תחייה משמעותית לקנטוס פלאנוס הייתה במאה ה-19, כאשר הושקעה עבודה רבה בשיחזור התיווי הנכון וסגנון הביצוע המקורי של קובצי המזמורים העתיקים, בעיקר על ידי הנזירים במנזר de Solesmes בצפון צרפת. השימוש במזמורים הגרגוריאניים מוגבל כיום בעיקר למסדרי נזירים. בסוף שנות ה-80 של המאה העשרים, הייתה עדנה מסוימת למוזיקה הגרגוריאנית, שנכנסה לאופנה כ"מוזיקה להתרגעות", ותקליטורים שלה היו ל"להיטים קלאסיים".
פרנץ מארק
פרנץ מוריץ וילהלם מארק (בגרמנית: Franz Moritz Wilhelm Marc; 8 בפברואר 1880 – 4 במרץ 1916) היה צייר גרמני, ממייסדי הפרש הכחול, תנועת האקספרסיוניזם הגרמני שירשה את מקומה של קבוצת "הגשר". מארק שילב ביצירותיו דמיון ומציאות, וברבים מציוריו, למרות הצבעוניות העזה, הוא עוסק במוות, גם של אנשים וגם של בעלי חיים.
יחסו הראשוני של מארק לטבע היה רומנטי ואידיאליסטי, והוא העדיף את הטבע בהרבה על האדם. אולם ככל שהרבה ללמוד על החיה ועל הטבע הבין כי גם בעלי החיים אינם שוכנים בהרמוניה מושלמת בטבע וגם הם הורגים זה את זה. ההתפכחות, מהראייה שהטבע ובעלי החיים מהווים שלמות, באה לידי ביטוי בסדרת ציורים של נמרים וחתולים מ-1912. במשך השנים התחדדה מחשבתו שגם העולם החי, בדומה לאנושות (מחשבה שהוא וקנדינסקי היו שותפים לה), זקוק לעבור טהרה אפוקליפטית כדי שתושב לו התמימות הראשונית, תמימות גן-העדן. כך הגיעה סדרת העבודות האפוקליפטיות ששיאן הוא היצירה "גורל החיות" (Tierschicksale).
מ-1913 החל לעסוק בהפשטה ובעקבות זאת התקרב לקנדינסקי.
מארק לימד ציור ובין תלמידותיו הייתה הציירת אנה קליין שנרצחה בקובנה בשנת 1941.
נהרג ב-1916, בקרב ורדן במלחמת העולם הראשונה.
הכסף משנה
ישמעאל בן אלישע
הרפו מרקס
היירון
פורטפיאנו
פסנתר פטישים
מכון ראנד
מכון ראנד (באנגלית: RAND Corporation) הוא מכון מחקר אמריקאי שמייעץ לממשלות וגופים בינלאומיים בעיצוב תהליכי מדיניות ציבורית. הוא מספק שירותי מחקר במגוון תחומים לרבות ביטחון, בריאות, חינוך, שוק עבודה, עוני, אי-שוויון. ראנד הוא ארגון ללא מטרות רווח שמעסיק כאלף חוקרים בעלי תואר דוקטור ומעלה, אשר פרוסים בתשעה סניפים ברחבי העולם – בסנטה מוניקה (שם יושב המטה), סן פרנסיסקו, וושינגטון, בריסל (בלגיה), קיימברידג' (אנגליה), קנברה (אוסטרליה) ועוד. כמו כן, ראנד מציע מסלול ללימודי דוקטורט במדיניות ציבורית. מקור השם ראנד הוא ראשי התיבות של Research ANd Development (מחקר ופיתוח).
היסטוריה.
מכון ראנד הוקם ב-1 באוקטובר 1945, מיד לאחר מלחמת העולם השנייה, מתוך הבנה שלתהליכי מחקר ופיתוח יש תרומה משמעותית ליתרון הצבאי של ארצות הברית. משרד המלחמה האמריקאי הבין שיש צורך בארגון עצמאי שיידע כיצד להשתמש בידע המדעי לטובת צורכי הביטחון. בראשית הדרך סיפק מכון ראנד שירותי מחקר לחיל האוויר האמריקאי, ופעל בשם "פרויקט ראנד" במסגרת חברת Douglas Aircraft Company.
המכון גדל במהרה ופעילותו התרחבה לתחומי מדיניות אחרים. בראשית 1948 כבר פעלו בו 200 מומחים מתחומי המתמטיקה, הנדסה, אווירודינמיקה, פיזיקה, כימיה, כלכלה ופסיכולוגיה. בשל הגידול בפעילות המכון, דרש חיל האוויר האמריקאי כי ראנד יתנהל באופן עצמאי ונפרד מחברת דאגלאס, וב-14 במאי 1948 הוקם מכון ראנד.
