יוז'ף קרשי מסנטו, (במקור עד 1869 היידושקה – Hajduska, בהונגרית: Szántói Kőrösy József; פשט, 20 באפריל 1844 – בודפשט, 23 ביוני 1906) היה סטטיסטיקאי הונגרי-יהודי, חבר מן המניין באקדמיה ההונגרית למדעים. הוא היה אחד הסטטיסטיקאים ההונגרים המשפיעים ביותר במחצית השנייה של המאה ה-19, והחידושים התאורטיים והמתודולוגיים שלו ונוהלי החישוב של המדד שהציג העניקו לו מוניטין בינלאומי. כסטטיסטיקאי מעשי הוא עסק בדמוגרפיה, ובנושאים הכלכליים והחברתיים של בודפשט, ועשה רבות לשיפור המצב הבריאותי-הציבורי של בירת הונגריה. משנת 1870 ועד מותו היה המנהל הראשון של מה שהפך לימים ללשכה המרכזית לסטטיסטיקה של הונגריה.
בשנת 1869 שינה את שם משפחתו ליוז'ף קרשי. בשנת 1897, לאחר שקיבל את תואר האצולה הוא נקרא בשם עם הקדומת האריסטוקרטית מִ"סאנטו". בנו קורנל קרשי (1879–1948) שהיה רופא, פיזיולוג, ואביו של המהנדס הכימי פרנציס קרשי (1906–1997) שעלה לשיראל בשנת 1956 במהלך המרד ההונגרי והלך לעולמו בבאר שבע.
ביוגרפיה.
קרשי היה נצר למשפחת סוחרים יהודית ענייה במחוז בֶּקֵש (מחוז בדרום מזרח הונגריה במישור ההונגרי הגדול. בשלב מוקדם איבד את אחד מהוריו וכ"חצי יתום" הגיע לדודו מצד אמו, להנריק פולק, שהיה רופא בפשט. לאחר סיום לימודיו בתיכון נרשם לאוניברסיטת פשט, לימים אוניברסיטת אטווש לוראנד. בשל קשיים כלכליים הפסיק במהרה את לימודיו ומצא עבודה ב"חברת הביטוח הכללית ההונגרית הראשונה". עם זאת, בזמנו הפנוי המשיך להאזין להרצאות בסטטיסטיקה ובכלכלה של שאנדור קונק ושל דיולה קאוץ באוניברסיטת בודפשט. משנת 1867 הוא ערך את הטור הכלכלי של העיתון פשטי נפלו ומשנת 1870 את המדור הכלכלי של כתב העת "רפורמה". לאחר מסע לימודים במכונים סטטיסטיים בצרפת, בגרמניה ובאוסטריה, מונה למנהל הראשון של "המשרד לסטטיסטיקה של בודפשט", שהוקם באותו עת בשנת 1870 והפך לימים ל"לישכה המרכזית ההונגרית לסטטיסטיקה". הוא ניהל את הלישכה עד מותו. משנת 1883 ועד מותו לימד דמוגרפיה באוניברסיטת בודפשט. בשנת 1896, כהוקרה על הישגיו האקדמיים, הוענק לו תואר אצולה על ידי פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה ומלך הונגריה.
פעילותו.
יחד עם אלק פנייש וקארוי קלטי הוא היה אחד הסטטיסטיקאים ההונגריים החשובים של המאה ה-19, והישגיו המעשיים והתאורטיים הניכרים זכו להכרה ולהוקרה הן בהונגריה והן מחוצה לה. ההוכחה למוניטין הבינלאומי שלו עד עצם היום הזה, היא שהאנציקלופדיה הדמוגרפית, שפורסמה בניו יורק בשנת 2003 ( "Encyclopedia of population)" מכילה ערך ביוגרפי הונגרי יחיד והוא על יוז'ף קרשי. הסיבה לכך היא שקרשי הציג את הניתוחים שלו בהונגריה גם בהקשר בינלאומי, לעומת מקביליו הלאומיים שעסקו גם הם בטבלאות סטטיסטיות, והן שהוא בדרך כלל פרסם את מאמריו גם מחוץ להונגריה באנגלית, בגרמנית או בצרפתית.
