החל משנת 1928 שיחקה אלמניה אאכן באצטדיון אולד טיבולי בעיר אאכן, ששופץ מספר פעמים, ובשיא גודלו הכיל כ-21,300 מקומות. כאשר שיחקה הקבוצה בגביע אופ"א בעונת 2004/05, משחקיה הועתקו לאצטדיון ריין אנרגי שטדיון בעיר קלן, עקב חוקי אופ"א, שלפיהם האולד טיבולי היה קטן מדי עבור גביע אופ"א. עם הצלחת הקבוצה בעשור הראשון של המאה ה-21, הוחלט בשנת 2007 לבנות אצטדיון חדש בעיר אאכן, ניו טיבולי, המכיל 32960 מקומות, וממוקם בקרבת האולד טיבולי. אוהדי הקבוצה נאבקו על מנת לשמור על האצטדיון בתחומי העיר, אף על פי שעיריית אאכן ביקשה למקמו מחוץ לעיר, ומאבק האוהדים הצליח. האצטדיון נחנך ב-17 באוגוסט 2009, במשחק ליגה של אלמניה אאכן מול פ.צ. סנט פאולי. במשחק זה, סנט פאולי ניצחה בתוצאה 5-0, וזו נחשבת לתבוסה הביתית הגבוהה ביותר בתולדות אלמניה אאכן.
אפארכיה
אֶפַּארְכִיָּה (כנסייתית) (מיוונית: ἐπαρχία - שמשמעותה "אזור", "אחוזה") היא בכנסיות הנוצריות המזרחיות, על האורתודוקסיות והקתוליות שבהן, יחידה מנהלית-טריטוריאלית המנוהלת על ידי בישוף (בישופות), "ארכייראוס" או "קיריארך". גם היירארכים (הכמרים הבכירים) בעלי מעמד גבוה יותר מבישוף כמו מיטרופוליטיים, ארכיבישופים או פטריארכים יכולים לכהן כבישופים של אפארכיות מסוימות.
אפארכיה היא למעשה שמה של דיוקסיה או בישופות בכנסיות הנוצריות המזרחיות. הבישוף של אפארכיה נקרא "בישוף אפארכי". בכנסיות היווניות נהוג לקרוא לאפארכיה פשוט "בישופות" - אפיסקופיה
(ἤ Επισκοπή).
בימינו אפארכיה או בישופות מורכבת מפרוכיות המקובצות בפרוטופופיות (אצל הקתולים - "דקאנויות") ומהמנזרים שבשטח שיפוטה.
לאפארך או בישוף סמכות מנהיגותית "כריזמטית (רוחנית), קתכתית (חינוכית) ומשפטית"
בתקופה הקדומה של הכנסיות, כונתה הבישופות "פרוכיה" והכינוי "אפארכיה" היה שמור לאזור השיפוט הגדול של הארכיבישוף או המיטרופוליט.
בכנסייה הרומית-קתולית נהוג להשתמש במילה "דיוקסיה" בשביל הבישופות ו"ארכידיוקסיה" בשביל הארכיבישופות.
מקור המושג.
תחילה אפארכיה היה שמה של יחידה טריטוריאלית באימפריה הרומית ושבראשה עמד אפארך (השיטת הרומית נמשכה גם בתקופה הביזנטית). הכנסייה אימצה את המושג וגבולות האפארכיות הכנסייתיות דמו לפעמים לגבולות היחידות המנהליות של הממלכה.
אומנם אין חובה בכך, וישנן אפארכיות רבות שגבולותיהם אינם תואמים את אלו של המחוזות או האזורים המנהליים של מדינה מסוימת.
סוגי אפארכיות.
הכנסיות הנוצריות האורתודוקסיות מכירות כמה סוגי אפארכיות:
בראשה יכול לעמוד גם בישוף פרימט כמו מיטרופוליט, ארכיבישוף או פטריארך. למשך, פטריארך מוסקבה ושל כל רוסיה הוא הבישוף או האפארך של מוסקבה וסביבתה.
מוסדות האפראכיה.
פרט לראש האפארכיה, הבישוף, פועלות בכל אפארכיה מוסדות בעלי תפקידים מוגדרים.
ברומניה האספה האפארכית כוללת 30 חברים - שליש כמרים ושני שלישים בני הקהילה.
בכנסייה הרומנית המועצה מורכבת מהבישוף או הארכיבישוף, מבישופים מחליפים (ויקאריוס), המחליף (ויקאריוס) המנהלי, היועצים המנהליים הממונים, ובנוסף 3 כמרים ו-6 בני הקהילה, שנבחרים ל-4 שנים.
