ספרות צרפתית היא באופן כללי ספרות אשר נכתבה בשפה הצרפתית, בעיקר על ידי תושבי צרפת; אך גם על ידי סופרים תושבי צרפת אשר כותבים בשפות אחרות. המונח "ספרות פרנקופונית" מתייחס לספרות בשפה הצרפתית שמקורה מחוץ לצרפת (ר' ספרות בלגית, ספרות שווייצרית, ספרות קנדית, ספרות סנגלזית, ספרות אלג'יראית, ספרות מרוקאית וכו').
ספרות צרפתית.
השפה הצרפתית החלה כדיאלקט רומאני, אשר מוצאו מלטינית מדוברת ואשר מושפע משפות קלטיות ומפרנקית. מן המאה ה-11 ואילך, נכתבה ספרות בצרפתית מדוברת, ולפיכך הספרות הצרפתית היא מן הוותיקות במערב אירופה והפכה לאחד ממקורות ההשפעה העיקריים במהלך ימי הביניים. בין השאר, הייתה פופולרית אז סוגת ה-chante-fable ('סיפור-שיר' כתרגומה של לאה גולדברג) - סיפור שחציו פרוזה וחציו שירה, למשל הסיפור אוקסן וניקולט.
במאה ה-14 הועם זהר הספרות הצרפתית לטובת הספרות האיטלקית, אך במאה ה-16 עברה הספרות הצרפתית תנופה מחודשת, כחלק מתוכניותיו התרבותיות של המשטר הישן ובמאה ה-17 היא הפכה לדומיננטית באירופה.
במאה ה-18 הפכה הלשון הצרפתית ללינגואה פרנקה ולשפה השלטת בדיפלומטיה האירופית (ובמידה מסוימת, גם באמריקה). הספרות הצרפתית השפיעה רבות בתקופה זו על הספרות במדינות אחרות, אך גם הושפעה, בעיקר מן הרומנטיציזם הגרמני והבריטי של המאה ה-19. במאה ה-19, היו משוררים וסופרים רומנים שכתבו את יצירותיהם בצרפתית.
להתפתחויות בספרות הצרפתית של המאות ה19 וה-20 השפעה חשובה על הספרות המודרנית ובכלל זאת בזרמי הסימבוליזם, הנטורליזם, סדרות הספרות של באלזאק, זולא ופרוסט, סוריאליזם, אקזיסטנציאליזם, ותיאטרון האבסורד.
האימפריאליזם הצרפתי הביא את השפה הצרפתית לתרבויות לא-אירופיות, אשר ממשיכות לפתח וליצור בשפה זו.
בצרפת עצמה קיימת מדיניות (כמו גם נטייה חברתית-תרבותית) לתמיכה בספרות המקומית ולהערכה למורשת הספרותית הצרפתית. בבתי ספר צרפתיים קיימת התמקדות בלימוד ספרים, מחזות ושירה (לעיתים קרובות בעל-פה); אמנויות הספרות נהנות מסבסוד ממשלתי; פרסים ספרותיים נמצאים בראש החדשות; האקדמיה הצרפתית היא מוסד חשוב במדינה; והטלוויזיה הצרפתית מציגה סופרים ומשוררים לעיתים קרובות (התוכנית "אפוסטרוף" של ברנאר פיבו הייתה התוכנית הפופולרית ביותר בהיסטוריה הצרפתית). ספרות ממלאת תפקיד חשוב בזהות הקולקטיבית הצרפתית.
יותר צרפתים זכו בפרס נובל לספרות מאשר בני כל אומה אחרת, אך מספר הזוכים ששפת יצירתם אנגלית כפול ממספר כותבי הצרפתית.
ספרות בשפות שאינן צרפתית.
התרבות הספרותית של צרפת כוללת ספרות שאינה כתובה בשפה הצרפתית. בימי הביניים היו קיימות שפות אשר "התחרו" בצרפתית על כס השפה התקנית של הטריטוריה, וברבות מהן - כמו הפרובנסלית והאנגלו-נורמנית פורסמה גם ספרות.
ספרות בשפות אזוריות פורסמה גם לאחר המאה ה-18, אם כי נפחה ירד באופן משמעותי. תנועות תחייה ותודעה אזוריות החיו את השפות הללו במהלך המאה ה-19. פרדריק מיסטרל, משורר בשפה הפרובנסלית (1830–1914) היה חתן פרס נובל לספרות בשנת 1904. מיסטרל עמד בראש תנועת הפליבריז', אשר שאפה להחיות את תרבות פרובאנס.
