משך ההריון של אופוסום וירג'יניה נמשך 12–13 ימים. כ-25 אופוסומים צעירים עשויים להיוולד בכל המלטה, אך על פי רוב עומד מספר הצאצאים השורדים על שבעה או שמונה. היונקים הנולדים קטנים מאוד - גודלם כגודל שעועית. הם מטפסים על פרוות אמם כדי להגיע לכיסה ולאחת מ-13 הפטמות שלה, ואילו אותם יונקים שאינם מוצאים דרכם לכיס או לפטמה - אינם שורדים. היונקים שוהים בכיס במשך 55–60 ימים, ולאחר מכן כשישה חודשים נוספים על גב אמם.
תפוצה.
אופוסום וירג'יניה מצוי ברחבי צפון אמריקה ובמרכזה, בצפון מקסיקו, בדרום קנדה, בצפון קוסטה ריקה, בארצות הברית ובקולומביה, ונפוץ בעיקר במזרח הרי הרוקי.
האופוסום קיים כ-70 מיליון שנים והוא אחד היונקים העתיקים ביותר של כדור הארץ. לפני ההחלפה האמריקנית הגדולה הוא היה נפוץ בקנטקי, אינדיאנה ואוהיו.
תזונה ותנאי מחיה.
אופוסום וירג'יניה נוהג להשתמש בחורים באדמה שנחפרו על ידי בעלי חיים אחרים, כגון חרקים, לצורכי הקיום שלו. כיוון שאינו מסוגל לשרוד בקור קיצוני, הוא חי באקלים ממוזג ובאזורים טרופיים. ניתן למצוא אותו במגוון רחב של בתי גידול, בעיקר כאלו שבקרבת מקור מים, ביערות פתוחים, בחורשות ובאדמות חקלאיות. האופוסום שוכן גם בעצים חלולים או בביצה, ואף עשוי לשגשג באזורים עירוניים. הוא עשוי להימצא עד גובה 3,000 מטרים מעל פני הים.
אופוסום וירג'יניה ניזון ממגוון מזונות, הכוללים: פירות, חרקים, תולעי אדמה, ביצים, ציפורים, זוחלים, דו-חיים, יונקים קטנים, נבלות ושאריות. בדרך כלל הם טורפים נחשים ומינים רעילים.
התנהגות.
האופוסומים נעים בחבורות קטנות על גבי העצים, והם חיים במגוון בתי גידול מקוסטה ריקה עד לאונטריו שבקנדה. האופוסום מותאם למגוון בתי גידול למעט אזורים קרים בעלי שלג כבד. הוא מותאם לחיי לילה, ויוצא בשקיעת השמש.
האופוסום הוא אוכל-כול הניזון מפירות (בעיקר מאפרסקים), דגנים, נבלות, ביצים, חרקים, רכיכות, זוחלים לרבות נחשים ארסיים, דוחיים, עופות ויונקים קטנים. בשבי האופוסום יכול להפוך לקניבל אך בטבע זוהי התנהגות נדירה.
כשהאופוסום מותקף הוא נושף בכעס על האויב ומוכן לנשוך, אך אם זה לא עוזר הוא מתחזה למת וכך מערים על אויביו. מערכת התגובה שלו משותקת בשעה זו והוא פועל באיטיות, נושם מעט מאוד ומפריש ריח לא נעים המזכיר נבלה. הטורף יעדיף לאכול טרף חי ויעזוב את האופוסום אם ייראה שמת מזמן.
האופוסומים הם מטפסים מיומנים ופעילים בשעות הלילה המאוחרות, אם כי בעונה הקרה הם פעילים פחות. במזג אוויר קר מחפש האופוסום מקומות מסתור כדי להתגונן מפני כוויות קור באוזניו, בזנבו ובבהונותיו. במזג אוויר חם באופן קיצוני, האופוסום מלקק את גופו כמנגנון קירור. האופוסומים נוטים לחיות באותה סביבה לתקופה ממושכת, עד שצאצאיהם גדלים והופכים עצמאיים.
דרכי הישרדות.
האופוסומים רדופים על ידי מגוון של מינים, כגון: ינשופים, כלבים מקומיים, זאבים, שועלים אדומים, דביבונים, נחשים גדולים, חתולי בר ואף בני אדם. כאשר אופוסום וירג'יניה צעיר מרגיש מאוים, הוא מעמיד פני מת למשך דקה עד שש דקות, ומתחיל להסריח כמו נבלה. באופן זה הוא מרחיק מסביבתו טורפים. כאשר אופוסום וירג'יניה מבוגר מרגיש מאוים, הוא נוהג אחרת: הוא עלול לחשוף את שיניו, לעמוד על הקרקע, לצרוח או לברוח בריצה - במהירות של כשבעה ק"מ בשעה. לחלופין, הוא עשוי להימלט באמצעות טיפוס או שחייה.
