ב-12 באוגוסט, חצי שנה בדיוק לאחר הוצאת הרישיונות הראשונים לזוגות חד-מיניים בסן פרנסיסקו, קבע בית המשפט העליון במדינה פה אחד כי העיר ומחוז סן פרנסיסקו חרגו מסמכותה והפרו את חוק המדינה על ידי הוצאת רישיונות הנישואין. בהחלטה של 2–5 בעניין "לוקייר נגד" "העיר ומחוז סן פרנסיסקו", בית המשפט גם הצהיר שכל הנישואין מאותו המין שנערכו בסן פרנסיסקו על סמך רישיונות אלה יתבטלו. היא לא הביעה דעה על חוקתיות שלילת זכויות הנישואין לזוגות מאותו המין.
התפתחויות מאוחרות יותר.
בעקבות ההחלטה ב"לוקייר", העיר ומחוז בסן פרנסיסקו הגישו תביעה לבית המשפט העליון, בבקשה הצהרה כי "כל הוראות החוק בקליפורניה המגבילות נישואין לאיגודים בין גבר לאישה מפרות את החוקה בקליפורניה." פעולה זו ושורה של אחרים שהובאו על ידי קבוצות סנגור אוחדו בהליך יחיד בשם "תיקי נישואין", בו קבע בית המשפט העליון בקליפורניה ב-15 במאי 2008, כי שלילת רישיונות נישואין לזוגות מאותו המין הפרה את החוקה בקליפורניה.
הערכות פוליטיות.
ב-18 בפברואר 2004 סירב הנשיא ג'ורג' בוש לומר אם לדעתו יש צורך בתיקון חוקתי לאיסור נישואים חד-מיניים, אך אמר:
ב-24 בפברואר הוא הודיע על תמיכתו בתיקון חוקתי פדרלי אשר "יגן באופן מלא על הנישואין תוך השארת מחוקקי המדינה חופשיים לבצע את בחירותיהם בהגדרת הסדרים משפטיים שאינם נישואין". תומכיו הפוליטיים ראו בכך דרך להדגיש את העובדה כי יריבו הסביר במירוץ לנשיאות, הסנאטור ג'ון קרי ממסצ'וסטס, הצביע נגד חוק ההגנה על נישואין משנת 1996, שהגדיר את הנישואין כאיחוד של גבר ואישה בלבד.
היועץ הרפובליקני אד רולינס ומנהיג הרפובליקאים של הסנאט בקליפורניה, ג'ים ברולט, חשבו שתמונות מהנישואים הללו יסייעו בגיוס המצביעים הרפובליקנים לקלפיות בבחירות 2004. מצד שני, ניוסם וסן פרנסיסקו האפילה בהצלחה את נישואי מסצ'וסטס שהתרחשו חודשיים לאחר מכן, מה שהיה מחזק את המועמד לנשיאות הדמוקרטית באותה שנה, ג'ון קרי, סנטור ממסצ'וסטס.
נציג ארצות הברית ממסצ'וסטס ברני פרנק, הוא בעצמו הומו גלוי, מתח ביקורת על מעשיה של סן פרנסיסקו ואמר שזו "נקודה סמלית" שהסיטה את תשומת הלב מהמאבק האמיתי למען זכויות ההומואים.
במשך זמן קצר בעקבות אירועי סן פרנסיסקו, הוציאו מספר ערים ומחוזות כגון סנדובל, ניו מקסיקו, ניו פאלץ, ניו יורק, מחוז מולטנומה, אורגון ואסברי פארק, ניו ג'רזי גם רישיונות נישואין לזוגות מאותו המין. גורמים רשמיים במחוז בנטון, אורגון היו אמורים להתחיל להנפיק רישיונות נישואין לזוגות מאותו המין, אך התחרטו לאחר שהיועץ המשפטי לממשלה אמר כי פקיד המחוז ייעצר אם יונפקו רישיונות כאלה.
רות מנדלה
רוזי רות מֶנְדלֶה-לבו (1922 – 2019) הייתה אתלטית רבגונית ארצישראלית, אלופת ארץ ישראל (1940) בריצת 100 מטר, זוכת מדליות ארציות בקפיצה לרוחק בקפיצה לגובה בהדיפת כדור ברזל בהטלת כידון ובזריקת דיסקוס.
ביוגרפיה.
מנדלה נולדה בשוויינפורט , בוואריה, גרמניה, בת למשפחה של משפטנים ידועה. באפריל 1934 עלתה עם משפחתה המורחבת לחיפה. היא למדה בתיכון חוגים והתאמנה בקבוצת מכבי חיפה בהדרכתו של צורי. נוסף, לכך היא הייתה מפקדת נשות ההגנה במרכז הכרמל.
