בתחום הפילוסופיה ובמיוחד בתורת היש, מתייחסים למערכות כאלו כאל אובייקטים מופשטים. במחצית הראשונה של המאה ה-20, עסק הפילוסוף מרטין היידגר בשאלה: "מהי ישות?" (גרמנית: Sein), וטען כי הישות מתפרשת לאדם מתוך מערך ה"ישים" (גרמנית: Seiend) שהוא מכיר.
נהוג להשתמש במילה "ישות" כאשר רוצים להתייחס למשהו אנושי, לבעל-חיים, לצורת חיים אחרת כגון צמחים או פטריות, לדומם, או אפילו לאמונה כלשהי, או יצורים בלתי מושגים כגון רוחות רפאים. באופן זה, אפשר לראות במילה זו כמילה המתארת בעצם כמעט כל דבר קונקרטי שקיים, שהוא ישנו, או בהשאלה לדבר הקיים רק ברוח ובדמיון.
בתחום המשפטים, נוהגים להתייחס להפשטות ופיקציות משפטיות כישויות.
ישות היא דבר המסוגל לשאת זכויות וחובות חוקיות. באופן כללי, הכוונה היא ל"ישות משפטית" (כגון ישות עסקית, או ישות תאגידית) או "אישיות משפטית".
מתודולוגיית xp
בית משפט לעניינים מנהליים
קשר פוספו דיאסטרי
חבלי ניו זילנד
ניו זילנד מחלוקת לשישה עשר חבלים (באנגלית: Regions ובמאורית: takiwā) המהווים את החלוקה המנהלית הראשית של המדינה מבחינת שלטון מקומי ואזורי. אחד עשר חבלים מחולקים ל-67 רשויות אזוריות (Territorial authorities) המורכבות מ-53 מחוזות ו-13 ערים. כל אחד מחמשת החבלים הנותרים אינם מחולקים לרשויות אזוריות אלא מהווים מחוז אחד בפני עצמו, ועל כן מכונים חבל יחידאי (Unitary region). הרשויות האזוריות אחראיות על שמירת איכות הסביבה, תשתיות לתחבורה ותחבורה ציבורית ברמת החבל וניהול הקרקעות בקנה מידה גדול, הרשויות הטריטוריאליות אחראיות על תשתיות ושירותים עירוניים כמו אספקת מים, פינוי אשפה ושירותים קהילתיים נוספים.
לפני החלוקה לחבלים הייתה ניו זילנד מחולקת לפרובינציות, חלוקה שהחלה עם ההכרזה על ניו זילנד כמושבה בריטית בשנת 1841 ונמשכה עד לביטול הפרובינציות והחלוקה לחבלים ב-1 בנובמבר 1876. למרות ששמות חלק מהפרובינציות זהים לשמות חלק מהחבלים, גבולות החבלים אינם זהים לגבולות הפרובינציות שנשאו את אותו שם.
On-Line Systems
טופולב TU-104A
עבדול קאלאם
ד"ר אבול פקיר ג'ינולבדין עבדול קאלאם (בטמילית: அவுல் பகீர் ஜைனுலாபுதீன் அப்துல் கலாம்; 15 באוקטובר 1931 טמיל נאדו – 27 ביולי 2015) היה הנשיא האחד עשר של הודו, מדען ומהנדס טילים הודי. כיהן כנשיא הודו במשך 5 שנים, מ-25 ביולי 2002 ועד 25 ביולי 2007.
עבדול קלאם סיים את לימודיו בשנת 1957 במכון הטכנולוגי של מדראס ובשנת 1958 הצטרף כמדען למפעל לפיתוח אווירונאוטיקה של הארגון לחקר ופיתוח הביטחון (DRDO). כשקיבל הוראת העברה ל- ISRO בשנת 1969 הוא היה מאושר. שם שימש כמנהל הפרויקט של ה-SLV-III שפרס בהצלחה את לוויין רוחאני במסלול קרוב לכדור הארץ ביולי 1980. זהו רכב השיגור הלוויני הראשון שעוצב ויוצר בהודו.
טרם מינויו כנשיא שימש קאלאם בתפקידים בכירים בארגון המחקר והפיתוח של משרד הביטחון (DRDO) ובהארגון ההודי לחקר החלל (ISRO) וזכה להיקרא "איש הטילים של הודו". קאלאם מילא תפקיד מרכזי בפיתוח יכולת הנשיאה הגרעיניות של טילים בליסטיים, על אף חוסר השכלתו וניסיונו בתחום האנרגיה האטומית (מתנגדיו הרבו לבקרו בנושא זה). בשנת 1992 מונה ליועץ המדעי של שר הביטחון. בשנת 1999 הוא מונה ליועץ המדעי הראשי של ממשלת הודו.
