בשנת 1390 נהרג חואן הראשון בתאונת רכיבה, ובנו אנריקה השלישי, מלך קסטיליה עלה לשלטון במקומו. לאחר מות בעלה קיבלה ביאטריש סיוע מקסטיליה, בשל טענתה לכתר הפורטוגזי, אך עם הזמן איבדה את תמיכתה, ובשנת 1420 היא מתה בקסטיליה ללא ילדים.
הליופוליס
קזימיר פון ליטגנדורף
קזימיר דומיניק פרייהר פון ליטגנדורף (בגרמנית: Kasimir Dominik Freiherr von Lütgendorf; 31 בדצמבר 1862 - 28 ביולי 1958) היה גנרל בצבא האוסטרו-הונגרי אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה.
תחילת דרכו.
ליטגנדורף נולד ב-31 בדצמבר 1862 בעיר גראץ שהשתייכה אז לאימפריה האוסטרית. הוא היה בן למשפחת אצולה בעלת רקע צבאי. הוא למד בבית הספר לקצינים במוראביה וב-1880 נרשם ללימודים באקדמיה הצבאית הטרזיאנית בווינר נוישטאדט. הוא טיפס בהדרגה בסולם הדרגות. ב-15 בדצמבר 1910 כבר החזיק בדרגת גנרל מיור, וב-8 במאי 1914 לדרגת פלדמרשל לוטננט.
מלחמת העולם הראשונה.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, מונה ליטגנדורף למפקד הדיוויזיה ה-7. הדיוויזיה שלו לחמה כנגד צבא סרביה כחלק מהקורפוס ה-4 אשר היה חלק מהארמייה השנייה של אדוארד פון בהם-ארמולי. ב-17 באוגוסט הורה ליטגנדורף להוציא להורג 120 תושבים בעיירה שאבאץ בטענה שהיו מעורבים בקרבות רחוב. למעשה פינה הצבא הסרבי את העיירה ללא כל התנגדות. מרבית ההרוגים היו נשים, ילדים או זקנים. באותו ערב נודע לליטגנדורף על שלושה מחייליו שהשתכרו ממשקה שבזזו, ולאחר מכן ירו לכל עבר. בלי לחקור את העניין יתר על המידה, הורה ליטגנדורף להוציא להורג את השלושה באמצעות כידונים. בלילה שלאחר מכן הובלו השלושה אל הרחבה לפני הכנסייה בשאבאטס, שם התאספו המונים לצפות במאורע, תוך שהם צועקים בדרך את חפותם. יחידת הכידונאים שהוקצתה לכך סרבה לבצע את ההוצאה להורג, והיה צורך להחליפה. לפתע הופיע במקום מפקד הקורפוס קרל טרשצ'יאנסקי תוך שהוא מנופף בכובעו וקורא "עצרו, עצרו!". אולם הוא איחר את המועד - השלושה כבר היו מתים.
באוקטובר של אותה שנה, הועבר ליטגנדורף לקבל את הפיקוד על הדיוויזיה ה-31 בחזית הרוסית, והשתתף עמה במתקפת הקרפטים ומתקפת גורליצה-טרנוב. במאי 1916 הוא הועבר לפקד על הקורפוס ה-21, ולחם עמו בחזית האיטלקית כחלק מהארמייה ה-11 של ויקטור דנקל. באוקטובר של אותה שנה הועבר הקורפוס שלו לחזית הרומנית כחלק מהארמייה הראשונה בפיקוד ארתור ארץ פון שטראוסנבורג. באוגוסט 1917 הוא הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. במרץ 1918 הוא הוחזר לחזית האיטלקית כחלק מהארמייה ה-10 של אלכסנדר פון קרובטין, והשתתף עמה בקרב הנהר פיאווה וקרב ויטוריו ונטו.
הוא פרש מהצבא בתחילת 1919. ב-1920 נשפט באוסטריה, לא בגלל הטבח בשאבאץ, אלא בגלל הרג שלושת החיילים. הוא נידון לשישה חודשי מאסר. הוא נפטר ב-28 ביולי 1958 בגיל 95.
פניה למלאכים
שיר הפאנצר
שיר הפאנצר (בגרמנית: Panzerlied; "פאנצר" פירושו "שריון") הוא אחד משירי המלחמה הגרמניים המפורסמים ביותר מתקופת מלחמת העולם השנייה. השיר נכתב ביוני 1933 בידי קורט וייהל, קצין זוטר ברייכסווהר. בתקופה זו החלה גרמניה לבנות את כוח השריון שלה.
