בדרך דרומה, הותקפו השלושה על ידי שודדי דרכים בראשות מנהיג עוג למחצה בשם בוהן-פלדה. קרמון הצליח להביס את בוהן פלדה בקרב יחיד והצליח לרכוש את נאמנות שאר השודדים למען מטרותיהם של השלושה והשמועה על צבא הולך וגדל משך אליו עוד ועוד חיילים עד ליצירתו של צבא פיסטנדנטילוס, שמטרתו הייתה לצעוד לעבר ממלכת הגמדים תורברדין ולבזוז אותה מאוצרותיה. לאחר שחצו את הים החדש, גנרל קרמון, כפי שנודע כבר, גייס לצבאו גם את שבט אנשי המישורים (הברברים) בראשו ליל אפל (אחד מאבי אבותיו של מי-נהר) וכן את שבט גמדי הגבעות בראשותו של רגהר כור-אש (סבו של חלמיש כור-אש) והצבא הכפיל את גודלו. בזמן המסע בתוך אבנסיניה, המשיך רייסטלין לנוח וללמוד ולהתכונן לקראת הכניסה לשער, והניח לקרמון "לשחק בגנרלים". אולם, בזמן סעודת החגיגות לכבוד הברית עם אנשי המישורים וגמדי הגבעות, וללא ידיעתו של קרמון, רייסטלין נשא ונתן מול אַרְגַאט, ראש השבט הדֵוּוָאר של גמדי ההרים וקשר קשר עמו למוטט את ההגנות של המלך דאנקן, מנהיג גמדי ההרים בתורברדין בפקס תרקס. הדוואר אכן עשו זאת, וכך הצליח צבאו של קרמון (וגמדי הדוואר מזונבים אחריהם) לפלוש אל מעבר למצודת פקס תרקס, ולעבר תורברדין (ולזהמאן, יעדו האמיתי של רייסטלין.
לילה אחד בעודם חונים במישורים, כוח של גמדי הרים, מונהג על ידי לוחם הגמדים האגדי כַּרָאס ביצע מארב לקרמון, רייסטלין וקריסניה באוהלו של קרמון. בעוד שקרמון וקריסניה יצאו בפציעות קלות מן המארב, רייסטלין נפצע אנושות, אולם קריסניה הצליחה לרפא את פצעיו בעזרת תפילותיה. לאחר המארב, התקדם הצבא ביתר שאת לכיוון המצודה וממלכת הגמדים. במקביל, גדילן וגנום בשם גְנִימְשׁ אשר היו לכודים בשאול, הצליחו להימלט משם ולפגוש ברייסטלין, אשר זועזע לראותם ופעל מיידית למנוע את המשך ההפרעות במסע בזמן - הוא רצח את הגנום וכלא את גדילן במרתפי המצודה. בינתיים, צבאו של קרמון התפרק - גמדי הגבעות תאבי הבצע והנקם התקדמו בעצמם לכיוון תורברדין, אנשי המישורים נסוגו לממלכתם וגמדי הדוואר בגדו בקרמון והחלו לתקוף את אנשיו. גדילן, שהצליח להימלט מכלאו, פגש בקרמון ושניהם התעמתו עם רייסטלין וקריסניה, ולבסוף שילח רייסטלין את קרמון וגדילן להווה (או כך חשב). ואז, אירע אותו אירוע אשר קרה כבר בעבר - רייסטלין (פיסטנדנטילוס בקו הזמן הקודם) וקריסניה (דניבוס) הטילו את לחש הכניסה לשאול ובמקביל הפעיל קרמון (פראגס) וגדילן את אביזר המסע בזמן. תוצאת שני הלחשים העוצמתיים הייתה הרס מוחלט של מישורי דרגות וכל הצבאות שנלחמו עליהם ומצודת זהמאן.
השאול.
אולם, שלא בדומה לפיסטנדנטילוס, רייסטלין הצליח, אפילו במעט, לשלוט על לחש הקסם האדיר, והצליח להיכנס עם קריסניה אל השאול. הוא נותר חלש ותשוש מהלחש, אך התאושש בעזרת דאגתה של קריסניה, אשר דאגה למכאוביו והגנה עליו מן השדים שבשאול. לאחר זמן מה, כאשר הבין כיצד יש לנוע בשאול וראה כי קריסניה פצועה וחלושה ולא יכלה לעמוד מפני התפתות והשדים - עזב אותה רייסטלין למות והחל לקרוא תיגר על מלכת האופל ושליחיה.
