אינדיקטורים חברתיים רבים, כמו בריאות הנפש, פשעים והתאבדויות, מחמירים במהלך המיתון הכלכלי (אם כי התמותה הכללית נוטה ליפול והיא נמצאת בהרחבות כאשר היא נוטה לעלות). מכיוון שתקופות של סטגנציה כלכלית כואבות עבור רבים המאבדים את מקום עבודתם, לעיתים קרובות יש לחץ פוליטי של ממשלות למתן מיתון. מאז שנות הארבעים, לאחר , ראו רוב ממשלות המדינות המפותחות את ההפחתה של מחזור העסקים כחלק מאחריות הממשלה, תחת הרס של .
מכיוון שבתפיסה הקיינסיאנית, מיתון נגרם כתוצאה מביקוש מצטבר לא מספק, כאשר המיתון מתרחש על הממשלה להגדיל את כמות הביקוש המצרפי ולהחזיר את המשק לשיווי משקל. זאת יכולה הממשלה לעשות בשני אופנים, ראשית על ידי הגדלת היצע הכסף (מדיניות מוניטרית מורחבת) ושנית על ידי הגדלת ההוצאות הממשלתיות או קיצוץ מיסים (מדיניות פיסקאלית מורחבת).
לעומת זאת, כמה כלכלנים, ובמיוחד ה החדש רוברט לוקאס, טוענים כי הם קטנים עד זניחים, וכי על הממשלות להתמקד בצמיחה לטווח הארוך במקום בייצוב
עם זאת, אפילו על פי כלכלה קיינסיאנית, ניהול מדיניות כלכלית להחלקת המחזור הוא משימה קשה בחברה עם כלכלה מורכבת. יש תאורטיקנים, ובמיוחד אלה המאמינים ב, סבורים כי קושי זה אינו בר-קיימא. קרל מרקס טען כי משבר פיננסי חוזרים ונשנים הם תוצאה בלתי נמנעת מפעילות המערכת הקפיטליסטית. בתפיסה זו כל מה שהממשלה יכולה לעשות זה לשנות את תזמון המשברים הכלכליים. המשבר יכול להופיע גם בצורה אחרת, למשל כאינפלציה קשה או גירעון מתמשך של הממשלה. גרוע מכך, על ידי עיכוב משבר, מדיניות הממשלה נתפסת שהופך אותו יותר דרמטיים ובכך כואב יותר.
בנוסף, מאז שנות השישים שיחקו כלכלה נאו-קלאסית את יכולתם של המדיניות הקיינסיאנית לנהל כלכלה. מאז שנות השישים, כלכלנים כמו זוכי הפרס נובל מילטון פרידמן ואדמונד פלפס עיצבו את טיעוניהם כי הציפיות האינפלציוניות שוללות את עקומת פיליפס בטווח הרחוק. הסטגפלציה בשנות השבעים סיפקה תמיכה בולטת בתאוריות שלהם, תוך שהיא הוכיחה דילמה למדיניות הקיינסיאנית, שנראתה מחייבת הן מדיניות מורחבת כדי למתן את המיתון והן מדיניות מתכווצת להפחתת האינפלציה. פרידמן הרחיק לכת וטען שכל הבנק המרכזי של מדינה צריך לעשות הוא להימנע מטעויות גדולות, כפי שהוא מאמין שהם עשו על ידי קבלת אספקת הכסף במהירות רבה לנוכח ההתרסקות בוול סטריט בשנת 1929יום חמישי השחור, בה הם עשו את מה שהיה יכול להיות מיתון להשפל הגדול.
לשחרר את וילי
בית החולים האושנשאן
בית החולים לישנשאן
חוסה לואיס קוארדה
חוסה לואיס קוארדה מרטינז (בספרדית: José Luis Cuerda; אַלְבָּסֶטֶה 18 בפברואר 1947 - 4 בפברואר 2020 מדריד) היה במאי, תסריטאי ומפיק של הקולנוע הספרדי.
כבמאי, סרטיו המצטיינים ביותר הם "לשון הפרפר", עיבוד לסיפור מאת מנואל ריבאס והטרילוגיה המכונה "סורורליזם", המורכבת מ"טוטאל ", "שחר שאינו מועט" ו"בשמיים כמו עלי אדמות". זהו, לדברי קוארדה עצמו, "טוויסט של המציאות שנותרה מציאות." הוא היה המפיק הראשון ובמידה רבה זה שגילה את במאי הקולנוע אלחנדרו אמנבר.
ביוגרפיה.
