תתבצע בדיקה על צורת ההליכה והעמידה, בדיקת אפשרויות התנועה של האזור הכואב ובדיקות נוירולוגיות. שלישית, במקרים מסוימים חל שימוש בבדיקת C/T,MRI רביעית, בדיקות מעבדה במטרה לפסול מחלות זיהומיות או מחלות הקשורות לרקמות החיבור שרירים. החשד כי הגורם לכאבי שרירים אינו מכני ויש צורך לבירור רפואי נוסף גובר כאשר חלה הימצאות של סימנים כגון חום, אובדן משקל וחולשה.
אפשריות טיפול.
פעילות נכונה בשלב המהותי של הכאבים הכרחית להחלמה של השריר. כל פעילות אשר ניתן לפעול עימה ללא הרגשה של כאב, מומלץ יהיה להמשיך ולפעול לפיה. ברוב הפעמים הימנעות מפעולות שעשויות להחריף את הכאב יאפשרו את הריפוי של השריר מכיוון שהשריר כמו כל איבר צריך לנוח כדי להחלים.
אחת הדרכים לטיפול היא שיטה הנקראת: כירופרקטיקה. הכירופרקט מנוסה לגלות ולטפל בהרבה מכאבי השרירים שנגרמים כתוצאה משיבושים בתפקוד הביו-מכני או כתוצאה מעומס יתר. טיפולים נוספים הניתנים בשלבים הראשונים הדלקתיים מתבצעים גם באמצעות מכשור רפואי להורדת דלקות הכולל לייזר, אולטרה סאונד וטיפול בגלי הלם. בתהליך השלב הדלקתי יבוצע השלב השיקומי שמטרתו לאפשר לשריר לעמוד בנטל פעילות מלא.
אם תעלה רמת הכאב, ישלח הפציינט לטיפול באמצעות תרופות אנטי דלקתיות הכוללות אפשרות של הזרקת סטרואידים או טיפולים תרופתיים לבעיות המוקד, אשר גורמות לכאבי שרירים, דלקות פרקים, מחלות גנטיות ועוד.
מניעת כאבים ברקמת השריר.
מניעת כאבים ברקמת השריר תתבצע על ידי תפקוד נכון בבית, בעבודה ובפעילות הספורט, כך ימנעו חלק משמעותי מהפגיעות והכאבים הנגרמים ממערכות עצב שריר ושלד וכאבי השרירים. יש לשמור על משקל גוף סביר לגובה האדם יש להתחמם לפני פעילות ולהימתח לאחריה.
התכווצות שרירים
חורפי
חורפי (שם מדעי: Spinus spinus) הוא ציפור שיר קטנה ממשפחת הפרושיים. תפוצתו נרחבת ומתפרשת מסקנדינביה ומרכז אירופה במערב ועד סין ויפן במזרח. לעיתים החורפי נודד בלהקות קטנות. חלק מהציפורים המשתייכות למין זה נודדות בחורף לכיוון ישראל ואף חורפות בארץ. נדידת החורפי מתבצעת בדרך כלל למרחקים קצרים; כאשר החורפי צריך לנדוד למרחקים ארוכים יותר הוא נודד באמצע החורף.
מאפיינים חיצוניים.
החורפי הוא מהקטנים שבפרושיים. אורך גופו 11–12 ס"מ, משקלו 10–18.5 גרם ואורך מוטת הכנפיים שלו 20–23 ס"מ.
החורפי דומה לבזבוז אירופי ולירקון. הזכר והנקבה הבוגרים שונים בצבעיהם: אצל הזכר, הצבע הכללי צהוב ירקרק, הקדקוד והסנטר שחורים, והלחיים בצבע צהבהב-לימוני. לעומת זאת, הנקבה חומה ומפוספסת וצבע ראשה אינו כהה. הצעירים דומים בצבעיהם לנקבה. בשני המינים צבע העיניים שחור, המקור חום כהה עד אפרורי, הזנב שחור וצדיו צהובים והרגליים חומות־כהות. בזמן המעוף מתבלטים שני פסים כהים לרוחב הכנף. מקור החורפי נקבע לפי הרגלי אכילתו. מקורו דק כדי שיוכל לאסוף את הזרעים, ולמרות העובי שלו הוא חזק ועמיד. בזמן הקינון החורפיים אוכלים במצבים שונים: לבד, בזוגות או בקבוצות. בשאר ימות השנה הם מצויים בלהקות, לפעמים עם סוגים אחרים של פרושיים. כשמזונו מרובה החורפי מלקט אותו, בדרך כלל, בקבוצות גדולות. כשמזונו מועט הוא מלקט אותו בקבוצות קטנות, בזוגות ואף ביחידות.
