ביצועי משגר האטלס היו מדויקים כל כך עד כי אורורה 7 הגיעה כמעט בדיוק לפרמטרי המסלול המתוכננים של המשימה.
במהלך הטיסה.
בטיסת האורורה היה מזון מוצק פריטים בפעם הראשונה - מזון מוקפא בצורת קוביות בתוך שקית פלסטיק, במקום מחית הנלחצת מתוך צינור. כתוצאה מכך, פירורים החלו לצוף בתוך התא. במקור ציפו את האוכל בחומר שהיה אמור למנוע את ההתפוררות, אולם ייתכן שהם התרסקו בטעות לפני השיגור, והציפוי נשבר. קרפנטר היה מודאג שפירורים אולי ישאבו למערכת האוורור. בנוסף, חטיף שוקולד שקיבל נמס לאור הטמפרטורות הגבוהות שהיו בתוך החללית. בסיום ההקפה השנייה, קרפנטר הודיע כי האוכל נמצא במצב מבורדק והוא מעדיף להימנע מלגעת בזה עד סוף הטיסה, מלבד נטילת טבליית קְסִילוֹז.
בכל זריחה של ההקפה, קרפנטר שם לב לתופעת ה"גחלליות". לדעתו החלקיקים היו דומים באופיים לפתיתי שלג והיו מגוונים בצורה ובמשקל. הם גם לא נראו לו מאירים. אף על פי שהם טסו במהירויות שונות, ההתנהגות לא הייתה זהה להתנהגות החלקיקים שהיו בבלון עם הקונפטי
קרפנטר היה מעוניין לפתור את תעלומת ה"גחליליות" שהופיעו בטיסה הקודמת. במהלך ההקפה השלישית והאחרונה, קרפנטר פגע בידו כנגד הקיר הפנימי של הטיסה, המכה יצרה פרץ של חלקיקים זוהרים מחוץ לחללית - חלקיקי קרח ששוחררו מפני החללית החיצוניים.
לקראת סוף הטיסה, גילה קרפנטר כי כאשר הוא מכה בידו על דפנות החללית, הוא משחרר יותר "גחלליות". בתחילה חשבו כי אלו חלקיקים מהצבע המסמן את החללית או מהחומר דוחה הכרישים (בצבע ירוק) אולם בדיקות נוספות הראו כי חומרים אלו לא מנדפים חלקיקים בחוסר כבידה.
לאחר מכן חשבו כי הגחליליות נבעו מאדים ממערכת בקרת תנאי הסביבה, שהפכו לשלג כאשר נחשפו לחלל הפתוח, או אולי שאריות פסולת מהשיגור שנשארו על הדופן החיצוני של החללית והחלו להשתחרר.
כמו גלן, קרפמנטר הקיף את כדור הארץ שלוש פעמים. ביצועי החללית היו כנדרש וכל יעדי המשימה העיקרית הושגו. התקלה היחידה הייתה במד האופק שהסיט את הכוון המשימה ב-20 מעלות. השפעת המדיד תוקנה ידנית על ידי האסטרונאוט במהלך תמרוני הכוון ידניים. כמו כן הטמפרטורה בתוך התא ובתוך חליפת החלל הייתה גבוהה אך נסבלת.
עד למעבר האחרון מעל תחנת הוואי, קרפמנטר ניצל כ-60% מהדלק במיכלים האוטומטי והידני, ולדעת מנהל המשימה קראנץ, המשימה התקדמה כנדרש. הוא הורה לירות את המנועים האחורים ולהתקדם לתמרון כניסה למסלול. סה"כ משך השהות בחוסר כבידה היה 4 שעות, 39 דקות ו-32 שניות.
נחיתה.
קרפנטר הודה כי היה עסוק בחקר נושא הגחלליות והתחיל את בדיקות הכניסה למסלול באיחור. כאשר הוא ניסה להכניס את החללית להכוון הנכון הוא גילה כי המערכת האוטומטית לא יכולה להחזיק בהכוון הנדרש של 34 מעלות עלרוד ו0 מעלות גלגול. כאשר הוא ניסה לגלות מה מקור התקלה, הוא צבר פיגור נוסף בהכנות לנחיתה. במעבר למערכת ידנית הוא שכח לכבות את המערכת האוטומטית. כתוצאה מכך, במשך 10 דקות, שתי המערכות עבדו יחדיו ודלק בוזבז.
