לחץ האוויר המומלץ לצמיג על ידי היצרן יכול להופיע בספר הרכב, על קורת הצד שליד הנהג (עם פתיחת הדלת), בתא הכפפות, מעל לגלגל (לדוגמה: ל"א 30) או על מכסה מכל הדלק. בכלי רכב המיועדים לשאת מטען רב או נוסעים נוספים, מופיעה בדרך כלל המלצה על לחץ אוויר גבוה יותר בגלגלים האחוריים.
ברכבי שטח הנוסעים בתוואי דרך בעלי אחיזה גרועה או עם חשש לשקיעה, ניתן להפחית מלחץ האוויר בצמיג כדי ששטח המגע של הצמיג עם הקרקע יגדל. נסיעת המשך בכביש סלול מחייבת החזרת לחץ האוויר לרמתו הרגילה.
מערכת בקרת לחץ אוויר.
מערכת בקרת לחץ אוויר היא מערכת משגוח על שמירת לחץ אוויר תקני בצמיגי הרכב, באמצעות התרעה על סטיה מלחץ האוויר התקין. המערכת עונה על הצורך לניטור לחץ האוויר בגלגלי הרכב באופן קבוע, ומבצעת זאת בעזרת חיישנים אלקטרוניים. חיישנים אלה מעבדים נתונים שונים אותם הם מאתרים במצב הצמיג. אם לפי הנתונים נמצא על ידי החיישנים לחץ אוויר גבוה או נמוך מהנצרך בצמיג, הם ישדרו זאת למחשב המערכת שיפעיל התרעה מיידית על כך. קיימת מערכת התרעה אשר אליה נלוית מערכת למילוי אוויר עצמאית אם היא מאתרת כי לחץ האוויר בצמיג ירד, או להורדת לחץ האוויר אם התמלא יתר על המידה.
סוגי החיישנים:
צורת ההתרעה:
אם תזהה המערכת ירידה בלחץ האוויר בצמיג או שתזהה כי לחץ האוויר גבוה בצמיג, היא תתריע באמצעים אלקטרוניים שונים:
התרעה קולית:
באמצעות צפצוף ארוך או קטוע.
התרעה חזותית:
נורית חיווי בלוח השעונים של הנהג -
בנורית זו תופיע צורת צמיג חתוך במרכזו יופיע סימן קריאה. מעבר לצורה זו קיימות תוספות שונות בנורית זו בהתאם לכל יצרן:
- היקף עיגול סביב סימן הקריאה.
- תוספת ראשי התיבות של שם המערכת באנגלית – TPMS.
- חיווי מפורט לכל צמיג המנפק נתונים על מצב לחץ האוויר והטמפרטורה שבו.
מועד ההתרעה:
מערכת ההתרעה תתריע על ירידה בלחץ האוויר, עם הגעתו אל רמה של 25% מתחת ללחץ הנדרש.
התנהגות בזמן התרעה:
בזמן התרעה הבוקעת ממערכת ההתרעה, יש לפעול כדלהלן:
בזמן נסיעה:
יש לעצור את הרכב במקום ראוי שיאפשר בצורה בטיחותית את הטיפול בגלגל במידת הצורך, ולהעמידו במצב חניה כשהמנוע כבוי.
גם ברכב שמותקנת מערכת מילוי עצמי של אוויר, יש לעצור את הרכב לבדיקה, אם מתקבלת התרעה מהמערכת המתריעה על לחץ אוויר לא תקני, ולבדוק אם המצב מאפשר המשך נסיעה למקום בו ניתן יהיה לבדוק כראוי את הצמיג ולטפל בו במידת הצורך.
במצב חניה:
יש לצאת מהרכב (לפי כללי הבטיחות ליציאה מהרכב), ולבדוק את סיבת ההתרעה בצמיג.
במקרה של תקר (פנצ'ר) –
יש להחליף את הצמיג לפני יציאה לנסיעה.
במקרה של ירידה בלחץ האוויר –
אם לחץ האוויר ירד במקצת ובכמות שאינה מייצרת קשת ברורה המרחיקה את תחתית הצמיג מהכביש ומונעת ממנו להיאחז בו, יש להגיע בהקדם עם הרכב לתחנת דלק ולמלא את הצמיג באוויר לפי מידת לחץ האוויר הדרושה.
אם לחץ האוויר ירד עד כדי שניתן לראות את תחתית הצמיג בצורה קשת, יש להחליף את הצמיג מידית ובכל מקרה לפני כל נסיעה של הרכב ולפנות למכון לתיקון צמיגי רכב מוסמך ומורשה.
