את הלאורה הקרויה על שמו - "מנזר אותימיוס" (חאן אל-אחמר, כיום במרכז מישור אדומים, אזור התעשייה של מעלה אדומים) - ייסד בשנת 428 כלאורה. היא הפכה לקוינוביון רק מספר שנים לאחר מותו. הוא נקבר בקפלה שהוקמה לכבודו במרכז המתחם, ועל אף השינויים שחלו במנזר במהלך השנים שחלפו - הקפלה עדיין נמצאת במרכז המנזר. את המערה שקדמה למנזר אפשר למצוא היום מדרום לשדרה היורדת משכונת נופי סלע במעלה אדומים לכביש ירושלים-יריחו.
אותימיוס היה מנהיג דתי לנזירים ולנוצרים באזורים שבהם פעל, ופעל כמיסיונר לנצר פגנים ויהודים. הוא היה מעורב רבות בסכסוכים הראשונים של הנצרות על אחדות האל ותורת טבעו הדואלי של האל, והייתה לו השפעה אפילו על אודוקיה, אשתו של הקיסר תיאודוסיוס השני. כמנהיג דתי הוא קבע חלק גדול מן התקנות שבעל פה שהיו נהוגות במנזרים השונים, תקנות מחייבות שהועלו על הכתב שנים מאוחר יותר. בין היתר הנהיג את תענית 40 הימים, שבהם נהג לצאת אל המדבר להתבודדות ותפילה. רבים מתלמידיו הפכו לבעלי מעמד רם בממסד הכנסייתי של תקופתו. אחד מתלמידיו הבולטים ביותר היה סבאס. הוא היה נערץ כבר בחייו, ועולי רגל רבים באו אליו לקבל ברכה. לאחר מותו הפכה הקפלה שבה נקבר למקום פולחן, וניסים רבים נקשרו לקברו ולדמותו הנמוכה, כמעט גמדית. רבים טענו שדמותו התגלתה להם בחיזיון לאחר ששהו בקרבת הקבר.
כשני דורות לאחר מותו, כתב קירילוס מסקיתופוליס את הביוגרפיה של אותימיוס.
הכנסייה הכריזה עליו כקדוש ויומו הוא ה-20 בינואר.
סיפור מכור
סיפור מכור הוא אלבום הבכורה של הזמרת הישראלית מאיה בוסקילה. האלבום יצא לאור ב-8 באפריל 2004, תחת חסותה של חברת התקליטים הד ארצי. מתוך אלבום יצאו חמישה סינגלים; "יש בליבי כינור", "סיפור מכור", "הלב", "זה רק בינינו" ו"כשאתה נשבר".
לשלושה סינגלים מתוך חמישה יצאו קליפים שהועלו ליוטיוב.
סיפור מכור נחשב לאלבום הבכורה הישראלי השלישי הנמכר ביותר בכל הזמנים.
רקע והפקה.
בין כותבי מפיקי ומלחיני השירים באלבום ניתן למנות את: עידן רייכל, צביקה פיק, פבלו רוזנברג, ארקדי דוכין, אהוד מנור ומאיה בוסקילה עצמה, שכתבה בעצמה שלושה שירים, והשתתפה בכתיבת שניים נוספים.
מאיה בוסקילה התחילה את הקריירה המוזיקלית שלה כזמרת בלהקת חתונות אותה הכירו בארץ ומחוצה לה. כמה שנים לפני כן, חתמה בוסקילה על חוזה הקלטות עם "הליקון" אך החוזה נגנז. היא המשיכה להופיע באירועים שונים, ובאחת מתוך ההופעות שלה ב"קפה הבימה", נכחו רוברטו בן-שושן ואיש העסקים אייל מלול, והחליטו להשקיע בה.
מיד לאחר מכן, התחילו להקליט את האלבום. ראשית כל, הוציאה בוסקילה את סינגל הבכורה שלה "יש בליבי כינור". השיר זכה להצלחה רבה בארץ, ולאחר מכן הוציאה ארבעה סינגלים נוספים שהובילו לפריצתה. הסינגל השלישי "הלב", כבש את רוב צמרות מצעדי הפזמונים בישראל, ואף היה לאחד מן השירים המצליחים ביותר בישראל בעשור הראשון של המאה ה-21. בזכות הצלחתם של הסינגלים זכתה בוסקילה בשנת 2004 בתואר "זמרת השנה" מטעם גלגלצ ורשת ג'.
הצלחה.
