החוויות הייחודית של הכורסא היא הישיבה הנעימה והנוחה מול הטלוויזיה, כאשר המבנה המיוחד של הכורסא מאפשרת לפרוס את הרגליים קדימה, ולצפות במצב של מנוחה. במהלך השנים, התפתחו הכורסאות וחלקם נבנו כך שיהיה אפשר לשבת עליהם במשך שעות רבות מבלי תופעות הלוואי המלוות לישיבה ממושכת על כיסא רגיל.
אחת ההמצאות בתחום זה הן כורסאות קימה לקשישים. מדובר בכורסאות קימה חשמליות שמונעות מאנשים מבוגרים את הצורך להפעיל כוח בשביל לקום מהכורסא. על הקשיש היושב בכורסא, נדרש רק ללחוץ על כפתור שמשנה את הכורסא למצב קימה נוח. שכלול זה חוסך לבצע את התנועות החדות והכוח הנדרש כדי לעבור באופן רגיל ממצב של ישיבה לקימה וההפך.
פורד ריינלנד
פורד ריינלנד (בגרמנית: Ford Rheinland) היא מכונית משפחתית תוצרת יצרנית הרכב Ford Germany (שם רשמי: Ford-Werke GmbH), חברת בת של קונצרן הרכב פורד, אשר יוצרה בין השנים 1933–1936.
סך הכול יוצרו 5,575 יחידות.
שם הדגם לקוח מאזור "ריינלנד", הוא השם המשמש לשטח מוגדר במערב גרמניה לאורך נהר הריין, בעיקר החלק האמצעי שלו.
כביש 7213
כביש 7213 הוא כביש אורך מקומי, שמקשר את שכונות קריית טבעון "אלרואי" ו"קריית עמל", לכביש 75 שנסלל בשנת 2009.
ייחודו של הכביש.
כיוונו הכללי של הכביש זה הוא מצפון לדרום, על אף שמספר הכביש הוא אי-זוגי, שניתן בדרך כלל לכביש שכיוונו הכללי הוא ממזרח למערב.
דרך קריית עמל.
הכביש משתלב עם דרך קריית עמל למשך 1.2 ק"מ - כחצי מאורך הדרך כולה. לאחר מכן, הוא מתפצל לשלוחה שלו שמגיעה לאחר 300 מטרים לכיכר שמקשרת אותו עם רחוב אליהו התשבי ועם רחוב ללא שם - סיומו של הכביש.
אתרים בסמוך לכביש.
הכביש עובר בסמוך לאתרים הבאים:
משלים של קבוצה
קמברקה
קמברקה (ברוסית ובאודמורטית: Камбарка) היא עיר ברפובליקת אודמורטיה ברוסיה.
היסטוריה.
העיר קיבלה את שמה מנהר הסמוך. ב-21 בפברואר 1741 נקנה שטח אדמה מאוכלוסייה מקומית, לצורך הקמת מפעלי יצקת.
על פי החלטת השלטונות מ-22 באוגוסט 1760 ניתן רישיון להקמת שני מפעלי יצקת וטחנת מים לחיתוך עץ. היישוב נועד לשרת את התעשיות האלו.
במקום פעל בית החולים. ב-1863 נפתח בית הספר לבנים, ב-1872 בית ספר לבנות. ב-1883 נפתחה ספרייה.
ב-1945 קיבלה קמברקה מעמד של עיר. ב-1964 נפתח מוזיאון לתולדות העיר.
אוכלוסייה.
אוכלוסיית קמברקה לפי שנים:
פורד סדרה D
פורד סדרה D (באנגלית: Ford D-series) היא משאית תוצרת Ford of Britain (שם רשמי: Ford Motor Company Limited) חברת בת של קונצרן הרכב פורד אשר יוצר בין השנים 1965–1981.
באפריל 1967 הציגה "פורד בריטניה" את הסדרה השנייה, של "פורד סדרה D", בעל כושר העמסה של 28 טון. הסדרה נקראה "D1000".
משאיות "פורד סדרה D" שירתו בחיל התובלה של צבא אוסטרליה.
אני פורים
אני פורים הוא שיר ילדים לחג הפורים שנכתב בשנת 1932 על ידי לוין קיפניס והולחן על ידי נחום נרדי.
השיר מתאר את השמחה שבחג הפורים, ומובעת בו שאיפה לכך שהחג יחגג לעיתים תכופות יותר.
הלחן שחיבר נרדי משמש גם את השיר "השפן הקטן". השפן הקטן נכתב אף הוא לכבוד חג הפורים, ומתוארות בו התחפושות של תלמידיו של בנימין כספי. הלחנת השיר התמהמהה, וכך הוא קיבל את המנגינה של "אני פורים", בה הוא מושר עד היום.