במעבר מעל קליפורניה, אלן שפרד הזכיר לו להדליק את המנועים. שגיאת מערכת הבקרה והאיחור של 3 שניות בהדלקת המנועים, גרמה לסטייה במיקום הנחיתה של החללית, והוא פספס את אתר הנחיתה המיועד ב-400 ק"מ.
לאחר כמה שעות של חיפוש קדחתני, קרפנטר אותר מצפון מזרח לפוארטו ריקו, ונאסף על ידי נושאת המטוסים אינטרפיד. מלבד תשישות קלה, הוא היה במצב רוח טוב והבדיקות הרפואיות היו טובות.
לאחר הטיסה.
בנאס"א לעומת זאת לא היו מרוצים מהתנהגות האסטרונאוט ובזבוז הדלק בנחיתה. קרפנטר לא הוקצה למשימות עתידיות. הוא עזב את תוכנית החלל ב-1964 על מנת להשתתף בתוכנית חקר האוקיינוסים Sealab של חיל הים.
החללית אורורה 7 מוצגת כיום במוזיאון המדע והתעשייה בשיקגו אילינוי.
הדיוויזיה התשיעית (סוריה)
הדיוויזיה המשוריינת התשיעית של הצבא הסורי, היא דיוויזיית שריון סורית אשר לחמה במלחמת יום הכיפורים ובמלחמת המפרץ ומשתתפת כיום במלחמת האזרחים בסוריה.
היסטוריה.
הדיוויזיה הוקמה בשנת 1970, ונקראה במקור דיוויזיית חיל הרגלים התשיעית, אם כי על פי הרכבה היא הייתה למעשה דיוויזיית שריון. ב-1973 השתתפה הדיוויזיה במלחמת יום הכיפורים ובמתקפה על רמת הגולן בתחילת המלחמה. הדיוויזיה תקפה את מרכז הרמה, לצד הדיוויזיה ה-5 שתקפה את הגזרה הדרומית והדיוויזיה ה-7 שתקפה את הצפון. תחת פיקוד הדיוויזיה היו בדרג הראשון החטיבה הממוכנת ה-52 (עם 41 טנקים) בחלק הצפוני של הגזרה והחטיבה הממוכנת ה-33 (עם 41 טנקים) בחלקה הדרומי של הגזרה. מאחורי חטיבות הדרג הראשון היו שתי חטיבות דרג שני; החטיבה המשורינת ה-43 (עם 95 טנקים) והחטיבה המשוריינת ה-51 (עם 95 טנקים), שסופחה לדיוויזיה. על הדיוויזיה פיקד במהלך המלחמה חסן טורקמאני. במהלך מלחמת המפרץ הדיוויזיה הוצבה כחלק מהעתודה הצפונית של הפיקוד הערבי המאוחד, והשתתפה במעט קרבות.
הדיוויזיה נלחמת כיום במלחמת האזרחים בסוריה במסגרת הכוחות הנאמנים למשטר בשאר אל-אסד. היא השתתפה בקרבות בנפת אידליב בין 2012–2013, במתקפה בדרום סוריה בין פברואר למרץ 2015, ובמתקפת דרעא ו א-סווידא ביוני של אותה שנה.
לדיסלב שנלר
אינטורקה
אינטורקה (בליטאית: Inturkė. לעיתים אנטורקה, Anturkė; ביידיש ובספרות העברית: אינטוריק) הוא כפר קטן במחוז משנה מולייטי שבמחוז אוטנה במזרח ליטא.
כקילומטר מזרחית לעיירה, מעבר לאגם, הייתה לפני מלחמת העולם השנייה עיירה בשם רייטרודה. שתי העיירות התנהלו כיחידה אחת עם בית ספר וכנסייה משותפים.
יהודי אינטוריק.
לפני מלחמת העולם הראשונה חיו באינטוריק עשרות בודדות של משפחות יהודיות ובסך הכל כ-250 נפשות. בעיירה היה בית מדרש אחד ופעלה בה ישיבה קטנה. ב-1919 כילתה שרפה את רוב בתי היהודים בעיירה, השרפה בצירוף העובדה שהעיירה נותקה מווילנה עם יצירת ליטא המרכזית ב-1920 הביאו להגירת יהודי העיירה לארצות הברית ולדרום אפריקה ולדלדול האוכלוסייה היהודית. בתקופה זו לא היו בעיירה בית ספר וחדר והילדים למדו במולייטי (מאליאט) הסמוכה, או בווילקומיר וקובנה. עד מלחמת העולם השנייה הצטמצם היישוב היהודי במקום לכדי 26 משפחות. רב העיירה עד 1925 היה הרב שלמה זלמן טוביה מרקוביץ בנו של ר' משה מרקוביץ מחבר "שם הגדולים השלישי", אך לאחר שעבר לכהן כרבה של אנטלייפט לא מונה רב חדש ובני הקהילה הפנו את שאלותיהם לרב יצחק אריה ביליצקי, רבה של מאליאט.
