צינקרנגל קיבל את תואר ה-MD שלו מאוניברסיטת בזל בשנת 1970 ואת הדוקטורט שלו מהאוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה בשנת 1975.
קריירה ומחקר.
צינקרנגל חבר במועצה המייעצת המדעית של המכון לחקר הסרטן, האקדמיה הלאומית למדעים, והאקדמיה לאימונולוגיה של סרטן. צינקרנגל נבחר כעמית מקביל לאקדמיה האוסטרלית למדע בשנת 1996.
הוא גילה את האופן בו מערכת החיסון מזהה תאים הנגועים בנגיף. נגיפים מדביקים תאי מארח ומתרבים בתוכם. תאי T רוצחים הורסים את אותם תאים נגועים כדי שהנגיפים לא יוכלו להתרבות. צינקרנגל ודוהרטי גילו שכדי שתאי T הרוצחים יזהו תאים נגועים הם נאלצו לזהות שתי מולקולות על פני התא - לא רק אנטיגן הנגיף, אלא גם מולקולה של קומפלקס ההיסטו-תאימות העיקרי (MHC). זיהוי זה נעשה על ידי קולטן תאי T על פני תא ה-T. ה-MHC זוהה בעבר כאחראית לדחיית רקמות לא תואמות במהלך ההשתלה. צינקרנגל ודוהרטי גילו כי ה-MHC אחראי גם על הגוף הנלחם בנגיפי דלקת קרום המוח.
פרסים והוקרה.
יחד עם פיטר סי דוהרטי האוסטרלי הוא קיבל את פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1996 על גילוי האופן בו מערכת החיסון מזהה תאים הנגועים בנגיף. בשנת 1999 הוענק לו מלווה של כבוד מסדר אוסטרליה (AC), הכבוד האזרחי הגבוה ביותר באוסטרליה, על עבודתו המדעית עם דוהרטי.
בנוסף לפרס נובל, הוא גם זכה בפרס קלואידה בשנת 1981, בפרס המכון לחקר הסרטן ויליאם ב. קולי בשנת 1987, בפרס אוטו-נגלי-פריי בשנת 1988 ובפרס המחקר הרפואי אלברט לסקר בשנת 1995. צינקרנגל נבחר לחבר זר בחברה המלכותית (ForMeRS) בשנת 1998.
ריצ'רד ג'. רוברטס
סר ריצ'רד ג'ון רוברטס (נולד ב־6 בספטמבר 1943) הוא ביוכימאי וביולוג מולקולרי בריטי. הוא זכה בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1993 עם פיליפ אלן שארפ על גילוי אינטרונים ב-DNA איקריוטי ומנגנון שחבור הגנים. כיום הוא עובד בניו אינגלנד ביולאבס.
ראשית חייו.
רוברטס נולד בדרבי, בנם של עדנה (אולסופ) וג'ון רוברטס, מכונאי רכב. כשהיה בן ארבע עברה משפחתו של רוברטס לבאת'. כילד הוא רצה בהתחלה להיות בלש ואז, כשקיבלו סט כימיה, רצה להיות כימאי. בשנת 1965 סיים את לימודיו באוניברסיטת שפילד בתואר ראשון בכימיה ואחריו דוקטורט בשנת 1969. עבודת הגמר שלו כללה מחקרים פיטוכימיים של ניאופלבנואידים ואיזופלבנואידים.
קריירה ומחקר.
בשנים 1969–1972 ערך מחקר פוסט-דוקטורט באוניברסיטת הרווארד. לפני שעבר למעבדת קולד ספרינג הארבור,שם הועסק על ידי ג'יימס דיואי ווטסון, מגלה שותף למבנה ה- DNA וחתן פרס נובל..
בשנת 1977 פרסם את תגליתו של שחבור רנ"א. בשנת 1992 עבר לניו אינגלנד ביולאבס. בשנה שלאחר מכן, הוא חלק פרס נובל עם עמיתו לשעבר בקולד ספרינג הארבור, פיליפ אלן שארפ.
במיוחד לגילויו של רוברטס את שחבור הגנים האלטרנטיבי, הייתה השפעה עמוקה על המחקר והיישומים של הביולוגיה המולקולרית. ההבנה שגנים בודדים יכולים להתקיים כקטעים נפרדים ומנותקים בתוך גדילים ארוכים יותר של ה- DNA התעוררה לראשונה במחקר שלו ב־1977 בנושא אדנווירוס, אחד הנגיפים האחראים לגרימת הצטננות. המחקר של רוברט בתחום זה הביא לשינוי מהותי בהבנתנו את הגנטיקה, והביא לגילוי גנים מפוצלים באורגניזמים גבוהים יותר, כולל בני אדם.
