בשנת 1976 זכה אל"ם עזרא מני בפרס ישראל לבלשנות ערבית על מפעל חייו במחקר השפה הערבית במסגרת יחידה 8200. התוצר העיקרי של מחקר זה היה מילון למונחים צבאיים ושימושיים ערביים, המקיף מספר עצום של מונחים בכל תחומי החיים שמשמשים במדינות ערב השונות. על בסיס המורשת המחקרית הזאת נערך גם המילון המקיף הערבי-עברי של אברהם שרוני שהופיע בשנת 1987.
יחידה 8200 בתרבות.
בשנת 1983 יצא לאור ספרו של דויד גרוסמן "רץ" - קובץ סיפורים קצרים ובהם הסיפור "יאני על ההר" המתרחש בסיני, בסביבה הדומה מאוד לבסיס ההאזנה המרכזי שהיה ליחידה באום ח'שיבה "בבל" (בסיפור מוזכר בסיס "לבב").
בשנת 2000 יצא לאור ספרה של דאה הדר "נומי, נומי עיסאוויה", ובו תיאור של עיסאוויה מנקודת התצפית של בסיס המודיעין שהיה ליחידה 8200 בהר הצופים.
בשנת 2008 יצא לאור ספרו של דויד גרוסמן "אשה בורחת מבשורה" ובו חוויותיו של אילן במלחמת יום הכיפורים. החוויות מבוססות על האירועים שקרו לחייל מיחידה 848 דאז, רס"ל דודו כנען, שנשלח ערב המלחמה ב-1973 למעוז פורקן למשימת האזנה, ונחלץ מהמעוז יחד עם 32 חיילי הפלוגה מהחטיבה הירושלמית ב-8 באוקטובר 1973.
בשנת 2016 יצא לאור מותחן ריגול מאת דב אלפון, "לילה ארוך בפריז", שאחדים מגיבוריו הם חיילי 8200, וחלק ניכר מעלילתו מתרחש בשני הבסיסים הראשיים של היחידה.
בשנת 2018 הופיעה הנובלה "שפן" מאת שמעון ריקלין, על חייל המשרת בבסיס היחידה בסיני בזמן מלחמת יום הכיפורים. בשנה זו פרסם דניאל שנער, בוגר היחידה את הספר "שמים אדומים" שנכתב בהשראת שירותו הצבאי ביחידה.
בשנת 2020 פרסם חגי דגן את "רואים בחושך", מותחן ריגול על בוגר היחידה החוזר, אחרי שנים ארוכות, להתעמת עם פרשה ביטחונית מתקופת שירותו הצבאי.
בשנת 2020 גם שודרה בערוץ כאן 11 של תאגיד השידור הישראלי הסדרה "טהרן", בה הגיבורה היא תמר - קצינה בוגרת יחידה 8200. בהמשך אותה שנה שודרה בערוץ זה הסדרה "שעת נעילה", ובה מתואר בסיס היחידה במוצב החרמון עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים.
בשנת 2021 יצא לאור הספר "בית הפגודה" שכתב דניאל שנער, בוגר היחידה, בהשראת שירותו הצבאי של דניאל שנער ביחידה.
עמותת בוגרי היחידה (ש.מ.2).
בוגרי יחידה 8200 הקימו בשנת 1989 עמותה בשם "עמותת בוגרי 8200 (ש.מ.2)". בין מטרות העמותה: עזרה לחברי העמותה, שימור מורשת היחידה ותמיכה בפעילויות למען הקהילה והמדינה בתחומי הטכנולוגיה והיזמות. העמותה מובילה פעילויות רבות לקידום יזמות טכנולוגית בכלל ויזמות חברתית, קידום אוכלוסיות מיעוטים ונשים בעולמות הטכנולוגיים וקידום חינוך טכנולוגי בפריפריה. העמותה מהווה מצע לבוגרים לקידום יוזמות חברתיות, במטרה להשתמש בידע ובניסיון שנרכשו במהלך השירות הצבאי כדי להיטיב עם החברה הישראלית על גווניה השונים.
מובהקות סטטיסטית
בסטטיסטיקה, מובהקות סטטיסטית (או רמת מובהקות) היא הסיכוי שבעת ביצוע מבחן סטטיסטי לבדיקת השערות נדחה את השערת האפס על אף שהיא נכונה. "רמת סמך" היא המשלים של רמת המובהקות (למשל, אם רמת המובהקות היא 5% אז רמת הסמך היא 95%).
