ב-1999 גילמה קדר את יעל בן צור בסדרת הטלוויזיה "פאזל", וכן השתתפה בתוכנית האלתורים הקומיים "של מי השורה הזאת?" (2001), אשר שודרו בערוץ 2.
ב-2004 השתתפה בסרט "היה נהדר" ששודר גם בתוכנית "שיעור מולדת".
בשנים 2006–2007 גילמה את דמותה של נטע אביבי בסדרת הטלוויזיה "בשורות טובות", בה כיכבה לצד שי אביבי.
מאז 2008 חיה בהולנד עם בעלה.
פרוותי
מבחן המלקקים
פרנץ שמידט
פרנץ שמידט (גרמנית: Franz Schmidt; 22 בדצמבר 1874 - 11 בפברואר 1939), מלחין, פסנתרן וצ'לן אוסטרי.
חייו.
פרנץ שמידט נולד בפרסבורג שבאימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום ברטיסלאבה, בירת סלובקיה). שמידט למד אך מעט עם תאודור לשטיצקי, היות שהתעמת איתו. מאוחר יותר, כשעבר עם משפחתו בשנת 1888 לווינה, למד שמידט בקונסרבטוריון שבעיר הלחנה עם רוברט פוקס, צ'לו עם פרדיננד הלמסברגר ותאוריית המוזיקה עם המלחין אנטון ברוקנר. בשנת 1896 סיים את לימודיו בהצטיינות.
לאחר מכן גבר על שלושה-עשר אחרים בקבלה לתפקיד צ'לן בתזמורת של אופרת החצר הווינאית, בה עבד עד 1914, לעיתים קרובות עם גוסטב מאהלר. מאהלר העניק לשמידט בדרך כלל את כל התפקידי הסולו של הצ'לו, אף שפרידריך בוקסבאום היה רשמית נגן הצ'לו הראשי של התזמורת. שמידט היה גם נגן מבוקש בהרכבי מוזיקה קאמרית. בינו לבין המלחין ארנולד שנברג התפתחו קשרים מיוחדים, על אף ההבדל הגדול בין סגנונותיהם.
בשנת 1914 קיבל שמידט תואר פרופסור האקדמיה למוזיקה בווינה. בשנת 1925 מונה למנהל האקדמיה, ולאחר שנתיים לרקטור. מצבו הבריאותי המחמיר אילץ אותו לפרוש לגמלאות בשנת 1937. לאחר שנתיים, ב-11 בפברואר 1939, נפטר שמידט ממחלתו.
יצירות נבחרות שהלחין.
אופרות
אורטוריות
קנטטות
סימפוניות
הקו הראשי של רכבת ישראל
הקו הראשי של רכבת ישראל הוא הכינוי שניתן למסילת הרכבת החוצה את ישראל מצפון לדרום, מנהריה למסוף המטענים שבהר צין.
קו זה הוא למעשה מספר מסילות נפרדות שנבנו בתקופות שונות וחוברו בשלב מאוחר לקו אחד - מסילת החוף, מסילת איילון, מסילת הרכבת יפו–ירושלים (מקטע תל אביב-לוד) ומסילת הדרום. מהקו הראשי מתפצלות שלוחות - מסילת עכו-כרמיאל, העמק, מסילת השרון, המסילה המזרחית, מסילת הירקון, מסילת הרכבת לראשון לציון הראשונים, קו הרכבת למודיעין וירושלים, מסילת הרכבת יפו–ירושלים, מסילת הרכבת תל אביב - בני-דרום, המסילה המזרחית ושלוחות לנמלי ים (נמל אשדוד ונמל חיפה) ולמסופי משא ומטען (מסוף המטענים ברמת חובב, ממגורות חיטה בדבירה וליד גן שמואל, בתי הזיקוק בחיפה ועוד).
לאורך המסילה פועל קו נוסעים בינעירוני של רכבת ישראל שמנצל את הקו כמעט למלוא אורכו - קו נהריה-חיפה-תל אביב-לוד-באר שבע. בשאר קווי הנוסעים הבינעירוניים והפרבריים נעשה שימוש בחלק מהמסילה לצד שימוש בשלוחות המתפצלות ממנה.
היסטוריה.
