באופן רשמי, פיליפ יורדן נחשב לתסריטאי של הסרט, אולם היה זה בן מדאו שעשה באמת את העבודה. מאחר שמדאו הוכנס אל "הרשימה השחורה", ונחשד כתומך וכמחזיק דעות קומוניסטיות (על אף שהדבר מעולם לא הוכח), במהלך תקופת "הבהלה האדומה" בשנות ה-50 של ארצות הברית, הדרך היחידה בה היה יכול להגיש תסריטים לאולפנים הייתה ללא קרדיט. כאשר הסרט הוקרן לראשונה, הוא היה מוגבל לצופים בגילאי 18 ומעלה בלבד, מאחר שנתפס ככולל מספר סצנות נועזות. לאחר עשרות שנים של הזנחה, הסרט שוחזר על ידי UCLA Film and Television Archive. כחלק מתהליך שחזור הסרט, שמו של יורדן הוחלף בשמו של מדאו.
בשנת 1958 פתח הסרט את פסטיבל הסרטים של ונציה.
עלילה.
האלמן טיי טיי וולדן (רוברט ראיין) ושתי בנותיו מתגוררים באזור נידח של ג'ורג'יה, ארצות הברית, בתקופת השפל הגדול (אם כי מכוניות רבות הנראות בסרט הן משנות ה-50). בעוד טיי טיי מחפש זהב בחווה שלו, חתנו וויל תומפסון (אלדו ריי) בוגד באשתו רוזמונד (הלן ווסטקוט) עם גריזלדה (טינה לואיז). טיי טיי מחפש אחר זהב על אדמתו כבר במשך 15 שנים. פלוטו סווינט (באדי האקט) מגיע ומודיע שהוא מתמודד בבחירות לתפקיד השריף. כאשר סווינט שב לחווה, הוא מבחין בג'יל (פיי ספיין) רוחצת באמבטיה חיצונית. היא מבקשת ממנו עזרה לשאוב מים, ומבקשת ממנו להשאיר את עיניו סגורות, אך הוא בכל זאת מציץ.
טיי טיי ממשיך להעביר את זמנו בחפירת בורות, מתמקש בחיפוש אחר אוצר שסבו השאיר לו. כתוצאה מכך, החווה סובלת משנים של הזנחה. הוא היה יכול להפוך את החווה לרווחית בכל רגע, אילו היה קונה זרעים ושותל אותם בשדות, אבל הוא סבור שהזהב נמצא בהישג ידו, במרחק של רק עוד חפירה אחת קטנה. הפיתוי בהשגת אוצר קבור של זהב, שנמצא במרחק כה קטן ממנו, מוביל אותו לבזבז את כל הירושה שלו.
מתוך אמונה טפלה כי לצרף לבקן למסע החיפושים שלו אחר האוצר יביא לו מזל טוב, טיי טיי כולא שלא בצדק את דייב דוסון (מייקל לנדון), בדרישה שיעזור לו למצוא את האוצר הקבור. טיי טיי מצדיק את מעשיו בכך שהמעצר איננו מעשה פסול, שכן הלבקן יכול בכל עת למצוא את אוצר, ובכך לזכות בשחרורו המיידי. בציפייה למצוא את הזהב, ועל מנת לשמור לעצמו את כל הזהב שיימצא, טיי טיי משנה את מיקומה של חלקת אדמה, אשר הוקצתה לכנסייה (חלקה המכונה "חלקת אלוהים הקטנה", ומכאן השם של הסרט).
באמצע הלילה, וויל יוצא מביתו, ואחריו גריזלדה. הוא שובר את השערים פתוחים של הטחנה ונכנס לחלקה. בתחילה, היא מסיחה את דעתו ממטרתו והם מתנשקים. לאחר מכן הוא מלווה אותה בחזרה לשערים, וחוזר להפעיל את החשמל, ולאחר מכן - את המכונות, לקול תשואות הנוכחים במקום. בעקבות ההמולה, וויל נחשד בהסגרת גבול, והוא נורה. הקהל משתתק, ונושא את גופתו בחזרה לביתו. גריזלדה נכנסת הביתה, לבשר את החדשות הרעות לרוזמונד. בשלב זה, הבחירות מוכרעות וסווינט נבחר להיות שריף. משפחת וולדן מתקוטטת לאחר ההלוויה של וויל, והם מחליטים לזנוח את החיפושים אחר הזהב. הסרט מסתיים כאשר המשפחה שבעת הרצון חורשת את האדמה, בפעם הראשונה מזה שנים. טיי טיי מוצא להב קבור באדמה, וסבור שיש סיכוי ששם נמצא הזהב, והוא שב לחפור.
