הסדרה עוסקת בחייו של ריי בארון, כתב ספורט בעיתון ניוז דיי, בעיירה לינברוק, לונג איילנד, ניו יורק. ריי גר עם אשתו דברה, שרוב הזמן היא עקרת בית, ומגדל את שלושת ילדיו. הסדרה מבוססת על חייו וניסיונו של כוכב הסדרה ריי רומנו ועל מופעו הקומי.
פרנק ומארי, הוריו של ריי, גרים מול ביתו מעבר לכביש ולצערו של ריי הם מבקרים אצלו ללא הרף. ההורים אוהבים מאוד לריב, וגוררים גם את ריי ודברה לוויכוחים בלתי נגמרים. מארי אוהבת לטפל בנכדיה, וריי ודברה נהנים אמנם מהאוכל המופלא שהיא מבשלת, אך לא מביקורתה, הסמויה והגלויה, על דברה, והיא אינה מניחה גם לריי. ברוב פרקי הסדרה גר אתם רוברט, שוטר המרגיש מקופח מכך שאמו מחבבת את ריי ומעדיפה אותו על פניו. רוברט מתחתן בסוף עם איימי, בת למשפחה נוצרית אדוקה, ועובר לגור אתה.
היינריך פון שטפן
היינריך פון שטפן (בגרמנית: Heinrich von Stephan; 7 בינואר 1831 – 8 באפריל 1897) היה מנהל הדואר של האימפריה הגרמנית אשר אחראי לארגונו של שירות הדואר הגרמני. לפון שטפן תפקיד מכריע ביסודו של איגוד הדואר העולמי בשנת 1874, ובשנת 1877 היה אחראי להכנסת שירות טלפון לגרמניה.
פון שטפן, יהודי גרמני, החל את שירותו בדואר הגרמני כפקיד דואר מקומי. בשנת 1866 הוא התמנה על ידי ממשלת פרוסיה להלאמת שירות הדואר. עד לאותה תקופה נוהל שירות הדואר בגרמניה על ידי משפחת האצולה טורן אונד טקסיס. בשנת 1870 הוא התמנה למנהל שירותי הדואר לקונפדרציה של צפון גרמניה שהיא הורתה של האימפריה הגרמנית (אשר נוסדה בשנת 1871}. בשנת 1876 הוא התמנה למנהל הכללי של הדואר באימפריה הגרמנית ובשנת 1880 לסגן מזכיר המדינה הממונה על משרד הדואר. בשנת 1895 התמנה למזכיר המדינה של האימפריה הגרמנית.
כאשר פון שטפן החל את עבודתו כפקיד דואר הייתה גרמניה מחולקת ל-17 מחוזות דואר, כאשר לכל מחוז היו כללים משלו ותעריפים משלו למשלוח דואר. כבר מעת שהתמנה למשרת הניהול הראשונה הוא פעל לאיחוד כללי הדואר בכל גרמניה ובכך לסייע למשלוח דואר מהיר יותר. במסגרת מטרתו לאחד את כללי הדואר בכל גרמניה הוא דאג גם לאחד את שירותי הדואר עם שירות הטלגרף בגרמניה. הוא היה הרוח החיה מאחורי ארגון כנס הדואר הבינלאומי בעיר ברן בשנת 1874, לשם הגשמת שאיפתו להאחדת כללי הדואר בכל העולם. בכנס זה נוסד איגוד הדואר העולמי. בשנת 1870, לאחר שקודם בתפקידו על ידי קנצלר גרמניה אוטו פון ביסמרק, פון שטפן היה הראשון להכניס את הגלויה לשירות הדואר (רעיון שהוא הציע עוד בשנת 1865). הגלויה זכתה לשימוש נרחב בתקופת מלחמת צרפת–פרוסיה בשנים 1870–1871 לצורך תקשורת בין יחידות צבאיות בשדה. פון שטפן היה הראשון שהכניס שרות טלפון לגרמניה.
פון שטפן, אשר הלך לעולמו בשנת 1897 בברלין, הותיר את חותמו על איחוד כללי שירותי הדואר בעולם כולו.
בני לווייתו של מוחמד
היינריך פון סטפן
שובר תשובה בין-לאומי
שובר תשובה בין-לאומי (באנגלית: International Reply Coupon, ובראשי תיבות: IRC) הוא שובר שניתן לשימוש לצורך משלוח מכתב סטנדרטי במשקל עד 20 גרם בכל מקום בעולם. כל המדינות החברות באיגוד הדואר העולמי מכבדות שוברי תשובה בינלאומיים (להוציא טייואן). איגוד הדואר העולמי הוא המוציא לאור והמדפיס של שוברי התשובה העולמיים ועליהם סימן מים של האיגוד.
