פוטיוס הוא אחד האישים המפורסמים ביותר בהיסטוריה של האימפריה הביזנטית. כאחד האנשים המלומדים ביותר בתקופתו, ומוערך - אפילו על ידי חלק מיריביו ומעליליו - כתאולוג הפורה ביותר של זמנו, הוא זכה לתהילתו בזכות חלקו בעימותים כנסייתיים, וגם בזכות האינטלקט שלו ועבודתו הספרותית.
הביבליותקה.
עבודתו החשובה ביותר של פוטיוס היא ה"ביבליותקה" המפורסמת שלו, או ה"מיריוביבלון" (Myriobiblon), אוסף קטעים ותקצירים מתוך 280 כרכים של סופרים קלאסיים (בדרך כלל מצוטטים כקודקסים), שחלק נכבד מהחיבורים המקוריים שלהם אבד. עבודה זו עשירה במיוחד בקטעים שנכתבו על ידי סופרים היסטוריים.
מלומדים מסוימים שיערו שהביבליותקה קובצה בבגדאד בזמן שליחותו של פוטיוס בחצר בית עבאס, מאחר שרבים מהחיבורים המוזכרים צוטטו לעיתים נדירות במה שמכונה תקופת החושך הביזנטית (בסביבות השנים 630–800), והיה ידוע שהעבאסים התעניינו בחיבורי מדע ופילוסופיה יווניים. אולם מומחים של תקופה זו בהיסטוריה הביזנטית הראו שפוטיוס לא יכול היה לקבץ את הביבליותקה שלו בבגדאד, מאחר שהוא מציין בפירוש בהקדמה שלו וגם בהערה, שכאשר למד על מינויו למשלחת, הוא שלח לאחיו סיכום של ספרים שקרא לפני לכן, "מאז הזמן בו למדתי להבין ולהעריך ספרות", כלומר מאז נערותו. בנוסף לכך, העבאסים התעניינו רק במדע, פילוסופיה ורפואה יווניים; הם לא תרגמו היסטוריה, רטוריקה או חיבורים ספרותיים אחרים; הם גם לא תרגמו סופרים נוצרים קדומים של הכנסייה. אולם רוב החיבורים בביבליותקה נכתבו על ידי סופרים אלה, ורוב הטקסטים החילוניים בביבליותקה הם היסטוריות, חיבורים דקדוקיים או ספרותיים, בדרך כלל רטוריים יותר מאשר מדע, רפואה או פילוסופיה. הדבר מצביע עוד יותר על כך שרוב החיבורים לא יכלו להיקרא על ידי פוטיוס בזמן ששהה באימפריה העבאסית.
לפוטיוס אנו חבים על כמעט כל מה שיש בידינו מאת קטסיאס, ממנון מהראקליאה, קונון, הספרים האבודים של דיודורוס סיקולוס, וכתביו האבודים של אריאנוס. תאולוגיה והיסטוריה כנסייתית גם הן מיוצגות במלואן, אך שירה ופילוסופיה עתיקה כמעט ואינן. נראה שהוא לא חשב שזה נחוץ לעסוק בסופרים האלה, שכל אדם משכיל מכיר אותם באופן טבעי. הביקורות הספרותיות בדרך כלל מצטיינות בשיפוט חד ועצמאי, והקטעים המצוטטים שונים זה מזה באופן מהותי באורכם. ההערות הביוגרפיות הרבות נלקחו ככל הנראה מעבודתו של הסיכיוס ממילטוס .
חיבורים אחרים.
ה"לקסיקון", שיצא לאור מאוחר יותר מה"ביבליותקה", היה כנראה ברובו עבודתם של כמה מתלמידיו. הוא נועד להיות ספר עזר להקלת קריאתם של סופרים קלאסיים ודתיים עתיקים, ששפתם ואוצר המילים שלהם היו מיושנים. במשך זמן רב, כתבי היד היחידים של ה"לקסיקון" היו "קודקס גליאנוס" (Codex Galeanus), שעבר אל הספרייה של טריניטי קולג' (קיימברידג'), ו-"Berolinensis graec. oct. 22" בברלין, שניהם לא היו שלמים. אולם ב-1959, לינוס פוליטיס מאוניברסיטת תסלוניקי גילה כתב יד שלם במנזר במערב מקדוניה, קודקס "Zavordensis 95".
