ביום 1 בינואר 1863 הונפקו בולי הטוגרה בשורה של בתי דואר בכל רחבי האימפריה העות'מאנית. הבולים שהונפקו באותו יום השתייכו כולם להדפסה השנייה, היא ההדפסה העיקרית.
במהלך שנת 1863 התברר כי המלאי של הבולים השימושיים ביותר, בערך נקוב של 20 פארה ו-1 גרוש, הולך ואוזל, ונדרש להדפיס כמות נוספת מהם. הבולים החדשים הוכנסו לשימוש ככל הנראה בחודש מאי או יוני 1864, יחד עם גיליונות הבולים מן ההדפסה הראשונה שנשמרו עד אז במחסני הדואר.
ידועה מעטפה אחת בלבד שנשלחה ב-5 ינואר 1864 מאחד מבתי הדואר של איסטנבול ועליה בול מן ההדפסה השלישית בערך נקוב של גרוש אחד. לא ברור כיצד הגיע הבול הזה לידי הציבור כארבעה חודשים לפני מועד ההפצה של בולי ההדפסה השלישית.
לסיכום.
בטורקיה, כבארצות רבות אחרות, לא קיים ארכיון מסודר שתיעד את תהליך ההדפסה של הבולים הראשונים. מידע רב חסר על תהליך ההדפסה ועל נושאים בסיסיים דוגמת מבנה גיליון ההדפסה של הבולים השונים. לא ידוע כמה עותקים הודפסו מכל אחד מן הבולים, אשר היו בשימוש כשנתיים בכל רחבי האימפריה העות'מאנית, אולם ניתן להעריך כי מספר זה היה קטן יחסית להנפקות המאוחרות יותר.
סוזאן סוזאן
סוזאן סוזאן (באנגלית: Desperately Seeking Susan) הוא סרט דרמה קומית אמריקאי משנת 1985 עם מדונה ורוזנה ארקט בתפקידים הראשיים.
רוזנה ארקט זכתה בפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה (אף על פי ששיחקה בתפקיד ראשי). היא הייתה גם מועמדת לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי.
העלילה מתרחשת בניו יורק ועוסקת בצורה דרמטית - קומית על הקשרים בין שתי נשים שונות, אחת עקרת בית עשירה ומשועממת והשנייה נוודה בוהמית.
זה היה התפקיד הגדול הראשון של מדונה בסרטים עליו קבלה ביקורות טובות אך היא לא הצליחה בקולנוע. מדונה השתתפה ביותר מ-15 סרטים והיא גם ידועה כשחקנית עם פרסי פטל הזהב הרבים ביותר.
תקציר העלילה.
רוברטה גלאס (רוזנה ארקט) היא עקרת בית משועממת הגרה בשכונה אמידה בניו ג'רזי ומחפשת אתגר בחיים. בעלה גארי (מרק בלום) הוא סוחר אמבטיות וג'קוזי אמיד ולא שם לב לרצונותיה של אשתו.
רוברטה שמה לב למודעה קטנה בעיתון ובה אלמוני מבקש נואשות להיפגש עם סוזן בבטרי פארק. סוזן הזאת היא סוזן תומאס (מדונה) והאלמוני הוא חברה ג'ים (רוברט ג'וי) המנגן בלהקת רוק. בינתיים היא מבלה באטלנטיק סיטי עם עבריין ששדד עגילים עתיקים של נפרטיטי. היא בורחת ממנו עם העגילים החבר מחוסל על ידי איש המאפיה שמתחיל לחפש אחריה. רוברטה עוקבת אחרי סוזן ורוצה להידמות לה.
ג'ים מבקש מחברו דז (איידן קווין) שישגיח על חברתו. צירוף מקרים מוזר גורם שרוברטה תקבל מכה בראש ותאבד את זכרונה. דז מוצא אותה וחושב שהיא סוזן. מתחיל ביניהם רומן אהבה.
כאן מתחיל מהלך של טעויות זיהוי. גארי מתחיל לחפש אותה בלווית אחותו לסלי (לורי מטקלף) וחברה לארי (סטיבן רייט).
רוברטה החושבת עדיין שהיא סוזן, מתחילה להופיע כעוזרת קוסם במועדון הקסם בו עבדה סוזן, בהנחייתו של ריי (ג'ון טורטורו).
רוברט בחיפושיו עולה על עקבותיה של סוזן ומזמין אותה לביתו.
