קְווֹן הְיוּק-בִּין (בהנגול: 권혁빈 תרגום מילולי: "המסתורי", באנגלית: Kwon Hyuk-Bin) הוא מיליארדר דרום-קוריאני שייסד את חברת המשחקים, Smilegate, יצרנית המשחק הפופולרי CrossFire, שהפך למשחק הירי בגוף ראשון המצליח בהיסטוריה. הוא מחזיק ב 100% המניות של Smilegate, שהקים ב-2002.
פילנתרופיה.
קוון היה מעורב בהקמת "החווה הכתומה", חברת ההנבטה הפרטית הגדולה בדרום-קוריאה ותרם מעל 5 מיליון דולר לבניית בתי ספר בווייטנאם ובסין. הוא גם תרם מעל 2 מיליון דולר לאוניברסיטת סוגאנג שבה למד.
קריירה.
לקוון תואר ראשון בהנדסת חשמל מאוניברסיטת סוגאנג והיה ראש מועדון התכנות של האוניברסיטה בעת לימודיו. לאחר חברת הזנק שלא צלחה בתחום החינוך בשם 4Csof, וסירוב למשרת מתכנת בסמסונג, פנה קוון לתחביב שלו של פיתוח משחקי מחשב. הוא הקים את SmileGate בשנת 2002, שלוש שנים לאחר סיום לימודיו, בדרום קוריאה, קידם אותה עד שהייתה לאחת מחברות המשחקים המצליחות ביותר במדינה, וחבר לענקית התוכנה Tencent בשנת 2008 כדי לפרוץ לשוק הסיני.
בנובמבר 2012 חתמה החברה שלו על חוזה עם Disney Interactive על פיתוח משותף של משחק מקוון רב-משתתפים תחת השם "Project PK".
ביוני 2018 הוערך הונו בכ-4.3 מיליארד דולר.
קוון זכה פעמיים (2014, 2016) בפרס "מגדל הייצוא" (Tower of Export) שמוענק על ידי KITA , איגוד הייצואנים הבינלאומי של קוריאה.
חיים פרטיים.
היוק-בין נשוי, לו שני ילדים והוא מתגורר בסיאול.
גווהר ח'אנום
גווהר ח'אנום (گوهر خانم) הייתה אשתו השלישית של בהאא אללה, מייסד הדת הבהאית.
הולדתה ומשפחתה.
גווהר ח'אנום נולדה למשפחה באבית בעיר כאשאן. את ילדותה העבירה תחת חסותו של אחיה מירזא מהדי-י כאשאני בבגדאד. אחיה ייעד אותה לשרת בביתה של אסיה ח'אנום (), אשתו הראשונה של בהאא אללה.
הנישואין לבהאא אללה.
בשנת 1853 הוגלה בהאא אללה מאיראן לבגדאד. עשור לאחר מכן קיבל בהאא אללה את התגלותו והכריז על עצמו כשליחו של אלוהים. תאריך נישואיהם אינו ידוע אך בטווח השנים שבין הגעת בהאא אללה לבגדאד לבין התגלותו, גווהר ח'אנום נישאה לו. בשנת 1863, עם התגלותו של בהאא אללה, בהאא אללה עזב את בגדאד אך גווהר ח'אנום נשארה שם עם אחיה. לאחר חמש שנים, בשנת 1868, גווהר ח'אנום ומירזא מהדי-י כאשאני היו מאותם בהאים שסולקו מבגדאד למוסול. במהלך הגלות במוסול, מירזא מהדי-י כאשאני שלח מכתבים לבהאא אללה בבקשה להצטרף אליו בעכו. לאחר מספר פניות בהאא אללה נענה לבקשתו ומירזא מהדי-י כאשאני ביחד עם אחותו גווהר ח'אנום עשו את דרכם לעכו.
גווהר ח'אנום הולידה לבהאא אללה בת אחת בשם פרוע'יה בזמן שהותה בעכו.
ההוצאה מחוץ לדת הבהאית.
כשבהאא אללה נפטר בשנת 1892, גווהר ח'אנום ובתה הוגדרו כמפרי-ברית של הדת הבהאית הוצאו מחוץ לקהילה הבהאית. בדת הבהאית מפרי-ברית הם אלה ההולכים כנגד הוראותיהם של ממשיכי דרכו של בהאא אללה, עבד אל-בהאא, שוגי אפנדי, וכיום בית הצדק העולמי.
