אלפי, ילידת רמת גן, היא בתו של מספר הסיפורים יוסי אלפי, ואחותו הצעירה של השחקן והקומיקאי גורי אלפי. כבר בגיל צעיר השתתפה בחוגים של צעירי תיאטרון הבימה ותיאטרון הקאמרי, ושיחקה בהצגות שונות בתיאטרון. בשנת 2001, לאחר שירות צבאי בלהקה הצבאית, סיימה תואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטת תל אביב, ולאחר מכן גם סיימה תואר שני בהצטיינות יתרה בפסיכולוגיה חברתית מאוניברסיטת בר-אילן. אלפי אף מלמדת סטטיסטיקה באוניברסיטת בר-אילן. במקביל ללימודיה, בשנת 2002, השתתפה במערכונים שונים בתוכנית של אחיה, גורי אלפי, והקומיקאי אסי כהן, "שידורי המהפכה" בערוץ 2. באותה תקופה השתתפה בדרמה הטלוויזיונית "שחקנית ספסל". בשנת 2004 השתתפה בתוכנית המערכונים "חכמולוגי" בערוץ לוגי, וב-2005 הנחתה את "סברס- תקרא תצליח" בטלוויזיה החינוכית. בשנת 2006 זכתה לחשיפה משמעותית כשהשתתפה בטלנובלה של הוט, "האלופה", לצד לירון וייסמן, עפר שכטר ומירב גרובר בדמותה הקומית של אשלי קרינגטון. הגישה פינה בתוכניתה של עינב גלילי "באה בטוב". ב-2015 הוציאה את האלבום "ימים חמים". המוזיקה שלה מוגדרת "אלקטרו-חפלה" והיא משלבת מוזיקה עיראקית ומוזיקה אלקטרונית. ב-2018 יצא לאור ספר הביכורים שלה, "כדאי שתשבי" בהוצאת מודן.
משפחת שמחון
משפחת שמחון או "מר שמחון ובנו", היה תסכית רדיו קומי בגלי צה"ל בשנות ה-60, ששודר שלוש פעמים בשבוע, בפרקים של 10 דקות כל אחד. הסדרה הייתה פופולרית מאוד ועסקה בבני משפחת שמחון, משפחה ישראלית טיפוסית לאותן שנים.
הדמויות.
נוסף לארבעה אלה הופיעו בפרקי התסכיתים דמויות מתחלפות: החברות של גבי, החברים של נאווה, שכנים, שותפים וחברים לעבודה ועוד, מהם בפועל ומהם באזכור בלבד. נושא הערצתו של נוח שמחון היה חברו מאותם הימים יוסקה שולמן, ועל כל ויכוח היה מוסיף "מה יוסקה שולמן היה אומר?"
עלילה.
כל פרק נפתח בחריקת דלת המבשרת את שובו של אב המשפחה מיום עבודה, ובדיאלוג הקבוע בין האב השואל לבין אשתו המשיבה – שהפך לדיאלוג מוכר ונישא בפי כל:
מכאן נפתחו שיחות, ריטונים, סיפורים, נזיפות וכיוצא באלה, ששיקפו במידה רבה את ההווי והשגרה בבתים רבים בישראל של אותן השנים שאחרי הצנע ולפני מלחמת ששת הימים. הסדרה זכתה לאחוזי האזנה עצומים והייתה לשיחת היום בכל מקום. היא כללה מפעם לפעם עוקצנות פוליטית, וקוממה עליה את הממסד וכן מבקרי תוכניות הרדיו שטענו כי מדובר בסדרה זולה ולא ראויה לשידור.
דוגמאות אופייניות לפרקים שונים בסדרה: נאווה משתתפת בתחרות מלכת הגבינה הצהובה ונפתח ויכוח בשאלה, אם ראוי שבתו של נוח שמחון (שייבש ביצות, סלל כבישים וכו') תופיע בבגד ים בתחרות ריקנית כזאת, גבי מביא הביתה את חברתו החדשה, דוגמנית יפה אך מטומטמת למדי ונוסף לכך, הזוכה בתחרות מלכת הגבינה הצהובה (תואר שנשלל מנאווה משום שהודתה, שאיננה אוהבת גבינה צהובה) ומשפחתו איננה מרוצה. צפירה מכריזה על דיאטה ונאווה מנבאת, שבקרוב ישאלו מי האישה הצעירה והיפה, שהולכת עם שמחון הזקן ונוח המודאג נשלח לעבודה עם סנדביץ' גזר בלי חמאה ומאיים להתעלף מאפיסת כוחות.
