דוגמה נוספת לפלדיאניזם אירי היא בית קסלטאון שליד דבלין אשר נבנתה לפי כללים פלדיאניים מדוקדקים על ידי האדריכל האיטלקי אלסנדרו גלילי (1691 -1737). גלילי שמר אף על היחסים המתמטיים של המבנה על פי הסגנון הפלדיאני, והמבנה השפיע רבות על תכנונו של הבית הלבן.
דוגמאות נוספות לסגנון באירלנד הן בית פאוורסקורט במחוז ויקלו אשר קיים עד היום, רסבורו, בית החולים רוטונדה שבדבלין, וחצר פלורנס במחוז פרמאנאה שתוכננו על ידי ריכארד קסל. במהלך המאה ה-20 נהרסו בתי אחוזה רבים שנבנו בסגנון פלדיאני באירלנד, מתוך כוונה להשתמש בחלקיהם כחומרי בנייה. ניתן לראות עד היום את שרידיהם.
אדריכלות פלדיאנית בצפון אמריקה.
תומאס ג'פרסון (1743–1826) שהיה אדריכל חובב, התייחס לספרו של פלדיו - ארבעת הספרים על אודות האדריכלות כאל "התנ"ך" שלו. ג'פרסון הושפע רבות מרעיונותיו של פלדיו, ותכנן את אחוזתו - מונטיצ'לו וכן את בנייני אוניברסיטת וירג'יניה בהתאם לרעיונות המופיעים בספרו של פלדיו. ג'פרסון הבין את המשמעות הפוליטית והציבורית של בניית בנייני ממשל בסגנון קלאסי, תוך יצירת קו "השראה" מהסנאט הרומי לשלטון האמריקאי, ובהתאם תכנן בנייני ממשל רבים בסגנונו של פלדיו, בשל דמיונו לסגנון הבנייה הרומי. האדריכלות הפלדיאנית שהביא ג'פרסון היוותה פרק חשוב בתולדות האדריכלות בארצות הברית.
ניתן לראות בתוכניות לבניית מונטיצ'לו השפעה רבה מתוכניותיו של פלדיו לוילה קפרה.
בווירג'יניה, בקרוליינה הדרומית ובקרוליינה הצפונית נבנו בתי אחוזה רבים בסגנון פלדיאני ובהם אחוזת סטרטפורד, אחוזת דרייטון שבצ'סטרטון ועוד. סגנון בנייה זה הפך למכונה "סגנון קולוניאלי אמריקאי" בשל תפוצתו בקרב בעלי המעמד הגבוה במושבות.
הבית הלבן שבוושינגטון נבנה אף הוא בהשפעת הסגנון הפלדיאני האירי. ג'יימס הובן מתכננו של הבית הלבן למד אדריכלות בדבלין והושפע מבית לנסטר הבנוי בסגנון פלדיאני ומהתוכניות של ג'יימס וייאט לבניית טירת קול (נבנתה ב-1790).
דעיכת הפלדיאניזם.
לקראת סוף המאה ה-18 באנגליה זכו האדריכלים רוברט אדם וסר ויליאם צ'מברס לפופולריות רבה, מקורות ההשראה שלהם התבססו יותר ויותר על אדריכלות יוון העתיקה, ופחות על השראתו של פלדיו, ועל כן הפך בהדרגה הסגנון לסגנון נאו קלאסי.
בצפון אמריקה, תוכניותיו של תומאס ג'פרסון המתבססות על תוכניותיו של פלדיו נשארו פופולריים עד תחילת המאה ה-19.
ביבליוגרפיה.
רודולף ויטקובר, עקרונות הארכיטקטורה בעידן ההומניזם. תרגם: רון פוקס, בצירוף הקדמה ומילון מונחים. רסלינג 2010
מורו
מנחם גולן
מנחם גולן (31 במאי 1929 – 8 באוגוסט 2014) היה מפיק, תסריטאי, מחזאי ובמאי קולנוע ותיאטרון ישראלי. אחד מבכירי ומראשוני תעשיית הקולנוע הישראלי. הפיק כ-200 סרטי קולנוע ישראליים ואמריקאים וביים 44. חתן שמונה פרסי כינור דוד, פרס ישראל לקולנוע ופרס אופיר על מפעל חיים.
ביוגרפיה.
