רבי יוסף נולד בקסטיליה והיה תלמידו של המקובל הנבואי רבי אברהם אבולעפיה, שאמר עליו בספרו "אוצר עדן הגנוז": "והוא בלא ספק הצליח הצלחה מופלאה במה שלמד לפני, והוסיף מכוחו ומדעתו וה' היה עמו". והרחיב והפיץ את תורת רבו ברבים. בהיותו כבן 26 חיבר את ספרו גינת אגוז העוסק בגימטריות וצירופי שמות קבליים. ספרו שערי אורה נחשב אצל המקובלים לאחד מספרי היסוד הקבליים, ומפורסם שהאר"י אמר על ספר זה כי הוא המפתח לכל תורת הסוד. גם תלמידו הגדול של הגר"א, רבי חיים מוולוז'ין, התבטא פעם שעל מנת לצאת ידי חובת תורת הקבלה, יש ללמוד את ספר הזוהר ואת ספר שערי אורה.
בספרו "ספר שערי אורה" רצה לספק לתלמידיו הסברים על הקבלה, התייחס לאלוהים דרך הספירות. הספר פותח בתשובה לשאלה מהם שמותיו של אלוהים, כל אחד מהשמות, חוץ מהשם המפורש, מצביע על יחס לעולם, התלמיד השואל רצה להפיק מאגיה מהם, לעשות שימוש מגי בשמות, הרב רבי יוסף ג'יקטיליה מנסה להניא את התלמיד מעשיית שימוש בשמות, וודאי שלא לצורך רווח חומרי.
מדבריו.
מובאות בספרות ההלכה.
הבית יוסף הביא מספר שמועות בשמו, שאין להוציא תפילין של ראש מהתיק עד שיניח תפילה של יד, שאין לקדש את הלבנה עד שיעברו עליה שבעה ימים, ושאין להפסיק בעניית אמן יהא שמיה רבא בקדיש בין מילת עלמיא למילת יתברך.
תפיסת האלוהות של ג'יקטליא.
תפיסת האלוהות של ג'יקטליא עמוקה, הוא ראה בשמות הקודש את גילויי רצונו של האל. האל בשיטתו טרנסצנדנטי ובאותו הזמן נוכח, מקשיב ורוצה בטובת ברואיו, בשונה באופן מהותי מהתפיסה הפילוסופית הרואה את האלהות כשלמות שאינה בעלת רצון.
בכתבי רבו הרב אברהם אבולעפיה חוזרת גישה זו המציגה את הפילוסופיה כחכמה האנושית העילאית, אך מוגבלת, ובהיותה כך היא כשפחה כלפי החכמה האמיתית הבלתי מוגבלת, החכמה הקבלית הנבואית אשר מוצגת בזו כגבירה האמיתית.
רבי יוסף ג'יקטליא כתב זאת באופן מפורש: "דע לך ששם הוי"ה הוא השם המורה והמעיד על אמיתתו ית', והוא שם אחד לבד אשר מעיד על הווייתו וקדמותו ית"ש ומראה על היותו נבדל מכל צד הרגש, חומר וצורה.ומאמיתת מציאות שאר כל הנמצאות כולה, נוכל להעיד על אמיתת מציאותו ית' כי מאחר שהוא אמיתת כל ההוי"ה, כל הנמצאים תלויים בו וכל הנמצאים יתבטלו לביטולו מפני שהוא יסוד הויתם ומציאותם. "מבחינתו בניגוד לשאר השמות שמעידים על פעולות האל שנתחדשו בבריאת העולם, שם ההוויה מורה על עצם ההימצאות האמיתית של האל :"מה שאנו אומרים ב- שמו, הכוונה היא לא לצורת האותיות כי אם לאמיתת מהות ההוי"ה. כל שאר השמות אשר ית"ש נקרא בהם זולת זה השם המיוחד, נקראים בשם המורה על אותה פעולה או העניין או המעשה ולפי השעה.ואחר שכן, הרי לך כי כל שמותיו ית' בלתי שם המיוחד מחודשים הם בחידוש העולם, ומאמיתת מציאות שם המיוחד המורה על ההוי"ה, נתחדשו .ומה שאמר הנביא " אני ה' הוא שמי " כאילו אמר : אני הוא ההוי"ה האמיתית, ושמי ואמיתתי אחד הם. כי שמי הוא סוד הויתי, והויתי הוא סוד אמיתתי".אך חשוב להדגיש, כי בניגוד להוגים כמו ברוך שפינוזה, הוא איננו מזהה את ההוויה עם הטבע.
