עיט נצי מצויץ
עיט נצי מצויץ (שם מדעי: "Nisaetus cirrhatus") הוא מין של עוף דורס ממשפחת הנציים החי בהודו, סרי לנקה ובדרום-מזרח אסיה עד לאינדונזיה והפיליפינים ביערות הטרופיים.
מאפיינים.
זהו עוף גדול שאורכו 60–72 ס"מ, מוט כנפיים של 127–132 ס"מ ומשקלו 1.2–1.9 ק"ג. סימן ההיכר שלו הוא ציצות הנוצות הסמורות שעל ראשו שצבעם שחור. צבע נוצותיו חום-כתום עם חזה לבן ורגליים צהובות. הראש כהה עם מקור אפור ועיניים צהובות. לעיטי היערות כנפיים וזנבות מעוגלים ורחבים יותר מקרוביהם. הנקבות גדולות מהזכרים. הם מקננים על עצים גבוהים ומטילים ביצה יחידה.
העיט טורף יונקים, עופות וזוחלים שונים כמו פסיונים, תרנגולים וארנבים. הוא עט עליהם מהענפים הנמוכים ומפתיע את הטרף בתקיפה מהירה בין הצמחים.
עיט נצי צ'נגבל
קרב הר תבור
קרב הר תבור (תשרי ג'תתכ"ז - תשרי ג'תתכ"ז) היה קרב קטן שנערך ליד הר תבור בגליל התחתון בתחילת המרד הגדול, בין כוחות של הצבא הרומאי בפיקודו של פלאקידוס למורדים יהודים מהגליל. תוצאת הקרב הייתה ניצחון רומאי מוחלט, והקניית השליטה על הר תבור לידי הרומאים.
רקע.
לפני בוא צבאו של אספסיאנוס לארץ ישראל, כחלק מהכנותיו לקראת בואו של הצבא הרומאי, ביצר יוסף בן מתתיהו גם את הר תבור. הוא הקיף את פסגת ההר בחומה שהקים במהירות, תוך ארבעים יום, ומילא בה מאגרי מים שהביא מתחתית ההר.
לאחר מפלות היהודים ביודפת ובטריכאי, נכנעו כל יישובי הגליל לאספסיאנוס, ורק שלושה נותרו בהתנגדותם: גמלא, גוש חלב, והר תבור. אספסיאנוס יצא בתחילה לכבוש את גמלא, אולם לאחר שנכשלה התקפתו הראשונה על העיר, פתח במצור ממשוך עליה, ובו בזמן, שלח כוח של 600 פרשים תחת פיקודו של פלאקידוס, על מנת לכבוש את הר תבור.
הקרב.
מאחר שהלחימה במעלה ההר הייתה קשה במיוחד לפרשים, הגה פלאקידוס תחבולה. הוא הזמין אותם לרדת מההר על מנת לשאת ולתת על תנאי שלום, והבטיח להם ערובות לביטחונם. היהודים, מצידם, כלל לא רצו להיכנע לפלאקידוס, אך הגו תחבולה מצידם. היהודים תכננו לרדת מההר, ולתקוף את פלאקידוס בהפתעה. אך פלאקידוס עצמו התכונן לקרב נגד היהודים, וכל כוונתו הייתה להפוך את תנאי השטח לקלים יותר בעבורו.
לאחר שפלאקידוס גרר את היהודים למישור ליד ההר, פתחו אלו בהתקפה עליו. פלאקידוס העמיד פני בורח, אולם לאחר שהרחיק את היהודים מרחק רב מההר, פנה והתקיף אותם עם פרשיו. הוא הרג רבים מהיהודים, וחסם בפני הנותרים את הדרך חזרה להר. חלק מהלוחמים, נטשו את ההגנה על ההר, וברחו לירושלים.
משנותרו תושבי הר תבור ללא לוחמים ועם מאגר מים מצומצם, נכנעו לפלאקידוס ונתנו לו את השליטה על הר תבור.
לאחר הקרב.
לאחר הניצחון בהר תבור, המשיך המצור על גמלא שבסיומו נכבשה העיר.
העיר האחרונה בגליל שנשארה במרד כנגד הרומאים הייתה גוש חלב, ולאחר שהתקרב אליה הצבא הרומאי, הבין יוחנן מגוש חלב שלא יוכל לנצח את הרומאים. הוא ביקש הפוגה, מכיוון שהיה זה יום שבת, וניצל את הזדמנות לבריחה יחד עם מאות מלוחמיו. הוא הצליח להגיע לירושלים, ואילו העיר נשארה על תילה, כשהבין אספסיאנוס שלא נשארו בה עוד מורדים.
קישורים חיצוניים.
