בן-יהודה זכה לעזרה מהשלטונות היוגוסלביים לאחר שקשר קשרים עם ברויניק, ראש שירות הביטחון היוגוסלבי (UDBA). הקשר נוצר בזמן שחקר אותו על מעשיו ביוגוסלביה. סיפר לו שתפקידו כעיתונאי הוא רק הסוואה ותפקידו האמיתי הוא להביא יהודים ארצה אשר ילחמו נגד הבריטים בעד עצמאות ישראל, דבריו שכנעו אותו והוא איפשר לו פעילות כמעט בלתי מוגבלת.
בסוף 1947, לאחר שפרצו קרבות בארץ יצא מטעם חבר הקבוצות ל"רמת הנגב". במאי 1948 יצא לעזרת דגניה. עם תום הקרבות בדגניה חזר לאושה, באושה היה מא"ז (מפקד אזור של המקום) והמשיך בעבודה ברפת.
במרץ 1949 נולדה בתו אסנת.
שירות הביטחון.
בינואר 1951 עזב את קבוצת אושה ועבר לשירות הביטחון בתל אביב, ב-1952 עבר לשירות הביטחון בחיפה, ב-1953 שהה תשעה חודשים ביוגוסלביה,
מ-53 עבד בחיפה וערך ביקורים בהרבה מארצות העולם (אירופה, דרום אמריקה, אפריקה המערבית, אפריקה המזרחית, אסיה). כיהן כראש מרחב צפון בשירות הביטחון עד לשנת 1964. בשנים 58–1954 למד ובוגר החוג לכלכלה באוניברסיטת תל אביב.
עם פרישתו של ראש השב"כ, עמוס מנור, היה בן-יהודה מועמד להחליפו, אולם לא זכה בתפקיד.
תעשייה.
בפברואר 1964 מינהו שר הפיתוח יוסף אלמוגי למנכ"ל מכרות נחושת תמנע.
מפעל הנחושת בתמנע פירנס שליש מתושבי אילת, אך היה נתון בגרעונות כספיים ובהפסדים מאז הקמתו
בן-יהודה הביא אותו לרווחים משנתו הראשונה בתפקיד ואילך.
בשנת 1969 התחתן עם מלכה ברוורמן, שכיהנה כסגנית ראש "המוסד" איסר הראל, אותה הכיר בתקופת עבודתו בשירות הביטחון.
ב-1 בינואר 1971 התמנה יעקב בן-יהודה בידי שר הפיתוח חיים גבתי למנכ"ל חברת כימיקלים לישראל,
במקומו של האלוף במיל. מאיר אילן
וליו"ר מועצות המנהלים של מפעלי הפיתוח בנגב,
של מכרות תמנע ומפעלי ים המלח.
חברת כימיקלים לישראל, הייתה כפופה למשרד הפיתוח וכללה את תשלובת ערד, מפעלי ים המלח, פוספטים אורון, כימיקלים צפון, מפעלי הברום ותרכובות ברום, החלק הישראלי בחברת "פריקלס" וחברת קדימה.
יעקב בן-יהודה נפטר ממחלה ממארת ב-13 בנובמבר 1973.
חברת כימיקלים לישראל חילקה מלגות על שמו לסטודנטים באוניברסיטת בן-גוריון.
על-שמו נקרא "תמנע 2", פיר אותו תכנן בתקופת היותו מנכ"ל תמנע ושהושק ב-1974.
ב-1985 מפעלי ים המלח קראו על שמו בניין משרדים בשם "בית ינק" בבאר שבע.
הדיוויזיה המצרית השביעית
צו נרון
בית הספר לכטב&quot;ם
Everything Has Changed
Everything Has Changed (בעברית: הַכֹּל הִשְׁתַּנָּה) הוא שיר שנכתב ובוצע על ידי הזמרת האמריקאית טיילור סוויפט, ועל ידי הזמר והיוצר אד שירן, שנלקח מאלבום האולפן הרביעי של סוויפט, "Red". השיר הופק על ידי בוץ' ווקר, והרצועה התפרסמה בתור הסינגל השישי מתוך האלבום, ב-16 ביולי 2013. השיר הוא בלדת גיטרה. שילוב של מוזיקה עממית ופופ העוסקת בלהכיר את המאהב החדש טוב יותר.
