בתחילת שנות התשעים החלה לופטין לשתף פעולה עם איש יחסי הציבור והיועץ האמנותי גברי מזור. היא הקליטה שירים בסגנון נפוליטני שזכו להצלחה דוגמת "ילד", "מתנה", "ירח ערמומי", "ספגטי עממי" ו"אל נא תשכח אותי".
בקדם-אירוויזיון 1992 ביצעה לופטין את השיר "היו לי חלומות" (מילים: אבי קורן, לחן: אריק רודיך) שהגיע למקום החמישי. כל השירים הללו נכללו באלבומה השני של לופטין, "פנטזיה", שיצא באותה שנה.
אלבומה השלישי של לופטין,"זמן אמת",יצא בשנת 1993 וכלל את השירים "החיים האחרים", "מה זה געגוע" וחידוש לשיר "יש אהבה אתה אומר", אך הלהיט הגדול ביותר מאותו אלבום היה החידוש לשיר "הכל פתוח", אותו ביצעה לופטין כדואט עם עופר לוי. הצלחת השיר הייתה כה גדולה עד שהשניים החליטו להמשיך ולשתף פעולה. ב-1994 הקליטו השניים חידוש לשיר "את לי אור" (שבוצע במקור על ידי הזמר נתנאל), אשר זכה להצלחה. עוד באותה שנה השתתפה לופטין בפעם השנייה בפסטיגל עם השיר "משהו בלב" (מילים חמוטל בן-זאב עפרון, לחן: יוני רועה, עיבוד: דורון פיקר) שהגיע למקום הרביעי.
בשנת 1995 ביצעו לופטין ולוי בקדם אירוויזיון את השיר "הארץ המובטחת" (מילים: אהוד מנור, לחן: יוני רועה) עימו הגיעו למקום השלישי. באותה השנה השניים השתתפו בתוכנית "הופה היי", והקליטו את האלבום "הארץ המובטחת", שכולו חידושים לשירים עבריים באווירה ים תיכונית, שכלל את הדואט המצליח "הכל פתוח" ואת שיר הנושא. לאחר צאת האלבום החל לוי בתהליך של חזרה בתשובה, מה שמנע מהצמד להמשיך ולנצל את הפופולריות שצברו ובסוף אותה שנה דרכיהם נפרדו.
בשלב זה נעצרה התנופה בקריירה של לופטין. בסוף שנות התשעים ותחילת שנות האלפיים ביצעה כמה גיחות טלוויזיוניות בעיקר בתוכניות ספיישל נוסטלגיות שעסקו באחד מההרכבים שבהם הייתה חברה.
בשנת 2003 הצטרפה לארזי ולהולצמן לכמה הופעות איחוד של שוקולד מנטה מסטיק במסגרת המופע של ארזי. הלהקה התאחדה שוב ב-2005 לכבוד טקס לציון שנה למותו של המפיק אברהם דשא (פשנל), ובנובמבר 2021 התאחדה שוב השלישייה במסגרת מופע חגיגי לכבוד יום הולדתה ה-70 של ירדנה ארזי שהתקיים בהיכל התרבות בתל אביב.
בשנת 2007 השתתפה בערב הוקרה למירי אלוני וביחד עם כמה מחבריה ללהקת הנח"ל ביצעו מחדש את "שיר לשלום".
חיים אישיים.
לאחר שחרורה מצה"ל לופטין הייתה נשואה תקופה קצרה לקיבוצניק מקיבוץ גניגר.
ב-1980 לופטין נישאה למוזיקאי אריק רודיך ונולדו להם שני ילדים. בשנת 2002 השניים התגרשו. ב-2012 נפטר בנה יובל מסרטן אלים והיא כתבה שיר לזכרו.
בתה מעיין בזוגיות עם השחקן והרקדן אסף גורן ולהם בן שנולד באפריל 2022.
לופטין מתגוררת בתל אביב.
Cheshire Cat
Cheshire Cat הוא אלבום הבכורה של בלינק-182. הוא יצא ב-17 בפברואר 1994.
השירים: "Carousel" ,"Fentoozler" ," Strings" ,"Sometimes" ,"TV" ,"Toast And Bananas" ו" Romeo And Rebecca" הופיעו במקור בדמו "Buddha".
שני השירים, "Carousel" ו"M+M's", מופיעים באלבום האוסף "Greatest Hits". שני הסינגלים שיצאו מאלבום זה הם: "M+M's" ו-" Wasting Time".
רשימת שירים.
כל השירים נכתבו על ידי טום דה-לונג' ומארק הופוס, חוץ מהשיר "Wasting Time" שנכתב על ידי ג'ף פורסט.
