צעירה נוספת שמכירה אן היא ג'ניפר נורת' (שרון טייט), יפהפייה חסרת כישרון שחייה רצופים כישלונות. גם היא מכורה ל"בובות". נשאת בנישואי בזק לזמר שמסתבר שסובל ממחלת הנטינגטון. מצבו מידרדר והיא נאלצת לאשפזו ובאותו זמן מחליטה גם לעבור הפלה מלאכותית.
ג'ניפר נאלצת לפרנס את אמה וגם לשלם את הוצאות האשפוז של בעלה. היא מתחילה בעל כורחה להופיע בסרטים פורנוגרפיים. לבסוף היא לוקה בסרטן השד ולפני שהיא אמורה לעבור ניתוח כריתה היא מתאבדת על ידי לקיחת כמות גדולה של "בובות" ואלכוהול.
אן מתחילה בקריירה מוצלחת של הופעות בפרסומות בטלוויזיה וגם היא מתחילה לצרוך "בובות" אך ממש לפני ההתמוטטות היא מתעשתת ומחליטה לחזור לעיירת הולדתה ולהתחיל חיים מחדש. ברק מגיע אליה אך היא דוחה את בקשתו להינשא לו ולחזור לניו יורק.
יאיר הופמן
תומאס ולטר
תומאס ולטר (נולד ב-1943) הוא עורך דין גרמני שעוסק באיתור פושעים נאציים. ב-2006 פרש מתפקידו והתמנה לתובע פדרלי מטעם המשרד המרכזי לחקירת פשעי הנאצים .
אביו רודולף הסתיר שתי משפחות של יהודים בזמן "ליל הבדולח" ב-1938.
כתובע מטעם המשרד המרכזי לחקירת פשעי הנאצי הוביל ב-2009 בקשה של גרמניה להסגרת ג'ון איוון דמיאניוק, ושנתיים אחר כך (2011) הוא הורשע על סיוע לרצח, מבלי שיהיו ראיות לכך שרצח בעצמו, בהיותו שומר שהיה עד לשליחתם על מותם של אלפי יהודים בסוביבור. דמיאניוק נידון לחמש שנים בכלא, אולם הגיש ערעור ומת בטרם הערעור הוכרע.
ולטר תבע ארבעה שומרים נאציים במחנות: אוסקר גרונינג, ריינהולד האנינג, הוברט זאפקה וארנסט טרמל.
שבילים
קיבוץ שבילים היה קיבוץ שהוקם במרץ 1948, על ידי תנועת הנוער הציוני על גבעה מול כפר הנוער עיינות בסמוך לנס ציונה, והתפרק ב-1950.
היסטוריה.
הקיבוץ הוקם במטרה לשמש כמקום הכשרה לפליטים ניצולי השואה, בעיקר מפולין ומרומניה, שעלו לישראל אחרי מלחמת העולם השנייה.
הקיבוץ התפרק במאי 1950, לאחר שסיים את ייעודו כמקום הכשרה. בגבעה המשיכו להתגורר משפחות ובודדים עד שנת 1956, תוך שימוש בצריפים ובמתקנים שנותרו לאחר פירוק הקיבוץ. על הגבעה נותרו עד היום מגדל המים ומבנה מבטון בן ארבעה חדרים, ששימשו את קיבוץ שבילים.
בקיבוץ היו כ-60 עד כ-80 חברים. הם עבדו בעבודות כפיים בשדות ובפרדסים הסמוכים לשבילים. בקיבוץ היו בית מלאכה להרכבת אטבי כביסה, לול, רפת, אורווה וגן ירק, שהיוו מקור תעסוקה נוסף של החברים. בנוסף לכך, עבדו חברי שבילים בעבודות משקי בית ובלולים של אנשי מושב בית עובד, בסמוך לשבילים. הקיבוץ ידע שמחות, חתונות ולידות, והיה בו הווי חברתי-חלוצי.
חברי קיבוץ שבילים היו כוח החלוץ והגרעין הראשוני בהקמת המושבים שורש שבהרי ירושלים - באוקטובר 1948, ותלמי יפה בסמוך לאשקלון – באפריל 1950; וכן במשימת יישוב מחדש של מושב מבטחים שבנגב – במאי 1949. שלושת קיבוצים אלה התפרקו ובמקומם קיימים כיום מושבים.
במלחמת העצמאות הגנו אנשי שבילים על הגבעה וסביבתה בעיקר כנגד פעולות איבה של תושבי הכפרים הערביים נבי רובין ואל-קובייבה (רמלה), שהיו באזור שבילים, וגם נגד מסתננים מצריים. מספר חברי הקיבוץ נפצעו, חלקם קשה, כשהיו במשימת יישוב מחדש של קיבוץ מבטחים. שקית עפר מאדמת קיבוץ שבילים הוטמנה בקברו של בנימין זאב הרצל, יחד עם שקיות עפר של כל היישובים במדינת ישראל, בעת הבאת עצמותיו לקבורה בירושלים באוגוסט 1949.
