בתאריכים 31 במאי – 1 ביוני לשנת ה'תרצ"ט 1939 נערך בבית הבריאות ע"ש שטראוס ברחוב צ'נסלור, בירושלים כנס רפואי-מדעי שארגנה ההסתדרות הרפואית העברית בא"י. בכנס השתתפו מרבית מבכירי הרופאים בארץ ישראל לתקופה. ראו: ד"ר חפץ (ירושלים): הממצאים בשתן ובדם בנשים הרות בעלות היפרטוניה (ישיבה ד', יום ה', 1 ביוני)
פוסטמישקה
פוסטמישקה (בהונגרית: Pusztamiske) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו כפרים רבים באירופה גם בפוסטמישקה מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 447 תושבים, ובשנת 2019 רק 401 תושבים.
יהודי פוסטמישקה.
בפוסטמישקה חיו יהודים בתקופות זמן שונות.
72 החיות החמודות ביותר
72 החיות החמודות ביותר (באנגלית: 72 Cutest Animals) היא סדרת טבע דוקומנטרית אוסטרלית, שהופקה בערוץ ABC האוסטרלית ושודרה במהלך 2016 בעונה אחת בת 12 פרקים שאורכם 27 דקות. ב-1 ביוני 2016 עלו פרקי הסדרה לנטפליקס. הסדרה מזכירה את קבוצת סדרות "72 בעלי חיים המסוכנים", מהם יצאו 3 סדרות: 72 המסוכנים של אוסטרליה, ו-.
בסדרה זו נראים מיני בעלי חיים הנחשבים לחמודים או בעלי קשר מיוחד עם אנשים והסדרה מסקרת את אופיים המרתק ואת המאפיינים ההופכים אותם לחמודים ואיך הופעתם החמודה מאפשרת להם לשרוד בטבע.
בכל פרק מדרגת 6 חיות לפי מידת החמידות שלהם. בסיום כל פרק נראה דירוג סופי של החיות המובילות, עד הפרק האחרון בו מוכרז "בעל החיים החמוד ביותר". עם זאת נאמר שהדירוג לא גורע מאף בעל חיים את חמידותו והכל בעיני המתבונן.
הסדרה מקוריינת בידי גרהאם מיטשל והיא מלווה בהסברים של מומחי שטח וחוקרים או עובדי גני חיות ושמורות טבע שונות (רובם באוסטרליה) ביניהם: אמבר קנסטריני, ברט מקצ'יין, קים אילמן, רייצ'ל תומאס, אלן הארלי, סאלי רובינסון, בוב האמפריס, קארה פיליפס ופטר סטריין.
פרקים.
פרק 1 - חמוד וצמרירי:
פרק 2 - חברים מקפצצים:
פרק 3 - חתולים בועטים:
פרק 4 - קטנים וגבוהים:
פרק 5 - טורפים אכזריים:
פרק 6 - סוליות וסנפירים:
פרק 7 - מוזרים ונהדרים:
פרק 8 - זנבות ארוכים:
פרק 9 - משונים על ארבע:
פרק 10 - מקוטב לקוטב:
פרק 11 - ההצגה:
פרק 12 - מקור המתיקות:
סיכום (בסיום פרק 12):
במקום ה-72 והאחרון בסדרה נמצאת החולדה ולפניה במקום ה-71 מצוי הקזואר.
מבנה ציבורי
מבטא הומוסקסואלי
מבטא הומוסקסואלי גברי הוא נושא העומד במרכזם של סטריאוטיפים מודרניים רבים, וכמו כן במוקד של מחקרים סוציו-בלשניים. מחקרים מדעיים גילו מאפיינים מובהקים מבחינה פונטית המושמעים על ידי גברים הומוסקסואליים רבים והוכיחו כי המאזינים מנחשים במדויק את נטייתם המינית של הדוברים בשיעורים גבוהים ממקריות. תכונה אחת של הדיבור מכונה לעיתים "ליספ הומואי" (Lisp היא הגייה אופיינת משובשת של עיצורים שפתיים כדוגמת סמ"ך ושי"ן), אם כי החוקרים מכירים בכך שלא מדובר בליספ של ממש מבחינה טכנית. המחקר אינו תומך ברעיון הסטריאוטיפי לפיו אופן הדיבור ההומואי מאמץ לחלוטין מאפייני דיבור נשיים, אך מאשש כי קיים אופן דיבור שכזה וכי הוא מאמץ באופן סלקטיבי חלק מהתכונות של דיבור נשי. נראה כי מאפייני דיבור הומוסקסואליים הם נרכשים, אם כי מקורותיהם ותהליך האימוץ שלהם על ידי גברים עדיין אינם מובנים.
