אברהם שרוני (2 באפריל 1918 - 30 באוגוסט 2012) היה קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה ששירת ביחידה 8200, הקים בה את מערך ההדרכה, וזכה בפרס ביטחון ישראל. הוא מחברו של מילון שרוני, מילון ערבי-עברי שיצא לאור בהוצאת משרד הביטחון.
ביוגרפיה.
שרוני נולד בבגדאד שבעיראק, בנם של דינה ומאיר שעשוע. אמו הייתה בתו של מנהיג הקהילה, הרב שמעון אגסי. למד בכותאב (תלמוד תורה) ובתיכון היהודי "שָמָש" אותו סיים בגיל 16 לאחר שהוקפץ כיתה פעמיים. ב-1931 היה ממקימי תנועת הנוער הציונית "אחיעבר". ב-1934 עלה לארץ ישראל עם חבריו, החבורה התמקמה במושבה רעננה ועסקה בנטיעה ועיבוד פרדסים. בפרוץ מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט הצטרף לארגון "ההגנה" והשתתף בפעולות הגנה מפני שבט אבו כישכ. לפרנסתו עבד כפועל בהנחת קווי תשתית וסלילת כבישים בשרון. עבר לקיבוץ אשדות יעקב ולימד ערבית בקיבוץ וביישובים סמוכים, ב-1937 עבר לטבריה ולימד ערבית ב"בית הספר התיכון בגליל" ובבית הספר העממי על שם הרמב"ם. ב-1938 שינה את שם משפחתו ל"שרוני". ב-1939 החל ללמוד בהתכתבות הנדסת חשמל במכון הבריטי לטכנולוגיית הנדסה (BIET).
ב-1942 גויס על ידי יגאל אלון למחלקה הסורית בפלמ"ח, שאלון עמד בראשה. עבר קורס אלחוט בצבא הבריטי ופעל במסווה בביירות ובדמשק. במהלך משימותיו בדמשק נתפס ונכלא בחשד לריגול אך שוחרר לאחר התערבות של הבריטים. בשובו לארץ ישראל למד שפה וספרות ערבית באוניברסיטה העברית בירושלים. לימד ערבית בתיכון "סליגסברג" בירושלים, בבית הספר הריאלי בחיפה ובתיכון בקריית מוצקין. במקביל הצטרף למנגנון הקבע של "ההגנה", שירת כמפקד חוליית האלחוט בירושלים ולאחר מכן מפקד חוליית ההאזנה בחיפה, שהאזינה לתקשורת שעברה דרך מרכזת הטלפונים הבין–לאומית שבעיר.
במלחמת העצמאות השתלטה "ההגנה" על תחנת הקשר הערבית בחיפה והמכשור במקום הביא לקפיצה ביכולות החוליה. שרוני הצליח לפענח שידורים מוצפנים של הצבא הירדני והצלחתו הביאה להעברתו למפקדת יחידת האזנה של צה"ל בבית האדום בתל אביב. הוא עסק בפענוח תשדורות הלגיון הירדני והצבא המצרי וייסד קורס הדרכה לחוליות האזנה ניידות. לאחר המלחמה מונה לראש מדור עיבוד בשירות מודיעין 2, בשנת 1952 שימש במשך שלושה חודשים ממלא מקום מפקד היחידה עד כניסתו לתפקיד של אברהם אילוני שסיים קורס קצינים. בשנות החמישים ייסד מערך קורסים קדם צבאיים בו למדו החניכים ערבית לקראת שירותם ביחידת ההאזנה, וטיפח את מערך מגמות המזרחנות בבתי הספר התיכוניים.
ב-1963 זכה צוות בראשותו ממדור "חיבור" ביחידה, שכלל גם את רס"ן שאול שמאי, רס"ן יצחק עמבר, רס"ן עזרא סופר ורס"ר זאב חוסני, בפרס ביטחון ישראל הודות לעבודתם המסורה שזיכתה את מערכת הביטחון להישגים חשובים.
ב-1963 מונה שרוני להקים את ענף ההדרכה ולרכז את פעולות ההכשרה ביחידה. הוא קידם את מערך הקורסים הקדם צבאיים, הקים תוכנית לימודים משולבת ערבית ומתמטיקה במסגרת העתודה האקדמית וקורסים להכשרת אלחוטנים, קציני בינה רשתית, מפענחי צפנים ומתרגמים. לאחר הקמת בה"ד 15 ייסד בו את ענף מקצועות. בסוף 1971 פרש משירות הקבע אך המשיך לשרת במילואים ביחידה.
