עם פלישת הצבא הנאצי לברית המועצות ב-1941 גויס על ידי הצבא האדום והיה כתב צבאי של העיתון "הכוכב האדום" בחזית. הוא ליווה את הכוחות בקרבות מוסקבה וסטלינגרד, בשחרור אוקראינה, בלארוס, פולין ובכיבוש ברלין. במהלך המלחמה, בנוסף למאמרים בעיתון, כתב נובלה בשם "העם הבלתי מנוצח", וכן אוסף סיפורים קצרים תחת השם "רישומי סטלינגרד". בשטחים המשוחררים של ברית המועצות ופולין התגלו לעיניו זוועות השואה שפקדה את היהודים. במיוחד השפיע עליו ביקורו במחנות ההשמדה מיידנק וטרבלינקה. את מה שראה שם תיאר במאמרו "הגיהנום הטרבלינקאי". מאמר זה שימש כמסמך תביעה במשפטי נירנברג. בין 1944–1946 החל גם לאסוף עדויות של ניצולי שואה, על בסיסן נכתב ביחד עם העיתונאי איליה אהרנבורג "הספר השחור". זהו תיעוד דוקומנטרי ראשון לשואת יהדות אירופה. הספר לא אושר לפרסום בברית המועצות, אך קטעים ממנו הוברחו למערב וראו אור בארצות הברית, כעבור שנים גם ברומניה וב-1980 גם בישראל.
בשנים שלאחר המלחמה נפל גרוסמן קורבן לרדיפות המשטר בשל יהדותו (בין 1948–1953). ספריו לא פורסמו, והוא נאלץ לעבוד בעבודות מזדמנות. למרות זאת המשיך לכתוב ספרים. ב-1959 כתב את ספרו "החיים והגורל" (Жизнь и судьба), העוסק בקרב סטלינגרד ומציג יריעת חיים רחבה בחלקים שונים של רוסיה במגזרי אוכלוסייה שונים, תוך התמקדות ביהודים (הספר היה אסור לפרסום במשך כ-20 שנה). ב-1961 כתב את ספרו "הכל זורם" (Всё течёт), שהיה תיעוד של פשעי הדיקטטורה הסטליניסטית, התנכלויות לאנשי רוח ומדענים, הרדיפות נגד יהודים, משפטי הראווה של בכירי הרופאים היהודים, מחנות המאסר (הגולאגים) וכן מדיניות הקולקטיביזציה והרעב הגדול באוקראינה. ספרים אלה פורסמו בברית המועצות רק בתקופת הגלאסנוסט בסוף שנות ה-80, כעשרים שנה לאחר מותו.
לגרוסמן הייתה בת ביולוגית מנישואיו הראשונים ושני בנים חורגים מנישואיו השניים.
על בסיס הספר "החיים והגורל" בשנת 2012 הופקה סדרת טלוויזיה חיים וגורל בת 12 פרקים.
קישורים חיצוניים.
ג'וזף אפסטיין, החיים והגורל על פי ואסילי גרוסמן, באתר מידה, 5 בספטמבר 2019.
שתורא
שְׁתַוְרָא (בערבית: شتورا) היא עיר במחוז הבקאע בלבנון. נמצאת על כביש ביירות-דמשק, 44 קילומטר מזרחית לביירות ו-18 קילומטר מערבית לגבול לבנון-סוריה. גובהה - 910 מטר מעל פני הים.
עקב קרבתה לגבול הסורי ובשל הבדלי המשטר והחופש בין סוריה ולבנון, התפתחה שתורא כמרכז בנקאות ומסחר. אזרחים סורים רבים נהגו בעבר לעבור את הגבול אל שתורא ולקבל שם שירותים בנקאיים ושירותי חלפנות כספים, וכן לרכוש שם סחורות שמן הנמנע היה לרכוש אותן בסוריה. חלק מכלכלת העיר בנוי גם על תיירות ומלונאות.
ב-21 ביולי 1977 התכנסה בשתורא ועדה טכנית לבנונית-סורית-פלסטינית, בניסיון להפסיק את מעשי האיבה בין הצדדים השונים בדרום לבנון שהיוו חלק מ, ובניסיון להגיע להסכם אשר יסדיר את נוכחותם של כוחות פלסטיניים חמושים בלבנון. כינוס ועדה זו היה המשכה של ועידת קהיר (1976) וניסיון ליישום החלטותיה. לאחר ארבעה ימי דיונים, ב-25 ביולי, נחתם הסכם שתורא.
