האזור היה מיושב באיכרים שבנו את כפריהם על גדות הנהרות העוברים דרכו. על פי סטפנוס מביזנטיון והיסכיוס האלכסנדרוני תושביו היו ממוצא ארקדי. שטח זה היה בעל חשיבות אסטרטגית גבוהה בגלל דרך שעברה בו בין ספרטה לטגאה. מעמד הסקיריטוי היה דומה לזה של הפריוקים.
בעתות מלחמה, תושבי האזור התגייסו לצבא הספרטני וסיפקו לו כ-600 חיילים רגלים קלי חימוש.
תרד
תרד (שם מדעי: "Spinacia oleracea") הוא צמח חד שנתי בעל עלים ירוקים המשמש למאכל ולרפואה. מקור הצמח הוא ממרכז אסיה והוא גדל באזורים ממוזגים וגם בישראל. לתרד שלושה זנים עיקריים המסווגים על פי סוג העלים. טעמם של העלים וההרכב התזונתי שלהם משתנים לפי עונות השנה.
מתרד אפשר להכין פשטידות וקציצות מסוגים שונים.
בקרב היהודים ההרריים מכינים מתרד מאכל מסורתי לפסח - תרה. מאכל זה התקבל כמאכל הלאומי של דאגסטן.
תזונה.
לפי אמונה נפוצה, אכילת תרד מוסיפה ברזל לתזונה, אך הדבר אינו בהכרח נכון. במנת הגשה של 60 גרם עלים מבושלים יש 1.9 מ"ג ברזל בלבד - כמות דומה לעלים ירוקים אחרים. ניתן לייחס את האמונה בדבר כמות הברזל הגדולה בתרד לטעות רישום המדידה של המדען אמיל וון וולף במחקרו מ-1870, שמיקם את הנקודה העשרונית בתוצאת המדידה שלו ספרה אחת ימינה ממקומה. מה שנתן תוצאה של כמות ברזל הגדולה פי 10 מהערך האמיתי. בנוסף, החומצה האוקסלית שבתרד סופחת ברזל, כך שתרומת התרד לצורכי הגוף בברזל נמוכה.
לעומת זאת במחקרים שנעשו נמצא כי תרד עשוי לשפר את בריאות הלב והשרירים עקב נוגד חמצון חשוב שנמצא בו בשם C0-Q10.
לתרד כמות גדולה של סידן, אך החומצה האוקסלית שבו קושרת את הסידן ומאטה משמעותית את ספיגתו בגוף.
בתרד יש ערך תזונתי גבוה והוא מכיל כמות גבוהה של ויטמינים ומינרלים ביניהם מגנזיום, ויטמין A, ויטמין K (שלא מומלץ לנוטלי קומדין עקב הפחתת האפקט התרפואיטי), חומצה פולית, סיבים תזונתיים, ונוגדי חמצון.
סוגים שונים של תרד.
לתרד שלושה זנים למאכל:
סאבוי.
עליו מסולסלים, ירוקים כהים ופריכים למגע.
תרד חלק עלים.
עליו גדולים וחלקים, והוא קל לניקוי יותר מהסאבוי. נהוג לשווק אותו בצעירותו (עלי בייבי תרד) או בקופסאות שימורים.
סאבוי למחצה.
הרכבה של זנים הזנים הקודמים. דומה במראהו לסאבוי, אך קל יותר לניקוי.
תרד בתרבות פופולרית.
אזכור מפורסם של התרד בתרבות הפופולרית הוא בסדרה המצוירת פופאי המלח. גיבור הסדרה, פופאי, נעזר באכילת תרד כדי להיחלץ ממצבי ביש אליהם הוא או חבריו נקלעים. כאשר מוצא עצמו פופאי בצוק העיתים, הוא שולף פחית שימורי תרד ואוכל את תוכנה (לרוב, תוך לחיצת הפחית הסגורה באגרופו, כך שהמכסה נבקע ותכולת הפחית מתעופפת ישירות לפיו). אכילת התרד מקנה באופן מיידי לפופאי כוחות פיזיים חזקים ביותר, גם אם לזמן קצר בלבד, המאפשרים לו לגבור על אויביו ולהחלץ מצרה. הבחירה בתרד, כמזון רב בריאות המקנה כוחות יוצאי דופן, נבעה ככל הנראה מתפישה מוטעית אודות כמות הברזל בתרד. תפישה זו רווחה בשנות ה-30 של המאה ה-20 (השנים שבהן נכתבה והופקה הסדרה המצוירת) והופרכה רק שנים לאחר מכן.
רגישות למזיקים.
