צ'מבוומבה עזבה את EMI ב-2001. לדברי הלהקה, הם קיבלו את כל מה שרצו מההתקשרות הזו. "הוצאנו אלבומים נהדרים, טיילנו בעולם, הופענו בתוכניות טלוויזיה, והרווחנו מלא כסף, שהרבה ממנו מסרנו הלאה או השקענו במטרות טובות".
כדי לחגוג 20 שנה לקיום הלהקה, ב-2002 יצרה הלהקה סרט תיעודי מחומרים מוסרטים משנות הפעילות שלהם. בהתחלה, הם התכוונו רק לייצר אוסף קליפים של שירים, אך הפרויקט התפתח, ובסוף יצא הסרט "Well Done, Now Sod off". השם נלקח מביקורת שפורסמה על הלהקה בתחילת דרכה, והסרט כלל תגובות של אוהדים כמו גם של שונאי הלהקה.
Mutt Records.
ב-202 הקימה הלהקה חברת תקליטים משלה, Mutt Records.
דרכה, הוציאה הלהקה את אלבומה ה-11, "Readymades", שערבב סימפולים ממוזיקת פולק עם מקצבי ריקוד. דרך Mutt, הלהקה גם הוציא את "Sic – Adventures in Anti-Capitalism", ספר שכלל את כתבים בנושאי פוליטיקה ומוזיקה מאת חברים ומכרים של חברי הלהקה.
גם ב-2002, הלהקה הקליטה את הפסקול לסרטו של אלכס קוקס," Revengers Tragedy". הפסקול יצא כאלבום ב-2003.
ב-2003, הוציאה הלהקה אלבום חידוש לאלבום הא-קפלה משנת 1988, "English Rebel Songs 1381–1914" מכיוון שהרגישו שהם כעת ווקליסטים יותר מנוסים ויכולים להיטיב יותר עם השירים.
ב-2004, הוציאה הלהקה את האלבום. האלבום כלל פחות סינתסייזר משני האלבומים הקודמים, אבל עדיין השתמש בהרבה סימפולים מגוונים, החל מצ'אנטים שבטיים, לקטעים מראיונות עם פרנק זאפה. האלבום כלל את אחת ההקלטות הראשונות של הקול האנושי, בה תומאס אדיסון מקריא את השיר Mary Had a Little Lamb. האלבום כבר כלל רמזים לכיוון שהלהקה תלך באלבומיה הבאים – מוזיקת פולק אנגלית.
No Masters.
בשנת 2005 לקחה הלהקה הפסקה מן מסבבי הופעות ופרויקטי הקלטות, ורק הרכב מצומצם שכלל את בוף ואלי, לו ווטס, ג'וד אבוט וניל פרגוסון המשיך להופיע בבריטניה ואירופה במהלך 2005 ו-2006. הרכב זה הקליט את האלבום "A Singsong and a Scrap", שיצא בסוף 2005 בלייבל No Masters. הם יצאו אחרי זה באלבום הופעות חיות," Get On With It", שהוקלטו במקומות שונים ברחבי בריטניה ב-2006.
ב-2006, נאטר כתבה דרמה מוזיקלית, Love and Petrol, אותה הלחין חברה ללהקה, הארי היימר, ואשר הוצגה בברדפורד. היימר ונאטר המשיכו לעבוד בתחום התיאטרון, ומאוחר יותר הרחיבו גם לרדיו וטלוויזיה.
ב-2007, צ'מבוומבה הופיעה בפסטיבל גלסטונברי. בתחילת השנה, הלהקה הודיעה שהיא עובדת על אלבום אקוסטי חדש בסגנון אחר מהרגיל. התוצאה הייתה "The Boy Bands Have Won", שיצא במרץ 2008. האלבום כלל 25 שירי פולק אקוסטיים.
ב-2009 הלהקה יצאה לסבב הופעות במחזה קומי שכתבו והפיקו, Riot, Rebellion &amp; Bloody Insurrection. מאוחר יותר באותה שנה, יצא אלבום נוסף, ה-15 של הלהקה, "ABCDEFG".
בספטמבר 2011, חברי להקה נוכחיים ולשעבר מחו כאשר UKIP השתמשה בשיר "Tubthumping" בכנס השנתי של המפלגה.
בתחילת 2012 יצא פסקול מחזמר מאת בוף ואלי, שכלל את כל חברי הלהקה מלווים את השחקנים במגוון כלי נגינה. בשני שירים השתתף המתופף הארי היימר כווקאליסט, ההופעה הווקאלית הראשונה שלו מאז 1986.
התפרקות.
