הורלר לוקחת את החבר שלה לחדר אחר, שם היא דוחפת אותו על המיטה, מורידה את הז'קט ומנשקת אותו. לאחר מכן היא הולכת לחדר אחר ומשאירה את החבר שלה בחדר הזה. החבר שלה קם ודופק על הדלת ומגלה שאין מענה. הוא פותח את הדלת ומוצא את הווילונות מתנופפים ברוח. הוא חש נסער ובמהרה חוזר לחדר בו הושלך על המיטה על ידי הורלר, ומוצא את הז'קט שלו, אבל לא את השרשרת. הקליפ מסתיים כאשר ניתן לראות את הורלר, כשהיא יוצאת מהטרקלין, תוך שהיא עונדת את השרשרת. היא נכנסת למכונית שלה ונותנת קריצה כשהיא נוסעת משם וכך מסתיים הקליפ.
נכון לאוקטובר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-11 מיליון צפיות. קליפים נוספים של השיר שפורסמו ביוטיוב, צברו עשרות מיליוני צפיות גם כן.
Starman (שיר)
Starman ("איש כוכב") הוא שיר שנכתב והוקלט על ידי המוזיקאי הבריטי דייוויד בואי עבור אלבום הקונספט שלו "עלייתם ונפילתם של זיגי סטארדסט ועכבישי המאדים" (אנגלית: "The Rise and Fall of Ziggy Stardust and the Spiders from Mars") משנת 1972.
השיר מתאר את האלטר אגו של בואי, זיגי סטארדסט, מעביר מסר של תקווה לנוער בכדור הארץ דרך הרדיו. הסיפור מסופר מנקודת מבטו של אחד הנערים ששומע את זיגי. יש הטוענים כי השיר חזה את עלילת הסרט מפגשים מהסוג השלישי.
האקורדים של תחילת הפזמון מבוססים במעורפל על פזמון השיר המפורסם אי שם מעבר לקשת ששרה ג׳ודי גרלנד בסרט הקוסם מארץ עוץ, המרמזים על מקורותיו החוצניים של זיגי.
שחרור.
השיר שוחרר כסינגל מוביל ב-28 באפריל 1972.
מנקודת מבט מסחרית, השיר היה לאבן דרך בקריירה של בואי, והלהיט הראשון שלו לאחר ההצלחה של Space Oddity, שלוש שנים קודם לכן.
עבד אלקדיר חאן
זולפיקר עלי בהוטו
מוחמד זיא-אל-חאק
פטריק קלארק
המגפה (סדרת טלוויזיה, 2019)
ביביסטים
ביביסטים (לעיתים גם: "תומכי ביבי") הוא ביטוי פוליטי המתייחס לתומכיו של יו"ר הליכוד בנימין נתניהו. הכינוי, אשר הפך נפוץ בשיח הפוליטי המתנהל ברשתות החברתיות, נועד לייחס לתומכיו של נתניהו או לחלק מהם, כציבור או כיחידים, הערצה בלתי-מותנית לו ולמהלכיו, והתנגדות חריפה ליריביו הפוליטיים ולעמדות פוליטיות יריבות.
אטימולוגיה.
המונח נגזר מכינויו של בנימין נתניהו, "בִּיבִּי" והסיומת הלועזית "-אִיזְם", אשר מופעה הבולט הוא בציון השקפת עולם, אידאולוגיה, רעיון, תיאוריה, תופעה, התנהגות, אדם וכדומה.
התייחסות לאדם התומך או מזוהה עם אחד מהמופעים האמורים לעיל, יכולה להיעשות באמצעות הוספת הסיומת הלועזית "-יִסט" לשם המופע, בדומה לכינוי "ביביסט".
שימוש.
לרוב, הכינוי "ביביסט" נושא אופי שלילי ומביע בוז כלפי תומכיו של נתניהו. הללו מואשמים בפולחן אישיות ובהכפפה של השקפת עולמם לצרכיו הפוליטיים המשתנים של נתניהו ובני משפחתו. עם זאת, חלק מתומכיו של נתניהו אימצו את הכינוי כאות מחאה נגד מתנגדיו וכמקור לגאווה.
