נעה נולדה בארצות הברית וגדלה בנתניה, שם עשתה את צעדיה הראשונים בעולם המחול בסטודיו של אסתר בש ובהנחייתה של שרה יוחאי. כילדה למשפחה דתית לא התאפשר לנעה להמשיך בהכשרתה בתחום המחול עד לשחרורה משירותה הצבאי כחיילת נח"ל בעיירת הפיתוח ירוחם.
בשנת 1990 השלימה את לימודי המחול באקדמיה למוסיקה ולמחול ע"ש רובין בירושלים, ומיד אחר כך הצטרפה כרקדנית אל להקת תמר הירושלמית, שהייתה אז בניהולו של אמיר קולבן. בלהקה פגשה את עדי שעל, לימים בן זוגה, ויחד ייסדו את להקת המחול ורטיגו, בשנת 1992. יצירתה האמנותית המקורית ושפת המחול הייחודית שפיתחה זוכות להערכה רבה ולביקורות מצוינות בארץ ובעולם. דרך התנועה חוקרת ורטהיים מבנה וצורה, בוחנת את גבולות הגוף והתודעה באופן המעורר השראה אמנותית ומעודד אחריות חברתית ומודעות לסביבה. נעה פועלת ויוצרת מן המרכז למחול של ורטיגו בירושלים ובכפר האמנות האקולוגי של ורטיגו בקיבוץ נתיב הל"ה שם היא מתגוררת עם בן זוגה, עדי שעל, ושלושת ילדיהם. לנתיב הל"ה עברו יחד עם אחיותיה של נעה ומשפחותיהם מתוך רצון לחיות חיים שיתופיים המשלבים אומנות ואקולוגיה בכפיפה אחת.
בית נבאלה
קתלין בות'
קתלין בות
פתחי לי את דלתך
שיר החייל
אינגה הזקן
אינגה הזקן (בשוודית: Inge den äldre) או אינגה סטנקילסון (בשוודית: Inge Stenkilsson, בנורדית עתיקה: Ingi Steinkelsson; מת 1105 בערך) היה מלך שוודיה בשתי תקופות מלוכה במחצית השנייה של המאה ה-11. במקורות האנגליים הוא מופיע גם בשם "אינגולד" (Ingold).
ראשית חייו.
אינגה היה בנו של סטנקיל, מלך שוודיה. הוא חלק ככל הנראה את השלטון עם אחיו הבכור, אלסטן סטנקילסון, אך מעט ידוע אם הוא מלך בוודאות. על פי הכרוניקן בן התקופה, אדם מברמן, מת סטנקיל ואחריו מלכו שני מלכים בשם אריק, שנהרגו. לאחר מכן הוזמן אנונד גרדסקה מרוס של קייב, אך הוא הודח עקב סירובו לבצע את טקס הבלוט במקדש שבאופסלה. על פי השערה אחרת היו אנונד ואינגה אותו אדם, כפי שמספר מקורות מזכירים את אינגה כנוצרי אדוק.
במכתב שנשלח מהאפיפיור גרגוריוס השביעי בשנת 1080 הוא מכנה את אינגה "מלך השוודים", אך מכתב מאוחר יותר משנת 1081, הממוען לאינגה ולמלך נוסף שמכונה בו "A" (ככל הנראה אחיו אלסטן או האקאן האדום), הם קרויים מלכי הגותים המערביים. הבדל זה המשקף את השינויים בטריטוריה אינו ברור מאחר ששני המכתבים נוגעים להפצת הנצרות בשוודיה ותשלום מעשר הכמורה לאפיפיור.
הדחתו וחזרתו לשלטון.
בשנת 1084 לערך אולץ אינגה להתפטר על רקע חוסר הכבוד שהוא רכש למסורות העתיקות ועל רקע סירובו לנהל את המנהג הפגני של טקסי הבלוט. סוון המקריב נבחר במקומו כמלך. בסאגת האראוור (Hervarar saga) מתוארת עלייתו למלוכה של סוון, הדחתו של אינגה והגלייתו לוסטרייטלנד:
אף על פי כן, אינגה שב לאחר שלוש שנים, הרג את סוון ותבע לעצמו מחדש את הכתר:
סיפור דומה מופיע גם בסאגה על אורקני, אך על פי הדווח שם נשאר סוון בתוך הבית ונשרף למוות:
כששהה אינגה בוסטרייטלנד הוא חי בביורום שליד פולשפינג של ימינו. על פי המסמך "החוק של וסטרייטלנד" (Västgötalagen) הוא משל בעוצמה ומעולם לא הפר את החוקים שהתקבלו במחוזות ממלכתו.
