הדיוויזיה ההררית הראשונה (בגרמנית: 1. Gebirgs-Division) הייתה דיוויזיה הררית של ה שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
הדיוויזיה הוקמה ב-9 באפריל 1938, על בסיס החטיבה ההררית שהוקמה ב-1 ביוני 1935, והועמדה תחת פיקוד לודוויג קיבלר. במהלך המערכה בפולין הייתה הדיוויזיה בעתודת קבוצת ארמיות דרום, ובמהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-18 במסגרת הארמייה ה-12, ובשלב השני כחלק מהקורפוס ה-34 במסגרת הארמייה השישית. בינואר 1941 הייתה אמורה הדיוויזיה להשתתף במבצע פליקס - כיבוש גיברלטר, אולם לבסוף בוטל המבצע. באפריל 1941 לחמה הדיוויזיה במהלך המערכה בבלקן, כחלק מהקורפוס ההררי ה-49, במסגרת הארמייה השנייה, ובמהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ההררי ה-49, במסגרת הארמייה ה-17 וארמיית הפאנצר הראשונה לסירוגין. בקיץ 1942 לחמה הדיוויזיה בקרב על קווקז, ובאפריל 1943 הועברה הדיוויזיה לסרביה, שם השתתפה בפעולות כנגד הפרטיזנים, וביצעה פשעי מלחמה רבים. בנובמבר 1944 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד ארמיית הפאנצר השנייה, ולחמה עמה בקרבות בהונגריה ובמתקפת אגם בלטון. לאחר מכן הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הארמייה השישית, ולחמה עמה באוסטריה עד סוף המלחמה.
ברונו לבאדיה
ברונו לאבדיה
הדיוויזיה ההררית השישית (ורמאכט)
הדיוויזיה ההררית השישית (בגרמנית: 6. Gebirgs-Division) הייתה דיוויזיה הררית של הורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
הדיוויזיה הוקמה ב-1 ביוני 1940, והועמדה תחת פיקוד פרדיננד שרנר, ובמהלך המערכה על צרפת הייתה כעתודת הארמייה השביעית. במהלך הקרב על יוון לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-18 במסגרת הארמייה ה-12, והצליחה לפרוץ את "קו מטאקסס", שאותו לא הצליחו האיטלקים לחדור קודם לכן. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מארמיית נורווגיה, שתקפה את הרוסים מכיוון פינלנד. מיולי 1942 הייתה הדיוויזיה חלק מהארמייה ההררית ה-20 שפעלה לאורך החוף הארקטי. כאשר פינו הגרמנים את פינלנד בשלהי 1944, נסוגה הדיוויזיה לתוך נורווגיה, ובסוף המלחמה נכנעה לכוחות הבריטיים.
Remotec Wolverine
רקוויאם העולם
רקוויאם העולם היא יצירה קלאסית בקנה מידה גדול שכתב המלחין הבריטי ג'ון פולדס. היצירה מכונה רקוויאם, אך היא לא מורכבת ממילות הרקוויאם הקתולי אלא מלברית שערכה אשתו של המלחין, מוד מקארת'י, ועניינה זיכרון לנופלי מלחמת העולם הראשונה ותפילה לשלום. היצירה בוצעה במשך ארבע שנים ברציפות (1923-1926) ביום שביתת הנשק של סוף מלחמת העולם הראשונה (11 בנובמבר) בטקס הזיכרון של הלגיון הבריטי המלכותי, ולאחר מכן נשכחה ובוצעה שוב רק בשנת 2007.
היסטוריה.
כשפרצה מלחמת העולם הראשונה היה המלחין ג'ון פולדס בלונדון. הוא התגייס לצבא בשנת 1914 אך שוחרר ממנו בטענה שיוכל לשרת את האומה טוב יותר על ידי בידור החיילים במוזיקה. הרעיון לכתוב יצירת זיכרון לחללי המלחמה עלה כבר בשנת 1914 אך פולדס החל לקדם רעיון זה רק לאחר סיום המלחמה. בשנת 1919 החל לעבוד על היצירה לאחר שגילה שיש עניין באנדרטה מוזיקלית לחללי המלחמה, הוא סיים את העבודה על היצירה בשנת 1921. פולדס שלח את היצירה לאקדמיה המלכותית למוזיקה לביקורת עמיתים וזכה לשבחים משורה של מלחינים ואנשי מוזיקה כמו: ארנולד באקס, ארתור בליס, יוג'ין גוסנס, אדריאן בולט, אדוארד ג'וזף דנט והמילטון הארטי. נשיא האקדמיה המלכותית שלח את הפרטיטורה למנצח המקהלה של התזמורת הפילהרמונית של לונדון, צ'ארלס קנדי סקוט, וגם הוא היה נלהב, אם כי לאחר שנים הוא טען שהיצירה משעממת. חלק מן היצירה בוצע כבר בשנת 1921 על ידי דונלד טובי, אך ביצוע מלא של היצירה התעכב שכן פולדס רצה לבצע את היצירה בקתדרלה אך קתדרלות לא הסכימו לבצע את הבכורה בתוכן בשל אופייה הלא ליטורגי של היצירה.
