היקף הסחר הדו-צדדי בין שתי המדינות עמד על 105 מיליארד דולר בשנת 2010/2011. הייצוא של אוסטרליה לסין הסתכם ב-64.8 מיליארד דולר, ואילו הייצוא של סין לאוסטרליה היה שווה 41.1 מיליארד דולר בשנת 2010–2011.
קיימות טיסות ישירות ממספר ערים בסין כמו בייג'ינג, שנגחאי, הונג קונג וגואנגג'ואו לבריזביין, מלבורן, אדלייד וסידני. בתחילת נובמבר 2011, חברת צ'יינה סאות'רן איירליינס החלה לקיים טיסות מסחריות מתוזמנות לפרת' מגואנגג'ואו. לצ'יינה סאות'רן איירליינס יש מתקני אימון טייסים באוסטרליה כבר שנים רבות. הם נמצאים בג'נדאקו ובמרדין והוקמו בשנת 1993.
היה חשש ראשוני מהשקעות סיניות בענף המשאבים, בדומה לרגשות לגבי השקעות יפניות באוסטרליה בשנות השמונים, אך החשש נרגע בהתאם להשקעות שנבדקו על ידי מועצת סקירת השקעות זרות ופוליטיקאים. אוסטרליה מתמקדת בהשקעות בהן המצבים הם win win, בהשתתפות השתתפות חברות מקומיות וצמיחת מקומות עבודה.
אוסטרליה היוותה מקור חיוני לטכנולוגיה הגבוהה הדרושה לסין כדי לאכוף את טענותיה על שטחים נרחבים של מערב האוקיינוס השקט, כולל טכנולוגיית הבסיס לתכנון סירת הטילים מסוג Houbei.
ב-8 באפריל 2013 הודיעה ראש ממשלת אוסטרליה ג'וליה גילארד, על העסקה כי הדולר האוסטרלי אמור להפוך למטבע השלישי בלבד אחרי הדולר האמריקני והין היפני לסחר ישירות עם היואן הסיני, במהלך ביקור בשנגחאי.
כדי לעודד יזמות אוסטרלית בסין הגדולה, לשכת המסחר האוסטרלית של סין הגדולה מארגנת מדי שנה את פרסי אוסטרליה-סין לעסקים (ACBA), המוענקים לחברות שעבדו לספק מוצרים או שירותים אוסטרליים לאזור סין הגדולה.
הסכם הסחר החופשי סין-אוסטרליה נחתם ב-17 ביוני 2015 על ידי שר המסחר וההשקעות של אוסטרליה אנדרו רוב, ושר המסחר הסיני, גאו הוצ'נג.
בשנת 2020 התפתחה מתיחות כלכלית בין סין לאוסטרליה על רקע מלחמת הסחר בין ארצות הברית לסין, במסגרתה מבקשת ארצות הברית לצרף אליה ואל יפן את אוסטרליה.
נציגויות דיפלומטיות.
אוסטרליה מחזיקה בסין שגרירות בבייג'ינג ו-4 קונסוליות בצ'נגדו, גואנגג'ואו, שנגחאי ושן-יאנג, ואילו סין מחזיקה באוסטרליה שגרירות בקנברה ו-5 קונסוליות באדלייד, בריסביין, מלבורן, פרת' וסידני.
שערוריית הליבור
פרשת הלִיבּוֹר (מכונה גם שערוריית הליבור) הוא שמה של פרשה שנחשפה בשנת 2012, במסגרתה בנקים בכירים ביצעו מניפולציה בריבית הליבור (LIBOR) על מנת לגרוף רווחים. שער הליבור משפיע על שוק המעו"ף ועל כלים פיננסיים רבים בכלכלה העולמית, ולו נגזרים בסך 350 טריליון דולר.
רקע.
הליבור (באנגלית: LIBOR - London Inter-bank Offered Rate) היא ריבית בין-בנקאית על פיה בנקים מלווים ולווים כסף אחד מהשני; שערה נקבע מדי יום מממוצע הערכות/ציטוטים המוגשים על ידי פאנל של כ-11–16 בנקים בכירים בעולם. הליבור מחושבת עבור חמישה מטבעות שונים ושבע תקופות (מועדי פירעון) – החל מיום אחד ועד לשנה. ריבית הליבור משמשת בפועל כאמת מידה עליה מתבססים גופים פיננסים (ממשלתיים ופרטיים), כמו גם נותני משכנתאות וסוכניות אשראי במתן הלוואות, אשר קובעים את הריביות שלהם בהסתמך עליה. הציטוטים הללו אמורים לשקף את המציאות וההערכות הכנות של בנקים בדבר הריבית שבה הם יכולים לגייס כסף בהלוואה קצרת-טווח מבנקים מובחרים אחר.
