בשנת 1992, כשהייתה בת עשר, שיחקה לצד אביה בסרט "מלאכים ברוח". שנה לאחר מכן השתתפה בסרטו של ערן ריקליס, "זהר", המתאר את חייו של הזמר זוהר ארגוב. בשנת 1999, בגיל 17, שיחקה לראשונה בתפקיד ראשי, בסרטו של אלון זינגמן, "כאב השיניים של הרצל". באותה השנה שיחקה לצד אביה בסרט הקולנוע "זמן אוויר". בשנת 2001 שיחקה בסרטם של תמר מרום ורם נהרי, "כוכב זורח מעל הלב", לצד השחקנים אילנה ברקוביץ' ואסי כהן. בשנת 2002 שיחקה לצד זאב רווח ואיתי תורג'מן בסרטו של אורי ענבר, "בית"ר פרובנס", ובסרטו של ניר ברגמן, "כנפיים שבורות", לצדם של מאיה מרון ואורלי זילברשץ-בנאי. על משחקה בסרטים אתה הייתה מועמדת ל"פרס אופיר". מועמדות שלישית לפרס קיבלה ב-2003, על משחקה בסרט המנגליסטים".
בשנת 2004 שיחקה בסרט "אור" של קרן ידעיה בתפקיד הראשי, לצדה של רונית אלקבץ. בזכות משחקה זכתה ב"פרס אופיר" בקטגוריית "השחקנית הראשית הטובה ביותר", וכן בפרסים בפסטיבל הקולנוע של סלובקיה ושל ארצות הברית. בשנת 2005 שיחקה בסרט "גיבורים קטנים". ב-2006 השתתפה בסרט הסטודנטים של טליה לביא, "חיילת בודדה" ובסרט "אביבה אהובתי". ב-2007 בסרטו של אבי נשר, "הסודות", בו גילמה אחת מתלמידות המדרשה; ובסרטו הפוליטי של עמוס גיתאי, "התנתקות", לצד ז'ולייט בינוש, היאם עבאס, ז'אן מורו ולירון לבו. בשנת 2009 שיחקה בסרט "כלת הים" בבימוי קרן ידעיה. ב-2010 שיחקה בסרטו של רוני ניניו, "היו לילות" לצד אביה, משה איבגי. בשנת 2013 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט הקומדיה "בננות" בבימויו של איתן פוקס. בשנת 2014 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט "אפס ביחסי אנוש", בבימויה של טליה לביא; וכן כיכבה לצד לירון בן-שלוש בסרט "את לי לילה", אותו כתבה בן-שלוש. על תפקידים אלו זכתה בשני פרסי אופיר; הראשון בקטגוריית שחקנית המשנה הטובה ביותר ("את לי לילה"), והשני לשחקנית הראשית הטובה ביותר ("אפס ביחסי אנוש"). בשנת 2015 זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר מטעם , על הופעתה בסרט "את לי לילה".
קריירה טלוויזיונית.
ב-2003 הופיעה בתפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה "תיק סגור". בשנת 2006 שיחקה בסדרה "המקום" לצד יהונתן סגל, לאורה ריבלין ושמיל בן ארי. ב-2007 השתתפה בסדרה "מסכים" לצד איתי תורג'מן, אניה בוקשטיין ואחרים. בשנת 2008 השתתפה בסדרה "חמישה גברים וחתונה" בערוץ 10. ב-2010 שיחקה בתוכנית המערכונים "אין להם מושג", לצד גיא לואל, שירי גדני, אושרי כהן, מיכל לוי, קובי פרג', ואיילת רובינסון.
בין השנים 2007–2014 השתתפה בארבע עונות של סדרת הפשע "הבורר" בתפקיד אושרית אסולין, לצד אביה משה איבגי, שגילם את דודה.
בשנת 2016 שיחקה בקומדיה לנוער "גרעינים", ששודרה בערוץ הילדים לצופי HOT, לצד דנה פרידר, חנוך דאום, דניאל גד ודוד שאול.
בתחילת שנת 2017 צפויה להנחות את העונה הרביעית של תוכנית הטלוויזיה "חיות מסך" של יולי אוגוסט הפקות; תוכנית אירוח בנושא קולנוע, עם ילדים המראיינים את הכוכבים והיוצרים הכי גדולים בטלוויזיה.
בשנת 2018 שיחקה בסדרה הקומית "משיח" בקשת 12, בכיכובו של אודי כגן, ובשתי סדרות של HOT3: "אוטונומיות", של אורי אלון ויהונתן אינדורסקי; ו"מלכות" שיצרו רותי וגל זייד, בכיכובן של ליהי קורנובסקי ואינה בקלמן.
