ביוני 2018 נהרג אחיו רוב היאסן בפיגוע הירי במשרדי קפיטל גאזט בעיר אנאפוליס, מרילנד.
כתיבתו.
כתיבתו של היאסן משקפת את הנושאים המעסיקים אותו כעיתונאי, וכתושב פלורידה. יצירותיו מסווגות כ"מותחנים סביבתיים" ולרוב תימצאנה על מדפי "ספרות המתח" בחנויות הספרים, על אף שהן יכולות להיקרא כרומנים מן הזרם המרכזי המתארים את מחשבותיו של היאסן על החיים המודרניים.
היאסן כותב באופן קצבי ומלא הומור. פלורידה המתוארת בספריו היא כוורת של אנשי עסקים תאבי בצע, פוליטיקאים שאפתנים, תיירים טיפשים, פועלים קשי יום, וטרוריסטים מיליטנטיים למען איכות הסביבה. זו אותה פלורידה אותה תיאר ג'ון מקדונלד באמצעות גיבורו טרוויס מקגי, המותאמת לשנות ה-90 ולעשור הראשון של המאה ה-21 בו נכתבו הספרים, ומתוארת בעין צינית וסאטירית.
ספריו של היאסן אינם מציגים תעלומת מתח, הנפתרת ככל שמתקדם הספר. הסוגה אותה חובב היאסן היא "Caper story", בו מתבצעת עלילת פשע מסובכת הנפרשת בפני הקורא על כל פרטיה. השאלה "מיהו הפושע" אינה קיימת, והיא מקבלת את התשובה לרוב בעמודו הראשון של הספר. ניסיונות המשטרה לאתר את הפושע או למנוע את הפשע אינם מרכז העלילה. ספרים אלו מתרכזים בתיאור ההתרחשויות והדמויות, ובטוויית עלילה מסובכת ורבת דמויות, כאשר השאלה היא לא "מי עשה זאת" אלא כיצד ישרדו הגיבורים את הסבך העלילתי המתוחכם שטווה להם היאסן, ומה יהיה הפיתול העלילתי הבא.
כתיבתו של היאסן היא מהירה, והאירועים המתוארים בספריו הם קיצוניים, אבסורדיים, ולעיתים אף פנטסטיים, על גבול הסוריאליזם. כך, למשל, ג'ואי, גיבורת "שחייה בעירום" איבדה את הוריה בתאונת מטוס בה השתלט דוב קרקס על הגה המטוס, ואילו בעלה הראשון נהרג כאשר צנחן שמצנחו לא נפתח נפל על ראשו בעת משחק גולף. הדמויות המתוארות בספרים הן לרוב על גבול הפשע ולעיתים מעבר לו, כל אחת ואחת מהדמויות ודמויות המשנה היא בעלת הרגלים אישיים מוזרים, ומניירות קיצוניות. רבות מהדמויות בספריו נטשו את החברה העירונית, על מנת לחיות בטבע, בביצות או באיים שפלורידה משופעת בהם.
דמות החוזרת ברבים מספריו של היאסן היא "קלינטון טיירי", פרופסור לספרות אנגלית, שחקן פוטבול במכללה, גיבור מלחמת וייטנאם המתמנה למושל פלורידה. לאחר שקבוצת יזמים מושחתים מנסה לשחד אותו, ומוגש כנגדה כתב אישום, והממסד המושחת מביא לזיכויה מכל עונש, נעלם טיירי מארמון המושל, והפך למתבודד בביצות המכונה "סקינק" (חומט), אם כי הוא מתייחס לעצמו כ"קפטן". מעת לעת הוא מגיח מהביצה, והפך למעין אגדה אורבנית. גבוה ומזוקן, בעל שיער ארוך ועין מלאכותית, אותה תלש מינשוף מפוחלץ, משמש טיירי כזרז לעלילה ברבים מן הספרים, ולעיתים יביא לפתרון סבך עלילתי בהופיעו כדאוס אקס מאכינה.
רוב ספריו של היאסן הם בדיוניים, אך יוצא דופן הוא "משחק כפול", מעין יומן מלא הומור המתאר את נסיונותיו של היאסן לשוב ולשחק גולף לאחר הפסקה בת שנים רבות, ואת ייאושו ונטישתו את המשחק בסופו של דבר.
מעטפת (מחשבים)
במחשבים, מעטפת (באנגלית: Shell) היא רכיב תוכנה המספק ממשק למשתמשים. המונח מתייחס בדרך כלל למעטפת של מערכת הפעלה, המספקת גישה לשירותי הליבה. עם זאת, המונח משמש גם לציון יישומים ה"בנויים מסביב" לרכיב מסוים, לדוגמה דפדפנים ותוכניות לדואר אלקטרוני המשמשות כ"מעטפת" למנוע תצוגה מבוסס HTML.
