מאפיין אדריכלי בולט בתכנונם של המבנים במשך הדורות בעיר העתיקה, בין שהם מקבץ מקרי של מבנים שנבנו במשך תקופה, ובין שהם מתחם ציבורי מונוליטי מפואר שנבנה בחסות ארגון או מדינה, הוא מבנה החצר, הכולל מבואה מוליכה אל חצר פנימית, שבה נפתחות הכניסות אל בתי או דירות המתחם או המבנה. הבתים עשויים אבן ואלו שנבנו עד המאה ה-19, נתמכים בקשתות, ומחופים בכיפות אבן בדרך כלל.
אתרי הרובע.
אתרים ארכאולוגיים.
ברובע המוסלמי מבנים ציבוריים מפוארים מהתקופה הממלוכית, חלקם שמורים היטב וחלקם במצב תחזוקתי קשה.
אתרים נוצריים.
המבנים הנוצריים ברובע המוסלמי נמצאים בסביבות ויה דולורוזה. רובם נבנו במאה ה-19.
שווקים.
בעיר העתיקה שווקים אחדים, שחלקם התמחו במשך השנים במוצרים ייחודיים, כגון מזון, טקסטיל, עורות, תכשיטים, מזכרות לתיירים ואחרים. רוב השווקים בנויים לאורך צירי העיר הרומית ההיסטורית.
אוכלוסייה וקהילות.
אוכלוסיית הרובע המוסלמי כוללת קהילות אחדות. רוב תושבי הרובע הם ערבים מוסלמים, ובנוסף כוללת האוכלוסייה המוסלמית קבוצות אתניות לא-ערביות אחדות שהגיעו לעיר במהלך ימי הביניים. לרוב הקהילות ברובע המוסלמי יש מרכז דתי (מסגד, כנסייה או בית כנסת), בית ספר ומועדון קהילתי. הקבוצות האתניות ברובע הן אלה:
דיהידרוטסטוסטרון
דיהידרוטסטוסטרון (DHT) הוא מטבוליט פעיל ביולוגית של הורמון הטסטוסטרון, הנוצר בעיקר בבלוטת הערמונית, באשכים, בבסיסי השערות ובבלוטות יותרת הכליה על ידי פעולתו של האנזים 5 אלפא רדוקטז. ל-DHT זיקה חזקה יותר פי כמה אל קולטן הטסטוסטרון. ה-DHT שייך לקבוצת התרכובות הנקראת אנדרוגנים.
הורמון ה-DHT עשוי, בין השאר, לגרום לשלב הגדילה של השערות בראש להתקצר באופן משמעותי, ובכך להוביל לקרחות. במקרה זה מספרם של שורשי השיער איננו קטֵן, אלא שלב הגדילה של השערות מתקצר כל כך עד שלא ניתן להבחין יותר בגדילת שיער. עם זאת, הוא גורם ומאיץ גדילה של שערות בזקן, ובשאר חלקי הגוף שאינם הראש.
בנוסף, הורמון ה-DHT עשוי להוביל לבעיות בבלוטת הערמונית, במיוחד להגדלתה השפירה בגברים מבוגרים.
איילון (קיבוץ)
על החירות
על החירות הוא ספר עיון פילוסופי העוסק בשאלות הנוגעות לחירות הפרט, שכתב הפילוסוף האנגלי בן המאה ה-19, ג'ון סטיוארט מיל. מיל כתב את הספר יחד עם אשתו הרייט טיילור מיל, והוציאו לאור בשנת 1859, מספר חודשים לאחר מות אשתו.
"על החירות" עוסק בהגנת היחיד מפני החברה, בין אם זו מאוגדת כמדינה או כקהילה שבה חי היחיד. במילותיו של מיל: הספר הוא על "טבעו וגבולותיו של הכוח שיכולה החברה להפעיל באופן לגיטימי על היחיד". הגנה זו מנומקת במונחים תועלתניים.
