אונור הרביעי נולד ב-17 במאי 1758 בפריז, לאונור השלישי, נסיך מונקו ולמריה קתרינה בריניולה, בתם של ג'וזפה בריניולה, מרקיז גרופולי ומריה אנה בלבי.
ב-15 ביולי 1777 התחתן אונור עם לואיז ד'אומון בפריז, ממנה נולדו לו 2 ילדים, ובשנת 1798 התגרשו השניים.
במהלך המהפכה הצרפתית נפרדה המשפחה: אונור התגורר עם אביו, אונור השלישי, נסיך מונקו. בספטמבר 1793 נעצרו הוא, אביו ושני בניו על ידי המהפכנים ונאסרו במחנה סבר. אשתו לואיז ד'אומון ובנו פלורסטאן שוחררו על ידי ד"ר דזורמאו, ידיד המשפה, שאיפשר להם להישאר בביתם עד סוף תקופת הטרור. אונור היה בכלא במשך 7 שנים, ובמהלך המאסר בריאותו התדרדרה.
ב-21 במרץ 1795 נפטר אביו אונור השלישי, נסיך מונקו ואונור עלה לשלטון במקומו. אולם באותה התקופה כבשו כוחות צרפתיים את הנסיכות, ורק לאחר קונגרס וינה חזר אונור לשלוט בנסיכות. ב-30 במאי 1814 חזר אונור לשלטון, אך בריאותו המשיכה להתדרדר. אונור מינה את אחיו ז'וזף, נסיך מונקו כעוצר, אולם בנו אונור התקומם על ההחלטה, וכעבור 5 ימים תפס את השלטון. ב-16 בפברואר 1819 מת אונור בפריז, ובנו אונור החמישי, נסיך מונקו עלה לשלטון במקומו.
משפחתו.
ב-15 ביולי 1777 התחתן אונור עם לואיז ד'אומון בפריז, ממנה נולדו לו 2 ילדים:
אליפות האמריקות בכדורסל 1988
אליפות האמריקות בכדורסל 1988 הידועה גם בשם טורניר האמריקות 1988 היא האליפות השלישית שנערכה על ידי פיב"א אמריקה.
באליפות השתתפו 7 נבחרות. מטרת התחרות הייתה גם לקבוע את הנבחרות שיקבלו זכות להשתתף באולימפיאדת סיאול. גם הפעם נבחרת ארצות הברית בכדורסל לא השתתפה בתחרות, כי כבר הייתה לה זכות להשתתף בתחרות זו.
ברזיל זכתה באליפות בפעם השנייה ברציפות.
מתכונת התחרות.
תחילה נערכו משחקי העפלה אזוריות:
תחילה המשחקים נערכו בשיטת ליגה. בהמשך, ארבע נבחרות המשיכו בפלייאוף לקביעת שלוש הנבחרות שהעפילו לאולימפיאדה.
קישורים חיצוניים.
נתונים מאתר פיב"א
חימיק ווסקרסנסק (הוקי קרח)
מועדון ההוקי חימיק ווסקרסנסק (ברוסית: Хокке́йный клуб «Хи́мик» Воскресе́нск) היא קבוצת הוקי קרח מהעיר ווסקרסנסק (מחוז מוסקבה, רוסיה). נוסד בשנת 1953.
ב-30 ביוני 2010 דווח כי המועדון לא ישחק בליגת VHL בעונת 2010/11, במקום זאת, יאורגן מחדש כקבוצת נוער בליגת MHL. בשנת 2015, "חימיק" חזרה כקבוצה בוגרת בליגת VHL.
היסטוריה.
חימיק ווסקרסנסק הוקמה ב-20 בדצמבר 1953 ובמשך מספר שנים התמודדה בתחרויות הוקי קרח אזוריות. המועדון נתמך על ידי מפעלים כימיים מקומיים ומכאן גם שם הקבוצה "חימיק" ("הרוקח" ברוסית).
מאמן הקבוצה בעונת הבכורה שלה בליגה הסובייטית היה ניקולאי אפשטיין, שפרש מתחום הכדורגל. הקבוצה העפילה לליגה הבכירה בברית המועצות כבר בעונת 1975 כשלוש שנים לאחר הקמת הקבוצה. ההישג המשמעותי הראשון היה מקום שלישי בעונת 1965 ובאותה עונה הקבוצה חנכה בית ספר לילדים ובהמשך השנים סיימה במקום השלישי באליפות עוד 3 פעמים: בשנים 1970, 1984 וב-1990.
ב-1989 הקבוצה הגיעה להישג הגדול ביותר בתולדותיה לאחר שסיימה כסגנית אלופת ברית המועצות לעונת 1989, זאת בהדרכת המאמן ולדימיר וסילייב.
