ביולי 2018 עבר למונקו תמורת 30 מיליון דולרים והפך לשחקן הרוסי היקר ביותר. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ערך במשחק נגד נים, ב-21 בספטמבר 2018, שהסתיים בשוויון 1:1. את השער הבכורה שלו במדי מונקו הבקיע בהפסד קבוצתו לגנגאן במשחק חצי גמר הגביע הצרפתי. שער הבכורה שלו בליגה היה בניצחון קבוצתו על טולוז במשחק הליגה שהסתיים בתוצאה 2:1 ונערך ב-2 בפברואר 2019. בסיכום מחזור 23 בליגה הוא הוכתר לשחקן המצטיין של המחזור. ב-24 בספטמבר 2019 הבקיע 2 שערים בניצחון קבוצתו על ניס בתוצאה 1–3. בנובמבר 2019 הוכתר לשחקן החודש בליגת העל הצרפתית בכדורגל. ב־7 בפברואר 2021 הבקיע לראשונה בקריירה שלושער במשחק מול נים בניצחון 3:2, במחזור ה-24 בליגה 1. הרוסי בן ה-24 כבש לשער היריבה בדקות 3, 12 ו־62.
קריירה בינלאומית.
גולובין זכה עם נבחרת רוסיה עד גיל 17 באליפות אירופה עד גיל 17 לשנת 2013, והשתתף איתה בגביע העולם עד גיל 17 באותה שנה. ב-7 ביוני 2015 ערך גולובין את הופעת הבכורה שלו בנבחרת רוסיה, כשהחליף את רומן שירוקוב בדקה ה-62 והבקיע את שער הבכורה שלו רבע שעה לאחר מכן בניצחון 2–4 על נבחרת בלארוס במשחק ידידות. גולובין היה חלק מסגל הנבחרת לטורניר יורו 2016, ושיחק בכל שלושת משחקי שלב הבתים, אותו לא עברה נבחרתו. גולובין נטל חלק פעיל מאוד בהרכב נבחרתו במונדיאל 2018 ובמשחק הפתיחה של המונדיאל כבש שער אחד ובישל שניים בניצחון 0–5 על ערב הסעודית.
תארים.
צסק"א מוסקבה
נבחרת רוסיה עד גיל 17
ג'ובאני סקיאפארלי
ג'ובאני וירג'יניו סקיאפארלי (באיטלקית: Giovanni Virginio Schiaparelli; 14 במרץ 1835 – 4 ביולי 1910) היה אסטרונום איטלקי והיסטוריון מדע. נודע בעיקר בזכות תצפיותיו על מאדים.
ביוגרפיה.
נולד בפיימונטה, ממלכת סרדיניה במרץ 1835. התעניינותו באסטרונומיה התחילה עוד בגיל 4, כאשר אביו לקח אותו לצפות בכוכבים. לפי זכרונותיו, התלהבותו גדלה עם ליקוי החמה של 1842, בו צפה כילד יחד עם אמו.
למד באוניברסיטת טורינו, וסיים ב-1854 עם תואר בהנדסה הידראולית וארכיטקטורה אזרחית. למד במצפה המלכותי של ברלין, תחת הנחייתו של האסטרונום הגרמני יוהנס פרנץ אנקה (Encke). בשנת 1854 מונה כמתצפת זוטר (assistant observer) במצפה הכוכבים פולקובו שם נשאר עד 1860. לאחר מכן עבר למצפה הכוכבים בברארה, מילאנו שם קיבל בתחילה אותה משרה. הוא נשאר לעבוד במצפה למעלה מ-40 שנה, והחל לנהל אותו בשנת 1862. בשנת 1900 פרש מעבודתו לאחר שראייתו החלה להידרדר והוא לא סמך עוד על תצפיותיו.
מחקרו.
ב-29 באפריל 1861 גילה את האסטרואיד 69 הספרייה (Hesperia).
בשנת 1865 הדגים כי למטרי המטאורים הקורים במועד קבוע בכל שנה מאפייני מסלול דומים למספר כוכבי שביט, והסיק מכך שהם מורכבים משאריות של אותם כוכבי שביט שהתפרקו במהלך מסלולם כאשר התקרבו לשמש. לדוגמה, הוא הראה כי מטר הלאונידים השנתי דומה במסלולו למסלול השביט טמפל-טאטל (Tempel-Tuttle), וייתכן כי נגרם משובל האבק שכוכב השביט משאיר אחריו.