באליפות ארץ ישראל שנערכה באצטדיון המכביה בתל אביב במאי 1940 זכתה מנדלה ב-6 מדליות, 2 זהב ו-4 ארד. מדליות זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 13.4 שניות, לפני יפה כהן ממכבי תל אביב (13.5 שניות) וחברתה לקבוצה אמירה זמיר (13.5 שניות) ובריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 1:00.9 דקות. מדליות ארד, בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.22 מטר, אחרי חברתה לקבוצה נינה שרירא (1.37 מטר) ואסתר חכם ממכבי רחובות (1.32 מטר), בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 8.07 מטר, אחרי פרידה ליכטבלאו ממכבי תל אביב (9.42 מטר) ועליזה צ'מפין ממכבי ירושלים (8.84 מטר), בהטלת כידון בתוצאה של 23.20 מטר, אחרי עליזה צ'מפין (26.38 מטר) ומרגלית ספיר ממכבי תל אביב (26.13 מטר) ובזריקת דיסקוס בתוצאה של 23.11 מטר, אחרי פרידה ליכטבלאו (33.80 מטר) ועליזה צ'מפין (24.10 מטר).
באליפות ארץ ישראל שנערכה במאי 1942 היא זכתה ב-5 מדליות, 3 כסף ו-2 ארד. מדליות כסף, בריצת 100 מטר בתוצאה של 14 שניות, אחרי אסתר חכם (13.8 מטר), בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 9.43 מטר, אחרי פרידה ברזון-ליכטבלאו (9.48 מטר) ולפני לאה פלטשר ממכבי תל אביב (7.13 מטר) ובזריקת דיסקוס בתוצאה של 25.22 מטר, אחרי פרידה ברזון-ליכטבלאו (35.3 מטר) ולפני ריטה פסטנברג ממכבי תל אביב (20.63 מטר). מדליות ארד, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 4.48 מטר, אחרי אסתר חכם (4.86 מטר) ואמירה זמיר (4.40 מטר) ובהטלת כידון בתוצאה של 20.75 מטר, אחרי פרידה ברזון (21.55 מטר) ולאה פלטשר (20.76 מטר).
חיים אישיים.
ב-13 באפריל 1945 נישאה מנדלה לחנן לבו (1917 – 2012). בני הזוג עבדו בחנות המשפחתית, "אורתופדיה לבו" (החנות הראשונה בארץ ישראל למוצרים אורתופדים) ונולדו להם שלושה ילדים, איתן (1947), עמוס (1949) ותמר (1952).
אחיה, יוסי מנדלה, צייר, פסל ואמן ממייסדי עין הוד.
ג'ורג' מגופין המפרי
ג'ורג' מגופין המפרי (באנגלית: George Magoffin Humphrey; 8 במרץ 1890 - 20 בינואר 1970) היה עורך דין, איש עסקים ובנקאי אמריקאי, שכיהן כמזכיר האוצר של ארצות הברית בממשלו של הנשיא דווייט אייזנהאואר.
ראשית חייו.
ג'ורג' המפרי נולד וגדל בשייבוגן, מישיגן כבנם של קרוליין (לבית מגופין) ווטס שרמן המפרי. אחיו נקרא גם הוא בשמו של אביהם, וכמוהם אחיינו שהיה מחלוצי הנדסת התוכנה. המפרי למד באוניברסיטת מישיגן, שם סיים תואר במשפטים.
קריירה עסקית.
לאחר שעסק בעריכת דין בסגינו שבמישיגן במשרד עורכי הדין של אביו במשך חמש שנים, הוא החל לעבוד ב-1917 כיועץ המשפטי הראשי של חברת ייצור הפלדה M. A. Hanna Company.. עבודתו בחברה זו ארכה 35 שנים וכללה את קידומו לתפקיד נשיא החברה ב-1929. ב-1946. הוא שימש כיושב ראש "המועצה העסקית" , שהייתה קרויה אז "המועצה המייעצת העסקית", של מחלקת המסחר של ארצות הברית. לאחר בחירתו לנשיאות של דווייט אייזנהאואר ב-1952, המליץ עליו יועצו הקרוב של הנשיא, הגנרל לושיוס קליי, שעבד איתו בנוגע לתוכניות לגרמניה שלאחר המלחמה, לתפקיד מזכיר האוצר של ארצות הברית.
