השנים האחרונות מאז 2001 היו עדים להתחממות הולכת וגוברת, הגברת הקשרים הכלכליים והמסחריים, חילופי ביקורים ברמה גבוהה מצד שני הצדדים וחתימת הסכמים שונים המובילים להעצמת היחסים. תאילנד והודו משתפות פעולה בפורומים רב-צדדיים שונים, כמו שותפות הדיאלוג של הודו עם ASEAN, הפורום האזורי ASEAN (ARF), ופסגת מזרח אסיה, הקבוצה האזורית BIMSTEC הכוללת את בנגלדש, הודו, סרי לנקה, תאילנד, מיאנמר, נפאל וקשרי תחבורה משולשים עם תאילנד, מיאנמר והודו. הודו חברה בחבר הדיאלוג לשיתוף פעולה באסיה (ACD) שיזמה תאילנד בשנת 2002 ובשיתוף פעולה בין מקונג לגנגס (MGC), קבוצה של שש מדינות.
יתר על כן, הודו ותאילנד היו קשורות תרבותית במשך מאות שנים והודו השפיעה עמוקות על התרבות התאילנדית. קיימות מספר משמעותי של מילים בתאית המושאלות מסנסקריט, השפה הנפוצה בהודו. פאלי, שהייתה שפת מגדהה והיא מדיום של טהרוואדה, היא שורש חשוב נוסף באוצר המילים התאילנדי. הבודהיזם, הדת העיקרית בתאילנד, מקורה מהודו. הסיפור ההינדי של ראמאיאנה ידוע גם בכל תאילנד בשם רמאקיאן.
התפתחויות אחרונות.
אבהיסיט וג'ג'יווה, ראש ממשלת תאילנד, ערך ביקור ממלכתי בהודו במהלך 4–5 באפריל 2011, בהזמנתו של ד"ר מנמוהן סינג, ראש ממשלת הודו. שני המנהיגים הסכימו להגדיל את האינטראקציה התרבותית, התקשורת ושיפור המסחר והכלכלה באמצעות המסגרות הדו-צדדיות והאזוריות - ASEAN-India, BIMSTEC ו- MGC. כמו כן הוחלט להגדיל את הסחר בין שתי מדינות מסכום של 6.7 מיליארד דולר לשנת 2010 לשיעור כפול מזה בשנת 2014.
ראש הממשלה יינגלאק צ'ינוואט ערך ביקור ממלכתי בינואר 2012 כאורח הראשי ביום הרפובליקה ההודית. זהו סימן משמעותי ליחסים טובים בין שתי מדינות. כתוצאה מהביקור, נחתמו 6 הסכמים דו צדדיים, כולל הסכם העברת נידונים. בתור דחיפה משמעותית לשיתוף הפעולה הביטחוני הדו-צדדי, הודו ותאילנד חתמו ב-30 במאי 2013 על חוזה הסגרה. כמו כן נחתם הסכם בין היחידה למודיעין פיננסי, הודו והארגון נגד הלבנת הון, תאילנד בנושא שיתופי פעולה בחילופי מודיעין הקשורים להלבנת הון ומימון טרור.
מנמוהאן סינג אמר כי שתי המדינות הסכימו להמשיך ולחזק את קשרי ההגנה כולל תרגילים וסיורים משותפים. ראש ממשלת תאילנד בירך על חתימת הסכם ההסגרה. שני המנהיגים מקווים לסיום מוקדם של הסכם הסחר החופשי בהודו. שתי המדינות הסכימו להמשיך בפיתוח תשתיות בקווי פרויקט הכביש המהיר הודו-מיאנמר ותאילנד שצפוי להסתיים עד 2016.
נציגויות דיפלומטיות.
הודו מחזיקה בתאילנד שגרירות בבנגקוק וקונסוליה כללית בצ'אנג מאי. מאידך, תאילנד מחזיקה בהודו שגרירות בניו דלהי ו-3 קונסוליות בצ'נאי, קולקטה ומומבאי.
תומאס לינקולן קייסי האב
תומאס לינקולן קייסי האב (באנגלית: .Thomas Lincoln Casey, Sr; 10 במאי 1831 – 25 במרץ 1896) היה מהנדס צבאי ואזרחי אמריקאי ידוע בסוף המאה ה-19. הוא עמד בראש חיל ההנדסה של צבא ארצות הברית ופיקח על השלמת אנדרטת וושינגטון. המהנדס האמריקני ריצ'רד ויינגרד כתב כי קייסי היה "הבונה הנחשק והמפורסם ביותר של בנייני ציבור, מונומנטים ויצירות משמעותיות אחרות מחיל ההנדסה האמריקאי בחלק האחרון של המאה ה-19."
