חוטיני ללא רצועות סביב המותניים. הסיטיני עשוי ממסגרת גמישה בצורת חצי מעגל. צד אחד רחב ונועד להסתיר את המפשעה בעוד הצד השני דק וממוקם בחריץ הישבן. המסגרת הגמישה מקבעת אותו בין הרגליים בדומה לאופן בו עושה זאת קשת לשיער. יתרונו בכך שהוא חסר חוטים לחלוטין ובניגוד לתחתונים אחרים אשר בולטים מבעד לבגדים צמודים לא ניתן להבחין בו כלל מתחת לבגדים אטומים. יתרון נוסף הוא בשיזוף האחיד, שאינו מותיר פסים בהירים על הגוף הנגרמים בדרך כלל מרצועת המותניים.
עודד סברדליק
עודד (אנריקה) סברדליק (ספרדית: Enrique Sverdlik; 1938, ארגנטינה - 1996, ישראל), משורר וסופר עברי, מתרגם ועורך. חתן פרס ראש הממשלה לשנת 1988.
ביוגרפיה.
במהלך חייו פרסם חמישה ספרי שירה וסיפורת בעברית וחמישה ספרי שירה וסיפורת בספרדית. כמו כן, פרסם שתי אנתולוגיות בספרדית של תרגומיו לשירה העברית. שיריו נכללו באנתולוגיות חשובות של הספרות העברית, ותורגמו לספרדית, אנגלית, צרפתית, גרמנית, איטלקית, רומנית, הונגרית, סרבו-קרואטית, רוסית, איטלקית ופינית.
עודד סברדליק עבד ללא לאות כדי ליצור גשר בין התרבות הישראלית והעברית לבין התרבות הלטינו-האמריקנית והספרדית, בין השאר באמצעות תרגומיו, עריכת תוכניות שעסקו במשוררים לטינו-אמריקנים וספרדים עבור "קול ישראל", וייצוג ישראל באירועים ספרותיים ותרבותיים רבים באמריקה הלטינית.
ציוני דרך מרכזיים בחייו:
עודד סברדליק נפטר בשנת 1996.
פרסים:
1962 - פרס הכבוד של ארגון הסופרים הארגנטינאי (SADE),על ספרו הראשון" Las Hambers Consumadas"(שירים)
1988- פרס ראש הממשלה על שם לוי אשכול.
סלמון
ג'סיקה לאנג
ג'סיקה פיליס לאנג (באנגלית: Jessica Phyllis Lange; נולדה ב-20 באפריל 1949), היא שחקנית קולנוע אמריקאית, זוכת שני פרסי אוסקר, ארבעה פרסי גלובוס הזהב, פרס גילדת שחקני המסך ושלושה פרסי אמי.
ביוגרפיה.
השנים הראשונות.
לאנג נולדה בקלואט, מינסוטה, לדורותי ואלברט לאנג ממוצא פיני-פולני. היא למדה אומנות למשך זמן קצר באוניברסיטת מינסוטה, לפני שנסעה לפריז, שם למדה פנטומימה. שבה לניו יורק ב-1973 והחלה לקחת שיעורי משחק, בעת שעבדה כמלצרית וכדוגמנית.
קריירה.
ב-1976, המפיק האגדי דינו דה-לורנטיס ליהק אותה לגרסה המחודשת ללהיט "קינג קונג", בו התחילה וכמעט סיימה את הקריירה. הביקורות העוינות והכישלון הקופתי היו הרסניות, אולם היא זכתה בפרס גלובוס הזהב על תפקידה בקטגוריית 'הופעת הבכורה הטובה ביותר'. לאחר מכן כיכבה בסרט המוזיקלי המצליח של בוב פוסי "כל הג'אז הזה", זוכה ארבעה פרסי אוסקר. המבקרים שמו לב אליה כשכיכבה, לצד ג'ק ניקולסון, ב"הדוור מצלצל פעמיים" (1981), גרסה מחודשת נוספת לסרט קלאסי. הופעתה בסרטה הבא, "פרנסס" (1982), בו גילמה את דמותה של השחקנית האמריקנית, פרנסס פארמר, הביאה לה ביקורות מצוינות, ומועמדות ראשונה לפרס אוסקר. באותה שנה הייתה מועמדת גם על תפקיד המשנה שלה בקומדיה המוערכת "טוטסי", ובכך הייתה לאחת השחקניות היחידות בתולדות הפרס שהייתה מועמדת פעמיים באותה שנה, עליו גם זכתה, כשגילמה את הבחורה בה דסטין הופמן מתאהב בעת שהוא מחופש לאישה.
