לאחר המלחמה נשאר פון לב ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באוקטובר 1920 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, ומקיץ 1921 הועסק כראש המטה במחלקה השנייה של הרייכסווהר בשטטין. בסתיו 1923 התמנה לראש מטה הדיוויזיה ה-7 של הרייכסווהר במינכן, והיה בכוח הצבאי שדיכא ב-1923 את הפוטש במרתף הבירה של היטלר. בשנת 1924 התמנה למפקד הגדוד ה-2 ברגימנט הארטילריה ה-7 (בוואריה). ב-1 בפברואר 1925 הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 בפברואר 1926 מונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-7 (בוואריה). ב-1 בפברואר 1928 מונה למפקד אגד הארטילריה ה-5 בשטוטגרט, וב-1 בפברואר 1929 הועלה לדרגת גנרל מיור. לאחר מכן מונה במקביל למנהיג אגד הארטילריה ה-7, וב-1 בדצמבר 1929 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. ב-1 בפברואר 1930 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-7 (הבווארית), ובמקביל מונה למפקד המחוז הצבאי השביעי, וב-1 באוקטובר 1933 מונה למפקד פיקוד הקבוצה השנייה בקאסל, וב-1 באפריל 1934 הועלה לדרגת גנרל חיל התותחנים.
היטלר לא חיבב את פון לב בגלל היותו קתולי מאמין וחוסר התלהבותו מהנאציזם, אבל העריך אותו מבחינה מקצועית, ובתחילת 1938 נאלץ פון לב לפרוש מהצבא. בסתיו 1938 גויס פון לב מחדש, ומונה למפקד הארמייה ה-12, עמה נטל חלק בכיבוש חבל הסודטים, ובמרץ 1939 לקח חלק בהשתלטות הגרמנית על צ'כיה.
מלחמת העולם השנייה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה מונה פון לב למפקד קבוצת ארמיות C והיה מפקד החזית המערבית בעת כיבוש פולין. כוחותיו המשיכו להיות במגננה גם במאי 1940 בתחילת המערכה על צרפת, אולם בהמשך הוא הצליח לפרוץ דרך קו מאז'ינו. על ניצחונותיו בצרפת קיבל פון לב את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל וב-19 ביולי 1940 הועלה לדרגת גנרל-פלדמרשל.
ערב מבצע ברברוסה קיבל פון לב את הפיקוד על קבוצת ארמיות צפון שכלל את ארמיית הפאנצר הרביעית (בשלב זה נקראה קבוצת הפאנצר הרביעית) של אריך הפנר והוטל עליו להתקדם לעבר לנינגרד ולכבוש אותה ואת כל האזור הבאלטי. בתחילה התקדמה המתקפה לפי התוכנית. החזית הרוסית התמוטטה ובתחילת ספטמבר הגיעו הגרמנים לפאתי לנינגרד. מפקד חזית לנינגרד בצבא הרוסי, וורושילוב, האמין שהכל אבוד והביע רצונו לצאת לקו הראשון בתקווה שייהרג. במקומו קיבל גנרל גאורגי ז'וקוב את הפיקוד על החזית ב 10 בספטמבר 1941, ותוך שלושה ימים הצליח לארגן את הגנת העיר ולמנוע את נפילתה. התנופה הגרמנית נעצרה והיטלר כינה את פון לב "סנילי וקתולי שאוהב יותר להתפלל מאשר להילחם". בינואר 1942 ביקש פון לב להשתחרר מפיקוד על החזית והיטלר קיבל את בקשתו ולא הטיל עליו כל תפקיד עד סיום המלחמה. רשמית נמסר שפון לב פרש מסיבות בריאותיות.
ב-1945 נעצר פון לב ונשפט במשפטי נירנברג לשלוש שנות מאסר. הוא שוחרר ב-1948 ובילה את שארית חייו עם משפחתו עד למותו בשנת 1956.
אידאולוגיה.
פון לב ממעט להציג את עמדותיו ביומנו. בכל זאת, בשיחה שתועדה ביומנו, הוא מתייחס לרצח אלפי יהודים בקובנה ואומר שאין לו כל שליטה על העניין ועדיף שיתרחק מעיסוק בנושא. על פי עדות במהלך משפטי נירנברג, הוא אמר בשיחת טלפון עם היטלר שחיילים גרמנים אינם יורים בנשים וילדים. הוא מחה בפני ולטר פון בראוכיטש על ההוראה לחסל קומיסרים קומוניסטים שייפלו בשבי, אולם בכל זאת הארמיות שלו לקחו חלק פעיל במאבק האידאולוגי של היטלר ובחיסול קומיסרים.