ספרות בשפה הברטונית זכתה לתחייה החל משנות ה-20, למרות הירידה במספר דוברי השפה. תפקיד חשוב בהקשר זה ממלא כתב העת הספרותי Gwalarn בברטונית. קיימים גם פרסומים ספרותיים בפיקרדית ובולונית, אם כי לניב זה חשיבות בעיקר בספרות הבלגית. ספרות בשפות הקטלאנית והבסקית נהנות אף הן מקוראים מחוץ לגבולות צרפת.
Zap דפי זהב
zap דפי זהב, אינדקס עסקים ובעלי מקצוע מקבוצת "zap Group", הוא אתר אינטרנט, המאפשר חיפוש ממוקד של שירות או בעלי מקצוע. "zap דפי זהב" החלה את פעילותה בשנת 1968 כחברת "דפי זהב", בהפקת מדריכי טלפון מסווגים בפריסה ארצית. בשנות התשעים השיקה החברה את הגרסה הראשונה של אתר האינטרנט שלה וב-2014 סגרה כליל את פעילות ההפצה של המדריכים המודפסים לטובת התמחותה במדיה הדיגיטלית. האתר כולל חיפוש בעלי מקצוע ועסקים, כ-300 מחירונים בתחומים נבחרים, מאות אלפי חוות דעת על בתי עסק ועוד.
דפי זהב.
zap group היא חברה בישראל לחיפוש מידע על עסקים במגוון אמצעים. מאגר המידע של דפי זהב כולל כ-250,000 בתי עסק, ונחשב למאגר הגדול בתחומו בישראל. החברה, המנוהלת על ידי אילן צחי ובבעלות קרן אייפקס, נוהלה בעבר על ידי ניר למפרט וחברת ההשקעות האוסטרלית m Babcock &amp; Brown Capital, לאחר שזו רכשה את מניות החברה מידי קרן מרקסטון ובעלי מניות נוספים ב-123 מיליון דולר. בדו"חות הכספיים שפרסמה חברת ההשקעות בפברואר 2009 נרשם שוויה של "דפי זהב" בסך 7 מיליון דולר בלבד.
החברה, שמדריכי הטלפון שלה הם המקבילים בישראל ל-Yellow Pages המקורי מארצות הברית, נוסדה על ידי איש העסקים מוריס קאהן בשנת 1968, וקיבלה זיכיון מטעם משרד התקשורת להפצת שלושה מדריכי טלפונים באזור תל אביב והמרכז, חיפה והצפון וירושלים והדרום.
פלטפורמות הפרסום.
עיקר הפעילות של החברה היה בהפצת מדריכים מודפסים לפי החלוקה הבאה:
ב-2014 נטשה החברה את פעילות ההפצה של מדריכים מודפסים ונותרה עם פעילות הפרסום במדיה דיגיטלית בלבד.
המודל העסקי.
המודל העסקי של החברה היה מבוסס על חשיפה והפצה רחבה של מדריכיה לציבור, באמצעות חלוקתם מדלת לדלת וללא תשלום, תוך הישענות על הכנסות מבתי העסק בתמורה לפרסום מודעות במדריכים. כ-250,000 בתי עסק מופיעים בכ-80 מדריכים עסקיים ובאתר האינטרנט. רישום שורה בסיסית במדריך, הכוללת את שם העסק, כתובתו ומספר טלפון בקטגוריה הרלוונטית, ניתן חינם, אך עסקים רבים מעוניינים להבליט עצמם במדריך, ומוכנים לשלם על כך.
דפי זהב ידועה במסעות פרסום יצירתיים ושנונים, ומשפט הדגל שלה - "תן לאצבעות ללכת במקומך" - הפך למטבע לשון (שמשמעותו: עשה את העבודה בעזרת הטלפון / המחשב במקום להתרוצץ). בתחילת שנות ה-90 כיכב בפרסומות הטלוויזיה של דפי זהב השחקן דובל'ה גליקמן, שגילם את שאול, מוכר חמניות נוירוטי שבעקבות ההצלחה זכה לסדרה בכיכובו ששודרה בכבלים.
פעילות אינטרנט.
ב-1995 העלתה דפי זהב אתר אינטרנט המאפשר חיפוש מקוון במאגר המידע הכולל מאות אלפי בתי עסק בישראל. התחרות לדפי זהב התגברה כאשר בזק השיקה שירות אינטרנט מתחרה ביולי 2008.
ב-2007 רכשה קבוצת דפי זהב 55% מהבעלות בחברת דן אנד ברדסטריט ישראל, המתמחה באיסוף ובניתוח מידע שיווקי ועסקי על כחצי מיליון חברות ישראליות.
ב-2012, עם התרחבות פעילות החברה באינטרנט, היא שינתה את המיתוג שלה ל-zap group (ראו בערך zap group על המשך פעילותה).
