סקוויד RF הומצא בשנת 1965 על ידי רוברט ז'קלביק, ג'ון ג'יי לאמב, ארנולד סילבר, וג'יימס אדוארד צימרמן ב-"פורד". הוא מבוסס על אפקט ג'וזפסון AC ומשתמש רק בצומת ג'וזפסון אחד. הוא פחות רגיש בהשוואה לסקוויד זרם ישר אבל הוא זול יותר, וקל יותר לייצר אותו בכמויות קטנות יותר. המדידות הבסיסיות ביותר בביומגנטיזציה, אפילו של אותות קטנים מאוד, נעשו באמצעות RF-SQUID. סקוויד RF מוצמד אינדוקטיבית למעגל מיכל תהודה. כתלות בשדה המגנטי החיצוני, כמו שסקוויד פועל במצב התנגדות, ההשראה האפקטיבית של מעגל המיכל משתנה, ובכך משנה את תדר התהודה של מעגל המיכל. את מדידות התדירות האלה ניתן לקחת בקלות, ובכך ההפסדים אשר מופיעים כמתח על פני נגד העומס במעגל הם פונקציה מחזורית של השטף המגנטי המוכל במחזור של "Φ"0. בשביל תיאור מתמטי מדויק עיין במאמר המקורי של Erné et al.
חומרים בהם משתמשים.
החומרים מוליכי העל המסורתיים לסקווידים הם, ניאוביום טהור או סגסוגת עופרת עם 10% זהב או אינדיום, כי עופרת טהורה  לא יציבה כאשר הטמפרטורה שלו שוב ושוב משתנה. כדי לשמור על מוליכות-על, כל המכשיר צריך לפעול בתוך כמה מעלות של האפס המוחלט, מקורר עם הליום נוזלי.
ב-2006, הוצגה הוכחה של הקונספט על חיישני CNT-SQUID בנויים מאלומיניום (עבור הלולאה) וקיר בודד של ננו-צינור מפחמן (CNT). החיישנים בגודל 100 ננומטר ופועלים בטמפרטורת 1K או מתחת. חיישנים כאלה מאפשרים לספור ספינים.
"חיישני סקוויד בטמפרטורה גבוהה" עדכניים יותר; הם עשויים ממוליכי על בטמפרטורה גבוהה, במיוחד YBCO, מקוררים על ידי חנקן נוזלי אשר הוא זול יותר, וקל יותר לטפל בו מאשר בהליום נוזלי. הם פחות רגישים מסקווידים קונבנציונליים של טמפ' נמוכה אבל מספיק טוב עבור יישומים רבים.
שימושים.
הרגישות הרבה של סקווידים עושה אותם אידיאליים עבור מחקרים בביולוגיה. מגנטואנצפלוגרפיה (MEG), למשל, משתמשת במדידות מתוך מערך של סקווידים כדי להסיק על פעילות עצבית בתוך המוח. מכיוון שדיונונים יכולים לפעול בשיעורי אקויזיציה הרבה יותר גבוהים מאשר התדירות הטמפורלית הגבוהה ביותר של אותות הנפלטים על ידי המוח (kHz), מג משיגה רזולוציה טמפורלית טובה. תחום נוסף שבו סקווידים משמשים הוא מגנטוגסטרוגרפיה העוסק בהקלטה של שדות מגנטיים חלשים של הקיבה. יישום אצילי של סקווידים הוא שיטת סמן ניטור מגנטי, אשר משמשת כדי לעקוב אחר הנתיב של תרופות הניטלות דרך הפה. בסביבה הקלינית, סקווידים משמשים בקרדיולוגיה עבור הדמיית שדה מגנטי (MFI), אשר מזהה את השדה המגנטי של הלב לאבחון וריבוד סיכון.
כנראה השימוש הכי מסחרי בסקווידים הוא מערכות מדידת רכוש מגנטי (MPMS). אלה מערכות turn-key, שנעשו על ידי מספר יצרנים, שמודדות את התכונות המגנטיות של דגימת חומר. זה נעשה בדרך כלל בטווח טמפרטורה של 300mK עד בערך 400K עם הפחתת גודל של חיישני SQUID מאז העשור האחרון, חיישן כזה יכול לצייד את הקצה של בדיקת AFM הבדיקה. מכשיר כזה מאפשר מדידה בו זמנית של חספוס של פני השטח של דגימה והשטף המגנטי המקומי.
