HR 6801 הוא כוכב כפול אשר ממוקם בקבוצת הכוכבים קשת. סיווגו הספקטרלי של הכוכב הראשי הוא K0III (ענק כתום). הכוכב בעל בהירות נראית של 4.96 ובהירות מוחלטת של 0.49. מרחקו של הכוכב מכדור הארץ הוא 256 שנות אור (78 פארסק) בהתבסס על פרלקסה. הכוכב המשני הוא בעל בהירות נראית של 11.51.
הכוכב כונה 1 בקשת לפי ציון פלמסטיד, אבל עכשיו הוא מגדר כ-11 בקשת.
נתיב האבות
סמל הרפובליקה הרוסית
דגל הרפובליקה הרוסית
סמירה סרייה
סמירה סרייה (נולדה ב 15 בדצמבר 1975) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון ערבייה-ישראלית. נוסף על כך, סרייה כותבת שירה, קטעי ראפ וספוקן וורד. סרייה היא גם אחות מוסמכת בהשכלתה.
ביוגרפיה.
תחילת דרכה.
סמירה סרייה נולדה בחיפה, לנימר וסובחייה. היא הצאצא ה-11 מתוך 13 ילדיהם.
בגיל 19 עברה לירושלים לצורך לימודי סיעוד באוניברסיטה העברית. את הקריירה המקצועית שלה החלה כאחות במשרה מלאה בבית חולים איכילוב בתחום אונקולוגיה-המטולוגיה. מלאה מספר תפקידים בבית החולים הכללי איכילוב, בניהם מדריכה קלינית, רכזת הדרכה, מתאמת אימונותרפיה. עסקה כמורה ומדריכה בבית-הספר האקדמי לאחיות ע"ש שיינברון שבמרכז הרפואי ת"א וניהלה קליניקה פרטית לטיפולים חדשניים ומתקדמים בתחום האימונותרפיה.
קריירת משחק.
קולנוע וטלוויזיה.
תשוקה וכישרון למשחק היו לה כבר בגיל מאוד צעיר כאשר "עשתה קטעים" לבני משפחתה, אך רק ב-1997 התנסתה לראשונה בחוויית משחק של ממש כאשר השתתפה בסדנת משחק במתנ"ס בלוד בהנחיית השחקן יונתן צ'רצ'י. בדצמבר 1998 עברה סרייה להתגורר בתל אביב והתחילה להתעניין בעשייה משחקית במסגרת תרבות הפרינג' של תל אביב, דרכה השתתפה בסדנאות למשחק והופיעה במגוון סגנונות, כולל דראג. אז גם גילתה את כשרונה לכתוב ראפ ולהופיע איתו. אך באותה תקופה הופעות הבמה עוד לא התפתחו לכדי קריירה.
בשנת 2008 הייתה ההופעה הקולנועית הראשונה שלה כשהופיעה בסרט הקצר "געוואלד" של נטעלי בראון. אך הפריצה שלה הגיע ב-2011 כאשר השתתפה בתור אחת השחקניות הראשיות בסדרה הטלוויזיונית "30 ש"ח לשעה", בה שיחקה את אמל, אחת משלוש עובדות ניקיון קשות יום. הסדרה נחלה הצלחה רבה וזכתה בפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה לסדרת הדרמה הטובה ביותר ובפרס הבימוי הטוב ביותר לשנת 2012, הצלחה שהמשיכה גם לעונה השנייה של "30 שקל לשעה", שעלתה ב 2014.
סרייה כיכבה לצידה של שרה אדלר בסרט "בורג" של שירה גפן, שיצא אף הוא ב-2014. הסרט עוסק בסיפורי מראה של אישה ישראלית יהודייה ואישה ערביה פלסטינית מן השטחים, שאט-אט מחליפות מקום. סרייה ליוותה את הסרט להקרנות בפסטיבלי סרטים, כולל פסטיבל קאן ופסטיבל סרטי נשים בהודו. ב-2017 ייצא הסרט "געגוע" של שבי גביזון, בו סרייה מגלמת את תפקיד ראודה.
הופעתה של סרייה בסרטן של דנה גולדברג ואפרת מישורי משנת 2017, "מות המשוררת", זיכתה אותה בפרס חג'ג' לשחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הקולנוע ירושלים לשנת 2017. הסרט עוקב בשני צירים מקבילים אחר יסמין (סרייה), אחות סיעודית מיפו, ויומה האחרון של לנה שדה, חוקרת מוח בעלת שם עולמי, אשר דרכיהן מצטלבות ונשזרות אחת בשנייה.
