זמן קצר לאחר ההפיכה של קרליס אולמניס, ב-15 במאי 1934, בוטלה האוטונומיה התרבותית היהודית בלטביה. מנהיגי הבונד והתאחדות הפועל הצעיר וצעירי ציון, בהם מתתיהו לזרסון ועמנואל גיל, נאסרו והעיתונות היהודית ברובה נסגרה. מצב היהודים הידרדר ורבים היגרו מחוץ ללטביה. בין מלחמות העולם היגרו לארץ ישראל כ-5,000 מיהודי לטביה, ואלפים נוספים לדרום אפריקה ולארצות הברית.
מלחמת העולם השנייה והשואה.
בשלבים הראשונים של מלחמת העולם השנייה נכבשה לטביה על ידי הצבא האדום (בעקבות הסכם ריבנטרופ–מולוטוב). תחת הממשל הסובייטי הורע מצב היהודים, וכ-5,000 מראשי הקהילה הוגלו לסיביר. בשנת 1939 נמנו בלטביה כ-94,000 יהודים ובסוף 1941 נמנו רק כ-85,000, בעיקר בגלל הגליות לברית המועצות וכן הגירת יהודים. עם פלישת הנאצים ללטביה ביוני 1941 (במסגרת מבצע ברברוסה) הצליחו להימלט עוד כ-15,000 מהיהודים, ובעת הכיבוש הנאצי נותרו רק כ-70,000 יהודים. בין יולי לאוקטובר 1941 רצחו הגרמנים כ-34,000 מיהודי לטביה, בעיקר בבורות ירי. בשלב השני רצחו הגרמנים את רוב יושבי הגטאות בגטו ריגה, בגטו דאוגבפילס ובמסגרת טבח לייפאיה (ליבאו). בשתי פעולות, ב-30 בנובמבר 1941 וב-8 בדצמבר באותה השנה נרצחו בסך הכול כ-25,000 יהודים בטבח יער רומבולה שבקרבת ריגה.
בשנת 1943 כבר נותרו בלטביה רק כ-5,000 יהודים בשלושה גטאות ובמספר מחנות עבודה. עם התקדמות הצבא הסובייטי נלקחו הנותרים מיהודי לטביה ברכבות ולאחר מכן ברגל בדרכם לגרמניה, ורובם נהרגו בדרך זאת. מהמחנות בגרמניה ניצלו רק כ-1,000 מיהודי לטביה. כמו כן ניצלו כ-150 יהודים בעזרת נוצרים לטבים, וכן שרדו מספר עשרות יהודים שנמלטו והצטרפו לפרטיזנים.
לאחר המלחמה.
לאחר המלחמה נותרה לטביה בשליטה סובייטית, כאחת הרפובליקות שהרכיבו את ברית המועצות. כ-33,000 מיהודי לטביה שעזבו אותה במהלך המלחמה, שבו אליה מכל חלקי ברית המועצות. עם קום מדינת ישראל עלו חלק מיהודי לטביה לישראל. תהליך זה הופסק בשנת 1967. בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 פעלו בריגה מספר קבוצות מחתרתיות של יהודים ללימוד עברית והפצת הציונות. בחלקם הם היו מבוססות על "הוותיקים" דוגמת עזרא רוסינק וחלקם על הצעירים דוגמת יוסף מנדלביץ'. בתחילת שנות השבעים עלו ארצה יהודים אשר היו קרובים לרעיון הציוני וחשו שאין ברצונם להיות שייכים לברית המועצות הקומוניסטית על הגבלותיה לדת ולציונות.
בשנת 1970 מנתה האוכלוסייה היהודית במדינה כ-36,600 נפש. עד לשנת 1987 עלו כשליש מהם למדינת ישראל, השאר נשארו בלטביה או עברו לאמריקה הצפונית ואוסטרליה.
ברפובליקה הנוכחית.
לאחר נפילת מסך הברזל וחידוש עצמאותה של לטביה, הכירה מדינת ישראל בלטביה, וכוננו יחסים דיפלומטיים בין המדינות. מצב היהודים השתפר, ולטביה, החברה באיחוד האירופי, הפכה להיות יעד אטרקטיבי למחיה ולעסקים. כיום (2018) חיים בלטביה כ-4,721 יהודים, רובם בבירה ריגה. כרב הקהילה היהודית בריגה משמש שליח חב"ד בלטביה מ-1992 הרב מרדכי גלזמן, יחד אתו פועלים הרבנים הרב שניאור קוט מ-1998, והרב עקיבא קרמר מ-2016 ,בספטמבר 2021 נחנך בנין בית חב״ד במרכז ריגה (DZIRNAVU 209ׁׁׂׂ) ובו בית הכנסת ומרכז קהילתי, כמו כן בית הכנסת הישן בעיר העתיקה של ריגה פעיל באופן קבוע וכיום רב בית הכנסת הוא אליהו קרומר. בשנת 2018 נמצא, מאחורי קיר בבניין נטוש שליד הגטו בריגה, מטמון: צילומים, פמוטים וספרי תורה שהיו שייכים למשפחת ריטוב והוחבאו עד יעבור זעם. הפריטים הועברו למשמרת למוזיאון יהודים בלטביה.
