ב-1989, לאב לימדה את עצמה לנגן בגיטרה, והחליטה להקים להקה משלה. היא פרסמה מודעה בפנזין "Flipside". אריק ארלאנדסון התעניין במודעה, פנה ללאב והשניים הקימו את להקת הגראנג' הול בה שימשה לאב כסולנית. ההופעה הראשונה של הלהקה הייתה בנובמבר 1989. אלבום הבכורה של הלהקה, "Pretty on the Inside" יצא בספטמבר 1991, וזכה להצלחה בסצנת הגראנג', כשמכר מעל 200,000 עותקים בארצות הברית. האלבום קיבל ביקורות טובות ממבקרי המוזיקה והסינגל מהאלבום, "Teenage Whore", הגיע למקום הראשון במצעד האינדי בממלכה המאוחדת.
בהמשך שנות התשעים הוציאה הלהקה שני אלבומים נוספים שזכו להצלחה גדולה ולשבחי רוב המבקרים, "Live Through This" הכנה שנחשב לאחד מאלבומי הרוק הטובים של שנות ה-90 וכן האלבום בעל הסאונד הפחות אלטרנטיבי ויותר פופי ומתאים למיינסטרים, "Celebrity Skin". לאב הייתה מעורבת כמעט בכל אחד השירים בכל אחד מהאלבומים והיכולת המילולית שלה שהתבטאה בשיריה זכתה לתשומת לבם של מבקרי המוזיקה.
ב-24 במאי 2002, הודיעה הלהקה על התפרקותה.
אלבום הסולו הראשון שלה יצא ב-2004 ויצר ציפיות גבוהות אצל רבים וקיבל ביקורות מעורבות. האלבום הוא ברוח רוק שנות ה-60 של לד זפלין וכולל את להיט ה־MTV "Mono", שיר אהבה לג'וליאן קזבלנקס, כמה בלדות וכמה שירים על שימוש בסמים.
לאב שיחקה במספר סרטים, אחד מהזכורים בהם הוא "לארי פלינט האיש והסקנדל" שיצא ב-1996, וזיכה אותה במועמדות לפרס גלובוס הזהב. סרטים אחרים בהם שיחקה היו "סיד וננסי" (1986), "איש על הירח" (1999), "דור הביט" (2000), "לכודה" (2002) ועוד.
לאב היא אחת הדמויות השערורייתיות בתולדות התרבות האמריקאית. ב-2 באוקטובר 2003, נעצרה לאב בלוס אנג'לס, לאחר ששברה מספר חלונות בביתו של ג'ים ברבר, אשר היה המפיק, המנהל האישי והחבר שלה. היא הודתה בשימוש בהרואין בשלבים מוקדמים של הריונה, הושוותה על ידי חלק ממעריצי נירוונה ליוקו אונו (כשגם הועלתה סברה שקורט קוביין בעצם נרצח על ידה ולא התאבד), נעצרה מספר פעמים על ידי המשטרה וחשפה את חזה 6 פעמים בתוכנית האירוח של דייוויד לטרמן במרץ 2004 ובהזדמנויות אחרות.
ביוני 2005, שלושה חודשים לאחר שחרורה של לאב ממכון גמילה מסמים, התחילה להקליט את אלבום הסולו השני שלה Nobody's Daughter (הבת של אף אחד). חלק מהשירים שנכתבו לאלבום זה חוברו על ידי לאב בזמן שהותה במכון הגמילה. את האלבום הפיקה לינדה פרי, סולנית להקת 4 Non Blondes בשיתוף עם סולן ומוביל להקת הסמאשינג פאמפקינס, בילי קורגן.
יציאת האלבום תוכננה תחילה לפברואר 2007, לאחר מכן נדחה התאריך לינואר 2009, ובסופו של דבר יצא האלבום לאור ב-23 באפריל 2010. בזמן זה הייתה לאב עסוקה בצילום הסרט הדוקומנטרי בשם "The return of Courtney Love" ("שובה של קורטני לאב"), העוסק ביציאת האלבום.
בראיון שהעניקה ל-NME, הכריזה לאב כי הסינגל הרשמי הראשון יצא לשיר "סמנתה" מתוך האלבום שישווק תחת להקתה של לאב, "הול", אשר עתיד לצאת בחודש אפריל 2010. למרות הכרזה זו, הסינגל הראשון והרשמי שיצא במהלך חודש מרץ 2010, היה לשיר "Skinny Little Bitch". הסינגל הופץ להורדה חינם באמצעות האתר הרשמי של הלהקה.
