המשרד הוקם על ידי ממשלת ישראל השלושים וחמש, כחלק ממהלך של הקמת שישה משרדי ממשלה חדשים, באמצעות הוצאת תחום המים ממשרד האנרגיה. על המשרד מונה לראשונה השר זאב אלקין, בנוסף לתפקידו כשר ההשכלה הגבוהה והמשלימה. ב-23 בדצמבר 2020 הודיע על התפטרותו הממשלה וראש הממשלה בנימין נתניהו מילא את מקומו עם כניסת ההתפטרות לתוקף.
מבנה ארגוני.
המשרד התנהל בעזרת אגפים, מינהלים, רשויות וחברות ממשלתיות.
למשרד היו תאגידים וחברות ממשלתיות הכפופות לו מקצועית ומיניסטריאלית, כגון:
היסטוריה.
לאחר המשבר הפוליטי בישראל במסגרת הקמת ממשלת ישראל השלושים וחמש מינה ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו את זאב אלקין לשר משאבי המים. תחומי האחריות של המשרד נלקחו ממשרד האנרגיה בהם רשות המים, מקורות, תאגידי מים וביוב וכל נושאי המים שהיו באחריות משרד האנרגיה.
לקראת הקמת ממשלת ישראל השלושים ושש, נקבע בהסכם הקואליציוני בין יש עתיד לימינה כי המשרד משאבי המים ייסגר וסמכויותיו ישובו אל משרד האנרגיה. בהתאם להחלטת הממשלה ב-19 ביולי 2021, המשרד נסגר ב־3 באוגוסט.
אורים ותומים (ספר)
אורים ותומים (בעגה הישיבתית "התומים") הוא ספר על שולחן ערוך חלק חושן משפט. הספר נכתב על ידי רבי יהונתן אייבשיץ, ויצא לאור עשר שנים לאחר מותו.
שם הספר.
שם הספר נלקח מהאורים ותומים, וכוונת הקריאה בשם זה היא דמיון לאורים ותומים שהיו פריטים מסוימים שהונחו בדרך קבע בתוך החושן שלבש הכהן הגדול על חזהו והשלימו אותו, גם ספר זה אמור להשלים את חושן המשפט, אורים שמאירים את דברי השולחן ערוך, ותומים שמתמים (מלשון תם - מושלם) את דבריו.
טעם נוסף לשם הספר הוא מביא בהקדמה לספרו 'כרתי ופלתי': , כלומר קרא שם זה עקב היות הספר המשך לקודמיו הסמ״ע והש״ך הכהנים, והשלמתם.
חלקי הספר.
הספר מחולק לשני חלקים. החלק הראשון הוא ה'תומים' הכולל פלפול בדברי השולחן ערוך. והחלק השני הוא 'אורים' שהוא החלק ההלכתי המסיק את מסקנות מקבילו התומים.
ספר זה נדפס בפני עצמו ולא נדפס השולחן ערוך, ככל הנראה מחמת אורכו, עם זאת הספר מגיע רק עד סימן קנ"ב בשולחן ערוך.
על הספר.
ספר זה נכתב בסגנון עיוני, כמו שהמחבר עצמו מציין בהקדמתו לספרו 'כרתי ופלתי' את "איכתו וחריפות ענינו" של הספר, ודרכו "לפלפל בחכמה בכל דברי ראשונים ואחרונים ולתור בחכמה על המשפט אשר יאמרו קדמונים". עם זאת מציין שספר זה מיועד לכולם .
הספר קבע בניגוד לפרשני השולחן ערוך הקודמים לו את סמכות הפסיקה של השולחן ערוך והרמ"א כבלתי ניתנת לערעור: . במובן מסוים, עולה כאן התמונה הדיכוטומית, של הפרדה בין השיח ההלכתי שהוא קבוע כדעת השולחן ערוך והרמ"א לבין הלימוד האינטלקטואלי.
הספר שימש רבות את הרב אריה לייב הלר בכתיבת ספרו קצות החושן, ואת הרב יעקב לורברבוים בכתיבת ספרו נתיבות המשפט. בעל הקצות החושן עצמו מציין זאת בהקדמתו לספרו: .
על הספר נכתבו ביאורים והערות בשם "משפט יונתן" מטעם מכון זכרון אהרן.
פרקינסוניזם
פרקינסוניזם (בלועזית: Parkinsonism), היא אוסף של תסמינים וסימנים תנועתיים קליניים במערכת המוטורית, המאופיין ברעד, באיטיות בתנועה, היפוקינזיה, עוויתיות והפרעת שיווי משקל.
התסמינים מופיעים כתוצאת לוואי בחולים הלוקים במחלת פרקינסון, בדמנציה עם מחלת גופיפי לוי ודמנציה המערבת מחלת פרקינסון.
מגוון רחב של סיבות עלול להוביל לקבוצה זו של תסמינים, כולל מצבים עצביים, תרופות, רעלים, מחלות מטבוליות ומצבים נוירולוגיים שאינם מחלת פרקינסון.
סיבות תרופתיות.
חלק מבני האדם הסובלים מפרקינסוניזם פיתחו את התסמינים כתוצאה מתופעות לוואי של תרופות, בעיקר כתוצאת לוואי של נטילת טיפול תרופתי אנטי-פסיכוטי נוירו-אלפטי בסוג הטיפוסי יותר מאשר הלא טיפוסי, ובהן הפנותיאזינים (כמו פרפנזין וכלורפרומאזין), תיוקסנתנזים (כמו פלופנטיקסול וזוקלופנתיקסול) ובוטירופנונים (כמו הלופרידול), ולעיתים נדירות תרופות נוגדות דיכאון. שכיחות הפרקינסוניזם הנגרם על ידי תרופות עולה עם הגיל. פרקינסוניזם הנגרם על ידי תרופות נוטה להישאר ברמה הנוכחית ואינו מחמיר כמו מחלת פרקינסון.
התופעה מופיעה אצל כ־15% מן המטופלים בתרופות האנטי-פסיכוטיות הטיפוסיות, בדרך כלל תוך כ-5 עד כ-90 ימים ממועד תחילת השימוש בתרופה. מטופלים מבוגרים ונשים הם בעלי סיכון גבוה יותר לפיתוח פרקינסוניזם. ניתן לטפל בתופעת לוואי זו באמצעות מתן תרופות אנטי-כולינרגיות כדוגמת ביפרידן.
רעלים.
קיימות עדויות לקשר בין חשיפה מתמשכת לחומרי הדברה וקוטלי עשבים לבין פרקינסוניזם. וכך גם חשיפה מתמשכת למנגן.
השר המקשר בין הממשלה לבין הכנסת
מרק שום
מרק שום הוא סוג של מרק שבו שום משמש כמרכיב עיקרי.
מרק השום לפי מדינה.
הרפובליקה הצ'כית.
בצ'כיה, מרק השום נקרא "česnečka." ומכינים אותו עם שום ותפוחי אדמה ומעליו לחם מטוגן. לפעמים מוסיפים במרק גבינה, בשר חזיר או ביצים.
סלובקיה.
Česnečka הוא גם חלק מהמטבח הסלובקי.
ספרד.
במטבח הספרדי, sopa de ajo (מרק שום) הוא מרק מסורתי המבושל עם לחם, ביצה ומבושל יחד עם עוף ועגבניות שרי.
שר המודיעין
אגודת פרחי הדובדבן
אגודת פרחי הדובדבן או סקורקאי (ביפנית: 桜会) הייתה התאגדות לאומנית חשאית, שהוקמה על ידי קצינים צעירים בצבא היפני הקיסרי בספטמבר 1930. אנשי האגודה האמינו בארגון מחדש של האימפריה היפנית, תוך התבססות על אידאולוגיה מיליטריסטית וטוטליטרית והפיכתה לדיקטטורה צבאית הנשלטת על ידי הקיסר והצבא.
חזונם העיקרי היה החלת "הרסטורציה של שווה", במסגרתה ישוקם מעמדו של הקיסר הירוהיטו והוא ישוחרר מהשפעתם של הפקידים הסובבים אותו, אותם ראו כמושחתים. ההתאגדות האמינה באלימות ובהפיכה צבאית ככלי להשגת מטרותיה.
אגודת פרחי הדובדבן הונהגה על ידי הלוטננט קולונל קינגורו האשימוטו, ששימש באותו זמן כראש המחלקה הרוסית במטה הכללי של הצבא היפני הקיסרי ועל ידי קפטן איסמו צ'ו. היא נתמכה גם על ידי הגנרל סדאו אראקי.
עם הקמתה מנתה היחידה כעשרה קצינים, ששירתו במטה הכללי של הצבא היפני. בהמשך הצטרפו אליה קצינים מיחידות נוספות, כך שעד פברואר 1931 נמנו על חבריה כ-50 קצינים ואילו עד אוקטובר מנתה כבר כמה מאות קצינים. אחד מחבריה הבולטים היה קוניאקי קויסו, לימים ראש ממשלת יפן.
במהלך 1931 תכננה אגודת פרחי הדובדבן שתי הפיכות צבאיות - תקרית מרץ ותקרית אוקטובר, אך שתיהן לא יצאו אל הפועל. לאחר תקרית מרץ נעצרו מנהיגיה של האגודה, מה שגרם למעשה לפירוקה.
