על אף הכותרת, המציבה את עלי באבא כדמות המרכזית, בסיפור "עלי באבא וארבעים השודדים" ניתן לראות כי מרג'אנה היא הגיבורה. מרג'אנה גרמה למותו של קאסם להיראות טבעי על ידי כך שדיברה עם הרוקח בדבר תרופה למחלתו ושיחדה את באבא מוסטפא לתפור את גופתו של קאסם. בנוסף, מרג'אנה גרמה לבלבול השודדים כשסימנה את דלתות השכנים בסימנים זהים, שפכה שמן רותח לנאדות השמן שבהן התחבאו השודדים ואף רצחה את מנהיגם לעיניי עלי באבא ומוחמד בנו, כל זאת על-מנת להציל את בעליה ומשפחתו ללא תמורה.
אלאדין ומנורת הקסמים
אלאדין ומנורת הקסמים הוא שמה של מעשייה שמקורה במזרח התיכון. מעשייה זו נכללה ב"סיפורי אלף לילה ולילה" והיא אחת הידועות שבהן, אם כי אינה חלק מן הטקסט המקורי בערבית. המעשייה נוספה אל קובץ "סיפורי אלף לילה ולילה" במאה ה-18 על ידי המזרחן אנטואן גלן, שליקט אותה מפי מספרי סיפורים מסוריה.
תקציר העלילה.
הסיפור מתרחש בסין (בגרסה אחרת בהודו או באגרבה) ומספר על חייט עני שיש לו בן חסר תועלת ויכולת בשם אלאדין (בערבית: علاء الدين: עלאא' אלדין). כאשר אביו של אלאדין נפטר, מכשף נורא מאפריקה מאתר אותו, מתחזה לדודו ומוליך אותו בדרכי מרמה לתוככי מערה מסוכנת כדי שיוציא מתוכה מנורה ישנה. הוא פוקד עליו שלא לקחת כלום מלבדה. אבל אלאדין לא ידע שאין זו מנורה רגילה. יש לה תכונות קסם ובתוכה מצוי שד שבכוחו להגשים כל משאלה ומעדיף לאסוף את האוצרות הרבים שבמערה במקום לקחת את המנורה. כאשר אלאדין מנסה לצאת מהמערה, המכשף מבקש ממנו לתת לו את המנורה קודם. אלאדין לא מצליח למסור לו אותה הואיל וכיסיו מלאים. המכשף מתרגז וסוגר עליו את האדמה. בתוך המערה, לקח אלאדין את המנורה ושפשף אותה בעדינות מן הצד כדי לנקותה, ואז הופיע השד באורח פלא ואמר: "מה תצווה עליי, אדוני? עומד אני לפקודתך כי עבדך אני!". הכוחות הנסתרים של השד הופכים את אלאדין במהרה לאיש עשיר מאוד. הוא נישא לבת המלך, והשד מקים עבורם ארמון מפואר.
מקץ שנים אחדות עולה המכשף על עקבותיו של אלאדין. כשהוא מחופש לרוכל נודד, מכריז על נכונותו להחליף מנורות ישנות בחדשות. אשתו של אלאדין, שאינה יודעת מה רב ערכה של המנורה המכוסה חלודה שנמצאת בביתה, מחליפה אותה באחת חדשה אצל הסוחר המוזר. המכשף מצווה מיד על השד להגלות את הנסיכה ואת ארמונה לאפריקה. אולם אלאדין רודף אחרי המכשף, משיג לעצמו את המנורה, ומחזיר את הארמון ואת רעייתו אליו.
עיבודים.
קולנוע.
בשנת 1992 יצא סרט ההנפשה "אלאדין" של חברת וולט דיסני וזכה להצלחה רבה. בעקבות הצלחת הסרט יצאו שני סרטי המשך ישירות לווידאו: "שובו של ג'אפר" (1994) ו"אלאדין ומלך הגנבים" (1996). כמו כן יצאה סדרת טלוויזיה בשנת 1994 שהתרחשה בין הסרט השני והשלישי ושודרה בישראל ברצועת זמן דיסני (ערוץ 2).
בשנת 2019 יצאה לסרט זה גרסת לייב אקשן בבימויו של גאי ריצ'י בעלת אותו השם בכיכובו של מנה מסעוד בתפקיד אלאדין.
תיאטרון.
בישראל עובד סיפורו של אלאדין לתיאטרון מספר פעמים. ב-1998 עלתה ההצגה "אלאדין", בה שיחקו ליאור כלפון בתפקיד אלאדין וחנה לסלאו בתפקיד ג'יני, ב-2004 עלה המחזמר אלאדין בו שיחקו תום אבני, אלי יצפאן, וצביקה הדר. בשנת 2007 שיחק רודריגו גונזלס את דמותו של אלאדין, אילנית לוי שיחקה את הנסיכה וחנה לסלאו שבה לתפקיד הג'יני, בשנת 2011 במחזמר "שובו של הג'יני" גילם את הדמות הזו ציון ברוך, בשנת 2013 כיכב הזמר הראל סקעת במחזמר "אלאדין ויסמין", את יסמין גילמה שירי מימון ואלי יצפאן שב לתפקיד הג'יני, בשנת 2017 היה זה אסף הרץ ב"אלאדין והנסיכה יסמין", את הנסיכה גילמה שם עדי הימלבלוי, את הג'יני גילם טוביה צפיר ואת המכשף גילם חובי סטאר. בשנת 2018 גילם את הדמות כוכב הילדים רונו גיבור על, ואת המלך גילם דורי בן זאב.
בשנת 2010 עלתה ההצגה אלאדין ומנורת הקסמים תיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער בעיבוד ובימוי של רענן פררה ומשה בן שושן.
בשנת 2019 תיאטרון הילדים הישראלי בהפקתה של קארין סתיו העלה את המחזמר אלאדין ישראל בכיכובם של שי ורועי, יחד עם כוכב הילדים טוביה טוויג הידוע בשם טוויגי גיבור בריאות - בתפקיד הג'יני.
טננבאום
טננבאום (Tannenbaum), טננבום או טננבוים הוא שם משפחה יהודי אשכנזי שמקורו בגרמנית ומשמעו עץ אשוח.
440-449 לפנה&quot;ס
שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 449 - 440 לפנה"ס
450-459 לפנה&quot;ס
שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 459 - 450 לפנה"ס
גביע המלך הספרדי
גביע המלך (בספרדית: Copa del Rey, ידוע גם בתור La Copa, הגביע) הוא המפעל השני בחשיבותו בכדורגל הספרדי, אחרי ליגת העל הספרדית. בטורניר משתתפות 83 קבוצות ספרדיות.
התחרות נוסדה באופן רשמי בשנת 1903, מה שהופך אותה לתחרות הכדורגל הספרדית הוותיקה ביותר. בדרך כלל, זוכת גביע המלך תשתתף בליגה האירופית, אלא אם כן היא העפילה לליגת האלופות.
ריאל בטיס היא מחזיקת הגביע הנוכחית, לאחר שניצחה בגמר את ולנסיה 5-4 בפנדלים בתום 120 דקות (1-1).
המשחק התקיים באצטדיון האולימפי שבסביליה.
שיטת המשחק.
החל מהעונה הקרובה שיטת הגביע שונתה, בשלב המוקדמות מתמודדות קבוצות מהליגות הנמוכות (ליגה רביעית וליגות אזוריות) שהעפילו לגביע, כאשר בשלבים הבאים (החל מהשלב הראשון) מצטרפות כל קבוצות הליגה הראשונה, הליגה השנייה ומנצחות הבתים בליגה השלישית (ללא קבוצות מילואים), ארבע הקבוצות שהעפילו לסופר קאפ הספרדי שמצטרפות החל מהשלב השלישי. החל מהשלב השלישי ההגרלה היא בשיטת המזל כך שכל קבוצה יכולה לקבל קבוצה מאותה הליגה, אם שתי הקבוצות מליגות שונות המשחק יתקיים בביתה של הקבוצה מהליגה הנמוכה יותר ללא קשר להגרלה עצמה.
היסטוריה.
בשנת 1902, תחרות תחת השם Copa de la Coronación, שוחקה לאחר שקרלוס פדרוס, לימים נשיא ריאל מדריד, הציע להקים טורניר כדורגל כדי לחגוג את הכתרתו של המלך אלפונסו השלושה עשר. ארבע קבוצות נוספות הצטרפו עם מדריד לתחרות: ברצלונה, אספניול, ניו פוטבול דה מדריד וביסקאיה (קבוצה שהורכבה משחקנים מהמועדונים אתלטיק קלוב ומועדון הכדורגל בילבאו) שניצחה בסופו של דבר את ברצלונה בגמר. גביע זה מוצג במוזיאון של אתלטיק בילבאו, והמועדון כולל את הניצחון ברשימת הכבוד שלו. עם זאת, זה לא נחשב ממש לחלק מגביע המלך, ופדרציית הכדורגל הספרדית המלכותית לא מכירה בתחרות הזו כרשמית.