חלקת אלוהים הקטנה
תן לבן-פס
תן לבן-פס (שם מדעי: Canis adustus) הוא מין של כלב החי באפריקה שמדרום לסהרה והוא קרוב לתן הזהוב ולתן שחור-הגב החיים כמותו באותם אזורים. הוא חי בעיקר בערבות מיוערות ואזורי שיחים.
תיאור.
תן זה גדול בממוצע מהתן השחור ואורכו 69–81 ס"מ כשמשקלו מגיע ל-6–14 ק"ג. הגובה יכול להגיע ל-35–50 ס"מ. הוא בעל גב וצידי גוף בהירים. שאר הגוף כולל הרגליים צהבהבים-אפורים עם פס בהר מאזור הירכיים עד לקצה הנמוך של הכתפיים. הזנב שחור וגדול וקצהו לבן. הראש גדול אך האוזניים קטנות, הלסת עגולה מעט והאף והפה שחורים. לנקבות ישנם 4 פטמות.
התנים הללו נוטים להיות פחות טורפים משאר הכלבים וניזונים בעיקר מחיות מתות בעיקר וגם מפירות שיכולים להכיל 30% מתזונתם. הם מסתובבים בלהקות של עד 12 פרטים בחיפוש אחרי מזון ובעונה היבשה, בה הם נוטים לצוד יותר מברטובה, יאכלו יצורים קטנים כמו חרקים וחסרי חוליות אחרים, זוחלים קטנים ויונקים עד לגודל של פדט ויצודו טרף עד גודל אנטילופה צעירה כמו דלגן. הם גם גונבים טרף מחיות אחרות כמו ברדלסים או צבועים בודדים או נבלה שהושארה בשטח. הם די שלווים בשעת אכילתם וישנו תיעוד של ברווז שהתקרב אליהם בעודם ניזונים בלי שהם נגעו בו.
הם נפוצים בטבע במרכז ודרומה של אפריקה בערבות עשב מיוערות ובשטחי שיחים, לעיתים באקלימים ממוזגים. הם נפוצים מצ'אד ומאורטניה בצפון עד לצפונה של דרום אפריקה בדרום ומערבה עד סנגל. הם אינם נפוצים במדבריות או ביערות גשם.
תנים אלה מייצרים זוגות מונוגמים לכמה שנים ומטפלים בצאצאים יחדיו, עד לגיל 11 חודשים. התנים הקטנים המבוגרים יחסית גם עוזרים לגדל את הגורים והמשפחה יכולה להכיל עד 7 גורים יחד עם ההורים ביחד. הנקבה ממליטה 3–6 גורים בעונת רבייה.
שועל חול טיבטי
שועל חול טיבטי (שם מדעי: "Vulpes ferrilata") הוא מין של שועל החי בטבע באזור הרמה הטיבטית ורמת לדאק שבהרי ההימלאיה בגובה 5,300 מ' מעל הקרקע בפקיסטן, בנפאל, בסין הם נמצאים ב:טיבט, צ'ינגהאי, גאנסו, שינג'יאנג, יונאן, וסצ'ואן, ובבהוטן ובחבל הארץ סיקים בהודו. השועל חי בקרבה למיני שועלים נוספים מאותו אזור כמו שועל קורסאקי או שועל החולות וכן שועלים אדומים בהירים, אך הוא בעל ראש מרובע מעט ומוזר מאוד המקל בזיהויו.
תיאור.
השועל קטן יחסית, אורכו 60-70 ס"מ, אורך הזנב 29-40 ס"מ ומשקלו 4-5.5 ק"ג. הם בעלי פרוות גדולות ומלאות העוזרות להם להתמודד עם האקלים הקשה. הפרווה על רובו של הגוף אדמונית וצידי הגוף והחלקים העליונים של הרגליים והזנב אפורים כשהמשך הזנב לבן. הראש כהה מעט ומוזר עם לחיים מרובעות, חוטם ואף גדול העוזר לשועל לנשום ביעילות בתנאי ההר ופה לבן קטן בעל שפם בולט, אך בעל ניבים ארוכים יחסית לשועל. האוזניים קטנים ומשוטחים והעיניים ירוקות. לעומתם הבטן לבנה. כריות הרגליים מרופדות בפרווה עבה למנוע קפיאה ולהשקיט את צעדיהם מטרפם.
אקולוגיה.