הפעלת המערכת:
לצורך הפעלת המערכת לא נדרשת כל פעילות מצד הנהג בזמן הנסיעה. אולם, אחת לתקופה יש לבדוק את לחץ האוויר בצמיגים ולבדוק את התאמתו לנתונים אותם מספקת המערכת, על מנת לוודא את תקינותה.
אם בבדיקה ידנית מתברר כי הנתונים המסופקים על ידי המערכת אינם מדויקים. יש לכייל אותה מחדש.
סיכונים בשימוש במערכת:
בשימוש במערכת בקרת לחץ אוויר, אין כל סיכון הנובע מעצם השימוש בה. אולם אין להסתמך על מערכת זו באופן מוחלט מסיבות שונות:
- החיישנים עלולים להפגע בזמן הטיפול ברכב או בצמיג.
- חלק מהמערכות שאינן מודדות את לחץ האוויר באופן ישיר אלא בהתאם להתנהגות הצמיג, אינן מסוגלות להצביע על הגלגל המדויק בו ישנו שינוי במצב לחץ האוויר.
- מערכות שונות אינן מסוגלות להראות את מידת השינוי בלחץ האוויר, אלא רק להתריע על קיומה של סטייה מהרצוי.
- מערכות שונות לא תתרענה כלל על שינוי במצב לחץ האוויר אם הלחץ נמוך או גבוה באופן זהה בכל ארבעת הגלגלים.
התקנת המערכת:
בכלי רכב ישנים נדרשת התקנה עצמית של מערכת
בקרת לחץ אוויר הנמכרת כמוצר מדף. אולם כיום ברוב כלי הרכב החדשים מערכת זו מותקנת כחלק
ממערכת ההפעלה הבסיסית המותקנת ברכב.
חובת התקנת המערכת:
בארצות הברית –
החל משנת 2008, חובה על כל רכב המיוצר בארצות הברית או המיובא אליה, להיות מצויד במערכת בקרת לחץ אוויר.
באירופה –
החל מ-1.11.12 מחייבת תקנת האיחוד האירופי כל רכב המיוצר באירופה או המיובא אליה, להכיל מערכת בקרת לחץ אוויר.
בארץ -
אין חובה להתקין מערכת בקרת לחץ אוויר ברכב שלא הותקנה בו מערכת כזו בזמן ייצורו. אולם, החל משנת 2014 אימץ משרד התחבורה הישראלי את התקן האירופי. ומערכת בקרת לחץ אוויר הוכנסה על ידו לרשימת דרישות החובה אותם הוא מציג לכלי רכב חדשים המיובאים לארץ.
הגרעין הפאראוונטריקולרי
הגרעין הפאראוונטריקולרי (באנגלית: Paraventricular nucleus ובראשי תיבות PVN) הנמצא במוח, הוא צביר תאי עצב בהיפותלמוס המייצר הורמונים ומוליכים עצביים ובהם וזופרסין ואוקסיטוצין. זו קבוצה של נוירונים שמתעוררת לפעולה בעקבות שינויים פיזיולוגיים, ובכללם לחץ.
הגרעין הפאראוונטריקולרי נמצא סמוך לחדר השלישי במוח. הוא נמצא באזור הפריוונטריקולרי. אין לבלבל בין הגרעין הפאראוונטריקולרי לבין הגרעין ההפריוונטריקולרי, שנמצא מדיאלית יותר, מתחת לחדר השלישי. ה-PVN מרושת בכלי דם רבים ומוגן על ידי מחסום דם־מוח, למרות שהתאים הניאנדונדוקריניים מתפשטים לאתרים מעבר למחסום הדם-מוח.
מי הפליל את רוג'ר רביט
מי הפליל את רוג'ר רביט (באנגלית: Who Framed Roger Rabbit) הוא סרט פנטזיה קומי אפל אמריקאי משנת 1988. הסרט בוים על ידי רוברט זמקיס והופץ על ידי "Touchstone Pictures". הסרט משלב לייב אקשן עם אנימציה, והוא מבוסס על הרומן של גארי קיי. וולף "מי צינזר את רוג'ר רביט?", המתאר עולם שבו דמויות מצוירות מתקשרות ישירות עם בני אדם. בסרט מככבים בוב הוסקינס כבלש פרטי החוקר את הרצח המערב דמות מצוירת מפורסמת, רוג'ר רביט, וג'ואנה קסידי כחברתו של הבלש. כריסטופר לויד משחק את הדמות הרעה (השופט דום). צ'ארלס פליישר מדבב את קולו של רוג'ר, קת'לין טרנר מדבבת את ג'סיקה, אשתו המצוירת של רוג'ר.