פרסים והוקרה.
בשנת 1992 קיבל רוברטס תואר דוקטור לשם כבוד מהפקולטה לרפואה באוניברסיטת אופסלה, שוודיה. לאחר היותו זוכה פרס נובל בשנת 1993 הוענק לו תואר כבוד (דוקטור למדעים) מטעם אוניברסיטת באת' בשנת 1994. רוברטס קיבל גם את פרס צלחת הזהב של האקדמיה האמריקאית להישגים בשנת 1994.
רוברטס נבחר לעמית החברה המלכותית לכימיה (FRS) בשנת 1995 וחבר בארגון הביולוגיה המולקולרית האירופית (EMBO) באותה שנה. בשנת 2005 נקראה על שמו הרחבה של מיליוני לירות למחלקה לכימיה באוניברסיטת שפילד, שם היה סטודנט. מחלקה למדעים משופצת בבית הספר לצוק בבצ'ן (בעבר בית הספר לבנים באת') נקראה גם על שם רוברטס, שתרם סכום נכבד מזכיותיו בפרס נובל לבית הספר.
רוברטס חבר במועצה המייעצת לחדשנות מטופלים, מקום ללא מטרות רווח, בינלאומי, רב לשוני, ללא תשלום עבור מטופלים ומטפלים בכל מחלה שתשתף בחידושים שלהם.
רוברטס היה נואם מרכזי בקונגרס של מנהיגים רפואיים עתידיים (2014, 2015, 2016, 2020).
הוא גם יו"ר הברית המדענית הזוכה, מחקר תומך ללא כוונת רווח ברחבי העולם.
בשנת 2016, רוברטס ונובליסטים אחרים חיברו וחתמו על "מכתב הזוכים התומך בחקלאות מדויקת (GMO)" שהופנה למנהיגי גרינפיס, האו"ם וממשלות עולמיות וסר רוברטס דגל באורגניזמים בעלי שינוי גנטי (GMO) בכלל ובזהב.
ביודלק
אור דונקלמן
אור דונקלמן (נולד ב-2 בדצמבר 1980) הוא מדען מחשב ישראלי, מכהן כפרופסור מן המניין בחוג למדעי המחשב באוניברסיטת חיפה. התמחותו היא בקריפטוגרפיה וקריפטואנליזה. הוא אחד מראשי המרכז לחקר סייבר משפט ומדיניות באוניברסיטת חיפה וממייסדי "פרטיות ישראל", עמותה לקידום הפרטיות בישראל.
ביוגרפיה.
דונקלמן למד את כל תאריו בטכניון – מכון טכנולוגי לישראל. הוא סיים את לימודי הדוקטורט בגיל 25, בהנחיית אלי ביהם. היה עמית פוסט-דוקטורט ב-KU לוון, באקול נורמל סופרייר ובמכון ויצמן למדע. בפברואר 2011 מונה לפרופסור חבר בחוג למדעי המחשב באוניברסיטת חיפה. ביוני 2022 מונה לפרופסור מן המניין.
בין תרומותיו הרבות לקריפטואנליזה ניתן למנות את:
דונקלמן לקח חלק בתכנון של מספר מערכות הצפנה:
פרסים.
דונקלמן זכה בפרס קריל מטעם קרן וולף בשנת 2014, ומאמריו זכו בפרס המאמר הטוב ביותר בכנסים Crypto 2012 ו-Fast Software Encryption 2012.
קרב שייח' סעד (1916)
קרב שייח' סעד התחולל בעיירה שייח' סעד, מצפון מזרח לעיר כות, בתחילת ינואר 1916 בין כוח של הצבא הבריטי לבין כוח חסימה של צבא האימפריה העות'מאנית במהלך המערכה במסופוטמיה במלחמת העולם הראשונה. הקרב היה כחלק ממערכה שהובילו הבריטים בניסיון לשחרר את הנצורים בעיר כות. הקרב הסתיים בפריצת קו החסימה הראשון שהקימו הטורקים אך במחיר גבוה של נפגעים ומבלי שנפרצה הדרך לנצורים.
רקע.
פרוץ המלחמה.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה עמדו בריטניה והאימפריה העות'מאנית משני עברי המתרס. כצעד ראשון במערכה במסופוטמיה פלש צבא בריטניה לשאט אל ערב דרך המפרץ הפרסי בנובמבר 1914. מטרתה העיקרית של פעולה זו הייתה להגן על מרכזי ייצור הנפט בפרס (בעיקר בעיר הנפט אבאדן) ולהבטיח את חופש השיט במפרץ הפרסי למעבר מיכליות הנפט הבריטיות.
