בישראל קובע סעיף 4 לחוק הפרשנות "מקום שמדובר באדם - אף חבר בני אדם במשמע, בין שהוא תאגיד ובין שאינו תאגיד". עם זאת נקבע כי רק אדם (כולל בני אדם אחדים) יכול להגיש תביעה בבית משפט לתביעות קטנות, אך תאגיד אינו רשאי לעשות זאת. הבדל זה אינו מהותי אלא פרוצדורלי - תאגיד המעוניין להגיש תביעה, עושה זאת בבית משפט אחר.
בפסק דין בנק המזרחי של הנשיא (בדימוס) אהרן ברק נקבע כי זכות הקניין, כפי שנקבעה ב, ניתנת לכל אישיות משפטית ולא רק לבן אדם. נימוקי פסק הדין לכך:
ברק הסתייג והוסיף כי:
בחוק ובפסיקה קיימים גם מקרי ביניים. בהליך ערעור על החלטת שר העבודה והרווחה, בית הדין הארצי לעבודה פסק שלא ניתן למכור חברה בע"מ ביחד עם רישיון שקבלה לפי חוק העסקת עובדים על ידי קבלני כוח אדם, התשנ"ו-1996. זאת, בין היתר, מפני שהרישיון ניתן לאחר בדיקת יכולותיהם, אמינותם ועברם הפלילי של האנשים אשר עומדים מאחורי האישיות המשפטית הנפרדת של החברה, כלומר האנשים השולטים בה.
שימושו העיקרי של המונח הוא במסגרת דיני החברות. הכרה מפורשת של המונח בהקשר התאגידי, ניתן למצוא בסעיף 4 לחוק החברות "חברה היא אישיות משפטית כשרה לכל זכות, חובה ופעולה המתיישבת עם אופייה וטבעה כגוף מאוגד."
הכרה משתמעת של המונח, ניתן למצוא בפס"ד אברמוב, שם הדיון נסב סביב השאלה האם להקדש ציבורי יש אישיות משפטית נפרדת. מדובר במקרה בו אישה ביקשה לרשום נכס במקרקעין על שם הקדש ציבורי וזאת כדי להשיג פטור ממס שבח. רשם המקרקעין סירב לרשום את הנכס, שכן להקדש אין אישיות משפטית נפרדת. נקבע בהקשר זה, כי כל עוד החוק לא מתייחס ואומר במפורש שהקדש ציבורי הוא אישיות משפטית נפרדת, הוא לא יהיה אישיות משפטית נפרדת.
רוב החברות מאוגדות כך שבעליהן נהנים מאחריות מוגבלת. דבר זה מצוין בשם החברה - חברה בע"מ. פס"ד משמעותי ומפורסם שדן בנושא של אישיות משפטית נפרדת בחברה בע"מ, הוא פסק דין סלומון. סלומון היה בעל מפעל עורות מצליח אשר לאחר שנים החליט להפעיל את עסקו כחברה בע"מ - סלומון בע"מ. סלומון הלווה כספים מכיסו לחברה באופן כזה שנוצר מצב שבו הפך למעשה לנושה מובטח של החברה. המשמעות של הדבר היא שניתנת לו העדיפות על פני הנושים האחרים של החברה במקרה שבו החברה מגיעה לחדלות פירעון. הנושים האחרים ביקשו לטעון כי לא ייתכן שאדם יוכל להלוות לעצמו כסף, ובערכאה הראשונה נקבע כי יועבר התשלום לנושים האחרים. אולם, לאחר שהנושא נדון בבית הלורדים, נקבע כי סלומון הוא המנצח ויוכל לקבל את הכסף לפני הנושים הלא מובטחים. מטרתו של סלומון הייתה ליהנות מאחריות מוגבלת על החובות של העסק, שכן יש לו כיס עושר אישי משלו - בית, קופת גמל וחסכון והוא יודע שהעסק מסכן אותו ולכן המעבר למתכונת של חברה בע"מ העניקה לו אחריות מוגבלת, כלומר, היה חשוף לחובות העסק רק עד השקעתו הראשונית ואז לא ניתן היה לגעת בכיס העושר האישי שלו ולכן הכל יישאר אצלו. הלכות פס"ד זה הן משמעותיות ומהותיות והלכה משמעותית לעניינינו היא כי לחברה שהוקמה יש אישיות משפטית נפרדת מזו של סלומון האיש. מכאן שלו תינתן עדיפות על פי הנושים האחרים.
Lorca הוא אלבומו החמישי של הזמר טים באקלי אשר יצא ב-1970.
