הסיפור עוקב אחר קאנקי קן, סטודנט שבקושי שורד מפגש קטלני עם ריזה קאמישירו, הדייט שלו אשר גילתה את עצמה כשדה, והוא נלקח לבית חולים במצב אנוש. לאחר התאוששות קאנקי מגלה כי עבר ניתוח אשר הפך אותו לחצי שד. זה קרה משום שחלק מאיבריה של ריזה הועברו לתוך הגוף שלו, ועכשיו, כמו שדים רגילים, הוא חייב לצרוך בשר אדם כדי לשרוד. השדים שמנהלים את בית הקפה "Antieku" לוקחים אותו תחת חסותם ומלמדים אותו כיצד להתמודד עם חייו החדשים כחצי שד. חלק מקשייו היום-יומיים כוללים השתלבות בחברת השדים, יחד עם הסתרת זהותו מחברת בני האדם. ולאחר מפגש עם רוצח שמתעלל בו, נותן קנאקי לצד הרצחני שבו לשלוט והופך להרבה יותר חזק.
דמויות.
קאנקי קן (kaneki ken)- הדמות הראשית בסדרה. סטודנט בן 19 שאוהב לקרוא ספרים ומעדיף להיות לבד. חברו הטוב ביותר הוא הידה, ושניהם לומדים באוניברסיטה "קאמי" שבטוקיו. לאחר דייט קטלני עם ריזה קאמישירו, אישה שפגש בבית הקפה "אנטייקו" אשר אליו היה נוהג ללכת, מתגלה כי ריזה היא שדה שמנסה לאכול את קאנקי. לאחר המפגש עם ריזה, שמסתיים במותה, הוא נלקח לבית חולים במצב אנוש ולאחר התאוששות קאנקי מגלה כי עבר ניתוח להשתלת קרנית הפך אותו לחצי שד. זה קרה משום שהקרנית של ריזה הועברה לתוך הגוף שלו, ועכשיו, כמו שדים רגילים, הוא חייב לצרוך בשר אדם כדי לשרוד. תוך כדי הסתגלות למצבו החדש, הוא פוגש בטוקה, שדה שעובדת בבית הקפה "אנטייקו" שמתגלה כבית קפה לשדים. קאנקי מתחיל לעבוד בבית הקפה, ובאותו הזמן מנסה להתמודד עם חייו החדשים. לאחר שנחטף ועובר התעללות על ידי יקומו יאמורי, קנאקי משלים עם היותו שד, ומקבל אליו את ריזה ואת הצד הרצחני שבו.
ריזה קאמישירו (riza san)- ריזה קאמישירו היא שדה אוכלת כפייתית,היא יצאה לדייט עם קאנקי קן בכדי לפתות אותו ולאכול אותו אך הדברים השתנו לאחר תאונה שעברו. ריזה סאן מתה ואיבריה הושתלו בקאנקי קן. הצג הרצחני של ריזה נמצא בקאנקי קן.
בן (בן ציון) רבינוביץ
מסקו
יחסי קטר–קנדה
בין מדינת קטר לקנדה שוררים יחסים טובים. השגרירות של קטר נפתחה באוטווה בשנת 2011. דוגמאות טובה לשיתוף פעולה בין שתי המדינות הן הפעולות הצבאיות המשותפות שלהן במהלך מלחמת המפרץ ומלחמת האזרחים בלוב. היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו בשנת 1974.
המושל הכללי של קנדה, דייוויד ג'ונסטון ואשתו ביקרו בדוחה בשנת 2011, וכן משלחת פרלמנטרית בראשות יושב ראש הסנאט, נואל קינסלה ביקרה בקטר באותה שנה. בשנת 2012, שר החוץ הקנדי, ג'ון ביירד פתח את השגרירות הקנדית בדוחה וערך ביקור רשמי בשנת 2013.
בין קנדה לקטר התגלעה מחלוקת בשל הצעתה של קטר להעביר את הארגון הבינלאומי לתעופה אזרחית ממונטריאול לדוחה בשנת 2013. בחודש מאי אותה שנה חזרה בה קטר מהצעתה, ופרסמה הודעה בה היא אומרת כי "עשתה זאת כדי לשמור על הקרבה ההיסטורית והידידות בין שתי המדינות".
אלכסנדר צ'רנישוב
אלכסנדר צ'רנישוב (ברוסית : Александр Иванович Чернышев) (נולד ב-1786 במוסקבה, נפטר בשנת 1857 באיטליה) היה מדינאי, מנהיג צבאי ודיפלומט רוסי. שימש כנספח צבאי בצרפת ומרגל מטעם הלשכה המיוחדת.
