Live at Montreux 2012 הוא אלבום הופעה של הזמרת-יוצרת הקנדית אלניס מוריסט. אלבום ההופעה יצא לאור ב-22 באפריל 2013 ומתעד את הופעתה של הזמרת בפסטיבל Montreux Jazz אשר נעשתה כחלק מסיבוב ההופעות "Guardian Angel Tour".
בנוסף ל-DVD שתיעד את ההופעה, צורף גם תקליטור שהכיל את כל הביצועים לשירים בגרסת אודיו.
ביהרנאג'באיום
ביהרנאג'באיום או ביהרנאג'באיום (בהונגרית: Biharnagybajom. בעבר: נאג'-באיום ובפי היהודים גם רק "באיום" או "באיאם") הוא כפר במחוז היידו-ביהר בהונגריה, 55 ק"מ מדברצן, שבו התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
היסטוריה.
קיים אזכור למקום החל משנת 1215. בתחילה, היו במקום שני כפרים שונים, אחד מהם נהרס על ידי הטטרים והטורקים. במאה ה-14 הועברו אדמות הכפר לידיים חדשות, ובעקבות כך עבר צמיחה משמעותית, עד שבשנת 1552 קיבל מעמד של עיירת שוק מידי פרדיננד הראשון.
ביהרנאג'באיום היה היישוב הראשון בהונגריה שהצטרף לנצרות הפרוטסטנטית, על ידי הכומר המקומי מתיאש נוגראדי .
חלק ממוסדות השלטון של מחוז ביהור שכנו בביהרנאג'באיום. תושבי הכפר עסקו באופן מסורתי באריגה. חוזה טריאנון ניתק את הקשרים בין ביהרנאג'באיום לבין אוראדיה, שסופחה לרומניה, ופגע קשות בכלכלת הכפר.
בשנת 1941 מנתה אוכלוסיית הכפר 4725 תושבים. בשנות החמישים החלו להתבצע קידוחי נפט באזור, שהגבירו את התיעוש בכפר, אך תוך זמן קצר מגמת התיעוש נבלמה.
נכון לשנת 2015, חיים בכפר כ־2824 נפש. כ-96% מהם הונגרים והיתר צוענים.
קהילה יהודית.
יהודים החלו לשבת בביהרנאג'באיום בתחילת המאה ה-19, רובם סוחרים ומיעוטם בעלי מלאכות זעירות וחקלאים. "חדר" נוסד במקום בשנת 1816. בשנת 1826 התארגנה הקהילה באופן רשמי, אך הייתה כפופה לקהילת גרוסווראדיין (אורדאה). ב-1848 (ה'תר"ח) נוסדה ישיבה במקום ונתמנה רב, וב-1885 הפכה רשמית לקהילה עצמאית. בשנת 1880 מנתה הקהילה 208 נפש. בשנת 1930 מנתה הקהילה 144 נפש. במפקד הקהילות בהונגריה שנערך ב-1944, מנתה הקהילה 98 איש, מהם 20 משלמי מיסים.
בשואה.
עם פרסום חוקי הגזע בשנת 1938 נפגעה קשות פרנסתם של יהודי העיירה. יהודים רבים גויסו לעבודות כפייה. יהודים ראשונים נשלחו לאושוויץ באפריל 1944, אך רוב הקהילה גורשה לגטו באורדאה במאי, ומשם נשלחה לאושוויץ בתחילת יוני. יהודים לא שבו לביהרנאג'באוים אחרי המלחמה. נכון לשנת 2009, בית הקברות היהודי בכפר מוזנח.
רבנים.
בסביבות שנת ה'תר"ה (1844/1845) החל לכהן כרב בביהרנאג'באיום הרב יעקב גוטליב מטוקאי, שכיהן לפני כן כרבה של חוסט. כיהן בביהרנאג'יבאיום עד לפטירתו בשנת ה'תר"ך 1860.
הרב שמואל זאב הלוי יונגרייז (בנו של הרב אשר אנשל יונגרייז) כיהן עד לפטירתו בשנת ה'תרס"ט (1909/1910) מיד לאחריו ועד שנת 1918, כיהן כרב העיירה הרב מנחם סופר (לימים רבה של טרגו מורש), בעל שו"ת "מנחם משיב".
משנת 1926, אלול ה'תרפ"ו ועד השואה כיהן כרב המקום הרב נפתלי בריסק (בן הרב נתן צבי בריסק, אב בית דין מאג'ארטשעקע, חתן הרב מנחם מנדל שיק אב"ד סיקסו ואחיין הרב חיים צבי אהרנרייך אב"ד מאד). נספה באושוויץ.