מיתוס.
באמריקה קיים מיתוס על אופוסום וירג'יניה, שלפיו נקבת האופוסום ממליטה דרך האף. מיתוס זה נוצר מפני שנקבות אופוסום וירג'יניה נצפות לעיתים קרובות מלקקות את הכיס ואת צאצאיהן,תכונתן זו, הובילה לרעיון המוטעה כי הנקבה מגדלת את צאצאיה עם האף, ולאחר מכן זוחלים הצאצאים מן הנחיריים אל תוך כיסה.
ברווז שורק קטן
ברווז שורק קטן או אווזון קטן (שם מדעי: "Dendrocygna javanica"; ידוע גם בשם "ברווז שורק הודי") הוא מין של ברווז שורק הנפוץ בהודו ודרום מזרח אסיה כולל באי בורנאו. מין זה הוא פעיל לילה ובמהלך היום ניתן למצוא אותו בלהקות סביב אגמים ושדות אורז רטובים. ברווז זה הוא חום ובעל צוואר ארוך, כנפיו רחבות, ומייצרות צליל שריקה חזק בעת תעופה. אחוריו בצבע ערמוני, ומאפיינים אותו ממין גדול יותר מסוגו, ברווז שורק פולווס, אשר בעל אחוריים בצבע לבן קרמי.
תיאור.
ברווז חום-ערמוני דומה באופן ניכר למין אחר של ברווז שורק, ברווז שורק פולווס אך החלק העליון של זנבו בעל נוצות סמוכות בצבע ערמוני בשונה מנוצותיו הלבנות של הברווז האחר. סביב עיניו טבעות בצבע כתום עד צהוב. כאשר הוא טס ישר, ראשו מוחזק מתחת לגובה גופו כמו מינים אחרים של ברווזים שורקים. קצה ראשו כהה ושני המינים דומים בנוצותיהם. הם עפים לאט, אך עם נפנוף כנפיים מהיר ובדרך מייצרים קריאה שרקנית חוזרת בעודם עפים במעגלים. הם מאוד ליליים ולעיתים קרובות נחים במהלך היום. הנוצה החיצונית הבולטת ביותר היא בעלת גזרה שונה. הם מייצרים קריאת שריקה בולטת מאוד בעת תעופה.
גוזלים פלומתיים הם שחורים עם גבות לבנות ובעלי כתמים לבנים על החלק האחורי של הראש, הכנף, הגב התחתון והישבן. פריטים לבקנים נצפו בטבע.
תפוצה ומרחב מחיה.
מין זה לא נודד לרוב, הוא נפוץ באופן נרחב ברחבי ביצות נמוכות בתת-היבשת ההודית ודרום מזרח אסיה. המין דוגר גם על איים באזור, ביניהם, איי אנדמן וניקובר והמלדיביים. לפעמים הם נודדים באופן מקומי בתגובה למזג האוויר ושינויים בזמינות המים והפריטים הצפוניים יותר נודדים דרומה כדי להעביר שם את החורף. הם נמצאים במקווי מים מתוקים המכוסים בצורה טובה על ידי צמחייה ולעיתים קרובות נחים במהלך היום על הגדות או אפילו בים הפתוח באזורי החוף.
לעיתים מצוי במספרים גדולים בביצות עירוניות כמו בקולקטה וגואה, במיוחד בתקופת החורף. בגן החיות של קולקטה, הוספו מספר פריטים לשבי בשנת 1930, לאחר מכן הצטרפו ציפורי בר לגרעין זה.
עם מרחב תפוצה שטווחו בין 1 ל-10 מיליון קילומטרים מרובעים, אוכלוסיית המין העולמית נחשבת לבטוחה עם מספר פריטים בין שתיים לעשרים מיליון פריטים. הם אינם מאוימים על ידי צייד, משום שבשרם אינו נחשב כטוב למאכל. עם זאת, ידוע כי ציידים באסאם מגדלים את הגוזלים של המין כדי להשתמש בו כפיתיון חי.
התנהגות ואקולוגיה.
