אחרי מסע-תלאות של שנה, ב-1906, עלה לארץ ישראל יחד עם חברו צבי בקר. הוא הגיע לחיפה ומשם צעד ברגל לזכרון יעקב. השתתף באספת הייסוד של הארגון "בר גיורא" ושל "השומר" - והיה פעיל מרכזי בארגון.
ב-1908 נשא לאישה את רבקה ולאחר הנישואין עבר הזוג לגליל ושם עסקו בעבודת אדמה, בשמירה וגם ברכישת קרקעות. כשנקנתה אדמת פולה (הקואופרציה מרחביה) נשלחו לשם לסייע בעבודה ובשמירה.
ביום 23 בפברואר 1911 יצאו יחזקאל וצבי נדב ממרחביה בעגלה ליבנאל לחלק נשק במושבות הגליל. בדרך בין מרחביה לבית-גן נרצח יחזקאל בקרב-אקדחים עם כנופיה ערבית שהתקיפה אותם ממארב. הוא הובא לקבורה ביבנאל ומשם הועברו עצמותיו לבית הקברות של חללי "השומר" בכפר גלעדי. ביום שנרצח נולדה בתו ואלמנתו רבקה קראה לה על שמו יחזקאלה. רעייתו רבקה (1889 - 1940) נקברה אף היא באותו בית קברות.
בדברים לזכרו נאמר בין השאר: "שתקן מטבעו היה, ממעט בדיבורים ומצניע לכת. בשמירה העברית ראה חזות הכול ובפשטותו וצניעותו השיג את אשר אחרים לא השיגו בחריפות מוח ובוויכוחי סרק. הנשק וזקיפות הקומה היו בשבילו, בן קווקז, דברים מובנים מאליהם. כמה כוחות נפש שכנו באדם זה, כמה עדינות ושקט. כה חביב היה על כולנו".
שני אחיו של יחזקאל הצטרפו אף הם לארגון השומר: צבי ניסנוב ויהודה ניסנוב
בנות חוה
בנות חוה הוא הרכב מוזיקלי ישראלי נשי שהוקם בשנת 1969 על ידי המלחינה והמעבדת ציפי פליישר. ההרכב פעל בראשית שנות ה-70.
חברות ההרכב היו יוצאות צוות הווי של הנח"ל עידית חיים-הרפז, נגה אשד ותמר אשל. נעמי שמר היא שהפגישה את השלוש עם פליישר.
בשנת 1973 הוציאו בחברת הד ארצי תקליט שנקרא אף הוא בנות חוה, שכלל שירים של מיטב המשוררים והפזמונאים וכן קטעי מקורות, שהולחנו על ידי פליישר, מתי כספי, דפנה אילת ועוד.
בנות חוה השתתפו בתוכניות ובמופעים של רשות השידור, כגון: "דלת פתוחה", "מועדון הזמר", "יום השישי", "ממני מני", "פגישה מחודשת" ו"ניחוחי חציר תשל"ב". בנוסף, השתתפו בפסטיבל הזמר והפזמון תשל"ג (1973) כמלוות - יחד עם שלישיית אף אוזן גרון - בשירים "יעלה ויבוא" בביצוע גידי גוב ו"שיר בבוקר בבוקר" בביצוע שלמה ארצי.
השלישייה ביצעה גם תפקידי ליווי ורקע בהקלטות של זמרים סולנים, למשל בשיר "אמא לו" של יהורם גאון.
יום ההתנצלות
יום ההתנצלות הלאומי (באנגלית: National Sorry Day) הוא יום המצוין באוסטרליה מדי שנה ב-26 במאי החל מ-1998, לזכר העוולות שהקולוניה הבריטית ביצעה כלפי אוכלוסיית הילידים האבוריג'ינית, ובמיוחד לזכר פרשת "הדור הגנוב" של רבבות הילדים האבורג'ינים שהוצאו בכפייה מבתיהם ונשלחו לבתי יתומים ולאימוץ על ידי לבנים, במסגרת מדיניות ממשלתית שנמשכה בשנים 1900–1972.
מקורו של היום בוועדת חקירה לעניין "הדור הגנוב", שהגישה את מסקנותיה לפרלמנט הפדרלי ב-26 במאי 1997. אחת מהמלצותיה הייתה לקבוע יום שנתי לזכר מאורעות אלה והשפעותיהם, על מנת להתחיל את תהליך הריפוי ואיחוי הקרעים.
