הרומן השני שלו, "גשר סן לואיס ריי", התפרסם ב-1927 וזכה להצלחה ובפרס פוליצר. הרומן מספר את סיפורם של חמישה אנשים שנספו ביחד בקריסתו של גשר עתיק בפרו של המאה ה-18. ב-1928 פרסם את "The Angel That Troubled the Waters ומחזות אחרים", שלא זכה להצלחה של "גשר סן לואיס ריי". לאחר סיבוב הרצאות באירופה קיבל את הזמנתו של רוברט מיינרד האצ'ינס (Robert Maynard Hutchins), נשיא אוניברסיטת שיקגו וחברו לכיתה לשעבר באוברלין קולג', ללמד באוניברסיטה. הרומן "האישה מאנדרוס" (1930), מתרחש ביוון הטרום-נוצרית ונכתב בהשראת הקומדיה של פובליוס טרנטיוס אפר. הרומן "Heaven's My Destination" (1935) והמחזה זוכה פרס הפוליצר "העיירה שלנו" (1938; עליו מבוסס סרט באותו שם מ-1940) מתרחשים בארצות הברית.
על מחזותיו "הסוחר מיונקרס" (1938) ו"השדכנית" (1954) מבוססים הסרט "השדכנית", המחזמר הלו, דולי! והסרט הלו, דולי!.
ב-1942 פרסם את המחזות "The Long Christmas Dinner", שהולחן לאופרה על ידי פאול הינדמית, ואת "The Skin of Our Teeth" שזיכה אותו בפרס הפוליצר השלישי שלו. ג'וזף קמפבל והנרי מורטון רובינסון טענו שהמחזה הוא גנבה ספרותית מ"פיניגנז וייק" של ג'יימס ג'ויס. ב-1948 חזר לתקופה הקלאסית ברומן המכתבים אידי מארס, שעוסק בדמויות ובאירועים שהובילו לרציחתו של יוליוס קיסר. בין 1962 ל-1963 התגורר עשרים חודשים בעיירה דאגלס באריזונה, בנפרד ממשפחתו ומחבריו. בדאגלס החל לכתוב את הרומן "The Eighth Day", שהתפרסם ב-1967 וזיכה אותו בפרס הספר הלאומי. ספרו האחרון, הרומן האוטוביוגרפי "Theophilus North", התפרסם ב-1973. הספר עובד לסרט "Mr. North" בכיכוב אנתוני אדוארדס ב-1988. ויילדר נפטר ב-1975 בהאמדן, קונטיקט.
מריה כריסטינה מאוסטריה
תורנטון וילדר
דוברה (פולין קטן)
דוברה (בפולנית: Dobra, נהגה ) הוא כפר קטן בגמינה דוברה שבמחוז לימנובה בפרובינציית פולין קטן בדרום-מזרח פולין.
בעיירה התקיימה לפני מלחמת העולם השנייה קהילה יהודית. בראשית שנות ה-30 של המאה ה-20 עמד אחוז היהודים מכלל תושבי העיירה על עשרה אחוזים (184 מ-1,831), מספרם כמעט הוכפל עד פרוץ המלחמה. בעיירה לא הוקם גטו ויהודיה גורשו ללימנובה, נובי-וישניץ ומשאנה דולנה. בודדים מיהודי העיירה שרדו את השואה.
נורבי הרובוט המבולבל
נורבי הרובוט המבולבל (באנגלית: Norby The Mixed-Up Robot) הוא הספר הראשון, והיחיד בעברית, בסדרת נורבי מאת אייזק וג'נט אסימוב. הספר מספר כיצד נער והרובוט שלו עוצרים השתלטות עוינת על מערכת השמש.
לדברי אייזק אסימוב, למרות שג'נט (אשתו) עשתה תשעים אחוז מהעבודה, היה רצוי ששמו יירשם על הספר כדי לקדם את המכירות, ולכן הוא עבר על כתב היד וביצע בו עריכה ושינויים קטנים.
עלילה.
