אקסל קַנְקַאנְרַנְטַה () הוא זמר פיני. בשנת 2017 סיים קנקאנרנטה במקום השני בגרסה הפינית של התוכנית "The Voice". ב-7 במרץ 2020 זכה קנקאנרנטה בתוכנית "UMK 2020", שמהווה את קדם האירוויזיון הפיני, והוא נציג פינלנד באירוויזיון 2020 ברוטרדם, הולנד. לאחר ביטול האירוויזיון הוחלט כי לא ייצג את המדינה באירוויזיון 2021 והוכרז על קדם חוזר. קנקאנרנטה זכה במקום החמישי, ולא נבחר לייצג את ארצו באירוויזיון 2021.
אליאכסנדר בראנקוב
אליאכסנדר ניקולאביץ' בראנקוב (בבלארוסית: Аляксандр Баранкоў) הוא שוטר בלארוסי בדימוס, בדרגת סרן, שנודע כחושף שחיתויות. הוא טען לשחיתות בזרועות המשטרה בבלארוס והתמודד בעצמו עם אישומים בבלארוס בגין שוחד והונאה, וקיבל מעמד פליט פוליטי באקוודור בטענה שנרדף על ידי ממשלת בלארוס. הוא עוכב באקוודור בשנים 2010 וב-2012, כאשר דרישותיה של בלארוס להסגירו נשקלו על ידי בית הדין הלאומי באקוודור (CNJ) ושתי הבקשות נדחו.
קריירה.
אלכסנדר בראנקוב היה שוטר במשטרת בלארוס, לאחר שסיים את שירותו בצבא בדרגת סרן. הוא מילא תפקיד של חוקר פשעים כספיים.
בראנקוב טוען שבעת עבודתו כשוטר בבלארוס הוא מצא עדויות לשחיתות בסוכנויות משטרה ובארגונים מסחריים ממשלתיים. הוא העלה טענות אלה במהלך תביעות בית משפט בבלארוס נגדו כתגובה. טענותיו פורסמו בתחילה בבלוג. בשנת 2008 הוא עבר לאקוודור. ב-17 באוגוסט 2012 אמר כי הוא "חשף טבעת הברחת נפט בה היו מעורבים בכירים בממשלו של הנשיא אלכסנדר לוקשנקו, כולל קרובי משפחה של המנהיג". הוא תיאר את המידע שלו כ"נפיץ".
הליכים משפטיים.
באמצע שנת 2009 האשימה הוועדה לביטחון המדינה של הרפובליקה של בלארוס (ק.ד.ב.) את בראנקוב בקבלת שוחד ובהונאה. בראנקוב עזב את בלארוס בשנת 2008, לפני שהוגש האישום, על פי מגזין "טיים", או ביולי 2009, לאחר הגשת שני כתבי אישום, כך על פי הכוחות הדמוקרטיים המאוחדים של בלארוס (UDF). בתיקים באקוודור הקשורים למקרה נאמר כי בראנקוב לכאורה "ניסה לסחוט את עובדי חברת Total Oil, בדרישה לתשלומים של עד 60,000 דולר לפחות בשמונה הזדמנויות."
בנובמבר הואשם על ידי הרשויות בבלארוס בבגידה.
אקוודור.
בשנת 2010 הגישה בלארוס בקשה להסגרתו של בראנקוב מאקוודור בדרישה למעצר מונע. הוא עוכב מ-1 ביוני 2010 עד 22 ביולי 2010 בטענה שתוקף אשרת השהייה שלו פג. האינטרפול תיאר את מעצרו בשנת 2010 כדוגמה ל"הצלחה בינלאומית" בפעולותיה.
בקשת ההסגרה משנת 2010 נדחתה על ידי נשיא בית הדין הארצי לצדק של אקוודור (CNJ) קרלוס רמירז ב-28 באוקטובר 2011, תוך ציון אי סדרים פרוצדורליים וחוסר ערבויות לכך שבראנקוב לא יעבור טיפול אכזרי, בלתי אנושי או משפיל. הפסיקה הותירה את האפשרות כי בלארוס תוכל להגיש בקשה נוספת.
