זכה באליפות סבב המאסטרס העולמי 2018, ונכון ליולי 2022, מדורג במקום השני בעולם בסבב ה-ATP, זהו גם דירוג השיא שלו. עד כה זכה ב-19 תארים אישיים.
ביוגרפיה.
זברב נולד בהמבורג שבגרמניה, הוא בנם של טניסאיי העבר הרוסים אלכסנדר זברב ואירנה זברבה, ואחיו הצעיר של הטניסאי מישה זברב.
זברב היה מדורג ראשון בגילאי הנוער, הוא סיים שני באליפות צרפת הפתוחה 2013 לנוער, הגיע באותה שנה לחצי גמר אליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס לנוער, וב-2014 זכה באליפות אוסטרליה הפתוחה לנוער.
קריירה מקצועית.
כמקצוען, זכה לראשונה בטורניר מסבב הצ'לנג'רס, כשניצח ביולי 2014, בטורניר ספרקאסן בבראונשווייג שבגרמניה., בהמשך אותו חודש, הגיע עד לחצי הגמר באליפות גרמניה הפתוחה בטניס. במאי 2015, זכה בתואר השני שלו בסבב הצ'לנג'רס, כשניצח בטורניר היילברון בגרמניה. בעקבות הניצחון, נכנס לראשונה לרשימת 100 הגברים המדורגים ראשונים בסבב ה-ATP. ביוני 2015 נכנס לראשונה להגרלה הראשית בטורניר גראנד סלאם, והפסיד בסיבוב השני באליפות וימבלדון 2015.
ב-2016 דורג לראשונה בין ה-25 הראשונים בעולם. הוא סיים שני בטורניר ניס, לאחר הפסד בגמר לדומיניק תים, סיים שני בטורניר האלה, לאחר ניצחון בחצי הגמר על רוג'ר פדרר והפסד בגמר לפלוריאן מאייר. בספטמבר 2016, זכה בטורניר סנקט פטרבורג, לאחר שגבר בגמר על המדורג שלישי בעולם סטאן ואוורינקה.
זברב חבר בנבחרת גביע דייוויס של גרמניה, השתתף לראשונה במשחקי הנבחרת במרץ 2016, והפסיד פעמיים במפגש מול נבחרת צ'כיה. ב-2018, סייע לנבחרת להעפיל לשלב רבע הגמר. הוא ייצג את גרמניה בגביע הופמן מ-2017. בטורנירים ב-2018 וב-2019 שיתף פעולה עם אנג'ליק קרבר, והשניים הפסידו פעמיים רצופות בגמר לנבחרת שווייץ (פדרר ובלינדה בנצ'יץ').
במאי 2017, זכה בטורניר מינכן מסבב המאסטרס 500. בהמשך החודש זכה בתואר המאסטרס 1000 הראשון שלו, אחרי ניצחון בגמר טורניר רומא על המדורג שני בעולם נובאק ג'וקוביץ'. בעקבות הזכייה העפיל למקום העשירי בעולם. באוגוסט 2017, זכה בטורניר וושינגטון, בהמשך החודש זכה בטורניר המאסטרס 1000 השני שלו אליפות קנדה הפתוחה במונטריאול, והתואר השישי שלו, עם ניצחון על רוג'ר פדרר בגמר 6–3, 6–4. בעקבות הישגיו טיפס למקום השלישי בעולם.
במאי 2018, הגן על תוארו וזכה שוב בטורניר מינכן, לאחר ניצחון בגמר על נובאק ג'וקוביץ' מסרביה (1 בעולם), ובחצי הגמר על רוג'ר פדרר משווייץ (3 בעולם). באותו החודש זכה גם בטורניר מדריד מסבב המאסטרס 1000. באוגוסט, זכה בפעם השנייה בטורניר וושינגטון. באליפות צרפת הפתוחה 2018 הודח ברבע הגמר על ידי דומיניק תים.
בגמר ה-ATP זכה במקום הראשון, לאחר שניצח את המדורג שלישי בעולם רוג'ר פדרר בחצי הגמר, וגבר בגמר על המדורג ראשון נובאק ג'וקוביץ'.