תפוצה.
בעולם.
תפוצת החורפי בעולם היא פלארקטית: הוא מצוי במרבית אירופה ושטח תפוצתו חודר עד למזרח אסיה. אזור הדגירה שלו מתפרש מסקנדינביה ומרכז אירופה במערב ועד סין ויפן במזרח. רוב האוכלוסיות הצפוניות נודדות דרומה בחורף.
באירופה, החורפי מצוי בבתי גידול בגבהים משתנים: מגובה פני הים ועד לרום של 2,000 מטר מעל פני הים. בתי גידול אלה הם שפלות צפוניות עם מזג אוויר מתון, ואזורי גבעות והרים המכוסים מחטניים (בעיקר אורנים, ולעיתים גם עצים אחרים כגון אלמון, שדר וארז). החורפיים מחבבים במיוחד עצי אלמון המצויים ליד נהרות ואגמים.
באזור הים התיכון, החורפי מצוי בחורשי קזוארינות ובמטעים של עצי פרי.
בישראל.
בישראל, החורפי נוהג לחלוף במספרים קטנים יחסית בכל חלקי הארץ, בעיקר בהרים, באזורים המיוערים במחטניים, בחורשות ובמטעים. ניתן לראותו נודד לאורך חוף הים התיכון של ישראל, לעיתים בלהקות נאות, בחודש נובמבר. מדי כמה שנים מופיע החורפי בישראל במספרים גדולים יותר, כנראה כתוצאה מצמצום בהיצע המזון באזורים צפוניים יותר.
בנובמבר 2016, ציפורים אוכלות זרעים, ובהן החורפי, פקדו את מדינת ישראל במספרים גדולים בגלל גל השרפות שפקד את הארץ, בעיקר בזכרון יעקב, בחיפה ובאזור ירושלים. בגל השרפות, שטחים נרחבים של חורש טבעי ויערות אורן נשרפו כליל. עם זאת, אצל חלק מעצי האורן, החום האדיר לא הוביל לשרפת העץ אלא רק פתח את קשקשי האצטרובלים וחשף את הזרעים שבהם. החורפיים ואוכלי זרעים אחרים ניצלו זאת על מנת לאכול את הזרעים.
תזונה.
מזונם העיקרי של החורפיים הוא זרעים, ניצנים, פירות ומגוון חסרי חוליות. הזרעים והניצנים שמהם ניזון החורפי כוללים את אלו של האשוח, האורן, הערער, הברוש, האלמון, השדר, הארז, הקזוארינה ועוד. באביב, החורפיים ניזונים כמעט אך ורק מזרעי מחטניים, שאותם הם מלקטים. הם פונים לחלופות רק כאשר אספקת זרעי המחטניים נחלשת.
רבייה.
הזיווג מונוגמי. בתטולה 2–6 ביצים בצבע לבן, תכלכל או אפרפר, עם כתמים אדומים-חומים או אדומים-סגולים.
הדגירה מתרחשת בדרך כלל בשני מחזורים בכל שנה, ומחזורים אלה מתקיימים מסוף פברואר, או ממארס, ועד אוגוסט. בשנה ענייה ביבול, יהיה רק מחזור אחד של דגירה. הנקבה דוגרת על הביצים במשך 10–14 ימים.
ההצלחה בקינון גבוהה רק בשנים של אספקת מזון גבוהה.
נקר ירוק אירופי
נקר ירוק (שם מדעי: "Picus viridis") הוא מין עוף ממשפחת הנקריים. הוא מצוי ברחבי אירופה במשך כל ימות השנה.
תיאור חיצוני.
הנקר הירוק הוא הגדול מבין שלושה נקרים שמתרבים בבריטניה. אורכו 30-36 ס"מ, אורך עם מוטת כנפיים 51-45 ס"מ. בעל גוף כבד למראה, זנבו קצר. צבעו אפור ירקרק בחלקים העליונים שלו, ואדום בחלק העליון של הראש. לזכרים יש פס אדום בשפם, אך לנקבות פס שחור מוצק.
לכל הנקרים הירוקים הבוגרים, הן הזכרים והן הנקבות, יש נוצות ירוקות בהירות, גב תחתון צהוב, ועל ראשם כיפה אדומה, לעומת זאת בצעירותם הנוצות הן בצבע אפרפר.
התנהגות.
הנקר הירוק הוא ביישן וחשדן. הנקר מטפס על גזעי עצים.
