וילאייט בוסניה (בוסניה והרצגובינה) הייתה אמורה להפוך למחוז אוטונומי כמו סרביה; כרתים, אפירוס ותסליה היו אמורות לקבל צורה מוגבלת של ממשל עצמי מקומי והעות'מאנים ערבו להבטחותיהם הקודמות לטפל ברפורמות בארמניה כדי להגן על התושבים.
תגובות.
המעצמות האירופאיות לא קיבלו את ההסכם מפני שחששו מהגדלת כוחה של האימפריה הרוסית באזור הבלקן על חשבון האימפריה העות'מאנית, דבר שפגע באיזון הכוחות העדין של אירופה. רומניה, שתרמה רבות להצלחת האימפריה הרוסית במלחמה, התאכזבה מההסכם והציבור הרומני תפס חלקים ממנו כהפרה של הסכמים שנחתמו בין שתי המדינות לפני המלחמה כדי לשמור על שלמותה של רומניה.
אוסטרו-הונגריה התאכזבה שההסכם לא הרחיב את שליטתה בבוסניה והרצגובינה.
האלבנים ששכנו באזורים שבשליטת האימפריה העות'מאנית, התנגדו להסכם בבחינת מה שהם ראו כאובדן משמעותי של שטחים לסרביה, בולגריה ומונטנגרו, הבינו שעליהם להתאגד מבחינה לאומית כדי למשוך את עזרת המעצמות ולנטרל את כוחה של האימפריה הרוסית באזור. הדבר הביא להקמתה של הליגה של פריזרן.
סרביה חששה שהקמתה של נסיכות בולגריה תפגע באינטרסים שלה בשטחים של האימפריה העות'מאנית.
ב"חוזר סלסברי" מ-1 באפריל 1878, הבהיר שר החוץ הבריטי רוברט ססיל כי ממשלת בריטניה מתנגדת להסכם והשפעותיו החיוביות על האימפריה הרוסית. כאשר שמע ראש-ממשלת בריטניה בנג'מין דיזראלי על ההסכם, דרש מרוסיה לבטלו אחרת יֵצא למלחמה, וכך נוצר משבר עולמי. סיבות אלו הניעו את המעצמות להחליף את החוזה כאשר במצב זה התגלה ביסמרק כאיש החזק, ביוזמו את קונגרס ברלין, שנערך בין 13 ביוני ועד 13 ביולי 1878, שהוביל לשינויים בהסכם.
יצחק קארו
רבי יצחק קארו (נולד בטולדו בשנת רי"ח (1458) - נפטר בשנת רצ"ה (1535)) היה ראש ישיבה, דרשן, ורופא, ממגורשי ספרד. דודו ומגדלו של רבי יוסף קארו.
קורות חייו.
רבי יצחק למד תורה אצל רבי יצחק קנפנטון. בתחילה עסק בלימוד תורה בישיבה בטולדו. בשלב מאוחר יותר עבר לליסבון על מנת להקים בה ישיבה.
בעת גירוש ספרד גורשה משפחתו מספרד והגיעה לפורטוגל. בשנת 1497 גורש מפורטוגל עקב גזירה שחייבה את היהודים להתנצר או לעזוב את הממלכה. מפורטוגל נדד לטורקיה. במהלך מסע זה אירעו לו אסונות כבדים, כל בניו מתו במהלך המסע. ככל הנראה הייתה לו לפחות בת אחת שכן ידוע שהיה לו נכד, רבי אברהם צהלון.
קורות חייו של רבי יצחק בטורקיה אינם ברורים. נראה שנדד בין איסטנבול למגנזיה. בקהילות אלו נשא דרשות בפני הקהל, אך אין ידוע אם שמש בהם במשרה רבנית כלשהי. ככל הנראה, נחשב רבי יצחק סמכות רבנית שכן אחיינו הגדול, רבי יוסף קארו שאף גדל בביתו של רבי יצחק באיסטנבול, התייעץ עמו בענייני הלכה.
בשנת 1517 מסר את ספרו תולדות יצחק לדפוס. באותה שנה יצא למסע לארץ ישראל אך לא ברור אם הגיע לבסוף לארץ ישראל. מחד ישנן מסורות שהתעכב בדמשק ונשאר בה. מאידך ישנן מסורות המחזקות את האפשרות שהגיע לצפת, בה ישב אחיינו רבי יוסף קארו.
חיבוריו.
בנו של רבי יוסף קארו, יהודה, תכנן להוציא ספר שו"ת שיכלול את תשובותיו של רבי יצחק קארו אך הדבר לא התממש.
טנטליט
טנטליט הוא מינרל המורכב מברזל, מנגן ותחמוצות של טנטלום וניוביום.
