העיתון אופיין בהדפסה איכותית, עם איורים רבים, והוזמנו להשתתף בו מיטב הסופרים והמשוררים העבריים באותן שנים מרחבי העולם: ח"נ ביאליק, י"ד ברקוביץ', זלמן שניאור, שלום עליכם, שאול טשרניחובסקי, ש. בן ציון, לוין קיפניס, אביגדור המאירי, נחום גוטמן ועוד. העיתון כלל סיפורים ושירים, וגם חידושים כגון התשחץ והקומיקס הראשונים בעברית –שמו של הקומיקס היה "מקרי צלי-מה-לי", והוא צויר על ידי זליג מאוד. גרבלסקי עצמה תרגמה מעשיות לעיתון. העיתון אופיין בעיסוק רב במסורת היהודית, עם אזכור של פרשת השבוע ושאלות הלכתיות, מתוך רצון לחנך את הדור הצעיר בדרכי המסורת, אך ללא חיוב אורתודוקסי הלכתי. פעמים רבות שירים וסיפורים עסקו בהוי העיירה היהודית המזרח אירופית. מבחינה זו היה העיתון מנותק מהווי הקוראים שאותם ביקש לסגל לעצמו – אמריקאים צעירים, בני המהגרים היהודים ממזרח אירופה למרות הדגש על הדפסה איכותית, גרפיקה רבה וכותבים מהשורה הראשונה, לא הצליח העיתון למשוך קוראים. נוסף על כך נשמעה ביקורת על הקו העריכתי של פרסקי, אשר לא שם דגש על משלב גבוה של שפה ופדגוגיה, אלא על יכולת המשיכה ונראותו של העיתון, כמו גם שעשוע והנאה של הקוראים. כבר על הגיליון הראשון כתב ביאליק לגרבלסקי: . שלושה חודשים מאוחר יותר כתב לגרבלסקי ולפרסקי במשותף:
כשנה לאחר תחילת פרסומו, החליפה גרבלסקי את פרסקי כעורך בי"ד ברקוביץ', חתנו של שלום עליכם. עם לקיחתו את התפקיד, שינה ברקוביץ' את המאזן בעיתון וביקש לשים דגש רב יותר על איכות וכמות הטקסט. ביאליק עצמו שם לב לכך וכתב לגרבלסקי: אף על פי שינוי עריכתי זה, לא הצליח העיתון להעלות את מכירותיו, ובאוקטובר 1925, כשנה ושישה חודשים לאחר שהחל להתפרסם, הפסיקה גרבלסקי את הוצאת "עדן" לאור.
המשבר הכלכלי וסוף חייה.
ב-1929, עם התרסקות הבורסה בארצות הברית, ירדה משפחת גרבלסקי מנכסיה. ב-1932 התגלה אצל בת שבע סרטן הכבד, והיא נפטרה באותה השנה. בצוואתה היא ביקשה להיקבר בארץ ישראל, וב-1933 הובאה גופתה לקבורה בבית הקברות טרומפלדור בתל אביב. קברה נמצא בין קבריהם של ביאליק לאלה של נורדאו ודיזנגוף. לאחר קבורתה, עלו בעלה בוריס וילדיה לארץ ישראל. נכדתה, נילי כהן, בתו של בנה, היא פרופסור למשפטים, שימשה כרקטור אוניברסיטת תל אביב, והיא מכהנת כנשיאת האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
עונת 1989/1990 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל
עונת 1989/1990 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל הייתה העונה ה-33 של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל והיא אורגנה על ידי פיב"א אירופה.
המשחק הראשון התקיים ב-28 בספטמבר 1989 ותחרות הסתיימה ב-6 באפריל 1989. בתחרות השתתפו 27 קבוצות.
בתחילת התחרות התקיימו משחקים בשיטת הנוקאאוט בהם נקבעו 8 עולות לבית הגמר. בבית הגמר התקיימו שני סיבובים. הקבוצות החזקות עלו לטורניר בשיטת פיינל פור התקיים בסרגוסה.
התחרות הסתיימה בניצחון של יוגופלסטיקה, בפעם השנייה ברציפות ובפעם השנייה בתולדות המועדון.
מהלך התחרות.
בשלבים המוקדמים נקבעו 8 עולות לבית הגמר.
פיינל פור.
טוני קוקוץ' מיוגופלסטיקה נבחר לכדוסלן המצטיין של הפיינל פור.
ישראל בתחרות.
מכבי תל אביב העפילה ישירות לשלב השני של המוקדמות והיא ניצחה את קלוסטנבורג האוסטרית 103:84 ו-86-62. את בית הגמר היא סיימה במקום השישי ולא עלתה לפיינל פור.
