באיירן מינכן החלה במהירות בשלבי הפתיחה ושלטה במשחק, לפני שפריז נכנסה למשחק אחרי 10 דקות. בדקה ה-18 הגיעה ההזדמנות הראשונה של פריז כשקיליאן אמבפה העביר כדור לניימאר בצד שמאל של רחבת העונשין, אך בעיטתו נבלמה על ידי רגלו של שוער באיירן מנואל נוייר. בדקה ה-22, חלוץ באיירן, רוברט לבנדובסקי, קיבל את הכדור ברחבת העונשין, כשהוא בועט תוך כדי סיבוב לעבר השער אך הכדור פגע בקורה. כעבור שתי דקות, אנחל די מריה מצא את עצמו פנוי מול השער לאחר מהלך של דאבל-פס עם אנדר הררה אך בעט את הכדור מעל המשקוף. בדקה ה-25 בלמה של באיירן ג'רום בואטנג נפצע והוחלף על ידי ניקלאס זולה. בעיטה מחוץ לרחבה של הררה בדקה ה-29 פגעה בשחקן באיירן ונהדפה החוצה, בעוד שנגיחה של לבנדובסקי נעצרה על ידי קיילור נבאס שוערה של פריז בדקה ה-31. בדקה ה-45, מסירה רעה של דויד אלאבה בקו האחורי של באיירן הגיעה לקיליאן אמבפה, זה הגיע אל השער לאחר דאבל פס עם הררה אך נוייר הצליח לעצור את הכדור. בתוספת הזמן של המחצית קינגסלי קומאן נפל ברחבה לאחר שנפגע מזרועו של תילו קהרר אך השופט דניאלה אורסטו דחה את טענות באיירן לפנדל, ושרק לסיום המחצית הראשונה שהסתיימה בתוצאה 0–0.
בדקה ה-59 כבשה באיירן את השער היחיד במשחק שהגיע מנגיחה של קומאן, בוגר האקדמיה של פריז סן-ז'רמן. תומאס מילר העביר מסירה של סרג' גנאברי בחזרה למגן הימני יוזואה קימיך, שהגביה את הכדור מהפינה הימנית שמחוץ לרחבה לעבר קומאן שהיה ללא שמירה, וזה נגח לעבר השער של נבאס והכניע אותו. לאחר השער, באיירן יצרה במהירות הזדמנויות נוספות במחצית המגרש של פריז אך לא הצליחה לנצל אותן. בהמשך באיירן עברה לגישה הגנתית יותר, ובדקה ה-70 נוייר ביצע הצלה נוספת לאחר שמרקיניוס הברזילאי מצא את עצמו לבד מול נויר אחרי מסירה של אנחל די מריה לצד שמאל של הרחבה. שלוש דקות לאחר מכן אמבפה ספק הוכשל ברחבה על ידי קימיך אך השופט אורסטו שוב החליט שלא להעניק פנדל. ההזדמנות האחרונה של פריז הגיעה בתוספת הזמן, אמבפה מסר כדור מתוך הרחבה לניימאר שהסתובב בחדות ובעט לעבר הקורה הרחוקה אך גם רגלו המושטת של המחליף אריק מקסים צ'ופו-מוטינג לא הגיעה לכדור שחלף ליד הקורה ויצא החוצה. דקות לאחר מכן הגיעה שריקת הסיום כשלוח התוצאות מראה 1–0 לבאיירן מינכן.
הרכבי הקבוצות.
שופטים.
שופט: דניאלה אורסטו קוונים: לורנצו מנגנלי, אלסנדרו גיאלנטיני שופט רביעי: אובידיאו האטגאן שופט וידאו: מסימיליאנו איראטי
שופט וידאו שני: מרקו גידה, שופט וידאו לנבדל: רוברטו דיאז פרז דה פלומרשופט וידאו תומך: אלחנדרו הרננדז הרננדז
זוויות צמודות
עבריין נוער
המינהל הראשי לביטחון פנים של משטרת רוסיה
המינהל הראשי לביטחון פנים של משטרת רוסיה, רשמית המינהל הראשי לביטחון פנים של משרד הפנים של הפדרציה הרוסית (ברוסית: Главное управление собственной безопасности МВД России, בראשי תיבות: ГУСБ МВД РФ) הוא שמה של יחידת סמך משטרתית, המהווה יחידה מבצעית עצמאית במשרד הפנים של הפדרציה הרוסית, האחראית לחקירות שוטרים. פעילויות המינהל מתואמות ונשלטות באופן אישי על ידי שר הפנים של רוסיה.
