בעונת 2018/2019 עברה להפועל רעננה אך שוחררה מהקבוצה עוד לפני פתיחת העונה עקב מחלה. כדורי הגישה תביעה לבוררות כדי לקבל את השכר שהובטח לה אך סורבה. לאחר פרסום הנושא בתקשורת גייסה למענה קבוצת בית"ר ירושלים בראשות הבעלים משה חוגג את סכום הכסף שהובטח לה כשכר.
נבחרת ישראל.
בשנת 2009, בגיל 16, צורפה לנבחרות הנערות של ישראל ורשמה 3 הופעות בנבחרת הנערות עד גיל 17 ו-14 הופעות בנבחרת הנערות עד גיל 19.
מחוץ לכדורגל.
בעלת תואר ראשון במנהל עסקים וניהול ספורט מהמרכז האקדמי רופין ומכון וינגייט.
הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן
רפובליקת קזחסטן
מוהמה גרדו בקוואקווה
מהומה גרדו בקוואקווה (Mahommah Gardo Baquaqua) נולד ב בנין של היום, היה עבד ששועבד והועבר לברזיל במסגרת סחר העבדים האטלנטי, וברח לניו יורק בשנת 1847. בקוואקווה העלה על הכתב את חוויות שעבודו, והאוטוביוגרפיה שלו פורסמה על ידי סמואל מור, פעיל בתנועה לביטול העבדות, בשנת 1854. מסמך זה הוא המסמך היחיד (שידוע עליו) שנכתב בידי עבד ברזילאי לשעבר.
קורות חייו.
בקוואקווה נולד בבנין בין 1820 ל־1830 למשפחת סוחרים מוסלמית. הוא למד קוראן, ספרות ומתמטיקה בבית ספר מוסלמי. כנער, הוא ואחיו השתתפו במלחמות , והוא נכלא במהלכן, אך לאחר מכן שוחרר. כשחזר לזוגו (או ג'וג'ו) נכלא והועבר לדהומיי, שם הועלה על ספינת עבדים בשנת 1845, והגיע לפרנמבוקו, ברזיל.
הוא שועבד במשך שנתיים באולינדה, פרנמבוקו תחת אדונו, שהיה אופה. בקוואקווה עבד בתור סבל, רוכל ובנאי, ולמד פורטוגזית. אכזריות משעבדיו גרמה לו להידרדר לאובדנות ואלכוהוליזם, והוא ניסה להתאבד.
בקוואקווה נלקח לריו דה ז'ניירו, ונעשה לעבד ימי בספינה למברנסה (Lembrança) שהעבירה סחורות לפרובינציות הדרומיות בברזיל. ב־1847, משלוח קפה לארצות הברית אפשר לו לצאת לחופשי. ספינתו עגנה בנמל ניו יורק בחודש יוני של אותה השנה, שם פנו אליו פעילים בתנועה לביטול העבדות, שעודדו אותו לברוח מהספינה. אחרי הבריחה הוא נאסר בכלא מקומי, ונעזר רק בפעילי התנועה, שניסו לסייע לו לברוח מהכלא ומנעו את חזרתו לספינה. לאחר מכן נשלח להאיטי, שם חי עם מיסיונר בפטיסטי בשם הכומר ג'וד.
לאחר שהמיר את דתו לנצרות והוטבל בשנת 1848, בקוואקווה חזר אל ארצות הברית בשל חוסר יציבות ששרר בהאיטי. הוא למד ב במשך שלוש שנים, וב־1854 עבר לקנדה. האוטוביוגרפיה שלו פורסמה באותה שנה בדטרויט על ידי סמואל דאונינג מור.
לא ידוע מה קרה לבקוואקווה אחרי 1857. הוא עבר לאנגליה, ונשלח על ידי חברת המיסיונרים האמריקנית החופשית בתור מיסיונר לאפריקה.
יואל בן שמואל
מיכאל קיסרי
מיכאל (מיקי) קיסרי (קיסלר) (נולד ב-1 ביוני 1950) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת אלוף-משנה, שירת בצה"ל בחיל הים כמפקד שייטת הצוללות. והיה המפקד הראשון של מערך בניית הצוללות מסדרת דולפין בגרמניה.
ביוגרפיה.
נולד ב-1950 להורים ניצולי השואה שעלו מצ'כיה עם הקמת המדינה. הוריו הגיעו למעברת נווה דוד בחיפה והתיישבו בכפר יחזקאל. לאחר שנולד עברו ההורים לקיבוץ דגניה א' שם השתלבו עם ותיקי היישוב.
