בשנת 1845 מת אביו גאורג השני, נסיך ולדק ופירמונט, וגאורג ויקטור עלה לשלטון במקומו, תוך שאמו משמשת כעוצרת הנסיכות בשמו. בשנת 1848 פרצו בנסיכות מרידות כחלק ממהפכות אביב העמים, וכתוצאה מכך נאלץ גאורג ויקטור לתת חוקה חדשה לנסיכות. ב-26 בספטמבר 1853 התחתן פרידריך עם הלנה, נסיכת נסאו, בתם של וילהלם, דוכס נסאו ופאולינה, נסיכת וירטמברג, ממנה נולדו לו 7 ילדים.
בשנת 1866 הצטרפה הנסיכות בראשות גאורג ויקטור לפרוסיה במלחמת אוסטריה–פרוסיה, ובשנת 1867 הצטרפה לקונפדרציה הצפון-גרמנית. בשנת 1868 החלה פרוסיה לנהל את הנסיכות, אולם היא שמרה על מעמדה הריבוני. באותה שנה קיבל גאורג ויקטור שהיה גנרל חיל הפרשים בצבא הפרוסי, את עיטור מסדר העיט השחור. בשנת 1870 לחמו כוחות הנסיכות לצד פרוסיה במלחמת צרפת–פרוסיה, ובשנת 1871 הצטרפה הנסיכות לאימפריה הגרמנית.
בשנת 1888 מתה אשתו הלנה, נסיכת נסאו, וב-29 באפריל 1891 התחתן גאורג ויקטור עם לואיזה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג, בתם של פרידריך, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג ואדלהייד, נסיכת שאומבורג-ליפה, ממנה נולד לו ילד אחד.
ב-12 במאי 1893 מת גאורג ויקטור מדלקת ריאות בעת שהותו במארינבאד, ובנו פרידריך, נסיך ולדק ופירמונט עלה לשלטון במקומו.
משפחתו.
ב-26 בספטמבר 1853 התחתן גאורג ויקטור עם הלנה, נסיכת נסאו, בתם של וילהלם, דוכס נסאו ופאולינה, נסיכת וירטמברג, ממנה נולדו לו 7 ילדים:
ב-29 באפריל 1891 התחתן גאורג ויקטור עם לואיזה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג, בתם של פרידריך, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג ואדלהייד, נסיכת שאומבורג-ליפה, ממנה נולד לו ילד אחד:
הפיכת הקצינים החופשיים
מהפיכת הקצינים החופשיים
הלנה, נסיכת נסאו
הלנה, נסיכת נסאו (גרמנית: Helene von Nassau, 18 באוגוסט 1831 - 28 באוקטובר 1888), הייתה אשתו של גאורג ויקטור, נסיך ולדק ופירמונט.
ביוגרפיה.
הלנה נולדה בביטריך ב-18 באוגוסט 1831, לוילהלם, דוכס נסאו ופאולינה, נסיכת וירטמברג, בתם של פאול, נסיך וירטמברג ושרלוטה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן. בשנת 1839 מת אביה וילהלם, דוכס נסאו, ואחיה אדולף, דוכס נסאו עלה לשלטון במקומו. בשנת 1848 פרץ ברחבי הדוכסות מרד כחלק ממהפכות אביב העמים, ואחיה ואמה דיכאו אותו.
ב-26 בספטמבר 1853 התחתנה הלנה עם גאורג ויקטור, נסיך ולדק ופירמונט, ממנו נולדו לה 7 ילדים. ב-28 באוקטובר 1888 מתה הלנה בביתה בפירמונט, והיא בת 57 שנים.
משפחתה.
ב-26 בספטמבר 1853 התחתנה הלנה עם גאורג ויקטור, נסיך ולדק ופירמונט, ממנו נולדו לה 7 ילדים:
הקורפוס ה-15 (ארצות הברית)
הקורפוס ה-15 היה קורפוס של צבא ארצות הברית שלחם במהלך מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
ב-1 באוקטובר 1933 הוקם הקורפוס ה-15 כחלק מיחידות המילואים של צבא ארצות הברית, וב-15 בפברואר 1943 הופעל הקורפוס במחנה בורגארד, לואיזיאנה תחת פיקודו של וייד הייסליפ.
ביולי 1944 נחת הקורפוס בנורמנדי, ולאחר מכן השתתף במבצע קוברה, וב-8 באוגוסט כבש הקורפוס את לה-מאן. בהחלטה שנויה במחלוקת נאלץ הקורפוס לעצור בארז'נטאן, ולא לחבור לכוחות הקנדיים בפאלז, ובכך נמנעה השמדת הכוחות הגרמניים בכיס פאלז. לאחר מכן כבש הקורפוס ראש גשר על הסן, ובסתיו אותה שנה השתתף בקרב לורן. בינואר 1945 לחם הקורפוס באלזס במסגרת מבצע נורדווינד, ולאחר מכן השתתף בחיסול כיס קולמר.
