האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי, ובכך הפך לאלבומה השמיני של הלהקה שהגיע למקום הראשון במצעד. במצעד הבילבורד 200, הגיע האלבום בשיאו למקום השביעי. בטקס פרסי גראמי ה-63, האלבום קיבל מועמדויות לקטגוריות "אלבום השנה" ו"עטיפת האלבום הטובה ביותר".
Women in Music Pt. III
Women in Music Pt. III הוא אלבום האולפן השלישי של הלהקה האמריקאית חיים. האלבום יצא לאור ב-26 ביוני 2020 על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס בארצות הברית, ועל ידי חברת התקליטים פולידור רקורדס ברחבי העולם. במקור, האלבום היה אמור לצאת לאור ב-24 באפריל 2020, אך נדחה בעקבות מגפת הקורונה וה"אופי המשתנה של המדינות וההסגרים ברחבי העולם". האלבום הופק על ידי דניאל חיים, רוסטם בטמנליג' ואריאל רכטשייד, ונתמך על ידי הסינגלים "Summer Girl", "Now I'm in It" ו-"Hallelujah". השיר "The Steps" פורסם לצד ההזמנה המוקדמת של האלבום.
לפני שהוכרז רשמית, נבחר האלבום לאחד האלבומים המצופים ביותר לשנת 2020 על ידי מספר מגזינים, כגון פיצ'פורק ו-Vulture.com. בנוסף, האלבום קיבל מועמדות לקטגוריית "אלבום השנה" בטקס פרסי גראמי ה-63, תוך שהשיר "The Steps" הועמד לקטגוריית "ביצוע הרוק הטוב ביותר".
בפברואר 2021, יצאה מהדורה מחודשת האלבום, מתוכה יצא הסינגל "Gasoline", ביחד עם הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט.
¿Qué Creías?
¿Qué Creías? (בעברית: מה חשבת) הוא הסינגל השלישי מתוך אלבומה השלישי של הזמרת המקסיקנית-אמריקאית סלינה, אשר יצא ב-28 באוגוסט 1992 על ידי EMI לטין.
ג'ייפי סאקס
ג'ונתן פרסי סטארקר סאקס (באנגלית: Jonathan Percy Starker Saxe; נולד ב-23 במרץ 1993), הידוע בשם הבמה ג'ייפי סאקס (JP Saxe), הוא מוזיקאי וזמר-יוצר קנדי. ידוע בעקבות שיתוף הפעולה שלו עם הזמרת האמריקאית ג'וליה מייקלס, "If the World Was Ending", שיצא לאור ב-17 באוקטובר 2019.
קריירה.
בין אפריל 2017 למרץ 2018 הוציא ג'ייפי סאקס את הסינגלים "Changed", "Anybody Else" ו-"The Few Things". בנובמבר 2018 הוא הוציא את "" כסינגל הראשון מתוך מיני-אלבום הבכורה שלו. ב-8 בנובמבר, הוציא את מיני-אלבום הבכורה שלו, "Both Can Be True: Part 1".
בין יוני לאוגוסט 2019, הוציא סאקס את הסינגלים "Same Room" ו-"Women Who Look Like You". באוקטובר, הוציא את השיר "If the World Was Ending", כסינגל המוביל מתוך המיני-אלבום השני שלו. בפברואר 2020, הוציא את הסינגל השני מתוך המיני-אלבום, "Sad Corny Fuck". ב-7 בפברואר, הוציא את המיני-אלבום, שנקרא "Hold It Together". האלבום הגיע בשיאו למקום ה-53 במצעד האלבומים הקנדי. באפריל 2020, ג'ייפי סאקס וג'וליה מייקלס הוציאו מחדש את "If the World Was Ending" יחד עם אמנים נוספים, בהם סם סמית', , אליסיה קארה, נייל הורן, קית' אורבן ופיניאס או'קונל, שהפיק את השיר. כל אמן צילם את חלקו בטלפון שלו מביתו תוך בידוד עצמי. כל ההכנסות מהשיר נתרמו לארגון רופאים ללא גבולות. הקליפ מסתיים בהודעה מיוחדת של רופא על ההשפעה של מגפת הקורונה על מדינות בהן מוצבים רבים מהרופאים. בהצהרה אמרו סאקס ומייקלס, "אנו כה אסירי תודה על העבודה המדהימה שנעשתה על ידי אנשי החזית במהלך המגפה העולמית הזו. בתקופה שלעיתים יכולה להרגיש כאילו 'העולם מסתיים', אנו מודים לכל עובדי הבריאות, המגיבים הראשונים והעובדים החיוניים שעוזרים לכל כך הרבה אנשים במצוקה. אנא הישארו בבית, הישארו בטוחים".
