כיום, רוב העבודות היצרניות בעולם נעשות באמצעות מכונות. חלקן נעשות באופן אוטומטי וחלקן נעשות על ידי בני אדם שנעזרים במכונות. כתוצאה מהשימוש ההולך וגובר במכונות, עלה וגבר הביקוש לדלק, בייחוד נפט. השימוש בשריפת דלק להפקת אנרגיה גרם לזיהום סביבתי שהגיע לשיאו בשנות ה-80 של המאה ה-20. בשנות ה-90 התפתחה מודעות לכך והחלו מאמצים בהקטנת הזיהום שמייצרת התעשייה ומציאת אלטרנטיבות ירוקות להפקת האנרגיה והמכונות של היום (למשל: מכונית ירוקה). למרות מאמצים אלו, ארגוני איכות הסביבה הביעו חשש שהמיכון הגובר יביא לדילול משאבי כדור הארץ ופגיעה בלתי הפיכה בסביבה, שתיצור נזק בלתי הפיך לדורות הבאים.
רשימת מכונות.
מכונות מכניות בסיסיות.
שש המכונות הפשוטות:
מכונות בסיסיות נוספות:
שעונים.
שעון היא המכונה המשמשת למדוד את הזמן.
פלוגת סיור
בצה"ל, פלוגת סיור (בראשי תיבות: פלס"ר) היא פלוגה המתמחה בסיור, ניווט, תצפית, ניתוב והכוונה, וכן בגילוי ואיתור חומרי לחימה כימיים. מטרתה המקורית לתת שירותים בתחומים אלו ברמת החטיבה, לספק מודיעין טקטי, ולהוביל כוחות לוחמים, דרגים ולוגיסטיקה מנקודה לנקודה. הפלוגה כפופה לגדוד הסיור אך לפעמים מקבלת פקודות ישירות ממפקדת החטיבה. בחי"ר הסדיר לאחר ארגון מחדש, היחידה כפופה לגדוד הסיור החטיבתי. בחה"ן, קיימות בכל גדוד מחלקות סיור (מחס"ר) כמקבילות לפלוגות הסיור בצה"ל.
היסטוריה.
לכל חטיבה בחיל הרגלים ובחיל השריון קיימת פלוגה כזו. פלוגת הסיור מהווה את הכוח הלוחם האיכותי ביותר של החטיבה ומתמחה במשימות ממוקדות שבהן קיים סיכוי גבוה למפגש עם האויב. כלי הרכב של הסיור מורכב בסדיר בדרך כלל מהאמרים, ואילו במילואים בדרך כלל מרכבי שטח המיועדים לסיור. יחידות הסיור מצוידות גם באמצעי תצפית שונים, ויש להן יכולת הסוואה בשטח. כלי הרכב פתוחים כדי לאפשר יכולת תצפית על השטח, כדי להקטין את בולטותו של הרכב בשטח, וכדי לאפשר תפעול כלי נשק באופן גמיש.
פלוגות סיור קיימות בחי"ר במסגרת גדוד סיור חטיבתי, המורכב גם מפלוגת נ"ט (פלנ"ט), ופלוגת הנדסה וחבלה (פלחה"ן), ובחטיבות השריון במסגרת מפקדת החטיבה.
מסיבה זו, מסלול ההכשרה הוא ארוך ומפרך יותר מיחידות רגילות, ומכיל ניווטים, קורס טרור, קורסי סיור, אימוני לחימה מסורתיים ומורכבים ועוד. בשנות הלחימה האחרונות עוסקים חיילי הפלס"ר במלחמה בטרור. יש בצה"ל הקובלים על כך שפלס"רי החי"ר נשאבו לפעילות מיוחדת ואיכותית, ואיבדו את מטרתם המקורית לתת שירותי סיור, ניווט ומודיעין לחטיבה כולה.
השירות בפלס"ר הוא התנדבותי. לפלס"ר המכונה גם סיירת בצירוף שם החטיבה, מתקבלים דרך גיבוש יחידות חטיבתיות, הנערך סמוך לגיוס.
הגוף האחראי על הכשרה מקצועית ליחידות הסיור הצה"ליות, הוא בבית הספר לאיסוף קרבי (בעבר מו"ס), שם היחידות עוברות קורסים ורענונים בתחומי המודיעין והסיור.
מכיוון שפלוגת הסיור מסיירת סביב החטיבה ואף נמצאת קדימה לה, רמת החיכוך שלה עם האויב גבוהה יותר מהכוחות הלוחמים, מה שמגדיל את הסיכויים של אנשיה להפגע. כך, לדוגמה, במלחמת יום הכיפורים חלק גדול מפלס"ר חטיבה 7 וקציניה נפגע, מה שהביא לפירוקה.