להקת הול המחודשת הופיעה לראשונה בתוכניתו של ג'ונתן רוס בערוץ BBC ב-12 בפברואר 2010.
בשנת 2015 התארחה בעונה הראשונה של סדרת הדרמה "אימפריה" ברשת פוקס בתפקיד אל דאלאס, כוכבת רוק שנאבקת בהתמכרותה לסמים.
חיים אישיים.
ב-1989 נישאה לסולן להקת The Leaving Trains, ג'יימס מורלנד. אולם נישואיהם היו קצרים וניגמרו בביטול.
ב-12 בינואר 1990, פגשה במועדון את קורט קוביין, סולן וגיטריסט להקת נירוונה, עוד לפני שהלהקות של השניים התפרסמו. הזוג נישא בהוואי ב-24 בפברואר 1992. שישה חודשים לאחר מכן, ב-18 באוגוסט, נולדה בתם, פרנסס בין קוביין. לאב איבדה מספר פעמים את המשמורת עליה לאורך השנים האחרונות בגלל הסתבכויות עם סמים ועם החוק. ב-8 באפריל 1994, 4 ימים לפני יציאת האלבום של להקת הול, "Live Through This", נמצאה גופתו של בעלה קוביין בסיאטל, וושינגטון.
ב-1996, פגשה לאב את השחקן אדוארד נורטון. השניים היו בזוגיות עד 1999. התארסו ולבסוף נפרדו.
וילארד (להקה)
וִילארְד (באנגלית: Willard) הייתה להקת גראנג' אשר הוקמה ב-1989, והייתה ידועה בסצנת הגראנג' בשנות השמונים והתשעים.
הלהקה הייתה שונאת-פרסום שניגנה מוזיקה שמזכירה את טאד ומלווינס והתפרקה לאחר אלבום אחד. החברים היו ג'וני קלינט הסולן, אוטיס פ. אוטיס, מארק ספיידרס, דארן פיטרס וסטיב וויד (שתופף גם בלהקת טאד).
מיי סיסטר'ס מאשין
מיי סיסטר'ס מאשין (במקור: My Sister's Machine) הייתה להקת גראנג' מסיאטל שבוושינגטון, שפעלה בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20. הלהקה הוחתמה על ידי קולומביה רקורדס עוד בטרם הוציאה אלבום. מכירות אלבומה הראשון, "Diva", שיצא בשנת 1992, היו נמוכות מהצפוי והלהקה עברה ללייבל אחר. תחת הלייבל החדש הוציאה בשנת 1993 את האלבום "Wallflower", שכשל אף יותר מקודמו. הלהקה, שלא התאוששה מכשלונה, התפרקה בשנת 1994.
ב-2010 התאחדה הלהקה לכבוד ערב הופעה לזכרו של ליין סטאלי שהיה חברו ללהקה של פולוק בהרכב המוקדם של אליס אין צ'יינס. לאחר מכן המשיכה הלהקה לנגן במספר הופעות במשך שנה נוספת.
מירי מסיקה
מירי מסיקה (נולדה ב-3 במאי 1978) היא זמרת ושחקנית ישראלית. זוכת פרס זמרת השנה, תגלית השנה ושיר השנה לשנת 2005 עם שירה "לשם".
ביוגרפיה.
מסיקה נולדה וגדלה בעיר הרצליה למשפחה ממוצא תוניסאי ועיראקי, ולה שתי אחיות גדולות. בילדותה החלה ללמוד מוזיקה וניגנה בגיטרה ובחלילית בקונסרבטוריון העירוני. בנעוריה למדה בתיכון "היובל" במגמת מוזיקה ותיאטרון. בשירותה הצבאי הייתה סמלת מבצעים בחיל הרגלים.
תחילת דרכה המוזיקלית.
