הפארק כולל בתוכו את:
פארקים מעבר לגבול.
הפארק הוא חלק משמורת טבע מימית החוצה את הגבולות בין דרום אפריקה, מוזמביק ואסוואטיני.
אקולוגיה.
הפארק הוכרז כאתר מורשת עולמית בשל הקריטריונים (9) ו-(10): בפארק מגוון ביולוגי עשיר ומערכות אקולוגיות ייחודיות. הסיבה למגוון הביולוגי העצום בחי ובצומח היא המגוון הגדול של מערכות אקולוגיות שונות בפארק: משוניות אלמוגים, יערות, דיונות, סובטרופיות, סוואנות וביצות. בפארק פילי סוואנה אפריקאים, נמרים אפריקאים, קרנפים רחבי שפה דרומיים, קרנפים צר-שפה דרום-מרכזי, תאו אפריקני, לווייתנים, דולפינים וצבי ים.
בפארק חיים גם 1,200 תנינים ו-800 היפופוטמים.
בדצמבר 2013, לאחר 44 שנות היעדרות, הוכנסו מחדש אריות אפריקאים לפארק.
השוניות בחלק הימי של השמורה מאוכלסות בתמנונאים ודיונונים. מדי פעם ניתן לראות כרישי לוויתן ענקיים שוחים באזור זה.
על פי תצפיות שנערכו באגם לוסיה, המהווה חלק גדול מהפארק, באגם עשרים וארבעה מינים של רכיכות.
פרנסואה ויאט
בן של אם אחרת
בן של אם אחרת (באנגלית: Another Mother's Son) הוא סרט דרמה מלחמתי בריטי, שביים כריסטופר מנואל ונכתב על ידי ג'ני לקואט אחייניתה של לואיזה גולד גיבורת הסרט. בסרט מככבים ג'ני סיגרוב בתפקיד לואיזה גולד, ג'וליאן קוסטוב, רונאן קיטינג, ג'ון האנה ואמנדה אבינגטון.
הסרט מבוסס על סיפור אמיתי אודות הכיבוש הגרמני באיי התעלה, על אשה מהאי ג'רזי בשם לואיזה גולד (בגילומה של סיגרוב), שמספקת מחסה לעובד כפייה רוסי צעיר הנמלט (בגילומו של ג'וליאן קוסטוב), ומסתירה אותו מהגרמנים בעזרת אחיה הרולד לה דרולינק ואחותה אייבי פורסטר.
הפקה.
כריסטופר מנואל ביים את הסרט על פי התסריט של ג'ני לקואט, אחייניתה של לואיזה גולד. חברת סרטי ביל קנרייט הפיקה את הסרט יחד עם דניאל-קונרד קופר.
הצילומים החלו ב-9 בנובמבר 2015 בבאת', סאמרסט. הצילומים התקיימו גם בבניין גילדהול בעיר באת' ובאולפני מערב לונדון.
הצגת בכורה נערכה בלונדון ב-16 במרץ 2017.
ג'ון מידלטון
ג'ון מידלטון (באנגלית: John Middleton; 9 בינואר 1827 – 11 בנובמבר 1856) היה אמן אנגלי, הידוע בציורי צבעי המים המושלמים שלו. הוא היה הצעיר והחבר החשוב האחרון בבית הספר לציירים בנוריץ', שהיה תנועת האמנות המחוזית הראשונה בבריטניה. מלבד היותו חרט מוכשר, הוא הפיק ציורי שמן והיה צלם חובב נלהב.
ראשית חייו.
מתיעוד הקהילה עולה כי ג'ון מידלטון נולד בנוריץ' ב-9 בינואר 1827 והוטבל ב-14 בינואר בכנסיית סנט סטפן, על ידי הוריו ג'ון מידלטון ואן בייפילד. מעט מילדותו המוקדמת תועדה. קרובי המשפחה בנוריץ' היו נפחים וטווים, אך ג'ון מידלטון האב היה אמן זכוכית. אן מידלטון התמחתה בציור צמחים, והציגה שתי תמונות באגודת אמני נוריץ'. היא נפטרה בנוריץ' ב-1 בינואר 1830, בת 29.
מידלטון הבן התחנך בבית הספר בנוריץ'. עם סיום לימודיו הרשמיים הפך לתלמידו של צייר הנוף ג'ון ברני לדברוק. לדברוק, שהיה אמן בית ספר נוריץ', השפיע במיוחד על טכניקת צבעי השמן של מידלטון. מאוחר יותר לימד אותו הנרי ברייט, לאחר שביקר אותו בלונדון בשנת 1847. מידלטון עבר לעיר הבירה באותה תקופה והתגורר בקנזינגטון. בין השנים 1847 עד 1849 הוא היה גם תלמידו וחברו של ברייט, וכנראה נסע איתו לקנט.
