צ'ארלס פרנסיס אדמס השלישי היה נצר למשפחת אדמס , שממנה יצאו שניים מנשיאי ארצות הברית. הוא היה בנו של ג'ון קווינסי אדמס השני, נכדו של צ'ארלס פרנסיס אדמס האב, נינו של נשיא ארצות הברית השישי, ג'ון קווינסי אדמס ובן נינו של נשיא ארצות השני, ג'ון אדמס. אמו של צ'ארלס אדמס פרנסיס השלישי, פאני קראונינשילד, היית נכדתו של מזכיר הצי של ארצות הברית בנג'מין קראונינשילד. קרוב משפחה נוסף שלו היה אוטיס נורקרוס, שכיהן כראש עיריית בוסטון.
צ'ארלס פרנסיס אדמס השני היה דודו של צ'ארלס פרנסיס אדמס השלישי, ולא אביו, אף על פי שמקובל ששמות זהים עוברים מאב לבנו. לצ'ארלס פרנסיס אדמס השני היו חמישה ילדים, כששלוש הראשונות היו בנות, וכך ניתן להסביר מדוע אחיו, ג'ון קווינסי אדמס השני הרשה לעצמו לקרוא לבנו על שמו. שני בניו התאומים של צ'ארלס פרנסיס אדמס השני, נולדו ב-1875, תשע שנים לאחר לידת דודנם.
קריירה ציבורית.
לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד, והתקבל ב-1893 ללשכת עורכי הדין, החל אדמס לעסוק בעריכת דין ובהמשך פנה לעסקים. בין השנים 1896–1897 הוא כיהן כראש עיריית .
ב-1903, בעודו מכהן כנשיא , הציע אדמס לקונגרס שהפריגטה המפורסמת קונסטיטושן תשופץ ותוחזר לשירות פעיל. הצעתו זו הובילה את הקונגרס לאישור תקציב לשחזור הספינה ופתיחתה לציבור ב-1907.
ב-1916 כינס בית המחוקקים של מסצ'וסטס ועידה חוקתית. אדמס נבחר כנציג בוועידה שהתקיימה ב-1917.
אדמס היה נושא משרה בחברות ובנקים רבים ברחבי ארצות הברית, כולל " ויוניון פסיפיק. בנקודת זמן מסוימת הוא כיהן בו-זמנית כנושא משרה ב-43 תאגידים.
מזכיר הצי.
בין השנים 1929–1933 כיהן אדמס כמזכיר הצי של ארצות הברית בממשלו של הנשיא הרברט הובר. בעת כהונתו בתפקיד זה קידם אדמס במרץ את ההכרה הציבורית בתפקידו החיוני של הצי ביחסים הבינלאומיים ופעל ללא ליאות לשמור על כוחו ויעילותו של הצי בתקופת השפל הכלכלי. הוא השתתף בדיונים על שנחתמה ב-1930 והצליח לשמור על העיקרון של האיזון הימי בין ארצות הברית לבין בריטניה. בזיכרונותיו ציין הנשיא הובר, שאם היה מתוודע לאדמס בתחילת נשיאותו כפי שהכירו בסיומה, הוא היה ממנה אותו כמזכיר המדינה שלו.
אדמס תמך בהגבלת מספר תקופות הכהונה של נשיא ארצות הברית, זמן רב לפני התיקון ה-22 לחוקת ארצות הברית, וטען שהנשיאים צריכים להתנתק מהמפלגות הפוליטיות לאחר סיום כהונתם ולהפוך לחברי הסנאט של ארצות הברית מתוקף תפקידם לשעבר.
פעילויות ותחומי עניין.
ב-1920 עמד אדמס בראש צוות היאכטה " שהתחרתה בגביע אמריקה ועד מהרה נודע כ"ראש האוחזים בהגה השיט של אמריקה" (Dean of American Helmsmen). ב-1993, שנים לאחר מותו הוא הוכנס ל. ב-1939 הוא ניצח ב, בגביע אסטור ובגביע פוריטן, שלושת פרסי השיט הנחשבים ביותר, במהלך עונה אחת.
ב-1929 הוא היה לחבר באגודת מחוז קולומביה של "בני המהפכה האמריקאית". הוא גם היה עמית כבוד של "". ב-1932 הוא נחבר כחבר באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
משפחתו ומותו.
ב-3 באפריל 1899 נשא אדמס את פרנסס לבית לברינג, בתו של חבר בית הנבחרים של ארצות הברית . לזוג נולדו בן ובת.
צ'ארלס אדמס נפטר ב-11 ביוני 1954. הוא נטמן ב שבקווינסי. ב-1899 בנה אדמס את בית משפחתו ואחוזתו על חלקת קרקע שהייתה קודם לכן בבעלות דודו, . הבית, שנודע בשם מאונט ורנון, עמד על תילו במשך 120 שנה עד שנחברב בשריפה בדצמבר 2019.
צי ארצות הברית הנציח אותו בקריאת משחתת על שמו שהייתה בשירות בין השנים 1960–1990. על שמו נקרא גם גביע שיט.
הר אודין (ארץ ויקטוריה)
הר אודין (באנגלית: Mount Odin) הוא ההר ברכס אסגארד בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
הר אודין הוא ההר הנישא ביותר ברכס אסגארד (אך לא ההר הגבוה ביותר).
גובהו של ההר 2,000 מטרים מעל פני הים.
ההר ממוקם בסמוך מדרום לאגם ונדה; עמק אודין נמצא בסמוך ממזרח להר.
היסטוריה.
שם ההר.
שמו של ההר ניתן לו על ידי משלחת החקר של אוניברסיטת ויקטוריה מוולינגטון שבניו זילנד (שחקרה את האזור בין השנים 1958–1959).
בדומה לאתרים רבים אחרים ברכס אסגארד, להר ניתן שם מהמיתולוגיה הנורדית, והוא נקרא על שם האל הנורדי אודין.
מצב החירום בהודו
מצב החירום בהודו (באנגלית: The Emergency) הוכרז ב-26 ביוני 1975 על ידי ראשת הממשלה אינדירה גנדי, ונמשך כשנה וחצי, עד ינואר 1977.
גנדי השתמשה בסעיף 352 בחוקת הודו, המאפשר להכריז על מצב חירום עקב "הפרעה פנימית" במדינה, ומקנה לראש הממשלה סמכויות הדומות למשטר טוטליטרי, בהן דחיית בחירות וביטול זכויות אזרח. גנדי כלאה את רוב מתנגדיה הפוליטיים, הטילה צנזורה על העיתונות, והובילה תוכנית לעיקור כפוי המוני.
מצב החירום הוא אחת התקופות השנויות ביותר במחלוקת בהיסטוריה של הרפובליקה של הודו.
רקע: עלייתה של אינדירה גנדי.
בפברואר 1967 זכתה מפלגת הקונגרס הלאומי ההודי ברוב גדול בבחירות בהודו, ואינדירה גנדי נבחרה לראשות הממשלה. היא נודעה בתקיפותה, ומיד עם היבחרה החלה להנהיג שינויים במבנה השלטוני. החלטות חשובות התקבלו במשרד ראש הממשלה, במקום בקבינט, כפי שהיה נהוג עד אז. הקבינט הורכב מחברי הפרלמנט ההודי שהיא לא נתנה בהם אמון. גנדי ויועציה קידמו מדיניות פנימית לפיה על פקידי הממשל להפגין נאמנות מוחלטת למפלגה השלטת.
מעשיה גרמו לפיצול במפלגת הקונגרס הלאומי בשנת 1969. תומכיה פרשו מהמפלגה והקימו מפלגה בשם "קונגרס (R)", שכונתה "המפלגה החדשה", האות R הוחלפה לאחר זמן מה באות I שסימלה בהתחלה את השם "אינדירה" ולאחר מכן את השם India. גנדי שלטה במפלגה ביד רמה, וחברי המפלגה נדרשו להוכיח חדשות לבקרים את נאמנותם לגנדי ולבני משפחתה. יריביה של גנדי נשארו במפלגה הישנה, שכונתה "קונגרס (O)" (האות O סימלה את המילה Organization), וזכתה לתמיכה מועטה.
בבחירות הכלליות ב-1971 זכתה מפלגת הקונגרס (R) ברוב עצום. במהלך שנת 1971 הכריזה הודו מלחמה על פקיסטן, שהסתיימה בניצחון הודי מוחץ, והתערבה במלחמת העצמאות של בנגלדש, דבר שנחשב בהודו כהישג. גנדי העצימה את מוקדי השפעתה של הודו והפכה אותה לגורם המדיני החשוב ביותר בדרום אסיה. היא קיבלה את העיטור "בהרט רטנה" וכונתה "האלה דורגה".