שנותיו האחרונות.
בשנת 1100 לערך ייסדו אינגה ואשתו מאר (הלנה) את מנזר ורטה, ליד לינשופינג של ימינו. היה זה המנזר הראשון בשוודיה ואחד העתיקים ביותר בסקנדינביה. המנזר השתייך למסדר הבנדיקטינים והוא נוסד על פי הוראותיו של האפיפיור פסקל השני.
באותה עת התנהלה מלחמה בין אינגה לבין מגנוס השלישי, מלך נורווגיה. ב-1101 הסתיימה המלחמה כאשר נחתם הסכם שלום בקונגהאלה, יחד עם אריק הראשון, מלך דנמרק. בפגישה זו השיא אינגה את בתו מרגרטה למגנוס. בסאגה על מגנוס שבמחזור העולם של סנורי סטורלוסון קיים תיאור מראהו של אינגה:
מותו.
בסאגת האראוור (Hervarar saga) מסופר שאינגה מת מזקנה ושהוא מלך עד יומו האחרון. תאריך מותו המדויק לא ידוע, אך הוא מת ככל הנראה סביב שנת 1105. אינגה נקבר בתחילה בכנסייה קטנה בביורום, אך מאוחר יותר הועברו שרידי גופתו למקום אחר. כיום טמונים שרידיו ככל הנראה במנזר ורטה בחלק של כנסיית המנזר שנבנה על ידי בנו של אינגה, ראגנוולד. כל השלדים שטמונים שם ושסביר להניח שאחד מהם הוא של אינגה, הם של גברים רמי קומה, בגובה של כשני מטרים, ובכך ניתן להסיק שתיאורו של סנורי סטורלוסון מדויק.
משפחתו.
אינגה נשא לאישה את הלנה. יחד איתה הוא ייסד את מנזר ורטה. בנו של אינגה, ראגנוולד, מת לפני שעלה בידו לרשת את כתרו של אביו. את אינגה ירשו שני אחייניו, פיליפ אלסטנסון ואינגה הצעיר, בניו של אחיו הבכור, אלסטן סטנקילסון.
לאינגה ולהלנה נולדו ארבעה ילדים:
הגר להב
הגר להב (נולדה ב-5 במאי 1966) היא מרצה בכירה וחוקרת במחלקה לתקשורת במכללת ספיר, המתמחה במחקרי עיתונות, מחקר פמיניסטי של המדיה וסוציולוגיה של האמונה, ולשעבר סגן ראש מערכת החדשות של העיתון "הארץ".
ביוגרפיה.
להב נולדה בקיבוץ חורשים, בת ליונת להב ודורון רוזנטל. היא עברה בגיל הנעורים לכפר סבא וחיה בתל אביב מאז 1985. ב-1997 נישאה ליוסי קסוטו. אם לאוראי (נולד ב-1998) ועומר (נולד ב-1999).
את התואר הראשון שלה עשתה להב באוניברסיטת תל אביב בחוג למדע המדינה, והשלימה אותו בהצטיינות ב-1989. במהלך התואר שימשה כעוזרת מחקר של פרופ' אבי בן צבי והחלה לעבוד בדסק החדשות של העיתון "הארץ". להב עבדה בעיתון במגוון של תפקידי עריכה וכתיבה, והייתה בין היתר רכזת כתבים, ראש דסק החדשות, כתבת לענייני משרד ראש הממשלה (בנימין נתניהו בקדנציה הראשונה). תפקידה האחרון בעיתון היה סגן ראש מחלקת החדשות של העיתון, ממנו פרשה בשנת 2000.
בשנת 1999 החלה להב לימודי תואר שני בתוכנית לתקשורת פוליטית, בחוג למדע המדינה באוניברסיטת תל אביב, אותם סיימה בהצטיינות יתרה בשנת 2002. התיזה שלה, "סדר יום תקשורתי ותרבות דומיננטית: המקרה הישראלי", שנכתבה בהנחייתו של פרופ' גד ברזילי, עסקה בסדר היום של כותרות העיתונים הישראליים המרכזיים במשך 30 שנה. בשנת 2003 זכתה להב בפרס דן דוד לחוקרים צעירים על עבודת התיזה.
