עורך הדין פול מ. סמית' טען בעל פה עבור לורנס ב-26 במרץ 2003, והחלטת בית המשפט ניתנה ב-26 ביוני 2003. בית המשפט פסק בשאלות הבאות:
החלטת הרוב.
ברוב של שישה שופטים מול שלושה קבע בית המשפט העליון כי יש לבטל את חוק מדינת טקסס. רוב של חמישה שופטים קבע כי החוק פוגע בזכותם של העותרים לשוויון בפני החוק.
דעת הרוב קובעת כי יש להפוך את הלכת באוורס נגד הארדוויק, ובהתאם - לבטל שנים עשר חוקים נוספים במדינות שונות בארצות הברית.
דעת הרוב נכתבה על ידי השופט אנתוני קנדי, איתה הסכימו השופטים ג'ון פול סטיוונס, דייוויד סוטר, רות ביידר גינסברג וסטיבן ברייר.
בפסק דינו תקף קנדי את העובדות שעליהן נסמכה הלכת באוורס, תוך ציטוט החלטת בית הדין האירופי לזכויות אדם - "פסק דין דודג'און נגד הממלכה המאוחדת" שבאמצעותו סתר את הטענה שעמדה בבסיס פסק דין באוורס - כי התרבות המערבית מתנגדת להומוסקסואליות (טענה שעליה התבססה החלטה של בית המשפט העליון של ארצות הברית בעניין באוורס).
בפסק דין באוורס קבע נשיא בית המשפט העליון של ארצות הברית וורן ברגר כי "לכל אורך ההיסטוריה התנגדה התרבות המערבית ליחסי מין הומוסקסואליים ואלה נאסרו על ידי החוק". קנדי תוקף קביעה עובדתית זו וקובע כי לאור פסק הדין משנת 1981 של האיחוד האירופי אין התרבות המערבית חושבת כך, ולנוכח זאת שהעובדות בבסיס פסק דין באוורס שגויות, יש להפוך גם את פסק הדין.
בית המשפט קבע בדעת הרוב כי יחסי מין בהסכמה בין בוגרים בפרטיות ביתם היא חלק מההגנה על הפרטיות המוקנה מכוח התיקון ה-14 לחוקת ארצות הברית. חוק מדינת טקסס פוגע בזכות זו וסותר את החוקה, ועל כן דינו להתבטל.
דעת היחיד התומכת של אוקונור.
השופטת סנדרה דיי אוקונור קובעת בדעת יחיד כי היא מסכימה כי חוק מדינת טקסס סותר את החוקה, אך אינה מצטרפת לטיעונים של דעת הרוב.
אוקונור אינה מסכימה עם הטענה שיש להפוך את פסק דין באוורס (היא הייתה בדעת הרוב בפסק דין באוורס) אולם טוענת כי במקרה זה יש לבטל את החוק כי הוא מפלה בין קבוצות אוכלוסייה שונות, ולא מפני שהוא קובע כי יחסי המין עצמם אסורים. לדבריה אין התיקון ה-14 לחוקה נותן זכויות לפרטיות בקיום יחסי מין (היינו, לו היה החוק קובע שדבר מה אסור הן לזוגות הומוסקסואלים והן לזוגות הטרוסקסואלים, לא הייתה אוקונור תומכת בביטול החוק מאחר שאינו מפלה בין קבוצות).
אוקונור מדגישה כי מדובר בחוקים ש"מגנים על אינטרסים של המדינה" בלבד, שכן חוק שאינו מגן על אינטרס של המדינה דינו להתבטל אף הוא. גם בכך שונה אוקונור מדעת הרוב. מדעת הרוב עולה כי חוק הקובע כי אסור לזוגות הומוסקסואלים להנשא יתבטל גם הוא. מעמדתה של אוקונור עולה כי חוק שכזה, המגן על אינטרס מדינתי לשמר את מוסד הנישואין המסורתי יכול להתקיים אף אם הוא מפלה בין קבוצות, הואיל ומדובר בהגנה על אינטרס מדינתי לגיטימי (בעוד שחוק האוסר על קיום יחסי מין אנאליים או אוראליים, גם אם אינו מפלה, אינו יכול להישאר על כנו כי אין בבסיסו אינטרס מדינתי לגיטימי).
לדברי אוקונור חוק הפוגע בהומוסקסואלים רק בשל היותם כאלה, בהיעדר אינטרס לגיטימי אחר, יתבטל.
דעות המיעוט.