לטנטליט מבנה דומה לקולומביט, אך הם נבדלים באחוז תחמוצת הטנטלום שהם מכילים. בטנטליט 42%-84% תחמוצת טנטלום ו-2%-40% תחמוצת ניוביום, בעוד בקולומביט 5%-30% תחמוצת טנטלום ו-55-78% תחמוצת ניוביום. טנטליט טהור שאינו מכיל ניוביום ומנגן יכיל 85.5% טנטלום ו-15.5% תחמוצת ברזל. הבדל זה באחוזי הטנטלום מתבטא בעיקר בהבדל בין המשקל הסגוליים שלהם, כאשר לטנטליט יש משקל סגולי בסביבות 8.0+ הגבוה בהרבה מזה של הקולומביט הנע סביב 5.2. במרבצים שונים נמצאים הקולומביט והטנטליט בתערובת המכונה קולטן.
ניתן למצוא את שני המינרלים ביחד בפגמטיטים גרניטיים העשירים בליתיום ומינרלים זרחניים, כשהקולומביט מצוי בקצות הפגמטיט והטנטליט מצוי בעיקר בלב הפגמטיט.
מאפיינים.
צבע הטנטליט שחור עד חום. גבישי טנטליט עשירים במנגן שקופים למחצה וצבעם חום. בחלק מדגימות של טנטליט ניתן לזהות תופעות של מגנטיות חלשה או של כתמי צבע כחלחל זוהר. למינרל טפיוליט יש אותו מבנה כימי (Fe, Mn)(Ta, Nb)2O6)) אבל המבנה הגאומטרי שלו הוא טטרגונלי בניגוד למבנה האורתורומבי של הטנטליט.
תפוצה.
ניתן למצוא טנטליט בנמיביה, קנדה, מדגסקר, צפון אירופה, ומדינות ארצות הברית: מיין, קליפורניה, קולורדו, ווירג'יניה. עתודות הטנטנליט הגדולות בעולם (52.1%) מצויות בברזיל. נכון לשנת 2006 75% מכמות הטנטליט ששווקה בעולם באה מאוסטרליה.
שימושים.
השימוש העיקרי בטנטליט הוא להפקת טנטלום, מתכת המשמשת בעיקר בייצור רכיבים אלקטרוניים, בעיקר קבלים. בין שימושי הטנטליט, מכירה בחנויות של מינרלים, ומחצב להפקת ניוביום, ייצור סגסוגות בעלות נקודת התכה גבוהה במיוחד. יחד עם מתכות אחרות, לטנטלום תפקיד בייצור קרבידים, סגסוגות על לרכיבי מנועי סילון, חלקי טילים ועוד. בזכות עמידותו בפני חומרים רבים, הטנטלום משמש גם כרכיב שתלים בגוף.
לטנטליט אין בורסה מרכזית בה הוא נסחר ועל כן קשה להעריך במדויק את מחירו. באופן כללי הטנטליט נסחר סביב ה-40$ לק"ג אולם המחיר חווה מספר עליות תלולות וצניחות עוקבות: בסוף שנות ה-70, בשנת 1988 ובשנת 2000. עליות המחירים הביאו לירידה בשימוש בטנטלום על ידי חיסכון ושימוש בתחליפים.
שיסט
דיוריט
דיוריט הוא סלע יסוד פלוטוני גס גביש אפור המורכב מפלגיוקלז (אנדסין), ביוטיט, הורנבלנדה או פירוקסן וכמויות קטנות של קוורץ ומיקרוקלין.
היווצרות.
דיוריט נוצר כתוצאה מהמסה חלקית של סלע מאפי כאשר מאגמה בינונית בהרכבה מתגבשת בתוך גופי חדירה גדולים. תהליך זה מתרחש מעל אזור הפחתה, לרוב באזורי קשת איים (שרשרת איים געשיים), ובאזורים בהם נוצרים רכסי הרים בתהליכי אורוגנזה.
סוגים של דיוריט.
סוגי הדיוריט השונים נובעים משינויים בחלק מן המינרלים המרכיבים או בתוספת של מינרלים אחרים.
סוגים שונים של דיוריט עשוים להכיל כמויות קטנות של המינרלים זירקון, אפטיט, טיטניט, מגנטיט, אילמניט ומינרלי גפרית. דיוריט עשוי להופיע גם בצבעים נוספים: שחור ואפור-כחול, ועשוי להיות מצופה בקרום ירקרק.
"נפולאוניט" או "קורסיט".
