התפרסמה בתקופת היישוב, בתיאטרון המטאטא, בביצוע שירים של וילנסקי, אלתרמן, נחום נרדי ואחרים. גמליאלית, ברכה צפירה ושושנה דמארי היו ידועות בתקופה זו כזמרות ממוצא תימני, שחלק משיריהן היה בעל ניחוח מזרחי, ויש הטוענים כי הן היוו את תחילת המוזיקה המזרחית בישראל.
ביוגרפיה.
גמליאלית נולדה ב-1919 במצרים במהלך מסעם של הוריה מתימן לארץ ישראל, ועלתה עם משפחתה בגיל שנה לכרם התימנים. ב-1936, בגיל 16, הצטרפה ללהקת הבלט התימני של רינה ניקובה כזמרת, ולאחר מכן הצטרפה לתיאטרון הסאטירי המטאטא ושרה את "שיר המטאטא".
מלהיטיה: "גדליה רבע איש", "הטנדר נוסע", "אלימלך", "הודי חמודי" ואחרים.
בקיץ 1939 נישאה לשומר אביגדור יוסיפון, הזוג עבר למושב בית עובד וגמליאלית פרשה בהדרגה מהבמה. ב-1960 הוזמנה על ידי דן בן אמוץ להשתתף במופע הנוסטלגיה "היה היו זמנים: מצעד פזמוני היישוב" ושרה את "הטנדר נוסע" (אורלנד/וילנסקי).
ב-1994 התאלמנה מיוסיפון. חלק מלהיטיה בוצעו מאוחר יותר על ידי שושנה דמארי, בהם "שני שושנים" שבוצע בהמשך על ידי עשרות אמנים. אחייניתה היא הזמרת עדנה גורן (על גמליאלית נכתב השיר "אל נא תגידי לי שלום" על ידי עודד אבישר ונחום נרדי בביצועה של גורן). גמליאלית גרה ברמת ישי עד יומה האחרון.
בשנת 2000 הוציאה אלבום לא מסחרי בהפקה עצמית ובו שבע עשרה הקלטות מקוריות של שיריה, בהם "גדליה רבע איש", "בכרם תימן", "הודי חמודי" ועוד.
נפטרה בסתיו 2012, בגיל 93.
נקברה בבית הקברות של אגודת השומרים בקריית טבעון.
קישורים חיצוניים.
מפרי עטה:
המרכז הרפואי הלל יפה
המרכז הרפואי הלל יפה הוא בית חולים ממשלתי השוכן במבואותיה המערביים של העיר חדרה, ומשרת אוכלוסייה של כ-450 אלף תושבים, במרחב המשתרע מזכרון יעקב בצפון, עד נתניה בדרום, מחוף הים התיכון במערב ועד כפר קרע במזרח. המרכז נקרא על-שם ד"ר הלל יפה, רופא מושבות האזור בתקופת העלייה הראשונה. בשנת 2016 מונה המרכז הרפואי כ-506 מיטות אשפוז בתקן.
היסטוריה.
בימי המנדט.
בשנת 1934 הוקם לראשונה בית חולים בחדרה שהיה קרוי בית חולים חדרה, שכלל 18 מיטות. בית החולים הוקם על ידי ד"ר יוליוס יצחק רוזנבוש וד"ר צבי הושפטיין שעלה באותה שנה לארץ ישראל. במהלך מלחמת העולם השנייה נתפס בית החולים על ידי הצבא הבריטי ותושבי חדרה נותרו ללא בית חולים. בתחילת 1947 הוקם בבית החולים, ששוחרר על ידי הצבא, בית יולדות של קופת חולים כללית, שכלל 30 מיטות. לאחר הקמת מדינת ישראל פעלו בחדרה להקמת בית חולים של אזור השומרון בעירם.
הקמת בית החולים.