למערכות הפעלה יש בדרך כלל שני סוגים של מעטפות: שורת פקודה וגרפית. מעטפת שורת הפקודה מספקת ממשק שורת פקודה (CLI) למערכת ההפעלה, ואילו המעטפת הגרפית מספקת ממשק משתמש גרפי (GUI). בשתי הקטגוריות, היעוד העיקרי של המעטפת הוא לשפעל או "לשגר" תוכניות אחרות, אך עם זאת, יש למעטפות לרוב גם יכולות נוספות כגון הצגת ספריות וקבצים.
מועדון החמש
מועדון החמש, מועדון הרכב הקלאסי והאספנות בישראל, הוא מלכ"ר (עמותה רשומה) התנדבותי המאגד בתוכו את אספני וחובבי הרכב הקלאסי בישראל. המועדון הוקם בחודש מאי 1985 ונחשב למועדון הרכב המוביל והגדול בישראל.
מקור שמו הוא בחמש הספרות בלוחיות הרישוי של מכוניות בשנות ה-50 ותחילת שנות ה-60 של המאה ה-20. המועדון מייצג בישראל את FIVA, הארגון הבינלאומי של אספני מכוניות עתיקות וקלאסיות.
מטרות המועדון העיקריות הן טיפוח אספנות רכבים עתיקים וקלאסיים בישראל, הגברת המודעות להיסטוריה מוטורית, ייצוג קהילת האספנים וחובבי הרכב הקלאסי בפני רשויות המדינה, והדרכה לשימוש נכון ברכבים עתיקים.
המועדון מארגן פעמיים בשנה, לרוב בספטמבר ובאפריל, יריד למכירה, קנייה והחלפה בשם "שוקעתיק". פעמיים בשנה (בדרך כלל בחול המועד סוכות ובחול המועד פסח) מתקיים אירוע ראווה חצי שנתי המשולב ברונדו תצוגה של מכוניות נבחרות. כמו כן, לאחר הפסח עורך המועדון את תחרות הגביע על שם שאול גלאי לשיפוץ מכוניות עתיקות, ואת תחרות הגביע על שם ניר עוזדור לאופנועים עתיקים. שני האירועים מתקיימים לסירוגין פעם בשנתיים.
כאשר חבר מסיים את שיפוצו של רכב נהוג לערוך לרכב טקס השקה. ההשקות נערכות במפגשים השבועיים ומפורסמות באתר המועדון, בפורום, בדף הפייסבוק של המועדון ובקבוצת הפייסבוק שלו.
למועדון יש כ-1000 חברים המשלמים דמי חבר ומחזיקים בבעלותם כ-4,000 רכבי אספנות, כאשר הרכב העתיק הוא פורד מודל T רודסטר 1919 ואחריו פורד מודל T טורר 1921 ודודג' בראדר 1921 וכן פורד מודל T ספידסטר 1925.
משרד המועדון נמצא ברמת גן. במשרד קיימת ספרייה גדולה לספרות רכב קלאסי ומגזיני רכב ממדינות רבות.
הישגים בולטים לטובת קהילת חובבי הרכב העתיק.
בין הישגיו הבולטים של המועדון ניתן למנות את קביעת המעמד של "רכב אספנות" בתקנות התעבורה לרכב שמלאו 30 שנה משנת ייצורו, ושאינו משמש לעיסוקו של בעליו. התקנות הורידו בצורה משמעותית את אגרות הרישוי, מאפשרות לייבא רכבי אספנות ומונעות את הצורך להפקיד רישיונות של רכב הנמצא בתהליך שיפוץ או אחסנה. במקביל, בוצעה הוזלה ניכרת בשיעור של 75% בביטוח החובה לרכבי אספנות. מועדון החמש גם הביא לכך שרכב אספנות יעבור מבחן רישוי רק פעם בשנה במקום פעמיים כפי שהיה נהוג עד השינוי, דבר שהקל מאוד על קהילת אספני הרכב. עוד פועל המועדון באופן מתמשך מול רשויות המכס ומשרד התחבורה להקלת ההליכים הביורוקרטיים שבייבוא עצמי של חלקי רכב ורכבים קלאסיים.
הישג נוסף הוא האפשרות לקבל מס' רישוי בן 5 ספרות לרכבים משנת ייצור עד 1960 שיובאו לארץ בשנים האחרונות.