עבודתו התאולוגית החשובה ביותר היא ה"אמפילוכיה", אוסף של כ-300 שאלות ותשובות על נקודות קשות בכתבי הקודש, שהופנו לאמפילוכיוס, הארכיבישוף של קיזיקוס. עבודות דומות אחרות הן מחקרו ב-4 ספרים נגד המניכאיזם והפאוליכיאניזם , ומחלוקתו עם הלטינים על נביעת רוח הקודש. פוטיוס גם כתב מכתב ארוך של עצות תאולוגיות למומר החדש בוריס הראשון שליט בולגריה. מכתבים רבים אחרים שרדו גם הם.
פוטיוס הוא גם הכותב של שני מכתבי הדרכה בשלטון, הממוענים אל בוריס-מיכאל מבולגריה (Epistula 1, ed. Terzaghi) ואל לאו השישי (Admonitory Chapters of Basil I).
בר הסמכא הראשי אודות חייו של פוטיוס מתקופתו, הוא אויבו המר, ניקטאס הפפלגוני (Nicetas the Paphlagonian), הביוגרף של יריבו איגנאטיוס.
סיכון מיוחס
באפידמיולוגיה, סיכון מיוחס (Risk differences, RD /Attributable risk, AR) הם מדדי קשר המבוססים על הפרש אבסלוטי בין מדד הסיכון של הקבוצה החשופה למדד הסיכון של הקבוצה הלא חשופה ומבטאים את תוספת הסיכון האבסלוטית לתוצא הנקשר לחשיפה נתונה.
הנוסחא הנפוצה לסיכון מיוחס היא הנוסחא לסיכון מיוחס בחשופים (AR exp):
formula_1
שבה (R+) הוא שיעור ההיארעות בקרב החשופים ו- (R-) הוא שיעור ההיארעות של המחלה בקרב הלא חשופים. ARexp מודד את התוספת של המקרים באוכלוסייה החשופה שהוא בעודף בהשוואה ללא חשופים.
כש- AR גדול מ-1, הגורם הנבדק הוא גורם מסכן וכש- AR קטן מ-1 הגורם הנבדק הוא גורם מגן.
אחוז הסיכון המיוחס (AR exp%).
כשה- AR מחושב אז אחוז הסיכון המיוחס (AR exp%) בחשופים יכול להיקבע ע"פ הנוסחא הבאה:
formula_2
פיתוח מתמטי של הנוסחא:
formula_3
כאשר RR הוא הסיכון היחסי.
כאשר האירעות המחלה נמוכה (מחלות נדירות), ניתן להשתמש ביחס הסיכויים (OR) כמדד ל- RR ולכן:
formula_4
סיכון מיוחס באוכלוסייה (AR pop).
סיכון מיוחס באוכלוסייה (ARpop) זהו מדד חשוב לקביעת מדיניות בתחום הבריאות הציבורית. מדד זה מעריך את תוספת הסיכון למחלה באוכלוסייה הכללית, אשר נקשרת לחשיפה הנחקרת. המדד מחושב כהפרש בין הסיכון למחלה בלא חשופים והסיכון למחלה בקרב האוכלוסייה הכללית (שמכילה גם את החשופים וגם את הלא חשופים).
formula_5
כאשר (R-) הוא שיעור ההיארעות בקרב הלא חשופים ו- Rpop זהו הסיכון למחלה באוכלוסייה.
הסיכון למחלה באוכלוסייה Rpop תלוי בסיכון בחשופים, בסיכון בלא חשופים ובשכיחות החשיפה באוכלוסייה (Pe) ע"פ הנוסחא הבאה:
formula_6
כש- ARpop מחושב, אז אחוז הסיכון המיוחס באוכלוסייה (ARpop%) יכול להיקבע ע"פ הנוסחא הבאה:
formula_7
כאשר שכיחות החשיפה באוכלוסייה גבוהה, שיעור ההיארעות באוכלוסייה יהיה דומה לזה שבחשופים:
formula_8
ולכן,
formula_9
בית ת'אני
בית ת'אני (בערבית: آل ثاني, אאל ת'אני) הוא בית המלוכה הקטרי, הבית מגיע במקור משבט נוודים שנקרא בַּנוּ תמים.
היסטוריה.
המשפחה נוסדה בפוואירית' אך ביססה את שלטונה בדוחה. בשנת 1848 הגיעו לעיר הבירה משפחת ת'אני ובראשם מוחמד בן ת'אני. לאחר מותו של אביו, ת'אני, מוחמד הפך למנהיג של השבט. המשפחה ביססה את שלטונה באמצעות הבריתות שקשרה עם המדינות השכנות, ביניהן ערב הסעודית ואפילו בריטניה. מוחמד לא הספיק להיות אמיר קטר משום שהכירו באוטונומיה למדינה רק לאחר נתינת הסמכות לבנו.
