בין השנים 2016 ל-2020 קלט הקיבוץ 48 משפחות בנים ובנות ובסך הכול מעל 100 חברים כחברי קיבוץ. בשנת 2020 נפרד הקיבוץ מהמעמד של עצמאות כלכלית והחל לקלוט את בניו כחברים שווים בקיבוץ.
בשנת 2020 במהלך בתוך שנת מגפת הקורונה ביצע הקיבוץ וסיים באופן מעשי את אחד מהשינויים המבניים ההיסטוריים והוא שיוך הדירות.
משנת 2020 הפכו חברי הקיבוץ להיות הבעלים המלאים באופן חוקי על ביתם הפרטי. בכך השלים הקיבוץ את ארבעת מהלכי היסוד האסטרטגיים שישנו את הקיבוץ לתמיד והם:
הפרטת מערך השירותים באופן מלא - מעבר לשכר דיפרנציאל אישי פרטי - שיוך הנכסים - ושיוך הדירות.
לאורך כול שנותיו החל משנות ה-90 ייסד הקיבוץ קרנות פנסיוניות ודאג ברמה גבוהה לפנסיה וזכויותיהם של החברים הוותיקים גם בעיתות משבר. המהלכים אשר שינו את הקיבוץ מן היסוד לא פגעו בחברים הוותיקים. בד בבד עם השנויים המבניים דאג הקיבוץ גם לקרנות ביטחה וכן לקרן ערבות הדדית.
במישור הכלכלי בשנת 2020 שונו יחסי הבעלות בקבוצת בר"מ כך שעוף ירושלים מחזיקה ב-74% וקיבוץ מענית ב-26%.
בשנים 2021-2020 התקבלו לקיבוץ כ-50 בנים ובנות ובני זוגם ומצויים בשלבים כאלו ואחרים של בניית ביתם במענית. נכון לסוף 2021 חיים במענית מעל 850 נפש ומתוכם 254 חברי וחברות קיבוץ.
כנסיית סנט אולאב הארט סטריט
כנסיית סנט אולאב שברחוב הארט או סנט אולאב הארט סטריט (באנגלית: St Olave Hart Street) היא כנסייה אנגליקנית בסיטי של לונדון, ברחוב הארט בקרבת תחנת הרכבת רחוב פנצ'רץ'.
היסטוריה.
הכנסייה היא אחת הקטנות בסיטי, ואחת מהבודדות שנבנו בימי הביניים ששרדו את השרפה הגדולה של לונדון בשנת 1666. הכנסייה מוקדשת לקדוש של נורווגיה, המלך אולף השני שנלחם בשנת 1014 לצד המלך האנגלו-סקסי אתלרד הבלתי מוכן כנגד הדנים בקרב גשר לונדון. לאחר מותו הפך מלך נורווגיה לקדוש נוצרי והכנסייה נבנתה לזכרו במקום שבו נערך הקרב. מסיבה זו נהג מלך נורווגיה, האאקון השביעי, להתפלל בכנסייה בעת שהותו בגלות בלונדון במהלך מלחמת העולם השנייה.
הכנסייה נזכרת לראשונה במאה ה-13 בשם "כנסיית אולאב בקרבת המצודה" (St Olave-towards-the-Tower). הכנסייה הייתה מבנה אבן שהחליף כנסיית עץ שקדמה לו. המבנה הנוכחי נבנה ב-1450. בשל מאמצי סר ויליאם פן, אביו של ויליאם פן מייסד פנסילבניה, ניצלה הכנסייה מהשרפה הגדולה של לונדון. פן הרס את מבני העץ סביב הכנסייה וכך מנע מהאש להתקרב אליה.
הכנסייה ניזוקה קשה במהלך הבליץ בשנת 1941. רוב פנים הכנסייה לא שרד את ההפצצות מלבד דוכן המטיף מעשה ידי גרינלינג גיבונס, ומצבה לזכרה של אליזבת פיפס. הכנסייה שוקמה ונחנכה מחדש בשנת 1954. המלך האאקון נכח בטקס החנוכה.
מבנה הכנסייה.
הכנסייה בנויה בסגנון גותי. מבנה הכנסייה מלבן, ובקצה מגדל מרובע עשוי לבנים. המגדל נבנה ב-1732. שער הכנסייה עוטר בעבר בגולגולות מחייכות, ומסיבה זו כינה אותה צ'ארלס דיקנס "החיוך הקדוש המבהיל" ("St Ghastly Grim").
בכנסייה קבור סמיואל פיפס, שנהג להתפלל בכנסייה, ואשתו.
Rome Total War
Hitman
Hitman (היטמן) היא מילה באנגלית שפירושה רוצח שכיר.
