סרגיי אלכסנדרוביץ' לומאקין (ברוסית: Сергей Александрович Ломакин; נולד ב-23 באוגוסט 1973, במוסקבה, רוסיה, ברית המועצות) הוא איש עסקים ומשקיע רוסי, מייסד משותף, מנכ"ל רשת חנויות קופייקה; משקיע ובעלים משותף של רשת החנויות Monetka, רשת חנויות נעליים CenterObuv ורשת "Fix Price"; הבעלים של מועדוני הכדורגל רודינה וריגה.
ביוגרפיה.
נולד ב-23 באוגוסט 1973 במוסקבה. בשנת 1997 סיים את לימודיו באוניברסיטה לכרייה במוסקבה. בשנת 2003 קיבל תואר שני במנהל עסקים מהאקדמיה לכלכלה של ממשלת הפדרציה הרוסית חובב כדורגל.
עסקיו.
בשנת 1998, יחד עם שותפיו ארטיום חצ'טריאן ואלכסנדר סאמונוב, הם הקימו את רשת 'קופייקה', רשת מרכולים במחירים זולים. השותפים הגיעו לסחר הקמעונאי מהסיטונאות - לפני הקמת הרשת הם עסקו בהפצת קפה. משנת 1998 ועד 2007 עבד לומאקין כמנכ"ל הרשת. בתחילת 2007 הסתכמה רשת חנויות קופייקה ב-330 חנויות, והכנסותיה בשנת 2006 הסתכמו ב-980 מיליון דולר. בשנת 2007 מכרו לומאקין וחצ'טריאן את חלקם ברשת לבנק אוראלסיב, בתקופות שונות דיווח העיתון קומרסנט כי עלות חלקם של השותפים נעה בין 220 ל-250 מיליון דולר.
בשנת 2007, לאחר מכירת הנתח בקופייקה, לומאקין ושותפיו החלו לפתח רשת זיכיון של חנויות Monetka במוסקבה. נכון לאוגוסט 2007, רשת יקטרינבורג מונטקה מנתה 115. החנות הראשונה של מונטקה במוסקבה נפתחה בספטמבר 2007.
בשנת 2013 הוכרז על מכירת רשת מונטקה, שהסתכמה באותה תקופה בכ-100 חנויות והוערכה בכ-200 מיליון דולר.
בשנת 2008 הצטרף סרגיי לומאקין לדירקטוריון רשת ההנעלה CenterObuv ומונה למנכ"ל ויחד עם חצ'טריאן ניהלו משא ומתן לרכישת מניה ברשת. בשנת 2008, רשת CenterObuv כללה 315 חנויות עצמאיות וזכייניות, הקמעונאית הוערכה ב-228–380 מיליון דולר, הכנסות שנתיות של 350–400 מיליון דולר. בשנת 2009 רכשו לומאקין וחצ'טריאן 33% מהמניות תמורת 40 מיליון דולר, העסקה נקראה הגדולה ביותר בקמעונאות הנעליים.
בשנת 2012 הודיעה הרשת על הנפקה, סרגיי לומאקין הודיע על כוונת בעלי המניות לצמצם באופן יחסי את מניותיהם בחברה ולהעמיד למכירה 5-10% ממניות הקמעונאית תמורת 100–200 מיליון דולר. החברה באותה עת הוערכה על ידי הבעלים בשני מיליארד דולר. מאוחר יותר, ההנפקה בוטלה עקב תנאי שוק שליליים וחוסר יציבות בשווקים הפיננסיים העולמיים. עד 2012 המספר הכולל של חנויות CenterObuv גדל ל-1,168 ובשנת 2014, על פי הערכות שונות, מנתה הרשת בין 1,300 ל-1,500 חנויות.
בשנת 2014, צמיחת שער הדולר החמירה את מצבה הכלכלי של הרשת, התחייבויותיה של CenterObuv במונחים של רובלים הוכפלו, מה שהוביל לכישלון התשלומים והפסקת רכש סחורות ריכוזי. ההפסד הנקי של החברה לשנת 2014 הסתכם ב-303 מיליון דולר. RBC הודיעה כי בעלי המניות של CenterObuv, ששולטים על 60% ממניותיה - גורביץ', סבטלוב ונשיא קבוצת נסטרוב, מושכים את נכסי החברה ומנעו חתימה על הסכמים עם נושים.
