על אף שהודחה ממפעל ליגת האלופות, המשיכה הפועל לשחק במפעל גביע אופ"א, מסע אירופי זה שנמשך עד לשיאים חדשים שלא הגיעה קבוצה ישראלית מעולם, מכונה בתקשורת ואצל האוהדים "המסע המופלא" של הפועל תל אביב באירופה. במהלך השלבים בגביע הדיחה הפועל תל אביב קבוצות בעלות פרופיל גבוהה כדוגמת פארמה, צ'לסי, לוקומוטיב מוסקבה, ונעצרה רק לאחר הפסד למילאן האיטלקית, וגם זאת לאחר שניצחה אותה בראשון שבין שני המשחקים שביניהן, אף על פי שנאלצה לוותר על הביתיות באותו משחק. הפועל החלה את דרכה כשניצחה את אררט ירוואן בסיבוב המוקדמות הראשון אחרי ניצחון 0-5 בסיכום שני המשחקים. לאחר מכן ניצחה את קבוצת גזיאנטפספור הטורקית בסיבוב הראשון כשניצחה 0-1 בבית ועשתה תיקו 1-1 בחוץ. בסיבוב השני נפגשה הפועל מול צ'לסי העדיפה עליה באופן משמעותי, אז ניצחה הפועל באופן מפתיע 0-2 בבית ותיקו 1-1 בחוץ העלה אותה לשלב הבא. בשלב הסיבוב השלישי בגביע הגרילה הפועל את לוקומוטיב מוסקבה הרוסית, שגם אותה הצליחה הקבוצה הישראלית לעבור כשניצחה בביתה 1-2 ובחוץ 0-1. בשמינית הגמר הצליחה הפועל לנצח פעם נוספת, רק בחוץ את קבוצת פארמה האיטלקית 1-2, ולאחר שעשתה תיקו 0-0 בביתה עלתה לרבע גמר גביע אופ"א, הישג שאף קבוצה לא הגיעה מעולם ולא הצליחה לשחזר. ברבע הגמר הגרילה הקבוצה את מילאן האיטלקית שהייתה בשיאה בשנים הללו, לאחר שהודחה ממפעל ליגת האלופות. בשלב זה עשתה הפועל את הבלתי ייאמן וניצחה 0-1 בביתה, כאשר השוער שביט אלימלך זוכה לציון 10 המושלם לאחר שבמהלך המשחק הדף את כל נסיוניתיה של מילאן להבקיע שער. השוער המחליף דווקא, ניר רחמין היה שותף משמעותי יחסית במסע האירופי, כאשר רחמין החליף את אלימלך שנפצע במשחק מול גזיאנטפספור ועזר לקבוצה לעלות לשלב הבא מול קבוצת צ'לסי האנגלית. בנוסף רחמין גם פתח במשחק הגומלין של הקבוצה נגד פארמה האיטלקית שנערך באיטליה, וזאת לאחר שאלימלך צבר 3 כרטיסים צהובים, ובמשחק זה הפגין רחמין יכולת מרשימה שסייעה לקבוצה לעלות לשלב הבא. לרוע מזלה הפסידה הפועל 0-2 במשחק הגומלין שנערך בסן סירו והודחה מהמפעל, אך הגיעה להישגים משמעותיים בקנה מידה ישראלי בגביע אירופי בכיר (השני בבכירותו), כאשר מדובר בהישג שיא לקבוצה ישראלית במפעלים האירופיים (הישג שיא משותף עם מכבי חיפה).
אווירני פקולטטיבי
ישראל באולימפיאדת הנכים היידלברג (1972)
משלחת ישראל לאולימפיאדת הנכים היידלברג כללה 44 ספורטאים שהתחרו ב-10 ענפי ספורט.
חברי המשלחת.
משלחת ישראל למשחקים כללה 44 ספורטאים, מהם 14 נכי צה"ל. במשלחת הכללית, לרבות מאמנים, השתתפו 58 איש והיא הייתה המשלחת החמישית בגודלה בין כלל המדינות המשתתפות, מנהל המשלחת היה יוסף לוטנברג
שחייה.
חברי משלחת נוספים כנציגים בהרכבי הנבחרות השונות: מיקי אבלס, חיים אשכנזי, דניאל בן-משה, גבריאל גובי, יוסף זינגר, מרדכי חודרלנד, יוסף מוגלניצקי, אביגדור צדוק, אברהם תשובה.
ישראל במשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988)
משלחת ישראל למשחקים הפאראלימפיים סיאול זכתה ב-45 מדליות ב-5 ענפים מה שהציב אותה במקום ה-18 בטבלת המדליות.
חברי המשלחת.
