לורנטיין, נסיכת אוראניה-נסאו (בהולנדית: Petra Laurentien Brinkhorst; נולדה ב-25 במאי 1966) היא רעייתו של קונסטנטין, נסיך אוראניה-נסאו.
ביוגרפיה.
פטרה לורנטיין ברינקהורסט נולדה ב-25 במאי 1966 בליידן כבתם של גניטן ולאורנס ברינקורסט, פוליטיקאי ושר לשעבר בממשלת הולנד. היא למדה היסטוריה באוניברסיטת חרונינגן ולאחר מכן סיימה תואר במדעי המדינה באוניברסיטת לונדון, בנוסף היא גם למדה עיתונאות באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. בדצמבר 2000 הנסיך קונסטנטין ולורנטיין הכריזו על אירוסיהם ובמאי 2001 נישאו הזוג, לזוג שלושה ילדים.
היא משמשת כסנדקית עבור הנסיכה ליה, בתה האמצעית של מרתה לואיז, נסיכת נורווגיה. היא פעילה במאבק נגד אנאלפביתיות בהולנד ומשמשת כסגנית נשיאת ארגון צדקה העוסק בשימור אוכלוסיית הצומח ובעלי החיים.
משפחתה.
ב-16 בדצמבר 2000 התארסה לורנטיין עם קונסטנטין, נסיך אוראניה-נסאו, וב-17 במאי 2001 התחתנו השניים בהאג, וראש העיר ניהל את הטקס. כעבור יומיים נערך טקס החתונה הדתי, על ידי הכומר קרל טר לינדן. לבני הזוג נולדו 3 ילדים:
החלל התת-עכבישי
קוניסטון ווטר (אגם)
אגם קוניסטון ווטר (באנגלית: Coniston Water) הוא אגם של מים מתוקים. באזור האגמים האנגלי הנמצא במחוז קאמבריה בצפון-מערב אנגליה. זהו האגם השלישי בגודלו באזור האגמים.
זהו אגם מוארך שאורכו 8.8 ק"מ ורוחבו המרבי 880 מטר. עומקו המרבי 56 מטר. האגם מתנקז באמצעות נהר קרייק ( Crake ).
גאוגרפיה.
קוניסטון ווטר הוא אגם מוארך הנמצא בעמק קרחוני שנוצר בעידן הקרח האחרון .
איים.
באגם שני איים.
שייט באגם.
מטיילים מרבים לחתור באגם בסירות קאנו וקיאקים, אותם ניתן לשכור במקום. בקיץ מתקיימים גם סיורים באגם בסירות מנוע.
האגם משמש גם כאתר לשבירת שיאי עולם בסירות. מדי שנה, בדרך כלל בנובמבר, מתקיים "שבוע השיאים". בשנים 1939, 1956 ו- 1959 נשברו שיאי המהירות באגם הזה.
קוניסטור ווטר (אגם)
הפועל חדרה גבעת אולגה
No Me Acuerdo
No Me Acuerdo (באנגלית: I Don't Remember, ובעברית: אני לא זוכרת) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת טליה, וזמרת הרגאטון הדומיניקנית נאטי נטשה. השיר יצא לאור ב-1 ביוני 2018, ומתפקד כסינגל מתוך אלבומה ה-14 של טליה, "Valiente".
השיר הגיע למקום הראשון במצעד שבמקסיקו, השני במצעד שבאקוודור, והארבע עשרה במצעד השירים הלטיניים.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי אוסקר הרננדז, מריו קצ'רס, ג'ון לאון, פרנק סנטופיו ויסמיל מרופו, והופק על ידי אותם חמשת הכותבים גם כן. השיר הוא שיר פופ המשלב בתוכו גם את סגנון הרגאיי, והוא הוקלט על ידי השתיים כבר בשנת 2017. ה-RIAA העניק לשיר את 8 תוארי פלטינה לטינית, על מכירות של למעלה מ-480,000 עותקים במדינה.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-295 מיליון השמעות.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ הנלווה שיצא עבור השיר צולם במנהטן שבניו יורק, והוא פורסם ב-1 ביוני 2018. השיר מציג בתוכו את השתיים, כשהן יוצאות בערב אל מנהטן וחוגגות כביכול עם החברות שלהן מאורע מסוים במועדון לילה.
נכון ליוני 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-1.1 מיליארד צפיות, דבר אשר הופך אותו לאחד מהקליפים הנצפים ביותר בכל הזמנים.
