ד. אינו הדר, היינו שהמין לא נשתנה כל כך. אבל איבד את צורתו הטבעית הנאה, כגון שהתייבש לגמרי. לרוב הפוסקים מין הנפסל משום הדר פסול רק ביום הראשון. ויש אומרים שהוא פסול כל שבעת הימים.
ה. חסר- באתרוג - שחסר מבשרו. בלולב - שנפתחה תיומתו (העלה האמצעי של הלולב או עליו). פְסול 'חסר' פוסל רק ביום הראשון שבו המינים צריכים להיות תמימים, אבל בשאר הימים אינו פוסל.
מלבד אלו יש עוד שני פסולים שאינם נוגעים לגופם של ארבעת המינים:
א. מין ממיני ארבעת המינים שהושג בגזל או גנבה - פסול לנטילה.
ב. מין שהושאל לאדם אחר - אין השואל יוצא בו ידי חובת מצוות נטילת לולב ביום הראשון. אך בשאר הימים ניתן לצאת ידי חובה בארבעת המינים שאולים.
בשעת הדחק, כאשר אין שום אפשרות להשיג מין כשר, אפשר לקיים את המצווה במין שנפסל מחמת "הדר" או "חסר" (הסוג הרביעי והחמישי), כגון לולב יבש או שנחלקה תיומתו. ולדעת רוב הפוסקים אף מברכים על נטילתו, ויש אומרים שאין מברכים.
פסולי הלולב.
פגמים במראה הלולב.
א. ענפי הלולב צומחים משני צדדיו וחופפים את שדרתו. במקרה שהלולב פגום באופן שרק מצד אחד שלשדרתו צמחו עלים והצד השני נותר ערום – פסול כל שבעת ימי החג.
ב. דרך הלולב שעליו צומחים זה על זה ומכסים את כל שדרתו. היו עליו קצרים עד שאין העלה מגיעים לתחילת העלה שמעליו – פסול, שאינו הדר.
ג. לכתחילה טוב שעלי הלולב יהיו צמודים לשדרתו באופן שאם יניחו אותו, עליו יהיו צמודים בלא סיוע. התחילו עליו של הלולב להיפתח, כל זמן שניתן לאוגדם ולהצמידם לשדרה – כשר, וזהו לולב ש'נפרדו עליו'. ואם העלים שהחלו להיפתח התקשו, עד שלא ניתן לאוגדם ולהצמידם לשדרה באופן חלק כדרך שהיו בתחילה, הלולב פסול, וזהו לולב ש'נפרצו עליו'.
ד. התעקם "הלולב מאוד עד שנעשה כמגל, היינו" כחצי עיגול "– פסול. התעקם" פחות "– כשר אבל" אינו מהודר, שאחד מהידורי הלולב שיהיה ישר. וגם אם התעקם כמגל, אם העיקום היה כלפי שדרתו, כיוון שעיקום זה טבעי ללולב ומצוי לפעמים, הלולב כשר.
ה. נכפפה שדרתו "של הלולב" כפיפה עמוקה" "בזווית" "– פסול.
ו. נכפפו עלי הלולב, אם נכפפו עלים רבים בראש הלולב" כפיפה עמוקה, הלולב "פסול. אבל אם רק "קצה העלים העליונים נכפף" כצורת אות ו (אשורית, בכתב מרובע) – כשר, שכך דרך גידולם של חלק מהלולבים.
נכפף רק קצה העלים העליונים כפיפה עמוקה:
לולב שנקטמו עליו.
לולב שרוב עליו העליונים נקטמו או העלה העליון האמצעי שלו (התיומת) נקטם – פסול ביום הראשון.
אורך הלולב.
שיעורו המינימלי של שידרתו של הלולב הוא ארבעה טפחים (שלושה טפחים כאורך ההדס, ועוד טפח לנענע- להחזיק). אם שדרתו של הלולב פחותה משיעור זה- הלולב פסול כל שבעת ימי החג.
התיומת ועלי הלולב.
כל עלה ועלה שבלולב מורכב משני עלים שמחוברים זה לזה בגבם. חיבור זה נקרא "תיומת", שעל ידו נעשים שני העלים כתאומים צמודים. כאשר הלולבים ממשיכים לצמוח לקראת היותם "חריות", ראשי העלים הולכים ונפתחים, והראשון להיפתח הוא העלה המרכזי העליון שבלולב. וכיוון שטבעו של הלולב שעליו סגורים על ידי חיבור ה'תיומת', הרי שאם התיומת נפתחה, ישנו חיסרון בלולב, ולכן למרות שהוא עדיין נראה לולב, הוא פסול לנטילה ביום הראשון מדין 'חסר'. אבל בשאר הימים הוא כשר.
