ב"ימי הזהר" (2012) בן זוגה של וגנר נחשף לקלטות מהארכיון הפרטי שלה, קלטות שצולמו בווידאו 8 מילימטר בשנות התשעים בניו יורק על ידי אמן ניו יורקי המכונה "איליגילי", שהיה אסיסנט של אמן מיצבי הווידאו נאם ג'ון פייק. בן הזוג מבקש לחקור מי הצלם בעל הכינוי המסתורי, ומדוע הסכימה לשתף איתו פעולה לעיני המצלמה. המחלוקת על אודות החומרים המצולמים מובילה את וגנר למסע בעקבות השנים שבהן חייתה בניו יורק (1990–1993) ובעזרת חבריה לתקופה היא חושפת איך מנגנון ההדחקה שלה הוליך אותה שולל. הסרט עוסק בניצול מיני וטוען שנשים שנוצלו מינית אינן מודעות לכך בזמן אמת, ומתקשות להבין זאת אף בהסתכלות לאחור.
ב"מעשה בשני בלונים" (2016) מתבשרת וגנר שהיא חולה בסרטן שד, ויוצאת למסע הישרדות נואש שמטרתו לשמור על חזה מושלם. הסרט התכתב במודע עם סרטה השני "סימני מתיחה". וגנר חזרה לבחון את מרכזיותם של השדיים בדימוי הגוף הנשי, ואת פגיעותה של המיניות הנשית.
"21 יום ולילה" (2019) הוא סרטה הראשון שלא עסק בחייה. במרכזו 21 ימי המעצר והחקירה של אישה בדואית החשודה ברצח בנה. במהלך 21 הימים מנצלים השוטרים את כל חולשותיה של האשה כדי לגרום לה להודות בפשע. בסרט נעשה שימוש נרחב בחומרי ארכיון משטרתיים ובטכניקות שחזור מקוריות, וכך הוא מגולל את סיפורה המבעית של אישה בדואית מסורתית. הסרט זכה בפרס הגדול בפסטיבל הקולנוע Fipadoc בביאריץ בקטגוריית Impact לסרטים העוסקים בזכויות אדם.
בשנת 2015 הקימה וגנר באמצעות תרומות את "קולנוע יפו", בית ספר לקולנוע תיעודי לנוער ערבי. לימודי בית הספר מתקיימים בשעות אחר הצהריים במרכז הנוער השכונתי "יאפאתי". הלימודים מיועדים לתלמידי חטיבת ביניים, והם לומדים עיתונאות, צילום, בימוי תיעודי ועריכה, ויוצרים שני סרטים תיעודים קצרים מדי שנה. בין הסרטים שנוצרו במסגרת זו: "יפו בוערת", "המואזין לא ישתוק", "יום האשה הוא לא יום חג", ועוד.
בשנת 2022 יצרה (בימוי, תסריט והפקה) את הסרט התיעודי "סבוי", המציג את הפיגוע במלון סבוי ואת גבורתה של כוכבה לוי.
קריירה מוזיקלית.
להקת "זהר וגנר והמסריחים" הוקמה בשנת 2004. וגנר הקימה את הלהקה יחד עם ימי ויסלר (הבילויים) שלמד איתה קולנוע באוניברסיטת תל אביב. ללהקה חברו שני מוזיקאי הג'אז טל הפטר (בעל ההרכב "ניסים והנפלאות") ועודד גולדשמיט. החבורה נפגשה ב"הירקון 70", מועדון שהקימה רנן מוסינזון. לאחר שהופיעו כשלוש שנים הוציאו את אלבומם הראשון "חומר זול" שהופק על ידי אסף אמדורסקי. את הז'אנר שבו הם פועלים הגדירו כ"סליז פופ". סגנון ההגשה של וגנר היה מסוג ספוקן וורד. וגנר שרה טקסטים פרי עטה, המתארים עלילות זימה בתל אביב הקרה היודעת להתאכזר אל נשותיה. היא סיפרה על אהבות נכזבות, גברים מרים ושיכורים, משגלים כושלים, לילות רווי אלכוהול, בדידות, ריקנות, ושיעבוד לקוסמטיקה וסמים. אלבומם השני יצא כשמונה שנים מאוחר יותר, ב-2016, ונקרא "קרם ברולה". השיר "שטוחה" הופיע בפסקול הסרט קצפת ודובדבנים ואף יצא על תקליט ויניל במסגרת האוסף "Contemporary Sounds Of Tel Aviv".
חיים אישיים.
וגנר אם לבת, חיה בזוגיות ומתגוררת בתל אביב.
