מכרסמים אלה מגיעים לגודל קטן עד בינוני, כשהגדולים ביותר גדולים מעט מחולדה. הם צמחוניים בעיקרם, אך חלקם אוכלי חרקים. חלקם מטפסים על עצים ואחרים שוכני קרקע. הם מתרבים מהר והריון הנקבות קצר מ-6 שבועות.
מיון.
במשפחה זו שהיא קרובתם הרחוקה של האוגריים, ישנם 6 תת-משפחות, 21 סוגים ו-68 מינים
אונס בדוי
אונס בדוי הוא תלונת שווא מכוונת ובה האשמה באונס שלא התרחש. שכיחות מקרים אלה משתנה ממדינה למדינה. על פי מחקרים שונים, שיעור המקרים של אונס בדוי מתוך התלונות שהוגשו הוא 1.5% בדנמרק, 8% בארצות הברית ו-10% בקנדה.
אומדני השכיחות.
קשה מאוד להעריך את השכיחות של האשמות שווא באונס. תיקי אונס נסגרים ממספר סיבות ומקרה של האשמת שווא או עדות שקר הוא רק אחד מהמקרים הללו.
דו"ח סטטיסטי של ה-FBI משנת 1996 העריך את מספר האשמות השווא באונס בכ-8%. הערכה זו נחשבת לשגויה, בגלל השימוש בקריטריונים שנחשבים כיום למופרכים, כמו:
באוסטרליה נערכה בדיקה של 850 תלונות על אונס שהוגשו בשנים 2000 עד 2003, ונמצא כי 2.1% מהתלונות היו תלונות שווא.
מחקר של משרד הפנים הבריטי משנת 2005 בדק 2,643 תלונות על אלימות מינית, שמתוכן המשטרה סיווגה כ-8% כתלונות שווא. המחקר מצא שהסיווג של המשטרה לקוי ולא תואם את הקריטריונים הרשמיים לסיווג תלונה ככוזבת. אם מיישמים את ההנחיות הרשמיות לסיווג תלונה ככוזבת, מסתבר שרק 3% מהתלונות היו תלונות שווא. בדו"ח נאמר: "ראיונות עם שוטרים ועם מתלוננות מגלים שקיימת תרבות של חשד בתוך המשטרה, אפילו בקרב אלה שנחשבים למומחים בחקירת מקרי אונס. דרכי החקירה נוטות לייחס למתלוננות חשד לאונס בדוי לעיתים קרובות, במקום לקיים חקירה זהירה עם דגש על איסוף ראיות."
בשנת 2010 בדק הפסיכולוג האמריקאי דייוויד לייזק 136 תלונות על אונס שהוגשו במשך עשר שנים בארצות הברית, ומצא כי 5.9% מהן היו תלונות שווא.
בשנת 2012 פורסם דו"ח של משרד המשפטים בממלכה המאוחדת שסקר תביעות האונס שהוגשו בשנים 2011–2012 ומצא כי 35 (0.6%) מתוך 5,651 התלונות שהוגשו היו על אונס בדוי. מחברי הדו"ח ציינו: "העובדה שמישהי לא הגישה תלונה או חזרה בה, היא לא כשלעצמה הוכחה שהאונס היה בדוי." הדו"ח מצא שרוב האשמות השווא במקרים של אונס או אלימות במשפחה הגיעו מאנשים פגיעים, בדרך כלל בגילאי 21 ומטה, ולעיתים קרובות בעלי בעיות נפשיות. בחלק מהמקרים האדם שהתלונן תלונת שווא אכן היה הקורבן להתעללות, גם אם לא זו שעליה דיווח. הדו"ח הדגיש שמקרים של האשמות שווא באונס הן דבר נדיר.
על פי נתוני פרקליטות המדינה, 9% ומטה מהתלונות בישראל הן תלונות שווא. בשנים 2011–2013 נפתחו 255 תיקי חקירה בגין תלונה כוזבת על עבירות מין או עבירות אלימות במשפחה, ומתוכם רק ב-23 מקרים הוגש כתב אישום, וחלקם הסתיים בזיכוי.
המחקר של רומני (2006).
בשנת 2006 פורסם מחקר של פיליפ רומני בכתב העת למשפטים בהוצאת אוניברסיטת קיימברידג', שסקר מספר מחקרים קודמים שנעשו בנושא זה. במחקר הובאו שתי מסקנות:
יוקי נגאסאטו
נוריו סאסאקי
ריבס (פירושונים)
קשי
צ'רלי שלוש
שלום צ'רלי שלוש (26 באפריל 1964 – 21 באוקטובר 1990) היה שוטר ישראלי ששירת כלוחם בימ"מ ושנרצח בפיגוע דקירה. על פועלו עוטר בעיטור האומץ של משטרת ישראל.
