הסדרה התרחשה בפיטסבורג שבמדינת פנסילבניה. פיטסבורג נבחרה כמקבילה הדומה לאתר ההתרחשות של הגרסה הבריטית בעיר מנצ'סטר. למרות זאת, מכיוון שבפיטסבורג אין קהילה גדולה של גייז כמו בניו יורק או סן פרנסיסקו, כמעט כל הסצנות שהתרחשו באזור " Liberty Avenue" צולמו באזור בו חיה קהילה גדולה של גייז בשכונה שנקראת " Church and Wellesley" בטורונטו שבקנדה. למעשה, אף לא צילום אחד של שדרת ה-" Liberty Avenue" האמיתית הופיע בסדרה.
טורונטו נבחרה כאזור צילום הסדרה בשל עלויות הצילום הנמוכות והבסיס הבוגר והבשל של תעשיית הטלוויזיה והקולנוע בה.
וודיז' (Woody's), הבר המרכזי בסדרה, הוא שמו של בר מקומי בטורונטו שהחזית החיצונית שלו צולמה בשינויים קלים.
הביקורות.
מבחינות רבות, הגרסה האמריקאית הייתה חלוצית בהרבה תחומים חברתיים. לכן, רבים מהקהילה (מבקרי טלוויזיה וצופים) טענו שעל הסדרה מוטלת אחריות חברתית. טענה זו היא אולי הסיבה העיקרית לחשש מתיאור הבעיות איתן התמודדו הומואים ולסביות, והסטריאוטיפים שהוצגו בסדרה.
המבקרים חשו שבסדרה מוצגים אורח חיים לא מציאותי של חברי הקהילה. מפיקי הסדרה חששו בתיחלה מהביקורות ולכן פרסמו הצהרה שהופיעה בסוף כל פרק ובכלי התקשורת בה נכתב שהסדרה לא מתכוונת להכליל או לייצג את הקהילה כולה ("הסדרה הכי גאים שיש היא חגיגה של החיים והתשוקות של קבוצת גייז והיא לא נועדה לשקף את כל האוכלוסייה הגאה"). למרות זאת, גייז רבים בתקשורת טענו שהסדרה תעצב את דעתם של רבים מן הצופים על הקהילה.
אחרים טענו שלמרות שהתיאור של שימוש בסמים וסקס הוא ריאליסטי, אסור לכבס את הכביסה המלוכלכת לעיני כל, תיאור שאינו מועיל לחברי הקהילה שמבקשים הגנה על זכויות האזרח במיוחד בעת שהמיעוט נאבק על זכויות אזרח לקהילה.
היו בקהילה ששיבחו את הסדרה על העדר הטאבו היבטים שונים בחייהם בין אם הם ריאליסטים או רומנטיים. רבים מהצופים ראו את הסדרה באור חיובי בשל החשיפה של הקהילה הגאה אל המדיה.
הסדרה גם "הואשמה" בהיותה חיקוי חלש של הסדרה הבריטית ("Queer as Folk UK"). היו שטענו שהגרסה האמריקאית מדגישה סצנות סקס ועירום כדי להעלות את הרייטינג, בהשוואה לסדרה הבריטית שגם היא תיארה פעילות מינית אך השקיעה יותר בדיאלוגים. בניגוד לסדרה הבריטית הכותבים האמריקאים יצאו מגדרם כדי לתאר את בריאן וג'סטין כמאהבים בעלי מערכת יחסים ממושכת שמחזיקה מעמד למרות הכול, כנראה כדי לסתור את הביקורת על מערכות היחסים הקצרות שמנהלים ההומואים.
מדיה.
כל פרקי הסדרה יצאו ב-DVD. פרקי העונה הראשונה יצאו ב-2001, ולהם 22 פרקים ו-6 דיסקים. ב-DVD נכללים קטעים שנחתכו בהצגת האל ספרקס, קטעים מאחורי הקלעים; ביוגרפיה, ראיונות ופרופיל של הדמויות, גלריית תמונות, סיכומים והצצה לפרקי העונה שאחרי.
ב-DVD של העונה השנייה שיצא ב-2002 ניתן למצוא 20 פרקים ב-6 דיסקים, הכוללים בתוכם תיאור של יום בחיי השחקנים, המועדון "בבילון", פספוסים, חוברת הקומיקס Rage והכנתה, גלריית תמונות והצצה לעונה השלישית.
ל-DVD של העונה השלישית שיצא ב-2003 היו 14 פרקים שנכללו ב-5 דיסקים, וכך גם ל-DVD של העונה הרביעית שיצא ב-2004.
