בארי שירדה לסרייה ב' בסיום עונת 2010/2011, השיבה אליה את קאפוטו בקיץ 2011. עונת 2011/2012 החלה בצורה פושרת עבור קאפוטו כשהוא כובש רק שער אחד ב-17 המחזורים הראשונים של העונה, אך ב-6 בינואר הוא כבש צמד ב-2–2 של בארי מול גוביו. וב-20 ביוני 2012 מונה קאפוטו לקפטן הקבוצה לאחר עזיבתו של מאסימו דונאטי, ולאחר מכן הוא כבש 6 שערים ב-6 משחקים ואת העונה הוא סיים עם 10 שערים ב-31 הופעות בליגה ובגביע. בעונת 2012/2013 כבש קאפוטו 17 שערים ב-36 משחקים, אך בסיום העונה הוא הורחק מהמגרשים לשנה בעקבות הימורים לא חוקיים. קאפוטו שב למגרשים רק בעונת 2014/2015 בה רשם 38 הופעות בהן כבש 11 שערים, ובסך הכל במדי בארי הופיע קאפוטו ב-149 משחקים וכבש 49 שערים.
וירטוס אנטלה.
ב-31 באוגוסט 2015 הצטרף קאפוטו לוירטוס אנטלה בהשאלה עם אופציה לרכישה. ובסוף העונה לאחר שכבש 17 שערים ב-40 משחקים הוא הוחתם על ידי המועדון. בעונה שלאחר מכאן עונת 2016/2017 כבש קאפוטו 18 שערים ב-40 הופעות, שסיכמו שתי עונת מוצלחות באנטלה בהן כבש קאפוטו 35 שערים ב-80 הופעות.
אמפולי.
ב-18 באוגוסט 2017 החתימה אמפולי את קאפוטו על חוזה לארבע שנים תמורת 2.8 מיליון יורו בתוספת בונוסים. באמפולי המשיך קאפוטו את ההתקדמות שלו, כשסייע למועדון לזכות באליפות הסרייה ב' ולהעפיל לסרייה א', תוך שהוא כובש 26 שערים ב-41 משחקים ומסיים כמלך השערים של הסרייה ב'. גם בעונת החזרה שלו לסרייה א' הצליח להרשים קאפוטו, הוא סיים כמלך שערי הקבוצה כשכבש 16 שערים ב-38 הופעות, אולם אלה לא סייעו לאמפולי להישאר בליגה כשסיימה במקום ה-18 מתוך 20 קבוצות המוביל לסרייה ב'. אך כישרונו של קאפוטו לא נעלם מעיניהן של קבוצות הסרייה א'.
ססואולו.
ב-13 ביולי 2019 חתם קאפוטו בססואולו מהסרייה א'. עונת הבכורה של קאפוטו במדי ססואולו הייתה המשך ישיר להתקדמות שעשה השחקן, כשאת עונת 2019/2020 סיים קאפוטו כמלך שערי הקבוצה עם 21 שערים ב-36 הופעות. ובסיום העונה זומן קאפוטו לראשונה לנבחרת הלאומית.
קריירה בינלאומית.
קפוטו זומן לסגל של נבחרת איטליה לקראת משחקי ליגת האומות נגד הנבחרות של בוסניה והרצגובינה והולנד בספטמבר 2020, אך לא זכה לדקות. את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הלאומית ערך קאפוטו ב-7 באוקטובר 2020, בניצחון הביתי 6–0 על מולדובה במשחק ידידות, כאשר גם את שער הבכורה שלו הוא כבש במשחק זה, כשכבש את השער השני במשחק.
סטטיסטיקות קריירה.
מעודכן ל-11 בדצמבר 2021
נבחרת איטליה.
מעודכן ל-11 באוקטובר 2020
ספירקול
סְפּירָקוּל (מלטינית: Spiraculum, מהמילה Spirare = לנשום) או סטיגמָה (Stigma, מיוונית: כתם) הוא פתח בשלד החיצוני של חרקים וחלק מהעכבישים המאפשר כניסת אוויר למערכת הנשימה בעזרת מערכת צינורות הנקראות טרכאות (Tracheae).
