מצב של ריבוי טסיות דם עלול להתקיים גם כתגובה למצב בריאותי אחר. כזו היא "תרומבוציטוזיס תגובתית" שעלולה להתרחש כתגובה לחוסר ברזל, כתגובה לניתוח בכלל וניתוח להסרת הטחול בפרט, כתגובה למצבי דלקת, כתגובה למורסות, כתגובה לזיהומים כרוניים או כתגובה למחלה כלשהי כקרוהן או קוליטיס וכדומה, ואפילו כמצב נלווה להיריון.
סווג המחלה.
על אף שתרומבוציטוזיס ראשונית עלולה להיות מוגדרת כמחלה ממארת, משום שחלוקה בלתי מבוקרת של תאים היא הבסיס של כל המחלות הממאירות, הנה בניגוד למחלות ממאירות ידועות, מחלה זו איננה פוגעת ברקמות אחרות של הגוף, ואף לא הורסת את מח העצם עצמו. הרוב המכריע של החולים בתרומבוציטוזיס ראשונית מנהלים עם תרופות אורח חיים רגיל ותקין. הסיכון העיקרי של תרומבוציטוזיס ראשונית הוא שינוי המחלה למחלה המטולוגית אחרת, דימומים או לחלופין קרישיות יתר ויצירת קרישי דם בתוך כלי הדם (פַּקֶּקֶת), תופעה שעלולה לסכן את החיים משום הסיכון לשבץ מוחי, או לאוטם שריר הלב. כמו כן עלולות נשים הרות להפיל את וולדותיהן עקב הימצאות קרישי דם בשליה. סיכונים אלה קיימים אמנם גם כן, אולם ברמה נמוכה בהרבה, במצב של תרומבוציטוזיס תגובתית.
טיפול במחלה.
כיום רווחת הדעה כי עד לספירת מיליון טסיות דם למיקרוליטר ובהיעדר נסיבות אחרות אשר מגדילות את הסיכון להיווצרות קרישי דם (טרומבוזות) אין צורך בטיפול כלשהו.
בספירת טסיות גבוהה יותר הטיפול הנפוץ במחלה הוא תרופה אשר פותחה לפני כשלושים שנה ונלקחת על בסיס יומי להורדת קצב ייצור טסיות הדם בשם הידראה (hydroxyurea). לפני שנים אחדות פותחה תרופה נוספת בשם אגרילין (שם מסחרי: anagrelide) (Agrylin). בעוד שהידראה היא טיפול כימותרפי המשפיע על כל המערכות בגוף, אגרילין הוא טיפול ממוקד. היעילות של האגרילין זהה לזו של ההידראה, אולם היות שהיא רשומה כטיפול בקו שני השימוש בה פחות.
בנוסף אפשר להשתמש באספירין במינון נמוך אשר מחליש את תכונת ההצמתות של טסיות הדם ובכך מקטין את הסיכון ביצירת קרישי דם.
קיימות מספר גישות בקרב הרופאים בעניין מספר הטסיות בדם שמעליו יש לתת את הטיפול התרופתי. בשנים האחרונות רווחת יותר הגישה לפיה אין לתת טיפול תרופתי כלשהו עד לספירה של מעל למיליון ועד למיליון וחצי טסיות למיקרוליטר. מאחר שאין לתזונה או לאורח חיים השפעה על קצב ייצור טסיות הדם (ככל שידוע כיום), אין הטיפול התרופתי מלווה בהמלצות לתזונה או אורח חיים מסוימים.
פליטווד מק
פליטווד מק (באנגלית: ) היא להקה אנגלית-אמריקאית, אשר זכתה להצלחה רבה. הלהקה עברה גלגולים רבים בכ-40 שנות קיומה, שהתבטאו בתחלופה רבה של חברי ההרכב, כמו גם בשינוי מובהק בסגנונה המוזיקלי - מבלוז רוק שורשי לפופ רוק קליל יותר, סגנון שאפיין אותה בתקופה המוצלחת ביותר שלה.
בתחילת דרכה הלהקה נקראת בדרך כלל "פליטווד מק של פיטר גרין", על שם הגיטריסט הדומיננטי שהנהיג אותה אז. אולם רק בשמה הנוכחי, פליטווד מק, התפרסמה והגיעה לפסגות המצעדים. הלהקה נודעה יותר מכל באלבום Rumours משנת 1977, שנמכר במעל מארבעים מיליון עותקים.