במהלך הקריירה המדעית שלו התעניין בעיקר בניתוח סטטיסטי מתמטי של המצב הדמוגרפי, החברתי והכלכלי של האוכלוסייה בבירת הונגריה. הוא למד בהרחבה את נתוני התמותה, הלידה ותמותת התינוקות בבודפשט, את ההכנסות, רמת החיים, תנאי הדיור, שירותי הבריאות, החינוך ומצב ההשכלה של האוכלוסייה. ניתוחיו ומסקנותיו הושפעו מההשקפה כי הבנה מעמיקה של תהליכי תנועות האוכלוסייה וריבוי האוכלוסייה חיוניות לעיצוב מודע של רווחת הציבור, לקביעת המדיניות החברתית הממלכתית, ולא רק מאפשרות אלא גם מנחות את המאבק באתגרי התקופה. את הנתונים על אוכלוסייה, מסחר, בריאות הציבור, פשיעה וכו', הוא פרסם מנותחים במשך עשרות שנים כסדרות נתונים שבועיות.
יש כמה חידושים בתחום המתודולוגיה הסטטיסטית שלו. הוא היה הראשון בעולם שערך ניתוחים סטטיסטיים מטרופוליניים השוואתיים, והשווה בין מדדי בודפשט לאלה של ערים גדולות אחרות בעולם. היעדר הסטנדרטים הסטטיסטיים הבינלאומיים גרם לו לעיתים קרובות לקשיים בלתי ניתנים לפתרון בעבודתו. כחבר במספר לשכות סטטיסטיות אירופאיות ואמריקאיות, הוא תרם באופן פעיל לפיתוח תקן בינלאומי למפקדי אוכלוסין ולסקרים. הוא הקדים את תקופתו כשהציע לבצע מפקד אוכלוסין עולמי, אך התוכנית לא יצאה לפועל כמעט במשך מאה שנה. הוא הציג מספר שיטות חישוביות לניתוח דמוגרפי וערך את טבלאות הילודה והתמותה הראשונות.
הוא היה סופר פורה ביותר, רק הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה לבדה פרסמה מאה ושבעים מעבודותיו, אך חלק גדול מעבודותיו פורסמו על ידי מוציאים לאור הונגרים וזרים. בנוסף לכתבי העת "פשטי נפלו" וה"רפורמה" פורסם על ידו בקביעות שנתון סטטיסטי.
פרסים והוקרה.
בשנת 1879 הוא היה חבר נספח של האקדמיה ההונגרית למדעים, בשנת 1903 הוא נבחר כחבר מן המניין, ומשנת 1886 עד 1892 היה דובר הוועדה לכלכלה לאומית. משנת 1867 לקח חלק בעבודתה של "המועצה הסטטיסטית הלאומית", היה חבר ב"מועצת האיגוד התרבותי של צפון סרביה", יו"ר "האגודה הכלכלית ההונגרית", חבר "האגודה הרפואית המלכותית בבודפשט", ומשנת 1897 חבר כבוד של "האגודה הגאוגרפית ההונגרית".
גופים מדעיים בינלאומיים רבים צירפו אותו כחבר בארגוניהם כמו:
כהוקרה על עבודתו הוענקו לו התארים והאותות הבאים:
ויטן
ויטן (בגרמנית: Witten) היא עיר בגרמניה, בדרום-מזרח חבל הרוהר שבמדינת נורדריין-וסטפליה. זוהי עיר מחוז אנפה-רוהר במחוז המנהלי של ארנסברג .
עד 1974 הייתה ויטן עיר עצמאית – שאינה חלק ממחוז. במהלך ארגון מחודש של מחוזות נורדריין-וסטפליה בשנת 1975, שולבה ויטן במחוז אנפה-רוהר, והיא העיר הגדולה ביותר במחוז. במקביל היא השיגה מעמד של עיר גדולה (עם מעל 100,000 תושבים), ושמרה על מעמד זה עד תחילת 2007.
היסטוריה.
האזכור העתיק ביותר של רובע הרבדה (Herbede; חלק מהעיר מאז 1975) הוא משנת 851. ויטן עצמה נזכרת לראשונה במסמך בשנת 1214, אך ההנחה היא כי בלב העיר, היכן שכיום נמצאת כנסיית יוחנן (Johanniskirche), הוקמה כבר במאה ה-9 קפלה. האזכורים המוקדמים ביותר לכריית פחם בוויטן הם משנת 1552 ו- 1578.
ב-22 אפריל / 2 במאי 1675 העניק נסיך הבוחר פרידריך וילהלם מברנדנבורג לוויטן זכויות שוק.
