בניגוד לזאת, במודל מטה-מעלה מוגדרים תחילה החלקים הפרטיים של המערכת לפרטיהם, ואז מצורפים החלקים יחדיו לרכיבים גדולים יותר, שבתורם מצורפים גם הם עד להשגתה של המערכת השלמה. אסטרטגיות שמבוססות על זרימת מידע מטה-מעלה עשויות להראות כחיוניות ומספקות עקב היותן מבוססות על ידיעת כל הגורמים שעשויים להשפיע על חלקיה היסודיים של המערכת.
מדעי המחשב.
רקע היסטורי.
בתהליך פיתוח תוכנה הגישות מעלה-מטה ומטה-מעלה משחקות תפקיד מרכזי.
עיצוב מעלה-מטה הוא המקור העיקרי של שפות תכנות פרוצדורליות מסורתיות. עיצוב זה קודם בשנות השבעים של המאה ה-20 על ידי הרלן מילס וניקלאוס וירת. מילס פיתח תפישות של תכנות מובנה לשימוש מעשי, שאותן הוא בחן בפרויקט מיכון אינדקס הארכיון של הניו יורק טיימס בשנת 1969. הצלחתו ההנדסית והניהולית של הפרויקט הובילה לתפוצת גישת מעלה-מטה דרך IBM ושאר תעשיית המחשבים. ניקלאוס וירת, שפיתוח שפת התכנות פסקל הוא אחד מהישגיו, כתב את המאמר המשפיע "Program Development by Stepwise Refinement".
שיטת מעלה-מטה הועדפה בהנדסת תוכנה עד לעלייתה של פרדיגמת תכנות מונחה עצמים בשנות השמונים המאוחרות של המאה העשרים. בשפות מונחות עצמים כדוגמת C++ או Java הועדפה שיטת תכנות מטה-מעלה.
גישות מודרניות לעיצוב תוכנה משלבות בדרך כלל את הגישות מעלה-מטה ומטה-מעלה. מחד, הבנה של המערכת בכללותה נחשבת לרוב כחיונית לעיצוב טוב, מה שאופייני לגישת מעלה-מטה. ומאידך, ברוב הפרויקטים לפיתוח תוכנה מנסים להשתמש בקוד קיים להשגת כמה יתרונות, והאפשרות לשימוש חוזר בקוד אופיינית לגישת מטה-מעלה.
תכנות.
עיצובו של תכנות מעלה-מטה מתחיל בהגדרת מכלול של חלקים ואז פיצולם לחתיכות קטנות בזה אחר זה. עד שלבסוף, כשהרכיבים מפורטים דיים כך שניתן יהיה לקודד אותם, נכתבת התוכנה.
הטכניקה לכתיבת תוכנה בגישת מעלה-מטה היא לכתוב פונקציה ראשית שנותנת שמות לכל הפונקציות העיקריות שידרשו לה. בהמשך, צוות התכנות בוחן את המפרט הדרישות של כל אחת הפונקציות הללו והתהליך חוזר על עצמו. לבסוף פונקציות מפוצלות אלו יבצעו פעולות בסיסיות, שהקוד שלהן יכול להיכתב בתמציתיות. כאשר כל אותן פונקציות מגוונות כבר נכתבו, התוכנה מוכנה.
שיטת מעלה-מטה מדגישה תכנון והבנה מלאים של המערכת. משמעות הדבר היא, שכתיבת הקוד אינה מתחילה עד שהושגה רמה מספקת של פרטים בעיצובם של לפחות כמה מחלקיה של המערכת. דבר זה מעכב בדיקה של יחידות פונקציונליות בסיסיות של המערכת עד להשלמתו של חלק משמעותי מהעיצוב.
לעומת זאת, שיטת מטה-מעלה מדגישה כתיבת קוד ובדיקות מוקדמות, שעשויות להתחיל מיד משהוגדר המודול הראשון. גישה זו טומנת בחובה סיכון שבקידוד מודולים בלא שיהיה ברור כיצד הם אמורים להיות מקושרים לחלקיה האחרים של המערכת, וקישור כזה עלול להיות קשה מכפי שזה נראה במחשבה ראשונה.
הטכניקה לכתיבת תוכנה בגישת מטה-מעלה היא לעצב ולקודד באופן מלא מערכת בעלת פונקציונליות חלקית, ואז להרחיב את המערכת עד למימוש כל דרישות הפרויקט.
