מאובניו של קרנף זה התגלו במספר חפירות באפריקה, בין השאר במרוקו, תוניסיה ואלג'יריה, וגם בכמה אתרים במזרח אפריקה כמו באתיופיה ובאפריקה הדרומית. עם זאת קשה להבדיל בינו לבין מינים אחרים מסוגו.
חלק מהחוקרים מחשיבים אותו כקרוב למין "Ceratotherium neumayri", שחי במיוקן והיה דומה מעט לקרנף צר שפה. ככל הנראה מין זה התפצל ממנו ואולי חי לצד המין המודרני של קרנף רחב שפה ("Ceratotherium simum").
ככל הנראה הוא היה דומה מאוד לקרנף רחב השפה הקיים, אך שנמצא באזורים צפוניים יותר, בהם הסוואנות הקדומות נכחדו. כמה חוקרים סוברים שהוא נכחד לפני התקופה המזוליתית ואיננו היה במגע עם האנשים, כך שהיכחדותו נגרמה משינויי אקלים או מדחק אבולוציוני אחר, לפני פחות ממיליון שנה מזמננו.
קרנף רחב שפה (סוג)
קרנף רחב שפה (שם מדעי: Ceratotherium; מילולית: "בהמה מקורננת") הוא סוג של קרנף אפריקני הכולל כיום מין יחיד - קרנף רחב שפה ("Ceratotherium simum").
סוג זה מכיל את המינים הגדולים ביותר כיום של קרנפים, והם נפוצים ברחבי הסוואנות של אפריקה. שפתם הרחבה מיועדת ללחכך ביעילות עשבים שהם מזונם העיקרי. בניגוד אליהם הקרנף האפריקני השני, קרנף צר שפה מותאם בעיקר לאכילת עלים נמוכים.
הקרנף החי כיום מוגבל למספר אזורים באפריקה, אך בעבר היו מינים שחיו, החל מהמיוקן גם בדרום אירופה וחלק מאסיה. הם נכחדו כתוצאה מהתייבשות הסוואנות בהם חיו.
רונן גבאי
רונן גבאי (נולד ב-16 במאי 1964) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל ישראלי.
קריירת משחק.
גבאי החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מכבי נתניה, וב-1983 עלה לקבוצה הבוגרת ולאחר מספר חודשים הושאל למכבי הרצליה לעונה אחת ואחריה למכבי יפו לעונה אחת, עד שחזר למכבי נתניה והפך לחלק מרכזי בקבוצה, ושם בילה את רוב הקריירה שלו ואף כיהן כקפטן. לקראת סוף הקריירה שיחק בהפועל תל אביב והפועל חדרה.
קריירת אימון.
גבאי החל את קריירת האימון שלו ב-2006 במחלקת הנוער של בית"ר טוברוק, שם היה עד דצמבר 2014 כאשר חתם כמאמן מכבי יפו מליגה א', אך לאחר מספר שבועות עזב את הקבוצה והצטרף כעוזר מאמן מכבי נתניה לצידו של רוני לוי. חצי שנה לאחר מכן, לקראת עונת 2015/2016, עבר גבאי עם רוני לוי למכבי חיפה כעוזר מאמן. בתום העונה עזב גבאי את מכבי חיפה, וחזר לבית"ר טוברוק כמנהל מקצועי במחלקת הנוער. ב-2017 חתם כמאמן הנוער של מכבי נתניה עד שעזב לאחר שנה וחצי.
גיירמו סוביאברה
גיירמו סוביאברה (בספרדית: Guillermo Subiabre; 25 בפברואר 1903 – 11 באפריל 1964) היה כדורגלן צ'יליאני, ששיחק בעמדת החלוץ בנבחרת צ'ילה במונדיאל 1930.
ביוגרפיה.
סוביאברה נולד ב-25 בפברואר 1903 באוסורנו שבצ'ילה. בקריירת הכדורגל שלו התאפיין כחלוץ טוב ובעל בעיטות חזקות. על פי המידע באתר קבוצת קולו-קולו בו שיחק, טוענים כי הבעיטה החזקה שלו יכלה לגרום לפציעה אצל השוערים ואף לקריעת רשת השער. ב-1 בינואר 1927 עשה את הופעת הבכורה בקולו-קולו נגד סלקציה. בשנים 1928, 1929 ו-1930 זכה באליפות צ'ילה עוד בזמן שהתחרות לא הייתה רשמית. הוא פרש מכדורגל ב-1934 וזכה בתואר הכבוד "שחקן לכל החיים" מקולו-קולו.
