שיח בית עיטאב במהלך המאה ה-19 נקרא "שיח עוטאם אל לח'ם" הוא גורש בשנת 1846 אך הצליח לברוח ולחזור לבית עיטאב. עוטאם אל לח'ם שהיה תומך של הפלג הקייסי נכנס למריבה עם מנהיגי הפלג הימני.
בשנת 1855 מוחמד עטאללה שהיה בן דודו של עוטאם אל לח'ם התחיל לאבד את כוחו האזור ולכן למען חיזוק שליטתו באזור החל להצתודד עם שיח מוסטפא אבו גוש והצטרף לפלג הימני.
ב־3 בינואר 1855 התנהל קרב בין שבטי קייס וימן במקום ובו נהרג השיח מוחמד עטאללה ביחד עם עוד 21 אבדות מהצד של הפלג הימני. לפי עדי ראייה מהקונסוליה הבריטית גופותיהם של הימנים בותרו לאחר מותם.
בפברואר 1855 משפחת אבו גוש עזרה לעטאללה וכבשה את בית עיטאב מידי הקייסים תוך כדי שהם כולאים את עוטאם אל לח'ם בביתו. ג'יימס פין הצליח לגרום להפסקת אש בין הפלגים למשך 3 שנים שבהן נשמר שקט יחסי עד המושל העותמאני (ת'וריה פאשה) על אזור ירושלים הידק את אחיזתו ולאט לאט גרם למרד של השייחים בשנים בשנת 1858 - 1859. כשהיה השיח אל לח'ם בן 90 הוא ועטאללה גורשו לקפריסין על ידי פאשה כשמשפחתו נשארה ברמלה.
סיירים נוספים בתקופה העותמאנים -.
כשהגיע הסייר הצרפתי ויקטור גוארין הוא מצא בבית השיח מעין מצודה עתיקה שנראתה בעיניו "יותר עתיקה מהצלבנים" אנשי הכפר טענו שזהו מעבר תת-קרקעי למעיין בתחתית הגבעה (כנראה עין חוד).
הם סיפרו לו על הכפר אישוע ושהוא אשתאול המקראית ושבין הכפר אישוע לכפר סורע'ה נמצא קבר שמשון.
סוקין השווייצרי מצא רשימה עותמאנית המתוארכת ל-1870 שבה נכתב שאוכלוסיית הכפר מונה 241 גברים.
בתקופת המנדט הבריטי.
במהלך מפקד האוכלוסין הבריטי שכנו בבית עיטאב 504 תושבים - כולם מוסלמים. עד למפקד האוכלוסין בשנת 1932 מספר התושבים גדל ל-606 תושבים מוסלמים בכ-187 בתים.
תחילה בית עיטאב היווה תת-מחוז למחוז רמלה אך בעקבות שינוי גבולות המחוזות הבריטים הוסב לתת מחוז תחת מחוז ירושלים.
תקופת השלטון הישראלי.
תושבי הכפר ברחו בין התאריכים 19 ל-24 באוקטובר 1948 אחרי שחטיבת הראל כבשה את הכפר במבצע ההר כחלק ממבצע יואב. רוב תושבי הכפר ברחו לבית לחם וחברון.
לפי עדות חיילים, חטיבת הראל הגיעה לכפר בלילה, מצאה את הכפר נטוש והשמידה את השרידים. לפי טענה אחרת המקום הושמד בשנות השבעים.
בשנת 1950 הוקם בצד הצפוני של הכפר המושב נס הרים.
בשנת 2002 המקום הוכרז בתור שמורת טבע.
קוראים לי ארל
קוראים לי ארל (באנגלית: My Name Is Earl) היא קומדיית מצבים אמריקאית זוכת פרס אמי, שנוצרה על ידי גרג גרסיה. הסדרה שודרה בארצות הברית ברשת NBC במשך ארבע עונות, בשנים 2009-2005.
בישראל שודרה הסדרה בערוץ Yes Stars בלוויין.
עלילה.
ארל היקי, המגולם על ידי ג'ייסון לי, הוא נוכל בריון שזוכה ב-100,000 דולר בהגרלת הלוטו ומיד לאחר מכן נפגע ממכונית, מאבד את הכרתו וגם את כרטיס הלוטו. בזמן שהוא שוכב בבית החולים, מפתח ארל אמונה בקארמה. ארל מחליט לשנות את חייו מקצה לקצה ומכין רשימה של כל הדברים הרעים שאי פעם עשה. כאשר כרטיס הלוטו מגיע חזרה לידיו של ארל הוא רואה זאת כאות ומחליט לעשות מעשים טובים כדי לכפר על כל המעשים הרעים שעשה בעברו, ובכך למחוק אחד אחר השני את כל הדברים הרעים אותם כתב ברשימתו.
