מחסום אוטרנטו (באנגלית: Otranto Straits Barrage) היה כינויו של ההסגר הימי שהטילו מדינות ההסכמה במצר אוטרנטו במלחמת העולם הראשונה. המחסום התפרש מברינדיזי שבאיטליה לאי קורפו שבצד האלבני של הים האדריאטי ומטרתו למנוע מהצי האוסטרו-הונגרי לצאת לים התיכון ולאיים על פעילות כוחות מדינות ההסכמה. ההסגר היה יעיל במניעת מעברן של ספינות, אך בלתי יעיל במניעת מעברן של צוללות.
המחסום.
רוחבו של הים האדריאטי במיצרי אוטרנטו הוא מאה קילומטר. המחסום הורכב מצי של ספינות מכמורת המצוידות "ברשתות אינדיקציה" מפלדה שנועדו ללכוד את הצוללות או לפחות להודיע לספינות שעל פני השטח על נוכחותן ונתמך על ידי משחתות ומטוסים. כאשר הוקם המחסום, ב-1915 פטרלו בו כ-20 ספינות מכמורת אולם מחסור בספינות שהופנו למבצע גליפולי ומבצעים ימיים אחרים השאירו את ההסגר בלא יכולת מספקת להתמודדות עם צוללות מדינות המרכז. מ-1915 ועד 1917 נלכדה צוללת אחת בלבד על ידי רשתות הפלדה.
האוסטרים ארגנו מספר פשיטות ליליות על המחסום - חמש ב-1915, תשע ב-1916 ועשר ב-1917. הפשיטה הגדולה ביותר של האוסטרים התרחשה בין ה-14 ל-15 במאי 1917, כאשר הסיירות 'נוברה' ("Novara"), 'הלגולנד' ("Helgoland") ו'סיידה' ("Saida"), המשחתות 'קספל' ("Csepel") ו'באלטון' ("Balaton") ושלוש צוללות, תחת פיקודו של האדמירל ההונגרי מיקלוש הורטי (לימים העוצר של הונגריה) הטביעו 14 ספינות מכמורת. הסיירות הבריטיות 'דרתמות' ("Dartmouth") ו'בריסטול' ("Bristol") יחד עם משחתות איטלקיות וצרפתיות, תחת פיקודו של תת-האדמירל אלפרדו אקטון יצאו מברינדיזי אל הצי האוסטרי ונפגשו בקרב המכונה מאז "הקרב במיצרי אוטרנטו". הבריטים פגעו ב'סיידה' והוציאו את ה'נוברה' מכלל פעולה, והורטי המפקד האוסטרי נפצע קשה. הבריטים ניתקו מגע כאשר הבחינו בכוחות אוסטריים גדולים היוצאים מקטארו לעזרת ספינותיהן והסיידה גררה את ה'נוברה' בחזרה לקאטרו. 'דרתמות' נפגעה על ידי צוללת כשחזרה לברינדיזי. לילה קודם לכן הניחה אותה צוללת עצמה מוקשים ביציאה מהנמל של ברינדיזי, המשחתת הצרפתית 'באוטופיו' ("Boutefeu") פגעה באחד מהמוקשים האלה באותו היום ממש, התפוצצה וטבעה.
ביוני 1918 החליט מיקלוש הורטי, מפקד הצי האוסטרו-הונגרי על התקפה כנגד המחסום הימי תוך שימוש בארבע ספינות הקרב (דרדנאוט) החדישות ביותר של הצי, אולם בדרך לים האדריאטי הוטבעה ה'סנט אישטבן' ("SMS Szent István") על ידי ספינת טורפדו איטלקית וההתקפה בוטלה.
מ-1917 ועד 1918 תוגבר כוחם של הציים האמריקאי והאוסטרלי והגיע לשיא של 35 סיירות, 52 ספינות מכמורת ויותר ממאה כלי שיט נוספים אחרים. למרות זאת, המשיכו צוללות מדינות המרכז לחמוק דרך המחסום עד סוף המלחמה.
104 לפנה&quot;ס
דודו אוואט
דודו אוואט (נולד ב־17 באוקטובר 1977) הוא כדורגלן עבר ישראלי אשר שיחק בעמדת השוער במספר מועדונים בליגה הישראלית ובספרד, והוא השוער שלזכותו מספר ההופעות הרב ביותר בנבחרת ישראל.
ביוגרפיה.
