פופר נבחרה כעמיתת האיגוד האמריקני לסטטיסטיקה בשנת 1966. ב-1970 הוענק לה תואר דוקטור כבוד מטעם מכללת סמית. ב-1997 הוענק לה פרס המאה עבור שירות מצוין מטעם המשרד לבריאות הציבור של מדינת טנסי. ב-2002, שנת ה-100 לייסוד ארגון הבריאות הפאן-אמריקני היא נכללה ברשימת 100 גיבורי בריאות הציבור. בבית הספר לבריאות הציבור של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס מוענקת מלגה על שמה לסטודנטים בתחום בריאות הציבור.
אתל מ. אלדרטון
אתל מרי אלדרטון (אנגלית: Ethel Mary Elderton; 1878–1954) הייתה סטטיסטיקאית בריטית וחוקרת בתחום האאוגניקה, ועבדה יחד עם פרנסיס גאלטון וקרל פירסון.
ביוגרפיה.
אלדרטון למדה בקולג' בדפורד שבלונדון, שם החלה להתעניין באאוגניקה, כאשר למדה אצל אליס לי. ב-1890 פרשה מהלימודים ללא שסיימה אותם, עקב מות אביה, והייתה למורה בבית ספר. ב-1905 הייתה לעוזרת המחקר של פרנסיס גאלטון, בעקבות המלצתה של אליס לי. היא עסקה שם במחקרי אוכלוסיות, ומסופר כי עבודתה גרמה לגאלטון לרכך את דעותיו בדבר נחיתותן של הנשים. עם זאת, מחקריה, כמו כל המחקרים בתחום האאוגניקה, היו שנויים במחלוקת. המחקר הידוע ביותר שפרסמה, שפורסם ב-1910, טען כי אלכוהוליזם עובר בירושה. בעקבות מחקרה זה הגיעה למסקנה כי רפורמות חברתיות הן חסרות ערך, ואולי אף מזיקות. מחקר ידוע נוסף בו הייתה מעורבת עסק בשיעורי הילודה בבריטניה. המחקר, שנערך ב-1914, חשף בין היתר מידע רב על שיעורי ה בממלכה. עם זאת, מסקנותיה מתוצאות המחקר היו שוב שנויות במחלוקת. מכיוון ששיעורי הילודה בבריטניה היו באותה עת בירידה, היו מי שניסו להנהיג רפורמות כגון מתן חלב בחינם לילדים, טיפול רפואי חינם לאמהות צעירות, ועוד. אלדרטון טענה כי נזקן של רפורמות אלה גדול מתועלתן.
בזכות עבודתה המחקרית מונתה לפרופסור ביוניברסיטי קולג' בלונדון, אף על פי שלא הייתה לה כל השכלה פורמלית, שם היא עבדה בשיתוף פעולה עם קרל פירסון. אלדרטון פרסמה מספר ספרים, הידוע שבהם הוא ספר מבוא לסטטיסטיקה, שאת ההקדמה לו כתב פרנסיס גאלטון.
היא פרשה לגמלאות ב-1933.
נץ אוסטרלי
נץ אוסטרלי (שם מדעי: "Erythrotriorchis") הוא סוג שבו שני מיני עופות ממשפחת הנציים ותת-משפחת הנצים החיים רק באוסטרליה.
בני סוג זה קרובים לסוג נץ וגם לסוג היחידי נץ דוריאה, שבעבר היה שייך לסוג זה. הם בעלי גוף בינוני בצבע אדמדם עם אברות שחורות, בטן לבנה-כתומה ומקור מעוקל קטן. העיניים צהובות ומוקפות נוצות לבנות.
הם חיים בשטחים פתוחים לאורך אוסטרליה והמין נץ ערמוני-כתף חי באי גינאה החדשה. כמו רוב הנצים הם עפים בגובה חרישי וצדים יצורים קטנים.
אניד צ'ארלס
אניד צ'ארלס (1894–1972) הייתה סטטיסטיקאית ופעילה סוציאליסטית ופמיניסטית. היא נמנית עם חלוצי המחקר בתחומי הדמוגרפיה והסטטיסטיקה של אוכלוסיות.
ביוגרפיה.
צ'ארלס קיבלה ב-1916 תואר במתמטיקה, כלכלה וסטטיסטיקה בניונהאם קולג' באוניברסיטת קיימברידג'. ב-1929, כאשר התגוררה בדרום אפריקה, לשם עברה בעקבות בעלה, קיבלה תואר דוקטור בפסיכולוגיה מאוניברסיטת קייפטאון.
