בקריית שמואל מצויים כשלושים בתי כנסת שהגדול בהם הוא בית הכנסת המרכזי, הנמצא בקריית שמואל א' ומכיל כ-400 מושבים בעזרת הגברים וכ-150 בעזרת הנשים. בית הכנסת שתוכנן על ידי האדריכל ישראל קומט, נחנך בראש השנה של שנת ה'תשט"ז (סתיו 1955), וזאת לאחר שבשנים הראשונות שימשו חדרים בבתים פרטיים למקום בית כנסת, ולאחריהם שימש אולם בית התרבות לכך. בבית כנסת זה נמצא ארון קודש שהובא מבית הכנסת ברג'ו אמיליה שבאיטליה, ועשוי משיש מפואר ומעוטר. גובהו של ארון הקודש כשישה מטרים ורוחבו כשלושה מטרים וחצי. יחד עם ארון הקודש, הובאה גם הבימה המשמשת לקריאה בתורה. ארון הקודש בבית כנסת זה נחשב לאחד היפים בארץ, ואף הונצח בבול בשנות השבעים.
מוסדות חינוך.
בקריה כארבעה עשר גני ילדים, בית ספר יסודי בשם אהרון הרא"ה (הקרוי על שם הרמן שטרוק ועל שם הרב קוק), תלמוד תורה בשם "נתיבות משה" המשתייך לחינוך העצמאי, בית ספר לבנות של חב"ד "בית חיה", תלמוד תורה לבנים של חב"ד "צבאות מנחם", ישיבת בני עקיבא פרחי אהרן, ישיבה וכולל בשם 'הישיבה הרמה' בראשות רב הקריה וכן ישיבה קטנה "כרם עקיבא" שמיועדת בעיקר לבוגרי "נתיבות משה", ישיבת תומכי תמימים של חב"ד. כמו כן, נוער הקריה משתתף בפעילויות תנועות הנוער בסניף בני עקיבא ובסניף עזרא (הנמצא בשטחה של קריית מוצקין אך חניכיו הם תושבי קריית שמואל, עיריית חיפה פועלת להעברת מבנה הסניף לשטח קריית שמואל) וסניף עוז (לכיתות א'-ג') התקיים בסניף של בני עקיבא קריית שמואל וכן בפעילויות של תנועת הנוער של חב"ד צבאות השם, המקיימת את פעילותה במבנה בצפון הקריה שנבנה למטרה זו על ידי מפעל הפיס. בשנת 2005 עברה מכללת שאנן, מכללה אקדמית דתית לחינוך, מנווה שאנן לקריה. בשכונה גם ספרייה עירונית קטנה.
חב"ד.
החל מאמצע שנות ה-70 החלו משפחות של חסידי חב"ד להיקלט בקריית שמואל מהקריות שבסביבה.
כיום קהילת חב"ד מונה כ-250 משפחות בראשות רב הקהילה הרב יוסף אברהם פיזם (בנו וממלא מקומו של הרב יגאל פיזם).
בשנת תשנ"ז הוקמה בשכונה ישיבת חב"ד (תחילה בשכונת קריית ים, ולאחר כמה שנים הועתקה הישיבה לקריית שמואל).
הנרי קיסנג'ר
משה קסטיאל
איתוללה
תפיסה על-חושית
תפיסה על-חושית (בראשי תיבות: תע"ח) נקראת גם חוש שישי או מראה שני. היא מתקבלת על ידי מידע שאינו מגיע מהחושים הפיזיים המוכרים, אלא מתקבלים בתודעה. התפיסה העל-חושית היא שמן הכולל של היכולות השונות שהמוח עושה (כגון: לתפוס, לקלוט ולעבד גירויים חיצוניים הנמצאים מחוץ לגדר האפשרי בחמשת החושים), בהתאם לתאוריות המדעיות המקובלות. למרות ניסיונות בלתי פוסקים, הטענה לראיה אמינה ובת-בדיקה לקיומה של תפיסה על-חושית נמצא במחלוקת קשה.
המונח אומץ על ידי הפסיכולוג של אוניברסיטת דיוק כדי לציין יכולות נפשיות כגון אינטואיציה, טלפתיה, פסיכומטריה וראייה על-חושית וביצועם הטמפורלי זמני, כהגדרה מוקדמת או כטיפול חוזר.
חלק מהקהילה המדעית דוחה את הטענות לקיומה של תפיסה על חושית לטענתה בשל להיעדר בסיס ראיות מספק, היעדר תאוריה שתסביר אותה וחוסר בטכניקות ניסיוניות שיכולות לספק תוצאות חיוביות באופן אמין, כמו גם חוסר טכניקות היכולות לספק תוצאות חיוביות ואמינות, ורואה בעל-חושיות כפסאודו-מדע.