בילדותו למד בסמינר, שם נשאר שלוש שנים. בבגרותו, הוא החל ללמוד משפטים, שאותם הפסיק כדי להפוך לטכנאי שידור וטלוויזיה. בשנת 1969 הוא עבד ב-TVE (הטלוויזיה הספרדית), שם השתתף בשידורי החדשות ובהמשך עבר לעריכת תוכניות תרבות. בשנת 1977 ביים לראשונה תוכניות מדע בדיוני עם העיבוד לטלוויזיה הספרדית של "המנהרה", המבוסס על הרומן מאת ארנסטו סאבטו.
בשנת 1977, ביים שוב עבור TVE את הסרט העלילתי "מאלה ראצ'ה" (Mala Racha), המבוסס על תסריט משלו. זהו סרט ייחודי, בעל עוצמה, דרמטי רגשי ומפתיע.
מחוץ לטלוויזיה, ב-1982 ביים את סרטו העלילתי הראשון "Pares y Nones", שמיצב אותו בין הבמאים בז'אנר שנקרא "הקומדיה של מדריד". בין 1985 ל-1989 עבד כמורה בפקולטה לאמנויות יפות באוניברסיטת סלמנקה.
סרטו הבא "היער הקסום" (1987) יציין בקריירה שלו צד חדש המאופיין במה שניתן לכנות "הומור אבסורדי".
שנה לאחר מכן, הופיעה העבודה שהציבה אותו כקולנוען מהשורה הראשונה, מלבד היותו שובר קופות: "Amanece, que no es poco" (1988).
עם "בשמיים כמו עלי אדמות" ("Así en el cielo como en la tierra", 1995) הושלמה סוג של טרילוגיה עם הומור אבסורדי כאלמנט משותף, שהחל עם סרט הטלוויזיה משנות ה-80, "טוטאל".
בסרט "לשון הפרפר" (1999) הוא מציג רכות ובאותו הזמן את במצב הקשה בזמן מלחמת האזרחים בספרד מנקודת מבט של מערכת היחסים בין ילד והמורה שלו.
הוא הצליח בתפקידו כמפיק סרטים, ועשה זאת בכמה מסרטיו שלו, ובשלושה מסרטיו העלילתיים הראשונים של הבמאי הספרדי אלחנדרו אמנבר ("תזה", "פקח את עיניך" ו"האחרים"); בנוסף היה גם התסריטאי של מרבית הפקותיו מאחורי הקלעים. לטלוויזיה ביים בשנת 1977 את העונה השנייה של הסדרה הקומית "Makinavaja".
בסוף 2017 החל בצילום הסרט "Time After", שהוקרן בבכורה ב־28 בדצמבר 2018.
חוסה לואיס קוארדה נפטר ב-4 בפברואר 2020 בגיל 72 מתסחיף שגרם לשבץ מוחי בבית החולים דה לה פרינססה דה מדריד.
גרמניה תחתית
גרמניה עילית
סרז'יו (סרט, 2020)
סרז'יו הוא סרט דרמה ביוגרפי אמריקאי על דיפלומט האו"ם סרז'יו ויירה דה מלו. את הסרט ביים גרג בארקר, מתוך תסריט מאת קרייג בורטן. מככבים בו ואגנר מורה, אנה דה ארמס, גארט דילהאנט, בריאן פ. אוביין, ויל דלטון, קלמנס שיק ובראדלי ויטפורד.
הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים סאנדנס ב-28 בינואר 2020 והוא הופץ ב-17 באפריל 2020 על ידי נטפליקס.
עלילה.
בזמן מלחמת עיראק, מתוקף תפקידו כנציגו המיוחד של מזכ"ל האומות המאוחדות בעיראק, סרז'יו ויירה דה מלו נשלח על מנת לייצב את המדינה לקראת העברת השלטון מידי הקואליציה הזמנית בשליטת ארצות הברית, אלא שב-19 באוגוסט 2003, מטה האומות המאוחדות בבגדד מותקף על ידי אל-קאעידה בפיגוע התאבדות וסרז'יו מוצא עצמו תחת ההריסות, נזכר במשימותיו הדיפלומטיות הקודמות, לרבות ניסיונו כמושל זמני של מזרח טימור מטעם האו"ם, הנציב העליון לזכויות אדם ואיש המשא ומתן עם קמבודיה במהלך ניסיונות הדמוקרטיזציה לאחר מלחמת האזרחים שם. על רקע שלל האירועים הוא נזכר גם ביחסיו העכורים עם שני בניו בשל הריחוק מהם בגין אופי עבודתו והתקרבותו לדיפלומטית הארגנטינאית, קרולינה.
הפקה.
