באולימפיאדת ברלין (1936) זכה אוסנדרפ בשתי מדליות ארד, בריצת 100 מרט בתוצאה של 10.5 שניות, אחרי ג'סי אוונס (10.3 שניות) וראלף מטקלף (10.4 שניות), שניהם מארצות הברית ובריצת 200 מטר בתוצאה של 21.3 שניות, אחרי ג'סי אוונס שקבע שיא עולם חדש של 20.7 שניות ומארק רובינסון אף הוא מארצות הברית (21.1 שניות). בשלב הגמר של ריצת שליחים 4x100 מטר הוא הפיל את המקל ובכך נמנע ממנו לזכות במדליה נוספת. כשחזר לארצו הוא כונה בפי התקשורת "האצן הלבן הטוב ביותר".
אלוף אירופה.
באליפות אירופה שנערכה בפריז, צרפת בשנת 1938 זכה אוסנדרפ בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.5 שניות, לפני אורציו מריאני מאיטליה (10.6 שניות) ולנארט סטרנדברג משוודיה (10.6 שניות) ובריצת 200 מטר בתוצאה של 21.2 שניות, לפני יאקוב שוירינג מגרמניה הנאצית (21.6 שניות) ואלן פנינגטון מבריטניה (21.6 שניות).
פושע מלחמה.
אוסנדרפ עבד כקצין במשטרת הולנד בהאג. עם כיבוש הולנד על ידי הוורמאכט בשנת 1940 במלחמת העולם השנייה עבר לעבוד בשירות הביטחון הגרמני. מאוחר יותר הוא הצטרף למפלגה הנאצית והפך לחבר מתנדב באס אס. הוא סייע באופן פעיל לגירוש יהודי הולנד.
בשנת 1948, נידון אוסנדרפ ל-12 שנות מאסר בגין פשעי המלחמה. הוא זכה לשחרור מוקדם בשנת 1953 ועבר ללימבורג לעבוד במכרות. הוא נפטר בשנת 2002.
ולטר דייוויס
פייטון מאייר
פייטון גרהאם מאייר (באנגלית: Peyton Graham Meyer; נולד ב-24 בנובמבר 1998) הוא שחקן אמריקאי הידוע בעיקר בגילום דמותו של ווס מנינג בדוג בלוג, וגילום דמותו של לוקאס פראיר בסדרה העולם של ריילי, ובגילום דמותו של טריפ בסדרה אמא אמריקאית.
קריירה.
פייטון מאייר נולדה בנבדה שבארצות הברית, למשפחה מרקע נוצרי. החל לשאוף לקריירת משחק בגיל 12, וכבר מאז החל להשתתף בפרסומות וקדימונים. ב-2013 החל לשחק כדמות משנית בדוג בלוג, וכתוצאה מכך קיבל תפקיד ראשי בסדרה העולם של ריילי.
חוק הפופקורן
מערכת היחידות הבריטית
ג'ריון לוסון
ג'ריון לוסון (באנגלית: Jarrion Lawson; נולד ב-6 במאי 1994) הוא אתלט אמריקאי סגן אלוף העולם (לונדון 2017) בקפיצה לרוחק.
ביוגרפיה.
לוסון נולד בטקסרקנה שבטקסס. בתקופת לימודיו בתיכון זכה חמש פעמים באליפות טקסס לתיכונים דרג 3A והיה קפטן קבוצת הכדורסל והפוטבול של בית הספר. ב-2012 זכה באליפות ארצות הברית לנוער בקפיצה לרוחק ובקפיצה משולשת, הוא זכה במדליית ארד בקפיצה לרוחק באליפות העולם באתלטיקה לנוער וסיים שישי בקפיצה משולשת.
ב-2013 החל ללמוד ולהתאמן באוניברסיטת ארקנסו, הוא התחרה בקפיצה לרוחק ובריצות קצרות. ב-2014 זכה באליפות ה-NCAA באולם בקפיצה לרוחק בשיא אישי של 8.39 מטר וסיים שני באליפות ה-NCAA באצטדיון לאחר ג'פרי הנדרסון. ב-2015 סיים בשתי התחרויות שני לאחר מרקיז דנדי ובמקום הראשון עם נבחרת השליחים של ארקנסו בריצת 4X100 מטר. ב-2016 זכה באליפות ה-NCAA באולם בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.95 מטר. באליפות ה-NCAA באצטדיון באותה שנה זכה בתחרויות הקפיצה לרוחק (8.15 מטר), ריצת 100 מטר (10.22 שניות) וריצת 200 מטר (20.19 שניות) והיה בכך האתלט הראשון לרשום הישג זה מאז ג'סי אוונס ב-1936. כמו כן סייע לנבחרת השליחים של ארקנסו לסיים במקום השלישי בריצת 4X100 מטר. הוא זכה בגביע באוורמן לאתלט המצטיין ב-NCAA, כמו כן היה מועמד לפרס ESPY לספורטאי השנה בקולג'ים, בו זכה לבסוף הכדורסלן באדי הילד.
