אריק היה בנו של אריק הראשון, מלך דנמרק מפילגש ששמה לא ידוע. אחיו, קנוט לאברד, העניק לו כמה איים בדנמרק והוא היה לרוזן (jarl) של מון (Møn), לולנד (Lolland) ופלסטר (Falster). כאשר נרצח קנוט ב-1131, הצטרף אריק לאחיו למחצה, האראלד, למרד כנגד האחראי לרצח, המלך נילס. באפריל אותה שנה נבחר אריק להיות אנטי-מלך בסקונה, מהלך שגרם להאראלד לקנא ולתמוך בנילס.
צבא תומכיו של אריק הובס בכמה קרבות כנגד נילס וכנגד בנו, מגנוס, כולל ביילין, ביוטלנד ובשלן ונמלט לסקונה. נסיגתו הקנתה לו את הכינוי "היחף". הוא ניסה ללא הצלחה לשכנע את לותאר השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לתמוך בשאיפתו להיות מלך ובקשתו ממגנוס הרביעי, מלך נורווגיה לתמוך בו, הושבה אף היא ריקם. ב-1134 הוא שב לסקונה, שם הצטרף אליו אסר, הארכיבישוף של לונד ובסופו של דבר הוא גם קיבל את תמיכתו של לותאר השלישי. באותה שנה הוא הביס את צבאו של נילס בקרב פוטביק, בסיועם של פרשים שכירי חרב גרמנים. בקרב זה נהרג בנו של נילס, מגנוס ונילס עצמו נרצח שלושה שבועות לאחר מכן.
מלך.
אריק הוכרז כמלך באספה שהתכנסה בסקונה והפך את לונד לבירתו. עקב הניצחון המזהיר שלו בפוטביק, שונה כינויו מ"היחף" ל"בלתי נשכח" (בדנית: Emune). האראלד שב לדנמרק והוכרז שם כמלך באספה שהתכנסה בשלזוויג. אריק רדף אחריו והרג אותו ואת בניו, שמהם שרד רק הבן אולף.
מכאן והלאה שאף אריק לייצב ולהכשיר את שלטונו. הוא העניק תארים וזכויות לתומכיו והכריז על אסקיל, אחיינו של אסר כבישוף של רוסקילדה. הוא יזם תהליך לקאנוניזציה של אחיו למחצה, קנוט לאברד והקים מנזר ברינגסטד כדי להוכיח את קיומם של ניסים שהתרחשו בקברו של קנוט. אריק שאף למסד את זכותם האלוהית של מלכי דנמרק וקאנוניזציה של קנוט הרביעי הייתה תומכת בתביעתו לכתר. בסופו של דבר הוקדש קנוט ב-1170.
אריק היה ידוע כמלך שגילה קשיחות כלפי אויביו. בקיץ 1136 הוא יצא למסע צלב כנגד האוכלוסייה הפגנית באי ריגן בים הבלטי ובירתם ארקונה. הוא הורה לאנשיו לחפור תעלה בין העיר לבין יתר שטחי האי. מהלך זה השפיע על שפיעת המעיינות שסיפקו מים לעיר ותושבי ארקונה נאלצו להיכנע. הוא הצטרף למגנוס למערכה בלתי מוצלחת בנורווגיה, שם הוא העלה באש את העיר אוסלו. כאשר נודע לו שהארכיבישוף אסקיל הסית את אצילי שלן נגדו, יצא אריק במהירות צפונה כדי לדכא את המרד שפשט במהירות ברחבי פין ויוטלנד והטיל קנס כבד על אסקיל.
מותו.
אריק השני נרצח על ידי אציל בשם סורטה פולב. אחיינו של המלך הנרצח, אריק האקונסון צעד קדימה עם חרבו שלופה בידו, אך המתנקש נמלט על נפשו. אריק נקבר בקתדרלת ריבה ואחיינו מלך תחתיו כאריק השלישי.
נישואין ומשפחה.
במועד כל שהוא לפני 1130, נשא אריק לאישה את מלפרידה, בתו של מסטיסלאב הראשון, נסיך קייב. מלפרידה הייתה אלמנתו של זיגורד הראשון, מלך נורווגיה. יחד עם פילגשו, תונה, הביא אריק לעולם את בנו סוון, שמאוחר יותר מלך כסוון השלישי, מלך דנמרק.
סצנה שאחרי הכתוביות
סצנה שאחרי הכתוביות (באנגלית: Post-credits scene; מכונה גם Tag, Stinger, Credit cookie, או Coda) היא סצנה קצרה שמופיעה לאחר שרוב רשימת כתוביות הסיום של סרט קולנוע או משחק וידאו הוצגו בפני הצופים. בדרך כלל, הסצנה היא הומוריסטית, או מרמזת על סרט המשך אפשרי.
היסטוריה.
אחת הסצנות שאחרי הכתוביות הראשונות בסרט קולנוע מרכזי היה "החבובות - הסרט" בשנת 1979. השימוש בסצנות שכאלה זכה לפופולריות במהלך שנות ה-80, בעיקר בסיומם של סרטי קומדיה. בשנת 1980, הסרט "טיסה נעימה" מסתיים בהצגתו של נוסע מונית נטוש, שלא היה כלל דמות ראשית, ואשר לא נראה כלל מאז סצנת הפתיחה. "החבובות - הסרט" החל מגמה של שימוש בסצנות מטא-קולנועיות השוברות את הקיר הרביעי, גם אם זה לא נשבר לאורך רוב הסרט. בסצנות אלה, הדמויות מפגינות מודעות לכך שהן בסופו של סרט, ולפעמים פונות ישירות אל הקהל, ואומרות לו לעזוב את אולם הקולנוע. סרטים העושים שימוש בטכניקה זו כוללים את: "שמתי ברז למורה" (שבו הדמות הראשית שוברת לעיתים קרובות את הקיר הרביעי), וכן את הגרסה המוזיקלית המחודשת של "המפיקים". הסצנה שאחרי הכתוביות של סרט זה כוללת הופעת קמע של יוצר הסרט, מל ברוקס.
סצנות שאחרי הכתוביות הופיעו גם בסדרת הטלוויזיה Mystery Science Theater 3000. השימוש הראשון נעשה בפרק החמישי של עונה 2 ("Rocket Attack USA"), ולאחר מכן - בכל שאר פרקי הסדרה, עד לסיומה. בחלק גדול מהמקרים, סצנות אלו הדגישו רגעים מהפרקים שזה עתה הסתיימו.
"שוד הרכבת הגדול", סרט אילם משנת 1903, מסתיים במנהיג של כנופיית השודדים, כשהוא מרים ומכוון את אקדחו אל עבר המצלמה/הקהל, ויורה ירייה אחת מטווח קצר (לאחר שנהרג בסצנה הקודמת).
סרטי קולנוע.
סצנות שאחרי הכתוביות, שאינן מטא-קולנועיות, גם כן זכו לגדולה בשנות ה-80, אם כי עיקר השימוש שנעשה בהן היה בסרטי קומדיה. סצנות שלאחר הכתוביות הפכו לשימושיות עבור סצנות הומוריסטיות, שלא התאימו לחלקו העיקרי של הסרט. רובן היו קטעים קצרים ששימשו לצורך קשירתם יחד של קצוות עלילה רופפים - למשל: דמויות משנה, שקודם לכן לא הורחב הדיבור אודות גורלן; או קווי עלילה שלא הגיעו באופן מלא לסיומם במהלך הסרט עצמו. לדוגמה, כל ארבעת סרטי "שודדי הקאריביים" כוללים סצנות כאלה. בסופו של "שובו של ג'אפר", אנו רואים את אביס מאל, מנהיג כנופיית הגנבים, מביע את משאלתו השלישית; בסרט ההמשך לסרט זה, ניתן לראות את הג'יני מעוך בין הרקע השחור לבין הכתוביות. כאשר הוצג לראשונה בבתי הקולנוע, "נפוליאון דינמיט" כלל סצנה שאחרי הכתוביות, שמגלה כי שתיים מדמויות הסרט התחתנו. בסוף הסרט The Cannonball Run מוצגים פספוסים מתוך צילומי הסרט.
