הציוד שהותקן על הלוויין נבנה תחת פיתוחו של ד"ר ג'יימס ואן אלן וכלל את הפריטים הבאים:
לאחר הגעתו של הלוויין לחלל, מתקני גילוי הקרינה הקוסמית אישרו את קיומן של חגורות ואן אלן.
ז'יל טראין
ז'יל טראין (בצרפתית: Gilles Tréhin; נולד ב-1972) הוא אמן וסופר צרפתי, יוצר העיר הדמיונית "אורוויל" (Urville). ספרו, הנקרא אף הוא "אורוויל", מבוסס על מאמריו המתארים את ההיסטוריה, הגאוגרפיה, התרבות והכלכלה של העיר הדמיונית. הספר כולל למעלה מ-300 איורים של מקומות שונים בעיר הדמיונית, שאת כולם צייר טראין עצמו.
טראין הוא אוטיסט בתפקוד גבוה. הוא מתגורר בקרבת העיר ניס, בדרום צרפת.
כיכר דיזינגוף
ביאור מילות ההיגיון
בונייר
בונייר (בהולנדית: Bonaire) הוא אי בים הקריבי. האי הוא רשות מוניציפלית של הולנד כחלק מממלכת ארצות השפלה בטריטוריה מעבר לים הידועה גם כהולנד הקריבית. עד שנת 2010 היווה חלק מהאנטילים ההולנדים. שם האי נהגה בהולנדית "בונֶר" ובספרדית "בונאַיירֶה", ואילו בשפת פפיאמנטו הוא נקרא Boneiru (בוֹנֵיירוּ).
גאוגרפיה.
ארובה (Aruba), בונייר (Bonaire) וקוראסאו (Curaçao) מהווים יחד קבוצת איים הנקראים, על פי שמותיהם המקומיים, "איי ABC".
שטח האי 288 קמ"ר ומתגוררים בו 10,791 תושבים נכון ל-2001. צפיפות האוכלוסין הממוצעת היא 37 תושבים לקמ"ר.
האי קליין בונייר נמצא במרכז חצי הסהר של האי בונייר. שטחו 6 קמ"ר והוא אינו מיושב.
השפה הרשמית באיים היא הולנדית אולם באיים מדברים גם אנגלית, ספרדית ופפיאמנטו.
באי בונייר נמצא שדה התעופה הבינלאומי פלמינגו.
הערים היחידות באי הן קְרָלֶנדֵייק ורינקון.
כלכלה.
המחצב העיקרי של בונייר הוא מלח, ומחצב זה מיוצא מהאי בעיקר לארצות הברית כ-400 שנה. האי יושב כבר בסוף המאה ה-15 במטרה לכרות את מרבצי המלח שבו, ומתיישבים הולנדים הביאו עבדים רבים לעבוד בבריכות המלח באי.
המחצית הדרומית של האי מכוסה בבריכות להפקת מלח.
תיירות.
בונייר ידועה באתרי הצלילה הרבים בה, והיא נחשבת לאחד מאתרי הצלילה הטובים בים הקריבי ובעולם כולו. סביב האי שוניות אלמוגים רבות הנגישות מכל חופי האי, וכל החופים הוכרזו כשמירת טבע בשל מספר שוניות האלמוגים והמגוון הרב של בעלי חיים ימיים סביבה.
האי בונייר ידוע גם באוכלוסיית ציפורי הפלמינגו בה ובשמורת חמורי הבר באי.
ניקי פאלי
ניקיטה (ניקי) פאלי (נולד ב-28 במאי 1987), הוא אתלט ישראלי, 6 פעמים אלוף ישראל בקפיצה לגובה (2005-2008, 2013 ו-2016).
ביוגרפיה.
פאלי נולד במולדובה, והיגר לישראל בגיל 8 עם אמו, שהייתה עובדת זרה. ב-2005 זכה באזרחות ישראלית. כספורטאי הוא משתייך ל"אגודת מכבי חיפה כרמל".
ב-2002 עבר פאלי גובה של 1.91 מ', שנה אחר כך עבר 2.05 מ', ובשנת 2004 עבר 2.09 מ'. ב- 2005 עשה את ההתקדמות המשמעותית ביותר: ביוני 2005 קפץ לגובה של 2.22 מ' באליפות אזור השרון, ובכך שבר את שיא ישראל לנוער, כשהוא משפר בסנטימטר אחד את שיאו בן ה-4 שנים של יואב שוסטר.
פאלי זכה במדליית ארד באליפות אירופה לנוער עד גיל 19 בליטא, לראשונה בתולדות האתלטיקה הישראלית ב-23 ביולי 2005. הוא קפץ לגובה של 2.19 מ', כשהוא מנסה לעבור 2.21 מ', אך נכשל. זוכה מדליית הזהב בתחרות זו, איוון אוחוב הרוסי, ניצח כשעבר 2.23 מ', גובה שפאלי עתיד לעבור עוד במהלך אותה שנה.