לדוגמה, סקווידים, משמשים כגלאים כדי לבצע דימות תהודה מגנטית (MRI). בזמן ש-MRI שדה גבוה משתמש בשדות נקיפה של אחת לכמה טסלה, MRI סקוויד משתמש במדידת שדות בטווח מיקרוטסלה. במערכת MRI קונבנציונלית, סולמות האות כמו בריבוע של מדידת תדר (ומכאן נקיפת שדה): כוח אחד של תדר נובע מהקיטוב התרמי של הספינים בטמפרטורת החדר, ואילו הכוח השני של השדה בא מן העובדה כי מתח מושרה בסליל פרופורציונלי לתדר של precessing מגנוט. במקרה של untuned דיונון זיהוי של prepolarized ספינים, עם זאת, תמ"ג עוצמת האות היא עצמאית של נקיפת שדה, המאפשר MRI אות זיהוי חלש ביותר שדות, של סדר, של כדור הארץ השדה. דיונון-זוהה MRI יש יתרונות על פני גבוה בתחום מערכות MRI, כגון עלות נמוכה נדרש לבנות מערכת כזו, שלה הקומפקטיות. העיקרון הודגם על ידי הדמיה אנושית הגפיים, והעתיד שלה היישום עשוי לכלול גידול ההקרנה.
פילק
פילק הוא סוגה מוזיקלית וקהילה המקושרת למעריצי מדע בדיוני ופנטזיה. הז'אנר נהיה פעיל מתחילת שנות ה-50 המוקדמות, ונהיה אף מקובל יותר החל מאמצע שנות ה-70. המושג "פילק" (שנבע במקור מטעות דפוס) נטבע בשנת 1955.
אטימולוגיה והגדרה.
למושג 'פילק' אין הגדרה חד משמעית אשר מוסכמת על כל חברי הקהילה, על אף שנעשו מספר ניסיונות להגדיר את המושג על פי קריטריונים שונים.
סגנון ותוכן.
הפילק הוגדר כמוזיקת פולק, בדרך כלל עם נושא הקשור לעולם המדע הבדיוני והפנטזיה, אך הגדרה זו אינה מדויקת. פילקרים ידעו לכתוב שירים על מגוון נושאים, הכוללים (אך לא בהכרח מוגבלים ל) נושאים הקשורים בעקיפין כמו מחשבים וחתולים. בנוסף, בעוד רוב השירים נכתבו בסגנון מוזיקת פולק, סגנונות נוספים כגון: בלוז, קליפסו ואפילו רוק הופיעו מפעם לפעם.&lt;br&gt;
אירוע משטרתי
אירוע משטרתי הוא כל אירוע המצריך פעילות משטרתית. אירועי המשטרה נרשמים ביומן התחנה ומקבלים מספור המאפשר מעקב אחר הטיפול בהם. הגורם המשטרתי המוסמך יקבע את דרך הטיפול באירועים, אם יפתח תיק פלילי או שהאירוע יועבר לגורמים אחרים.
קבלת תלונה.
לפי פקודות המטה הארצי של משטרת ישראל - "הטיפול בתלונה ובתיק חקירה" (להלן: פקודות המטא"ר), כל איש משטרה חייב לקבל תלונה על ביצוע עבירה, המופנית אליו, בין אם היא מעלה חשד לביצוע עבירה פלילית ובין אם אינה מעלה חשד כזה, ואין לו שיקול דעת בשלב זה.
התלונה יכולה להימסר על ידי המתלונן בכתב, בטלפון או בפנייה אישית לתחנת המשטרה או לשוטר (אף מחוץ לתחנת המשטרה). עם התפתחות הטכנולוגיה התאפשרה גם הקשת תלונה באופן מקוון באמצעות אתר השירותים והמידע הממשלתי. בהקשר פנייה לתחנת משטרה, אין הכרח להגיש את התלונה בתחנה הסמוכה למקום האירוע בגינו הוגשה התלונה, וניתן להגישה בכל תחנת משטרה.
לאחר הגשת התלונה, הסמכות לגניזה וסגירה של תיק החקירה היא של המשטרה בלבד, ועל כן בקשה של המתלונן "למשוך" את תלונתו לא תתקבל, אם התלונה לא עומדת בתנאים המקובלים לסגירת התיק. עם זאת, זכותו של כל נפגע עבירה שהגיש תלונה במשטרה להיות מעודכן בסטטוס התלונה שלו ובטיפול בה.
