ואל (שכינוי ילדותה היה "ביבטה") נולדה באוסלו שבנורווגיה. היא הייתה הצעירה מבין ארבעה ילדיהם של וילהלם ברנהופט ניקולאיסן, קצין צבא, ואשתו אנה הורן. היא גדלה בחלק של אוסלו הידוע בשם הומאנסביין . עקב מחלה פסיכוסומטית השלימה בביתה את שנת לימודיה הראשונה בגימנסיה.
ואל למדה באוניברסיטת אוסלו, הפכה לפעילה פוליטית סוציאליסטית וסיימה את לימודי הרפואה בשנת 1930. היא הייתה קשורה לתנועת Mot Dag , שהייתה חלק מהמפלגה הקומוניסטית הנורווגית , ועבדה בתור עורכת כתב העת Æsculap. את עמדותיה הפוליטיות פיתחה בעודה סטודנטית, ואלה קשרוה למטרות חברתיות בקשר שנמשך כל חייה - בעיקר מטרות ששרתו צורכי ילדים, נוער ונשים.
עקבה רגישויותיה הנפשיות עברה ואל פסיכואנליזה בנורווגיה בעודה סטודנטית. בשנת 1927 נישאה לסופר סיגורד הול .
בגרמניה הנאצית.
ואל המשיכה בטיפולי פסיכואנליזה בברלין כסטודנטית, ובשנים 1933 ו-1934 התקבלה כחברה בעמותות הפסיכואנליטיות הגרמנית, הדנית והנורווגית. בשנת 1936 התגרשה ובשנת 1937 נישאה לווסל ואל (Wessel Waal) ואימצה את שם משפחתו.
בברלין יצרה ואל קשר עם וילהלם רייך והתלוותה אליו כשברח מרדיפות הנאצים לנורווגיה.
שובה לנורווגיה וקורותיה בשנות מלחמת העולם השנייה.
בנורווגיה המשיכה ואל לקבל הכשרה מפליט נוסף מהמשטר הנאצי, האוסטרי אוטו פניכל (Otto Fenichel), וכן מרייך. ב-1939 פתחה מרפאה פסיכואנליטית והצטרפה לצוות בית החולים הפסיכיאטרי גאוסטד (Gaustad), שם נשארה חברת צוות עד 1947.
במהלך הכיבוש הגרמני של נורווגיה מ-1940 עד 1945, הפכה ואל פעילה במחתרת ההתנגדות לכיבוש. בין פעילויותיה סייעה בהבטחת בריחתם של ילדים יהודים מאוסלו, ובכך הצילה אותם מגירוש ומוות. היא הייתה פעילה בשירות המודיעין החשאי הנורווגי. באביב 1945 נעצרה לזמן קצר וברחה לשוודיה.
לאחר המלחמה.
ואל חידשה את פעילותה המקצועית מיד לאחר המלחמה. היא נשארה בצוות בית החולים הפסיכיאטרי והצטרפה לצוות בית החולים אולבאל (Ullevål). היא עבדה בדנמרק, ארצות הברית, שווייץ וצרפת. היא ביקשה להתמנות כמנהלת במכון החדש לרפואת ילדים ולפסיכולוגיית מתבגרים בריקסהוספיטלט אך לא התקבלה לתפקיד. בשנת 1951 הוסמכה כפסיכיאטרית והחלה לפעול במכון עצמאי שנקרא "הבית הכחול" ופעל ליד סקילבק . ב-1953 הייתה מהראשונים בנורווגיה שעסקו בתחום הפדיאטריה והפסיכיאטריה של גיל ההתבגרות.
ואל נשארה מנהלת מקצועית של המכון עד מותה בשנת 1960. היא סייעה לנוער עברייני. נולדו לה ולווסל ואל שני ילדים - הפסיכיאטרית הלגה ואל (שגם הייתה הביוגרפית שלה) ופסיכולוג הילדים בריט ואל סקאסליין (Skaslien). בשנת 1951 התגרשה מוואל ונישאה לאלכס הליו (Helju), שבשנת 1954 נהרג בתאונת שיט.
מורשת ותרומות מקצועיות.
למרות בעיותיה הנפשיות האישיות פעלה ואל באופן מקצועי ושילבה בפעילותה ייעוץ בנוגע לבעיות בריאות הציבור, הוראה וכן הפעלה של קליניקה. היא תרמה למחקר במגוון רחב של נושאים בתחומי מחקרה, ובין היתר:
לאחר מותה המשיך המכון הנושא את שמה לפעול כמכון קליני וכמרכז הוראה באזור אוסלו.