ה-DVD של העונה החמישית והאחרונה שיצא ב-2005, מכיל 13 פרקים ב-5 דיסקים וכולל בתוכו ספיישל מיוחד בשם "אומרים שלום", הקליפ "Shine", גלריית תמונות של רוזי אודונל, פספוסים, סצנות שנחתכו והודעה מחברי הקאסט.
DVD נוסף של כלל הסדרה יצא ב-20 בנובמבר 2007 וכלל בתוכו 83 פרקים ב-28 דיסקים.
פסקול.
לסדרה יצאו שישה פסקולים.
ספרים.
נכון ל-2007 יצאו לאור ארבעה ספרים שנכתבו בהשראת הסדרה:
התזמורת הממלכתית של בוואריה
התזמורת הממלכתית של בוואריה (בגרמנית: Bayerisches Staatsorchester), היא התזמורת של האופרה הממלכתית של בוואריה.
התזמורת, שנוסדה בזמנו של לודוויג זנפל והתמחתה במוזיקת קודש, הייתה בין הטובות ביותר באירופה כבר בתקופתו של אורלנדו לאסוס. בשנת 1651 הגיעה האופרה האיטלקית למינכן. משנת 1652 ואילך נקראה בשם "תזמורת החצר", עד שבשנת 1918 קיבלה את שמה הנוכחי. תולדות התזמורת הבווארית כרוכות במידה רבה באלה של האופרה הממלכתית של בוואריה.
התזמורת קיימה קשר ארוך ומוצלח עם המנצח קרלוס קלייבר, אם כי הוא לא כיהן מעולם כמנהלה המוזיקלי. מאז 1998 היה זובין מהטה המנהל המוזיקלי של האופרה הממלכתית ושל התזמורת הממלכתית של בוואריה. בין השנים 2006 - 2013 שימש בתפקיד המנהל המוזיקלי קנט נאגנו ובשנת 2013 החליף אותו בתפקיד קיריל פטרנקו. פטרנקו סיים את תפקידו בשנת 2020 ומחליפו הוא המנצח הרוסי ולדימיר יורובסקי.
התזמורת הממלכתית של בוואריה היא אחת משלוש תזמורות גדולות במינכן, יחד עם תזמורת רדיו בוואריה והתזמורת הפילהרמונית של בוואריה.
11 (פירושונים)
ג'קסון (חברה)
ג'קסון היא חברה אמריקאית המתמחה בייצור גיטרות חשמליות וגיטרות באס.
היסטוריה.
החברה החלה לייצר גיטרות באופן עצמאי לאחר ההתנתקות משרבל בשנת 1978. הגיטרות הראשונה הייתה גיטרת ה-v רודס, על שם רנדי רודס מלהקתו של אוזי אוסבורן. לאחר האיחוד עם IMC עבר המפעל לאונטריו, קליפורניה.
תדמית.
בגיטרות של ג'קסון משתמשים לעיתים קרובות בסגנונות המטאל עם נטייה למטאל כבד יותר מהגיטרות של גיבסון (בעיקר לס פול).
בנוסף הגיטרות של ג'קסון לעיתים בעלות עיצוב ייחודי ואגרסיבי, כמו שניתן לראות בדגמים כמו רודס, קינג V וקלי.
צ'רניגוב
נובגורוד התחתונה
מחוז צ'רניגוב
נוער התחיה
שיכון פאג&quot;י
שיכון פאג"י היא שכונה חרדית קטנה בתוך שכונת סנהדריה בירושלים.
היסטוריה.
תוכנית השכונה ממזרח לשכונת סנהדריה גובשה בשנת 1945. אבן פינה לשכונה הונחה ב-21 במרץ 1946. היא נבנתה על ידי קבוצת משתכנים חרדים, מאנשי פאג"י, בראשותו של אברהם זאב טרגר (שלעתיד הקים שכונות נוספות בירושלים: נוה פאג"י בבית וגן, נוה צבי ברחוב בר-אילן, שכונת עזרת תורה, בתי טרגר בשכונת רמות), ועמו אברהם אליהו מוקוטובסקי (הוא אליהו כי טוב, מחבר ספר התודעה), ובסיוע הרב יצחק אביגדור אורנשטיין ועוד.
השכונה תוכננה על ידי האדריכל יוסף שנברגר. בדצמבר 1946 תוארה השכונה:
ביוזמת מקימי השכונה הוקמו בשכונה מפעל דפוס ומאפיית לחם. בסוף 1946 נסלל רחוב הרב בלוי המחבר את השכונה לרחוב שמואל הנביא.
