נבינסון השיג עבודה מחיל האוויר המלכותי בתיאור אנשי טיסה המתכוננים לפשיטת בדייפ באוגוסט 1942 והם גם אפשרו לו לטוס במטוסיהם כדי לצייר תמונות ממלחמת האוויר. הוא הציג לוינסטון צ'רצ'יל ציור, נוף ענן שכותרתו "שדות הקרב של בריטניה", כמתנה לאומה, שעדיין תלוי ברחוב דאונינג.
זמן קצר לאחר מכן שבץ שיתק את ידו הימנית וגרם ללקות בדיבור.
נבינסון לימד את עצמו לצייר ביד שמאל והציג שלוש תמונות באקדמיה המלכותית בקיץ 1946. הוא השתתף בתערוכה זו, בסיוע אשתו קתלין, בכיסא גלגלים אך נפטר כעבור כמה חודשים בגיל חמישים ושבע.
Title (בעברית: כותרת) הוא אלבומה של הזמרת מייגן טריינור אשר יצא שלא באופן עצמאי ואלבומה הרביעי בכללי אשר יצא ב-9 בינואר 2015 על ידי אפיק רקורדס. האלבום מהווה המשך ל־EP שלה אשר יצא על גביי אותו שם בספטמבר 2014 והכיל 4 שירים מתוך האלבום המלא. רוב השירים באלבום נכתבו והולחנו על ידי טריינור עצמה וקווין קדיש והופקו על ידי קדיש עצמו ובנוסף גם הזמרים כריס גלבודה וג'סי פרייסור שימשו ככותבים באלבום. באלבום התארחו הזמרים ג'ון לג'נד ושיי קרטר. מבחינה מזויקלית האלבום היה מושפע מאהבה של הזמרת לאלבומים אשר היו פופולארים וטרנדים בעבר וממוזיקת שנות ה-50 וה-60. האלבום משלב מספר סגנונות ביניהם מוזיקה קאריבית, דו-וופ, היפ הופ, סוקה ופופ.
עם יציאתו האלבום הגיע למקום הראשון בארצות הברית כאשר מכר באותו שבוע 238 אלף עותקים במכירות משולבות, כאשר 195 אלף מתוכם היו במכירות נקיות. בנוסף הוא גם הגיע למקום הראשון בסקוטלנד, אוסטרליה, קנדה, ניו זילנד ובריטניה. כניסתו אל המקום הראשון באוסטרליה הפכה את טריינור לאמן הראשון מאז מייקל ג'קסון שהיה חתום באפיק רקורדס והצליח להגיע להישג זה. מתוך האלבום יצאו 4 סינגלים: "All About That Bass" אשר יצא כסינגל הראשון מהאלבום ומה-EP בעל אותו השם ב-30 ביוני 2014 וזכה להצלחה אדירה כאשר הגיע לקום הראשון ב-58 מדינות שונות ומכר נכון לאפריל 2015 11 מיליון עותקים מה שהופך אותו לאחד מהשירים הנמכרים ביותר בהיסטוריה. הסינגל השני היה "Lips Are Movin" אשר יצא כסינגל ב-21 באוקטובר של אותה שנה וזכה להצלחה ענקית גם כן כאשר מכר 5.5 מיליון עותקים מה שהפך אותו לאחד מהשירים הנמכרים ביותר באותו עשור. הסינגל השלישי מהאלבום היה השיר "Dear Future Husband" אשר גם זכה להצלחה כאשר הגיע למקום ה-14 בארצות הברית ולעשרים העליונים ב-11 מדינות נוספות ובנוסף הגיע למעמד פלטינה משולשת במדינה ולמעמד פלטינה או יותר ב-3 מדינות נוספות. הסינגל הרביעי והאחרון מהאלבום היה השיר "Like I'm Gonna Lose You" אשר יצא ב-23 ביוני 2015 והגיע למקום ה-8 בארצות הברית ובכך הפך לשיר הרביעי מהאלבום שמגיע לעשרים העליונים בארצות הברית. בנוסף הוא גם הגיע למעמד זה בעוד מספר מדינות נוספות ובנוסף גם למעמד פלטינה מרובעת בארצות הברית ולמעמד פלטינה או יותר בעוד 5 מדינות נוספות.
על מנת לקדם את האלבום הופיעה הזמרת בהופעות ציבוריות ביניהן בפסטיבל ג'ינגל בול. בנוסף גם יצאה הזמרת לשני סיבובי הופעות That Bass Tou ו-MTrain Tour. נכון להיום האלבום מכר 3 מיליון עותקים בארצות הברית מה שמזכה אותו למעמד פלטינה משולשת במדינה ובנוסף הגיע למעמד של פלטינה או יותר בעוד 7 מדינות נוספות. במכירות נקיות מכר האלבום נכון לסוף שנת 2015 1.8 מיליון מה שהפך אותו לאלבום הנמכר ביותר באותה שנה במכירות נקיות.
