במקור, מחוז קולומביה תוכנן להיות כמקום מושבה של ממשלת ארצות הברית ותו לא, ולכן לא ניתן לו מעמד של מדינה. אך במרוצת הזמנים אוכלוסייתו גדלה עד כדי כך שבשנת 1960 הוא היה מאוכלס יותר מאשר 13 ממדינות ארצות הברית. התיקון נועד לפתור את הבעיה, שלמחוז מאוכלס לפחות כמו מדינה מן המדינות, או אף יותר, אין ייצוג הולם בבחירת ראשי המדינה. הוא הוצע על ידי הקונגרס ב-17 ביוני 1960 ואושר ב-29 במרץ 1961.
פרוטוס
הפרוטוס (Protoss), הוא גזע בדיוני עתיק של מיסטיקנים המופיע במשחק סטארקראפט. הפרוטוס נוצרו על ידי שימוש בהנדסה גנטית בידי הזל-נאגא - גזע עתיק שנכחד מזה שנות דור. הפרוטוס הם גזע מפותח טכנולוגית המסתמך על שימוש בכוחות מנטליים.
היסטוריה.
בריאת הפרוטוס.
הפרוטוס נוצרו על ידי הזל-נאגא (Xel-Naga), גזע חייזרים תבוני עתיק שהתעסק בהנדסה גנטית וחיפש אחר צורת החיים המושלמת. הזל-נאגא חיפשו אחר "שלמות הצורה" ומשיצרו את הפרוטוס החליטו לקרוא לגזע החדש שיצרו פרוטוס, שפירושו "הבכור", על מנת לסמל את כניסתו של הגזע למסדר הגלקסיה. במהלך השנים הרבות שחלפו, גזע הפרוטוס נעשה לחכם ומשכיל יותר. על פי המסורת הפרוטוס היו גזע רודף שלום ונדיב. הם ניחנו בכושר הסתגלות מפליא לתנאי קיום ואקלים קשים.
התנתקות הפרוטוס מהזל-נאגא.
עם השנים, גדל מספרם של הפרוטוס והם השתלטו על כוכבים רבים. כך נוצרו שבטי פרוטוס רבים אשר לעיתים נלחמו בינם ובין עצמם. יוצרי הפרוטוס, הזל-נאגא, החלו להשתלב בתוך חברת הפרוטוס שהם עצמם יצרו. תשוקת הפרוטוס וסקרנותם דחפה אותם לתגליות והמצאות טכנולוגיות רבות. כאשר המודעות העצמית של הפרוטוס גברה החלו הגזעים להתרחק אחד מהשני ברחבי בחלל. בשל כך הגיעו הזל-נאגא למסקנה כי נכשלו במעשיהם וכי קצב התקדמותם של הפרוטוס היה מהיר מדי. אכן, רבים מן הפרוטוס החלו לחמוק ממוריהם הזל-נאגא, ואצל השבטים החלו להתפתח שמועות על בוגדנותם של המורים. אט אט, החלו להיעלם הקשרים הטלפתיים שבין קבוצות הפרוטוס השונות. הזל-נאגא החליטו להתנתק לחלוטין מהפרוטוס, ומשהפרוטוס שמעו על דבר זה הם החלו בהפצצות על הספינה הראשית של הזל-נאגא. שבטי הפרוטוס שנותרו מבולבלים נלחמו קשות בינם לבין עצמם, והמלחמה שפרצה נחשבה למלחמת האזרחים הקשה ביותר בכל תולדות הגלקסיה.
במשחק סטארקראפט.
המשחק סטארקראפט נפתח בהשמדת תושבי הכוכב צ'או סארה (Chou-Sara) על ידי הפרוטוס, ותנועתם לעבר הכוכב מאר סארה (Mar-Sara) מתוך כוונה להשמיד גם אותו. הסיבות לתוקפנות זו מתבררות במהלך המשחק.
הפרוטוס במשחק סטארקרפט.
הפרוטוס במשחק סטארקרפט מתבססים על "צבא קטן וחכם" - יחידות הפרוטוס חזקות וקטלניות אך יקרות מאוד, דבר שמשפיע על הכמות שניתן לייצר. כתוצאה מכך, הפרוטוס זקוקים למשאבים רבים על מנת להתפתח ולבנות צבא חזק.
הפרוטוס מתפתחים על ידי שיגור המבנים מכוכב הבית שלהם. רכבי הבנייה שלהם, הגשושים (Probe) מכינים את התשתית לשיגור כאשר הם מסמנים את מקום היעד. עקב מגבלות אנרגטיות, יש לבנות עמודי גביש (Pylons) שמאפשרים את השיגור עד רדיוס מסוים מהעמוד ומספקים כוח למבנים שסביבם. העמודים גם מספקים כוח עבור יחידות הפרוטוס וכמות היחידות שאפשר לבנות תלויה במספר עמודי הגביש. מבני ההגנה של הפרוטוס הם תותחי פלזמה (Plasma Cannons) נגד כוחות אוויר, קרקע ויחידות ממוסכות.