ביוגרפיה.
שלוש נולד במושב חוסן שבגליל המערבי בנם של אנט ויצחק. הוא למד בחטיבת הביניים "יד נתן", הסמוכה לעכו ובישיבה תיכונית "מגדל אור" שבמגדל העמק. ב-1982 התגייס לצה"ל במסלול בני המושבים ושירת בגדוד הנח"ל המוצנח של חטיבת הצנחנים בתקופת מלחמת לבנון הראשונה. לאחר מכן הדריך טירונים במחנה 80, ושירת כמ"כ בגדוד, את שירותו הצבאי סיים כרב-סמל פלוגתי של פלס"ר נח"ל, והשתחרר בדרגת סמל ראשון.
לאחר שחרורו התגייס ביולי 1986 למשטרת ישראל והוכשר כלוחם וכחבלן בימ"מ. הוא השתתף בפעולת ההשתלטות של היחידה על אוטובוס האמהות במרץ 1988. ב-1990 יצא לקורס קצינים. ב-21 באוקטובר 1990, במהלך היותו בהשלמה של הקורס, התעורר לשמע זעקות בשכונת בקעה בירושלים. הוא יצא לרחוב ונתקל בעומר סלאח אבו סירחאן, מחבל ערבי חמוש בסכין שנמלט לאחר שרצח את החיילת ואת אלי אלטרץ. שלוש קרא לאבו סרחאן לעצור, ומשזה לא עצר לנוכח קריאותיו, ירה בו באקדחו לעבר רגליו. בין השניים התפתח מאבק, ובמהלכו הצליח אבו סרחאן לדקור את שלוש למוות. על פועלו של שלוש הוא עוטר לאחר מותו בעיטור האומץ של משטרת ישראל.
בחקירתו אמר המחבל כי ביקש לנקום את מותם של 17 ערבים במהומות הר הבית שבועיים קודם.
מותו של שלוש עורר דיון מתמשך בסוגיה של הוראות פתיחה באש. הפיגוע נלמד בצה"ל ובמשטרת ישראל כדוגמה לכך שיש מקרים בהם יש לירות על מנת להרוג.
כחודשיים לאחר הפיגוע ירה אחיו של שלוש, אריה, על מכונית פלסטינית בצומת גוש עציון ופצע שלושה מנוסעיה. הוא נידון לשבע שנות מאסר, ושוחרר לאחר שנתיים וחצי.
חיים אישיים.
שלוש הותיר אחריו אישה, ובת שנולדה שבועיים לאחר הירצחו.
שלום שלוש
יוקי אוגימי
יוקי אוגימי (ביפנית: 大儀見優季; נולדה ב-15 ביולי 1987) היא כדורגלנית יפנית המשחקת כחלוצה. מאז 2004 חברה אוגימי בסגל נבחרת יפן, ואיתה היא אף זכתה בגביע העולם 2011.
קריירה.
מועדונים.
אוגימי נולדה כיוקי נגאסאטו ביולי 1987 במחוז קנאגאווה שבאי הונשו. כבר בגיל 14 היא החלה את הקריירה המקצוענית שלה, כשחתמה בקבוצת ניפון בלזה מליגת העל היפנית, אך בשנים הראשונות לא זכתה לשחק יותר מדי עקב לימודיה בתיכון. בעונתה הרביעית בקבוצה כבר התבססה אוגימי בהרכב, וב-2006 סיימה כמלכת השערים של הליגה היפנית, לאחר שכבשה 18 שערים ב-16 משחקים בלבד. באותה שנה היא גם נבחרה להרכב המצטיינות של הליגה.
בינואר 2010, לאחר תשע שנים בניפון, עזבה אוגימי את יפן ועברה לטורבינה פוטסדאם מהבונדסליגה הגרמנית. כבר בעונתה הראשונה בפוטסדאם, זכתה אוגימי באליפות גרמניה ובליגת האלופות. עונה לאחר מכן היא כבר הפכה לשחקנית הרכב קבועה, והובילה את קבוצתה לזכייה באליפות שלישית ברציפות. בעונת 2012/13 היא כבשה 18 שערי ליגה, וזכתה בתואר מלכת השערים של הליגה הגרמנית. בכך הפכה אוגימי לכדורגלנית הלא-גרמנייה השנייה שזוכה בתואר זה, אחרי חברתה לקבוצה - ג'נובבה אנונמה שזכתה בפרס שנה לפני כן. באותה שנה היא אף הייתה אחת מעשר המועמדות לפרס כדורגלנית השנה בעולם מטעם פיפ"א.
