תומאס היל נולד בבירמינגהאם, אנגליה ב־11 בספטמבר 1829. אחיו הצעיר, אדוארד היל, הפך גם הוא לצייר נוף מצליח. בגיל 15 הוא היגר לארצות הברית עם משפחתו; הם התיישבו בטאונטון, מסצ'וסטס. בשנת 1851 התחתן עם שרלוט אליזבת הוקס; נולדו להם תשעה ילדים.
בגיל 24 השתתף היל בשיעורי ערב באקדמיה לאמנויות יפות בפנסילבניה ולמד אצל הצייר האמריקני פיטר פרדריק רותרמל (1812-1895). במהלך שנותיו כסטודנט, נסע היל להרים הלבנים בניו המפשייר כבר בשנת 1854 וצייר לצד חברי אסכולת נהר ההדסון. בשנת 1856, היל ומשפחתו עברו לסן פרנסיסקו, קליפורניה.
עם הצייר וירג'יל ויליאמס והצלם קרלטון ווטקינס, היל עשה את נסיעתו הראשונה לעמק יוסמיטי בשנת 1865. בשנה שלאחר מכן נסע היל לחוף המזרחי ולאירופה. הוא השאיר את משפחתו בחוף המזרחי אך המשיך לצאת לטיולי רישום לחוף המערבי ולהשתתף בישיבות של האגודה לאמנות בסן פרנסיסקו. הוא העביר את משפחתו שוב לסן פרנסיסקו בשנת 1873.
היל ביצע טיולי רישום שנתיים ליוסמיטי, ובחזרה מזרחה, להרים הלבנים. היל ניהל גלריה לאמנות וחנות למכירת יצירות אמנות. הוא שימש זמן קצר כמנהל של בית הספר לעיצוב SFAA. הוא התפרנס מהשקעותיו בבורסה ועל הכנסותיו מהאמנות. נישואיו הסתיימו בשנות השמונים של המאה ה-19.
לקראת סוף חייו הוא החזיק סטודיו במלון ביוסמיטי.
לאחר שסבל משבץ במוח, הוא נפטר בריימונד, קליפורניה, ב־30 ביוני 1908, ונקבר בבית העלמין Mountain View באוקלנד, קליפורניה.
יצירתו.
עבודתו של היל מונעה לרוב על ידי חזון הנובע מחוויותיו עם הטבע. עבור תומאס היל, עמק יוסמיטי וההרים הלבנים של ניו המפשייר היו מקורות ההשראה שלו והשפיעו את תגובתו הישירה מהטבע.
היל נקשר לאסכולת נהר ההדסון, שבו התייחסו בתחושת כבוד למשאבי הטבע, מה שנתן להם תחושת התלהבות כשחשבו על הפוטנציאל שהוא מייצג. חבריו מאסכולת נהר ההדסון, בסביבות שנות ה-60–1850, הציגו בציוריהם את האדם כמאוחד עם הטבע זאת על ידי הוספת דמויות אנושיות לעיתים קרובות בקנה מידה קטן מאוד בהשוואה לנוף העצום. גם תומאס היל השתמש בטכניקה זו בציוריו, למשל בציורו, ״עמק יוסמיטי״ 1889.
הוא ערך טיולים מוקדמים להרים הלבנים עם חברו, בנג'מין שאמני, וצייר שם לאורך כל הקריירה שלו. היל רכש את הטכניקה של ציור בנוף הפתוח. ציורים אלה בשדה, שימשו לימים בסיס ליצירות גדולות וגמורות יותר. ציורי הנוף של היל מדגימים כיצד שילב את יכולת התבוננות במוטיבים רבי עוצמה בכל ציור.
המעבר של היל לקליפורניה בשנת 1861 הביא לו נושא חדש לציוריו. הוא בחר בנופים מונומנטליים, כמו יוסמיטי. במהלך חייו, ציוריו של היל היו פופולריים בקליפורניה, ועלו עד 10,000 דולר. מיטב היצירות של היל הם של הנושאים המונומנטליים האלה, כולל ״קניון הסיירה הגדול, יוסמיטי״, ״מפלי ורנה ועמק יוסמיטי״.
העבודה המפורסמת ביותר של היל היא של "החיבור האחרון" בפסגת פרומונטורי, יוטה, ב־10 במאי 1869. אירוע של סיום הנחת מסילת הברזל. הציור העצום בגודלו כולל דיוקנאות מפורטות של 71 אנשים הקשורים למסילת הרכבת הטרנסקונטיננטלית הראשונה, תלוי במוזיאון הרכבת בסקרמנטו, קליפורניה.
