בתחילת מאי, הממשלה הודיעה על שלבי ההקלות בסגר. מגבלת ההתקהלות הוקלה בהדרגה.
הופסקו הנסיעות הבינלאומיות הנכנסות מוקדם והפצירו בפינים שלא לנסוע לחו"ל. כתוצאה מכך, הטיסות האוויר ירדו ב-95%, ומעל 94% מהפינים נפשו במדינתם ממאי עד אוגוסט - והשאר נסעו בעיקר לנורווגיה. מגבלות הכניסה למדינה נחשבו מחמירות יחסית לאירופה.
לאחר ההקלות, נוספו הנחיות בהתאם למדדים התחלואה.
נכון לסוף ינואר 2021, בפינלנד ישנם 42,334 חולים מאומתים (מתוכם נרפאו 31,000) וכ-644 מתים מקורונה.
ראש ממשלת פינלנד, סאנה מרין, הודיעה על הטלת סגר במדינה החל מ-8 במרץ בתגובה לעלייה במספר הנדבקים. הסגר לא יכלול עוצר אך כן יחייב סגירת ברים ומסעדות, והגבלת התקהלויות ל-6 אנשים. כמו כן, כיתות ז' ומעלה יעברו ללמידה מרחוק. לפי מרין המוטציה הבריטית הנחשבת למדבקת יותר התפשטה במדינה מאז סוף דצמבר. בסוף מרץ, תוכנן להטיל סגרים מקומיים בכמה ערים. צעד זה נפסל. בפועל הוטלו מגבלות תנועה בין מחוז אוסימה לשאר פינלנד למטרות שאינן עבודה עד 15 באפריל.
בתחילת אפריל פורסמה תוכנית ההקלות ההדרגתית. ב-27 באפריל הודיעה ראש הממשלה על תום מצב החירום שהחל במרץ.
בקיץ 2021, פינלנד התמודדה עם גל תחלואה. הושק מעיין תו ירוק.
בשלהי 2021, החל גל תחלואה חדש עם עליה חדה בכמות הנדבקים. הוגבלו שעות הפתיחה של עסקים כמו מסעדות. עסקים אחרים נסגרו. בסוף ינואר 2021, החלו הקלות לאור ירידה.
הממשלה תכננה להסיר את הגבלות הקורונה בפברואר. באמצע פברואר, היו הגבלות קורונה פעילות במדינה אך נוספו הקלות.
הולדן WB
הולדן WB (באנגלית: Holden WB) הם סדרות דגמים של טנדר מסוג "utility" ומסחרית במספר תצורות אשר יוצרו על ידי יצרנית הרכב האוסטרלית ג'נרל מוטורס-הולדן (General Motor Holden), חברת בת של קונצרן ג'נרל מוטורס האמריקאית, בין השנים 1984 – 1980.
שבועת יוסף ליעקב
שבועת יוסף ליעקב הוא אירוע מקראי המופיע בפרשת ויחי בספר בראשית, המתאר את השבועה שיוסף נשבע ליעקב שיקבור אותו בארץ ישראל.
תיאור.
כ-17 שנה לאחר שיעקב ירד למצרים, בגיל 147, יעקב מרגיש שהוא מתקרב לסוף חייו ועומד למות. הוא קורא לבנו יוסף ומבקש ממנו להישבע לו שלאחר מותו יוסף יקבור אותו במערת המכפלה ולא במצרים. יוסף אומר שהוא יעשה כדבריו, יעקב מפציר בו להישבע ויוסף נשבע.
פרשנות.
ויקרא לבנו ליוסף.
הבראשית רבה מסביר שיעקב פנה דווקא ליוסף כי היה המשנה למלך והייתה בידו היכולת.
חסד ואמת.
חסד שעושים עם המת (קבורה) הוא חסד אמיתי כיוון שאינו מצפה לתמורה.
בטי פילד
בטי פילד (באנגלית: Betty Field; 8 בפברואר 1913 – 13 בספטמבר 1973) הייתה שחקנית תיאטרון וקולנוע אמריקאית.
ביוגרפיה.
פילד נולדה בבוסטון ולמדה באקדמיה האמריקאית לאמנויות הדרמה בניו יורק שם נתגלתה על ידי המפיק ג'ורג' אבוט.
היא הופיעה בברודוויי בשנים 1934 – 1971.
ב-1939 הופיעה לראשונה בקולנוע בתפקיד מיי, התפקיד הנשי היחיד בסרט על עכברים ואנשים לפי ספר ומחזה של ג'ון סטיינבק.
