בסכ"ה רעידת האדמה גרמה לנזקים נרחבים ביותר בסן-פרנסיסקו ובמחוזות שמצפון, מדרום וממזרח לה. מדובר במחוזות "אלאמדה" , סן-מטאו, סנטה קלרה, סן-בניטו , סנטה-קרוז , ומונטריי. 12,000 בתי מגורים ו- 2,600 בתי עסקים נהרסו. נזק רב נגרם לדרכי תחבורה ראשיים: 8 כבישים מדינתיים ובין-מדינתיים ניזוקו קשה, וצריך היה להרוס קטעים מהם ולסלול מחדש. מדובר בכביש 80 ; כביש 880 ; כביש 17 ; כביש 280 ; כביש 101; כביש 480 ; ו-כביש מס' 1, חלקם מן המפורסמים שבכבישי העולם עקב היותם כבישים נופיים מומלצים במדריכי טיולים רבים. גם מערכות הרכבות: הלאומית, המדינתית והמקומית ניזוקו ושדות התעופה, אך לתיקונן נדרשו ימים בודדים ואפילו שעות, להבדיל מהכבישים. האזור כולו עשיר בגשרים המגשרים מעל גופי המים הרבים המאפיינים אותו. רבים מהם נזקקו לחיזוק מיוחד בפני רעידות האדמה הבאות - סיבה נוספת למשך הזמן הארוך שנמשכו עבודות השיקום בתחבורה היבשתית.
ג'ורג'ו סומר
ג'ורג'ו סומר (בגרמנית: Giorgio Sommer; 1834, פרנקפורט – 1914, נאפולי) היה צלם גרמני, מחשובי הצלמים באירופה במאה ה-19.
סומר פתח סטודיו לצילום בשווייץ. בשנת 1856 העביר את הסטודיו שלו לנאפולי, איטליה, ויצר שותפות עסקית עם אדמונד בהלה, בעל סטודיו לצילום ברומא.
השניים זכו בפרסים רבים על עבודתם:
לונדון-1862, פריז-1867, וינה-1873, נירנברג- 1885 ואף מונו לצלם את ויטוריו אמנואלה השני, מלך איטליה.
השותפות התקיימה עד 1874. לאחר פירוק השותפות כל צלם פעל בנפרד, וסומר פתח ארבעה סטודיואים נוספים במקביל.
השפעת מגפת הקורונה על מערכת החינוך
מגפת הקורונה השפיעה על מערכות חינוך ברחבי העולם והובילה לסגירות כמעט מוחלטות של בתי ספר, אוניברסיטאות ומכללות. מרבית הממשלות ברחבי העולם סגרו באופן זמני את מוסדות החינוך בניסיון למנוע את התפשטות המגפה. בסוף אפריל 2020, 1.725 מיליארד תלמידים (כ-90% מכלל התלמידים בעולם) מ-190 מדינות שהו בביתם. עם הזמן הסתמנה מגמה של מעבר ללימודים חלקיים.
סגירת בתי הספר השפיעה על תלמידים, מורים ומשפחות, והיו לה השלכות כלכליות וחברתיות. ברחבי העולם, סגירת בתי הספר האירה סוגיות חברתיות וכלכליות שונות, למשל שחיקת מורים, הלוואות סטודנטים, תשתיות ללמידה מרחוק, העדר ביטחון תזונתי ואובדן קורת גג. בנוסף נשירה, זמינות שירותים לילדים עם מוגבלות ומשפחותיהם ופגיעה בהכנסה של משפחות בעקבות סגירת מוסדות החינוך והצורך לטפל בילדים בבית. השלכות אחרות היו התמודדות של תלמידים ומורים מקבוצות הסיכון לנגיף והתמודדות של חלק ממחלימי מחלת הקורונה עם לונג קוביד.
השפעת הקורונה על מערכת החינוך היא חלק של השפעת מגפת הקורונה על ילדים.
בעולם.
ינואר-פברואר 2020.
סין הייתה המדינה הראשונה שבה התפרץ הנגיף. בסוף ינואר, הוחלט לסגור את מוסדות החינוך במדינה. כך גם קרה במונגוליה השכנה. במהלך פברואר, אנשים הנושאים את הנגיף הגיעו למספר מדינות מחוץ לסין. כחלק ממדיניות הריחוק החברתי, החלו להסגר בתי ספר במדינות שבה התפשט הנגיף. בקוריאה הדרומית, נסגרו בתי הספר. בסוף פברואר, נסגרו רוב בתי הספר והאוניברסיטאות באיראן. אחרי 3 ימים, הודיעה יפן על סגירת כל בתי הספר בשטחה.