לואיזה, נסיכת הולנד
וילהלמינה פרדריקה אלכסנדרינה אנה לואיזה, נסיכת הולנד (בהולנדית: Wilhelmina Frederika Alexandrine Anna Louise van Oranje-Nassau; 5 באוגוסט 1828 - 30 במרץ 1871), הייתה נסיכה הולנדית בתו של פרדריק, נסיך הולנד, ואשתו של קרל החמישה עשר, מלך שוודיה.
ביוגרפיה.
לואיזה נולדה ב-5 באוגוסט 1828 בהאג שבהולנד לפרדריק, נסיך הולנד ואשתו לואיזה, נסיכת פרוסיה, בתם של פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה ולואיזה ממקלנבורג-שטרליץ. לואיזה חונכה על ידי אומנתה הבלגית ויקטואר ואותיר, ולמדה צרפתית, גרמנית, אנגלית, רוסית ונגינה בפסנתר.
באוגוסט 1849 נפגשה לואיזה עם קרל, נסיך הכתר השוודי-נורווגי והתאהבה בו מיד, אך קרל היה מאוכזב מהופעתה, אולם למרות זאת התארס עמה בפברואר 1850. במהלך תקופת האירוסים למדה לואיזה את ההיסטוריה והשפה השוודית, ומכיוון שהנישואים נעשו באישור הפרלמנט ההולנדי, לא איבדה את זכותה לרשת את הכס ההולנדי.
בקיץ 1850 הגיעה לואיזה לשוודיה בליווי הוריה ואחותה, וב-19 ביוני התקיים טקס הנישואים. בין קרל ולואיזה היה שוני רב. בעוד שהיא הייתה מאוהבת בבעלה, הוא העדיף נשים אחרות. בין פילגשיו הידועות נמנו הרוזנת ז'וזפין ספארה, וילהמינה שרדר והשחקניות האנה סטירל ואליזה האוסר. בשנת 1851 ילדה לואיזה את בתם לוביסה, נסיכת שוודיה, ובשנת 1852 ילדה את בנם הנסיך קרל אוסקר, דוכס סדרמנלנד. בעקבות סיבוכים שהיו במהלך הלידה, לא יכלה לואיזה ללדת יותר ילדים. בשנת 1854 מת בנם קרל אוסקר, וקרל לקח זאת באופן קשה, מכיוון שפירוש הדבר היה שצאצאיו לא יוכלו לעלות על כס המלוכה לאחר מותו. לואיזה הציעה לקרל להתגרש כדי שיוכל לשאת אשה אחרת, אולם הוא דחה את ההצעה. בנוסף הייתה לואיזה ביישנית ושקטה, ולא מילאה את תפקידה כראוי.
ב-8 ביולי 1859 מת חמיה אוסקר הראשון, מלך שוודיה, ובעלה קרל עלה במקומו לשלטון כקרל החמישה עשר, מלך שוודיה. ב-5 באוגוסט 1860 הוכתרה לואיזה בנורווגיה כמלכת נורווגיה, ובכך הייתה למלכה הראשונה מתקופת ימי הביניים שהוכתרה בנורווגיה.
לואיזה לא התערבה בפוליטיקה ובענייני הממשל, והעבירה את זמנה בפעילות פילנתרופית. לואיזה התעניינה במוזיקה והיסטוריה, ולקחה שיעורים בפסנתר מהפסנתרן השוודי אדולף פרדריק לינדבלאד. בנוסף תרגמה יצירות מאנגלית והולנדית לשוודית, ומכרה אותם למטרות צדקה. לואיזה ובתה היו תלמידות של ננסי אדברג, חלוצת שחייה לנשים: השחייה בתחילה לא נחשבה למעשה ראוי לבנות, אך כאשר המלכה ובתה הנסיכה לוביסה תמכו בה על ידי השתתפות בתחרות שחיה בשנת 1862, נעשתה השחייה אופנתית, והפכה במהירות למקובלת אף לנשים. לואיזה העדיפה חיי משפחה שקטים, והשתדלה להימנע מכל טקס רשמי ומהחובות הייצוגיות.
קרל שאהב מסיבות ובילויים העדיף להתרחק מאשתו, והעביר את זמנו יחד עם פילגשיו, אולם את בתו לוביסה מאוד אהב ושמר עמה על קשר חזק ביותר. לואיזה סבלה מבריאות לקויה, ואפשר שהיה זאת מחמת התרחקות בעלה ממנה.
בשנת 1870 ביקרה לואיזה בהולנד, כדי להיות נוכחת במות אמה. בשובה לסטוקהולם חלה קרל והיא טיפלה בו. כתוצאה מתשישותה הרבה חלתה בדלקת ריאות, וב-30 במרץ 1871 מתה בסטוקהולם.