גביע המלך היה האליפות הלאומית בכדורגל של ספרד מ-1903 עד הקמתה של הלה ליגה בשנת 1929. הגביע בתחילה היה ידוע בשם Copa del Ayuntamiento de Madrid (גביע מועצת העיר מדריד). בין 1905 ו-1932, הוא היה נקרא בשם Copa de Su Majestad El Rey Alfonso XIII (גביע הוד מלכותו, המלך אלפונסו השלושה עשר). בזמן הרפובליקה הספרדית השנייה, הגביע היה ידוע בשם Copa del Presidente de la República (גביע נשיא הרפובליקה) או Copa de España (הגביע הספרדי), ובמהלך שנות הדיקטטורה של פרנסיסקו פרנקו, הוא היה ידוע בשם Copa de Su Excelencia El Generalísimo או Copa del Generalísimo (גביע הוד מעלתו, הגנרל או גביע הגנרל). אתלטיק בילבאו הוכרזו כזוכה בשנת 1904, לאחר שהיריבה שלה אספניול דה מדריד לא הופיעה למשחק. ב-1910 ו-1913, היה פיצול בין המועדונים והיו שתי התאחדויות יריבות, "אוניון אספניולה דה קלאב דה פוטבול" (UECF), ואת "פדרסיון אספניולה דה פוטבול" (FEF, ההתאחדות הספרדית), שארגנו שתי תחרויות יריבות, גביע ה-UECF ואת גביע ה-FEF. בשנת 1937, במהלך מלחמת האזרחים בספרד, מועדונים באזור הרפובליקני של ספרד ארגנו טורניר שנקרא "קופה דה לה אספניה ליברה", לבאנטה ניצחה יריבתה העירונית ולנסיה 1-0 בגמר. (אם כי בשנת 2007 הפרלמנט הספרדי דחק בהתאחדות הכדורגל הספרדית להכיר בגביע הזה כרשמי, ואז זה יחשב כזכייה בגביע המלך עבור לבאנטה, ההתאחדות עדיין לא החליטה).
בשל המחלוקת על התחרות ב-1902, הנתונים על כמות הזכיות והסגנויות של כמה קבוצות הם גם במחלוקת. ברצלונה זכו בגביע 31 פעמים; אתלטיק בילבאו אחר כך, עם 24 או 23 זכיות, תלוי את מי שואלים. לאורך ההיסטוריה של התחרות, היו 12 גביעים בפועל. הגביעים הוענקו לצמיתות למועדונים שזכו בגביע שלוש פעמים ברציפות, או חמש בסך הכל, או מסיבות מיוחדות אחרות, כך שמתחילים בהכנתו של גביע חדש. לכן, חמישה גביעים הוענקו לברצלונה, שלושה לאתלטיק בילבאו ואחד לריאל מדריד. אתלטיק בילבאו שומרת את הגביע הראשון של התחרות שבו היא זכתה בשנת 1903, סביליה שומרת את גביע הגנרל הראשון משנת 1939 ואתלטיקו מדריד, שומרת את גביע הגנרל האחרון משנת 1976 לאחר מותו של פרנסיסקו פרנקו. בחודש דצמבר 2010, הגביע ניתן לסביליה, זוכת הגביע ב-2010, למזכרת לרגל זכייתה של נבחרת ספרד בגביע העולם בכדורגל באותה שנה.
לפני הקמת הלה ליגה בשנת 1929, הגביע היה למעשה אליפות לאומית. קבוצות נכנסו לתחרות דרך הליגות האזוריות שלהם. במהלך השנים נעשה שימוש בפורמטים שונים כולל בשלב בתים. בניגוד לגביע האנגלי, כמות הקבוצות המשתתפות בגביע המלך מוגבלת. רק קבוצות מהלה ליגה, סגונדה דיויסן, כ-23 קבוצות מהסגונדה ב' ואלופות הבתים מהטרסה דיויסן (אם אלופת אחד הבתים היא קבוצת מילואים, אז הסגנית מאותו בית תשתתף) מורשים להתחרות בגביע. הסיבובים המוקדמים הם משחק אחד, ולקבוצות מהליגות הנמוכות ניתן יתרון ביתיות. שלב 32, שלב 16, רבע הגמר, וחצי הגמר משוחקים בשני משחקים בשיטת בית-חוץ. הגמר הוא משחק אחד המשוחק במקום נייטרלי. מחזיקת הגביע מעפילה לליגה האירופית ומשתתפת בסופר קאפ הספרדי בעונה הבאה.
הגביע.