מלחמת היהודים, בתרגום יעקב נפתלי שמחוני באתר דעת
דולפין נהרות בוליביאני
דולפין נהרות בוליביאני (שם מדעי: "Inia boliviensis") הוא מין ממשפחת האיניים שבתת סדרת לווייתני שיניים. מין זה דומה מאוד לדולפין האמזונאס ובהרבה מיונים משייכים אותו למין זה, אך לאחרונה הוא הופרד ממנו.
דולפין זה בעל לסתות עם יותר שיניים והוא מצוי בעיקר בנהרות ברחבי בוליביה, כמו מדיירה, בני, ממורה ונהרות נוספים. הם מצויים בחבורות במים ומנווטים ומוצאים את דרכם בעזרת איכון הד.
משנת 2012 הוא הוכרז כמין מוגן בבוליביה.
דולפין נהרות ארגואיי
דולפין נהרות ארגואיי (שם מדעי: "Inia araguaiaensis") הוא מין ממשפחת האיניים שבתת סדרת לווייתני שיניים. מין זה דומה מאוד לדולפין האמזונאס ובהרבה מיונים משייכים אותו למין זה, אך לאחרונה הוא הופרד ממנו.
דולפין זה מצוי ברחבי הנהרות של ארגואייה וטוקנטינס שבברזיל. הוא נבדל מדולפין האמזונאס במספר השיניים המרובות שלו וכן במבנה הגולגולת. הוא הופרד אף מהמין החדש דולפין נהרות בוליביאני שיש לו יותר שיניים גם ממנו. דולפין זה מצוי גם ברחבי יערות גשם מוצפים ברחבי ברזיל.
דולפין זה יכול להגיע לאורך 2.6 מ' וצבעו העיקרי ורדרד. הוא מנווט את דרכו במים בחיפוש אחרי דגים באמצעות איכון הד.
איניה
לב (סיעה)
לב הייתה סיעה פוליטית קצרת ימים שהתקיימה למשך דקות ספורות בימי כהונת הכנסת החמש עשרה. חברי הכנסת רוני מילוא ויחיאל לסרי פרשו ממפלגת המרכז והקימו את סיעת לב, שהצטרפה מיד לליכוד.
רקע.
אחרי שאריאל שרון הצליח להקים את ממשלת ישראל העשרים ותשע ב-2001 בעקבות ניצחונו בבחירות המיוחדות לראשות הממשלה, התחילו השערות כי חבר הכנסת רוני מילוא ממפלגת המרכז התכוון לחזור לשורות מפלגת הליכוד. ב-22 במאי 2002 אמר מילוא לחברי מפלגת המרכז כי הוא רוצה לחזור לליכוד ושהוא רוצה שיבואו איתו.
מפלגת המרכז לא הצטרפה לממשלתו הראשונה של אריאל שרון מיד עם הקמתה ב-7 במרץ 2001, אלא עשתה זאת באיחור של כמעט חצי שנה - ב-29 באוגוסט. רוני מילוא מונה להיות השר לשיתוף פעולה אזורי, ודן מרידור נהיה לשר בלי תיק הממונה על שירותי המודיעין.
לאחר מכן, ב-6 בנובמבר 2002, פרשו רוני מילוא ויחיאל לסרי ממפלגת המרכז והקימו את סיעת "לב", אשר התקיימה דקות ספורות בלבד לפני שהתמזגה עם מפלגת הליכוד. במפלגת המרכז עצמה נשארו רק דן מרידור, דוד מגן ונחמה רונן.
דולפין נהרות אמזוני
דג טיגריס גולייתי
דג טיגריס גולייתי (שם מדעי: "Hydrocynus goliath") הוא מין של דג גרם מסדרת החריתאים המצוי בנהרות ברחבי אגן הקונגו. זהו הדג הגדול ביותר בסדרתו והוא טורף-על מרשים.
אורכו של דג זה יכול להגיע ל-1.5 מ' ולשקול עד 50 ק"ג. הוא בעל ראש גדול עם לסתות בולטות בעלות שיניים בחריצים שונים. הם בעלי קשקשים כסופים קשים וסנפירים גדולים.
הדג מצוי בטבע בנהר קונגו, בנהר לואלבה, באגם אופמה ובאגם טנגניקה. הוא ניזון מדגים אחרים אותם הוא קורע בעזרת שיניו. הוא ממתין להם באזורים רגועים בנהר ומאיץ במהירות לעבר הטרף.
הארמייה הרביעית (ארצות הברית)
הארמייה הרביעית של ארצות הברית (באנגלית: Fourth United States Army) הייתה ארמיית שדה של צבא ארצות הברית.
היסטוריה.