הקיבוץ סיים את ייעודו במאי 1950 לאחר הקמת הקיבוצים שורש, מבטחים ותלמי יפה. חברי שבילים עברו בהדרגה לגור ביישובי קבע, ובעיקר בעיינות, בנס ציונה, בירושלים ובתל אביב.
פועלם של חברי קיבוץ שבילים היה חלק בלתי נפרד ממעשי החלוציות, הגבורה וההגנה בתקופת הקמת המדינה ולאחר מכן. פועלם של חברי הקיבוץ, פליטי השואה, סימל, בדומה לפועלם של פליטי שואה אחרים, את המעבר מהשואה לתקומה.
האתר הוכרז כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ובשנים 2017-2018 שופץ המקום. במרץ 2018 נערך במקום טקס הסרת הלוט מהשלט של המועצה בהשתתפות חברי הקיבוץ ובני משפחות.
ויסות
ויסות הוא פעולה של התאמת קצב הזרימה של חומר או מידע למערכת. הוויסות נועד להתאים את כמות החומר הנכנס ליכולת המערכת להתמודד עמו, ובכך למנוע שיבוש בפעולת המערכת.
ויסות יכול להיות תופעה טבעית או מלאכותית.
מנגנוני ויסות בייצורים חיים.
יצורים חיים מכילים בתוכם מנגנוני ויסות. שיבוש של מנגנון ויסות בייצור חי יכול להוביל לתפקוד לקוי, מחלה ואף מוות.
דוגמאות למנגנוני ויסות בייצורים חיים:
גם במערכות טבעיות מורכבות, כגון מערכת אקולוגית, קיימים מנגנוני ויסות טבעיים המאפשרים את המשך קיום המערכת בתצורתה הנוכחית. דוגמה למנגנון כזה הוא שמירת היחס המספרי בין אוכלי בשר לאוכלי-צמחים.
מנגנוני ויסות מלאכותיים.
האדם משתמש במנגנוני ויסות בתחומי חיים רבים ומקדמת דנא. כמו במנגנונים הטבעיים, ישנם מנגנוני ויסות פרטניים (למשל ויסות במכונות) ומנגנוני ויסות כלליים (למשל בתחום הכלכלה). מכשיר המשמש לוויסות נקרא וַסָּת.
דוגמאות למנגנוני ויסות בשימוש האדם:
ויסות שערי ניירות ערך
ויסות שערי ניירות ערך הוא פעולה, המשפיעה על מידת התנודתיות בשערי ניירות הערך, ונעשית על ידי ביצוע פעולות קניה ומכירה של ניירות ערך בשוק ניירות ערך, למטרה זו בלבד.
את פעולות הוויסות ניתן לחלק לשני סוגים עיקריים (הגם שלא תמיד אפשר להבחין במדויק בגבול שבין שני הסוגים):
רוב הפעולות של ויסות שערי מניות שלא על ידי עושה שוק אינן חוקיות.
יעקב אזולאי
יעקב אזולאי (1899 – 1986) היה עורך דין ושופט בימי המנדט הבריטי ובמדינת ישראל.
ביוגרפיה.
אזולאי נולד בצפת. הוא למד בתלמוד תורה ובבית ספר של כל ישראל חברים. בשנת 1920 החל לעבוד במנגנון ממשלת המנדט במשרד הבריאות בטבריה. לאחר מכן עבד כגזבר וכמתורגמן. בשנת 1927 החל לעבוד כמתורגמן בבית המשפט ביפו ולמד משפטים בבית הספר המנדטורי למשפטים. בשנת 1931 עבר לכהן כמתורגמן ומזכיר בבית המשפט המחוזי בחיפה. במאי 1935 החל לכהן כשופט שלום שלישי בתל אביב. מדי פעם הוא מילא באופן זמני תפקיד של שופט מחוזי.
בשנת 1945 הועלה לדרגת שופט שלום ראשי. ביולי 1947 הועלה אזולאי לדרגת שופט מחוזי. החל מספטמבר 1947 כיהן במינוי רשמי כשופט בית המשפט המחוזי בחיפה.
במסמך השופטים החסוי נכתב עליו: "שופט פלילי טוב. יודע הליכות הערבים". אזולאי היה אחד מששת השופטים המחוזיים הראשונים שמונו במדינת ישראל עם הקמתה. בראשית שנת 1950 הוא מונה לנשיא בית המשפט המחוזי בחיפה.