משלחת ישראל למשחקים כללה ייצוג רחב של 51 ספורטאים לאור הישג הקריטריון ההשתתפות של נבחרות במספר ענפים: כדורסל כיסאות גלגלים, כדור שער וכדורעף.
איילה מלחן
אילה מלחן-כץ (נולדה ב-1949) היא ספורטאית פאראלימפית ישראלית.
כץ חלתה בגיל שלושה חודשים בשיתוק ילדים שפגע בגפיה התחתונות. במשך תשע שנים טופלה בבית חולים בירושלים ובגיל תשע חזרה לבית הוריה בראש העין.
במסגרת השיקום הרפואי החלה להתחרות בספורט נכים והשתתפה בתחרויות שחייה, סייף וכדורסל כיסאות גלגלים. בין השנים 1968–1988 השתתפה בשש תחרויות פאראלימפיות וזכתה ב-12 מדליות, מהן 4 זהב.
כץ מתגוררת בפתח תקווה ועומדת בראש המסגרת העירונית של התוכנית הארצית "קהילה נגישה" הפועלת להטמעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלויות.
חואן דיאס דה סוליס
חוּאַן דִיאֶס דֶה סוֹלִיס (1470 - 20 בינואר 1516, בספרדית: Juan Díaz de Solís) היה יורד ים, הנווט הראשי של האימפריה הספרדית והאירופאי הראשון שהתיישב באורוגוואי.
ביוגרפיה.
מקום הולדתו שנוי במחלוקת. במסמכים מסוימים הוא מופיע כפורטוגזי בשירות ממלכת קסטיליה ולכן ייתכן שנולד בליסבון אשר בפורטוגל, או בקהילת סאו פדרו דה סוליס במרטולה של ימינו. אחרים טוענים כי נולד בלבריחה (Lebrija), כיום במחוז סביליה, ספרד. קיימים מסמכים המעידים כי חי בקסטיליה, כאדם חופשי ובעל נדל"ן.
את הקריירה הימית שלו החל בפורטוגל כז'ואאו דיאז דה סוליס, בבית הודו שם הפך לאחד הנווטים הנודעים בציי האוצר של הודו. לאחר שעזב את ביתו בליסבון, ביום שבו יצאה ספינת הצי מהטחו, עליה היה אמור לשמש כנווט (הספינה בפיקודו של אפונסו דה אלבוקרקי, בארמדה 1506 של טריסטאו דה קונה להודו), הואשם במות אשתו. אלבקרקי שלח צוות חיפוש לביתו, ובכך התעכבה הפלגת הספינה "Cirne" עד שנמצא נווט מחליף בשם דיוגו פרננדס פריירה. בהמשך דיאס די סוליס שימש כפריבטיר בצי הצרפתי למשך זמן קצר, ומאוחר יותר שירת תחת הכתר הספרדי.
דה סוליס שירת כנווט במשלחות לחצי האי יוקטן בין השנים 1506–1507 ולברזיל בשנת 1508 עם ויסנטה יאנייס פינסון, אחיו של מרטין אלונסו פינסון. הם הפליגו עם שתי ספינות במטרה למצוא מעבר לאסיה. המסלול הוביל אותם לחקור את מרכז אמריקה ולמצוא את היבשת שגילה קולומבוס במסעו הרביעי. די סוליס הוביל את הספינה 'מגדלנה', בליווי המאסטר גונזלו רואיז. לפי הרישומים, הוא הוביל את המשימה בים ופיזנון המשיך ביבשה. כאשר דה סוליס הגיע לסביליה ב-29 בנובמבר 1509, הוא נעצר מיד על ידי הקצינים של בית המסחר הספרדי , בעקבות תככיו של פינסון.
כחלק משיקומו וכפיצוי על מעצרו הפך לנווט הראשי של ספרד בשנת 1512, לאחר מותו של אמריגו וספוצ'י. לאחר מכן, הוא הוזמן יחד עם אחיינו של אמריגו, חואן וספוצ'י, לעדכן את ה"ריאל פטרון" – המפה הסודית והרשמית של ספרד, אשר שימשה כמקור למפות אשר הציגו את כל הספינות הספרדיות במהלך המאה ה-16. באותה שנה, פרננדו השני, מלך אראגון, ביקש לארגן משלחת אשר שתקבע את תחומי השליטה פורטוגל וספרד באזור איי התבלינים (איי מאלוקו, אינדונזיה). על פי המפות של תלמי, האיים השתייכו לספרד, אך הפורטוגזים בראשות אפונסו דה אלבוקרקי הגיע למאלוקו באוגוסט 1511 וכבשו אותה. האירוע יצר סכסוך דיפלומטי ארוך בין שתי הממלכות, ולבסוף המשלחת של דיאס דה סוליס נטשה את האי.