בשנת 2008, תחקירים בוול סטריט ג'ורנל ובקרן המטבע הבינלאומית העלו את החשד לפיו בנקים מטים את השער באופן קבוע על מנת להניב רווחים; עלתה האפשרות שריביות שהיו נמוכות גם בזמן המשבר הכלכלי של 2008 נקבעו במטרה לגרוף רווחים מתיקי מסחר (פורטפוליו) מבוססי ליבור של הבנקים. החלה חקירה חשאית בעניין, והפרשה נחשפה ביוני 2012 עת שבנקים שהיו צד למניפולציה פנו מיוזמתם לרשויות אכיפה באירופה ובארצות הברית, והציעו להסגיר עצמם ואת חבריהם לקנוניה בתמורה לחסינות ולהפחתה בקנסות.
אירועים מרכזיים בהתפתחות הפרשה.
לאחר התפוצצות הפרשה, מצאה וועדה עצמאית של ארגון FSA הבריטי שתהליך קביעת השער לוקה בחוסר בפיקוח ובקרה, והמליצה על הגברת הרגולציה בנושא. כמו כן, חקירה פלילית החלה בבריטניה ובארצות הברית, כאשר מחלקת המשפטים של ארצות הברית נכנסה לתמונה. חושף שחיתות טען שבכירים ממספר בנקים מעורבים ביצעו תיאומי מחירים , ושכל תזוזנה של מאית האחוז (0.0001) יכלה להניב רווחים של כמה מיליוני דולר למעורבים. כמו כן, התברר שבין השנים 2005–2011 בוצעה מניפולציה בתוך מניפולציה - דיכוי שיטתי של הליבור מצד הבנקים כדי לשדר חוסן פיננסי (מקור פנימי ציין שתופעה זו החלה בתחילת שנות ה-90). נחשף שבנקים דיווחו על ריביות נמוכות או גבוהות במכוון, ובכך הציגו מצגי שווא ואפשרו לסוחרים לגרוף רווחים.
מעל 20 בנקים נחקרו, ותכתובות אימיילים ושיחות שתועדו חשפו שסוחרים ביקשו להתאים את שער הליבור למספר מסוים על מנת שפוזיציות מסחריות שלהם יהיו רווחיות.
תביעות ועונשים.
לאחר שנחשפה מניפולציית הליבור ננקטו נגד הבנקים בפנלים של הליבור הליכים משפטיים פליליים, מנהליים ואזרחיים, בעקבותיהם הם שילמו מיליארדי דולרים של קנסות ופיצויים, ונושאי משרה בהם נשלחו לכלא. קנסות בסך 9 מיליארד דולר שולמו לנציבות האירופית ולרשויות בארצות הברית ובריטניה, ומספר בנקראים הורשעו.
בין הגופים המעורבים ניתן למנות את Crédit Agricole, HSBC, JPMorgan Chase, Lloyds, Citigroup, Société Générale, ICAP ו-R.P. Martin (חלקם, אף על פי שהיו שותפים למניפולציית הליבור, לא שילמו מחיר כבר מכיוון שחלקם היה קטן יותר או עקב ההעדר ראיות מספיקות); הבנק השווייצרי UBS שילם מעל 1.5 מיליארד דולר קנסות; הבנק הגרמני דויטשה בנק (Deutsche Bank) שילם 2.5 מיליארד דולר קנסות; הבנק הבריטי ברקליס (BARCLAYS) שילם 450 מיליון דולר קנסות; הבנק הסקוטי RBS שילם 612 מיליון דולר; והבנק ההולנדי רבובנק (Rabobank) שילם מעל מיליארד דולר. בנקים אלו נתבעו בבתי משפט אזרחיים על קיום קרטל, וב-2018 אף הוגשה בישראל תובענה ייצוגית, לפיצוי גופים ואנשים מישראל שנפגעו.