יתרונות וחסרונות.
שיטת מעלה-מטה
יתרונות:
חסרונות:
שיטת מטה-מעלה
יתרונות:
חסרונות:
מדעי המוח ופסיכולוגיה.
במושגים אלה נעשה שימוש גם במדעי המוח ובפסיכולוגיה. דוגמה ניתן לראות במחקר על תשומת לב ויזואלית. אם תשומת לבו של אדם נמשכת לפרח בשדה, ייתכן שזאת משום שהפרח בולט יותר באופן ויזואלי מאשר השדה שבו הוא מוקף. המידע שגרם לאדם לשים לב לפרח הגיע אליו בסגנון של מטה-מעלה - תשומת לבו לא הייתה תלויה במודעותו לפרח, די היה בגירוי החיצוני. הדבר שונה ממצב בו האדם מחפש בעצמו פרח - יש לו ייצוג של מה שהוא מחפש, וכשהוא רואה את האובייקט שחיפש, זה בולט. זו דוגמה לשימוש של מידע מעלה-מטה.
בניהול ידע.
הצלחה של פרויקט בתחום ניהול ידע קשורה במידה רבה בעבודה שהיא גם מלמעלה-למטה וגם מלמטה-למעלה. חשוב מאוד לעשות עבודה עם המנהלים בארגון אשר יסייעו יתנו גיבוי, משאבים וזמן להשקיע בתהליכי ניהול ידע. הנהלה צריכה להיות מגויסת לתהליך, ותומכת בו לכל אורך הדרך. עם זאת, בתחום ניהול ידע, החלטת הנהלה (ותמיכה מלמעלה-למטה בלבד) אינה מספיקה. מערכות לניהול ידע הן מערכות אשר אין בהן חובת השתתפות, ולכן רתימת "עד אחרון העובדים" היא קריטית להצלחה.
עבודה מלמטה-למעלה מתחילה משלב הבנת הצרכים של העובדים בשטח - מהם צורכי הידע, איזה ידע חסר להם, איזה ידע היו רוצים לתרום ולקבל. בהקשר ניתן להיעזר במבחן אמילי ולהבין את הערך עד אחרון העובדים.
עבודה מלמטה-למעלה ממשיכה בשיתוף של העובדים בגיבוש הפתרון שנבנה, רתימה של העובדים ליצירת תוכן משמעותי, ועבודה ביחד עם העובדים כדי למנף את הידע והיכולות שלהם.
עבודה מלמטה-למעלה מאפיינת מאוד את גישות web 2.0 וגישות נוספות של חכמת ההמונים ורשתות חברתיות.
במהלך תהליך ניהול ידע יש לחזור להנהלה, להציג ממצאים, להציג מגמות ולדון במשמעות של השינוי התרבותי שנוצר בארגון.
שילוב של עבודה מלמעלה-למטה ועבודה מלמטה-למעלה היא קריטית בהצלחה של תהליך ניהול ידע ארגוני כמו גם בהצלחה של פיתוח תוכנה.
עיצוב מעלה מטה ומטה מעלה
Top down
גלסטונברי
גְלִסְטוֹנבֶּרִי (באנגלית: Glastonbury) היא עיר בנפת מנדיפ שבמחוז סאמרסט בדרום-מערב אנגליה. העיר ממוקמת במישור סאמרסט, כ-45 ק"מ דרומית לבריסטול, ומתגוררים בה כ-8,800 תושבים (2002).
בעיר נמצאים מנזר גלסטונברי וגלסטונברי טור המהווים מוקד תיירותי בשל האגדות המשויכות להן. כמו כן נערך בקרבת מקום פסטיבל גלסטונברי.
היסטוריה ומיתולוגיה.
העיר גלסטונברי ידועה בהיותה המקום אליו משויכות אגדות רבות, שהעיקרית בהם היא האגדה הקשורה ליוסף הרמתי ולגביע הקדוש. כמו כן ממוקם בעיירה קברו של המלך ארתור.
בשל השיוך של יוסף הרמתי לעיר, מהווה העיר, על פי המסורת, המקום הנוצרי הראשון בבריטניה, והמקום בו נבנתה הכנסייה הראשונה (שנועדה להכיל את הגביע הקדוש) כ-30 שנה לאחר צליבתו של ישו.
