ב-26 ביולי 2016, הודיעה שרמילה כי בכוונתה לסיים את שביתת הרעב שהיא נוקטת בה מאז שנת 2000 ב-9 באוגוסט 2016. היא גם הודיעה, כי היא תרוץ בבחירות לראש מדינת מניפור.
בית המשפט ששמע את העתירה האמין לה שכוונותיה אמיתיות, והורה על שחרורה. ב-9 באוגוסט, שרמילה יצאה לחופשי. היא הצהירה: "מהיום, סיימתי את הצום שלי. לעולם לא אשכח את הרגע הזה... קראו לי 'אשת הברזל', ואני רוצה להצדיק את השם הזה. אני לא יודעת הרבה על פוליטיקה, והחינוך שלי לא מפואר. אבל אני ההתגלמות האמיתית של המהפכה, ואני רוצה לעזור לעם".
ההחלטה לסיים את הצום באה כהפתעה לרבים מתומכיה, מכיוון שחוק AFSPA עדיין עומד על כנו במניפור. אך שרמילה טוענת שהיא לא מוותרת על המאבק, אלא רק משנה טקטיקות, ותמשיך להילחם עבור צדק לתושבי מניפור בזירה הפוליטית. בעקבות שחרורה, היו גם גורמים שהתנגדו מטעמים שמרנים, ותומכים לשעבר שהביעו אכזבה בה, והאשימו אותה שהיא בוגדת בעקרונותיה מכיוון שברצונה להינשא. היא גם קיבלה איומים על חייה, להם הגיבה, "אם אנשים רוצים להגשים את חלומותיהם על הדם שלי, אז אני מוכנה לזה... כמו מהטמה גנדי... אני אדם פשוט, ככל האדם. אני לא קדושה. יש בי מן הטוב ומן הרע, וחסרונות רבים. למה אנשים רוצים להתייחס אלי כקדושה? למה רוצים לראות אותי דרך העדשות שלהם? מאסתי בחיים כאלה."
הכרה ופרסים.
ב-2007 הוענק לשרמילה פרס גוונגג'ו לזכויות האדם, אשר ניתן ל"אדם או ארגון יוצא מן הכלל הפעיל בקידום והגנה על שלום, דמוקרטיה וזכויות אדם". היא חלקה את הפרס עם לנין רגובנשי מארגון "ועדת משמר העם לזכויות אדם", ארגן זכויות מצפון-מזרח הודו.
ב-2009 הוענק לה פרס מאילאמה הראשון מידי קרן מאילאמה עבור "הישגים באמצעות מאבקה הבלתי-אלים במניפור".
ב-2010 היא זכתה בפרס מפעל חיים מוועדת אסיה לזכויות אדם. באותה שנה, היא זכתה גם בפרס טאגור לשלום של המכון ההודי לתכנון וניהול, אשר כלל פרס כספי של 5,100,000 רופי, ואת פרס "שלום והרמוניה" על שם סארווה גונה סמפנה, מאת Signature Training Centre.
ב-2013 אמנסטי אינטרנשיונל הכריזו עליה  כאסירת מצפון, וטענו שהיא "מוחזקת במעצר אך ורק על ביטוי האמונות שלה בדרכי שלום."
ייצוגים בתרבות.
ספרה של דיפטי פריה מהרוטרה, Burning Bright: Irom Sharmila and the Struggle for Peace in Manipur, מתאר את חייה ומאבקה של שרמילה, וכן את הרקע הפוליטי לשביתת הרעב. הסרט IronIrom: Two Journeys : Where the Abnormal is Normal יצא ב-2012, בהשתתפות מיני ואיד וטאינג'ם סינג.
אוג'ס אס וי, אמנית תיאטרון מפונה, ביצעה הופעת יחיד בכותרת "Le Mashale" ("שאי את הלפיד"), המבוססת על חייה ומאבקה של שרמילה, ואשר עובדה מהמחזה מאת סיביק צ'נדרן, Meira Paibi ("נושאות הלפידים"), אשר הוצג בתאטרונים במספר מדינות הודיות.
מסר בבקבוק
מכתב בבקבוק
אוה מדז'יבוז'
אוה מדז'יבוז' (נולדה ב-13 ביוני 1971) היא אשת ניהול ותקשורת ישראלית. מכהנת כמנכ"לית הרשות לקידום מעמד האישה. לשעבר יושבת ראש הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו, מנכ"לית רדיו תל אביב, סמנכ"לית שידורי קשת ומנכ"לית קבוצת מעריב.
ביוגרפיה.
