סבל מרדיפות המשטר הקומוניסטי בגלל סרטיו הבלתי רגילים, מהפכנים מבחינה סגנונית, בהתאמה מושלמת עם הגל החדש של הקולנוע הצרפתי, "רעידת אדמה חזקה שהייתה עלולה לשנות את הקונפיגורציה הגאולוגית של הסרט הרומני". תואר כ"אמן חולה תמונות" שסרטיו הלא רבים, איקונוקלסטים, היו יותר "סרטי מצב" מאשר של "עלילה".
קורות חיים.
ילדות וצעירות.
מירצ'ה סאוקאן נולד בשנת 1928 בפריז כבן לאב רומני, אלכסנדרו סאוקאן, נכד של רועה צאן, ולאם יהודיה ממשפחה דוברת הונגרית, תרזה סולומון. המשפחה עברה אחרי לידתו לפראג, שבה התחתנו הוריו רשמית ואביו למד במכון הפוליטכני המקומי. ב-1934 עברו לגור ברומניה, בעיר קאריי.
בעקבות תכתיב וינה משנת 1940 כשסופחה קאריי מחדש לממלכת הונגריה נמלטה המשפחה בשנים 1940–1944 לסיביו ולסיגישוארה חלק ממשפחת אמו נעצרה על ידי השלטונות ההונגרים ונספתה באושוויץ
בימי השלטון הקומוניסטי בשנים 1952-1948 למד סאוקאן בימוי במכון הסובייטי לקולנוע במוסקבה. אחד ממוריו, לזמן קצר, היה סרגיי אייזנשטיין. מורים אחרים היו סרגיי גרסימוב ומארק דונסקוי,
פעילותו האומנותית.
סאוקאן ביים ברומניה רק 4 סרטים ארוכים, אבל רק אחד - "Meandre" (נפתולים) הוצג בבתי הקולנוע בשנת 1967. השאר נאסרו על ידי הצנזורה השלטונית או נשארו לא גמורים.
לדברי מנולה מרכוס היה במאי מקורי מאוד, בעל השקפה מודרנית מאוד לגבי הקולנוע והמציאות הרומנית אבל בגלל רדיפת המשטר נמנע מלמצות את הפוטנציאל שלו המלא.
אחרי שהיה בהתחלה מעריץ כן של האידאולוגיה הקומוניסטית, ומילא את התפקיד של מזכיר השלוחה של המפלגה הקומוניסטית באולפני הקולנוע "אלכסנדרו סאחייה" שבבוקרשט, הפך סאוקאן מהר לבלתי רצוי בגלל התוכן הנון-קונפורמיסטי של סרטיו ואיכותו האומנותית.
אחרי מות שני הוריו ואחרי שבע שנים של אבטלה כפויה החליט להגר לישראל בשנת 1987.
אחרי התיישבותו בישראל בשנת 1996 ביים בצרפת את הסרט הקצר בצרפתית " Le Retour" (השיבה)
קובץ סיפוריו הראשון - Camera copiilor (חדר הילדים) פורסם בשנת 1968. את רוב יצירותיו בפרוזה פרסם אחרי עלייתו לישראל, חלקן בצרפת.
Manuscrisul de la Ciumați (1989), Izidor Mânecuță (1990), David Rege (1991), Parastasul (1994), Funérailles à Bucarest (2000).
חייו האישיים.
סאוקאן היה נשוי החל משנת 1959 עם סוזנה (ז'וז'ה) רות. לזוג נולד בן בשם אמיל (יליד 1961)
לקריאה נוספת.
Doru Segall p.562 - Filmul documentar - în N.Cajal, H.Kuller (coord.) - "Contribuția evreilor din România la cultură și civilizație", Hasefer 2004
קישורים חיצוניים.
באתר All About Romanian Cinema - שובו של מירצ'ה סאוקאן - מאמר מ-21 ביוני 1991 במגזין קונטמפורנול
במגזין Noul Cinema 8/1991 - מאמר "הבלתי רגיל - מימד של התרבות", מירצ'ה סאוקאן - מאת סאבל סטיופול
מאמר מאת מגדה מיכאילסקו - "אמן חולה תמונות" בעיתון אדוורול
Marian Rădulescu "Portretul unui necunoscut Mircea Sucan", LiterNet 2007
Observatorul cultural Nr.177 15.7.2003
אזבוקה (ארגון חשאי)
"אזבוקה" הוא השם המקובל לארגון הביון החשאי של התנועה הלבנה, שבסיסו היה בדרום רוסיה. פעל כגוף מודיעין במפקדה של הכוחות המזוינים בדרום רוסיה. היה קיים מסוף 1917, למרות שהוא הוקם רשמית רק במרץ 1918, עד דצמבר 1919, בעוד שפעילותן של מחלקות מסוימות נמשכה עד תחילת 1920. מאז מרץ 1918 עמד בראשה דמות ציבורית ופוליטית בולטת של האימפריה הרוסית ואסילי שולגין .