אלמאניה אאכן
קנת קרנהאם
קנת קרנהאם (באנגלית: Kenneth Cranham; נולד ב-12 בדצמבר 1944) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה רדיו ותיאטרון בריטי יליד סקוטלנד.
ביוגרפיה.
קרנהאם נולד בדונפרמליין, פייף, סקוטלנד. אמו הייתה מרגרט מקיי קרנהאם (שם נעורים פרגוסון) ואביו רונלד קרנהאם אנגלי שעבד בשירות המדינה.
הוא למד משחק ב-"National Youth Theatre" ובאקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA).
בשנות השמונים של המאה העשרים כיכב בדרמה הקומית הפופולרית "Shine on Harvey Moon". הוא השתתף בסרט "לאייר קייק", בסרט הפשע "Gangster No. 1", בסדרת הטלוויזיה "רומא", בסרט המוזיקלי "אוליבר!" ובסרטי קולנוע רבים נוספים. הוא מוכר בעיקר מתפקידו בסרט האימה "מעורר השאול 2" בו שיחק בתפקיד כפול של ד"ר פיליפ צ'נרד ו-Cenobitic.
בתיאטרון שיחק קרנהאם בהפקות בווסט אנד של המחזה "Entertaining Mr Sloane" ו-"שלל" מאת ג'ו אורטון, "An Inspector Calls" (שהועבר לברודוויי), "The Ruffian on the Stair", "מסיבת יום הולדת" והמחזה "אורות הגז" (בתיאטרון אולד ויק). ברדיו השתתף בסדרת דרמה של רדיו 4 של ה-BBC בתפקיד סמל בילוש מקס מתיוס בשם "The Interrogation" מאת רוי ויליאמס. ב-2007 השתתף בעיבוד רדיופוני לרומן "זמנים קשים" מאת דיקנס בתפקיד תומאס גרדגריינד.
על תפקידו במחזה "An Inspector Calls" היה קרנהאם מועמד לפרס אוליבייה.
ב-2015 זכה לפרס חוג מבקרי התיאטרון לשחקן הטוב ביותר. ב-2016 זכה בפרס אוליבייה לשחקן הטוב ביותר.
חיים אישיים.
אשתו הראשונה הייתה השחקנית דיאנה קוויק. לקרנהאם יש שתי בנות. האחת, ננסי קרנהאם, עם השחקנית שרלוט קרונוול. ובת שנייה, קתלין קרנהאם, עם אשתו השנייה השחקנית פיונה ויקטורי.
קנת' קרנהאם
קנת' קרנהם
פייטון פלייס (סרט)
פייטון פלייס (באנגלית: Peyton Place) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1957 המבוסס על רב-מכר בשם זה מאת הסופרת האמריקאית גרייס מטאליוס משנת 1956. הסרט הוסרט בשיטת הסינמסקופ והופץ על ידי חברת פוקס המאה ה-20. המפיק ג'רי ואלד רכש את הזכויות ממטאליוס פחות מחודש לאחר פרסום הספר תמורת 250.000 דולר. היא לא הייתה מרוצה מהתסריט שרוכך כדי לעמוד בהוראות של קוד הייז.
לשחקנים לי פיליפס ודיאן וארסי זו הייתה הופעת הבכורה בסרטים אבל הם לא הצליחו למנף את הקריירה שלהם לאחר מכן. הסרט מתאר את העיירה הדמיונית פייטון פלייס אי שם בניו המפשיר בשנת 1941 שבה הצטרפה ארצות הברית למלחמת העולם השנייה. עיירה שמסתירה תחת החזות השלווה, רצח, גילוי עריות, התאבדות, רכילות, שקרים וצביעות מוסרית.
בתחילה הסרט דשדש בקופות, אך טרגדיה שקרתה ללנה טרנר הדומה במקצת למה שמתואר בסרט, גרמה להצלחתו. ב-4 באפריל 1958 דקרה למוות בתה בת ה-14 של טרנר, שריל קריין, את בן זוגה של אמה, ג'וני סטומפאנאטו, שתקף את טרנר. הוחלט שזה היה רצח מוצדק והיא לא הועמדה לדין. הפרשה והסיקור התקשורתי שלה העלתה את מכירת הכרטיסים לסרט בעשרות אחוזים והסרט הפך לשובר קופות.
הסרט היה מועמד לתשעה פרסי אוסקר אך לא זכה באף אחד מהם.
ב-1961 הופק סרט המשך בשם "בחזרה לפייטון פלייס" עם קרול לינלי בתפקיד הראשי, גם הוא לפי הרומן של גרייס מטאליוס "בחזרה לפייטון פלייס" (1959) שהצליח פחות.