היטמן
עידן נאמן, ידוע בתור היטמן, ראפר ויוצר ישראלי בן 19 מתל אביב.
אטומיום
האטומיום (בלועזית: Atomium) הוא מבנה שהוקם עבור התערוכה העולמית אקספו 58 שנערכה בבריסל, בלגיה בשנת 1958. המבנה, שגובהו 103 מטרים, מהווה דגם של תא יחידה של גביש ברזל בהגדלה של פי 165 מיליארד. המבנה תוכנן על ידי האדריכל אנדרה ואטרקיין.
אטומיום היה המבנה המשמעותי ביותר בתערוכה והצג על בול שהוציאה בלגיה מספר חודשים לפני התערוכה.
לרגלי המבנה נמצא אטרקציה נוספת של העיר - פארק מיניאטורות מיני אירופה.
היסטוריה.
הקמת מבנה האטומיום הושלם באפריל 1958 לאחר 18 חודשי עבודה. במהלך התערוכה נגבו דמי כניסה מיוחדים לאטומיום, נוסף על דמי הכניסה לתערוכה. במקור תוכנן לפרק את המבנה לאחר שישה חודשים, אולם בשל הפופולריות הרבה שצבר הוחלט להשאירו.
בשנת 2004 החל שיפוץ במבנה, וציפוי האלומיניום שלו, שדהה במשך השנים, הוחלף בפלדת אל-חלד. על מנת לממן את השיפוץ נמכר ציפוי האלומיניום הקיים לאספנים. השיפוץ הסתיים בתחילת 2006, והאתר נפתח מחדש לקהל בפברואר 2006.
מבנה.
המבנה מורכב מתשעה כדורי פלדה בקוטר 18 מטרים, המקושרים באמצעות צינורות באורך של כ-30 מטר ועובי של כ-3.3 מטר. בתוך הצינורות מדרגות נעות - שאורכן מגיע ל-35 מטרים, והן מהארוכות באירופה. כן הייתה בתוכו מעלית מרכזית, שהייתה אז המהירה ביותר באירופה. הכדור העליון המהווה תצפית על בריסל, יועד לשמש כמסעדה וגובהו מגיע ל-110 מטר. המשקל הכולל של המבנה הוא כ-2000 טונות. שלושת הכדורים העליונים הצדדיים אינם פתוחים לקהל משום שעקב העדר תמיכה אינם יכולים לשאת מבקרים. סביב הכדורים הוצבו נורות שכבו ונדלקו במהירות במטרה לדמות אלקטרונים.
תשעת הכדורים מסודרים כמו תשעת האטומים בתא יחידה של גביש קובייתי ממורכז גוף, שהוא המבנה הגבישי של ברזל בתנאים סטנדרטיים. הם נועדו לסמל את תשעת מחוזותיה של בלגיה בתקופה בה הוא נבנה (כיום 10, בעקבות חלוקתה של בראבנט, ובנוסף בריסל שהיא מחוז נפרד), ואת תעשיית הפלדה המשגשגת שלה. בניית האטומיום דרשה טכנולוגיות שנחשבו אז חדשות ומתקדמות ביותר.
אליזבת בווס ליון
בית הבובות (להקה)
בית הבובות היא להקת רוק ישראלית.
היסטוריה.
צעדים ראשונים.
מייסדי הלהקה, אמיר אטיאס ואיתי שיף, החלו לנגן יחד בתקופת לימודיהם בתיכון טשרניחובסקי בנתניה. לאחר שחרורם מהצבא הקליטו כמה משיריהם באולפן בקיבוץ העוגן. תקליטורים עם השירים חולקו לחבריהם של חברי הלהקה. בעת טיולם בחו"ל, ובעיקר בדרום אמריקה, הפיצו החברים את המוזיקה בין מטיילים שפגשו, ואלה נתבקשו לצרוב לחבריהם. השירים זכו לפופולריות גבוהה והגיעו אף למטיילים בהודו, באוסטרליה וביפן.
הלהקה שינתה את שמה פעמים רבות, אך לאחר חזרתם לישראל של אמיר ואיתי מהטיול בדרום אמריקה, החליטו השניים כי השם הנבחר יהיה "בית הבובות", כשם אחד השירים שהוקלטו בראשית דרכם באולפני העוגן. שם זה, באופן אירוני, ניתן ללהקה על ידי המטיילים שקראו להרכב "בית הבובות של אמיר ואיתי".
