לקראת עונת 2018/2019 חתם בקבוצת טנסי טייטאנס. במרץ 2021 הצטרף לאריזונה קרדינלס אך הודיע על פרישה ולא שיחק בקבוצה. ב-2022 חזר מפרישה וחתם בניו אינגלנד פטריוטס, אך שוחרר טרם פתיחת העונה.
מדרש תנאים - המהרז&quot;ו
אליהו שפירא
קנדית
ברנטה קנדית
ברנטה קנדית המכונה גם אווז קנדי (שם מדעי: "Branta canadensis") היא מין אווז מהסוג ברנטה החיה באמריקה הצפונית. הברנטה הופצה על ידי האדם גם לאירופה וכן לאוסטרליה, אמריקה הדרומית וניו זילנד.
מאפיינים.
אורכה של הברנטה 75–110 סנטימטרים ומוטת כנפיה 125–185 סנטימטרים. משקל האווזים הזכרים יכול להגיע ל-6.5 קילוגרם והם גדולים מעט מהנקבות שמשקלן 2.5–5.5 קילוגרם.
הברנטה היא אווז הצבוע בשחור בפנים ובצוואר (למעט כתם לבן על הלחי) וכן בזנב. פלג הגוף העליון והכנפיים חומים והבטן לבנה. הצעירים נולדים עם פלומה צהובה ועם צוואר קצר שמתארך כשהם מתבגרים.
הברנטות הקנדיות מצויות במגוון בתי גידול באמריקה הצפונית, מבריכות ושדות מוריקים ועד למדבריות, אותם הן עוברות בנדידתן דרומה. הן נודדות מאזור הימות הגדולות עד למקסיקו, שם חמים בחורף. לשם כך הן נודדות בלהקות גדולות למסע של אלפי קילומטרים. במהלך המסע הן עוצרות לעיתים באזורים עירוניים ובפארקים ושם ניזונות מעשבים, אך גם פוגעות ביבולים ומשאירות לשלשת. נזקים אלה גורמים לאנשים לפגוע בהן. עם זאת, אנשים רבים מגדלים ברנטות כעופות מחמד, ואף העבירו אותן ככאלה ליבשות אחרות.
תת-מינים.
המין אווז מקרקר ("Branta hutchinsii") דומה מאוד לברנטה הקנדית, ובעבר הוא שויך למין זה, אך הופרד למין עצמאי.
אווז קנדי
סברקר הראשון, מלך שוודיה
שלוה וייל
שלוה וייל היא חוקרת בכירה במכון לחקר הטיפוח בחינוך באוניברסיטה העברית בירושלים, ועמיתת מחקר במחלקה ללימודי מקרא באוניברסיטת דרום אפריקה (UNISA). בשנת 2017 הוזמנה לשמש כפרופ' אורח באוניברסיטת ג'ווהרלל נהרו, ניו דלהי, הודו. תחומי ההתמחות שלה הם יהדות הודו, יהדות אתיופיה, עשרת השבטים ורצח נשים. כמו כן היא עוסקת גם בחקר שיטות איכותניות, אלימות, מגדר, אתניות, חינוך, דת והגירה.
ביוגרפיה.
שלוה וייל נולדה בלונדון וסיימה תואר ראשון בסוציולוגיה בהצטיינות בבית הספר לכלכלה של לונדון (L.S.E) שבאוניברסיטת לונדון. את תואר המוסמך בפסיכולוגיה (M.A) סיימה באוניברסיטת סאסקס , אנגליה, שם חיברה תזה בנושא משבר הזהות הכפולה של "בני ישראל" בבריטניה בהנחיית פרופ' מארי ג'הודה . וייל המשיכה בלימודי דוקטור (D.Phil) באנתרופולוגיה חברתית באוניברסיטת סאסקס בהנחיית פרופ' א.ל. אפשטיין. עבודת הדוקטורט שלה בנושא שמירת הזהות האתנית של "בני ישראל" הגרים בעיר לוד (1977) מבוססת על עבודת שדה שנמשכה שלוש שנים בקרב הקהילה.
תחומי מחקר.
יהדות הודו.
