לאחר צאת הסרט הקודם בסדרה, "רישיון להרוג" ביולי 1989, החלו במאי 1990 הכנות לקראת סרט נוסף, זאת בעקבות חתימתו של השחקן טימותי דלטון לשלושה סרטים. הסרט היה אמור לצאת לאקרנים בסוף שנת 1991. בעקבות סכסוכים משפטיים צילומי הסרט לא יצאו אל הפועל, זאת לאחר שהחוזה עם דלטון פג בשנת 1990, והסכסוכים המשפטיים התארכו עד לשנת 1992.
במאי 1993 חברת MGM הכריזה על צילומי הסרט ה-17 בסדרה. את ההפקה הובילו המפיקים ברברה ברוקולי ומייקל וילסון, זאת לאחר ההידרדרות הבריאותית של המפיק אלברט ברוקולי, שאף נפטר כשבעה חודשים לאחר צאת הסרט לאקרנים. לאחר שהתסריט הושלם בינואר 1994, התפטר דלטון מתפקידו באפריל של אותה השנה.
לאחר התפטרות דלטון, ההפקה בחנה שחקנים חדשים, בהם פול מקגאן (שכמעט נבחר לתפקיד) ליאם ניסן ומל גיבסון. לבסוף נבחר השחקן פירס ברוסנן, אשר כמעט ושיחק את בונד עוד בשנת 1986. שכרו של ברוסנן היה גבוה מאוד- 1.2 מיליון דולרים (כ-2% מעלות ההפקה כולה). לתפקיד M נבחרה השחקנית ג'ודי דנץ' שירשה את מקומו של השחקן רוברט בראון. דנץ' הייתה האישה הראשונה לשחק את התפקיד.
אמנם רק שש שנים עברו מאז יציאת הסרט הקודם בסדרה, אך הפוליטיקה העולמית השתנתה מאוד בשנים אלו. "גולדן איי" היה הסרט הראשון בסדרה שיצא אחרי סתיו העמים, התמוטטות ברית המועצות וסיום המלחמה הקרה. כתוצאה מכך עלו ספקות ברלוונטיות של דמותו של ג'יימס בונד, שעסק רבות באירועים אלו. היו אף שטענו כי הסדרה לא אמורה להתחדש לאחר אירועים פוליטיים אלו, אלא להישאר סמל של העבר.
צילומי הסרט החלו ב-16 בינואר 1995, והסתיימו ב-2 ביוני באותה השנה. צילומי האולפן נערכו בהרטפורדשייר שבדרום מזרח אנגליה. קפיצת באנג'י בתחילת הסרט צולמה בשווייץ. הסצנות שהתרחשו בסנקט פטרבורג צולמו למעשה בלונדון, זאת מתוך רצון להוזיל עלויות וחשש ביטחוני.
הסרט היה הראשון בסדרה שהאפקטים המיוחדים בו נוצרו על ידי מחשב. שיר הנושא נכתב על ידי בונו ודה אדג', ובוצע על ידי טינה טרנר. הפסקול הולחן על ידי המוזיקאי הצרפתי אריק סרה.
הפצת הסרט וביקורות.
הקרנת הבכורה התקיימה באולם המוזיקה רדיו סיטי בניו יורק ב-17 בנובמבר 1995. כעבור כמה ימים התקיימה הצגת הבכורה הבריטית בנוכחות צ'ארלס, נסיך ויילס. ברוסנן החרים את הבכורה הצרפתית על מנת לתמוך במחאה של גרינפיס כנגד תוכנית הגרעין הצרפתית. מבחינה מסחרית, הסרט היה המצליח ביותר בסדרה מאז מונרייקר, והסרט הרביעי בהצלחתו בשנת 1995. הביקורות לסרט היו חיוביות מאוד. האתר Metacritic נתן לסרט ציון של כ-65%, בעוד שהאתר Rotten Tomatoes נתן לו ציון של כ-78%.האתר IGN דירג את גולדן איי כסרט החמישי הטוב ביותר בסדרה.
הסרט היה מועמד לפרס באפט"א לקולנוע עבור הסאונד הטוב ביותר והאפקטים הטובים ביותר, אך הפסיד לסרטים לב אמיץ ואפולו 13 בהתאמה. הסרט היה מועמד לפרס סאטורן עבור סרט הפעולה הטוב ביותר.
משחקי וידאו.
