סגנית הנשיא דאז גלוריה מקפגל ארויו, בתו של הנשיא לשעבר דיוסדאדו מקפגל, הושבעה לתפקיד לאחר ההדחה, ונבחרה לתפקיד באופן מסודר ארבעה חודשים מאוחר יותר. תקופת שלטונה הראשוני סומן במרד צבאי במנילה ביולי 2003. בדצמבר 2002 אמרה ארויו שהיא איננה מעוניינת לרוץ לבחירות חוזרות אולם היא שינתה את דעתה באוקטובר 2003 וב-2004 היא זכתה בתפקיד. ב-2005 פורסמה בציבור הקלטה בה נשמעה שיחה בן ארויו לאחד מהאחראים על הבחירות בה היא שאלה אם יש אפשרות לשמור את ההפרש בו היא ניצחה. קלטת זו גרמה להפגנות, וארויו הכן הודתה שניהלה שיחה זו אולם היא הכחישה רמאות בבחירות. ניסיונות להדיח אותה מתפקידה באותה שנה נכשלו.
ארויו עמדה בראשה של תוכנית שנויה במחלוקת שמטרתה לשנות את צורת השלטון משני בתי נבחרים ונשיא לבית אחד.
ב-2009 פגעה סופת הטייפון "קסטנה" בפיליפינים. כ- 300 איש נהרגו ומאות אלפי בני אדם פונו מבתים, באחת הסופות הקשות ביותר שפגעו בפיליפינים.
ביוני 2010 נבחר בנינו אקינו (השלישי), בנם של קורסון אקינו ובניגנו אקינו הבן, לתפקיד נשיא הפיליפינים.
בנובמבר 2013 פגע טייפון האיאן (יולנדה) בפיליפינים. הסופה גרמה לנזק כבד ולמעלה מ-2,000 הרוגים כתוצאה מפגיעות הטייפון.
מוח'תאר
מֻח'תאר (בערבית: مختار) או מוכתר הכפר הוא מוסד מתקופת האימפריה העות'מאנית. המוח'תאר הוא פקיד ממשלתי הממונה על ידי השלטונות ונאמן להם. הוא מקבל משכורת מהרשות השלטונית. בין תפקידיו לשפוט בסכסוכים קלים בין איש לרעהו, ולייצג את הכפר בפני השלטונות. בתקופה העות'מאנית הוא היה אחראי על רישום הלידות, הנישואין והפטירות, ועל הגיוס לצבא. לאחר כיבוש ארץ ישראל בידי הבריטים, צומצמו מאוד זכויות המוח'תאר.
לעיתים, התפקיד עובר במשפחה. עם חילופי שלטון, קורה שהמשרה עוברת מחמולה אחת לשנייה, אפילו יריבה לה.
ביישובים העבריים בארץ ישראל לא היה קיים מוסד כזה, אך במקרים מסוימים נאלצו למנות אדם שישא בתואר על מנת ליצור קשרים עם היישובים הערבים השכנים. מוח'תאר הכפר הערבי ביקש לבוא במגע עם מי שנושא בתואר מוח'תאר, ולא עם מזכיר פנים או בעל תפקיד דומה. כך, למשל, בכור-שלום שטרית מונה להיות המוח'תאר של המושבה כנרת בתקופת מלחמת העולם הראשונה.
בימי השלטון הבריטי נתמנה בכל כפר ערבי ובכל יישוב יהודי מוח'תאר שתפקידו היה לדאוג ליחסים התקינים עם ממשלת המנדט ועם היישובים השכנים. ביישובים היהודים, לקראת המינוי נדרש המוחתאר הנבחר להשתתף בקורס שהתקיים מטעם הסוכנות היהודית (בדרך כלל בחווה הפרסית סמוך למוצא). במהלך הקורס למדו ערבית מדוברת, חוקים הקשורים לסכסוכי קרקעות וכדומה. לדוגמה, משה (דרוויש) צורי נבחר בתחילת המאה ה-20 להיות "מוח'תאר" היהודים בעכו. במסגרת תפקידו טיפל בענייני הכספיים של הקהילה, בבית הכנסת, בכרם זיתים שהיה בבעלות הקהילה, בבית הקברות שלה, ובקשר השוטף עם הרשויות.
הרקולס (פירושונים)
ישיבת שובו בנים
ישיבת שובו בנים, הידועה גם כישיבת נחמת ציון היא ישיבה של חסידי ברסלב בירושלים, בראשות הרב אליעזר ברלנד.
המרכז הישראלי לנפגעי כתות קבע בשנת 2018 שהקהילה בראשות הרב ברלנד היא כת.
פעילות הישיבה.
