בין בוגרי הישיבה הרבנים משה הלברשטאם, משה שאול קליין, שמואל אליעזר שטרן, יעקב יוסף זינגר ואריה שכטר,
והאדמו"רים מבערגסאז, מסאסוב, מקוסוב, ממעליץ ומשאץ כמו רבנים ואדמו"רים נוספים.
מסעו הלילי של מוחמד
אברהם אבלי גומבינר
אברהם גומבינר
אליהו קרמר
יהודה ליב מטמון כהן
יעקב בן יעקב משה מליסא
יהודה לייב מטמון כהן
סדרה מדוייקת
מעודדות רדיקליות
הקרב על שילה
מיכאל (מייק) אלדר
המנון בנגלדש
אָמָר שונאר באנגלה (בנגלה המוזהבת שלי) הוא ההמנון הלאומי של בנגלדש. השיר נכתב והולחן על ידי רבינדרנת טאגור. השיר נכתב בשנת 1906 במהלך החלוקה של בנגאל בשנת 1905 - כאשר חבל בנגאל (בנגלה) חולקה לשני חלקים על ידי הממשלה הבריטית בהתבסס על דת. שיר זה, יחד עם קומץ נוספים, נכתב כדי לעורר מחדש את רוח האחדות של בנגלה.
10 השורות הראשונות מהוות את ההמנון הלאומי של בנגלדש. ההמנון אומץ בשנת 1972 לאחר שהבנגאל (בנגלה) המזרחית, המוסלמית ברובה, זכתה לעצמאותה תחת השם בנגלדש.
מילים.
הצירוף "בנגלה המוזהבת" מביע את יוקרתה של ארץ הבנגל או מציין את צבע שדות האורז לפני הקציר.
אתונה בימי יוון העתיקה
המנון ברוניי
האל יברך את הסולטאן (במלאית: لله ڤليهاراكن سلطن) הוא ההמנון הלאומי של ברוניי. ההמנון נכתב על ידי מוחמד יוסף בן עבד א-רחים והולחן על ידי בסאר בן סאגאפ בשנת 1947. הוא אומץ כהמנון לאומי בשנת 1951.
קשר רידולפי
קשר רידולפי (Ridolfi plot) היה ניסיון בסוף שנות ה-60 ותחילת שנות ה-70 של המאה ה-16 להפיל מכסאה את אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה, ולהכתיר במקומה את דודניתה, מרי מלכת הסקוטים. על פי תוכנית הקושרים, הדוכס מאלבה - מפקד הכוחות הספרדים בארצות השפלה - היה אמור לנחות באנגליה בראש חיל משלוח של 10,000 חיילים ולחבור לכוחות מקומיים שיגייסו הקושרים האנגלים.
התערבותם הגלויה של הספרדים בענייניה הפנימיים של אנגליה נבעה משרשרת של מעשי איבה שפרצו בין אנגליה לספרד בעקבות מסעות השוד של פרנסיס דרייק. כמו כן, הפיצול שחל בעולם הנוצרי, בעקבות צמיחתה של תנועת הרפורמציה שיזם מרטין לותר ולאור החלפת הזרם הנוצרי באנגליה מנצרות קתולית לנצרות פרוטסטנטית, עורר את התנגדותם של הספרדים הקתולים. הקשר נחשף על ידי אנשי השירות החשאי הבריטי שבראשם עמד סר פרנסיס וולסינגהם, והמלכה אליזבת כלאה את דודניתה למשך תשע עשרה שנה, ולאחר מכן הוציאה אותה להורג באשמת השתתפות בקשר.
הקשר נקרא על שמו של בנקאי, רוברטו די רידולפי, שתיווך בין הצדדים.
הנסיך אדוארד, רוזן וסקס
הנסיך אדוארד, רוזן וסקס (באנגלית: Prince Edward, Earl of Wessex; נולד בשם אדוארד אנטוני ריצ'רד לואיס ב-10 במרץ 1964) הוא בנם של המלכה אליזבת השנייה והנסיך פיליפ, דוכס אדינבורו, וה-14 בסדר הירושה לכתר הבריטי. מאז נישואיו בשנת 1999 נושא הנסיך בתואר "רוזן וסקס".
ביוגרפיה.
הנסיך אדוארד הוא הצעיר מבין ארבעת ילדיהם של המלכה אליזבת השנייה והנסיך פיליפ.
הנסיך אדוארד התחתן עם סופי רייס-ג'ונס, בעלת משרד יחסי ציבור, ב-19 ביוני 1999. נולדו להם שני ילדים:
הנסיך אדוארד ידוע בעיקר הודות להפקותיו ולהופעותיו הטלוויזיוניות.