בפלאנתאס, בזמן ההווה, היה שרוי קרב. ובמהומה שם, קרמון ותניס חצי-אלף, שהיו בעיר, הצליחו להסתנן אל מעבדתו של רייסטלין במרומי צריח הכישוף הנעלה, בו מצאו הם את דאלאמר הפצוע וקיטיארה מתה. קרמון נכנס דרך השער לשאול, ומצא את גופה השבור של קריסניה במקום בו רייסטלין נטש אותה למוות. קרמון נסוג לעבר השער והמתין לרגע בו רייסטלין ייסוג אף הוא כדי לפתות את מלכת האופל אל מחוץ לשער כדי להתעמת איתו וכך היה. קרמון סיפר לרייסטלין על העתיד, אותו הוא וגדילן ראו, הצפוי לעולם אם רייסטלין ינצח. ברגע נדיר של הבנה אמיתית ביניהם, רייסטלין הגיש לקרמון את מטהו כדי שיוכל לעבור את השער עם קריסניה ולסגור אותו בצד השני כדי למנוע ממלכת האופל לעבור בו. קרמון עשה זאת, ומעשה ההקרבה של רייסטלין הציל את העולם.
טאקיזיס התכוונה להמית את רייסטלין בשאול, רק כדי להחיותו יום לאחר מכן ולענות אותו וחוזר חלילה, וכך יסבול נצח של עינויים. אבל, בשל ההקרבה של רייסטלין, פלאדין נטה לו חסד ושלח אותו למצב של שינה עמוקה וארוכה. בשל כך, נודע כי טאקיזיס שלחה יבבת אכזבה נוראית מבעד לשאול כאשר גילתה כי לא תוכל לענות את רייסטלין יותר.
מלחמת הכאוס.
קצת לפני פרוץ מלחמת הכאוס, מסופר בנובלה "המורשת" (המסופר ב), כי בנו של קרמון, פאלין, זומן למבחנו בצריח הכישוף הנעלה בפלנתאס. דאלאמר העלה אשליה של רייסטלין, דודו של פאלין עבור מבחנו של פאלין; למעשה, רוחו של רייסטלין עצמו הופיעה והוא אמר למגים: "לא עשיתי זאת עבורכם, מגים! לא עשיתי זאת עבור המועצה! לא עשיתי זאת עבור אחי! היה לי עוד חוב לשלם בתקופת חיי, וכעת נפרע החוב". (למעשה, חוב זה, על פי מרגרט וייס, הוא עבור הקסם עצמו).
רייסטלין חוזר לאחר שנה, בזמן מלחמת הכאוס עצמה. אז מצאו את עצמם פאלין וגדילן מול הכניסה אל השאול. בצד השני המתין להם רייסטלין. הוא סיפר להם כי ישן בשלווה במשך הזמן בו שהה בשאול, וחלם לעיתים על קריסניה. מתברר, כי הרב-מג יכול היה לשוב לעולם אם חפץ, כיוון שגופו לא הושמד. הוא חוזר עם אחיינו לעולם, נטול כל כוחות כישוף, כפרה על חזרתו לעולם. הוא חש, כי כמו שיכור המכור לאלכוהול כסם, הדחף להשתמש בכישוף יעורר את תשוקותיו שנית, ולכן הוא בחר שלא להשתמש בקסם שלו.
בשובו למרגוע, רייסטלין התקבל בברכה ובחמימות על ידיו אחיו וגיסתו (טיקה) אל החדר אותו הכינו עבורו לפני שלושה עשורים בפונדק הבית האחרון. אולם, מסעו עדיין לא הושלם - הוא הוביל את אחיינו למצוא את המפתח להביס את כאוס בקרב הסופי: ספר הלחשים של מאגיוס, ממנו מטיל פאלין לחש שנועד לעצור את משרתי הכאוס, לחש שאפילו מאגיוס הגדול לא יכול היה להטיל.
כאשר האלים עזבו את העולם, כתנאי לעזיבת כאוס, רייסטלין עזב עימם ואת העולם בתום המלחמה.
מלחמת הנשמות.
רייסטלין הופיע עוד פעם אחת אחרונה בהיסטוריה של קרין - בעידן החמישי, רייסטלין עזר לאלים למצוא את עולם קרין שאבד להם, כאשר טאקיזיס חטפה אותו לצד אחר של היקום. הוא היה מבין הנשמות שלא היו מוכנות לעבור לעולם הבא ללא נשמת אחיו, וזו אבדה לו לאחר גנבת העולם. הוא הצליח לעשות זאת, שכן הצליח לחוש בגדילן קוץ-רגל משתמש באביזר המסע בזמן. בכך עזר לאלים לחזור לעולם, ואלו איפשרו לנשמתו יחד עם נשמת אחיו לנסוע בנהר הנשמות ולעבור לעולם הבא.
