דיבי קנוד נולד בשם קנוד אולסן במרץ 1915 בווראפ, דנמרק. הוא גדל בעיר רנדרס שבחצי האי יוטלנד. אביו היה בעל חנות דפוס, ואחרי לימודיו בבית הספר, קנוד התמחה בטיפוגרפיה. התחביב האהוב עליו היה שיט. כשמלאו לו 18, קנוד גויס לשירות צבאי חובה, וועדה צבאית שיבצה אותו לשרת כשומר ראשו של המלך הדני. לאחר סיום שירותו ולאחר הפלישה הגרמנית למדינה, ב-9 באפריל 1940 קנוד הצטרף כקצין למשטרה הממלכתית של דנמרק.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים.
קנוד לקח חלק בפעילות המחתרת הדנית בקופנהגן, שפעלה להפצת מידע על המלחמה באמצעות עיתונים לא חוקיים ותמונות, בפעולות חבלה והברחת נשק. באוקטובר 1943, הנאצים הורו לאסוף את כל יהודי דנמרק. בשלב זה, קנוד התחיל לעזור לשירות הפליטים הדני-שוודי, שסייע לפליטים שברחו מהנאצים. המחתרת בשורותיה פעל, סייעה להעברת 1888 אנשים מדנמרק לשוודיה, רובם הגדול יהודים, ביניהם גם טייסים נטושים של בעלות הברית. קנוד עצמו סייע בהעברת יהודים לנמל נורדהבן בקופנהגן ובהעלתם לסירות דיג שהפליגו לשוודיה. בנוסף, בתוקף תפקידו כקצין משטרה, קנוד הצליח להדוף את הפקחים הגרמנים. לאחר מכן קנוד סייע בהעברת מכתבים אישיים של רבים שכבר הגיעו לשוודיה ובהעברת מידע לאנשי המחתרת הדנית שעבדו מתוך שוודיה. בעקבות דיווח על פעילות אנטי-גרמנית, קנוד נאלץ לשמור על פרופיל נמוך ולהשתמש במספר שמות. למרות הסכנה הוא המשיך בפעילותו, ועד סוף המלחמה במאי 1945 הוא הצליח להעביר משלוחים כמעט יום יומיים למען המחתרת.
לאחר המלחמה.
קנוד היגר לארצות הברית ב-1957. תחילה ניהל חברת יבוא קטנה בניו יורק, ואז עבד כטיפוגרף בבית דפוס. הוא נשא אישה ממוצא דני, עבר להתגורר בסן פרנסיסקו ולזוג נולדה בת אחת.
הכרה והנצחה.
קנוד זכה לתוארי כבוד מארצות הברית ובריטניה על פעילותו במחתרת הדנית, שסייעה בין היתר לטייסי בעלות הברית. ב-21 בדצמבר 2004, דיבי קנוד הוכר על ידי יד ושם כחסיד אומות העולם בטקס בסן פרנסיסקו.
ליגת העל הבלגית בכדורגל
אייבורי (פירושונים)
יואכים פון זדטוויץ
יואכים אולריך מקס אוגוסט פון זדטוויץ (בגרמנית: Joachim Ulrich Max August Graf von Zedtwitz; 11 ביוני 1910 - 10 באוקטובר 2001) היה סטודנט לרפואה בפראג, צ'כיה, ממוצא גרמני, מחסידי אומות העולם, שהציל במלחמת העולם השנייה יהודים ממוות בידי הנאצים.
קורות חיים.
נולד למשפחת פון זדטוויץ באוסטריה, משפחה ממוצא גרמני. ב-1939 נסע יואכים לפראג כדי ללמוד רפואה ושם הכיר את מילנה יסנסקה. לאחר הכיבוש הגרמני של צ'כוסלובקיה במרץ 1939, סייע יחד עם מילנה יסנסקה ליהודים רבים ובכך הציל את חייהם.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים.