לאחר שעזב את הנשיאות, בחר ד"ר עבדול קלם את התחום האקדמי והיה לפרופסור אורח במכון ההודי לניהול שילונג, המכון ההודי לניהול אחמדאבאד, המכון ההודי לניהול אינדיה, ועמית כבוד של המכון ההודי למדע בבנגלור.
ב-2012 הוזכר שמו כמועמד להחליף את מחליפתו בתפקיד, הנשיאה פרטיבה פטיל.
Lucasfilm Games
מסע בחלל
פולק-רוק
פיאט 600
פיאט 600 (מכונה גם "סייצ'נטו", 600 באיטלקית) הייתה מכונית נוסעים עירונית איטלקית שיוצרה על ידי יצרנית כלי הרכב פיאט בין השנים 1955–1969. אורכה היה 3.22 מטר בלבד, היא הייתה הפיאט הראשונה עם מנוע אחורי והצטיינה במחיר נוח של כ-7,300 דולר אמריקני דאז.
יוצרו בסך הכול 2,604,000 מכוניות פיאט 600 במפעל מיראפיורי באיטליה.
מאפיינים.
בפיאט 600 הותקנו בלמי תוף הידראוליים בכל הגלגלים. המתלים התאפיינו במבנה מיוחד של קפיץ עלים רוחבי אשר שימש גם כמייצב בין בולמי הזעזועים מבוססי הגז של הגלגלים הקדמיים. מאחור הותקנו בולמי זעזועים במבנה "קויל-אובר" וזרועות עוקבות למחצה. בכל מודלי ה-600 הייתה תיבת הילוכים בת 4 הילוכים מסוג טרנסאקסל (מותקנת על הציר האחורי), ההילוך הראשון לא היה מסונכרן.
שלא כמו בפולקסווגן חיפושית, מנוע הפיאט מקורר מים ומאפשר חימום סביר לתא הנוסעים. קירור המנוע הספיק לרכב סטנדרטי, אך בגרסאות מחוזקות ומשופרות הותקן מצנן מים או שמן נוסף בחזית הרכב. בכל הדגמים מערכת החשמל התבססה על גנרטור עם מווסת מתח חיצוני.
היות המנוע אחורי והקרור על ידי מים גרם הדבר לבעיות רבות וקשות של התחממות המנוע. שכן לא היה קרור ישיר של רוח בזמן הנסיעה על המצנן, להבדיל ממכוניות עם
מנוע קדמי ששם עצם הנסיעה יוצרת רוח המקררת את חזית המצנן.
המהירות המרבית הייתה 95 קמ"ש בדגמי המנוע הקטן, ו-110 קמ"ש בדגמי ה-767 סמ"ק. שנה לאחר הצגת הדגם הבסיסי, הוצגו דגמי גג בד ו"מולטיפלה" - מכונית נוסעים בעלת 6 מושבים, הורתה של הפיאט מולטיפלה המודרנית. סיאט יצרה בספרד ברישיון גרסה של מכונית זו מ-1957 ועד 1973. למעלה מ 797,000 "סיאט 600" יוצרו ויוצאו בהצלחה לפינלנד, פולין, ארגנטינה ומקסיקו, שם כונתה בחיבה "פיטיטו". בספרד הפכה הפיאט 600 לרכב העממי הנפוץ ביותר לאחר מלחמת האזרחים.
גם ביוגוסלביה יוצרה המכונית כ"זאסטבה 750" (מאוחר יותר 850), וכונתה "פיצ'ו". מפעל זאסטבה בקרגויבאץ (סרביה) פעל מתחילת שנות השישים ועד 1985 ויצר את דגמי ה-750 ו-850 שזכו לפופולריות רבה ביוגוסלביה.
מנועי ה"פיאט 600" הועברו לדגם פיאט 600 מולטיפלה.
דגם הסיאט 600 אשר יוצר על ידי יצרנית המכוניות הספרדית סיאט בין השנים 1957–1973 התבסס על ה"פיאט 600", ונבנה ברישיון פיאט.
הפיאט 850 מבוססת במידה רבה על הפיאט 600, אך כל הילוכיה מסונכרנים, הותקנו בה בלמי דיסק קדמיים ואלטרנטור. רבים משפרים את מכוניות הפיאט 600 שלהם בחלקי פיאט 850, אך לעיתים נדרשות התאמות ושינויים.
