הקרב בתל סאקי.
בצהרי יום הכיפורים, 6 באוקטובר 1973, נשלח לתל כוח תצפית מגדוד הנח"ל המוצנח 50 של חטיבה 35. הכוח, בפיקוד סגן מנחם אנסבכר, מנה חמישה לוחמים (שלמה אביטל, שייקה לוי, רוני הרצנשטיין, לייזי אגסי) ונהג נגמ"ש. תפקיד הכוח היה לצפות מזרחה ולנסות לאתר ירי ארטילרי סורי במקרה שיתחיל "יום קרב". כאשר החלה המלחמה בשעה 14:00 נחתה על התל אש ארטילרית סורית כבדה. במהלך הלילה הגיעו לתל בנפרד שישה טנקים משתי פלוגות שונות של חטיבות השריון הסדירות: 7 ו-188. הצנחנים והשריונאים שהצטופפו על התל הותקפו וכותרו עם שחר 7 בחודש על ידי כוחות חי"ר ושריון מהחטיבה הממוכנת 132 של צבא סוריה. בקרב שכלל ניסיון היחלצות מהתל של חלק מכוח הטנקים ושני ניסיונות חילוץ של כוחות מגדוד 50 שכשלו, הצליחו 26 לוחמים לשרוד על התל עד צהרי 8 באוקטובר 1973, בעיקר הודות ליצחק נגרקר, עת הגיעו לתל לוחמי גדס"ר 288 של אוגדת השריון 146 בפיקודו של תת-אלוף מוסה פלד.
בקרבות על תל סאקי וסביבתו נפלו 32 לוחמים מגדוד 50 של חטיבה 35, מגדוד 82 של חטיבה 7 ומגדוד 74 של חטיבה 188.
לאחר מלחמת יום הכיפורים נהרס הבונקר המקורי והוקם על ראש התל מוצב המיועד להיתפס בשעת חירום. מסביב לתל הוקמו גדרות תיל והונחו שדות מוקשים. תל סאקי והמוצב שעל פסגתו הפכו לאתר מורשת קרב תל סאקי. בתוך בונקר הלוחמים הוקמה פינת הנצחה ללוחמים שנפלו במלחמה על התל ועל סביבתו. באתר ההנצחה חדר זיכרון לנופלים וכן מוקרן בו סרט המספר את קורות המקום.
חלק מהבונקר המקורי הועבר, לאחר הריסתו, לרחבה בכניסה לאתר.
ב-2012 נחנכה בתל אנדרטת זיכרון לנופלים בקרבות על תל סאקי. באנדרטה - מתחת לכיתוב "רעי שלא שבו מהתל", הוצבו תמונות של 32 הלוחמים שנפלו בתל.
כנס אייקון
מגלן מצויץ צפוני
המגלן המצויץ הצפוני (שם מדעי: Geronticus eremita) הוא מין עוף הנמנה עם משפחת הכפניים ותפוצתו היא אגן הים התיכון.
המגלן המצויץ הצפוני שוכן בטורקיה, במדבר הסורי ובמרוקו. עד להקמת מדינת ישראל הזדמן גם לארץ ישראל, אך מאז נחשב כנכחד בה. עם זאת, מדי פעם מזדמנים לארץ פרטים אחדים, בעיקר בדרום.
מגלנים מצוייצים החלו להתרבות בהצלחה במרכז לחקר חיות הבר של אוניברסיטת תל אביב. באביב 1984 שוחררו פרטים אחדים ברמת אביב כדי שיתאקלמו בטבע, אך הם לא ידעו לאתר את מזונם בעצמם וניסיון השבתם לטבע נכשל.
המגלן ניזון בעיקר מחרקים וזחלי חרקים, תולעים, חלזונות, עכבישים, דו-חיים ולעיתים גם יונקים קטנים.
הסקה
מייסאו באסטון
מייסאו דמונד באסטון (אנגלית: Maceo Demond Baston; נולד ב-29 במאי 1976 בקורסיקאנה שבטקסס) הוא כדורסלן-עבר אמריקאי.
באסטון שיחק בנבחרתה של אוניברסיטת מישיגן. בלט ביכולות ההטבעה ובמשחק ההגנה הקשוח שלו. באסטון השיג ממוצעים של 10.7 נקודות ו-6.6 ריבאונדים למשחק במהלך הקריירה שלו במישיגן, שכללה הופעה בטורניר אליפות המכללות ב-1995 וב-1998, ובטורניר המוזמנות הלאומי ב-1997.