לאחר ניסיון ההפיכה של 15 במאי 1932 הצטרפו רבים מחבריה לסיעת הטוסי-הא שנוצרה בתוך הצבא.
נעלי בלט
נעלי בלט הן נעליים המעוצבות עבור ריקוד בלט. נעליים אלו עשויות בדרך כלל מעור, קנבס או סאטן. הן קלות משקל באופן יחסי, ולהן סוליה דקה וגמישה המבליטה את צורת כף הרגל.
באופן מסורתי, רקדניות נועלות נעלי בלט ורודות, ורקדנים נועלים נעליים לבנות או שחורות. בבלט מודרני נועלים לפעמים נעליים בצבע גוף המעניקות אשליה של רגליים יחפות.
בדרך כלל בשיעורי בלט הרקדנים נועלים נעלי בלט במהלך כל השיעור, ואילו הרקדניות נועלות אותן בתחילת השיעור ואחרי כן מחליפות לנעלי פוינט.
כשנוסד ריקוד הבלט הרקדניות בתחילה רקדו על נעלי עקב. באמצע המאה השמונה עשרה הרקדנית הצרפתייה מארי-אן דה קופיס דה קמרגו הייתה הראשונה שלא נעלה עקבים בעת הבלט, ולאחר המהפכה הצרפתית עקבים הוצאו מהסטנדרטים של נעלי הבלט.
שיר היונה
שיר היונה הוא פזמון שכתבה שמרית אור, הלחין ועיבד מתי כספי וביצעה נתנאלה.
רקע.
השיר בוצע על ידי הזמרת נתנאלה בפסטיבל הזמר והפזמון 1974. נתנאלה ששירתה בלהקת חיל האוויר השתתפה בתחרות טרם שיחרורה, וביצעה את השיר בעודה לובשת מדי צה"ל. השיר הוגש לתחרות שנתיים קודם לכן, אך לא התקבל אליה.
נתנאלה סיפרה על השיר:"ב-1974 מספר חודשים טרם שחרורי מצה"ל, קיבלתי טלפון שבישר לי שמתי כספי רוצה לתת לי שיר לפסטיבל הזמר. ההפתעה הייתה עצומה. קבענו שניפגש ושהוא ישמיע לי אותו. מאוד התרגשתי. מתי התיישב כשהגיטרה בידיו והחל לשיר, והיופי שבצלילים וההרמוניות העשירות עטפו אותי באושר שלא ידעתי על קיומו. לאחר שסיים אמר: 'טוב, עכשיו בואי ונעבור על השיר'. וכך לימד אותי את השיר".
במצעד הפזמונים העברי השנתי של קול ישראל לשנת תשל"ד (1974) דורג השיר במקום ה-12.
מתי כספי שהלחין את השיר ביצע את השיר באלבומו "צד א' צד ב'" שהוציא בשנת 1978. האלבום כלל גרסאות חדשות שביצע, לשירים שהלחין בעבר לאחרים.
ששון סמוחה
מבצעי הרבי מלובביץ'
וילה מדיצ'י בפייזולה
וילה מדיצ'י בפייזולה (באיטלקית: Villa Medici a Fiesole) היא וילה השוכנת בגבעה הצופה על העיירה פייזולה (Fiesole) במחוז טוסקנה שבמרכז איטליה. הווילה היא אחת הווילות העתיקות ביותר שהיו שייכות למשפחת מדיצ'י, הרביעית אחרי שתי הווילות באזור מוג'לו (קפאג'ולו וטרביו) ווילה מדיצ'י בקרג'י. הווילה המכונה גם "בלקנטו" (Belcanto, "שירה יפה"), או "ארמון פייזולה" (il Palagio di Fiesole) היא אחת הווילות שנשמרו בצורה הטובה ביותר באתר המורשת העולמית "הווילות והגנים של משפחת מדיצ'י בטוסקנה" שהוכרז על ידי ארגון אונסק"ו ב-2013, ועם זאת היא בין הפחות ידועות.
היסטוריה.
הווילה של ג'ובאני דה מדיצ'י.
הווילה נבנתה במקום בית בבעלותו של האציל ניקולו בלדי, ונרכשה על ידי קוזימו דה מדיצ'י (המכונה "הזקן") סביב שנת 1450. בנו, ג'ובאני די קוזימו דה מדיצ'י, בנה אותה מחדש בסגנון הרנסאנס. לדברי ג'ורג'ו וזארי היה התכנון של האדריכל המשפחתי מיקלוצו, אף שייתכן שאדריכלים אחרים השתתפו באופן פעיל.