המדריך לתזמורת לבני הנעורים, אופוס 34 (באנגלית: The Young Person's Guide to the Orchestra) היא היצירה הפופולרית והמפורסמת ביותר של המלחין האנגלי בנג'מין בריטן. היצירה נקראת גם "וריאציות ופוגה על נושא של פרסל".
רקע.
בריטן כתב את היצירה בשנת 1945 לסרט שהופק על ידי ה-BBC למטרת חינוך מוזיקלי לילדים. זאת אחת משלוש היצירות המפורסמות בחינוך מוזיקלי לילדים, ביחד עם "קרנבל החיות" של קאמי סן-סנס ו"פטר והזאב" של סרגיי פרוקופייב. בסרט בוצעה היצירה על ידי התזמורת הפילהרמונית של לונדון בניצוחו של מלקולם סרג'נט, ששימש גם בתור קריין המציג את כלי התזמורת. השחקן פיטר יוסטינוב מגיש קריינות בצרפתית בביצוע של היצירה עם תזמורת פריז בניצוחו של איגור מרקביץ'. כיום מבוצעת היצירה לרוב ללא קריין.
היצירה מתחילה בנגינת התזמורת כולה בנעימת הנושא הראשי שנכתבה על ידי הנרי פרסל למחזה "עבדלאזר, או נקמת הכושי" משנת 1695. לאחר השמעת הנושא בתזמור עשיר של ארבע קבוצות הכלים (כלי נשיפה מעץ, כלי נשיפה ממתכת, כלי מיתר וכלי הקשה) מופיעות 13 ווריאציות על ידי כלי התזמורת בתורם וכל כלי משנה את הנושא בהתאם לאפשרויותיו ואופיו.
סדר הכלים לפי סדר הצגתם ביצירה.
כלי הקשה.
לאחר הצגת הכלים מופיעה הפוגה שבה פותחים הכלים בזה אחר זה בסדר הקודם בנושא הפוגה. לבסוף, כאשר כל הכלים מנגנים את הפוגה, מצטרפים אליהם כלי הנשיפה ממתכת בנגינת הנעימה של פרסל.
אללארד קליפר
אללארד M
יחסי סן מרינו–קוסובו
יחסי סן מרינו-קוסובו הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו לבין הרפובליקה של קוסובו.
היסטוריה.
סן מרינו הייתה המדינה ה-40 בעולם להכיר בעצמאותה של קוסובו ב-12 במאי 2008 שלושה חודשים לאחר שכנתה איטליה (21 בפברואר 2008).
סן מרינו כוננה את יחסיה עם קוסובו ביום חמישי, 3 במאי 2012 ברומא. היחסים כוננו באופן טקסי ולכבוד הטקס מונו שני שגרירים, כל אחד למדינה השנייה, קפטן המחוז של סן מרינו מינה את דנאלה רוטונדרו ושר החוץ הקוסוברי מינה את אלבר פרנקאג'. אמנת כינון היחסים כללה גם הסכם למניעת כפל מס בין שתי המדינות.
סופרנובה 1006
סופרנובה 1006 (ידועה גם כ-"SN 1006") הייתה סופרנובה אשר נצפתה בכדור הארץ בשנת 1006 לספירה. על פי התיעוד שבידינו, הסופרנובה נראתה לראשונה ב-1 במאי, עם בהירות המוערכת כ-7.5-, גדולה מהבהירות של נוגה ואף נראתה במהלך היום במשך מספר שבועות. זוהי ככל הנראה הסופרנובה הבהירה ביותר המתועדת בהיסטוריה.
מהלך התצפיות.
בין התאריכים 30 באפריל 1006 ו-1 במאי 1006 הופיע לראשונה כוכב זוהר בשמים הדרומיים בקבוצת הכוכבים זאב, מדרום לקבוצת הכוכבים עקרב. אסטרונומים מתימן, סין, יפן, עיראק, מצרים וגם מאירופה תיעדו כי ראו את הכוכב ואת היותו אחד הגופים הבהירים בשמיים.
האסטרולוג והאסטרונום המצרי אבו אל-חסן עלי אבן רדואן אל מסרי, שהעיר על חיבורו האסטרונומי של תלמי בשם "Tetrabiblos" ("ארבעה ספרים"), ציין לגבי הכוכב שהופיע כי הכוכב בהיר יותר פי 2.5-3 מנוגה, נראה עגול ועם בהירות העולה על רבע מבהירות הירח, ושהמשיך להאיר עד שהשמש הופיעה מעל אזור קבוצת הכוכבים הבתולה. כמו בתצפיות אחרות שערך, עלי אבן רדואן ציין שהכוכב החדש היה נמוך באופק הדרומי. אסטרולוגים מאותה תקופה פירשו את האירוע כסימן למגפה ורעב המוני קרבים.
