התפרצות נגיף הקורונה.
ב־18 בדצמבר 2019 איי באה במגע עם המקרה הראשון של הנגיף בו היא תיארה את הנגיף בתור "צללים מרובעים מטושטשים". ב־27 בדצמבר, היא קיבלה מטופלת שנייה שהייתה נשאית של אותו "זיהום". בשעות אחר הצהריים של 30 בדצמבר, תוצאות הבדיקה של החולה השני הראו כי הוא נדבק בנגיף הקורונה.
ב־1 בינואר 2020, איי דיווחה למחלקת הבריאות הציבורית של בית החולים ולמשרד הרפואה על הנגיף, בתקווה למשוך את תשומת לב של המשרד.
טרי פארל (קצין)
טרי פארל (באנגלית: Terry R. Ferrell; נולד ב-1962) הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל, בתפקידו האחרון שירת כמפקד כוחות הצבא בפיקוד מרכז של ארצות הברית (הארמייה השלישית).
ביוגרפיה.
פארל נולד בלוגן שבוירג'יניה המערבית. ב-1984 סיים תואר ראשון בייעוץ ושיקום באוניברסיטת מרשל, התגייס לצבא ארצות הברית והוכשר כקצין שריון. הוא פיקד על הגדוד השישי ברג'ימינט הפרשים השביעי של הדיוויזיה השלישית. בתקופת פיקודו נטל הגדוד חלק בכוח הייצוב בבוסניה והרצגובינה וכן במלחמת עיראק. על גבורתו במלחמה עוטר בכוכב הכסף. פיקד על החטיבה השנייה בדיוויזיה בזמן שהוצבה בעיראק ושימש ראש מטה הדיוויזיה. לאחר מכן שימש עוזר מפקד הדיוויזיה השנייה המוצבת בקוריאה הדרומית. הוא פיקד על מרכז האימונים הלאומי בפורט אירווין ושימש מפקד כוח המשימה המשולב בקרן אפריקה למלחמה בטרור העולמי.
בפברואר 2014 מונה למפקד הדיוויזיה השביעית. לאחר מכן שימש ראש מטה פיקוד מרכז של ארצות הברית וממלא מקום סגן מפקד הפיקוד.
במרץ 2019 מונה למפקד כוחות הצבא בפיקוד מרכז של ארצות הברית (הארמייה השלישית). שירת בתפקיד עד פרישתו מהשירות הצבאי באוגוסט 2021.
פארל בעל תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת מרכז מישיגן ובעל תואר שני בלימודי אסטרטגיה ממכללת המלחמה של צבא ארצות הברית.
אצטדיון ויה דה מארה
סטאדיו אטורה גיארדיניירו ויה דה מארה (באיטלקית: Stadio Ettore Giardiniero-Via del mare; נקרא גם: ויה דה מארה) הוא אצטדיון, הממוקם בלצ'ה שבאיטליה.
האצטדיון הוא האצטדיון הביתי של קבוצת הכדורגל של לצ'ה מהסרייה ב'.
היסטוריה.
האצטדיון נפתח ב-1966. שמו נלקח מהרחוב עליו הוא בנוי - דרך המובילה לים הקרוב לעיר לצ'ה.
האצטדיון נבנה ותוכנן על ידי קוסטנטינו רוצי, ומשחק הבכורה באצטדיון התקיים ב-11 בספטמבר 1966 במשחק בין הקבוצה המקומית, לצ'ה לבין ספרטק מוסקבה. האצטדיון החליף את האצטדיון הישן סטאדיו קרלו פרנצו (שנקרא על שם חייל צעיר מהעיר לצ'ה שנהרג בקרבות מלחמת העולם הראשונה). המשחק הראשון במסגרת מקומית התקיים באותה השנה ב-2 באוקטובר בין לצ'ה לקבוצה מקומית אחרת, טראנטו, בו ניצחה לצ'ה 0–1. ב-1967 שיחקה לצ'ה באצטדיון משחק ידידות נגד הקבוצה המפורסמת של פלה, סנטוס. במקור היה באצטדיון 16,000 מקומות, וב-1976 הורחבה תכולת האצטדיון ל-20,500 מקומות. עם העפלתה ההיסטורית של הקבוצה המקומית לצ'ה לסרייה א' ב-1985, האצטדיון נבנה כמעט מחדש באות השנה, ותכולתו הוגדלה ל-55,000 מקומות, מה שהפך אותו לאצטדיון בעל התכולה השישית בגודלה באיטליה עד למונדיאל 1990 בו נבנו והורחבו אצטדיונים אחרים שעקפו אותו במספר זה. גם היציע הצפוני שנקרא ה"קורבה נורד" (Curva Nord), בו מאכלסים את היציע ה"Ultrà Lecce" וגם היציע הדרומי שנקרא ה"קורבה סוד" (Curva Sud) בו מאכלסים את היציע ה"Gioventù", נבנו מחדש לחלוטין במהלך שיפוץ זה. יציע ה"טריבונה" ויציע ה"דיסטינטי" שודרגו גם הם, ועל מנת להבטיח עמידה בתקן המחמיר בליגה העליונה הורדה התכולה ל-40,670 מקומות. הכיסאות נצבעו בצבעים אדום וצהוב (צבעי הקבוצה לצ'ה המקומית), ונכתב על הכיסאות ב"טריבונה איסט "U.S. Lecce".
