ליסטון גילם מתאגרף בסרט "הארלו" משנת 1965, הופיע לרגע בסרט "ראש" משנת 1968, בו כיכבו להקת "הקופים", ושיחק את תפקיד "האיכר" בסרט "Moonfire" משנת 1970, בכיכובם של ריצ'רד איגן וצ'ארלס נאפייר. בנוסף, בשנת 1970 הופיע ליסטון בפרק של סדרת הטלוויזיה "Love, Style Style" ובפרסומת טלוויזיה של בראניף איירליינס עם אנדי וורהול .
אזכורו בסרטים ובספרים.
בסרט "הגדול ביותר", משנת 1977 על חייו של המתאגרף מוחמד עלי, בו שיחק את עצמו עלי, שוחק ליסטון על ידי רוג'ר אי מוסלי.
ליסטון היה נושא לסרט תיעודי של HBO משנת 1995 תחת הכותרת "סאני ליסטון: חייו המיסטיים ומותו של אלוף".
בסרט "עלי" בשנת 2001 הוצג ליסטון על ידי האלוף לשעבר במשקל כבד WBO, מייקל בנט.
ליסטון היה נושא לסרט עלילתי משנת 2008, המבוסס על חייו תחת הכותרת "מכת פנטום". בסרט כיכב וינג רמס בתפקיד ליסטון והופק על ידי רמס, חסין זיידי ומארק פוזיבאל.
בסרט הפשע הבריטי 2015 "אגדה", ליסטון מגלם את מארק תיאודור בסצנה בה הגנגסטר רג'י קרי מצטלם עם המתאגרף.
ליסטון מופיע כדמות בספרו של ג'יימס אלרוי, "ששת האלפים הקרים". ברומן ליסטון לא רק שותה, אלא גם צורך סמים בכדורים ועובד כמאבטח בזירת הרואין בלאס וגאס. ליסטון מופיע גם בסרט ההמשך, "Blood's a Rover".
תום ג'ונס קרא לקובץ הסיפורים הקצר שלו משנת 2000, "סוני ליסטון היה חבר שלי".
סוני ליסטון הוצג ברומן "ילדה לוחמת" עם התייחסות קצרה לראשית חייו, צמיחתו לאלוף המשקל הכבד של WBC והפסדיו בסופו של דבר לקליי / עלי.
מוזיקה.
ליסטון הוזכר בשירים רבים של אמנים כמו קרטיס אלר, סון קיל מון, החיות, טום פטי, מארק קנופלר, פיל אוכס, מוריסי, פרדי בלום, צ'אק אי וייס, האופניים האלה הם פצצת צינור, השורשים, שבט וו-טאנג, תנים חלפו, בילי ג'ואל, עזי ההרים, ליל וויין, ניק קייב והזרעים הרעים והרוצחים. המחווה של מארק קנופלר לליסטון, "שיר לסוני ליסטון", הופיעה באלבומו מ 2004 "לשרי".
דגם שעווה של ליסטון מופיע בשורה הראשונה בכיסוי השרוול האייקוני של "Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band" של הביטלס. הוא נראה בחלק השמאלי הקיצוני של השורה, לבוש גלימה לבנה וזהב, עומד לצד דמויות השעווה של הביטלס עצמם.
הוצאות לאור.
ליסטון הופיע בשער של דצמבר 1963 של מגזין "Esquire" (תצלום שער של קארל פישר) "האדם האחרון עלי אדמות אמריקה רצה לראות יורד בארובה".
אליזבת' בר כתבה את הסיפור הקצר "סוני ליסטון נופל", שפורסם "בספר המדע הבדיוני והפנטזיה של דל ריי" בשנת 2008. הסיפור משער כי ליסטון מכר את הקרב עם עלי לטובת החברה.
שון אססל כתב את "רצח סוני ליסטון: לאס וגאס, הרואין ומשקולות כבדות", שפורסם בשנת 2016. מהספר עולה כי ייתכן שסוני ליסטון נרצח והאפשרות שהפשע מעולם לא נחקר. בסרט "השטן וסוני ליסטון" מאת ניק טושש, שפורסם בשנת 2000, כאשר רבים ממכריו הקודמים של ליסטון עדיין היו בחיים, טוען טושש כי אלילו של ליסטון, ג'ו לואי הוא זה שהציג בפניו את ההרואין, וכי בסופו של דבר הוא מת ממנת יתר.
אקטיביזם.
ב־28 ביולי 1963 הצטרף ליסטון לקבוצה של 500 אפריקאים אמריקאים בדנבר שצעדה לדואר כדי לשלוח מכתבים על מנת לדחוק במשלחת הקונגרס בקולורדו להעביר את חבילת זכויות האזרח של ממשל קנדי.
