האדוק נולדה ברובע אנפילד שבלונדון וגדלה בהרפנדן שבמחוז הרטפורדשייר. היא למדה בבית הספר סנט ג'ורג' בהרפנדן. בגיל 17 עזבה את בית הספר ועברה לחיות בלונדון כדי ללמוד משחק. היא למדה בבית הספר למשחק "Arts Educational School" שבצ'יזוויק.
קריירה.
בשנת 2007, האדוק ביצעה את הופעת הבכורה שלה בטלוויזיה בפיילוט "Plus One" שהיה חלק מהתוכנית הקומית "Comedy Showcase".
באותה שנה שיחקה בסרט הטלוויזיה "The Colour of Magic" והתארחה בפרק בסדרה "המשפחה שלי". ב-2008, התארחה בשני פרקים בסדרה "הארמון", ובפרק מסדרת "מיס מארפל" (Marple: A Pocket Full of Rye), ובסדרת הטלוויזיה "Honest" בה שיחקה בתפקיד הראשי כקייסי קרטר.
עוד השתתפה בפרק הפיילוט של הסדרה " Life Is Wild", גרסה אמריקנית לסדרה הבריטית "לב פראי". בדרמה הקומית של ITV1 "Monday Monday" כיכבה האדוק בתפקיד הראשי, וכמו כן היא השתתפה בעונה השנייה והשלישית של הסדרה "How Not to Live Your Life" אחרי שהחליפה את השחקנית שינייד מויניהן.
בתיאטרון שיחקה האדוק בשנת 2009 במחזה "Famous Last" שהיה חלק מפרויקט "Sky Arts" תיאטרון בשידור חי. עוד הופיעה במחזה "רתרפורד ובנו" בתיאטרון נורת'רן סטייג' שבניוקאסל.
ב-2011 הופיעה האדוק בדרמה "Strike Back: Project Dawn" של סינמקס / סקיי TV, וגילמה את הבת החטופה של סוחר בנשק בלתי חוקי. בסדרה "הסודות של דה וינצ'י" היא משחקת בתפקיד לוקרציה דונטי, הפילגש של לורנצו דה מדיצ'י ואהובתו של לאונרדו דה וינצ'י.
בשנת 2016, שיחקה את דמותה של היילי בסדרה "המישור". ב-2017, שיחקה בסרטים " ו". ב-2019, שיחקה את דמותה של האנה במיני סדרה "הלכידה". ב-2020, כיכבה בתפקיד הראשי בסדרה "קווים לבנים".
חיים אישיים.
ב-2011, החלה האדוק לצאת עם השחקן סם קלאפלין. הם הכירו באודישן לסרט "השבוע שלי עם מרילין". ביולי 2013 נישאו השניים בטקס פרטי. בדצמבר 2015, נולד בנם פיפ, ובפברואר 2018 נולדה בתם מרגוט. הזוג התגרש באוגוסט 2019.
בשנת 2020, החלה לצאת עם השחקן טום ריס האריס שמשחק לצידה ב"קווים לבנים".
דב סוקולובסקי
הרב דב סוקולובסקי (ה'תרנ"ז, 1897 - כ"ג בכסלו ה'תשמ"ח - 14 בדצמבר 1987) היה רב וראש ישיבה חרדי-ישראלי וממנהיגי תנועת "נטורי קרתא". עמד בראש ישיבות "תורה ויראה" ו"מאור התורה".
ביוגרפיה.
נולד לרב מאיר שמחה בעיירה ספטקין שברוסיה. למד בישיבות ליטא ונקרא בהן בשם "בערל ספטקינר" על שם עיירת הולדתו. בתחילת דרכו למד בישיבת נובהרדוק, עבר לישיבת סלובודקה ומשם לישיבת ראדין שם התקרב ל"חפץ חיים" שנתן לו להגיה חלק מספריו. לאחר מכן עבר לישיבת מיר. בשלב מסוים גויס בבחרותו לצבא הרוסי אך ערק וחזר לישיבה.
במיר נישא לחנה דינה קמאי בתם של ראש הישיבה ורב העיירה, רבי אברהם צבי קמאי. הרב קמאי סמך את ידיו על ר' דב כרב ופוסק בכל ענייני הקהילה ובעת היעדרו מהעיירה מילא ר' דב את מקומו ברבנות, בהעברת השיעורים, ובהוראת תשובות לשאלות בהלכה.
בשנת ה'תרצ"ב, 1931, עלה לארץ ישראל, התגורר תקופה קצרה בצפת באמרו שאינו ראוי עדיין לעלות לירושלים, ולאחר מכן עבר להתגורר בירושלים.
