גם במבחן המשנה השלישי - האם קיים יחס ראוי בין התועלת שתצמח מהתיקון לחוק לבין היקף פגיעתו בזכות אדם חוקתית - התיקון לחוק אינו עומד. זאת משום שהנזק למתחרים הפוטנציאליים הוא רב שכן כניסתם לתחום נחסמת. כמו כן הענקת זיכיון ורישיון בהסתמך על קריטריון יחיד של הפעלת תחנות רדיו למשך פרק זמן מינימלי שאינו קצר, ללא רישיון וזיכיון כדין, מהווה פגיעה קשה בשלטון החוק. זאת כשהתועלת לציבור בתיקון לחוק מוטלת בספק כי בהיעדר סדרי עדיפויות מהותיים לפיהן יקבע מיהן האוכלוסיות הייעודיות הזקוקות לאמצעי תקשורת, אין ודאות שהתיקון לחוק מועיל. כמו כן קיימת אפשרות שגוף אחר יכול לייצג נאמנה את האוכלוסייה שאותה משרת ערוץ 7 או אוכלוסיות אחרות. על כן התועלת הציבורית בהכשרת ערוץ 7 נופלת מהנזק של פגיעה בזכות לחופש העיסוק ובעקרון שלטון החוק.
משנפסק כי התיקון לחוק הבזק פוגע בחופש העיסוק המעוגן בחוק יסוד :חופש העיסוק, ואינו עומד בתנאי פסקת ההגבלה הקבועה בו, נקבע שהסעד ההולם הוא הכרזה על בטלות התיקון
בעקבות פסק הדין.
במקביל לדיון בעתירות בבג"ץ, ערוץ 7 ומנהליו הועמדו לדין פלילי בגין הפעלת שידורים פיראטיים. ב-20 באוקטובר 2003 הופסקה פעילות התחנה לאחר שמנהלי התחנה וכן התאגידים שהפעילו אותה הורשעו בגין השידורים הבלתי חוקיים של התחנה. ביום 29.12.03 נגזרו עליהם עונשי מאסר בפועל, מאסר על תנאי וקנסות.
כיום תחנת ערוץ 7 משדרת באופן חוקי דרך האינטרנט ומשמשת כאתר חדשות. לאחר סגירת ערוץ הרדיו אנשי הערוץ שיכללו את אתר החדשות באינטרנט, שכולל גם מהדורת חדשות יומית מצולמת, הניתנת לצפייה באתר. לערוץ 7 גם חינמון בשם "בשבע" המופץ מדי סוף שבוע בריכוזי אוכלוסייה דתית וחרדית. הוא מונח במקומות ציבוריים כמו חנויות ובתי כנסת. בריכוזי אוכלוסייה דתיים הוא מחולק לבתים ולתיבות הדואר. העיתון מופץ חינם בתפוצה של כ-200 אלף עותקים. "בשבע" מהווה המשך של תחנת הרדיו ערוץ 7 ששידוריו הופסקו.
בג&quot;ץ עדאלה נגד שר הביטחון
בג"ץ 8276/05 עדאלה - המרכז המשפטי לזכויות המיעוט הערבי ואח' נ' שר הביטחון ואח' שניתן ביום 30.8.06, בית המשפט העליון החליט בהרכב של תשעה שופטים על ביטול סעיף 5ג לחוק הנזיקים האזרחיים (אחריות המדינה) (תיקון מס' 7), התשס"ה 2005 אשר כונה "חוק האינתיפאדה", החוק נועד לחסום תביעות נזיקיות של פלסטינים שנפגעו כתוצאה מפעולות כוחות הביטחון הישראלים באזורי יהודה ושומרון וחבל עזה במהלך לחימה או במהלך מעשי ביזה, רשלנות, ירי ופגיעה ברכוש ללא צורך בתוך שטחים שעליהם הכריז שר הביטחון כאזורי עימות, גם כאשר הוא הכריז עליהם רטרואקטיבית משנת 2000. זו הייתה אחת הפעמים היחידות שבית המשפט העליון הכריז על הוראת חוק כבטלה משום שהיא פוגעת באופן בלתי מידתי בזכויות האדם לשלמות הגוף, החיים, הרכוש, והשוויון המוגנים ב
רקע.
תביעות האינתיפאדה.