בשלהי התקופה העות'מאנית בארץ ישראל נסללה ביוזמה ובמימון צרפתי המסילה הראשונה בארץ ישראל ובמזרח התיכון - מסילת יפו-ירושלים. המסילה שנחנכה ב-1892 הייתה במשך למעלה מעשור המסילה היחידה בארץ. בשנת 1906 נסללה שלוחה למסילת הרכבת החיג'אזית - רכבת העמק, מתחנת הרכבת חיפה מזרח דרך עמק יזרעאל לתחנת הרכבת סמח (צמח) שבעמק הירדן ומשם לדרעא שבעבר הירדן המזרחי. בין השנים 1912 ל-1914 נסללה שלוחה אורכית ממתחנת הרכבת פולה שעל רכבת העמק דרומה לכיוון שכם - מסילת השומרון. שלוחה אורכית קצרה נוספת נסללה מתחנת בלד א-שייח' שעל מסילת העמק לעכו.
מלחמת העולם הראשונה והמערכה על סיני וארץ ישראל העלו מצוקות לוגיסטיות שפתרונן הביא לתור הזהב של התחבורה המסילתית בארץ ישראל שנמשך לאורך תקופת המנדט. העות'מאנים בסיוע בעלי בריתם הגרמנים חיברו את מסילת השומרון לתחנת הרכבת טול כרם, משם נסללה המסילה המזרחית לאורכה של הארץ דרך השרון והשפלה עד תחנת הרכבת הטורקית שבנגב ודרום מזרחה לחצי האי סיני, עם שלוחה לבית חאנון שצפון רצועת עזה לצורך העברת יחידות צבא ואספקה לעבר קו החזית מול הבריטים. חלקה זה של המסילה המזרחית עד באר שבע היה לימים לחלק מהקו הראשי של רכבת ישראל. כמו כן בנו העות'מאנים שלוחה מתחנת הרכבת טול כרם אל תחנת הרכבת חדרה מזרח לצורך שינוע עצים שנכרתו ביערות האלונים שבשרון, עצים שנדרשו להסקת דוודי הקטרים וייצור אדני רכבת.
עם סיום המלחמה וכינון השלטון הצבאי הבריטי בארץ קישרו צוותי הרכבת הצבאית לארץ ישראל, לימים הרכבת המנדטורית, את המסילה המזרחית עם מסילת סיני למסילה אחת שקישרה בין חיפה, תחנת הרכבת לוד, באר שבע, רפיח ומשם לקנטרה בגדה המזרחית של תעלת סואץ בצפון סיני. תוואי המסילה בצפון הארץ מחיפה לטול כרם כלל איגוף גדול דרך מסילת העמק ומסילת השומרון ולכן נסללה בראשית שנות ה־20 מסילה ישירה מתחנת הרכבת חיפה מזרח דרומה אל חדרה מזרח, שם התחברה עם השלוחה מטול כרם לחדרה של המסילה המזרחית וייתרה את האיגוף. קטע המסילה נמתח לאורך קו החוף של חיפה בצמוד לנמל חיפה שנחפר בסמוך לסלילת מסילת זו. בינתיים פסק השימוש בקו מסילת הרכבת רפיח-באר שבע ומתחנת לוד המשיכה המסילה המשולבת לתחנת הרכבת רחובות, איסדוד, עזה רפיח וקנטרה. במהלך השנים הוחלפו קטעי המסילה הטורקית שהיו ברוחב צר, למסילה ברוחב תקני. ב־1942 נסללה מסילה מעכו דרך נהריה וראש הנקרה צפונה עד לטריפולי שבלבנון. המסילה שימשה בעיקרה לצרכים צבאיים, ובחלקה הדרומי מעכו לקו נוסעים פרברי מעכו דרך הקריות לחיפה.
לאחר קום המדינה השתנתה לחלוטין רשת המסילות באזור - לא התאפשרה עוד תנועת רכבות בין ארץ ישראל לבין הארצות השכנות. כמו כן, קטעים מהמסילות נותרו מעבר לקווי הפסקת האש של סוף מלחמת העצמאות (קטע המסילה רפיח-עזה ודרומה לסיני נתפס על ידי מצרים, קטע מהמסילה המזרחית בסמוך לטולכרם, וכן קטע ממסילת הרכבת יפו–ירושלים ליד בתיר נתפסו על ידי הלגיון הירדני). לחלק המסילה המזרחית נסלל קטע עוקף, וקטע המסילה לירושלים הועבר לישראל במסגרת הסכם הפסקת האש עם ירדן. בראשית שנות ה־50 נסללה מסילה החוף מתחנת הרכבת חדרה מערב דרך נתניה והרצליה עד מרכז תל אביב, כתחליף למסילה המזרחית שהגיעה רק עד לוד ועברה בסמוך לקווי הפסקת האש (שימשה מאז בעיקר עבור הרכבת שנסעה מחיפה לירושלים). נפח הנוסעים ברכבת של מדינת ישראל ירד משמעותית על רקע צמצום אורך המסילות. חברת רכבת ישראל, שהוקמה במאי 1948, החלה להפעיל את רשת המסילות בארץ על אף הצמצום בנפח הנוסעים ובאורך המסילות. במשך חמישה עשורים ירדה קרנה של הרכבת בארץ ישראל ופעילות הרכבת הלכה ופחתה. בכל זאת, בשנת 1977 הוארכה מסילת הדרום בקטע נוסף דרומה, אל הר צין.