מוזיאון המדע (לונדון)
מוזיאון המדע בדרך התערוכות, דרום קנזינגטון, ברובע קנזינגטון וצ'לסי בלונדון שבאנגליה, הוא מוזיאון מדע המהווה חלק מהמוזיאון הלאומי למדע ולתעשייה. המוזיאון הוא אטרקציה תיירותית חשובה בלונדון.
ייסוד המוזיאון.
המוזיאון נוסד בשנת 1857 על ידי בנט וודקרופט מאוסף שהיה מצוי באגודה המלכותית לאומניות ומעודפים שהיו בתערוכה הגדולה. המוזיאון היה במקור חלק ממוזיאון דרום קנסינגטון, יחד עם מוזיאון ויקטוריה ואלברט. לבסוף הופרד המוזיאון וקיבל את השם "מוזיאון הפטנטים", ב-1858, ו"מוזיאון משרד הפטנטים" ב-1863. המוזיאון הכיל רבים מהמוצגים הידועים שנמצאים כיום במוזיאון המדע. בשנת 1885, כונו מחדש אוספי המדע "מוזיאון המדע" ובשנת 1893 מונה מנהל נפרד. אוסף האומנות כונה בשם חדש - "מוזיאון האומנות" ומאוחר יותר הפך ל מוזיאון ויקטוריה ואלברט. מוזיאון משרד הפטנטים מוזג למוזיאון המדע בשנת 1909.
אוספים.
המוזיאון מחזיק כעת אוסף של יותר מ-300,000 פריטים, כולל פריטים ידועים כמו הקטר "פאפינג בילי", מנוע הסילון הראשון, שחזור של מודל ה-DNA של פרנסיס קירק וג'יימס ווטסון, מנועי קיטור מוקדמים, דוגמה עובדת של מנוע ההפרשים של צ'ארלס בבג' ואב הטיפוס הראשון של שעון הנצח ("Clock of the Long Now"). המוזיאון מכיל גם מאות מיצגים אינטראקטיביים. תוספת עדכנית היא קולנוע IMAX בתלת-ממד המציג סרטים דוקומנטריים, חלקם בתלת-ממד.
המוזיאון גם אוצר חלק מהפריטים הרבים שנאספו על ידי הנרי ולקום בתחום הרפואה. הפריטים מוצגים בקומה הרביעית והחמישית אך הם מהווים חלק מזערי מכלל האוסף.
במוזיאון המדע מצויה ספרייה ייעודית. עד שנות ה-60 של המאה ה-20 הייתה זו ספריית המדע והטכנולוגיה הלאומית של בריטניה. בספרייה מצויים כתבי עת, ספרים ישנים וכתבים והיא משמשת משכילים ברחבי העולם. הספרייה פעלה מספר שנים יחד עם הספרייה של אימפריאל קולג', אולם ב-2004 המוזיאון לא היה מסוגל לשאת בהוצאות. זו הסיבה שישנן מחשבות לפרק ולפזר את הספרייה.
מרכז דנה.
בנובמבר 2003, נפתח במוזיאון מרכז דנה. המרכז הוא בר קפה בסגנון עירוני שסופח למוזיאון והוא מהווה כיום אזור יחיד במינו באנגליה בהיותו אזור המיועד למבוגרים המעוניינים לדון בנושאי מדע שנויים במחלוקת. מרכז דנה הוא אזור חדש, שנוי במחלוקת ונסיוני. מטרתו לאתגר את תפיסת הקהל בנושא מדע ולהתעמת חזיתית עם נושאים עכשוויים. המרכז נהיה ידוע לשמצה בשל אירועים חדשניים ביניהם ויכוחים מאורגנים, ניסויים חיים וקומיקס סטנד-אפ המפריך תפיסות מדעיות מיושנות.
ערבי מדע.
המוזיאון עורך "ערב מדע" מאורגן-"אירוע לילי הנושא אופי מדעי". עד 380 ילדים בגילאי 8 עד 11, המלווים על ידי מבוגרים, מוזמנים לבלות את הערב בביצוע פעילויות מדע חינוכיות ומהנות. לאחר מכן הם מוזמנים לישון על הרצפה בין מוצגי המוזיאון. בבוקר, הם מתעוררים לארוחת בוקר מאורגנת ופעילות מדעית נוספת. האירוע מגיע לקיצו בצפייה בסרט IMAX.
גלריות.
המוזיאון מכיל מספר גלריות, חלקן קבועות, חלקן זמניות.
