מסופר כי כשהסיים עסק בשנת 1936 בהצעת חוק לבטל את השחיטה היהודית, פעלו הנציגים היהודים ב'סיים' שוועדה מטעם הסיים יהיה נוכח ויראה את השחיטה היהודית בפעולה. היה זה הרב צווייגענהאפט שהציג בפני הוועדה הממשלתית את האופן בו מתבצע השחיטה היהודית. פעילים מובילים בהגנת השחיטה היהודית היו משוכנעים שהיה זה הרב צווייגענהאפט בגישתו ובאישיותו הייחודית שהרשים מספר נציגי הוועדה, והשפיע עליהם שהאיסור על השחיטה תהיה מרוככת יותר מהמגמה המקורית, ושהשחיטה תותר על מקומה עבור התצרוכת המקומית.
בגרמניה.
חידוש שחיטה כשרה בגרמניה - ראש השוחטים של אזור הבריטי של גרמניה.
הרב צווייגענהאפט שרד את השואה ושוחרר בברגן-בלזן ב־11 באפריל 1945. וביום י"ב באלול תש"ה (21 באוגוסט 1945) ביצע שחיטה הראשונה בגרמניה אחר השואה עם חלף שהוא מצא במוזיאון בעיר המבורג עם שלט שנכתב "עם הסכינים האלה היהודים נהגו לרצוח את הבקר שלנו", אחר זה, הרבנות הראשית של בריטניה הגדולה מינתה את הרב צווייגענהאפט להיות ראש השוחטים של אזור הכיבוש הבריטי בגרמניה (צפון מערב גרמניה). בתפקידו כראש השוחטים בגרמניה, רב צווייגענהאפט היה שוחט בברגן-בלזן ובעיר הסמוכה של צלה, ועוד הרבה ערים, ובניהם הנובר, המבורג, לינבורג, הארצבערג ובבראונשווייג. בנוסף להשחיטה, הרב צווייגענהאפט היה אחראי לעשות כל הסידורים עם בתי השחיטה ועם השלטון המקומי של כל עיר ועיר. הרב צווייגענהאפט בחר כמה אנשים שראויים להיות שוחטים והוא התחיל ללמד אותם הלכות שחיטה ובדיקה.
רב המכשיר של ברגן-בלזן.
ב־7 בנובמבר 1945 הרבנות הראשית של בריטניה הגדולה מינתה את הרב צווייגענהאפט להיות רב המכשיר של ברגן-בלזן, ושני המטבחים הגדולים בעיר צלה, שסיפקו מזון כשר לאלפי ניצולים המתגוררים במחנה העוקרים הסמוך ברגן-בלזן היה תחת השגחתו. ובנוסף לכך, הרב צווייגענהאפט סידר מזון כשר לכל היהודים בבתי החולים ובבתי הסוהר המצויים ברחבי האזור הבריטי.
ועד הרבנים דאזור הבריטי בגרמניה.
הרב צווייגענהאפט נתמנה להיות אחד מהרבנים של "ועד הרבנים דאזור הבריטי בגרמניה" שהוקם על ידי הרב יואל הלפרן, ובכל יום כשהוא הגיע לסדר ענייני שחיטה בערים רבות ברחבי אזור הבריטי שלא היה להם רב, הוא ענה לשאלותיהם.
רב של עיר הנובר ורב הראשי של סקסונה התחתונה.
בינואר 1946 מינתה הרבנות הראשית של בריטניה הגדולה את הרב חיים פנחס לובינסקי להיות הרב של הנובר, ולאחר זמן הרב צווייגענהאפט מונה לרב נוסף לצדו. בשנת 1949 הסתיים הכיבוש הבריטי של גרמניה והקהילה מינתה את הרב צווייגענהאפט להיות הרב היחידי של הנובר, ולאחר זמן קצר הוא כיהן כרב הראשי של הנובר וסקסונה התחתונה.
מסופר כי בעשרות מקרים שחרר יהודים מבתי כלא בגרמניה, וסיפק סיוע לנוסעי האקסודוס לשעבר.
בארצות הברית.
בשנת 1952 הגיע הרב צוויגענהאפט לארצות הברית והרב אליעזר סילבר הזמין אותו לבוא לעיר סינסינטי להיות ראש השוחטים של שני בתי השחיטה שם. הרב צוויגענהאפט התגורר שם כשנה עד שבתי השחיטה נסגרו ואז עבר לברוקלין ניו יורק. היה "הרב המכשיר" של מספר בתי שחיטה בארצות הברית.