תקציר העלילה.
תלמידי בית הספר התיכון בפייטון פלייס מתכוננים לחגיגות הסיום. מורתם האהובה והמבוגרת גב' ת'ורנטון (מילדרד דאנוק) מועמדת לקבל את ניהול בית הספר אך מועצת העיירה מחליטה לתת את התפקיד למייקל רוסי (לי פיליפס), צעיר נאה ומבטיח, שרק עתה הגיע לעיירה.
קונסטנס "קוני" מקנזי (לנה טרנר) היא אם חד הורית המגדלת את בתה היחידה אליסון (דיאן וארסי) ובעלת חנות בגדים מצליחה במרכז העיירה. היא מספרת לאליסון שאביה נפטר כשהייתה בת שנתיים. אליסון מנשקת את תמונתו בכל פעם שהיא יוצאת מהבית.
מכל תלמידי הכיתה מתחברת אליסון לנורמן פייג' (ראס טמבלין), ביישן וחסר ביטחון שאמו היחידנית שולטת בחייו.
זוג נוסף הם בטי אנדרסון (טרי מור) ורודני הרינגטון, בנו של לסלי הרינגטון, מנהל המפעל והאיש החזק בעיירה. לסלי הרינגטון מתנגד לקשריו של בנו עם בטי שנראית לו מופקרת ובמעמד נמוך ומאיים עליו בהפסקת התמיכה בו. רודני נכנע בתחילה אך לאחר זמן מתחרט ונישא לבטי.
משפחת קרוס היא ממעמד נמוך יותר. האם - נלי קרוס (בטי פילד), עובדת כמנקה בבית מקנזי. בעלה השני הוא לוקאס קרוס (ארתור קנדי) העובד כשרת בבית הספר התיכון, אדם שתיין ואלים. בתו החורגת, סלינה, (הופ לאנג) היא חברתה ללימודים של אליסון. לאחר שהיא חוזרת לביתה מנשף הסיום, הוא מתנפל עליה ואונס אותה. סלינה נכנסת להריון והולכת לבדיקה אצל רופא העיירה ד"ר סווין (לויד נולאן) ולאחר לחץ שלו היא מודה שהאב הוא אביה החורג. ד"ר סווין הולך לביתם, מכריח את לוקאס לחתום כי הוא אבי העובר ומצווה עליו לעזוב את העיירה אחרת יפיץ את קלונו. לוקאס חותם בלית ברירה בעוד שאשתו נלי מאזינה לכל מאחורי הדלת.
כשסלינה חוזרת הביתה נתקף לוקאס בחמת זעם היא בורחת ליער והוא אחריה. בשלב מסוים היא נעלמת מעיניו אך נופלת ונפצעת. היא מובאת למרפאתו של ד"ר סווין המבצע הפלה ודואג לרישום של כריתת תוספתן כדי שהפרשה לא תתגלה. את האחות שמסרבת תחילה לעשות זאת הוא סוחט בכך שיפרסם את היחסים שלה עם אחד העובדים.
לאחר הפיקניק ביום העבודה מחליטים אליסון ונורמן לרכב על אופניהם לשחייה באגם. הם נצפים על ידי רכילאית העיירה מריון פרטרידג' ובעלה. בהגיעם לאגם חווים שני הבתוליים נשיקה ראשונה ונכנסים לשחייה באגם בבגדי ים. באותו זמן מתרחצים באגם בטי ורודני בעירום. מר פרטרידג' צופה במשקפת בזוג צעירים רוחצים באגם ושתו מחליטה מיד שהמדובר אליסון ונורמן והיא מודיעה זאת לשתי האימהות. אליסון מכחישה שהתרחצה בעירום אבל אמה לא מאמינה לה. מתפתח ריב קשה בו סוטרת קוני לאליסון ומודיעה לה שהאב אותו היא מעריצה, היה אדם נשוי. אליסון בורחת לחדרה, מגלה שם את העוזרת נלי קרוס תלויה ומתמוטטת. בעזרת ד"ר סווין היא מתאוששת ועוברת לניו יורק שם היא מועסקת באחד העיתונים.
עם הצטרפות ארצות הברית למלחמת העולם השנייה בדצמבר 1941 מתגייסים גברי העיירה וחלקם לא חוזרים ביניהם רודני. אביו מבטיח לבטי שידאג לה.
קוני נשארת לבד בביתה. לאחר שדחתה את חיזוריו של מייקל רוסי שהציע לה נישואים ושומעת שהוא שוקל לעזוב את פייטון פלייס, היא נענית לו.