פישר שיחק כנער במועדונים במולדתו דנמרק, ובשנת 2011 הצטרף לנוער של אייאקס אמסטרדם, עמה הצטיין והגיע לשלבים הגבוהים של הטורנירים האירופיים לנוער. בשנת 2012 נבחר פישר ככישרון השנה בדנמרק. בעונת 2012/13 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של אייאקס בליגת העל ההולנדית. את הופעת הבכורה ערך במשחק ליגה מול הרקלס אלמלו באוקטובר 2012, כשנכנס כמחליף במשחק זה. באותה עונה זכה פישר עם אייאקס באליפות, כשהוא מבקיע עשרה שערי ליגה. בליגת האלופות נשרו אייאקס ופישר אל הליגה האירופית כשסיימו במקום השלישי בשלב הבתים, ובליגה האירופית הודחו בשלב הנוק אאוט הראשון על ידי סטיאווה בוקרשט. בסיום עונת 2012/13 נבחר באותה עונה פישר ככישרון העונה של אייאקס. בקיץ 2013 זכה פישר עם אייאקס במגן יוהאן קרויף, לאחר ניצחון 2–3 על א.ז. אלקמאר. בעונת 2013/14 זכה פישר עם אייאקס באליפות שנייה ברציפות, בעונה בה תרם שלושה שערי ליגה. בעונה זו שוב סיימו פישר ואייאקס במקום השלישי בשלב הבתים של ליגת האלופות, והודחו בשלב הנוק אאוט הראשון של הליגה האירופית על ידי רד בול זלצבורג. בשלהי עונה זו נאלץ פישר לעבור ניתוח, שבגינו החמיץ את סיום העונה, וגם כמעט את כל עונת 2014/15, בה ערך ארבע הופעות בלבד. כשחזר מהפציעה, פישר שיחק מספר משחקים גם בקבוצת המילואים של אייאקס. בעונה זו, סיימה אייאקס במקום השני. בעונת 2015/16, שהייתה האחרונה של פישר באייאקס, הבקיע פישר שמונה שערי ליגה, אך שוב אייאקס סיימה במקום השני. בתחילת עונה זו אייאקס ופישר הודחו במוקדמות ליגת האלופות על ידי ראפיד וינה, ובהמשך הודחו בשלב הבתים של הליגה האירופית. במהלך עונה זו הביע פישר את רצונו לעזוב את הקבוצה כדי לחפש אתגר חדש, ואמנם חתם במידלסברו במאי 2016.
מידלסברו, ששיחקה בעונת 2016/17 בפרמייר ליג, שילמה עבור שירותיו של פישר דמי העברה של חמישה מיליון אירו. באוגוסט 2016 ערך פישר את הבכורה שלו בפרמייר ליג, בתיקו המאופס מול וסט ברומיץ' אלביון. עונה זו לא הייתה מוצלחת עבור פישר, שערך 13 הופעות ליגה בלבד ולא הבקיע בהן. מידלסברו נשרה בסיום עונה זו אל הצ'מפיונשיפ, ופישר עזב את הקבוצה וחתם במיינץ 05 מהבונדסליגה על חוזה לארבע עונות. על אף זאת, פישר שיחק במיינץ חצי עונה בלבד, בחצי הראשון של עונת 2017/18, וערך בשורותיה עשר הופעות בלבד. בינואר 2018 נמכר פישר לפ.צ. קופנהגן.
פישר חתם על חוזה בפ.צ. קופנהגן בינואר 2018 לארבע עונות וחצי, ועד לסיום עונת 2017/18 הבקיע חמישה שערי ליגה. קופנהגן ופישר סיימו את העונה הסדירה במקום הראשון, אך ירדו למקום השני בתום הפלייאוף של עונה זו.
קריירה בינלאומית.
פישר שיחק בכל הנבחרות הצעירות של דנמרק, ונחשב לעילוי כאשר היה נער. בנבחרת דנמרק עד גיל 17 הבקיע 20 שערים ב-30 משחקים, ובנבחרת עד גיל 21 הבקיע שני שערים בשבע הופעות. בנובמבר 2012 ערך פישר את הופעת הבכורה שלו בנבחרת דנמרק הבוגרת, כשהחליף את מיכאל קרון דהלי בתיקו 1-1 מול טורקיה במשחק ידידות. ביוני 2015 החליף שוב את קרון דהלי במשחק ידידות מול מונטנגרו, והבקיע בפנדל שער ניצחון לדנמרק בדקה ה-82, והמשחק הסתיים בתוצאה 1–2.