בשנת 2020 שיחקה בסדרה "אבא מטפלת". על תפקידה בסדרה קיבלה מועמדות בתחרות פרסי הטלוויזיה לילדים ולנוער.
בשנת 2021 שיחקה בסדרה "מעילה" של יס, בה מגלמת את דמותה של אתי אלון.
כזמרת.
בשנת 2015 הוציאה את אלבום הבכורה שלה, "ID", שזכה לביקורות אוהדות. ב-2018 שוחרר השיר "תרקדי את זה", שכתבה, הלחינה והקליטה בשיתוף עם דניאלה ספקטור. השיר נכלל באלבומה של ספקטור, "בהתחלה".
פרסים.
איבגי זכתה בשלושה פרסי אופיר, על משחקה בסרטים "אור", "אפס ביחסי אנוש" ו"את לי לילה". זהו שיא הפרסים לשחקנית ישראלית, אותו היא חולקת עם רונית אלקבץ וענת וקסמן.
בבאי
אנתוני ואן דייק
אנתוני ואן דייק (בפלמית: Anthony van Dyck ;) צייר פלמי, משותפיו לסדנה של פטר פאול רובנס.
חייו.
ואן דייק נולד באנטוורפן למשפחת סוחרים אמידה, בן שביעי מתוך שנים עשר ילדים.
גאוניותו ניכרה בו כבר משחר נעוריו, עת יצר עם רובנס במשך קצת יותר משנתיים (בשנים 1618–1620), תקופה שהשאירה בו רושם עז. כאשר מלאו לו עשרים ואחת הגיע לעצמאות סגנונית מרשימה. הוא ביקר באנגליה ובאיטליה, וכל מסעותיו נועדו כדי להעתיק ולחקור את יצירותיהם של האמנים הוונציאנים הגדולים – כמו טינטורטו, ורונזה, ומעל לכול – טיציאן, שהשראתו עליו הייתה רבה.
את מחייתו מצא בעיקר בציור דיוקנאות. בדיוקנאותיו באה לידי ביטוי יכולתו המעודנת להחדיר תאורים מדויקים בתכלית של תווי הפנים והגוף לתוך קומפוזיציות של תפארת בארוקית מורכבת. בשנת 1632 נענה להזמנת המלך צ'ארלס הראשון להיות לו לצייר החצר, ועבר לאנגליה. צ'ארלס ערך לו קבלת פנים מלכותית, הרעיף עליו מתנות והעניק לו תואר אבירות, בית והכנסה קבועה.
דיוקנאותיו של ואן דייק נועדו לחזק את תביעתו של צ'ארלס לשלטון אבסולוטי. שום צייר אחר מאלו שציירו את המלך לא הצליחו לשוות רומנטיות והידור פיוטי כאלו לדמותו הבלתי מרשימה של צ'ארלס.
על שמו נקרא זקן ואן דייק, עיצוב זקן שהיה פופולרי בתקופתו ומוכר מרבים מציוריו ואף שלו עצמו.
ואן דייק מת זמן קצר לפני פרוץ מלחמת האזרחים, בתחילת שנות הארבעים של המאה ה-17.
Port forwarding
משימה בלתי אפשרית (סרט)
משימה: בלתי אפשרית (באנגלית: Mission: Impossible) הוא סרט פעולה וריגול אמריקאי משנת 1996 והסרט הראשון בסדרת סרטי הקולנוע משימה בלתי אפשרית שמתבססים על סדרת הטלוויזיה באותו שם. במאי הסרט היה בריאן דה פלמה ובתפקיד הראשי כיכב טום קרוז לצד שחקנים נוספים כגון: עמנואל ביאר, ג'ון וויט, קריסטין סקוט-תומאס, וינג ריימס, אמיליו אסטבז, ז'אן רנו, ונסה רדגרייב ובנוסף הנרי סזרני.
למרות הצלחתו לאחר יציאתו לאקרנים, היו שלא אהבו את העיבוד הקולנועי של הסרט הראשון לסדרה הישנה, שכן הוא התמקד בכוכב הראשי יותר מאשר בעבודת הצוות, וכמו כן, הציג את דמותו של ג'ים פלפס באופן שלא תאם לדעתם את רוח הסדרה המקורית.
תקציר עלילה.