הגדרת גווהר ח'אנום ובתה, פרוע'יה, כמפרי-ברית הגיע כתוצאה מקשרי הנישואין של פרוע'יה. פרוע'יה התחתנה עם סעיד עלי אפנאן שהיה בנו של מירזא סעיד חסן, גיסו של הבאב. לאחר מות בהאא אללה, קיבל עבד אל-בהאא את ההנהגה על הקהילה הבהאית. סעיד עלי אפנאן תמך במירזא מחמד עלי שהיה בנה של פאטמה ח'אנום, אשתו השנייה של בהאא אללה, לרשת את בהאא אללה במקום עבד אל-בהאא. עקב ההתנגדות של מירזא מחמד עלי לעבד אל-בהאא, תומכיו ובכללם סעיד עלי אפנאן, פרוע'יה וגווהר ח'אנום, הוצאו מחוץ לדת הבהאית והוגדרו כמפרי ברית.
רוברט היידן
רוברט היידן (באנגלית: Robert Hayden; 4 באוגוסט 1913 - 25 בפברואר 1980) היה משורר אמריקאי, הוגה ומחנך. היידן היה הכותב האפרו-אמריקאי הראשון ששימש כמשורר הקונגרס בין השנים 1976–1978.
כתביו של היידן עסקו בטשטוש הגבולות בין התרבות האפרו-אמריקאית לבין התרבות האמריקאית הכללית, בשוויון זכויות, בהתנגדות לגזענות ובערכים חברתיים של שוויון ואחדות של האנושות כולה.
קורות חייו.
רוברט היידן נולד בשם אסא בנדי שפי (Asa Bundy Sheffey), בתאריך 4 באוגוסט 1913, בשכונת הגטו, פראדייס ואלי אשר במזרח דטרויט, מישיגן, ארצות הברית. כאשר היה בן שנה וחצי, הוריו מסרו אותו לאימוץ לידי שכניהם: ויליאם וסו-אלן היידן. בני הזוג המאמצים שינו את שמו לרוברט היידן והוא גדל כנוצרי בפטיסטי.
היידן חווה ילדות טראומטית הכוללת אלימות מילולית ופיזית. עובדה זו ליוותה אותו לאורך חייו והשפיע על יצירותיו. בנוסף, היידן סבל מלקות ראייה, דבר נוסף אשר העיב על ילדותו.
למד בקולג' בדטרויט אך מעולם לא סיים את לימודיו מאחר שעזב בשנת 1936 לטובת עבודה ב'פרויקט הכותבים הפדרלי: (Federal Writers' Project :FWP). במסגרת עבודתו חקר את ההיסטוריה האפרו-אמריקאית והתרבות העממית. בשנת 1938 סיים את עבודתו.
בשנת 1940 התחתן עם אירמה מוריס, פסנתרנית מקצועית ומלחינה, ופרסם את הכרך הראשון של יצירתו "צורת לב באבק": "Heart-Shape in the Dust."
בשנת 1941 נרשם לאוניברסיטה של מישיגן, שם זכה בפרס הופווד. באוניברסיטת מישיגן למד פואטיקה אצל ו.ה. אודן, אשר השפעתו על היידן ניכרת בשיריו, לדוגמה: "technical pith of Hayden's verse.".
היידן סיים את לימודיו בשנת 1942 אך המשיך ללמד באוניברסיטת מישיגן.
בשנת 1946 עבר ללמד באוניברסיטת פיסק, במשך 23 שנה.
בשנת 1969 חזר ללמד באוניברסיטת מישיגן, שם סיים את הקריירה.
בתחילת שנות ה-40 של המאה ה-20 הוא התחזק באמונתו בדת הבהאית בעקבות אשתו. את בתם המשותפת, מאיה, הם גידלו כבהאית. היידן הפך להיות המשורר הבהאי המוכר ביותר.
במהלך חייו נלחם בגזענות, בהפרדה ובחוסר השוויון כלפי האפרו-אמריקאים. גישה זו תאמה את אמונתו הדתית הבהאית, אשר תומכת ב"אחדותה של האנושות". ניתן לזהות גישה זו בשיריו ובעובדה שביקש להיקרא "משורר אמריקאי" ולא "משורר אפרו אמריקאי".
השלכות יצירתו.
היידן היה פעיל חברתית, היה ידוע כ'משורר של האנשים', היה כותב תכנים לתחנות רדיו. יצירותיו היוו מעין סוכן לשינוי חברתי כאשר הציגו והנגישו את החוויה האפרו-אמריקאית עבור כלל החברה האמריקאית, באמצעות מתן הקשר רגשי ואישי.
