אטימולוגיה זו מקובלת גם על ההיסטוריון והכרוניקון יאן דלוגוש מן המאה ה-17 הטוען Polanye, id est campestres (פולנים זה אנשי השדה)
גם מרצין קרמר טען כי שם הארץ והעם מתייחסים לשדה, ציד או לוחמה בשדה פתוח.
השם "פולני" או "פּולאני" שימש בהתחלה שבט מערב סלבי. שבט זה כינה "פולסקה" את האזור שבשליטתו באגן נהר וארטה.
במאה ה-10 שבט הפולאנים המערביים הצליח להכניע ולאחד את שבטי הסלאבים שבין נהרות אודר והבוג המערבי במדינה פאודלית אחת ובתחילת המאה ה-11 השם "פולסקה" התפשט לאזור רחב יותר. חבל הארץ שהיה מוצאם של הפולאנים המערביים נודע כ"פולין ישן" - סטארופולסקה, אחר כך כ"פולין גדול" - ויילקופולסקה. לעומת זאת השטחים שנכבשו לקראת סוף המאה ה-10, מולדת שבטי הויסלאנים והלנדיאנים, נודעו כ"פולין קטן" או מאלופולסקה.
אקסונימים.
בעבר הרומנים השתמשו במילה "ליאך" ביחיד - וברבים - "לֶש leși.
הארמנים קוראים לפולנים עד היום "לֶהּ", בריבוי - לֶהָאפָּאר լեհապար.
בליטאית הם נקראים "לנקאי" בהונגרית הפולנים נקראים עד היום "לנגייל" (lengyel), ברבים - לנגיילק.
המילה "ליאך" קיבלה במאות ה-18–19 בפי הרוסים והאוקראינים קונוטציה שלילית והיא הוחלפה ב"פוליאק".
מקור השם "לך" ו"ליאך" מיוחס לשם האב האגדי של הפולנים - הנסיך לך ונקשר גם לשם קדום של פולין - לכיה.
היסטוריה.
אזור ההתיישבות המקורי של פולנים נמצא בערך באזור הנהר ורטה (יובל של אלבה) והיובל שלה נוטץ', שבה נמצאות הערים פוזנן וגנייזנו של ימינו. בתחילת ימי הביניים התאחדו בני השבט ה"פולאנים" המערב סלאבי שחיו שם עם שבט הוויסלאנים, שמרכזו באזור הערים ורשה וקרקוב של ימינו.
בסמוך לשבטים אלה חיו גם שבטים מערב סלאביים נוספים: הגוראלים, השלזים, המזובים, הקרקובים ואחרים.
עם הקמת הממלכה המאוחדת הפולנית-ליטאית (1795-1569) שקמה בהנהגת שושלת יגיילו (1572-1386), התיישבו פולנים רבים בשטחים הנמצאים כיום בדרום ליטא, במחצית המערבית של בלארוס, בשליש המערבי של אוקראינה, וכן בצפון מוראביה וצפון סלובקיה.
בעקבות חלוקותיה בין המעצמות השכנות בסוף המאה ה-18 (1772, 1793, 1795) חדלה פולין להתקיים כמדינה, והעם הפולני והקהילות האתניות שחיו בקרבתו הפכו סופחו אל האימפריה הרוסית, ממלכת פרוסיה ובעקבותיה האימפריה הגרמנית, והאימפריה ההבסבורגית על גלגוליה - האימפריה האוסטרית והאימפריה האוסטרו-הונגרית.
במאה ה-19 תהליך התיעוש בגרמניה ובאוסטריה הביא להגירת פולנים אל חבל הרוהר ולמרכזיה העירוניים של אוסטרו-הונגריה.
ב-1918 בעקבות מלחמת העולם הראשונה הוקמה מחדש פולין העצמאית.
היא שוב נעלמה כמדינה עקב חלוקתה בין גרמניה הנאצית לברית המועצות בשנת 1939.
בעת הכיבוש הנאצי בוצעו גרושים המוניים של פולנים לטובת מתיישבים גרמנים. כמו כן התחולל רצח עם נגד מיליוני היהודים של פולין וכן נגד המיעוט הצועני. נרצחו גם מספר מיליונים של פולנים. גרמניה הנאצית וברית המועצות ביקשו לדכא ולחסל חלק גדול מן האליטה הפולנית.
