חייו.
הנס קראסה נולד בפראג לאב צ'כי שהיה עורך דין ולאם יהודיה-גרמניה. הוא למד לנגן הן בפסנתר והן בכינור בילדותו ובהמשך למד הלחנה באקדמיה למוזיקה בפראג. אחרי סיום לימודיו, התקבל לעבודה כסגן-מנצח בתיאטרון הגרמני החדש, שם התוודע אל המלחין והמנצח אלכסנדר זמלינסקי, שהשפיע רבות על הקריירה של קראסה.
בשנת 1927 נסע בעקבות זמלינסקי לברלין, שם התוודע אל המלחין הצרפתי אלבר רוסל. קראסה, שמקורות ההשפעה העיקריים שלו היו מאהלר, שנברג וזמלינסקי, חש קרבה גם למוזיקה צרפתית, בייחוד לחבורת המלחינים שנודעה כקבוצת השישה, ונסע פעמים רבות לצרפת ללמוד אצל רוסל בתקופה שבה חי בברלין. הגעגועים הביתה השיבו את קראסה לבסוף לפראג, שם חזר למשרתו הקודמת כסגן-מנצח בתיאטרון הגרמני החדש. יציאתו הראשונה לעולם כמלחין הייתה ביצירה ב"ארבעה שירים תזמורתיים" אופוס 1, שהתבססה על "שירי גרדום" (Galgenlieder) של כריסטיאן מורגנשטרן. היצירה בוצעה לראשונה בניצוחו של זמלינסקי בפראג, במאי 1921, וזכתה לשבחים רבים. אחריה נכתבו רביעיית מיתרים, קובץ של חמישה שירים לקול ופסנתר וה"סימפוניה לתזמורת קטנה", שבוצעה בפסטיבל ציריך, פריז ובוסטון. הישגו המשמעותי ביותר, מכל מקום, הייתה האופרה "אירוסין בחלום" (Verlobung im Traum) על פי הרומן "חלום הדוֹד" מאת דוסטויבסקי. יצירה זו בוצעה לראשונה בתיאטרון הגרמני החדש בפראג בשנת 1933, בניצוחו של גאורג סל וזכתה בפרס מדינת צ'כוסלובקיה.
בשנת 1927 נלווה אל זמלינסקי בנסיעתו לקרולאופר בברלין. הוא קיבל הצעות ניצוח מברלין, פריז ושיקגו, אך התקשה להיענות למשרה בארץ נוכריה וחזר לפראג לפני תום השנה.
אופרת ילדים בשם ברונדיבר, המבוססת על מחזה מאת אריסטופאנס, הייתה היצירה האחרונה שקראסה השלים לפני שנאסר על ידי הנאצים ב-10 באוגוסט 1942. קראסה נשלח לגטו טרזין, שם עיבד את "ברונדיבר" להתאימה למבצעים שעמדו לרשותו. האופרה בוצעה 56 פעמים במחנה ומונצחת גם בסרט התעמולה הידוע לשימצה שהנאצים הפיקו בשביל הצלב האדום בשנת 1944. בתקופת מאסרו בגטו, היה קראסה בשיא יצירתו. הוא הרבה לחבר מוזיקה קאמרית, אך מחמת הנסיבות, חלק מן היצירות לא שרדו.
מותו.
קראסה נלקח למחנה ההשמדה אושוויץ יחד עם עמיתיו המלחינים, ויקטור אולמן, פאבל האס וגדעון קליין. הוא נרצח ב-17 באוקטובר 1944; עוד לא מלאו לו אז 45 שנים.
הקלטות.
"שלושה שירים" של קראסה לפואמות של ארתור רימבו, "Čtyřverší", "Vzrušení" and "Přátelé", בביצועי כריסטיאן גרהאהר, מופיעים על התקליטור "טרזין - טרזיינשטאדט" ביוזמת אן סופי פון אוטר, דויטשה גרמופון, 2007
אטריות קונג'אק
נחשון ים
האנס קראסה
הנס קרסה
7 דקות אחרי חצות
7 דקות אחרי חצות (באנגלית A Monster Calls) הוא רומן לנוער שנכתב בסוגת הריאליזם הפנטסטי מאת פטריק נס שפורסם במקור בשנת 2011. הספר נכתב על פי רעיון של הסופרת שיבון דאוד ומאויר בחלקו הגדול באיוריו של ג'ים קיי. הספר זכה בפרסים רבים עבור הכתיבה והאיורים, בין היתר במדליית קרנגי ובמדליית גרינוויי לאיור. זהו הספר היחיד שזכה בשני הפרסים. הספר עובד לסרט באותו שם בשנת 2016.
עלילה.