אלבומי הרמיקס הנמכרים ביותר בכל הזמנים
להלן רשימת אלבומי הרמיקסים הנמכרים ביותר בכל הזמנים. אלבום רמיקס הוא אלבום הכולל בעיקר רמיקסים או גרסאות אקוסטיות של שירים שנכללו בדרך כלל באלבומי אולפן או מיני-אלבומים. לרוב, הרמיקסים נעשים בידי די ג'יים ומפיקים מוזיקליים שונים. ישנם רמיקסים בהם מתארחים מוזיקאים נוספים, שלא התארחו בגרסה המקורית של השיר. דוגמה בולטת לכך הייתה השיר "Ain't It Funny", של הזמרת האמריקאית ג'ניפר לופז. בגרסת הרמיקס שלו, "", התארח הראפר האמריקאי ג'ה רול.
היסטוריה.
"Aerial Pandemonium Ballet" של הארי נילסון, אשר יצא בשנת 1971, הוא אחד מאלבומי הרמיקס הראשונים שיצאו ויש האומרים כי הוא אלבום הרמיקסים הראשון בהיסטוריה; עם זאת, הדבר לא אושש, כיוון שיצאו מספר אלבומים דומים באותה העת. במרוצת השנים יצאו מספר אלבומי רמיקס, אשר כללו רמיקסים לשירים מתוך אלבומי אולפן ומיני-אלבומים.
אלבום הרמיקס הראשון שזכה להצלחה עולמית היה "You Can Dance" של הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה, שיצא בשנת 1987.
הישגים ושיאים.
נכון לשנת 2018, אלבום הרמיקס הנמכר ביותר בכל הזמנים הוא "" של הזמר-יוצר האמריקאי מייקל ג'קסון. אלבום הרמיקס הנמכר ביותר בכל הזמנים בידי אישה הוא "You Can Dance" של הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה, ואלבום הרמיקס הלטיני הנמכר ביותר בכל הזמנים הוא "The Remixes" של הזמרת-יוצרת הקולומביאנית שאקירה.
אלבום הרמיקס הראשון בהיסטוריית מצעד הבילבורד 200 שהגיע למקום הראשון היה, "J to tha L–O! The Remixes", של הזמרת האמריקאית ג'ניפר לופז, בשנת 2002; מתוכו יצא הרמיקס " שהגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100. רמיקס לשיר נוסף מהאלבום בשם " דורג בעשירייה הפותחת גם כן.
יהודה ברגינסקי
יהודה ברגינסקי (17 בנובמבר 1897 - נובמבר 1979), היה פעיל במוסד לעלייה ב' וראש מחלקת הקליטה של הסוכנות היהודית בשנות העלייה ההמונית, בשנים שלאחר הקמת מדינת ישראל, מ-1948 ועד 1961.
נולד בקונוטופ שבאימפריה הרוסית (כיום באוקראינה). קיבל חינוך תיכוני ולמד מספר שנים לימודי רפואה באוניברסיטה בקייב. היה מראשוני תנועת הנוער "דרור" שקמה בסוף מלחמת העולם הראשונה, והתנגדה להלך הרוח של הנהגת העם היהודי סביב הצהרת בלפור, מתוך אמונה כי העצמאות הלאומית היהודית לא תושג על ידי מתן הכשר מצד אומות העולם - אלא על ידי פעולה אקטיבית יהודית-ציונית של עלייה. בעקבות רדיפות של המשטר הסובייטי היגרה מנהיגות "דרור", כולל ברגינסקי, לפולין, שם הצטרף לתנועת "החלוץ" והיה חבר מרכז התנועה בפולין. עלה לארץ ישראל ב-1929 והצטרף לקיבוץ יגור. עבד בייבוש ביצות, במחצבות, בהובלת זיפזיף בגמלים ועוד. שימש גם כמזכיר הקיבוץ.
ההעפלה.
ב-1934 רכשו ביוון תנועות "החלוץ" והקיבוץ המאוחד את האוניה ולוס וארגנו אותה להעלאת מעפילים באופן בלתי ליגאלי לארץ ישראל. ברגינסקי נמנה עם ארבעת שליחי התנועה שארגנו את ההפלגה, הנחשבת כמבצע ההעפלה הראשון. ברגינסקי סייע גם בארגון הפלגתה השנייה של ה"וולוס" ב-1934. האונייה נתפסה על ידי הבריטים והוחזרה ליוון, ובסופו של דבר, הוחזרו מעפיליה לפולין. כישלון זה שיתק למעשה במשך שלוש שנים את המשך מאמצי ההעפלה של תנועת "החלוץ".