יואכים פון זדטוויץ סייע ליהודים, ביחד עם פעילים פוליטיים אנטי-נאצים, ליהודים שרובם היו פעילים פוליטית לברוח לחו"ל. פעילות החילוץ עצמה אורגנה מביתה של ידידתו מילנה יסנסקה באופן הבא: זדטוויץ היה מגיע לביתה של יסנסקה בפראג ומשם הסיע את הנמלטים לאזור מורבסקה-אוסטרבה, בסמוך לגבול הפולני אותו הבריחו. משם יכלו לעבור לפולין בעזרת מדריכים מקומיים. עם זאת, לאחר כיבוש פולין על ידי הנאצים בספטמבר 1939, אפשרות זו כבר לא הייתה קיימת. במרץ 1940 נעצר זדטוויץ ונחקר על ידי הגסטפו בנוגע ליחסיו עם יסנסקה. חוקריו לא ידעו דבר על פעילות העזרה שהושיט ליהודים, אך ידעו על כוונתו לעזוב לאנגליה, מתוך מכתבים שנמצאו בדירתה של יסנסקה. הוא נעצר ב-27 במרץ 1940. בחקירתו נשאל רק על פעילותה של יסנסקה. הוא נכלא לכ - 15 חודשים, בהם העמיד פנים כחולה נפש ולכן שוחרר בטענה שאינו שפוי. עם שחרורו מן הכלא, אושפז זדטוויץ לאחר שבילה תקופה כמטופל במרפאות פסיכיאטריות. לאחר שהבריא, הוא שוחרר, והועסק עד סוף המלחמה כמתמחה במרפאות בעיירות שונות. לקראת סוף המלחמה חי בברלין, שם הוא שיתף פעולה עם קבוצת התנגדות.
לאחר המלחמה.
זדטוויץ ויתר על אזרחותו הגרמנית בעקבות הפלישה הגרמנית לצ'כוסלובקיה ב־1938. מעולם לא תבע אותה בחזרה מחמת בושה על הפשעים שביצעו הנאצים. לאחר עליית השלטון הקומוניסטי ב-1948 בצ'כוסלובקיה, עזב זדטוויץ את המדינה לשווייץ. ב־1980 קיבל אזרחות שווייצרית וחי שם עד מותו.
הכרה והנצחה.
ב-14 בדצמבר 1994, יד ושם הכיר ביואכים פון זדטוויץ כחסיד אומות העולם. הטקס נערך בעיר ברן בשווייץ. שמו הונצח על קיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם, בירושלים ביד ושם.
קונספסיון פאיה בלאסקס
קונספסיון פאיה בלאסקס (בצרפתית: Faya Conception Blasquez; 30 בנובמבר 1905 - 20 במאי 1979) הייתה חסידת אומות עולם ספרדית, ששיכנה בביתה ששה יהודים בזמן מלחמת העולם השנייה, ובכך תרמה להצלתם.
קורות חיים.
קונספסיון נולדה ב-30 בנובמבר 1905 באנדלוסיה שבספרד. ב-1926 עברה לגור בפמיירס, שבגבול הצרפתי-ספרדי יחד עם בעלה, כיוון שהיה דרוש בצרפת כוח עבודה זר בעקבות מלחמת העולם הראשונה. קונספסיון מצאה עבודה במפעל בגדים ולבני הזוג נולדו ארבעה ילדים. במהלך מלחמת האזרחים בספרד, המשפחה שבה לספרד. בעלה הצטרף לצבא הרפובליקני הספרדי ונהרג במלחמה. קונספסיון האלמנה החליטה לחזור עם ילדיה לפמיירס.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים.
כאשר החלה מלחמת העולם השנייה בצרפת, קונספסיון וילדיה נכלאו במחנה הריכוז ריווזאלט שבצרפת, בדומה לאזרחים ספרדים נוספים. הם נשארו שם עד לנובמבר 1942, אז הועברו למחנה המעצר גירס בדרום צרפת. במחנה המעצר הכירה קונספסיון את אליס מזרחי ואת שני ילדיה ,ז'אק וג'יזל. בני המשפחה הגיעו מפריז לאחר שבעלה של אליס נעצר בביתם בשנת 1942 על ידי אנשי ממשלת וישי ונשלח מזרחה, ולא שב. בעקבות מעצרו אליס החליטה לברוח עם שני ילדיה, ולשנות את שם משפחתם למורנו, שם נעוריה, על מנת לנסות למנוע את גירושם לאושוויץ. הם נתפסו בניסיון בריחתם ונשלחו למחנה המעצר גירס. בין אליס וקונספסיון התפתחה חברות במהרה.
קונפסיון וילדיה שוחררו ב-26 במאי 1943 ממחנה המעצר ושבו לפמיירס. גם אליס וילדיה, הודות לדודתה, שוחררו מהמחנה זמן קצר לאחר מכן. אליס ידעה שאין לה ולילדיה מקום בטוח להגיע אליו ולכן החליטה לכתוב לקונספסיון ולבקש את עזרתה. קונספסיון מייד הסכימה לארח את אליס וילדיה בדירתה הצנועה בת שני חדרי השינה שבפמירס.