בעונת 1997 חימיק הייתה לקבוצת ההוקי קרח היחידה ממחוז מוסקבה באליפות רוסיה בהוקי קרח ובעונת 1999 נשרה לליגה המשנה וחזרה לליגת העל רק בעונת 2003.
באוקטובר 2005 הקבוצה עברה לעיר מיטישצ'י והפכה לקבוצת אטלנט מיטישצ'י, שהתמודדה החל מעונת 2007/2008 בליגת KHL.
בעונת 2009/2010 הוקמה הקבוצה מחדש והתמודדה בליגת VHL. באותה עונה הוקמה גם קבוצת נוער בשם "פניקס" שהתמודדה בליגת ה-MHL. בעונת 2010/2011 הקבוצה אורגנה מחדש: פניקס שינתה את שמה ל"חימיק" ובעונת 2010/2011 מצליחה להעפיל עד לחצי גמר הפלייאוף אך הובסה על ידי הצבא האדום מוסקבה וסיימה במקום הרביעי בליגה. ברם, באוקטובר 2011 הקבוצה הכריזה על פשיטת רגל ופורקה.
בשנת 2015 הוקמה מחדש והחלה להתמודד בליגת VHL.
מגרש הבית.
מגרש הבית של הקבוצה הוא היכל הקרח ברחוב מנדלייב 2 בעיר. מכיל 4,000 מקומות ישיבה.
הערות שוליים.
ליילנד B21
ליילנד B21 ) (באנגלית: Leyland B21) הוא אוטובוס, מתוצרת יצרנית כלי הרכב הבריטית "ליילנד" (שם מלא: "BritishLeylandMotor Corporation") אשר יוצר בין השנים 1979–1985.
דגמי "ליילנד B21" יוצאו לבלגיה ולאוסטרליה.
חברת האוטובוסים הישראלית, אגד הייתה אמורה לרכוש בספטמבר 1978, 150 יחידות מדגם "ליילנד B21", ולהרכיבם בישראל. היקף העסקה הוערך ב-3,400,000 לירות שטרלינג. אב טיפוס עם מרכב יונקייר שרת באגד מס' שנים, הדגם הישראלי היה מצייד בתיבת הילוכים חצי אוטומטית (וילסון) בדומה לליילנד רויאל טייגר ששרת באגד, אב הטיפוס נמכר למסיע פרטי (שק"ם) שהפעיל אותו מס' שנים עד שהושבת.
העסקה לא יצאה לפועל.
יחסי הודו–תוניסיה
יחסי הודו–תוניסיה הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה של הודו לבין הרפובליקה התוניסאית. להודו שגרירות בתוניס ואילו לתוניסיה שגרירות בניו דלהי.
היסטוריה.
היחסים הדיפלומטיים בין הודו ותוניסיה הוקמו ב-1958. לאורך השנים, תמכה הודו בגלוי בעצמאותה של תוניסיה ומנהיגים תוניסאים שיבחו את הדמוקרטיה ההודית. ב-1963 הוקמה משלחת דיפלומטית הודית ראשונה בתוניס. בשנת 1976 נוסף לשגרירות שגריר ברמת תושב, מאחר שעד אז שגריר הודו במרוקו היה אחראי גם על היחסים עם תוניסיה. בשנת 1981 פתחה תוניסיה את שגרירותה בניו דלהי.
ראש ממשלת הודו, אינדירה גנדי, ביקרה בתוניסיה באפריל 1984, וראש הממשלה נראסימה ראו בשנת 1992. הגברת הראשונה של תוניסיה, וסילה בורגיודה ביקרה בהודו בנובמבר 1982 ואחריה ביקר בהודו ראש הממשלה מוחמד מזלי בשנת 1983.
במהלך ביקורו של הנשיא חמיד אנסארי בתוניסיה באוגוסט 2016, חתמו שתי המדינות על שני מזכרי הבנות לקידום עבודות יד, טכנולוגיית המידע והכלכלה הדיגיטלית. אנסארי נפגש במהלך ביקורו עם ראש הממשלה חביב אסד והסכים להגביר את שיתוף הפעולה במאבק בטרור. אסד הכריז כי "היחסים שלנו חזקים מאוד, השקפותינו דומות". הוא גם אישר כי תוניסיה תומכת במועמדותה של הודו למושב קבוע במועצת הביטחון של האו"ם.
פסל של מהאטמה גנדי נחשף בקמפוס של אוניברסיטת מנובה על ידי מושל מנובה ב-4 באוקטובר 2016. זהו הפסל הראשון של אדם הודי בתוניסיה.
יחסים כלכליים.