הגנת הפרוטוס מתבססת על שריון חדש וכן מגינים המורכבים משדה-כוח מנטלי-Psi. מבנים ויחידות פגועים אינם ניתנים לתיקון אך המגינים שלהם מתחדשים עם הזמן.
יחידות של הפרוטוס.
חיילים בסטארקראפט 1 והרחבתו Brood Wars.
ב-Brood Wars נוספו לפרוטוס מספר יחידות חדשות המבוססות על מסדר אבירי הקודש האפלים, כת סודית שהתפצלה מה"קהלה" וגורשה מאיור (Aiur), כוכב הבית של הפרוטוס.
חיילים בסטארקראפט 2 כנפי החירות (Wings of Liberty) והרחבתו לב נחיל (Heart of the Swarm).
בין החיילים במשחק השני ניתן למצוא גם את החיילים: פרוב (גשוש), זילוט (קנאי), היי טמפלר (אביר קודש עליון), ארכון, דארק טמפלר (אביר קודש אפל), אובסרבר (צופה) וקריאר (נושא מטוסים) מהמשחק הראשון.
בהרחבה לב הנחיל (הארט אוף ד'ה סוורם-Heart of the Swarm) התווספו שלושה חיילים חדשים לגזע הפרוטוס:
כמו כן ישנם חיילים שלא הגיעו להוצאה הסופית של המשחק:
דגל גרוזיה
גרוזיה
גרוזינית
הכנסיה האנגלית
Protoss
וו לישה
בצק רבוך
במגדנאות, בצק רָבוּךְ (מלשון "רביכה". בצרפתית: Pâte à choux הפירוש : בצק כרוב -בגלל הדמיון במראה החיצוני של פחזנית אפויה לכרוב) משמש בעיקר לשם הכנת פחזניות. מוצרי בצק רבוך המוזלפים לכדורים קטנים נקראים פרופיטרולים, ממוצרי בצק רבוך המוזלפים בצורת גלגל מכינים את קינוח הפריז-ברסט המחולק במירוץ האופניים של פריז ואלה המוזלפים בצורה מוארכת נקראים אקלרים. דרך הטיפול בבצק זה היא זילוף בלבד, בגלל מרקמו המיוחד. אופן ההכנה הוא יצירת רביכה מן המים, השומן, הסוכר, המלח והקמח (אותו מוסיפים לאחר הרתיחה וכיבוי האש), וערבובה במערבל מזון עם וו גיטרה תוך הוספת הביצים בהדרגה, עד שמתיחה של כמות קטנה מן הבצק בין שני קצות אצבעות יוצרת חוט דק של בצק.
בצק רבוך נקרא גם "בצק מבושל" או "בצק קדירה".
אפייה.
אפיית מוצרי בצק רבוך מתבצעת בשני שלבים:
אם צבע המאפה כהה מדי בשלב זה, יש להוריד את הטמפרטורה ל-180°.
לפני טיפול כלשהו במוצר (למשל מילוי בקרם) הוא מיובש כשעתיים בטמפרטורת החדר. מוצרי בצק רבוך נשמרים במקפיא ולא במקרר, בגלל בעיה של רטיבות.
טרמפ
טרמפ, או "הקפצה", הוא דרך של שימוש תחבורה פרטית, בה מקבל נוסע הסעה מאדם אחר באופן שאינו מתואם מראש, לרוב ללא תשלום ובדרך כלל מנהגי מכוניות פרטיות.
מקור המילה הוא הפועל בגרמנית לתפיסת טרמפ - Trampen, שמקורו במילה האנגלית Tramp (נווד). הפועל המקביל באנגלית הוא Hitchhike.
אדם הנוסע בטרמפים קרוי "טרמפיסט". מרחק ההקפצה יכול להיות מרחק קצר אשר אפשר לעבור גם בהליכה, והוא יכול להיות מרחק רב המצריך נסיעה בכלי רכב. הבוחרים בנסיעה מסוג זה עושים זאת בדרך כלל בגלל שלוש סיבות: נחיצות (חוסר בתקציב, או בכלי תחבורה זמינים), יעילות סביבתית (ניצול נסיעות קיימות במקום ליצור נסיעות חדשות), או הרפתקה (גילוי תגליות באופן אקראי, פגישת אנשים חדשים ובלתי צפויים). טרמפים נפוצים בעיקר באזורים כפריים, ולא מיושבים. מפני שבמקומות אלו התדירות של התחבורה הציבורית מאוד נמוכה אם בכלל, מה שמאלץ נוסעים חסרי רכב פרטי להסתמך על טרמפים להתניידות, וקיימת במקומות אלו "תרבות טרמפים" של נהגים רבים המוכנים לעצור לטרמפיסטים. לעומת זאת בערים נסיעה בטרמפים נדירה. בשל ההיצע הרב של תחבורה ציבורית ומוניות המאפשרת התניידות.