קדם-אירוויזיון 2005
ארטה (ערוץ טלוויזיה)
Arte (ראשי תיבות של Association relative à la télévision européenne, בתרגום לעברית: האגודה המשותפת לטלוויזיה אירופית) הוא ערוץ טלוויזיה ציבורי גרמני-צרפתי המשדר תוכניות בתחום התרבות והאמנות. הוא מורכב משלוש חברות שונות, ומשדר משטרסבורג, פריז ומבאדן-באדן. הערוץ, שמנוהל כמיזם בינלאומי משותף, נועד לפנות לקהל הצרפתי והגרמני גם יחד, ועל כן משמעות הדבר היא שהערוץ משדר בשתי שפות במקביל, וכל תוכנית עוברת תרגום/דיבוב כפול, לצרפתית ולגרמנית, והוא זמין בשני אפיקי שמע שונים (באמצעות הטלוויזיה הדיגיטלית, הטלוויזיה בלוויין והטלוויזיה בכבלים).
80% מהתוכניות של Arte מופקות באופן שווה בגרמניה וצרפת על ידי שלוחות הערוץ במדינות אלו, ואילו יתר התכנים מסופקים על ידי ARTE GEIE והשותפים האירופיים הנוספים של הערוץ.
בעבר הייתה ידועה ARTE France בשם La Sept. מהצד הגרמני, ARTE Deutschland TV GmbH היא חברה בת של שתי רשתות הטלוויזיה הציבוריות בגרמניה: ARD ו-ZDF.
תוכניות נבחרות של הערוץ זמינות דרך האינטרנט עם כתוביות באנגלית, ספרדית ופולנית.
היסטוריה.
1986-1990: רעיון הקמת הערוץ.
במהלך שנות ה-80, שוק הטלוויזיה הצרפתי סער עקב הופעתם של ערוצי טלוויזיה בבעלות פרטית (TV6, TF1, La Cinq ו-+Canal). פרנסואה מיטראן, נשיא צרפת, שהגה את רעיון הקמת ערוץ תרבותי וחינוכי כלל-אירופי מאז שנת 1984. הפרויקט יצא לדרך ב-27 בפברואר 1986 ושם הערוץ נקרא La Sept, כשבעלי המניות בו היו: 45% נשלטו על ידי FR3, המדינה שלטה ב-25%, 15% היו בידי רדיו צרפת ו-15% על ידי INA2.
באוקטובר 1986, בפסגה הפרנקו-צרפתית, בפרנקפורט, שוחחו נשיא צרפת מיטראן וקנצלר גרמניה הלמוט קוהל בעניין חיזוק המשקל הפוליטי של אירופה באמצעות כלי התקשורת. כעבור שנה וחצי, ב-26 במרץ 1988, הוקמה בגרמניה קבוצת עבודה שעסקה בנושא הקמת ערוץ תרבות גרמני-צרפתי. ב-4 בנובמבר 1988 הסכימו מיטראן וקוהל על הקמת "ערוץ התרבות הצרפתי-גרמני, שיהיה הגרעין של הטלוויזיה התרבותית האירופית העתידית". ב-1989 נפתח המשא ומתן להקמת הערוץ.
עם זאת, על הפרויקט היה להתגבר על קושי ראשון: אם בצרפת התוכן האודיו-ויזואלי נמצא באחריות המדינה, אז לעומת זאת בגרמניה ישנן 11 מדינות שעמן יהיה צורך לנהל משא ומתן. כמו כן בגרמניה צפוי היה כי הערוץ יתבסס על ARD ו-ZDF ובצרפת על La Sept, אולם הגרמנים סירבו לממן את הרשת באופן שווה יחד עם הצרפתים, כיוון שהם מספקים שידורים באמצעות הכבלים ל-80% מהאוכלוסייה שלהם בעוד רק חלק קטן La Sept נקלט רק אצל חלק קטן באוכלוסיית צרפת באמצעות לוויין TDF 1.
לבסוף, ב-2 באוקטובר 1990 נחתם בברלין הסכם בין-לאומי להקמת הערוץ. ההסכם נחתם במהירות עוד טרם איחוד גרמניה על מנת להימנע מהצורך לשכנע את חמש המדינות של גרמניה המזרחית.
1991-1992: הקמת Arte.
ב-30 באפריל 1991, ארטה, האגודה לטלוויזיה אירופית, נוסד, והמשרד הראשי של הערוץ נמצא בשטרסבורג.
בספטמבר 1991 הוקמה La Sept Cinéma, חברת הפקת סרטים. ב-15 בנובמבר אותה שנה התקיים בשטרסבורג הכנס הראשון שמטרתו הייתה להשיק את ההפקות הראשונות של הערוץ.
