חברי הקבוצה קונים גמלים וחמורים בשוק הבדואי של באר שבע, מתחפשים לבדואים ויוצאים לדרך לגבול ירדן.
לאחר שהחבורה עוברת את הגבול, הם נתקלים בבדואים הפותחים עליהם באש, ממנה מת חמורה של דינה. לאחר תלאות נוספות מצליחים הצעירים להגיע בשלום לסיטרה. שם הם מוצאים את מרקו שמחזיק במגילות, אולם הוא פצוע קשה ומת זמן קצר לאחר מכן.
פסוקים עתיקים באתר מזהירים זרים כי כניסת זרים למתחם הקבר עונשה מוות.
בדרך חזרה צדיק לא רוצה לחלוק באוצר ונמלט עם המגילות, הצידה והמים, אולם עקרב עוקץ אותו למוות. הרוחות מפזרות את המגילות לכל עבר.
שאר בני הקבוצה נרדפים על ידי בדואים ובמהלך חילופי אש עמם נהרגים חלקם.
השיר "סוס עץ" בוצע לראשונה על ידי צמד העופרים בסרט והופיע גם בתקליטון שיצא בעקבות הסרט.
מאחורי הקלעים.
הסרט היה הקו-פרודוקציה הראשונה בתחום הקולנוע בין ישראל וגרמניה.
הסרט צולם בארץ, אולם הוועדה הבין-משרדית לעידוד הסרט הישראלי סירבה להכיר בו כ"סרט ישראלי" ונמנעה מלתמוך בו תקציבית בטענה שהוא "עלול להזיק למדינת ישראל ולשמה הטוב". הבמאי קיבל אישור מירדן לצלם בפטרה. הצילומים החלו בתחילת נובמבר 1959. הצלם הראשי ומהנדס הקול הגיעו מגרמניה, שאר העובדים היו ישראלים. הסרט נערך ונחתך בגרמניה. הסרט הופץ בארצות הברית בשנת 1960 תחת השם "Blazing Sand".
בין השנים 1953 ל-1957, נהרגו 12 מן היוצאים הישראלים לפטרה, בארבעה מסעות שונים. למרות שחלק מן היוצאים היו חיילים, צה"ל התייחס בסלחנות לתופעה. גם השיר "הסלע האדום", שנכתב בשנות ה-50 על המסע לפטרה, נאסר להשמעה החל מיולי 1958.
משום שהסרט דמה לסיפורם של ארבעת הישראלים היחידים שיצאו לפטרה בשנות החמישים וחזרו חיים (מאיר הר-ציון, רחל סבוראי, כושי רימון וויקטור פרידמן), ניסה ראש ממשלת ישראל, דוד בן-גוריון, לגרום למועצה לביקורת סרטים ומחזות לאסור על הקרנת הסרט בישראל. לשם כך פנה לשר הפנים דאז, משה חיים שפירא, שהמועצה הייתה כפופה למשרדו. השר טען שראה את הסרט ואין סיבה עניינית לפסלו מהקרנה.
זהו סרטה הראשון בקריירה של גילה אלמגור.
ביקורת.
הסרט זכה להצלחה מדודה בקופות.
Mi Verdad
Mi Verdad (באנגלית: My Truth, ובעברית: האמת שלי) הוא שיר של הלהקה המקסיקנית מנה בהשתתפות הזמרת הקולומביאנית שאקירה מתוך אלבום האולפן התשיעי שלהם הנקרא, Cama Incendiada. השיר יצא לאור ב-10 בפברואר 2015, תחסת חסותה של חברת התקליטים המקסיקנית האחים וורנר מקסיקו. השיר הוא הסינגל המוביל והראשון מן האלבום.
השיר נבחר להיות שיר הנושא המרכזי של הטלנובלה המקסיקנית "Sueño de amor""". בספרד, השיר מכר למעלה מ-40,000 עותקים, ובמקסיקו למעלה מ-30,000 עותקים.
וידאו קליפ.
בקליפ ניתן לראות את כל משתתפי השיר יושבים סביב מדורה עם כלי נגינה ושרים את השיר. לשיר אין התפתחות משמעותית נוספת.
נכון ל-13 ביולי 2018, הווידאו קליפ שיצא לשיר צבר למעלה מ-200 מיליון צפיות, והוא הווידאו קליפ השני הנצפה ביותר של הלהקה ובין הפחות נצפים של שאקירה.
