המסורת מייחסת אבן זו לשבט ראובן. אמנם מקורות שונים מייחסים לאודם המקראית אבני חן ומינרלים שונים, אך בעברית המודרנית נהוג להתייחס אליהן כאל אבן אחת. קיימת גם טענה כי לא ייתכן שהעברים הקדומים הכירו את ה-Ruby.
במשך שנים רבות נחשבה הודו לספקית הגדולה ביותר של אודם. השם קורונדום מקורו בסנסקריט קורובינדה (kuruvinda). השם בסנסקריט לאודם הוא רטנראי (ratnarai) ופירושו "מלך אבני החן".
במזרח הרחוק קיים תיעוד המתוארך לשנת 100 לפני הספירה המספר על מסחר באבני אודם לאורך החלק הצפוני של דרך המשי העוברת בסין.
במשך מאות שנים הורשו רק שליטי המזרח המונגוליים לענוד אבני אודם, והאמונה שהעונד אבן אודם מחוסן בפני כל סכנה מקובלת גם היום בקרב כמה מעמי המזרח. בכמה מסיפורי המזרח, כמו למשל בסיפורי אלף לילה ולילה וב"מסעות מרקו פולו", נזכרות אבני אודם לרוב.
אבנים מיוחדות.
מאחר שהאודם נחשבה יקרה ונדירה התהדרו בה שליטים כסמל לעוצמה ולעושר. אחת מאבני האודם הגדולות בעולם משובצת בכתר השאה של איראן.
טעויות בזיהוי.
בכתר הקיסרי הבריטי, המשמש להכתרת מלכי אנגליה, משובצת אבן אדומה הנקראת "אודם הנסיך השחור". אבן זו - שנחשבה במשך זמן רב לאודם - אינה אלא ספינל שניתן לאדוארד "הנסיך השחור" (בנו של אדוארד השלישי) מידי פדרו האכזר מלך קסטיליה.
כוכבי הקרמלין המוצבים על חניתות מעל הקרמלין במוסקבה נחשבו לאבני אודם שנכרו בסיביר, אך למעשה הם עשויים מזכוכית צבועה.
אבני חן רבות מתהדרות בתוספת "רובי" (אודם) לשמן, אך הן בעצם מינרלים אחרים:
אמונות.
לאודם יוחסו במהלך ההיסטוריה תכונות מאגיות. בכמה מעמי המזרח הרחוק החדירו אודם לחתכים בעור מעל עורקים, מתוך אמונה כי היא תזרים בדמם אומץ ותושייה. בימי הביניים נכללה האודם בין חומרי המרפא. במקומות שונים נחשבת האודם אבן ההולדת של חודש יולי.
ברחבי אסיה זכתה אבן האודם להערכה רבה והן שימשו לקישוט שריון, נדנים ורתמות של אצילים בהודו ובסין. בנוסף לכך הונחו אבני אודם מתחת ליסודות בניינים מתוך אמונה שהאבן תבטיח את מזלם.
תרופה יתומה
תרופה יתומה (באנגלית: Orphan Drug) היא תרופה שמוערך שמספר הנזקקים לה יהיה קטן באופן שההוצאות הכרוכות בפיתוחם עולות על הרווחים הצפויים משיווקם. התרופות היתומות הן לרוב יקרות מאוד.
הקלות על ידי מנהל התרופות האמריקני.
מנהל התרופות האמריקני, ה-FDA, הגדיר מסלול אישור מיוחד לתכשירים רפואיים המיועדות לאוכלוסיות ייחודיות הסובלות ממצבים רפואיים נדירים, שלעיתים מכונים מחלות נדירות או "יתומות".
על פי חוק התרופות היתומות (Orphan Drug Act) משנת 1983, תרופה יתומה מוגדרת כתרופה המיועדת לשימוש אוכלוסיית חולים של עד 200,000 איש בארצות הברית. ההטבות שמציע מנהל התרופות האמריקני לחברה המפתחת את התרופה כפיצוי על מספר החולים הקטן הן:
בנוסף, נפתחות חברות ממשלתיות למחקר ופיתוח תרופות, שאחת ממטרותיהן היא להרכיב תרופות יתומות.
תרופות יתומות.
תרופות יתומות הן בדרך כלל תרופות המשמשות לטיפול בחולים הסובלים מתסמונות נדירות, כגון תסמונת טורט, סיסטיק פיברוזיס, ומחלת הנטינגטון. קבוצה נוספת של תרופות יתומות הן נסיובים נגד ארס נחשים ממינים שונים.
