במאי 1900 נישאה ג'ולי לצייר ארנסט רואר, ובנו של הצייר אנרי רואר. החתונה הייתה "חתונה כפולה". זוג נוסף התחתן בחתונה שהתקיימה בפאסי, בת דודתה של ג'ולי, ג'נין גובילארד נישאה לפול ואלרי. לג'ולי נולדו שלושה ילדים, ג'וליין (נולד ב-1901), קלמנט (נולד ב-1906) ודניס (נולד ב-1908). גם ג'וליאן וגם דניס ירשו כמה מציוריה של מוריזו סבתם, המוצגים כעת במוזיאון מרמוטאן מונה.
אליזבת' גרין אשת החסידה
ג'יניוויי
ג'יניוויי (בסינית מפושטת: 锦衣卫; בסינית מסורתית: 錦衣衞; מילולית: המשמר עוטה המדים המאוחד) הייתה המשטרה החשאית הקיסרית ששירתה את קיסרי שושלת מינג בסין. המשמר הוקם על ידי קיסר חונגוו בשנת 1368 כדי לשמש כשומרי ראשו האישיים. בשנת 1369 הוא הפך לגוף צבאי קיסרי. אנשיו קיבלו את הסמכות לבטל הליכים משפטיים והפעלת סמכויות מעצר, חקירה והענשת כל אחד, כולל אצילים וקרובי משפחתו של הקיסר.
המשמר היה אחראי על איסוף מודיעין צבאי על האויב והשתתפות בקרבות במהלך התכנון. השומרים עטו על עצמם מדים בולטים בצבע צהוב-מוזהב ונשאו נשק להב מיוחד.
היסטוריה.
מקורו של הג'יניוויי כבר משנת 1360. אנשיו שימשו כשומרי הראש האישיים של חונגוו והגנו עליו במהלך הקרב עם צ'ן יוליאנג. לאחר שייסד את שושלת מינג והפך לקיסר, הוא הטיל ספק בנאמנות נתיניו כלפיו וחשש כל הזמן מפני מרד והתנקשויות אפשריות. אחד מתפקידיו המוקדמים של הג'יניוויי היה לעזור לקיסר לרגל אחר נתיניו. הקיסר הגדיל את תפקידי המשמר מאוחר יותר ואיפשר להם לבדוק את פקידיו בעבודה בעיר הבירה, לפני שהקים אותו כגוף רשמי בשנת 1382 עם כ-500 חברים. מספרם גדל לאחר מכן לסביבות 14,000 בתוך שלוש שנים בלבד.
בשנת 1393 צמצם הקיסר את חובותיו של ג'יניוויי לאחר שניצלו לרעה את סמכותם במהלך חקירת מזימת מרד על ידי לאן יו, במהלכה הוצאו להורג כ-40,000 איש. כאשר הקיסר יונגלה עלה לכס המלוכה, הוא חשש שמא נתיניו לא יהיו מרוצים ממנו, משום שהוא עלה לשלטון במקום אחיינו. הוא החזיר את סמכות הג'יניוויי ואפשר להם לשלוט על החצר הקיסרית. המשמר התפרק לאחר 262 שנות קיום כאשר כוחות המורדים של לי זיצ'נג הפילו את שושלת מינג בשנת 1644.
שירות.
המשמר הוסמך לבטל הליכים משפטיים בעת העמדתם לדין של מי שנחשבו לאויבי המדינה, הוענקה להם אוטונומיה מלאה בנושאי מעצר, חקירה, מעצר ללא משפט וענישה, מבלי לעבור הליך ראוי. המשמר היה קשורים לשירות הקיסר וקיבלו ממנו פקודות ישירות. הם שימשו גם כקומיסרים פוליטיים עבור צבאות מינג בעתות מלחמה. בשנים המאוחרות יותר של שושלת מינג הונחו הג'יניוויי לשלוט על סיעת דיפו / דונג צ'אנג. כשהממשלה שקעה בשחיתות, שימש ג'יניוויי כל הזמן כאמצעי לחיסול מתנגדים פוליטיים באמצעות התנקשויות והעמדה לדין.
מטה.
המטה של הג'יניוויי שכן ממערב לכיכר טיין-אן-מן, שם נמצא כיום היכל העם הגדול.
יחסי אוקראינה–ארגנטינה
יחסי אוקראינה–ארגנטינה הם היחסים הדיפלומטיים בין ארגנטינה לאוקראינה. שתי המדינות נהנות מיחסי ידידות, שחשיבותם מתמקדת בהיסטוריה של הגירה אוקראינית לארגנטינה. האוקראינים בארגנטינה הם הקהילה האוקראינית השנייה בגודלה באמריקה הלטינית (אחרי ברזיל) המונה כ-250,000 אוקראינים וצאצאיהם. שתי המדינות חברות בארגון הסחר העולמי.
