עצמאותה של דלוס ניטלה ממנה באופן סופי על ידי הרפובליקה הרומית בשנת 166 לפנה"ס בשל תמיכתה במוקדון. על מנת להעניש את הרפובליקה של האי רודוס, הרומאים הפכו את דלוס לנמל חופשי שיתחרה בנמלי רודוס והפקידו עליו את אתונה. כך הפכה דלוס למוקד משיכה לסוחרים, בנקאים ואלי ספנות מכל רחבי האגן המזרחי של הים התיכון. בתחילת המאה ה-1 לפנה"ס מנתה אוכלוסיית האי כ-25,000 תושבים. תקופה זו הייתה לתור הזהב של האי שהפך ממרכז דתי למרכז מסחרי חשוב. תושביו התארגנו באגודות וכל אגודה הקימה מקדש לאליה. באי היו מקדשים לאלים המצרים ולאלים הסורים אשר שכנו על מורדות הר קינתוס, ובית כנסת הוקם בחלקו הצפוני של היישוב. דלוס נבזזה על ידי מיתרידטס השישי, מלך פונטוס בשנת 88 ועל ידי שודדי ים בשנת 69 לפנה"ס, ומאז ירדה מגדולתה ולא שבה אליה עוד. חשיבותם של השוק ושל הנמל ירדה, בעיקר בשל שינוי נתיבי המסחר, והאי עמד בשיממונו כמעט לחלוטין במאות הראשונות לספירה. עם זאת הוא היה למקום מושבו של בישוף בתקופה הנוצרית המוקדמת. הכובשים הרבים שהשתלטו על האי הפכו אותו למחצבה, ומקדשיו ובתיו חרבו. כאשר כבשו הוונציאנים את דלוס, הם נטלו ממנו יצירות אומנות רבות והעבירו אותן לוונציה, ואוצרות אחרים מצאו את דרכם ללונדון ולרומא.
אתרי האי.
חופיו של דלוס מפורצים ונופו צחיח ושומם. הוא מגיע לשיא גובהו בהר קינתוס שנישא לגובה של 112.6 מטר. שטחו של האתר הארכאולוגי הוא כ-950 דונם, והוא משתרע לאורך חופו המערבי של האי. אורך האתר כקילומטר ורוחבו כחצי קילומטר לכל היותר, והוא נחלק לשלושה חלקים עיקריים - במרכז שוכן המתחם הקדוש, מצפון לו רובע האריה שהוקם בתקופה ההלניסטית, ומדרום לו רובע התיאטרון שהוקם החל במאה ה-2 לפנה"ס, בתקופת הזוהר של האי. החפירות והמחקר הארכאולוגי באתר החלו ב-1872.
אורכו של המתחם הקדוש הוא 250 מטר ורוחבו זהה. הוא שוכן בצמוד לנמל העתיק של האי, וגם הנמל המודרני הנמצא מעט דרומה לקודמו בשל שינוי קו החוף סמוך לו. המתחם נחצה מדרום לצפון על ידי "הדרך הקדושה". רוחבה 13 מטר והיא שימשה לתהלוכות עולי הרגל בדרכם אל המקדשים. משני צדדי הדרך השתרעו ארקאדות והיא הובילה אל הפרופילאה (מבנה שער) שהוליך אל שלושת מקדשיו של אפולו ואל מקדש ארתמיס.
מצפון משתרע רובע האריה שזכה לשמו בשל שדרת פסלי האריות. חמשת הפסלים עשויים משיש והם הוקמו על ידי תושבי האי הסמוך נקסוס בסוף המאה ה-7 לפנה"ס. במקור היו לפחות ארבעה פסלים נוספים, ואחד מהם נמצא בוונציה. סמוך לשדרת האריות שוכן האגם הקדוש אשר יובש ב-1924 בשל יתושי המלריה. האגם היה בית גידולם של הברבורים המקודשים לאפולו. עוד שוכנים ברובע מקדש ללטו ומספר מבנים הלניסטים.
רובע התיאטרון קיבל את שמו מהתיאטרון שבו 43 שורות ואשר יכול היה להכיל כ-5,000 צופים. רובע זה הוא המאוחר מבין השלושה ובו השתמרו בתיהם של תושבי דלוס שהגיעו מרחבי העולם העתיק. ממזרח לרובע שוכן הר קינתוס שעל מורדותיו נמצאת טראסת האלים הזרים, ובה המקדשים לאלים הסורים ולאלים המצרים וכן מקדש קטן מהמאה ה-6 לפנה"ס אשר הוקדש להרה (איראון). על פסגת ההר שרידים של מקדשים לזאוס ולאתנה.