בנוסף, השתתפה בתפקידי אורחת בעונה השנייה של הסדרה "בתולות", "פאודה", סרטי סטודנטים רבים, ולאחרונה השתתפה בצילומים לסרט גרמני-ישראלי, The Valley of the Cross, סרט ניסיוני שמגולל סיפור אהבה לסבי בשנות העשרים בפלסטין. הסרט צולם בגרמניה.
בינואר 2015 התקבלה לגלם את התפקיד הראשי בסרט "סמירה", המספר את סיפורה של אישה פלסטינית בתחילת שנות ה-40 לחייה אשר מגויסת לביצוע פעולת התאבדות בישראל, וברגע האחרון משנה את דעתה וזורקת את התיק. הסרט הוא בעצם אוסף של עדויות מצולמות מחקירתה של סמירה על ידי המשטרה, דרכן הצופים מגלים את סיפור חייה. סרייה החליטה לא לגלם את הדמות בסרט וסירבה להשתתף בו כי תפשה אותו כאנטי-ערבי ואסלאמופובי. סרייה פרסמה מאמר באתר "המקום הכי חם בגיהנום" לגבי התנגדותה לסרט.
ביוני 2015 זכתה בתחרות התסריט הטוב ביותר בפסטיבל הבינלאומי לקולנוע גאה.
ב-2016 חזרה ללמוד לימודי קולנוע בחוג לקולנוע באוניברסיטת תל אביב, בין היתר כדי לכתוב ולביים סרט פיצ'ר.
ביוני 2017 זכתה במענק מקרן גשר לקולנוע רב תרבותי להפקת וצילום סרטה הקצר הראשון.
בשנת 2018 יצא לאקרנים הסרט "מות המשוררת", בבימוין של דנה גולדברג ואפרת מישורי, וסרייה מופיעה בו באחד משני התפקידים הראשיים, לצד יבגניה דודינה.
בשנת 2020 שיחקה וביימה את "פוליגרף" סרט קצר המספר על אחות לסבית ערבייה המנהלת רומן עם קצינת מודיעין הצעירה ממנה. הסרט הוקרן במסגרת הפסטיבל הבינלאומי לקולנוע גאה.
תיאטרון ובמה.
סרייה היא הדראג קינג הפלסטיני הראשון, והייתה מופיעה בשם הבמה סמימו. היא התחילה להופיע ב-2003 במסיבות של הקהילה הקווירית הרדיקלית. את תפקידה הבימתי הגדול הראשון בתיאטרון גילמה במחזה "הטווס מסילואן", בבימויים של חן אלון וסיני פתר. בהצגה שיחקה צעירה ערבייה שנאלצת לגשר בין אינטרסים של רשויות המדינה, מתנחלים, ותושבים ערבים במקום שהופך לאתר חפירה היסטורי, תפקיד שזיכה אותה בציון לשבח על משחק מיוחד בפרמיירת ההצגה בפסטיבל עכו באותה שנה. נכון ל-2017, ההצגה – שזכתה בפרס קיפוד הזהב ולעיטורים נוספים ושבחים בביקורת – עדיין רצה. לאחר מכן, הופיעה מספר פעמים בפסטיבל עכו לתיאטרון אחר, 2013 עם ההצגה "חוצבמה" בבימויו של רן בכור, הצגה אשר זכתה בפרס הנועזות. ב 2014 שיחקה בהצגה "סלים, סלים" בבימויה של סתיו פלטי-נגב, הצגה שזכתה בפרס המחזה הטוב ביותר והשחקן הראשי (ג'ורג' אסכנדר) הטוב ביותר. ב-2016, השתתפה בתור שחקנית-יוצרת בהצגת האוונגרד "שרבר" של רן בכור. ההצגה זכתה בפרס ההצגה הטובה ביותר בפסטיבל עכו, ועד מהרה נפתחו תאריכים למופעים נוספים ברחבי הארץ.
בתור מופיעת ראפ וספוקן וורד, סרייה מופיעה סולו וכן בשיתוף עם מגוון אמנים, כולל תאמר נפאר, סיסטם עאלי ואחרים.
אקטיביזם.
