בקנדה הוא חי כדמות אנונימית יחסית בקרב בני השוני. ב-1824 ביקש ממנו לואיס קאס מושל טריטוריית מישיגן לחזור לארצות הברית כדי לסייע בתוכניות הממשל הפדרלי להעברת בני השוני ממערב לנהר המיסיסיפי. טנסקאווטאווה הסכים להצעה כיוון שקיווה לצבור כך השפעה מחדש. ב-1826 הוא נסע עם כ-500 מבני השוני לקנזס, וב-1828 הקים שם עיירה באזור שהוא כיום העיירה ארגנטינה. בשנותיו האחרונות, חי טנסקאווטאווה בבדידות יחסית, מרוחק משאר בני שבטו. מספר שנים לפני מותו, הוא הסכים לדגמן לפני הצייר האמריקני ג'ורג' קאטלין, אשר צייר אותו בלבוש מסורתי וקרא לציור "השוני הקדוש". ב-1835 נודע לו שאויבו המושבע מקרב טיפקאנו, ויליאם הנרי הריסון, עומד להתמודד בבחירות לנשיאות ארצות הברית 1836. על פי האגדה, טנסקאווטאווה אמר: "אם הריסון ייבחר להיות צ'יף לבן גדול, הוא וכל צ'יף לבן גדול שייבחר אחריו מדי 20 שנים ימותו במהלך כהונתם.". בסופו של דבר הפסיד הריסון בבחירות, אולם ניצח בבחירות של 1840. הריסון מת מדלקת ריאות חודש לאחר תחילת כהונתו ב-1841 - היה זה מקרה המוות הראשון של נשיא ארצות הברית בעת כהונתו. זהו מקור האגדה על "קללת טיפקאנו".
טנסקאווטאווה נפטר במהלך נובמבר 1836. ב-1978 הוקם ציון במקום בו על פי ההערכות נמצא קברו.
יצחק יוליוס פרויס
ד"ר יצחק (יוליוס) פרויס (בגרמנית: Julius Preuss; 23 בספטמבר 1861–1913, א' בתשרי תרכ"ב - כ"א באלול תרע"ג) היה רופא יהודי-גרמני, ומחבר הספר "הרפואה במקרא ובתלמוד".
חייו.
נולד בעיירה הקטנה גרוס-שנבק (Gross-Schoenebeck) בברנדנבורג שבפרוסיה, בן למשפחה יהודית יחידה באזור. למד בגימנסיה בעיר פרנצלאו הסמוכה למקום מגוריו. בנערותו קיבל חינוך יהודי מינימלי, ובהשפעתו של רב העיר, אריה ריטר (לימים רבה של רוטרדם שבהולנד), החל ללמוד את מקורות היהדות. למד רפואה באוניברסיטת ברלין, בין היתר בהנחיית רודולף וירכו, והתקרב לקהילה האורתודוקסית בברלין, ולרב עזריאל הילדסהיימר. בבית המדרש לרבנים היה מבקר לעיתים תכופות, וקנה ידע רחב בהלכה ובספרות חז"ל. בד בבד למד באוניברסיטה היסטוריה רפואית.
לאחר סיום לימודיו נחשב לרופא מצטיין וניהל מרפאה בעיירת הולדתו גרוס-שנבק. באותה תקופה החל לחבר מאמרים בכתבי עת רפואיים. לאחר פטירת אביו חזר פרויס לברלין ופתח שם מרפאה. בשנת 1912 מינה אותו הקיסר וילהלם השני ל"יועץ מלכותי לענייני רפואה" (Königlicher Sanitätsrat).
נפטר בשנת 1913. בעלה של בתו שרלוטה, הרב ד"ר יוסף צבי קרליבך, ספד לו והוציא חוברת לזכרו.
עבודתו.
תוך כדי עבודתו כרופא פרסם כשלושים מאמרים בענייני רפואה ויהדות. גולת הכותרת של מפעל חייו היה חיבור מקיף של כל הרפואות המוזכרות בתנ"ך ובספרות חז"ל, תוך הבאת מקבילות מכתבי הרפואה היווניים והלטיניים. הספר יצא לאור בגרמנית בשם "Biblisch-talmudische Medizin" (רפואה תנ"כית-תלמודית) בשנת תרע"א (1911); שנתיים לאחר מכן נפטר המחבר.
למרות שפתו הגרמנית של הספר, זכה הספר לפרסום רב, וכל מי שעסק במחקר היסטורי-הלכתי היה זקוק לו.
