גובהו של ההר 3,394 מטרים (ההר ה-31 בגובהו באלברטה), והוא מתנשא לגובה של 1,759 מטרים מעל מעבר קיקינג הורס הסמוך. ההר ממוקם בסמוך לכביש המהיר אייספילדס, 17 קילומטרים צפונית לעיירה לייק לואיז. ההר ממוקם מזרחית לעמק נהר בואו ודרומית מזרחית לאגם בואו.
היסטוריה.
שמו של ההר ניתן לו בשנת 1884 על ידי הגאולוג והחוקר ג'ורג' מרסר דוסון, והוא נקרא על שם הגאולוג ג'יימס הקטור, שהיה חלק ממשלחת פליסר.
הראשונים שטיפסו על ההר היו פיליפ ס. אבוט (Philip S. Abbot), צ'ארלס. אי. פיי (Charles Fay) וצ'ארלס ס. תומפסון (Charles S. Thompson) בשנת 1895.
מרדכי ליטווין
מרדכי ליטווין (בצרפתית: Mordechai Litvine; לעיתים נכתב Litvin; 1903, שאוולי, ליטא, רוסיה) – 1993, פריז, צרפת) היה מתרגם ומבקר ספרות ותיאטרון יידי פריזאי, משורר ומסאי. חתן פרס איציק מאנגר ליצירה ספרותית ביידיש (1973). תרגם ליידיש בעיקר מהספרות הצרפתית, וכן מרוסית ומגרמנית.
קורות חיים.
מרדכי ליטווין נולד בשנת 1903 בעיר שאוולי שבליטא (אז ברוסיה). קיבל בעירו חינוך יהודי חילוני, ולמד מדעי הרוח באוניברסיטאות קובנה וברלין. בעקבות עליית הנאצים לשלטון בגרמניה נתפס ובשנים 1934-37 ישב בבית כלא בגרמניה. בשנת 1939 הגיע לפריז, ובה חי עד מותו. בשנות הכיבוש הגרמני של צרפת פעל במסגרת המחתרת הצרפתית בדרום צרפת. לאחר המלחמה פעל במוסדות התרבות היהודיים הקומוניסטיים בפריז והשתתף בפרסומיהם. פרסם מסות ספרותיות וביקורת תיאטרון, וכן תרגומים לפרוזה ולשירה מן הספרות הצרפתית הרוסית והגרמנית, ובפרט יצירות קלאסיות. ב-1958 התרחק מהחוגים הקומוניסטיים.
בסוף שנות ה-60 פרסם ספר תרגומים מוערים מן השירה הצרפתית (כרך נוסף הופיע באמצע שנות ה-80). כעשור לאחר מותו הופיע, ב-2003, הופיע בהוצאת הספרים ה. לייוויק בישראל קובץ מתרגומיו מהספרויות הצרפתית, הרוסית והגרמנית.
ליטווין נפטר בשנת 1993 בפריז בתום מחלה ארוכה וקשה.
ארכיונו שמור בספרייה הלאומית.
מ. ליטווין
מ' ליטווין
מרדכי ליטוין
קרחון הקטור
קרחון הקטור (באנגלית: Hector Glacier) הוא קרחון הממוקם בשטח הפרק הלאומי באנף, בהרי הרוקי הקנדיים בפרובינציית אלברטה שבקנדה. הקרחון נמצא על המדרון הצפוני של הר הקטור והוא משתרע צפונה; שטחו כ-3 קמ"ר.
היסטוריה.
בשנת 1938, חלק גדול של הקרחון נשבר והוא כיסה את העמק שתחתיו בקרח בעומק של 60 מטרים. גל הקרח שזרם הרס כל מה שנקרה בדרכו, וזה אירוע מפולת הקרח השנייה הידועה שאירעה בהרי הרוקי הקנדים.
מקור השם.
הקרחון, כמו גם הר הקטור ואגם הקטור קרויים על שם ג'יימס הקטור, חוקר טבע שהיה מראשוני חוקרי הטבע שחקרו את האזור.
ליטווין
ליטווין (בכתב לטיני: Litvin, Litwin; ברוסית: литвин) הוא שם משפחה שפירושו "ליטאי".
ליטוין
ליטבין
חסיון עיתונאי
חיסיון מקורות
אש נגד-סוללות
אש נגד-סוללות (מכונה לעיתים אש נגד-סוללה; בראשי תיבות: אש נ"ס; באנגלית: Counter-battery fire) או אש מנגד, הוא מונח המתאר פעילות צבאית התקפית, לרוב ארטילרית, המכוונת לפגיעה במערכי האש הארטילריים של האויב (תותחים, משגרי רקטות מרגמות וכו'). מטרת האש נגד-סוללות היא שיתוק ודיכוי מאמץ האש של הצד האחד באמצעות שימוש באש מהצד השני. לפי נאט"ו, אש נגד-סוללות היא "אש המסופקת לצורך הרס או נטרול מערכת סיוע האש של האויב".
צעדי נגד.
כוחות ארטילריים הסופגים אש נגד-סוללות נוקטים שורה של אמצעי התגוננות על מנת לסכל את מאמצי האויב לפגוע בהם:
הספרות הסינית
הספרות הצרפתית
הספרות הגרמנית
הספרות הרוסית
הספרות השווייצרית
ספרות שווייצית
הספרות השווייצית
הספרות היפנית
הספרות האנגלית
הספרות האפרו-אמריקאית
הספרות האנגלית העתיקה
הספרות הערבית
הספרות הקנדית
דחיסות לקסיקאלית
טייטס
צְמוּדוֹנִים (טייטס, מאנגלית "Tights"; הגיה שגויה: "טייץ") הם מכנסיים העשויים חומר גמיש וצמודים לגוף.
המילה צמודונים חודשה באקדמיה ללשון העברית בשנת תשס"א (2001) בעקבות הצעות שהגיעו מן הציבור. במילה מכנסיים, שמקורה בתנ"ך, יש סיומת זוגי על שם שני חלקי הבגד שאליהם נכנסות הרגליים. לעומתה במילה צמודונים (טייטס) נבחרה סיומת הרבים הרגילה.
המונח "טייטס" מתייחס למספר סוגים שונים של ביגוד. הצורה המודרנית (החל משנות השישים של המאה ה-20) מתייחסת לביגוד נשי בדרך כלל, מבד גמיש כלשהו ובגזרה צמודה לגוף.
טייטס הם חלק ממגמת האופנה המתרחבת בשנים האחרונות של שימוש בבגדים שנועדו במקור לספורט בלבד, לא רק לפעילויות ספורט אלא גם כלבוש יומיומי ואופנתי מה שהפך לנורמה חברתית ברחבי ארצות הברית.
היסטוריה.
טייטס בצורות שונות ותחת שמות שונים נלבשו במהלך מאות השנים האחרונות על ידי אנשים, הן נשים והן גברים, על מנת לספק חום והגנה.
הטייטס שעוצבו כמכנסיים נפרדים לכל רגל, נלבשו על ידי גברים באירופה במאה ה-13 עד המאה ה-16 (תקופת הרנסאנס).
אלו היו סוג של טייטס כמו גם סוג אחר של מכנסיים גבריים שגברים נהגו ללבוש בסקוטלנד. כמו כן טייטס כאלו שעוצבו כמכנסיים נפרדים לכל רגל העשויים מעור צבי, נלבשו על ידי אינדיאנים. פריט לבוש זה גם אומץ על ידי ציידים ובתקופות מאוחרות יותר גם על ידי אנשי הרים.
בוקרים נהגו ללבוש טייטס שהיו עשויים מעור צבי על מנת להגן על עורם מפני סדקים שנגרמו בעקבות רכיבה ממושכת, בלאי של המכנסיים, על מנת להגן מעקיצות חרקים, קרציות, הכשות נחשים ועוד.
במקומות רבים ברחבי העולם, במיוחד במדינות קרות כמו רוסיה או קוריאה, גברים ונשים המשיכו ללבוש טייטס העשוי מחומרים מחממים, למשל צמר, עד ימינו אלו, לעיתים קרובות בנוסף לשכבה החיצונית, על מנת לשמור על חום.
במאה ה-18 המונח התייחס בדרך כלל לביגוד שלבשו גברים באותה התקופה. פריט לבוש זה היה בדרך כלל עשוי מבד עבה כלשהו או מעור, ועטף את הרגל עד אזור הקרסוליים.
במאה ה-19 המונח התייחס לרוב לבגדי תינוקות שהותאמו לביגוד עליון כמו גם לביגוד עשוי עור או צמר שנהגו ללבוש באותה תקופה חיילים וציידים.
הטייטס חדרו לתחום אופנת הנשים בשנות השישים של המאה ה-20, והושפעו מביגוד שנלבש על ידי רקדנים.
עם התרחבות השימוש בבדים סינתטיים ובדי לייקרה ועליית הפופולריות של ספורט אירובי, הטייטס נעשו עוד יותר אופנתיים בשנות השבעים והשמונים של המאה ה-20, ובסופו של דבר עשו את דרכם גם לתחום אופנת הרחוב.