ב-30 במאי 1992 החלו שידורי הערוץ עם שידור אופרה מיוחדת בבניין האופרה של שטרסבורג. אמנים רבים נכחו בשידור ההשקה של הערוץ, דוגמת ז'ראר דפארדיה, חנה שיגולה ומסטיסלב רוסטרופוביץ'.
הערוץ משודר בו-זמנית בשתי המדינות על ידי לוויינים TDF 1,2 ועל ידי הכבלים. מספר הצופים שלו עומד על 900,000 בצרפת ו-10 מיליון בגרמניה.
מאז הקמת הערוץ.
בשנות ה-90.
ב-28 בספטמבר 1992, הרחיב הערוץ את קליטתו בצרפת. בהמשך, ב-13 בדצמבר 1994, החל ארטה לחלוק את שעות השידור שלו יחד עם ערוץ La Cinquième, שנוסד בשנת 1994. ערוץ זה שידר במשך 12 שעות ביום, מ-7:00 בבוקר עד 19:00 בערב, ואילו ארטה שידר ביתר הזמן.
בנוסף, ארטה החל ליצור שיתופי פעולה עם ערוצים אירופיים נוספים. ב-4 בפברואר 1993 נוצר שיתוף פעולה עם ערוץ RTBF הבלגי. בנוסף הוא החל בשיתופי פעולה גם עם SSR, תאגיד השידור השווייצרי ב-6 ביולי 1995, עם TVE, רשות השידור הציבורית של ספרד, ב-12 ביולי אותה שנה, ושנה לאחר מכן גם עם TVP (פולין), בדצמבר 1996.
ב-27 בספטמבר 1993, La Sept שינה את שמו ל-Ls Sept-Arte11. בינואר 1994, פורסם הגיליון הראשון של הירחון שלו, ARTE Magazin. במאי אותה שנה נוסד ARTE Éditions. ב-1 בינואר 1995 התאחדו גופי השידור הגרמניים MDR ו-ORB עם Arte Deutschland TV.
בשנה שלאחר מכן, עברה הרשת שינויים רבים. השינוי הראשון היה כאשר היא החלה לשדר במשך 24 שעות ביממה באמצעות הטלוויזיה בלוויין ובכבלים, והפיקה סרט בשיתוף פעולה עם ARD ו-ZDF. בפברואר שודר הסרט הראשון של הרשת שכלל מסלול קריינות מיוחד לעיוורים ולבעלי לקות שמיעה. חודש לאחר מכן, שודר הסרט הראשון בפורמט מסך רחב 16:9. באוקטובר השיקה הרשת את אתר האינטרנט שלה. ב-9 בנובמבר הצטרפו חמש מדינות גרמניה המזרחית לשעבר להסכם בין שתי המדינות מ-2 באוקטובר 1993.
בשנים הבאות, הרשת החלה בשיתופי פעולה עם גופים נוספים. ב-15 בינואר 1998 החל שיתוף פעולה עם ORF (אוסטריה), ב-17 באפריל עם RAI האיטלקי וב-3 בפברואר 1999 עם YLE הפיני. בספטמבר 1999 La Sept Arte הפך לבעל המניות ב-TV5Monde.
בראשית שנות ה-2000.
באוגוסט 2000, הפך סופית La Sept Arte לערוץ Arte צרפת. ביוני 2001 הפך ארטה צרפת לבעל 15% מהמניות של הערוץ הקנדי ICI ARTV. באוקטובר, חתמה ארטה על הסכם לשיתוף פעולה עם ה-BBC (בריטניה). באפריל 2002 עבר הערוץ התרחבות מהירה ונקלט ב-20 מדינות אפריקאיות הדוברות צרפתית. ביוני חתמה הרשת על הסכם לשיתוף פעולה עם תאגיד השידור השוודי. בספטמבר הושקה תחנת הרדיו של הרשת, שנקרא Arte Radio שנקלטת באמצעות הרשת ומשדרת דיווחים ותוכניות תעודה. בנובמבר ארטה עלה לאוויר ברשת השידור הדיגיטלית היבשתית.
ב-13 באוקטובר 2003 חנכה ארטה את המטה החדש שלה בשטרסבורג, שהיה קרוב יותר למוסדות האירופיים. המטה עוצב על ידי צוות אדריכלים גרמניים-צרפתיים.
בספטמבר 2006 ארטה ו-RTBF השיקו את ערוץ Arte בלגיה. בספטמבר 2007 הושק שירות הטלוויזיה של ארטה, 7+.