כמו כן מתצפיותיו על כוכב חמה וכוכב הלכת נוגה הוא מדד את זמן הסיבוב העצמי של כוכבי הלכת הללו. מתצפיותיו הסיק כי כוכבי הלכת האלו בעלי תהודה מסלולית ועל כן תמיד מפנים את אותו צד של הכוכב לכת אל השמש. רק בשנת 1965, עם התגליות והשיפורים במדע ובתצפיות מכ"ם ניתן היה להראות כי תצפיותיו לא היו מדויקות.
לאחר פרישתו, הוא חקר את נושא התצפיות האסטרונומיות העתיקות כפי שהופיעו בכתבי התנ"ך ובכתבים בבליים עתיקים.
מאדים.
סקיאפארלי נודע בעיקר בזכות תצפיותיו ומחקריו על מאדים. במהלך תצפיותיו הראשוניות, הוא קרא לאזורים כהים שראה כ"ימות", ואזורים בהירים כ"יבשות". הוא השתמש בביטויים לטיניים ובמקורות מהמיתולוגיה כדי לתת שמות למאפיינים שראה. לדוגמה, לאזור מסוים קרא "אולימפוס ניקס", ולימים נתגלה האזור כהר הגעש אולימפוס מונס. בשנת 1877 הוא ציין כי ראה רשת צפופה של מאפיינים בעלי קווים ישרים על פני השטח, להם קרא בשם ערוצים. המילה "ערוצים" באיטלקית היא "canali", והיא תורגמה לאנגלית כ-"canal", כלומר "תעלות". כך, בשל התרגום השגוי, רבים הניחו כי מדובר בדבר מלאכותי שנוצר על ידי בעלי תבונה, והאמינו כי יש חיים על מאדים. האסטרונום פרסיוול לוול היה מהתומכים העיקריים של החיים על מאדים. עם זאת, סקיאפארלי לא היה בטוח באופיים המלאכותי של מאפיינים אלו, והיה יותר זהיר בתיאוריו. השערות על התעלות שעל מאדים השפיעו על תרבות המדע בדיוני בספרות ובאומנות. עם הזמן, ובעיקר לאחר תצפיותיו של האסטרונום האיטלקי וינצ'נזו צ'רולי (Cerulli) הגיעו המדענים למסקנה כי מדובר באשליות אופטיות. צילומי לוויינים של מאדים, כגון מארינר 4 הוכיחו כי אין מבנים על מאדים המזכירים תעלות.
מכתביו.
כתביו אוגדו לשני אוספים:
אגודת רופאים מדברי עברית
אגודת הרופאים מדברי עברית, (ארמ"ע) הייתה אגודה שהקימו, בהשפעתו של אהרן מאיר מזי"א, רופאי ירושלים ב-1913. בין מייסדי האגודה : ד"ר אריה בעהם, ד"ר אריה לייב שמעוני-מקלר, ד"ר אריה גולדברג, ד"ר אריה פייגנבאום, ד"ר זאב ברין וד"ר מרים נופך. היו"ר שנבחר היה ד"ר אהרן מאיר מזי"א, ד"ר אברהם אבושדיד נבחר לגזבר, והמזכיר ד"ר א. ל. שמעוני-מקלר.
היסטוריה.
האגודה נטלה על עצמה להכשיר את הלשון העברית לשימוש מקצועי ברפואה. בתקופת מלחמת העולם הראשונה,(1914-1918) ארמ"ע עמדה על משמר הבריאות בירושלים ויחד עם תחנת הבריאות ומכון פסטר בירושלים נלחמה במלריה, גרענת, כלבת, אבעבועות השחורות, טיפואיד, ובכולרה. אחת מפעולותיה החשובות הייתה ארגון עזרה רפואית לעניי ירושלים ובראש מפעל חשוב זה עמד ד"ר אריה בעהם.
בזיכרונותיו סיפר בעהם שלא פשוט היה להקים אז איגוד של רופאים יהודיים. ד"ר משה וולך, למשל, שהיה מנהלו של בית החולים שערי-צדק, ראה עצמו יהודי חרדי גרמני בן דת משה והתנגד להקמת התארגנות רפואית יהודית. לאספת היסוד של התארגנות זו באו אפוא מתנגדים ותומכים. במרכז הדיונים עמדה השאלה האם רצוי שהרופאים היהודים יתארגנו באגודה מקצועית משלהם ולהיבדל על ידי כך מיתר רופאיה של ירושלים. בסוף הדיון התגבשה פשרה - ההתארגנות המוצעת תאחד לא רק רופאים יהודיים, אלא יתקבלו אליה כל הרופאים הזרים דוברי עברית ושמה יהיה "אגודה של רופאים מדברי עברית"..
