המקרה הראשון של ירושת המושל בהיסטוריה של קנטקי התרחש עם מותו של המושל ג'ורג' מדיסון בשנת 1816. מדיסון היה גיבור מלחמה פופולרי מאוד שנפצע פעמיים. הוא מת משחפת רק שלושה שבועות לאחר תחילת כהונתו. סגנו, גבריאל סלוטר, התמנה למושל ומיד הורה על שני מינויים לא פופולריים. מהלכים אלה יצרו איבה רבה כלפי סלוטר, ובבית הנבחרים עלתה דרישה לקיום בחירות חדשות למושלות המדינה. מנהיגי התנועה, בהם ג'ון ברקינרידג' הצעיר, טענו כי סלוטר היה רק "מושל בפועל" עד שמושל חדש יבחר. הקריאה לבחירות חדשות נכשלה בבית הנבחרים ב-1815, אך אושרה ב-1817. סלוטר מילא את המשך כהונתו של מדיסון, ובכך נקבע התקדים כי סגן המושל יהיה יורשו הקבוע של המושל לאחר מותו, התפטרותו או הדחתו.
מלבד מדיסון, ארבעה מושלים אחרים מתו במהלך כהונתם - ג'ון בריטהיט, ג'יימס קלארק, ג'ון הלם וויליאם גובל. כולם מתו מסיבות טבעיות מלבד גובל, שהוא המושל היחיד של מדינה אמריקאית שנרצח. גובל הפסיד בבחירות למושלות המדינה ב-1899 לוויליאם טיילור, אבל ערער על התוצאות. בעוד האספה הכללית דנה בערעור, נורה גובל. כעבור ימים אחדים החליטה העצרת הכללית לטובת גובל, הדיחה את טיילור מכהונתו ובכך הפכה את גובל למושל. גובל הושבע על ערש דווי ומת כעבור יומיים. סגנו, ג'ון בקהאם, החליפו בתפקיד.
שבעה מושלים התפטרו מתפקידם לפני תום תקופת כהונתם - ג'ון קריטנדן, בריה מגופין, ג'ון סטיבנסון, אוגוסטוס אוסלי סטנלי, האפי צ'נדלר, ארל קלמנטס, וונדל פורד. שישה התפטרו כדי לקבל על עצמם משרה גבוהה יותר: קריטנדן התמנה לתובע הכללי של ארצות הברית וחמשת האחרים נבחרו לסנאט של ארצות הברית. רק בריה מגופין התפטר תחת לחץ. כוחו של מגופין, שהיה אוהד קונפדרציית המדינות של אמריקה במלחמת האזרחים האמריקנית, רוסן לחלוטין על ידי מחוקק עוין, שתמך באיחוד.
כל הנבחרים בקנטקי, כולל המושל, כפופים להדחה בגין "כל עבירה קלה בתפקיד". סעיפי ההדחה חייבים להתפרסם על ידי בית הנבחרים, והמשפט מתנהל על ידי הסנאט. אם יורשע, המושל כפוף להדחתו מכהונתו, וייתכן שייאסר עליו למלא תפקיד נבחר במדינה לאחר מכן. מושלים מודחים עשויים גם לעמוד לדין בבית משפט פלילי במערכת המשפט האזרחי.אף אחד ממושלי קנטקי לא הודח.
שכר ומגורים.
כל גרסה של חוקת קנטקי סיפקה משכורת למושל. על פי שלוש החוקות הראשונות, לא ניתן היה להגדיל או להפחית את שכר המושל בעת כהונתו. קביעה זו הורחבה והיא תקפה בנוסף גם לכל פקידי הציבור על פי החוקה הנוכחית. משכורתו של המושל נקבעת על פי חוק, והיא נאמדת בשווי 60,000 דולר אמריקני מהעלייה במדד המחירים לצרכן מ-1 בינואר 1984 לתחילת השנה הקלנדרית הנוכחית. בשנת 2014, משכורתו של המושל נאמדה בשווי 186,730 דולר.
אחוזת מושל קנטקי משמשת כמעונו הרשמי של מושל קנטקי. אחוזת המושל הנוכחית, שנבנתה בשנת 1914 ונרשמה במרשם הלאומי של אתרים היסטוריים של ארצות הברית בשנת 1972, ממוקמת בשדרות הקפיטול 704, פרנקפורט, בירת המדינה. זה הבניין השני שמשמש כמעונו הרשמי של מושל קנטקי.