טיפול בתלונה.
לאחר קבלת התלונה, יחליט איש המשטרה, על פי נסיבות המקרה בין שלוש דרכי פעולה אפשריות:
בהתאם לסעיף 95 לחוק סדר הדין הפלילי, חייבת משטרת ישראל, ככלל, לפתוח בחקירה, משנודע לה על ביצוע עבירה, אם על סמך תלונה ואם בכל דרך אחרת. במקרים שבהם התלונה מוגשת כנגד המשטרה עצמה, למשל במקרים שבהם אזרח ספג התנהגות לא נאותה מצד שוטר או שהיה עד לעבירה פלילית שביצע גורם משטרתי, הגורמים שיוסמכו לטפל בתלונה ובמידת הצורך לחקור את העניין הם המחלקה לחקירות שוטרים מטעם משרד המשפטים וכן היחידה לתלונות הציבור של משטרת ישראל.
יש להוסיף כי בעבירה שאינה פשע, רשאי קצין משטרה בדרגת פקד ומעלה להורות שלא לחקור, אם היה סבור, שאין בדבר "עניין לציבור", או אם הייתה רשות אחרת מוסמכת על פי דין לחקור בעבירה.
ועדת החמישה
ועדת החמישה היא ועדת שרים שהוקמה ביולי 1948 מתוך הממשלה הזמנית, בעקבות טענות של ראש הממשלה דוד בן-גוריון על מרד פוליטי בשורות הצבא.
בפועל הוועדה תפקדה גם כגוף מגשר על פערי תפיסות בין בן-גוריון, בתפקידו כשר הביטחון, לבין ראש המפקדה הארצית ישראל גלילי, המטכ"ל, יוצאי הצבא הבריטי, ההגנה והפלמ"ח.
בראש הוועדה עמד יצחק גרינבוים, וחבריה היה אהרן ציזלינג.משה שרתוק, פנחס רוזן, ומשה שפירא. מסקנות הוועדה גיבו באופן כמעט מוחלט את טענות אלופי הצבא ומתחו ביקורת על ניהול הצבא בידי בן-גוריון. הוועדה המליצה על יצירת הפרדה בין הדרג המדיני והצבאי באמצעות "מנהל כללי לענייני הצבא" (תפקיד אשר "נתפר" עבור ישראל גלילי). בן-גוריון סירב לקבל את מסקנות הוועדה ואיים בהתפטרות מתפקידיו כראש ממשלה ושר ביטחון. איום זה של בן-גוריון גנז, למעשה, את מסקנות ועדת החמישה.
יירוט אווירי
יירוט אווירי הוא מושג בלוחמה אווירית המתאר את התהליך של השגת מטרה אווירית על ידי מטוס קרב או מטוס יירוט לשם שינוי נתיב הטיסה שלו או הפלתו. יירוט מטרה מתבצע על ידי המטוס בשיתוף מידע עם גורם הבקרה האווירית המסוגל להכווין אותו ביתר דיוק לעבר עמדת יתרון על המטרה. מטבע הדברים יירוט אווירי זאת טקטיקה הגנתית המיועדת למנוע ממטוסי אויב מלבצע את משימתם באזור המוגן על ידי מטוסי היירוט, בין אם זה למנוע ממפציצים מלהפציץ את מטרותיהם או ממטוסי הקרב של האויב מלהשיג עליונות אווירית.
היסטוריה.
לפני עידן המכ"ם.
בראשית התעופה הצבאית במלחמת העולם הראשונה התגוננות מפני מטוסים או ספינות אוויר תוקפות הייתה אפשרית בעיקר על ידי תותחי נ"מ או סיורים מתמשכים של מטוסי קרב מכיוון שמטוסי יירוט דורשים התראה מוקדמת בשביל שהם יוכלו להמריא, לטפס לגובה ולהגיע לאזור של המטרה. מחסור באמצעים יעילים להתראה מוקדמת משמעותה שהמפציצים היו יכולים להפציץ באין מפריע. מטוסי ההפצצה באותה תקופה גם החזיקו ביתרונות של גובה ומהירות על פני מטוסי הקרב, מה שחיזק את הסברה לאחר מלחמת העולם הראשונה שהמפציץ תמיד יחדור.