DIDO-1 תוכנן להיות משוגר על משגר פאלקון 9 במהלך שנת 2016. לאחר פיצוץ משגר הפאלקון ועליו הלוויין עמוס 6 נדחה השיגור למועד לא ידוע ובהמשך בוטל. במקום זאת שיגרה החברה ב-12 בנובמבר 2017 מעבדת חלל בשם "נקסוס" באמצעות חללית המטען סיגנוס אל תחנת החלל הבינלאומית. מעבדת החלל שקלה 2.3 ק"ג וגודלה היה נפח של 2U ששווה ערך ל-10x10x20 סנטימטר. לאחר תום הניסויים הונחתה המעבדה האוטומטית ב-13 במרץ 2018 חזרה בכדור הארץ והניסויים שנשאה הושבו למעבדות המחקר. שנה אחריה שוגרה בנובמבר 2018 מעבדה נוספת בשם נקסוס 2 לתחנת החלל הבינלאומית.
DIDO-2.
DIDO-2 שוגר ממשגר PSLV ב-15 בפברואר 2017. השיגור, היה שיגור שכלל מספר שיא של 104 לוויינים מאותו משגר, מתוכם 88 לוויינים זעירים ממערך הלוויינים של חברת Planet Labs, וגם הנאנו-לוויינים הישראליים BGUSAT ו-PEASSS.
DIDO-3.
DIDO-3 שוגר ב-3 בספטמבר 2020 מבסיס החלל האירופי בגינאה הצרפתית. הלוויין הוא פרויקט של שיתוף פעולה בין ספייס פארמה וסוכנויות החלל הישראלית והאיטלקית ולכלול ניסויים של חוקרים ישראליים מהטכניון לצד חוקרים איטלקיים. הלוויין מעט יותר ארוך מקודמיו וכן כולל לוחות סולאריים נפרסים מה שמגדיל את יכולת ייצור החשמל שלו שכן הניסויים בו דורשים שמירת טמפרטורה של 37 מעלות צל', כחום גופו של אדם בריא.
רלייאנט ריגל
רלייאנט ריגל (באנגלית: Reliant Regal) הוא דגם מכונית עירונית קטנה, המונעת על ידי שלושה גלגלים ועשויה מפיברגלס. הרלייאנט ריגל מוגדרת כתלת-אופן, מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית רליאנט מוטורס אשר יוצרה בין השנים 1953–1973. עד שנת 1961 הוכנסה בגוף הרכב מסגרת עץ.
גוף הרכב נבנה על ידי סיבי זכוכית עד שנת 1956. מאוקטובר 1962 נבנה על ידי פיברגלס מחוזק באמצעות שתי יחידות מרכזיות (חיצונית ופנימית) על מארז פלדה.
מחיר הרלייאנט ריגל בבריטניה בשנת 1963, היה 362 לירות שטרלינג.
עד 1963 נמכרו כ-50,000 יחידות, ועד סוף הייצור של הדגם בשנת 1973, נמכרו 110,000 יחידות.
דגם הרלייאנט ריגל נחשב לתלת-אופן (בעל שלושה גלגלים) הנמכר ביותר בהיסטורית הרכב.
הולגר הדני
הולגר הדני (הולגר דאנסקה, בדנית: Holger Danske; בצרפתית: Ogier le Danois, Ogier de Danemarche) הוא דמות אגדית של גיבור עממי דני, שיושיע את דנמרק בשעה שתהיה בסכנה קיומית. הדמות נולדה ברומנסה צרפתית והתגלגלה לאגדה הדנית. המחתרת הדנית בעת הכיבוש הנאצי במלחמת העולם השנייה נקראה "הולגר דאנסקה".
הדמות הספרותית.
בשירת רולאן, השייכת לסוגת השירים הצרפתיים על מעללי גבורה מן המאה ה-11 מוזכר כדרך-אגב אביר שלחם לצד קרל הגדול בשם הולגר הדני (Ogier de Danemarche). הפואמה La Chevalerie Ogier de Danemarche ("האביר הולגר הדני") נטלה את הדמות השולית מ"שירת רולאן" והעניקה לה ביוגרפיה מפותחת. לפי פואמה זו היה הולגר בנו של המלך הדני גודפרד, אויבו של קרל הגדול; שגדל והתחנך כילד בחצרו של קרל כבן ערובה לאחר תבוסת אביו. הולגר גדל לתפארת והיה לגיבור רב-מעללים, אולם בנו נרצח על ידי שרלוט, בנו של קרל הגדול. בזעמו הרג הולגר את שרלוט ויצא למסע נקם נגד קרל הגדול שנמשך שבע שנים ובסופו מונעים ממנו אך בקושי מלרצוח את קרל הגדול עצמו. לאחר מכן מתפייסים השניים והולגר נלחם לצידו של קרל כנגד הסאראצינים ונגד הענק ברהוס.