הספר מחולק ל-19 פרקים וכולל מעל 700 עמודים. פרויס כלל בו סקירה של עולם הרפואה הקדום (מקיז דם, מיילדת), תיאור של המערכות הביולוגיות, דרכי הטיפול במחלות ופצעים, מחלות נפש, לידה מיתה וקבורה, תזונה ועוד. המידע מבוסס על ספרות חז"ל, כתבי יוסף בן מתתיהו, הברית החדשה וספרות משפטית קדומה, תוך הקבלה לספרות מודרנית.
ארכיונו האישי של יצחק פרויס שמור במחלקת הארכיונים של הספרייה הלאומית בירושלים.
תרגומים.
הספר תורגם לאנגלית על ידי ד"ר פרד רוזנר בשנת 1978.
תרגום לעברית יצא בשנת תשע"ב בתרגומו של אורי ורצבורגר, יחד עם אשתו מיכל, נכדתו של פרויס בהוצאת מאגנס.
איש ציבור
מקאירה כחולה
מקאירה כחולה (שם מדעי: "Makaira nigricans"), הוא מין הדג הגדול ביותר בסדרת הדקראים ובמשפחת המפרשניים המצוי רק באוקיינוס האטלנטי. פירוש שמה המדעי הוא "חרב שחורה" על שם ה"חרב" או ה"רומח" שבקצה הלסת העליונה. המקאירה היא חלק מקבוצת דגי-המקור.
אורכה של המקאירה יכול להגיע ל- ומשקלה נע בין 540 ל–. זהו אחד הדגים הגדולים והמרשימים ביותר בים ומהגדולים שבדגי הגרם. למקאירה מקור חד וארוך וסנפירים בעלי דם חם. הסנפירים והגוף בנויים למהירות מתפרצת והזנב העצום מקנה לה יכולת לעוט במהירות מרשימה ביותר על טרפה. היא בעלת סנפיר גב רעמתני בצבע כחול כהה וצידיים אפורים-כחולים ומפוספסים. העיניים שחורות והזימים גדולים.
המקאירה שוחה ללא הפסקה ברחבי האוקיינוס הפתוח וכן בכמה ימים באוקיינוס האטלנטי הרחק מהיבשה ואינה נחה כלל. היא מעדיפה אזורים טרופיים וסובטרופיים אך נמצאת גם במים קרים יותר. היא טורפת על הניזונה כמעט מכל דג אחר, לרבות ממיני קולייסיים כמו מקרל ואפילו מדגי טונה, דיונונים שונים, דגי שונית ומדגים מהמשפחות: ברמיים, גמפיליים, חדקוציים ושחראשיים. מקאירות בוגרות יכולות לטרוף גם דגים גדולים מאוד כמו טונה זהובה ואפילו מיני מפרשניים אחרים. ואולם הצעירים ניזונים רק מזואופלנקטון.
המקאירה נטרפת על ידי טורפים ספורים הכוללים בעיקר עמלץ כחול ועמלץ לבן, אך הציד נדיר. היא נידוגה על ידי אנשים למאכל באופן הרבה יותר נפוץ, מה שדילדל את מספרה.
מפרשן כחול אטלנטי
אודנזה בולדקלוב
מרקו אנגלהרדט
מרקו אנגלהרדט (בגרמנית: Marco Engelhardt, נולד ב-2 בדצמבר 1980 בבד לנגנסלצה שבגרמניה המזרחית) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת הקשר האחורי. אנגלהרדט שיחק בעבר בעיקר בקרלסרוהה, קייזרסלאוטרן ונירנברג, ולזכותו שלוש הופעות במדי נבחרת גרמניה.
קריירת מועדונים.
אנגלהרדט שיחק כנער ברוט-וייס ארפורט, ועלה לקבוצה הבוגרת בשנת 1999. בשנת 2001, לאחר שנתיים בקבוצה הבוגרת של ארפורט, עבר אנגלהרדט לקרלסרוהה ששיחקה אז בבונדסליגה השנייה. אנגלהרדט שיחק שלוש עונות בקרלסרוהה, כאשר בשלושתן הקבוצה התמודדה בתחתית הליגה. אנגלהרדט היה שחקן הרכב קבוע בקרלסרוהה, ובשלוש עונות ערך 83 הופעות ליגה והבקיע חמישה שערים. בקיץ 2004 עבר אנגלהרדט לקייזרסלאוטרן, ששיחקה אז בבונדסליגה. בעונתו הראשונה בקבוצה, 2004/05, אנגלהרדט סיים עם קייזרסלאוטרן במקום ה-12 בבונדסליגה, כשהוא הציג יכולת טובה לאורך העונה והיה אחד השחקנים הבולטים בקייזרסלאוטרן. הצלחה זו אף הובילה לזימונו של אנגלהרדט לנבחרת גרמניה. עונת 2005/06 הייתה עונה חלשה עבור קייזרסלאוטרן, שנשרה לבונדסליגה השנייה, על אף שאנגלהרדט המשיך להציג יכולת טובה.