תרד נמכר ברשתות השיווק גם כצרור עלים, ולכן רגיש למגוון מזיקים, שאינם מוסרים תמיד טרם השיווק. המזיקים שניתן למצוא בתרד הם זחלים ורמשים קטנים. שטיפה קלה במים עם חומץ תנקה היטב את העלים.
תרד, כמו גידולי עלים אחרים, מרוסס באופן תדיר בחמרי הדברה המכילים זרחן. לכן יש המעדיפים לצרוך תרד מגידול אורגני.
קו קלאקס קלאן
ריקוד דגלים
ריקוד דגלים (בהלחם: ריקודגלים) או מצעד הדגלים, הוא מצעד המתקיים מדי שנה ביום ירושלים (בתאריך כ"ח באייר) בירושלים, ובהיקף קטן יותר מדי ראש חודש (מוכר יותר בשם סיבוב שערים). הוא מתקיים החל משעות אחר הצהריים ועד לשעות הערב, כדי לחגוג את איחוד העיר ואת חידוש הריבונות היהודית והישראלית במקומות הקדושים ליהודים, בעקבות הניצחון בקרב על ירושלים במלחמת ששת הימים. המצעד מלווה בריקוד, בשירה ובנשיאה של דגלי ישראל. מציינים בו את זכרו של יוזם האירוע, הרב יהודה חזני.
"ריקודגלים" בירושלים.
ראשיתו של המצעד במנהגם של הרב צבי יהודה קוק ותלמידי ישיבת מרכז הרב לצעוד לכותל דרך רחוב יפו, בשירה ובריקודים, בשעות הלילה לאחר סיום עצרת החג בהיכל הישיבה. מנהג זה החל בשנת תשכ"ח (1968). בשנת תשל"ד (1974) יזם יהודה חזני, תלמיד הישיבה, הבאת תזמורת וצירופם של בני ישיבות תיכוניות לאירוע. מאוחר יותר הוחלט להעביר את האירוע לשעות היום על מנת לאפשר לאנשים נוספים ליטול חלק בצעדה. כיום מארגנת את הצעדה עמותת "עם כלביא", ובראש התהלוכה עומד הרב חיים דרוקמן. האירוע ממומן על ידי העמותה, עיריית ירושלים, משרד החינוך והחברה לשיקום ולפיתוח הרובע היהודי.
במהלך המצעד מציפים את רחובות העיר רבבות צועדים נושאי דגלי ישראל, המלווים בתזמורות ניידות על גבי משאיות שמנגנות שירים חסידיים. במספר נקודות בדרך מקימים במות נייחות שעליהן מתקיימות הופעות של אמנים שונים. אמנם בשנותיו הראשונות של המצעד לקחו בו חלק גורמים מגוונים מהחברה הישראלית, אך כיום רוב המשתתפים בצעדה ובחגיגות הם אנשי הציונות הדתית.
ברוב השנים החל המצעד מאזור מרכז העיר ירושלים, מגן העצמאות או מגן סאקר, עלה מזרחה לכיוון רחוב יפו, דרך כיכר ספרא, ועד לכיכר צה"ל. בשלב זה מתפצלים הצועדים ונכנסים לעיר העתיקה דרך שעריה, עד שלבסוף מגיעים כולם לכותל המערבי, שם מתקיימת הרקדה המונית בשיתוף זמרים ואישי ציבור. בשנים האחרונות ישנה הפרדה והנשים צועדות לפני הגברים או להפך. בעבר נהגו הצועדים להיכנס לעיר העתיקה גם דרך שער האריות כדי לשחזר את המסלול שעברו הצנחנים בשחרור ירושלים, אך בשנים 2010–2016 אסרה המשטרה להיכנס משער זה. בשנת 2011 הסיטה המשטרה את מסלול הצעדה מזרחה, והוא עבר משייח' ג'ראח לאורך כביש מספר 1 העירוני (שדרות בר לב), וכמו בעבר נכנסו לעיר העתיקה דרך כמה משעריה. בשנת 2010 השתתפו במצעד מעל 100 אלף איש. בשנת 2017, לכבוד 50 שנה לאיחוד ירושלים הוחלט שריקוד הדגלים גם יקיף את העיר העתיקה ממזרח וייכנס אליה דרך שער האשפות.
במספר צעדות במשך השנים אירעו חיכוכים בין משתתפים בצעדה לבין ערבים תושבי מזרח ירושלים. החיכוכים כללו אלימות פיזית ומילולית משני הצדדים.היו שביקרו את עצם קיום האירוע, מהצד השמאלי של המפה הפוליטית. בשנים 2015 ו-2016 דחה בג"ץ עתירות שהגישו עמותת "עיר עמים" וארגון תג מאיר ובה דרשו למנוע את מעבר התהלוכה ברובע המוסלמי.
