עד 1992 הפך האוולט לאמן קומיקס בולט בבריטניה, ולאחד מאמני הקומיקס החדשים הבודדים באותה העת שהצליחו לזכות בפרסום ופופולריות רבה בבריטניה. באותה העת האוולט הפיק ביחד עם הכותב פיטר מיליגן את הגיליונות 700 עד 707 של סדרת הקומיקס Hewligan's Haircut. האוולט היה מעורב בהמשך ביצירת הכריכות והאיורים עבור הקומיקס "Shade, the Changing Man" , אותו יצר יחד עם מיליגן עבור DC Comics.
הקומיקס טנק גירל זכה בהמשך לעיבוד קולנועי, בהפקת חברת MGM. הסרט יצא לאקרנים ב-1995 כאשר השחקנית האמריקנית לורי פטי גילמה את דמותה של טנק גירל. הסרט לא זכה להצלחה מסחרית, לטענת מעריצי הקומיקס הדבר קרה משום שהסרט לא היה נאמן למקור עליו הוא התבסס. האוולט כמעט ולא היה שותף בהפקה של הסרט.
מאמצע שנות התשעים החל לקחת חלק בהפקת תוכן עבור להקות בריטיות שונות, כולל רצועת קומיקס עבור השיר "Common People" של להקת פאלפ.
קרב מוסקבה (1941)
סת' גייבל
סת' גייבל (באנגלית: Seth Gabel; נולד ב-3 באוקטובר 1981) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה יהודי-אמריקאי. גייבל ידוע בתפקידיו של הסוכן לינקולן לי בסדרת הטלוויזיה "פרינג'", קוטון מת'ר בסדרה "סאלם" ואדריאן מור בסדרת "ניפ/טאק".
ביוגרפיה.
גייבל נולד למשפחה יהודית בהוליווד, פלורידה. הוא גדל תחת שם המשפחה של אביו החורג, שאימץ אותו, "קוסנטינו". הוא סיים את בית הספר התיכון בבית הספר האוניברסיטאי של אוניברסיטת נובה סאות'ווסטרן ברובע דייווי, פלורידה בשנת 1999, ובית הספר לאמנויות טיש באוניברסיטת ניו יורק. הוא אחיינו של השחקן מרטין גייבל.
קריירה.
גייבל כיכב בדרמת הנעורים "קח אותי הביתה הלילה" והופיע בסרט "צופן דה וינצ'י", משנת 2006 עיבוד לרומן של דן בראון בבימוי חמיו רון הווארד.
הוא שיחק בכמה תפקידים חוזרים ואורחים בין היתר ב"טרה", "המפענחת", "", "CSI", "סקס והעיר הגדולה". הוא כיכב בתפקיד ראשי בסדרה "כסף, דארלינג" כ"ג'רמי דרלינג", הבן המקסים והמרדן במשפחת דרלינג המיוחסת.
גייבל זכה לשבחים על גילומו של אדריאן מור, בנו המאומץ המבולבל של אווה מור (פמקה ינסן) בסדרת הטלוויזיה "ניפ/טאק".
גייבל הופיע לראשונה בסדרת הטלוויזיה "פרינג'" במהלך עונת הטלוויזיה 2010–2011. הוא היה חלק מהקאסט הראשי בעונה הרביעית.
ב-30 בינואר 2013 לוהק גייבל בפרק "ורטיגו" של הסדרה "החץ כדמות המבוססת על הרוזן ורטיגו. הוא שיחק את קוטון מת'ר בסדרת הטלוויזיה "סאלם". בשנת 2015 לוהק גייבל לתפקיד ג'פרי דאהמר בסרט . בשנת 2019 הוא הופיע בפרק של "מיליארדים" לצד דמיאן לואיס.
חיים אישיים.
הוא פגש את השחקנית ברייס דאלאס הווארד באוניברסיטת ניו יורק, והם יצאו במשך חמש שנים לפני שהתחתנו ב-17 ביוני 2006, בגריניץ', קונטיקט. יש להם שני ילדים: הבן תיאודור נורמן הווארד-גייבל (נולד ב-16 בפברואר 2007), והבת ביאטריס ז'אן הווארד-גייבל (נולדה ב-19 בינואר 2012).
דיימלר פריליין
דיימלר פריליין (באנגלית: Daimler Freeline) הוא אוטובוס מתוצרת יצרנית הרכב "The Daimler Company Limited " אשר יוצר בין השנים 1951 – 1964 בבריטניה ומשנת 1960 נשלטה על ידי יצרנית המותג יגואר.
