עד 2016 סמל הקבוצה היה האות T וסביבה חצי מעגל של מעגל תעשייה המסמל את מפעל התעשייה המקומי שסיפק חסות למועדון, כשהאות T הוא האות הראשונה של שם המועדון בעבר, "טורפדו".
סגל הקבוצה.
צוות ניהול.
נכון לאוגוסט 2017:
דוד אבן צור
דוד אבן צור (נולד ב-30 בדצמבר 1958) הוא ראש עיריית קריית ים.
ביוגרפיה.
דוד אבן צור נולד במרוקו ועלה לישראל בגיל 12. גדל בקריית ים ולמד בבית הספר התיכון שבכפר הנוער ימין אורד.
בשנת 1989 הוא נבחר לראשונה כחבר מועצת עיריית קריית ים. ב-1993 קיבלה רשימתו העצמאית שעמד בראשה, 3 מנדטים למועצת העיר. משנת 2000 שימש בתפקיד סגן ראש עיריית קריית ים, וממלא מקום ראש העיר. במקביל לתפקיד אותו ביצע ללא שכר, הוא עבד בחברת המשקם והגיע לתפקיד סמנכ"ל בחברה. הוא מונה בשנת 2010 לתפקיד מנכ"ל החברה הכלכלית קריית אתא.
לקראת הבחירות לכנסת ה-17 התמודד אבן צור בבחירות המקדימות של הליכוד במחוז חיפה, ונבחר מבין המתמודדים כנציג המחוז ברשימת הליכוד לכנסת. הוא שובץ במקום ה-27 ברשימה ולא נכנס לכנסת מכיוון שמפלגתו קיבלה 12 מנדטים בבחירות הכלליות. לקראת הבחירות לכנסת ה-18 התמודד בשנית במחוז, שובץ במקום ה-30 ברשימת הליכוד, ושוב לא נכנס לכנסת.
בשנת 2013 לקראת הבחירות לרשויות המקומיות, הוצב אבן צור במקום השני ברשימתו של ראש העיר שמואל סיסו. כשבועיים לפני יום הבחירות, לאחר שנסגרה רשימת המתמודדים לראשות העיר, ולאחר שאף מתמודד לא נרשם להתמודדות מול ראש העיר המכהן, הודיע ראש העיר סיסו על פרישתו מהמרוץ, לאחר שקיבל תפקיד בכיר ברשת אורט העולמית. כתוצאה מכך, הועמד אבן צור כמתמודד יחיד בבחירות לראשות העיר. בבחירות שהתקיימו הצביעו 64.3% מהבוחרים בעד בחירתו, ו-35.7% נגד בחירתו.
לאחר הצהרתו של נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ על הכרה בירושלים כבירת ישראל, הכריז אבן צור כי הפארק החדש המתוכנן לקום בעיר ייקרא על שמו של טראמפ. טראמפ השיב לו במכתב תודה, בו הוא כתב ש"מרגש אותי לדעת שהעם בישראל שואב עידוד מהחלטתי להכיר בירושלים כבירת ישראל".
טורפדו ארמאוויר
שמעון גיטר
שמעון גיטר (9 בדצמבר 1915 – 29 בדצמבר 2009) היה רופא, התמחה בפרמקולוגיה וטוקסיקולוגיה, עסק בהוראה ומחקר, ניהל את המעבדה לפיזיולוגיה נסיונית של מכון רוגוף למחקר רפואי בבית החולים בילינסון, ממייסדי הפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב, פרופסור מן המניין בבית הספר לרפואה אוניברסיטת תל אביב, ראש החוג לפיזיולוגיה ופרמקולוגיה בבית הספר לרפואה, באוניברסיטת תל אביב (1965-1977) דקאן בית הספר לרפואה ע"ש סקלאר באוניברסיטת תל אביב (1968-1973)
קורות חיים.
גיטר נולד בתרע"ה (1915) בהאג, הולנד, בן להורים מהגרים ממזרח אירופה, אח בוגר לבנו גיטר. בילדותו למד : עברית, תנ"ך, תלמוד, והיסטוריה יהודית. בשנת 1937 ביקר גיטר בארץ-ישראל וניפגש על הד"ר חיים יסקי ומנחם אוסישקין. גיטר עמד בשנת 1939 בראש איחוד הנוער הציוני בהולנד
בשנת 1940 גיטר התחתן עם לאה לבית נויבאור. בהמשך נולדו הבנות עדינה ודניאלה.
