מזונו העיקרי הוא פירות ופרחים שונים, בעיקר של מיני דקלים, של העץ בורסרה סימרובה ("Bursera simaruba") ושל סחלבים מטפסים.
שחי-דקלים
החברה הגאולוגית הישראלית
תיאוריית דה ברולי-בוהם
חטפיות פיה
חטפיות פיה (שם מדעי: Stenostiridae) היא משפחה קטנה של ציפורי שיר הקרובה לחטפיתיים ובעבר נחשבה לחלק ממשפחה זו אך הופרדה ממנה. למעשה המשפחה מקורבת יותר לסבכיים מאשר לחטפיות וגם לירגזיים ולמשפחה Remizidae. הם נחשבו קרובים גם למונרכיתיים ולזנבני המניפה.
אלו ציפורים קטנות בעלי מקור דק וראשים גדולים, החיים בעיקר באפריקה הטרופית כולל ביערות הגשם של אגן הקונגו אך כמה מינים חיים בדרום-מזרח אסיה. כמו החטפיות האמיתיות הם ניזונים בעיקר מחרקים שהם חוטפים במעופם.
מיון.
הסוג Myioparus שויך למשפחה בעבר.
קונקורדט וורמס
קונקורדט וורמס (בלטינית: Concordatum Wormatiense), המכונה גם Calixtinum Pactum, היה הסכם שנחתם ב-23 בספטמבר 1122, סמוך לעיר וורמס, בין האפיפיור קליקסטוס השני לבין היינריך החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. קונקורדט זה הביא לסיום השלב הראשון של מאבק האינווסטיטורה בין האפיפיורות לקיסרי האימפריה הרומית הקדושה.
שני הצדדים לא הצליחו למצוא נוסח מוסכם ששניהם יחתמו עליו, וההסכם יצא בשתי הצהרות נפרדות, האחת של הקיסר והאחרת של האפיפיור, כאשר בכל אחת מהן מצהיר הדובר על התחייבויותיו כלפי הצד השני.
על פי תנאי ההסכם, בחירתם של בישופים ואבות מנזרים בשטחי גרמניה צריכה להתקיים בנוכחות של הקיסר (או נציגו) כבורר עבור המועמד הראוי ביותר בין צדדי מחלוקת אפשרית, ללא סימוניה, ובכך נשמר לקיסר תפקיד מכריע בבחירת בעלי שליטה טריטוריאלית גדולים באימפריה.
בממלכת בורגונדי ובממלכת איטליה (האימפריה הרומית הקדושה) היה על הקיסר להעביר את סמלי השלטון בתוך שישה חודשים, ובכך איבד את השפעתו על מינוי בישופים.
אחת התוצאות של הסכם זה היא הנאמנות הכפולה של הבישופים שהיו תחת שלטון הקיסר. מבחינה דתית נאמנותם נתונה לאפיפיור (וכך גם מבחינת שמירה על האינטרסים הארציים שלו) ועל כך מעידים טבעת הכמורה ומטה הכהונה שלהם, ומבחינה מדינית כשליטי טריטוריות נאמנותם היא לקיסר וכן עליהם כווסאלים של הקיסר לעמוד לרשותו ככוח צבאי ועל כך מעיד השרביט שקיבלו מהקיסר או נציגו. קיסרים מאוחרים יותר ראו בהסכם זה הרשאה לגבות מיסים מדיוקסיות שנוהלו על ידי בישופים והצהרה כי האפיפיור אינו סמכות עבורם בנושאים מדיניים.
ההסכם אושרר על ידי ועידת לטראנו הראשונה ב-1123.
קונקורדט של וורמס
בברי אדמה
בברי אדמה (שם מדעי: Pellorneidae) היא משפחה של ציפורי שיר הקרובה לטימליים ובעבר הייתה תת-משפחה שלה אך הופרדה ממנה.
ציפורים אלה חיים באזורים הטרופיים בעולם הישן ובעיקר בדרום אסיה ובדרום-מזרח אסיה. הם מזכירים במראם קיכליים, עורבנים או סבכיים.
אלו ציפורים בגודל בינוני המצויים רוב הזמן על הקרקע והם בעלי רגליים חזקות ואצבעות ארוכות. הם מגוונים בצבעם, כשהרוב חומים-בהירים אך בעלי נוצות רכות ואין להם הרבה קישוטים. הם בעלי כנפיים מעוגלות וראשים כהים עם עיניים גדולות. הם חיים ביערות, ביצות וערבות וגם באזורים יבשים יותר. מזונם העיקרי הוא חרקים אך גם כמה פירות והמינים הגדולים יאכלו גם חולייתנים קטנים.
