ד'אבוביל נולד ב-26 במרץ 1848 בטירת שאטו דה רוביל הנמצאת בשטח הקומונה מלזרב. אביו, אוגוסט ארנסט ד'אבוביל, היה פוליטיקאי. סבו, אוגוסטין גבריאל ד'אבוביל, היה גנרל בגרנד ארמה. אנרי ד'אבוביל נרשם ב-1866 ללימודים ב אותה סיים כעבור שנתיים. ב-1870 הוא לחם במלחמת צרפת–פרוסיה ובין 1871–1873 הוצב באלג'יריה.
ב-1894 הוא הועלה לדרגת לוטננט קולונל ומונה לסגן מפקד המשרד הרביעי האחראי על ההובלה ועל מסילות הברזל. היה זה ממש עם פרוץ פרשת דרייפוס. במשרדי המטכ"ל הסתובב מסמך אשר נודע בכינוי "הבורדרו", ונכתב בידי קצין בצבא צרפת המרגל עבור הקיסרות הגרמנית. רבים ניסו לזהות למי שייך כתב היד, אולם העלו חרס. כשהובא המסמך בפני ד'אבוביל, הוא הפנה את תשומת לבו של מפקדו, קולונל פאבר (Fabre), לעובדה שסוג הידיעות המוצגות בבורדרו מעיד שהכותב עבד בכל ארבעת המשרדים של הצבא, ופירושו של דבר שהוא אחד מ"המתמחים", היינו קציני המטכ"ל שהוסמכו לא מכבר והיו חייבים לעבור תקופה בכל אחד מהמשרדים לפני ששובצו ביחידותיהם. כעת החיפוש הצטמצם מאוד. המרגל היה מוכרח להיות מתמחה אשר משתייך לאגף הארטילריה. באותה עת עבד במשרדו של פאבר קצין יהודי צעיר בשם אלפרד דרייפוס, והוא התאים בדיוק לתיאור. פאבר לא חיבב את דרייפוס ולפיכך הביא טופס בכתב ידו והשווה בינו לבין תצלום של הבורדרו. אכן נמצא דמיון רב. חוקרים מודרניים אשר השוו את כתב ידו של דרייפוס עם הבורדרו הגיעו למסקנה כי אכן יש דמיון ביניהם, אולם הוא שטחי בלבד ונובע רק מצורת הכתיבה שהייתה מקובלת אז. באותה מידה יכול היה הכתב להיות דומה להרבה כתבים אחרים. פאבר העביר את מסקנותיו הלאה, וכך פרצה פרשת דרייפוס. ד'אבוביל זומן להעיד במהלך משפט רן.
בין השנים 1912–1931 שימש ד'אבוביל כראש עיריית קראק. ב-1916 הוא הועלה לדרגת ז'נרל דה בריגדה. הוא נישא לבתו של המרקיז אמדה דה גובלו. בנו היה הגנרל לואי ד'אבוביל.
מגפת הקורונה בפורטוגל
התפשטות מגפת הקורונה בפורטוגל החלה בתחילת מרץ 2020.
התפשטות המגפה.
ב-2 במרץ פורטוגל הודיעה על מקרה ראשון של הדבקה בנגיף הקורונה בשטחה. מדובר בגבר בן 60 אשר חזר מצפון איטליה למדינה, אחד ממוקדי ההתפרצות הקשים של הנגיף ביבשת אירופה.
ב-11 במרץ פורטוגל הודיעה על השעיית הטיסות אל איטליה וממנה למשך 14 יום.
ב-13 במרץ ראש ממשלת פורטוגל, אנטוניו קושטה הודיע במסיבת עיתונאים על סגירת כל בתי הספר והאוניברסיטאות ברחבי המדינה עד 9 באפריל.
ב-14 במרץ מרוקו הודיעה על הפסקת הטיסות לפורטוגל.
ב-15 במרץ פורטוגל הודיעה כי היא אוסרת על התכנסויות של למעלה מ-100 איש.
באותו יום, דווח כי פורטוגל וספרד הגיעו להסכמה על הגבלת התיירות בין שתי המדינות, כדי לרסן את התפשטות הנגיף.
ב-16 במרץ פורטוגל הודיעה על מקרה מוות ראשון מנגיף הקורונה בשטחה. הקורבן הוא גבר בן 80 בעל מחלות רקע, אשר אושפז בבית חולים בבירת המדינה, ליסבון.
ב-18 במרץ נשיא פורטוגל, מרסלו רבלו דה סוזה, הכריז על מצב חירום לאומי במדינה עקב התפשטות נגיף הקורונה.
ב-20 במרץ משרד הבריאות הפורטוגלי הודיע כי כל הבאים מחוץ למדינה יחויבו בבידוד למשך 14 יום.