פזטיירוי
פזטיירוי (מיוונית: πεζέταιροι - בני לוויה רגליים) היו חיילי חיל רגלים נושאי רמחים ששירתו בצבא המקדוני בעת העתיקה.
פזטיירוי היו החיילים שהרכיבו את הפלנקס בצבאו של אלכסנדר הגדול. הם גויסו מקרב בני מקדוניה מקוריים. לצד ההטיירוי וההיפספיסטים הם היו החלקים המלכותיים בצבאו של אלכסנדר הגדול ובין הנאמנים ביותר.
כ-9,000 פזטיירוי החלו את המסע, כשהם מאורגנים בשש חטיבות שונות. לרוב, הפזטיירוי נלחמו יחד, אם כי ידועים מקרים בהם חטיבה מסוימת נשלחה למשימתה ללא שאר החטיבות. בדומה להטיירוי, גם הפזטיירוי גויסו על פי בסיס טריטוריאלי.
נפת מסטיה
נפת מֶסטִיָה (בגאורגית: მესტიის მუნიციპალიტეტი, מילולית: מֶסטִיִיס מוניציפליטי) או סוואנתי עילית היא נפה במחוז סמגרלו וסוואנתי עילית שבגאורגיה. גובלת מצפונה ברוסיה, ממערבה בנפת אוצ'מצ'ירה שבאבחזיה, מדרום בנפת מרטווילי, נפת צ'חורוצקו, נפת צאלנג'יחה, וממזרח נפת לנטחי שבאימרתי. עד שנת 1917 נכללה בפלך כותאיסי שהשתייך ל, סוואנתי. משנת 1921 במזרה של סוואנתי עילית, ומשנת 1930 כנפת מסטיה.
השפה המדוברת בנפה היא הסוואנית בדיאלקטים באלית עילית ובאלית תחתית.
הנפה מאוכלסת ב-9,316 תושבים בצפיפות אוכלוסין של 3.06 איש לקמ"ר. היישוב העירוני (דאבא) מסטיה מהווה את המרכז המנהלתי של הנפה. כמו כן הנפה כוללת 152 כפרים ב-14 תמי: בֶּר'וֹ, אֶצֵרִי, אוֹפַּארִי, קָאלַא, לָאטַאלִי, לָאחַאמוּלָה, לֶנגֵ'רִי, מוּלַאחִי, נַאקרָה, אוּשגוּלִי, פָּארִי, צחוּמַארִי, צווִירמִי, צ'וּבֵּרִי וחָאִישִי.
גאוגרפיה.
בנפה זורמים הנהרות הבאים: האנגורי והנהרות הנשפכים אליו: אדישיסצ'אלה, מוּלחרָה, דִילרָה, נֶנסקרָה ואִיפַּארִי, חָאִישוּרָה ועוד.
היסטוריה.
בימי הביניים הייתה חלק מהמחוז ההיסטורי, סוואנתי, שהייתה חלק מהממלכה הגאורגית המאוחדת. עם התמוטטותה הסופית של הממלכה הגאורגית במאה החמש עשרה התפצלה סוואנתי לשלושה אזורי שליטה: חלקו הצפוני והמבודד - נפת מסטיה, יותר זכה בעצמאות גמורה והתנהל מאז כחברה שבטית ללא שיעבוד פיאודלי.
פרדיננד פוש
פרדיננד פוֹש (בצרפתית: Ferdinand Foch, נהגה: פרדינאן פוש; 2 באוקטובר 1851 - 20 במרץ 1929) היה מצביא צרפתי במלחמת העולם הראשונה, מרשל צרפת (1918), פילדמרשל בריטניה (1919) ומרשל פולין (1923).
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
פרדיננד פוש נולד ב-2 באוקטובר 1851 בעיר טארב (Tarbes) בחבל דרום-פירנאים שבדרום מערב צרפת. בני משפחתו היו, מזה דורות, פקידי מדינה. בנעוריו למד במכללה הישועית בסנט אטיין ואחר כך, במכללה הישועית במץ. בעודו תלמיד במץ, בשנת 1870, במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה, התנדב לצבא הצרפתי, ושירת בחיל הרגלים. לאחר סיום המלחמה, בה לא השתתף באופן פעיל, חזר ללימודיו במכללה במץ (עיר שעמדה להיספח לרייך הגרמני כתוצאה מהמלחמה). ב-1871, בשאיפתו לקריירה צבאית, הוא התקבל לאקול פוליטקניק. בשל מחסור בקצינים זוטרים, שנגרם עקב המלחמה, פוש הוצב לחיל התותחנים, בשנת 1873, לפני תום תקופת הלימודים.