המתופף והבסיסט הם היחידים שהיו חברי הלהקה בכל גלגוליה. שותפיהם להרכב הקלאסי של פליטווד מק, זה שהתקיים משנות השבעים של המאה העשרים עד העשור השני של המאה העשרים ואחת, הם: כריסטין מקווי (קלידים), (גיטרות) והזמרת סטיבי ניקס.
הלהקה היא אחת מלהקות הפופ רוק המפורסמות והמצליחות בהיסטוריה של המוזיקה.
תולדות הלהקה.
הקמה ושנותיה הראשונות (1967–1970).
הלהקה הוקמה ביולי 1967, בלונדון על ידי הגיטריסט פיטר גרין, הגיטריסט ג'רמי ספנסר והמתופף מיק פליטווד.
עזיבתו של פיטר גרין (1970–1975).
פיטר גרין עזב את הלהקה בשנת 1970, לאחר שהוקלטו שלושה אלבומים. למרות עזיבת המנהיג הדומיננטי, המשיכה הלהקה להתקיים והתחזקה בגיטריסט נוסף, בוב ולץ', ובזמרת-רקע בשם כריסטין פרפקט-מקווי, אשתו של ג'ון מקווי. החצי הראשון של שנות השבעים היה תקופת מעבר עבור פליטווד מק. מספר חברי להקה באו והלכו והאלבומים שיצאו נהנו ממידה משתנה של הצלחה בקרב קהל הבלוז-רוק המסורתי שלה.
הצטרפותם של ניקס ובקינגהאם והצלחה בינלאומית (1975–1987).
במהלך 1974 בעת סיור באולפנים בקליפורניה הכיר מיק פליטווד את לינדזי בקינגהאם וחברתו סטיבי ניקס. הוא התרשם מנגינת הגיטרה של לינדזי וצירף אותו ללהקה. את הפריצה לקהל הרחב עשתה הלהקה בהרכב בחדש ובסגנון מוזיקלי אחר לגמרי, לאחר הצטרפות הזוג. בקינגהאם תרם להיטים רבים ונחשב אחד הגיטריסטים הגדולים בכל הזמנים.
האלבום הראשון של ההרכב המחודש נקרא, כמו אלבום הבכורה של הלהקה עצמה,"Fleetwood Mac" ויצא ב-1975.
האלבום, שהיה בעל צליל יותר פופי ומלודי ודמה יותר לרוק קלאסי מאשר לבלוז רוק זכה להצלחה עצומה בארצות הברית וזכה גם להצלחה בבריטניה ומתוך 4 הסינגלים שהשתחררו ממנו הפכו 3 ללהיטים:
"Over My Head" ו"Say You Love Me" שנכתבו על ידי כריסטין מקווי והשיר הראשון שכתבה סטיבי ניקס ושיצא לאור כסינגל (וכנראה הלהיט הגדול ביותר מהאלבום) "Rhiannon". שיר נוסף מהאלבום, שנכתב גם הוא על ידי ניקס "Landslide" זכה להערכה גדולה, וגרסה חיה שלו יצאה לאור בשנת 1998 (יותר מ-20 שנה לאחר יציאת האלבום). למרות ההערכה שזכה לה הסינגל מעולם לא נחשב להיט מבחינה טכנית במצעד הבילבורד אבל כן זכה להצלחה במצעד הAC כשהגיע למקום העשירי.
Rumours.
בשנת 1977, הוציאה הלהקה את אלבומה ה-11 "Rumours", אשר נחשב לאחד מהאלבומים המצליחים ביותר בתולדות הפופ, כאשר רבים משיריו ("Go Your Own Way", "Dreams", "Don't Stop" ו-"You Make Loving Fun") הפכו ללהיטים. האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים האמריקאי "בילבורד 200" ושהה שם במשך 31 שבועות. באותה שנה זכה האלבום בתואר האלבום הטו ביותר בטקס פרסי הגראמי.
ההרכב שהקליט את Rumours המשיך פחות או יותר מאז, אם כי בקינגהאם עזב את הלהקה וחזר אליה, וכריסטין מקווי עזבה אותה ב-1998. נגנים אחרים צורפו ללהקה ועזבוה, מבלי שהותירו עליה את חותמם.
ב-2014 חזרה כריסטין מקווי ללהקה. ההודעה הרשמית על חזרתה פורסמה ב-11 בינואר באותה שנה.
ב-2017, שירה של הלהקה "The Chain" הופיע בסרט "".