בתום מלחמת העולם השנייה נכפו על אזור פולין וסביבתה נדידות אוכלוסין גדולות:
פולין הוקמה מחדש יותר מערבה, והפולנים מן האזור ממזרח לקו קרזון במערב בלארוס ומערב אוקראינה ודרום ליטא גורשו מברית המועצות אל המדינה הפולנית המחודשת. חלקם יושבו בשטחים נרחבים שסופחו לפולין על חשבון גרמניה - פומרניה האחורית, פרוסיה המזרחית עם ורמיה-מזוריה פומרליה עם דנציג, ברנדנבורג המזרחית ושלזיה התחתונה שהתרוקנו מגרמנים אחרי שאלה גורשו בהמוניהם בשנים 1945–1950 מערבה לשטחים שנותרו חלק מגרמניה.
הענפים העיקריים של הפולנים בימינו הם מעל לכל בני פולין גדול, בני פולין קטן, הקויאבים והמזוביים.
לאלו יש להוסיף את הגוראלים, המזורים, השלזיים וכן חי בקרבם העם הקאשובי, שאינו נחשב לפולני. הקבוצה האתנית הסלאבית הנקראת הסורבית מחבל לוז'יצה (לוזאציה), גם כן לא פולנית, ושהייתה מזוהה עם הגרמנים, גורשה או יושבה מחדש אחרי שנת 1945 מזרחה מן הקו אודר-נייסה למה שנקרא לימים גרמניה המזרחית (1991-1949).
נתונים דמוגרפיים.
העם הפולני הוא הקבוצה הלאומית השישית בגודלה באיחוד האירופי.
הנתונים תלויים במקורות השונים, אולם לפי המספרים הזמינים כ-60 מיליון אנשים בעולם מקורם בפולין. כ-21 מיליון מתוכם חיים מחוץ לגבולות פולין, אך רבים מהם אינם ממוצא אתני פולני. בפולין עצמה חיים בערך 38,000,000 פולנים.
קיימים מיעוטים פולנים במדינות הסובבות את פולין, כמו גרמניה, צ'כיה, הונגריה, סלובקיה, צפון ומזרח ליטא, מערב אוקראינה ומערב בלארוס. מיעוטים פולנים קטנים חיים בארצות אחרות במזרח אירופה כמו רפובליקת מולדובה ורומניה. בפדרציה הרוסית חי מיעוט פולני הכולל ילידים פולנים אך גם צאצאים של פולנים שגורשו על ידי השלטונות הסובייטים בימי מלחמת העולם השנייה ואחריה. מעריכים שבשטחי ברית המועצות לשעבר חיים כ-3 מיליון פולנים.
התפוצה הפולנית בעולם.
בפולין משתמשים במונח "תפוצה פולנית" או "דיאספורה פולנית" במובן של אנשים ממוצא פולני החיים מחוץ לשטחים שהיו משתייכים פולין לדורותיה. מספרם המשוער רשמית הוא בין 10–20 מיליון. תפוצה פולנית חשובה קיימת בארצות הברית (הפולנים האמריקאים), בברזיל (הפולנים הברזילאים) ובקנדה (הפולנים הקנדים). לצרפת יש יחסים היסטוריים עם פולין ובתוכה חי מספר יחסית גדול של אנשים בעלי שורשים פולנים. הפולנים הראשונים הגיעו לצרפת במאה ה-18.
צרפת.
בתחילת המאה ה-20, במחצית הראשונה של המאה ה-2, במעיקר בימי מלחמות העולם התיישבו בצרפת כמיליון פולנים, ביניהם מהגרים פולנים שנמלטו מפני הכיבוש הנאצי או השלטון הסובייטי והקומוניסטי.
ארצות הברית.
בארצות הברית מספר משמעותי של מהגרים פולנים התיישב בשיקגו, אוהיו, דטרויט, ניו ג'רזי, ניו יורק, אורלנדו (פלורידה), באפלו, ניו יורק וניו אינגלנד. העיר בעלת הריכוז הגדול ביותר של פולנים אמריקאים בניו אינגלנד היא ניו בריטן, קונטיקט.
קנדה.
רוב הפולנים בקנדה הגיעו לשם אחרי מלחמת העולם בשנייה. מספר המהגרים מפולין עלה במיוחד בין השנים 1945–1970 ושוב אחרי נפילת המשטר הקומוניסטי ב-1989.
ברזיל.
