ביולי 2004 נמכר ינסן לורדר ברמן מהבונדסליגה תמורת מיליון אירו, לאחר שריאל מורסיה הפעילה סעיף בחוזהו שהחתים את ינסן לשנתיים נוספות, ומנע ממנו לעבור בהעברה חופשית על אף ירידת הליגה. ורדר ברמן הייתה אז הדאבליסטית הטרייה בגרמניה, והתחזקה לקראת מאבקיה בליגת האלופות. ינסן שיתף פעולה בקישור הקבוצה עם יוהאן מיקו, פביאן ארנסט, טים בורובסקי ופרנק באומן, אך הקבוצה כשלה בליגת האלופות, והודחה לאחר תבוסות בשמינית הגמר לאולימפיק ליון בתוצאות 3-0 ו-2-7. בעונת 2005/06 סיים ינסן עם ברמן במקום השני בבונדסליגה, וזכה עם הקבוצה בגביע הליגה הגרמנית לאחר ניצחון בגמר על באיירן מינכן בתוצאה 2-0. ינסן שיחק בגמר זה 77 דקות, והוחלף על ידי בן ארצו לאון אנדראסן. בינואר 2008 חתם ינסן על הארכת חוזהו בורדר ברמן עד לתום עונת 2010/11, אך כבר בעונת 2008/09 פחתה משמעותית כמות ההופעות של ינסן בקבוצה. ינסן לא נטל חלק בשני הגמרים בהם השתתפה ורדר ברמן באותה עונה-בזכייה שלה בגביע הגרמני לאחר ניצחון 1-0 על באייר לברקוזן, ובהפסד של ורדר ברמן לשחטאר דונצק בתוצאה 2-1 בגמר גביע אופ"א. במאי 2011 הותר חוזהו של ינסן בקבוצה חודש לפני סיומו, לאחר שהלין על צוות האימון בראשותו של תומאס שאף, שהשאיר אותו מחוץ לסגל במשחק מול בורוסיה דורטמונד. על המקרה אמר המנהל הספורטיבי של ורדר ברמן קלאוס אלופס, שינסן שוחרר כדי ליצור אפקט מיידי, ושאינו נמצא בתוכניות של הקבוצה לעתיד. ינסן עזב את ורדר ברמן לאחר שבע עונות, בהן ערך 133 הופעות ליגה והבקיע שבעה שערים.
לאחר שעזב את ורדר ברמן, חתם ינסן בשורות העולה החדשה לסרייה א' האיטלקית, נובארה. ינסן ערך שש הופעות בלבד בנובארה, שירדה ליגה בתום עונה אחת, אך האריך את חוזהו בקבוצה עד לשנת 2013. בשנה זו, שיחק בפ.צ. קופנהגן מליגת העל הדנית, שם ערך עשר הופעות, וזכה עם הקבוצה באליפות. לאחר מכן שיחק שתי עונות בסונדסרייקה ועונה נוספת בלינגבי בולדקלוב, ופרש ממשחק פעיל בשנת 2016.
קריירה בינלאומית.
ינסן שיחק בנבחרת דנמרק עד גיל 19 וערך במדיה 16 הופעות, ובנבחרת דנמרק בכדורגל עד גיל 21, בשורותיה ערך 19 הופעות. בפברואר 2002 ערך את הופעת הבכורה במדי נבחרת דנמרק הבוגרת, אך לא זומן למונדיאל 2002. בשנת 2004 זומן ינסן ליורו 2004 על ידי המאמן מורטן אולסן. בטורניר זה פתח ינסן בשלושת משחקיה של דנמרק בשלב הבתים, אך את ההפסד לנבחרת צ'כיה ברבע הגמר, ראה ינסן מהספסל. בטורניר זה, שיתף דניאל ינסן פעולה עם אחיו, ניקלאס ינסן.
לאחר שכשל להעפיל עם נבחרת דנמרק למונדיאל 2006 ויורו 2008, הבקיע ינסן שער ניצחון בדקה ה-92 מול נבחרת פורטוגל במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010, שהסתבר בדיעבד כשער שהקנה לדנמרק את המקום הראשון בבית, ואילץ את פורטוגל להגיע למונדיאל דרך משחקי הפלייאוף. ינסן זומן לסגל הדני למונדיאל 2010 עצמו, ונכנס כמחליף במחצית המשחק מול נבחרת קמרון, בו ניצחה דנמרק בתוצאה 2-1. בשני המשחקים האחרים בשלב הבתים, דנמרק הפסידה וינסן לא שיחק. הופעתו של ינסן מול נבחרת קמרון הייתה ה-52 והאחרונה במדים הלאומיים.
תארים.