עם התיישבותו במגורי קבע, הקים את "חברת מזהירי שבת", בהתאם לדברי רבו החפץ חיים. החברה פעלה אצל שלטונות המנדט בדרישה לחייב סגירת החנויות ביום שישי לפני כניסת השבת, וסוקולובסקי גייס מאות מתנדבים שארגנו פעולות מחאה וניהלו מאבק נגד פתיחת עסקים וחילולי שבת בירושלים. בין המשתתפים המפורסמים בפעילות החברה היו הרבנים: אריה לוין, שבתי יודלביץ, חייקל מילצקי, מרדכי אליהו וישראל יעקב פישר. הוא נהוג לכתוב מכתבים לאנשים שנראו מחללים שבת שבהם ביקש מהם שלא לחלל שבת.
לאחר מלחמת העולם השנייה התברר ביישוב גודל החורבן והשואה, ישיבת מיר חרבה וחמיו וחמותו נרצחו. בשנת ה'תש"ד 1944 הוקמה ישיבת מיר מחדש בירושלים בידי דוד אשתו, הרב אליעזר יהודה פינקל. ר' דב סוקולובסקי פנה לחוגי נטורי קרתא והיה ממייסדי "איחוד הישיבות בארץ ישראל", מוסד אלטרנטיבי לוועד הישיבות המזוהה עם אגודת ישראל ממנה פרשה והתרחקה "העדה החרדית". הוא שימש במשך תקופה ארוכה כראש ישיבה בישיבת תורה ויראה. באמצע שנות ה-40 יסד ישיבה וכולל אברכים בשם "מאור התורה" ובראשם עמד עד ליומו האחרון.
בשנות החמישים סייע לפעילות בית לפליטות בירושלים.
הרב סוקולובסקי היה מעורב במהלכי חטיפת יוסלה שוחמכר, ועסק רבות בארגון הברחתו יחד עם רות בן דוד. כאשר נישאה בן דוד לרב עמרם בלוי ב-1963, מהלך שנתקל בהתנגדותם של חברי וראשי בית הדין של העדה החרדית, שימש הרב סוקולובסקי שתמך בבני הזוג וגיבה את החלטתם, כרב מסדר הקידושין.
בשנת ה'תשכ"ב, 1962, הקים קרן גמילות חסדים בשם "הרווחה והצלה", שיועדה לנתינת הלוואות לנזקקים לעזרה בנישואי צאצאיהם.
בכל שנותיו בישראל עמד בקשר תורני הדוק עם גדולי תורה כמו הרב שך שבתקופה מסוימת אף היה עולה לביתו מדי שבוע לבקרו ולשוחח בלימוד, והרב יעקב ישראל קניבסקי עמו למד בחברותא בעת לימודיהם המשותפים בישיבת נובהרדוק. כמו כן למד בחברותא עם הרב מרדכי חיים סלאנים והרב אהרן ראטה משומרי אמונים ועם חתנו הרב אברהם יצחק קאהן מחסידות תולדות אהרן.
הרב דב סוקולובסקי נפטר בכ"ג בכסלו ה'תשמ"ח - 14 בדצמבר 1987.
חידושי תורתו פורסמו על ידו במהלך השנים בעיקר בכתב העת התורני "העמק" של "כולל יראי ה'" בירושלים, המזוהה עם חוגי נטורי קרתא.
תורת גילוי האותות
ארמון העיר ברלין
סרג'י סמפר
באזיל בולי
באזיל בולי (בצרפתית: Basile Boli; נולד ב-2 בינואר 1967 באביג'אן) הוא כדורגלן עבר צרפתי, יליד חוף השנהב, ששיחק בעמדת הבלם.
עיקר הקריירה של בולי הייתה באוסר ובאולימפיק מרסיי. אחד מרגעי השיא של בולי בקריירה היה במדי מרסיי, כשכבש את שער הניצחון בגמר ליגת האלופות 1993 לרשתה של מילאן. בולי שיחק בנוסף גם במונקו, גלאזגו ריינג'רס ואוראווה רד דיימונדס. לזכותו 45 הופעות במדי נבחרת צרפת, אותה ייצג בין היתר בטורניר יורו 1992.
יתרונו הפיזי של בולי התבטא במשחק קשוח, ובשנת 2007 הוא אף דורג שלישי על ידי עיתון הטיימס הבריטי במצעד "חמישים השחקנים הקשוחים בהיסטוריה".
קריירת משחק.
