עם הפילה בטאיוואן הביאה הסערה רוחות של 185 קמ"ש (115 מייל לשעה) למקומות הקרובים לעין הסערה. משבי רוח נמדדו גם עד . גשמים כבדים נרחבים, שהגיעו לשיא סביב , מהסערה גרמו להצפות קטלניות ומפולות אדמה שהרגו 29 בני אדם ופצעו 168 אחרים. מדיווחים מהאי עולה כי 3,000 בתים נפגעו או נהרסו על ידי הטייפון. בעיר חוליאן בלבד נהרגו ארבעה בני אדם, 561 בתים נהרסו ו-1,831 בתים נוספים נפגעו. ברחבי האי הושבתו טיסות פנים, רכבות ושירותי אוטובוסים עקב הסערה; עם זאת שדה התעופה טאיפיי סונגשאן נותר פתוח לטיסות בינלאומיות.
סין.
בגלל האינטראקציה עם הרי טאיוואן, נינה נחלשה לסערה טרופית לפני שביצעה נפילה בסין היבשתית. הסערה חצתה את קו החוף ברוחות של 110 קמ"ש (70 מייל לשעה); עם זאת, נזק קטן נגרם קרוב למקום בו פגעה המערכת ביבשה. בהמשך הארץ הובילו שרידי הסערה גשמים זורמים נרחבים, עם יותר מ- הנופלים לאורך שטח של 19,410 ק"מ2 (7,500 מייל2). הגשמים הכבדים ביותר נרשמו לאורך סכר בנקיאו בו של גשם ירדו, ירדו בטווח של שש שעות. גשמים אלה הביאו לקריסת סכר בנקיאו, שקיבל תנאי שיטפון של אחת לאלף שנה. בסך הכל כשלו 62 סכרים במהלך האסון, וגרמו לאגמים זמניים גדולים ולנזק של 1.2 מיליארד דולר (לפי שערי שנת 1975, אז הדולר היה שווה ל-4.96 דולרים של היום).
ז'אן דה סליס לונשומפ
הכנסייה הסקוטית בצפת
הכנסייה הסקוטית בצפת הוקמה בתחילת המאה ה-20 בצפת על ידי החברה הלונדונית להפצת הנצרות בקרב היהודים, כחלק מהפעילות המיסיונרית בצפת שהחלה כבר במחצית השנייה של המאה ה-19 והגיעה לשיאה בתחילת המאה ה-20 ודעכה לאחר כעשר שנים
הרקע לבניית הכנסייה.
במסגרת הפעילות המיסיונרית הקימו והמיסיון של החברה הלונדונית מוסדות פילנתרופיים במטרה לשכנע את יהודי צפת להמיר את דתם לנצרות בהאמינם כי בכך יקרבו את הגאולה. המיסיון בחר להקים את מוסדותיו במורדות הצפוניים של המצודה העתיקה אזור שהיה אז מיושב בדלילות. עיקר פעילותו של המיסיון הייתה בתחומי הרפואה והחינוך.
בראשית המאה העשרים ריכז המיסיון של החברה הלונדונית את פעילותו בתחום הרפואה והבולט שבין המוסדות היה בית החולים של המיסיון האנגלי שנחנך בשנת 1904 והמשמש היום את המכללה האקדמית בצפת, ואילו המיסיון הסקוטי העביר את כובד פעילותו לתחום החינוכי, במיוחד בקרב האוכלוסייה המוסלמית. למרות התנגדות הקהילה היהודית, במיוחד הקהילה האשכנזית, פעילות המיסיון נמשכה משום שענתה על צורך התושבים במענה רפואי מתקדם ומוסדות לימוד שהעניקו גם חינוך כללי. למרות המאמצים שהשקיעו, ואף על פי שיהודי צפת השתמשו בשרותי המיסיון, לא נחלו המיסיונרים הצלחה בקירוב היהודים לנצרות ולמעט מומר אחד, בן ציון פרידמן שהיה פעיל בפעילות המיסיונרית בעיר, לא ידוע על יהודים מומרים בצפת. פעילות המיסיון אף עוררה את המוטיבציה לפתיחת בית החולים היהודי ע"ש הברונית רוטשילד, בית ספר כי"ח אליאנס, "בית ספר לתחרים" לבנות צפת, שהקימה הדסה אסתר קלוורי - רוזנבליט, ובית ספר לבנות "עזרא" שייסד מר סופרמן, יהודי שהגיע מגליציה לצפת והכניס לבית הספר גם מקצועות לימוד כלליים.