מדז'יבוז' נולדה בצ'רנוביץ אשר באוקראינה (ברית המועצות לשעבר). בגיל שנתיים וחצי עלתה עם משפחתה לישראל.
ב-1997 הוסמכה כרואת חשבון. בהשכלתה הפורמלית היא בעלת תואר ראשון במנהל עסקים מהמכללה למנהל בתל אביב. כמו כן, למדה לתואר שני בביקורת פנימית וציבורית ולימודי מנהל עסקים.
בין השנים 1998–2001 עבדה באגף מס הכנסה שבמשרד האוצר והגיעה לתפקיד רכזת חוליית חברות. במקביל שימשה כמרצה במסגרות אקדמאיות בקורסים לחשבונאות בחוגים שונים.
בשנת 2001 פרשה מהשירות הציבורי ועברה לסקטור הפרטי: היא מונתה לסמנכ"ל הכספים של תחנת רדיו תל אביב (102fm). בשנת 2004 מונתה למנכ"ל התחנה, תוך שהיא מבצעת שורת שינויים בתחום התוכן, לרבות שדרוג לוח התוכניות, הוספת רצועות שידור, שינוי מבנה חטיבת המכירות של התחנה, והגדלת הכנסותיה.
בשנת 2006 מונתה לסמנכ"ל הפיננסים והפיתוח העסקי של שידורי קשת. במסגרת תפקידה ניהלה את עסקי החברה והחברות הבנות, הן בפעילות הקיימת, והן בפיתוח מנועי צמיחה חדשים, לרבות אתר mako. בנוסף הקימה ווניהלה את אגף פעילות קשת בחו"ל, לרבות מכירת פורמטים של התוכניות השונות מבית היוצר של החברה. באותה שנה הוענק לה אות "אשת העיר תל אביב" מטעם עיריית תל אביב-יפו על תרומתה לתחום התקשורת.
בין השנים 2009–2011 שימשה כמנכ"ל קבוצת מעריב. על אף מצבה הפיננסי הקשה של החברה והמצוקה התזרימית של הארגון, הובילה מדז'יבוז' בהצלחה הנפקה מוצלחת בשוק ההון של 52 מיליון ש"ח להמרה, הובילה תוכנית קיצוצים רחבה וגיבשה את האסטרטגיה הניהולית, המכירתית והשיווקית של הקבוצה כולה.
בחודש אוקטובר 2014 מונתה ליו"ר הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו. בין הישגיה הבולטים בקדנציה זו הובלת המהלך להענקת רישיון לערוץ 10 לתקופה של 15 שנים, מהלך תקדימי שהבטיח את שרידותו של הערוץ; מהלך המעבר לערוצי השידור החדשים של קשת ורשת; שורה של הקלות רגולטוריות שסייעו לייצוב שוק הטלוויזיה ויצירת שינוי משמעותי בנוכחות המגדרית על מסכי הטלוויזיה ובתחנות הרדיו לאחר שורה של דיונים, מחקרים ושיתופי פעולה אשר יזמה.
בחודש יולי 2017 אישרה הממשלה את המלצת השרה לשוויון חברתי גילה גמליאל למנות את מדז'יבוז' לתפקיד מנכ"לית הרשות לקידום מעמד האישה. מינוי זה נכנס לתוקף בחודש אוקטובר 2017.
כמנכ"לית הרשות לקידום מעמד האישה הובילה את קמפיין "תתמודדי" בהשתתפות השחקנית ליטל שוורץ אשר קרא לנשים להתמודד במסגרת הבחירות לרשויות המקומיות בישראל (2018). הקמפיין זיכה את מדז'יבוז' באות "אשת השיווק של נובמבר" מטעם איגוד השיווק הישראלי.
במסגרת תפקידה, עמדה מדז'יבוז' בראש הוועדה הלאומית לצמצום ומניעת הטרדות מיניות. בוועדה, שתוקצבה על ידי המשרד לשוויון חברתי ב-10 מיליון שקלים. הוועדה הגישה דו"ח, עם המלצות לגיבוש תוכנית לאומית למאבק בתופעת ההטרדות המיניות בחברה הישראלית, בינואר 2019.
בנוסף, ייצגה את ישראל בשורה של פורומים בינלאומיים ובהם דיוני ועדת האו"ם לזכויות אדם ומפגשים של הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי, הובילה שני קמפיינים ציבוריים בקריאה להענקת פרס ישראל לנשים והגישה רשימה של למעלה מ-70 מועמדות לפרס ישראל תשע"ט, יצאה נגד ההסדרים המקלים לנאשמים בעבירות מין, יזמה שיתוף פעולה עם שבוע האופנה בתל אביב להעלאת המודעות לנושא מודל היופי ודימוי גוף בקרב נערות ונשים, קראה למנות לראשונה בישראל מפכ"לית למשטרת ישראל ולמנות יותר נשים לבית המשפט העליון ולתפקידים ציבוריים.