בין שחקני הסדרה נמנים גם השחקנים ג'יימי פרסלי כג'וי - גרושתו של ארל, אית'ן סופלי כרנדי - אחיו רפה השכל התמים של ארל (שמשמש כסיידקיק של ארל), נדין ולסקז כקטלינה - העוזרת במלון שארל ורנדי מתגוררים בו וחשפנית לעת מצוא, ואדי סטיפלס - כדרנל "איש הסרטנים" טרנר, בעלה החדש של ג'וי (שילדה לו ילד שחור בזמן שהייתה נשואה לארל הלבן) והטבח (בין השאר של הסרטנים האהובים על ארל) בבר שכולם מסתובבים בו.
הלן היימן
הלן ואלרי היימן (באנגלית: Hélène Valerie Hayman; נולדה ב-26 במרץ 1949 בוולברהמפטון) הנושאת בתואר הברונית היימן (באנגלית: Baroness Hayman) היא הלורד יושבת הראש לשעבר של בית הלורדים – הבית העליון של פרלמנט הממלכה המאוחדת.
היימן כיהנה כחברת פרלמנט מטעם מפלגת הלייבור בין השנים 1974–1979, והפכה ללורד לכל ימי חייה בשנת 1996. בשנת 2006 מונתה לתפקיד הלורד יושבת הראש, החברה הבכירה בבית הלורדים, הראשונה. היימן כיהנה בתפקיד עד 2011.
קורות חיים.
הלן נולדה למוריס ומוד מידלוויק (Maurice Middleweek ו-Maude Middleweek) והתחנכה בבית הספר לבנות וולברהמפטון. הלן קיבלה תואר במשפטים במכללת ניוהם שבקיימברידג' בשנת 1969. בין השנים 1969–1971 עבדה בעמותת הצדקה "שלטר" (Shelter), ובשנים 1971–1974 עבדה במחלקת העבודה הסוציאלית של רובע קמדן שבלונדון. בשנת 1974 נישאה למרטין היימן (Martin Hayman). לבני הזוג היימן ארבעה בנים.
בשנת 1974 נבחרה היימן כחברת הפרלמנט הבריטי מטעם מחוז ולווין והטפילד (Welwyn and Hatfield). בעת בחירתה הייתה הצעירה בחברי בית הנבחרים (ונותרה הצעירה שבהם עד בחירתו של דייוויד אלטון בשנת 1979, וכן הייתה האישה הראשונה שהניקה את ילדיה בבניין הפרלמנט הבריטי. בבחירות 1979 איבדה את כיסאה בפרלמנט ובמקומה נבחר נציג המפלגה הקונסרבטיבית.
בין השנים 1982–1997 כיהנה בוועדת האתיקה של הקולג' המלכותי של הגניקולוגים וכן בוועדות האתיקה של הקולג' האוניברסיטאי של לונדון ובית הספר לרפואה של הקולג' האוניברסיטאי (University College Hospital), כמו כן כיהנה היימן בשנים 1992–1997 כחברת המועצה של האוניברסיטה.
בשנת 1996 הוענק לה תואר האצולה לכל ימי חייה – הברונית היימן (Baroness Hayman) של דארטמאות' פארק שברובע קמדן. לאחר ניצחון מפלגת הלייבור בבחירות 1997 כיהנה כשרה זוטרה במשרד לאיכות הסביבה והתחבורה, וכן במשרד הבריאות. ביולי 1999 מונתה לתפקיד שרת המדינה במשרד החקלאות, הדגה והמזון. בשנת 2001 מונתה לחברה במועצת המלך אולם התפטרה מהתפקיד באותה שנה על מנת לכהן כיושבת ראש קרן חקר הסרטן בריטניה (Cancer Research UK). כמו כן בשנת 2005 החלה היימן לכהן כיושבת ראש רשות האיברים האנושיים (Human Tissue Authority) וכנאמנה של הגנים הבוטניים המלכותיים בקיו.
ב-4 ביולי 2006 נבחרה מתוך תשעה מועמדים לתפקיד "הלורד יושבת הראש" (Lord Speaker) – יושב ראש בית הלורדים – ובכך הייתה גם לראשונה להיבחר לתפקיד זה (שנוצר בעקבות חוק הרפורמה החוקתית 2005). היא כיהנה בתפקיד במשך כחמש שנים, עד 31 באוגוסט 2011.