עונת 1949/1950 בלה ליגה
עונת 1949/1950 הייתה העונה ה-19 של לה ליגה שהיא הליגה הספרדית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-4 בספטמבר 1949 והסתיימה ב-23 באפריל 1950.
הליגה כללה 14 קבוצות.
מליגת המשנה עלו מאלגה וריאל סוסיאדד.
אתלטיקו מדריד זכתה בתואר וזאת בפעם השלישית בתולדות המועדון.
תלמו סארה, אתלטיק בילבאו שכבש 25 שערים ב-30 משחקים זכה בתואר מלך השערים בפעם הרביעית.
ז'ימנסטיק טרגונה וריאל אוביידו ירדו לליגת משנה בסוף העונה.
כדורגלנים מצטיינים.
בהתאם לנתונים הרשמיים של LFP תלמו סארה, אתלטיק בילבאו כבש 24 שערים ב-2630 משחקים. הוא זכה בתואר מלך השערים בפעם הרביעית. בהתאם לנתוני עיתון ספרט MARCA הוא כבש 25 שערים.
חואן אקוניה מדפורטיבו לה קורוניה היה השוער הטוב של העונה. הוא ספג 29 שערים ב-22 משחקים. זו הייתה הפעם השלישית שהוא זכה בתואר.
טיסה 209 של אפריקייה איירווייז
טיסה 209 של אפריקייה איירווייז הייתה טיסת נוסעים פנימית בתוך לוב, מסבהא אל טריפולי, שנחטפה ב-23 בדצמבר 2016 אל נמל התעופה הבינלאומי של מלטה שבלואה, מלטה.
על המטוס היו 116 אנשים, מתוכם 109 נוסעים ו-7 אנשי צוות. המטוס נחטף על ידי שני טרוריסטים שהזדהו כתומכי מועמר קדאפי, שליטה הדיקטטורי של לוב בעבר, ודרשו בין היתר את שחרור בנו, סיף אל-אסלאם קדאפי, ממעצר בית. החוטפים איימו לפוצץ את המטוס ברימוני יד אם דרישותיהם לא תעננה. מאוחר יותר פורסם כי הרימונים היו רימוני דמה.לאחר מעט יותר מ-4 שעות, שוחררו כל בני הערובה שעל המטוס ונעצרו חוטפיו.
שדה התעופה במלטה שימש לצילומי סרט אודות מבצע אנטבה בשעה שהמטוס החטוף נחת בו.
טיסה 8U209 של אפריקייה איירווייז
ייבגני פשוטין
ברזיל במלחמת העולם השנייה
השתתפותה של ברזיל במלחמת העולם השנייה נחלקת לשתי תקופות. בראשונה, שמרה ברזיל תחת שלטונו של ז'טוליו ורגאס על נייטרליות, ובשנייה, אחרי המתקפה על פרל הארבור ב-7 בדצמבר 1941, הצטרפה ברזיל למלחמה לצד בעלות הברית והחלה בהדרגה לשתף עמן פעולה.
ב-22 באוגוסט 1942, לאחר הרעה ביחסי ברזיל עם מדינות הציר, היא הכריזה עליהן מלחמה והחלה בהשתתפות אופרטיבית במלחמת העולם השנייה. במסגרת השתתפותה זו, שיגרה ברזיל במהלך המלחמה את כוח המשלוח הברזילאי בן ה-25,300 חיילים שהשתתף במערכה באיטליה.
טרם המתקפה על פרל הארבור (ספטמבר 1939–דצמבר 1941).
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה שמרה ברזיל על נייטרליות וקיימה מסחר עם בעלות הברית ומדינות הציר כאחד. אמנם נראה היה כי "המדינה החדשה" תחת שלטונו של ורגאס נוטה יותר לצד הפשיסטי באירופה ששלט בפורטוגל וספרד אולם היה זה רושם חיצוני בלבד, ונציגי המשטר קיימו שיתוף פעולה עם הקומוניסטים בברזיל, אף על פי שרשמית פעילותם הייתה אסורה.
הצטרפותה למלחמה (דצמבר 1941–מאי 1945).
ב-7 בדצמבר 1941 תקפו מטוסים יפניים את הבסיס האמריקני בפרל הארבור. למחרת היום הכריזה ארצות הברית על כניסה למלחמה נגד יפן. שלושה ימים מאוחר יותר הכריזה מלחמה גם על גרמניה. לארצות הברית הייתה השפעה רבה על מדינות אמריקה הלטינית (למשל "רפובליקות הבננות").