הפואמה הפכה לפופולרית ביותר באירופה. אגדה מספרת שחרבו נקראה קורטאנה (Cortana) ושנעשתה מאותה פלדה כמו דז'אווז (Joyeuse), חרבו האישית של קרל הגדול ודורנדאל (Durendal), חרבו האישית של רולאן. הקשרים אחרים מקשרים בין חרבו לבין "חרב הרחמים" הקטומה עמה מוכתרים מלכי בריטניה ובינה לבין אקסקליבר, חרבו של המלך ארתור.
בסקנדינביה.
במאה ה-14 תורגמו כמה מחזורים משירת מעללי הגבורה הצרפתיים לדנית, והוצאו לאור בשם "סאגת קרל הגדול" (Karlamagnús saga), כך הובאה אגדת הולגר הדני למולדתו. המשורר הדני כריסטיאן פדרסן (Kristiern Pedersen) תרגם את הפואמה המקורית בשם Olger Danskes krönike והוציאה לאור ב-1534.
ב-1907 הוצב פסלו היושב של הלוחם הענק במרתף טירת קרונבורג, האגדה על כך שהוא יזדקף ויקום להציל את ארצו ביום צרה קיבלה משמעות ויזואלית.
בתרבות.
דמותו של הולגר הדני ייצגה את הלאומיות הדתי המתעוררת. בשנת 1789 נכתבה האופרה הולגר דאנסקה על ידי פ.ל.א קונצן (F.L.Æ. Kunzen) וינס בגסן (Jens Baggesen). קרן הולגר דאנסקה לחמה במאה ה-19 נגד השפעות זרות (בעיקר גרמניות) על התרבות הדנית ושפתה ואיגדה אינטלקטואלים דנים שיצרו בשפתם. האנס כריסטיאן אנדרסן העלה את אגדת הולגר על הכתב ב-1845.
חומת מפגע
חומת מפגע היא סוללת עפר עבה או קיר בטון עבה שמטרתם לספוג ולבלום ירי קליעים (כגון כדורי נשק קל) ונתזים. חומות מפגע נפוצות במטווחים פתוחים (כלומר: לא בתוך מבנה סגור) וכחלק בעמדות מגנן מודרניות (בהן חונים כוחות היבשה, טנקים, רכב קרבי משוריין וחיל רגלים).
מטרת חומת המפגע במטווחים היא למנוע זליגת קליעים ונתזים מסכני חיים מחוץ לגבולות המטווח, ובסיום הירי פריקת כלי הירייה (לרוב רובה או אקדח) נעשית כאשר הקנה מופנה אל עבר חומת המפגע. במטווחים פתוחים בדרך כלל חומת המפגע היא בצורת האות "ח" המקיפה את קו המטרות כדי למנוע מירי תועה ונתזים לזלוג דרך צדי המטווח בנוסף לבלימת הקליעים הנורים אל עבר המטרות. במטווח סגור חומת המפגע היא קיר בטון עבה שבולם את הקליע ואינו מחזיר נתזים.
רליאנט TW9
רליאנט TW9 הוא דגם של טנדר קטן, המונע על ידי 3 גלגלים, שעשוי מפיברגלס. הרליאנט TW9 מוגדר כתלת אופן, מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית רליאנט מוטורס אשר יוצרה בין השנים 1967–1987.
בזמן השקתו עלה הרליאנט TW9, בבריטניה, 451 לירות שטרלינג.
סך הכול יוצרו 1,888 יחידות מהדגם רליאנט TW9.
קניין הבכורה
שלמה קנייבסקי
בונד 875
בונד 875, ( Bond 875) היא מכונית מיני, בעלת 3 גלגלים (מוגדרת תלת אופן) העשויה מפיברגלס, שיוצרה על ידי חברת "בונד מכוניות" הבריטית משנת 1965–1970. בפברואר 1969 השתלטה עליה חברת מוטור רליאנט. סך הכול יוצרו 3,431 יחידות.
עם השתלטותה של חברת "מוטור רליאנט" על חברת "בונד מכוניות", חברת מוטור רליאנט המשיכה לייצר עד שנת 1970, את דגם הבאג בונד.
