בעיר 3,277 זוגות הנשואים מאותו המין המהווים 2% מהאוכלוסייה. לראשונה מאז 2014 אף מכהן ראש עיר ההומוסקסואל המוצהר הראשון, רוברט גרסיה חבר המפלגה הדמוקרטית.
נמל לונג ביץ' ותחבורה.
נמל לונג ביץ' הוא השני בגודלו בארצות הברית. הנמל של לונג ביץ' שוכן ליד הנמל של לוס אנג'לס ויחד הם הנמלים הפעילים ביותר בארצות הברית.
קו רכבת מיוחד נוסע מנמל לונג ביץ' דרך נמל לוס אנג'לס למרכז העיר לוס אנג'לס. המסילה שאורכה 32 ק"מ ובעומק 10 מטר מתחת לאדמה, נבנתה בסכום של 2.4 מילארד דולר.
הקו הכחול של הרכבת התחתית של לוס אנג'לס מחבר בין שתי הערים. הקו מתחיל ליד עיריית לונג ביץ' וממשיך דרך מרכז לוס אנג'לס להוליווד ופסדינה.
קו נוסף הוא הקו האפור שנגמר במרכז לוס אנג'לס.
רכבת עילית מחברת את לונג ביץ' עם לוס אנג'לס וממשיכה לסן פדרו עם תחנות במרכז לונג ביץ'.
חברה שמפעילה אוטובוסים בתוך לונג ביץ' ומחוץ לה היא Orange County Transportation Authority buses. בסקר שנערך בשנת 2015, מעל ל-70 אחוז מתושבי העיר העידו שנוסעים ברכבם הפרטי לעבודה ולא בתחבורה הציבורית,
תרבות, מוזיקה ופנאי.
מוזיאון לונג ביץ' לאמנות מציע מגוון רחב של אמנות מכל תחום וכולל בתחומו אוניברסיטה לאמנות שנפתחה ב-1973. מוזיאון לונג ביץ' לאמנות לטינית שנוסד ב-1996 הוא מהמכובדים בתחום. בלונג ביץ' יש רחוב שנקרא "רחוב האמנות" (Art Street) שבו ממוקמות גלריות רבות.
בתחום המוזיקה לונג ביץ' הייתה ונשארה ביתם של אמנים רבים כגון בראד נאוול, להקת הפאנק לה שוק, סנופ דוג, וורן ג'י, זאק דה לה רוצ'ה ועוד רבים.
מועצת העיר פועלת לקידום מוזיקה מכל הסוגים ומקיימת פסטיבלים רבים כמו פסטיבל הרגאיי לזכרו של בוב מארלי בחודש פברואר, קונצרט למוזיקה מהוואי בחודש יוני, פסטיבל ג'אז באוגוסט, פסטיבל בלוז בספטמבר וקרנבל ברזילאי בספטמבר.
התזמורת הפילהרמונית של לונג ביץ' מוכרת בכל העולם ומשכנה במרכז הכנסים והמופעים של לונג ביץ'.
ספורט.
לונג ביץ' גרנד פרי.
מדי שנה בחודש אפריל מתקיים הגרנד פרי של לונג ביץ' ומושך אליו כ-300,000 צופים. במשך 3 ימים מרכז העיר סגור לתחרות מכוניות מרוץ של פורמולה 1. הגרנד פרי של לונג ביץ' נוסד בשנת 1975 כמרוץ פורמולה 5000 ותוך זמן קצר הפך למרוץ פורמולה 1. באותו שבוע מתקיימת בעיר תחרות מכוניות סאדן Trance-AM ומרוצי טויוטה אטלנטיק.
בייסבול.
קבוצת הבייסבול של לונג ביץ' היא לונג ביץ' ארמדה שנוסדה ב-1954. מגרשם הביתי הוא בלייר פילד שנבנה ב-1958.
הוקי קרח.
קבוצת ההוקי קרח של לונג ביץ' היא לונג ביץ' איס דוגס ומגרשם הביתי הוא לונג ביץ' ספורט ארנה.
כדורסל.
קבוצת הכדורסל לונג ביץ' ג'אם שיחקה ב-ABA. כמו כן, מהעיר לונג ביץ' צמחו שחקני כדורסל רבים כמו מייק ביבי, אלטון ברנד וראסל ווסטברוק.
סקי מים.
מדי חודש יולי נערכת בעיר תחרות סקי מים קטלינה. המרוץ מתחיל בנמל לונג ביץ'. המשתתפים צריכים לשוט לאי סנטה קטלינה ולחזור לנמל לונג ביץ' (100 ק"מ).
התחרות נוסדה ב-1948 ומשתתפים בה גולשי סקי מים מכל רחבי העולם.
