ב-1956 ביים את "תחנת אוטובוס" עם מרילין מונרו.
ב-1957 ביים את "סיונרה" עם מרלון ברנדו והיה מועמד לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר.
ב-1958 ביים את המחזמר "דרום פסיפיק" בהשתתפות מיצי גיינור ורוזאנו בראצי.
ב-1960 ביים את "סיפור בדים" שהיה סרטה הראשון של ג'יין פונדה.
ב-1969 ביים את המחזמר "המכורים לזהב" בהשתתפות לי מרווין וקלינט איסטווד.
ללוגאן יש כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
ג'ון קליפארי
ג'ון וינסנט קליפארי (באנגלית: John Vincent Calipari; נולד ב-10 בפברואר 1959) הוא מאמן כדורסל אמריקאי, המשמש כמאמן קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת קנטקי מאז שנת 2009. אימן בעבר את קבוצות הכדורסל של אוניברסיטת מסצ'וסטס ואוניברסיטת ממפיס, וכן את ניו ג'רזי נטס מליגת ה-NBA.
בשנת 2015 הוצג בהיכל התהילה של הכדורסל.
קריירת מכללות.
קליפארי נולד וגדל במון טאונשיפ בסמוך לפיטסבורג בפנסילבניה. בשנת 1978 החל ללמוד באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בווילמינגטון, ולאחר שנתיים עבר לאוניברסיטת קלריון בפנסילבניה. בשנים 1981 ו-1982 שיחק בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת קלריון, בעמדת הרכז.
קריירת אימון.
השנים הראשונות.
בשנת 1982, מיד עם סיום לימודיו האקדמיים, מונה לעוזר מאמן בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת קנזס, תחת המאמן הראשי טד אוונס. בשתי העונות הבאות נשאר בקנזס כעוזרו של המאמן הנכנס לארי בראון. בין השנים 1985–1988 שימש כעוזרם של המאמנים רוי צ'יפמן ופול אוונס בקבוצת אוניברסיטת פיטסבורג.
אוניברסיטת מסצ'וסטס.
לקראת עונת 1988/1989 מונה למאמן הראשי של קבוצת אוניברסיטת מסצ'וסטס ("יו-מאס מינטמן"). הקבוצה, אשר עד להגעתו של קליפארי השתתפה פעם אחת בלבד בטורניר אליפות המכללות בכדורסל (ב-1962), העפילה בהדרכתו לטורניר בחמש עונות רצופות, בשנים 1992–1996. בעונת 1991/1992 הודחה מסצ'וסטס בשלב שמינית גמר הטורניר (NCAA Sweet Sixteen), על ידי אוניברסיטת קנטקי, ובשתי העונות הבאות הפסידה בשלב "32 הגדולות". בעונת 1994/1995 העפילה הקבוצה עד למשחק רבע גמר טורניר המכללות (Elite Eight), בו הפסידה מול אוניברסיטת המדינה של אוקלהומה. בעונה העוקבת השיגה מסצ'וסטס את מאזן הניצחונות הטוב בתולדותיה, 35–2, ובמשחק רבע הגמר גברה על אוניברסיטת ג'ורג'טאון, בה שיחק אלן אייברסון, בדרך להישג השיא של המועדון – העפלה לפיינל פור טורניר המכללות. במשחק חצי הגמר הפסידה קבוצתו של קליפארי בתוצאה 74–81 מול האלופה שבדרך, אוניברסיטת קנטקי, בה שיחקו תשעה שחקני NBA לעתיד, בהם אנטואן ווקר, טוני דלק, דרק אנדרסון ורון מרסר. השחקן הבולט של מסצ'וסטס באותה עונה, והיחיד אשר שיחק בהמשך בליגת ה-NBA, היה מרכוס קמבי, אשר זכה בפרס נייסמית'.
לאורך תקופתו של קליפארי במסצ'וסטס העמידה הקבוצה מאזן כולל של 193 ניצחונות ו-71 הפסדים (73.1%). בשנים 1992, 1993 ו-1996 זכה קליפארי בתואר מאמן העונה של מחוז Atlantic 10, ובעונת 1996 זכה גם פרס מאמן השנה של ליגת המכללות.
ניו ג'רזי נטס.