אנגלית צפון אמריקאית.
רוב המחקרים בנושא נערכו על דוברי אנגלית ילידיים. מאז תחילת המאה ה-20 בלשנים ניסו לבודד באופן מדויק את מה שמבדיל את האנגלית של גברים הומואים מזו של האוכלוסייה הכללית, בדרך כלל על ידי השוואה לדיבור גברי הטרוסקסואלי או באמצעות השוואה לדיבור נשי. במחקרים ישנים יותר, קלינאי תקשורת התמקדו לעיתים קרובות בגובה צליל גבוה בקרב גברים, ובדמיונו לזה של נשים, כפגם. מכיוון שהקהילה ההומוסקסואלית מורכבת מתת-תרבויות רבות קטנות יותר, סביר להניח שלא יהיה מדויק לשער שכלל הדיבור הגברי ההומואי נופל תחת קטגוריה הומוגנית לשונית אחת.
ליספ הומואי.
מה שלעיתים מתואר באופן שגוי כ"ליספ הומואי" היא דרך דיבור אחת הקשורה באופן סטראוטיפי לדוברי אנגלית הומואים בצפון אמריקה, ואולי גם לדוברי ניבים או שפות אחרים. אופן דיבור זה מאופיין בהגייה ניכרת של עיצורים שורקים (במיוחד /s / ו- /z /). מדען הדיבור בנג'מין מנסון ועמיתיו טוענים כי אין מדובר בעיצור שאינו מבוטא כראוי (ולכן טכנית לא מדובר בתופעת ה-ליספ), אלא שמדובר בהגיית-יתר של . באופן ספציפי, גברים הומוסקסואליים מתועדים כמבטאים עם פסגות ספקטרליות בתדירות גבוהה יותר, ספקטרום מוטה שלילי ביותר ומשך זמן ארוך יותר מגברים הטרוסקסואלים. המתאם המדובר רחוק מלהיות חד-חד ערכי: לא כל הגברים האמריקאים ההומוסקסואליים מדברים עם הגיית-יתר זו של ה- (ככל הנראה פחות ממחציתם), ובנוסף, קיימים בנמצא גברים רבים המזדהים כהטרוסקסואלים שבמבטא שלהם ניתן לזהות את התכונה הזו.
תנועות.
גברים הומואים נוטים להוריד את תנועת ה-a כפי שהיא מבוטאת במילה TRAP (למעט לפני עיצור אף) ואת תנועת ה-e כפי שהיא מבוטאת במילה DRESS; מאפיין זה אושש בעיקר במחקר שנערך על דוברי אנגלית בצפון-מרכז אמריקה. תופעה לשונית זו קשורה בדרך כלל עם מעתק התנועות של קליפורניה ואף נמצאה במחקר של דוברי אנגלית קליפורנית הומואים. התוצאות מצביעות על כך שגברים הומוסקסואליים עושים שימוש במבטא אזורי של קליפורניה לצורך אפקט סגנוני.
מאפיינים נוספים.
קיימים מאפייני דיבור אחרים שבאופן סטריאוטיפי משמשים כסממנים של גברים הומוסקסואלים או דו מיניים: הגייה מוגדרת בקפידה, טווח גובה צליל רחב (גובה צליל גבוה ומשתנה במהירות), קול נשימתי, צלילי חיכוך ממושכים, והגייה של כ- ו- כ- (פריקה) וכו'. מחקרים מראים כי מאפייני דיבור הומוסקסואליים כוללים רבים מאותם מאפיינים שדוברים אחרים משתמשים בהם כאשר הם מנסים לדבר בזהירות או בבהירות מיוחדת, כולל ניסוח יתר והרחבת מרחבי התנועה בפה.
תפיסה.
מבחינת התפיסה, "המבטא ההומוסקסואלי" באנגלית צפון אמריקאית נחשב באופן פופולרי ככולל הגייה של עיצורים שורקים ( , , ) עם סיבילציה ושריקוּת ניכרת. נמצא כי חיתוך דיבור קדמי ושיניי (מלשון שן), וספקטרום מוטה שלילי של ה- (אותו ליספ הומואי שהזוכר לעיל) הם האינדיקטורים התפיסתיים החזקים ביותר של מאזין לנטייה המינית של הדובר, כשניסויים מצביעים על כך כי אופני דיבור שכאלה נתפסים כ-"הומואיים יותר" ו-"צעירים יותר ".
