פונקציית גיבוב קריפטוגרפית היא פונקציה חד-כיוונית הממירה קלט באורך כלשהו לפלט באורך קבוע וידוע מראש. פונקציית גיבוב קריפטוגרפית מתוכננת כך שכל שינוי בקלט יגרום לשינוי משמעותי בפלט. בדרך זו ניתן להתמודד עם בעיית הבטחת שלמות מסרים גדולים, על ידי השוואת הערך המגובב שלהם במקום להשוותם ישירות. בשל היותו קטן משמעותית, קל יותר להגן על הערך המגובב מאשר על המסר המקורי.
פונקציות גיבוב קריפטוגרפיות הן מאבני הבסיס של ההצפנה המודרנית ומשמשות כחתימות דיגיטליות, קודי אימות, שמירת סיסמאות ומחולל מספרים פסידו-אקראיים. ביישומים שאינם קריפטוגרפיים הן משמשות לעיתים כמזהה ייחודי של קובץ לצורך בדיקת שלמותו או נכונותו וכן לזיהוי קבצים זהים.
פונקציית גיבוב קריפטוגרפית בטוחה מקיימת את התנאים הבאים:
קשה, ואולי אפילו בלתי אפשרי להוכיח שפונקציית גיבוב מסוימת היא בטוחה, וקורה שפונקציה מסוימת נחשבת "בטוחה", ומאוחר יותר מתברר שאינה כזו, כאשר נמצאת שיטה יעילה יחסית (כלומר שיטה שעלותה החישובית נמוכה משמעותית מגודל הפלט) למצוא Preimage, Second Preimage או התנגשות. במקרה כזה נזנח השימוש בפונקציית הגיבוב הזו לצרכים קריפטוגרפיים. גורל כזה פקד למשל את הפונקציה MD5.
אוראניום
רפאל קובליק
רפאל ירונים קובליק (בצ'כית: Rafael Jeroným Kubelík; 29 ביוני 1914 — 11 באוגוסט 1996) היה מנצח ומלחין צ'כי.
קורות חיים.
קובליק היה בנו של הכנר יאן קובליק. נולד בביצ'ורי, אוסטרו-הונגריה, כיום בצ'כיה. למד בקונסרבטוריון בפראג. משנת 1936 עד 1939 ושוב משנת 1942 עד 1948 היה מנצח התזמורת הפילהרמונית הצ'כית. עם עליית הקומוניסטים אחרי מלחמת העולם השנייה, גמלה בלבו ההחלטה לעזוב את צ'כוסלובקיה.
ההזדמנות נקרתה בדרכו כאשר נסע לבריטניה להופיע בפסטיבל אדינבורו. קובליק ורעייתו הורשעו בעריקה במשפט שהתנהל בהיעדרם. בשנת 1967 קיבל אזרחות שווייצרית.
קובליק היה מנצח התזמורת הסימפונית של שיקגו משנת 1950 עד 1953 (לפי השמועה, ניסיון מתסכל הן לו והן לתזמורת), מנהל מוזיקלי של בית האופרה המלכותית, קובנט גארדן משנת 1955 עד 1958, של תזמורת רדיו בוואריה משנת 1961 עד 1979 ושל המטרופוליטן אופרה, ניו יורק, משנת 1972 עד 1974. כמנצח, הקליט את מחזור הסימפוניות של רוברט שומאן בשתי הזדמנויות (בשביל דויטשה גרמופון ב-4–1963 ולסוני קלאסיקל ב-1979). המחזור השלם של סימפוניות מאהלר (שהוקלט בין השנים 1967 - 1970) עודנו זוכה להערכה רבה.
בין יצירותיו חמש אופרות, כמה סימפוניות ומוזיקה קאמרית.
לאחר מותו בשנת 1996 בלוצרן, שווייץ, נקבר קובליק בבית הקברות וישהראד בפראג.
סטלה מאריס (להקה)
סטלה מאריס היא להקת הארד רוק ישראלית חיפאית שנוסדה בשנת 1990.
היסטוריה.
הקמת הלהקה.
הלהקה הוקמה בשנת 1990 על ידי ניק מילר הגיטריסט ופימה שוסטר הקלידן עולים חדשים מרוסיה, יחד עם דובי סוני הבסיסט שניגנו בלהקה ששמה "אורניום" שביצעה חומר מקורי וגרסאות כיסוי. ההרכב הראשון של הלהקה כלל את המתופף אלי חדד, חבר להקת בנזין לשעבר. אחר כך חדד עזב והצטרף המתופף איתן כודרג'י. ההרכב ניסה את מזלו מחוץ לישראל באוסטריה, אנגליה וארצות הברית, שם ניגנו במועדוני רוק וניסו להשיג חוזה הקלטות.
