עוד הבישוף תאופילוס, שכיהן באנטיוכיה בערך מ-170 ועד 183, התפרסם כדוגל בחיפוש הפשט ובגישה היסטורית לכתבי הקודש. הוא שלל את האופן בו תיארו יריביו באלכסנדריה את המקרא כאלגוריה וראה אותו כמסמך אותנטי. מייסדו האמיתי של המרכז היה כפי הנראה המלומד החשוב לוקיאנוס שפעל במקום משלהי המאה השלישית והוצא להורג ב-312 על ידי הקיסר מקסימינוס דאיה. בשלהי אותה מאה החלה תקופת פריחה שעמדה בסימן יצירותיו של דיודורוס מטרסוס , שהיה אחד מגדולי התאולוגים בדורו. הוא ביסס עיונית את הגישה האנטיוכית ותקף בחריפות את יריביהם באלכסנדריה כמסלפים. אבל תרומתו החשובה הייתה בכך ששימש מורה ליוחנן כריסוסטומוס ותאודור ממופסואסטיה . יוחנן יישם את עמדות האסכולה בדרשותיו המפורסמות ובכתביו, אם כי לא נרתע מלאמץ גם שיטות אלכסנדרוניות, בעוד שתאודור היה אולי הקיצוני מבין האנטיוכיים. בין היתר, שלל כמעט את כל הקטעים במקרא שיריביו המצרים תיארו כאלגוריות המרמזות על בוא ישו. אלה שחלק עליהם מצאו בין היתר ברבים מפרקי תהילים מסרים כאלו, אך הוא עמד על כך שרק תהילים ב', ח', מ"ה וק"י היו בעלי מסר כריסטולוגי ברור, והנבואות האחרות התייחסו לאירועים שהתרחשו עוד בברית הישנה. מלבד יוחנן ותאודור, התבלט תאודורט מקירוס שהיה צעיר מהם בערך בדור.
האסכולה איבדה מהשפעתה באחת לאחר שנסטוריוס, תלמידו של תאודור ממופסואסטיה, טיפח את הנסטוריאניזם שנקרא על שמו כפטריארך בירת האימפריה קונסטנטינופול. בנאמנותו לתורת מוריו, הדגיש כי רק הצד האנושי של ישו סבל ומת על הצלב וכי מרים אינה יכולה להיקרא "יולדת האל". הבוטות והקיצוניות של נסטוריוס, שהרחיק מעבר לאלו שמהם למד בניסוחים ישירים ובלתי-מתפשרים, הובילו לכינוס ועידת אפסוס ב-431. הפטריארך הוקע כמין וסולק, אם כי כתביו שנתגלו במאה ה-19 העלו שדעותיו היו פחות הטרודוקסיות ממה שהיה מקובל לחשוב. האסכולה האנטיוכיות הוכתמה מאוד. ב-449 הצליחו האלכסנדרונים להטות את ועידת אפסוס השנייה שבעקבותיה הודחו תאודורט מקירוס ובישופים אחרים שנאבקו בהם. אפסוס השנייה עמדה כבר בסימן המונופיזיטיות, ששאבה רבות מהדגש שהניחו המצרים על אחדות הטבעים. האנטיוכיים המוחלשים זכו לסיוע בלתי-צפוי מן המערב, מבישוף רומא לאו שהכריסטולוגיה שלו אף היא הדגישה את הבידול בין שתי המהויות. בוועידת כלקדון הוקעה המונופיזיטיות, ותאודורט הושב לכסו לאחר שהסכים להכריז חרם על נסטוריוס.
הדלדלות האוכלוסייה בסוריה במאה השישית גרמה לירידת קרנה של העיר ויחד עמה להתפוגגות המרכז ההגותי שפעל בה. דיודורוס, תאודור ואנטיוכים אחרים הוקעו ככופרים בדיעבד בגלל הקישור בינם לבין נסטוריוס; בוועידת קונסטנטינופול השנייה ב-553, במהלך ניסיון לפשר בין הכלקדונים למונופיזיטים, הטיל הקיסר יוסטיניאנוס הראשון חרם על ספריהם בהם נאמר שאין לכנות את מרים "תאוטוקוס". מלומדים נוצרים חזרו לעיסוק נרחב בכתביהם רק במאה ה-19.
