ניגוע
החזית ההומוסקסואלית לפעולה מהפכנית
החזית ההומוסקסואלית לפעולה מהפכנית (בצרפתית: front homosexuel d'action révolutionnaire או FHAR) הייתה תנועה צרפתית שנוסדה בשנת 1971 ופעלה בעיקר בפריז. התנועה נוצרה מתוך הדברות בין פעילים הומוסקסואלים רדיקליים לבין פמיניסטיות לסביות. בין הפעילים הבולטים בתנועה אפשר למנות את פרנסואז דובון, גיא הוקנגם, כריסטין דלפי ודניאל גורין. ה-FHAR פעלה במקביל לתנועות הפוליטיות שפעלו בצרפת אחרי התקוממיות הסטודנטים במאי 1968, וחתרה תחת מה שהגדירו כמדינה הבורגנית וההטרו-פטריארכלית, כמו גם לדחיית הערכים השובניסטיים וההומופוביים שהיו נפוצים בתנועות השמאל והשמאל הרדיקלי.
היסטוריה.
הארגון יוסד בידי קבוצה של פמיניסטיות שהיו חברות בארגון "התנועה לשחרור האישה" (MLF) ולסביות מהארגון ההומופילי ארקידאה. בפברואר 1971 הצטרפו לארגון מספר פעילים הומוסקסואלים., הקבוצה נפגשה בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות בפריז. מכיוון שלא יכלו לרשום את שם הארגון באופן רשמי כחזית ההומוסקסואלית לפעולה מהפכנית, הם נרשמו כ"חזית ההומניסטית האנטי-גזענית", שם ששמר על ראשי התיבות הצרפתיים FHAR.
ב-5 במאי 1971 הקבוצה הפריעה לכנס שהתנגד לזכותן של נשים לעבור הפלות, וב-10 במרץ פרצה הקבוצה לתועדת הציבור כשעצרה שידור שעסק בהומוסקסואליות ברדיו לוקסמבורג. בהמשך אותה שנה התפרצה הקבוצה לכנס הסקסולוגיה בסן רמו בגינוי למה שכינו "ההטרוסקסיזם והמדיקליזציה של ההומוסקסואליות". הקבוצה ניסתה להשפיע גם על כנסים קומוניסטיים וכנסים של השמאל הרדיקלי.
ביוני 1971, לאחר הצטרפותם של גברים הומוסקסואלים רבים לארגון, קבוצה של נשים עזבה את החזית ההומוסקסואלית לפעולה מהפכנית לאחר שהרגישו שנושאים הנוגעים לנשים נדחקים לשוליים בידי הגברים. הנשים הקימו את ארגון "הלסביות האדומות" דרכו ניסו להתמקד במאבק לסבי נגד סקסיזם, ובשנים שלאחר מכן הארגון הלך וקטן, עד שבשנת 1974 אסרה המשטרה על פגישות הארגון בבית הספר הלאומי הגבוה לאומניות יפות והקבוצה נעלמה כמעט לחלוטין.
אודרי טוטו
נחמיה צורי
נחמיה צורי-צימבליסט (י"ב בחשוון ה'תרס"ג, 12 בנובמבר 1902 - 27 בינואר 1991) היה ארכאולוג ישראלי.
קורות חיים.
צורי נולד בטרקאי, במחוז וילנה ללאה ונפתלי. בשנת 1914 גורש עם משפחתו לוילנה ושם התגורר אצל בני משפחתו. ב-1917 עברה המשפחה לז'מר, במחוז קובנה. לאחר מותה של אמו בשנת 1918, נאלץ להפסיק את לימודיו והחל לעזור בפרנסת המשפחה. הוא עבד ביער, ברישום מספרים על גזעי אורנים ובמנסרה. במשך שלוש שנים עד לשנת 1924, לימד עברית בפוליטכניקום ובאביב אותה שנה עלה לארץ ישראל. הוא עבד בראש פינה, בחקלאות ובאריזה וב-1925 עבר לתל אביב ושם עבד בבניין. העבודה הקשה והלכלוך הרב גרמו לו להתקפי חום ולדיזינטריה, עד שהרופאים אמרו לו כי עליו לעזוב את הארץ. באותן שנים הוא למד כינור בהדרכתו של גבריאל גראד (מלחין ידוע בתל אביב בשנות ה-30 וה-40), דבר שהקל מעט על סבלו.
בשנת 1925 עבר צורי לבאר יעקב ועבד בחליבת פרות, בהובלת חלב לתל אביב וחלוקתו לבתים שונים, בפרדס, בקטיף שקדים ועוד. ב-1927, הוא חזר לתל אביב והחל ללמוד מוזיקה בהדרכת פרופ' דוד שור.
