ב-4 בנובמבר 2018 פורסם כי כי בית המשפט הקפריסאי נענה לבקשתה של חברת וירג'ין אטלנטיק להחזיר לקובלט אייר את רישיון ההפעלה שלה.
בקשתה של וירג'ין תידון בבית המשפט הגבוה בקפריסין, ואז יוחלט האם לאשר באופן סופי את החזרת הרישיון לקובלט אייר או לאשרר את החלטת רשות התעופה לשלול אותו. ב-5 בנובמבר, יום הדיון בבית המשפט, חזרה בה וירג'ין אטלנטיק מהצעתה לקנות את החברה, צעד שהוביל את בית המשפט לשלול פעם נוספת את רישיון ההפעלה של קולבט אייר.
היסטוריה.
ב-14 ביוני 2016 החלה חברת התעופה במכירת כרטיסים דרך אתר האינטרנט שלה לטיסות בין לרנקה לדבלין, אתונה, הרקליון, סלוניקי, לונדון ומנצ'סטר. החברה תכננה להפוך את לרנקה לבסיס טיסות ישירות לסין החל מ-2017.
מטוס האיירבוס A320 הראשון של החברה הגיע באפריל 2016, והחברה ביצעה טיסת ניסוי ראשונה ב-18 במאי 2016 מלרנקה להרקליון.
ב-17 באוקטובר 2018 הודיעה החברה על סיום פעילותה, וכל טיסות החברה בוטלו.
צי המטוסים.
צי המטוסים של החברה, נכון למועד סגירת החברה באוקטובר 2018:
ברני פינק
ברני פינק (נולד בדרום אפריקה בשנת 1942) הוא אמן ישראלי העוסק בפיסול בחומרים שונים, תבליטי קיר ופיסול סביבתי.
ביוגרפיה.
ברני פינק נולד בשנת 1942 ביוהנסבורג, דרום אפריקה, לאם תופרת ולאבא קצב. במסגרת תנועת "דרור", שאליה הצטרף בגיל צעיר, הוא שהה כשנתיים במחנה הכשרה מחוץ ליוהנסבורג, שם נחשף לאוכלוסייה השחורה והענייה שהתגוררה במקום. בעקבות חשיפה זו צייר רישומים שתיארו את אורחות חייהם של השחורים, אך מכיוון שלא ראה בהם חשיבות, רישומים אלו אבדו.
בשנת 1962 עלה פינק לארץ ישראל כחלק מגרעין "אלון", ונשלח לקיבוץ יזרעאל, אשר נמצא בעמק יזרעאל. פינק לא גויס, מכיוון שהוחלט שהגרעין שלו יישאר בקיבוץ כדי להגן עליו בשעת צרה. בקיבוץ ברני פינק עבד בגידולי שדה ומאוחר יותר ניהל את ענף הכותנה בקיבוצו.
מאז עלייתו, ברני פינק מתגורר, יוצר ומלמד בקיבוץ יזרעאל. החל משנות ה-70, השתתף פינק במספר תערוכות קבוצתיות ותערוכות יחיד בישראל ומחוצה לה וכן גם בסימפוזיונים של פיסול בישראל, קנדה, איטליה, סין וטורקיה. בשנים 1988–1989 שהה בפייטרה-סנטה שבקרארה, איטליה, ועבר השתלמות אצל הפסלים המקומיים.
ברני פינק נשוי לדורית פינק, אשת חינוך בעמק, ולהם שלושה בנים: עודד, ערן ועומרי. הבן עומרי שותף לפרויקטים של אביו, ופועל גם כפסל בזכות עצמו.
דיתה פרח
יהודית (דיתה) פרח (6 בפברואר 1924 - 22 בנובמבר 2017) הייתה לוחמת וטייסת בפלמ"ח, ולאחר הקמת המדינה פיתחה קריירה כרקדנית וכוריאוגרפית.
ייסדה את ארכיון התצלומים של הפלמ"ח, ופעלה רבות על מנת כדי לשמר את ערכי הפלמ"ח.
קורותיה.
ילדות ורקע משפחתי.
יהודית (דיתה) פרח נולדה בבית-החולים הדסה בחיפה בשנת 1924 (עם תאומתה שיה בן-נון, לימים אשתו של יוחאי בן-נון) ליונה ויצחק בן-יעקב, ממייסדי דגניה א'. האם, יונה לבית גרינשפון, ילידת אודסה, הייתה אשת חינוך בתנועה הקיבוצית. האב, יצחק בן-יעקב, היה ממייסדי התעופה העברית וממקימי חברת 'אווירון', והקים עם דב הוז את ענף התעופה בהגנה. שניהם נִספו בתאונת דרכים, ועל שמם נקראים שדה דב בתל אביב ושדה התעופה בן יעקב במחניים בגליל העליון.