היסטוריה.
בין השנים 1897–1914, גל האוקראינים הראשון הגיע לארגנטינה עם כ-10,000 אוקראינים שהיגרו לארגנטינה. זמן קצר לאחר מלחמת העולם הראשונה היגרו לארגנטינה כ-70,000 אוקראינים. בפברואר 1921 הפכה ארגנטינה למדינה הראשונה והיחידה באמריקה הלטינית שהכירה וביססה יחסים דיפלומטיים עם אוקראינה. בשנת 1922 איבדה אוקראינה את עצמאותה והפכה לחלק מברית המועצות. זמן קצר לאחר מלחמת העולם השנייה היגרו 6,000 אוקראינים נוספים לארגנטינה.
ב-5 בדצמבר 1991 הכירה ארגנטינה בעצמאות אוקראינה לאחר התפרקות ברית המועצות. ב-6 בינואר 1992, ארגנטינה ואוקראינה כוננו יחסים דיפלומטיים. בשנת 1993, שתי המדינות פתחו שגרירויות בבירות זו של זו. בשנת 1995 הגיע נשיא אוקראינה ליאוניד קוצ'מה לביקור רשמי בארגנטינה. בשנת 1998 הגיע נשיא ארגנטינה קרלוס מנם לביקור רשמי באוקראינה.
במהלך סיפוח חצי האי קרים על ידי הפדרציה הרוסית בפברואר – מרץ 2014, ארגנטינה כחברה לא קבועה במועצת הביטחון של האו"ם, הציעה על הצעת החלטה בגנות משאל העם בחצי האי קרים. במרץ 2014 ארגנטינה נמנעה מההצבעה בהחלטה 68/262 של העצרת הכללית של האו"ם שכותרתה "שלמותה הטריטוריאלית של אוקראינה". ממשלתה של נשיאת ארגנטינה לשעבר כריסטינה פרננדס דה קירשנר הצהירה כי יש "סטנדרטים כפולים" לבריטניה וארצות הברית המגנות את משאל העם בחצי האי קרים, אך תומכות במשאל העם באיי פוקלנד. ארגנטינה קראה ל"שלמות אוקראינה "ומאמינה שיש להחזיר את חצי האי קרים לאוקראינה.
בספטמבר 2016 נפגשו נשיא ארגנטינה מאוריסיו מאקרי ונשיא אוקראינה פטרו פורושנקו במהלך העצרת הכללית של האומות המאוחדות בעיר ניו יורק. בשנת 2016, שתי המדינות חגגו 25 שנה מאז כינון היחסים הדיפלומטיים.
ביקורים רמי דרג.
ביקורים רשמיים מארגנטינה באוקראינה
ביקורים רשמיים מאוקראינה בארגנטינה
הסכמים דו-צדדיים.
שתי המדינות חתמו על כמה הסכמים דו-צדדיים כגון הסכם הגנת השקעות (1995); הסכם על סחר ושיתוף פעולה כלכלי (1996); אמנה ליחסי ידידות ושיתוף פעולה (2000); הסכם ביטול אשרות (2011) והסכם להכרה הדדית בתארים להשכלה גבוהה משתי המדינות (2015).
יחסי סחר.
בשנת 2016 הסתכם המסחר בין ארגנטינה לאוקראינה ב-60.5 מיליון דולר. הייצוא העיקרי של ארגנטינה לאוקראינה כולל: דגים וסרטנים; פירות ואגוזים; זרעים ופירות משמנים; טבק ותחליפיו. הייצוא העיקרי של אוקראינה לארגנטינה כולל: דשנים, מתכות ברזליות ומכונות. החברה הרב לאומית הארגנטינאית Molinos Río de la Plata פועלת באוקראינה.
לידיה והלסטרום
לידיה קטרינה ווהלסטרום (בשוודית: Lydia Katarina Wahlström; 28 ביוני 1869 – 2 ביוני 1954) הייתה היסטוריונית, סופרת ופמיניסטית שוודית. היא הייתה אחת מארבע המייסדות של האיגוד הלאומי לבחירות פוליטיות לנשים (LKPR) וכיהנה כיושבת הראש של האגודה בשנים 1907–1911.
חיים וקריירה.
