חלומו היה לפתוח בארצות הברית מוסד בן שלושה כוכבים במדריך המישלן, דוגמת המקומות בהם עבד בצרפת. הוא יצא לטיול בפיימונטה שבאיטליה ומסבתא בבית איטלקי למד להכין מטעמים ביניהם אניולוטי שגרסה משודרגת שלו מככבת בתפריטו כיום.
בקיץ 1992 הגיע לטיול בעיירה יוטוויל שבעמק הנאפה בקליפורניה, במרכז כרמי היין של ארצות הברית, לפי עצתו של חבר שהמליץ לקנות את ה-French Laundry. המבנה שימש כל תקופה לצורך אחר: למגורים, כמכבסה, כבית זונות, שוב כמקום מגורים ואז כמסעדה. דון שמיט שהיה ראש עיריית יוטוויל קנה את המקום ב-1976 תמורת 39,000 דולרים ופתח את המבנה כמסעדה ביחד עם אשתו סאלי בשנת 1978, שם הם הגישו תפריט קבוע כל לילה ועתה הם התכוונו למכור את המקום.
קלר חסר הפרוטה פעל כל קיץ שנת 1993 לגיוס מיליון ומאתיים אלף דולרים מארבעים ושמונה משקיעים שונים לצורך רכישת המקום ונהיה השף והבעלים של המכבסה הצרפתית בשנת 1994. מיד בפתיחה דפקה על דלתו לורה קניגהאם ילידת יוטוויל והושיטה לו קורות חיים והוא שכר אותה. קניגהאם נהייתה יד ימינו של קלר, מנהלת המסעדה והסומלייה הראשית והציבה אמות מידה גבוהות ופרפקציוניסטיות.
הפרנץ' לונדרי הוא מבנה בן אלף ושש מאות רגל מרובעים, שנבנה מסלעי ועצי הנהר בשנת 1900. למסעדה שתי קומות ובכל אחד מהם חדר אירוח וקיבולת של שישים וארבעה אנשים. בקיץ המרפסת נפתחת והאורחים יכולים לצאת להתרווח במרפסת הצופה אל הגינה. מוגשים מספר תפריטי טעימות שהם יצירות של קלר המבוססות על המטבח הצרפתי וזמן הארוחה הוא כשלוש עד חמש שעות. במהרה זכתה המסעדה בכל פרס אפשרי ונחשבת לטובה ביותר בארצות הברית ולאחת הטובות ביותר בעולם.
בושון.
בושון הוא השם בו מכונה ביסטרו באזור ליון שבצרפת, הכוונה היא לביסטרו אולם היות שהשם ביסטרו מתייחס באמריקה לאכילה רגילה בחר קלר לקרוא לו בושון. הוא פתח את הבושון הראשון בשנת 1998 בסמוך לפרנץ' לונדרי. בושון שנייה נפתחה בלאס וגאס באביב שנת 2004 במלון-קזינו הונציאני. השף המבצע בבושון הוא ג'ף קרציילו, שעבד עמו למן שנתו הראשון בפרנץ' לונדרי. קרציילו סיים את לימודי הבישול שלו, הצטרף לפראן אדריה וב-1994 החל לעבוד בפרנץ' לונדרי. הוא אף פתח עם קלר את בושון בלאס וגאס.
בבושון התכוון קלר ללכת בעקבות דגם הביסטרו הפריזאי ולהגיש תבשילים צרפתיים קלאסיים במיטבם כגון: קיש, מרק בצל מוקרם, ביף בורגיניון, עוף צלוי, טארט טאטן, קרם קרמל, פרופיטרול, מוס שוקולד, טארט לימון.
פר סה.
בשנת 2004 פתח קלר את מסעדת פר סה במרכז טיים וורנר במנהטן שבניו יורק. במסעדה הושקעו שנים עשר מיליוני דולרים והיא עוצבה על ידי המעצב אדם טיהאני. זוהי מסעדת אחות לפרנץ' לונדרי בעלת תפריט שירות וסטנדרטים דומים מאוד.
מטבחם של הפרנץ' לונדרי ופר סה מתאפיין בכמה תפריטי טעימות, מהם אחד צמחוני, של תשע מנות קטנות מהמטבח הצרפתי הקלאסי ועלותן היא מאתיים וחמישים דולר כולל דמי שירות.
קלר פתח שתי מאפיות, שתיהן בלאס וגאס.
פרסים.