הארמייה הוקמה בקיץ 1932 ומפקדתה הייתה באומהה, נברסקה. ב-18 ביוני 1936 הועבר מטה הארמייה לסן פרנסיסקו. ב-1940 הוגדרו תחומי האחריות של הארמייה, אשר נפרסה בקליפורניה, וושינגטון, אורגון, איידהו, מונטנה, נבדה, יוטה ובהמשך גם אריזונה. הארמייה לא לחמה במהלך מלחמת העולם השנייה, והייתה אחראית על הגנת החוף המערבי ואימון יחידות שנשלחו מאוחר יותר לחזית. במהלך המלחמה פיקדו על הארמייה בזה אחר זה: ג'ון דוויט, ויליאם סימפסון וג'ון לוקאס. במהלך המלחמה הייתה הארמייה אחראית על המבצע השנוי במחלוקת של כליאת היפנים בארצות הברית. ב-7 בינואר 1944 הועבר מטה הארמייה לפורט סם יוסטון שבסן אנטוניו, טקסס. מטרת ההעברה הייתה שהארמייה הרביעית תוכל למלא את תפקידי הארמייה השלישית אשר נשלחה לחזית המערבית. לאחר המלחמה הייתה הארמייה אחראית על גיוס והכשרה של הכוחות ממדינות מערב ארצות הברית. ביולי 1971 אוחדה הארמייה הרביעית עם הארמייה החמישית. ב-1984 הוקמה הארמייה מחדש בפורט שרידן, אילינוי. ב-1988 נסגר פורט שרידן ומטה הארמייה הועבר לפורט בנג'מין הריסון, אינדיאנה. הארמייה פורקה סופית ב-1992.
גואביארה
גואביארה (בספרדית: Guaviare) הוא אחד מ-32 המחוזות של קולומביה. המחוז נמצא בדרום-מזרח קולומביה והוא גובל במחוזות מטה בצפון-מערב ובצפון, בוויצ'דה בצפון, בגואאיניה בצפון-מזרח, בוואופס בדרום-מזרח, ובקקטה בדרום-מערב.
המחוז משתרע על שטח של 53,460 קמ"ר. במחוז מתגוררים כ-114,000 תושבים (הערכה ל-2017). בירת המחוז היא סן חוסה דל גואביארה.
היסטוריה.
לאחר קבלת העצמאות של רפובליקת קולומביה הגדולה מהאימפריה הספרדית בתחילת המאה ה-19 האזור נכלל תחילה בפרובינציית פופאיאן אך כעבור שנים ספורות נכלל במחוז בויאקה. לאחר פיצול הרפובליקה ב-1830 האזור נכלל ברפובליקת גרנדה החדשה והשתייך לטריטוריית קקטה. ב-1857 הרפובליקה הפכה לפדרלית והטריטוריה נכללה במדינת קאוקה. ב-1863 הרפובליקה הפכה לארצות הברית של קולומביה והמדינות המקוריות המשיכו להתקיים. ב-1886 ארצות הברית של קולומביה הפכה לרפובליקת קולומביה הלא-פדרלית והאזור נכלל במחוז קאוקה.
ב-1910 פוצלה מן המחוז הקומיסריה (יחידה דומה למחוז אך במעמד פחות יותר ותחת שליטה הדוקה יותר של השלטון המרכזי) של ואופס, שכללה את שטחי מחוזות ואופס, גואביארה וגואאיניה המודרניים. ב-1977 האזור פוצל לקומיסריה בפני עצמה. ב-1991 שודרג מעמד הקומיסריה למחוז.
כלכלה.
אף על פי שגידולו לא חוקי, המחוז הוא אחד המוקדים העיקריים בקולומביה לגידול צמח הקוקה שממנו מופק הסם קוקאין. עיקר הגידולים הם מיוזמת ארגון הגרילה FARC, דבר שמביא דרך קבע להתנגשויות שלהם עם הכוחות המזוינים של קולומביה במחוז. מלבד הקוקאין, כלכלת המחוז החוקית מסתמכת בעיקר על חקלאות, הכוללת בין גידול בננה, מניהוט, קקאו, תירס, אורז, פופוניה, קופואסו וקוקונה, דייג, גידול מקנה ותיירות.
מכון היכל מנחם
ציקלוטרימתילנטריניטראמין
מאיר אליטוב
הרב מאיר אליטוב (ה' באייר ה'תרצ"א, אפריל 1931 - ט' בניסן ה'תשכ"ד, מרץ 1964) היה מייסד וראש ישיבת בני עקיבא תקוות יעקב בשדה יעקב במשך שנתיים, מייסד וראש ישיבת מתיבתא בית הראש"ל.
ביוגרפיה.