בתקופת מלחמת העולם השנייה היה "שיר הפאנצר" ההמנון הלא-רשמי של חיל השריון הגרמני. בשיר מתארים חיילי טנקים את שמחתם להילחם ולמות למען מולדתם. השיר זכה לפרסום עולמי בשל הסרט "הקרב על הבליטה" בו הוא מופיע. בעוד שלאורך כל הסרט, הדמויות הגרמניות מדברות באנגלית, שיר הפאנצר מושר בו בגרמנית. כיום משמש השיר כהמנון הרשמי של הכוחות המשוריינים של צבא צ'ילה. המילים תורגמו לספרדית, אולם השיר עדיין נקרא "שיר הפאנצר". בברזיל משתמשים בבתים השני והחמישי של השיר, מתורגמים לפורטוגזית, תחת השם "Canção Da Tropa Blindada". גם צבא דרום קוריאה משתמש בשיר במצעדים של כלי רכב ממונעים, והקהילה הגרמנית בנמיביה משתמשת בו בתור המנון לא-רשמי.
ב-2017, בהוראת שרת ההגנה של גרמניה, אורסולה פון דר ליין, הוצא השיר מהשירונים הרשמיים של הבונדסוור, יחד עם שירים נוספים ממקורות נאציים. עם זאת, הוא עדיין מושר בצבא אוסטריה.
א-סנד
אלאסנאד
אל-סנד
אלסנד
אל-אסנאד
סנד (אסלאם)
זברת המישור
מודרניות התנהגותית
בתחומי האנתרופולוגיה והארכאולוגיה הפרהיסטורית, מודרניות התנהגותית (אנגלית: Behavioral Modernity) או מודרניות תרבותית (Cultural Modernity) הוא מונח כולל לאוסף של יכולות תרבותיות, התנהגותיות ושכליות אשר משותפות לכל חברות האדם בימינו, וכן לאתרים ארכאולוגים מן התקופה הפלאוליתית העליונה, ומבדילות אותם מתרבויות פרהיסטוריות עתיקות יותר ופחות מתקדמות, כמו אלו האופייניות לאתרי התקופה הפלאוליתית התיכונה והתחתונה. בחקר האבולוציה של האדם, הופעתה של מודרניות התנהגותית או תרבותית מתייחסת לשלב שממנו בני-אדם פרהיסטוריים כבר לא נבדלו ביכולותיהם מבני-אדם החיים בימינו.
למרות מחלוקות מדעיות על הגדרתו המדויקת של אוסף היכולות המרכיבות מודרניות התנהגותית, מוסכם על מרבית החוקרים בתחום שהיא כוללת חשיבה מופשטת, תכנון לעתיד ושימוש בסמלים ובטקסים, דוגמת אלו שבשפה ובאמנות. באתרים פרהיסטוריים, מודרניות התנהגותית מתבטאת בעיקר בשרידי אמנות פרהיסטורית מצורות שונות, בתכשיטים ובפיגמנטים לקישוט, בקבורה טקסית המלווה במנחות קבורה, ובכלים משוכללים ומקושטים ממגוון חומרים כמו אבן, עצם ושן.
המחקר מראה שמודרניות התנהגותית הופיעה במלואה לפני כמה עשרות אלפי שנים, בראשית התקופה הפלאוליתית העליונה, באתרי הומו ספיינס מודרני אנטומית, אך יש חוקרים המזהים גילויים ראשונים שלה באתרים קדומים יותר, גם כאלו המקושרים עם ניאנדרטלים ואף עם אוכלוסיות ומינים קדומים יותר בסוג האדם. מקובלת השערה שמודרניות התנהגותית מעידה על מהפכה תרבותית וקוגניטיבית, דוגמת הופעתן של שפת דיבור מודרנית ומודעות עצמית, אולי כתוצאה משינוי אבולוציוני כלשהו ברצף הגנום האנושי ובמבנה המוח, אשר יצרו את האנושות המודרנית.
מרכיבים של מודרניות התנהגותית.
קבורה טקסית.
כל חברות האדם המודרניות מקיימות טקסים שונים לטיפול בגופות המתים, בדרך כלל בקבורה אך לעיתים גם בדרכים אחרות כגון בשריפה. הטקסים קשורים בקשר הדוק לתרבות של חברות אלו, כמו למנהגי כבוד המת ואמונות בדבר חיים לאחר המוות. מנקודת מבטה של הארכאולוגיה הפרהיסטורית, החוקרת חברות אדם שמנהגיהן ואמונותיהן אינן ידועות פרט לעדויות הארכאולוגיות, חשיבותה של הקבורה הטקסית היא בסימנים שהיא מותירה על שלדים עתיקים וסביבם. סימנים כאלו עשויים להיות סידור הגופה בתנוחה מסוימת, צביעתה בפיגמנטים של צבע, וציודה במנחות קבורה כמו כלים, תכשיטים ומזון.
