משנות העשרים שלו (שנת 2000) החל גרב לשתף פעולה עם מספר אומנים ולהקות, כשהמשמעותית היא להקת Jerobeam המקומית, שאיתה בגיל 24 הוציא את אלבומו הראשון, "Confidential Breakfast" בשנת 2004. האלבום אמנם לא היה להצלחה כבירה, אך כן הפך את גרב למתופף 'מבוקש', ואמנים רבים נוספים מסצנת הג'אז והרוק המקומי גם יחד ביקשו את השתתפותו בלהקותיהם.
כך קרה ששנה לאחר מכן, 2005, תופף גרב בשני אלבומים שונים: האחד יחד עם להקת Strom und Wasser, שנקרא "Spielt Keine Rolle"; השני הוא אלבום הסולו הראשון שלו, מתוך שישה, שנקרא "Grebfruit".
במשך השנים 2005–2010 הוציא גרב 10 אלבומים עם מספר אמנים שונים, והפך לאחד המתופפים המוערכים בסצנת הג'אז המודרני בעולם כולו. בין האלבומים נכללו גם שני אלבומי סולו שלו בלבד, כולם או רובם מכילים אך ורק קטעים אינסטרומטלים.
בשנת 2010 הופיע בפסטיבל Modern Drummer בבריטניה, ולאחר מכן בכמה סיבובי הופעות עולמיים, בהם ביקר בארצות הברית (בתמונה מימין), קנדה, יפן, צרפת ובריטניה.
אלבומו המפורסם ביותר נקרא Moving Parts, אלבום חדשני המשלב מטאל ורוק כבד יחד עם ג'אז. באלבום אינסטרומנטלי זה הוא שיתף פעולה עם שני אמנים נוספים, כריס מונטגיו וקיט דאוונס. בניגוד לרוב אלבומי המוזיקה, אשר התופים משמשים בהם לנתינת קצב אחיד בלבד, באלבום זה התופים של בני גרב הם הכלי המרכזי, והמקצבים בו משתנים ומתאחדים באופן בלתי צפוי, בדומה לסולו תופים ארוך.
יחד עם חברת "Meinl" פיתח גרב סדרה חדשה של מצילות וינטג' הידועות בצלילן החד והאיכותי, ביניהן מצילות מפורסמות בקרב מתופפים מקצועיים כגון "Sand Ride" ו-"Sand Hats".
מלבד הקריירה המוזיקלית שלו, גרב הוציא שתי קלטות DVD, "שפת התיפוף" ו-"האמנות והמדע של הגרוב", אשר מלמדות כיצד לנגן בתופים.
בסך הכל עד שנת 2019 השתתף גרב בכ-23 אלבומים והוציא שישה אלבומי סולו.
לה פלאנש דה בל פיי
Hurricane (שיר של בוב דילן)
Hurricane (הוריקן) הוא שיר מחאה של בוב דילן, שעוסק בסיפורו של המתאגרף רובין "הוריקן" קרטר, שהרשעתו בשוגג ברצח משולש הפכה לסמל בינלאומי של המאבק ברדיפות משפטיות על רקע גזעני. השיר שנכתב יחד עם ז'אק לוי, מתאר את הגזענות כלפי קרטר, אשר לפי מילות השיר היא שהובילה להרשעה הכוזבת.
רקע.
קרטר וחברו ג'ון ארטיס הואשמו בשלושה מעשי רצח בפאב בשם "לאפייט גריל" בפטרסון, ניו ג'רזי, בשנת 1966. קרטר וארטיס הורשעו ברצח משולש בשנת 1967.
אף על פי ששנה לאחר מכן קרטר וארטיס למשפט חוזר, הם נמצאו שוב אשמים ונידונו לתקופות מאסר ממושכות, כאשר התביעה טענה שהם ביצעו את הרצח המשולש כנקמה על הריגתו של בעל בית מרזח אפרו-אמריקני מוקדם יותר באותו לילה. דילן ותומכי השחרור האחרים לא הגיעו למשפט.
בשנים שלאחר מכן התעוררו מחלוקות רבות בנוגע לתיק והופנו טענות קשות נגד הרשויות: טענות בנוגע לדיני הראיות, עדויות מפוקפקות של עדי ראייה ומשפט בלתי הוגן. נגד קרטר לא היו ראיות פיזיות של ממש, והמשטרה לא לקחה טביעות אצבע מזירת האירוע.
