ביוגרפיה.
שום נולד בלימון, קוסטה ריקה. אמו היא ילידת הונג קונג, ואביו יליד גואנגג'ואו, סין. השניים עברו לקוסטה ריקה, שם הארי ושתי אחיותיו הגדולות נולדו. כששום היה בן 6, משפחתו עברה לסן פרנסיסקו, קליפורניה.
ספרדית הייתה שפת האם שלו לפני שידע קנטונזית או אנגלית.
בראיון הוא סיפר שקיבל את המוטיבציה לרקוד מאנשים כמו אשר, דרו היל, ג'ינוויין, לפני שהושפע מרקדנים כמו מייקל ג'קסון וג'ין קלי.
שום ציין שהוא מגדיר את עצמו כסוג של לטיני בגלל היותו יליד קוסטה ריקה והתרבות הלטינית שגדל אליה.
קריירה.
שום התחיל את הקריירה כרקדן הזכר היחיד בסדרה ComicView מערוץ הטלוויזיה האמריקאי BET, והמשיך את קריירת הריקוד שלו משם. הוא גם היה אחד מהרקדנים הראשיים של כוכבות גדולות כמו ביונסה, מריה קארי, ג'ניפר לופז וג'סיקה סימפסון.
הוא זכה בתחרות ריקוד להופיע בפרסומת של iPod.
בשנים 2009–2015 גילם את הרקדן מייק צ'אנג בדרמה הקומית המוזיקלית Glee, בעונה השלישית והרביעית אף כיכב בתפקיד ראשי. הפרק "Asian F" התמקד בדמותו, ובו הפגין שום את יכולות השירה שלו בביצוע הסולו הראשון שלו בסדרה ושר את השיר Cool.
בשנת 2007 שיחק בדרמה המוזיקלית "אחוות הריקודים" בכיכובו של כריס בראון. בשנת 2008 גילם את דמותו של קיילב בסרט הריקודים הפופולרי "", ובשנת 2010 הופיע בסרט ההמשך "סטפ אפ 3D".
הוא היה גם כוריאוגרף ומפיק של סדרת הריקודים האינטרנטית The Legion of Extraordinary Dancers והשתתף בה גם בתפקיד אליוט הו.
בשנת 2011 השתתף שום בסרט האקשן הקצר 3 Minutes שבוים על ידי רוס צ'ינג. שום הופיע בעונה השנייה של הסדרה .
בשנת 2014 היה לו תפקיד משמעותי בסרט "Revenge of the Green Dragons".
בשנת 2016 שום הופיע כדמות ווי-פאנג (Wei-Fang) בסרט ההמשך לנמר, דרקון, הנקרא Crouching Tiger, Hidden Dragon: Sword of Destiny.
שום הופיע בכמה וכמה סרטים קצרים של Wong Fu Productions.
בשנת 2016 כיכב גם כדמות ראשית ב"Single By 30", סדרה בת 8 פרקים מבית YouTube Red, לאחר שהופיע בפיילוט המקורי בשנת 2015, בדמות פיטר מא.
בשנת 2016 החל לגלם את מגנוס ביין בתפקיד ראשי בסדרת הפנטזיה של רשת Freeform "ציידי הצללים" המבוססת על סדרת הספרים "בני הנפילים". שום גילם תפקיד זה עד לתום שידורי הסדרה לאחר שלוש עונות ב-2019.
בשנת 2018 שיחק לצד ג'מה צ'אן בסרט "עשיר בהפתעה", המבוסס על הספר "אסייתים עשירים מטורפים" מאת קווין קוואן. בשנת 2019 שיחק בסרט ". בשנת 2020 שיחק בתפקיד הראשי בדרמה הרומנטית "All My Life" לצד ג'סיקה רות', וגם התארח בסדרת הטלוויזיה של אקוופינה "Awkwafina Is Nora from Queens" בקומדי סנטרל. בשנת 2022 שיחק בסרט "Everything Everywhere All at Once" בהפקתם של האחים רוסו."
חיים אישיים.
בשנת 2007 שום החל מערכת יחסים עם השחקנית והרקדנית שלבי ראבארה. השניים התארסו באוקטובר 2013 בזמן חופשה בהוואי ונישאו ב-22 בנובמבר 2015 בקוסטה ריקה. בהמשך, נולדה להם בת.
ארקנטוריים
ארקנטוריים (שם מדעי: Arcanatoridae) היא משפחה קטנה של ציפורי שיר אפריקניות החיות בעיקר ביערות גשם במרכז אפריקה ומזרח אפריקה.
