ז'אן עובד כיום בתעשיית המים, הוא יועץ לקבוצת GDF-Suez, סמנכ"ל בכיר של קרן סואץ וחבר במועצת המנהלים של Degrémont, חברה בת של סואץ אינפרונמנט. ז'אן היה נשיא של שאמבר דה קומרס בלגו-לוקסמבורגואס ופראנס. בשנת 2006 הוא רכש את חברת הבת של דרום אפריקן מים של סואץ אנווירונמנט, WSSA (מים ותברואה דרום אפריקה) והקים את Mea Aqua, במטרה לפתח פתרונות מים ואנרגיה במזרח התיכון ובאפריקה. החברה יחד עם חברות הבת שלה מעסיקות כיום מעל 2,500 עובדים.
בנוסף, ז'אן הוא חבר מועצת המנהלים של ה-MIP, בית ספר למנהל עסקים בפריז, וחבר הנהלה במספר מוסדות פיננסיים: בנק דאגרוף לוקסמבורג, בנק EFG ו-EFG International, Ecofin (קרנות גידור במגזר השירותים).
משפחתו.
ב-27 במאי 1987 התחתן ז'אן עם הלן סוזאנה וסטור, בתם של פרנסואה פיליפ וסטור וססיל ארנסטין ביסון, ממנה נולדו לו 4 ילדים:
לוראן גבאגבו
קוסיי אינווה
קוסיי אינווה (ביפנית: 井上康生; נולד ב-15 במאי 1978) הוא ג'ודוקא עבר יפני אשר התחרה בקטגוריית המשקל עד 100 ק"ג, האלוף האולימפי מסידני 2000. הוא שלוש פעמים אלוף עולם מהשנים 1999, 2001 ו-2003. אינווה מחזיק גם בשתי מדליות זהב ממשחקי אסיה.
אינווה נחשב בקהילת הג'ודו כאחד מהג'ודוקא התחרותיים הטובים ביותר, והוא מוכר בהתמחותו בהטלת אוצ'י-מטה (内股, הטלת ירך פנימית) ובהטלת אוצ'י-גארי (大内刈, הטלה פנימית גדולה).
קריירה.
התואר המשמעותי הראשון של אינווה היה ב-10 בדצמבר 1998 כאשר התחרה במשחקי אסיה שנערכו בבנגקוק בקטגוריית המשקל עד 100 ק"ג, אז זכה במדליית הזהב לאחר שניצח בגמר את ארמן באגדסרוב האוזבקי. עוד באותה השנה הוא זכה בשתי מדליות כסף באליפות יפן בקטגוריית המשקל עד 100 ק"ג ובקטגוריית המשקל הפתוח.
באליפות העולם בשנת 1999 שנערכה בברמינגהאם, אינווה זכה במדליית הזהב. בקרב הראשון הוא ניצח באיפון את ראדו איוון הרומני, בשמינית הגמר הוא ניצח את קאמול מוראדוב האוזבקי וברבע הגמר את סטפן טרנו הצרפתי. בחצי הגמר ניצח את אריק זאבי הישראלי ובגמר גבר על ג'אנג סונג-הו הקוריאני. באותה השנה זכה בטורניר 'World Masters Munich' כאשר ניצח בגמר את ניקולא ז'יל הקנדי. עוד באותה השנה זכה במדליית הארד בטורניר 'Jigoro Kano Cup Tokyo' (כיום גראנד סלאם טוקיו).
אינווה התחרה באולימפיאדת סידני 2000 בקטגוריית המשקל עד 100 ק"ג וזכה במדליית הזהב בדרך יוצאת דופן כאשר שניצח כל קרב באיפון. בקרב הראשון הוא גבר על יוסבאני קסל הקובני, בשמינית הגמר ניצח את דניאל גואינג הניו זילנדי וברבע הגמר ניצח את אריק זאבי הישראלי. בחצי הגמר ניצח את לואיג'י גואידו האיטלקי ובגמר ניצח את ניקולא ז'יל הקנדי. בטקס הענקת המדליות הוא נשא עימו לפודיום תמונה של אמו שנפטרה לפני האולימפיאדה. באותה השנה זכה לראשונה במדליית הזהב באליפות יפן ובטורניר 'Tournoi de Paris' (כיום גראנד סלאם פריז) כשניצח בגמר את סטפן טרנו הצרפתי המקומי.