הסחר הדו-צדדי בין שתי המדינות הסתכם ב-2012 ב-562.65 מיליון דולר ב-2012, אך ירד ל-398.88 מיליון דולר ב-2013 בשל תסיסה פוליטית בתוניסיה ופגיעה בעובדי מכרה בתוניסיה. הסחר הבילטראלי ב-2015 הסתכם ב-340.25 מיליון דולר.
תוניסיה היא מקור מהימן של יצוא פוספט להודו מאז 1950. הודו מייבאת מעל 50% מהיצוא של חומצה זרחתית מתוניסיה. הסחורות העיקריות המיוצאות מהודו לתוניסיה הן כלי רכב, מוצרי חשמל, כותנה, מנועים, מוצרים כימיים אורגניים, גומי, אורז, קפה ותבלינים.
הודים בתוניסיה.
נכון לדצמבר 2016, כ-120 אזרחים הודים ואזרחים ממוצא הודי מתגוררים בתוניסיה, כולל כמה משפחות שהתגוררו בה בעבר במשך כמה עשורים. רוב הקהילה ההודית מועסקת בידי חברות הודיות הפועלות במדינה. כמה מהם עובדים כצוות של הבנק לפיתוח אפריקה הממוקם בתוניסיה.
כמה הודים שהתגוררו בלוב נמלטו לתוניסיה במטרה לברוח ממלחמת האזרחים הלובית. ממשלת הודו פתחה במבצע לפינוי אזרחיה מלוב עקב פרוץ המלחמה. בעקבות תסיסה נוספת במדינה ב-2014 ניצלה הודו את הנמלים בג'רבה ותוניס על מנת לפנות למעלה מ-3,500 אזרחי הודו.
ניסים גוזלן
ניסים גוזלן (נולד ב-30 בינואר 1965) הוא ראש עיריית באר יעקב. נבחר לראשונה לראשות המועצה בשנת 2003 בשנת 2008 נבחר בפעם השנייה עם 77% מקולות הבוחרים ובשנת 2013 נבחר לקדנציה שלישית עם רוב של 58% מקולות הבוחרים.
מילא שורת תפקידים במגזר הציבורי במהלך שני העשורים האחרונים ובהם גזבר הוועדה המקומית מצפה אפק, דירקטור בחברה למשק וכלכלה - החברה לפיתוח משאבי אנוש בשלטון המקומי ובחברת הפיתוח שלה, חבר באיגוד ערים איילון לביוב.
ביוגרפיה.
גוזלן נולד גדל והתחנך בעיר לוד להורים עולים ממרוקו, דינה ויוסי גוזלן. בנעוריו לקח חלק בתנועת הצופים בשבט אייל שבעיר לוד, התגייס לצה"ל, עבר גיבוש, שובץ לשייטת 13 ולאחר פציעה עבר לשרת בפלחה"ן גולני בלבנון שם החזיקה הפלוגה אחרי מלחמת לבנון הראשונה קו בנבטיה ובבופור. עם שחרורו מצה"ל הצטרף לשורות תנועת הליכוד בלוד, בעת כהונתו של מקסים לוי ושימש חבר בצוות ההסברה שלו. בתקופה זו התמחה ועסק בביטוח כשתחום התמחותו היה ביטוחן של רוב חברות האוטובוסים והמשאיות בארץ. גוזלן עבר להתגורר בבאר יעקב בשנת 1989, הוא נשוי למלי ואב לשני בנים.
עם המעבר לבאר יעקב, הצטרף גוזלן לסניף הליכוד המקומי והיה מהפעילים המרכזיים בו. בבחירות שהתקיימו לראשות מועצת באר יעקב בשנת 1993 שימש גוזלן כיו"ר מטה הצעירים של יואב רפאל ראש המועצה. בבחירות שהתקיימו בשנת 1998 התמודד לראשונה לראשות המועצה ברשימה עצמאית בשם ים - תושבים למען באר יעקב שזכתה לשני מנדטים. גוזלן יצא למאבק בהחלטת שר הפנים, אברהם פורז, לפרק את באר יעקב ולחלקה בין הערים רמלה ונס ציונה.
ראש עיריית באר יעקב.
בשנת 2010 פורסם דו"ח מבקר המדינה החושף ליקויים חמורים בתפקוד המועצה המקומית באר-יעקב.
בשנת 2011 הביא גוזלן לביצוען של מסקנות ועדת טרכטנברג בגני הילדים באופן מלא כבר בשנה הראשונה (הרפורמה ניתנה להחלה בתוך 3 שנים) ובבאר יעקב בראשותו ניתן מענה לכל הילדים מגיל 3 כבר בשנה הראשונה לרפורמה.