אגדה אחרת טוענת כי יוסף הרמתי ביקר במקום עם ישו בעת היותו של האחרון ילד קטן.
על פי האגדה שמקורה כנראה במאה ה-12, נמסר ישו להשגחת יוסף הרמתי, המתואר באגדה זו כדודו של ישו (למרות שאין לכך ביסוס במקורות אחרים). יוסף הרמתי שהיה סוחר עשיר לקח איתו את ישו להפלגותיו וישו תפקד בהפלגות אלו כנגר האונייה. בין שאר ההפלגות, הגיע יוסף הרמתי לגלסטונברי בסירה בעת שמישור סומרסט היה מוצף מים. בעת רדתו מהסירה הוא תקע את מטהו באדמה, והמטה פרח והפך ל"דרדר הקדוש" - עץ עוזרר הצומח באזור ופורח פעמיים בשנה - באביב ובחג המולד.
בהתאם לאמונה זו, כל שנה נוהג הכומר המקומי לקטוף ענף מן העץ ולשלוח אותו למלכת אנגליה (העומדת בראש הכנסייה) על מנת שיקשט את שולחן חג המולד שלה.
העוזרר המקורי היה מוקד לעלייה לרגל בימי הביניים אולם נכרת במהלך מלחמת האזרחים האנגלית (ועל פי האגדה החייל "עגול הראש" שכרת אותו התעוור).
על פי אחת הגרסאות לאגדה, ישו עצמו, בעת ששהה במקום היה שותף לבניית מבנה עץ. מבנה זה שנקרא ברבות הימים the Wattle Church הפך לכנסייה הראשונה באיים הבריטיים.
על פי חלק מגרסאות אגדות המלך ארתור, גלסטונברי הוא האי אבלון, בו נקבר המלך. זיהוי זה מופיע לראשונה בכתבי ג'פרי ממונמות' משנת 1133. בשנת 1191 טענו נזירי מנזר גלסטונברי כי מצאו במקום את קברו של ארתור. הארון הוצא ונקבר מחדש במנזר. היסטוריונים בני ימינו סבורים כי "גילוי" זה נועד להפוך את המנזר למקום עלייה לרגל ולהביא לו תרומות.
כלכלה.
עיקר כלכלת גלסטונברי מתבססת על תיירות דתית ומיסטית. העיר מהווה אתר עלייה לרגל הן כאתר דתי, והן כאתר פולקלוריסטי בשל האופי המיסטי והפגאני של המקום.
בעיר חנויות רבות המוכרות מוצרי "ניו אייג'" וכן עבודות יד. בולטת בעיר פעילות תנועת האלה (Goddess movement), דת נאו-פגנית שבמרכזה אמונה באלות שונות. ברחוב הראשי פועל מ-2016 בית האלה (Goddess House), ובסמוך נמצאים מקדש האלה (Goddess Temple) והיכל האלה (Goddess Hall).
אתרי התיירות העיקריים בעיר כוללים את שרידי מנזר גלסטונברי, גבעת גלסטונברי טור, באר הגביע, מוזיאון החיים הכפריים בסאמרסט באסם של מנזר גלסטונברי ששוחזר, בית החולים סנט מרי מגדלן, כנסיית יוחנן המטביל ומלון ג'ורג' ופונדק עולי הרגל.
Macaca fascicularis
החזית הדתית המאוחדת
החזית הדתית המאוחדת הייתה רשימה מאוחדת למפלגות המזרחי, הפועל המזרחי, אגודת ישראל, פועלי אגודת ישראל והאיחוד הדתי הבלתי-מפלגתי, שהתמודדה בבחירות לכנסת הראשונה וזכתה ב-16 מנדטים. הייתה זו הפעם היחידה בתולדות המדינה בה היו מאוחדות כל המפלגות הדתיות והחרדיות בכנסת כרשימה אחת (אם כי היו עוד מספר מפלגות דתיות קטנות שלא הצליחו לעבור את אחוז החסימה).
הסיעה הייתה חברה בקואליציה בשתי הממשלות שכיהנו באותה כנסת (ממשלת ישראל הראשונה וממשלת ישראל השנייה). בשתי הממשלות כיהנו מטעם הסיעה שלושה שרים - הרב יצחק מאיר לוין (אגודת ישראל), הרב יהודה לייב פישמן מימון (המזרחי) וחיים משה שפירא (הפועל המזרחי).