בין השנים 2006-2003 למדה להב לתואר שלישי בחוג לתקשורת באוניברסיטת תל אביב, בהנחייתה של פרופ' דפנה למיש. הדוקטורט שלה, "שקופות: פטריארכיה ועריכה בטקסט העיתונאי", עסק באופן שבו העיתונים ידיעות אחרונות, מעריב והארץ סיקרו פרשת אונס קבוצתי בתיכון ברמת השרון ב-1999. המחקר חשף את האופן שבו כל העיתונים, למרות ההבדלים ביניהם, מסגרו את הפרשה באופן פטריארכלי.
החל משנת 2007, להב היא חברת הסגל הבכיר במחלקה לתקשורת במכללה האקדמית ספיר.
פעילות אקדמית ותחומי מחקר.
להב נחשבת לחלוצה במחקר פמיניסטי של ייצוג תקיפות מיניות בעיתונות. בעברית התפרסמו שני מאמרים שלה על הנושא - "'מקרה מזעזע': סיקור תקשורתי של תקיפות מיניות בישראל" (2008), ו"'הנאשמת', 'הסיוט' ו'התות המכני'" (2009). שני המאמרים הפכו לאבני יסוד בחקר הסיקור התקשורתי של תקיפות מיניות בישראל, ונלמדים בקורסים רבים באקדמיה.
בנוסף לכך פרסמה להב מאמרים העוסקים בסוציולוגיה של העיתונות בכתבי עת אקדמיים בינלאומיים רבים. חלק ניכר מעבודתה זו נעשתה בשיתוף פרופ' צבי רייך מאוניברסיטת באר שבע. במקביל לחקר העיתונות, מאז 2005 עוסקת להב גם בסוציולוגיה של האמונה, תחום מחקר המתמקד באופנים ובמשמעויות של אמונות, במרחבים חילוניים ודתיים כאחד. במסגרת זו מתמקדת להב בחקר חילונים-מאמינים יהודים בישראל. להב טוענת כי כ-25% מהאוכלוסייה היהודית בישראל מגדירה את עצמה כחילונית, אך גם מאמינה באלוהים, והיא בוחנת את הזהות, מערך האמונות, הפרקטיקות והחוויות של חברי קבוצה זו. היא פרסמה מאמרים רבים בכתבי עת בינלאומיים על התופעה, ואף הפעילה לתקופה מסוימת בלוג בשם "אלוהים בלי כיפה", שעוסק גם בתופעה.
במכללת ספיר מלמדת להב קורסים תאורטיים על תקשורת, עיתונות, אמונה במרחבים חילוניים ואמונה ותקשורת.
ספרות אלקטרונית
דיכאון קדם לידתי
הריון בגיל נעורים
היריון בגיל הנעורים
הריון בגיל הנעורים
היריון בגיל ההתבגרות
הריון בגיל ההתבגרות
EastEnders
ברתולמיאו רוברטס
אי מניעת פשע
דב לוין (פירושונים)
רוטנשטריך
Penicillium
שגרירות דרום אפריקה בוושינגטון די. סי.
שגרירות דרום אפריקה בוושינגטון די. סי. היא השגרירות הרשמית והנציגות הדיפלומטית של דרום אפריקה בבירת ארצות הברית, וושינגטון די. סי. השגרירות ממוקמת בשדרת מסצ'וסטס, שכונת השגרירויות.
היסטוריה.
דרום אפריקה שלחה את הנציגות הראשונה שלה לוושינגטון הבירה בשנת 1929. בשנת 1936 החלה בנייה של מבנה שיהווה את מקומה הרשמי של הנציגות. בשנת 1949, לאחר השלמת הבנייה קיבלה הנציגות מעמד רשמי של שגרירות.
המבנה משמש כמקום מגוריו של שגריר דרום אפריקה בארצות הברית. בשנת 1964 נבנה אגף חדש שהגדיל את מבנה השגרירות. שניהם מבנים בסגנון קייפ ההולנדי עם קירות ורצפה העשויים אבן גיר במקום הטיח הסיד המסורתי. המתחם לא משרת את כל מטרות השגרירות ולכן הוא נמצא בשיפוצים.
בחצר השגרירות ניצב פסל של נשיא דרום אפריקה, נלסון מנדלה, יצירתו של הפסל ז'אן דויל. גובהו 9 רגל (2.7 מטר). הפסל נחנך ב-21 בספטמבר 2013.
חנכת המזבח
כוכב ונוס
האימפריה הדוראנית