ממלכה (באנגלית: Kingdom) הייתה סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוגת דרמה שעלתה לשידור ב-8 באוקטובר 2014 ברשת "Audience Network". יוצר הסדרה הוא ביירון בלסקו ומכבבים בה פרנק גרילו, ג'ונתן טאקר, ניק ג'ונאס, קיילי סנצ'ז, מאט לוריה וג'ואנה גוינג. העלילה מתרכזת במשפחה שמנהלת חדר כושר לקרבות מגע אשר מצבו הכלכלי לא הכי טוב והתקווה העיקרית מונחת על כתפיו של אחד הבנים מהמשפחה.
ב-17 באוקטובר 2014, חודשה הסדרה ל-20 פרקים נוספים, 10 פרקים שמתוכננים לעלות לשידור בסתיו 2015, ו-10 פרקים ב-2016. ב-7 ביולי 2016 חודשה הסדרה לעונה שלישית שעלתה לאוויר ב-31 במאי 2017, ועוד לפני זה ב-1 באפריל 2017 פורסם כי העונה השלישית תהיה העונה האחרונה.
עלילה.
אלביי קולינה (פרנק גרילו) מנהל חדר כושר לאמנויות לחימה משולבות שנקרא Navy St. Gym בלוס אנג'לס, עם בת זוגו ליסה (קייל סנצ'ז). הוא עוזר לאנשים להתאמן ומאמן לוחמים יחד עם בניו, נייט (ניק ג'ונאס) וג'יי (ג'ונתן טאקר). לג'יי יש בעיית סמים ואלכוהול, אך הוא נגמל ממנה כדי להתחיל להילחם שוב. ראיין וילר (מאט לאוריה) היה בעבר לוחם גדול עד שנשלח לכלא לאחר מספר טעויות בחיים שלו. לאחר שחרורו של ראיין מהכלא, אלביי רוצה שיחזור להתאמן והוא רוצה להיות זה שיאמן אותו, דבר שיביא פרסום טוב לחדר כושר. ליסה, שבעבר הייתה מאורסת לראיין, מתנגדת תחילה לדבר, אך בסופו של דבר מקבלת את זה למען החדר הכושר. אשתו המנוכרת של אלביי, כריסטינה (ג'ואנה גוינג), היא נרקומנית וזונה, עם קשר סדיר עם אלביי ובניה.
שידור בינלאומי.
הסדרה עלתה לשידור באוסטרליה ב-7 באפריל 2015 בערוץ FX ונצפתה על ידי 16,000 צופים.
הסדרה משודרת בקנדה בערוץ Bravo Canada. העונה הראשונה עלתה לשידור יומיים אחרי השידור בארצות הברית. העונה השנייה עלתה לשידור בקנדה ב-11 בנובמבר 2015. בשוודיה, משודרת הסדרה בערוץ TV12.
הסדרה משודרת בארגנטינה, צ'ילה, אורוגוואי, פרו, אקוודור, קולומביה, ונצואלה ופוארטו ריקו ב-OnDirecTV, ערוץ טלוויזיה של חברת ההפקה DirecTV.
ב-3 במאי 2015, עלתה הסדרה לשידור בניו זילנד בערוץ SKY Movies Action.
דני קורן (שופט כדורגל)
דני קורן (קורנסקו) (נולד ב-10 בפברואר 1957) הוא שופט כדורגל ישראלי לשעבר המכהן כיושב ראש הוועדה המקצועית באיגוד השופטים.
קריירת שיפוט.
קורן הצטרף לאיגוד השופטים ב-1979 לאחר שסיים קורס שופטים והתקדם בליגות השונות עד שב-1988 שובץ לראשונה כשופט מן המניין בליגה הלאומית, הליגה הבכירה ושימש לסירוגין שופט ראשי וקוון. קורן עמד מספר פעמים במוקד אירועים חריגים: במשחק שנערך בעונת באצטדיון קריית אליעזר בין מכבי חיפה למכבי תל אביב ובו שימש קוון הושלך לעברו מאחד היציעים תפוז שפגע בצווארו. מספר שנים לאחר מכן עמד במרכזה של מחלוקת במשחק האליפות בין הפועל חיפה למכבי תל אביב כשהקהל המקומי פרץ למגרש כדי להתחיל בחגיגות האליפות אך קורן התעקש להמשיך את המשחק ולסיימו במועד החוקי אף על פי שהמגרש היה תחום באוהדים.
