הצטברות של מספיק הבדלים גֵנוֹטִיפּים או פֵנוֹטִיפּים יכולים לגרום לבידוד רבייתי בין האוכלוסיות המופרדות, כלומר לאי יכולת להתרבות ביניהן, אף אם יפגשו שוב במהלך הזמן (למשל כתוצאה מהעלמות המחסום, מנדידה, או מהתערבות אנושית). מקובל להפריד בין שני סוגי בידוד רבייתי היכולים להיווצר: בידוד פרה-זיגוטי ובתר-זיגוטי (זיגוטה הוא השלב הראשון, החד-תאי, בהתפתחות אורגניזם).
בידוד פרה-זיגוטי פועל לפני הרבייה וכולל, מלבד מחסומים פיזיים, גם הבדלים מכניים (כמו אי התאמת אברי המין), פיזיולוגיים (כמו למשל אי יכולת הזרעון לפעול בסביבה הכימית הפנימית של הנקבה) והתנהגותיים (כמו טקסי חיזור שונים, מקומם, או זמנם).
בידוד בתר-זיגוטי פועל אחרי השלב הזיגוטי וכולל למשל התפתחות עוברים בני כלאיים המתים בשלבים מוקדמים של ההתפתחות בטרם הצליחו להתרבות, עוברים עקרים, או עוברים חלשים שאינם מצליחים לעמוד בתחרות בין המינים. מוות או חולשה של בני כלאיים מובילה להעדפת הברירה טבעית כנגד זיווגים כאלה. העדפה נגדית שכזאת יכולה להוביל לאבולוציה של מנגנונים פיזיולוגים או התנהגותיים אשר פועלים כנגד זיווגים של חלקי האוכלוסייה המופרדים לאחר שהופגשו. תהליך כזה של הגברת הבידוד הרבייתי לאחר שכבר החל נקרא תִּגְבּוּר (reinforcement), ולמרות מיעוט העדויות וחילוקי דעות אקדמיים לגביו הוא מקובל כיום לרוב כאפשרי.
עדויות לספציאציה אלופטרית.
ספציאציה אלופטרית הוא תהליך דינאמי, בדרך כלל ארוך טווח ולכן קשה לצפות בו מתחילתו ועד סופו. בכל זאת התחום עשיר בעבודות מחקר ובעדויות מהטבע והמעבדה. הראשון לסכם עדויות ומחקרים אלה היה הביולוג ארנסט מאייר בשנת 1942 ואחר כך שוב בשנת 1963. מאז נוספו ראיות מתחום הפילוגנטיקה היכולות להצביע על אילן יוחסין גנטי משותף למינים דומים המופרדים על ידי חסם כלשהו. טכניקות של שעון מולקולרי יכולות להעריך את זמן הפיצול בין המינים ולהתאימו לזמן היווצרות החסם הגאוגרפי, כפי שהוא משוער בשיטות מחקר גאולוגיות.
קיימות ראיות רבות בנפרד לכל אחד מהשלבים של ספציאציה אלופטרית - כלומר להיווצרות מחסומים פיזיים, להצטברות של הבדלים גנטיים באוכלוסיות מבודדות, ולבידוד רבייתי הנובע מכך. ישנם גם כאמור מקרים רבים של ראיות לתהליך כולו, למשל במקרה של מצר פנמה. על פי ראיות גאולוגיות מסתבר שהמצר נסגר סופית בערך לפני כ-2.7 עד 3.5 מיליוני שנים (למרות שיש גם השערות לגבי "גשר" זמני מוקדם יותר בין היבשות ועל תהליך מורכב של היווצרות המצר של היום). סגירת המצר בכל אופן לא הייתה פתאומית אלא הייתה תהליך דינאמי של ירידת פני הים במשך מיליוני שנים.
סגירת המצר מן הסתם חצתה אוכלוסיות קיימות של בעלי חיים ימיים משני צדדיו. מחקר על חסילונים נוֹקְשִׁים מסוג אלפאוס הוביל לעדויות ישירות לספציאציה אלופטרית. בדיקות פילוגנטיות הראו קרבה בין 15 זוגות של מינים אחים של אלפאוס משני צידי מצר פנמה. בעזרת טכניקות שעון מולקולרי הסתבר שההפרדות לזוגות התרחשו לפני כ-3 עד-18 מיליון שנים.
