בשנץ 1976 זיהה מורינוֹבּוּ אֶנדוֹ מחברת CNRS צינורות חלולים זעירים, כגלילי גרפיט חד מעטפתיים, ופיתח תהליך לייצורם באמצעות שלב אידוי (VPCF - Vapor Phase Carbon Fiber). תהליך זה מכונה כיום על שמו תהליך אֶנדוֹ, אך סבורים שהתופעה המקורית שגילה הייתה דווקא צינוריות רב-מעטפתיים ולא חד-מעטפתיים. התהליך שהוא החל לפתח משמש באופן בסיסי, יחד עם שכלולים, לייצור המוני של צינוריות רב-מעטפתיות בימינו.
שלש שנים מאוחר יותר בשנת 1979, בשעת כנס הביאנלה הדו-שנתי ה-14 של אוניברסיטת פנסילבניה בעניין פחמן, הציג ג'ון אברמסון ראיות לקיומן של סיבי פחמן זעירים בצורת צינוריות, הנוצרות בעת "פריקת קשת" חשמלית. אברמסון אפיין את הצינוריות ושיער שניתן לייצרן בסביבת חנקן בלא צורך בלחץ גבוה.
בשנת 1981 צוות מדענים חוקרים סובייטיים פרסם תוצאות מחקר עם אפיון כימי ומבני של צינוריות פחמן, הנוצרים מחד תחמוצת הפחמן בתהליך תרמו-קטליטי פרופורציונלי, כלומר בחימום כמות מדויקת של החומר היסודי בסביבתו של חומרים מעוררים. הצינוריות הוצגו בתצלומי מיקרוסקופ אלקטרונים חודר TEM ובניתוח שבירת קרני רנטגן XRD. החוקרים תיארו צינוריות רב שכבתיות שהתגבשו על ידי גלגולם של שכבות גרפן זה על זה לגלילים. הם הציגו שתי אפשרויות למבנה המשושים בשכבות הגרפן: סידור גלילי מדורג הדומה לכורסה (ננוטיוב כורסה) וסידור סלילי מתפתל ספירלי (ננוטיוב כיראלי).
בשנת 1987, הווארד ג. טננט פרסם בעיתון קטליזת היפריון מארצות הברית פטנט אמריקאי לייצור "סיבי פחמן גלילי" בעלי "קוטר קבוע בין כ-3.5 ל 70 ננומטר. באורך 102 פעמים הקוטר, ואת האזור החיצוני של מספר רב של שכבות מתמשכות של אטומי פחמן מסודרים וליבה פנימית נפרדת ...".
הפרסום הגדול והפריצה הניכרת בתחום החלה עם פרסום המאמר הממצה של יימה (יש הרושמים איג'ימה) סומיו מחברת NEC בשנת 1991. במאמר תיאר את סוגי הצינוריות, את המבנה שלהם, ואת המגבלות והיכולות של כל סוג. למאמר הייתה חשיפה נרחבת, ובעקבותיו הגיע פרץ של מחקר, פיתוחים וחידושים נוספים, ומאמרי המשך. רבים ציטטו את סומיו כממציא השיטה ומגלה התופעה.
צמד חוקרים, ולדימיר קוזניצב ומרק מרטיו, התחקו אחר השתלשלות תולדות הגילויים והמחקרים בעניין הצינוריות הזעירים והעמידו דברים על דיוקם במאמר מערכת בכתב העת "פחמן" משנת 2006.
שיווי המשקל של נאש
בניה
החקלאות ביוון העתיקה
הכלכלה ביוון העתיקה
90 (מספר)
90 (במילים: תשעים) הוא המספר הטבעי הבא אחרי 89 ולפני 91.
פיירה
הסדר היוני
כנעניות
תנועת הכנעניות
נתן כהן
נתן כהן (נולד ב-31 ביולי 1951) הוא מוזיקאי, זמר ומלחין ישראלי. הנהיג את להקת הנשמות הטהורות.
ביוגרפיה.
כהן נולד בתל אביב, עבר עם משפחתו בשנת 1953 לראשון לציון וב-1962 לאשדוד. בגיל 16 החל לפרוט על גיטרה. בנעוריו נחשף למוזיקה שהייתה אז פופולרית בישראל: שירים צרפתיים, איטלקיים, החיפושיות, פופ אנגלי ושירים ישראליים ובמיוחד התרנגולים ושלישיית גשר הירקון. במיוחד נמשך למוזיקה שכללה הרמוניות קוליות. בצבא שירת בצוות הווי הנדסה קרבית, ובמהלך פעילותו בה החל לעבוד עם מתי כספי. במהלך שירותו הצבאי הלחין ללהקה שני שירים, "ברחוב הנשמות הטהורות" (שכתב שמעון ספיר), ו"עוד מעט" (שכתב דודיק סמדר).
