בשנת 1962 התגייס לצבא, ושירת כמ"פ בצנחנים. נפצע כמ"מ במלחמת ששת הימים בקרב על ירושלים. על השתתפותו בקרבות על ירושלים ובקרב סואץ במלחמת יום הכיפורים, ועל עמדותיו החברתיות והפוליטיות שגובשו במהלך השנים כותב יוסי קליין הלוי בספרו "כחולמים: הסיפור של הצנחנים הישראלים שאיחדו את ירושלים וחילקו את האומה" שיצא לאור בעברית ב-2017.
בשנת 1971 השתתף בתערוכה "מושג + אינפורמציה" במוזיאון ישראל של האוצר יונה פישר אשר "הפכה לציון דרך בפעילות הקונספטואלית של האמנות הישראלית. השתתפו בה תשעה אמנים מהגרעין האבנגרדי של האמנים בארץ".
בשנת 1972 היה שותף ל"פרויקט מצר-מסר”, שנחשב לאחד מן הביטויים החשובים של האמנות המושגית בישראל.
בשנת 1973 הציג בגלריה יודפת מכלים עם דגים מלוחים, מגבעות ועניבות.
בשנת 1974 יצר תערוכה "לשונות פרה" והתראיין לתוכנית טנדו של ירון לונדון בה דרש שלשון של פרה תשב על כורסת המרואיין בעוד הוא מתמלל אותה מאחורי הקלעים.
בשנת 1976 הקים בעין שמר את "החממה", שהחלה כמעבדה ניסיונית לקידום מודל חינוכי חדשני, מתוך ראייה כי עתידה של ישראל תלוי בחינוך, ויש להציב את החינוך בראש סדר העדיפויות. הפרויקט הראשון בחממה החל בשנת 1977 היה גינה קהילתית, כאשר כל משפחה בקיבוץ עיבדה חלקת אדמה וגידלה ירקות עבורה ועבור הקהילה המקומית. גבע וחבריו זיהו כי נוער החל להמשך למקום מתוך רצון ללמוד ולחקור את החקלאות וכך נוצר קשר עם בית הספר המקומי מבואות עירון. את התלמידים חיברו לחוקרים וממציאים מתעשייה חקלאות ומוסדות אקדמאיים שונים. תלמידים תכננו והקימו ניסויים ומחקרים במסגרת עבודות גמר בחקלאות.
בשנת 1978 השתתף בתערוכה "אמן – חברה – אמן" במוזיאון תל אביב לאמנות.
בשנת 1980 השתתף בתערוכה "גבולות" במוזיאון ישראל.
בשנת 1993 נבחרה החממה לייצג את ישראל בתערוכת הביאנלה של ונציה שבאיטליה, גבע טס עם 30 מתלמידיו ובליווי מחנכים ומומחים, יחד הקימו חממה המציגה גידול משולב של דגים וצמחים במערכות מים מתוחכמות.
בשנת 2004, הפכה החממה לעמותה (מלכ"ר) הנתמכת על ידי המינהל לחינוך התיישבותי של משרד החינוך, במסגרת זו, מתקיים בחממה מפגש חברתי-חינוכי בין מאות תלמידים במגוון גילאים ומגזרים, יהודים וערבים, וותיקים ועולים, דתיים וחילוניים, בוגרי אלו"ט, בעלי קשיים ומצטיינים, תחת קורת גג אחת.
גבע חי ועובד בקיבוץ עין שמר נשוי לעדה ולהם שלושה ילדים.
פרסים.
בשנת 2013 זכה בפרס מפעל חיים בתחום האמנות הפלסטית מטעם משרד התרבות והספורט.
פאוסטו סלסאנו
פאוסטו סלסאנו (באיטלקית: Fausto Salsano; נולד ב-19 בדצמבר 1962, קאווה דה טירני, איטליה) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת הקשר, וכיום עוזר מאמן נבחרת איטליה בכדורגל.
קריירה.
פאוסטו הוא בוגר האקדמיה של מועדון הכדורגל "פיסטוייזה". ב-1979 הוא חתם על חוזה עם "סמפדוריה", שבו הוא שיחק עבור קבוצת הנוער. לאחר מכן הוא שיחק בהשאלה בסרייה C1 — עונה אחת ב"אמפולי" ושתי עונות ב"פארמה". ב-1984 הוא חזר בהשאלה לסמפדוריה והחל לשחק באופן קבוע בהרכב הפותח, במחצית השנייה של שנת 1980 והפך לשחקן חשוב בקישור של הקבוצה. ב-1990 עבר ל"רומא", שם שיחק במשך שלוש עונות, ועמה העפיל לגמר גביע אופ"א 1991. בקיץ 1993 עבר לגור בסמפדוריה ושיחק בקבוצה העירונית במשך חמש שנים בסרייה א'.
