הוא ערך והוציא לאור את ספרו של אביו "באר יוסף" ואת הספר "נטעי חמד" של סביו, רבי נטע צבי וייס. לספרו של סבו צירף חיבור משלו הכולל ביאורים ומקורות לדברי הסב, בשם "אמרי חמד". מלבד ספרים אלו כתב חידושי תורה רבים, חלקם התפרסמו במשך השנים בכתב העת התורני של קהל הפרושים בירושלים, "אוצרות ירושלים".
במאי 2011 (כ"ז באייר ה'תשע"א) נפטרה אשתו. הוא נפטר ביום שישי כ"ט בכסלו ה'תשע"ו, 11 בדצמבר 2015, סמוך לכניסת השבת, ונקבר בבית הקברות היהודי בהר הזיתים במוצאי שבת, אור לא' בטבת.
בנו הרב יעקב הוא מגיד מישרים.
ניצנית אדומה
נִצָּנִית אֲדֻמָּה או ניצנית פורחת (שם מדעי: Kalanchoe blossfeldiana Poelln) היא מין של ניצנית הפופולרי כצמח נוי בשרני לבית ולגינה ממשפחת הטבוריתיים. מוצא הצמח ממדגסקר, אך הוא נפוץ במרבית העולם כצמח תרבות.
השם המדעי של ניצנית אדומה נקרא על שמו של רוברט בלוספלד, בוטנאי גרמני שהציג את המין לעולם המערבי בשנת 1932. הצמח קרוי לעיתים ניצנית חג המולד בשל פריחתו המרשימה המתחילה בדצמבר.
מאפיינים מורפולוגיים.
ניצנית אדומה היא צמח רב-שנתי, קירח, בשרני (סוקולנט), צמיחתו איטית, גובהו מגיע ל-45 ס"מ וקוטר נופו 50 ס"מ.
השורשים מסוג צִיצַת שָׁרָשִׁים (מערכת שורשים סיביים) רדודה, שמתפתחים בשכבת מצע של כ-15 עד 25 סנטימטרים. עודף מים גורם רקבון בצוואר השורש.
הגבעולים מעוצים ומסועפים ואורכם כ-40 עד 50 ס"מ.
העלים בשרניים, פשוטים, נגדיים, ללא לוואים, חלקים, אליפטיים עד ביציים או מוארכים דמויי-מרית, ואורכם 3 עד 10 ס"מ. טרף העלה כמעט תמים או חרוק (שיניים מעוגלות) עם סלסול עדין בדומה לצדפה וצבעו ירוק שמאדים בהמשך. עורק אדמדם משתקף מצדו התחתי של העלה.
התפרחת אמירית (נישאת מקצות גבעולים) מסוג תפרחת מְסֻיֶּמֶת מורכבת וצפופה (תפרחות דמויות מכבדים מעל הצמח). הפריחה מתרחשת מקצה גבעול קצר, קירח וללא בלוטות עם שניים או שלושה זוגות עלים, ששונים מאלה של שאר הצמח. אורך עוקץ התפרחת על פי רוב 0.5 עד 2 ס"מ. צבעיה של פריחת הניצנית מגוונת ואינה רק אדומה.
הפרחים רבים, אדומים, נכונים (בעלי סימטריה רדיאלית), זקופים, רגילים או בעלי כותרת כפולה, דו-מיניים, בעלי שחלה עלית.
עלי הגביע 4, חופשיים או כמעט מאוחים בבסיס ומשולשים למעלה, אורכם 4 עד 10 מ"מ על פי הם רוב קצרים מאורך צינור הכותרת.
עלי הכותרת 4, על פי רוב צבעם אדום או ארגמן, מאוחים בתחתיתם בחלק ניכר של אורכם לצינור שאורכו כ-8 מ"מ. הכותרת דמוית מסמר (salverform), דהיינו כותרת רב-סימטרית, שצורתה צינור ארוך ודק, שפתחו לפתע מתרחב מאוד ואז היא פרושה כגלגל או כצלחת ורק בסיסה מאוחה. צינור הכותרת כמעט בעל ארבע מקצועות או מעוגל למטה בצורת כד כאשר בסיס הכד מעט צר.
האבקנים 8, כפול ממספר עלי הכותרת, ומסודרים בשני דורים על צינור הכותרת.
הזרים לא שווים באורכם, בדרך כלל קצרים מאוד ולא בולטים מהכותרת. הזרים פחות או יותר מאוחים לצינור הכותרת וחופשיים מעל אמצע הצינור.
המאבקים סגלגלים או מאורכים.
הצופנים ישרים או טבעתיים.
השחלה עילית מורכבת מ-4 עלי שחלה מפורדים בעלי ביציות רבות.
