מקימי חבר הקבוצות והקיבוצים דגלו בשתי אידאולוגיות נפרדות, האחת - ה"עדה" - הקבוצה הקטנה והאינטימית, והשנייה - הקיבוץ הגדול.
תוצאת חילוקי הדעות הנובעים מפער הדעות בקשר למספר החברים הרצוי בכל קיבוץ הביא לפילוג הראשון בתנועה הקיבוצית.
כבר ב-1927 הקיבוצים שדגלו בקיבוץ גדול ופתוח פרשו והקימו את "הקיבוץ המאוחד",
הוויכוח בין הקבוצה הגדולה לקטנה היה בשלושה מישורים:
ב-1930 בכנס בגניגר החליף הארגון את שמו ל"חבר הקבוצות" ואחת החלטות הייתה להתמקד בחקלאות ולהפסיק לקיים פלוגות עבודה בערים.
בשנת 1934 הצטרפו לחבר הקבוצות כל הקבוצות של תנועת "גורדוניה" יחד עם מנהיג התנועה פנחס לבון, (תנועת גורדוניה הפכה להיות תנועת הנוער של חבר הקבוצות).
באותה עת התגבשה זהות בלתי פורמלית בין "חבר הקבוצות" לבין מפא"י.
בשנת 1939 העלה ברל כצנלסון הצעה, בפני וועידת הקיבוץ המאוחד שהתקיימה בנען, להתאחד עם "חבר הקבוצות". ההצעה התקבלה אמנם בוועידה, אך לא יושמה, בגלל התנגדות הנהגת הקיבוץ המאוחד ובראשה יצחק טבנקין.
בשנת 1951 נוסד "איחוד הקיבוצים" על ידי קבוצת המיעוט שפרשה מן הקיבוץ המאוחד ואשר כללה את תומכי מפא"י. מספר חודשים מאוחר יותר התאחד חבר הקבוצות, שכלל 43 קבוצות, עם איחוד הקיבוצים, לגוף משותף בשם "איחוד הקבוצות והקיבוצים".
חבר הקבוצות של הפועל המזרחי.
בתחילת שנות ה-30 הוקם חבר הקבוצות של הסתדרות הפועל המזרחי בארץ ישראל, ששינה את שמו ב-1938 לארגון "הקיבוץ הדתי".
צ'ארלי בראון
צ'ארלס "צ'ארלי" בראון (באנגלית: Charles "Charlie" Brown) הוא הדמות הראשית בסדרת הקומיקס פינאטס (Peanuts) שיצר צ'ארלס מ. שולץ.
דמותו.
צ'ארלי בראון מצויר לרוב כשמין תלתל קטן מופיע בקדמת ראשו ואחד בגב ראשו, הופעה זו מתפרשת לרוב כקירחות. צ'ארלס שולץ הסביר כי אייר כך את צ'ארלי כי דמיין אותו עם שיער כה דליל עד כי נראה כאילו הוא קירח. סנופי כלבו של צ'ארלי בראון מכנה את אדונו "הילד עגול-הראש הזה". הוא כמעט תמיד לובש מכנסיים קצרים שחורים וחולצה צהובה שעליה קו מזוגזג שחור.
אביו של צ'ארלי בראון הוא ספר בעוד אימו היא עקרת בית. כל המבוגרים בסדרה אינם מופיעים או נשמעים אך לעיתים ישנה התייחסות אליהם.
בסדרה הראשונה שיצאה בעברית, ושודרה במקור בערוץ הילדים, צ'ארלי בראון דובב על ידי יונתן השילוני. ובסדרה השנייה שיצאה בשנת 2017 ושודרה בחינוכית 23, צ'ארלי בראון דובב על ידי הדר שחף-מעיין.
שולץ יצר את הדמות בהשראת חייו שלו. צ'ארלי בראון הוא תלמיד כיתה ג', לא יוצלח אך חביב, המלא בנחישות ואופטימיות אינסופיות למרות שחייו רצופים אכזבות, דאגות וכישלונות, ולמרות שלעיתים קרובות הוא סובל מהתעמרות וניצול מצד חבריו. הדוגמה הטובה ביותר לאופיו המורכב היא בקבוצת הבייסבול שהוא משחק בה כמגיש וגם מנהל אותה. הקבוצה מפסידה באופן עקבי (מאזנה הוא 2-930). צ'ארלי בראון הוא מגיש נוראי, ומבין חברי קבוצתו העלובה רק כלבו סנופי מראה יכולות משחק כלשהן. כשהקבוצה כן ניצחה, זה היה כשצ'ארלי לא שיחק. צ'ארלי בראון ניצח פעם בתחרות מוטוקרוס, אך הפרס היה חמש תספורות חינם, מתנה חסרת ערך לילד קרח ובן של ספר.
