המערכת החברתית של היעל הקווקזי מורכבת מ-4 סוגים: קבוצות של זכרים בוגרים מגיל 6 ומעלה, שעשויים לכלול גם זכרים צעירים; קבוצות של זכרים צעירים בלבד; קבוצות נקבות וצאצאיהן שעשויות לכלול זכרים צעירים, וקבוצות מעורבות עם לפחות זכר אחד בוגר ונקבה אחת בוגרת. הקבוצות של הזכרים הבוגרים הן הגדולות ביותר מחוץ לעונת הרבייה - גודלם הממוצע הוא כ-12 פרטים. קבוצות אלו יתפוררו בנובמבר לקראת עונת הרבייה כאשר הזכרים הבוגרים מצרפים לקבוצות נקבות, והם מתאחדים חזרה בינואר או פברואר. כתוצאה מכך, קבוצות מעורבות של זכרים ונקבות בוגרים שגודלן מגיע עד ל-10 פרטים הן נדירות מחוץ לעונת הרבייה. קבוצות הנקבות יציבות לאורך השנה ומכילות 40-6 פרטים. מכיוון שהזכרים הצעירים חיים בדרך כלל בקבוצות הזכרים הבוגרים או הנקבות, קבוצות של זכרים צעירים בלבד הן פחות נפוצות וגודלם הממוצע הוא 7-2 פרטים בנובמבר עד ינואר, ועד 9 פרטים במאי עד יולי.
השינויים במערכת החברתית של היעל הקווקזי מושפעים לרוב מעונת הרבייה, או אף מהטופוגרפיה של השטח; בשמורת צפון אוסטיה גודל הקבוצה הממוצע היה עד 9 פרטים באזורים תלולים ועד 24 פרטים באזורים נמוכים יותר, למרות שבאזורים אחרים זה היה בדיוק הפוך. באזרבייג'ן, במדרונות עדינים יחסית גודל קבוצה ממוצע היה של 78 פרטים, ובעבר אף נצפו באזורים נמוכים בשמורת זאקאטאלי עדרים גדולים של 300 פרטים בשנת 1950. בנוסף לכך, גודל הקבוצה עלול להיות מושפע מצפיפות האוכלוסייה: באזור עם צפיפות של 1.8 יעלים לקמ"ר קבוצה ממוצעת הייתה בסביבות 15-10 פרטים, ובאזור עם צפיפות של 7.1 יעלים לקמ"ר קבוצה ממוצעת הייתה בסביבות 30 פרטים.
תזונה.
היעל הקווקזי המזרחי הוא בעל חיים צמחוני מובהק, והוא צורך כ-256 מיני צמחים בדאגסטן, 80 מינים בגיאורגיה ו-78 מינים באזרבייג'ן.
למרות שהיעל הקווקזי ניזון כמעט מכל סוגי הצמחים בבית גידולו, לרוב יש כ-60 מינים בסיסיים ו-20 מינים מועדפים. בדאגסטן עשבים מהווים את חלק הארי של מזונו בכל עונות השנה. העשבים נצרכים יותר בסתיו ובתחילת החורף (65%) ופחות באביב (30%), כאשר בקיץ עשבי תיבול ומיני אוכמנית נצרכים לעיתים יותר מעשבים - במיוחד באזורים תת-אלפינים שבהם העשבים פחות נפוצים. בגיאורגיה, ענפי עצים, ושיחים גבוהים ונמוכים מרכיבים כ-60% מתזונת החורף, אולם בקיץ הם מהווים רק כ-15% מהתזונה. עצי אורן, ורד, אוניום וערבה, הם מפריטי המזון המועדפים על היעל בכל רחבי תפוצתו. בחורפים מושלגים - במיוחד בחודשי פברואר ומרץ, היעלים עשויים להתקיים על עצי אורן ומחט בלבד בשל חוסר במזון אחר. פריטי מזון נוספים שנצרכים על ידם ברמה פחותה הם פטריות וחזזיות.
מכיוון שהתזונה שלו מורכבת ממרבית הצמחייה ההררית הקווקזית, ליעל יש השפעה ניכרת על הצמחייה באזורים אלה. היעל הקווקזי מגיע לאתרי ליקוק מינרלים כמלח בעיקר באביב ובתחילת הקיץ. בגלל הצורך במינרלים, היעל אף עשוי לאוכל אדמה שספוגה במינרלים, כמו גם ללקק משטחי צוקים או לשתות במעיינות מינרלים. באופן כללי המין שותה מים רק לעיתים רחוקות.
