בינואר 1941, במפקד האוכלוסין שנעשה בהונגריה לפני הכיבוש הגרמני, נמנו בביצ'קה 201 תושבים יהודים, שהיוו כ-2% מאוכלוסיית העיירה.
עוד לפני כן, בימי הטרור הלבן ההונגרי, נרצחו כמה מתושביה היהודים של ביצ'קה.
ב-19 במרץ 1944, במהלך מלחמת העולם השנייה, כבש צבא גרמניה הנאצית את הונגריה. במפקד שעשתה גרמניה באפריל באותה שנה, נמנו בין יהודי ביצ'קה 196 יהודים. כמו בכל מקום שנכבש על ידי גרמניה, גם בביצ'קה הוקם גטו עבור היהודים. גטו ביצ'קה הוקם ב-16 במאי 1944. כ-480 יהודים בביצ'קה וסביבותיה נאלצו להצטופף בגטו זה, והבתים סומנו בטלאי צהוב. בתחילת יוני 1944 הועברו יהודי ביצ'קה למרכז שילוח בבית חרושת ללבנים בסקשפהרוואר, וב-14 ביוני הם גורשו משם לאושוויץ.
ב-24 בדצמבר 1944 נכבשה ביצ'קה מידי גרמניה הנאצית על ידי הכוחות הסובייטים של החזית האוקראינית השלישית במהלך הקרב על בודפשט.
אלי אסייג
אלי אסייג (נולד ב־12 בפברואר 1962) הוא קצין משטרה ישראלי בדימוס בדרגת תת-ניצב, כיהן כמפקד היחידה הארצית למאבק בפשיעה הכלכלית (יאל"כ) מאז דצמבר 2017.
ביוגרפיה.
אסייג נולד בשכונת שמשון באשקלון, אחד מארבעה ילדים של זרי ואשר. הוא למד בתיכון אורט אפרידר בעיר. ב-1980 התגייס לצה"ל ושירת בנח"ל. התגייס למשטרת ישראל ב-1986, החל את שירותו כחוקר ביחידה המרכזית של מחוז תל אביב. ב-1991 יצא לקורס קצינים במשטרה ובסיומו הוצב בתפקיד קצין מודיעין ביחידה המרכזית של מחוז תל אביב.
במהלך שירותו ביחידה המרכזית בת"א שימש כראש מחלק איסוף וסוכנים, ראש מחלק בילוש משימתי וראש מחלק סמים. בתקופת שירותו בימ"ר ת"א לקח חלק בפענוח רצח השופט עדי אזר.
בשנת 2007 עבר לשרת כראש מפלג מודיעין ביחידה המרכזית במחוז מרכז. בין הפרשיות שלקח חלק היו: רצח משפחת אושרנקו, רצח הילדה רוז פיזם ופרשית יבוא סמים "כוכב הצפון".
ב-2010 מונה למפקד היחידה המרכזית במחוז ש"י והוביל את חקירת "ים סוער" - פרשה של הברחת כלי נשק מירדן לישראל דרך ים המלח.
ב-2011 קודם לדרגת ניצב משנה ומונה למפקדה הראשון של היחידה המרכזית במחוז חוף. במהלך תפקידו הוביל לפענוח תיק רצח מנהל חברת קדישא ותיק ניסיון רצח ראש עיריית עכו.
ב-2014 יצא ללימודים כנציג משטרת ישראל במכללה לביטחון לאומי. שימש כקצין אגף חקירות ומודיעין בלהב 433.
ב-2015 (אינתיפאדת הסכינים) במשך כ-3 חודשים פיקד על מפקדה משימתית בחקירת אירועי פח"ע עממי בירושלים.
בדצמבר 2017 קודם לדרגת תת-ניצב ומונה לראש היחידה הארצית למאבק בפשיעה הכלכלית. באפריל 2021 סיים את תפקידו ופרש מהשירות.
הוא נשוי ואב לשתי בנות. בעל תואר ראשון במשפטים מהמכללה האקדמית קריית אונו ותואר שני מהמכללה לביטחון לאומי ואוניברסיטת חיפה.
גטו ביצ'קה
סלאוקוס השני
סלאוקוס השני (קליניקוס, הגדול) היה המלך הרביעי של הממלכה הסלאוקית בין השנים 247–226 לפנה"ס, בנו של אנטיוכוס השני ואשתו הראשונה לאודיקי.