היסטוריה.
המינהל הראשי לביטחון פנים של משרד הפנים ברוסיה הוקם בדצמבר 1995, כגוף לחקירות פנים וחקירת שוטרים שהפרו חוק. בנובמבר 2004 הוקמה המחלקה לביטחון פנים של משרד הפנים של רוסיה במסגרת ארגון מחדש של מבנה משרד הפנים, בהתאם לצו נשיא רוסיה מיום 5 בנובמבר 2004 מספר 1407.
בעת הקמתה המחלקה נועדה למנוע מאנשי המשטרה לבצע מעשים לא חוקיים ולמנוע קליטת בעלי עבר פלילי לעבודה במשרד הפנים, למנוע ולגלות פשעים ושחיתות מצד עובדי המשרד, פקידי ממשל פדרליים, עובדי המשטרה ואזרחים בשירות המשטרה. סוכנויות לביטחון פנים היו קיימות מאז ומתמיד בכל המבנים: בוועדה לביטחון המדינה (ק.ג.ב.) ובמשרד הפנים של ברית המועצות פעל כוח חקירות שכזה, ההבדל הוא שבתקופה הסובייטית, אמצעי ההשפעה הוקצו לשירותי כוח אדם והיו בעלי אופי חינוכי, שכן ההפרות היו בעיקר משמעתיות.
בתנאי השוק שנוצרו לאחר התפרקות ברית המועצות, שוטרים רבים התפתו להתעשר בקלות. מספר הפשעים שביצעו קציני אכיפת החוק גדל, מה שאילץ את המדינה ומשרד הפנים ליצור בשנת 1995 גוף מיוחד למאבק בשוטרים שהפרו חוק. שירותים דומים קיימים במשטרות באירופה ובאמריקה שנים רבות וסמכויותיהם ומצבת כח האדם גדולה משמעותית מהגוף הרוסי. לדוגמה, מחלקת חקירות הפנים של משטרת ניו יורק מעסיקה יותר מ-540 עובדים - פי שלושה יותר ממחלקת ביטחון הפנים במשטרת מוסקבה.
בשנת 2011 פתרו עובדי השירות 5,000 פשעים שביצעו נציגי רשויות אכיפת החוק. שני שלישים מהם הואשמו בלקיחת שוחד והתעללות בעצורים בעת תפקידם.
הארבורטום הלאומי של ארצות הברית
הארבורטום הלאומי של ארצות הברית (באנגלית: United States National Arboretum) הוא ארבורטום בצפון-מזרח וושינגטון די. סי., בירת ארצות הברית.
הארבורטום מופעל על ידי מחלקת החקלאות של ארצות הברית (משרד החקלאות).
האבורטום הוקם בשנת 1927 בחוק של הקונגרס, ביוזמתו של הבוטנאי הראשי של משרד החקלאות של ארצות הברית - פרדריק ורנון קוביל.
ב-11 באפריל 1973, נוסף הארבורטום למרשם הלאומי של מקומות היסטוריים.
שטחו של הארבורטום 1.8 קילומטרים רבועים, והוא ממקם 3.5 קילומטרים מצפון-מזרח לבניין הקפיטול. הארבורטום גובל בשדרת ניו יורק צפון-מזרח (New York Avenue, NE), וברחוב R צפון-מזרח (R Street, NE), ולארבורטום כניסות משני רחובות אלה; אורכם של שבילי הארבורטום 15.3 קילומטרים.
בנוסף לאתר המרכזי שבעיר וושינגטון, לארבורטום שתי תחנות מחקר - תחנת המחקר החקלאית הנרי א. וולס, בלטסוויל - בעיר בלטסוויל, במדינת מרילנד, והשני בעיר מקמינוויל, במדינת טנסי.
הארבורטום הוא מרכז מחקר בוטני, של משרד החקלאות של ארצות הברית, החוקר עצים, שיחים, דשא, ומפתח צמחי נוי. בארבורטום הלאומי יש ספרייה וכן אוסף היסטורי (ארכיון), וכן עשבייה נרחבת ובה מעל 600,000 דגימות של צמחים.
בארבורטום מבקרים למעלה מ-600,000 מבקרים מדי שנה.
היסטוריה.
הארבורטום הלאומי של ארצות הברית נוסד רשמית בחוק של הקונגרס ב-4 במרץ 1927. החוק אישר להקים את הארבורטום על הר המילטון (Mount Hamilton), אך לא הקצה כספים לפרויקט. האזור שהוקצה התאים להקמת ארבורטום בשל תנאי האקלים בו, ובשל היותו שטח חשוף מבנייה.
