ד"ר חרובי (גדעון זינגר) גידל את "עזית הכלבה הצנחנית", כלבת רועים גרמנית, ושלח אותה לקורס אילוף צבאי. ד"ר חרובי ובתו תמי (מונה זילברשטיין) עוברים לגור בשכונה חדשה. יחד עמם עוברת גם כלבתם עזית הנבונה והאמיצה. תמי ובן השכנים אורי (יוסי פולק), סגן בחטיבת הצנחנים, מפתחים זה לזו חיבה שמתלהטת לכדי סיפור אהבה. גם אורי ועזית נקשרים זה בזו.
עזית מתקבלת בדעות חלוקות בשכונה. רוב הדיירים מחבבים את הכלבה החדשה, אך בעלי האטליז השכונתי סולדים ממנה. כל זאת עד שמחזירה עזית לאשת הקצב את ארנקה שנגנב על ידי שודד. האילוף שעברה הכשיר אותה גם למשימות צניחה, איתור ובילוש, ועד מהרה מגויסת הכלבה למשימות קרביות ומעורבת בפעולת הצלה נועזת.
בסצנה המפורסמת מהסרט, מצניחים את עזית ממטוס על מנת לאתר את חמי ורותי. עזית מחלצת אותם מהכבלים לאחר שהם נלכדו על ידי מחבלים וננטשו במדבר שורץ עקרבים. במשימה אחרת, עוזרת עזית לסגן אורי ללכוד חוליית מחבלים שפעלה בחרמון. כפרס מקבל אורי חופשה באתר החרמון ומבלה אותה ביחד עם תמי ועזית.
בזמן החופשה מבצעת חוליית המחבלים של אבו חסן ירי רקטות לעבר יישובים הסמוכים לגבול. אורי ועזית מוזעקים כדי להוביל פשיטה על מעוז מחבלים בירדן, כדי לשים קץ אחת ולתמיד לטרור של כנופיית אבו חסן. הצנחנים נלחמים בגבורה ופוגעים במחבלים רבים אך אורי נפצע ונופל בשבי המחבלים. עזית נשארת בשטח, מגיעה אל המקום בו מוחזק אורי ומעבירה עבורו הודעה, ובעת שהמחבלים מעבירים אותו למפקדה הראשית, לוחמי הצנחנים צונחים מעליהם ועוצרים אותם. לבסוף, אורי הורג את מפקד המחבלים אבו חסן תוך כדי מאבק. אורי מחולץ על ידי הצנחנים ומובהל לבית החולים, שם מתברר שהפציעה איננה קשה וכוללת רק שבר ביד. לאחר שחרורו מבית החולים באים ד"ר חרובי ותמי לבקרו, בעוד עזית ממתינה בחוץ. אורי שומע על כך ורץ לעברה...
הצלחת הסרט בישראל.
הסרט הצליח באופן מיוחד בישראל ורכש לו צופים נלהבים מכמה סיבות: מחבר העלילה היה מרדכי גור, אישיות צבאית בכירה ומעוררת השראה. בנוסף, ימי הקרנת הסרט בקולנוע היו ימים של שכרון חושים צבאי בישראל, בשנים שלאחר מלחמת ששת הימים והציבור חש חיבה לכל סרט בעל מוטיב צבאי.
ביקורת.
מוטה גור שהסרט התבסס על ספרו הסתייג מהאופן שבו מוצגים הערבים בסרט. ביקורת דומה הגיעה גם מצד תלמידי בית ספר מבאר שבע שפנו לראש הממשלה גולדה מאיר בעניין. המועצה לביקורת סרטים ומחזות לא המליצה על הסרט לילדים ולנוער.
מציאות נפרדת
מציאות נפרדת הוא אלבום הבכורה של להקת הרוק הישראלית "היהודים". האלבום הוקלט באולפני די. בי. בשנת 1994 ויצא לאור ב-18 באוגוסט 1995. בתוך כשש שנים מכר האלבום מעל ל-40 אלף עותקים. עד שנת 2008 הגיע למעמד פלטינה כפולה בגין מכירה של למעלה מ-80 אלף עותקים, ועד שנת 2016 הגיע למכירות של כ-120 אלף עותקים, מה שהופך אותו לאחד האלבומים הנמכרים ביותר והוא נחשב לאחד האלבומים החשובים ביותר שיצאו בשנות ה-90 ברוק הישראלי.
האלבום הוא היחיד של הלהקה שעל עטיפתו מצולמים הסולנים תום פטרובר ואורית שחף. (על שאר האלבומים לא מופיע אף חבר להקה). זו גם עטיפת האלבום היחידה של היהודים שלא מופיע בה לוגו הלהקה. תמונת העטיפה צולמה בתוך מעלית ישנה בדרום תל אביב כאשר המצלמה הוצמדה לתקרת המעלית. תום צילם את התמונה באמצעות לחצן שהחזיק בידו הימנית מתחת לשמיכה.