משפחה.
קייסי נולדה למשפחה חשובה שגרה בחוות קייסי בסונדרסטאון, רוד איילנד, במשך כ-200 שנים. משפחה זו כללה אדמירל, גנרלים, מהנדסים ומדענים. סבו של קייסי, וונטון קייסי, היה חבר במשמרות קנטיש במזרח גריניץ' במהלך המהפכה האמריקאית.
אביו של קייסי, האלוף סילאס קייסי, הוביל את ההסתערות על טירת צ'אפולטפק בקרב צ'אפולטפק במלחמת ארצות הברית - מקסיקו ואף שימש כאלוף במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית. אחיו סילאס קייסי השלישי היה אדמירל משנה בצי של ארצות הברית ומפקד צי האוקיינוס השקט בשנים 1901 עד 1903. קייסי התחתן עם אמה וייר, בתו של הצייר רוברט וולטר וייר, ממנה נולדו לו שני בנים.
ראשית חייו ושירות צבאי.
קייסי נולד במחנה מדיסון בסקטס הארבור, ניו יורק. הנשיא ג'יימס פולק מינה אותו לאקדמיה הצבאית ווסט פוינט, שם למד מיולי 1848 עד יוני 1852, וסיים במקום הראשון מארבעים ושלושה בוגרים במחזור. עם בני כיתתו נמנו הנרי ורנר סלוקום, דייוויד ס. סטנלי, ג'ורג' לוקאס הרצף, צ'ארלס ר. וודס, אלכסנדר מקדואל מקוק, אוגוסט קאוץ, וג'ורג' קרוק. עם סיום הלימודים הוא מונה כסגן שני בחיל המהנדסים. מיולי עד אוגוסט שירת קייסי בווסט פוינט בפלוגת חבלנים, כורים ופונטוניארס. לאחר מכן עבד כעוזר מהנדס במהלך בניית מבצר דלאוור, ובשיפור המבנה של נהר דלאוור ושל הנמל בנהר ובמפרץ החל מ-2 בדצמבר 1852, עד 28 באוגוסט 1854, ובמהלכו התמנה לסגן שני ב־22 ביוני 1854.
קייסי כיהן כפרופסור להנדסה יישומית בווסט פוינט מ־28 באוגוסט 1854 עד 31 באוגוסט 1859. בעת היותו פרופסור, שירת בכוחות ההנדסה, החל מ-6 בספטמבר 1854 עד 27 ביוני 1857, והועלה לדרגת סגן הראשון ב־1 בדצמבר 1856. מ-27 ביוני 1857, עד 31 באוגוסט 1859, קייסי היה עוזר פרופסור להנדסה הראשי, והוא פיקד על משלוח של כוחות מהנדסים בשטחי הטריטוריה וושינגטון (אזור מדינת וושינגטון כיום), החל מ-21 בנובמבר 1859, ועד אפריל 1861. בתקופת מלחמת האזרחים האמריקאית הוא הוצב בפורט מונרו כעוזר מהנדס בצוות הגנרל בפיקוד על מחלקת וירג'יניה, מיום 11 ביוני עד 15 באוגוסט 1861. הוא הועלה לדרגת סרן ב־6 באוגוסט.
קייסי היה באותו זמן מפקח מהנדס של ביצורי החוף במיין והיה מעורב בגיוס מהנדסים להמשך המלחמה, עד ה-25 ביולי 1866. קייסי התקדם לדרגת מייג'ור ב-2 באוקטובר 1863, והוכן לקבלת דַרגַת לוטננט קולונל וקולונל ב-13 במרץ 1865. במהלך המלחמה הוא שירת עם שייטת צפון אטלנטיק במהלך המסע הראשון לפורט פישר בין 8 ל-29 בדצמבר 1864. בשנה שלאחר מכן הוא היה בוועד המיוחד של המהנדסים לעבודה ב"נקודה של וילט " מ-7 באפריל עד 20 ביוני, ולעבודה על פורט Preble, פורט Scammel, פורט Popham ו פורט נוקס על נהר פנובסקוט מאוגוסט 1865 עד פברואר 1866.
לאחר חופשה שהסתיימה ב־25 בפברואר 1867, שימש קייסי כמהנדס מפקד בבניית מבצר פרבל וסקאמל בין 1 במרץ ל-18 בנובמבר 1867. לאחר מכן הוא מונה לעוזרו של ראש המהנדסים בצבא ארצות הברית ב־18 בנובמבר 1867, ועבר לוושינגטון הבירה, שם עתיד היה להתגורר רוב שארית חייו. הוא יצא לסיורי פיקוח מאפריל לאוקטובר 1868, ועזב את התפקיד ב־2 בינואר 1879. בשנת 1873 הוסמך קייסי כקצין של לגיון הכבוד הצרפתי בהוקרה על עבודתו כמהנדס.