בסוף אוגוסט 2018 נחנך בית הכנסת "בית ישראל" בעיר הנופש יורמלה. בית הכנסת ממוקם בשכונת בולדורי, והוא בית הכנסת הפעיל היחיד בעיר והראשון מאז תום מלחמת העולם השנייה. כרב משמש שמעון קוטנובסקי-ליאק.
יהודים מפורסמים.
בלטביה נולדו וגדלו בין היתר הראי"ה קוק מייסד ישיבת מרכז הרב בירושלים, וכן הרב מרדכי נורוק, פרופסור ישעיהו ברלין, פרופסור ישעיהו ליבוביץ ופרופסור נחמה ליבוביץ.
התיקון ה-25 לחוקת ארצות הברית
התיקון ה-25 לחוקת ארצות הברית הוא תיקון לחוקה האמריקאית, אשר בא לפתור את הסוגיה של מינוי סגן נשיא במקרה שמשרה זו התפנתה באמצע הקדנציה, וכן את הסוגיה של העברת סמכויות הנשיא לסגנו במקרה שנבצר ממנו, דרך ארעי, למלא את תפקידו. התיקון נכנס לתוקף בשנת 1967.
התיקון.
סעיף 1
הסעיף קובע מפורשות, שבעת היפסקות כהונת הנשיא טרם זמנה יירש אותו סגן הנשיא, ויהיה לנשיא הן בפועל והן בתואר.
סעיף 2
הסעיף קובע את סדרי מינויו של סגן הנשיא במקרה שכהונת סגן הנשיא פסקה טרם זמנה.
סעיף 3
סעיף 4
הסעיפים השלישי והרביעי עוסקים במילוי מקום הנשיא בעת שנבצר מהנשיא, דרך ארעי או דרך קבע, למלא את תפקידו. הסעיף השלישי עוסק במקרה שבו הנשיא עצמו מודיע כי אין הוא מסוגל לעשות כן, והסעיף הרביעי עוסק במקרה שחברי הממשלה סבורים שאין הוא מסוגל לעשות כן. בשני המקרים סגן הנשיא מקבל את כל סמכויות ותפקידי הנשיא, ומשמש כנשיא בפועל; ברם, במקרה שבו הנשיא אינו היוזם של ההצהרה כי נבצר ממנו למלא את תפקידו, הוא רשאי לשגר הצהרה סותרת, והקונגרס נקרא להכריע.
היסטוריה.
התיקון בא לענות על מספר סוגיות, שהחוקה המקורית לא עסקה בהן ושעלו במרוצת השנים. כך, למשל, החוקה לא פירטה את מעמדו של סגן-נשיא המקבל את סמכויות ותפקידי הנשיא לאחר מותו של הנשיא, התפטרותו או הדחתו. בשנת 1841 נפתרה לראשונה בעיה זו באמצעות תקדים שנקבע בידי ג'ון טיילר, שירש את ויליאם הנרי הריסון: טיילר הושבע לתפקיד כנשיא לכל דבר ועניין, ולא כנשיא בפועל, אך היו פרשנים שסברו כי אין זה נכון.
בעיות נוספות הן מינוי סגן הנשיא בעת שפקעה כהונתו של סגן הנשיא טרם זמנה, ומילוי תפקיד הנשיא בעת שנבצר ממנו למלא את תפקידו. בעיה זו לא הייתה אקוטית במיוחד במאה ה-19, שבה הנשיא לא היה בעל ההשפעה שיש לו כיום, אך בימינו, שבהם נשיא ארצות הברית הוא מהתפקידים החשובים בעולם, לא נראה סביר לאפשר מצב של אי-ודאות במקרה שנבצר ממנו למלא את תפקידו.
כדי לפתור את כל הבעיות הנ"ל, הוצע ב-6 בינואר 1965 בסנאט של ארצות הברית מה שהיה עתיד להיות התיקון ה-25 לחוקה. ב-19 בפברואר הסנאט אישר את ההצעה, והעבירה לבית הנבחרים, אשר הכניס בהצעה מספר שינויים ואישר את הנוסח המתוקן ב-13 באפריל. ועדה משותפת של שני בתי הקונגרס התכנסה על-מנת לדון בשינויים שהוצעו, וב-6 ביולי ההצעה, על תיקוני בית הנבחרים, אושרה פעם נוספת בסנאט והוצעה למדינות השונות.