סוג זה של דיוריט הנמצא בקורסיקה מכיל מבנים כדוריים או אליפטיים. לסלע מראה אופייני של דיוריט, אך הוא מכיל גושים רבים בקוטר של 2-5 סנטימטרים בעלי אזורים קונצנטריים בצבעים כהים (הורנבלנדה ופירוקסן) ובהירים (פלגיוקלז). ב"כדורים" אלה בולטת היערכות מוקדית של הגבישים, ובמרכזם פלגיוקלז בהיר מסוג בייטאוניט או אנורתיט. לרוב ה"כדורים" מפוזרים ומוקפים בסלע, אם כי הם עשויים להיות גם צמודים זה לזה.
סוג זה של דיוריט נוצר כאשר מתקיימת הפרעה ברצף ההתגבשות ונוצרת התגבשות חוזרת כתוצאה מרוויית יתר של המאגמה במינרלים היוצרים אותו. בשלב זה תתרחש התגבשות מהירה והשקעה רדיאלית של מינרל מסוג אחד, ולאחר הפרעה נוספת יתרחש תהליך דומה בהשתתפות מינרל אחר. שלבים אלה, כשהם חוזרים על עצמם, יוצרים את האזורים הקונצנטריים האופייניים לסלע זה על גבי זה.
כאשר הסלע נחתך ומלוטש ניתן להשתמש בו ליצירת חפצי נוי. אם הכדורים בו צמחו זה לצד זה, עשויה להתקבל דוגמה בצורת הספרה 8.
שימושים היסטוריים בדיוריט.
דיוריט הוא סלע קשה במיוחד שקשה לחתוך ולעצב, ובתרבויות קדומות – למשל מצרים העתיקה – השתמשו בו לעיבוד גרניט. עם זאת, קשיותו הרבה מאפשרת ללטש אותו ומתקבל ברק עמיד לאורך זמן. עובדה זו מעלה את ערכם של חפצים גדולים העשויים מדיוריט.
שימוש נפוץ בדיוריט נעשה בחריטה ובתבליטים, יותר מאשר בפיסול. הממצא המפורסם ביותר הוא האסטלה השחורה בגובה 2 מטרים עליה חקוקים חוקי חמורבי מן המאה ה-18 לפני הספירה והמצויה במוזיאון הלובר בפריז. נמצאו גם כמה פסלים, בהם גם פסלי פרעה חאפרו הנמצאים במוזיאון המצרי בקהיר. השימוש בדיוריט באמנות היה חשוב ביותר בקרב ציוויליזציות מזרח תיכוניות קדומות כמצרים העתיקה, בבל, אשור ושומר. דיוריט הוערך בתקופות אלה עד כדי כך שבאימפריה המסופוטמית הגדולה של סרגון מאכד נחשבה השגת דיוריט סיבה לפשיטות צבאיות.
בדיוריט נעשה שימוש בתרבויות האינקה והמאיה, בעיקר לחיזוק מצודות, ככלי נשק ועוד. דיוריט היה פופולרי במיוחד בקרב הבנאים האיסלאמיים של ימי הביניים. אף על פי שניתן למצוא חפצי אמנות עשויים דיוריט מתקופות שונות, הרי שסלע זה היה בשימוש נרחב כאבן ריצוף הודות לקשיותו ולעמידותו. רחובות מרוצפים בדיוריט ניתן למצוא ברחבי העולם: מאנגליה וסקוטלנד עד אקוודור וסין. על אף היותו בעל מרקם גס, קשיותו מאפשרת ללטשו עד ברק. דוגמה לכך ניתן לראות במדרגות קתדרלת סנט פול בלונדון אשר "לוטשו" במשך מאות שנים בנעלי המבקרים בה.
תפוצה.
דיוריט אינו סלע נפוץ במיוחד. ניתן למצוא אותו באיטליה (סונדריו), בגרמניה (תורינגיה וסקסוניה), בפינלנד, ברומניה, בצפון מזרח טורקיה, במרכז שוודיה, בסקוטלנד,
בגרנזי, בניו זילנד, בהרי האנדים ובארצות הברית (מינסוטה). סוג כדורי של דיוריט הנקרא נפולאוניט נמצא בקורסיקה. בישראל ניתן למצוא אותו בהרי אילת, מצפון להר שלמה.
גברו
גָבְּרוֹ (Gabbro) הוא סלע יסוד פלוטוני גס גביש דל בסיליקה ועשיר בברזל ובמגנזיום. השם "גברו" ניתן לסלע על ידי הגאולוג הגרמני כריסטיאן לאופולד פון בוך (Christian Leopold von Buch), על שם עיירה במחוז טוסקנה שבאיטליה. גברו דומה בהרכבו הבסיסי לבזלת.
היווצרות.