היא המשיכה לתת הופעות מרשימות במהלך שנות ה-80 וה-90 בסרטים כדוגמת "קאנטרי" (1985), "חלומות מתוקים" (1985), בו גילמה את זמרת הקאנטרי, פטסי קליין, "תיבת נגינה" (1989), שביים הבמאי הצרפתי קוסטה גברס, כשעל שלושתם קיבלה מועמדות לפרס אוסקר, ו"שמיים כחולים" (1994), עליו זכתה בפרס האוסקר השני שלה, הפעם כשחקנית ראשית. היא גילמה בסרט אישה מעורערת בנפשה, הנשואה למהנדס גרעין בצבא ארצות הברית, כששלטונות הצבא עושים שימוש באישיותה במהלך ניסיון להסתיר ניסוי גרעיני.
ב-1992 הופיעה לראשונה על במות ברודוויי כשכיכבה במחזהו של טנסי ויליאמס "חשמלית ושמה תשוקה", לצד אלק בולדווין. בשנת 2000 הופיעה על במות הווסט אנד הלונדוני בהצגה "מסע ארוך אל תוך הלילה" מאת יוג'ין או'ניל. באותה שנה, זכתה בפרס קריסטל למצוינות נשים בקולנוע. ב-2005 שבה לבמות ברודוויי כשכיכבה בהעלאה מחודשת נוספת למחזהו של טנסי ויליאמס. היה זה "ביבר הזכוכית", בו שיחקה לצד כריסטיאן סלייטר. ההצגה קיבלה בעיקר ביקורות שליליות.
בשנים 2011–2014 השתתפה בסדרת הטלוויזיה "אימה אמריקאית" של היוצר ראיין מרפי. על תפקידה בעונה הראשונה של הסדרה, זכתה בפרס גילדת שחקני המסך בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה.
בשנת 2016 שיחקה בסרט הקומי "לחגוג את החיים" לצידן של שירלי מקליין ודמי מור.
בשנת 2017 משתתפת בסדרת האתנולוגיה "אויבות", שגם נוצרה על ידי ראיין מרפי, לצידה של סוזן סרנדון כבת דמותה של ג'ואן קרופורד.
חייה הפרטיים.
לאנג הייתה נשואה לצלם פאקו גרנד בין השנים 1970–1981. מ-1982 עד 2009 חייתה עם המחזאי-שחקן סם שפרד, שאותו הכירה על סט הצילומים של "פרנסס". בתה הבכורה נולדה ב-1981, מיחסיה עם הרקדן-שחקן הרוסי, מיכאיל ברישניקוב, ושני ילדיה הנוספים (בת שנולדה ב-1985 ובן שנולד ב-1987) הם ילדיו של שפרד. היא נפרדה משפרד ב-2009, ומתגוררת כיום בניו יורק.
לאנג היא שגרירה של רצון טוב מטעם קרן החירום הבינלאומית של האומות המאוחדות לילדים (UNICEF).
א-הא
אָ-הָא (A-ha) היא להקת פופ רוק נורווגית שזכתה לפופולריות רבה בשנות ה-80 של המאה ה-20. לאחר הפסקת פעילות קצרה בשנות ה-90 חזרה הלהקה לפעילות מלאה עד להתפרקותה בסוף שנת 2009. הלהקה שבה לפעול ב-2015.
ההרכב.
להקת א-הא הוקמה בשנת 1982 על ידי הסולן מורטן הארקט, הקלידן מאגנה פיורהולמן והגיטריסט פול וואקטר-סאבוי. תחילה פעלה הלהקה בנורווגיה, אך לאחר זמן קצר עברה ללונדון במטרה להיחשף בפני קהל רב יותר. את השם בחרו חברי הלהקה מתוך כוונה ליצור שם שייקלט בכמה שיותר שפות ושמבטא קריאת כוונה והבנה בכל השפות. "א-הא" הוא שם קליט, קצר, ברור ומקורי.
הפריצה הגדולה (1984–1985).