ב-12 ביוני 2006 קפץ פאלי לגובה של 2.28 מ' באליפות ישראל לנוער. הוא השיג תוצאה זו לאחר חצי שנה שבה סבל מפציעה, ואשר במהלכה קפץ רק פעם אחת ובה הגיע לגובה של 2.15 מ'. בתחרות זו עבר פאלי את כל הגבהים בניסיון הראשון.
ב-12 ביולי 2006, בדיוק חודש לאחר שקפץ 2.28 מ', ניצח פאלי באליפות ישראל לבוגרים בפעם השנייה, כשהוא קופץ לגובה של 2.30 מ', שהיא תוצאת השנה בעולם לבני גילו והרביעית לבוגרים עד אותה העת.
זוהי התוצאה השנייה בטיבה אי פעם בקפיצה לגובה בישראל, לאחר 2.36 מ' של קונסטנטין מטוסביץ'. פאלי עבר גובה התחלתי של 2.07 מ' בניסיון הראשון, כמו גם את שני הגבהים הבאים: 2.17 מ' ו- 2.23 מ'. לאחר מכן פסל בניסיון הראשון ב-2.26 מ', ועבר בניסיונו השני, כמו גם את הגובה שאחריו - 2.30. לאחר מכן החליט לקפוץ לגובה של 2.37 מ' במטרה לשבור את שיא ישראל ולקבוע שיא עולם חדש לנוער, אך פסל בכל שלושת ניסיונותיו. יום לפני כן קיבל פאלי במסגרת אליפות ישראל את פרס "אתלט השנה", ומאמנו אלברט פונג'ין קיבל את פרס "מאמן השנה".
באוגוסט 2006 נערכה אליפות אירופה לבוגרים בגטבורג, שוודיה. זו הייתה הפעם הראשונה בה התחרה מול הטובים ביותר בענף. פאלי עבר 2.26 מ' במוקדמות והבטיח לעצמו השתתפות בגמר. בגמר אליפות אירופה, שנערכה ב-9 באוגוסט, עבר 2.15 מ' בניסיון הראשון, 2.20 מ' בשני, 2.24 מ' ו- 2.27 מ' גם כן בניסיון הראשון. הוא נעצר ב-2.30 מ', שיאו האישי, בו פסל שלוש פעמים, ובכך סיים במקום השישי.
באליפות העולם באתלטיקה לנוער שנערכה בבייג'ינג, ב-17 באוגוסט אותה שנה זכה פאלי במדליית כסף, לאחר שקבע שוב תוצאה של 2.29 מ'. הוא הוביל בתחרות עד לניסיונו האחרון של מתחרהו העיקרי, הסיני האיקיאנג הואנג, שעבר 2.32 מ'. במדליית ארד זכה בודן בונדרנקו מאוקראינה (2.26 מ'). בכך גם הדיח הסיני את פאלי מתוצאת השנה בעולם לנוער.
ב-3 במרץ 2007 עבר פאלי 2.27 מ' בשלב הראשון באליפות אירופה באתלטיקה באולם 2007 בברמינגהאם, תוצאה זו מהווה את שיאו האישי באולם. בגמר סיים במקום ה-8 והאחרון (בשוויון עם אתלט נוסף) לאחר שלא הצליח לעבור 2.20 מ'.
באליפות ישראל שנערכה ביולי 2008 לא הצליח לשחזר את יכולתו, ולא השיג את הקריטריון להשתתפות באולימפיאדת בייג'ינג, אך ב-13 ביולי 2008 הוא הצליח להשיג את הקריטריון ולהעפיל לאולימפיאדה לאחר שקבע 2.27 מטרים בתחרות גרנד פרי ירושלים. באולימפיאדה סיים במקום ה-21, לאחר שלא הצליח לעבור גובה של 2.25 מטרים, והודח בשלב המוקדמות.
לאחר פציעה לא הצליח פאלי לשחזר את הישגיו, נטש כמעט לחלוטין את האימונים ואת העיסוק בספורט מקצועני, ואף החל לעבוד כפועל ייצור במפעל תעשייתי. בשנת 2013 פתח בקמפיין לגיוס תרומות לשם המשך אימוניו באמצעות אתר מימון ההמונים הדסטארט. אף שלא הצליח להשיג את הסכום שהיה דרוש לו, חזר להתאמן ואף השתתף באליפות ישראל באתלטיקה אותה שנה, אם כי רשם בה תוצאה חלשה.
