חוק הודעה לעובד ולמועמד לעבודה (תנאי עבודה והליכי מיון וקבלה לעבודה) מחייב את המעסיק למסור לעובד חדש, תוך 30 יום מתחילת עבודתו, הודעה בכתב המפרטת את תנאי העבודה: תיאור התפקיד, המשכורת הכוללת, תנאים סוציאליים, אורך יום העבודה או אורך שבוע העבודה, ועוד. הודעה זו אינה חוזה עבודה, אבל יש בה להשלים את החסר בפרט במצב שבו אין חוזה בכתב.
במקום עבודה שבו מרבית תנאי העבודה נקבעים בהסכם קיבוצי, חוזה העבודה האישי מצומצם, ועוסק בעיקר בשיבוצו של העובד במסגרת שיצר ההסכם הקיבוצי - קביעת תפקידו של העובד ודרגתו, תוספות אישיות שניתנות לעובד וכו'.
לעיתים קובע ההסכם הקיבוצי איסור על קביעת תנאי עבודה בחוזים אישיים או להגביל את מספר בעלי חוזים כאלה. כאשר ההסכם הקיבוצי מתיר קביעת תנאי עבודה בחוזים אישיים, הוא יכול להוציא את בעלי החוזים האישיים מתחולת ההסכם הקיבוצי לגמרי, ואז החוזים האישיים יכתיבו את תנאי העבודה של החותמים עליהם. לחלופין, ההסכם הקיבוצי יכול להשאיר את בעלי החוזים האישיים כפופים גם אל הזכויות הקבועות בהסכם הקיבוצי.
ממלכת פולין (1385–1569)
ממלכת פולין (1385–1569) הייתה מדינה במזרח אירופה שהתקיימה בין השנים 1385–1569, ושבימי תפארתהּ השתרעה על פני השטחים השייכים בימינו למדינות פולין, מולדובה, בלארוס, ואוקראינה.
היסטוריה.
בשנת 1385 נישאה ידוויגה, מלכת פולין, בתו של המלך לאיוש, אשר שלט לתקופה קצרה הן על פולין והן על הונגריה לאחר מות אחרון מלכי בית פיאסט קאזימיר הגדול (השלישי) לנסיך הליטאי יגלו. נישואין אלו הביאו לעולם את השושלת היגלונית, אשר בתקופתה הייתה פולין בשיא כוחה והתפשטותה הטריטוריאלית.
יגלו, אשר הפך למלך ולדיסלב השני, עמד בפני בעיה המשותפת לליטא ולפולין – כוחם של האבירים הטבטונים, אשר העמיקו את אחיזתם בשטחי המזרח המיושבים על ידי עמים סלאביים, מבסיסיהם בפרוסיה המזרחית. בקרב גרונוולד בשנת 1410 ובקרב טאננברג לאחריו, ובסדרת קרבות ומלחמות במאה ה-15 הביאו היגלונים לכניעתם של הפרוסים, ולהתרחבות פולין אל המערב עד קבלת מוצא אל הים הבלטי.
בשנת 1505 קיבלה פולין את "חוקת ראדום" ("ניהיל נובי") אשר באה להסדיר את היחסים בין המגנאטים (בעלי אחוזות הענק) והשלאכטה (כלל האצולה). הוקם הפרלמנט הפולני, הסיים, שבו ניתן ייצוג לשלאכטה. כל חוק צריך היה אישור הסיים, ולכל אציל ניתנה זכות וטו (ליברום וטו). הסדר בעייתי זה היה בעוכריה של פולין זמן רב.
זיגיסמונד השני (Sigismund II Augustus) היה מלך פולין ונסיך ליטא. כבן יחיד הוא ירש את המלוכה מאביו, זיגיסמונד הראשון (Sigismund I the Old), בשנת 1548. אף על פי שהתקשה להיכנס לנעלי אביו, המלך הנערץ, בסופו של דבר הוכיח זיגיסמונד השני את עצמו כמדינאי מעולה שהצליח לבסס את מעמדה של פולין בתקופה סוערת. התנהלותו הכלכלית הייתה מעולה, ויותר מכל מלך אחר ידע להבין את הסיים ולשלוט בו. המעשה הגדול ביותר של המלך התרחש בשנת 1569, אז הוקם איחוד לובלין, בין פולין וליטא, המכונה בפולנית "הרפובליקה של שני הלאומים" (Rzeczpospolita obojga narodów). איחוד זה הביא את פולין לשיא התפשטותה הגאוגרפית. המדינה הפולנית השתרעה עתה מהרי הקרפטים עד הים הבלטי, וכללה חלקים נרחבים מהשטח המוחזק כיום בידי אוקראינה ובלארוס.