לאחר מות אביו באפריל 1848 חזר מידלטון לנוריץ' על מנת להשתלט על ניהול העסק המשפחתי. תפקידו כאיש עסקים קטע את הכשרתו ופעל להפחתת תפוקתו האמנותית. בשנת 1850 עבר עם אמו החורגת מביתם הצמוד לבית העסק לבית גדול בהרבה.
קריירה אמנותית.
מידלטון היה אמן עוד לפני שמלאו לו עשרים. הוא הציג בלונדון בין השנים 1847 עד 1855, למרות ההפרעה שנגרמה בעקבות התחייבויותיו העסקיות: הוא הציג 14 תמונות באקדמיה המלכותית לאמנויות ו-15 במוסד הבריטי, שם זכתה עבודתו לשבחים.
התפוקה האמנותית של מידלטון הושפעה מיצירותיהם של הנרי ברייט, תומאס לונד ורוברט למן (והוא השפיע עליהם). ארבעת האמנים היו חברים טובים מאוד.
אף על פי שהנרי ברייט היה המורה של מידלטון, צבעי המים שהפיק ברייט בשנות ה-40 של המאה ה-19, לאחר סיור רישומים בקנט, מראים בבירור כיצד הושפע מתלמידו. לעיתים קרובות היה קשה להבחין בין שני האמנים.
על פי הסופר והיסטוריון האמנות ויליאם פרידריך דיקס, מידלטון היה חברו הצעיר המסור של לונד, שכנראה הכיר לו את עבודותיו של ת'ירטל, כמו גם את עבודות הצילום.
מידלטון התיידד גם עם ויליאם ג'ונסון ג'ניס בולדינג, בעל אדמות תושב בכפר החוף וויבורן. בולדינג, הידוע בצילומיו החלוציים של נופי נורפוק ועובדי אחוזה, נחשב לצלם מוקדם חשוב. מידלטון היה אחראי על רישומו כחבר באגודת הצילום נוריץ', שקיימה תערוכות שכללו את עבודתו של ויליאם בולדינג.
בולדינג היה גם אמן מוכשר שהציג שני ציורי שמן בשנת 1853. שני החברים ציירו יחד, כשמידלטון שהה לעיתים קרובות בוויבורן, ולכמה מתצלומי הנוף של בולדינג יש זיקה לטכניקת צבעי המים של מידלטון. תחריט קטן של ג'ון מידלטון, שנעשה באוויר הפתוח, דומה מאוד לתצלום של בולדינג, שהראה שהחברים עבדו יחד. חלק מתצלומי הנוף של בולדינג המציגים עצים ליד מים צולמו בהרכב טיפוסי לסגנון ציורי מידלטון, כאשר תמונה אחת מסוימת מכילה מרכיבים שנמצאו בעבודות צבעי המים של מידלטון, כגון עצים, מים, גדרות ושער.
מידלטון נסע לאזורים שונים בבריטניה במהלך חייו. בנוסף לבילוי זמן בשרטוט ובציור במהלך טיול לטונברידג' וולס בקנט, הוא הפיק ציורים של האזור סביב קלובלי במהלך ביקור בחוף דבון. בהיותו בלונדון, הוא וחברים אחרים בבית הספר נוריץ' השתתפו במפגשי הערב של האגודה הגרפית של ציירים וחרטים. הוא הפך לחבר באגודה בשנת 1854, אך התפטר בשנת 1856, זמן קצר לפני מותו.
ירידה ומוות.
במהלך רוב חייו סבל מידלטון מבריאות לקויה. הוא נאלץ לעבוד בחוץ פחות ופחות ככל שהתקדמה מחלתו. היסטוריון האמנות דרק קליפורד ציין כי ההשראה, הצבעים המבריקים והביטחון ברישומיו של מידלטון נזנחו אחרי 1848, ארבע שנים לפני שנעשו רישומיו האחרונים הידועים.
מידלטון נפטר משחפת בביתו בנוריץ', ב-11 בנובמבר 1856. הוא נקבר בבית העלמין החדש בארלהם.
