רוב החלקים הם ריקודים בסגנון פונטאדו. הפבנים והגאליארדים (סוגי מחולות עתיקים) המפוארים, מזכירים את מוזיקת החצר הספרדית של המאה השש עשרה. ה Espanoleta, אחת הנעימות היפות בספרד, מוגשת בצורה וריאציה, צורה שהמלחינים הספרדים הצטיינו בה. המנגינה הרודפת הזו עוררה השראה לגיטריסטים רבים מהבארוק להלחין גרסאות משלהם. הקנריוס, אולי הפופולרית ביותר מכל יצירותיו של סנס, הוא דיוקן מוזיקלי של הריקוד התוסס והמסונכרן מהאיים הקנריים. ריקודים אחרים כמו הווילאנו או "ריקוד הכפר" וג'קאראס, בהשראת שיריהם של נהגי עגלות השור, מציעים מעין רישומים מוזיקליים אטרקטיביים של חיי ספרד באותה תקופה. סנס כתב לגיטרת ברוק בעלת חמישה מיתרים כפולים, בשונה מהגיטרה המודרנית בעלת שישה מיתרים בודדים.
השפעתו על מלחינים במאה העשרים.
לאחר מותו, נשכחו יצירותיו כמעט לגמרי עד גילויין מחדש על ידי המלחין הספרדי פיליפה פדרל (1841–1922), שהחזיר אותן לקדמת הבמה. מנואל דה פאיה, מהחשובים ביותר במלחיני ספרד במאה העשרים, השתמש בנושאים מיצירותיו של סנס ביצירתו "תיאטרון הבובות של דון פדרו" שהועלתה לראשונה על הבמה בשנת 1923. בשנת 1954 חיבר חואקין רודריגו, לבקשתו של אנדרס סגוביה, את הקונצ'רטו לגיטרה שלו "" שהורכב מנושאים של סנס, שפרסם בספרי ההדרכה שלו.
בני כרמלי
בני כרמלי (נולד ב-19 באוקטובר 1952) הוא במאי וצלם טלוויזיה וקולנוע ישראלי.
ביוגרפיה.
בשנת 1974 שימש כעוזר צלם בסרט "כנרת כנרת" ששודר ב. בשנת 1979 שימש כצלם הראשי או היה בצוות הצילום של תוכנית הטלוויזיה קרוסלה, בסרטי הקולנוע נורית 2 ושוברים, בסרט המתיחות חייך, אכלת אותה שביים יהודה ברקן, תל אביב לוס אנג'לס, נשיקה במצ"ח, בכמו גדולים וכבלים.
בשנת 1988, צילם יחד עם אורן שמוקלר את סרט המתיחות עבודה בעיניים בו כיכבו צמד הבטלנים. כרמלי היה שותף בצוות הכותבים שחיבר את הרעיונות למתיחות. באותה שנה ביים וערך כרמלי את הקליפ לשיר "תחת שמי ים תיכון" של הזמר שלמה ארצי.
בשנת 1993 ביים את תוכנית המוזיקה לילדים מוסיכף אותה הנחתה ניצה שאול ובשנת 1997 את קומדיית המצבים איצ'ה בה כיכבו ספי ריבלין ועליזה רוזן.
בשנת 1997 ביים את צילום הפסטיגל שביים חנוך רוזן שנמכר בקלטות ולשידור טלוויזיוני.
בשנות ה-90 של המאה ה-20, ביים מספר תוכניות לערוץ הילדים ובהן "7 בול" עם יעל בר זוהר ו"מוטרף" עם גיל ססובר.
בשנת 1997 החל לביים את משעל חם שהגיש ניסים משעל ושודרה עד לשנת 2009.
בשנת 2000 ביים את בשידור חי עם דן שילון בגרסתה המקורית ובשנת 2014 גם את הגרסה המחודשת. בשנת 2003 ביים את תוכנית האלתורים אלי נגד העולם ששודרה בביפ.
בשנים 2000–2006 ביים את תוכנית האירוח של יאיר לפיד שזכתה בשנים 2004 ו-2005 בפרס מסך הזהב ובשנת 2007 בפרס האקדמיה לטלוויזיה על "תוכנית האירוח הטובה ביותר".
בשנים 2000–2006 ביים את תוכנית האירוח של אלי יצפאן ששודרה במתכונת יומית והגיעה למעל 3000 תוכניות בהוט 3. התכנית זכתה בשנים 2001, 2002 ו-2003 בפרס מסך הזהב ובשנת 2003 גם בפרס האקדמיה לטלוויזיה על "תוכנית האירוח הטובה ביותר".
