חברת כיל רותם הגישה לראשונה בקשה לכריית פוספטים בשדה בריר בשנת 2011, לאור העובדה שעתודות הפוספטים במכרות שלה במישור רותם, בצין ובאורון צפויים להיגמר בשנות ה-20 של המאה ה-21. אך משרד הבריאות הודיעה שהוא נגד כל כרייה בשדה בריר, בתגובת המשרד לתוכנית נכתב: "אנו סבורים כי הפקדת התוכנית תביא לפגיעה אמיתית ולסכנה לבריאות התושבים הגרים באזור ואנו סבורים כי יש לדחות את התוכנית". למרות התנגדות משרד הבריאות ופעילי סביבה, הועברה התוכנית לאישור בידי המועצה הארצית לתכנון ולבנייה בסוף 2014.
המועצה הארצית לתכנון ולבנייה אישרה ב-4 באפריל 2017 תוכנית מתאר ארצית לכרייה וחציבה, המאפשרת כריית פוספטים בשני אזורים צמודים בבקעת ערד: שדה בריר וזוהר דרום. ב-5 במרץ 2018 אישרה הממשלה תוכנית זו, חרף התנגדות משרד הבריאות. לטענת התושבים המתנגדים להקמת מכרות אלה, "מחצבות הפוספטים מהוות מקור לגרימת מפגעי רעש וזיהום אוויר באבק כתוצאה מפעולות הכרייה, הכוללות קידוחים, פיצוצים, חציבה וכרייה, העמסה ופריקה של טפל ופוספט והעברתם למפעלים אשר מתבצעות 6 ימים בשבוע, 24 שעות ביממה. תושבים הגרים קרוב למכרה ינשמו את החלקיקים המרחפים, דבר שעלול לגרום למחלות בדרכי הנשימה וגידול בתמותה ממחלות לב וריאה." לעומתם טוענת חברת "כיל רותם" שאין כל סכנה בריאותית בכרייה.
עתירות נגד התוכנית להקים מכרה פוספטים באזור הוגשו מתחילת העשור השני של המאה ה-21, בעקבותן נדחתה כריית הפוספטים בשדה. הדיון בחלק מהעתירות עדיין מתקיים.
היילי ליוור
ריצ'רד היילי ליוור (באנגלית: Richard Hayley Lever; 28 בספטמבר 1875 - 6 בדצמבר 1958) היה צייר אימפרסיוניסט, פוסט אימפרסיוניסט, ומודרני מחנך אוסטרלי-אמריקאי.
ראשית חייו.
היליי ליוור נולד בבודן בדרום אוסטרליה ב־28 בספטמבר 1875, בנו של אלביון וו. ליבר. הוא הצטיין בשיעורי ציור במכללת הנסיך אלפרד בהדרכת ג'יימס אשטון ועם עזיבתו את בית הספר המשיך ללמוד אצל אשטון בבית הספר שלו לאמנות בנורווד.
סבו מצד אמו, ריצ'רד היילי, הבעלים של בוורדן טאנרי, נפטר בשנת 1882, והירושה שהשאיר הספיקה כדי שליוור יוכל לממן נסיעה לאנגליה בשנת 1899 [4] כדי לקדם את הקריירה שלו בציור.
בבריטניה.
הוא עבר לסנט איבס, נמל דייגים ומושבה אמנותית בחוף קורניש, דרום מערב אנגליה. המוניטין של העיירה כמרכז לציור ימי נבע בעיקרו מנוכחות הצייר יוליוס אולסון, שהפך לצייר בריטי שהתמקד בחוף ים בריטי. בסנט אייבס שיתף ליבר סטודיו עם פרדריק ג'אד וו, ולמד טכניקות ציור אצל האימפרסיוניסט אולסון ואלגרנון טלמג'. היליי צייר גם בנמלים הצרפתיים שבבריטני, ממש מעבר לתעלה האנגלית ממול לסנט איבס.
בסוף 1904 עשה היילי מסע חזרה לאדלייד באוסטרליה, שם מתה אמו משחפת. במהלך שהותו בת 12 חודשים הוא הציג כמה תערוכות, צייר נופי ים ולימד. בשנת 1906, כשחזר לאירופה, התחתן עם אאידה סמית' גייל בכנסייה בסנט איבס. בשנת 1908 עשה ליוור סדרה של ציורים וקרא להם "בית החולים ואן גוך", הולנד המבטאים את ההשפעה העמוקה שחש מאותו אומן.
בארצות הברית.
