ב־1772 בעקבות חלוקת פולין הראשונה צורפה לאימפריה האוסטרית. ב־1848 נטלה חלק פעיל במהפכה, שלאחריה הורחבו זכויות המחוזות באוסטרו-הונגריה.
ב־1866 הונחה דרך העיר מסילת הרכבת ללבוב ולצ'רנוביץ, לאחר מכן בעיר התפתחו בית חרושת לקטרים ובית חרושת למשקאות חריפים. ב־1884 נטליה קוברינסקה הקימה בעיר את תנועת הנשים הראשונה באוקראינה.
בשנים 1915–1916 רוב העיר נהרסה בקרבות שהתחוללו בה במסגרת מלה"ע הראשונה. ב־1918 הוכרזה בעיר הרפובליקה העממית של מערב אוקראינה, והעיר שימשה לבירתה עד 1919 ולאחר מכן, לפי הסכם ריגה צורפה לפולין. ב־1939 לפי הסכם ריבנטרופ–מולוטוב נפלה לידי ברית המועצות וצורפה לאוקראינה. עם הצבא הגיעו גם אנשי נ.ק.ו.ד., אשר רצחו את כל מי שחשדו בו שיתנגד למשטר, ורבים אחרים הוגלו לסיביר. ב־1989 התגלו הקברים ההמוניים של כ־300,000 איש - אוקראינים, פולנים ויהודים.
בין 1941 ל-1944 הייתה תחת כיבוש גרמני, במהלכו השמידו הגרמנים את יהודי העיר. ב-1944 סופחה לרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית עד להתפרקותה של ברית המועצות ב-1991 ומאז היא חלק מאוקראינה העצמאית.
ב־1962, בחגיגות 300 שנה לעיר, שמה שונה לאיוואנו-פרנקיבסק (איוואנו-פרנקובסק ברוסית) על-שם הסופר האוקראיני איוואן פרנקו, שביקר רבות בעיר, וכתב עליה. במאה ה-21 מתקיים בעיר מדי שנה פסטיבל נפחים, ובתומו מעניקים הנפחים לעיר פסל מתכת אשר מוצב ברחבות ציבוריות שונות במרכז העיר.
היסטוריה יהודית.
הקהילה היהודית המקומית מוזכרת בסיפורו של ש"י עגנון "סיפור פשוט". סיפורה של הקהילה בימי השואה מסופר בספר "על חורבותייך, סטניסלבוב" ובסרט "בשבילך יפתחו השמים".
בקהילה פעלו חצרות חסידיות בהנהגת שושלת סטניסלב, וכן הדור השלישי של חסידות נדבורנה וחסידות זוטשקא. מרבני העיר: רבי יואל אב"ד סטניסלבוב, רבי אריה ליבש הורוויץ ורבי אלטר יחיאל נבנצל מחבר "מנחת יחיאל". תקופה מסוימת כיהן בה הרב יקותיאל קמלהר כראש ישיבה.
בעיירה פעל בשנות ה-30' קן של תנועת 'הנוער הציוני'. וכן ישב בה הסופר וחוקר הקראים ראובן פאהן.
טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמנו בעיר כ-25,000 יהודים, למעלה משליש מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציבורית יהודית ענפה. פעילות זו נאסרה עם הכיבוש הסובייטי של האזור בספטמבר 1939.
בשואה.
עם נסיגת הצבא האדום מהאזור במהלך מבצע ברברוסה, ביצעו אוקראינים מקומיים פוגרום ביהודי העיר. בשל נהירת פליטים יהודים מרחבי פולין הסובייטית שנמלטו מפני הגרמנים, הגיע מספר יהודי העיר ללמעלה מ-40,000.
ב-20 ביולי 1941 נכנסו לעיר הגרמנים, ואלו רצחו תוך זמן קצר מאות מיהודיה ביער פוולצה הסמוך. בתחילת אוגוסט הוטלו על יהודי העיר גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע, הגבלות תנועה, החרמת רכוש וגיוס לעבודות כפייה.
ב-12 באוקטובר 1941 רצחו שוטרים גרמנים כ-10,000 עד 12,000 מיהודי העיר בשטח בית העלמין היהודי הישן בעיר, בטבח שכונה "יום ראשון העקוב מדם".
בדצמבר 1941 רוכזו כ-30,000 היהודים שנותרו בעיר בגטו שהוקם ברובע מוזנח וקטן בה, אשר הוקף בחומת עץ ובגדר תיל. בשל הגעת פליטים יהודים נוספים לגטו, וקיצוץ אספקת המזון אליו, מתו רבים מיושביו מרעב וממגיפות. מעת לעת רצחו הגרמנים תושבים בגטו, ובתחילת 1942 החלו לשלוח רבים מיושביו למחנה ההשמדה בלז'ץ. ב-31 במרץ 1942 רצחו גרמנים ואוקראינים כ-5,000 מיהודי העיר, תוך העלאת בתיהם באש.
