על פי הכתוב בקוראן (פרק 3, פסוק 45): "הדברים כולם בידי אללה". ובפרק 42 פסוק 153: "אל אללה ישובו הדברים". האמונה בגורל פירושה אמונה בכך שאללה ידע כל דבר. מוחמד, שעל פי אמונת האסלאם הוא שליחו של אללה, אמר: "ודע לך שמה שהחטיא אותך לא היה פוגע בך. ומה שפגע בך לא היה מחטיא אותך". וכן: "העזר באללה, אל תתייאש, ואם פגע בך משהו אז אל תגיד: לו הייתי עושה כך וכך. אלא אמור: רצה האל, ומה שרצה עשה. מפני שהמילה 'לו', תפתח את הדלת לשטן".
מעגל ההכרח ומעגל החופש.
יחד עם הגורל הצפוי מראש, על פי אמונת האסלאם האדם בעולם הזה חופשי לעשות דברים מסוימים, ואינו חופשי לעשות דברים אחרים. האדם נמצא בשני מעגלים:
המעגל הראשון, שאין בו חופש פעולה, וביום הדין לא יתחשבנו איתו על מה שקרה כי הוא במעגל הזה אינו חופשי. למשל: גובה האדם, צבע העור והעיניים, אם הוא נברא עשיר או עני, מקום הלידה שלו, כל אלה הם בידי אללה. דברים שנעשו כתוצאה מרצון אללה, עליהם לא ייתן האדם את הדין. בנושאים הללו, על האדם להאמין בגורל, ואם ניזוק מדבר כלשהו, עליו להתאפק ולבקש מאללה רחמים, ולא להתנגד למה שאללה רוצה. מוחמד אמר: "מוזר עניין המאמין. עניינו כולו טוב, ואין דבר כזה אלא למאמין. אם יהיה לו טוב, יודה לאללה ויהיה לו טוב. ואם תפגע בו רעה, יתאפק ויקבל את הגזירה, ויהיה לו טוב". וכן אמר: "מי שמתאזר בסבלנות, יעזור לו אללה בסבלנות, ולא ניתנה לאדם תכונה רחבה וטובה יותר מהסבלנות".
המעגל השני שחי בו האדם הוא המעגל החופשי. במעגל הזה נמצאים המעשים שהאדם עושה לפי ההחלטות ולפי הבחירה החופשית שלו, ואם יימנע מלעשות, גם זה לפי ההחלטה והבחירה שלו. לכן אללה ייתן לו שכר או יעניש אותו ביום הדין על המעשים הללו.
בחירה חופשית.
על פי אמונת האסלאם, אללה ייחד את האדם משאר בעלי החיים בשכל אשר נתן לו, כך שהאדם יכול להבחין בין הטוב והרע, בין המועיל למשחית, בין האמת וההבל. בפרק 76, פסוק 3 של הקוראן נאמר: "אל הנתיב הובלנו אותו, אז הוא יכיר טוב או יכפור". להאמין או לכפור, להתפלל או לא, לצום או לא לצום, לעלות לרגל או לא לעלות לרגל, להסתכל על דברים אסורים או לא, לתת צדקה או לא לתת, להתנהג בצורה טובה או להתנהג בגסות. כל אלה פעולות שאדם עושה או נמנע מלעשות מתוך החלטה חופשית, ולא מתוך גזירת הגורל או צו אלוהי. לכן, ביום הדין, אללה יבוא חשבון עם האדם על מעשיו.
בפרק 74, פסוק 38 נאמר: "כל נפש ערבה למעשיה". על פי אמונה זו, אללה אינו מחייב את האדם לעשות צעד בעל כורחו. אמנם, אללה יודע עוד לפני לידת האדם את מעשיו בעתיד, אבל בכל זאת האדם פועל מרצונו החופשי.
בעניין זה כתב חסן בן עלי, נכדו של הנביא מוחמד, לחסן אלבסרי : "מי שלא מאמין בגזירת הגורל, לטוב ולרע, הוא כופר. אך מי שמאשים את אללה במעשיו - כופר שבעתיים." הרי האדם לא יודע מה כתוב בלוח הגנוז; אך הוא הצטווה לבצע את פקודות ריבונו, שלא הטיל על האדם יותר מיכולתו. כפי שנאמר בפרק 2, פסוק 286 של הקוראן: "אללה אינו מחייב נפש בעול, זולת מידת יכולתה".
