הוא תרגם מאנגלית את "יום הארבה" מאת נתנאל וסט ואת "מלאכת לילה" מאת אירווין שו. נמנה עם קבוצת הסופרים הישראלים שחיברו בשם עט את עלילותיו של "פטריק קים". ב-2009 ראה אור ספרו "הסוס שלא נגמר" (חייו ועלילותיו של יחיאל מילנר), רומן תיעודי על רקע שואת יהודי רומניה. "עולמו המופלא של גבי אשכר" - ביוגרפיה על חייו ומותו בטרם עת של ד"ר גבריאל אשכר הופיעה ב-2010 (בספר נכלל פרק מיוחד על אסון המסוקים בשאר-ישוב. אשכר היה גיסו של אחד הטייסים). בראשית 2012 הופיע "קח גפרור בוער", רומן 'אפל' המתאר תסריט קודר ואימתני של מרי אזרחי בישראל. בסתיו 2014 עלה מחזה היחיד שלו "נפילה בשידור חי", בכיכובו של אלכס אנסקי ובבימוי אלכס כגן, על ימי הרדיו האחרונים של שדרן בכיר (הצגה זו הייתה אחת היצירות הדרמטיות הבודדות שהתייחסו למחאה החברתית, עם דגש מיוחד על סיפורו של משה סילמן, שהצית עצמו למוות). ההצגה זכתה לביקורות מהללות והוצגה בכל רחבי הארץ, כאשר אנסקי אף מופיע בבתים פרטיים.
באביב 2015 יצאה ההצגה להופעות בפריז ובניו יורק. בשנת 2017 פרסם (באתר בכיוון הרוח) את "הלילה שלי עם ג'וזפין", סיפור אוטוביוגרפי חושפני על אפיזודה שהייתה לו עם הדיווה המיתולוגית ג'וזפין בייקר. ב-2019 ראה אור המחזה שלו, "אויב זמני", דרמה על היפוך תפקידים (רודף ונרדף) בישראל ופלסטין של העתיד הלא-נודע.
בקייץ 2022 הופיע המחזה שלו "חבר נופל" (הוצאת טפר) סיפורה ההפכפך של ידידות.
בסוף קיץ 2022 הגיש קרישק, באמצעות עורך-דינו לירון פרמינגר (מומחה בתחום) תביעה בגין פגיעה בזכויות-היוצר שלו, נגד הוצאת כנרת-זמורה, על ש'נטלו' את שם אחד מספריו -"שומר אמונים" ובחרו לתתו ככותר ספרו האחרון של ג'ון לה-קארה המנוח בהוצאתם (במקור -silverview ). בית המשפט יידרש לקבוע בסוגיה העקרונית- באם כותר(שם של יצירה) הוא חלק בלתי נפרד ממנה ואם ניתן להשאילו ליצירות אחרות.
חיים אישיים.
קרישק היה נשוי למפיקה אסנת לויט, ולזוג נולדו שתי בנות. כמו כן, הוא לאורך תקופה קצרה היה נשוי (אזרחית) לאדריכלית ומעצבת-הפנים רחל אורבך.
באביב 2018 רכש קרישק בית בקצרין ועבר להתגורר ברמת-הגולן. בקיץ 2020 נשא קרישק לאשה את חברתו ציפי (לבית עטר) לביא, חברת קיבוץ בית זרע.
קישורים חיצוניים.
מכּתביו:
ויטמין 12B
אברהם אבלי הלוי גומבינר
רבי אברהם אבלי (אַבֶּא'לֶה) הלוי גומבינר (ה'שצ"ז, 1637 – ג' בתשרי ה'תמ"ג, 5 באוקטובר 1682), הוא מגדולי האחרונים. הוא מחבר פירוש מרכזי ל"שולחן ערוך" בשם מגן אברהם (מג"א) ועל כן גם מכונה "מגן אברהם".
תולדות חייו.
נולד בעיר גומבין שבפולין בשנת ה'שצ"ז (1637) לדיין רבי חיים הלוי, שנרצח על ידי הקוזקים בסכסוכים הנוספים לאחר גזרות ת"ח–ת"ט, בשנת 1655. למד תורה אצל רבי יצחק מפוזנא. בשנת ת"כ הגיע לעיר קאליש בפולין, שם לימד תחילה בחורים צעירים. רק משנודעה גדלותו, באו אליו תלמידים מבוגרים יותר וכן קיבל משרת ראש ישיבה ותפקיד דיין בבית הדין של רבי ישראל שפירא.