סגנון אקלקטי (ארכיטקטורה)
צימוד אינרציאלי
צימוד אינרציאלי (באנגלית: Inertia coupling) היא תופעה של טיסה במהירות גבוהה, העלולה להתרחש בגלל ההתמדה (אינרציה) של מטוס. זהו מצב בו משקל המטוס גובר על הכוחות האווירודינמיים המייצבים של הכנף ושל הזנב. שני המטוסים הראשונים שיוצרו באופן סדרתי ושחוו תופעה זו, ה-F-100 וה-F-102, הותאמו לשם התמודדות עם התופעה על ידי הגדלת שטח הכנף והזנב וכן ציודם במערכות בקרה. זאת על מנת לאפשר את שליטת הטייס במהלך תמרוני תנועה דינמית. לדוגמה: שטח הזנב של ה-F-102A הוגדל ב-40%. תופעת הצימוד האינרציאלי, העלולה להיות קטלנית, גרמה למותו של הטייס מל אפט בבל X-2 וכן כמעט וגרמה למותו של צ'אק ייגר ב-X-1A.
דורי בן-זאב
מאיר מרדור
מאיר (מוניה) מרדור (21 בנובמבר 1913 – 29 במרץ 1985) היה מבכירי ההגנה ומערכת הביטחון הישראלית ומנכ"ל רפא"ל הראשון.
קורות חייו.
שירותו בהגנה.
מוניה מרדר (לימים מרדור), נולד בעיר קובל (היום באוקראינה). בוגר הגימנסיה העברית "תרבות" ומראשי קן "השומר הצעיר" בעיר. ב-1933 עלה לארץ ישראל, והתגייס מיד לארגון ההגנה. מ-1936 שירת במנגנון הקבע של הארגון, ושימש בתפקידי פיקוד במחוז חיפה: תחילה כמפקד יגור ואחר-כך (1938–1940) כמפקד הפו"ם (יחידות לפעולות מיוחדות) במחוז, במסגרתה פעלו הוא ואנשיו נגד מבצעי הטרור הערבי ונגד מדיניות "הספר הלבן" של הבריטים בארץ ישראל. בהמשך שירותו בהגנה שימש בתפקידים שונים בתחומי הרכש, המודיעין וההעפלה במסגרת המוסד לעלייה ב'.
בשנת 1937 היה סגן מפקד מחלקת התעופה של ההגנה, שהייתה תחת כיסוי מחתרתי של "הקלוּב לתעופה" בחיפה. ב-1940 קיבל מרדור רישיון טיס של ההגנה בכסות חברת "אווירון", והיה לאחד מהטייסים העבריים הראשונים בישראל. באותה שנה פיקד על מבצעים מיוחדים ועסק בארגון גדודי חי"ש (חיל השדה) בנפות חיפה והמפרץ. בשנים 1940–1943 היה מעורב בהעפלה הימית והיבשתית לישראל, ובמספר פעולות כמו פיצוץ אוניית המעפילים "פאטריה" ב-1940.
עם הקמת הפלמ"ח ב-1941, הוטל על מרדור לגייס מתנדבים באזור חיפה והצפון ליחידות הראשונות שלו, ומ-1942 עסק בפעולות רכש בצפון. שנה לאחר-מכן, ב-1943, הוצב מטעם ההגנה במוסד לעלייה ב', כממונה על ההעפלה מארצות המזרח: מצרים, לבנון, סוריה, עיראק ואיראן. בתפקיד זה פעל גם להקמת תאי הגנה מחתרתיים בקרב הקיבוצים היהודיים בארצות שליחותו, ועסק בהברחת נשק מארץ ישראל לצורך חימושם של התאים. באביב אותה שנה, היה חבר במשלחת שהביאה אמבולנסים לטהראן, כשי מטעם היישוב לצבא האדום שלחם בנאצים.
ב-1944 עבר מרדור קורס מפקדי מחלקות (היום קורס קצינים) של ההגנה בג'וערה. באותה שנה הוטל עליו לעמוד בראש יחידת הרכש של ההגנה, שעסקה בפעולות רכש בלתי חוקיות בארץ ישראל ומחוצה לה. מ-1948 פעל בתחום הרכש באירופה. באותה שנה עמד בראש המבצע להטבעת ספינת הנשק הערבית "לינו" באיטליה, שהובילה משלוח גדול של נשק צ'כי לסוריה. לאחר ההשתלטות על המשלוח בלב ים, הגיע הנשק הסורי לנמל חיפה, ולידי צה"ל.
שירותו בצה"ל ובמערכת הביטחון.