בתו של רייסטלין.
אגדה על רייסטלין מסופרת בסיפור "בתו של רייסטלין" (בטרילוגיית מעשיות הראשונה, ולאחר מכן בשנית בסיפורי דור ההמשך) כי לאחר המבחן בצריח הכישוף, לרייסטלין נולדה בת מאישה מגזע האירדא. אישה זו פיתתה אותו בעזרת כוח קסם וילדה לו בת ולאחר מכן מחקה את זיכרון האירוע ממוחו. קרמון עצמו הכחיש את הסיפור, אך הוא לא היה נוכח במהלך אירועי הסיפור עצמו. בזמן מלחמת הכאוס, הופיעה נערה אנושית אשר גודלה בידי האירדא בשם אושה, והאמינה כי היא בתו. אולם לאחר שהופיע בזמן המלחמה, הכחיש זאת רייסטלין ואמר כי שום קסם שבעולם לא יוכל לגנוב את הידע שהוא תינה אהבים.
אופי.
רייסטלין הוא אחד מהדמויות שנוצרו על ידי היקמן ווייס להרפתקאת מבוכים ודרקונים. השחקן אשר שיחק אותו היה טרי פיליפס, המתואר בהקדמתה של וייס לספרה "כבשן הנשמה" כאדם האחראי לאופיו הציני והעוקצני של רייסטלין והוא אף לקח את הדמות למקומות שוויס וטרייסי לא שיערו.
רייסטלין הוא למעשה דמות טיפוסית של אנטי-גיבור או גיבור טראגי, בעל תסביך עליונות חזק במיוחד (ככל שזה נוגע לתבונתו, הידע שלו או כוח הכישוף שלו). נאמנות אמיתית אינה מדברת אליו, אף על פי שהוא נוטה לרוב לקיים את הבטחותיו ולשלם את חובו לאחרים. הוא הולך בעקבות הנהגתו של תניס ולא מתוך חוש חברי או נאמנות (הוא אף מציין זאת בפני לאורנה בספר דרקונים של ליל חורף) אלא כיוון שהדבר משרת את מטרתו. רייסטלין מתנשא, ואף מתמרמר בכל הקשור לחולשותיו הגופניות ולרוב הוא מוציא כעסיו על אחיו התאום אשר עליו הוא נשען לתמיכה פיזית. הדבר מתבטא בקנאתו וסלידתו של רייסטלין מקרמון במקום להכיר לו תודה. למעשה, הוא מקנא בחברותו של אחיו ותשומת הלב החיובית שהוא מקבל, בעוד הוא זוכה להפך מכך. בנוסף, ב"כבשן הנשמה" מתגלה, כי רייסטלין מפתח חיבה קצרת-זמן לנערה מהעיירה, אולם לאחר זמן קצר בלבד, הוא מגלה כי היא מקיימת יחסים עם אחיו, דבר, שכנראה החל את הקרע ביניהם.
כל הדברים האלו מובילים את דרכו של רייסטלין לכיוון הזדון, דבר אשר מתבטא בהחלפת גלימותיו מהאדומות אל השחורות והדבר נסלל בעזרת העסקה האפלה אותה הוא עורך עם רב-המג האפל פיסטנדנטילוס בזמן מבחנו בצריח הכישוף, אשר מתעתד (ורצון זה עובר גם לרייסטלין) להפוך לאל.
למרות כל זאת, לרייסטלין קיימת פינה חמה לחלכאים, אותם נדכאים שגורלם לא שפר עליהם שלא באשמתם (כמו גמדי אשפתות). הוא מזדהה עימם, וממהר לעזור להם כפי שהיה ממהר לעזור לעצמו. ישנם רגעים, בהם רייסטלין חש צער שאינו יכול לחזור לזמן נעוריו, בהם יכול היה להרגיש אהבה מהי. ניתן לומר שהקסם מהווה עבור רייסטלין את כל הדברים האחרים שלא יכול היה להשיג בחייו. הוא מטפח את הקסם שלו, אשר מעניק לו תחושת סיפוק וערך עצמי.
רייסטלין הוא מעשי ביותר. הוא מביט על הסובבים אותו כחיילי-משחק בהם הוא יכול להשתמש, לרוב בעזרת מניפולציות שונות, כדי להשיג את מטרותיו.
ברוטוס
צ'רלס מנסון
מעוז צור