במדי נבחרת צ'ילה תחילה שיחק בקופה אמריקה 1926, אותו היא אירחה. בטורניר כבש בניצחון 1–7 על בוליביה ובהפסד 3–1 לאורוגוואי מנקודת העונשין. בנוסף לכך היה שותף גם במשחקים האולימפיים ב-1928 ובמונדיאל 1930 שהיה לראשון בהיסטוריה. במונדיאל, צ'ילה אומנם לא עברה את שלב הבתים, אך סוביאברה כבש שני שערים בניצחון 0–1 על צרפת ובהפסד 3–1 לארגנטינה. בסך הכל כבש עבורה 10 שערים ב-14 הופעות.
אובלסט (האימפריה הרוסית)
GetItRight
הוא שיר של הזמרת האמריקאית מיילי סיירוס לאלבום האולפן הרביעי שלה Bangerz. השיר נכתב והופק על ידי פארל ויליאמס, "#GetItRight" הוא שיר פופ - פאנק שמבחינה לירית עוסק בתשוקה מינית. במקור נשקל להוצאת לאור כסינגל המוביל של האלבום אך "We Can't Stop" נבחר בסופו של דבר על פניו. עם צאתו זכה לביקורות חיוביות בדרך כלל מצד מבקרי המוזיקה.
הפקה והלחנה.
במהלך ראיון עם V, סיירוס והמפיק פארל וויליאמס גילו כי הם שקלו להוציא את "#GetItRight" כסינגל הראשי מתוך האלבום, אם כי בסופו של דבר נבחר השיר "We Can't Stop". השיר הוא שיר פופ - פאנק; הוא נכתב והופק על ידי פארל ויליאמס.
ביקורות.
עם צאתו, "#GetItRight" זכה לביקורות חיוביות בדרך כלל ממבקרי המוזיקה, שהעריכו את הפקתו הכוללת. מריה איקין מ"מועדון ה-AV" החמיאה לשיר, ותיארה את השיר כ אנטרטיינמנט ויקלי סברו כי השיר הוא , והעירו עוד כי הוא .
באתר AllMusic ניתנה ביקורת מעורבת יותר על "#GetItRight", בה נכתב כי השיר אוון סוודי הרגיש שהשיר היה "קליט אך שטוח", ואילו ג'סיקה הופר מספין חשבה שסיירוס נתקל ב"חסר כוח וחרמן".
הופעות חיות.
ב-6 בדצמבר 2013 סיירוס ביצעה את "#GetItRight", יחד עם הסינגלים הקודמים שלה "We Can't Stop" ו-"Party in the USA", וכן גרסת כיסוי של "Summertime Sadness" של לנה דל ריי במופע הג'ינגל בל השנתי בלוס אנג'לס. ההופעה זכתה לתשומת לב תקשורתית לאחר שסיירוס ביצעה טוורק על רקדנית לבושה כסנטה קלאוס. היא גם ביצעה את "#GetItRight", יחד עם השיר "Wrecking Ball", בערב השנה החדשה בכיכר טיימס ב-31 בדצמבר. פרק בMTV Unplugged בכיכובה של סיירוס שידר לראשונה בMTV ב-29 בינואר 2014; היא ביצעה גרסה אקוסטית של "#GetItRight", לצד שירים נוספים מהאלבום. סיירוס ביצעה את השיר גם במהלך סיבוב ההופעות Bangerz Tour. ההופעה זכתה לביקורות חיוביות מצד המבקרים. במהלך ההופעה לבשה סיירוס בגד גוף מקושט באבני חן בצבעי אדום וכסף עם חולצה פתוחה עם נוצות תואמות ומגפיים אדומים. ההופעה הציגה את סיירוס על מיטה כחולה וורודה גדולה שרקדניות יצאו מתחתיה.
מיקומי שיא.
"#GetItRight" הופיע לראשונה במקומות 125 ו-44 במצעד המוזיקה של דרום קוריאה ושירי הפופ הדיגיטליים של ארצות הברית בהתאמה.
לורנס ויינר
לורנס ויינר (באנגלית: Lawrence Weiner; 10 בפברואר 1942 – 2 בדצמבר 2021) היה אמן יהודי אמריקאי שהתפרסם כנציג זרם האמנות המושגית שהתפתח בשנות ה-60 מן המינימליזם. יצירותיו שהיו משתמשות תכופות בטקסטים עם אותיות דפוס מוצבות תכופות על קירות בהקשר אמנותי של עיר או של נוף ומעבירים דרכם מסרים בעלי ממד הומניסטי, אוניברסלי ופוליטי. ויינר חילק את זמנו בעיקר בין ניו יורק ואמסטרדם.
