אף בגרמניה בהשראתו פתח פאול פרטנר Paul Pörtner ב"השתתפויות במשחקים" Mitspiele.
גם עיצובי הבמה של אסכולת הבאוהאוס הושפעו, לפי קסנתי שוואבינסקי, על ידי תורתו של מורנו. באיטליה בשנות ה-90 הפסיכאנליטיקאים הלקאניאנים פול וז'ני למואן הביאו לראשונה לפירנצה באכסניית "פורטה רוסה" (שבה התארחו בילדותו מורנו ודודו) גרסה פסיכואנליטית של הפסיכודרמה. בכתב העת האיטלקי "אטי דלה פסיכודרמה" הועלתה סוגיית הקרבה בין רעיונות מורנו ובין אלו של תיאטרון האלתור של לואיג'י פירנדלו.
השפעות פילוסופיות.
לפי רוברט וואלדי מאוניברסיטת וינה, תורת המפגש של מורנו ("הזמנה למפגש" 1914) השפיעה על הפילוסופיה של מרטין בובר על היחס "אני-אתה".
מיקל לואיס
מועדון כדורגל סטיאווה בוקרשט
מועדון כדורגל סטיאווה בוקרשט (ברומנית: FC Steaua Bucureşti) הוא שמו הנפוץ של מועדון הכדורגל FCSB, מועדון כדורגל מהעיר בוקרשט שברומניה.
סטיאווה הוא מועדון הכדורגל הרומני היחידי, וכן המועדון המזרח אירופאי השני ביחד עם הכוכב האדום בלגרד, שזכה בגביע אירופה. המועדון הוא המצליח ביותר בכדורגל הרומני, ולזכותו 26 אליפות בליגת העל הרומנית, 22 זכיות בגביע, ו-6 זכיות בסופרקאפ.
לאורך רוב ההיסטוריה שלו ייצג המועדון את צבא רומניה, עד אשר ב-1998 הופרדה מחלקת הכדורגל מהלשכה הרומנית לביטחון לאומי. עם זאת, אצטדיון הבית של המועדון עדיין נמצא בבעלות הלשכה, המשאילה אותו למועדון למשך 49 שנים. החל משנת 2002 מנוהל המועדון על ידי איש העסקים הרומני ג'ורג'ה בקאלי, שקנה את השליטה במועדון.
עד 2003 היווה חלק ממועדון הספורט הצבאי סטיאווה שכולל גם קבוצות בענפי הספורט הבאים: ראגבי, הוקי קרח, כדוריד, פולו מים, כדורסל (כיום יש רק קבוצת נוער), כדורעף, אתלטיקה, שחייה, התעמלות, איגרוף, קליעה, רכיבה, הרמת משקולות, סיף, טניס וג'ודו. מאז 2016 פועל מועדון ספורט צבאי בשם דומה, מהליגה הרביעית.
צבעי הקבוצה היא כחול ואדום והיא עורכת את משחקי הבית בארנה נציונאלה, המכיל כ-55,000 מקומות.
היסטוריה.
שנים ראשונות: 1947 - 1949.
ב-7 ביוני 1947, יזמתם של כמה קצינים בצבא הרומני המלכותי, הקימה את מועדון הספורט הראשון ברומניה ששייך לצבא, שנולד בצו שעליו חתם גנרל מיכאיל לסקר, מפקד בכיר בצבא הרומני המלכותי. המועדון נקרא "ASA בוקרשט" (Asociaţia Sportivă a Armatei Bucureşti - התאחדות הספורט הצבאית), עם מחלקה אחת, של כדורגל, והיא הופקדה תחת הנהגתו של הגנרל אורסטה אלכסנדרסקו. ההחלטה אומצה ברגע שבו מספר קצינים כבר שיחקו כדורגל בקבוצות שונות, דבר שהיה בעצם הגרעין להחלטה לגבי הקמת קבוצת כדורגל תחרותית במסגרת הצבא. עם ההרכב הראשון של הקבוצה, לקח קולומן בראון-בוגדן, מאמנה הראשון של הקבוצה בהיסטוריה, את הקבוצה למחנה אימונים סגור בשמורת הטבע בהרי סינאיה. אף על פי שחולצות, מגפיים וכדורים היו חסרים, הלך הרוח בקרב חברי הקבוצה היה יחסית אופטימי. הודות למאמצים רבים, בזמן הקצר ביותר שהיה אפשרי השיגה הקבוצה את מדי האימון הראשונים שלה, בצבע כָּחוֹל יְרַקרַק וחולצות משחק בצבע כחול. ההפתעה הגדולה הייתה 40 זוגות המגפיים שרכשה הקבוצה עבור 20 שחקנים נבחרים מן הסגל.
