שם האתר נגזר מאמרת כנף המיוחסת לסופר האיטלקי מהמאה ה-13 דנטה אליגיירי, לפיה "המקומות הכי חמים בגיהנום שמורים למי שבתקופה של משבר מוסרי שומרים על הנייטרליות שלהם". מרטין לותר קינג, מנהיג התנועה לזכויות האזרח בארצות הברית, השתמש בפרפרזה על הביטוי בנאום מכונן שנשא ב-4 באפריל 1967 בכנסיית "ריוורסייד" שבניו יורק, שבו דיבר נגד המעורבות האמריקאית במלחמת וייטנאם. קינג חזר על הביטוי בנאום שנשא ב-30 באותו חודש בכנסייה הבפטיסטית "אִיבֶּנאֶזֵר" שבאטלנטה, ג'ורג'יה. על פי מייסדות האתר, פישביין ודולב, "(קינג) לא השאיר מקום לעמימות או לנייטרליות. הוא האמין שמול מעשה עוול או איוולת – עדיף תמיד לקרוא תיגר, ולא להסתופף תחת אורו החמים והמנוון של הקונצנזוס. יש זמנים שבהם שקט הוא בגידה." פישביין ודולב רואות באמרה זו את אופי האתר ותפקידו: "לצעוק, להתריס, לבקר, לא להיכנע לתכתיבים שיווקיים, ולהיות נאמן לערכיו, לקוראים ולמה שחשוב באמת." הציטוט של קינג הוא ככל הנראה פארפאזה חופשית, היות שביצירתו המקורית של דנטה אליגיירי, הקומדיה האלוהית, המקום הנמוך בגיהנום, ליבתו הרעיונית, אינו לוהט או חם במיוחד אלא אגם קפוא. בנוסף, האגם הקפוא משכן בוגדים דתיים ולאומיים, ולא עומדים-מן-הצד.
לצד שמו המלא, האתר מוכר גם בשמות המקוצרים "המקום הכי חם" ו"המקום".
תכנים ושיתופי פעולה.
"המקום" זוקף לזכותו חשיפות עיתונאיות משמעותיות, בהן: פרשת מותו של יוסף סלמסה ובעקבותיה – ליווי צמוד וראשוני של מאבק יוצאי אתיופיה בישראל; תופעות של גזענות בתקופת צוק איתן; פרשיות הנוגעות לעבירות מין כפרשת אלון קסטיאל (שהניעה את Me Too בישראל), פרשת ההטרדות המיניות של רועי צ'יקי ארד, ועבירות המין של חיים דעואל לוסקי; סדרת כתבות ותחקירים על אפי נוה ולשכת עורכי הדין בישראל; סיקור מקרים של אלימות משטרתית, כולל פרשת הירי ביעקוב אבו אלקיעאן באום אל-חיראן; וכן חשיפת קבוצות סקס בטלגרם.
בנוסף לחשיפות אלה ואחרות, האתר מוסר דיווחים ראשוניים ועוקב לאורך שנות קיומו אחר נושאים מרכזיים עבורו, כגון: מהגרי עבודה ומבקשי מקלט בישראל, דיור ציבורי, זכויות אנשים עם מוגבלויות, התארגנויות עובדים, ועוד.
פרסים.
בשנת 2013 זכה האתר בציון לשבח מטעם פרס פראט לתקשורת וסביבה, על היותו עיתון עצמאי שעוסק בקיימות כמושג הנוגע סביבה, חברה וכלכלה באותה המידה. במרץ 2014 זכה האתר בפרס Digit לעיתונות מקוונת. בנימוקי הפרס נכתב: "האתר מסמל את המעבר של עיתונאים מנוסים ומצוינים אל הפלטפורמה הדיגיטלית בניסיון ראוי ומתבקש לשלוט במוצר העיתונאי עליו הם חתומים. האתר מעניק פתח לשיח אחר, מאתגר ומעניין תוך ניצול יתרונות הדיגיטל בדגש על הפצה ברשת החברתית."
מודל עסקי.
האתר הוקם על בסיס השקעה עצמית, וממומן בעיקר מתרומות הקוראים. לדברי פישביין, "הרעיון העסקי והאתגר הגדול הוא לרכוש את אמונו של הציבור שבאנו לעשות עיתונות עצמאית, משוחררת מלחצים ונקייה מאינטרסים."
בשנת 2015 החל "המקום" למכור חולצות טי הנושאות את לוגו האתר. מספר ידוענים, עיתונאים ואמנים שרכשו חולצות כאלה העלו לרשתות החברתיות תמונות שלהם לובשים את החולצה.
