התחנה משדרת תכנים מקומיים לתושבי חיפה והאזור, הכוללים מהדורות חדשות מקומיות מדי שעה (המופקות על ידי מחלקת החדשות של התחנה), שידורים מאירועים מרכזיים בעיר ואינטראקציה עם המאזינים. בעבר שידרה התחנה בשעות הערב רצועת צעירים שנקראה "רדיו1". השידורים אף הועברו במשך תקופה מסוימת בסינדיקציה עם תחנת רדיוס 100FM ועם תחנת הרדיו, רדיו מיקס (כיום "104.5FM רדיו צפון").
בימי שישי משודרת תוכנית סיכום השבוע. בסוף השבוע משודרת רצועת "להיטים לנצח" המביאה להיטים משנות ה-60, ה-70 וה-80 ובעבר שודרה בחלקה בסינדיקציה עם רדיו קול רגע.
בחודש מרץ 2007 זכתה התחנה בפרס International Broadcasting Excellence של ארגון ה־NAB: פעם ראשונה שתחנת רדיו ישראלית, זוכה להכרה בינלאומית כלשהי. הארגון, בו חברות יותר מ-8,300 תחנות רדיו, מעניק בכל שנה עשרה פרסים בגין מצוינות מקצועית. טקס הענקת הפרסים, נחשב ליוקרתי ולמשמעותי ביותר מבין כל פרסי תחום תקשורת הרדיו. הפרס ניתן על תפקודו של רדיו חיפה במהלך מלחמת לבנון השנייה.
ב-2008 זכתה קבוצת "רדיו חיפה", בראשותו של מנכ"ל רדיו חיפה, דני נישליס, במכרז להפעלת הרדיו האזורי בחיפה, בהתמודדות מול קבוצת "שידורי חיפה" בראשות דן שילון, שדרן רדיו ומנחה טלוויזיה, ומשה מנו, נשיא "מנו ספנות", וממייסדי "רדיו 1".
לאחר הזכייה במכרז להפעלת הרדיו האזורי בחיפה עלו לאוויר מספר תוכניות רדיו חדשות. אחת מהן היא רצועת הלילה, תוכנית שכמו "ירוקנרול" פונה לקהל הצעירים החיפאי. תוכנית ספורט חדשה בהנחייתו של גדי נס עלתה גם כן.
ביוני 2008, עלתה לאוויר רצועת הלילה של רדיו חיפה. תוכניות הרדיו נערכות, מופקות ומשודרות על ידי צעירים וכוללות מוזיקה ותכנים המיועדים לבני-נוער, חיילים וסטודנטים. חברי רצועת הלילה מגיעים בשידור חי למקומות בילוי שונים, מסיבות ופסטיבלים. על מנת להוות גורם משמעותי בעולם הצעירים, רצועת הלילה מאפשרת למאזינים להתעדכן ולהגיב בפייסבוק ובטוויטר. המאזינים המקוונים עורכים את המוזיקה תוך כדי שידור אונליין, וגם באמצעות הודעות SMS.
לאורך שנותיה שודרו בתחנה בסינדיקציה תוכניות מתחנות רדיו אזוריות אחרות, בהן "דידי לוקאלי" ו"זהבי עצבני" מתחנת רדיו ללא הפסקה (הועברו לשידור בתחנת "104.5FM רדיו צפון") ו"לאב מי בלילה" עם שמוליק טיאר בתקופת שידורה מרדיו תל אביב. מאוחר יותר שודרו בסינדיקציה מרדיו תל אביב "תוכנית הבוקר" עם אסי עזר ודפנה לוסטיג (ולאחר מכן בהגשת לוסטיג ומיה דגן) ו"מרגלית בריבוע" עם דן מרגלית ובתו שירה מרגלית. כיום משודרות בסינדיקציה "6 בבוקר" עם דליק ווליניץ ו"תוכנית הספורט" עם אופירה אסייג, אייל ברקוביץ' ועוד.
K-CITY.
K-CITY הייתה תחנת בת של רדיו חיפה, ששידרה בתדר 92.7FM.
התחנה שידרה בעיקר מוזיקה חדשה, קצבית וברוח צעירה. לפיכך עברו אליה מרדיו חיפה תוכניות שכוונו לקהלים צעירים. ובחצות, שידוריה היו משתלבים בסינדיקציה עם אלו של רדיו חיפה.