פעילות למען הקהילה.
מועדון החמש מקיים פעילות ענפה למען הקהילה. בין הארגונים והמוסדות בהם מתנדבים חברי המועדון נמנים - אלו"ט, גדולים מהחיים, לב"י, האגודה למען החייל, ידידי צה"ל בארצות הברית (FIDF), בית הספר רמת הדסה בקריית טבעון, בית החולים גהה, בית החולים איכילוב, בית הספר לקציני ים בעכו, ומתנ"ס שדה בוקר בגבעתיים.
ז'אן קולין
חוקר
משחק סנוורים
שריטילי
בפולקלור של אחדים מעמי אירופה, שריטילי הוא שד שובב, המתגורר בדרך כלל במרתף הבית, בארון או במזווה, ומביא ברכה לבית. ביידיש הוא נקרא "שרעטעלע" (נהגה שְרֶטֶלֶה), והצורה העברית "שריטילי" מופיעה בספרו של ש"י עגנון, "הכנסת כלה", שבו מסופר:
שריטילי נזכר שוב מספר פעמים בעמודים הבאים של "הכנסת כלה".
הוא מוזכר גם בסיפורו של עגנון "ציפורי" (שבכרך "אלו ואלו") שם אומר אחד הנערים: ובהערה שם נכתב:
סיפור עממי בשם "שרעטעלעך", העוסק בשד, נדפס בקובץ "יידישער פאלקלאר", ייווא שריפטן 9, פילאלאגישע שריפטן 5, ווילנע, 1938, עמ' 165–166. סיפורים נוספים ביידיש על שד זה מופיעים באוסף שערך יהודה לייב כהן.
בספרו של יעקב צ׳ מאיר, ״נחמיה״, מספר ר׳ ברכיה בירך לנחמיה שבביתם שוכנת שריטילי. גם שם אחת התופעות של השריטילי היא התחרשות של בעלת הבית.
בספרו של מקסים גורקי "ילדות" מזמינה הסבתא את שדון הבית שמתחת לתנור לעבור איתם לביתם החדש.
בספרה של אולגה טוקרצ'וק "על עצמות המתים" מיוחס לשדונים קטנים מצבא שומרי הבית מיון קפדני של אבנים במפעלי חצץ תת-קרקעיים שהם מנהלים.
גרסאות של משחקי שחמט
תרצ&quot;ח
תש&quot;ם
דפנה שפיגלמן
דפנה שפיגלמן דמבינסקי (נולדה ב-24 באפריל 1969) היא אשת תקשורת ושחקנית ישראלית.
ביוגרפיה.
שפיגלמן גדלה בסביון. יש לה תואר ראשון בתקשורת וניהול במכללה למינהל בת"א, והיא בוגרת סטודיו למשחק ניסן נתיב.
בתחילת דרכה, בראשית שנות התשעים, ערכה שפיגלמן את מגזין "את". בהמשך הייתה לסגנית עורך במגזין "בלייזר" וכותבת מדור בעיתון "נשים" של מעריב. היא שידרה לצד יאיר לפיד את "ציפורי לילה" בגלי צה"ל במשך כשמונה שנים ולאחר מכן אף ערכה את תוכנית האירוח שלו "יאיר לפיד" בערוץ 2. בנוסף, היא הגישה פינת עיתונות בתוכנית הבוקר של הערוץ הראשון והגישה בערוץ את "בחזרה לעתיד" לצד אפרים סידון. כמו כן, הגישה פינה בתוכנית "רייכר יסדר" בהנחייתו של גדעון רייכר בערוץ 10. היא נבחרה להיות המגישה המחליפה של תוכנית הבוקר של רשת והנחתה את התוכנית "הבוקר השביעי" לצד נטשה מוזגוביה.
בשנת 2004 שיחקה שפיגלמן בסדרת הדרמה "חדר מלחמה" בערוץ 2. ב־2005 הגישה את תוכנית הבריאות של ערוץ 10 "I Fill" והחלה לכתוב למגזין "עלמה". בשנת 2006 הצטרפה לצוות השחקנים של תוכנית הנוער "השמיניה" בערוץ הילדים. בשנת 2007 שיחקה שפיגלמן בסרט "נודל" בבימויה של איילת מנחמי.
ב-2010, החלה לכתוב בלוג באתר סלונה, אשר הייתה מבין מקימיו.
שפיגלמן נשואה ליורם דמבינסקי, מנכ"ל משרד הפרסום "JWT". לזוג שלושה ילדים: יובל, עמליה וליאנה.