הפרלמנט של גאורגיה (בגאורגית: საქართველოს პარლამენტი, מילולית: סַכַּרתווֶלוֹס פַּרלַמֶנטי) הוא הרשות המחוקקת העליונה של גאורגיה. בית המחוקקים הוא חד ביתי וכולל 235 חברים, הידועים כסגנים, מתוכם 150 מיוצגים באופן יחסי ו-85 נבחרים בשיטה הרובנית, המייצגים את נפות גאורגיה. כל חברי הפרלמנט נבחרים לארבע שנים. זכות ההצבעה נתונה לכל בוגר ללא אפליה של מין, דת, גזע או הגבלה אחרת. מבנה הפרלמנט ממוקם ברחוב איראקלי אבאשידזה בכותאיסי.
חוקת גאורגיה מעניקה לפרלמנט של גאורגיה כוח תחיקתי מרכזי, שמוגבל רק ברפובליקות האוטונומיות של אג'ריה ואבחזיה.
הרעיון של הגבלת הכוח המלכותי, קדם במעט למגנה כרטה בממלכה המאוחדת, ויצירת סוג של גוף פרלמנטרי של ממשלה, נהגה על ידי האריסטוקרטיה והאזרחים בממלכה הגאורגית המאוחדת של המאה ה-12, בתקופת שלטונה של תמר המלכה, המלכה-אישה הגאורגית הראשונה.
היסטוריה.
מנקודת מבט האופוזיציונרים לתמר המלכה ומנהיגם, ק'ותלו ארסלן, הפרלמנט הגאורגי הראשון צריך היה לכלול שני בתים. הבית הראשון, דַרבַּזי, מיועד לאריסטוקרטים ולאזרחים בעלי ההשפעה, שיתכנסו מדי כל תקופת זמן כדי לדון ולהחליט על התהליכים המתרחשים בממלכה. הבית השני, קַרַבי, יהיה גוף שישמש כמכשיר ליישום אותן החלטות שיתקבלו על ידי הדרבזי. העימות הסתיים בניצחונם של התומכים בהגבלת הכוח המלכותי הבלתי מוגבל. קוטלו ארסלן נעצר בהוראת המלכה תמר.
לאחר מכן, רק בשנת 1906 שהגאורגים קיבלו את ההזדמנות לשלוח את נציגיהם לגוף הפרלמנטרי של הממשלה, הדומה השני (החל משנת 1801 גאורגיה סופחה לאימפריה הרוסית). בין חברי הדומה הגאורגים היו:
בשנת 1918 נוסד ה"פרלמנט הלאומי הגאורגי" הראשון בגאורגיה העצמאית. בשנת 1921 הפרלמנט אימץ את החוקה הגאורגית. זמן קצר לאחר אימוץ החוקה גאורגיה נכבשה על ידי הכוחות הרוסיים, דבר שהוביל להפסקה של 69 שנים בקיום הממשלה הפרלמנטרית בהיסטוריה של גאורגיה. הבחירות הרב-מפלגתיות הראשונות בברית המועצות התקיימו בגאורגיה רק ב-28 באוקטובר 1990. הסובייט העליון שנבחר בגאורגיה הכריז על העצמאות של גאורגיה. ב-26 במאי 1991 בחרו אזרחי גאורגיה את יושב ראש המועצה העליונה, זוויאד גמסחורדיה כנשיא המדינה. המתח בין המפלגות המכהנות ומפלגות האופוזיציה התגברו בהדרגה, עד שהתפתח מאבק מזוין בשנים 1992-1991. הנשיא עזב את המדינה, הסובייט העליון הגאורגי חדל לתפקד והמדינה נשלטה על ידי מועצה צבאית.
בשנת 1992 אדוארד שוורדנדזה, שר החוץ לשעבר של ברית המועצות, חזר לגאורגיה, במטרה להיות היושב ראש של המועצה הצבאית שהוקמה מחדש כמועצת המדינה. מועצת המדינה שחזרה את החוקה הגאורגית מ-1921, והכריזה ב-4 באוגוסט 1992 על יום הבחירות לפרלמנט. בשנת 1995 הפרלמנט שנבחר זה מכבר אימץ את החוקה החדשה - גאורגיה היא דמוקרטיה נשיאותית ובית המחוקקים שלו הוא חד-ביתי.
מבנה.
