קנדי נחשב לאחד מהאייקונים של מפלגתו, ול"אריה הליברלי" של הסנאט. הוא הגיש בערך 2,500 חוקים, מתוכם שלוש מאות עברו. קנדי תמך בעוד 550 חוקים אחרים שעברו לאחר 1973. הוא נודע בשל יכולתו לשאת ולתת עם הרפובליקנים, לעיתים שלא על דעת מפלגתו. במהלך כהונתו של ג'ורג' ווקר בוש, כחצי מההצעות המוצלחות של הסנאטורים הדמוקרטים עברו תחת קנדי. בשנות האלפיים, כמעט כל חוק דו-מפלגתי עליו חתם ממשל בוש זכה לתמיכת קנדי. בסוף שנות האלפיים ציינו הרפובליקנים את קנדי כמצטיין בשיתוף פעולה עם הרפובליקנים. קנדי הסכים להעביר חקיקה שידע שלא הייתה מושלמת במטרה לשפרה אחר כך. באפריל 2006, נבחר בידי "טיים מגזין" לאחד מעשרת הסנאטורים הטובים בתולדות המדינה. במאי 2008 טען ג'ון מקיין שקנדי הוא מחוקק מכובד. ארנולד שוורצנגר טען שקנדי הוא אייקון ליברלי ותומך בצדק חברתי. עם מותו, נכתב עליו שהיה המצפון של הליברליזם האמריקני.
בגלל תמיכתו בשיתוף פעולה, זכה קנדי לביקורת מצד הליברלים. הרפובליקנים והשמרנים ראו בקנדי ובעמדותיו כמה שימריץ אנשים לתרום להם, כשם שהדמוקרטים הזהירו מפני ניוט גינגריץ' בניסיון לגייס כספים. רפובליקנים רבים תקפו אחרים בטענה שהם תומכים בקנדי. מחקר של אוניברסיטת קליפורניה חשף שקנדי היה הסנאטור השנוי ביותר במחלוקת בין המפלגות, ושהיה הפרש של 57% בהערכת עבודתו בין הדמוקרטים לרפובליקנים. קנדי חיבק את תדמיתו כליברל.
החל מ-1968, היה הבולט מבין בני משפחתו. ג'ון קנדי טען שהוא נכנס לפוליטיקה לאחר מותו של ג'ו. אם ג'ון ימות, רוברט ייכנס במקומו, ואם רוברט ימות, טד ייכנס במקומו. טד לא זכה למעמד טוב כמו אחיו, בעיקר לאחר הפסדו בבחירות המקדימות ב-1980. גם פרשת צ'פקווידיק ומותה של מרי ג'ו קופצ'נה פגעו בו ובסיכוייו להיבחר לנשיאות. בניגוד לאחיו, תהליך התבגרותו התרחש לעיני הציבור. עם זאת, הישגיו כסנאטור נחשבו לגדולים יותר משל נשיאים רבים. עם מותו, הסתיים סופית עידן משפחת קנדי.
הבנ&quot;ה
רוברט בירד
רוברט בירד (באנגלית: Robert Byrd; 20 בנובמבר 1917 - 28 ביוני 2010) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כסנאטור מטעם המפלגה הדמוקרטית מאז ינואר 1959 ועד פטירתו ב-2010 כשהוא מייצג את וירג'יניה המערבית. כיהן בין היתר כמנהיג הרוב בסנאט בשתי קדנציות נפרדות, בין השנים 1977-1981 ובין השנים 1987-1989. בין שתי קדנציות אלה כיהן כמנהיג מפלגת המיעוט בסנאט.
תקופת כהונתו בסנאט (51 שנים) הייתה הארוכה ביותר בהיסטוריה של ארצות הברית ותקופת כהונתו בקונגרס בכלל (57 שנים) הייתה הארוכה ביותר עד שנת 2013, בה ג'ון דינגל עקף אותו וכיהן עד שנת 2015, ובסה"כ 59 שנים.
ביוגרפיה.
נולד בצפון קרוליינה. בטרם נבחר לחבר בסנאט כיהן שלוש קדנציות (1959-1953) בבית הנבחרים של ארצות הברית כנציג מדינת וירג'יניה המערבית.
בצעירותו היה חבר בארגון הגזעני הקו קלוקס קלאן וב-1964 בהיותו חבר הסנאט, התנגד לחוק זכויות האזרח והיה חבר מרכזי בפיליבסטר ממושך של סנאטורים דרומיים על מנת לעכב את קבלתו.