לאחר שחרורו הקים באוניברסיטת תל אביב את היחידה להוראת ערבית למשרתי ציבור. ב-1976 פנה אליו אל"ם אפרים לפיד וביקש ממנו לעמוד בראש צוות הוצאה לאור של מילון ערבי-עברי, שנודע לימים כמילון שרוני. כתיבת המילון נמשכה מפברואר 1977 עד יולי 1980. עיכוב בניקוד המילים הביא לדחייה בהוצאתו לאור עד 1987, תחילה במהדורה ארוכה בת שלושה כרכים, וב-1991 במהדורה מקוצרת בת כרך בודד. גם לאחר הוצאתו לאור של המילון המשיך שרוני באיסוף מילים נוספות למילון, ובעשרים השנים שחלפו מאז צאתו לאור נוספו למילון כ-3,000 ערכים חדשים וכ-12,000 משמעויות חדשות לערכים קיימים.
בשנת 2008, בהגיעו לגיל 90, הועלה לדרגת אלוף-משנה.
ב-1950 נישא שרוני לעדנה גולומב, עולה חדשה מארצות הברית ששירתה אף היא ביחידת ההאזנה, ולזוג ארבעה ילדים.
קרן שרוני.
בשנת 2019 הוקמה ביוזמת המשפחה "קרן שרוני" על שמו במרכז למורשת המודיעין. בראש הקרן עמד תא"ל (מיל') ד"ר אפרים לפיד. מטרות הקרן הן לעודד אנשים ומעשים בתחומים של הוראת השפה הערבית לדוברי עברית במערכות החינוך וההדרכה בארץ; לקדם את ידע השפה הערבית ושפות מזרח-תיכוניות נוספות; לקדם את נושא המילונאות בשפות הערבית והפרסית ולהגיהן; לטפח פעילות יצירתית לשיפור תפעול המודיעין ועשייה אישית או קבוצתית שיש בה תרומה לקהילה בהקשר המודיעיני.
אירוע ראשון בו חולקו פרסים של הקרן נערך במרכז למורשת המודיעין ב-11 באפריל 2019. בראש חבר השופטים עמד תא"ל (מיל') ראובן ירדור והיו חברים בו פרופ' אליעזר שלוסברג, ד"ר חיים ניסים, וסא"ל (מיל') ז'קלין בן בסט. הזוכים בפרס היו פרופ' מנחם מילסון, האח יוחנן אליחי, המורה מנאל תתר עיסאוי, המורה יצחק רוטנשטרייך, ד"ר אתי אמויאל, וחן ראובני.
בפעם השנייה, ב-19 במאי 2021, חילקה הקרן ארבע מלגות, על פי המלצת חבר השופטים בראשות תא"ל (מיל) דני הררי, לגב' סונדוס אלחות, לד"ר אלון פרגמן, לרועי שלומי ולרות בן אבי על מפעל חיים. הם נבחרו לציון תרומתם לקידום החינוך וטיפוח השפה הערבית, הן במסגרת מערכת החינוך והן באקדמיה.
יו"ר הקרן עתה היא סא"ל (מיל') קרן בר, בוגרת יחידה 8200. הקרן מפרסמת אחת לשנה הזמנה להצגת מועמדות לקבלת המלגות.
שפות אבוריג'יניות
שפות אבוריג'יניות או שפות אוסטרליות ילידיות או שפות אוסטרליות (באנגלית: Australian Aboriginal languages או Australian languages הן מערכה (Phylum או Macrophylum) של שפות שדוברו או המדוברות בקרב האבוריג'ינים של אוסטרליה. מנקודת מבט בלשנית המונח אינו מתייחס למשפחת לשונות רגילה אלא למערכת שפות המדוברות בשטח גאוגרפי מוגדר. השפות האבוריג'יניות היו במקור כ-250 במספרן, בימינו כ-145 בשנת 2004 ו-120 בשנת 2014, והן מדוברות באוסטרליה ובעוד כמה איים קטנים סמוכים. הן מחולקות לעוד משפחות וקבוצות שונות.
סכנת הכחדה.
כמעט כל השפות האלה מאוימות על ידי תהליך הכחדה, שהתחיל עם עלייתה של השפה האנגלית האוסטרלית כשפת תקשורת כלל-אוסטרלית ועם אירועים של גירושים, מעשי אלימות, מגיפות והזנחה שבמהלך מאה וחמישים השנים הראשונות של התיישבות הלבנים באוסטרליה גרמו לדילדול ניכר של מספר האבוריג'ינים ביבשת.
נכון ל-2016, רק 5–6 שפות אבוריג'יניות מדוברות על ידי יותר מ-1,000 אנשים ולמחצית השפות האבוריג'יניות יש פחות מ--10–20 דוברים.
מדי שנה הולך וגדל מספר השפות האבוריג'יניות המצטרפות לרשימת השפות הנכחדות.
לפי נתונים משנת 2008 התקיימו באוסטרליה 220 שפות אבוריג'יניות, מתוכן 25 מדוברות כל אחת על ידי אדם אחד בלבד. לפי נתונים אחרים של הסקר הראשון של המכון האוסטרלי לשפות ילידיות משנת 2004 היו קיימות 145 שפות מדוברות, מתוכן 110 בסכנת הכחדה ו-18 "חזקות". כעבור 10 שנים, בסקר השני, מספר השפות החיות ירד ל-120, מתוכן רק 13 נראו "חזקות".
סיווג.
לפי סיווג מסורתי מחלקים את השפות האבוריג'יניות לתריסר משפחות ועוד כמה שפות בודדות. משפחת הלשונות בעלת התפוצה הרחבה ביותר היא זו של שפות פאמה-ניונגאן שדובריהן מפוזרים על כל שטח אוסטרליה פרט לצפון. משום כך, לצורך פישוט הסיווג ונוחותו, שאר השפות האבוריג'יניות מקובצות תחת המונח "שפות נון-פאמה-ניונגאן", כלומר שפות שאינן פאמה-ניונגאן.
קישורים חיצוניים.
of the World, Nineteenth edition. Dallas, Texas: SIL International 2016.
Doug Marmion, Kazuko Obata, Jakelin Troy "Community, identity, wellbeing:
the report of the Second National Indigenous Languages Survey" Australian Institute of Aboriginal and Torres Strait Islander Studies (AIATSIS), Canberra, Australia (2014)
עלית זקצר
ז'ול דאסן
ז'ול דאסן (באנגלית: Julius "Jules" Dassin; 18 בדצמבר 1911 - 31 במרץ 2008) היה שחקן, מפיק ובמאי קולנוע אמריקאי. החל את עבודתו בהוליווד, ולאחר שנכנס לרשימה השחורה של הוליווד עבר לאירופה.
קורות חיים.
נולד במידלטון שבקונטיקט, אחד משמונת ילדיהם של ברתה פוגל ושמואל דאסין, יהודים ממוצא אוקראיני ופולני. ב-1930 הצטרף למפלגה הקומוניסטית האמריקאית, וממנה פרש ב-1939 עם כריתת הסכם ריבנטרופ–מולוטוב. הוא שיחק בתחילה בתיאטרון יהודי ביידיש במחזות של שלום עליכם.
ב-1944 ביים את הרוח מטירת קאנטרוויל בו כיכב צ'ארלס לוטון.
דאסן החל לביים סרטי פשע אפלים בהוליווד והתפרסם בתקופה לאחר מלחמת העולם השנייה, אולם בגלל עברו הקומוניסטי הוא הוכנס לרשימה השחורה ונאלץ להפסיק לביים. סרטו האחרון בתקופה זו היה "לילה והעיר" (1950). לאחר שהיה מספר שנים ללא עבודה עבר לצרפת.
סרטו הראשון בצרפת היה "ריפיפי" (1955) כבמאי, שחקן ותסריטאי. עבור הבימוי בסרט זה זכה בפרס בפסטיבל קאן.
ב-1960 ביים ושיחק בסרט "רק בימי חול" ("Never on Sunday") עם מלינה מרקורי. הסרט הצליח מאוד ובעקבותיו נישאו שניהם. היא שיחקה בעוד סרטים שלו שהמוצלח מהם היה "טופקאפי" (1964).
ב-1968 ביים את הסרט "המלחמה על השלום".
ב-1970 מרקורי שיחקה בסרט שלו "הבטחה עם שחר" ביחד עם אסי דיין.
דאסן התאהב ביוון ובתרבותה ופעל להחזרת ממצאים ארכאולוגיים כמו שיש אלגין מבריטניה ליוון.
משפחה.
היה נשוי לכנרת היהודיה ביאטריס לאונר בשנים 1937–1962 ונולדו להם בן ושתי בנות. בנו הבכור היה השחקן והזמר ג'ו דאסן (1938–1980).