אמנות.
כל חברות האדם החיות בימינו עוסקות בצורות כלשהן של אמנות. ממצאים ארכאולוגיים אינם מסוגלים לשמר צורות אמנות רבות הנפוצות כיום בשבטי ציידים-לקטים, כגון ריקוד ושירה, אך בממצאי התקופה הפלאוליתית העליונה התגלו דוגמאות רבות של אמנות פרהיסטורית, כגון ציורי סלע במערת לאסקו, פסל ארי-אדם ממערת שטאדל, תכשיטים וחומרי צבע לקישוט, וחלילי עצם לנגינה.
גם במספר ממצאים מתקופות עתיקות יותר התגלו חפצי אמנות, אך הם נדירים ביותר וחלקם מוטלים בספק, כגון אמנות ניאנדרטלית וצדפים מחוררים במערת הגדי. צלמית ונוס מברכת רם נמצאה בשכבה שגילה לפחות 280 אלף שנה, מן התרבות האשלית או התרבות האשלו-יברודית בתקופה הפלאוליתית התחתונה, ולא ברור אם היא פסל מעשה ידי אדם או אבן בעלת צורה טבעית.
שפה.
כל חברות האדם בימינו מדברות בשפות דיבור משוכללות, העושות שימוש במשפטים המורכבים ממילים באמצעות חוקי תחביר. אפילו שפותיהם של שבטי ציידים-לקטים ה"פרימיטיבים" ביותר אינן פחותות במורכבותן מן השפות המדוברות בתרבויות חקלאיות ותעשייתיות. רבים מציעים שהופעת היכולת ללמוד ולדבר שפה משוכללת הייתה ההתפתחות המכריעה שגרמה להופעת המודרניות ההתנהגותית על כל מרכיביה האחרים. למשל, יובל נח הררי בספרו קיצור תולדות האנושות מגדיר אירוע זה כ"מהפכה הלשונית", הראשונה בשלוש המהפכות הגדולות בתולדות האנושות. ואולם שפת דיבור אינה יכולה להשתמר בעדויות ארכאולוגיות, ומכאן נובע קושי מעשי בשימוש בה להגדרת מודרניות התנהגותית בבני-אדם פרהיסטוריים.
אנטוניו, אב המנזר של קראטו
אנטוניו, אב המנזר של קראטו (; 1531 - 26 באוגוסט 1595), היה מלך פורטוגל למשך 20 יום בשנת 1580, אך הודח על ידי פליפה השני, מלך ספרד.
ביוגרפיה.
אנטוניו נולד בליסבון בפורטוגל בשנת 1531, ללואיש מפורטוגל, דוכס בז'ה, בנו של מנואל הראשון, מלך פורטוגל, ולפילגשו ויולאנטה גומז, בתו של פדרו גומז. אנטוניו התחנך בקוימברה, מונה לחבר המסדר הריבוני הצבאי של מלטה ולאב המנזר במנזר קראטו, ובשנת 1571 מונה למושל הפורטוגזי בטנג'יר ובמרוקו.
בשנת 1578 לחם אנטוניו בקרב אל-קסר אל-כביר נגד המורים לצדו של סבשטיאו, מלך פורטוגל, ולאחר התבוסה הוא נלקח בשבי. בהיותו בשבי נבחר אחיו של ז'ואאו השלישי - החשמן אנריקה למלך פורטוגל, ובשנת 1579 שוחרר אנטוניו מהשבי לאחר תשלום כופר קטן.
בשנת 1580 מת אנריקה, מלך פורטוגל, ועם מותו החל מאבק ירושה על הכתר, בין אנטוניו, קתרינה, דוכסית ברגנסה ופליפה השני, מלך ספרד. מכיוון שקתרינה הייתה אשה ופליפה היה זר, נתמך אנטוניו על ידי האצולה הפורטוגזית, אולם מכיוון שהיה בן לא חוקי נתמך פליפה על ידי חלק גדול מהאצולה הפורטוגזית. ב-24 ביולי אותה שנה הוכתר אנטוניו כמלך פורטוגל, אולם ב-25 באוגוסט הובסו כוחותיו של אנטוניו בקרב אלקאנטרה על ידי כוחותיו של דוכס אלבה, ובעקבות כך תפס פליפה השני, מלך ספרד את השלטון.