ווהלסטרום נולדה ב, וסטמנלנד , כאחות הצעירה ביותר מבין שלושת אחותיה. אביה היה הכומר יוהאן גוסטף וולסטרום ואימה הייתה אידה שמידט. אחותה הבכורה הייתה מורתה הראשונה והיא אמרה כי באופן מסוים היא גדלה כילד, והיא נהנתה להתלבש כמו אחת. היא למדה בבית ספר וולינסקה בסטוקהולם, והתחילה ללמוד תואר ראשון בתולדות האמנות, שפות נורדיות ומדע המדינה באוניברסיטת אופסלה ב-1888. כסטודנטית, היא הקימה את הארגון הראשון לסטודנטיות באוניברסיטת אופסלה, שחבריה חבשו את כיפות הסטודנטים שלהם בפומבי אף על פי שהוא לא היה נחשב מתאים למגדרן.
ווהלסטרום רצתה להיות כומר כמו אביה, אבל זה לא היה אפשרי, אף על פי שניסתה לשנות את זה. היא לימדה את הנצרות באוניברסיטת אופסלה, ניהלה בית ספר לבנות באנגליה ולבסוף הייתה מנהלת בבית ספר אהלנסקה בסטוקהולם. היא הייתה מייסדת שותפה של האיגוד הלאומי לבחירות פוליטיות לנשים יחד עם סיגן ברגמן , אנה וייטלוק ואן-מרגרט הולמגרן . ב-1902, הוצגו בפני הפרלמנט השוודי שתי בקשות הנוגעות לרפורמת זכות בחירה לנשים בשוודיה. אחת מהרפורמות הוצעה על ידי שר המשפטים השוודי, יילמאר המרשלד, שהציע לתת לגברים נשואים 2 קולות, מאחר שניתן לתת להם להצביע גם במקום נשותיהם. את ההצעה השנייה הציג עורך הדין השוודי, קרל לינדהאגן , שהציע זכות בחירה לנשים. ההצעה של המרשלד עוררה כעס בקרב פעילי זכויות נשים, שהקימו קבוצת תמיכה בתנועת לינדהאגן. בעקבות זאת, ב-4 ביוני 1902 נוסד האיגוד הלאומי לבחירות פוליטיות לנשים (LKPR) בתחילה כחברה מקומית בסטוקהולם, ולאחר מכן כארגון לאומי בשנה שלאחר למכן.
היא השתייכה לדובריה המובילים, לאידאולוגים ולכותבים, וייצגה את האגודה במספר הזדמנויות. התארים האקדמיים שלה העניקו אמינות מדעית לתנועה, והיא כיהנה כיו"ר האגודה ב-1907–1911. היא הייתה אחת מהחברות הבודדות שהודתה בגלוי שהיא שמרנית פוליטית. האיגוד נתמך על ידי נשים עם אהדה פוליטית שמאלנית וימינית כאחד. בפועל, הנייטרליות הפוליטית ננטשה מיד לאחר ההחלטה מ-20 ביוני 1911, כאשר האיגוד החליט להקים חרם מצביעים נגד כל הפוליטיקאים המתנגדים לזכויות בחירה לנשים. במציאות, פירוש הדבר היה שהארגון כבר לא היה נייטרלי מבחינה פוליטית, שכן האופוזיציה העיקרית של זכות הבחירה לנשים הייתה השמרנים, ואילו הליברלים והסוציאל-דמוקרטים היו בעד זכות בחירה לנשים ברגע שהונהגה זכות בחירה מלאה לגברים מאז 1909. כתוצאה מכך, ווהלסטרום, כשמרנית, עזבה את תפקידה כיו"ר האגודה והוחלפה על ידי קודמתה בתפקיד, אנה וייטלוק .
ווהלסטרום הייתה פעילה גם בעמותת פרדריקה ברמר .
וולסטרום פרסמה עבודות רבות על נצרות והיסטוריה. היא נפטרה בסטוקהולם כשהייתה בת 84.
יוג'ין מאנה
יוג'ין מאנה (בצרפתית: Eugène Manet; 21 בנובמבר 1833 – 13 באפריל 1892) היה צייר צרפתי. הוא לא זכה למוניטין הגבוה של אחיו הבכור אדואר מאנה או אשתו ברת מוריזו, והקדיש הרבה ממאמציו לתמוך בקריירה של אשתו.
ביוגרפיה.
מאנה היה האמצעי בין שלושת בניו של אוגוסט מאנה, פקיד במשרד המשפטים הצרפתי. הוא נולד בפריז, 22 חודשים אחרי אחיו הבכור אדואר בינואר 1832, ו-16 חודשים לפני אחיו הצעיר גוסטב במרץ 1835. הוא נקרא על שם אמו יוג'ני-דזירה (לבית פורנייה). האחים אדואר ויוג'ין למדו שיעורי פסנתר אצל סוזן לנהוף משנת 1849, שבסופו של דבר היא התחתנה עם אדואר בשנת 1863.