דגם זסטאבה 750 יוצר ביוגוסלביה ברישיון פיאט והתבססה על "פיאט 600".
דגם ה"ג'ולי".
ב-1958 העבירה פיאט מספר מכוניות פיאט 600 לסדנת ג'יה לשם דיגומן כדגם "ג'ולי" (Jolly). במכונית זו הותקנו מושבי קש וגג בד מתפרק. הן יועדו לבעלי יאכטות עשירים ואריסטוטל אונאסיס היה בעליה של אחת. מכוניות אלו יוצרו בסדרה מוגבלת ומחירן היה כפול משל פיאט 600 רגילה. כיום שרדו כפי הנראה פחות מ-100. 32 מהן שימשו כמוניות באי קטאלינה מול חופי לוס אנג'לס בשנים 1958–1962.
יחידות מידה על שם אישים
יחידת מידה על שם אישיות היא יחידת מידה שנקראה על שם מדען דגול, לשם הנצחה. עם התפתחות המדע נוצר הצורך ביצירת יחידות מידה שתהיינה אוניברסליות ומוסכמות על כלל האנושות. תחילה נלקחו שמות היחידות משמות מושגים, לרוב בלטינית וביוונית. כך, למשל, המטר מקורו במילה המציינת "מידה" ביוונית, והמול הוא קיצור של המילה "מולקולה", שמקורה במילה הלטינית ל"מסה קטנה". מאמצע המאה ה-19 החלו לקרוא ליחידות חדשות על שם אנשי מדע דגולים ופורצי דרך.
ההיסטוריה של קריאת יחידות על שם אישים.
היחידה הראשונה, שנקראה על שם איש מדע ועדיין נמצאת בשימוש נפוץ, היא מעלת פרנהייט. דניאל גבריאל פרנהייט המציא מד חום בשנת 1724. הוא קבע במד החום שלו את נקודת האפס בתור הטמפרטורה הנמוכה ביותר שהגיע אליה במעבדה, ובתור 96 הוא קבע את טמפרטורת הדם האופיינית. באותה תקופה, על מנת לציין טמפרטורה בסולם פרנהייט השתמשו במונח מעלות בסולם פרנהייט, שהתקצר עם הזמן ל"מעלות פרנהייט", והוא הדין בסולמות טמפרטורה אחרים. אולם בכל המקרים הללו נקרא סולם הטמפרטורה על שם האישיות - אך לא היחידה עצמה.
להוקרת זכרם של מדענים דגולים ופורצי דרך, הפסיקו באמצע המאה ה-19 לקרוא ליחידות בשמות שנגזרים מיוונית או לטינית, והחלו לקרוא ליחידות חדשות על שם אנשי מדע. לטימר קלארק וצ'ארלס ברייט, שני מהנדסי טלגרף בריטיים, הציעו בשנת 1861 לקרוא באופן רשמי ליחידות חשמליות על שם אישים, וכך כתבו במאמר שהציגו בפני ועדה של האגודה הבריטית לקידום המדע (British Association):
הראשונים שזכו לכבוד זה היו גאורג אוהם, מייקל פאראדיי, לואיג'י גלווני ואלסנדרו וולטה. במקור הציעו קלארק וברייט לקרוא ליחידת המתח החשמלי "אומה", ליחידת המטען החשמלי "פאראד", ליחידת הזרם החשמלי "גלווט" וליחידת ההתנגדות החשמלית "וולט".
הראשונה ביניהן שהשתרשה הייתה היחידה "אוהם", אבל דווקא בתור יחידת התנגדות. אמנם קלארק וברייט הציעו בשנת 1861 למדוד מתח חשמלי בעזרת היחידה "אומה", אך באותו זמן היה צורך דחוף לקבוע גודל תקני של התנגדות חשמלית, שישמש כאמצעי מדידה בעת הנחת קווי טלגרף, ומהנדסים החלו להשתמש במילה "אומאד" (שנגזרה מהמילה "אומה"), או בקיצור "אום", למדידת התנגדות. בעקבות הדמיון בצליל הציע בשנת 1867 ויליאם פריס, מהנדס ולשי, את האות היוונית אומגה לסימון יחידה זו. שם נוסף ליחידת ההתנגדות החשמלית שרווח באותה תקופה היה יחידת .B.A (ראשי תיבות של British Association).