יוזמה פיננסית פרטית
יוזמה פיננסית פרטית (באנגלית: Private Finance Initiative, או בראשי תיבות: PFI) היא אחד המודלים המרכזיים למימוש הסכמי PPP. הסכמי PFI הם הסכמים ארוכי טווח שבמסגרתם המגזר הציבורי מעביר למגזר הפרטי את האחריות לספק את התשתית, המוצר או השרות הציבורי, לרבות הקמה, רכישה, שיפוץ, מימון, תפעול ותחזוקה, ותוך ניצול היתרונות של המגזר הפרטי, לרבות יכולתו לנצל טוב יותר את הפוטנציאל הכלכלי של הנכס. בתמורה המגזר הפרטי מקבל תשלומים לפי קריטריונים של ביצוע המוגדרים מראש, אשר יכולים להגיע מהמשתמשים במוצר או השירות, מהמגזר הציבורי או משילוב של השניים.
במסגרת פרויקטים אלו יכללו כל העסקאות בהן בתום תקופת ההסכם, הנכס עובר למגזר הציבורי וכן עסקאות בהן הנכס נשוא ההסכם אמור לשמש בעיקר את המגזר הציבורי או שערך הגרט שלו בתום תקופת הסכם ה-PFI זניח.
גולדן דרגון
שיאמן גולדן דרגון באס בע"מ (בסינית: 厦门 金旅行车 旅行车 有限公司, באנגלית: Xiamen Golden Dragon Bus Co. Ltd) הוא תאגיד סיני המתמחה בפיתוח, ייצור ושיווק של אוטובוסים בגדלים שונים. התאגיד הוקם בשנת 1992, ומטה התאגיד שוכן בעיר שיאמן.
החברה מעסיקה כ-4,000 עובדים בשלושת מפעליה בסין. החברה נחשבת לאחד מיצרני האוטובוסים הגדולים בסין, ועל פי נתוניה היא בעלת כושר ייצור המגיע ל-40,000 יחידות בשנה. החברה מייצרת אוטובוסים עירוניים, אוטובוסים בינעירוניים, מיניבוסים ורכבי הסעת נוסעים, כרכבי תחבורה ציבורית וכאוטובוסים לתיירות. היא החלה לייצא את מוצריה בשנת 2003, וכיום רכביה נמכרים בכ-80 מדינות באירופה, אסיה, אפריקה ודרום אמריקה.
בשנת 2005 החלה גולדן דרגון במחקר ופיתוח של אוטובוסים המונעים באנרגיה חלופית: אוטובוסים חשמליים, היברידיים, אוטובוסים שמונעים באמצעות גז טבעי ומימן .
החל משנת 2008 שיווקה החברה מאות אוטובוסים המונעים באנרגיה חלופית לשווקים בסין, אירופה ואסיה.
בישראל.
מוצרי החברה משווקים בישראל על ידי חברת גולדן סוכנויות אוטובוסים ישראל, חברת בת של חברת אוטו חן מקבוצת בליליוס. משפחת בליליוס מחזיקה בבעלות בין היתר גם את חברת התחבורה הציבורית סופרבוס. ב-2012 נכנסו לישראל האוטובוסים של המותג לשירות במערך התחבורה הציבורית של סופרבוס. שנה מאוחר יותר החלה חברת גולדן סוכנויות אוטובוסים לישראל בשיווק האוטובוסים בישראל גם מחוץ לקבוצה. בין יתר לקוחות החברה ניתן למנות את החברות: מטרופולין, אגד, דן בדרום, דן באר שבע, נתיב אקספרס ועוד עשרות חברות הסעות פרטיות.
בשנת 2015 עלו על כבישי ישראל 282 אוטובוסים של גולדן דרגון, מקום שני בדירוג האוטובוסים שנמכרו
החל משנת 2017 החלה גולדן סוכנויות אוטובוסים לישראל לשווק בישראל גם אוטובוסים מונעים באנרגיה חלופית (גז טבעי דחוס וחשמלי) מתוצרת גולדן דרגון.
בשנת 2019 גולדן דרגון הייתה במקום הראשון במסירת אוטובוסים לשוק בישראל, עם 361 אוטובוסים.
מרכז הספקה אחוד
מרכז ההספקה המטכ"לי" ("מרה"ס) הוא מרכז לוגיסטי מטכ"לי שמאחד מספר מרכזים לוגיסטיים במשקי הצל"ם, חלפים, ציוד פרט ויחידה, תזקיקים, דלק, מזון וציוד רפואי. למפקדת מרכז ההספקה מונתה ב-1 באוגוסט 2019 תא"ל מירב בריקמן שאחדה בתפקידה הקודם כמפקדת מרכז ציוד (מר"ץ) את מרכז ציוד, מרכז ציוד רפואי (מצר"פ) ומרכז דלק,המפקד הנוכחי תא"ל שגיב שרביט.
הקמה.
