תפוצת הברבור היא מדרום צ'ילה למרכז ארגנטינה ודרומה עד טיירה דל פואגו ועד איי פוקלנד. עם זאת בחורפים הוא עף צפונה למרכז צ'ילה, צפון ארגנטינה, אורוגוואי ודרום מזרח ברזיל. מספר הברבורים כיום נטמד ב-10,000-25,000 פרטים. הם נפוצים בעיקר בביצות ואזורים מוצפים ומגיעים עד לפנטנל ולריו נגרו. הם מצויים רוב הזמן במים ושולים חרקים קטנים, דגים קטנים וצמחייה מימית. הזכרים עוזרים לגדל את הצעירים ומגוננים באגרסיביות מטורפים. בטבע הם יכולים לחיות עד 20 שנה.
אווז קיסרי
אווז קיסרי (שם מדעי: Chen canagica) הוא מין של אווז החי באזור הארקטי של ים ברינג, באלסקה שבארצות הברית ועד לקמצ'טקה שברוסיה. בחורפים הוא נודד לעבר האיים האלאוטיים. הוא שייך לסוג אווז לבן יחד עם אווז השלג ואווז רוס, ולעיתים נחשב גם כמין בסוג אווז.
אורכו של האווז 66-89 ס"מ והוא בעל גוף מוצק אפור עם פסים לאורך הגוף וצוואר לבן. הרגליים כתומות כתוצאה מברזל במים והמקור ורוד. לעיתים הפנים מעט זהובות.
מין זה פחות חברותי מקרוביו והוא חי בקבוצות משפחתיות קטנות. הם מקננים בטונדרה ומטילים על הקרקע 3-7 ביצים. הם חיים באזורי החוף ומשירים את הנוצות ליד מושבות הרבייה ואז שוחים בים לעבר החופים הסלעיים של הדרום. הם ניזונים בעיקר מצמחי ים ואצות.
ברבור קוסקורבה
ברווז הזברה
שחייה באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) נערכה בריו דה ז'ניירו, ברזיל. תחרויות השחייה במסגרת המשחקים האולימפיים נערכו בין ה-6 באוגוסט ל-13 באוגוסט 2016 במרכז ספורט המים, ותחרויות השחייה במים פתוחים נערכו ב-15 וב-16 באוגוסט 2016, בפורט קופקבנה.
מספר סוגי תחרויות השחייה באולימפיאדה זו היה 34 (17 לנשים ו-17 לגברים).
שיאי עולם.
8 שיאי עולם חדשים נקבעו בתחרויות השחייה, 5 לנשים ו-3 לגברים. נוסף לכך, נקבעו 14 שיאים אולימפיים חדשים, 10 לנשים ו-4 לגברים.
הזוכים במדליות.
נשים.
(*) שחייניות ששחו רק בשלב המוקדמות וזכו אף הן במדליות
גברים.
(*) שחיינים ששחו רק בשלב המוקדמות וזכו אף הם במדליות
מגדלי המים (בני עי&quot;ש)
מגדלי המים בבני עי"ש הם צמד מגדלי מים, בתחום היישוב בני עי"ש שהוקמו, בתקופת המנדט, על ידי הבריטים על מנת לספק מים למחנה צבאי ששכן בסמוך. המבנה הוגדר כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ומיועד להכיל את מוזיאון היישוב.
ההיסטוריה של האתר.
עם תחילת מלחמת העולם השנייה החלו הבריטים לחזק את מערך הכוחות שלהם בארץ ולהרחיב ולבנות מחנות צבאיים. אחד המחנות שנבנו השתרע על השטח שנמצא כיום בין היישוב בני עי"ש ליישוב ביצרון. מחנה זה נבנה ב-1941 על ידי יחידה פולנית (שהייתה חלק מהצבא הבריטי) על גבעה שהתנשאה כ-70 מטר מעל פני הים בקרבת שדה התעופה חצור. בראש הגבעה, ברום של 85 מטר מעל פני הים, הוקמו 2 מגדלי מים שסיפקו מים למחנה. עם סיום המלחמה החלה בריטניה לצמצם את צבאה במזרח התיכון וסגרה בסיסים צבאיים וביניהם גם הבסיס בבני עי"ש עד פינוי כל הבסיסים עם סיום המנדט. עם התרחבות ההתיישבות באזור נהרסו, בהדרגה, מבני המחנה עד שנותרו רק שני המגדלים. המגדלים הוגדרו כאתר מורשת אך תקופה ארוכה הוזנחו עד החלטת המועצה המקומית לפתח פארק בסביבת המגדלים ולהקים במגדלים עצמם מוזיאון לתולדות היישוב.
תיאור המבנה.
