ישנם מספר ניגונים שמיוחסים לאחד משני האחים - שלום או אחיו אהרן חריטונוב. בשל ריבוי השנים שחלפו, החסידים שמפיהם נרשם הניגון לא זכרו מי משני האחים הוא המלחין. בין ניגונים אלו ניתן למנות את "והריקותי לכם ברכה".
פוטג'וב
פוטג'וב (מאנגלית: Footjob. פירוש מילולי: עבודת כף־רגל) היא פעולה מינית שנעשית עם כפות הרגליים, שמשמעה שפשוף איבר מסוים של הפרטנר המיני, בדרך כלל הפין הגברי, עם כפות הרגליים במטרה ליצור גירוי מיני ואורגזמה. פרקטיקה זו מתקשרת באופן אוטומטי אל תחום הפטיש לכפות רגליים, בשל הריגוש המיני שחשים בעלי פטיש זה לכפות רגליים.
פוטג'וב נעשה לרוב על גבר כאשר האיבר המשתתף בפרקטיקה הוא איבר מינו, באמצעות כפות רגליה של הפרטנרית המינית שלו (בדרך כלל אישה). יחד עם זאת פוטג'וב יכול להתייחס גם לאיברים אחרים, כגון שפשוף השדיים או הפות של השותף המיני.
הפרקטיקה.
פוטג'וב הוא סוג של ליטוף חושני ומיני בעזרת כפות הרגליים שנהוג לבצע במהלך משחק תפקידים של פטיש לכפות רגליים או במהלך יחסי מין עם בן או בת הזוג, הנוהגים לשלב פרקטיקות פוט פטישיסטיות ליחסים אלו. פעולת הפוטג'וב בדרך כלל נמשכת עד כאשר השותף מקבל אורגזמה. מבצע הפוטג'וב יכול לבצע את פעולת העינוג עם כפות רגליו היחפות, עם עקבים גבוהים, עם מגפיים, עם סנדלים או עם גרבונים.
ישנן תנוחות רבות לביצוע הפוטג'וב. שני השותפים יכולים לשבת פנים אל פנים, כאשר אחד מגרה את השני עם כפות רגליו. השותף המבצע יכול גם לשכב על הבטן בצד ההפוך של השותף שלו (בעיקרון של תנוחת 69), ולאחר מכן להשתמש בכפות רגליו כדי לאונן לו. בנוסף, השותף המקבל יכול לשבת או לעמוד אפילו גבוה יותר מאשר שותפו המבצע, שיושב על הכיסא או שוכב על המיטה בזמן ביצוע הפוטג'וב. או להפך, השותף המקבל יכול לשכב על הרצפה בזמן שהמבצע יושב על כיסא מעליו ומבצע את הפעולה.
פוטג'וב מזכיר במידה מסוימת את פעולת האוננות, שבדומה לה נעשה על ידי גירוי איבר המין. אולם בשונה מאוננות שבדרך כלל מתבצע על ידי האדם על עצמו, פעולת הפוטג'וב נעשית על האדם על ידי אדם אחר. כמו כן, באוננות בדרך כלל פעולת הגירוי נעשית ביד, בעוד הפוטג'וב כאמור נעשה על ידי כפות הרגליים. הפעולה המקבילה לפוטג'וב שנעשית ביד אך על ידי אדם אחר נקראת "הנדג'וב" (מאנגלית: Handjob).
Footjob
Foot job
פוט ג'וב
יוזף ונצל הראשון, נסיך ליכטנשטיין
יוזף ונצל הראשון, נסיך ליכטנשטיין (בגרמנית: Joseph Wenzel I von Liechtenstein; 9 באוגוסט 1696 - 10 בפברואר 1772), היה נסיך ליכטנשטיין וגנרל בכיר בצבא ההבסבורגי.
ביוגרפיה.
יוזף ונצל נולד ב-9 באוגוסט 1696 בפראג, לפיליפ ארזמוס, נסיך ליכטנשטיין ולכריסטינה, רוזנת לוונשטיין-ורטהיים-רוכפורט, בתם של פרדיננד קרל, רוזן לוונשטיין-ורטהיים-רוכפורט ואנה מריה, רוזנת פירסטנברג.
