על פי הודעת משרד ראש הממשלה נתפסו בבניין מסמכים רבים המצביעים על "פעילות ענפה באזור ירושלים וזאת בניגוד מוחלט להסכמים שנחתמו עם הפלסטינים. יצוין, כי חוק יישום הסכם הביניים (הגבלת פעילות), מחייב את הרשות הפלסטינית לכבד את ריבונותה של ישראל בתחומי מדינת ישראל, לרבות בירושלים המזרחית". על פי אותה הודעה, כלל החומר שנתפס כלל עדויות על פעילות מנגנוני הביטחון הפלסטינים בירושלים, פעילות בתחום הנדל"ן במזרח ירושלים, מעורבות הרשות הפלסטינית במינויים במזרח העיר, פעילות מדינית בעיר, מעורבות הרשות במימון הפעולות באוריינט האוס, ומעורבות הרשות ומנגנוני הביטחון שלה בנעשה בהר הבית. "החומר שנתפס מעיד על תפקודו של בניין האוריינט האוס כזרוע ישירה של הרשות הפלסטינית לאורך השנים ומצביע על מעורבותה של הרשות ושל ערפאת בפעילותו של האוריינט האוס ובפעילות מוסדות נוספים במזרח ירושלים", מסרה הודעת משרד ראש הממשלה.
על פי הודעת האוריינט האוס, ישראל היא שהפרה הסכמים והבנות, ואף הפרה את החוק הבינלאומי בפשיטה על האוריינט האוס וסגירתו, תוך החלת ריבונותה על מזרח ירושלים בניגוד לעמדה הבינלאומית. האוריינט האוס, על פי ההודעה הפלסטינית, עוסק בפעילות שמטרתה לקדם פתרון בדרכי שלום, ומהווה מקום של דיאלוג בין ישראלים ופלסטינים. סגירתו פוגעת בתקווה הפלסטינית שמזרח ירושלים תהיה בעתיד בירתה של המדינה הפלסטינית, ועל הקהילה הבינלאומית והגופים שוחרי השלום בישראל לגנותה בתוקף ולפעול לפתיחתו מחדש של המוסד, נאמר בהודעה.
אוריינט האוס כיום.
הבניין עודו סגור מתוקף צו השר לביטחון פנים, המתחדש מדי חצי שנה. אף שלא מתקיימת בו פעילות כלשהי, הרי שאת הפעילות שהתקיימה בו בעבר ממשיכים הפלסטינים לקיים, בפרופיל בינלאומי נמוך יותר, בבניינים חלופיים בירושלים. אתר האינטרנט של האוריינט האוס מוסר דיווחים מעת לעת על פעולותיו, ומונפקות הודעות לעיתונות מטעם האוריינט האוס. בחלק האחורי של המתחם מתגורר נינו של אסמאעיל ביי, טאהר חוסייני, עם משפחתו ואחותו רוויידה.
הפלסטינים עודם נושאים עיניהם לפתיחתו המחודשת של הבניין, ועושים מאמצים דיפלומטיים ותקשורתיים בינלאומיים ללחוץ על ישראל לפתיחתו. במעט המגעים הפלסטיניים-ישראלים המתקיימים בשנים האחרונות, מעלים הפלסטינים מדי פעם את הנושא. לאורך תקופת כהונתו של אריאל שרון כראש ממשלה, נמסרו מעת לעת הצהרות כי אין בכוונת ממשלת ישראל לאפשר "לעת עתה" את פתיחת הבניין. במהלך תקופת כהונתו של אהוד אולמרט בראשות ממשלת ישראל, לא היה שינוי במדיניות זו. אולמרט כיהן כראש עיריית ירושלים במשך ימי שיא פעולתו של האוריינט האוס ובעת סגירתו, והיה מן המתנגדים התקיפים לפעולתו.
הפלסטינים רואים בבניין סמל לריבונותם החוקית על מזרח ירושלים, ולשאיפתם שירושלים תהיה ביום מן הימים בירת המדינה הפלסטינית. הם טוענים כי "האוריינט האוס הוא מקום אספה לאומי לפלסטינים במזרח ירושלים הכבושה. כמטה אש"ף בעיר הכבושה, האוריינט האוס שואף לפתח את מזרח ירושלים הערבית כבירת המדינה הפלסטינית המתפתחת".