בשנת 1941 התירה ממשלת ברזיל לארצות הברית להקים בשטחה בסיסי חיל אוויר וצי. ארצות הברית הקימה מספר שדות תעופה מתוך הבנה כי זמן קצר לאחר תום המלחמה בסיסים אלו יועברו לידי ברזיל. בסיסים אלו סייעו לכוחות הלוחמים בצפון אפריקה והיו בסיס שילוח פטרולים אוויריים שאבטחו את הדרכים הימיות בדרום האוקיינוס האטלנטי. כלכלת ברזיל התגייסה גם היא למאמץ המלחמתי, בעיקר באזור סאו פאולו, למאמץ המלחמתי ומינרלים שונים, כמו גם גומי, שאותם הפיקו עשרות אלפי "חיילי גומי" באמזונאס, דבר שסייע לתעשיית המלחמה האמריקנית. התגברות שיתוף הפעולה עם בעלות הברית הובילה את ממשלת ברזיל לנתק את יחסיה עם מדינות הציר ב-28 בינואר 1942.
ביולי 1942 ברזיל הבליגה כאשר שלוש עשרה ספינות סוחר ברזילאיות הותקפו ומאה אנשים נהרגו. הרודן ורגאס החליט לנהוג במדיניות של איפוק כלפי מדינות הציר כדי למנוע מעורבות ישירה במלחמה. בנוסף, בעקבות המתקפה היפנית על פרל הארבור והצהרות המלחמה של גרמניה הנאצית ואיטליה הפשיסטית כנגד ארצות הברית, ברזיל עזרה להשפיע על מדינות אמריקה האחרות לנתק את יחסיהן עם מדינות הציר. בתגובה גרמניה ואיטליה הרחיבו את לוחמת הצוללות שלהן נגד מדינות אלו ובכך הגדילו את המתיחות בין ברזיל למדינות הציר האירופאיות. במחצית הראשונה של 1942 צוללות גרמניות הטביעו ספינות סוחר ברזילאיות וכוחות של חיל הים הברזילאי רדפו אחרי צוללות אלו. באוגוסט אותה שנה הצוללת הגרמנית U-507 הטביעה חמש ספינות סוחר ברזילאיות ביומיים, דבר שגרם לשש מאות אזרחים הרוגים ופרצה סערה לאומית. והדבר גרם לכעס וזעם בברזיל ובייחוד בריו דה ז'ניירו החלו אנשים לפגוע בבעלי עסקים ממוצא גרמני. לבסוף הכריזה ברזיל מלחמה על מדינות הציר ב-22 באוגוסט 1942.
הסיבות לכניסת ברזיל למלחמה.
באופן רשמי, המדינה נכנסה למלחמה נגד גרמניה הנאצית ובעלות בריתה בגלל הטבעת ספינות סוחר ברזילאיות בידי צוללות גרמניות, דבר שגרם לסערה ציבורית נרחבת. לצד זאת, יש לקחת בחשבון את ההשפעה של ארצות הברית על מדינות דרום אמריקה. דוגמה לכך היא כניסת כל מדינות היבשת למלחמה בגרמנים בשלב מסוים של המלחמה, לאחר הכרזת המלחמה של ארצות הברית.
כוח המשלוח הברזילאי.
במהלך מלחמת העולם השנייה שלחה ברזיל כוח משלוח גדול שכלל כ-25,300 חיילים עם כוחות רגלים, ארטילריה ואוויר. הכוח נלחם בחזית האיטלקית בשנים 1944-1945."הדיוויזיה הברזילאית הראשונה" של ה-FEB הוצבה תחת פיקוד קבוצת הארמיות ה-15 הבריטית - אמריקנית. יחידות חיל הרגלים של הכוח אורגנו כיחידות אמריקניות בכל מובן, לרבות הלוגיסטיקה, שכללה יחידות דואר ושירותי בנקאות.
המערכה באיטליה.
מיד לאחר שהוכרזה המלחמה החל גיוס חיילים בברזיל כדי ליצור כוח שיוכל להצטרף למלחמה באירופה. גיבוש הכוח ארך שנתיים תמימות ובתחילת יולי 1944 נשלחו לאירופה 5,000 החיילים הראשונים, שלחמו בעיר נאפולי. כוחות נוספים המשיכו להגיע עד פברואר 1945. מאחר שהמדים הברזילאים לא תאמו לאקלים האיטלקי, בשבועות הראשונים עסקו הכוחות בקבלת מדים אמריקנים ואימונים.