כאשר הסגל התכונן בזמן מהיר, הקבוצה הכינה עצמה למשחקי העלייה בפליי-אוף לליגה השנייה ברומניה. למרות זאת, הממשלה הקומוניסטית החדשה שעלתה לשלטון ברומניה ב-1946 והשיגה שליטה מוחלטת במדינה בסוף שנת 1947, הכריזה שעל כל התאחדויות הספורט במדינה להיות קשורות למשרד הפנים, משרד ממשלתי או חברה ממשלתית. למרות זאת זה לא היה מעמדה של קבוצת הליגה הראשונה כרמן בוקרשט, שנשלטה בידי התעשיין העשיר דומיטרו מוצ'ורניצה, שראה את קבוצתו מתרחקת מהאליפות ויותר מאוחר מודחת. את מקומה לקחה הקבוצה החדשה ASA בוקרשט, שבשלב מאוחר יותר התחזקה בידי שחקנים נפלטים מכרמן המפורקת.
התחרות הרשמית הראשונה של הקבוצה הייתה עונת 1947/1948 בליגה הרומנית הראשונה, שבה סיימו במקום ה-14. משחקה הרשמי הראשון של הקבוצה שוחק בבוקרשט מול דרמטה קלוז', והוא נגמר בתוצאה 0-0. הקבוצה הצליחה להימנע מירידת ליגה אחרי שניצחה במשחקי הצלבה שבע קבוצות אחרות.
ב-5 ביוני 1948, לאחר הוראה 289 ממשרד הפנים הרומני, ASA נקראה מחדש בשם CSCA (Clubul Sportiv Central al Armatei - מרכז הספורט של הצבא).
ב-1949, CSCA זכתה בתואר ראשון בהיסטוריה, הגביע הרומני, אחרי שניצחה את CSU קלוז' (כיום אוניברסיטת קלוז') בגמר 2-1. עקב מעבר הליגה לשיטה הסובייטית של משחקים באביב ובסתיו, שנמשכה בשנים 1950–1956, CSCA שיחקה בסתיו בשנים הללו בתחרות לא-רשמית הנקראת "גביע הסתיו", שנערך בשישה בתים שונים, ללא טורניר גמר, וזכתה באחד מהם.
קבוצת הזהב של CCA בשנים 1949 - 1961.
זמן קצר לאחר שזכו בתואר כלשהו לראשונה בתולדות המועדון, CSCA (צ'ה.סה.צ'ה.א) שינה את שמו שוב, הפעם ל-Casa Centrală a Armatei, ובקיצור CCA (צ'ה.צ'ה.א) (הבית המרכזי של הצבא המלכותי).
תחת השם החדש, המועדון נכנס לסגל מועדוני הפאר של הכדורגל הרומני בזכות זכייתו באליפות ראשונה ובגביע (דאבל) בשנת 1951, שנה אחרי שזכו בגביע השני בתולדות המועדון אחרי ניצחון 3-1 בגמר על פלאמורה רושיה אראד. תוארה הראשון של הקבוצה הושג בזכות ממוצע השערים (שבתקופה ההיא היה הנתון השני שקובע במקום הפרש שערים שקיים היום), והגביע הראשון שהשיג היה ניצחון בתצוגת כדורגל מרהיבה, 3-1, על פלאקרה מדיאש בגמר הגביע. שני תארים עוקבים הגיעו באופן רצוף שנה מאוחר יותר ועוד אחד הגיע בשנת 1956, הודות לסגל שהכיל את יוסיף פצ'ובסקי, שחקן מפורסם בתולדות המועדון אשר היה ידוע בזכות רוח המשחק ההגונה שלו. הקבוצה זכתה גם בגביע הרומני ב-1952, אחרי 2-0 בגמר על פלאקרה פלוישט, ושוב ב-1955 אחרי 6-3 בגמר על פרוגרסול אוֹראדיה (היום נקראת ביהור אוֹראדיה).