היא החלה לעסוק בסטטיסטיקה רק בתחילת שנות ה-30, כשאר התמנתה לעמיתת מחקר בבית הספר לכלכלה של לונדון (LSE). למעשה, היא התמקדה במחקר בתחום חדש שזה עתה החל להתפתח – דמוגרפיה. היא עסקה בעיקר בשני תחומים עיקריים – חקר הפוריות ותחזיות אוכלוסייה. עם זאת, לא נמנעה מלעסוק גם בתחומים אחרים.
ב-1932 היא פרסמה מחקר חלוצי על השימוש באמצעי מניעה שהתבסס על מדגם של 900 נשים באנגליה. כעבור שנתיים, פרסמה ספר רב השפעה על מגמת הירידה בגידול האוכלוסייה באנגליה. בספר זה תקפה את עקרונות האאוגניקה, שהיו אז מקובלים למדי בבריטניה ובמדינות נוספות.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, מצבה המשפחתי היה מסובך. בעלה שהה בשוודיה, ואחת מבנותיהם שהתה בנורווגיה. בדרך לא דרך המשפחה התאחדה בקנדה. היא עבדה בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה של קנדה בין 1940 ל-1946, בשנתיים הראשונות ללא תשלום, ועסקה שם במחקרים על מגמות נישואין, פוריות, והגירה פנימית. את סיכום מחקריה שם פרסמה בספר שיצא לאור ב-1948. לאחר שעזבה את קנדה החזיקה במספר משרות, בין היתר באוניברסיטת בירמינגהם והחל מ-1953 ועד לפרישתה ב-1964 (עם הפסקה בין 1959 ל-1962) עבדה בארגון הבריאות העולמי. במסגרת עבודתה בארגון ערכה ופרסמה 24 מחקרים שעסקו בעיקר בחקר אוכלוסיות ובריאות הציבור בעולם השלישי, כגון אפגניסטן, תאילנד, בורמה והודו. סילביה וארגון, שכתבה את סיפור המורשת של צ'ארלס טוענת כי בארגון הבריאות העולמי צ'ארלס ביצעה את המחקר המשמעותי ביותר בקריירה שלה, ולמרות זאת, פרק זה בחייה המקצועיים זכה להערכה הפחותה ביותר.
חורבת מחוז
חורבת מחוז (ערבית:خربة المخوز; ח'רבת אל-מאחוז) ממוקם מדרום-מזרח ליישוב לפידות והשדות של כפר כיסרא, מצפון לדיר אל-אסד, בלב חבל תפן בגליל המערבי. בחורבה צופה לכיוון דרום נחל בית העמק (ואדי מג'נונה")" ולכיוון צפון לנחל חשק. החורבה צופה לכיוון דרום אל נחל בית העמק ולכיוון צפון לנחל חשק. מרחוק, מעבר לוואדי בית העמק, תשקיף עלינו חורבת תפן, בעבר מצודה הלניסטית - רומית, הממוקמת בנקודה אסטרטגית מעל ערוצו של נחל בית העמק. תפקידה של מצודת תפן הייתה בלימת כיבוש מכיוון מערב של העיר עכו.
החורבה נמצאת במרחק 200 מטר מכביש 854 ונמוכה יותר מחורבת חשק (קסר אל-עשאק). היישוב ישב על מסלע קשה וקרקע טרה רוסה. עקב מחסור המעיינות מקומיים, נכרו בחורבת מחוז בורות מים רבים. עקב מחסור המעיינות מקומיים, נכרו בחורבת מחוז בורות מים רבים.
תולדות חורבת מחוז.
בתקופה ההלניסטית כאו היה הגבול המערבי של ממלכת החשמונאים. היישוב הוקם התקופה הרומית והתפתחה בתקופה הביזנטית עם אוכלוסייה נוצרית. חורבת מחוז היא חורבה גדולה וכוללת שרידי עיירה ביזנטית עשירה. מחוז היה היישוב המרכזי באזור. היישוב נעזב כמו יישובים אחרים באזור בתחילת המאה השביעית – בפלישה הפרסית 614 או בפלישה המוסלמית 638. המקום נזכר בתעודה צלבנית משנת 1230 בשם "Gastina Mahuz" - כאשר משמעות המילה גסטינה היא חורבה. שמות ישובי הגליל נשמרו בכתבי הצלבנים הטבטונים. לאחר שהטבטונים איבדו את מעוזם המרכזי, מבצר מונפורט והפסידו בקרב עכו בשנת 1291, הם נסוגו עם הרשימו"ת" לאירופה. בתקופת הממלוכים (1260–1517) שכן כאו ישוב מוסלמי. בתקופה העות׳מאנית שכנו פה מספר קטן של חקלאים ששכנו במבנים קמורים שהוקמו על חורבות ביזנטיות.