כמו כן, התחנה שידרה תכנים מקומיים לאזור הקריות והסביבה הקרובה. שדרני התחנה כוללים את אייל ברקאי, טלי מץ, נדב שהרבני, דולב נישליס, ליאור ברנס, לירון אנרג'י, דדי אלוני ונועה שפיגל. מנהל התחנה הוא אריאל נישליס.
בשנת 2008 נסגרה תחנה הרדיו K-city והתדר 92.7 FM עבר להיות התדר של רדיו חיפה באזור הקריות, עכו, נהריה והגליל המערבי.
99.5 חמ-אש.
ביולי 2012 עלתה לאוויר תחנת הבת, "חמ-אש" המשדרת מוזיקה ים-תיכונית מספר שעות ביממה. בין השאר הייתה מועברת שם בסינדקציה תוכניתו של אליקו מרדיו לב המדינה.
הנוקם
מידי כלוריאנים
אנרכו-פרימיטביזם
אנרכו פרימיטיביזם
לואי דה ברויי
לואי ויקטור פייר רמון דה ברויי (בצרפתית: ; 15 באוגוסט 1892 – 19 במרץ 1987), הדוכס השביעי של ברויי, היה פיזיקאי צרפתי שזכה בפרס נובל לפיזיקה בשנת 1929 על גילוי האופי הגלי של האלקטרונים. תרם תרומה גדולה לתאוריה של מכניקת הקוואנטים הודות למחקריו על קרינה אלקטרומגנטית ועבודתו על תאוריית דה ברויי-בוהם.
ביוגרפיה.
לואי דה ברויי נולד ב-15 באוגוסט 1892 בדייפ שבצרפת למשפחת אצולה צרפתית. סבו היה הפוליטיקאי והסופר, ראש ממשלת צרפת, אלבר, הדוכס הרביעי מברוי. דה ברויי היה הצעיר מבין חמישה ילדים. אחיו, מוריס, היה אף הוא פיזיקאי, שהתמקד בעבודה נסיונית. דה ברויי החל ללמוד באוניברסיטת פריז וסיים תואר בהיסטוריה בגיל 18. לאחר מכן החל להתעניין במדעים מדויקים, וסיים באותה אוניברסיטה תואר ראשון בפיזיקה בשנת 1913. במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת ביחידת תקשורת אלחוטית שהייתה מוצבת במגדל אייפל.
אחרי המלחמה חזר דה ברויי ללימודי הפיזיקה. הוא ניסה לספק הסברים לקשר הדואלי בין חומר לקרינה. במסגרת עבודת הדוקטורט שהגיש לאוניברסיטת פריז ב-1924, העלה את ההשערה המכונה כיום על שמו, לפיה לכל חלקיק של חומר יש תכונות של גל. על תגליתו את טבעם הגלי של האלקטרונים הוא זכה בפרס נובל לפיזיקה בשנת 1929.
לאחר סיום הדוקטורט נשאר דה ברויי באוניברסיטת פריז, וב-1928 התמנה לפרופסור לפיזיקה תאורטית במכון על שם אנרי פואנקרה, שהוקם באותה השנה באוניברסיטה. הוא לימד במכון עד לפרישתו ב-1962. הוא נבחר לאקדמיה הצרפתית למדעים (1933) ולחבר ב-Bureau des Longitudes (1944). בשנת 1952 היה הזוכה הראשון בפרס קלינגה. כיהן כמזכיר קבוע של האקדמיה הצרפתית למדעים (1942) וכיועץ למוסד הצרפתי לאנרגיה אטומית. חלק מספריו תורגמו לאנגלית, ביניהם: "חומר ואור" (1939), "מהפכה בפיזיקה" (1953), "פירוש הזרם של גלים מכניים" (1964) ו"קוואנטים, חלל וזמן" (1984).
עם מותו של אחיו מוריס ב-1960 הפך דה ברויי לדוכס השביעי מברויי. הוא מעולם לא התחתן, ולא היו לא ילדים. הוא נפטר ב-19 במרץ 1987 בלובסיין , בקרבת פריז. לאחר מותו עבר תואר הדוכסות לוויקטור-פרנסואה, בן דוד רחוק שהפך לדוכס השמיני מברויי.
השערת דה ברויי.
