לאחר סיום סדרה זאת, עלו הדטרויט פיסטונס לגמר המזרח נגד המיאמי היט, לאחר הפסדים בשני המשחקים הראשונים הבטיח שוב ראשיד את ההצלחה, ושוב עזר לבצע כשקלע בממוצע בסדרה 14.5 נקודות ב-50 אחוזים.
במשחק ה-7 ניצחו הדטרויט פיסטונס בעזרת משחק קליעות מצוין של ראשיד, דבר שהעלה אותם לגמר ה-NBA.
בגמר ה-NBA פגשו דטרויט פיסטונס את הקבוצה החזקה במערב, הסן אנטוניו ספרס, שהחזיקו ביתרון הביתיות (2 משחקים בסן אנטוניו, 3 משחקים בדטרויט ועוד 2 משחקים בסן אנטוניו).
הסדרה נפתחה בשני הפסדים של הפיסטונס, אך הם לא ויתרו ונלחמו כדי להשאיר את התואר במישיגן, והם השוו את הסדרה ל-2:2.
במשחק החמישי הגיע הכדור האחרון לרוברט הורי שהיה בערב קליעות מצוין מהשלוש, ראשיד וולאס השאיר אותו פנוי לזריקה מהשלוש וסן אנטוניו ספרס ניצחו במשחק. בזכות ניצחון זה היו למשחק אחד מניצחון הסדרה, 3:2.
במשחק השישי ידע ראשיד שהוא צריך להחזיר את הקבוצה לתמונה ושאין עוד הזדמנויות אחרי משחק זה (משחק 6, בחוץ) והוא אכן עזר לפיסטונס להגיע למשחק 7 כשהקבוצה השוותה את הסדרה ל-3:3.
במשחק השביעי והאחרון הפסידו הפיסטונס 81:74 ובכך הפסידו את האליפות לסן אנטוניו ספרס.
בהצבעת האולסטאר של שנת 2006 לא נבחר וולאס לפתוח בהרכב של המזרח (אזור קבוצתו, דטרויט) כשזכה ל-866,932 קולות בלבד (מקום שלישי בין הפורוורדים במזרח ושני בין ה-PF במזרח) לעומת 1,291,836 שהלכו לג'רמיין אוניל, שנבחר ל-PF הראשון של המזרח אך בעקבות פציעה לא היה יכול לקחת חלק במשחק. אף על פי שלא נבחר על ידי הקהל לחמישייה הפותחת, מאמני המזרח בחרו בוולאס כשחקן ספסל (בפעם השנייה שלו באולסטאר, הפעם הראשונה בנבחרת הרוקיז) יחד עם עוד 3 משחקני ההרכב הפותח של הפיסטונס, צ'אנסי בילאפס הרכז שזוהי השתתפותו הראשונה באולסטאר, ריצ'רד המילטון השוטר-גארד שגם עבורו זוהי השתתפות ראשונה באולסטאר ובן וולאס הסנטר, שעבורו זו הופעה רביעית באולסטאר.
את המשחק סיים ראשיד עם 2 נקודות ו-2 ריבאונדים ב-17 דקות.
בפלייאוף 2006, אחרי עונתם הטובה ביותר של דטרויט - אכזב וולאס כשקלע 14 נקודות בממוצע בכל הפלייאוף ו-10.5 נקודות בלבד בסדרת גמר המזרח נגד המיאמי היט (אשר הדיחה את דטרויט באותה סדרה ולקחה אליפות לאחר שהדיחה בסדרה שאחרי את הדאלאס מאבריקס) לאחר שסובב את קרסולו.
לקראת עונת , עם תום חוזהו בדטרויט, חתם וולאס על חוזה לשלוש שנים בבוסטון סלטיקס, אולם לאחר עונה חלשה, בה רשם את הממוצעים החלשים בקריירה, הודיע על פרישה ממשחק פעיל.
חזרה מהפרישה.
וולאס הודיע על חזרה מפרישתו לאחר שתי עונות בהן לא שיחק, וחתם על חוזה בניו יורק ניקס לקראת עונת . במהלך העונה שותף וולאס ב-21 משחקים בלבד, לאחר שסבל משברי מאמץ חוזרים. הוא תרם 7.0 נקודות ו-4.0 ריבאונדים, ובעקבות פציעה נוספת לקראת סיום העונה, הודיע על פרישתו השנייה.
ראשיד וואלאס
שאבייר דירסאו
דירסאו שאבייר פרנסיסקו (בפורטוגזית: Dirceu Xavier Francisco, נולד ב-18 בדצמבר 1977 בקבו פריו שבמדינת ריו דה ז'ניירו, ברזיל), מוכר בישראל כשאבייר דירסאו, הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת הקשר האחורי.