עם הזמן, התפרסם כמומחה בענייני שחיטה ובדיקה, ורבנים ממדינות שונות הזמינו אותו לייעוץ. ה-OU התירו את אכילת שליו נודד (Coturnix Coturnix) על פי המסורת ששימר הרב צווייגענהאפט.
פטירה.
הרב צווייגענהאפט נפטר ביום כ"ו בתמוז תשס"ה בניו יורק ונקבר למחרת בהר הזיתים.
משפחתו.
בגיל 18, נישא לבת דודו הרבנית אסתר בתו של הרב שלמה שטנצל. נולדו להם שני ילדים. אסתר והילדים נרצחו באושוויץ.
הוא נישא בשנית אחר השואה בגרמניה, לפריידה בתו של הרב יחיאל מאיר לובינסקי (ראש ישיבה בעיר לודז), סופרת ומחנכת בבית יעקב. בארצות הברית היא פעלה עבור מוסדות גור ועוד. לשניים נולדו בת ובן.
רולס-רויס פנטום VIII
בית הכנסת עמנו-אל (פירושונים)
פלפץ
פלפץ (בהונגרית: Felpéc) הוא כפר קטן במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה.
יהודי פלפץ.
בפלפץ חיו יהודים בתקופות זמן שונות ובמקום קיימות מצבות אחדות שהיו בית קברות יהודי.
בורסת סאו פאולו
תומאס סידני קופר
תומאס סידני קופר (באנגלית: Thomas Sidney Cooper; 26 בספטמבר 1803 – 7 בפברואר 1902) היה צייר נוף אנגלי, שידוע בזכות ציורי הבקר וחיות המשק.
ביוגרפיה.
תומאס סידני קופר נולד ברחוב סנט פיטר בקנטרברי, קנט, וכילד קטן החל להראות נטיות אמנותיות חזקות, אך נסיבות משפחתו לא אפשרו לו לקבל הכשרה שיטתית. כשהיה בן שתים עשרה, הוא עבד בחנות של צייר. בהמשך השיג עבודה כצייר ועבד בשני העיסוקים האלה במשך שמונה שנים. הוא עדיין רצה להפוך לאמן, והקדיש את כל זמנו הפנוי לציור בטבע. בגיל עשרים נסע ללונדון, שהה זמן מה במוזיאון הבריטי והתקבל כסטודנט באקדמיה המלכותית.
לאחר מכן הוא חזר לקנטרברי, שם הצליח להתפרנס מהציורים ומכירת רישומים. בשנת 1827 התיישב בבריסל והתחתן. בגלל המהפכה הבלגית הוא חזר ללונדון, והציג את תמונתו הראשונה באקדמיה המלכותית (1833), והחל קריירה ממושכת כמציג באקדמיה.
כאשר הוכרזה התחרות על הקישוט לבתי הפרלמנט החדשים, שתתקיים בהיכל וסטמינסטר בשנת 1847, הגיש קופר ציור על אירוע מרכזי בקרב ווטרלו בו הדפו רגליים בריטיים את הפרשים והחיילים הצרפתיים, ב-18 ביוני 1815. כדי להשלים את התמונה, האמן השתמש בדגם של שדה הקרב, ובתערוכה בלונדון, בעוד חבר בבריסל שלח לו שריונות שחבשו גדודי הפרשים השונים, וחיילי המשמר שימשו לו כדוגמנים לציור.
תומאס קופר קשור בעיקר לתמונות של עדרי בקר או כבשים. קופר שיתף פעולה בין 1847–1870 עם פרידריק ריצ'רד לי בכמה ציורים, בהם צייר לי את הנופים וקופר הוסיף את בעלי חיים להשלמת הסצנה. קופר נבחר כחבר באקדמיה המלכותית בשנת 1845 וחבר מלא ב־22 ביוני 1867. הוא היה החבר הוותיק ביותר באקדמיה המלכותית לאמנויות בעת הכתרתו של המלך אדוארד השביעי בשנת 1901. קופר התקבל על ידי המלך שהעניק לו אות מסדר הוויקטוריאני המלכותי.
הוא היה נדבן גדול בקנטרברי, והשתמש בחלק מעושרו כדי לחלק אוכל ופחם לעניים בחג המולד. הפעולה הבולטת ביותר שלו נעשתה בשנת 1882 כאשר פיתח את שיעורי האמנות בית ספר לאמנות בקנטרברי, שהיה בביתו ובסטודיו שלו ברחוב סנט פיטר. בית הספר לאמנות של קופר, מכונה בהווה האוניברסיטה לאמנויות יצירה. הבין התלמידים הידועים של קופר הייתה מרי טורטל, יוצרת ומאיירת ספרי לילדים.
