האריס מונתה לקבינט ב-1977, בתקופת כהונתו של ג'ימי קרטר. בשימועים שנערכו לשם אישור מינויה, שאלה אותה הסנאטור ויליאם פרוקסמיר האם העובדה שבאה מרקע של עושר וכוח רב על מנת להיות מזכירת השיכון והפיתוח העירוני של ארצות הברית תאפיל על יכולתה להיות יעילה. בתגובה ענתה לו האריס: "אני אישה שחורה, בת של מלצר בקרון רכבת, אני אישה שחורה שלפני שמונה שנים לא יכלה לקנות בית בחלק מן המקומות במחוז קולומביה, אני לא התחלתי כחברה בפירמה יוקרתית של עורכי דין, אלא כאישה הזקוקה למלגה על מנת ללכת לבית הספר, אם אתה חושב ששכחתי מזה, אתה טועה." עם אישורה היא הפכה לאישה האפרו-אמריקאית הראשונה בסדר הירושה של נשיאי ארצות הברית במספר 13.
בין השנים 1977–1979 היא שימשה כמזכירת השיכון והפיתוח העירוני ובשנת 1979 היא שימשה כמזכירת הבריאות, חינוך ורווחה המשרד הממשלתי הגדול ביותר.
אחרי שחוק ארגון החינוך יצא לפועל ב-4 במאי 1980 מחלקות החינוך במשרד בריאות, חינוך ורווחה עברו למשרד החינוך.
האריס שימשה כמזכירת הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית ששמו שונה עד שקרטר עזב את תפקידו ב-1981.
מפני שהמשרד רק שינה את שמו, ולא פורק על מנת שייבנה משרד חדש לא היה נדרש לאשר את מינוייה שוב.
האריס התמודדה לראשות העיר וושינגטון, אך הפסידה ב-14 בספטמבר 1982 לראש העיר המכהן מריון בארי. בשנה זו מונתה לפרופסור במשרה מלאה באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון במרכז הלאומי למשפט, עד מותה מסרטן השד.
האריס נפטרה ב-23 במרץ 1985, בגיל 60. היא נקברה בבית הקברות רוק ריק שבוושינגטון די. סי..
המיתולוגיה של ויליאם בלייק
ספרי הנבואה מאת המשורר, הצייר ואמן התחריטים האנגלי ויליאם בלייק, מכילים מיתולוגיה (מיתופואיה) בעלת עושר סמלים מקורי, אשר במסגרתה, בלייק התאמץ לשבץ את רעיונותיו הרוחניים והפוליטיים המהפכניים לכדי חיבור נבואה עבור העידן החדש. רצונו זה של בלייק, ליצור מחדש את היקום, הוא לב עבודתו והמאפיין המרכזי של נפשו כאמן. המיתוסים שלו מתארים לעיתים קרובות את המאבק בין הארה ואהבה חופשית מצד אחד, ומן העבר השני חינוך קפדני למוסריות.
מקורות השראה.
בין מקורות ההשראה של בלייק ניתן למנות את שתי יצירותיו הבולטות של המשורר האנגלי בן המאה ה-17, ג'ון מילטון: "גן העדן האבוד" ו"שיבה לגן העדן". מקורות השראה נוספים הם חזיונותיו של המיסטיקן והמדען השוודי עמנואל סוודנבורג וכתביו הקרובים ברוחם לקבלה, של המיסטיקן הגרמני יאקוב בוהם. חזונו של בלייק הלך צעד נוסף קדימה, בכך שבלייק לא רק שהרחיב את התנ"ך כמקור התגלות, אלא שאף להתעלות מעל החזון התנ"כי באמצעות שילוב התנ"ך עם פירושיו הייחודיים והאישיים לדרואידיות ולעבודת אלילים.
נפילתו של אלביון.