צוות "משימה: בלתי אפשרית" נשלח לפראג במטרה להשיג רשימת סוכנים מסווגת שנמצאת בתוך דיסק, אך המשימה מסתיימת בכישלון כאשר חברי הצוות מחוסלים בזה אחר זה, מלבד אית'ן האנט אשר נותר בחיים. אית'ן מגלה כי כל המשימה הייתה בעצם מרדף אחר חפרפרת בתוך הארגון, וכי עצם העובדה כי הוא נותר חי הופכת אותו לחשוד. עד מהרה אית'ן נמלט על חייו ונאלץ לבחור חברי צוות חדשים כדי להשיג את רשימת הסוכנים המסווגת, אותה התכוון החפרפרת למכור לאיש קשר הידוע בשם הקוד "מקס״.
ביקורות והכנסות.
הסרט קיבל בזמנו ביקורות בעיקר טובות ואף זכה לציון "100" ממגזין אמפייר שאמר שהסרט הוא "כיפי ביותר" ולציון "90" מוושינגטון פוסט שאמר "הסרט מרגש, חכם ומהנה מאוד", הוא זכה להצלחה מסחררת ועד מהרה הפך לאחד מבין סרטי הריגול המפורסמים והטובים ביותר בכל הזמנים אחרי ג'יימס בונד אשר בלט בז'אנר הריגול והפעולה.
עם צאתו לאקרנים, ב-22 במאי 1996, היה הסרט לשובר קופות והפך לראשון אשר הוקרן ב-3,012 בתי קולנוע ברחבי ארצות הברית. הסרט קבע גם שיאים ביתיים בכמה בתי קולנוע ברחבי ארצות הברית כאשר הסרט גרף 75 מיליון דולר בששת הימים הראשונים של הסרט ועבר את השיאן הקודם "פארק היורה" והכניס יותר מ-56 מיליון דולר על פני ארבעה ימים בסופ"ש של יום הזיכרון האמריקאי והסרט הצליח לעקוף את מחזיק השיא הקודם "משפחת קדמוני". סך הכל הכניס הסרט 457.6 מיליון דולר ברחבי העולם.
הסרט קיבל דירוג של 62% באתר "Rotten Tomatoes".
מוזיקה.
שיר הנושא המקורי של סדרת הטלוויזיה שהולחנה בידי לאלו שיפרין חזר אל הסרט. לאחר מכן, אלן סילבסטרי סומן כהמלחין של המוזיקה המקורית לסרט והקליט רק 23 דק' של הפסקול. במהלך הפוסט הפרודקשן של הסרט, המוזיקה של סילבסטרי נדחתה והוחלפה בידי המוזיקאי המפורסם דני אלפמן. המוזיקה של סילבסטרי קיימת ושוחררה ב-CD . בנוסף, קליפים של הסרט עם המוזיקה של סילבסטרי הופצו במקומות שונים באינטרנט.
אלבום הציון המוזיקלי.
המוזיקה של אלפמן, שוחררה ב-28 ביוני 1996 חודש לאחר יציאת הסרט בידי POINT MUSIC . חלק מהרמזים המוזיקליים של אלפמן נכללו גם הם באלבום הפסקול .
מילי אביטל
מילי אביטל (נולדה ב-30 במרץ 1972) היא שחקנית, דוגמנית, תסריטאית ובמאית ישראלית. זוכת פרס אופיר.
ביוגרפיה.
אביטל נולדה בירושלים, לאב שעלה ממרוקו ולאם צברית ממוצא טורקי. היא גדלה והתחנכה ברעננה ובתל אביב. הוריה נוני ואיקו הם מעצבים גרפיים, בנוסף אביה הוא פרופסור ומרצה במספר מסגרות אקדמיות. בנעוריה למדה בבית הספר לאמנויות הבמה "תלמה ילין" שבגבעתיים.
קריירת משחק.
בישראל.
מייד עם סיום לימודיה בקיץ 1990, בגיל 18, החלה לשחק בתיאטרון "הקאמרי" במחזה "יחסים מסוכנים", על פי ספרו של הסופר הצרפתי פייר שודרלו דה לאקלו. במקביל התגייסה לשירות בתיאטרון צה"ל. בסוף אותה שנה לוהקה לתפקיד ראשי בדרמה הטלוויזיונית, "החברים של יעל" שכתב וביים נדב לויתן. הסרט שודר ב באוקטובר 1991. באותה שנה גם השתתפה בסרט סטודנטים "בראשית ברא". בשנת 1991 הופיעה לראשונה בסרט קולנוע עלילתי מלא, כששיחקה בסרט, "מעבר לים", של יעקב גולדווסר. על משחקה בסרט זה, זכתה אביטל ב"פרס אופיר לשחקנית המשנה הטובה ביותר". בנוסף ב-1991, שיחקה בעיבוד הטלוויזיוני לספר "רצח בשבת בבוקר", ששודר בשני פרקים בתחילת 1992 בערוץ הראשון.