צ'אקר
BQM-74
דיזינגוף סנטר
דגל טזמניה
דגל טובלו
הרכב (כדורגל)
צליחת הכנרת
צליחת הכנרת היא אירוע השחייה במים פתוחים העממי הגדול והמתמיד ביותר בישראל. האירוע מתקיים בכנרת מדי שנה, בדרך כלל בספטמבר אוקטובר (מועד שבו כבר פחות חם אך עדיין לא יורד גשם), התאריך משתנה בכפוף לחגים וכדי שלא להתנגש באירועים אחרים של ספורט עממי. עד שנת 2016 התקיימו 63 צליחות מאורגנות.
בצליחת הכנרת יש שני מסלולים עממיים ושני מסלולים תחרותיים:
בדרך כלל המסלולים מסתיימים בחוף צמח, שבו יש במה שעליה מתקיים טקס חלוקת פרסים למנצחים ולצולחים הוותיקים. במקרים מסוימים המסלולים הסתיימו בחוף ירדן כנרת (צליחות 65, 66)
צליחה תחרותית.
צליחת הכנרת לרוחבה על ידי יחידים התקיימה בשנות ה-30 ובשנות ה-40 המוקדמות. בנובמבר 1942 יצאה לצליחת הכנרת עליזה וירץ, שעשתה את הדרך בארבע שעות ועשר דקות. ביולי 1943 התקיימה צליחה תחרותית ראשונה, שאורגנה על ידי הפועל ביוזמת שמריהו נאבל. את המסלול מעין גב לטבריה, שאורכו תשעה ק"מ, סיימו 23 מתוך 25 שחיינים, ראשון שבהם היה שמואל חדש שעשה את הדרך בזמן של 3:13:45 שעות. מבין הנשים שחתה ראשונה עליזה וירץ בהישג של 3:31:50 שעות. בשנת 1944 התקיימה הצליחה התחרותית השנייה במתווה עין גב - טבריה. במשחה השתתפו כמה עשרות שחיינים ושחייניות. התחרות התקיימה בשעות הבוקר על מנת לסיים את השחייה לפני התגברות הרוחות. באותה שנה שחו 38 איש מתוכם סיימו 35. אותם שיאנים מהשנה הקודמת זכו גם בפעם זו בתוצאות: גברים - 2:39:12 שעות ונשים - 3:10:18 שעות בצליחת הכנרת השלישית, שנערכה בשנת 1946 במסלול מעין גב לטבריה, הגיע במקום ראשון מחוגלה, ששנה קודם לכן הגיע במקום השני. לאורך השנים התקיימו בצורה ממוסדת תחרויות בצליחות הרוחב, שבהן השתתפו, וזכו, בעיקר טובי שחייני בריכות השחייה בישראל, ולעיתים גם אורחים מחו"ל.
לפני מספר שנים הונהגו על ידי איגוד השחייה בישראל תחרויות שחייה במים עמוקים בכנרת, ובשונה מכל שאר המשחים המתקיימים בכנרת, בתחרויות אלה אין צליחה, כי המסלול אינו צולח מחוף אל חוף - שחייה תחרותית זו היא בקו ישר לעבר מצוף במרחק מסוים מחוף צמח וחזרה לנקודת ההתחלה שהיא גם הסיום בצמח. בתחרויות אלה מוגדרות בדרך כלל כמה קטגוריות על פי גיל המשתתפים, וקיימת אפשרות בחירה אישית בין אורכי 2–3 מסלולי השחייה התחרותיים. תחרויות אלה נערכות בשנים האחרונות בצמוד בזמן ובמקום לצליחה העממית בכנרת, תוך הישענות על התשתית שממילא ממוקמת בצמח והקהל הרב שנוכח במקום, חלקו הגדול בהמתנה לצולחי המשחה העממי שעדיין במים.
צליחת הכנרת לאורכה.