המבנה משנת 1920 עד שנת 1948.
המיסיון של החברה הלונדונית החל את בניית הכנסייה בשנות ה-20 של המאה העשרים במורדות הצפוניים של מצודת צפת העתיקה על מנת שישמש כנסייה ומנזר אך בטרם סיים את בנייתה רכש אותה ממנו המיסיון הסקוטי בצפת והמשיך את בנייתה. הבניין גדול ומרשים בממדיו עשוי מאבנים משובחות, מעל חזית הכניסה יש קשת גדולה ומעליה קומה עם עמודים בעלי כותרות מסוגננות. הגג הוא גג רעפים שכמוהו החלו להראות בצפת במאה ה19 בהשפעת הבניה האירופאית שחדרה לארץ ישראל עם כניסת המעצמות.
עם השלמת הבנייה בסוף שנות העשרים החלה תופעה של שקיעת הבניין, נדבך אחרי נדבך החלו לשקוע תוך זמן קצר. למרות הידורו הרב, הבניין עמד ריק שנים מספר כאשר יהודי צפת ראו בכך אות משמיים
בשנות השלושים הגיע לצפת מארצות הברית יעקב (ג'ייקוב) מאיר ריצ'מן, יהודי ציוני עשיר, שהתאהב בצפת והחל לרכוש מערבים אדמות במורדות המצודה במיוחד בצידה הצפוני, חלק מהאדמות תרם לאחר מלחמת השחרור לעיריית צפת. מוסדות הכנסייה, שהבינו כי המבנה השוקע לא יביא להם תועלת, מיהרו ומכרו לו את המבנה ואת חלקות האדמה הסמוכים לו. מר ריצ'מן הביא מהנדס מומחה שבדק את המבנה וקבע כי לא יוסיף לשקוע והציע לחפור ולחשוף את הנדבכים ששקעו, ואכן מאז עומד הבניין ולא המשיך לשקוע. בתמונה מראשית שנות השלושים נראית הכנסייה עם חשיפת הנדבכים השקועים של הכנסייה
המבנה משנת 1948 ועד שנות ה-2000.
לאחר חשיפת הנדבכים השקועים נרכש הבניין על ידי התאחדות האיכרים בארץ ישראל והם הפכו אותו לבית הבראה ונופש לחבריהם ולבני משפחותיהם. כיום משמש הבניין כתלמוד תורה, שינויים רבים נעשו בתוך הבניין, רצפת השיש של קומת הכניסה כוסתה באריחי קרמיקה ופנים המבנה חולק לחדרי לימוד.
חשיבותו של הבניין מהבחינה האדריכלית ומהבחינה ההיסטורית.
הבניין הגדול בנוי בסגנון הקולוניאליסטי המפואר המשופע בקישוטים של עמודים וקשתות. סגנון זה אפיין בנייני ציבור שנבנו על ידי נציגי המעצמות שהגיעו במחצית המאה ה-19 לא"י ונתנו תחושה של עליונות ללא התחשבות בבנייה המקומית, יחד עם זה בנייה זו חשפה את התושבים לטכניקות בנייה חדשות וחזקות והשפיעה על רבים מהבניינים שנבנו על ידי המקומיים באותה תקופה בא"י וגם בצפת. עד היום מעוררים הבניינים בסגנון זה התפעלות ולא מעט מהם הוכרזו כבניינים לשימור. הבניין מספר את תקופת חדירת הפעילות המיסיונרית של גופים נוצריים מאירופה ואמריקה בערי ארץ ישראל בכלל ובצפת בפרט. רוב הבניינים שנבנו בצפת על ידי המיסיונרים לא שרדו את מלחמת העצמאות, אך היו אבן דרך בהכנסת רוחות של קדמה בתחום הרפואה והחינוך ואין להתעלם מתרומה זו. ניתן לקבוע כי המטרה של המרת יהודי צפת לנצרות כשלה, אך עצם קיומם של המוסדות המיסיונרים היה מנוף לפיתוח מוסדות רפואיים וחינוכיים של יהודים וע"י יהודים שתרמו להתפתחות החיים בצפת. מן הראוי שגם אם משמישים כיום את הבניין כמוסד חינוכי, או כל שימוש אחר, יש להקפיד על צורתו החיצונית ועל שמירת האלמנטים האותנטיים והייחודיים שלו. הבניין נמצא ברשימת בניינים לשימור בצפת של המועצה לשימור אתרי מורשת בארץ ישראל.
