בתקופה הראשונה לחייה בישראל הרבתה להופיע בקיבוצים, אך הטלטולים בדרכים ובעיות הפרנסה היו קשים לה, ובעצתו של בונה הכינורות משה ויינשטיין (אביו של בונה הכינורות אמנון ויינשטיין) ויתרה על ההופעות והחלה בחיים חדשים כמורה לכינור, בדירתה הקטנה בחולון. במשך השנים נהגה לדווח לוויינשטיין על התקדמות תלמידיה, והוא המליץ לה על תלמידים הראויים לתשומת לבה. במשך 25 שנים יצא שמה כמורה רבת השראה, קפדנית ומטילת מרות, אבל גם מחוננת בחוש הומור.
עם 250 תלמידיה נמנים כמה מן הכנרים המפורסמים ביותר בעולם, בהם פנחס צוקרמן, שלמה מינץ, איתי שפירא, אייל שילוח וחגי שחם (תלמידה האחרון), נגני מוזיקה קאמרית כגון שמואל אשכנזי (תלמידה הראשון) ודוד ארליך, הכנר והוויולן יהונתן בריק וכן רון אפרת, כנר ראשי בפילהרמונית של רוטרדם והמנצח יואל לוי. נוסף להוראה באקדמיה ע"ש רובין בתל אביב, קיימה פהר כיתות אמן בכל רחבי העולם. לעיתים קרובות שימשה כשופטת בתחרויות כינור בינלאומיות במינכן ופרייבורג שבגרמניה, בתחרות שפּוֹהר (Spohr).
הפסנתרן והמורה אריה ורדי, שבין תלמידיו פסנתרנים בעלי שם עולמי, גם הוא תושב חולון, אמר כי "היכולת ליצור מוטיבציה אמיתית בתלמיד היא תכונתו של המורה הגדול, ותכונה זו מאפיינת במיוחד את אילונה פהר".
הכרה והנצחה.
בשנת 1982 הופק סרט על אודותיה, בבימויו של גדעון גנני: "Teacher of Genius: A Portrait of Ilona Feher" (מורה של גאונות: דיוקנה של אילונה פהר).
קונסטנדינוס קוואפיס
קונסטנדינוס פ. קוואפיס (ביוונית: Κωνσταντίνος Π. Καβάφης, אנגלית: K. Cavafy; 29 באפריל 1863 – 29 באפריל 1933) היה משורר בן הקהילה היוונית של העיר אלכסנדריה, שבה חי רוב חייו.
שירתו של קוואפיס נטועה בהיסטוריה היוונית והנוצרית-מזרחית. את עצמו כינה קוואפיס "משורר הלני". בנוסף לנושאים היסטוריים ומיתולוגיים, כתב קוואפיס גם שירה אישית מאוד על חוויותיו כהומוסקסואל, שירה שלעיתים קרובות הייתה חדורת פסימיות. כמה משירים אלה התכתבו עם המסורת היוונית הקלאסית של אפיגרמים ושירי אהבה חד-מיניים.
ביוגרפיה.
קוואפיס נולד בשנת 1863 באלכסנדריה שבמצרים למשפחה זעיר-בורגנית. בשנת 1870 נפטר אביו. בין השנים 1872–1879 התגוררה המשפחה בלונדון ובמנצ'סטר שבאנגליה, ובין השנים 1882–1885 התגוררה בקונסטנטינופול, שם התוודע קוואפיס אל מקורות יווניים וביזנטיים. הוא החל לכתוב בשפה האנגלית שירי אהבה ותרגומים. בתום השהות בקונסטנטינופול חזר קוואפיס לאלכסנדריה ומיעט לצאת ממנה עד למותו. הוא הועסק כעיתונאי ואחר כך כפקיד במשרד ההשקיה שבמיניסטריון העבודות הציבוריות, שם עבד משנת 1892 ועד תחילת שנות העשרים של המאה ה-20. בשנים אלו פרסם שירים בכתבי עת בשפה היוונית.
חוק עזר
חוק עזר עירוני הוא חוק שתקף בתחומה של רשות מקומית מסוימת במדינת ישראל. חוק עזר חייב להיות מאושר על ידי מועצת הרשות המקומית ולא להידחות על ידי שר הפנים (במקרים מסוימים נדרש אישור של שר הפנים) על מנת שייכנס לתוקף.
הסמכות להתקנת חוקי עזר עירוניים ניתנת לכל סוגי הרשויות המקומיות, הן על פי החוקים הכלליים המתייחסים אליהם (פקודת העיריות, פקודת המועצות המקומיות, צו המועצות האזוריות) והן מהוראות חוק מפורטות לנושאים שונים (למשל פקודת התעבורה).
הרשות המקומית המנסחת את חוקי העזר, אינה יכולה להוסיף על הכתוב בחקיקה הראשית ואם יעשו זאת, זה לא יעמוד בביקורת שיפוטית. מקרים מפורסמים שבית המשפט החליט שהרשות המקומית חרגה מסמכותה בחוקי העזר הם:
נושאים נפוצים לחוקי עזר:
הטיפול בעבירות על חוקי העזר העירוניים נעשה על ידי הפקחים של הרשות המקומית שהם בעלי סמכות הזהה לזו של שוטר בהקשר לאכיפתם. לרוב העבירות על חוקי העזר הן עבירות קנס או ברירת קנס.
עיתונאות
עיתונאות או עיתונות היא פעילות של איסוף, ניתוח, עריכה, והפצה של תוכן מידעי העוסק באירועים אקטואליים. בעלי המקצוע העוסקים בעיתונאות, לרוב לפרנסתם, קרויים עיתונאים.
העיתונאות היא הבסיס לפעילותם של אמצעי התקשורת: עיתונים, חדשות, יומני חדשות ברדיו, תוכניות אקטואליה בטלוויזיה ואתרי חדשות באינטרנט.
לעיתונאות רבדים רבים, מלבד החדשות האקטואליות ישנם מדורי עיתונות העוסקים בכלכלה, רכילות, ספרות ותרבות, טורי דעה ועוד.
היסטוריה של העיתונות.
במאה ה-16, כשמכונות דפוס גדולות התחילו להתפשט בעולם, הוקמו עיתונים כדי לספק ליותר ויותר קוראים חדשות. ההופעה הראשונה של חברת עיתונות פרטית הייתה בסין, בזמן סוף שלטונה של אימפריית המינג- בשנת 1582. העיתון "Relation aller Fürnemmen und gedenckwürdigen Historien (יחס כל הנסיכים וההיסטוריה הבלתי נשכחת)" של יוהאן קרולוס (Johan Carolus), שפורסם בשנת 1605 בשטרסבורג, בדרך כלל מוכר בתור העיתון הראשון באירופה.
התחלת העיתונאות העברית.
העיתונאות העברית התפתחה לאט, והעיתון העברי התחיל להופיע רק כמאתיים שנה לאחר הופעת העיתונים באירופה ובאמריקה (1582). אבל כשהעיתונים העבריים התחילו להופיע, הם התפשטו במהירות.
תחילת דרכה של עיתונאות זאת הייתה באירופה. באמצע המאה ה-19 החלו להשתמש בעברית כשפת חול ולא רק לשון קודש. המשכילים היהודים, בעיקר הציונים, ביקשו להתבטא בעברית, וזה כלל עיתון עברי. חלוץ העיתונים העבריים היה ה"מגיד" שיצא לאור על-ידי אליעזר ליפמן ליברמן בשנת תרט"ז (1856) בפרוסיה. מי שרצה להופיע בעיתון היה צריך לכתוב על מקרה שקרה אצלו בעיר ולשגר אותו לעיתון. האנשים שכתבו כתבות לעיתון כובדו מאוד במקומות מגוריהם.
השלכות האינטרנט על תעשיית העיתונות.
הפיכת האינטרנט לתשתית תקשורת מרכזית, ובייחוד התבססותה של העיתונאות על ערוצי מדיה חברתיים להפצת התוכן והמידע שלה, השפיעה רבות על התעשייה ועל תפקידם של העיתונאים. יש שראו את האינטרנט כיוצר חוסר ודאות כלכלי עבור תעשיית העיתונות. בארצות הברית למשל ירד מספר העיתונים מ-1,611, בשנת 1990 ול-1,387, בשנת 2009. גם ברחבי העולם הייתה ירידה במספר העיתונים ששווקו עם עליית הטכנולוגיה. מספר גדול של עיתונים נסגר במהלך המאה עשרים ואחד, ומשרות עיתונאיות רבות אבדו. הרקע לסגירת העיתונים וביטול המשרות היה הפיחות בהכנסות מפרסום. עם עלייתה של פלטפורמות דיגיטליות התחילו המפרסמים לפרסם באמצעותן במקום באמצעות ארגוני חדשות.
בנוסף, רשתות חברתיות כמו טוויטר, הפכו לאמצעי משמעותי לאיסוף ולדיווח חדשות באופן מיידי ומהיר יותר מהפצת עיתון, דבר שאיים אף הוא על מקצוע העיתונות, במקביל, ההופעה של טכנולוגיות תקשורת ניידות שינתה את מערכת היחסים בין עיתונאים לבין הארגון שמעסיק אותם, והעניק לעיתונאים חופש מחדר החדשות. טכנולוגיה אלו אף הקלו על עיתונאים לא להיות מועסקים על ידי מוסד תקשורתי. תעסוקה עצמאית אפשרה לעיתונאים לפרסם מידע באופן מהיר יותר ללא לחצים ארגונים. אולם, מודל תעסוקתי זה מלווה בחוסר ודאות כלכלי גדול ובהמשך קיומם של לחצים מצד מקורות.
עיתונות
אוליבר סאקס
אוליבר וולף סאקס (באנגלית: Oliver Wolf Sacks; 9 ביולי 1933 - 30 באוגוסט 2015) היה נוירולוג וסופר מדע פופולרי בריטי-אמריקאי יהודי. ספריו הידועים הם "האיש שחשב שאשתו היא כובע" ו"יקיצות".
קורות חיים.
סאקס נולד בלונדון שבאנגליה, הצעיר מבין ארבעה אחים, בן לזוג הרופאים היהודים סמואל סאקס ומיוריאל אלסי לנדאו. משפחתו הייתה מסורתית, אם כי בהמשך הצהיר כי הוא אתאיסט. היה בן דודם של אבא אבן מצד אחד, וישראל אומן מצד שני. בצעירותו התנדב בקיבוץ עין השופט. באוטוביוגרפיה "Move: A Life" (2015) חשף כי הוא הומו.
מילדותו המוקדמת סבל סאקס מהתקפי מיגרנה שקדמו להם הזיות; היה לכך חלק בהחלטתו להתמחות בנוירולוגיה.
הוא סיים את לימודי הרפואה באוניברסיטת אוקספורד והתקבל כנוירולוג באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA). הוא התגורר בניו יורק מאז 1965, והיה פרופסור קליני לנוירולוגיה בבית הספר לרפואה ע"ש אלברט איינשטיין, פרופסור נספח לנוירולוגיה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת ניו יורק ונוירולוג מייעץ למסדר "האחיות הקטנות של העניים". כמו כן הייתה בבעלותו מרפאה בניו יורק.
ספריו של סאקס תורגמו ל-21 שפות, בהן עברית.
סרט הדרמה התעוררות (1990) מבוסס על ספרו של סאקס "יקיצות", בו מתואר כיצד ניסה לטפל בחולים אשר בילדותם נפגעו ממגפת אנצפאליטיס לתארגיקה, וכתוצאה מכך שהו במצב קטטוני במרבית חייהם. בסרט הדמות של ד"ר מלקולם סאייר, אותה מגלם רובין ויליאמס, מבוססת על סאקס עצמו.
אוניברסיטת אוקספורד העניקה לו תואר דוקטור לשם כבוד במשפט אזרחי ביוני 2005.
במרץ 2006 היה סאקס אחד מ-263 רופאים, שיצאו במכתב גלוי בירחון "לאנסט", שמתח ביקורת על רופאי צבא ארצות הברית, שניהלו או פיקחו על האכלה בכפייה של עצירים במחנה גואנטנמו, שהכריזו על שביתות רעב.
סאקס נפטר ב-30 באוגוסט 2015 בביתו שבגריניץ' וילג' במנהטן בגיל 82, לאחר מאבק ממושך במחלת הסרטן. הותיר את בן-זוגו מזה שש שנים, הסופר ביל הייז.
ספריו.
כתיבתו של סאקס משלבת מדע פופולרי וחוויות אישיות מניסיונו כמטפל ולעיתים גם כחולה. החולים שהוא מתאר מצליחים במקרים רבים להסתגל למצבם באופנים שונים, אף כי המצבים הנוירולוגיים שהם נתונים בהם נחשבים בדרך כלל לחשוכי מרפא. בין הנושאים שעסק בהם תסמונת טורט, תסמונת הגפה הזרה והשפעות שונות של מחלת פרקינסון. אמנם חלק מהחוקרים מבקרים בחריפות את ספריו בטענה שהוא מנצל את החולים לטובת כתיבת ספרים (למשל טום שייקספיר).