הסינגל זכה לביקורות מעורבות מטעם מבקרי המוזיקה, אשר היו אמביוולנטיים כלפי הרכבו. השיר הגיע לשיא של מקום 32 במצעד הבילבורד הוט 100 בארצות הברית ונכנס עשרת הראשונים של מספר מדינות, ביניהן בלגיה, אירלנד, והממלכה המאוחדת. הקליפ לשיר פורסם בערוץ ה-Vevo ב-6 ביוני 2013.
וידאו קליפ.
הקליפ לשיר "Everything Has Changed" פורסם בערוץ ה-Vevo של סוויפט ביוטיוב ב-6 ביוני 2013. הקליפ בוים על ידי פיליפ אנדלמן וצולם בפארק אוק, קליפורניה וסן אנטוניו. הקליפ מתחיל כאשר שני ילדים שמופיעים בהתחלה באופן דומה לסוויפט ושירן כשהם צעירים, שמכירים זה את זה בהסעה לבית הספר היסודי. טיילור הצעירה מגולמת על ידי אווה אימס. במהלך הקליפ, שני הילדים לומדים אחד על השני, ומשחקים יחד במשחקי ילדות כגון לצייר על הפנים של עצמם, להעמיד פנים שהם נסיכה ואביר, ולרקוד אחד עם השני באולם הספורט הריק. בסוף הקליפ, סוויפט ושירן מופיעים והצופים מבינים שהם למעשה שני הורים שונים, שהגיעו לאסוף את הילדים שלהם ולקחת כל אחד לביתו. ג'ייסון ליפשוץ מהבילבורד תיאר את השיר "מקסים בצורה בלתי אפשרית", בזמן שריי רחמן מאנטרטיינמנט ויקלי השווה את עלילת הסרטון לפורסט גאמפ. נכון לינואר 2021, הקליפ צבר מעל 350 מיליון צפיות ביוטיוב.
הופעות חיות וביקורת.
ב-8 ביוני 2013, סוויפט ושירן ביצעו את השיר יחד בפרק סיום העונה השביעית של "Britain's Got Talent". סוויפט גם שרה את השיר כחלק מסיבוב ההופעות "The Red Tour".
(בעברית: הכול השתנה (גרסתה של טיילור)) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט. ההקלטה החוזרת של סוויפט לשירה "Everything Has Changed" משנת 2012, היא הרצועה הארבע עשרה מאלבום ההקלטה החוזרת השני שלה, '; הקלטה חוזרת של אלבומה "Red", משנת 2012. ' יצא לאור ב-12 בנובמבר 2021, על ידי חברת התקליטים ריפבליק רקורדס. סוויפט כתבה את השיר ביחד עם אד שירן. "" כולל את אותן המילים, ההפקה והמכשור של "Everything Has Changed" המקורי.
בלשג'רמט
תחום המושב (אירלנד)
יאנק בן-יהודה
מחוז פרמנה
מחוז פרמנה (באנגלית: County Fermanagh, באירית: Contae Fir Manach) הוא אחד מששת מחוזות צפון אירלנד שבממלכה המאוחדת. כמו כן, הוא אחד מ-32 מחוזות אירלנד המסורתיים, כחלק מפרובינציית אלסטר. בירת המחוז היא העיר אניסקילן, בו היא גם העיר הגדולה והמאוכלסת ביותר. לפי מפקד אוכלוסין משנת 2011, מתגוררים במחוז כ-61,805 תושבים, רובם משתייכים לנצרות הקתולית. המחוז גובל במחוז טיירון שבצפון אירלנד מצפון מזרח, ובמחוז דניגול מצפון מערב, במחוז ליטרים מדרום מערב, במחוז קאוואן מדרום ובמחוז מונאהן ממזרח, ארבעת האחרונים מחוזות באירלנד.
המחוז הוא כפרי בעיקרו, ובמרכזו נמצא לוך ארן - המופרד בין חלקו הדרומי לצפוני. 30% משטח המחוז מכוסה במים. השטחים הכפריים במחוז נפגעו קשות מרעב תפוחי האדמה הגדול באירלנד, הן בשל מוות מרעב או מחלות והן בשל הגירה. אוכלוסיית המחוז צנחה בהדרגתיות מאז הרעב ועד לאמצע המאה ה-20 - אם בשנת 1841 התגוררו במחוז כ-156,481 תושבים, בסוף המאה ה-19 התגוררו בו כ-65,430 תושבים בלבד, ואילו עד שנות ה-60 של המאה ה-20 חלה ירידה נוספת והתגוררו בו כ-49,886 תושבים. עלייה החלה להרשם רק משנות ה-70 של המאה ה-20, למרות שעד היום לא הצליחה אוכלוסיית המחוז להתאושש, והיא עומדת על בערך 35% מאוכלוסייתו המקורית.
