לפני זמן לא רב עבר איגור לאמריקה בכל דרך אפשרית בניסיון להכחיש את עברו הרוסי וכינה את עצמו ג'ייסון. נראה שאנשים שונים לחלוטין עם בעיות שונות לחלוטין, אבל ההרפתקן גאורגי המסוגל לפתור כל בעיה מוכיח שזה לא כך נכון, כל הגיבורים סובלים ממחלה אחת - הם מנסים לשכוח מהשורשים שלהם, מחמיצים את האמת הפשוטה: אתה יכול לעזוב את רוסיה, אבל אתה לא יכול להפסיק להיות רוסי.
הפקה.
צילומי הסדרה נערכו במהלך שנת 2019 כשהשחקנים הוטסו ללוס אנג'לס, בה נערכו הצילומים ונכללו גם אתרי צילום בטרמינל טום בראדלי בנמל התעופה הבינלאומי של לוס אנג'לס, במרכז העסקים הראשי ובשכונת מגורים בה צולמו חלק נכבד מהסצנות.
השיר שיביא לך אהבה
השיר שיביא לך אהבה הוא פזמון שכתבה והלחינה לאה שבת וביצעה גלי עטרי. השיר יצא לאור בסוף 1993.
רקע.
השיר נכלל באלבום "סימנים" של עטרי מ־1994 והיה לבולט ביותר ממנו. שמו באלבום הוא "שיר שיביא לך אהבה".
במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תשנ"ד (1994) הגיע השיר למקום החמישי.
עטרי סיפרה על השיר:.
עטרי הוציאה בשנת 2001 אלבום אוסף שמתכתב עם שם השיר, ונקרא "השירים שיביאו לכם אהבה".
תני לי להחליט
תני לי להחליט הוא שיר של ג'וזי כץ מתוך האלבום "הפסטיבל הישראלי לשירי ילדים מספר 7" שיצא לאור בשנת 1976. השיר נכתב על ידי עדה נסטוביץ, הולחן ועובד על ידי אילן וירצברג עבור פסטיבל שירי הילדים 1976. בפסטיבל, הגיע השיר למקום התשיעי.
חואן חלמן
חואן חלמן (בספרדית: Juan Gelman; 3 במאי 1930 – 14 בינואר 2014) היה משורר ארגנטינאי ממוצא יהודי. פרסם יותר מעשרים ספרי שירה בין השנים 1956 ועד מותו בראשית 2014. התאזרח במקסיקו, מדינה אליה הגיע כגולה פוליטי של החונטה הצבאית בארגנטינה.
בשנת 2007 זכה חלמן בפרס מיגל דה סרוואנטס, הפרס החשוב ביותר בספרות הספרדית. עבודותיו חוגגות את החיים, אך גם משלבות פרשנויות חברתיות ופוליטיות המשקפות את חוויותיו הכואבות מהפוליטיקה של ארגנטינה. אחדים משיריו תורגמו לעברית בידי רמי סערי וראו אור בספר "השירים" שהתפרסם לרגל פסטיבל המשוררים הבינלאומי הרביעי שנערך בירושלים.
קורות חיים.
חואן חלמן בוריקסון נולד ב-3 במאי 1930 בשכונת וילה קרספו בואנוס איירס למשפחת מהגרים יהודים מאוקראינה. בילדותו קרא ספרות רוסית ואירופאית בהדרכת אחיו בוריס. אביו, חוסה חלמן, היה מהפכן חברתי שהשתתף במהפכת 1905 ברוסיה; הוא היגר לארגנטינה, שב לרוסיה לפרק זמן קצר לאחר המהפכה הבולשביקית ואז חזר לארגנטינה לתמיד, מאוכזב.
חלמן למד לקרוא כשהיה בן שלוש, ובילה חלק גדול מילדותו בקריאה ומשחק כדורגל. הוא פיתח עניין בשירה בגיל צעיר מאוד, בהשפעת אחיו בוריס, שנהג להקריא לו שירים ברוסית, שפה שהילד לא ידע. חוויית הקריאה בגיל שמונה, של הספר "אנשים עלובים" של פיודור דוסטויבסקי (1861) הותירה בו רושם עמוק.
