במלחמת העולם השנייה נפגעה טורקווה קשה. ב-20 באוקטובר 1944 נכבשה העיר על ידי הסובייטים. כוחות גרמניים נסוגים הרגו כמה חיילים סובייטים. כשמצאו הסובייטים את הגוויות, הם חשבו שהמקומיים הם האחראים על כך, ולכן רצו להצית את העיר. מועצת העיר הצליחה למנוע זאת, אך רק במחיר שוד רכוש המוני על ידי הסובייטים.
יהודים.
בתקופת מלחמת העולם השנייה היו בטורקווה פחות ממאתיים יהודים - כאחוז מכלל האוכלוסייה. עשרות מהם גויסו לשירות העבודה בשנת 1942. רובם נספו.
עם הכיבוש הגרמני במרס 1944 נאסרו מספר יהודים מהעיר בקישטרצ'ה וגורשו לאושוויץ. במאי 1944 הוקם גטו בעיר, וביוני רוכזו יהודי הגטו בבית חרושת לסוכר בסולנוק. בחודש זה גורשו יהודי טורקווה עם יהודים אחרים שרוכזו במקום זה למחנה שטרסהוף ולאושוויץ.
ערים תאומות.
לטורקווה ברית ערים תאומות עם:
אלאן אבל
אלאן אבֶּל (באנגלית: Alan Abel 6 בדצמבר 1928 - 25 באפריל 2020) היה
מתופף ונגן כלי הקשה אחרים, מחנך למוזיקה וממציא כלי נגינה. הוא היה נגן עמית ראשי בכלי ההקשה בתזמורת פילדלפיה משנת 1959 עד פרישתו בשנת 1997. רבים רואים בו את המורה החשוב ביותר לכלי הקשה במחצית השנייה של המאה ה-20; הוא לימד בטמפל יוניברסיטי משנת 1972. המצאותיו של אבל כוללות כמה משולשים מיוחדים במינם המקובלים מאוד בשימוש וכן לתוף בס, המאפשר לתלות את הכלי באמצעות גומיות.
ביוגרפיה.
ילדות ולימודים.
אבל נולד בהובארט, אינדיאנה בשנת 1928. בגיל שבע, התחיל ללמוד נגינה בכלי הקשה. הוא למד אצל קלארנס קרלסון בבית הספר רוי נאפ ואחר, מ-1947 עד 1951, אצל האסקל האר וויליאם סטריט בבית הספר איסטמן למוזיקה, שם סיים בתואר לביצוע וניגן במשרה חלקית עם התזמורת הפילהרמונית של רוצ'סטר.
קריירה.
אחרי גיוס לצבא ונגינה עם תזמורת חיל האוויר של ארצות הברית בשנים 1951–1953, ניגן עם הפילהרמונית של אוקלהומה סיטי מ-1953 עד 1959. ב-1959 היה לחבר בתזמורת פילדלפיה ושם נשאר עד תום הקריירה שלו בשנת 1997. בשנת 1972 התמנה לנגן עמית ראשי בכלי הקשה.
בשנת 1998 צורף ל"היכל התהילה של אגודת אמנויות ההקשה". ב-2012, הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד במוזיקה מאת הקונסרבטוריון למוזיקה של ניו אינגלנד.
אבל לימד גם באוניברסיטת רטגרס, אוניברסיטת רווואן ואוניברסיטת טמפל.
כלי נגינה.
לקודמו של אבל בתזמורת פילדלפיה, ג'יימס ולריו, היה משולש בנוי לפי הזמנה, שעמיתיו למקצוע חמדו. אחרי שהמשולש היה בהשאלה אצל אבל במשך שנתיים, הוא המציא דרך לשחזור הצליל הייחודי שלו ויצר את "המשולש של אלאן אבל", העושה שימוש במטיל של פליז מצופה כרום.
ייחודו של המשולש בצליל העילי העשיר שלו.
אבל המציא גם את המתלה לתוף בס בתחילת שנות ה-60', וייצר אותו בעצמו עד 2013, אז העביר את הייצור לאנדרו רימר, שסיפק קודם לכן את התופים. במתקן זה תלוי תוף הבס על טבעת מסתובבת. מתלה תוף הבס נמצא בשימוש ברוב התזמורות הסימפוניות בארצות הברית, ויצרני תופים רבים ברחבי העולם מעתיקים את הרעיון ומחקים אותו.
מותו.
אבל מת ב-25 באפריל 2020, מסיבוכים של קוביד-19.
