הקרן החדשה לישראל (באנגלית: New Israel Fund ובראשי תיבות: NIF) היא מלכ"ר אמריקאי שמטרתו, על פי פרסומיו, היא קידום השוויון והדמוקרטיה בישראל. הקרן מעניקה תמיכה כספית למאות ארגונים, שאת פעילותם היא רואה כמקדמת זכויות אדם, דו-קיום בין יהודים לערבים, זכויות מיעוטים בישראל וקהילת הלהט"ב, העצמה נשית ונושאים סביבתיים. הוצאות הקרן בשנים 2014 ו-2015 היו כ-110 מיליון ש"ח בשנה. לפי ניב גורדון, זוהי הקרן הגדולה ביותר התומכת בארגוני זכויות אדם בישראל. לצד חלוקת המענקים הכספיים מפעילה הקרן את "שתיל", המספק שירותי תמיכה וייעוץ לעמותות, בעיקר לכאלו הנתמכות על ידי הקרן.
החברה רשומה כמלכ"ר בארצות הברית, בקנדה ובבריטניה ויש לה סניפים גם באוסטרליה ובמדינות באירופה. בישראל היא הייתה עמותה רשומה כ"ניו ישראל פאנד" עד שנת 1995, בה ביקשה למחוק את רישום העמותה בישראל. בפרסומיה בעברית היא מציגה עצמה בשם "הקרן החדשה לישראל". בינואר 2006 זכתה הקרן והזרוע הביצועית שלה להכרה מהאו"ם כארגון שפועל ברוח מגילת האו"ם ומקדם את ערכיה.
נשיא הקרן הוא פרופסור דייוויד מאיירס. מנכ"ל הקרן הוא דניאל סוקאץ' ומנכ"ל הסניף בישראל הוא מיקי גיצין.
היסטוריה.
הקרן החדשה לישראל הוקמה בקליפורניה ב-1979 על ידי בני-הזוג ג'ונתן כהן ואלנור פרידמן גייסי תרומות. כהן, פעיל ציבור שנולד וגדל בדרום-אפריקה, התגורר בישראל בשלהי שנות השישים, ובמסגרת עבודתו ביקר בישראל בשנות השבעים. הוא סיפר כי "היה מספר נכבד של תורמים בגילנו שהרגישו מנוכרים מתמיכה בישראל, ולא התייחסו בחיוב למגבית היהודית המאוחדת כהוריהם וסביהם". הקמת הקרן הייתה "הרעיון שלנו לדרך לעירוב אנשים בפילנתרופיה יהודית... על בסיס הניסיון (הפילנתרופי) שלנו, הבנו שכמויות קטנות של כסף יכולות להביא לשינויים גדולים".
יחד עם אלווין באום, ראש ברית הלהט"ב בפדרציה היהודית של סן פרנסיסקו, ונעמי לאוטר, מנהלת אזורית של איפא"ק, הם הגיעו לישראל כדי לבחון הקמת קרן חדשה. שניהם הצטרפו לחברים המייסדים של הקרן שנרשמה בארצות הברית. מטרת הקרן הייתה לתמוך בארגוני חברה אזרחית הדומים בתפיסת פעולתם לארגוני חברה אזרחית אמריקאיים וזאת בניגוד לחלק ניכר מהארגונים, בעשורים הראשונים למדינה, שהיו משויכות למפלגות השונות וקיבלו מימון דרכן.
הסניף הישראלי נרשם ב-1980 לפי פקודת החברות כחברה מסוג "חברת חו"ל" בשם "ניו ישראל פונד", והוקמה עמותה ישראלית שנשאה את אותו שם. בשלוש השנים הראשונות הסכומים שעמדו לרשות הקרן היו מצומצמים יחסית.
ב-1982 הגיעה הנהלת הקרן למסקנה שדרוש שינוי יסודי בדרכי פעולתה. לאחר קיום דו-שיח עם הארגונים הממומנים על ידיה, החליטה הנהלת הקרן שהשינוי הדרוש הוא מעבר מסיוע מימוני בלבד למודל משולב של מימון, ייעוץ והכוונה, ולשם כך הוקמה עמותה נוספת ששימשה כאגף המבצעי של הקרן בשם "שתיל - שירותי תמיכה וייעוץ לקידום שינוי חברתי" על ידי שרה קרניאל, שעמדה בראשה בשנים 1982–1983. אחריה שימשה בתפקיד זה שרי ריבקין עד 1998. בשנת 1985 גדל תקציב סניף הקרן בישראל ל-25,000 דולר. פעילות "שתיל" התרחבה באותה תקופה וכללה גם הכשרת אנשי דוברות ויחצ"נות בקרב הארגונים להם סייעה. ב-1987 נפתח סניף הקרן בחיפה. באותה השנה, לראשונה השתתף ראש הממשלה, יצחק שמיר, בפעילות הקרן: כנס של האגודה הישראלית למען יוצאי אתיופיה בדרישה להעלאת בני משפחה נוספים ארצה.