חייו.
לאחר לידתו נשא אביו אנטיוכוס את ברניקי בתו של תלמי השני לאישה תוך הבטחה שבנה יהיה יורשו. לבסוף החזיר אליו אנטיוכוס את לאודיקי אך היא התנקמה בו ורצחה אותו ואת בנה של ברניקי כדי לסלול את הדרך למלוכת בנה שלה, סלאוקוס השני, והוא אכן עלה על כיסא המלכות תחת אביו. מיד עם הכתרתו רצח סלאוקוס את אמו החורגת ברניקי. במעשה זה עורר עליו את זעמו של אחיה תלמי השלישי וזה חידש את המלחמה בין הסלאוקים לתלמיים (246–241 לפנה"ס). במלחמה זו הוכה סלאוקוס השני קשות והדבר הוביל לכך שאחיו אנטיוכוס היירקס מרד בו, באקטריה ופרתיה נהיו עצמאיות ובאסיה הקטנה אבדה קפדוקיה.
עיריית מינסק
עיריית מינסק, רשמית הוועד המבצע העירוני של מינסק (בבלארוסית: Мінскі гарадскі выканаўчы камітэт) היא הרשות המבצעת של העיר מינסק, האחראית לכל ענייני העיר וניהולה.
מוסד הניהול של העיר הוקם כבר בשנת 1917, אך הפך לגוף ביצועי לאחר התפרקות ברית המועצות, כגוף הניהול של בירת בלארוס. העירייה אחראית לניהול כל הגופים הקשורים לניהול העיר, לרבות: משטרת מינסק, חברת הבנייה מינסק-סטרוי, הרכבת התחתית של מינסק, חברת התחבורה מינסק-טרנס.
בניין העירייה.
בניין העירייה במינסק, הוא מבנה ממשלתי בשדרות העצמאות 8 שבעיר מינסק, המאכלס הן את העירייה והן את מועצת נבחרי העם של מינסק, הפרלמנט העירוני.
הבניין בו 5 קומות ונבנה בשנים 1963–1964 על פי פרויקט של האדריכלים מוסינסקי וסיסוייב.
ראש העיר.
כיום תפקיד ראש העיר נקרא יושב ראש הוועד המבצע של מינסק והוא נקרא כך מאז הקמת הוועדה בשנת 1917. קדם לה תפקיד מושל העיר מינסק, שהיה תפקידו של האחראי לניהול ענייני העיר מאז 1879.
אין בחירות לראשות העיר, במקום זאת הוא ממונה על פי צו נשיאותי מאת נשיא בלארוס, בהמלצת מועצת נבחרי העם של מינסק.
אהל אל-בית
באסלאם, אהל אל-בית (בערבית: أهل البيت; "בני הבית") הוא ביטוי המתייחס למשפחת הנביא מוחמד.
אצל הסונים, המונח רחב יותר ומתייחס גם לנשותיו של מוחמד, לכל בני האשמיה, ולעיתים אף לכל המוסלמים. באסלאם השיעי, המונח מתייחס למוחמד ולמי שהם לפי השיעים יורשיו החוקיים: פאטמה, עלי, חסן, וחֻסַין.
האטימולוגיה.
המונח אהל מסמל את בני משק הבית של אדם, כולל בני השבט, קרובי משפחה, אשתו, או רעיותיו, הילדים וכל אלה שיש להם רקע משפחתי, דתי, דיור, עיר ומדינה עימו.
בית מתייחס ליישוב מגורים, בין אם אוהלים או בנוי. זה גם יכול להיות מתורגם כ "משק הבית". את אהל-אל-בית של אדם מתייחס משפחתו וכל מי גר בבית שלו.״אהלהו״ הוא צורה מנומסת של התייחסות לחברי המשפחה והאישה.
בקוראן.
הקוראן משתמש במונח אהל אל-בית פעם אחת או פעמיים כפי מונח של כבוד כלפי נשות. במקרה אחד מתייחס אשתו של אברהם, שרה. הפסוק השני נקרא לעלי, פאטמה, חסן ואת חוסיין, או נשותיו של מחמד ראו בסעיף הבא (פרשנות) לפרטים נוספים על המחלוקת.