ב-10 בפברואר 1967 אישרו מינסוטה ונבדה את ההצעה, והיו בכך למדינות ה-37 וה-38 לאשרה. בכך הפכה ההצעה לתיקון מהתיקונים לחוקת ארצות הברית.
מאז חוקק, נעשה בתיקון שימוש ארבע פעמים בלבד: לשם מינוי ג'רלד פורד כסגנו של ניקסון ב-1973, לשם מינוי נלסון רוקפלר כסגנו של פורד לאחר שהלה ירש את ניקסון, ולשם מינוי ג'ורג' הרברט ווקר בוש וריצ'רד צ'ייני כממלאי-מקום זמניים של רונלד רייגן (ב-13 ביולי 1985) וג'ורג' ווקר בוש (ב-29 ביוני 2002) בהתאמה, בשעה שהם עברו קולונוסקופיה.
הכנסת הישנה
יהדות טג'יקיסטן
יהדות טג'יקיסטן היא קהילה יהודית בוכרית קטנה במרכז אסיה הממוקמת באזור טג'יקיסטן של ימינו.
היהודים הראשונים שישבו בטג'יקיסטן היו יהודים מאוזבקיסטן ומפרס השכנה שהיגרו למדינה השכנה משום שהייתה ממוקמת על הנתיב בין אירופה לסין. היה זה לפני כ-1,000 שנה.
עד לשנות ה-30 של המאה ה-20 היו כל יהודי טג'יקיסטן חלק מיהדות בוכרה שחלקם היגרו מאוזבקיסטן השכנה והשתכנו בדושנבה. עד להגעת יהודים אשכנזים שנמלטו מאירופה עם כיבושי גרמניה הנאצית.
בשנת 1945 מנתה הקהילה היהודית במדינה כ-250,000 יהודים. לאחר מלחמת העולם השנייה חזרו רוב הפליטים היהודים מטג'יקיסטן למקומות מגוריהם הקודמים במזרח אירופה או שעלו לארץ ישראל.
עד 1990 היו בטג'יקיסטן כ-50,000 יהודים, אך רובם עזבו את המדינה לאחר פרעות שנלוו ליציאת הכוחות הרוסים מטג'יקיסטן עם התפרקות ברית המועצות וכמה עשרות אלפים יצאו ברכבת אווירית מטג'יקיסטן לישראל, ארצות הברית ואוסטריה .
כיום יש בטג'יקיסטן כמה עשרות יהודים, רובם בדושנבה הבירה.
מאיר חיים גבריאלוב שהיה מראשי הקהילה נרצח באכזריות בשנת 1998.
צפון אוסטיה
ג'וזף טרנר
הבעיה של מונטי הול
משכן נשיאי ישראל
מפלגת הגמלאים
Money for Nothing
Money For Nothing הוא שיר רוק מאת מארק נופלר וסטינג, שבוצע על ידי להקת דייר סטרייטס באלבומם Brothers in Arms, שיצא בשנת 1985. בנוסף לאלבום זה, יצא השיר גם באלבומי האוסף של הלהקה. הזמר הקומיקאי וירד אל ינקוביק ביצע גרסה פארודית של השיר בשם "The Beverly Hillbillies", עם מילות שיר הנושא של הסדרה "הבוורלי הילבילים".
הפקה.
מילות השיר נכתבו מנקודת מבטו של עובד בחנות למוצרי חשמל, איש צווארון כחול, שמסתכל בקנאה בכוכב רוק המופיע על הטלוויזיות שבחנות. בהתאם לנקודת מבט זו נכתב השיר בלשון גסה ובלתי תקנית, הכוללת מספר ביטויים בוטים כנגד הזמר שעל המרקע, בין השאר: "המתרומם הקטן הזה עם העגיל והאיפור" (כלפי הזמר), ו-"דופק כמו שימפנזה על התופים" (כלפי המתופף). שם השיר (Money For Nothing - כסף בשביל לא־כלום) גם הוא חלק משורה אותה אומר העובד בקנאה - "(כוכב הרוק מקבל) כסף בשביל לא־כלום, בחורות בחינם". בחלק השני של השיר גם מביע העובד צער על כך שלא עשה זאת בעצמו ("הייתי צריך ללמוד לנגן על גיטרה/הייתי צריך ללמוד לתופף"). הביטויים ההומופוביים והבוטים בשיר גררו ביקורת מצד קבוצות שונות.
ההשראה לשיר, על פי מארק נופלר, באה כשהיה בחנות למוצרי חשמל ושמע עובד שאמר "Money For Nothing", כשראה קליפ בטלוויזיה.