בתחילת 1970 נשיא לשכת רואי החשבון האמריקאית, מארשל אמסטרונג, מינה קבוצה של 7 אנשים (אשר כונתה "ועדת החיטה") לבחון את הארגון והפעילות של הועדה לעקרונות חשבונאים (APB) במטרה לבדוק איזה התאמות צריך לעשות על מנת שיהיה ניתן להגיע לתוצאות מדויקות יותר ומתוזמנות יותר בדיווחים החשבונאים של החברות בארצות הברית. מסקנות הוועדה פורסמו במרץ 1927 וכללו, בין השאר, הצעה להקמת גוף תקינה חשבונאית אשר יהיה נפרד ובלתי תלוי מפירמות מקצועיות אחרות. ה-FASB נועד להיות גוף אשר החברים בו עושים את עבודתם במשרה מלאה בשביל להבטיח השתתפות מעמיקה ואובייקטיבית ככל הניתן ובשביל לוודא שהחברים אינם מושפעים ממניעים פוליטיים/פרטיים כלשהם.
בשנת 1973 פרסמה הוועדה לניירות ערך ולבורסות האמריקאית מסמך שקובע כי לפרסומי ה-FASB יש "תמיכה סטטוטרית משמעותית", זאת גם השנה שבה פורסם התקן הראשון של ה-FASB.
חוק סרבנס-אוקסלי.
ביולי 2002 נחקק חוק סרבנס-אוקסלי אשר מטרתו היא להגן על משקיעים ובעלי עניין אחרים על ידי שיפור האמינות והדיוק של הדיווחים הכספיים של החברות בארצות הברית. החקיקה גם הובילה להקמת המועצה לפיקוח על הביקורת בחברות ציבוריות (PCAOB) וכללה עמלות ממנפיקי ניירות ערך ל-FASB.
מבנה.
ה-FASB ממוקם בקונטיקט וחברים בו 17 משתתפים במשרה מלאה כאשר אחד מהם מהווה היו"ר אשר ממונה על ידי המוסד לחשבונאות פיננסית (FAF). הקדנציה של היו"ר נמשכת 5 שנים כאשר ישנה אפשרות הארכה של שנה נוספת.
הקריטריונים להיבחר כחבר ב-FASB כוללים, בין השאר, כישורים וניסיון פרקטי בתחומי החשבונאות, ההשקעות והתכנון הפיננסי. חברי המוסד כוללים אנשי עסקים, אקדמאיים, משפטנים וסוכנים ממשלתיים.
בנוסף ל-17 החברים במוסד, ישנו צוות של כ-60 עובדים אשר תומכים בפעילות השוטפת של ה-FASB.
הגוף שאחראי על פיקוח על ה-FASB נקרא המוסד לחשבונאות פיננסית (FAF) והוא זה שבוחר את חברי המוסד. חברי המוסד לחשבונאות פיננסית נבחרים בתהליך שמעורבים בו מספר ארגונים מתחומי ההשקעות, חשבונאות והעסקים ובנוסף מוערבים בו גם גופים ממשלתיים. הגוף שמממן את ה-FASB נקרא מועצת תקני החשבונאות הממשלתית (GASB).
המסגרת המושגית.
המסגרת המושגית של ה-FASB פורסמה ב-1973 והיא מהווה סט של חוקים וכללים אשר מטרתם לדון ולפתור בבעיות שעולות בעת יישום תקני החשבונאות שמפרסם ה-FASB, יש המתייחסים למסגרת המושגית כמאין "חוקה" חשבונאית. המסגרת מתארת את העומד מאחורי השיקולים של המוסד כאשר הוא מנסח תקנים חדשים.
הקורפוס ה-12 (בריטניה)
הקורפוס ה-12 של הצבא הבריטי היה קורפוס בריטי אשר במהלך מלחמת העולם הראשונה לחם בחזית המקדונית, ובמהלך מלחמת העולם השנייה לחם בחזית המערבית.
היסטוריה.
מלחמת העולם הראשונה.