בסוף שנת 1987 החלה האינתיפאדה הראשונה אשר התרבו בה הפגנות, יידוי אבנים, בקבוקי תבערה, שימוש בנשק חם וקר לעבר כוחות הביטחון הישראלים ואזרחים ישראלים ביהודה ושומרון וחבל עזה. במהלך פעילות כוחות הביטחון נגרמו נזקי גוף ורכוש לתושבי האזור המעורבים והבלתי מעורבים בהפרות הסדר והביטחון. תושבי האזור הנפגעים מפעולות כוחות הביטחון הגישו תביעות רבות נגד מדינת ישראל בבתי המשפט בישראל בגין פעילות רשלנית או זדונית של כוחותיה וזאת מכוח דין הנזיקין הישראלי. התביעות הנזיקיות שהוגשו במהלך האינתיפאדה עוררו שאלות לגבי חסינותה של המדינה המעוגנת בסעיף 5 לחוק הנזיקים האזרחיים אשר פוטר את מדינת ישראל מאחריות בנזקים שנגרמים ממעשה שנעשה במהלך פעולה מלחמתית של צבא הגנה לישראל.
פרשת בני עודה.
בדיון בבית משפט עליון בע"א 5964/92 - ג'מאל קאסם בני עודה ו-3 אח' נ' מדינת ישראל, נידונה סוגיית ירי כוחות הביטחון לעבר נמלטים כשלא נשקפה סכנה לחיי החיילים, ונקבע כי מצד אחד לא כל פעילות של כוחות הביטחון היא פעילות מלחמתית שבגינה המדינה חסינה מתביעות נזקיה ומאידך פעולה מלחמתית היא כל פעולה מבצעית או לוחמתית לרבות פעולות לחימה נגד ארגוני טרור או מניעתן; על מנת לקבוע כי מדובר בפעולה מלחמתית יש לבחון את נסיבות וזמן האירוע, מטרות ומשך הפעולה, זהות הכוח הצבאי והאיום שקדם וניצפה מהאירוע. בעקבות הפרשה עוררה הצעת חוק לטיפול בתביעות נגד כוחות הביטחון ביהודה ושומרון וחבל עזה, התשנ"ז 1997 אשר לא עברה ולא צלחה להרחיב את פירוש פעולה מלחמתית המוגדרת בחוק בכך שתכלול לחימה בטרור או מניעתו, שמירה על הביטחון ומניעת פעולת איבה או התקוממות אשר מסכנת חיי אדם.
צמצום אחריות המדינה-תיקון מס' 4.
במהלך השנים 2000–2005 ובעקבות פריצת האינתיפאדה השנייה בשנת 2000 נפגעו יותר מאלף אזרחים ישראלים כאשר שמונה מאות מהם באזור יהודה ושומרון; כוחות הביטחון נדרשו לפעולה צבאית באזורי יהודה ושומרון וחבל עזה ולעיתים נלחמו בתוך אזורים מיושבים וצפופים ופגעו באלפי תושבים פלסטינים שחלק מהם השתתפו בפעילות חבלנית וחלק לא אשר הגישו תביעות נזיקיות רבות נגד מדינת ישראל ודרשו תשלום נזיקיהם שנגרמו לטענתם מפעילות רשלנית או זדונית של כוחות הביטחון.
הכנסת דנה בשנית בהצעת החוק שנידונה בעקבות פרשת בני עודה להסדרת נושא סוגיית אחריות המדינה לנזקי האינתיפאדה והתקבל תיקון מס' 4 לחוק הנזיקים האזרחיים אשר צמצם את אחריות המדינה וחסם תביעות נגדה בנזקים שנגרמים כתוצאה מפעולה מלחמתית של כוחות הביטחון במסגרת לחימה בטרור או מניעתו, שמירה על הביטחון ומניעת פעולת איבה או התקוממות למדינה, בנוסף נקבעו הסדרים מיוחדים להגשת תביעה נגד המדינה בחובת ההודעה על הנזק בתוך 60 יום, בהגשת תביעת הנזק בתוך שנתיים, בחובת ההוכחה על התובע כי הנזק נגרם כתוצאה מרשלנות בפעולות כוחות הביטחון ובית המשפט מורשה לסטות מהסדרים אלו מטעמיו שיירשמו.
העובדות.
חסימת תביעות פלסטינים-תיקון מס' 7.