בצעירותו היה חבר בכמה קבוצות ספרותיות מכובדות ובהמשך הפך לעיתונאי בולט. הוא גם עבד כמתרגם באו"ם. הוא תמיד היה פעיל פוליטי נלהב. בשנת 1975 הצטרף לפעילות המונטנרוס - קבוצת גרילה עירונית שמאלנית ארגנטינאית, אם כי בהמשך הרחיק עצמו מהקבוצה. לאחר הפיכת 1976 שהעלתה לשלטון את הימין, הוא נאלץ לגלות מארגנטינה. בשנת 1976 נחטפו מביתם בנו מרסלו בן ה-20 וכלתו ההרה, מריה קלאודיה, בת ה-19. הם הפכו לשניים מתוך 30,000 איש ואישה ("") שהועלמו בכפייה ובכוח, בלא להותיר עקבות, בתקופת שלטון החונטה הצבאית. בשנת 1990 הובא חלמן לזהות את שרידי גופת בנו (הוא הוצא להורג ונקבר בחבית מלאה בחול ומלט), ושנים לאחר מכן, בשנת 2000, הוא הצליח להתחקות אחר נכדתו שנולדה בסתר בירכתי בית חולים זמן קצר לפני שאמה, מריה קלאודיה נרצחה, ונמסרה למשפחה תומכת הממשלה באורוגוואי. שרידי גופתה של מריה קלאודיה טרם אותרו.
במהלך שנות גלותו הארוכה התגורר חלמן באירופה עד 1988, לאחר מכן בארצות הברית ובהמשך במקסיקו, יחד עם אשתו, הפסיכולוגית הארגנטינאית מארה לה מדריד.
בשנת 1997 זכה חלמן בפרס השירה הלאומית הארגנטינאית, כהוקרה על מפעל חייו, ובשנת 2007 זכה בפרס סרוונטס, הפרס החשוב בספרות בשפה הספרדית. הייתה לו גם קריירה ארוכה ומבריקה כעיתונאי, והוא כתב בעיתון הארגנטינאי "פחינה / 12" עד מותו.
חלמן כלל את קצין המשטרה האורוגוואי, הוגו קמפוס הרמידה, בתביעה משפטית שהגיש בספרד בגין "היעלמות" כלתו באורוגוואי.
נכדתו.
בתחילת המאה ה-21 הורה נשיא אורוגוואי חורחה באז'ה איבנייס על חקירה בעקבותיה אותרה נכדתו של חלמן, מקארנה, שגדלה כילדה מאומצת. היא הוסיפה לשמה את שמות המשפחה של הוריה והחלה בקריירה כפעילת זכויות אדם.
מוות.
חלמן מת בגיל 83 מסיבוכים של התסמונת המיאלודיספלסטית ממנה סבל, בביתו בשכונת קונדסה במקסיקו סיטי. נכדתו, מקארנה, הגיעה מאורוגוואי להשתתף בהלוויה. נשיאת ארגנטינה, כריסטינה פרננדס דה קירשנר הכריזה על שלושה ימי אבל לאומיים.
ניירות אישיים.
הארכיון של חואן חלמן שכולל טיוטות לכתבים ואוסף קבצים ששמר בנוגע לחקירות זכויות האדם שביצע, זמין למחקר באגף כתבי היד שבמחלקת הספרים הנדירים והאוספים המיוחדים באוניברסיטת פרינסטון.
סילורים
הסילורים (באנגלית: Silures) היו שבט קלטי אשר שכן באזור דרום-מזרח ויילס של ימינו בתקופה הטרום-רומית בבריטניה.
שטחי השבט שכנו באזורים ההריים של דרום-מזרח ויילס, הם גבלו עם האורדוביקים מצפון, הדובונאי ממזרח, הדמטי ממערב ותעלת בריסטול מדרום. אנשי השבט עסקו בעיקר בחקלאות, גידול כבשים וכמו כן הקימו מספר מבצרי גבעה ששימשו מרכזי מסחר ושלטון אזוריים. מקור השם "סילור" משמעו ככל הנראה "זרע", זאת ניתן לראות במספר שפות האזור; "Hil" בוולשית, ו-"Sil" באירית עתיקה, הכוונה היא ככל הנראה לכך שבני השבט כולם נצר לאב קדמון אחד.
