סטנארד צייר בעיקר נופי נהר וחוף, בהשפעת עבודתם של אמנים הולנדים, שאת עבודותיהם למד והעתיק במהלך ביקור בהולנד בשנת 1821, שאולי היה בהשראת ביקור דומה של אשתו לעתיד ואביה בשנת 1820. במהלך ביקורו הוא שרטט את הנוף המקומי, תוך שהוא מתאר את הנהרות וקו החוף בעפרון.
ביקור זה בהולנד תרם לו לפיתוח טכניקת שמן חדשה והעמקת התעניינותו בנושאים ימיים, והייתה השפעה על כמות יצירותיו הימיות, שהיו רבות יותר מאשר אצל האמנים האחרים מבית ספר נורוויץ'. לדברי וולפול, הרואה בסטנארד קרוב להיות הצייר הימי המשמעותי ביותר בבריטניה, ציוריו מסגירים את אהבתו לים כנושא, ומתוארים "במיומנות אינהרנטית ובכנות חזקה לייצר כמה מציורי הים הפואטיים והרגישים ביותר. של כל הזמנים".
רישומי העיפרון המושלמים שלו (ואולי כמה מציורי השמן שלו) נעשו במקום. הציורים נעשו לעיתים קרובות כהכנת לעבודות גדולות יותר. הוא היה צייר פורטרטים מוכשר, ובשנת 1818 קיבל עבודות לצייר מספר פטרונים.
רודולף טפפר
רודולף טפפר (בצרפתית: Rodolphe Töpffer; 31 בינואר 1799 - 8 ביוני 1846) היה מורה, סופר, צייר, קריקטוריסט וקרטוניסט שווייצרי. הוא ידוע בעיקר בזכות ספרי ורצועות הקומיקס שלו (שנתן להם את השם littérature en estampes, בעברית "ספרות גרפית"), שהיו בין הקומיקסים הראשונים שפורסמו ביבשת אירופה. הוא נודע כ"אבי רצועות הקומיקס" ונאמר עליו כי היה "אמן הקומיקס הראשון בהיסטוריה" (אמרה המתייחסת לריצ'רד פ. אווטקלט, כותב הילד הצהוב, בזלזול).
טופפר, שרכש את השכלתו בפריז, עבד כמורה בבית ספר וניהל פנימייה, ונהג להצחיק את תלמידיו עם הקריקטורות שלו. בשנת 1837 פרסם את הספר "Histoire de M. Vieux Bois" (פורסם בארצות הברית בשנת 1842 בשם הרפתקאותיו של עובדיה אולדבוק). טופפר היה בין הראשונים שציירו את הקומיקס בצורה המודרנית והמוכרת שלו.
ביוגרפיה.
ישנה מחלוקת לגבי תאריך הולדתו של טופפר, ולא ידוע אם נולד ב-31 בינואר או ב-1 בפברואר 1799. את ילדותו בילה בז'נבה שהייתה באותו הזמן חלק מהרפובליקה הראשונה של צרפת. אביו, הצייר וולפגנג-אדם טופפר , הגיע לז'נבה מפרנקוניה. בגיל עשרים עבר טפפר לפריז כדי ללמוד הוראה, ולמד במכללה מקומית בין 1819 עד 1820. לאחר מכן חזר לז'נבה והפך למורה בבית ספר בעיר. ב-1823 הקים פנימייה משלו לבנים בלבד. בשנת 1832, במקביל לניהול הפנימייה, הפך לפרופסור באוניברסיטת ז'נבה.
כשמקצועו כמורה פרח והיה רווחי, מצא טפפר זמן לעסוק בתחביבו - ציור. לאחר שתלמידיו ראו אותו מצייר נופים והתלהבו, הוא החל לכתוב סיפורים קצרים ולאייר אותם, מה שהפך מאוחר יותר לרצועות הקומיקס הראשונות. את רצועות קומיקס אלו הוא אסף לכדי ספרים; הראשון שבהם, הרפתקאותיו של עובדיה אולדבוק, היה מוכן כבר בשנת 1827 אך לא פורסם עד 1837. הספר ארך 30 עמודים, שכל אחד מהם מכיל אחד עד שישה פאנלים, בדומה לקומיקס המודרני. הספר תורגם ופורסם בארצות הברית בשנת 1842. ישנו ויכוח האם הספר הוא הקומיקס הראשון, או שמא הילד הצהוב (שפורסם כמעט לגמרי במקביל בארצות הברית).
קריירת קומיקס.