לאחר כיבוש בית הספר לשוטרים על ידי הלגיון הירדני נסוגו לוחמי האצ"ל לשיכון פאג"י ומיקמו בו את עמדותיהם הקדמיות. תושבי השכונה פונו ממנה ובימים שלאחר מכן יצאו מבית הספר לשוטרים כוחות של הלגיון לתקוף את סנהדריה ושיכון פאג"י, אך נהדפו. ב-22 בפברואר 1949 חזרו תושבי השכונה לבתיהם. לאור הקרבה לקו העירוני, חלק מן המתיישבים לא חזרו לגור בה והעדיפו לגור בשכונות שנכבשו מן הערבים, כשכונת קטמון. במקומם באו לגור בשכונה ניצולי שואה מהונגריה. במרץ 1950 חגגו בשכונה את שיקומה לאחר הקרבות.
עד למלחמת ששת הימים נחשבה השכונה כשכונת ספר בירושלים ובינה לבין בית הספר לשוטרים הוקמו ביצורים. לאחר מלחמת ששת הימים נבנו סביב שיכון פאג"י השכונות רמת אשכול ומעלות דפנה.
רבני השכונה היו הרב בנימין זאב יעקובזון, הרב יעקב בלוי וכיום הרב חיים יוסף בלוי.
נבי מוסה
המשכון
הֶמְשֵׁכוֹן (באנגלית: Sequel, ובהתאם לכך רווח בעברית הביטוי סִיקְווֶל) הוא יצירה עלילתית בדיונית, מתחומי הספרות, קולנוע תיאטרון, טלוויזיה, מוזיקה ומשחקי וידאו, הממשיכה את סיפורה של יצירה קודמת עליה היא מבוססת, או מרחיבה אותה. ההמשכון מציג אירועים המתרחשים באותו יקום בדיוני של היצירה הקודמת, בדרך כלל באופן כרונולוגי.
סרטי המשך.
בתעשיית הקולנוע, סרט המשך הוא מונח המתאר סרט קולנוע שעלילתו, מאפייני מפתח שלו או הדמויות המופיעות בו קשורים לסרט קולנוע אחר, שנוצר קודם לכן. שלושת הסוגים הנפוצים ביותר של סרטי המשך הם סרטים שעלילתם היא המשך רציף של עלילת קודמם; סרטים שעלילתם שונה משל קודמם, אך חוזרים ומציגים את הדמויות והמאפיינים הסגנוניים שהופיעו בקודמם; וסרטי המשך שהקשר ביניהם לבין קודמם רופף, ועיקרו המשכיות בשם הסרט.
סרטי המשך רציפים.
סרטי המשך שעלילתם היא המשך רציף של עלילת קודמם מתבססים במקרים רבים על עלילה שנטוותה מראש לסדרה של סרטים. עלילת סרטי המשך מסוג זה ממשיכה את עלילת הסרט הקודם, לרוב ללא פרק היכרות עם הדמויות שהופיעו בסרט הקודם. כאשר לסרט ההמשך מתוכנן סרט המשך נוסף, מסתיים הסרט במקרים רבים כאשר חלק מהתעלומות העלילתיות אינן פתורות. דוגמות ידועות של סדרות סרטי המשך: טרילוגיית סרטי שר הטבעות ושמונת סרטי הארי פוטר המקבילים לשבעת ספרי הסדרה. בדוגמה של הארי פוטר, הסרט האחרון מורכב בעצמו משני סרטים נפרדים באורך מלא, כדי שיוכל להכיל יותר פרטים מעלילת הספר. דוגמאות מוכרות אחרות הן שני סרטי להרוג את ביל והחלקים 1 - 3 בסדרת סרטי מלחמת הכוכבים.
סרטי המשך רציפים היו תופעה נדירה למדי בקולנוע עד לשנות ה-90 של המאה ה-20, אך זכו לפופולריות גדלה והולכת מסוף שנות התשעים. לעיתים תכופות, הפקת סרטי המשך רציפים תלויה בהצלחתו המסחרית של הסרט הראשון בסדרה. כאשר סרט זוכה להצלחה גדולה, נוטים לעיתים מפיקיו ליצור לו סרטי המשך (פעמים רבות, צמד סרטי המשך, המשלים "טרילוגיה"). תופעה זו הובילה בסוף המאה ה-20 ובתחילת המאה ה-21 ליצירת מספר טרילוגיות שסרטן הראשון הוא יחידה עלילתית שלמה, שרוב תעלומותיה מותרות בסופו, עם מספר אירועים בסופו המרמזים להמשך אפשרי. הסרט השני והשלישי בסדרה, לעומת זאת, הם סרטים בעלי עלילה רציפה, הנמשכת מהסרט הראשון לממשיכו. דוגמאות מוכרות לסרטים כאלו הם סדרת סרטי מטריקס, וסדרת שודדי הקאריביים.
סרטי המשך עצמאיים.