בשנת 1697 נחתם הסכם רייסווייק שסיים את מלחמת תשע השנים בין צרפת לאנגליה, ספרד והאימפריה הרומית הקדושה. אחד מתנאיו של הסכם זה היה כי דוכסות לורן ודוכסות באר, שהיו במשך שנים תחת שלטון מלך צרפת, יחזרו להיות עצמאיות תחת שלטונו של לאופולד, דוכס לורן. כדי לחתום את ההסכם בינו לבין דוכס לורן הסכים לואי הארבעה עשר, מלך צרפת לתת את אחייניתו אליזבת שארלוט, נסיכת אורליאן, בתם של פיליפ הראשון, דוכס אורליאן ואליזבת שארלוטה, נסיכת הפפאלץ ככלה ללאופולד בן ה-18.
ב-17 באוגוסט 1698 נכנס לאופולד בתהלוכה לננסי, בירת הדוכסות, ומיד החל לטפח את הדוכסות ולאכלסה מחדש.
במהלך מלחמת הירושה הספרדית נכבשה בירתו של לאופולד ננסי, ולאופולד ומשפחתו עברו לשאטו דה לינוויל, שהפכה תחת חסותו לורסאי של לורן. בשנת 1715 מת לואי הארבעה עשר, מלך צרפת ואחיה של אליזבת שארלוט, פיליפ השני, דוכס אורליאן הפך לעוצר בשמו של לואי החמישה עשר, מלך צרפת הקטין למשך שבע שנים, במהלכן העניק אדמות נוספות לטובת גיסו, לאופולד. בשנת 1729 נפטר לאופולד באופן פתאומי, ובנו פרנץ שטפן עלה לשלטון במקומו.
בשנת 1733 פרצה מלחמת הירושה הפולנית, וצרפת תפסה את ההזדמנות לתפוס את הדוכסות, משום שחששה מנוכחות כוחות אוסטריים סמוך כל כך לגבולה. באוקטובר 1735 נחתם הסכם שלום, שחזר ואושרר באמנת וינה בנובמבר 1738, ובו הוחלט שדוכסות לורן תעבור לסטניסלאב לשצ'ינסקי, חמיו של לואי החמישה עשר, מלך צרפת, בעוד פרנץ יוכר כקיסר האימפריה הרומית הקדושה על ידי צרפת, ובנוסף, יקבל כפיצוי את הדוכסות הגדולה של טוסקנה, שאותה ירש פרנץ רק בשנת 1737, לאחר מותו של ג'אן גסטון דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה.
בית הבסבורג-לורן.
בשנת 1722 התחתן פרנץ שטפן עם מריה תרזה, בתו של קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, שירשה את ממלכת הבסבורג לאחר מות אביה בשנת 1740. לאחר מותו של קרל השביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה והניצחון האוסטרי על מקסימיליאן השלישי יוזף, הנסיך הבוחר מבוואריה, נחתם הסכם פיסן ב-13 בספטמבר 1745, ובו נבחר פרנץ לקיסר האימפריה הרומית הקדושה. בנוסף, שיתפה אותו אשתו מריה תרזה בשליטה בנחלותיה, שכללו את ארכידוכסות אוסטריה, ממלכת הונגריה, ממלכת בוהמיה, וממלכת קרואטיה.
יורשיו של פרנץ ומריה תרזה שלטו באימפריה הרומית הקדושה עד לשנת 1806, שבה הכריז פרנץ השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה על פירוק האימפריה, והפיכתו לקיסר האימפריה האוסטרית.
בשנת 1848 פרצו באוסטריה הפגנות כחלק ממהפכות אביב העמים, וכתוצאה מכך הודח פרדיננד הראשון, קיסר אוסטריה ובמקומו עלה לשלטון פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה. בשנות ה-60 של המאה ה-19 ניטש מאבק בין אוסטריה לפרוסיה על ההגמוניה בגרמניה, ולבסוף הפסידה אוסטריה במלחמת אוסטריה–פרוסיה, מה שהוביל לאיחוד גרמניה תחת בית הוהנצולרן. בשנת 1867 הוקמה האימפריה האוסטרו-הונגרית, שהתקיימה עד לאחר התבוסה במלחמת העולם הראשונה.
בית הוהנברג.
