המועדון השתתף במפעלים אירופיים מאז עונת 1962/1963. בעונה הראשונה באירופה הקבוצה שיחקה בגביע אירופה לאלופות והפסידה בסיבוב הראשון לקבוצת נורשפינג משוודיה. בעונת 1970/1971 שיחקה הקבוצה בגביע אירופה למחזיקות גביע. בסיבוב המוקדמות ניצחה הקבוצה את קבוצת אוטבידברג משוודיה. בסיבוב הראשון הפסידה הקבוצה לקבוצת טירול אינסברוק מאוסטריה והודחה מהטורניר. הקבוצה פגשה לראשונה בתולדותיה קבוצה ישראלית בגביע אופ"א בעונת 2002/2003, אז פגשה בקבוצת הפועל תל אביב בשלב המוקדמות, אז הפסידה בישראל 1-0 ובאלבניה 4-1 והודחה מהמפעל. בשנת 2003 שיחקה הקבוצה באינטרטוטו אז נפגשה עם קבוצת מכבי נתניה בסיבוב הראשון וניצחה במשחק הביתי 0-2 ובמשחק השני הפסידה בתוצאה 3-1 אך עלתה לשלב השני בגלל עדיפות שערי חוץ. בשלב השני הפסידה הקבוצה בשני משחקיה נגד קבוצת דאצ'יה קישינב ממולדובה. בעונת 2003/2004 סיימה הקבוצה במקום הרביעי בליגה האלבנית ולכן העפילה לגביע אופ"א. במשחק הראשון בגביע אופ"א בוענת 2004/2005 שיחקה הקבוצה נגד קבוצת בירקירקארה ממלטה וניצחה במשחק הראשון בתוצאה 2-4 ובמשחק השני הפסידה בתוצאה 2-1 אך עלתה בגלל הפרש שערים עדיף. בשלב השני נפגשה הקבוצה עם קבוצת איחוד בני סכנין והפסידה בשני המשחקים בתוצאות 3-0 ו-3-1. הקבוצה שיחקה לאורך השנים באירופה מול חלק מהקבוצות הגדולות בכדורגל האירופי כגון סלטיק הסקוטית, פנרבחצ'ה הטורקית, בנפיקה ליסבון הפורטוגלית ופיינורד ההולנדית.
ננדורי טירנה 17
יוסלס אי.די
יוסלס אי די
יוזלס אידי
יוזלס
יוסלס
גוסטאבו דודאמל
גוסטאבו אדולפו דודאמל ראמירס (בספרדית: Gustavo Adolfo Dudamel Ramirez; נולד ב-26 בינואר 1981) הוא מנצח ונצואלני. כיום הוא משמש כמנצח ראשי ומנהל מוזיקלי של התזמורת הפילהרמונית של לוס אנג'לס.
ביוגרפיה.
דודאמל נולד בברקיסימטו, ונצואלה. הוא למד מוזיקה מגיל צעיר והחל לנגן בכינור בגיל 10. כעבור זמן קצר החל ללמוד קומפוזיציה. הוא למד בקונסרבטוריון חסינטו לארה ומורהו לכינור שם היה חוסה לואיס חימנס. משם המשיך ללימודים אצל חוזה פרנסיסקו דל קסטיו באקדמיה הלטינו-אמריקאית לכינור. בגיל 12 החל לנגן ככנר ראשון בתזמורת הנוער של ברקיסימטו ובגיל 13 גם ניצח עליה כמחליף מזדמן למנצח, שחלה.
בצורה מסודרת החל ללמוד ניצוח בשנת 1996, אצל חוסה אנטוניו אבראו, והתמנה למנהל מוזיקלי של תזמורת הנוער הלאומית "סימון בוליבר" של ונצואלה בשנת 1999. עם התזמורת הוא יצא למסע קונצרטים בינלאומי בסיציליה, רומא, ברלין, מינכן ווינה, ובמקומות נוספים.
אחרי שזכה בתחרות ניצוח על שם גוסטב מאהלר בשנת 2004, השתתף בכיתת אמן של קורט מאזור בלונדון. שמו החל להתפרסם והגיע לידיעתם של מנצחים כמו סר סיימון ראטל וקלאודיו אבאדו, שנענה להזמנות לנצח על תזמורת סימון בוליבר בוונצואלה.
