פרננדס החל את הקריירה שלו בקבוצה הצרפתית סטאד רן ובשנת 2000 עבר לקבוצה האנגלית פולהאם. הוא חזר לראן במהלך העונה, בטענה שלא הסתדר באנגליה, ואת העונה סיים במועדון הסקוטי גלאזגו ריינג'רס. ב-2001 שוב פתח את העונה בראן, ולאחר שהושאל לאולימפיק מרסיי לתקופה קצרה, שוב עבר לאנגליה, הפעם לסאות'המפטון. בקבוצה זו נשאר 3 שנים, ואף הגיע עימה לגמר גביע הליגה בשנת 2003. בעונת 2005/06 עבר פרננדז לבולטון וונדררס. הוא לא זכה לדקות משחק רבות בקבוצה זו, כושרו ירד, והוא שוחרר ממנה בראשית 2006.
באותה עונה רכש המיליארדר ארקדי גאידמק את בית"ר ירושלים. הקבוצה החתימה שחקנים בכירים רבים, ובהם פרננדס. הוא שוחרר מהקבוצה ב-11 בינואר 2007, עקב בעיות משמעת, אז עבר לשחק במדי קבוצת דינמו בוקרשט הרומנית, ונזרק ממנה תוך זמן קצר עקב בעיות משמעת. פרננדס חזר לצרפת וחתם בקבוצת לה הבר, אך לא זכה לדקות משחק במדיה, וביולי 2008 החליט לסיים את הקריירה בגיל 29.
סקאביס
יורם חטב
יורם חטב (נולד ב-13 באוגוסט 1966 בירושלים) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה ישראלי החל משנת 1992, זוכה פרס אופיר לשחקן הקולנוע הטוב ביותר, פרס התיאטרון הישראלי לשחקן הטוב ביותר ופרס רוזנבלום לאמנויות הבמה.
קריירת משחק.
תיאטרון.
חטב סיים בשנת 1992 את לימודי המשחק בסטודיו של יורם לוינשטיין ובבית הספר הגבוה לדרמה בית צבי, והחל את דרכו כשחקן מקצועי בתיאטרון באר שבע. שם שיחק בין היתר במחזות "כולם היו בני", "יתוש בראש", "הנסיכה והרועה" ו"זינגר". במקביל שיחק בהצגת יחיד אותה גם כתב וביים "המופע של אדון שפריץ" - מופע יחיד של ליצנות ולהטוטים. בהמשך דרכו, שיחק בתיאטרון הקאמרי של תל אביב בהצגות "תמול שלשום", "דבר מצחיק קרה", "הסוחר מוונציה", "הקמצן", "גורודיש", "הלילה השנים עשר", "רצח", "קפריסין", "תיקון חצות", "קוויאר ועדשים". בתיאטרון החאן שיחק בהצגה "מידה כנגד מידה". בתיאטרון חיפה שיחק בהצגה "ציד המכשפות". בתיאטרון הסימטה שיחק בהצגה "החדר". בתיאטרון הפרינג' שיחק בהצגה עצמאית - "הפותחן". בתיאטרון בית ליסין שיחק בהצגות "ריגוש", "גוד ביי אפריקה" ו"אנדה". בתיאטרון הלאומי הבימה שיחק בהצגות "קדיש לנעמי", "נשיקת אשת העכביש", "טנגו" ו"קפואים".
טלוויזיה וקולנוע.
