לפי ההלכה, החובל באדם אחר, חייב לפצותו. דין זה חל גם על פגיעה בנשים. בספרות הרבנית יש גילויי סלידה מבעלים אלימים ובתקופות שונות תוקנו תקנות מיוחדות למניעת אלימות זו, הן בדיני משפחה, הן במישור המשפט הפלילי והן במישור האזרחי.
סוגי אלימות.
קיימים ביטויים שונים לאלימות, בהם: אלימות מילולית, הטרדה מינית, הטרדה מאיימת, אלימות פיזית, תקיפה מינית ואונס, סחיטה, אלימות כלכלית, הדחה לזנות, סחר בנשים, מילת נשים, נישואין כפויים, רצח על כבוד המשפחה.
אלימות מינית.
תקיפה מינית היא תקיפה בעלת אופי מיני המתבצעת כלפי אדם ללא הסכמתו או בניגוד לחוק. היא כוללת מגע בעל אופי מיני באמצעות גופו של התוקף או באמצעות חפץ.
העבירות מוגדרות על פי החוק והן: מעשה מגונה, אונס ומעשה סדום בכפייה (יש הרואים גם בהטרדה מינית סוג של תקיפה מינית, ויש המעדיפים להבחין בין השתיים).
אלימות במשפחה.
אלימות מינית יכולה להתרחש גם בין בני-זוג נשואים, כפיית יחסי-מין על בן\בת הזוג נחשב לאונס על פי החוק במרבית מדינות העולם המערבי. דוגמה נוספת לאלימות מינית היא "אונס דייטים" - תקיפה בין אנשים שזה עתה הכירו, למשל במהלך דייט, ללא הסכמתו של אחד מהם.
אלימות כלפי בת הזוג היא מצב מורכב ואמביוולנטי מאחר שביחסים בין נשים וגברים נמצאת סתירה: מצד אחד יחסים של מתח, ריחוק ועוינות ומצד שני משיכה, אהבה וחיבה. מרבית התוקפים עשויים להיות אנשים בעלי צרכים אשר יכולים לאהוב ולהיות נאהבים, והם נוקטים באלימות כדי לקבל את רצונם מבנות זוגם ולהשיג עליהן שליטה. אלימות בעל כלפי רעייתו עשויה להיות מופעלת בכמה אופנים: פיזי, נפשי, מילולי, מיני וכלכלי. ההתנהגויות כוללות איומים, השפלות מילוליות ופיזיות, מעקבים, הטרדות, הצרת צעדים, בידוד חברתי, מניעת שליטה על משאבים כלכליים, השלכת חפצים, אונס או פגיעה מינית, פגיעות פיזיות שונות, ולעיתים ניסיונות רצח ואף רצח.
פרופ' מורי ארנלוד שטראוס ואחרים פרסמו מחקרים משנת 1980, בהם נטען כי אלימות בין בני זוג מאופיינת בסימטריה מגדרית והדדיות.
נשים רבות נשארות במערכת זוגית אלימה בשל תלות כלכלית ורגשית משמעותית בגבר המתעלל, והעדר מנגנוני תמיכה ועזרה (מיעוט מקלטים לנשים מוכות ותוכניות שיקום). דרישה לפרידה או ניסיונות בריחה מובילים פעמים רבות למעשי אלימות נוספים מצד בן הזוג, איומים ממשיים על חייהן של הנשים, ולעיתים רצח נשים.
אלימות נגד אישה בתקופת ההריון מכונה לפעמים "אלימות הריונית", ונטען שהיא עשויה לנבוע מקנאת בן הזוג בעובר ובמטרה לפגוע בו.
אלימות נגד נשים עשויה להתבטא ברכושנות וקנאה כלפי האישה, בידוד האישה, ניסיון לשלוט בחייה של האישה באופן מוחלט, ניסיון הפחדת האישה על ידי מכות, שבירת חפצים או פגיעה ברכוש, איום בפגיעה עצמית כגון התאבדות, פגיעה או איום פגיעה בילדים והכחשת האלימות. בחלק מהמקרים יש נטייה להתחרט על מעשיו בהטחות חוזרות ונשנות כי "זה לא יקרה שוב" ובקניית מתנות.
אלימות נפשית.