אלינור פורטסקווי-בריקדייל
אלינור פורטסקווי-בריקדייל (באנגלית: Eleanor Fortescue-Brickdale; 25 בינואר 1872 – 10 במרץ 1945) הייתה ציירת אנגלייה הידועה באיורי הספרים ובמספר עבודות בזכוכית צבעונית.
קורות חייה.
פורטסקווי-בריקדייל נולדה בבית הוריה, בסארי, בתם של מתיו ושרה פורטסוקי בריקדייל. אביה היה עורך דין. היא הוכשרה תחילה בבית הספר לאמנות קריסטל פאלאס, בהנהלתו של הרברט בון ונכנסה לבתי הספר המלכותיים של האקדמיה בשנת 1896. באותה שנה הציגה גם יצירה ב, וזכתה בפרס על עיצוב קישוט לכניסה לחדר האוכל של האקדמיה. הציור הגדול הראשון שלה היה "חיוורון האהבה האמיתית" (1899). עד מהרה היא החלה להציג את ציורי השמן שלה באקדמיה המלכותית ואת צבעי המים שלה בגלריית דאודסוול, שם היו לה כמה תערוכות יחיד.
בהיותה באקדמיה, פורטסקיו-בריקדייל הייתה תחת השפעתו של ביאם שו ( ) בן חסותו של ג'ון אוורט מיליי שהושפע רבות מג'ון ויליאם ווטרהאוס. כאשר ביאם שו ייסד את בית הספר לאמנות בשנת 1911, הפכה פורטסוקי-בריקדאל למורה שם.
בשנת 1909 הזמין ארנסט בראון מגלריות לסטר סדרה של 28 איורי צבעי מים לאידיליות המלך של אלפרד טניסון, שאותם ציירה פורטסקווי-בריקדייל במשך שנתיים. הם הוצגו בגלריה בשנת 1911, ו-24 מהם פורסמו בשנה שלאחר מכן במהדורה מפוארת של ארבע האידיליות הראשונות.
היא התגוררה במהלך רוב הקריירה שלה בהולנד פארק רואד, מול בית לייטון, שם קיימה תערוכה בשנת 1904.
פורטסקווי-בריקדייל הציגה בתערוכה הראשונה של החברה לאמנות גרפית בשנת 1921.
בהמשך עבדה גם עם ויטראז'ים. היא הייתה נוצרייה מאמינה ותרמה עבודות לכנסיות. בין עבודותיה הידועות ביותר הם "האורח הלא קרוי".
היא נפטרה ב־10 במרץ 1945, ונקברה בבית העלמין ברומפטון, לונדון.
יחסי מלזיה–ניו זילנד
יחסי מלזיה–ניו זילנד הם יחסי החוץ בין מלזיה לניו זילנד. שתי המדינות הן חברות מלאות בחבר העמים הבריטי ומלזיה חשובה לניו זילנד מסיבות אסטרטגיות, פוליטיות וכלכליות, כאשר מנהיגי שתי המדינות היו מעורבים בביקורים תכופים כדי לשפר את יחסיהן.
היסטוריה.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין מלזיה לניו זילנד כוננו ב-25 בספטמבר 1957, כאשר מלזיה נותרה אחת השותפות הוותיקות ביותר של ניו זילנד בדרום-מזרח אסיה. כוח ההגנה הניו זילנדי (NZDF) שמר על נוכחותו מאז שנות ה-50 למאבק לצד בעלות בריתו מפני איום הקומוניזם במצב החירום המלאי, החירום המלאי השני ובמרד הקומוניסטי בסרוואק. בעקבות הקמתה של הפדרציה המלזית, הגנה ה-NZDF גם על מלאיה הבריטית ועל בורנאו מפני ההסתננות הצבאית האינדונזית.
יחסים כלכליים.
היחסים בין שתי המדינות חזקים מאחר שקשרים עסקיים במלזיה היו מהמשפיעים באיגוד מדינות דרום-מזרח אסיה (ASEAN) והידועים ביותר בקרב הניו זילנדים. בשנת 2005 החלו שתי המדינות לכונן הסכם סחר חופשי. בשנת 2012, מלזיה הייתה שותפת הסחר השמינית בגודלה של ניו זילנד עם יצוא מלזי הכולל ציוד נפט, מחשבים וטלוויזיות שמן דקלים בשווי 1.84 מיליון דולר ניו זילנדי ואילו היצוא הניו זילנדי גבוה בהרבה להסתכם ב-888 מיליון דולר ניו זילנדי המורכב ממוצרי חלב, בשר וגרוטאות מתכת. הסכם סחר חופשי בין שתי המדינות נחתם לתוקף ב-26 באוקטובר 2009 בקואלה לומפור. לחברות ניו זילנדיות רבות יש את מטה משמעותי במלזיה בעיקר בתחומי מזון, טלקומוניקציה ותקשורת, כמו כן ניו זילנד קוראת למשקיעים מלזיים רבים יותר להשקיע בניו זילנד.