לקראת עונת מונה קליפארי לתפקידי הג'נרל מנג'ר והמאמן הראשי של קבוצת ניו ג'רזי נטס, במקומם של ויליס ריד ובוץ' בירד, בהתאמה. את עונתו הראשונה בקבוצה סיימה ניו ג'רזי במקום ה-13 באזור המזרחי, עם מאזן שלילי 26–56, על אף יכולת טובה של הגארדים סם קאסל וקנדל גיל. בעונה העוקבת השיגו הנטס מאזן חיובי והעפילו לפלייאוף ה-NBA לראשונה מזה 4 עונות, הודות להצטיינות של קית' ואן הורן וקרי קיטלס לצדם של קאסל וגיל. בפלייאוף עצמו הפסידה הקבוצה כבר בסיבוב הראשון, מול שיקגו בולס (0–3). לאחר שפתח את עונת עם מאזן שלילי 3–17 פוטר קליפארי משני תפקידיו בניו ג'רזי, והוחלף על ידי המאמן דון קייסי והג'נרל מנג'ר ג'ון נאש. מאזנה הכולל של התקופה תחת קליפארי עמד על 72 ניצחונות ו-112 הפסדים (39.1%).
במסגרת תפקידו כג'נרל מנג'ר, ביצע שלושה טריידים בולטים:
פילדלפיה 76'.
בעונת שימש כעוזר מאמן בפילדלפיה 76', תחת לארי בראון. בעונתו היחידה בתפקיד הפסידה פילדלפיה בחצי גמר האזור המזרחי, מול אינדיאנה פייסרס.
אוניברסיטת ממפיס.
בקיץ 2000 מונה למאמן הראשי של קבוצת אוניברסיטת ממפיס ("ממפיס טייגרס"). בשש מתוך תשע עונותיו בתפקיד העפילה ממפיס לטורניר אליפות המכללות, ובעונות 2006 עד 2008 הגיעה לשלב "8 הגדולות". לאחר שהודחו במשחקי רבע הגמר של עונות 2006 ו-2007, גברו הטייגרס בשנת 2008 על אוניברסיטת טקסס ועל UCLA בדרך להעפלתם הראשונה מאז 1973 לגמר טורניר המכללות. במשחק הגמר הפסידה ממפיס מול אוניברסיטת קנזס בתוצאה 68–75 אחרי הארכה, על אף משחק טוב של כוכבי הקבוצה דריק רוז וכריס דאגלס-רוברטס. בעונת 2008/2009, לאחר עזיבתם של רוז ודאגלס-רוברטס ל-NBA, העפילה ממפיס לשלב שמינית הגמר, בהובלתו של ה טייריק אוונס.
מאזנם הכולל של הטייגרס תחת קליפארי עמד על 252 ניצחונות ו-69 הפסדים (78.5%). בעונות 2006, 2008 ו-2009 זכה קליפארי בתואר מאמן העונה של מחוז USA, ובעונת 2008 זכה גם בפרס מאמן העונה של ליגת המכללות, בפעם השנייה בקריירה.
אוניברסיטת קנטקי.
באפריל 2009 מונה קליפארי למאמן קבוצת אוניברסיטת קנטקי ("קנטקי ויילדקטס"). בעונתו הראשונה שיחקו בקבוצה שלושת הפרשמנים המבטיחים ג'ון וול, דמרקוס קאזינס ואריק בלדסו, אשר לצד פטריק פטרסון הוליכו את קנטקי לרבע גמר טורניר אליפות המכללות, לראשונה מזה 5 שנים. בקיץ 2010 עזבו ל-NBA ארבעת כוכבי העונה הקודמת, ובמקומם הצטרפו שחקני השנה הראשונה ברנדון נייט, טרנס ג'ונס ודורון לאמב. עונה מצוינת של נייט וג'ונס הובילה את הוויילדקטס עד לפיינל טורניר המכללות, לראשונה מאז 1998, אולם במשחק חצי הגמר הפסידה הקבוצה מול אוניברסיטת קונטיקט בתוצאה 55–56.
לקראת עונת 2011/2012 עזב נייט ל-NBA, אך הצטרפו לקנטקי שלושה שחקני תיכונים מצטיינים: אנתוני דייוויס, מייקל קיד-גילכריסט ומרקיז טיג. שלושת הפרשמנים, לצדם של ה ג'ונס ולאמב וה דריוס מילר, הובילו את הוויילדקטס לזכייתם השמינית בטורניר אליפות המכללות, והראשונה מזה 14 שנים. במשחק חצי הגמר ניצחה קנטקי את אוניברסיטת לואיוויל בתוצאה 69–61, ובמשחק הגמר גברה על אוניברסיטת קנזס בתוצאה 67–59. בתואר ה-MVP של הפיינל פור זכה דייוויס, אשר קלע 12 נקודות, אסף 15 ריבאונדים וחסם 5.5 פעמים בממוצע למשחק בשני המשחקים.