לפי המסופר, כאשר ביקר בעירו רבי שבתי הכהן (הש"ך), התפלא לשמוע מאחד מתלמידי המגן אברהם תשובה מחודדת לשאלה קשה ששאל. אז דרש הש"ך שתינתן לו משרה רבנית. נמצאה לו בסוף רק משרת מו"ץ, שכן לפי הנטען היה עניו מכדי לנשל מישהו ממשרתו. הוא מעולם לא כיהן ברבנות עיר וניהל ישיבה קטנה למדי. הוא זכה לתהילה מעטה בחייו; רק פרסום ספרו, כמה שנים לאחר מותו, הקנה לו את שמו.
לרבי אברהם היה בן בשם רבי חיים, ובת שנישאה לרבי משה יקותיאל קופמן שהיה רבה של קוטנא ומחבר הספר לחם הפנים.
קברו.
רבי אברהם נקבר בעירו קאליש על גבעה קטנה, הגישה לקברו נעשתה קשה במשך השנים, ובעל האמרי אמת מגור שביקר פעם בקאליש, דאג שיסללו דרך גישה על חשבונו, ונימק זאת בהיותו מצאצאיו (דרך סבו הרב יהודה לייב קמינר).
אחרי השואה, נעלם האוהל שהיה על קברו, ומקום קבורתו לא נודע. בשנים האחרונות סומן קברו מחדש, במקום המשוער לקבורתו.
יצירתו.
המגן אברהם החל לכתוב את ספרו בשנת תכ"ה, ועסק בחיבורו שש שנים; בשנת תל"א סיים את חיבורו וקיבל הסכמות מרבני פולין. אחיו, רבי יהודה, נסע בשנת תל"ג לאמסטרדם כדי להדפיס את הספר, אך נפטר בדרכו, והספר הוחזר למג"א שביצע בו שינויים והרחבות לאור ספרים שנתפרסמו בינתיים, כמו שו"ת צמח צדק וספר עולת תמיד ואחרים.
בנו היחיד, רבי חיים, שחפץ להדפיס את הספר לאחר פטירת אביו, עמד בפני קשיים רבים. כתב היד של הספר נפל בידי זרים שלא רצו להחזירו, על אף פסקי דין מבתי דין שונים, רק חרם מוועד ארבע ארצות שכנע אותם לבסוף להחזירו. בהמשך עמדה לו לרועץ בעיית המימון: הוא הצליח לאסוף בקאליש רק חלק קטן מן הסכום הדרוש. ועמל רב נדרש ממנו, כדי לשכנע את המדפיס רבי שבתי משורר בס להשקיע את יתר הסכום, ולהדפיס את הביאור לאורח חיים יחד עם ביאורו של הט"ז.
מתוך כתביו הרבים שאבדו במשך הזמן, שרדו, מלבד פירושו לאורח חיים שבשולחן ערוך, פירוש לתוספתא נזיקין (ייתכן כי חיבר פירוש לכל התוספתא ורק פירושו לסדר זה שרד), הנדפס כיום צמוד לתוספתא וכן פירוש "זית רענן" על ילקוט שמעוני; פירוש משמעותי ביותר, (הפירוש הנפוץ כיום בשם זה המופיע בשולי דפי הילקוט, הוא רק תקציר מהפירוש המקורי הנפוץ הרבה פחות).
חתנו, רבי משה יקותיאל קויפמן, חיבר כמה ספרים, ובהם "חוקי חיים חוקי דעת", "לחם הפנים" ועוד. בספריו אלו הוא מביא הרבה קטעים מכתבי יד חמיו על החלקים האחרים של השו"ע. בין הקטעים הללו ישנו גם חיבור שלם על שמות אנשים ונשים בגיטין.
בעל המגן אברהם שלח ידו גם בפיוט, שני פיוטים משלו שרדו, האחד לשבועות, השני קינה לתשעה באב (נדפסו על ידי חתנו בספרו חוקי חיים (דפוס ברלין תס), ובסוף ספר לחם הפנים (דפוס הענא תעו) דפים עד ב-עה א). הקינה בנויה על מאמרי חז"ל הבאים: "עשר (דרגות) קדושות בארץ ישראל" (משניות כלים א, ו), "עשרה דברים נאמרו בירושלים" (ב"ק פב, ב), "עשר מסעות נסעה שכינה וכנגדן גלתה סנהדרין" (ר"ה לא, א). בעשרים בתי הפיוט הוא משלב לסירוגין, בבית האחד: אחת מדרגות הקדושה שאבדו ואחד מהדברים שהיו בירושלים ואבדו, ובמשנהו: אחת מגלויות השכינה ואחת מגלויות הסנהדרין.
פירושו לשו"ע.