התיאור הארוך ביותר של המיתוס המחזורי הפרטי הזה היה  גם היצירה הארוכה ביותר שלו, השיר "ואלה, או ארבע הזואות: מותו ומשפטו של אלביון, האדם הקדמון", שנכתב בסוף שנות ה-1790 אבל נותר  בכתב יד בזמן מותו. ביצירה זו, בלייק עוקב אחר נפילתו של אלביון, מי שהיה במקור כפול-ארבע אבל חילק את עצמיותו". נושא זה היה ונוסח מחדש מאוחר יותר באופן מוגדר יותר אך בהתייחסות לא ישירה, במסגרת יצירותיו האפיות הנבואיות האחרות, מי"לטון:שיר " ו "ירושלים: האצלתו של הענק אלביון. "
החלקים אשר להם מתחלק אלביון הם ארבע הזואות, או ארבעת היצורים:
הפנתיאון הבלייקיאני כולל גם האצלות נשיות אשר נפרדו מישות אחת זכרית, כמו שחווה הופרדה מאדם:
נפילתו של אלביון, והתפצלותו לארבע הזואות ולהאצלותיהן  הן גם נושא מרכזי ביצירה  ירושלים, האצלתו של הענק אלביון.
רינטרה מופיע לראשונה ב"נישואי העדן והשאול" כדמות מואנשת המסמלת זעם מהפכני. מאוחר יותר דמותו מקובצת יחד עם רוחות אחרות, מרדניות ברוחן, במסגרת היצירה "החזון של בנותיו של אלביון":
המיתולוגיה וספרי הנבואה.
המחקר על בלייק לא שיחזר  גרסה "משוכללת" של המיתוס שבלייק יצר. יש להתייחס לדמויות המיתולוגיות יותר כמו אל רפרטואר קבוצתי, קבוצה, המסוגלת להעלות לדרגת חזון את הרעיונות שלו (אשר השתנו, בתקופת זמן של מעל שני עשורים). מצד שני, השורשים הפסיכולוגיים של העבודה שלו כבר נחשפו, וכעת הם הרבה יותר נגישים (בליווי מחקר) ממה שהם היו לפני מאה שנה.
"אמריקה נבואה" הוא גם אחד מ"ספרי הנבואה". כאן, "רכות נשמתה" של אמריקה מופיעה בתור הדמות אואות'ון.
יצירות אחרות המתייחסות לפנתיאון זה:
קיסליאק
איזבל אברהרט
איזבל וילהמן מארי אברהארט (באנגלית: Isabelle Wilhelmine Marie Eberhardt, 17 בפברואר 1877 - 21 באוקטובר 1904) הייתה חוקרת וסופרת משווייץ.
ביוגרפיה.
כנערה קיבלה חינוך ביתי מאביה. פרסמה סיפורים קצרים תחת שם עט. התעניינה בצפון אפריקה, ונחשבת ככותבת בקיאה בנושא אף על פי שלמדה אותו רק דרך התכתבות. לאחר הזמנה מצלם לואי דוד, אברהארט עברה לאלג'יריה במאי 1897. היא התלבשה כגבר והתאסלמה ואימצה את השם סי מחמוד סעדי. הייתה חריגה בהתנהגותה והדבר גרם לה להיות מנודה בקרב המתיישבים האירופיים באלג'יריה והממשל הצרפתי.
קבלתה של אברהארט על ידי קאדריה, מסדר אסלאמי, שכנע את מנהל הצרפתים שהיא מרגלת או עוסקת בתעמולה. היא שרדה ניסיון התנקשות זמן קצר לאחר מכן. בשנת 1901 הממשל הצרפתי הורה לה לעזוב את אלג'יריה, אבל אישרו לה לחזור בשנה הבאה, אחרי שהתחתנה עם החייל האלג'ירי סלימאן איהנני. בעקבות חזרתה, אברהארט כתבה עבור עיתון שנערך על ידי ויקטור ברוקהד. בשנת 1904, בגיל 27, היא נהרגה בשיטפון ב- Aïn Sefra.
בשנת 1906 ברוקאנד התחיל לפרסם את היצירות שלה. הם זכו לשבחי ביקורת. לאחר מותה היא הפכה לסמל של שחרור משלטון צרפתי. מספר רחובות נקראו בשמה בביקאר ובאלג'יריה.
חייה היו הנושא של מספר יצירות, ביניהן הסרט "איזבל אברהארט" (1991) והאופרה "שיר מתוך סערה: חייה ומותה של איזבל אברהארט" (2012).
ויקיפדיה הקרואטית
ויקיפדיה הקרואטית (בקרואטית: Wikipedija na hrvatskome jeziku) היא הגרסה הקרואטית של ויקיפדיה, האנציקלופדיה החופשית. היא הושקה ב-16 בפברואר 2003.
נכון ל- ב ישנם בו ערכים ו- משתמשים פעילים (משתמש פעיל הוא משתמש שביצע עריכה בוויקיפדיה ב-30 הימים האחרונים).