בית הכנסת.
סמוך לחוף הים נמצא כנראה אחד מבתי הכנסת העתיקים בעולם. בית-הכנסת בדלוס היה ממוקם באזור מגורים על שפת הים. מידותיו 16.90X14.40 מ'. בשלבו השני חולק האולם לשני חדרים. ספסל אחד משיש נמצא לאורך הקיר המערבי ואחד לאורך הקיר הצפוני, וכיסא מפואר (קתדרא דמשה?) באמצע הקיר המערבי. בשלבו הראשון היו שלושה פתחים למזרח, ובשלבו השני – אחד במזרח ושלושה מן החדר הסמוך.
על פי שתי כתובות על אבן שנמצאו בבית הכנסת, המתעדות העלאת מס לבית המקדש השומרוני בהר גריזים, (בכתובת עצמה שם המקום הוא מילה אחת - הרגרזין) היה המקום כנראה בית כנסת שומרוני.
פארודוס
פארודוס (ברבים: פארודוי) הוא מונח בו נעשה שימוש בטרגדיות שהוצגו בתיאטראות ביוון העתיקה.
למונח שתי משמעויות, אחת ספרותית והשנייה ארכיטקטונית:
דיתיראמבוס
דיתיראמבוס היה מזמור שהושר ביוון העתיקה לכבוד האל דיוניסוס. סגנונו של המזמור היה אקסטטי ופרוע, במטרה לעודד את המזמרים להשתתף בחגיגות של האל (בניגוד לסגנון המכובד של מזמור הפאאן שהושר לאל אפולון).
על פי אריסטו, מזמור זה היה המקור של הטרגדיה בתיאטרון ביוון העתיקה:
אופן שירת המזמור.
הדיתיראמבוס הושר על ידי מקהלה של 50 גברים או נערים שעמדו או רקדו במעגל. לסברה המודרנית שהם היו לבושים כסטירים, אין ראיות היסטוריות. הדיתראמבוס שהושר תיאר אירוע מחייו של האל דיוניסוס. ראש המקהלה (האָכּסארכוֹס) היה הפרוטגוניסט, ונוצר דיאלוג בינו לבין שאר המקהלה, באמצעותו סופר האירוע המיתולוגי מחיי האל.
במהלך הפסטיבלים לכבוד האל - הדיוניסיה והלנאיה נערכו תחרויות בין הקבוצות ששרו את הדיתראמבוס. שמן של הקבוצות תועד בתעודות הרשמיות של העיר בהן נערכה התחרות (אולם שם המשוררים אשר כתבו את המזמורים לא תועד).
לזוכה בתחרות הותר להקים (בכספו הוא) אנדרטה ציבורית המנציחה את ניצחון קבוצתו בתחרות.
היסטוריה.
ככל הנראה הדיתיראמבוסים הראשונים נכתבו באתונה, במאה השביעית לפנה"ס. לא ברור מה מקורם של שירים אלה, וייתכן כי המקור אינו יווני. מקור השם דיתיראמבוס אינו ידוע, וככל הנראה אינו יווני.
המשורר אריון הוסיף את אלמנט הדיאלוג למזמור על ידי כך שהפריד בין ראש המקהלה לכלל המקהלה והפך את הדיתיראמבוס למין בלדה המספרת סיפור.
צורה שירית זו התפשטה במהירות בערי המדינה של יוון. בין המשוררים שכתבו דיתיראמבוסים ניתן למנות את סימונידס, פינדר ובאכילידס.
על פי אריסטו, אף לאחר התפתחות הדיתיראמבוסים לטרגדיה היוונית, המשיכו תחרות הדיתיראמבוסים להתקיים לצד תחרויות הטרגדיות.
במאה הרביעית לפנה"ס פסק כמעט לחלוטין השימוש בצורה ספרותית זו, אף שמספר מועט של תחרויות דיתיראמבוסים התקיים עד הכיבוש הרומי של יוון.
דונאטו ברמנטה
פומי
פומי הוא כלב רועים הונגרי, ששימש בעבר לצורך שמירה על צאן במרעה.
זהו מין שפותח בעבר עבור רעיית צאן, מהכלאה של פולי ושפיץ גרמני.
צבעו של הפומי הוא לרוב אפור. גובהו נע בין 34 ל-47 סנטימטר ומשקלו בין 11 ל-16 קילוגרם.
אורומו (שפה)
אורומו, או אוֹרוֹמִיפָה (Afaan Oromoo), היא המדוברת בעיקר בפיהם של בני אורומו. מספר דוברי השפה מוערך בכ-25 מיליון. כ-99% מהדוברים מתגוררים באתיופיה - בעיקר במחוז אורומיה והשאר בקניה ובסומליה. אורומו מוערכת כשפה החמישית בתפוצת דובריה באפריקה ואחת מהשפות המדוברות ביותר באתיופיה.
