קול היה גם משורר והתעניין באדריכלות, שילוב לא נדיר בתקופה שהמקצוע לא היה כל כך מוגדר. קול השתתף בתחרות העיצוב שהתקיימה בשנת 1838 כדי ליצור את בניין הפרלמנט של מדינת אוהיו בקולומבוס, אוהיו. הצעתו זכתה במקום השלישי, ורבים טוענים כי הבניין המוגמר, בעל דמיון רב להצעתו של קול.
בשנת 1827 קול הקים סטודיו בחווה, בעיירה קטסקיל (Catskill), ניו יורק. הוא צייר חלק ניכר מעבודותיו בסטודיו זה. בשנת 1836 התחתן עם מריה ברטוב מקטסקיל, אחייניתו של הבעלים, והפך לתושב העיירה כל השנה. לתומאס ומריה נולדו חמישה ילדים. בתו של קול אמילי הייתה אמנית שעבדה בצבעי מים וציירה על חרסינה. אחותו של קול, שרה קול, הייתה גם היא ציירת נוף.
קול קיים קשרים רבים עם דמויות חשובות בעולם האמנות כולל דניאל ווסוורת', עימו חלק יחסי ידידות קרובים. הוכחה לחברות זו ניתן לראות במכתבים שנחשפו בשנות השמונים על ידי ספריית ווטקינסון במכללת טריניטי.
תומאס קול נפטר בקטסקיל ב-11 בפברואר 1848.
הפסגה הרביעית בגובהה בהרי קטסקיל נקראת לזכרו - "הר תומאס קול". סידר גרוב, שם הייתה סדנתו, וידועה גם בשם "בית תומאס קול", הוכרז כאתר היסטורי לאומי בשנת 1999 וכעת הוא פתוח לקהל.
הקורפוס ה-11 (בריטניה)
הקורפוס ה-11 של הצבא הבריטי היה קורפוס בריטי אשר במהלך מלחמת העולם הראשונה לחם בגליפולי ובחזית המערבית, ובמהלך מלחמת העולם השנייה לחם במהלך המערכה בתוניסיה.
היסטוריה.
מלחמת העולם הראשונה.
הקורפוס הוקם בצרפת ב-29 באוגוסט 1915 בפיקודו של ריצ'רד הייקינג, ובשנת 1916 לחם במהלך הקרב על הסום וספג אבדות כבדות. בנובמבר 1917 נשלח הקורפוס לאיטליה, שם לחם בקרבות חזית האיטלקית. במרץ 1918 חזר הקורפוס לצרפת והשתתף במתקפת האביב ובמתקפת מאה הימים כחלק מהארמייה החמישית, ולאחר המלחמה פורק הקורפוס.
מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1940 הוקם הקורפוס מחדש, כחלק מכוחות הבית בבריטניה, ותחת פיקודו נכללו הדיוויזיה ה-15 והדיוויזיה ה-55, וביולי 1943 פורק הקורפוס.
מיכל בין
מיכל בין (נולדה ב-4 באוקטובר 1994) היא כדורגלנית ישראלית, המשחקת לסירוגין כבלמית וכקשרית בקבוצת אס"א תל אביב שבליגת העל ובנבחרת ישראל.
ביוגרפיה.
בין החלה לשחק בגיל 8 בקבוצת הבנים של מכבי תל אביב דרום השרון בקיבוץ אייל, קבוצת כדורגל מעורבת של יהודים וערבים. במקביל התאמנה ושיחקה עם קבוצת הבנות של ממכבי כישרונות חדרה החל מגיל 10.
בעונת 2005/2006 זכתה יחד עם הקבוצה בגביע "ג'טיקס" לילדות בישראל. בעקבות הזכייה ייצגה הקבוצה את ישראל באליפות העולם בכדורגל לילדים וילדות במינכן, והגיעה למקום השני לאחר הפסד בגמר לברזיל.
בגיל 13 נאלצה לעזוב את מכבי תל אביב דרום השרון משום שחוקת הכדורגל בישראל לא מתירה לבנות לשחק בקבוצת בנים מעבר לגיל זה, והמשיכה לשחק במכבי כישרונות חדרה, בקבוצות הנערות.
