האימפריה המוסלמית החזקה בהודו אשר נודעה כמוגולית החלה להיחלש עם המאה ה-17 המאוחרת והמאה ה-18 בעוד עלו ממלכות כגון האימפריה הסיקית והאימפריה המראטהית. הקיסר המוגולי מוחמד שאה היה כמעט חסר כוח נגד החלשות ממלכתו. כאשר נאדיר הורה למוחמד להעביר לו את המורדים האפגנים שברחו והסתתרו בהודו מוחמד סירב והחל מערכה של פרס נגד המוגולים. נאדיר העביר מערך של כוחות ניידים דרך ההרים של הינדו-כוש והפתיע את כוחות המוגולים במעבר ח'ייבר, שם הביא לניצחון מוחלט אף על פי שהיה במיעוט של 2:1. מההפסד המוגולי נאדיר וכוחותיו כבשו את הערים קאבול, פשאוור, סינד ולאהור. יחד עם הכוחות הפרסים פעלו הכוחות של הגיאורגים תחת ארקלה השני, המלך לעתיד של גיאורגיה.
אף על פי שהיה במיעוט של 6:1, נאדיר ניצח ניצחון מוחלט על המוגולים בקרב על חבל פנג'אב בפברואר 1739. לאחר שבניצחון תפס את הקיסר המוגולי מוחמד שאה, נאדיר צעד לעבר עיר הבירה דלהי וכבש אותה. באיזו נקודה נפוצה השמועה כי נאדיר נהרג ועקב זאת ההודים, עם ביטחון עצמי גבוה, הרגו כ-900 חיילים פרסים. בזעם על תקיפת צבאו נאדיר הורה על בזיזה ברחבי העיר. לאחר יום אחד של ביזה נהרגו בין 20,000 ל-30,000 הודים ברחבי העיר.
נאדיר המשיך במסעו לתוך הודו, הוא פעל תחילה על גבי נהר הגנגס אך מאוחר יותר שלח כוחות דרומה בידיעה כי זאת ההזדמנות הטובה ביותר להשגת שטחים משום שבצפון נפוצו רכס הרי ההימלאיה אשר היוו גורם מפריד בין הודו לסין, ונכון לאותה העת, בין השושלת האפשארית לשושלת צ'ינג של צ'יינלונג, קיסר סין. נאדיר המשיך בראש כוחותיו עד אשר הגיע למפרץ בנגל.
נאדיר הסכים לעצור את התקיפה אבל המשא ומתן היה קשה מאוד בשביל מוחמד שאה; הוא העניק מפתחות לאוצר המדיני שלו, והעברת כס הטווס המלכותי לשאה הפרסי. לפי הערכות נאדיר לקח איתו אוצר בשווי 700,000,000 רופים הודים בנוסף גם את יהלומי הקוהינור והדריאהינור. בתמורה להחזרת כל השטחים שנכבשו לידי הפרסים, נאדיר זוכה גם ב-700 פילים, 4,000 גמלים ו-12,000 סוסים. האוצר היה כה גדול שנאדיר עצר את מערכת המיסים ברחבי פרס למשך 3 שנים. יש היסטוריונים רבים המעריכים כי נאדיר פלש לאימפריה המוגולית בשביל לתת לממלכתו קצת מרחב נשימה לאחר סדרת האסונות שעברה.
הפלישה למרכז אסיה.
המערכה ההודית הייתה שיא הוד שלטונו של נאדיר, מאוחר יותר הפך נאדיר די סבוך עם התדרדרות מצבו הבריאותי. בזמן שהיה במערכה בהודו, בנו, רזא קולי, שימש כעוצר הכס. בעת הגיעו השמועות על מות אביו, רזא הכין עצמו לירושת הכס, מה שכלל את רצח משפחת השאה לשעבר תהמאספ השני ובנו עבאס השלישי בן התשע. בשומעה על רצח משפחת המלוכה לשעבר, אשתו של רזא, שהייתה גם אחותו של תהמאספ השני התאבדה.
בשנת 1737, לאחר עשורי שנים של פשיטות מתמשכות מהצפון, החליט השאה לשים סוף למונופול הנוודים במרכז אסיה. הצבא הפרסי הכין עצמו לכל התרחשות ופעולה וכאשר יצאה ההוראה, טורקמניסטן נכבשה במהירות והכוחות התקדמו לעבר אמירות בוכרה. על אף העייפות של המסע דרך המדבר הקטלני, נאדיר בראש כוחותיו פרץ את שערי בוכרה וכבש את העיר. ההפרש הטכנולוגי השפיע מאוד על המערכה, הצבא הפרסי ירה בתותחים ורובים קלים על האוזבקים בעלי החרבות והסכינים.