בעונת 2013/2014 חזרה קנטקי לפיינל פור אליפות המכללות, בהובלתם של ארבעת הפרשמנים ג'וליוס רנדל, ג'יימס יאנג והאחים התאומים אנדרו וארון האריסון. במשחק חצי הגמר ניצחה קנטקי את אוניברסיטת ויסקונסין בתוצאה 74–73, ובמשחק הגמר הפסידה מול אוניברסיטת קונטיקט בתוצאה 54–60. בעונת 2014/2015 הצטרפו לקנטקי שחקני התיכונים המבטיחים קארל-אנתוני טאונס, דווין בוקר וטריי ליילס, אשר סייעו לקבוצתו של קליפארי להעפיל לפיינל פור בפעם הרביעית בחמש עונות, אך היא הפסידה במשחק חצי הגמר מול אוניברסיטת ויסקונסין, בתוצאה 64–71.
בשנים הבאות בלטו בקנטקי שחקני ה-NBA לעתיד ג'מאל מארי, מליק מונק, דיארון פוקס, באם אדבאיו, קווין נוקס, שיי גילג'ס-אלכסנדר, פי. ג'יי. וושינגטון וטיילר הירו, אולם מאז 2014 לא הצליחה הקבוצה להעפיל לפיינל פור טורניר אליפות המכללות. ביוני 2019 חתם קליפארי על הארכת חוזה בקנטקי ל-10 עונות נוספות, עבור כ-86 מיליון דולר.
ג'ון קליפרי
משפחת רולין
משפחת רולין היא סדרת דיוקנאות, שנוצרה על ידי האמן ההולנדי וינסנט ואן גוך בשנים 1888 ו-1889. הדיוקנאות מציגים את משפחת רולין; האב (ג'וזף), האם (אוגוסטין) ושלושת הילדים (ארמנד, קאמיל ומרסל). ייחודיותה של הסדרה לואן גוך נובעת מזה שלרוב הוא לא מצא דוגמנים ליצירותיו עקב מצבו הכלכלי שלא אפשר לו לשלם עבור שירותים אלו. העובדה כי משפחה שלמה הסכימה להוות מודל עבורו ועוד במספר קומפוזיציות היוותה הזדמנות נדירה עבור הצייר. הגילאים של הילדים נעו מתינוקת בת כמה חודשים לנער בן שבע עשרה, מה שסיפק לואן גוך סגנונות שונים של דיוקנאות. הצייר העדיף לצייר באופן אומנותי על פני טכניקות ריאליסטיות, והוא לעיתים השתמש בדמיונו כדי להשיג תוצאה שונה. עבודתו של ואן גוך על הדיוקנאות הפכה אותו ואת ג'וזף לחברים קרובים.
אחד הדיוקנאות של ג'וזף רולין נמכר בסכום של 58 מיליון דולר בשנת 1989 למוזיאון לאמנות מודרנית, והוא נחשב לאחת מהיצירות הכי יקרות שנמכרו אי פעם. בשנת 2017 יצא לאקרנים הסרט "לאהוב את וינסנט" שבו ארמנד וג'וזף היו בין הדמויות הראשיות. הם גולמו על ידי דאגלס בות' וכריס או'דאוד בהתאמה.
רקע.
ואן גוך עבר לארל שבדרום צרפת בשנת 1888, היכן שהוא הפיק את יצירותיו המוכרות ביותר. הוא התמיד בציור סצנות מחיי היומיום, כמו הדיוקנאות של משפחת רולין והחמניות. תקופה זו גם נחשבת לאחת הטובות והשמחות בחייו של האמן. במכתב לאחיו, תיאו, הצייר ציין כי מלאכת הציור היא נחמה עבורו, והוא דימה את היצירה למוזיקה.
ואן גוך נודע בציורי הנוף שיצר, וציורי דיוקנאות היוו אתגר עבורו. לא נקרו בפני הצייר הזדמנויות רבות לצייר דיוקנאות של אנשים מפני מצבו הכלכלי הירוד, לכן האפשרות לצייר משפחה שלמה הייתה בגדר הזדמנות פז עבורו. בתמורה להסכמת המשפחה להוות מודל לציור, כל אחד מבני המשפחה קיבל דיוקן אישי. מספר הנפשות במשפחת רולין דמה למספר הנפשות במשפחתו של הצייר, וככל הנראה תהליך הציור איתם קירב אותו אליהם כחבר נוסף במשפחה.
הצייר התחיל לצייר את המשפחה בחורף 1888, ותוך כמה שבועות הוא השלים מספר דיוקנאות עבור כל אחד מחברי המשפחה. ואן גוך השתמש בצבע כדי להדגיש את האפקט הדרמטי; הוא צייר את הבגדים של הדמויות בצבע המנוגד לרקע.
ג'וזף.