שירות בפלמ"ח.
בשנת 1943 התגייסה דיתה פרח לשירות בפלוגה א' בפלמ"ח. היא נטלה חלק פעיל בחיי הפלוגה ועסקה בקשר. בנוסף עברה קורס טיס. אימוני הטייס נערכו בקלוב התעופה ברמלה. עם סיום הקורס הוסמכה דיתה פרח כטייסת, והשתייכה למחלקת הטיִס של הפלמ"ח.
דיתה פרח השתחררה ב-1945 מהפלמ"ח.
פעולותיה ככוריאוגרפית.
לאחר הקמת המדינה פרח למדה, חיברה יצירות מחול, וכתבה תנועה לתיאטרון "הקאמרי".
היא השתתפה כרקדנית במשלחת של מדינת ישראל לפסטיבל הבין-לאומי של הנוער הדמוקרטי בבודפשט ב-1949, שבסיומו הופיעה המשלחת במחנות העקורים של היהודים ניצולי השואה באוסטריה ובאיטליה.
בשנת 1957 יצאה דיתה פרח ככוריאוגרפית של משלחת צעירי קיבוצים לפסטיבל הנוער הבין לאומי במוסקבה. הייתה זו הופעה ראשונה של משלחת אמנים ממדינת ישראל מעבר למסך הברזל, והיא חוללה התרגשות אדירה וחסרת תקדים בקרב יהדות הדממה בכל עיר שבה הופיעה המשלחת.
פעילותה בקיבוץ בית השיטה.
פרח הייתה שותפה במשך שנים רבות ליצירה התרבותית שנרקמה בבית-השיטה ובתנועה הקיבוצית.
כמו כן, בהיותה חברה בבית השיטה, תרמה לקיבוץ דרך מילוי תפקידים שונים, כגון מזכירה, מרכזת משק צריכה וחברת מזכירות.
שימור מורשת הפלמ"ח.
בשנת 1984 הקימו אנשי הפלמ"ח את עמותת דור הפלמ"ח, שנועדה להקים את בית הפלמ"ח ולהנחיל לציבור את מורשת אנשי הפלמ"ח.
כחלק מפעילות העמותה, יזמה פרח את הקמת ארכיון התצלומים של הפלמ"ח - "אוצר תמונות הפלמ"ח", והחלה בהקמתו. היא אספה את התמונות ואת התצלומים בקופסאות קרטון שהיו בבית השיטה. לאחר חנוכת בית הפלמ"ח בתל אביב, האוסף עבר למבנה ייחודי משלו. המיזם של פרח הפך למבצע נרחב, החובק את כל יחידות הפלמ"ח ומתעד בתצלומים את תרומת הפלמ"ח למדינה.
בשנת 2007 הוענק לדיתה פרח פרס יגאל אלון על מיזם "אוצר תמונות הפלמ"ח".
חיים אישיים.
פרח התחתנה עם זלמן פרח, ממנו התאלמנה ב-1989. בנם הבכור נולד בדגניה א' והשניים עברו בשנת 1946 לבית השיטה, שם הקימו את ביתם. במהלך השנים נולדו לשניים שני בנים ושתי בנות.
בנם הבכור, יצחק פרח, נפצע קשה בשנת 1968 בעיצומה של מלחמת ההתשה בעלותו על מוקש בבקעת הירדן בעת שירותו במילואים, וכעבור שנה וחצי נהרג בתאונה במהלך תקופת שיקומו.
פרח נפטרה בבית השיטה ב-22 בנובמבר 2017.
נחל שיזפים
נחל שיזפים הוא נחל אכזב המצוי בעמק חרוד. מקורו בנעורה, והוא עובר דרך מספר יישובים, ומתנקז לנחל חרוד. מקור שמו מערבית "וואדי סידר"- שיזף בעברית.
גאוגרפיה.
נחל שיזפים חוצה את עמק חרוד מצפון לדרום. הוא מתחיל סמוך ליישוב נעורה ומסתיים בחיבורו לנחל חרוד. בדרך הוא עובר בין קיבוץ גבע (המצוי ממזרח לו) לכפר יחזקאל (המצוי במערבו).
עקב עבודות לחידוש רכבת העמק, הוקם בתוואי הנחל, בין קיבוץ גבע למושב כפר יחזקאל, מאגר בשם "מאגר שיזפים". מטרת המאגר היא להגן על כביש 71, על תשתיות הרכבת ועל גן האירועים "בת הגלבוע" משיטפונות שמקורם בגשמי החורף השוטפים את הנחל. הגנה זו מושגת באמצעות השהיית מי הנגר, המאפשרת צמצום של הזרימה במורד נחל חרוד
מקור השם.