סיפורי הקומיקס הקצרים של טפפר לא נועדו להתפרסם, אך הוא המשיך ליצור אותם עבור תלמידיו וחבריו. בין חבריו בלט הסופר יוהאן וולפגנג פון גתה ששכנע את רודולף בשנת 1831 להפיץ את סיפוריו, וזה מה שהוביל אותו לפרסום רצועות הקומיקס. שבעה מרצועות הקומיקס פורסמו בעיתונים ברחבי אירופה בשנים שלאחר מכן, אך גתה לא זכה לחזות בהם בחייו. במהלך חייו פרסם שבעה ספרים שכללו אוספים של רצועות קומיקס. הספרים הצליחו מאוד באירופה וחלקם אף תורגמו לשפות נוספות.
קריירה ספרותית.
בשנותיו האחרונות כתב ספר שנקרא "Reflections et menus propos d'un peintre genevois" ומדבר על יצירתיות של ילדים. הספר מורכב מתובנות שקיבל טפפר במהלך לימודי ההוראה שלו והתקופה בה ניהל את הפנימייה. הספר מביא נקודת מבט שונה על ילדים, ומצהיר שיש לפתח את החוש היצירתי שלהם. בספר גם נטען כי ילדים לעיתים קרובות מפגינים יצירתיות גדולה יותר מאשר אמנים מיומנים, ולעיתים קרובות היכולות הטכניות שלהם האפילו על יצירתיותם. הספר פורסם בשנת 1848 אך טפפר לא זכה לראות אותו יוצא לאור, שכן הוא נפטר ב-8 ביוני 1846.
תסמונת העצב המשולש
תסמונת העצב המשולש (באנגלית: Trigeminal neuralgia) היא הפרעת כאב נוירופתית ארוכת טווח הפוגעת בעצב המשולש. ישנן שתי צורות לתסמונת העצב המשולש, צורה טיפוסית ובלתי-טיפוסית, כששתי הצורות עלולות להופיע אצל אותו אדם. הצורה הטיפוסית מביאה למחזורים של כאב חמור ופתאומי המתרחשים במשך מס' שעות. הכאב הוא דמוי הלם בצד אחד של הפנים שנמשך שניות עד כמה דקות מחזורי כאב אלו יכולים להתרחש במשך מספר שעות. הצורה הבלתי-טיפוסית גורמת לכאב צורב מתמיד שהוא פחות חמור. מחזורי כאב אלו עשויים להיות מופעלים על ידי כל מגע בפנים. זה נחשב לאחת ההפרעות הכואבות ביותר הידועות ברפואה, ולעיתים קרובות מביא לדיכאון.
הגורם המדויק אינו ידוע, אך מאמינים כי הוא כרוך באובדן המיאלין של העצב המשולש. זה עלול להתרחש עקב דחיסה של כלי דם כאשר העצב יוצא מגזע המוח, טרשת נפוצה, שבץ מוחי או טראומה. סיבות פחות שכיחות כוללות גידול ומום עורקי. האבחנה מבוססת בדרך כלל על התסמינים, לאחר שלילת גורמים אפשריים אחרים כגון נוירלגיה פוסט-הרפטית.
הטיפול כולל תרופות או ניתוחים. קארבאמזפין נוגד פרכוסים או אוקסקארבאזפין הוא בדרך כלל הטיפול הראשוני, והוא יעיל בכ-90% מהאנשים. תופעות לוואי מתרחשות לעיתים קרובות המחייבות גמילה מסמים אצל עד 23% מהחולים. אופיאואידים בדרך כלל אינם יעילים בצורה האופיינית. אצל אלו שאינם משתפרים או הופכים עמידים לאמצעים אחרים, ניתן לנסות מספר סוגי ניתוחים. ההערכה היא כי 1 מכל 8,000 איש בשנה מפתחים את תסמונת העצב המשולש. התסמונת מתחילה בדרך כלל אצל אנשים מעל גיל 50, אך יכול להתרחש בכל גיל. נשים נפגעות יותר מאשר גברים. התסמונת תוארה בפירוט לראשונה בשנת 1773 על ידי ג'ון פוטרגיל.
ישנם אנשים שהתחילו לסבול מכאבים אלה- כתוצאה מפגיעה מכנית בעצב-טיפול שיניים פשוט עד מורכב, או כתוצאה מטראומה אחרת כמו ניתוחים פלסטיים או תאונות.
הסיבה להתפתחות הכאב דווקא במטופלים אלה ולא באחרים אינה ידועה.
פיאט BGA
פיאט BGA (באיטלקית: Fiat BGA, קרוי גם: CMSA BGA) היה מפציץ בינוני מתוצרת יצרנית המטוסים האיטלקית Fiat Aviazione חברת בת של פיאט.