את הטבע מייחס ג'יקטליא לשם "אלהים", שזהו שם שנתחדש לאל עם בריאת העולמות ואיננו מעיד על עצמותו. שם זה מקבל את הכח מהוויה שנמצאת מעליו. "אף על פי שתראה שם אלהי"ם שהוא ראשון במעשה הטבע (בראשית ברא אלהי"ם), שם יהו"ה ראשון הוא להוי"ה, שהוא מאמת מציאות כל הטבעים, שאם אין הוי"ה במה יתהווה הטבע, ואם אין שם יהו"ה במה יתהווה שם אלהי"ם."וכן : "שם אלהי"ם (גימטריא פ"ו) מורה על מלאכת הטב"ע (גימטריא פ"ו) ... נמצא שהפעולות נכרכות בשם אלהי"ם, ואמנם יהו"ה הוא הפועל את הכל.והעיקר הגדול הוא שבכל מקום שאתה מוצא יהו"ה אלהי"ם, לדעת כי אלהי"ם נמשך מכח שם יהו"ה. ומה שהוא אומר יהו"ה הוא האלהי"ם כאילו אמר יהו"ה הוא הפועל, ושם אלהי"ם הוא מורה על הפעולה."גם בכוונת עבודת המצוות סובר ג'יקטליא כי הכוונה הראויה היחידה היא לשם ההוי"ה, שהוא למעשה שמו האמיתי של האל, ולא לשם אלהים שהוא כינוי בלבד. וכך הוא דורש את הפסוק "זובח לאלהים יחרם בלתי לה' לבדו":"ואם בכל זאת תאמר אלהי"ם ראשון הוא ח"ו, ת"ל:" זובח לאלהי"ם יחרם בלתי ליהו"ה לבדו, כלומר כל העובד לפניו בהיותו מתכוון שתכלית אמיתתו של ה' ית' היא האלקות, הוא יחרם, כלומר אין עבודתו ראויה, שהרי תולה אמיתתו של ה' ית' אחר החידוש, מאחר שעובד אותו ית' מצד שם אלהי"ם ולא מצד שם הוי"ה.וזהו סוד אומרו " בלתי ליהו"ה לבדו", שלא תהיה עבודה סמוכה לשם אלהי"ם, שהרי אלהי"ם, רבים נכללים בו. אמנם תהיה עבודתו סמוכה לשם יהו"ה בהיותם מאמינים בו ית' שהוא קדמון ויחיד והוויתו גורמת למציאות שאר הנמצאים.ועל כן לא תמצא מצווה בתורה להקריב לא קרבן ולא זבח, לשם אלהי"ם כי אם לשם יהו"ה כאומרו: "אדם כי יקריב מכם קורבן לה'...".
אלי גולדשמידט
אלי (אליעזר) גולדשמידט (נולד ב-17 באוקטובר 1953) הוא חבר הכנסת לשעבר מטעם מפלגת העבודה.
ביוגרפיה.
גדל בתל אביב. בצבא עבר קורס חובלים בחיל הים ובמילואים משרת כסרן בפרקליטות הצבאית. בעל תואר שני במשפטים מאוניברסיטת תל אביב, עורך דין במקצועו.
גולדשמידט היה חבר קיבוץ דגניה א' וכיום הוא תושב קיבוץ זיקים בדרום. מילא תפקידים בתק"מ (התנועה הקיבוצית): חבר מזכירות וחבר פורום פוליטי בתק"מ.
כיהן כחבר הכנסת בכנסות 13 - 15 (1992–2001). היה חבר ועדת החוקה וועדת הכספים, יושב-ראש ועדת הכנסת, יו"ר סיעת העבודה בכנסת ה-14 ויו"ר ועדת הכספים בכנסת ה-15. בכנסת ה-13 היה חבר הוועדה לבחירת שופטים. התפטר מהכנסת לאחר הבחירות לראשות הממשלה ב-2001, לאחר שמאס בפוליטיקה לדבריו, כשראה שאנשי מפלגתו לא מתאמצים לעזור בבחירות.
לאחר פרישתו מהחיים הפוליטיים, הגיש את תוכנית הבוקר של הזכיינית "רשת" בערוץ 2, "רשת על הבוקר", לצידה של עינב גלילי. בנוסף הגיש תוכנית ראיונות בערוץ 2 ובערוץ 33. במקביל לעיסוק התקשורתי, פנה לעסקים ומונה לסמנכ"ל התקשורת והרגולציה של החברה לישראל שבשליטת עידן עופר.
גולדשמידט נשוי ואב לשלוש בנות.
יוליוס וולהויזן
יהודה גלעד
הרב יהודה אריה גלעד (נולד בי"ב באלול תשט"ו, 30 באוגוסט 1955) הוא ראש ישיבת מעלה גלבוע ורב קיבוץ לביא. כיהן כחבר הכנסת מטעם העבודה-מימד בכנסת ה-15.
ביוגרפיה.
