הפקודה יצרה גוף מחוקק, בשם מועצת המדינה הזמנית, אשר לאחר הבחירות לאספה המכוננת הפך להיות האספה המכוננת, ולאחר מכן הכנסת. למועצה זו ניתנו סמכויות שיש בידי כל פרלמנט במדינה דמוקרטית, דהיינו סמכות חקיקה, מיסוי, סמכות קביעת תקציב המדינה, וסמכות ההכרזה על מצב חירום.
כן יצרה הפקודה גוף מבצע, שנקרא הממשלה הזמנית והעניקה לו את סמכויות הביצוע, לרבות סמכות להתקנת תקנות ותקנות שעת חירום. על פי לפקודה עברו כל הסמכויות השלטוניות שהיו נתונות למלך בריטניה, למזכירי המדינה שלו ולנציב העליון, לידי הממשלה הזמנית שהוקמה. סמכות מיוחדת ניתנה לממשלה זו להקים כוחות מזוינים ולהפעילם.
, הסעיף החשוב, השאיר בתוקפו את "המשפט שהיה קיים בארץ ישראל ביום ה' באייר תש"ח", כלומר את החוקים שחלו בתקופת המנדט הבריטי, וזאת פרט ל"שינויים הנובעים מתוך הקמת המדינה ורשויותיה", סייג המאפשר לבתי המשפט לחרוג מהחקיקה המנדטורית.. החקיקה המפלה, ששימשה להגבלת העלייה ולהגבלת רכישת קרקעות על ידי יהודים, על פי הספר הלבן של 1939, בוטלה במפורש ב.
על מנת להבהיר את עליונות החקיקה החדשה על המשפט הבריטי נחקקה לאחר זמן מה פקודה הנקראת "" אשר קבעה כי אם חוק של מועצת המדינה הזמנית סותר חוק קיים, רואים את החוק הקודם כמבוטל.
בתי המשפט הקיימים הוסיפו לפעול, וזאת על פי .
סעיף חשוב נוסף בפקודה קבע את יום השבת ומועדי ישראל כימי מנוחה רשמיים, ובזאת ניתן לראשונה חותם רשמי בחקיקה לאופיה היהודי של המדינה, מעבר לאמור במגילת העצמאות אשר אינה בעלת תוקף חוקי מחייב.
ביטל את הוראות החוק שדורשות שימוש בשפה האנגלית.
לאחר קבלת הפקודה.
הפקודה הייתה הסדר זמני במהותו, שקבע הוראות זמניות. ממשיך לחול, ומכוחו מוסדרים עדיין דינים רבים על פי הסדרים חקיקתיים בריטים שטרם שונו על ידי הכנסת. כך, דיני השטרות, דיני הנזיקין, דיני הראיות ודינים רבים נוספים במדינת ישראל, עדיין נושאים את השם "פקודה" ומוסדרים על פי הסדר שהוא במקורו בריטי.
הסדרים אחרים בפקודה הוחלפו בחקיקה מיוחדת ומפורשת. כך, למשל, המוסדות שנקבעו בפקודה חלפו מן העולם זה מכבר. "פקודת המעבר לאספה המכוננת" הסדירה את המעבר בין מועצת המדינה הזמנית, שהיה בעיקרו גוף ממונה, לאספה המכוננת, שהייתה גוף נבחר. קבע החוק כי לאספה המכוננת יהיו כל הסמכויות שקבע החוק למועצת המדינה הזמנית. לאחר בחירת האספה המכוננת, ב-16 בפברואר 1949, התקבל חוק המעבר, התש"ט-1949, אשר הפך את האספה המכוננת לכנסת.
דגל איי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים
דגל איי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים הוענק לאיים בשנת 1985 עם הפיכתם לטריטוריה נפרדת. קודם לכן הייתה הטריטוריה חלק מאיי פוקלנד והשתמשה בדגל האיים.
הדגל הוא נס כחול בו יוניון ג'ק (דגל בריטניה) בקנטון הדגל (הרביע העליון הקרוב לניצב הדגל), במרכז הדגל מצוי סמל איי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים.
הדגל מונף מעל מבני הממשל באיים.
דגל נציב האיים הוא היוניון ג'ק שבמרכזו סמל האיים. כנציב האיים מכהן מושל איי פוקלנד והדגל מונף רק בעת ביקורו באיים.
