זוהי חובתם של כל הנוצרים, ובייחוד של כל הכמרים הנוצרים, לקיים ולהישמע לחוקים ולפקודות של הממשל או הסמכות העליונה במדינה בה הם אזרחים או נתינים, ולהשתמש בכל האמצעים כדי לעודד ולחייב צייתנות לשלטון ההוא.
התנועה המתודיסטית
הכנסייה המתודיסטית
Deep Purple
מהירות התריס
מהירות התריס (באנגלית: Shutter speed) או זמן חשיפה מייצגים את משך הזמן שבו החומר הצילומי (פילם או חיישן דיגיטלי) נחשפים לאור וכך משפיעים על חשיפת התמונה.
מהירות התריס והצמצם משפיעים על החשיפה של התמונה. בזמן שהצמצם משפיע על עומק השדה ועיגול הטשטוש, מהירות התריס משפיעה על הטשטוש הנוצר מתזוזה של אובייקטים או המצלמה בזמן החשיפה. חשיפות מהירות "יקפיאו" את האובייקטים ואילו חשיפות ארוכות של מספר שניות יצרו מריחות של אובייקטים נעים כמו מים במפל או רכבים.
במצלמות הראשונות לא היה תריס. הצלם היה צריך להוריד את המכסה של העדשה כדי לחשוף את הפלטה הרגישה לאור ובתום החשיפה (שנמשכה בין מספר דקות לשעות ארוכות) לכסות את העדשה ובכך למנוע מאור נוסף לחדור למצלמה. התריסים המכנים הראשונים פעלו באופן פנאומטי או על ידי קפיצים בתצורה של תריס עלים בתוך העדשה. לאחר מכן, כאשר גודל השטח הצילומי היה קטן מספיק התפתחו תריסי המישור שנפוצים היום במרבית המצלמות. דרך נוספת לקביעת זמן החשיפה במצלמות הדיגיטליות היא על ידי שיטה של "תריס דיגיטלי" שבה החיישן חשוף תמיד לאור ורק על ידי פקודה חשמלית הוא מתחיל ומפסיק את פעולתו.
זמן החשיפה נמדד בשניות או חלקי שניות. בשביל הנוחות, נהוג לסמן את חלקי השניות כמספר שלם ואת השניות השלמות בצבע שונה בחוגות המכניות או על ידי סימון של גרשיים (") ליד המספר בצגים הדיגיטליים. לדוגמה, 30 יסמן מהירות צילום של 1/30 ואילו 30" יסמן חשיפה של 30 שניות. בדומה, 2 יסמן חשיפה של מחצית השנייה (1/2) ואילו 2" יסמן חשיפה של שתי שניות. זמני החשיפה הנפוצים הם:
חלק מהמצלמות מציעות מצב לחשיפה ארוכה (Bulb) בשתי תצורות:
חשיפות ארוכות דרושות בתנאי צילום שבהם יש מעט מאוד אור כמו בצילומי לילה, או כאשר רוצים ליצור אפקט מריחה [כמו בתמונת הכוכבים]. בנוסף, ככל שזמן החשיפה עולה יש צורך באמצעי שיבטל את התנודות של המצלמה, כגון חצובה, או מייצב תמונה מכני בתוך המצלמה. זאת על מנת למנוע טשטוש של התמונה.
מצב bulb הוא מצב ידני של התריס, והוא מתאים לחשיפה ארוכה ידנית, אולם שימוש בו עלול ל"שרוף" את הפריים בגלל חשיפת יתר.
מירי נבו
מירי נבו (נולדה ב-22 באוגוסט 1967) היא מנחת טלוויזיה ורדיו, שדרנית ספורט ישראלית, ומתעמלת וזמרת לשעבר.
ביוגרפיה.
נולדה בשם מירי טננבוים בישראל לאווה וליצחק טננבוים, שעלו מברזיל, ויש לה שלוש אחיות גדולות. בגיל שנה, ירדה עם הוריה בחזרה לברזיל. כשהייתה בת חמש עלתה המשפחה בשנית לישראל, והתיישבה בפתח תקווה.
בנעוריה, הייתה מתעמלת אמנותית, ואף זכתה באליפות ישראל.
שירתה בצה"ל בלהקת פיקוד צפון.
לנבו תואר ראשון בחינוך גופני מסמינר הקיבוצים, כיום היא סטודנטית לתואר שני בפיזיולוגיה של המאמץ באוניברסיטת תל אביב.
קריירה מקצועית.
קריירה מוזיקלית.
לאחר שירותה הצבאי המשיכה נבו בקריירה המוזיקלית שלה, והצטרפה ללהקת מנגו שפעלה בין השנים 1988 –1991.
קריירה בתקשורת.