באוגוסט 2017 הושלם בהצלחה פרויקט מימון המונים נוסף, שהצליח מעבר ליעדים הראשוניים שלו. בנוסף לגיוס המונים, חברי המערכת מקיימים ברחבי ישראל הרצאות שתמורתן מועברת למימון עבודת האתר.
בתחילת שנת 2018 דחתה לשכת העיתונות הממשלתית את בקשת האתר להעניק לעיתונאים הכותבים בו תעודת עיתונאי, מכיוון שהוא לא עמד ברף של 10,000 כניסות ביום לפחות. לפיכך פתח האתר בינואר 2018 בקמפיין כניסות המוני על מנת לעבור את הרף. קמפיין גיוס הגולשים הביא לאתר למעלה מ-1.2 מיליון כניסות תוך שלושה שבועות, ובעקבותיו, אחרי עבודת ועדה מייעצת שבחנה את תיקון הכללים, החליטה לשכת העיתונות הממשלתית באפריל 2019 לפתוח מסלול מקביל להענקת תעודות לעיתונאים הפועלים בפלטפורמות דיגיטליות, ללא קשר להיקף החשיפה שלהם.
תביעה משפטית.
בינואר 2017 הגישו לשכת עורכי הדין ואפי נוה שעמד בראש הלשכה, תביעת לשון הרע אישית נגד שרון שפורר בסכום של כמיליון שקל בעקבות סדרת כתבות שפרסמה באתר "המקום". בין היתר טענה שפורר בכתבותיה, על רקע קשריו של נוה לוועדת האתיקה של הלשכה, שהוועדה נוהגת איפה ואיפה. בכתבה אחרת נכתב שחברת הביטוח "מנורה" זכתה, בהיותה לקוחה של נוה, בחוזה לביטוח חברי הלשכה, ומכרה להם ביטוחים לא תקינים שכללו סעיף הגנה במקרים של תביעות על הטרדה מינית, סעיף שנגד את החוק. בכתב ההגנה שהוגש באמצעות אתר "המקום" טענה שפורר שמדובר בתביעת השתקה חסרת בסיס
אחרי שהתובעים סירבו להצעת בית המשפט לקיים הליך גישור, ב-11 בספטמבר 2019 דחה בית משפט השלום את התביעה וחייב את לשכת עורכי הדין לשלם לשפורר הוצאות שכר טרחה בסך 70 אלף שקל. שפורר ו"המקום" ערערו על גובה הסכום בדרישה לשלם פיצויים בגובה סכום התביעה, כדי להרתיע תובעי סרק עתידים מפני הגשת תביעות השתקה, ובטענה שהתובעים התנהלו בצורה לא מכובדת, אולם בית המשפט דחה את הבקשה.
אבו סעד התוסתרי
אַבּוּ סַעְד א-תֻּסְתַרִיּ (בערבית: أبو سعد التستري), או בשמו העברי אַבְרָהָם בֶּן יָשָׁר, היה יהודי קראי, איש כספים וסוחר בתכשיטים ואבני חן. מראשי הקהילה היהודית במצרים במחצית הראשונה של המאה ה-11.
יחד עם אחיו, אבו נצר, היה אבו סעד ממקורבי הח'ליפה הפאטמי אל-מסתנצר . לאחים התוסתרים הייתה השפעה רבה על חיי הקהילה היהודית במצרים, בשל מעמדם בחצר הפאטמית. לאבו סעד היה קשר אישי לח'ליפה ובזכות קשר זה הגיעו האחים למעמדם בחצר.
למרות היותם קראים, שמרו האחים התוסתרים על קשרים עם הקהילה הירושלמית הרבנית בפוסטאט, עם אפרים בן שמריה, ראש הקהילה היהודית בפוסטאט, ועם פטרונו, גאון ישיבת ארץ ישראל, רבי שלמה בן יהודה. הוא היה בקשרים טובים עם עלי בן עמרם שבהמשך מונה למנהיג הקהילה היהודית בעיר.
באוקטובר 1047 נרצח אבו סעד בעקבות הסתה נגדו מצד יהודי שהתאסלם, זמן מה לאחר הרצח סולק גם אחיו, אבו נצר, מן החצר הפאטמית.
אבו סעד אל טוסטרי
אבו סעד אל-טסטרי
אברהם בן ישר
M106 (מ-Messier 106, נקראת גם NGC 4258) היא גלקסיה ספירלית בקבוצת הכוכבים כלבי ציד, הנמצאת במרחק של כ-24 מיליון שנות אור מכדור הארץ. היא הוספה לקטלוג מסיה רק בשנת 1947, 166 שנים אחרי גילוייה, על ידי האסטרונומית הלן סויר הוג.
היסטוריה.
