מ-2009 עד 2012 חי והתגורר ראוואלומנאנה בגולה בדרום אפריקה, שם היה מעורב במשא ומתן פעיל עם רג'ואלינה וראשי המדינה לשעבר אלבר זאפי (Zafy) ודידייה רציראקה במטרה לארגן בחירות לאומיות. בדצמבר 2012 הצהיר ראוואלומנאנה כי הוא לא יציג את עצמו כמועמד בבחירות, מה שהיווה תנאי מוקדם לחשיבת הבחירות כלגיטימיות בידי הקהילה הבינלאומית והעולם המערבי. הר רג'ונאריממפיאנינה נבחר לנשיא בינואר 2014, והביס את ז'אן לואי רובינסון, הנחשב מקורב לאידאולוגיה של ראוואלומנאנה. כשניסה ראוואלומנאנה לשוב למדגסקר באוקטובר 2014 נעצר, לאחר שנידון על ידי ממשל רג'ואלינה לעבודות פרך לאורך כל חייו בגין ניצול לרעה של סמכויותיו. לאחר שהוסר עונשו והוא שוחרר ממעצר בית במאי 2015, הכריז ראוואלומנאנה על פתיחתו מחדש של תאגיד "TIKO", ונבחר מחדש לנשיא מפלגת "אני אוהב את מדגסקר".
ראשית חייו.
ראוואלומנאנה הוא הצעיר מבין שמונה אחים. הוא נולד ב-12 בדצמבר 1949 למשפחה חקלאית בעלת אמצעים צנועים בכפר אימרינקסינינה, כ-40 קילומטרים (כ-25 מיל) מזרחית לבירת האי, אנטננריבו. הוריו של ראוואלומנאנה עבדו כרוכלים לפני שפתחו חנות קטנה בכפר כפרי במחוז טומאסינה. בעקבות האלימות האזורית שפרצה במהלך ההתקוממות המלגשית ב-1947 נגד השלטון הקולוניאלי של הרפובליקה הצרפתית הרביעית, עקרה משפחת ראוואלומנאנה לכפר הסמוך לפרוורי אנטננריבו. לאחר שהתיישבה מחדש ברמות הגבוהות, עבדה אמו של ראוואלומנאנה כתופרת נוסף על סיועה לבעלה בעיבוד אדמותיהם.
שורשיו המשפחתיים של ראוואלומנאנה הם מבני שבט המֶרִינַה, הקבוצה האתנית הגדולה והבולטת ביותר מבחינה פוליטית באי. קבר משפחת ראוואלומנאנה שוכן מחוץ לחומות ההיסטוריות של הכפר, מה שמעיד בדרך כלל על כך שמקורותיו המשפחתיים נעוצים בבני ה"הובֵה" ("קאסטת פשוטי העם"), ולא בבני ה"אנדריאנה" - קאסטת בני האצולה השולטת באופן מסורתי בקבוצה האתנית מרינה, ושממשיכה להשפיע באופן ניכר על סוגיות פוליטיות במדגסקר המודרנית. כניסתו המאוחרת יחסית של ראוואלומנאנה לפוליטיקה הלאומית הפכה את שאלת הרקע הקאסתטי שלו לשאלה עממי ולדיון מתמשך בקרב הציבור והמדיה המלגשית. דובואה ויואר, שכתב ביוגרפיה אודות חיי ראוואלומנאנה ב-2007 טוען כי מקורה של משפחת ראוואלומנאנה הוא מקאסטת בני האנדריאנה.
מגיל צעיר נכח ראוואלומנאנה בקביעות בכנסיית ישו המשיח במדגסקר (FJKM), כנסייה פרוטסטנטית-קלוויניסטית. לכנסייה זו כ-2.5 מיליון חסידים, והיא התנועה הדתית החשובה ביותר במדגסקר. בצעירותו שר במקהלה ולימים לימד קטכיזם.
