קג'יאוקה לקח חלק בעוד קרבות רבים, ביניהם הפלישה ללאה-סלמאואה במרץ 1942. וקרב ים האלמוגים, במהלכו פיקד על "כוח הפלישה לפורט מורסבי", שכלל את "יובארי" שעברה שיפוצים, וכן כ-11 משחתות. כוח זה הגן על יחידת הפלישה שהכילה 11 נושאות גייסות שעל סיפוניהן 5,500 חיילים, שולות מוקשים, מקשת וספינות עזר נוספות. אולם בפועל הכוח שלו לא לקח חלק בלחימה. הוא מצא את מותו ב-12 בספטמבר 1944, בסביבות האי הסיני האינאן, כאשר צוללת אמריקאית הטביעה את המשחתת "שיקינאמי" שעליה שהה.
Scum הוא אלבום הבכורה של להקת הגריינדקור האנגלית נפלם דת'. האלבום יצא לאור ביולי 1987. האלבום זכה לביקורות מצוינות ונחשב עד היום ליצירת מופת של הז'אנר.
רשימת שירים.
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי נפלם דת'.
מבצעים.
צד א' (רצועות 1-16)
צד ב' (רצועות 17-28)
ג'וליה סוואלה
ג'וליה סוואלה (באנגלית: Julia Sawalha; נולדה ב-9 בספטמבר 1968) היא שחקנית אנגלייה, הידועה בעיקר מתפקידה כסאפרון מונסון בסדרה הקומית "פשוט נהדרת". עוד היא מוכרת מתפקידה כעורכת העיתון, לינדה דיי, בסדרה "Press Gang", וכלידיה בנט במיני-סדרה מ-1995 "גאווה ודעה קדומה" על פי הרומן של ג'יין אוסטן. כמו כן שיחקה בתפקיד דורקאס ליין בדרמה התקופתית של ה-BBC "הדרך לקנדלפורד" ואת קרלה בורג'ו בסדרת המתח "ג'ונתן קריק".
ביוגרפיה.
סוואלה נולדה בלונדון, בתם של רוברטה ליין ושל השחקן נדים סוואלה. היא קרויה על שם סבתה, אשת עסקים ירדנית, שזכתה בפרס על יזמה מהמלכה נור. המוצא שלה הוא ירדני, אנגלי וצרפתי-הוגנוטי. אביה, נאדים, השתתף בסרטי ג'יימס בונד "המרגלת שאהבה אותי" ו-"007 באזור המסוכן", ואחותה נדיה, שאף היא שחקנית, כיכבה באופרת הסבון "איסטאנדרס" והיא מנחת טלוויזיה.
הופעת הבכורה של סוואלה בטלוויזיה הייתה ב-1982 במיני סדרה "Fame is the Spur" של ה-BBC. ב-1988 שיחקה בתפקיד אורח בפרק בסדרה "המפקח מורס". היא זכתה להכרה כשכיכבה בסדרת הנעורים "Press Gang" של ITV שרצה מ-1989 עד 1993.
ב-1992 שיחקה בפרק "Parade" בסיטקום "Bottom" בתפקיד ורוניקה הד, ברמנית צעירה ויפה שריצ'י מחזר אחריה על ידי כך שהוא מתפאר בהרפתקאותיו הכוזבות באיי פוקלנד.
מ-1991 ועד 1994 כיכבה בסדרה הקומית "Second Thoughts" בתפקיד האנה (בתה של לינדה בלינגהם), והמשיכה לגלם את אותה דמות בשנים 1995 עד 1998 בסדרת ההמשך "Faith in the Future" זוכת פרס הקומדיה הבריטית. ב-1994 השתתפה בעיבוד של ה-BBC לרומן "מרטין צ'זלוויט" מאת צ'ארלס דיקנס בתפקיד מרסי (מרי) פקסניף.
בין השנים 1992 ו-2012 גילמה סוואלה את ספרון מונסון, בתה החנונית של אדינה, בסיטקום "פשוט נהדרת" לצדן של ג'ניפר סונדרס וג'ואנה למליי.
ב-1995 כיכבה בתפקיד לידיה בנט במיני סדרה של ה-BBC "גאווה ודעה קדומה", עיבוד לרומן באותו שם מאת ג'יין אוסטן, בכיכובם של ג'ניפר אילי וקולין פירת'. כמו כן היא דיבבה את ג'ינג'ר בסרט "מרד התרנגולים" של דרימוורקס / ארדמן.
