ב-2011 שיחקה בסרט "גולשת בנשמה" של הבמאי שון מקנמרה.
בשנת 2014 ביימה, כתבה, וכיכבה בסרט "אמא בהפרעה" לצד לוק וילסון. בשנת 2019 ביימה פרק (ה-4 במספר), מתוך הסדרה "הפוליטיקאי" שיצר ראיין מרפי.
בשנת 2017 החלה לשחק במיני-סדרת הדרמה "יריית הפתיחה" ברשת FOX.
ב-2018 שיחקה בסרט "עונת הנסים" של הבמאי שון מקנמרה.
חיים אישיים.
לאחר כחמש שנים של זוגיות ביחד הייתה נשואה בשנים 1999–2000 לקומיקאי האמריקאי-יהודי, האנק עזריה. בשנים 2001–2017 הייתה בזוגיות עם המפיק האמריקאי מת'יו קרנהאן, וממנו יש לה בן חורג ובת משותפת.
ואסל טאהא
ואסל טאהא (בערבית: واصل طه, תעתיק מדויק: ואצל טה) (נולד ב-24 באפריל 1952) הוא איש ציבור שכיהן כחבר הכנסת מסיעת בל"ד בכנסות ה-16 וה-17. נבחר במרכז המפלגה כיו"ר מפלגת בל"ד.
ביוגרפיה.
לקראת הבחירות לכנסת ה-14 שובץ כנציג בל"ד במקום השישי ברשימת חד"ש-בל"ד לכנסת ה-14, אך לא נכנס לכנסת.
בכנסת ה-17 כיהן טאהא כחבר בוועדה לקידום מעמד האישה, בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות ובשדולה המוניציפלית בכנסת.
ביולי 2006 עורר שערורייה בעקבות התבטאותו בצ'אט שקיים באינטרנט, בו ענה לשאלות גולשים, ואמר כי "פגיעה באזרחים היא אופציה קלה. האפשרות השנייה היא האופציה הצבאית, שבמסגרתה מוקמת יחידה צבאית מההתנגדות כדי לפרוץ למחנה צבאי, להתעמת עם החיילים, להילחם עמם ולקחת את החיילים ואת הכיבוש בשבי". בעקבות דברים אלו הגיש חבר הכנסת אפי איתם תלונה במשטרה על בגידה כנגד טאהא. טאהא טען כי דבריו הוצאו מהקשרם וכי לא היה בהם משום קריאה לפגיעה בצה"ל. עם זאת, הוא לא חזר בו מעמדתו כי פעולות נגד מטרות צבאיות הן לגיטימיות במסגרת המאבק הפלסטיני.
במהלך כהונתו בכנסת יזם תיקון בחוק ביטוח בריאות ממלכתי המעגן את זכאותם של ילדים אוטיסטים לקבלת טיפולים מידי פיזיותרפיסט, קלינאי תקשורת ומרפא בעיסוק. כן היה בין יוזמי החוקים שביטלו את איחודי הרשויות בשגור ובעיר הכרמל.
ב-13 בדצמבר 2008, סמוך לבחירות לכנסת השמונה עשרה, הודיע טאהא על פרישתו מהכנסת כדי "לאפשר לאחרים לומר את דברם". מעט מאוחר יותר, ב-17 בדצמבר, בחרה מפלגת בל"ד בטאהא ליו"ר המפלגה, המנהיג הראשון שנבחר למפלגה לאחר שמייסד המפלגה עזמי בשארה ברח מישראל. בבחירות עצמן הוצב במקום ה-119 הסמלי ברשימת בל"ד לכנסת.
חיים אישיים והשכלה.
טאהא הוא תושב כפר כנא, נשוי ואב לארבעה. הוא בעל תואר ראשון בלימודי המזרח התיכון מאוניברסיטת חיפה. בטרם היבחרו לכנסת כיהן כראש המועצה המקומית בכפרו.
אלאסטור מודי
הנרי האדסון
חום כמוס
חום כמוס (באנגלית: Latent heat) מתאר את כמות האנרגיה בצורה של חום הדרושה לחומר מסוים כדי לעבור מצב צבירה. בדרך כלל מתארים שני סוגי חום כמוס: זה הנחוץ לשם התכה וזה הדרוש לשם אידוי.
החום הכמוס נחוץ לשם שינוי מצב הצבירה בסדר הבא:
השינוי באנרגיה הוא אנדותרמי (דורש השקעת אנרגיה) במעבר ממוצק לנוזל ולגז, אבל אקסותרמי (משחרר אנרגיה) בכיוון ההפוך.
למשל, מולקולת מים מגוף מים כלשהו מתאדה באטמוספירה, והופכת לאדי מים כאשר מועבר חום מהסביבה אל גוף המים. וכיוון שנדרשת אנרגיה כדי להפוך מים לאדי מים, לכן פליטת מים ("הזעה") היא דרך שבה יכול גוף לשחרר מתוכו אנרגיה, כי המים מתאדים וצורכים אנרגיית חום מהגוף ומהאוויר שבקרבתו. אם אדי המים מתעבים בחזרה לנוזל או קופאים לקרח (מוצק), אז האנרגיה האצורה משתחררת כחום מוחשי למשטח שבו מתרחש העיבוי (או הקפיאה).
ביטוי לחום הכמוס.
הביטוי לחום הכמוס L מתאר את כמות האנרגיה בצורת חום (Q) הנדרשת בכדי לגרום למעבר פאזה ליחידת מסה (m):
אנדותרמי
פארק פרש קילס
מיכאל פרדיי
יעקב אחימאיר
יעקב שלמה אחימאיר (נולד ב-21 ביולי 1938) הוא עיתונאי, פובליציסט ואיש טלוויזיה ורדיו ישראלי. חתן פרס ישראל בתקשורת לשנת ה'תשע"ב (2012).
ביוגרפיה.
יעקב אחימאיר נולד ברמת גן בשנת 1938. בנם של סוניה ואב"א אחימאיר. אביו היה מראשי ברית הבריונים, הזרם הימני-רדיקלי בתנועה הרוויזיוניסטית.
נקרא יעקב שלמה על שמם של לוחם האצ"ל ועולה הגרדום שלמה בן יוסף
אחימאיר גדל בירושלים, וסיים את לימודיו בגימנסיה "דביר". את שירותו בצה"ל עשה בחיל השריון. לאחר מכן, למד היסטוריה כללית ומדע המדינה באוניברסיטה העברית.
קריירה תקשורתית.
את דרכו בעיתונות החל ככתב "חרות לנוער". בשנות השישים שהה בלונדון, שם שימש כשדר בשידור העברי של הבי בי סי, אשר כלל שידור יומי קצר בשפה העברית ששודר לישראל בגלים קצרים.
מראשית שנות השבעים, היה יעקב אחימאיר שדר בקול ישראל ובערוץ הראשון. הוא הגיש את התוכנית "היום הזה", עבד כמראיין ומנחה ב"מוקד", שימש כעורך ומגיש ב"יומן", ככתב מדיני וככתב בוושינגטון. בעשרות שנות עבודתו, סיקר יעקב אחימאיר חלק ניכר מן האירועים המדיניים בישראל. בין היתר, היה ליד כבש המטוס שהביא לארץ את נשיא מצרים אנואר סאדאת ב-19 בנובמבר 1977 וסיקר את ההתנתקות מגוש קטיף באוגוסט 2005.
בראשית שנות ה-80 היה כתב הטלוויזיה בכנסת ובשנת 1986 נתמנה לעורך "מבט". בחירתו הגיעה לאחר שמלשכת ראש הממשלה שמעון פרס, בקשו שלא למנותו לתפקיד מאחר שאחיו היה יועץ התקשורת של יצחק שמיר.
במהלך שנות ה-90, הנחה אחימאיר מספר תוכניות אקטואליה, בהן "פוליטיקה" ו"פופוליטיקה". כמו כן, הוא נמנה בין מגישי התוכנית "יש עם מי לדבר" בגלי צה"ל, עד אשר הופסק שידורה.
גם לאחר סגירת רשות השידור והקמת תאגיד השידור הישראלי, המשיך אחימאיר לערוך ולהגיש את התוכנית "רואים עולם", בערוץ "כאן 11", אותה הגיש בימי הערוץ הראשון. המשדר האחרון של "רואים עולם" שודר ב-1 בפברואר 2020 ולאחריו אחימאיר פרש לגמלאות. עד אז, הגיש אחימאיר לעיתים גם את התוכנית "הבוקר הזה" בכאן ב'. הוא גם פרסם מאמרים במדור הדעות בעיתון "מעריב", וכיום, ב"ישראל היום".
ביוני 2020 החל לשמש כפרשן בחדשות הבוקר, באוקטובר 2021 פוטר.
לאחר פיטוריו החל לשמש כפרשן בתוכנית שש - אמנון לוי.
מנימוקי זכייתו בפרס ישראל: .
הוא חתן פרס ירושלים לתקשורת הגונה לשנת ה'תש"ף (2020), "בהיותו המצפן של השידור הציבורי ביושר ואמת ובקור רוח".