קונור או'מאלי הוא נער בריטי בן 13 שאמו חולה מאוד, ובנוסף הוא עובר התעללות בבית הספר. בשבע דקות אחרי חצות הוא מתעורר משנתו ומגלה בחלונו מפלצת בצורת עץ טקסוס מואנש. העץ אומר לקונור שהוא יעזור לו על ידי כך שיספר לו שלושה סיפורים. בתמורה, העץ אומר שעל קונור לספר לו סיפור משלו.
בהמשך מתברר שהאם חולה בסרטן ועוברת טיפולים כימותרפיים שבעקבותיהם עובר קונור לגור בבית אמה של אמו. הסבתא היא אישה קשה ומרוחקת, וגם אביו של קונור, שבא לביקור לאחר שעזב לארצות הברית, לא מצליח להתקרב לבנו. בעקבות הפגישות עם המפלצת והסיפורים שקונור שומע, הוא מגיע להבנה של המצב שבו הוא ואמו נמצאים.
איפה את, ברנדט
איפה את, ברנדט (באנגלית: Where'd You Go, Bernadette) הוא רומן סאטירי מאת מריה סמפל שיצא לאור בשנת 2012. הרומן מתאר אירועים בחייהם של ברנדט פוקס, בעלה אלגין בראנש ובתם בי בראנש בת ה-14, המתגוררים בסיאטל. המספרת היא הבת, בי בראנש, והסיפור מובא בעיקר כרצף של מסמכים – תכתובות דואר אלקטרוני, פקס, הודעות מסנג'ר, פתקים, דו"חות, תמלילי שיחות, בלוג בזמן אמת מועידת TED ועוד – שנוצרו על ידי שני הוריה של בי והסובבים אותם.
בשנת 2019 עובד הספר לסרט בבימויו של ריצ'רד לינקלייטר, שבו קייט בלאנשט מגלמת את דמותה של ברנדט.
תמצית העלילה.
ברנדט פוקס, בעלה אלגין בראנש ובתם בי בראנש מתגוררים בסיאטל. ברנדט ואלגין מתכוננים להגשים את הבטחתם לבי – שיט לאנטארקטיקה. אלגין עסוק מאוד בניהול מיזם "סמנתה 2", מיזם הדגל של מיקרוסופט להפעלת חפצים בכוח המחשבה. ברנדט, אדריכלית מצטיינת, פרשה מהמקצוע 20 שנה קודם לכן, לאחר שאדם עשיר, שקנה ממנה את ביתה שאותו תכננה ועליו זכתה בפרס, הרס אותו. זמן מה לאחר הפרישה, ברנדט חוותה מספר הפלות ונכנסה לשמירת הריון, שבסופו נולדה בי. בי נולדה פגה ועם מום לבבי חמור שבגללו אושפזה מלידתה ועד גיל הגן ונותחה מספר פעמים. ברנדט החלה לשקוע בדיכאון כתוצאה מכך, אך לא נטלה אף תרופה נוגדת דיכאון שקיבלה במרשם. התפקוד של ברנדט כעקרת בית לקוי (מעולם לא ניסתה לתקן את הבית בו המשפחה מתגוררת), והיא סולדת מחברת בני אדם, אך היא מקפידה להביא את בי מדי יום לבית הספר ולהחזירה ממנו. בי עומדת לסיים את לימודיה בבית הספר היסודי, ומתכננת לעבור ללמוד בפנימייה שבה למדה אמה. לניהול ענייני היומיום מסתייעת ברנדט בעוזרת וירטואלית, מאנג'ולה קאפור, המתגוררת בהודו ומקבלת מברנדט הנחיות בדואר אלקטרוני.