בשנת 2019 יצא האלבום על גבי תקליט ויניל.
פסטיבל לשירי ילדים
מטקות (משחק ילדים)
מטקות הוא משחק ילדים שהיה נפוץ בישראל של ראשית המאה העשרים.
עזרי המשחק הם מקל מחודד בשני קצותיו, שאורכו כ-15 ס"מ, ומקל ארוך יותר, המשמש כמחבט.
באמצעות הכאה על קצה המקל המחודד בעזרת מקל המחבט מרים השחקן את המקל מחודד הקצוות מן הקרקע. מטרת השחקן היא להחזיקו באוויר זמן ארוך ככל שאפשר.
לפי בלשנים מקור השם הוא במילה הערבית מדקה המשמשת בערבית גם כשמו של העלי (עלי ומכתש), וגם כשם הפעולה של נקישה קצובה.
קלווין בראודוס
יעקב איינשטיין
יעקב איינשטיין (30 באפריל 1909 – 18 ביולי 1970) היה שחקן תיאטרון וזמר ישראלי.
ביוגרפיה.
יעקב בן אריה איינשטיין נולד בשנת 1909 בעיר ורשה וגדל בעיר וולקוביסק שבבלארוס. לאחר שסיים את לימודיו בגימנסיה העברית הממשלתית בעיר, עלה לארץ ישראל ב-1929 כחבר "השומר הצעיר", הצטרף לקבוצת הסולל בפתח תקווה ועבד בבניין ובחקלאות. החל את דרכו התיאטרונית בלימוד משחק בסטודיו לדרמה בהנהלת זאב ברבן בפתח תקווה. ערך מופעי קריאה אמנותית של שירה ופרוזה בעברית ויידיש בישראל ובקהילות יהודיות במזרח אירופה ודרום אמריקה.
איינשטיין עבר לתל אביב, ומשנת 1934 כיכב בתיאטרון "האהל", עד לסגירתו בשנת 1969. השתתף ביותר מ-50 הצגות, בהן: "הבן יקיר לי", "מסעות בנימין השלישי", "יעקב ורחל", "המכשפה", "אופרה בגרוש", "מזימה ואהבה", "יושה עגל", "האחים אשכנזי", "5:5", "תמר אשת ער", "גם הוא באצילים", "בר כוכבא"," עיר המחר", "אינקובטור על הסלע", "החייל האמיץ שווייק", "שומרי החומות", "העיר הזאת", "קערת העץ"," חכם והוא פתי", "ד"ר קנוק", "עת הזמיר", "לפי רוח הזמן", "קולחוז של נשים", "סולון בלודיה", "שורשים עמוקים", "לילאום", "מות דנטון", "הגזע הטהור", "הורדוס ומרים", "למי צלצלו הפעמונים", "מלון פרדיסו", "הידעת את נתיב החלב", "הצמא והרעב", "ויקטור", "בית קברות למכוניות" (ההצגה האחרונה שהשתתף בה) ועוד.
ב-1963 שיחק בסרט ניני לצד בנו, אריק איינשטיין.
לאחר סגירתו של תיאטרון "האהל" ב-1969 נסע להופיע בארגנטינה עם יצירותיו של שלום עליכם.
בשנת 1970 העלה איינשטיין את המופע "ביישוב הדעת ובבדיחות הדעת". המופע התבסס על יצירותיהם של נתן אלתרמן, שמואל יוסף עגנון, שלום עליכם, יצחק שלונסקי-בבל ו-אפרים קישון.
חיים אישיים.
איינשטיין היה נשוי לדבורה עד למותו. בנו היחיד הוא הזמר אריק איינשטיין. נפטר בתל אביב ב-18 ביולי 1970 מהתקף לב בגיל 61, ונקבר בבית העלמין הדרום.
הערות שוליים.
[[קטגוריה:שחקני תיאטרון יידיש]]
[[קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים]]
[[קטגוריה:שחקני תיאטרון אהל]]
[[קטגוריה:ישראלים ילידי פולין]]
[[קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית]]
[[קטגוריה:זמרים ישראלים]]
[[קטגוריה:בוגרי השומר הצעיר]]
[[קטגוריה:אריק איינשטיין]]
[[קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום]]
[[קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1909]]
[[קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1970]]
זכרון השואה
בצלאל לונדון
בצלאל לונדון (7 באפריל 1900, ח' בניסן ה'תר"ס – 7 בנובמבר 1971, י"ט בחשוון ה'תשל"ב) היה שחקן תיאטרון ישראלי.