הצמחייה הנצרכת על ידי הנקבות בקיץ מכילה פי הרבה יותר חומרים מזינים מאשר הצמחייה הנצרכת על ידי הזכרים, משום שהנקבות מעדיפות מדרונות מוצלים שבהם יש צמחייה מזינה יותר מאשר על מדרונות שטופי שמש. בקיץ, צריכת המזון של היעלים הצעירים גבוהה מזו של הזכרים באופן יחסי. הבדל זה משמעותי יותר בחורף שאז היעלים הבוגרים צורכים פחות מזון מהקיץ בניגוד ליעלים הצעירים שממשיכים לצרוך את אותה כמות מזון. היעל הקווקזי המבוגר מאבד בחורף 30-25% ממסת הגוף שלו.
תחרות עם פרסתנים אחרים.
היעל הקווקזי חופף בחלק המזרחי של תפוצתו עם האייל האדום, אולם מכיוון שהאייל מאכלס אזורים נמוכים יותר ופחות תלולים התחרות ביניהם מינימלית. עז הבר אמנם חופפת עם היעל באזורים מיוערים רבים בתפוצה, אך היא נוטה לאכלס אזורים הררים מעל קו העצים רק לעיתים רחוקות. צפיר האלפים נפוץ בעיקר באזורים הדרומיים של הקווקז ולעיתים קרובות חולק את אותו בית גידול עם היעל ומתחרה איתו על מזון. המתחרים העיקריים של היעל על מקורות המזון הם כבשי הבית; כ-80% ממרעה החורף של היעל נמצא בשימוש על ידי כבשי הבית והצפיפות של אוכלוסיית היעל נוטה להיות דלילה באזורים עם נוכחות עדרי צאן. עם זאת, באזורים רבים הרועים מתקשים להביא את עדריהם בשל פני השטח התלולים והבלתי נגישים.
איומים טבעיים.
התמותה הטבעית של היעל הקווקזי בטבע נגרמת על ידי טורפים ומפולות שלגים וסלעים. בצפון אוסטיה, כ-60% מהתמותה של היעלים נובעת בגלל המפולות, כאשר רובם הם זכרים. בשמורת קאבארדין-בלקריה, המפולות הורגות בכל שנה בממוצע כ-370 יעלים (כ-4% מהאוכלוסייה). בדאגסטן, המפולות מהוות 35% מהתמותה הטבעית.
התמותה על ידי טורפים ליעלים הבוגרים נגרמת בעיקר על ידי הזאב המצוי באזורים הנמוכים. בעמק אחד בשמורת קאבארדין-בלקריה, קבוצה של כ-5 זאבים הרגה 31 יעלים בחורף אחד כשמתוכם היו 9 זכרים בוגרים, 2 זכרים צעירים, 16 נקבות ו-4 גדיים. בדאגסטן הזאבים מהווים כ-20% מהתמותה הטבעית. בצפון אוסטיה לעומת זאת, תועד רק פעמיים טריפה של יעל קווקזי על ידי זאבים, משום שהזאבים כמעט ולא התרחשו בבית הגידול התלול שלו.
התמותה של הגדיים גבוהה מאוד בשנה הראשונה לחייהם, והיא מגיעה בדאגסטן לכ-40% בקירוב מכלל הגדיים. השונר הצפוני הוא הטורף העקבי של המין, והוא צד בעיקר גדיים בכל ימות השנה ובמידה פחותה גם נקבות; השונר גורם לכ-58% מתמותת הגדיים. העיט הזהוב והפרס אף הם טורפים קבועים בעיקר של הגדיים, והם גורמים בסביבות 7-5% מהתמותה של הגדיים. בשמורת צפון אוסטיה, נמצאו במרבית הקינים של הפרס פרסות ושברי גולגולות של גדיי היעל הקווקזי. סביר להניח שבעבר היעל הקווקזי היה נטרף גם על ידי הנמר הפרסי שנעלם כיום כבר מרוב הקווקז.
על מנת להגן על עצמם מטריפה היעלים הקווקזים חיים בקבוצות ובאזורים תלולים, ובעת סכנה הם משמיעים קריאת אזהרה חדה שנשמעת כשריקה; עם זאת, מכיוון שהשריקה בתדר נמוך יחסית ואינה נשמעת היטב היעילות שלה אינה משמעותית כל כך. הגדיים יפעו לאימם כאשר הם יחושו מאוימים.
היעל הקווקזי מאכלס כמה טפילים על גופו; ביניהם ניתן למנות תולעי סרט, כינים, קרציות, נמטודות, זבובי בקר וזחלי יתוש. בעבר היה ידוע על כמה מגיפות שהתרחשו במאה ה-19 בקווקז כתוצאה מטפילים שהפחיתו את מספרי היעל הקווקזי.