הפיקוח על הליבור עבר לידי ICE Benchmark Administration (IBA), ועל פי הדיווחים ריבית זו צפויה להיעלם בהדרגה עד סוף 2021.
יחסי אוסטרליה–איראן
יחסי אוסטרליה–איראן (באנגלית: Australia–Iran relations, בפרסית: روابط استرالیا و ایران) מתייחסים ליחסים הדו-צדדיים בין הקהילייה של אוסטרליה ובין הרפובליקה האסלאמית של איראן. אוסטרליה שמרה על נוכחות דיפלומטית רציפה באיראן מאז שהוקמה שגרירות אוסטרליה בטהראן בשנת 1968. איראן מחזיקה שגרירות בקנברה מאז 1971.
סנקציות.
מאוקטובר 2008 הטילה אוסטרליה סנקציות ביחס לתוכניות הגרעין והטילים הרגישים להפצת איראן ולמאמצים לסתור את סנקציות מועצת הביטחון של האו"ם. סנקציות אלה מתייחסות לזהב, מתכות יקרות ונשק.
ממשלת אוסטרליה קבעה סנקציות נוספות בינואר 2013 המגבילות את העסקים האוסטרלים עם מגזרי נפט, גז ופיננסים באיראן. שר החוץ של אוסטרליה, בוב קאר, אמר כי: "
יחסים דיפלומטיים.
שליחים אוסטרלים השתתפו בפסגת המדינות הבלתי-מזדהות בטהראן, איראן באוגוסט 2012.
ב-18 באפריל 2015, שרת החוץ של אוסטרליה ג'ולי בישופ הפכה לשר האוסטרלי הראשון שביקר באיראן מאז אלכסנדר דאונר בשנת 2003, על פי הזמנתו של שר החוץ האיראני מוחמד ג'וואד זריף. במהלך פגישה פרטית, השרים דנו בבקשת אוסטרליה שאיראן תקבל את מבקשי המקלט האיראניים שנשללה כניסתם לאוסטרליה, סחר בין שתי המדינות והמאבק נגד המדינה האסלאמית. המנהיגים היו גם אופטימיים כי הסרת הסנקציות העולמיות על איראן תביא להעלאת ההזדמנויות העסקיות עבור אוסטרליה ופעילות כלכלית באיראן.
פרשת הליבור
יחסי פולין–שווייץ
יחסי פולין–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת פולין לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה.
שווייץ פתחה את שגרירותה שבוורשה בירת פולין בשנת 1921. פולין פתחה שגרירות בשווייץ כבר בשנת 1919.
לפני ובמהלך מלחמת העולם השנייה פוליטיקאים פולנים מפורסמים וגולים רבים אחרים מצאו מקלט בשווייץ. בין 1939 ל-1945, קיבלה שווייץ למדינתה 13,000 חיילים פולנים. הם התגייסו לצבא הצרפתי ונכנסו לטריטוריה השווייצרית על מנת לחמוק מידם של הגרמנים.
לאחר נפילת מסך הברזל באירופה בין המזרח למערב, היחסים בין שווייץ לפולין נהיו קרובים יותר והתבססו על סימפתיה ארוכת טווח הדדית.
במהלך שלב ההתפתחות של פולין מחדש כאומה עצמאית בשנות התשעים של המאה העשרים, הייתה פולין מדינה מועדפת לשיתוף פעולה עם שווייץ במזרח אירופה, היא קיבלה סיוע בשווי של מאות מיליוני פרנק שווייצרי בדמות תמיכה טכנולוגית, תמיכה כספית למערכת הבריאות, הסביבה והבנקים של פולין.
שווייצרים בפולין.
על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2018 התגוררו בפולין שמונה מאות ארבעים וארבעה אזרחים שווייצרים.
ספק (מחזה)
שערוריית המט&quot;ח
שערוריית המט"ח (באנגלית: "The Forex Scandal") הייתה פרשייה פיננסית במסגרתה נחשף שבנקים בכירים ארגנו קנוניה במשך תקופה של לפחות עשור בשנות ה-2000, במהלכה ביצעו מניפולציה בשערי החליפין של מטבעות באופן שהיטיב עם הבנקים והניב להם רווחים על חשבון לקוחותיהם, דבר שגרם להפסדי עתק גם לכלל לציבור.
רקע וחקירה.