ארטיס ריצה עונש מאסר של כחמש שנים וקרטר ישב כ־19 שנים בבית סוהר ובסופו של דבר שוחרר ב-1985 כשזכה בערעור והתביעה החליטה שלא ללכת למשפט נוסף, אחרי שנים של ערעורים וקמפיין ציבורי.
השופט הפדרלי ה. לי סרוקין מבית המשפט המחוזי של ניו ג'רזי סירב להצעת משפחתו של קרטר להקשיב לשיר, אך קבע כי קרטר לא זכה למשפט וקבע כי התביעה "התבססה על גזענות במקום היגיון ועל הסתרה במקום חשיפה". הוא פסל את ההרשעה, מה שהביא לשחרורו של קרטר והוצאת צו הביאס קורפוס. בשנת 1988 שופט בית המשפט העליון ביטל את כל ההאשמות נגד קרטר וארטיס. קרטר נחשב לגיבור תרבות עד מותו בשנת 2014 בטורונטו, קנדה, שם חי מאז שחרורו מהכלא, לאחר שחלה בסרטן הערמונית. קרטר לא זכה מעולם בתואר אלוף העולם, אך נחשב לאחד המתאגרפים הטובים בארצות הברית בשנות השישים.
יצירת השיר הוריקן.
דילן ביקר את קרטר בכלא ראווי בוודברידג', ניו ג'רזי, לאחר שקרא את האוטוביוגרפיה שלו בה טען קרטר לחפותו.
לאחר שנפגש עם קרטר בכלא ובהמשך גם עם תומכיו, החל דילן לכתוב את השיר. Hurricane היה אחד מ"שירי המחאה" המפורסמים של דילן במהלך שנות ה-70, הסינגל הרביעי המצליח ביותר שלו בעשור זה, והגיע למקום מספר 33 בבילבורד הוט 100.
דילן הקליט את השיר לראשונה בסוף יולי 1975. השיר נכלל באלבום Desire בינואר 1976 וחשף את פרשת קרטר לקהל הרחב.
במהלך סיבוב ההופעות שקדם להוצאת האלבום Desire, דילן וה- Rolling Thunder Revue יזמו קונצרט למען קרטר באצטדיון מדיסון סקוור גארדן בניו יורק, וגייסו 100,000 דולר. בשנה שלאחר מכן הם יזמו קונצרט נוסף ביוסטון. דילן נפגש עם אמרגנים שהביאו את סטיבי וונדר ורינגו סטאר להופעה. עם זאת, לאחר ששולמו ההוצאות, גיוס הכספים מקונצרט יוסטון לא צלח.
סורטאוואלה
סורטאוואלה (עד 1918 סרדובול בפינית: Sortavala, ברוסית: Сортавала) היא עיירה ברפובליקת קרליה, רוסיה, שנמצאת בקצה הצפוני של ימת לדוגה ליד הגבול הפיני. אוכלוסיית העיירה מונה 19,235 (לפי מפקד 2010).
היסטוריה.
מחוז סורטאוואלה תועד לראשונה במסמכים שוודים המתוארכים לשנת 1468. מסמכים רוסיים מזכירים זאת לראשונה בשם סרדוול או סרדובול בשנת 1500. היא סופחה לשוודיה לאחר המלחמה אינגריאנית.
עם חוזה ניסטאד 1721, הצטרפה העיירה לרוסיה יחד עם שאר פינלנד העתיקה וקיבלה את השם הרוסי סרדובול. המקום התפרסם בזכות מחצבות השיש והגרניט שסיפקו חומרים הדרושים לבניית הארמונות הקיסריים בסנקט פטרבורג וסביבתה. בשנת 1812, יחד עם שאר מחוז ויפורי, הצטרפה לדוכסות הגדולה של פינלנד.
בשנת 1917 העיר נותרה חלק מפינלנד העצמאית. היא סבלה רבות מהפצצות סובייטיות המוניות במהלך מלחמת החורף ועל פי הסכם השלום שנחתם במוסקבה נאלצה פינלנד להעביר את העיירה לשליטת ברית המועצות. כל אוכלוסיית העיירה פונתה לראשונה. כמו שאר קרליה הפינית, סורטאוואלה נכבשה מחדש על ידי פינלנד בשנים 1941–1944 (בתקופת מלחמת ההמשך) ורוב המפונים חזרו לבנות מחדש את בתיהם. עם זאת, לאחר שביתת הנשק של שנת 1944, הפינים פונו שוב והעיירה רוקנה מאוכלוסייה. לאחר המלחמה יושבה מחדש על ידי האוכלוסייה הרוסית והקרלית.