מפרצון היידן
מפרצון היידן (באנגלית: Haydn Inlet) הוא מפרצון מלא קרח בחוף המערבי של האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
המפרצון ממוקם בין הדום הקרח מוצרט והדום הקרח הנדל.
מפרצון שוברט מצוי מדרום למפרצון היידן, והרי לאסוס בסמוך מצפון למפרצון.
אורכו של המפרצון (כניסתו אל תוך האי) 50 קילומטרים; רוחבו של המפרצון (רוחב פתחו) 22 קילומטרים.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי המפרצון.
המפרצון נצפה לראשונה מהאוויר ומופה באופן גס בין השנים 1939–1941 על ידי השירות האנטארקטי של ארצות הברית. המפרצון מופה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון בשנת 1947, המיפוי בוצע על ידי דרק סירל (D. Searle) מסקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1960.
מקור השם.
שמו של המפרצון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
המפרצון נקרא על שמו של המלחין האוסטרי יוזף היידן; וזאת בדומה לאתרים סמוכים רבים באזור אשר נקראו על ידי הוועדה המייעצת על שמם של מלחינים ויצירות מוזיקליות.
לקריאה נוספת.
• Defense Mapping Agency 1992, Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica, P 379
תנ&quot;ך מורגן
תנ"ך מורגן (באנגלית: Morgan Bible), המכונה גם התנ"ך הצלבני (the Crusader Bible) או תנ"ך מצ'יופסקי (Maciejowski Bible), הוא ספר תנ"ך מאויר בכתב יד מימי הביניים ממנו שרדו 46 עמודים. הספר מורכב מציורים מיניאטוריים של אירועים מהתנ"ך, שנקבעו בנוף ובמנהגים של צרפת מהמאה השלוש עשרה, המתוארים מנקודת מבט נוצרית. האיורים מוקפים בטקסט בחמש שפות: לטינית, פרסית, ערבית, יהודית-פרסית ועברית.
ארבעים ושלושה דפים עמודים נמצאים בספריית פיירפונט מורגן בניו יורק (סימון Ms M. 638), שני עמודים בספרייה הלאומית של צרפת (סימון MS nouv. Acq. Lat. 2294). ועמוד בודד נמצא במוזיאון פול גטי, לוס אנג'לס (סימון MS 16). על פי החשד, שני עמודים חסרים מהיצירה המקורית.
תיאור.
ציורי הספר מתרכזים בסיפורי מלכים, ובמיוחד דוד. במקור הספר כלל רק תמונות המאורגנות בקצב ויזואלי עקבי מדף לדף, אך הספר התגלגל לידיים שונות שהוסיפו לתמונות תיאורים בחמש שפות: לטינית, פרסית, ערבית, יהודית-פרסית ועברית. חלק מהתיאורים אינם תואמים לציורים.
מחבר.
המחשבה המקובלת היא שהספר נוצר בפריז באמצע שנות ה-1240 עבור לואי התשיעי, מלך צרפת. הצעה של אליסון סטונס, בה תמכו מומחים נוספים כמו פרנסואה אבריל, לפיה הספר אויר בצפון צרפת, בסביבות 1250 לא זכתה לתמיכה רחבה.
שיר לפידים
שיר לפידים (באנגלית: Torch song) הוא שיר אהבה סנטימנטלי, בדרך כלל כזה שבו הזמר מקונן על אהבה נכזבת או אבודה, בין אם צד אחד מתעלם מהקיום של הצד השני, הצד האחר המשיך הלאה בחייו, או כאשר רומן רומנטי השפיע על היחסים ביניהם. מקור המונח באנגלית הוא הניב "To carry a torch". טומי לימן השתמש במונח זה בשבחו של השיר "My Melancholy Baby" .
המונח מצוטט גם במפורש בשיר "Jim" , שמוכר בגרסאותיו השונות ששרו הזמרות בילי הולידיי, שרה ווהן ואלה פיצג'רלד: