הוא בעל תואר ראשון בתיאטרון מאוניברסיטת תל אביב. נוסף על כך הוא בוגר בית הספר למשחק "ניסן נתיב", ולמד במחזור (2005–2008) שבו למדו גם יובל שרף, ידידיה ויטל ושלומי אברהם.
בשנת 2001 החל לשחק בהצגה "המחסן של הספרים" בתיאטרון הבימה ושיחק בתפקידים קטנים בסדרות הטלוויזיה בפסטיגל 1996 בערוץ 2 לצד משה איבגי וב"קרב בדרך לירושלים" בערוץ הראשון. כמו כן, הנחה פינת קולנוע בתוכנית הטלוויזיה "חדש בעיניים" של הטלוויזיה החינוכית.
קורניק השתתף בפרסומות לחטיף השוקולד של ורד הגליל "קליק", לחברת כרטיסי האשראי ישראכרט, לבנק הפועלים ולרשת האופנה "קרייזי ליין", וגם השתתף בפרומו של ערוץ 10 הניסיוני בתחילת דרכו.
בשנים 2005–2014 גילם את דמותו של אבי מוסקוביץ', גאון מחשבים ובן זוגה של מיקה (שירה וילנסקי), במשך חמש עונות בסדרת הטלוויזיה לנוער "השמיניה" מבית היוצר של גיורא חמיצר, בערוץ הילדים לצופי HOT.
בשנת 2007 שיחק בתפקיד אורח בסדרה "אולי הפעם" המשודרת בערוץ yes ישראלי בתפקיד גבר חרדי צעיר. הוא שיחק בסרט הקולנוע "מפטיר" בבימויו של דויד בן ארי, ובטלנובלה של HOT "בובות" בתפקיד שגיא דונוביץ, כתב ורכילאי בעולם האופנה.
בשנת 2008 לוהק לתפקיד אורח בעונה השנייה של סדרת הדרמה "המקום" מבית ערוץ 10.
בשנת 2009 שיחק במחזה "גרטרוד – הצעקה" מאת האוורד בארקר וגילם את המלט בסטודיו למשחק של ניסן נתיב בתל אביב. בשנים 2009–2010 שיחק בתפקיד ראשי בסדרת הערפדים "חצויה" ששודרה בערוץ הילדים של HOT בתור גיא רוזן, אחיה הצעיר של אלה (עמית פרקש). בשנת 2011 גילם את עצמו בסדרת הספין אוף "חצויה – הדבר האמיתי".
בשנת 2010 גילם קורניק את הנסיך במחזמר לחנוכה "אנה ומלך סיאם" בתיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער.
בשנת 2012 שיחק בהצגה על השואה "מרד גטו ורשה" של תיאטרון גבעתיים, בתור הדמות הראשית, שרוליק, יהודי שמתאהב בנדיה, נוצרייה, נשלח לגטו ומגלה בסופו של דבר שגם היא יהודייה, וזאת על כל סיפור גטו ורשה.
בשנת 2013 השתתף במופע חנוכה ענק בשם "ג'ט לג" לצד הראפר ארז שרון "איזי", עידו בי וצוקי, לירן כוהנר ואסף גורן. ובאותה שנה חזר לגלם את דמותו של אבי מוסקוביץ' בסדרת הנוער "השמיניה הדור הבא" למשך 2 עונות נוספות.
בין 2014–2015 השתתף כמבקר הקולנוע בתוכנית היומית "בקטע טוב" בערוץ 24 בהנחיית הדר לוי ונאור אורמיה ולאחר מכן גם בתוכנית "הבילויים" בהנחיית אסף אטדגי ועינת ארליך. בשנת 2015 שיחק בסרט התיעודי "סבנה" שמבוסס על אירוע אמיתי וגילם את דמותו של בנימין נתניהו בצעירותו.
בשנת 2016 השתתף קורניק בסרט "החטאים" לצד ג'וי ריגר, נלי תגר ועוד.
בשנת 2017 החל לשחק בהצגה "הלב האמיץ של אירנה סנדלר" את דמותו של שלוימל'ה, ילד יהודי בן 10 שגר ברחוב יחד עם אחיו הגדול בזמן מלחמת העולם השנייה. בשנה זו הגיש תוכנית לייט נייט בקשת 12 "חי בסרט".
בשנת 2018 דיבב בסרט "השועל הרשע וסיפורים נוספים".
בשנת 2019 הופיע קורניק במופע "Play פסטיגל", לאחר ששנה קודם לכן לקח חלק בצילומי הסרט הפרסום-המקדים למופע.