השועלים חיים באזורי המרעה היבשים והצחיחים של רמת טיבט בגבהים של 3,500-5,200 מ' מפני הים ומותאמים לקור העז ששם ומדי פעם יורדים מעט למורדות הגבעות. הם טורפים חיות קטנות כשהעיקרי ביניהם הוא פיקת הרמה - המין הקטן הנפוץ ביותר בערבה. השועל מתגנב אל פיקה שיצאה ממאורתה ומשטח את אוזניו מתקרב אליה באיטיות. כשהוא קרוב למאורתה הוא מנסה לקפוץ עליה ולתפוס אותה לפני שהיא תברח למסתור והורג אותה בנשיכה עם ניביו הארוכים. הוא יאכל גם מרמיטות, ארנבות שעירות (Lepus oiostolus) ולטאות רמה וינסה לתפוס ציפורים וביציהם וגם יאכל נבלות של פרסתנים גדולים כמו אנטילופה טיבטית, איילי מושק וכבשים כחולים. הוא צייד בודד שפעיל בציד בעיקר בשעות היום.
לעיתים השועל משתף פעולה בציד עם דוב כחול טיבטי, האנדמי לטיבט. הדוב חופר בטפריו את מאורות הפיקות ואם הפיקה נמלטת (מה שקורה בדרך כלל) השועל תופס אותה.
בעונת הרבייה השועלים חיים בזוגות ולעיתים גם צדים יחדיו. הנקבה נמצאת בהיריון של 50-60 יום וממליטה במאורה סלעית 2-4 גורים שנשארים עם הוריהם עד גיל עשרה חודשים. בשביל ההמלטה הזוג יורד מתחת לטווח מחייתו הרגיל למורדות הרמות.
שועל פייל
שועל חיוור (שם מדעי: "Vulpes pallida") הוא מין של שועל החי החי בטבע בחבל סאהל בצפון אפריקה מסנגל עד לסודאן. הוא אחד ממיני הכלביים המותאמים ביותר לתנאי מדבר וצבע פרוותו תואם את צבעי הדיונות של המדבר.
מאפיינים.
אורכו הממוצע של השועל החיוור הוא 25 ס"מ ומשקלו 2-3.6 ק"ג. הוא בעל רגליים קצרות וזנב שעיר, טיפוסי לשועלים. פרוותו בצבע צהוב בהיר ולבן בבטנו והזנב חום-אדמדם עם קצה שחור. כמו הרבה חיות מדבריות לשועל אוזניים ארוכות העוזרות לווסת את חום גופו והוא בעל לסתות קטנות ואף מוארך מעט.
השועל חי באזורי מדבר סלעיים או חצי-מדבריות ומדי פעם אפילו מגיע לסוואנה. הוא חי בחבורות משפחתיות קטנות הנמצאות במחילות שעומקן עד שני מטר במשך היום ויוצאים רק בשעות בין הערביים לחפש יצורים קטנים כמכרסמים, זוחלים, עקרבים וחרקים למאכל והם יכולים לשרוד במדבר בלי לשתות כלל.
נמרון דרומי
נמרון דרומי (שם מדעי: "Leopardus guttulus") הוא אחד מהמינים הכי חדשים של חתול שהתגלו בשנים האחרונות בשנת 2013. לפני כן הוא נחשב לתת-מין של נמרון מנוקד אך ע"פ בדיקות דנ"א עדכניות הוא שייך למין עצמאי ונדיר. הוא שונה מהנמרון המנוקד בכך שהוא כהה יותר ובעל זנב ארוך יותר והוא מהמינים הקטנים ביותר בסוג נמרון. לעיתים הם מכליאים עם מינים דומים כמו נמרון ג'ופרי או נמרון קולוקולו.
הוא מזכיר את מיני הסוג נמרון אליו הוא משתייך וכמותם בעל פרווה צהובה-אפורה מעט עם כתמים כהים להסוואה ובעל זנב מוארך מעט. הוא נמצא בטבע מיערות הגשם האטלנטיים של דרום ברזיל וכן בפרגוואי ובקצה הצפוני של ארגנטינה, אך היערות האטלנטיים בדרום ברזיל הם מקום חיותו העיקרי. צריך דיווחים נוספים על מקומות חיותו.
הנמרון עשוי להיות בסכנה לאחר שהיערות בהם הוא חי נכרתים והוא בסכנה גם מציד בלתי חוקי לפרוותו וממחלות של אנשים וחיות בית המועברים אליו.
דוב ים גואדלופה
דוב ים גואדלופה (שם מדעי: "Arctocephalus townsendi") הוא מין של דוב ים החי באיים ליד ארצות הברית ומקסיקו. זהו דוב הים הצפוני ביותר למעט המין דוב ים צפוני שנמצא בסוג אחר.
מאפיינים.