תפקידים ציבוריים.
לאורך השנים מכהנת מדז'יבוז' כדירקטורית בבנק הדואר, בחברת נמלי ישראל ובמועצת המנהלים של ועדת התביעות. היא הייתה חברה בוועדת פילבר לבחינת שוק התקשורת, בוועדת אייל לבחינת הכשל בשוק הפקות המקור בטלוויזיה המסחרית, ובוועדה לפריסה אוניברסלית של בזק והוט.
בין השנים 2012–2014 שימשה כיו"ר משותף בוועד המנהל של עמותת צמ"ח. העמותה מוגדרת כפרויקט חברתי סטודנטיאלי, הפועל למען העמקת ערכי הציונות ואהבת הארץ.
חיים אישיים.
מדז'יבוז' מתגוררת בתל אביב ואם לבן.
איוואן איוואנוביץ' טולסטוי
איוואן איוואנוביץ' טולסטוי (ברוסית: Ива́н Ива́нович Толсто́й; 1858 – 20 במאי 1916) היה מדינאי ופוליטיקאי ברוסיה הקיסרית. שר החינוך של האימפריה הרוסית (1905–1906) וראש עיריית סנקט פטרבורג (1912–1916).
סיים לימודי משפטים באוניברסיטת סנקט פטרבורג. היה מומחה בנומיסמטיקה ופרסם מספר עבודות בנושא. לאחר הקמת "ארגון ללימוד חיי היהודים" בתחילת מלחמת העולם הראשונה, מונה ליושב ראש הארגון. מטרת הקמת הארגון הייתה פעילות נגד אנטישמיות ברוסיה.
בנו היה איוואן איוואנוביץ' טולסטוי חוקר העולם הקלאסי ורקטור האקדמיה הלאומית למדעים של ברית המועצות.
מיכאיל וסילייביץ' צ'לנוקוב
מיכאיל וסילייביץ' צ'לנוקוב (ברוסית: Михаи́л Васи́льевич Челноко́в ; 5 בינואר 1863 - 13 באוגוסט 1935) היה פוליטיקאי ואיש עסקים רוסי, ראש עיריית מוסקבה (1914–1917) בתקופת מלחמת העולם הראשונה, יושב ראש איגוד הערים הכל רוסי. חבר הדומה השנייה, השלישית והרביעית (1906–1917). היה מראשי המפלגה הדמוקרטית החוקתית. על הפעילות הציבורית בעיריית מוסקבה הוענק לו אות מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש.
לאחר מהפכת אוקטובר פעל להפלת המשטר החדש. ב-1919 ירד למחתרת ואחר כך נמלט מרוסיה, הוא מת משחפת בבלגרד ב-1935.
שרות אזרחי בין-לאומי
השירות האזרחי הבין-לאומי (בצרפתית: Service Civil International; SCI) היא תנועה בין-לאומית שאינה ממשלתית אשר מטרת הקמתה היא שרות התנדבותי, וכמו כן משמשת כארגון למען השלום. הארגון הוקם ב-1920 על ידי המהנדס השווייצרי פייר סרסול (Pierre Cérésole) וכולל 45 סניפים וקבוצות ברחבי העולם.
מטרות.
SCI - הצהרת הערכים על פי הם מתבססת עבודת הארגון:
SCI מאמין כי כל האנושות מסוגלת לחיות יחד בכבוד הדדי, מבלי להזדקק לכל צורה של אלימות לפתירת קונפליקטים וסכסוכים. התנועה מארגנת פרויקטים התנדבותיים בין-לאומיים בכל העולם באמונה שהשלום יכול להיבנות תוך עבודה משותפת תוך שיתוף פעולה כולל של אנשים עם רקע ותרבות שונה לומדים לשתף פעולה, לעבוד יחד.
היסטוריה.
השרות האזרחי הבין-לאומי הוקם בתום מלחמת העולם הראשונה במטרה לגשר בין העמים ולשאוף לשלום.
מקים התנועה, פייר סרסול, פציפיסט שווייצרי, יזם פרויקט התנדבות בין-לאומי במטרה לשאוף לשלום. היוזמה הוצגה לראשונה במסגרת כנס "אחוות הפיוס הבין-לאומית" (Fellowship of Reconciliation) 1920.