M106 התגלתה ביולי 1781, על ידי עוזרו של שארל מסיה, האסטרונום הצרפתי פייר מאשן, ככל הנראה לאחר שמסיה מסר כבר את הקטלוג לפרסום באלמנך לשנת 1784 שיצא באותה שנה. במכתב ששלח מאשן בשנת 1783 ליוהאן ברנולי השלישי סיפר מאשן על גילויה של M106, וציין את הקואורדינטות שלה. ויליאם הרשל צפה ב-M106 ב-9 במרץ 1788 בלי שידע על גילויה המוקדם יותר על ידי מאשן ותיאר אותה כבהירה מאוד, עם גרעין בהיר וזרועות ערפיליות שנתמחות ממנה לכיוונים צפון ודרום. ג'ון הרשל צפה בה בשנת 1830 וציין שהיא בהירה מאוד, גדולה, מאורכת ובהירותה גדלה בפתאומיות במרכזה.
בשנת 1981 התגלתה ב-M106 סופרנובה SN 1981K שהגיעה בשיאה לבהירות נראית מדרגה 16 וב-2014 הופיעה סופרנובה SN 2014bc שסווגה כסוג II והגיעה לדרגת בהירות 15.
תצפית.
M106 נמצאת כ-1.7 מעלות מדרום לכוכב 3 בכלבי ציד, כ-6.5 מעלות מצפון-צפון-מערב ל-β בכלבי צייד וכ-7.5 מעלות מדרום-מזרח לפקדא. עם בהירות נראית מדרגה 8.4 ניתן לראותה באמצעות משקפת ובאמצעות טלסקופ חובבים ניתן להבחין בגרעין הבהיר ובצורתה האליפטית. נחוץ טלסקופ בינוני ותנאי תצפית טובים כדי להבחין בשתי הזרועות שיוצאות ממנה. במרחק של כ-7 מעלות מצפון מערב ל-M106 (סמוך לפקדא) נמצאת M109 ובמרחק של כ-8.4 מעלות מדרום-מזרח לה נמצאת M94
תכונות.
M106 היא גלקסיה ספירלית גדולה שבשל נטייתה ביחס לקו הראייה אליה נראית אליפטית. אורכה הזוויתי כ-18.6 דקות קשת, יותר מחצי קוטרו של הירח המלא, שקול ממרחק של 24 מיליון שנות אור לקוטר של כ-130,000 שנות אור. מהירות הסיבוב של החומר בקצה הגלקסיה היא כ-208 קילומטר לשנייה שמאפשרת להעריך את מסתה בכ- מסות שמש, אך מניתוח התנועה של גלקסיות לוויין המקיפות אותה נראה שמסתה הכוללת מגיעה לפי 3 ועומדת על כ- מסות שמש - כפול ממסת שביל החלב.
ל-M106 מבנה זרועות מורכב, הדוק במרכז ומשתחרר יותר בקצה. שתי זרועות מתמשכות יותר מהאחרות ובקצותיהן יש אזורים כחולים שמצביעים על יצירת כוכבים חדשים מסיביים וחמים. תצפיות בגלי רדיו של המערך הגדול מאוד מראות שבליבת הגלקסיה יש גרעין גלקטי פעיל צפוף מאוד שמסתו מגיעה לכ-40 מיליון מסות שמש ורדיוסו כ-0.4 שנת אור בלבד. קארל סייפרט ציין את M106 במאמרו משנת 1943, שהגדיר את תכונותיהן של גלקסיות סייפרט, כאחת מהגלקסיות שהספקטרום של גרעינן מכיל קווי פליטה ובשל מאפיין זה היא מסווגת כגלקסיית סייפרט מסוג II.
מסיה 106
אהרן מנחם מנדל הכהן בהר&quot;ן
אהרן מנחם מנדל בהר&quot;ן
מלחמת האזרחים בניגריה
פרנסס אונדיוויילה
פרנסס אונדיוויילה אוטרו (בספרדית: Francisca Ondiviela Otero; נולדה ב-19 במאי 1961) היא שחקנית ספרדייה. זוכת מיס ספרד בשנת 1980
ביוגרפיה.
אונדיוויילה נולדה בלאס פאלמאס דה גראן קנריה בספרד. היא נבחרה למיס ספרד 1980 וייצגה את ספרד בתחרות מיס עולם 1980 ומיס תבל 1981.
היא למדה תקופה משחק ולאחר מכן היגרה למקסיקו. בשנת 1992 גילמה את הדמות הראשית בטלנובלה המקסיקנית "El abuelo y yo" לצדו של גאל גרסיה ברנאל.
היא גילמה את האנטגוניסטית בטלנובלה המקסיקנית "מריה מריה" משנת 1995, ושיחקה באחד התפקידים הראשיים בטלנובלה הוונצואלית "חתולה פראית" משנת 2002.