מרץ.
מספר המדינות שסגרו את מוסדות החינוך הלך וגדל. בתחילת החודש, נסגרו מוסדות לימוד ב-13 מדינות ו-290.5 מיליונים לא שהו בבית הספר. עשרה ימים אחר כך, 39 סגרו באופן גורף את בתי הספר וב-22 מדינות נסגרו בתי ספר על ידי השלטון המקומי, המדינות או המחוזות. בסוף החודש מספר המדינות שסגרו את בתי הספר בצורה גורפת עלה ל-124. 90 אחוז מתלמידים שהו בביתם. היו בתי ספר פתוחים במדינות כמו שוודיה, טייואן, סינגפור וגם במספר מדינות בארצות הברית. מחוזות במערב סין שנפגעו פחות מהנגיף החלו להחזיר תלמידים לבית הספר בתחילת החודש. ב-9 במרץ החליטה ספרד לסגור בתי ספר ואוניברסיטאות באזור ויטוריה. באמצע מרץ, הוכרזה סגירת בתי ספר ברבות ממדינות אירופה לשבועיים לפחות. למשל, פולין, אירלנד, איטליה וסלובקיה הן בין המדינות שסגרו את בתי הספר והאוניברסיטאות. בסוף מרץ החליט ראש ממשלת בריטניה בוריס ג'ונסון לסגור את בתי הספר בממלכה.
אפריל.
בגלל גל שני של נדבקים, ב-3 באפריל הודיעה סינגפור על סגירת כל בתי הספר ברחבי עיר-המדינה. באמצע החודש, פעוטונים, גני ילדים ובתי ספר יסודיים נפתחו מחדש בדנמרק, המדינה הראשונה שעשתה זאת באירופה. תלמידי חטיבות הביניים והתיכונים המשיכו בלמידה מרחוק לפחות עד 10 במאי. באותו יום, התחדשו הלימודים רק בכמחצית מהאזורים ובכ-35% מבתי הספר בקופנהגן. עד 20 באפריל היו צפויים להתחדש הלימודים בכל מוסדות החינוך במדינה. היו הגבלות כמו שמירת מרחק. היו הורים שחששו מהחזרה לבתי הספר.
בסוף החודש, מדינות באירופה החלו להחזיר את ילדיהן למוסדות החינוך כחלק מאסטרטגית היציאה שלהן ותוך קיום כללי התנהגות. לפי ניתוח של משרד החוץ, מדינות צפון אירופה העדיפו להחזיר את הילדים הצעירים לבתי הספר במטרה לאפשר יציאת הורים לעבודה או בשל חוסר האפקטיביות של למידה מרחוק בגילאים אלה. מדינות מרכז אירופה (גרמניה, אוסטריה) העדיפו להחזיר את תלמידי בתי הספר התיכונים שמסיימים את לימודיהם בשביל להשלים בחינות בגרות ולתלמידים שלפני בחינות מעבר מחטיבה לחטיבה. מדינות אחרות נקטו גישה משולבת. בטייוואן מערכת החינוך הושבתה לתקופה קצרה וחזרה במלואה לפעילות, תחת כללים קפדניים. בחלק מהמדינות יכלו ההורים להחליט אם לשלוח את ילדיהם לבתי הספר. בשל הצורך להקטין את מספר התלמידים בכיתה והחשש מהתפרצויות נקודתיות, מערך הלמידה מרחוק המשיך להיות חלק ממערכת הלימוד. המדינות רכשו לשם כך אמצעים (תוכנות, מחשבים), מכינות תוכניות לימוד וביצעו הדרכות למורים. בצ'כיה הוחלט להחזיר ללימודים את בתי הספר היסודיים, חטיבות הביניים ואף המכללות אך בשיטה מיוחדת בה התלמידים והצוות החינוכי נפגשים רק לצורך הכוונה ועזרה בחומר הנלמד ושיעורים פרטיים. באורוגוואי נפתחו ראשונים בתי ספר כפריים בגלל גודלם הקטן.