ציפורים אלה מכונות לעיתים קיכליים אבל הם קרובי משפחתם של ציפורי הסוכר מדרום אפריקה ובהרבה מיונים משויכים אליהם עדיין ולא כמשפחה עצמאית.
אלו ציפורים הדומות לציפורי הסוכר וכמותם הם יונקי צוף המגוונים את מזונם בחרקים הנמשכים לפרחים. הם חיים בעיקר ביערות גשם והם בעלי נוצות גוף ירוקות עד חומות ומקורים מוארכים.
חלקם מצויים בסכנת הכחדה עקב הפגיעה ביערות.
ציפורי עלים
ציפורי עלים (שם מדעי: Chloropseidae) היא משפחת עופות מסדרת ציפורי שיר החיה בתת-היבשת ההודית ובדרום-מזרח אסיה. במשפחה סוג אחד - ציפור עלים ("Chloropsis") ובו 11 מינים. ציפורים אלה הן קרובות משפחה של משפחת האגיתיניות ושל התכלתיים וקרובות רחוקות יותר של הבולבוליים.
ציפורים אלה חיות בין העצים ביער וצבען ירוק בהיר עד צהוב עם פנים כהות ולעיתים גרונות כחולים. המקור צר וכהה והעיניים כהות. הזנב ארוך והכנפיים בעלות נוצות כחולות בשוליים. הרגליים חזקות ועוזרות לציפורים לטפס. אורכן 14-21 ס"מ ומשקלן 15-48 גרם. נוצותיהן הצבעוניות מרשימות את בני הזוג, מרתיעות יריבים ומבלבלות את טורפיהן, בעיקר נחשים טורפים.
הן חיות ביערות הגשם הטרופיים ויכולות להימצא עד גובה 2,500 מ' מעל הים. הן חיות בצמרות העצים ומחפשות שם חרקים, פירות וצוף. לעיתים הן פועלות כלהקת ציד, המחפשת ועטה על חרקים, שאחת מחברות הלהקה מוצאת.
ציפור עלים
נמל התעופה קולצובו
נמל התעופה הבינלאומי קולצובו (ברוסית: Международный Аэропорт Кольцо́во) הוא נמל תעופה בינלאומי השוכן כ-16 ק"מ דרומית מערבית לעיר יקטרינבורג שבמחוז סברדלובסק ומהווה את המרכז האדמיניסטרטיבי של המחוז. הנמל מהווה בסיס פעולה מרכזי לחברת אורל איירליינס ורוסליין ובעל חשיבות תחבורתית רבה לאור מיקומו במרכז רוסיה.
היסטוריה.
שדה התעופה המקורי בשטח עליו נמצא הנמל היום נבנה בין 1928–1930 על פי דרישת מכון חיל האוויר של ברית המועצות, ונבנה במקור בעיקר לשימושים צבאיים. ב-1932 דיוויזיית חיל האוויר ה-33 הועברה לבסיס קולצובו. יום לאחר פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות במסגרת מבצע ברברוסה הוחל בבניית מסלול נחיתה באורך קילומטר. הבנייה החלה ביום למחרת והושלמה לאחר שלושה חודשים - זמן שיא לשנות ה-40.
ב-15 במאי 1942 נערך ניסוי במטוס הסילון הראשון של ברית המועצות בטיסה שיצאה מנמל תעופה זה. רפליקה של המטוס מדגם BI-1 נבנתה בכיכר שמול הטרמינל של נמל התעופה לזכר אותו מאורע. ב-10 ביולי 1943 קיבל נמל התעופה אישור לביצוע טיסות פנים. עובדה זו הפכה את נמל קולצובו לראשון בברית המועצות שיש לו במקביל סטטוס צבאי ואזרחי. טיסות מהנמל למוסקבה בוצעו על בסיס יומי. בדצמבר 1943, בדרכו חזרה מטהראן, עצר נשיא ארצות הברית פרנקלין רוזוולט ללילה אחד בנמל התעופה.
אסון הלה מאן
אסון לה מאן הוא אירוע שהתרחש ביוני 1955 במהלך מרוץ 24 השעות של לה מאן במהלכו נהרגו נהג המרוצים פייר לאבק יחד עם 83 צופים, ו-120 נוספים נפצעו. התאונה נחשבת לקשה ביותר בתולדות הספורט המוטורי ובעקבותיה נעשו שינויים רבים בתחום הבטיחות במרוצי המכוניות.
מותו של לאבק, נהגה של קבוצת מרצדס, הוביל את הקבוצה לפרוש מהשתתפות במרוצי מכוניות, פרישה שנמשכה עד לשנת 1989.
רקע.