מבטא הומוסקסואלי נתפס גם באופן סטריאוטיפי נרחב כאופן דיבור נשי. עם זאת, מחקרם של בנג'מין מונסון ועמיתיו גילה שעל סמך הפונטיקה שלו, מבטא גברי הומוסקסואלי אינו מחקה דיבור נשי בפשטנות או באופן קטגורי.
במחקר קנדי אחד, המאזינים זיהו נכון דוברים הומוסקסואליים ב-62% מהמקרים. ניסוי באוניברסיטת סטנפורד ניתח את האקוסטיקה של שמונה גברים (ארבעה סטרייטים וארבעה הומואים), שתועדו קוראים קטעי קריאה, דרך תפיסתם אותם על ידי המאזינים, והטיל על המאזינים הללו לסווג את הדוברים לפי תארים התואמים לסטריאוטיפים נפוצים בארצות הברית לגברים הומוסקסואליים. המאזינים הצליחו בדרך כלל לזהות נכון את הנטייה המינית של הדוברים, ושיקפו בכך את הסטריאוטיפים. עם זאת, לא היו הבדלים מובהקים סטטיסטית שהמאזינים זיהו, אם בכלל היו קיימים, בהתבסס על האינטונציה של הדוברים. ממצאים אלה עומדים בקנה אחד גם עם מחקרים אחרים.
מחקר נוסף בחן את משכם של צלילים מסוימים (, , ואת הופעתם של ו ), תדירות התנועות המוטעמות, זמן ההופעה הקולית של עיצורים נשאבים חסרי קול, והשחרור של עיצורי סותמים סופיים. המחקר מצא מתאם מסוים בין תכונות דיבור אלה לנטייה מינית, אך גם הדגיש את היקף המחקר הצר על מאפיינים פונטיים מסוימים בלבד.
השקפות חוקרים אחרות.
חוקר השפה והמגדר רובין לקוף לא רק משווה בין מבטא גברי הומואי לדיבור נשי, אלא גם טוען שגברים הומואים מחקים אותן במכוון, ושחיקוי זה כולל שימוש מוגבר בסופרלטיבים, אינטונציה מוטה וליספינג. בלשנים מאוחרים העריכו מחדש את טענותיו של לקוף והגיעו למסקנה כי אפיונים אלה אינם עקביים עבור נשים, אלא משקפים סטריאוטיפים העשויים להיות בעלי משמעות וחשיבות חברתית אך שאינם תופסים באופן מלא את השימוש בשפה המגדרית בפועל.
הבלשן דייוויד קריסטל מצא מתאם בין השימוש בקרב גברים בקול "נשי" עם טווח מורחב של גובה הצליל, אפקטים של גליסנדו בין הברות מוטעמות, שימוש רב יותר בגווני ירידה-עלייה ועלייה-ירידה, נשימה קולנית וצרימות, ולעיתים מעבר לפלסט. עם זאת, המחקר לא מצא שום אינטונציה או תכונות ייחודיות של דיבור הומואי. כמה מאפיינים כאלה הוצגו כחיקוי דיבור של נשים וזכו לביקורת על פשטנות וגנאי כלפי נשים.
שפות אחרות.
מחקר שנערך בקרב למעלה מ-300 משתתפים בלגים דוברי הולנדית, גברים ונשים, מצא "שכיחות גבוהה משמעותית" של מאפיין דמוי "ליספ" בקרב גברים הומוסקסואלים בהשוואה לאוכלוסיות אחרות. מספר מחקרים בחנו ואישרו אף הם מאפייני דיבור הומוסקסואליים בספרדית פורטוריקנית ובניבים אחרים של ספרדית בקריביים.
יחסי ספרד–עיראק
יחסי ספרד–עיראק הם היחסים הדו-צדדיים והדיפלומטיים בין ספרד ועיראק.
היסטוריה של היחסים הדיפלומטיים.
בשנת 1946 כוננו יחסים דיפלומטיים בין ספרד לממלכת עיראק ובשנת 1948 נפתחה הנציגות הספרדית בבגדאד, תחת שגרירות ספרד בקהיר, מצרים. ספרד שדרגה את רמת הייצוג שלה בעיראק לדרגת שגרירות בשנת 1955. בשנת 1952, יורש העצר הנסיך עבד אל-אילה בן עלי אלהאשמי ביקר בספרד, ומלך עיראק, פייסל השני, עשה זאת בשנת 1956. שינוי המשטר בשנת 1958 בקושי השפיע על היחסים הדו-צדדיים והשקפותיה של ספרד לגבי אישים פוליטיים עיראקיים מובילים היו תכופות בשני העשורים הבאים.