הזוגות שהתפצלו מאוחר יותר שוכנים במים רדודים עם צמחיית מנגרובים, בעוד שהזוגות שהתפצלו בתקופות קדומות יותר שוכנים במים עמוקים - הבדל המרמז על סגירה הדרגתית של המצר. חיזוק נוסף להתרחשות של ספציאציה אלופטרית במקרה זה התקבל בבדיקות מעבדה שהראו בידוד רבייתי כמעט מוחלט בין הזוגות התואמים. דפוסים דומים של בידוד רבייתי בין זוגות מינים דומים משני צידי המצר התגלו גם בבעלי חיים אחרים, כולל כמה מינים של קיפודי ים ודגים.
ראיות נוספות קיימות לספציאציה אלופטרית כתוצאה מהגירה מקרית של קבוצה מהאוכלוסייה לאזורים מבודדים כמו איים, או פסגות הרים גבוהים. כאשר שרשרת איים קרובה לייבשה (כמו איי קי בפלורידה) כמעט ולא נוצרים מינים נפרדים כיוון שזרימת גנים ממשיכה כמעט ללא הפרעה עם המינים המקוריים שביבשה. באיים מרוחקים מהיבשה מתפתחים מינים חדשים (כמו מיני הפרושים הרבים שבאיי הוואי, או הגלאפגוס) עם בידוד רבייתי בינם לבין המינים הדומים ביבשות הסובבות.
מצעד חג ההודיה של מייסיס
מצעד חג ההודיה של מייסיס בניו יורק הוא אחד המצעדים הגדולים ביותר בעולם ומאורגן על ידי רשת חנויות הכלבו מייסיס. תהלוכה זו, יחד עם תהלוכת חג ההודיה בדטרויט הן תהלוכות חג ההודיה הוותיקות ביותר בארצות הברית, ומתקיימות מאז 1924. התהלוכה מתקיימת בחג ההודיה במנהטן במשך שלוש שעות מ-9 בבוקר ועד 12 בצהריים לפי אזור הזמן המזרחי, והיא משודרת בטלוויזיה ב-NBC מאז 1952.
מצעד חג ההודיה השנתי התחיל בניוארק בניו ג'רזי על ידי לואיס במברגר בחנות במברגרס, והועתק לניו יורק על ידי רשת מייסיס. בניו יורק עובדי מייסיס צעדו בבגדים ססגוניים לחנות הדגל של מייסיס ברחוב 34. במצעד נערכו הופעות של להקות, והוצגו חיות שנשאלו מגן החיות בסנטרל פארק. בסיום המצעד, במה שהפך למסורת, מקבלים את סנטה קלאוס בכיכר הראלד. המצעד הראשון זכה להצלחה, וצפו בו קהל של למעלה מ-250 אלף איש. בעקבות הצלחתו החליטה מייסיס לקיים את המצעד מדי שנה. במהלך שנות ה-30 גבר העניין במצעד, כשבשנת 1933 השתתף בו קהל של למעלה ממיליון איש.
בין שנות ה-70 של המאה ה-19 לשנות ה-20 של המאה ה-20 ילדים בניו יורק לקחו חלק במצעד רגמפין שבו ערכו משחקים דמויי "תעלול או ממתק". עם הזמן דחק מצעד חג ההודיה של מייסיס את המנהג, כשמצעד רגמפין האחרון התקיים ב-1956.
במהלך מלחמת העולם השנייה בין השנים 1942 ל-1944 לא התקיים המצעד, וב-1945 חזר לפעול. המצעד זכה לתהודה לאומית לאחר שהופיע בסרט נס ברחוב 34.
אוסמאן פאזוואנטואולו
אוסמאן פאזוואנטאולו
ניק קאלאת'ס
אנג'ל קולבי
אנג'ל קולבי (באנגלית: Angel Coulby; נולדה ב-30 באוגוסט 1980) היא שחקנית אנגלייה. היא ידועה בעיקר מהופעתה בתפקיד גווינביר (גוון) בסדרת הפנטזיה של ה-BBC "מרלין".
ביוגרפיה.
קולבי נולדה וגדלה בצפון לונדון. היא עברה לאדינבורו כדי ללמוד לתואר במשחק באוניברסיטת המלכה מרגרט.
ב-1997 הופיעה קולבי בפרק בסדרה "Scariest Places on Earth" בתפקיד סטודנטית שנתקלת ברוח רפאים. פריצת הדרך בקריירה שלה הייתה ב-2001 כשהופיעה בסיטקום "'Orrible" של ג'וני ווהן. אחר כך נבחרה לגלם את גוון, אישה צעירה שתהיה בעתיד המלכה גווינביר בסדרת הפנטזיה של ערוץ BBC One "מרלין".
בראיון אמרה קולבי שהיא נהנית לשחק את התפקיד של גוון, החל מדמות המשרתת הצנועה עד להיותה מלכה בקמלוט. בתפקיד זה כיכבה קולבי בכל חמש העונות של הסדרה וכמעט בכל הפרקים עד לפרק האחרון.