רובה סער קלשניקוב מודל 1947 (ברוסית: Автомат Калашникова образца 1947 года) או בקיצור AK-47, המוכר גם בשם קלשניקוב (רבים מבטאים "קלאצ'ניקוב", באופן מוטעה, או בקיצור: "קלאץ"), הוא רובה סער מתוצרת סובייטית, העושה שימוש בתחמושת בקליבר 7.62 מ"מ מזרחי (7.62x39 מ"מ). הקלשניקוב הוא רובה סער זול מאוד ונוח לתפעול, ונחשב לרובה הסער הנפוץ והפופולרי ביותר בעולם, עם כ-100 מיליון יחידות שיוצרו. על אף שהנשק המקורי פותח בשנות ה-40 של המאה ה-20, צבאות, מיליציות וארגוני טרור רבים משתמשים בו גם בתחילת המאה ה-21. בנוסף מדינות רבות פיתחו חיקויים לרובה, בהן ישראל, שפיתחה את רובה ה"גליל".
על פי נתוני הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית, הצבא הרוסי אחסן במחסניו 17 מיליון יחידות של הקלצ'ניקוב, נכון לשנת 2013.
היסטוריה.
הרובה תוכנן על ידי מיכאיל קלשניקוב, שהיה מפקד טנק בצבא האדום במלחמת העולם השנייה. לאחר שהטנק שלו נפגע הוא נאלץ לצאת ממנו, ולהגיע בכוחות עצמו למקום בטוח. במהלך הלחימה הרגלית הזאת הבין כמה חסר רובה אוטומטי לצבא האדום, בשעה שהגרמנים עושים שימוש מוצלח וקטלני בתמ"ק האוטומטי שלהם (ה-MP40 שמייסר) וברובה הסער המתקדם שלהם MP44, אשר שימש מקור השראה ל- AK-47. בעת שהחלים מפציעתו בבית חולים צבאי קרא ספר על פיתוח רובים וכלי-ירייה, והחל לתכנן את הרובה האוטומטי שלו. על פי גרסה אחרת, מיכאיל קלשניקוב תכנן את הרובה בו בעת ששכב במיטתו בבית החולים והתאושש מפצעיו. מאוחר יותר סיפר, שהתכונה החשובה ביותר לדעתו ברובה היא היופי. הרובה אומץ על ידי הצבא האדום בשנת 1949. מאוחר יותר עבר הרובה שינוי מהמודל הראשוני (שפותח ב-1946), אשר כיום כמעט ואינו מצוי, למודל המשופץ, אשר הוא המוכר והידוע, והוא המיוצר עד היום. גם הדגם השני עבר שיפור, הנקרא AKM (ברוסית: Автомат Калашникова Модернизированный, רובה קלשניקוב משודרג), קלשניקוב משודרג, שתוכנן בשנות החמישים ונכנס לשירות הצבא האדום בשנת 1959. הרובה המשודרג היה אמין יותר, מדויק יותר, קל יותר מקודמיו, ונפוץ אף הוא, עד היום. ההבדל העיקרי בין דגם ה-AK לבין ה-AKM הוא באופן הייצור: ה-AK יוצר באמצעות כרסום מגוש מתכת יחידי ואילו ה-AKM יוצר באמצעות כיפוף וקיפול של לוח מתכת, מה שתרם לחיסכון במשקל. בשנת 1974 עבר הרובה שדרוג נוסף, הנושא את השם AK-74, בקליבר שונה של 5.45X39 מ"מ, וממנו נפוצו נגזרות רבות, כמפורט מטה.