מקור שמו העברי בשמו מהערבית "וואדי סידר", שפירושו, בעברית, "נחל שיזף". שמו שונה מנחל "שיזף" לנחל "שיזפים" מכיוון שקיים כבר נחל בשם "שיזף" בערבה.
הקשר לקיבוצי האזור.
הנחל מהווה את קו הגבול בין כפר יחזקאל לקיבוץ גבע הסמוך. אחרי הקמת שני היישובים ב-1921, הוא שימש את תושביהם במשך שנים רבות לטיולים לאורך החלק הצפוני שלו, ותפקד גם כמקום ל"קרבות" של הילדים בין ה"גבונים" (הילדים מגבע), ל"טבונים" (הילדים מכפר יחזקאל).
הר ברקן
הר ברקן הוא אחד ההרים ברכס הגלבוע. גובהו של ההר 497 מטר מעל פני הים, והוא מצוי כשני ק"מ מדרום מערב לקיבוץ חפציבה וכלול בתחומי שמורת הגלבוע.
השם "הר ברקן" ניתן בעקבות צליל שמו הערבי של ההר, ראס ברקאן. מקור השם הערבי בקבר מקודש, המיוחס לשיח' ברקאן.
התצפית מן ההר.
בפסגת הברקן מצויה רחבת תצפית, אשר ממנה ניתן להשקיף על עמק יזרעאל, עמק חרוד ועמק בית שאן על יישוביו השונים. מדרום מזרח ניתן לראות את ג’נין ואת הכפרים הערביים השוכנים בצפון השומרון.
מרחבת התצפית שעל ההר יוצא מסלול אדום מעגלי המקיף את פסגת ההר. במסלול ניתן לראות בורות מים, גת עתיקה ושרידים ליישוב עתיק ששכן באזור.
צמחייה.
בהר ברקן גדל אירוס הגלבוע, מין אירוס המיוחד לרכס הגלבוע. אזור הגידול של אירוס הגלבוע בהר שמור על ידי החברה להגנת הטבע.
הר ברקן, כמו רוב הרי הגלבוע, מכוסה יערות שניטעו בסוף שנות ה-50 ובתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 בידי הקרן הקיימת לישראל.
משה בן צבי
משה בן צבי (18 ביוני 1924 - 10 בספטמבר 2007) כיהן כראש מועצה אזורית הגלבוע במהלך שבע שנים, בין השנים 1970 - 1977.
ביוגרפיה.
ראשית דרכו.
משה בן צבי בן צבי נולד לצבי ושניידל טקץ', והיה בן הדור השני בקיבוץ עין חרוד מאוחד. הוא גדל והתחנך בקיבוץ, והיה בן מחזור ה' של בית הספר המקומי.
הוא שירת בחטיבת הראל. עבר קורס מ"מ וכן קורס מיוחד לאנשי המודיעין, שבסיומו קיבל לידיו את ענייני המודיעין באזור הגלבוע ובית שאן.
במסגרת תפקידו, טיפל בענייני הביטחון השוטפים ופעל לצמצום הגנבות החקלאיות באזור.
במלחמת העצמאות לחם בחטיבת הראל, ומאוחר יותר במילואים היה מפקד פלוגת מפקדה בגדוד 91, חטיבה 9.
כאשר סיים את מילואיו עבד בענפי משק שונים בעין חרוד, ובהם הרפת, המוסך ובעיקר הפלחה (עבודות השדה).
תפקידיו במועצה האזורית הגלבוע.
בשנים 1960–1970 בן צבי כיהן כסגנו של מאיר לניר בתקופה שבה האחרון היה ראש המועצה האזורית הגלבוע.
כאשר מאיר לניר נפטר, בן צבי נבחר במפתיע להיות ראש המועצה האזורית בגלבוע. הוא כיהן כראש המועצה במשך שבע שנים, משנת 1970 עד 1977.
לאחר כהונתו כראש המועצה.
לאחר שסיים את תפקידו כראש מועצה, חזר לעבוד בשדות עין חרוד. בשלב זה בן צבי ואשתו תמר חלו בסרטן. בן צבי ורעייתו נפטרו עקב מחלתם. בן צבי נפטר לאחר שבע שנים, ותמר אשתו נפטרה לאחר עשר שנים. משה ותמר אשתו הותירו אחריהם חמישה ילדים, כ- 20 נכדים ו-3 נינים.
מריון מצוי
המריון המצוי (שם מדעי: "Meriones tristrami") הוא מכרסם מתת-משפחת הגרבילים שבמשפחת העכבריים. הוא מכונה "המריון של טריסטרם" על שמו של הכומר הנרי בייקר טריסטרם, שגילה את המריונים המצויים הראשונים.