לאחר פרישת עמרי רונן מהתחנה, עברה התוכנית לידי הדר מרקס והפינה הוחלפה במשחק "השלישייה": בכל יום נבחר נושא, והמאזינים יכולים לבחור שירים הקשורים לנושא, ושלושה מתוכם משודרים בסוף התוכנית. עם עזיבתה של מרקס את התחנה במאי 2011 בוטלה התוכנית. על שעות השידור שלה (בין 13:00–16:00) שודרה התוכנית "הצתה מאוחרת" עם גידי שפרוט, אך כיום לאחר פרישתו של שפרוט משדרים בשעות אלו דלית רצ'סטר, ערן אביגל ו-"עשורים" עם ערן אליקים.
תוכניות סוף השבוע.
החל מ-2018 התחילה בגלגלצ מתכונת חדשה בימי שישי של תוכניות קבועות בשם "שישי החדש" -
בין 6:00–9:00 נעמי רביע משדרת תוכנית ובה היא מביאה את פרשת השבוע במוזיקה ולקראת סופה, ד"ש מהאייטיז ובו משמיעה פיסת נוסטלגיה משנות השמונים. החל משנת 2021 החליפה אותה גוני כהן. בין השעות 9:00-12:00 לבנת בן חמו משדרת תוכנית ובה אמן מציע מתכון שבועי לשישי (פינה זו הסתיימה), המאזינים מצלמים את עצמם לתמונת הכנות לשבת ופיוט שבועי בהתאם לאווירת השבוע. החל משנת 2021 החליפה אותה טליה כהן והפינות בוטלו, עוד באותה שנה תם אהרון החליף את טליה כמגיש הקבוע של הרצועה. בין 12:00–15:00 עומר גפן מגיש את תוכנית הרוק של גלגלצ ובה הפינה "האזנה מודרכת" בשעתה השנייה של התכנית. ובין השעות 15:00–18:00 שיר הדס מאיר משדרת את "קבלת שבת", תוכנית בה אמנים בוחרים את המוזיקה שהם אוהבים בשישי למשך שעה שלמה.
בשבת, החל משנת 2020, השבת מותגה מחדש כ"שבת עשורים", מעין מתכונת מהירה של תוכנית עשורים היומית, בה בכל רבע שעה מושמעים כ-3-4 שירים מעשור אחר באופן אקראי. הרצועה משודרת משעה 8:00 עד 22:00, ואז מגיש שחר אמאנו את תוכניתו עד חצות.
מדינה בדרך.
"מדינה בדרך" היא התוכנית הוותיקה ביותר בגלגלצ, ומשודרת מיום הקמת התחנה בשנת 1993. החל מינואר 2016 מגישים אותה הדר מרקס (בימים א'–ד') ועומר גפן (ביום ה').
על פי סקר TGI מינואר 2021, "מדינה בדרך" היא תוכנית הרדיו המואזנת ביותר בישראל.
המסורת.
לתחנה יש מסורת של השמעת שירים מסוימים בזמנים קבועים:
ביקורת.
למרות אחוזי ההאזנה הגבוהים, נשמעה בציבור ביקורת קשה על גלגלצ לקראת סוף שנת 1997 ותחילת שנת 1998. המבקרים טענו שהנהלת התחנה עסוקה רק בהגדלת הרייטינג, וויתרה על איכות השידור. נטען שהתחנה מגבילה את עצמה לסוג מוגדר מאוד של מוזיקה, ולמעשה משדרת מתוך מבחר מצומצם מאוד של שירים מוכתבים מלמעלה, במטרה "ללכת על בטוח". מבקר המוזיקה ועורך מוזיקלי בכיר לשעבר בתחנה יואב קוטנר אף אמר ב"כנס הרדיו הראשון" שהתקיים בחיפה בשנת 2007 כי: "תחנת גלגלצ היא תחנה שמשדרת מיינסטרים מאוס, שאני אישית לא סובל אותו". על שיטת הפלייליסט אמר: "...אין ספק שהשיטה עובדת, אבל חייבים להרחיב את המגוון המוזיקלי כי בצמצום הזה טמון נזק תרבותי עצום".
כתשובה לביקורת, עבדה התחנה יותר ויותר על השגת השמעות בלעדיות לאלבומים ושירים חדשים, עבריים ולועזיים. חברות התקליטים מסרו עותקים של הסינגלים לגלגלצ בלבד, ובתמורה נכנסו השירים ל-Playlist, וזכו לחשיפה מוגברת בשידורי התחנה, למשך תקופת הבלעדיות. כך החל הקמפיין "גלגלצ - לפני כולם". אף על פי כן נמתחה ביקורת על התחנה, כי למרות היותה ממומנת מכספי ציבור, הרי שאין מושמעים בה סגנונות מוזיקליים רבים האהובים על חלקים גדולים בציבור, כגון מוזיקה ים תיכונית, מוזיקה חסידית וכדומה.
