סטראבו, בגאוגרפיקה שלו שחיבר כ-300 שנה לאחר מותו של צ'נדרגופטה, מתאר היבטים של שלטונו בפרק XV.46–69. היו לו חברי מועצה לענייני צדק, ושמאים לגביית מיסים על פעילות מסחרית וסחורות. הוא ביצע באופן שגרתי קורבנות וודיים, טקסים ברהמינים, ואירח פסטיבלים גדולים שסימנו תהלוכת פילים וסוסים. קציניו בדקו את מצב החוק והסדר בערים, ושיעורי הפשע היו נמוכים מאוד. על פי מג'סטנס, שלטון צ'נדרגופטה סומן על ידי שלושה מבנים מנהליים מקבילים. האחד ניהל את ענייני הכפרים, הבטיח השקיה, רישום בעלות על קרקעות, פיקוח על אספקת כלים, אכיפת ציד, מוצרי עץ וחוקים הקשורים ליער ויישוב סכסוכים. ענייני העיר מנוהלים על ידי גוף מנהלי אחר. אלה התעלמו מכל הנושאים הקשורים לסחר, פעילות סוחרים, ביקור זרים, נמלים, כבישים, מקדשים, שווקים, תעשיות והבטיחו משקולות ומדדים סטנדרטיים. הם גם גבו מיסים. הגוף המינהלי השלישי פסח על הצבא, על הכשרתו, על אספקת הנשק שלו ועל צורכי החיילים.
פרויקטים ותשתיות.
האימפריה בנתה תשתיות כמו השקיה, מקדשים, מוקשים וכבישים, מה שהוביל לכלכלה חזקה. עדויות אפיגראפיות עתיקות מצביעות על כך שצ'נדרגופטה מאוריה, בהנחיית צ'אנקיה, החל והשלים מאגרי השקיה ורשתות רבות ברחבי תת-היבשת ההודית כדי להבטיח אספקת מזון לאוכלוסייה האזרחית והצבא, נוהג שהמשיך ממשיכי דרכו. השגשוג האזורי בחקלאות היה אחד התפקידים הנדרשים של פקידי המדינה שלו. העדויות החזקות ביותר לפיתוח תשתיות נמצאות בכתובת הסלע ג'נגאגאד של רודראמאדן בגוג'ראט, המתוארכת לכ-150 לספירה. היא קובעת, בין היתר, כי רודראמאדן שיפץ והרחיב את תשתיות המאגר וההשקיה שנבנו על ידי צ'נדרגופטה ושופרו על ידי אשוקה. מדינת צ'נדרופטה החלה גם מוקשים, מרכזי ייצור ורשתות למסחר בסחורות. שלטונו פיתח נתיבי יבשה להובלת סחורות ברחבי תת-היבשת ההודית. צ'נדרגופטה הרחיב "דרכים המתאימות לעגלות", והעדיף את אלה על פני מסלולים צרים המתאימים רק לבעלי חיים ארוזים.
לדברי קאושיק רוי, שליטי שושלת מאוריה שהתחילו בצ'נדרגופטה היו "בוני דרך גדולים". שגריר יוון מגסטנז נתן זיכוי למסורת זו לצ'נדרדופטה עם השלמת כביש מהיר באורך של אלף קילומטר המחבר את בירת צ'אנדרופטה פאטליפוטרה בביהאר לטקסילה בצפון-מערב שם למד. תשתית הכבישים האסטרטגית העיקרית האחרת שזוכה למסורת זו התפשטה מפטליפוטרה לכיוונים שונים, המחברת אותה עם נפאל, קפילאבסטו, דהראדון, מירזפור, אודישה, אנדרה וקרנטקה. לדברי רוי, רשת זו הגבירה את המסחר והמסחר סייעה בהעברת צבאות במהירות וביעילות. צ'נדרגופטה וצ'אנקיה הזריעו מרכזים לייצור נשק, ושמרו עליהם על מונופול ממלכתי של המדינה. עם זאת, המדינה עודדה גורמים פרטיים מתחרים להפעיל מוקשים ולספק מרכזים אלה. הם חשבו שגשוג כלכלי חיוני לרדיפה אחר דהרמה (חיים בעלי סגולה), תוך אימוץ מדיניות של הימנעות ממלחמה עם דיפלומטיה, ובכל זאת הכנה מתמשכת של הצבא למלחמה כדי להגן על האינטרסים והרעיונות האחרים שלה בארתרשסטרה.
אומניות וארכיטקטורה.