המסחר הדו-צדדי הכולל בין שתי המדינות בשנת 2016 הסתכם ב-1.42 מיליארד דולר כאשר היצוא הסתכם ב-730 מיליון דולר, בעוד היבוא הסתכם ב-680 מיליון דולר. בשנת 2017, שתי המדינות הביעו את התעניינותן בהרחבת שיתוף הפעולה בתחומי התקשוב והתעשייה. באותה שנה, היחסים הכלכליים של ניו זילנד עם מלזיה החלו גם בתחומים אחרים כמו מזון (בעיקר מוצרי מחלבות) ומשקאות ושתי המדינות הודיעו על כוונתן לטפח קשרים עסקיים ותרבותיים חזקים יותר ביניהן. חילופי תרבות בין המאורים לילידים במדינת סבה במלזיה נערכו בקוטה קינבאלו. ניו זילנד גם קיבלה קבוצה של 15 נציגים ממדינת סראוואק במלזיה לישיבה שהתקיימה באפריל 2019 כדי לשתף ולדון באינטרסים משותפים ושיתוף פעולה משותף.
היחסים הכלכליים בין שתי המדינות מיוצגים גם על ידי הסכם הסחר החופשי מלזיה–ניו זילנד.
יחסי חינוך.
במסגרת תוכנית קולומבו, מספר גדול של סטודנטים מלזיים המשיכו את לימודיהם בניו זילנד. ניו זילנד פועלת למשוך יותר סטודנטים ממלזיה כחלק מהמאמצים במדינה לקדם אותה כבחירה ראשונה ללימודי חוץ. הסכם לשיתוף פעולה להשכלה גבוהה נחתם בין שתי המדינות בשנת 2013. בשנת 2019 מתחזקים יחסי השכלה נוספים בין ניו זילנד למדינת סארוואק במלזיה.
יחסי ביטחון.
כחלק מברית הגנת חמש המעצמות, ניו זילנד ממלאת תפקיד מפתח בתרגילים הצבאיים התכופים בין המדינות המעורבות.
תקרית.
בשנת 2014, דיפלומט מלזי בשם מוחמד ריזלמן איסמעיל נעצר על ידי משטרת ניו זילנד והואשם בפריצה ותקיפה בכוונה לאנוס לאחר שלטענתו עקב אחר אישה בת 21, טניה בילינגסלי לביתה.
ירין
סנטבקאלה
סנטבקאלה (בהונגרית: Szentbékkálla) הוא כפר קטן במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו כפרים רבים באירופה גם בסנטבקאלה מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 251 תושבים, ובשנת 2020 רק 200 תושבים.
יהודי סנטבקאלה.
בסנטבקאלה חיו יהודים בתקופות זמן שונות.
המירוץ הגדול
המירוץ הגדול (באנגלית: The Great Race) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיית סלפסטיק מטורפת משנת 1965 בבימויו של בלייק אדוארדס, עם ג'ק למון, טוני קרטיס, נטלי ווד ופיטר פאלק בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב לפי סיפור של בלייק אדוארדס וארתר רוס ומושפע מסיפור המירוץ האמיתי מניו יורק לפריז שנערך בשנת 1908 .
בסרט יש את סצנת הסלפסטיק של הטחת עוגות פאי עם קצפת הארוכה והיקרה ביותר בתולדות הקולנוע. היא נמשכת מעל ארבע דקות ובה הוטחו בפרצופי השחקנים 4,000 עוגות פאי בצילומים שנערכו במשך ארבעה ימים. מחיר הסצנה הזאת - 200,000 דולר.
העלילה היא על שני פעלולנים ועוזריהם שמתחרים מי יגיע ראשון במרוץ מכוניות מניו יורק לפריז. במירוץ האמיתי הם עברו מאמריקה לאסיה בספינת קיטור וכאן הם עושים זאת על גבי קרחון צף.
ג'ק למון משחק בחלק מהסרט בתפקיד כפול.