לאחר כיבוש בוכרה, בשנת 1740 פנה השאה אל עבר ח'ווארזם במסע של 3,000 קילומטרים צפונה, שם כבר באותה שנה, נפלה ח'אנות חיווה לידי הכיבוש הפרסי לאחר הקרב על פטנאק.
נאדיר הציע כי בנו רזא יתחתן עם בת החאן של בוכרה הכבושה עקב העובדה שהיא צאצא של ג'ינג'יס חאן הגדול, דבר שיעלה את יוקרתו שלו. למרות הכל רזא התנגד ובסופו של דבר נאדיר עצמו התחתן עם בת החאן.
הפלישות לדרום ולמערב.
נאדיר רצה להעניש את דאגסטן עקב רצח אחיו במלחמות בזמן המשבר הפנימי מספר שנים מוקדם יותר. בשנת 1740, בעוד ישב ביער במחוז מאזנדראן וחשב איך לכבוש את דאגסטן, מתנקש ירה חץ לעבר נאדיר אך השאה יצא מניסיון ההתנקשות בשריטה קלה. מזג רוחו של השאה הריע כל עוד מצב בריאותו התדרדר. אותה בריאות מתדרדרת הביאה את נאדיר גם לעצירת מלחמתו בלזגינים מדאגסטן.
מספר שנים מתחילת המלחמה בדאגסטן ועם התערבות רב שבטית בעייתית, נאדיר הורה לכוחותיו לסגת מאזור הקווקז המרכזי. מחלתו של נאדיר הפכה אותו לרודני. הוא האשים את בנו רזא בניסיון ההתנקשות בו ושנייה לאחר שהורה לענות את בנו הוא נעצר וצוטט באומרו לחצר ממלכתו: "מיהו האב? מיהו הבן?". נאדיר עצר את הוראת העינויים באותו הרגע. המשבר הוכיח כי נאדיר במצב נפשי קשה וכי אין לו עוד שנים רבות בשלטון.
נאדיר החל בבניית הצי הפרסי עם כל הזהב שהרוויח מהמלחמה במוגולים. את רוב הצי ייצב באזור בושהר ואף באזור הודו. מאוחר יותר כבש עם אותו הצי את חלקת חצי האי ערב של מצר הורמוז וירד עם כוחותיו אל עומאן של היום, שם נעצר עקב קשיי מעבר ברצועת הרים אל עבר חופו של הים הערבי.
בשנת 1743 החל נאדיר מלחמה חדשה באימפריה העות'מאנית, בתוכה תקף ראשית דרך כורדיסטן הטורקית ומאוחר יותר יצא בניסיון נוסף לפלישה דרך הקווקז. נאדיר לא צלח בכיבושיו מעבר לחוף דל בים השחור ומאוחר יותר התבצעה נסיגה לגבול המדינות. המלחמה לא ראתה כלל וכלל את הטקטיקות הצבאיות הגאוניות אשר נאדיר הפגין במערכות הקודמות ולמעשה לא הובילה לשום שינויי בגבולות כאשר לבסוף נחתם הסכם שלום בשנת 1746 לאחר שנתיים של התנגשויות משניות בגבול. השאה האט ואיבד חיילים רבים, עם הזמן מערכות המלחמה של נאדיר החלו לגרור רגליים, והאחרונה נגד הטורקים הייתה כבר לקראת סוף הקריירה שלו.
מותו.
בעודו מזדקן ובריאותו מחמירה, מצב יחסו של נאדיר לנתיניו התדרדר. בסופו של דבר הוא העלה מיסים למען המערכות הצבאיות שלו מה שהביא ליותר ויותר מרידות אותם נאדיר ריסק ועל מרכזי הכוח של המורדים בנה מבנים באדריכלות שמקורה בהשראת גיבור ילדותו, טימור לנג. כאשר התרומם בשנת 1747 מרד כורדי במערב המדינה אנשי החצר של נאדיר אשר היו במוצאם כורדים חששו לשלומם ועל כן אורגן קשר בדרג העליון שב-20 ביוני 1747 דאג לרצוח את השאה נאדיר בעודו לוחם ומפיל את המרד בח'וראסאן רזאווי, מחוז הולדתו.