קייסי עמד בראש החטיבה במשרד ראש המהנדסים האחראי על מהנדסים צבאיים, ציוד וביצורים. מ-3 במרץ 1877 עד 1 באפריל 1881, עמד קייסי בראשות משרד הבניינים והגנים הציבוריים של מחוז קולומביה, פיקח על בניית גשר אמת המים פוטומק (3 במרץ 1877 עד 12 באוגוסט 1882), על חלק מבניית בניין המדינה, המלחמה והחיל הים (3 במרץ 1877 עד 31 במאי 1888) והשלמת אנדרטת וושינגטון (25 ביוני 1878 עד 4 באפריל 1888).
אנדרטת וושינגטון.
הפרויקט המפורסם ביותר של קייסי היה השלמת אנדרטת וושינגטון. בניית האנדרטה ננטשה 24 שנים קודם לכן, בשנת 1854, בגלל בעיות טכניות וניהוליות. במקומו עמדה ערימת שיש שגובהה 170 רגל (בערך 52 מטרים), אשר נטתה לכיוון צפון-מערב בגלל בסיס לא יציב. המבנה היווה מבוכה ציבורית ומטרת ביקורת מצד עיתונים ברחבי הארץ.
קייסי מונה להיות אחראי על סיום הפרויקט בשנת 1878. קייסי, אז סגן אלוף וראש משרד הבניינים והגנים הציבוריים בוושינגטון הבירה, היה ידוע בכישוריו ההנדסיים ובאמינותו הכלכלית. הוא פיתח שיטה גאונית לאיזון הבסיס, בה פועלים חפרו משני צדדי המבנה עד להתאזנות הגדם. בסופו של דבר החליפו אנשיו של קייסי כמחצית מהיסודות הישנים, והעמיקו אותם בכשלושה מטרים, והכפילו את רוחבם. הדבר אפשר את השלמת הבניין, שהיה לגבוה בעולם בין השנים 1884 ו-1889. עם זאת, גם כיום ניתן לראות את ההבדל בגוון בין החלק התחתון לעליון במבנה.
למעלה מ-130 שנה מאוחר יותר, לאחר שהאנדרטה נפגעה כתוצאה מרעידת אדמה בשנת 2011, מהנדסים שהוטל עליהם לתקן את המבנה נעזרו בניירות המקוריים של קייסי כדי להבין כיצד הוא נבנה. המהנדסים כינו את עבודתו של קייסי "מבריקה".
המשך חייו.
קייסי החזיק במספר תפקידים נוספים: בחינת ההשפעה של חברות המזח היבש שעבדו בנמל פורטלנד באפריל 1868, ייעוץ באוורור של בית הנבחרים של ארצות הברית, ייעוץ בעבודות ציבוריות במחוז קולומביה משנת 1879 עד 1888. קייסי פיקח על בניית אנדרטה מעל קברו של תומאס ג'פרסון. ב-2 במאי 1882, עד 20 באוקטובר 1886, אחד במטה וושינגטון בניובורג, ניו יורק, מ-7 ביוני 1883, עד 20 באוקטובר 1884 ואחד המציין את עיר הולדתו של וושינגטון, מ-8 באוקטובר 1883, עד 20 באוקטובר 1883. הוא נעשה אלוף-משנה מלא ב-12 במרץ 1884.
ב־10 באפריל 1884, קייסי התמנה לחבר במועצת המגדלור. לאחר מכן פיקח על בניית המוזיאון הרפואי של הצבא והספרייה החל מ-14 באפריל 1885, ועל הקמת אנדרטת ג'יימס א. גארפילד החל מ-2 ביולי 1885. שני הפרויקטים הושלמו ב־20 באוקטובר 1886. קייסי הפך אז לנשיא של מועצת המהנדסים לביצורים ועבודות ציבוריות אחרות בעיר ניו יורק וחבר מועצת המבקרים בבית הספר להנדסה יישומית, שניהם מ-1 בנובמבר 1886 ועד 22 ביולי 1888. מפברואר ועד מרץ 1888 היה מעורב בבניית הגשרים על פני ארתור קיל, ואת קיל פון קול בנמל ניו יורק.
הוא הועלה לדרגת תת-אלוף והוצב כראש המהנדסים ב־6 ביולי 1888. כשהיה למנהל, קייסי הקצה סכומי כסף גדולים לשיפורים בנמל ובנהר, וארגן מחדש את המחלקה. הוא פרש מהצבא ב-10 במאי 1895, בהגיעו לגיל הפרישה של 64.