בשנת 1961 עמד אזולאי בראש ההרכב שדן את פרופ' קורט סיטה לחמש שנות מאסר על ריגול.
במקביל לעבודתו כשופט כיהן כיו"ר אגודת הערים התאומות חיפה - מרסיי.
הוא המשיך לכהן בבית המשפט עד פרישתו לגמלאות ב-1969.
אזולאי נפטר ב-2 במאי 1986 ונקבר במתחם בתי הקברות בחיפה. על שמו נקרא רחוב בחיפה.
הנסיכה איזבל
ויקטור גוטהיינר
ויקטור גוטהיינר (1899 – 1974) היה רופא, מחלוצי רפואת הספורט בישראל, מחלוצי שיקום הלב בילדים ובמבוגרים בישראל, ניהל את מחלקת שיקום ילדים חולי לב שסבלו משגרון בבית החולים הדסה ירושלים (מסוף שנות ה-30 עד סוף שנות ה-40),
פרופסור לשיקום חולי לב באוניברסיטת ברלין.
קורות חיים.
גוטהיינר נולד בברלין. במלחמת העולם הראשונה היה חייל וזכה בעיטור גבורה.
גוטהיינר למד רפואה במינכן וברסלאו וסיים את לימודיו באוניברסיטת ברלין. בתחילת דרכו עסק גוטהיינר ברנטגנולוגיה, בעיקר התעניין בתנועתיות מערכת העיכול
בשנת 1933 עלה לארץ ישראל. גוטהיינר התחיל לעבוד כיועץ לארגוני ספורט. גוטהיינר השתתף בהכשרה הגופנית של חברי המחתרות. בנוסף גוטהיינר היה מעורב בהורדת מעפילים בעלייה ב'. בפעולה זו ניצל את מיומנותו בחתירה. בשנת 1935 פעל כרופא יועץ ספורט תחת הנהלתו של הד"ר עמנואל ארנסט סימון. במאורעות 1936 עבד גוטהיינר בבית החולים הדסה (תל אביב).
בשנת 1936 ייסד גוטהיינר עם קבוצה של חותרים יהודיים מגרמניה, אשר נמלטו מידי השלטון הנאצי שעלה לשלטון במדינה את מועדון השייטים תל אביב.
בסוף שנות השלושים עבר גוטהיינר לירושלים, שם עבד במוסדות ציבור כיועץ קרדיולוגי, גוטהיינר היה רופא בימק"א, וניהל את מחלקת שיקום ילדים חולי לב שסבלו משגרון. המחלקה הייתה מסונפת לבית החולים הדסה ירושלים.
במלחמת העצמאות התגייס גוטהיינר לצה"ל ושירת עד שנת 1953. גוטהיינר היה בין המעצבים של תוכנית האימונים הגופניים לטירונים ולצנחנים.
במשך מספר שנים ניהל גוטהיינר את מכון הרנטגן ברחובות. באמצע שנות החמישים ליווה גוטהיינר את נבחרת הכדורגל של ישראל, לאליפות אסיה בהונג קונג. לאחר הקמת מכון וינגייט החל גוטהיינר לארגן קורסים להכשרת מדריכים לאימון חולי לב.
בין השנים 1959–1964 עסק גוטהיינר בשיקום חולי לב ממכונו: "רמת-חן מכון רפואי לשיקום". חלק לא מבוטל מבין 549 מחוליו לאחר התקף לב ו-555 מחוליו לאחר אי-ספיקת לב שוקמו בתוכנית אימונים שכללה ספורט, כולל הקפת הר תבור במסלול של 11 ק"מ ב־58 דקות
בשנת 1968 הוענק לגוטהיינר תואר פרופסור וקתדרה בנושא: "שיקום חולי לב". מדי שנה נסע לסדרת הרצאות בברלין.
גוטהיינר נפטר בתל אביב. נקבר בבית העלמין דרום השאיר אישה ובת.
שיקום חולי לב.
בשנות הארבעים של המאה העשרים החל גוטהיינר להפעיל גופנית חולי לב שגרונים במסגרת המכון לשיקום חולי לב שגרונים שאותו ניהל, ובהמשך בבית שטראוס. בתל אביב החל גוטהיינר לאמן חולי לב מבוגרים. לאחר תוצאות משביעות הרצון שהושגו לאחר שלושה חודשי פעילות, הגדיל גוטהיינר את מספר החולים ומשנת 1955 החל להפעיל במרפאתו ברמת חן תוכנית לאימון גופני לחולים הלוקים במחלת לב כלילית או במחלת לב וכלי דם אחרת.