הפרופאן מפעיל במדינות מסוימות, קטרים, אוטובוסים, מלגזות, ומוניות. בארצות הברית, 190,000 כלי רכב ו-450,000 מלגזות פועלים על פרופאן להנעה.
אחרים.
הפרופאן משמש כמרכיב במנגנוני תרסיסים. השימוש בפרופאן לצורך הפעולה הזאת הוגבר מאוד אחרי האיסור על שימוש בגזי ה-CFC.
הפרופאן נמצא גם בתערובת גזים הנקראת "גז ירוק" המניע את הקליעים בחלק מנשקי האיירסופט.
הפרופאן הוא חומר גלם בתעשיית הפטרוכימיה.
בחלק מהלהביורים, הפרופאן הוא חומר הדלק.
מקורות הפקה.
הפרופאן לא נוצר כתוצר הרצוי, אלא כתוצר לוואי של שני תהליכים: עיבוד גז טבעי, וזיקוק נפט.
תהליך העיבוד של הגז הטבעי כרוך בהפרדה של בוטאן ופרופאן מהמרכיבים האחרים של הגז הטבעי. בנוסף, מזקקות נפט מפיקות פרופאן בתהליכי הפקת בנזין וסולר.
פאוור מק
ניקולאי סוקולוב
ניקולאי סוקולוב (1886–1965), מנצח וכנר רוסי-אמריקאי.
סוקולוב נולד בקייב, אוקראינה ולמד באוניברסיטת ייל בארצות הברית. את הקריירה שלו החל ככנר. בשנים 1916-1917 היה מנהל מוזיקלי של התזמורת הפילהרמונית העממית של סן פרנסיסקו, שם עמד על כך שגם נשים ינגנו בשורות התזמורת ויקבלו אותו שכר כמו הגברים. הוא התמנה למנהל המוזיקלי הראשון של תזמורת קליבלנד בשנת 1918 והתמיד במשרה זו עד שנת 1932. בשנים 1935 ל-1938 ניהל את פרויקט המוזיקה הפדרלי, במסגרת הניו דיל, שהעסיקה מוזיקאים בנגינה ובמתן השכלה מוזיקלית לציבור. משנת 1938 עד 1940 ניהל את תזמורת סיאטל.
סעודת מצווה
ביהדות, סעודת מצווה היא סעודה שמצווה לאכול בה כזית לחם. סעודת מצווה מיוחדת בכך שמותר לאכול בה בשר ולשתות יין גם בימים שאין עושים כן (כתשעת הימים), ואף בתענית בכורות מותר לבכורים לסעוד בה. כמו כן מותר לערוך סעודת מצווה גם בבית כנסת, מקום שעריכת סעודה רגילה אסורה בו.
סוגי סעודות מצווה.
ישנם תאריכים שהסעודות הנערכות בהם נחשבות סעודות מצווה: סעודות שבת ויום טוב, סעודה מפסקת בערב יום הכיפורים וסעודת פורים. סעודות מצווה אחרות נערכות לרגל אירוע של מצווה, כסעודת ברית מילה, סעודת נישואין ושבע ברכות, או סעודת סיום מסכת. סעודת ראש חודש נחשבת אף היא לסעודת מצווה, אף שאין חיוב הלכתי לקיימה.
עימאד מורנייה
עימאד פאיז מורנייה (בערבית: عماد فايز مغنية, תעתיק מדויק: עִמאד פאיז מֻעְ'ניה; 7 בדצמבר 1962 – 12 בפברואר 2008) היה פעיל טרור לבנוני, וראש הזרוע הצבאית ו"מספר 2" בארגון חזבאללה. נהרג בפיצוץ מכונית בשכונת כפר סוסה בדמשק, בהתנקשות שבוצעה, לפי תחקירים עיתונאיים בארצות הברית, במשותף בידי ה-CIA והמוסד.
ביוגרפיה.
מורנייה נולד ב-7 בדצמבר 1962 בכפר טיר דבא שליד צור בדרום לבנון. הוא החל את מעורבותו בפעילות טרור במלחמת האזרחים בלבנון בשנת 1975 בהצטרפות לפת"ח, ולאחר מכן הצטרף לכוח 17 של הפת"ח. בשנת 1982, בעקבות עזיבת הפת"ח לתוניס, הצטרף מורנייה לארגון חזבאללה. בתחילת שנות ה-90 הקים את "מנגנון המחקרים המיוחדים", הגוף האחראי על המבצעים הצבאיים המיוחדים של הארגון.