ההיסטוריון טקיטוס תיאר את הסילורים בחיבורו על הגנרל הרומי יוליוס אגריקולה, על פי תיאור זה הסילורים היו בעלי מראה שונה מהעמים הקלטים האחרים באזור, הם היו בעלי עור שחום יותר ותלתים כההים וכן היו דומים יותר לקלטים מחצי האי האיברי:
גם ההיסטוריון יורדנס הגיע להבחנה דומה:
יחד עם האורדוביקים מצפון, הסילורים היו בין מספר שבטים קלטים אשר נלחמו כנגד האימפריה הרומית במהלך הכיבוש של בריטניה, זאת בהנהגת קרקטוס ראש שבט הקטוולאונים ששכן במזרח אנגליה. ישנם עדויות לכך שהסילורים הפסיקו בשלב מסוים להילחם ברומאים וחיו בשלום תחת השלטון החדש, שכן מרכזי השבט ההיסטוריים המשיכו להתקיים כמרכזים חשובים לאורך התקופה הרומאית ובשונה מאזורים אחרים באי הבריטי, לא הייתה נוכחות צבאית רומאית גדולה באזור והיישובים חוו דווקא פריחה כלכלית. לאומתם שבטים אחרים שהמשיכו להתנגד לשלטון הרומאי, בהם האורדוביקים מצפון, חוו הרס וחורבן תחת הכוחות הרומאיים ובשטחם הוקמו עשרות מבצרים ויישובים צבאיים. לאחר נפילת האימפריה הרומית והשלטון הרומי בבריטניה במאה ה-5, חלק נכבד משטחי השבט ההיסטוריים הפכו לבסיס לממלכת גוונט, ששמה הוא שיבוש של העיר הרומאית וונטה סילורום שהוקמה כמרכז לשבט תחת השלטון הרומאי.
Head over Heels (אלבום)
Head Over Heels (בעברית: מאוהבת מעל הראש) הוא אלבומה השלישי של הזמרת האמריקאית פאולה עבדול, אשר יצא ב-13 ביוני 1995, על ידי חברת התקליטים וירג'ין רקורדס. מתוך האלבום יצאו שלושה סינגלים: "My Love Is for Real", "Crazy Cool" ו-"Ain't Never Gonna Give You Up".
האלבום הגיע למקום ה-18 במצעד הבילבורד 200.
רקע.
ב-1994 החליטה עבדול לקחת הפסקה מקריירה מוזיקלית כדי להתמקד בחיה האישיים. באותה שנה היא התגרשה מבעלה ואף חלתה בבולמיה. באחד מראיונותיה דיברה עבדול על התקופה הזו ואמרה: "הרגשתי כל כך עצובה, פשוט הייתי צריכה להתמלא. זה הרגיש כאילו ניסיתי למלא חור גדול וריק".
בעקבות כך, אלבום זה הפך לאלבום האישי ביותר בקריירה של עבדול, "לקחתי את כל החומרים שפחדתי להראות ושמתי אותם במוזיקה שלי" אמרה עבדול ואף הוסיפה: "זה מרחב ומזן אחר לגברי עבורי. חוויתי צמיחה רוחנית שאפשרה לי לחזור באמת למה שאני הכי נהנית לעשות. וזה לגמרי התחבר למקום שלי כזמרת ורקדנית".
הפקה.
על האלבום עבדול החליטה לעבוד עם מספר מפיקים גדול יותר ממה שעבדה על אלבומה הקודם על מנת לקבל מגוון של דעות וטעמים מוזיקליים. בנוסף עבדול הצהירה כי הייתה מעורבת יותר בהפקה של השירים ובאופן כללי הייתה מעורבת יותר בכל מה שקשור לאלבום ולטענתה המפיקים שלה אהבו את מעורבותה באלבום והודו לה על כך שהביעה את מחשבותיה.
אסומדה
טיגן נוקס
סטפני ריהנון ניוול (באנגלית: Steffanie Rhiannon Newell; נולדה ב-15 בנובמבר 1994) היא מתאבקת ולשית. היא מוכרת בעיקר בשל תקופתה בארגון ההיאבקות WWE, שבו הופיעה תחת שם הבמה, טיגן נוקס. ניוול הופיעה בעבר תחת שם הבמה ניקסון ניוול עבור ארגונים עצמאיים בריטיים כמו Attack! Pro Wrestling, Progress Wrestling ו-Fight Club: Pro.
ביוגרפיה.
כילדה קטנה שיחקה ניוול כדורגל עבור מספר קבוצות באזור שלה ובשלב מסוים היא השתתפה במבחני קבלה בקבוצת קארדיף סיטי ובנבחרת ויילס. בגיל 13 היא סבלה מפציעה בברך שעלתה לה בסופו של דבר במקום בנבחרת עד גיל 16. כשהיא הגיעה לגיל 16, היא החליטה לוותר על ענף הכדורגל ובמקום זאת תכננה לקחת הפסקה ארוכה מכל ענפי הספורט, תוך כדי שהיא ציינה שההחלטה הגיעה עקב פציעתה בברך וחוסר התשוקה לספורט.