השופט חשין ידוע בסגנונו הייחודי. הוא נהג להאריך במילים ולהרבות בציטוטים מן המסורת היהודית ומספרים ידועים (מבעד למראה ומה אליס מצאה שם, למשל). הוא תיבל את דבריו במליצות ובביטויים ציורים וססגוניים. כמו כן הרבה להשתמש בשפה עוקצנית יחסית לשפה הסטרילית והמדודה הנהוגה על ידי שופטים בדרך כלל. על אורכם של פסקי-דינו ועל סגנונם נמתחה ביקורת מצד משפטנים ועורכי-דין, המבכרים פסקי דין ברורים, קצרים וממוקדים. מנגד, רכש לו השופט "עדת מעריצים" בקרב הסטודנטים למשפטים, אשר קריאת פסקי-דינו שוברת את שגרת הקריאה היבשה והמונוטונית לה הם נדרשים במהלך לימודיהם.
להלן שש דוגמאות קצרות לסגנונו המיוחד של השופט חשין:
ראו דוגמה נוספת בערך כשאת אומרת לא.
האודה לשמחה
האודה "אל השמחה" (בגרמנית: An die Freude), המוכרת בדרך כלל בשם האודה לשמחה, היא אחד משיריו המפורסמים ביותר של המשורר פרידריך שילר, וכן שמו של העיבוד לאודה המופיע בפרק הרביעי והאחרון של הסימפוניה התשיעית מאת לודוויג ואן בטהובן. פרק זה בסימפוניה התשיעית של בטהובן משמש מאז 1985 בתור ההמנון הרשמי של האיחוד האירופי, אך בגלל המספר הגבוה של השפות באיחוד, ההמנון הוא מוזיקלי בלבד ללא מילים.
האודה מדגישה, בפאתוס רב, את האידיאל של חברת בני אדם שוויונית שבה שוררות שמחה ואחווה.
שילר היה מקורב לבונה החופשי כריסטיאן גוטפריד קרנר, אשר פרסם את מהדורת כל כתביו לאחר מותו, במהלך השנים 1812 עד 1816. לפי בקשתו כתב שילר בשנת 1785 בכפר גוהליס שבקרבת לייפציג את האודה "לשמחה" והקדישה ללשכת הבונים החופשיים "שלוש החרבות" שבדרזדן. כבר מיד לאחר פרסומה זכתה האודה לפופולריות רבה, והרבו לצטט ממנה.
בסימפוניה התשיעית של בטהובן.
האודה "אל השמחה" מהווה את הבסיס לפרק האחרון בסימפוניה התשיעית של בטהובן, אשר השתמש בבתים הראשון והשלישי במלואם וכן בחלקים מהבתים השני והרביעי של האודה. אף שבטהובן הרבה להלחין את ההמנונים של שילר, הוא התלבט בתחילה אם לסיים את הסימפוניה בקטע מקהלה. ככל הנראה החליט לבסוף לטובת המקהלה בשלהי שנת 1823.
גם פרנץ שוברט הלחין בשנת 1815 את האודה כליד לסולנים ולפסנתר, דויטש 189, ואף הוא קיצר את הטקסט המקורי.
המנון מועצת אירופה והאיחוד האירופי.
הבונה החופשי ומייסד התנועה הפן-אירופית, הגראף ריכרד ניקולאוס פון קודנהובה-קלרגי, הציע כבר בשנת 1955 את הלחן של בטהובן לאודה בתור המנון חדש לאירופה. מאז שנת 1972 משמשת המנגינה באופן רשמי בתור ההמנון של מועצת אירופה. מרבים לנגן את הקטע גם באירועים חגיגיים, כמו למשל בליל סילבסטר. לבקשתה של מועצת אירופה עיבד המנצח הרברט פון קאראיין שלוש גרסאות כליות: לפסנתר, לכלי נשיפה ולתזמורת. זו האחרונה משמשת מאז 1985 בתור ההמנון הרשמי של האיחוד האירופי (לפנים הקהילה האירופית).
האודה לשמחה - טקסט מקורי ותרגום עברי.
תרגם מגרמנית יצחק הירשברג, מתוך "בטהובן" של פאול בקר, הוצאת עדית, 1953.
שיר העמק של קדיש יהודה סילמן - שיר עברי על מנגינתו של בטהובן.
המשורר והבלשן קדיש סילמן חיבר על המנגינה של לודוויג ואן בטהובן את "שיר העמק" הקדום שמילותיו:
זֶה הַזְּמַן עָשָׂה אֱלוֹהַּ
בּוֹ נָגִילָה וְנִשְׂמַח
יֶשַׁע לָנוּ מִגָּבוֹהַּ
בְּאַרְצֵנוּ פֹּה זָרַח.