קישורים חיצוניים.
עונת 1990/1991 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל
עונת 1990/1991 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל הייתה העונה ה-34 של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל והיא אורגנה על ידי פיב"א אירופה.
המשחק הראשון התקיים ב-27 בספטמבר 1990 ותחרות הסתיימה ב-18 באפריל 1990. בתחרות השתתפו 27 קבוצות.
בתחילת התחרות התקיימו משחקים בשיטת הנוקאאוט בהם נקבעו 8 עולות לבית הגמר. בבית הגמר התקיימו שני סיבובים. הקבוצות החזקות עלו לטורניר בשיטת פיינל פור התקיים בפריז.
התחרות הסתיימה בניצחון של יוגופלסטיקה, בפעם השלישית ברציפות ובפעם השלישית בתולדות המועדון. בכך הקבוצה היוגוסלבית השוותה את ההישג של א.ס.ק. ריגה מסוף שנות ה-50. מאז אף קבוצה לא הצליחה לשחזר הישג זה.
זאת הייתה העונה האחרונה במתוכנת של אלופי המדינה בלבד. החל מהעונה 1991/1992 בתחרות השתתפו סגני אליפויות ארציות לצד האלופים. לאור כך, שם התחרות שונה ל"פיב"א יורוליג".
מהלך התחרות.
בשלבים המוקדמים נקבעו 8 עולות לבית הגמר.
פיינל פור.
טוני קוקוץ' מיוגופלסטיקה נבחר לכדוסלן המצטיין של הפיינל פור בפעם השנייה ברציפות.
ישראל בתחרות.
מכבי תל אביב העפילה ישירות לשלב השני של המוקדמות והיא ניצחה את סקניה סודרטל השוודית 92:77 ו-88-91. את בית הגמר היא סיימה במקום הרביעי ועלתה לפיינל פור. את המשחקים של הפינל פור היא סיימה במקום השלישי.
קישורים חיצוניים.
ארצ'יבלד
אירום צ'אנו שרמילה
אירום צ'אנו שרמילה (נולדה 14 במרץ 1972), ידועה גם בשם "אשת הברזל ממניפור" או "מנגובי" ("הנאה") היא פעילת זכויות האדם, פעילה פוליטית, ומשוררת מהמדינה ההודית של מניפור. ב-2 בנובמבר 2000, היא החלה שביתת הרעב, שהסתיימה ב-9 באוגוסט 2016, כעבור 16 שנים של צום והאכלה בכפייה. מאחר שסירבה למזון ומים במשך יותר מ-500 שבועות, שביתת הרעב שלה נחשבת הארוכה ביותר בעולם. ביום האישה הבינלאומי 2014 היא נבחרה לסמל האישה המובילה של הודו על ידי סקר MSN.
בשנת 2014 שתי מפלגות הציעו שתעמוד איתם בבחירות הלאומיות, אך היא סירבה. באותו זמן, נשללה ממנה זכות ההצבעה מכיוון שהיא הייתה כלואה על האשמות של ניסיון התאבדות. ב-19 באוגוסט 2014 בית המשפט הורה על שחרורה ממעצר, אך היא נעצרה שוב ב-22 באוגוסט 2014 בגין אותן ההאשמות, והוחזקה במעצר מנהלי במשך 15 ימים. אמנסטי אינטרנשיונל הכריז עליה כעל אסירת מצפון.
רקע.
שרמילה נולדה ומתגוררת במניפור, אחת מ"מדינות שבע האחיות" במזרח הודו, אשר נמצאות במצב של מרד אזרחים מזה עשרות שנים; בין השנים 2005 ל-2015 נהרגו כ-5,500 אנשים כתוצאה מאלימות פוליטית. ב-1958, הממשלה ההודית אישרה את חוק הסמכויות המיוחדות של הכוחות המזוינים שחל על רק שבע המדינות, ומעניק לכוחות הביטחון אישורים לחיפוש ללא צו מעצר, לעצור אנשים ללא צו, ולהשתמש בכוח קטלני אם יש "חשד סביר" כי אדם פועל נגד המדינה; חוק דומה הוחל על ג'אמו וקשמיר.
שרמילה כבר הייתה מעורבת בתנועת השלום המקומית בהקשר של הפרות זכויות אדם במניפור, כאשר ב-2 בנובמבר 2000, בעיירה בשם מלום, עשרה אזרחים נהרגו בזמן המתנה בתחנת אוטובוס. האירוע, המכונה "הטבח במלום", בוצע לכאורה על ידי צוות פארה-צבאי הפועל יחד עם הצבא ההודי.