שנות ה-50 היו שנים גדולות וכללו תצוגות מדהימות של המועדון, המועדון היה אגדה ברחבי הכדורגל הרומני, לעיתים אנשים חשבו שהמועדון הוא בעצם הנבחרת הרומנית. הקבוצה המפוארת כללה את השוער יון ווינסקו, המגנים וסילה זבודה ואלכסנדרו אפולזן, הקשרים שטפאן אוניסיה וטיבריו בונה והחלוצים קורנל גאורגה קאקוביאנו, גאורגה קונסטנטין, יון אלכסנדרסקו, פרנצ'יסק זאבודה וניקולאיה טאטארו. הקבוצה הובלה בידי היועץ הטכני וירג'יל אקונומו והמאמנים איליה סאבוּ ושטפאן דובאי. 1956 הייתה אחת השנים המוצלחות ביותר של CCA, שחוץ מזכייה באליפות, הקבוצה השתתפה בטורניר בינלאומי באנגליה, בו היא ניצחה את לוטון טאון 4-3 (שנה אחרי שניצחו אותה 5-1 במשחק ידידות בבוקרשט), הקבוצה גם סיימה בתיקו 1-1 עם ארסנל ותיקו 3-3 עם שפילד יונייטד, אבל סיימה עם הפסד 5-0 משפיל לוולבס. כמו כן, ב-22 באפריל באותה השנה, ניצחה נבחרת רומניה את נבחרת יוגוסלביה 1-0 בבלגרד, כאשר את הרכב הנבחרת כלל רק את שחקנים של CCA.
1957 הייתה שנה שרומניה חזרה לשחק בשיטת האביב-סתיו, ובאביב אותה השנה השתתפה CCA בטורניר גביע הדנובה, והודחה בידי MTK בודפשט ההונגרית בסיבוב הראשון. באותה השנה ערכה הקבוצה את הופעתה הראשונה בגביע האלופות, ונעצרה בידי בורוסיה דורטמונד הגרמנית לאחר משחק פלייאוף שלישי בבולוניה.
כוכב חדש (1961 - 1985).
בשנת 1961, אחרי שזכתה בשני תוארי האליפות הקודמים במדינה, CCA שינתה את שמה שוב בזמן גמר הגביע ל-CSA סטיאווה בוקרשט (צ'ה.סה.א.)
(Clubul Sportiv al Armatei Steaua - מועדון הספורט הצבאי סטיאווה). השם "סטיאווה" פירושו ברומנית הכוכב, ואומץ עקב נוכחותו של הצבא, כמו בכל קבוצה מזרח-אירופית של הצבא, עם כוכב אדום (שהפך להיות בצבע צהוב, לסמל את הטריקולור הרומני - אדום, צהוב וכחול כמו בדגל רומניה), על סמלה.
ב-9 באפריל 1974, אצטדיון גנצ'ה, נחנך במשחק ידידות מול OFK בלגרד, ונגמר בתוצאה 2-2. האצטדיון נחשב לחדיש בעידן שלאחר המלחמה ברומניה, והוא נבנה במיוחד בשביל כדורגל, עם תכולה של 30,000 מקומות וללא מסלול ריצה. עד אז, סטיאווה שיחקה את משחקיה הביתיים בשני אצטדיונים הגדולים ביותר בבוקרשט, "רפובליצ'י" ואצטדיון "23 באוגוסט" (שנקרא כיום אצטדיון ליה מנוליו).
בתוך רומניה היריבות החזקות כמו דינמו בוקרשט, פטרולול פלוישט ו-UTA אראד הפכו את הליגה קשה יותר ויותר לזכייה בשביל קבוצת הצבא, בשנות ה-70 ובשנות ה-80 המועדון זכה רק בשלוש אליפויות תחת שמו החדש (ב-1967/1968, 1975/1976 וב-1977-1978). למרות זאת, במהלך אותה התקופה, זכתה סטיאווה במספר גביעים לאומיים, 8 במספר (ב-1961/1962, 1965/1966, 1966/1967, 1968/1969, 1969/1970, 1970/1971, 1975/1976 וב-1978-1979), וכך הודבק לה הכינוי "מומחי הגביע".
המחצית הראשונה של שנות ה-80 היה עני מאוד עבור המועדון, כאשר הקבוצה לא זכתה באף תואר במשך 6 שנים רצופות. למרות העובדה הזאת, הקבוצה קנתה כמה שחקנים שנחשבו למצוינים, כמו הלמוט דוקאדם, שטפאן יובאן, מיודראג בלודדיץ', מריוס לאקאטוש, ויקטור פיצורקה, מיכאיל מאיירו, גבריל באלינט ואדריאן בומבסקו, שיצרו את הבסיס לקבוצה העתידית. המאמצים הללו להביא שמות גדולים לקבוצה, לא הועילו הרבה לקבוצה באותו הזמן, אבל גרמו לבניית קבוצה מעולה ששיתפה פעולה בשנות ה-90 ובשנות ה-2000.
עידן הזהב השני (1985 - 1989).