ב-8 ביולי 2012 צ'מבוומבה הודיעה על החלטתה לפרק את הלהקה. באתר שלהם הם פתחו את הודעה במילים "אז זהו זה, זה הסוף. ללא יבבה, פיצוץ או הופעת איחוד." ההצהרה ציינה שהם ימשיכו בפרויקטים האינדיבידואליים שלהם, והסתיימה בזאת:
"אנו כמובן שומרים לעצמנו את הזכות לצוץ מחדש כצ'מבוומבה ולעשות משהו אחר לגמרי (אך בוודאי לא סבבי הופעות או הוצאת אלבום כל 2–3 שנים). אך למען האמת, זה לא מאוד סביר. שלושים שנים היינו שחצנים, סנובים, מצחיקים, מתנגדים, וסתם מוזרים. איזו זכות, וכמה כיף היה לנו."
בדצמבר 2012, צמבוומבה הופיעה בהופעתה האחרונה בבריטניה, הופעה שיצאה אחר כך כ-DVD היחיד של הלהקה, "Going Going". בהופעה הופיעו החברים דאז של הלהקה, בוף ואלי, ג'וד אבוט, ניל פרגוסון, פיל מודי, ולו וטס. הצטרפו אליהם כאורחים חברי להקה קודמים, כולל דנברט נובקון, אליס נאטר, הארי היימר, ודנסטן ברוס. הופיעו גם אמנים עמם הלהקה שיתפה פעולה במהלך השנים, כמו בלינדה אוהולי. הלהקה סגרה את קריירת ההופעות שלה עם שתי הופעות בינלאומיות נוספות.
כמה חודשים לאחר מכן, באפריל 2013, יצא למכירה מוקדמת EP בשם "In Memoriam: Margaret Thatcher". הוא הוקלט ב-2005, וניתן היה להזמינו מראש באתר האינטרנט, כאשר יישלח עם מותה של מרגרט תאצ'ר.
סרט דוקומנטרי.
ב-1 ביולי 2015 דנסטן ברוס התחיל Kickstarter כדי לממן סרט תיעודי בשם "I Get Knocked Down (The Untold Story of Chumbawamba)" שמספר את סיפור צ'מבוומבה מנקודת מבטם של חברי הלהקה השונים. הוא אסף יותר מהמטרה ששם לעצמו בפרויקט, של £40,000.
חברי הלהקה.
הרכב הלהקה התשנה לאורך השנים, כאשר בעיקר בשנים הראשונות תפקידים בלהקה היו פחות מוגדרים. חברי להקה רשמיים ומשתפי פעולה עיקריים כוללים:
ישכר יחזקאל ריגייו
יששכר יחזקאל ריגיו
יששכר יחזקאל רג'ו
יששכר יחזקאל רג'יו
עקומת פרידמן
במיילדות, עקומת פרידמן (באנגלית: Friedman curve) היא גרף המתאר את התקדמות הלידה אצל נשים ביחס לציר הזמן. העקומה פורסמה לראשונה על ידי הרופא האמריקאי עמנואל פרידמן (נולד ב-1926) בשנת 1954.
פרידמן יצר ייצוג גרפי של לידה אידיאלית שנותרה ידועה עד היום על שמו. הוא השתמש בגרף כדרך לתאר ולסכם את התוצאות של המחקר שעשה בהשתתפות 500 נשים אמריקאיות, והיה החוקר הראשון שבחן והציג נתונים מסוג זה.
בנתונים שהוצגו בעזרת הגרף נעשה שימוש נרחב בתחום הגינקולוגיה והמיילדות. גינקולוגים ומיילדות השתמשו בעקומה בעיקר להערכת התקדמות הלידה ומתן סיוע רפואי בהתאם.
העקומה מתארת את הדרך שבה אנשי רפואה רואים את הלידה ואינה מציגה תחושות וחוויות של הנשים בזמן הלידה.
תיאור הגרף.
ציר (x) על הגרף מתאר את משך הלידה בשעות. משך הזמן לאורך הציר נע בין 0 ועד 18 שעות. ציר (y) מציג את התרחבות צוואר הרחם אצל היולדת בסנטימטרים, וסקאלת הממדים נעה מ-0 עד 10 ס״מ. תוצאות המחקר הראו שההתרחבות ביחס לזמן ניתנות לייצוג על ידי קו הדומה בצורתו לאות s. במקביל מוצגת על הגרף גם הירידה של החלק המתקדם של העובר (בדרך כלל, הראש) בתעלת הלידה. התרחבות צוואר הרחם והתקדמות העובר מתרחשות בתוך פרקי זמן מוגדרים וקבועים.
