במרץ 1996 ערך ז'אן, הדוכס הגדול של לוקסמבורג ביקור רשמי במקסיקו. בעוד במקסיקו, הדוכס הגדול ז'אן נפגש עם נשיא מקסיקו ארנסטו סדייו ושני המנהיגים חתמו על הסכם על שירותי אוויר ושתי המדינות הסכימו להקמת מנגנון התייעצות לצורך אינטרסים הדדיים. בדצמבר 1997 חתמו מקסיקו והאיחוד האירופי על הסכם שותפות כלכלית, תיאום ושיתוף פעולה פוליטי. במהלך המשא ומתן מילאה לוקסמבורג, כמדינת חברה באיחוד, תפקיד נייטרלי ולא העמידה מכשולים. עם זאת, האשרור של ההסכם הופסק על ידי ממשלת לוקסמבורג במהלך שנת 1998 ורוב 1999 על רקע סכסוך מס. המצב נפתר עם חתימת הסכם בדבר הימנעות ממיסוי כפול בינואר 2000 על ידי שתי המדינות.
באפריל 2019 ערך ראש ממשלת לוקסמבורג קסאבייה בטל ביקור רשמי במקסיקו שם נפגש עם הנשיא אנדרס מנואל לופס אוברדור. במהלך הביקור הסכימו שני המנהיגים להעמיק את חילופי המסחר והשקעות בין שתי המדינות. הם גם הסכימו על חשיבות המודרניזציה של ההסכם הגלובלי בין מקסיקו לאיחוד האירופי. ראש הממשלה בטל פנה גם לסנאט המקסיקני וקרא למחוקקים לקדם את זכויות הלהט"בים ואת זכויות הנשים במקסיקו.
ביקורים רמי דרג.
ביקורים רמי דרג מלוקסמבורג למקסיקו
ביקורים רמי דרג ממקסיקו ללוקסמבורג
הסכמים דו צדדיים.
שתי המדינות חתמו על מספר הסכמים דו-צדדיים, כמו הסכם לביטול דרישות הוויזה לבעלי דרכון רגילים (1975); הסכם לשיתוף פעולה כלכלי (1984); הסכם תובלה אווירית (1996); הסכם לקידום והגנה הדדית של השקעות (1998); הסכם למניעת מיסוי כפול (2000) והסכם לשיתוף פעולה תרבותי, חינוכי, נוער וספורט (2006).
יחסי סחר.
בשנת 1997 חתמה מקסיקו על הסכם סחר חופשי עם האיחוד האירופי (הכולל את לוקסמבורג). בשנת 2018 הסתכם המסחר בין לוקסמבורג למקסיקו ב-170 מיליון דולר. הייצוא העיקרי של לוקסמבורג למקסיקו כולל: מעגלים מודפסים; ברזל; פלדה; מכונות ורפואה. הייצוא העיקרי של מקסיקו ללוקסמבורג כולל: מכשירים רפואיים, מכשירי ניתוחים, רפואת שיניים או וטרינריה; מחשבים וחלקים; טלפונים וטלפונים ניידים; ופוליקרבונט.
במקסיקו פועלות 82 חברות לוקסמבורגיות. בשנת 2018, לוקסמבורג השקיעה במקסיקו 303 מיליון דולר. חברת הפלדה בלוקסמבורג ArcelorMittal פועלת במקסיקו. חברת קרגולוקס הלוקסמבורג מפעילה גם טיסות מטען מתוזמנות בין שתי המדינות. חברות רב-לאומיות מקסיקניות כמו אלזאה וסמקס פועלות בלוקסמבורג.
מערת לה פילטה
מערת לה פילטה (בספרדית: Cueva de la Pileta, מילולית "מערת הבריכה") היא אתר ארכאולוגי, מערה שבה נתגלו ציורי מערות ב-1905. המערה שוכנת במחוז מאלגה בקהילה האוטונומית אנדלוסיה בדרום ספרד.
מחקר.
המערה נחקרה על ידי הכומר הצרפתי אנרי בריי, ארכאולוג, אנתרופולוג, אתנולוג וגאולוג, שהגיע לספרד בגלל דיווחו של על מערה זו ב, בסמוך לרונדה. ורנר התבשר על המערה שהתגלתה על ידי חקלאי ספרדי בשם חוסה בויון (José Bullón) בשנת 1905 שחיפש גואנו של עטלפים סביב הכניסה המקורית במקום שנקרא תהום העטלפים. הוא הניח שהסימונים במערות נעשו על ידי המורים. הוא מצא שרידים אנושיים וסימנים על הקירות. ורנר עצמו ירד למערה ודיווח אחר כך על ממצאיו שמשכו עניין בינלאומי.
