיקציות הבאות:
סיכונים.
הסיכונים של פלזמה קפואה כוללים העברת מחלות, תגובה אלרגית, ויתר נפח הדם, כמו גם פציעה ריאתית חמורה הקשורה בעירוי (TRALI) והופעה של זיהומים (כולל זיהומים של פצע ניתוחי). הפוטנציאל הוויראלי של פלזמה קפואה דומה לזה של מנת דם, או תאי דם אדומים. שיעור הופעת צהבת הקשורה במתן עירוי תלוי בגורמים רבים, כולל בחירת התורם. במקרים נדירים, וירוס הכשל החיסוני האנושי- איידס (HIV) מועבר על ידי עירויי דם ועלול להיעבר גם על ידי פלסמה קפואה. הופעת אלרגיות או תגובות אנפילקטיות יכולות להתרחש בתגובה למתן פלזמה קפואה ועשויות להשתנות מהופעה מתונה עד קטלנית של בצקת ריאות שאינה ממקור לבבי.
פלזמה קפואה צריכה להינתן לאחר בדיקת סוג דם מתאים, כדי להבטיח תאימות, הופעת תגובת היפרקואגולציה (קרישיות יתר) אפשרית, אם כי נדירה. כמו בכל מתן נוזלים דרך הווריד, כמויות מוגזמות של פלזמה קפואה עלולות לגרום להיפרוולמיה (יתר נפח דם) ואי ספיקת לב.
בשל סיכונים אלו, ובמיוחד הסיכון לזיהום, לאחר שנעשה שימוש במתן פלזמה כבר במלחמת העולם הראשונה, מתודה זאת נזנחה, עד להחזרת צה"ל את הפלזמה לשימוש צבאי מבצעי.
ייצור.
פלזמה קפואה מיוצרת על ידי תהליך בצנטרפוגה ואחריו הקפאה ושימור.
פלזמה מיובשת, מיובשת לאחר ההקפאה עד שמגיעה למצב אבקתי. לפני השימוש יש לערבבה עם מים למתן תוך ורידי.
שימוש כללי.
השימוש בפלזמה ומוצריה התפתח במשך תקופה של ארבעה עשורים. השימוש בפלזמה קפואה גדל פי עשרה בארצות הברית, בין השנים 2000-2010, והגיע לכמעט 2 מיליון יחידות מדי שנה. מגמה זו ניתן לייחס למספר גורמים, כולל ירידת הזמינות של מנות דם מלאות עקב עלייה נרחבת בטיפול תוך שימוש במרכיבי דם ספציפיים. כמו כן השימוש ירד מאוד לאחר מלחמת העולם הראשונה במתאר צבאי בשל הסיכון בזיהום אך חזר בעשור האחרון לשימוש מבצעי בצה"ל.
שימוש בישראל.
בישראל פלזמה מיובשת (פלזמה קפואה שעברה תהליך ייבוש) נכנסה לשימוש מבצעי בצה"ל בעשור האחרון והפכה את צה"ל לצבא הראשון בעולם שהכניס אותה לשימוש מבצעי. הפלזמה משמשת כעירוי לפצועים מדממים במטרה להעלות את נפח דם. בצה"ל מנות הפלזמה מגיעות מסוג דם AB וניתן לתתן לכל חייל ללא בדיקת סוג הדם הספציפי. היתרון המבצעי של הפלזמה המיובשת הוא שניתן להכניסה לכל מתאר ולתתה לכל חייל בתנאי השטח, לכן כיום נמצאת בציוד האישי של כל מטפל בכיר בצבא.
יתרונות הפלזמה על מנת הרטמן רגילה הן שפלזמה מכילה גורמי קרישה לכן עוזרת בעצירת הדימום בפצוע, וכן רמת החומציות שלה קרובה יותר לזאת של הדם.
חלופות.