לוסון השלים תואר ראשון בקינסיולוגיה, עבר להתחרות כמקצוען וחתם על חוזה אימוץ עם אסיקס.
במבחנים האמריקאים לקראת אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הוא סיים שני לאחר הנדרסון בשיא אישי של 8.58 מטר. בתחרות ריצת 100 מטר סיים שביעי בתוצאה של 10.07 שניות ולא נכלל במשלחת האמריקאית בענף זה. במשחקים האולימפיים סיים רביעי בתוצאה של 8.25 מטר.
סגן אלוף עולם.
באליפות העולם שנערכה בלונדון בשנת 2017 הוא זכה במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.44 מטר אחרי לובו מניונגה (8.48 מטר) ולפני רשוואל סמאיי (8.32 מטר), שניהם מדרום אפריקה.
באליפות העולם באולם שנערכה בברמינגהאם, בריטניה במרץ 2018 הוא סיים במקום רביעי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.14 מטר.
מגדל 185
מגדל 185 הוא גורד שחקים בעל 55 קומות (בנוסף ל-2 קומות תת-קרקעיות) הממוקם בדרך גאלוס שבפרנקפורט, גרמניה. מגדל 185 הוא המגדל ו (כל עשרת המגדלים הגבוהים בגרמניה ממוקמים בפרנקפורט). גובהו של המגדל הוא 200 מטר (656 רגל) והוא מתפרס על שטח של 100,500 מטר רבוע. בניית מגדל 185 החלה באוגוסט 2008 ונסתיימה בדצמבר 2011.
במקור המגדל תוכנן להיות בגובה של 185 מטר (607 רגל) ולכלול 50 קומות, אולם התוכניות שונו ולמגדל נוספו עוד 5 קומות. עם זאת, שם המגדל נותר כשהיה לאחר שינוי התוכניות.
משגל (ספר)
משגל הוא ספר משנת 1987 מאת אנדריאה דבורקין, בו דבורקין מציעה ניתוח פמיניסטי רדיקלי ליחסי מין בספרות ובחברה. דבורקין חוקרת את התפישות של גברים ושל נשים לגבי משגל, ומשתמשת בטקסטים קלאסיים כדי לתת פתח לרעיונות אליהם לא התכוונו הסופרים. כשהיא בוחנת עבודות מאת טולסטוי, פלובר, בשביס-זינגר, ואחרים, היא מביאה אותן כדוגמאות, ולא כמקורות, ומסיקה שבחברה הדוגלת בעליונות גברית, יחסי מין בין גברים לנשים מהווים גורם מרכזי לכפיפותן של נשים לגברים.
התזה.
ב"משגל", דבורקין מרחיבה את ניתוחיה הקודמים של פורנוגרפיה לכדי דיון ביחסי מין הטרוסקסואליים באופן כללי. בעבודות כגון "שנאת נשים" ו"פורנוגרפיה: נשים בבעלות גברים", דבורקין טענה כי פורנוגרפיה וספרות ארוטית בחברה פטריארכלית עושות ארוטיזציה עקבית לשליטה מינית בנשים על ידי גברים, ולעיתים קרובות גם למעשים בוטים של ניצול או אלימות. ב"משגל", היא טוענת שהכפיפות המינית הזו של נשים היא מרכזית לחוויית המין גם של גברים וגם של נשים, ושהיא מחוזקת בכל רובדי תרבות המיינסטרים, לא רק באמצעות פורנוגרפיה, אלא גם בעבודות קלאסיות של הקאנון הספרותי בו גברים הם דומיננטיים.