השערת דה ברויי, אותה ניסח דה ברויי במסגרת עבודת הדוקטורט שלו, קובעת כי לכל חלקיק של חומר, למשל אלקטרון, יש תכונות של גל. דה ברויי פיתח את התאוריה באנלוגיה לעבודות של אלברט איינשטיין ומקס פלאנק, לפיהם לגלי האור יש גם תכונות של חלקיקים, הידועים היום בשם פוטונים. ניסוח ההשערה היה נקודת ציון חשובה בהתפתחות מכניקת הקוונטים ובדרך למשוואת שרדינגר המתארת את ההתנהגות הגלית של חלקיק בעל מסה. על אף שאין היום ספק בדבר נכונותה, הכינוי "השערת דה ברויי" נשמר.
המשוואה הקושרת בין אורך הגל של חלקיק ובין התנע שלו נקראת משוואת דה ברויי:
formula_1
כאשר formula_2 הוא אורך הגל, formula_3 הוא קבוע פלאנק, ו-formula_4 הוא התנע של החלקיק.
השערת דה ברויי הוכחה באופן ישיר בניסוי ב-1927 על ידי קלינטון דייוויסון ולסטר גרמר, ובאופן בלתי תלוי על ידי ג'ורג' פג'ט תומסון. בשני הניסויים ניצפתה דיפרקציה של אלקטרונים שהתפזרו ממתכת בעל מבנה סריגי.
דה ברויי זכה בפרס נובל על ניסוח השערת דה ברויי ב-1929, ואילו דיוויסון ותומסון חלקו את הפרס ב-1937 על ההוכחה הניסויית שלה.
גלות (עם ישראל)
מירון (פסל)
מירון (ביוונית: Μύρων) היה פַסָּל יווני, אשר חי במאה ה-5 לפנה"ס. הוא נולד באליותראי אשר בגבול בין בויאוטיה לאטיקה. ייתכן כי היה תלמידו של אגלדס.
מירון פיסל בעיקר בברונזה ועל אף שיצר פסלים רבים של אלים וגיבורים מהמיתולוגיה היוונית, התפרסם בעיקר בפסלי ברונזה של אתלטים. פסלי האתלטים של מירון היו הישג מרשים במיוחד בתקופתו ואחת מנקודות הציון החשובות ביותר בהתפתחות הפיסול היווני. מירון הציג בתעוזה אתלטים בפוזות מקוריות אשר לכדו את ההוויה הספורטיבית של יוון העתיקה, דינמיות וקצביות מושלמים, דיוק אנטומי של גוף האדם ורמה אסתטית בלתי רגילה.
על פי ספריו של פליניוס הזקן, רומאי אשר כתב בין השאר על מירון, עבודותיו החשובות והידועות ביותר בזמנו היו פסל פרה, פסל האצן לאדאס ופסל זורק הדיסקוס. על שני הפסלים הראשונים כמעט ולא ידוע לנו דבר היום ופסל זורק הדיסקוס התפרסם מאוד בזכות העתקי שיש רומיים שנעשו לו לפני היעלמות פסל הברונזה המקורי. זורק הדיסקוס הועתק בכמה גרסאות כאשר חלקן נאמנות למקור וחלקן אינן מדויקות. העותק שנחשב לטוב ביותר, שהועתק מתוך פסלו המקורי של מירון, הוא פסל שיש רומאי עתיק המוצג היום במוזיאון ברומא.
מבקרי אמנותו של מירון מהעת העתיקה גרסו שלמרות הצלחתו האדירה בלכידת תנועה בפסל, לא הצליח מירון להביע מחשבות ורגשות עמוקים כפי שעלה בידם של אמנים ספורים אחרים להביע.
מירון התפרסם מאוד בזכות כתבים רבים ששרדו מהעת העתיקה על-אודות כישרונו ופסליו הרבים ולא בזכות פסלים שנשארו עד עצם היום הזה. פפירוס אשר נמצא במצרים בתקופה האחרונה מעיד שמירון פיסל גם פסלים אחדים של האתלט טימאנתס, מנצח התחרויות האולימפיות באמצע המאה ה-5 לפנה"ס.
אנרכיזם אינדיבידואליסטי
אנרכיזם אינדיבידואליסטי הוא אחד מהזרמים הוותיקים באנרכיזם. האנרכיזם האינדיבידואליסטי מתנגד לקולקטיביזם ומדגיש את חשיבות האוטונומיה של היחיד ואת חירותו. הוגי הרעיון הראשונים כוללים את פייר-ג'וזף פרודון, ויליאם גודווין ומקס סטירנר האירופאים.