בניגוד לבעלי החוליות הנושמים חמצן בעיקר דרך הפה. מערכת הנשימה של חרקים מבוססת על צינורות טרכאה המצויים לרוב בבטן או החזה של בעל החיים. צינורות אלו הן המנגנון העיקרי להעברת חמצן ישירות לרקמות. את הספירקול ניתן לפתוח ולסגור בצורה יעילה, להפחתת אובדן מים, בעזרת כיווץ שרירים הקרובים לפתח הספירקול. לכמה חרקים ימיים יש שיטות סגירה דומות או חלופיות כדי למנוע כניסת מים לטרכאה. העיתוי ומשך סגירת הספירקל יכולים להשפיע על קצב הנשימה של האורגניזם. לעיתים הספירקולות מוקפות בשערות כדי למזער את תנועת האוויר סביב הפתח, וכך למזער את אובדן המים.
Shut Up
Shut Up הוא שיר שהקליטה הזמרת-יוצרת האמריקאית אריאנה גרנדה, מתוך אלבום האולפן השישי שלה, "Positions". השיר יצא לאור ב-30 באוקטובר 2020, ביחד עם שאר שירי האלבום, על ידי חברת התקליטים ריפבליק רקורדס.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי גרנדה, בשיתוף עם טומי בראון, מיסטר פרנקס, פיטר לי ג'ונס, טיילה פרקס, טראוויס סיילס ומייקל פוסטר והופק על ידי בראון, פרנקס, סיילס וג'ונסון. השיר הוא שיר רית'ם אנד בלוז עכשווי, המלווה בתזמורת של כלי מיתר. השיר משמש כרצועה הפותחת של האלבום. גרנדה צייצה בעמוד הטוויטר שלה כי זהו השיר הראשון שכתבה עבור האלבום.
תוך מספר ימים, צבר השיר למעלה מ-8 מיליון השמעות ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
ביקורת.
יחד עם צאת האלבום, סקרו את השיר מבקרי מוזיקה שונים, והפנו כלפיו בעיקר ביקורות חיוביות. מגזין הבילבורד דירג את השיר כשיר השישי הטוב ביותר באלבום, באומרו: "רצועת הפתיחה ב-Positions היא ממלכתית ומפוארת: גרנדה נותנת עדכון על חייה על ידי פיטוריהם של מי שמתיימרים לדעת הכל על כך, בעוד מיתרים והרמוניות הופכות את המברשת לרומן דקדנטי". במגזין וראייטי נכתב כי השיר "מהנה מאוד מבחינה מוזיקלית, אך המסר ההגנתי שלה לא יישא התייחסות מתמשכת". האנה מילרה מ-NME טענה כי השיר מהווה "תקדים לכל שיא". בובי אוליבייר מ-Spin כתב שאף על פי שהשיר "מהיר ומהנה", סיומו "לא ממש מתאים".
המוזיאון לאמנות ישנה וחדשה
המוזיאון לאמנות ישנה וחדשה (באנגלית: The Museum of Old and New Art, בראשי תיבות: MONA, מוֹנה) הוא מוזיאון לאמנות הממוקם בתוך יקב מורילה בחצי האי ברידייל בהובארט, טסמניה, אוסטרליה. זהו המוזיאון הגדול ביותר במימון פרטי בחצי הכדור הדרומי. המוזיאון מאכלס אמנות מהעת העתיקה, אמנות מודרנית ואמנות עכשווית מהאוסף של דייוויד וולש. מוכר בזכות העיסוק בנושאים של מין ומוות, המוזיאון תואר על ידי וולש בתור " דיסנילנד מבוגר וחתרני".
המוזיאון נפתח רשמית ב-21 בינואר 2011. לצד האוסף המקורה המתעדכן לעיתים תדירות, המוזיאון מארח גם את פסטיבלי המוזיקה והאמנות "MOFO" ו-"Dark MOFO" הכוללים אמנות ציבורית, מיצגים, והופעות חיות.
היסטוריה.
לפני הקמת המונה, האתר אכלס את מוזיאון מורילה לעתיקות, שנוסד בשנת 2001 על ידי המיליונר הטסמני דייוויד וולש. המוזיאון נסגר ב-20 במאי 2006 כדי לעבור שיפוצים ותוספות בעלות 75 מיליון דולר.
המוזיאון החדש נפתח רשמית ב-21 בינואר 2011, במקביל לפסטיבל MOFO השלישי. באירוע מסיבת הפתיחה אחר הצהריים השתתפו 1,350 אורחים מוזמנים. 2,500 אורחים מהציבור נבחרו באקראי לאירועי הערב שכלל הופעות של The DC3, True Live, Scientists of Modern Music, Wire, Health ו-The Cruel Sea.
אדריכלות.