לאחר עונת השיא בבונדסליגה, עזבה אוגימי את גרמניה והצטרפה לצ'לסי ליידיס מהסופר ליג האנגלית. היא שיחקה בקבוצה במשך עונה וחצי, ולאחר מכן חזרה לגרמניה, אך הפעם לאלופת אירופה המכהנת, וולפסבורג. בעונתה היחידה בוולפסבורג, זכתה אוגימי עם הקבוצה בגביע הגרמני, ובמשחק הגמר נגד טורבינה פוטסדאם אף שיחקה נגד אחותה, אסאנו. לאחר עונה אחת בלבד, החליטה אוגימי לעזוב את וולפסבורג, וחתמה ביריבתה לליגה - פרנקפורט.
נבחרת יפן.
ב-22 באפריל 2004, כשהיא בת 16 בלבד, ערכה אוגימי את הופעת הבכורה שלה בנבחרת יפן במשחק מוקדמות אולימפיאדת אתונה 2004 נגד תאילנד. 13 חודשים לאחר מכן, ב-21 במאי 2005, היא כבשה את שערי הבכורה שלה בנבחרת, בניצחון 0-6 על ניו זילנד.
בקיץ 2007 שיחקה אוגימי בטורניר הבינלאומי הראשון בקריירה שלה - גביע העולם שנערך בסין. בטורניר זה היא שימשה בעיקר כשחקנית מחליפה, אך זכתה לשחק בכל שלושת משחקיה של הנבחרת. אף על פי כן, היפניות השיגו רק ארבע נקודות, שלא הספיקו להן לעבור את שלב הבתים. שנה לאחר מכן נבחרת אוגימי לסגל הנבחרת לטורניר הכדורגל של אולימפיאדת בייג'ינג, ובו כבר פתחה בהרכב הראשון בכל משחקיה של יפן. היא אף כבשה שער אחד במהלך שלב הבתים, וסיימה עם הנבחרת במקום הרביעי.
לפני גביע העולם ב-2011 נחשבו היפניות לנבחרת בינונית ובעלת סיכויים לא גבוהים לזכייה. למרות זאת, הוגרלה הנבחרת לבית קל, סיימה במקום השני והעפילה לרבע הגמר. ברבע הגמר פגשו היפניות את נבחרת גרמניה, שנחשבה למועמדת הבולטת לזכייה. לאחר משחק צמוד, ההכרעה עברה להארכה, בה ניצחה יפן 0-1. את חצי הגמר, צלחו היפניות בהצלחה כאשר ניצחו את שוודיה 1-3. ב-17 ביולי, במשחק הגמר, פגשה יפן את הנבחרת הטובה בעולם על פי דירוג פיפ"א - ארצות הברית. שלוש דקות לסיום ההארכה, כשארצות הברית מובילה 1-2, כבשה הומארה סאווה את שער השוויון לאחר בעיטת קרן, והמשחק הלך לדו-קרב פנדלים. בפנדלים, החטיאה אוגימי את הבעיטה שלה, אך למרות זאת הצליחו היפניות לנצח 1-3 ולזכות בגביע ההיסטורי.
שנה לאחר מכן הזכייה בגביע העולם, הייתה אוגימי חלק מסגל הנבחרת היפנית שזכה במדליית הכסף באולימפיאדת לונדון, לאחר הפסד 2-1 בגמר נגד ארצות הברית. בטורניר עצמו, כבשה אוגימי שלושה שערים מכריעים - ברבע הגמר מול ברזיל, בחצי הגמר נגד צרפת ואת שער הכבוד בגמר מול האמריקאיות, והייתה אחת משחקניות המפתח בזכייה במדליית הכסף.
לגביע העולם 2015 שנערך בקנדה, הגיעה אוגימי כאחת מהכוכבות הבולטות של הנבחרת היפנית. היא לא החמיצה אף דקת משחק במהלך הטורניר, כבשה שער אחד נגד אקוודור בשלב הבתים והובילה את הנבחרת לגמר הגביע. משחק הגמר, שנערך מול 53,341 צופים בבי סי פלייס בוונקובר, היה שיחזור של גמר גביע העולם 2011 ובו נפגשו יפן וארצות הברית. הפעם ידן של האמריקאיות הייתה על העליונה, והן ניצחו 2-5 (אוגימי כבשה את השער הראשון ליפן).
חיים אישיים.
בקיץ 2012, מעט לפני אולימפיאדת לונדון, נישאה אוגימי לאיש העסקים קוסוקה אוגימי. באפריל 2016 הודיעו השניים על גירושיהם.
קורל (זמרת)
קורל (בצרפתית: Coral) (נולדה ב-1992) הוא שם הבמה של קורל מלכא, זמרת ויוצרת ישראלית-צרפתייה.
ביוגרפיה.