בשנת תשפ"א - 2021 - המצעד שהופסק.
במאי 2021 נערכה צעדת הדגלים במקביל לעיד אל פיטר. לאחר פרוץ המהומות בירושלים נפסק המצעד כשעתיים מראשיתו, כשנשמעו בעיר אזעקות בעקבות ירי רקטות מרצועת עזה על ידי החמאס. המשטרה הורתה על פיזור האירוע. בכותל נערכה עצרת, במקביל להתפרעויות ערבים ברחבי הר הבית. בעקבות ירי הרקטות החל מבצע שומר החומות. לאחר סיומו תוכנן מצעד נוסף, שלא הופק על ידי עמותת "עם כלביא" שמארגנת את הצעדה ביום ירושלים אלא על ידי ארגונים אחרים, בהם צעירי מפלגת הציונות הדתית, אם תרצו, תנועות הנוער אריאל ועזרא, המועצות האזוריות גוש עציון ובנימין ועוד. הצעדה תוכננה תחילה ל-10 ביוני אך בוטלה על ידי המשטרה במקומה התקיימה הצעדה ב-15 ביוני, לאחר אישור הממשלה ה-36 שהושבעה יומיים קודם לכן, למרות איומי החמאס שהדבר יגרום להסלמה ביטחונית. בסופו של דבר המצעד התקיים, ונשמעו בו גם הקריאות "מוות לערבים" ו"מוחמד מת".
בערים נוספות.
החל מהעשור הראשון של המאה ה-21 נערכים מצעדים דומים בערים נוספות בישראל מתוך מטרה להביא את שמחת יום ירושלים גם לשאר הארץ. במצעדים אלו משתתפים חניכי תנועות נוער דתיות לאומיות, ארגונים דתיים מקומיים, אנשי הגרעינים התורניים תושבי הערים וגורמים נוספים.
דניאל יאמר
דניאל יאמר (בגרמנית: Daniel Jammer; נולד ב-11 באוגוסט 1966 בפרנקפורט) הוא איש עסקים יהודי, ישראלי-גרמני, המתגורר בהרצליה, והוא המנהל, המייסד והבעלים של ניישן-אי (Nation-E), חברת ICT המפתחת מערכות אנרגיה ותקשורת המבוססות על סוללות ליתיום מתקדמות.
יאמר נולד למשפחת פליטי שואה שהתמקמה בפרנקפורט. הוא שיחק בנעוריו במחלקת הנוער של קבוצת הכדורגל היהודית מכבי פרנקפורט. כבר בגיל צעיר החל להיות שותף בעסק הענתיקות של אביו, ומאוחר יותר החל לעסוק בנדל"ן בארצות הברית ובגרמניה. עד שנת 2004 היה שותף לעסק גדול למכירת טיטניום השייך לחותנו.
ב-2004 רכש יאמר את הבעלות על מועדון הכדורגל הסלובקי, סנץ. הוא החזיק במועדון עד שנת 2007. הוא היה מועמד גם לרכישת מועדוני כדורגל נוספים, כדוגמת סלובן ברטיסלאבה מסלובקיה ואיינטרכט פרנקפורט מגרמניה.
בשנת 2006 עלה עם משפחתו לישראל ורכש את הבעלות על מועדון הכדורגל הישראלי מכבי נתניה. יאמר, שהשקיע במהלך שנותיו כבעלי הקבוצה כ-80 מיליון ש"ח, הביא שחקני רכש רבים למכבי נתניה. תחתיו היא הפכה לקבוצת צמרת בכדורגל הישראלי, נאבקה במשך שנתיים על אליפות ליגת העל הישראלית וסיימה פעמיים במקום השני בליגה, וכן העפילה לראשונה בתולדותיה למוקדמות גביע אופ"א. בעקבות כך נחשב יאמר למי שהחזיר את הקבוצה לימיה הגדולים. בפברואר 2010 הודיע כי יעזוב את הקבוצה בסיום עונת הכדורגל.
מלבד החזקת מכבי נתניה הפעיל יאמר מספר פרויקטים נוספים בישראל, כדוגמת עריכת אימונים לילדים ממוצא אתיופי, ושותף בעסקי מספר חברות.
יאמר נשוי ואב לשני ילדים.
דיוטימה
דיוטימה (מיוונית: διοτίμα) המוכרת גם כדיוטימה ממנטיניאה היא אחת הדמויות המתוארות בדיאלוג "המשתה" (הסימפוזיון) של אפלטון. ישנם חוקרים הסבורים כי הייתה גם אדם אמיתי שחי באותה תקופה.