בשל תפקידו כראש הזרוע הצבאית של חזבאללה, היה מורנייה חבר ב"מועצת השורא המחליטה", שמנהלת את חזבאללה, תחת השם הבדוי "ג'ואד נור א-דין". הוא נחשב כ"מספר 2" בארגון, ותחת פיקודו ביצע חזבאללה פיגועים רבים. תחילה פגע הארגון בכוחות הזרים בלבנון, בפעולות טרור שגרמו לכ-400 אבדות והביאו ליציאת הכוח הרב-לאומי מלבנון ולהעמקת החסות הסורית על לבנון. בנוסף, עמד מורנייה בראש יחידות המודיעין, הביטחון המסכל; היה אחראי על אבטחתו האישית של חסן נסראללה (וככזה ידע כל פרט ופרט על מנהיגו, על משפחתו ועל התנהלותם היומיומית); והיה גם קצין הקישור לארגון משמרות המהפכה האיראני, לכוח קודס שפועל במסגרתו, וללשכת המנהיג העליון עלי ח'אמנאי.
לאחר נסיגת הכוחות מיקד את פעילותו באזור נגד צה"ל וצד"ל ברצועת הביטחון וירי קטיושות לעבר עורף ישראל. לאחר נסיגת צה"ל מלבנון בשנת 2000, מיקד את פעילות הארגון בהתבצרות בדרום לבנון, הגדלת מלאי הקטיושות וחטיפת חיילים. בשנת 2000 הרג הארגון שלושה חיילים וחטף את גופותיהם ללבנון, וכן רכש את האזרח הישראלי החטוף אלחנן טננבוים מידי העבריינים שחטפו אותו, בפעולות שתכנונן מיוחס לעימאד מורנייה. טננבאום וגופות החיילים הוחזרו בעסקת חילופי שבויים בשנת 2004, הנחשבת הישג גדול לחזבאללה. בחודש יולי 2006 נהרגו ונחטפו שני חיילים נוספים, אהוד גולדוסר ואלדד רגב ללבנון, דבר שהוביל לפרוץ מלחמת לבנון השנייה.
לצד פעולות נגד ישראל, לאחר פרוץ מלחמת עיראק סייע מורנייה לאמן כוחות שיעיים אנטי-אמריקניים בעיראק, ובראשם "כוח בדר" ו"צבא המהדי". מספר רב של מטעני קלע הדומים לאלו שחזבאללה השתמש בהם בדרום לבנון התגלו בעיראק החל משנת 2006. בכירים במחלקת ההגנה האמריקנית הצביעו על שיתוף פעולה בין איראן באמצעות כוח קודס של משמרות המהפכה שבסיוע של יחידה 2800 של חזבאללה מאמן פעילים שיעיים ופיגועים נגד מטרות סוניות ואמריקניות.
המצוד אחר מורנייה.
לדברי סוכנות הידיעות רויטרס, עימאד מורנייה שהה באיראן במשך חלק גדול משנות ה-90 של המאה ה-20. בשנת 1994 נהרג אחיו פואד בפיצוץ מכונית בביירות, ודיווחים בתקשורת טענו ש"המוסד" עמד מאחורי הפיצוץ כחלק מתוכנית להריגתו של מורנייה בלוויית אחיו.
במאי 2000, סמוך ליציאת צה"ל מלבנון, לאחר מרדף בלתי פוסק של המודיעין הישראלי שנמשך משנת 1985, נוצרה לצה"ל הזדמנות לחסל את מורנייה, אולם המבצע לא יצא אל הפועל.
מורנייה היה ברשימת הטרוריסטים המבוקשים ביותר על ידי ה-FBI, יחד עם ראשי אל-קאעידה. על ראשו הושת פרס של חמישה מיליון דולר, למי שימסור מידע שיוביל לתפיסתו ולהעמדתו לדין. ב-7 בנובמבר 2007 הוציאה העצרת הכללית של האינטרפול, לבקשת ארגנטינה, צו מעצר בינלאומי נגדו ונגד חמישה בכירים איראנים בחשד למעורבות בתכנון הפיגוע בבניין הקהילה היהודית בבואנוס איירס בשנת 1994.
ההתנקשות.
מורנייה נהרג מפיצוץ מכונית בשכונת כפר סוסה (كفرسوسة) בדמשק בליל 12 בפברואר 2008, בצאתו מבית ספר איראני. עיתון הסאנדיי טיימס הלונדוני דיווח "מפי מקורות מודיעין ישראליים" כי ברכבו הותקנה משענת ראש המכילה מטען חומר נפץ מרסק קטן. באותה כתבה יוחסו למוסד הישראלי שש התנקשויות קודמות שאירעו בלבנון ובסוריה, בין דצמבר 2002 למאי 2006.
