החל משנות התשעים מדינות רבות החלו לפעול לקידום מדיניות לשילוב אנשים עם מוגבלות בשוק העבודה, תוך חיזוק גישה מאוזנת המדגישה את המחויבות של האדם, המעסיק והמדינה לשינוי המצב.
רימרמן וארטן-ברגמן (2005) מציינים כי
בישראל ישנם בעלי עסקים שמשלמים לעובדים עם מוגבלויות שכר מופחת, דבר שמסודר עם גופים להשמת נכים בעבודה, וזאת מתוך כך שיכולת העבודה של אנשים עם מוגבלויות היא פעמים רבות מופחתת מיכולת העבודה של אנשים ללא מוגבלות. וכן כדי שהעסקת אנשים עם מוגבלויות תשתלם למעסיק.
חוקים והתערבויות למניעת אפליה.
פלדמן וארניאס (2004)מציינים מדינות שונות בתוכן ישראל, החלו לפתח תוכניות התערבות טיפוליות ושיקומיות לעידוד היציאה לעבודה הרחבת שירותי תעסוקה מוגנת ונתמכת, מפעלים מוגנים, מועדונים תעסוקתיים, מפעלונים ועד להשמה בעבודה בשוק החופשי. על מנת לקדם את התקנות לשם כך הוגדרו מדדים מעשיים להתאמות בתעסוקה בשוק החופשי עבור אנשים עם מוגבלות נפשית, שכלית, קוגניטיבית, פיזית וחושית, וכן התאמות משותפות לכל המוגבלויות. חובת הייצוג ההולם כוללת גם את איסור ההפליה כלפי אדם עם מוגבלות מתוך הנחת היסוד של המכשול העיקרי של השתלבות בשוק העבודה טמון ביחס מפלה ועמדות שליליות מצד מעבידים וארגוני מעסיקים.
חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (1998).
בשנת 1998 חוקקה הכנסת את חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, התשנ"ח-1998, שבא להגן על זכויותיהם של בעלי מוגבלויות, כאמור בסעיף 2 לחוק: "חוק זה מטרתו להגן על כבודו וחירותו של אדם עם מוגבלות, ולעגן את זכותו להשתתפות שוויונית ופעילה בחברה בכל תחומי החיים, וכן לתת מענה הולם לצרכיו המיוחדים באופן שיאפשר לו לחיות את חייו בעצמאות מרבית, בפרטיות ובכבוד, תוך מיצוי מלוא יכולתו".
חקיקת חוק שוויון זכויות, נבעה מהשאיפה להביא לידי תיקון מבני כולל שיכיל התייחסויות לכל תחומי ההפליה וההדרה של אנשים עם מוגבלויות. יוזמת החקיקה נבעה מההבנה שדפוסי ההדרה של אנשים עם מוגבלויות בתחומים שונים הם דומים למדי, וכי כולם כרוכים בהיסטוריה ארוכה של פטרונות ודיכוי, גם אם הם נבעו לעיתים מכוונות טובות ומרצון להיטיב עם אותם אנשים. עקרון היסוד שעומד מאחורי החקיקה הוא הזכויות שיש לאנשים עם מוגבלויות למחויבותה של החברה הישראלית להעניק להם זכויות אלו וכן ההכרה לעיקרון כבוד וערך האדם ועיקרון השוויון. כלומר, החברה בישראל צריכה לפעול על מנת לקדם את ענייניהם לזכויותיהם של אנשים עם מוגבלויות, לכבד אותם כבני אדם בעלי זכויות שוות ולמנוע יצירת הפלייה על רקע הנכות שיש להם. ניתן לומר שעצם חקיקת החוק יש בה משום הכרה באנשים עם מוגבלויות כקהילה בעלת צרכים מיוחדים שזקוקה להגנה חוקתית.
בין השאר עוסק חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות בשילובם של בעלי מוגבלויות בעבודה. החוק אוסר אפליה של נכה בעבודה על כל שלביה: קבלה לעבודה, תנאי העבודה, קידום בעבודה ופרישה מעבודה. על פי חוק זה נפסק כי פיטוריו של עובד, שעקב מחלתו נאלץ להקטין את שיעור משרתו ממשרה מלאה לחצי משרה, אינם תקינים. החוק מעניק העדפה מתקנת לנכים, בקובעו: "אין רואים כאפליה פסולה פעולה שנועדה לתקן הפליה קודמת או קיימת של אנשים עם מוגבלות או שנועדה לקדם את השוויון של אנשים עם מוגבלות". החוק דורש מהמעביד שיפעל למען מתן ייצוג הולם בקרב עובדיו לאנשים עם מוגבלות. גם שר העבודה והרווחה נדרש לפעול למען שילובם של בעלי מוגבלויות במעגל העבודה.
