עד 1917 היו בבעלות האימפריה הרוסית, החברה הפלסטינית הפרבוסלבית הקיסרית (IPPO) והמשלחת הרוחנית הרוסית בירושלים, 70 נכסים בארץ הקודש. בשנת 1964, הכריזה ממשלת ברית המועצות על עצמה כ"בעלים יחיד" של חלק גדול מנכסים אלה ומכרה לישראל 22 נכסים בשטח כולל של כ-167,000 מ"ר תמורת 3.5 מיליון לירות ישראליות (4.5 מיליון דולר אמריקני). בין היתר נמכרו בניין הקונסוליה הכללית הרוסית, בית החולים הרוסי, חצר מרינסקי, חצר אליזבטה, חצר ניקולאי וחצר בנימין בירושלים, מתחם סרגיי בנצרת, מספר מגרשים בחיפה, עפולה, עין כרם וכפר כנא.
מבני המיסיון הרוסי, מתחם סרגיי וקתדרלת השילוש הקדוש לא נמכרו. חוקיות העסקה נותרה שנויה במחלוקת, מכיוון שלא ברור אם ברית המועצות הייתה הבעלים החוקיים של המתחם.
בשנים אחרונות מתקיים משא ומתן בין ישראל לרוסיה על העברת הנכסים הללו לבעלות רוסיה.
בראשית ימיה של מדינת ישראל, מכרה ברית המועצות לישראל דלק בתמורה להדרים. אולם בעקבות מלחמת סיני נפסקו העסקאות הללו.
הר קול (אנטארקטיקה)
הר קול (באנגלית: Mount Cole) הוא הר בהרי המלכה מוד בשטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 1,400 מטרים מעל פני הים, והוא נמצא לגדתו המערבית של קרחון שקלטון, בין שפך קרחון פורמן ושפך קרחון גראסימו אל קרחון שקלטון.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי ההר.
ההר התגלה וצולם מן האוויר על ידי צי ארצות הברית, במסגרת מבצע קפיצה לגובה, בין השנים 1946–1947.
מקור השם.
שמו של ההר ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
ההר נקרא על שמו של נלסון ר. קול (Nelson R. Cole), מכונאי מטוסים של צי ארצות הברית בטייסת VX-6, אשר איבד את חיו בתאונת מסוק במצר מקמרדו ביולי 1957.
הר הולט (אנטארקטיקה)
הר הולט (באנגלית: Mount Holt) הוא הר נישא באי אלכסנדר שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 750 מטרים מעל פני הים.
ההר ממוקם בסמוך לשפך קרחון פלסטרינה אל מפרץ לאזארב.
ההר ממוקם 9.2 קילומטרים מדרום - מזרח לרכס פיאנטס; 19.2 קילומטרים דרומית - דרומית-מערבית להר פונטידה, ו-7.4 קילומטרים צפונית-מערבית לפסגת גאלריוס.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי ההר.
ההר צולם מהאוויר על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון, בין השנים 1947–1948.
ההר מופה על בסיס תצלומים אלה על ידי דרק סירל מסקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1960.
מקור השם.
שמו של ההר ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
ההר נקרא על שמו של פרד ס. הולט, מצי ארצות הברית, מפקד טייסת VXE-6 במהלך מבצע הקפאה עמוקה בשנת 1976, ומפקד טייסת LC-130 בשנת 1975.
מנזר השילוש הקדוש בחברון
מנזר השילוש הקדוש (ברוסית: Монасты́рь Свято́й Тро́ицы), או המתחם לכבוד האבות הקדושים, הוא מנזר אורתודוקסי רוסי, חצר המשימה הרוחנית הרוסית בירושלים של הפטריארכיה במוסקבה בעיר חברון, הממוקם 3 ק"מ צפונית מערבית למערת המכפלה, בגדה המערבית, בגזרה H1 שבשליטת הרשות הפלסטינית.
על שטח המנזר נמצא אשל אברהם, שמתחתיו, על פי האגדה, אירח אברהם שלושה מלאכים שהגיעו אליו. בעבר, באתר זה היה מקדש מהתקופה הביזנטית, שנבנה על ידי המלכה הלנה.
היסטוריה.
בשנת 1868 רכש, ראש המשימה הרוחנית הרוסית בירושלים, הארכימנדריט אנטונין (קפוסטין), חלקת אדמה עליה גדלו אלוני ממרא.