משחק וידאו שמבוסס על הסרט יצא בשנת 1997 לקונסולת הנינטנדו 64, אשר זכה להצלחה רבה. ב-2010 יצא רימייק למשחק לקונסולת ה-Wii, ובהמשך ל-Xbox 360 ולפלייסטיישן 3 ב-2011, והפעם בכיכובו של דניאל קרייג.
טנזור התמד
טנזור ההתמד (או טנזור האינרציה) הוא דרך נוחה וקצרה להציג את מומנטי ההתמד של הגוף. כתיבת מומנט ההתמד כטנזור מאפשרת למצוא קשר נוח בין המהירות הזוויתית של גוף לתנע הזוויתי ולאנרגיה הקינטית שלו.
הקדמה – תנע זוויתי.
תנע זוויתי של גוף (אלמנט מסה) ביחס לציר מסוים מוגדר כמכפלה וקטורית של התנע הקווי במרחק מהציר: formula_1
כאשר:
נוכל לחשב את התנע הזוויתי בדרך של חישוב מכפלות וקטוריות בעזרת דטרמיננטות.
formula_10
formula_11
נוכל לפשט את הביטוי:
formula_12
כעת כדי למצוא את התנע הזוויתי הכולל, נבצע אינטגרל מ0 עד M (כך ש-M היא המסה הכוללת של הגוף המסתובב):
formula_13, וכדי לפתור את האינטגרל יהיה עלינו רק לסכום את המכפלות הווקטוריות עבור כל רכיב בנפרד.
formula_14
formula_15
formula_16
V הוא פונקציית הנפח של הגוף, ו-ρ, פונקציית הצפיפות.
ניתן לרשום בצורה מטריציונית:
formula_17
המטריצה באגף השמאלי, היא וקטור התנע הזוויתי, המטריצה האמצעית היא טנזור ההתמד והמטריצה הימנית היא וקטור המהירות הזוויתית.
אם מדובר בגופים נקודתיים (לא גוף רציף), יש להחליף את האינטגרלים בסכומים.
לפעמים גם כותבים:
formula_18
הגדרה.
formula_19
הרכיבים על האלכסון הראשי הם מומנטי התמד של המסה ביחס לציר המערכת:
ושאר האיברים הם מכפלות הנקראות מכפלות התמד של המסה ביחס לזוג צירים נתון:
יתרונות לשימוש בטנזור בחישובים על גופים קשיחים.
בעזרת טנזור ההתמד נוח להציג את התנע הזוויתי של הגוף בכפל מטריצות: formula_39 ונוח להציג את האנרגיה הקינטית של הגוף: formula_40.
ניתן לעבור מערכות צירים בעזרת הפעלת טרנספורמציה על טנזור ההתמד ללא צורך לחשב את מומנטי ההתמד מחדש במערכת הצירים החדשה. אם formula_41 היא מטריצת סיבוב, ו formula_42 הוא טנזור ההתמד במערכת צירים ידועה, אז טנזור ההתמד במערכת הצירים המתקבלת על ידי הפעלת formula_41 נתון על ידי formula_44
מערכת צירים ראשית של גוף קשיח.
מערכת שבה מכפלות ההתמד של הגוף מתאפסות נקראת מערכת צירים ראשיים. ובגלל העובדה שטנזור ההתמד הוא מטריצה סימטרית ניתן ללכסן אותו על ידי מערכת צירים אורתוגונלית. זוהי מסקנה בעלת משמעות פיזיקלית חשובה כי כתוצאה מכך לכל גוף תלת ממדי ניתן לבחור שלושה צירים ניצבים שיהוו עבורו צירים ראשיים. כיוון שהתנע הזוויתי מתקבל ממכפלת טנזור האינרציה במהירות הזוויתית, מתקבלת תופעה מפתיעה - התנע הזוויתי לא חייב להיות מקביל למהירות הזוויתית. תופעה זו גורמת לכך שגופים המסתובבים באופן חופשי, יכולים לבצע תנועה מסובכת למדי. אם, לדוגמה, נזרוק עט באוויר כך שהוא מסתובב בערך סביב צירו, נגלה כי קצוות העט "מציירים" באוויר מעגלים קטנים. תופעה זו מתקבל כיוון שחוק שימור התנע דורש כי התנע הזוויתי ישאר קבוע. אם המהירות הזוויתית אינה מקבילה לתנע הזוויתי, מוכרח להתקיים שווקטור המהירות הזוויתי יקיף את ווקטור התנע הזוויתי במעגלים. תופעה זו נקראת נקיפה (פרצסיה) ומתוארת מתמטית בעזרת משוואות אוילר תוך שימוש בטנזור ההתמד במערכת צירים ראשית.
