ההונגרים המשיכו למשחק הגמר ובו ניצחו את נבחרת יוגוסלביה 1:2 וזכו במדליית הזהב הרביעית שלהם. לאחר שהסתיימה האולימפיאדה ערקו מחצית מ-100 המשתתפים במשלחת ההונגרית לאולימפיאדה למערב. בין הספורטאים שעזבו את הונגריה עקב תוצאות המרד ההונגרי הייתה המתעמלת היהודייה אגנס קלטי, זוכת 4 מדליות זהב באולימפיאדת מלבורן, שעלתה לישראל.
בשנת 2006, שנת היובל למרד ההונגרי, יצא לאקרנים סרט תיעודי בשם "זעם החירות" המתאר את סיפור המשחק. את הסרט הפיקו לוסי לו וקוונטין טרנטינו, שתיאר אותו "כסיפור הטוב ביותר שמעולם לא סופר". הקריין בסרט הוא מארק ספיץ שארווין זאדור היה מאמנו בעת שהיה נער.
ביאר ג'ומאייל
דורים
דוֹרִים (ביוונית: Δωριείς) הם בני שבט הלני יווני-עתיק המוזכר בכתבים יוונים, אשר ישבו בעיקר בפלופונסוס, במערב יוון ובכרתים. זהו האחרון מבין השבטים ההלניים שפלש ליוון. לשבט הדורי סממנים תרבותיים ודיאלקט ייחודיים.
על פי הכתבים היוונים בהם מוזכרים הדורים, מתקבל הרושם כי מקורם בצפונה ובצפון-מזרחה של יוון, ושמקורם ומוצאם האתני במקדוניה ובאפירוס. נסיבות שאינן ברורות דיין גרמו להם לפנות לחלקה הדרומי של יוון לעבר אטיקה והפלופונסוס כמו גם לאיים האגאיים ולחופה של אסיה הקטנה.
במאה ה-12 או ה-13 לפנה"ס התחולל חורבן אדיר בפלופונסוס, בכרתים, ובמקומות אחרים באזור הים התיכון, חורבן שהיה כרוך בהרס משמעותי של תרבויות רבות, בהן של התרבות המיקנית העתיקה בדרום יוון, תהליך שהתנהל במקביל לתחילתה של תקופת המעבר ביוון.
הערים בפלופונסוס שנהרסו ואפילו נקברו תחתיהן כללו את הערים קורינתוס, אולימפיה, ספרטה ומיקנה. ערים רבות הפכו בפועל לכפרים עלובים, והיו כאלה שאף נעזבו לחלוטין מיושביהן.
עד היום לא נמצאו עדויות כתובות אודות התקופה, במיוחד לאור העובדה שהשימוש בכתב הליניארי B פסק לחלוטין. המחקר המקובל מייחס אומנם את הדבר לפלישתם של הדורים, אך לאחרונה, החלו להמצא מספר עדויות לפיהן בני השבט היגרו דרומה לפלופונסוס ולאזורי הים האגאי במהלך ימי הביניים של יוון העתיקה וכי הם לא פלשו לשם בתחילתה של התקופה הזו, ומכאן שלא הם הגורם לחורבן האמור והשערה סבירה יותר היא שחורבן זה היה חלק ממשבר גויי הים.
אף על פי שרוב הפולשים הדורים התנחלו בפלופונסוס, חלקם גם התנחל ברודוס ובאסיה הקטנה, שם נוסדו ששת ערי הדורים הגדולות- הליקארנאסוס וקנידוס שבאסיה הקטנה, קוס ולינדוס, קמירוס ויאליסוס באיים של רודוס. שש הערים הללו הפכו ברבות הימים לערים שהתחרו עם הערים האיוניות שבאסיה הקטנה, וזאת, בנוסף לפלישתם של הדורים גם לאי כרתים.
המסורות המקוריות של בני השבט נשמרו גם בתקופה הקלאסית. ההיסטוריון תוקידידס ראה את המלחמה הפלופונסית בחלקה "כמלחמתם של האיוניים בדורים" ואף ציין בכתביו את האמונה לפיה בני סירקוסאי היו צאצאיהם של בני שבט הדורים (תוקידידס 7.57). מושבות "דוריות" כאלו ואחרות, שמקורן בקורניתוס, במאגארה ובאיים הדוריים, הופיעו לסירוגין לאורך החופים הדרומיים של סיציליה מסירקוסאי עד לסלינוס.
מבחינה תרבותית, הרי שבנוסף לדיאלקט הדורי של שפתם היוונית, המושבות הללו שימרו את לוח השנה הדורי.