שלל אירועים משבשים את חייהם של ברנדט ואלגין וגם את חייה של שכנתם אודרי גריפין, ובשיאם של אירועים אלה מתברר שמאנג'ולה קאפור היא למעשה קבוצת האקרים רוסית, וברנדט נעלמת, זמן קצר לפני הטיול לאנטארקטיקה (היא שלחה מכתב הסבר לבי, אך המכתב לא הגיע עקב תקלה). תחילה, אודרי גריפין, שכנתה של ברנדט המתגוררת מתחת לגבעה עליה שוכן ביתה של ברנדט, התעקשה שתגזום את שיחי האוכמניות בגינתה של ברנדט, שטיפסו לזו של אודרי. כיוון שברנדט הייתה אדריכלית בהשכלתה, היא ידעה שהשיחים סופגים את מי הגשמים ומונעים מהם להגיע לאדמה בחצרה של אודרי. למרות זאת ברנדט הסכימה לבקשה משום ששנאה את אודרי כמו את יתר האמהות, אותן כינתה "יתושים". אודרי לא הסתפקה בכך, והפיצה שמועה שברנדט ניסתה לדרוס אותה. לאחר כמה ימים, גשם סוער סוחף מפולת בוץ לביתה של אודרי, וזו מאשימה את ברנדט. בימים שבין גיזום השיחים לבין המפולת, ברנדט ביקרה בבית המרקחת במטרה לקבל תרופות לטיפול במחלת ים שמנג'ולה הזמינה עבורה. מתברר כי הן הכילו חומר אנטי פסיכיאטרי הקרוי הלדול, וברנדט חששה ליטול תרופות אלו מחשש לתופעות הלוואי. אלגין היה בדרכו לביקור במסעדה יחד עם צוות עובדיו באותו הערב, ומצא את ברנדט ישנה על ספה באותו בית מרקחת. המרשם לתרופה והסכסוך בין ברנדט לאודרי, גרמו לאלגין לשלוח מכתב לפסיכיאטרית מפורסמת בבקשה לאשפז את ברנדט. כעבור זמן מה מתברר שברנדט הפליגה לאנטארקטיקה לבדה, כשאודרי התחרטה על מעשיה והבריחה את ברנדט לביתה. אלגין ובי נוסעים אף הם לאנטארקטיקה – אלגין בתקווה שהטיול ישכיח מבי את הצער על היעלמות אמהּ, ובי על מנת לחפש את אמה החל מהמקום האחרון שבו נראתה.
התקבלות הספר.
הספר שהה יותר מ-50 שבועות ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס. הספר שהה 72 שבועות ברשימת רבי המכר בכריכה רכה ו-12 שבועות ברשימת רבי המכר בכריכה קשה של רשת הרדיו NPR הספר זכה בפרס אלכס לשנת 2013.
הספר תורגם ליותר מתריסר שפות ועובד לסרט.
בתרגומו לעברית זכה הספר לשבחיה של המבקרת עלית קרפ:
סוגת הספר.
אתר "אנשי הספר" עמד על סוגת הספר:
התרגום לעברית.
הספר תורגם לעברית בידי יוני רז פורטוגלי, והתרגום נערך בידי שחר סמוחה. הספר נטוע עמוק בחברה האמריקאית של סוף העשור הראשון של המאה ה-21, וכולל שלל מושגים מעולמו של הקורא האמריקאי, ואף כאלה המוכרים בעיקר לתושבי סיאטל. משום כך הוסיפו המתרגם והעורך הערות שוליים המסבירות לקורא העברי מושגים מקומיים כגון מחט החלל (מבנה בולט בסיאטל), סטיב ב' (מנכ"ל מיקרוסופט) ו- Daniel’s Broiler (רשת סטקיות באזור סיאטל).
ציפי גוריון, המבקרת של אתר "mako", לא אהבה שירות זה לקורא:
עם זאת, כאשר אחד מעובדי מיקרוסופט אומר לברנדט: "הצוות שלי עובד בעצם על ממשק C Sharp למשתמש קצה של HTML 5" לא ניתנו הערות שוליים לפענוח המושגים שבמשפט זה, כנראה משום שמיד לאחריו כותבת ברנדט: "בכל שיחה אתם מגיע רגע שבו אף אחד כבר לא חכם מספיק כדי להבין על מה הם מדברים".
עטיפת הספר בגרסתו העברית מתבססת על המרכיב הגרפי הבולט של העטיפה המקורית באנגלית, תוך תרגום הטקסט (שם הספר, שם המחברת) לעברית.
עיבוד לסרט.
בינואר 2013 רכשו שתי חברות הפקה את הזכויות לסרט על פי הספר. בשנת 2019 החלה הקרנתו של הסרט "איפה את, ברנדט", בבימויו של ריצ'רד לינקלייטר, שבו קייט בלאנשט מגלמת את דמותה של ברנדט, בילי קרודופ מגלם את דמותו של בעלה, אלגין, אמה נלסון מגלמת את בתם, בי, וקריסטן ויג היא שכנתם אודרי.
סאקי (קוף)
סאקי (שם מדעי: Pithecia) הוא סוג של קוף מקבוצת קופים רחבי אף החיים ביבשת אמריקה הדרומית ביערות האמזונאס.
אלו קופים בעלי פרווה עבה ושחורה, פרצוף גדול ולבן או אפור עם לסתות חזקות ורעמה מעל הראש. הסאקים יכולים להגיע לאורך 50 ס"מ ולמשקל 2.5 ק"ג. הם ניזונים בעיקר מפירות, אגוזים שונים ומעלים וחיים רוב זמנם על הענפים הגבוהים ביער. עם לסתותיהם החזקות הם מצליחים לשבור את האגוזים הקשים.
אטלסיים
גמרת