Immortal
פריאנדרוס
פּרִיאַנְדְרוֹס (ביוונית: Περίανδρος) היה הטיראן השני של העיר קורינתוס במאה ה-7 לפנה"ס, ובנו של הטיראן הראשון, קיפְּסֶלוֹס.
פריאנדרוס ירש את אביו ב-627 לפנה"ס ושלט בה עד שנת 587 לפנה"ס. הוא שיפר את נמל קורינתוס וסלל את הדיולקוס (דרך סלולה) החוצה את מצר היבשה (האיסתמוס הקורינתי), עליו גררו אוניות מן הים האייגאי אל הים האיוני כדי להימנע מהשיט סביב הפלופונסוס. הרווחים שהתקבלו מהדיולקוס איפשרו לפריאנדרוס לבטל את המיסים בקורינתוס.
עם הזמן הפך פריאנדרוס לדמות הטיראן הטיפוסי, זו המשלבת חוכמת מעשה עם עריצות (כך למשל בעיני אריסטו). הרודוטוס מספר, כי את אכזריותו למד מתראסיבולוס, טיראן מילטוס, שיעץ לו כיצד להיפטר מכל מי שעלול לאיים על שלטונו. בין היתר הוא שלח 300 ילדים של נכבדי האי קרקירה, בו שלט, אל סארדיס לשם סירוסם כמעשה נקם, אך בסופו של דבר הצילו אותם אנשי סאמוס. הוא אף רצח את אשתו מליסה ושכב עם גופתה, ומשגילה בנו הצעיר, ליקופרון, מי עשה את הנבלה, גירש אותו פריאנדרוס אל קרקירה. מאוחר יותר ניסה פריאנדרוס להתפייס עם ליקופרון, אך הלה סירב לשוב לקורינתוס. רק כשהציע פריאנדרוס לליקופרון כי ירש את הטיראניה בקורינתוס בעוד הוא עצמו יעבור לקרקירה, ניאות לבסוף הבן. אלא שאנשי קרקירה הקדימו והרגו את ליקופרון, כדי למנוע את הגעת פריאנדרוס לעירם.
פריאנדרוס נחשב על ידי חלק מן הסופרים הקדמונים כאחד משבעת חכמי יוון, אשר ניסח בין השאר את מטבע הלשון "אימון זה הכל". לדברי הרודוטוס, פריאנדרוס ערך גם תחרות שירה ונגינה, בה זכה המשורר אריון.
קווארק למעלה
קווארק למעלה (באנגלית: Up quark) הוא חלקיק יסודי במודל הסטנדרטי. זהו קווארק דור ראשון, בעל מטען חשמלי eformula_1. קווארק למעלה הוא הקל שבקווארקים. מסתו מעולם לא נמדדה בדיוק רב, אך משערים כי היא נעה בין 1.8 ל־3 MeV. לפי המודל הסטנדרטי של פיזיקת החלקיקים, ישנם שישה סוגי קווארקים. חומר רגיל, כאטומים, מורכב מאלקטרונים ומגרעין. הנוקליאונים - הפרוטונים והנייטרונים שבגרעין מורכבים מקווארקים. פרוטון מורכב משני קווארקי למעלה, ומקווארק למטה יחיד. הנייטרון מורכב מקווארק למעלה אחד, ומשני קווארקי למטה.
משקילות המסה והאנרגיה הנובעת מתורת היחסות הפרטית, נובע כי אנרגיית הקשר המחברת את הקווארקים יחדיו מעניקה לנוקליאונים את מסתם. המסה מגיעה מהאנרגיה של שדה הכוח של הגלואונים ולא ממסת המנוחה של הקווארקים עצמם. דבר קיומם של הקווארקים הוצע לראשונה (באופן בלתי תלוי) על ידי מארי גל-מאן, ג'ורג' צוויג ויובל נאמן ב־1964.
האדרונים המכילים קווארק למעלה.
חלק מההאדרונים כוללים קווארקי למעלה:
מפרץ סרוני
F-4 פאנטום
משה אונגרפלד
משה אוּנגֶרפֶלד (10 במרץ 1898 – 2 במרץ 1983) היה מורה, עיתונאי, פובליציסט וסופר, מנהלו הראשון של "בית ביאליק".
ביוגרפיה.
משה אונגרפלד (Ungerfeld) נולד בשנת 1898 בעיירה רוּדְקִי (רידיק) שבגליציה המזרחית, האימפריה האוסטרו-הונגרית. התחנך בחדר ובישיבת ויז'ניץ. כן למד לימודים כלליים והתכונן לבחינות בגרות אקסטרניות. בסוף מלחמת העולם הראשונה התנדב לצבא האוסטרו-הונגרי והגיע לדרגת קצין. לחם בחזית המזרחית, נפל בשבי הרוסי ושוחרר לאחר חוזה ברסט-ליטובסק (1918).