תוצאות האמונה בגורל.
על פי הכתוב במקומות רבים בקוראן, האמונה בגורל שידוע רק לאללה - מביאה איתה שלוות נפש, סבלנות, דבקות במצוות האל, הימנעות מנזקי החיים, ושחרור מפחדי היום-יום. למשל: "אולם ייתכן כי תמאסו בדבר למרות שהוא טוב לכם, וייתכן שתאהבו דבר למרות שהוא רע לכם. ואללה יודע את אשר לא תדעו" (פרק 2, פסוק 216), וכן "(המלאך) גבריאל אמר לי, שלא תמות נשמה עד שתקבל את כל הפרנסה שלה ואת כל הזמן שלה, לכן תיראו מאללה ותטיב בקשת פרנסתכם".
שיר זיו
שיר זיו (נולדה ב-27 בנובמבר 1978) היא עיתונאית ישראלית; מחברת הספר "מכתבים לאיה".
ביוגרפיה.
זיו נולדה וגדלה ברמת השרון למדה במגמת תיאטרון בתיכון "אלון" שברמת השרון ושירתה בלשכת ראש אכ"א.
זיו החלה את דרכה בתקשורת בידיעות אחרונות במוסף "24 שעות". שימשה ככתבת פלילים לצד בוקי נאה בשנים 2000–2001. עבדה כתחקירנית בערוץ הספורט ובחדשות 10 עם הקמתה בתוכניות הבוקר ובתוכנית "זה הזמן" עם עמנואל רוזן. שימשה כעורכת בחדשות 10 במהדורה המרכזית אותה הגישו מיקי חיימוביץ' ויעקב אילון. לאחר מכן שבה לערוץ הספורט למחלקה הדוקומנטרית, אותה ניהל דני ענבר, שם שימשה כמפיקה ראשית (מפיקת התוכנית "אחד על אחד", והסרט "פליימייקר" על אייל ברקוביץ'). בנוסף ערכה תוכניות רדיו ברדיו תל אביב ("תוכנית הברנז'ה", "הזמנה זוגית" עם ששי קשת ויונה אליאן).
החלה את דרכה ב-"ישראל היום" עם ייסוד העיתון. שימשה כמבקרת הטלוויזיה של העיתון עד מרץ 2017. במקביל שימשה ככתבת מגזין ובעלת מדורים אישיים ("מכתבים לאיה"). במקביל, שימשה כמבקרת הטלוויזיה של גל"צ והעבירה סדנאות כתיבה ("חשיפה", "גיבור תרבות").
משמשת ככתבת מגזין בכירה ובעלת המדור "מתי בפעם האחרונה" במוסף "שישבת" של העיתון "ישראל היום" בו היא מראיינת שחקנים, סופרים, מוזיקאים, יוצרים וספורטאים. מרצה לתקשורת ומנחת כתיבה, בעלת פינת קולנוע ב-"רשת 13".נשואה לגיא צדיק, עיתונאי וסופר, ואם לשתי בנות. מתגוררת בגבעתיים.
הגלקסיה הננסית הדובה הגדולה I
הגלקסיה הננסית הדובה הגדולה I היא גלקסיה ננסית אליפסואידית שנמצאת בקבוצת הכוכבים הדובה הגדולה במרחק של כ-316,000 שנות אור ממערכת השמש והיא גלקסיית לוויין של שביל החלב. הגלקסיה התגלתה בשנת 2005 כאזור עם צפיפות גבוהה של כוכבים עמומים עם בהירות נראית מדרגה 14.4 ולא היה ברור בהתחלה אם מדובר בגלקסיית לוויין של שביל החלב או בצביר כדורי. היא נמצאת כ-6 מעלות מדרום-מערב למראק, אך בשל בהירותה הנמוכה והיותה למעשה אזור עשיר בכוכבים עמומים ביחס לסביבה, לא ניתן לצפות בה ישירות.
מאפיינים.
גודלה הזוויתי של הגלקסיה הוא כ-23 דקות קשת שממרחקה שקול לקוטר של כ-2,100 שנות אור. מסתה מוערכת בכ- מסות שמש, כ-50 מיליוניות ממסת שביל החלב, אך מסת הכוכבים הנראים שבה היא רק כ-14,000 מסות שמש, ונראה שהיא מורכבת בעיקר מחומר אפל שטיבו אינו ידוע. עוצמת ההארה הכוללת שלה היא רק פי 12,500 מעוצמת ההארה של השמש, כלומר קיימים על-ענקים שפולטים יותר אור ממנה. המתכתיות של כוכבי הגלקסיה נמוכה מאוד, כ-7 אלפיות מזאת של השמש, מה שמראה שכוכבי הגלקסיה הם זקנים מאוד ואין בה יצירה של כוכבים חדשים.