באותו יום, ממשלת פורטוגל הודיעה על הגבלת התנועה במדינה, הכוללת סגירת כל העסקים ברחבי המדינה, למעט סופרמרקטים, חנויות פארם, מאפיות, תחנות דלק ובנקים אשר הוגדרו חיוניים ויישארו פתוחים.
ב-24 במרץ דווח כי הכדורגלן כריסטיאנו רונאלדו וסוכן הכדורגל, ג'ורג' מנדס החליטו לתרום ציוד לבתי החולים בפורטוגל, במטרה לסייע להם במאבק בנגיף.
ב-5 באפריל דווח כי פורטוגל תסגור את נמלי התעופה ברחבי המדינה במהלך חג הפסחא עקב החשש מהתפשטות נגיף הקורונה.
ב-7 באפריל קרא הבנק המרכזי של פורטוגל לממשלה ולאיחוד האירופי לעורר ולהמריץ הכלכלה במדינה כדי למנוע גידול בלקיחת הלוואות כתוצאה מהמגפה.
בסוף אפריל, התחלואה החלה לרדת והוצגה תוכנית ליציאה מהסגר. היא הורכבה מ-3 שלבים שהראשון שבהם החל ב-4 במאי. כל 15 יום, אם התחלואה תמשיך לרדת, יפתחו מקומות נוספים. מצב החירום הלאומי הוסר.
החל מ-4 במאי נפתחו מחדש חנויות קטנות, מספרות, מכוני יופי, אולמות תצוגה לרכב וחנויות ספרים. התקהלויות הוגבלו לעשר. בתי ספר יסודיים, חנויות בגודל של עד 400 מ"ר, מסעדות, בתי קפה ומוזיאונים נפתחו מחדש החל מ-18 במאי.
ב-30 במאי חודשו שירותי הדת, וחנויות גדולות יותר, בתי ספר אחרים, מעונות יום ובתי קולנוע נפתחו מחדש.
ב-9 בספטמבר, אובחנו 646 נדבקים חדשים. זהו מספר הנדבקים היומי הגבוה ביותר במדינה מאז 20 באפריל. אחרי כשבוע, החלו מגבלות כמו הגבלת התקהלות ל-10, איסור שתית אלכוהול בציבור וסגירה מקומות בשעה מוקדמת.
אחרי כחודש, החלה עליה חדה בתחלואה. התקהלות הוגבלה ל-5 אנשים.
בסוף אוקטובר ממשלת פורטוגל הודיעה בסוף כי תטיל סגר חלקי במרבית המדינה החל מ-4 בנובמבר. תושבים בערים רבות, בהן ליסבון ופורטו, נקראו להישאר בבתיהם ולא יורשו לצאת לצרכים לא חיוניים. ההנחיות השפיעו על כ-70% מאוכלוסיית פורטוגל, שמנתה כעשרה מיליון בני אדם.
בין הצעדים בעיריות אלה היו חובת הישארות בבית, למעט 26 הסיבות לנסיעה מורשית, הכוללות רכישת סחורות ושירותים, ביצוע פעילויות מקצועיות, קבלת שירותי בריאות, סיוע לאנשים פגיעים, השתתפות בבית הספר, גישה למתקני תרבות, פעילות גופנית, השתתפות בהתנדבות חברתית ועוד.
על כל פעילות מסחרית להסתיים בשעה 22:00, למעט מסעדות (עד 22:30). על פעילויות תרבות להסתיים בשעה 22:30. הוחרגו בתי מרקחת, משרדים ומרפאות, פעילויות הלוויה אזורי שירות ותחנות דלק. עריות יכלו לקבוע רף נמוך יותר בכפוף לגורמי מקצוע. הותר לערוך אירועים וחגיגות עם יותר מ-6 אנשים, למעט שייכים לאותו משק בית, וכן של ירידים ושווקים, בכפוף לאישור ראש העירייה. ב-121 עיריות אלה הותרו טקסים ומופעים דתיים, בהתאם לכללי המנהל הכללי לבריאות (DGS), בכל שטחה של פורטוגל היבשתית, כל קבוצה במסעדות הוגבלה ל-6, פרט למי שבאותו משק בית.
ב-9 בנובמבר, הוטל גם סגר לילי למגבלות תנועה בסוף השבוע. הוכרז מצב חירום לאומי לשבועיים לפחות. בהמשך נוספו יישובים.