נחלקו הפוסקים בשאלה, מהי הגדרת "נחלקה התיומת": יש אומרים, שרק כאשר נחלקה רוב התיומת של רוב העלים – הלולב פסול. ויש אומרים, שדין נחלקה ה'תיומת' נאמר על העלה האמצעי העליון, שהואיל והוא הבולט והניכר שבעלים, אם נחלקה רוב תיומתו – הלולב פסול. וכך נוהגים למעשה, שלא ליטול ביום הראשון לולב שרוב תיומתו של העלה המרכזי שבו נפתחה.
היו בראש הלולב שני עלים עליונים אמצעיים, צריך שבכל אחד מהם רוב התיומת תישאר שלימה. אבל אם שני העלים הללו נפרדו זה מזה, כיוון שהם שני עלים נפרדים, הלולב כשר.
אם נמשך בסוף העלה העליון כמין קוץ, אין הוא נחשב כחלק מהעלה, וגם אם נחרך או נחתך, הלולב כשר למהדרין.
לולב שהעלה העליון שלו מסתיים בזיגזג כפי שמצוי לפעמים, כשר לכתחילה.
לולב יבש.
לולב שרוב עליו התייבשו, עד שנעשו לבנים בלא שמץ של ירוק – פסול שאין זה 'הדר'.
לולב קנרי.
בדורות האחרונים התעוררה שאלה לגבי כשרותו של לולב קנרי, שצומח על זן מיוחד של דקל שהובא מהאיים הקנריים. הדקל הקנרי שונה בכמה דברים משאר זני הדקלים המוכרים לנו, עליו קצרים, צפופים ורכים יותר, שדרתו רכה ונוטה להתכופף לצד שמטים אותו, צבעו ירוק יותר ופירותיו אינם טעימים.
המכשירים סוברים שהואיל וככלל הוא דקל שמצמיח תמרים, למרות כל השינויים הוא כשר. ויש אומרים, שהואיל ופירותיו אינם ראויים כל כך לאכילה, וגם יש בו שינויים רבים מדקל רגיל, אין זה "כפות תמרים".
קורא.
יש מהדרים (בעיקר אצל הספרדים) שתהיה מעין קליפה חומה דקה בגבו של הלולב (המכונה לעיתים "קוֹירֶה") המבטיחה את שלמותו. לעומת זאת, יש האומרים שקליפה זו אינה מאפשרת לראות אם הלולב נחלק כ"" או נפתח או נחסר, וכן אינה מאפשרת לכסכס את עלי הלולב בשעת מצוות הנענועים כפי שנפסק ברמ"א.
פסולי האתרוג.
אתרוג מורכב.
לפרי האתרוג זנים רבים. יש הנוטים לצהוב ויש לירוק, יש גדולים ויש קטנים, וכולם כשרים לנטילה. אולם פירות עץ האתרוג שהורכב על עץ לימון או חושחש כדי לחזקו ולחסנו ממחלות, נחלקו בו אם כשר או פסול, יש אומרים שפסול לנטילה, שאין זה אתרוג לגמרי. או משום שנעשתה בו עבירה. ויש אומרים שהוא כשר, ודוחים את טענות הפוסלים, תוך שהם נשענים על הסברה שהדיון אודות פסול האתרוג המורכב התעורר רק בראשית תקופת האחרונים, בעוד שמציאות של אתרוג מורכב הייתה קיימת שנים רבות קודם לכן, מה שמאשש את הטענה שהקדמונים לא ראו באתרוג זה דופי.
בפועל, כיום המנהג הוא להקפיד על רכישת אתרוג שיש עליו פיקוח המעיד שגדל בשדה המוחזק בגידול אתרוגים בלתי מורכבים.
דיני כתמים על האתרוג.
לעיתים נראה על האתרוג כעין פצע מוגלתי, המכונה בלשון המשנה בשם 'חזזית', ודינה שאם היא מכסה את רוב שטח האתרוג, או אפילו אם היא עצמה אינה מכסה את רובו, אבל היא מתפשטת על פני שניים-שלושה מקומות המקיפים את רוב שטחו של האתרוג - האתרוג פסול, לפי שהאתרוג נראה מנומר ואין זה הדר.
וכן הדין כאשר החזזית נמצאת על חוטמו של האתרוג, שהוא החלק הבולט שבו, אף שאינה מכסה את רוב שטחו - כל שניכרת לעין בראייה שטחית - האתרוג פסול.