בשנת 1712 הפך יוזף ונצל לנסיך ליכטנשטיין, אולם בשנת 1718 מסר את התפקיד לדודו אנטון פלוריאן, נסיך ליכטנשטיין. משנת 1716 עד לשנת 1718 לחם יוזף ונצל כחלק מהצבא ההבסבורגי במלחמה ההבסבורגית-עות'מאנית (1716–1718) בדרגת אוברסט לוטננט, ובמהלך מלחמת הירושה הפולנית הוא הועלה לדרגת פלדמרשל-לוטננט. בשנת 1732 מונה יוזף ונצל שוב לנסיך ליכטנשטיין כאפוטרופוס של בן דודו יוהאן נפומוק קרל, נסיך ליכטנשטיין, ומילא תפקיד זה עד לשנת 1745. בין השנים 1735–1740 שירת כדיפלומט בחצרו של קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, בתחילה כשגריר בממלכת פרוסיה, ולאחר מכן כשגריר בממלכת צרפת. בשנת 1739 קיבל יוזף ונצל את עיטור מסדר גיזת הזהב והועלה לדרגת גנרל חיל הפרשים, ובשנת 1744 הוא מונה למפקח הכללי על הארטילריה, וביצע בה שיפורים מהותיים. במהלך מלחמת הירושה האוסטרית פיקד יוזף ונצל על המערכה בצפון איטליה, ואף נחל ניצחון חשוב בקרב פיאצ'נצה בשנת 1746.
בשנת 1748 שוב הפך יוזף ונצל לנסיך ליכטנשטיין, ובשנת 1753 מונה למושל הכללי של הונגריה. בשנת 1760 נסע יוזף ונצל מטעם מריה תרזה אל ספרד, כדי להביא את איזבלה, נסיכת פארמה - כלתו של הארכידוכס יוזף. בשנת 1764 מונה יוזף לנציב ראשי, ובתפקיד זה השתתף בהכתרתו של יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. ב-10 בפברואר 1772 מת יוזף ונצל בווינה, ואחיינו פרנץ יוזף הראשון, נסיך ליכטנשטיין עלה לשלטון במקומו.
משפחתו.
ב-19 באפריל 1718 התחתן יוזף ונצל בת דודתו עם אנה מריה, נסיכת ליכטנשטיין, בתם של אנטון פלוריאן, נסיך ליכטנשטיין ואלאונורה ברברה, רוזנת טונד-הוהנשטיין, ממנה נולדו לו 5 ילדים:
מיכאל דודזון
מיכאל דודזון (נולד בשנת 1950) הוא פסיכיאטר ישראלי, פרופסור לפסיכיאטריה בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר של אוניברסיטת תל אביב ופרופסור לפסיכיאטריה בפקולטה לרפואה שליד בית החולים מאונט סיני בניו יורק.
דודזון התפרסם במיוחד בעקבות מחקריו בתחום הפסיכופרמקולוגיה, הנוירוכימיה והביולוגיה המולקולרית של מחלת אלצהיימר וסכיזופרניה.
קורות חיים.
מיכאל דודזון נולד במשפחה יהודית ילידי רומניה. למד רפואה בשנים 1970–1976 בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת מילנו. לאחר מכן במהלך השנים 1976–1980 עשה סטאז' והתמחות בקרדיולוגיה וברפואה פנימית במרכז הרפואי תל אביב. בשנת 1980 נסע לארצות הברית בה התמחה בפסיכיאטריה בשנים 1980–1984 בבית החולים מאונט סיני בניו יורק. הוא נשאר בהמשך בצוות בית החולים בשנים 1985–1995 כמנהל יחידה ואחר כך כמנהל מחלקה. במהלך השנים 1990–1995 עבד כסגן מנהל קליני של בית החולים הפסיכיאטרי פילגרים בניו יורק. באותן השנים בארצות הברית השתתף דודזון, בין היתר, בתהליך הדה-אינסטיטוציונליזציה של החולים הפסיכיאטריים. בשנת 1995, בשובו לישראל, עבד בשרות הפסיכיאטרי ובקליניקה לזיכרון של המרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר ובשנים 2000–2001 כיהן כסגן מנהל המרכז הרפואי לבריאות הנפש אברבנאל בבת ים. לאחר מכן התמנה בין 2001–2007 למנהל האגף הפסיכיאטרי של בית החולים תל השומר.
החל משנת 2000 ניהל פרופ' דודזון את המרכז למחלת אלצהיימר ע"ש סטוקובסקי (שהוקם ב-1994), תחילה בבניין שעל יד בית החולים תל השומר, ובהמשך עבר לכהן כיושב ראש המרכז בבניינו החדש ברמת גן (מרכז רמת גן למחלת אלצהיימר).