מחקרים מצביעים על כך שבמוצרי פלזמה אחרים (למשל, פלזמה מתורם יחיד) שאינם עונים על הקריטריונים של פלזמה קפואה, יש רמות נאותות של פקטורי קרישה, והם מתאימים עבור חולים אשר פלזמה קפואה עשויה להיות הטיפול המועדף. פלזמה מתורם יחיד יעילה בטיפול בליקויים קלים של גורמי קרישה. כמו כן, היא בעלת ערך בטיפול במספר ליקויים נוספים כמו היפוך של תופעות לוואי של קומדין או במצבים שונים הנגרמים ממחלות כבד.
טיפול אלטרנטיבי בטוח ויעיל קיים לעיתים קרובות, לכן פלזמה קפואה כבר אינה הטיפול הנבחר בתנאים רבים. קריו הוא הטיפול המומלץ כאשר פיברינוגן או פקטור וון וילברט נזקק. עבור טיפול של המופיליה- קריו או פקטור 8 (VIII), מחומם או לא, זמינים. עבור טיפול של המופיליה B חמורה פקטור 9 (IX) מורכב עדיף. שני ריכוזים אלו מסונתזים מריכוז פלזמה, וכן הסיכון להעברת וירוסים זניח, לא היה זיהום כזה מאז 1985, כאשר פותחו טכניקות על מנת להרוג וירוסים, כולל HIV. רכז פקטור IX נושא מפגע נוסף בדמות תופעת לווי אפשרית של קרישיות יתר.
סיסטלואיד, תמיסת קולואיד, מכיל סרום אלבומין אנושי או שברי חלבוני פלזמה, עמילן הידרוקסי, ודקסטראן עדיפים כחלופה לפלזמה קפואה עבור העלאת נפח דם. הפרקטיקה של מתן שתי מנות כדוריות דם אדומות ופלסמה קפואה לאותו המטופל צריכה להיות מופחתת, כיוון שפרקטיקה זאת מוסיפה עלות ומכפילה את שיעור ההידבקות. כאשר התנאים מתאימים, דם מלא צריך להינתן כטיפול מועדף.
על תמיכה תזונתית, פתרונות המכלים חומצות אמינו ודקסטרוז צריכים להילקח בחשבון. התחליף העיקרי לשימוש בפלזמה קפואה הוא תוכנית מקיפה של שימור דם. הכוללת אמצעים כגון: תרומה עצמית לפני ניתוח אלקטיבי, אינפוזיה של דם מלא, וההבנה כי אצל חולים רבים אנמיה בנפח נורמלי היא לא אינדיקציה למתן עירוי.
בן ציון ליכטמן
הרב בן ציון הלוי לִיכטמן (ה'תרנ"ב, 1892 - י"ב באדר ה'תשכ"ד, 25 בפברואר 1964), היה רבה הראשי של הקהילה היהודית בביירות בירת לבנון, ואב בית הדין. מחבר סדרת הספרים "בני ציון" - באור רחב על סדר שולחן ערוך אורח חיים.
קורות חיים.
הרב בן ציון הלוי לִיכטמן, נולד לאברהם לוי הלוי בשנת ה'תרנ״ב (1892), בעיירה בראילוב שליד עיר המחוז ז'יטומיר, שבאוקראינה (אז חלק מהאימפריה הרוסית). הוא דור שביעי לרבי שכנא צבי מנמירוב (תלמיד רבי מנחם נחום מצ'רנוביל בעל המאור עיניים), שהיה המגיד מישרים בעיר נמירוב בזמן תלמידי הבעל שם טוב, בסביבות השנים ה'ת"ף - ה'תק"ם, ומחבר ספרי "הרי בשמים" על חמשה חומשי תורה, ועל חידושי הלכות ואגדות.
