כעת, אם הגרף השיורי עבור formula_28 לא מכיל מסלולי שיפור, ניתן להגדיר חתך formula_37 בצורה הבאה: formula_12 יהיה הרכיב הקשיר של הגרף השיורי שמכיל את formula_39 (כלומר, כל הצמתים שקיים מסלול מ-formula_39 אליהם בגרף השיורי) ו-formula_13 יכיל את יתר הצמתים. formula_13 מכיל את formula_43, שכן אם היה מסלול בין formula_39 ו-formula_43 בגרף השיורי, על פי הגדרתו הוא היה מסלול שיפור.
קל לראות שקיבול החתך formula_37 שווה לכמות הזרימה: אם formula_47, אז בהכרח formula_48, שכן אם היה מתקיים formula_49 זו הייתה סתירה לאילוץ הקיבול של הזרימה, ואם היה מתקיים formula_50, הרי שהקשת formula_16 הייתה שייכת לגרף השיורי, ועל פי הגדרת החתכים שלנו, הקשת formula_16 אינה שייכת אליו. לכן 2 גורר את 3.
הגרירה של 3 את 1 היא מיידית שכן קל להראות שהערך של כל זרימה קטן או שווה לקיבולו של כל חתך בגרף.
שער המוות
שער המוות (באנגלית: Death Gate) הוא משחק מחשב המבוסס בחופשיות על סדרת ספרי מחזור שער המוות שנכתבו בידי מרגרט וייס וטרייסי היקמן. חברת לג'נד אנטרטיינמנט החלה בהפצת המשחק בשנת 1994. הוא היה מועמד, ואף זכה במספר פרסים. כיום המשחק נחשב כנוטשה - תוכנה שאינה נמכרת יותר, ואינה נתמכת על ידי היצרן או המפיץ.
על עטיפת המשחק מופיע איור של קיית' פארקינסון, אותו אייר לספר השלישי "ים האש".
המשחק רץ תחת DOS, וכלל דיבוב מלא של הדמויות וגרפיקת SVGA. בזמן הפצתו הגרפיקה והאנימציות נחשבו למרשימים במיוחד.
עלילה.
השחקן משחק בתפקיד האפלו הפיטרין, הדמות הראשית בסדרת הספרים. כל העולמות המוזכרים בספרים מלבד השער השביעי מופיעים במשחק, אך הם לא מוצגים בדיוק כמו בספרים. לדוגמה, המערבולת במשחק היא שילוב של מאפיינים מהמערבולת בספר ומהשער השביעי. העלילה שונה במידה ניכרת, ודמויות מרכזיות רבות לא מופיעות, כולל ביין, אלפרד ומריט.
המשחק הופץ עם סיפור קצר הנקרא "נופל לעד" שנכתב בידי וייס, היקמן וקווין סטיין. הוא מספר את סיפור עלייתה של צ'יאנג לראש אחוות היד, גילדת מתנקשים המוזכרת גם בספרים וגם במשחק, אף על פי שהדמות עצמה מוזכרת במשחק רק בשמה. הסיפור משמש כסיפור רקע לאירועים במחזור שער המוות, עם קשר רופף למשחק.
בטיסטה פינינפארינה
בטיסטה "פינין" פארינה (באיטלקית: Giovanni Battista "Pinin" Farina; 2 בנובמבר 1893 - 3 באפריל 1966) היה מעצב רכב איטלקי, מייסד חברת המרכבים, קרוצריה פינינפארינה, שהפכה לשם נרדף לכמה ממכוניות הספורט האיטלקיות הקלאסיות והנודעות ביותר.
פארינה, הבן העשירי במשפחה בת 11 ילדים, נולד בטורינו. כינויו, "פינין", הוצמד לו בשל היותו מצעירי ילדי המשפחה. פינין החל לעבוד בגיל 12 יחד עם אחיו ג'ובאני בסדנת פחחות, ושם החל להתעניין בעולם הרכב. הוא נשאר לעבוד ב־Stablimenti Industriali Farina, הסדנה של אחיו, במשך שנים ארוכות ושם למד לעומק את מבנה המכוניות בעודו מתחיל בתכנון מכוניות משלו.