גם כאשר סצנות שאחרי הכתוביות החלו להיות נפוצות יותר בסרטים שאינם קומיים, נשארה בשימוש המתכונת, על פיה נעשה שימוש בסצנות אלו לצורך מתן סוף סגור יותר לעלילות שלמות או לדמויות פחותות חשיבות. עדיין נעשה שימוש בסצנות כאלה באופן הומוריסטי גם בסרטים רציניים יותר, כמו בסרט "דרדוויל", שבו בולזאיי מוצג, לאחר תבוסתו לדרדוויל, כאשר כל גופו מגובס. סרטים אחרים נמנעים מסצנות קומיות אחרי הכתוביות, לטובת תפנית מפתיעה בעלילה, או חשיפה של פרט עלילתי כלשהו, שלא ניתן היה לשלב בשום מקום אחר במהלך הסרט קודם לכן; למשל בסצנה שאחרי הכתוביות של הסרט "", בה נחשף כי פרופסור אקס עדיין בחיים. דוגמה נוספת: בסוף "הארי פוטר וחדר הסודות" נראית דמותו של גילדרוי לוקהרט, לאחר שלקה באובדן זיכרון. דוגמה נוספת מתרחשת ב"שרלוק הולמס הצעיר": במשך כל זמן הצגת הכתוביות, נראית דמותו של פרופ' רת'ה עושה דרכה אל Alpine inn, כאשר בהגיעה למקום, הפרופסור נרשם וחותם בשם מוריארטי.
עם הפצתם המתוכננת זמן רב מראש של סרטי קולנוע המבוססים על זיכיונות מדיה שונים, סצנות שאחרי הכתוביות אומצו על מנת להכין את הקהל לסרטי ההמשך הקרובים, ובמקרים מסוימים אף מרחיקים לכת, וכוללים קליף האנגר בסצנה שאחרי הכתוביות, על אף כי הסרט העיקרי הוא במידה רבה עומד בזכות עצמו. ההפצה הקולנועית של "מטריקס רילודד" הדגימה את השימוש בסצנה שלאחרי הכתוביות לצורך קידום סרט המשך, על ידי "ניצול" המשבצת הזו לצורך הצגת הקדימון ל"מטריקס רבולושנס".
הפריקוול " כולל סצנה שאחרי הכתוביות, על מנת לקשור את אירועי סרט זה עם אירועים מאוחרים יותר, שהוצגו כבר בסרט " ובסיקוול שלו - "". המוזיקה המלווה את כתוביות הסיום של "אימת הפנטום" משתנה בהדרגה והופכת ל-"מארש הקיסרי" (המוטיב המוזיקלי של דארת' ויידר), והסרט מסתיים בנשימה עמומה - סימן ההיכר של ויידר. שני אלמנטי אודיו אלו מוכרים היטב למעריצים הרבים של סרטי הסדרה הקודמים.
סרטים מסוימים, לרבות "רוק בבית הספר" של ריצ'רד לינקלייטר, לוקחים את הרעיון של הסצנה שלאחרי הכתוביות לקצה גבול יכולתה, על ידי הרצת רשימה הכתוביות על רקע סצנות פעולה של הסרט העיקרי. בדוגמה זו, הדמויות מופיעות על המסך במשך הדקות האחרונות של הסרט, כשהן מבצעות שיר, בעוד הכתוביות מתחילות לרוץ מבלי להתבלט, עד אשר אחת הדמויות שרה את השורה: "הסרט הסתיים / אבל אנחנו עדיין על המסך" (במקור: "The movie is over / but we're still on screen").
במהלך הרצת הכתוביות בסרט "", ישנה סצנה בה הפרופסור דיגורי קירק אומר ללוסי פבנסי שיבוא יום, והיא תשוב לארץ נרניה, רק שזה לא יהיה דרך ארון הבגדים.
היקום הקולנועי של מארוול עושה שימוש נרחב בסצנות שבאמצע או שאחרי הכתוביות (לפעמים שניהם) אשר בעיקר, אך לא תמיד, משמשים כטיזר לאחד הסרטים העתידיים של אולפני מארוול. למשל, בסצנה שלאחרי הכתוביות בסרט "איירון מן 2" משנת 2010, נראה כי פטיש קרב גדול נמצא בתחתית מכתש, במדבר בניו מקסיקו. במקום נמצא סוכן S.H.I.E.L.D. פיל קולסון. ובכך, הסצנה שלאחרי הכתוביות מקדמת את הסרט הבא של האולפנים, "תור" (2011).
משחקי וידאו.