בית המושל הראשון של קנטקי נבנה בתקופת כהונתו של ג'יימס גררד. על פי המסורת, מושלים עתידיים תומאס מטקלף (סתת) ורוברט לטצ'ר (שעבד בבית הלבנים של אביו) השתתפו בבניית בית המושל הראשון. לאחר בניית בית המושל הנוכחי, הפך בית המושל הישן למעונו הרשמי של סגן המושל. סגן המושל סטיב הנרי פינה את האחוזה ב-2002, כדי שניתן יהיה לשפץ אותה. בעקבות השיפוץ, הוא הפך לבית הארחה ממלכתי ולמרחב האירוח הרשמי של המושל. במשך שנים רבות, האחוזה הייתה הבית הרשמי הישן ביותר שעדיין בשימוש בארצות הברית. בית זה ממוקם ברחוב היי 420 בפרנקפורט, ונרשם במרשם הלאומי של אתרים היסטוריים בשנת 1971.
היסטוריה.
מפלגות פוליטיות התפתחו בארצות הברית לפני שקנטקי הפכה למדינה. כיוון שרוב הקנטקים הראשונים היו וירג'ינים, באופן טבעי כרתו ברית עם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית, המפלגה של תומאס ג'פרסון וג'יימס מדיסון; האחרון היה בן דודו של ג'ורג' מדיסון, המושל השישי של המדינה. ניצחונות פוליטיים של המפלגה הפדרליסטית היו מועטים מאוד בקנטקי, ואף אחד ממושלי קנטקי לא כיהן מטעמה. השירות הצבאי היה השיקול החשוב ביותר עבור הבוחרים בבחירות למושלות המדינה בקנטקי. ג'ון בירהיט, נבחר למושל האחד עשר של קנטקי ב-1832, והיה למושל קנטקי הראשון שלא שירת בצבא ארצות הברית.
המפלגה הפדרליסטית איבדה את כוחה ברמה הלאומית ב-1820, אך אגפים מפלגתיים חדשים התפתחו בקנטקי. המשבר הכלכלי של 1819 השאיר הרבה קנטקים תקועים בחובות ללא אמצעי להחזיר את חובות הנושים שלהם. שתי סיעות צמחו סביב נושא שמיטת הכספים. אלה אשר העדיפו חוקים לטובת לווים נקראו "מפלגת הסעד", ואלה שהעדיפו חוקי הגנת נושים נקראו "מפלגת האנטי-סיוע". אף על פי שלא היו מפלגות רשמיות - חברים משני הצדדים שעדיין נחשבו לעצמם דמוקרטים-רפובליקנים - הגדירו צדדים אלו את הדיאלוג הפוליטי של שנות ה-20 של המאה ה-19 בקנטקי. נושא שמיטת הכספים החל תחת כהונתו של גבריאל סלוטר, שזוהה עם מפלגת האנטי-סעד, אך שני יורשיו המידיים של סלוטר, ג'ון אדיר וג'וזף דשה, השתייכו למפלגת הסיוע. המחלוקת הסתיימה בשלהי 1826.
לאחר התמוטטות המפלגה הוויגית בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-19, רבים מהוויגים לשעבר הצטרפו לתנועת שאינם יודעים דבר, ולצ'ארלס מורהד שנבחר מטעמה למושל בשנת 1855. מתחים הקשורים לענייני דת אחזו את המדינה במלחמת האזרחים האמריקנית, ובעוד שרוב בני קנטקי העדיפו לשמור על האיחוד מעל כל דבר אחר, קבוצת אוהדים של הקונפדרציה התכנסה בראסלוויל והקימה ממשלת קונפדרציה למדינה. בעוד שהממשלה זמנית זאת מעולם לא התעלתה על הממשלה הנבחרת בפרנקפורט, שני אישים שימשו כמושלי הקונפדרציה של קנטקי.
מסוף מלחמת האזרחים עד 1895, בחרו הקנטקים בעיקר בחברי המפלגה הדמוקרטית. הדומיננטיות הדמוקרטית נשברה על ידי ויליאם או'קונל ברדלי, שנבחר למושל הרפובליקני הראשון ב-1895. בחירתו של ברדלי הייתה תחילתם של שלושים שנים של תחרות דו-מפלגתית על משרת מושל המדינה. בין 1895 ל-1931, חמישה רפובליקנים ושישה דמוקרטים החזיקו במשרת המושל. מאז 1931, הרפובליקנים לא הצליחו לשמור על רמת שוויון כמו זו, ובאותה תקופה רק ארבעה מתוך עשרים מושלים נבחרו מהמפלגה הרפובליקנית, בהם מאט בווין שכיהן עד 2019.