גולף.
ברחבי לונג ביץ' יש 5 מגרשי גולף עירוניים ומועדון פרטי אחד גדול בשכונת ביקסבי נולס - שכונת יוקרה בעיר.
מועדון הגולף של ביקסבי נולס הוא חלק מקאנטרי קלאב ענק שנבנה כבר ב-1917 והוא אחד ממועדוני הגולף הפעילים בארצות הברית.
אולימפיאדה.
לוס אנג'לס אירחה פעמיים את המשחקים האולימפיים וכמה תחרויות נערכו בלונג ביץ'.
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932), אירחה לונג ביץ' את תחרות החתירה. באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984), לונג ביץ' אירחה את תחרות שיט היאכטות וכדורעף.
הבריכה של בלמונט פלאזה אירחה תחרויות שחיה אולימפית של ארצות הברית בשנים 1968, 1976 ו-2004. מרוץ האופניים של אולימפיאדה 2028 ייערך בעיר למרות שאת האולימפיאדה עצמה תארח לוס אנג'לס.
מרתון.
באוקטובר מדי שנה מתקיים מרתון בעיר המושך אליו אזרחים ותיירים רבים מכל המדינה, האירוע כולל ריצת חצי מרתון, מרתון מלא, ריצות לילדים וטיולי אופניים. ב-2013 השתתפו באירוע 50 אלף איש.
פארקים.
לונג ביץ' זכתה בפרס העיר הירוקה 3 פעמים ברצף, בשנים 2002, 2003 ו-2004.
בעיר יש 92 פארקים בשטח כולל של 13 ק"מ מרובע, ו-3.3 קילומטר מרובע של שמורת טבע אל דוראדו.
העיר משתרעת לאורך חוף האוקיינוס השקט לכל אורכה.
אבנ&quot;י אית&quot;ן
לונג ביץ', קליפורניה
נהר לימאט
שלמה בראבא
שלמה בראבא (נולד ב-11 ביולי 1950) הוא קומיקאי, שחקן, מדבב ומנחה ישראלי. זוכה פרס אופיר על תפקידו בסרט "הערת שוליים" ופרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה על תפקידו בסדרה "אורי ואלה".
ביוגרפיה.
בראבא נולד בחדרה להורים ניצולי שואה כבן בכור, וגדל בנתניה. הוא קרוי על שם סבו מצד אביו, אשר היה הרב הראשי של העיר לודז'. בנעוריו למד במגמת דרמה בבית הספר לאמנויות רננים בתל אביב. לאחר ניסיון הסגירה של בית הספר בשנת 1967 והעברתו מן הבניין הקבוע, סיים את כיתה י"ב בתיכון תלמה ילין.
במהלך שירותו הצבאי התגייס לקורס טיס ונשר ממנו, ומשם עבר ללהקת פיקוד מרכז והשתתף בשנת 1969 בתוכניתה "רד אלינו לבקעה", בה שר סולו בשיר "המלווה". באותה שנה נבחרה הלהקה כלהקת השנה בגלי צה"ל. בשנת 1970 השתתף בתוכנית נוספת של להקה פיקוד מרכז - "ליד הירדן".
קריירה.
עם שיחרורו מצה"ל הופיע בהצגה "הקורקבן" לצד אורי זוהר ולמד לתואר ראשון בחוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב. בשנות ה-70 הצטרף לפרויקט של נולה צ'לטון בקריית שמונה. ב-1972 החל בהופעות בידור יחד עם מוני מושונוב שהיה שותפו שנים ארוכות והופיע בהצגות תיאטרון חיפה כמו במחזה החברתי קריזה.
בשנת 1975 שיחק יחד עם מוני מושונוב בפרק "הקופאי" מתוך הסדרה "גם אנו שופטים".
בשנת 1978 החל לשחק בתוכנית הטלוויזיה הידועה "זהו זה!" יחד עם מוני מושונוב, גידי גוב ושחקנים נוספים, שם הוא זכור בעיקר בזכות דמותו של "יאצק", מעין פארודיה על דמות של חלוץ ציוני עם שפם, כובע טמבל, מכנסי חאקי ואקורדיון, שהסביר על מקומות בארץ במבט הומוריסטי. ב-2011 נבחר יאצק במקום ה-10 במצעד הדמויות האהובות ביותר של הטלוויזיה החינוכית. בראבא הציג הומור נונסנס מטורף שהיווה השראה לבדרנים רבים אחריו. דוגמה לקטע מפורסם שלו: הוא מתחיל לספר בדיחה על פולני, כורדי ושוודי שנוסעים ברכבת, עובר בינתיים לנושאים אקטואליים, ובשובו חזרה אל הבדיחה, הכורדי היה הולך לאיבוד בדרך.