ב-15 במרץ 1945 פתח הקורפוס במתקפה גדולה לעבר גרמניה, יחד עם הקורפוס ה-6 והקורפוס ה-21. ב-20 במרץ פרץ הקורפוס דרך קו זיגפריד, כבש את הומבורג ואת צווייבריקן, וב-26 במרץ חצה את נהר הריין באזור וורמס ומנהיים. ב-13 באפריל כבש הקורפוס את נירנברג, וב-3 במאי כבש את מינכן. למחרת התקדם הקורפוס לזלצבורג שבאוסטריה, שם שהה בתום הלחימה ב-8 במאי.
לאחר המלחמה פורק הקורפוס, אולם חזר והוקם שוב כמה פעמים נוספות, ובשנת 1968 פורק באופן סופי.
גרונם לנדאו
הרב חיים גרונם לנדאו (ה'תרע"א, 1911 - כ"ד בתמוז ה'תשנ"ז, 29 ביולי 1997) היה ראש ישיבת "בית מדרש גבוה לתורה" בשיקגו, וראש ישיבת הדרום ברחובות. עורך כתבי חמיו הרב צבי פסח פרנק.
ביוגרפיה.
נולד בסטרובין לרב העיר, הרב שלמה לנדאו. בצעירותו למד בישיבה קטנה בסלוצק שבראשה עמד הרב אלעזר מנחם מן שך, למד בישיבת קלצק ובישיבת כנסת בית יצחק שבקמניץ אצל רבי ברוך בר ליבוביץ שהיה גם רבו של אביו. בהמשך למד בישיבת מיר ונמנה עם קבוצת-עילית של בחורי הישיבה שעליה נמנו: יונה קרפילוב, לייב מאלין, יצחק חיים קרסניצקי ויחיאל מיכל פיינשטיין, הוא נסע לבריסק עם קבוצת בחורי ישיבת מיר ללמוד מפי "הרב מבריסק", רבי יצחק זאב הלוי סולובייצ'יק.
בשנת ה'תרצ"ו (1936) נישא בירושלים למינה בת הרב צבי פסח פרנק, ושנה לאחר מכן התמנה כראש ישיבה בבית מדרש גבוה לתורה בסקוקי, שיקגו. הזוג התגורר בארצות הברית והרב לנדאו שימש במקביל לתפקידי ההוראה שלו גם רב בקהילת "עדת ישראל" בשיקגו. הוא היה חבר אגודת הרבנים דארצות הברית וקנדה ובשנות מלחמת העולם השנייה פעל במסדרת ועד ההצלה.
לאחר הקמת מדינת ישראל עלה ארצה והתגורר בתל אביב. תקופה מסוימת שימש רב ברמת השרון. בשנות ה-50 נבחר לנהל ולעמוד בראש ישיבת הדרום שעברה אז למתכונת של ישיבה תיכונית בחסות הסתדרות הרבנים דאמריקה. בשנות ה-80 וה-90 שימש נשיא כולל "הר צבי" בתל אביב ועסק בעריכת כתבי חמיו לדפוס. היה מרבני המזרחי.
רבים מחידושי התורה שלו משוקעים בכתבי חמיו הרב פרנק, בעיקר בסדרת "הר צבי". מאמרים מפרי עטו התפרסמו בכתבי עת תורניים בני התקופה.
גרונם לנדא
חיים גרונם לנדאו
אפליה נגד אתאיסטים
אפליה נגד אתאיסטים (בהווה ובעבר) היא רדיפה של אלה המזהים את עצמם או מתויגים על ידי אחרים כאתאיסטים, ואפליה נגדם. אפליה נגד אתאיסטים מתייחסת גם לעמדות שליליות, דעות קדומות, עוינות, שנאה, פחד, או אי-סובלנות כלפי אתאיסטים או אתאיזם, וביטויי אתאופוביה אחרים. נכון לשנת 2015, ב 19 מדינות יש עונש על כפירה, כאשר ב-13 מהן כפירה היא עבירה שעונשה מוות.
התקופה העתיקה.