הספר מספר את סיפורו של ג'ף ולס, צוער באקדמית החלל במאדים הזקוק לרובוט לימוד, מאחר שהציונים הנמוכים שלו מדאיגים את המפקד שלו, ומכיוון שג'ף מאחר בתשלום שכר הלימוד שלו, הוא חושש שיסלקו אותו מהאקדמיה. אדמירל יובו מתיר לג'ף להישאר באקדמיה, ומאחר והוא מודע לקשיים של משפחת ולס, הוא נותן לג'ף המחאה כדי שיקנה לעצמו רובוט לימוד. ג'ף חוזר לכדור הארץ ושם קונה רובוט קטן בצורת חבית, ומגלה שיש לו מכשיר אל-כובד, דבר שאין לשום רובוט אחר. הרובוט מקבל את השם נורבי, ומגלה לג'ף, כי לפני שנים רבות הוא היה בבעלות של אדם בשם מק'גיליקאדי, שמצא אותו על חללית הרוסה ותיקן אותו. נורבי וג'ף הולכים לסנטרל פארק ושם הם מגלים את חייליו של המורד מור רודפים אחר אחיו של ג'ף - פרגו. ג'ף ונורבי עוזרים לפרגו לנצח את חייליו של מור, אך המשטרה מגיעה ועוצרת את פרגו. השוטרת הממונה על החוליה מזדהה כאולבאני ג'ונס, אותה פרגו מזהה מימיו בבית הספר התיכון ע"ש ניל ארמסטרונג.
מור מצליח להשתלט על מנהטן ומשנה את שמה לממלכת מור. אולבאני מנסה להציל את נורבי וג'ף, אך הם נלכדים על ידי אנשיו של מור ומובלים לתחנת המשטרה. בתחנת המשטרה הם מצליחים להיכנס למשגר ולהשתגר אל פרגו, אשר מתברר שנחטף על ידי מור. נורבי מחלץ את ג'ף, פרגו ואולבאני על ידי עיוות-מרחב, כאשר את פרגו ואולבאני הוא משגר אל מחוץ לבניין ואת עצמו וג'ף הוא משגר לכוכב לכת בו חיים דרקונים (אשר ממלא תפקיד חשוב בעלילה של הספר השני בסדרה, שלא תורגם לעברית), ומשם לסנטרל פארק. בסנטרל פארק הם מגייסים צפרית שהם פגשו בעבר כדי להוביל את המרד נגד מור, ומשם הם משתגרים אל פיקוד החלל ומגייסים לעזרתם את אדמירל יובו. השלישייה לוקחת את המעבורת האישית של האדמירל ומשתגרת אל מנהטן, שם הם עפים בעזרת האל-כובד של נורבי מעל לכס המלכות של מור, מאיימים אליו ומאלצים אותו להיכנע. לאחר הפסדו של מור מתגלה כי מור הוא המפקד גידלו, שנטר טינה ותיקה נגד משפחתו של ג'ף.
הסיפור מסתיים בסעודת ניצחון שנערכת במגוריו של האדמירל. האדמירל מקבל עיטור חדש. פרגו מקבל מענק כספי שמציל אותו מפשיטת רגל. אולבאני מקודמת לדרגת פקד ומתחילה מערכת יחסים עם פרגו. נורבי ממונה לדרגת צוער של כבוד, וג'ף אומר שנורבי הוא רובוט מבולבל מאוד.
רונה בראטסט
רונה בראטסט (בנורווגית: Rune Bratseth, נולד ב-19 במרץ 1961 בטרונדהיים שבנורווגיה) הוא כדורגלן עבר נורווגי ששיחק לאורך רוב הקריירה שלו בעמדת הבלם ברוזנבורג ובורדר ברמן. לבראטסט 60 הופעות במדי נבחרת נורווגיה, בה שימש קפטן במונדיאל 1994. בראטסט נחשב לאחד מגדולי הכדורגלנים הנורווגים בכל הזמנים, ונבחר שלוש פעמים ככדורגלן השנה בנורווגיה, וככדורגלן הזהב של נורווגיה בפרסי היובל של אופ"א.
קריירת מועדונים.
בראטסט החל את הקריירה בנידלב, שם שיחק כנער, ועלה לבוגרים בשנת 1981. כעבור שנה, עבר למועדון הפאר רוזנבורג מעיר הולדתו טרונדהיים. בראטסט שיחק ברוזנבורג במשך שלוש עונות וחצי, וזכה באליפות ליגת העל הנורווגית בעונת 1984/85. לאחר שערך 83 הופעות ליגה במדי רוזנבורג, עבר בראטסט בפגרת החורף של עונת 1986/87 לורדר ברמן מהבונדסליגה, תמורת סכום שהיה מוערך כיום בכ-93 אלף אירו.
במשחקו הראשון של בראטסט בורדר ברמן, הובסה הקבוצה בתוצאה 5-1 על ידי נירנברג. ברמן סיימה את עונת 1986/87 במקום החמישי. בעונת 1987/88, שהייתה העונה המלאה הראשונה של בראטסט בורדר ברמן, הוא זכה עם הקבוצה באליפות הבונדסליגה, כשהוא משתף פעולה בהגנה עם גונאר זאוור, ג'וני אוטן, תומאס שאף ואולי בורובקה.. בעונות 1988/89 ו-1989/90 הגיע בראטסט עם ברמן לגמר הגביע הגרמני, והפסיד בראשון 4-1 לבורוסיה דורטמונד, ובשני 3-2 לקייזרסלאוטרן. בעונת 1990/91 זכו ורדר ברמן ובראטסט בגביע הגרמני לאחר שני הפסדים רצופים בגמרים. בגמר זה, ורדר ברמן ניצחה את פ.צ. קלן בבעיטות הכרעה, לאחר 1-1 בתום 120 דקות. בראטסט בעט שלישי לברמן והבקיע. בתום עונה זו נבחר בראטסט ככדורגלן השנה בנורווגיה.