בהמשך, קונספסיון נענתה לבקשתה של אליס להביא לפמיירס גם את שני אחייניה מוריס ורג'ין מורנו. קונספסיון הגיעה לפריז בעצמה והביאה את הילדים תחת זהויות בדויות לפמיירס בבטחה. במרץ 1944 לאליס נולד בנה השלישי, מישל. כך גרו בצפיפות 11 אנשים בדירתה הקטנה של קונספסיון, בהם ששה חיו תחת זהות בדויה. קונספסיון הציגה את ילדי משפחת מזרחי לשכניה כאחייניה מפריז. כולם התייצבו בכנסייה בכל יום ראשון כדי להימנע מחשדות מצד השכנים. משפחת מזרחי נשארה יחד עם קונספסיון עד לסיום המלחמה. קונספסיון עבדה במספר עבודות על מנת להשיג כסף כדי להאכיל את כל בני הבית.
במהלך כל תקופת שהותה של משפחת מזרחי בביתה של קונספסיון, היא מעולם לא היססה לעזור, למרות הסכנה הגדולה שנשקפה במעשה זה לקונספסיון ולארבעת ילדיה.
מוריס ורג'ין העידו כי "קונספסיון הייתה אישה שקטה, מדהימה ואמיצה, לה אנו חבים את חיינו."
הכרה והנצחה.
קונספסיון פאיה בלאסקס הוכרה ב-25 במאי 2011 על ידי יד ושם כחסידת אומות העולם, ושמה נחקק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם בירושלים. ביתה הבכורה, אנג'לה דביונה פאיה, קיבלה בשמה מדליה ותעודה המעידים על כך, בטקס שהתקיים בפריז.
מריה באביץ'
מריה באביץ’ (ברוסית: Мария Бабич תאריך לידה לא ידוע - 28 באוקטובר 1971) הייתה אומנת אוקראינית, מחסידי אומות העולם, שהצילה במלחמת העולם השנייה תינוקת יהודיה ממוות בידי הנאצים בעיר רובנו.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים.
מריה באביץ' הייתה אומנת של אירית אוסיפוב, תינוקת שנולדה בשנת 1941 ליצחק ולמינה אוסיפוב, משפחה יהודית מהעיר רובנו. אב המשפחה, יצחק אוסיפוב, גויס עם תחילת מלחמת העולם השנייה לצבא האדום. עם התקרבות הצבא הנאצי לרובנו, מינה אוסיפוב הצליחה למסור את ביתה אירית לאומנת שלה מריה, בתקווה שתשרוד את המלחמה. ב-6 בנובמבר 1941 נרצחה מינה על ידי הנאצים שעסקו בטיהור העיר. מריה, שהייתה מעל גיל 50, לקחה את התינוקת תחת חסותה, גידלה אותה במשך 4 שנים ודאגה לכל צרכיה באמצעיה הדלים. מריה הסתירה את יהדותה של אירית מחשש לחייהן. מריה סייעה גם ליהודים נוספים שהיו כלואים בגטו רובנו. מריה ואירית שרדו את המלחמה. לאחר המלחמה, חזר יצחק, אביה של אירית, לרובנו ומצא את בתו בחיים. אירית ויצחק היו הניצולים היחידים של משפחת אוסיפוב המורחבת.
לאחר המלחמה.
לאחר המלחמה הפכה מריה לחלק בלתי נפרד ממשפחת אוסיפוב. מריה עלתה יחד עם המשפחה לישראל וחיה איתה בירושלים עד למותה. מריה באביץ' נפטרה בשנת 1971, ונקברה בבית הקברות במנזר הרוסי לנשים בעין כרם, ירושלים.
הכרה והנצחה.
ב-1 במאי 1962, מריה הייתה אחת מהראשונים לנטוע עץ בשדרת חסידי אומות העולם. ב-30 במאי 1978, לאחר מותה, הוכרה מריה באביץ' על ידי יד ושם כחסידת אומות העולם.
אחא גאון
סאבין מוטורה
סאבין מוטורה (ברומנית: ; 1 בדצמבר 1892 - 12 בדצמבר 1970) היה קצין בז'נדרמריה הרומנית בדרגת אלוף-משנה. הוא הופקד על שמירה ופיקוח מחנות המעצר גרוסולובו וופניארקה. הוא נקט בצעדים לפינוי האסירים היהודים מפניארקה לגרוסולובו, שהיה מחנה קרוב יותר לגבול רומניה, בניגוד לצו שהתקבל, להעבירם למזרח, בצעדה כפויה. הוא עשה ככל יכולתו כדי להציל את חייהם של היהודים, למרות העובדה שהוא סיכן את חייו ואת הקריירה הצבאית שלו. בזכות מעשיו הוכר כחסיד אומות העולם.
קורות חיים.