עם הצבתו, הוענקה לו דרגת סגן, והוא נשלח לשרת ברגימנט תותחנים מס' 24. ב-1878, הוענקה לו דרגת סרן. בעת שהוצב בעיר רן נישא. בשנת 1885 התקבל לאקדמיה צבאית, שאותה סיים בהצטיינות בשנת 1887. בשנים 1895–1901 לימד טקטיקה והיסטוריה באקדמיה הצבאית. בשנת 1901 חזר שוב לתפקידים פיקודיים. ב-1903 קיבל דרגת קולונל והיה מפקד רגימנט התותחנים ה-35, וב-1905, התמנה לתפקיד ראש מטה הגיס החמישי באורליאן. בשנת 1907 הועלה לדרגת גנרל ומונה למפקד האקדמיה הצבאית Écoles supérieures de guerre. בשנת 1911, נתמנה לתפקיד מפקד האוגדה ה-13 בשומון, ובשנת 1913 מונה למפקד הקורפוס ה-20 בננסי.
בסדרת הרצאותיו הנודעות באקדמיה ובספריו "עקרונות המלחמה" (1903,"Les Principes de la guerre") ו"ניהול המלחמה" (1905,"La Conduite de la guerre"), העלה פוש על נס את הרצון לנצח כמפתח לניצחון. עקרון שנוסח בפתגמו "הניצחון הוא הרצון" (Victoire c'est la volonté). מתוך עקרון זה נובעים הצורך בעידוד מורל הלוחמים, רוחם ההתקפית בכל תנאי ויכולתם לחשוב ולאלתר. בניגוד לאבי תורת הלחימה הגרמני קלאוזביץ, האמין פוש שלחייל בקרב חייב להיות מרחב תמרון מחשבתי שיחרוג מהתכנון. הוא לא זלזל בנוהל קרב מסודר אך הטיף לקציניו שעליהם ללמוד לחשוב, ליזום ולהתכונן לבלתי צפוי. זאת יכולים לעשות רק מי שבטוחים בניצחון, מאמינים בו ומשתוקקים לו.
קצין שדיווח לז'ורז' קלמנסו על שיעוריו של פוש טען ש"הקצין הזה מלמד מטפיזיקה מעורפלת". ואכן, רעיונות אלה, להם היו שותפים נוספים בפיקוד הצרפתי, הובילו למרחץ דמים איום בהתקפות הנגד הצרפתיות באוגוסט 1914, בגבולה עם גרמניה, עם זאת, רוח ההתקפה והנכונות ליזום באה לידי ביטוי בהתקפה הצרפתית אשר הובילה למפנה ולבלימת הצבא הגרמני בקרב הראשון על המארן שנודע כ"נס על המארן".
מלחמת העולם הראשונה.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה פיקד פוש על הקורפוס ה-20 שהיה חלק מהארמייה השנייה בקרבות נגד הצבא הגרמני בלורן. לאחר מכן פיקד על הארמייה התשיעית בקרב הראשון על המארן. בשנת 1915 מונה למפקד קבוצת הארמיות הצפונית איתה השתתף בקרב על הנהר סום. בשנת 1917 מונה פרדיננד פוש לתפקיד ראש המטה הכללי של הצבא הצרפתי. ב-26 במרץ 1918 מונה לתפקיד המפקד העליון של כוחות בעלות הברית באירופה. באוגוסט 1918 הוענקה לו דרגת מרשל של צרפת. בשיתוף עם הפילדמרשל הבריטי דאגלס הייג תכנן פוש את המתקפה הגדולה של בעלות הברית על גרמניה, אשר החלה ב-26 בספטמבר 1918 והביאה להתמוטטות האימפריה הגרמנית ולסיום מלחמת העולם הראשונה.
לאחר המלחמה ומותו.
לאחר תום המלחמה היה פרדיננד פוש יועץ צבאי של צבא פולין בעת המלחמה הפולנית-סובייטית. על תפקיד זה הוענק לו בשנת 1923 תואר מרשל פולין. הוא ביקר את חוזה ורסאי על כך שלטענתו הקל מדי עם גרמניה, והעריך כי זהו ״אינו שלום, אלא הסכם הפסקת אש ל-20 שנה״. מילותיו היו ממש נבואיות: מלחמת העולם השנייה החלה 20 שנים ו-65 ימים לאחר מכן.
פרדיננד פוש נפטר ב-20 במרץ 1929 בפריז. הוא נקבר באינווליד, לצד נפוליאון ומצביאים צרפתים מפורסמים אחרים.
צ'נקלה