בוב היל
רוברט "בוב" היל (באנגלית: Robert "Bob" Hill; נולד ב-24 בנובמבר 1948) הוא מאמן כדורסל אמריקאי. אימן בעברו את קבוצות ליגת ה-NBA ניו יורק ניקס (1986–1987), אינדיאנה פייסרס (1990–1993), סן אנטוניו ספרס (1994–1996) וסיאטל סופרסוניקס (2005–2007). מאזנן הכולל של הקבוצות אותן אימן ב-NBA הוא 310 ניצחונות ו-293 הפסדים (51.4%).
קריירת מכללות.
היל נולד בקולומבוס שבאוהיו, וגדל בעיר וורת'ינגטון הסמוכה. בשנת 1967 החל ללמוד באוניברסיטת המדינה של באולינג גרין אשר בצפון אוהיו, ובשלוש עונותיו בקבוצת הכדורסל שלה קלע 2.2 נקודות בממוצע למשחק.
קריירת אימון.
בשנת 1979 החל את קריירת האימון שלו, כעוזר מאמן בקבוצת אוניברסיטת קנזס. לאורך שש עונותיו בתפקיד שירת תחת המאמנים הראשיים טד אוונס ולארי בראון.
לקראת עונת מונה לעוזר מאמן בניו יורק ניקס, תחת המאמן יובי בראון. במהלך העונה העוקבת החליף את בראון כמאמן הראשי של הניקס, ועד לסיום העונה הדריך אותה למאזן ניצחונות שלילי 20–46. בקיץ 1987 פוטר מהתפקיד, והוחלף על ידי ריק פיטינו.
בקיץ 1988 מונה למאמן הראשי של קבוצת וירטוס בולוניה האיטלקית. בעונתו היחידה בתפקיד זכתה בולוניה בגביע האיטלקי, בהובלתו של הרכז מייקל ריי ריצ'רדסון. בסיום עונת 1988/1989 התפטר היל, ובמקומו מונה עוזרו אטורה מסינה למאמן הקבוצה.
בעונת הצטרף לצוות האימון של דיק ורסאצ'ה באינדיאנה פייסרס, ולאחר כעונה וחצי, בדצמבר 1990, החליף את ורסאצ'ה כמאמן הקבוצה. בסיום אותה עונה, כמו גם בשתי העונות הבאות, הודחה אינדיאנה מפלייאוף ה-NBA כבר בסיבוב הראשון. לאורך התקופה העמידו הפייסרס מאזן כולל של 113 ניצחונות ו-108 הפסדים.
באוגוסט 1994, לאחר עונה אחת כעוזר מאמן באורלנדו מג'יק, מונה למאמן הראשי של סן אנטוניו ספרס במקומו של ג'ון לוקאס. בעונת השיגה סן אנטוניו את המאזן הטוב ביותר בליגה (62–20), והעפילה לגמר האזור המערבי בפלייאוף, הודות ליכולת שיא של ה-MVP של העונה דייוויד רובינסון. בעונה העוקבת רשמו הספרס את המאזן השני בטיבו במערב (59–23), והודחו בחצי גמר המערב על ידי יוטה ג'אז. בתחילת עונת נפצע רובינסון בגבו, ובהיעדרו הפכה הקבוצה לאחת החלשות ביותר בליגה; כאשר עמד מאזן הספרס על 3 ניצחונות ו-15 הפסדים, פיטר הג'נרל מנג'ר גרג פופוביץ' את היל מאימון הקבוצה, ומינה את עצמו למחליפו.
בין השנים 1999–2003 אימן את קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת פורדהם, אשר בניו יורק. לאורך התקופה השיגה הקבוצה 36 ניצחונות ו-78 הפסדים (31.6%), ולאחר שרשמה את מאזנה הגרוע אי פעם (2–26) בעונת 2002/2003, פוטר היל מתפקידו. לאורך התקופה אימן בפורדהם את שחקן ה-NBA לעתיד סמוש פארקר, ואת השחקן הישראלי מושון יעקוסי.
בינואר 2006 מונה היל למאמן הראשי של סיאטל סופרסוניקס, במקומו של בוב וייס. עד לסיום עונת רשמה סיאטל תחת היל מאזן שלילי 22–30, ובעונה העוקבת העמידה יחס ניצחונות דומה; 31–51. בקיץ 2007 פוטר היל מתפקידו, ובמקומו מונה פי. ג'יי. קרליסימו.
