מכשירים העושים שימוש ברכיב ה-AGPS צריכים לכלול יכולת תקשורת כלשהי לשרת העזר. המכשירים הנפוצים ביותר מסוג זה הם מכשירים סלולריים. אזורי שימוש נפוצים של מכשירים סלולריים הם אזורים עירוניים, בהם קליטת האותות של לוויני GPS קשה יותר עקב הפרעות ממבנים סמוכים. הקישור לשרת העזר באמצעות הרשת הסלולרית מאפשר למכשיר לזהות את מיקומו מהר יותר בכמה שיטות. לדוגמה:
פארוק א-שרע
פארוק א-שרע (בערבית: فاروق الشرع ;נולד ב-10 בדצמבר 1938) הוא מדינאי סורי המכהן כסגן נשיא סוריה החל מ-2006.
ביוגרפיה.
א-שרע נולד בדרעא. לאחר שהשלים תואר ראשון באנגלית, עבד כעשר שנים באירופה, כנציג של חברת התעופה הסורית. בשנות השבעים הפך לחבר פעיל במפלגת הבעת' הסורית, והתקבל לעבודה במשרד החוץ הסורי. בשנים 1976–1980 שירת כשגריר באיטליה, בשנים 1984-1980 היה סגן שר החוץ, ובמרץ 1984 מונה לתפקיד שר החוץ, על ידי הנשיא חאפז אל-אסד. במקביל התחזק מעמדו במרכז מפלגת הבעת', והוא מונה לסגן ראש הממשלה.
א-שרע נטל חלק בוועידות השלום עם ישראל, בוועידת מדריד בשנת 1991, בקמפ דייוויד ובוועידת שפרדסטאון בשנת 2000. במהלכן הצהיר כי החזרת השטח שנכבש במלחמת ששת הימים בשנת 1967 (רמת הגולן) היא תנאי הכרחי לחתימה על הסכם שלום.
לאחר מותו של חאפז אל-אסד בשנת 2000, החליף בנו בשאר רבים מבכירי הממשל, אך השאיר את א-שרע. בכך היה לאחד משרי החוץ הוותיקים בעולם.
באוקטובר 2005, בעקבות האשמות כי הטעה את החוקרים הבינלאומיים בנוגע לחקירה על מעורבות סורית אפשרית ברצח ראש ממשלת לבנון לשעבר רפיק אל-חרירי, הייתה ציפייה כי יתפטר מתפקידו. עם זאת, מאז 2009, נראה כי טענת א-שרע התקבלה, במיוחד לאחר שחרורם של ארבעה לבנונים בכירים שהואשמו בעבר במעורבות ברצח.
ב-11 בפברואר 2006 עזב את תפקידו כשר החוץ והתמנה לסגן נשיא סוריה. תפקיד שלא היה מאויש במשך מספר חודשים, מאז עזיבתו של עבד אל-חלים ח'דאם, אשר שימש גם שר החוץ במשך זמן רב לפני שהפך סגן נשיא. היו שראו במינויו של א-שרע לסגן נשיא הורדה בדרגה, שכן יש בתפקיד זה פחות קשר עם דיפלומטים רבים ומנהיגים בעולם. סגן נשיא סוריה הוא בדרך כלל תפקיד טקסי. עם זאת, אחרים מאמינים כי מאז מינויו לסגן הנשיא, יש לא-שרע תפקיד גדול יותר בקבלת ההחלטות, שכן הוא נמצא בסוריה לעיתים קרובות יותר. כסגן הנשיא, ימלא א-שרע את תפקיד הנשיא במקרה שאסד יפסיק לשמש בתפקידו.
בנובמבר 2018, לאחר שנים שלא נראה בציבור ונפוצו שמועות לגביו, נראה א-שרע לצד הנשיא הסורי אסד.
מועצה אזורית השרון הצפוני
מועצה אזורית השרון הצפוני הייתה מועצה אזורית באזור השרון.
המועצה הוקמה בשנת 1951 והתקיימה עד שנת 1984 עם חיבורה עם מועצה אזורית הדר השרון ליצירת מועצה אזורית לב השרון.
המועצה גבלה בצפון בכפר יונה, במועצה אזורית עמק חפר ובפרדסיה (אחרי שנת 1952), במזרח בקלנסווה, טייבה ואזור השומרון, בדרום בקדימה וצורן, ומועצה אזורית הדר השרון ובמערב באבן יהודה ונתניה.