בשנת 2020 שיחק בסרטם של מתן גוגנהיים ואסף אבירי "שאיפה לחיים" לצד שלמה בראבא וג'וי ריגר. באותה שנה שב להופיע בפסטיגל "My פסטיגל".
החל מאפריל 2019 מנחה קורניק את מגזין התרבות "מה הלוז?" בקשת 12. העונה הראשונה הסתיימה במרץ 2020. העונה השנייה עלתה לשידור ביוני 2021 עם הצטרפותה של מעיין אדם לצדו של קורניק.
הרמן גונקל
הרמן גונקל (בגרמנית: Hermann Gunkel;
23 במאי 1862 - 11 במרץ 1932), תאולוג גרמני-פרוטסטנטי. מחשובי אסכולת ביקורת המקרא ואבי שיטת חקר הסוגים.
ביוגרפיה.
גונקל, בנו של כומר, נולד ב-23 במאי 1862, למד תאולוגיה באוניברסיטת גטינגן (Göttingen) ובהנובר.
בשנת 1895, הפך גונקל לפרופסור למקרא בברלין. באותה שנה, יצא לאור ספרו "בריאה וכאוס". בשנת 1901 יצאה לאור המהדורה הראשונה של פירושו לספר בראשית ובשנת 1926 פרסם את פירושו לתהילים.
גונקל נחשב לאחד מחשובי חוקרי המקרא בראשית המאה ה-20 ואבי שיטת חקר הסוגים. שיטה זו שפיתח ולאחריו שוכללה והורחבה על ידי תלמידיו מבקשת להתחקות אחר מוצאם של יצירות שונות במקרא מתוך הספרות העממית שבעל פה. זאת מתוך הנחה מקדמית כי חלקים שונים שבמקרא נתהוו מתוך מסורת עממית שבעל פה שמקורם בסיטואציות חוזרות ונשנות בקהילה ("מושבם בחיים"), הן תרבויות חברתיות והן פולחניות. דוגמאות לכך הם זיהויים של אגדות אטיולוגיות במקרא כמו סיפור הבריאה וסיפור בבל, הבחנה בין סוגי מזמורים שונים במקרא על פי תפקידם בחיי הקהילה ועוד. ההבחנה העיקרית בסוגי המזמורים הם בין שירי קודש אשר נושאיים דתיים ושימושם בעיקר פולחני לבין שירי חול אשר נושאם בעיקרו אינו דתי.
את שירת הקודש חילקו לכמה סוגים: המנון, קינות לאומיות, קינות היחיד בספר תהילים, מזמור מלך, ומזמור תודה של היחיד.
את שירת החול חילקו ל: שירי עבודה, שירי יין, שירי שומרים, שירי אהבה וחתונה, שירי מלחמה וקינות.
המתודולוגיה אותה יצר והמסקנות אליהן הגיע, הנחו רבים מחוקרי המקרא (לרבות איבן אנגנל) שבאו בעקבותיו ועוררו התייחסויות רבות לחיוב ולשלילה. גונקל פרש מהוראה מסיבות בריאות בשנת 1927. עבודתו הגדולה האחרונה הייתה מבוא לספר תהילים.
גונקל נפטר ב-11 במרץ 1932 בהַאלֶה.
שגרה (תכנות)
בתכנות מחשבים, שגרה (באנגלית: Routine), תת-שגרה (באנגלית: Subroutine), פרוצדורה (באנגלית: Procedure) או שיטה (באנגלית Method) היא רצף של פקודות המאוגדות יחדיו, במטרה לבצע מטלה מוגדרת, מימוש של אלגוריתם. פונקציה היא שגרה המחזירה ערך. שגרות מהן לא מוחזר ערך משמשות על פי רוב לשם שינוי מצב כלשהו - הדפסות למסך, שינוי של אובייקט, או תוצאות לוואי אחרות.
קריאה לשגרה היא הפעלה שלה תוך כדי פעולת התוכנית. קריאה של שגרה לעצמה, ישירות או בעקיפין, נקראת רקורסיה. החלק בשגרה שמתבצע בפועל נקרא "גוף" השגרה. שגרה יכולה שלא לקבל קלט, לקבל קלט יחיד או מספר של קלטים כלשהם.
שגרות הן עיקרה של פרדיגמת התכנות הפרוצדורלי. מקובל כי שימוש מושכל בשגרות ובפונקציות עשוי לשפר את מבנה התוכנית, את קריאות הקוד ואת מידת הגמישות של התוכנית לביצוע שינויים. שימוש בשגרות מאפשר חלוקה של קוד לחלקים קצרים - שגרות קצרות - וכך מקל על וידוא נכונות של כל אחד ממרכיבי הקוד בנפרד. תוצאה זו מאפשרת להפחית במידה משמעותית את עלויות הפיתוח והתחזוקה של תוכנה.
