בשנת 1946, בהתאם להמלצת אביו, קיבל אלדמע חופשה מההגנה והחל ללמוד בקורס השני של מורים לחינוך גופני בתל אביב, והוסמך כמורה לחינוך גופני. בתום לימודיו שובץ ללמד בכפר יהושוע, שם הפך עד מהרה לדמות חינוכית מרכזית ואהודה. הוא לימד חינוך גופני ומוזיקה, ארגן חוגי ריקודי עם ומופעים רבי משתתפים, כאשר האקורדיון מלווה אותו בכל פעילויותיו.
עם פרוץ מלחמת העצמאות, סופח לגדוד 53 של גבעתי בפיקודו של יצחק פונדק, שירת בחזית המצרית כאלחוטן והשתתף ב"מבצע חסידה". במאי 1948 ירד עם צוות אלחוטנים בשיירה לנגבה הנצורה והמופגזת. ב-2 ביוני החלה התקפה מצרית מסיבית על הקיבוץ ובקרב נואש נגד חיילי חי"ר וטנקים מצריים הצליחו המגנים, למרות אבדות רבות שספגו, להבריח את הכוח המצרי. עם סיום הקרב, תוך שהוא משוטט בין ההריסות, מצא רן פסנתר, החל לנגן בו והחיילים, בהם פצועים, מפויחים והמומים, התקבצו סביבו והחלו לשיר יחד, עד אור הבוקר. אירוע סוריאליסטי זה הונצח אחר כך גם במחזהו של יגאל מוסינזון "בערבות הנגב".
בתחילת 1949 נשלח לקורס קציני קשר ומיד לאחר מכן השתתף במבצע כיבוש אילת אשר בסיומו הונף שם דגל הדיו המפורסם. לאחר מכן שימש כמפקד פלוגה בבית הספר לקשר, בה"ד 7. במסגרת שירותו במילואים השתתף אלדמע בעוד שלוש מלחמות. במבצע סיני הוא שימש קצין קשר חטיבתי. במלחמת ששת הימים השתתף כסגן קצין קשר אוגדתי בחזית הדרום, באחד ממבצעי ההטעיה הגדולים של המלחמה. האוגדה הייתה אוגדת דמה של חיל ההנדסה כאשר כל כלי הרכב והטנקים היו עשויים מקרטון ופיברגלס ומערך הקשר יצר מערך תקשורת שהטעתה את הצבא המצרי, גרמה לו למהלכים מוטעים והשפיעה על תוצאות המלחמה.
במלחמת יום הכיפורים שוב שירת באוגדת הדמה, הן בחזית המצרית והן בסורית. בסיום המלחמה הועלה לדרגת רב-סרן וקיבל מגן הוקרה צהלי.
אלדמע המשיך לשרת בחיל הקשר כמילואימניק שנים רבות והשתחרר בדרגת רב-סרן.
עשייה תרבותית וחינוכית.
לאחר שחרורו החל לעבוד כמורה לחינוך גופני בבית הספר התיכון גבעתיים שלימים יקרא תיכון קלעי, ושם לימד חינוך גופני במשך 42 שנה.
שנות עבודתו הרבות בבית הספר אופיינו בעשיה רבה הן מקצועית והן תרבותית. הוא ארגן טיולים, אירועי תרבות, מסיבות ונגינה באקורדיון ושירה בציבור.
תוך כדי עבודתו בקלעי, התבקש גם ללמד בבית ספר "ביאליק" בתל אביב, שם הכיר את ברכה לבית בונדר, מורה לחינוך גופני, מתעמלת ורקדנית. הם נישאו בגבעתיים בשנת 1953.
בית ספר קלעי ופעילויות תרבות נוספות.
במסגרת עבודתו בתיכון קלעי אלדמע היה אחראי על רוב האירועים, הטקסים והטיולים. הוא ארגן מסעות מים אל ים, טיולי תלמידים לסיני, וכאחראי גם על לימודי הגדנ"ע בבית הספר, יצא בשנת 1951 עם תלמידיו להקים את חוות הגדנ"ע בבאר אורה, ליד אילת. לימים הפך לסגן מנהל בית הספר, תפקיד שמילא עד פרישתו לגמלאות בשנת 1992.