עד 1940 היה חוף לדוגה דרומית-מערבית לסורטאוואלה אחד האזורים המעטים הצפופים יחסית צפונית לאיסטמוס הקרלית שאוכלסו על ידי קרלים.
ספורט.
כדורגל.
מועדון הכדורגל סורטאוואלה (ברוסית: ФК Сортавала) היה מועדון כדורגל קרלי שהתמודד גם באליפות פינלנד. בשנת 1993, לראשונה, היא העפילה לאליפות קרליה וסיימה במקום השלישי, וכבר בשנת 1995, בשם אנטיי (אנדריי בפינית), היא זכתה באליפות הרפובליקה והתמודדה בגביע האלופות של צפון-מערב רוסיה. בעונת 1996 בשם סורטוואלן-פאלוסאורה ("Sortavala"- Sortavalan Palloseura), הקבוצה שיחקה בליגה החמישית והרביעית בפינלנד והתמודדה בהן בשנים 1995-1998 ונדרשה לקבל אישור מהתאחדות הכדורגל הרוסית כדי להתמודד בטורנירי הכדורגל של פינלנד. בעונתה הראשונה היא זכתה באליפות נלונן במזרח פינלנד והעפילה לליגה הרביעית ובהמשך התמודדה גם בגביע הפיני בכדורגל.
ג'ולי הרט בירס
ג'ולי הרט בירס ( Julie Hart Beers; 1835 - 13 באוגוסט 1913) הייתה ציירת נוף אמריקאית הקשורה לאסכולת נהר הדסון, שהייתה אחד מציירי הנוף המקצועיים המצליחים מבחינה מסחרית בימיה.
חיים.
ג'ולי הרט נולדה בפיטספילד, מסצ'וסטס, היא הייתה בתם של ג'יימס הרט ומריון (רוברטסון) הרט, שהיגרו מסקוטלנד בשנת 1831. אחיה הגדולים ויליאם הרט וג'יימס מקדוגל הרט היו גם הם ציירי נוף חשובים באסכולת נהר הדסון.
בשנת 1853 התחתנה עם העיתונאי ג'ורג' וושינגטון בירס. לאחר מותו בשנת 1856 עברו היא ושתי בנותיה לעיר ניו יורק, שם היו לאחיה אולפנים משלהם. כמו רוב האמניות באותה תקופה, לא היה לה חינוך רשמי לאמנות, אך מעריכים שהיא אומנה על ידי אחיה.
עוד בשנות הארבעים לחייה, עם בעלה השני, פיטר קמפסון, היא עברה למטוקן, ניו ג'רזי, שם הקימה סטודיו משלה. היא המשיכה להשתמש בשם המשפחה בירס כשחתמה על יצירות האמנות שלה.
בזמן מותה היא התגוררה בטרנטון.
קריירה.
עד שנת 1867, בירס הציגה את ציוריה. אף על פי שהיה לה סטודיו משלה בניו ג'רזי, היא המשיכה להשתמש בסטודיו של ויליאם ברחוב 10 בעיר ניו יורק כאולם תצוגה. היא הייתה בין מעט הנשים שהפכו לציירת נוף מקצועית, בין היתר מכיוון שנשים הודרו מההשכלה הרשמית וההזדמנויות לתערוכה.
הסגנון הבוגר של בירס מתבטא ביצירות מאוזנות היטב עם פרטים. בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-19, היא הציגה לעיתים קרובות באקדמיה הלאומית לעיצוב וכן באגודה לאמנות בברוקלין, בבוסטון ובאקדמיה לאמנויות בפנסילבניה. היא הצליחה למכור עבודות רבות באמצעות האגודה לאמנות בברוקלין,
היא גם לקחה גם קבוצות נשים ללימוד ציור ורישום להרי ניו יורק וניו אינגלנד כדי להוסיף לכנסותיה.
תופעת חזירי הבר בחיפה
תופעת חזירי הבר בחיפה היא סוגיה העוסקת בתופעה בה משוטטים חזירי בר במרחב העירוני בחיפה. התופעה מתרחשת גם ביישובים אחרים כדוגמת נשר, טירת הכרמל, עספיא, דלית אל-כרמל ויישובי חוף הכרמל.
רקע.
חזיר הבר בישראל הוא תת-המין חזיר אנטולי ("Sus scrofa lybicus"), והוא שוכן מובהק של אזורי חורש, יער, סבך וביצות.