תופעות שתפיסתן מוגדרת כ"על-חושית".
התפיסה העל-חושית משמשת פעמים רבות כחלק מכוחות העל של דמויות שונות, בסדרות טלוויזיה וקומיקס (כגון "חוש העכביש" של ספיידרמן, המתריע על סכנה).
היסטוריה.
בשנת 1930, באוניברסיטת דיוק בצפון קרולינה, ואשתו ניהלו חקירה בנושא התפיסה העל חושית. בזמן שלואיזה ריין הייתה מרוכזת באיסוף חשבונות של תקריות ספונטניות, ריין עבד בעיקר במעבדה והגדיר בקפידה מונחים כגון תפיסה על חושית ופאראפסיכולוגיה ותכנן ניסויים כדי לבדוק אותם. פותחה מערכת פשוטה של קלפים, אשר במקור נקראת "קלפי זנר" - כעת קרויים קלפי תע"ח. הם נושאים את הסמלים - עיגול, ריבוע, קווי גלים, צלב וכוכב: יש חמישה מכל אחד בחבילה של 25 קלפים.
בניסוי טלפתיה, "השולח" מתבונן בסדרת קלפים בעוד "המקבל" מנחש את הסמלים. כדי לנסות לשמור על ראייה רוחנית, חפיסת הקלפים מוסתרת מכולם בעוד המקבל מנחש. כדי לנסות להתבונן מראש, סדר הקלפים נקבע לאחר שהניחושים נעשים. מאוחר יותר הוא השתמש בקוביות בשביל לבדוק טלקינזיס.
הניסויים הפראפסיכולוגיים בדיוק, עוררו ביקורת מצד אנשי אקדמיה ואחרים אשר קראו תיגר על המושגים והראיות של הטוענים לקיומה של תפיסה על-חושית. מספר מחלקות פסיכולוגיות ניסו לחזור על הניסויים של ריין בכישלון.
וו. ס. קוקס (1936) מאוניברסיטת פרינסטון הפיק 25,064 ניסויים עם 132 נבדקים בניסוי למשחק קלפי זנר. קוקס סיכם: "אין ראיות של תפיסה על-חושית או באדם הממוצע או של הקבוצה או בכל פרט מסוים של אותה קבוצה. הפער בין התוצאות האלה והתוצאות שהושגו בידי ריין הוא או בשל גורמים בלתי נשלטים בהליך ניסיוני או בגלל הבדל בין הנושאים". ארבע מחלקות פסיכולוגיות אחרות לא הצליחו לשכפל את התוצאות של ריין.
ב־1938 כתב הפסיכולוג כי רוב הראיות לתפיסה החושית שאסף ריין ופראפסיכולוגים אחרים היו אנקדוטיים, משוחדים, מפוקפקים ותוצאת "תצפית לקויה וחולשות אנושיות מוכרות". הניסויים של ריין לא זכו להכרה הניסויים של ריין לא זכו להכרה כיון שגילוי על ידי דליפה חושית או רמאות יכולים להסביר את כל התוצאות שלו. לדוגמה, הצלחותיו של "המקבל" לנחש את הסמלים שבחלק האחורי של הקלפים, יכולה להתקבל על ידי פיענוח מוצלח של רמזים עדינים מדיבוריו או הבעותיו של "השולח".
בשנות ה-60 הפראפסיכולוגים הראו התעניינות ההולכת וגוברת במרכיבים הקוגניטיביים של התפיסה העל חושית, הניסיון הסובייקטיבי הכרוך בקבלת תגובות על התפיסה העל-חושית ותפקיד התפיסה בחיים הפסיכולוגיים. זה קרא להליכים ניסיוניים שלא היו מוגבלים למתודולוגיית הבחירה הכפויה של ריין. הליכים אלה כללו ניסויי טלפתיה וחלום, ואת ניסויי גזנפלד (הליך של מניעה חושית קלה).
ספקנות.
הקונצנזוס המדעי אינו רואה בתפיסה החריגית תופעה ממשית.הספקנים הצביעו על כך שאין תאוריה בת קיימא להסביר את המנגנון שמאחורי התפיסה העל-חושית, וכי ישנם מקרים היסטוריים שבהם התגלו פגמים בתכנון הניסויים של מחקרים על-טבעיים.