באליפות העולם 2001 שנערכה במינכן, זכה אינווה במדליית הזהב. בקרב הראשון ניצח את אלקו ואן דר חיסט הבלגי, בקרב השני ניצח את מרטין פדר האסטוני, בשמינית הגמר ניצח את מריו סאבינו הברזילאי וברבע הגמר את אסחט ז'יטקייב הקזחי. בחצי הגמר ניצח באיפון את ז'יסלן לומר הצרפתי פחות מדקה לסיום הקרב ובגמר גבר שוב באיפון על אנטל קובאץ' ההונגרי. באותה השנה התחרה באליפות יפן וזכה בשתי מדליות זהב בקטגוריית המשקל הפתוח כשניצח בגמר את שיניצ'י שינוהארה ובקטגוריית המשקל עד 100 ק"ג כאשר ניצח בגמר את אחיו טומוקאזו אינווה.
ב-3 באוקטובר 2002, אינווה השתתף במשחקי אסיה שנערכו בפוסן שבדרום קוריאה, התחרה בקטגוריית המשקל הפתוח וזכה במדליית הזהב לאחר שניצח בגמר את עבדולו טנגרייב האוזבקי. באותה השנה התחרה באליפות יפן וזכה בפעם הרביעית במדליית זהב לאחר שניצח בגמר המשקל הפתוח את יאסויוקי מונטה.
באליפות העולם 2003 שנערכה באוסקה שביפן, ארץ מולדתו של אינווה, הוא זכה במדליית הזהב בפעם השלישית ברציפות. בקרב הראשון הוא ניצח את זולטן פאלקובץ' הסלובקי, בשמינית הגמר את איוון וגה הספרדי וברבע הגמר את איברי ג'יקוראולי הגיאורגי. בחצי הגמר הוא ניצח באיפון את ניקולא ז'יל הקנדי כאשר ביצע תרגיל אוצ'י-מטה מוצלח ובגמר גבר על ז'יסלן לומר הצרפתי.
באולימפיאדת אתונה 2004, אינווה נבחר לקפטן הנבחרת היפנית והיה הג'ודוקא המועדף לזכייה בקטגוריית המשקל עד 100 ק"ג. בקרב הראשון ניצח את אמל מקיץ' הבוסני, בקרב השני ניצח את אנטל קובאץ' ההונגרי, בשמינית הגמר ניצח באיפון את מרטין קלי האוסטרלי וברבע הגמר הפסיד באיפון לאלקו ואן דר חיסט הבלגי. הוא נשר לבית הניחומים שם הפסיד למובלוד מיראלייב האזרי.
בשנת 2005 זכה בטורניר 'Jigoro Kano Cup Tokyo' בקטגוריית המשקל הפתוח לאחר שניצח בגמר את יורי ריבאק הבלארוסי. באליפות העולם 2007 שנערכה בריו דה ז'ניירו, אינווה התחרה בקטגוריית המשקל מעל 100 ק"ג וסיים במקום החמישי. בקרב הראשון ניצח את קרלוס זגארה הפרואני, בקרב השני הפסיד לטדי רינר הצרפתי ונשר לבית הניחומים שם ניצח את יורי ריבאק הבלארוסי, טינו בייראו הגרמני ואת אוסקר ברייסון הקובני. בקרב על מדליית הארד אינווה פגש את ז'ואאו שליטלר הברזילאי והפסיד בניקוד קוקה. באותה השנה זכה בטורניר פריז היוקרתי 'Tournoi de Paris'. ברבע הגמר ניצח את אלכסנדר מיכאילין הרוסי, בחצי הגמר את בארנה בור ההונגרי ובגמר ניצח באיפון את יורי ריבאק הבלארוסי.
בשנת 2008 אינווה הודיע על פרישה מג'ודו תחרותי.
חיים אישיים.
ב-14 בינואר 2008, אינווה התחתן עם השחקנית היפנית אקי היגאשיהארה. לאחר שהודיע על פרישה מג'ודו תחרותי, אינווה נבחר על ידי הוועד האולימפי ביפן לטוס לבריטניה כדי ללמוד אנגלית. הוא גר במשך כחצי שנה באדינבורו שבסקוטלנד והתאמן עם נבחרת הג'ודו המקומית. לאחר מכן עבר לגור בלונדון לתקופה של כ-12 חודשים במהלכם אימן ג'ודו במכון בודוקוואי, מועדון אמנויות הלחימה היפניות הוותיק באירופה. כשחזר ליפן הוא מונה למאמן של קטגוריית המשקל הכבד בנבחרת הג'ודו הלאומית. לאחר המשחקים האולימפיים בלונדון 2012, המשחקים הכי פחות מוצלחים של הג'ודו היפני, הוכרז שאינווה יחליף את שיניצ'י שינוהארה כמאמן הראשי של נבחרת הג'ודו היפנית.