בשנת 1932 הפליג צורי לטיול באירופה. באביב אותה שנה, הוא חוזר ומתיישב בקיבוץ תל יוסף.
בשנת 1934 הוא נסע לטיול למצרים, לעשרה ימי ארכאולוגיה והיסטוריה.
ב-1941 התחיל לעבוד במוזיאון בית שטורמן שרק הוקם כמוזיאון לידיעת האזור. הוא חפר בגבעת קומי, באתרי עתיקות בתל יוסף ובעמק יזרעאל המזרחי. הוא גילה שרידים ארכאולוגיים המעידים על התיישבות בעמק יזרעאל, בתקופות קדומות. בגשר, בתל דלהמייה, בתיאום עם מחלקת העתיקות בירושלים.
במלחמת העצמאות התמנה צורי לקצין תרבות, והגיע ליחידות שונות להרצות על ארץ ישראל ועתיקותיה.
בשנות ה-50 ביצע סקרים ארכאולוגיים נרחבים, מטעם אגף העתיקות, בעמק יזרעאל ובעמק הירדן, וזיהה שתי התיישבויות נוספות של התרבות, חורבת מנחה (מונחתה).
בשנים 1950–1967 ניהל צורי את בית הנכות, מסגד ממלוכי ששימש כמוזיאון לשימור עתיקות, בבית שאן. הוא פיקח על העתיקות בחבל הצפוני של ישראל, וכן השתתף במאות חפירות ומשלחות לחפירות בארץ ובשטחים החדשים שנכבשו במלחמת ששת הימים, ביהודה, שומרון ובעזה.
בשנת 1964 הייתה אחת מתגליותיו המרגשות, רצפת פסיפס בבית לאונטיס, בית אמידים בבית שאן, המוצגת במוזיאון ישראל בירושלים, בכניסה למוזיאון.
צורי קיבל את אות יקיר בית שאן.
נחמיה צורי נפטר בשנת 1991, והובא למנוחות בבית העלמין בקיבוץ תל יוסף, לצד אשתו חנה.
משפחתו.
נחמיה צורי נישא לחנה מרכוס ב-1937 ובשמחת תורה אותה שנה נולד בנם הבכור, אוריאל. ב-1939, נולד בנם השני, ינון, בחורף 1941 נולדה בתו השלישית אלה, בחג שבועות נולדה בתו הרביעית, רות-בכורה ובשבועות 1946 נולדה בתו החמישית נעמי.
הלב הזה, המשומש
הלב הזה, המשומש הוא אלבום האולפן הרביעי של איה כורם, שיצא בשנת 2015. כמעט את כל השירים כתבה והלחינה כורם בעצמה (מלבד השיר "ציפור זהב" שאת מילותיו כתב חיים נחמן ביאליק), והיא אף הפיקה את האלבום באופן עצמאי, יחד עם בן-זוגה אדם בן אמיתי.
האלבום הוקלט כבר בשנת 2013, אך בשל סכסוך בין כורם לבין חברת התקליטים "עננה" היא הוציאה את האלבום רק כעבור שנתיים; יום לאחר שהשתחררה כורם מהחוזה שלה, ב-5 בינואר 2015, יצא האלבום, אותו היא הציעה להאזנה ולהורדה ללא תשלום באתר הרשמי שלה.
עם צאתו, קיבל האלבום ביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה.
סינגלים.
הסינגל הראשון שיצא הוא "עכשיו אתה" ששוחרר בפברואר 2013 בליווי קליפ. במאי 2013 שחררה את הסינגל השני "מהנדסת מחשבים" שלווה בקליפ אנימציה מצויר ולווה במשחק. את השיר היא כתבה על בן זוגה לשעבר שעזב אותה לטובת מהנדסת מחשבים.
באוגוסט 2013 שחררה את השיר "לילה טוב" בדואט עם הזמר גידי גוב כסינגל. הסינגל התקבל בברכה ונכנס לרשימת ההשמעות הארצי. גם לשיר זה יצא קליפ.
באוקטובר 2013 שחררה את הסינגל הרביעי והאחרון שהוא "ציפור זהב". את השיר כתב חיים נחמן ביאליק, והלחן הוא של כורם. השיר השתתף בפסטיבל הזמר והפזמון תשע"ג 2013 שנערך כמה חודשים קודם. גם לשיר זה צולם קליפ.
גולר
גולר הוא אתר אינטרנט ישראלי העוסק בכדורגל בעיקר בליגות החובבניות.