בשנת 1984 הקליטו חברי א-הא את שירם הראשון, שנקרא באותה העת "Lesson one" (שיעור ראשון). השיר נכשל באופן מוחלט ומכר רק 300 סינגלים. עובדה זו לא פגעה בנחישותם של חברי הלהקה, שהמשיכו להקליט ולערוך גרסאות נוספות לשיר, אשר קיבל בסופו של דבר את השם "Take on Me". השיר הפך עד מהרה ללהיט ענק, ניצב בראשי מצעדי הפזמונים באירופה ובארצות הברית ומכר למעלה ממיליון וחצי עותקים בחודש הראשון להוצאתו. אחת הסיבות להצלחתו האדירה של השיר "Take on Me" הייתה העובדה שהשיר לווה בווידאו קליפ יצירתי במיוחד, שבו נעשה שילוב בין אנימציה למציאות. בטקס פרסי MTV בשנת 1986 זכה השיר בשש קטגוריות שונות.
הסינגל הבא שהוציאה הלהקה היה ".The Sun Always Shines on T.V". שיר זה, שהפך גם הוא ללהיט במצעדי הפזמונים, לווה בקליפ מרהיב שזכה במספר פרסים. באותה שנה הייתה א-הא בין המועמדות לפרס הגראמי על הפריצה הגדולה לאותה שנה. בעוד שבארצות הברית דעכה הצלחת הלהקה לאחר הוצאת שני הסינגלים המצליחים עמם פרצו לתודעה, הרי שבאירופה הייתה זו רק ראשית דרכה של הלהקה הצעירה מנורווגיה.
אלבום הבכורה של הלהקה, "Hunting High and Low", שיצא בשנת 1985 הכיל את שני הלהיטים המצליחים ואת שיר הנושא, והפך לרב מכר עולמי. בארצות הברית מכר האלבום למעלה ממיליון עותקים והפך לאלבום פלטינה. עד לשנת 2005 מכר האלבום 8 מיליון עותקים.
המשך פעילות.
בשנת 1986 הוציאה א-הא את אלבומה השני, "Scoundrel Days". באלבום זה ניכר מעברה של הלהקה מסינת'פופ לרוק אלטרנטיבי.
כשנה לאחר מכן הצטרפה הלהקה לשורת מוזיקאים מובילים, כשביצעה את שיר הנושא "The Living Daylights" לסרטו של ג'יימס בונד, 007 באזור המסוכן, בכיכובו של השחקן הבריטי טימותי דלטון. שיר זה נכלל באלבומה השלישי של הלהקה, "Stay on These Roads". אלבום זה זכה להצלחה פחותה משני קודמיו, וכך גם שני האלבומים שבאו אחריו, "East of the Sun, West of the Moon" שיצא בשנת 1990 ו-"Memorial Beach" שיצא בשנת 1993.
בסוף שנות ה-80 ובראשית שנות ה-90 נחלה הלהקה הצלחה גדולה בדרום אמריקה, ובמיוחד בברזיל, שם הופיעו בפני קהל רב בכמה מהאצטדיונים הגדולים בעולם. בשנת 1991 שברה הלהקה שיא כשהופיעה בפני קהל מעריצים של 198,000 איש.
בשנת 1994, בעקבות סכסוכים בין חברי הלהקה, כמו גם בין הלהקה לחברת התקליטים, לקחו חברי הלהקה הפסקה מעבודתם יחד, אולם לא התפרקו באופן רשמי. חבריה החלו להתמקד בקריירות סולו. יחד עם זאת, השלושה חברו להופיע בטקס הפתיחה של אולימפיאדת לילהאמר. הופעה זו כללה שיר חדש שחובר במיוחד להופעה זו – "Shapes That Go Together".
קריירות סולו.
עם הפסקת פעילותה הזמנית של הלהקה, פנו כל אחד מחבריה לביסוס קריירת סולו. גיטריסט הלהקה, וואקטר-סאבוי, הוציא חמישה אלבומים בשיתוף אשתו ולהקתם "סאבוי".
מורטן הארקט, סולן הלהקה, הוציא שלושה אלבומי סולו, אחד באנגלית (Wild Seed) ושניים בנורווגית שזכו להצלחה גדולה בנורווגיה. בשנת 2008 הוא הקליט אלבום סולו נוסף באנגלית, Letter From Egypt.
קלידן הלהקה, מגן פורהולמן, פנה ליצירת אמנות (פיסול וציור) וכן הלחין פסקולים לסרטי קולנוע וטלוויזיה. בשנת 2004 הוציא את אלבום הסולו הראשון שלו, בסיועם של חברי להקת קולדפליי, הידועים כמעריציה של להקת א-הא.
חידוש הפעילות (1998–2009).