לכל אורך שנותיה זכתה התוכנית לביקורות מעורבות. הביקורת השלילית הייתה על כך שהתוכנית משתמשת בהומור "נמוך" כמו סלפסטיק ודמויות מבוססת על עדות וסטיגמות כמו: "רומני גנב", "פרסי קמצן" וכו'. בנוסף, הועלתה ביקורת על כך שהתוכנית לא הרבתה לעסוק בסאטירה פוליטית ופחדה לנקוט "עמדה". מאידך נטען כי ביקורת זו אינה מוצדקת, היות שהתוכנית עסקה אף בסאטירה חברתית ותרבותית. דוגמה מובהקת לכך היא "המשפחה הישראלית המופרעת". עובדה נוספת היא שמערכון מהתוכנית שיצא כנגד "חוק החזיר" (בו נראתה השחקנית יעל עמית מלטפת חזיר ושרה לו שיר ערש) נפסל לשידור על ידי מנהל הטלוויזיה כתוצאה מלחצים פוליטיים. כך, שלא ניתן לטעון שלא הייתה כוונה לעסוק בסאטירה מצד היוצרים של התוכנית. התוכנית הייתה מושקעת יחסית לזמנה, הן מבחינת התפאורה והן מבחינת צוות השחקנים והכותבים.
קרול ברג
קרול ברג (אנגלית: Carol Berg) היא סופרת פנטזיה אמריקאית.
קורות חיים.
בעלת תארים במתמטיקה ומחשבים. חיה עם בעלה ושלושה בנים בהרי קולורדו.
קרול ברג ביקרה בישראל במסגרת פסטיבל אייקון 2007.
ספריה.
ספרים שתורגמו לעברית.
טרילוגית הראי-קירה
ספרים שטרם תורגמו לעברית.
הגשר של ד'ארנט' (D'Arnath)
דואט המגדלור
דואט המקלט
הקולגיה מג'יקה
יצירות אחרות
פרסים.
קרול ברג זכתה שלוש פעמים בפרס קולורדו לספרות, בפעם הראשונה בשנת 2003 עבור Song of the Beast, בפעם השנייה בשנת 2009 עבור Breath and Bone, ובפעם השלישית בשנת 2011 עבור The Soul Mirror. בנוסף זכתה בפרס גפן (2005) לספר הפנטסיה המתורגם הטוב ביותר בעבור השתנות.
מארס מטודי
"מארס מטודי" (באנגלית: Mars of Todi) הוא כינויו של פסל ברונזה אטרוסקי מסוף המאה ה-5 לפנה"ס. גובהו של הפסל הוא 141 ס"ס. הפסל נתגלה בשנת 1835 והוא מוצג כיום במוזיאון הוותיקן ברומא.
הפסל מייצג הישג טכני ואמנותי ניכר בהתפתחותה של האמנות האטרוסקית לכיוונים ריאליסטיים יותר. הדמות בפסל היא דמותו של חייל אטרוסקי המקריב קורבן. תווי הדמות ריאליסטיים, וכך גם פרטי הלבוש והשריון, אשר מתוארים בקפדנות. קיימים קווי דמיון משותפים בין פסל זה לבין הפסל היווני "הרכב מדלפוי". אולם, למרות קווי המתאר המעודנים של הדמות, ניכרים בה סממנים והשפעות מן האמנות המזרחית. בייחוד בולטת נוקשות זו בשריון אשר מכסה על תווי המתאר של הגוף.
אריסה
אריסה (גם סחקה, עריסה, הריסה, חריסה, הרוש. בערבית: هَرِيسَة, תעתיק מדויק: הריסה, ששורשה הלשוני מקביל לשורש ה-ר-ס ולמילה העברית-"הריסה" או "הרס", אריסה- בהוראת: מעוך, פירה, דייסה) היא ממרח צפון אפריקאי מסורתי חריף, המבוסס על פלפלים חריפים מסוג שאטה (פלפל סודני, מכונה גם סודניה ופירי פירי), לרוב מיובש, יחד עם פלפלים מתוקים בתוספת שום, שמן, ותבלינים נוספים.
מרכיבים.
ישנם שני סוגי אריסה - מתוקה וחריפה, כאשר נהוג לכנות את המתוקה מביניהן כאריסה, ואילו החריפה יותר מכונה סחקה. האריסה המתוקה מכילה כמות עיקרית של פלפלים מתוקים, ואילו הסחקה מכילה בעיקר פלפלים חריפים וכמות קטנה של פלפלים מתוקים.