ז'אן ניקולס
ז'אן ניקולס (בצרפתית: Jean Edouard Marie Nicolas; 9 ביוני 1913 – 8 בספטמבר 1978) היה כדורגלן צרפתי, ששיחק בעמדת החלוץ.
ביוגרפיה.
ניקולס נולד ב-9 ביוני 1913 בנאנטר שבצרפת. בצעירותו שיחק ונשאר במועדון רואן עד סוף הקריירה שלו, שם כבש בצרורות בשנות ה-30 של המאה העשרים. בגלל יכולת הכיבוש הגבוהה שלו ניקולס נכלל בסגל נבחרת צרפת כבר בגיל 19, בזמן שרואן עוד שיחקה בליגה השנייה בצרפת. ניקולס כבש 54 ו-30 שערים בעונות 1933/34 ו-1934/35 בהתאמה. ב-1936 קבוצתו זכתה בליגה השנייה בה כבשה 119 שערים לאורך העונה, 45 מהם כבש ניקולס לבדו בעוד שגם חבריו להתקפה, רוג'ר ריו, מרסו לרמיין וקארל דורספקט האוסטרי כבשו לא מעט. בשלוש השנים שלאחר מכן עד פרוץ מלחמת העולם השנייה רואן שיחקה בליגה הבכירה מ-1937. באותה שנה כבש ניקולס 27 שערים וב-1938 סיים כמלך שערי הליגה עם 26 שערים, 7 מהם נכבשו במשחק נגד ואלנסיין, שיא אישי לשחקן בליגה הראשונה שרק אנדרה אבגלן עשה זאת גם.
ניקולס ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת צרפת בניצחון 0–4 על אוסטריה ב-1933. הוא היה צריך להילחם על עמדתו עם רוג'ר קורטויס מסושו. לקראת מונדיאל 1934 כבש רביעייה במשחק העלייה שלה נגד לוקסמבורג במוקדמות. בטורניר עצמו כבש נגד אוסטריה בשמינית הגמר בו גם נוצחה והודחה צרפת בהארכה. ארבע שנים אחר כך כבש צמד באותו שלב במונדיאל 1938 נגד בלגיה. גם בטורניר זה היה הודחה על ידי אוסטריה, הפעם ברבע הגמר. ניקולס ערך בסך 25 הופעות בהם כבש 21 שערים לפני פרישתו מהנבחרת ב-1938.
מחוז סרמרסוק
סרמרסוק (בגרינלנדית: Sermersooq) הוא אחד מחמשת מחוזות גרינלנד, המחוז הוא המאוכלס ביותר בגרינלנד ומתגוררים בו כ-23,123 תושבים שהם יותר משליש מתושבי גרינלנד, כ-18,326 מהתושבים מתגוררים בבירת גרינלנד שהיא גם בירת המחוז - נוק; שטח המחוז כ-635.600 קמ"ר והוא המחוז הגדול ביותר בגרינלנד מבחינת שטח, אך הוא קטן יותר מהפארק הלאומי צפון-מזרח גרינלנד, שאינו משתייך לאף מחוז ואינו מהווה מחוז בפני עצמו ואין בו תושבים כלל.
מחוז סרמרסוק הוקם ב-1 בינואר 2009 באיחוד של מספר מחוזות שנשאו את שם היישוב הגדול ביותר בהם למחוז אחד גדול כחלק מרפורמה שנעשתה בחלוקה המנהלית של גרינלנד שחלקה מחדש את האי לחמישה מחוזות גדולים והפארק הלאומי צפון-מזרח גרינלנד במקום מספר רב יותר של מחוזות קטנים.
גאוגרפיה.
גבולות המחוז: הפארק הלאומי צפון-מזרח גרינלנד, בצפון; המחוזות אוואנאטה, קקרטליכ, קקאטה, ים לברדור, במערב; מחוז כויאשק בדרום; והאוקיינוס האטלנטי הצפוני במזרח. שני חופי המחוז מלאים בפיורדים בהם גם פיורד קנגרטיטיווק שהוא הפיורד הגדול בעולם. פני השטח באזורי החוף ובמיוחד בחוף המזרחי גבוהים ומשתפלים עד למרכז האי הנמוך המכוסה קרח. במחוז סרמרסוק עובר קו הרוחב 66.5° צפון, שצפונית לו משתרע החוג הארקטי; האקלים במחוז סרמרסוק הוא אקלים ארקטי כמו בשאר גרינלנד והקרקע היא קפאת-עד ברובה.
תחבורה.
