ויקימינים הוא מיזם-אחות של ויקיפדיה, המנוהל על ידי קרן ויקימדיה. ויקימינים הוא מדריך חופשי המתמחה בתחום מיון עולם הטבע. המיזם משתמש בשמות המדעיים לטיניים של טקסונים ותרגום של שם ניתן בשפות רבות אחרות. נכון לינואר 2022 יש במיזם כ-785,000 ערכים. המיזם מוגש תחת רישיון CC-BY-SA. ויקימינים בעברית, ובשאר השפות השונות (שאינן אנגלית) - אינו קיים לעצמו, אלא מפנה לערך המקביל בוויקיפדיה.
קישורים חיצוניים.
הקברן
טיילור היקס
טיילור רובן היקס (באנגלית: Taylor Reuben Hicks; נולד ב-7 באוקטובר 1976) זמר מוזיקת נשמה, מוזיקאי אמריקני. זוכה העונה החמישית של אמריקן איידול.
היקס נולד בברמינגהאם, אלבמה. הוא נולד עם שיער בלונדיני, לאחר מכן שיערו השתנה לחום כהה/שחור, וכשהיה בן 13 שיערו הפך לאפור. ב-1995 נרשם היקס לבית ספר למוזיקה והתחיל להוציא דיסקים עצמאיים לבדו.
היקס השתתף בעונתה ה-5 של אמריקן איידול לאחר שעבר את האודישנים בלאס וגאס. במהלך העונה שר היקס שירים רבים אשר התאפיינו בסגנונו המיוחד.
לבסוף, ב-24 במאי 2006, גבר היקס על המתמודדת נגדו, קתרין מקפי עם יותר מ-63.4 מיליון קולות, והפך לזוכה אמריקן איידול המבוגר ביותר.
מיד לאחר הניצחון בתוכנית, הוציא היקס את הסינגל הראשון שלו "Do I Make You Proud", אשר זינק מיידית למקום הראשון במצעד הסינגלים בארצות הברית. אלבום הבכורה שלו יצא ב-12 בדצמבר 2006, זמן מה לאחר שחרור הסינגל הראשון מתוכו. כחודש לאחר יצא האלבום, הוא זכה למעמד של דיסק זהב לאחר שמכר מעל חצי מיליון עותקים בארצות הברית לבדה. בינואר 2008 הודיעה חברת תקליטי RCA כי היקס שוחרר מההסכם להפקת תקליטים עם החברה.
ביוני 2008, חתם היקס על חוזה בחברת התקליטים "ונגאורד". ב-12 באוגוסט הוא הוציא אלבום אוסף בשם "Early Works".
ב-10 במרץ 2009, יצא אלבומו השני "The Distance".
בוכהולץ
שרפה (עם)
שֶׁרְפָּה היא קבוצה אתנית החיה במרומי רכס ההימלאיה בנפאל. מקור השם הוא במילה הטיבטית ཤར་པ། ("שר") שפירושה הוא "מזרח", ובמילה "פה" שפירושה הוא "אנשים".
בני השרפה היו נוודים שהתיישבו לראשונה במחוז סולוכומבו (חומבו), נפאל. על פי המסורת של בני השרפה, ארבע קבוצות נדדו מ בטיבט לסולוכומבו שבנפאל בזמנים שונים, מה שהוליד את ארבעת השבטים: מיניאגפה, תימי, סרטאווה וצ'אווה. ארבעת השבטים התפצלו בהדרגה ליותר מ-20 תתי-שבט שונים הקיימים כיום. ייתכן שסכסוכים על רקע דתי תרמו להגירה מטיבט במאות ה-13 וה-14 לאזור סולוכומבו שבנפאל.
בני השרפה היגרו ממזרח טיבט לנפאל ב-300–400 השנים האחרונות. כיום חיים כ-150,000 בני שרפה, רובם בנפאל, אך חלקם בטיבט ובהודו (בעיקר בערים דרג'ילינג וקלימפונג במערב בנגל). 93% מהם משתייכים לדת הבודהיסטית. שפת בני השרפה דומה במידה רבה לטיבטית.
השרפה וטיפוס הרים.
בני השרפה היוו נכס בעל חשיבות רבה לחוקרים הראשונים של אזור ההימלאיה. רבים מהם שימשו להם כמורי דרך וכסבלים בתנאים הקיצוניים של הפסגות והשבילים הגבוהים של האזור. כיום המושג 'שרפה' הפך שם נרדף של כמעט כל מדריך או סבל המועסק על ידי משלחת טיפוס בהימלאיה. השרפה הנפאלים נוטים להדגיש את ההבדל בינם לבין סבלים שאינם בני עמם. השרפה בדרך כלל מועסקים בתפקידי הדרכה ופיקוד, ומקבלים על כך תשלום וכבוד רב יותר מהאחרים המשמשים כנשאים, סבלים ובתפקידים שונים פחותי אחריות.
