ב-2011 פפסי הפכה לנותנת החסות הרשמית של אקס פקטור האמריקאית. לצד הפרסים המובטחים לזוכה, פורסם כי הוא גם יככב בפרסומת הסופרבול של פפסי, שתשודר במהלך המשחק בפברואר 2011. יוצר ומנחה התוכנית, סיימון קאוול צוטט כשהוא מתייחס לפרס: "זה רק יעזור לזוכה להפוך לכוכב. אני נפעם מהעובדה שפפסי הציעו דבר כזה... בהתחשב בעבר המוזיקלי של פפסי, זה המותג היחיד שיכול לעשות דבר כזה. המסר שזה מעביר למתחרים הוא שיש כאן הזדמנות ענקית שיכולה לשנות את חייהם".
הביטוי "מלחמות הקולה" הוזכר בשירו של בילי ג'ואל "We Didn't Start The Fire". השורה "Rock &amp; Roll and Cola Wars" מתייחסת למאבק של שתי החברות לגייס מוזיקאים מובילים לפרסומות שלהם.
בישראל.
פפסי לא שווק בישראל עד לשנת 1991 עקב כניעת החברה לחרם הערבי. היעדרות המוצר הותירה את השוק לשליטה מוחלטת של קוקה-קולה המתחרה, והובילה בין השאר לקשיי קליטה של פפסי בישראל. מאז כניסתה לישראל, נותר נתח השוק של פפסי בדרך כלל על אחוזים בודדים. פפסי מיוצר ומשווק בישראל על ידי חברת טמפו משקאות.
היריבות עם קוקה-קולה.
במסגרת התחרות עם קוקה-קולה לאורך השנים שהחלה בעיקר בשנות השבעים, פפסי הנהיגה מבחני טעימה עיוורים בחנויות שנקראו "אתגר הפפסי". המבחנים הראו שיותר צרכנים העדיפו את הטעם של פפסי על פני הטעם של קוקה-קולה. בעקבות מבחני הטעימה, המכירות של פפסי החלו לטפס, והחברה הרחיבה את פעילות "אתגר פפסי" בארצות הברית. היריבות זכתה לכינוי "מלחמת הקולה".
ב-1985, חברת קוקה-קולה שינתה את הנוסחה שלה, והציגה את "הקולה החדשה" (the new coke). תגובת הצרכנים למשקה החדש הייתה שלילית, והמשקה החדש הפך לכישלון שיווקי. שלושה חודשים לאחר השקת המשקה החדש, חברת קוקה-קולה החזירה לשוק את המשקה המקורי, הפעם כשהוא מכונה "הקלאסי" (classic). היו שהציעו שהמשקה החדש של קוקה-קולה הומצא כתגובה לאתגר פפסי. תאוריה אחרת גרסה שמדובר היה בתעלול שיווקי, שכל מטרתו הייתה לעורר כעס בקרב הצרכנים וליצור ביקוש גדול לקוקה-קולה המקורי.
בשונה מחברת פפסי, שמראשיתה השתמשה בסלבריטאים וידועים לצורך שיווק ופרסומות, כולל סלבריטאים הוליוודים ומבוליווד, חברת קוקה-קולה בשנים הראשונות והמשמעותיות השתמשה באנשים מגוונים, מכלל ענפי החיים והמעמדות ובעיקר ממעמד הפועלים.
ב-2018 השיק המותג את "מבחן הטעם" בישראל, עם דוכני טעימה עיוורת בין פפסי מקס לקוקה-קולה. לטענת המותג, 58% מהטועמים בקיץ 2018 העדיפו את הטעם של פפסי מקס. בעקבות ההצלחה, מבחן הטעם חזר גם בקיץ 2019.
יוזמת השלום עם ערב הסעודית
רפובליקת קומי
רפובליקת קומי (ברוסית: Республика Коми, בקומית: Коми Республика) היא רפובליקה בפדרציה הרוסית. נמצאת בצפון-מזרח רוסיה האירופית. חלק מהרפובליקה נמצא מצפון לחוג הארקטי. בירתה היא סיקטיבקר.
היסטוריה.
במהלך ימי הביניים השטח היה חלק מרפובליקת נובגורוד והחל מהמאה ה-15 היה חלק מנסיכות מוסקבה.
בתקופת סטלין היו בשטח הרפובליקה מחנות עבודה לאסירים. חלק מהאסירים הועסקו בבניית מסילת הרכבת מאוחטה לוורקוטה, אחד מהם היה מנחם בגין.
פוליטיקה.