על בסיס רובה הקלשניקוב פותח אף רובה הצלפים, הדרגונוב (ברוסית: Снайперская винтовка Драгунова, רובה צלפים דרגונוב, או בקיצור SVD או СВД). לדרגונוב תחמושת בקוטר זהה (7.62 מ"מ) לקלשניקוב, אך בקליבר שונה 7.62X54R מ"מ. זהו כדור מוארך יותר המיועד לשמש כתחמושת צליפה ומקביל בביצועיו לכדור ה-7.62x51 מ"מ נאט"ו. הוגה ומפתח הדרגונוב היה סרגיי גאברילוביץ'. רובה הצלפים נראה כקלשניקוב מוארך ביותר עם קת מותאמת צליפה ומחסנית קצרה. כמו כן פותחו עשרות, אם לא מאות דגמים של כלי נשק המבוססים על הקלשניקוב, בשל אמינותו הגבוהה.
בשנת 2009 במסגרת חגיגות יום ההולדת התשעים של מיכאיל קלשניקוב, הוענק לו פרס גיבור הפדרציה הרוסית על ידי נשיא רוסיה, דימיטרי מדבדב. באוקטובר 2011 הודיע משרד ההגנה הרוסי כי לא ירכוש עוד רובים מדגם AK-47.
עיצוב.
הקלשניקוב מצטיין באמינות גבוהה ובעמידות רבה. אף על פי שבעת פיתוחו היה קל וקצר מרובי התקופה, חסרונו הגדול הוא משקלו הרב (בערך 4 ק"ג לאחר ריקון), דיוק לא גבוה וחוסר התאמה לאביזרים מערביים מודרניים, היות שלא תוכנן להתאים אליהם - בעיות שנפתרו חלקית, מכיוון שישנם מתאמים ופותחו גרסאות קלות יותר ומדויקות יותר לרובה.
עם השנים נוצרו לו גרסאות נוספות (קת מתקפלת תחתונה, צידית, מקוצר, קליבר 5.56 מ"מ ועוד).
מאפיינים.
הקלשניקוב הוא רובה הסער הנפוץ ביותר בעולם ומלבד המספר העצום של רובי AK-47 שנפוצו בעולם, מספר רב של מדינות (בייחוד בגוש המזרחי) ייצרו חיקויים של הקלשניקוב ורובי סער המבוססים עליו. אחד מהם הוא רובה הסער הישראלי גליל, שמבוסס על גרסה פינית של הקלשניקוב המוכרת בשם Valmet, אך ישנם חיקויים של ממש הנושאים את שם המותג "קלשניקוב" ובנויים באופן זהה, אף על פי שהם מיוצרים באופן פיראטי. לפני מותו, עבד קלשניקוב על רשימת הפטנט על הרובה והפסקת ייצורו הפיראטי, אשר לטענתו, פוגע באמינות ובמוניטין של הרובה.
בגלל תפוצתו הרבה ומחירו הזול, הגיע הקלשניקוב למספר רב של קבוצות גרילה וארגוני טרור, והרובה הפך מזוהה עמם. רוב הכוחות המערביים מעדיפים את סדרת ה-M16 האמריקאית על שלל גרסאותיה ורובים אירופאים כגון G36 ,FAMAS ,שטייר AUG ו-SA80, המדויקים בהרבה.
הרובה היה מרכזי כל כך במהפכה המוזמביקית, עד כדי שהוא מופיע בדגל מוזמביק. כמו כן, לפי התפיסה וזיהויו עם ארגוני טרור, הוא מופיע אף בלוגו החזבאללה.
גרסאות.
בשנת 1974 עבר הרובה שדרוג מהותי, כאשר הקליבר שלו הוחלף ל-5.45X39 מ"מ, בדגם AK-74. גם לדגם זה פותחו נגזרות רבות.
הדגם AK-74M היווה בסיס לסדרת AK-100 של הרובה, שנועדה בעיקר לייצוא. סדרה זו כוללת את הדגמים הבאים:
בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 פותח דגם בולפאפ של רובה סער OC-14 המכונה "גרוזה" - סערה, שנקודת המוצא לתכנונו הייתה הדגם AKS-74U. דגם זה נמצא בכמויות מוגבלות בשימוש הספצנאזים השונים, הכוחות המיוחדים של רוסיה.
בתרבות הפופולרית.