הקורפוס הוקם בצרפת ב-8 בספטמבר 1915 בפיקודו של הנרי פולר וילסון, ובנובמבר 1915 הועבר הקורפוס מהחזית המערבית לחזית המקדונית כדי לתגבר את כוחות מדינות ההסכמה בחזית, והיה חלק מארמיית סלוניקי הבריטית. במסגרת זו לחם הקורפוס בקרב דויראן השני שהסתיים בתבוסה בריטית. בספטמבר 1918 במסגרת מתקפת הווארדאר של כוחות מדינות ההסכמה, כלל הקורפוס את הכוחות הבריטיים בגזרה המערבית של אגם דויראן ובמהלך קרב דויראן השלישי ספגו כוחותיו אבדות כבדות ולא עלה בידם לפרוץ את קווי הבולגרים. לאחר חתימת שביתת הנשק של סלוניקי עם ממלכת בולגריה והפסקת האש של מודרוס עם האימפריה העות'מאנית פסקה הלחימה ופולר וילסון מונה למפקד כוחות מדינות ההסכמה בחצי האי גליפולי ובאזור הבוספורוס. ב-11 בפברואר 1919 פורק הקורפוס, ווילסון מונה למפקד כוחות הצבא הבריטי בחזית המקדונית ובחזית הים השחור.
מלחמת העולם השנייה.
ביולי 1940 הוקם הקורפוס מחדש, כחלק מכוחות הבית בבריטניה, ותחת פיקודו נכללו הדיוויזיה ה-56 והדיוויזיה ה-45. ביוני 1944 נשלח הקורפוס לצרפת, שם לחם במהלך המערכה בנורמנדי, ובכלל זה נטל חלק במערכה סביב העיר קן ובקרב פאלז. בספטמבר 1944 השתתף הקורפוס גם במבצע מרקט גארדן הכושל בהולנד, ולאחר מכן נטל חלק בקרבות בגרמניה עד סוף המלחמה.
אלדד ציטרין
אלדד ציטרין (נולד ב-20 בנובמבר 1980) הוא מפיק מוזיקלי, פזמונאי, זמר-יוצר, מלחין ומוזיקאי ישראלי.
ביוגרפיה.
אלדד ציטרין נולד בתל אביב, ישראל, וגם גר ולמד בתל אביב. צעדיו המוזיקליים הראשוניים של ציטרין החלו באשר היותו בן 5 כאשר החל בשיעורי לימוד פסנתר. בשנת 1999, התגייס ציטרין לתזמורת חיל האוויר כנגן סקסופון בניהולו המוזיקלי של אריה וולניץ.
ב-2015 השתתף בהלחנת פסקול סדרת הטלוויזיה "איפה אתה חי?".
ב-2016 הוציא יחד עם הזמרת אירית דקל את האלבום "Last of Songs", הכולל חידוש לשירי בלוז וג'אז אמריקאים מתחילת ומאמצע המאה ה-20.
ב-2017 הוציא ציטרין את אלבומו השני, "אוויר לעוד שנים". האלבום מורכב משני חלקים; החלק ראשון מורכב מ-11 שירים שנכתבו, בוצעו והופקו על ידי ציטרין, ואילו החלק השני כולל 12 נעימות פסנתר אינסטרומנטליות. באותה השנה, הוציא את אלבום נעימות הפסנתר האינסטרומנטלי, "A Train View".
ב-2018 הוציא את המיני-אלבום "Three Old Words".
הסוכנות (סדרת טלוויזיה)
הסוכנות (בצרפתית: Le Bureau des Légendes; מילולית: לשכת האגדות) היא סדרת טלוויזיה עטורת שבחים צרפתית, מותחן פוליטי, שנוצרה על ידי אריק רושאן והופקה על ידי TOP - The Oligarchs Productions ורשת Canal +, אשר נסובה סביב חייהם של סוכני DGSE (המינהל הכללי לביטחון חיצוני), שירות הביון של צרפת (המקביל למוסד הישראלי). במקור שודרה הסדרה בצרפת החל מיום 27 באפריל 2015 והושקה בארצות הברית ובקנדה באייטונס ב-1 ביוני 2016 כחלק מתווית "קולנוע אפיזודי" בינלאומית חדשה, והגיעה במהירות לחמישייה הראשונה. בבריטניה שוחררה הסדרה באופן בלעדי על ידי אמזון פריים ב-17 ביוני 2016.
העונה הראשונה זכתה לביקורות חיוביות הן בצרפת והן במדינות אחרות, וזכתה במספר פרסים. העונה השנייה זכתה לשבחים בכל העולם, והיא אף הוגדרה כסדרת הטלוויזיה הטובה ביותר שהופקה אי פעם בצרפת. העונות השלישית והרביעית, ששודרו בהתאמה בצרפת החל מ-22 במאי 2017 ו-22 באוקטובר 2018, זכו אף הן לשבחים נוספים, עם שבחים על משחק, קצב, עלילה וריאליזם. הסדרה שודרה בישראל בהוט מ־19 בספטמבר 2021, ב-HOT HBO, HOT VOD וב־NEXT TV.