פינינפארינה ייסד את חברת "קרוצריה פינינפארינה" ב־1930 כדי להתמקד בעיצוב ובניית מרכבים למכוניות חדישות. עד מהרה הוא זכה להצלחה ניכרת והיה בונה המרכבים המבוקש ביותר לאחר "קרוצריה טורינג" בשנות ה־30. עבודתו עם פרארי החל בשנת 1952 הקנתה לו את מרב פרסומו, אף על פי שלמעשה בנו, סרג'ו, היה זה שניהל את רובה.
בשנת 1961 שינה פינין את שמו רשמית ל"בטיסטה פינינפארינה".
קרוצריה פינינפארינה
סילבין
האראלד החמישי, מלך נורווגיה
האראלד החמישי, מלך נורווגיה (בנורווגית: Harald V av Noreg - Harald Den Femte; נולד ב-21 בפברואר 1937) הוא מלך נורווגיה מ-17 בינואר 1991.
ביוגרפיה.
ילדותו ולימודיו.
האראלד החמישי נולד ב-21 בפברואר 1937 בסקאוגום, אסקר (ליד אוסלו), לאולף החמישי, מלך נורווגיה ולמרתה, נסיכת שוודיה, בתם של הנסיך קרל, דוכס וסטריטלנד ואינגבורג, נסיכת דנמרק. הוא הנסיך הנורווגי הראשון שנולד על אדמת נורווגיה מאז לידת אולף הרביעי, מלך נורווגיה בשנת 1370. האראלד הוא נינו של אדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת, וכן מדורג במקום ה-73 בסדר הירושה לכתר הבריטי. דרך אמו הוא בן דודו של אלברט השני מלך הבלגים (אמו של האראלד היא אחות אמו של אלברט).
להאראלד שתי אחיות - הנסיכה רגנהילד, הדוכסית מלורנצן שגרה בעבר בברזיל, והנסיכה אסטריד, הדוכסית מפרנר הגרה באוסלו. בשל פלישת הגרמנים לנורווגיה, עזבו האראלד, אמו ושתי אחיותיו את נורווגיה ועברו להתגורר בעיר וושינגטון בארצות הברית; אביו וסבו המלך שהו בלונדון. המשפחה חזרה למולדתה רק לאחר סיום מלחמת העולם השנייה ב-1945.
בקיץ 1955 החל את לימודיו באוניברסיטת אוסלו. בשנת 1959 הוא סיים את האקדמיה הצבאית הנורווגית. בשנת 1960 נכנס לקולג' בליול שבאוקספורד, ולמד היסטוריה וכלכלה. באותה השנה ערך ביקור רשמי מחוץ לגבולות נורווגיה, כאשר ביקר בארצות הברית והידק את קשריו עם "הקרן הסקנדינבית אמריקנית".
חייו הבוגרים.
בשנת 1968 נישא האראלד לסוניה הרלדסן, אף על פי שהיא איננה ממשפחת מלוכה. לזוג נולדו שני ילדים, הנסיכה מרתה לואיז ויורש העצר הוקון.
האראלד ייצג את נורווגיה במשחקים האולימפיים בתחום השיט, וזכורה במיוחד אולימפיאדת טוקיו (1964) שבמהלכה נשא את הדגל הנורווגי. הוא זכה עם צוות השיט שלו במדליות ארד, זהב וכסף באליפויות העולם שהתקיימו בשנים 1982, 1987 ו-1988. בשנת 2005 זכה במדליית הזהב במסגרת המשחקים האירופאיים שנערכו בשוודיה.
ב-17 בינואר 1991 מת אביו אולף החמישי, מלך נורווגיה, והאראלד עלה לשלטון במקומו.
בריאותו.
ב-1 בדצמבר 2003 נודע כי האראלד לוקה בסרטן שלפוחית השתן. בנו, הנסיך הוקון, מילא את מקומו כמלך בעת שהוא עבר ניתוח בבית החולים הלאומי, ריקסהוספיטאלט (Rikshospitalet), עד ששב לתפקידו באפריל 2004.