נולד בשנת 1786 לאב קצין בצבא. התגייס בגיל 16 בשנת 1802. בשנת 1805 לחם בקרב אוסטרליץ. לאחר מכן המשיך ללחום במסגרת הקואליציה האנטי-צרפתית הרביעית ובשנת 1807 נלחם בקרב פרידלנד ועל כך קיבל עיטורים. בשנת 1808 היה השליח הדיפלומטי הרוסי בקרבת נפוליאון בונפרטה, המנהיג הצרפתי.
בסוף דצמבר 1812 הביס את כוחותיו של אז'ן דה בוארנה וקיבל על כך עיטור נוסף. לאחר הצלחות צבאיות נוספות בקרבות מול צרפת, התמנה לגנרל בשנת 1814, בגיל 27 בלבד.
בשנת 1832 מונה לשר המלחמה והחזיק בתפקיד זה עד שנת 1852. בשנים אלו הוביל את מלחמת הקווקז. בשנת 1848 התמנה לראש הממשלה, והחזיק בתפקיד זה עד לשנת 1856. נפטר שנה לאחר מכן.
להרוג את הסבתא
להרוג את הסבתא היא סדרה טלוויזיונית ששודרה ב-Yes החל מה-20 בדצמבר 2015. יוצריה הם יוסי מדמוני, דוד אופק וליאור שפר.
הסדרה, קומדיה שחורה ומקברית, מספרת על אשה מבוגרת המתגוררת בביתה הישן ושמסביבה מוקמים פרויקטים ובניינים רבי קומות, אבל היא ממאנת לפנות את ביתה לטובת הקבלנים שמציעים לה סכומי עתק. ילדיה מנסים לשכנעה אך יודעים שזה לא יהיה אפשרי עד שתמות והם יוכלו לרשת את ביתה. בשלב מסוים פוקעת סבלנותם והם מנסים לקרב את קיצה של אמם, תוך כדי שהם נאבקים בינם לבין עצמם על הירושה שבדרך.
הסדרה זכתה לביקורות נלהבות, כשהפרשנות העיקרית ראתה בה מטפורה למצב קיומי בישראל של 2015, בה המסגרות החברתיות הולכות ומתפרקות, והערך היחיד שנותר הוא הרווח החומרי.
הסדרה זכתה בארבעה פרסי האקדמיה הישראלית לטלוויזיה לשנת 2015 בקטגוריות "הסדרה הקומית הטובה ביותר", "התסריט הטוב ביותר בסדרה קומית" (יוסי מדמוני), "הבימוי הטוב ביותר בסדרה קומית" (ליאור שפר ודוד אופק) ו"השחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית" (מירי אלוני).
בשנת 2017 שודרה גם בערוץ הראשון.
עלילה.
עונה ראשונה.
סבתא עליזה (מירי אלוני) מסרבת להצעה מפתה מהקבלן רגב שרעבי (אלי פיניש) להצעת מכירה בשווי 20 מיליון דולר, ובניה אינם מבינים את עקשנותה. לאחר מכן לבנה דוד (גל תורן) נולד בן זכר לאחר כמה בנות וזה נותן לו הזדמנות להוציא כסף מאמו לברית, לאחר שנתקל בעקשנות, מביים דוד פציעה כאשר עבד בעבודתו באוטו זבל, כשלטענתו זהו הקילה אך בבית החולים התברר שדוד עקר כבר תקופה ארוכה וילדיו אינם שלו. דוד מסיק מסקנה מהירה שאחיו שאול (רמי הויברגר) הוא זה שהכניס את אשתו אתי (סופיה אוסטריצקי) להיריון. דוד מגיע נסער לאמו וכאן נוצר סדק ראשוני בעקשנותה של אמו והיא מבטיחה לו פיצוי על עוגמת הנפש.
במשך העונה עקשנות האם עומדת למבחן כמה פעמים כאשר תמיד היא נוטה לאי כניעה לילדים. במשך הזמן דוד ושאול מסכמים על שיתוף פעולה להרוג את אמם ולהביא קץ להמתנה המורטת לכסף. דמות נוספת שמצטרפת לעלילה היא בת המשפחה רקפת שרעבי (ליהי קורנובסקי).
גבי ברון
גבי ברון (נולד בתל אביב ב-1942) הוא עיתונאי, שהיה בשנים 1969–2003 חבר מערכת "ידיעות אחרונות".
ביוגרפיה.
במקביל כיהן ככתב ב"קול ישראל" בשנים 1971–1972, כאחד מראשוני כתבי "גלגלי צה"ל", ובמשך 17 שנים ככתב סוכנות הידיעות הגרמנית בירושלים.
במהלך שנות עבודתו עסק 10 שנים בתחום כיסוי המשטרה, בתי המשפט, שטחי יהודה ושומרון, ועוד.