בריי הצליח לזהות כמעט חמישים רישומים וכמה מהסמלים. הוא נשאר חודשיים במימון הנסיך של מונקו. במאמר המדעי הסופי השתתף גם קולנל ורנר.
הערכה מחודשת.
גם שלדים וגם כלי חרס שנמצאו מצביעים על כך שהמערה הייתה חייבת להיות בעלת כניסה טובה יותר והתיארוך הצביע על כך שהשרידים שייכים גם לתקופה הנאוליתית. חלק מעיטורי הקירות והשלדים נחשבו מודרניים יותר ומקורם מאנשים שהלכו לאיבוד במערה. בנו של האיש שמצא את המערה הצליח למצוא כניסה טובה יותר בשנת 1924 והיא שמשמשת את המבקרים היום. אותו אדם גילה חדר לא ידוע שהעניק גישה לגלריות (Las Galerias Neuvas) שהכילו נטיפים. גלריות אלה התחברו לאזורים ידועים. גישה לתהום עמוקה היא במורד הגלריה באורך 350 מטרים, הגלריה הארוכה ביותר.
צוות של בעל ואישה חקר את המערה מחדש בשנת 1978 כולל הגלריות שזה עתה התגלו. הם הצליחו לזהות 134 ציורים אם כי כעת לא ניתן היה לזהות את אלה שגילה בריי. הם ציינו כי ייתכנו ציורים פלאוליתיים נוספים, אך רבים מהמשטחים מכוסים כעת ב. תיארוך הציורים הגדולים העריך שהם בני יותר מ-20,000 שנה.
ביקור במערה.
המערה כיום מופעלת על ידי משפחת בויון, הצאצאים של מגלה המערה המגבילים קבוצות ללא יותר מ-20 איש - נכון לשנת 2017 יש להזמין מקום מראש.
בא&quot;ח גולני
ג'ון בנפילד
ג'ון בנפילד (באנגלית: John Benfield; 9 בנובמבר 1951 – 16 ביוני 2020) היה שחקן אופי בריטי.
ביוגרפיה.
בנפילד נולד בוונטסטד שבאסקס בשם ג'ון טרנר. השם "בנפילד" הוא שם הבמה שלו.
במהלך הקריירה שלו שיחק בתפקידי אורח בסרטי קולנוע ובסדרות טלוויזיה רבות. ב-1981 החל להופיע בתפקידים קטנים ברשת ה-BBC בעיבודים לטלוויזיה של יצירות כגון "אגדת חורף" ו"יומו של השלוש-רגל".
בנפילד חי באוקספורדשייר עם אשתו ליליאן, והיה לו בן אחד. ביוני 2020 נפטר מסרקומה בגיל 68.
קני רוזנברג
קנת' (קני נפתלי) רוזנברג (באנגלית: Kenny Rozenberg, נולד בספטמבר 1966) הוא איש עסקים יהודי חרדי אמריקאי, תחום ההשקעות שלו הוא נדל"ן וחברות בתחום הטיפול הרפואי, הסיעודי והשיקומי ברחבי ארצות הברית.
ביוגרפיה.
רוזנברג בהכשרתו הוא טכנאי רפואי בתחום זה עבד החל משנת 1986. בשנת 1988 סיים לימודי תואר ראשון באמנות ובפסיכולוגיה בישיבה יוניברסיטי, ובשנת 1990 סיים תואר שני בבריאות הציבור באוניברסיטת קולומביה. לאחר מכן עבד בבית אבות בן 200 מיטות כעוזר מנהל עד שנת 1995. בשנת 1995 רכש רוזנברג בית אבות קטן בדרום ברונקס שעמד לפני קריסה כלכלית. לאחר שנה הוא הקים חברה שנקראה אחוזת ויליאמסברידג' בברונקס. עם השנים רכש רוזנברג נכסים ובתי אבות נוספים וכיום הוא מחזיק ב-25 בתי אבות, שתי סוכנויות בריאות ביתיות ושירותי תחבורה רפואיים מרובים, מלונות ונדל"ן וכן חברת האמבולנסים מהגדולות בניו יורק Senior Care EMS. בתי האבות שבהחזקתו נמצאים תחת חברת Centers Health Care. רוזנברג עצמו משמש כמנכ"ל החברה.
הונו של רוזנברג מוערך בין 500 מיליון דולר למיליארד דולר.
רוזנברג הוא פרמדיק מתנדב בארגוני ההצלה והוא התגורר במונסי, ניו יורק.
רוזנברג נשוי והוא אביו של אלי רוזנברג וגיא רוזנברג.
במרץ 2021 עלה לישראל וקיבל אזרחות ישראלית.