בד בבד לקיום הגטו, הקימו הגרמנים בעיר מחנה ריכוז בשטחה של טחנת קמח, שכונתה "טחנת רודולף". במחנה זה הועברו אלפים רבים של יהודים מסביבת העיר, בצפיפות רבה, בדרכם לבלז'ץ או לבורות ירי. חלק גדול מיהודי המחנה נרצחו בתוכו, בסיוע שוטרים אוקראינים. בקיץ 1942 חוסל מחנה זה.
לאחר אקציה שבוצעה בגטו שבעיר בסוף יולי 1942, בה נרצחו כ-1,000 יהודים במקום, לרבות ראש היודנרט, נותרו בגטו כ-11,000 יהודים, ושטחו צומצם. ב-12 בספטמבר 1942 שולחו לבלז'ץ בין 3,000 ל-4,000 יהודים נוספים מהגטו, תוך רצח החולים היהודים בשטח הגטו. בד בבד, הובאו לשטח בית העלמין היהודי בעיר אלפי יהודים מיישובי הסביבה, ונטבחו בו, לרבות אלפי יהודי גטו קאלוש.
מינואר עד אפריל 1943 חוסל גטו סטניסלבוב, כאשר בין ה-24 ל-25 בינואר 1943 בלבד נורו למוות כ-1,000 מיהודי הגטו, ושולחו למחנה ינובסקה קרוב ל-2,000 נוספים. לאחר מכן נורו יתר יושבי הגטו, ונערך מצוד אחר יהודים מסתתרים בעיר.
עד 25 ביוני 1943 נרצחו גם כל היהודים שהוחזקו במחנות עבודה בסביבת העיר. מ-40,000 יהודי העיר שרדו את השואה כ-100 איש.
תחבורה.
את העיר משמש נמל התעופה איוואנו-פרנקיבסק.
סם אמת
סם אמת הוא כינוי למגוון חומרים כימיים המשמשים למטרת השגת מידע מדויק מאדם המסרב לתת אותו באופן חופשי או רצוני, לרוב על ידי חוקרי משטרה או מודיעין צבאי מנחקרים או שבויים.
סמים שבהם נעשה שימוש למטרה זו כוללים אתנול (הידוע פשוט כ"אלכוהול"), סקופולמין (Scopolamine), והחומר המרדים סודיום תיופנטל (הידוע יותר בכינוי "סודיום פנטוטל") - סמי הרגעה המשבשים את כושר השיפוט והיכולות הקוגניטיביות המרכזיות. בספר 'תחנת וושינגטון' ("Washington Station") שנכתב על ידי סוכן ק.ג.ב. לשעבר שהוצב בוושינגטון הבירה מתואר השימוש שנעשה באלכוהול טהור על מנת לוודא שסוכנים סובייטים לא נחשפו על ידי שירותי הביון הנגדי האמריקאי.
גם הקנאביס שימש את המשרד לשירותים אסטרטגיים (סוכנות המודיעין של ארצות הברית) כסם אמת במהלך מלחמת העולם השנייה.
בעוד שתיאורים בדיוניים על חקירות מודיעין מעניקים לסמים אלו יכולות כמעט מיסטיות, המידע שמושג במציאות באמצעות סמי אמת הוכח כבלתי מהימן במקרים רבים כאשר הנחקרים ערבבו בין עובדות לעובדות דמיוניות. האפקט שמושג על ידי הסם נשען במידה רבה על אמונת הנחקר שהוא אינו יכול לשקר בעודו נתון תחת השפעת הסם.
במהלך שנות התשעים הסמים שהוזכרו לעיל שימשו בקנדה לצורך אבחון חולי סכיזופרניה ופרנויה קיצונית שהיה קושי לשכנעם לדבר.
השימוש בסמי אמת ירד לממדים זניחים אולם נבחן מחדש לאחר פיגועי 11 בספטמבר. ייתכן שלשירותי מודיעין שונים יש סמי אמת אפקטיביים יותר מהסמים הנפוצים, המוכרים, אם כי טענה זו נחשבת לבלתי-סבירה על ידי מומחים לסמי הרגעה (שלהם ההשפעות הקרובות ביותר להשפעות של סמי אמת בשימוש היום-יומי).
שפחה כנענית
Microsoft Windows 3.x
Windows 3.x הוא שמן הקיבוצי של מספר גרסאות Windows מבוססות DOS שהוציאה חברת מיקרוסופט.