ב-1991 אימצה השפה את האלפבית הלטיני, אשר הותאם לאורומו ונקרא בשם "Qubee". בתקופת שלטונם של האמהרה השתמשו בעיקר בכתב הגעז המשמש גם לכתיבת אמהרית וכן תיגרינית. בתקופת שלטונו של היילה סלאסי היה אסור לכתוב אורומו בכל כתב.
PL/SQL
PL/SQL (באנגלית: Procedural Language/Structured Query Language) היא שפת תכנות פרוצדורלית קניינית של חברת אורקל ונעשה בה שימוש בעיקר בבסיס הנתונים אורקל. שפת התכנות משלבת את שפת SQL בצורה טבעית ומאפשרת עיבוד נתונים על שרת בסיס הנתונים וללא תחלופה של מידע בינו ובין תחנת לקוח.
כללי.
מכיוון ששפת SQL היא שפה דקלרטיבית, היא אינה מאפשרת עיבוד מידע בצורה נוחה - לדוגמה, לא ניתן לבצע בה לולאות. כדי לענות על הצורך בשפה פרוצדורלית, הוציאה חברת אורקל בשנת 1989 תמיכה ראשונה בשפה שכזו כחלק מבסיס הנתונים (גרסה 6). שפת PL/SQL תומכת במשתנים, תנאים, מערכים וניהול שגיאות. החל מגרסה 9, תומכת השפה גם ביצור והפעלה קוד דינמי בזמן הריצה כל ידי הפקודה "Execute immediate". אפשרות זו מאפשרת שימוש חדש ב-PL/SQL: ביצוע של פקודות DDL אשר לא התאפשרו עד אז ללא שימוש במארזים מובנים.
שפת PL/SQL משמשת לשם כתיבת פרוצדורות, פונקציות, מארזים וטריגרים המאוכסנים בתוך בסיס-הנתונים. מארזים הם תוכניות המקבצות בתוכן פרוצדורות, פונקציות, וכן משתנים גלובליים פרטיים או פומביים. טריגרים (Triggers) הם קטעי קוד המופעלים באופן אוטומטי בעקבות אירועים מסוגים שונים שיכולים להתרחש בבסיס-הנתונים, כגון: פקודות DML, כניסה ויציאה (Logon/Logoff) או שגיאות בשרת בסיס-הנתונים.
שימוש נוסף ב-PL/SQL הוא לשם כתיבת בלוקים אנונימיים (Anonymous Blocks) שהם קטעי קוד שנשלחים לשם הרצה מידית ולא נשמרים בבסיס-הנתונים לשם הרצה חוזרת. בנוסף, משמשת השפה לכתיבת קוד מבוסס אירועים בכלי פיתוח השייכים לחבילת Oracle Developer Suite.
תחביר.
מבנה הקוד.
קוד PL/SQL מזכיר במבנהו את שפת עדה (Ada). הוא מתחיל במילה DECLARE (עבור בלוק אנונימי) או בשורת הגדרה של תוכנית לא אנונימית (כגון פרוצדורה). לאחר מכן, ניתן להגדיר משתנים ופונקציות ופרוצדורות פנימיות. (בבלוק אנונימי ללא משתנים אין לכתוב DECLARE). התחלת הקוד הביצועי מסומנת במילה BEGIN. מתחת לשורה זו ניתן לכתוב פקודות PL/SQL שונות כמו גם יצירה של בלוקים נוספים שבהם יוגדרו משתנים נוספים וכן הלאה. כל פקודה בPL/SQL צריכה להסתיים בסימן ;. כדי לטפל בשגיאות העלולות להתעורר בתוכנה, ניתן להוסיף בלוק של טיפול בחריגות: EXCEPTION ובו התניה לאילו שגיאות על הבלוק הזה לתפוס. כל קטע קוד של PL/SQL מסתיים בשורה ;END.
דוגמה לתוכנית PL/SQL בסיסית, השולחת את המחרוזת Hello world לחוצץ (buffer) אשר משמש בדרך כלל להדפסה לפלט הסטנדרטי:
DECLARE
v VARCHAR2(100); /* הגדרת משתנה מסוג VARCHAR2) */
SELECT 'Hello world' -- שליפת ערך לתוך המשתנה
INTO v
FROM dual;
dbms_output.put_line ( v ); -- הדפסת המשתנה
EXCEPTION
when OTHERS then /* טיפול בשגיאות */