שנה קודם להקמת "אגודת רופאים מדברי עברית", ב-11 בינואר 1912, כאשר מספר הרופאים היהודים בארץ עמד על 32,
באספה שהתקיימה בביתו של ד"ר מאיר קרינקין ברחוב אלנבי בתל אביב הוחלט לייסד אגודה שתיקרא "אגודה מדיצינית עברית ליפו ומחוז יפו", שאליה יוכלו להתקבל רופאים, וטרינרים ופרוביזורים (רוקחים מוסמכים). הנוכחים באספה שנחשבו למייסדי האגודה הם ד"ר יהודה לייב פוחובסקי, ד"ר חיים חיסין, ד"ר בת שבע יוניס גוטמן, ד"ר מאיר קרינקין, ד"ר מנחם שטיין
וד"ר משה שרמן והרוקח זאב אורבוך. צורפו אליהם ד"ר סוניה בלקינד, ד"ר יעקב ברנשטיין-כהן מפתח תקווה, ד"ר וויצברד מראשון לציון וד"ר אברהם צבי מוסקוביץ מרחובות. באספה נקבע שיעור דמי החבר באגודה ונערכו בחירות חשאיות להנהלה, שעל פיהן נבחרו ד"ר פוחובסקי ליושב ראש, ד"ר קרינקין לסגן יושב ראש וד"ר משה שרמן למזכיר..
כתב על-כך ד"ר שרמן:
תוך שנה הצטרפו לאגודה כמעט כל הרופאים היהודים בארץ, מלבד רופאי ירושלים, והאגודה שינתה את שמה ל"האגודה המדיצינית העברית בארץ-ישראל".
לפני הופעתו של עיתון "הרפואה" הוציאה "האגודה המדיצינית העברית בארץ-ישראל" עיתון שנקרא בשם "זיכרונות דברים של האגודה המדיצינית העברית בארץ ישראל". הגיליון הראשון הודפס בספטמבר 1912. הופעת העיתון נקטעה בשנת 1914 עם פרוץ מלחמת העולם השנייה
ב- 1914 הוסכם על איחוד האגודות, אך מלחמת העולם הראשונה דחתה את האיחוד ל- 1919. בעקבות האיחוד שונה שם האגודה ל"הסתדרות רפואית עברית בארץ-ישראל" (הר"ע), האגודה הרפואית היפואית הפכה לסניף התל אביבי, והאגודה הירושלמית, לסניף ירושלים, וב-1921 נוסד בחיפה הסניף השלישי, על ידי הד"ר הלל יפה..
עם הקמת המדינה שונה השם שוב ל"הסתדרות רפואית ישראלית" (הר"י).
רקע.
בארץ קמו אותה עת מפלגות - "הפועל הצעיר", ו - "פועלי ציון" - והסתדרויות פועלים - הסתדרות פועלי הגליל, (1911), ופועלי יהודה (1911), שגם הקימו קופות חולים.
בספטמבר 1913 התאספו ביפו 30 איש, וייסדו את "האגודה להסתדרות היהודים בארץ - ישראל".
על רקע מגמת ההתארגנות הכללית ביישוב הקימו הרופאים בינואר 1912 את "אגודה מדיצינית עברית" ביפו, ובירושלים הקימו בשנת 1913 את "אגודת הרופאים מדברי עברית", (ארמ"ע) ..
בשנת 1882 היה ניסיון להקים את הסתדרות הרופאים בירושלים, ניסיון שכנראה שלא צלח.
עיתון הצפירה מי"ג תשרי תרמ"ג, 1882, בישר באמצעות כתבו יעקב גאלדמאן תחת הכותרת : .
טל (זמרת)
טל בניזרי (נולדה ב-12 בדצמבר 1989), הידועה בשמה הפרטי, טל (או Tal), היא זמרת, כותבת שירים ורקדנית צרפתיה-ישראלית. מכונה לעיתים בתקשורת כ"ריהאנה הצרפתייה".
כיום היא חתומה בשלוחה הצרפתית של וורנר מיוזיק גרופ.
ביוגרפיה.
טל בניזרי נולדה בחדרה, ישראל. משפחתה היגרה לצרפת כשהייתה תינוקת בת כמה חודשים. היא נולדה לבית מוזיקלי, אביה היה נגן גיטרה, אמה זמרת מקצועית ששרה תחת השם "סם עזר", אחיה כותב שירים ודודתה ובן דודתה הן זמרות.
בגיל 3 החלה טל ללמוד פסנתר וגיטרה ונרשמה לשיעורי מחול וג'אז מודרני. בגיל מאוחר יותר השתתפה גם בקבוצת התיאטרון "Compagnie Les Sales Gosses". היא התחילה לנגן בפסנתר בברים ועשתה פרשנות מוזיקלית לקלאסיקות ולשירים עכשוויים. השיר והקליפ הראשון שלה הוא "La Musique mon ange".