לדורים גם מיוחסת התפשטותה של ההומוסקסואליות ביוון העתיקה. יש חוקרים הטוענים שהדבר התרחש בזמן הגירתם המקורית, ויש הטוענים שזמן ההתרחשות היה מאוחר הרבה יותר, בסביבות שנת 630 לפני הספירה לערך, תחילה בכרתים, ואחר כך בספרטה ובשאר ערי המדינה היווניות.
הפלישה הדורית.
בשם הפלישה הדורית (או "ההגירה הדורית") קרויה ההתפשטות של השבטים הדוריים שהגיעו מצפון יוון אל עבר מערב יוון, הפלפונסוס וכרתים, תוך דחיקת השבטים האחרים אל מחוץ לחצי האי הבלקני. לפי ההנחה המקובלת, השם "דורים" נגזר מ"דוריס" - חבל הארץ בצפונה של יוון ממנו הגיחו.
על פי הממצאים הארכאולוגיים התרחשה פלישה זו החל מהמאה העשירית לפני הספירה, וההנחה המקובלת היא שדחיקת השבטים האחרים היא שהובילה להתפשטות האיונים והאיולים לאיי וחופי הים האגאי. הפלישה פסחה כנראה על אטיקה שכבר באותו זמן הייתה כפי הנראה מאוכלסת וחזקה דיה להגן על עצמה, ובכך שימשה בסיס לפליטים אשר עברו באתונה בדרכם להתיישבות מחדש.
הגירה זו נחשבה עד לאחרונה לסיבת נפילה של התרבות המיקנית. טענה זו מקורה עוד בתקופה הקלאסית, והיא התבססה על המיתוסים הדוריים עצמם. יחד עם זאת היות שהממצאים שמקורם בשבט הדורי לא הגיעו בפתאומיות בד בבד עם חורבנה של התרבות המיקנית (בערך 1200 לפנה"ס) ולמעשה הסימנים החומריים הראשוניים של הדורים מקורם כאמור רק במאה העשירית לפנה"ס (כלי נשק עשויים מברזל, הבדלים בנוהגי הקבורה) קרוב לוודאי שהתרבות המיקנית הייתה בשקיעה שהחלה זה מכבר והדורים נכנסו לתוך הוואקום השלטוני שהתפתח כתוצאה מכך.
מוצא מיתי.
על פי המיתולוגיה היוונית המאוחרת נקראו הדורים על שמו של מייסד השבט דורוס, בנו של הלן, ראש בית האב המיתולוגי של היוונים.
על פי המיתוסים (הספרטניים בעיקר) הונהגה הפלישה הדורית על ידי צאצאיו של הרקולס (ההראקלידים) אשר אספו תחת דגלם את שבטי הדורים ופנו לכבוש את כברת הארץ שהובטחה להם על ידי זאוס. צאצאים אלו הדיחו מהשלטון בספרטה את בית אטריאוס.
הדיאלקט הדורי.
בדיאלקט הדורי נעשה שימוש לאורך החופים של הפלופונסוס, בכרתים ובחלקה הדרום מערבי של אסיה הקטנה, ויש דמיון רב בינו לבין היוונית הצפון מערבית והמקדונית העתיקה. בתקופה מאוחרת יותר החלו לשלוט דיאלקטים אחרים, בייחוד הדיאלקט האטי, עליו התבססה השפה היוונית העתיקה הנפוצה. המאפיין הבולט ביותר של הדיאלקט הדורי היה השימור של השורשים הלשוניים ההינדו-אירופיים. היוונית הצאקוניאנית, אחת מההתפתחויות המאוחרות של היוונית הדורית ומקור עניין לבלשנים רבים, עדיין מדוברת באופן יוצא דופן ממש בכמה אזורים בחלקי החוף הדרומיים של הפלופונסוס ובחופה של ארקדיה המודרנית.
דויד טרזגה
דויד סרז'יו טרזגה (בצרפתית: David Sergio Trezeguet; נולד ב-15 באוקטובר 1977 ברואן) הוא כדורגלן עבר צרפתי ממוצא ארגנטינאי. הוא בנו של שחקן הכדורגל הצרפתי-ארגנטינאי חורחה טרזגה, ששיחק בצרפת כאשר טרזגה נולד.
קריירה.
טרזגה גדל ושיחק את משחקו המקצועי הראשון בארגנטינה בקבוצת פלטנסה.
הוא זכה במונדיאל 1998 עם נבחרת צרפת וכבש את שער הזהב מול איטליה שהוביל לזכייה ביורו 2000. במרץ 2004 הוא נבחר על ידי פלה לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם.