עם חזרתם לישראל, ולאור הפופולריות שצברו בחו"ל, החלו אטיאס ושיף להופיע במועדונים. בהופעותיהם הראשונות השתתפו אטיאס ושיף, גדי בן אלישע בגיטרה חשמלית, מיכאל גולדצקר על גיטרה בס, גיל קולי פלוטניק על התופים וכלי ההקשה וזיו לביא בקלידים. בשנת 2002, עזב גדי בן אלישע את הלהקה ונתן סלומון הצטרף ללהקה והיה חבר בלהקה עד לשנת 2010. דני בושקניץ החליף את הבסיסט מיכאל גולדצקר. לאחר מכן נכנסו ללהקה שי חלמיש כבסיסט ודני מקוב כמתופף, במקומם של דני בושקניץ וגיל קולי פלוטניק.
אלבום ראשון, "מדפים" (2005).
בשנת 2005 יצא "מדפים", אלבומה הראשון של הלהקה, בהוצאת "נענע דיסק" ו"בארבי רקורדס". האלבום זכה להצלחה מסחרית גדולה, הגיע למעמד של אלבום זהב (20,000 עותקים) בנובמבר 2005, ואף זיכה את בית הבובות בפרסי "הרכב השנה" ו"תגלית השנה" בטקס פרסי עמ"י ב־2006. במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תשס"ו זכתה הלהקה בתואר "להקת השנה". מתוך האלבום התפרסמו השירים "סיגפו", "למעני", "שיר בעיפרון", ו"שמש", שזכו כולם להשמעות רבות בתחנות הרדיו. כשנתיים לאחר מכן היה מספר המכירות כבר קרוב לפלטינה כפולה (80,000 עותקים). בשנת 2015 הגיע האלבום למעמד של פלטינה משולשת (למעלה מ-100,000 מכירות) וצוין באירוע חגיגי בבארבי תל אביב.
נתן סלומון עיבד והפיק מוזיקלית את האלבום הראשון של להקת בית הבובות. את המופע שנלווה לאלבום הפיקו חברי הלהקה במשותף.
לשיר ״סיגפו״ הופק קליפ בבימויו של .
"שוב החיוך" (2007).
בספטמבר 2007 הוציאה הלהקה את אלבומה השני, "שוב החיוך", בהוצאת חברת התקליטים "התו השמיני". האלבום נמכר, תוך עשרה ימים, ביותר מ-10,000 עותקים. את רוב שירי האלבום כתב והלחין אמיר אטיאס. איתי שיף כתב את "כי אם לא אז בשביל מה", "משחק סימולטני" ו"חלומות שפיספסת", ובן פרגר כתב את "ליד הגורל". באלבום זה השתתפו כל חברי הלהקה בעיבודי השירים.
כסינגלים יצאו השירים "אל תדאג" שזכה להצלחה והגיע למקום הראשון במצעדים השונים, "כי אם לא אז בשביל מה", "עד שבאת" שזכה להצלחה רבה וממושכת במצעדים, "קטע מעבר" ו"חלומות שפיספסת". האלבום כלל נגיעות של רגאיי, מוזיקה ספרדית וקאנטרי.
"בכל הדרכים" (2011).
במאי 2011 הוציאה הלהקה את הסינגל "אתם תשבו ואני אספר", שכתב והלחין אטיאס והפיק אסי אילון. השיר זכה להצלחה, והגיע לראש מצעדי הפזמונים. אחריו הוציאה הלהקה גם את הסינגל " איזה יום יפה בחוץ" ו"לא שם לא כאן" שזכה להצלחה והגיע לראש המצעדים השונים. לאחר מכן יצאו גם השירים "בכל הדרכים" ו"מחשבות מקולקלות" כסינגלים.
ב-15 בספטמבר 2011 יצא אלבומה השלישי של הלהקה, שנקרא "בכל הדרכים". הרכב הלהקה באלבום השתנה מעט; הגיטריסט נתן סלומון והקלידן זיו לביא עזבו את הלהקה, ובמקום הצטרפו בהתאמה רן כהן ואיתי בן מרגי.
בשנת 2012 השתתפו בפרויקט "עוד מעט נהפוך לשיר" והוציאו את השיר "ניהול עיזבון" לרדיו. השיר זכה להצלחה בפלייליסט של גלגלצ.
בשנת 2013 הוציאו שיר בשם "סיבובים של חורף" כסינגל לרדיו.
"רני" (2014).
במרץ 2014 הוציאה הלהקה את אלבומה הרביעי "רני". האלבום כולל את הסינגלים "עד מתי" ואיפה היית, "איך אני רוצה" ו"זה לא כל מה שקרה". בנוסף מכיל האלבום את השיר "שירו של ניוטון" שכתבו בית הבובות לסדרה עספור. השירים "איפה היית" ו"איך אני רוצה" הגיעו למקום הראשון במצעד גלגלצ ובמצעדים רבים נוספים.
"המיטב" - אוסף כפול (2016).