דניס ג'ונסון-דייוויס
דניס ג'ונסון-דייוויס (באנגלית Denys Johnson-Davies; 21 ביוני 1922, ונקובר – 22 במאי 2017, מצרים) היה מתרגם בריטי שהתמחה בתרגום מערבית.
ביוגרפיה.
דניס ג'ונסון-דייוויס נולד בוונקובר, קנדה למשפחת משפטן. הוא בילה את ילדותו בקנדה, מצרים, אוגנדה וסודאן. בהיותו בסודאן הוא למד ערבית. בגיל 12 הוא נשלח לאנגליה להמשך לימודים. בהמשך הוא למד באוניברסיטת קיימברידג'. במהלך מלחמת העולם השנייה דניס ג'ונסון-דייוויס עבד במחלקה ערבית של הBBC. באותה תקופה הוא פרסם מספר סיפורי ילדים.
לאחר סיום המלחמה הוא עבר לקהיר ופה לראשונה תרגם ספר מערבית לאנגלית. בשנת 1949 דניס ג'ונסון-דייוויס חזר לבריטניה ולאחר מספר שנים הקים חברה לתרגומים. בשנות ה-60 של המאה ה-20 הוא עבר לאזור המפרץ הפרסי והיה מנהל תחנת רדיו מקומית.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 דניס ג'ונסון-דייוויס עבר לקהיר והתיישב בעיר למספר שנים. הוא נפטר בשנת 2017.
דניס ג'ונסון-דייוויס נחשב למתרגם בולט של ספרות ערבית לאנגלית. בסך הכל הוא תרגם 25 ספרים של נגיב מחפוז, א-טייב סאלח, מחמוד דרוויש, זכריא תאמר, אליפה רפעת וסלוה בכר. על התרגומים אלו בשנת 2007 הוא זכה בפרס ספרותי.
תפוחים ותמרים
תפוחים ותמרים הוא פזמון שכתב איתן נחמיאס גלס, הלחין רמי קלינשטיין וביצעו רמי קלינשטיין והמועצה. השיר יצא לאור בשנת 1995.
רקע.
נחמיאס גלס שיתף פעולה עם קלינשטיין באלבום "במסיבה אצל גידו". השיר נכלל באלבום שנושא את שמו.
במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תשנ"ה (1995) הגיע השיר למקום הראשון.
יוסי חרסונסקי סקר את השיר וכתב עליו כך: "כמעט כול שירי האהבה של קליינשטיין עוסקים באהבה ושברונה. והנה מתברר שהרוקר חזק מאוד בתחום הרומנטיקה הרגשנית. וזה שיר רומנטי שמנחם ומלטף, אנושי, חם, נוגע ומחלחל. פשוט – שיר יפהפה".
קלינשטיין סיפר שלקח לו כחמש-עשר דקות להלחין את השיר. עוד הוא סיפר:
ארנסט הרמן ואן ראפארד
ארנסט הרמן רידר ואן ראפארד (נולד ב-30 באוקטובר 1899 בבניומס, מחוז ג'אווה, איי הודו המזרחיים ההולנדיים - מת ב-11 בינואר 1953 בווחט, הולנד) היה פוליטיקאי וחייל לאומני הולנדי, נאצי ואנטישמי, מנהיגה של מפלגת הפועלים הנאציונל-סוציאליסטית ההולנדית. אחרי פירוק המפלגה הצטרף לוואפן אס אס ולחם במערכה על יוון ובמערכה על הקווקז.
שנותיו הראשונות.
ואן ראפארד, בן למשפחת אצולה הולנדית, הוריו היו אוסקר אמיל רידר ואן ראפארד, מהנדס בכיר, ואשתו דינה תאל לרסנה. את שנות נעוריו העביר בהאג ולאחר מכן החל ללמוד באוניברסיטת ליידן. אחר כך למד כלכלה בברלין ובמינכן, שם נחשף לרעיונות ולאידאולוגיה הנאצית הפך לתומך בנאציזם. כחבר בכנסייה הלותרנית, היו לו קשרים רבים בגרמניה. בשנת 1927 סיים תואר שני בכלכלה במינכן, וב-1930 קיבל דוקטורט במדע המדינה מאוניברסיטת וינה, שם גם יצר קשרים עם לאומנים אוסטרים התומכים ב-"אנשלוס" והחל מפתח את רעיון סיפוחה של הולנד לגרמניה. היו לו קשרים גם עם אנשי המפלגה הנאצית, איתם גם שמר על קשר כשחזר להולנד
פוליטיקאי נאצי.