מטרתו של שובר תשובה בינלאומי היא לאפשר לכל אדם לשלוח לאדם אחר, בכל מקום בעולם, מכתב שאליו מצורף שובר התשובה המכסה את הוצאות הביול למשלוח תשובה. כאשר מתעורר צורך זהה בין שני אנשים באותה מדינה, ניתן לצרף למכתב מעטפה מבויילת לצורך תשובה. מובן שלא ניתן לעשות זאת, כאשר מבקשים לכסות את הוצאות משלוח תשובה למי שנמצא מחוץ לגבולות המדינה, שהרי בוליה של מדינה אחת אינם יכולים לשמש כדמי דואר במדינה אחרת. מצד שני קניית בולים תקפים של מדינה זרה, היא מסורבלת ואיטית. שובר תשובה בינלאומי ניתן לרכישה בכל המדינות החברות באיגוד הדואר העולמי וכל שירותי הדואר במדינות האיגוד מכבדות את השוברים וממירים אותם בבולים תקפים של אותה מדינה.
ביום 1 בספטמבר 2006 הוציא איגוד הדואר העולמי שוברי תשובה חדשים, המחליפים את השוברים שהיו בשימוש עד לאותו מועד ותוקפם טוב עד ליום 31 בדצמבר 2009.
לשוברי התשובה שימושים רבים. אספני בולים משתמשים בשוברי תשובה לעיתים קרובות. יש מבין אספני הבולים, האוספים אף שוברי תשובה בינלאומיים. כך גם אם אדם מבקש לפנות לאדם זר לו במדינה אחרת ומבקש לחסוך לנמען את הוצאות משלוח המכתב, ניתן לצרף לפניה שובר תשובה. כך למשל, אספני חתימות הפונים בבקשת חתימה לדמות זו או אחרת במדינה זרה, ישפרו את סיכוייהם לתשובה אם יצרפו שובר תשובה לפנייתם. ניתן גם לעשות שימוש בשוברי תשובה כתחליף למשלוח כסף מזומן למדינות זרות, בסכומים קטנים. בשירותי דואר רבים ניתן לפדות שוברי תשובה במזומן.
נוסף לשוברי התשובה הבינלאומיים המונפקים על פי הוראות איגוד הדואר העולמי, קיימים שוברי תשובה של איגודי דואר אזוריים או לאומיים, כך למשל שוברי תשובה של איגוד הדואר הערבי, ואיגוד הדואר של הממלכה המאוחדת, אלה כמובן ניתנים לשימוש אך ורק בארצות החברות באותו איגוד.
שוברי תשובה בינלאומיים ניתן לרכישה בכל בתי הדואר של חברת דואר ישראל. דואר ישראל אף מכבד שוברי תשובה שנרכשו מחוץ לישראל וממיר אותם בבולים במחיר המתאים למשלוח מכתב במשקל 20 גרם ליעדים בינלאומיים בדרך האוויר. עם זאת, דואר ישראל אינו מכבד שוברי תשובה שנרכשו בארצות איתן לישראל אין קשרי דואר.
דניאל זמיר
דניאל זמיר (נולד בכ"ו בחשוון ה'תשל"ט, 25 בנובמבר 1978 בפתח תקווה) הוא מוזיקאי ג'אז, נגן סקסופון (אלט וסופרן) וזמר ישראלי.
ביוגרפיה.
זמיר נולד לרותי ושמוליק זמיר, משפחה חילונית מפתח תקווה, מגיל 5 למד נגינה על פסנתר, כינור ותופים, בגיל 12 החל ללמוד לנגן בסקסופון אלט. למד בבית הספר יסודי 'הס' בפתח תקווה. בוגר תיכון תלמה ילין. לאחר לימודיו שוחרר מצה"ל עקב תת-משקל ונסע לניו יורק, שם החל להתעניין במוזיקה יהודית, חסידית ומזרח אירופאית ולפתח את סגנונו הג'אזי-יהודי. בניו יורק התגלה על ידי הסקסופוניסט והמלחין היהודי ג'ון זורן, שהחתים אותו בחברת ההקלטות שלו "TZADIK".