בטור דעה אשר פורסם בשנת 2020 באתר "מעריב", תיארה הפובליציסטית לילך סיגן את הכינוי "ביביסט" כ"ויתור על כל ביקורת, קריאת תיגר או ויכוח אידאולוגי, למען הכשרת כל מעשה של נתניהו בהתבטלות מוחלטת". ניצניו של הכינוי הופיעו כבר בשנת 2009, עת הרכיב בנימין נתניהו את ממשלת ישראל השלושים ושתיים. באותה העת כונה שותפו הפוליטי של נתניהו, יו"ר ישראל ביתנו, אביגדור ליברמן, בכינוי "ביביסט" על ידי העיתונאי שאול אמסטרדמסקי.
מקצת תומכי נתניהו אימצו את הכינוי ואף התייחסו אליו כרכיב זהותי וכמקור לגאווה. דמות בולטת בהקשר הזה היא רונית לוי, המוכרת כ"רונית הביביסטית" בטוויטר. לוי, שלאות תמיכה בנתניהו שינתה את שם המשתמש בטוויטר מ"רונית הריקלינית" ל"רונית הביביסטית", התייחסה בריאיון לעיתון "הארץ" לנסיבות שהובילו אותה לאמץ את הכינוי: "אנשים נהגו לכנות אותנו 'ביביסטים' כדי ללעוג לנו. אני החלטתי לצרף את הכינוי לשמי כעניין של גאווה. נדמה שהוספת הכינוי תפסה". באופן דומה, גם פעילים בולטים מגדירים את עצמם כביביסטים. גם ח"כ שלמה קרעי הצהיר בראיון לעיתון מקור ראשון כי "'ביביסט' זו לא קללה, להפך".
טיילר ברנהרדט
טיילר דייוויס ברנהרדט (באנגלית: Tyler Davis Barnhardt; נולד ב-13 בינואר 1993) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. הוא ידוע בתפקידו כצ'רלי סנט ג'ורג' בסדרת הדרמה "13 סיבות" של נטפליקס.
ביוגרפיה.
ברנהרדט נולד בראלי שבקרוליינה הצפונית וגדל במתיוס, פרבר של העיר שרלוט. הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון דייוויד וו. באטלר בשנת 2011. ברנהרדט קיבל תואר ראשון באמנויות התיאטרון מבית הספר למוזיקה, תיאטרון וריקוד באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בגרינסבורו בשנת 2015.
קריירה.
בשנת 2016 הופיע ברנהרדט בפרק בסדרה "המרגלים של וושינגטון". בשנת 2017 לוהק ברנהרדט כמת'יו רו בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "הבריחה מג'ורג'יה" והיה לו תפקיד קטן בסדרת הטלוויזיה "צוות עקרב".
בשנת 2019 הוא לוהק לתפקיד צ'רלי סנט ג'ורג' בסדרת הטלוויזיה "13 סיבות" המשודרת בשירות ההזרמה, נטפליקס, והופיע לראשונה בעונה השלישית. בנובמבר 2019 הופיע ברנהרדט על שער המגזין "Visual Tales".
בשנת 2020 חזר לשחק בעונה הרביעית של הסדרה "13 סיבות" בתפקיד יותר גדול, ושיחק דמות ראשית בסדרת הדרמה, "סיפורים מהלולאה". באותה שנה התארח בסדרת הטלוויזיה "בית המשפט!" ברשת CBS בכיכובה של סימון מיסיק.
ברני קסל
ברני קסל (באנגלית: Barney Kessel; 17 באוקטובר 1923 – 6 במאי 2004) היה גיטריסט ג'אז יהודי-אמריקאי ממוצא יהודי.
ביוגרפיה.
ברני קסל נולד בעיירה באוקלהומה למשפחת מהגרים יהודים. אביו היה מהונגריה ואימו נולדה באימפריה רוסית.
בגיל צעיר ברני קסל עזב את בית הספר ומגיל 14 החל לנגן ג'אז בלהקות שהיו מורכבות מאפרו-אמריקאים. בשנת 1942 ברני קסל עובר ללוס אנג'לס. בקיץ 1944 הוא הופיע כחלק של ביג בנד בניהול של צ'רלי ברנט. הוא השתתף בצילומי סרט קצר Jammin' the Blues.
בהמשך ברני קסל היה חלק מתזמורת בניהול של ארל ספנסר וניגן בה לצד ארווין גריסון. בשנות ה-50 של המאה ה-20 ברני קסל ארגן הרכב משלו והחל משנת 1953 הקליט בחברת Contemporary. באותה תקופה הוא היה נחשב לגיטריסט הטוב של התקופה במספר מצעדים.