בראנקוב נעצר שוב ב-7 ביוני 2012, מספר שבועות לפני ביקורו של נשיא בלארוס אלכסנדר לוקשנקו ב-28 ביוני באקוודור. הדיון בבית המשפט נערך ב-21 ביוני. ב"טיים" דיווחו כי בראנקוב נעצר לאחר ביקורו של לוקשנקו. זוגתו של בראנקוב, מייבל אנדרד, תיארה את המעצר השני כהפרה חמורה של זכות המקלט, וקבעה כי בראנקוב מסתכן בעונש מוות אם יוסגר. בשלהי יולי פתח בראנקוב בשביתת רעב במחאה על אובדן אפשרי של מעמד הפליט והסגרתו. הוועדה הבין-אמריקאית לזכויות אדם דנה בבקשה כאמצעי זהירות שנועד "למנוע נזק בלתי הפיך". ב-23 באוגוסט, לפני החלטת בית הדין לצדק, הצהיר סגן שר החוץ האקוודורי מרקו אלבוחה, ש"אקוודור תשים את הדגש על אי הסגרה של אזרח שחייו בסכנה, מפני עונש מוות או חיים בכלא". ההסגרה הייתה מחייבת אישור של נשיא אקוודור, רפאל קוריאה, שקבע כי אם בית הדין יאפשר את ההסגרה, אז הוא יכול לסרב להסגרה "כמוצא אחרון." הוא הצהיר, "אנו דוחים כל התקפה על זכויות אדם (או) רדיפה פוליטית".
ב-29 באוגוסט 2012 הודיע בין הדין לצדק של אקוודור כי מעמד הפליט של בראנקוב היה מוצדק ודחה את בקשת ההסגרה לבלארוס.
מקלט מדיני.
בראנקוב קיבל מעמד של פליט מדיני באקוודור ב-23 ביולי 2010 בטענה שנרדף בבלארוס "בגלל גילוי השחיתות של הנשיא אלכסנדר לוקשנקו". מעמד הפליט של בראנקוב אושר על ידי בית הדין ב-29 באוגוסט 2012 בתגובה לבקשת בלארוסית להסגרתו. מעמדו הושווה על ידי ה"גרדיאן", מגזין Time ו-Associated Press למעמדו של ג'וליאן אסאנג', שקיבל מעמד של פליט מדיני על ידי אקוודור באוגוסט 2012 ועמד בפני הסגרה לבריטניה.
מיזנגו פינדה
מיזנגו פינדה (באנגלית: Mizengo Kayanza Peter Pinda; נולד ב-12 באוגוסט 1948) הוא פוליטיקאי טנזני, אשר כיהן כ.
ביוגרפיה.
מיזנגו פינדה נולד בעיירה במזרח טנזניה. הוא למד משפטים באוניברסיטת דאר א-סלאם וסיים אותה בשנת 1974. בשנים 1982–1992 הוא עבד במנגנון של נשיא המדינה. לאחר בחירות שנערכו בשנת 2000 הוא נבחר לפרלמנט ומונה לסגן שר לפיתוח אזורי. בשנת 2006 הוא קודם לתפקיד שר במשרד ראש הממשלה.
בשנת 2008 מיזנגו פינדה הומלץ לתפקיד ראש הממשלה, לאחר שאדוארד לוואסה הואשם בשחיתות שלטונית והתפטר. תוך מספר ימים המינוי אושר בפרלמנט ברוב של 279 נגד 2.
בשנת 2014 הועלו נגדו חשדות לשחיתות.
בשנת 2015 מיזנגו פינדה היה מעוניין להיות מועמד המפלגה למשרת נשיא, אך ללא הצלחה. הוא לא השתתף בבחירות אזוריות של שנת 2015 ועזב את הפוליטיקה. במקומו מונה כראש הממשלה קאסים מג'ליווה.
היסטוריה של ונצואלה
ההיסטוריה של ונצואלה מתחילה באכלוסה של הטריטוריה בהגירה הפרהיסטורית ליבשת אמריקה. ההיסטוריה הכתובה של ונצואלה ראשיתה בהגעתם של ראשוני הספרדים בסוף המאה ה-15. ונצואלה הפכה לישות מדינית ב-1777 עם יסוד הקפיטניה הכללית ונצואלה (Capitanía General de Venezuela), שהיוותה את המשכה של הקולוניה של האימפריה הספרדית שנוסדה ב-1527.
ונצואלה הייתה בין המדינות הראשונות באמריקה הלטינית שהכריזו על עצמאותן, כבר ב-1811;
אם כי רק ב-1821 היא השתחררה סופית מהשלטון הספרדי בתור חלק מרפובליקת קולומביה הגדולה.
ב-1830 היא הפכה למדינה עצמאית, ועד אמצע המאה ה-20 היא סבלה מאי יציבות של דיקטטורים מצד אחד, וקאודיז'וס מהצד השני.
מאז 1958 היא נהנתה ממספר תקופות של שלטון דמוקרטי.
משברים כלכליים בשנות ה-1980, ה-1990, ובעיקר ה-2010; הובילו למשברים פוליטיים, למהמות הקרקאסו (Caracazo) ב-1989, שני ניסיונות הפיכה ב-1992, והדחת הנשיא קארלוס אנדרס פרס (Carlos Andrés Pérez) ב-1993 בשל מעילה.
חוסר יציבות זו הובילה לבחירתו של הוגו צ'אווס לנשיא ב-1998, ולהמהפכה הבוליברית - שורה של שינויים רדיקליים בחוקה, בכלכלה, בפוליטיקה, ובשם המדינה שהפכה לרפובליקה הבוליברית ונצואלה.
עם פטירתו של צ'אבס ב-2013 החליף אותו ניקולאס מאדורו שבמהלך תקופת שלטונו ונצואלה התדרדרה לקריסה כלכלית חסרת תקדים, מיליוני תושבים היגרו ממנה, והשלטון נשאר דמוקרטי רק למראית עין.
התקופה הפרה-קולומביאנית.
מקובל שהאדם הגיע לטריטוריה בה שוכנת כיום ונצואלה לפני כ-30,000 שנה, מאגן האמזונאס, הים הקריבי, והאנדים.
התקופה הפרה קולומביאנית מתחלקת לשלוש:
היישובים הראשונים והתקופה המצו-אינדיאנית.
קבוצות של נוודים המגיעות בתקופת הפליסטוקן לוונצואלה, כנראה מהצפון, מתיישבים בחלק הצפוני של החוף.
טאיימה טאיימה (Taima-Taima), מואקו (Muaco) וחובו (Jobo) הם חלק מהמקומות בהם נמצאו שרידים שלהם.
התיישבות זו ראשיתה בסביבות 13,000 לפנה"ס. תושבי אזור פלקון גרו בתוך פאונה שכללה מגתריום, גליפטודון, וטוקסודון.
הפאונה בתקופות הפרהיסטוריות הייתה מורכבת בחלקה מטפירים, בעלי ניבי חרב, וארמדילי ענק.
הארכאולוגים מתארכים את התקופה ההמצו-אינדיאנית החל מ-7000-5000 לפנה"ס וכלה ב-1000 לפנה"ס. בתקופה זו קבוצות הציידים עוברים למבנים של שבטים מאורגנים יותר.
התקופה הנאו-אינדיאנית.
ההתפתחות שהחלה בסביבות 1000 לפנה"ס באזורים שונים, מוכרת כתקופה האינדיאנית, וראשיתה בהתפתחות החקלאות.
האוכלוסייה הגיע לכמיליון בסוף התקופה, עם הגעת הספרדים.
העמים העיקריים היו הצ'יבצ'אס (chibchas) באנדים (בוונצואלה) ובחוף הקריבי, האראוואקוס (arawakos) בחופים הדרום-מזרחיים, והוואיואו/גואחירוס (wayúu/guajiros).
הטריטוריה של ונצואלה של היום הייתה אז מאוד מגוונת מבחינה לשונית, ודיברו בשפות שחלקן היו קשורות זו לזו לשונית, וחלקן ייחודיות.
האזורים המזרחיים, גווייאנה, חלק מסוליה והמישורים (llanos) בלב הארץ היו מיושבים בשבטים קריביים מאגן האמזונאס שבברזיל, אף על פי שבעקבות מלחמות טריטוריאליות עברו לחוף הצפון מערבי של דרום אמריקה.
האראוואקוס (arawakos) שהגיעו ממעלה האמזונאס במערב, ישבו באמסונאס, בחלקים נרחבים במערב.
הוואראוס (waraos) שכהו בשפך האורינוקו.
הטימוטו-קוויקאס (timoto-cuicas) באנדים של ונצואלה,
והינומאניס (yanomanis) ביערות האמאזונאס.
במהלך הזמן החלו לחדור קבוצות המזוהות כצ'יביצ'אס (chibichas) מקולומביה של היום, לאזור האנדים. מגיעות קבוצות של קוקטיוס (coquetios) מפרגואנה (Paraguana) שבפלקון וקבוצות אחרות שמאכלסות את אגן האורינוקו ומקומות נוספים.
כשהגיעו הספרדים כבר דיברו בשלל שפות ממשפחות ומקורות שונים.
הילידים השתמשו בטכנולוגיות בסיסיות למגורים, טרסות חקלאיות, סכרים, תעלות השקיה ועוד.
הם התיישבו באופן ארעי כנוודים ובאופן קבוע כחקלאים, גידלו תירס תוך פיתוח פתרונות השקיה ומניעת שיטפונות, צדו טפירים ופרות ים, אספו חלזונות ים, ודגו תוך שימוש בסירות מגזעי עצים.
לא הייתה להם היכולת להביא חומרים ממקומות מרוחקים, ולכן פתרונות הדיור הותאמו למה שהיה מצוי במקום: בתי אבן בהרים, בתים על כלונסאות על גדות אגמים, ענפי דקלים במישורים וכו'.