האלבום יצא לאור באפריל 2004, ושלושה שבועות לאחר צאתו הוכרז כאלבום זהב, על סך מכירות של למעלה מ-20,000 עותקים. לכבוד המאורע ארגנו מנהליה של בוסקילה אירוע במועדון בתל אביב, שם נכחו ידוענים רבים ביניהם: אייל גולן, אגם רודברג, מושיק עפיה, טל מוסרי וכולי.
בשנת 2008, נודע כי האלבום נמכר בישראל בסדר גודל של למעלה מ-80,000 עותקים, מה שהופך אותו לאלבום הבכורה ה-3 הנמכר ביותר בכל הזמנים בישראל.
ביצות פריפיאט
ביצות פְּרִיפְּיַאט (בבלארוסית: Прыпяцкія балоты; מכונות גם ביצות פינסק או ביצות פּוֹלֶסְיה) הן שטח גדול של אדמה ביצתית המשתרע לאורך נהר פריפיאט באזור דרום בלארוס וצפון-מערב אוקראינה. זהו אזור הביצות הגדול באירופה: שטחן של הביצות כ-98,400 קמ"ר, והן משתרעות לאורך 480 ק"מ ממערב למזרח ו-225 ק"מ מצפון לדרום.
ביולי ואוגוסט 1941 ערכו כוחות גרמניה הנאצית את "מבצע ביצות פריפיאט" במסגרתו ניסו לרצוח את יהודי האזור באמצעות הובלתם אל תוך הביצות על מנת לגרום לטביעתם. ניסיון ההטבעה לא נחל הצלחה בשל רדידותן של הביצות, ולכן בסופו של דבר נרצחו היהודים בבורות ירי.
תוכנית מהל&quot;ב
תוכנית מהל"ב (מהבטחת הכנסה לתעסוקה בטוחה) היא תוכנית חברתית-תעסוקתית שהופעלה על ידי ממשלת ישראל בשנים 2007-2004.
מטרת התוכנית לספק מערכות ארגוניות (בזיכיון ממשלתי), אשר מקימות מרכזי תעסוקה (מעין לשכות השמה) שבהן ישנם שירותי השמת כוח-אדם, קורסי הכשרה מקצועית, הכשרה למציאת עבודה, כתיבת קורות חיים, הכנה לראיון עבודה וכדומה, ושירותים תומכים נוספים.
התוכנית מכונה גם תוכנית ויסקונסין על שם תוכנית דומה שפעלה במקור במדינת ויסקונסין בארצות הברית ביזמת המושל טומי תומפסון, והוחלה בחוק פדרלי בשם חוק האחריות האישית והזדמנויות תעסוקה ב-1996.
היסטוריה.
מאז משנת 1980, עת החלו לשלם בישראל תשלומי הבטחת הכנסה, החל גידול רב במספר הבלתי מועסקים לתקופה ארוכה הזכאים להשלמת הכנסה. עלות תשלומי הבטחת ההכנסה הגיעו לרמות גבוהות, ובמסגרת מדיניות האוצר לצמצם את הוצאות המדינה על קצבאות, נבחנו דרכים לצמצם את מספר מקבלי קצבת הבטחת הכנסה. בהתאם, הוחמרו הקריטריונים לזכאות להבטחת הכנסה, על מנת לשלול את הקצבה מאנשים המסרבים לעבוד בעבודות אשר לשכת העבודה הממשלתית מציעה להם. אולם, הצלחת מדיניות זאת הייתה מוגבלת בגלל מספר גדול של אנשים אשר לשכות התעסוקה הממשלתיות נכשלו במציאת פתרונות תעסוקה ההולמים את כישוריהם. בנוסף, עלה חשש שאנשים רבים המקבלים הבטחת הכנסה אכן עובדים ומקבלים את הקצבה שלא כדין. נעשה על כן ניסיון למצוא דרך יותר פעילה ויעילה למצוא תעסוקה לאנשים אשר היו סמוכים על קצבאות.
ההחלטה על ביצוע התוכנית והגורמים המשותפים לה.
בחודש ינואר 2004 התקבלה בכנסת חקיקה שעיקרה הפעלת מרכזי-תעסוקה על ידי גורמים מסחריים לא-ממשלתיים לאחר מכרז ממשלתי. ההחלטה נקבעה בסיוע שרי התמ"ת, האוצר והרווחה, והתקבלה בעת כהונתם של אריאל שרון כראש הממשלה ובנימין נתניהו כשר האוצר. השלב הראשון בתוכנית אמור היה לכלול כ-14 אלף משקי בית, והחלת מערך התוכנית כתנאי לקבלת דמי קיום (כמו בהבטחת הכנסה). ללא השתתפות בתוכנית מבוטלת הזכאות לדמי הקיום. עיגון ההחלטה בהצבעה אפשר למוסדות המדינה לערוך חוזים עם אותן חברות כוח אדם על פי חוזה תקצוב של עד כ-20 אלף ש"ח למשק בית לחודש, סכום שלפי הערכות כלכלנים אמור לחזור בהשקעה ארוכת טווח של 3 שנים לקופת המדינה (עקב הפסקת תשלום עתידי של הקצבאות).