בבדיקת השערות עומדת לבחינה השערה, הנקראת 'השערת האפס'. לצורך החלטה מבצעים ניסוי, ומשלבים את התוצאות במבחן שנבחר מראש. תוצאת המבחן היא אחת משתי מסקנות אפשריות: לדחות את ההשערה, או שלא לדחות אותה.
המבחן מורה לדחות את השערת האפס, אם תוצאות הניסוי אינן סבירות כאשר מניחים שההשערה נכונה. מכיוון שהניסוי כולל דגימה של משתנים מקריים, גם כאשר השערת האפס נכונה, בהחלט ייתכן שתתקבל תוצאה שלאורה השערת האפס תיראה בלתי סבירה (ותחייב את דחיית השערת האפס). לטעות כזו, שבה דוחים את ההשערה שלא בצדק, קוראים שגיאה מסוג I ("דחייה שגויה"). להסתברות שטעות כזו תתרחש קוראים רמת המובהקות של המבחן. רמת מובהקות זו מיוצגת באות היוונית α ("אלפא"). לדוגמה, במחקר לגבי תועלת של תרופה מול פלצבו, נקבעת מראש רמת מובהקות של α=5%. השערת האפס היא שאין הבדל בין התרופה לפלצבו. יש סיכוי של 5% שנדחה השערה זו בטעות. במילים אחרות אם התרופה לא מועילה כלל, יש סיכוי של 5% שהמחקר יראה כאילו הועילה.
דוגמה.
נאמר שברצוננו לבדוק האם מטבע מסוים הוא 'הוגן', כלומר נופל על שני צדדיו בסיכויים שווים. השערת האפס קובעת שהמטבע הוא אכן כזה. כאשר מטילים מטבע הוגן 200 פעם, הסיכוי לכך שאחד הצדדים יופיע 115 פעמים או יותר הוא 4%. אנו עורכים ניסוי שבו מטילים את המטבע 200 פעם. ממטבע הוגן מצפים שמספר הנפילות על כל צד יהיה קרוב ל-100. אנו מחליטים לדחות את השערת האפס (ולהכריז על המטבע כלא-הוגן), אם אחד הצדדים יופיע 115 פעמים או יותר. רמת המובהקות של ניסוי זה היא 4%. בניסוח אחר, לו היינו מפעילים את המבחן שלנו כדי לבחון מטבעות שונים, אפשר לצפות שארבעה מבין 100 מטבעות הוגנים יפסלו בטעות. יכולנו לקבוע רף גבוה יותר, למשל 125 נפילות על אותו צד, ולקבל רמת מובהקות טובה פי מאה, כ-0.05%.
מצד שני אם המטבע פגום והסיכוי שייפול על אחד הצדדים הוא 65%, למבחן הראשון סיכוי של 1% בלבד להחמיץ את התקלה ולדווח שהמטבע תקין, בעוד שלמבחן השני סיכוי של 20% לשגיאה כזו. זוהי שגיאה מסוג II ("קבלה שגויה") והיא קשורה לעוצמת המבחנים.
אפשר לחשוב על זאת כך: אם מעלים את סף הסובלנות לסטייה מהמצב הסביר (במקרה שלנו: סטייה מהתפלגות 100–100 ב-200 הטלות) הסיכוי לפסול מטבע הוגן ("דחייה שגויה") קטן, אך הסיכוי לאשר מטבע לא הוגן ("קבלה שגויה") גדל.
ערכים מקובלים.
כאשר עורכים ניסויים מדעיים, ערכים מקובלים לרמת מובהקות הם 5% או 1%. ערכים אלו הם שרירותיים אך נוחים לעבודה ועל כן השתרשו. לכאורה נראה שאחת מבין 20 הכרזות על דחיית השערת האפס, מקורה בחוסר מזל סטטיסטי; אלא שלעיתים קרובות מתברר, בדיעבד, שדין השערת האפס היה להידחות גם במבחן בעל מסננת הדוקה יותר, ולכן שיעור השגיאות נמוך בהרבה.
את רמת המובהקות של המבחן חובה לקבוע מראש, לפני ביצוע הניסוי: בשלב ראשון קובעים משפחה של מבחנים. במקביל קובעים את רמת המובהקות הרצויה, תוך מתן משקל לגודל האפקט שאותו מבקשים לזהות, לחומרה של שגיאה מסוג I לעומת שגיאה מסוג II, ולעלויות הכרוכות בהגדלת המדגם. בהמשך בוחרים מתוך המשפחה את המבחן אשר לו רמת המובהקות המתאימה, ואז אפשר לגשת לביצוע הניסוי.