מושלי קנטקי לדורותיהם.
(9) (36) (9) (6) (1) (2)
התזמורת הסימפונית של ברלין (ברלינר סימפוניקר)
סטראטוס פרפרוגלו
סטראטוס פרפרוגלו (ביוונית: Στράτος Περπέρογλου; נולד ב-7 באוגוסט 1984) הוא כדורסלן עבר יווני ששיחק בעמדת הסמול פורוורד.
קריירה.
פרפרוגלו התחיל את הקריירה המקצוענית שלו ב-2002 בקבוצת איליסיאקוס.
ב-2004 הוא חתם בפאניוניוס.
עונת השיא שלו בקבוצה הייתה בעונתו האחרונה 2006–2007 בה קלע 11.9 נקודות ולקח 3.5 ריבאונדים למשחק בעקבות זאת פרפרוגלו נבחר לחמישיית העונה ביוון ביחד עם דימיטריס דיאמנטידיס, מייק באטיסט, רמונאס שישקאוסקאס ופנאיוטיס ואסילופולוס.
בעונה שלאחר מכן פרפרוגלו חתם במועדון הפאר פנאתינייקוס. בעונת 2010–2011 פרפרוגלו הצטיין עם 9.8 נקודות למשחק ו-65.4 אחוזים מזריקות לשתיים וסייע לקבוצתו לזכות ביורוליג ובאליפות יוון.
באוגוסט 2012 פרפרוגלו עבר ליריבה של פנאתינייקוס, אולימפיאקוס ביחד איתה זכה ב-2013 פעם נוספת ביורוליג ובגביע הבין-יבשתי, והשלים זכייה שלישית במפעל בתוך חמש שנים.
ב-18 ביוני 2014 פרפרוגלו חתם באנאדולו אפס מליגת העל הטורקית, איתה זכה בגביע הטורקי (2015).
ב-23 ביולי 2015 הוא חתם בברצלונה.
ב-21 בספטמבר 2017 פרפרוגלו חתם לעונה אחת בהפועל ירושלים מליגת העל הישראלית. ביורוקאפ העמיד ממוצע של 8.2 נקודות ו-3.2 ריבאונדים.
ב-3 באוגוסט 2018, עבר פרפרוגלו לסרביה וחתם לעונה בהכוכב האדום בלגרד.
נבחרת לאומית.
פרפרוגלו זכה עם נבחרות יוון במדליות ארד באליפות אירופה עד גיל 18 ב-2002 ובגביע העולם עד גיל 19 ב-2003. הוא שיחק גם באליפות אירופה עד גיל 20 ב-2004.
עם נבחרת יוון הבוגרת זכה במדליית ארד ביורובאסקט 2009. בין היתר שיחק בגביע העולם ב-2010, ביורובאסקט 2013 וביורובאסקט 2015.
ברקהוף אמבסדור
ברקהוף אמבסדור (בהולנדית: Berkhof Ambassador) הוא דגם אוטובוס, אשר יוצר על ידי יצרנית האוטובוסים ההולנדית VDL Berkhof בין השנים 2001–2011
ברקהוף אמבסדור.
דגמי ה-"ברקהוף אמבסדור" נבנו על פי מארז חברת יצרן האוטובוסים דאף (דגם VDL SB120 ודגם VDL SB200)
דגמי ה-"ברקהוף אמבסדור" נפוצים בהולנד ובדנמרק.
דגמי ה"ברקהוף יונקהר" תוכננו גם עבור נוסעים נכים. הדגמים נבנו עם רצפה נמוכה ועם 2 דלתות כניסה.
דגמי ה"ברקהוף אמבסדור" יוצאו לישראל והופעלו על ידי חברת אגד תעבורה.
מקסים ברסוב
מקסים בוריסוביץ' ברסוב (ברוסית: Максим Борисович Барсов; נולד ב-29 באפריל 1993) הוא כדורגלן רוסי בעמדת החלוץ, המשחק בסוצ'י.
קריירת מועדונים.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה השנייה בקבוצת וולגה אוליאנובסק ב-2 באוגוסט 2012 במשחק נגד ספרטק יושקר-אולה.
הוא אומנם היה שחקן חתום בשנים 2010–2012 בלוקומוטיב מוסקבה, אך נשאר על הספסל ועבר לשחק בשורות וולגה אוליאנובסק בה שיחק במשך שנה. בשנת 2013 שיחק בקלוגה ולאחר מכן עבר לשחק באורנבורג.