דידה חתם בקרוזיירו בשנת 1994. לאורך חמש עונות בקבוצה, הוא זכה עימה בשלוש אליפויות ובגביע הברזילאי בשנת 1996, ואף בגביע ליברטדורס ב-1997, תוך שהוא זוכה בפרסים אישיים רבים, ביניהם השוער הטוב ביותר של הליגה הברזילאית. עם ההצלחה באה שאיפתו לעבור לאירופה, ואכן הוא מימש אותה בינואר 1999, כאשר חתם עם קבוצת הפאר האיטלקית מילאן.
בשנת 2004 נבחר כשוער השלישי הטוב בעולם אחרי האיטלקי ג'אנלואיג'י בופון והצ'כי פטר צ'ך. בשנת 2006 זכה בתואר השוער השני הטוב בעולם אחרי האיטלקי ג'אנלואיג'י בופון וגבר על שוערים כמו פטר צ'ך ואיקר קסיאס.
דידה שיחק במונדיאל 2006 כשוער הראשון של נבחרת ברזיל. הוא ספג רק 2 שערים בחמשת המשחקים הראשונים. על אף ההפסד ברבע הגמר לנבחרת צרפת, והיכולת הירודה של הנבחרת, נמנע מזעם האוהדים בזכות היכולת העקבית שלו בשער.
בגמר ליגת האלופות 2007 היה אחד מגיבורי המשחק, כאשר הדף מספר בעיטות מסוכנות, ובכך עזר לקבוצתו לזכות בתואר.
בסוף עונת החליט דידה לפרוש ממשחק פעיל, בעקבות עונתו האחרונה במילאן, בה היה בעיקר שחקן ספסל. אולם במאי 2012, חתם דידה עם פורטוגזה דה דספורטוס, המשחקת בליגת העל הברזילאית ומשם עבר לגרמיו. בינואר 2014 חתם בקבוצה היריבה אינטרנסיונל. בסוף עונת 2015 דידה הודיע שחזר בו מפרישתו והוא מחפש אחרי קבוצה חדשה
ב-4 בספטמבר 2016 שותף דידה במשחק אגדות מילאן כנגד אגדות ארסנל בו הפסידה קבוצתו בתוצאה 4-2.
ב-נובמבר 2016 חתם בתור מאמן בקבוצה מליגת המשנה הסינית .
הואריונג
הואריונג (בקוריאנית: 회령시), עיר השוכנת בחלקה הצפוני של קוריאה הצפונית על נהר טומן במחוז צפון האמגיונג.
בעיר כ-100,000 תושבים. ענפי התעשייה העיקריים של העיר הם מכונות כרייה ותעשיית נייר. מרחק מה מן העיר נמצא אחד ממחנות הכפייה הידועים לשמצה לאסירים פוליטיים - "מחנה 22".
כרייה
כרייה היא פעולה של הפקת מחצבים בעלי ערך כלכלי מאדמת כדור הארץ.
לרוב הכרייה מתבצעת על ידי חפירה של עפרת המחצב מאזור גאולוגי העשיר בה ומכונה עורק.
עם החומרים הנכרים בעולם נמנים זהב, בוקסיט, פחם, יהלומים, ברזל, אבני חן, עופרת, אבן גיר, חול, ניקל, פוספט, מלח, בדיל, אורניום ומוליבדן.
למעשה, על האדם לכרות כל חומר שלא ניתן לגדלו בתהליך חקלאי, ובכלל זה כוללת הכרייה במשמעותה הרחבה גם הפקת מים, גז טבעי ונפט.
היסטוריה.
המכרה העתיק ביותר הידוע הוא "מערת האריה" בסוואזילנד. באתר זה, המתוארך כבן 43,000 שנה חצבו בתקופה הפלאוליתית המטיט שנטחן להפקת פיגמנט אדום. אתרים מתקופה דומה בהם נחצב צור נתגלו בהונגריה ובהולנד.