את דעת המיעוט בפסק הדין כתב השופט אנטונין סקליה, והצטרפו אליו השופט קלרנס תומאס ונשיא בית המשפט העליון ויליאם רנקוויסט. סקליה מתנגד לפסק הדין ההופך את פסק דין באוורס בטענה כי על פסק דין זה מסתמכים פסקי דין מדינתיים וחוקים מדינתיים רבים, ומשמעות הפיכתו משמעה הפיכת כולם.
בין היתר, הפיכת פסק דין באוורס משמעה הפיכת פסק דין ויליאמס נגד פריור הקובע כי חוק מדינת אלבמה, האוסר על מכירת צעצועי מין, חוקי ואינו סותר את החוק; פסק דין מילנר נגד אפפל הקובע כי בתי מחוקקים יכולים לקבוע חוקים השומרים על מוסריותה של המדינה; פסק דין הולמס נגד המשמר הלאומי של קליפורניה האוסר על הומוסקסואלים להצטרף למשמר הלאומי של קליפורניה; ופסק דין אוונס נגד המדינה הקובע כי "אין לאדם זכות חוקתית לקיים יחסי מין מחוץ לנישואין".
סקליה אף טען כי ביטול פסק דין באוורס יביא לביטול חוקים האוסרים על ביגמיה, פוליגמיה, נישואים הומוסקסואליים, גילוי עריות, זנות, קיום יחסי מין עם בעלי חיים, ניאוף ואוננות (במדינות שונות של ארצות הברית יש חוקים האוסרים מעשים אלה).
סקליה טוען כי בביטול פסק דין באוורס קובע בית המשפט העליון כי הוא תומך ב"אג'נדה של ההומוסקסואלים" (largely signed on to the so-called homosexual agenda). סקליה מציין כי "אין לו דבר נגד הומוסקסואליות" או כל קבוצה אחרת הפועלת באמצעים דמוקרטיים, אולם אל לבית המשפט להתערב בנושאים פוליטיים ועליו לנהוג בנייטרליות במקרים כאלה.
בהרצאה שנשא סקליה ב-8 במרץ 2006 הסביר את עמדתו, שלפיה מנסחי מגילת הזכויות לא התכוונו לתת זכויות להומוסקסואלים - בעת מתן מגילת הזכויות היו בכל המדינות של ארצות הברית חוקים נגד יחסי מין הומוסקסואלים ולכן ברור שהחוקה לא התכוונה להגן על מעשים אלה.
השופט תומאס, בדעת יחיד מתנגדת, קובע כי החוק "טיפשי יותר מהרגיל" (uncommonly silly), אולם בהיעדר זכות מפורשת בחוקה לפרטיות אסור לבית המשפט העליון לבטלו (הוא המליץ לבית המחוקקים של טקסס לבטל את החוק).
השלכות פסק הדין.
פסק הדין קבע לראשונה בשנת 2003 כי לזוגות הומוסקסואלים יש זכות לקיים יחסי מין בין שני בוגרים בפרטיות ביתם וכי אין למדינה זכות למנוע מעשים אלה, בניגוד להחלטה הקודמת משנת 1986 הקובעת כי מעשים אלה אפשר שייאסרו על ידי חוקי המדינות בארצות הברית (ולמעשה ההחלטה הקודמת מנעה ביטול חוקים רבים שאסרו מעשים אלה).
בעקבות פסק הדין קבע בית המשפט העליון של מסצ'וסטס בפסק דין גודרידג' נגד המחלקה לבריאות הציבור כי אין להפלות בין זוגות הטרוסקסואלים להומוסקסואלים, וכי יש להתיר במדינת מסצ'וסטס נישואין של זוגות הומוסקסואלים בהתאם לחוקת המדינה. פסק הדין לא ציטט את החלטת לורנס, אולם ניתן מספר חודשים לאחר ההחלטה וככל הנראה הושפע ממנה.
שני פסקי הדין הראשונים לצטט את לורנס נגד טקסס היו "פסק דין מרטין נגד זיהרל" , בו קבע בית המשפט העליון של וירג'יניה כי החוק שאסר על יחסי מין מחוץ לנישואין אינו חוקתי, ו"פסק דין המדינה נגד לימון" בו קבע בית המשפט העליון של קנזס כי גיל הסכמה שונה בין זוגות הומוסקסואליים והטרוסקסואליים אינו חוקתי.
מאה שקל אחרונים
מאה שקל אחרונים הוא אלבום של להקת "ג'נגו", שיצא בשנת 1999 בלייבל העצמאי פאסט מיוזיק שהקימו עמיר רוסיאנו ואמיר שור.
