לאחר כישלונו הצורם להיבחר לקונסול, החל קטילינה לרקום מזימה בניסיון לתפוס את השלטון בכוח. אל קטילינה הצטרפו כתריסר סנאטורים, שכתוצאה מכישלונות פוליטיים וחשש לאובדן נכסיהם חיפשו לצבור כוח. בין הקושרים נמנו הסנאטורים סורה ופטאוס. קטילינה ריכז את מאמציו בחבל אטרוריה שבאיטליה, אזור שהיה מוקד של חברה ממורמרת ששקעה בחובות ושרבים מיושביה איבדו את נכסיהם. קטילינה ריכז כוחות צבא באזור זה, ותכנן לפתוח בהתקוממות ברומא ובמקומות נוספים באיטליה בתאריך ה-28 באוקטובר, שנת 63 לפנה"ס. ידיעות על המזימה הגיעו לאוזני קיקרו, וזה בתגובה פנה לסנאט. אף על פי שלא היו בידי קיקרו הוכחות ממשיות כדי לשכנע את הסנאט לפעול כנגד קטילינה ובני בריתו, הסכים הסנאט להעביר החלטת חירום בשל איום על שלום המדינה, בלי לנקוב בשמם של האחראיים. קיקרו נעזר בהחלטת הסנאט כדי לגייס צבא במחוזות פיקנום וקאמפאניה בניסיון להגן על הרפובליקה. בשלב זה הבינו הקושרים כי נחשפה מזימתם, והחליטו לשנות את מתווה הפעולה ופנו ליצור אנרכיה ברפובליקה. במסגרת התוכנית החדשה תכננו הקושרים לרצוח את קיקרו, לשרוף ולבזוז את רומא, לשחרר עבדים, לגייס פשוטי עם ממורמרים, ולהעלות על רומא יחד עם הצבא שריכז קטילינה באטרוריה.
נאום ההתקפה.
קיקרו גילה על כוונתו של קטילינה להתנקש בחייו, והצליח לחמוק מניסיון זה מבעוד מועד על ידי הצבת משמר חזק על ביתו. יום לאחר מכן, בתאריך ה-8 באוקטובר, אסף קיקרו את הסנאט ונשא נאום התקפה עוצמתי נגד קטילינה ("הקטילינרי הראשון"):
קטילינה עצמו נכח בישיבת הסנאט, וניסה להגן על עצמו מול האשמותיו הקשות של קיקרו, אך ללא הצלחה. חרף פעולותיו של קיקרו, חזר קטילינה אל צבאו באטרוריה והנחה את תומכיו להמשיך בהכנות לביצוע ההפיכה.
חשיפת הקשר.
נוכח המחסור בהוכחות מרשיעות, התקשה קיקרו לנקוט צעדים ממשיים כנגד קטילינה. היה זה רק בזכותם של שבט האלברוגים שהגיעו לידי קיקרו הוכחות מוצקות כדי להרשיע את קטילינה. האלברוגים היו שבט מאזור גאליה שבניו שנקלעו לחובות כספיים, ונראו ליוזמי הקשר מתאימים להצטרף למרד של קטילינה. השליחים של שבט האלברוגים, ששהו באותם ימים ברומא, מסרו לקיקרו מכתבים שנשלחו אליהם בדבר הצטרפותם לקשר, ובהם הוכחות לזהותם של הקושרים. קיקרו אסף את הסנאט ויידע אותם בדבר הקשר וההוכחות, וחלק מהקושרים נתפסו ונעצרו. חמשת ראשי הקשר הוצאו להורג באשמת היותם אויבי המדינה, וכך חוסל ניסיון ההפיכה. קטילינה עצמו ברח צפונה אל צבאו, ובתחילת חודש ינואר נערך קרב פיסטויה שבו חוסל קטילינה וצבאו נמחק כליל.
ספריית הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי
ספריית הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי היא ספרייה דיגיטלית ושער לנתונים ומחקרים של הארגון. היא כוללת גרסאות דיגיטליות של ספרים, מאמרים וסטטיסטיקות. הגישה חופשית לכל משתמש בעל גישה לאינטרנט. שירותים נוספים ניתנים בתשלום כאשר מרבית המנויים הם אוניברסיטאות, מוסדות מחקר, עסקים, סוכנויות ממשלתיות וגופי ציבור. החל מיוני 2010 הספרייה מחליפה את SourceOECD.
הספרייה מכילה תכנים שנמסרו על ידי הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי (OECD), סוכנות האנרגיה הבינלאומית, הסוכנות לאנרגיה אטומית, המרכז לפיתוח של ה OECD, פיז"ה (התוכנית הבינלאומית להערכת תלמידים) ופורום התחבורה הבינלאומי.