במוקדמות מונדיאל 2006 שיחק עם נבחרת צרפת מול נבחרת ישראל במשחק שהתקיים באצטדיון רמת גן. הוא כבש את השער לצרפת, וכמה דקות מאוחר יותר הורחק בכרטיס אדום לאחר שנגח בפניו של טל בן-חיים. המשחק הסתיים בתיקו 1-1. באותו מונדיאל הגיעה צרפת למשחק הגמר, אך הפסידה לאיטליה בגלל פנדל שאותו החמיץ.
בספטמבר 2006 הפך טרזגה, המכונה "טרזגול", לכדורגלן הזר אשר כבש הכי הרבה שערים עבור יובנטוס. הוא זכה בפרס הוקרה על שכבש 125 שערים ב-207 הופעות.
למרות עונה מוצלחת במדי הקבוצה, בה כבש 20 שערים בליגה, בחר מאמן נבחרת צרפת לא לכלול את טרזגה בסגל ליורו 2008.
ב-2010 חתם בעולה החדשה לליגה הספרדית, הרקולס אליקנטה. בעקבות ירידתה של הרקולס לליגה השנייה בספרד, טרזגה החליט לא להישאר בקבוצה.
ב-30 באוגוסט 2011 חתם טרזגה לעונה אחת בבאניאס מהליגה הראשונה באיחוד האמירויות. ב-19 בדצמבר 2011 חתם טרזגה בקבוצת ריבר פלייט הארגנטינאית אשר ירדה ליגה, לראשונה בתולדותיה, עונה לפני שחתם. טרזגה, שגדל בבואנוס איירס והיה אוהד הקבוצה בילדותו, דיבר על חתימתו בקבוצה כעל חלום שהתגשם, והתייחס להגעתו לקבוצה בעת מצוקתה כשליחות בסיוע לחזרתה לליגה הראשונה. טרזגה כבש בקבוצה 13 שערים ב-18 משחקים והיה שותף בכיר לחזרתה של הקבוצה לליגה הבכירה.
ב-22 ביולי 2013 הושאל טרזגה לקבוצת ניואל'ס אולד בויס הארגנטינאית. לאחר כשנה חתם השחקן בפונה סיטי מליגת העל ההודית.
ב- 20 בינואר 2015 הודיע טרזגה על פרישה מכדורגל.
תארים.
נבחרת צרפת
מונקו
יובנטוס
ריבר פלייט
מוריד הגשם
מיכל טל
אנטי פארוק
ממשלת רוסיה
ממשלת הפדרציה הרוסית (ברוסית: Правительство Российской Федерации) היא הרשות המבצעת של רוסיה, הקבינט והגוף הפדרלי הבכיר ביותר בניהול המדינה.
הממשלה היא מעין זרוע של הנשיא, כיאה למשטר נשיאותי, ומעמדה מעוגן בפרק 6 של חוקת רוסיה ובחוק הפדרלי "אודות ממשלת הפדרציה הרוסית", שאומץ ב-17 בדצמבר 1997. את הממשלה - הכוללת ראש ממשלה ושרים - ממנה הנשיא, אך מינוי זה חייב לזכות באישור הפרלמנט. לראש הממשלה יש כוח אך הוא מוגבל והחלטות חשובות עוברות דרך הנשיא. במקרה שנבצר מנשיא רוסיה למלא את תפקידו, ממלא זמנית את תפקידו ראש הממשלה המכהן, עד לכינון בחירות או חזרתו של הנשיא.
מושב הממשלה הוא בבית ממשלת הפדרציה הרוסית, על גדות נהר מוסקבה, בקראסנופרסניה נאברז'ניה, בית מס' 2. מאז 1999, הממשלה מפעילה פורטל אינטרנט ממשלתי ומקבלת פניות מהציבור גם בדרך אלקטרונית.
היסטוריה.
הממשלה הפדרלית של רוסיה הוקמה ב-25 בדצמבר 1993 כיורשת מועצת השרים של ברית המועצות, שעברה שינויי שם רבים מאז הוקמה כסובנארקום בשנת 1918, אז הוקמה על שרידי מועצת השרים של האימפריה הרוסית, שהוקמה לראשונה ב-8 בספטמבר 1802 בשם ועדת השרים של האימפריה הרוסית והייתה ממשלת רוסיה הראשונה שהוקמה במסגרת הרפורמה הממשלתית של קיסר רוסיה, אלכסנדר הראשון.
משנת 2011 מדי שנה מתייצב ראש ממשלת רוסיה בפני הדומה הממלכתית ובמשך כשעה עונה לשאלות חברי הפרלמנט. ראש הממשלה, בטרם השיבו לשאלה, יכול לתת הצהרה ראשונית וכן להודיע הודעות שונות.
הרכב ממשלת רוסיה.