בראש הרפובליקה עומד "ראש הרפובליקה" סרגיי גפליקוב, שמונה לתפקיד בספטמבר 2015. לרפובליקה יש פרלמנט הנקרא "המועצה המדינית".
כלכלה.
לרפובליקה אוצרות טבע רבים ובה פועלות מספר חברות המנצלות אותם. רוב תושבי הרפובליקה מועסקים בענף עיבוד תוצרי נפט וגז, עצים ותעשיות הקשורות להפקת אנרגיה חשמלית. מרכזי התעשייה הם הערים סיקטיבקר, אינטה, פצ'יורה, סוסנוגורסק, אוחטה ווורקוטה.
גאוגרפיה.
הרפובליקה נמצאת בצפון מזרח החלק האירופי והיא הרפובליקה הגדולה ביותר ברוסיה באירופה. היא גובלת מצפון בגליל האוטונומי של הניינץ, ממערב - בחבל ארכנגלסק, מדרום - בחבל קירוב, וקראי של פרם, הכולל בתוכו את החבל האוטונומי הקומי-פרמיאקי, ממזרח - בחבל סברדלובסק וטיומן, הכולל בתוכו את מחוז יוגרה (חנטי-מנסי) האוטונומי ואת המחוז האוטומי של ימל-ניינץ.
הנהר החשוב של הרפובליקה הוא נהר פצ'ורה, הנשפך לים ברנץ, כמו כן זורם בה נהר ויצ'גדה, יובלו של דבינה הצפונית, וכן מזן הנשפך כמו פצ'ורה לים ברנץ.
דמוגרפיה.
בשנת 1939 היוו בני עם הקומי 72.5% מהאוכלוסייה, והרוסים רק 22%. מלחמת העולם השנייה הביאה לרפובליקה נמלטים רבים מאזור הקרבות שהביאו איתם ענפי תעשייה משמעותיים. אחרי המלחמה חלק מהם נשארו. כמו כן ברפובליקה אורגנו מספר מחנות אסירים. רבים מאותם אנשים שהגיעו לרפובליקה בעל כרחם נשארו בה והביאו לידי כך שכבר בשנת 1959 הרוסים נהפכו לרוב ברפובליקה והשתלטו על רוב משאביה. במפקד 1989 נרשמו ברפובליקה מעל ל-1,200 אלף תושבים. מאז יש תופענ יציבה של הקטנת אוכלוסייה שירדה לכ-814 אלף בשנת 2021.
על פי תוצאות מפקד האוכלוסין משנת 2010, הרוסים מהווים 64% מהאוכלוסייה, קומי 24%, האוקראינים 4.2%, טטרים 1.3%, בלארוסים 1.0% ושאר העמים כ-5%.
פפסי קולה
רמה&quot;ש
מחשוב DNA
מחשוב DNA עושה שימוש ב-DNA ובביולוגיה מולקולרית, במקום במחשב סיליקון מסורתי.
תחום זה פותח לראשונה על ידי לאונרד אדלמן מאוניברסיטת דרום קליפורניה. בשנת 1994, אדלמן הדגים שימוש ב-DNA לצורך מציאת מסלול המילטוני בגרף עם שבעה צמתים. מאז ניסוייו של אדלמן חלה התקדמות והוכח כי ניתן לבנות מספר מכונות טיורינג.
ב-28 באפריל 2004 הכריזו פרופ' אהוד שפירא, יעקב בננסון, בנימין גיל, אורי בן-דור ורבקה אדר ממכון ויצמן, בכתב העת Nature, שהם הצליחו לבנות מחשב DNA. הביו-מחשב מאפשר לאבחן פעילות סרטנית בתוך תא. לאחר האבחון משחרר הביו-מחשב תרופה נוגדת סרטן בהתאם לאבחון.
ב-28 ביוני 2007 פרופסור אהוד קינן מהטכניון ועמיתיו הכריזו במאמר בכתב העת המדעי ChemBioChem כי פיתחו מחשב ביולוגי, אשר בנוי ממולקולות DNA ואנזימים ויכול לגרום לתופעות ביולוגיות. זו הפעם הראשונה שבה תהליך חישוב מולקולרי מוביל לתכונה נראית של בעל חיים. במהלך המחקר הזה, קבע המחשב את צבעם של חיידקים: כחול או לבן.
מחשוב DNA זהה ביסודו למחשוב מקבילי בכך שהוא מנצל הרבה מולקולות שונות של DNA כדי לנסות אפשרויות רבות בו זמנית. פרופ' קינן מגדיר את היתרון העיקרי של מחשבים ביומולקולריים כנובע בעיקר מיכולתם לתקשר ישירות עם מערכות ביולוגיות ואפילו עם יצורים חיים. זאת מכיוון שכל מרכיבי המחשב הביולוגי, כולל חומרה, תוכנה, קלט ופלט, הם מולקולות אשר משתתפות בשרשרת של אירועים כימיים מתוכנתים מראש.