הפורטוגזים המשיכו לחקור את האזורים הקסטיליאנים עד שהגיעו להסכמה בחוזה טורדסיאס. בשנים 1511–1512 הצי הפורטוגזי בפיקודו של ז'ואאו די ליסבואה חקר את הדלתה אליה נשפכים נהר אורוגוואי ונהר פרנה, הריו דה לה פלאטה. כאשר נודע לדיאס די סוליס על מסעו של לסיבואה, הוא הכין משלחת לצורך חקירת חלקו הדרומי של העולם החדש, דרום אמריקה. שלוש ספינות וצוות של 70 מלחים הפליגו מסאנלוקאר דה באראמדה, ספרד, ב-8 באוקטובר 1515. הוא שט לאורך חופה המזרחי של דרום אמריקה והמשיך דרומה עד שהגיע בשנת 1516 אל הריו דה לה פלאטה, ונתן לה את השם "מאר דולסה", כלומר, "הים המתוק". הוא הפליג במעלה הנהר, יחד עם שני קצינים ושבעה מלחים. הקבוצה הקטנה לא התקדמה הרבה עד שהותקפה על ידי אינדיאנים מקומיים, שם מצא דיאס דה סוליס את מותו. לטענת המלחים שנותרו על הסיפון, דיאס דה סוליס ואנשי הצוות שירדו מהאנייה עמו נאכלו על ידי האינדיאנים המקומיים. קיימת מחלוקת איזה שבט תקף את הספינה. תחילה נחשבו בני שבט הצ'ארואה לתוקפים אך ישנן ראיות המצביעות על כך שאנשי שבט הגוארני הרגוהו, שכן הצ'ארואה, בשונה מהגוארני, לא היו קניבלים. אנשי הצוות ששרדו דיווחו כי דיאס דה סוליס ורוב הגברים האחרים נהרגו, ובכך הגיעה המשלחת אל קיצה. גיסו, פרנסיסקו דה טורס, לקח פיקוד על הספינות והשיבן לספרד, ובחזרתם אחד מכלי השיט נפרד מהאחרים והתרסק סמוך לאי סנטה קתרינה.
אחד הניצולים מהמשלחת של חואן דיאס דה סוליס היה נער שירות בן 14 בשם פרנסיסקו דל פורטו. במשך 10 שנים הוא חי בקרב האינדיאנים, עד ש נמצא על ידי המשלחת של סבסטיאן קבוט, אליהם העביר מידע בעל ערך רב.
הלן סלייטר
הלן רייצ'ל סלייטר (באנגלית: Helen Rachel Slater; נולדה ב-15 בדצמבר 1963) היא שחקנית טלוויזיה, קולנוע ותיאטרון וזמרת-יוצרת יהודייה-אמריקאית. התפרסמה לראשונה עם תפקידה הראשי כגיבורת העל סופרגירל בסרט "סופרגירל" משנת 1984.
ביוגרפיה.
נולדה בניו יורק למשפחה יהודית. אמה הייתה עורכת דין, ואביה עבד בחברת הפקות בטלוויזיה.
היא דוברת של חברת לוריאל.
התחתנה ב-1989 והיא אם לבת.
ישראל באולימפיאדת הנכים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984)
משלחת ישראל לאולימפיאדת הנכים ניו יורק וסטוק מנדוויל זכתה ב-44 מדליות ב-8 ענפים.
חברי המשלחת.
ספורטאים נוספים שהתחרו: חיים אשכנזי, יעקב סולימאן.
ישראל במשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992)
משלחת ישראל למשחקים הפאראלימפיים ברצלונה כללה 51 ספורטאים שהתחרו ב-10 ענפים.
חברי המשלחת.
משלחת ישראל למשחקים כללה ייצוג רחב של 51 ספורטאים לאור הישג הקריטריון ההשתתפות של נבחרות במספר ענפים: כדורסל כיסאות גלגלים, כדורשער וכדורעף.
דניאלה נאנה
דניאלה נאנה (ברומנית: Daniela Nane; נולדה ב-29 בנובמבר 1971) היא שחקנית ודוגמנית רומנייה.
ביוגרפיה.
נאנה נולדה ביאסי כבת יחידה להוריה.
בשנת 1991 נבחרה למיס רומניה (הראשונה ברומניה המודרנית - לפני כן נערכה תחרות היופי במדינה רק בשנות העשרים) וייצגה את רומניה בתחרות "מיס תבל" שנערכה בלאס וגאס.
נאנה למדה משחק ודרמה באקדמיה לקולנוע ותיאטרון של בוקרשט.