כשהיה באמצע כיתה ה' עזבו את הקיבוץ ועברו לחיפה, לשכונת הכרמל הצרפתי. הוא למד בבית הספר "רמות" ברמת שאול. בכיתה ט' עבר ללמוד בבית הספר לקציני ים עכו, במגמת מכונאות ימית. התגייס לצה"ל ב־1968, המשיך לקורס חובלים בחיל הים למגמת השיט, למסלול הפיקוד בחיל הים. בסיום הקורס, שנמשך שנתיים וחצי, הצטרף לשייטת הצוללות ובמסגרתה פיקד על פלגת הדבורים בבסיס חיפה, שהייתה אחראית על הביטחון בגזרת צפון המדינה ומניעת חדירות פעילות חבלנית מהים.
במלחמת יום הכיפורים הצטרף לדבורים במפרץ סואץ, ובהמשך כסגן מפקד הבסיס שהוקם בא-טור ונועד לשמור על נתיבי שיט חופשיים במפרץ.
בשנת 1975 נסע עם משפחתו לאנגליה להביא את הצוללת אח"י גל שנועדה להחליף את דור הצוללות הישן של חיל הים.
במלחמת לבנון הראשונה שימש כמפקד צוללת שעגנה קרוב לקו החוף של לבנון ומשם טיווחה בחשאי את חיל האוויר וחיל הים לתקיפת מטרות של אש"ף וסוריה. הוא אף חשף סוללת טילי קרקע־אוויר, האיום המרכזי על חופש הטיס הישראלי, שהסורים הצליחו להסתיר מגיחות הצילום של חיל האוויר.
אחרי הפיקוד על אח"י גל יצא ללימודים באוניברסיטת בר-אילן ועבר לגור בראשון לציון במשך שנתיים. עם סיום הלימודים חזר לגור בקריית ביאליק כדי להיות קרוב לבסיס חיפה, שם שימש מפקד ספינת הטילים "מולדת". אחרי שנתיים עבר להתגורר בכפר סבא. ביוני 1983 מונה למפקד שייטת הצוללות וכיהן בתפקיד עד יולי 1987.
בקיץ שנת 1987 יצא שוב ללימודים, לתואר שני באוניברסיטת בר-אילן. אז גם הצטרף לפרויקט המגורים ברעות, אליה עבר בשנת 1991.
אחרי הלימודים הושאל לתעשייה האווירית למשך שלוש שנים ומשם יצא עם משפחתו לגרמניה, לנהל את פרויקט בניית הצוללות מסדרת דולפין, והתגורר בהמבורג עד לסיום הבנייה של אח"י דולפין ואח"י תקומה.
בשנת 1996, אחרי השקת הצוללת הראשונה "דולפין", חזר לישראל, לבית ברעות.
שנה לאחר מכן השתחרר מצה"ל והתמנה למנהל בית הספר להנדסאים של אוניברסיטת תל אביב. במילואים הצטרף לצוות החיפושים של הצוללת "דקר".
נשוי לרבקה (לבית ברסלר) אב לבת ובן ומתגורר במודיעין-מכבים-רעות.
אלפא רומיאו קנגורו
אלפא רומיאו קנגורו (באיטלקית: Alfa Romeo Canguro, קרוי גם: Alfa Romeo TZ Bertone Canguro) היא מכונית קונספט, בתצורת מכונית ספורט-קופה, 2 דלתות, אשר הוצגה על ידי יצרנית כלי הרכב האיטלקית אלפא רומאו בשנת 1964
אלן-רנה לסאז'
אלן-רנה לֶסאז' (בצרפתית: Alain-René Lesage; 6 במאי 1668 – 17 בנובמבר 1747, בולון-סור-מר), היה סופר ומחזאי צרפתי.
קורות חייו ופועלו.
אלן-רנה לסאז' היה בן למשפחת משפטנים. הוריו נפטרו בצעירותו והוא הופקד בידי דודו שבזבז את ההון שירש. מנהל בית ספר של הישועים בעיר ואן שבברטאן, שם למד, נוכח ביכולותיו של לסאז' וקירב אותו לספרות. לסאז' עבר לפריז ב-1693 כדי ללמוד משפטים ושנה לאחר מכן נשא אישה. בהשפעת חבריו, ונוכח דלות פרנסתו, החל לעסוק בתרגום. תחילה תרגם כתבים מספרות יוונית קלאסית לצרפתית. בהמשך פנה לספרות ספרדית, שהייתה פופולרית באותה תקופה בצרפת, ותרגם מספר יצירות של לופה דה וגה, פדרו קלדרון דה לה ברקה וסופרים נוספים. על בסיס ספרו של ולס דה גוורה חיבר לסאז' את "השטן הצולע" שהקנה לו תהילה. הספר נדפס בכמה מהדורות, עובד למחזה והועלה על במת התיאטרון.