פטינה
פטינה (מאיטלקית: Patina) היא תרכובת ירוקה, אשר נוצרת במשך הזמן על גבי משטחי מתכת. בהשאלה, המושג משמש לתיאור כל ציפוי הנוצר על משטח ומעיד על גילו המתקדם.
אמנים רבים משתמשים בפטינה לקישוט פסלים, אך לעיתים קרובות היא נוצרת באופן טבעי ומשמשת הגנה מפני החלדה נוספת. דוגמה נודעת לכיסוי פטינה הוא פסל החירות של ארצות הברית שגונו הירקרק בא לו מהפטינה שציפתה אותו במהלך הזמן. ארכאולוגים מתארכים פריטים בני אלפי שנים בעזרת ניתוח פטינה.
גאולוגים משתמשים במונח "פטינה" - מכונה בעברית "מִקְרָם מדברי"- כדי לתאר ציפוי כהה ומבריק שנוצר על פני השטח החשופים של שברי סלעים מלוטשים (ראה תמונות מציורי סלע בהר כרכום). הציפוי מורכב מתחמוצת מנגן כהה, מתחמוצת ברזל ומחרסיות היוצרות ציפוי דק על פני השטח של שבר הסלע. הפטינה מכסה את פניהם של שברי הסלעים החשופים לשמש, אך לא את בסיסם, המונח על הקרקע או טמון בה. ליצירת המרקם המדברי תורמים חומרים השוקעים כאשר מים או טל מתנדפים מפני שבר הסלע, הידבקות של חרסיות ופעילות של חיידקים על פני השטח.
הזינוק הגדול קדימה
יורי דז'ורקף
יורי דז'ורקף או יורי ג'ורקאייף (בצרפתית: Youri Djorkaeff; נולד ב-9 במרץ 1968 בליון) הוא כדורגלן עבר צרפתי.
ביוגרפיה.
אמו של דז'ורקף היא ארמנית ואביו הוא קלמיקי (עם שמתגורר באזור רחב ידיים במערבו של הים הכספי). דז'ורקף החל את הקריירה שלו ב-1984 במועדון הצרפתי, גרנובל, ולאחר מכן ב-1989 עבר למועדון שטרסבורג. שנה לאחר מכן, עבר למונקו ומשם ב-1995 לפריז סן-ז'רמן. ב-1994, היה דז'ורקף מלך השערים של ליגת העל הצרפתית עם 20 שערים. ב-1996 עבר לאינטר מילאנו, וב-1999 עבר למועדון הגרמני קייזרסלאוטרן. ב-2002 עבר לאנגליה שם שיחק בבולטון וונדררס ובבלקברן רוברס. בפברואר 2005, עבר ל-MLS לקבוצת מטרוסטארס.
דז'ורקף זכה בגביע אירופה למחזיקות גביע עם פריז סן-ז'רמן ב-1996 ובגביע אופ"א עם אינטר ב-1998.&lt;br&gt;הוא כבש 28 שערים ב-82 הופעות בנבחרת צרפת. עם נבחרת צרפת הוא זכה במונדיאל 1998 וביורו 2000. בנוסף לכך שיחק במדי הנבחרת גם ביורו 1996 ובמונדיאל 2002.
אביו של דז'ורקף, ז'אן, שיחק במדי נבחרת צרפת במונדיאל 1966 ובנוסף אימן את נבחרת ארמניה. בנו אואן (יליד 1997), משחק במדי סנט מירן, בליגת העל הסקוטית.
דו-טורית
דו-טורית הוא שמה העברי המודרני של ספינת מלחמה ים-תיכונית מן העת העתיקה, שהונעה על ידי שתי שורות של משוטים אחת מעל השנייה. ביוונית נקראה 'דיארס' (dieres) ובלטינית בירמיס (biremis).
ניאוקלאסיזם
נאוקלאסיזם
ויניפג
ויניפג (באנגלית: Winnipeg, ) היא בירת פרובינציית מניטובה שבקנדה ואחת הערים החשובות בקנדה. ויניפג ממוקמת בדרום המחוז במקום בו נפגשים המגן הקנדי והערבות והיא העיר הגדולה ביותר במחוז זה.
היסטוריה.
בשנת 1738 סייר דלה ורדרי, איש צבא קנדי ממוצא צרפתי הקים במקום עמדה שנזנחה מאוחר יותר בשם המבצר האדום. נקודות נוספות הוקמו לאורך הנהר האדום על ידי החברה הצפונית מערבית וחברת מפרץ הדסון.
מזג אוויר.