בתגובה לטענות של אמנים ותיקים כנגד התחנה ולביקורת על בחירות הז'אנרים המושמעים, אמר מנהל התחנה אלדד קובלנץ: "אני חושב שאנחנו נותנים במה לאמנים הוותיקים ושהמינון של השירים שלהם בהחלט מספק, אבל אף פעם אי אפשר לרצות את כולם. כל ז'אנר מרגיש מקופח בגלגלצ. יש משהו מגוחך בדיון הזה, כי ההצלחה של התחנה נובעת ממה שהיא. ברגע שהיא תתחיל לנסות לרצות את מבקריה, אף אחד לא ירצה להאזין לה יותר".
עתירה לבג"ץ.
באוקטובר 2009 הוגשה עתירה לבג"ץ בדרישה להתערב בבחירת השירים המושמעים בתחנה בטענה שזו מונעת משיקולים זרים, ממניעים מסחריים, ופועלת ללא רגולציה מתאימה. בתחנה הגיבו לטענות באומרם כי "שיטת עריכת המוזיקה בתחנה מתבססת על עיקרון של מתן הזדמנות שווה לאמנים, ועל שיקולים מקצועיים הנגזרים מתכליתה וייעודה של התחנה".
בספטמבר 2010 דחה הרכב השופטים בראשות דורית ביניש את העתירה, וקבע כי אין פסול בנוהל בחירת השירים של התחנה. עוד ציינו השופטים כי אין מקום להתערבות בית המשפט בתוכן המוזיקלי, וכי טענות העותר בדבר התנהלותה של התחנה היו חמורות מאוד אך הן ללא כל ביסוס ותשתית. עם זאת, הורה בית המשפט לקדם בתוך 45 יום מיום מתן ההחלטה את הסדרת חוקיות פעילותה של התחנה, שעליה אמון הפיקוד העליון בראשות הרמטכ"ל.
בשנת 2016 חייב בית משפט השלום בתל אביב את גלגלצ לשלם פיצויים בסך 50 אלף ש"ח לזמרת רונית רולנד, עקב סירוב התחנה לתת לה קרדיט בשידור.
הוועדה לחקירת מערך המודיעין בעקבות המלחמה בעירק
הועדה לחקירת מערך המודיעין בעקבות המלחמה בעיראק
ועדת שטייניץ
לוויין ריגול
לוויין ריגול הוא לוויין המיועד לאיסוף מודיעין צבאי.
הסוגים העיקריים של לווייני ריגול, לפי סוג המידע שהם אוספים, הם:
מבחינת החוק הבינלאומי, אפשרות ההצבה של לוויין ריגול מעל שטחה של מדינה שאיננה בהכרח זו ששיגרה אותו מעוגנת בעובדה שהחלל, בגובה של מעל 100 קילומטרים מעל פני כדור הארץ, נחשב לטריטוריה נייטרלית. עובדה זו מהווה יתרון חשוב בהפעלת הלוויין ככלי גלוי לאיסוף מידע משטח אויב, מאחר שעצם הצבתו לא מהווה הפרה של הריבונות של האויב, ואינה יכולה להיחשב כעילה למלחמה.
לוויני ריגול
שד (מיתולוגיה)
שֵׁד הוא יצור מיתולוגי על-טבעי, הנפוץ בפולקלור ובאמונות של עמים רבים. נהוג לדמות את השדים לדמויות רבות-כוח, לרוב שליליות. לעיתים דימויים גשמי ולעיתים רוחני.
נמנים שני סוגים עיקריים של שדים: השד כשליחו של השטן, והשד כישות עצמאית. כשליחו של השטן - השד בא להזיק לבני האדם ולחבל בנפשם (השד פוגע בנפש ולא בגוף). כישות עצמאית, יכול השד להזיק לבני אדם - אך גם לעזור להם, בתמורה לדבר מה.
השד במסורות העולם.
במסורת הערבית של טרום האסלאם התבססה האמונה על פחד מרוחות ושדים, הקרויים בערבית ג'ינים. באגדות הערביות המסורתיות, כמו "סינבאד" ו"אלאדין" מסיפורי אלף לילה ולילה, מופיעים ג'ינים.