בעקבות ההתנקשות.
ארגון חזבאללה האשים את ישראל בהריגתו. בתגובה פרסמה לשכת ראש הממשלה הודעה לפיה "ישראל דוחה את הניסיון של גורמי טרור לייחס לה מעורבות כלשהי באירוע זה".
דובר משרד החוץ של ארצות הברית שון מקורמק בירך על הריגתו של מורנייה בציינו כי "העולם הוא מקום טוב יותר בלעדיו. הוא היה רוצח המונים וטרוריסט האחראי למותם של חפים מפשע רבים מספור". ואילו מנהל המודיעין הלאומי של ארצות הברית, הגנרל מייק מק'קונל, אמר כי "ייתכן כי חיסולו של עימאד מורנייה בוצע בידי גורמים פנימיים בחזבאללה, או בסוריה". הטענה בדבר חיסול חשבונות פנים-סורי קיבלה חיזוק מסוים כאשר נודע כי מורנייה הוא שמנע ניסיון הפיכה בסוריה. ביולי 2012 אמר עוזי ארד, לשעבר ראש המועצה לביטחון לאומי, "אנחנו פגענו בעימאד מורנייה".
בתקשורת פורסם כי לאחר מות מורנייה מונה מוסטפא בדר א-דין, בן דודו וחברו של מורנייה, למפקד הצבאי של ארגון החזבאללה. בחודשים שלאחר ההתנקשות במורנייה סיכלו גורמי הביטחון של ישראל בשיתוף עם גורמי ביטחון זרים שורה של תוכניות מצד חזבאללה לבצע פיגועי נקמה ביעדים ישראליים בחו"ל. הטיימס הלונדוני דיווח כי סוכל פיגוע שתוכנן בשגרירות ישראל באזרבייג'ן, וכן נחשף תא טרור של חזבאללה בסיני.
ב-14 באפריל 2009 פורסם בעיתון המצרי "אל-אהראם" (בעקבות חקירת חברי התארגנות של חזבאללה שנחשפה במצרים) כי מי שהחליף את מורנייה בראש הזרוע הצבאית של הארגון הוא טלאל חמיה (طلال حمية), ששימש כסגנו עד ההתנקשות.
ב-2011 פרסם העיתון הכוויתי "אל-קבס" כתבה ובה נאמר כי, לפי מקורות לבנוניים, מורנייה חוסל על ידי סוריה.
ב-13 בפברואר 2012, למחרת יום השנה הרביעי להתנקשות במורנייה, נפצעה אשת נציג משרד הביטחון מפיצוץ מטען שהוצמד לרכב שגרירות ישראל בניו דלהי, וכן התגלה ונוטרל מטען ברכב שגרירות ישראל בטביליסי.
ב-18 בינואר 2015 נהרג בנו, ג'יהאד מוע'ניה, מפקד בכיר בחזבאללה, בתקיפה אווירית בגבול ישראל-סוריה שיוחסה לישראל.
ב-16 באפריל 2020 פורסם בערוץ אל-ערביה על תקיפה שמיוחסת לישראל על רכב שנסע בין סוריה ללבנון ע"פ הפרסומים ממידע שהגיע לידיו עולה כי ברכב שהה גם מוסטפא מורנייה, בנו של עימאד מורנייה, ראש הזרוע הצבאית של הארגון שחוסל ב-2008 בדמשק, כאמור התקיפה הוחטאה והטיל פגע מטרים ספורים מהרכב.
פיגועים בולטים המיוחסים לעימאד מורנייה.
עימאד מורנייה היה מעורב בביצוע פיגועים רבים נגד יעדים ישראליים, יהודים ומערביים:
עימאד מורניה
כריסטוף פון דוהנאניי
אבוב דה קאצ'ה
פרקי דרבי אליעזר
פִּרְקֵי דְּרַבִּי אֱלִיעֶזֶר (בראשי תיבות: פדר"א) הוא ספר מדרשים ואגדות על התורה, והוא מן החיבורים הנפוצים שבספרות האגדה היהודית. על פי המסורת החיבור מיוחס לתנא רבי אליעזר בן הורקנוס ולבית מדרשו, אך במחקר מקובל שהוא חיבור פסאודואפיגרפי מתקופת הגאונים שנכתב במאה השמינית בארץ ישראל או בסביבתה.
שם החיבור וייחוסו לרבי אליעזר בן הורקנוס.