רכישת אל על.
בשנת 2020 עם מגפת הקורונה ומשבר התעופה שהתפתח בעקבותיה, נקשר שמו של רוזנברג ברכישת חברת אל על הישראלית מחברת כנפיים. לפי הנטען, רוזנברג מעוניין להחזיק בשליטה לבד, והוא מעוניין להשלים את העסקה במזומן. לצורך כך הקים רוזנברג את חברת כנפי נשרים תעופה, שכר משרד יחסי ציבור שיטפל בעניין ואת הראל לוקר ואת רואה החשבון ראם עמינח שהוא תת-אלוף במילואים, עורך דינו של רוזנברג הוא דודי תדמור ואיש הקשר בעסקה הוא ידידו עמיקם בן צבי, כל אלו פועלים לקידום העסקה מטעם רוזנברג. בתחילת אוגוסט 2020 אישרה רשות החברות בישראל לרוזנברג להפוך לבעל השליטה בחברה. בספטמבר 2020 עם הנפקתה של אלעל בבורסה מסתמן כי אלי רוזנברג הוא בעל המניות העיקרי המחזיק ב-42.89% ממניות אלעל.
כיוון שרוזנברג בעת המכירה לא היה אזרח ישראלי הוא רכש את אל על באמצעות בנו אלי רוזנברג שהוא אזרח ישראלי, אברך כולל ותלמיד ישיבה, המתגורר בשכונת רמת אשכול בירושלים.
מרק גרטלר
ג'ורדן פארמאר
אתר הטבח טינטה
אתר הטבח טינטה, הידוע גם בשם טינטה (66-06-1223) הוא אתר בו ביצעו חיילי האימפריה היפנית טבח בשבויים אשר הוחזקו באי, האתר אשר שכן ליד כפר בשם מריזו שבאי שבגואם. לאחר המלחמה, הוסף המקום לרשימת המרשם הלאומי של מקומות היסטוריים של ארצות הברית
באתר בוצעו מספר אירועי טבח של אזרחים בידי חיילים יפנים ב-15 ביולי 1944, שישה ימים לפני שחרור האי, במסגרת הקרב על גואם שהיה שבזירת האוקיינוס השקט של מלחמת העולם השנייה . נלקחו כשלושים גברים ונשים מהכפר מריזו הסמוך, מתוכם 16 נהרגו. אחת ההרוגות הייתה גברת מריה ל. מסה, אשר הייתה בין היתר מחנכת בולטת לפני המלחמה. בשנת 1991 סומן האתר בצלב שהוצב בסמוך לאתר.
Tinta Massacre Site
טחינת אל ארז
אגס ירוק מסחר ושירותים בע"מ היא חברה פרטית המייצרת טחינה גולמית וחלווה תחת המותג טחינת אל-ארז (طحينة الارز, מערבית: טחינת הארז). מפעלי החברה ממוקמים באזור התעשייה שגיא 2000 שבעמק יזרעאל. מחזור החברה השנתי הוא 50 מיליון ש"ח, והיא בעלת נתח שוק של כ-18%.
היסטוריה.
בשנות ה-80 הקים אסעד זהר מפעל לייצור מנועים וגנרטורים בנצרת. בשנת 1990, לאחר שרכש ציוד ממפעל שנסגר, הוסב המפעל לייצור טחינה, והמותג קיבל את שמו מעץ הארז שבחצר המשפחה. בשנת 1992 הוקמה חברת אגס ירוק מסחר ושירותים בע"מ.
ב-2003, לאחר פטירתו של אסעד, מונתה אשתו ג'וליה זהר למנהלת המפעל. תחת ניהולה התפתח המפעל ונתח השוק שלו בתחום הטחינה גדל. תוצרת המפעל משווקת בישראל, ומשנת 2005 גם בעולם ובעיקר בארצות הברית, כאשר שיעור הייצוא מכלל הפעילות מגיע ל-30%.
גרעיני השומשום מיובאים מאתיופיה ושיטת הייצור היא מסורתית בת 14 שלבים כאשר בתהליך נעשה שימוש באידוי (מה שמונע את שינוי צבע הטחינה) וטחינה באבני ריחיים.
המותג זכה במקום הראשון באיכות המוצר בתוכנית "כלבוטק" בשנת 2013.
בשנת 2015 עבר המפעל, שמעסיק כ-40 עובדים, מנצרת לאזור תעשייה שגיא 2000.
בשנת 2019 מונה יוסף, בנה של ג'וליה, למנהל חברת הבת "אל ארז US" שהוקמה בארצות הברית. חברת הבת האמריקאית משווקת את המותג בשם "Julia's Tahini".
מכירת המפעל בישראל.