שירו של סאקס, "Same Room", הועמד לפרס הפזמונאות של SOCAN לשנת 2020. בשנת 2021, הוציא עם מארן מוריס את "Line by Line".
ז'אן ז'ירו
ז'אן אנרי גסטון ז'ירו (בצרפתית: Jean Henri Gaston Giraud; נולד ב-8 במאי 1938 - 10 במרץ 2012) היה צייר, סופר, קומיקסאי, תסריטאי, קריקטוריסט ומעצב צרפתי. מגדולי הקומיקסאים בעולם, ובין המשפיעים שבהם. ביצירותיו הביע סגנונות ציור שהיו חדשים לעולם הקומיקס בפרט ולעולם האמנות בכלל, ושילב ז'אנרים יוצאי דופן כמו סוריאליזם, ריאליזם חדש, אמנות מופשטת ואמנות פסיכדלית . כמו כן, הוא היטיב בכשרון רב גם ביצירות ה"גנריות" יותר, כמו בקומיקס המערבונים המפורסם שלו "אוכמניות".
במהלך הקריירה שלו חילק את עבודותיו לשני ז'אנרים עיקריים תחת שני שמות עט - בשם "גיר" ("Gir") כתב קומיקס מערבונים שזכה להצלחה עצומה ברחבי העולם, ואילו בשם "מוביוס" ("Mœbius") פרסם קומיקס מדע בדיוני ופנטזיה שאופיין בסגנון אמנותי חדשני ויוצא מן הכלל אותו פיתח ז'ירו במשך השנים.
ז'ירו נחשב לאחד מהקומיקסאים המשפיעים בדורו ובהיסטוריה של הקומיקס הצרפתי-בלגי, וכונה על ידי רבים כאמן רצועות הקומיקס האירופאיות המשפיע ביותר מאז ארז'ה. היצירות המפורסמות ביותר שלו הן בין היתר "אוכמניות" (נוצרה יחד עם הסופר ז'אן מישל שרלייה), המציגה את אחד האנטי-גיבורים הראשונים בקומיקס המערבי. תחת שם העט "מוביוס" הוא יצר עשרות חוברות, רצועות וספרי קומיקס העוסקים במדע בדיוני ופנטזיה בסגנון ציור סוריאליסטי מאוד ואף מופשט, בהן עיני החתול, המחר הארוך וארזך. במהלך חייו שיתף פעולה עם אישיוּיוֹת תרבות מובילות, ביניהן גם הקולנוען אלחנדרו חודורובסקי, אשר עמו יצר את הגרסה המוקדמת לעיבוד הקולנועי של חולית והקומיקס "The Incal" שזכה לתשואות.
בנוסף לתרומתו הענפה לתעשיית הקומיקס העולמית, ז'ירו היה מעורב עד מאוד בתעשיית הקולנוע ובפרט תעשיית המדע הבדיוני והפנטזיה; הוא לקח חלק חשוב בסרטי מדע בדיוני רבים במשך שנות הקריירה שלו, בהם הנוסע השמיני, טרון והאלמנט החמישי.
ראשית חייו.
ז'ירו נולד בנוז'אן-סור-מארן, צרפת, ב-8 במאי 1938, כבן יחיד לריימונד ז'ירו, סוכן ביטוח, ופולין וינצ'ון, שעבדה בסוכנות של בעלה. כאשר היה בן שלוש התגרשו הוריו והמשמורת עליו עברה בעיקר לסבתו וסבו שגידלו אותו בפרברי פריז. הקרע בין אמו לאביו יצר אצל ז'ירו הצעיר טראומה נפשית מתמשכת שלטענתו הובילה אותו לשימוש בשמות עט במקום שמו האמיתי. לאחר מלחמת העולם השנייה עבר ז'ירו להתגורר חלקית אצל אמו, בעוד שאת אביו לא ראה עד גיל 15.
ז'ירו, ילד מופנם וביישן, מצא נחמה לאחר מלחמת העולם באולם קולנוע קטן אשר פעל בפינת הרחוב בו התגוררה אמו, וסיפק לו בריחה מהאווירה העגומה ששררה בצרפת בזמן השיקום מהמלחמה. באולם הקטן הוקרנו לעיתים קרובות מערבונים אמריקאים, וז'ירו, שנהג לפקוד את המקום בכל זמן פנוי שמצא, פיתח תשוקה עזה לז'אנר, יחד עם חברו ושותפו לדרך ז'אן קלוד מז'יר.