את דרכו כשחקן מסך החל חטב בשנת 1994 בתפקיד בדרמת הטלוויזיה "משפט קסטנר". בשנת 1997 כיכב בתוכנית "שערורייה" ובתפקיד אליעזר בן-יהודה ברחוב סומסום. בשנת 1998 שיחק בסרט הטלוויזיה האמריקאי "הבריחה" לצד אורי גבריאל וזאב רווח. באותה שנה שיחק בסרט הקולנוע "קרקס פלשתינה" בבימויו של איל חלפון לצד השחקנים עמוס לביא ויבגניה דודינה. בשנת 1999 השתתף בסרטו של עמוס גיתאי "קדוש" שזכה להתחרות בתחרות הרשמית בפסטיבל קאן לצד יעל אבקסיס ורבקה מיכאלי. באותה שנה שיחק גם בסרט הקולנוע "צומת וולקן" בבימויו של ערן ריקליס לצד דני שטג. בשנת 2000 שיחק בסרט הקולנוע "כיפור" בבימויו של עמוס גיתאי. בשנת 2000 השתתף בסדרת הטלוויזיה "לתפוס את השמים" בבימוי יעקב גולדווסר ורוני ניניו לצד אורלי זילברשץ בנאי. בשנת 2002 שיחק בסדרת הטלוויזיה "מיי פירסט סוני" בבימויו של אורי ברבש לצד דפנה רכטר. בשנת 2003 שיחק בסרט הקולנוע "האסונות של נינה" בבימויו של שבי גביזון לצד איילת זורר ואלון אבוטבול וכן בדרמה הטלוויזיונית "שתיקת הצופרים" בה שיחק את דמותו של הקמ"ן שמנסה להתריע על מלחמה לפני מלחמת יום הכיפורים. בשנת 2004 שיחק בדרמת הטלוויזיה "עור" לצד אסי לוי, ובאותה שנה השתתף בתפקיד אורח בפרק בסדרה "שבתות וחגים" (עונה 5). בשנת 2005 שיחק בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "לתפוס את השמים" בבימויו של רוני ניניו. בשנת 2006 שיחק בסרט הקולנוע "שלוש אמהות" בבימויה של דינה צבי-ריקליס. בשנת 2007 שיחק בסדרת הטלוויזיה "אבידות ומציאות" בבימויו של שבי גביזון, ושיחק בסדרת הדרמה "מסכים". ב-2008 שיחק בסדרת הדרמה של האחים בני ואורי ברבש "האמת העירומה" בערוץ 10. בשנת 2010 השתתף בסדרה "חיים אחרים" בתור אביו של יקיר (עוז זהבי) בערוץ 2.
בשנת 2016 שיחק בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה "כבודו" בבימויו של רוני ניניו, שעלתה לשידור בשידורי YES בתחילת 2017. באותה שנה שיחק בסרט הקולנוע "נמל בית" בבימויו של ארז תדמור.
פעילות ציבורית.
חטב היה ממייסדי שח"ם - ארגון השחקנים בישראל בשנת 2000, וכיהן במשך תשע שנים כמנכ"ל וכיו"ר הארגון עד לשנת 2008. בתפקידיו אלה נמנה יורם חטב עם מובילי המאבק הציבורי המתמשך לקידום היצירה הישראלית בקולנוע, בטלוויזיה ובתיאטרון, לקידום מעמד האמן בישראל, והמאבק הציבורי נגד הקיצוצים בתקציבי התרבות, הקולנוע, התיאטרון והיצירה הישראלית בטלוויזיה. בשנת 2008 פעל למיסודה של תוכנית פנסיה וביטוח מפני אובדן כושר עבודה לכל שחקן.
ייעוץ ארגוני ואימון אישי.
בשנת 2002 הקים חטב חברה לפיתוח ואימון ארגוני - "יורם חטב - הגורם האנושי".
בין השנים 2012–2014 למד חטב לתואר שני במינהל עסקים והתנהגות ארגונית (M.Sc) באוניברסיטת תל אביב.
חטב הוא יועץ ארגוני (M.Sc OD), מאמן אישי עסקי ומומחה לתקשורת בינאישית (Facilitator &amp; Trainer).
אילן גולדשמיט
אילן גולדשמיט (נולד ב-30 באפריל 1983) הוא לוחם טאקוונדו ישראלי המתחרה בקטגוריית המשקל עד 62 ק"ג. בשנת 2005 גולדשמיט זכה במדליית ארד באליפות העולם והפך לישראלי הראשון שזוכה במדליה באליפות העולם בטאקוונדו.
אילן גולדשמיט היה חבר ב"סגל היהלום" - הסגל הבכיר ביותר בוועד האולימפי הישראלי וסומן כאחת התקוות של ישראל למדליה באולימפיאדת בייג'ינג (2008), אולם פרש מנבחרת ישראל בשל מחלוקת עם הנבחרת.
קריירה.
באליפות העולם 2005 שנערכה במדריד, זכה גולדשמיט במדליית ארד בקטגוריית המשקל עד 62 ק"ג. בקרב הראשון הוא ניצח את אוקן מוטום ההודי בתוצאה 5:3, בקרב השני הוא ניצח את איונל מנגירו הרומני בתוצאה 7:2 ובשמינית הגמר הוא ניצח את מיגל טולדו מאנדורה בתוצאה 8:3. ברבע הגמר ניצח אוטומטית לאחר שיריב איראני לא הופיע מולו לקרב. בחצי הגמר גולדשמיט התמודד מול מרסיו פריירה הברזילאי והוביל בתוצאה 3–4 אחרי שני סיבובים, אבל בסיבוב השלישי והאחרון חולל הברזילאי מהפך וניצח 6–8 בסיום. עד זכייתו של גולדשמיט, לא זכה ישראלי או ישראלית במדליה כלשהי באליפות עולם בענף זה. באותה השנה גולדשמיט זכה במדליית ארד בטורניר 'Dutch Open'.