ביולי 2018, הוכרז צוות השחקנים שכולל את וגנר מורה, אנה דה ארמאס, גארט דיילהאנט, בריאן פ. אוביין, וויל דלטון וקלמנס שיק, כשגרג בארקר ביים מתוך תסריט מאת קרייג בורטן, עם נטפליקס כחברת הפצה. באוקטובר 2018 הצטרף בראדלי וויטפורד לצוות.
הצילומים החלו באוגוסט 2018.
הפצה.
הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים סאנדנס ב-28 בינואר 2020. הוא אמור להשתחרר להקרנות מסחריות ב-17 באפריל 2020.
מדע המידע
חוק אזור סחר חופשי באילת (פטורים והנחות ממסים)
חוק אזור סחר חופשי באילת (פטורים והנחות ממסים), תשמ"ה-1985 הוא חוק המעניק הקלות מס אחדות לתושבים ולעסקים באילת. החוק אושר בכנסת האחת עשרה ב-31 ביולי 1985, והוא נכנס לתוקף ב-1 בנובמבר 1985.
היסטוריה.
דברי ההסבר להצעת החוק מציגים את מטרתו:
החוק אושר בכנסת האחת עשרה ב-31 ביולי 1985, ונקבע בו שהוא ייכנס לתוקף ביום שיקבעו שר האוצר, שר התיירות ושר התעשייה והמסחר, אך לא יאוחר מ-1 בנובמבר 1985. החוק נכנס לתוקף ב-1 בנובמבר 1985 (לא לפי קביעת השרים אלא בתיקון לחוק).
הוראות החוק.
החוק מעניק הקלות מס אחדות לתושבי אזור אילת (שהגדרתו בחוק: "תחום העיר אילת; ולגבי שירותי תיירות מסוימים, עד קו רוחב 924") ולעסקים באילת הרשומים בה כעוסקים.
הקלות המס:
את החוק משלימות תקנות אזור סחר חופשי באילת (פטורים והנחות ממסים), התשמ"ו-1985.
חוק אזור סחר חופשי באילת
אורסטה קורבטה
אורסטה קורבטה (בספרדית: Oreste Corbatta; 11 במרץ 1936, דרו – 6 בנובמבר 1991) היה כדורגלן ארגנטינאי ששיחק בתקופת הזוהר בראסינג קלוב וזכה ארבע פעמיים באליפות ארגנטינה.
קריירה.
אורסטה קורבטה נולד בעיירה דרו לאב איטלקי ואם ארגנטינאית. בגיל 14 הוא התחיל לשחק במדים של אסטודיאנטס לה פלאטה. בשנת 1953 עבר לראסינג קלוב.
ב-30 באפריל 1955 עלה לראשונה למשחק של הליגה העליונה. עם הקבוצה זכה באליפות פעמיים.
בשנת 1962 הוא עבר לבוקה ג'וניורס תמורת 12 מיליון פסו. עם הקבוצה החדשה זכה באליפות פעמיים.
בשנת 1965 אורסטה קורבטה עבר לדפורטיבו אינדפנדיינטה מדיין ושיחק בקולומביה במשך שלוש שנים. בשנת 1970 הוא חזר לארגנטינה ושיחק בליגות נמוכות עד שעזב את הכדורגל בגיל 38.
במהלך הקריירה החמיץ רק 4 מ-68 בעיטות עונשין.
נבחרת ארגנטינה.
אורסטה קורבטה נכלל בסגל ארגנטינה ב-43 משחקים. היה חלק מהנבחרת שזכתה בקופה אמריקה 1957 וקופה אמריקה 1959. במהלך מונדיאל 1958 הוא הבקיע שלוש שערים.
חיים אישיים.
במהלך שנים רבות אורסטה קורבטה סבל מאלכוהוליזם. הוא התחתן 4 פעמים ונפטר מסרטן בשנת 1991. בשנת 2006 הוא נכלל בהיכל התהילה של המועדון בו גדל. אחד מרחובות העיר ליד האצטדיון נקראה על שמו.
Superg!rl
Superg!rl הוא שיר באנגלית שנכתב והולחן על ידי דימיטריס קונטופולוס וקבוצת המפיקים המוזיקליים "ארקייד" ובוצע על ידי סטפניה ליבראקאקיס.
השיר נבחר לייצג את יוון באירוויזיון 2020 ברוטרדם, הולנד, במסגרת ועדת הבחירה הלאומית של רשות השידור היוונית. זהות המבצעת והשיר נחשפו ב-3 בפברואר 2020.
ב-18 במרץ 2020 בעקבות התפרצות נגיף הקורונה בעולם, הוחלט לבטל את אירוויזיון 2020.
יאן סנדרס ואן המסן