לקראת גיל 10 החל ז'ירו לצייר קומיקס להנאתו בעת לימודיו בפנימיית סנט ניקולאס שבמערב פריז, רחוק מביתו הקודם. בפנימייה הוא נחשף למגזיני קומיקס בלגיים כמו טינטין וספירו. בשנת 1954, כאשר היה בן 16 בלבד, החל ז'ירו ללמוד בבית הספר לאמנויות יישומיות דופררה, שם יצר רצועות קומיקס מבדרות עבור חבריו. מוריו השמרנים של ז'ירו לא ראו בעין יפה את רצועות אלו. בזמן לימודיו במכללה הוא התיידד עם כמה אמנים צעירים שגם הם יהפכו בעתיד ליוצרי קומיקס מוערכים, וביניהם ז'אן קלוד מז'יר, אשר הכיר אותו עוד קודם לכן, ופט מלט. ידידותו עם מז'יר בלטה במיוחד, לא מעט בגלל התשוקה המשותפת שלהם למדע בדיוני, מערבונים והמערב הפרוע. ז'ירו פיתח עמו חברות לכל חייהם, ובמשך השנים כינה אותו "ההמשך של הרפתקאות החיים". בשנת 1956 עזב ז'ירו את בית הספר לאמנות בלי שסיים את לימודיו כדי לבקר את אמו במקסיקו, שם התחתנה בשנית עם מקומי. ז'ירו נשאר במקסיקו במשך 9 חודשים והתחיל את לימודיו מחדש רק כשחזר לצרפת.
המדבר המקסיקני, השמיים הכחולים והמישורים רחבי הידיים וה"אינסופיים", השאירו בז'ירו רושם עצום, שכן הוא הוקסם מהחוויה האמיתית של מה שנהג לראות בסרטי המערבונים. חוויותיו במדבר הותירו בו זיכרונות בל נשכחים, שהשפיעו על כמעט כל עבודה מאוחרת שלו. לאחר שובו לצרפת החל לעבוד כאמן קבוע במשרה מלאה עבור המו"ל הקתולי "Fleurus presse", יחד עם ידידו מז'יר.
בשנים 1959–1960 היה אמור ז'ירו להתגייס לצבא צרפת, ולשרת באלג'יריה הצרפתית כחלק ממלחמת העצמאות של אלג'יריה. הוא הצליח לחמוק מחובת הגיוס בזכות היותו המגויס היחיד בעל רקע מוצק באמנות וגרפיקה. במקום לשרת בחזית, גויס ז'ירו לאייר את כתב העת הצבאי "5/5 Forces Françaises". על כן, הוא נשלח לאלג'יריה לתקופה ארוכה על מנת לאייר קריקטורות של מבצעים שונים בחזית, ובכך נחשף בפעם השנייה בחייו לתרבות שונה ואקזוטית מזו שהכיר בצרפת. בדומה לביקורו במקסיקו, הוא ספג את החוויה וניצל את הניסיון שצבר שם לעבודותיו העתידיות. שהותו הצבאית באלג'יריה עשתה עליו רושם כביר, והותירה את עקבותיה בקומיקס המאוחר שלו, ובייחוד אלו שכתב בשם "מוביוס".
קריירה.
קומיקס מערבונים.
כבר בגיל 18 צייר ז'ירו את הקומיקס ההומוריסטי הראשון שלו, אשר היה מושפע עד מאוד מהקומיקס הפופולרי לאקי לוק. הקומיקס, שהיה באורך שני עמודים בלבד, נשא את השם "Frank et Jeremie" ופורסם במגזין המערבונים "המערב הרחוק" הצרפתי. הקומיקס הושפע מאוד מסרטי מערבונים ומהתרבות האמריקאית, ולכן זכה לשם "קומיקס מערבי", כינוי שילווה את סגנונו של ז'ירו בהמשך. הקומיקס היה לעבודה העצמאית הראשונה שביצע ז'ירו עבור תשלום. עורך המגזין, ז'אק דיומה, חשב שז'ירו הצעיר ניחן בכישרון לקומיקס הומוריסטי, אך לא לקומיקס ריאליסטי ורציני. לכן הוא הציע לז'ירו לאייר קומיקס בסגנון "פרנק וג'רמי" הצרפתי. עם זאת, ז'ירו בחר שלא להישמע לו, סירב להצעה, ועזב את העיתון.
הוצאת פלורוס (1956–1958).