התיארוך נקבע בעקיפין, ומתבסס על העתק משנת 1455 של האמן נרי די ביצ'י, שנמצא כעת במוזיאון באמפולי. דונטלו חזר לפירנצה בשנת 1453, ועל כן יצירת הפסל מתוארכת לבין השנים 1453–1455.
דונטלו ביצע את העבודה כשהיה בן יותר משישים, לאחר שבילה עשור פורה בפדובה. זקנתו ודעיכתו הפיזית השפיעו על בחירת הנושא, הקשור למוות. היצירה התקבלה בתדהמה עקב הריאליזם חסר התקדים שלה. אף על פי ש"מרים המגדלית בעלת התשובה" היה התיאור המקובל באמנות עבור דמויות רבות של מרים המגדלית, דמותה הכחושה והמרופטת בפסלו של דונטלו שונה מאוד מרוב התיאורים, המציגים צעירה יפהפייה שבריאותה כמעט מושלמת.
בהגיוגרפיה מימי הביניים בכנסיות המערביות (הכנסייה הקתולית והנצרות הפרוטסטנטית), התמזגה דמותה של מרים המגדלית, שעוד קודם לכן התמזגה עם שתי דמויות מן הבשורות: מרים מבית עניה ואנונימית חוטאת שמשחה את ישו בשמן, עם זו של מרים המצרית, אשר הייתה זונה לפני שחזרה בתשובה והתנזרה שלושים שנה במדבר. התיאור של דונטלו הושפע ככל הנראה מהתיאורים האורתודוקסים המזרחיים של מרים המצרית, המציגים דמות מוחלשת דומה. אי לכך, הוא התעלם מהאגדות המערביות שעל פיהן ניזונה מרים המצרית מדי יום מידי מלאכים במדבר.
תיאור היצירה.
היסטוריון האמנות ג'ורג'ו וזארי מתייחס לפסל בספרו חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר: "באותו בפטיסטריום, מול קבר זה, ניתן לראות פסל מעץ מעשה ידיו של דונטלו עצמו, מרים המגדלית הקדושה בעלת התשובה, שהוא יפה מאוד ומבוצע היטב, שכן היא קמלה עקב צום והתנזרות במידה כזו שכל חלק מגופה משקף הבנה מושלמת ומלאה של האנטומיה האנושית".
מרים המגדלית מוצגת בתור נזירה זקנה ומקומטת, עומדת בתנוחת קונטרה פוסטו כשידיה שלובות בתפילה. עצמות הלחיים שלה גבוהות, היא גבוהה וחיננית ובעלת גוף שברור שהיה פעם מאוד יפה. אלא שהגוף קמל, החיים גבו ממנה את מחירם ונותרה בה רוחניות טהורה בלבד. שערה הארוך, שהוא מאפיין איקונוגרפי ידוע שלה, הוא למעשה לבושה היחיד. אפילו החגורה שלה היא למעשה שערה שכרוך סביבה. גם הבחירה בחומר ממנו עשוי הפסל: עץ, חומר אורגני פגיע שיכול להתרכך, נראית מתאימה כאן.
שערה נצבע באדום וזהב ועקבות לכך עדיין נותרו. מבטה עז וממוקד, ובו זמנית נראה כאילו עזבה את העולם הזה. כמו במקרה של חבקוק, הפסל מבטא את התעניינותו של דונטלו בפרטיה של הדמות, ובכך הוא שונה מן האמנות הגותית שהייתה לפניו, ומבטא את אהדת האנושות וההומניזם של הרנסאנס המוקדם. ידיה הארוכות כמעט יוצרות צורה של קתדרלה בעת מפגשן, רמז לכך שהיא דמות חשובה מאוד בנצרות, המסמלת את הכנסייה עצמה במובנים מסוימים.
אלטן איניגו סונג
ברוס מדוקס
כריסטובל ריוס
כריס ריוס
ראפי מוסיקר
ראפי מוזיקר
אגנס ג'וראטי
ביג'ייזל
נארק
סטיאצ'טו
__ללא_תוכן__
סטיאצ'טו (באיטלקית: Stiacciato) היא טכניקה המאפשרת לפסל ליצור תבליט עם גילוף בעומק מילימטרים ספורים בלבד. כדי ליצור אשליה של עומק, עובי התבליט יורד בהדרגה מהחזית לרקע. במובנים מסוימים, תבליט שנוצר בטכניקה זו דומה יותר לתמונה דו ממדית מאשר לפסל תלת ממדי, ולכן התבליט יכול לעשות שימוש גם בפרספקטיבה. היסטוריון האמנות ג'ורג'ו וזארי כתב על הטכניקה:
הטכניקה שימשה בעיקר במאות ה-15 וה-16, ופותחה על ידי דונטלו, ייתכן בהשפעת תבליטי Maenad יוונים עתיקים. הדוגמה המוקדמת ביותר ששרדה היא יצירתו "סן ג'ורג'ו משחרר את הנסיכה" המוצגת מתחת לכן הפסל סן ג'ורג'ו במוזיאון הלאומי ברג'לו בפירנצה (1416–1417). יצירותיו האחרות בז'אנר כוללות את המדונה מפאצי (1430) ומשתה הורדוס (1423–1427).