בראבא העלה יחד עם מוני מושונוב מספר מופעי בידור, בהם "רואים כפול", "פתאום ביחד", "הביצה והתרנגולת" ועם אמנים נוספים את "ערב חד פעמי" ו"ערב חד פעמי קונבנציונלי".
במקביל לקריירת הבידור הופיע בראבא בהצגות תיאטרון: "רומיאו ויוליה", "קריזה", "ליל העשרים", "קרום", "גן הדובדבנים", "אוליבר טויסט", המחזמר הישראלי (בהפקה מסחרית של מנחם גולן), "הקייטנים", ו"הזלמנאים" בתיאטרון חיפה, "החייל האמיץ שווייק" ו"הקומיקאים" בתיאטרון הבימה, ו"המכשפה", המחזמר "המפיקים", המחזמר ״משהו מצחיק קרה״ ובהצגה "הכתובה" בתיאטרון הקאמרי.
בקולנוע השתתף בסרטים: "מסע אלונקות" (1977), "האיש שבא לקחת" (1981), "המגילה" (1983), "נישואים פיקטיביים" (1988), "כבלים" (1992), "הערת שוליים" (2011), "זינוק בעלייה" (2014), "אהבה בשלייקס" (2019) ו"שאיפה לחיים" (2020).
במהלך שנות ה-80 השתתף בדיבוב דמותו של בנץ מהצמד אריק ובנץ בתוכנית הטלוויזיה לילדים "רחוב סומסום", ובשנת 2004 דיבב את דמותו של סייקס בסרט "תפוס ת'כריש".
במסגרת הצמד "מוני ובראבא" השתתף בחמישה מופעי פסטיגל. השירים שביצע הצמד היו "חברים" (1983), "עייפים אך מרוצים" (1984), "השיר של יומבו וגמבא" (1987), "אני והצל שלי" (1988) ו"ילד סנדוויץ'" (1990).
ב-1991 השתתף, לצד מוני מושנוב, גידי גוב, האחיות יוספי ושלישיית הופה היי, במופע לפסח שנקרא "זהו הופה".
בשנת 1992 יצר ושיחק בדוקומדיה בשלושה חלקים "י. שוורץ ומלחמתו בחיים" בערוץ 1, אשר עם השנים זכתה למעמד של סדרת פולחן.
בימיו הראשונים של ערוץ 2 גילם את דמותו של "ברונו" בפינה קבועה של הזכיינית טלעד שבה הציג את לוח השידורים בהומור הפרוע והאופייני לו. ב-1998 שודרה עונה שנייה ל"ברונו", שהוקדשה הפעם לחגיגות ה-50 למדינה.
הנחה את שתי העונות הראשונות של תוכנית הבידור "של מי השורה הזאת?".
במשך שנים רבות היה שחקן מרכזי בלהקות השחקנים של תיאטרון "הבימה" והתיאטרון הקאמרי ונחשב לאחד השחקנים הדרמטים והקומיים הבולטים בישראל.
בשנת 2007 הנחה בערוץ 10 את השעשועון "מסדר זיהוי".
ב-2008 השתתף בתפוס ת׳פסטיגל, בתפקיד ראש העיר הרשע. זוהי הייתה חזרתו של בראבא להפקת הפסטיגל, לאחר 18 שנות היעדרות.
בשנת 2009 השתתף בעונתה השלישית של סדרת הטלוויזיה, "פרשת השבוע", ששודרה בHOT.
ב-2010 השתתף בסרט הקומדיה "חצי טון ברונזה" שהוקרן ב-HOT VOD.
בשנת 2011 גילם את חוקר התלמוד פרופסור אליעזר שקולניק בסרטו של יוסי סידר, "הערת שוליים", זוכה פרס התסריט בפסטיבל קאן. בראבא זכה ב"פרס אופיר" לשחקן הראשי הטוב ביותר, על משחקו בסרט. באותה שנה השתתף כשופט בתוכנית הבידור, "הצחקתם אותנו", ששודרה בערוץ 2 במסגרת הזכיינית "קשת". באותה שנה השתתף בתפקיד משנה במופע הילדים מותק של פסטיבל לצד רינת גבאי ויעל בר זוהר.
בשנת 2012 השתתף בראבא בתוכנית רוקדים עם כוכבים (ערוץ 2) לצידה של הרקדנית פולינה צ'יקטונוב. בהמשך אותה שנה, החל בראבא להשתתף בסדרה הקומית "משפחה לא בוחרים" המשודרת בערוץ 2.
בשנת 2013 גילם את מנחם פלקמן, מייסד ומנהל אחוזת "נווה שמרית" בסדרת האימה "המגפה".