במחוז סרמרסוק כמו בשאר גרינלנד, לא קיימים כבישים למעט רחובות הערים מכיוון שההתיישבות קיימת רק באזורי החוף ומרכז האי אינו מיושב לחלוטין, נמצא שהתחבורה בין שלושת האזורים המיושבים במחוז סרמרסוק - נוק ופאמיוט בחוף המערבי, וטאסילאק בחוף המזרחי מתבצעת על ידי טיסות אותם מפעילה אייר גרינלנד בין הערים לנוק, אף שגם למחוז כויאשק בדרום יש חוף משני צדי האי, רק במחוז סרמרסוק קיימות טיסות סדירות בין שני החופים ובו נמצאים שדות-התעופה היחידים לחופה המזרחי של גרינלנד.
שפה.
מכיוון שלמחוז חוף במזרח ובמערב, דוברים בו הן את הניב המערבי - כַּלׇשִׂיסוּט (Kalaallisut) והן את המזרחי - טוּנוּמִיסוּט (tunumiusut) של השפה הגרינלנדית; ובעצם בו נמצאת עיקר האוכלוסייה הדוברת את הניב המזרחי. כמו כן, אף על פי שדנית כבר אינה שפה רשמית בגרינלנד, היא מדוברת בפי רוב התושבים ובמיוחד בערים הגדולות.
מחוז אוואנאטה
אוואנאטה (בגרינלנדית: Avannaata) הוא אחד מחמשת מחוזות גרינלנד, מחוז אוואנאטה הוקם ב-1 בינואר 2018 על רוב שטחו של מחוז קאסואיצופ לשעבר שהוקם ב-1 בינואר 2009 כחלק מהרפורמה שחילקה מחדש את מחוזות גרינלנד עד שבוטל ב-31 בדצמבר 2017 והופרד לשלושה מחוזות בהם מחוז אוואנאטה המשתרע על 522,700 קמ"ר מתוך 660,000 קמ"ר של המחוז לשעבר (שהיה גדול יותר משטחה של צרפת לדוגמה) והוא המחוז השני בגודלו בגרינלנד לאחר מחוז סרמרסוק בדרום האי, אוכלוסיית המחוז מונה כ-10,726 תושבים והוא המחוז השני גם בכמות האוכלוסייה לאחר מחוז סרמרסוק; המחוז הוא השני בשטחו אף שהפארק הלאומי צפון-מזרח גרינלנד גדול בשטחו ממחוז סרמרסוק - הוא אינו משתייך לאף מחוז ולא מתגוררים בו תושבים כלל.
גאוגרפיה.
גבולות המחוז: מצר נארס בצפון, מפרץ באפין במערב, מחוז קקרטאליכ בדרום, והפארק הלאומי צפון-מזרח גרינלנד במזרח; בתעלת קנדי שבמצר נארס בצפון, המפרידה בין המחוז לאי אלסמיר, נמצא האי הנס העומד במרכז סכסוך גבולות בין דנמרק הטוענת שהוא מהווה חלק ממחוז אוואנאטה בגרינלנד, לקנדה הטוענת שהוא חלק מטריטוריית נונאווט.
כמו בשאר חופי גרינלנד, מלאים חופי המחוז בפיורדים, ובאיים רבים, וכן במפרצים בהם מפרץ דיסקו, שלחופו נמצאת בירת המחוז והעיר השלישית בגודלה בגרינלנד - אילוליסאט, במפגש עם פיורד הנושא שם זהה. העיר הצפונית ביותר בגרינלנד היא קאנאק, בקרבת העיר נמצא בסיס חיל האוויר טול שהוא הבסיס הצפוני ביותר של חיל האוויר של ארצות הברית ומשמש להגנה על שמי ארצות הברית מפני טילים בליסטיים בין-יבשתיים; מסלול-הטיסה היחיד באורך 3,000 מטרים להמראות ולנחיתות, והוא המסלול הארוך ביותר בגרינלנד ומשמש אף לטיסות פנים ולעיתים אף לטיסות לקופנהגן המבוצעות על ידי אייר גרינלנד, בשנת 1954 נבנה בבסיס מגדל תקשורת שהיה המבנה השלישי בגובהו בעולם והגבוה ביותר מחוץ לארצות-הברית, והוא נהרס בשנת 1992; מכיוון שאין בגרינלנד דרכים מלבד דרכי העיר, ההגעה לעיר תתבצע דרך שדה-התעופה בקאנאק. במחוז אין כבישים סלולים מלבד רחובות אילוליסאט. היישוב סיאורפלוק במחוז, הוא היישוב הצפוני ביותר בגרינלנד.
אקלים.