החוק המשופר למקבלי קצבת נכות היוצאים לעבוד (2009).
"ועדת לרון" הוקמה כדי לבחון את שילובם של אנשים עם מוגבלויות בשוק העבודה. לאור המלצות הוועדה, החל ב-1.8.09 נכנס לתוקף תיקון חוק הביטוח הלאומי, הבא לשפר את התנאים של מקבלי קצבת נכות שיוצאים לעבוד.
התיקון בחוק משפר את התנאים של מי שיוצא לעבוד, ואינו פוגע בזכויות של מי שלא עובד.
החוק המשופר למקבלי קצבת נכות היוצאים לעבוד - אתר הביטוח הלאומי
נכה שיצא לעבוד ייהנה מהכנסותיו מעבודותיו תוך ירידה הדרגתית בלבד ובלי פגיעה בהטבות הנלוות. הכוונה של המדיניות לעודד יציאה לעבודה לאנשים בעלי מוגבלות אך בפועל החוק נכשל כי מתברר שמי שהתרגל לחיות שנים בבית על חשבון קצבאות ביטוח לאומי יתקשה לצאת לעבודה גם אם זה משתלם כלכלית. ארלוזורוב (2010) מסבירה כי החסמים העומדים בפני אנשים עם מוגבלות הם יותר מורכבים מרק שאלת השתכרותם, הם זקוקים להשלמת השכלה, להכשרה מקצועית, לרכישת כלים להתמודד עם שוק העבודה, לטיפולים פיזיים שיאפשרו להם לצאת לעבודה ולהעצמה אישית. הם גם זקוקים לשוק עבודה פתוח שיהיה מוכן לקלוט אותם על אף מגבלותיהם.
סוגי נכויות.
בישראל עובר כל אדם עם נכות מבחנים שונים מטעם המוסד לביטוח לאומי, שמטרתם לקבוע את מקור הנכות שלו ואת חומרתה ובהתאם לזאת לקבוע אחוזי נכות. על פי אחוזי הנכות יוענקו לו השירותים המתאימים לו החל מסיוע כלכלי וכלה בציוד נלווה לבעלי מוגבלויות.
קיימים סוגים ורמות נכות שונות על פי הביטוח הלאומי, החל מנכות קלה (כגון צליעה) ועד לשיתוק מוחלט של כל איברי הגוף. מיון הנכויות נעשה על פי רמתן, הגורם להן, והאם הן חולפות או קבועות.
מיון נכויות על פי המקור לבעיה:
מיון נכויות על פי דרגות החומרה:
החולים במחלות הדורשות טיפול ממושך וביקורים תכופים בבתי חולים (כמו סרטן) נכללים גם הם תחת ההגדרה "נכים".
מחלות הדורשות טיפול ממושך וביקורים תכופים בבתי חולים (סרטן, תסמונת גייאן-בארה, המופיליה ותלסמיה) נכללות אף הן תחת הסעיף נכות והמוסד לביטוח לאומי מתייחס אליהן כנכות לכל דבר.
אוכלוסיות נכים מיוחדות.
בנוסף לאוכלוסיית הנכים הכללית, שבה מטפל המוסד לביטוח לאומי, מתקיימות בישראל אוכלוסיות נכים אחדות הזוכות לטיפול נפרד.
נכי צה"ל.
נכה צה"ל הוא אדם שנפגע או שחלה החמרה במצבו הבריאותי עקב שירותו הצבאי בצה"ל. מעמדו של נכה צה"ל נקבע בחוק הנכים (תגמולים ושיקום) [נוסח משולב], התשי"ט-1959, על פיו "נכות" פירושה איבוד הכושר לפעול פעולה רגילה, או פחיתת כושר זה כתוצאה מהלם קרב, חבלה, מחלה או החמרת מחלה. יוכר כנכה מי שלקה בנכות בעת שירותו הצבאי ועקב שירות זה. בטרם יחשב תובע כנכה צה"ל עליו לפנות ב תביעה לקצין התגמולים. על פי חוקי מדינת ישראל, אם חייל נפצע או נפגע פיזית או נפשית במהלך שירות על צה"ל לשלם לאותו נפגע פיצויים, כולל את כל הוצאות הטיפול בפציעה. בנוסף, על המדינה לסדר לאותו נפגע עבודה לכל החיים.