הוגו יונקרס
הוגו יונקרס (בגרמנית: Hugo Junkers; 3 בפברואר 1859 - 3 בפברואר 1935) היה מהנדס גרמני, מתכנן ויצרן מטוסים חלוצי וממציא מתקני חימום והסקה מרכזית. הוא תכנן את המטוסים הראשונים שגופם עשוי מתכת ויסד את חברת יונקרס, חברה מרכזית לייצור מטוסי תובלה ונוסעים בתקופת רפובליקת ויימאר, בהם ה-יונקרס Ju 52, ששימש חברות תעופה כלופטהנזה וסוויסאייר לאורך שנות ה-30 וה-40 ואף לאחר מכן. בנוסף היה יונקרס פטרונו של בית הספר לעיצוב ואדריכלות בדסאו. זמן קצר לאחר עליית הנאצים לשלטון (1933) הולאמה חברת יונקרס והוגו יונקרס אולץ לעבור מתפקידו. הוא נפטר זמן קצר לאחר מכן. לא היה לו קשר לעיצוב או ייצור מטוסי הקרב שייצרה החברה שנשאה את שמו בתקופת גרמניה הנאצית.
שנים ראשונות - מהנדס תרמי.
נולד למשפחת תעשיינים אמידה בחבל הריין הפרוסי. למד בפוליטכניקום המלכותי בשרלוטנבורג (כיום, האוניברסיטה הטכנית של ברלין) ובאוניברסיטה הטכנית באאכן, ממנה בגר ב-1883 כמהנדס. יונקרס פיתח עניין בתרמודינמיקה והחל לעבוד כמתנכן מנועים במפעלו של מורו, אדולף שלאבי (Adolf Slaby), בדסאו. במסגרת תפקידו הוציא פטנט על קלורימטר שפיתח ועסק במחקר ופיתוח של משאבת חום. בשנת 1893 הציג אישית בתערוכה העולמית של שיקגו וזכה במדליית זהב. ב-1895 רשם פטנט על דוד החימום לשימוש ביתי ("בויילר") והקים מפעל לייצור המצאותיו Junkers &amp; Co (הוא מפעל יונקרס הידוע, שעל שמו נקרא סוג מסוים של הסקה מרכזית). בין השנים 1897-1912 שימש גם כפרופסור באוניברסיטה הטכנית באאכן והמשיך להמציא מתקני הסקה.
מתכנן מטוסים.
עניינו של יונקרס בתעופה החל רק כשמלאו לו חמישים, כאשר הציג לו עמיתו באאכן, המהנדס הנס רייזנר (Hans Reissner), תכנון למטוס בעל גוף עשוי מתכת והציע שאת כנפי המטוס, העשויות פח גלי ייצרו מפעלי יונקרס. יונקרס בנה לצורך כך מנהרת רוח ורשם שני פטנטים, על ייצור הכנף ועל בלם הידראולי.
במהלך מלחמת העולם הראשונה פיתח וייצר מטוסים עבור הצבא ושירות האוויר הגרמני, בראשם המטוס הראשון בכל גוף עשוי כולו מתכת לשימוש מעשי, היונקרס J 1, שטס לראשונה ב-1915. בהמשך ייצר המפעל דגמים נוספים, בהם מטוס הקרב החד-מושבי, יונקרס D.I (J 9), שהוצג לראשונה ב-1918. כל עיצוביו היו של מטוסים חד-כנפיים בעלי כנף קבועה ממתכת ולא מטוסים דו-כנפיים שהיו נפוצים אז.
ב-1919 תכנן וייצר לראשונה מטוס נוסעים, יונקרס F.13, מטוס הנוסעים הראשון בעל גוף מתכת, ששימש כאב טיפוס ל-יונקרס Ju 52 והיה למטוס הדגל של לופט האנזה בראשיתה. בנוסף לתפקידו בחברה, סייר יונקרס ברחבי העולם ויצר יוזמות עסקיות שאיפשרו לחברה לבנות מטוסים שלא על אדמת גרמניה (בהתאם לתנאי חוזה ורסאי, שאסר על גרמניה להקים תעשיית מטוסים) וכך הקים מפעלים במוסקבה ובבוליביה. בנוסף סייעו קשריו הבינלאומיים למימון ומכירת המטוסים, תוך התמודדות עם המשבר הכלכלי העולמי של 1929. אחד מעיצוביו הנועזים היה היונקרס G.38 "Der Grosse Dessauer" (הדסאואר הגדול), בדוגמה של כנף טסה ענקית (44 מטר מוטת כנפיים על 23 מ' אורך) בעל ארבעה מנועי דיזל, שטס לראשונה ב-6 בנובמבר 1929 וקבע בטיסתו הבודדת שיא מהירות, מרחק וזמן שהייה באוויר עבור מטוס הנושא למעלה מ-5,000 ק"ג מטען. על-אף שהמטוס לא היה כמעט מבצעי, הוא הוכיח את יכולתו של יונקרס כמהנדס ואת רוחק-ראותו (מטוסי "כנף טסה" נסיוניים פותחו על ידי בואינג עבור נאס"א בשנות האלפיים).
