באולימפיאדת הנכים ארנהם (1980) ובאולימפיאדת הנכים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984) זכתה במדליות כסף עם נבחרת הנשים בכדורסל כיסאות גלגלים. באולימפיאדת הנכים סיאול (1988) התחרתה שוב עם הנבחרת, שדורגה במקום הששי.
כיום היא בסגל נבחרת הכדורסל של בית הלוחם תל אביב.
אריאלה כהן
החזית המהפכנית המאוחדת
החזית המהפכנית המאוחדת (באנגלית: Revolutionary United Front; בראשי תיבות: RUF) הייתה מורכבת ממורדים שנלחמו במשך עשר שנים במלחמת האזרחים בסיירה לאון, בין השנים 1991–2002. בהמשך הפכה למפלגה פוליטית, והתקיימה עד שנת 2007. שלושת המנהיגים הבכירים ביותר ששרדו, עיסא סיסיי, מוריס קאלון ואוגוסטין גבו, הורשעו בפברואר 2009 בפשעי מלחמה ופשעים נגד האנושות.
הקמה.
החזית המהפכנית המאוחדת נוצרה על ידי פודאי סנקו ובני בריתו, אבו קאנו, ראשיד מנסאריי וכל שבט מנדיי במחוזות הדרומיים והמזרחיים של המדינה, עם סיוע משמעותי מצ'ארלס טיילור מליבריה. בתחילה הייתה החזית המהפכנית המאוחדת פופולרית בקרב אנשי סיירה לאון, שרבים מהם התרעמו וראו בפריטאון עלית מושחתת וציפו לקבל חינוך חינם ובריאות, ושיתוף שוויוני מהכנסות היהלומים. עם זאת, צברה החזית המהפכנית המאוחדת מוניטין גרוע בזירה הבינלאומית בשל אכזריותה כלפי האוכלוסייה האזרחית במהלך המאבק שנמשך כעשור, ובמיוחד בשל הנוהג של כריתת גפיים במטרה להפחיד, להטיל אימה בקרב האוכלוסייה והשימוש הנרחב שלה בילדים-חיילים.
עם הקמתה הפיצה את הסלוגן, "לא עוד עבדים, לא עוד אדונים. כוח ועושר לעם".
המטרה הייתה בבירור החלפת הממשלה בסיירה לאון, אך החזית המהפכנית המאוחדת לא סיפקה כמעט מידע באשר לסוג הממשלה אשר תחליף אותה. הקבוצה לא תמכה במרקסיזם או אידאולוגית שמאל דומה, ומצד שני גם לא תמכה לאומיות או פשיזם. הקבוצה גם לא התיימרה להוות כוח לוחם בשביל קבוצה אתנית או אזור מסוים.
בשלב מסוים, במהלך משא ומתן מתמשך ב-1995, פרסמה החזית המהפכנית המאוחדת חוברת בשם "דרכים לדמוקרטיה: לקראת סיירה לאון חדשה", אשר כללה כמה התייחסויות לצדק חברתי ופאן-אפריקאים.
ההפיכה.
פודאי סנקו לא עמד בהבטחותיו המוקדמות של שיתוף שוויוני מהכנסות מיהלומים ועשה שימוש בכספים אלה כדי לחמש את עצמו.
עם מכרות היהלומים תחת שליטת המורדים, החזית המהפכנית המאוחדת התמקדה בהגנה על בסיסי המשאבים שלה.
כלכלת סיירה לאון קרסה, כאשר אזרחים רגילים נלכדו בין האכזריות של חיילי החזית המהפכנית המאוחדת ורעב. לאחר הפיכה על ידי הכוחות המזוינים המועצה המהפכנית (AFRC) ב-1997, החזית המהפכנית המאוחדת ו-AFRC יצרו חונטה משותפת כדי לשלוט על הארץ, לאחר מכן פונו מהבירה על ידי פלישה של כוחות ממערב אפריקה בהובלת ניגריה, במטרה להחזיר את השלטון לידי הנשיא אחמד טג'אן קבאח. ההערכה היא שהמלחמה גבתה את חייהם של כ-200,000 אנשים.
ילדים-חיילים.
ילדים רבים גויסו למלחמת האזרחים בסיירה לאון; ההערכות הן שכ-11,000 ילדים-חיילים השתתפו בסכסוך. רובם שימשו בהתקפות על כפרים ובשמירה במכרות יהלומים, וכן שמירה על מאגרי נשק. כיום, כ-2000 עדיין בשירות בצבא של סיירה לאון.