בגיל חמש החל ללמוד בבית הספר היסודי-ציבורי אנז'ווה, הממוקם ארבעה קילומטרים מאימרינקסינינה. הוא צעד מרחק זה מדי יום, ולעיתים תכופות יצא עם סלים ובתוכם גרגיר הנחלים במטרה למכור את הצמח לנוסעים בתחנת הרכבת הסמוכה. הוא סיים לימודיו היסודיים בבית הספר הפרונטסטנטי-מיסיונרי "וינט" באמבוהימלאזה, שם חי אצל משפחה מארחת. לאחר שסיים את לימודיו העיקריים הוא למד בבית הספר התיכון השוודי ללימודים טכניים שנוהל בידי המיסיון באמבטומאנגה. הוא חי עם אחד מאחיו והחל לייצר ולמכור יוגורט בסירים אחדים ששירתו את תושבי הכפר וסטודנטים מקומיים כאמצעי לסבסוד לימודיו. במהלך תקופה זו הכיר את אשתו לעתיד, לאלאו ראקוטיונרייני , בת כיתתו בבית הספר התיכון. ב-1972, באווירה של חוסר יציבות פוליטית גוברת והפגנות בית-ספריות נרחבות נגד ממשלו של הנשיא פיליבר ציראנאנה, נשר ראוואלומנאנה מכיתה יא' בבית הספר בגיל 23; לאחר מכן הוא המשיך בהכשרה טכנית נוספת בפיאנארנצוה. הוא נטל חלק בהכשרת יזמים בחסות המגזר השלישי בשוודיה ובגרמניה. לאחר ששב למדגסקר, נשיא ראוואלומנאנה ללאלאו ב-12 בנובמבר 1974, ונולדו להם בת אחת ושלושה בנים.
קריירת עסקים.
עם סיום לימודיו שב ראוואלומנאנה למחוז מאניאקנדריאנה (Manjakandriana), שם הוא ומשפחתו החלו לייצר ולמכור יוגורטים מתוצרת ביתית ועצמאית, מוצר אַרְטִיזָנָלִי שכיח באזור ההררי. על אופניו הוא אסף חלב מאיכרים בערים השכנות, ובהדרגה גדלו כמויות תפוקותיו ולקוחותיו. ב-1977 פתח ראוואלומנאנה בכפר סאמבאינה את מרכז הייצור הראשון שלו ליוגורט וגבינה על אדמות רוֹבַה-טיקו, שם גם בנה את מפעל "טיקו" הראשון שנים אחדות מאוחר יותר. רעייתו טיפלה בתחומים המנהליים והחשבונאיים של העסק משכונת אנקדיוואטו (Ankadivato) שבאנטננריבו, שם נמצא מתקן האחסון למוצרים המוגמרים של המפעל. בשלהי שנות ה-70 של המאה ה-20, בעסק החלב של ראוואלומנאנה הועסקו חמישה עובדים בשכר שהפיצו את מוצרי המפעל בחנויות ברחבי אנטננריבו.
על מנת להרחיב ולפתח את העסק שהקים, ביקש ראוואלומנאנה הלוואה מהסוכנות הצרפתית לפיתוח , אם כי בקשה זו נדחתה. דחייה זו החמיצה את דעתו על הצרפתים, ששלטו אז במדגסקר. בקשתו הבאה לבנק העולמי, בת מיליון וחצי דולר אמריקני אושרה, וב-1982 ייסד את חברת "טיקו". נציג הבנק העולמי במדגסקר, חוסה ברופמן, הבטיח את ההלוואה בתנאי החזר נוחים במיוחד, שאפשרו לראוואלומנאנה למכור את מוצריו במחיר נמוך יותר מאשר יצרני חלב קטנים אחרים, מה שגרם למתחריו המשמעותיים לפשוט את הרגל ולצאת ממגזר העסקים. מאוחר יותר עזב ברופמן את תפקידו בבנק העולמי כדי להפוך למשקיע עיקרי בחברה, וחבר למשקיעים פרטיים מדרום אפריקה, גרמניה וארצות הברית. כאשר חברת "טיקו" המשיכה להתרחב, החל ראוואלומנאנה לייבא מרכיבים אחרים כגון אבקת חלב מדרום אפריקה (המהווים 80% מההרכב של מוצרי חלב של "טיקו") וחמאה מאירופה. סחר בינלאומי זה הרחיב את רווחיות העסק של ראוואלומנאנה ואפשר לו לייצר מוצרים מגוונים יותר. בראשית ימיה, קבוצת טיקו התרכזה באופן בלעדי בייצור מוצרי חלב, אך כאשר התרחבה החלה לייצר ולייבא מיצי פירות, גלידות, שמן בישול ומשקאות מוגזים. סיסמת הפרסום של טיקו, אשר נדפסה על רבים ממוצרי הקבוצה: "ויטה מלגסי" ("מיוצר במגדסקר"), שיקפה את הגאווה הלאומית של ראוואלומנאנה ואת חזונו שמדגסקר צריכה לפתח יכולת גדולה יותר לייצר מוצרים איכותיים להפצה בשווקים לאומיים ובינלאומיים.