בנוסף לחומרי הבסיס שהם פלפלים מיובשים, שום ושמן, דרכי ההכנה של הממרח משתנות על פי אזורי המחיה והמדינות בהן הוא נפוץ.
במרוקו, למשל, נהוג להכין את האריסה מפלפלים מיובשים שהושרו במים ונטחנו עם קליפתם, שום, כמון ומלח. תהליך הטחינה מלווה בהזלפה קבועה של שמן צמחי. באזורים מסוימים במרוקו מתווספת גם פפריקה מעושנת לרשימת התבלינים.
בלוב נהוג להוסיף על התבלינים הנ"ל גם זרעי כוסברה וקימל (כרוויה תרבותית). את חלק מכמות הפלפל המיובשים מחליפים בפלפל טרי (לרוב הסוג המתוק).
שימושים במזון.
במרוקו נהוג לרוב לאכול את האריסה כתוספת לארוחה, כדוגמת מריחה על הלחם איתו אוכלים את הארוחה, אך נפוץ מאוד גם לשלבה במאכלים עצמם. סלט מבושל מפורסם מאוד המכיל אריסה נקרא חיז'ו (גזר במרוקאית), והוא סלט המורכב מגזרים מבושלים המעורבבים בשמן, לימון, שום (באזורים מסוימים גם תוספת כמון) וכמויות משתנות של אריסה מתוקה וסחקה חריפה - התלויה ברמת החריפות הרצויה למבשל. ישנה גם גרסה טרייה לסלט המכילה גזרים מגורדים טריים וכוסברה.
מנה מפורסמת נוספת נקראת "מז'וז'ין" (בתרגום - נשואים), מנה המורכבת משני סרדינים שנוקו מעצמות וממולאת בתערובת של עשבי תיבול, שום טחון ואריסה, הודבקו זה לזה בעזרת התערובת, ולאחר מכן נטבלו בקמח וביצה וטוגנו.
בנוסף האריסה משודכת לתבשילי דגים ובשר רבים, וגם סלטים מבושלים.
בתוניס האריסה היא מרכיב חשוב בתיבול בשרים, מרקים (בעיקר מרקי דגים - החשוב בהם הוא המרק האדום לקוסקוס).
רטבים וממרחים דומים בעולם.
באינדונזיה ישנו ממרח בשם סמבל. מדובר בגרסה מאוד דומה לאריסה, אלא שהיא מכילה כמות נוזלים גדולה יותר והממרח דומה יותר לרוטב.
בקוריאה ישנו ממרח הקרוי גוצ'וג'אנג (Gochujang). בדומה לאריסה הוא מרכיב בסיסי במרבית מאכלי קוריאה ומשמש לתיבול אורז, מרקים, קימצ'י (ירקות כבושים), רטבים לסלט (בדרך כלל משודך לרוטב סויה, ג'ינג'ר ושמן שומשום), ואף משמש כחומר מקשר במנה הנקראת ביבימבאפ (אורז מעורבב שבדרך כלל מכיל שאריות שונות מהמקרר, בצל ירוק, נבטים, ומתובל בגוצ'וג'אנג, רוטב סויה ושמן שומשום.
בתימן קיים הסחוג - ממרח כמעט זהה במרכיביו ל"סחקה". שימושיו דומים מאוד לשימושי האריסה אם כי לא נפוץ לערבב בו גם פלפלים מתוקים, על כן הוא חריף משמעותית מהאריסה או הסחקה. ישנם שני סוגי סחוג - ירוק ואדום, הירוק מכיל פלפלים ירוקים מיובשים ועשבי תיבול רבים, האדום נטול עשבי התיבול ומכיל פלפלים אדומים חריפים.
בספרד והפיליפינים יש רוטב בשם אדובו (Adobo) - שהוא מחית פלפלים, שום, מלח, חומץ במקום שמן ואורגנו. במקסיקו נהוג להכין אותו מצ'ילי גוואחיו מיובש (guajillo)
בקולומביה ואקוודור יש ממרח בשם אחי (Ají) המורכב מעגבניות ירוקות (אחיטומטה) ופלפלים חריפים מיובשים, מעובד יחד עם שום, בצל, פטרוזיליה ומים.
בסין יש ממרח פלפלים הקרוי דובנג'יאנג (Doubanjiang) - אותו מכינים מפולי סויה, פולים (פול), אורז, מלח ים ופלפלים מיובשים טחונים - התערובת כולה מרוסקת ומותססת ורק לאחר מכן נאכלת.