בעיירה הסמוכה רייטרודה (ביידיש: רייטעראדע) חיו 20 משפחות יהודיות. יהודי שתי העיירות נרצחו כנראה באוגוסט 1941 באוטנה.
אינטוריק
רייטרודה
אנטורקה
חוביג דירמירגיאן
אנבת' צ'ייס
אנבת' צ'ייס (באנגלית: Annabeth chase) היא דמות בדיונית מסדרת ספרי "פרסי ג'קסון והאולימפיים" המבוססת על המיתולוגיה היוונית, וכן בכמה מסדרות ההמשך ("גיבורי האולימפוס", "מגנס צ'ייס והאלים של אוסגרד", "גורלו של אפולו", וכמה סיפורים קצרים נוספים). אנבת' היא בתה של האלה אתנה והחל מסוף הספר החמישי היא גם בת זוגו של הדמות הראשית, פרסי ג'קסון. פרסי ואנבת' ידועים גם בשמם בקרב המעריצים כ-פרסבת' (Percabeth).
ביוגרפיה בדיונית.
ראשית חייה.
אנבת' צ'ייס היא חצויה (חצי אל חצי בן אדם) שנולדה בצורה מחשבתית באמצעות הקשר שבין אלת החכמה אתנה לדוקטור פרדריק צ'ייס (כמו כל ילדי אתנה לפי הספרים). הופיעה על מפתן ביתו של פרדריק, והוא גידל אותה. כשהייתה קטנה התחתן פרדריק עם אישה אסייתית ששמה לא ידוע ונולדו להם תאומים. אימה החורגת של אנבת' לא התנהגה יפה אליה, והקפידה להרחיק אותה מבניה (אנבת' נולדה ב-12 ביולי כנראה ב-1993 למרות שבספר בית האדס כתוב שהיא בת 17 לפני יום הולדתה מה שנותן את האפשרות שהיא מבוגרת מפרסי בשנה וקצת).
בגיל שבע ברחה אנבת' מביתה ופגשה שני נערים ששמותיהם הם לוק קסטלאן בן הרמס ותאליה גרייס בת זאוס שבמשך זמן מה הסתובבו וצדו מפלצות, כאשר ברחו גם הם מהוריהם. איתם היא מגלה את תרבות המיתולוגיה היוונית שהשתלבה באמריקה.
בסופו של דבר הסאטיר גרובר אנדרווד נשלח להביא אותם למחנה החצויים, מקום בו יוכלו להתאמן כמו חצויים אחרים. כשהיו בברוקלין בדרך למחנה קיקלופ חטף וכמעט הרג את כל הרביעייה, ואנבת' הצליחה להציל אותם. אומנם הקיקלופ לא הצליח להרוג אותם, אבל הוא עיכב אותם עד שבאזור צפון לונג איילנד סמוך למחנה תקפו אותם מפלצות שהיו הורגות אותם, אלמלא תאליה אשר הקריבה את עצמה למען חבריה. זאוס אביה ריחם עליה ובעודה גוססת הפך אותה לעץ אלון שחיזק את ההגנות הקסומות של המחנה.
אנבת' היא המדריכה הראשית בביתן אתנה. המדריך צריך להיות בדרך כלל הכי ותיק במחנה, הכי מבוגר, או שיצא להכי הרבה מסעות חיפושים. אנבת׳ מדריכה בזכות שתי הסעיפים הראשונים. אחיה למחצה מלקולם פייס משמש כסגן שלה עד שהיא ופרסי עוברים לרומא החדשה והוא מתמנה למדריך במקומה.
פרסי ג'קסון והאולימפיים.
בתחילת הספר הראשון אנבת' עוזרת לפרסי ג'קסון להחלים לאחר קרב בינו לבין המינוטאור רגע לפני שהגיע לראשונה למחנה החצויים ואומרת את המשפט המפורסם "אתה מזיל ריר כשאתה ישן" בפגישתם הראשונה. בספר הזה ובספרים הבאים אנבת' עוזרת לפרסי להתאקלם במחנה החצויים, ובכלל בעולם המיתולוגיה היוונית כולו, ומלמדת אותו דברים רבים על האלים והמפלצות בעולם זה.