ראוואלומנאנה טיפח יחסים פוליטיים כדי להקל על המשך הצמיחה הכלכלית של טיקו, על אף האקלים הכלכלי שלא תרם לכלכלה חופשית תחת ממשלו הסוציאליסטי של דידייה רציראקה. בראשית שנות ה-80 של המאה ה-20 זכה ראוואלומנאנה לתמיכה מטעם מאנאנדאפיי ראקוטוניראינה , היועץ העליון של "החזית הלאומית להגנת המהפכה" (AREMA), שר האוצר המלגשי, ראקוטוואו ראזאקאבואנה ושר נוסף, ג'סטין ראריווסון. באמצע שנות ה-80, רווחיותו של תאגיד טיקו אפשרה לראוואלומנאנה לרכוש וילה יוקרתית שבעבר הייתה בבעלותו המושל הקולוניאלי הצרפתי לאון רֵיאלון בשכונת פאראווהיטרה שבמרכז אנטננריבו.
ב-1997, כאשר קבלו נגד תאגידו בתואנה כי הבקר ממנו חולב ראוואלומנאנה את מוצריו נגוע במחלת ספגת המוח, חסם הנשיא רציראקה את תוכניותיו להקים חווה חקלאית שאליה תכנן לייבא חלב פרות בתפוקה גבוהה. ראוואלומנאנה התגבר על ההתנגדות והמכשלוים מצד ממשלו של רציראקה על ידי ייצור מקומי של חלב פרות, ובכך להגדיל עוד יותר את תפוקת הייצור של טיקו. מאוחר יותר באותה שנה, בנותיו של רציראקה החלו להתחרות בחברת טיקו תוך ייבוא ומכירת שומן צמחי תחת המותג "עדן". כאשר נורברט ראציראונאנה הכריז על עצמו כמועמד בבחירות לנשיאות מדגסקר שנערכו ב-1997 נגד רציראקה ואלבר זאפי , ראוואלומנאנה החל לספק תרומות כספיות משמעותיות למסע הבחירות של ראציראונאנה בתמורה לפטור ממסים על ייצור מוצרי השמן של חברתו לתקופה בת חמש שנים. הרווחים שהוא הרוויח כתוצאה מכך אפשרו לו להקים את חברו מאגרו (Magro) הסיטונאית ב-1998. ב-2001, יותר מתריסר מחסנים ראשיים ברחבי האי אפשרה להפיץ את מוצרי טיקו בצורה נרחבת לאזורים עירוניים וכפריים, בעוד מחסן הדגל שוכן בשכונת אקאנדראנו (Akkandrano) שבאנטננריבו.
ממשל רציראקה פתח בתחקיר ארגוני על פרקטיקות העסקים של טיקו בספטמבר 2000, וביוני 2001 פרסם צו נשיאותי הקובע כי על החברה להיסגר בגין אי-עמידה בהסכם המחייב את טיקו ליצור מקומות עבודה לייצור שמן צמחי בעלות נמוכה מ-1996; בית המשפט העליון של מדגסקר הפך את הצו הנשיאותי על פיו וביטלו ב-16 באוקטובר 2002. מספר תביעות הוגשו בפני בית המשפט על פרקטיקות העסקים של ראוואלומנאנה, בהן פסק דין של בית משפט ערב הבחירות לנשיאות ב-2001, שחייב את טיקו לשלם החזרי מיסים בסך 200–363 מיליארד פרנק מלגשי, אם כי כל תביעות אלו ירדו לטמיון במסגרת הסדרי טיעון; אף לא אחת מתביעות אלו לא הובילו להרשעה פלילית.
ראש עיריית אנטננריבו.
ב-1999, החליט ראוואלומנאנה להירשם כמועמד עצמאי בבחירות לראשות עיריית אנטננריבו ולא לממן נציג ממפלגה אחרת. נורברט ראציראונאנה, נשיא "מפלגת הישפט בידי עבודתך" (Akaiky ny Vahoaka Indrindra - AVI), פגש את ראוואלומנאנה שנים אחדות קודם לכן בנוגע לענייני עסקים של חברת טיקיו. השניים שוחחו על האפשרות לפיה ראוואלומנאנה יתמודד למשרה ציבורית כמועמד מפלגת AVI, אך רעיון זה ננטש. יריבו העיקרי בבחירות לראשות העיר היה ראש ממשלת מדגסקר לשעבר, גי ראזנמאסי (Razanamasy), מ"אגודת הלידה מחדש של מדגסקר" (AREMA), שסבל מפופולריות ירודה, מה שהוביל את הנשיא רציראקה לתמוך תמיכה שתיקה במועמדותו של ראוואלומנאנה במקום בנציג מפלגתו שלו. לעומת זאת, ראוואלומנאנה היה אלמוני, אם כי משך תשומת לב יתרה בעקבות הצלחתו הכבירה בתחום התעסוקה וצבירת הונו הנכבד באמצעות שגשוג תאגיד טיקו. כל זאת נוסף על תפקידו המוערך כסגן נשיא כנסיית ישו המשיח במדגסקר, אשר העניקה לו תמיכה קולנית במועמדתו לראשות העיר.