ביוגרפיה.
ראשית חיים.
לורנס ויינר נולד בשנת 1942 ברובע ברונקס של ניו יורק כבן לבעל חנות ממתקים יהודי. אחרי שסיים בגיל 16 את התיכון סטייווסנט עבד בעבודות שונות: על מכלית נפט, כסוור בנמל, בפריקת קרונות רכבת. למד פחות משנה במכללת האנטר ואחר כך טייל בטרמפים ברחבי צפון אמריקה.
בדרך בנה מבנים קטנים אותם נטש בשולי הדרך.
הקריירה האמנותית.
ויינר היה אוטודידקט. נחשב לאחד ממייסדי האמנות המושגית הפוסטמינימליסטית, לצידם של אמנים כמו דאגלס הובלר, רוברט בארי, ז'וזף קוסוט וסול לוויט.
בצעירותו התחיל ויינר את הקריירה האמנותית שלו בימי שיאו של האקספרסיוניזם המופשט. בגיל 19 הציג את יצירתו הראשונה: Cratering Piece (חפץ מכתשי). זאת הייתה "יצירת פעולה" מורכבת מחומרי נפץ TNT שפוצצו בו זמנית בארבע פינות של שדה בעיר מיל ואלי על יד סן פרנסיסקו, במחוז מרין של קליפורניה.
בהמשך בשנות ה-1960 המוקדמות יצר ויינר למשך שש שנים מספר מכתשים כאלה כפסלים אינדיבידואליים בעזרת פיצוצים בנוף הקליפורני.
ב-1964 בניו יורק גילה האמן חוסר עניין הולך וגובר בציור כחפץ יחיד, וביצע שורת ציורים שחיקו את מוטיב אות הכוונון של הטלוויזיה.
קרא להם "ציורי פרופלור" ויצר אותם בפורמטים ובטכניקות מגוונות מאוד. בתערוכה בגלריה של סת זיגלאוב בניו יורק ב-1964 תמחר אותם באותו מחיר. מה שעניין אותו הייתה האידיאה של ציור ולא הציור כחפץ.
החליט אחר כך ליצור סדרת יצירות שבהן חוסר עניינו בחפצים בלט עוד יותר. אלו נקראו "Removals" (הסרות). "על מנת ליצור תמונה מתוך בד, הספיק לי לקחת מלבן, להסיר מלבן מתוך הבד, בדרך כלל בפינה, מה שנראה לי הכי נוח, אחר כך להעביר אותו בתרסיס צבע, ולשים עליו רצועה אחת למעלה ואחרת למטה... אחר כך ביקשתי מהלקוח לבחור בצבע, בגובה, בממדי המלבן שגזרתי, מכיוון שאלו דברים ללא חשיבות אמיתית. עם שיטה חדשה זו התפקידים התבהרו: ויינר הציע מבנה והלקוח בחר בצורה הסופית של הציור.
בסוף אפריל 1968 הוזמן ויינר יחד עם רוברט בארי ועם קרל אנדרה להשתתף בתערוכה משותפת במכללת וינדהם בפאטני במדינת ורמונט.
ויינר הציג "מהדקים, יתדות, חבל, דשא". הסטודנטים זעמו על אי הבנת הפסל והרסו אותו. ויינר קיבל בהבנה את תגובתם. הוא שם לב ששכח די מהר, במה החליף את החלקים ה"מוסרים".
כשסול לוויט ניסח ב-1968 את "הסעיפים על האמנות המושגית", גם ויינר שהחליט לא להעמיד את עצמו בעמדה דומיננטית, כתב "הצהרת הכוונות" משלו.
מכאן ואילך הציג ויינר, בלי שיהיה לא משנה, או את הפסל, שיצר הוא עצמו (או מישהו אחר) או את ה"מבע" (énoncé ) שלו. הטקסט המוצג על ידי ויינר איננו לדבריו ה"מבע" של מיזם, אלא הצורה הטקסטואלית של יצירות שכבר התגשמו. הטקסט הופך בעיני ויינר לצורה המיטבית, מכיווין שהיא היחידה המבטיחה ללקוח שיגשים מחדש או לא, את מה שתואר.
הטקסט הפך לחומר הגלם עצמו של העבודה של ויינר, וכל דבר שעליו ניתן להדביק טקסט הפך לכשיר להצגה בפני הקהל.
ברוח הדברים האלה, הספר הפך אצל ויינר לאחד השיטות העיקריות להצגת עבודתו.