יוצר הסדרה היה משה בן אפרים ובין השחקנים נמנו שמואל רודנסקי בתפקיד נוח, ניורה שיין (שהייתה גם בחיים אשתו של רודנסקי) בתפקיד צפירה, דפנה דן ויעל דרויאנוב בתפקיד נאווה, ועודד קוטלר בתפקיד גבי.
בשנת 1964 הופק סרט קולנוע בבימויו של יואל זילברג, שנקרא "משפחת שמחון" והתבסס על תסכיתי משפחת שמחון. מספר שנים לאחר מכן היה גם ניסיון קצר ימים להחיות את הסדרה בטלוויזיה הישראלית. אוסף של כמה עשרות פרקים יצא לאור בספר בכריכה רכה.
הארגון הסוציאליסטי הישראלי
אלן פרוסט
אָלֶן מָארִי פַּסְקָל פּרוֹסְט (בצרפתית: Alain Marie Pascal Prost; נולד ב-24 בפברואר 1955) הוא נהג מרוצים צרפתי וחבר מסדר האימפריה הבריטית. משנת 1987 ועד שנת 2001 החזיק בשיא הניצחונות במרוצי פורמולה 1. בשנת 1993, לאחר זכייה באליפות עולם רביעית במרוצי פורמולה 1 פרש ממרוצי הגרנד פרי והישג זה מדרג אותו במקום השלישי בכל הזמנים באליפויות בפורמולה 1. פרוסט מתחרה כיום במרוצים על קרח במסגרת גביע אנדרוס.
פרוסט גילה את מרוצי הקארטינג בגיל 14 המאוחר יחסית, במסגרת חופשה משפחתית. הוא התקדם במסגרת מרוצי מכוניות לגילאים צעירים והיה לאלוף בצרפת ובאירופה במרוצי פורמולה 3. פרוסט השתתף לראשונה במרוצי פורמולה 1 במסגרת קבוצת מקלארן בשנת 1980, כאשר הוא בן 25. כבר במרוצו הראשון הוא סיים במקום המקנה נקודות וזכה במרוצו הראשון שנה לאחר מכן במרוץ ה"ביתי" שלו בצרפת, כנהג של קבוצת רנו.
לפרוסט היה סגנון נהיגה חלק ורגוע וביסס עצמו רבות לפי נהגי המרוצים אותם אהד והעריך, ג'קי סטיוארט וג'ים קלארק. פרוסט כונה "הפרופסור" בשל גישתו האינטלקטואלית לתחרות. עיקר כוחו היה בהכנת המכונית למרוץ באופן שאפשר לו לחסוך בבלאי בלמים וצמיגים בתחילת המרוץ, כך שיכל לתכנן טקטיקה מחוכמת יותר עבור שאר המרוץ. בסוף שנות ה-80' ובתחילת שנות ה-90' הייתה לפרוסט יריבות עזה עם איירטון סנה שהצטרף לפרוסט בקבוצת מקלארן בשנת 1988. לשניים הייתה סדרה של מרוצים מעוררי מחלוקת, כולל התנגשות במרוץ הפורמולה 1 ביפן של שנת 1989. התנגשות זו העניקה לפרוסט את התואר השלישי שלו כאלוף עולם בפורמולה 1. שנה לאחר מכן, באותו מרוץ בסיום העונה, הם התנגשו שוב, אלא שבפעם זו פרוסט אשר נהג עבור קבוצת פרארי, הפסיד. לאחר עונת לא מוצלחת בשנת 1991 ושנת שבתון ב-1992, הצטרף פרוסט לקבוצת ויליאמס, בה שלט בעונת 1993 לפני שפרש באופן סופי כאלוף העולם בפעם הרביעית. בשנת 1997 השתלט פרוסט על קבוצת ליג'ייה והריצה כקבוצת פרוסט גרנד-פרי עד לפשיטת הרגל של הקבוצה בשנת 2001. בשנת 2006 החל פרוסט את שנתו הרביעית במרוצים על קרח.
עיתונאי הספורט המוטורי דניס ג'נקינסון תיאר את פרוסט כ"אדם חם ולא מסובך, שאינו סומך על תשוקה או השראה. הוא גם אינו מפגין יוהרה או שחצנות. הוא בעל רמה של משמעת מנטלית מעל להבנת רוב האנשים".