בשנת 2013, ויקיפדיה הקרואטית זכתה לתשומת לב בתקשורת העולמית על כך שקידמה בתוכנה אידאולוגיה פשיסטית, דעות קדומות נגד הסרבים בקרואטיה ותעמולה נגד קהילת הלהט"ב בדרכים של שכתוב ההיסטוריה או על ידי הכחשתם והמעטה בחומרתם של פשעים הבוצעו על ידי משטר האוסטאשה.
מחקר אמינות בשנת 2011.
בשנת 2011 נערך מחקר המשווה את אמינותה של ויקיפדיה הקרואטית לאנציקלופדיה הקרואטית - האנציקלופדיה הקרואטית הלאומית. עשרים וארבעה מבקרים, מומחים בתחומים שונים, ניתחו מבחר מייצג של ערכים על פי קריטריונים של אינפורמטיביות, דיוק במידע המופיע בערך, איכות ונייטרליות. ערכים נותחו ב-11 קטגוריות שונות: אמנות ותרבות, היסטוריה וביוגרפיות, בריאות ורפואה, טכנולוגיה ומדע יישומי, גאוגרפיה, דת, מדעים, מתמטיקה ולוגיקה, פילוסופיה; ספורט וחברה, ומדעי החברה. סך הכל 500 ערכים, 250 זוגות, נבחרו באקראיות ומוינו לקטגוריות כדי לשמש דוגמאות מייצגות.
בשתי הדוגמאות העובדות נספרו באופן ידני - 3015 באנציקלופדיה הקרואטית ו-3315 בוויקיפדיה הקרואטית. בהשוואה על דיוק בעובדות התגלה שעל כל טעות באנציקלופדיה הקרואטית היו 2.25 טעויות בוויקיפדיה הקרואטית. ניתוח על פי קטגוריות הראה שכמות הטעויות הגדולה ביותר בוויקיפדיה הקרואטית נמצאת בקטגוריית הפילוסופיה, כאשר בממוצע נמצאו 2 טעויות בכל 10 ערכים. הקטגוריה היחידה בה לאנציקלופדיה הקרואטית היו יותר טעויות הייתה מדעי החברה, כאשר היחס היה 1.25:0.75 לטובת ויקיפדיה הקרואטית. מתוך טעויות אלו, היחס בטעויות משמעותיות היה 21:12, ו-34:23 לטעויות קלות. היחס הכללי לטעויות עובדתיות קלות היה קטן יותר, יוצא הדופן היחידי הוא קטגורית מדעי החברה, כאשר היחס הכללי לטעויות קלות הוא 3:1.
ניתוח האמינות לוויקיפדיה הקרואטית הצביע על כך ש-74% מהערכים הם ללא טעויות, ו-11% בעלי טעויות קלות. טעויות עובדתיות משמעותיות נמצאו ב-5% מהערכים, כאשר ב-4% ישנן גם טעויות משמעותיות וגם טעויות קלות. 85% מהערכים בוויקיפדיה הקרואטית נחשבו ל-"איכותיים" (ללא טעויות וכאלה עם טעויות קלות), בהשוואה ל-92% מהערכים באנציקלופדיה הקרואטית. 40% מהערכים בוויקיפדיה הקרואטית הוערכו כמכילים מידע בכמות מספקת, לעומת 62% מהערכים באנציקלופדיה הקרואטית. 16% מהערכים בוויקיפדיה הקרואטים הוערכו כמכילים מידע בכמות לא מספקת, לעומת 5% מהערכים באנציקלופדיה הקרואטית. 91% מהערכים בוויקיפדיה הקרואטית הוגדרו ככתובים מנקודת מבט נייטרלית לעומת 98% מהערכים באנציקלופדיה הקרואטית. שני אחוזים מהערכים בוויקיפדיה הקרואטית הוערכו כלא נייטרליים, לעומת אפס אחוזים באנציקלופדיה הקרואטית. העדפתם האישית של המבקרים נטתה לטובת האנציקלופדיה הקרואטית, כאשר 53% מהמבקרים העדיפו את גרסתה של האנציקלופדיה הקרואטית לערכים, לעומת 19.5% מהמבקרים שהעדיפו את גרסתה של ויקיפדיה ו-27% שראו בשתי הגרסאות שוות באיכותן.
מחלוקת על הטיה ימנית.
דיווחים בתקשורת על דעות קדומות.