עבור בעיות מיוחדות מסוימות, מחשבי DNA מהירים וקטנים מכל מחשב אחר שנבנה עד כה.
מחשוב ה-DNA לא מאפשר יכולות חדשות מנקודת המבט של תורת הסיבוכיות - המחקר של סוגי הבעיות החישוביות שקשה לפתור.
המונח מחשוב DNA חופף לננוטכנולוגית DNA אך גם נבדל ממנו. המונח האחרון עושה שימוש בצמד הבסיסים של ווטסון-קריק כדי לייצר מבנים חדשים מ-DNA. המבנים הללו יכולים לשמש במחשב DNA אך אין זה הכרחי.
הערות שוליים.
[[קטגוריה:סוגי מחשבים]]
[[קטגוריה:ארצות הברית: המצאות]]
אמור (מחוז)
מחוז אמור (ברוסית: Амурская область; בתעתיק: אמורסקאיה אובלסט) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית. נמצא במזרח הרחוק הרוסי בדרום-מערבו, כ-8,000 ק"מ ממוסקבה. בדרום גובל המחוז עם סין. מישור נהר אמור מהווה כ-40% משטח המחוז.
מבחינה אדמיניסטרטיבית המחוז מחולק ל-20 אזורים.
היסטוריה.
מתיישבים רוסים הראשונים הגיעו לאזור במהלך המאה ה-17. השטח סופח לרוסיה בשנת 1858 בעקבות מלחמת האופיום השנייה.
כלכלה.
הרכבת הטרנס-סיבירית שנבנתה במאה ה-19 מהווה עורק תחבורתי ראשי של המחוז.
החל משנת 2011 הולך ונבנה נמל החלל האזרחי הראשון של רוסיה, קוסמודרום ווסטוצ'ני שמתוכנן להחליף את בייקונור, וצפוי לסייע לפיתוחו הכלכלי של המחוז כחלק בלתי אינטגרלי מתאגיד רוסקוסמוס ותוכנית החלל הרוסית.
דמוגרפיה.
הרוסים מהווים כ-93% מאוכלוסיית המחוז. כ-65% מאוכלוסיית המחוז מתגוררת בערים.
בעלי זנב
בעלי זנב (שם מדעי: Urodela או Caudata) הם סדרה פרימיטיבית במחלקת דו-חיים. בסדרה קיימים כ-500 מינים לערך. גופם מוארך ורזה, רגליהם קצרות ושוות, וזנבותיהם ארוכים. בשל עורם הלח, התאמתם המרבית היא לבתי גידול הקרובים למאגרי מים, או בבתי-גידול בהם הלחות יחסית גבוהה. חלק מהמינים חיים בעיקר בסביבה מימית, חלקם נכנסים למים ויוצאים מהם לסירוגין, וחלקם האחר חיים על האדמה בכל משך חייהם כפרטים בוגרים. בעלי הזנב דומים ללטאות באופן שטחי בלבד, וקל להבחין ביניהם באמצעות היעדר הקשקשים. בעלי הזנב יכולים לגדל מחדש גפיים שנקטעו. לצעירים מבנה גוף ואורח חיים כשל הבוגרים, למעט זימים חיצוניים הקיימים רק אצל הצעירים. רבים מהם מבלים כל חייהם במים. בישראל יש לסדרת בעלי הזנב נציגים רק ממשפחת הסלמנדריים.
תפוצה ורבייה.
מינים של בעלי זנב נמצאים במרבית בתי הגידול הלחים ו/או המימיים בחצי הכדור הצפוני. בתי הגידול של בעלי הזנב מוגבלים לרוב לצפון הגלובוס, כאשר מספר מועט בלבד של מינים חי באזור הצפוני של דרום אמריקה. מרביתם קטנים, אולם חלקם מגיעים לאורך של מטר וחצי. הם חיים באפיקיי נהרות, בבריכות קטנות, על עצים ובאזורים לחים נוספים. בצפון אמריקה חיים הסלמנדרה, סלמנדרת ענק אמריקנית והפרוטאוסיים, היכולים להגיע לגודל של 30 סנטימטרים ואף יותר. ביפן ובסין ניתן למצוא את הסלמנדרות הענקיות, שמגיעות למשקל של 30 ק"ג ולאורך של מטר וחצי.