בשנת 2006 זכה גולדשמיט שוב במדליית ארד בטורניר 'Dutch Open' הנערך באיינדהובן.
הצבא הספטיסטי לשחרור לאומי
מיקרוקלין
מיקרוקלין (מיוונית: "שיפוע קטן", בשל הזווית בין מישורי הפצילות) הוא מינרל מקבוצת הפלדספטים (פצלות השדה). המיקרוקלין נמנה בין המינרלים החשובים ביותר שמהם בנויים סלעי היסוד. המיקרוקלין נפוץ בסלעים חומציים כדוגמת גרניט.
קבוצת פצלות השדה שהמיקרוקלין הוא חלק ממנה מכילה מינרלים טקטוסיליקטים - סיליקטים במבנה מרחבי. כמו הקוורץ, בנויים מינרלים אלה מארבעה טטרהדרונים, אלא שבעוד שבקוורץ כל הטטרהדרונים בנויים מ- SiO4, בפצלת השדה מחליף אטום אלומיניום את אטום הצורן באחד הטטרהדרונים. משום שהצורן הוא ארבע־ערכי בעוד שהאלומיניום הוא שלוש־ערכי נדרש פיצוי חשמלי. במיקרוקלין הפיצוי החשמלי בא בצורת קטיון אשלגן.
מבחינה כימית המיקרוקלין זהה לאורתוקלז, אך בשונה מהאורתוקלז המערך הקריסטלוגרפי שלו הוא טריקליני. המיקרוקלין זהה גם בכל תכונותיו הפיזיות לאורתוקלז וניתן להבחין ביניהם רק באמצעות מיקרוסקופ מקטב, שבו ניתן לראות במיקרוקלין גבישים תאומים זעירים היוצרים מבנה שכבה אופייני.
במיקרוקלין נעשה שימוש בתעשיות החרסינה, האמאיל והזכוכית, כאבן חן או כמינרל הנמכר בחנויות המיוחדות לכך.
הלֵּב הוא משאבת הדם המרכזית בבעלי חיים. באדם (לב האדם) וביונקים אחרים, מזרים הלב דם דל בחמצן ועשיר בפחמן דו-חמצני לריאות, ודם עשיר בחמצן ודל בפחמן דו-חמצני לגוף דרך מערכת של מדורים ושסתומים המתכווצים בסדר מתואם. כל סדרת כיווצים, המשלימה מחזור אחד של עבודת הלב, מכונה "פעימת לב". הלב אחראי להובלת חמצן לכל איברי הגוף, וכן להובלת מרכיבים נוספים הנמצאים במחזור הדם ובהם חומרים מטבוליים נוספים על חמצן, מרכיבים של מערכת החיסון והורמונים.
התפתחות הלב נמשכה מאות מיליוני שנים. איבר הדומה בתפקידו ללב מפותח (בעל ארבעה מדורים), היה קיים כבר לפני כ-800 מיליון שנים, אם לא יותר. הצורך הראשוני ללב נוצר כשמספר תאים התחברו יחד והפכו ליצור רב-תאי. יצור חד-תאי יכול לספק לעצמו את צרכיו (תזונה, רבייה, חילוף חומרים ונשימה) דרך קרום התא, אולם כשמדובר ביצורים רב תאיים, חלק מהתאים מוקפים בתאים אחרים, וחסרים את המגע הישיר עם הסביבה, לכן יש צורך במערכת הובלה שתספק לתאים את כל צורכיהם.
בתרבות מוזכר הלב כסמל לאהבה, דבר הנראה בסמל שקרוי לב ושונה לחלוטין ממראה לב אמיתי.
התפתחות הלב.
דוגמה פרימיטיבית למערכת הובלת נוזלים מציגים בעלי חיים ימיים הנקראים ספוגיים. הספוגיים אינם רב תאיים אמתיים ואף על פי כן הם מאורגנים דיים מסביב למבנה צינורי. חלק מהתאים במבנה מניעים מים דרך הצינור בעזרת שערות זעירות וכך מאפשרים תחלופת מים בסמוך לכל אחד מתאי הספוג. מערכת ההנעה של המים בספוגיים היא המקבילה ללב.
בשלבי התפתחות מתקדמים יותר באבולוציה הופיעו יצורים רב תאיים הבנויים מקבוצות תאים מתמחים. לדוגמה, תא ברשתית העין של בעלי חיים מתמחה בתהליך הראייה. התא מסייע לבעל החיים לזהות מזון, אך הוא תלוי באספקת צרכיו המטבוליים. המערכת השלמה של בעל החיים זקוקה למערכת הובלה של חומרים מטבוליים לתאים כמו תא הרשתית הכוללת צנרת ומערכת הנעה.