בסוף 1972 השתחרר מן הצבא וחבר ליורם ירוחמי, ששירת אף הוא בצוות הווי הנדסה קרבית, ולנאוה ברוכין והקים עימם את להקת הנשמות הטהורות. אלבום הלהקה היחיד, בו הלחין כהן את רוב השירים, נחל הצלחה במצעדי הפזמונים. כהן המשיך להנהיג את הלהקה גם לאחר שברוכין החליטה לעזוב, ועירית בולקא החליפה אותה. בולקא המשיכה לשתף פעולה עם כהן, בין היתר באלבום הסולו הראשון שלו, ובהקלטות שלה להלחנות ועיבודים שלו.
לאחר פירוק הלהקה, בקיץ 1975 הוציא כהן תקליטון שדרים כסולן - "משחקי מזל/חופש על הגג" (מילים: יהונתן גפן).
לאלבומה של אילנית "תקליט מס' 20 במקצב ברזילאי ובשירים נבחרים" שיצא ב-1976, הלחין ועיבד כהן 3 שירים: "אל תשמעי לקול לבך", "ילד בקרקס" ו"אדם רחוק".
ב-1979 הלחין 2 שירים לפסטיבל שירי הילדים "הפסטיזמר": "אם רק היה אומר לי" שביצעה ג'וזי כץ, ו"אמא תכסי אותי" שביצעה מילי מירן, ואשר זכה להצלחה.
ב-1983 הוציא אלבום ראשון - "זמן ומקום", שכלל 2 שירים שהוקלטו עוד בשנות ה-70: "מצב זמני" ו"שיקגו", והיתר שירים חדשים. בין השירים החדשים בלטו: "תחנת דרכים" (מילים: טלי כהן), ו"שני קולות" בדואט עם עירית בולקא. לאחר הוצאת האלבום החליט כהן להתמקצע בתחום ההקלטות והסאונד, ובחר לעבוד באולפני "סיגמא". בין 1975 ל-1983 היה מעורב גם בהלחנה והשתתפות ביצירותיהם של אמנים אחרים בישראל. בין היתר שיתף פעולה עם אריק סיני באלבומו של האחרון "צל כבד" מ-1981 ועם אילנית. כהן הלחין לסיני את השיר "אחרי שהסירות", למילותיו של יואב פורת, עמו שיתף פעולה במספר שירים. הלחין את השיר "קפה אצל ברטה" למילותיו של אהוד מנור. הוא המשיך לעבוד עם אמנים נוספים בשנים שלאחר יציאת אלבום הסולו שלו. ב-1984 עיבד את שירי אלבומו של בני אלבז "שושנה", שיתף פעולה עם דורי בן זאב באלבומו "גנבים" מ-1985, עם מירי אלוני באלבומה "טיפה אהבה" שיצא גם כן באותה שנה, הלחין 2 שירים: "מוכרחים להיות שמח" ו"האיכר ממשיך לחרוש", עם אילנית - באלבומה "סרט שחור לבן" שיצא ב-1987, הלחין ועיבד כהן את שיר הנושא ואת "לא הספקתי לאהוב אותך", ובעיקר עם דני רובס באלבום "פנים ושמות", שיצא גם כן ב-1987. נתן כהן הקליט, ניגן בשלל כלים, הפיק מוזיקלית ועיבד עם רובס את שירי האלבום, שזכה להצלחה רבה. עוד באותה שנה עבר כהן ללונדון, שם הקים אולפן הקלטות, NC MUSIC. הוא שמר, עם זאת, על קשר עם מוזיקאים ישראליים.
ב-1990 עיבד והפיק מוזיקלית את שירי אלבומה השני של ורדינה כהן "דרך עצמי".
ב-1991 הוציאה חברת התקליטים הד ארצי אלבום אוסף בשם "אחרי הסירות" ובו שירי "הנשמות הטהורות" וכהן, שכלל גם שני שירים חדשים שהקליט בלונדון ("רוח מתוקה" ו"סיפור אהבים").
ב-1994 שב כהן לארץ, ובאותה שנה יצא אלבום הסולו השני שלו, "שאהבה נפשי". שירי האלבום הוקלטו בבריטניה.