חברת מיקרוסופט החליטה בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 לפתח ממשק משתמש גרפי (GUI) למחשבים אישיים. לשם כך פנתה החברה לשני מסלולים מקבילים ומתחרים:
בשנת 1990 הוציאה מיקרוסופט לשוק את חלונות 3.0 שהייתה ממשק משתמש גרפי מעל DOS, והייתה הגרסה הראשונה בה היה המשתמש יכול ליזום קבלת ממשק גרפי בעת הפעלת המחשב, ללא צורך בכתיבת פקודות. במקביל, פיתחה מיקרוסופט את מערכת NT, שגרסתה הראשונה, NT 3.1, יצאה לשוק ב-1993.
Windows 3.0.
Windows 3.0 היא סביבה גרפית למחשבים שולחניים מבית מיקרוסופט שיצאה במאי 1990. גרסה זו הייתה הגרסה השלישית למשפחת חלונות של מיקרוסופט והראשונה שזכתה להצלחה מסחרית. המערכת הוחלפה על ידי סדרת חלונות 3.1x והתמיכה הרשמית הסתיימה בסוף שנת 2001.
Windows 3.0 הייתה ממשק גרפי חדש הרץ על גבי פלטפורמת DOS. המערכת כללה אפשרויות ניהול זיכרון משופרות, הרצת תוכניות MS-DOS בחלון מקומי (דבר שאפשר לבצע ריבוי משימות), מנהל תוכניות ומנהל קבצים גרפיים, לוח בקרה משופר שאיפשר להתאים את עיצוב המערכת, מספר תוכניות בסיסיות ככתבן (Microsoft Write), צייר, פנקס הרשימות, רשמקול וסוליטר.
מערכת.
דרישות המערכת הרשמיות היו כדלקמן:
ניהול זיכרון.
המערכת תמכה בשלוש שיטות לניהול הזיכרון:
חלונות 3.0 מולטימדיה.
מיקרוסופט הוציאה הרחבה למערכת הפעלה שנקראה Windows 3.0 with Multimedia Extensions 1.0 שתמכה בכונני CD-ROM וכרטיסי קול. התכונות מגרסה זו שולבו כחלק מחלונות 3.1.
Windows 3.1x.
Windows 3.1x היא סדרה של סביבות גרפיות ממשפחת Microsoft Windows למחשבים שולחניים מבית מיקרוסופט. הגרסה הראשונה בסדרה זו נקראה Windows 3.1 והיא יצאה באפריל 1992. סדרה זו זכתה לפופולריות רבה והמשיכה את ההצלחה לה זכתה Windows 3.0.
פיתוח המערכת הופסק לטובת מערכת ההפעלה Windows 95 והתמיכה הרשמית בה הסתיימה בסוף שנת 2001. מיקרוסופט המשיכה למכור גרסאות של המערכת עבור מערכות משובצות מחשב עד לנובמבר 2008.
לשיפור ידידות תוכנת הפעלה המקורית פותחה חבילת Microsoft Bob.
גרסאות.
גרסת הבסיס, חלונות 3.1 (נקראה במקור יאנוס), יצאה באפריל 1992 וכללה בנוסף לתכונות שנכללו בחלונות 3.0 תמיכה בגופנים מסוג TrueType וחבילת גופנים גדולה. המערכת תמכה ב-FastDisk וכללה את מנהל המשימות ומנהל הקבצים של חלונות 3.0 אך ללא תמיכה בניהול זיכרון בשיטת Real mode.
חלונות לקבוצות עבודה.
חלונות לקבוצות עבודה 3.1 (נקראה במקור וינבול ולאחר מכן ספרטה) הייתה הרחבה שאיפשרה למשתמשים החברים באותו workgroup לשתף משאבים בין מחשבים באמצעות רשת. היא יצאה באוקטובר 1992 והשתמשה במנגנון Server Message Block וב-NetBIOS.
גרסה 3.11 לקבוצות עבודה.
הגרסה יצאה ב-11 באוגוסט 1993, ותמכה בגישה ישירה לדיסק כדי לאפשר גישה ישירה לקבצים מהרשת. הייתה זו גם הגרסה הראשונה בה חסמה מיקרוסופט הרצת קבצים במצב מיוחס. גרסה 3.11 לא תמכה בפרוטוקול TCP/IP, כדי להתחבר לרשת היה צורך להתקין תוכנות צד שלישי. באוגוסט 1994 הוציאה מיקרוסופט תוסף שאיפשר תמיכה מוגבלת ברשתות TCP/IP.
Windows 3.2.