פישר נכלל בסגל של דנמרק למונדיאל 2018, בו ערך הופעה אחת, כשנכנס כמחליף במקום פיונה סיסטו בדקה ה-60 של המשחק השלישי בשלב הבתים מול צרפת, שהסתיים בתיקו 0-0. דנמרק ופישר הודחו בשמינית גמר המונדיאל לקרואטיה.
תארים.
עם אייאקס אמסטרדם:
תארים אישיים:
אוסטריאן ארוז
מבצע נמל בית
מבצע נמל בית היה מבצע להעלאת יהודי אתיופיה, כחלק ממבצע אחים, ובמהלכו עלו כאלף עולים לישראל.
המבצע.
בתחילת שנות ה-80 החל המוסד במאמצים להעלאת יהודי אתיופיה בטיסות אזרחיות, ממחנות הפליטים בסודאן בהם שהו, לאירופה, ומשם לישראל. על מנת להאיץ את קצב העלאת היהודים הוחלט להעלות את היהודים גם דרך הים.
אנשי המוסד איתרו את כפר הנופש ארוס, מלון נטוש מצפון לפורט סודאן, על חוף ים סוף, והחליטו להשתמש במקום כמסווה לפעולה. המוסד חכר את הכפר דרך חברת קש שווייצרית וכמה אנשי מוסד נשלחו אליו במסווה של אירופאים עובדי החברה. אנשי המוסד שיפצו את כפר הנופש והיו אחראים לתפעול היומיומי של המקום. המלון היה פעיל ואירח תיירים שהגיעו לסודאן לחופשות צלילה ואנשי שגרירויות ממדינות שונות שהוצבו בסודאן.
במקביל, פעלו אנשי המוסד בכפר הנופש בהכנות לקראת המבצעים להעלאת יהודי אתיופיה. למשימה הוקצתה האונייה "אח"י בת גלים" שעגנה בלב ים. לוחמי שייטת 13 היו יורדים מהספינה ושטים בסירות גומי אל נקודה בחוף סודאן, מצפון לכפר הנופש ארוס. אנשי המוסד היו מביאים את העולים במשאיות ממחנות הפליטים בסודאן בהם שכנו, אל הנקודה בחוף שנקבעה מראש, ומשם היו העולים שטים בסירות הגומי עם לוחמי השייטת אל האוניה. משהגיעו כל העולים את האונייה "בת גלים", עשתה האונייה את דרכה לישראל, בתחילה לשארם א-שייח' ולאחר פינויו לנמל אילת.
אח"י בת גלים.
לאחר פינוי סיני במסגרת הסכם השלום עם מצרים הופסקה נוכחות הקבע של ספינות סער בים האדום. בשנת 1981 הועמדה האונייה בנמל חיפה למכירה. בעקבות הצורך בהבאת עולי אתיופיה מסודאן הוכשרה האונייה מחדש. במבצעים שבהם השתתפה מנובמבר 1981 עד מרץ 1983 עלו ארצה באמצעותה כ-1,000 עולים מיהדות אתיופיה.
מבצע הגדרה עצמית.
הבמצע התקיים בין 8 ל-15 בנובמבר 1981. הספינה ביצעה שני סבבים ובהם הועלו 164 עולים. מפקד זירת ים סוף אל"ם משה אורון שימש כמפקד בכיר בים (מב"ב), אולם בעצם לא שותף לתכנון ולנוהל הקרב, לאור המידור עליו הקפידו אנשי המוסד ומפקד האונייה. אורון התרשם שהפעלת האונייה נעשית שלא לפי נוהלי חיל הים וגם לא של הצי המסחרי. כמו כן ראה שהטיפול בעולים במהלך השהיה באונייה אינו מספק. את התרשמותו העביר למפקד חיל הים.
מבצע אביב הרים.
בסבב השני נקבע מפקד שייטת ספינות הטילים, אל"ם אריה רונה כמפקד בכיר בים. מפקד האונייה היה אילן בוכריס ומפקד כח שייטת 13 היה בועז שקדי. לצורך המבצע נרכשו במיוחד סירות גומי גדולות יותר בעלות קרקעית קשיחה שזכו לכינוי "מולית". האונייה יצאה מאילת ב-14 בינואר 1982, והגיעה מול חוף הפינוי ב-17 בינואר. במקום המתוכנן היו גלים גבוהים שלא אפשרו הפעלת סירות.