ב-2019, הודח פעם נוספת ברבע גמר אליפות צרפת הפתוחה, כשהפסיד לנובאק ג'וקוביץ', ובאליפות ארצות הברית הפסיד בשמינית הגמר לדייגו שוורצמן. בטורניר שאנגחאי מאסטרס, הפסיד בגמר לדנייל מדבדב, לאחר שברבע הגמר גבר על רוג'ר פדרר. בטורניר גמר ה-ATP, השיג ניצחונות בשלב הבתים על דנייל מדבדב ועל רפאל נדאל, ובחצי הגמר הפסיד לדומיניק תים.
בשנת 2020, הגיע לראשונה בקריירה, לגמר טורניר גראנד סלאם באליפות ארצות הברית הפתוחה, והפסיד לדומיניק תים בחמש מערכות. באליפות אוסטרליה הפתוחה 2020 הגיע לחצי הגמר, הישג השיא שלו בטורנירי גראד סלאם, בטרם הודח בידי דומיניק תים.
ב-2021 זכה באליפות מדריד הפתוחה לאחר שגבר בדרך על רפאל נדאל, דומיניק תים ומתאו ברטיני. ביוני 2021, העפיל לראשונה לחצי גמר אליפות צרפת הפתוחה 2021.
ביולי 2021, זכה במדליית זהב בטורניר הטניס באולימפיאדת טוקיו 2020, כשניצח את קארן חצ'אנוב הרוסי (25) בשתי מערכות 3:6, 1:6. בדרך לתואר, הוא הדיח את המדורג ראשון נובאק ג'וקוביץ', בחצי הגמר. זברב הפך לטניסאי הראשון בגרמניה שזוכה בזהב, שנים אחרי ששטפי גראף עשתה זאת באולימפיאדת סיאול 1988.
באוגוסט 2021 זכה בטורניר סינסינטי.
ב 21 בנובמבר 2021 זכה בגמר סבב ה Atp במאסטרס טורינו שבאיטליה. גבר בחצי הגמר על נובאק ג'וקוביץ' ובגמר ניצח את דנייל מדבדב.
ב 3 ביוני 2022 הגיע לחצי גמר אליפות צרפת הפתוחה, אולם נפצע במהלך המערכה השנייה במשחק חצי הגמר מול רפאל נדאל ונאלץ לפרוש מהתחרות.
דונל תומאס
אדוארד דונל "דון" תומאס (אנגלית: Edward Donnall "Don" Thomas; 15 במרץ 1920 – 20 באוקטובר 2012) היה רופא והמטולוג אמריקאי, פרופסור אמריטוס באוניברסיטת וושינגטון, מנהל חטיבת המחקר הקליני במרכז לחקר הסרטן על שם פרד האצ'ינסון וחתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1990, יחד עם ג'וזף א. מורי, על עבודתם בשטח השתלות איברים ותאים.
נולד בטקסס, ארצות הברית לאב רופא. הוא למד כימיה והנדסה כימית באוניברסיטת טקסס באוסטין ובשנת 1941 קיבל תואר ראשון, וב-1943 קיבל תואר שני. בהיותו סטודנט לתואר ראשון, הכיר את אשתו, דורותי מרטין, שלמדה להיות עיתונאית באותה עת. לזוג נולדו שלושה ילדים. לאחר קבלת התואר השני, החל תומאס ללמוד בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת הרווארד, ובשנת 1946 קיבל תואר דוקטור לרפואה.
בשנת 1990, אותה שנה בה זכה בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה, זכה תומאס גם במדליה הלאומית למדעים.
נפטר מדום לב בסיאטל שבוושינגטון, בגיל 92.
עבד אל-אילה בן כיראן
עבד אל-אילה בן כיראן (בערבית: عبد الإله ابن كيران; נולד ב-1954) הוא פוליטיקאי מרוקאי שכיהן כראש ממשלת מרוקו בשנים 2011–2017, וכמנהיג מפלגת הצדק והפיתוח המרוקאית.
ביוגרפיה.
בן כיראן נולד ב-1954 בעיר רבאט שבמרוקו. מוצא משפחתו מן העיר פאס. בן כיראן היה בגיל 16 כשמת אביו.
בשנות ה-70 של המאה ה-20 היה בן כיראן פעיל שמאל. ב-14 בנובמבר 1997 נבחר לפרלמנט המרוקאי כנציג העיר סלא. ביולי 2008 נבחר למנהיג מפלגת הצדק והפיתוח, מפלגת אסלאם מתון, במקומו של סעד א-דין אל-עות'מאני. בבחירות לפרלמנט המרוקאי שנערכו בנובמבר 2011, זכתה מפלגתו של בן כיראן למספר המושבים הרב ביותר בפרלמנט, וב-29 בנובמבר 2011 מונה לראש ממשלת מרוקו, לאחר שהרכיב קואליציה ביחד עם שלוש מפלגות נוספות בפרלמנט.