היום צוין לראשונה ב-1998, ומאות אלפי אוסטרלים הביעו את התנצלותם בעצרות פומביות, ובחתימה ב ב"ספרי התנצלות" שנפתחו ברחבי המדינה והוגשו למנהיגים אבוריג'ינים ובאתר אינטרנט שנפתח לשם כך . לנוכח סירובו של ראש ממשלת אוסטרליה, ג'ון הווארד להתנצל, והתעקשותו להסתפק ב"הבעת צער", קיבל יום זה משמעות פוליטית. הווארד, בניגוד לפוליטיקאים רבים מכל חלקי הקשת הפוליטית גם סירב להשתתף באירועי יום ההתנצלות.
היום אינו יום רשמי, ואירועיו אינם מאורגנים ידי ממשלת אוסטרליה, אלא על ידי וועדה ציבורית מיוחדת שהוקמה לשם כך.
התנצלות ממשלת ראד.
עם בחירתו בסוף 2007 של קווין ראד ממפלגת הלייבור האוסטרלית לראש ממשלת אוסטרליה במקומו של ג'ון הווארד מהמפלגה הליבראלית, נסללה הדרך להתנצלות רשמית. עם כינוס הפרלמנט החדש, ב-13 בפברואר 2008 נשא ראד נאום בפרלמנט, במעמד ראשי ממשלות קודמים ונציגים של "הדור הגנוב", בו הוא הביע את התנצלות ממשלת אוסטרליה בפני האבוריג'ינים ואנשי "הדור הגנוב". האופוזיציה הליברלית הצטרפה לבקשת הסליחה והפרלמנט הצביע פה אחד בעד הבעת ההתנצלות.
מלוחיה
השודדים
השודדים (בגרמנית: Die Räuber) הוא מחזה מאת פרידריך שילר, שפורסם ב-1781.
המחזה הוא המחזה הראשון של שילר שהוצג בתיאטרון. הוא פורסם תחילה ללא שם המחבר וזאת עקב חשש של שילר מתגובות אפשריות לתוכן המחזה ולעצם כתיבתו. מאוחר יותר טרח שילר והוסיף הקדמה למחזה שמטרתה להסביר את תוכן המחזה. המחזה נכתב בחשאי במהלך שהותו באקדמיה צבאית אליה נשלח שלא ברצונו על ידי קרל אויגן, דוכס וירטמברג. הדבר השפיע כנראה על התמקדות שילר בנושאים של חופש ופריצת גבולות. בכורת המחזה נערכה בתיאטרון בעיר מנהיים בגרמניה ב-13 בינואר 1782, אצל מנהל התיאטרון וולפגנג הריברט פון דלברג. העיבוד שהוצג היה הגרסה השנייה למחזה. שילר ברח מהאקדמיה על מנת לצפות בהצגה יחד עם חברו אנדריאס שטרייכר. כתוצאה מהבריחה אסר הדוכס על שילר לעסוק בכתיבה. עקב הצלחת ההצגה החליט שילר לעזוב את האקדמיה הצבאית ולעסוק בכתיבה. הוא עזב את האקדמיה ומונה למחזאי בתיאטרון במנהיים.
ניתן לחוש בהשפעת יצירותיו של ויליאם שקספיר על המחזה ובהשפעת הכתיבה המאפיינת את זרם הסער והפרץ.
עלילת המחזה.
פראנץ, האח הצעיר, מבצע מניפולציות על אביו על מנת לזכות בירושת המשפחה, על פני אחיו הבכור. פראנץ אף מנסה לפתות את ארוסתו של אחיו, אמליה, אך ללא הצלחה. קרל, האח הבכור, מנודה על ידי האב כתוצאה מהתרמית שביצע פראנץ. קרל המוסרי אך הפגוע, בוחר לפנות לחיי פשע ומנהיג כנופיה של שודדים. הוא מייחס לעצמו נטיות מהפכניות ורואה במעשיו מרידה לגיטימית ומימוש הזכות לחופש. למרות שהוא רואה עצמו כמעין מורד אידאולוגי, רובין הוד למסכנים, הוא גורם לרצח חפים מפשע. כנופייתו רוצחת ילדים, נשים וזקנים. פראנץ גורם לאביו ולארוסת אחיו לחשוב כי קרל נהרג למרות שהוא בחיים. הוא כולא את האב המיוסר במטרה להרעיבו למוות ולהשתלט על נכסי המשפחה. האב ניצל על ידי שליחו של פראנץ שבוחר לכלוא את האב ולא להורגו. האב נחשב למת בעיני הסביבה שאינה יודעת את הקורות אותו. קרל חוזר יחד עם כנופייתו לטירה. כאשר הוא מגלה מה עשה אחיו לאב הוא שולח את כנופייתו לחטוף אותו. פראנץ מתאבד כאשר השודדים פורצים לטירה. קרל מתכוון לעזוב את חיי הפשע ולחזור למשפחתו. אביו מת במהלך הפגישה עמו. לאחר עימות עם חברי הכנופיה הוא מחליט להתמיד בחיי הפשע. קרל רוצח את אמליה וחוזר להנהיג את השודדים.