בשנת 1996 קיבל תג שיפוט בינלאומי ושנתיים לאחר מכן עלה לדרג B באופ"א. עד סוף הקריירה שפט שלל משחקים במסגרות שונות כשהבולטות שבהן מוקדמות המונדיאל, מוקדמות ליגת האלופות, רבע גמר גביע המחזיקות ושמינית גמר גביע אופ"א.
בשנותיו האחרונות כשופט פעיל נחשב קורן לבכיר שופטי הכדורגל בישראל ולכן מונה לשפוט משחקים רגישים בעלי פוטנציאל נפיץ ומשחקים מכריעים בשתי הליגות הבכירות. כמו כן, שפט מספר משחקי גמר גביע המדינה; משחק הגמר בעונת בין בני סכנין להפועל חיפה היה משחקו האחרון בקריירת השיפוט ולפני שריקת הפתיחה נערך לכבודו טקס פרידה.
במהלך הקריירה נמנע קורן מלשפוט את מכבי פתח תקווה בשל העובדה כי הוא מתגורר בעיר פתח תקווה ובשל אהדתו לקבוצה.
לאחר הפרישה.
לאחר פרישתו ב-2004 מונה תחילה למשבץ שופטים בליגות הנמוכות ובהמשך ליושב ראש הוועדה המקצועית באיגוד השופטים האחראי על שיבוץ שופטים בליגות הבכירות, קביעת הקריטריון לשיבוץ שופטים לפי אופיו של המשחק ומסלול הפיתוח של השופטים הבכירים. במסגרת תפקידו הוא משמש גם כמבקר שופטים.
ציונה פסל
ציונה פסל (נולדה ב-4 במרץ 1942) היא עורכת דין ופעילה חברתית בתחום קידום מעמד האישה. בשנים 1984–1989 כיהנה כסגנית ראש עיריית הרצליה.
ביוגרפיה.
פסל נולדה בתל אביב ב-4 במרץ 1942 למשפחת מייסטרובסקי. הוריה היו חלוצים שעלו ארצה בשנת 1935 מווילנה ונקלטו על ידי בני מרשק בקיבוץ גבעת השלושה, הם היו ממקימי בית החרושת לנעלים בקיבוץ. בשנת 1938 עברו לתל אביב. ציונה למדה בבת הספר היסודי הדתי שורשים שבתל אביב ולאחר מכן בבית הספר התיכון עירוני ה'. הייתה חניכה ומדריכה בתנועת "המחנות העולים" ומדריכה ב"מכבי הצעיר".
בין השנים 1959–1961 שרתה בצה"ל ביחידת מצ"ח. למדה בבית הספר הגבוה למשפט וכלכלה לתואר ראשון ושני בסוציולוגיה ובמדעי המדינה. בשנת 1974 סיימה לימודי משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים והוסמכה כעורכת דין. את ההתמחות עשתה בבית המשפט המחוזי בתל אביב, אצל השופט מקס צ'רנובילסקי.
ב-1978 החלה להרצות במסגרת ויצו ובאותה שנה הקימה בהתנדבות את הלשכה המשפטית של ויצו בהרצליה ובישובים נוספים.
נמנתה עם נושאות הדגל בפעילות של קידום נשים וצמצום הפערים בויצ"ו.
בשנת 1979 נבחרה כיו"ר דור ההמשך של ויצו בהרצליה ובשנת 1982 נבחרה כיו"ר ויצו הרצליה.
במסגרת פעילותה אימץ הסניף את ילדי האסירות בבית סוהר נווה תרצה והיא סייעה בהקמת המקלט לנשים מוכות בניהולה של רות רזניק (לימים כלת פרס ישראל על פועלה זה).
ב-1983 נבחרה לחברת מועצה יחידה במועצה העירונית של הרצליה. הצטרפה, כסיעת יחיד, בלתי מפלגתית, למועצת העיר בראשותו של אלי לנדאו. ב-1984 מונתה לסגנית ראש העיר בפועל והקימה את הוועדה הראשונה בארץ לקידום מעמד האישה במסגרתה שיתפה פעולה עם שדולת הנשים.
במסגרת תפקידיה הציבוריים כסגנית ראש עיר שמשה:
בתום הקדנציה בעירייה פנתה לתחום העסקי והתמחתה בניהול ארגוני. מוסמכת המרכז לניהול בשיתוף של ד"ר יצחק אדיג'ס. ובין השנים 1991–1993 שימשה כמנכ"ל אדיג'ס ישראל בע"מ. כיום, פעילה כמתנדבת מטעם משרד הביטחון למשפחות שכולות.