שביתת הרעב.
שרמילה, שהייתה בת 28 בזמן הטבח במלום, החלה בשביתת רעב כמחאה. הדרישה העיקרית שלה הייתה שהממשלה ההודית תבטל את חוק הסמכויות המיוחדות (הידועה כם כ-AFSPA). שביתתה התחילה במלום ב-5 בנובמבר, כשהיא נשבעת לא לאכול, לשתות, לסרק את שיערה, או להסתכל במראה עד ש-AFSPA יבוטל.
שלושה ימים לאחר תחילה השביתה, שרמילה נעצרה על ידי המשטרה והואשמה ב"ניסיון להתאבדות", אשר היה בלתי חוקי על פי חוק העונשין ההודי (IPC) באותו הזמן, והיא הוחזקה מאז במעצר מנהלי. מצבה הבריאותי הידרדר במהירות, ובעקבות כך החלו להאכיל אותה בכפייה באמצעות צנרור.
מאז שהתחילה לשבות ברעב, שרמילה השתחררה ממעצר באופן קבוע בערך פעם בשנה, ואז נעצרה מחדש באותה עילה, מכיוון שלא הפסיקה את שביתתה.
ב-2004, שרמילה כבר הפכה לסמל. כשהשתחררה מהמעצר המנהלי ב-2006, דאגה להנהיג ולהשתתף במגוון פעילויות מחאה, כולל עליה לרגל לקברו של גנדי, ומחאה כללית שכללה פעילי זכויות אדם, סטודנטים, ותושבים מקומיים בג'נטר מנטר.  30 נשים מחו בעירום בתמיכה לשרמילה מול מטה הקבוצה הפארה-צבאים (רובי אסאם) שביצעו את הטבח שהוביל למחאתה. הן החזיקו שלט בו כתוב "הצבא ההודי אונס אותנו". הנשים נעצרו וישבו במעצר שלושה חודשים.
כשנעצרה שוב ב 6-באוקטובר באותה שנה, שוב על ניסיון התאבדות, היא נלקחה למכון ההודי למדעי הרפואה בניו דלהי, שם התחילה קמפיין מכתבים לראש הממשלה, הנשיא, ושר הפנים. בתקופה זו, היא פגשה וזכתה לתמיכתה של פעילת זכויות האדם וכלת פרס נובל שירין עבאדי, שהבטיחה לקחת את מאבקה של שרמילה למועצת זכויות האדם של האו"ם.
ב-2011, היא הזמינה את הפעיל נגד שחיתות אנה הזארה והוא שלח שני נציגים כדי להיפגש איתה.
באוקטובר 2011, מפלגת הקונגרס טרינמול של מניפור ופרדש הודיעה על תמיכתה בשרמילה ודרשו מראש המפלגה ממטה בנרג'י לעזור בביטול חוק AFSPA. המפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית–לניניסטית) גם הצהירה על תמיכה בשרמילה עבור ביטול חוק AFSPA, וקראה למחאה כלל ארצית. בנובמבר, לאחר אחת עשרה שנים של שביתת רעב, שרמילה שוב קראה לראש הממשלה מנמוהן סינג לבטל את החוק. ב-3 בנובמבר 100 נשים יצרו שרשרת אנושית באזור אמברי בעיר גווהטי כדי להראות תמיכה בשרמילה, בעוד קבוצות חברתיות אחרות יזמו צום של 24 שעות לאות הזדהות.
ב-2011 הושק "קמפיין הסולידריות להצלת שרמילה" (SSSC),  ובדצמבר באותה שנה, אוניברסיטת פונה הכריזה על תוכנית מלגות עבור 39 סטודנטיות ממניפור, לרגל יום הולדתה ה-39 של שרמילה.
שרמילה הורשתה לראות את אמה רק פעם אחת במשך שנות השביתה שלה, בכוונה להפעיל עליה לחץ לוותר על המאבק. שרמילה אמרה בנושא, "ביום שיבוטל חוק AFSPA, אני אוכל אורז מידה של אימי".
גם ב-28 במרץ 2016, שרנמילה שוחררה על ידי בית משפט שקבע שהעילות המשפטיות נגדה אינן חוקיות, אך כשהמשיכה לקיים את הנדר שלה לא להיכנס לביתה או לאכול עד שיבוטל AFSPA, היא שוב נעצרה, ושוב באותן האשמות של ניסיון התאבדות.
סיום שביתת הרעב.