רונה החליט להתקרב לחוף ובוכריס ניתב את האוניה בין שוניות האלמוגים. בניסיון לעגון התברר שהעומק גדול בהרבה מהמסומן במפה. בליל 17–18 נאספו 110 עולים. האונייה שייטה הלוך וחזור ובליל 21–22 נאספו 106 עולים. גישה שלישית נעשתה בליל 24–25 ובה נאספו 136 עולים. לצורך ספירת מספר העולים המדויק הועברו העולים מצד אחד של המחסן לשני, כשבזמן המעבר קיבל כל אחד מהם סוכרייה. בגמר העברת העולים נמצא שחולקו 352 סוכריות, כלומר על האונייה היו 352 עולים.
ב-27 בינואר 1982 נכנסה האונייה למעגן שארם א-שייח' משם הועברו העולים בטיסות לנמל התעופה בן-גוריון.
סיום המבצע.
במאי 1982 בוצע המבצע האווירי הראשון בסודאן, בו הועלו העולים באמצעות מטוסי הרקולס של חיל האוויר הישראלי שנחתו בסודאן. לאחר מכן חודשו המבצעים הימיים. המבצעים האווירים היו מסוכנים פחות עבור סוכני המוסד והעולים, והחל מאמצע שנת 1983 הוחלט להפסיק את המבצעים הימיים.
כפר הנופש ארוס המשיך לשמש כסיפור כיסוי עבור סוכני המוסד בסודאן. בשנת 1985, לאחר מבצע משה, נחשף סיפור הכיסוי של כפר הנופש. אנשי המוסד חולצו במבצע מורכב לאחר שמטוס הרקולס של חיל האוויר נחת בלב המדבר וחילץ את האנשים, הרכבים והציוד הרגיש.
בקולנוע.
הסרט "אתר הצלילה בים האדום" שיצא בשנת 2019 מתבסס על פעילות אנשי המוסד בכפר הנופש ארוס ועל מבצעי ההעלאת היהודים דרך הים.
קישורים חיצוניים.
וידאו
דפנה קריב
דפנה קריב היא פרופסור לניהול בבית הספר אדלסון ליזמות באוניברסיטת רייכמן.
סיימה תואר ראשון (.B.A) בסוציולוגיה ומינהל החינוך באוניברסיטת תל אביב והוכשרה לתעודת הוראה בחינוך, תואר שני (.M.A) בלימודי עבודה באוניברסיטת תל אביב, ודוקטורט (.Ph.D) בתעשייה וניהול, בטכניון. את דרגת הפרופסור קיבלה בשנת 2014 על מחקריה וספריה הבינלאומיים בתחום היזמות. ב־2002 הצטרפה לסגל מסלול האקדמי המכללה למנהל, כיהנה כראש המחלקה ליזמות וחדשנות בבית הספר למנהל עסקים ומשנת 2017 סגנית נשיא המכללה ליזמות ופיתוח בינלאומי. בשנת 2020 הצטרפה לסגל בית הספר אדלסון ליזמות במרכז הבינתחומי הרצליה (כיום אוניברסיטת רייכמן).
קריב היא חברת הקתדרה ליזמות באוניברסיטת HEC במונטריאול מאז 2007, ומעורבת במחקרים עם מספר קבוצות מחקר בעולם. היא הובילה בישראל את פרויקט ה-Tempus הראשון שהתקבל בישראל מטעם קרנות המחקר האירופיות בנושא 'העצמת היזמות במוסדות להשכלה גבוהה'.
פרסמה ספרים ומאמרים בתחומי יזמות, מגדר, ויזמות בינלאומית.
קריב הקימה ומנהלת את מרכז היזמות האקדמי NOVUS משנת 2014 הכולל חממה טכנולוגית ("אינקובטור"), מאיץ יזמי ("אקסלרטור"), "חממה וירטואלית" בינלאומית, ומסגרות נוספות להוראה יזמית-התנסותית. ב-NOVUS החלו את פעילותם מספר סטארטאפים מצליחים כגון paybox ו-Lightico.
מתגוררת ברמת השרון, נשואה לעו"ד רענן קריב ואם לשלושה.
מאמא מיה 2
חיים חביב
הרב חיים חביב (ה'תרמ"ב, 1882, סלוניקי - ה'תש"ג, 1943, אושוויץ) היה רב יווני, הנחשב לרבה האחרון של יהדות סלוניקי. נספה בשואת יהודי יוון.
ביוגרפיה.