העדויות לאמנויות ואדריכלות בתקופתו של צ'נדרגופטה מוגבלות לרוב לטקסטים כמו אלה של מגסטנז. כתובות הגילוף והגילופים על עמודים מונומנטליים מיוחסים לנכדו אשוקה. מהטקסטים משתמע קיומם של ערים, יצירות ציבוריות ואדריכלות משגשגת אך ההיסטוריות של אלה נשאלת. תגליות ארכאולוגיות בעידן המודרני, כמו דידרג'נג' יקשי שהתגלה בשנת 1917 קבור מתחת לגדות נהר הגנגס, מצביעות על הישגים מלאכותיים יוצאי דופן. האתר תוארך למאה השלישית לפני הספירה על ידי חוקרים רבים, אולם הוצעו גם תאריכים מאוחרים יותר כמו תקופת קושן (המאה ה-1 עד ה-4 לספירה). התיאוריות המתחרות מציינות כי האומנות הקשורה לשושלת צ'נדרגופטה מאוריה נלמדה מהיוונים וממערב אסיה בשנות אלכסנדר הגדול שניהל מלחמה; או שממצאים אלה שייכים למסורת הודית ילידית ותיקה יותר. לדברי פרדריק אשר, "איננו יכולים להעמיד פנים שיש לנו תשובות מוחלטות; ואולי, כמו ברוב האמנות, עלינו להכיר בכך שאין תשובה או הסבר יחיד".
ירושה, ויתור ומוות.
הנסיבות ושנת מותו של צ'נדרופטה אינן ברורות ומחלוקות. על פי דיווחי גיאן בהדרבהו שהופיעו לראשונה במאה העשרית ואחריה, חזה בהדרבהו רעב של 12 שנים בגלל כל ההרג והאלימות במהלך כיבושי צ'נדראגופטה מאוריה. בהדרבהו הוביל נדידת נזירי ג'ייניזם לדרום הודו. צ'נדרוגופטה מאוריה הצטרף אליו כנזיר, לאחר שויתר על ממלכתו והעביר את הכוח לבנו בינדוסארה. יחד, מציינים אגדה של צ'נדרופטה ובהדרבהו עברו לשרוואנאבלה, בדרום קרנטקה של ימינו. חשבונות ג'יינים אלה נכתבו יותר מ-1,200 שנה לאחר מותו של צ'נדרגופטה מאוריה, והם מופיעים בטקסטים רבים לפיהם הוא חי כסגפן בשברבנבלולה במשך מספר שנים, לפני שצם למוות לפי הנוהג בג'יין בסלצ'נה, על פי אגדת בהדרבהו זו.
על פי רוי צ'נדרגופטה ירד מכס השלטון בשנת 298 לפני הספירה ונפטר בשנת 297 לפני הספירה. נכדו ויורש יורשו אשוקה (הגדול) תרם להפצת הבודהיזם אל מחוץ לגבולות תת-היבשת ההודית. אנדרטה לזכר צ'אנדרגופטה מאוריה קיימת על גבעת צ'נדרגירי בשראוואנאבלה, קרנקטה. שירות הדואר ההודי הוציא בול זיכרון לכבוד צ'נדרגופטה מאוריה בשנת 2001.
זמנים קשים (סרט, 1915)
זמנים קשים (באנגלית: Hard Times) הוא סרט אילם בריטי משנת 1915 בבימויו של תומאס בנטלי, ובכיכובם של ברנסבי ויליאמס, לאון מ. ליון ודורותי בליו. הסרט מבוסס על הרומן "זמנים קשים" מאת צ'ארלס דיקנס שיצא לאור בשנת 1854.
חיי לילה
חיי לילה הוא שם כולל לתיאור אפשרויות הבידור והבילוי מחוץ לבית אשר זמינות החל משעות הערב ועד שעות הלילה המאוחרות או שעות הבוקר המוקדמות. המונח מתייחס בעיקר למועדוני לילה, פאבים, בתי קזינו, הופעות, תיאטראות, בתי קולנוע וכדומה - הפועלים בשעות בהן מרבית האנשים ישנים. לרוב, חיי הלילה פעילים במיוחד בלילות שלפני סוף השבוע או במהלך חגים. קיום חיי הלילה נפוץ בעיקר במרכזי הערים או בשכונות מסוימות בערים הגדולות.