בשנת 1911 שכנע ארנסט לוסון, צייר אימפרסיוניסטי, את ליוור לעבור לארצות הברית ואמר שתהיה לו הצלחה גדולה יותר שם. ליוור הגיע לעיר ניו יורק בשנת 1912 וצייר נופים של נהר ההדסון, טיימס סקוור וסנטרל פארק. כאשר גילה את החוף המזרחי האמריקני, הוא צייר בגלוסטר, מסצ'וסטס במשך כמה קייצים ובמרבלדה, מסצ'וסטס. שני האמנים פיתחו סגנונות ציור ספונטניים ונועזים, וליוור התקבל למעגל חבריו של לוסון: רוברט אנרי, ויליאם גלקנס, ג'ון סלואן וג'ורג' בלוז. הוא הציג עם קבוצה זו באופן קבוע, אך בסופו של דבר עזב את ניו יורק והתיישב במסצ'וסטס.
בשנים 1919 - 1931 לימד ליוור שיעורי יצירה בליגה לסטודנטים לאמנות בניו יורק, אך שמר על סטודיו בגלוסטר ולעיתים קרובות נסע לצייר בננטוקט ובכרם היין של מרתה. ליוור נסע לפיטסבורג בשנת 1922 כשופט בתחום האמנות בתערוכה קרנגי הבינלאומית.
בשנת 1924 הוזמן ליוור לצייר את היאכטה הנשיאותית, USS Mayflower, ציור שהוצג לאחר מכן בפני הנשיא קלווין קולידג' בחדר הקבינט של הבית הלבן.
בשנת 1930 עבר ליבר לקאלדוול, ניו ג'רזי, והיה שם עד שנת 1938, אז עבר להר ורנון, ניו יורק. בעודו מתגורר בניו יורק, צייר נופים בניו ג'רזי, ניו אינגלנד, ניו יורק והאזורים הקנדיים.
לאורך חייו הוא טייל וצייר בהרחבה, כולל נובה סקוטיה ואי גראנד-מאן בקנדה, איי בהאמה ופלורידה. הוא חזר לא פעם לאירופה. בשנת 1933 מונה היילי למנהל בית הספר לאמנות הקיץ בסטו, ורמונט. [8] ליוור לימד גם שיעורי ציור בבית הספר לאמנות בברונקסוויל, ניו יורק בשנים 1934–1935.
אחרית ימיו.
ליוור נפגע על ידי דלקת מפרקים בידו הימנית, מה שמנע ממנו לנסוע ואילץ אותו להתרכז בציור טבע דומם במקום זאת. ככל שהתקדמה דלקת הפרקים שלו, הוא לימד את עצמו לצייר ביד שמאל. עם זאת, בעקבות מות אשתו אאידה בשנת 1949, ליוור נשאר מרותק לביתו, שם המשיך לצייר עד מותו.
היילי ליוור נפטר ב־6 בדצמבר 1958 בביתו בהר ורנון, ניו יורק.
ליוור נעלם מעיני הציבור יותר מעשרים שנה, אף על פי שבעבר היה פופולרי מאוד והוערך ביקורתית. אף על פי כן, הוא המשיך לצייר בשנים שחלפו ועמיתיו וסוחרי אמנות נדהמו ממטמון הציורים שלא נמכרו, שנמצאו באסם שלו בהר ורנון.
מאז מותו הוא הוכר כאחד ממובילי האימפרסיוניזם האמריקני במאה ה -20.
איזבלה ח'יר חדיד
אדסל פייסר
אדסל פייסר (באנגלית : Edsel Pacer) היא מכונית סלון, אשר יוצרה על ידי חטיבת Edsel בקונצרן המכוניות האמריקאית פורד בשנת 1958 בארצות הברית וקנדה
מוקגווצי מסיסי
מוקגווצי אריק קבטסווה מסיסי (באנגלית: Mokgweetsi Eric Keabetswe Masisi; נולד ב-21 ביולי 1962) הוא נשיא בוטסואנה החמישי והנוכחי, המכהן בתפקיד זה מאז 2018, לאחר מותו של הנשיא הקודם. הוא מכהן גם כשר החינוך מאז 2014, ולפני כן היה גם שר לענייני נשיאות ומינהל ציבורי (בשנים 2011 עד 2014). הוא נבחר לראשונה לפרלמנט בשנת 2009. באוקטובר 2019 נבחר מסיסי לתפקיד נשיא בוטסואנה. בבחירות הכלליות בבוטסואנה בשנת 2019, ניצח כשקיבל 52.65% מהקולות.
פייר נקורונזיזה
פייר נקורונזיזה (18 בדצמבר 1964 - 8 ביוני 2020) היה פוליטיקאי בורונדי, שכיהן כנשיא התשיעי של בורונדי כמעט 15 שנה, מאוגוסט 2005 ועד מותו ביוני 2020. פייר היה חלק מהקבוצה האתנית הוטו.
ביוגרפיה.