בשנת 2011 אימן לתקופה קצרה את קבוצת "טוקיו אפאצ'י" מליגת העל היפנית.
בפברואר 2016 מונה לעוזרו של מאמן פיניקס סאנס הנכנס, ארל ווטסון, אשר החליף את ג'ף הורנסק כמאמן הקבוצה. בסיום עונת עזב את הסאנס, ומאז לא חזר לאמן.
סמי אלאגי
סמי אל-עלאגוי
יצחק דוידי
יצחק דוידי (נולד ב־17 בנובמבר 1937) הוא תת-אלוף בדימוס, אשר שירת בחיל הים הישראלי. לאחר שחרורו שימש בין היתר כמנהל נמל אשדוד ומנכ"ל מפעלי המלט נשר.
ילדות.
דוידי נולד בחיפה ב-17 בנובמבר 1937, להוריו שמשון וחנה דוידוביץ', בן אמצעי מתוך שלושה.
המשפחה התגוררה בשכונת הדר הכרמל, שם למד דוידי בבית הספר הריאלי. הוא היה חניך בתנועת הצופים, ובגיל שתים-עשרה הצטרף לצופי ים בחיפה, ובמסגרת זו עבר קורס מפקדי סירות. לתקופת חניכותו בצופי ים הייתה השפעה מכרעת על מהלך חייו.
לאחר עשר שנות לימוד בריאלי, עבר לבית ספר מבואות ים במכמורת, שם הצטיין הן בלימודים המעשיים והן התאורטיים.
שירות צבאי.
קורס חובלים.
דוידי התגייס לצה"ל ב-2 באוגוסט 1955, ולאחר טירונות בבה"ד 4, הצטרף לקורס חובלים מחזור ה' שהחל בנובמבר 1955. במהלך הקורס התרחשו שני אירועים משמעותיים שבהם השתתפו החניכים:
עם סיום מבצע קדש, חודש הקורס, והוא הסתיים בדצמבר 1957.
שירות ביחידות החיל.
תפקידים ראשונים: עם סיום קורס החובלים, הוצב דוידי לשירות באח"י חיפה (ק-38) שנלקחה שלל מהצי המצרי כשנה לפני כן. ולאחר שמונה חודשים, עבר ליחידה 788 בכנרת, כסגנו של סרן ראובן שדמי. ה"יחידה" הייתה ממוקמת באותה עת בקיבוץ גינוסר, ועקב הסכמי שביתת הנשק, שאסרו פעילות צבאית בגזרה, "התחפשו" החיילים והקצינים לשוטרים וקציני משטרה. לאחר תקופה קצרה, מונה דוידי כמ"מ מפקד "היחידה". זירת הכנרת התאפיינה בתקריות רבות מול הסורים, אשר ניסו להפריע ולחבל בפעילות הדייגים הישראליים בכנרת.
שייטת הצוללות: בעקבות רכש הצוללות הראשונות על ידי חיל הים, הוקמה ב-1959 שייטת הצוללות. בתחילת אותה שנה הצטרף דוידי לקורס הכנה לצוללנים בבה"ד חיל הים, ולאחר קורס בסיסי נשלח לאנגליה לבסיס הצוללות בפורטסמות', שם היה מיועד להיות קצין הגנ"ק של אח"י רהב. במהלך ההכשרה בפורטסמות' על ידי מדריכים בריטיים, התאמן הצוות על צוללות בריטיות. בספטמבר 1959, הוחלט לשנות את ההצבה של דוידי מאח"י רהב לאח"י תנין. בנובמבר 1959 יצאה התנין בדרכה לישראל, הפלגה ששולבו בה אימונים, צלילות ותדלוקים. תקלת תקשורת מנעה מהצוללת ליצור קשר עם האדמירליות הבריטית ועם מפקדת חיל הים, והדבר עורר חרדה במפקדה. התקלה תוקנה בסופו של דבר בגיברלטר.
ב-19 בדצמבר 1959, הגיעה אח"י תנין – הצוללת הישראלית הראשונה – לנמל חיפה, והתקבלה ברוב כבוד והדר. דוידי שירת בשייטת הצוללות חמש שנים, במהלכן גם שירת כמפקד בית ספר לצוללנים, וסיים בהצטיינות קורס קציני גנ"ק. בסוף 1963 הייתה בחיל הים רק צוללת אחת פעילה, ודוידי עבר לשרת כקצין גנ"ק של אח"י חיפה, ולאחר מכן כקצין גנ"ק בכיר של אח"י יפו, והועלה לדרגת רס"ן.