בתרבות.
קהילת יהודי ביהרנאג'באיום התפרסמה בעקבות ספרו של הרב חיים סבתו "בואי הרוח", שם מספר אדון פרקש כיצד כילד נמלט מעירו היידובסרמן והפך לשוליית אופה בביהרנאג'יבאיום. הווי החיים היהודים בעיירה מתואר בספר. בין השאר נכתב שם כך:
ג'ים בארנס
ולווט ג'יימס "ג'ים" בארנס (באנגלית: Velvet James "Jim" Barnes; 13 באפריל 1941 – 14 בספטמבר 2002) היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1964–1970, לאחר שנבחר בבחירה הראשונה של דראפט ה-NBA 1964. בעונת זכה באליפות ה-NBA כשחקן בוסטון סלטיקס, ולאורך 7 עונותיו בליגה רשם ממוצעים כוללים של 8.8 נקודות ו-6.5 ריבאונדים למשחק. נודע בכינוי "Bad News".
קריירת מכללות.
בארנס נולד וגדל בעיר טאקרמן שבארקנסו, ובין השנים 1960–1962 למד במכללת קמרון אשר בלוטון, אוקלהומה. בשנת 1962 עבר ללמוד במכללת טקסס המערבית (כיום "אוניברסיטת טקסס באל פאסו"), על מנת לשחק בקבוצת הכדורסל שלה תחת המאמן דון הסקינס, חבר היכל התהילה של הכדורסל. בעונתו הראשונה בקבוצה קלע 18.9 נקודות ואסף 16.5 ריבאונדים בממוצע למשחק, והוביל את ה"מיינרס" להעפלתם הראשונה אי פעם לטורניר אליפות המכללות. בעונה העוקבת שיפר את תפוקתו ל-29.1 נקודות ו-19.2 ריבאונדים למשחק, והוליך את קבוצתו לשלב שמינית גמר טורניר המכללות, לאחר שקלע 42 נקודות בניצחון מול אוניברסיטת טקסס A&amp;M.
נבחרת ארצות הברית.
בסיום לימודיו האקדמיים השתתף באולימפיאדת טוקיו (1964) כשחקן נבחרת ארצות הברית בכדורסל, אשר ניצחה בכל תשעת משחקיה בהפרש ממוצע של כ-30 נקודות וזכתה במדליית הזהב. לאורך הטורניר היה בארנס הקלעי החמישי של נבחרתו, עם ממוצע של 8.5 נקודות למשחק
קריירת משחק מקצועית.
בדראפט ה-NBA 1964 נבחר בארנס בבחירה הראשונה, על ידי ניו יורק ניקס. בעונתו הראשונה בקבוצה קלע 15.5 נקודות ואסף 9.7 ריבאונדים בממוצע למשחק, ובסיומה נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה.
לאחר 7 משחקים בעונת הועבר עם ג'וני גרין וג'וני איגן בטרייד לבולטימור בולטס, תמורת וולט בלאמי. עד לסיום אותה עונה קלע 12.1 נקודות בממוצע למשחק עבור הבולטס.
בספטמבר 1966 נשלח בטרייד ללוס אנג'לס לייקרס, בינואר 1968 הועבר לשיקגו בולס, ובדצמבר 1968 נמכר לבוסטון סלטיקס. באותה עונה, , זכו הסלטיקס באליפות ה-NBA, אולם בארנס עצמו לא שותף כלל לאורך הפלייאוף, בשל פציעה. בעונת חזר לשחק עבור הבולטס, אך שותף ב-11 משחקים בלבד, בטרם פרש ממשחק.
ב-14 בספטמבר 2002 נפטר בארנס כתוצאה משבץ מוחי, בגיל 61.
עמיחי רדזינר
עמיחי רדזינר (נולד ב-3 ביוני 1969) הוא פרופסור מן המניין בפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן, החוקר את תחום המשפט התלמודי וההלכה המודרנית, ואת ההיסטוריה של המשפט בארץ ישראל במאה העשרים.
ביוגרפיה.