Proteobacteria
שוק אפור (לסחורות)
שוק אפור לסחורות הוא הפצתה של סחורה דרך ערוצי הפצה שלא אושרו או יועדו על ידי היצרן.
המוצרים בשוק האפור חוקיים, דבר המבדיל בין השוק האפור לשוק השחור. יחד עם זאת, המוצרים נמכרים בערוצי הפצה לא שגרתיים על ידי חברות שאין להן התקשרות עסקית עם היצרן. תופעה זו מתרחשת לעיתים כאשר מחירו של פריט גבוה במידה ניכרת ממחירו במדינה אחרת. לרוב מדובר במוצרי צריכה שוטפים כגון סיגריות ומוצרי חשמל. קבלנים קונים את המוצר במקום זול, בקמעונאות או בסיטונאות, מייבאים את המוצר באופן חוקי לשוק היעד ומוכרים את המוצר במחיר שמספק להם רווח, אך נמוך ממחירי השוק הרגילים.
לעומת זאת, ייבוא של מוצרים מוגבלים מבחינה חוקית כגון תרופות מרשם או כלי נשק יסווגו כפעילות בשוק השחור; וכך גם הברחה של סחורה למדינת היעד במטרה להימנע מתשלומי מיסים או מכסים.
בשוק ניירות הערך, למושג "שוק אפור" משמעות שונה. המושג מתייחס לקנייה ומכירה של ניירות ערך אשר יונפקו בעתיד ואשר עדיין לא הופצו. תופעה זו מתרחשת מספר ימים לפני מכירה פומבית של איגרות חוב ממשלתיות כאשר מסחר זה משפיע על כמות ניירות הערך שיונפקו.
השלכות השוק האפור.
הצד אשר חושש מפני נזקיו של השוק האפור כולל, בדרך כלל, סוכנים ויבואנים מורשים, או הקמעונאיים, בשוק היעד. לרוב מדובר בחברת הבת הארצית של חברת היצרן, או בחברה קשורה, לה שמורים הסימנים המסחריים המקומיים של היצרן; תביעות קפדניות של חוקי הסימן המסחרי מונעים פרסום המוצרים בשוק האפור, ולכן גם מסייעים להרתיע את הקונים משוק זה. כמו כן, ניתן להשתמש בחוקים מקומיים (או דרישות הלקוחות) הנוגעים להפצה ואריזה של מוצרים (כגון שפת התוויות, האזהרות והוראות השימוש, יחידות מדידה, ופירוט תזונתי של דבר מאכל) כדי להרתיע קונים מלקנות בשוק האפור.
בנוסף, מרבית היצרנים יסרבו לכבד את תעודת האחריות של מוצר שנרכש בשוק האפור, בטענה שהמחיר הגבוה בשוק הרגיל מייצג את רמת השירות הגבוהה המוענקת לרוכשים. תופעה זו ניכרת בעיקר בשוק מוצרי החשמל. ישנם יצרנים הנותנים לדגם מסוים מספרי דגם שונים במדינות שונות, כדי להבדיל בין הדגמים על-פי השווקים להם הם מיועדים.
התפתחות הקודים האזוריים בתקליטורי DVD הוא דוגמה ליישום טכנולוגי, המיועד להגביל את זרימת המוצרים בין שווקים לאומיים.
דגל טריטוריית הבירה האוסטרלית
דגל טריטוריית הבירה האוסטרלית אומץ רשמית על ידי האספה המכוננת של טריטוריית הבירה האוסטרלית בשנת 1993.
תיאור הדגל.
דגל טריטוריית הבירה שונה מדגלי אחרים של מדינות אוסטרליה בכך שהדגל אינו גרסה של הנס הכחול. הדגל דומה בעיצובו לדגל הטריטורייה הצפונית.
צבעי הדגל הם צבעי העיר קנברה - כחול וזהב.
בצד הנס של הדגל (הצד של התורן עליו מונף הדגל) מתואר הצלב הדרומי בלבן על רקע כחול, ובמרכז הדגל, על רקע מוזהב, מופיע סמל הטריטוריה.
הדגל עוצב על ידי איבו אסטין.
היסטוריה.
על אף שטריטוריית בירת מדינת אוסטרליה נוסדה בשנת 1911, ניתן לה שלטון עצמי רק בשנת 1989, ורק אז הוחלט כי לטריטורייה צריך להיות דגל. בשנים 1988 ו-1992 נערכו תחרויות בין אומנים לקביעת הדגל, והדגל הזוכה בתחרויות (הדגל הנוכחי) אומץ רשמית על ידי האספה המחוקקת של הטריטוריה בשנת 1993.