ב-22 במאי 1871 הוגשה לראשונה הליטורגיה האלוהית בעץ אלון. לא הרחק מהמקדש הקדום בשנת 1874, באמצעות מאמציו של האב אנטונין, נבנה בית אבן בן שתי קומות לעולי רגל. המקום החל למשוך אליו צליינים רוסים ולאט לאט התרחב אזור הרכוש של המשימה הרוחנית הרוסית.
בשל המצב הקשה בעיר, בה התגוררו בעיקר מוסלמים, שאלת הקמת כנסייה הועלתה רק בשנת 1904 על ידי ראש המשימה הרוחנית הרוסית, הארכימנדריט לאוניד (סנצוב). בשנים 1906–1914 ניסתה המשימה להשיג פירמאן טורקי לבניית כנסייה. בשנת 1914 נבנתה כאן כנסיית אבות הקודש - הכנסייה הרוסית האחרונה בארץ הקודש, שהוקמה לפני ההפיכה של 1917.
בראשית שנות העשרים, לאחר שהופסק הקשר עם הכנסייה הרוסית, האתר עם כל הבניינים (יחד עם המשימה הרוחנית הרוסית) הועבר לסמכותה של הכנסייה הרוסית בגולה.
ב-31 במאי 1925, הפטריארך של ירושלים דמיאן חנך את כנסיית המנזר על שם שלושת האבות, הקפלה הצדדית הדרומית על שם השילוש הקדוש והקפלה הצדדית הצפונית בשם ניקולאי הקדוש. בסמוך לכנסייה נבנה בית בן שתי קומות לעולי רגל.
ב-5 ביוני 1997 הועבר המנזר בסיועו של יאסר ערפאת לידי הפטריארכיה במוסקבה.
כולל קובנא
הר קול
ניקולאי ליסובוי
ניקולאי ניקולאייביץ' ליסובוי (ברוסית: Никола́й Никола́евич Лисово́й; 23 באוקטובר 1946, סטניסלב – 7 בינואר 2019, מוסקבה) היה פילוסוף והיסטוריון סובייטי-רוסי, מחבר סרטי טלוויזיה תיעודיים, איש ציבור וחבר החברה הארץ-ישראלית הקיסרית מאז 1974 ועד מותו שימש כסגן יו"ר החברה. חבר התאחדות הסופרים ברוסיה (1992). דוקטור לפילוסופיה ולמדעי ההיסטוריה. אחד ממחברי האנציקלופדיה האורתודוקסית.
ביוגרפיה.
מאז 1967 עבד במכון למתמטיקה יישומית של האקדמיה למדעים של ברית המועצות; מאז 1974 - במכון טורז לשפות זרות; מאז 1975 - בפקולטה הפילולוגית של אוניברסיטת מוסקבה; בשנים 1981 עד 1995 - במוזיאון ההיסטורי הממלכתי. נודע כהיסטוריון מומחה לתולדות הכנסייה.
מאז 1995 - חוקר בכיר, ולאחר מכן חוקר מוביל במכון להיסטוריה רוסית של האקדמיה הרוסית למדעים היה חוקר ראשי של המרכז לתולדות הדת והכנסייה.
מאז 1969 הוא שיתף פעולה כפרילנסר עם מחלקת הפרסום של הכנסייה האורתודוקסית ופרסם מאמרים בכתבי העת של הכנסייה הרוסית האורתודוקסית תחת שם השם "א. וולגין" או בעילום שם. במחצית השנייה של שנות התשעים ניהל את תוכנית הטלוויזיה היומית "לוח שנה אורתודוקסי" ברשת RTR.
הוא מת ב-7 בינואר 2019 במוסקבה, בגיל 73. נקבר בבית הקברות דנילובסקי במוסקבה.
פעילות מדעית.
בשנת 1977 הגן על התזה שלו לקראת קבלת תואר בפילוסופיה בנושא "ניתוח פילוסופי של מושגי זמן מודרניים בפיזיקה וקוסמולוגיה" (התמחות 09.00.08 - "פילוסופיה של מדע וטכנולוגיה").
בשנת 2007, במכון להיסטוריה כללית של האקדמיה הרוסית למדעים, הוא הגן על עבודת המחקר שלו לתואר דוקטור למדעים היסטוריים בנושא "נוכחות רוסית ופוליטית רוסית בארץ הקודש ובמזרח התיכון במאות ה-19 - תחילת המאה העשרים" (התמחות 07.00.02 - "היסטוריה פטריוטית").