עד 1806 הייתה ויטן שייכת לרוזנות מארק (Grafschaft Mark), שהפכה לימים לחלק מפרוסיה, ומשנת 1807 עד 1813 למחוז הרוהר של הדוכסות הגדולה של ברג– מדינת לוויין של צרפת. כחלק ממחוז הרוהר הוקמה בשנת 1809 יחידה מנהלית קטנה יותר בשם "מרי" (Mairie) ויטן, שאליה השתייכה ויטן וקהילות קרובות אליה. בהמשך, השתייכה ויטן לממשל פרוסיה שבין הווזר לריין, יחידה אדמינסרטיבית זמנית שהוקמה לאחר תבוסת נפוליאון בונפרטה לקואליציה האנטי-צרפתית השישית, ומשנת 1815 לפרובינציית וסטפאליה שבפרוסיה, כחלק ממחוז בוכום . המועצה המקומית ויטן הורכבה מהעיירות לנגנדרר (Langendreer), שטוקום (Stockum), דירן (Düren), זומבורן (Somborn) וורנה (Werne). בשנת 1823 קיבלה ויטן זכויות עיר , והיא הייתה לעיר עצמאית בשנת 1899.
בנובמבר 1906 התפוצץ מפעל חומרי נפץ בטיחותיים בסמוך לגבולות ויטן, ליד העיירה אנן , לימים רובע בעיר. 41 אנשים מתו באסון, וגם סביבת המפעל נפגעה.
ב-1 ביולי 1921 הייתה מועצת הפן (Heven) הצמודה לעיר לחלק ממנה, וב-1 באוגוסט 1929 צורפה אנן לשטח ויטן, ויחד עמה נוספו היישובים רידינגהאוזן (Rüdinghausen), שטוקום, דירן, חלקים מבומרן (Bommern) וחלקים מלנגנדרר, שאוחדו עם אנן בשנת 1922. במהלך מלחמת העולם השנייה הותקפה ויטן כמעט 100 פעם מן האוויר. התקיפות היו הרסניות מאוד בגלל התעשייה העירונית שנפגעה. לקראת סוף המלחמה העביר לזמן קצר ולטר מודל, מפקד הכוחות הגרמניים במערב, את מטהו לבית הספר הכפרי בהפן. העיר כולה, ובמיוחד האזור שסביב גשרי הרוהר, הפך לזירת קרב מגננה קשה בין כוחות ארצות הברית לחיילי הוורמאכט, שבמהרה נאלצו לפנות את המקום.
כחלק מהרפורמה האזורית בנורדריין-וסטפאליה, איבדה ויטן בינואר 1975 את מעמדה כעיר חסרת-מחוז ושולבה במחוז אנפה-רוהר. במקביל, הורחב גבולה של ויטן ורובע הרבדה נוסף לשטחה.
מאז 1982 נמצאת בעיר אוניברסיטת ויטן/הרדקה . ויטן מכנה עצמה "העיר האוניברסיטאית על הרוהר" מאז 2015.
אוכלוסייה.
רק כמה מאות אנשים התגוררו בוויטן בימי הביניים ובראשית העת החדשה. בגלל מלחמות, מגפות ורעב, גידול האוכלוסין בעיר היה איטי. במאה ה-19 החל התיעוש בווייטן, ולצדו היה גידול מהיר במספר התושבים. בשנת 1808 חיו בעיר 1,587 איש בלבד, ובשנת 1900 כבר חיו בוויטן מעל 33,000 תושבים.
בשל צירופה של הרבדה, שבה חיו 15,021 תושבים ב-1974, לוויטן, אוכלוסיית העיר עברה את גבול 100,000 התושבים, והיא הפכה ל"עיר גדולה" (גרוסשטאדט). בשיאה חיו בה 109,554 תושבים, אך מאז קטן מספר התושבים בה. בדצמבר 2015 נרשמו בעיר 98,637 איש.
דתות.
ויטן השתייכה לארכידיוקסיה של קלן מאז שנוסדה. בשנת 1582 הפכה האוכלוסייה לפרוטסטנטית, כחלק מהרפורמציה. לאחר מכן הייתה העיר פרוטסטנטית במשך מאות שנים, והאמונה האוונגליסטית-לותרנית דומיננטית בעיר.
הקתולים המעטים בוויטן לאחר הרפורמציה היו שייכים לארכידיוקסיה של קלן עד שנת 1821, ומאז לארכידיוקסיה של פאדרבורן. בשנת 1834 הצליחו הקתולים להקים קהילה עצמאית מחדש, ומאוחר יותר השתייכה הקהילה הקתולית לדיקנאט של האטינגן. בשנת 1921 הפכה ויטן למקום מושבו של דיקנאט משלה, השייך כיום לחבל רוהר-מארק של הארכידיוקסיה של פאדרבורן. בשנת 2013 חיו בוויטן כ-22,000 קתולים.