לאורך השנים תרם המחקר בראנד להישגי תוכנית החלל האמריקאית, להתפתחות המחשוב – אחד המחשבים הראשונים נבנה על ידי צוות של ראנד, ולתורת המשחקים – דילמת האסיר נהגתה בראנד. כמו כן גיבשו חוקרי המכון המלצות מדיניות בתחומים חברתיים מגוונים כגון שיפור מערכת הבריאות האמריקאית, דיור בר השגה, שיטות תקצוב ממשלתיות ועוד.
זוכי פרס נובל רבים שימשו כחוקרים בראנד בחלקים מהקריירה שלהם, ביניהם: ג'ון נאש, קנת' ארו, רוברט סולו, ישראל אומן, גארי בקר, פיטר דיאמונד, אדמונד פלפס, פול סמואלסון, תומאס שלינג.
פעילות ראנד.
המשימה העיקרית של מכון ראנד היא "לסייע לשפר מדיניות ותהליכי קבלת החלטות באמצעות מחקר וניתוח מקצועי", כאשר ערכי הליבה שמלווים את פעילות המכון הם 'איכות' ו'אובייקטיביות'.
הפעילות המחקרית של ראנד מאורגנת סביב שמונה יחידות מחקר. ארבע מהן עוסקות בתחומים ביטחוניים: צבא, חיל אוויר, ביטחון לאומי וביטחון פנים; וארבע מהן עוסקות בתחומים אזרחיים: חינוך, בריאות, תשתיות וסביבה, שוק העבודה ונושאים חברתיים.
בשנת 2016 עבדו חוקרי ראנד על כ-1,800 פרויקטים, והוציאו במסגרת המכון 1,000 פרסומים (מחציתם מאמרים אקדמיים והמחצית השנייה תוצרי מדיניות). בשנה זו היו למכון 380 לקוחות ונותני מענקים מקרב ממשלות, ארגונים בינלאומיים וקרנות. תקציב המכון עמד על 310 מיליון דולר.
החל מ-1984 מוציא ראנד כתב-עת כלכלי אקדמי בשם RAND Journal of Economics. כתב העת יוצא אחת לרבעון, ומתפרסמות בו עבודות בתחום הכלכלה היישומית.
בית הספר ללימודי דוקטורט במדיניות ציבורית על שם פרדי.
בית הספר ללימודים גבוהים של ראנד נוסד ב-1970, במטרה להכשיר מנהיגים שיובילו מדיניות ציבורית. בית הספר מציע את תוכנית הדוקטורט הגדולה ביותר בארה״ב במדיניות ציבורית, והיחידה שממוקמת במכון מחקר שאינו אוניברסיטה.
תוכנית הלימודים כוללת שלושה חלקים מרכזיים: קורסים אקדמיים, ניסיון מעשי וכתיבת דוקטורט. הקורסים האקדמיים שמים דגש על מתן כלים אנליטיים ומתודולוגיים, לרבות לימודי מתמטיקה, כלכלה וסטטיסטיקה. הניסיון המעשי מאפשר לתלמידי התוכנית לקחת חלק בצוותי העבודה של המכון כבר בזמן הלימודים, ולהתמודד עם פתרון בעיות מהעולם האמיתי. עבודות הדוקטורט נעשות בהנחיית אנשי הסגל של ראנד, במסגרתן חוקרים התלמידים בעיות מדיניות במגוון תחומים.
חוק השמות השוודי
חוק מתן השמות (בשוודית: Namnlagen) הוא שמו העממי של חוק שעבר בפרלמנט השוודי בשנת 1982, ומטרתו להסדיר שינוי של שמות משפחה ובחירת שמות פרטיים. החוק מחייב רישום שמות בלשכת המס המקומית.
היסטוריה.
עד סוף המאה התשע-עשרה לא נהגו בשוודיה שמות משפחה, ורבים נקראו על שם האב (Axelsson, Karlsson) או על שם המקום שבו גרו. אנשים היו יכולים לשנות את שם המשפחה כמה פעמים במהלך חייהם, ואפילו אחים לא תמיד נקראו באותו שם. בחוק אימוץ השמות משנת 1901 נקבע שעל כל אדם לבחור שם משפחה, שיעבור לבניו אחריו.
החוק מ-1982.