לאחר שהלהקה חזרה לישראל ללא הצלחה, הצטרף הסולן פבלו רוזנברג שעלה ארצה מארגנטינה. רוזנברג ביקש מחברי הלהקה לבצע שירים עם טקסטים בעברית כדי לפנות לקהל הישראלי. הלהקה ניגנה במועדונים בצפון, ב-1991 הם פגשו את אבי פרץ שהיה אמרגנה של להקת תיסלם. בנוסף הלהקה הוחתמה בחברת הליקון, אך התנהלה ללא שם כך שבחברת התקליטים היא כונתה כ"להקת חיפה". הלהקה לא אהבה את השם הזמני. לקראת צאת אלבום הבכורה עלה הצורך לתת שם ללהקה ואז מילר ורוזנברג פגשו את דורי בן זאב במלון הילטון תל אביב, והוא הציע את השם סטלה מאריס מכיוון שהלהקה היא במקור מחיפה, באופן מקרי יצא שזהו גם שמה של אימו של רוזנברג.
הצלחה מסחרית.
בקיץ 1992 הוציא הלהקה לאור שלושה תקליטי שדרים, עם השירים "תני לי ללכת", "שגיאה" ו"בואי כבר הביתה", והופיע בפסטיבל ערד.
ב-10 בספטמבר 1992 הלהקה הוציאה את אלבום הבכורה שלה, "סטלה מאריס" שהופק על ידי ראובן שפירא, אשר הקליט והפיק את האלבומים הראשונים של משינה. מתוך האלבום הצליחו השירים: "תני לי ללכת", "שגיאה", "קללת הפרעונים", "בואי כבר הביתה", "אישתר" ו"לילה טוב". הקליפ לשיר "אישתר" הוא הקליפ העברי הראשון ששודר ב-MTV, אך הוא הגיע למקום האחרון בתחרות קליפים של הערוץ, במאי 1993.
ב-2 ביולי 1994 הלהקה הוציאה את אלבומה השני, "השער נפתח" שהופק על ידי המפיק ההבי מטאל האנגלי כריס טנגארידיס אשר הפיק ללהקות כמו ג'ודס פריסט, גרי מור, בלאק סבאת' ורבים אחרים. מתוכו הצליחו השירים: "משחקים אסורים", "ורדים שחורים", "אבוד לי", "אם זה נכון", "זה לא מאוחר", ובמיוחד "נר על החלון" אשר זכה להצלחה גדולה אצל רוזנברג בקריירת הסולו לאחר שעזב ונחשב להכי מפורסם של הלהקה עצמה. בחודש אוקטובר של אותה שנה שלאחר צאת "השער נפתח", עזב פבלו רוזנברג את הלהקה ופתח בקריירת סולו. ניק מילר שעזב גם את הלהקה, נשאר עם רוזנברג בתל אביב להפיק את שני האלבומים הראשונים שלו.
שינויים בהרכב.
בשנת 1996 ניסו סוני, שוסטר וכודרג'י שנשארו בצפון לגבש את סטלה מאריס וצירפו זמר (בועז) וגיטריסט (מיכה) הקליטו מספר שירים שמאד אהבו בחברת התקליטים ואפילו הספיקו להופיע הופעה אחת, אך ההרכב הזה לא צלח. לאחר הפקת האלבום השני של פבלו, חזר ניק לחיפה ולאורך זמן הוציאה הלהקה שני אלבומים נוספים עם זמרים אחרים: עם דודו אסרף והבסיסט אמיל הרוש שהחליף את סוני, באלבום השלישי שיצא ב-1998 שלא זכה להצלחה, אבל בכל זאת הצליח ממנו השיר "אלף שנים".
האלבום הרביעי שיצא במאי 2001 עם מני בגר נקרא "פרשים", וגם לא זכה להצלחה מסחרית. ב-2001 שב סוני ללהקה והחליף את אמיל הרוש בעמדת הבס, באותה תקופה גם עזב כודרג'י את הלהקה מפני שהוא חזר בתשובה, ובאלבום "פרשים" ניגן המתופף יוסי כהן.
בשנת 2002 יצאה הלהקה בסיבוב הופעות מחווה ללד זפלין, ולצורך כך צירפה הלהקה את הסולן ברט וקנין (המתמחה בזא'נר) והמתופף רוברט גבה. בהרכב זה פעלה הלהקה כשנה עד ששוב בוצעו חילופי תפקידים.
בשנת 2003 הצטרף ללהקה הזמר דרור לוקץ'. הלהקה הופיעה בהרכבה החדש ברחבי הארץ, וברדיו התנגנו סינגלים חדשים של הלהקה.