אלימות נפשית כוללת השפלה, איומים, אלימות מילולית ובידוד חברתי. על אף שהתנהגויות אלה בפני עצמן אינן משאירות סימנים גופניים, הן עשויות להוביל למצבים של חרדה מהאפשרות למימוש האיומים. ההשפלות, ההאשמה והביקורת עלולות לפגוע משמעותית בדימוי העצמי וההערכה העצמית של האישה ובתחושת המסוגלות העצמית שלה. אלימות נפשית יכולה לבוא לידי ביטוי לעיתים בשתיקה ארוכה מכוונת או בהתנהגות פסיבית-אגרסיבית, שבה במקום ביטוי הכעס בצורה גלויה ובשיחה, עושה זאת האדם על ידי התנהגות תוקפנית (לדוגמה: טריקת הדלת). דוגמאות נוספות לאלימות נפשית יכולת לכלול אלימות כלכלית שבה גבר הוא היחיד שיש לו שליטה על ההוצאות, והוא משתמש בכוחו זה כנגד האשה אף על פי שגם היא תורמת מהכנסותיה - היא לא מורשית לקנות דברים באופן עצמאי, ואלימות טכנולוגית שבה הגבר מנצל את הטכנולוגיה כדי לשלוט על זוגתו, למשל לוקח לה את הטלפון הנייד, לא מרשה לה להירשם לרשתות חברתיות שבהן היא עשויה להכיר אנשים אחרים ועוד.
מילת נשים.
מילת נשים זהו מנהג הנערך במדינות אפריקניות למניעת אורגזמה, הנערך לרוב על ידי כריתת הדגדגן, או באמצעות תפירת השפתיים של איבר המין והשארת פתח קטן ליציאת השתן. מרבית מדינות המערב, רואות במילת נשים כאלימות פיזית מינית ונפשית בנשים הכרוכה בסיכונים גבוהים של זיהומים.
אפיוני האשה המוכה.
האישה המוכה מאופיינת בפחד תמידי, התדרדרות במצב הנפשי, התקפי חרדה שמתבטאים בחוסר שעות שינה, ולפעמים גם בהתמכרות לאלכוהול, בידוד חברתי וכלכלי מכל סובביה, המותקפת מרגישה שהיא תלויה בבן זוגה המתעלל, לרוב לא מראה אותות מצוקה, וגם כששואלים מראה חזית מושלמת (נובע מפחד).
ברוב המקרים האישה המוכה אינה מודעת למצבה הקשה, זאת מפני שהתוקף משכנע את המותקפת שהוא נוהג כראוי ושהיא הבעייתית, "המשוגעת", וגורם לירידה בביטחון העצמי והיכולת העצמית אצל האישה המוכה, כך שמתחילה להאמין לדברי המתעלל.
מערכת היחסים נבנית על ביטחון והאישה המוכה בוטחת בבן זוגה ונוטה לא להאמין ולדחוק את המקרים הקשים.
יום המאבק הבינלאומי למניעת אלימות נגד נשים.
ב-17 בדצמבר 1999, הוכרז על ידי האו"ם, ה-25 בנובמבר כיום המאבק הבינלאומי למניעת אלימות נגד נשים.
אלימות נגד נשים בישראל.
ההכרה בנושא אינה אחידה בכל החברה הישראלית, והיא איטית יותר בחברות מסורתיות וסגורות יותר ובפרט החברה הפלסטינית, עולי קווקז, החברה הבדואית, החברה החרדית והקהילה האתיופית. בחברות אלה יש יחס מיוחד כלפי נשים ומעמדן במשפחה, עמדות כלפי נשים מוכות ובעלים אלימים, ויחס כלפי החברה הישראלית מסביבן.
ב-3 בנובמבר 1977 הוקם המקלט לנשים מוכות הראשון בישראל. המקלט שכן בדירת חמישה חדרים בשכונת הדר הכרמל בחיפה. מקלט ראשון לנשים מוכות חרדיות נפתח בסוף שנות ה-90. לדברי היזם, העיתונים החרדים סירבו לפרסם מודעות של העמותה שהקימה אותו, עד לקבלת הודעת תמיכה מהרב אליהו בקשי דורון, שהיה ראש בתי הדין הרבניים.