בשנת 2016 נאמד סך החוב של CenterObuv בכ-30 מיליארד רובל. החוב לנושה הגדול ביותר - גזפרום בנק - הסתכם בכ-8.6 מיליארד רובל. במאי 2016, לבקשת גזפרוםבנק, נפתח תיק פלילי כנגד אנשים לא מזוהים במסגרת חלק 4 לסעיף 159 לחוק הפלילי של הפדרציה הרוסית (הונאה בתחום הפעילות היזמית), סרגיי לומאקין הפך לנאשם והוכנס לרשימת המבוקשים הפדרלית. כדי להציל את המצב הסכים לומאקין לבנות מחדש ולהחזיר חובות. בשנת 2016 נפתחו הליכי פשיטת רגל נגד CenterObuv ובשנת 2017, על פי החלטת בית משפט, הוכרזה החברה כפושטת רגל. בשנת 2017 הצליח גזפרוםבנק לשחזר 4.6 מיליארד רובל מהערבים באמצעות בית משפט. לטענת חלק מבעלי המניות, סכסוך בין הבעלים הוא שהביא לפשיטת רגל של החברה.
בשנת 2018 נדחה התיק הפלילי, ההאשמות נגד סרגיי לומאקין בוטלו והוא המשיך לעשות עסקים ברוסיה .
בשנת 2008 הפך סרגיי לומאקין למייסד משותף של רשת החנויות Fix Price; לניהול הרשת בשנת 2007, הוקמה חברת Best Price LLC. ארבע חנויות הרשת הראשונות של נפתחו בשנת 2008, אחת במוסקבה ושלוש בדולגופרודני. בעת השקת הרשת, כל הסחורות נמכרו במחיר של 30 רובל.
בסוף 2008 הרשת כללה 60 חנויות. בשנת 2014 דיווח RBC כי היו 1,543 חנויות ברשת, והעיתון "וודומוסטי" בדצמבר של אותה השנה דיווח כי הרשת כללה 1,600 חנויות.
בדצמבר 2016 התפטר לומאקין מבעלי המניות של החברה. בזמן נסיגתו של לומאקין מבעלי המניות של וודומוסטי, Fix Price נקראה הרשת הגדולה ביותר של חנויות במחירים קבועים, שכללה 2,270 חנויות, הכנסות הרשת לשנת 2016 היו 61 מיליארד רובל ללא מע"מ, ועסקיה של Fix Price נאמדו בכ-10–12 מיליארד רובל.
בשנת 2008 רכשו לומאקין וחצ'טריאן 7% מרשת הבגדים מודיס, ש-40% ממניותיה היו בבעלות "טרויקה דיאלוג". בשנת 2015 הרשת כללה 139 חנויות ב-70 ערים, בשנת 2014 תפסה מודיס את המקום ה-85 ב-100 הקמעונאים הגדולים ביותר ברוסיה ותפסה את המקום העשירי מבחינת הכנסות בדירוג רשתות האופנה. ההכנסות לשנת 2014 הסתכמו ב-13.2 מיליארד רובל, חלקה של מודיס במכירות הבגדים במוסקבה הסתכם ב-22.4%.
בשנת 2015 עזב סרגיי לומאקין את הפרויקט, בשל היעדר זמן פנוי, נתח קטן ברשת והרצון של בעלי המניות מיעוט להגדיל את חלקם בעסק.
בשנת 2012 השיק סרגיי לומאקין פרויקט חדש - חנויות בגדים זולות משפחתית בשם Fashion Family. השותפים של איש העסקים היו קמעונאית הבגדים הגרמנית Takko Fashion וקרן קואדרו קפיטל פרטנר. ההשקעה הראשונית בפרויקט הסתכמה ב-50 מיליון דולר .
בשנת 2015 צמחה רשת החנויות Fashion Family ל-60 חנויות, והמחזור הסתכם בכ-3.6 מיליארד רובל. עם זאת, עד 2017 הרשת לא הצליחה להגיע לסיפוק עצמי, מספר החנויות ירד מ-60 ל-10, לאחר מכן הוכרז כי הרשת תיסגר. סרגיי לומאקין עזב את הפרויקט שנה לפני סגירתו.
כדורגל.
מאז ילדותו, סרגיי לומאקין משחק כדורגל.
לומאקין הוא הבעלים של מועדון הכדורגל רודינה מוסקבה, מספק תמיכה לאקדמיה בה כמאתיים ספורטאים עוברים אימונים. קרן ליגת האלופים העתידיים מקצה מדי שנה 30–35 מיליון רובל לאקדמיה. לומאקין עצמו משחק כחלוץ בקבוצת הוותיקים של מועדון הכדורגל רודינה, שיחק כ-20 משחקים במדי הקבוצה.
משנת 2015 מחזיק במניות בקבוצת הכדורגל ריגה ובשנת 2020 ניהל מגעים לרכישה מידי ממשלת מחוז מוסקבה את מועדון הכדורגל חימקי, אך המגעים כשלו.