ב-1998 נבחר באסטון במקום ה-58 של הדראפט על ידי שיקגו בולס, אך לא השתתף ולו במשחק אחד במדיה. הוא שיחק בקוואד סיטי ת'אנדר מה-CBA (כאשר בשנת 2000 השתתף במשחק האולסטאר של הליגה), מונטקטיניטרמה מאיטליה, חובנטוד בדאלונה מספרד ובטורונטו ראפטורס (פברואר - אפריל 2003, 2007–2008).
בעונת 2003/2004 הצטרף באסטון למכבי תל אביב ושיחק במדיה שלוש עונות. עם מכבי הוא זכה בשלוש אליפויות, ושלושה פעמים בגביע המדינה, פעמיים באליפות היורוליג והשתתף בהפסד לצסק"א מוסקבה בגמר יורוליג נוסף עם הקבוצה. באסטון הוא שיאן החסימות למשחק בפיינל פור של היורוליג, לאחר שחסם שש פעמים בחצי הגמר מול טאו ויטוריה בשנת 2006.
ב-28 ביולי 2006 הוא הוחתם על ידי אינדיאנה פייסרס על חוזה של שנתיים בשווי 1.8 מיליון דולרים, כאשר מימוש החוזה בשנה השנייה נתון לבחירתו. הוא השתתף ב-47 משחקים וקלע 3 נקודות בממוצע למשחק. ב-11 ביולי 2007 הוא חזר לראפטורס וחתם על חוזה לשנתיים תמורת 3.8 מיליון דולרים. ב-9 ביולי 2008 חזר באסטון לפייסרס בעסקה שכללה את ג'רמיין אוניל וטי ג'יי פורד.
ב-28 בספטמבר 2009 חתמו באסטון והרכז צ'אקי אטקינס על חוזים לא מובטחים עם דטרויט פיסטונס, וב-21 באוקטובר, טרם פתיחת העונה, שוחרר באסטון מהקבוצה. הוא ניהל מגעים עם כמה קבוצות אירופאיות וב-1 במרץ 2010 חתם לבסוף בקבוצת בודיוולניק קייב מאוקראינה. באסטון שיחק במדי הקבוצה משחק אחד בלבד ושוחרר ממנה כעבור זמן קצר.
בנובמבר 2010 הוא חתם על חוזה עד תום העונה בקבוצת בני השרון, שמאמנה דן שמיר היה עוזר המאמן במכבי תל אביב כשבאסטון שיחק שם.
בינואר 2011 הודיעה בני השרון על שיחרורו מהקבוצה לאחר שבעה משחקים בלבד עקב רצונו לעזוב בשל עניינים אישיים. לאחר מכן פרש ממשחק פעיל.
כיום מנהל ביחד עם אשתו ושותפים נוספים חנות מאפים ברויאל אוק, מישיגן.
פסטיבל איקון
איתן בן אליהו
אברהם הירשזון
אברהם הירשזון (11 בפברואר 1941 – 7 במרץ 2022, ד' באדר ב' תשפ"ב) היה פוליטיקאי ישראלי ששימש כחבר הכנסת וכשר מטעם מפלגת הליכוד ובהמשך מטעם קדימה. שימש גם כמזכ"ל הנוער הלאומי, יו"ר קופת חולים לאומית ויו"ר הסתדרות העובדים הלאומית. ב-2009 הורשע בעבירות של גנבה, קבלת דבר במרמה בנסיבות מחמירות, מרמה והפרת אמונים בתאגיד, הלבנת הון ורישום כוזב במסמכי תאגיד, ונידון לחמש שנים וחמישה חודשים של מאסר בפועל, שנה מאסר על תנאי וקנס כבד. בינואר 2013 סיים לרצות את מאסרו.
ביוגרפיה.
הירשזון נולד ב-1941 בתל מונד. סבו, הרב דוד הירשזון, עלה בשנת 1934 לארץ ישראל מצ'רנוביץ, שהייתה שייכת אז לרומניה, ורכש חלקת אדמה בתל מונד.
שימש מזכ"ל הנוער הלאומי בשנים 1970–1992. בשנת 1983 נכנס לכנסת העשירית ברשימת הליכוד. התפטר לאחר חצי שנה כשהצטרף להסתדרות העובדים הלאומית. בשנת 1987 יזם וניהל את פרויקט "חידון הגבורה היהודית", מפעל זיכרון לאומי להנצחת הגיבורים היהודיים בתקופת השואה. בכנסת ה-13 נבחר שוב ברשימת הליכוד וכיהן כחבר הכנסת ברציפות עד 2009.
בשנים 1992–1996 היה חבר ועדת החינוך והתרבות, חבר ועדת הכספים, יושב ראש תת-הוועדה לענייני רשויות מקומיות, חבר הוועדה לביקורת המדינה, יושב ראש תת-הוועדה לביקורת המדינה, יושב ראש תת-הוועדה לביקורת המדינה בנושא זכויות קורבנות השואה, יושב ראש השדולה הירוקה בכנסת, ראש לובי תל אביב.
