מכסה הדגדגן מעניק, בנוסף, הגנה על עטרת הדגדגן, כמו עורלה על עטרת הפין אצל גברים. במהלך גירוי מיני, מכסה הדגדגן עשוי גם למנוע מהפין מגע ישיר עם עטרת הדגדגן, אשר בדרך כלל מגורה על ידי לחץ החיק של בן הזוג. מרבית היונקים והפרימטים מזדווגים בתנוחה אחורית, בשונה מהתנוחה הקדמית המאפיינת לרוב בני אדם, ולכן הגירוי בדגדגן נוצר ישירות על ידי מגע עם השק האשכים בבסיס הפין והתכווצויות שונות של השרירים הבשריים (Dartos) שלו. עטרת הדגדגן, כמו העורלה, עליה להסתכך על ידי החלב (סבום) המופרש באופן טבעי. אם סיכום זה לא מתרחש בעטרת הדגדגן של האישה, מכסה הדגדגן לא יכול ללפף אותו בזמן גירוי מיני, או שהנקבה עלולה לחוות כאב ולא הנאה.
שינויים אסתטיים.
ברוב העולם, שינויים בדגדגן הם מחזות נדירים. בתרבויות מסוימות, מילת נשים מבוצעת כטקס מעבר לנשיות, ונתפסת כשיפור במראה של איברי המין, או לחלופין משמשת לדיכוי או להפחתת התשוקה וההנאה המינית הנשית (כולל באוננות). מילת נשים נערכה על ילדים רבים במדינות המערב, כולל בעבר בארצות הברית, כדי להרתיע מאוננות ולהפחית מחלות שניסו לקשור אליה.
שינוי אחד שנשים מבצעות לרוב מרצונן החופשי הוא לנקב את מכסה הדגדגן לצורך הכנסת תכשיטים (כמו פירנסינג), הן לצורך קישוט והן להנאה גופנית.
למרות שמדובר בתופעה הרבה פחות שכיחה, נשים אחרות מעדיפות להסיר את מכסה הדגדגן שלהן כדי לחשוף לצמיתות חלק מעטרת הדגדגן או את כולה.
ניקולה קוסטו
ניקולה קוסטו (בצרפתית: Nicolas Coustou; 1658, ליון – 1733, פריז) היה פסל צרפתי.
ביוגרפיה.
קוסטו החל את הכשרתו אצל אביו, שהיה מגלף בעץ, ואצל קלודין קואזוו.
בגיל שמונה עשרה עבר לפריז ללמוד אצל דודו מצד אימו אנטואן קואזוו.
בגיל עשרים ושלוש זכה בפרס רומא שאיפשר לו ארבע שנות לימוד באקדמיה הצרפתית ברומא בהמשך שימש כרקטור של האקדמיה לציור ופיסול.
החל משנת 1700 עבד עם קואזוו בארמונות מרלי וורסאי.
מקורות ההשראה שלו היו בעיקר מיכלאנג'לו והפסל אלסנדרו אלגארדי והוא ניסה למזג בין מקורות אלו.
חלק מעבודותיו נהרסו בזמן המהפכה הצרפתית.
בפסלי אפולו רודף אחר דפנה בגני טווילרי נעזר באחיו הצעיר גיום קוסטו האב, בעיקר בפיסול דפנה.
אגודת יאנוס
אגודת יאנוס (באנגלית: Janus Society) היה ארגון למען זכויות ההומופילים אשר הוקם ב-1962 בפילדלפיה. שמו של הארגון מבוסס על שמו של האל הרומי יאנוס בעלי שני הראשים.
הארגון מוכר, בין השאר, בשל היותו המוציא לאור של המגזין "Drum", אחד מהעיתונים הראשונים בארצות הברית אשר היה מיועד לקהל להט"בי ואשר הופץ באופן נרחב במהלך שנות ה-60, וכן בשל תרומתו ההיסטורית בארגון רבות מההפגנות הראשונות בארצות הברית למען זכויות להט"ב.
על מנת להשיג את מטרותיו, הארגון בחר לנקוט במדיניות נוקשה מצד פעיליו, כך שישמרו על הופעה ייצוגית וזאת על מנת להציג בפני הציבור נציגים של הקהילה הגאה בלבוש הטרונורמטיבי בהפגנות שארגנו. בשל הקשרים ההדוקים שבין הארגון לבין "Drum" ועסקי המין השונים של הפעיל החברתי קלארק פולק, אגודת יאנוס נאלצה להתמודד עם ביקורות והטרדות רבות, בין השאר מצד הרשויות המקומיות, המדינתיות והפדרליות, ובסופו של דבר נאלצה להפסיק את פעילותה בשנת 1969, שבועות ספורים לפני מהומות סטונוול, לאחר שפולק נעצר בגין אישומי תועבה פדרליים.