דוגמאות.
בטבלה מוצגים טנזורי מומנט ההתמד ביחס לצירים הראשיים של גופים פשוטים נוספים. להצגת הטבלה לחצו על "הצגה".
קבריולה
קַבּרִיוֹלֶה (מצרפתית: Cabriolet) היא מכונית שאין לה גג קבוע, אלא גג נפתח (מבד, מברזנט או מחומר קשיח). ישנן מכוניות שאין להן גג כלל, כמו למבורגיני אוונטאדור J.
מכוניות מסוג זה פגיעות יותר במצב של התהפכות, וקיימת סכנה ליציבות המבנית של הרכב במקרה של תאונה, היות שאין קורות תומכות העוברות בגג, ויש צורך בחיזוק הקורות האחרות בשלדת הרכב.
אורית סטרוק
אורית מלכה סטרוּק (נולדה ב-15 במרץ 1960, ט"ז באדר ה'תש"ך) היא חברת הכנסת מטעם מפלגת האיחוד הלאומי בסיעת הציונות הדתית. סטרוק היא מראשי היישוב היהודי בחברון ופעילת זכויות אדם, אשר הקימה את ארגון זכויות האדם ביש"ע ועמדה בראשו בין השנים 2004–2012.
ביוגרפיה.
סטרוק נולדה בירושלים ליהודה ואסתי כהן, יהודים מסורתיים ואנשי שמאל. סבתה, שעל שמה היא קרויה, היא המשוררת מלכה נשר.
למדה בתיכון ליד האוניברסיטה בירושלים. בכיתה י"א חזרה בתשובה והחלה ללמוד ב'גשר' וב'מכון מאיר'. התנדבה במסגרת שירות לאומי במגדל העמק. הייתה לבת בית בביתו של הרב חיים דרוקמן, שהכיר בינה ובין תלמידו בישיבת אור עציון, אברהם סטרוק, לו נישאה. הזוג גר בירושלים כשנה. לקראת הנסיגה מסיני עברו לגור בימית כדי לחזקה, ולאחר פינויה עברו להתגורר ביישוב היהודי בחברון.
פעילות ציבורית.
אחרי שמערת המכפלה נסגרה לתפילת יהודים בעקבות טבח מערת המכפלה ב-1994, נבחרה סטרוק כחברת ועד נשים למען המערה, ופעלה לשכנוע אנשי המערכת הפוליטית לפתוח אותה מחדש ליהודים.
מאז שנת 2000 עמדה בראש המחלקה המשפטית-מדינית של היישוב היהודי בחברון.
סטרוק ייסדה את ארגון זכויות האדם ביש"ע ב-2002, בעקבות פינוי והריסת ביתה של לבנת עוזרי וחמשת ילדיה מהמאחז "גבעה 26", כחודש לאחר שאבי המשפחה נרצח בביתו; לאחר שארגוני זכויות אדם סירבו לסייע למשפחה. מאז עמדה סטרוק בראש הארגון בהתנדבות. במסגרת פעילותה בארגון היא הגישה תלונות במח"ש ותביעות בבית משפט נגד שוטרים בטענה שתקפו מפגינים במהלך המחאה נגד תוכנית ההתנתקות ופינוי עמונה. בעקבות דיונים בתביעות אלה הגישו סטרוק וארגון זכויות האדם ביש"ע שתי קובלנות פליליות נגד עורכי דין שייצגו נאשמים בתקיפה של משתתפים בהפגנות נגד תוכנית ההתנתקות. בתי המשפט פסקו שיש לבטל קובלנות אלה, וחייבו את הקובלים בהוצאות משפט. באפריל 2013 קיבלה את מגן כנס רמלה על פועלה בתחום, והדגשת "ייחודה של מדינת ישראל כמדינה יהודית".
בבחירות לכנסת ה-17 התמודדה במקום ה-13 ברשימת האיחוד הלאומי-מפד"ל, במסגרת מפלגת תקומה.
במהלך כהונת הכנסת ה-18 ניהלה בהתנדבות את שדולת ארץ ישראל בכנסת, אשר נאבקה נגד הקפאת הבנייה בהתנחלויות וקידמה את הקמת הוועדה לבחינת מצב הבנייה ביהודה ושומרון. השדולה קידמה גם את ההכרזה על מערת המכפלה וקבר רחל כאתרי מורשת לאומיים והביאה לחקיקת חוק למניעת פגיעה במדינת ישראל באמצעות חרם.
חברת הכנסת.