ב-1941 הופיעה בסרט "הרועה בגבעות" לצידו של ג'ון וויין שהיה הסרט הראשון שלו בצבע.
ב-1949 הופיעה בסרט גטסבי הגדול לצידו של אלן לאד.
ב-1955 הופיעה בסרט פיקניק כאימן של מאדג' (קים נובאק), ומילי (סוזן סטרסברג).
ב-1956 הופיעה בסרט תחנת אוטובוס.
ב-1957 הופיעה בסרט פייטון פלייס כנלי קרוס, אשתו של הבעל השתיין והאלים לוקאס קרוס (ארתור קנדי). על תפקיד זה הייתה מועמדת ל-Laurel Award.
ב-1962 הופיעה בסרט איש הצפרים מאלקטרז לצידו של ברט לנקסטר.
ב-1966 הופיעה בסרט שבע נשים לצידם של אדי אלברט ומרגרט לייטון.
היא הופיעה גם בסדרות טלוויזיה כמו אלפרד היצ'קוק מגיש.
בלדה על השיער הארוך והשיער הקצר
הדיוויזיה ה-168 (ורמאכט)
הדיוויזיה ה-168 (בגרמנית: 168. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של ה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
הדיוויזיה הוקמה ב-1 בדצמבר 1939, והועמדה תחת פיקוד הנס מונדט. הדיוויזיה נותרה תחת פיקוד המחוז הצבאי ה-8, ורק לאחר המערכה על צרפת היא צוידה במידה מספקת ונשלחה לשמש כחיל כיבוש בפולין כחלק מהארמייה ה-18. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-55 במסגרת הארמייה השישית, והשתתפה בקרב קייב ובקרב חרקוב הראשון. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה באזור וורונז' כחלק מהארמייה ההונגרית השנייה, ובמהלך קרב קורסק היא לחמה כחלק מקורפוס הפאנצר ה-3 במסגרת פלגת הארמייה קמפף. לאחר מכן היא השתתפה בנסיגה לעבר הדניפר וספגה אבדות כבדות, וב-2 בנובמבר 1943 אוחדה עם הדיוויזיה ה-223. לאחר מכן השתתפה הדיוויזיה בנסיגה לעבר הרי הקרפטים, ובמהלך מבצע ויסלה-אודר ספגה אבדות כבדות. לאחר מכן אורגנה הדיוויזיה מחדש בשלזיה, וב-8 במאי 1945 נכנעה הדיוויזיה לכוחות הצבא האדום.
זהר וגנר
זהר וגנר (נולדה ב-27 ביולי 1970) היא במאית סרטים תיעודיים, עיתונאית, אמנית במה ומוזיקאית ישראלית.
וגנר התפרסמה לראשונה בסרט התיעודי הראשון "זורקי" (2006) שיצרה על חייה ועל משפחתה. היא זכתה לכינוי "המחוברת הראשונה" כיוון שעסקה בתיעוד אישי לפני שעלתה הסדרה "מחוברים". לאחר יציאת סרטה הראשון הוציאה שלושה סרטים תיעודיים אישיים נוספים ("סימני מתיחה", "ימי הזהר", "מעשה בשני בלונים"). בהמשך יצרה סרט דוקו פשע שבמרכזו אישה בדואית ("21 יום ולילה"). במקביל ליציאת סרטה הראשון, הוציאה לאור וגנר עם להקתה "זהר וגנר והמסריחים" את אלבומם הראשון "חומר זול" שהפך לאלבום קאלט. שירי האלבום מבוצעים בהופעות של אמני דראג מקומיים כמו ציונה פטריוט וטלולה בונט. עשר שנים לאחר מכן הוציאו "זהר וגנר והמסריחים" אלבום שני, "קרם ברולה".
שנותיה הראשונות.