בשנת 1952 יזמה קופת חולים כללית הקמת בית חולים בשכונת בית אליעזר. היוזמה התעכבה, למרות תמיכת העירייה, בגלל התנגדות מסיבות ביטחוניות למיקום בשכונת בית אליעזר. לאחר זמן מה, הודיע מנכ"ל משרד הבריאות, שמעון בטיש, שבכוונת המדינה להקים בית חולים בעיר, והעירייה החליטה להעדיף את הצעת משרד הבריאות על פני זאת של קופת חולים. בשנת 1954 החל משרד הבריאות בבניית מבנה לבית חולים בחדרה, אולם הבנייה הופסקה בראשיתה. במקום זאת, החליטה העירייה על שדרוג בית החולים ליולדות של קופת חולים כללית. ראש העיר, יצחק וידרקר טען שהעיכוב היה בגלל שמשרד הבריאות חזר בו בגלל קשיים תקציביים, והפנייה לקופת חולים נבעה מחוסר ברירה. גורמים בימין טענו, לעומת זאת, שההקפאה נבעה מלחץ של קופת חולים כללית אשר בקשה שבית החולים באזור יוקם על ידה. בסוף 1957 החליטה קופת חולים כללית לקחת על עצמה את בניית בית החולים לאור נסיגת הממשלה מכוונתה לבנות את בית החולים ולהתחיל בבניית בית היולדות. מיד לאחר מכן הודיעה הממשלה, בפברואר 1958, שהיא תבנה את בית החולים ותכלול בו בית יולדות גדול. לבסוף נחנך בית החולים במאי 1959, עת נחנך מחלקת הילדים ששוכן בצרפים שוודיים והונחה אבן פינה לבניין של מחלקת היולדות. בית החולים נקרא על שם הרופא הלל יפה, כחלק ממגמה לקרוא לבתי חולים על שמות אנשי רפואה מההיסטוריה של העם היהודי.
התפתחות.
בתחילת 1963 נחנכה מחלקת היולדות בה שולבו כל העובדים מבית היולדות של קופת חולים, שנסגר, וזמן לא רב לאחר מכן נחנך המבנה החדש של המחלקה שהוקם בשיתוף מפעל הפיס. בסוף 1964 נחנכו המחלקה הכירורגית והמחלקה הפנימית, ובתחילת 1965 נפתחו מחלקה אורתופדית ומחלקת עיניים. בסוף 1969 הופעלו בבית החולים שלוש מכונות דיאליזה. בשנת 1970 הוקמה מלונית שנועדה לאפשר להורים לשהות בבית החולים ליד ילדיהם.
בנובמבר 1970 הונח אבן פינה למבנה חדש לבית החולים שיחליף את הצריפים ומכרזים הוצאו בשנת 1972. סולל בונה זכה במכרז והחל בבנייה בינואר 1973. המבנה החדש נחנך באוגוסט 1980. אולם מחלקת היולדות נותר בשנות ה-80 בבניין הישן שלא התאים לצרכים. בשנת 2010 אוכלס בניין אשפוז ב' אליו הועברו המחלקות פנימית א' ו-ב', המערך הכירורגי, מחלקת הילדים ומלר"ד ילדים, מחלקת נשים והריון בסיכון, היחידה לא.א.ג, היחידה לכלי דם, היחידה להפריה חוץ גופית ומלר"ד נשים. בין השנים 2011–2016 שופצו, שודרו וחודשו מבנים נוספים בבית החולים- ביניהם הספרייה הרפואית המדעית, מתחם חדרי הניתוח, הוקמה יחידה ל- MRI ויחידה לדימות שד כוללני, חודשו חדרי הלידה, מחלקת יולדות ומחלקת יילודים ועוד. כמו כן, נוספו מחלקות ויחידות חדשות בבית החולים, כגון מחלקה פנימית ד' (2010), יחידה אונקולוגית (2012), יחידה לגינקו-אונקולגיה (2015) ועוד.
ב-13 אוקטובר 2021 בית החולים נפל קורבן למתקפת סייבר מסוג כופרה, ששיתקה את מערכות המחשוב של בית החולים לימים רבים, ואילצה את צוות בית החולים לתפקד ללא מחשוב, תוך דחייה של ניתוחים אלקטיביים והפניית חולים לבתי חולים אחרים.
המבנים.
פעילות בית החולים מתפרסת על פני מספר מבנים:
הפקולטה לרפואה ע"ש ברוך רפפורט.
המרכז הרפואי הלל יפה מוכר להתמחות במרבית מחלקותיו ומומחיו נמנים עם סגל הפקולטה לרפואה של הטכניון בחיפה.
מדי שנה מאושרות ומבוצעות במרכז הרפואי כ-60 עבודות מחקר באישור ועדת הלסינקי.
המרכז הרפואי מקיים ימי עיון וכנסים מקצועיים ברמה הארצית וברמה הבינלאומית.
בית הספר האקדמי לסיעוד ע"ש פט מתיוס.
בית הספר האקדמי לסיעוד ע"ש פט מתיוס שליד המרכז הרפואי הלל יפה בחדרה, נוסד ב-1967. הקורס הראשון בבית הספר נפתח בנובמבר אותה שנה, ומאז ועד היום הכשיר בית הספר מאות אחים ואחיות מוסמכים, המתפקדים במרכזי הבריאות השונים ברחבי הארץ, ביניהם עולים חדשים רבים. כיום לומדים בבית הספר כ-285 סטודנטים.