דגל איי דרום ג'ורג'יה ואיי דרום סנדוויץ
דגל סנט הלנה
דגל סנט הלנה הוענק לשטח החסות ב-4 באוקטובר 1984. הדגל הוא נס כחול - בקנטון שלו (הרביע העליון הקרוב לניצב הדגל) נמצא היוניון ג'ק ובמרכז הדגל - סמל סנט הלנה המציג את החוף הסלעי של האי וספינת מפרשים המנציחה את גילוי האי.
הדגל אינו בשימוש בשטחי התלות של סנט הלנה - לטריסטן דה קוניה דגל אחר החל מאוקטובר 2002, ולאסנשן גם דגל משלו - מאז מאי 2013.
דסטורשן
בית הבובות (מחזה)
דגל טריסטן דה קונה
דגל טריסטן דה קונה אומץ ב-20 באוקטובר 2002 בהכרזה שנשא מושל סנט הלנה, על פי צו מלכותי שניתן על ידי מלכת בריטניה אליזבת השנייה.
קודם לכן, בהיותה שטח חסות של סנט הלנה השתמשה טריסטאן דה קונה בדגל סנט הלנה.
הדגל הוא נס כחול שבמרכזו סמל טריסטן דה קונה - סירה ארוכה שמעליה כתר ימי, עם מגן מרכזי בו מופיעים ארבעה אלבטרוסים. במגן תומכים שני סרטנים האופייניים לאי. בדגל, כחלק מסמל האי מופיע המוטו: "באמונתנו כוחנו" - "Our faith is our strength".
השגריר - חמש יבשות
אנה-לנה גרונפלד
אנה-לנה גרונפלד (גרמנית: Anna-Lena Grönefeld; נולדה ב-4 ביוני 1985) היא טניסאית גרמנייה. במהלך הקריירה שלה זכתה גרונפלד בתואר יחידות אחד וב-11 תוארי זוגות בסבב ה-WTA. דירוג השיא שלה היה מקום ה-14 בעולם (17 באפריל 2006).
ביוגרפיה.
גרונפלד נולדה בנורדורן, גרמניה ומגיל 10 החלה לעסוק בתחום הטניס.
גרונפלד משחקת בצורה מקצוענית משנת 2003. שנת 2006 הייתה שנת השיא שלה. בפברואר דורגה כשחקנית הטניס הגרמנייה מספר 1. באותה שנה הגיעה גם לדירוג השיא שלה: 14 בעולם ולהישג השיא שלה: רבע גמר בטורניר הרולאן גרוס. בנוסף ייצגה באותה השנה את גרמניה בגביע הופמן יחד עם ניקולס קיפר.
מיד לאחר שהגיעה לשיאה חלה התדרדרות גדולה במשחקה של גרונפלד. היא לא הצליחה להתקדם מעבר לרבע הגמר ברוב הטורנירים שנשארו לה באותה השנה, ובנוסף נפרדה ממאמנה ועברה להתאמן תחת מאמן חדש.
כושר המשחק הרע המשיך גם בשנת 2007, ומה - 19 ביוני ואילך היא הודחה בסיבוב הראשון בחמשת הטורנירים שבהם השתתפה. היא יצאה אל מחוץ לרשימת מאה השחקניות הטובות בעולם, לראשונה מאז 2004. באוגוסט 2007 הכריזה גרונפלד שהיא לוקחת פסק זמן מהתחרויות, ושהיא תשוב לשחק בשנת 2008.
במאי 2008 שבה גרונפלד למגרשים לטורניר ITF בזאגרב על סך 75,000 $. גרונפלד עברה שלושה סיבובי מוקדמות ולבסוף הפסידה בסיבוב הראשון. בשלושת הטורנירים שבהם שיחקה לאחר מכן (זלין שבצ'כיה על סך 75,000 דולרים; אלקאמאר שבהולנד על סך 10,000 דולרים; פריגו שבצרפת על סך 25,000 דולרים) היא זכתה.
נציבות תלונות הציבור
נציבות תלונות הציבור (נת"ץ) היא האומבודסמן החקיקתי בישראל - יחידה הפועלת במסגרת משרד מבקר המדינה, ועוסקת בתלונות של אזרחים הנוגעות בפעילותם של משרדי הממשלה, רשויות מקומיות וגופים אחרים הנתונים לביקורתו של המשרד. נציב תלונות הציבור הוא מבקר המדינה עצמו, הנבחר בבחירות חשאיות על ידי חברי הכנסת. נציב תלונות הציבור הנוכחי הוא מתניהו אנגלמן.