פאוסטו סלסאנו שיחק בליגה העליונה באיטליה במשך 14 שנים, הופיע ב-351 משחקים וכבש 21 שערים. הוא זכה חמש פעמים בגביע האיטלקי, ארבע מהם בשורות פעמים "סמפדוריה" (1984/85, 1987/88, 1988/89, 1993/94); ופעם אחת בהרכב "רומא" (1989/90). עם סמפדוריה הוא זכה בגביע מחזיקות הגביע (1989/1990) וסיים במקום השלישי בליגה בעונת 1993/94.
בשנת 1987, הוא שיחק ארבעה משחקים עבור נבחרת איטליה (עד גיל 21).
בסוף שנות התשעים של המאה העשרים, סלסאנו המשיך להופיע במועדונים מהליגות התחתונות — "ספציה", "ססטרזה" ו "אימפריה". במועדון "אימפריה", שבה סיים את קריירת המשחק שלו, הוא היה לשחקן-מאמן.
בתחילת העשור הראשון של המאה העשרים ואחת, פאוסטו היה לעוזר מאמן במועדונים "קטניה" ו"פיורנטינה". בפיורנטינה סלסאנו החל לעבוד עם רוברטו מאנצ'יני, איתו שיחק בהרכב סמפדוריה. מאוחר יותר המשיך לעבוד עם מאנצ'יני במועדונים אחרים כדוגמת "אינטר" (איטליה), "מנצ'סטר סיטי" (אנגליה), "גלאטסראיי" (טורקיה) ו"זניט" (רוסיה), ולבסוף בנבחרת איטליה.
קורנית דיגיטל
קורנית דיגיטל בע"מ (באנגלית: "Kornit Digital"), היא חברה ישראלית העוסקת בפיתוח וייצור מכונות להדפסה דיגיטלית על גבי טקסטיל. לחברה מספר דגמים הנבדלים ביניהם במהירות, איכות ושטח ההדפסה, ובסוג הבד עליו ניתן להדפיס. קורנית היא חברה ציבורית ומניותיה נסחרות בנאסד"ק.
היסטוריה.
קורנית הוקמה בינואר 2002 על ידי המהנדסים, יוצאי חברת סאיטקס, אבי שטרלינג, עופר בן צור, וגנדי רוסין. במאי 2002 קיבלה מימון מהיזם הסדרתי משה נור. בשנת 2003 קיבלה החברה מענק מלשכת המדען הראשי במשרד התעשייה והמסחר לצורך פיתוח המדפסת. בשנת 2005 החלה החברה למכור את מוצריה. במרץ 2007 חברת EFI (שייסד אפי ארזי) קנתה 11% ממניות החברה תמורת 3.5 מיליון דולר, כמו כן הוקם מפעל בקריית גת לפיתוח ולייצור הדיו למדפסות.
בשנת 2010 ההכנסות השנתיות של קורנית הגיעו ל–9 מיליון דולר, והיא תכננה לגייס הון בבורסה של תל אביב לפי שווי חברה של 84 מיליון ש"ח, אך ביקושים נמוכים הובילו לביטול ההנפקה. בשנת 2011 נכנסה קרן פורטיסימו קפיטל להשקעה בקורנית. הקרן השקיעה 16 מיליון דולר, קיבלה בתמורה 70% ממניות החברה, והפכה לבעלת השליטה בה.
קורנית הונפקה לראשונה בנאסד"ק באפריל 2015 לפי שווי של 308 מיליון דולר. החברה גייסה הון בעוד פעמים אחדות בדרך של הנפקת מניות, ב-20 בנובמבר 2021 הגיע שווי השוק שלה ל-8.2 מיליארד דולר .
ב-יולי 2022 טרם פרסום הדוחות הרבעוניים למחצית שנת המס, מנכ"ל החברה הודיע על האטה בצמיחה ועל תחזית הכנסות נמוכה מהצפי לשנת 2022. המשקיעים הגיבו בפאניקה ומניית החברה קרסה בשלושים אחוזים לשפל שלא נראה כמותו משנת 2018.
בשנת 2017 חתמה קורנית על הסכם עם חברת המסחר המקוון האמריקאית אמזון, במסגרתו מספקת קורנית מערכות דפוס, דיו ושירותי תמיכה להדפסה בהתאמה אישית של עיצובים על חולצות לפי דרישה. כחלק מההסכם הפכה אמזון לבעלת מניות בחברה.