חוק התרופות היתומות כולל כל אמצעי רפואי המשמש אוכלוסיות חולים קטנות, כמו תרופות, מוצרים ביולוגיים (כמו נסיובים), מכשור רפואי ותוספי מזון.
להלן כמה מחלות יתומות :
ישראל.
חלק מהתרופות היתומות נכללות בסל הבריאות ומסופקות במימון ממשלת ישראל. מכבי שירותי בריאות היא קופת החולים היחידה הכוללת אספקת תרופות יתומות במסגרת שירות הבריאות הנוסף שלה. בקשתה של מכבי לבטל שירות זה, בגלל תופעה של מעבר מטופלים הנזקקים לתרופות יתומות אליה, נדחתה על ידי משרד הבריאות ובג"ץ.
מחלקת ההגנה של ארצות הברית
מחלקת ההגנה של ארצות הברית (באנגלית: Department Of Defense, בקיצור: DOD) היא מחלקה פדרלית בממשלת ארצות הברית האחראית לתיאום כל הסוכנויות והפונקציות העוסקות בביטחון הלאומי ובכוחות המזוינים של ארצות הברית ולפיקוח עליהם. בראש המחלקה עומד מזכיר ההגנה של ארצות הברית. מטה המחלקה ממוקם בפנטגון.
המחלקה מורכבת משלושה גופים עיקריים, המרכיבים את הכוחות המזוינים של ארצות הברית - צבא ארצות הברית, צי ארצות הברית וחיל האוויר של ארצות הברית. בין הסוכנויות של מחלקת ההגנה נכללים הסוכנות להגנה מפני טילים (MDA), הסוכנות לחקר פרויקטים הגנתיים (DARPA), סוכנות המודיעין הצבאית (ה-DIA), הסוכנות הלאומית למודיעין חזותי וגאוגרפי (NGA) והסוכנות לביטחון לאומי. המחלקה מפעילה גם מספר בתי ספר ומכללות.
תולדות המחלקה.
במהלך שנת 1945, הוצעו על ידי הצבא, הצי והמטות המשולבים תוכניות ספציפיות להקמת מחלקת ההגנה. בהודעה מיוחדת לקונגרס ב-19 בדצמבר 1945, הציע הנשיא הארי טרומן ליצור מחלקה מאוחדת להגנה לאומית. ההצעה הוגשה לקונגרס באפריל 1946, אבל עוכבה בשימוע על ידי הוועדה לענייני הצי ביולי 1946, שהעלתה התנגדויות לריכוז הכוח במחלקה אחת. לבסוף, הציע טרומן הצעת חוק חדשה לקונגרס בפברואר 1947, שדן בה וביצע בה שינויים במשך מספר חודשים.
מחלקת ההגנה הוקמה ב-1947 על ידי יצירת מוסד להגנה לאומית עם מזכיר אחד כראש המחלקה שישלוט על מחלקת המלחמה (נוסדה בשנת 1789) ומחלקת הצי (נוסדה בשנת 1798 והחליפה את "חבר האדמירלים" שנוסד בשנת 1780). מחלקת חיל האוויר הוקמה גם היא כשירות חדש באותו זמן (היא הייתה חלק ממחלקת המלחמה כיוון שחיל האוויר האמריקני הונהג על ידי אדמירל חמישה כוכבים), ונעשתה לחלק ממחלקת ההגנה. המחלקה נועדה להפחית יריבות בין השירותים השונים שנחשבה כגורם שפגע ביעילות הצבאית האמריקנית במהלך מלחמת העולם השנייה.
ב-26 באפריל 1947 חתם טרומן על חוק הביטחון הלאומי של 1947, להקמת "המוסד הצבאי הלאומי" (National Military Establishment) שהחל לפעול ב-18 בספטמבר 1947, יום לאחר שסנאט ארצות הברית אישר את מינויו של ג'יימס פורסטל כמזכיר ההגנה הראשון. למוסד היו את ראשי התיבות האומללים "NME" (כאשר ההגייה היא כמו enemy - "אויב"), ושמה שונה ל"מחלקת ההגנה" (ובקיצור DOD או DoD) ב-10 באוגוסט 1949; בנוסף, ניתנה למזכיר ההגנה סמכות נוספת על שלוש הזרועות של הכוחות המזוינים (צבא, צי, וחיל האוויר).
להשגת יעד של סטנדרטיזציה במוצרים צבאיים המשרד מנהל מערכת תקנים דוגמת MIL-STD-704.