צוערי פודולסק (סרט)
צוערי פודולסק (ברוסית: Подольские курсанты; שווק במדינות המערב בשם The Final Stand) הוא סרט מלחמה רוסי. עלילתו מבוססת על אירועים אמיתיים שהתרחשו באוקטובר 1941, כאשר גדודים משולבים של צוערי פודולסק יצאו להגנה על בירת המדינה, מפני הגייסות הגרמניים ומבוסס על סיפורם של בוגרי בית הספר לחיל הרגלים וארטילריה בפודולסק, שהוקם בשנים 1939–1940 והשתתפו בקרבות של מלחמת העולם השנייה.
הסרט תוכנן לצאת לאקרנים ביום הניצחון, 9 במאי 2020, אך בשל התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה הפצתו לבתי הקולנוע נדחתה ל-4 בנובמבר 2020. אירוע הקרנת הבכורה נערך ב-29 באוקטובר 2020.
רקע.
לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, הצבא הגרמני פורץ את ההגנה של הכוחות הסובייטיים, ומוסקבה ניצבת על סף סכנה עם התקדמות הנאצים אל העיר. 3,500 צוערים שסיימו את לימודיהם בקורסי ארטילריה ובתי ספר לחי"ר, נשלחים להגן על מאלויארוסלב כדי לחסום את הדרך לגרמנים המתקדמים. לאחר שהגיעו ליעדם, צוערי פודולסק מתבצרים בעמדותיהם ובולמים את המתקפה הנאצית במשך כמה ימים, כשהם מכים את כוחות האויב פעמים רבות והורסים את הטנקים שלהם. המשימה שלם הייתה להחזיק את מקטע אילנסקי במשך שבוע - עד שהעתודות הצבאיות והתגבורות יגיעו ממעמקי ברית המועצות.
ב-16 באוקטובר 1941 הצליח הצבא הנאצי לפרוס מחסומים על מקטע אילינסקי ולחסל כמעט את כל הצוערים המגינים על גבולותיה. למחרת, עמדת הפיקוד הועברה ללוקיאנובו, שם הם הגנו על האזור עוד יומיים. לאחר שהגרמנים הקיפו את הבסיס שלהם, הצוערים ששרדו הצליחו לצאת מהכיתור ולסגת אל עמדות הצבא הסובייטי, שהתקרב לנהר נארה ועברו שם לעמדת מגננה. כעבור חמישה ימים חזרו הצוערים לבתי הספר שלהם, שם המשיכו את לימודיהם. צוערי פודולסק הפכו לגיבורים.
עלילה.
הסרט מתחיל בימים האחרונים של שנת 1941, כאשר, אלכסנדר "סשה" וורונוב, בוגר בית היתומים, מגיע לבית הספר למודיעין במוסקבה. שם פוגש סשה את חבריו החדשים - גנה, נדיה וקוליה, שאינם חושדים עדיין כי יחד עם וורונוב יגלו סוכן חשאי שגויס על ידי הגרמנים. כשהמלחמה מתחילה והבחורים לומדים בחריצות את סודות ענייני הצבא 12 שעות ביום, זה לא מונע מהם מלהתאהב, לריב ולברוח מבית הספר.
בסתיו 1941 התקרבו צבאות גרמניה למוסקבה. הצוערים של בית הספר הארטילרי בפודולסק נשלחים כדי להגן על בירת המולדת - עכשיו הם התקווה היחידה. אלה תלמידי בית הספר של אתמול, שעליהם בכל מחיר לרסן את ההתקפה הפשיסטית על העיר לפני הגעת תגבורות של הצבא הסובייטי. עכשיו אלכסנדר וחבריו, יחד עם צוערים אחרים, יצטרכו לבצע את המוטל עליהם ולהוכיח את עצמם כבוגרים מוצלחים.
הפקה.
הסרט הופק בשיתוף פעולה עם מושל מחוז מוסקבה, אנדריי וורוביוב, מושל מחוז קלוגה אנטולי ארטאמונוב ומנכ"ל חברת המטלורגיה של הרי אורל אנדריי קוזיצין.
הצילומים נערכו מאוגוסט עד נובמבר 2018 במחוז המשנה פודולסק שבמחוז מוסקבה ובמחוז קלוגה. סצינות של הימים טרם תחילת המלחמה צולמו באחוזת איוואנובסקיה בפודולסק, כאשר סצינות הקרב העיקריות צולמו במתחם הקולנוע Voyenfilm-Medyn, בו שוחזרו קרבות גדולים במיוחד של קו ההגנה של אילינסקי. הפרויקט נתמך על ידי משרד התרבות של הפדרציה הרוסית, משרד ההגנה של רוסיה, המשרד למצבי חירום והסתייע בסיוע מומחים מהארכיון המרכזי של משרד ההגנה של הפדרציה הרוסית.