גם במסורת היפנית העתיקה מופיעים שדים, אשר בניגוד לשדים העצמאיים אצל הערבים - מייצגים את הגיהנום ואת השטן.
במסורת הרומנית מפורסם הסיפור על הרוזן "דרקולה", שנולד במחוז טרנסילבניה, שהיה ערפד שניזון מדמם של בני אדם.
ערפדים הופיעו כדמויות על טבעית גם בסיפורי אגדות במסורות ותרבויות רבות אחרות, ויש הרואים בהם סוג של שדים.
השד ביהדות.
במסורת היהודית קיים מגוון רחב של אזכורים ודעות ביחס לשדים, החל מהתייחסות אליהם כאל ישות הפועלת במציאות וכלה בשלילת קיומם.
המקרא ממעט להזכיר את קיומן של ישויות על טבעיות בכלל, אך בעוד שישנם מספר אזכורים של מלאכים וסוגי כישוף שונים, שדים אינם מוזכרים כלל. הביטוי "שדים" מופיע אמנם פעמיים במקרא (בספרים דברים ותהלים), אלא שהכוונה שם היא בהקשר של עבודת אלילים - זביחה לשדים. עם זאת נהוג ליחס לשעירים, המוזכרים פעמים רבות במקרא, משמעות הדומה לזו של שדים, . על פי פרשנויות שונות השדים נקראו "שעירים" מפני שדמו לשעירי-עיזים, או שישתער (יהיה נסער) לב הרואה אותם. השדים מוזכרים גם כ"רוחות". בתלמוד, לעומת זאת, מוזכרים שדים ויצורים 'מזיקים' (- כהגדרת התלמוד עצמו) אחרים פעמים רבות. מפורסמת מאוד האגדה לפיה שלמה המלך הצליח לתפוס בעורמה את מלך השדים (אשמדאי), ואף התייעץ עם שדים.
על פי פרשנים רבים, משמעות הפסוק היא לא לקבץ את דם שחיטת הבהמה בגומא מתוך כוונה לקרוא לשדים לאכול מהדם ובתוך כך לגלות את העתידות. על פי הכתוב בספר תהלים, היה נוהג קדום לזבוח ילדים לשדים: .
בספרות החוץ מקראית השדים מופיעים בספר טוביה וספר חנוך א'.
בפירוש הרמב"ן על התורה מובא כי השדים מורכבים משני יסודות (אש ורוח) מתוך ארבעת היסודות, וכיוון שאין ביסודם מים ועפר (המסמלים את החומר), הם יותר רוחניים, במידה מסוימת. הם בעלי תכונות משותפות עם האדם ועם מלאכי השרת: הם מתים (בעת היפרדות היסודות זה מזה) ואוכלים ומצד שני, הם עפים ומסוגלים לראות את העתיד הקרוב. חז"ל מוסיפים ומתארים את השדים:
מטרתם של השדים היא לייסר את האדם שסר מדרך הישר וכן להענישו על בריאתם. השדים נמצאים בחורבן והשממון ואינם נמצאים במקומות מיושבים על ידי האדם (ראו מסכת פסחים). לפי דעה הנידונה בתלמוד מספרים זוגיים עלולים לגרום לשדים להזיק.
היווצרות השדים לא ברורה, ישנם מקורות שונים המתארים את היווצרותם :
בהגות הפילוסופית היהודית של ימי הביניים נשלל קיומם של שדים באופן מוחלט, חרף התיאורים הרבים המובאים בגמרא. מפורסם בשלילתו הרמב"ם, שטען כי שדים אינם בני קיימא כלל, ולכן כל מקום שהוזכר בתלמוד שד הסביר באופן רציונלי. גם בנו ר' אברהם כתב שכל מקום שנזכר בתלמוד שדים זה רק במראה החלום. כמותם סברו הוגים רבים, כמו רלב"ג ואחרים, אך רבים המשיכו להאמין בקיומם של שדים, כמו הגר"א, שכתב: גם ב-1800 עוד כתב המחבר הקדם-משכילי דב בער מבוליחוב כי בגליציה שרצו עד לא מכבר שדים לרוב, אך הם נמלטו מפחד האוסטרים שהשתלטו על החבל.
בספר הזוהר מובא שאסתר המלכה לא קיימה יחסי מין עם אחשוורוש, אלא השכינה שלחה שדה במקומה.
השד באסלאם.
על פי האמונה, מתקיים במקביל לעולם הגשמי עולם נוסף שהוא ממלכת השדים (אלג'ין), אבי הג'ין הוא איבליס שגרם לאדם וחוה להתפתות ולאכול מהעץ האסור.