חיים אישיים.
נשואה לוויליאם פסל, ולהם שני ילדים.
לווג'
בטונייר
בטונייר (הלחם הבסיסים "בטון" + "נייר", באנגלית: Papercrete, דהיינו Paper + Concrete) הוא חומר בנייה הדומה לבטון, רק שבמקום חצץ יש בו סיבי נייר (לרוב נייר ממוחזר). דהיינו צמנט, מים, חול ונייר.
עיקר יתרונו של הבטונייר על הבטון הרגיל הוא שהוא קל בהרבה מהבטון הרגיל. משקל קל הופך את הקונסטרוקציה כולה לזולה יותר והופך גם את הובלת החומרים אל אתר הבנייה לזולה יותר.
אחד מחסרונותיו של הבטונייר, נכון לשנת 2015, הוא שאין תקינה לתכנון מבנים מבטונייר והניסיון בבנייה בו מועט. אולם, קיים ניסיון כזה.
הבטונייר נרשם לראשונה כפטנט בשנת 1928 בארצות הברית על ידי ממציאיו, אריק פטרסון (Eric Patterson) ומייק מקיין (Mike McCain), אולם הרעיון נזנח מאז ו"הומצא מחדש" בשנות השמונים של המאה ה-20.
האחים בדיר
מונדיר, מוזהר ושאדי בדיר (נולדו ב-1975, 1976 ו-1981 בהתאמה) הם שלושה אחים ערבים ישראלים עיוורים מלידה מכפר קאסם. השלושה התפרסמו בתחילת שנות ה-2000 בעקבות שורה של מעשי פריקינג שביצעו כאשר פרצו למרכזיות בזק, גלי צה"ל, פלאפון וחברות תקשורת נוספות. הפרשייה הייתה פרשיית עבירות המחשב מהמסובכות ביותר בישראל, ובחקירת המשטרה הצטברו מעל 40,000 מסמכים, אלפי קלטות על פעילות האחים בדיר ומאות עדים במטרה להרשיע אותם. על פי הערכות האחים בדיר הרוויחו כ-20 מיליון ש"ח במסגרת ביצוע העבירות.
האחים הורשעו בעבירות שונות ובין היתר: הטרדה על פי חוק הבזק, התחזות לעובד ציבור, חדירה למחשב, עבירות על חוק המחשבים ועוד. על מונדיר נגזרו 5 שנות מאסר בפועל וקנס של 75 אלף ש"ח, בהמשך ערער לבית המשפט העליון ועונשו הופחת, על מוזהר נגזרו 6 חודשי עבודות שירות ו-25 אלף ש"ח קנס, ועל שאדי 3 חודשי עבודות שירות.
חייהם המוקדמים.
האחים בדיר הם עיוורים מלידה שנולדו וגדלו בכפר קאסם. אימם חלימה אשר הייתה מעוניינת שילדיה ישתלבו בחברה, החליטה לשלוח אותם לבית ספר רגיל וללא מקלות נחייה או כלבי נחייה. בילדותם התנכלו להם ילדים אחרים איתם למדו בעקבות נכותם.
בתחילת שנות ה-80, עם הקמתה של חברת בזק, הותקנו בכפר טלפונים ציבוריים ופרטיים בבתים. לאור בידודם החברתי בילו האחים זמן רב במשחקים עם הטלפון עד שהבחינו בצלילי רקע שהופיעו בקו לאחר חיוג המספרים. צלילים אלו היו למעשה פרוטוקול התקשורת של הטלפון עם המרכזיה. האחים בדיר החלו לחקור את הצלילים שמפיקים לחצני הטלפון (DTMF), וגילו כי באמצעות הקשת צירופים שונים ניתן לשלוח פקודות למערכות הטלפוניה. באמצעות חוש השמיעה הצליחו להבדיל בין תדרי הצליל השונים ואף לחקות חלק מהצלילים בעזרת גרונם כדי להטעות את המרכזיה ולאפשר שיחות חינם.
שנות ה-90.
במהלך שנות ה-90 ביצעו האחים בדיר מגוון רחב של הונאות ועבירות שונות לדוגמה:
המעצר והמשפט.
לאחר חקירה מאומצת שנמשכה 15 חודשים נעצרו האחים בדיר וב-26 באוקטובר 1999 הוגש כתב אישום נגדם. המשפט כלל 40,000 מסמכים, 1,800 קלטות ו-200 עדים.