Toosie Slide
Toosie Slide הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר הקנדי דרייק. השיר יצא לאור ב-3 באפריל 2020, על ידי חברות התקליטים ריפבליק רקורדס ו-OVO סאונד, כסינגל השני מתוך המיקסטייפ Dark Lane Demo Tapes.
רקע וכתיבה.
ב-29 במרץ 2020 העלה אושיית הרשת "טוסי" קליפ בו הוא וחבריו מבצעים אתגר הריקוד העונה לשם "Toosie Slide", תוך שחלק מהשיר מתנגן ברקע. הקליפ הפך לוויראלי לאחר שהועלה לרשת החברתית טיקטוק. כמו כן, שיתף טוסי את הקליפ ברשתות חברתיות אחרות. לאחר מכן, שקל מעורבות אפשרית על ידי דרייק.
השיר הופק על ידי המפיק הטורקי-שווייצרי אוזן ירדים, הידוע בשם הבמה או זי, שלפני כן שיתף פעולה בשנת 2018 עם טראוויס סקוט ודרייק תוך שהפיק את הלהיט "Sicko Mode". בשנת 2019, הוא עבד עם דרייק בשנית תוך שהפיק את השירים "Omerta" ו- "Gold Roses". כמו כן, רגע לפני יציאתו של "Toosie Slide", הפיק או זי שיר נוסף של דרייק, "Life Is Good", שהקליט דרייק יחד עם פיוצ'ר. כמו ברוב ההפקות שלו, או זי עושה שימוש נרחב ב"היי-האט" ותוף סנר בשיר. השיר מכיל גם תוף בס המלווה את הפזמון.
בשיר מופיעים מספר רב של אזכורים לזמר מייקל ג'קסון. דרייק אמר כי "כשעשיתי את השיר הזה לראשונה, דיברתי רק על הליכת הירח, אבל טוסי יצר לזה ריקוד. לא ידעתי שזה יהיה שיר ריקוד כזה".
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב הרשמי של דרייק ב-3 באפריל 2020. בקליפ ניתן לראות את דרייק רוקד את ריקוד ה-Toosie Slide באחוזתו בטורונטו, המכונה "השגרירות" עם מסיכה וכפפות, תוך שהוא נמצא בהסגר בעקבות מגפת הקורונה, שהתרחשה בתקופת יציאת השיר. בסוף הקליפ, נראה הראפר מחוץ לביתו. כמו כן, בקליפ מופיעה מחווה לשחקן הכדורסל המנוח קובי בראיינט.
נכון לאפריל 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-75 מיליון.
הצלחה.
השיר הופיע בבכורה במקום הראשון במצעד בילבורד הוט 100 ב-18 באפריל 2020, מה שהפך את דרייק לאמן השני שהציג למצעד שלושה שירים שהופיעו בבכורה במקום הראשון, כאשר הראשונה שעשתה זאת הייתה מריה קארי. כמו כן, השיר היה לשיר השביעי של דרייק שהגיע למקום הראשון במצעד. השיר זכה להצלחה רבה גם בישראל, כאשר הגיע למקום הראשון במצעד שירי הספוטיפיי הישראלי השבועי ובמצעד הרשמי של גלגלצ, למקום ה-4 במצעד השבועי של מדיה פורסט.
נכון לאפריל 2020, פורסמו כ-3.7 מיליון סרטונים ברשת החברתית טיקטוק בהם נכלל השיר, תוך שאחד מהם צולם על ידי הזמר ג'סטין ביבר והגיע ל-22 מיליון צפיות. ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי הגיע השיר ללמעלה מ-184 מיליון השמעות.
ביוני 2020, מגזין בילבורד כלל את השיר ברשימת "50 השירים הטובים ביותר עד כה של שנת 2020".
קרחון ליב
קרחון ליב (באנגלית: Liv Glacier) הוא קרחון תלול בהרי המלכה מוד, בחוף דופק שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 64 קילומטרים. מוצאו של הקרחון ברמת הקוטב, דרומית-מזרחית לפסגת ברנום;
הקרחון מנקז את רמת הקוטב, זורם בעמק תלול לכיוון צפון דרך הרי המלכה מוד; ונשפך אל מדף הקרח רוס, בין מאייר קרייגס ופסגת מוריס שבהרי דאנקן.
היסטוריה.
גילוי הקרחון.