בשנת 1900 התחתן פרנץ פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה בנישואים מורגנטיים עם סופיה חוטק, ובשל כך הוצאו בניו מסדר הירושה של אוסטרו-הונגריה. על אף שלא יצאו מסדר הירושה של בית לורן, נחשב כיום ראש הבית קרל, ארכידוכס אוסטריה ראש בית הבסבורג.
מרוץ 24 השעות של דובאי
מרוץ 24 השעות של דובאי הוא מרוץ סיבולת למכוניות ספורט ומכוניות תיור המתקיים בדובאי. המרוץ מתקיים אחת לשנה מאז שנת 2006. פורשה הוא יצרן המכוניות בעל מספר הזכיות הגבוה ביותר בתחרות (5 זכיות). מיקומו של המסלול מרכז אליו מתחרים רבים מאיחוד האמירויות הערביות והמפרץ הפרסי, כמו גם מתמודדים מרחבי העולם, בעיקר מאירופה.
מתחרים ומשתתפים.
התחרות מהווה חלק מאליפות מרוצי 24 השעות ופתוחה לקבוצות מקצועיות וחצי-מקצועיות. בניגוד למרוץ 24 השעות של לה מאן בו מוזמנות הקבוצות להשתתף בתחרות על ידי המארגנים, התחרות בדובאי פתוחה לכל המעוניין להרשם. ההשתתפות מותנית במילוי טפסים ותשלום אגרה.
קטגוריות.
בתחרות משתתפים מגוון רחב של כלי רכב מקטגוריות שונות, החל ממכוניות סדרתיות דוגמת רנו קליאו והונדה סיוויק השייכות לקטגוריית הסופר 2000 ועד לדגמי הפורשה GT3, הייעודיים למרוצים. ישנן תקנות שונות, המנסות לאזן בין הקטגוריות השונות, לדוגמה: רכבים בעלי מנוע 1,600 סמ"ק יכולים לשאת פחות משקל בהשוואה לרכבים בעלי מנוע 2,000 סמ"ק.
אוגניאן גרג'יקוב
אוֹגְנִיָאן סְטֶפָאנוֹב גֶרְג'יקוֹב (בבולגרית: Огнян Стефанов Герджиков; נולד ב-19 במרץ 1946) הוא משפטן ופוליטיקאי בולגרי אשר כיהן מינואר ועד מאי 2017, כראש ממשלת מעבר בבולגריה.
ביוגרפיה.
אוגניאן גרג'יקוב נולד בסופיה. הוא רכש תואר במשפטים באוניברסיטת סופיה ובהמשך כיהן כפרופסור בסגל ההוראה של האוניברסיטה.
בין 2001 ל-2005, כיהן כיושב ראש האספה הלאומית של בולגריה.
בבחירות לנשיאות שנערכו בבולגריה ב-2016 גבר רומן ראדב שנתמך על ידי המפלגה הסוציאליסטית הבולגרית על צֶצְקָה צָצֶ'בָה אשר התמודדה מטעם מפלגת השלטון. בעקבות תוצאות הבחירות התפטרה ממשלת בולגריה ובראשה בויקו בוריסוב. ב-24 בינואר מונה גרג'יקוב על ידי הנשיא רומן ראדב לתפקיד ראש ממשלת מעבר וב-26 במרץ 2017 נערכו במדינה בחירות כלליות. לאחר הבחירות עלה בידי בויקו בוריסוב להקים קואליציה וב-4 במאי החל לכהן כראש ממשלת בולגריה בכהונתו השלישית.
אוכלי אצות
אוכלי אצות הם בעלי חיים הניזונים בעיקר מאצות שונות. המונח מקובל בעיקר לגבי דגי אקווריום שונים, הניזונים מאצות על קרקעית המים, מה שמסייע למשל בניקיון האקווריום. האצות הם קבוצה של יצורים שחלקם צמחים וחלקם לא, כולל כמה אצות המבצעים פוטוסינתזה.
דגים שונים מבוקשים כדגים אוכלי אצות באקווריום: בני המשפחות: שרייניים, Gyrinocheilidae, הסוג Crossocheilus ממשפחת הקרפיוניים, וכן מיני חסילונים (כמו Caridina multidentata). כל אלה מגודלים כדגי נוי פופולריים, ועוזרים לנקות את האקווריומים מאצות.
מינים נוספים הניזונים מאצות הם חשופיות שונות, חלזונות כמו בני משפחת Ampullariidae, וחלזונות ימיים . הם שוכנים הן במים מתוקים והן במלוחים.