בשנים 1993–1995 ושוב החל משנת 1996 מכהן דודזון כפרופסור לפסיכיאטריה בפקולטה לרפואה שליד בית החולים מאונט סיני בניו יורק. במקביל החל משנת 1996 הוא מלמד כפרופסור לפסיכיאטריה גם בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר של אוניברסיטת תל אביב.
החל משנת 2009 דודזון הוא העורך הראשי של כתב העת האירופאי לנוירופסיכופרמקולוגיה "European Neuropharmacology".
דודזון פרסם מעל 600 מאמרים ומחקרים מדעיים. רבים מהם עוסקים בממצאים בתחום הביולוגיה של הסכיזופרניה, כולל בהיבטים נוירוכימיים ושל ביולוגיה מולקולרית, כמו גם בניסויים למציאת טיפולים תרופתיים חדשים.
דודזון הקדיש חלק רב מפעילותו המדעית לחקר מחלת האלצהיימר, חקר במיוחד את הביטויים המקדימים - פרמורבידיים ופרודרומליים של המחלה, את תרומת גורמי הסיכון והפתולוגיה הקרדיו-וסקולריים להיווצרותה וערך מחקרים לשם פיתוח טיפולים חדשים.
משחק וידאו לשחקן יחיד
משחק וידאו לשחקן יחיד (באנגלית: Single-player video game) הוא משחק וידאו שבו רק קלט משחקן אחד בלבד צפוי לאורך כל ההפעלה של המשחק. משחק לשחקן יחיד הוא בדרך כלל משחק שניתן לשחק רק על ידי אדם אחד, לעומת "מצב לשחקן יחיד" שהוא בדרך כלל מצב משחק שנועד להיות משוחק על ידי שחקן יחיד, למרות שהמשחק מכיל גם מצבי משחק לשחקנים מרובים.
הרוב המכריע של משחקי קונסולות ומשחקי ארקייד תוכננו כך שיהיה ניתן לשחק בהם על ידי שחקן יחיד. למרות שברבים מהמשחקים האלה יש מצבים המאפשרים לשניים או יותר שחקנים לשחק (לא בהכרח בו-זמנית), מעט מאוד מהם ידרשו יותר משחקן אחד כדי לשחק במשחק. סדרת "Unreal Tournament" היא דוגמה אחת כזו.
ריצ'רד ברטל
ריצ'רד אלן ברטל (נולד ב-10 בינואר 1960) הוא סופר, פרופסור וחוקר משחקים בריטי. הוא אחד החלוצים של ענף המשחקים המקוונים מרובי המשתתפים.
מבחן ברטל
מבחן ברטל או טקסונומית ברטל של סוגי שחקנים הוא סיווג של שחקני משחקי וידאו (גיימרים) המבוסס על מאמר משנת 1996 של ריצ'רד ברטל על פי הפעולות המועדפות עליהם בתוך המשחק. הסיווג תיאר במקור שחקנים של משחקים מקוונים מרובי משתתפים (כולל MMORPGs), אבל כיום הוא מתייחס גם לשחקנים של משחקי וידאו לשחקן יחיד.
הטקסונומיה מבוססת על תיאורית דמות. תיאורית הדמות הזאת כוללת ארבע דמויות: הישגיים, חוקרים, חברתיים, ורוצחים. אלה מתוארים על פי מודל רביעים, ציר X מייצג העדפה לאינטראקציה עם שחקנים אחרים לעומת העדפה לחקור את עולם המשחק, וציר Y מייצג העדפה לאינטראקציות לעומת משחק עצמאי.
כולל חב&quot;ד המיוחד
חוק הפונדקאות
קלייב מריסון
קלייב מריסון (באנגלית: Clive Merrison; נולד ב-15 בספטמבר 1945) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה, תיאטרון ורדיו ולשי.
ביוגרפיה.
מריסון נולד בטנבי שבפמברוקשייר בוויילס. הוא למד משחק ברוז ברופורד קולג'. תפקידו הידוע ביותר הוא בדמות שרלוק הולמס בסדרת הרדיו רבת השנים של ה-BBC. הוא גילם את הדמות יותר מ-75 פעמים בשנים 1998–1989 ואחר כך ב-2002, 2004, וב-2008–2010.