בשנת 2012, עם סיום בית הספר התיכון, ועל אף פציעה קשה של קרע ברצועה הצולבת של ברך ימין, קיבלה בין מלגה מלאה לארבע שנים באוניברסיטת CCSU בקונטיקט, במסגרת ליגת המכללות של ארצות הברית. בין החלה ללמוד לתואר ראשון בפסיכולוגיה, אולם כעבור מספר חודשים נקראה לחזור ארצה ולהתגייס לצה"ל, על אף שהמלגה שקיבלה מעניקה לה אוטומטית מעמד של "ספורטאי עילוי", משום שכל המכסות למעמד זה היו מלאות. לאחר מאבק מתמשך והפעלת לחץ ציבורי, הוגדל מספר המכסות מ-12 ל-16 ובין זכתה במעמד של "ספורטאי עילוי", אולם לאחר שנה אחת בלבד חזרה בין לישראל ונאלצה לפרוש ממשחק פעיל לאור פציעה חוזרת שחייבה אותה לעבור ניתוח נוסף בברך ימין.
בשנת 2013 ויתרה על המעמד של "ספורטאי עילוי", התגייסה לצה"ל ושירתה בתור מדריכת כיפת ברזל במערך ההגנה האווירית.
מתגוררת ביישוב צור יגאל.
קריירה מקצועית.
מועדונים.
לקראת עונת 2017/2018 חזרה בין לשחק כדורגל בקבוצת הפועל רעננה, בה שיחקה במשך שתי עונות, בהן כבשה 7 שערים. בסיום עונת עונת 2018/2019 הייתה מועמדת לכדורגלנית העונה.
בשנת 2017 השלימה גם קורס מדריכי כדורגל בית ספר למאמנים של מכון וינגייט, וכן עבדה כמאמנת כדורגל בעיריית רעננה לבנות בכיתות א-ג.
בעונת 2019/2020 עברה לשחק בקבוצת אס"א תל אביב, אולם העונה לא הגיעה לסיומה המתוכנן והופסקה לאחר 14 מחזורים בשל התפרצות נגיף הקורונה בישראל.
נבחרת ישראל.
בין משחקת בנבחרות ישראל החל משנת 2009, אז זומנה לנבחרת הנערות ואף שימשה כקפטנית שלה. בסך הכל צברה 10 הופעות בנבחרת הנערות עד גיל 17 (בהן הבקיעה שער אחד) ועוד 8 הופעות בנבחרת הנערות עד גיל 19.
בשנת 2020 זומנה לסגל הבוגרות של נבחרת הנשים של ישראל. את הופעת הבכורה ערכה ב-10 במרץ נגד נבחרת גיאורגיה.
יונאנוזאורוס
יונאנוזאורוס (שם מדעי: Yunnanosaurus) הוא סוג דינוזאור מתת-סדרת דמויי זאורופודים, שחי במשך היורה התחתון והיורה התיכון של מזרח אסיה לפני 201 עד 168 מיליון שנה מזמננו. דינוזאור זה השתייך לקבוצה מסופודה, מהפרוזאורופודים הדו-רגליים שהיה קרובו של האנצ'יזאורוס והג'ינגשאנוזאורוס. סוג זה הוגדר ב-1942 בידי יאנג ג'ונגג'יין ומשמעות שמו הוא: "הלטאה של יונאן", שבסין. הסוג כלל 2 מינים, שהתגלו בתצורת לופנג .
היונאנוזאורוס היה דינוזאור באורך של 4 מטרים במין "Yunnanosaurus huangi" ו-7 מטרים במין "Yunnanosaurus youngi", שהיה גדול יותר והגיע לגובה 2 מטרים. הוא היה בעל זנב ארוך ששימש לאיזון וזרועות ארוכות. ממצאי הדינוזאור כללו בעיקר עצמות של גפיים, צלעות וחוליות צוואר, גב וזנב. הגולגולת הייתה חסרה, אך ב-2013 התגלתה דוגמה של גולגולת בעלת שיניים ברמות שחיקה גבוהות. שינים אלה הזכירו את שיני הזאורופודים האמיתיים, אך הדמיון נובע מאבולוציה מתכנסת מאחר ששאר הגוף לא הלם מראה זאורופודי.
דינוזאור זה ניזון מצמחים נמוכים יחסית ביערות סין של היורה לצד פאונה של פרוזאורופודים דומים, מיני אורניתופודים מוקדמים כמו טטיזאורוס וטורפים כמו הסינוזאורוס.