לאחר השיפוץ היה ויה דה מארה האצטדיון היחיד ביחד עם אצטדיון פריולי באודינה שמוכן לארח משחקים במונדיאל 1990, אולם התקציב לאירוח המשחקים ושיכון הנבחרות הלך לאצטדיון אחר מהאזור - אצטדיון סאן ניקולה שבבארי, מה שגרם להתנגדות מקומית ולביקורת זועמת מצד חלקים מהתקשורת על ההחלטה השנויה במחלוקת.
בעונת 2007/2008 בסרייה ב' החליט המועדון ביחד עם עיריית לצ'ה המקומית, לקרוא לחדר העיתונאים באצטדיון על שם סרג'י ונטגיאטו, עיתונאי מקומי, שנפטר בנסיבות טראגיות במהלך אוגוסט 2007. המחווה הוצגה לבנו, מרטינו, במהלך העונה, בנוכחות מספר עיתונאים והנהלת האצטדיון, הקבוצה ונציגים מהעירייה.
ב-1 בנובמבר 2007, במהלך סדרת אימונים רגילה באצטדיון, נהרג אפסנאי הציוד של לצ'ה, אנטוניו דה ג'יורג'י, ממכת ברק שהכתה באצטדיון עצמו.
בעונת 2009/2010 אירחה איי.אס.די. גליפולי את משחקיה בסרייה ב', מאחר שאצטדיונה לא אושר לאירוח בליגה שזה מכבר עלתה אליה.
ב-22 באוגוסט 2010, אירח האצטדיון את משחק הידידות בין לצ'ה לבין הקבוצה הספרדית ולנסיה, שהסתיים בניצחון הספרדים 0–3 על הקבוצה המקומית.
ב-12 באוגוסט 2017, אירח האצטדיון את משחק הידידות בין אינטר מילאנו לבין ריאל בטיס הספרדית, שהסתיים בניצחונה של אינטר 0–1. ב-4 באוגוסט 2018 אירח האצטדיון את משחקה של אינטר בגביע האלופות הבינלאומי נגד קבוצת אולימפיק ליון הצרפתית שהסתיים בניצחון אינטר 0–1.
לאחר שיפוץ בקיץ 2019, בעקבות עלייתה של לצ'ה לסרייה א' שוב, מספר המושבים המאושרים הוא 31,533 מקומות (מתוך 40,670 שקיימים באצטדיון בפועל). השיפוץ כלל: שיחזור מושבים בשני היציעים המרכזיים וביציע המזרחי, פיתוח מחדש של מסלול האתלטיקה באצטדיון (שלפני כן כוסה ונהרס), בניית שערים חדשים מהיציע לדשא, בניית מחיצות שקופות בין היציעים, התאמת יציע אחד לנכים, שיפור מערכת התאורה, שיפוץ כולל של הספסלים, ושיפוץ של תאי השירותים והמתקנים הסניטריים באצטדיון. השיפוץ שעלה כ-4 מיליון יורו, כולו נעשה על ידי קבוצת הכדורגל של לצ'ה (ולא על ידי העירייה).
בעתיד, צפוי להיעשות שיפוץ נוסף באצטדיון על ידי הוועד האולימפי האיטלקי על מנת להתאים את האצטדיון לאירוע "משחקי המזרח התיכון 2026" שיתקיים באזור טאראנטו הקרוב ללצ'ה.
ירושלים שבלב
ירושלים שבלב הוא שיר ישראלי על העיר ירושלים, מתוך האלבום "כמה טוב שנפגשנו" של הזמר החסידי-אמריקאי אברהם פריד.
השיר.
פריד ביצע לראשונה את השיר במופע "ירושלים בלב" במסגרת אירוע הקיץ השנתי של עיתון בשבע בבריכת הסולטן בשנת 2015 מול כ-7,000 משתתפים, שם אירח גם את קובי אפללו וישי ריבו.
מילות השיר נכתבו על ידי אברהם פריד והיוצר תומר הדדי שהלחין את השיר. הסינגל הופק על ידי יובל סטופל.