ביוגרפיה.
אלן פרוסט נולד בעיר סאן-שמון בחבל פיי דה לה לואר בצרפת לאנדרה ומרי-רוז פרוסט, אשר היו ממוצא ארמני. לפרוסט היה אח צעיר בשם דניאל אשר נפטר בספטמבר 1986 ממחלת הסרטן. למרות היותו נמוך, פרוסט היה ילד אקטיבי ואתלטי שעסק במגוון תחומי ספורט כולל היאבקות, החלקה בגלגיליות וכדורגל. במסגרת פעילויות אלו שבר את אפו מספר פעמים. פרוסט שקל קריירה של מדריך בחדר כושר או ככדורגלן מקצועי, אולם לאחר שגילה את מרוצי הקארטינג בגיל 14 בחר במרוצי מכוניות כקריירה.
פרוסט נשוי לאן-מארי (נולדה ב-14 בפברואר 1955). לזוג שני בנים, ניקולס פרוסט (נולד ב-18 באוקטובר 1981) וסשה פרוסט (נולד ב-30 במאי 1990). לפרוסט בת נוספת ושמה ויקטוריה. בנו ניקולס הוא נהג מרוצים והיה לנהג המבחן של קבוצת לוטוס רנו בשנים 2011–2014, והשתתף גם במרוץ 24 השעות של לה מאן. אלן פרוסט חי בעיר הולדתו עד מועד התגלעות חילוקי דעות עם קבוצת רנו בשנת 1983, אז עבר לעיר לה-מוראז בשווייץ. פרוסט גר בעיר זו עם משפחתו עד שנת 1999 ואז עברו לעיר ניון שבשווייץ.
קריירת המרוצים.
לפני פורמולה 1.
פרוסט זכה במספר אליפויות מרוצי קארטינג בשנות העשרה שלו. ב-1974 הוא עזב את בית הספר כדי להפוך לנהג מרוצים במשרה מלאה, כאשר לפרנסתו כיוון מנועים ושיווק מכוניות קארטינג. הפרס על זכייתו באליפות צרפת במרוצי הקארטינג לבוגרים לשנת 1975 היה מלגה לעונה שלמה בקטגוריית המרוצים פורמולה רנו בצרפת בשנת 1976. בעונה זו זכה בתואר האליפות תוך שהוא מנצח בכל המרוצים מלבד אחד.
פרוסט המשיך לזכייה בתואר אלוף אירופה בקטגוריית פורמולה רנו לפני שעבר לפורמולה 3 ב-1978. ב-1979 זכה בתוארי האליפות הצרפתית והאירופית בפורמולה 3, זכיות אשר הסבו את תשומת לבן של קבוצות הפורמולה 1. פרוסט בחר לחתום בקבוצת מקלארן לקראת עונת 1980. להפתעת הקבוצה האנגלית סירב פרוסט להצעתם לנהוג כנהג שלישי במרוץ המסיים בעונת 1979 בטענה שהמחווה לא תתרום לו או לקבוצה.
פורמולה 1.
מקלארן: 1980.
פרוסט החל את קריירת המרוצים שלו בפורמולה 1 בקבוצת מקלארן לצידו של הנהג הצפון אירי ג'ון ווטסון. במרוץ הבכורה בארגנטינה סיים במקום השישי כשהוא זוכה בנקודה אחת, הישג שנהגים מעטים השיגו. פרוסט הוסיף לזכותו עוד ארבע נקודות במהלך העונה בזכות הישגיו במרוצים בברזיל, אנגליה והולנד, וסיים את עונת הבכורה שלו במקום ה-15, בשוויון נקודות עם אלוף העולם לשעבר אמרסון פיטיפלדי. למרות העונה המוצלחת יחסית, סבל פרוסט ממספר תאונות. באחת מהן שבר את ידו ובאחרת סבל מזעזוע מוח. בסיום העונה, למרות חוזה לשנתיים נוספות, עזב פרוסט את קבוצת מקלארן והצטרף לקבוצת רנו. הסברי פרוסט לעזיבתו את הקבוצה כללו את המספר הרב של ליקויים הטכניים במכוניות במהלך העונה וכי הרגיש שהקבוצה מאשימה אותו בתאונות שעבר.
רנו: 1981-1983.