נאדיר דאג שסופרו העיקרי, מירזא מהדי חאן אסטרבדי, יאגד את כל מערכות המלחמה (כולל המרידות) של שלטונו לתוך ספר אחד, ג'האנגושא-י נאדרי, ממנו המידע הרשום על מלחמותיו של נאדיר ותולדותיו. העותק המקורי של הספר שמור לצד קברו של השאה עד היום.
אישיות.
דמותו החזקה של נאדיר שאה מסומנת על ידי העובדה כי לאחר שהשיג תהילה רבה, הוא לא אפשר לתומכיו למצוא אבות גדולים במוצאו. הוא מעולם לא התפאר בשושלתו, נהפוך הוא, לעיתים קרובות הוא דיבר על מקורו הפשוט, בן למשפחת נוודים ענייה. כאשר עצרו הכוחות בדרך חזרה לפרס באזור הולדתו של נאדיר לאחר המערכה בהודו הוא צוטט בעודו אומר לאנשיו:שליטים רבים למדו על תולדותיו של נאדיר וביניהם יוסיף סטלין אשר קרא רבות על תולדותיו של נאדיר וכינה אותו, כמו גם את איוואן האיום "מורה דרך". באירופה, השוו את נאדיר רבות לאלכסנדר הגדול. גם נפוליאון בונפרטה קרא ושיבח את תולדותיו ואת גדולתו של השאה בצעירותו, מאוחר יותר כינה עצמו "נאדיר החדש" ו"נאדיר של יבשת אירופה". חבר האקדמיה הצרפתית למדעים, פארי באיין תיאר את השאה כך:
נאדיר היה מרוחק לרוב מאנשיו והראה את תדמיתו של השאה כמנהיג העליון שהוא מעל העם. הוא לא הפריד בין פרסים, טורקמנים, בלוצ'ים ועוד קבוצות אתניות וראה בהם שווים כמו שעשה בין הדתות של פרס בשביל למנוע מאבק דתי והתפתחות ממושכת של קיצוניות ורדיקליזם אשר עלולים לפגוע באימפריה מאוחר יותר.
לרוב נדמה היה כי נאדיר שיחק במוסד הדתי למען תמיכת העם והגדלת יוקרתו וייציבות אומתו כדוגמת העובדה שאף על פי דיבר רבות בשמו של ה' הוא החליף דתו משיעה לסונה ברוב קלות וללא כל העברת תשומת לב מרובה לתוך הנושא.
בתור מצביא נאדיר תרם להובלת נשק חם אירופאי ומפותח מידי בנות ברית חזקות והוסיף לכוחו של הצבא ארטילריה מודרנית. כל זאת בעוד הוא דאג לעולם לא לשכוח את החרב המסורתית ופעל שלכל חייל תהיה סכין בחגורתו. הוא היה אסטרטג חזק אך גם טקטיקן אשר העריך משמעות של צבא לפי יכולת ולא לפי מספרים, דבר שאפשר להבחין בו בבירור במערכה בהודו. מעבר לכך היה זה נאדיר אשר הקים צי פרסי אפשארי מאפס, לאחר נפילת הספווים.
The Other Girl
The Other Girl (בעברית: הילדה האחרת או הנערה האחרת) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת האמריקאית קלסי בלריני, ביחד עם הזמרת-יוצרת האמריקאית הלסי, מתוך אלבום האולפן של בלריני, "Kelsea". השיר יצא לאור ב-20 באפריל 2020, על ידי חברת התקליטים בלאק ריבר אנטרטיינמנט, כסינגל השני מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום ה-19 במצעד השירים הדיגיטליים שבקנדה.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי קלסי בלריני, הלסי, רוס קופרמן ושיין מקנאל והופק על ידי בלריני, קופרמן ומקנאל. ב-20 באפריל 2020, נשלח השיר לרדיו קאנטרי שבארצות הברית. בהמשך, היה זמין להורדה דיגיטלית בשאר רחבי העולם. ב-8 ביוני באותה השנה, הופץ מחדש בארצות הברית. למחרת, נשלח לרדיו להיטים עכשוויים.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-27 מיליון השמעות.
וידאו קליפ.
האודיו הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של קלסי בלריני ב-20 במרץ 2020, כמה שבועות לפני צאתו כסינגל. ב-13 ביולי באותה השנה, העלתה בשידור חי לערוצה את קליפ המילים הרשמי של השיר, שהצליח לצבור בזמן קצר חצי מיליון צפיות. קליפ מילים נוסף צבר למעלה מ-1.5 מיליון צפיות.
הר טורברט
הר טורברט (אלסקה)