עיקרי התוכנית הותוו כבר בשנת 2000 על ידי משה דמרי שמונה ליו"ר מנהלת התוכנית בשנת 2000 ונבנתה על פי מודל כלכלי-תעסוקתי שנקרא "מודל ויסקונסין", אשר נוסה במדינת ויסקונסין. תוצרי תוכנית זו היו בעיקרם הפחתה בתשלומים (של קצבאות שונות) של הממשל האמריקאי למשתתפי התוכנית בהצלחה, דהיינו כניסת בוגרי התוכנית למעגל העבודה במשק, ובכך לא יהיה צורך במתן הבטחת הכנסה על ידי הממשל האמריקאי, ויצירת חיסכון רב.
מטרות התוכנית.
מטרתה המוצהרת של התוכנית היא לתת מענה תעסוקתי והשמה לעשרות אלפי משקי בית במדינת ישראל אשר מקבלים גמלאות שונות ובעיקרן (בשלב הראשון) הבטחת הכנסה.
העקרון המוצהר הוא "תשלום בעד פעילות", כלומר מפרנסים המקבלים גמלאות הבטחת הכנסה יחויבו להגיע למרכזי התעסוקה החדשים, אשר (לפי התוכנית העתידית) יחליפו את שירות התעסוקה במתן השמה תעסוקתית וקורסים מקצועיים. באותם מרכזים מוטל על מחוסר העבודה עצמו להוכיח כי הוא פועל למען מציאת תעסוקה או פועל בהתנדבות לטובת הציבור.
יישום התוכנית מוטל בזיכיון על חברות וארגונים מסחריים של שירותי כוח-אדם,
אשר משתמשות בידע המקצועי הקודם שלהן ובקשריהן על מנת להציע הכשרה ומציאת מקומות עבודה לאותם אזרחים אשר משתתפים בתוכנית זו, ולוודא שבתהליך הסופי אותם משקי בית לא יזדקקו לאותן מלגות קיום ממשלתיות, וייכנסו למעגל העבודה ובכך יירד שיעור האבטלה במשק הישראלי.
לפי התוכנית, על מקבל השירות (הבטחת הכנסה) להתייצב במרכז ההשמה החדש,
ולהיכנס לתוכנית אישית אשר כוללת:
תוכנית האב האמריקאית.
תוכנית "מרווחה לעבודה-Welfare to Work" (תוכנית ויסקונסין האמריקאית) היא תוכנית של הממשל הפדרלי האמריקאי שהופעלה ב-1992 במדינת ויסקונסין, בימיו של הנשיא בוש (האב).
מטרת התוכנית הייתה לצמצם את תקציב קצבאות הרווחה של המדינה על ידי הקטנת מספר המובטלים והעניים המתקיימים מתקציבים אלו.
התוכנית מיועדת למשפחות חד-הוריות על מנת לעודד אותם להימנע מדמי הבטחת הכנסה. עיקרי התוכנית הם עידוד ומתן תמלוגים וסיוע למשפחות שיחזרו למעגל העבודה, וכן סיוע רב ובו סיוע מגוון ומורחב כגון: שמירה על הילדים, טיפול גורמי רווחה וסעד במשפחה, סיוע בתחבורה וכו'.
כמו בתוכנית הישראלית, גם באמריקאית נחלקו הדעות ביחס ליעילות התוכנית, אשר הסתיימה בארצות הברית בשנת 2004.
התמיכה בתוכנית.
מחקר מעמיק ראשון של מכון ברוקדייל של הג'וינט והביטוח הלאומי בדק את תוצאות תוכנית ויסקונסין בעזרת קבוצות ביקורת ומצא את הנתונים הבאים:
תומכי התוכנית יצאו כנגד דו"ח מבקר המדינה בטענה שלינדנשטראוס לא בדק האם התוכנית הצליחה או נכשלה יחסית למצב הקיים בלשכות התעסוקה, ולא הסתמך על מחקר סטטיסטי אלא על ראיונות ומיקרים שהגיעו לידיעתו. דו"ח מבקר המדינה שכותרתו "היבטים אחדים של תוכנית מהל"ב" לא נכתב ממבט כולל על הצלחת התוכנית אלא על היבטים מסוימים בהם התוכנית כשלה, אשר סוקר בהרבה בתקשורת.
ההתנגדות לתוכנית.