הרב לִיכטמן למד בישיבות ליטא - סלובודקה, מיר, ראדין וסלוצק. הוסמך לרבנות על ידי ראש ישיבת סלוצק הרב איסר זלמן מלצר. למד גם אצל "העילוי מפולטבה" רבי יואל שורין, ראש ישיבת "אור תורה" בנובוהרד-וולינסקי (זוועהיל), ואף נשא לאשה את בתו בזיווג ראשון, בהמשך התגרש ממנה. היה ר"מ בזוויעהל, וכן שימש כרב העיירה פאלין (פולן או פוילין, נקראת כיום Chervonoarmiys’k) שבאוקראינה. אחיו יעקב נרצח בפוגרום שנערך באוקראינה בשלהי מלחמת העולם הראשונה (ככל הנראה על ידי אנשי סימון פטליורה ב-1919), ולימים הוא קרא לבנו הקטן על שמו.
בתקופת המלחמה, באמצע שנות ה'תר"פ (תחילת שנות העשרים), עלה לארץ ישראל. נישא בירושלים לאסתר אהובה (בת הרב משה ניישילר), דור שישי לרבי מנחם מנדל מרימנוב, ובשבט ה'תרפ"ח נולדו להם תאומים, יוסף ומשה. הרב לִיכטמן שימש בתפקידים תורניים והיה פעיל ציבורי בירושלים, ובין היתר היה ר"מ "ישיבת גבעת שאול". כמו כן היה פעיל בתל אביב, ושימש תקופה כמנהל תלמוד תורה "שארית ישראל" בעיר.
ארץ ישראל באותן שנים לא הייתה משופעת במשרות רבנות קהילות, ולפיכך למרות גדלותו התורנית, בעטייה זכה להמלצות חמות מחשובי רבני התקופה, ביניהם הרב אברהם יצחק הכהן קוק ורבו הרב מלצר, שכתבו לו בשנת ה'תרפ"ו, סמוך לבואו לישראל, שברצונם שיתיישב בה קבוע ויהיה לאב"ד, מורה צדק ומנהיג, הוא לא מצא משרה הולמת, ובשנת ה'תרצ"ב (1932), עקר לעיר ביירות בלבנון, ושימש בה כשוחט ובודק, דיין ומורה צדק לקהילת האשכנזים בעיר. בהמשך, לאחר מותו של הרב שבתי בוחבוט, רבה הראשי של הקהילה בביירות, התמנה הוא תחתיו. השפעתו הייתה רחבה, הוא היה מקובל על העדה האשכנזית והספרדית, ונחשב למנהיג הרוחני של כל יהודי לבנון. בביירות נולדו לו ילדיו יעקב, וחוה שפרינצה (הלפגוט).
בפעילותו בביירות שימש גם כרב בית הכנסת האשכנזי שהיה מעל בית הספר "תלמוד תורה". בית הספר הנוסף היה ה"אליאנס" של "כל ישראל חברים", ובניו למדו גם בו. הוא היה פעיל גם בענייני ארץ ישראל ונפגש עם ראשי המזרחי, וראשי אגודת ישראל, הרב יצחק מאיר לוין והרב משה בלוי, שבאו לבקרו ב-1945. כן תמך בבקשות הרבנים יצחק הרצוג ויהודה לייב מימון לסיוע למוסדות תורניים בישראל, ועל פי דרישתו אספו בני קהילתו כסף לסיוע למעפילים שניסו להסתנן לישראל. בשנות החמישים נפגש עם פייר ג'ומאייל. כמו כן תמך גם בפעילות המכבי הצעיר בעירו.
למרות מצבו הכלכלי האיתן בלבנון, שאף הרב ליכטמן לחזור לישראל, ואף שלח את שלושת בניו לשרת בצה"ל. בשנת ה'תשי"ט (1959), חזר עם משפחתו לירושלים, שם הייתה לו משפחה ענפה, בתקווה שיהודים נוספים מלבנון יבואו בעקבותיו. התגורר ב"שיכון הפועל המזרחי" בגבעת מרדכי.
בשנת ה'תשכ"ד (1964) נפטר בה לאחר מחלה, ונקבר בהר המנוחות. רעייתו נפטרה בירושלים בשנת ה'תשמ"ב (1982).
ספרו "בני ציון".