כרמלי ביים את הקלטת השידור הטלוויזיוני של פסטיגלים נוספים בשנים 2007 ("פסטיגל על הזמן") ו-2008 ("מותק של פסטיגל") והיה שותף לבימוי פסטיגלי 2009 ("קונג פו פסטיגל" ו"מותק של פסטיגל" לילדים צעירים).
בשנת 2008 ביים את גריז שהצליחה באופן חלקי ואת תוכנית האירוח של אברי גלעד שבוטלה כשבועיים לפי סיום העונה.
כרמלי ביים תוכניות רבות לשידורי רשת ובהמשך רשת 13 ובהן צחוק מעבודה ורוקדים עם כוכבים ששודרו כל אחת למשך 7 עונות, ומספר עונות של כלבוטק. הוא גם ביים את העונה הראשונה של מחוץ לחוק להוט קומדי סנטרל.
בשנת 2018, ביים את מחר שבת, טלוויזיה מהעתיד, "ג'ודי ואלירז", שרון ורני בע"מ ואת דידי בשישי עם דידי הררי.
בשנת 2020, מביים את דה וויס ישראל, האח הגדול, משחקי השף, הצנרת והכל כלול.
בשנת 2003 שיחק כרמלי את משה, מנהל הערוץ הקהילתי בסדרה שוטטות. הוא שיחק תפקידים קטנים נוספים, חלקם כהופעת קמע בכל העולם בבמה ששודרה בערוץ הילדים, בהישראלים, בככה זה ששודרה ביס, ובדץ הבלץ.
כרמלי מרצה בבית הספר המעשי למקצועות הטלוויזיה של רשת.
חיים אישיים.
כרמלי אלמן ואב לשלושה.
ניצחון גלתיאה (רפאל)
ניצחון גלתיאה (באיטלקית: Trionfo di Galatea) הוא פרסקו מעשה ידי הצייר רפאל משנת 1512. היצירה מוצגת בוילה פארנזינה ברומא.
היסטוריה.
וילה פארנזינה ברומא נבנתה בין השנים 1506–1511 בידי האדריכל בלדסרה פרוצי בעבור אגוסטינו קיגי. זמן קצר לאחר השלמת החדרים החלו ציורי הפרסקו בידי טובי האמנים של התקופה, כולל פרוצי עצמו, רפאל, איל סודומה וסבסטיאנו דל פיומבו. "ניצחון גלתיאה" הוא הידוע שבין הפרסקאות והוא מוצב בחדר "גלתיאה" בוילה.
תיאור היצירה.
גלתיאה (אין מדובר בגלתיאה) היא נימפת ים יפה, בתו של אל הים נראוס, המוזכרת באודיסיאה מאת הומרוס וכן בספר השלושה-עשר בשיר האפי מטמורפוזות של אובידיוס, כמושא אהבתו של הקיקלופ פוליפמוס (הנראה בפרסקו הצמוד משמאל, מעשה ידי סבסטיאנו דל פיומבו), ממנו היא מנסה להימלט.
רפאל לא תיאר בציור אף אחד מהאירועים המרכזיים של הסיפור המיתולוגי. במקום זאת הוא בחר להתרכז בהאדרת דמות הנימפה, המתוארת כשהיא מוקפת יצורים מיתולוגיים: מימין, קנטאור (חלקו אדם, חלקו סוס) חוטף נימפת ים. משמאל, טריטון (חלקו אדם, חלקו דג) חוטף נימפת ים אחרת. מאחוריהם, טריטון נוסף משתמש בקונכייה של חצוצרה אצילה (המזוהה עם טריטון) בתור חצוצרה. גלתיאה רוכבת על מרכבת-קונכייה הנגררת בידי שני דולפינים, מעליה שלושה קופידונים (או פוטי) עם חצים המכוונים לעברה. בפינה השמאלית העליונה נראה קופידון רביעי עם אשפת חיצים.
יש תנועה רבה בציור כאשר כל הדמויות נמצאות בתנועה כלשהי. גלתיאה עצמה נראית שלווה מאוד, אך גלימתה ושיערה מייצרים תחושה ברורה שהיא נעה כנגד רוח חזקה. אף כי נושא הפרסקו מרמז על מהומה, נראה שבריחה אינה עומדת בראש דאגתן של הדמויות, אשר מבטן הרב-כיווני כמעט ולא מעיד על סנטימנט היסטרי. קומפוזיציה בצורת הספרה "8" (אשר מוקדה בראשה של אלתיאה) מסייעת לציור להימנע מלהיראות כאוטי מדי.