כבן בית המלוכה, נוטל הנסיך חלק פעיל בפעילויות השונות המוטלות על בני הבית, ובתמורה מוענקת לו על ידי המלכה קצבה שנתית של 141,000£. במהלך העשור השני של המאה העשרים ואחת, הוא הרחיב את פעילותו ונטל על עצמו חלק מחובותיו של אביו, בשל גילו.
ביום הולדתו ה-55, ב-10 במרץ 2019, העניקה לו המלכה תואר נוסף, רוזן פורפר, המתייחס לעיירה הסקוטית פורפר (Forfar).
תוארו.
לפי המסורת בבית המלוכה, מוענק לבנו של המלך או לבנה של המלכה השולטת תואר דוכס בעת חתונתו. מסורת זו נשמרה כשאחיו הגדול, הנסיך אנדרו, קיבל את התואר דוכס יורק כשנישא לשרה פרגוסון. לקראת חתונתו של אדוארד הודיע הארמון שהתואר שיוענק לו הוא רוזן בלבד. באופן דומה, כשנולדה בתו לואיז, פורסם כי היא תיקרא ליידי לואיז וינדזור (תואר הכבוד לבתו של רוזן), ולא הוד מעלתה המלכותית, הנסיכה לואיז מווסקס, התואר לו זכאים נכדיו של השליט.
בעתיד, כך פורסם, יקבל אדוארד את התואר דוכס אדינבורו שבו מחזיק כעת אחיו.
לאחר מותו של הנסיך פיליפ ירש את התואר בנו הבכור, הנסיך צ'ארלס. בשעה שצ'ארלס יעלה לכס המלכות, יתמזג התואר עם הכתר - ואז יוכל צ'ארלס, כמלך, ליצור מחדש את דוכסות אדינבורו עבור אחיו הצעיר.
ביני תלם
דום דום
בשר משומר
צ'יף (חברת תוכנה)
ענבי הגפן בענבי הגפן, דבר נאה ומתקבל
י&quot;ג מידות הרחמים
מזרחית
ילקוט הכזבים
ילקוט הכזבים הוא אוסף סיפורים שנערך על ידי דן בן אמוץ וחיים חפר ופורסם בשנת 1956 בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
האוסף זכה להצלחה גדולה ונחשב לאחד ממייצגיה החשובים ביותר של תרבות הפלמ"ח.
על הספר.
הספר כולל 167 "כזבים" שנבחרו מתוך קרוב ל-400 סיפורים. לבד מחפר ובן אמוץ, תרמו לילקוט גם חיים לבקוב שתואר כאלוף מספרי הכזבים בארץ, וכן שאול ביבר (תחת הכינוי "עופר"), ירוחם כהן, חיים זינגר, מוסה פינקל ואחרים.
בהקדמה מציין בן אמוץ את הקשר בין כזב וצ'יזבט (האחרון ננטש, כאשר "ותיקי ההסתדרות וכותבי מאמרים ראשיים, החלו פתאום להשתמש בו בפזרנות מדאיגה, בחוסר דייקנות ובהפקרות") ומסביר את ההבדל בין שקר, מתיחה וכזב:
הספר מחולק למספר פרקים ששמותיהם מעידים, במידת מה, על נושאי הכזבים, למשל: 'מעשים שהיו', 'מתיחות', 'שיטות ופטנטים' וכיוצא בזה. שמו של כל סיפור הופיע במהדורה המקורית בכתב רש"י.
כזב לדוגמה.
הלב של מישקה (מתוך "מעשים שהיו"):
עיקר הספר עוסק בהווי הפלמ"ח ובישראל של שנות ה-40 של המאה ה-20. גיבוריו, בהם ג'ורי (חיים גורי), עבד (עובד מיכאלי), פלח ואבו ליש, מתאמנים, מתעמתים עם הבריטים והערבים, חיים בגרעינים, מחזרים אחר בחורות, מתחככים באושיות היישוב ומציקים זה לזה. עם זאת, חלק מהסיפורים עוסקים גם בצה"ל הצעיר.
השפעה תרבותית.
ילקוט הכזבים נחשב לאחד מתוצריו התרבותיים המובהקים של הפלמ"ח, מה גם ששני עורכי הספר שירתו בו. הספר מציג חלק ממה שכונה על ידי חיים גורי "תרבות המעגל", ישיבה סביב מדורה תוך שירה וחזרה אינסופית על אותם צ'יזבטים, כשאלו מתייחסים לחוויותיהם וליחסים ביניהם.