בשנים 2003 ו-2004 בחר המגזין רסטורנט במשאל 50 המסעדות הטובות בעולם בפרנץ' לונדרי כמסעדה הטובה בתבל, בשנת 2005 הייתה מקום שני, בשנת 2002 מקום שלישי ומקום רביעי בשנים 2006 ו-2007, מקום חמישי בשנת 2008, מקום 12 בשנת 2009 ומקום 32 בשנת 2010. פר סה זכתה למקום שביעי בשנת 2005 ולמקום שמיני בשנת 2006, תשיעי ב-2007 ושמיני בשנים 2008 ו-2009 ובמקום העשירי בשנים 2010 ו-2011.
קלר הוא השף השלישי הכי ממושלן בעולם, ביחד עם גורדון רמזי (אחרי ז'ואל רובישון ואלן דיקאס), לו שבעה כוכבי מישלן: שלושה לפרנץ' לונדרי, שלושה לפר סה, ואחד לבושון.
הפרנץ' לונדרי נבחרה כטובה במסעדות אמריקה על ידי אסקווייר, מדריך זגאט, גורמה, בון אפטיט, USA Today, הניו יורק טיימס והויין ספקטייטור.
בלומברג
בלומבירג
נווה שרת
נווה שרת (לשעבר דרום צהלה) היא שכונה צפון מזרחית של תל אביב, באזור עבר-הירקון, ממערב לנחל הפרדסים, השייכת לרובע 2- צפון מזרח של עיריית תל אביב-יפו, מצפון-מערב לקריית עתידים, מדרום-מערב לצהלה ומזרחית לרמת החייל. ממזרח ומצפון לשכונה מצויים שטחים חקלאיים. הרכב אוכלוסיית השכונה נמצא בעיצומו של שינוי, אחרי השלמת חלקו הראשון של פרויקט פינוי-בינוי גדול ולקראת השלמת חלקו השני. בדרום השכונה שוכנת קהילת חסידי גור בקריית הרי"ם לוין.
היסטוריה.
ראשיתה של השכונה במעברת "יד המעביר", שנקראה על שמו המקורי של שיכון דן הסמוך, ובתחילת 1950 היו בה מעל 500 משפחות. המעברה, שנמצאה על השטח שהיום מצוי בו קריית עתידים, אכלסה בשנות החמישים בעיקר עולים מצפון אפריקה. בשנת 1951 תוארה המעברה בקול העם: "חיים קשים ללא נשוא של משפחות גדולות בצריפים לוהטים משמש הקיץ; חוסר חשמל; בתי שימוש שריחם נישא לכמה קילומטרים; לכלוך וזוהמה". עד שנת 1960, השיכון למפוני המעברה היה במרחק מהמעברה, למשל במעוז אביב. משנת 1961 אוכלסו שיכונים של יוצאי המעברה בסמיכות למעברה וביוני 1962 עמדו עשרות דירות ריקות בגלל סירוב תושבי המעברה לעבור לשיכון בתנאים שהוצעו להם. באמצע שנת 1962 הוחלט להרחיב את השיכונים בצמידות למעברה לשכונה שלמה של 3000 יחידות דיור. 1000 יחידות דיור יועדו לעולים חדשים, 500 לזוגות צעירים והשאר למפוני המעברה. במרץ 1964 נחנך כביש גישה לשכונה. באמצע 1964 הוענק לשכונה השם "דרום צהלה". השכונה שכללה תושבים יוצאי צפון אפריקה לצד תושבים יוצאי אירופה, חייתה בשנת 1966 בצילה של שכונת צהלה שכבר אז נחשבה לשכונת יוקרה. ב-1967 נקבע שמה ל"נווה שרת"
בסוף שנות ה-60 הגיעו לשכונה עולים ממזרח אירופה ונוצרה מתיחות בין האוכלוסייה הוותיקה לבין החדשה.
בשנות השבעים החלה תנופת בנייה בשכונה ונבנו דירות לזוגות צעירים. בתחילת שנות השמונים עברו להתגורר בשכונה (ברחוב הדף היומי) משפחות מהמגזר החרדי מקהילת חסידות גור והקימו בה את קריית הרי"ם לוין ע"ש הרב יצחק מאיר לוין. האנתרופולוגית תמר אלאור תיארה את אורח חייהם של הנשים חסידות גור בשכונה בספר משכילות ובורות. בתחילת שנות השמונים, בתקופת כהונתו של ראש הממשלה מנחם בגין, נכללה נווה שרת בפרויקט שיקום שכונות שבמסגרתו הופנו משאבים רבים לפיתוח השכונה. אוכלוסיית השכונה גדלה משמעותית בשנים 1989-1990 עם העלייה מברית המועצות.