בין 1971 ל-1977 כיהן כמצליף הסיעה הדמוקרטית בסנאט, ובין 1977 ל-1989 היה מנהיג הדמוקרטים בסנאט כמנהיג הרוב או המיעוט לסירוגין, ונודע בשליטתו בתקנות הסנאט ובניצולן לטובתו.
בשנת 1976 התמודד בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית בניסיון לזכות במועמדותה לנשיאות ארצות הברית אך זכה להצלחה מועטה מאוד.
בשנים 1989–1995, 2001-2003 ו-2007 -2010 כיהן כנשיא הזמני של הסנאט מתוקף היותו הסנאטור הוותיק ביותר מסיעת הרוב.
מת בגיל 92.
נריקלה
נָרִיקָלָה (בגאורגית: ნარიყალა) היא מצודה עתיקה, המשקיפה על טביליסי, בירת גאורגיה, ועל נהר הקורה. המצודה מורכבת משני אגפים מוקפים בחומה, בראש מדרון תלול, בין אמבטיות גופרית, לבין הגנים הבוטניים של טביליסי. בחצר התחתונה, שוחזרה, כנסיית ניקולאס הקדוש.
היסטוריה.
המצודה הוקמה על ידי הפרסים הסאסאנים, במאה הרביעית, כנארי קלה שמשמעותה "המצודה הבלתי חדירה". בגאורגית היא נקראה בתחילה שׁוּריס ציחֶה שמשמעותה "מצודת הקינאה"). המצודה נבנתה על גבעה המשקיפה על נהר הקורה. מקום בו עברו הדרכים מאירופה להודו, והדרך שהובילה מהרי הקווקז דרומה.
במחצית השנייה של המאה החמישית חוזקו חומות המצודה על ידי המלך האיברי, וחטנג גורגסלי. החל מהמאה השביעית ועד למאה האחת עשרה הייתה המצודה בשליטת ערבים, שהרחיבו אותה משמעותית. הם הקימו מגדל בשם "שאכּתאכּי", ששימש כמצפה כוכבים אסטרונומי עד למאה הארבע עשרה. עם כיבוש טביליסי על ידי מלך הממלכה הגאורגית המאוחדת, דוד הבנאי (1089-1125), בשנת 1122, עוברת המצודה לשליטה גאורגית ומתחזקת שוב על ידי דוד הבנאי.
עם הפלישה המונגולית לגאורגיה עברה השליטה על המצודה לידי המונגולים שהחליפו את שמה ל: נארין קלה (בעברית: "המצודה הקטנה"). ובמאה השש עשרה עברה המצודה לשליטת האימפריה הספווית. כאשר במאה השבע עשרה נהרסת על ידי הטורקים לאחר מצור. הם הקימו במקום מגדל מרובע ששימש כבית כלא.
רוב הביצורים ששרדו מתוארכים למאות השש עשרה והשבע עשרה. בשנת 1827, חלקים מהמצודה ניזוקו על ידי רעידת אדמה והתמוטטו. על פי גרסה אחרת הפך המגדל למחסן לנשק ולחומרי נפץ, שמאוחר יותר התפוצצו. באותה תקופה הייתה גאורגיה חלק מהאימפריה הרוסית, ולמצודה לא הייתה משמעות צבאית. כתוצאה מכך לא שוקמה המצודה.
מצודת נריקלה
סימטת פודינג
נאריקלה
מכונת טורינג
אליהו אליעזר דסלר
הרב אליהו אליעזר דסלר המכונה גם המכתב מאליהו (1892 - 30 בדצמבר 1953, ה'תרנ"ב - כ"ד בטבת ה'תשי"ד) נחשב לאחד מגדולי בעלי המוסר בשיטת קלם במאה ה-20. כיהן כרב באנגליה וכמשגיח רוחני בישיבת פוניבז'.
ביוגרפיה.
נולד בהומל (כיום בבלארוס), לרב ראובן דב דסלר, תלמידו המובהק של אחד מחשובי תנועת המוסר, הרב שמחה זיסל זיו, "הסבא מקלם" שהתפרנס כסוחר עצים מצליח בהומל. אמו, חנה פריידל, הייתה נכדתו של מייסד התנועה, רבי ישראל מסלנט (בת חתנו, הרב אליהו אליעזר גרודזנסקי, שהיה גם חותנו של רבי חיים עוזר גרודזנסקי).