דודאמל ניצח לראשונה על תזמורת פילהרמוניה ועל התזמורת הפילהרמונית של לוס אנג'לס, בין השאר, בשנת 2005, וכן חתם על חוזה עם חברת ההקלטות דויטשה גראמופון. בשנת 2006 הופיע עם עוד תזמורות ברמה בינלאומית, בהן התזמורת הסימפונית של ברמינגהאם, התזמורת הסקסונית הממלכתית של דרזדן והתזמורת הפילהרמונית המלכותית של ליברפול. הוא הוזמן לכהן כמנצח ראשי של התזמורת הסימפונית של גוטנבורג משנת 2007 ועד שנת 2012.
ביולי 2006 ניצח על התזמורת הפילהרמונית הישראלית בפסטיבל ספולטו באיטליה. היה זה המפגש השני שלו עם התזמורת, לאחר ששנה קודם לכן החליף את זובין מהטה בניצוח על הסימפוניה החמישית של מאהלר. התזמורת התפעלה מגישתו הרעננה והנלהבת. דודאמל התבקש להחליף את זובין מהטה, ששבר את רגלו, בסדרת קונצרטים מיצירות מאהלר. הוא ניצח על התזמורת גם בחגיגות השבעים להיווסדה, בדצמבר 2006, יחד עם לורין מאזל, קורט מאזור, ואלרי גרגייב וזובין מהטה.
חייו האישיים.
גוסטאבו דודאמל בא ממשפחה מוזיקלית. אביו היה נגן טרומבון בתזמורת סימפונית ואמו הייתה זמרת סופרן.
הוא נשא לאישה את חברתו משנים, אלואיסה מאטורן, בשנת 2006, בקראקס. תזמורת הנוער הלאומית סימון בוליבר חברה לסקולה קנטורום לשוות לאירוע אופי של חגיגה מוזיקלית מיוחדת במינה. החתונה נערכה בקתדרלה באוניברסיטה הקתולית במונטאלבאן, פרוור של קראקס. מאטורן, ילידת ונצואלה, היא רקדנית בלט ושואפת לקדם את הקריירה שלה כסופרת פוליטית בשנים הבאות.
חודש מעובר
גמנסיה הרצליה
אוניית קרב
איגוד התאחדויות הכדורגל האירופאיות
חללה
האלפבית הקירילי הרומני
האלפבית הקירילי הרומני הוא ואריאנט של האלפבית הקירילי ששימש לכתיבת השפה הרומנית עד שנת 1860, בה הוא הוחלף לאלפבית מבוסס-לטינית. אלפבית זה דומה לאלפבית המולדובני, אך אינו זהה לו.
בשפה הרומנית ישנם צלילים שאין עבורם אותיות באלפבית הקירילי הבסיסי, ולפיכך נאלצו הרומנים להמציא מספר סימנים, כדי לייצג אותם.
המעבר מהאלפבית הקירילי לאלפבית הלטיני התבצע בהדרגה במשך מספר שנים, ובמהלכן השתמשו ב"אלפבית מעבר", ששילב אותיות קיריליות ולטיניות.
סטנפורד
צ'יינהטאון (סרט)
צ'יינהטאון (אנגלית: Chinatown) הוא סרטו של רומן פולנסקי משנת 1974. הסרט הוא דרמת מתח פסיכולוגית, סיפור רב רבדים, הכולל מאפיינים רבים של סרט אפל וסרט בלשי. הסרט נחשב לקלאסיקה הוליוודית וזכה בפרס אוסקר בשנת 1975 עבור התסריט (אותו כתב רוברט טאון), ובפרס גלובוס הזהב עבור סרט הדרמה הטוב ביותר.
בסרט מככבים ג'ק ניקולסון בתפקיד הבלש ג'ייק גיטיס, פיי דאנאוויי בתפקיד אוולין מולריי, וג'ון יוסטון, בתפקיד הנבל נוח קרוס. הבמאי, פולנסקי, מופיע בתפקיד קטן של גנגסטר.
סרט המשך בשם "שני הג'ייקים" נוצר בשנת 1990. ניקולסון ביים את הסרט וכיכב בו, על פי תסריטו של רוברט טאון. ההמשך נחשב לסרט שאינו מגיע לגדולתו של הסרט הראשון.
תקציר העלילה.
ג'ייק (ג'יי ג'יי) גיטיס (ג'ק ניקולסון) הוא בלש פרטי בלוס אנג'לס בשנות ה-30. גיטיס היה בעברו שוטר, אך אירוע עלום הביא לפרישתו מן המשטרה, והפך אותו לדמות צינית וממורמרת. גיטיס מתמחה במעקב אחר בני זוג בוגדניים. גיטיס נשכר על ידי אישה המציגה עצמה כאוולין מולריי, המבקשת להתחקות אחר בעלה, מהנדס מים בשם הוליס מולריי. עד מהרה מצלם גיטיס את המהנדס מולריי בחברת צעירה עדינה ועגומה למראה, אך לאחר שהתצלומים מתפרסמים בעיתונות, מגיעה אישה אחרת המזדהה כאוולין מולריי, והפעם האמיתית (פיי דאנאוויי), ודורשת מגיטיס כי יחדל מלחקור את העניין, שאם לא כן תתבע אותו.