יישובי המועצה היו:
בשנת 1967 עלתה ההצעה לאחד את מועצה אזורית הדר השרון עם מועצה אזורית השרון הצפוני במטרה שיחד המועצה תכיל כ-10,000 תושבים, אך הדבר לא יצא אז אל הפועל. המועצה אוחדה לבסוף עם מועצה אזורית הדר השרון ביוני 1984 ליצירת מועצה אזורית לב השרון.
פארוק אל-שרע
אליעזר ולדנברג
פרוק א-שרע
אליעזר יהודה ולדינברג
פרוק אל-שרע
מועצה אזורית הדר השרון
מועצה אזורית הדר השרון הייתה מועצה אזורית באזור השרון שהקיפה את יישובי גוש תל מונד.
המועצה גבלה בצפון במועצה אזורית השרון הצפוני, קדימה ותל מונד (משנת 1955), במזרח באזור השומרון ובטירה, בדרום במועצה אזורית דרום השרון ובמערב במועצה אזורית חוף השרון.
היסטוריה.
יישובי גוש תל מונד התארגנו בוועד יציג שארגן את ענייניהם המשותפים, כמו חינוך וייצוג בפני שלטונות המנדט הבריטי. בשנת 1937, כאשר החלו השלטונות בהקמת מועצות מקומיות הביעו אנשי ועד הגוש את רצונם במועצה אחת שתקיף את כל יישובי הגוש, בדומה להצעה שהועלתה להקמת מועצה אזורית עמק חפר. אולם בניגוד לאזור עמק חפר, המועצה האזורית לא קמה ודרישה נוספת להקמת מועצה אזורית עבור גוש תל מונד הוצגה לשלטונות בשנת 1945. בינואר 1946 הוגש תזכיר בנושא למושל מחוז שכם, בו הוצע להקים מועצה אזורית אחת לעין ורד, כפר הס, חרות, כפר יעבץ, כפר עבודה, כפר זיו ושטחי מטעי ארץ ישראל של ישראל משה זיו. המושל הבטיח לטפל באופן נמרץ בבקשה, אולם המועצה לא הוקמה ובנובמבר 1946 התייצבה משלחת נוספת בפני מושל המחוז כדי לבקש להקים את המועצה. בספטמבר 1947 נחתם הסכם עם בעלי המטעים על הקמת המועצה. לאחר הקמת מדינת ישראל הוחלט להקים את המועצה האזורית, אולם ההכרזה נתעכבה עד ינואר 1950.
בעת הקמת המועצה היא נקראה מועצה אזורית תל מונד, אולם במהרה על פי המלצת ועדת השמות הסבה את שמה למועצה אזורית הדר השרון. עד ספטמבר 1951 הכפילה המועצה את אוכלוסייתה ל-4000 נפש, בהתווסף לה אנשי מעברת תל מונד, עין שריד, נוה עובד, פורת, עזריאל וכ-400 נפשות שנקלטו במושבים הוותיקים.
לאור הגידול של תל מונד בעולים חדשים שהתיישבו בשיכונים, נוצרו סכסוכים בין תל מונד ושאר יישובי המועצה. אנשי השיכונים בתל מונד טענו שהמועצה מזניחה אותם ועל כן הפסיקו לשלם ארנונה. בתגובה לכך הפסיקה המועצה לתת שירותים לאנשי השיכונים. בסוף 1951 הוחלט במועצה על הוצאת תל מונד, כפר זיו ושכונת יעקב שיהיו למועצה מקומית נפרדת. נתמנה בורר ולאחר דיונים רבים והמלצה של הוועדה המוניציפלית של ההסתדרות החלוקה יצאה אל הפועל בשנת 1954 באופן רשמי, הגם שכבר מאמצע 1953 התנהלו המועצות בנפרד. בשנת 1958 ביקשו גם אנשי עין שריד להתנתק מהמועצה האזורית ולחבור לתל מונד, אולם בקשתם לא נענתה.
בשנת 1967 עלתה ההצעה לאחד את המועצה עם מועצה אזורית השרון הצפוני במטרה להגיע לכך שמועצות אזוריות בישראל יקיפו כ-10,000 תושבים. ביוני 1984 אוחדה המועצה עם מועצה אזורית השרון הצפוני ליצירת מועצה אזורית לב השרון. עד היום נקראים היישובים שהיו פעם במועצה אזורית הדר השרון "יישובי גוש תל מונד".