בסופו של דבר אימץ הלגיון הבריטי המלכותי את היצירה והחליט לשלב אותה בטקס הזיכרון שלו לזכר חללי מלחמת העולם הראשונה. הבכורה של היצירה נערכה ב-11 בנובמבר 1923, יום השנה החמישי לשביתת הנשק של סוף מלחמת העולם הראשונה, ברויאל אלברט הול. את היצירה ביצעה התזמורת הפילהרמונית של לונדון בתוספת של מקהלות ונגנים נוספים. בסך הכל השתתפו בביצוע היצירה 1,250 נגנים וזמרים. בכורת היצירה זכתה להצלחה רבה וזיכתה את המלחין בתשואות ארוכות מהקהל. היצירה בוצעה מאז במשך ארבע פעמים ברציפות בליל שביתת הנשק. אך לאחר 1926 הופסק ביצוע היצירה. מלקולם מקדונלד, הביוגרף של פולדס טוען שהפסקת ביצוע היצירה נבעה מקנוניה כנגד פולדס בשל דעותיו השמאליות והעובדה שלא שירת במלחמה.
אחרי הפסקת ביצוע הרקוויאם הוא נשכח ולא בוצע במשך יותר מ-80 שנים. לאחר גילויו המחודש של ג'ון פולדס וחידוש העניין בו בשנות השבעים והשמונים של המאה ה-20 החל להתרקם הרעיון לבצע מחדש את רקוויאם העולם, אך ביצוע זה נעשה רק בשנת 2007 בשל הקושי בביצוע יצירה כה גדולה. היצירה בוצעה בביצוע מחודש ב-11 בנובמבר 2007 על ידי תזמורת רשות השידור הבריטית בניצוחו של ליאון בוטשטיין. הביצוע המחודש היצירה עורר עניין וזכה לביקורות טובות ואף הוקלט ויצא בדיסק.
היצירה.
היצירה עניינה זיכרון לנופלים במלחמת העולם הראשונה ותפילה לשלום. היצירה הנה זיכרון לכל נופלי המלחמה ללא קשר ללאום שלהם, ולפיכך היא נקראת "רקוויאם העולם".
היצירה מורכבת משני חלקים שבכל אחד מהם עשרה פרקים. אין הפסקה בין הפרקים בתוך כל חלק. ביצוע ממוצע של היצירה אורך כשעה וחצי.
מילים.
את המילים לרקוויאם ערכה אשתו השנייה של פולדס, מוד מקארת'י. הטקסט איננו ליטורגי, הוא אמנם נפתח במילים "requiem aeternam" (מנוחת עולמים) כמו הטקסט הקתולי, אך לאחר מכן הטקסט הליטורגי נזנח. הלברית של הרקוויאם מורכבת מפסוקים מן התנ"ך, קטעים ממסעות ההלך של ג'ון באניין, משירי קודש הודיים ומקטעים שכתבה מקארת'י בעצמה. כמעט כל הטקסט כתוב בשפה האנגלית.
הרכב.
ההרכב הנדרש לתזמור מלא של היצירה הוא עצום: יותר מ-1,200 איש הכוללים זמרים סולנים, מקהלה עצומה, מקהלת נערים, תזמורת גדולה וכלים סולנים. חלק מההרכב מפוזר באולם ומאחורי הקלעים. ישנם גם, לצרכים מסחריים, הרכבים קטנים יותר ליצירה לרבות הרכב הכולל עוגב בלבד.