דאהג' אשה
סוג'י אשה
My Name Is Barbra
My Name Is Barbra (בעברית: שמי הוא ברברה) הוא אלבומה החמישי של הזמרת ברברה סטרייסנד, אשר יצא במאי 1965. האלבום יצא על מנת לקדם את הספיישל שלה ששודר באותה תקופה על ידי רשת CBS והוא נושא את שם הספיישל. האלבום הגיע למעמד אלבום זהב בארצות הברית עם מכירות של 500 אלף עותקים והגיע למקום השני במדינה.
עטיפת האלבום צולמה על ידי אחיה של הזמרת והיא למעשה צולמה כאשר הזמרת הייתה בת 5 בלבד.
בשנת 1990 האלבום יצא מחדש על גביי דיסק ועל גבי DVD.
שבחים.
האלבום זיכה את הזמרת בפרס הגראמי הרביעי שלה באותה תקופה בקטגוריית "הביצוע הווקאלי הנשי הטוב ביותר".
סינגלים.
מתוך האלבום יצאו שני סינגלים. להלם הסינגלים ביחד עם תאריך יציאתם ומיקומם במצעד האמריקאי:
קירסטן קלאנסי
אלנור (מסע בין כוכבים)
בעיית הברכיסטוכרון
בית סבאח
בית סבאח היא המשפחה השולטת בכווית.
אמיר.
הירושה לכס המלכות של כווית מוגבלת לצאצאיו של מובארכ א-סבאח . אמיר כווית הוא ראש המדינה ולאספה הלאומית, הזכות החוקתית לאשר או לסרב למינוי אמיר על פי סעיף 4 לחוקת כווית. כמו כן לפרלמנט הסמכות להדיח אמיר מתפקידו. כך הדיח הפרלמנט את האמיר סעד מתפקידו בשנת 2006 עקב מחלתו.
יורש העצר.
על האמיר המכהן למנות יורש עצר בתוך שנה מיום כניסתו לכס המלוכה; המינוי זקוק לאישור על ידי רוב חברי הפרלמנט של כווית, האספה הלאומית. אם נסיך הכתר החדש לא מצליח לזכות באישור האספה הלאומית, האמיר מגיש שלושה בני משפחה זכאים לבדיקה, והאסיפה הלאומית בוחרת אחד להיות נסיך הכתר. האספה הלאומית קובעת גם את משכורתו של האמיר.
נסיך הכתר צריך להיות חבר בכיר בבית סבאח. תפקיד האמיר מתחלף באופן מסורתי בין שני הענפים העיקריים של בית סבאח, אל-אחמד וא-סאלם. ראש הממשלה ממונה על ידי האמיר, אולם מינויו של ראש הממשלה מחייב אישור מרוב חברי הפרלמנט של האספה הלאומית.
ג׳יימי דמטריו
TVNZ (במאורית: Te Reo Tātaki o Aotearoa, ראשי התיבות של Television New Zealand, מילולית: טלוויזיה של ניו זילנד) היא רשת טלוויזיה ממלכתית, המשודרת ברחבי ניו זילנד וחלקים מאזור האוקיינוס השקט. אף שהרשת מזדהה כגוף שידורי ציבורי בחלקו, היא ממומנת באופן מסחרי לחלוטין.
TVNZ הייתה ללא תחרות עד נובמבר 1989, כאשר הושק הערוץ הפרטי TV3 (כיום שלוש). מאז 1989 הרשת ניהלה תחרות על הרייטינג עם המתחרה האמיתית היחידה MediaWorks New Zealand , המפעילה כיום את הערוצים Three, Bravo, The Edge TV ו-The Breeze TV. עם זאת, TVNZ עדיין שומרת על מספר יתרונות שידור בשל מערכת היחסים ארוכת השנים שלה עם חברת האחות הממשלתית Kordia. TVNZ מפעילה את שירותיה מאולפניה באוקלנד באמצעות רשת סיבים וגלי מיקרו של Kordia עבור ערוצים TVNZ 1, TVNZ 2 וערוץ TVNZ Duke, יחד עם ניו מדיה היא מפעילה שירותי וידאו באמצעות שירות Brightcove.