רבייה.
עונת הרבייה של היעל הקווקזי מתרחשת מסוף נובמבר עד תחילת ינואר ושיאה משתנה מעט בין דאגסטן לאזרבייג'ן ולגיאורגיה. החיזור על ידי הזכרים הצעירים לעיתים קרובות אגרסיבי, ובניגוד לזכרים בוגרים הצעירים עלולים לתקוף את הנקבה אם היא תנסה לגרש אותם. נקבות בורחות מ-44% ניסיונות חיזור של זכרים צעירים ומ-27% מניסיונות החיזור של זכרים בוגרים; הן גם מגיבות באגרסיביות ל-15% מניסיונות החיזור של הצעירים ול-9% ניסיונות החיזור של הבוגרים. הזכרים הצעירים מצליחים לרוב להתרבות רק באביב ובקיץ - לאחר תקופת הייחום העיקרית, כאשר הזכרים הבוגרים מותשים ועדיין נותרו מספר נקבות שאינן בהריון. בעונות עם מזג אוויר נאה תקופת החיזור תהיה קצרה יותר.
הזכרים מתגוששים ביניהם כמעט אך ורק בעונת הרבייה. העימותים ביניהם כוללים מתיחה נמוכה של הגוף ולאחר מכן קפיצה והתנגשות במקביל עם הקרניים, וכן דחיפות, נעילת הקרניים, בעיטות, ועמידה על הרגליים האחוריות שסופה התכת הקרניים בראש היריב. בנעילת הקרניים הזכרים עשויים לדחוף אחד את השני במורד המדרון תוך כדי מכות לראש ולגוף כשלבסוף השניים ימצאו את עצמם בתחתית המדרון. הזכר המפסיד מתרחק מהאזור בעוד שהזכר המנצח חוזר למעלה ואינו רודף אחר הזכר המפסיד. הזכרים הבוגרים משתמשים בבעיטות או בתנוחות מאיימות בלבד כאשר הם באים להבריח זכרים צעירים מהנקבות.
לידה ומחזור חיים.
הלידות של נקבות היעל מתרחשות בחודשי מאי ויוני לאחר תקופת הריון של 165-160 ימים. הנקבה ממליטה לרוב פעם אחת ב-4 שנים ובסביבות 6% מהנקבות עלולות להיות עקרות. זמן קצר לפני ההמלטה, הנקבה תבודד את עצמה מהעדר, ותתרחק לאזור מחוספס ומוגן מטורפים. לאחר ההמלטה היא עשויה להסתיר את הגדי בסבך למשך 3-2 ימים, כשהיא תבקר אותו מעת לעת להנקה וטיפוח. לאחר שלב זה הנקבה נעה עם הצעיר במשך 7-3 ימים, ולאחר מכן מצטרפת לעדר.
הגדי שוקל בעת הלידה 4.1-3.4 ק"ג וצבעו בהיר מעט משל הבוגרים. הנקבה ממליטה בדרך כלל גדי אחד, אולם כ-3% מהלידות הם של תאומים. הגדי הצעיר זריז ביותר, והוא מסוגל להתרוצץ במהירות על המדרונות התלולים לאחר יום אחד בלבד מאז שנולד. הגדיים משחקים ביניהם בעיקר בשעות היום.
הגדי מתחיל לטעום מזון מוצק כעשבים בגיל חודש, אולם הוא ממשיך לינוק בערך עד חודש דצמבר. לאחר כ-5 חודשים הנקבה מתחילה למנוע מהגדי לינוק - לעיתים על ידי בעיטות, למרות שהיא עשויה לאפשר לו לינוק גם בגיל שנה כאשר היא תאבד את הגדי החדש שלה. הגדילה של הגדי איטית יחסית, כאשר הנקבות מגיעות לגודלם המלא לאחר 5 שנים, והזכרים מגיעים לגודלם המלא בסביבות 11-10 שנים. מערכת השיניים של הגדי מגיעה לגודלה המלא בסביבות 5 שנים, ועד גיל 12 הן הופכות לשחוקות מאוד. הנקבות מגיעות לבגרות בגיל שנה, אך בטבע הן מתרבות לרוב רק מגיל שנתיים. הזכרים יוכלו להתרבות מגיל 6-4, כאשר קרניהם יהיו גדולות מספיק.
תוחלת החיים של היעל הקווקזי המזרחי היא 16-15 שנים, אם כי פרטים מסוימים עשויים להגיע לגיל 23-22 שנים.
מצב.