M91 (נקראת גם NGC 4548) היא גלקסיית מוט ספירלית הנמצאת במרחק של כ-54 מיליון שנות אור מכדור הארץ בקבוצת הכוכבים שערות ברניקי. גלקסיה זו נמצאת בחלקו הצפוני של צביר הבתולה הגולש לתחומי קבוצת הכוכבים שערות ברניקי. זהו גרם השמיים עם הבהירות נראית הנמוכה ביותר שבקטלוג מסיה.
היסטוריה.
M91 התגלתה ב-18 במרץ 1781 על ידי האסטרונום הצרפתי שארל מסיה שצירף אותה לקטלוג מסיה ותיאר אותה כ"ערפילית ללא כוכבים" וציין שהיא עמומה יותר מ-M90, שאותה גילה מעט מוקדם יותר. מסיה חיפש באותו לילה ערפילית, שעליה דיווח עוזרו פייר מאשן כשבועיים קודם (M85), וגילה 7 גלקסיות נוספות על זו שגילה מאשן, כולן מצביר הבתולה. (האחרות הן M84 - M89). במיקום שאותו רשם מסיה עבור M91 לא נמצא כלום והיא נחשבה לאבודה במשך שנים רבות. ויליאם הרשל גילה באופן בלתי תלוי את M91 ב-8 באפריל 1784 וציין שהיא גדולה ועגולה. ב-1787 הוא צפה בה שוב וציין בנוסף שהיא עמומה מאוד, אבל נהיית בהירה יותר במרכזה. ג'ון הרשל צפה בה מספר פעמים בין השנים 1826 ו-1832 וציין גם כן שהיא עגולה וגדולה. בשנת 1830 הוא ניסה לאתר את M91 על פי המיקום שרשם מסיה. הוא מצא בסמוך כוכב עם בהירות מדרגה 9 ומספר כוכבים עמומים יותר סביבו ושיער שאולי מסיה צפה בהם וחשב שהוא רואה ערפילית, אבל ציין שזה לא סביר. בשנת 1969 אסטרונום חובב בשם ויליאמס כתב למגזין "Sky &amp; Telescope" שהקואורדינטות שמסיה ציין עבור M91 הן בהפרש של - בעלייה הישרה ו- בנטייה מהמיקום של M58. אם לוקחים את אותו ההפרש מהמיקום של M89 מגיעים בדיוק למיקום של NGC 4548, שהתגלתה כביכול על ידי הרשל, כך שככל הנראה מסיה מדד את מיקומה של M91 ביחס למיקום של M89 שאותה גילה באותו לילה, אבל בטעות רשם את הקואורדינטות ביחס למיקום של M58 ולמעשה M91 היא NGC 4548.
תצפית.
M91 נמצאת בחלקו הצפוני של הצביר ועם דרגת בהירות נראית 10.2 היא ניתנת לצפייה רק באמצעות טלסקופ ומכיוון שאין כוכבים בהירים בסביבתה, קשה לאתרה. היא נמצאת כ-4.5 מעלות מצפון-צפון-מערב לכוכב ρ (רו) בבתולה, כ-7.4 מעלות ממערב-צפון-מערב לכוכב וינדמיאטריקס (ε בבתולה) שבהירותו מדרגה 2.8 וכ-8.8 מעלות ממערב-דרום-מערב לכוכב α בשערות ברניקי. על מנת להבחין במוט המרכזי ובמבנה הספירלי של הזרועות יש צורך בציוד מקצועי או בצילום ארוך חשיפה. כ-50 דקות קשת ממזרח ל-M91 נמצאת M88, כ-1.4 מעלות מדרום-דרום-מזרח לה נמצאת M90 ובאותו הכיוון עוד 1.4 מעלות מעבר ל-M90 נמצאת M58. במרחק של כ-1.7 מעלות ממערב-דרום-מערב ל-M91 נמצאת NGC 4459, כ-1.9 מעלות מדרום לה נמצאת M89, כ-2.7 מעלות מצפון-מזרח לה נמצאת NGC 4651, M87 נמצאת במרחק של כ-2.4 מעלות מדרום-דרום-מערב לה ובמרחק של כ-2.8 מעלות מדרום-מערב נמצאות M84 ו-M86, כולן שייכות גם כן לצביר הבתולה.
תכונות.