גנדי הייתה כריזמטית וזכתה לתמיכה ציבורית רחבה. היא נקטה בצעדים שמאליים-פופוליסטיים, בהם הלאמה של מספר בנקים מרכזיים וביטול "הארנק האצילי", התמיכה הממשלתית בבתי המלוכה השונים בהודו. צעדים אלו לוו בחיכוכים מול המערכת המשפטית. מתנגדיה הגישו עתירות בהן נטען כי הצעדים מנוגדים לחוקת הודו, וכך סבר גם בית המשפט העליון. בתגובה ביצע הפרלמנט שינויים בחוקה, אך בית המשפט פסק שהשינויים הם בלתי-חוקתיים, כי הם משנים זכויות יסוד המוגדרות בחוקה. לאחר פסיקה זו קידמה גנדי את השופט A. N. Ray, שהיה מתומכיה, לתפקיד נשיא בית המשפט העליון. תחת הנהגתו הוכנס התיקון ה-26 לחוקת הודו, המאפשר לפרלמנט לשנות גם סעיפים מהותיים בחוקה.
צעדיה של גנדי שנועדו להכפיף את הרשות השופטת נתקלו בביקורת קשה בעיתונות ומצד מתנגדיה הפוליטיים. יום מינויו של נשיא בית המשפט העליון כונה "היום השחור ביותר של הדמוקרטיה ההודית", ואחריו נערכו הפגנות מחאה רבות ברחבי הודו, שאורגנו על ידי לשכת עורכי הדין וארגוני זכויות האדם, ונמשכו חודשים רבים. בשנת 1973 גברו המחאות נגד המשטר, ולוו במספר ניסיונות לפגוע בשרי הממשלה.
בשנת 1974 התקיימו אירועים המוניים רבים של התנגדות בלתי אלימה נגד המשטר במחוז ביהר, בהשתתפות סטודנטים, איכרים וארגוני עובדים. חודש לאחר מכן הושבתו שירותי הרכבת בכל הודו על ידי ארגון עובדי הרכבת. שביתה זו דוכאה באכזריות על ידי ממשלת גנדי, שעצרה אלפי עובדים וגירשה את משפחותיהם מבתיהם. ב-2 בינואר 1975 נרצח בפיגוע בביהר שר הרכבות בממשלת גנדי.
בינתיים התבררה בבית המשפט העליון תביעה נגד גנדי בטענה להונאת בחירות. ביוני 1975 בית המשפט זיכה את גנדי מעבירות של שוחד בחירות או זיופים, אבל פסק שהיא אשמה בשימוש לרעה במנגנון הממשלתי, שימוש בשירותי משטרה לתעמולת בחירות, שימוש בשירותי ייעוץ מחבר פרלמנט מכהן במהלך הבחירות, ושימוש פרטי בתשתית החשמל הממשלתית. בית המשפט ביטל את תוצאות הבחירות, קבע כי אינדירה גנדי צריכה לפנות את מקומה בלוק סבהה, ואסר עליה להתמודד שוב במשך שש שנים.
גנדי ערערה על פסק הדין אך ערעורה נדחה. באותו זמן נערכו בדלהי הפגנות תמיכה בגנדי מול ביתה, בד בבד עם הפגנות מחאה המוניות של מתנגדי הממשלה ברחבי העיר. בהפגנה ב-25 ביוני 1975 נאמר כי מעשיה של אינדירה גנדי אינם מוסריים, וכי הם מנוגדים למורשתו של מהאטמה גנדי. הצהרה כזו פורשה על ידי גנדי כהמרדה.
הכרזת מצב חירום.
בשעות הערב של ה-25 ביוני 1975 הכריז נשיא הודו על מצב חירום במדינה, לבקשתה של אינדירה גנדי. בתוך שלוש שעות נותק החשמל לכל מערכות העיתונים הגדולים, ונעצרו כל ראשי האופוזיציה. הקבינט המדיני אשרר את ההכרזה למחרת בבוקר.
בין הנימוקים למצב החירום נמנו איומים על הביטחון הלאומי מצד פקיסטן, הבצורת שפקדה את החקלאות באותה שנה, משבר האנרגיה העולמי והמצב הכלכלי של הודו. אחד מיועציה המשפטיים של גנדי ניסח עבורה מכתב ובו פירט כיצד מצב חירום מעין זה מאפשר לצמצם את הזכויות הדמוקרטיות מבלי להפר את חוקת הודו. בגלל אילוצי החוקה, נדרש נשיא הודו להאריך את מצב החירום בכל שישה חודשים, עד לסיומו בינואר 1977.
אינדירה גנדי נשאה נאום לאומה ששודר ברדיו, ובין השאר אמרה בו: "מאז שהתחלתי לבצע צעדים לקידום הגברים והנשים הפשוטים של המדינה, נרקמה נגדי קונספירציה עמוקה."
כלכלה וממשל.