המקרא מספר כי אין המחבר המקראי מוסר מידע מדוע המית ה' את ער. היות שער מת, ניתנה תמר אשתו לאונן כדי שזה ייבם אותה. שמו מופיע ב כחלק משושלת לבית יהודה עם ציון המחבר כי עשה את הרע בעיני ה'.
בתלמוד הבבלי קיימת מסורת המספרת כי ער כמו אחיו אונן, נמנע מלעבר את תמר ולכן נענש. רש"י בעקבות חז"ל מפרש כי חטאו של ער זהה לחטאו של אונן ולכן הומת : "כרעתו של אונן משחית זרעו שנאמר באונן וימת גם אותו כמיתתו של ער מיתתו של אונן ולמה היה ער משחית זרעו כדי שלא תתעבר ויכחיש יפיה".
לשיטתו של רמב"ן ער הומת בשל מעורבות אביו יהודה במכירת יוסף:
מדרש שמו.
ילקוט שמעוני דורש את שמו של ער כך: "ויקרא את שמו ער () -בן שהוער (הורק) מן העולם." יש הטוענים כי הסבר לשמו של ער בא במהופך בסיפור: " עֵר בְּכוֹר יְהוּדָה- רַע, בְּעֵינֵי ה'"
תרגום יונתן לתורה מתרגם את שמו כערירי "ואתעברת וילידת וקראת ית שמיה ער ארום בלא וולד עתיד לממת".
נפת האדמירליות (סנקט פטרבורג)
נפת האדמירליות הממוקמת במרכז העיר סנקט פטרבורג נמצאת בגדה השמאלית של הנהר נייבה והיא משופעת באווירה העתיקה שהוא משרה בשל בניינים מפוארים כמו קתדרלת איסק הקדוש מהמאה ה-18, בעלת חלל פנימי מוזהב ומהודר ותיאטרון מרינסקי המכובד המציג מופעי בלט ואופרה. האזור מאופיין בסצנת אוכל מגוונת עם מסעדות רוסיות, מסעדות ביסטרו אלגנטיות ובתי קפה צמחוניים נינוחים. אי הולנד החדשה הוא מרכז תרבותי פופולרי עם קונצרטים של מוזיקת אינדי ופארק פופולרי לפיקניקים.
בתחומיה שוכנים:
נפת האדמירליות הוא אחד האזורים המתוירים בעיר, ובתחומה נמצאת כיכר איסק הקדוש, השוכנת למרגלות קתדרלת איסק הקדוש.
היסטוריה.
הנפה הוקמה במרץ 1994, מאיחודם של נפת לנין ונפת אוקטובר. התיישבות ראשונה החלה ב-1737. בסוף המאה ה-18 הוקם באזור בית החולים קאלינקין שהיה בית חולים הראשון בעיר שהתמחה במחלות מין. כמו כן ברובע ממקום בית החולים יליזבטה שהיה בית חולים לילדים הגדול בעיר.
מגורים.
נפת האדמירליות הוא אחד מאזורי המחיה היקרים ביותר בעיר ואחת הנפות הוותיקות ביותר בעיר. מרבית המבנים בני למעלה משלוש מאות שנה וכמעט שאין בנייה חדשה. כ-28,000 משפחות גרות כאן ומחירי הדירות הם מהגבוהים בעיר.
אתרים בעלי עניין.
הנפה ידועה באתרים ההיסטוריים שלה. בתחומיה נמצאים אתרי התיירות הידועים ביותר, כדוגמת:
הרחובות הראשיים הם: השדרה האנגלית, רחוב הדקבריסטים, שדרות לרמונטוב, שדרות רימסקי-קורסאקוב, רחוב סדובאיה, תעלת האדמירליות, תעלת גריבוידוב, תעלת קריוקוב ואתרים נוספים.
תחבורה.
בתחומיה שוכנות 2 תחנות רכבת:
בניית מסילות הברזל הראשונות ברוסיה (קו הרכבת צארסקויה סלו, קו סנקט פטרבורג - פאבלובסק) יצאה למעשה מצארסקויה סלו ועד לתחנת ויטבסק שנקראה בעבר תחנת צארסקויה סלו. בעבר הייתה גם תחנה שלישית, תחנת ורשה, אך זו נסגרה בשנת 2001 לצורך שיפוצים והתחנה הפכה למרכז מסחרי ומוזיאון לרכבות. בתחומי הרובע ישנן גם תחנות רכבת תחתית ובתחומי העיר עוברים קווי קירוב-ויבורג, מוסקבה-פטרוגרד, קו הגדה הימנית וקו פרימורסקי-פרונזה.
התחנות הגובלות (מצפון לדרום):
אקולוגיה.