יהודה קסטל
הרב יהודה קסטל (קאשטיל; 1871–1936) היה אמן ואיש חינוך, משורר ומלחין, מחלוצי שיטת הלימוד עברית בעברית, וממייסדי שכונות הבוכרים, זיכרון משה ורוחמה בירושלים. כמורה לחזנות, פעל לשמר את מסורת הפיוט הספרדית והמזרחית, והכשיר לשם כך חזנים.
ביוגרפיה.
נולד בחברון בשנת 1871 (ה'תרל"א) לשרה ולרב אלעזר קאשטיל, שהיה סוחר, ולפי מסורת המשפחה היה מצאצאי רבי יהודה הלוי, ממשפחת מגורשי קסטיליה שהתיישבה בעזה לאחר הגירוש, ומשם עברה בחלקה לחברון בשנת 1799.
בצעירותו למד בתלמוד תורה ובישיבה של הרב אליהו מני בחברון, והתמחה שם ברבנות, בשחיטה, בחזנות ובהוראה. בסיום לימודיו נישא לרחל בת יוסף אנכונה, ובשנת 1889 לערך החל לשמש כמורה בקהילה היהודית בעזה למשך מספר שנים, ובמקביל שימש שם כבעל הסמכות הדתית - כחזן וכשוחט.
לאחר מספר שנים חזר לחברון, ומשם עבר לירושלים, לשמש כמורה בתלמוד תורה של העדה המערבית בעיר העתיקה. עם תלמידיו בתקופה זו נמנה אברהם אלמליח. בהמשך ייסד תלמוד תורה לספרדים בשכונת נחלת שבעה, ובתקופה זו נמנה עם מייסדי שכונת הבוכרים, שכונת זיכרון משה ורוחמה, ואף בנה לעצמו דירה בכל שכונה.
עם פתיחת תלמוד תורה בשכונת הבוכרים, החל לשמש בו כמנהל המוסד וכמורה הראשי ללימודים עבריים, ורבים מתלמידיו בתקופה זו החשיבו אותו לדמות המרכזית בחינוכם. בתקופה זו התגורר בשכונת הבוכרים, ופעילותו עשתה רושם על קבוצת יהודים מבוכרה שביקרו בירושלים, והם הזמינו אותו לארצם, לכהן במשרות חינוכיות. בשנת 1900 (ה'תר"ס) נסע לבוכרה, והחל לנהל מספר תלמודי תורה בבוכרה, בקוקנד ובסמרקנד. במוסדות אלו לימד תנ"ך, תלמוד, דקדוק ותולדות עם ישראל. בשנים אלו רכש שליטה בשפה הרוסית.
בשנת 1913 (ה'תרע"ג) חזר לירושלים, והחל משנת 1918 (ה'תרע"ח) שימש כאחד מהמורים הראשיים בבית המדרש דורש ציון בעיר, ולימד בו תנ"ך, דקדוק וחזנות ספרדית.
בפעילותו התמסר גם לשירה המזרחית, אסף פיוטים ולחנים עתיקים, וייסד והדריך מקהלות שהכשירו חזנים. את אוסף שיריו שכתב בעצמו, יחד עם לחניו, הוציא לאור בשנת 1904 (ה'תרס"ד) בספר "קול זמרה". בהמשך פרסם ספר פיוטים נוסף, ואף שימש כמורהו הפרטי של המוזיקולוג אברהם צבי אידלסון.
נמנה עם חלוצי המורים שהנהיגו את שיטת הלימוד עברית בעברית, וכידידו של אליעזר בן יהודה, נהג לייעץ לו בנושאי לשון ודקדוק. נודע גם כאמן באיור אורנמנטיקה דתית על מפות ופרוכות, ובכתיבת ספרי תורה, מזוזות ומגילות.
הלך לעולמו בירושלים ב-5 ביולי 1936 (ט"ו בתמוז ה'תרצ"ו) ונקבר בית הקברות היהודי בהר הזיתים.
משפחתו.
ילדיו הבולטים: יוסף חיים קסטל ומשה קסטל.
אחיו: הרב מאיר שמואל קסטל מראשי קהילת חברון אשר נרצח בה במאורעות תרפ"ט.
אנטון מירנצ'וק
אנטון אנדרייביץ' מירנצ'וק (ברוסית: Антон Андреевич Миранчук, נולד ב-17 באוקטובר 1995 בסלאביאנסק-על-קובאן, קרסנודר, רוסיה) הוא כדורגלן רוסי המשחק בעמדת הקשר בלוקומוטיב מוסקבה ובנבחרת רוסיה. הוא אחיו התאום של אלכסיי מירנצ'וק.
קריירת מועדונים.
לוקומוטיב.