הצעת החוק הוגשה לכנסת באוגוסט 1966, ובאה להחליף את תקנות ­שעת ­חירום לגיוס כוח אדם, תש"ח­-1948, לאחר שחלק מתקנות אלו בוטלו על ידי שר העבודה. החוק המוצע כלל שינויים וחידושים הנובעים, בין השאר, מהניסיון בענייני גיוס כוח אדם שנצטבר בידי המפקח הכללי על כוח האדם במשרד העבודה, ובידי הממונים על גיוס כוחות הביטחון במשרד הביטחון.
דברי ההסבר להצעת החוק מציגים את מטרתו:
החוק אושר בכנסת ב-10 ביולי 1967, וכיוון שהייתה זו שעת החירום שלאחר מלחמת ששת הימים, נקבע בו שפרק ד' שלו, העוסק בקריאה לשירות עבודה, יחול במדינה כולה ביום תחילתו של החוק (שהוא יום פרסומו של החוק, 20 ביולי 1967).
כאמור בדברי ההסבר להצעת החוק, הוא נועד מלכתחילה להתמודדות עם מצב חירום שנוצר עקב גיוס מילואים. כחלק מלקחי מלחמת המפרץ, אושר בסוף 1997 תיקון לחוק, שבו הורחב החוק גם להתמודדות עם מצב מיוחד בעורף. בתיקון נוסף הותאם החוק גם להתמודדות עם אירוע אסון המוני, שבהמשך שונה שמו ל"אירוע חירום אזרחי".
במרץ 2020 שונו הוראות החוק באמצעות תקנות שעת חירום כך שיותאם גם לשעת חירום שנובעת מקיומה של מחלה מידבקת מסוכנת, וניתנה לשר העבודה והרווחה הסמכות להוציא, לאחר התייעצות עם שר הבריאות, צו הקובע שהוראות פרק ד' לחוק חלות גם בתקופת מגפת הקורונה. צו כזה, שתחולתו על כל שטח המדינה, הוצא ב-19 במרץ 2020.
הוראות החוק.
החוק מגדיר "שירות עבודה" – עבודה במפעל חיוני או עבודה במפעל למתן שירותים קיומיים. בהתאם לחוק כל תושב קבוע בישראל, למעט חייל, שוטר, וכן אשה הרה או לפני תום שנה אחת אחרי לידתה, חייב בשירות עבודה. במסגרת משרד העבודה מונה מפקח כללי על כוח האדם, העוסק בהפעלתו של חוק זה. שר העבודה (להלן "השר") רשאי לקרוא לאדם החייב בשירות עבודה לאימון לשירות עבודה, שיכשירו לביצוע התפקיד המיועד לו בשעת חירום. מי שנקרא לאימון כזה זכאי לתגמול מהמוסד לביטוח לאומי, שכלליו זהים לאלה של תגמולי מילואים.
פרק ד' לחוק, הוא לבו של החוק, והוא עוסק בקריאה לשירות עבודה (ריתוק משקי). בהתאם לפרק זה, כאשר גויסו מילואים בצו 8, או כאשר הוכרז מצב מיוחד בעורף, או כאשר הוכרז על אירוע חירום אזרחי לפי הוראות , רשאי השר להכריז בצו, שפרק זה יחול במדינה כולה או בחלק ממנה, בדרך כלל או בענף משק מסוים.
סעיף 17 לחוק קובע שהשר רשאי לקרוא בצו את כל העובדים במפעל חיוני או במפעל למתן שירותים קיומיים ערב תחילתו של הצו בין כשכירים ובין כעצמאיים, החייבים בשירות עבודה, או כל חלק מעובדים אלה, לשירות עבודה באותו מפעל. מי שנקרא לשירות עבודה כאמור קרוי "מגויס־פנים", והוא למעשה עובד שמחויב להגיע למקום עבודתו הרגיל, חוך שחלים עליו כלליו של חוק זה.
סעיף 18 לחוק קובע שהשר רשאי בצו לקרוא לשירות עבודה שלא במסגרת סעיף 17 כל אדם או כל סוג בני אדם החייבים בשירות עבודה. מי שנקרא לשירות עבודה לפי צו זה ייקרא להלן "מגויס־חוץ", והוא אדם שמועבר ממקום עבודתו הרגיל למקום עבודה אחר.