אלפי נערים ונערות נחטפו ונאלצו לשרת כחיילים או כשפחות מין, אלה שנבחרו להיות לוחמים היו נאלצים לפעמים לרצוח את ההורים שלהם. כוחות הגרילה היו לעיתים קרובות חורטים את ראשי התיבות RUF על החזה שלהם, והקצינים היו מורחים קוקאין לתוך החתכים כדי למנוע מהם פחד ולהפוך אותם למסוכנים.
חלק מהחיילים היו מהמרים על מינו של תינוק שטרם נולד ואז היו חותכים את בטנה של האישה כדי לקבוע את הזוכה. החזית המהפכנית המאוחדת חטפו בדרך כלל ילדים בגילאי 7 עד 12, אבל ידועים מקרים בהם לקחו ילדים צעירים יותר כמו גילאי 5.
פשעים.
בתגובה מיידית להרג של מורדים על ידי הממשלה, כוחות החזית המהפכנית המאוחדת הנהיגו מדיניות של כריתת הידיים של חיילים מטעם הממשלה במטרה להעביר מסר, "אתה לא מחזיק נשק נגד אח שלך." מורדי החזית המהפכנית המאוחדת קטעו את הידיים, הזרועות, הרגליים של עשרות אלפי סיירה לאונים.. החזית המהפכנית המאוחדת ציינו כי הסיבה לפעולות אלה הייתה מכיוון שקטועי איברים כבר לא יוכלו לעבוד במכרה יהלומים, אשר יכול לשמש כדי לתמוך כוחות הממשלה.
סיסמת הבחירות באותו זמן זה הייתה שלאנשים היה "כוח בידיים שלהם", אז החזית המהפכנית המאוחדת כרתה את הידיים כדי למנוע את ההצבעה. חברי החזית המהפכנית המאוחדת אמרו כי השתתפו באכילת בשר אדם. הממשלה הקימה מחנה פליטים בו התכנסו בקטועי גפיים; המחנה היה ממוקם ליד מלונות בינלאומיים. הם גם עזרו לממן את מחנות ולספק להם אוכל ומים.
התערבות זרה.
במרץ 1997 ברח סנקו לניגריה, שם היה כלוא במעצר בית, ובהמשך נכלא. מאותו יום ועד שחרורו של סנקו ב-1999 ניהל סאם בוקרי את הפעילות הצבאית של החזית המהפכנית המאוחדת. בשנת 1999, התערבות של ארצות הברית, בריטניה, מדינות אחרות והאו"ם, הביאו לחתימת הסדר השלום בלומה ב-7 ביולי 1999.
סנקו הורשה לחזור בכפוף לתנאי ההסכם. עם חזרתו התלקחה שוב הלחימה, והאו"ם שלח כוחות לשמירת השלום בתקווה לשילוב החזית המהפכנית המאוחדת בצבא הלאומי. התערבות זו נכשלה גם כן, ועד שנת 2000 החזיקו אנשי החזית כבני ערובה כ-500 כוחות שמירת השלום של האו"ם עד לשחרורם בעקבות משא ומתן על ידי טיילור. הבריטים והגינאים שלחו לבסוף כוח מקצועי קטן ב-2001. החזית המהפכנית המאוחדת הוכנעה על ידי כוחות הודים ובריטים מיוחדים והמהפכה מסתיימת. סנקו נתפס על ידי ההמון ונמסר לבריטים, הוא הואשם במספר פשעי מלחמה על ידי בית משפט בחסות האו"ם. בשנת 2003 סנקו מת בכלא לפני שהמשפט התקיים.
ארבע שנים מאוחר יותר, במהלך הדיונים שנערכו בבית המשפט המיוחד בסיירה לאון, טענו התובעים, כי צ'ארלס טיילור השתתף באופן פעיל בהכוונת האסטרטגיה של החזית המהפכנית המאוחדת מליבריה; בין השאר נטען שהוא היה זה שארגן תחבורה עבור מפקדי החזית המהפכנית המאוחדת למונרוביה במטרה לפגוש אותם באופן אישי.
מפלגה פוליטית.
