הסיפור הופיע לראשונה בדפוס בשפה האנגלית ב־1757 בספר The Italian Library של ג'וזפה בארטי:
דירוג פיפ&quot;א
טיסה 858 של קוריאן אייר
טיסה 858 של קוריאן אייר הייתה טיסה מנמל התעופה הבינלאומי בגדד עם חניות ביניים בנמל התעופה הבינלאומי אבו דאבי שבאיחוד האמירויות הערביות ונמל התעופה הבינלאומי דון מואנג שבבנגקוק, תאילנד ויעדה נמל התעופה גימפו ליד סיאול שבקוריאה הדרומית. הטיסה, שהמריאה ב-29 בנובמבר 1987, התפוצצה מעל ים אנדמן וכל הנוסעים נהרגו.
לפי הרשויות הדרום קוריאניות, המטוס, מסוג בואינג 707, המריא מאבו דאבי וטס לבנגקוק בדרכו לסיאול. שני נוסעים שהחזיקו בדרכונים יפניים מזויפים ירדו מהמטוס באבו דאבי והשאירו פצצת זמן, מקלט רדיו של פנסוניק שהיה מלא בחומר נפץ פלסטי, ובקבוק ליקר שהכיל חומר נפץ נוזלי בתא במטוס. אלה התפוצצו כשהמטוס היה מעל ים אנדמן, סמוך לתאילנד. בעת הפיצוץ אבד קשר הרדאר עם המטוס.
כל 11 אנשי הצוות ו-104 הנוסעים במטוס נהרגו, עובדה שהפכה את האירוע לפעולת הטרור הקטלנית ביותר נגד קוריאה הדרומית.
כפי שהתברר, היו אלה שני סוכני מודיעין צפון קוריאנים שהטמינו את הפצצה במטוס, וניסו להימלט לקוריאה הצפונית דרך בחריין זמן קצר לאחר הפיצוץ, אך נעצרו על ידי הרשויות בבחריין. אחד הסוכנים, קים סאונגיל, התאבד בעזרת גלולת רעל ואילו הסוכנת השנייה, קים היון-ווי, נתפסה לפני שהצליחה להתאבד. לאחר מכן הועברה לידי קוריאה הדרומית. היא סיפרה לחוקרים שהפיצוץ היה הוראה מבנו של קים איל-סונג, קים ג'ונג-איל. היון ווי נידונה למוות אך זכתה בחנינה, ואף פרסמה ספר אודות קורותיה.
פעולת טרור זו, יחד עם הפיגוע בראנגון בשנת 1983 והפיגוע בנמל התעופה גימפו בשנת 1986, חיזקה את מקומה של המדינה הצפון-קוריאנית ברשימת המדינות המממנות טרור של ארצות הברית.
יגאל כהן-אורגד
יגאל כהן-אורגד (30 באוגוסט 1937 – 27 באוגוסט 2019) היה פוליטיקאי ישראלי שכיהן כחבר הכנסת ושר. בעשור השני של המאה ה-21 כיהן כנגיד אוניברסיטת אריאל בשומרון.
ביוגרפיה.
כהן-אורגד, יליד תל אביב, היה בוגר בית הספר הדתי תיכון עירוני ב' בעיר. כמו כן היה חבר בתנועת הנוער "בני האצ"ל", שהייתה שייכת לתנועת החרות, ולאחר זמן התמזגה עם תנועת בית"ר. עקב חברותו בבית"ר, סולק אורגד מהתיכון.
לאחר שירותו בצה"ל למד כלכלה וחינוך באוניברסיטה העברית בירושלים, וכן תואר שני בכלכלה ומינהל עסקים מהאוניברסיטה העברית.
בשנת 1962 עבד כהן-אורגד ברשות לתכנון כלכלי במשרד האוצר. לאחר מכן, פתח חברה פרטית לייעוץ ותכנון כלכלי.
קריירה פוליטית.
כהן-אורגד היה משך שנים רבות חבר בתנועת החרות. בשנת 1965 היה ממקימי "הגוש החופשי", בהובלת שמואל תמיר, שקרא תיגר על מנהיגותו של מנחם בגין. בשנת 1967, נמנה עם אנשי הגוש החופשי שפרשו מ"חרות" עם הרחקתו של שמואל תמיר והקימו את "המרכז החופשי". בשנת 1967 השתתף בהפגנה נגד מסירת ארמון הנציב לידי אנשי האו"ם.
בשנת 1973 הקים את החוג לאיחוד הליכוד, יחד עם חבר הכנסת מיכאל איתן, מפקד חיל הים לשעבר שלמה אראל, ואחרים. לאחר שלא נבחר לרשימת הליכוד לכנסת השמינית על ידי הוועדה המסדרת של המרכז החופשי, היה לאופוזיציה לראשי התנועה. בסוף 1974 שב לתנועת החרות, והיה יו"ר המועצה הכלכלית של התנועה.