נולד בברזיל לרב שמואל פנחס גלברד (מחבר הספר "לפשוטו של רש"י") ועלה לישראל בגיל 7. למד בישיבת היישוב החדש, בישיבת "מרכז הרב" ובישיבת "הר עציון". שירת בצבא במסגרת מסלול ההסדר, בתפקיד שריונר, ולאחר מכן בקבע כרב צבאי חטיבתי. הוסמך לרבנות על ידי הרבנות הראשית בגיל 25, וסיים לימודי הוראה במכללת הרצוג. משמש כרב קיבוץ לביא מאז שנת ה'תשמ"ב. בשנים 1990–1992 היה שליח הסוכנות היהודית ובני עקיבא בלונדון. ריכז פרויקטים שונים של עמותת גשר לקירוב בין בני נוער חילונים ודתיים והיה ממנסחי אמנת כנרת.
בשנת 1993 הקים את ישיבת מעלה גלבוע ביחד עם הרב שמואל ריינר, ושנה לאחר מכן הצטרף אליהם הרב דוד ביגמן. מאז ועד היום שלושתם מכהנים כראשי הישיבה.
בשנת 2000 נבחר ליושב-ראש מזכירות תנועת מימד.
ב-5 ביוני 2002 פרש חבר הכנסת מקסים לוי מן הכנסת, ובמקומו נכנס הרב גלעד. בכנסת היה גלעד חבר בוועדת החינוך, התרבות והספורט ובוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
בדצמבר 2002 פרש הרב גלעד מתנועת מימד בעקבות החלטת מועצת המפלגה להמשיך את הברית המשותפת עם מפלגת העבודה ולהצטרף לרשימה מאוחדת לקראת הבחירות לכנסת. לדעת הרב גלעד, החבירה לעבודה מנעה ממימד להפוך לתחליף אמיתי למפד"ל עבור רוב הציבור הדתי-לאומי ודחקה אותה לצד השמאלי של המפה הפוליטית.
לקראת הבחירות לכנסת ה-17 הצטרף לתנועת תפנית של עוזי דיין והוצב במקום השלישי ברשימתה. המפלגה לא עברה את אחוז החסימה ולא נכנסה לכנסת.
לאחר פרישתו מהחיים הפוליטיים המשיך הרב גלעד בפעילות ציבורית בתחומי דת ומדינה, חברה ואתיקה. בין השאר הוא פעיל בתחום הגיור, בדגש על גיורם של אזרחים ישראלים שעלו לארץ מכוח חוק השבות, אך אינם יהודים על פי ההלכה. הוא משמש כדיין בבית הדין של רשת גיור כהלכה במעלה גלבוע, ופועל לקידום מהלכים נוספים בתחום. כמו כן הרב גלעד חבר במועצה הציבורית של עמותת ינשו"ף, הפועלת להגברת השקיפות והפיקוח על ייצוא הנשק והתעשיות הביטחוניות ממדינת ישראל.
הרב גלעד הוא חתנו של הרב יהודה עמיטל ודודו של העיתונאי אלישיב רייכנר.
משנתו ודרכו.
הרב גלעד ממשיך את הקו הרעיוני של רבו, הרב יהודה עמיטל, הרואה חשיבות גדולה במדינת ישראל ובמוסדותיה, ומצר על הכיוון שאליו הולכת הציונות הדתית. הוא מצר על כך, שהציונות הדתית, לדעתו, מזניחה את העיסוק בנושאים חברתיים, ומקצינה את עמדותיה הדתיות וההלכתיות. כרבו, הוא גם מצר על הכיוון אליו נלקחה תורתו של הרב קוק, כאילו זו מתעסקת רק בחשיבות שלמותה של ארץ ישראל.
בישיבה, מעביר הרב גלעד שיעורים שבועיים בחסידות, בפרשת השבוע ובתורת הרב קוק, וכן שיעור שבועי על "נושאים אקטואליים בהלכה".
בקיבוצו, לביא, מעביר הרב גלעד מדי שבת שיעור מרכזי בבית המדרש.
קישורים חיצוניים.
מאמרים בעיתונות
מאמרים תורניים
שיעורים
אריה גמליאל
הרב אריה גמליאל (ג' באדר ב' ה'תשי"א, 11 במרץ 1951 – כ"ח באב ה'תשפ"א, 6 באוגוסט 2021) היה ראש "ישיבת שדרות" וחבר הכנסת לשעבר מטעם ש"ס. כיהן כסגן שר הבינוי והשיכון וכסגן שר לענייני דתות.
ביוגרפיה.
נולד בבאר שבע לאביו יחיא גמליאל. למד ב"ישיבת הדרום" ברחובות, "ישיבת הנגב" בנתיבות והוסמך לרבנות, כיהן כראש כולל "הוד התורה" בשדרות.
כמו כן למד בכולל להוראה בשדרות בנשיאות המרא דאתרא הרב דוד בר חן.
פעילות ציבורית.