בשנת תרפ"ב החל ללמוד פילוסופיה, ספרות ושפות שמיות באוניברסיטת וינה, במשך ארבע שנים. במקביל למד בבית המדרש למורים יהודים של הרב צבי פרץ חיות ואביגדור אפטוביצר. שם, בווינה של שנות ה-20, הכירו הוא וחיים נחמן ביאליק, ואונגרפלד סייע לביאליק בעת שהותו בווינה.
עבד כמורה בווינה, ושימש עיתונאי בעיתונים "הארץ", "היום", "הצפירה" ו"הדואר". פרסם מסות ומאמרים בכתבי עת נוספים, בעברית וביידיש, בשמו ובשמות עט אחדים: "בן-יצחק", "בן-עמרם", "מ. אג"ף" ועוד.
בשנת 1938 (שנת האנשלוס) עלה לארץ ישראל.
אונגרפלד מונה למנהל "בית ביאליק", שאותו תרמה מאניה ביאליק לציבור, והחזיק בתפקיד זה במשך כארבעים ושש שנה, עד לפטירתו. במשך השנים פרסם אונגרפלד מספר ספרים על ביאליק ועל בני דורו.
בשנת 1975 זכה בפרס רמת גן לספרות וב-1977 נבחר ליקיר העיר תל אביב-יפו.
בעשר השנים שלפני מותו נשמעו תלונות רבות על דרך ניהולו את בית המשורר. חוקרי ספרות (בראשם זיוה שמיר) גילו כי גנז מכתבים מאת ביאליק כדי שלא לפגוע בתדמית המשורר, בהם מכתבים המגוללים את פרשת אהבתו לציירת אירה יאן.
אונגרפלד היה רווק ולא הביא ילדים לעולם.
נפטר בשנת 1983, ונקבר בבית העלמין בחולון.
יואב גלבר
יואב גֶלבֶּר (נולד ב-25 בספטמבר 1943) הוא היסטוריון ישראלי, פרופסור אמריטוס באוניברסיטת חיפה ופרופסור מן המניין במרכז הבינתחומי הרצליה ועמד בראש מוסד הרצל לחקר הציונות ולימודה.
חייו האישיים.
גלבר נולד לכרמלה ועמנואל. אביה של אמו כרמלה היה משה נחשון (קיפר), איש חינוך עברי, מייסד הגימנסיה העברית ברובנה ומורה למתמטיקה בגימנסיה הרצליה. אביו, עמנואל גלבר (1917–1987), בנו של ההיסטוריון נתן מיכאל גלבר, היה מפקד חיל ההספקה בצה"ל (1949–1957), בדרגת אלוף-משנה, ושגריר.
משפחתו נדדה בנסיבות התקופה (מלחמת העולם השנייה, המאבק ומלחמת העצמאות) ממקום למקום בארץ ישראל, ב-1952 התיישבו ברמת גן. הוא למד בבתי הספר התיכוניים אהל שם, הפנימייה הצבאית שליד בית הספר הריאלי בחיפה ותיכון עירוני א' בתל אביב, אותו סיים בשנת 1961.
ביולי 1961 התגייס לצה"ל ושירת שירות חובה וקבע 13 שנים, עד יולי 1974. התחיל כחייל בסיירת הצנחנים (1961–1962). לאחר שסיים בהצטיינות קורס קצינים היה מדריך כיתתי בבית הספר לקצינים (1963–1964); מפקד מחלקה, סגן מפקד פלוגה, קצין מבצעים ומפקד פלוגה בגדוד הנח"ל המוצנח (1964–1966). לאחר הפסקה בת שנתיים ללימודי התואר הראשון, שבה עבר לירושלים, חזר לשירות, היה מפקד פלוגה בסיירת חרוב ולחם במלחמת ההתשה. בשנים 1971–1969 היה מדריך מחלקתי וסגן מפקד פלוגה בבית הספר לקצינים. לאחר מכן שימש כמפקד המדרשה הצבאית לחינוך (מדרשת חינוך ירושלים) עד שנת 1973. תוך כדי מילוי התפקיד האחרון השלים את לימודי התואר השני. במלחמת יום הכיפורים הצטרף לגדוד הצנחנים 890 ולחם בקרבות החווה הסינית וממערב לתעלת סואץ. גלבר החליף את אחד ממפקדי הפלוגות בגדוד שנהרג. גלבר שירת שירות חובה וקבע 13 שנים, עד יולי 1974.
משפחתו.