אליעזר ברלנד הקים את הישיבה בבני ברק בשנת 1978 (תשל"ח). מרבית המצטרפים היו חוזרים בתשובה. ב-1980 נפתחה ישיבה נוספת בירושלים וב-1982 (תשמ"ב) התאחדו שתי הישיבות בירושלים. הישיבה נכנסה למתחם ברחוב מעלה חלדיה ברובע המוסלמי, במקום שבו שכנה טרם מלחמת העצמאות ישיבת חיי עולם והתמקמה בו. מאז 1995 מכנה הישיבה עצמה גם "נחמת ציון" ומנסה למשוך לשורותיה גם חרדים שאינם חוזרים בתשובה. המתחם נמצא בבעלות אגודת עטרה ליושנה, והישיבה משלמת לה דמי שכירות.
טרם פרוץ האינתיפאדה בנובמבר 1986 נרצח בסמוך לישיבה תלמיד הישיבה אליהו אומדי, בעקבות הירצחו פגעו חסידיו של ברלנד בערבים באזור, כנקמה על מותו של אומדי.
המתחם ברובע המוסלמי משמש ככולל שבו לומדים כ-60 אברכים. הקהילה מחזיקה כוללים וישיבות נוספות בירושלים.
לפי טענות בעיתונות ותחקיר של עמותת "קשב", הישיבה מקיימת קשר עם גורמים עבריינים. מאידך חלק מתלמידי הישיבה הם עבריינים לשעבר שחזרו למוטב. ראש המוסד, אליעזר ברלנד, יצא מישראל בשנת 2013, לאחר שנחשד בעבירות מין. הוא נדד בין מדינות אחדות, עד שהוסגר לישראל. הורשע בהסדר טיעון במעשים מגונים ובתקיפה ונידון ל-18 חודשי מאסר. חלק מתלמידיו טוענים לחפותו והוא שב לתפקידו.
בשנת 2021 נעצרו מספר אנשי משמרת הצניעות של ישיבת "שובו בנים" בהקשר של פרשת רצח ניסים שטרית ואבי אדרי.
שובו בנים
איוואן קאמפו
איוואן קאמפו ראמוס (נולד ב-21 בפברואר 1974 בסן סבסטיאן) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדות הבלם והקשר האחורי.
קאמפו החל את הקריירה שלו בדפורטיבו אלאבס בשנת 1993. בשנת 1996 עבר קאמפו לולנסיה שם שיחק עד שנת 1997 ואז עבר למיורקה שם שיחק עונה אחת. בשנת 1998 עבר קאמפו לריאל מדריד וזכה איתה בליגת האלופות. בשנת 2002 הושאל קאמפו לבולטון ונדררס וב-2003 עבר אליה באופן רשמי. ב-2008, עבר לאיפסוויץ' טאון. בעונת עבר קאמפו לא.א.ק. לרנקה מליגת העל הקפריסאית.
כאשר תם חוזהו ב-א.א.ק. לרנקה פרש קאמפו ממשחק פעיל.
לזכותו של קאמפו ארבעה משחקים בנבחרת ספרד, עימה השתתף במונדיאל 1998 שנערך בצרפת.
לבוסלב רוז'יצ'קה
לבוסלב (לאופולד) סְטְיֶיפָּאן רוּזִ'יצְ'קָה (בקרואטית: Lavoslav (Leopold) Stjepan Ružička; 13 בספטמבר 1887 - 26 בספטמבר 1976) היה כימאי קרואטי, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1939 (לצד אדולף בוטנאנדט) "על עבודתו על פולימתילנים וטרפנים גבוהים". החזיק בשמונה תוארי דוקטור לשם כבוד (ארבעה במדע, שניים ברפואה, אחד במדעי הטבע, ואחד במשפטים), שבעה פרסים ומדליות, ו-24 חברויות לשם כבוד בחברות כימיות, ביוכימיות ומדעיות אחרות.
שנותיו המוקדמות וחינוך.
רוז'יצ'קה נולד בווקובאר (אז חלק מאוסטרו-הונגריה, כיום בקרואטיה), למשפחת אומנים וחוואים ממוצא צ'כי, גרמני וקרואטי. רוז'יצ'קה התחנך בבית הספר התיכון הקלאסי באוסייק. בתחילה שאף לכמורה, אך שינה את דעתו ופנה ללימוד התחומים הטכניים. לבסוף בחר בכימיה, כנראה כיוון שקיווה לזכות במשרה במזקקת הסוכר שנפתחה באותה עת באוסייק.