הרכב מלא של היצירה כולל:
מלחמת האזרחים הראשונה בלבנון
מלחמת האזרחים השנייה בלבנון
הדיוויזיה ההררית השלישית (ורמאכט)
הדיוויזיה ההררית השלישית (בגרמנית: 3. Gebirgs-Division) הייתה דיוויזיה הררית של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
הדיוויזיה הוקמה בגראץ ב-1 באפריל 1938, על בסיס הדיוויזיות ה-5 וה-7 של הצבא האוסטרי. תחת פיקודו של אדוארד דיטל, לחמה הדיוויזיה במהלך הפלישה לפולין כחלק מהקורפוס ה-18 במסגרת הארמייה ה-14. הדיוויזיה לקחה חלק פעיל במערכה בנורווגיה, והונחתה דרך הים בהרי הצפון. ב-28 במאי 1940 חזרו בעלות הברית בפיקודו של אוטו רוגה וכבשו את נרוויק. דיטל פתח בהתקפה, וב-8 ביוני נסוגו בעלות הברית מהעיר. כוחותיו של רוגה נכנעו בפני הדיוויזיה ההררית השלישית ב-12 ביוני. לאחר מכן הוכפפה הדיוויזיה לקורפוס ההררי נורווגיה, ולחמה במסגרת "מבצע אייל" שהתרחש במקביל למבצע ברברוסה. במבצע זה, הגרמנים, בשיתוף פעולה עם פינלנד, כבשו את עיר הנמל האסטרטגית פטסאמו מידי ברית המועצות.
בדצמבר 1941 הוכפפה הדיוויזיה לארמיית נורווגיה, ובאוקטובר 1942 הוכפפה הדיוויזיה לארמייה ה-11, והשתתפה במצור על לנינגרד. בנובמבר הועברה הדיוויזיה לקבוצת ארמיות מרכז, שם פעלה כחלק מקורפוס הלופטוואפה ה-2 במסגרת הקורפוס ה-59, ובדצמבר הועברה הדיוויזיה לקבוצת ארמיות דון, ולחמה במסגרת קרב סטלינגרד. בינואר 1943 הוכפפה הדיוויזיה לפלגת הארמייה פרטר-פיקו כחלק מקבוצת ארמיות B, והשתתפה בקרבות באזור הדונייץ. במרץ הוכפפה לקורפוס ה-30 כחלק מארמיית הפאנצר הראשונה, ובאפריל הוכפפה לארמייה השישית, שבמסגרתה פעלה החל מיוני כחלק מהקורפוס ה-4. הדיוויזיה השתתפה בקרבות הנסיגה של הוורמאכט באוקראינה הונגריה וסלובקיה, וב-8 במאי 1945 נכנעה באולמוץ לצבא האדום.
הדיוויזיה השמינית (ורמאכט)
דיוויזיית היגר השמינית (בגרמנית: 8. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיה של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה ב ובחזית המזרחית.
היסטוריה.
הדיוויזיה השמינית.
הדיוויזיה הוקמה באופלן ב-1 באוקטובר 1934, והועמדה תחת פיקוד היינריך הרינג. בשנת 1939 הדיוויזיה לחמה במסגרת המערכה בפולין, כחלק מהקורפוס ה-8 שהיה חלק מהארמייה ה-14. הדיוויזיה נעה בשלזיה וכבשה את קרקוב, ולאחר מכן השתתפה בהתקפה על הצבא הפולני בין לבוב ולובלין. לאחר סיום המערכה בפולין הועברה הדיוויזיה אל הרי אייפל. במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה, נכללה הדיוויזיה במסגרת הארמייה הרביעית, והשתתפה עמה בקרב על בלגיה. לאחר כיבוש בלגיה נעה הדיוויזיה אל תוככי צרפת, השתתפה בחציית נהר האואז ב-10 ביוני 1940, ובכיבוש דנקרק ופריז. באביב 1941 הדיוויזיה הועברה לפרוסיה המזרחית. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהארמייה התשיעית במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, והשתתפה בקרב ביאליסטוק-מינסק, בקרב סמולנסק, ובקרב על מוסקבה.
הדיוויזיה הקלה השמינית.
לאחר הקרב על מוסקבה הועברה הדיוויזיה יחד עם כל הקורפוס ה-8 לתקופת התרעננות בצרפת, שם שונה שמה בדצמבר 1941 להדיוויזיה הקלה השמינית. הדיוויזיה הוחזרה לקרבות בחזית המזרחית במסגרת הקורפוס ה-10, והשתתפה במבצע דמיאנסק.
דיוויזיית היגר השמינית.