מחלת קראב
טרי ווגן
סר מייקל טרנס ווגן הידוע יותר בכינויו טרי ווגן (באנגלית: Terry Wogan) (2016 – 1938) היה שדרן טלוויזיה ורדיו ברשת השידור הציבורית הבריטית BBC. ווגן מוכר במיוחד כפרשן לשעבר של הרשת בתחרות האירוויזיון - תחרות הזמר השנתית של איגוד השידור האירופי. טרי ווגן שימש בתפקיד זה בקביעות מאז 1980 ועד 2008, והוא אף הנחה את התחרות יחד עם אולריקה ג'ונסון כשהתקיימה בברמינגהאם שבאנגליה ב-1998. ווגן ליווה את התחרות בפרשנות הומוריסטית ואף סרקסטית, דבר שהפך אותה לפופולרית גם בקרב צופים מחוץ לבריטניה. במקרים אחדים עוררו דבריו כעס בתחנות השידור האירופיות שאירחו את התחרות.
בבריטניה ידוע ווגן גם כמי שהגיש את תוכנית הבוקר הרדיופונית Wake up to Wogan ברשת BBC2, וכמי שהנחה את מבצע ההתרמה השנתי של BBC Children in Need.
ביוגרפיה.
ווגן נולד ב-3 באוגוסט 1938 בעיר לימריק באירלנד, הבכור מבין שני ילדים. אביו היה מנהל ברשת מרכולים בלימריק. הוא למד בית ספר של מסדר הישועים, מגיל שמונה. וחווה חינוך דתי נוקשה, מאוחר יותר העיר ששטפו לו את המוח כדי להאמין באיום שילך לגיהנום. למרות זאת, הוא הביע לא פעם את חיבתו לעיר הולדתו, והעיר בהזדמנות אחת כי "לימריק מעולם לא עזבה אותי, מה שזה לא יהיה, הזהות שלי היא לימריק".
בגיל 15, לאחר שאביו קיבל קידום, עבר ווגן לדבלין עם משפחתו. בבית הספר התיכון הוא השתתף בחוג דרמה וגילה אהבה לרוקנרול. לאחר שסיים את לימודיו ב-1956, לווגן הייתה קריירה קצרה כבנקאי, שהצטרף לבנק המלכותי של אירלנד. בעודו בשנות העשרים לחייו, הוא הצטרף לרשות השידור הלאומית של אירלנד, RTÉ (Raidió Teilifís Éireann), כקריין לאחר שראה פרסומת בעיתון לתפקיד.
קריירה.
ווגן ערך ראיונות והציג סרטים דוקומנטריים במהלך השנתיים הראשונות שלו ב-Raidió Teilifís Éireann, לפני שעבר למחלקת הבידור הקל כתקליטן ומנחה של חידוני טלוויזיה. כאשר תוכנית בה עבד ירדה משידור בשנת 1967, ווגן פנה ל-BBC עבור עבודה נוספת. הוא החל לעבוד ב-BBC Radio, בתחילה שידר מדבלין. אחר כך הוא הגיש את מהדורת יום שלישי של Late Night Extra במשך שנתיים ב-BBC Radio 1, ונסע מדי שבוע מדבלין ללונדון.
באפריל 1972, הוא החל להגיש את תוכנית הבוקר ב-BBC Radio 2, והחליף מקום עם ג'ון דאן, שהנחה לזמן קצר את תוכנית אחר הצהריים. ווגן השיג שיא של 7.9 מיליון מאזינים.
בדצמבר 1984, ווגן עזב את תוכנית הבוקר שלו ברדיו, כדי להמשיך בקריירה במשרה מלאה בטלוויזיה והוחלף על ידי קן ברוס. בטלוויזיה הגיש במשך כ-25 שנה בעיקר תוכניות אירוח ובידור. בין האורחים הישראלים בתוכניתו היו אורי גלר, והשדכנית הלנה עמרם.
חיים אישיים.
בשנת 1965 נישא להלן ונולדו להם ארבעה ילדים.
בשנת 2005 קיבל ווגן אזרחות בריטית בנוסף לאזרחותו האירית, ולכן היה זכאי להשתמש בתואר "סר" לפני שמו, כאשר הוענק לו תואר אבירות באותה שנה.
הנצחה.
רשת BBC קראה על שמו את בית השידור Western House של BBC Radio 2 ,הנמצא בשכונת פיצרוביה בלונדון, ל Wogan House.
משה מטראצ'ינה