האתר הוקם בשנת 2010 על ידי אוהד רון, שחקן עבר במספר קבוצות בליגות הנמוכות בישראל, שהבולטת שבהן היא עירוני קריית שמונה, בה שיחק בין השנים 2002-1998.
בניגוד לאתרי הספורט הגדולים בישראל המתמקדים בליגות הבכירות של הכדורגל הישראלי והבינלאומי, גולר מקדיש את תכניו בעיקר לליגות הנמוכות והחובבניות, שאינן זוכות לסיקור בתקשורת הארצית.
האתר מכיל ראיונות עם שחקנים, אנשי צוות ואוהדים של הליגות החובבניות, סיקור משחקנים ותחזיות לפני מחזורי משחקים בליגות א' ו-ב'. כמו כן, מספק בזמן אמת את תוצאות המשחקים שמתקיימים במגרשי הספורט בליגות אלו.
צוות האתר כולל כתבים וצלמים בהם: אלון סגל, ארז נעמן, אורי דוד, אביחי חיים ואביתר ברק והצלמים- אדיר נמרוד כץ, מני בן ארי, מאור אלקסלסי, רמי גרידיש ועוד.
בשנת 2013, החל שיתוף פעולה בין גולר לאתר הספורט ONE במסגרתו משותפות כתבות גולר באתר בחלק המוקדש לליגות הנמוכות בישראל.
קולפאק
מלאניה טראמפ
מלאניה טראמפ (באנגלית: Melania Trump; נולדה ב-26 באפריל 1970) היא רעייתו של נשיא ארצות הברית ה-45, דונלד טראמפ, והייתה הגברת הראשונה של ארצות הברית משנת 2017 ועד שנת 2021. מלאניה, ילידת סלובניה שהיגרה לארצות הברית בבגרותה, הייתה בעבר דוגמנית ומעצבת שעונים ותכשיטים. לה ולדונלד טראמפ בן אחד משותף.
ביוגרפיה.
נולדה בשם מלאניה קנאוּס (בסלובנית: Melanija Knavs) בנובו מסטו שבסלובניה (אז חלק מיוגוסלביה). לאב סוכן מכירות רכב, ואם מעצבת אופנה. היא החלה בקריירת דוגמנות בגיל 16, ושנתיים לאחר מכן חתמה על חוזה עם סוכנות דוגמנות במילאנו שבאיטליה. היא דוברת אנגלית, צרפתית, גרמנית, סרבית וסלובנית.
למדה עיצוב וחקלאות באוניברסיטת ליובליאנה שבסלובניה, אך לא סיימה את התואר. לאחר מכן עבדה עבור חברות דוגמנות במילאנו ובפריז, עד שעברה לניו יורק ב-1996. בעת עבודתה בסלובניה זכתה ב-1992 במקום השני בתחרות יופי ארצית.
מערכת היחסים עם דונלד טראמפ.
בחודש ספטמבר 1998 פגשה את איל הנדל"ן דונלד טראמפ במסיבה והזוג החל לצאת בזמן שטראמפ היה בתהליך גירושין מאשתו השנייה, מרלה מייפלס. במהלך אותה תקופה המשיכה בקריירת הדוגמנות ואף הועסקה בסוכנות הדוגמנות של טראמפ, טראמפ מודל.
היא הופיעה עם טראמפ בזמן קמפיין המועמדות לנשיאות מפלגת הרפורמה בשנת 2000. כשנשאלה על ידי הניו יורק טיימס מה יהיה תפקידה אם דונלד טראמפ יהפוך לנשיא ענתה: "אהיה מסורתית מאוד, כמו בטי פורד או ג'קי קנדי."
נישואין.
הזוג טראמפ התארסו ב-2004. עלותה של טבעת האירוסין נאמדה בכ-11 מיליון שקלים. החתונה נערכה ב-22 בינואר 2005 בכנסייה האפיסקופלית בפאלם ביץ' פלורידה. אלו הם הנישואין הראשונים שלה והשלישיים שלו. שמלת הכלה שלה עוצבה על ידי ג'ון ג'וליאנו לבית כריסטיאן דיור ועלתה כ-200,000 דולרים. בחתונה נכחו ידוענים רבים ביניהם רודי ג'וליאני ראש עיריית ניו-יורק לשעבר, פאף דדי, ברברה וולטרס, שאקיל אוניל, קונרד בלאק, סיימון קאוול, הסנאטורית הילרי קלינטון ובעלה, נשיא ארצות הברית לשעבר ביל קלינטון.
ב-20 במרץ 2006 נולד בנם המשותף בארון ויליאם טראמפ.
רעיית נשיא ארצות-הברית.