על אף התקדמות מסוימת במעמדן של נשים וחקיקת חוקים מגנים, ממשיכה התופעה להתקיים באופן נרחב ולגבות קורבנות נוספים. החל משנות ה-2000 יש כ-20 מקרים של רצח נשים מדי שנה בישראל, רוב הנרצחות נורו בנשק חם. במחקר שערכה עמותת "איתך" נאמר כי 90% מהנשים שהשתתפו במשאל דיווחו על חשיפתן לאלימות במקומות ציבוריים, 67% נמנעו משימוש בסוכנויות חיצוניות מחשש שיאבדו את התמיכה במשפחה וילדים, 58% מהנשים הבדואיות סובלות מאלימות פסיכולוגית או פיזית.
אלימות נגד גברים.
קיימות תאוריות הטוענות שהסיבה לאלימות נגד נשים נעוצה באי השוויון המגדרי ובמעמדן הנחות של נשים לאורך ההיסטוריה. לעומתם, ישנם המצביעים לעובדה שרוב נפגעי האלימות בעולם הם גברים. לדוגמה בארצות הברית לבדה, גברים היוו 99.999% מהנפגעים וההרוגים במלחמות ההיסטוריות, והיוו יותר מ-97% מהנפגעים מאז מלחמת המפרץ הראשונה. גברים גם מהווים 76% מקורבנות הרצח בארצות הברית, ומהווים רוב גדול לקורבנות פשעים אלימים. גם לפשעי מין גברים רבים נופלים קורבן, לדוגמה, ע"פ סטפן דונלדסון נשיא האגודה להפסקת האונס בבתי הכלא, ישנם 290,000 אסירים גברים הנאנסים מדי שנה בבתי הכלא בארצות הברית, ובממוצע מבוצעים שם 45,000 מעשי אונס מדי יום, מתוך אוכלוסייה של 1.2 מיליון אסירים גברים בארצות הברית. מאחר שרק מיעוט מהאלימות מכוונת נגד נשים, יש הטוענים שהאלימות נגד נשים אינה נובעת משנאת נשים, אלא פשוט מעבריינים המנצלים אנשים חלשים מהם, בין אם הם גברים או נשים.
קווינס פארק ריינג'רס
מועדון הכדורגל קווינס פארק ריינג'רס (באנגלית: Queens Park Rangers F.C), הידוע בקיצור כ-ק.פ.ר (QPR) הוא מועדון כדורגל אנגלי מהרבעים של האמרסמית' ופולהאם שבמערב לונדון, המשחק בליגת המשנה האנגלית. הישגיה הטובים ביותר של הקבוצה היו כאשר זכתה בגביע הליגה ב-1967, כאשר סיימה במקום השני והייתה סגנית אלופת אנגליה בעונת 1975/1976, וכאשר הגיעה לגמר הגביע האנגלי ב-1982. אצטדיונה הביתה של הקבוצה הוא לופטוס רואד, וכינויו של המועדון הוא "החישוקים".
היסטוריה.
המועדון הוקם בשנת 1882 שעה שקבוצת St Jude's החובבנית התמזגה עם קבוצת Christchurch Rangers. השם שנבחר לקבוצה היה מועדון הכדורגל קווינס פארק ריינג'רס, משום שרוב השחקנים היו תושבי אזור קווינס פארק בצפון מערב לונדון. הריינג'רס, אשר הפכו מקצוענים בשנת 1889 נדדו בין 20 אצטדיונים שונים (יותר מכל מועדון אנגלי אחר) עד שלבסוף קבעו את ביתם בשנת 1917 בלופטוס רואד (Loftus Road) המהווה את אצטדיונם הביתי עד היום.
הריינג'רס, אשר נחשב למועדון קטן ומעולם לא מהמועדונים הגדולים של אנגליה, נאבקו רוב שנותיהם במטרה להגיע לליגה העליונה, אם כי היו שנים בהן הצליחו לתקוע יתד בליגה הראשונה. בשנת 1967 זכה המועדון באליפות הליגה האנגלית השלישית, אך עונה זו זכורה בעיקר בשל העובדה כי הריינג'רס זכו להיות קבוצת הליגה השלישית היחידה אשר זכתה בגביע הליגה, לאחר ניצחון בתוצאה 2–3 על וסט ברומיץ' אלביון במשחק הגמר הראשון אשר נערך באצטדיון ומבלי.
בשנת 1976 זכה המועדון בגדול הישגיו בליגה הראשונה כאשר זכתה בסגנות האליפות. הקבוצה נאבקה עד המחזור האחרון עם קבוצת ליברפול על תואר האליפות.