תגליות מאוחרות מציינות כי אבן רידוואן הסתמך גם על תצפיות מתימן, שייתכן וראו את הסופר נובה עוד ב-17 באפריל, שבועיים לפני התאריך הקדום המוכר. הכוכב נראה חצי שעה אחרי השקיעה, בצורה מועגלת והיה בהיר ביותר.
הנזירים במנזר מנזר סנט גאלן שבשווייץ תיעדו גם הם את הסופרנובה, תוך ציון כי היא נראתה במשך שלושה חודשים מעל האופק בדרום, בבהירות העולה על כוכבים אחרים הנראים בשמיים. לאור התיאורים של הנזירים ושל אסטרונומים נוספים, העובדה שלא מתואר זנב של שביט, ושמיקום הכוכב נשאר קבוע, חוקרים הגיעו למסקנה כי הסופרנובה הייתה ככל הנראה מסוג Ia.
מקורות מסוימים מציינים כי הכוכב היה בהיר מספיק כדי להטיל צללים, אשר היה ניתן לראות בהחלט בשעות היום במשך זמן מה.
לפי התיעוד הרשמי של שושלת סונג, הסופרנובה נראתה לראשונה ב-1 במאי, מעל קבוצת הכוכבים הסינית "די" , מזרחית מקבוצת הכוכבים זאב, ומעלה מערבה מקבוצת הכוכבים קנטאור. הבהירות הייתה רבה עד כי ניתן היה להבחין בגופים על הקרקע. האסטרולוג הסיני ג'ואו קמינג, בדרכו חזרה משירות בגואנגדונג לכיוון קאיפנג, פירש את הכוכב לקיסר ב-30 במאי ככוכב מבריק, צהוב בצבע ומבריק בבהירותו, שיביא לשגשוג רב למדינה שבו הוא הופיע. בנוסף האירוע הוזכר מספר פעמים בהיסטוריית שושלת סונג, והעובדה שהסופרנובה התעממה ונראתה שוב לאחר מספר חודשים. עדויות מיפן מצביעות כי עדויות על הכוכב החדש הוצגו לקיסר יפן ואז קורבנות הוקרבו במספר מקדשים בהתאם לצו הקיסר.
מתיאורים שונים ותיעוד נראה כי היו שני שלבים להתפתחות הסופרנובה: בתחילה היא הייתה בהירה ביותר למשך שלושה חודשים, לאחר תקופה היא פחתה בבהירותה ולאחר מכן נראתה שוב למשך 18 חודשים.
שאריות הסופרנובה.
עד לשנת 1965, לא נמצאו שרידים של הסופר נובה הזו. מנתוני מצפה פרנאל ב-צ'ילה, נודע שלא נמצא כוכב בסביבת שרידי סופרנובה 1006, גם לאחר סריקה של 16.5 שנות אור בחלל.
צוות של אסטרונומים בראשות פרנק וינקלר ממכללת מידלברי שילב תצפיות דיגיטליות מדויקות עם מתמטיקה פשוטה, תוך שימוש בתצפיות ההיסטוריות כדי לשערך את מיקום הסופרנובה בשמיים ולהעריך את הבהירות של הכוכב המתפוצץ שהאור שלו הגיע לכדור הארץ לפני כמעט אלף שנים. הצוות הצליח לחשב כי בהירות הסופרנובה הייתה ככל הנראה -7.5, הכי בהירה שנראתה בהיסטוריה המתועדת, ההערכה כי הסופרנובה התרחשה במרחק של למעלה מ-7000 שנות אור, כלומר שההתפוצצות התרחשה 7000 שנה לפני שנראתה בכדור הארץ. השוואת תצפיות טלסקופ החלל האבל ומצפה הכוכבים CITO מראה על התקדמות גל ההלם שנוצר מההתפוצצות. במצפה הכוכבים פארקס נמצא קשר למקור גלי רדיו PKS 1459-41.
תמונות של סופרנובה 1006 מתצפיות רשת הטלסקופים HESS אשר מבצעים מדידות אסטרונומיות בקרינת גמא הראו כי הסופרנובה 1006 שחררה כמות גדולה של קרינת גמא שיכלה לפגוע באטמוספירה.
סקר אסטרונומי באזור שאריות הסופרנובה, הראה עדויות כי בסבירות גבוהה, סופרנובה 1006 נוצרה כתוצאה מהתמזגות שני ננסים לבנים.