את הקריירה שלו בקבוצות הבוגרים החל בפלומיננסה, אחד המועדונים הגדולים בריו דה ז'ניירו. הוא שיחק שם כחמש שנים בהן זכה עם הקבוצה אליפות המחוזית. לאחר ירידת הקבוצה לליגה השנייה עבר לז'ובנטוס, קבוצה קטנה בברזיל. בזמן משחק נפצע, עזב את הקבוצה והושבת לשנה. לאחר שהתאושש מהפציעה חזר לליגה הברזילאית, לקבוצת סנטו אנדרה.
בשנת 2004 הגיע דירסאו לישראל וחתם בשורות האלופה, מכבי חיפה. הוא עזר לחיפה לזכות באליפות התשיעית שלה ב-2005 ובעשירית ב-2006. הוא הצטרף למועדון כאלמוני אך הפך במהרה לאחד הקשרים האחוריים המובילים בליגת העל.
באוגוסט 2007, זמן קצר לפני תחילת העונה, שוחרר ממכבי חיפה וחתם על חוזה לשלוש עונות במכבי פתח תקווה אך שוחרר לאחר עונה אחת וחזר לברזיל.
אסמאעיל הנייה
אִסמאעיל עבד א-סלאם אחמד הנייה (בערבית: إسماعيل عبد السلام أحمد هنية; תעתיק מדויק: אסמאעיל עבד אלסלאם אחמד הניה; נולד ב-29 בינואר 1962) הוא ראש הלשכה המדינית של חמאס החל ממאי 2017. הוא החליף בתפקיד זה את ח'אלד משעל. קודם לכן כיהן כראש ממשלת הרשות הפלסטינית ה-5, ולאחר ההפיכה בעזה המשיך לכהן כראש הממשלה של ארגון הטרור חמאס, ברצועת עזה, בניגוד להחלטת יושב ראש הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס, שמינה כראש ממשלה את סלאם פיאד.
הנייה הוא אחד מראשי הנהגת ארגון חמאס לאחר הריגת יאסין ורנתיסי, ובאפריל 2012 נבחר גם לכהן כראש הלשכה המדינית של חמאס בעזה.
ביוגרפיה.
הנייה נולד ב-1962 במחנה הפליטים שאטי שברצועת עזה לאב דייג ממשפחה שברחה מהכפר אל-ג'ורה שליד אשקלון. אביו מת בילדותו.
בנעוריו עבד בישראל כטייח כדי לסייע בפרנסת משפחתו. במהלך שנות ה-80 היה פעיל במסגרת מועצת הסטודנטים של האוניברסיטה האסלאמית של עזה, ואף כיהן כיו"ר המועצה למשך שנתיים. במהלך תקופה זו הרבה להתעמת עם מוחמד דחלאן, יו"ר "השביבה" ולימים מבכירי תנועת פת"ח. בשנת 1987 קיבל תואר בספרות ערבית מהאוניברסיטה האסלאמית של עזה. באותה שנה הושם במעצר מנהלי לחצי שנה.
החל מ-1989 ריצה עונש מאסר של שלוש שנים בכלא קציעות. בסיום התקופה גורש לדרום לבנון ב-1992, חזר לעזה כעבור שנה יחד עם יתר 416 המגורשים, והתמנה למזכיר חבר הנאמנים של האוניברסיטה האסלאמית בעזה ולמנהלה האדמיניסטרטיבי. הנייה הגיש את מועמדותו לבחירות למועצה המחוקקת הפלסטינית הראשונה, אך פרש מהתמודדות בעקבות לחצים מצד תנועת חמאס.
לאחר שחרורו של שייח' אחמד יאסין מהכלא ב-1997 מונה הנייה לראש לשכתו. ב-6 ספטמבר 2003 במבצע קטיף כלניות שנועד לחסל את צמרת החמאס, שהה בדירה בעזה עם צמרת החמאס בהם השייח' יאסין, נפצע הנייה קל בזרועו מפצצות שהטיל חיל האוויר.
מעמדו של הנייה בתנועת החמאס הלך והתחזק במשך האינתיפאדה השנייה בשל קרבתו ליאסין וחיסול מרבית צמרת חמאס על ידי מדינת ישראל. בדצמבר 2005 נבחר לעמוד בראש רשימת חמאס, ובבחירות שהתקיימו ב-25 בינואר 2006 הוביל את התנועה לניצחון על תנועת פת"ח ונבחר לראשות הממשלה של הרשות הפלסטינית החל מ-19 בפברואר 2006.