העלילה מסתבכת כאשר רוברטה מתבוננת בטלוויזיה בפרסומת לאמבטיות בו מופיע בעלה וזכרונה חוזר אליה. איש המאפיה ויין נולן (ויל פטון) רודף אחריה ברחובות חשוכים מתנפל עליה ובורח כשמגיע שוטר. היא נעצרת על זנות ושוטטות ובעלה נקרא להפתעתו לשחרר אותה.
לבסוף נפגשות שתי "הסוזנות" ומתגברות על המאפיונר המבקש לשדוד את העגילים. רוברטה חוזרת לדז וסוזנה, לג'ים. שתיהן זוכות בפרס ובתהילה על החזרת העגילים העתיקים.
הגלקסיה הננסית הדובה הקטנה
הגלקסיה הננסית הדובה הקטנה היא גלקסיה ננסית אליפסואידית שנמצאת בקבוצת הכוכבים הדובה הקטנה במרחק של כ-225,000 שנות אור ממערכת השמש והיא גלקסיית לוויין של שביל החלב. הגלקסיה התגלתה בשנת 1954 על ידי אנדרו וילסון בתמונות שצולמו על ידי מצפה הכוכבים פאלומר, כמו גם הגלקסיה הננסית דרקון והגלקסיה הננסית אריה I. הגלקסיה נמצאת כ-7 מעלות מדרום-דרום-מזרח לכוכב β בדובה הקטנה אך בהירות נראיתה מדרגה 10.6 והמראה שלה, של אזור מעט עשיר יותר בכוכבים עמומים ביחס לסביבתה, מקשים על זיהויה.
מאפיינים.
גודלה הזוויתי של הגלקסיה הוא בין 20 ל-30 דקות קשת שממרחקה שקול לקוטר של כ-2,100 שנות אור. מסתה מוערכת בכ- מסות שמש, כ-100 מיליוניות ממסת שביל החלב, אך מסת הכוכבים הנראים שבה היא פחות מאחוז מהמסה הכוללת, ונראה שהיא מורכבת כמעט רק מחומר אפל שטיבו אינו ידוע. כמעט כל כוכבי הגלקסיה הם כוכבים זקנים מאוד שנוצרו לאורך תקופה של כ-2 מיליארד שנים, שהתרחשה לפני כ-14 מיליארד שנים, כלומר בסמוך להיווצרותה של הגלקסיה, ומאז לא נוצרו בה כוכבים חדשים.
שאנגחאי SH760
שאנגחאי SH760 (באנגלית: Shanghai SH760) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית כלי רכב הסינית סאיק מוטור אשר יוצרה בין השנים 1958–1971.
דגמי "שאנגחאי SH760" התבססו על טכנולוגיית מרצדס בנץ של מודלים משנות החמישים, ומשנת 1966 דגם ה"שאנגחאי SH760" התבסס על דגם "Mercedes-Benz W116" מסדרת "S-class".
אליזבת פרטרוביץ'
אליזבת ג'ין פרטרוביץ' (באנגלית: Elizabeth Jean Peratrovich; 4 ביולי 1911 – 1 בדצמבר 1958), בת אומת הטלינגיט , הייתה פעילה לזכויות האזרח; היא עבדה למען שוויון עבור ילידי אלסקה . היא הייתה הכוח המניע מאחורי חקיקת החוק הטריטוריאלי נגד אפליה של שנת 1945, החוק הראשון נגד אפליה בארצות הברית.
ביוגרפיה.
פרטרוביץ' נולדה ב-4 ביולי 1911, בפטרסבורג, אלסקה, והוא הייתה בת לשבט לוקאקס אדי, מצד העורב של אומת הטלינגיט. היא התייתמה בגיל צעיר ואומצה על ידי אנדרו ומרי ונמייקר. הזוג ונמייקר היו מיסיונרים פרסביטריאנים בני שבט הטלינגיט. אליזבת גדלה במספר ערים קטנות באלסקה – פטרסבורג, קלאוק, וקטצ'יקן, שם סיימה את לימודי התיכון. היא למדה במכללת שלדון ג'קסון בסיטקה, ובמכללה לחינוך בבלינגהאם, שבוושינגטון (עכשיו חלק מאוניברסיטת וושינגטון המערבית).