גולן נולד בטבריה בשם מנחם גלובוס לנוח ודבורה, שעלו מפולין בשנות ה-20 של המאה ה-20. בהמשך עִברת את שם משפחתו ל"גולן", כאשר היה מראשוני החניכים בקורס טיס של חיל האוויר. במלחמת העצמאות השתתף בקרבות בעמק הירדן ובשחרור העיר טבריה. לאחר המלחמה נסע גולן בן העשרים ללמוד תיאטרון בלונדון, סיים בהצטיינות את האקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון (L.A.M.D.A) והמשיך בבית הספר הנודע אולד ויק (Old-Vic school). בן דודו הוא המפיק הישראלי-אמריקאי, יורם גלובוס.
כשחזר לישראל כעבור שלוש שנים התקבל כעוזר-במאי ב"הבימה". הוא ביים הצגות של פיטר פריי, אפרים קישון ויגאל מוסינזון, ביים הצגות בתיאטרון המטאטא והקים את תיאטרון "השדרה", שהעלה את המחזה המצליח "עליזה מזרחי". כמו כן הקים ב-1954 תיאטרון לילדים בשם "תילון". בין ההצגות שהעלה נמנו דוד קופרפילד, הציפור הכחולה, היידי בת ההרים, לכלוכית, אוהל הדוד תום, ילדי רב החובל גרנט, אמיל והבלשים ועליסה בארץ הפלאות.
בשנת 1960 נסע להשתלם בקולנוע באוניברסיטת ניו יורק והצטרף לקבוצה שעבדה עם המפיק והבמאי רוג'ר קורמן.
באמצע שנות ה-60 היה שותף ב"תיאטרון הורוד", תיאטרון מסחרי.
במאי קולנוע.
בשנת 1963 חזר ארצה וביים את סרטו הראשון, "אלדורדו", בהשתתפות חיים טופול וגילה אלמגור. הסרט זיכה אותו בפרס כינור דוד. ב-1964 ביים את הסרטים, "דליה והמלחים" ו"שמונה בעקבות אחד" ובאותה שנה החל לשתף פעולה עם בן-דודו יורם גלובוס. השניים הקימו את חברת ההפקות "סרטי נח" (על שם אביו של גולן). גלובוס כמפיק וכמפיץ וגולן כבמאי וכמפיק יצאו יחדיו לדרך ארוכה, כשאחת ממטרותיהם היא לפרוץ לשוק הבינלאומי. במהלך שנות ה-60 וה-70 הם הפיקו עשרות סרטים, חלקם מהמשפיעים והאהובים ביותר בקולנוע הישראלי: "סאלח שבתי" (1964) של אפרים קישון, "אני אוהב אותך רוזה" (1972), "הבית ברחוב שלוש" (1973) של משה מזרחי, "אסקימו לימון" (1978) של בועז דוידזון. בתקופה זו ביים גולן סרטים רבים, בהם "פורטונה" (1966), "999... עליזה מזרחי" (1967), "מרגו שלי" (1969), "מלכת הכביש" (1970), "לופו" (1970), "קזבלן" (1973) ו"מבצע יונתן" (1977). הסרט "מבצע יונתן" הצליח בעולם והיה מועמד לפרס אוסקר ולפרס גלובוס הזהב.
במאי ומפיק בהוליווד.
בשנת 1978 עברו גולן וגלובוס להוליווד ורכשו את חברת ההפקות הקטנה קנון גרופ. ב-1980 הפיקה החברה סרט בשם "התפוח", מחזמר מדע בדיוני המתרחש בשנת 1994; סרט זה מופיע לעיתים קרובות ב"רשימת הסרטים הגרועים ביותר בהיסטוריה", אם כי במקביל הפך לסרט פולחן בשל כך. לאחר מספר כישלונות, התחילה חברת קנון להצליח, ותוך כמה שנים קנו לעצמם גולן וגלובוס מעמד של מפיקי-על. ב-1984 הפיק בישראל את השגריר בכיכובם של רוברט מיצ'ם ורוק הדסון (בסרטו האחרון). ב-1986 ביים גולן בישראל את סרטו ההוליוודי "מחץ הדלתא". ב-1987 הגיעה חברת "קנון" לשיא כשהפיקה 35 סרטים בשנה זו בלבד, בהם "מעבר לשיא" עם סילבסטר סטאלון, ואת "גברים קשוחים אינם רוקדים" של הבמאי נורמן מיילר על פי תסריט של רוברט טאון. באותה שנה גם הפיק גולן את סרטו של גודאר, "המלך ליר", אחת מכמה הרפתקאות של סרטי "איכות" שאליהן נכנס גולן לצד סרטי המתח והפעולה הרבים, שבהם כיכבו כמה מהתגליות של גולן, בהם צ'אק נוריס, ז'אן-קלוד ואן דאם, ושרון סטון.