מכס
מכס הוא מס המוטל על יבוא סחורות ושירותים. בעבר היה נהוג להטיל מכס גם על יצוא סחורות.
מטרות.
רוב מדינות העולם מטילות מכס משתי סיבות עיקריות:
ההבחנה קיימת רק לגבי המניע של הממשלה המטילה את המס. בפועל, מכס שהוטל כדי להגדיל את הכנסות הממשלה עדיין מקטין את היבוא ולהפך.
היסטוריה.
המילה נזכרת לראשונה בהקשר של מס המושת על שלל מלחמה בספר במדבר:
מכסים התקיימו בעת העתיקה, למשל באימפריה הפרתית וברומא העתיקה, שם נקראו portoria. הזכות לגבות מס על סחורות נכנסות ויוצאות מהמדינה נחשבה מאז ומתמיד זכות טבעית של השליט, כאשר ההצדקה לכך הייתה בעיקר תשלום על שימוש בכבישים, גשרים ונמלים שנבנו ותוחזקו על ידי הממשל ואיפשרו את המסחר.
בתקופת התנאים הייתה התייחסות שלילית כלפי מוכסים [בגלל שהמוכס מטעם השלטון היה גובה יותר ממה שצריך ושומר את העודף לעצמו ולכן נחשב לגזלן]. לדוגמה, בברייתא מובא המוכס כדוגמה מובהקת לרשע: "אין לך משפחה שיש בה מוכס ואין כולם מוכסין, שיש בה לסטים ואין כולם לסטין. מפני שכולם מחפים עליו". התייחסות זו הייתה רווחת בארץ ישראל, והיא מופיעה אף בברית החדשה. כך למשל, בבשורה על-פי מתי, מורה ישו להתייחס לאלה הפוגעים שוב ושוב באחרים כאל גוי או כאל מוכס: . עם זאת, מתי עצמו היה מוכס במקצועו.
מלכי אנגליה בתקופת ימי הביניים הנהיגו מכסים בשיעור הנתון לשיקולו הבלעדי של המלך, בניגוד למיסים אחרים אשר נקבעו באישור הפרלמנט.
בין המאות ה-16 וה-18 שלטה באירופה התפיסה הכלכלית המרקנטליסטית ומדינות כבריטניה וצרפת הטילו מכסים כבדים על היבוא מהארצות השכנות (ובמידה פחותה בהרבה על מושבותיהן). לאחר שאדם סמית', דייוויד ריקרדו ואחרים הראו את יתרונות השוק החופשי והתועלת שבסחר בינלאומי חופשי, חלה ירידה מסוימת אך המכסים ברחבי העולם עדיין היו גבוהים יחסית.
המפנה המשמעותי הגיע לאחר מלחמת העולם השנייה. מדינות העולם החלו לכונן אזורי סחר חופשי ולחתום הסכמים שהעניקו למדינות אחרות מעמד של שותפות סחר מועדפת ובפועל ביטלו או הורידו מכסים. גושי סחר חופשי כשוק האירופי המשותף (שהפך אחר כך לאיחוד האירופי) ואזור הסחר החופשי של צפון אמריקה מאפשרים נפח גדול מבעבר של סחר חופשי. ארגון הסחר העולמי (WTO) פועל לצמצום מכסים ועידוד מסחר בינלאומי.
ניתוח כלכלי.
כדי להבין את המתרחש בשוק המקומי של מוצר עם הטלת מכס, נבחן שוק כזה בשלושה שלבים: נתחיל משוק סגור ליבוא ונוסיף בזה אחר זה את היבוא החופשי ואת המכס.
הדוגמה שנבחרה היא רק אחד ממספר תרחישים אפשריים: אם הממשלה מטילה מכס גבוה יותר ייתכן שהוא יבטל לגמרי את כדאיות היבוא ויחזיר את שוק המוצר לשלב הראשון. ייתכן גם שהמחיר הבינלאומי בכלל יהיה גבוה יותר מזה המקומי ויגרום למשק להפוך ליצואן של המוצר. יחד עם זאת, הניתוח הסכמטי מאפשר להסיק כי מכס על יבוא של מוצר:
המכס בישראל.
במדינת ישראל, רשות המיסים שבמשרד האוצר אחראית על גביית המכס ועל הבקרה בנמלי התעופה והספנות.