את מעורבותה הפוליטית החברתית התחילה סרייה בפעילותה בקבוצה הקווירית "כביסה שחורה", וגם הייתה בין מקימות ארגון הפלסטיניות הקוויריות "אסוואת", אשר במסגרתו פעלה במשך שנים לשינויי במצב הנראות והקבלה של הקהילה הלהט"בית בחברה הפלסטינית, בעיקר בגבולות מדינת ישראל. היא גם הייתה חלק מהסצנה הקוויר-פוליטית של תל אביב בעשור הראשון לשנות האלפיים, וממארגנות קולקטיב "קווירחנה", שהייתה עורכת מסיבות ללא מטרת רווח שנועדו לספק לקהילה הקווירית אלטרנטיבה לליינים מסחריים, א-פוליטיים והומוסקסואליים בעיקרם. הקולקטיב גם פעל לייצר אלטרנטיבות למצעד הגאווה התל אביבי הממוסחר והא-פוליטי. הפעילות של קווירחנה תועדה בסרט הדוקומנטרי "Nation Monsters and Super Queers", בהשתתפותה של סרייה.
בדצמבר 2018, הופיעה סרייה על שער המגזין "GenderTuck", שכולל ראיון עמה בו היא מדברת על נושא הגיליון, משפחה, ועל משפחה מולדת ומשפחה נבחרת.
יונה כהן (פולטבר)
הרב יונה כהן (מכונה ר' יונה פולטבר על שם עיר הולדתו פולטבה. ה'תרנ"ח - כ"ב בשבט ה'תש"ט) היה מנהל ישיבות תומכי תמימים המחתרתיות ברוסיה הסובייטית, מראשי "ועד הבריחה" בלבוב ומארגן "הבריחה הגדולה" של אלפי חסידי חב"ד מרוסיה בשנים ה'תש"ו וה'תש"ז. נאסר, הוגלה לסיביר ונרצח בעינויים בשל פעילותו המחתרתית לשמירת יהדות בברית המועצות.
הלחין את הניגון "שהשלום שלו", שבוצע בין היתר על ידי הזמר נמואל הרוש והופיע באלבום צמאה 5 בביצוע עמיר בניון.
ביוגרפיה.
נולד בפולטבה והתחנך בישיבת תומכי תמימים בלובביץ', בשצ'דרין, בקרמנצ'וג וברוסטוב.
בה'תרצ"ה החל לנהל את ישיבות תומכי תמימים במקום הרב אברהם דרייזין שהחליף את הרב אלחנן דב מרוזוב בתפקיד. בשנת ה'תש"ו ניהל את הבריחה הגדולה ביותר בהיסטוריה של חסידי חב"ד מברית המועצות, שכונתה "הבריחה הגדולה", והבריחה אלפים באמצעות דרכונים פולניים מזויפים, זאת במסגרת פעילותו ב"ועד הבריחה" בלבוב.
לאחר שנתגלתה הבריחה, הסתתר מעין המשטר בלבוב, לאחר מכן שהה במוסקבה ועבד במפעל קטן שהקים אברהם אשר קוגן. מאוחר יותר עבר להסתתר בלנינגרד. בלנינגרד הוא נתפס ונאסר בעקבות הלשנה בי"ט בכסלו ה'תש"ח, ומאוחר יותר הוגלה לסיביר, שם נרצח תוך עינויים והכאות.
לקריאה נוספת.
אוצר החסידים, חלק ד' - בברית המועצות ובפולין. עמ' 235 - 250. יוסף אשכנזי, הוצאת חזק ה'תשע"ה.
יונה כהן (פירושונים)
רות שטייניץ
רות שטייניץ (Ruth Steinitz; 27 בנובמבר 1907 – 18 בדצמבר 1995) הייתה רופאת ילדים ישראלית בירושלים ויישובי העולים בפרוזדור ירושלים עם קום המדינה. בהמשך עברה למחקר אפידמיולוגיה של מחלות סרטן. הקימה את הרישום הלאומי לסרטן בישראל במשרד הבריאות והייתה הראשונה לנהל אותו.
ביוגרפיה.
רות לבית אבר נולדה וגדלה בברסלאו שבגרמניה (היום וורוצלב בפולין). היא בתם הבכורה של אוסקר אבר, סוחר רהיטים עתיקים, ואגנס אבר לבית קאופמן.
לאחר סיום הגמנסיה בברסלאו למדה רפואה באוניברסיטאות היידלברג, ברסלאו וברלין. נישאה להיינץ שטייניץ, סטודנט לרפואה ולזואולוגיה, ולימים פרופסור ומנהל המחלקה לזואולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. בתחילת 1933, עת שהזוג שטייניץ נמצא בשנת הלימודים האחרונה (סטאג') בבית חולים בברלין, ובעקבות עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, נאסר עליהם לעבוד בבתי חולים בשל היותם יהודים. לרות שטייניץ נחסמה סופית אפשרות רכישת מקצוע הרפואה במולדתה והעיסוק בו. בהיות בעלה ציוני, עלו השניים באותה שנה לארץ ישראל.