בשנת 1715 פרסם לסאז' את הפרקים הראשונים של הרומן הפיקרסקי הנודע "הרפתקאותיו של ז'יל בלאס דה סנטיאנה". הפרק השלישי ראה אור בשנת 1724 והרביעי בשנת 1735. הספר זכה לקהל קוראים גדול, למהדורות תרגום לשפות רבות ולהתייחסויות בספרות בדורות הבאים. הוא תורגם לעברית בידי עידו בסוק (דביר, 1995). קדמו לו תרגומיהם של אברהם אלמאליח (ירושלים: דפוס ש"י שיריזלי, תרפ"ו) ושל יצחק לבנון (מסדה-פרס, 1980).
ב-1732 פרסם לסאז' את ספרו על הרפתקאות הפריבטיר Robert Chevalier Beauchêne בצרפת החדשה, שיש המוצאים בו דמיון לספריו של בן זמנו דניאל דפו.
לסאז' היה איש רעים להתרועע, מבאיו הקבועים של קפה פרוקופ, אך בשנת 1743, בעקבות מות בנו, עזב את פריז והתיישב בבולון-סור-מר, שבה מת ב-1747 בגיל 80.
אלפא רומיאו סקראבאו
אלפא רומיאו סקראבאו (באיטלקית: Alfa Romeo Scarabeo) היא מכונית קונספט, בתצורת מכונית ספורט-קופה, 2 דלתות, אשר הוצגה על ידי יצרנית כלי הרכב האיטלקית אלפא רומאו בשנת 1966
פירוש "Scarabeo" מאיטלקית לעברית: "חיפושית".
המכון המלכותי לטכנולוגיה של KTH
המכון המלכותי לטכנולוגיה של KTH (בשוודית: Kungliga Tekniska högskolan) הוא אוניברסיטה ציבורית הממוקמת בסטוקהולם, שוודיה, אשר הוקמה בשנת 1827. באוניברסיטה לומדים למעלה מ-13,000 סטודנטים והיא האוניברסיטה הטכנית הגדולה בשוודיה. נכון ל-2020 המכון מורכב מחמישה בתי ספר עם ארבעה קמפוסים בסטוקהולם וסביבתה.
האוניברסיטה חברה בועידת בתי הספר האירופיים לחינוך ומחקר הנדסי מתקדם ובברית N5T. מבין בוגריה הידועים ניתן למנות את גוסטב לרסון ודולף לונדגרן. בנוסף, זוכי פרס נובל קאי סיגבאן והאנס אלפוון לימדו במכון.
היסטוריה.
שורשיו של המכון המלכותי נמצאים בבית ספר טכנולוגי שהוקם בסטוקהולם עוד בשנת 1798. בשנת 1827 בית הספר הפך למכון גדול ורשמי יותר. הקמת המכון הושפעה (כמו מכללות טכניות רבו אחרות באירופה שקמו בשנים אלו) מהאקול פוליטקניק בפריז. בפתיחתו, למכון היה פרופסור אחד לכימיה ואחד בפיזיקה, וכיתה אחת בהנדסת מכונות ואחת להנדסה כימית. בשנת 1851 הורחבה תוכנית ההנדסה משנתיים לשלוש. בשלהי שנות ה-50 של המאה ה-19 נכנס המכון לתקופת התרחבות. בשנים אלו מבנים רבים נבנו או שופצו לטובת האוניברסיטה.
בשנת 1877 קיבל המכון את שמו הנוכחי. בשנה זו החלו גם לימודי אדריכלות במוסד. בשנת 1927 הוענקה סופית למכון את הזכות להעניק דוקטורט משלה, וחמשת הרופאים הראשונים סיימו את הכשרתם בשנת 1929. בשנת 1970 נחנך הכור הגרעיני של המכון.
ג'יימס פרייד
ג'יימס פרייר פּרייד (באנגלית: James Ferrier Pryde; ) היה אמן בריטי. זכור בעיקר כאחד מ"הקבצנים" – השותפות האמנותית שלו עם ויליאם ניקולסון, ועיצובים של כרזות ועבודות גרפיות אחרות שביצעו בין 1893 ל־1899.
קורות חייו.
פרייד נולד באדינבורו, בן יחיד מששת ילדיו של דייוויד פרייד (1834–1907), שהיה מנהל המכללת לנשים של אדינבורו בשנים 1870–1891, ואשתו ברברה לאודר (ילידת 1833 או 1834), שאביה ויליאם היה אחיהם של האמנים הסקוטיים רוברט סקוט לאודר וג'יימס אקפורד לאודר.