ב-15 בדצמבר 1931 נישאה אליזבת לרוי פרטרוביץ' (1908–1989), גם הוא בן הטיגליט, ממוצא ילידי וסרבי. הם למדו יחד במכללה, וחלמו להיות מורים. אך בשל השפל הכלכלי באזור, לא הצליחו להגשים את תוכניתם. הם חזרו לקלאווק, שם רוי עבד במפעל שימורי דגים. הוא נבחר ארבע פעמים לתפקיד ראש העיר. היה זה בקלאווק שהשניים התחילו להיות מעורבים באחוות ילידי אלסקה, ארגון שמטרתו להיאבק באפליה נגד ילידים.
כדי לקדם את פעילותם הפוליטית, ובחיפוש אחר הזדמנויות טובות יותר בתעסוקה ולשיפור חיי שלושת ילדיהם, עברה המשפחה לג'ונו ב-1941, שם פגשו במעגל חברתי נרחב יותר, וכן באפליה גזעית בוטה יותר. הם התקשו למצוא דיור והרבו לראות שלטים האוסרים על כניסת ילידים למתקנים ציבוריים. שלטים בחנויות ובתי עסק בסגנון "אין כניסה לילידים" ו"אין כניסה לכלבים או ילידים" היו נפוצים בעיר וברחבי המדינה.
מאוחר יותר, עברה המשפחה לאנטיגוניש, שבנובה סקוטיה, קנדה, שם רוי סיים תואר בכלכלה באוניברסיטת סנט פרנסיס אקסבייר. משם הם עברו לדנבר, קולורדו, שם המשיך רוי את לימודיו. בשנת 1950 הם עברו לאוקלהומה, ואז חזרה לאלסקה.
אליזבת פרטרוביץ' נפטרה ממחלת הסרטן ב-1 בדצמבר 1958.
אפליית ילידים באלסקה.
ההיסטוריה של ילידי אלסקה דומה במידה רבה לזו של האינדיאנים האמריקאים, וכוללת כיבוש, רצח המוני, שיעבוד, הפקעת אדמות והכחדה תרבותית. התוצאה של אירועים מתמשכים אלה הייתה, בתורה, צמיחה בתופעות האלכוהוליזם, אלימות, ומחלות כרוניות. ילידים יותר עשויים לחוות עוני, להיות מופלים בתעסוקה, ולהיות קורבנות לפשע מכל קבוצה אתנית אחרת באלסקה.
תחילה נכבשה אלסקה על ידי הרוסים באמצע המאה ה-18, כאשר אלה ביקשו להרחיב את תעשיית ציד כלבי הים, ושיעבדו את הילידים, ובעיקר את אומת האלאוט. בנוסף, כפו הרוסים על הילידים המרה דתית לכנסייה הנוצרית האורתודוקסית. כעבור כמאה שנים, קנתה ארצות הברית את הטריטוריה, בשנת 1967. תחילה, ארצות הברית בעיקר התעלמה מהקולוניה. אך בהלת הזהב של שנות ה-1890 הביאה עמה הגירה גדולה של אזרחים לבנים, אשר פיתחו מרכזים עירוניים כגון אנקורג', פיירבנקס וג'ונו. אלו הביאו עמם את הגישות הרווחות בארצות הברית לגבי ילידים וזכויותיהם, ולא היססו להפקיע אדמות או להשתלט על משאבי ציד ודיג. אך כאשר כריית הזהב פסקה, שוב הממשלה בעיקר זנחה את אלסקה, מצב שנמשך על למלחמת העולם השנייה, אז הכירה המנהיגות הצבאית את הפוטנציאל של הטריטוריה. ב-1959 הפכה אלסקה למדינה ה-49 של ארצות הברית.
עם הגברת המיסוד של אלסקה לתוך ארצות הברית, כך גם גדלו הפערים בין הילידים והלבנים שבאו בעקבות התעשיות השונות שפותחו באזור (החל מכריית זהב, לתעשייה הצבאית, ומאוחר יותר – נפט). גורם ראשי של אפליה נגד ילידים הייתה גישת העליונות הלבנה שרווחה אז, לפיה צאצאי מהגרים מאירופה הם "בני תרבות" ואילו ילידים הם "פראיים" שאותם צריך "לתרבת". בנוסף, המבנה הייחודי של אלסקה – שהיא מבחינת שטח המדינה הגדולה ביותר בארצות הברית, אך מבחינת אוכלוסייה הקטנה ביותר – יצר בעיות אחרות, בעיקר הבדל ניכר בשירותים ציבוריים בין הערים (הלבנות בעיקר) והפריפריה הגאוגרפית (הילידית בעיקר).