סוף ימיו.
ב-1931 עמדה החברה על סף פשיטת רגל. יונקרס, שהיה סוציאליסט, פציפיסט ושבע-ימים, התקשה להתמודד עם ניהול המפעל באווירה הפוליטית הסוערת של שלהי רפובליקת ויימאר והפקיד את ניהולו השוטף בידי אדולף דטמן (Adolf Dethmann). ב-1933 הלאים הרמן גרינג (שנכשל להתקבל לחברה כטייס ניסוי בשנות ה-20) בתפקידו כממונה על סוכנות התעופה את החברה וסילק את הוגו יונקרס מניהולה, תוך השתלטות על הפטנטים שלו ועל מניותיו. יונקרס הושם במאסר בית וסולק גם מדסאו. הוא נפטר ביום הולדתו ה-76.
מבצע מגן הפרת
מבצע מגן הפרת (בטורקית: Fırat Kalkanı Operasyonu או: Cerablus Harekâtı) היה מבצע צבאי של הכוחות המזוינים של טורקיה שהתנהל בצפון סוריה, סמוך לגבול עם טורקיה, המבצע החל ב-24 באוגוסט 2016 והסתיים ב-29 במרץ 2017. המטרות המוצהרות של המבצע הן לכבוש את העיירה ג'ראבלס מידי ארגון הטרור המדינה האסלאמית, לפגוע בארגוני הטרור בצפון סוריה, המוציאים לפועל פעולות טרור בטורקיה, וכן למנוע מהכורדים להקים את כורדיסטן הסורית לכל אורך הגבול עם טורקיה. על פי אנליסטים מסוימים המטרה העיקרית של הטורקים היא לפגוע בכורדים.
זו הייתה הפעם הראשונה בה תקפו מטוסי טורקיה בשטח סוריה מאז הפלת המטוס הרוסי בנובמבר 2015, והמבצע הקרקעי הראשון שם מאז שינוי מקום קברו של סולימאן שאה, סבו של מייסד האימפריה העות'מאנית עות'מאן הראשון, בפברואר 2015.
הרקע למבצע.
טורקיה סבלה מגל טרור בשנה שקדמה למבצע, שכלל ירי ארטילרי מאסיבי לשטח המדינה ופיגועים קטלניים. ארבעה ימים לפני תחילת המבצע אירע פיגוע התאבדות בחתונה כורדית בגזיאנטפ בו נרצחו 54 בני אדם. יום לפני המבצע פונו באמצעות אוטובוסים אזרחים טורקיים מגבול סוריה במטרה לשמור על שלומם.
מהלך המבצע.
כיבוש ג'ראבלס (24 באוגוסט).
בשעות הבוקר של ה-24 באוגוסט, החל צבא טורקיה לבצע ירי ארטילריה ומרגמות על העיר הסורית ג'ראבלס, בנוסף להפצצת מטרות על ידי חיל האוויר הטורקי. מאוחר יותר באותו היום, טנקי מערכה טורקיים החלו לחצות את הגבול יחד עם אנשי הכוחות המיוחדים של הכוחות המזוינים של טורקיה, שם הצטרפו אל מאות מאנשי הצבא הסורי החופשי. בעת התקדמותם הרגו כ-46 אנשי דאעש. מטוסי חיל האוויר האמריקאי ושאר חברי הקואליציה סייעו לכוחות הטורקים.
מספר שעות לאחר פתיחת המערכה, כבשו הכוחות הטורקיים, בסיוע המיליציה לגיון שאם , את הכפר תל-קטליג'ה לאחר שכוחות המדינה האסלאמית נסוגו ממנו על מנת להגן על ג'ראבלס. מאוחר יותר, כבשו כוחות הצבא הסורי החופשי ארבעה כפרים נוספים, בהם תל-שאהיר.
בסוף היום דווח כי כוחות צבא טורקיה וכוחות המורדים, בסיוע חיל האוויר האמריקאי, כבשו את עיירת הגבול ג'ראבלס, ולא נתקלו בהתנגדות עזה מצד כוחות המדינה האסלאמית. המרכז הסורי לזכויות אדם אישר שכוחות הצבא הסורי החופשי השתלטו כמעט ולחלוטין על העיירה. לכוחות הצבא הסורי החופשי היה הרוג יחיד וכעשרה פצועים, בעוד שצבא טורקיה סיים את היום ללא נפגעים.