כוח האו"ם באתיופיה ואריתריאה (באנגלית: United Nations Mission in Ethiopia and Eritrea; ראשי תיבות: UNMEE) היה כוח שמירת שלום של האומות המאוחדות שפעל בין השנים 2000–2008 בקרן אפריקה הכוח הוקם לאחר מלחמת אתיופיה-אריתריאה שהתרחשה בין השנים 1998–2000 בין אתיופיה ואריתריאה. ביוני 2000 חתמו אתיופיה ואריתריאה על הסכם הפסקת פעולות האיבה בעקבות שיחות קרבה בהובלת אלג'יריה וארגון האחדות האפריקנית. ביולי הקימה מועצת הביטחון את UNMEE כדי לקיים קשר עם הצדדים ולהקים מנגנון לאימות הפסקת האש. בספטמבר 2000 אישרה המועצה את UNMEE כגוף הפיקוח על הפסקת פעולות האיבה ובמטרה לסייע בהבטחת קיום התחייבויות הביטחון. מאז נשאר כוח זה באזור על מנת לסמן את הגבול בין שתי המדינות שהוחלט עליו בוועדת הגבולות לאחר המלחמה בין שתי המדינות, למרות ההתנגדות האתיופית לגבול זה.
מרכזה של המשלחת היה בעיר אסמרה שבאריתריאה ובאדיס אבבה שבאתיופיה, עם כוח של 3,300 חיילים הנמצאים על הגבול. כ-1,500 חיילים מצבא הודו שירתו בכוח. בנוסף 200 אזרחים וכ-75 מתנדבים. אזור הגבול הוא מפורז המשתרע לאורך 25 קילומטרים מהצד האריתראי של הגבול.
הגבול בין שתי המדינות עדיין מתוח ואלפי פליטים חיים בו במחנות וכמיליון ברחו מבתיהם. אריתריאה מגבילה את הסיור לאורך הגבול ומונעת מפיטרול של הליקופטרים באזור זה. החלטה 1640 של מועצת הביטחון של האו"ם מנובמבר 2005 החליטה על הסדרת הנושא מחדש אך זה לא ייושם.
ב -30 ביולי 2008 סיימה מועצת הביטחון את המנדט של UNMEE. החלטת המועצה הגיעה בתגובה למגבלות קשות שהטילה אריתריאה על UNMEE, כמו גם ניתוק אספקת הדלק - מה שלא איפשר את המשך ביצוע משימות המנדט שלה, והגביר את הסכנות לבטיחות ולביטחון של אנשי האו"ם.
משלחת האו&quot;ם לאתיופיה ואריתריאה
הארי פוטר 7
שיטת החילוץ של גאוס
הורוסקופ
הורוסקופ (מיוונית: "ὡρόσκοπος", "מבט לשעה") הוא מושג באסטרולוגיה, אשר במקור שימש להתייחסות למפת לידה אסטרולוגית, אך בהמשך התקשר בשפה השוטפת לתחזיות אסטרולוגיות בעיתונות, המבוססות על מיקומי השמש במזלות האסטרולוגיים. למרות שהאסטרולוגיה נעדרת בסיס מדעי, לעיתים קרובות אנשים הקוראים הורוסקופים טוענים שהנאמר בהורסקופ נכון עבורם, בשל אפקט פורר.
השיטה מתבססת על מיקומי הכוכבים האקטואליים בגלגל, והזוויות הנוצרות ביניהם לבין המזל בו נמצאה השמש בעת הלידה של הקורא. כדי להכליל ציבור רחב, אין התייחסות למעלה המדויקת בה נמצאה השמש, דבר אשר בדרך כלל אינו מקובל באסטרולוגיה. הביאור נעשה לפי כראות עיניו של האסטרולוג הספציפי, וזוהי אחת הסיבות לסתירות בין הורוסקופים שונים המתפרסמים עבור אותו תאריך.
מבחינת האסטרולוגיה, השמש משקפת רק חלק מהמבנה האישיותי, ובהורוסקופ אין כל התייחסות למיקומים של שאר הכוכבים החשובים. בנוסף, הבדיקה שנעשית בהורוסקופ אינה מתייחסת לקידומים אסטרולוגיים (Progressions) ולמפות חזרה (Return charts), אשר בדרך כלל נחשבים קריטיים לניתוח דפוסים עתידיים.