נולד בישראל לוויליאם אוואט, יליד אלג'יריה, ולאנה לבית אלחדד, ילידת מרוקו. אוואט גדל והתחנך בנצרת עילית. החל לשחק כדורגל בקבוצות הילדים של הפועל נצרת עילית ובגיל 15 עבר למחלקת הנוער של מכבי חיפה, אך בעקבות התחרות הקשה עם שוער מוכשר נוסף של מחלקת הנוער, ניר דוידוביץ', החליט אוואט לעזוב, ושימש כשוער המחליף בקבוצת הנוער של מכבי תל אביב.
בעונת עבר להפועל חיפה. תחילה שימש כשוער המחליף של אבי פרץ, אך במהרה הפך לשוער הראשון ובעונתו השנייה בקבוצה זכה עמה באליפות ליגת העל, תחת הדרכתו של אלי גוטמן. בשנת 2001, עם ההידרדרות במצבה הכלכלי של הפועל חיפה ולאחר שדוידוביץ' נפצע, עבר אוואט למכבי חיפה וזכה עמה באליפות בעונתו הראשונה. בעונה שלאחר מכן היה שותף להופעה הראשונה של קבוצה ישראלית בשלב הבתים של ליגת האלופות. בהמשך העונה חלה ירידה משמעותית ביכולתו, ובמחזורים האחרונים, בעיצומו של המאבק על האליפות, ירד אוואט לספסל ובמקומו שיחק דוידוביץ' שחזר מפציעה. בסיום אותה עונה הפסידה חיפה את האליפות למכבי תל אביב בגלל הפרש שערים. אחד השערים הזכורים ביותר שספג באותה עונה היה שער עצמי מרגלי שחקן קבוצתו אלון חרזי במהלך משחק מול בית"ר ירושלים, לאחר שאוואט כשל בעצירת כדור חלש שחרזי מסר לעברו. השער הביא להפסדה של חיפה במשחק.
בעונת עבר לראסינג סנטנדר מהליגה הספרדית שבה שיחק יוסי בניון. אוואט מחזיק בדרכון צרפתי ועל כן לא נחשב לשחקן זר, דבר אשר הקל את מעברו. בעונת הפך אוואט לשוער הראשון של הקבוצה ולאחד השוערים המצטיינים בליגה. בשתי העונות הראשונות בספרד זכה אוואט פעמיים ברציפות בתואר השחקן המצטיין של מחוז קנטבריה, כשביצועיו עזרו להישארותה של קבוצתו ראסינג סנטנדר בליגה הספרדית הראשונה. אוואט אף מונה לקפטן הקבוצה.
ב-9 באוגוסט 2006 חתם בדפורטיבו לה קורוניה לארבע שנים. בעונת הוא דורג שני בדירוג השוערים.
בינואר 2008 אירעה תקרית אלימה בין אוואט לשוער השני של לה קורוניה, גוסטבו מונואה, לאחר שאוואט אמר בתקשורת כי לדעתו הוא ראוי לשחק כשוער הראשון בקבוצה. בתגובה שלח מנואה אגרוף לפניו של אוואט בסיום אימון הקבוצה, שבעקבותיו נזקק אוואט לתפרים מתחת לעינו. לאחר האירוע הושעו שני השוערים, אך לאחר כחודש הורשו לשוב להתאמן עם הקבוצה. בזמן השעייתם פתח בהרכב השוער הצעיר פבריסיו, שוערה של קבוצת המילואים של לה קורוניה. בתקופה זו ספגה הקבוצה הפסדים שסיבכו אותה בתחתית הליגה הספרדית. אוואט חזר לבסוף לשער והציג יכולת גבוהה שסייעה לקבוצה להישאר בליגה.
למרות היכולה הטובה, ביולי 2008 החליטה דפורטיבו לה קורוניה לנפות את אוואט מהסגל, ובעונת לא שותף באף משחק במדי לה קורוניה. בינואר 2009 עבר אוואט למיורקה, בה חתם על חוזה עד לשנת 2012, וסייע לקבוצה לשרוד בליגה.
בעונת הגיעה מיורקה למקום החמישי בליגה הספרדית, כשאוואט היה מהשחקנים הבולטים בקבוצה, שספגה יותר שערים רק משלוש מובילות הליגה. השתתפותה של מיורקה בליגה האירופית בעונה שלאחר מכן בוטלה בשל חובות הקבוצה שלא נפרעו.
בתום עונת ירד אוואט עם מיורקה לליגה השנייה בספרד, ובעונה שלאחר מכן שותף בשמונה משחקים בלבד בליגה השנייה, שכן את מקומו תפס רובן מיניו שהובא עוד לפני כן מברצלונה אתלטיק.
ב-8 באוגוסט 2014 הודיע אוואט על פרישה ממשחק פעיל, בגיל 36 ו-9 חודשים.
מחלוקת יום כיפור.