המערכה הראשונה לכיבוש בגדאד.
כדי להבטיח את אחיזתם בדרום מזרח מסופוטמיה הרחיבו הבריטים את תחום אחיזתם וכבשו במהלך קרב בצרה את עיר המפתח בצרה שם הוקם הפיקוד הבריטי. בניגוד לבריטים, שהטילו למערכה כוחות חזקים ומיומנים, צמצמו הטורקים את כוחותיהם במסופוטמיה והעבירו יחידות לחזיתו אחרות. לאור הצלחות הבריטים הורה מפקד המערכה הבריטי, גנרל ג'ון ניקסון, לכוחותיו להמשיך להתקדם צפונה לאורך נהרות הפרת והחידקל ולכבוש את בגדאד.
במהלך 1915 ניצחו הבריטים במספר קרבות (אל-קורנה, שוויבה, עמארה, נאסריה וא-סין) שהביאו אותם לפאתי בגדאד. בנובמבר 1915, כשהם רק 15 ק"מ מבגדאד, התחולל קרב קטסיפון בין הבריטים לטורקים שהסתיים ללא ההכרעה אך עם נפגעים רבים לשני הצדדים דבר שאילץ את הבריטים לחזור לכות.
המצור על כות.
הכוח הבריטי שנסוג לכות היה מורכב בעיקרו מחיילי הדיוויזיה ה-6 של "פונה" בפיקודו של מייג'ור גנרל צ'ארלס טאונסנד. עם ההגעה לכות ביקש טאונסנד ממפקדו גנרל ניקסון להמשיך בנסיגה עד לבצרה אך ניקסון הורה לכח להישאר ולהגן על העיר. החיילים הבריטים נערכו במערך הגנתי והניסיון של הטורקים לפרוץ לעיר נכשל. המפקד של הכח הטורקי, גנרל-פלדמרשל קולמר פון דר גולץ, הורה לחייליו (מהארמייה הטורקית ה-6) להטיל מצור על העיר וכן להקים מחסומים במורד החידקל כדי למנוע הגעת תגבורות בריטיות.
ההכנות הבריטיות לפריצת המצור.
לפי הנחיותיו של גנרל ניקסון החלו ההכנות לפריצת המצור. ההערכות נעשתה בעיירה עלי אל-גרבי (כ-100 ק"מ במורד החידקל) והוביל אותה לוטננט גנרל פנטון איילמאר. לרשותו של איילמר הועמדו תחילה 3 בריגדות ובהמשך הובאה למקום הדיוויזיה ה-7 של "מירוט" שהועברה מגזרת אירופה.
בתחילת ינואר 1916 יצא איילמר בראש כוחותיו במעלה החידקל לפרוץ את קו ההגנה שהקימו הטורקים בעיירה שייח' סעד.
הכוחות המעורבים בקרב שייח' סעד.
צבא בריטניה.
לצורך המערכה לפריצת המצור על כות הוקם כח צבאי בריטי בשם קורפוס החידקל. כוח זה, בפיקודו של לוטננט גנרל פנטון איילמאר, מנה כ-13,300 חיילים וכלל את היחידות הבאות:
הצבא העות'מאני.
הכוח העות'מאני, שעמד מול הצבא הבריטי, התבסס על הארמייה הטורקית ה-6 בפיקודו של קולמר פון דר גולץ. ארמייה זו נחלקה ל-2 קורפוסים:
החיילים הטורקים הגיעו לואדי לאחר נסיגה מסודרת משייח סעד (דרך של כ-15 ק"מ) והקימו במקום מערך חפירות נרחב.
מהלך קרב שייח' סעד.
3 בינואר 1916.
ב-3 בינואר 1916 הורה איילמר לג'ורג' יאנגהאזבנד להוביל 3 בריגדות רגלים מעלי אל-גרבי לכוון כות כשהוא עצמו נשאר מאחור במאמץ לארגן עוד יחידות. שלוש הבריגדות החלוצות התקדמו על שתי גדות החידקל אך ההתקדמות הואטה בגלל גשמים כבדים שהפכו את גדות החידקל לבוציות מאוד.
הכוחות הבריטים סבלו מחוסר מודיעין על אופן פריסת הכוחות הטורקים. דבר זה נגרם מחוסר יכולת להפעיל מטוסי סיור (בגלל מזג האוויר) ומהשארת כוחות סיור רכובים מאחור.
6 בינואר 1916.