ב-2013 כיכבה קולבי בתפקיד זמרת הג'אז ג'סי במיני-סדרה בחמישה פרקים של סטיבן פוליאקוף בשם "Dancing on the Edge" לצדם של צ'ואיטל אג'יופור, ג'ון גודמן, מת'יו גוד, אנתוני הד וז'קלין ביסט.
בשנת 2013 החלה קולבי לככב בסדרה "The Tunnel" עיבוד מחודש בריטי-צרפתי של סדרת הפשע הסקנדינבית "הגשר". היא שיחקה לצדם של סטיבן דיליין וקלמנס פואזי. העונה הראשונה שודרה בסוף 2013, וקולבי חזרה להופיע בעונה השנייה של הסדרה ב-2016.
אנג'ל קאולבי
מכונית קופה
מכונית קוּפֶּה היא מכונית בעלת סגנון גוף קבוע, הכולל גג קבוע, בדרך כלל בעלת שתי דלתות, שניים או ארבעה מושבים, ובדרך כלל גב הגג משופע.
בנוסף, יוצרו מכוניות 4 דלתות אשר שווקו כ"קופה" בשל קו הגג שלהם שתוכנן בסגנון ה-"קופה" בחלקו האחורי אלא נקראות "גראן קופה".
היסטוריה.
המונח "קופה" הוחל לראשונה על עגלות מהמאה התשע עשרה שבהן גובה הגג של המושבים הפונים לאחור היה נמוך משמעותית מקו הגג הכללי.
מקורו של סגנון הגוף coupé מגיע מ-עגלת סוסים. מקור השם "קופה" בצרפתית ומשמעותו ״חתוך״.
המאה ה-17.
ה"סדאן" הייתה אחת הדגמים הראשונים של עגלת ארבעת הגלגלים עם תא הנוסעים ודלתות הצד של התקופה המודרנית. נראה כי האטימולוגיה של המונח נובעת מהעובדה שדגם דומה הוקם לראשונה בברלין עבור פרידריך וילהלם, הנסיך הבוחר מברנדנבורג, במאה ה-17, ולנוחותו ורבגוניותו, דגם מרכבה זה התפשט במהירות ברחבי אירופה, והתקבל בברכה. בעידוד מיוחד באיטליה.
כמו מונחים רבים אחרים, ההגדרה של "סדאן" עברה לעולם הרכב על ידי זיהוי דגם מכונית המסוגל להכיל לפחות ארבעה נוסעים על הסיפון.
המאה ה-19.
במאה ה-19 הוצגה גרסת ה-"coupé" של ה- berline, ("Berlin (carriage)" ) שהייתה גרסה מקוצרת (ללא "מושב אחורי"). בדרך כלל, לגרסת ה-"קופה" היה חלון זכוכית קבוע בחלק הקדמי של תא הנוסעים. המונח "berline coupé" נקצר מאוחר יותר ל "coupé". הקופה נחשב כרכב אידיאלי עבור נשים לשימוש לקניות או לביקורים חברתיים.
מעצבי גוף לרכב השתמשו לעיתים קרובות במונחי בניית קרוואנים מסורתיים כדי לתאר עיצובים חדשים. מעצבים לקחו חירויות יצירתיות עם מונחים חדשניים כמו גם מנהלי מכירות שניסו ליצור הילה של כלי רכב ספורטיבים.
המאה ה-20.
מכוניות הקופה הראשונות היו בעלות צורה זהה לזו של עגלת הקופה, כשהנהג פתוח בחזית, והמארז מאחוריו לשני נוסעים על מושב אחד.
בשנים הראשונות של המאה העשרים המונח "קופה" התפתח כדי לציין מכונית עם שתי דלתות עם הנהג ועד שני נוסעים במארז עם מושב ספסל יחיד.
בשנת 1916 האגודה של מהנדסי רכב הציע מינוח עבור גופי המכונית שהוגדרה כקופה: מכונית סגורה מופעלת מבפנים עם מושבים לשניים או שלושה ולפעמים מושב רביעי הפונה לאחור.
בשנות החמישים ועד תחילת שנות השבעים של המאה העשרים יצרנית הרכב האמריקאית שברולט, שיווקה דגמים דו-דלתיים בכינוי "קופה ספורטיבית", תוך שימוש בהגייה הצרפתית המקורית.
מאז שנות ה-60 של המאה העשרים המונח "coupé" התייחס בדרך כלל למכונית דו-דלתית עם גג קבוע