מה שגדש את הסאה היה כוונתו של הדוכס דה אוליוורס ב-1640 להשתמש בכוחות פורטוגזיים נגד הקטלאנים, שהכריזו על עצמם כנתינים של מלך צרפת. הקרדינל רישלייה איתר בליסבון, בתיווך סוכנים מטעמו, את ז'ואאו, דוכס ברגנסה, שהיה נצר למלכי פורטוגל. מנהיגי הפלגים הפורטוגזים שלחמו למען עצמאות מספרד הנהיגו ב-1 בדצמבר 1640 קנוניה לאומנית, תוך ניצול השפל בפופולריות של מושלת פורטוגל, מרגריטה מסבויה, דוכסית מנטובה, ושל מזכיר המדינה הכפוף לה, מיגל דה ואסקונסלוש. היחיד שקיפח את חייו באותו מרד היה ואסקונסלוש, שהושלך מחלון. באותו היום, הכריזו הפורטוגזים, בנצלם את המרד בקטלוניה, על ז'ואאו כמלך פורטוגל, בשם "ז'ואאו הרביעי", ובכך באו לקיצם 60 שנות שלטון ספרד בפורטוגל.
הארכיבישוף של בראגה התקומם על ההכתרה, וכך גם מספר אצילים אשר השיאו לז'ואאו עצה לוותר על הכתר ולמוסרו למלך ספרד. אצילים ולאנשי כמורה אלו נשפטו בחומרה, עם המלכתו של ז'ואאו הרביעי. חיל המשמר של סאוטה לא קיבל על עצמו את מרותו של ז'ואאו, שאך לא מכבר הוכתר, ושמר על נאמנותו למלך ספרד, פליפה הרביעי, מלך ספרד.
ספרד בוששה להגיב על כך, ותגובתה באה רק שנים לאחר מכן. הסיבות לכך היו המלחמה בה הייתה שקועה ספרד בחזית הגרמנית (מלחמת שלושים השנים, ובה בעת מלחמתה עם צרפת, ובנוסף גם ההתקוממויות בקטלוניה, בנאפולי ובסיציליה, וגם הקנוניה באנדלוסיה, מרידות בהם התגלו צבאות ספרד כבלתי כשירים. הייתה זו תקופה קריטית ומורכבת, המוכרת כתקופת "משבר שנת 1640". ב-1644 נערך קרב בעצימות נמוכה במונטיחו. פורטוגל חידשה את בריתה עם אנגליה, ודמויות המפתח שבלטו כשנערך ההסכם החדש היו מלך אנגליה צ'ארלס הראשון, אוליבר קרומוול וצ'ארלס השני, בעלה של בתו קתרינה מברגנסה. פורטוגל מסרה לאנגליה בתמורה את טנג'יר שבמרוקו ואת בומביי שבהודו. בהמשך התלקחה במלוא עוזה מלחמת השבת הכתר הפורטוגזי, שהייתה ניסיון של ספרד להשיב את כתר פורטוגל לחיקה. ז'ואאו הרביעי התכוון לכבוש מחדש טריטוריות שהשתייכו בעבר לאימפריה הפורטוגזית. ארצות השפלה הצליחו לכבוש ולהחזיק בציילון ובמלאקה, אך עם זאת הצליחו הפורטוגזים לכבוש מחדש את לואנדה ואת סאו טומה ופרינסיפה, וגם הצליחו לגרש את ההולנדים מברזיל. בגלל אובדן מושבותיה במזרח, הפכו הזהב, הסוכר והיהלומים של ברזיל למקורות ההכנסה העיקריים של פורטוגל. עקב העימות עם ספרד, פעל ז'ואאו לחיזוק מוסדות השלטון והמנהל במדינה. לאור גישה חדשה זו, הוקמה ועדת קבע לענייני מלחמה, וכמו כן גם ועדה לענייני משמר הגבולות, תוך סיועה של החברה הכללית למסחר של ברזיל, וכך גם הובטח הנתיב הימי בין המטרופולין בפורטוגל לבין מושבתה החשובה ביותר באותה עת - ברזיל. תחת מלכותו של ז'ואאו, שבה פורטוגל להיות מעצמה עולמית ובעלת מעמד רם באירופה.
בנוסף מינה ז'ואאו מועצה לענייני פורטוגל מעבר לים. תפקידה היה לגבש מדיניות קולוניאלית חדשה ולהתגבר על קשייה הכלכליים של פורטוגל. בהקשר זה, עברה ברזיל, הגדולה והעשירה מבין מושבותיה, סדרה של רפורמות מנהלתיות וכלכליות, והוגבר בתחומה החיפושים אחר זהב ואבנים יקרות.
ב-6 בנובמבר 1656 מת ז'ואאו הרביעי בליסבון, ובנו אפונסו השישי, מלך פורטוגל עלה לשלטון במקומו.
משפחתו.
בשנת 1633 התחתן ז'ואאו עם לואיסה דה גוסמן, בתו של חואן מנואל פרס דה גוסמן, דוכס מדינה-סידוניה השמיני, ממנה נולדו לו 7 ילדים:
בנוסף הייתה לז'ואאו גם בת לא חוקית מפילגשו.
ריגל אקדמי
ריגל אקדמי (באיטלקית: Regal Academy) היא סדרת אנימציה איטלקית. שידוריה התחילו באיטליה ב-21 במאי 2016 בערוץ Rai Gulp, בישראל בערוץ זום ב-4 בספטמבר 2016 ובנטפליקס מתחילת 2018.
עלילה.
כדי לוודא שהדורות הבאים יכירו את מורשת האגדות, הגיבורים הקימו בית ספר מיוחד – תיכון ריגל. גיבורת הסדרה היא רוז – נערה רגילה לגמרי, שאוהבת שני דברים יותר מכל דבר אחר בחיים: סיפורי אגדות, ונעליים. היא מופתעת לגלות שזכתה להתקבל לתיכון ריגל כנכדתה של סינדרלה, מנהלת בית הספר. סינדרלה מכניסה אותה לעולם קסום של אגדות, דרקונים ונסיכות. רוז סינדרלה, נץ שלגייה, טראוויס חיה, ג'וי לה-פרוג ואסטוריה רפונזל הם התלמידים החדשים בתיכון ריגל שעומדים לגלות את סיפור האגדה האישי שלהם.
דמויות.
תלמידים.
רואים בעונה 2 פרק 5 שיש לה יום הולדת.
פרקים.
עונה 1.
עונה 2
בעלי חיים יחידאים
מיכאל רייך
מיכאל רייך (נולד ב-21 בפברואר 1942) הוא משורר וסופר ישראלי.
ביוגרפיה.
מיכאל רייך נולד, גדל והתחנך בקיבוץ עין חרוד. שירת בצה"ל ולאחר מכן שב לקיבוצו ועסק בחקלאות. לאחר שנישא עזב את הקיבוץ ועבר להתגורר בעיר. למד באוניברסיטה העברית בירושלים וסיים תואר ראשון באגרונומיה. במקביל למד וזכה בתעודת הוראה מוכרת לחקלאות וביולוגיה. עבד שנים אחדות כסגן מנהל מחלקת מחקר ופיתוח בחברה למזון, ולאחר מכן השתלב בעבודה במוסד בנקאי גדול, במשך קרוב ל-30 שנה.
מיכאל רייך הוא דור שני לשואה. במסגרת מסע שורשים חובק עולם לגילוי קורות בני משפחתו שנספו בשואה וגילוי בני משפחה חדשים על קיומם לא ידע, נולדה הנובלה "קניין רוחני". נובלה זו פותחת את ספרו של מיכאל "מחיר המילים הטובות".
מתגורר בהרצליה. נשוי לזיוה. אב ל-2 בנים וסב ל-3 נכדים.
דרכו הספרותית.
מיכאל רייך החל לכתוב מגיל צעיר מאוד. השתתף בתחרות ארצית לשירה (במסגרת עיתון דבר) וזכה בה במקום הראשון. שירתו עוסקת במגוון רחב של נושאים. משירת היחיד על כאבו וסבלו, שירי אהבה, שירי הגות, שירים עם מוטיבים מקראיים, שירי טבע ושירי עם ומדינה. שירתו לירית ומתאפיינת בלשון עשירה, פיגורטיבית ורעננה. רייך כותב כאמור שירה ופרוזה. ספר השירה הראשון שלו, "אהבה זקופת קָמה – שירים ועוד" ראה אור בשנת 2008. יצירותיו של מיכאל רייך מתפרסמות מפעם לפעם בכתבי עת שונים כגון "מאזנים", "גג", "ביטאון שירה". הוא חבר אגודת הסופרים העבריים וחבר איגוד כללי של סופרים בישראל.