הקריירה הטלוויזיונית שלה החלה כאשר הצטרפה לטלוויזיה החינוכית ב-1992 להגשת "רואים שש שש".
בשנת 1993, הצטרפה נבו לערוץ הספורט. בתחילה שימשה כשדרנית קווים וכשדרנית. כמו כן, הגישה את תוכנית המוזיקה ״קול הרוק״ בערוץ 2.
ב-1995 יצרה את הסרט הדוקומנטרי ״ארדו-סן״ על יעל ארד ששודר בטלעד ובסרט הדוקומנטרי ״לא עוצר בסאות׳המפטון״ על אייל ברקוביץ, ששודר בערוץ הספורט.
ֿבשנת 1996, הייתה דוברת המשלחת הישראלית לאולימפיאדת אטלנטה.
משנת 1999, מנחה נבו ביחד עם אלי אילדיס, את התוכנית חדשות הספורט, שמשודרת בערוץ 5PLUS. בנוסף, היא מנחה את תוכנית הספורט "בגלל הרוח" גם בערוץ הספורט, ומגישה יחד עם עידן קוולר את תוכנית הרדיו היומית "תוכנית משחק" בגלי צה"ל.
בשנת 2000 הובילה את הסרט הדוקומנטרי ״גלש עם הרוח״ על עמית ענבר וגל פרידמן, ובסרט הדוקומנטרי ״שתיים בסירה אחת״ על צמד השייטות ענת פבריקנט ושני קדמי, שניהם שודרו בערוץ הספורט.
נבו הייתה חלק מצוות מנחות הסדרה "בנות", אשר שודרה בהוט 3 בשנים 2006–2007.
בשנים 2006 – 2009 הגישה את תוכנית הספורט ברדיו תל אביב עם עודד קטש ולאחר מכן עם העיתונאי רון קופמן.
ביולי 2012, שידרה נבו עבור הערוץ הראשון את תחרויות ההתעמלות מאולימפיאדת לונדון, והייתה האישה הראשונה ששידרה ממשחקים אולימפיים.
ביולי 2013, השתתפה בהנחיית טקס פתיחת משחקי המכביה התשע-עשרה.
בינואר 2014, החליפה את הילה קורח שיצאה לחופשת לידה, בהגשת תוכנית הבוקר "העולם הבוקר" בערוץ 2 של רשת, לצד אברי גלעד.
ב-2014, עלתה בטלוויזיה החינוכית התוכנית "חדשות מן העבר", אותה היא מגישה לצד עידן אלתרמן.
באוגוסט 2016, שידרה תחרויות ספורט באולימפיאדת ריו. כמו כן, השתתפה בסרט הדוקומנטרי "חלב אם" ובסדרה הדוקומנטרית "אמהות" ששודרו בערוץ 10.
ביולי 2017, הנחתה את טקס פתיחת המכביה העשרים, לאחר שעשתה זאת גם במכביה התשע-עשרה. באותה שנה החלה להנחות לצד אלי אילדיס את תוכנית הדוקו "ההחלטה" בערוץ עשר.
בשנים 2019–2021 נבו החליפה לסירוגין את אברי גלעד בהגשת "העולם הבוקר" ברשת 13, לצידה של טלי מץ.
ב-2020 הנחתה את "חדשות היום", גם כן לצדו של אלי אילדיס, בערוץ 13.
ב-2021, נשלחה מטעם ערוץ הספורט, לשידור תחרויות אולימפיאדת טוקיו (2020).
חיים אישיים.
נבו הייתה נשואה למפיק והמעבד יועד נבו.
היא אם לבן מנישואיה השניים עם ירון עיון, אב לשלוש בנות מנישואיו הראשונים, בהן השחקניות והמדבבות יסמין עיון וליאנה עיון.
מתגוררת ברמת גן.
ברית ווארשה
ליל
ליל (בצרפתית: , בהולנדית: Rijsel) היא עיר בצרפת עם 1.1 מיליון נפש במטרופולין. העיר משמשת כבירת החבל או-דה-פראנס.
גאוגרפיה.
העיר הוקמה על אי (isle בצרפתית עתיקה) שעל הנהר דל, ומכאן השם ליל. היא ממוקמת כ-200 קילומטר מצפון לפריז במרכזו של אזור תעשייתי בצפון צרפת בסמוך לגבול צרפת - בלגיה בפלנדריה ההיסטורית, ומשמשת כעיר הראשית של חבל ארץ נור פה דה קאלה. היא מהווה צומת דרכים חשוב ומרכזי באירופה, וניתן להגיע ממנה לגרמניה, להולנד, לבלגיה ולאנגליה. ב-1993 נחנך קו מסילת הברזל TGV פריז-ליל, ועם פתיחת מנהרת התעלה ב-1994 היא מקושרת ישירות עם לונדון.