בשנות ה-90 המאוחרות של המאה ה-20 גברה תנועת הנוסעים ברכבת ישראל. החלטות ממשלתיות הובילו לפיתוח מואץ של רשת המסילות - נבנו תחנות חדשות והונחו מסילות חדשות. בין המסילות החדשות שהונחו הייתה גם מסילת איילון שהחליפה את המסילה המזרחית בקישור דרום הארץ וצפונה, וחיברה את מסילת החוף עם מסילת הדרום והמסילה לירושלים, ומסילת הרכבת לנמל התעופה בן-גוריון (הונחה במקביל לקטע המסילה תל אביב-לוד כדי לקשר את נמל התעופה בן-גוריון לרשת המסילות).
הקו הראשי כיום.
הקו הראשי הוא חיבור קטעי מסילות שהונחו בתקופות שונות של מאה העשרים. כיום הקו הראשי נמתח מנהריה שבצפון לאורך מישור החוף הצפוני והשרון (מסילת החוף), דרך תל אביב (מסילת איילון) ואחר כך לתחנת הרכבת לוד (מסילת הרכבת יפו–ירושלים) ודרומה דרך אזור השפלה אל באר שבע ודימונה והלאה אל מסוף המטענים בהר צין.
מהקו הראשי מתפצלות השלוחות הפעילות הבאות (מצפון לדרום)
נכון לשנת 2007 אורך המסילות הכללי של רכבת ישראל עומד על 960.5 קילומטר, מתוכן 719 קילומטר משמשות כמסילות קו ראשי ו-241.5 ק"מ שלוחות.
המלין
המלין (בגרמנית: Hameln; נהגה "הַמֵלְן") היא עיר הבירה של מחוז המלין-פירמונט, במדינת סקסוניה התחתונה שבגרמניה. העיר מרוחקת כ-50 ק"מ מהעיר הנובר ונחצית על ידי נהר הווזר. אוכלוסייתה נאמדה בסוף 2013 ב-56,260 תושבים.
המלין ידועה מחוץ לגרמניה בעיקר בזכות היותה זירת ההתרחשות לסיפור העממי מימי הביניים "החלילן מהמלין", שנכלל במעשיות האחים גרים. הַמְחָזָה של הסיפור מוצגת במרכז העיר מדי יום ראשון בקיץ.
היסטוריה.
בתחילת המאה ה-9 הוקמה במקום כנסייה לשימושם הפרטי של אצילים מקומיים. ב-851 הוקם במקום מנזר. כפר שהתפתח סמוך למנזר הפך לעיירה במאה ה-12. במאה ה-15 וה-16 הייתה העיר שותפה משנית לברית ערי ההנזה. במאה ה-16 ידעה העיר פריחה כלכלית כעיר מסחר, שנקטעה במלחמת שלושים השנים כאשר הייתה יעד לכיבושים חוזרים. חלקים גדולים ממרכז העיר ההיסטורי, שנבנו במאה ה-16 ואף קודם לכן, עודם עומדים על תילם כיום. במהלך המאות ה-17 וה-18 חוזקה הגנת העיר והיא הוקפה במבצרים, והייתה העיר המבוצרת ביותר בנסיכות הנובר, שאף כונתה "גיברלטר של הצפון". צבא צרפת הנפוליאונית נכנס לעיר ללא קרב לאחר ניצחונו בקרב יינה והחריב את חומותיה ומגדליה.
בראשית המאה ה-20 הייתה העיר מרכז של תעשיית הרכב.
במלחמת העולם השנייה נכלאו בכלא המלין אסירים פוליטיים. כ-200 מהם נרצחו במאסר, ומספר גדול יותר מתו בצעדת מוות שכפו עליהם הנאצים לקראת סוף המלחמה. העיר נפלה לידי כוחות ארצות הברית ב-7 באפריל 1945, לאחר קרב שנמשך כיומיים. לאחר המלחמה החזיקו כוחות הכיבוש הבריטיים בכלא המלין פושעי מלחמה נאציים, בעיקר מפקדים ממחנה ברגן-בלזן. בתקופת המלחמה הקרה שימשה המלין בסיס גדול של הצבא הבריטי.
בשנת 1133 נבנה בית הספר התיכון בהמלין שקיים עד היום.
אוכלוסייה.