בברזיל מרבית המהגרים הפולנים התיישבו במדינת פאראנה. מספרים קטנים יותר אך משמעותיים התיישבו במדינות ריו גראנדה דו סול, אספיריטו סנטו וסן פאולו. העיר קוריטיבה היא העיר ה"פולנית" השנייה בתפוצה הפולנית אחרי שיקגו. באזור שלה עדיין ניתן מטפחים מוזיקה, תרבות ובמטבח פולניים.
תנועות דמוגרפיות של פולנים בתוך האיחוד האירופי.
עוד לפני נפילת הקומוניזם אלפי פולנים היו עובדים בגרמניה המערבית.
אחרי קבלת פולין לאיחוד האירופי בשנת 2004 ופתיחת שוק העבודה של האיחוד, כ־2 מיליון פולנים, רובם צעירים, היגרו לארצות של האיחוד האירופי. יש משערים כי מעל מחצית מיליון פולנים באו מפולין לעבוד בבריטניה. באותה תקופה הגיעו עובדים פולנים גם לאירלנד ושוודיה. ב-2011 הפולנים השיגו זכות לעבוד חופשית בכל רחבי האיחוד האירופי.
בנורווגיה מספר הפולנים הגיע ל-120,000 והם הפכו לקבוצת המהגרים בגדולה ביותר במדינה.
הונגריה.
באמצע המאה ה-19 בימי השלטון ההבסבורגי התחזק המיעוט הפולני בהונגריה מבחינה מספרית. בשנת 1922 הוקם בהונגריה
בית ספר פולני ל"ימי ראשון". בעת מלחמת העולם השנייה פעלו בהונגריה 27 בתי ספר יסודיים בפולנית וגם בית ספר תיכון בפולנית ביישוב באלאטון בוגלאר. כיום מספר הפולנים בהונגריה הוא רק 3,800, אם כי ארגוני מיעוטים טוענים כי מספרם של בעלי מוצא פולני הוא כ-10,000.
השפה.
השפה הפולנית (język polski - "ינזיק פולסקי") שייכת לענף המערבי של הקבוצה הסלאבית של משפחת ההודו-אירופיות.
הכתיב שלה מבוסס על אלפבית הלטיני המצויד בסימנים דיאקריטיים מיוחדים.
השפה הפולנית היא השפה הסלאבית היחידה השומרת תנועות מאונפפות מהסלאבית המשותפת. יש לה מספר צמדי עיצורים יותר קשים להיגוי, צורה מיוחדת של L. ההטעמה על ההברה הלפני האחרונה.
הניבים העיקריים הם:
ישנם שני וריאנטים של השפה הפולנית הספרותית - של ורשה ושל קרקוב ופוזנאן.
השפה הפולנית היא השפה הרשמית של פולין.
אחרי מלחמת העולם השנייה פולין היא המדינה ההומוגנית ביותר מבחינה לשונית באירופה: כ-97% מאזרחיה מצביעים על הפולנית כשפת אמם. במקומות אחרים, דוברי הפולנית מהווים מיעוטים לשוניים בגרמניה, בצפון סלובקיה ובצ'כיה, בהונגריה, בצפון-מזרח ליטא ובמערב אוקראינה ובמערב בלארוס.
ליטא.
השפה הפולנית היא שפת המיעוט הנפוצה ביותר במחוז וילנה (וילניוס-וילנו) של ליטא (26% מכלל התושבים, לפי המפקד ב-2001). דוברי פולנית חיים גם בצפון-מזרח ובמערב ליטא.
אוקראינה.
באוקראינה הפולנית נפוצה באזורים ממערב ללביב וווהלין.
בלארוס.
מיעוט משמעותי דובר פולנית חי במערב בלארוס, בעיקר באזורי ברסט וגרודנו ובאזור הגבול עם ליטא.
ההתפזרות הגאוגרפית של השפה הפולנית הושפעה במידה רבה על ידי שינויי הגבולות והטרנספרים של אוכלוסין שהתרחשו בימי מלחמת העולם השנייה ואחריה. פולנים יושבו מחדש ב"שטחים המוחזרים" מגרמניה במערב ובצפון. נותרו מספר פולנים גם בשטחים שהיו קודם בשליטת פולין במזרח ושסופחו לברית המועצות. משום כך קיימים בימינו מיעוטים דוברי פולנית בליטא, בלארוס ואוקראינה, אף על פי שפולנים רבים גורשו או היגרו משטחים אלה לתוך גבולות פולין העכשוויים. בינתיים שואת היהודים ועלייתם לישראל, בריחתם וגירושם של גרמנים, וגירוש האוקראינים והגירתם, גרמו להומוגניות הלשונית של פולין כיום.