גיטיס ממשיך בחקירה למרות בקשתה, ומגלה מזימה סבוכה לרכישת קרקעות במדבר במחיר זעיר, ולאחר מכן רכישת זכויות מים, השבחת הקרקעות ומכירתן בהון עתק. מאחורי המזימה עומד אדם בשם נוח קרוס. באותה העת מתאהב גיטיס באוולין מולריי (האמיתית).במקביל לחשיפת עסקי הנדל"ן (המלווה ברצח אחד לפחות), נפרשת בפני גיטיס עלילה עגומה של גילוי עריות בין מולריי, ואביה, הוא נוח קרוס, שתוצאתה היא לידתה של קתרין, הצעירה שבחברתה נצפה הוליס מולריי. קרוס (ג'ון יוסטון) הוא טייקון מושחת, שעומד מאחורי מזימת הענק, בעלת המאפיינים הפוליטיים והפיננסיים.
סיומו הדרמטי של הסרט הוא עימות בין קרוס, גיטיס ואוולין מולריי בצ'יינהטאון, המקום האפל והמסתורי בו אירע האירוע בעברו של גיטיס שגרם לו לעזוב את המשטרה. במהלך העימות מאבדת אוולין את חייה, מירי השוטרים הפועלים בשליחות קרוס, וגיטיס מבין כי היה כלי משחק במזימותיו של קרוס, המתרחק עם שללו, בתו / נכדתו הקטנה, קתרין.
העלילה מבוססת באופן חופשי על מאבקים בין יזמים, בתקופת הפיתוח של לוס אנג'לס בשנות השלושים, סביב מקרקעין ושליטה בזכויות מים.
פרשנויות אפשריות.
צ'יינהטאון נוצר בשנות ה-70, בידי אחד הבמאים המזוהים ביותר עם הקולנוע האמריקאי בתקופה זו, רומן פולנסקי. בעת שנוצר נחשב כהומאז' לסרט האפל, במיוחד בשל הופעתו הבלתי נשכחת של ג'ון יוסטון בתפקיד נוח קרוס. יוסטון היה מזוהה כבמאי עם הסרט האפל, ובמיוחד עם "הנץ ממלטה" (1941), אחד מהראשונים והמוצלחים שבסרטים אלו.
כיום פרשנים רבים אינם רואים בסרט הומאז' לסרט האפל, כי אם "סרט אפל" של ממש, על אף העובדה שהוא צבעוני (אחד מהמאפיינים העיקריים של "הסרט האפל" הוא הצילום בשחור ולבן) ונוצר כשש עשרה שנים לאחר "הסרט האפל" האחרון ("מגע של רשע" של אורסון ולס משנת 1958).
המבקר האמריקני רוג'ר איברט הוא אחד מהמחזיקים בדעה זו. לדעתו הזמן שחלף מאז יצירת הסרט עמעם את ההבדלים שבינו ובין סרטי "פילם נואר" מהתקופה הקלאסית, והעמיד אותו בשורה אחת עמם.
לסרט מאפיינים רבים של סרט אפל:
עם כל זאת הסרט אינו עומד במוסכמות "הסרט האפל" הקלאסי של שנות ה-40, ומראה על ההבדלים בין הקולנוע ההוליוודי הכפוף לקוד הייז, ובין הקולנוע המשוחרר והפסיכולוגי של שנות ה-70. שלא כמו הגיבור הטיפוסי של הסרט האפל, אין גיטיס מצליח לפתור את התעלומה במלואה. הוא מתמקד ברמזים, מגיע למסקנות מוטעות, ואינו רואה את התמונה הכללית, עד לתמונה הסופית. העלילה הכוללת גילוי עריות ושחיתות אישית ופוליטית היא סטייה מהנושאים הקלאסיים של הסרט האפל, שעיקרם חיפוש אחר אוצר, או פשע של תשוקה.
סטייה עיקרית מפורמט "הסרט האפל" היא כי הסרט מצולם בלוס אנג'לס שטופת השמש. סצנות רבות מצולמות באור יום מלא, ומעט סצנות (ובמיוחד סצנת הסיום) בלילה. השימוש שעושה הסרט האפל בצללים אינו ניכר בסרט זה.