ב-15 במרץ הודיעה ממשלת גואטמלה על ביטול כל האירועים הציבוריים ואסרה על התקהלות של יותר ממאה איש. כמו כן, הורתה לסגור את כל בתי הספר הציבוריים והפרטיים והאוניברסיטאות למשך שלושה שבועות לפחות. חגיגות השבוע הקדוש בוטלו גם הן.
ב-16 במרץ הודיעה גואטמלה על מקרה מוות ראשון בשטחה כתוצאה מהידבקות בנגיף הקורונה. הקורבן, הוא גבר בן 85 אשר חזר למדינה מספרד ב-6 במרץ.
ב-21 במרץ הכריז נשיא גואטמלה אלחנדרו ג'ימאטיי לצד סגן הנשיא ומועצת השרים על עוצר בפריסה ארצית ועל איסור נסיעות עולמי, במאמץ להתמודד עם מגפת הנגיף הקורונה ולמניעת התפשטות הנגיף אשר יחל מ-22 במרץ.
ב-5 באפריל הכריזה גואטמלה על איסור כניסה לכלל האזרחים הזרים לשטחה בין 5 באפריל עד 12 באפריל.
ב-8 באפריל הכריז נשיא גואטמלה אלחנדרו ג'אמאטיי כי החל מ-13 באפריל, השימוש במסכה יהיה חובה בכל רחבי הארץ. כדי לחזק את יישום אמצעי זה, יוטלו קנסות על אנשים אשר יסתובבו ללא מסכה ברחובות, בחנויות, בשווקים, במקומות עבודה ובמרחבים ציבוריים אחרים. חובתם של בעלי עסקים לספק לעובדיהם מסכה.
חיים אפרים באלאיטי
הרב חיים אפרים באלאיטי (או באליטי; ה'תרכ"ג, 1863–כ"ד בסיוון ה'תש"ד, 15 ביוני 1944) היה אב בית דין, מורה צדק, רב קהילת יהודי טורנלה בסלובקיה ומחבר ספרים אשל חיים וחמודי אפרים.
תולדות חייו.
נולד בשם אפרים בעיר מאד שבהונגריה לאביו אברהם באלאיטי ולאמו מאטל, אביו נפטר כשהיה ילד ואמו גידלה אותו לבדה.
למד בנערותו אצל הרבנים: הרב נפתלי שוורץ אב בית דין מאד, הרב שמחה בונם סופר רב העיר פרשבורג.
כאשר היה בגיל 17 חלה והוסיפו לו את השם חיים, גם בהמשך חייו סבל ממחלות ואושפז מספר פעמים בבית חולים.
התחתן עם גיטל למשפחת האלדשטיין ונולדו להם שתי בנות חיה שרה שנשאה לרב ישראל ולץ אב בית דין בבודפשט, ומרים שנשאה לרב שלמה ברוך עלנער.
בשנת ה'תרנ"א (1891) מונה לדיין ומורה צדק בעיר טורנלה שהייתה משויכת לאזור הרבנות של פוטנוק, הוא פתח שם תלמוד תורה ושימש בתפקיד ממלא מקום הרב.
בתום מלחמת העולם הראשונה נותק הקשר בין היהודים בטורנלה שסופחה לצ'כסלובקיה לרבנות בפוטנוק שנותרה בשטח הונגריה, ובשנת ה'תרפ"א (1920) אחרי שרבנות העיר נותקה מרבנות פוטנוק הוא נבחר לתפקיד רב העיר.
בשנת ה'תרפ"ה (1925) הוציא לאור את שני חלקי ספרו “חמודי אפרים” ובשנת ה'תרצ"ה (1935) הוציא לאור את שני חלקי ספרו “אשל חיים”.
פרסם מאמרים רבים בכתבי עת תורניים ובהם, תל תלפיות, וילקט יוסף, בית ועד לחכמים, ילקוט המליצות, הנשר ונטעי בחורים.
בי"ח בסיון ה'תש"ד (9 ביוני 1944) הוא נשלח עם יהודי העיר לאושוויץ ונרצח שם בכ"ד בסיוון ה'תש"ד (15 ביוני 1944).
גביע המדינה בכדורגל נשים 2003/2004
גביע המדינה בכדורגל נשים לעונת 2003/2004 הייתה התחרות ה-6 מאז היווסדה. משחקי התחרות החלו ב-18 במרץ 2004 ומשחק הגמר נערך ב-18 במאי 2004 והסתיים בניצחון של מכבי חולון על אס"א תל אביב בדרך לזכייה שנייה ברציפות בתואר.
מתוך 12 קבוצות ששיחקו בעונה זו בליגת כדורגל נשים נרשמו לגביע רק 8 קבוצות כשהאחרות מוותרות על התחרות מסיבות כלכליות.