בן כיראן מגלה הן עמדות דמוקרטיות-ליברליות, והן עמדות אסלאמיסטיות. בראיון ב-2011 אמר: "אם אכנס לממשלה, לא יהיה זה כדי שאוכל לומר לנשים צעירות בכמה סנטימטרים של חצאית עליהן לכסות את רגליהן. זה לא ענייני. אף אדם אינו יכול, ממילא, לקרוא תיגר על חירויות הפרט במרוקו". ואולם, בעבר תיאר את החילוניות כ"תפיסה מסוכנת עבור מרוקו", וב-2010 פעל, ללא הצלחה, לאסור הופעה של הזמר הבריטי אלטון ג'ון ברבאט, עקב היותה "מקדמת הומוסקסואליות".
באשר ליחס לישראל, נוקטים בן כיראן וחברי מפלגתו בעמדות אנטי-ישראליות, הבאות לידי ביטוי בהתנגדות לכניסת אזרחים ישראלים למרוקו ולמכירת מוצרים של חברות ישראליות במדינה.
ממשלתו של בן כיראן הציבה יעדים כלכליים של צמיחה בשיעור 5.5% בשנה בממוצע במהלך ארבע שנות כהונתה, וצמצום שיעור האבטלה במדינה ל-8 אחוזים עד סוף 2016, לעומת 9.1 אחוזים בראשית 2012. בתחום יחסי החוץ, פעלה הממשלה רבות בנושא קשריה של מרוקו עם האיחוד האירופי, שותף הסחר החשוב ביותר שלה, וגילתה מעורבות גוברת במועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ, בה חברות 6 מדינות המפרץ הפרסי.
בן כיראן נשוי לנבילה, פעילה במפלגתו, ואב לשישה. חובב שחמט ומוזיקה.
גיימינג
אנדרו שלי
אנדרו ויקטור שלי (באנגלית: Andrew Schally, בפולנית: Andrzej Viktor Schally; נולד ב-30 בנובמבר 1926) הוא אנדוקרינולוג פולני-אמריקאי, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1977.
ביוגרפיה.
שלי נולד בווילנה, שבאותה תקופה הייתה שייכת לפולין (כיום בירת ליטא). אביו היה ראש הקבינט של נשיא פולין, איגנצי מושצ'יצקי, ואמו באה ממשפחת אצולה פולנית ידועה.
בספטמבר 1939, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, שלי ומשפחתו נמלטו יחד עם נשיא פולין, ראש ממשלתה וכל שרי הממשלה לרומניה, שם הם נכלאו. על אותה תקופה סיפר שלי שנים רבות לאחר מכן:
מיד לאחר המלחמה, בשנת 1945, עבר שלי דרך איטליה, צרפת ובריטניה. הוא התחנך בסקוטלנד ובאנגליה, וב-1952 עבר לקנדה. הוא קיבל תואר דוקטור באנדוקרינולוגיה מטעם אוניברסיטת מקגיל בשנת 1957. באותה שנה הוא עבר לארצות הברית לטובת קריירת מחקר ועבד בעיקר באוניברסיטת טוליין. ב-1962 קיבל אזרחות אמריקנית.
בשנת 1977 זכה שלי, יחד עם רוז'ה גימן, בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה, על תיאור הורמון פפטידי המופק במוח.
שלי היה נשוי למרגרט-רייצ'ל ווייט (ממנה התגרש) ולאנה מריה דה מדירוס-קומארו.
יונה יגול
יונה יגול (גולדברג) - (26 באוגוסט 1911 - 2 בפברואר 1980), פעיל ציוני, איש האיגוד מקצועי, מחלוצי רעיון הדמוקרטיה התעשייתית בישראל, עיתונאי ופובליציסט בעיתוני תנועת העבודה השונים וביטאוניה. יגול היה פעיל בתנועת הנוער גורדוניה, חבר קיבוץ דגניה ב', פעיל בהנהגת חבר הקבוצות, חבר מרכז מפא"י ופעיל במוסדות המפלגה וחבר הוועד הפועל של הסתדרות העובדים הכללית בארץ ישראל.
ביוגרפיה.