הספר ידוע בזכות שני עקרונות חשובים שאותם ניסח מיל, המוכרים כאבני יסוד במחשבה הליברלית, ונראים כיום כמעט כמובנים מאליהם. העיקרון הראשון הוא כי "ביחס לעצמו, ביחס לגופו ונפשו שלו, היחיד הוא ריבון". מיל מביא עיקרון זה כנגד תופעת עריצות הרוב, שבאה לידי ביטוי בכפיית ערכי מוסר וקביעת תקני התנהגות ראויה, ומספקת לחברה כוח בלתי מוגבל כלפי היחיד, המסוגל לפגוע ביחיד באופן קשה. העיקרון השני, "עקרון ההיזק", קובע את התנאים שבהם יהיה לגיטימי מצד החברה או המדינה להתערב בענייניו של הפרט - "(ש)המטרה היחידה אשר למענה אפשר להפעיל כוח בצדק כלפי כל חבר בקהילה מתורבתת בניגוד לרצונו היא כדי למנוע נזק לאחרים. טובתו שלו, הפיזית או המוסרית, אינה הצדקה מספקת". שני עקרונות אלו מקובלים על כל ענפי הליברליזם, וכן על אידאולוגיות פוליטיות קרובות.
הספר הוא ספר משפיע ביותר בחשיבה הפוליטית מאז כתיבתו ועד היום. הרעיונות המופיעים בו ממשיכים להיות נדונים בספרים ובמסות, והוא השפיע על הוגים כברטרנד ראסל וישעיה ברלין. לבד מחשיבותם הגבוהה של הרעיונות המנוסחים בו, הספר כתוב בשפה נגישה לקורא ההדיוט. מהדורות חדשות של הספר מודפסות מעת לעת, והספר תורגם לשפות רבות, ובכללם מספר תרגומים לעברית.
הרקע לכתיבת הספר.
ספרו של מיל נכתב על רקע בריטניה של המאה ה-19, שבה חי מיל. המהפכה המהוללת ב-1688, הסירה את איום העריצות של בית סטיוארט, והביאה להקמתה של מונרכיה חוקתית, בעלת מאפיינים דמוקרטים וליברלים, שנראתה בעיני בני הזמן, ובהם דמויות כמונטסקייה, כצורת שלטון אידיאלית. בריטניה של תקופה זו הייתה אימפריה משגשגת, הכוח המניע בעולם, הן מבחינת עוצמתה הצבאית והן מבחינת עוצמתה הכלכלית. מיל פעל בתקופה שבה היה נראה לרבים כי המדינה מתקרבת למבנה הראוי של מוסדות, איזונים ובלמים. המאבק הפוליטי העיקרי בשנים אלו היה על הרחבת זכות הבחירה, עניין שבו מיל, שהיה מאז ומעולם ליברל מוצהר, תמך בכל לב. נראה היה כי גם במישור זה עתידה החשיבה הליברלית התומכת ברפורמה אלקטורלית לנחול ניצחון בסופו של דבר.
המונרכיה הקונסטיטוציונית האנגלית של המאה ה-19 נשענה רבות על עבודתם של הוגים שקדמו למיל. ג'ון לוק, ואלכסיס דה טוקוויל עסקו במבנה האידיאלי של המדינה וביחסי הגומלין שבין רשויותיה. לוק, אבי הליברליזם, ביסס את תורתו בדבר זכויות הפרט המוגנות, על בסיס תאולוגי. אחרים, כג'רמי בנת'ם, ביססו את מבנה המדינה הראוי על עקרונות תורת התועלתנות. בנת'ם היה ידידו הקרוב ומורהו של אביו של מיל, הפילוסוף ג'יימס מיל.
תורתו של מיל הייתה חדשנית, ויוצאת דופן בכך, שבניגוד לרבים מקודמיו, לא סבר כי תיקונים במנגנון החוקתי של המדינה, במבנה הרשויות שלה או במאפיינים מוסדיים אחרים, הם שיבטיחו את זכויות האזרח שעליהן דיבר לוק. מיל ראה סכנה לחירות הפרט בכל מבנה חברתי שהוא, בכל קהילה, גם כאלו המאורגנות כ"מדינה" וגם בקהילות קטנות יותר. מיל בנה את העקרונות שניסח ב"על החירות" על בסיס קודמיו. את רעיון זכויות הפרט המוגנות שאב מלוק, ואת התועלתנות, המצדיקה אותן (בניגוד להצדקה התאולוגית של לוק), שאב מבנת'ם. את שתי התורות, התועלתנות, ותורתו של לוק בדבר ההגנה על זכויות האדם, שיפר ועידן, והתאים לרעיונות המקוריים שלו.