זהו ציור מורכב האופייני לרנסאנס הגבוה. הדמויות מוצגות תוך פיתולים שמראים את הידע של רפאל באנטומיה האנושית ומזכירים את פסלי העבדים של מיכלאנג'לו, שנוצרו בערך באותו הזמן. הרוח הנושבת בעוצמה מימין גורמת לגלימה ולשיער של גלתיאה להתעופף בכיוון כמעט אופקי שמאלה. בו זמנית, זרועותיה של גלתיאה אוחזות במושכות הדולפין תוך כדי תנועה ימינה, וכך מודגש הפיתול בגופה. רפאל מבליט את השרירים של יצורי הים תוך שימוש במשחקי אור וצל (קיארוסקורו) המעניקים לדמויות מסה ותחושת תנועה במרחב, ובכך נבדלת יצירה זו מיצירות מוקדמות יותר בנושאים דומים המבוססות על קווי מתאר, כגון הולדת ונוס של סנדרו בוטיצ'לי.
הקורטיזנה "אימפריה" , אהובתו של אגוסטינו קיגי וידידתו של רפאל, נחשבה כמודל עבור גלתיאה. עם זאת, ג'ורג'ו וזארי כתב כי רפאל לא התכוון לצייר את גלתיאה בדמותה של אישה מסוימת, אלא לייצג יופי אידיאלי. הוא יצר שילוב של איכויות שראה אצל נשים שונות.
סבסטיאן הנס
סבסטיאן הנס (באנגלית: Sebastian Hoeneß; נולד ב-12 במאי 1982) הוא מאמן כדורגל. הנס גם היה שחקן כדורגל בליגות נמוכות בתפקיד הקשר ההתקפי אשר שיחק ברוב הקריירה שלו בקבוצת הרטה ברלין ב'.
קריירה כשחקן.
בצעירותו שיחק הנס ב- TSV Ottobrunn, TSV Grötzingen ו-שטוטגרט. בקריירה הבוגרת שלו הוא שיחק בהרטה ברלין ב' ובהופנהיים. הנס פרש ממשחק פעיל ב-2010.
קריירה כמאמן.
הנס החל את הקריירה שלו כמאמן בהרטה זהלנדורף עד גיל 19 כשאימן בה בין השנים 2011 ל-2013. בין השנים 2014 ל-2017 אימן את קבוצת ר.ב. לייפציג עד גיל 17 ו-19. בין 2017 ל-2019 אימן את קבוצת באיירן מינכן עד גיל 19, ולאחר מכן את קבוצת המילואים של המועדון. בעונתו הראשונה בתפקיד הוביל הנס את הקבוצה לסיים במקום הראשון בליגה השלישית וזכה בפרס מאמן העונה בליגה.
ב-27 ביולי 2020, מונה למאמנה של הופנהיים מהבונדסליגה כשחתם על חוזה ל-3 שנים.
חיים אישיים.
הנס הוא בנו של דיטר הנס כדורגלן העבר של באיירן מינכן ונבחרת גרמניה המערבית, ואחיינו של אולי הנס, גם הוא כדורגלן באיירן מינכן לשעבר ונבחרת גרמניה המערבית המשמש כיום כנשיאה של קבוצת באיירן מינכן.
ישעיהו הנביא (רפאל)
ישעיהו הנביא (באיטלקית: Profeta Isaia) הוא פרסקו מעשה ידי הצייר רפאל משנת 1512 המתאר את ישעיהו. היצירה מוצגת בבזיליקת סן אגוסטינו ברומא.
היסטוריה ורקע.
הפרסקו הוזמן בשנת 1512 על ידי פטרון האמנויות יוהנס גוריץ מלוקסמבורג. הוא הזמין מזבח בבזיליקה עבור הקדושה המגנה שלו: אנה הקדושה, אמה של מרים, אם ישו, ובכוונתו הייתה להפוך את המזבח לקברו. המזבח כלל את הפרסקו של ישעיהו ואת פסל "המדונה עם הילד ואנה" של אנדראה סנסובינו .
ג'ורג'ו וזארי מציין בספרו חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר, שאחרי שהשלים את ביצוע ההזמנה ראה רפאל את הפרסקו "ישעיהו" של מיכלאנג'לו בתקרת הקפלה הסיסטינית, והיה כה בלתי מרוצה מעבודתו עד אשר מחק אותה וציירה מחדש על פי מיכלאנג'לו. האגדה מספרת כי גוריץ לא היה מרוצה מהמחיר אותו נדרש לשלם ושאל את עצתו של מיכלאנג'לו. זה הביט על הציור והשיב: "הברך לבדה שווה את המחיר ששולם".
היצירה עברה ריטוש על ידי ציירים אחרים לאורך השנים, ושוחזרה בשנת 1960.
תיאור היצירה.