הארגון מפרסם בין 300 ל-500 ספרים בשנה, רובם באנגלית וצרפתית. נגישים כל הכותרים ומאגרי הנתונים שפורסמו משנת 1998.
ניתן לסנן מידע לפי נושאים ומדינות (למשל מאמרים העוסקים בישראל בנושא פיז"ה).
התכנים נמסרים בפורמטים שונים: EPUB ,PDF, WEB, XLS, DATA .
הספרייה מופיעה ברשימת המאגרים של נתוני מחקר - the Registry of Research Data Repositories במסגרת מדע פתוח (Open Science).
צ'נטו
צ'נטו (באיטלקית: Cento) היא עיר וקומונה בנפת פרארה, כמו גם, חלק מאזור אמיליה רומאניה בצפון איטליה. באיטלקית המשמעות של המילה צ'נטו היא "100".
היסטוריה.
השם צ'נטו מתייחס לקנטוריון של עמק הפו. הצמיחה של צ'נטו מגודלה המקורי ככפר דייגים קטן בביצות להיווסדה כעיר חקלאית התרחשה במספר המאות הראשונות בתחילת המילניום השני. הבישוף של בולוניה ואב המנזר של נונאנטולה הקימו את הפרטיצ'יפניה אגרריה, מוסד אשר חילק אדמות מחדש כל 20 שנה בין היורשים הזכרים שהיוו את הליבה הראשונית של הקהילה בצ'נטו של המאה ה-12. בשנת 1502 האפיפיור אלכסנדר השישי לקח אותה משליטת הבישוף של בולוניה ועשה אותה לחלק מהנדוניה של הבת שלו, לוקרציה בורג'ה, שהתארסה לדוכס אלפונסו אני ד'אסטה ולאחר מכן הוחזרה למדינת האפיפיור בשנת 1598.
תרבות.
צ'נטו היא עיר הקרנבל של אירופה אשר תאום לקרנבל של ריו.
זיזיון
זיזיון (גם: זיזַיְן, בערבית: زيزون, תעתיק מדויק: זִיזוּן) הייתה עיירה יהודית בבשן, הנזכרת בספרות חז"ל ובכתובת רחוב. כיום המקום נקרא זיזון.
היא מוזכרת בכתובת רחוב כאחת מ-8 העיירות בתחום נווה, שקיבל בעבר פטור ממצוות התלויות בארץ, אך לאחר מכן, נאסר (דהיינו - חויב במצוות).
בתוספתא נזכרת העיירה כך: . בנוסף, נזכרת העיירה בהקשר זה גם בתלמוד הירושלמי, וכן בשורה 11 בכתובת רחוב.
ההסבר המוצע להחלת ההלכות המיוחדות על 8 העיירות בתחום נווה הוא שאמנם האזור נחשב מבחינה הלכתית בתחומי ארץ ישראל, אך כלל בתוכו אוכלוסייה נכרית רבה, אשר בהתאם לממדיה המשתנים, נקבעו מעת לעת הקלות שונות ליהודי האזור עובדי האדמה.
היישוב הקדום מזוהה כיום עם הכפר הסורי זיזון, השוכן בסמוך לגבול ירדן, ליד ואדי זיזון המתחבר לירמוך - כ-20 ק"מ דרומית מערבית לנווא, וקרוב ל-20 ק"מ מזרחית למשולש הגבולות סוריה-ירדן-ישראל.
הרחבה כמותית
אד סטופארד
אדמונד "אד" סטופארד (באנגלית: Edmund "Ed" Stoppard; נולד ב-16 בספטמבר 1974) הוא שחקן בריטי.
ביוגרפיה.
סטופארד נולד בלונדון, אנגליה. הוא בנם של המחזאי טום סטופארד ושל הרופאה מרים סטופארד (שם נעורים: שטרן). מצד אמו הוא קרוב משפחה של הפוליטיקאית אונה קינג.
גם אביו וגם אמו הם ממשפחות יהודיות. סטופארד למד בבית הספר קלדיקוט, בבית הספר סטאו ובאקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט. הוא למד צרפתית באוניברסיטת אדינבורו ואת הכשרתו כשחקן רכש באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון (LAMDA).
סטופארד שיחק בסרט "הפסנתרן" בתפקיד הנריק שפילמן. עוד שיחק בתפקיד ראשי בתפקיד תומאס בסרט "Joy Division" ובתפקיד לוטננט אדיס בסרט "נני מקפי והמפץ הגדול".