עם ורדר ברמן:
עם פ.צ. קופנהגן:
אבולפרג' הארון
אבולפרג' הרון
אבולפרג' הרון אבן אלפרג'
אחיות (סדרת דרמה)
אחיות (Sisters) היא סדרת דרמה אמריקאית ששודרה ב-NBC במשך שש עונות מ-1991 עד 1996.
עלילה.
הסדרה עוסקת בארבע אחיות המתגוררת באילינוי, אלכס העשירה הנשואה למנתח פלסטי, טדי האלכוהוליסטית לשעבר, ג'ורג'י, עקרת בית ופרנקי, אשת עסקים המכורה לעבודתה. אביהן של הארבע רצה מאוד שיוולדו לו בנים וקרא לכל אחת מבנותיו בכינויים גבריים ועקב עבודת אביהן כרופא נעדר רבות מהבית ואמן סבלה מהזנחה.
בשתי העונות הראשונות של הסדרה כל פרק התחיל בכך שארבע האחיות יושבות ביחד בסאונה ומדברות ביניהן.
דניאל יינסן
סנדרה הס
סנדרה הס (Sandra Hess; נולדה ב-27 במרץ 1968) היא שחקנית שווייצרית.
ביוגרפיה.
הס נולדה בציריך, ובגיל חמש עשרה היא החלה לעבוד כדוגמנית בפרסומות לטלוויזיה. לאחר סיום התיכון היא החלה ללמוד משפטים באוניברסיטת ציריך, ולפני שסיימה את התואר נסעה לארצות הברית על מנת לפתח שם קריירת משחק.
ב-1992 הופיעה בסרט "העולם על פי קליפורניה מן" לצד שון אסטין.
ב-1997 שיחקה את סוניה בלייד בסרט "מורטל קומבט 2" ושיחקה בסרט האימה "משמרת לילה" שכתב סטיבן סודרברג, וכיכבו בו יואן מקגרגור ולורן גרהאם.
ב-1998 שיחקה בפרק של הסדרה "איש הנצח", ושיחקה בתפקיד ראשי בעונה השנייה של סדרת הפעולה האמריקאית "".
היא גילמה את דמותה של וייפר בסרט טלוויזיה המבוסס על הקומיקס לצד דייוויד הסלהוף.
היא שיחקה בתפקידי אורח בסדרות הטלוויזיה , גולשים בזמן, CSI ובניחוש חוקר.
ב-2008 שיחקה תפקיד קבוע של עורכת דין באופרת הסבון הרפואית "בית חולים כללי".
הס נשואה לשחקן מייקל טרוקו.
אמילי ווף
אמילי ווף (באנגלית: Emily Woof; נולדה ב-1967) היא שחקנית וסופרת אנגלייה. היא ידועה בעיקר מתפקידיה בטלוויזיה בהם ננסי במיני-סדרה "אוליבר טוויסט" משנת 1999, ובסרטים "ללכת עד הסוף", "סוחרי העץ", "ולווט גולדמיין", "תמימות מופלאה", "Silent Cry" ו"ליגה של גברים - האפוקליפסה".
ביוגרפיה.
ווף נולדה גדלה בניוקאסל. אביה, ד"ר רוברט ווף, היה מנהל קרן וורדסוורת' . היא למדה באוניברסיטת אוקספורד. הופעותיה הראשונות על במת התיאטרון היו בטרילוגיית הצגות יחיד "סקס", "סקס 2" ו"סקס 3". חלקים מהצגות אלה מבוצעות על גבי טרפז. אחרי שסיימה את לימודי התואר היא למדה להופיע על טרפז בבריסטול.
הופעותיה של ווף בסרטים "ללכת עד הסוף" (1997), "מצלמים פיות" (1997), "ולווט גולדמיין" (1998) ו"סוחרי העץ" (1998) ביססו את שמה כאחת השחקניות הצעירות המובילות.
בטלוויזיה שיחקה ווף בסדרות דרמה תקופתיות כמו "מידלמארץ'" ו"אוליבר טוויסט", וגם בדרמות עכשוויות כמו "Killer Net" וקומדיות ("המופע של רוני אנקונה"). ב-2016 השתתפה באופרת הסבון "קורוניישן סטריט".
ווף כתבה את המחזות "סקס", "סקס 2", "סקס 3" ו-"Revolver". לרדיו כתבה את "Pianoman", כ "Baby Love" ו-"Home to The Black Sea". עוד כתבה וביימה שני סרטים קצרים "Between The Wars" ו-"Meeting Helen".
במאי 2010 יצא לאור הרומן הראשון של ווף "The Whole Wide Beauty" () בהוצאת פאבר ופאבר. הרומן השני שלה "The Lightning Tree" פורסם במרץ 2015.
חיים אישיים.