מצילום שרידי הסופרנובה ועל ידי חפיפה של עשר נקודות שונות צילום שונות, אסטרונומים גילו את שדה ההריסות שנוצר כאשר כוכב ננס לבן התפוצץ, השולח את החומר שלו לחלל העמוק. התמונות מעידות על סופרנובה 1006 כסופרנובה מסוג Ia. שאריות הסופרנובה מייצגות את המפה המפורטת ביותר במרחבים של החומר שנפל במהלך סופרנובה מסוג Ia. על ידי בחינת היסודות השונים בשדה ההריסות כגון סיליקון, חמצן ומגנזיום יכולים החוקרים לחבר יחד את מראה הכוכב לפני שהוא מתפוצץ ואת הסדר ששכבות הכוכב נפלטו ממנו.
אלארד פאלם ביץ'
Allard Palm Beach (באנגלית: Allard Palm Beach) היא מכונית רודסטר קטנה, 2 מושבים, מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית Allard Motor Company Limited אשר יוצרה בין השנים 1952–1958.
סך הכול יוצרו 74 יחידות (סדרה ראשונה).
יוטצ'נקה
יורם יעקבסון
יורם יעקבסון (27 בנובמבר 1944 – 16 באפריל 2017) היה מבכירי חוקרי הקבלה והחסידות ומחבר ספרים פופולריים בתחומים אלו.
ביוגרפיה.
נולד בחיפה למרגלית (מרגרטה) ומשה (פרידריך) יעקבסון שעלו לארץ ישראל מגרמניה חודשים ספורים אחרי ליל הבדולח. למד בתיכון ליאו בק בחיפה. משנת 1963 למד ספרות עברית אצל גרשום שלום ושפה וספרות ערבית אצל מאיר יעקב קיסטר באוניברסיטה העברית. בשנת 1967 סיים בהצטיינות תואר בוגר.
את לימודיו לתואר שני עשה במסגרת מסלול התמחות בקבלה וחסידות בחוג לספרות עברית. פרופ' קיסטר, אשר ראה בו בן טיפוחיו במגמת מזרחנות, ביכה את לכתו בשל נהייתו אחר המיסטיקה היהודית.
בהמשך עבר יעקבסון למסלול הישיר לדוקטורט והיה לתלמידו של ישעיהו תשבי, שהנחה אותו בכתיבת עבודת הדוקטורט שלו, "תורת הגאולה של ר' מרדכי דאטו", אותה סיים ב-1983 בהצטיינות יתירה, אגב הוראת קבלה, חסידות וספרות מוסר יהודית במוסדות אקדמיים שונים, בהם האוניברסיטה העברית, אוניברסיטת בן-גוריון וקורס באוניברסיטה המשודרת.
בשנת 1984 התפרסם ספרו הראשון, "מקבלת האר"י עד החסידות", בהוצאת האוניברסיטה המשודרת ובשנת 1985 יצא ספר ההמשך, באותה הוצאה, "תורתה של החסידות".
במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20 עבר יעקבסון ללמד באוניברסיטת תל אביב, בשנת 1988 קיבל בה דרגת מרצה בכיר ובין השנים 1997–2006 שימש חבר בוועדת הדוקטורנטים של בית הספר למדעי היהדות וראש המדור לקבלה וחסידות. בשנת 2014 פרש מהאוניברסיטה.
שהה בשבתונים כפרופסור אורח באוניברסיטת הרווארד בקיימברידג', ביוניברסיטי קולג' בלונדון, באוניברסיטת פוטסדאם, בגרמניה, באוניברסיטה היגלונית בקרקוב ובאוניברסיטת בולוניה באיטליה.
יורם יעקבסון נישא פעמיים והיה אב לארבעה. הוא הלך לעולמו בביתו שבמודיעין בגיל 72. הובא לקבורה בבית העלמין בעיר.
אובפמי אבולובו
צ'יף אובפמי ג'רמיה אוייניאי אבולובו (באנגלית: Obafemi Jeremiah Oyeniyi Awolowo, 6 במרץ 1909 – 9 במאי 1987), ידוע גם כאובפמי אבולובו או אבו (Awo), היה מדינאי ופטריוט ניגרי אשר שיחק תפקיד מפתח בתנועת העצמאות של ניגריה בתקופת הרפובליקה הראשונה והשנייה, ובמהלך מלחמת ביאפרה (מלחמת האזרחים של ניגריה). הוא היה ראש הממשלה הראשון של המחוז המערבי של ניגריה, הנציב הפדרלי של האוצר, וסגן יושב-ראש המועצה הפדרלית המבצעת במהלך מלחמת ביאפרה.