הקמה.
הארגון החשאי הוקם בקייב כדי לגייס קצינים לצבא המתנדבים ולשרת את צורכי העלאת המודעות של המרכז הלאומי הרוסי כסוכנות פרטית של ואסילי שולגין.
בנובמבר 1917 שולגין הגיע לנובוצ'רקסק כשהגנרל מיכאיל אלכסייב מבקש משולגין לחזור לקייב ולגייס קצינים כדי לגבש גוף מודיעיני איכותי.
יעדים.
בעת היווצרותו, המשימות העיקריות של הארגון היו גיוס קצינים לצבא המתנדבים וניהול המודיעין הפוליטי . בקיץ 1918 הצהירו יעדי הארגון על מודיעין, מאבק נגד הבולשביזם והבדלנות האוקראינית, נאמנות לבעלות ברית, מחויבות למלוכה והדברת סנטימנטים פוליטיים של חיילים, קצינים והאוכלוסייה.
שולגין הגדיר כך את משימות הארגון בעת הקמתו:
מטרות הארגון היו איסוף מודיעין וניתוחו: איסוף מידע על מצבה הפנימי והחיצוני של רוסיה (משני הצדדים בחזית); הבהרת רגשותיהם הפוליטיים של חיילים וקצינים; ניתוח מידע זה ומתן דו"חות אנליטיים למטה המפקד הראשי של כוחות הצבא הלבן.
טכניקות איסוף מודיעין.
שולגין לא היה קצין מודיעין מקצועי והוא היה צריך למצוא דרכים להעברת מידע. לטענת שולגין, הדרך האמינה ביותר להעברת הודעות מעבר לקו החסית הייתה גיליונות נייר שנחתכו לרצועות צרות, עם הטקסט המודפס עליהם, שהוכנסו לסיגריה מוגמרת. כרטיסייה זו הייתה בלתי נראית לחלוטין. בצרור סיגריות כאלה היו צריכות להיות מסומנות בסימנים שבקושי מורגשים כדי להבדילן מסיגריות רגילות. בתהליך שופרה השיטה - יריעות טקסט צולמו על סרט. הסרט נחתך לחתיכות והוכנס לסיגריות. שולגין נזכר שלא הכיר מקרה אחד כאשר השליח נחשף בגלל סיגריות כאלה .
לשם אמינות, אותה הודעה הופקדה למסירה למספר בלדרים, מה שהגדיל את הסיכון ל"זליגת מידע", אך שולגין נאלץ להשלים עם זה, שכן לעיתים קרובות מתו שליחים בדרך - למשל, משישה בלדרים שנשלחו מהמטה לקייב רק אחד הגיע ליעדו .
עבודת הארגון התחלקה למקומית וכללית. כתוצאה מכך, הארגון שנוצר כלל רשת סוכנים שנבנתה בקפידה והעבירה מידע משטח גדול של האימפריה הרוסית לשעבר. סניפי הארגון חולקו לנקודות משלוש קטגוריות: נקודות המידע של הקטגוריה הראשונה כללו את מוסקבה וקייב; קטגוריה שנייה - חרקוב, וורונז' וסרטוב; קטגוריה שלישית - אודסה, קישינאו, לבוב, ורשה, וילנה (נתונים לשנים 1917-1918).
פהלפה
למאנדה
הארגון של יוצאי הכוחות המזוינים הרוסים
הארגון של יוצאי הכוחות המזוינים הרוסים, או הארגון הצבאי הכלל רוסי (ברוסית: Ру́сский общево́инский сою́з ,РОВС) הוא ארגון צבאי רוסי שנוצר ב-1 בספטמבר 1924 על ידי גולים לבנים ומפקד הצבא הרוסי, הברון פיוטר וראנגל.
בתחילה הארגון איחד ארגונים צבאיים ואיגודים צבאיים בכל מדינות הפזורה הרוסית, כיום הוא מאחד את צאצאי חברי התנועה הלבנה. בשנת 1992 הארגון פתח נציגויות בפדרציה הרוסית (מוסקבה ופטרבורג). בשנת 1996 הוא העביר את מרכז פעילותו לרוסיה.