הבריטים השתמשו בדגם המגדלים בבני עי"ש במספר מחנות נוסף כמו בכפר טרומן ובגבעה 69. דגם זה מתאפיין בברכת בטון עגולה בנויה על קיר תמיכה.
החלל שבבסיס המגדל שימש למערכות המים לתחזוקת המגדלים והציוד. המגדלים הוזנו מבאר קרובה והם הזינו את המחנות בגרביטציה. על דופן המגדלים ניתן לראות מתקני ברזל שהחזיקו את צנורות המים. המגדלים עצמם נבנו על יסודות בטון שעובי חלקם החשוף הוא כמטר. בחזית מגדלי המים נראים בסיסים למשאבות מים שכנראה שימשו להזנת הבריכות.
מרדכי זאב אורנשטיין
רבי מרדכי זאב ב"ר משה אורנשטיין (~ה'ת"ץ, 1730 - ב' בשבט ה'תקמ"ז, 21 בינואר 1787) היה רב ומקובל גליציאני, אב"ד לבוב ומשנה לרב המדינה של גליציה בגלילות לודמיר וזמושץ'.
ביוגרפיה.
נולד לרב משה ב"ר יוסף (ר' משה ר' יוסקעס) מזולקווא שהיה פרנס קהילת לבוב, ולנחמה (נייטשי) בת רבי אריה ליב אב"ד ריישא, גלוגאו, לבוב ואמסטרדם, חתנו של החכם צבי ונכדו של הרבי ר' העשיל. הוא נישא לבתו של ר' אליקים גץ מלוברטוב ונולדו להם שני בנים ושתי בנות. לאחר שהתאלמן נישא בשנית לפריידה בת ר' שאול חריף אב"ד אלעסק (בנו של הרב יעקב אב"ד לשנוב שהיה אף הוא חתנו של ה"חכם צבי" וצאצא של הרבי ר' העשיל), ממנה נולדו לו בנם הרב יעקב משולם אורנשטיין וחמש בנות.
כבר בשנת ה'תקי"ד התמנה למשרת רבנות ראשונה בעיר קאמיאנקה. בשנת ה'תק"ל כיהן כרב ביאמפול. בתקופת כהונתו ביאמפול הגיע לעיר רבי פנחס הורוביץ מחבר ה"הפלאה", שנאלץ לברוח מעיירת רבנותו לכוביץ', ורמ"ז חלק איתו את משכורתו.
בשנת ה'תקל"ב, 1772, נבחר לכהן כמשנה לרב המדינה של גליציה בגלילות לודמיר וזמושץ'. בתקופתו, תחת ממשלת מריה תרזה, נקבעה "פקודת היהודים" שהסדירה את היררכיית הקהילה היהודית במדינה כולה, והוסדרו כללי מינוי הרבנים בגליציה. רב המדינה נבחר בבחירות שהוסדרו חוקית. נקבע שרק רב המדינה רשאי להעניק תעודת "מוֹרֵנוּ" שהיוותה הכרה רשמית ברבנותו של רב, לפי החוק היו חייבים מקבלי התעודות לשלם לנותן התעודה סכום שנתי קבוע לפי הכנסותיהם, ובכך שימש ההסדר מקור פרנסה לרב המדינה. לפי שלמה בובר, קיבל רמ"ז אורנשטיין שהיה המשנה לרב המדינה מאה תעודות חתומות ריקות מאת הרב הראשי, רבי יהודה ליב ברנשטיין, ואלו הבטיחו לו הכנסה קבועה של כ-150 אדומים מדי שנה.
בשנת ה'תקל"ד כיהן כרבה של סטאנוב וגליל פודוליה ובסביבות שנת ה'תקל"ח, 1778, לאחר פרישת רבי שלמה מחלם מרבנות העיר לבוב, התמנה רמ"ז כאב"ד לבוב, על כסאם של סביו ששימשו במשרה זו בעבר. הוא הרביץ תורה לתלמידים, והתמחה גם בתורת הקבלה.
משפחתו.
רמ"ז אורנשטיין היה הראשון במשפחתו שהשתמש בשם אורנשטיין, אביו ר' משה ר' יוסקה'ס כונה בשם הסתמי אשכנזי. לסיבת השימוש בשם אורנשטיין ומועד תחילתו ישנן שתי גרסאות: לפי מאיר בלבן, בשנתו האחרונה החלו לאכוף את הפקודה שחייבה להשתמש בשם משפחה, והוא קיבל את השם אורנשטיין, שאותו נשאו צאצאיו מאז. אחרים טענו כי אימץ את השם בעת שעבר לכהן כרבה של לבוב; כדי להקל על רישומו כתושב העיר, נרשם רמ"ז כאחד מבני משפחה מתושבי העיר.