במרץ 2021 חתמה החברה על הסכם לשיתוף פעולה עם חברת פרינטפול (Printful) העוסקת בייצור דגמי טקסטיל לפי ביקוש. בינואר 2022 חנכה החברה מפעל חדש בקריית גת, שנבנה בהשקעה של 80 מיליון שקל.
רכישות.
באוגוסט 2020 הודיעה החברה על רכישת חברת Custom Gateway הבריטית העוסקת בפתרונות תוכנה לזרימת עבודה (Workflow) תמורת כ-17 מיליון דולר
באוגוסט 2021 הודיעה החברה על רכישת Voxel8 שפיתחה טכנולוגיה להדפסת תלת מימד בתחום הטקסטיל.
רחוב נאלווקי
רחוב נלבקי
רחוב נלווקי
נאלעווקעס
נאלעווקי
מעמד האישה בדת הבהאית
עקרון השוויון בין גברים ונשים הוא אחד מעקרונות היסוד של האמונה הבהאית. מרכזיות זו של השוויון נעוצה בתפיסה הבהאית לפיה השוויון בין המינים הוא רף רוחני ומוסרי חיוני אשר התקדמות האנושות תלויה בו, שכן כל זמן שהשוויון נעדר לא תיתכן אחדות בעולם ולא ישכון בו השלום. לאור זאת, הכתבים הבהאים מדגישים את חשיבות יישומו של עיקרון זה הן בחיי הפרט והן בחיי המשפחה והקהילה.
עם זאת, לפי ההגות הבהאית רעיון זה של שוויון רוחני וחברתי בין שני המינים אינו מבטל את ההכרה בשונותם של המינים, ובשל כך ניתן לראות בעולם הבהאי ביטויים לשונות זו במספר מישורים. לדוגמה, בעוד שנשים אכן יכולות לכהן במגוון רחב של עמדות השפעה והנהגה בדת, הן ברמה הלאומית והן ברמה הבינלאומית, הרי שהן אינן רשאיות לשמש כחברות המוסד העליון של הדת הבהאית - בית הצדק העולמי. על זה הדרך ובניגוד לרעיון השוויון, חינוכן של הבנות זוכה בעולם הבהאי לעדיפות על פני חינוכם של הבנים, אולם לא בשל תפיסות תיקון גרידא אלא בשל תפיסתן של נשים כאימהות העתידות לשמש כמחנכות לילדיהן.
שוויון בין גברים לנשים.
עקרון השוויון בין גברים לבין נשים הוא עקרון יסוד בדת הבהאית, וככזה הוא פורש כבר בכתביו של מייסד הדת הבהאית, בהאא אללה, ואף הועצם בהגותו ובכתביו של בנו, עבד אל-בהאא', שהיה למנהיגה של הדת הבהאית לאחר מותו של אביו. הכתבים הבהאים מורים כי נשים אינן נחותות מגברים, ועל כן אינן צריכות להיות כפופות לגברים בהבטים השונים של חיי החברה. על פי ההשקפה הבהאית, למן בריאתן היו הנשים שוות לגברים, אולם שוויון זה לא בא לידי ביטוי עד כה בשל חוסר בהזדמנויות חינוכיות וחברתיות מספיקות, ובשל עדיפותם הפיזית של הגברים אשר שימשה אותם כדי למנוע מנשים את פיתוחו המלא של הפוטנציאל הגלום בהן. לתורה זו ישנה אפוא השפעה רבה על מבנה הקהילה הבהאית והשלכותיה מיושמות ברמה המעשית.
שוויון הדרגה הרוחנית.
בהאא אללה ציין כי אין הבחנה בין מעמדם הרוחני של גברים ונשים, וכי גברים ונשים שווים בעיני אלוהים. דברים אלו של בהאא אללה באים לידי ביטוי בתרגום קטע זה מכתביו:
חרף התפיסה העממית שהייתה קיימת בתקופתו, לפיה מינו של המאמין משפיע על רמת יכולותיו הרוחניות, כתב בהאא אללה כי דרגתו הרוחנית של כל מאמין תלויה אך ורק במידת הכרתו את האל ומידת מסירותו לו. עבד אל-בהאא' המשיך בדרך זו ואמר כי האל לא הבדיל בין בני האדם על בסיס מינם, וכי שני המינים נוצרו בצלמו של אלוהים. עוד הוסיף כי לנשים ולגברים יש פוטנציאל זהה להפגנת חוכמה, ערכיות ותעוזה.
השוויון כמבטא קידמה אנושית וכתנאי מוקדם לשלום.