מיל עצמו גדל כילד פלא, שעל גבו ערכו אביו, ג'יימס מיל, ומורהו של אביו, ג'רמי בנת'ם, ניסיונות פדגוגיים. כבר כילד הולעט מיל ביוונית עתיקה ובלטינית, והראה כישרונות יוצאי דופן. בגיל 20 עבר משבר נפשי חמור, שהביא לשינוי בדעותיו ולהתקרבות לדעות רדיקליות וליברליות. לאחר כשלוש שנים, ב-1830, פגש את הרייט טיילור, אשת חברה נשואה, שעמה פיתח יחסים קרובים. במשך כ-20 שנה, עד למותו של בעלה, הייתה הרייט אשת סודו של מיל, שותפה לכתיבתו, ויש האומרים שאף יותר מכך. ב-1849 מת בעלה של טיילור. ב-1851 נישא מיל לטיילור, והשניים יצאו למסע נרחב באירופה.
על פי האוטוביוגרפיה של מיל, "על החירות" נהגה לראשונה כמאמר קצר בשנת 1854. בני הזוג מיל פיתחו את הרעיונות, הרחיבו את המאמר, וכתבו אותו מחדש. במקומות רבים כותב מיל כי הספר הוא פרי עבודתה של הארייט טיילור מיל, כשם שהוא פרי עבודתו. הטיוטה הסופית הייתה כמעט מוכנה, כאשר הרייט מיל מתה באופן פתאומי באביניון ב-1858. מיל הצהיר כי לאחר מותה של הרייט לא ערך שינויים נוספים בטקסט, וכי אחד ממעשיו הראשונים לאחר מותה היה פרסום הספר ולהקדשתו לזכרה.
תוכן הספר.
מבוא.
מיל פותח את ספרו בדיון על "המאבק בין החירות ובין הסמכות". מיל מתאר את עריצותה של הממשלה, אשר לדעתו יש להגביל אותה באמצעות חירויות האזרח. אם לא יוגבלו סמכויותיה, לממשלה יינתן נשק מסוכן. הוא מחלק את השליטה בסמכות הממשלה לשני מנגנונים: זכויות הכרחיות השייכות לאזרחים, ו"ייסודם של בלמים חוקתיים, שעשו את הסכמתה של הקהילה, או של גוף מסוג כלשהו האמור לייצג את האינטרסים שלה, לתנאי הכרחי לכמה מהפעולות החשובות יותר של הכוח השולט" . מיל טוען כי המין האנושי ישמח להישלט "על ידי אדון" רק אם שלטונו יבטיח את נתיניו מפני רודנות. מיל מדבר במונחים של מונרכיה, אך המין האנושי התפתח לכיוון הדמוקרטי, ובו "לא היה חשש שהיא (האומה) תנהג עריצות בעצמה". אך "האנשים המשתמשים בכוח לא תמיד זהים לאנשים שביחס אליהם הוא מופעל". ומעבר לכך, בדמוקרטיה רצון העם הוא רצון הרוב, ואם ברצון הרוב לדכא ולהפלות חלק מסוים מהעם, את המיעוט - יהא זה מיעוט המבוסס על גזע, מגדר, אמונה או כל דבר אחר - ניתן יהיה לעשות זאת על אף מחאותיו של המיעוט. לפעולה זו קורא מיל "עריצות הרוב".
לדעת מיל, עריצות הרוב גרועה מעריצות השלטון, מכיוון שהיא אינה מוגבלת לפעילות פוליטית. במקום שבו ניתן להגן מפני עריצותו של השליט, יהיה קשה בהרבה להגן מפני העריצות של הדעה המקובלת על ידי הרוב. אנשים כפופים לדעה הרווחת בחברה, ומעוצבים על פיה. הדעה הרווחת היא הבסיס של כל ההתנהגות בחברה, ולא ניתן להגן מפני עריצותה באמצעות החוק. מיל מוכיח זאת על דרך השלילה: ייתכן שדעת הרוב אינה הדעה הנכונה. הצידוק היחיד להעדפת היחיד באמונה מוסרית מסוימת היא העדפתו האישית. בנושא מסוים אנשים יתאגדו על פי עמדתם האישית. הצד שינצח הוא הצד אליו ייטו רוב האנשים, אך אינו בהכרח הצד הצודק.