סביב קמפיין בחירות 2019 במטה המאבק ביקרו את הצהרת ראש הממשלה בנימין נתניהו וגדי יברקן להעלות 400 עולים, אולם לאחר הבחירות שיבחו את מתווה העלייה של שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו-שטה אך אמרו כי הדבר ייבחן במבחן התוצאה . במטה שיבחו את ההחלטה של ממשלת ישראל השלושים וחמש להתחיל במבצע מבצע צור ישראל ואת ההחלטה של ממשלת ישראל השלושים ושש להמשיך במבצע.
הערות שוליים.
[[קטגוריה:זכויות האדם]]
[[קטגוריה:ארגונים למען יהודי אתיופיה]]
[[קטגוריה:ארגוני עלייה וקליטה בישראל]]
בנים על פני פרחים
בנים על פני פרחים (בקוריאנית: 꽃보다 남자) היא סדרת טלוויזיה דרום קוריאנית בכיכובו של לי מין-הו, קו הי-סן, קים היון-ג'ונג, קים ג'ון וקים סו-יון. הסדרה שודרה ברשת KBS2 מ-5 בינואר עד 31 במרץ 2009 בימי שני ושלישי בשעה 21:50 וכללה 25 פרקים. הסדרה זכתה להצלחה רבה ברחבי העולם, והפכה את כוכביה למפורסמים.
הסדרה מבוססת על מאנגת שוג'ו יפנית באותו שם שנכתבה על ידי יוקו קאמיו. הסדרה היא העיבוד הטלוויזיוני החמישי למאנגה זו. העלילה היא סיפור סינדרלה קלאסי על נערה ענייה אך חכמה הלומדת בבית ספר השייך למעמד הגבוה שמושכת את עיניהם של ארבעה נערים, בנים למשפחות עשירות מאד.
עלילה.
גאום ג'אן די (קו הי-סן) לומדת בשינווה, בית ספר יוקרתי, אליו היא התקבלה בזכות מלגה. לדעתה, בני כיתתה הם רדודים ובלתי נסבלים, במיוחד חבורת F4 הידועה לשמצה: גו ג'ון-פיו (לי מין-הו), יון ג'י-הו (קים היון-ג'ונג), סו יי ג'ונג (קים בום), וסונג וו בין (קים ג'ון), מלכי בית הספר הבלתי מעורערים שאף אחד, כולל המורים, לא מעז להתחיל איתם. איש לא מערער על מעמדם לבד מג'אן-די, שכועסת על גסותם ומבקרת בחריפות את ג'ון-פיו, מנהיג החבורה, מה שגורם לו לזעום עליה. ג'ון פיו מתאהב בג'אן-די, אבל היא מנהלת ידידות קרובה עם ג'י-הו, הרגיש והשקט. לאחר שג'י-הו טס לחו"ל כדי לחבור לחברתו הדוגמנית, ג'אן-די וג'ון-פיו הופכים להיות קרובים יותר, ואט אט מפתחים רגשות הדדיים האחד כלפי השני. אך מערכת היחסים ביניהם יוצרת בעיות. אמו של ג'ון-פיו, אשת עסקים אנוכית וחסרת רחמים, שמשמת כנשיאה של שינווה, משתדלת להפריד ביניהם ככל יכולתה. בינתיים חוזר ג'י-הו מחו"ל ומתכנן להתוודות בפני ג'אן-די על רגשותיו.
אלט (פירושונים)
אלט (Alt) הוא שם משפחה שמקורו בגרמנית ומשמעותו זקן.
סוללת אופה
סוללת אופה (באנגלית: Offa's Dyke, בוולשית: Clawdd Offa) הייתה סוללת עפר שהקימו תושביה הקודמים של אנגליה לאורך גבולם עם ויילס. היא נקראת על שם אופה האדיר מלך ממלכת מרסיה אשר מלך עליה בין השנים 757 ו-796, ולו מיוחסת בניית הסוללה. הסוללה הנמתחת לאורך כמאה עד מאתיים וחמישים קילומטרים, נבנתה, כך סוברים, על מנת להגן על מרסיה בפרט ואנגליה בכלל מפני פלישות וולשיות ממערב, ובפרט מממלכת פוויס העוינת. בניית הסוללה מומנה ככל הנראה בין השאר באמצעות הטלת קורווה על הוסאלים הכפופים למלך.