בנות חווה
מיץ
מיץ הוא משקה המופק מהוצאת הנוזלים הטבעיים שבתוך ירקות ופירות.
שימוש.
בישראל שכיחים מאוד מיצים כגון מיץ תפוחים, מיץ תפוזים, מיץ ענבים, לימונדה ומיץ אשכוליות. במדינות רבות מקובל גם לשתות מיץ חמוציות, מיץ שזיפים, ומיץ עגבניות. כמו כן מקובל לשלב במיץ מספר זני פירות. תערובת מקובלת בארצות הברית למשל היא תפוח ודובדבנים שחורים.
מיצים רבים נחשבים כבעלי סגולות רפואיות: מיץ תפוחים, למשל, מכיל כמות גדולה של ויטמין C, ומיץ שזיפים נחשב כמקל על פעילות מערכת העיכול.
ברים למיצים נהיו שכיחים בעולם המערבי. בבארים נמכרים מיצי פירות טריים המוכנים במקום, אשר משמרים את ערכו התזונתי של הפרי. מאחורי ההנחה שמיץ טרי בריא יותר עומד הטיעון שמרגע שהפרי עבר סחיטה, מגיבים נוגדי החימצון שלו עם רדיקלים חופשיים של חמצן ומאבדים מערכם התזונתי. המיץ שכיח גם במתכוני בישול רבים סביב העולם. לדוגמה, מיץ לימון מסייע בהוספת טעם חמוץ או מריר למאכלים.
באנגליה, המונח "מיץ פירות" משמש רק לתיאור מיץ שיוצר מפירות בלבד, ללא חומרים מלאכותיים. תקנות בנושא מפורסמות על ידי הממשלה.
צריכת מיץ פירות באירופה, באוסטרליה, בניו זילנד ובארצות הברית גדלה בסוף המאה ה-20, קרוב לוודאי בשל תפיסה ציבורית של מיצים כמקור טבעי ובריא של מרכיבים מזינים ובשל עניין ציבורי גואה בנושאי בריאות.
הסימונים על גבי מיצי פירות עשויים להיות מטעים. "ללא תוספת סוכר" הוא צירוף שכיח בתוויות המיצים, אולם המוצרים לרוב עשויים מ"תרכיזים משוחזרים" שמתנהגים בדומה לסוכרים. לצרכן קשה לדעת במקרה שכזה מה היו מרכיבי התרכיזים.
כשהמיץ משווק בצורתו המרוכזת, יש להוסיף מים, על מנת להחזיר את הנוזל למצבו המקורי (בדרך כלל יש לתרכיזים טעם שונה מאוד ממיץ מאותו מקור כשהוא סחוט טרי). אין לבלבל בין מיץ לבין מחית, שהיא לרוב מיץ מלאכותי שיש לדלל במים. שיטות שכיחות לשימור ועיבוד של מיצי פירות כוללות אידוי וייבוש בהתזה.
מרכז של חבורה
מרכז
אקווה בלה
גלישה באוויר
גלישה אווירית
גלישה אווירית הוא ספורט אתגרי אווירי, המתבצע באמצעות גלשן אוויר.
גלישה אווירית היא ספורט תחרותי ותחביב לשעות הפנאי. בראשית דרכו של הענף גלשו רק במורדות מתונים בגלשני אוויר פשוטים, אך עם השנים התפתח הענף וכיום ניתן לרחף באוויר במשך שעות למרחקים עצומים ולהגיע לגובה רב בעזרת זרמי אוויר חמים עולים הנקראים - "תרמיקות".
בדומה לרחיפה, דאייה וטיסנאות משתמשים הספורטאים בכלי טיס לא ממונע שנקרא גלשון אוויר במשקל 20–35 ק"ג. הגולש תלוי ברתמה המחוברת לשלד הגלשון ושולט בו בעזרת הטיית גופו ימינה ושמאלה (כדי לשלוט בגלגול) וקדימה אחורה (כדי לשלוט במהירות). החלקים הקשיחים בגלשון עשויים בדרך כלל ממתכת קלה דוגמת אלומיניום.