החוק שהתקבל בשנת 1982 מחייב לרשום כל ילד בשמו בתוך שלושה חודשים מן הלידה. החוק מאפשר גם שינוי של שם משפחה, וקובע כמה כללים בנדון. החוק מורה לפקידי המרשם לדחות שמות מכמה סיבות המנויות במפורש, אבל מקנה להם גם סמכות מקיפה לדחות שמות מסיבות אחרות. אסור למשל לבחור שם מעליב, "לא מתאים בעליל", או כזה שגורם אי-נוחות לנושאו. אסור להשתמש בשם המקובל כשם משפחה בתור שם פרטי ולהפך. אסור לתת לבת שם המקובל כשם של בן ולהפך. אסור לבחור בשם מטעה, או כזה שמפר קניין רוחני.
בדרך כלל אסור לבחור בשם חדש בעל הסיומת son-, אך בפועל פקידי המשרד מאפשרים שמות כאלה למהגרים בעלי שמות זרים. שם משפחה חדש חייב להיות ייחודי, או שם שהיה בשימוש במשפחתו של אדם במשך שני דורות לפחות במאתיים השנים האחרונות. רבים מאמצים שמות בעלי סיומת 'kröner-' (כתר) או 'svärd-' (חרב), אבל לא ניתן לאמץ את שמה של אחת ממשפחות האצולה השוודיות.
ילד מקבל את שם המשפחה של הוריו, אם יש להם שם משפחה משותף. אם להורים שמות משפחה שונים, הם נדרשים לבחור אחד משמות המשפחה של ההורים כשם המשפחה של הילד, ובמקרה של העדר בחירה הילד מקבל את שם משפחת האם. הילדים הבאים (המשותפים לשני ההורים) יקבלו את אותו שם משפחה. חוק השמות אינו מאפשר שמות משפחה כפולים, אך הוא מאפשר לתת לילד שם אמצעי הזהה לשם המשפחה של ההורה שלא הוריש לבנו את שם משפחתו.
זוגות נשואים בוחרים בדרך כלל באחד משמות המשפחה שלהם, אבל ישנם זוגות הבוחרים לעצמם שם חדש, כדרך לביטוי עצמי. בן זוג רשאי לשמור את שם משפחתו הישן כשם אמצעי.
ישנם המשנים את שם המשפחה מסיבות אחרות, בין אם זו דרך להשתלב ולהיטמע בסביבה, או להפך, להתבלט כחריג. ב-2003 נרשמו בשוודיה מעל ל-6000 בקשות לשינוי שם.
שמות שנדחו ופעולות מחאה.
בין השמות שנדחו על ידי פקידי המרשם: איקאה, מונטנה, אסטריקס ומטאליקה; Veranda שפירושו מרפסת; וכן סטאאלמן שפירושו 'סופרמן'. שם שפירושו 'דמדומים' אושר רק לאחר ערעור לבית המשפט העליון של שוודיה.
החוק החדש, ובעיקר מה שנתפס כחדירה שלו לפרטיות, הביא כמה אנשים למחות נגדו באופן יצירתי. זוג הורים מדרום שוודיה החליטו לא לרשום את בנם כלל, אבל בהגיע הילד לגיל חמש, לאחר שנידונו בבית משפט לקנס של 5,000 קרונות (כ-3,000 שקלים), הם בחרו, בחודש מאי 1996, לתת לו שם פרטי בן 43 תווים Brfxxccxxmnpcccclllmmnprxvclmnckssqlbb11116 (אותו הם מבקשים לבטא "אלבין"). ההורים טענו שהם איחרו לרשום את השם משום שהשם הוא "התפתחות הורית, אקספרסיוניסטית" ו"חוויה אמנותית יצירתית" אשר לקח לה כמה שנים להתבשל אצלם. בית המשפט דחה את השם והותיר את הקנס בתוקפו.
בשנת 2005 הסמיך הפרלמנט של שוודיה את הממשלה לבחון את חוק השמות כדי להכניס בו שינויים נדרשים.
מצב חירום (ישראל)
מצב חירום על פי סעיף 9 לפקודת סדרי השלטון והמשפט (ומאוחר יותר ) מתקיים בישראל ללא הפסקה מיום הכרזתו, 19 במאי 1948 ועד היום. מצב חירום נותן בידי הכנסת או הממשלה את הסמכות לאפשר לממשלה להפעיל הסדרים ייחודיים - תקנות לשעת חירום, לעיתים תוך פגיעה מידתית בחירויות יסוד. החוק אינו מגדיר תרחישי ייחוס אשר בהינתן התממשותם יתאפשר לכנסת או לממשלה התקנת תקנות לשעת חירום.
היסטוריה חקיקתית.