ב-1997 הוציאה חברת NMC אלבום מחווה לכהן - "תחנת דרכים", אשר גם ביצע בו מספר עיבודים מחודשים לשיריו, והשתתף בדואט עם טל גורדון. הוא השתתף בפסטיבל ערד (1998) עם נאוה ברוכין, שותפתו ל"נשמות הטהורות". במקביל, המשיך לעבוד כבעל אולפן הקלטות. בין היתר הוקלטו באולפנו שירי המערכונים של תוכנית הטלוויזיה "פלטפוס". הוא אף השתתף באחד ממערכוני התכנית. גם לאחר הפסקת "פלטפוס", המשיך אבי גרייניק לשתף פעולה עם כהן, וערך באולפנו את שירי להקת לולה ושירי אלבום הסולו שלו, בו השתתף כהן בהלחנת ועיבוד מספר שירים.
ב-2003 הודיע כי הנחה את אקו"ם שלא להתיר לגלגלצ להשמיע את שיריו, מכיוון שלטענתו מפלה התחנה אמנים אשר מסיבה זו או אחרת לא מוכנסים לרשימת ההשמעה ("פלייליסט") שלה. כמה שנים אחר כך, לקראת סוף העשור, יזמה התחנה שיחת פיוס עם כהן וזה הסכים להתיר לה לחזור ולהשמיע את שיריו.
במהלך שנות ה-2000 הוציא כהן מספר סינגלים, ביניהם: "איש ואישה" (2001), "בין שישי לשבת" (2001), "מוכרחים להיות שמח" (2003) שכלל שיתוף פעולה עם גרי אקשטיין, "בוא ים" (2004), "פרפרים בסופה הגדולה" (2004) ו-"מטרונומיקה" (2004). את כל השירים הלחין כהן למילותיו של יואב פורת.
באמצע 2009 הפיק והלחין כהן את סינגל הבכורה של הזמרת הצעירה מור אלקובי, "ותגיד לי אתה", זמרת איתה החל לעבוד כארבע שנים לפני כן.
במאי 2018 הוציא את השיר "מאחורי הכפתורים", שכתב לו דני רובס. על יצירת השיר סיפר רובס עצמו: "הייתה לי הזכות הגדולה לראות את נתן כהן, הגאון שמאחורי הכפתורים, בפעולה, בזמן העבודה על האלבום "פנים ושמות". שם למדתי שהאיש שכתב שירי מופת, מרגיש יותר בנוח מאחורי הכפתורים באולפן ההקלטות, מאשר באור הזרקורים. אחרי שהופענו יחד לאחרונה, נבט הטקסט הזה. ונתן, בדרכו השקטה, העמוקה ומלאת היופי - עטף אותו בצלילים מופלאים".
חיים אישיים.
כהן נשוי משנת 1981 לפסנתרנית תמי כהן. לזוג אין ילדים.
דיאטה (אספה)
בתחום הפוליטיקה, דיאט או דיאטה (מלטינית : dieta, באנגלית diet, בצרפתית diète) הוא אספה פרלמנטרית. במובן זה, הכוונה בדרך כלל לאסיפות הרייכסטאג של האימפריה הרומית הקדושה, בהן: הדיאט של אאוגסבורג, הדיאט של נירנברג, הדיאט של רגנסבורג והדיאט של ורמיזא.
הריקסדג של המעמדות היה דיאט של ארבעת המעמדות (אצולה, כמורה, תושבי עיר ואיכרים) בשוודיה שנערך מהמאה ה-15 עד 1866. הדיאט של פינלנד המשיך את הריקסדג ודן במעמדות של הדוכסות הגדולה של פינלנד מ-1809 עד 1917.
יפן, אשר בעת כינון חוקת מייג'י שאבה רעיונות ממשטרי המונרכיות באירופה, ובעיקר מזו של הקיסרות הגרמנית, הגדירה את בית המחוקקים היפני (קוקאי) כדיאט.
מקור השם.
השם דיאטה מקורו במילה ביוונית העתיקה " δῐ́αιτα -= דיאיטה" שמשמעותה - דרך חיים", "מרחב חיים" וכן "החלטה" או "פסיקה", נגזרת של הפועל διαιτάομαι (דיאיטאומאי" - להזין את עצמו, לדור)
או מהמילה - διαιτησία (בוררות - בלטינית עתיקה diaeteta= בורר . מאחד המקורות היווניים האלה נגזרה המילה הלטינית diaeta ומאוחר יותר dieta, (במקור בימי קדם - "אורח חיים" או "דירה, ביתן, מגורים", "תא על ספינה" במובן של "אספה" ו"מנת אוכל יומית".
קיימת השערה הנחשבת שגויה כי המילה באה מהמילה הלטינית dies שפירושה יום, מכיוון שהאסיפות הפרלמנטריות נערכו על בסיס יומי. ההסבר האחרון תואם את המונחים הגרמניעם Tagung או Tag (יום - בגרמנית) המשמים את השמות "בונדסטאג או רייכסטאג.
שימוש המונח בהיסטוריה.