בשנת 1998, לאחר סיום שירותה הצבאי, החלה מסיקה ללמוד בבית הספר למוזיקה רימון, שבו פגשה את מפיקה ובעלה לעתיד אורי זך. במקביל ללימודיה ברימון, נבחרה מסיקה באותה שנה להשתתף במופע "פעמוני היובל", חגיגות שנת היובל לישראל, בבימויו של צדי צרפתי ובניהולו המוזיקלי של רוני וייס. לאחר סיבוב הופעות ברחבי אירופה, היא שבה להשלמת לימודיה ושרה בהרכבים שונים, ביניהם בהרכב בו פגשה את אורי זך ואת שמוליק נויפלד, מנחה הקורס. במסגרת לימודיה השתתפה בתחרות ה"שירימון", בה ביצעה את שירו של דוד ד'אור "מישהו קיים" ("אמא של גיא"), בעיבודו של אורי זך וזכתה בו במקום הראשון. ברימון הכירה יוצרים וזמרים רבים, ביניהם את קרן פלס, שהייתה לחברתה ולאחת הכותבות והמלחינות העיקריות עבורה. לאחר סיום לימודיה ברימון, העלתה מסיקה באופן עצמאי מופע המורכב ברובו משיריה של קרן פלס. המופע, אותו הפיק ועיבד אורי זך, כלל בין היתר את השירים "נובמבר" ו"לשם", אשר בוצעו לראשונה על במה. המפגש הראשוני עם הקהל היה מוצלח ומיד לאחר המופע הוצע לה חוזה הקלטות בחברת התקליטים "הד ארצי", במסגרת הלייבל "עננה".
לאחר שסיימה את לימודיה בבית הספר "רימון" בשנת 2002, החלה מסיקה ללמוד משחק בבית הספר לאמנויות הבמה של סופי מוסקוביץ'. במהלך לימודיה שיחקה ושרה במחזות שונים בתיאטרון, ביניהם "ליל האיגואנה" ו"חתונת הדמים", בתפקידים הראשיים.
במקביל ללימודי המשחק, השתתפה מסיקה כסולנית בערבי שירה שונים, כגון ערבי מחווה ליוצרים כמו חיים נחמן ביאליק, נתן יונתן, נורית זרחי ואיציק מאנגר. כמו כן, חברו מסיקה וזך לפסנתרן והמעבד גיל פלדמן ולזמרת והפזמונאית צרויה להב, וביחד העלו ערב משיריה של להב, שהועלה במסגרת פסטיבל הפסנתר בתל אביב.
קריירה כזמרת וכשחקנית.
בעשור הראשון של המאה ה-21.
בשנת 2004 זכתה מסיקה לפרסום ראשון, כאשר החלה להקליט את אלבומה הראשון, מירי מסיקה, בעיבודם והפקתם של אורי זך (בעלה) ושמוליק נויפלד, בהוצאת "עננה" (הד ארצי). הסינגל הראשון מהאלבום, "טיפה טיפה", יצא בנובמבר 2004, ואחריו יצאו הסינגלים "נובמבר" ו"לשם" שזכו להשמעות רבות ברדיו והובילו במצעדים.
באפריל 2005 יצא אלבום הבכורה המלא, מירי מסיקה. לאחר צאת האלבום יצאו גם הסינגלים "באה אליכם" ו"אף אחת", שזכו אף הם להצלחה רבה. במצעד הפזמונים השנתי ה'תשס"ה של גלגלצ זכתה מסיקה בתואר "זמרת השנה" ו"תגלית השנה", והשיר "לשם" נבחר ל"שיר השנה". ברשת ג' זכתה גם בתואר תגלית השנה. האלבום הגיע למעמד פלטינה כפולה, ומעל ל-80,000 עותקים נמכרו ממנו עד היום. באותה שנה השתתפה מסיקה בהפקה המחודשת של "תיאטרון הבימה" למחזמר "שלמה המלך ושלמי הסנדלר", בתפקיד נופרית, פילגשו של שלמה המלך. המחזמר זכה לשבחים רבים ולהצלחה רבה וכמו כן בפרס "מחזמר השנה" לשנת 2005 ב"טקס פרס התיאטרון הישראלי".
בשנת 2006 זכתה מסיקה בתואר "זמרת השנה" גם בטקס פרסי עמ"י של ערוץ 24 (ערוץ המוזיקה). באותה שנה שרה בדואט עם להקת טיפקס את השיר "כלוב של זהב", אשר הופיע באלבומם "רדיו/מוזיקה/עברית".
בנובמבר 2006 יצא לקולנוע סרט הדרמה "שלוש אמהות", שבו שיחקה מסיקה לצד יורם חטב ויחזקאל לזרוב. בסרט שרה שלושה שירים חדשים, בהם "ברכת המלך" ו"איך היינו", שאותם הלחין והפיק מוזיקלית שמוליק נויפלד, וחידשה את השירים "ביקשתי אש" של אילנה רובינא ו"דבר אלי בפרחים" של גאולה גיל. באותה שנה ביצעה מסיקה בסרט "אביבה אהובתי" את שיר הנושא, "האביב שלי יגיע", שכתב במאי הסרט שמי זרחין והלחין יונתן בר גיורא.