שניים מבניו של רמ"ז אורנשטיין התפרסמו מאוד וגם חתניו היו למדנים ידועי שם:
אווז כחול-כנפיים
אווז כחול-כנפיים (שם מדעי: "Cyanochen cyanoptera") הוא מין אווז קטן ויחידי בסוגו, החי בטבע אך ורק באזור הרמה האתיופית שבאתיופיה.
אווז זה התגלה ב-1845 ונחשב לקרוב רחוק של ברווז צדפות ושל הטדורנה, אך מבדיקות מולקולריות נראה שמין זה והמין ברווז הארטלוב שייכים לקבוצה עתיקה של ברווזים ששונים משאר הברווזים.
מאפיינים.
זהו ברווז קטן באורך של עד 70 ס"מ ובעל גוף אפור-חום עם ראש חיוור וצוואר ארוך יחסית לברווז. המקור קטן מאוד ושחור וגם הרגליים שחורות. כפי שנרמז משמו הכנפיים כחולות בחלקם החיצוני עם קצוות שחורים. הנוצות של ברווז זה עבות ומסועפות כדי לעזור להתמודד עם הקור שבאזור חיותם. הם משמיעים שריקות ולא מקרקרים כמו אווזים.
אווזים אלה חיים רק על הרמה האתיופית של אתיופיה. הוא מצוי במקווי מים, נהרות, ביצות וערבות שיחים או כרי דשא טרופיים או סובטרופיים. הם מקננים באגמים הרריים בדשא ומטילים 6–7 ביצים. הוא ניזון מצמחייה כמו דשא, פירות, זרעים, רכיכות וחרקים.
האווז מצוי בסכנת הכחדה עקב אובדן בית גידולו ההררי. על פי מחקר חדש הוא נחשב ליותר פגיע ממה שחשבו קודם לכן. מצב שימורו הנוכחי הוא "פגיע".
ברווז כחול כנף
תאגיד המדינה רוסקוסמוס
מרדכי זאב איטינגא
הרב מרדכי זאב (סג"ל) איטינגא (נקרא: אטינגר; ה'תקס"ד, 1804 - ב' בתמוז ה'תרכ"ג, 19 ביוני 1863) היה למדן גליציאני, מחבר ספרים פורה ו"נשיא ארץ ישראל" של כולל עסטרייך-גאליציא.
ביוגרפיה.
נולד בלבוב לרב יצחק אהרן סג"ל איטינגא שהיה מחסידיו של החוזה מלובלין, ולאסתר בתו של רבי מרדכי זאב אורנשטיין אב"ד לבוב. במשך שנים ארוכות למד עם קרוב משפחתו רבי יוסף שאול נתנזון שהיה בנו של בן-דודו וגם גיסו. מלימודם המשותף הדפיסו את הספר "מפרשי הים" על ספרו של דודם המשותף, רבי משה יהושע העשיל אורנשטיין, "הים התלמוד". ואת החיבור נר מערבי על התלמוד הירושלמי (הכולל את מסורת הש"ס, תורה אור ונר משפט עין מצווה) בדומה למלאכתם של רבי יהושע בועז ורבי ישעיה פיק ברלין בחיבורם הדומה על התלמוד הבבלי. בנוסף, כתב הרמ"ז איטינגא את הערות "גיליון הש"ס" על הירושלמי, בעוד גיסו כותב את "ציון ירושלים". כן הדפיסו בצוותא את הספרים "מאירת עיניים" על הלכות טרפות, ו"מגן גיבורים" על שולחן ערוך אורח חיים. ספר שו"ת שחיברו יחד בשם "שבת אחים" לא נדפס. מלבד ספרים אלו נדפס מכתביו גם שו"ת "מאמר מרדכי".
דרכם של שני הגיסים נפרדה לאחר הבחירות לרבנות לבוב בשנת ה'תרי"ז (1857), בה התמודדו זה מול זה. לאחר הבחירות סירב רמ"ז איטינגא לקבל משרה רבנית במקומות אחרים ונשאר ללמוד בבית המדרש שלו בלבוב. במשך שנים שימש כנשיא כולל עסטרייך-גאליציא, עד פטירתו בב' בתמוז ה'תרכ"ג, 19 ביוני 1863.
יאמפאלא
יאמפלא
טנזין פאלמו
ג'טסונמה טנזין פאלמו (Jetsunma Tenzin Palmo) (נולדה 1943 בלונדון) היא נזירה בודהיסטית אנגלייה בשושלת דרופה של בית הספר קאג'יו מהבודהיזם הטיבטי. היא סופרת, מורה רוחנית ומייסדת של המנזר לנשים דוֹנגיוּ גַטְסַל הממוקם בהימאצ'ל פרדש.
ביוגרפיה.