ברווז שורק קטן הוא בדרך כלל חברותי. הוא ניזון בעיקר מצמחי מים כמו גם גרגרים מאורז מתורבת וגם דגים קטנים, צפרדעים וחסרי חוליות כגון רכיכות ותולעים. הם טובלים את ראשם ואף צוללים במים. לעיתים קרובות הם צועדים על הקרקע. במהלך טקס החיזור הזכר נעמד בפני הנקבה, טובל ומרים את מקורו במים ושוחה סביב הנקבה. הם מתרבים במהלך מונסון או עונה גשומה ותקופת הרבייה עשויה להשתנות באופן מקומי ביחס לזמינות המזון. בדרך כלל, עונת הרבייה היא בין חודשי יוני לאוקטובר בהודו ובורמה ובין פברואר לאוגוסט בסרי לנקה. המין עשוי לדגור ולבנות את הקן שלו בתוך חור בגזע של עץ המוסתר בענפים ודשא או בנוי במקום התפצלותו של עץ גדול, לפעמים הברווז עושה שימוש חוזר בקן עזוב של דיה או אנפה או אפילו בונה אותו על הקרקע. בכל קן ישנן בין 7 ל-12 ביצים לבנות שעליהן דוגרים שני ההורים. נצפו גם קנים בהם מספר גדול יותר של עד כ-17 ביצים אמנם אלה עשויים להיות סימנים של יחסי טפילות תטולה בין המינים. הביצים בוקעות לאחר כ-22 עד 24 ימים. יותר מקבוצת גוזלים אחת יכולה לגדול בעונה אחת. ציפורים צעירות עשויות לפעמים להינשא על גבם של ההורים.
אנסטסיה בוצ'רנקו
אנסטסיה פיין
אנסטסיה פיין (נולדה ב-18 ביוני 1990) היא שחקנית תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע ישראלית, המשחקת בשפות עברית ורוסית.
ביוגרפיה.
פיין נולדה בשם אנסטסיה בוצ'רנקו בגרמניה. אביה היה קצין בצבא הסובייטי ואמה מהנדסת מזון. בשנת 1998, כשהייתה בת 8, עלתה עם משפחתה לישראל והתיישבה בראשון לציון. שירתה בצה"ל כמש"קית קישור. החלה בלימודים אקדמיים באוניברסיטת תל אביב בחוג לתקשורת ופסיכולוגיה, ולאחר שצפתה בהצגה בתיאטרון הבימה בחרה להפסיק את לימודיה ולעבור לבית הספר למשחק בית צבי, שם הצטיינה וזכתה ב"פרס צבי קליר".
פיין מתגוררת בתל אביב.
קריירה.
בשנת 2020 החלה לשחק במחזה "מחוברים לחיים" בתיאטרון הקאמרי מאת אלי ביז'אווי ובבימויו של אלון אופיר, שמבוסס על הסרט הצרפתי משנת 2011.
דרורן צהוב-גרון
יעקב יוסף סלונים
הרב יעקב יוסף משה סלונים (תר"מ 1880 - י"ב בתשרי תרח"ץ 17 בספטמבר 1937) היה רבה האשכנזי האחרון של חברון. בנו ובתו נרצחו במאורעות תרפ"ט.
ביוגרפיה.
נולד בחברון בשנת תר"מ 1880, לרב שניאור זלמן סלונים ולמושקא מרים. הוסמך לרבנות בירושלים בעודו נער.
היה מחסידי חב"ד בחברון. בשנת תרע"ב הוקמה בעיר חברון ישיבת תורת אמת בה שימש כמזכיר, תרם להתפתחות הישיבה ואף לימד בה.
פעל בהנהגת העדה האשכנזית-חב"דית בעיר והיה שותף בכיר בניהולה. עסק בין השאר בשמירת בעלות הקהילה על נכסי דלא ניידי וברכישת בתים, והיה שותף להקמת בית החולים בעיר.
אחרי מלחמת העולם הראשונה, בשעה שמצב הקהילה היה בכי רע, בשל העובדה כי רבים מבניה הוצרכו לגלות בשל היותם נתינים זרים - מונה הרב סלונים לרב הקהילה האשכנזית, ופעל להשיב את קהילתו למעמדה שמלפני המלחמה. לבד מהנהגה תורנית של הקהילה הוא קיבל עליו משימות כלכליות וחברתיות, והצליח להחזיר לבעלות הקהילה את בית רומנו.
שימש יו"ר התנועה הציונית בחברון, ודאג להרחיב את היישוב היהודי בעיר. הוא פנה למוסדות הציוניים והציע לרכוש אדמות ולבנות יישובים חקלאיים.
לקראת עליית ישיבת סלובודקה לארץ ישראל פעל יחד עם בנו הבכור אליעזר דן להבאת הישיבה לעיר האבות.