גודלה הזוויתי של M91 הוא כ-5.4 דקות קשת השקולות לקוטר של כ-85,000 שנות אור, זרועותיה פתוחות ומאפשרות להבחין בבירור במוט המרכזי, ומסתה מוערכת בכ- מסות שמש. בדומה ל-M90, היא ענייה במימן נייטרלי ולכן כמעט שאין בה יצירת כוכבים חדשים. על פי ההסחה לאדום של אורה היא מתרחקת במהירות של כ-480 קילומטר לשנייה ממערכת השמש, אך מכיוון שמהירות התנועה של צביר הבתולה היא כ-1,100 קילומטר לשנייה ביחס למערכת השמש, M91 נעה במהירות של למעלה מ-600 קילומטר לשנייה ביחס לצביר. תנועה מהירה זו גורמת להתנגשויות עם התווך הבין-גלקטי וזה ככל הנראה הסיבה לאובדן המימן של הגלקסיה.
מסיה 91
הג'וב הצרפתי
הג'וב הצרפתי (באנגלית: Bastille Day - יום הבסטיליה) הוא סרט פעולה אמריקאי-בריטי-צרפתי משנת 2016 בבימויו של ג'יימס וואטקינס ובכיכובם של אידריס אלבה, ריצ'רד מאדן, שרלוט לה בון, אריק איבוני וג'וזה גרסיה.
עלילת הסרט עוקבת אחר סוכן CIA (אידריס אלבה) שנאלץ להיעזר בכייס-רחוב (ריצ'רד מאדן) על מנת לאתר חוליית טרור הפועלת בפריז ואשר מאיימת להוציא לפועל פיגוע.
בעקבות פיגוע הדריסה בניס, הופסקה הקרנת הסרט בבתי הקולנוע בצרפת.
תקציר העלילה.
מייקל מייסון (ריצ'רד מאדן), כייס אמריקאי המתגורר בפריז, גונב תיק ובו דוב צעצוע, מבלי לדעת שבתוכו מוטמנת פצצה, ומשליך את הצעצוע ברחוב סואן. כעבור מספר שניות, המטען מתפוצץ, והורג ארבעה בני-אדם. צילומי טלוויזיה במעגל סגור חושפים את פניו ומשטרת פריז פותחת במצוד אחריו. שון בריאר (אידריס אלבה), סוכן CIA המוצב בפריז, מגלה כי מי שעומדים מאחורי הפיצוץ הם סוכנים ממשלתיים צרפתיים מושחתים, שהשתמשו בפיגוע ככיסוי, על מנת לגנוב חצי מיליארד דולר מהבנק המרכזי של צרפת במהלך יום הבסטיליה. בריאר חובר למייסון, והשניים משתפים פעולה יחד, על מנת לחשוף את השחיתות.
ביקורות ותגובות.
הסרט קיבל ביקורות שליליות באופן כללי ולציון 51% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 47 ביקורות.
בלה סטולר
בלה סטולר (בהונגרית: Stollár Béla; 1917, זאלאגרסג – 1944, בודפשט) היה עיתונאי וחסיד אומות העולם מהונגריה.
קורות חיים.
לאחר תום לימודיו התיכוניים היה סטולר פקיד בבנק. בשנת 1940 זכה סטולר בתחרות כתיבה ומאז היה עיתונאי ספורט וכתב עבור עיתון הספורט ההונגרי "פשטי הירלפ" .
בתקופת מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1943 גויס סטולר לצבא הונגריה ועבד במטה משרד ההגנה. את עבודתו ניצל לשם השגת טפסים רשמיים וציוד משרדי שסייע לו לסייע ליהודים שנשלחו לעבודות כפייה ויועדו להישלח לעבודות אלה. עם עליית פרנץ סלשי לשלטון באוקטובר 1944, סייע סטולר ליהודים רבים שהיו בין מכריו. הוא סיפק להם מסמכים מזויפים, שלח מזון וכסף ליהודים במחנות לעבודת כפייה ואף ניסה להציל קשישה יהודייה, סבתה של מכרה יהודיה, מצעדות המוות.
סטולר ארגן קבוצת התנגדות חמושה נגד הגרמנים וכוחות צלב החץ. קבוצת המחתרת בראשותו של סטולר פעלה מתוך דירה ברחוב קלוטילד 22 בבודפשט בעזרת מסמכים מזויפים, פקודות צבאיות מזויפות ונשק. בין חברי הקבוצה היו יהודים וכן עריקים מהצבא ההונגרי.
ב-25 בדצמבר 1944 איתרו אנשי צלב החץ את הקבוצה בדירה ברחוב קלוטילד עקב הלשנה. רוב חברי הקבוצה נמלטו אך סטולר ומספר חברים בקבוצתו נלחמו נגד אנשי צלב החץ ונהרגו לאחר קרב קצר.
הכרה והנצחה.
בשנת 2003 הוכר סטולר בתור חסיד אומות העולם על ידי יד ושם.
רחוב קלוטילד בבודפשט, הרחוב שבאחד מבנייניו פעלה קבוצת המחתרת של סטולר בתקופת המלחמה, נקרא לאחר המלחמה על שמו של סטולר.