מחירה של הבונד 875 בזמן השקתה היה כ-500 לירות שטרלינג.
אסטואר (מחוז)
אֶסְטוּאֵר (בצרפתית: Estuaire) הוא מחוז הנמנה בין תשעת מחוזות גבון. אסטואר משתרע על שטח של 20,740 קילומטר רבוע. בירת המחוז היא עיר הבירה של גבון, ליברוויל. משמעות השם בצרפתית היא "שפך נהר" והמחוז נקרא כך על שם שפך הנהר גבון השוכן בו.
המחוז גובל במערב במפרץ גינאה, בצפון בגינאה המשוונית, במזרח במחוז אוגואה תחתית, בצפון מזרח במחוז וולה נטם ובדרום במחוז אוגואה-מריטימה.
רינה בן מנחם
שרה רינה בן מנחם (26 ביוני 1935 – 12 ביוני 2004) הייתה סופרת, ציירת וצורפת ישראלית. מחברת הספר העברי הראשון על הומואים ולסביות, "הדווקאים" (1960), והרומן הלסבי העברי הראשון, "הצלע" (1961), תחת שם העט ש.ר.ב.
ביוגרפיה.
בן מנחם נולדה וגדלה בבית מבודד בבני ברק עם אחיה עודד ואחותה תמרה, לאמא אסתר לבית אבניאל ילידת תל אביב ואבא נחום יליד סלונים שבבלארוס. אביה היה חבר "ההגנה". בגיל 15 עזבה את בית הספר והחלה ללמוד צורפות בבצלאל ירושלים. התנדבה לצה"ל בגיל 17. שירתה בחיל האוויר, שימשה כמדריכת ספורט לבנות. בסיום השרות הצבאי חזרה לירושלים ועבדה בצורפות. היא התפרנסה מיצירת תכשיטים ומכתיבת ספרונים של ספרות זולה. היא גרה בירושלים ועין הוד. בעת שהותה בירושלים פרסמה בהוצאה עצמית את שלושת ספריה.
כשיצא "הדווקאים" לאור, הממסד הספרותי הישראלי התנער ממנו לחלוטין. בריאיון לשבועון העולם הזה ב-18 במרץ 1960, כתב העת היחיד שהתייחס להופעת הספר, סיפרה שרה על מאמציה להוציאו לאור. היא עברה ממו"ל למו"ל, ספגה סירובים, פגיעות ועלבונות, ובכל זאת לא ויתרה. כדי להתקיים, כתבה מערכונים ורומאנים זעירים בסיטונות, עבור פרוטות. אך תמיד הייתה חוזרת אל אוסף הסיפורים של הדווקאים. עד שלאט לאט הצטברו אצלה הלירות הדרושות להוצאת הספר על חשבונה. בעקבות הכתבה, שהביאה ציטוטים מתוך הספר, מכירות הספר גברו, כפי שמדווח השבועון בגיליון שיצא שבועיים מאוחר יותר:
בתחילת שנות ה-70 עזבה את ישראל והשתקעה באמסטרדם שבהולנד, שם היה לה דוכן בשוק הפשפשים לממכר משקפיים אופטיות יד שנייה.
בן מנחם הפגינה תעוזה בכך ששילבה את דיוקנה בעטיפת שער "הדווקאים" שעיצבה בעצמה אך לא שיתפה בכתיבתו ובהוצאתו את משפחתה ומכריה. אפילו מכריה הקרובים לא ידעו כי כתבה ספרים נוספים לאחר "הדווקאים", ובמשפחתה הספרים היו טאבו ולא דיברו עליהם. בשנתיים האחרונות לחייה סבלה מאמפיזמה כתוצאה מעישון. חבריה ומשפחתה ליוו אותה מקרוב. היא נפטרה באמסטרדם.
משפחה.
תמרה, אחותה הצעירה של בן מנחם נשואה לעיתונאי נחום ברנע. בני דודה של רינה בן מנחם הם יצחק בן מנחם ("גוליבר") ואריה ורדי.
מנחם שמואלי
שמן חמניות
שמן חמניות הוא שמן צמחי לא נדיף המופק מזרעי חמנית מצויה. שמן חמניות מצוי בשימוש תדיר במזון כשמן בישול וטיגון וכמתחלב במוצרי קוסמטיקה. בשנת 2018 יוצרו בעולם כ-18.4 מיליון טונות שמן חמניות, והמדינות המובילות בייצור שמן חמניות הן אוקראינה ורוסיה.