עֵמֶק יִזְרְעֶאל טוֹב נוֹף הוּא
הוּא נִגְאָל, הֶאָח, הֶאָח!
בַּר וָפֶרִי יַעֲטֹף הוּא
אָנוּ בּוֹ עִמּוֹ נִפְרַח.
תַּחַת הַר וְהַר גִּלְבּוֹעַ
בְּנֵי "אַל טַל וְאַל מָטָר"
בָּאוּ חֲלוּצִים לִזְרֹעַ
נָבוּ, נָאווּ גַּיְא וָהַר.
יַד חָלוּץ, אִם רַק עָמָלָה
יַד הָעָם זֶה בֶּן אַל מוֹת.
אֲדָמָה אֲשֶׁר קֻלָּלָה
הִיא בְּרָכָה וּשְׂדֵה תְּרוּמוֹת.
מַה יִּשְׂגֶּה עוֹד כָּל הַשֶּׁטַח
עַם גָּדוֹל יָבוֹא לִירֹשׁ
יַעַל, יֵשֵׁב פֹּה לָבֶטַח,
עֹז לָבוֹשׁ, פָּרוֹץ, כָּבוֹשׁ!
אָח, אַשְׁרֵי יוֹשְׁבֵי בֵּיתֶךָ
הַלְּאֻמִּי, הָעָם הַנָּד!
עִם אוֹתֶךָ, עִם אֵתֶךָ
הֵנָּה בּוֹא לִחְיוֹת עַד עַד!
אודה לשמחה
ועדות התכנון והבנייה
ועדות התכנון והבנייה במדינת ישראל הוקמו מכוח חוק התכנון והבנייה תשכ"ה – 1965. תפקידן מתחיל בייעוץ לממשלה בנושאי קביעת מדיניות התכנון במדינת ישראל, ובאישור תוכניות תוך שמירה על מדיניות הממשלה, ומגיע עד הוצאת היתרי בנייה ואישור הקלות בנייה ברמה המקומית.
ועדות התכנון השונות מאוישות על ידי נציגי משרדי הממשלה, נציגי הרשויות המקומיות, בעלי מקצוע בתחום התכנון והבנייה ונציגי ציבור.
לפי פרק ב' לחוק התכנון והבנייה, הוקמו במדינת ישראל ועדות תכנון המסודרות לפי היררכיה תכנונית וכוללות בין השאר את:
המועצה הארצית לתכנון ובנייה.
תפקיד המועצה הארצית:
ייעוץ לממשלה בכל הקשור במדיניות התכנון והבנייה לרבות ייעוץ בנושאי חקיקה.
המועצה הארצית מביאה לאישור הממשלה תוכניות מתאר ארציות, מאשרת תוכניות מתאר מחוזיות, ודנה בעררים המוגשים ביחס לתוכניות מתאר מקומיות.
הרכב המועצה: 32 נציגים, שליש מתוכם נציגי משרדי הממשלה, שליש נציגי רשויות מקומיות ושליש נציגי ציבור ובעלי מקצוע בתחום התכנון והבנייה.
למועצה הארצית מס' ועדות משנה שונות הכוללות בין השאר את:
ועדה מחוזית לתכנון ובנייה.
מדינת ישראל מחולקת לשישה מחוזות: מחוז הדרום, מחוז ירושלים, מחוז המרכז, מחוז תל אביב, מחוז חיפה ומחוז הצפון.
תפקיד הוועדה המחוזית:
בעלת הסמכות להגיש תוכניות מתאר מחוזיות (תמ"מ) לאישור המועצה הארצית.
תוכניות המתאר המחוזיות קובעות מדיניות ארוכות טווח למחוז כולו ולאזורים הספציפיים בו.
כמו כן, הוועדה המחוזית מפקידה ומאשרת תוכניות בניין עיר מקומיות (תב"ע) הנכללות בתחום סמכותה.
הרכב הוועדה המחוזית: 17 נציגים הכוללים נציגי משרדים ממשלתיים, חמישה נציגי רשויות ומועצות מקומיות הנכללים בתחומה ונציגים מקצועיים.
לועדה המחוזית מספר ועדות משנה שונות הכוללות בין השאר את:
ועדה מקומית / מרחבית לתכנון ובנייה.
במרחב תכנון מקומי בו יש רשות מקומית אחת, תקרא הוועדה - ועדה מקומית.
במרחב תכנון מקומי בו יותר מרשות מקומית אחת תקרא הוועדה - ועדה מרחבית.
תפקיד הוועדה המקומית / מרחבית: עריכה, הפקדה ואישור תוכניות שמסמכות ועדה מקומית. עריכה והמלצה להפקדה של תוכניות בתחומה אשר סמכות האישור שלהן היא הוועדה המחוזית.