לקראת הבחירות לכנסת התשיעית בשנת 1977, היה בין הפנים החדשות שהשתבצו במקום גבוה ברשימה של תנועת החרות, והוא שובץ במקום ה-24 ברשימת הליכוד. עוד לפני הבחירות, כדי למנוע בלבול בינו ובין חבר הכנסת יגאל כהן, הוסיף לשם משפחתו את המילה "אורגד", המורכבת מראשי התיבות של ארבעת ילדיו. כהן-אורגד כיהן בכנסת בין השנים 1977–1988, והיה חבר בוועדות הכלכלה, הכספים והחוץ והביטחון. כהן-אורגד היה מרכז סיעת הליכוד בוועדת הכספים והיה בין הדורשים לקצץ בתקציב. הוא דרש מהממשלה לכלול בתקציב גם את ההתחייבויות להצמדה וביטוחי שער שהממשלה לוקחת על עצמה ויצא נגד הגידול בתקציב משרד הדתות.
כהונותו בכנסת נמשכה גם לאורך הכנסת העשירית והכנסת ה-11
מטעם הליכוד.
ב-15 באוקטובר 1983, ימים ספורים לאחר שכונן יצחק שמיר את ממשלתו הראשונה, פרש ממנה יורם ארידור עקב הביקורת החריפה שספג על תוכנית ה"דולריזציה" שביקש להנהיג. עקב כך, מונה כהן-אורגד ב-18 באוקטובר 1983 לכהן כשר האוצר. הוא כיהן בתפקידו זה 11 חודשים, עד תום ימיה של ממשלת שמיר הראשונה, ב-13 בספטמבר 1984. בתקופת כהונתו זינקה האינפלציה בישראל מ-250% לכ-450%.
בבחירות לכנסת התשע עשרה מוקם במקום ה-117 ברשימת "הליכוד ישראל ביתנו".
לאחר סיום כהונתו בכנסת.
היה יושב ראש מועצת המנהלים של חברת "אית"ם". כיהן כדירקטור בבנק לאומי (מ"מ יו"ר הדירקטוריון), תעשיות לייזר, עץ לבוד, חברת בזק וחברת החשמל.
ב-16 בינואר 2001 הטיל עליו השופט דוד רוזן 150 שעות עבודות לשירות הציבור - ללא הרשעה. אורגד הואשם בכתב האישום בעבירות מרמה, זיוף, קשירת קשר ורישום כוזב במסמכי תאגיד, אך הודה בעקבות הסדר טיעון בכתב אישום מתוקן שעסק בתקופה בה היה אורגד מנהל חברת "דקו ישראל".
ב-2003 מונה על ידי המועצה המקומית רמת השרון לאחראי תכנון מתחם עמק גלילות צפון. אולם במאי 2008, חשף מינהל מקרקעי ישראל כי לאורגד יש מגרש בשטח 1.8 דונם במתחם, ולכן קיים ניגוד עניינים בין עבודתו על תכנון ופיתוח המתחם, לבין היותו בעל קרקע במקום, ועבודתו בפרויקט הופסקה. ב-2012 תבע 1.2 מיליון שקל פיצויים מהמינהל, על הפרת ההסכם עמו.
בינואר 2004, מונה כדירקטור חיצוני בחברת בזק.
כיהן כיו"ר הוועד הפועל של המכללה האקדמית יהודה ושומרון, ולאחר הפיכתה לאוניברסיטה כיהן כנגיד אוניברסיטת אריאל בשומרון.
ב-2013 זכה בפרס מוסקוביץ' לציונות.
לכהן-אורגד נולדו ארבעה ילדים מאשתו שרה (1937–2005). התגורר בתל אביב-יפו עד למותו בגיל 82, ב-27 באוגוסט 2019. כהן-אורגד הובא למנוחות בבית העלמין ירקון ב־28 באוגוסט 2019.
שבוע ההגנה המקודשת
שבוע ההגנה המקודשת (בפרסית: هفته دفاع مقدس) הוא אירוע הנצחה המתקיים באיראן מדי שנה לציון מלחמת איראן–עיראק, שהתחוללה בין השנים 1980-1988. במסדרי הצבא ומשמרות המהפכה האסלאמית שנערכים לכבוד האירוע מוצגים לעיתים קרובות כלי נשק חדישים. במסגרתו למשל נחשפו לראשונה לכלל הציבור טיל הקרקע קרקע השיהאב.
לרוב, הצועדים באירוע קוראים סיסמאות אנטי-ישראליות ואנטי-אמריקניות.