מורי בית הספר כולם הם אנשי מקצוע מנוסים, בעלי הכשרה אקדמית גבוהה בתחומי הסיעוד, הרפואה, מקצועות הבריאות ומדעי החיים והחברה, אשר מלווים את התלמידים באופן אישי במהלך לימודיהם.
בשנת 2000 סונף בית הספר לחוג לסיעוד בבית הספר למקצועות הבריאות באוניברסיטת תל אביב. סטודנטים המסיימים את תוכנית הלימודים האקדמית בהצלחה מקבלים תואר בוגר אוניברסיטת ת"א B.A בסיעוד, וזכאים לקבלת תעודת אח/ות מוסמך/ת לאחר הצלחה במבחן רישוי ממשלתי. בשנת 2009 הוענק לבית הספר תו תקן ISO 9001/2008 מטעם מכון התקנים הישראלי בתחום הכשרת סטודנטים למקצוע אח/ות מוסמך/ת ולקידום מקצוע הסיעוד.
בבית הספר קיימות שלל תוכניות לימוד: תוכנית בוגר בסיעוד של אוניברסיטת תל אביב, תוכנית הסבת אקדמאים, תוכנית 7 יחידות ומרכז העשרה לאחים ואחיות מוסמכים.
עד היום נוהל בית הספר על ידי ארבע מנהלות:
1967 עד 1975 גב' תמר אלשטיין,
2005 עד 1976 גב' נירה אשל,
2005 עד ספטמבר 2010 גב' גאולה בונשטיין,
אוקטובר 2010 עד היום ד"ר מירב בן נתן.
מנהלי בית החולים.
מ-1963 ניהל את בית החולים ד"ר אברהם פארי. מ-1965 ניהל את בית החולים ד"ר חיימוב. בשנת 1974 מונה למנהל בית החולים ד"ר יהודה פלבניק. בשנות ה-80 ניהל את בית החולים ד"ר שמואל משיח. פרופ' מאיר אורן, כיהן בתפקיד מ-1989 עד 2015. משנת 2016 מנהל את בית החולים ד״ר מיקי דודקביץ, אשר היה המנהל בפועל מאז פרישתו של אורן.
שבוע ההתלהבות הרומנטית
שבוע ההתלהבות הרומנטית הוא הכינוי שנתן יון אנטונסקו לבזיזת והכאת היהודים, חילול בתי הכנסת וראשית החרם הכלכלי נגדם בימים הראשונים לאחר כינון השלטון הלגיונרי ברומניה (ספטמבר 1941).
תלונות שהגישו היהודים במשטרה נתקלו במקרה הטוב באדישות, כי גם המשטרה נשלטה על ידי הלגיונרים.
בתשובה לתלונה של מנהיג הקהילה היהודית ברומניה, וילהלם פילדרמן, הרגיע אנטונסקו בכותבו שמדובר ב"שבוע של התלהבות רומנטית" וזה יחלוף והכל יחזור לקדמותו. למעשה, הפגיעה ביהודים החריפה ונוספה נגדם חקיקה חדשה.
הרקע.
במחצית השנייה של המאה ה-19 רומניה הייתה ידועה לשמצה ביחס הרע והמפלה כלפי היהודים שחיו בשטחה. לפני מלחמת העולם הראשונה היו ברומניה מאות חוקים שנועדו להפלות את היהודים. לאחר המלחמה, קיבלה רומניה שטחים רבים שהיו שייכים לפני כן לאימפריה האוסטרו-הונגרית, לרוסיה ולבולגריה (טרנסילבניה, בסרביה, בוקובינה והקדרילטר). עם הרחבת גבולותיה נדרשה רומניה, על ידי מעצמות המערב, לבטל את כל החקיקה המפלה כלפי המיעוטים ובמיוחד כלפי היהודים. החקיקה המפלה בוטלה באופן רשמי, אך ההפליה נמשכה וגם הייתה התמרמרות מצד חוגים רחבים מאוד על כפיית ביטול חוקי האפליה. כמעט לכל המפלגות ברומניה היה מצע אנטישמי. לדוגמה, דוקטור ז'אן אנצ'ל, מחבר הספר תולדות השואה - רומניה מביא בספרו את הציטוט הבא מתוך עלון תעמולה שהופץ בין איכרי טרנסילבניה בשנת 1930:
"...כאשר נגיע לשלטון נעמיס תוך כמה ימים את כל היהודים בקרונות לבהמות ונשלח אותם לחו"ל, ואת רכושם נחלק בינינו לבין המדינה... שום איכר לא ישלם עוד מיסים, משום שלמדינה יהיה מספיק כסף ממכירת הרכוש המוחרם מהיהודים."