בקרב יהדות לוב קיים ממרח דומה בשם פלפלצ'ומה, המורכב מפלפל חריף, פפריקה, שום, שמן ומלח.
ג'ון הרשל
סר ג'וֹן פְרֶדרִיק וִילְיַאם הֶרְשֶל, הברונט הראשון (באנגלית: Sir John Frederick William Herschel, 1st Baronet), KH (7 במרץ 1792 – 11 במאי 1871) היה איש אשכולות אנגלי: מתמטיקאי, אסטרונום, כימאי ומחלוצי הצילום. הרשל היה בנו היחיד של האסטרונום ויליאם הרשל ובעצמו אב ל-12 ילדים.
הרשל הנהיג את השימוש ביום היוליאני באסטרונומיה, נתן שם לשבעה מהירחים של כוכב הלכת שבתאי ולארבעה מהירחים של אורנוס, הרים תרומות חשובות להתפתחות הצילום, וחקר את תופעת עיוורון הצבעים ואת ההשפעה הכימית של קרינת על-סגול.
ביוגרפיה.
השכלה, תגליות באסטרונומיה ופרסים.
הרשל נולד בסלאו (Slough) שבבקינגהמשייר, מערבית ללונדון, והחל ללמוד בבית הספר היוקרתי איטון. מסיבה שאינה ידועה, אולי בשל חששות אמו או דעות קדומות ביחס למוצאו (אביו, ויליאם הרשל, היה ממוצא גרמני וסבו אייזק היה יהודי), הורחק הרשל מבית הספר והשלים את לימודיו בביתו בעזרת מורים פרטיים. בגיל 17 החל ללמוד ב"סנט ג'ון קולג'" שבאוניברסיטת קיימברידג'. שם התיידד עם צ'ארלס בבג' וג'ורג' פיקוק (George Peacock), לימים מתמטיקאים נודעים, והשלושה כרתו ברית ביניהם "לעשות את המיטב לוֹ יוכלו כדי להיפרד מן העולם כשהוא חכם יותר ממה שהם מצאו אותו". הוא סיים את לימודיו ב-1813 במקום הראשון (המכונה באנגלית, במינוח המיוחד לאוניברסיטת קיימברידג', senior Wrangler) ברמה העליונה של מבחני המתמטיקה של אוניברסיטת קיימברידג', מבחנים יוקרתיים המכונים טריפוס (Tripos). הוא החל לכתוב מאמרים על חשבון אינפיניטסימלי ועל נושאים משיקים במתמטיקה ב-"Philosophical Transactions" ("פרוטוקולים פילוסופיים" - ביטאונה הוותיק (מ-1665) של החברה המלכותית הממשיך לצאת לאור גם כיום), וב-1821 זכה בגין מאמריו אלו במדליית קופלי, פרס שנתי על תרומה למדע, שהוא הפרס החשוב ביותר שמעניקה החברה המלכותית.
ב-1816 החל הרשל לעסוק באסטרונומיה ובנה טלסקופ מחזיר אור שקוטר המראה שלו הוא 18 אינץ' (כ-45 ס"מ) ואורך המוקד שלו הוא 20 רגל (כ-6 מטר). בין 1821 ל-1823, יחד עם האסטרונום ג'יימס סאות, הוא המשיך את המחקר של אביו על כוכבים כפולים, צבירי כוכבים וערפיליות. על ידי השוואה בין הרשימות של אביו לתצפיות שערך, גילה הרשל שבכמה גרמי שמים יש תנועה היקפית. עבור עבודתו זו העניק לו מכון צרפת (Institut de France גוף-העל של האקדמיות לשפה, לתרבות ולמדע של צרפת) ב-1825 את פרס לאלנד (Lalande), והחברה המלכותית לאסטרונומיה העניקה לו ב-1826 את הפרס הראשי שלה, מדליית הזהב (בה זכה שוב ב-1836).
בין 1824 ל-1827 שימש בתפקיד מזכיר החברה המלכותית, וב-1827 נבחר ליושב ראש החברה לאסטרונומיה (שמה של "החברה המלכותית לאסטרונומיה" באותה עת). ב-1831 קיבל תואר אביר ב"מסדר גואלף המלכותי" (KH).
בשנת 1835 הוא גילה ערפילית פלנטרית NGC 3132