באמצע ינואר 2021 הודק הסגר שימשיך לחודש לפחות, אך לאחר שבועיים ייבחנו נתוני התחלואה ואז יוחלט האם להמשיך בו. בתי הספר המשיכו לפעול, אך מי שיכול נדרש לעבוד מהבית. כל החנויות והשירותים שאינם חיוניים נסגרו והמסעדות ובתי הקפה פועלים במתכונת של משלוחים בלבד. ב-21 בינואר הוחלט לסגור גם את בתי הספר והגנים. זאת בשל זן SARS-CoV-2 שמקורו בבריטניה. המדינה סבלה מעומסים בבתי החולים. בסוף ינואר החלה ירידה בתחלואה היומית.
ב-11 במרץ, הודיעה הממשלה על תוכנית יציאה מהסגר. בתחילה נפתחו הגנים בתי הספר היסודיים. החלה ב-15 במרץ. הוטל סגר קצר הפסחא. לאחריו נמשכו ההקלות. וכן הירידה בתחלואה ובתמותה.
לאחר ירידה דרסטית בתחלואה, במהלך יוני חלה עליה על רקע הגעת זן מדבק יותר של הנגיף. הוגבלה יציאה מליסבון לשאר המדינה. בהמשך הוטל סגר לילי בכמחצית מהמדינה.
בסוף יולי הודיעה הממשלה על 3 שלבי הקלות. עלה אחוז המחוסנים נגד קורונה ובמקביל החלה ירידה איטית בתחלואה.
בנובמבר חלה עליה. ב-25 בנובמבר, פורטוגל הטילה מחדש הגבלות קורונה מתונות בעקבות העלייה בתחלואה. בדצמבר הוחלט לסגור ברים מועדונים לילה החל מ-26 לחודש. בערב השנה הגרגוריאנית החדשה תותר התקהלות של עד 10 אנשים בלבד.
זוליכה פוקחת עיניים (סדרת טלוויזיה)
זוליכה פוקחת עיניים (ברוסית: «Зулейха́ открыва́ет глаза́») היא סדרת טלוויזיה רוסית בת 8 פרקים, המבוססת על הרומן בעל אותו שם, רב המכר מאת גוּזֶל יָכינָה (Guzel Yakhina). הפרויקט הופק על ידי חברת הסרטים "רוסקויה".
שידור פרק הבכורה התקיים ב-13 באפריל 2020 בשעה 21:00 בערוץ הטלוויזיה רוסיה-1 ושודרו 2 פרקים בזה אחר זה, כשהפרק האחרון שודר ב-16 באפריל. את שיר הנושא של הסדרה, "אלוהיי" (בטטרית: Ай, былбылым), ביצעה הזמרת הטטרית דִינַה גרִיפּוֹבַה.
הסדרה הופקה במימון בנק אק בארס הטטרי ושודרה במהלך התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה שתרם להצלחתה על הרקע הבידוד שהוטל על האזרחים במדינה. הסדרה והוכתרה לסדרה הרוסית הפופולרית ביותר לשנת 2020, כשצפו בה יותר מ-30 מיליון איש. פעילים קומוניסטים ונציגי מפלגת הקומוניסטים של רוסיה התלוננו כנגד הסדרה ודרשו מתאגיד השידור VGTRK להפסיק את שידורה, לטענתם הסדרה מציגה באופן לא אמין את התקופה ההיסטורית של שנות ה-40 של המאה העשרים, לדעתם הסדרה מלאה "השמצות אכזריות נגד המציאות הסובייטית" והיא "חבלה אידאולוגית שהוכנה במיומנות."
עלילה.
טטרסטן. חורף 1930. אצל האיכרה הטטרית זוּלֵיכָה מתרחשת טרגדיה כשבעלה מורטאזה נרצח לנגד עיניה. במסגרת הקולקטיביזציה, השלטונות שולחים אותה יחד עם אחרים המנושלים מאדמתם לגלות בסיביר. בתנאים קשים היא תצטרך לעבור ניסויים רבים כדי להישאר אישה שיודעת לאהוב ולסלוח באמת.
הפקה.
לראשונה דווח במרץ 2016 על הפקת סדרת טלוויזיה המבוססת על רומן הבכורה של גוזל יאחינה, "זולייכה פותחת עיניים", אשר זכתה בפרסי יסנאיה פוליאנה ופרס הספר הגדול. מחברת הספר הודיעה שהיא רוצה לראות את צ'ולפן חאמטובה, בתפקיד זולייכה.
צילומי הסדרה החלו ב-11 בספטמבר 2018 והסתיימו ב-26 בפברואר 2019. מרבית הצילומים נערכו בטטרסטן, עם סצנות בודדות שצולמו בהרי אורל במחוז מוסקבה, מחוז ירוסלבל, קאזאן, אזור לאישבסקי, בכפר מסקארה שבקוקמורסקי, בזלנודולסק ובשטח אוניברסיטת קאזאן ובקרמלין בקאזאן. בנוסף נערכו צילומים גם בפרם, במפעל בעיר וגם בעיר ארכנגלסק.