במקביל לעבודתו בבית הספר, יזם וביצע פעילויות רבות למען ילדי גבעתיים ותושביה. בשנות הששים החל במפעל הקייטנות לילדי גבעתיים בהן השתתפו מדי קיץ אלפי ילדים. הוא בנה מעין עיר עשויה מחצלות בחוף בת ים ובסיוע עשרות מדריכים קיים את המפעל שלווה בפעילויות חינוכיות מגוונות במשך שנים רבות. כמנהל ומלווה מוזיקלי של האולפן להכשרת מדריכי ריקודי עם בתל אביב, החל גם לטפח חוגים לריקודי עם בגבעתיים לילדים ומבוגרים. אלדמע הגה וניהל במשך 25 שנה את במות הבידור של גבעתיים ביום העצמאות בהשתתפות עשרות אלפים מתושבי העיר.
במשך שלושים שנה הפעיל יחד עם אחיו גיל מועדון זמר לזכרו של אביהם. במועדון זה, שנקרא "ברון יחדיו", קיימו בהתנדבות ערבי שירה בציבור לתושבי גבעתיים.
יחד עם אשתו ברכה הוא ארגן קייטנה לנפגעי שיתוק ילדים מטעם אילן אשר התקיימה כמה שנים רצופות.
בשנים 1964 ו 1966 היה חלק מצוות מצומצם שנשלח לזמביה באפריקה על מנת לסייע לה להכנת חגיגות העצמאות. הוא ארגן מופעי התעמלות וריקוד וכאשר נשלחה משלחת זו לביקור נוסף, ביקש נשיא זמביה במפורש את נוכחותו בסיוע לחגיגות. לאחר צאתו לגמלאות המשיך, עם חבריו "ותיקי שכונת בורוכוב" במבצע הפיכת ה"סליק" ברחוב בורוכוב למוזיאון פתוח חינוכי והוא המשיך להדריך סיורי תלמידים ומבוגרים במקום, בניסיון לשמר את המורשת המיוחדת של חצר אלדמע ושכונת בורוכוב.
יקיר העיר גבעתיים.
אלדמע קיבל את התואר "יקיר העיר גבעתיים", עבור פועלו לטובת העיר ובשנת 2009 נבחר לאיש השנה מטעם מועדון המתנדבים של ליונס גור אריה.
רעייתו ברכה נפטרה בשנת 2010. השאיר אחריו 3 בנות ובן.
הובא למנוחות בבית העלמין בקיבוץ גבעת השלושה.
טומאת מקדש וקודשיו
מערך ההגנה הקרקעית
מערך ההגנה הקרקעית הוא הגוף המאגד את יחידות הקרקע של ההגנה הקרקעית של חיל האוויר ואחראי על הגנת המרחב הקרקעי של בסיסי חיל האוויר ונכסיו.
מבנה ארגוני.
מערך ההגנה הקרקעית מורכב ברובו מפלוגות, כאשר לכל יחידת/בסיס יש פלגה משלה. בראש מערך ההגנה הקרקעית עומד קצין בדרגת סגן-אלוף, הכפוף למפקד מחלקת הביטחון של חיל האוויר; הקצין, וכן מִפְקֶדֶ המערך, קרויים רע"ן הגנ"ק - ראש ענף הגנ"ק.
בכל בסיס/יחידה קיים גף הגנה קרקעית אשר נמצא תחת טייסת התעופה של הבסיס, ברוב הגפים קיימות פלוגות אשר מורכבות מקציני הגנ"ק, מכ"ים (מפקדי כיתות), מפעילי מכלול (חמ"ליסטים), כלבנים, לוחמי הגנ"ק (מגנים אסטרטגיים) ונהגים. בעבר תפקיד האבטחה של הבסיסים והיחידות בחיל היו ניתנים למאבטחי מתקנים אך בשנים האחרונות התקבלה החלטה להוציא אותם מהמערך בשל קשיים שהציגו ורמה נמוכה ברמתם המבצעית (עדיין קיימים בסיסים בהם מאבטחי מתקנים משרתים בחייל, אך זאת לעוד זמן מוגבל עד למעבר טוטאלי לשימוש ב"מגנים").נכון לשנת 2019 קיימות בחיל 5 פלוגות:
ההכשרה של מגן אורכת כחודשיים בבסיס ביסל"ח 314 בהם משלימים לרובאות 03.
המגנים יכולים להתפתח ולצאת למגוון קורסים כגון קורס כלבני גישוש, קורס מכים, מדריכי קרב מגע, מש"קי קליעה, מדריכי אימון גופני, קצונה ועוד.
החל משנת 2010 מגנים לוחמים חרדים של פלגת הנגב על בסיס נבטים. חיילי הפלגה עוברים הכשרה של כשלושה חודשים בביסל"ח 314 ובמהלך שירותם מבצעים תעסוקה מבצעית אחת לארבעה חודשים באיו"ש.
כלי תחבורה.