כולל קאוונא
חד סוכרים
רכבת קליע
אלכסיי צ'יסטיאקוב
אלכסיי פיודורוביץ' צ'יסטיאקוב (ברוסית: Алексе́й Фёдорович Чистяко́в; נולד ב-11 בפברואר 1946) הוא דיפלומט רוסי. כיהן כיושב ראש החברה הארץ-ישראלית הפרבוסלבית הקיסרית בשנים 2001–2003 וכשגריר רוסיה בסודאן בשנים 2003–2007.
ביוגרפיה.
בשנת 1969 סיים את לימודיו במכון ליחסים בינלאומיים במוסקבה (MGIMO) במשרד החוץ של ברית המועצות. הוא דובר ערבית ואנגלית.
מאז 1971 עבד בתפקידים דיפלומטיים שונים במנגנון המרכזי של משרד החוץ של ברית המועצות ומשרד החוץ של הפדרציה הרוסית.
פעילויות חברתיות.
בשנים 2000–2003 כיהן כיו"ר החברה האורתודוקסית הארץ-ישראלית הקיסרית.
הוא היה אחד הראשונים בהיסטוריה המודרנית הרוסית שהעלה את שאלת הצורך בהחזרת הנדל"ן הרוסי בארץ הקודש, כולל חצר סרגיי בירושלים. עוד לפני התמוטטות ברית המועצות, נושא זה טופל במהלך עבודתו במנגנון המרכזי של משרד החוץ, ואז - כחבר בקבוצה הקונסולרית הזמנית של משרד החוץ של ברית המועצות (1987–1993) שפעלה בישראל במהלך שחזור היחסים בין ברית המועצות לישראל, כשהוא מקבל מנדט לפעול בנושא.
בהמשך, בהיותו נציג הפדרציה הרוסית בפני הרשות הפלסטינית, הוא השיג מהנהגת הרשות, בראשות ערפאת לרשום מחדש תחת החברה נכסים ביריחו השייכים לכנסייה הרוסית האורתודוקסית. לאחר מכן, עקב מותו של ערפאת בשנת 2004, שינוי ההנהגה של הרשות הפלסטינית ואובדן תוקפם של מסמכים אלה, היה צורך לרשום מחדש את הנכסים ולהגיש בקשה. עבודה זו בוצעה ביוזמתה של ההנהגה החדשה של החברה, בראשותו של סרגיי סטפשין (יו"ר החברה מאז 2007), יחד עם משרד החוץ של הפדרציה הרוסית.
זיכרונותיו של צ'יסטיאקוב על רקע השבת חצר סרגיי פורסמו באוסף הארץ-ישראלי שפרסמה החברה בשנת 2011.
ג'ימי פאנטה
ג'יימס וארני פאנטה (באנגלית: James Varni Panetta; נולד ב-1 באוקטובר 1969) הוא פוליטיקאי אמריקאי, חבר המפלגה הדמוקרטית, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-20 של מדינת קליפורניה. פאנטה, בנו של מזכיר ההגנה של ארצות הברית לשעבר ליאון פאנטה, נבחר לקונגרס האמריקאי ב-2016. טרם היבחרו לתפקיד היה סגן התובע המחוזי של מונטריי.
ביוגרפיה.
פאנטה הוא הצעיר מבין שלושת ילדיהם של סילביה וארני וליאון פאנטה, לשעבר מזכיר ההגנה של ארצות הברית וראש ה-CIA. פאנטה סיים את לימודיו התיכוניים בבית הספר התיכון "כרמל" השוכן בעיר כרמל שבקליפורניה. לאחר מכן למד במכללת חצי האי מונטריי ובאוניברסיטת קליפורניה בדייוויס, והשלים לימודי תואר ראשון ביחסים בינלאומיים. לאחר מכן התמחה במחלקת המדינה של ארצות הברית. פאנטה קיבל את תואר שני במשפטים מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת סנטה קרלה.
הוא הצטרף לכוחות המילואים של צי ארצות הברית כקצין מודיעין וסיים ב-2007 סבב לחימה במלחמת אפגניסטן כשהוא כפוף לפיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים. עבור סבב לחימה זה עוטר פאנטה בכוכב הארד. פאנטה עבד במשרד הפרקליטות של מחוז אלמידה ואחר כך כסגן התובע המחוזי של מונטריי.