עשרה חודשים מאוחר יותר, נשיא ארצות הברית קלווין קולידג', חתם על חוק שמקצה 300,000 דולר לבניית הארבורטום הלאומי. שטח ראשוני (של 764 דונמים) נרכש בשנת 1928. שטחים נוספים נרכשו ב-1938, 1948 ו־1949 (בסך כולל של 1,804 דונמים).
ב־11 באפריל 1973 הוכרז הארבורטום כאתר מורשת היסטורי לאומי, על פי קטגוריה II במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים בשל היותו בעל "חשיבות התורמת באופן משמעותי למורשת התרבותית וליופי החזותי של מחוז קולומביה.".
הגנים והאוספים.
אוסף הבונסאי והפנג'ינג הלאומי.
אוסף מוזיאון הבונסאי והפנג'ינג הלאומי מתחלק בין ביתן יפן, ביתן סין, וביתן צפון אמריקה, וכלל אוספי בונסאי, פנג'ינג, וגונגשי.
פסלים ואנדרטאות.
עמודי הקפיטול.
עמודי הקפיטול (National Capitol Columns) הם קבוצה של 22 עמודים קורינתיים אשר היו פעם חלק מאכסנדרת המבוא המזרחית של בניין הקפיטול, בין השנים 1828 עד 1958. העומדים הוסרו בעת הרחבה של בניין הקפיטול (בעקבות החלפת כיפת הקפיטול). העמודים הועברו ממחסן לגן הבוטני בשנת 1988, והאנדרטה נחנכה בשנת 1990.
מתחם איחוד התאגדות לבני הבנייה.
חורבות של מתחם איחוד התאגדות לבני הבנייה (United Brick Corporation Brick Complex) ממוקמות לאורך הגבול-הצפון מערבי של האבורטום. המתחם כולל כבשנים, אשר נרכשו על ידי משרד החקלאות האמריקאי בשנת 1976, הוכרו כאתר מורשת היסטורי לאומי בשנת 1978. האתר אינו נגיש לציבור.
פסלים.
אוסף קטן של פסלים ממוקם בארבורטום, ובהם הפסל "טקס מפוצל" מעשה ידי הפסלת האמריקאית בוורלי פלפל.
אדפורטון
אדפורטון (באנגלית: Adforton) הוא כפר קטן בצפון הרפורדשייר, אנגליה. הכפר נמצא על כביש A4110 כ-35 קילומטר צפונית להרפורד ולווימור, והיא קרובה לגבול ויילס.
היסטוריה.
במילון הטופוגרפי של אנגליה ו-וויילס משנת 72–1870 אדפורטון מתוארת כך .
דמוגרפיה.
גודל האוכלוסייה בעיירה היה נתון לשינויים במשך השנים, כאשר השיא היה במפקד של 1901 אז נמנו 205 תושבים, נקודת השפל נספרה במפקד של שנת 2001 עם 108 תושבים. ניתן גם לזהות שינויים באופי התעסוקתי של התושבים, לעומת המפקד ב-1881 אז היה העיסוק הדומיננטי בקרב הגברים בחקלאות - 32 מהגברים. ב-2011 עיקר העיסוק של הגברים היה במקצועות הדורשים מיומנות. השוני הבולט יותר הוא בקרב הנשים, שם בשנת 1881 המספר הבולט ביותר הוא של נשים ללא עיסוק מוגדר - 29 נשים. ב-2011 רוב הנשים עסקו כבר במקצועות מוגדרים.
כנסייה.
כנסיית סנט אנדרס תוכננה ונבנתה בשנת 1875 על ידי האדריכל ג'ון פולארד סדון. עד אז הייתה בכפר רק קפלה פרימיטיבית שנבנתה בשנת 1863. הכנסייה משמשת גם כאולם הקהילתי.
פרנץ ברנדל
קארל (קארלו) פרנץ (פרנצ'סקו) ברנדל (בגרמנית: Carlo Francesco Brandel; 26 בנובמבר 1811 – 25 בנובמבר 1868) היה מבקר מוזיקה גרמני, עיתונאי, מוזיקולוג והיסטוריון מוזיקה בולט בתקופה הרומנטית, שידוע בעיקר כממשיך דרכו של רוברט שומאן כעורך כתב העת-Neue Zeitschrift für Musik וכהוגה של הביטוי האסכולה הגרמנית החדשה.
ביוגרפיה.