טייטס באופנה המודרנית.
טייטס בצורה המודרנית של מכנסיים צמודים, באורך מלא או באורך הקרסול, עשו את דרכם לאופנה כבר בשנות השישים של המאה העשרים ונלבשו לרוב עם חגורות גדולות ובשילוב של נעלי עקב או נעליים בסגנון נעלי בלט שטוחות.
טייטס לרוב עשוי מבד המשלב ניילון ולייקרה (הרכב הבד הנפוץ הוא 90% ניילון ו 10% לייקרה) נועד במקור לשמש כלבוש אופייני במהלך פעילות גופנית. החל משנות השמונים של המאה העשרים טייטס נכנסו לאופנה היומיומית ונחשבים גם לבוש רחוב אופייני.
הטייטס גם חדר לאופנת הרחוב תחת השפעת הסרט "פלאשדאנס" בשנות השמונים.
בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 מכירות של טייטס עלו מאוד ולמעשה עקפו בכמויות מכירות של ג'ינס בחלקים רבים של ארצות הברית. בעשור זה היה נפוץ מאוד המראה של טייטס עם חולצות בגזרה רחבה וסוודרים גדולים.
בשנת 2005 הטייטס חדר לתחום האופנה הגבוהה, במיוחד בתרבות האינדי ונהיה מאז לפריט לבוש פופולרי שנהוג ללבוש אותו בשילוב פרטי לבוש שונים כמו: סוודרים, מכנסי ג'ינס, חצאיות מיני, חצאיות משובצות, מכנסיים קצרים, שמלות ועוד.
הטייטס הוא גם פריט המהווה נקודת השקה בין אתלטיות ואופנת פנאי. במאי 2015 דורגה חברת נייקי כמותג מספר אחת בעולם בדירוג המותגים השנתי של חברת המחקרים מילוורד בראון לא רק בתחום הספורט אלא גם בתחום האופנה. בעקבות כך צוטט נשיא נייקי טרבור אדוורדס: "טייטס הם הג'ינס החדש (...) נשים משלבות יותר בין ריצה, אימון, כושר ולייף סטייל. הן אינן צריכות לבחור בין מוצר פונקציונלי וטכני לאופנתי. הדברים הללו נשזרים זה בזה".
ציטוט זה מביא לידי ביטוי את אופייה של מגמת הערבוב בין בגדי ספורט לאופנה.
תהליך השילוב בין התחומים בא לידי ביטוי בשיתופי פעולה בין מעצבי על לחברות ספורט, וכן באימוץ גזרות וחומרים שפותחו בטכנולוגיות מתקדמות בידי מותגי יוקרה ואופנת הרחוב. כמו כן פרזנטורים רבים מתחומי המוזיקה והאופנה יצרו שיתופי פעולה בנושא: הזמרת, השחקנית ומעצבת האופנה ריהאנה חברה למותג הספורט הגרמני פומה, הזמר פארל וויליאמס חבר למותג אדידס, הזמרת ביונסה חברה למותג טופ שופ ליצירת מותג ספורט ועוד.
טייטס לגברים.
גם גברים החלו ללבוש טייטס לעיתים קרובות יותר בשנים האחרונות כביגוד תחתון וגם עבור פעילות גופנית כגון: הליכה, טיולים ועוד.
בשבוע האופנה בסתיו 2007 הוצגו קולקציות שכללו טייטס עבור גברים.
התקהלות בבעלי חיים
יהדות אורתודוקסית מודרנית
Hummingbird
יהודית סגל שטולצר
יהודית סגל שטולצר (20 במאי 1904 - 1 בדצמבר 1990) הייתה אדריכלית ישראלית. בין שאר עבודותיה, השתתפה וזכתה בתחרות אדריכלית לתכנון בית הכנסת הגדול בחדרה למרות ההתנגדויות לתכנון בית כנסת על ידי אישה.
תולדות חייה.
יהודית סגל נולדה בעיר מליטופול בליטא. ילדותה ונעוריה עברו עליה בברלין אותה נאלצה לעזוב עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914. עבר עם משפחתה לעיר קובנה שם למדה בגימנסיה העברית בשנים 1921–1924. מעיון בתעודת הבגרות הכתובה בשפה העברית ובשפה הליטאית, ניתן לדעת שהייתה תלמידה מוכשרת בתחומים ההומאניים וגם בריאליים.
שלטה בכמה שפות - רוסית, ליטאית, צרפתית, גרמנית ולטינית.