ביום שישי, 21 בפברואר 1964, נשיא אגודת מאטאשין בוושינגטון, ד"ר פרנק קמני, העביר הרצאה בחינם על אפליה על רקע נטייה מינית. הרצאה זו נערכה בחסות אגודת יאנוס, ועסקה במאבק נגד אפליה בתחומי התעסוקה, חינוך ודיור כלפי הקהילה הלהט"בית.
סליק ווטס
דונלד ארל "סליק" ווטס (באנגלית: Donald Earl "Slick" Watts; נולד ב-22 ביולי 1951) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק באופן פעיל בין השנים 1973–1980. ממוצעיו הכוללים לאורך 6 עונותיו בליגת ה-NBA הם 8.9 נקודות, 6.1 אסיסטים, 3.2 ריבאונדים ו-2.2 חטיפות למשחק.
ככל הנראה היה השחקן הקרח הראשון בתולדות ה-NBA, ואחד מהשחקנים הראשונים אשר שיחקו עם סרט הזעה על ראשם.
קריירת משחק.
ווטס נולד בעיר רולינג פורק שבמיסיסיפי, ובין השנים 1969–1973 למד באוניברסיטת גרנד ויו אשר בדה מוין, ובאוניברסיטת זייביאר בלואיזיאנה אשר בניו אורלינס.
לאחר שלא נבחר על ידי אף קבוצה בדראפט ה-NBA 1973, מאמן קבוצת אוניברסיטת זאוויר המליץ עליו לבן דודו ביל ראסל, אשר היה אז הג'נרל מנג'ר והמאמן של קבוצת סיאטל סופרסוניקס. לאחר שהרשים במבחני קדם-העונה, זכה לחוזה בקבוצה, במדיה שיחק ב-4 וחצי עונותיו הראשונות ב-NBA. לאחר שתי עונות סולידיות, פרץ ווטס בעונת כשסיים הן כמלך האסיסטים (8.1) והן כמלך החטיפות (3.2) של העונה, וסייע לסופרסוניקס לסיים במקום השני באזור המערבי. בפלייאוף ה-NBA הודחה סיאטל בשלב חצי גמר המערב, על ידי פיניקס סאנס. בסיום אותה עונה, במהלכה גם קלע 13.0 נקודות למשחק, נבחר לחמישיית ההגנה של העונה וזכה בפרס האזרחות על שם ג'יי. וולטר קנדי. בעונה העוקבת המשיך להציג יכולת גבוהה, עם ממוצעים של 8.0 אסיסטים (שני בליגה), 2.7 חטיפות (שלישי בליגה) ו-13.0 נקודות למשחק, אך קבוצתו לא העפילה לשלב הפלייאוף.
בינואר 1978 דרש ווטס לעבור קבוצה, והועבר בטרייד לניו אורלינס ג'אז בתמורה לבחירת דראפט עתידית. עד לסיום עונת קלע 7.2 נקודות למשחק עבור הג'אז.
בעונת שיחק ביוסטון רוקטס, ובקיץ 1979 פרש ממשחק, בגיל 27 בלבד.
יצחק מלמד
יצחק מלמד (1903-1943) היה גיבור יהודי, אסיר בגטו ביאליסטוק. בינואר 1943 החלה אקציה בגטו ביאליסטוק. כאשר הגרמנים נכנסו לבניין ברחוב קופייצקה ברחוב קופייצקה 29 (כיום רחוב מלמדה, על שמו) הוא שפך חומר חומצתי על קצין נאצי. מהבהלה הקצין ירה לכל עבר והרג בשוגג חייל גרמני. במהלך המהומה הצליח מלמד לברוח. בתגובת נקם, הגרמנים אסרו מעל 100 יהודים, גברים נשים וילדים מהבניין ההוא ומדירות בבניינים הסמוכים וירו בהם ברחוב שלחנסקה 19 (Szlachenska, רחוב שלא קיים היום, עמד בניצב לרחוב צ'נסטוחובה). גופת הקצין הגרמני הובאה לבניין היודנראט שעמד באותו רחוב על מנת להראות לראש היודנראט אפרים ברש מה נעשה. מרדכי טננבוים מראשי המחתרת היהודית בגטו תיאר ביומנו אומץ לבו של מלמד. לשאלה מדוע הרג את החייל הגרמני, השיב: "אני שונא אתכם. אני מצטער שרצחתי רק אחד. לנגד עיניי הוריי נרצחו. עשרת אלפים יהודים בסלונים חוסלו לפני. אין לי חרטות". ולמחרת נתלה בסמוך לכיכר בה אירע האירוע. חיילים גרמנים טשטשו את גווייתו של מלמד בכדורים לאחר שהחבל נשבר והגופה נפלה על האדמה ותלתה אותה במשך 48 שעות נוספות.