צ'ארלי בראון הוא גם חובב מושבע של הפרחת עפיפונים, אולם כל העפיפונים שלו מסיימים את חייהם ב"עץ אוכל העפיפונים" או שמוצאים גורלות גרועים יותר. פעם אחת ב-1958 הוא הצליח להפריח עפיפון באוויר, אך לפתע החל העפיפון לבעור מעצמו תוך כדי תעופה.
בכל סתיו, ידידתו לוסי ואן פלט מבטיחה להחזיק עבורו כדור פוטבול כדי שיבעט בו, וכל שנה היא מסירה אותו מדרכו בשנייה האחרונה לפני הבעיטה וגורמת לו להתעופף באוויר ולנחות על גבו. לאורך עשרות השנים בהן מתפרסם הקומיקס, לא נראה צ'ארלי בראון מצליח לבעוט בכדור שמחזיקה לו לוסי אפילו פעם אחת. כשצ'ארלי היה בבית חולים ב-1979 לוסי הבטיחה שלעולם לא תסיר את הכדור מדרכו כשיבוא לבעוט. כאשר יצא מבית החולים היא אמנם לא הזיזה את הכדור אך הוא החמיץ אותו ובעט לה ביד.
למרות כל ההתעללות שהוא סופג, יש לצ'ארלי חברים רבים שהטוב מביניהם הוא אחיה של לוסי ליינוס, המבקר את התנהגותו רבות אך נוטה לעמוד לצידו בעת הצורך. צ'ארלי בראון מאוהב בדמות שאינה נראית בפרקים של הסדרה וידועה בשם "הילדה הג'ינגית הקטנה". הוא לרוב מפחד לדבר איתה וכשהוא כן עושה זאת, התוצאה היא תמיד מבישה מבחינתו. אחיה השני של לוסי ריראן מצטייר כמעריצו של צ'ארלי.
הדמויות השונות בקומיקס פונות אליו תמיד בשמו המלא, פרט לשתי חריגות: פפרמינט פאטי מכנה אותו לרוב בשם צ'אק וחברתה מארסי פונה אליו בשם צ'ארלס. קוראים מסוימים רואים בכינויי החיבה האלה כרמזים לכך ששתי הבנות מאוהבות בו, עובדה המקבלת אישוש בפרק שיצא ב-1979 בו מודות שתי הבנות אחת בפני השנייה על אהבתן אליו. בגלל רגשותיו לילדה הג'ינג'ית הקטנה, צ'ארלי עיוור לניסיונות השתיים למשוך את תשומת לבו, ובעיקר בולטות נטיותיו לומר להן את הדבר הלא נכון בזמן הלא נכון. אחותו סאלי קוראת לו לרוב "אח גדול" בגלל קרבתם המשפחתית. דוגמה חריגה לשיבוש שמו הייתה על ידי דמות בשם פגי ג'ין, בתחילת שנות התשעים, שקראה לו "בראוני צ'ארלי" מכיוון שבסגנונו הגמלוני התבלבל כשהציג עצמו בפניה ולא היה יכול להביא את עצמו לתקנה. הדמות הראשונה שקראה לו בשמו המלא הייתה פוצ'י, ילדה קטנה ובלונדינית ששיחקה עם סנופי כשהיה גור, והופיעה לראשונה בקומיקס בשנת 1973.
חבר הקבוצות
סטאטר
סטאטר הוא מטבע יווני עתיק שנעשה בו שימוש ביוון העתיקה ובלידיה, ואף על ידי השבטים הקלטים בין השנים 500 לפנה"ס לערך ועד 50 לספירה.
מטבע זה היה שווה טטרדרכמא (4 דרכמאות) באתונה בתקופות מסוימות, ודידרכמא (שתי דרכמאות) בתקופות אחרות.
סטאטר זהב היה שווה בין 20 - 28 דרכמאות (השווי השתנה מתקופה לתקופה), אולם הטבעתו הייתה נדירה. באתונה סטאטר זהב היה שווה 20 דרכמאות, ובסיזיקוס 28 דרכמאות.
ורדה אלשיך
ורדה אלשיך (נולדה ב-23 באוגוסט 1944) היא שופטת ישראלית בדימוס, שכיהנה כסגנית נשיא בית המשפט המחוזי בתל אביב ופרשה מכהונתה בנובמבר 2013. שימשה במשך כשבע שנים בתפקיד יו"ר נציגות השופטים הארצית.
ראשית חייה ומשפחתה.
