ככל הנראה האגדות על היהודים האדומים הגיעו אל היהודים בגרמניה מהסביבה הנוצרית. אך במקום התכונות השליליות שיחסו להם הנוצרים הם הפכו לדמויות חיוביות. בין אם זוהו כעשרת השבטים או כחלק מהם, הם תוארו כלוחמים יהודים גאים ושומרי מצוות שיבואו יום אחד לעזרת בני עמם הסובלים בגלויות. האגדות עליהם הושפעו בוודאי מסיפורי אלדד הדני שהיו נפוצים מאוד. נראה שאת הכינוי "אדומים" ייחסו גם היהודים למקור מקראי, אך לא לעשיו אלא לדמותו של דוד המלך שעליו נאמר שהיה "אדמוני עם יפה עיניים וטוב ראי" (שמואל א' פרק ט"ז 12). תיאורו של דוד "אדמוני עם יפה מראה" חוזר פעם נוספת בסיפור העימות שלו עם גוליית. דוד הוא אמנם נער צעיר אך הוא אמיץ ומצליח לנצח את הבריון הפלשתי (שמואל א' פרק י"ז 41–56). עדות לקשר בין סיפור דוד וגולית למסורת על היהודים האדומים בקרב יהודי גרמניה ניתן למצוא באחת הגרסאות לאגדה שהייתה נפוצה מאוד, הנקראת "מעשה אקדמות" ומופיעה כרקע לפיוט הנודע אקדמות מילין. האגדה מספרת על כומר מכשף שניסה לפגוע ביהודים. באין מוצא אחר החליטו היהודים לקרוא לעזרת אחיהם מעשרת השבטים שמעבר לסמבטיון. באותה גרסה ביידיש קדומה השבטים נקראים יהודים אדומים ("רוטן יודן") שמו של נציגם שבא לעזרה הוא דן והוא מכונה "רוט יודלן" – יהודי אדמוני. הוא קטן וחיגר, אך מנצח את הכומר. בעימות בינו ובין הכומר המכשף מהדהד העימות המקראי בין דוד וגולית ומציג מודל אחר לכח – כוחו של החלש.
ככל הנראה האגדות על היהודים האדומים היו נפוצות בקרב יהודים בגרמניה גם במאה ה-18. אך ככל שפחת השימוש בשפת היידיש במרכז אירופה הן נעלמו משם. הן שבו והופיעו ונפוצו מאוד בין יהודי מזרח אירופה, כמו ב" מעשה אקדמות" שנדפסה שוב ושוב ביידיש עדויות על תפוצתן של האגדות על היהודים האדומים בקרב המוני העם במזרח אירופה ניתן למצוא בספרות ביידיש ובעברית במאה ה-19. י. ל. פרץ בסיפורו "דריי חופות" מספר "הרחק הרחק, מאחורי הרי החושך, מעבר לנהר סמבטיון מצויה מדינה ושמה, 'ארץ הפלאים' (וונדרלנד) שבה יושבים היהודים האדמונים". מנדלי מוכר ספרים מתאר את הבטלנים המתחממים בין התנור והכיריים ב"סיפורים מבהילים על היהודים האדמונים, על הרי החושך ונהר סמבטיון". בסאטירה החריפה שלו "מסעות בנימין השלישי" מציג מנדלי את ההיאחזות בפנטזיה על היהודים האדמונים הגיבורים שמעבר לסמבטיון כביטוי לעליבות חיי היהודים בעיירה במזרח אירופה."בשעת הדחק הזו עמדה כנסת הגדולה של הבטלונים בבית-המדרש ודחקה את הקץ, ובאה בטענה ואמרה: עד מתי, רבונו-של-עולם, יהא שר של ישמעאל שולט בעולם? ומתוך כך באו לידי דברי-שיחה על עשרת השבטים ואמרו: מה טוב חלקם ומה נעים גורלם שם, באותם המקומות הרחוקים – שם, שם… גם את היהודים האדמונים, את בני-משה, לקחו והעלו על הבמה והפליגו לספר במעשי תקפם וגבורתם. ממילא מובן, שגם אלדד הדני היה זכור לטוב." גם שלום עליכם בחר בדימוי של היהודים האדומים בסיפור "די רויטע יידעלעך" כדי לכתוב סאטירה על המציאות היהודית בזמנו.