מחנה הריכוז סירץ
סירץ (באוקראינית: Сирець; לפעמים גם סיירץ או סיירצק) היה מחנה ריכוז ועבודה נאצי בפרבר סירץ של העיר קייב, אוקראינה (אז, בברית המועצות), שבו רוכזו, הועבדו, עונו ונרצחו יהודים, אוקראינים ורוסים במהלך מלחמת העולם השנייה ושואת יהודי אוקראינה.
רקע.
לאחר כיבוש קייב בספטמבר 1941, במסגרת מבצע ברברוסה, שולחו יהודי העיר לרצח בבאבי יאר, שילוחים שנמשכו במהלך השנה שלאחר הכיבוש. יהודים רבים הסתתרו תחת זהות לא-יהודית, וכך ניצלו מהטבח בבאבי יאר, אך רבים מהם הוסגרו לגסטאפו על ידי שכניהם, ורובם שולחו למחנה סירץ.
תולדות המחנה.
המחנה הוקם באביב 1942 והפיקוד עליו הופקד בידי קצין האס אס שטורמבאנפיהרר פאול רדומסקי, שנודע לשמצה באכזריותו ובאלימותו. הוא הנהיג במחנה משטר טרור אלים ואכזרי, שכלל התעללויות ועינויים סדיסטיים ללא תכלית, עונשים חריפים גם על העבירות הקלות ביותר והוצאות פומביות להורג. פעמים רבות הכה רדומסקי בעצמו את האסירים או ירה בהם למוות מאקדחו האישי. כמו כן, הוצאו להורג חולים שלא יכלו לעבוד. נשים הוכרחו להירתם לעגלה במקום בהמות ולשאת משאות כבדים. היהודים הועבדו בעיקר בעבודות בנייה במחנה ובעיר.
באוגוסט 1943, במסגרת מבצע 1005 לטשטוש עקבות פשעי המלחמה הנאציים, נלקחו מהמחנה 327 אסירים, בהם כ-100 יהודים, להשמיד את שרידי הגופות בבאבי יאר. קבוצה של כ-30 מתוכם, בהם כ-9 יהודים, הבינו שלאחר גמר המשימה יוצאו כולם להורג כדי להעלים עדים למעשה, ותכננו בריחה. הם הכינו בעצמם מספריים לחיתוך שלשלאות הברזל ומפתח לחדר שבו שהו. בליל 28 באוגוסט הבינו שהעבודה נסתיימה ולמחרת הם יוצאו להורג, וברחו. רבים נורו, אך כ-15 הצליחו לברוח, מהם לפחות 9 יהודים. הנמלטים התחלקו לשני קבוצות. דוידוף, טרובאקוב, וחראשוב קיבלו סיוע חיוני משתי נוצריות מקומיות. בודניק, וילקיס, קוטליאר, אוסטרובסקי, קאפר, וברלנד שוכנו בתוך צינור של מפעל לבנים. יתר האסירים הוצאו להורג לפני שחרור המחנה. סך כל הקרבנות במחנה, יהודים ולא-יהודים, נאמד בכ-25,000.
המחנה שוחרר על ידי הצבא האדום ב-6 בנובמבר 1943.
בשנת 1976 הוקמה באתר הטבח בבאבי יאר מצבה לזכר קורבנות הטבח וקורבנות מחנה סירץ, בלי לאזכר את יהדותם.
קאסול
קאסול (באנגלית: Kasol) הוא כפר במחוז קולו במדינת הימאצ'ל פרדש. הכפר ממוקם בעמק פרוואטי , על גדות נהר פרוואטי , על הדרך בין בהונטאר ומניקארן .
הכפר ממוקם כ-30 ק"מ מבהונטר וכ-3.5 ק"מ ממניקארן. הכפר הוא יעד תיירותי פופולרי לתרמילאים ומטיילים. הכפר פועל כבסיס ליציאה לטרקים ליעדים סמוכים בהם קירגנגה. יש שמכנים אותו בשם "מיני ישראל של הודו" בגלל אחוז גבוה של תיירים ישראלים.
קאסול נחשב כחלק משביל החומוס ויש בית חב"ד פעיל בעונת התיירות.
הדיוויזיה ה-26 (בריטניה)
הדיוויזיה ה-26 של הצבא הבריטי הייתה דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה.
בספטמבר 1914 גויסה הדיוויזיה כחלק מהצבא החדש והחלה באימונים, ובספטמבר 1915 נשלחה הדיוויזיה לצרפת. בנובמבר 1915 נשלחה הדיוויזיה לסלוניקי, שם לחמה בקרבות השונים של החזית המקדונית. לאחר המלחמה שוחררו חיילי הדיוויזיה, ובמאי 1919 פורקה הדיוויזיה.