כ-90% מהכנסות TVNZ נובעות מפעילות מסחרית (כגון פרסום ומרצ'נדייז). יתרת המימון שלה מגיעה מסוכנויות מימון ממשלתיות.
היסטוריה.
TVNZ הוקמה בפברואר 1980, באמצעות מיזוג של Television One ו-South Pacific Television (ששמה שונה ל- TV2). עד ינואר 1989 היא עבדה יחד עם רדיו ניו זילנד כחלק מתאגיד השידור של ניו זילנד (Broadcasting Corporation of New Zealand, BCNZ).
מועצת TVNZ היא הוועד המנהל של הרשת. הרכב המועצה ממונה על ידי שר השידור, התקשורת והמדיה הדיגיטלית של ניו זילנד.
גייל האנימן
גייל האנימן (באנגלית: Gail Honeyman; נולדה ב-1972) היא סופרת סקוטית, שרומן הביכורים שלה, "אלינור אוליפנט ממש בסדר", זכה בפרס קוסטה לרומן ביכורים לשנת 2017.
ביוגרפיה.
נולדה וגדלה בסטירלינג במרכז סקוטלנד לאם שעבדה כעובדת מדינה ואב במדעים, בילדותה הייתה האנימן תולעת ספרים, וביקרה בספרייה "מספר מגוחך של פעמים בשבוע".
היא למדה שפה וספרות צרפתית באוניברסיטת גלאזגו, לפני שהמשיכה את לימודיה באוניברסיטת אוקספורד לקורס לתואר שני בשירה צרפתית. עם זאת, היא החליטה שקריירה אקדמית אינה מתאימה לה והתחילה שורה של תפקידים אדמיניסטרטיביים, תחילה כעובדת מדינה בפיתוח כלכלי ולאחר מכן כמנהלת באוניברסיטת גלאזגו.
במהלך עבודתה כמנהלת, היא נרשמה לקורס כתיבה באקדמיית פייבר, והגישה את שלושת הפרקים הראשונים של הטקסט שיהפוך לספר "אלינור אוליפנט ממש בסדר" לתחרות לסיפורת שטרם פורסמה על ידי סופרות, המנוהלת על ידי מכללת לוסי קבנדיש בקיימברידג'. הרומן, שפורסם בשנת 2017, זכה בפרסים רבים ולשבחי הביקורת.
ספרים.
"אלינור אוליפנט ממש בסדר" זכה בפרס קוסטה לרומן ביכורים לשנת 2017, ומאז התראיינה האנימן לעיתים קרובות, כולל להגרדיאן, דיילי טלגרף ו-Waterstones. על יחסה לדמות הראשית בספר אמרה לדיילי טלגרף: "אלינור אוליפנט אינה אני, או מישהו שאני מכירה [אבל] כמובן שחשתי בדידות - כולם חשים כך". בינואר 2018 האנימן אמרה שהיא עובדת על רומן חדש, "שמתרחש בתקופה ובמיקום אחרים".
The Scotts
The Scotts הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפרים האמריקאים טראוויס סקוט וקיד קאדי, כצמד בשם "דה סקוטס". השיר יצא לאור ב-24 באפריל 2020, על ידי חברות התקליטים אפיק רקורדס, קקטוס ג'ק רקורדס ו-ויקד אווסום.
רקע והכרזה.
ב-20 באפריל 2020 דווח כי סקוט עתיד לשתף פעולה עם משחק הווידאו פורטנייט כדי להתחיל במשחק סיבוב הופעות וירטואלי בשם "Astronomical" החל מ-23 באפריל עד 25 באפריל. במהלך ההופעה במשחק, השיר הושמע בבכורה בכמה זמנים שונים. שחקני המשחק זכו לשמוע את השיר לפני הוצאתו הרשמית. בסך הכל, כ-12 מיליון שחקנים השתתפו בהופעות של סקוט במשחק. ב-23 באפריל, סקוט חשף את עטיפתו הרשמית של הסינגל בעמוד האינסטגרם שלו והודיע כי בשיר משתתף גם קיד קאדי. שם השיר מהווה התייחסות לשם המשפחה האמיתי של קאדי ושם הבמה של סקוט בהתאמה.
ביקורת.