תחת הלייבל TZADIK הקליט זמיר שלושה אלבומים יחד עם הרכבו Satlah בהשתתפותו של זורן עצמו, שניים מהם אלבומי אולפן: "Children of Israel" ו-"Satlah", ואלבום אחד בהופעה חיה "Exodus". ב-"Satlah" ובאלבום ההופעה "Exodus" מופיעים חומרים מקוריים שנכתבו על ידי זמיר בעצמו. האלבום "Children of Israel" מכיל עיבודי ג'אז מקוריים של זמיר והרכבו ללחנים ישראלים ויהודים מסורתיים. בכל שלושת האלבומים מופיע זמיר כסולן לצד חטיבת קצב, הכוללת גיטרה בס ותופים ובליווי אנסמבל כלי נשיפה. בחלק מן הקטעים משתתף גם ג'ון זורן.
בתקופת שהותו בניו יורק התקרב לדת, חזר בתשובה והפך לחסיד חב"ד. בשנת 2006 חזר לישראל להופיע והוציא תחת הלייבל התו השמיני את אלבומו הרביעי "אמן". בשנת 2008 הוציא את אלבומו הרביעי תחת TZADIK שנקרא "I Believe".
בשנת 2009 הוציא זמיר תחת התו השמיני אלבום נוסף, "אחד", בהשתתפותם של זוהר פרסקו וברי סחרוף. באלבום זה כתב זמיר סוויטה בארבעה חלקים המוקדשת לגלעד שליט ובנוסף הקדיש את האלבום כולו לשחרורו של החייל החטוף. לקראת צאת אלבומו "געגוע לכאן", הוציא זמיר באוגוסט 2010 שיר מתוכו, "שיר געגוע לכאן", בו מתארח אביתר בנאי כזמר ליווי.
בשנת 2010 התמנה למנהל אקדמי בבית הספר הגבוה למוזיקה "מזמור" בגבעת וושינגטון.את בית הספר הקים איציק וייס, אליו חברו זמיר והרב מרדכי ורדי. באותה שנה נבחר גם כזוכה פרס ראש הממשלה למלחינים לשנת 2010. בשנת 2012 הוציא זמיר את האלבום "נחמה ועידוד" בהפקה עצמית בו התארחו מתיסיהו, ויוני רכטר. בשנת 2014 הוציא את האלבום "חי" בו התארחו יונתן רזאל וברי סחרוף.
בשנת 2015 הוציא את האלבום "Forth And Back" בחברה הגרמנית "JazzHaus" וכן את האלבום "Redemption Songs" בלייבל האמריקאי "Tzadik" בהפקת ג'ון זורן. בשנת 2016 השתתף זמיר בפרויקט 2023 של איה כורם וביצע את השיר "אני לא אמכור אותי". השיר יצא כאחד משלושת הסינגלים הראשונים מהאלבום.
בשנת 2019 הוציא זמיר את אלבומו ה-13 ״אלי״ (אלבומו הרשמי הראשון שכולו שירים בעברית) ויצאו ממנו הסינגלים - ״במקום טבעת״, ״מודה אני״, ״ליברמן״, ״כף הקלע״, ״חלום״.
ביולי 2019 שיחק בסדרת המתח המדובב.
בשנת 2022 יצר יחד עם דוד לביא את הפסקול לסדרה הישראלית "ריקוד האש".
חיים אישיים.
בספטמבר 2020, בראיון לעלון השבת "עולם קטן", יצא מהארון כביסקסואל וקרא להומוסקסואלים שאינם מאושרים בדרכם לבחון זאת כחלופה: "יש דרך לחיות עם המשיכה לבני מינך, והיא חלופה למה שמשטרת המחשבות של הפוליטיקלי קורקט מבית היוצר של הלובי החזק ביותר בחברה בישראל, הכריחה אותנו לחשוב עד עכשיו. אני יכול לאהוב את עצמי, לקבל את המשיכה שלי לבני מיני, לא להתבייש בה, לא להתנגד לה, ועדיין – אני לא חייב להתמסר לה ולהכפיף את חיי אליה. אני יכול להיות נשוי באושר לאישה כמו כל גבר אחר, להימשך לנשים כמו כל גבר אחר.".
זמיר הוא גרוש, אב לשניים ומתגורר בירושלים.
איגוד הטלקומוניקציה הבין-לאומי
איגוד הטלקומוניקציה הבין-לאומי (באנגלית: The International Telecommunication Union; בראשי תיבות ITU) הוא ארגון תקינה בין-לאומי בתחום התקשורת האלקטרונית. הארגון מהווה סוכנות באומות המאוחדות, וחברות בו מדינות, וכן ארגונים ממשלתיים ופרטיים העוסקים בתקשורת אלקטרונית.