תחילת המחשבה על השיטה התחילה בתור האמונה שכמו שהירח משפיע על המים בגאות ושפל, כך גם כוכבי השמיים יכולים להשפיע על חיינו.
רבים מהעיתונים היומיים בישראל ובעולם כולו מפרסמים הורוסקופ, יומי או שבועי, מחולק לפי גלגל המזלות. דוגמה לטקסט כזה:
הרי הפונטוס
הרי הפונטוס (בטורקית: Pontus Dağları, במקור מינוח יווני: Πόντος), הרי הים השחור המזרחיים (Doğu Karadeniz Dağları) או הרי צפון אנטוליה (Kuzey Anadolu Dağları), הם רכס הרים המתרומם לאורך חופי הים השחור בצפון-מזרח טורקיה, כאשר חלקם המזרחי מגיע אף אל מדינת גאורגיה.
שרשרת ההרים משתרעת ממזרח למערב, מקבילה וקרובה לחופו הדרומי-מזרחי של הים השחור. ההרים הולכים וגבהים לכיוון מזרח. האזור המזרחי מכונה רכס הקצ'קר ובו נמצאת הפסגה הגבוהה ביותר בכל הרכס - הקצ'קר, שמתנוססת לגובה של כ-3,937 מטר. החלק המזרחי הגבוה מתחבר עם הרי גאורגיה. ההרים המערביים נמוכים בהרבה ומגיעים עד לנהר הקיזילאירמאק. אורך הרכס כ-800 ק"מ ורוחבו הממוצע הוא כ-100 קילומטר.
האזור בנוי סלעי גרניט וגנייס עתיקים וסלעי גיר צעירים. סלעים רבים נמצאים באזור, שהוא אלפיני באופיו עם סלעים רבים וחדים ואגמים רבים.
ההרים מכוסים ברובם ביערות צפופים, בעיקר של מחטניים. אזור החוף הצר, אותו תוחמים ההרים וחופי הים השחור, מכונה פונטוס ובו נמצאים חלק מיערות הגשם הממוזגים היחידים באירופה. קרבת ההרים לחוף הים השחור גרמה לכך שלא קיימות דרכי מעבר רבות מהחוף אל פנים המדינה. באזורים הגבוהים של ההרים נמצאים כפרי רועים עונתיים רבים המכונים יאילות ובהם שוהים רועי הצאן במהלך חודשי הקיץ.
הרי הים השחור
רכס הקצ'קר
קצקר
בגרט הרביעי, מלך גאורגיה
בַּגרַט הרביעי (בגאורגית: ბაგრატ IV; ) מבית בגרטיוני היה מלך הממלכה הגאורגית המאוחדת משנת 1027 ועד למותו בשנת 1072. בגרט הצליח לחזק את עצמאות ממלכתו, על אף הבעיות הפנימיות החמורות והאיומים החיצוניים.
חייו.
בגרט היה בנם של גיאורגי הראשון ומרים מוספוראקאן, בתו של סנכרים השני מלך ארמניה. בשנים 1022–1025 הוחזק הנסיך בגרט כבן ערובה בידי האימפריה הביזנטית, בעקבות תבוסתו של אביו גיאורגי במלחמה הגאורגית-ביזנטית. בשנת 1025, ממש לפני מותו של הקיסר הביזנטי, בסיליוס השני, בדצמבר של אותה שנה, ובהתאם להסכם השלום בין בסיליוס לגיאורגי, הוחזר בגרט לגאורגיה. הקיסר שירש את בסיליוס, קונסטנטינוס השמיני, החליט להחזיר את בגרט לקונסטנטינופול, אולם השליח ששלח להחזיר את בגרט חזר בידיים ריקות. כתוצאה מכך התערערו היחסים בין האימפריה הביזנטית לממלכה הגאורגית. היחסים הידרדרו ביתר שאת לאחר שהתגלתה הקנוניה שארגן השליט של וספוראקאן (Վասպուրական) ובמעורבות, לכאורה, של גיאורגי. האחרון מצידו התכונן במרץ לנקום על תבוסתו לביזנטים, אבל מת באופן פתאומי ב-16 באוגוסט 1027, ובגרט ירש אותו בהיותו עדיין בן 9 שנים. אימו, מרים מוספוראקאן, מונתה לפיכך לעוצרת הממלכה.