רמות איכות הסביבה היא מהנמוכות בעיר, אף שבשנים האחרונות המצב משתפר. הנפה נחשבת לאזור תעשייתי ובעבר פעלו בתחומה מפעלים רבים. באחרונה מפעלים אלה הכריזו על פשיטת רגל ונסגרו. ישנם גנים ופארקים לא מעטים כדוגמת: גן איזמאילובסקי (בשדרות איזמאילובסקי), פארק יקטרינהוף, גן יוסופוב, גן ניקולאי, גן אלכסנדר המפורסם, המשתרע סמוך לבניין האדמירליות ומספר גנים קטנים יותר נוספים.
אחת מפנינות הטבע הידועות הן המתחם ההיסטורי "הולנד החדשה"
חינוך והשכלה.
בתחומיה שוכנים מוסדות רבים להשכלה גבוהה, ביניהם:
הסגר ביירה
הסגר ביירה (באנגלית: Beira Blockade) המכונה גם פטרול ביירה (באנגלית: Beira Patrol), היה הסגר אשר כפתה בריטניה על נמלי מוזמביק הפורטוגזית, במטרה לנתק את אספקת הנפט לרודזיה (זימבבואה של ימינו) דרך נמלים אלו.
ההסגר הוטל בהוראת ראש ממשלת בריטניה הרולד וילסון כתגובה להכרזת העצמאות של רודזיה. רודזיה הייתה מדינה בדרומו של חבל רודזיה, אשר נשלטה על ידי מיעוט לבן לצד רוב שחור אשר היה בעיקרו של דבר משולל זכויות פוליטיות. קודם עצמאותה, ברודזיה התקיימה מושבה בריטית ארוכת שנים בשם רודזיה הדרומית. בשנות קיום המושבה פקדו אותה בריטים רבים אשר התיישבו בה וקבעו בה את מקום מגוריהם. בשנת 1964, עם עלייתו של הפוליטיקאי הרודזי איאן סמית לראשות ממשלת רודזיה הדרומית, המתח בין הלבנים ברודזיה להנהגת האימפריה הבריטית בלונדון הגיע לשיאו. בסופו של תהליך זה, בחרו הלבנים ברודזיה הדרומית לצאת לדרך עצמאית ולהתנתק מחסותה של האימפריה. למרות שבתחילה היו מי ששקלו בבריטניה לדכא את המרד באמצעים צבאיים, עד מהרה הוחלט בשני הצדדים כי יש להימנע ממלחמת אחים בין בריטים לבריטים. ברם פנתה בריטניה להטלת סנקציות כלכליות ופוליטיות. בראשית שנת 1966, על מנת להגביר את הלחץ הכלכלי על רודזיה, החלו כוחות הצי וחיל האוויר המלכותיים להטיל את הסגר הימי על נמלי הים של מוזמביק. באותה התקופה נשלטה מוזמביק על ידי האימפריה הפורטוגזית, אשר תמכה במשטר המיעוט הלבן ברודזיה. דרך נמלים אלו רודזיה ייצאה וייבאה סחורות אליה וממנה. הסגר נותר על כנו במשך כעשר שנים עד לשנת 1975, אז נפל המשטר הרודני בפורטוגל, מוזמביק זכתה בעצמאות, ומייד לאחר מכן הצטרפה למאבק המלחמתי ברודזיה. בשנת 1979, לאחר התארכות המלחמה, וויתר המיעוט הלבן ברודזיה על שלטונו, והעבירו לרוב השחור בראשות רוברט מוגאבה.
ולנטינה זנרה
אדם נאגי
גמר גביע אירופה לאלופות 1958
גמר גביע אירופה לאלופות 1958 התקיים באצטדיון הייזל בבריסל, בלגיה ב-28 במאי 1958, ובו נקבע כי הזוכה בטורניר גביע אירופה לאלופות לעונת היא ריאל מדריד הספרדית, שניצחה במשחק את מילאן האיטלקית בתוצאה 3-2 לאחר הארכה. משחק הגמר נעל את המהדורה השלישית של גביע אירופה לאלופות.
ריאל מדריד השלימה זכייה שלישית ברציפות בתואר (מתוך חמש זכיות רצופות), ולמעשה זכתה בכל מהדורות המפעל עד אז. בפעם השנייה ברציפות גברה ריאל על יריבה איטלקית, אחרי שעונה קודם לכן גברה 2-0 על פיורנטינה. לראשונה בתולדות המפעל, הוכרע משחק הגמר בהארכה, וזאת לאחר שהקבוצות נפרדו בשוויון 2-2 בסיום הזמן החוקי.