ממצאים ארכאולוגיים.
חורבת מחוז הוא אתר חורבות גדול מאוד. לא נערכה כאן חפירה ארכאולוגית, אלא סקר בלבד.
בחורבת מחוז נסקרה כנסייה עם שער אבן שעל משקופו חקוק צלב בתוך עיגול ורצפת פסיפס. ממצאים ארכאולוגיים של סקר חורבת מחוז כוללים גִתות יין, בורות המים, שתי כנסיות ביזנטיניות (אחת עם רצפת פסיפס), מחסנים ומבני מגורים. במקום נחשפה בריכת מים שאורכה 20 מטר. בעבר הייתה הבריכה מכוסה קשתות.
אתר חורבות גדול מאוד וכולל :-
צמחייה.
בחורבת מחוז למרגלות החורבה לצד השביל פורח אירוס נצרתי – מקבוצת אירוסי ההיכל, פרח מרהיב ביופיו וייחודי לארץ ישראל. זוהי האוכלוסייה היחידה שנמצאת מערבית לקו פרשת המים. שהם הובאו לכאן בעבר, והם אינם צומחים כאן באופן טבעי. פריחת האירוס הנצרתי חלה בחודש מרץ. מוסלמים נוהגים לשתול אירוס נצרתי בבתי קברות. אוכלוסיות מסוימות הובאו למקומן על ידי האדם. אוכלוסיות אחדות שגדלות בבר כנראה התפתחו מצמחים שנשתלו בבתי הקברות המוסלמיים.
רוב השטח נטוע בכרמי זית וגפן. בטראסות שבין עצי הזית, פורחים בה בעת גם כלניות בשלל צבעים, כרמלית נאה ושקדיות.
מדרונות תלולים של חורש ים-תיכוני מפותח (בין היתר עצי אדר סורי ושיחי מורן החורש). סבכי החורש מהווים מקום מחסה לחזירי בר, תנים ודלקים.
גאולוגיה.
היישוב ישב על מסלע קשה וקרקע טרה רוסה. זהו אזור של טרשים - מסלע גירני חשוף שעבר המסה קרסטית. הוא אינו שופע במעיינות, אין בו אדמה חקלאית רבה ולכן קשה להתיישבות. עקב מחסור המעיינות מקומיים, נכרו בחורבת מחוז בורות מים רבים.
הגעה.
בכביש 854, בין כרמיאל לתפן, שני ק”מ דרומית ליישוב לפידות חונים במפרץ חנייה מכורכר בעיקול. חמש מאות מטר עליה רגלית (כ- 20 דקות), בין כרמי זיתים סבך וטראסות האבן הישנות, צפונה על השלוחה, בשביל המסומן ירוק.
עונה מומלצת: אביב - בחודש מרץ פורח האירוס הנצרתי. בעונת המסיק יש הרבה מוסקים ואפשר לחוש את האווירה של המסיק.
דיה כפולת שן
דיה כפולת שן (שם מדעי: "Harpagus") הוא סוג של עופות דורסים ממשפחת הנציים הקרובים לדיה. סוג זה קרוי ע"ש המצביא הקדום הרפגוס.
עופות אלה קטנים יחסית למשפחתם ואורכם 30–35 ס"מ בממוצע. הם בעלי נוצות כתומות עם כנפיים וזנב אפורים-כהים והראש והצוואר כהים. המקור שחור והעיניים צהובות וגדולות. הזנבות מפוצלים והכנפיים רחבות.
שני המינים בעלי מקור כהה עם קצה עליון מעוקל כפול המזכיר שן ומסייע לקריעת טרפם.
הם חיים ברחבי יערות אמריקה הדרומית וצפונה עד למקסיקו ומעופפים מעל היער בחיפוש טרף קטן כמו לטאות או חרקים.
דיית המיסיסיפי
דיית המיסיסיפי (שם מדעי: "Ictinia") הוא סוג של עופות דורסים ממשפחת הנציים הקרובים לדיה. בסוג זה 2 מינים החיים באמריקה הצפונית ובאמריקה הדרומית.
עופות אלה קטנים מאוד ובעלי נוצות אפורות עם ראש קטן ומקור שחור קטן. אורכם 30-35 ס"מ בממוצע והם בעלי זנב ארוך עם קצוות כהים.
הם חיים מדרום ארצות הברית ועד לארגנטינה. הם מעופפים לאורך תחום חיותם, מעופפים במהירות וצדים חיות קטנות.
פרדיננד אלברכט הראשון, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל