קו-אופ ישראל
הרולד ומוד
הרולד ומוד (באנגלית: Harold and Maude) הוא סרט קומדיה שחורה רומנטית אמריקאי משנת 1971.
התסריטאי קולין היגינס כתב את התסריט כעבודת גמר בפקולטה לקולנוע ב-UCLA. הוא העביר את התסריט לחברת פרמאונט וביקש לביים את הסרט. פרמאונט בחרה בבמאי האל אשבי והיגינס הסתפק בתפקיד אחד המפיקים. לאחר זאת כתב קולין רומן ומחזה בשם זה. הוא מתאר קשר בלתי אפשרי בן הרולד, בחור צעיר הנמשך למוות ומנסה להתנתק מאמו השתלטנית ובין מוד, קשישה בת 79 המלמדת אותו לחיות חופשי.
תחילה נכשל הסרט בקופות והפצתו הופסקה. הקהל לא קיבל בתחילה את ההומור השחור בסרט ואת קטעי ההתאבדויות של הרולד והסרט לא היה משופע בכוכבים מפורסמים. עם השנים הכירו בייחודו של הסרט והוא הפך לסרט פולחן בארצות הברית וב-1983 הוא הפך רווחי.
ב-1977 הוא נבחר לשימור על ידי ארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית בספריית הקונגרס.
רות גורדון הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב בקטגוריית פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי.
את המוזיקה והשירים בסרט חיבור קט סטיבנס שגם שר אותם. רות גורדון שרה את השיר "If you want to sing out, sing out..." שמשמעותו – עשה מה שאתה רוצה.
המחזה הועלה בתיאטרון באר שבע בתחילת שנות ה-70 עם ג'טה לוקה ודורון תבורי בתפקידים הראשיים. ב-1995 הועלה בתיאטרון בית ליסין עם ליא קניג ודודו ניב. ב-2015 הוא הועלה שוב בתיאטרון באר שבע עם ליאת גורן ותום אבני.
תקציר העלילה.
הרולד צ'ייסן (באד קורט) הוא בחור צעיר המתגורר עם אמו העשירה והשתלטנית המנסה לנתב לו את חייו. הוא נמשך למוות, אוהב ללכת להלוויות ולהתבונן במכוניות הקבורה. הוא מנסה להראות את התנגדותו לחיים הנכפים עליו על ידי ביום התאבדויות שונות: ביום תלייה, ירייה בראש, טביעה, שרפה, "קטיעת יד", חתכים בעור, חרקירי ועוד. את מכונית הפאר שקונה לו אמו ליום הולדתו הוא הופך למכונית קבורה. אמו מכירה את הפעולות שלו ואינה מתרגשת. היא מתעסקת רוב הזמן בבחירת כלות לבנה המופרע. המועמדות בורחות על נפשן לאחר שהרולד מדגים לפניהן את שיטות ההתאבדות שלו. היא מפגישה את הרולד עם פסיכיאטר ללא תועלת. היא מפגישה אותו עם דודו, גנרל גיבור קטוע יד שמנסה להשפיע על הרולד להתגייס ולשרת את מולדתו כמו נתן הייל, גם זה ללא תועלת.
באחת ההלוויות נפגש הרולד עם מוד (רות גורדון) בת שבעים ותשע הגרה בקרון ישן ובו חפצים שאספה בימי חייה ומשמשת לעיתים כדוגמנית עירום. עם הזמן מסתבר שהיא פליטה מאירופה שמספר של מחנה ריכוז חקוק על ידה. היא מלמדת את הרולד לנגן בבנג'ו ועל הפסנתר היא מנגנת ושרה לו: "אם אתה רוצה לשיר, תשיר, אם אתה רוצה להיות חפשי, היה חפשי".
מוד מסיעה את הרולד במכוניות גנובות ומתעמתת בהצלחה עם שוטרים שמנסים לעצור אותה. היא מלמדת את הרולד ליהנות מן החיים, לחיות את הכאן ועכשיו, והאהבה ביניהם פורחת.
אט אט מתהדק הקשר בן הרולד ומוד והופך לרומנטי. הרולד מארגן למוד יום הולדת שמונים בקרוואן. בסיום החגיגה מודיעה לו מוד שהחליטה שזה יהיה יום ההולדת האחרון שלה וכי לקחה כבר כדורים להתאבדות. הרולד מפנה אותה לבית חולים אבל לשווא.
בסצנה האחרונה של הסרט נראה הרולד נוהג במכוניתו לעבר צוק נישא מעל הים. המכונית מתרסקת אבל המצלמה עולה מתחתית הצוק למעלה ואז רואים את הרולד מנגן בבנג'ו את השיר שלימדה אותו מוד.
הרפובליקה הפאודלית של נובגורוד
קשלס
נשאת מלחם
לא מריר אבל משועמם
לא מריר אבל משועמם הוא אלבום הבכורה של להקת אולטראס.
האלבום יצא בשנת 2008, ומתוכו יצאו שני סינגלים.
עבדים ואדונים
עבדים ואדונים הוא אלבומה השני והאחרון של להקת אולטראס.
האלבום יצא בשנת 2011, ויחד איתו יצאו גם ארבעה סינגלים: מסיבת פרידה, סימן קטן, אני שלי ועבדים ואדונים.
יוסף נסים
יוסף נסים (נולד ב-18 בדצמבר 1946) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה. שירת בצה"ל קרוב ל-20 שנה בתפקידי פיקוד. במלחמת יום הכיפורים לחם בקרבות הבלימה במסגרת חטיבה 188 (חטיבת ברק) ברמת הגולן ונפצע קשה במהלך כיבוש החרמון כשהוביל את הטור המשוריין שתיגבר את חטיבת גולני. על חלקו בקרבות עוטר בעיטור המופת. הוא נשוי לדינה, ואב לשלושה ילדים.
ביוגרפיה.
יוסף נולד בתל אביב למשפחה שעלתה מיוון בשנת 1932. במהלך שירותו הצבאי סיים תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים באוניברסיטת בר-אילן, למד לתואר שני בניהול וכלכלה באוניברסיטה העברית. בהמשך סיים תואר שני בניהול מערכות בריאות באוניברסיטת בן-גוריון. בשנת 1985 סיים את שירותו הצבאי ופנה לעולם העסקים בו ביצע תפקידי שווק בחברת אלול טכנולוגיות. החל משנת 1990 שימש כמנכ"ל חברת סייפן מכשירי דיוק, אשר רכשה את חברת קרמירה אותה ניהל ביחד עם סייפן.
בשנת 1996 הצטרף למכבי שירותי בריאות במסגרתה ביצע 6 תפקידי ניהול בכירים הכוללים ניהול מחוזות, הקמת וניהול אגף הרכש, ניהול אגף משאבי אנוש וראש מחוז השרון בתפקידו האחרון. במשך למעלה מעשר שנים שימש כיו"ר ועדת המכרזים בנוסף על תפקידיו הניהוליים.
צה"ל.
במלחמת יום הכיפורים היה סגן מפקד גדוד 74 בחטיבה 188. לחם עם החטיבה ברמת הגולן בקרבות הבלימה הקשים. ב-21 באוקטובר פיקד על כוח הטנקים שהשתתף במבצע קינוח, המבצע לכיבוש החרמון מידי הסורים. במהלך הפעולה נפצע קשה. על פועלו במלחמה קיבל את עיטור המופת.
לאחר פציעתו הקשה במלחמת יום הכיפורים חזר לתפקידי מטה שונים במסגרת המטה הכללי וחיל השריון. שימש כנספח יבשה הראשון של צה"ל בשגרירות ישראל בוושינגטון ונטל חלק בצוות השיתוף פעולה אסטרטגי עם צבא ארצות הברית. במהלך שירותו במטכ"ל התמנה בין היתר כמפקד היחידה לשיתוף פעולה עם צבא ארצות הברית. במסגרת תפקידו ביצע תרגילים משותפים עם צבא ארצות הברית ושימש כמפקד מרכז ההתראה של צה"ל (כאיש מילואים) במלחמת המפרץ הראשונה.
זדנק אורבנק
זדנק אורבנק (בצ'כית: Zdeněk Urbánek; 1917, פראג - 2008, פראג), היה סופר, מסאי, מתרגם וחסיד אומות העולם מצ'כיה.
קורות חיים.
אורבנק למד פילוסופיה באוניברסיטת קארל בפראג ולאחר מכן היה עורך בהוצאה לאור. הוא היה חבר בקבוצה ליברלית, חסידת ההשכלה, קבוצה שהתכנסה סביב המשורר קמיל בדנר וכללה יהודים רבים.
בתקופת מלחמת העולם השנייה.
עם הקמת גטו טרזיינשטט בסוף 1941 נעצרו רבים מחבריו היהודים של אורבנק וגורשו לטרזיינשטט. אורבנק יזם משלוחי מזון לגטו. חבריו הלא-יהודים בפראג הסכימו לתרום ממכסות מזונם למטרה זו. אחד מחבריו שהיה בעל חווה, תרם מוצרי מזון אף הוא. אשתו של אורבנק, ורה, אפתה מאפים ליהודים אלה. בשנת 1942 החביא אורבנק זוג יהודים בביתו, עם בתם, למשך שלושה שבועות, עד שעברה המשפחה למסתור אחר.
בינואר 1945 הוצעדו אסירי מחנה קורצבך מאזור הגנרלגוברנמן שבפולין למחנה הריכוז גרוס-רוזן בצעדת מוות. מספר נשים נמלטו מצעדה זו והגיעו לפראג. אחת מהן, אניטה פשמסלרובה (Přemslerová), נפגשה עם מכר שלה מגטו טרזיינשטט. חבריו, מחוג הסופרים שהתקבץ סביב בדנר, הציעו לה לפנות לאורבנק. אורבנק קיבל אותה לביתו ללא היסוס, הסתיר אותה אף על פי שעונש מוות הוכרז על כל מסתיר יהודים, והעניק לה מזון ותמיכה רגשית. פשמסלרובה נותרה בביתו עד השחרור.
לאחר המלחמה.
לאחר המלחמה הפך ביתו של אורבנק לתחנת מעבר עבור ניצולי שואה רבים שחיכו להזדמנות ולאישור מהרשויות לחזור לבתיהם. הוא שב לעבוד בתור עורך בהוצאה לאור ולאחר מכן עבד במשרד המידע הצ'כי, בחברת הסרטים הלאומית הצ'כית ובתור מזכיר בוועדת הדרמטורגיה הרשמית הצ'כית. אחרי 1957 היה מתרגם וכותב מאמרים עבור העיתונות הצ'כית בנושאי תיאטרון. אחרי 1968 נאסר עליו להמשיך לכתוב. הוא המשיך לפרסם, אך כתביו הופיעו כשחבריו חתומים עליהם בתור המחברים. הוא המשיך לפרסם בעיתוני סאמיזדאט ובעיתוני גולים. בשנת 1977 היה אורבנק מהחותמים על צ'רטר 77 .
בעבודתו כמתרגם תרגם בעיקר ספרות אנגלית קלאסית (בכלל זה יצירות של דיקנס, שייקספיר וג'יימס ג'ויס).
אורבנק היה ידידו של ואצלב האוול. לאחר מהפכת הקטיפה התאפשר לאורבנק לפרסם בגלוי והוא מונה לרקטור באקדמיה לאמנויות הבמה של פראג.
הכרה.
בשנת 1992 הכיר יד ושם באורבנק בתור חסיד אומות העולם.
דיוואן (פירושונים)
נימפית
נימפית (שם מדעי: "Vanessa") הוא סוג פרפרים ממשפחת הנימפיתיים. הסוג מונה מיני פרפרים נפוצים כגון נימפית החורשף ("גבירה מצוירת") ונימפית הסרפד ("אדמירל אדום"), המתגוררים גם בארץ.
בספרות.
בספרות של ולדימיר נבוקוב "אש חיוורת" (1962) משוחח גיבור הספר על סוג הפרפרים נימפית, כדימוי לאשתו.
מלקולם מרלין
יוז'ף אנטל (האב)
יוז'ף אנטל (בהונגרית: Antall József; 1896, אורוסי שבמערב הונגריה - 1974, בודפשט) היה עורך דין, פוליטיקאי וחסיד אומות העולם מהונגריה.
אנטל הוא אביו של יוז'ף אנטל הבן, שהיה ראש ממשלת הונגריה הראשון לאחר .
קורות חיים.
אנטל לחם בשורות צבא האימפריה האוסטרו-הונגרית במלחמת העולם הראשונה. יחידתו הוכתה קשות והוא ניצל משבי בזכות משפחה פולנית שהסתירה אותו.
לאחר המלחמה חזר אנטל להונגריה. הוא למד משפטים ועבד במשרד הפנים ההונגרי.
בתקופת מלחמת העולם השנייה.
עם כיבוש פולין על ידי גרמניה בספטמבר 1939 ברחו אלפי פולנים להונגריה, בהם מאות יהודים. בשנים 1942 ו-1943 ברחו יהודים נוספים, בתקופה בה חוסלו גטאות פולין אך הונגריה עדיין הייתה בטוחה יחסית.