הגלקסיה הננסית הדובה הגדולה II
הגלקסיה הננסית הדובה הגדולה II היא גלקסיה ננסית אליפסואידית שנמצאת בקבוצת הכוכבים הדובה הגדולה במרחק של כ-104,000 שנות אור ממערכת השמש והיא גלקסיית לוויין של שביל החלב. הגלקסיה התגלתה בשנת 2006 כאזור עם צפיפות גבוהה של כוכבים עמומים עם בהירות נראית מדרגה 13.3.
מאפיינים.
גודלה הזוויתי של הגלקסיה הוא כ-32 דקות קשת שממרחקה שקול לקוטר של כ-900 שנות אור. מסתה מוערכת בכ- מסות שמש, כ-10 מיליוניות ממסת שביל החלב, אך מסת הכוכבים הנראים שבה היא רק כ-4,100 מסות שמש, ונראה שהיא מורכבת בעיקר מחומר אפל שטיבו אינו ידוע. עוצמת ההארה הכוללת שלה היא רק פי 4,000 מעוצמת ההארה של השמש, כלומר קיימים על-ענקים שפולטים יותר אור ממנה. המתכתיות של כוכבי הגלקסיה נמוכה מאוד, כ-3 אלפיות מזאת של השמש, וזאת אחת מהגלקסיות עם רמת המתכתיות הנמוכה ביותר שמוכרות. דבר זה מראה שכוכבי הגלקסיה הם זקנים מאוד ואין בה יצירה של כוכבים חדשים.
וואלס
דב הלר
דב הלר (אמן)
דב הלר (21 באוקטובר 1937 - 8 במרץ 2018) היה אמן ישראלי יליד רומניה.
ביוגרפיה.
דב הלר נולד בשנת 1937 בבוקרשט, רומניה. הוריו העפילו לארץ ישראל במרץ 1939 באניה "אסתיר". הם נאלצו להשאיר את דב בנם ברומניה, מכיוון שהתנאים באוניה לא אפשרו צירוף של ילדים למסע. פריצת מלחמת העולם השנייה ניתקה את הלר מהוריו לשנים רבות. בשנת 1949 עלה הלר לישראל וגדל בפתח תקווה. בשנת 1955 הצטרף לקיבוץ נירים. בשנת 1962 למד אמנות במכון אבני בתל אביב-יפו. בשנים 1967–1972 למד אמנות בבצלאל. בשנים 1981–1983 כיהן כמזכיר הקיבוץ. בין השנים 1973–2000 שימש כמרצה בבצלאל. בשנת 1997 ייסד במבנה הרפת הישן של הקיבוץ את "מכון - סדנת התחריט ע"ש זאב וולפגנג מאיר". יצירות הסדנה הוצגו בכל שנה בתערוכה שנפתחה ב-1 במאי.
על אף שיצירתו המוקדמת של הלר עשתה שימוש באמצעים מסורתיים כהדפס, היא הושפעה מן הזרמים האוונגרדיים שהיו פופולריים באותה עת. ביטוי לכך ניתן למצוא בפעולה שביצע במסגרת התערוכה "סדנה פתוחה", שהתקיימה במוזיאון ישראל בשנת 1975. בתערוכה זו הקים הלר דוכן ובו מכר תפוחי אדמה. הקהל הוזמן לרכוש באופן עצמאי מן התוצרת החקלאית. לצורך כך הוכנו שקיות ועליהם הכיתוב "מוזיאון ישראל ירושלים, סדנה פתוחה 1975". "רציתי שאנשים ייצאו מהמוזיאון לא רק עם 'רוח' אלא גם חומר. ביקשתי למנוע פערי תיווך", הסביר הלר בדיעבד. "מכרתי לפועלי המוזיאון את תפוחי האדמה במחיר המגדל. ראיתי בזה אקט סוציאליסטי". עבודה מושגית ידוע נוספת מן התקופה, אותה יצר עם האמן יעקב חפץ, הייתה "מפת משקעים 1983-1979", שבדקה באמצעות מגוון מדיה שונות את מעמדו של הקיבוץ.