יצירותיו של היידן היו מבוססות על התרבות האפרו-אמריקאית, למשל יצירתו "The Black Spear". יצירות רבות אחרות כללו תיאור של דמויות מופת וגיבורים אפרו-אמריקאים. כמו כן, בשירו Heart-Shape in the Dust היידן מבטא באופן פופוליסטי פרשנות חברתית לגזענות ודיכוי כלכלי.
ככל שהתפתחה טכניקת הכתיבה של היידן, הוא החל להשתמש בסמלים ובאמצעים אמנותיים עדינים יותר כדי להביע ולהעביר את מסריו החברתיים.
היידן כתב באופן סמלי צפוף וביצע מניפולציות על פרטים טכניים. כתב שירה באופן תמציתי כאשר הוא ממעט במילים. השתמש רבות באמצעים ספרותיים של סמיכות, מונטאז', ודיוק של ניואנסים כדי לייצר אירוניה. היידן הביע ביצירותיו באמצעות סמלים את הדיכוי של האפרו-אמריקאים בעודו מתאר את העבדות, הסחר בעבדים והניצול הצבאי שהתרחש במלחמת וייטנאם, על פי השקפתו.
את הפתרון לגזענות ולחוסר השוויון החברתי והכלכלי, הציע ביצירותיו באמצעות ערכים של שוויון ושחרור. ערכים אלו תואמים את מערכת האמונות של הדת הבהאית, אליה היידן השתייך. ניתן לזהות ערכים אלו בשירים:
"Night-Blooming Cereus," Bahauallah in "Words in the Mourning Time"
שיריו אלו מציעים שחרור והתחדשות רוחנית, עיסוק בנשמה הנצחית, באנושיות הטרנסצנדנטית", באחדות רוחנית ונפשית של האנושות כולה. הבנתו של היידן את האנושות כולה כשוויונית, לא השאירה מקום לגזענות ולתופעות של עבדות וניצול.
הקשר לדת הבהאית.
במהלך חיו הבוגרים התחזק היידן באמונתו בדת הבהאית. ערכי הדת עוסקים באחדות של האנושות, האלוהות ובקבלת השונה והאחר. בנוסף, הדת בהאית דוגלת בהרמוניה בין הדתות, בין המדע לאמונה, בין האדם לטבע ולקהילה. הדת הבהאית מתנגדת לדעות קדומות, דוגלת בשיווין זכויות לכל, בחלוקה צודקת של משאבים, תומכת בחינוך ושואפת לשלום עולמי.
היידן לא יכל לקבל את הפערים בתוך החברה האמריקאית, הגזענות ואת ההפרדה בין ה'לבנים' ל'שחורים'. הוא השתמש בהשפעתו החברתית ובכישרונו כמשורר, כדי לקדם את ערכי הדת בהם תמך, וליצור חברה אמריקאית שוויונית, אחידה ומתוקנת. כמו כן, הביע מחאה על מדיניותה של ארצות הברית במלחמת ווייטנאם.
היידן נלחם למען זכויותיהם של האפרו-אמריקאים, ובמקביל ניסה לקדם את התרבות האפרו-אמריקאית כלגיטימית ושוות ערך לתרבות ההגמונית בארצות הברית. לדוגמה, בשנת 1984, פרסם הצהרה אשר הסתיימה כך: "אנו מאמינים באחדות האנושות ובחשיבותן של האמנויות במאבק למען השלום והאחדות".
טאהרה
טאהרה (פרסית: طاهره. "הטהורה". 1817/1814 - 1852), כינוייה של פאטמה ברע'אני הידועה גם בכינויים קרת אל-עין (ערבית: قرة العين. "בבת העין"), אום סלמה וזרין-תאג' (פרסית: زرین تاج. "בעלת כתר הזהב"), הייתה מנהיגה דתית, תאולוגית ומשוררת חשובה באמונה הבאבית, ואחת מן החסידות הקרובות של הבאב, עלי מחמד שיראזי. טאהרה פעלה באיראן ובעיראק והובילה זרם מהפכני ורדיקלי בתוך האמונה הבאבית והייתה מן הגורמים המשמעותיים בפיצולה מן האסלאם ובעיצובה.
תולדות חייה.
נולדה בשם פאטמה ברע'אני למשפחה מלומדת דתית בכירה בקזוין, איראן. אביה, חאג'י מולא מחמד סאלח, היה מג'תהד (סמכות עליונה בחוקי דת אסלאמיים) חשוב ומוערך, וכך גם דודה מצד אביה, חאג'י מולא טאקי בראע'אני. אמה, אמנה ח'אנום קזוויני, הייתה מלומדת דתית בעצמה, בת למשפחה משכילה של אנשי דת.