פלס&quot;ר
פלוגת הנ&quot;ט
סיירת צנחנים
עמוס גיתאי
עמוס גיתאי (נולד ב-11 באוקטובר 1950) הוא במאי קולנוע, תסריטאי ומפיק ישראלי, מהבמאים הישראלים הידועים בעולם.
בכ-50 שנות יצירה, יצר יותר מ-90 סרטים, יצירות תיאטרון ומיצגים. עשרה מסרטיו השתתפתו בתחרויות הרשמיות על פרס דקל הזהב בפסטיבל קאן, ועל פרס אריה הזהב בפסטיבל הסרטים בוונציה. עבודות התיאטרון ומיצגיו הוצגו במספר תערוכות ורטרוספקטיבות במוסדות מרכזיים דוגמת מרכז פומפידו, ו-Palais de Tokyo שבפריז, מוזיאון לאומנות מודרנית ומרכז לינקולן שבניו יורק, מכון הסרטים הבריטי שבלונדון ועוד.
גיתאי עבד עם השחקנים נטלי פורטמן, יעל אבקסיס, חנה לסלאו, ז'ולייט בינוש, רוזמונד פייק, לירון לבו, ז'אן מורו, תומר רוסו, שרה אדלר, חנה מרון, ליא קניג, אסי דיין, אן פריו ולאה סדו. הוא שיתף פעולה עם הצלמים נורית אביב, הנרי אלקן, , ו ומשנת 2000 עובד עם התסריטאית הצרפתייה מרי-ג'וזה סאנסלם.
הוא זכה במספר פרסים יוקרתיים ביניהם פרס Roberto Rossellini בשנת 2005, פרס לאופר הזהב על מפעל חיים בפסטיבל לוקרנו 2008, פרס Robert Bresson בפסטיבל הסרטים בוונציה 2013, ופרס Paradjanov בשנת 2004. בשנת 2000 קיבל עיטור אביר ממסדר האומנויות של צרפת ובשנת 2015 עיטור מפקד.
בשנת 2017 קיבל את התואר אביר לגיון הכבוד בצרפת וב-2018 נבחר להיות פרופסור בקולג' דה פרנס. בשנת 2019 קיבל את התואר האיטלקי Grande Ufficiale dell'Ordine della Stella Italia.
נעוריו.
עמוס גיתאי נולד בחיפה למוניו גיתאי-וינרויב, אדריכל חניך הבאוהאוס, ולאפרתיה מונצ'יק-מרגלית, מורה ומחנכת. הוא למד אדריכלות לתואר ראשון בטכניון והמשיך ללימודי תואר שני ושלישי באוניברסיטת ברקלי בקליפורניה. בזמן לימודי התואר הראשון, פרצה מלחמת יום הכיפורים (1973) וגיתאי נאלץ לקטוע את לימודיו ולהתגייס לשירות מילואים ביחידת החילוץ של חיל האוויר הישראלי. במהלך המלחמה השתמש במצלמת הסופר-8 שקיבל מתנה מאמו והחל לתעד את שראה - נופים, דימויים, אירועי חילוץ ועוד. המצלמה הייתה עבורו כפילטר וכחיץ בינו לבין המלחמה. פעולת התיעוד מיקמה אותו כחיצוני לאירועים הקשים בהם לקח חלק, ומבחינות רבות עזרה לו בהתמודדות הנפשית עם המלחמה. הוא נפצע כאשר המסוק בו טס נפגע מטיל נ"מ סורי והופל. שנים מאוחר יותר ביים את הסרט העלילתי כיפור, המבוסס על חוויותיו של גיתאי במלחמה. בעקבות המלחמה ותיעודה ובעקבות פציעתו, בחר גיתאי להתמקד בעשיית סרטים.
דרכו הקולנועית.
גיתאי החל את דרכו האמנותית בבימוי סרטי תעודה. שפתו הקולנועית בעלת סגנון ייחודי המושפע ממסורת הקולנוע האירופי ומהשכלתו באדריכלות. סרטיו כוללים צילומים ארוכים ורצופים, המלווים במוזיקה שקטה ובהפסקות ארוכות בדיאלוג. הפעולה בסרטיו איטית ובעלת אפקט היפנוטי. עבורו יצירת סרטים היא כמו עשיית אדריכלות, בהם הוא בונה אתר בנייה של תודעה היסטורית. בגוף עבודתו העשיר התגבשו לאורך השנים קבוצות סרטים, תיעודיים ועלילתיים, שאורגנו בטרילוגיות העוסקות במצבים חברתיים ופוליטיים בישראל ובעולם.