ערים באירופה הידועות בחיי הלילה התוססים שלהן כוללות בין היתר את אמסטרדם, ברצלונה, ברלין, איביזה, לונדון, פריז, ורומא. ערים באסיה הידועות בחיי הלילה התוססים שלהן כוללות בין היתר את בנגקוק, הו צ'י מין סיטי, הונג קונג, סיאול, תל אביב, וטוקיו. ערים באמריקה הצפונית הידועות בחיי הלילה התוססים שלהן כוללות בין היתר את ניו יורק, שיקגו, לאס וגאס, לוס אנג'לס, ומיאמי. ערים באמריקה הדרומית הידועות בחיי הלילה התוססים שלהן כוללות בין היתר את בואנוס איירס, וריו דה ז'ניירו.
ישנם שכונות מסוימות וכמו גם ערים שונות בעולם אשר ידועות לשמצה בחוסר חיי הלילה שלהן.
דו-רגליים
ויטלי לידנייב
פארקוזאוריים
פארקוזאוריים (שם מדעי: Parksosauridae) היא משפחה אפשרית של דינוזאורים צמחוניים מקבוצת האורניתופודים, שחיו בתור הקרטיקון שבעידן המזוזואיקון לפני 130 עד 66 מיליון שנה. בעבר כונו תסקילוזאוריים ("Thescelosauridae"). בעבר סברו שהיא משתייך לקבוצת האורניתופודה אך כיום רואים בהם חברים קדומים יותר, השייכים לנאורניתיסציה.
משפחה זו בעלת קירבה רבה למשפחת ההיפסילופודוניים וכן לג'יהולוזאוריים והננוזאוריים. היא הוגדרה בשנת 2002 תוך קיבוץ של מספר סוגים ששויכו בעבר למשפחת ההיפסילופודוניים ובשנות ה-90 החלו להיות מוטלים בספק מדעי כקבוצה פרפילטית, עם זאת המדענים חלוקים בדעתם על קיום משפחה זו.
המשפחה כוללת מינים דו-רגליים בעלי זנב ארוך לשיווי משקל וכולם ניזונו מצמחים רכים עד קשיחים. הם חיו לרוב בערבות עשב לאורך אירואסיה ובאמריקה הצפונית והם נכחדו בהכחדת הקרטיקון הגדולה, לפני 66 מיליון שנה.
הסוגים הבולטים בקבוצה הם הפארקוזאורוס שהתגלה באלברטה, קנדה והתסקילוזאורוס מארצות הברית. סוגים נוספים נוספו לאורך המאה ה-21 עם גילויים חדשים מרחבי העולם.
אפונת ואסאבי
אפונת ואסאבי (יפנית: wasabi mame’ わさび豆‘) היא חטיף פופולרי שמקורו ביפן המורכב מאפונים מצופים בואסאבי.
את אפונת הוואסאבי מייצרים באמצעות קלייה של אפונים ירוקים וציפויים בבלילה שמרכיביה הם לרוב עמילן, שמן, מלח, סוכר וואסאבי – ממרח יפני חריף עשוי משורש החזרת היפנית. לעיתים התערובת מכילה גם צבעי מאכל ומונוסודיום גלוטמט. החטיף הוא חטיף מודרני שמקורו ביפן אך הוא נפוץ בשוקי אסיה ובעשורים האחרונים הפך לפופולרי גם במערב. ביפן קיימת גרסה דומה של החטיף העשויה משעועית.
האפונים שמהם מכינים אפונת ואסאבי הם אפונים ירוקים שנקטפים בשלב מאוד מאוחר, לאחר שכבר התייבשו באופן טבעי בשדה. החטיף התעשייתי, בדומה לממרחי ואסאבי בסושיות רבות במערב, בדרך כלל אינו מכיל ואסאבי אמיתי אלא תחליף המורכב מחומרי טעם וריח. זאת, בשל מחירו הגבוה יחסית של ואסאבי טבעי.
על אף שאפונת ואסאבי עשויה מירק ומכילה סיבים תזונתיים וחלבון, ערכה הקלורי גבוה והיא עתירת נתרן ולכן אינה מומלצת לצריכה מרובה. לפי מאגר המידע הלאומי של מחלקת החקלאות האמריקאית, 100 גרם אפונת ואסאבי מכילים כ-430 קלוריות.
ליבת מוסקבה סיטי
ליבת מוסקבה סיטי (ברוסית: Центральное ядро «Москва-Сити») הוא קומפלקס הנמצא במוסקבה סיטי, מרכז העסקים הבינלאומי של מוסקבה. הליבה מחולקת לשני חלקים: תת-קרקעי ועילי.
חלק תת-קרקעי.