בימינו אפשר למצוא קטעים ארוכים המהווים שרידים של סוללת אופה. החוקרים מעריכים כי הסוללה היוותה הגבהת עפר לגובה של כ-2.5 מטר בממוצע, ובמטרה להעצים את אפקט גובהה, נחפר לכל אורכה ובצמוד לצידה המערבי חפיר בעומק של כמה מטרים. לעיתים רבות הסוללה חרגה מהגבול המקובל בין אנגליה לוויילס, פעם מזרחה ופעם מערבה. זאת על מנת לכלול גבעות ורכסי הרים בעלי ערך אסטרטגי בצד המרסיאני, אשר יוכל לחלוש בקלות מגבוה על הצד הוולשי.
מחקר.
כבר בימי הביניים, מאות שנים אחדות לאחר מותו של אופה האדיר, היסטוריונים וארכאולוגים החלו לחקור את סוללת אופה. כך למשל הסביר הוגה בן המאה ה-10 לקוראיו:
אף על פי שכאמור כבר לפני מאות שנים נערך עיסוק מחקרי בסוללת אופה, החל המחקר המשמעותי רק במהלך המאה ה-20. הסקר הארכאולוגי המקיף הראשון שנעשה לסוללה נערך בשנת 1955 על ידי הארכאולוג הבריטי סירל פוקס. פוקס קבע כי אורכה של הסוללה, אשר השתרכה משפך נהר הדי בצפון ועד לשפך נהר הסוורן בדרום, היה כ-240 ק"מ. אף על פי שסוללת העפר לא הייתה רציפה וחסרו בה חלקים רבים. עם זאת, הסביר פוקס לצד חוקרים אחרים, כלל הגבול היה מאובטח, וסוללת העפר נעדרה רק בקטעים שכללו מכשולים טבעיים, ולכן במקומות אלו לא היה צורך בה. הגם שלאורך השנים נמצאו שגיאות מסוימות במרכיבים מעבודתו של פוקס, הסקר שערך נחשב בכל עשרות השנים שלאחר עריכתו לתיעוד המחקרי החשוב ביותר של סוללת אופה.
בשנת 1978 קרא החוקר פרנק נובל תיגר על ממצאיו של פוקס, באופן אשר ליבה מחדש את הדיון האקדמי בסוללת אופה. עבודתו, אשר כונתה "בדיקה מחדש של סוללת אופה" (Offa's Dyke Reviewed), העלתה מספר שאלות על ההיסטוריוגרפיה של הסוללה. נובל חלק על הטענה כי הסיבה לפערים המשמעותיים בתוואי סוללת העפר היא שימוש במכשולים טבעיים שונים אשר ייתרו בניית סוללה בחלק מקטעי הגבול. במקום זאת טען כי לצד הסוללה, בקטעים שונים השלימו אותה גדרות עץ שלא השאירו עקבות ארכאולוגיות. לימים, היה נובל אחד ממקימי אגודת סוללת אופה, אשר תביא מאוחר יותר בין השאר להקמת שביל טיולים לאומי לאורך תוואי הסוללה. מחקר אחר, אשר נערך על ידי חוקרים מאוניברסיטת מנצ'סטר, טען כי למעשה תיאורי סוללת אופה כנמתחת "מים אל ים" הם מוגזמים. במקום זאת הוצע כי הסוללה נמצאה רק לאורך מחצית הגבול עם ויילס, בין צפון הרפורדשייר לשפך נהר הדי. לטענת המצדדים בטענה זאת, קטעים דרומיים יותר אשר היו מקובלים בעבר כסוללת אופה, מהווים עבודת עפר אחרת, אשר לא התקיימה במקביל לסוללת אופה עצמה.
לצד הגישה המקובלת, אשר ייחסה את בניית סוללת העפר לאופה האדיר, היו שפקפקו בגישה זאת לכל אורך השנים. כך למשל, מחקרים מאוחרים הביאו כראיה את דבריו של אטרופיוס, ההיסטוריון הרומי בן המאה ה-4. אטרופיוס כתב בשנת 319 לערך בספרו "הסיטוריה רומאנה ברוויאריום" (Historiae Romanae Breviarium), על "חומת סוורוס" אשר בנה הקיסר הרומי ספטימיוס סוורוס בראשית המאה ה-3:
חומת סוורוס, המוזכרת גם בהיסטוריה אוגוסטה, יוחסה לא פעם לחומת אדריאנוס או חומת אנטונינוס. עם זאת, היו שהטילו ספק בייחוס זה. ראשית, אורכן של שתי חומות אלו הוא קצר משמעותית מתיאורו של אטרופיוס (אורכן של חומות אדריאנוס ואנטונינוס הוא 73 מייל ו-37 מייל בהתאמה). שנית, לנוכח קיומן של שתי חומות אלו קרוב למאתיים שנה קודם ימיו של סוורוס, עומד קושי להבין את הצורך בבניית חומה חדשה כפי שאטרופיוס מתאר שאירע. בנוסף, לא נמצאו שרידים ממשיים לחומה שלישית בגבול הצפוני של בריטניה הרומית עם ארץ הפיקטים. לפיכך, מחקרים מאוחרים הציעו כי סוללת אופה היא למעשה פרי עבודה רומית מוקדמת של ביצורי הגבול המערבי של בריטניה הרומית, אשר יוחסה רק בדיעבד לאופה האדיר. אף על פי שתאוריה זאת רכשה לא תומכים לא מעטים, רוב החוקרים דחו גישה זאת.