בראיון לעיתון "אס" הספרדי, בשנת 2006, נשאל אוואט על המשמעות של יום כיפור בתרבות היהודית, ושאלות כלליות לגבי איסורי החג. הוא ציין כי הדת היהודית אוסרת משחק כדורגל בחג זה, אך ציין כי אם ייאלץ לשחק עם קבוצתו נגד ריאל סוסיאדד, במשחק בספטמבר 2006, הוא יעשה זאת. הערותיו עוררו סערה בישראל, וחבר הכנסת יעקב מרגי מש"ס, אף קרא להרחיק את השחקן מהנבחרת. יו"ר התאחדות הכדורגל יצא להגנתו.
עם זאת, בספטמבר 2010 החליט אוואט שלא לשחק מול אוססונה, מכיוון שהמשחק אמור היה להתחיל 18 דקות לפני סיום יום הצום היהודי.
התמודדות עם אנטישמיות.
במהלך הקריירה באירופה, עמד אוואט מספר פעמים מול אנטישמיות מצד אוהדים. דוגמה ידועה היא במשחקה של מיורקה נגד אוססונה בשנת 2009, כאשר מיורקה ניצחה 0–1, בזכות בלימות רבות של השער על ידי השוער אוואט. בכל בלימת שער ובכל נגיעה בכדור שרו אוהדי אוססונה "יהודי ממזר" לעברו, אף על פי שקיבלו אזהרות על כך לפני ובמהלך המשחק ולמרות קנס כספי שקיבלו בסופו. קריאות דומות התקבלו אף במשחקים נוספים של אוססונה כנגד אוואט וקבוצתו.
במדי נבחרת ישראל.
לזכותו של אוואט 12 הופעות בנבחרת הצעירה של ישראל, וב-20 באוקטובר 1999 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ישראל הבוגרת, במשחק מול נבחרת ספרד במסגרת מוקדמות יורו 2000.
בקמפיין מוקדמות מונדיאל 2006 שיחק אוואט ב-4 משחקים במדי הנבחרת (לאחר שניר דוידוביץ' נפצע) והפגין יכולת טובה. בספטמבר 2005 חזר דוידוביץ' מפציעה ושניהם ראו את עצמם כראויים לאפודת השוער הראשון במשחק המכריע מול נבחרת שווייץ. בסופו של דבר העדיף המאמן אברהם גרנט את דוידוביץ', ואוואט בתגובה עזב את מחנה הנבחרת לאחר המשחק וחזר לספרד, מותיר את הנבחרת רק עם דוידוביץ' כשוער מול נבחרת איי פארו (משחק שהתנהל 4 ימים מאוחר יותר). בעוד העיתונות דיווחה שאוואט נטש את הנבחרת בזעם תוך הטחת קללות כנגד גרנט במחאה על כך שבחר בדוידוביץ', גרנט ואוואט הכחישו את הדברים ואמרו שאוואט ביקש מגרנט לשחררו כדי שלא יפגע מעמדו בסנטאנדר ושגרנט נתן לכך את אישורו.
במוקדמות יורו 2008, תחת דרור קשטן כמאמן, שיחק אוואט כשוערה הראשון של הנבחרת, ולאחר מכן החזיק בתפקיד זה גם במוקדמות מונדיאל 2010, מוקדמות יורו 2012 ומוקדמות מונדיאל 2014. ב-15 באוקטובר 2013 ערך את הופעתו האחרונה בנבחרת, במשחק מול , ובסך הכול לזכותו 78 הופעות במדים הלאומיים, שיא הופעות לשוער בנבחרת ישראל.
לאחר הפרישה ממשחק פעיל.
ב-2014, לאחר פרישתו ממשחק פעיל, מונה לג'נרל מנג'ר במיורקה, ונכנס למשא ומתן על רכישת הקבוצה במשותף עם אנשי עסקים נוספים. לבסוף לא נחתמה עסקת רכישת המועדון, וב-5 באוקטובר 2014 התפטר אוואט מתפקידו במיורקה. מ-2016 הוא עוסק בנהול אישי ובייצוג שחקני כדורגל בסוכנות הכדורגל "Sports Player International", שהוא מבעליה.
נמנה בין מייסדי מפלגת "גשר" בראשות אורלי לוי-אבקסיס, אולם לאחר הבחירות לכנסת העשרים ושלוש, הרבה לתמוך בבנימין נתניהו ולבקר את המתנגדים לו.
אוואט גרוש ואב לשתי בנות ובן. בסוף 2021 התארס לחברתו מזה ארבע שנים, אביגיל. אוואט הוא בן דודו של מאמן הכדורגל רוני אוואט.
אוואט השתתף בהישרדות VIP עונה 4, והיה למודח החמישה עשר ביום ה-34.