בשנת 1995 פנו נציגי הקרן לרשם העמותות בבקשה למחוק את שתי העמותות "ניו ישראל פונד" ושתיל, ומאז מנוהלת הפעילות על ידי הקרן בארצות הברית שרשומה בישראל כ"חברה זרה", ומפעילה מטעמה את שתיל.
בין השנים 2002–2008 כיהן כנשיא הקרן פטר אדלמן. לפניו כיהנו בתפקיד זה ד"ר מרדכי בר-און ופרופ' יורם פרי. בשנת 2008 מונתה לנשיאת הקרן נעמי חזן שכיהנה כחברה בהנהלת הקרן בין השנים 1993–1992 עד לבחירתה לכנסת, ומשנת 2007. בשנים 2012–2015 הנשיא היה הרב בריאן לורי, ובשנים 2015–2018 עו"ד טליה ששון.
בין השנים 1991–1997, אבינעם ערמוני שימוש כמנכ"ל הסניף הישראלי. בנובמבר 2009 החליפו דניאל סוקאץ' ורחל ליאל את לארי גרבר ואליעזר יערי בתפקידי מנכ"ל הקרן ומנכ"ל הסניף בישראל, בהתאמה. מיקי גיצין החליף את רחל ליאל ביולי 2017.
למחרת ניצחונו של אהוד ברק בבחירות לראשות הממשלה ולכנסת ה-15 שלח מנכ"ל הקרן בישראל, אליעזר יערי, מכתב באנגלית לתורמים אמריקאים ולצוות הקרן, שבו כינה את קואליציית נתניהו: "קואליציה ביזארית שגילמה סטגנציה פוליטית, הידרדרות מוסרית, וקלריקליות דתית וחברתית", הציג את הקרן כגורם ברור בהבסתו, והתייחס לשמה באמירה "אנו הקרן החדשה לישראל ויש ביכולתנו להיות כוח חשוב ביצירתה של ישראל חדשה" (על פי תרגומו של אמנון לורד).
בספטמבר 2011 פרסם אתר ויקיליקס מסמך מסווג שנשלח משגרירות ארצות הברית בישראל לוושינגטון המסכם פגישה שנערכה בפברואר 2010 בין חדווה רדובניץ', סמנכ"לית הקרן, עם היועץ הפוליטי של השגרירות. במסמך צוטטה רדובניץ' אומרת "בתוך מאה שנה ישראל תהיה בעלת רוב ערבי, אך היעלמותה של המדינה היהודית לא תהיה הטרגדיה שהישראלים חוששים ממנה, משום שהיא תהפוך לדמוקרטית יותר". הקרן החדשה לישראל הגיבה שרדובניץ' עזבה את הארגון משום שדעותיה האישיות סטו מנקודת המבט של הארגון.
למחרת ניצחונו של דונלד טראמפ בבחירות לנשיאות ארצות הברית, פרסם מנכ"ל הקרן, דניאל סוקאץ', מכתב פומבי מטעם הקרן תחת הכותרת "העולם לקח צעד ענק לאחור" בו הביע את אבלו וחרדתו על הניצחון.
בעבר הופיע בדף השאלות והתשובות של הקרן כי היא מתנגדת ל"כיבוש הישראלי" ביהודה ושומרון. בהמשך הניסוח שונה ונאמר שם שהארגונים שהקרן תומכת בהם עושים זאת "מתוך אהבה למדינה ורצון להסיר מעל ישראל את הגיבנת המוסרית של השליטה בעם אחר".
פעילות הקרן.
עיקר פעולתה של הקרן החדשה לישראל היא חלוקת מענקים לארגונים. על פי דוח הקרן מ-2010, מאז היווסדה ב-1979 היא העניקה יותר מ-250 מיליון דולר לכ-850 ארגונים. 30% מהכספים שחילקה הקרן בשנת 2007 הופנו לארגונים הפועלים בקרב ערביי ישראל. מלבד הסניף הראשי בירושלים, מפעילה הקרן סניפי משנה, באמצעות שתיל, בבאר שבע, בחיפה, בלוד ובבאקה אל-גרביה. נכון ל-2010 מועסקים במסגרת הקרן החדשה לישראל ושתיל 130 עובדים.