בהשוואה לשאר הנקרים, הנקר הירוק הוא בעל מקור חלש, ולכן הנקרים הירוקים יבחרו בעצים רכים כדי לנקר בהם חורים. רק לעיתים נדירות הנקרים מתעופפים כדי לתקשר. במקום זאת הם מאוד קולניים ובעלי צווחה חזקה ומוכרת שמזכירה קול צחוק. דבר זה הוביל לשמם באזור מחייתם "yaffle".
הטיסה של הנקר היא גלית, עם 4-3 משקי כנפיים ואחריהן דאייה קצרה, כאשר הכנפיים מוחזקות על ידי הגוף.
לנקר הירוק לשון ארוכה באורך 10 סנטימטר וגמישה המצוידת בדוקרנים על הקצה כדי שתאפשר תפיסה טובה של חרקים, בעיקר נמלים מתוך הקרקע. הלשון כל כך ארוכה, שהיא חייבת להיות מגולגלת בתוך הפה שלו.
תפוצה ונדידה.
המקומות שבהם ניתן למצוא נקר ירוק הם בדרך כלל יערות פתוחים, פארקים, מטעים ושטחים חקלאיים באנגליה, ווילס וסקוטלנד. הם בדרך כלל לא נודדים, ולכן ניתן לראות אותם בכל ימות השנה.
למרות שהנקרים בדרך כלל לא נודדים, הנקר הירוק החל להגדיל את טווח הנדידה שלו לבריטניה. הם הגיעו לאי וייט בשנת 1910, ולראשונה התרבו הנקרים בסקוטלנד בשנת 1951, אולם הם עדיין לא הגיעו לאירלנד למרות היותם נפוצים יותר באזור הדרום.
תזונה.
נקר ירוק בדרך כלל יימצא על האדמה, על דשא בגינות או בפארקים, זאת כיוון שהתזונה שלו כוללת בעיקר נמלים מבוגרות, זחלים וביצים. הנקר ניזון גם מדברים אחרים כגון: זרעים או פירות, אך לרוב הדבר קורה רק בחורף, בזמן שקשה למצוא נמלים.
רבייה.
לנקר ירוק לרוב יש הטלה אחת בחיים, שבה הוא מטיל 7-5 ביצים בדרך כלל בחודש מאי.
הנקרים בדרך כלל מקננים בתוך עצים ולרוב ישתמשו באותו עץ כל שנה, ואף יחזרו לאותו חור בעץ. לאחר שהגוזלים נולדים, ברוב הפעמים כל אחד מזוג הנקרים לוקח חצי מהגוזלים, ומראה להם היכן נמצא האוכל.
הזכר מזהה את הנקבה בעזרת צבע השפם שלה, זכר יחפש שפם בצבע שחור ואילו הנקבה מחפשת שפם בצבע אדום.
MEIDEX
ניסוי ה-MEIDEX (באנגלית: Mediterranean Israel Dust Experiment) הוא אחד מהניסויים הישראליים שבוצעו במעבורת החלל "קולומביה" במשימת STS-107 בשנת 2003.
המטרה העיקרית של ניסוי זה הייתה לחקור כיצד ענני אבק וסופות אבק משפיעים על האטמוספירה ועל התחממות כדור הארץ. חקירה זו בוצעה באמצעות שימוש בחיישנים שהופעלו מרחוק, על ידי אסטרונאוטים על סיפון מעבורת הקולומביה, וכן באמצעות ביצוע תצפיות על פני הים ועל שטח מדברי. החיישנים והתצפיות אפשרות לבחון את רצף המרחב-זמן ואת התכונות הפיזיקליות של האבק המדברי המצוי באטמוספירה שמעל צפון אפריקה, המזרח התיכון והאזורים במדבר סהרה אשר משתרעים על האוקיינוס האטלנטי.
מטרה נוספת של הניסוי הייתה לבדוק את השפעת הברקים על האטמוספירה העליונה. ברקים חזקים פולטים גלים אלקטרומגנטיים המייצרים צורות בעלות הילה אדומה מעל לברקים. ההילה האדומה הזאת מכונה שדוני ברקים (או לחלופין "פיות"). התופעה של ה"שדונים" מתקיימת במשך כאלפית השנייה. במסגרת הניסוי, נערכו תצפיות על תופעה זו.
ג'יימס אירווין
ג'יימס אירווין (באנגלית: James Irwin; 17 במרץ 1930 – 8 באוגוסט 1991) היה אסטרונאוט אמריקאי, טייס רכב הנחיתה הירחי במהלך אפולו 15 והאדם השמיני ללכת על הירח.
בצי האמריקאי.