נווה שרת ממוקמת בצפון תל אביב הנחשב לאזור אמיד וגובלת בשכונת היוקרה צהלה. בשכונה מתגוררים תושבים מקבוצות שונות: ילידי "יד המעביר", עולים חדשים מחבר המדינות, יוצאי צפון אפריקה ומזרח אירופה, וכן סטודנטים וזוגות צעירים (בעיקר בשכירות). לשכונה פוטנציאל התפתחות בשל מיקומה הקרוב למתחם ההיי-טק קריית עתידים וכן בשל המיקום בצפון העיר. בסוף העשור השני של המילניום הולך ונשלם פרויקט רב-ממדים של פינוי בינוי במתחם הרחובות בית-אל, רמה ואח"י-דקר. עד כה (2018) הסתיים אכלוסם של כ-10 מגדלי-דירות בכ-1,000 משפחות, רובן חדשות - צעירות ומגילאי הביניים, ומיעוטן משפחות שהתגוררו בבניינים הישנים שפונו.
בשכונה פועל תוכנית היל"ה.
בשכונה פועלים סניפי בית חב"ד המפעילים שיעורי תורה ובתי מדרש באזורים נרחבים.
בשל שכנותה של נווה שרת למסוף התחבורה קריית עתידים היא נהנית מקווי תחבורה רבים ותדירים לכל שכונות תל אביב ויישובי גוש דן ומהם.
ב-2012 התגוררו בנווה שרת כ-7,000 תושבים. עם השלמת השלב הנוכחי של תוכנית פינוי-בינוי יהיו בשכונה (לפי ההערכה) כ-10,000 תושבים, שיתפרשו על פני שטח שכונתי כולל של כ-59 דונם, מה שיהפוך אותה לשכונה הצפופה ביותר בתל אביב. ככל שתאושרנה תוכניות נוספות להתחדשות עירונית בשכונה, היא צפויה להיות צפופה עוד יותר.
רן רונן
רוברט דאל
רוברט אלאן דאל (באנגלית: Robert Alan Dahl; 17 בדצמבר 1915 – 5 בפברואר 2014) היה פרופסור למדע המדינה באוניברסיטת ייל, ששימש כנשיא האגודה האמריקנית למדע המדינה, והיה אחד מחשובי מדעני המדינה. דאל תואר לעיתים קרובות כ"דיקן" של כל מדעני המדינה האמריקנים. לתואר זה זכה בשל כתיבתו הפורה והעובדה שמדעני מדינה מובילים בתחום קיבלו את הכשרתם תחת הדרכתו. רבים סבורים כי פעולתו של דאל באוניברסיטת ייל הביאה לכך שהפקולטה למדע המדינה באוניברסיטה זו נחשבת למובילה בארצות הברית.
במדע המדינה ישנן שלוש גישות מרכזיות לבחינת השאלה היכן נמצאת העוצמה בחברה: הגישה הפלורליסטית, האליטיסטית והמעמדית. דאל נחשב כאבי "הגישה הפלורליסטית", גישה הנסמכת על המבנה האמריקאי הדמוקרטי במובן החברתי, הטוענת כי הכוח והעוצמה מתחלקים ומתפזרים בחברה. הגישה הפלורליסטית טוענת כי יחסי מדינה וחברה מושפעים בעיקר מתהליכים חברתיים ורואה את המדינה כשחקן חברתי-פוליטי בתוך מערך סבוך של שחקנים חברתיים נוספים.
דאל הצביע על קיומן של קבוצות לחץ שונות המשפיעות על תהליכי קבלת החלטות והדגיש את תפקידה של החברה האזרחית ועל היותו של הפרט רציונלי, מרכזי לעשייה הפוליטית ובעל השפעה במשחק הפוליטי על ידי התארגנות לכדי קבוצה. לפי דאל, בחברה האמריקאית קיים פלורליזם חברתי, יש מערכת חוקים המביאה לפיזור הכוח תוך עידוד תרבות פוליטית בה לכל הקבוצות יש מקום.
בשנות ה-60 היה דאל מעורב במחלוקת חשובה עם ס. רייט מילס על טיבה של הפוליטיקה בארצות הברית. את מילס ניתן לשייך ל"גישה האליטיסטית" או גישת האליטות הנסמכת על הוגים כרוברט מיכלס, וילפרדו פארטו וגאטנו מוסקה (בניגוד לגישה המעמדית ששואבת מקרל מרקס). מילס טען שהשלטון בארצות הברית נתון בידי קבוצת אליטה אחידה ומצומצמת מבחינה דמוגרפית. לטענת מילס, השליטה האמיתית בארצות הברית אינה בידי הקונגרס או הנשיא אלא, בידי תעשיינים בעלי כוח והאליטה הצבאית.