ישנן ביקורות רבות הנוגעות לניסויים הקשורים לתפיסה חוץ-חושית, במיוחד סביב פגמים מתודולוגיים. פגמים אלה אינם ייחודיים לסוג ניסיון יחיד, הם פוגעים באמינות המחקרים של התפיסה העל-חושית. רבים מן הפגמים שנראו בניסוי כרטיסי זנר מופיעים גם בניסוי גנזפלד.
ראשית הוא אפקט חבילת הקלפים, המתאר שגיאה המתרחשת בחקר התפיסה העל-חושית. משוב המתקבל מתוך סדרת ניסויים שבהם נעשה שימוש ברצף "סגור" של מטרת התפיסה העל-חושית מפר את תנאי העצמאות המשמש ברוב המחקרים הסטטיסטיים הסטנדרטיים. תשובות מרובות למטרה יחידה לא ניתנות להערכה באמצעות מבחנים סטטיסטיים המבוססים על הנחה של משובים עצמאיים. זה מגדיל את הסבירות של ספירת קלפים וכן מגדיל את הסיכויים של נושא המחקר לנחש נכון מבלי להשתמש בתפיסה. ליקוי מתודולוגי נוסף כולל רמזים באמצעות דליפה חושית. לדוגמה, כאשר הנושא מקבל רמז חזותי. זה יכול להיות השתקפות של הכרטיס במשקפיים של מחזיק הקלפים. במקרה זה, נושא המחקר יכול לנחש את הקלף המופיע בהשתקפות ולא כתוצאה מתפיסה על-חושית. לבסוף, בעיות שפוגמות באקראיות המבדק יכולות להעלות סיכויים לניחושים מוצלחים לדוגמה: שיטות ערבוב של קלפים המאפשרות חיזוי קל של תוצאות, קלפים מסומנים או מניפולציה של הקלפים. התוצאות של מטא-אנליזה מצאו שכאשר טעויות אלה תוקנו ונלקחו בחשבון, עדיין לא הייתה השפעה משמעותית של התפיסה העל-חושית. ברבים מן המחקרים נראה שיש התרחשות על חושית אך ריבוי המשתנים והאפשרות לטעויות מתודולוגיות רבות במחקר עדיין מותירות מקום לספק.
דליק ווליניץ
גדליהו (דליק) ווליניץ (נולד ב-10 באוגוסט 1951) הוא שחקן, במאי תיאטרון ומנחה טלוויזיה ורדיו ישראלי.
ביוגרפיה.
גדליהו ווליניץ נולד ברחובות. עם גיוסו לצה"ל התנדב לחטיבת הצנחנים ולחם במלחמת ההתשה. כצנחן במילואים, בחטיבה 226, השתתף במלחמת יום הכיפורים ובמלחמת לבנון הראשונה.
עם שחרורו משירות צבאי למד תיאטרון באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1979 השתתף בקבוצת פרויקט התיאטרון החברתי של נולה צ'לטון בקריית שמונה במסגרת תיאטרון חיפה. החל מתחילת שנות ה-80, החל לפתח קריירה כשחקן תיאטרון ובמקביל כמנחה תוכניות טלוויזיה, בעיקר לילדים ולנוער.
בטלוויזיה השתתף באחד הפרקים בסדרת הנוער "גם אנו שופטים", והנחה בעונה הראשונה של התוכנית "זהו זה!". הנחה את תוכנית הנוער "שמיניות באוויר" ששודרה בערוץ הראשון במשך מספר שנים במהלך שנות ה-80, ובה אירח בני נוער במגוון תחומים, כשהוא מדבר עמם "בגובה העיניים" ולידו רבץ כל הזמן כלבו טוליפ (ומאז הם זכורים כצמד "דליק וטוליפ").
במהלך שנות ה-90 הנחה תוכניות טלוויזיה נוספות לילדים ונוער, כמו "חיות וחיוכים" בערוץ הראשון והוחלף בידי אבי דור, שבה נולדה דמותו של "שוש", אשר הפך לחטיף בוטנים המתחרה ב"במבה", וכן "בוקר של כיף" ו"מדליק" בערוץ 2. בתוכנית "גדולים מהחיים", שהנחה בשנים אלו בערוץ הילדים, אירח ילדים שהתמודדו עם קשיים שונים ובהמשך בתוכנית "סיפורי אולי ויולי" ששודרה גם בערוץ הילדים. ווליניץ שיחק את אלון בעונה הרביעית של "ראש גדול", והופיע בכל ארבעת קלטות הילדים בסדרת "דיג דיג דוג", והופיע בקלטות הילדים הנוספות: ״חלונות בהקיץ״, וב״סיפורי לוין קיפניס״.