חברת וולט דיסני רכשה את זכויות הסרט לסיפור בשנת 1981. ג'פרי פרייס ופיטר סימן כתבו שתי טיוטות של התסריט לפני שדיסני הביאו את המפיק בפועל סטיבן ספילברג ו"אמבלין אנטרטיינמנט" לעזור לממן את הסרט. זמקיס נשכר לביים את סצנות הלייב אקשן וריצ'רד ויליאמס פיקח על האנימציה. ההפקה הועברה מלוס אנג'לס לאולפני אלסטרי באנגליה כדי להתאים את ויליאמס וקבוצתו של אנימטורים. בזמן הצילומים, תקציב ההפקה החל להתרחב במהירות, ולוח הזמנים התנהל זמן רב יותר מהצפוי.
כאשר הסרט יצא לאור, הוא זכה להצלחה פיננסית ולשבחי המבקרים. "מי הפליל את רוג'ר רביט" גרם לעניין מחודש בתור הזהב של האנימציה האמריקאית והפך לחזית של העידן המודרני, במיוחד הרנסאנס של דיסני. כמו כן הותיר אחריו השפעה שכוללת זיכיון תקשורת ופריקוול שהתבטל.
עלילה.
הסרט מתחיל, באופן תמים ומטעה, עם סרטון של התינוק הרמן ורוג'ר רביט. בסוף הסרטון מתגלה הסט של אותו סרט הכולל צוות, וכי הסרטון היה חלק מהעבודה של הרמן ושל רוג'ר, הארנב. רוג'ר שוגה בשורות שלו, וננזף על ידי במאי הסרטים, ר.ק. מארון (אלן טילברן). כדי לאפס את רוג'ר, שוכר מארון את הבלש הפרטי אדי וליאנט (בוב הוסקינס), כדי שישיג תמונות של ג'סיקה רביט, אשתו של רוג'ר, עם מישהו אחר. וליאנט מהסס בתחילה, אך לבסוף מסכים לבצע את העבודה. תוך זמן קצר נודעת הסיבה להיסוסו: דמות מצוירת הרגה את אחיו.
אדי מוצא את ג'סיקה יחד עם מרווין אקמי (סטאבי קיי), ראש עיר המצוירים (אך בן אדם אמיתי), ומצלם תמונות של שניהם משחקים. אדי מראה אותן לרוג'ר, שבטוח שאשתו בוגדת בו, ועוזב את החדר בבכי. ביום לאחר מכן מודיעים לאדי, כי מרווין אקמי נמצא מת לאחר שנפלה עליו כספת כבדה, וכי רוג'ר הוא החשוד העיקרי. אדי פוגש את השופט דוּם (כריסטופר לויד), האחראי על הצדק בעיר המצוירים, וכעת נחוש לתפוס את רוג'ר שנעלם. הוא מגלה את ה"מטבל" שהמציא דום, אשר מסוגל להרוג דמויות מצוירות על ידי המסתן (החומרים ב"מטבל" ממיסים במציאות את הצלולויד ממנו היו עשויים סרטים).
בשובו הביתה אדי פוגש את התינוק הרמן, המספר לו כי לאקמי הייתה צוואה שבה הבטיח להוריש את עיר המצוירים לדמויות המצוירות. אדי מתקשה להאמין, מאחר שאף אחד לא ראה את הצוואה מעולם, אך כעבור מספר דקות מגלה במקרה תמונה בעיתון עם הצוואה בולטת מכיסו של אקמי. וליאנט נכנס למיטה לנוח, ומוצא בה את רוג'ר מסתתר. תוך ניסיון לסלק אותו, וליאנט מוצא את עצמו קשור לרוג'ר באזיקים חסרי-מפתח, בדיוק כאשר מגיעים עוזריו של דום - חבורת הסמורים.
לאחר שהצליח להסתיר את רוג'ר מן הסמורים, מגניב אותו אדי בחשאי לבר של חברתו דולורס (ג'ואנה קסידי). לאחר שהם משתחררים מהאזיקים, אדי משאיר את רוג'ר נעול בחדר בבר, על מנת שלא יעשה שטויות, והולך למשרד שלו על מנת לחקור את התעלומה. שם אחרי שהוא מתקלח ומתלבש הוא מוצא את ג'סיקה, המבקשת את עזרתו בהוכחת חפותו של בעלה. כאשר היא מתקרבת לנשק אותו, דולורס נכנסת לחדר ותופסת אותם. לאחר מריבה קצרה, דולורס מספרת לאדי כי היא בדקה את אישור הצוואה, וכי חברת קלוברליף עומדת לקנות את עיר המצוירים, אלא אם הצוואה של אקמי תימצא עד חצות.