הוא כתב את זיכרונותיו בספר "חיי" בשנת 1890.
האוסף הציבורי הגדול ביותר של ציורי קופר נמצא בבעלות מועצת העיר קנטרברי. דוגמאות מעבודותיו מוחזקות גם על ידי גלריית טייט, לונדון, ומוזיאון ויקטוריה ואלברט, לונדון, ואוספים ציבוריים אחרים, בעיקר בבריטניה.
וולוו B13R
וולוו B13R (בשוודית : Volvo B13R) הוא אוטובוס מתוצרת וולוו אוטובוסים השוודית, אשר מיוצר משנת 2009 בשוודיה ובמקסיקו
לנינסקי פרוספקט
לנינסקי פרוספקט (ברוסית: Ленинский проспект) היא שדרה במוסקבה, אחד הכבישים המהירים הרדיאליים הגדולים בעיר. השדרה עוברת במחוז האדמיניסטרטיבי המרכזי, הדרומי, דרום מערבי ומערבי.
לנינגרדסקי פרוספקט
לנינגרדסקי פרוספקט (ברוסית: Ленинградский проспект) היא שדרה במחוז האדמיניסטרטיבי הצפוני של מוסקבה, אחד מנתיבי התחבורה החשובים ביותר של הבירה.
פרידריק ריצ'רד לי
פרידריק ריצ'רד לי (באנגלית: Frederick Richard Lee; 10 ביוני 1798, ברנסטפל, דבון – 5 ביוני 1879, דרום אפריקה) היה אמן אנגלי.
חייו.
לי היה בנו של תומאס לי מברנסטפל בצפון דבון ואחיו של תומאס לי, אדריכל.
פרידריק נרשם כסטודנט באקדמיה המלכותית ב־16 בינואר 1818, בן תשע-עשרה. אף על פי שלא רשומים ציורים מתוארכים לאותו הזמן, עד לבחירתו כחבר באקדמיה המלכותית ב־3 בנובמבר 1834, היו לפחות שישה ציורים מתוארכים.
לי נבחר לחברות מלאה באקדמיה המלכותית ב־10 בפברואר 1838. שבעה ציורים נוספים תועדו שצוירו על ידי לי לפני תאריך זה, ציורי שמן בעיקר על בד. בגלריה טייט קיימת דוגמה מתקופה זו בקריירה שלו "זריחה בים", שגם היא ציור שמן (1834). ידוע שהוא ייצר ארבעים ציורים נוספים המתוארכים בשלושים השנים הבאות. בנוסף לציורים המתוארכים, קיימים עוד כחמישים ציורים ללא תאריך, כולל "אגם בפארק".
ללי היה בית בפילטון, בסמוך לברנסטפל, אך חלק ניכר מחייו היו מוקדשים לים, והוא חי הרבה על הסירה שלו, בה ביקר בחופי צרפת, ספרד ואיטליה. הוא הציג בפעם האחרונה בשנת 1870, והפך לאקדמאי בדימוס בשנה שלאחר מכן.
קריירה.
לי היה אמן פורה, בהתבסס על מספר ציורי השמן שידוע שייצר, הן על בד והן על גבי לוחות. בחירת הנושאים שלו שיקפו בבירור את השפעותיו של ג'ון קונסטבל ובני דורו האחרים. כמה מציוריו הבולטים יותר נעשו בשיתוף עם תומאס סידני קופר (בין 1848 ל־1856) וסר אדווין לנדסר. לי צייר את הנוף וקופר ולנדסר הוסיפו את בעלי החיים. נופים וסצנות פסטורליות מהווים את עיקר העניין בציור שלו, עם כמה ציורים יוצאים דופן,
סצינות סקוטיות התאימו לנושאים שצייר לי, אך הוא גם נסע הרבה מחוץ לבריטניה וצייר ביבשת: "גשר צפון דאפפילד, דרבישייר", "הגשר השווייצרי, לינדוך", "אלון בבדפורדשייר", "סלע גיברלטר" "פונט דו גארד", כולם דוגמאות לציורי נסיעות. לי גם בילה זמן לא מבוטל בכפר פנשארטס בקנט, והפיק מספר ניכר של ציורים מהמקום. אשתו הרייט איב לי נקברה בחצר הכנסייה שם לאחר מותה בשנת 1850.