בשנת 1944 צלח יצחק יחזקאל, שחיין הפועל תל אביב, את הכנרת לראשונה לאורכה מצמח לטבחה, מרחק של 22 ק"מ בזמן של 9:39:44 שעות. יחזקאל חזר על צליחה זו עוד פעמיים לפחות. צליחת אורך כזו נעשית כיוזמה אישית או צוותית, תמיד עם סירה ומלווה (אוכל ושתייה, עידוד ותמיכה), בהתמודדות סבלנית עם משטר רוחות משתנה וים גלי.
ב-23 באוקטובר 1954 צלחו שתי נשים ראשונות את הכנרת לאורכה מטבחה לדגניה א'. מלכה טננבאום, בת ה-19 סיימה ראשונה בזמן של 9:20:40 שעות. שנייה סיימה עדנה בורנשטיין בת ה-17 בזמן של 9:40 שעות.
ב-30 באוקטובר 2019, אבישג טורק השלימה חצייה כפולה של אורך הכנרת. טורק שחתה מרחק של 41 ק"מ מחוף אמנון לחוף צמח ובחזרה בזמן כולל של 14:54 שעות. זוהי החצייה הכפולה הראשונה שתועדה בכנרת.
הקפת הכנרת.
לראשונה נערכה שחייה קבוצתית שהקיפה את חופי הכנרת בשחייה במשך כשלושה ימים, מ-22 ועד 24 באוקטובר 2020. קבוצה של 16 שחייניות ושחיינים (בן אנוש, אודי אראל, דרור בלקין, עמי גינזבורג, עודד גרוס, אבישג טורק, שני מוסקונה, אורי סלע, אמנון סלעי, טל סנונית, דורון עמוסי, עדינה פאור, טל פרדמן, אורן קנדלמן, עודד רהב ולוק שטבון) הקיפה את הכנרת בשלושה ימים. ביום הראשון שחייה למרחק של 18.15 ק"מ מחוקוק דרך טבריה לבית ירח במשך 5:42:18 שעות. ביום השני שחייה למרחק של 16.8 ק"מ מבית ירח דרך האון לחוף לבנון במשך 5:44:49 שעות וביום השלישי שחייה למרחק של 13.5 ק"מ מחוף לבנון לחוקוק במשך 4:16:42 שעות.
הצליחה העממית.
הצליחה העממית של הכנרת החלה בסוכות 1954, ונערכת מאז מדי שנה. מראשיתה עודדה מינהלת הצליחה בעמק הירדן את עקרונות הספורט העממי כולל:
בצליחה העממית, הנערכת בשבת, יכולים המשתתפים לבחור לעצמם אחד משני מסלולי שחייה:
בשתי הצליחות הראשונות השתתפו כ-200 עד 250 שחיינים. עם השנים עלה מספר המשתתפים, מדי שנה בשנה, עד לשיא כל הזמנים של 10,600 משתתפים בשנת 1978. ב-15 שנותיה הראשונות של הצליחה העממית התנהל בכניסה למים במסלול הארוך, בחוף האון, רישום פרטני של כל צולח וצולח, וסימון הגעתו ביציאה מהמים בחוף צמח. זה איפשר שליטה ובקרה הדוקים על ידי מינהלת הצליחה. נוהג זה הופסק עם העלייה המשמעותית במספר המשתתפים, ומספר המשתתפים מוערך לפי נתוני ההרשמה של אלפי משתתפי הצליחה.
לאורך שנים רבות היוותה עצם ההשתתפות (ואפילו חד פעמית) בצליחה העממית בכנרת מעין סוג מובהק של מבחן התבגרות. עבור בני נוער רבים מכל רחבי ישראל היה זה, בהרבה מקרים, מבחן ראשוני לכושרם הגופני וליכולתם המנטלית להתמודד באופן עצמאי עם אתגר ספורטיבי כזה, אתגר שחייב הכנות ואימונים לפני הצליחה, וצילום מחויך ומאושר של "עשיתי זאת", עם מדליה על הצוואר ותעודת סיום הצליחה תחת בית השחי (והלחמנייה והשוקו שניתנו לצולחים). לא במקרה נבחר האייטם של הצליחות העממיות בכנרת להיות בין עשרת האייטמים המסמלים את התרבות וההווי בחברה הישראלית לדורותיה, בסדרת הטלוויזיה "אוצרים את המדינה" בהנחייתו של טל ברמן בחגיגות שנת ה-60 למדינת ישראל, מרץ-מאי 2008.