במחקר שנערך בשנת 2014 בסמוך לרקסהאם, באמצעות תיארוך פחמן-14 הגיעו החוקרים למסקנה כי מלאכת בניית סוללת אופה החלה למעשה כבר באמצע המאה ה-6, למעלה ממאתיים שנה קודם ימיו של אופה האדיר. החוקרים הסבירו כי סביר שבניית החומה לא הייתה מפעל בנייה של מלך אחד, אופה האדיר, אלא מיזם מתמשך לאורך דורות של מספר מלכים ממרסיה אשר בימי מלכותם קידמו את בניית הביצורים לאורך הגבול הוולשי.
תיירות ושימור.
בעיירה קניגטון שבמרכז פוויס שוכן מרכז המבקרים של סוללת אופה, אותו מתפעלת אגודת סוללת אופה. לצד מרכז תיירות, שוכן במקום גם מוזיאון הכולל תערוכת קבע על הסוללה ומלאכת הבנייה שלה, החי והצומח של האזור, ההיסטוריה של קניגטון וכן על ויילס ואנגליה בתקופה האנגלו-סקסונית.
כל הקטעים ששרדו מסוללת אופה, משומרים על ידי ממשלת הממלכה המאוחדת ומוכרים בתור מונומנט רשום. בנוסף, מוכרים אזורים שונים לאורך תווי הסוללה כאזורי יופי טבעי יוצא דופן.
בשנת 2010, במסגרת מיזם משותף של אגודת סוללת אופה ורשויות מקומיות לאורך תוואי הסוללה, נשלחה לארגון החינוך, המדע והתרבות של האומות המאוחדות הצעה רשמית להכיר בסוללת אופה כאתר מורשת עולמית. במסגרת ההצעה נאמר כי "סוללת אופה היא מושא לקנה מידה גדול של טבע, משמעות ושגשוג היסטורי" וכן שהיא מהווה בסיס של "מורשת נצחית עבור קהילות וולשיות ואנגליות כאחד". ההצעה נדחתה כעבור שנה.
באוגוסט 2013, נהרס קטע של 45 מטרים מסוללת אופה בסמוך לצ'ירק, על ידי בעל קרקעות מקומי. לאחר שטען לתום לב, הצליח בעל הקרקעות לחמוק מעונש.
שביל סוללת אופה.
בשנת 1971 נחנך לאורך שרידי סוללת אופה שביל סוללת אופה (Offa's Dyke Path). השביל הוא מסלול הליכה בן 285 קילומטר המתחקה אחר גבול ויילס ואנגליה לאורך תוואי סוללת אופה. עם זאת, לעיתים רבות סוטה המסלול מתוואי הסוללה וכן הוא משתרך לא פעם בקטעים בהם אין לסוללה שרידים כלשהם. ההליכה לאורך המסלול אורכת כ-12 ימים, והוא חוצה עיירות היסטוריות כדוגמת מונמות', היי-און-וואי ול'אנגול'ן; מצודות ואתרים ארכאולוגיים שונים; וכן נהרות, נחלים, יערות, הרים וגבעות.
היורשים (פירושונים)
משפט ברירת זמן העצירה
בתורת ההסתברות, משפט ברירת זמן העצירה (באנגלית: Optional Stopping Time Theorem) של ג'וזף דוּבּ, מתאר עיקרון יסודי לגבי תוחלת של מרטינגל, בו עצירת המרטינגל קבועה מראש לפי כלל עצירה כלשהו. המשפט קובע שבתנאים מסוימים, כלל העצירה אינו יכול להגדיל את התוחלת.