באוקטובר 1937 קיימו ראשי תנועת הקיבוץ המאוחד דיון במצב תנועת "החלוץ" באירופה ובאלפי אנשיה המחכים לעלייה באירופה נוכח סכנת המלחמה המתקרבת והוחלט לחדש את העלייה הבלתי ליגאלית ולהטיל על יהודה ברגינסקי לצאת לאירופה ולהיות אחראי על משימה זו. לאחר שקיבל את ברכת ברל כצנלסון לחידוש ההעפלה, פנה ברגינסקי למשה שרת שהביע התנגדות נחרצת לפעילות זו מחשש לעימות עם הבריטים. למרות זאת, הפליג ברגינסקי לאירופה וארגן יחד עם זאב שינד את ההכנות להפלגת האוניה "פוסידון". שינד, שחזר לארץ ישראל, ביקש מישראל גלילי להתלוות אליו לפגישה עם ראש הסוכנות היהודית, דוד בן-גוריון והאחרון הביע גם הוא התנגדות נחרצת למבצע ואיים בסילוקם מההסתדרות. "פוסידון הצליחה להגיע בינואר 1938 ולפרוק את 65 מעפיליה, התנגדות הסוכנות היהודית להעפלה פגעה בהתארגנות באירופה, למרות זאת הצליחו ברגינסקי וחבריו להוציא אוניות נוספות (ארטימיסיה, אטרטו וקולרדו) עוד ב-1938 ובתחילת 1939. רק ביולי 1939 הוקם על ידי המוסדות המוסד לעלייה ב' שארגן את העלייה הבלתי ליגאלית.
המוסד לעלייה ב', שהמשיך את דרכה של תנועת "החלוץ" בארגון העלייה, פעל בדרך ריכוזית. בראשו עמד איש הההגנה שאול מאירוב. פעילי "החלוץ" המרכזיים, יהודה
ברגינסקי, זאב שינד ופעילים נוספים, שניסיונם היה רב משל מאירוב בפעילות זו, עבדו יחד עמו במרכז שהתארגן במלון מטרופול בפריז, כשמאירוב נמצא בלונדון
לצורך טיפול רפואי. ברגינסקי וחבריו עסקו ברכישת האוניות ובארגון המעפילים בעוד שמאירוב עסק בצדדים המדיניים ובגיוס המימון. מראשית 1939 ועד פרוץ מלחמת העולם השנייה ב-1 בספטמבר 1939 הצליח המוסד לעלייה להוציא 11 ספינות מעפילים. עם פרוץ המלחמה השתנה המצב, הוטלו הגבלות חמורות על הפעילות באירופה והמחיר שדרשו בעלי האוניות הרקיע שחקים. מרכז המוסד לעלייה ב' עבר לז'נבה שבשווייץ הנייטרלית. מחצית השנייה של 1940 החליטו ראשי ההגנה והמוסד למכור את אוניית המעפילים שנרכשה, דריאן 2 לבריטים כדי שתסייע במאמץ המלחמתי נגד מדינות הציר וזאת בשל החשש לשלומה לאחר הצטרפות איטליה למלחמה. ברגינסקי, שנסע למטרה זו ליוגוסלביה, סירב לבצע פעולה זו ודרש לשמור את הספינה למטרתה המקורית. בסופו של דבר, הספינה לא התאימה לצורכי הבריטים וחזרה לאנשי "המוסד לעלייה". בהמשך המלחמה, בתקופה בה התמעטה באופן ניכר פעולת העלייה הבלתי ליגאלית, היה ברגינסקי חבר ועדת חוץ לארץ של הקיבוץ המאוחד ועסק גם בגיוס והכנת צנחני היישוב, שנשלחו אל שרידי קהילות מרכז אירופה. ברגינסקי היה פעיל גם בתנועת הבריחה בשנים 1948-1944.
העלייה ההמונית.
לאחר הקמת מדינת ישראל, במקביל לכהונת הממשלה הזמנית (בה לא היה שר שהיה ממונה על נושא העלייה), נבחרה בספטמבר 1948 הנהלת הסוכנות היהודית החדשה (הוגדרה רשמית כהנהלה הציונית), חלוקת התיקים הושפעה ממאבקים מפלגתיים ושיקולים קואליציוניים. כראש מחלקת העלייה נבחר יצחק רפאל וכסגנו מונה ברגינסקי. שמונה גם כראש מחלקת הקליטה, תפקיד בו כיהן עד ינואר 1961.