השיר זכה לפרסום רב ולהצלחה במגזר הדתי והחרדי. הוא נבחר לשיר השנה החסידי לשנת תשע"ה ברדיו קול ברמה ולשיר השנה של רדיו קול חי והיה מהשירים המושמעים בתחנות אלו, בעיקר בתוכניות סופי שבוע.
ב-2020 זכה השיר במקום השני במצעד שירי ירושלים מכל הזמנים לכבוד יום ירושלים, ששודר בכלי התקשורת ואתרי האינטרנט החרדיים.
מעבר איזואר
קול ד'איזואר (בצרפתית: Col d'Izoard) הוא מעבר הרים בהרי האלפים הצרפתים, המתנשא לגובה של 2,360 מטרים מפני הים וממוקם ב.
ניתן לטפס אל ההר מצפון, באורך של 31.5 קילומטרים בשיפוע ממוצע של 4.9% ושיפוע מרבי של 10%. אם בוחרים לטפס אותו מצפון מערב, הוא יהיה באורך של 19 קילומטרים, בשיפוע ממוצע של 5.8% ושיפוע מרבי של 8.9%.
טור דה פראנס.
מעבר ההרים על צלע ההר נחשבת לאחת מהעליות המיתולוגיות והידועות במרוץ, היא נכנסה לשימוש לראשונה בקטע ה-10 של טור דה פראנס 1922, כשפיליפ תייס הבלגי חוצה את הפסגה ראשון.
עד 2017, מעבר ההרים נכלל במרוץ במהלכו, ולא בסופו. כשב-2017 הוחלט שלראשונה המעבר יכלל בסוף הקטע ה-18, כשסיום הקטע הוא בפסגת העלייה. וורן ברגיל הצרפתי ניצח את הקטע והפך לרוכב הראשון אי פעם שמנצח קטע שמסתיים בעלייה לאיזואר.
העלייה נמצאת בקטגוריה HC במרוץ, הקטגוריה הכי קשה לעלייה במרוץ.
פרנסיס הארווי
פרנסיס ג'וזף הארווי (באנגלית: Francis Joseph Harvey; נולד ב-8 ביולי 1943) הוא איש ממשל אמריקאי, שכיהן כמזכיר הצבא של ארצות הברית מנובמבר 2004 ועד מרץ 2007.
ראשית חייו.
פרנסיס הארווי נולד וגדל בלטרוב, פנסילבניה. הוא בעל תואר בוגר במדעים במטלורגיה ובהנדסת חומרים מאוניברסיטת נוטרדאם שבאינדיאנה ובעל תואר דוקטור בתחומים אלו מאוניברסיטת פנסילבניה.
קריירה.
במשך רוב רובה של הקריירה שלו עבד הארווי בתאגידים שסיפקו מוצרים ושירותים עבור הממשלה הפדרלית, במיוחד עבור מחלקת ההגנה, והיא כללה שנה בשירות הממשלה. הוא היה מעורב ביותר מעשרים מיזמי הגנה מרכזיים בכל זרועות הכוחות המזוינים של ארצות הברית, כולל מיזמים הקשורים לטנקים, טילים, צוללות, אוניות שטח, מטוסים ולוויינים. בנוסף, היה חבר במועצה המדעית של הצבא בסוף שנות ה-90, ביקר במתקנים רבים של צבא ארצות הברית והשתתף במחקרים המוקדמים שסייעו להגדיר את מערכות שדה הקרב העתידי. במשך שנה היה חבר בתוכנית "חברי הבית הלבן" ועוזר במשרדו של מזכיר ההגנה הרולד בראון בסוף שנות ה-70.
הארווי החזיק במגוון של תפקידים מקצועיים ותפקידי ניהול בתאגיד וסטינגהאוס בין השנים 1969–1997, כולל נשיא קבוצת מערכות האלקטרוניקה, נשיא החברה לשירותים לממשלה ולסביבה מנהל התפעול הראשי של קבוצת התעשיות והטכנולוגיות עתירות התקציב. לפני מינויו כמזכיר הצבא הוא היה גם המנהל וסגן יושב ראש מועצת המנהלים של חברת דורטק (Duratek), חברה בבעלות קבוצת קרלייל שמתמחה בטיפול בפסולת רדיואקטיבית, חומרים מסוכנים, ושאר סוגי פסולת. הוא גם היה המנהל וסגן יושב ראש מועצת המנהלים של חברה אחרת בבעלות קבוצת קרלייל, IT Group, שסיפקה שירותי סביבה ללקוחות מסחריים וצבאיים. בנוסף, הוא היה חבר דירקטוריון בכמה תאגידים נוספים.