סטראדה ביאנקה לנשים
סטראדה ביאנקה לנשים (באיטלקית: Strade Bianche Donne) הוא מהדורת הנשים של סטראדה ביאנקה, מרוץ אופני כביש חד-יומי באיטליה. המרוץ נוסד ב-2015, כ-8 שנים לאחר תאריך היווסדו של מרוץ הגברים ומאורגן על ידי חברת RCS. המרוץ כולל דרכי גראבל רבים ומתחיל ומסתיים בסיינה שבטוסקנה, כשקו הסיום הוא בפיאצה דל קאמפו.
היסטוריה ומסלול.
המרוץ נוסד בשנת 2015 לאחר הצלחתו של מרוץ הגברים שנוסד ב-2007, מייגן גווארנייר האמריקאית ניצחה בו, כשהיא מקדימה את ליזי ארמיטסטד ואת אליסה לונגו בורגיני ב-35 שניות. המהדורה הראשונה כללה 103 קילומטרים, מסן ג'ימיניאנו עד לסיינה.
ב-2016 הפך המרוץ לחלק מסבב הוורלד טור של הנשים. באותו המרוץ ניצחה אלופת העולם ליזי ארמיטסטד, כשהפעם המרוץ התחיל והסתיים בסיינה וכלל 121 קילומטרים, מתוכם 22.4 קילומטרים של דרכים משובשות, עפר וגראבל.
ב-2018 גדל המרוץ מבחינת קילומטרים ל-136 כאלו, מרחק שנשמר עד היום. מתוך ה-136 האלו, 30 קילומטרים מהם היו של דרכים משובשות. כשהמקטע הארוך ביותר של הדרך הזו היה 9.5 קילומטרים. במרוץ ניצחה אנה ואן דר ברחן, מקדימה את קטרזינה ניוואדומה ואת אליסה לונגו בורגיני.
קרב בטאן
עורלת הדגדגן
באנטומיה אנושית של נשים מכסה הדגדגן (באנגלית: Clitoral hood), הידוע גם בשם עורלת הדגדגן (באנגלית: Clitoral prepuce או Preputium clitoridis), הוא קפל עור העוטף את עטרת הדגדגן ומגן עליו. הוא מתפתח כחלק מהשפתיים הקטנות והוא הומולוגי עם העורלה באיברי המין הזכריים. מכסה הדגדגן מורכב מהרקמות של הריריות; רקמות אלה נמצאות בין הרירית לעור, וייתכן שיש להן חשיבות אימונולוגית מכיוון שהן עשויות להיות נקודת כניסה של חיסונים של הרירית. מכסה הדגדגן חשוב לא רק בהגנה על עטרת הדגדגן, אלא גם בהנאה, שכן מדובר ברקמה ארוגנית (רגישה לגירוי מיני).
התפתחות.
מכסה הדגדגן נוצר בשלב העוברי על ידי הלמלה התאית. הלמלה התאית צומחת בצד האחורי של הדגדגן ובסופו של דבר מתמזגת עם הדגדגן. מכסה הדגדגן נוצר מאותן רקמות המהוות עורלה אצל זכרים אנושיים.
מכסה הדגדגן משתנה בגודלו, צורתו, עוביו ואזורים אסתטיים אחרים. יש נשים שלהן מכסי דגדגן גדולים, המכסים לחלוטין את עטרת הדגדגן. חלקם עשויים להימשך לאחור כדי לחשוף את עטרת הדגדגן, למשל למטרות היגיינה או להנאה; אחרים אינם יכולים להימשך. לנשים אחרות יש מכסי דגדגן קטנים יותר שאינם מכסים את מלוא עטרת הדגדגן, ומשאירים אותה חשופה כל הזמן. קבוצות דביקות של רקמות הנקראות סירכה (adhesions) יכולות להיווצר בין מכסה הדגדגן לעטרה; אלה מדביקות את מכסה הדגדגן על העטרה כך שלא ניתן למשוך את מכסה הדגדגן לאחור כדי לחשוף את העטרה, וכמו אצל הזכר, יכולת להצטבר סמגמה.
גירוי.
בדרך כלל עטרת הדגדגן עצמה רגישה מדי מכדי להיות מגורה ישירות, למשל במקרים בהם מכסה הדגדגן נמשך לאחור. נשים עם מכסה דגדגן המכסה את מרבית עטרת הדגדגן יכולות לאונן לעיתים קרובות על ידי גירוי מכסה הדגדגן מעל עטרת הדגדגן; אלה עם מבנים קטנים יותר או קומפקטיים יותר נוטים לשפשף את עטרת הדגדגן ומכסה הדגדגן יחד כגוף אחד.