ניצנים לחשיבה אתאיסטית היו גם בעולם העתיק, אם כי לא במובן המודרני, בעיקר משום שהשפה לחוסר אמונה עוד לא הייתה מפותחת. אמונות תאיסטיות לא שיחקו בתפקיד מרכזי בעיצוב החיים הציבוריים ביוון העתיקה, בעיקר מפני שהפוליתאיזם הקשה לבסס ריכוזיות של האמונות, שהיו שונות בכל אזור או תרבות. ההיסטוריון צרפתי לוסיאן פבר התייחס לחוסר ההיתכנות של אתאיזם חזק לפני המאה השש-עשרה, בעיקר משום שהדתיות העמוקה שלטה ברוב חלקי העולם. קארן ארמסטרונג גורסת, שמכיוון שהדת שלטה בכל פן של החיים, החל מטקסי לידה, טבילה, ועד לקבורה, גם אם אדם יוצא דופן היה בעל האובייקטיביות הנדרשת על מנת להטיל ספק בדת ובאמונותיה, הוא לא היה מוצא שום תימוכין בפילוסופיה ובמדע של תקופתו. הרשויות השלטוניות ביססו את כוחם על טענה של זכות אלוהית, ולכן הכחשת קיומו של האל המקומי נתפסה כאיום לסמכויותיהם. כתוצאה מכך, אלו שתויגו כאתאיסטים נרדפו על ידי השלטונות.
העידן המודרני.
במהלך המאה התשע עשרה, אתאיסטים בריטים היו קורבנות לאפליה, על אף מספרם המועט. המשורר פרסי ביש שלי גורש מאוניברסיטת אוקספורד וילדיו נלקחו ממנו לאחר שפרסם עלון שכותרתו הצורך באתאיזם . אלו שמיאנו להישבע בנוסח הנוצרי במהלך הליכים משפטיים לא היו רשאים לתת עדות בבתי המשפט, עד שבוטלה דרישה זו בשנת 1869 ו-1870.
גרמניה הנאצית.
בשנת 1933 (בתקופה הנאצית) יצא בגרמניה צו שקבע כי "אף נציונל-סוציאליסט לא יפגע... על בסיס זה שהוא אינו מקיים פולחן דתי כלשהו". למרות זאת, השלטון התנגד ל"קומוניזם חסר האל", וכל התארגנות של אתאיסטים, אנשי גישת "המחשבה החופשית", וארגוני שמאל אחרים נאסרו באותה שנה. במהלך המשא ומתן להסכם בין הנאצים לוותיקן ב-26 באפריל 1933, הצהיר היטלר כי "לא תהיה סובלנות כלפי בתי ספר חילוניים" בגלל נטייתם נגד הדת.
בנאום מאוחר יותר בשנת 1933, הכריז היטלר שהוא מוקיע את התנועה האתאיסטית. היינריך הימלר לא איפשר את גיוסם של אתאיסטים לשורות האס אס, בטענה כי "סירובם להכיר בכוחות עליונים" עלול להיות "פוטנציאל לחוסר משמעת".
הצהרת זכויות אדם.
סעיף 18 בהצהרת זכויות האדם העולמית נועד להגן על הזכות לחופש המחשבה, המצפון והדת. ב-1993 הכריזה הוועדה לזכויות האדם של האו"ם כי סעיף 18 של האמנה הבינלאומית לזכויות אזרחיות ופוליטיות "מגן על אמונות תאיסטיות, נונתאיסטיות ואתאיסטיות, וגם על הזכות שלא להצהיר על דת או אמונה כלשהי". הוועדה אף הצהירה כי "החופש להיות חלק או לאמץ דת או אמונה טומן בחובו בהכרח את החופש לבחור את הדת או האמונה, ובכלל זה את הזכות להחליף את הדת הנוכחית של אדם לדת או אמונה אחרת, או לאמץ ראיית עולם אתאיסטית". על החותמים על האמנה נאסר "השימוש בכוח פיזי או עונשים שנועדו להכריח מאמינים או לא-מאמינים" להכחיש את האמונות שלהם או להמירן. למרות זאת, מיעוטים דתיים עדיין נרדפים בחלקים רבים של העולם.
אפליה נגד אתאיסטים כיום.
אירופה.
לא ידוע על אפליה כנגד אתאיסטים בסקטור הציבורי ברוב מדינות אירופה. בממלכה המאוחדת שליש מבתי הספר הממלכתיים הם בעלי זיקה דתית. למרות זאת, לא ידועה אפליה בקבלה למשרות ציבוריות - סגן ראש ממשלת בריטניה ניק קלג העיד על עצמו שאינו מאמין באלוהים. מנגד, יחס שלילי כלפי אתאיסטים הוא תופעה נרחבת בציבור האירופאי. סקר משנת 2012 בקרב המיעוט הטורקי בגרמניה מצא ש-25 אחוזים מהם מאמינים ש"אתאיסטים הם בני אדם נחותים".
ארצות הברית.