הפרלמנט הגאורגי הוא הגוף המייצג העליון שאחראי על הרשויות החוק, ומגדיר את כיוונה העיקרי של מדיניות הפנים ומדיניות החוץ של המדינה, שולט על פעילות הממשלה בתוך הגבולות שהוגדרו בחוקה ועניינים נוספים. נינו בורג'נדזה נבחרה לתפקיד יושבת הראש של הפרלמנט החוקתי השישי של גאורגיה באפריל 2004.
מבנה הפרלמנט, כמו גם יו"ר הפרלמנט וסגנו, מאובטחים על ידי שירות אבטחת המדינה המיוחד.
תהליך קבלת החוקים.
על פי החוקה הגאורגית, נשיא גאורגיה, ועדה פרלמנטרית, סיעה פרלמנטרית, חברי הפרלמנט, הגופים העליונים המייצגים את אבחזיה ואג'ריה, ולא פחות מ-30,000 אלקטורים, חתמו על היוזמה החוקתית.
הוועדות הפרלמנטריות והנשיא, הם עיקרי היוזמים של הצעות חוק בגאורגיה. הצעת חוק, ערוכה על ידי הוועדה או מתקבלת דרך יוזמה אחרת, נידונה בישיבת הוועדה המתאימה. הצעת החוק, לאחר עיון הוועדה או מלווה בהערות מסבירות, מועברת לוועדות פרלמנטריות אחרות. היא מתפרסמת לציבור ב"דיווחים פרלמנטריים", מהדורה מיוחדת של הפרלמנט. לפני שהוועדה מחליטה לקבל את הצעת החוק, מתקיים מושב מלא, והיא מארגנת את נוסח החוק של הוועדה, והנוסח מתפרסם ברבים, על ידי המדיה, לפחות בתוך שבעה ימים. אם הוועדה מחליטה כי הטיוטה מוכנה לדיון באספה הכללית, היא מועברת ללשכה הפרלמנטרית, ושם נבחנת אם היא מתאימה לאג'נדה שלהם. ובסופו של דבר מעבירה למשרד המתאים.
בובי ג'ונס
רוברט טייר "בובי" ג'ונס (באנגלית: .Robert Tyre "Bobby" Jones Jr; (17 במרץ 1902 - 18 בדצמבר 1971) היה שחקן גולף חובבן אמריקאי אשר נחשב לאחד הטובים בכל הזמנים.
ביוגרפיה.
ג'ונס נולד באטלנטה שבמדינת ג'ורג'יה, והחל לשחק גולף בגיל צעיר. כשהיה בן 6 זכה בטורניר הגולף לילדים, וכשהיה בן 14 הגיע לסיבוב השלישי באליפות ארצות הברית לחובבים.
בזמן השיא שלו בתור שחקן גולף, בין השנים 1923-1930, ג'ונס שיחק הן בתחרויות החובבנים התחרה בהצלחה לא מועטה גם בתחרויות המקצועניות. לעיתים, הוא הצליח לנצח כוכבי גולף כמו: וולטר הייגן וג'ין סאראזן (Gene Sarazen), שזו הייתה גם תקופת השיא שלהם. גם בתקופת השיא שלו, עבד ג'ונס כעורך דין במשרה חלקית.
בשנת 1923 זכה בתואר החשוב הראשון שלו - אליפות ארצות הברית הפתוחה. הוא ניצח בתחרויות רבות באותה התקופה. כמו כן, הוא שחקן הגולף היחיד שזכה ב"גראנד סלאם" - זכייה בארבעת הטורנירים הגדולים באותה השנה (1930). בסך הכל, השתתף ג'ונס ב-31 טורנירי מייג'ור, מתוכם זכה ב-13 והתמקם בעשירייה הראשונה ב-14 אחרים.
בגיל 28 פרש ממשחק הגולף והשקיע את עיקר זמנו בעריכת דין, וזאת אף על פי שהרוויח כסף רב ממשחק והדרכת גולף וכן מעיצוב ציוד.
כשהסביר את החלטתו לפרוש אמר ג'ונס: "זה (אליפות בגולף) כמו כלוב. ראשית, אתה מצפה להיכנס לשם ואחר כך אתה מצפה להישאר, אבל כמובן שאף אחד לא יכול להישאר" .
ג'ונס ייסד מגרש גולף על שם העיר בה הוא חי, ואף הקים טורניר שנתי בינלאומי בשם המאסטרס.
הוא נפטר בגיל 68 מסירינגומיאליה (מחלה בעמוד השדרה) בביתו שבאטלנטה.
תארים שזכה בהם.