וייל כתבה למעלה ממאה מאמרים מדעיים על אודות עדת "בני ישראל", יהודי קוצ'ין, יהודי בגדד בהודו, "בני מנשה" ומהגרים אירופים בהודו. היא העורכת של ׁׁׁ(India's Jewish Heritage: Ritual, Art, and Life-Cycle (Marg 2002; 3rd edition 2009. כמו כן, היא ערכה (יחד עם נתן כץ, רנביר צ'קרוואטי ובראד סינה) את Indo-Judaic Studies in the Twenty-First Century: A Perspective from the Margin (Palgrave-Macmillan, 2007), וגם את (Karmic Passages: Israeli Scholarship on India (Delhi: Oxford University Press 2008 (יחד עם דוד שולמן). ב-2019 היא ערכה את The Baghdadi Jews in India: Maintaining Communities, Negotiating Identities and Creating Super Diversity בהוצאת Routledge, וספר על יהודי גואה (Primus, 2019).
וייל יו"ר המייסדת של אגודת תרבות ישראל-הודו (עם המנצח זובין מהטה כנשיא) אשר הוקמה בשנת 1992 עם כינון היחסים בין הודו לישראל, וכיום חברת ועד באגודה לקשרי ידידות ישראל-הודו. ב-1996 היא הוזמנה על ידי ראש ממשלת הודו, נרסימהא ראו, להרצות בסימפוזיון לימודי הודו, ודיברה על "דו קיום בהודו: המקרה של יהודי קוצ'ין". ב-2002 ארגנה כנס בין-לאומי באוניברסיטת אוקספורד בתחום לימודי הינדואיזם-יהדות, בנושא שהיא אחת מהחלוצים בו. היא חברה במערכת כתב העת Journal of Indo-Judaic Studies. ב-2006 אצרה תערוכה בנושא יהודי צ'נדמנגלם בבית הכנסת המשוחזר בקרלה, והיא הייתה מעורבת בשחזור של בית הכנסת של יהודי פרור קוצ'ין.
במרץ 2013 וייל הרצתה וארגנה כנס באילת ובעקבה, על סחר עתיק בים האדום. במאי 2013, הוזמנה להרצות באוניברסיטת סטנפורד על "ה'קירטן' אצל יהודי הודו". כמו כן הוזמנה להרצות במחלקה ללימודי דרום אסיה באוניברסיטת סנטה ברברה, ובמוזיאון מגנס שבאוניברסיטת ברקלי בקליפורניה על שחזור בתי כנסת בקרלה. בשנת 2017, הוזמנה להיות פרופ' אורח ב-Jawaharlal Nehru University) JNU), אוניברסיטת דלהי. ב-2018 היא השתתפה בפגישה במומבאי עם הקהילה היהודית בהודו יחד עם ראש הממשלה בנימין נתניהו, וביולי 2019 היא תרצה על יהודי גואה, נושא ספרה החדש, בכנס ICAS בהשתתפות חוקרים מאסיה, באוניברסיטת ליידן בהולנד.
יהדות אתיופיה.
מחקריה של וייל על יהדות אתיופיה התמקדו בדת, בעדתיות, בציונות, במשפחות חד-הוריות, בחינוך, במנהיגות, במגדר ולאחרונה גם ברצח נשים. ב-2005, נבחרה לנשיאות אגודת לימודי יהדות אתיופיה (SOSTEJE) באוניברסיטת אדיס אבבה. במסגרת התפקיד ארגנה כנסים בין-לאומיים בנושא ביתא ישראל בפירנצה שבאיטליה ובגונדר שבאתיופיה, וכן בכתיבת עלון על יהדות אתיופיה עד להתפטרותה בשנת 2012. היא ערכה ספרים וכתבי עת רבים בנושא יהודי אתיופיה, ביניהם: "יהודי אתיופיה באור הזרקורים", וספר בשיתוף עם עמנואלה טרוויסאן-סמי Beta Israel: the Jews of Ethiopia and beyond. במשך שתים עשרה שנים היא ניהלה את התוכנית למנהיגות מצטיינת בחינוך בקרב יהודים אתיופיים בישראל. כמו כן, היא כתבה על המורכבות של הגיור בקרב יהודי אתיופיה. נוסף לכך ערכה מחקרים רבים בנושא: "תלמידים מ'ביתא ישראל' שהובאו על ידי ד"ר פייטלוביץ' לאירופה בין 1935-1905".
רצח נשים.