בשנות ה-60 של המאה ה-20 ברני קסל ניגן עבור זמרים רבים לרבות ברברה סטרייסנד, דוריס דיי, ביץ' בויז ורבים נוספים. במצעדי פזמונים שבועיים רבים היו 3–4 פזמונים בהם הוא ניגן. בשנת 1964 ביחד עם אשתו השנייה ברני קסל הקים חברת תקליטים משלו Emerald Records. בשנת 1967 הוא פרסם ספר נגינה על גיטרה.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 הוא היה לסמל. ג'ון לנון וג'ורג' הריסון ציינו אותו כגיטריסט הטוב בהיסטוריה. הוא היה מוזמן לבית הלבן להופיע מפני ג'ימי קרטר ורונלד רייגן.
בשנת 1992 בעיצומו של סבב הופעות באוסטרליה, ניו זילנד וארצות הברית הוא עבר שבץ מוחי והפסיק להופיע.
ברני קסל נפטר בגיל 80 בביתו בסן דייגו.
פרנקי וג'וני (סרט, 1991)
פרנקי וג'וני (באנגלית: Frankie and Johnny) הוא סרט קולנוע מסוגת קומדיה רומנטית משנת 1991 בבימויו של גארי מרשל, עם אל פצ'ינו ומישל פייפר בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי טרנס מקנאלי והוא מבוסס בחלקו על מחזהו "פרנקי וג'וני באור הירח" שהוצג באוף ברודוויי ב-1987. במחזה היו רק שני שחקנים שנמצאים בדירה אחת. בסרט נוספו שחקנים בתפקידי משנה.
העלילה היא על איש ואישה בודדים שעובדים יחד במסעדה בניו יורק ומנסים לבנות יחסי קרבה למרות החששות וההבדלים ביניהם.
אל פצ'ינו ומישל פייפר מופיעים ביחד לאחר שמונה שנים מאז פני צלקת.
תקציר העלילה.
ג'וני (אל פצ'ינו) משתחרר מבית הסוהר בו נכלא בגלל זיוף המחאות. בתקופת הכלא רכש מיומנות כטבח וכעת הוא רוצה לחפש למצוא עבודה בשטח הזה. הוא נכנס למסעדת "קפה אפולו" בניו יורק ובעל המקום, ניק (הקטור אליזונדו) מקבל אותו לניסיון למרות עברו.
במסעדה מכיר ג'וני את המלצרית פרנקי (מישל פייפר) ומתחיל לחזר אחריה אף על פי שהיא דוחה אותו. הוא מסתפק בהתחלה בסטוץ עם המלצרית קורה (קייט נליגן) שלא מסתירה זאת משאר העובדים במסעדה. פרנקי גרה בדירה קטנה ונעזרת בשכן טים (נייתן הייל), הומוסקסואל שמסייע לה ביחד עם בן זוגו בובי בעבודות בדירה ובעצות אישיות.
לבסוף מסכימה פרנקי להתלוות לג'וני למסיבת פרידה לאחד העובדים. טים מייעץ לה מה ללבוש ולאחר המסיבה הוא מלווה אותה לדירה והם מקיימים יחסים.
ג'וני רוצה להתחתן אבל פרנקי דוחה אותו ולבסוף מגלה לו כי בן זוגה האחרון הכה אותה קשות בעת שהייתה בהריון והיא אבדה את הוולד ומאז היא בפחד ומתרחקת מזוגיות. ג'וני מספר לה כי הוא גרוש עם שני ילדים וכי גרושתו התחתנה שוב עם גבר מבוסס וכי התבונן בהם ממכוניתו ולא היה לו כוח נפשי ליצור קשר אתם.
ג'וני מתקשר לתוכנית לילה ברדיו ומספר על קשייו עם בת זוגו ומבקש להשמיע את המנגינה האהובה עליה - "אור הירח" של קלוד דביסי. בקשתו נענית והם מתפייסים לקול המנגינה מהרדיו.
אלזה הירש
אלזה הירש (בגרמנית: Else Hirsch; 29 ביולי 1889 – 1942 או 1943) הייתה מורה יהודייה מהעיר בוכום, גרמניה, וחברה בתנועת ההתנגדות הגרמנית נגד הרייך השלישי. היא ארגנה את העברתם של ילדים יהודים להולנד ואנגליה, והצילה אותם מגירוש למחנות הריכוז וההשמדה. הירש נספתה בגטו ריגה בגיל 53 או 54.
ביוגרפיה.