בקיץ 2004 זכתה הלהקה לחשיפה מחודשת לאחר שהשיר "נר על החלון", זכה בעונה השנייה של התוכנית "כוכב נולד" בביצוע הראל מויאל. ביולי 2005 הגיש ניק מילר תביעה בסך 2.5 מיליון שקל נגד מפיקי "כוכב נולד" ושידורי קשת, על שהשתמשו בשיר ללא רשותו. באותה שנה השתתפה הלהקה בפסטיבל מטאליסט.
בשנת 2007 הוחלפו הזמר דרור לוקץ' ומתופף הלהקה דניס פורטוס בזמר רמי שלמון מלהקת ריח מטאל ובמתופף מתן שמואלי. ב-7 באפריל 2007 זכתה הלהקה לחמם את מרטי פרידמן בהופעה שערך בישראל במועדון התיאטרון. הייתה זו הופעה מתוך תחילת סיבוב הופעות עם חברי ההרכב החדש.
באוגוסט 2007 הוציאה הלהקה לחנויות את אלבומה החמישי, "Searching for the Sun", שכולו באנגלית. האלבום הוקלט בלונדון כשנה וחצי לפני יציאתו ביחד עם לוקץ', בהפקתו של כריס טנגארידיס שהפיק בפעם השנייה את הלהקה.
בספטמבר 2008 נבחרה "סטלה מאריס" לחמם את להקת "Deep Purple", שחברי סטלה מאריס הושפעו ממנה רבות, במסגרת שלוש הופעות שלה בישראל.
כלהקת מחווה ללד זפלין.
בשנת 2009, לצד פעילותה שוטפת, סטלה מאריס החלה להריץ מופע קאברים לשירי להקת "לד זפלין", כמחווה לרגל 40 שנה להוצאת אלבומה הראשון.
סטלה מאריס עבדו בשנת 2010 על פרויקט בשיתוף אמנים ישראלים. סינגל ראשון שיצא לרדיו היה חידוש ל"אני רואה אותה בדרך לגימנסיה" ביחד עם מיקי גבריאלוב.
ב-9 באוגוסט 2012, לאחר שהמשיכה להופיע ולהקליט ללא הנהגתו של פבלו רוזנברג, התאחד ההרכב הראשון של סטלה מאריס (עם רוזנברג וכודרג'י) למופע לציון 20 שנה להקמתה. האיחוד זכה להצלחה רבה וחשיפה רבה בתקשורת, והלהקה הקליטה שיר חדש בשם "זכרונות", שיר שהושר במקור על ידי דמיס רוסוס ותורגם לעברית בידי פבלו רוזנברג. לאחר מכן הפסיקה הלהקה את פעילותה לטובת קריירת סולו של גיטריסט הלהקה ניק מילר.
בשנת 2014 חזרה סטלה מאריס לפעילות עם הסולן רמי שלמון במופעי מחווה ל"לד זפלין" בהם רוברט גבה בעמדת התופים. הלהקה מופיעה ומנגנת זפלין וגם חומר מקורי ברחבי הארץ.
ב-25 באפריל 2019, במהלך הופעה במועדון "זאפה" בחיפה, התמוטט ניק מילר וסבל מדום לב, מילר ניצל לאחר שמתנדב מד"א ורופא שהיו בקהל ביצעו בו החייאה. למתנדב היה דפיברילטור שהיה זמין מיד. ב-28 באוקטובר 2021 הופיעה הלהקה שוב במועדון "זאפה" בחיפה, לאחר שמילר החלים.
נייר לקמוס
נייר לקמוס (בגרמנית: Lackmus; מכונה גם נייר ליטמוס; באנגלית: Litmus) הוא נייר מיוחד העשוי מתמציות צבע שנלקחו מחזזיות. הוא משמש לרוב כאינדיקטור pH, על-מנת לבדוק האם חומר מסוים הוא חומצה או בסיס. נייר לקמוס קיים בשלושה צבעים: אדום, כחול וסגול. נייר לקמוס כחול הופך אדום במגע עם חומר חומצי, ואילו נייר לקמוס אדום הופך כחול במגע עם חומר בסיסי. נייר לקמוס נייטרלי הוא סגול. ניתן לייצר נייר לקמוס גם מתמיסות מימיות שמתפקדות באופן דומה.
היסטוריה.
השימוש הראשון המתועד בנייר לקמוס היה בשנת 1300 לספירה, על ידי האלכימאי הספרדי ארנולדוס דה וילה נובה.
מהמאה ה-16 ואילך, הצבע הכחול נלקח מחזזיות שונות, בעיקר באזור הולנד.
מקור השם העברי (המקובל גם בגרמנית ובשפות אחרות, אך לא באנגלית) בשפה ההולנדית: לאק (ורנית) + מוס (חזזית).
מקורות טבע.