בעיר יהוד, בקריית ביאליסטוק, ישנו רחוב על שמו, רחוב אשר מתחיל בבית הכנסת על שם הרב מוהליבר, הרב של ביאליסטוק במאה ה-19.
ברונו רייס
ברונו רייס לינו (בפורטוגזית: Bruno Reis Lino; נולד ב-18 ביוני 1978) הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי.
קריירה.
רייס התחיל את הקריירה שלו בפלומיננסה. בשנת חתם באתלטיקו פרנאאנסה ובינואר חתם בצסק"א מוסקבה.
בקיץ חתם במכבי תל אביב מליגת העל. ב-14 בספטמבר 2002, רשם את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 2-4 נגד מכבי פתח תקווה. ב-17 בפברואר 2003, הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-4 נגד בית"ר ירושלים. רייס, שיחק במכבי תל אביב שלוש עונות בהן זכה באליפות, גביע ואף השתתף עימה בשלב הבתים של ליגת האלופות בעונת 2004/2005.
בקיץ חתם באקדמיקה מליגת העל הפורטוגזית.
בהמשך הקריירה שיחק בוילה ריו, אנאפולינה, אלניה ולדיקווקז, ואסקו דה גאמה, רסאנדה, אמריקה-RJ ומאדריירה.
בסיום שנת פרש מכדורגל.
סיראדאלור (הכפר על האי קאלסוי)
סיראדאלור (פארואזית: Syðradalur) הוא הכפר הדרומי ביותר, מבין ארבעת הכפרים, המצויים על האי קאלסוי, בסביבה הצפונית של איי פארו.
בשנת 2009 נספרו 10 תושבי קבע המתגוררים בכפר, 6 גברים ו - 4 נשים. בעונות הקיץ מגיעים תושבים נוספים מכל רחבי האיים אל הכפר הקטן ושוהים בבתי הקיץ שברשותם.
כפר עם שם זהה קיים גם על האי סטריימוי.
היסטוריה.
תחילת ההתיישבות באזור הכפר החלה במאה ה – 17, אז פנה הכפר לצד המערבי של האי ושמו היה בלאנקאסקוילי (Blankaskáli). בעקבות מפולת שלגים כבדה שהתרחשה בשנת 1809 הועבר הכפר לצידו המזרחי של האי ובשנת  1812 נקבע שמו החדש 'סיראדאלור', הנהוג בשימוש עד היום. בשנת 2009 נקבעו בכפר שלושה שמות של רחובות יחד עם מספרי בתים.
תחבורה אל האי ובתוכו.
בשנת  1985 נבנתה תעלת כביש שחיברה את הכפר המבודד עם יתר הכפרים שעל האי. אל האי ניתן להגיע במסוק מנקודות שונות ברחבי איי פארו או באמצעות הפלגה שיוצאת מספר פעמים ביום מהעיירה קלאקסוויק שעל האי בורוי.
Viene y Va
Viene y Va (בעברית: באה והולכת) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הלטיני ג. טנגאנה, ביחד עם זמרת הרגאטון הדומיניקנית נאטי נטשה. השיר יצא לאור ב-24 בינואר 2020, על ידי חברת התקליטים סוני מיוזיק ספרד, כסינגל שלא מתוך אלבום.
השיר הגיע למקום ה-25 במצעד השירים שבספרד.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי ג. טנגאנה ונאטי נטשה והופק על ידי קאפי ו-DVLP. רולינג סטון סקרו את השיר בחיוב וציינו כי "ג. טנגאנה מצליח ליצור שיר שמחזיר אותנו לשנות הארבעים ועושה זאת באמצעות הלחנה, הפקה וכתיבה כמו שנעשה כאן". גם מגזין הבילבורד סקרו את השיר בחיוב רב.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-15 מיליון השמעות.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של ג. טנגאנה ב-24 בינואר 2020, בשידור חי. הקליפ צבר למעלה מ-15 מיליון צפיות.
נתן נאדל