ביוגרפיה.
בצלאל לונדון נולד בשנת 1900 בפרילוקי שבדרום-מערב האימפריה הרוסית (כיום אוקראינה). אביו היה סוחר עצים ציוני מצליח שגדל בהשפעת התרבות הגרמנית, נסע לישיבת סלבודקה כדי ללמוד תורה והוכשר לרבנות ואף שימש תקופה כרב מטעם השלטונות.
לונדון למד בגימנסיה ובבית ספר טכני גבוה באודסה. הוא למד הנדסת אוניות כדי לרצות את אביו ובקורסי ערב למד בבית ספר לתיאטרון בשאיפה להפוך לאמן קרקס. בתקופת מלחמת האזרחים ברוסיה נשא אישה, אך עזב אותה כשנחלץ מרוסיה ושם פעמיו להוליווד, אך נתקע בקובה למשך שנתיים. אשתו נפטרה משחפת. בשנת 1925 עלה לארץ ישראל, שם חיכתה לו אחותו רות שנישאה לעסקן הפוליטי אפרים תבורי.
תחילה הצטרף לונדון לתיאטרון הקומקום, ולאחר התפרקותו, בין השנים 1928–1954, היה מכוכבי התיאטרון הסאטירי "המטאטא" ולאחר מכן מכוכבי תיאטרון "האהל". בשנת 1935 הופיע בסרט הארצישראלי הראשון "זאת היא הארץ", ואחר כך הופיע בסרטים נוספים. לונדון ניחן בקול רדיופוני, ושימש כקריין בתסכיתים רבים.
בסוף ימיו הופיע בסדרת הדרמה הראשונה של הטלוויזיה הישראלית, "חדוה ושלומיק".
היה נשוי למתיה, מורה. בנו הוא העיתונאי ואיש הטלוויזיה ירון לונדון ונכדיו הם הסופרת והמאיירת דניאלה לונדון דקל והעיתונאי יואב זהבי.
אלי דיין
אלי דיין (נולד ב-25 באוקטובר 1949) הוא איש ציבור ישראלי שכיהן כראש עיריית אשקלון וכחבר הכנסת מטעם מפלגת העבודה.
ביוגרפיה.
דיין נולד במרוקו, בנם השני מתוך עשרה של יוסף וסימי דיין. הוא עלה לישראל בשנת 1963 והתגורר בשכונת שמשון באשקלון. דיין למד בבית הספר התיכון הדתי באשקלון, שירת בחיל השריון והשתחרר בדרגת סגן. הוא בוגר האוניברסיטה העברית ועורך דין במקצועו, את ההתמחות עשה במשרדו של שמואל תמיר. היה ממקימי עודד תנועה של מתנדבים בשכונות מצוקה וערי פיתוח. בשנת 1978 בגיל 30 התמודד על ראשות עיריית אשקלון ונחשב בעל סיכויים קלושים לזכות בתפקיד אל מול שני תתי האלופים שהשתתפו במירוץ אריה קרן ונתן ניר. אולם באופן מפתיע עלה דיין לסיבוב השני אל מול אריה קרן שזכה
במספר הקולות הרב ביותר (28%). לקראת הסיבוב השני הודיע המערך על תמיכה בקרן והליכוד על תמיכה בדיין, ובבחירות ניצח דיין בקבלו 54% מהקולות. דיין כיהן בתפקיד זה 13 שנים רצופות עד 1991.
דיין היה פעיל במפלגת תמ"י ושובץ במקום הרביעי ברשימתה לכנסת העשירית ובמקום השלישי ברשימתה לכנסת ה-11, אך לא נכנס לכנסת. בבחירות לכנסת ה-12 התמודד ברשימת המערך, ונבחר לראשונה לכנסת. בכנסת ה-13 שימש כיושב ראש סיעת העבודה ויושב ראש הקואליציה. ב-24 ביולי 1995, עם מינויו של יוסי ביילין לשר הכלכלה והתכנון, מונה דיין להחליפו כסגן שר במשרד החוץ והחזיק בתפקיד זה תחת שרי החוץ שמעון פרס ואהוד ברק.
דיין לא נבחר לכנסת ה-14, וחזר לעיסוקיו הקודמים כעורך דין. הוא גם שב לעסוק בפוליטיקה המקומית באשקלון, ונבחר בשנת 2003 למועצת עיריית אשקלון לאחר שרשימתו "בשביל הפרנסה שלך" זכתה במנדט אחד. כיהן כחבר מועצת העיר עד שנת 2008.
כיום מכהן כיו"ר קרן אשקלון.