היחס הכללי לטרמפים משתנה מאזור לאזור. יש מדינות בהן מקובל "לתפוס" טרמפים ולאסוף טרמפיסטים. במדינת ישראל, לדוגמה, תחנות אוטובוס בכבישים בינעירוניים נקראות טרמפיאדות. אף מדינה בעולם לא אוסרת הקפצות באופן גורף, אך ישנן מדינות בהן קיימים איסורים והגבלות לגבי הנסיעה. כך לדוגמה בארצות הברית, חל איסור לתפוס טרמפים על יד בתי סוהר. במקומות מסוימים קיים איסור לתפוס טרמפים בכבישים מהירים בין-ארציים, אך בדרך כלל מותר לתפוס טרמפ בכניסה או עלייה לכביש המהיר. בישראל תפיסת טרמפים מותרת בתחנות המיועדות לכך. על חיילי צה"ל חל איסור גורף לתפוס טרמפים.
שיטה.
השיטה לתפוס נהגים אינה קבועה ומשתנה מאדם לאדם ומאזור לאזור, אך במרבית המקומות בהן נהוג לתפוס טרמפים, גם קיימת שיטה מקובלת אשר באמצעותה הטרמפיסט מסמן לנהגים חולפים כי הוא מחפש הסעה. בחלקים רבים בעולם, בהם צפון אמריקה ואירופה, הטרמפיסטים מותחים באופן מסורתי את ידם לצד גופם בזווית של 90 מעלות מגופם ומרימים את האגודל שלהם לכיוון מעלה. טרמפיסטים בדרום אפריקה נוהגים להרים את ידם ולהצביע כלפי מעלה עם האצבע. לעומת זאת, טרמפיסטים בפולין מנופפים בידם כאשר כף היד פתוחה לכיוון כלי הרכב הקרבים, ובהודו מנופפים בידם כאשר כף היד פתוחה לכיוון מטה. בישראל נהוג להצביע לעבר הכביש כאשר היד מתוחה לצד הגוף והאצבע המורה פתוחה בזמן ששאר האצבעות קפוצות.
במקומות בהם תפיסת טרמפים פחות רווחת, ניתן לראות טרמפיסטים משתדלים לעצור נהגים בשיטות יצירתיות יותר, על מנת למשוך את תשומת לב הנהגים. יש טרמפיסטים המחזיקים שלט קטן עם שם היעד. המטרה היא לחסוך מהנהגים את הצורך לעצור ולברר את מקום יעדם ולעודד נהגים אחרים, אשר לולא השלט לא היו עוצרים. ברוסיה ישנם איגודים של טרמפיסטים המסמנים את עצמם על הכביש ברצועות בד זוהרות על הבגדים. טרמפיסטים אחרים נוהגים לא לעמוד לצד הדרך ולחכות להסעה, אלא לעבור בין המכוניות העומדות בתחנת דלק או ברמזור ולדבר עם הנהג. בשיטה זו הטרמפיסט מנסה לשכנע את הנהג שיעזור לו להגיע ליעדו. שיטת עצירת טרמפים זו נקראת "טרמפ לחץ", מכיוון שהטרמפיסט מפעיל לחץ נפשי מסוים על הנהג על מנת שזה האחרון יפתח את החלון ויעזור לו להגיע למחוז חפצו. במדינות מסוימות, כמו גם בישראל, חלים הגבלים משפטיים על שיטה זו מפני שכשמדובר ברמזורים היא עלולה להפריע לסדר הציבורי.
גם לנהגים יש שיטה לתקשר עם הטרמפיסט. כאשר נהג רוצה לסמן לטרמפיסט שהוא לא נוסע רחוק ולכן הוא איננו עוצר לטרמפיסט, הוא מצביע כלפי מטה בצורה תכופה. כאשר הנהג מצביע לכיוון ימין או שמאל או ישר הוא למעשה מסמן לטרמפיסט את כיוון הנסיעה שלו בצומת הבא. הנהג ישקול אפשרות של עצירה לטרמפיסט אם הטרמפיסט יסמן לו שאכן יעד הנסיעה שלו מתאים לסימון הנהג (באמצעות תנועה דומה - ימינה/שמאלה/מטה).