מי שנקרא לשירות עבודה, בין כמגויס־פנים ובין כמגויס־חוץ, חייב להתייצב בזמן, במקום ולפני הרשות שנקבעו לכך בצו ולבצע כל עבודה שתוטל עליו על ידי מי שנקבע לכך בצו ולהמשיך באופן סדיר בעבודה זו כל עוד הצו בתקפו. למניעת התנגשות בין קריאה של אדם לשירות מילואים וקריאתו באותו זמן לשירות עבודה, נקבע שמגויס שנקרא להתייצב למילואים פטור באותה עת מחובת שירות עבודה. מגויס זכאי לשכר בעד עבודתו, בהתאם לנהוג במפעל שאליו גויס.
על עבודתו של מגויס לא יחולו הוראות חוקים אלה:
בנוסף מצומצמות זכויותיו של מגויס לפי חוק שעות עבודה ומנוחה ולפי חוק חופשה שנתית.
הפעלת החוק.
קריאת תושבים לאימון לשירות עבודה, בהתאם להוראות פרק ג' לחוק, נעשית באופן שוטף על ידי משרד העבודה והרווחה. הפעלתו של פרק ד' לחוק, העוסק בקריאה לשירות עבודה, נעשית לעיתים רחוקות. דוגמאות:
סוכנות ההגירה ואכיפת המכס של ארצות הברית
הלגיון השני בריטניקה
הלגיון השני בריטניקה (בלטינית: Legio II Brittannica) היה לגיון רומאי, אשר הוצב בבריטניה.
היסטוריה.
המידע על הלגיון מועט. השם "הלגיון השני בריטניקה" נזכר רק בנוטיטיה דיגניטטום, אולם מקובל כיום להאמין כי הוא זהה עם "הלגיון השני בריטניוס" הנזכר במקורות אחרים מאותה תקופה. כפי ששמו מעיד עליו, הלגיון הוצב בפרובינקיה הרומית בריטניה, וידוע כי הוא פעל באזור בסוף המאה השלישית, המאה הרביעית והשנים הראשונות של המאה החמישית. עם זאת, ישנה מחלוקת בשאלה באילו נסיבות הלגיון הוקם. ישנם הסוברים כי הקיסר גליאנוס הקים אותו על בסיס יחידות שנלקחו מהלגיון השני אוגוסטה. דעה אחרת גורסת שהלגיון הוקם במהלך המרד של קאראוסיוס, אשר השתלט על גאליה ובריטניה והכריז על עצמו כ"קיסר הצפון" במשך שבע שנים. לפי טענה זו, הלגיון הוקם בידי קאראוסיוס (או בידי יורשו אלקטוס), ולאחר דיכוי המרד התמזג עם הצבא הרומי הסדיר. ישנה הערכה כי לאחר הנסיגה של הקיסר פלביוס אוגוסטוס הונוריוס מבריטניה ב-407 הלגיון פורק, אולם הדבר אינו ודאי.
תגמולי מילואים
סאמרסלאם (1996)
סאמרסלאם (1996) היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-World Wrestling Federation (ה-WWF, כיום ה-WWE). האירוע נערך ב-18 באוגוסט 1996, בגאנד ארנה שבקליבלנד, אוהיו. האירוע היה האירוע התשיעי בסדרת אירועי סאמרסלאם.
שמונה קרבות התנהלו באירוע, כולל אחד שהוקלט לתוכנית "Free for All". בקרב המרכזי, שון מייקלס ניצח את ויידר ושמר על אליפות העולם במשקל כבד של ה-WWF.
רקע.
סאמרסלאם הוא אירוע שלם וצפה שנתי, המופק על ידי ה-World Wrestling Federation (ה-WWF, כיום ה-WWE) במתכונת של חודש אוגוסט מאז שנת 1988. הוא אחד מארבעת אירועי השלם וצפה המקוריים של הארגון, לצד רסלמניה, רויאל ראמבל וסדרת ההישרדות; אירועים המכונים "ארבעת הגדולים".
פארוק היה אמור להתחרות נגד אחמד ג'ונסון על האליפות הבין יבשתית של ה-WWF, אך קרב זה לא התקיים עקב פציעה שג'ונסון ספג.
אירוע.
בקרב שהתקיים לפני האירוע והוקלט במסגרת התוכנית "Free for All", סטון קולד סטיב אוסטין התחרה נגד יוקוזונה. עמוד החבל העליון נשבר לאחר שיוקוזונה ניסה לבצע על אוסטין את מהלך הסיום שלו, הבונזאי דרופ, מה שאיפשר לאוסטין לנצל זאת ולהבטיח את הניצחון.
המראיין טוד פטנגיל אירח מסיבת "חוף ביקיני" במהלך התוכנית "Free for All", שבו הייתה בריכה אשר הייתה פתוחה לכולם. האורחים היו סאני, סייבל, מארק מרו, הסמוקינג גאנס, מרלנה, גולדאסט, T.L. הופר, Who, ג'רי לולר, הבושווקרס, אלדו מונטויה, האנטר הרסט הלמסלי ושון מייקלס.