אחרי שהשלום הוחזר, החזית המהפכנית המאוחדת הפכה להיות מפלגה פוליטית. משנת 2006 המזכיר הכללי של המפלגה היה ג' ונתן. ב-10 במאי 2001, זכתה המפלגה ב-2.2% של הקולות ולא זכתה במושבים. המועמד שלה בבחירות לנשיאות קיבל 1.7% מהקולות. ביולי 2007, מפלגת החזית המהפכנית המאוחדת התמזגה עם מפלגת כל האנשים של הקונגרס.
פאדי צ'ייבסקי
סידני אארון "פאדי" צ'ייבסקי (אנגלית: Sidney Aaron "Paddy" Chayefsky; 29 בינואר 1923 - 1 באוגוסט 1981) היה תסריטאי, מחזאי וסופר אמריקאי יהודי. צ'ייבסקי הוא האדם היחידי שזכה ללא שותפים בפרס אוסקר שלוש פעמים בקטגוריית התסריט הטוב ביותר (האחרים שזכו בפרס שלוש פעמים, פרנסיס פורד קופולה, צ'ארלס בראקט, וודי אלן ובילי ויילדר, זכו כולם במשותף עם כותבים-שותפים).
ביוגרפיה.
צ'ייבסקי נולד ברובע הברונקס להורים ממוצא יהודי אוקראיני, הארי ודזשוזי סטוצ'בסקי צ'ייבסקי. במלחמת העולם השנייה שירת בצבא האמריקאי ועוטר בעיטור לב הארגמן. במהלך שירותו הצבאי גם דבק בו השם "פאדי" כאשר, למרות יהדותו, ביקש להשתחרר מתורנות מטבח על מנת להשתתף במיסה. במהלך שירותו, על יד העיר אאכן, נפצע בעלותו על מוקש. במהלך התאוששותו בבית החולים על יד סירנססטר שבאנגליה, הוא כתב ספר ומילים למחזמר קומי, שהופק לראשונה בשנת 1945.
צ'ייבסקי נחשב לאחד הדרמטיסטים הנודעים שבתור הזהב של הטלוויזיה. תסריטיו הריאליסטיים והאינטימיים סיפקו סגנון נטורליסטי של דרמה טלוויזיונית בשנות החמישים, והוא נחשב לדמות המרכזית של תנועת "הריאליזם של כיור המטבח" בטלוויזיה האמריקנית. מרטין גוטפריד כתב ב-"All His Jazz" על צ'ייבסקי "היה כותב מצליח, המצליח ביותר של אסכולת הנטורליזם slice of life בטלוויזיה".
ב-1965 כתב את התסריט ל"אמילי הופכת לאמריקאית" בכיכובם של ג'ולי אנדרוז וג'יימס גארנר.
בעקבות תסריטי הטלוויזיה שלו שזכו לתשבחות, המשיך צ'ייבסקי בכתיבת מחזות ונובלות.
זכה בפרס אוסקר על סרטיו "מרטי" (1955), "בית החולים" (1971) ו"רשת שידור" (1976).
ב-1981 צ'ייבסקי נפטר
דייוויד תרלפול
דייוויד תרלפול (באנגלית: David Threlfall; נולד ב-12 באוקטובר 1953) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה ובמאי אנגלי. הוא שיחק בתפקיד פרנק גלאגר בסדרה "לגדול בלי בושה". הוא גם ביים פרקים אחדים מהסדרה. באפריל 2014 גילם את דמותו של הקומיקאי טומי קופר בסרט טלוויזיה בשם "Tommy Cooper: Not Like That, Like This". עוד ב-2014 כיכב לצדו של ג'וד לאו בסרט המתח "Black Sea".
ביוגרפיה.
תרלפול נולד בבורנייג', פרוור של העיר מנצ'סטר שבלנקשייר לטומי וג'ויס תרלפול. ההיכרות שלו עם התיאטרון נוצרה בבית הספר בו למד, בית הספר התיכון וילברהאם, על ידי שני מורים לאנגלית. בעידודם הופיע בתפקיד ראשי בהפקות של בית הספר למחזה "Rising Generation" מאת אן ג'ליקו שהוצגו ב-1971. בדצמבר אותה שנה שיחק בדמות ג'ון פרוקטור בהפקה של בית הספר של המחזה "ציד המכשפות". אחר כך הצטרף לתיאטרון לנוער במנצ'סטר.
הוא למד בקולג' לאמנות בשפילד במשך שנה אחת בלבד. אחר כך אחרי תקופה של כמה חודשים בהם עבד נרשם לבית הספר לדרמה "Manchester Polytechnic School of Drama".
קריירה.