בתיאטרון הופיע סטופארד בסיור הופעות בשנת 2005 של המחזה "המלט" לצדה של אניטה דובסון. המחזה הועלה גם בתיאטרון "New Ambassadors". הוא השתתף במחזה השייקספירי "הסוחר מוונציה" ובמחזה "השחף" מאת אנטון צ'כוב בפסטיבל התיאטרון של צ'יצ'סטר בשנת 2003. בווסט אנד הופיע סטופארד בעיבוד מ-2007 למחזה "ביבר הזכוכית" שהוצג בתיאטרון אפולו וכן בהפקת הבכורה של המחזה "שנינות" .
ב-2007 שיחק בתפקיד הראשי בדוקו-דרמה של ה-BBC וגילם את פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי בסרט על חייו "Tchaikovsky: Fortune and Tragedy".
ב-2008 חזר סטופארד להופיע על במת התיאטרון והשתתף בהפקה של תיאטרון המפסטד לדרמה "On the Rocks" מאת איימי רוזנתל העוסקת בחיי הסופר דייוויד הרברט לורנס, לצדם של ניק קלדקוט ושארלוט אמרסון. ביוני 2009 הופיע בהפקה מחודשת של המחזה "ארקדיה" פרי עטו של אביו, טום סטופארד. ההצגה הועלתה בווסט אנד וכיכבו לצדו סמנתה בונד וניל פירסון. סטופארד שיחק בתפקיד ולנטיין קוברלי.
עוד השתתף סטופארד בתוכניות של "מאחורי הקלעים" של סרטים כמו "הסוחר הנוכל".
ב-2010 לוהק סטופארד לתפקיד סר האלאם הולנד בסדרת ההמשך לסדרה הוותיקה "על אדונים ומשרתים". עוד באותה שנה הופיע במיני-סדרה "Any Human Heart" של ערוץ 4 עיבוד לספרו עטור השבחים של ויליאם בויד, לצדו של מת'יו מקפדיין.
ב-2012 שיחק סטופארד בתפקיד אדריאן דיום, דיפלומט שווייצרי, בעיבוד הקולנועי לרומן "Belle du Seigneur" מאת הסופר השווייצרי-יהודי אלבר כהן. הסרט יצא לאקרנים בצרפת ב-19 ביוני 2013. במשחק "גולדן איי" עבור מערכת Wii שיחק ודיבב בתפקיד דימיטרי מישקין.
בדוקו-דרמה "המשפט של היטלר" גילם סטופארד את דמותו של עורך הדין הנס ליטן, ובסרט "Britain's Greatest Codebreaker" שיחק בדמותו של המתמטיקאי אלן טיורינג.
בראשית 2012 שיחק סטופארד בתפקיד פיטר במחזה "The Leisure Society" מאת פרנסואה ארשמבאלט בהפקה של "טרפלגר סטודיוס".
ב-2012 כיכב סטופארד בסרט הבריטי העצמאי "פאפאדופולוס ובניו" בתפקיד איל הבנקאות רוב. הסרט יצא לאקרנים בבריטניה ב-5 באפריל 2013.
בשנת 2015 גילם את ג'וליאן בויל בדרמה זוכת הפרסים "נעורים" של הבמאי האיטלקי פאולו סורנטינו.
חיים אישיים.
סטופארד נשוי לאמי סטופארד ולבני הזוג 3 בנות.
אד סטופרד
נבחרת גרמניה המערבית בכדורגל נשים
יואכים השני מברנדנבורג
יעקב הדס
יעקב הנדלסמן
לודוויג השני, הדוכס הגדול של באדן
לודוויג השני, הדוכס הגדול של באדן (גרמנית Großherzog Ludwig II. von Baden , 15 באוגוסט 1824 - 22 בינואר 1858) היה הדוכס הגדול החמישי של באדן.
ביוגרפיה.
לודוויג נולד ב-15 באוגוסט 1824 בקרלסרוהה, ללאופולד, הדוכס הגדול של באדן (1790–1852) ורעייתו הדוכסית הגדולה סופיה, נסיכת שוודיה, בתו של גוסטב הרביעי אדולף, מלך שוודיה.
בשנת 1852 עלה לודוויג לשלטון, לאחר מות אביו. אולם, בעקבות מחלת הנפש בה לקה לודוויג הפך אחיו פרידריך לעוצר הדוכסות וב-1856 מונה באופן רשמי לדוכס.
ב-28 בינואר 1858 מת לודוויג, ובמקומו עלה לשלטון אחיו פרידריך הראשון, הדוכס הגדול של באדן.
אפללו
קארי לואל
אני אחמד