שליטים.
רשימת שליטים ואמירים:
רוברטו אבלאי
רוברטו אבלאי (בספרדית: Roberto Aballay; נולד ב-22 בנובמבר 1922 בבואנוס איירס שבארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים.
אבלאי נולד בבואנוס איירס שבארגנטינה. הוא החל את הקריירה המקצועית שלו במועדוני הכדורגל הארגנטינאים ריבר פלייט, ארחנטינוס ג'וניורס ובאנפילד. לאחר מכן עבר לאסטוריאס מליגת העל המקסיקנית, איתה זכה באליפות מקסיקו, וסיים כמלך שערי הליגה עם 40 שערים ב-24 הופעות. הוא זכה בתואר שחקן השנה של CONCACAF לשנת 1945. לאחר מכן חזר לארגנטינה ושיחק בסן לורנסו. בהמשך עבר לשחק בגנואה מהסרייה א' במשך עונה אחת, ממנה עבר לצרפת ושיחק ב-FC נאנסי ובמץ. הוא סיים את הקריירה שלו באלג'יר מליגת העל האלג'יראית.
צ'איטניה
הרא קרישנה (פירושונים)
גשר הברזל
גשר הברזל (באנגלית: The Iron Bridge) הוא גשר החוצה את נהר סוורן, הגשר נמצא בעיירה איירונברידג' שבשרופשייר, הממלכה המאוחדת.
גשר הברזל הוא הגשר הראשון בעולם שנבנה מברזל יציקה, ונחשב למונומנט של תעשייה שהחלה באזור. הגשר נבנה בשנת 1779 על מנת לחבר את העיירה התעשייתית ברוסלי עם עיירת המכרה הקטנה מדלי ועם המרכז התעשייתי המתפתח של קולברוקדייל. העבודות לבניית הגשר הסתיימו ב-2 ביולי 1779, אך הוא נפתח רק ב-1 בינואר 1781.
גובהו של הגשר הוא כ-30 מטרים, אורכו כ-60 מטרים והוא שוקל כ-384 טון.
היסטוריה.
בשנת 1709 שרופשייר הפכה למרכז תעשייה ונהר סוורן שימש כנתיב המסחר, אך היה צורך בגשר שיחבר בין שני הצדדים ומצד שני יהיה גבוה מספיק כדי שספינות יוכלו לעבור מתחתיו.
בשנת 1773 האדריכל תומאס פארנולס פריצ'רד הציע לבנות גשר מברזל יציקה, אחרי ניסיונות עיצוב קודמים של גשרי עץ ואבן. בשנת 1775 הוטל על אברהם דרבי השלישי להתחיל לבנות את הגשר, והוא נפתח ב-1781.
בחודש יולי 1783 נבנה קיר באורך של כ-32 מטר על מנת למנוע החלקה מהגשר לנהר.
ב-24 באוגוסט 1902, התמוטט מעקה באורך 9.1 מטר לנהר, אך הגשר המשיך להיות בשימוש כלי רכב והולכי רגל.
בשנת 1943 הגשר הוכרז כמונומנט בריטי רשום ונסגר לתנועת כלי רכב.
אתר מורשת עולמית.
הגשר הויא חלק מאתר המורשת העולמית התרבותי של עמק איירונברידג', שהוכרז על ידי אונסק"ו בשנת 1986. לפי קריטריונים 1, 2, 4, 6.
מתוך ההכרזה: "איירונברידג' ידועה בעולם כסמל של המהפכה התעשייתית. יש בה את כל המרכיבים שתרמו להתפתחות המהירה של האזור התעשייתי הזה במאה ה-18. החל במכרות עצמם וכלה במסילות הברזל. התנור רם שבקולברוקדייל הוא תזכורת להמצאת הקוק. גשר הברזל על נהר הסוורן היה גשר הברזל הראשון בעולם, והייתה לו השפעה רבה להתפתחות בתחומי הטכנולוגיה והארכיטקטורה".
קו טלפון אדום
קו טלפון אדום הוא קו תקשורת להעברת שיחת טלפון אוטומטית אל יעד שהוגדר מראש ללא צורך בפעולה נוספת מצד המשתמש מלבד הרמת השפופרת. דוגמה לכך הוא טלפון המחייג אוטומטית לשירותי-חירום בהרמת השפופרת. כיוון שלא נדרשת פעולה נוספת על ידי המשתמש, מכשיר קו אדום אינו כולל חוגה או לוח מקשים.
קו אדום למקרי חירום.