ווף חיה בצפון לונדון ולה שני ילדים.
חסרי לשוניים
שאלתיאל
רנה מלנסטיין
רנה מלנסטיין (בהולנדית: René Meulensteen; נולד ב-25 במרץ 1964) הוא שחקן עבר ומאמן כדורגל הולנדי המשמש כעוזר מאמן נבחרת אוסטרליה.
ביוגרפיה.
קריירת משחק.
רנה מלנסטיין נולד וגדל בעיירה באוגן הנמצאת במחוז צפון בראבנט שבדרום הולנד. הוא החל את קריירת המשחק שלו במחלקת הנוער של הקבוצה המקומית ויוס 38. בשנת 1982, בגיל 18, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת הבוגרים, שמשחקת בליגה העשירית, ובתום העונה עזב את הקבוצה. בשנת 1983 חתם בוול הארדינג מהליגה השביעית. לאחר חמש שנים, בעונת 1988/1989, מלנסטיין שב לקבוצת נעוריו, אך לאחר שנה, עבר לקבוצת דה טרפרס, אשר שיחקה אז בליגה החמישית. לאחר שנתיים, בעונת 1991/1992 מלנסטיין עבר לניימכן מליגת העל ההולנדית, אך לא זכה לשחק בה, מכיוון שבילה את השנתיים הבאות בקבוצת המילואים של המועדון. בשנת 1993 מלנסטיין פרש ממשחק פעיל בגיל 30. בתקופה זו קיבל רישיון אימון.
קריירת אימון.
את קריירת האימון שלו התחיל מלנסטיין בשנת 1982, כאשר עלה לבוגרים של ויוס 38 והחל לאמן בקבוצת הנוער של המועדון. כשעבר לשחק בניימכן, אימן במקביל את קבוצת הנוער שלה. בשנת 1993, לאחר שפרש ממשחק פעיל, מלנסטיין טס לקטר ואימן במשך כשש שנים את הנבחרת הלאומית של קטר עד גיל 18. בשנת 1999 מונה למאמן קבוצת אל-גארפה מליגת העל הקטרית, והוביל אותה לזכייה בגביע הערבי. בשנת 2000, מלנסטיין עבר למתחרה הגדולה של אל-גארפה - א-סד, אותה אימן למשך עונה אחת, בה זכתה בגביע אמיר קטר, שהוא הגביע הקטרי.
בשנת 2001 מונה מלנסטיין למאמן מחלקת הנוער של מנצ'סטר יונייטד, תפקיד אותו מילא במשך ארבע שנים עד לשנת 2005, כשהשיג את רישיון הפרו שלו להיות מאמן בכיר באירופה. באותה השנה הוא מונה לתפקיד מאמן קבוצת המילואים של יונייטד. בשנת 2006, מלנסטיין עזב את יונייטד ומונה למאמנה של ברונדבי הדנית למשך שלוש עונות, אך פוטר באמצע עונת 2006/2007 בגלל תוצאות רעות. ב-17 בינואר 2007, הוא שב למנצ'סטר יונייטד, הפעם לקבוצה הראשונה, בתור עוזר מאמן לאלכס פרגוסון. בשנת 2013, פרגוסון עזב את יונייטד לאחר 27 שנים, ומאמנה החדש, דייוויד מויס, הביא עמו צוות משלו, דבר אשר גרם להתפטרותו של מלנסטיין.
ב-27 ביוני 2013, יום אחד לאחר שעזב את יונייטד, מלנסטיין הודיע כי ישמש כעוזר מאמן לחוס הידינק באנז'י מחצ'קלה, מליגת העל הרוסית. לאחר פחות מחודש לאחר שמלנסטיין הגיע לקבוצה, ב-22 ביולי, הידינק התפטר מתפקידו ומלנסטיין מונה למאמן הראשי במקומו. הוא היה המאמן במשך 16 ימים עד אשר הוחלף על ידי גדז'י גדז'ייב. לאחר פיטוריו, מלנסטיין חזר לאנגליה, ונהפך למאמנה של פולהאם מהפרמייר ליג. בתחילה היה עוזרו של מרטין יול, אך לאחר שהוא פוטר לאחר חמישה הפסדים רצופים, מלנסטיין מונה למאמן הראשי. תחת מלנסטיין, פולהאם רשמה מספר ניצחונות ואף עלתה מעל לקו האדום, אך ב-14 בפברואר 2014, הוא פוטר בעקבות מספר תוצאות מאכזבות, והוחלף על ידי פליקס מגאת. ב-2014 עד 2016 שימש כיועץ אסטרטגי בקבוצת פילדלפיה יוניון מליגת ה-MLS.
ב-9 באוגוסט 2016 מונה למאמן מכבי חיפה.