מכרה עתיק נוסף של טורקיז נתגלה בוואדי מגרה שבחצי האי סיני והופעל על ידי המצרים הקדמונים. תאורים שיטתיים של שיטות כרייה והפקת מתכות החלו להופיע במאה ה-16. הספר החשוב ביותר De Re Metallica (על המתכות) נכתב בידי גאורגיוס אגריקולה בשנת 1556 והיה ספר ההדרכה המרכזי במשך 250 שנים אחר כך. ספר זה מתאר בפרוטרוט שיטות איתור מרבצים, חפירת מכרות, מנהרות ופירים הוצאת העפרות, שטיפתן במים וטחינת המחצבים באמצעות מכונות המונעות בזרם מים. את רוב התיאורים מלווים 270 תחריטי עץ מפורטים. אחד הנושאים שהעסיקו כורים (ונדון בפירוט בספרו של אגריקולה) הוא הוצאת מי תהום ממעמקי המכרה. הכורים גילו כי אי אפשר לשאוב מים ביניקה יותר מ-10 מטר ולכן יש להוציא מים ממכרה עמוק בכמה שלבי שאיבה. הבנת סיבתה של המגבלה הזו הביאה לגילוי הלחץ האטמוספירי.
הפעם הראשונה בה נעשה שימוש באבק שרפה במכרה הייתה בסלובקיה ב-1627.
בארץ ישראל ישנן עדויות על כריית שטח של נחושת בבקעת תמנע בראשית התקופה הכלכוליתית, ובשנות החמישים של המאה העשרים פעלו באזור 10 מכרות, חלקם פתוחים וחלקם תת-קרקעיים. הכרייה בתמנע הופסקה סופית ב-1984 בשל אי כדאיות כלכלית.
שיטות כרייה.
את שיטות הכרייה ניתן לחלק לשתי קבוצות:
ישנן גם שיטות כרייה תאורטיות עתידיות, כגון כריית אסטרואידים.
השפעה על הסביבה.
חברות כרייה מודרניות נדרשות לעמוד בתקנים מחמירים של איכות הסביבה ושיקומה, להבטחת השבת אזור המכרה למצבו המקורי או אף למצב טוב יותר מאשר לפני תחילת הכרייה.
בעבר המודעות וההקפדה היו נמוכות יותר, וכך הן גם כיום במדינות בעלות פיקוח רופף על איכות הסביבה. מכרות יכולים לגרום לנזק משמעותי לסביבה ולבריאות הציבור בשל פיזור של מינרלים רעילים בקלות יתרה מהסיגים הנותרים לאחר הפקת המחצב מהעפרה וזיהום מי התהום והגשם המחלחלים דרכם.
כמו כן, פעולות כרייה עלולות לגרום לשחיקת הנוף (בליה), היווצרות בורות ושקיעה בתת-הקרקע, פגיעה בבעלי חיים ובצומח וזיהום אבק נשימתי.
כריה
מכרה
האיים האזורים
אסון קולומביה
פלאגיאט
מהפכת 1930
פרויקט תגלית
תגלית (באנגלית: Birthright Israel – "זכות אבות", "זכות מלידה") הוא ארגון חינוכי ללא כוונת רווח ומיזם ציוני שהוקם כדי להילחם בתופעת ההתבוללות של הדור היהודי הצעיר בתפוצות וכדי לחזק את הקשר שבין צעירי יהדות התפוצות לישראל. המיזם הוקם בשנת 1999 כשותָפות ראשונה במינה של פילנתרופים יהודיים עם ממשלת ישראל ועם הקהילות היהודיות ברחבי העולם. תגלית, כשמה, מעודדת את משתתפיה, שלרובם זה ביקורם הראשון בישראל, לגלות משמעות חדשה בזהותם היהודית האישית ובקשר שלהם אל ההיסטוריה ואל התרבות היהודית.
רקע.
בשנת 1994 המיזם הוקם לפי הצעתו של יוסי ביילין, בשיתוף נדבנים כמו: צ’ארלס ברונפמן, מייקל שטיינהרדט ולין שוסטרמן, בנוסף לממשלת ישראל, הסוכנות היהודית לישראל, תורמים פרטיים וקהילות יהודיות ברחבי העולם.
נכון לשנת 2018, מאז תחילת הטיולים בחורף 2000, למעלה מ-600,000 צעירים משישים ושש ארצות שונות השתתפו בהם. כ-80% הגיעו מארצות הברית. בין המשתתפים גם כ-100,000 צעירים ישראלים – סטודנטים או חיילים.
בשנת 2011, הִציבו לעצמם השותפים יעד חדש: הגדלת מספר המשתתפים השנתי מ-30,000 ל-51,000 עד שנת 2013. ד"ר מרים ושלדון ג’י אדלסון הבטיחו עוד חמישה מיליון דולר למבצע, שהיה בהם כדי לאפשר את השתתפותו של כל מבוגר צעיר יהודי שני. ראש הממשלה בנימין נתניהו הודיע על הגדלת תקציב הממשלה לתגלית, והבטיח העברת 100 מיליון דולר במהלך שְלוש השנים הבאות. ממשלת ישראל מצפה להגדלת מימון מקבילה מהארגונים השותפים של תגלית – הפדרציות היהודיות של צפון אמריקה והסוכנות היהודית לישראל – ומתורמים פרטיים.