כמו כן עוסקת הוועדה המקומית במתן היתרי בנייה מכוח תוכניות בניין עיר מאושרות, מתן הקלות שונות בגין הקלה בקווי בניין, הקלה במס' יחידות דיור וכן הקלות נוספות.
הרכב הוועדה: במרחב תכנון מקומי בו ישנה רשות אחת בלבד חברי המועצה משמשים גם כחברי מליאת הוועדה המקומית.
במרחב תכנון מקומי בו קיימת יותר מרשות מקומית אחת מספר הנציגים מכל רשות יקבע לפי היחס שבין מספר התושבים של כל רשות למספר התושבים הכולל של מרחב התכנון המקומי.
תפקיד ועדת המשנה: זהה במהותו לתפקיד הוועדה המקומית.
הרכב הוועדה: מליאת הוועדה המקומית תבחר מבין חבריה את הרכב ועדת המשנה. בראש ועדת המשנה יעמוד ראש הרשות או אחד מסגניו לפי מינוי מליאת הוועדה.
ברשות מקומית בה מס' חברי המועצה נמוך מ-21 - לא יותר משישה חברי מועצה.
ברשות מקומית בה מס' חברי המועצה 21 או יותר – לא יותר מעשרה חברי מועצה.
בולבול אקבולבול
כירופרקטיקה
כירופרקטיקה (Chiropractic מיוונית: "כירו" – ידיים, "פרקטיקה" - ביצוע) היא סוג של רפואה אלטרנטיבית, ועל פי הגדרת ארגון הבריאות העולמי, "מקצוע בריאותי הנוגע לאבחון, טיפול, ומניעה של הפרעות במערכת העצבית שריר-שלד (Neuromusculoskeletal system), והשפעותיהן של הפרעות אלה על הבריאות הכללית. ישנו דגש על טכניקות ידניות, סיגול מפרקים, ומניפולציה שדרתית, וכן, מיקוד טיפולי בנקע חלקי של מפרקים".
אדם העוסק במקצוע זה עיסוק של קבע מכונה כירופרקט.
היסטוריה.
הכירופרקטיקה נוסדה בשנת 1895 על ידי המגנטותרפיסט דניאל דייוויד פאלמר בארצות הברית. הוא הקים את בית הספר לכירופרקטיקה באיווה. לתפיסתו, ניתן לטפל או למנוע מחלות באמצעות מניפולציות ידניות על עמוד השדרה.
הכירופרקטים הראשונים האמינו שכל המחלות נגרמו בגלל הפרעה בזרימה של "אינטליגנציה פנימית", שהיא "כוח חיים" של אנרגיה עצבית או כוח חיים שמייצג את נוכחות האל באדם; מנהיגי הכירופרקטים יצרו לעיתים קרובות דימויים דתיים ומוסריים. פאלמר ובנו ממשיך דרכו, בארטלט יהושוע פאלמר, שקלו באופן רציני להצהיר שכירופרקטיקה היא דת, אשר צריכה להיות מעוגנת בחוקה האמריקאית, אבל לבסוף החליטו שלא לעשות זאת, כדי למנוע בלבול עם עקרונות שהיו קשורים בתפיסות נוצריות של מדע
הכירופרקטים הראשונים חדרו לתנועות פופולריות בהדגישם יצירה אומנותית, עבודה קשה, תחרות, פרסום ושילבו את עצמם עם האנשים הפשוטים כנגד האינטלקטואלים והמונופולים שבהם הם הכלילו גם את AMA - האיגוד האמריקאי לרפואה
בעשורים האחרונים הכירופרקטיקה זוכה ליותר קבלה בקרב הרפואה הרגילה ושירותי הבריאות, ונהנית מבסיס פוליטי ודרישה מתמשכת לשירות. עם זאת בעוד שמספר העוסקים בכירופרקטיקה עולה, עולה דרישה מצד הרפואה מבוססת ראיות להוכחת ערך הטיפול ולהתנהלות בתקציב מוגבל. התחום נמצא בתחרות מול עיסוי רפואי, אוסטאופתיה ומקצועות בריאות אחרים, ומגיב על כך על ידי מכירת מוצרים טבעיים, פעילות יותר אגרסיבית, ועל ידי כניסה עמוקה יותר לרפואה אלטרנטיבית ולשירותי הבריאות.
סיווג המקצוע.
הן בכירופרקטיקה והן מחוץ לה יש המסווגים כירופרקטיקה כתחום ברפואה האלטרנטיבית. המכונים הלאומיים לבריאות בארצות הברית מסווגים את הכירופרקטיקה כרפואה אלטרנטיבית.