הקיסר הביזנטי החדש, קונסטנטינוס השמיני, סירב להכיר בזכותו של בגרט לכס המלוכה, וב-1029 שלח את צבאו להילחם בממלכה הגאורגית. חבורת אצילים רבת עוצמה בהנהגתו של הטוען לכתר, דמטרה מארטאנוג'י, דודנו של בגרט, בתמיכת הביזנטים, מרדו כנגד מרים ובגרט. מרד שנמשך עד למותו של קונסטנטינוס השמיני בשנת 1030. עם מותו של האחרון ניהלה מרים משא ומתן על הפסקת אש עם יורשו של קונסטנטינוס, רומנוס השלישי. בסופו של דבר השיא הקיסר החדש את אחייניתו הלן לבגרט, והבטיח לו את התואר הביזנטי, "קורופלאטס", והכיר בו כ"מלך הגאורגים והאבחזים". הלן נפטרה זמן קצר לאחר מכן בכותאיסי, ובגרט נישא לנסיכה האלנית, בורנה מאלניה, אחותו של צאר ממלכת אלניה, דורגולל הגדול. מותה של אשתו הראשונה הביא גם לסופה של ההתקרבות הקצרה בין הממלכה הגאורגית לאימפריה הביזנטית.
בשנת 1032 מרד טוען אחר לכתר, דמטרה, אחיו למחצה, באנקופיה שבאבחזיה. בגרט הביס אותו, אבל לא הצליח למנוע את אובדן מצודת אנקופיה, שהועברה לאימפריה הביזנטית בידי הנסיך המורד.
משלב זה התמקד בגרט בטביליסי שהוחזקה על ידי האמיר של אמירות טביליסי, ג'עפר (1032–1046), ונערך למערכה באמיר. בתקופה זו זרע בגרט את זרעי הסכסוך עם מצביאו, ליפריט בר'וואשי מקלדקארי, שהיה בעל אחוזה רב עוצמה.
בסוף המערכה על טביליסי שהחלה בשנת 1037 ונמשכה שלוש שנים, בשנת 1041, המלך, בעצת יריביו של ליפריט, חתם על הסכם שלום עם האמיר ג'עפר השלישי (1032–1046), יריב מושבע של הדוכס. כנקמה סייע ליפריט למרד של הטוען לכתר, אחיו למחצה של בגרט, דמטרה, לנסות ולתפוס את כס המלוכה. אבל מאמציו עלו בתוהו, והוא נאלץ לסיים את פעולות האיבה כנגד בגרט, להותיר את בנו כבן ערובה למלך. מאידך הוא קיבל את התואר "הדוכס גדול של כארתלי".
בשנת 1045 ויתרו הארמנים על בירתם, אני (Անի) לטובת בגרט הרביעי במטרה להגן על העיר מפני תוקפנות ביזנטית אפשרית. המלך השתלט על העיר והתקדם לעבר אנקופיה, שהייתה בשליטת האימפריה הביזנטית. למרות זאת ויתר בגרט תוך זמן קצר על המערכה כנגד הביזנטים ופנה לתקוף את טביליסי שוב. הוא הצליח להיכנס לעיר, אבל נתקל בהתנגדות נואשת של חיל המצב הערבי בפרבר המבוצר, איסאני.
בשנת 1046 ניצלו הביזנטים את המערכה בטביליסי, באו בברית עם אויביו הישנים של בגרט, הדוכס ליפריט בר'וואשי, גאגיק מלך ממלכת קאחתי-הרתי והמלך הארמני של ממלכת טאשיר-דזוראגאט, דוד אנהור'ין (989–1048), ופלשו לגאורגיה. ליפריט הצליח להחזיר את בנו והזמין את דמטרה לשבת על כס המלוכה. אלא שדמטרה נהרג בתחילת המערכה. למרות זאת המשיך ליפריט להילחם וכבש את מצודת ארטנוג'י, הביס את חיילי בגרט, יחד עם שכירי החרב הויקינגים בקרב סאסירתי, והכריח אותו לסגת למערב גאורגיה.