עקב הקשיים הרבים בחיי היומיום והחיים הפוליטיים, עזב רוז'יצ'קה ויצא ללמוד בבית הספר הטכני הגבוה בקארלסרוהה שבגרמניה. הוא היה תלמיד טוב, אך רק בתחומים שאהב, ושסבר שיהיו חשובים ומועילים לעתידו בכימיה אורגנית. עקב מגמה זו, מרצהו לכימיה פיזיקלית, פריץ הבר (חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1918) התנגד להעניק לו תואר בהצטיינות יתרה. למרות זאת, במהלך לימודיו פיתח רוז'יצ'קה שיתוף פעולה פורה עם הרמן שטאודינגר (חתן פרס נובל לשנת 1953). רוז'יצ'קה למד במחלקתו של שטאודינגר, והשיג תואר דוקטור לפילוסופיה ב-1910. אז עזב שטאודינגר לציריך, ולקח עמו את רוז'יצ'קה כעוזרו.
עבודה ומחקר.
מחקריו הראשונים היו בתחום הכימיה של חומרי טבע, והוא עסק בתחום זה כל חייו. הוא חקר את מרכיבי אבקת החרק הדלמטי (Pyrethrum cinereriifolium), קוטל חרקים הנחשב ליעיל במיוחד. בעבודה זו נתקל בכימיה של טרפן, שמן ריחני ממקור צמחי, השימושי לתעשיית הבשמים. הוא פעל להתחלת מחקר פרטני, ואף החל בשיתוף פעולה מצליח עם חברת Chuit &amp; Naef (מאוחר יותר שינתה שמה ל-Firmenich) בז'נבה.
בשנים 1917-1916 זכה לתמיכת יצרנית הבשמים הוותיקה בעולם, Haarman &amp; Reimer, מהעיר הולצמינדן שבגרמניה. בזכות מומחיותו בתחום הטרפנים, היה למרצה בכיר ב-1918, וב-1923 לפרופסור לשם כבוד במכון הטכנולוגי של ציריך (Eidgenössische Technische Hochschule), ובאוניברסיטת ציריך. שם, עם קבוצת סטודנטים לתואר דוקטור, גילה את התרכובות מוסקון וקיווט (הניחוחות המופקים מאיילי מושק וגחניים), ופיצח את המבנה הכימי שלהן. סינתזת רוז'יצ'קה לטבעות גדולות היא שיטת סינתטית בכימיה אורגנית, המשמשת ליצירת תרכובות מסוג זה.
ב-1921 יצרנית הבשמים Chuit &amp; Naef ביקשה לשתף עמו פעולה. בעבודתו שם השיג רוז'יצ'קה עצמאות כלכלית, אולם לא בהיקף לו קיווה, ולכן עזב את ציריך ועבר בחברת Ciba בבזל. ב-1927 התמנה לראש הקתדרה לכימיה אורגנית באוניברסיטת אוטרכט בהולנד. הוא נשאר בהולנד במשך שלוש שנים, ואז חזר לשווייץ, בה תעשיית הכימיה האורגנית הייתה מפותחת יותר.
בציריך היה לפרופסור לכימיה אורגנית ב-ETH, והחל בתקופה המזהירה ביותר בקריירה שלו. הוא הרחיב את תחום המחקר שלו, והוסיף לו את הכימיה של טרפנים גבוהים וסטרואידים. לאחר הסינתזה המוצלחת של הורמוני מין (אנדרוסטרון וטסטוסטרון) הייתה מעבדתו למרכז עולמי של כימיה אורגנית.
ב-1939 זכה בפרס נובל לכימיה יחד עם אדולף בוטנאנדט. במהלך מלחמת העולם השנייה כמה משותפיו המצוינים אבדו, ורוז'יצ'קה אייש מחדש את קבוצתו במדענים צעירים ומבטיחים, ביניהם ולדימיר פרלוג, לימים חתן פרס נובל לכימיה (לשנת 1975).
ב-1950 פנה רוז'יצ'קה לביוכימיה, לבעיות בתחום האבולוציה ומוצא החיים, ובמיוחד הביוגנסיס של טרפנים. הוא פרסם השערה בשם "כלל האיזופרנים והביוגנסיס של תרכובות טרפניות", שהייתה שיא הקריירה המדעית שלו. רוז'יצ'קה פרש מפעילות ב-1957, וניהול מעבדתו עבר לידי ולדימיר פרלוג.
רוז'יצ'קה פעל רבות בתחום החינוך. הוא עמד על ארגון טוב יותר של החינוך האקדמי והעבודה המדעית ביוגוסלביה החדשה, והקים את החברה השווייצרית-יוגסלבית. הוא היה לאקדמאי לשם כבוד באקדמיה היוגוסלבית למדעים ואמניות בזאגרב. בשווייץ יוסד פרס רוז'יצ'קה, המוענק לכימאים צעירים הפועלים בשווייץ. בעיר הולדתו, ווקובר, הוקם מוזיאון לכבודו ב-1977.
ערי מקלט
בלנדד מאלט ויסקי