משפחתה.
מנישואיה לקרל החמישה עשר, מלך שוודיה נולדו לה שני ילדים:
פרדריקה לואיזה, נסיכת הסן-דרמשטאדט
פרדריקה לואיזה, נסיכת הסן-דרמשטאדט (בגרמנית: Frederika Louisa, von Hessen-Darmstadt; 16 באוקטובר 1751 – 25 בפברואר 1805), הייתה נסיכה גרמנית, ולאחר מכן מלכת פרוסיה.
ביוגרפיה.
פרדריקה לואיזה נולדה ב-16 באוקטובר 1751 בפרנצלאו שהשתייכה לממלכת פרוסיה, ללודוויג התשיעי, רוזן הסן-דרמשטאדט, ולקרולינה, רוזנת פפאלץ-צווייבריקן, בתם של כריסטיאן השלישי, רוזן פפאלץ-צווייבריקן וקרולינה, רוזנת נסאו-זארבריקן.
ב-14 ביולי 1769 התחתנה פרדריקה לואיזה עם פרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה, זמן קצר לאחר שגירש את אשתו הראשונה אליזבטה כריסטינה מבראונשווייג-וולפנביטל, נסיכת הכתר של פרוסיה.
בשנת 1786 מת דוד בעלה פרידריך השני, מלך פרוסיה ללא ילדים, ובעלה פרידריך וילהלם השני הוכתר למלך פרוסיה. נישואי השניים לא היו מוצלחים, ופרידריך וילהלם החזיק במספר פילגשים, שאף ילדו לו כמה ילדים.
משנת 1788 נהגה פרדריקה לואיזה לבלות את חודשי הקיץ בעיר באד פרייואלדה, ובעקבות כך התפתחה מאוד העיר. בשנת 1797 מת בעלה פרידריך וילהלם השני, וב-25 בפברואר 1805 מתה פרדריקה לואיזה בברלין כתוצאה מאירוע מוחי.
משפחתה.
בשנת 1769 התחתנה פרדריקה לואיזה עם פרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה, ממנו נולדו לה 7 ילדים:
כריסטיאן בוהר
כריסטיאן הארלד לוריץ פיטר אמיל בוהר (1855 - 1911) היה רופא דני, אביו של הפיזיקאי וחתן פרס נובל נילס בוהר, של המתמטיקאי והכדורגלן הארלד בוהר, וסבו של פיזיקאי וחתן פרס נובל נוסף אגה בוהר. הוא נישא בשנת 1881 לאלן אדלר, בתם של דוד ברוך אדלר (1826—1878), בנקאי יהודי דני אמיד ובעל השפעה וחבר פרלמנט ליברלי, וג'ני רפאל (1830—1902), בת למשפחת בנקאים יהודית-בריטית.
ביוגרפיה.
כריסטיאן בוהר כתב את המאמר המדעי הראשון שלו "Om salicylsyrens indflydelse på kødfordøjelsen" ("ההשפעה של חומצה סליצילית על העיכול של בשר"), בגיל 22. הוא קיבל תואר ברפואה בשנת 1880, למד אצל קארל לודוויג באוניברסיטת לייפציג, וקיבל דוקטורט בפיזיולוגיה. הוא התמנה לפרופסור לפיזיולוגיה באוניברסיטת קופנהגן בשנת 1886.
בוהר התחנך על הדת הלותרנית, אולם בשלב מאוחר יותר בחייו הפך לאתאיסט.
פיזיולוגיה.
הוא היה הראשון שאפיין את המושג נפח מת.
ב-1903, כריסטיאן בוהר תיאר את התופעה, המכונה כעת אפקט בוהר.
לאה קוק
דוויקה ראני
דוויקה ראני צ'אודהורי, המוכרת בשם דוויקה ראני (בבנגלית: দেবিকা রাণী; באנגלית: Devika Rani; 30 במרץ 1908 – 9 במרץ 1994), הייתה שחקנית קולנוע הודית, שהייתה פעילה במהלך שנות ה-30 וה-40 של המאה ה-20. ידועה בתור "הגברת הראשונה של הקולנוע ההודי".
רקע.
דוויקה ראני נולדה למשפחה בנגלית בעיר ולטייר אשר באנדרה פרדש. אביה, קולונל מנמאתה נאת צ'אודהורי, היה ראש שירותי הבריאות ההודי הראשון בנשיאות מדרס, תחת השלטון הקולוניאלי הבריטי. משפחתה כללה דמויות מיוחסות רבות, כולל שופטים וסופרים ידועים, וכן הייתה קרובת משפחה של זוכה פרס נובל רבינדרנת טאגור.