דמוגרפיה.
ב-1445 מנתה ליל כ-25,000 תושבים בהיותה מרכז פיננסי ומנהלי של דוכסות בורגונדיה. ב-1804 התגוררו בעיר כ-53,000 תושבים והיא הפכה לבירת מחוז נור שבצפון צרפת. ליל נהנתה מן המהפכה התעשייתית ומספר תושביה ב-1872 הגיע ל-158,000 וב-1912 ל-217,000. נכון ל-2004 התגוררו בעיר 226,800 תושבים, אך יחד עם הפרברים מתגוררים בשטח המטרופולין למעלה ממיליון תושבים.
היסטוריה.
ליל נוסדה ב-640 על ידי לידריק שהיה מאנשי חצרו של דאגובר הראשון, מלך הפרנקים. בימי הביניים התפתחה הודות למיקומה והודות לקשריה עם ערים אחרות של רוזנות פלנדריה. במאה ה-12 התפרסמה בשל תעשיית הבדים שלה וכעיר יריד של מסחר באריגים.
ליל הפכה לראשונה לנחלתם של מלכי צרפת אחרי קרב מונס-אן-פוול (18 באוגוסט 1304) שבו הובסו הפלמים בידי פיליפ הרביעי, מלך צרפת. ב-23 ביוני 1305 הם נאלצו לקבל את תנאי שלום אטי-סור-אורז' שלפיו הערים ליל, בתון ודואה עברו לשליטת צרפת.
אחרי נישואיו של פיליפ השני, דוכס בורגונדיה למרגריט השלישית, רוזנת פלנדריה שהייתה בתו של לואי השני, רוזן פלנדריה (19 ביוני 1369), ליל הפכה לאחת משלוש הבירות של דוכסות בורגונדיה (יחד עם בריסל ודיז'ון). ב-1477, אחרי מותו של שארל האמיץ, בתו מארי, דוכסית בורגונדיה נישאה למקסימיליאן הראשון מבית הבסבורג, ובכך עברה ליל לשלטון אוסטריה וספרד.
ב-1667, לואי הארבעה עשר מלך צרפת הטיל מצור על העיר, ועל פי הסכם אאכן (2 במאי 1668) עברה ליל לשלטון צרפת. וובאן, המהנדס הצבאי של המלך, הקים בעיר מערכת ביצורים ששרדה עד ימינו אלה. אחרי המהפכה הצרפתית, אוסטריה ששלטה בפלנדריה, הטילה מצור על העיר והפגיזה אותה בתותחים, ואם כי נגרם לה נזק כבד, ליל לא נכנעה. במאה ה-19 נהנתה ליל מן המהפכה התעשייתית ובייחוד מפיתוח מנוע קיטור ושימושו בתעשיית הטקסטיל.
במלחמת העולם הראשונה נגרם לעיר נזק כבד כתוצאה מהפגזת תותחים והיא נפלה בידי הגרמנים. היא שוחררה על ידי הבריטים ב-17 באוקטובר 1918. במלחמת העולם השנייה נפלה העיר בידי הגרמנים ב-1940, ושוחררה על ידי צבא בעלות הברית בתחילת ספטמבר 1944.
תחבורה.
בשטח העיר נמל תעופה.
חינוך ותרבות.
ליל היא מקום משכנה של אוניברסיטת ליל.
בעיר גן חיות ובו מאות בעלי חיים.
בעיר קבוצת כדורגל הנושאת את שמה, המשחקת בליגה הבכירה בצרפת.
ערים תאומות.
ליל היא עיר תאומה של הערים:
מבצע יעל
מבצע יעל היה ניסיון של צה"ל לכבוש את משלט שייח' עבד (כיום הר שנאן) החולש על מנרה ולפתוח את הדרך לקיבוץ זה, לאחר שנכבש זמן קצר קודם לכן על ידי צבא ההצלה. ניסיון זה נכשל, וכיבוש המשלט על ידי צבא ההצלה שימש עילה לישראל לפתוח במבצע חירם.
רקע.
נפילת המשלט.
משך כל תקופת ההפוגה השנייה אירעו תקריות אש בין צבא ההצלה וצה"ל. תקריות אלה היו לרוב מקומיות, כמעט ללא שינויים בקווי החזית. זמן קצר לאחר סיום מבצע יואב בדרום, תקפו כוחות צבא ההצלה, אשר יצאו מלבנון, את משלט שייח' עבד בשחר ה-22 באוקטובר 1948. במשלט הייתה מחלקה של אנשי חי"ם מגדוד 102, אשר נסוגו מהמקום, והשאירו אחריהם שני מקלעים ומטול נגד טנקים מסוג פיא"ט.
התקפת הנגד.