ואן ראפארד הצטרף למפלגת הפועלים ההולנדית הסוציאליסטית (NSNAP) בשנת 1931, אך זאת במהרה התפצלה ל-3 תנועות שונות. ואן ראפארד מצא את עצמו במהרה כמנהיג מפלגת הפועלים הנאציונל-סוציאליסטית, שהבדילה עצמה משתי התנועות האחרות בכך שדגלה בשילוב הולנד ברייך השלישי, בטענה כי להולנדים יש קרבה אתנית רבה לגרמנים .על פי השקפתו של ואן ראפארד, השתייכותם של ההולנדים והגרמנים לאותו הגזע מחייבת אנשלוס שכזה תוך אימוץ מאפיינים וסממנים גרמניים תוך נטישת אלו ההולנדים. בתור נאציונל-סוציאליסטי רדיקלי, טען כי יש לפגוע בכוחם ובהשפעתם של יהודי הולנד במדינה. תנועתו של ואן ראפארד משכה את מרבית תמיכתה מהגבול ההולנדי-גרמני. לימים הוחלף שמה של התנועה ל- NSNAP-Hitlerbeweging - תנועת היטלר, אם כי אדולף היטלר הורה להסיר את שמו ממה שהייתה תנועה פוליטית מינורית וחסרת השפעה.
בשנת 1933 התחתן עם מי שהייתה עוזרת הבית של הוריו בדרזדן. הוא הושפע רבות מאשתו, שהייתה גדולה ממנו ב-8 שנים, ועל פי מכריו הקרובים היא התנהגה כמנהיגת המפלגה בפועל מאחורי הקלעים.
תנועתו של ואן ראפארד דעכה ונחלשה עד הפלישה הגרמנית ב -1940, אז הוקמה לתחייה בשאיפה לנצל את המצב שהתהווה, אך היא פורקה סופית בשנת 1941 יחד עם כל המפלגות הפוליטיות מלבד ה- NSB. הכובשים הנאצים למעשה הורו לואן ראפארד לשלב את קבוצתו ב- NSB.
שירות צבאי.
בעקבות פירוק תנועתו ושילובה בתוך ה-NSB, ואן ראפארד התגייס לוואפן-אס. כחלק מחטיבת האס אס הראשונה Leibstandarte אס אס אדולף היטלר, הוא שירת בשטחי יוגוסלביה וביוון, אם כי ללא כל מעורבות בלחימה בפועל. הוא חזר להולנד אך לאחר שסירב להצטרף ל-NSB הוא התגייס מחדש לאוגדת הפאנצר החמישית של האס אס. הפעם כן היה מעורב בלחימה פעילה בקווקז. את שארית המלחמה הוא העביר כקצין ביחידות שונות של הוואפן אס אס, ונפצע באסטוניה באוגוסט 1944, ובעקבות כך עוטר בצלב הברזל דרגה שנייה.
שנותיו המאוחרות.
ואן ראפארד נתפס בשלהי המלחמה על ידי חיילים קנדים במאי 1945 ונלקח במעצר, תחילה באוטרכט ואז בשווינגן. שירותו בגרמניה הביא לכך שהוא נידון למוות בשנת 1949, אם כי גזר הדין הומתק למאסר עולם. בניסיון להגן על עצמו, טען ואן ראפארד כי לא הבין שלאחר כניעת הולנד לגרמניה במאי 1940 הולנד עדיין הייתה במלחמה עם גרמניה, ובתואנה כי כל מעשיו היו למען ובשביל ארץ מולדתו הוא נכלא בלייוורדן ובברדה לפני שנפטר מדימום מוחי בבית החולים בכלא המרכזי בווחט .
טרופותי (סרט)
טרופותי (באנגלית: The Gruffalo) הוא סרט קצר בהנפשה ממוחשבת בריטי-גרמני לילדים, שמבוסס על ספר בעל אותו שם שכתבה ג'וליה דונלדסון ואייר אקסל שפלר. הסרט הופץ לראשונה בשנת 2009, ובוים על ידי מקס לאנג.
בישראל הסרט שודר בערוץ לוגי בדיבוב לעברית בשנת 2010, והופץ בDVD על ידי חברת קלסיקלטת ב-2011.
תקציר עלילה.
הסרט מתחיל עם משפחת סנאים. בעוד הילדים של האמא רוצים שהיא תקרא להם סיפור, היא מסכימה, ומספרת להם סיפור על עכבר שמנסה למצוא אגוזים אך נכשל, לאחר מכן הוא רואה עץ אגוזים גדול ומחליט לצאת בעקבותיו. אך בדרך מחכים לו שלוש חיות טורפות, כמו בספר, קודם שועל, אחר כך ינשוף ואז נחש. הוא מתחמק מכולם בכך שמפחיד אותם עם יצור בשם "טרופותי", כשאומר להם שהאוכל האהוב עליו היא החיה איתה העכבר מדבר.