ב-2018 פוטר בקינגהאם מהלהקה. באפריל 2018 הודיעה הלהקה כי את בקינגהאם יחליפו שניים: הגיטריסט מייק קמפבל שהיה בלהקתו של טום פטי (שוברי הלבבות) וניל פין, שהיה סולן קראודד האוס. שניהם מופיעים יחד על הבמות כשהראשון מתפקד במקום בקינגהאם כגיטריסט והשני במקום בקינגהאם כזמר.
הלהיטים הגדולים ביותר של הלהקה:
גלריית דגלי איטליה
דגלי מחוזות איטליה, האזורים האוטונומיים באיטליה, וערי איטליה:
שיטת ההפרש הסופי בתחום הזמן
שיטת ההפרש הסופי בתחום הזמן (אנגלית FDTD, ר"ת: Finite Difference Time Domain) היא שיטה נומרית לפתרון משוואות התלויות בזמן ובמרחב, בדרך כלל משוואות דיפרנציאליות חלקיות (שהן משוואות דיפרנציאליות מרובות משתנים), כמו למשל משוואות מקסוול לאלקטרומגנטיות. קיין יי פיתח לראשונה את השיטה בשנת 1966.
בשיטה הזו מחלקים את המרחב לרשת של נקודות. מתחילים מפתרון המשוואות עבור הזמן ההתחלתי. לאחר מכן מתקדמים בצעד זמן אחד, פותרים את המשוואות במרחב בזמן החדש, וחוזר חלילה (ומכאן השם "הפרש סופי בתחום הזמן"). באופן זה פותרים את המשוואות עבור כל תחום המרחב והזמן.
השיטה נחשבת קלה להבנה ופשוטה ליישום בתוכנה, ביחס לשיטות פתרון אחרות של משוואות דיפרנציאליות חלקיות. היות שהשיטה היא בתחום הזמן, פתרונותיה יכולים לכסות טְווח תדרים רחב באמצעות הרצת סימולציה בודדת, בניגוד לשיטות במרחב התדר, בהן ניתן לפתור תדר בודד בכל סימולציה.
עקרונות השיטה.
צעד ראשון הוא חלוקת המרחב והזמן לרשת בדידה. נקודות הרשת נקראות צמתים או באנגלית nodes, והפונקציה הנעלמת במשוואה מוגדרת רק על צמתים אלו. הנגזרות החלקיות מתורגמות להפרשים של ערך הפונקציה בין נקודות סמוכות. באופן זה המשוואה עברה דיסקרטיזציה, כלומר מוגדרת במרחב וזמן דיסקרטי (בדיד) במקום רציף. המרווחים ברשת, בזמן ובמרחב, צריכים להיות קטנים מספיק כך שייווצרו שגיאות מינימליות בפתרון.
דרך הפתרון בשיטת ההפרשים הסופיים היא כדלהלן: פותרים את המשוואות במרחב עבור הזמן ההתחלתי, על פי תנאי התחלה (שהוא פתרון נתון בזמן התחלתי כלשהו). לאחר מכן פותרים את המשוואות עבור הנקודה הבאה בזמן, תוך חזרה על התהליך עד לקבלת זמן הפתרון הרצוי.
דוגמה: פתרון עבור משוואות מקסוול.
כאשר בוחנים את משוואות מקסוול ניתן לראות כי השינוי בשדה החשמלי בזמן תלוי ברוטור (פונקציה מתמטית) של השדה המגנטי, כלומר פתרון השדה החשמלי בזמן מסוים תלוי בערך של השדה החשמלי בצעד הקודם וברוטור של השדה המגנטי. השדה המגנטי תלוי בחשמלי באותו אופן.
מהלך הפתרון: מוצאים את השדה החשמלי והמגנטי בזמן ההתחלתי מתוך תנאי ההתחלה. מחשבים את השדה החשמלי עבור הנקודה הבאה בזמן, ולאחר מכן את השדה המגנטי באותו זמן, תוך חזרה על התהליך עד לקבלת טווח זמן הפתרון הרצוי.
שימוש בשיטה.
על מנת להשתמש בשיטת ההפרשים הסופיים יש ליצור סביבת עבודה בעלת יכולת חישוב. הסביבה החישובית (computational domain) תתאר את האזור הפיזיקלי שבו הסימולציה (של השדות) תתרחש. החומר בכל תא בסביבה החישובית חייב להיות מוגדר מראש, לרוב, חומר זה הוא אוויר, מתכת או חומר דיאלקטרי כלשהו. ניתן להשתמש בכל חומר כל עוד מוגדרים לו פרמביליות, פרמטיביות, ומוליכות.