לפני שהשתלב בפוליטיקה הוא היה מורה לחינוך גופני. הוא הצטרף לפוליטיקה במהלך מלחמת האזרחים בבורונדי, כחלק מהמועצה הלאומית למורדים להגנת הדמוקרטיה (CNDD – FDD), והפך למנהיג בשנת 2000. ה-CNDD – FDD הפכה למפלגה פוליטית בסוף מלחמת האזרחים, ונקורונזיזה נבחר לנשיא. הוא מילא את התפקיד במשך שלוש קדנציות.
לאחר שהודיע על כוונתו שלא לנסות להיבחר מחדש בשנת 2020, נפטר נקורונזיזה במפתיע ב-8 ביוני 2020, מעט לפני מועד סיום כהונתו הרשמי. הוא היה הנשיא בעל השלטון הארוך ביותר בתולדות בורונדי.
עם היבחרו באוגוסט 2005, פעל ליישם שינויים מבניים בהתאם להסכמי ארושה שהביאו לסיום מלחמת האזרחים בבורונדי שנחתמו עוד לפני היבחרו ב-2000, וחלוקה של הכוח בהתאם לחלוקה אתנית של בני ההוטו, בני הטוטסי ובני הטווה. הכוחות לשחרור בני ההוטו (Forces nationales de libération; FNL) התפרקו מנשקם ב-2008. לצד הצלחותיו עלו, ספגה ממשלתו של נקורונזיזה ביקורת גוברת בשל פלגנות, שחיתות ובעיות ביטחוניות. הוא נבחר בשנית ב-2010. ב-2015 העמיד עצמו לבחירה פעם שלישית, בניגוד להסכמות ארושה, ובעקבות זאת פרצו מהומות מצד האופוזיציה, שדוכאו באלימות על ידי הממשל. מספר הממשל פעל נגד האופוזיציה, עיתונאים ופעילי זכויות אדם, ומוערך כי 1,700 אזרחים נהרגו וכי 390,000 פליטים נמלטו מהמדינה.
ממשלו ספג ביקורת על הטיפול במגפת הקורונה בשל מיעוט בדיקות וקיום הצהרות המוניות.
כריסטוף ז'וזף מארי דבירה
כריסטוף ז'וזף מארי דבירה הוא פוליטיקאי מבורקינה פאסו ששימש כראש הממשלה במדינה במשך שנתיים. הוא מונה לתפקיד ראש הממשלה בידי הנשיא רוק מארק כריסטיאן קאבורה בעקבות התפטרותו של פול כבה טייבה . דבירה ייצג בעבר את בורקינה פאסו באיחוד הכלכלי והמוניטרי במערב אפריקה, וכיהן כשר תחת הנשיא לשעבר בלייז קומפאורה בשנים 1994–1996, כשקבורה החזיקה בתואר ראש הממשלה. ב-8 בדצמבר 2021, הנשיא רוך מארק כריסטיאן קאבורה סיים את תפקידו של ראש ממשלתו כריסטוף מארי ג'וזף דאבירה, מחברו של "מכתב התפטרות", שהוביל אוטומטית לתפקיד של הממשלה כולה.
קריירה.
דבירה שימש כמנהל מחקרים ופרויקטים במשרד הכלכלה והתכנון משנת 1984 ועד שנת 1988. לאחר מכן מונה למנכ"ל שיתופי פעולה במשרד. הוא מילא תפקיד זה עד שנת 1992.
בשנים 1992–1997 ניהל דבירה את מחלקת הבריאות. בשלושת השנים שלאחר מכן היה אחראי על המחלקה לחינוך על יסודי, השכלה גבוהה ומחקר מדעי של בורקינה פאסו. הוא מונה לתפקיד ראש הממשלה ב-21 בינואר 2019, ונכנס לתפקיד שלושה ימים לאחר מכן.
ב-8 בדצמבר 2021, הנשיא רוך מארק כריסטיאן קאבורה סיים את תפקידו של ראש ממשלתו כריסטוף מארי ג'וזף דאבירה, מחברו של "מכתב התפטרות", שהוביל אוטומטית לתפקיד של הממשלה כולה.
נתן רובינזון
נתן רובינזון (Natan Robinson 17 ביוני 1900 – 6 בספטמבר 1964) היה מדען, פיזיקאי ישראלי חלוץ המחקר המדעי של אנרגיית השמש בישראל, מייסד וראש המעבדה לחקר השמש בטכניון, נשיא הוועדה לאנרגיה סולארית של החברה הבינלאומית לביו-קלימטולוגיה וביו-מטאורולוגיה, חבר הוועדה ליישומי אנרגיה סולארית של החברה הבינלאומית לקרינה ורושם הפטנט הראשון בישראל בתחום אנרגיית השמש.