עלי השחלה 4, זקופים, מפורדים או מאוחים במקצת בתחתיתם. עמודי העלי קצרים.
הפרי מפוחית מרובת זרעים.
הזרעים מרובים, אליפסיים או מאורכים, מקומטים לאורכם. בעלי אנדוספרם. הפצה ברוח.
בית גידול.
הצמח חצי-צל ואור מלא, רגיש לקרה, עמיד בשרב וחסכן במים, במליחות ובגיר. גדל בקרקעות שונים ובכל אזורי ישראל למעט הרים גבוהים מעל 700 מ' רום. משגשג בקרקע קלה, דשנה ומנוקזת היטב. הוא סובל מרקבון בצוואר השורש בגלל עודף מים. מבחינת אקלים העדפה לאזורים חמים ולחים כל השנה.
הריבוי באמצעות ייחורים באביב ובקיץ ובאמצעות זרעים באביב. הפריחה נמשכת ארבעה חודשים בסוף החורף ובאביב. קיטום הגבעולים בסיום הפריחה. אף על פי שהצמח חסין יחסית למחלות, הוא עדיין יכול להיפגע על ידי כנימות קמחיות.
חלקים מהניצנית עלולים להיות רעילים אם הם יאכלו על ידי בני אדם.
יעקב נאומבורג
רבי יעקב (יאקב) נאומבורג (או: נוימבורג; נפטר ו' בשבט ה'תקע"א, 31 בינואר 1811) היה רב וראש ישיבה גרמני מפרשני ספרות חז"ל. התפרסם בשל ספרו נחלת יעקב על המסכתות הקטנות.
ביוגרפיה.
נולד לרב ברוך נוימבורג מחבר הספר "עיטור בכורים" על פירושו של בעל הטורים למקרא (פיורדא תקי"ב). אבי אביו היה ר' אלקנה ש"ץ מפיורדא, צאצא של רבי יונה תאומים-פרנקל מחבר "קיקיון דיונה".
בצעירותו למד אצל רבי אברהם אביש מפרנקפורט ואצל רבי טבלי שייאר ממיינץ, ולאחר נישואיו חי ופעל כרב וראש ישיבה באופנבך הסמוכה לפרנקפורט.
בשנת תקנ"ג (1793) הדפיס בפיורדא את ספרו על המסכתות הקטנות, בשם "נחלת יעקב". פירושו זה הפך לביאור הבסיסי למסכתות אלו כשנדפס על גליונות ש"ס זיטומיר ושוב בש"ס וילנא במסכתות אלו בדומה לפירוש רש"י. מאז הוא נדפס בכל מהדורות הש"ס המבוססות על דפוס וילנא.
בשנת תקס"ו, 1806, כתב את ספרו חלק יעקב, פירוש על הספרי. חיבורו זה לא נדפס וכתב היד נמצא בבית הספרים הלאומי בירושלים. בהקדמתו לכתביו, מְתנה המחבר את צערו על שלא זכה לילדים חיים וקיימים, וכותב שמצב זה הניע אותו לכתיבתם כדי להנציח את עצמו. מנחם מנדל זלוטקין מזכיר גם כתב יד בשם "חידושי ר"י נוימבורג" המכיל פירוש שלו על מדרש רבה.
מלבד ספריו אלו נדפס ביאורו לסדר העבודה "אמיץ כח" המתאר את עבודת יום הכיפורים בבית המקדש, במחזור קרובות של הרוו"ה. הרוו"ה מצטט פירוש שלו על הפיוט "אל אמונה... אומץ אדירי כל חפץ" שבקדושתא לתפילת מוסף ביום הראשון של ראש השנה, בתוך "פירוש הרוו"ה" הנדפס במחזורים.
Trimeresurus
Bothrops
עקבי הצאן
עקבי הצאן הוא ספר שהוציא הרב אברהם יצחק הכהן קוק הכולל שבעה מאמרים על נושאים שונים במחשבת היהדות, המפורסם שבהם הוא מאמר הדור. הספר הודפס בכ"ח אייר ה'תרס"ו (1906), שנתיים בדיוק לאחר עלייתו של הרב קוק ארצה בכ"ח אייר ה'תרס"ד, אך יצא לאור רק בתשרי תרס"ז.. חלק מהמאמרים בספר יועדו לבני היישוב הישן וחלק לבני הישוב החדש. הספר יצא לאור בידי שמואל קוק, אחיו של המחבר.
בשנת ה'תשכ"ז (1967), הוציא הרב צבי יהודה הכהן קוק את הספר מחדש, וחיבר אותו עם הספר אדר היקר.
מטרת הספר.