בן השרפה הידוע ביותר הוא מטפס ההרים טנזינג נורגיי, שהיה הראשון שהגיע לפסגת האוורסט, יחד עם שותפו הניו זילנדי אדמונד הילרי. גם באבו צ'ירי שרפה ידוע כמטפס מוכשר.
בני השרפה ידועים לשבח בקרב קהילת המטפסים העולמית, בזכות קשיחותם, מקצועיותם וניסיונם הרב בגבהים. למרות החשיבות הגדולה של עבודתם, התשלום המועט שניתן להם אינו מאפשר להם אפילו לקנות ציוד טיפוס כשל מעסיקיהם המערביים.
מחקרים הראו כי השרפה עמידים בפני מחלת גבהים יותר מכל קבוצה אתנית אחרת בעולם גם אם לא ביקרו מעולם בהימלאיה. וישנם מספר מחקרים גנטיים הטוענים כי מקור של מאפיין זה של השרפה הוא תורשתי ותוצר של התאמה רב דורית לסביבות דלות בחמצן. מחקרים אלו מצאו מבנה המוגלובין היעיל יותר בהולכת חמצן ויצור כמעט כפול של חנקן חמצני, כמו גם העדר בצקת ריאות כתוצאה משהיה בסביבות ממועטות חמצן.
ברבו איסקובסקו
ברבו איסקובסקו (רומנית: Barbu Iscovescu; 24 בנובמבר 1816 - 24 באוקטובר 1854) היה צייר, גרפיקאי ומהפכן יהודי רומני.
קורות חיים.
ברבו נולד בבוקרשט בשם ברוך יהודה (Baruh Iehuda) כבנו של חיים איסקובסקו, המכונה "זוגרבו", צייר איקונינים. הוא יצא ללמוד ציור בווינה ולמד שם בין השנים 1835–1847. הוא למד יחד עם מישל מרטין דרולינג (Michel Martin Drolling), פרנסואה פיקו (Francois Picot) וקארול ואלנשטיין (Carol Wallenstein). מווינה יצא להמשך לימודיו בפריז, שם התחבר עם צעירים רומנים בעלי נטיות מהפכניות, ביניהם גם הצייר היהודי קונסטנטין דניאל רוזנטל והבנקאי היהודי הילל מנוח. הם שבו לרומניה ולקחו חלק במהפכת 1848 ברומניה. ברבו היה בקבוצה המנהיגה את המהפכה בבוקרשט והיה אחד משלושת השליחים שיצאו אל השליט, גאורגה ביבסקו, עם דרישות המהפכנים. על ברבו הוטל להכין את דגל המהפכה, דגל שלושת הצבעים עם הסיסמאות של המהפכנים "צדק, אחווה".
הצבא הרוסי שדיכא את המהפכה, אילץ אותו לצאת לגלות, כמו חבריו למהפכה. יצא תחילה לפריז, עם שהות קצרה בסרביה, אך בסופו של דבר הגיע בשנת 1850 לקונסטנטינופול, שם נפטר כעבור כמה שנים ונקבר, על פי דרישתו, ליד חבריו המהפכנים, יון נגוליצ'י והכומר אטאנאסיה לוזין, בבית הקברות הנוצרי. המשורר הרומני קונסטנטין אריצ'סקו כינה את השלושה "שלישיית מרטירי החירות" ומשורר אחר, דימיטריה בולינטינאנו, כתב שיר הספד לאיסקובסקו, שיר שנחרט על מצבתו.
ברבו איסקובסקו היה מציירי הנופים הראשונים של רומניה. הוא צייר כמה פורטרטים מפורסמים ובהם אברם ינקו, מיכאי האמיץ, מאתיי בסאראב, קונסטנטין שרבאן ועוד. גם ציורי הנופים פרי מכחולו מפארים מוזיאונים רבים ובהם המוזיאונים הלאומיים לאמנות בבוקרשט ובקלוז'-נפוקה.
ציור הדגל הרומני.
אין מסמכים המעידים על השתייכותו של איסקובסקו לקבוצה הסודית האחווה, אולם מעצם היותה קבוצה סודית היא נמנעה משמירת רשימות חברים. יונל ז'יאנו (Ionel Jianu), שכתב ספר ביוגרפי על ברבו איסקובסקו, סבר שאיסקובסקו היה חבר האחווה, לכן הוטל עליו לצייר את דגל המהפכה עם הסיסמה Dreptate - Frăție (צדק - אחווה), דגל שאיסקובסקו עצמו נשא בעת שההמון הקיף את ארמון השליט ביבסקו ב-11 ביולי 1848.