זיגיסמונד השני נפטר בשנת 1572 ולא השאיר יורש אחריו. כך הסתיימה השושלת היגליונית.
היחס ליהודים.
במהלך תקופה זו הפכה פולין לביתה של האוכלוסייה היהודית הגדולה באירופה, כאשר צוים ממלכתיים המבטיחים את שלומם וביטחונם של היהודים הוצאו מהמאה ה-13. בתקופה זו (1348–1349) השתוללה באירופה מגפת הדבר המכונה "המוות השחור". האירופאים האשימו את היהודים במגפה, טבחו בהם, והצרו את צעדיהם. פגיעת המגפה בפולין הייתה שולית, וההגירה היהודית אליה התקבלה בברכה בהביאה כח אדם מיומן, משכיל ואיכותי, אשר נתן לפולין את הדחיפה הכלכלית שהייתה דרושה להתפתחותה בשנים אלו. עד המאה ה-18 היו היהודים ל-7% מאוכלוסיית פולין. היהודים הגיעו למשרות רמות, ולהשפעה בשדה המסחר, התרבות, ואף הפוליטיקה, במידה כזו, שמסופר על הרב שאול ואהל, שבעת חילופי מלכים במאה ה-17 משנכשלו הפולנים להחליט על בחירת מלכם על פי הנוהל הרווח אז, מונה ואהל למלך פולין ללילה אחד, ובבוקר שלמחרתו הכריז על המלך החדש מבין המתחרים האחרים. על אף שמדובר באגדה, פולין אכן היוותה בית חם ליהודיה במהלך תקופות אלו, על אף שהיהודים היו אהודים יותר על האצולה והמלכים, ופחות על האיכרים והכמרים. יש שדרשו את שמה – "פה לין", כאן יוכלו היהודים לקבל מקלט.
חוף נודיסטים
חוף נודיסטים הוא חוף שבו המשתמשים, על פי החוק, רשאים להיות עירומים. הרחצה בחופי נודיסטים היא לרוב מעורבת. כמו חופים רגילים, הם בדרך כלל על קרקע ציבורית, ולפיכך כל אדם רשאי להתרחץ בחוף ללא חברות בתנועה כלשהי או השתייכות לזרם מסוים. הרחצה בחופים אלו פתוחה לרוב לכלל, ואינה דורשת הרשמה מראש. חופי נודיסטים עשויים להיות רשמיים (מותרים מבחינה חוקית), לא רשמיים (אסורים רשמית אך האיסור על קיומם לא נאכף), או בלתי חוקיים לחלוטין.
חופי נודיסטים מצויים לרוב בנפרד ובריחוק מחופים רגילים, בהם נדרש ביגוד. במקרים אחרים החוף נמצא בין חופים רגילים, כאשר ישנו רווח בין חוף הנודיסטים לבין החופים הרגילים. לרוב קיימים בקרבת החוף שלטים המודיעים על ייחודיות החוף, ועל העובדה כי המתרחצים בו עירומים, על מנת להתריע בפני מתרחצים שאינם נודיסטים, וכן כדי להרחיק מציצנים מן החוף. בחופים אלו נפוצים השחייה בעירום, וכן השיזוף בעירום. בשונה מחופים בהם מותרת הרחצה טופלס, אך קיימת חובה לכיסוי איברי המין, בחוף נודיסטים חשיפת איברים אלו מותרת. למעט מספר יוצאים מן הכלל, המתקנים בחופים אלו הם בסיסיים ביותר.
סוגים של חופי נודיסטים.
רוב חופי נודיסטים מוכרים ככאלה לאחר שנים רבות של שימוש באופן לא רשמי. חופים רבים הם שטחי חוף לא מנוצלים אשר אומצו על ידי משתמשים מקומיים כחופי נודיסטים. אחרים הוכרו כחופי נודיסטים על ידי הרשות המקומית.