מבחוץ הבניין המרכזי בן הקומה האחת נראה נבלע בסביבתו, אך תוכנו כולל גרם מדרגות לולייני המוביל לשלוש מפלסים גדולים יותר של חללי תצוגה בנויים כמבוך המובנים לצד הצוקים סביב חצי האי ברידייל. ההחלטה לבנות את המוזיאון ברובו מתחת לאדמה התקבלה, לדברי וולש, כדי לשמר את המורשת של שני בתים מהאדריכל רוי גראונדס שבנכס. וולש אמר גם כי הוא רוצה בניין ש"יכול להתגנב למבקרים במקום לשדר את נוכחותו ... "תחושת סכנה" שתעיר את חווית הצפייה באמנות". רוב המבקרים מגיעים למוזיאון במעבורת במעלה נהר דרוונט.
בבניין אין חלונות והאווירה אפלולית ומבשרת רעות. עם כניסתם למוזיאון יורדים המבקרים ב"מדרגות אינסופיות לכאורה", חוויה שמבקר אחד השווה לירידה אל פטרה. כדי לראות את האמנות, על המבקר לטפס חזרה כלפי מעלה אל פני השטח, מסלול שעומד מול הספירלה היורדת שעוקבים אחר מבקרים רבים במוזיאון גוגנהיים בניו יורק.
האדריכלות של קצאלידיס למוזיאון זכתה לשבחים כמי שלא רק ממלאת את תפקידה כחלון ראווה לאוסף, אלא גם מצליחה כאשר היא "מרחיבה ומעצימה את החוויה ... יש תחושה שהיצירה, התאורה, החלל והחומריות עברו כוריאוגרפיה עדינה ומיומנת לכדי שלם יחיד, אם ייחודי מאוד."
הוצאות.
עלויות תפעול של 8 מיליון דולר אוסטרלי בשנה נסמכים על היקב, מבשלה, המסעדות ומלונות באתר. במאי 2011 הוכרז כי המוזיאון יסיים את מדיניות הכניסה החופשית ויגבה דמי כניסה למבקרים הבאים מחוץ לטסמניה, בעודה תישאר חופשית לתושבי טסמניה.
המוזיאון מציע גם תוכנית חברות יוצאת דופן שנקראת "Eternity Membership", הכוללת לא רק כניסה חופשית לכל החיים, אלא בעיקר מקנה לחברים את הזכות להשרף וששרידיהם ישוכנו בבית העלמין במקום.
אוסף.
המוזיאון מכיל למעלה מ-1,900 יצירות אמנות מהאוסף הפרטי של דייוויד וולש. יצירות בולטות מתערוכת הבכורה שלה, "מונניזם""", כללו את יצירות האמנות המודרניסטיות הגדולות ביותר באוסטרליה, ציור הקיר "הנחש" של סידני נולאן, שהוצג לראשונה בפומבי באוסטרליה; "קלואקה פרופסיונאל" של וים דלווי, מכונה המשכפלת את מערכת העיכול האנושית והופכת מזון לצואה, ומפרישה אותו מדי יום; "בדרך לגן העדן, הכביש המהיר לעזאזל" של סטיבן שאנברוק בו שרידיו של מחבל מתאבד צופה בשוקולד מריר; ו"הבתולה הקדושה" של כריס אופילי, ציור שנוצר בחלקו עם גללי פילים. האוסף הוערך בשנת 2011 ביותר מ-100 מיליון דולר.
אוצרות המוזיאון הן ניקול דורלינג עבור אמנות עכשווית אוסטרלית ואוליבייה ורן לאמנות מודרנית ועכשווית בינלאומית.
יצירות האמנות המוצגות הן בסדר לא כרונולוגי וללא תוויות מוזיאון טיפוסיות. במקום זאת, למבקרים ניתנת האפשרות להשתמש באוזניות בחינם ובמכשיר דמוי אייפוד המכונה 'O', המכיל GPS מובנה שמזהה היכן נמצא מחזיקו בכל רגע ומציג מידע על יצירות אמנות בסביבה. המשתמשים ב-O יכולים לבחור פרשנויות שונות לכל יצירה נתונה: 'סיכום' (תיאור קצר של היצירה ואמניה); 'ארט וואנק' ("אוננות אמנות", הערות אוצרות); 'גונזו' (הדעות והסיפורים האישיים של וולש), 'רעיונות' (ציטוטים ונקודות שיחה); ו'מדיה' (ראיונות עם אמנים). וולש גם הזמין את דמיאן קאוול, סולן להקת TISM הסאטירית ממלבורן, לכתוב ולהקליט שירים על יצירות מסוימות למכשיר ה-O. הם יצאו לאור כאלבום חופשי, Vs Art, עם הספר "Monanisms" של המוזיאון משנת 2010.
ביקורות.