בהמשך, עסק בכיסוי משרד התיירות, משרד האנרגיה והתשתיות, עיריית ירושלים, משרד מבקר המדינה, ופעילות נשיא המדינה.
בעשור האחרון לעבודתו כעיתונאי (1993–2003) שימש ככתב הפרלמנטרי של "ידיעות אחרונות".
פאבל גגארין
פאבל פבלוביץ' גגארין (ברוסית: Павел Павлович Гагарин; 15 במרץ 1789, מוסקבה - 4 במרץ 1872, סנקט פטרבורג) היה פוליטיקאי ומדינאי רוסי, שכיהן כראש ממשלת רוסיה.
גגארין נולד בשנת 1789. אביו נפטר באותה השנה. לאחר שאמו מתה בשנת 1800, הוא ואחיו נשלחו להתחנך בפנימייה פרטית בבירת רוסיה, מוסקבה. בשנת 1809 החל לעבוד בשירות המדינה. בשנת 1831 הוא התמנה לסנאט, תחת שלטונו של ניקולאי הראשון.
היה ראש ממשלת רוסיה משנת 1865 ועד מותו בשנת 1872.
אדטו
ג'ובאני בנדטו פלאטי
ג'ובאני בנדטו פלאטי (באיטלקית: Giovanni Benedetto Platti, פדואה, אולי 9 ביולי 1697 – 11 בינואר 1763 בווירצבורג) היה אבובן ומלחין איטלקי.
חייו.
לא הרבה ידוע על חייו לפני 1722, אבל בוונציה למד מוזיקה וייתכן שבין מוריו היו פרנצ'סקו גספאריני, תומאזו אלבינוני, אנטוניו ויוואלדי, אנטוניו לוטי, אלסנדרו מרצ'לו או בנדטו מרצ'לו. בעיקר למד שירה, אבוב וכינור. אפשר שגם אביו, קרלו, שהיה נגן בבזיליקת סן מרקו, היה בין מוריו. ממכתבו של פאלאפוטי אל מרטיני עולה עוד, כי פלאטי נסע לפני שנת 1722 לסיאנה, שם הכיר את המצאתו האחרונה של ברתולומאו כריסטופורי, הפורטה-פיאנו, למד לנגן בו וחיבר סונאטות במיוחד לכלי זה.
בשנת 1722 הוזמן פלאטי לווירצבורג לעבוד כמוזיקאי בחצר הנסיך-בישוף של במברג ווירצבורג, יוהאן פיליפ פרנץ פון שנברן. הוא הכיר שם ונשא לאישה את תרזיה לאנגפריקנר, זמרת סופרן שילדה לו שמונה ילדים, שאחדים מהם היו מוזיקאים, אך לא נשאר זכר ליצירתם. פלאטי נשאר עד סוף ימיו בווירצבורג, כזמר, נגן וירטואוז ומלחין.
יצירותיו.
על פי השמועה, חיבר פלאטי כמה אורטוריות, שאף לא אחת מהן התגלתה. רק חלק מיצירותיו נערכו:
לקריאה נוספת.
Alberto Iesuè, Le Opere di Giovanni Benedetto Platti – Thematic Cathalog, Edizioni de I Solisti Veneti, Padova, 1999
פרוספקט (כתב עת)
פרוספקט (באנגלית: "Prospect") הוא כתב עת וירחון בריטי, העוסק בפוליטיקה, בכלכלה ואקטואליה עולמית, בעיקר בממלכה המאוחדת, באירופה ובארצות הברית. בנוסף על כך, ישנו עיסוק בסוגיות חברתיות, אמנות, ספרות, קולנוע, מדע, תקשורת, היסטוריה, פילוסופיה ופסיכולוגיה. המגזין נוסד באוקטובר 1995. המגזין נמנע מהבעת דעה פוליטית בנוגע לסוגיות ספציפיות.
המגזין קיבל תשומת לב עולמית באוקטובר 2005 כאשר פרסם רשימה של 100 האינטלקטואלים הציבוריים המשפיעים בעולם, שכללה את הבלשן האמריקאי נועם חומסקי, הסופר האיטלקי אומברטו אקו, הביולוג ריצ'רד דוקינס, הפסיכולוג סטיבן פינקר והעיתונאי כריסטופר היטצ'נס. המגזין ערך סקר בין קוראיו על האישיות שהשפיעה עליהם הכי הרבה. חומסקי היה המנצח בסופו של דבר. המגזין המשיך לעשות רשימות דומות במהלך השנים.
לאוריאן גיליארון
לאוריאן גיליארון (בגרמנית: Lauriane Gilliéron; נולדה ב-25 ביולי 1984) היא שחקנית ודוגמנית שווייצרית.
ביוגרפיה.