- מערך ההגנה הקרקעית מחזיק צי רכבי אבטחה גדול אשר מורכב מרכבי שטח מסוג "דימקס" (אנגלית: D-Max) שעברו שדרוגים כדי לעמוד במשימות האבטחה השונות, כגון מיגון כנגד כדורים/חפצים כבדים אשר כוחות עוינים לפעמים משליכים על הרכבים, מערכת כריזה/סירנות, צ'קלקות ופנסי חיפוש בצדדי הרכב.
- המערך גם עושה שימוש במסוקים מסוג CH-53 סי סטאליון (באנגלית: Sea Stallion), שנקרא בחיל האוויר הישראלי יסעור, מסוקי תובלה כבדים ומסוקי ינשוף. הגפים עושים בהם שימוש (במידה ויש לבסיס גישה אליהם) על מנת להעביר כוחות למשימות אבטחה אשר רחוקות מהבסיס ודורשות מענה מהיר אליהן.
אשקן דג'אגה
Fairytale (שיר של אלכסנדר ריבאק)
Fairytale (בעברית: אגדה) הוא שירו של הזמר אלכסנדר ריבאק, שייצג את נורווגיה באירוויזיון 2009 שהתקיים במוסקבה. השיר זכה בתחרות, שבר את שיא ההצבעות עד אז עם 387 נקודות, ושבר את שיא ההפרש בין מקום הראשון למקום השני שהיה 169 נקודות מאיסלנד שהייתה במקום השני.
כתיבה והשראה.
בפברואר 2009, המדיה הנורווגית פרסמה כי Fairytale הוא על האקסית של ריבאק, אינגריד ברג מהוס, אותה הכיר במכון מוזיקה באוסלו. ריבאק אישר זאת מאז. במפגש עיתונאים במאי 2009 הוא חשף כי ההשראה לשיר הגיעה מהולדר , דמות נשית ויפה מהפולקלור הסקנדינבי שמושכת אליה גברים צעירים ואז מכשפת אותם. הגרסה הרוסית לשיר נקראת "סְקַזְקָה" (ברוסית: "Сказка").
המשטרה הרכובה (ארץ ישראל)
קורבן מצורע
Inverse transform sampling
Inverse transformation method
יחסי אזרבייג'ן–אלג'יריה
יחסי אזרבייג'ן–אלג'יריה (באזרית: Azərbaycan–Əlcəzair münasibətləri, בערבית: العلاقات الأذربيجانية الجزائرية) הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה של אזרבייג'ן ובין הרפובליקה האלג'יראית הדמוקרטית העממית.
סקירה כללית.
אלג'יריה הכירה בעצמאות אזרבייג'ן ב-20 בדצמבר 1991. היחסים הדיפלומטיים בין אזרבייג'ן לאלג'יריה כוננו ב-22 באפריל 1994. שגריר אזרבייג'ן באלג'יריה הוא שאהין עבדולייב, ושגריר אלג'יריה באזרבייג'ן הוא ישר אלייב. באוגוסט 2012, שגריר אלג'יריה ביקר באזרבייג'ן.
אמיר הלוי
אמיר הלוי (נולד ב-5 באוקטובר 1965) הוא משפטן ויזם ישראלי אשר כיהן כמנכ"ל משרד התיירות בין השנים 2013–2021.
ביוגרפיה.
אמיר הלוי נולד בירושלים. בנעוריו למד בבית הספר תיכון הימלפרב. עם גמר לימודיו התיכוניים, שירת בגדוד 50 של חטיבת הצנחנים בשנים 1983–1987.
הלוי בוגר במשפטים מאוניברסיטת בר-אילן, ובגאוגרפיה ולימודים כלליים מאוניברסיטת תל אביב. בשנת 1992 הקים והוביל באוניברסיטת תל אביב תא סטודנטים א-פוליטי בשם "יוזמה", אשר זכה בבחירות של אותה שנה ב-16 מקומות במועצת אגודת הסטודנטים (כ-20%). טרם הגעתו למשרד התיירות עסק בתחום הייעוץ העסקי וניהל מיזמים כלכליים ועסקיים לחברות וגופים ממשלתיים אחדים. הלוי שימש כחבר מועצת עיריית תל אביב ויו"ר של מספר וועדות במועצה (1993–2003). במהלך שנותיו בפוליטיקה התל אביבית יזם את הפרויקט העירוני של השכרת אופניים בתל אביב-יפו שהפך פופולרי בקרב תושבי העיר ומבקרים. בשנים 1993–1998 כיהן כיו"ר ועדת הרכישות וההתקשרויות של העירייה, ובשנים 2000–2003 היה סגן ראש העירייה.