וכך הדין גם לגבי כתם גדול בצבע שחור או לבן שנמצא באתרוג, שפוסל ברוב שטחו או היקפו של האתרוג, או בגודל בולט על חוטמו, ואם לא - אינו פוסל. אמנם ככל שהאתרוג נקי יותר מנקודות שחורות או לבנות שאינן ניכרות בראייה שטחית, הוא נחשב יותר מהודר.
לגבי כתמים חומים או צהבהבים המכונים בלשון הפוסקים בלטלך או בלעטלאך, אם הם אינם מורגשים במגע יד על פני האתרוג - האתרוג כשר. ואם הם בולטים ומורגשים, ולא ניתן לקלפם מבלי להחסיר מבשר האתרוג, יש אומרים שלכתחילה דינם כדין חזזית, ורק בשעת הדחק ניתן ליטול אתרוג זה. ויש אומרים שאתרוג זה כשר לכתחילה לנטילה, הואיל וכך דרכם של אתרוגים רבים, ואין זה מראה חריג שפוגע בהדרו של האתרוג.
דיני חיסרון באתרוג.
אתרוג שנחסר מבשרו כלשהו - פסול לנטילה ביום הראשון וכשר בשאר הימים. ואם יש ספק אם נחסר בעקבות פגיעת קוץ - כשר אף ביום הראשון. ואם נחסר מבשרו אך הפצע הגליד - כשר אף ביום הראשון.
דיני הפיטם.
על ראשו של האתרוג צומח כעין 'מקל' המכונה בלשון ההלכה 'פיטם'. על ראשו של הפיטם ישנה 'כיפה' המכונה בלשון ההלכה 'שושנתא'. לרוב הפיטם מתעצה (נעשה עץ) בעודו צומח על האילן, ונושר עוד בטרם נקטף, ובמצב זה האתרוג כשר לנטילה ללא פקפוק.
אולם ישנם זנים שבהם הפיטם חזק יותר ושורד גם לאחר הקטיף, ואז דינו של הפיטם הן לעניין נשירתו והן לעניין כתמים שנראו בו, מתחלק לשניים על פי שני סוגי הפיטמים:
דיני העוקץ.
העוקץ הוא אבר בתחתית האתרוג המחבר אותו אל העץ. אם נשר העוקץ כולו עד שנגלה בשר האתרוג - הוא פסול ביום הראשון מדין 'חסר'. וכשר בשאר הימים. אם נשאר מעט מעץ העוקץ - האתרוג כשר.
גודל האתרוג.
על האתרוג להיות בגודל של 'כביצה' לפחות. שיעור נפח ביצה שנוי במחלוקת, יש אומרים שהוא כ-50 סמ"ק. יש אומרים שהוא כ-57 סמ"ק, ויש אומרים שהוא כ-100 סמ"ק. וגם לשיטת הסוברים שדי ב-50 סמ"ק, יש הידור לקחת אתרוג גדול שנפחו לפחות 100 סמ"ק. אמנם אין שיעור עליון לגודלו של האתרוג, ואפילו אם יידרש שימוש בשתי הידיים לשם אחיזת האתרוג - הוא כשר.
צבע האתרוג.
צבעו הטבעי של האתרוג הוא צהוב או ירוק בהיר. אם צבעו של האתרוג כהה מאוד עד שנראה כשחור - פסול. ואם צבעו ירוק חזק וכהה, אם זה בגלל שנקטף בעודו בוסר, ואין הוא עתיד להצהיב מעט - פסול. אך אם כאשר ישימו אותו על יד תפוחים וכדומה הוא יצהיב, אף שכעת הוא ירוק מאוד - כשר.
כשר לאכילה.
על האתרוג להיות כשר לאכילה. לכן אתרוג של ערלה - פסול. וכן אתרוג שהוא טבל, שלא הופרשו עליו תרומות ומעשרות - פסול. וכן אתרוג של תרומה שנטמאה - פסול.
אתרוג יבש.
אתרוג שהתייבש כל כך עד שאם יתקעו בו מחט בצד של החוט, החוט יישאר יבש ולא יתלחלח - האתרוג פסול. ואתרוג שעברה עליו שנה הוא בחזקת יבש. אך אם אחסנו אותו בתנאים מיוחדים של קירור או ואקום והוא נשמר בטריותו - כשר.
שינוי צורה.
אתרוג בעל צורה משונה, כגון שהוא עגול ככדור - פסול. וכן אם גידלו אותו בדפוס של צורה שאינה אופיינית לאתרוגים - פסול. אך אתרוג עם שני ראשים - כשר, שאין זה שינוי צורה מוחלט.
פסולי ההדס.
עלים משולשים.