בסין, פורסם מסמך ארוך ומפורט העוסק בחזרה ללימודים באוניברסיטאות. לפי המסמך, מלבד במקרים חריגים הסטודנטים באוניברסיטאות יידרשו להישאר סגורים בשטח הקמפוס והמעונות, כדי לא לייבא פנימה את הקורונה. בתי ספר באזורים שונים נפתחו חלקית, כששאר התלמידים המשיכו ללמוד מרחוק. תאריך הפתיחה של בתי הספר בכל מקום השתנה בהתאם לנסיבות.
מדינות הצהירו על מועדי חזרה שונים. בצרפת פרסמה הממשלה כי תלמידים יחזרו ללמוד ב-11 במאי. עם זאת על פי מדגם שבדק את הורי התלמידים הלומדים במערכת החינוך במדינה אמרו כי הדבר רעיון לא טוב ואף הצהירו כי לא ישלחו את ילדיהם מחשש שידבקו בנגיף. באוסטרליה בוצע מחקר הבודק את רמת ההידבקות אצל תלמידים בבית ספר במדינת ניו סאות' ויילס על מנת להחזיר את שגרת הלימודים. בניו זילנד החליטה הממשלה המקומית לפתוח מחדש את מערכת החינוך ובעיקר את מוסדות החינוך לגיל הרך החל מ-29 באפריל - להורים שצריכים לחזור לשגרת עבודה, לעומת זאת באיטליה הוחלט להפעיל את מערכת החינוך במדינה רק ב-1 בספטמבר מחשש לקושי בתהליך הלמידה במהלך חודשי הקיץ.
מאי ואילך.
בתחילת מאי בתי ספר ברוב מדינות העולם נותרו סגורים. חוקרי הבנק העולמי טענו שבמדינות מתפתחות ועניות, לתלמידים הפגיעים ביותר "יש פחות הזדמנויות ללמידה בבית...". נוסף על כך, הם טענו ש-"...הזמן שלהם מחוץ לבית הספר עשוי להכביד כלכלית על הוריהם שנאלצים להתמודד עם מציאת מסגרת שתטפל בהם כדי שהם יוכלו להמשיך לעבוד". כמו כן, נטען שחלק ניכר מאותם ילדים איבדו את הארוחה המזינה היחידה שלהם עקב הפסקת פרויקטי הזנה שונים בבתי הספר. זאת גם לפי ארגון ה-WFP המהווה חלק מהאו"ם. בחלק מהמדינות הנחשלות, אבל לא רק בהן, אבדן העבודה של ההורים בצירוף סגירת בבתי הספר עלולים להסליל חלק מהילדים והנוער לעזוב את המסגרות החינוכיות ולסייע בפרנסת המשפחה. מצבם של אותם ילדים ונערים היה תלוי בתוכניות הסיוע שבוצעו במדינות השונות וגורמים נוספים.
ב-6 במאי, תלמידי י"ב בעיר ווהאן, שבה התפרץ הנגיף לראשונה, חזרו לכיתות אחרי 3 חודשים. בתי הספר הקטינו את מספר התלמידים בכיתות, הגדילו את המרחק בין השולחנות והתקינו מחיצות מפלסטיק כדי לשמור על התלמידים. הילדים עברו בדיקות חום בכניסה ועטו מסכות. לפני החזרה, הם חויבו ליטול בדיקת קורונה (שקבעה אם הם חלו ברגע הבדיקה ולא יכלה לזהות זאת בשלב מסוים). בסרטון שפורסם ברשת הטיקטוק, ניתן לראות כיצד נראיתה הכניסה לאחד מבתי הספר בסין. המסלול התחיל בחיטוי הסוליות, עבר לחיטוי הבגדים, ומשם לבדיקת חום.
בחלק מאירופה, המשיכה מגמת הפתיחה של בתי הספר. בצרפת, נפתחו בתי הספר ובהדרגה תוך חשש מצד איגודי העובדים והאופוזיציה והתנגדות ראשי ערים. בגרמניה, נפתחו חלק מבתי הספר. ביוון, חזרו תלמידי התיכון לבית הספר. בהולנד, נפתחו בתי הספר היסודיים ובדנמרק נפתחו בתי ספר לילדים בני 15-11. בארצות הברית, המצב היה שונה. 48 מדינות (וכל 5 הטריטוריות המיושבות) בארצות הברית המליצו או הורו לסגור את בתי הפר במשך כל שאר שנת הלימודים. כך גם באיטליה, בולגריה וספרד.