אחימאיר הוא עמית-בכיר במרכז לתקשורת בינלאומית באוניברסיטת בר-אילן.
חיים אישיים.
נשוי לסופרת וחוקרת הספרות אורה אחימאיר, ואב לבן ובת. אחיו הוא חבר הכנסת לשעבר יוסף אחימאיר. בנוסף יש לו אחות למחצה, זאבה, מנישואיו הראשונים של אביו.
פרסים.
יעקב אחימאיר זכה בשורה של פרסים על עבודתו העיתונאית:
קישורים חיצוניים.
ממאמריו:
גיל הצבעה
בובאטון
The Book of Taliesyn
The Book of Taliesyn (הספר של טאליסין) הוא אלבומה השני של להקת הרוק הבריטית דיפ פרפל שיצא לאור בשנת 1968.
האלבום נחשב לאחד ממבשרי הרוק המתקדם.
היסטוריה.
בעקבות ההצלחה הבלתי צפויה לה זכתה הלהקה בארצות הברית לאחר שחרור אלבום הבכורה שלהם Shades of Deep Purple, האיצו חברות התקליטים בחברי הלהקה לפקוד את האולפנים ולהקליט חומרים מקוריים לאלבום הבא. סיבה נוספת להקליט חומרים חדשים, הייתה העובדה שהלהקה סבלה ממחסור בשירים על מנת לבצע אותם בהופעות החיות, שהיו מבוקשות ביותר בארצות הברית.
בתחילת אוגוסט 1968 נכנסו חברי הלהקה לאולפן, והחלו בהקלטות שנמשכו עד אוקטובר. בדומה לאלבומם הקודם, מכיל האלבום השפעות של רוק פסיכדלי ורוק מתקדם. עם זאת, סגנון השירים נוטה להיות כבד ומאופיין יותר ל"דיפ פרפל"- סגנון שיוצג היטב באלבומם Deep Purple in Rock. בנוסף, שירי האלבום ארוכים ומגוונים יותר, דבר שיכול להצביע על התרחבות היצירתיות של הלהקה כשזו הגיעה לכתיבת חומר מקורי. כמו כן, צליל האלבום נחשב לנקי ומלוטש יותר מאלבומם הקודם, וכולל פחות קאברים. עטיפת האלבום נוצרה על ידי המאייר ג'ון ורנון לורד.
תוכן השירים.
Listen, Learn, Read On.
שיר בעל קצב מהיר ותיפוף אגרסיבי ביחס לשאר שירי האלבום.
Wring That Neck.
"Wring That Neck" הוא הקטע האינסטרומנטלי היחידי באלבום, והוא נחשב לאחד הקטעים הכבדים שיצרו דיפ פרפל באותה תקופה, כשהוא נטול השפעות פסיכדליות כמעט לחלוטין. השיר נכתב בשיתוף פעולה מיוחד ויוצא דופן בין בלקמור וסימפר. שם השיר נלקח מביטוי שהיה שגור בפיהם של חברי הלהקה כשרצו לתאר את עבודתם המאומצת של הגיטריסט או הבסיסט על כליהם, "Wring That Neck" - בתרגום חופשי: "לסחוט את צווארה של הגיטרה". הלייבל האמריקאי התעקש לשנות את שם השיר, ולבסוף יצא תחת השם "Hard Road" בגרסתו האמריקאית של התקליט.
Kentucky Woman.
הסינגל "Kentucky Woman" נכתב במקור על ידי ניל דיימונד בשנת 1967 ויצא גם הוא כסינגל. בדומה להצלחתו של דיימונד, זכה השיר להצלחה רבה במצעדים. השיר נחשב בעיני מבקרים רבים לאחד משירי ההבי מטאל הראשונים בהיסטוריה.
We Can Work It Out.
השיר "We Can Work It Out" נכתב במקור על ידי לנון ומקרטני עבור הביטלס, ושונה באופן משמעותי על ידי הלהקה, כשהפך משיר בסגנון פולק רוק, לשיר בסגנון רוק כבד, רוק מתקדם עם השפעות פסיכדליות ניכרות. כמו כן, אורכו המקורי של השיר הוא 2:15 דקות, ובידיהם של דיפ פרפל הוא הוארך ליותר משבע דקות (כולל ההקדמה). לתחילת השיר נוסף קטע אינסטרומנטלי בן שלוש דקות, בשם "Exposition". הקטע מנוגן בקצב מהיר ובסגנון רוק מתקדם, והוא נפתח עם הפרק השני של הסימפוניה השביעית של בטהובן.
Shield.