תחרויות מקצוענים:
תחרויות חובבים:
משפט פרמה על סכום של שני ריבועים
הגבול של sinx/x
כתב ליניארי ב'
כתב ליניארי ב', שפה קווית ב' (או קווי ב', באנגלית: Linear B) הוא הכתב של השפה היוונית העתיקה מיקנית. הייתה זו שפה מדוברת בין המאות ה-16 וה-11 לפנה"ס לפני השימוש באלפבית היווני, והשימוש בה דעך עם נפילת התרבות המיקנית. התקופה שבין השימוש בכתב ליניארי ב' לבין השימוש באלפבית היווני, תקופה שבה אין עדות לשפה כתובה, ידועה כתקופת המעבר היוונית.
כתב זה קשור לכתב ליניארי א', כתב שלא פוענח במלואו ששימש את התרבות המינואית. גם כתב זה הוא בחלקו כתב הברות, ובחלקו סמלים לוגוגרפים. המבנה הגרפי של הכתב היפני המודרני בעל אופי דומה.
הכתב.
לכתב הליניארי ב' יש בערך 200 סימנים, המחולקים לסימני-הברות עם ערכים פונטיים, ולאידאוגרמות ולוגוגרמות עם ערכים סמנטיים.
סימני הברות.
שמות הסימנים הם שמות פונטיים, מכיוון שרוב הסימנים מייצגים סדרת הברות שלמה, כמו בשפה המיקנית. מערך הכתיבה הוא נצר של כתב ליניארי א', שנכתב כנראה עבור השפה המינואית ולא התאים לשפה היוונית. כך היה גם בכתב השני: המיקנים שהשתמשו בכתב הברות נאלצו לכתוב בכתב זה, עד שמספר מאות אחר כך הומצא האלפבית היווני הראשון.
לוגוגרמות.
בגלל טבעם של הטקסטים שנשמרו, לא תמיד ניתן להבין מה משמעותו של כל סימן. הסימנים מייצגים רעיונות וחפצים כמו איש, אישה, פרה, שמן, יין, זהב, ושאר מושגים שהיו חשובים באותה תקופה.
ארכיון.
קבצים.
הטבלאות מחולקות לקבצים לפי מקום הימצאם.
תוכן.
הערים והארמונות הגדולים השתמשו בקווי ב' לעדות לתשלום על סחורות (מעין קבלה). צמר, כבשים ותבואה היו מצרכים נפוצים, וניתנו בדרך-כלל לקבוצות של אנשי דת או לשומרי חופים.
הטבלאות נשמרו בסלים על מדפים בתוך הארמונות. חלק מהם נשרפו (כמו בקנוסוס), והשריפה יצרה טבלאות חימר.
פענוח.
טבלת החימר הראשוני בקנוסוס נמצאה על ידי הארכאולוג הבריטי ארתור אוונס ב-1900.
המוסכמות של מספור הסימנים, שעדיין מקובלות היום, הוצעו לראשונה על ידי הפרופסור האמריקאי אמט בנט, שפענח את השיטה המטרית של הטבלאות. הוא גם היה מבין הראשונים שהעלה את הרעיון שקווי א' וקווי ב' מייצגים שפות שונות.
מייקל ונטריס וג'ון צ'דוויק פענחו סמלים רבים בין השנים 1951 ו-1953. בתחילה בחר ונטריס שיטת מספור משל-עצמו, והסכים עם השערתו של אוונס שקווי ב' אינו כתוב בשפה יוונית. בהמשך בחר ונטריס לחזור לשיטתו של בנט, והגיע בסוף למסקנה שהכתב הליניארי ב' הוא אכן צורה עתיקה של אלפבית יווני.
לפני עבודתם של ונטריס וצ'אדוויק, למדה אליס קובר את קווי ב' והצליחה לקשר בין סמלים שהיו להם קשר דקדוקי חזק. קובר שמה לב שלמספר מילים בכתב זה היו סיומות ושורשים דומים. עובדה זו הובילה אותה להאמין שקווי ב' ייצג שפה בעלת הטיות, עם שמות עצם ששינו את סיומותיהם בהתאם ליחסה. עם זאת, חלק מהסמלים באמצע המילים הגיבו ללא שורש או סיומת. כיוון שגם שפות אחרות משתמשות בשיטה כזו, קובר שיערה שהסמלים הבלתי-קבועים היו הברות מקשרות, כאשר התחלת ההברה שייכת לשורש והסוף שלה שייך לסיומת. הגיונה של ההשערה הוא שלשפה זו יש יותר מידי סמלים מכדי שתהיה שפה אלפביתית, אבל פחות מידי סמלים כדי שתהיה לוגוגרפית; לכן נראה שכל סימן ייצג הברה.