עם עלייתו ארצה, בשנת ה'תרס"ד (1904), ראה הרב קוק שקיים פירוד בין שתי הקבוצות החיות בארץ. מצד אחד, אנשי "היישוב הישן" הדתיים, ומן הצד השני אנשי "הישוב החדש", שרובם היו חילונים. הדתיים, שעסקו בעיקר בלימוד תורה והתפרנסו מכספי החלוקה, לא ראו בעין טובה את העולים החדשים, שלא קיימו חיים דתיים בסיסיים. החילונים, מצדם, לא הבינו את מנהגיהם ואורח חייהם של אנשי היישוב הישן. ההבדלים בין הציבורים גרמו לניתוק מוחלט ביניהם. כדי לגרום לכך ששני הציבורים לפחות יבינו אחד את השני, החליט הרב קוק לכתוב את הספר, כשחמשת המאמרים הראשונים ("הדור", "הענג והשמחה", "הפחד", "המחשבות", "דרישת ה'") מיועדים לבני "היישוב הישן" - כדי להראות את הדברים החיוביים הנמצאים בתרבות החילונית, שהדתיים יכולים וצריכים ללמוד מהם - ושני המאמרים האחרונים ("דעת אלהים", "עבודת אלהים") מיועדים לבני "הישוב החדש" - כדי להסביר להם מה משמעותה של האמונה באלוהים ומה הסיבה לקיום המצוות.
משמעות שמו של הספר.
מסיבה זו נקרא הספר "עקבי הצאן", על פי הפסוק הנדפס בשער הספר: פירוש הפסוק הוא שעם ישראל צריך להביט אל מנהיגיו כדי לדעת מה לפעול. היות שהספר נכתב כדי לתת הדרכה ציבורית, לכן נקרא על שם הפסוק הזה. וייתכן גם שמשום שהוא מדריך על תקופת הגאולה, כמו שמבאר המדרש הנדפס גם כן בתחילת הספר: כלומר, שהדור האחרון, שלמענו כתב הרב קוק את הספר, נקרא "עקב", לכן נקרא הספר "עקבי הצאן".
תוכן המאמרים שבספר.
מאמר הדור.
המאמר המפורסם ביותר בספר. עיקר המאמר מבאר שדורנו הוא דור של גאולה ולכן אינו כמו הדורות הקודמים. הכפירה באלוהים הנראית בקרב החילונים אינה מתוך מוסריות ירודה, אלא דווקא מתוך אידיאליזם גדול. לכן, דור זה "...לא יוכל לשוב מיראה, אבל מאד מוכשר הוא לשוב מאהבה, שיראת הרוממות תתחבר עמה..."
הענג והשמחה.
עוסק בצורך ההכרחי בתחושת הזדהות עם תכנים רוחניים. קיום מצוות עם תחושת מועקה, אינו קיום מצוות הנעשה בתכלית השלימות.
הפחד.
פחד מלחשוב, או לשאול שאלות הוא הפחד המזיק ביותר. פחד זה גורם לכך שגם רוחניותו של האדם תהיה ירודה, דבר המונע השראת שכינה. בימי הגאולה, תשוב הגבורה לאומה הישראלית.
המחשבות.
מחלק את הרעיונות הרוחניים לשלושה סוגים:
דרישת ה'.
עוסק בצורך הקיים להבין את משמעות המצוות והמעשים האלוהיים ולא רק לעשות אותם. הבנה זו תביא לשמחה וסיפוק בעשיית המצוות וגם לשלימות המעשים בעצמם.
דעת אלהים.
מבאר שאדם המאמין באלוהים אינו אדם המצמצם את כוחותיו ודוחק את רצונותיו, אלא דווקא מפתח ומגלה אצלו צדדים החבויים בתוכו. במאמר מתוארות הרבה תפיסות של האדם את אלוהים וביאור נרחב על תפיסת היהדות את אלוהים.
עבודת אלהים.
עוסק במשמעות המושג "דת" ומסביר מדוע ישנו צורך בקיום רעיונות רוחניים בצורה מעשית. עם ישראל מקיים מצוות משום שהן ביטוי של כל האידיאלים הגדולים הקיימים המציאות.
ג'ון גרייג
ג'ון גרייג (באנגלית: John Greig; נולד ב-11 בספטמבר 1942 באדינבורו) הוא כדורגלן ומאמן עבר סקוטי ששיחק בעמדת המגן השמאלי.
גרייג שיחק לאורך כל הקריירה בקבוצת גלאזגו ריינג'רס, ובשנת 1999 נבחר על ידי אוהדי הקבוצה לגדול שחקני ריינג'רס בכל הזמנים. בנוסף, הוא מחזיק בשיא ההופעות במדי הקבוצה. לזכותו גם 44 הופעות במדי נבחרת סקוטלנד.