בים הפתוח ישנם אוכלי אצות שונים. דגים ממשפחות הבתרניים, פרפרוניים, נפוחיתיים וסיכניים. גם מיני הסרדינים, הקרילאים ודגי העפיאן ניזונים מיצורים קטנים וביניהם אצות ופיטופלנקטון. אצות אחרות נאכלות על ידי כוכבי ים, אלמוגים, חלזונות, רב-לוחיתאים, סרטנים ממשפחת Majidae וקיפודי ים. גם צדפת הענק (Tridacna gigas) ניזונה מאצות קטנות שהיא שואבת לתוכה.
מבין העופות ניזונים מאצות בעיקר עופות הפלמינגו וכן מספר מיני ברווזים ועופות מסדרת החופמאים.
כמעט ואין מינים של זוחלים אוכלי אצות, היוצאת מן הכלל היא האיגואנה הימית.
מארווין האריסון
לוי הנדרסון
לוֹי הנדרסון (באנגלית: Loy Wesley Henderson; 28 ביוני 1892 – 24 במרץ 1986) היה דיפלומט אמריקאי שהיה הממונה על ענייני המזרח התיכון במחלקת המדינה של ארצות הברית. אנטי ציוני שהתנגד להקמת מדינה יהודית בארץ ישראל ופעל בשנת 1947 למנוע את קבלת תוכנית החלוקה על ידי עצרת האו"ם.
ראשית דרכו.
לוי הנדרסון נולד בשנת 1892 בעיר רוג'רס שבמדינת ארקנסו, כאחד משני בנים תאומים. אביו ג'ורג' מילטון הנדרסון היה מטיף מתודיסטי עני. בצעירותו למד בקולג' בעיירה קטנה במדינת קנזס ולאחר מכן למד באוניברסיטת נורת'ווסטרן ובשנת 1915, לאחר סיום לימודיו בה, למד משפטים באוניברסיטת דנוור. במלחמת העולם הראשונה התנדב לצבא, אך נפסל משירות בשל מום בזרועו. במקום זאת שירת בצלב האדום באירופה. לאחר סיום המלחמה נשאר באירופה ופעל בגרמניה ובמדינות הבלטיות במסגרת הוועדה להשבת שבויי מלחמה למולדתם. עם שובו לארצות הברית הצטרף בשנת 1921 לשירות החוץ של ארצות הברית.
דיפלומט.
תפקידו הראשון של לוי הנדרסון בשירות החוץ היה מינויו, בשנת 1922, לסגן הקונסול האמריקאי בדבלין בירת אירלנד. לאחר מכן, בין השנים 1924 ל-1933, שימש כמזכיר, בזו אחר זו, בנציגויות ארצות הברית בריגה בירת לטביה, בקובנה בירת ליטא ובטאלין בירת אסטוניה. בעת שירותו בריגה הכיר בחורה לטבית בשם אליס מריה הנריכסון, שלמדה נגינה בקונסרבטוריון בריגה והייתה פעילה אנטי סובייטית מוצהרת.
בשנת 1933, כאשר הממשל של הנשיא רוזוולט הכיר בברית המועצות, נשלח הנדרסון יחד עם שני דיפלומטים נוספים למוסקבה על מנת לארגן את פתיחת השגרירות האמריקאית והפעלתה והוא נתמנה כמזכיר ראשון בשגרירות. להנדרסון הייתה כבר דעה אנטי סובייטית מוצקה, אותה ספג בצעירותו מידידיו הקרובים של אביו שהיו כמרים קתולים, שהתנגדו למה שהם כינו "הכופרים הקומוניסטים". גישתו זו התחדדה עם נישואיו לאשתו המתנגדת הנחרצת לברית המועצות. ככאלו לא היו בני הזוג הנדרסון מקובלים בחוגי הממשל הסובייטי. בשנת 1936, כאשר השגריר האמריקאי ויליאם בוליט הוחזר לארצות הברית על רקע טענה של עיתונאי כי הוא עסק בעסקאות מטבע בברית המועצות, נתמנה לוי הנדרסון לממונה על היחסים בשגרירות. במלאו תפקיד זה הוא הזהיר את וושינגטון כי ברית המועצות תשתף פעולה עם גרמניה הנאצית, דבר שהתממש מאוחר יותר בהסכם ריבנטרופ–מולוטוב.