בסופו של דבר חברת קנון נכנסה לחובות ונמכרה. גולן נפרד מגלובוס והקים בעצמו את חברת "סרטי המאה ה-21", איתה הפיק בין השאר את "קפטן אמריקה" (1990). בשנות ה-90 המוקדמות נסגרה החברה.
החזרה לישראל.
באמצע שנות ה-90 שב גולן לישראל והחל לביים מחזות זמר. בין מחזות הזמר שהציג היו "עוץ לי גוץ לי", "זורבה היווני", "עליסה", "אנני", "אוליבר טוויסט", "היפה והחיה". המצליח בהם היה "צלילי המוסיקה" בכיכובה של חני נחמיאס.
ב-1995 השתתף בסרט "זכרון דברים" בבימויו של עמוס גיתאי.
גולן החזיק בחברת "ניו קנון", שבמסגרתה ביים בין השאר את הסרט, "השיבה מהודו", (2002) על פי הרומן הנודע של א. ב. יהושע.
בשנת 2005 יצא סרטו, "ימים של אהבה", החוזר אל ז'אנר הבורקס.
בשנת 2007 יצא סרטו, "ריקוד מסוכן", והחלו צילומי סרטו החדש של גולן "הכתובה" המבוסס על המחזה "הכתובה" של אפרים קישון משנת 1959.
בשנת 2008 הקים מחדש את "תיאטרון השדרה" הישן שלו ושב להפיק הצגות כמו "עליזה מזרחי", "אוליבר טוויסט", "טופל'ה טוטוריטו", "הרשל'ה" ו"ר' הרשל".
בדצמבר 2010 נעצר לאחר שטס לחוץ לארץ למרות צו עיכוב יציאה מהארץ. בריאיון לנדב בורנשטיין בחדשות 10 סיפר ששוטרים הכו אותו כשחזר לארץ, ושעומדים נגדו חובות של מאות אלפי שקלים.
גולן היה נשוי לרחל, אותה הכיר ביפו. לשניים נולדו שלושה ילדים. בתו היא הפסיכולוגית הקלינית והפסיכואנליטיקאית, רות גולן.
באוקטובר 2013 מעד גולן ונפל ברחוב ונחבל בראשו, הוא אושפז במצב חמור בבית-החולים. על אף מצבו הקשה הגיע גולן באמבולנס, על כיסא גלגלים, לפרמיירה של מחזמר בהפקתו – "אלדוראדו", על פי יגאל מוסנזון, בכיכובם של מירי אלוני ומני פאר.
מאז המקרה היה שרוי גולן בבריאות ירודה והוא נפטר ב-8 באוגוסט 2014, בגיל 85. לבקשתו נקבר בבית העלמין האזרחי מנוחה נכונה כפר סבא.
במסגרת רצועת התעודה "הסיפור האמיתי" של הערוץ הראשון הופק סרטו של דורון ערן, "גרסת הבמאי", העוסק בגולן.
הנצחה.
ב-8 באוקטובר 2018, בטקס בהשתתפותו של רון חולדאי, הוסר הלוט מעל לוחית זיכרון בכניסה לביתו של מנחם גולן ברחוב רבי חנינא 25 ביפו.
קישורים חיצוניים.
בעקבות מותו:
מחר כפול תשע
מחר כפול תשע (באנגלית: Nine Tomorrows) הוא אסופה של תשעה סיפורים קצרים מאת הסופר אייזק אסימוב. הספר יצא לאור במקור באנגלית בשנת 1959. בין השאר מכיל הספר שניים מן הסיפורים עליהם הצהיר אסימוב כי הם מהחביבים עליו, "השאלה האחרונה" ו"הילד הקטן והמכוער".
הספר יצא לאור בעברית בהוצאת מסדה בשנת 1972, בתרגומה של חנה ברקן. בשנת 2005 יצאה לאור מהדורה חדשה בעברית בהוצאת אודיסיאה, בתרגומו של איתמר פארן.
יצחק רייז
א-מיניות
א-מיניות מוגדרת כהיעדר משיכה מינית לאחרים, או לחלופין חוסר עניין בפעילות מינית או חוסר בתשוקה מינית. א-מיניות עשויה להיתפש כהעדר נטייה מינית או אחת מיני הגרסאות של משיכה מינית, דוגמת: הטרוסקסואליות, הומוסקסואליות וביסקסואליות. מינוח זה עשוי לכלול תחתיו תת-זהויות א-מיניות שנמצאות על ספקטרום רחב, ולא בעלות הגדרה ספציפית.