הקמת הנציבות.
בשנת 1971 תוקן חוק מבקר המדינה (נוסח משולב), התשי"ח-1958, ונוסף לו הפרק השביעי, שמכוחו מונה מבקר המדינה לתפקיד נציב תלונות הציבור והוקמה נציבות תלונות הציבור. בפרק השביעי גם נקבעו כללים לגבי בירור התלונות המוגשות לנציבות. בשנת 1988 עוגן מעמדו של מבקר המדינה כנציב תלונות הציבור בסעיף 4 ל.
חבר הכנסת הראשון שהציע את הקמת המוסד היה יגאל אלון, עוד טרם שמונה לשר. לקראת הבחירות לכנסת השישית בשנת 1965 הכניסו כמה מפלגות את העניין למצען, כולל המערך, שלמצעו הוכנס המוסד ביוזמת שולמית אלוני. באותה כנסת הוגשו הצעות חוק פרטיות של יוסף תמיר ויוסף שופמן מגח"ל ושל נתן פלד. ההצעות נדחו ובמקומן הוחלט להקים בעניין ועדה פרלמנטרית בראשות ברוך אזניה, הוועדה קיימה 25 דיונים ותמכה בהקמת המוסד.
באחד מהדיונים שהתקיימו בטרם הקמת הנציבות אמר נציג השופטים, שופט בית המשפט העליון צבי בֶּרֶנזון, את הדברים הבאים:
בסופו של דבר התקבל חוק בעניין רק בכנסת הבאה, באפריל 1971.
מבנה הנציבות.
מבקר המדינה ממלא את תפקידו כנציב תלונות הציבור באמצעות הנציבות. מנהל הנציבות מתמנה בידי הוועדה לענייני ביקורת המדינה של הכנסת, לפי הצעת הנציב. בנציבות יש (נכון ל-2019) 83 עובדים המבררים את התלונות המוגשות לה: 80 עורכי דין ושלוש עובדות סוציאליות, שאחת מהן היא גם עורכת דין. 21 עובדים מינהליים מסייעים בטיפול בתלונות. מעבר לעובדים הקבועים יש מתמחה אחד למשפטים ובערך 10 סטודנטים אשר מסייעים בבירור התלונות. בנציבות עובדים דוברי עברית, ערבית, אנגלית, רוסית, אמהרית, צרפתית וספרדית.
בנציבות יש תשעה אגפים. אחד מהאגפים עוסק ברישום התלונות המתקבלות, במיונן על פי אמות המידה לבירור תלונות הקבועות בחוק, בבירור חלק מהתלונות הדחופות ובניתובן של שאר התלונות המיועדות לבירור לשמונת האגפים האחרים. כל אגף מברר תלונות על גופים מסוימים, ולכן עובדי האגף בקיאים בדינים שמכוחם פועלים הגופים שהם מבררים עליהם תלונות וכן בנהלים ובהנחיות של גופים אלה. בכך הם יכולים לברר את התלונות ביעילות ולסייע למתלוננים למצות את זכויותיהם. אגף מיוחד בנציבות עוסק בתלונות של עובדים בגופים נילונים וכן בתלונות של חושפי שחיתות.
שילוב התפקידים של מבקר המדינה ונציב תלונות הציבור - יתרונות וחסרונות.
שילוב התפקידים של מבקר המדינה ונציב תלונות הציבור הוא ייחודי לישראל. בשילוב זה יש תועלת רבה, מאחר שהוא מאפשר למבקר המדינה ונציב תלונות הציבור לבדוק את תקינות פעולתן של הרשויות הציבוריות הן כנציב, דרך עיניו של הפרט המתלונן על מעשה או מחדל של רשות ציבורית אשר פגעו בו, והן מהבחינה המערכתית, כמבקר המדינה. אם בעקבות בירור תלונה נחשפת לפני הנציב שיטת מינהל פגומה או הפרת חוק שיטתית - תפקידו הנוסף כמבקר המדינה מאפשר לו להנחות את עובדי הביקורת במשרדו לבדוק את נושא התלונה לא רק מנקודת מבטו של המתלונן, אלא גם בראייה כוללת המביאה בחשבון את האינטרס של כלל הציבור. המידע שאוספות יחידות הביקורת בנושאי התלונות מסייע בבירורן בנציבות, ולהפך - מידע העולה מהתלונות המתקבלות בנציבות משמש את יחידות הביקורת בבואן לבצע ביקורת בגופים הציבוריים.