אידאולוגיה.
בהיותו ממשיך דרכו של הצבא הקיסרי הרוסי וצבאות החזיתות הלבנות של מלחמת האזרחים ברוסיה, ירש הארגון לחלוטין את המסורות של התנועה הלבנה הרוסית, המשיכו ופיתחו את האידאולוגיה שלה.
העמדה האידאולוגית השלמה ביותר מוצגת בכתביו של האידאולוג הראשי שלה, פרופסור איוואן אילין (1883–1954) שהציג את עמדותיו על תפקידם ומשימות הארגון למען שחרור רוסיה ותחייתה בצורה התמציתית ביותר במאמר "מהו ארגון יוצאי הכוחות המזוינים הרוסים" אוסף מאמרים מאת אילין "המשימות שלנו", שפורסם בשנים 1948–1954 תחת הכותרת "רק לאנשים בעלי דעות דומות" ומיועד במיוחד לחברי הארגון.
ב-30 בדצמבר 2004 פורסמו המטרות העיקריות העדכניות:
כריסי קוסטנזה
כריסטינה ניקולה "כריסי" קוסטנזה (באנגלית: Christina Nicola "Chrissy" Costanza; נולדה ב-23 באוגוסט 1995) היא זמרת, כותבת שירים ומוזיקאית אמריקאית. היא ידועה בעיקר בשל היותה הזמרת הראשית וכותבת השירים של להקת הרוק, אגיינסט דה קורנט (בקיצור ATC). כריסי היא גם יוטיוברית. לערוץ היוטיוב שלה, הנקרא על שמה, בו היא מעלה ולוגים ומדריכי יופי, יש מעל ל-800,000 מנויים.
ביוגרפיה.
כריסי קוסטנזה נולדה ב־23 באוגוסט 1995 בניו ג'רזי למשפחה אמריקאית איטלקית. יש לה אח בשם מייקל (מייקי) קוסטנזה. כבר מצעירותה היה זה אחד מחלומותיה להפוך למוזיקאית. היא פגשה את חברי הלהקה הנוכחיים דן גוב ו-וויל פריי באמצעות חבר משותף.
קוסטנזה הכירה את דן גוב ואת וויל פריי באמצעות חבר משותף בשנת 2011. המנהל שלהם, מייק פריי (אחיו של וויל וחבר הלהקה "We are the in Crowd"), הציע את השם הנוכחי, אגיינסט דה קורנט ("נגד הזרם"). השם נוצר בהשראת ציטוט של "גטסבי הגדול", "So we beat on, boats אגיינסט דה קורנט, borne back ceaselessly into the past", וכיוון שהספר "גטסבי הגדול" היה המכנה המשותף הראשון שלהם, הם הלכו עם השם, והחלו במהרה לכתוב שירים מקוריים, שמילותיהם נכתבו ברובם על ידי קוסטנזה. הם גם החלו לפרסם קאברים של שירים פופולריים ביוטיוב (ולאורך השנים שיתפו פעולה עם יוטיוברים וזמרים רבים בהכנת הקאברים).
אגיינסט דה קורנט פרסמו את הסינגל הראשון שלהם "Thinking" בשנת 2012. באותה שנה הקליטו קאבר לשיר "Good Time" מאת קארלי ריי ג'פסן יחד עם הזמר אלכס גוט.
קוסטנזה יצרה ערוץ יוטיוב הנושא את שמה והחלה לפרסם סרטוני יופי. בקיץ 2013 יצאה אגיינסט דה קורנט לסיבוב הופעות עם אלכס גוט. במהלך הסיבוב הופעות הם ביצעו כמה שירים מקוריים חדשים כמו "Something Different", "Mercy" ו- "Infinity", אך "Something Different" ו"Mercy" מעולם לא יצאו כסינגלים או יצאו במיני-אלבום (EP) הבכורה שלהם.
ברבעון הרביעי של 2014 הוציאו ATC גרסה אקוסטית של ה-EP של "Infinity" והם יצאו ל-Outsiders Tour עם דה רדי סט. במהלך הסיור עלתה כריסי לבמה עם דה רדי סט לביצוע קאבר של "I Wanna Get Better" מאת ה-Bleachers. באותה שנה ATC הופיעה לראשונה עם השירים "Gravity" ו- "Talk" מתוך ה-EP השני שלהם. בין ה-1 ל-8 בדצמבר, ATC יצאו לסיבוב ההופעות הראשון שלהם בבריטניה.