שלבי הלידה.
תהליך הלידה חולק על ידי פרידמן לארבעה שלבים. פרידמן קבע לכל שלב משך זמן מקסימלי לפי תוצאות מחקרו. חריגה של שלב מסוים מגבולות הזמן שנקבעו לו עשויה להעיד על בעיה בתהליך הלידה. איבחון הבעיה יהיה תלוי בשלב הלידה שבו האישה נעצרה.
השלב הראשון.
השלב הראשון מתחיל כאשר צוואר הרחם מתחיל להתרחב ומסתיים ברגע שנוצרת התרחבות שלימה. במהלך השלב הראשון צוואר הרחם נהפך לרך יותר ומשופשף והוא נסוג לתוך החלק התחתון של הרחם. השלב הראשון מתחלק לשתי פאזות, לפי קצב התרחבות צוואר הרחם.
פאזה ראשונה.
בפאזה הראשונה נקראת גם השלב הלטנטי או הסמוי, ובמהלכה מתרחשת המחיקה והתחלת תהליך ההתרחבות של צוואר הרחם.
השלב הלטנטי יכול להמשך עד 18 שעות אצל נשים בלידה ראשונה ועד 10 שעות אצל נשים בלידה חוזרת.
שלב סמוי החורג מזמנים אלה עלול להיגרם כתוצאה משימוש מוקדם או מוגזם של תרופות הרגעה או משככי כאבים, תנוחה עוברית לא נכונה, או גודל עובר שאינו תואם לגודל האגן של האמא.
פאזה שנייה.
הפאזה השנייה נקראת גם פאזה אקטיבית, ובמהלכה התרחבות צוואר הרחם תהיה פעילה ומהירה יותר לעומת הפאזה הראשונה. בדרך כלל הפאזה השנייה מתחילה כאשר צוואר הרחם מגיע להתרחבות של 3–6 ס״מ. קצב ההתרחבות במהלך הפאזה האקטיבית עומד על 1 ס״מ לשעה אצל נשים בלידה ראשונה, וכ-1.2 ס״מ לשעה אצל נשים בלידה חוזרת. גם כאן, חריגה מקצב ההתרחבות הצפוי יכולה להעיד על בעיה בתהליך הלידה,כגון תפקוד לקוי של הרחם, תנוחה עוברית לא נכונה וחוסר פרופורציה בין גודל העובר לגודל האגן. תהליך ירידת העובר בתעלת הלידה מתחיל בשלב האקטיבי ולקראת סופו נעשה מהיר יותר.
השלב השני.
השלב מתחיל מרגע שצוואר הרחם הגיע לפתיחה מלאה (כ־10 ס״מ) ועד יציאת התינוק. במהלך השלב השני העובר ממשיך להתקדם ולרדת מהר יותר דרך תעלת הלידה. משך השלב השני הוא בדרך כלל 30 דקות עד 3 שעות אצל נשים בלידה ראשונה ו-5–30 דקות אצל נשים בלידה חוזרת. קצב התקדמות העובר דרך האגן במהלך השלב השני הוא כ-1 ס״מ לשעה אצל אישה בלידה ראשונה, ו-2 ס"מ לשעה אצל אישה בלידה חוזרת.
השלב השלישי.
השלב השלישי מתחיל לאחר לידת התינוק ועד יציאת השלייה. משך השלב השלישי יכול להמשך עד 30 דקות בקרב רוב הנשים גם בלידה ראשונה וגם בלידה חוזרת.
בשלב הזה חשוב לשים לב לשלימות השלייה ברגע יציאתה, על מנת להימנע מסיבוכים אצל היולדת בהמשך.
השלב הרביעי.
השלב האחרון בתהליך הלידה, מתחיל לאחר יציאת השלייה ועד התייצבות האישה. שלב זה יכול להמשך עד 6 שעות לאחר הלידה.
שימוש בעקומה.
מאז פרסום העקומה בשנת 1954, חוקרים בחנו מחדש את קצב ההתקדמות של העובר והתרחבות צוואר הרחם. הצורך בעדכון המידע הקיים ושיטות ההערכה עלה על הפרק כתוצאה מחידושים בדרכי טיפול ואבחון. החוקרים בוחנים מחדש את הקריטריונים המוצגים בעקומת פרידמן, על מנת להביא בחשבון שינויים במיילדות שחלו מאז שפורסמה העבודה המקורית. שינויים אלו כוללים למשל שימוש נרחב יותר בהרדמה אפידוראלית, ועלייה במשקל הממוצע של האמהות ושל התינוקות.
ואך נאכט
ואכנאכט
Run Run