עם חלוקת גרמניה וברלין, שימש ה-A115 אחד מכבישי המעבר העיקריים בין ברלין המערבית וגרמניה המערבית (Transitstrecke). בדריילינדן-דרוויץ (Dreilinden-Drewitz) הוקמה נקודת ביקורת אשר זכתה לכינוי "נקודת ביקורת בראבו". מספר פריטי נוף מנציחים את עברו של המקום, ובהם העמוד שנשא את סמלה של גרמניה המזרחית ומכונת חפירה. עד איחוד גרמניה ניצב טנק סובייטי בצדה המזרחי של החומה להנצחת ניצחון הרוסים במלחמת העולם השנייה. הכביש הוא חלק מכביש טרנס-אירופי E51 המוליך מברלין לנירנברג.
ג'ארד לטו
ג'ארד ג'וזף לטו (באנגלית: Jared Joseph Leto; נולד ב-26 בדצמבר 1971) הוא שחקן, מוזיקאי, במאי קולנוע, פילנתרופ ואיש עסקים אמריקאי. בשנת 2013 זכה בפרס האוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ובפרס גלובוס הזהב עבור תפקידו בסרט "מועדון הלקוחות של דאלאס". לטו הוא הסולן והפזמונאי של הלהקה "30 Seconds to Mars", אותה הקים יחד עם אחיו בשנת 1998.
ביוגרפיה.
לטו נולד בבוז'ר סיטי, לואיזיאנה, הצעיר מבין שני אחים. אמו, שילדה אותו בגיל צעיר, היא ממוצא קייג'ון (צרפתי). אביו עזב זמן קצר לאחר שנולד, ואמו גידלה אותו ואת אחיו הגדול שאנון בכוחות עצמה. לטו מתאר את משפחתו כענייה מאוד, והשלושה עברו דירה לעיתים קרובות, ובין היתר גרו בקולורדו, וירג'יניה, וושינגטון, אלסקה, ברזיל ואף בהאיטי. לטו קיבל את שם משפחתו מבעלה השני של אמו, ממנו התגרשה גם כן. אביו הביולוגי התחתן בשנית אף הוא, והתאבד כאשר לטו היה בן שמונה. מנישואיו השניים של אביו יש ללטו שני אחים למחצה, הקטן מבין אחיו, דניאל לטו, שינה את שם משפחתו וכיום מתגורר בישראל.
אמו של לטו עודדה אותו ואת אחיו שאנון לעסוק באמנויות מגיל צעיר. לטו ניגן על פסנתר וגיטרה והאזין לרוק קלאסי כדוגמת "פינק פלויד", "לד זפלין" ולהקת "המי". בתור נער הסתבך לעיתים קרובות עם החוק באשמת גנבות ופריצות, השתמש בסמים ואף פרש מבית הספר, אך חזר לסיים את לימודיו בתיכון לאחר שגילה עניין בלימודים גבוהים בתחום האמנות. בתחילת דרכו נמשך לטו לציור ולעולם הקולנוע ונרשם לבית הספר לאמנות חזותית בניו יורק.
כיום לטו מקיים אורח חיים טבעוני ונמנע מסמים ואלכוהול. הוא השתתף במספר פרויקטים למען זכויות בעלי חיים, הקהילה הלהט"בית ואיכות הסביבה, ומעורב בארגונים למטרות שיקום בהאיטי לאחר רעידת האדמה ההרסנית שהתרחשה שם בשנת 2010. לטו תומך במפלגה הדמוקרטית והצביע לסנאטור ברק אובמה בבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנת 2008 ושוב ב-2012.
קריירת משחק.
בצעירותו שאף לטו לביים סרטים ובתחילת 1992 עבר ללוס אנג'לס על מנת לפתח את קריירת המשחק שלו, דרכה קיווה למצוא דריסת רגל בעולם הקולנוע ולהפוך בסופו של דבר לבמאי. לאחר שנתיים במהלכן שיחק בפרסומות ובמספר תפקידי אורח בסדרות נעורים הוא קיבל את תפקידו הבולט הראשון - תפקיד ראשי בסדרה "אלה הם חיי" (My So-Called Life) בתור ג'ורדן קטלאנו (Jordan Catalano). אף על פי שהסדרה שודרה כשנה בלבד, לטו זכה לפרסום נרחב ואף נבחר לאחד מ-50 האנשים היפים והמוכשרים ביותר בשנים 1996 ו-1997.