בתקופתו סבלה הרשות הפלסטינית מחרם כלכלי, עקב היות חמאס ארגון טרור. בדצמבר 2006 נסע הנייה לסבב פגישות בעולם הערבי במטרה לגייס כספים. כשחזר, ב-14 בדצמבר 2006, נעשה ניסיון להתנקש בחייו על ידי כמה פעילי פתח. הנייה לא נפגע, אך אחד משומריו נהרג ובנו נפצע.
בעקבות החרם ועל רקע חטיפת גלעד שליט ואירועים אלימים בין פתח לחמאס, הוחלט על הקמת ממשלת אחדות פלסטינית. ממשלה זו הושבעה בסופו של דבר ב-17 במרץ 2007 והיא הורכבה מנציגי רוב המפלגות הפלסטיניות. בראשה עמד הנייה וסגנו היה עזאם אל-אחמד מפת"ח. הממשלה סירבה להכיר רשמית במדינת ישראל, ועל כן לא זכתה להכרה מצד ממשלת ישראל, בראשותו של אהוד אולמרט. מדינות נוספות בעולם לא הכירו בהנהגת החמאס: מזכ"ל האו"ם באן קי מון סירב להיפגש עם הנייה כאשר היה בביקור באזור במרץ 2007. באפריל 2007 סירבה ממשלת הולנד לבקשת הנייה להיכנס לתחומה כדי להשתתף בכנס אירופי-פלסטיני, בנימוק שהאיחוד האירופי רואה בחמאס ארגון טרור.
ב-14 ביוני 2007 הודיע נשיא הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס על פיטורי הניה מתפקיד ראש הממשלה עקב העימותים ברצועת עזה. חמאס סירב לקבל את פיטוריו והנייה המשיך לשלוט ברצועת עזה. בתפקידו זה הוביל את רצועת עזה במבצע עופרת יצוקה, שבמהלכו נהרגו 1,166 פלסטינים, בהם 709 "מחבלים מארגון הטרור חמאס ומקצתם מארגוני טרור נוספים", 162 שלא נקבע שיוכם, 295 הרוגים "בלתי מעורבים", 89 מהם מתחת לגיל 16 ו-49 נשים, והוחרבו כל בנייני הממשל, כמו גם בתיהם של פעילי חמאס רבים. הנייה עצמו הסתתר במהלך כל המבצע, ולא הופיע בציבור מחשש לחייו, אך הופיע בשני שידורי טלוויזיה בערוץ של החמאס, והכריז "עזה לא תישבר - הניצחון שלנו על הציונים קרוב".
ב-2010 הכריז כי החמאס יקבל הסדר עם ישראל גם בניגוד לעמדות הארגון אם כך ייקבע במשאל עם ובכפוף לתנאים נוספים.
נמנה עם מובילי העסקה לשחרורם מהכלא הישראלי של 1,027 אסירים פלסטינים, בהם 280 רוצחים שנשפטו למאסר עולם, בתמורה לשחרורו של גלעד שליט. בחגיגות בעזה לרגל השחרור ציין הנייה שהעסקה מהווה "נקודת מפנה אסטרטגית במאבק באויב הציוני".
ביולי 2014 במהלך מבצע צוק איתן הפציץ חיל האוויר את ביתו, אך הנייה לא שהה בבית באותה עת ולא נפגע. באותה שנה, במאמר באתר כלכליסט נאמר: "הנייה רכש שטח אדמה של 2,500 מ"ר ברחוב עומאר אל־מוכתאר בשכונת רימאל בעזה תמורת 4 מיליון דולר", הוכחה לעושרו הרב של האיש. בעיתונים אחרים נאמד עושרו במיליארדים.
בפברואר 2017 נבחר יחיא סינוואר בבחירות פנימיות למנהיג חמאס ברצועת עזה, והחליף את הנייה. בין השנים נוצר נתק מוחלט, שמשפיע על הארגון. מאז הנייה החליף את ח'אלד משעל כראש הלשכה המדינית של חמאס ועבר לקטר.
ב-25 במרץ 2019, כתגובה לירי רקטת M-75 של החמאס על בית במושב משמרת, תקף חיל האוויר הישראלי, לצד מטרות רבות נוספות, את לשכתו של הנייה בעיר עזה שברצועת עזה.
חיים אישיים.
הנייה נשוי ואב ל-13. יש לו שני אחים ושמונה אחיות, שלוש מהן נישאו לבדואים ישראלים, והן בעלות אזרחות ישראלית ומתגוררות בתל שבע.
עדנאן אל רול
איסמאיל הנייה
ואנג נאן
וָאנג נָאן (王楠; ) היא טניסאית שולחן סינית. בשיאה דורגה במקום הראשון בעולם. שותפתה למשחקי הזוגות היא ג'אנג יינינג. היא אלופה אולימפית בעלת 5 מדליות, מהן 4 מדליות זהב.
מתג הנסן
כיפה (גאומטריה)