סיגלון חד-עלים
סִיגָּלוֹן חד-עלים או יָקָרַנְדָּה (שם מדעי: "Jacaranda mimosifolia") הוא עץ ממשפחת הביגנוניים. המקור לשמו הוא פריחתו בגוון סגול-כחול, ועליו החדים.
תכונותיו.
סיגלון חד-עלים מגיע בגובהו ל-15 מטר. הוא פורח באביב בחודשים מאי - יוני. הפריחה שלו מכסה לרוב את כל העץ והצבע הסגול-כחול של הפרחים בולט מאוד לעין. בשל הפריחה קשה לזהות במבט שטחי את לבלוב העלים אשר מתרחש במקביל. הפריחה ושלכת הפרחים של עץ זה, היוו את ההשראה לשירו של שאול טשרניחובסקי ממאי 1934 'שירת היקרנדה', הנפתח בשורות: "יִהְיוּ אֲשֶׁר יִהְיוּ, – כֻּלָּם / סוֹפָם: אֶל קוֹל שׁוֹפָר / יִפְּלוּ נוֹפְלִים, בְּיוֹם נִבְלָם / בַּעֲרֵמוֹת עַל פְּנֵי עָפָר, / כַּעֲרֵמוֹת פִּרְחֵי-לִילַךְ / הַיָּקָרַנְדָה."
את הסיגלון חד-העלים מרבים לנטוע כצמח שדרות והוא בולט בפריחתו הסגולה ובעלוותו הירוקה. בנוסף נוטעים אותו כצמח בודד במדשאות.
תפוצה.
מוצאו של הסיגלון חד-העלים הוא בחלק הצפוני של דרום אמריקה, שם הוא גדל באזורים הרריים חמים, שכן הוא עמיד רק לטמפרטורות הגבוהות מ-4 מעלות צלזיוס.
מדרום אמריקה הוא נלקח לאזורים חמים רבים ברחבי העולם, לרבות אפריקה והמזרח התיכון. האקלים באזור מוצאו של הסיגלון חם וגשום בקיץ ואילו החורף והאביב קרירים יחסית ויבשים. בזכות זה, נוח לגדל את הסיגלון באקלים ארץ ישראל. באזורים קרים יותר, הוא מגודל בתנאי חממה כדי להגן עליו מהקור. העץ הובא לארץ ישראל בימי המנדט הבריטי לנטיעה באזורים החמים, אך נקלט בהצלחה גם במקומות מוגנים בהרים.
פרחים.
צבע הפרחים סגול, אורכם 5 ס"מ ורוחבם 2 ס"מ. הם דו-מיניים, בלתי-סימטריים במקצת. העטיף כפול, הגביע קטן, דמוי פעמון ומסתיים בחמש שיניים שאורכן כמחצית אורך הגביע וצורתן כמשולש שווה-צלעות.
הכותרת שעירה משני צדדיה ומאוחה כמעט לכל אורכה, היא דמוית שופר כפוף. בבסיסה צורתה כצינור מוארך (כ-1 ס"מ) ובהמשכה היא מתכופפת ומתנפחת באופן ניכר. במבט-על כותרתו של פרח בודד נראה כראש מורחב של נחש קוברה.
איקונוס
איקונוס (IKONOS) היה לוויין הצילום הראשון שהיה מסוגל לצלם אתרים בכדור הארץ ברזולוציה של מטר על בסיס מסחרי. הוא צילם תמונות מולטיספקטרליות (בצבע) ברזולוציה של 4 מטר, ופאנכרומטיות (בשחור לבן) ברזולוציה של מטר. התמונות שסיפק החלו להימכר ב-1 בינואר 2000, והוא חדל לפעול במרץ 2015. מקור השם "איקונוס" מהמילה היוונית ל"תמונה" - eikōn.
היסטוריה.
פיתוח הלוויין החל כפרויקט של תאגיד לוקהיד קורפוריישן במטרה למסחר את הטכנולוגיה של לווייני הצילום הצבאיים שפיתחה למטרות אזרחיות. שם הפרויקט בתחילתו היה (Commercial Remote Sensing System (CRSS. באפריל 1994 לוקהיד קיבלה את אחד הרישיונות הראשונים ממחלקת המסחר של ארצות הברית לשיווק צילומי לוויין מסחריים ברזולוציה גבוהה.
לצורך קידום הפרויקט הוקמה חברת "ספייס אימאג'ינג", מיזם משותף של קונצרן לוקהיד מרטין וחברת ריית'און. ב-25 באוקטובר 1995 קיבלה חברת"ספייס אימאג'ינג" רישיון מרשות התקשורת הפדרלית לשדר טלמטריה מהלוויין, ברצועת שירותי הלוויין של חקר כדור הארץ - שמונה גיגה-הרץ. לפני השיגור שינתה "ספייס אימאג'ינג" את שם מערכת הלוויין ל-IKONOS.