לפי תקנון התחרות, בעונה זו נערכו 3 סיבובים בלבד כשבסיבוב הראשון שהיה גם רבע הגמר השתתפו כל 8 הקבוצות.
חצי הגמר.
המשחקים התקיימו בהצגה כפולה ב-20 באפריל באצטדיון עירוני נס ציונה.
וילה אדה
וילה אדה (באיטלקית: Villa Ada) הוא פארק ברומא, איטליה, הפרוס על שטח של כ-450 דונם (1.8 קמ"ר). והוא הפארק השני בגודלו בעיר אחרי וילה דוריה פמפילי. הפארק ממוקם בחלקה הצפון-מזרחי של העיר.
היסטוריה.
המרחב המיוער היה בבעלות בית המלוכה סבויה האיטלקי במחצית האחרונה של המאה ה-19; והוא כלל בו את בית המגורים המלכותי (1872–1878). בשנת 1878 היה האזור בשליטתו של הרוזן טאלפנר משווייץ, שקרא ליער "וילה אדה" לכבוד אשתו אדה. משפחת המלוכה חזרה לשליטה על האדמה בשנת 1904, אך לא שינתה את השם.
לאחר נפילת המשטר הפשיסטי באיטליה, ב-25 ביולי 1943 זימן המלך ויקטור עמנואל השלישי את בניטו מוסוליני אליו לווילה ושם נעצר ונלקח באמבולנס.
בית המלוכה שמר על השליטה באזור עד שנת 1946.
הפארק כיום.
החל משנת 2009 אזור הפארק מכיל שטחים ציבוריים ופרטיים כאחד. השטח הציבורי נשלט על ידי מועצת רומא; האזור הפרטי נשלט על ידי שגרירות מצרים ברומא, אם כי מועצת העיר תבעה רשמית להשתלט על האזור כולו. החלק הפרטי נמצא תחת סיור מתמיד על ידי אנשי משטרה או צבא.
פעילויות.
החלק הציבורי של הפארק גדול בהרבה מהשטח הפרטי. הוא מכיל אגם מלאכותי ועצים רבים, כולל אורנים, אלונים, ער אציל ועצי מטסקוויה נדירים ביותר, שיובאו מטיבט בשנת 1940. הכניסה לפארק חופשית. ניתן לשכור קאנו, אופניים או סוסי רכיבה, וכן ישנה בריכת שחייה גדולה.
מאז 1994, במהלך הקיץ מארח הפארק את פסטיבל המוזיקה העולמית ואת פסטיבל "Roma incontra il mondo" (רומא פוגשת את העולם), כנגד גזענות, מלחמות ועונשי מוות.
"בונקר וילה אדה סבויה", בונקר שנבנה בראשית שנות ה-40 על ידי בית סבויה כדי להגן על המלך והמלכה (המלך ויקטור עמנואל השלישי מאיטליה והמלכה אלנה) מפצצות בעלות הברית, פתוח כיום לסיורים. העמותה, 'רומא סוטרנאה', שחזרה את הבונקר, שנפל לחורבן והושחת, והיא זו שמפעילה את הסיורים.
מבצע צמצום טווח
מבצע "צמצום טווח" היה מבצע שנועד לחסום מעבר מחבלי חזבאללה מהכפר מיידון אל נקודות תצפית בדרום לבנון. ב-22 בפברואר 1999, ז' באדר ה'תשנ"ט, יצא כוח של סיירת צנחנים לבצע מארב בשטח בו התבצעה פעילות עוינת של מחבלים בקלעת ג'בור בדרום לבנון. הכוח נקלע למארב של מחבלי החזבאללה, ומהאש נהרגו מפקד הסיירת, קצין ההנדסה ומפקד אחד הצוותים בסיירת.
מהלך המבצע.
הכח חצה את הקו האדום לאחר תנועה ארוכה וטיפוס לגובה של 1,200 מטר באזור קלעת ג'בור. בהגיעם לשיא הגובה של הרכס, הלך מפקד היחידה , יחד עם קצין ההנדסה לסרוק את שטח העמדה, שהיה באזור תלול מרובה סבך ובולדרים, ובו גם שאריות שלג. כאשר התקרבו לעמדה נפתחה עליהם אש ממרחק קצר, כמטר וחצי, ממנה נהרגו איתן ולירז. , מפקד הצוות, רץ לחלץ את השניים למרות שידע שהוא עלול להיהרג במלכודת האש. הוא השיב באש, קרא לשאר הלוחמים לבוא לסייע, ולמעשה תפס פיקוד על הכוח.