סיאט מרבלה
סיטא מרבלה (בספרדית : SEAT Marbella) היא מכונית עירונית, סופרמיני, אשר יוצרה על ידי יצרנית כלי הרכב הספרדית סיאט, בין השנים 1998–1986 ב-ספרד.
דגם סיאט טרה (Seat Terra) (מסחרית) יוצר בין השנים 1996–1987. "טרה" חלקה את הבסיס והחזית עם ה"מרבלה", אך החלק האחורי הוחלף בתיבת מתכת גדולה וגבוהה.
דגם ה"סיאט מרבלה" התבסס על דגם פיאט פנדה (דור ראשון) אשר ייצר קונצרן הרכב האיטלקי פיאט ונבנה ברישיון פיאט.
פופמוביל.
בשנת 1982 ייצרה "סיאט" דגם פתוח, שהתבסס על ה"סיאט פנדה" עבור האפיפיור יוחנן פאולוס השני לרגל ביקורו ב-ספרד.
רכב ספציפי זה היה מכונית "פתוחה" עם ידית אחיזה מקדימה כך שהאפיפיור יכול היה לעמוד בבטחה כדי לברך את ההמונים, בזמן שהרכב היה בתנועה. במכונית זו נכנס האפיפיור ב-17 בנובמבר 1982 לאצטדיון הכדורגל של ברצלונה קמפ נואו ("Camp Nou" ) כשהוא עובר דרך 121,000 חוגגים.
הדיוויזיה ה-27 (בריטניה)
הדיוויזיה ה-27 של הצבא הבריטי הייתה דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה.
באוקטובר 1914 הוקמה הדיוויזיה על בסיס יחידות של הצבא הסדיר שהגיעו מרחבי האימפריה הבריטית, ובשנת 1915 נשלחה הדיוויזיה לצרפת. בנובמבר 1915 נשלחה הדיוויזיה לסלוניקי, שם לחמה בקרבות השונים של החזית המקדונית. לאחר המלחמה מילאה הדיוויזיה תפקידי כיבוש בקווקז, ולאחר מכן היא חזרה לבריטניה. בהמשך שוחררו חיילי הדיוויזיה, ובמאי 1919 פורקה הדיוויזיה.
פרס BMI
הדיוויזיה ה-28 (בריטניה)
הדיוויזיה ה-28 של הצבא הבריטי הייתה דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה.
באוקטובר 1914 הוקמה הדיוויזיה על בסיס יחידות של הצבא הסדיר שהגיעו מרחבי האימפריה הבריטית, ובינואר 1915 נשלחה הדיוויזיה לצרפת, שם לחמה בקרב איפר השני ובקרב לוס. באוקטובר 1915 נשלחה הדיוויזיה למצרים, ובנובמבר 1915 נשלחה הדיוויזיה לסלוניקי, שם לחמה בקרבות השונים של החזית המקדונית. לאחר כניסת שביתת הנשק עם בולגריה לתוקף ב-30 בספטמבר 1918, התקדמה הדיוויזיה ה-28 ברחבי הארץ לכיוון טורקיה. האימפריה העות'מאנית גם חתמה על שביתת נשק ב-30 באוקטובר, ולאחר מכן נשלחה הדיוויזיה ה-28 לכבוש את מיצרי הדרדנלים. הדיוויזיה נשארה בטורקיה עד 1923 כחיל כיבוש, ובאוקטובר 1923 פורקה הדיוויזיה.
פרדריק אדווין צ'רץ'
פרדריק אדווין צ'רץ' (באנגלית: Frederic Edwin Church; 4 במאי 1826 - 7 באפריל 1900) היה צייר נוף אמריקאי שנולד בהרטפורד, קונטיקט. הוא היה דמות מרכזית באסכולה של ציורי נוף אמריקאים, שידוע בעיקר בזכות ציור נופים גדולים, המתאר לעיתים קרובות הרים, מפלים ושקיעות.
ביוגרפיה.
התחלות.
פרדריק אדווין צ'רץ' היה צאצא ישיר של צ'רץ' ריצ'רד, חלוץ פוריטני מאנגליה שליווה את תומאס הוקר במסע המקורי דרך השממה ממסצ'וסטס למה שיהפוך להרטפורד, קונטיקט. צ'רץ' היה בנם של אליזה (1796–1883) וצ'רץ ג'וזף (1793–1876). לפרדריק היו שתי אחיות ולא היו אחים ששרדו. אביו הצליח בעסקים כצורף ותכשיטן והיה דירקטור במספר חברות פיננסיות.