פירושו "מגן אברהם" מתמקד בשו"ע חלק "אורח חיים". הפירוש זכה לתפוצה ניכרת, הודפס עם רוב המהדורות של השולחן ערוך מאז וזכה ליוקרה עצומה בחוגי הלומדים. כמעט בכל מחלוקת בינו לבין הטורי זהב או בינו ובין ה"עולת תמיד" של הרב שמואל דיין נתקבלה להלכה דעתו של המגן אברהם. דבריו מאוד קצרים, עם הרבה הפניות לעיין במקומות אחרים בלי לפרש מה כוונתו. על המגן אברהם נכתבו פירושים שונים לפרש את דבריו הסתומים, כשהמפורסם שבהם הוא פירוש מחצית השקל מהרב שמואל הלוי קעלין. פירושים אחרים שנכתבו הם "אשל אברהם" (בתוך "פרי מגדים") של רבי יוסף תאומים, "בגדי ישע" של שמואל בן יוסף הלוי מביאליסטוק, "יד אפרים" ו"לבושי שרד". מלבד הפירושים והביאורים השיטתיים, דנים האחרונים השונים רבות בשיטתו. וכן ישנם חיבורים חשובים רבים המסתמכים על המגן אברהם כפוסק המרכזי, כמו שולחן ערוך הרב והמשנה ברורה.
בפירוש המגן אברהם, הרב גומבינר מרבה להתווכח בקיצור נמרץ עם דעות אחרות תוך הסברת סיבת המחלוקת והבאת ראיות לשיטתו, הכל תוך כבוד לדעה החולקת. אולם כלפי דעותיו של רבי שמואל בן יוסף בספריו "עולת תמיד" ו"עולת שבת" נהג אחרת ודחה אותן מכל וכל.
שם הספר.
המחבר לא ציין שם כלשהו על דפי ספרו בכתב יד, רק באקראי השיב פעם לשאלת תלמידיו כיצד יקרא לספרו כי שם הספר יהיה "נר ישראל" (ראשי תבות: נר יפה של רבי אברהם הלוי). כפי הנראה מחמת ענווה לא רצה לשלב את שמו בספר. אולם בנו, שהדפיס את הביאור יחד עם ביאורו של רבי דוד בעל הט"ז, החליט בכל זאת לקראו בשם אביו, אם בשל רצונו לכבד את אביו או כדי למצוא שם בעל משמעות שיתאים יחדיו לשני המחברים שחיבורם נדפס לראשונה. כך נקרא בדפוס שם חיבורו של רבי אברהם מגן אברהם נ"י, כאשר נ"י הוא ראשי תיבות של השם המקורי; וחיבורו של רבי דוד – מגן דוד ט"ז, כאשר ט"ז הוא ראשי תיבות של השם המקורי - טורי זהב. כמו כן נקבע שם כולל לספר המשותף - מגיני ארץ. בסופו של דבר רק השם מגן אברהם נשאר שגור בפי הלומדים, בעוד השם מגן דוד על אף שעד היום מופיע בדפוס כשם הפירוש, אינו בשימוש, וכולם מכנים אותו בשמו המקורי טורי זהב, כנראה משום שגם פירושו הנודע יותר של הט"ז על יורה דעה, שנדפס כחמישים שנה קודם לפירושו על אורח חיים, קרוי כך.
ייצוגים באמנות ובתרבות.
גומבינר מופיע כדמות ברומן "נחמיה" מאת יעקב צ׳ מאיר, שנכתב על רקע התקופה, שם הוא מכונה בשם "ר' אבא'לה".
הירומי
הירומי אוהרה (ביפנית: 上原ひろみ, באנגלית: Hiromi Uehara; נולדה ב-26 במרץ 1979) היא מלחינה ופסנתרנית ג'אז יפנית, בוגרת מכללת ברקלי למוזיקה שבבוסטון.
סגנון אישי.
הירומי היא נגנית וירטואוזית ומלחינת ג'אז, שסגנונה המוזיקלי הוא מעין היתוך בין ג'אז לבין מוזיקה קלאסית ורוק, ולעיתים גם מוזיקה יפנית מסורתית. הרכביה כוללים לרוב הרכב טריו ג'אז: פסנתר (ולעיתים גם סינטיסייזר), גיטרה בס, תופים, ולעיתים מצטרפים להרכב גם גיטרה חשמלית וסקסופון.
ניתן למצוא בלחניה משקלים מוזיקליים אי זוגיים כמו 7/4 או 9/4 או 15/16, שאינם נפוצים בג'אז מסורתי.
ביוגרפיה.
הירומי נולדה ביפן, ואת שיעורי הפסנתר הראשונים שלה קיבלה כבר בגיל שש. שנה אחר כך החלה ללמוד בבית הספר של ימאהה למוזיקה. היא החלה להופיע בפומבי מגיל 12, ובגיל 14 נסעה לצ'כיה שם ניגנה עם התזמורת הפילהרמונית הצ'כית. בהמשך נעוריה הפכה לפסנתרנית ג'אז מן השורה, ובגיל 17 התגלתה על ידי הפסנתרן צ'יק קוריאה ואף ניגנה עמו.