פרויקט הקמת המרכז הוא חלק ממהלך רחב היקף של העתקת בסיסי צה"ל לנגב ופינוי קרקעות במרכז הארץ, זאת במסגרת החלטות הממשלה 3161 ו-2392 להעתקת מחנות צה"ל ממרכזי ערים ושיווק הקרקעות לטובת מגורים.
במסגרת הקמת המרה"ס מוזגו המרכזים המשבירים: מרכז ציוד לחימה וחלפים, מרכז ציוד, מרכז דלק, מערך המזון ומרכז ציוד רפואי – למרכז אחד הכולל בסיסי החסנה מרחביים ומפקדה אחת.
המרה"ס מוקם בשיטת PFI הכולל מימון, תכנון, הקמה ותפעול על ידי זכיין פרטי, בדומה לקריית ההדרכה, המכללה הלאומית לשוטרים, קריית התקשוב ועוד. משרד הביטחון פרסם את שלב המיון המוקדם בחודש מאי 2017. בתחילת 2020 פורסם כי אוריין ושפיר הנדסה זכו במכרז להקמת המרכז.
המרה"ס מהווה קפיצת מדרגה בניהול שרשרת ההספקה בצה"ל וכולל הקמה של עשרות מחסנים אשר יחליפו מתקנים במחנות שהוקמו בצריפין, תל השומר ועוד בתקופת המנדט הבריטי, הקמת שליטה ובקרה מבוססות מערכת מידע ERP ושימוש בטכנולוגיות מתקדמות.
גודל המרה"ס צפוי להיות כ-250,000 מ"ר הכוללים מתחמי לוגיסטיקה בהיקף של כ-225,000 מ"ר (בין השאר, מחסנים אוטומטיים) ומתחם מנהלתי בהיקף של כ-25,000 מ"ר.
את הפרויקט מובילים מנהלת צבאית במחלקת שוה"ם ותשתיות באט"ל ומנהל המעבר דרומה במשרד הביטחון.
מרכז ההספקה יאופיין בחדשנות טכנולוגית בקנה מידה עולמי בהיבטי אחסון, ליקוט והפצה. במרכזים הלוגיסטיים יופעלו רובוטים ואמצעים מתקדמים. כמו כן, אחסון וניהול המלאי יופעל באמצעות טכנולוגיות ומערכות מידע מהמתקדמות בעולם. המרה"ס יכלול מגוון רחב של מוצרים, החל במחט לעירוי ועד לחלקי חילוף לטנקים .
ב־2 ביולי 2020 נערך טקס הקמת היחידה בנוכחות ראש אט"ל, האלוף יצחק תורג'מן, ומפקדת המרה"ס, תא"ל מירב בריקמן. במהלך הטקס נחשף סמל היחידה.
מבנה המרה"ס.
המרה"ס בנוי משלוש מחלקות: מחלקת הפעלה, מחלקת תכנון ובקרה ומחלקת השברה.
מחלקת הפעלה.
המחלקה בנויה מארבעה ענפים: ענף אופרטיבי, ענף הפעלה, ענף רשת החלפים וענף משק הדלק. בכול ראש ענף עומד קצין בדרגת סא"ל, בראש המחלקה עומד אלוף-משנה שרון איזון.
מחלקת תכנון ובקרה.
המחלקה בנויה מחמישה ענפים: ענף לוגיסטיקה ותקשוב, ענף משא"ן, ענף ארגון ומערכי יצור, ענף תכנון ואינטגרציה וענף תקציבים. בכול אחד מהענפים עומד קצין בדרגת סא"ל ובנוסף ישנו ענף המבקר את הזכיין. בראש המחלקה עומדת אלוף-משנה מאיה ויצמן.
מחלקת השברה.
המחלקה בנויה משישה ענפים: ענף עיתוד ורכש, ענף ציוד לוגיסטי, ענף מזון, ענף טכנולוגיות מזון, ענף ציוד רפואי וענף משקי התקשוב. בכול ראש ענף עומד קצין בדרגת סא"ל. בראש המחלקה עומדת אלוף-משנה נוגה נחום.
ההתייעלות בפרויקט.
בשגרה, המהלך יוביל לייעול תהליכי העבודה בהיבטים הבאים:
אינטרסים לאומיים.
פרויקט המרה"ס משרת אינטרסים לאומיים:
הגברת האפקטיביות המבצעית.
בחירום, תוגבר האפקטיביות המבצעית של צה"ל ויתאפשר שיפור ברציפות ההספקה. הדבר יושג באמצעות:
סמל היחידה.
נס היחידה זהה לתג, ונחשף לראשונה בטקס הקמת היחדה, בו פורט על רעיון ומרכיבי התג:
גרודזיונדז
שלמה דוד כהנא