ישנן מספר קטגוריות של חופי נודיסטים:
ממלכת פולין (1385-1569)
טד נאש (פירושונים)
ממלכת פולין (1569-1385)
נחמן כהנא
וטיקן
לוק קייג' (סדרת טלוויזיה)
לוק קייג' (באנגלית: Marvel's Luke Cage) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית המבוססת על חוברות הקומיקס "לוק קייג'" מבית מארוול קומיקס. הסדרה מופקת על ידי חטיבת הטלוויזיה של מארוול בשילוב עם אולפני ABC ומופצת בידי רשת הזרמת המדיה נטפליקס כחלק מהיקום הקולנועי של מארוול. את הסדרה פיתח צ'או הודרי קוקר ואת התפקיד הראשי מגלם מייק קולטר.
הסדרה היא השלישית מבין ארבע סדרות טלוויזיה שיובילו למיני סדרה על קבוצת דפנדרס, כשלפניה הועלו לצפייה ישירה בנטפליקס הסדרות "דרדוויל" ו"ג'סיקה ג'ונס", ואחריה הסדרה "איירון פיסט". הסדרה היא חלק מן היקום הקולנועי של מארוול ועלתה לצפיית סטרימינג ב-30 בספטמבר 2016.
תקציר העלילה.
לאחר שניסוי שהשתבש מעניק לו כוח על-אנושי ועור בלתי שביר, לוק קייג' הופך לעבריין נמלט המנסה לשקם את חייו בהארלם ועתיד להתמודד עם עברו ולהילחם עבור עירו.
הפקה.
פיתוח.
לאחר פיתוח ממושך כושל של סרט באורך מלא אודות דמותו של לוק קייג' מאז 2003 בידי סרטי סוני וסרטי קולומביה, במאי 2013 הזכויות על הדמות חזרו לאולפני מארוול. מאוחר יותר באותה השנה, נודע כי חטיבת הטלוויזיה של מארוול מפתחת ארבע מיני-סדרות לייב אקשן אודות דמויותיהם של דרדוויל, ג'סיקה ג'ונס, לוק קייג' ואיירון פיסט, העתידות לעלות לשידור ברשת נטפליקס, וכי לאחר שידורן כל אלו יתאחדו בקרוסאובר לכדי סדרה אחת אודות קבוצת הדפנדרס. שנתיים אחר כך, לאחר שידורה של הסדרה הראשונה בפרויקט, "דרדוויל", ומעט לפני שידורה של הסדרה השנייה, "ג'סיקה ג'ונס", הוכרז כי את הסדרה אודות לוק קייג' יפתח ויפיק צ'או הודרי קוקר וכי הסדרה תיקרא בפשטות "לוק קייג'".
כתיבה.
ג'ף לואב, מפיק הסדרה ומנהל חטיבת הטלוויזיה של מארוול, תיאר את הסדרה כ"סיפור של נמלט". מייק קולטר תיאר את הסדרה כ"בעלת נשמה" ו"עוצמתית" לעומת תחושת ה"אקשן אפל" של "דרדוויל" ו"תחושת הנואר" של "ג'סיקה ג'ונס". יוצר הסדרה צ'או הודרי קוקר תיאר את הסדרה כ"שילוב חזק של דרמה אפלה, תרבות ההיפ הופ ואקשן גיבורי-על קלאסי" וכינה אותה "הסמויה של מארוול". הסדרה מתרחשת "כמה חודשים" לאחר אירועי הסדרה "ג'סיקה ג'ונס", ומתמקדת בהארלם בניגוד לסדרות "דרדוויל" ו"ג'סיקה ג'ונס" המתרחשות בהלז קיטשן, דבר שקולטר תיאר כ"עולם אחר לגמרי". קולטר אמר כי קייג' הוא אדם "המנסה לגמור את החודש... הוא עובד בבר, הוא מתרוצץ סביב, ויש לכך סיבה טובה - הוא נמלט מהחוק, יש לו כמה שלדים בארון, הוא בעצם מנסה להישאר מתחת לרדאר. הוא זקוק לאנשים שהוא מסתובב איתם ומעדיף להיות לבד, אבל... אתה לא יכול לעשות את זה כגיבור-על. יש לך מתנות [כוחות-על], תשתמש בהם".