שתי הקבוצות העפילו לטורניר בזכות הישגיהן בעונת . ריאל מדריד העפילה לטורניר כאלופה המכהנת, ובמקביל זכתה גם באליפות ספרד, לאחר שהקדימה בחמש נקודות את סביליה. מילאן זכתה באליפות איטליה, לאחר שהקדימה את פיורנטינה בשש נקודות.
לראשונה בטורניר, נערך הגמר במדינה נייטרלית, וזאת לאחר שלגמר הראשון ששוחק בפריז הגיעה סטאד ריימס, ולשני במדריד הגיעה ריאל. הפעם, נערך המשחק באצטדיון הייזל לעיני 67 אלף צופים. לאחר מחצית ראשונה נטולת שערים, עלתה מילאן ליתרון ראשון לאחר כשעה מרגליו של חואן סקיאפינו. רבע שעה אחר כך קבע אלפרדו די סטפנו שוויון 1-1. שלוש דקות חלפו וארנסטו גריז'ו החזיר את מילאן ליתרון 2-1, אך בדקה ה-79 קבע הקטור ריאל שוויון 2-2. המשחק הלך להכרעה בהארכה, ובדקה ה-107 קבע פרנסיסקו חנטו את תוצאת המשחק, 3-2 לריאל.
הדרך אל הגמר.
בסיבוב המוקדם חולקו המשתתפות בטורניר לשלוש קבוצות על פי שיוך גאוגרפי, והוגרלו נגד קבוצה אחרת מאותו השיוך. ריאל מדריד, האלופה המכהנת, העפילה אוטומטית מהשלב המוקדם, בעוד מילאן הוגרלה בקבוצת מרכז אירופה.
ריאל מדריד.
לאחר שזכתה להעפלה אוטומטית מהסיבוב המוקדם, החלה ריאל את משחקיה בטורניר בשלב שמינית הגמר מול אנטוורפן הבלגית. במשחק הראשון בחוץ ניצחה ריאל 2-1 בזכות צמד שערים של אלפרדו די סטפנו. לעומת המשחק הראשון, משחק הגומלין באצטדיון סנטיאגו ברנבאו היה חד-צדדי והסתיים בניצחון מרשים של ריאל, בתוצאה 6-0. הקטור ריאל כבש את כל שלושת שעריה של ריאל במחצית הראשונה.
בשלב רבע הגמר פגשה ריאל במפגש כל-ספרדי את סביליה. המשחק הראשון התקיים במדריד, והיה לתצוגת תכלית של אלופת אירופה שהביסה את סביליה בתוצאה 8-0. די סטפנו כבש רביעייה במשחק, רמון קופה הוסיף צמד. במשחק הגומלין הובילה סביליה 2-0, אך ריאל חזרה בזכות צמד של צ'וס פרדה והמשחק הסתיים בשוויון 2-2. עם 10-2 בסיכום שני המפגשים, העפילה ריאל לחצי הגמר.
חצי הגמר הפגיש בין ריאל לבין ואשאש ההונגרית. במשחק הראשון בבית המשיך די סטפנו להפגין יכולת כיבוש גבוהה, והבקיע שלושער בדרך לניצחונה של ריאל 4-0. בגומלין בחוץ גברה ואשאש על ריאל בתוצאה 2-0, שלא הספיק לה לחזור מהתבוסה במשחק הראשון. עם 4-2 בסיכום שני המפגשים, העפילה אלופת אירופה פעם נוספת לגמר המפעל.
מילאן.
אלופת איטליה הוגרלה לסיבוב המוקדם מול נציגת אוסטריה, ראפיד וינה. במשחק הראשון בבית גברה מילאן 4-1 על ראפיד, אך במשחק הגומלין בחוץ הובסה 5-2. עם שוויון 6-6 וניצחון לכל קבוצה בסיכום שני המפגשים, ובהיעדר חוק שערי חוץ, נפגשו הקבוצות שלושה שבועות אחר כך למפגש פלייאוף בציריך. מילאן גברה 4-2 על ראפיד במשחק הפלייאוף (צמד לגסטון בין) וצלחה את הסיבוב המוקדם.
בשמינית הגמר פגשה מילאן את גלאזגו ריינג'רס הסקוטית. במשחק הראשון בחוץ נקלעה מילאן לפיגור לאחר כחצי שעה, ולא הצליחה להגיב עד לדקה ה-75. ברבע השעה האחרונה הצליחה מילאן להשלים מהפך מרשים ולסיים את המשחק עם ניצחון 4-1 (צמד לארנסטו גריז'ו). במשחק הגומלין בבית השלימה מילאן ניצחון כפול כשגברה 2-0 על ריינג'רס במשחק, ו-6-1 בסיכום שני המפגשים.