עד גיל 14 למד מפי מורים פרטיים ולאחר מכן למד בישיבת קלם אצל הרב צבי הירש ברוידא, חתנו של "הסבא מקלם". תקופה זו הותירה בו את חותמה, וכל חייו החשיב את עצמו כבן טיפוחיה של ישיבת קלם. הרב דסלר קיבל הסמכה מידי דודו, הרב חיים עוזר גרודזינסקי, מנהיגה הרוחני של יהדות ליטא, אשר לא הרבה בסמיכת תלמידים. ב-1920 נשא לאישה את בלומה, בתו של הרב נחום זאב זיו ונכדתו של הסבא מקלם. גם גיסיו, חתניו האחרים של רבי נחום זאב זיו היו לדמויות מרכזיות בשיטת קלם.
הרב דסלר סירב להצעה להיות דיין בווילנה והצטרף לאחיו בעסקיו.
ב-1928, לאחר מות אמו החורגת, נסע עם אביו לאנגליה לצורך טיפול רפואי של האב. הוא החליט להישאר באנגליה ונתמנה לרב. אשתו ובתו נשארו בליטא והצטרפו אליו רק כעבור שלוש שנים. הרב דסלר כיהן כרב באיסט אנד ובדלסטון . בדלסטון הוא פתח ישיבה ולימד באופן אישי את סלימאן ששון, בנו של דוד סלימאן ששון ממשפחת ששון.
בתחילת שנות ה-40 הצטרף הרב דסלר לכולל שנוסד בגייטסהד, כמנהיג רוחני, כיוון שראה שם אפשרות רבה יותר להשפיע ולהעמיק בלימודי הגמרא. הרב דסלר השקיע רבות בפיתוח הכולל, הן בתוכנית לימודיו והן בצד הפיננסי.
בשנת 1947 נענה להזמנת הרב יוסף שלמה כהנמן לכהן כמשגיח רוחני בישיבת פוניבז', עלה לארץ והתיישב בבני ברק. שיחות המוסר שנשא בישיבה ידועות גם היום בעולם הישיבות. הרב דסלר נפטר בפתאומיות מהתקף לב ב-1953 ונקבר בבית העלמין בני ברק.
בנו היה הרב נחום זאב דסלר, מייסד האקדמיה העברית של קליבלנד בקליבלנד. חתנו היה הרב אליהו יהושע גלדצהלר.
מכתב מאליהו.
לאחר פטירתו של הרב דסלר ערכו מספר תלמידים שלו (בראשות הרב אריה כרמל והרב חיים פרידלנדר) את ספרו המרכזי "מכתב מאליהו", שיצא בחמישה כרכים, בין השנים תשט"ו - תשנ"ז. הספר תורגם לאנגלית וחלקים ממנו תורגמו גם לצרפתית. הגרסה העברית יצאה במהדורות רבות.
סדרת הספרים, הנפוצה בעולם הישיבות, כוללת כתבים, שיחות ומכתבים של הרב דסלר בענייני אמונה ומוסר "המשקפים את הרעיונות החברתיים של ישיבת המוסר הליטאית, כפי שבאה לידי ביטוי בישיבות המוסר במאה הקודמת".
שמו של הספר נגזר מהפסוק בדברי הימים ב' פרק כ"א- "וַיָּבֹא אֵלָיו מִכְתָּב מֵאֵלִיָּהוּ הַנָּבִיא לֵאמֹר כֹּה אָמַר ה' אֱלֹהֵי דָּוִיד אָבִיךָ וכו'"
ומכיוון שהספר עוסק בעיקר במכתבים, ונכתב על ידי הרב "אליהו".
בספריו עשה הרב דסלר שימוש במקורות רבים, כולל מספרי חסידות, דבר שאינו שכיח אצל רב ליטאי. אחד המושגים המפורסמים שטבע הרב דסלר הוא "נקודת הבחירה", העוסק במהותו של התחום המצומצם שבו ישנה לאדם בחירה חופשית, ועליו הוא נשפט. הוא עוסק גם בסוגיות קבליות, ולמשל מנסה ליישב את הסתירה בין דעת הגר"א לדעת תלמידו רבי חיים מוולוז'ין בנושא הצמצום. הוא משלב בגלוי תפיסות חסידיות בכתביו, ואף טען כי לאמתו של דבר אין מקום להפרדה בין חסידים לליטאים. חתנו מסר כי למד גם את ספר הזוהר עם פירוש בעל הסולם, "ועל ידי יגיעה רבה מאוד בפנימיות התורה הצליח לבאר מושגים חדשים על דרך המוסר".