מלבד תמיכה בארגונים, הקרן תומכת גם בקואליציות של ארגונים, למשל הפורום לדיור ציבורי, ובמאבקים ציבוריים ספציפיים. כך למשל תרמה הקרן ביולי 2011 כ-35,000 ש"ח למאהלים עבור מחאת האוהלים ובינואר 2014 תרמה 3,000 דולר למימון הפגנה של מסתננים מאפריקה בכיכר רבין בתל אביב.
גופים נתמכים.
עם הארגונים שקיבלו את תמיכת הקרן נמנים:
בין השאר מממנת הקרן את פרויקט "בועטים את הגזענות והאלימות מהמגרשים", המופעל בשיתוף מינהל הספורט של משרד התרבות והספורט, המשרד לביטחון הפנים, וההתאחדות לכדורגל בישראל במטרה להפחית את הגזענות והאלימות בספורט.
הקרן שותפה עם פרויקט תגלית בארגון מסלול סיורים מיוחד במסגרת הפרויקט, בשם: "גלו את ישראל: שלום, פלורליזם וצדק חברתי".
פרויקטים מרכזיים.
שתיל.
בשנת 1982 יזמה הקרן החדשה לישראל את הקמת "ארגון שתיל", המייעץ לעמותות הנתמכות על ידה.
תוכנית המשפטנים.
בשנים 1984–2017 הפעילה הקרן תוכנית דו-שנתית במסגרתה העניקה מלגת לימודים למשפטנים ישראלים היוצאים ללימודי תואר שני במשפטים בארצות הברית, תוך התמחות בזכויות האדם. משתתפי התוכנית זכו למלגה הכוללת את מימון שכר הלימוד, הוצאות הנסיעה והוצאות המחיה בארצות הברית. לאחר חזרתם לישראל שובצו משתתפי התוכנית לעבודה במשך שנה באחד מהארגונים העוסקים בתחומי זכויות האזרח בישראל. בשנה זאת מקבלים המשתתפים משכורת חודשית מהקרן. בראש ועדת ההיגוי של התוכנית עומד עו"ד יהושע שופמן. עם משתתפי התוכנית בעבר נמנו עורכי הדין אביגדור פלדמן, חסן ג'בארין, דן יקיר, ד"ר יובל קרניאל, ד"ר נטע זיו ועו"ד שמאי ליבוביץ.
פולמוס.
בקרב הימין הישראלי הפך קשר עם הקרן החדשה לישראל, ובפרט קבלת מימון ממנה, לאות גנאי. פוליטיקאים מהימין, ובראשם ראש הממשלה בנימין נתניהו, טענו שמדובר בקרן אנטי ציונית. באפריל 2018 נתניהו טען שהקרן היא הגורם המרכזי שהפעיל לחץ אירופי על ממשלת רואנדה לסגת מההסכם להחזרת מסתננים מאפריקה לתחומה. הוא הוסיף כי מטרת העל של הקרן היא מחיקת הצביון היהודי של ישראל והפיכתה למדינת כל אזרחיה, לצד מדינת לאום פלסטינית נקייה מיהודים בקווי 67' שבירתה ירושלים". נשיאת הקרן הכחישה שהארגון פנה לרואנדה או לגורמים אירופאים והוסיפה כי "ראש הממשלה עבר הערב כל קו אדום בהסתה נגד הקרן החדשה לישראל". בהודעה שהוציאה מפלגת הבית היהודי בשנת 2015 נכתב כי הקרן פוגעת "בחיילי צה״ל ובכל אינטרס ישראלי".
בתחילת 2010 תנועת "אם תרצו" יצאה במסע פרסום נגד הקרן ונשיאתה, נעמי חזן, בטענה שהקרן תומכת בארגונים המגישים תביעות נגד קציני צה"ל מחוץ לישראל בהאשמה של פשעי מלחמה, ובתמיכה בארגונים שסיפקו נתונים לוועדת גולדסטון. הקרן פרסמה מסמך תגובה לטענות "אם תרצו", ובו טענה שהמסמך של "אם תרצו" הוא מניפולציה שקרית.
ארגון NGO Monitor הלין במכתב פומבי למנכ"לית הקרן רחל ליאל, נגד ארגון השמאל הרדיקלי "קואליציית נשים לשלום" המשתתף בקמפיין ה-BDS נגד ישראל וכנגד תמיכת הקרן בו. בעקבות זאת הופסקה הזרמת המענקים ל"קואליציית נשים לשלום" והקרן דרשה מהם להסיר את שמה מרשימת התורמים באתר. בתגובה האשימה הקואליציה את הקרן ב"כניעה למסע ההסתה".