גיטר קיבל חינוך תיכוני ואוניברסיטאי באמסטרדם. לאחר סיום לימודיו בפקולטה לרפואה, בשנת 1940, התחיל בעבודות-מחקר אצל פרופ' ב.ס.פ. ינסן על נושא ויטמין B1.
בתקופת מלחמת העולם השנייה, בשנת 1942 נמלט גיטר מהולנד והגיע לארגנטינה (שם שהו אחיו בנו ואביו). בארגנטינה עבד גיטר במעבדת חתן פרס נובל הפרופ' ב.א. הוסאי. שטח עבודתו היה : "אנדוקרינולוגיה ניסויית של הלבלב ויתרת המוח".
בין השנים 1948–1956 שימש גיטר כמנכל חברת "ארגל" (ארגנטינה-ישראל) אשר בנתה את מלון אכדיה בהרצליה.
בשנת 1949 ביקר גיטר בארץ ישראל, לאחר שהוזמן על ידי הפרופ' ארנסט דוד ברגמן למשרת חוקר ביולוגי בחמ"ד.
בשנת 1950 עלה למדינת ישראל, מלווה ברעייתו ובנותיו.
גיטר עסק בעבודות מחקר, בשטח הפרמקולוגיה והטוקסיקולוגיה במכון למחקר ביולוגי בישראל. בהמשך מונה גיטר למנהל מכון של חמ"ד, שעל פי החלטת דוד בן-גוריון הפך לאגף למחקר ותכנון של משרד הביטחון.
לאחר תקופת השתלמות במחלקה הביוכימית של אוניברסיטת אוקספורד, נתמנה גיטר בשנת 1955 למנהל המעבדה לפיזיולוגיה נסיונית של מכון רוגוף למחקר רפואי בבית החולים בילינסון.
בין השנים 1955–1970 כיהן גיטר כסגן מנהל מכון רוגוף, בבית החולים בילינסון.
עבודתו המחקרית זיכתה אותו, במשותף עם אנדרה דה-פריס, מקס לבקוביץ, ושאול כוכבא על מחקר ארס נחשים בישראל, בפרס סולד לרפואה והיגיינה ציבורית מטעם עיריית תל אביב לשנת 1959.
משנת 1957 גיטר היה חבר הנהלת האיגוד לקידום המדע בישראל, גזבר האגודה הישראלית לקרנות מחקר, חבר האקדמיה למדעים של ניו יורק, והאיגוד ההמטולוגי הבינלאומי.
גיטר היה בין המייסדים של חברת אלרון וחבר מועצת המנהלים.
בין השנים 1965–1977 כיהן גיטר כראש החוג לפיזיולוגיה ופרמקולוגיה בבית הספר לרפואה, באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1968 נתמנה גיטר לדקאן בית הספר לרפואה ע"ש סאקלר, באוניברסיטת תל אביב. כיהן בתפקיד עד 1973.
גיטר היה מייסד ומנהל המכון לבריאות תעסוקתית בבית ספר לרפואה, באוניברסיטת תל אביב והופקד על הקתדרה לטוקסוקולוגיה ופרמקולוגיה קלינית (1982-1992).
גיטר היה ממקימי ארגון "חיים וסביבה"
בשנת 2001 הוענק לגיטר התואר "יקיר העיר רמת-גן".
גיטר נפטר ב-י"ב טבט, תש"ע (שנת 2009). נטמן בבית העלמין קריית שאול.
משפחתו.
רעייתו לאה (לבית נויבואר) גיטר (2013-1917), בוגרת סמינר למורות "מזרחי" בירושלים.
הבנות : ד"ר עדינה עמיר, ביוכימאית, ופרופ' דניאלה ליבוביץ פרופסורית למתמטיקה באוניברסיטה הפתוחה.
חתניו : הפרופ' אליה ליבוביץ והפרופ' דן עמיר.
אחיו : בנו גיטר
תלסוקרטיה
תָלָסוֹקרטיה (מיוונית θάλασσα תלסו=ימי, וκρατεῖν קרטיה=כוח) היא מדינה, שרוב השטח שבבעלותה ימי ובכך גם מתבטאת עוצמתה. ניתן להגדיר את מעמדה כמעצמה ימית (בדומה לאימפריה הפיניקית שחלשה על רשת מסחר ענפה). רק לעיתים נדירות יש למעצמות כאלה עוצמה יבשתית המשתווה לעוצמה הימית שלהן. היוונים השתמשו לראשונה במונח "תלסוקרטיה" בתיאור הציוויליזציה המינואית, שכוחה התבסס על עוצמתה הימית. הרודוטוס התייחס בזמנו לנחיצות בפיתוח כוח ימי אשר יהווה מענה כנגד ההתעצמות הימית של הפיניקים.