משפחתו.
נשוי לנטליה לומאקינה. יש להם חמישה ילדים: סאבלי (נולד בשנת 1996), סמיון (נולד ב-1998), סטפן (נולד ב-2004), לוקה (נולד בשנת 2016) והבת ניקול (נולדה בשנת 2019).
יחזקאל (פזמון)
החגורה השחורה
החגורה השחורה היא כינוי היסטורי של אזור מגורים מדרום לעיר שיקגו, שבתקופת מלחמת העולם הראשונה אוכלס בצפיפות רבה על ידי אוכלוסייה אפרו-אמריקאית.
במהלך מלחמת העולם הראשונה נוצר מחסור בעובדים בערי התעשייה בצפון ארצות הברית, זאת בעקבות גיוס חובה לצבא, והירידה במספר האנשים שהיגרו מאירופה. מצב זה והמשך מקרי האלימות כלפי אפרו-אמריקאים בדרום ארצות הברית, הביאו תוך זמן קצר מאוד, להגירה המונית של אפרו-אמריקאים לערי תעשייה בצפון, וביניהן שיקגו. כבר בשנת 1919, היו בשיקגו לבדה, כ-500,000 תושבים חדשים מהקהילה האפרו-אמריקאית, בה בשעה שרוב תושביה הלבנים היו באירופה בחזית. לאחר המלחמה, חזרו תושבי שיקגו הוותיקים למקומות עבודתם, ונוצר מתח בין הקהילות. בעוד שבעיר שיקגו הוותיקה, גדלה הקהילה האפרו-אמריקאית מ-44,000 תושבים ב-1909, לכ-110,000 לאחר מלחמת העולם הראשונה ב-1920, אך כ-90% מהאפרו-אמריקאים שהיגרו לשיקגו, התרכזו באזור קטן יחסית בדרום העיר, שכונה משום כך "החגורה השחורה".
אף שהאזור היה עני ביחס לשכונות שסביבו, ותנאי המגורים היו קשים יחסית, שכר הדירה היה גבוה מאשר בשכונות הסמוכות עקב הצפיפות הרבה.
דונגפנג-17 (בסינית: 东风-17; תרגום: 'רוח מזרחית-17'), הוא טיל בליסטי סיני לטווח בינוני מונע בדלק מוצק אשר מכיל את ראש הקרב ההיפר-קולי המתקדם DF-ZF. החימוש העל-קולי של ה-DF-17 נותן לסין יתרון משמעותי לעומת טילי היירוט הקיימים בשל מסלול הגלישה הבלתי צפוי שלו וכן מהירותו העצומה.
מערכת הנשק נחשפה במפגן הצבאי המסורתי ב-1 באוקטובר 2019.
חוסין אבוכף
השיח' חסין אבו כף (1855- 1955) היה השיח' של שבט אלחריזאת, אשר כלל שלושה פלגים: אבו כף, אלאטרש, אלבטון. חסין אבו כף היה אחד מהשיח'ים הבולטים והמכובדים בנגב. בתקופת השלטון העות'מאני כיהן כחבר פרלמנט, ובתקופת המנדט שימש כראש עיריית באר שבע (1924- 1927), וכדיין בבית הדין השבטי בבאר שבע.
בתקופת המנדט הבריטי בשנת 1923 מונה על ידי הנציב העליון הבריטי כשופט בבית המשפט בבאר שבע, כך שהחלטותיו ופסיקותיו היו בעלות תוקף מחייב בין אם ניתנו בבית המשפט או בבית.
רכושו.
בבעלותו של שיח' חסין אבו כף היו אדמות רבות בשטח היישוב אום בטין שבנגב, ועל חלקן יושבים היום נכדיו וצאצאיו, בני שבט אבו כף. אדמותיו גובלות ביישוב עומר (מדובר בחלק שהופקע על ידי המדינה). בנוסף, היו בבעלותו קרקעות בכפר הלא-מוכר אלזרנוק, ועוד אדמות רבות באזור אבו תלול. בנוסף, היו לו שני בארות מים בבאר שבע שנקראו על שמו, וכן בוסתן באזור העיר העתיקה (סמוך לשוק העירוני בבאר שבע).
מטה "אלתיאהא".
שבט אלחריזאת שייך למטה אלתיאהא, שהיה אחד מארבעת המטות הגדולים בבאר שבע. מקור השם הוא מאזור "אל תייה". אב המטה הגיע עם בני משפחתו מחצי האי ערב עם צבאות האסלאם לאזור. הם השתכנו באזור ורכשו חלק גדול מהאדמות בבאר שבע.