בשנת 2000 הופיעה סוואלה בתפקיד ג'נט, ברמנית אוסטרלית, בעונה הראשונה של הסיטקום הבריטי "Time Gentlemen Please". מ-2002 עד 2004 הופיעה יחד עם ריצ'רד אי. גרנט בפרסומות לטלוויזיה עבור חברת "Argos".
יחד עם השחקן יואן גריפית' השתתפה במיני סדרה "הורנבלואר - ימאי וג'נטלמן", עיבוד לספרי הוריישיו הורנבלואר מאת סי. אס. פורסטר וגילה את מריה אשתו של הקפטן. בשנה שלאחר מכן החליפה את קרוליין קוונטין כשותפה של אלן דייוויס בסדרה "ג'ונתן קריק", ושיחקה בספיישל חג המולד בפרק "Satan's Chimney". היא חזרה להופיע בסדרה בשנים 2003 ו-2004.
ב-2006 השתתפה סוואלה בעונה השלישית של התוכנית הדוקומנטרית העוסקת בגנאלוגיה, והתחקתה אחרי שורשי משפחתה, שהם ירדנים-בדואים מצד אביה וצרפתים-הוגנוטים מצד אמה. היא השתתפה בפילוט של התוכנית "A Taste of my Life" בהנחיית נייג'ל סלייטר. אחרי הפסקה של שנתיים חזרה במאי 2007 למסכי הטלוויזיה והשתתפה בתחרות של אילוף כלבים בתוכנית ריאליטי "The Underdog Show".
בהמשך השתתפה בשתי סדרות של דרמות תקופתיות. ב-2007 שיחקה בסדרה "קרנפורד", על פי הרומנים של אליזבת גסקל, בתפקיד ג'סי בראון. וב-2008 כיכבה בסדרה "הדרך לקנדלפורד" כמנהלת סניף הדואר, דורקס ליין.
ב-9 במאי 2015 קראה מדבריה של אחת מנשות "Women's Land Army" בקונצרט "VE Day 70: A Party to Remember" שנערך ברחבת משמר הסוסים שבלונדון ושודר ב-BBC1.
ג'וליה סוואלחה
ג'וליה סאוולחה
מקסימיליאן פרטר-פיקו
גנרל מקסימיליאן פרטר-פיקו (בגרמנית: Maximilian Fretter-Pico; 6 בפברואר 1892 – 4 באפריל 1984) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
פרטר-פיקו נולד ב-6 בפברואר 1892 בקרלסרוהה, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1910 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-14 (באדן ה-1), ולחם בשורותיו בפרוץ מלחמת העולם הראשונה. בהמשך המלחמה שירת בתפקידים שונים ביחידות לאנדווהר, ונפצע כמה פעמים במהלך הקרבות. ב-18 בספטמבר 1915 הועלה לדרגת אובר-לויטננט, וב-18 באוקטובר 1918 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה נשאר פרטר-פיקו ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באוקטובר 1927 מונה למפקד סוללה 8 ברגימנט הארטילריה ה-6 (הפרוסי), וב-1 באוקטובר 1930 מונה לקצין מטה בדיוויזיית הפרשים ה-1. ב-1 באפריל 1932 הועלה לדרגת מיור, וב-1 באוקטובר 1933 מונה לקצין אג"ם בדיוויזיה ה-3 של הרייכסווהר. ב-1 במרץ 1935 הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט, ובסתיו 1935 מונה לקצין מטה בOKH. ב-1 באוגוסט 1937 הועלה לדרגת אוברסט, וב-10 בנובמבר 1938 מונה לראש המטה פיקוד משמר הגבולות בסאר-פפאלץ.
מלחמת העולם השנייה.
בפרוץ המלחמה היה פרטר-פיקו ראש המטה פיקוד משמר הגבולות בסאר-פפאלץ, שהפך לקורפוס ה-24, והיה חלק מהארמייה הראשונה במסגרת קבוצת ארמיות C, ובמהלך המערכה על צרפת השתתף עם הקורפוס כחלק מהארמייה הראשונה במסגרת קבוצת ארמיות C. ב-1 במרץ 1941 הועלה לדרגת גנרל-מיור, ובאפריל 1941 מונה למפקד הדיוויזיה הקלה ה-97.