עלילה.
הסדרה מבוססת על פרופילים אמיתיים של מרגלים לשעבר ובהשראת אירועים עכשוויים, ומתרכזת בחיי היומיום ובמשימות של סוכנים במנהל הכללי לביטחון חוץ של צרפת (DGSE), סוכנות הביון העיקרית שלה. העלילה מתמקדת ב"לשכת האגדות", מחלקה האחראית על הכשרה וטיפול בסוכנים תחת כיסוי עמוק (הפועלים 'תחת אגדה') במשימות ארוכות טווח באזורים עם אינטרסים צרפתיים, במיוחד בצפון אפריקה ובמזרח התיכון. המשימות של סוכנים אלה היא לחיות במשך שנים בזהות כוזבת, לזהות ולגייס מקורות מודיעין טובים.
בסדרה מוצג קצין המודיעין גיום דבאיי (Guillaume Debailly), המכונה "מלוטרו" (גידוף שמשמעו "ערס". כמו כינוייהם של אנשים בלשכה, לקוח כינויו של גיום דבאי מסדרת ספרי הקומיקס "טינטין". כך מכונה קפיטן האדוק) שחוזר לפריז אחרי שש שנים סוערות בדמשק שם חי בזהות בדויה בשם פול לפבר (Paul Lefebvre), מורה לצרפתית. עליו להתמודד עם האתגר שבחיבור מחדש עם בתו, גרושתו, עמיתיו ואפילו העצמי הישן שלו. אולם חזרתו ל'חיים נורמליים' מתגלה כקשה, במיוחד כשהוא מגלה שנדיה אל-מנצור שהייתה אהובתו בדמשק, נמצאת כעת גם בפריז. העונה הראשונה עוקבת אחר ניסיונותיו לנווט את חייו בזהותו האמיתית כאיש ביון העוסק בעבודות מודיעין יומיומיות סיזיפיות כמו התחקות אחר סוכן שנעלם באלג'יר, מול יחסיו ומעמדו המעורער יותר ויותר עם נדיה בזהותו הבדויה.
העונה השנייה ממשיכה באותם נושאים, ארבעה חודשים לאחר מכן, אך מתמקדת גם בדמות אחרת מהעונה הראשונה, מרינה לואזו. היא יוצאת לטהראן כדי לעבוד בכיסוי של מומחית לסייסמולוגיה, כדי לאסוף מודיעין על תוכנית הנשק הגרעיני של איראן. גיום הועלה לדרגת סגן מנהל אך גם הפך לסוכן כפול מטעם ה־CIA. הוא הופך נואש יותר ויותר לפתור את מצבו עם נדיה, שהגיע לשיאו בתוצאות חמורות עבור שניהם. בינתיים, ה־DGSE ניצב בפני אתגר מודיעיני בעודו נאבק ללכוד ג'יהאדיסט צרפתי צמא-דם, המתגרה בפומבי בכוחות הביטחון של צרפת.
שידור.
הסדרה הגיעה במקור לטלוויזיה הצרפתית בשנת 2015 ברשת הפרימיום Canal + עם עונה ראשונה בת עשרה פרקים. זו הייתה הדרמה החדשה שהשיגה את התוצאות הטובות ביותר ברשת הפרמיום הצרפתית מאז הסדרה "Les Revenants" בשנת 2012. לפיכך היא חודשה במהירות לעונה שנייה, ששודרה בשנת 2016, וחודשה לאחר מכן לעונה שלישית במאי 2016.
בארצות הברית ובקנדה, הסדרה הושקה לראשונה באופן בלעדי באייטונס, שם היא נשארה בחמש העונות המובילות ביותר בטלוויזיה במשך שבועיים, עם כמה פרקים בדירוג 100 ההורדות הפופולריות ביותר ודירוג צופים 4.5 / 5. בבריטניה הסדרה שודרה באמזון פריים ב-17 ביוני 2016. בגרמניה היא נמכרה לרשת RTL Crime לשידור בשנת 2016.
ביקורת.
הסדרה התקבלה היטב על ידי הקהל והמבקרים. בשוק המקומי, העונה הראשונה זכתה לביקורות חיוביות מאוד. לה מונד העיר על "שליטתה בנושא" ועל "בנייה קפדנית של קשתות עלילתיות" והילל את "הנימה השונה והאמינה". Le Nouvel Observateur השווה את הסדרה ל"מד מן" ובירך על "עמידה באותה שגרה יוצאת דופן עם כשרון והפחת חיים באופן משכנע בצוות הגיבורים".