לטו ידוע בשיטת המשחק המתודית שלו ובנטייתו "להיעלם" אל תוך הדמויות שהוא משחק ואף להישאר בדמות במהלך כל תקופת הצילומים. כהכנה לסרט "רקוויאם לחלום", בו שיחק צעיר המתמכר להרואין, לטו ירד כ-12 ק"ג ממשקלו, התנזר ממין ואף ישן ברחובות ניו יורק במשך מספר שבועות. עבור הסרט "פריפונטיין", בו שיחק בתפקיד הראשי את האצן האולימפי סטיב פריפונטיין, הוא התאמן רבות כדי להביא עצמו לרמת הכושר הנדרשת מספורטאי מקצועי. בסרט "היום בו רצחתי את לנון", שם גילם את מרק דייוויד צ'פמן, רוצחו של ג'ון לנון, לטו הוסיף למשקלו כ-30 ק"ג לצורך התפקיד. בסוף 2012, לאחר הפסקה של ארבע שנים מעולם הקולנוע, חזר לטו למשחק כשגילם נשאית איידס טראנסג'נדרית בסרט "מועדון הלקוחות של דאלאס". לטו ירד משקל רב והמשיך להרעיב את עצמו בזמן הצילומים לצורך התפקיד. על תפקידו זה זכה בפרס אוסקר, פרס גלובוס הזהב ובפרס גילדת שחקני המסך בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר.
בדצמבר 2014 לאור הכרזת DC קומיקס על הרחבת היקום הקולנועי שלה והפקת הסרט "יחידת המתאבדים", הכריזו האחים וורנר כי לטו יגלם את הג'וקר בסרט. כחלק משיטת המשחק שלו, התמסר לתפקיד והתנהג כג'וקר גם מחוץ לסט. הוא שלח לבתיהם של חבריו לסרט חבילות עכברושים חיים, קונדומים משומשים ואף פגר של חזיר למרגו רובי ששיחקה לצדו בסרט. לטו קיבל ביקורות שליליות רבות על תפקידו בסרט, ומגזין וראייטי דירג אותו בתור הג'וקר הגרוע מכולם. עם זאת, הוא זומן לשוב ולגלם את הדמות גם בסרט "".
בשנת 2017 שיחק בסרט המד"ב "בלייד ראנר 2049" לצד האריסון פורד וראיין גוסלינג. זהו סרט ההמשך לסרט "בלייד ראנר" מ-1982, גם הוא בכיכובו של פורד. למען התמסרותו לתפקיד זה כאדם עיוור, הסתובב לטו במהלך כל תקופת הצילומים כעיוור באמצעות עדשות מגע מיוחדות, גם כאשר לא היה על הסט.
בשנת 2021 השתתף בסרט the little things בתור אלברט.
כמו כו, הוא גלם את מורביוס בסרט שיצא ב מרץ -2022.
קריירת מוזיקה.
לטו הוא סולן להקת "שלושים שניות למאדים" (Thirty Seconds to Mars), יחד עם אחיו שאנון המתופף וטומו מיליצ'ביץ' הגיטריסט. הלהקה הוחתמה בשנת 1998 בחברת התקליטים וירג'ין ובשנת 2001 הוציאה את אלבומה הראשון תחת אותו השם. פריצת הדרך הגיעה ב-2005 עם אלבומם השני "A Beautiful Lie" שמכר מעל לארבעה מיליון עותקים וזיכה אותם בהכרה עולמית. הסינגל השני מתוכו "The Kill" זכה בפרס MTV2 בטקס פרסי המוזיקה של MTV ב-2006. תחת השם הבדוי ברתולומיאו קאבינס לטו הפיק וביים את הקליפ של "The Kill" בהשראת עלילת הסרט "הניצוץ". מאז לטו המשיך לביים את כל הווידאו קליפים של הלהקה, ברובם סרטים קצרים ועלילתיים. הקליפ לסינגל השלישי מתוך אלבום זה, "From Yesterday", נמשך כ-13 דקות. זהו קליפ הרוק האמריקאי הראשון שצולם בשלמותו במקדש ברפובליקה העממית של סין.
האשמות.
במהלך השנים הועלו מספר האשמות כלפי ג'ארד לטו. רובן נוגעות להטרדות ותקיפות מיניות. לטו הואשם בתקיפה מינית של ילדה בת 15, ובתקיפות נוספות בידי עשרות נשים. ב-2018, הועלו האשמות כי ג'ארד לטו הוא פדופיל על ידי השחקן ג'יימס גן.