רדזינר נולד בתל אביב ולמד בישיבת אור עציון. לאחר לימודיו בישיבה פנה ללימודי תלמוד ומשפטים באוניברסיטת בר-אילן. עם סיום התואר הראשון ב-1996 החל רדזינר ללמד במרכז האקדמי שערי משפט בהוד השרון. במקביל החל בלימודים במסלול ישיר לתואר דוקטור באוניברסיטת בר-אילן. עבודת הדוקטורט של רדזינר עסקה ביסודות דיני קנסות במשפט התלמודי, והונחתה על ידי פרופסור ברכיהו ליפשיץ ופרופסור ידידיה צבי שטרן. העבודה זכתה בפרס הרקטור לעבודות מצטיינות לתואר שלישי (תש"ס) ויצאה לאור כספר בשנת 2014. לאחר סיום הדוקטורט, החל לעבוד כחוקר בנושאי דת ומדינה במכון הישראלי לדמוקרטיה, וכמרצה במחלקות לתלמוד ומשפטים באוניברסיטה.
בשנת 2011 מונה כפרופסור חבר. בשנת 2012 כיהן כפרופסור אורח בבית הספר למשפטים ע"ש דדמאן באוניברסיטת SMU שבדאלאס, טקסס. בשנת 2014 כיהן כחוקר אורח בבית הספר למשפטים ע"ש אוסגוד באוניברסיטת יורק שבטורונטו. בשנת 2015 היה עמית מחקר בפקולטה למדעי היהדות שבאוניברסיטת הרווארד, ובשנת 2018 מונה כפרופסור מן המניין באוניברסיטת בר-אילן.
רדזינר ערך במשותף עם יעקב חבה קובץ מאמרים על ההליך הדיוני של המשפט העברי. עוד ערך במשותף עם צבי זוהר ואלימלך וסטרייך קובץ מאמרים על משנת הרב עוזיאל.
מאז 2003 משמש רדזינר כעורך הראשי של כתב העת "הדין והדיין" - פסקי דין רבניים בנושאי משפחה, היוצא אחת לארבעה חודשים בהוצאת מרכז רקמן לקידום מעמד האישה.
הבולים הזמניים של מחוז מואב
באוקטובר 1920 הדפיס קפטן אלק קירקברייד, היועץ הבריטי לממשל של מחוז מואב בעבר הירדן, בולים זמניים שנועדו לפתור בעיית מחסור בבולי דואר ובולי הכנסה. ההנפקה, שבוצעה באמצעים דלים, הובילה ליצירת הבול הנדיר ביותר של עבר הירדן, הידוע גם בשמות בול מואב הזמני של קירקברייד (The Kirkbride "Moab" Provisional), הבול הזמני של כרכ (Kerak Provisional), או הבול של המועצה העירונית (Majlis Idara Stamp).
הרקע להנפקת הבולים.
חילופי השלטון בעבר הירדן המזרחי.
באוקטובר 1918, בעקבות קרב עבר הירדן השלישי, נכבש עבר הירדן המזרחי על ידי חיל המשלוח המצרי (1916) והוכפף למנהלת שטחי האויב הכבושים מזרח. בינואר 1920, עם הקמת הממלכה הערבית של סוריה ונסיגת הכוח הבריטי, נמסר השטח שממזרח לירדן לניהול כוחותיו של פייסל הראשון, אשר שלט מדמשק על שטחי סוריה ועבר הירדן.
בעקבות ועידת סן רמו, ואשרור הבנות הסכם סייקס–פיקו, פלשה צרפת עם כוחות צבאיים לסוריה על מנת לאכוף את המנדט שניתן לה. ב-23 ביולי 1920 הכניעו הצרפתים בקרב מייסלון את הצבא הסורי, כבשו את דמשק, הגלו את המלך פייסל הראשון, והחילו את שלטונם על שטחה של סוריה.
עם פירוקה של הממלכה הערבית של סוריה ביולי 1920 הפך עבר הירדן המזרחי לשטח הפקר. רשמית הוא ניתן כמנדט לבריטניה, אולם בפועל לא היה כל גורם רשמי בשטח שמימש את השלטון הבריטי. כל אחת מן הערים בעבר הירדן נוהלה בידי מועצה עירונית שנקראה בשם "מג'ליס אידרה", וחבריה שמונו על ידי הממלכה הערבית של סוריה טרם גיבשו נאמנות לממשל הבריטי העתידי.
החלת השלטון הבריטי בעבר הירדן.
ב-18 באוגוסט 1920 ביקר הרברט סמואל, הנציב העליון הבריטי לפלשתינה ולעבר הירדן בעיר סלט. במסגרת הביקור הודיע הרברט סמואל על כוונת בריטניה להחיל שלטון עצמאי בעבר הירדן בראשות השושלת ההאשמית. כצעד זמני מינה הנציב העליון קציני צבא בריטיים כ"יועצים" לאנשי השלטון המקומי במחוזות השונים של עבר הירדן.