עם ירידת הליגה של קייזרסלאוטרן, חתם אנגלהרדט בנירנברג מהבונדסליגה. בעונתו הראשונה בקבוצה, 2006/07, החמיץ אנגלהרדט משחקים רבים עקב פציעה. נירנברג רשמה הצלחה גדולה בעונה זו, כאשר סיימה במקום החמישי בבונדסליגה, והגיעה לגמר הגביע הגרמני מול שטוטגרט. משחק זה הסתיים בניצחון של נירנברג בתוצאה 3-2 לאחר הארכה, כאשר אנגלהרדט חזר בזמן מהפציעות והבקיע את השער השני לנירנברג, וסייע לה לזכות בגביע הגרמני, ולמנוע משטוטגרט זכייה בדאבל. בעונתו השנייה בנירנברג, 2007/08, השתתף אנגלהרדט עם נירנברג בגביע אופ"א, ממנו הודחה הקבוצה כבר בסיבוב הראשון על ידי ראפיד בוקרשט, ולא העפילה לשלב הבתים. גם בליגה כשלו נירנברג ואנגלהרדט, שנשרו לבונדסליגה השנייה. אנגלהרדט נשאר בנירנברג על אף ירידת הליגה, ופתח בקבוצה את עונת 2008/09. במחצית העונה, עזב אנגלהרדט את נירנברג, וחזר לשחק בבונדסליגה, הפעם בקרלסרוהה, בה שיחק בעבר. עד לתום העונה ערך אנגלהרדט 11 הופעות ליגה, אך לא הצליח למנוע את נשירתה של קרלסרוהה לבונדסליגה השנייה, ורשם ירידת ליגה שלישית בקריירה, עם שלוש קבוצות שונות. בעונת 2009/10 המשיך אנגלהרדט לשחק בהרכב קרלסרוהה, אך איבד את מקומו בעונת 2010/11, בה ערך שמונה הופעות בלבד. בתום עונה זו, עזב אנגלהרדט את קרלסרוהה וחתם בקבוצה בה גדל, רוט-וייס ארפורט מהליגה הגרמנית השלישית. אנגלהרדט שיחק שלוש עונות ברוט-וייס ארפורט, בהן הבקיע שמונה שערי ליגה ב-89 הופעות. בקיץ 2014 חתם בפ.צ. האלשר, אף היא מהליגה הגרמנית השלישית. אנגלהרדט שיחק במועדון זה שתי עונות, בהן היה שחקן הרכב קבוע, והבקיע חמישה שערים ב-62 הופעות ליגה.
בקיץ 2016 החל אנגלהרדט לשחק בקבוצת המילואים של הופנהיים, המשחקת בליגה האזורית הדרום מערבית, שהיא הרביעית בהייררכיית הליגות בגרמניה.
קריירה בינלאומית.
לאנגלהרדט ארבע הופעות ושני שערים במדי נבחרת גרמניה בכדורגל עד גיל 21, ועוד שש הופעות במדי נבחרת המשנה של גרמניה. אנגלהרדט זומן לסגל נבחרת גרמניה הבכירה לצמד משחקי ידידות במזרח הרחוק. במשחק הראשון, ב-16 בדצמבר 2004, ניצחה גרמניה את נבחרת יפן בתוצאה 3-0, כשאנגלהרדט עלה מהספסל בדקה ה-77. חמישה ימים לאחר מכן, אנגלהרדט פתח בהרכב בניצחון 5-1 על נבחרת תאילנד. בקיץ 2005 זומן אנגלהרדט לסגל הגרמני לגביע הקונפדרציות 2005. אנגלהרדט ערך הופעה אחת בטורניר זה, כאשר החליף את בסטיאן שוויינשטייגר בדקה ה-70 בתיקו 2-2 מול נבחרת ארגנטינה במחזור האחרון של שלב הבתים, לאחר ששתי הנבחרות הבטיחו את עלייתן. גרמניה סיימה את הטורניר הזה במקום השלישי. ההופעה מול ארגנטינה הייתה השלישית והאחרונה של אנגלהרדט במדים הלאומיים.
תארים.
עם נירנברג:
מרקו אנגלהארדט
מרקו אנגלהארט
קונדוז (עיר)