מאפייני המיזם.
מיזם "תגלית" מאפשר לכל צעיר וצעירה יהודים, בני 18 עד 32, לבוא לישראל לסיור חינוכי בן עשרה ימים ולהכיר את הארץ היכרות ראשונית. התוכנית פועלת בשיתוף עם חברות תיירות פרטיות כמו: החוויה הישראלית, קבוצת טללים, סחלב, צוקי יעלים ועוד. במהלך הביקור המשתתפים, רובם המכריע סטודנטים, מסיירים באתרים מרכזיים בתולדות העם והמדינה ונפגשים עם ישראלים בני גילם ודוברי שפתם – סטודנטים ובעיקר קצינים וחיילים נבחרים המשרתים בצה"ל.
תוכנית הביקור כוללת סיורים וטיולים ברחבי ישראל, באתרים הקשורים בתולדות היהדות (למשל העיר העתיקה והכותל המערבי בירושלים), ביד ושם, באתרים הקשורים בתולדות הציונות (למשל היכל העצמאות בתל אביב), באתרים הקשורים בתולדות המדינה ובתרבותה (כמו משכן הכנסת, כיכר רבין, ביקור בקיבוצים, מאהלים בדואים וכדומה) ובאתרים נוספים. בנובמבר 2017 החליטה מחלקת החינוך של תגלית להקפיא את המפגשים בין משתתפי הפרויקט לערבים.
עיקר המסיירים מגיעים לישראל בשני מחזורים: במחזור החורף מסוף נובמבר עד סוף פברואר ובמחזור הקיץ מתחילת מאי עד סוף אוגוסט.
הסיורים מאורגנים בידי קבוצות וארגונים שונים הנקראים 'מארגנים', בכפוף לכללים ולמגבלות שמַציבה הנהלת המיזם בהקשרים חינוכיים, לוגיסטיים וביטחוניים. כל הסיורים חייבים לכלול חבילת-בסיס מוגדרת של פעילויות, אך עשויים להיות שונים זה מזה בנושאים, בקבוצת הגיל, בזיקתם לדת ובפעילויות הייחודיות שהם מציעים. רוב מארגני הסיורים הם חברות ישראליות או מצפון אמריקה ורוסיה, אך בהשתתפות מוצעים למעלה מ-50 מדינות.
בשנת 2010 ביקרו בישראל במסגרת המיזם למעלה מ-290,000 סטודנטים מלמעלה מ-50 מדינות. אליהם הצטרפו למעלה מ-45,000 חיילים וסטודנטים ישראליים. בשנת 2011 הגיעו לישראל במסגרת "תגלית" 32,500 צעירים. קבוצות המשתתפים ב"תגלית" מגיעים ממדינות שקיימות בהן קהילות יהודים גדולות, כמו ארצות הברית, מדינות מערב אירופה, ברזיל, ארגנטינה, ואורוגוואי, וכן ממדינות שיש בהן קהילות קטנות יותר כאזרבייג'ן, איטליה, הודו ופינלנד.
בשנת 2010 הכניס המיזם לענף התיירות בישראל למעלה ממיליארד ש"ח. הטיסות לישראל (רובן במטוסי "אל על"), בתי המלון, האוטובוסים, המדריכים, המלווים, המאבטחים, החובשים, המסחר, הביקורים באתרים ועוד, הופכים את "תגלית" לגורם משפיע בתעשיית התיירות בישראל. חשיבות המיזם גברה בעקבות הצמצום שחל בתיירות החינוכית לישראל במהלך האינתיפאדה השנייה – לרבות התיירות היהודית.
נוסף על בקרת האיכות, המוודאת כי המארגנים שמפעילים את הסיורים עומדים בכל הקריטריונים והסטנדרטים החינוכיים והלוגיסטיים שקבעה הנהלת הפרויקט, נערכת גם הערכה על ידי מרכז כהן באוניברסיטת ברנדייס הבודקת את השגת המטרות בקרב משתתפים מצפון אמריקה, מאז תחילת הפרויקט. מחקר הערכה נערך גם בארצות אחרות באירופה, בדרום אמריקה ובחבר המדינות.
הטיול.