הוא נודע כמעשן כבד. ב-1 באפריל 2005 נותח שוב, הפעם בלב, ניתוח שעבר בהצלחה. לאחריו עבר כמה שלבי שיקום וחזר לתפקידו כמלך ב-7 ביוני 2005, יום ההפרדה של נורווגיה משוודיה.
מורשתו.
על שמו קרוי חוף הנסיך האראלד בארץ המלכה מוד שבאנטארקטיקה.
תפקידים.
מלבד היותו מלך, האראלד משמש במספר תפקידים שונים:
פרשת השמדת מנות הדם של עולי אתיופיה
פרשת הדם נוגעת למדיניות שהונהגה בחשאי בשירותי הדם של מגן דוד אדום בין השנים 1984–2017. על-פי המדיניות, שלא הובאה לידיעת משרד הבריאות והוסתרה מן התורמים עד חשיפתה בשנת 1996, הושמדו כמעט כל מנות הדם שנאספו מעולים מאתיופיה ומצאצאיהם. יישום המדיניות באופן גורף כלפי קבוצה אתנית שלמה עורר ביקורת קשה בציבור הישראלי, בתקשורת העולמית ובספרות המדעית. שתי ועדות ציבוריות מתחו ביקורת על שירותי הדם של מד"א והמליצו על ביטול מדיניות ההחרגה, בשנת 1996 ובשנת 2015, אולם זו בוטלה בפועל רק ביולי 2017. נכון לשנת 2019 ממשיכים שירותי הדם של מד"א לקבל דם מאוכלוסיות סיכון ולהטעות את התורמים אודות "ביטוח דם" שמעולם לא ניתן להם, בניגוד להמלצות שאימץ משרד הבריאות בשנת 2016.
השמדת מנות הדם נחשפה ב-24 בינואר 1996 על ידי העיתונאי רונאל פישר בעיתון מעריב.
רקע.
בעירוי דם מועבר דם מאדם בריא אל אדם הזקוק לתוספת דם בשל דימום, או שמועברים רכיבי דם מאדם בריא אל אדם הזקוק לאותם רכיבים, בשל ירידה בריכוזם בדמו. מנות הדם לעירוי נלקחות באמצעות תרומת דם. בהעברת הדם יש סיכון להעברת מחלות מהתורם לחולה, ועל כן כל מנות הדם נבדקות לפני שמשתמשים בהם. עם זאת, בחלק מהמחלות, קיימים חלונות זמן בהם הבדיקות אינן רגישות דיין כדי לזהות נוכחות של גורמים מחוללי מחלה בדגימות הנלקחות ממנת הדם. כמו כן קיימים מקרים נדירים בהם מנות דם נגועות בגורמים מחוללי מחלה אינן מזוהות בבדיקות, בין אם כתוצאה מטעות אנוש ובין אם מסיבות אחרות. על כן, בתרומות דם נהוג לסנן את המועמדים לתרומה על סמך שורה ארוכה של תבחינים, שתכליתם למזער את הסיכון הנשקף למקבלי תרומות הדם. התבחינים העיקריים נוגעים למחלות המסכנות את התורם או את הנתרם, התנהגות התורם (פעילות מינית, הזרקת סמים, ניזום, קעקועים וכו') ושהייה במדינות אנדמיות למחלות זיהומיות נבחרות.
מקצת התבחינים מעוררים רגישות פוליטית במדינות שונות, היות שהם מתייגים קבוצת אוכלוסייה שלמה, בריאה ברובה. עם זאת, קיימת הסכמה כללית כי זכותו של אדם הנמצא בסכנה לקבל דם נקי מזיהומים גוברת על הזכות לתרום דם, ככל שקיימת זכות כזו. בפרט, בנקי דם המספקים מאות אלפי מנות דם בשנה נדרשים לנקוט מדיניות שמרנית במיוחד למזעור הסיכון הנשקף לנתרמים, כדי להפחית ככל הניתן את תדירות ההדבקה של מטופלים ממנות מזוהמות. בניהול סיכונים מכונה גישה זו ALARP - הקטנת הסיכון לרמה הנמוכה ביותר האפשרית מבחינה מעשית (as low as reasonably possible) - תוך שמירה על מידתיות בין הסיכון לבין המגבלות הננקטות והמשאבים המושקעים במניעתו.
השמדת תרומות הדם.