לפני הקמת המוסד הצבאי הלאומי, הכוחות המזוינים של ארצות הברית היו נפרדים למחלקות שונות ברמת הקבינט ללא סמכות מרכזית אחת. חיל הנחתים האמריקני נשאר כגוף נפרד תחת מחלקת הצי, ומשמר החופים נשאר במחלקת האוצר ואחר כך במחלקה לביטחון המולדת, מוכן למעבר למחלקת הצי במהלך מלחמה מוכרזת (כפי שהיה בשתי מלחמות העולם).
ארגון.
מחלקת ההגנה ממוקמת בפנטגון במחוז ארלינגטון, וירג'יניה, מחוץ לוושינגטון הבירה, לאורך נהר הפוטומק. היא כוללת את הצבא, הצי, חיל האוויר, חיל הנחתים, כמו גם סוכנויות לא קרביות כגון הסוכנות לביטחון לאומי והסוכנות למודיעין צבאי. התקציב השנתי של מחלקת ההגנה היה בקירוב 425 מיליארד דולרים ב-2006. סכום זה לא כולל עשרות מיליארדים בתקציבים נוספים (supplemental) שאושרו על ידי הקונגרס במהלך השנה, במיוחד עבור המלחמה בעיראק. ואינו כולל גם את ההוצאות של מחלקת האנרגיה על תכנון ובדיקת כלי נשק גרעיניים.
המבנה הפיקודי של מחלקת ההגנה מוגדר על ידי חוק גולדווטר-ניקולס משנת 1986. לפי החוק, שרשרת הפיקוד יורדת מנשיא ארצות הברית, דרך מזכיר ההגנה, אל המפקדים של הפיקודים הקרביים המאוחדים (COCOM) המפקדים על כל כוחות הצבא הנמצאים בתחום אחריותם. יושב ראש המטות המשולבים והמטות השונים אחראים על מוכנות הכוחות המזוינים של ארצות הברית ומשרתים כיועצים הצבאיים של הנשיא, אך אינם בשרשרת הפיקוד. על פי החוק יושב ראש המטות המשולבים הוא הקצין הבכיר ביותר בכוחות המזוינים של ארצות הברית.
בזמן מלחמה, יש למחלקת ההגנה סמכות גם על משמר החופים; בזמן שלום, הסוכנות הזאת נמצאת בשליטת המחלקה לביטחון המולדת (DHS). לפני הקמת ה-DHS (לאחר פיגועי 11 בספטמבר), היה משמר החופים כפוף למחלקת התחבורה ולפני כן למחלקת האוצר. לפי הקודקס האמריקני, משמר החופים נחשב באופן קבוע כאחד מחמשת השירותים המזוינים של ארצות הברית. בזמן מלחמה מוכרזת (או לפי הוראה מהקונגרס), פועל משמר החופים כחלק מהצי; השירות לא היה תחת חסות הצי מאז מלחמת העולם השנייה, אולם חיליו שירתו במלחמות ובעימותים מאז בעוד שהשירות עצמו לא הועבר לצי.
התקציב.
תקציב בסיס זה התקציב לפני בונוסים מיוחדים שהמחלקה מקבלת, שנועד למימון הרכש השגרתי, המשכורות והפנסיה ובעצם התפקוד ה'רגיל' של המחלקה.
מחלקה ההגנה, בשל חשיבותה, מקבלת לא מעט כספים שנועדו למימון 'פרויקטים מיוחדים' (לרוב, פיתוח נשק וכלי לחימה), מבצעים שלא תוכננו מראש ויש להם חשיבות גבוהה (ולכן לא נכללים בתקציב הבסיסי). בנוסף, בזמן מלחמה המחלקה מקבלת בונוסים.
מבנה המחלקה.
בשנת 2003 הועברה מערכת התקשורת הלאומית (National Communications System, NCS) אל המחלקה לביטחון המולדת, אולם רק לשם מטרות מנהל. מערכת התקשורת הלאומית עדיין מרכזת את פעילויותיה בתוך מחלקת ההגנה, כיוון שמשאבי האנוש הנדרשים על ידי (לדוגמה: מחלקות צבאיות) עדיין נמצאות בתחום מחלקת ההגנה, או למטרות תחזוקה שוטפת.
אשריך
ליעד מודריק
ליעד מוּדְריק-דנן (נולדה ב-30 באפריל 1979) היא פרופסור חבר למדעי המוח בבית-הספר למדעי הפסיכולוגיה, אוניברסיטת תל אביב, ואשת רדיו וטלוויזיה ישראלית, מגישה בגלי צה"ל.