מרוץ 24 השעות של לה מאן הוא מרוץ סיבולת למכוניות ספורט הוותיק והיוקרתי בתחום, המתקיים מדי שנה במהלך חודש יוני. פייר לאבק בן ה-49 נבחר על ידי קבוצת מרצדס להיות נהג במהלך התחרות של שנת 1955. לאבק זכה לפרסום לאחר שבמרוץ בשנת 1952 נהג במשך 23 שעות ברציפות, למרות שהיה נהג שיכל להחליף אותו. הוא הוביל במרוץ אך לא ניצח לאחר שבשל תשישותו נכשל בהעברת הילוך, דבר שגרם לפגיעה בטלטל ולהשבתת הרכב 45 דקות לפני סיום המרוץ.
באותה שנה הציגה מרצדס את דגם ה-300SLR החדש, שזכה להצלחה במרוצים שונים, כולל המילה מילייה האיטלקי. מרכב הרכב העשוי ממגנזיום קל משקל סייע בהפחתת משקל הרכב ולעלייה בביצועים. ביצועי המכונית חייבו את מהנדסי החברה להוסיף לרכב מעצור אוויר, על מנת שיסייע למכונית לבלום בתנאים שונים.
אמצעי בטיחות, שכיום נפוצים מאוד, לא היו בשימוש באותה התקופה. המסלול בו נערך המרוץ, כמעט ולא השתנה מאז בנייתו בשנת 1923, תקופה בה מכוניות המרוץ הגיעו למהירות מרבית של כ-100 קמ"ש. בשנת 1955 עמדה המהירות המרבית על 300 קמ"ש. חגורות בטיחות לא הותקנו במכוניות, בשל ההנחה שבמקרה תאונה עדיף לנהג לעוף מתוך כלי הרכב ולא להישאר לכוד ברכב בוער.
ב-11 ביוני 1955 יצא לדרכו מרוץ 24 השעות. אסטון מרטין, יגואר, פורשה, פרארי ומזארטי התחרו על ההובלה במרוץ. קצב המרוץ היה מהיר ושיאי ההקפות נשברו במהלכו מספר פעמים.
התאונה.
במהלך השעה השלישית של המרוץ מייק הות'ורן, נהגה של קבוצת יגואר האט על מנת להיכנס לרחבת הטיפולים. לאנס מקלין, נהגה של קבוצת אוסטין, שהיה צמוד להות'ורן פנה חדות על מנת להימנע מהתנגשות ברכב שלפניו. כתוצאה מהסטייה פגע ברכבו של לאבק שנסע במהירות של 200 קמ"ש. כתוצאה מההנגשות התפרקה מכוניתו של לאבק והתעופפה באוויר. לאחר שנחתה, התלקחה המכונית. חלקים שונים מתוך המכונית, ביניהם המנוע הבוער, התעופפו לתוך קהל הצופים. לאבק נהרג באופן מיידי לאחר הפגיעה. כתוצאה מהפיצוץ ומהחלקים שפגעו בקהל נהרגו 83 צופים ו-120 צופים נוספים נפצעו.
לאחר פינוי ההרוגים והפצועים נמשך המרוץ. הות'ורן המשיך להתחרות וסיים את המרוץ כמנצח. חואן מנואל פנג'יו, נהג נוסף של קבוצת מרצדס, שהיה סמוך מאוד למקום התאונה בעת שהתרחשה, הצליח לחמוק מפגיעה בשלושה רכבים שהיו לפניו והמשיך להתחרות.
בעקבות התאונה.
לוויות ההרוגים נערכו למחרת היום. בעיתונות הצרפתית הופיעו תמונות של מייק הות'ורן חוגג עם בקבוקי שמפניה בסיום המרוץ, חגיגות שזכו לתגובות נזעמות.
עונת 1955 באליפות העולם למכוניות ספורט נמשכה כסדרה עם מרוצים בבריטניה ובאיטליה. קבוצת מרצדס ניצחה את שני המרוצים, אך בסיום העונה הודיעה על הפסקת הפעילות של החברה בספורט המוטורי והתמקדות בייצור מכוניות סדרתיות בלבד. מספר נהגים, ביניהם פנאג'יו, נמנעו מהשתתפות במרוץ בשנים שלאחר מכן.
החקירה הרשמית לאירוע קבעה כי הות'ורן לא היה אשם באירוע וכי התאונה נגרמה כחלק מהמרוץ. האשמה הוטלה על תכנון המסלול הלקוי והעדר של תקני בטיחות. בעקובת הדו"ח נהרסו יציעי הצופים ורחבות הטיפולים סביב המסלול ונבנו מחדש.