מחוז טיירון
מחוז טיירון (באנגלית: County Tyrone, באירית: Contae Tír Eoghain) הוא אחד מששת מחוזות צפון אירלנד שבממלכה המאוחדת. כמו כן, הוא אחד מ-32 מחוזות אירלנד המסורתיים, כחלק מפרובינציית אלסטר. בירת המחוז היא העיר אומה, בו היא גם העיר הגדולה והמאוכלסת ביותר. לפי מפקד אוכלוסין משנת 2011, מתגוררים במחוז כ-177,986 תושבים, רובם משתייכים לנצרות הקתולית. המחוז גובל במחוז פרמנה מדרום מערב, במחוז לונדונדרי מצפון ובמחוז ארמה מדרום מזרח, שלושת האחרונים בצפון אירלנד, ובמחוז דניגול ממערב ובמחוז מונאהן מדרום, שני האחרונים מחוזות באירלנד. שם המחוז נלקח מהממלכה הגאלית טיירון, שהתקיימה באלסטר עד המאה ה-17.
המחוז שוכן לחופיו הדרום-מערביים של לוך ניי. בעבר המחוז חלש על שטחים נוספים שכיום הם חלק ממחוז לונדונדרי. המחוז נשלט עד המאה ה-17 על ידי שבט או׳ניל, מהשבטים האיריים החזקים ביותר באלסטר. השטחים הכפריים במחוז נפגעו קשות מרעב תפוחי האדמה הגדול באירלנד, הן בשל מוות מרעב או מחלות והן בשל הגירה. אוכלוסיית המחוז צנחה בהדרגתיות מאז הרעב ועד לאמצע המאה ה-20 - אם בשנת 1841 התגוררו במחוז כ-312,956 תושבים, בסוף המאה ה-19 התגוררו בו כ-150,567 תושבים בלבד, ואילו עד שנות ה-30 של המאה ה-20 חלה ירידה נוספת והתגוררו בו כ-127,586 תושבים. עלייה החלה להרשם רק משנות ה-50 של המאה ה-20, למרות שעד היום לא הצליחה אוכלוסיית המחוז להתאושש, והיא עומדת על בערך 55% מאוכלוסייתו המקורית.
מוזיאון בית שטורמן
מוזיאון בית שטורמן, השוכן בקיבוץ עין חרוד מאוחד, נוסד בשנת 1941 על ידי חבר הקיבוץ שמואל סבוראי כמוזיאון לטבע. המוזיאון קרוי על-שם חיים שטורמן, חבר קיבוץ עין חרוד שנהרג בשנת 1938, והוא המוזיאון הראשון להתיישבות שהוקם בארץ ישראל. המוזיאון הוכר כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ועל ידי תוכנית ציוני דרך.
היסטוריה של המוזיאון.
חיים שטורמן היה מאנשי העלייה השנייה ומראשוני עין חרוד, איש השומר וחבר ההגנה. בשנת 1938, במסגרת תפקידו כאיש הביטחון של "הגוש" (יישובי עמק חרוד ועמק בית שאן), ובשליחות הקרן הקיימת לישראל, נסע שטורמן לעמק בית שאן יחד עם חבריו אהרון אטקין והווטרינר ד"ר דוד מוסינזון, לסימון מקומות להקמת נקודות התיישבות חדשות. בתום הסיור, בדרך לטירת צבי, עלה רכבם על מוקש ושלושתם נהרגו.
ב-1941, שלוש שנים לאחר נפילתו, נחנך בעין חרוד, ביוזמתו של חבר עין חרוד שמואל סבוראי, מכון ומוזיאון "לידיעת המולדת" - בית המציג את רוחה ודמותה של המולדת כפי שחיים שטורמן גילם באישיותו ובקורות חייו ואת הערכים שהיו חשובים לו: אהבת האדם, האדמה, הטבע, ההתיישבות והחקלאות. כראשון המוזיאונים להתיישבות בארץ, הבינו מקימי המוזיאון כי לעשייתם תהיה חשיבות להבנת ולהכרת חזון ההתיישבות בארץ ישראל בעתיד. הוא היה סמן דרך לאתרים ולמקומות רבים ברחבי הארץ, לשימור המורשת בהיבטיה השונים, הפיזיים והרוחניים, מעשה האדם בכל התקופות והשפעתו על סביבתו הטבעית ועל השתנותה.
בנאומו בחנוכת בית שטורמן, אמר שמואל סבוראי: .