בעת ניסיון חילוץ ההרוגים נפגע דוד גרנית מצרור ונפצע אנושות. הוא הספיק להורות לחיילים שבאו לחלצו לטפל בפצועים האחרים קודם לפני שמת מפציעתו. לאחר חילופי אש קשים עם המחבלים חולץ הכוח לארץ במסוק ובו הפצועים וההרוגים. על הלחימה בקרב הוענקה תעודת הערכה של אלוף פיקוד צפון גבי אשכנזי למיכאל ברוכי, לוחם שנכנס מיד אחרי דוד לחילוץ הנפגעים ונפצע שלוש פעמים במהלך הקרב, וצל"ש אלוף פיקוד צפון לדוד גרנית בו נאמר:
הנצחה.
לזכרו של איתן הוקם מצפה ליד בית הוריו ברמות נפתלי, ומדי שנה מתקיים לזכרו כנס מנהיגות במכללת תל חי.
לזכרו של דוד הוקם גן הנצחה ביישוב עפרה.
ויליארד וירץ
וילארד וירץ
דודוש קלמס
דוד (דודוש) אריאל קלמס (נולד ב-3 במאי 1973) הוא מפיק מוזיקלי, קלידן ומלחין ישראלי.
ביוגרפיה.
נולד ב-3 במאי 1973 בירושלים. בוגר רימון בית ספר למוסיקה.
ב-1996 הקים את להקת "הדג נחש". ב-2000 הוציאו את אלבום הבכורה שלהם, "המכונה של הגרוב". האלבום זכה לשבחים רבים ממבקרי המוזיקה. לאחר מכן, הוציאו מספר להיטים שזכו להצלחה רבה במצעדי הפזמונים העבריים, בהם "שירת הסטיקר" ו-"הנה אני בא" ואף אלבומים נוספים שזכו להצלחה רבה, ביניהם "בעזרת הג'אם" שזכה במעמד "אלבום זהב".
ב-2004 הלחין קלמס את המוזיקה לסרט "צווארון כחול לבן".
קלמס מרבה לעבוד עם גל תורן, איתו הוא כותב, מלחין ומעבד.
ב-2005 החל לנהל ולהפיק מוזיקלית עם תורן, את התכנית "ארץ נהדרת". באותה שנה, הלחין את המוזיקה לסרט תנועה מגונה, לצידה של קרני פוסטל.
ב-2008 הפיק והלחין עם תורן, את המוזיקה לסדרה "רמזור". ב-2011, עיבד וביצע את שירי התכנית Red Band.
ב-2016 הלחין את המוזיקה לתוכנית דוקו-הריאליטי "פוליאקובים".
הרולד פרנקלין
סר הרולד אדמונד פרנקלין (באנגלית: Sir Harold Edmund Franklyn; 28 בנובמבר 1885 – 31 במרץ 1963) היה קצין בצבא הבריטי, שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה ונודע בשל פיקודו על הדיוויזיה ה-5 במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה.
ביוגרפיה.
ראשית חייו.
פרנקלין נולד ב-28 בנובמבר 1885, לוויליאם פרנקלין, גנרל הצבא הבריטי. הוא התחנך בבית הספר רוגבי ובמכללה הצבאית המלכותית, סנדהרסט וב-16 באוגוסט 1905 הוא הוסמך כלוטננט משנה ברגימנט של אביו, רגימנט ההוורדים הירוק. ב-16 בינואר 1908 הוא הועלה לדרגת לוטננט, ובשנת 1913 התחתן עם מוניקה בלפילד, בתו של לוטננט גנרל הרברט בלפילד; נולדה להם בת אחת ובן אחד. עד שנת 1914, שנת פטירת אביו, הוא למד במכללה לפיקוד ומטה בקימברלי.
מלחמת העולם הראשונה.
הוא שירת במלחמת העולם הראשונה בחזית המערבית, ושימש בעיקר בתור קצין מטה לאורך כל העימות. זמן קצר לאחר פרוץ המלחמה באוגוסט 1914, פרנקלין, שסיים את לימודיו מוקדם במכללה לפיקוד ומטה, הפך לקצין מטה בגדוד ה-6 (שירות), רגימנט יורקשייר, ובשנת 1916 מונה לקצין המבצעים של הדיוויזיה ה-21, והיה מעורב בהכנות הדיוויזיה ל. לאחר מעורבות הדיוויזיה בקרב אראס באפריל 1917, ובקרב פשנדל (הידוע גם בשם הקרב השלישי על איפר) לאורך הקיץ, הפך פרנקלין לקצין המטה הבכיר בדיוויזיה באמצע אוקטובר, ונותר בתפקיד זה עד להפסקת האיבה בנובמבר 1918. על פעולותיו בקרבות הוא עוטר בעיטורי אות השירות המצוין והצלב הצבאי.
בין המלחמות.