משרד הביטחון - ההוצאה לאור
דווין קייסי
ארמון אל-עלם
ארמון אל-עלם (בערבית: قصر العلم; תעתיק מדויק: קצר אלעלם; בתרגום לעברית: ארמון הדגל) הוא הארמון הטקסי של סולטאן עומאן, הממוקם במסקט, עיר הבירה של עומאן. הארמון המקורי נבנה על ידי סולטן עומאן אבן אחמד בתחילת המאה ה-19 אך הוא נבנה מחדש כבית מלוכה בשנת 1972. אף שאין זה משכנו הקבוע של הסולטן אין כניסת מבקרים לארמון, אך למרות זאת הוא מהווה יעד תיירותי ותיירים מרבים להצטלם בחזיתו. סמוך לארמון נמצאים שני מבצרים, מבצר אל-ג'לאלי ומבצר אל-מיראני, שנבנו על ידי האימפריה הפורטוגזית במאה ה-16. הארמון משמש בעיקר לקבלות פנים ממלכתיות כמו קבלת הפנים של מלכת הולנד ביאטריקס בעומאן בשנת 2012.
ארמון אל-אלאם
במהדרים (Compilers) ומקשרים (Linkers), bss. או bss (block started by symbol) הוא חלק ממקטע הנתונים המכיל משתנים שהוקצו כמשתנים סטטים ומיוצגים אך ורק על ידי ערכי ביטים של אפס בהתחלה (כשהביצוע מתחיל). המושג מכונה לעיתים "מקטע bss". באנגלית, bss section או bss segment.
למעשה רק האורך של מקטע ה־bss, ולא הנתונים, מאוחסנים בקובץ האובייקט.
מריץ התוכנית מקצה ומאתחל את מקטע ה־bss לזיכרון כשהוא טוען את התוכנית. מערכות הפעלה יכולות להשתמש בטכניקה הנקראת "מילוי אפס כדרישה" כדי ליישם ביעילות את סגמנט ה־bss. בתכנה מובנית, סגמנט ה־BSS ממופה (מתואר על כל מרכיביו) לתוך זיכרון שמאותחל לאפס על ידי "מערכת זמן הרצה".
מרטין אוהר
מרטין אוהר (בצ'כית: Martin Uher; (תאריך לידה ומקום לידה מדויק לא ידועים – 1991, סלובקיה) היה כדורגלן וחסיד אומות העולם מסלובקיה.
קורות חיים.
אוהר נולד בעשור הראשון של המאה העשרים בסלובקיה. בצעירותו היה שחקן במועדון הכדורגל סלובן ברטיסלאבה וכן שחקן בנבחרת הכדורגל הלאומית של צ'כוסלובקיה. לאחר תום הקריירה הספורטיבית שלו היה שותף בחנות למכירת מוצרי טקסטיל בברטיסלאבה.
בתקופת מלחמת העולם השנייה.
לאוהר היו חברים יהודיים רבים. באביב 1942, כאשר הציע אוהר לאחת מידידותיו, אליזבת פליישר, מחסה בבית קרוביו. בשנת 1943 הבריח חלק מבני משפחתה להונגריה, שבאותה עת עוד הייתה חופשיה, ולאחר הפלישה הגרמנית להונגריה במרס 1944 שב אוהר להונגריה והבריח את בני משפחת פליישר בחזרה לסלובקיה.
בעת המרד הסלובקי החביא אוהר את בני משפחת פליישר וכן כחמישה יהודים נוספים במספר מקומות, בהם חנות הטקסטיל שלו.
לאחר המלחמה.
לאחר המלחמה נישאו אוהר ואליזבת פליישר, אותה הציל בתקופת השואה. לבני הזוג נולד בן. בני הזוג התגרשו מספר שנים לאחר מכן.
הכרה.
בשנת 1990 הכיר יד ושם באוהר בתור חסיד אומות העולם.
הדנובה החדשה
הדנובה החדשה (בגרמנית: Neue Donau) היא תעלת מים מלאכותית שמקורה בנהר הדנובה אשר בווינה שבאוסטריה וממוקמת מזרחית לו. התעלה נבנתה במאה ה-19 כדי להכיל עודפי מים מהדנובה על מנת למנוע הצפה של וינה בזמנים בהם הזרימה בדנובה היא חזקה, דבר שקרה מספר פעמים בהיסטוריה. האדמה שנחפרה מהדנובה החדשה יצרה את "אי הדנובה", רצועת אדמה באורך של 21.1 ק"מ וברוחב משתנה של 70-120 מטר, המפרידה בין הדנובה לדנובה החדשה.
קורפוס הפאנצר ה-14 (ורמאכט)