בשנת 1995 החל לכהן כיו"ר הסתדרות העובדים הלאומית. יזם ועמד בראש "מצעד החיים" לשליחת בני נוער יהודיים לסיורים במחנות ההשמדה בפולין, ויושב-ראש קופת חולים לאומית.
בשנים 1996–1999 היה חבר ועדת העבודה והרווחה, חבר ועדת הכספים, חבר ועדת הכלכלה, יושב ראש השדולה הירוקה בכנסת, יושב ראש ועדת הכנסת להשבת הרכוש היהודי. בשנים 1999–2003 כיהן כסגן יושב ראש הכנסת, חבר ועדת הכלכלה, חבר בוועדת הכספים, חבר בוועדת הכנסת, חבר בוועדת החקירה למשק המים, יושב ראש הוועדה להשבת הרכוש היהודי. בכנסת ה-16 התמנה ליו"ר ועדת הכספים.
בין 2003 עד תחילת 2005 כיהן כיו"ר ועדת הכספים וב-10 בינואר 2005 החליף את גדעון עזרא בתפקיד שר התיירות, ובתחילת 2006 כיהן בנוסף כשר התקשורת.
עם הקמתה של מפלגת קדימה בסוף נובמבר 2005, פרש מהליכוד, הצטרף למפלגה החדשה, ונבחר מטעמה לכנסת ה-17.
במהלך כהונתו כשר התיירות עודד והשפיע על מדיניות שמים פתוחים אותה ניסה ליישם, והצליח במספר מקרים. בנוסף לחץ בעיקר על חברות טיסה זרות שיחזרו לטוס לישראל, חלקן לראשונה וחלקן לאחר שהפסיקו בשנת 2000 עם פרוץ האינתיפאדה השנייה, והצליח בכך. ניסה לעודד מספר פרויקטים תיירותיים, כקזינו באילת ומרכז אוונגליסטים על שפת הכנרת, אשר יישומם נכשל.
הביא לפרסום לראשונה של חוברת זכויות ניצולי השואה (כארבעים שנה לאחר הפעלת חוק נכי רדיפות הנאצים). זכה בעתירה לבג"ץ נגד שר האוצר שהביאה לתיקון משמעותי בגובה קצבת הנכות המשולמת לניצולים. עתירה זו מהווה נדבך חשוב במסקנות הוועדה לזכויות ניצולי השואה בראשות השופטת בדימוס דליה דורנר.
הביא לתיקון אפליה של נכי רדיפות הנאצים שהיו בגרמניה "ביום הקובע" (1.1.1947) ותיקן עוול של עשרות שנים בעניין זה. היה שותף למאבק הבינלאומי בבנקים השווייצרים, שהביא לגילוי חשבונות רדומים והשבת נכסים ליורשי הנספים. כמו כן היה חבר בוועדה הבינלאומית ההומניטרית לסיוע לניצולי שואה נזקקים, שחילקה כספים לכשלוש מאות אלף ניצולי שואה נזקקים ברחבי העולם מקרן מיוחדת שהוקמה על ידי השווייצרים.
היה שותף להקמת ועדת ג'נרלי למבוטחי חברת הביטוח ג'נרלי מתקופת השואה, וכן הוועדה הבינלאומית לתביעות ביטוח מתקופת השואה.
כהונתו כשר האוצר.
עם השבעת הממשלה ה-31, ב-4 במאי 2006, מונה לשר האוצר.
כשר האוצר הביא לאישור בכנסת של תקציב המדינה לשנת 2007 ללא עיכובים, לראשונה מזה שנים רבות ולאחר שחברות הקואליציה ויתרו על דרישותיהן בסך כמה מיליארדי ש"ח. התקציב עמד מחד בסימן מלחמת לבנון השנייה, לאחר שהמלחמה גררה הוצאות המוערכות בכ-13 מיליארד ש"ח, הן כפיצויים לתושבי הצפון והן לחיזוק ולשיקום צה"ל, ומאידך בצמיחה גבוהה של 5% בשנת 2006 וגידול בהשקעות זרות בישראל.
בפברואר 2007 הציג הירשזון את התוכנית הכלכלית המשמעותית הראשונה בתפקיד, שמטרתה צמצום פערים חברתיים ועידוד תעסוקה. התוכנית כללה חמישה עקרונות, והיא אושרה בממשלה:
מרבית סעיפי התוכנית הוגשמו בהדרגה במהלך כהונתו של הירשזון כשר האוצר ולאחריה.
הרשעתו בפלילים.