בתאריך 27 ביולי 2005, צמצמה הכנסת עוד יותר את אחריות המדינה במעשי הנזק שנגרמו בתחומי אזור יהודה ושומרון וחבל עזה במהלך האינתיפאדה וזאת על ידי חקיקת תיקון מס' 7 לחוק הנזיקים האזרחיים אשר הוסיף את סעיף 5ב שפוטר את המדינה מאחריות לנזק שנגרם כאשר התובע הוא נתין של מדינה שהיא אויב, חבר או פעיל בארגון מחבלים למעט מי שניזוק כאשר היה נמצא במשמורתה של מדינת ישראל.
תיקון מס' 7 הוסיף גם את סעיף 5ג אשר פוטר את המדינה מאחריות בנזיקים שנגרמו בשטח שהכריז עליו שר הביטחון כאזור עימות גם כאשר ההכרזה היא רטרואקטיבית, למעט נזק שנגרם מביצוע עבירה, נזק שנגרם למי שנמצא במשמורתה של מדינת ישראל, נזק שנגרם על ידי מעשה של המינהל האזרחי ולא במסגרת העימות ונזק שנגרם כתוצאה מתאונת דרכים שרכב כוחות הביטחון מעורב בה שלא במסגרת פעילות מבצעית. נקבע סייג לחסימת תביעות הפלסטינים בשטח שהוכרז עליו כאזור עימות בכך ששר הביטחון מוסמך למנות ועדה שמוסמכת לאשר תשלום לפנים משורת הדין .
בתאריך 11 באוקטובר 2002, בעת שעברו שני כלי רכב של צבא הגנה לישראל באזור שכם נורו יריות מתוכם לעבר ביתה של גב' שאדן חג'לה אשר נהרגה ונפצע בעלה ובנה. בהסתמך על תיקון מס' 7, שר הביטחון הכריז על אזור שכם כאזור עימות בכל התקופה מחודש יוני 2001 ועד סוף מרץ 2003 דבר אשר חסם את משפחת חג'לה לתבוע פיצויים בגין הנזק שנגרם להם.
עדאלה-המרכז המשפטי לזכויות המיעוט הערבי בישראל, ארגוני זכויות אדם, עיזבון המנוחה שאדן עבד אלקאדר אבו חג'לה ושאריה וקבוצות נפרדות של תובעים אשר הגישו תביעות לתשלום נזקים בגין מוות או פציעה בבתי המשפט הישראליים הגישו עתירה נגד שר הביטחון ומדינת ישראל ואח' לבית משפט העליון וביקשו לבטל את תיקון מס' 7 אשר מעניק למדינה חסינות מפני תביעות פיצויים של פלסטינים שנפגעו מכוחות הביטחון הישראליים גם במהלך שלא בלחימה.
פסק הדין.
השופט אהרן ברק קבע כי :
השופטת דורית ביניש, השופטת אילה פרוקצ'יה, השופט אדמונד לוי, השופטת מרים נאור, השופט סלים ג'ובראן, השופטת אסתר חיות והשופט דוד חשין הסכימו עם דעתו של הנשיא בדימוס השופט אהרון ברק.
השופט אשר גרוניס הסכים עם דעתו של השופט אהרון ברק והוסיף כי:
השלכות פסק הדין.
ביום 16.7.2012 חוקקה הכנסת תיקון מס' 8 לחוק הנזיקים האזרחיים שפוטר את המדינה מאחריות בנזיקים לפגיעה בפלסטינים בגוף או בנפש, שנגרמים כתוצאה מפעולות הלחימה של מדינת ישראל, התיקון הובא לכנסת ביוזמת הממשלה שנחשבה כיוזמה אשר עוקפת בג"ץ עדאלה והיא מרחיבה מאוד את הסעיף שלפיו המדינה לא תהיה אחראית לנזקים שנגרמו בפעולה מלחמתית ואף מרחיקה לכת מסעיפים 5ג ו5ב לתיקון מס' 7 לחוק הנזיקים האזרחיים שנקבעו בו כמה חריגים לפעולות של צה"ל שעליהן הייתה המדינה אחראית בנזיקין למשל תאונות דרכים ועבירות פליליות הרי בשתי ההוראות המוצעות בתיקון מס' 8 אין חריגים של ממש .