אנרגיה: האולם המזרחי.
האולם המזרחי הוא האזור הראשון אותו רואים מרבית המבקרים עם כניסתם לבניין. האולם משתרע על פני שלוש קומות. בקומת הקרקע, מוצגים בעיקר מנועי קיטור מסוגים שונים, אשר יחד מספרים את סיפורה של המהפכה התעשייתית בבריטניה. גבוה למעלה, תלוי מהתקרה, משתלשלת טבעת מתכתית ענקית שמכוסה בחלקה הפנימי בדיודות פולטות אור שיוצרות צורות ומציגות הודעות המוקלדות על ידי המבקרים עצמם בגלריית האנרגיה. בנוסף מצויים באולם חנות ספרים, המתמחה בספרי מדע פופולרי ובית קפה בשם "Revolution café".
חלל.
"חלל" (space) הוא השם של גלריה היסטורית, המציגה רקטות ומוצגים שמספרים את סיפור מסעו של האדם בחלל והיתרונות הגלומים בו (בעיקר בעולם התקשורת).
התהוות העולם המודרני.
"התהוות העולם המודרני" ("Making the Modern World") היא גלריה חדשה יחסית. בגלריה מוצגים חלק מהאובייקטים הסמליים ביותר של המוזיאון ביניהם הרקטה של סטפנסון וקפסולת החלל של אפולו אשר מוצגים ליד ציר זמן המתעד את ההישגים הטכנולוגיים של האנושות.
תעופה.
גלריית התעופה היא גלריה רבת וותק הממוקמת בצד המערבי של הקומה השלישית. בגלריה קיים מגוון רחב של מטוסים ומסוקים בגודל טבעי וכן מידע אודות מטוס הספיטפייר
ומנועים רבים וחתך צד של בואינג 747.
מיקום.
המוזיאון ממוקם בסמוך למוזיאון ההיסטוריה של הטבע ובעבר היה מחובר אליו באמצעות פרוזדור ציבורי שכעת הוא סגור. תחנת הרכבת התחתית של לונדון הקרובה היא תחנת דרום קנסינגטון; דרך תת-קרקעית מחברת את המוזיאונים אל התחנה.
שיפוצים.
המוזיאון עבר סדרה של שיפוצים בראשית המאה ה-21. חנות המוזיאון המשופצת נפתחה באוקטובר 2005.
התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון
התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון היא תזמורת סימפונית ישראלית שנוסדה בשנת 1988 על ידי עיריית ראשון לציון מאז שנת 1989 היא פועלת כתזמורת הבית של האופרה הישראלית החדשה.
היסטוריה ופעילות.
בדצמבר 1988, התקיים קונצרט הבכורה של התזמורת באולם הקולנוע "נעמן" שבעיר. לאחר כמה קונצרטי הרצה התקיים הקונצרט הרשמי הראשון עליו ניצח שמעון כהן ובהשתתפות הכנרת ורה ויידמן. הקונצרט היה במעמד ראש העירייה דאז מאיר ניצן שהיה ממייסדי התזמורת.
עוד לפני שהיה לה אולם קונצרטים משלה הופיעה התזמורת בין לבין באולם נגה ביפו במשכן לאמנויות הבמה בתל אביב, בהיכל התרבות נס ציונה ובאולם "מופת" בראשון לציון. כשנחנך היכל התרבות מאיר ניצן בראשון לציון עברה התזמורת למשכנה הקבוע.
במהלך השנים מנגנת התזמורת תחת שרביטם של מנצחים נודעים רבים עליהם נמנים בין היתר דן אטינגר, דניאל אורן, אשר פיש, מיכאל בודר, מיכאל יורובסקי, בנג'מין וולפיש, קרל היינץ שטפנס, דוד גריילסאמר, פאולו אולמי, כריסטיאן ירווי, כריסטיאן זכריאס, דניאל בויקו, אוון אלקסיס כריס, וולדימיר ספיבקוב, אנריקה ארתורו דימק, ג'ון אקסלרוד וג'יאנלוקה מארציאנו. ברשימת הסולנים שניגנו עם התזמורת ניתן למצוא מוזיקאים בעלי שם עולמי, כגון: דויד גארט, שלמה מינץ, דניאיל טריפונוב, אלכסנדר קורסנטיה, סרגיי נקריאקוב, סטפן ורטר, מישה מייסקי, אלכסנדרה סום, שרון קם, אלכסיי וולודין, דניס קוזוחין ושירלי בריל.