רוח ההתחדשות הלאומית והתנועה הציונית הביאה לתיאור חיובי ומתפעל מהיהודים האדומים כדמויות מופת, גיבורי מלחמה שיש לדמות אליהם כדי לממש את החזון הציוני. וכך כותב עליהם נפתלי הרץ אימבר:
מֵעֵבֶר לִנְהַר סַמְבַּטְיוֹן בְּאֶרֶץ עֲרָב
בְּנֵי משֶׁה הַיְּהוּדִים הָאֲדֻמִּים,
מְלֻמְּדֵי מִלְחָמָה, יוֹדְעֵי קְרָב,
פָּרָשִׁים קַלִּים, גִּבּוֹרִים עֲצוּמִים,
כֵּן קָרָאתִי הָרָשׁוּם בִּכְתָב
עַל הָאוֹבְדִים וְהַנִדָּחִים בֵּין הַלְּאֻמִּים…
מִי יִתֶּן-לִי אֵבֶר כַּיּוֹנָה,
לְמִדְבָּר עֲרָב עַתָּה אָעוּפָה,
עִמָּם אָגוּרָה, בְּאָהֳלָם אֶשְׁכּוֹנָה,
לַמֵּד יָדַי לַקְּרָב, לְמִלְחֲמוֹת תְּנוּפָה,
לָמוֹ, לְמֵרָחוֹק אֶשָׂא דֵעִי,
הֲגִיגִי יֵדְעוּ, יָבִינוּ לְרֵעִי
I Can Lose My Heart Tonight
I Can Lose My Heart Tonight (בעברית: אני יכולה להפסיד את ליבי הלילה) הוא סינגל הבכורה שהוקלט על ידי הזמרת ההולנדית סי. סי. קאץ', מתוך אלבום הבכורה שלה, Catch the Catch. השיר יצא לאור ב-31 ביולי 1985, על ידי חברות התקליטים הנסה רקורדס ואריולה רקורדס, כסינגל הראשון והפותח מתוך האלבום.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום השביעי במצעד השירים שבספרד.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב והופק על ידי דיטר בוהלן, איתו שיתפה פעולה סי. סי. קאץ' במהלך רוב הוצאת אלבומי האולפן והסינגלים שלה. במקור, נועד השיר עבור הצמד בו חבר דיטר, מודרן טוקינג אך הוחלט לבסוף לתת את השיר לקאץ' במטרה שתוציא אותו כסינגל הבכורה שלה.
בשנת 1985, ביצעה הזמרת מרי רוס את השיר, תוך שהוציאה כסינגל בשפה הגרמנית בשם, "Keine Träne tut mir leid".
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ הרשמי של השיר הועלה ליוטיוב ב-28 במרץ 2013. בקליפ, ניתן לראות את סי. סי. קאץ' שרה את השיר תוך שאורות בצבעים כחולים וסגולים מאירים עליה. הקליפ צבר למעלה מ-5 מיליון צפיות. ההופעה של קאץ' עם השיר שעלתה ליוטיוב בדצמבר 2009, צברה למעלה מ-25 מיליון צפיות.
בנובמבר 2014, עלה האלבום עצמו ליוטיוב ובתוכו גם השיר, תוך שהוא הצליח לצבור למעלה מ-19 מיליון צפיות. הופעה נוספת של קאץ' עם השיר צברה קרוב ל-4 מיליון צפיות.
דנזל ולנטיין
דנזל רוברט ולנטיין (באנגלית: Denzel Robert Valentine; נולד ב-16 בנובמבר 1993) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת יוטה ג'אז מליגת ה-NBA, בעמדת הקלע.
קריירת תיכונים ומכללות.
ולנטיין, אשר קרוי על שמו של שחקן הקולנוע דנזל וושינגטון, נולד וגדל בעיר לאנסינג שבמישיגן. בקבוצת הכדורסל של "תיכון סקסטון" בו למד, שיחק לצד שחקן ה-NBA לעתיד ברין פורבס ותחת אביו המאמן קרלטון ולנטיין, וזכה עמם באליפות ליגת התיכונים השנייה של מישיגן בעונות 2011 ו-2012. בעונתו האחרונה בקבוצה, 2011/2012, רשם ממוצעים של כ-14 נקודות, 11 ריבאונדים ו-9 אסיסטים למשחק.
בין השנים 2012–2016 למד באוניברסיטת המדינה של מישיגן ("מישיגן סטייט"), ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה ("הספרטנס") תחת המאמן חבר היכל התהילה של הכדורסל טום איזו. בעונת 2014/2015, לאחר מעברם של חבריו לקבוצה גארי האריס ואדריאן פיין ל-NBA, הפך ולנטיין לאחד השחקנים המובילים של מישיגן סטייט, והוביל אותה לפיינל פור טורניר אליפות המכללות עם ממוצעים של 14.5 נקודות, 6.3 ריבאונדים ו-4.3 אסיסטים למשחק. במשחק חצי הגמר מול אוניברסיטת דיוק, בה שיחקו שמונה שחקני NBA לעתיד, הצטיין ולנטיין עם 22 נקודות ו-11 ריבאונדים, אך קבוצתו הפסידה בתוצאה 81–61.