ורדה אלשיך נולדה בתל אביב להורים יוצאי פולין. אביה (בנו של הפעיל הציוני משה גרשון פלדשטיין) היה מהנדס חשמל, שתכנן ביחד עם פנחס רוטנברג את תחנת הכוח בנהריים. אמה הייתה עורכת דין. אלשיך למדה בבית ספר תיכון עירוני ד' בתל אביב וסיימה את לימודיה התיכוניים בשנת 1962. הייתה חניכה בתנועת הצופים, בצופי דיזנגוף, רמת-גן ויד אליהו, ואחר כך נמנתה עם מקימי שבט הצופים בגבעתיים. לאחר שהתגייסה לצה"ל, שירתה בפרקליטות הצבאית כמזכירתו של הפצ"ר מאיר שמגר (לימים נשיא בית המשפט העליון).
אלשיך למדה משפטים בבית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה וסיימה את לימודיה בשנת 1967. התמחתה במשפטים אצל השופט בר זאב בבית משפט השלום בטבריה ולאחר מכן בפרקליטות המדינה במחוז תל אביב. בשנת 1969 הוסמכה כעורכת דין.
אלשיך למדה גם לתואר ראשון בחשבונאות, אולם לא סיימה את לימודיה אלו.
בשנים 1970 עד 1972 עסקה בפרקטיקה פרטית והייתה היועצת המשפטית של בנק יעד לפיתוח חקלאי. בשנת 1972 חזרה לפרקליטות מחוז תל אביב, הפעם כפרקליטה, עבדה שם עד לסוף שנת 1977 והגיעה עד לדרגת סגנית פרקליט המחוז. במקביל כיהנה בשנים אלו גם כחברת הוועד הארצי של לשכת עורכי הדין.
אלשיך דוברת שבע שפות: עברית, אנגלית, פולנית, גרמנית, איטלקית, צרפתית ויידיש.
אלשיך היא אם לבת מנישואיה הראשונים לד"ר חילקיהו זונדר. נשואה בשנית לכלכלן יוסי אלשיך, שהיה ממקימי הבנק הבינלאומי הראשון, המשנה למנכ"ל אל על וניהל כמה מהחברות הבנות של חברת "טבע" מחוץ לישראל. בנה החורג עופר אלשיך משמש סמנכ"ל כספים בזכיינית השידור רשת.
כשופטת.
בינואר 1978 מונתה לשופטת בבית משפט השלום בתל אביב. בספטמבר 1987 מונתה לרשמת בבית המשפט המחוזי בתל אביב ובמרץ 1990 מונתה לשופטת (בפועל) בבית המשפט המחוזי. באוגוסט 1995 מונתה כשופטת קבועה בבית המשפט המחוזי. אלשיך שובצה לתפקיד שופטת המשנה במדור פירוקים וכינוס נכסים בניהולו של סגן הנשיא ישעיהו לויט, ועם פרישתו, בפברואר 2002, התמנתה לשופטת הראשית במדור זה (כשופטת משנה כיהנה דניה קרת מאיר).
בשנת 2005 הוציאה לאור עם גדעון אורבך את הספר "הקפאת הליכים הלכה למעשה".
בשנת 2006 מונתה לסגנית נשיא בית המשפט המחוזי בתל אביב.
לאורך תקופת ישיבתה על כס המשפט, בלטה אלשיך בלשונה החדה ומזגה השיפוטי הסוער, אך גם בזכות החלטותיה המהירות והחדות. במשוב השופטים שנהגה לערוך לשכת עורכי הדין, זכתה אלשיך בדרך כלל לציונים נמוכים בסעיפי המזג השיפוטי, ולציונים גבוהים בסעיפי הכרת התיק המשפטי והדין הרלוונטי. בסקר שערכה נשיאות בתי המשפט עלה, כי אלשיך היא השופטת השלישית במספר האזכורים של שמה באמצעי התקשורת בישראל, לאחר שני שופטי בית המשפט העליון, אהרן ברק ומישאל חשין.
בין הגופים הבולטים שאלשיך דנה בתיקי הפירוק שלהם נמנים פיקנטי, נגה אלקטרומכניקה, קלאבמרקט, תבל, טאוור אייר, התעשייה הצבאית, פויכטונגר, בורגר קינג, פיצה מטר, פיצה דומינוס, הבנק למסחר, תיאטרון הבימה ואגרקסקו.
משמשת מרצה אורחת באוניברסיטת תל אביב.
תקדימים משפטיים בדיני חדלות פירעון וכינוס.
לאורך 18 שנות כהונתה כשופטת הפירוקים וכינוסי הנכסים בבית המשפט המחוזי בתל אביב יצרה אלשיך תקדימים רבים בתחום, וביניהם:
פרשת השינויים בפרוטוקול.