וגנר נולדה בבוסטון, מסצ'וסטס שבארצות הברית. היא בתם של איש העסקים אליהו וגנר, שעבד אז בארצות הברית כשליח עליה של הסוכנות היהודית ושל אשת יחסי הציבור והמרצה לתקשורת דסי וגנר. היא אחותו הגדולה של גל וגנר. כשהייתה בת ארבע, שבו היא ומשפחתה לישראל. למדה בבית הספר היסודי רמת אביב ג'. בתיכון למדה בגימנסיה העברית "הרצליה" ובצבא שירתה בדובר צה"ל. בשנת 1993 החלה וגנר לכתוב בעיתון "העיר" מקבוצת הארץ. היא הייתה כתבת המוזיקה השחורה של העיתון, וסיקרה גם את חיי הלילה ותרבות המועדונים בישראל ומחוצה לה. באותן שנים הפכה לתקליטנית המתמחה במוזיקת ראפ, וארגנה את מסיבות הראפ והמוזיקה השחורה הראשונות בתל אביב. בהמשך כתבה סדרת פורטרטים במוסף הספורט של העיתון, שנקראה "הכדורגלנים" ו"הכדורסלנים". בכתבות אלו נתנה במה להגיגיהם של ספורטאים שבדרך כלל נשאלו רק על ספורט, אבל וגנר דיברה איתם על הכול חוץ מספורט. בשנת 1994 ערכה וגנר את "YO", אוסף הראפ הראשון בישראל שיצא בחברת התקליטים NMC. לאוסף צורפה חוברת עם מילון מרוכז ובו תרגום לעברית של מילות הסלנג השגורות במוזיקת הראפ. החוברת הפכה פריט לאספנים. בהמשך למדה לתואר ראשון בפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב, ותואר ראשון נוסף בקולנוע באוניברסיטת תל אביב.
קריירה קולנועית.
"זורקי" (2006) הוא סרט הבכורה של וגנר. הוא עוסק בחמש השנים, שבין גיל 12 עד 17, שבהן שמרה זהר על סוד מפני אביה ואחיה, סוד שסופר לה על ידי אמה. כאשר מתגלה הסוד עוזב אביה של זהר את הבית ומותיר את זהר מלאת אשמה. עשרים שנה מאוחר יותר, כשאמה מחליטה לעבור דירה, מגיעה זהר עם מצלמתה ל"זירת הפשע". במהלך הפינוי היא מגלה יומנים שנכתבו על ידה ועל ידי ואחיה, שירים שכתבה ותמונות סטילס שצילם אביה. אלו חושפים את הסוד, וגוררים את בני המשפחה לעימות עם עברם.
בסרט זה פיתחה וגנר את שיטת העבודה שאפיינה גם את סרטיה הבאים. היא עבדה בשיטת ה-One man unit, לפיה היא הבמאית, הצלמת והמקליטה, ובמקרה שלה אף המצולמת. כדי לצלם את עצמה נעזרה בחצובה, כשהיא מחליפה בזמן ההתרחשות את זוויות הצילום אחת לכמה דקות, והמצלמה ממשיכה לצלם גם בהיעדר הצלמת. לפעמים המצולמים, והיא ביניהם, יצאו במהלך הסצנה מהפריים והמצלמה הקליטה את השוט הריק. הפריימים הריקים או החצי ריקים הפכו לסימן היכר של היצירה שלה. כשוגנר מגיעה לחדר העריכה, רבים מהסיקוונסים ערוכים משום שהיא מצלמת וחותכת את השוטים כך שהעריכה מתרחשת בזמן הצילום.
את הסרטים הבאים המשיכה לצלם לפי שיטות אלו. "זורקי" שודר ב-Yes דוקו וזכה לפרס חביב הקהל בפסטיבל דלריי בפלורידה (2007) ולפרס הזהב בפסטיבל יוסטון (2007).
סרטה התיעודי השני של וגנר הוא "סימני מתיחה" (2009). הסרט עוקב אחרי וגנר בתקופת היריון ולידה ובחייה הסוערים שניהלה בה בעת במהלך סיבוב הופעות של להקתה "זהר וגנר והמסריחים". במהלך ההיריון וגנר נפרדה מאבי בתה שעדיין לא נולדה, התאהבה בגבר אחר, והמשיכה להופיע גם בחודש השמיני להריונה. זהו תיעוד עצמי חושפני שבו היא עוקבת אחרי השינויים בגופה ומצלמת דימויים גופניים ללא צנזורה. בסרט בחנה תוך כדי דיאלוג עם הגברים סביבה מוסכמות הנוגעות לנשיות, ובדקה למה גברים רבים נרתעים מלראות באישה הרה ישות ייצרית ומינית.
בישראל הסרט שודר ב-HOT והתקבל בסערה בגלל העירום הישיר. וגנר הואשמה בפרובוקציה ובאקסהביציוניזם. אבל הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל לקולנוע תיעודי Vision Du Reel והמשיך להסתובב בפסטיבלים בכל העולם. הסרט הפך ללהיט ויראלי ביוטיוב וצבר קרוב לשבעה מיליון צפיות.