במשחק השני של עונת 2015/2016 השיג ולנטיין את הטריפל דאבל הרביעי בתולדות הספרטנס – אחרי שעשו זאת מג'יק ג'ונסון, צ'ארלי בל ודריימונד גרין – כאשר קלע 29 נקודות, הוריד 12 ריבאונדים ומסר 12 אסיסטים בניצחון קבוצתו מול אוניברסיטת קנזס. עד לסיום אותה עונה העמיד ממוצעים מרשימים של 19.2 נקודות, 7.5 ריבאונדים ו-7.8 אסיסטים למשחק, אולם קבוצתו הפסידה כבר במשחק הראשון של טורניר המכללות. במרץ 2016 זכה בפרסי "שחקן העונה של ליגת המכללות" מטעם ה-Associated Press ומטעם "האיגוד הלאומי של מאמני הכדורסל" (NABC) – הנחשבים לשניים מתוך ששת הפרסים היוקרתיים ביותר לשחקן העונה. כמו כן נבחר ולנטיין לחמישיית העונה של ליגת המכללות (First-team All-American), לצדם של בן סימונס, באדי הילד, מלקולם ברוגדון וטיילר יוליס.
קריירה מקצועית.
שיקגו בולס.
בדראפט ה-NBA 2016 נבחר ולנטיין על ידי שיקגו בולס, בבחירה ה-14. לאורך עונת הרוקי שלו שימש ולנטיין כמחליפו מהספסל של דוויין וייד, ותרם 5.5 נקודות בממוצע למשחק. את אותה עונה סיימו הבולס במקום השמיני באזור המזרחי, והודחו בסיבוב הראשון של הפלייאוף על ידי בוסטון סלטיקס. בעונתו השנייה פתח ב-37 מתוך 77 המשחקים בהם שותף, ורשם ממוצעים של 10.5 נקודות ו-5.1 ריבאונדים למשחק. ב-17 במרץ 2018 קלע שיא קריירה של 34 נקודות (עם 8 שלשות) בהפסד קבוצתו מול קליבלנד קאבלירס.
בספטמבר 2018 נפצע בקרסולו השמאלי, וכחודשיים לאחר מכן נאלץ לעבור ניתוח אשר השבית אותו ממשחק לכל אורך עונת .
קליבלנד קאבלירס.
בספטמבר 2021 חתם ולנטיין על חוזה בקליבלנד קאבלירס.
יוטה ג'אז.
ב-10 בינואר 2022 חתם ולנטיין על חוזה לעשרה ימים ביוטה ג'אז.
דנזל וולנטיין
משה מאיברא
מוזס יעקובס
מוזס יעקובס (בהולנדית: Mozes Jacobs; 26 בנובמבר 1905 – 9 ביולי 1943) היה מתעמל אולימפי יהודי-הולנדי באולימפיאדת אמסטרדם (1928). נספה בסוביבור.
קורות חיים.
יעקובס נולד וגדל באמסטרדם, בן למשפחה יהודית, בנם של קאטי בליץ (1885–1942) ושמעון יעקובס (1885–1942). הוא התאמן במועדון היהודי Turnvereniging BATO, אחד המועדונים המובילים בעיר.
באולימפיאדת אמסטרדם (1928) סיים במקום השמיני בתחרות הקבוצתית, שכללה שמונה מתעמלים ובהם שני מתעמלים יהודים נוספים, אליאס מלקמן וישראל ויינסחנק, ומאמן הנבחרת חריט קלירקופר, שאף הוא היה יהודי. כל הארבעה נספו בשואה. הוא סיים במקום ה-60 בקרב-רב אישי בתוצאה של 190.000 נקודות, שלישי מבין המתעמלים ההולנדים.
חייו האישיים.
יעקובס נישא לשרה סליוז (1905–1992) ונולדו להם שלוש בנות. הוא עבד כמורה לחינוך גופני. בשנת 1939 עבר עם משפחתו אמסטרדם להולסהורסט, עיירה השוכנת ביער. בשנת 1942 עם כיבוש הולנד על ידי הוורמכט, בנותיו התחבאו במקום מסתור בטוח ואשתו התחבאה במקלט במשך כ-9 חודשים. הוא התגייס למחתרת שלחמה בכיבוש. ב-1 באפריל 1943 הוא נתפס והועבר למחנה וסטרבורק. משם הועבר למחנה השמדה סוביבור, וב-9 ביולי אותה שנה נרצח. שלושת אחיו נספו אף הם. אשתו ושלוש בנותיו שרדו את השואה.
הבחירות הפרלמנטריות באיסלנד 2007