גיטרה אנדית
וליס ופוטונה
אס קיי סלביה פראג
דיוניאה
אדם זרטל
אדם זֶרטָל (3 בדצמבר 1936 – 18 באוקטובר 2015) היה ארכאולוג, פרופסור לארכאולוגיה של ארץ ישראל והמזרח הקדום באוניברסיטת חיפה, וראש החוג לשעבר. מרצה במכללה האקדמית כנרת בעמק הירדן, והוביל במשך שנים רבות את סקר הר מנשה. התפרסם בציבור הרחב בעקבות גילוי מזבח הר עיבל. בנוסף גילה זרטל והגדיר אתרי כף רגל בבקעת הירדן.
תולדותיו.
זרטל הוא בן קיבוץ עין שמר, בנו של משה (מְיֶיטֶק) זרטל (זילברטל), ממנהיגי "השומר הצעיר" בוורשה ובארץ ישראל, מבקר ספרות, עיתונאי ועורך.
למד כלכלה וחקלאות מטעם הקיבוץ, ומילא בו תפקידים מרכזיים. בשנת 1963 היה ראש קבוצת החטיבה הצעירה בקיבוץ ובשנת 1966 היה מרכז המשק. בשנות ה-60, הוא כתב סיפורים ותסריטים לסרטים שפורסמו בעל המשמר ובאמות. בינואר 1969 זכה סיפור שלו לציון לשבח בתחרות סיפורים של פרס קשת. בשנת 1969 יצא לאור קובץ של סיפוריו בהוצאת הקיבוץ הארצי. בתחילת 1972 הוא קיבל מענק יצירה מהמדור לתיאטרון ולספרות. בשנת 1979 יצא לאור ספר "השנים" של וירג'יניה וולף בעברית, בתרגומו של זרטל.
השתתף בשיחות העדות, לאחר מלחמת ששת הימים, שכונסו בקובץ "שיח לוחמים".
לפני מלחמת יום הכיפורים שהה בשליחות באפריקה, חזר לישראל וסייע בניהול צליחת תעלת סואץ במבצע אבירי לב. נפצע כקצין הנדסה בכיר על הגשרים מפגז מצרי. פציעתו הייתה קשה והוא שהה כשנה בבית חולים. לאחר שחרורו מבית החולים החל ללמוד ארכאולוגיה. במסגרת לימודיו ביצע החל משנת 1978 ולמשך מעל 11 שנים, את סקר הר מנשה כשהוא מהלך על קביים. לימים הגדיר את הסקר הזה כ"שיקום שלי". בשנים 1980–1982 חפר יחד עם אנשי קיבוצו, עין שמר, בח'ירבת אל-חמאם בשומרון, אותו גילה בסקר וזיהה עם נרבתא. בשנים 1982–1983 חפר את מזבח הר עיבל. סיים את הדוקטורט בבית הספר למדעי היהדות של אוניברסיטת תל אביב. עבודתו הייתה בנושא "ההתנחלות הישראלית בהר מנשה", בהדרכת הפרופסורים משה כוכבי ונדב נאמן והיא אושרה בשנת 1987.
זרטל ביצע סקר ארכאולוגי שני בהר אפרים. הוא חפר בלכיש עם דוד אוסישקין, באל-אחוואט שבנחל עירון (1992-1995) ובתל אסור (2001-2003).
אחותו הצעירה היא הסופרת והחוקרת עדית זרטל. בנו אמרי זרטל הוא מעצב גרפי ומעצב עטיפות ספרים.
בשנת 2008 יצא לכבודו הספר "בהר ובשפלה", הוצאת אריאל. הספר בפורמט אלבומי כולל מאמרים ומחקרים על ארץ ישראל, והוא יצא לכבוד 30 שנה לסקר הר מנשה.
נקבר עם קביו.
מזבח הר עיבל - מזבח יהושע.
זרטל התפרסם בציבור הרחב בעקבות חפירת האתר בהר עיבל, בו זיהה מזבח ישראלי. על פי פרשנותו, זהו המזבח סביבו נערך טקס הברית המוזכר בספר יהושע ולכן הוא כינה את המזבח הזה - מזבח יהושע. בראשית החפירות, עם חשיפת אבני המזבח הראשונות, הוא עצמו לא האמין בהיתכנות שימורן והקשר שלהן לסיפור המקראי, ולדבריו "נלחמתי נגד הרעיון שזה יכול להיות מזבח". אך ככל שהתרבו העובדות והממצאים התואמים את הכתובים, הכריע כי אכן זהו המזבח המוזכר במקרא. עם השלמת החפירות הציע שהר עיבל הוא אכן הר הקללה, אלא שהר הברכה הוא הר כביר שממזרח לו, ולא הר גריזים של היום, בו יושבים השומרונים. את קורות התגלית והתייחסות הממסד האקדמי אליו סיכם זרטל בספרו "עם נולד - מזבח הר עיבל וראשית ישראל".