לפי כמה פרשנויות, הקוראן גם מתייחס למונח "אהל אל-בית" בסורה 42 (סורת א-שורא) במונח ״קוּרְבַּאא״.
פרשנות.
יש ויכוח רב שעליו אנשים מהווים את אהל אל-בית. אמנם היו הרבה חילוקי דעות, יש קונצנזוס בין הסונים והשיעים המוסלמים, כי "אהל אלכיסאא" החדית' מתייחס באופן ספציפי לעלי, פאטמה, חסן ואת חוסיין. אזכור של אהל אל-בית, ביתו של מוחמד, נוכח פסוק בקוראן כדלקמן:
ההגדרה לא מדויקת של המונח בפסוק הזה יש לה כמה פרשנויות. באחת המסורות, לפיה מוחמד הוא בן לוויה סלמאן אל-פרסית נכלל כחבר, הוא משמש כדי להבדיל מן מהאגרון (המוסלמים המהגרים מן העיר מכה) ואנצאר (מדינה ממיר האסלאם). על פי סוני הדוקטרינה הסונית, המונח כולל את נשותיו ותלמידו של מוחמד, כפי שהוא מתייחס אליהם בפסוק הקודם - פרשנות המיוחסת ל עבד אללה בן עבאס וכרימה בן אבי גהל, שניהם היו לווייתו של מוחמד. זה נתמך על ידי מסורות שונות המיוחסות למוחמד שבו הוא פונה אל כל נשותיו כמו אהל-אל-בית. חברים נוספים בבית, על פי ההשקפה הסונית, כוללים את עלי, פאטמה, חסן וחסין, מי שהוזכר במסורת של המעטפת. כמה גרסאות של מסורת זו מזהה אום סלאמה, אשתו של מוחמד, כמו חלק של משק הבית. כך, על פי האנציקלופדיה של האסלאם "ההשקפה האורתודוקסית הנוכחית מבוססת על הדעה הרמונית, לפיה המונח אהל אל בית כולל את, כלומר הנביא, עלי, פאטמה, אל-חסן ואל-חוסין, יחד עם נשותיו של הנביא." לדברי לורה וצ'ה ואגליי באנציקלופדיה של האסלאם "יש סיפור המסופר במסורות רבות לפיו מוגן מחסה תחת גלימתו, בנסיבות משתנות, כולל מובלה הנכדים שלו החסן והחוסיין, בתו פאטמה, ובנו גיסה עלי; לכן חמשת אלו אשר מקבלים את התואר אהל אל-כסאא או "אנשי המעטפה". חלקם ניסו להוסיף נשתיו של מוחמד ברשימה; בכל זאת, מספר חסוי מוגבלת לחמישה האלה."
לפי השיעים, הבית מוגבל למוחמד, פאטמה, עלי, חסן, חוסין, וצאצאיהם (כולם יודעים באהל-אל-כיסאא); לפי הכינוי שלהם מן המסורת של המעטפת. הם מפרשים את השינוי בכינוי בפסוק הקוראני ומראים שרק החברים הנ"ל מהווים את אהל אל בית. [1] מדלונג כותב ש"שינוי המגדר שלו תרם באופן בלתי נמנע להולדתם של סיפורים שונים על אופי אגדי, כשהוא מצרף את החלק השני של הפסוק לחמשת אנשי המעטפת ". [10] חפים מפשע וחסרי חכמים, ורואים בהם מסירות נפש כחלק חיוני מן הדת.
גם מוסלמים שיעים תומכים בטענה זו עם המסורת הנזכרת באוסף השיח הסוני. חוקרים סונים רבים מעידים על כך שפסוק הטיהור נחשף לגבי חמישה אנשים: מוחמד, עלי, פאטימה, חסן וחוסיין. [11]
״עאישה מסרה: כי השליח של אללה (עליו התפילה והשלום) יצא בוקר אחד לבוש גלימה מפוספסת של שיער הגמל השחור ושם הגיע חסן בן עלי. הוא עטף אותו תחתיו, ואז בא חוסיין והוא עטף אותו תחתו יחד עם השני (חסן). ואז באה פאטמה והוא לקח אותה תחתיה, ואז בא עלי והוא גם לקח אותו תחתיה גם ואז אמר: אללה רק רוצה לקחת ממכם כל טומאה שלכם, אתם אנשי הבית, ולטהר אותכם (טיהור יסודי)״