בתכנות מונחה-עצמים, לכל עצם יש מספר שגרות השייכות אליו, שגרה כזאת נקראת "שיטה" (או "מתודה" בעקבות המונח באנגלית) או "פונקציה חברה" (++C), והיא מגדירה את ההתנהגות של האובייקט עליו היא נקראה, ופועלות על המידע הכמוס בתוכו או בעזרתו. בהתאם למידת החשיפה שלהן לשאר הקוד, שגרות אלה מהוות גם ממשק בין העצם לתוכנית כולה.
במרבית שפות התכנות קיימות שגרות, פונקציות או מתודות. סט הפקודות של מעבדים מסוימים מכיל פקודות לתמיכה בשגרות. כמעט כל המעבדים המודרניים הם כאלו. במעבדים אלו, שגרות נתמכות גם בשפות סף ושפות מכונה.
קריאה לשגרה.
ישנן מספר דרכים להעביר פרמטרים לשגרות. הדרך הסטנדרטית להעברת קלט אל שגרות הוא באמצעות רשימת פרמטרים (ארגומנטים) - בקריאה לשגרה מצרפים גם סדרה של משתנים או קבועים. בצורה זו מתקבל תחביר דומה מאוד לכתיבה של פונקציה מתמטית: (Make(a,b, למשל.
העברת המשתנים עשויה להיות על ידי העברה של הערך שלהם (By Value), כלומר העתקת תוכנם אל משתנים חדשים, או על ידי התייחסות (By Reference), המהווה בפועל נתינת שם נוסף לאותו משתנה. בהעברת משתנים לפי ערך, המשתנים המקוריים שנשלחים למתודה אינם משתנים בפועל. כלומר, למתודה נשלחים העתקים של הערכים שלהם, ולא המשתנים עצמם בפועל. בהעברה על ידי התייחסות נשלחים למתודה הכתובות של המשתנים ולא העתקים של הערכים שלהם. במתודה כזו למשל שמקבלת שני משתנים ומחליפה ביניהם - השינוי יהיה ניכר גם לאחר סיום המתודה. בהעברה משתנים לפי ערך למתודה כזאת, תתבצע רק החלפה שלהם "באוויר". המשתנים עצמם לא ישתנו בפועל, כאילו שהמתודה לא פעלה מעולם.
במקרה שמעבירים על ידי ערך (בשפת C, למשל, זו הדרך היחידה) ויש צורך לשנות את המשתנה המקורי, ניתן להשתמש בחלק מהשפות במצביע. המצביע מכיל את הערך המספרי של כתובת המשתנה בזיכרון המחשב, וכך ניתן לגשת ישירות לכתובת זו ולשנות את ערכו של המשתנה.
ישנן שפות המאפשרות גם העמסה (function overloading), כלומר, מתן שם זהה למספר שגרות המשמשות למטרה דומה, אך עם קלט שונה (או חתימה שונה, לפי הגדרות השפה). מקרה פרטי של העמסה הוא אפשרות למתן ערכי ברירת מחדל לפרמטרים. שפות אחדות, בהן #C ופייתון, מאפשרות גם העברת פרמטרים לפי שמם בהצהרת השגרה.
לשגרה עשויות להיות תוצאות לוואי, המשפיעות על מצב התוכנית כולה, למשל על ידי שינוי של מבנה נתונים בזיכרון המחשב, או פעולה על הפרמטרים במקרה של העברת פרמטרים לפי התייחסות, או העברה של מצביעים. לשגרות או פונקציות המבצעות פלט וקלט מול המשתמש או זיכרון המחשב יש לרוב תוצאות לוואי.
פונקציה.
פונקציות בשפות תכנות, שואבות את שמן מפונקציות מתמטיות, ואכן מימוש של פונקציה מתמטית בשפת תכנות יעשה בדרך כלל באמצעות מבנה ההפשטה של פונקציות. אולם, לעיתים קרובות, פונקציות בשפות תכנות אינן ניתנות לתיאור כפונקציות מתמטיות. בתכנות פרוצדורלי, כגון בשפת C, אין הבדל מהותי בין פונקציה לשגרה, ולא תמיד יש הבחנה בתחביר בין שגרות לפונקציות - לעיתים ההבדל היחיד הוא השימוש בערך ההחזרה מפונקציה על מנת לדווח על מידת הצלחת הפעולה שהתבצעה. בשפת פסקל קיים הבדל תחבירי בין פונקציה המחזירה ערך לבין פרוצדורה שאינה מחזירה ערך.