הסופרת ג'וזפין וולפול טוענת כי "הטרגדיה הגדולה של בית הספר נוריץ' הייתה מותו של ג'ון מידלטון בגיל 29 בלבד". על פי המינגוויי, מותו של מידלטון בשנת 1856 סימן את הירידה באיכות הציור המיוצר באזור, והוא היה צייר צבעי המים המשמעותי האחרון שם.
צבעי מים וציורי שמן.
ג'ון מידלטון היה צייר צבעי מים מוכשר ביותר, שלדברי קליפורד, היה המצליח ביותר מבין כל אמני בית הספר של נוריץ' שעבדו במדיום זה בסוף שנות ה-40 של המאה ה-19, למעט ג'ון סל קוטמן. מידלטון הפיק עבודות תוך שימוש בצבעים בהירים ובצורות מתוחכמות, תוך שימוש בלבן של נייר. הסופר רוברט בראל ראה בציוריו הטובים ביותר של מידלטון סגנון "מודרני להפליא". בראל מציין כי ציוריו המאוחרים יותר של מידלטון, שצוירו משנת 1850, חסרו מהמראה הרענן והספונטני של עבודותיו הקודמות.
מילון הביוגרפיה הלאומית ציין את "העיבוד האפקטיבי של מידלטון לעונות השנה, במיוחד בתחילת האביב". וולפול העריכה את עבודתו כמתקדמת יותר מזו של בני דורו, רוברט למן ותומאס לונד. פרשנים שיבחו את יכולתו להראות גוונים עדינים בציוריו. על פי ג'וזפין וולפול, הוא עשה שימוש מעודן באור ובצל ששיפרו את הגוונים.
צילום.
מידלטון התעניין מאוד בצילום והיה חבר באגודת הצילום נוריץ', שהוקמה בשנת 1854. הוא היה אחד האמנים הראשונים שהשתמשו במצלמה ככלי עזר להפקת נופי צבעי מים, ועבד במדיום שהיה עוד בחיתוליו. כמו חברו תומאס לונד, שהיה גם צלם חובב, הוא החזיק בציוד משלו, שבאותה תקופה רק העשירים יכלו להרשות לעצמם.
מידלטון השתמש בתשלילים מנייר שעווה כדי לייצר את תמונותיו של הכפר בנורפוק. לא ידוע אם מכר תצלומים כלשהם או הציג אותם בתערוכה גדולה כלשהי. הצילומים היחידים שניתן לייחס לו הם קבוצה שצולמה במהלך טיול בצפון ויילס. תצלומי הנוף שלו מזכירים את גווניהם הכהים והבהירים המנוגדים של הציורים הגדולים שהפיק הנרי ברייט בסוף שנות ה-40.
אגודת הצילום של נוריץ', שבמרכזה תומאס דמנט איטון (1799–1871), הייתה פעילה במיוחד בשנות ה-50 של המאה ה-19. בתקופה זו התקיים קשר הדוק בין הקהילה האמנותית לבין צלמי נורפוק. אינדיקציה למערכת יחסים זו הייתה תערוכה גדולה של עבודות של ארגון אמני נורפוק ונוריץ' ואגודת הצילום של נוריץ' מנובמבר 1856 עד פברואר 1857, שבה הוצגו 500 תצלומים ו-425 יצירות אמנות. אירוע זה התקיים רק ארבע שנים לאחר התערוכה הציבורית הגדולה הראשונה של תצלומים בעולם.
ג'ון מידלטון נפטר זמן קצר לפני פתיחת תערוכת נוריץ' הנזכרת בנובמבר 1856, ומהקטלוג שלה עולה כי אף אחת מיצירותיו לא הוצגה.
חואן זאנוטו
חואן זאנוטו (באיטלקית: Juan Zanotto; 26 בספטמבר 1935 – 13 באפריל 2005) היה קומיקסאי ממוצא ארגנטינאי, יליד איטליה, שעבד באירופה ובארגנטינה. זאנוטו ידוע בגיבורות העל שאייר שהיו טובות-מראה, ונראתה בהן ההשפעה מדמותה של וונדר וומן.
ביוגרפיה.
זאנוטו נולד בטורינו שבאיטליה, ועבר עם משפחתו בגיל שלוש עשרה לארגנטינה. שם למד בבית הספר לאמנות בצפון אמריקה (לימים בית הספר האמריקאי לאמנות).
בשנת 1953 החל לעבוד בהוצאת הספרים "קודקס עריכה" שם אייר לעיתים ספרים של כותבים שונים, ומאוחר יותר החל לכתוב ולצייר סיפורי הרפתקאות ומערבונים עבור רצועות קומיקס מוכרות כגון The Phantom .