ב-2019 החלו להעלות האשמות כלפי לטו כי הוא מנהיג כת. ברשותו אי אשר נקרא בפיו ובפי חסידיו "אי-מאדים", אשר הכניסה אליו עולה אלפי דולרים. חסידיו קוראים לג'ארד לטו "המשיח", ומתייחסים אליו כאל משפחה. מרבית חסידיו של לטו הן נשים צעירות, חלקן מתחת לגיל 18.
כוח קדס
כוח אל-קדס
הרדוף
קיר
קיר הוא אלמנט אדריכלי בסיסי של מבנים המשמש לשתי מטרות עיקריות: הפרדה בין חללי המבנה (בין לצורכי בידוד תרמי ובידוד אקוסטי ובין לצורכי תיחום אזורים והגדרת חללים) ותמיכה סטטית בעומסים כחלק משלד המבנה.
הקיר נועד להפריד בין חלקים שונים של המבנה (החדרים השונים במבנה) ובכך לאפשר שימושים שונים בכל חלל ואזור במבנה. כמו כן משמש הקיר כאלמנט מפריד המאפשר בידוד חלק מסוים מהמבנה מסביבתו (הפנימית או החיצונית). הקיר מפריד בין חדר לחדר וכן מפריד בין פנים המבנה לחוץ המבנה באמצעות בידוד, הן תרמי והן אקוסטי.
הקיר יכול להוות משטח פונקציונלי, המאפשר שימוש בשטחו, בין על ידי התקנת מתקנים שונים על הקיר (תליית ארונות או גופי תאורה על הקיר) או בתוכו של הקיר (העברת קווי חשמל, צנרת מים או ביוב בתוך הקיר). כמו כן הקיר יכול להוות אלמנט עיצובי, בין על ידי היותו בסיס לאלמנטים אחרים (תליית תמונות על הקיר, או ציור על גבי הקיר (פרסקו או גרפיטי), ובין על ידי שימוש בחומרי גלם שונים היוצרים עיצובים שונים באמצעות מראה הקיר עצמו (שימוש בזכוכית, מתכת, עץ או אבן מסוגים שונים).
היסטוריה.
כל קיר מכל חומר יכול להיות קיר המתפקד כמחיצה בלבד, או קיר נושא, הנושא חלק מעומסי הבניין. קירות נושאים הם קירות הבנויים מלבנים או עשויים בטון מזוין. בטכנולוגיות המסורתיות של הבנייה, היו נבנים קירות לבנים נושאים בלבד. היכולת לבנות עמודים וקורות התומכים רצפות ותקרות שעליהם מונחים בחופשיות מחיצות כבדות, הייתה מוגבלת. טכנולוגיות הבנייה החל מתחילת המאה ה-20, הכוללות שימוש בבטון מזוין וקורות פלדה כמרכיבים עיקריים בשלד המבנה, איפשרו פריצת דרך באדריכלות בזכות היכולת למקם קירות באופן חופשי בתוכנית המבנה ללא מגבלות קונסטרוקטיביות. בזכות טכנולוגיות אלו ניתק באופן חלקי הקשר בין המבנה לתפקודו וניתנת האפשרות ליצור מערכת חללים פונקציונלית ללא אילוצים הנובעים מיכולתם הפיזית של הקירות הנושאים, החייבים להימצא אחד מעל השני. שינוי זה היווה אחד מהמאפיינים הבסיסיים והמגדירים של האדריכלות המודרנית.
כיום, רוב הקירות בבניינים נבנים כקירות קלים ולא כקירות נושאים, על פני קומה שבה עמודים בלבד. הגישה המכונה "חלל זורם" היא גישה שנולדה מתוך טכנולוגיה זו והיא מקובלת בעיקר בבנייני משרדים רבי קומות. על פי גישה זו, למעט גרעין הבניין שבו המדרגות ופירי המעליות בו נבנים קירות יצוקים מבטון מזוין, תוכנית הקומה ריקה מקירות. באופן זה, כל גוף או עסק השוכר את הקומה יכול לארגן את החלל באופן המתאים לו מבחינה פונקציונלית על ידי בניית קירות קלים, לרוב קירות גבס או מחיצות דקות אשר תפקידן להגדיל את שטח הפנים של החלל או להגדיר בו חללי משנה עבור עובדים. במקומות רבים לא נבנים קירות כלל אלא תאים משרדיים המוגדרים על ידי קירות ומחיצות נמוכות.