בזכות הזכייה בגביע הגרמני, השתתפו בראטסט וברמן בגביע אירופה למחזיקות גביע בעונת 1991/92. בראטסט הבקיע שני שערים באותה עונה במפעל זה, שניהם בצמד המשחקים מול בקאו הרומנית. בראטסט וברמן הגיעו עד לגמר, וזכו בגביע המחזיקות לאחר ניצחון 2-0 על מונקו במשחק בו בראטסט שיחק 90 דקות. עם זאת, ורדר ברמן סיימה את העונה רק במקום התשיעי בבונדסליגה. בראטסט נבחר בתום עונה זו בפעם השנייה ברציפות ככדורגלן השנה בנורווגיה. בעונת 1992/93 זכה בראטסט באליפות השנייה שלו עם ורדר ברמן, בפער של נקודה אחת מהסגנית באיירן מינכן. שותפיו להגנה בעונת אליפות זו היו אולריך בורובקה, דיטמר באיירסדורפר, תומאס וולטר ומנפרד בוקנפלד. בעונת 1993/94 זכה בראטסט עם ורדר ברמן בפעם השנייה בגביע הגרמני, לאחר ניצחון 3-1 בגמר על רוט-וייס אסן, בו שיחק 90 דקות. עם זאת, ברמן סיימה עונה זו רק במקום התשיעי בבונדסליגה. בליגת האלופות, הגיע בראטסט באותה עונה עם ורדר ברמן לשלב הבתים האחרון, שהיווה את שמונה הגדולות. ברמן סיימה שלישית בבית שלה והודחה. עם זאת, זכור משחק מבית זה בו ורדר ברמן ניצחה את אנדרלכט בתוצאה 5-3 לאחר שפיגרה 3-0. בראטסט הבקיע את השער השני לברמן, שהבקיעה את כל חמשת שעריה בין הדקה ה-66 לדקה ה-89. בתום עונת 1993/94 נבחר בראטסט בפעם השלישית בקריירה ככדורגלן השנה בנורווגיה.
כבר במהלך עונת 1993/94, סבל בראטסט מבעיות בברך, ושיחק לעיתים קרובות עם זריקות. את עונת 1994/95 החל בראטסט בברמן, אך כבר לאחר משחק אחד נאלץ לפרוש ממשחק פעיל בגיל 34, לאחר שערך 313 הופעות בכל המסגרות במדי הקבוצה, והבקיע 20 שערים.
בנובמבר 2003, נבחר בראטסט ככדורגלן הזהב של נורווגיה בטקס פרסי היובל של אופ"א. פרס זה ניתן לשחקן אחד בלבד מכל מדינה החברה באופ"א. לאחר מכן, הפך בראטסט למנהל הכללי של רוזנבורג, ושיתף פעולה עם המאמן נילס ארנה אגן. ביחד, רוזנבורג שלטה לאורך שנים רבות ברציפות בכדורגל הנורווגי, והשתתפה במשך מספר עונות בליגת האלופות. בראטסט היה נרשם לעיתים כשחקן של רוזנבורג במשחקיה בליגת האלופות, כאשר לא היו לה מספיק שחקנים רשומים, על אף שלא היה בכוונתו לשחק.
קריירה בינלאומית.
בראטסט ערך את הופעת הבכורה בנבחרת נורווגיה בפברואר 1986, בניצחון 2-1 על נבחרת גרנדה. בראטסט ערך 60 הופעות במדים הלאומיים במשך שמונה שנים והבקיע ארבעה שערים. בראטסט העפיל עם נבחרת נורווגיה למונדיאל 1994, בו שימש קפטן. נורווגיה השיגה בטורניר זה ארבע נקודות, כמו כל שאר הנבחרות בבית שהשיגו מאזן נקודות זהה, אך נורווגיה הודחה בגין מאזן שערי זכות דל, והמשחק של נבחרת נורווגיה בשלב הבתים מול נבחרת אירלנד, שהסתיים בתיקו 0-0, היה משחקו האחרון של בראטסט בנבחרת.
תארים.
עם רוזנבורג:
עם ורדר ברמן:
תארים אישיים:
יפתח זיו