דוגמאות לתלסוקרטיות.
ישנן דוגמאות רבות למעצמות תלוסקרטיות מלבד אלו שצוינו לעיל:
באירופה של ימי הביניים.
מלבד דוגמה זו לאימפריה עתיקה שהתבססה ברובה על כוח ימי ושליטה על מעברים ימיים ללא מקבילה ביבשה, גם בתקופת ימי הביניים ניתן למצוא אימפריות ומעצמות בעלות מאפיינים תלוסקרטיים.
מבין מעצמות התלוסקרטיה בימי הביניים המפורסמת שבהם הנה הרפובליקה של ונציה. בתקופת שלטונה התפצלה הרפובליקה ל"דוגדו" של ונציה וללגון.
בנוסף, בין השנים 500 ל-1000 היו מספר ערים שהתפתחו לכדי תלסוקרטיות מינוריות באזור המצוג'ורנו (דרום איטליה), אשר פיתחו נמלים וכוח ימי איתן שסייע להגן על נמליהם, בעלי בריתם ואף לזרוע הרס וחורבן בנמלי האויב. בין תלסוקרטיות אלה, ניתן למנות ערים יווניות ולומברדיות.
במזרח אסיה.
בין המאה השביעית לחמש עשרה לספירה, הגאוגרפיה המלאי הימי נשלט על ידי התלסוקרטיות סריויג'יה ומאג'פאליט. זוג מעצמות שחלשו על השטח הימי המשתרע בדרום מזרח אסיה וניצלו את נתיבי הסחר באיי הבשמים ובין הודו לסין.
בתקופת התגליות (מאה 15–17) נוסדו חלק מהמעצמות התלסוקרטיות המשמעותיות. בעוד בסיסם השלטוני היה באירופה, מעצמות אלו הקימו מושבות מעבר לים ושלטו בהם בזכות אותו כוח ימי. מבין התלסוקרטיות האלו, ניתן למנות את האימפריה הפורטוגזית, הספרדית, ההולנדית ולבסוף האימפריה הבריטית שהייתה בעלת הכוח הימי הגדול ביותר שידעה התקופה. מעצמות תלסקורטיות אלה באו אל קיצם במתכונתם המוכרת, עקב סיום הקולוניאליזם ומירוץ החימוש הימי בין אנגליה לגרמניה.
X-23 (קומיקס)
ג'רים ריצ'רדס
ג'רים ריצ'רדס (באנגלית: Jereem Richards; נולד ב-13 בינואר 1994) הוא אתלט מטרינידד וטובגו, אלוף העולם (לונדון 2017) בריצת שליחים 4X400 מטר, בעל מדליית ארד מאליפות העולם (לונדון 2017) בריצת 200 מטר ואלוף העולם באולם (בלגרד 2022) בריצת 400 מטר.
ביוגרפיה.
ריצ'רדס נולד בפוינט פורטין שבטרינידד וטובגו, בנם של קורניליוס ריצ'רדס ואיבט וילסון.
ב-2011 זכה ריצ'רדס במדליית ארד עם נבחרת טרינידד וטובגו בריצת שליחים 4X400 מטר באליפות פאן-אמריקה עד גיל 19. באליפות העולם עד גיל 17 התחרה בריצת 200 מטר אך לא העפיל לגמר עם תוצאה של 21.47 שניות. ב-2012 זכה במדליית ארד בריצת שליחים 4X400 מטר באליפות העולם עד גיל 19. בריצת 200 מטר באותה אליפות קבע תוצאה של 21.14 שניות ולא העפיל לגמר. הוא נכלל בנבחרת השליחים הבוגרת של טרינידד לאליפות העולם באתלטיקה באולם 2012 וזכה עמה במדליית ארד ב-4X400 מטר.
ב-2014 החל ללמוד בקולג' הקהילתי סאות' פליינס שבטקסס. הוא זכה באליפות התאחדות המכללות הקהילתיות (NJCAA) בריצת 400 מטר באצטדיון ובאולם. לאחר שנה עבר ללמוד ולהתאמן באוניברסיטת אלבמה. ב-2017 סיים שלישי בריצת 200 מטר באליפות ה-NCAA. בעקבות הישגיו באלבמה הוא נבחר לאול-אמריקן בריצת 200 מטר ובריצת שליחים 4X400 מטר. במאי 2017 קבע שיא אישי של 19.97 שניות בריצת 200 מטר.