ב-2009 כתבה וייל דו"ח עבור משרד הקליטה בנושא רצח נשים בקרב עולים מאתיופיה, אשר צונזר לאחר הגשתו. ב-2012 היא הגישה הצעה למניעת רצח נשים באירופה ל-Cooperation on Science and Technology) COST), הממומן על ידי האיחוד האירופי, ווייל נבחרה להובילו. עד 2017, שלושים מדינות באירופה הצטרפו לפעילות הפרויקט. תחת פעילותו של הפרויקט הוקמו ארבע ועדות: להגדרות, לדיווחים, לתרבות ולמניעה. כנס הסיום של COST התקיים במרץ 2017 במלטה. וייל פרסמה מאמרים רבים בנושא רצח נשים וקראה להכיר בתופעה כעובדה סוציולוגית, תוך זיהוי האתגר החברתי בלמידתו. רצח נשים הוא תחום קשה למחקר בקרב מהגרים ובשימוש בשיטות מחקר איכותניות; הוא תקף גם לגבי בנות צעירות, במיוחד בארצות כמו הודו. סיכום פרויקט COST התפרסם כספר בשם "רצח נשים ברחבי אירופה: תאוריה, מחקר ומניעה", ונערך בידי וייל יחד עם קונסואלו קורדי ומרסיין נאודי, (אוניברסיטת בריסטול: Press Policy, 2018).
עשרת השבטים האבודים.
וייל כתבה רבות על עשרת השבטים האבודים. בנוסף לכתיבתה על ביתא ישראל, בני ישראל והפאשטונים (פתאנים), כתבה גם על קבוצות מתייהדות ברחבי אפריקה, סין ומקומות נוספים. ב-1991 היא אצרה תערוכה בבית התפוצות בנושא עשרת השבטים האבודים בשם "מעבר לסמבטיון: מיתוס עשרת השבטים". היא חברה בדירקטוריון הבין-לאומי של (האגודה הבין-לאומית לחקר יהדות אפריקה), והציגה מאמר בכנס האחרון שלהם בניירובי, על יהודי אפריקה.
שיטות מחקר איכותניות.
וייל מתמחה בשיטות איכותניות ועושה שימוש במגוון רחב של כלים מתודולוגיים כגון כלי מיפוי, יומנים וראיונות. בין המחקרים האיכותניים שערכה נכללים: תיעוד מעשי אלימות בבתי ספר במסגרת פרויקט ישראלי-פלסטיני משותף. היא כיהנה כיו"ר רשת המחקר לשיטות איכותניות של האגודה האירופית לסוציולוגיה, ולימדה על שיטות איכותניות בקורסי קיץ של האגודה האירופית לסוציולוגיה בפינלנד ב-2010.
ב-2010 וייל ערכה לפרופ' שמואל נח אייזנשטדט את הריאיון האחרון לפני מותו. בנוסף, כעורכת כתב העת European Sociologist, היא ראיינה את הפרופ' זיגמונט באומן. כמו כן, בשיתוף פעולה עם עמיתיה הובילה סדנה של הקרן האירופית למדע על הלגיטימיות של שיטות מחקר איכותניות. מ-2007 ועד 2011 הייתה חברה בחבר המנהלים של האגודה האירופית לסוציולוגיה, והיום היא חברת ועד של רשת המחקר בנושא מגדר ושיטות איכותניות של האגודה.
חיקוי ביטסיאני
חיקוי מילריאני
חקיינות אגרסיבית
חקיינות אגרסיבית או חקיינות תוקפנית הוא תופעה בטבע בה מין בעל חיים מתחפש לבעל חיים אחר כדי לטרוף אותו, להיטפל אליו או לנצל אותו בערמומיות. לעיתים הטורף מתחפש רק בחלק מגופו, למשל בזנבו או לשונו וכך מושך את טרפו.
בכל הדוגמאות הללו, החקיינים אינם עושים את החיקוי במודע. אנשים יכולים להתחפש במודע לחיות שהם צדים במטרה להתקרב אליהם בקלות.
תופעה דומה היא התחפשות לנמלים (myrmecomorphy) במטרה לטרוף אותם והיא סוג חקיינות אחרת המשמשת מגוון פרוקי-רגליים.
חקיינים טורפים.
חקיינים טורפים הם בדרך כלל טורפים אורבים שאינם רודפים אחרי קורבנם אלא מעדיפים למשוך אותו אליהם או להעמיד פנים שהם יצורים לא קטלניים. חלק ממינים אלה משתמשים בהסוואה מתוחכמת בעוד חלק מגופם מתחפש ומפתה את הטרף.