ניצולי פיגועים.
חוק התגמולים לנפגעי פעולות האיבה זה מקנה הטבות וזכויות שונות לנפגעי פיגועים ואירועי איבה ובני משפחותיהם. נפגעים אשר יוכרו על ידי המוסד לביטוח לאומי כנפגעים עקב פעולות איבה יהיו זכאים למגוון הטבות (תלוי בשיעורי הנכות): מימון טיפולים רפואיים, טיפול פסיכולוגי, מימון הוצאות שונות, תשלום על אשפוז, השתתפות בקבוצות תמיכה, תשלום גמלה חודשית ועוד. הכולל טיפול רפואי: הטיפול הרפואי כולל תרופות, החלמה ושיקום. טיפול רפואי ניתן לקבל בבתי חולים ממשלתיים ובקופות החולים. המוסד לביטוח לאומי לא מחזיר הוצאות על טיפול רפואי פרטי. וטיפול פסיכולוגי: נוסף על הסיוע הנפשי, נפגעים המתקשים בתפקודם היומיומי זכאים למימון טיפול נפשי. נפגעי פעולות איבה אשר נכותם נקבעה בשיעור 10% ומעלה זכאי לשיקום מקצועי. נפגעי פעולות איבה אשר נכותם נקבעה בשיעור 20% ומעלה זכאים להטבות מיוחדות.
ניצולי השואה.
ניצול השואה שעלה לישראל לאחר 1.10.53 ושהה בגטו, במחנה ריכוז או במחנה לעבודת פרך או עבד בעבודות כפייה/ ילדי עובדי כפייה, זכאי למענקים מטעם המדינה והמוסד הלאומי על נכות פיזית ונפשית לו לילדיו ולנכדיו, בנוסף לטיפול שיניים. ואם לא מקבל אותם מהמדינה ביכולתו ליצור קשר עם השלטונות הגרמניים להעברת הכספים. שכן ארגונים רבים המתחזים לסייע לניצולי שואה לוקחים כספים אלו בטענה כי יעבירו אותם לניצולי שואה, אך שומרים אותם בכיסיהם.
נפגעי עבודה.
מי שהפך לנכה עקב פגיעה בעבודה זכאי לגמלת נכות מעבודה מהמוסד לביטוח לאומי.
אחוזי נכות.
אחוזי נכות הם הגדרות כמותיות למידת מוגבלותו של אדם לצורכי פיצוי על ידי רשות ממלכתית זו או אחרת. בישראל, אחוזי נכות מוגדרים על ידי המוסד לביטוח לאומי ועל ידי אגף השיקום של משרד הביטחון. שתי הרשויות אינן מגדירות את אחוזי הנכות באופן זהה. ראשית, אחוזי נכות שנקבעו על ידי אגף השיקום של משרד הביטחון חייבים לנבוע מפגיעה שאדם עבר כששירת בכוחות הביטחון (או מהחמרת מצב שעבר בגלל מדיניות רפואית כושלת של האחראים עליו בכוחות הביטחון) ואילו אחוזי נכות מהמוסד לביטוח לאומי אינם יכולים להתחשב בפגיעה שמשרד הביטחון לקח אחריות עליה. שנית, שני אנשים שנפגעו באופן דומה ועל כל אחד מהם אחראית רשות אחרת, עשויים לקבל אחוזי נכות שונים.
ככלל, אחוזי נכות מתחשבים בעיקר במגבלה של האדם הנפגע להשתלב בחברה כאזרח מועיל ומכובד. על כן, בעת קביעת אחוזי הנכות יש התחשבות בגורמים נוספים מלבד מצבו הגופני, קוגניטיבי והנפשי של האדם. לדוגמה, המוסד לביטוח לאומי ייתן לחירש מוחלט שאינו קורא שפתיים ואינו דובר את שפת סימנים אחוזי נכות גבוהים יותר מאשר לחירש מוחלט שכן רכש כישורים אלה. כמו כן, נלקחים בחשבון קריטריונים לפיהם הנכה עובד ומנהל חיי משפחה, זוגיות וילדים, ולכן לא יקבל את אותם אחוזי הנכות כמו נכה שלא מקיים את הדברים הללו.
קצבאות ושירותים.