אברם ינקו
אברם ינקו (רומנית: Avram Iancu; 1824 - 10 בספטמבר 1872), מהפכן, מראשי מהפיכת 1848 במחוז טרנסילבניה שברומניה. כמנהיג מיליציה של איכרים רומנים מהרי הקרפטים המערביים הוא התעמת עם "הצבא המהפכני ההונגרי" והיה לבן ברית של הכוחות האימפריאליים האוסטרים, מתוך תקווה להשיג שוויון זכויות לבני עמו הרומנים.
ינקו נולד בכפר קטן בהרי הקרפטים המערביים למשפחה של צמיתים משוחררים. אביו היה יערן ואחר כך בעל תפקיד שיפוטי. ינקו החל ללמוד משפטים בקלוז' בשנת 1844. מ-1846 שימש כפקיד בטרגו מורש. בשנת 1848 עמד בהצלחה במבחנים והיה לעורך דין.
ינקו היה מראשי האינטלקטואלים בטרנסילבניה שנאבקו למען קידום חברתי ושחרור לאומי של הרומנים. הוא היה מיוזמי ומארגני האספה של בלאז', כמנהיג חבורות חמושות של איכרים וכורים בקרפטים המערביים. בתור שכזה הוא זכה לאהדה עממית רחבה וכונה "נסיך ההרים".
הוא נעצר לראשונה בדצמבר 1849, אך שוחרר במהרה עקב מחאות של האוכלוסייה הרומנית. לאחר שחרורו הוגבלה פעילותו, ספרייתו הוחרמה, והוא הושם תחת פיקוח. בפעם השנייה נעצר ב-1852, אחרי שנחשד בהסתה לפעילות לאומנית כנגד השלטונות האוסטריים. קצת לאחר שחרורו, ביקר ינקו בווינה שם ניסה להגיש עתירה לקיסר, אך המשטרה מנעה זאת ממנו, ועקב כך הוא סבל מהתמוטטות עצבים, ממנה לא התאושש עד מותו.
ב-10 בספטמבר 1872 נמצא ינקו מת בכפר באיה קרישולוי (Baia Crișului) ונטמן כגיבור לאומי בבית הקברות בצבאה (Țebea).
היסטוריה של המחשוב (1960 עד היום)
היסטוריה של משחקי הווידאו
היסטוריה של משחקי הווידאו היא תקופת זמן המתחילה לקראת סוף שנות ה-40 של המאה ה-20, עת מדענים מתחום מדעי המחשב החלו לפתח משחקים פשוטים וסימולציות שונות במהלך עבודתם לשם ההנאה. משחקי הווידאו החלו לתפוס תאוצה בקרב הציבור הרחב רק בשנות השבעים ושנות השמונים, בזמן שמשחקי הארקייד וקונסולות המשחק, עזרי השליטה השונים, מסכי המחשב ומשחקי המחשב הביתי נפוצו בציבור. החל משנות ה-90 המאוחרות, הפכו משחקי הווידאו לאמצעי בידור נפוץ ולחלק בתרבות הפופולרית המודרנית באזורים רבים בעולם ולתעשייה שלמה ומפותחת שמפיקה רווחים של מיליארדי דולרים בכל שנה.
היסטוריה מוקדמת (1948-1972).
משחקי הווידאו הראשונים.
שימוש בטכנולוגיית CRT.
הפעם הראשונה בה פותח משחק שנועד למסך CRT (טכנולוגיה מוקדמת לבניית צגים) הייתה בשנת 1947, על ידי ו אסטל ריי מאן. המשחק היה פשוט ונרשם כפטנט ב-1948, המערכת שפיתחו השתמשה בשמונה שפופרות ריק וביצעה הדמיה של טיל הנורה אל מטרה, ככל הנראה בהשראת מסכי המכ"ם שנעשה בהם שימוש במלחמת העולם השנייה. מספר ידיות אפשרו לשלוט בכיוון ובמהירות שייצגה את הטיל.
פיתוח תצוגה גרפית.
בשנת 1952, פיתח סנדי דגלאס באוניברסיטת קיימברידג' את המשחק "OXO", גרסה גרפית של המשחק איקס עיגול, במטרה להדגים את התזה שלו לגבי האינטראקציה שבין אדם למחשב. המשחק הורץ על מחשב ה-"EDSAC" המיושן אשר השתמש ב-CRT כמסך תצוגה.