ציטוטים מהספר נכנסו לשיח הישראלי, ובהם "אתם נוער אתם? אתם חרא!" (אברהם שפירא ב-"נאום קצר"), "אני מתקלח פעם בחורף, אם צריך או לא צריך" ("כיתת המלוכלכים") ורבים נוספים.
בשירו של יהונתן גפן, "יכול להיות שזה נגמר", מוזכר ילקוט הכזבים כאחד מסמלי דור הפלמ"ח.
בשירו של דני סנדרסון, "היא חולה", מוזכר ילקוט הכזבים כאחד הניסיונות של החולה להתעודד.
חגי קדושים נוצרים
לוח חגי הקדושים הנוצרים הוא שיטה מסורתית נוצרית לחלוקתה של השנה הליטורגית לימי חג, על ידי שיוכו של כל יום בשנה לקדוש נוצרי או למספר קדושים ("קדוש היום" או "יום הקדוש", אנגלית Saint's day, איטלקית Santo del giorno). מקורה של השיטה בימיה המוקדמים של הנצרות עת נהוג היה להנציח קדושים מעונים ביום מותם. כשגדל מספרם של הקדושים לקראת תחילת ימי הביניים, צוין קדוש אחד לפחות בכל יום בשנה. במסורות מסוימות שונה יומם של קדושים מסוימים וחלקם הושמטו לחלוטין מלוח החגים. לוח חגי הקדושים משתנה מכנסייה לכנסייה ועשוי לכלול שינויים גם על בסיס מקומי. יש קדושים שלהם משויכים יומיים או יותר בשנה הליטורגית. לוח השנה של חגי הקדושים הנוצרים שולב בחגים הנוצריים הנייחים והניידים העיקריים, ובשל תנועתם של החגים הניידים קורה כי ימי חג של קדושים נוצרים חלים בימי חג עיקריים שונים בשנים שונות. יש הממשיכים ונוהגים לפי המסורת העתיקה של ציון יום בשנה לפי הקדוש שזהו יום חגו.
בכנסייה האורתודוקסית ובכנסיות קתוליות מסוימות, מקובל לעיתים לבחור את שמו של ילד בהתאם לקדוש שיומו מצוין ביום לידתו, הטבלתו או חתימתו. במקרים אחרים מציינים נוצרים מאמינים את יומו של הקדוש שאת שמו הם נושאים באופן מיוחד, ולעיתים אף במקום יום הולדתם.
תש&quot;ח
אשבל (צמח)
אֶשְׁבָּל (שם מדעי: "Stachys"), סוג צמחים מן הגדולים במשפחת השפתניים. הסוג מונה 380 מינים ומקיף עשבים חד-שנתיים או רב-שנתיים מסועפים וזקופים, לעיתים רחוקות בני-שיח או שיחים או צמחים בעלי קנה שורש.
מרכז תפוצתו של הסוג אשבל באזורים הממוזגים של העולם הישן והחדש משני צידי קו המשווה, אך יש גם מינים רבים הגדלים באזורים שאקלימם ים-תיכוני, באוסטרליה, באזורים הסובטרופיים ובהרי אפריקה.
המאפיינים של הסוג.
אשבל הוא סוג שקשה לתת בו סימנים המשותפים לכל מיניו ומבדילים אותו מאחרים.
הסוג מקיף עשבים חד-שנתיים או רב-שנתיים, לעיתים רחוקות בני-שיח או שיחים או צמחים בעלי קנה שורש.
הגבעולים רְבוּעִים (בעלי 4 פאות) לעיתים רחוקות גליליים (באשבל ארץ-ישראלי).
העלים נגדיים, תמימים או משוננים או חרוקים ומכוסים נקודות בלוטיות. העורקים המשניים מנוצים. העלים המלווים את התפרחות על פי רוב שונים משאר עלי הגבעול.
עמודי התפרחות אמיריות (יוצאות מקצה הגבעול) ולאורכו הפרחים ערוכים דורים דורים מרוחקים זה מזה או מקורבים מאוד זה לזה ויוצרים יחד כעין שיבולת שאורכה 5 עד 8 ס"מ ואף יותר. הפרחים ערוכים 2 או יותר בדור. דור התפרחת מלווה בעלים שהן על פי רוב שונים משאר עלי הגבעול או הבסיס. והפרחים מלווים בחפיות דמוי עלים או מחוסרי חפיות.
הפרחים דו-מיניים, כפולי עטיף, דו-שפתניים (לכותרת שתי שפתיים ברורות למדי, שתיהן נראות יפה מבחוץ). הפרחים קטנים מ-1.5 ס"מ. הפרחים יושבים (חסרים לגמרי עוקץ) או העוקץ קצרצר ומצטמצם לבסיס. החפיות היושבות על עוקץ הפרח בדרך כלל מצויות.