מזכיר האוצר של ארצות הברית.
כמזכיר האוצר בממשל הרפובליקני הראשון מזה עשרים שנה, היה המפרי אחד החברים המשפיעים ביותר בקבינט של אייזנהאואר. הנשיא אייזנהאואר צוטט פעם באומרו, "כאשר ג'ורג' מדבר, כולנו מקשיבים".
המפרי ויתר על שכר של 300,000 דולר והסתפק בסכום של 22,000 דולר. הוא נאבק על איזונו של התקציב, הקפדה על הוצאות הממשלה, והגבלה על תשלומי רווחה וסיוע חוץ, לצד הפחתת מיסים מדורגת. הוא היה אף נחרץ יותר בנוגע להוצאות הממשלה, באומרו במסיבת עיתונאים שנערכה ב-1957 שאם לא יהיה ריסון בהוצאות, "תחוו שפל כלכלי שיסלסל את שערותיכם". המפרי סיים את כהונתו כמזכיר האוצר ב-29 ביולי אותה שנה. לאחר פרישתו הוא שב ל-M. A. Hanna Company, שם הוא שימש כיושב ראש וחבר כבוד במועצת המנהלים, ובמהשך הוא היה יושב ראש מועצת המנהלים של תאגיד הפלדה הלאומי
שנותיו האחרונות.
ב-1962 היה המפרי מעורב בשערורייה פוטנציאלית כאשר ועדה של הסנאט חקרה את אגירת הניקל במהלך שירותו בקבינט. העסקה המדוברת, הייתה בהיקף של 98 מיליון דולר, שבה היו מעורבות חברות שבראשן הוא עמד, אך הוא הסביר שהמניע שלו לא היה להגדיל את המאגרים של הממשלה ולפיכך שמו טוהר. בכל אופן המפרי לא גרף שום רווח מהעסקה באופן אישי.
חיים אישיים.
ב-1913 נשא המפרי לאישה את פמלה סטרק מסגינו. לזוג נולדו שתי בנות ובן.
בשנותיו האחרונות היה המפרי מחוץ לאור הזרקורים. בריאותו התדרדרה כאשר באוגוסט 1969 הוא לקה ככל הנראה במכת חום. לאחר מכן הוא התאשפז לעיתים תכופות בבתי חולים עד שנכנס ב-27 בדצמבר אותה שנה לניתוח בליבו בבית החולים האוניברסיטאי של קליבלנד. ג'ורג' מגופין המפרי נפטר ב-20 בינואר 1970. הוא נטמן בבית הקברות לייק ויו שבקליבלנד, אוהיו.
ניראד
ניראד (בהונגרית: Nyirád) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
הכפר מוקף יער כמעט מכל צדדיו ובתוכו אתרים ארכאולוגיים בהם נמצאו כלי חרס המוכיחים כי היישוב וסביבתו הקרובה מאוכלסים מימי הביניים.
יהודי ניראד.
בניראד חיו יהודים בתקופות זמן שונות:
אץ' (וספרם)
אץ' (בהונגרית: Öcs) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם באץ' מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו ביישוב 257 תושבים, ובשנת 2019 מספר התושבים עמד על 173.
יהודי אץ'.
באץ' חיו יהודים בתקופות זמן שונות:
אשר מיכאל (ארתור) כהן
הרב ד"ר אשר מיכאל (ארתור) כהן (ז' באדר א' ה'תרכ"ב – ה' בניסן ה'תרפ"ו; 7 בפברואר 1862 – 19 במרץ 1926) היה רבה של העיר בזל בשווייץ כארבעים שנה.
ביוגרפיה.
אשר מיכאל ארתור כהן (Arthur Cohn) נולד בשנת תרכ"ב (1862) בפרוסיה המערבית למשפחה שאבותיה שימשו ברבנות: אביו הרב ד"ר חיים כהן שימש ברבנות בפלטוב (Flatow), סבו הרב משה כהן (כונה: החריף) שימש ברבנות בגאלוב, הקים בה ישיבה ועמד בקשרים עם רבי עקיבא איגר. אמו צרלינה היא בתו של מרכוס כהן, סוחר אמיד ונדבן. הוא למד בבית המדרש לרבנים בברלין אצל רבו המובהק הרב עזריאל הילדסהיימר, ואצל הרב דוד צבי הופמן והרב שלמה במברגר, נסמך להוראה והשלים עבודת דוקטורט. נישא לביילה שנפטרה באנגליה בגיל 83, בשנת תשי"ב.