במהלך מבצע ברברוסה לחם פרטר-פיקו עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ה-52, ולאחר מכן כחלק מהקורפוסים ה-4 וה-49 לסירוגין במסגרת הארמייה ה-17, והשתתף עמה בקרב אומן, ובקרב קייב, ועל פעולותיו בקרבות קיבל ב-26 בדצמבר 1941 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל.
ב-27 בדצמבר 1941 מונה למפקד הקורפוס ה-30, שהיה חלק מהארמייה ה-11 במסגרת קבוצת ארמיות דרום, ולחם עמו בקרב הראשון על חצי האי קרים ובמצור על סבסטופול. ב-1 בפברואר 1942 הועלה לדרגת גנרל-לויטננט, וב-1 ביוני 1942 הועלה לדרגת גנרל חיל התותחנים. בספטמבר 1942 הועבר הקורפוס תחת פיקוד קבוצת ארמיות צפון, והשתתף בקרבות הקשים על לנינגרד, כחלק מהארמייה ה-18 ומהארמייה ה-11 לסירוגין. על פעולותיו בקרבות קיבל פרטר-פיקו ב-19 בספטמבר 1942 את עיטור הצלב הגרמני בזהב, ובדצמבר 1942 הועבר עם הקורפוס שבפיקודו תחת פיקוד הארמייה התשיעית שהשתייכה לקבוצת ארמיות מרכז.
ב-1 בינואר 1943 הוגדר הקורפוס ה-30 כפלגת הארמייה פרטר-פיקו, והוכפף לקבוצת ארמיות דון, עמה השתתף בקרבות הקשים באזור הדון והדונייץ. בפברואר הועמד הקורפוס תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הראשונה, שפעלה כחלק מקבוצת ארמיות דרום, והשתתף עמה בקרב חרקוב השלישי. בינואר 1944 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה השישית, שפעלה כחלק מקבוצת ארמיות A ולאחר מכן כחלק מקבוצת ארמיות דרום אוקראינה, והשתתף עמה במבצע דנייפר-קרפטי, וב-16 בינואר קיבל פרטר-פיקו תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל.
ב-17 ביולי 1944 מונה פרטר-פיקו למפקד הארמייה השישית, שהייתה חלק מקבוצת ארמיות דרום אוקראינה, ולאחר מכן חלק מקבוצת ארמיות דרום, ובנובמבר 1944 מונה למפקד קבוצת הארמייה פרטר-פיקו שכללה גם את הארמייה ההונגרית השנייה, ופיקד עליה בקרב דברצן, שבו השמידו כוחותיו שלושה קורפוסי טנקים סובייטים. ב-23 בדצמבר 1944 פרש פרטר-פיקו מתפקידו, וב-30 במרץ 1945 מונה למפקד המחוז הצבאי התשיעי, ופיקד עליו עד סוף המלחמה. ב-22 באפריל 1945 נפל פרטר-פיקו בשבי האמריקני.
לאחר המלחמה.
פרטר-פיקו שוחרר מהשבי בשנת 1947. לאחר שחרורו התגורר בעיר קרויט, עד למותו ב-4 באפריל 1984, והוא בן 92 שנים.
מארינהאוזן
מרינהאוזן
סוקציניל-כולין
יהושע דלין
יהושע דלין (באנגלית: joshua Dlin; 1907–1990) היה חזן בעל קריירה בינלאומית ארוכת שנים. מגיל צעיר שימש כחזן ראשי בבתי כנסת בבסרביה, פולין, ארץ ישראל וקנדה.
קורות חיים.
נולד בקישינב, בסרביה (היום מולדובה), בשנת 1907.
כבר בילדותו נחשב כילד פלא והצטרף למקהלת בית הכנסת העירוני. התחנך בחינוך תורני בישיבה ובמקביל השתלם בלימודי המוזיקה בקונסרבטוריון העירוני בקישינב ולאחר מכן באקדמיה למוזיקה בוורשה. קיבל הדרכה לחזנות מהחזנים הנודעים דוד משה שטיינברג, דוד רויטמן ואברהם קורלניק.
בגיל 17 (1924) מונה לחזן הראשי בבית הכנסת "זובחי צדק" בקישינב. בגיל 20 התמנה לחזן בבית הכנסת "סיני" בוורשה, וכיהן שם במשך שלוש שנים.
לאחר ניסיון שלא צלח, לעלות לארץ ישראל, התמנה לחזן בבית הכנסת הישן בבוקרשט, וכיהן בו במשך 7 שנים.