טיסת בכורה נערכה בשנת 1936. מלבד אב טיפוס לא יוצרו מטוסים מהסוג מפני שה"פיאט BGA" לא צלח את בחינות הניסוי.
דייוויד קיי
דייוויד מקנדרי קיי (באנגלית: David McKendree Key; 27 בינואר 1824 – 3 בפברואר 1900) היה סנאטור אמריקאי מטעם טנסי, המנהל הכללי של דואר ארצות הברית, ושופט פדרלי במחוז המזרחי ובמחוז המרכזי של טנסי.
ראשית חייו.
דייוויד קיי נולד בגרינוויל, טנסי. הוא התחנך בבתי ספר מקומיים וב-1850 סיים את לימודיו בקולג' היוואסי ולמד משפטים באופן עצמאי. הוא קיבל תואר שני מאוניברסיטת מזרח טנסי (כיום אוניברסיטת טנסי). ב-1850 הוא התקבל ללשכת עורכי הדין והחל לעסוק במקצוע בשנתיים הקרובות במדיסונוויל. בשנים 1852–1853 הוא המשיך לעסוק בעריכת דין בקינגסטון ולאחר מכן ועד 1861 בצ'טנוגה. בבחירות לנשיאות של 1856 ובזו של 1860 הוא היה אלקטור מטעם המפלגה הדמוקרטית. בשנים 1861–1865, במהלך מלחמת האזרחים, הוא שירת בצבא הקונפדרציה והגיע לדרגת לוטננט קולונל ברגימנט הרגלים ה-43 של טנסי. לאחר המלחמה הוא המשיך את עיסוקו בעריכת דין בצ'טנוגה עד 1880. ב-1870 הוא היה חבר בוועידה החוקתית של טנסי. בשנים 1870–1875 הוא היה נגיד משרד הרשומות של בית המשפט של המחוז השלישי של טנסי. ב-1873 הוא התמודד ללא הצלחה על מושב בבית הנבחרים של ארצות הברית.
סנאטור.
ב-1875 נבחר קיי לסנאט של ארצות הברית מטעם הדמוקרטים במקומו של הנשיא לשעבר אנדרו ג'ונסון שנפטר באמצע תקופת כהונתו בסנאט. הוא כיהן בסנאט מאוגוסט 1875 ועד ינואר 1877. בבחירות של 1876 לא עלה בידו להיבחר לתקופת כהונה נוספת.
המנהל הכללי של דואר ארצות הברית.
בשנים 1877–1880 כיהן קיי כמנהל הכללי של דואר ארצות הברית בממשלו של הנשיא רתרפורד הייז. הוא היה הדמוקרט היחידי בקבינט של הייז, זאת על פי תנאי "פשרת 1877" .
שופט פדרלי.
ב-19 במאי 1880 מינה הנשיא הייז את קיי כשופט בית המשפט הפדרלי במחוז המזרחי של טנסי ובמחוז המרכזי של טנסי, תפקיד שהתפנה בעקבות פטירתו של השופט קונלי פיינדלי טריג. ב-27 במאי אושר מינויו על ידי הסנאט והוא החל לכהן בתפקיד בו ביום. קיי כיהן בתפקיד עד להתפטרותו בינואר 1895.
מותו.
דייוויד קיי נפטר בצ'טנוגה ב-3 בפברואר 1900. הוא נטמן בבית הקברות פורסט היל שבעיר.
ליבק - מויסלינג
תנועת הצופים הבנים של אמריקה
תנועת הצופות הבנות של אמריקה
אנריקו קסרוסה
רוקמונד דנבר
רוקמונד דנבר (באנגלית: Rockmond Dunbar; נולד ב-11 בינואר 1973) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בזכות תפקידיו כביינס בסדרת הטלוויזיה של רשת NBC, "Earth 2", קני צ'דווי בדרמה המשפחתית "Soul Food", כמו כן שיחק בדרמת הפשע של פוקס, "נמלטים". הוא גם גילם את שריף אלי רוזוולט, בסדרת הדרמה "ילדי האנרכיה", סוכן ה-FBI דניס אבוט בסדרה "המנטליסט", וסוכן ה-FBI אייב גיינס בסדרת הטלוויזיה "The Path".
ביוגרפיה.
דנבר נולד בברקלי, קליפורניה. הוא למד בבית הספר התיכון הטכני באוקלנד וסיים את לימודיו במכללת מורהאוס לפני שעבר ללמוד במכללת סנטה פה ובאוניברסיטת ניו מקסיקו.