באלבום זה מנגנים רן שמעוני בתופים ונושי פז בגיטרה, ובאלבום זה לראשונה נוטש ג'נגו את עמדת הבס ועובר לגיטרה. את עמדת הבס מאייש באלבום זה חבר חדש בלהקה, אלדד גואטה, שהתארח כקלידן באלבומה הקודם של הלהקה, "מרחק של מטר". האלבום, שהוקלט כולו לייב באולפני פאסט מיוזיק, מאופיין בטקסטים אישיים, פסימיים וקודרים, המעבירים מסרים של תסכול (מה שנגמר מתחיל, כל מה שאני אומר), מצוקה כלכלית (מאה שקל אחרונים) ודיכאון (שמח עצוב, וזה הסוף).
Marvin Gaye
תחרות משוכללת
תחרות משוכללת היא מונח בכלכלה המתאר מצב תאורטי של שוק בו מתקיימים התנאים הבאים:
בהתקיים הנחות אלו, על פי הכלכלה הנאו-קלאסית, השוק יתנהל לפי חוקי הביקוש וההיצע, וישאף להגיע לשיווי משקל וליעילות פארטו באמצעות מנגנון "היד הנעלמה". הנחת יסוד, המשמשת הצדקה לתומכי כלכלת השוק היא שבכלכלת השוק קרובה המערכת הכלכלית למצב של תחרות משוכללת.
מדובר כמובן במודל תאורטי שאינו מתקיים במדויק, המציאות הכלכלית האמיתית, מופרעת בידי הימצאם של מונופולים, קרטלים, התערבות ממשלתית, חסמי כניסה לשוק, מכסים, יצרנים וצרכנים שאינם רציונלים מושלמים, היעדר מידע מלא וסטיות אחרות מהנחות המודל התאורטי. נהוג להניח את קיומה של תחרות משוכללת לשם השגת מודל המהווה קירוב למציאות, וכדי להתבונן בשוק ב"תנאי מעבדה" לצורך התמקדות בבחינת היבטים מסוימים של התנהגותו.
תחרות משוכללת מושפעת בעיקר משני כוחות עיקריים - היצע וביקוש:
בשוק שמקיים תחרות משוכללת ההיצע והביקוש הם הכוחות העיקריים הקובעים את מחיר הסחורות, ומשפיעים באופן ישיר על עיצוב החברה בפן המבני שלה. כוחות אלו מבוססים על שאיפתו של כל פרט לשפר את צריכתו, על ידי צריכת מוצרים ועל ידי הגדלת רווחיו.
ביקורת.
השימוש במודל המניח תחרות משוכללת ככלי למחקר וגיבוש מדיניות כלכלית זכה לביקורת רבה.
חוקרים בתחום הסוציולוגיה הכלכלית טוענים שהנחות הבסיס של המודל אינן מתקיימות בעולם, בעיקר ההנחה בדבר הסימטריה ביחסי הכוחות בין היצרנים לצרכנים.
התופעה המכונה קיטוב ההון (polarization of capital) מתארת את המצב שבו מעטים (היצרנים) מחזיקים במרבית ההון, מה שמאפשר להם לנצל את כוחם ולקבוע מחירים גבוהים יותר ממחיר שיווי המשקל.
ביקורת נוספת, מתחום הכלכלה, מתייחסת ליכולת של מודל כלכלי המבוסס על תנאי תחרות משוכללת לייצר תחזית קרובה למציאות. חוקרים אלה טוענים שהכלכלה היא מערכת מורכבת ולכן, כל השמטה של מרכיב מסוים עלולה לגרום לשינוי דרמטי בתחזית הכלכלית. דוגמה לכך היא מחקרו של פרופסור סטיב קין שבו הוא מראה כי השמטה של השפעת החוב מהמודלים, מנעה ממרבית הכלכלנים לחזות את המשבר הכלכלי של 2008.
תשואה שולית פוחתת
קינדה קה
ניין דייז
ניין דייז (Nine Days) היא להקת רוק אמריקאית אשר זכתה לראשונה להצלחה בתחילת שנות ה-2000, עם הסינגל Absolutely story of a girl, פרי עטה. הלהקה הוקמה בשנות ה-90 המוקדמות בלונג איילנד, ניו יורק, על ידי שני היוצרים ג'ון המפסון ובריאן דוואוקס, המנהיגים את הלהקה עד היום.
ביוגרפיה.
ההתחלה.