עד כה הוציא 5 ספרי שירה ו-4 ספרי סיפורת.
המשוררת והעורכת יהודית מליק שירן על ספר שיריו הראשון:
הסופר אמנון ז'קונט על "כל הנחלים הולכים אל הלב" – סיפורים:
ניקולס סלונימסקי
ניקולס סלונימסקי (באנגלית: Nicolas Slonimsky; ברוסית: Никола́й Леони́дович Сло́нимский ניקולאי ליאונידוביץ' סלומינסקי; 27 באפריל (15 באפריל לפי הלוח היוליאני) 1894 - 25 בדצמבר 1995) היה מוזיקאי אמריקאי ממוצא יהודי רוסי, מנצח, פסנתרן, מלחין, סופר ומחבר ועורך לקסיקונים, בהם התזאורוס לסולמות ותבניות מוזיקליות ("Thesaurus of Scales and Melodic Patterns"), "המלחינים הגדולים ויצירותיהם" ("The Great Composers and Their Works") ומילון ביוגרפיות המוזיקאים של בייקר ("Baker's Biographical Dictionary of Musicians").
שנים ראשונות.
סלונימסקי נולד בסנקט פטרבורג, סבו היה הרב חיים זליג סלונימסקי, מייסדו ועורכו הראשון של העיתון העברי "הצפירה" וממציאן של מספר המצאות טכניות, אך אביו ליאוניד ואמו התנצרו וקיבלו על עצמם את האמונה הנוצרית הפרבוסלבית, כך שניקולאי הוטבל לנצרות עם לידתו. לאחר מהפכת אוקטובר נמלט לקייב (למרות סימפתיה אישית למטרות המהפכה, אך מתוך רתיעה מהאלימות הגלומה בה) ומשם עבר לקונסטנטינופול ממנה נסע לפריז, בה השתקע יחד עם גולים רוסים רבים. בפריז עבר עם סרגיי קוסביצקי ובשנים 1921-1922 נסע ברחבי אירופה לסיבוב רסיטלים כמלווה בפסנתר של הטנור ולדימיר רוזינג. כאשר מונה רוזינג למנהל האופראי של בית הספר איסטמן למוזיקה ברוצ'סטר, ניו יורק, עבר סלונימסקי לארצות הברית יחד עמו.
קריירת ניצוח.
ברוצ'סטר למד סלונימסקי ניצוח עם אלברט קואטס ויוג'ין גוסנס ובמקביל המשיך ללוות את רוזינג. לאחר שנתיים עבר סלונימסקי לבוסטון, בהזמנתו של קוסביצקי שמונה למנצח התזמורת הסימפונית של בוסטון. במקביל לימד סלונימסקי מוזיקה בקונסרבטוריון של בוסטון ופרסם מאמרים בכתב העת "The Etude". סלונימסקי נודע באותה עת בפרט כמלווה ופסנתרן של מוזיקה קלאסית מודרנית ועבד עם הנרי קאוול וצ'ארלס אייבס. ב-1927 ייסד את התזמורת הקאמרית של בוסטון (Boston Chamber Orchestra), אותה ניהל מוזיקלית ועליה ניצח. בתפקיד זה ניצח על יצירות פורצות דרך כגון ביצוע הבכורה של יצירתו של אייבס "שלושה מקומות בניו אינגלנד" ב-1931 ו"יוניזציה" של אדגר וארז ל-13 כלי הקשה ב-1933.
ב-1932 יצא עם תזמורתו למסע קונצרטים של מוזיקה מודרנית בהוואנה, פריז, ברלין ובודפשט ובקיץ 1933 ניצח על סדרת קונצרטים בהוליווד בול. הקונצרט בהוליווד בול זכה לביקורות קטלניות מאת קהל שלא היה מוכן לקבל את המוזיקה המודרנית. הדבר הוביל את סלונימקי לזנוח את הניצוח.
כותב ומבקר.