דבורקין דנה בהרחבה ביצירות כמו "סונאטת קרויצר", "מאדאם בובארי", ו"דרקולה," ואף מתייחסת לטקסטים דתיים, פרשנות משפטית, ופורנוגרפיה. היא טוענת כי תיאורים של יחסי מין באמנות ובתרבות המיינסטרים מדגישים באופן עקבי את הסקס ההטרוסקסואלי כצורה היחידה או ה"אמיתית" של סקס; ושסקס מתואר בהם במונחים אלימים או פולשנים; שהם מתארים את האלימות והפולשנות כמרכזיים לארוטיקה; וכי לעיתים קרובות הם מוצמדים ליחס מזלזל של גברים, וסלידה מפני, ואפילו רצח, של נשים מיניות. היא טוענת כי תיאורים מסוג זה מנציחים גישה אנדרו-צנטרית וכוחנית למיניות, ושהשילוב של הגישות האלה עם תנאי חייהן של נשים בחברה סקסיסטית הופכת את החוויה ההטרוסקסואלית במין לחלק מהותי מדיכויין של נשים והכפפתן לגברים, כאשר עבור נשים זו חוויית "כיבוש", אשר בו זמנית אמורה להיות מענגת עבור נשים, ולהגדיר את עצם הסטטוס שלהן כ-נשים. דבורקין מתארת את הגישה הזו ליחסי מין באומרה:
מחלוקת.
מבקריה של דבורקין באו בטענה שהתזה המרכזית של "משגל" היא כי "כל סקס הטרוסקסואלי הוא אונס." ואולם, אין בספר משפט כזה, והטענה מבוססת על המשפט בספר "אונס הוא מילה נרדפת למשגל". אך בספר, ההשוואה בין מין הטרוסקסואלי לבין כיבוש, בעלות, משת"פיות, וכדומה, נעשים בהקשר של דיונים על הדרך שבה יחסי מין מתוארים "בשיח של האמת הגברית - בספרות, מדע, פילוסופיה, פורנוגרפיה", והאכיפה של המושגים דרך הכוח החברתי שגברים מחזיקים על נשים.
דבורקין עצמה דחתה את הפרשנות הזו, כחוסר הבנה תהומי של עבודתה. כשנשאלה על כך בראיון, היא הסבירה:
העיתונאית קאתי יאנג כתבה שבין אם דבורקין התכוונה בדיוק לאמירה המיוחסת אליה ואם לאו, הגישה הכללית של דבורקין היא שסקס הטרוסקסואלי הוא אלים, וזה היינו הך, וש"לא משנה מה אומרים מגניה, דבורקין אכן הייתה אנטי-סקס."
רוני הלסטרם
ג'וני אקסטרם
יוני אקסטרם
ליטופ פלאזה
לִיטוֹפּ פלאזה (בסינית: 利通广场, באנגלית: Leatop Plaza) הוא גורד שחקים הממוקם בעיר גואנגג'ואו, סין. המגדל מתנשא לגובה של 302.7 מטר וכולל 66 קומות מעל הקרקע בנוסף ל-5 קומות תת-קרקעיות. בניית המגדל החלה בשנת 2008 ונסתיימה כעבור 4 שנים, בשנת 2012, והוא עוצב על ידי פרסיסקו גונזאלז-פולידו. הפלאזה מתפרסת על שטח של 118,988 מטרים רבועים והיא כוללת 35 מעליות.
בו לארסון
בו "בוסה" גוראן לארסון (בשוודית: Bo "Bosse" Göran Larsson, נולד ב-5 במאי 1949 במאלמו שבשוודיה) הוא כדורגלן עבר שוודי ששיחק בעמדות הקשר ההתקפי והחלוץ במאלמו ובשטוטגרט. ללארסון 70 הופעות ו-17 שערים במדי נבחרת שוודיה, עמה השתתף במונדיאל 1970, מונדיאל 1974 ומונדיאל 1978. לארסון נבחר בשנים 1965 ו-1973 ככדורגלן השנה בשוודיה, והוכתר שלוש פעמים כמלך השערים של ליגת העל השוודית.
קריירת מועדונים.
לארסון החל את קריירת הבוגרים בשנת 1962 במאלמו מליגת העל השוודית, שהפכה להיות המועדון המזוהה עמו ביותר. בעונת 1964 הוכתר לארסון לראשונה כמלך השערים של הליגה השוודית עם 17 הבקעות. בשנת 1965 זכה לארסון באליפות שוודיה עם מאלמו בעונת שיא אישית, בה הבקיע 28 שערים והוכתר שוב כמלך השערים, ונבחר בפעם הראשונה ככדורגלן השנה בשוודיה. אליפות זו הייתה התואר היחיד של לארסון בקבוצה לפני שסיים את הקדנציה הראשונה במאלמו עם 67 הבקעות ב-86 משחקים והחל לשחק בשטוטגרט מהבונדסליגה.