פול ברר בגד באנדרטייקר כשהחליט להצטוות עם יריבו המר של אנדרטייקר, מנקיינד.
במקור, ויידר זכה באליפות העולם במשקל כבד של ה-WWF פעמיים, האחד כתוצאה מספירת חוץ (לאחר שהטיח את מייקלס על מעקה הבטיחות), והאחר, כתוצאה מפסילה (כשמייקלס תקף את ויידר שוב ושוב עם מחבט הטניס של קורנט). לעומת זאת, מכיוון שחגורת אליפות לא יכולה להחליף ידיים בנסיבות אלו, אלא רק כתוצאה מהצמדה או הכנעה, קורנט דרש שהקרב יאותחל בפעמיים האלה. נשיא ה-WWF, גורילה מונסון, איפשר לכך לקרות. לבסוף, מייקלס הצליח לנצח את ויידר ולשמור על התואר.
הלגיון השלישי דיוקלטיאנה
הלגיון השלישי דיוקלטיאנה (בלטינית: Legio III Diocletiana) היה לגיון רומאי, אשר הוקם בידי הקיסר דיוקלטיאנוס והוצב במצרים.
היסטוריה.
המידע על הלגיון מועט. הוא הוקם בידי הקיסר דיוקלטיאנוס לאחר שזה האחרון ארגן מחדש את הפרובינקיה הרומית במצרים בשנת 298, ולפיכך הלגיון נקרא על שמו. הלגיון הוצב באלכסנדריה לצד הלגיון השני טראיאנה. במהלך המאה הרביעית הועברו יחידות שונות מהלגיון לדרום מצרים, והוצבו בתבאי וקום אומבו. בתקופת הקיסר תאודוסיוס הראשון הוקם לגיון נוסף אשר נקרא "הלגיון השלישי דיוקלטיאנה תבאיורום" (על שם העיר תבאי) ואשר נועד להוות "לגיון תאום" ללגיון השלישי דיוקלטיאנה. נראה כי בלגיון המקורי שולבו יחידות גרמאניות, בעוד בלגיון החדש שולבו יחידות מצריות. הלגיון החדש הועבר למוקדון בעוד הלגיון המקורי נותר במצרים. לפי נוטיטיה דיגניטטום בתחילת המאה החמישית הלגיון עדיין היה מוצב במצרים.
ישנם חוקרים המזהים את הלגיון הזה בתור "הלגיון התבאני" הנזכר באגדות נוצריות כמי שכל חייליו התנצרו. חוקרים אחרים דוחים את הסיפור מעיקרו.
סיריאנוס
סיריאנוס (ביוונית: Συριανός; מת בסביבות שנת 437) היה פילוסוף נאופלאטוני יווני וראש האקדמיה של אפלטון באתונה. הוא חשוב כמורו של פרוקלוס וכפרשן של אפלטון ואריסטו. יצירתו הידועה ביותר היא פרשנות למטאפיזיקה של אריסטו.
חייו.
סיריאנוס נולד במחצית הראשונה של המאה ה-4. הוא היה יליד אלכסנדריה שבמצרים ובנו של אדם בשם פילוקסנוס (Philoxenus). באלכסנדריה ככל הנראה קיבל חינוך ברטוריקה ואולי גם בפילוסופיה.
בשלב מסוים בחייו הוא הגיע לאתונה ולמד תחת פלוטרכוס, ראש בית הספר הנאופלאטוניסטי, אשר התייחס אליו בהתפעלות ובחיבה רבה, ומינה אותו כיורשו.
עם מותו של פלוטרכוס בשנת 431/432, החליף אותו סיריאנוס בראשות האקדמיה.
לאחר שפרוקלוס הגיע לאתונה בשנת 431, קיבל אותו סיריאנוס כתלמידו באקדמיה, וזה נעשה למכובד ביותר בקרב תלמידיו. כמו כן, סיריאנוס חשוב גם כמורו של הרמיאס מאלכסנדריה.
הפילוסוף דמאסקיוס, בחיבורו "חיי איסידורוס" ("פילוסופוס היסטוריה"), מתאר את סיריאנוס כאיש גבוה ויפה תואר, ובעל יכולות אינטלקטואליות מרשימות.
אם ייחוס הפרשנות על הרמוגנס הוא נכון, ניתן להסיק כי סיריאנוס היה נשוי, מאחר שהפרשנות מוקדשת לבנו של מחברה, אלכסנדר.