בולי נולד בחוף השנהב, ועבר עם משפחתו לצרפת בגיל צעיר. בולי הצטרף עם אחיו רוז'ה לקבוצת הנוער של אוסר, במדיה הצטיין וזכה באליפות ובגביע לנוער. בעונת זימן אותו מאמן הקבוצה הבוגרת, גי רו, לסגל הקבוצה. באותה עונה רשם את הופעת הבכורה שלו, ועונה אחר כך כבר הפך לבורג חשוב במרכז ההגנה של הקבוצה, בדרך למקום השלישי בטבלה. בולי שיחק בקבוצה במשך שמונה עונות בסך הכל, ובכולן (למעט בעונת הבכורה) רשם 35 הופעות לפחות בכל עונה, ובסך הכל צבר 254 הופעות במדי הקבוצה.
לקראת עונת עבר בולי לאולימפיק מרסיי. המעבר לקבוצה דומיננטית בכדורגל הצרפתי, ושיתוף הפעולה עם כוכבים כמו דידייה דשאן, ז'אן-פייר פאפן וכריס וודל, הביאו את בולי לאחת מעונות השיא בקריירה שלו. הוא כבש שמונה שערי ליגה, שיא קריירה אישי, וסייע לה לזכות באליפות צרפת. בגביע אירופה לאלופות הצליחו בולי ומרסיי להעפיל לראשונה בתולדות המועדון עד לשלב הגמר. בולי כבש שני שערים במפעל, בהם שער במשחק הגומלין של שלב חצי הגמר מול ספרטק מוסקבה. במשחק הגמר מול הכוכב האדום בלגרד פתח בולי בהרכב ושיחק לכל אורך המשחק וההארכה, כשהוא מסייע לקבוצתו לשמור על רשת נקייה. ההארכה הסתיימה בשוויון 0-0, ומרסיי נוצחה בדו-קרב בעיטות עונשין. בסיום המשחק נקלט בולי במצלמות הטלוויזיה כשהוא מוחא כפיים לאות תודה לקהל הצרפתי ובוכה, בתמונה שזכתה לשם "הדמעות של בארי" (המשחק נערך בעיר בארי באיטליה). עונה אחר כך, שחזרה מרסיי את הזכייה באליפות צרפת, השנייה ברציפות.
בעונת זכתה מרסיי לראשונה בתולדותיה בליגת האלופות. היא גברה במשחק הגמר 1-0 על מילאן. בולי היה זה שכבש את שער הניצחון בנגיחה בדקה ה-43, והעניק לקבוצתו את גביע אירופה הראשון אי פעם של קבוצה צרפתית. באותה עונה סיימה הקבוצה במקום הראשון, אך בסיום עונת נשללה ממנה האליפות והיא הורדה לליגת המשנה בעקבות פרשת שחיתות. רוב שחקניה המובילים של הקבוצה עזבו בעקבות הבשורה, וביניהם בולי.
בולי הצטרף לקראת עונת לגלאזגו ריינג'רס הסקוטית, ועזב לראשונה בקריירה את צרפת. הוא היה, בשיתוף עם בריאן לאודרופ, לאחד מכוכביה של הקבוצה באותה עונה, וסייע לה לזכות באליפות סקוטלנד, אף על פי שהתקשה להתרגל לסגנון המשחק בקבוצה ובליגה. לאחר עונה אחת במדי ריינג'רס חזר בולי לצרפת, וחתם במונקו של המאמן ז'אן טיגנה. לאחר חצי עונה שכללה 11 הופעות ליגה בלבד, וכללה בין היתר פציעת ראש כתוצאה מהתנגשות עם שוער הקבוצה במהלך משחק גביע אופ"א מול לידס יונייטד, הסכימו הצדדים על פרידה הדדית. בולי עבר לליגה היפנית שם חתם במדי אוראווה רד דיימונדס. הוא שיחק בקבוצה כשנתיים עד שפרש ממשחק פעיל ב-1997, בגיל 30.
נבחרת צרפת.
בולי זומן לראשונה לסגל נבחרת צרפת בשנת 1986, כשהיה בן 21 בלבד, על ידי המאמן הנרי מישל. הופעת הבכורה שלו הייתה ב-19 באוגוסט 1986 במשחק ידידות בו הפסידה צרפת 2-0 ל בחוץ. לאחר שכשלה להעפיל לטורנירי יורו 1988 ומונדיאל 1990, רשמה צרפת קמפיין מושלם במוקדמות יורו 1992 תחת המאמן מישל פלאטיני. על אף שהוגרלה מהדרג השלישי ופגשה נבחרות בכירות כ ו, רשמה צרפת מאזן מושלם של שמונה ניצחונות משמונה משחקים והעפילה לטורניר יורו 1992 בשוודיה. בולי שיחק בכל שמונת משחקי המוקדמות, וכבש את שערו היחיד במדי צרפת במהלך המוקדמות, שער הניצחון במשחק החוץ של צרפת מול ב-17 בנובמבר 1990.