אירייסוס נולד בפמפלונה, שבקהילה האוטונומית של נווארה. הוא התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של צ'נטראה המקומית. את קריירת הבוגרים שלו החל אירייסוס בבסקוניה, המשמשת כקבוצת בת לאתלטיק בילבאו, בה ערך את הופעת הבכורה שלו בגיל 18 ושימש כשוער הראשון. לאחר עונה בקבוצה, קודם אירייסוס לבילבאו אתלטיק - קבוצת בת נוספת של בילבאו, ששיחקה בליגה השנייה. אירייסוס לא זכה לשחק בבילבאו אתלטיק והושאל לגרניקה מהליגה השלישית, שרכשה אותו בסיום העונה. לאחר שהצטיין בגרניקה, נרכש אירייסוס על ידי אספניול ושיחק במשך שתי עונות בקבוצת הבת של המועדון. בעונת הושאל לאייבר שהייתה באותם ימים בליגה השנייה. לאחר שחזר מההשאלה, אירייסוס החל לשחק בקבוצה הראשונה של אספניול כשוער השני אחרי קרלוס קאמני, ופתח בהרכב כשאספניול העפילה לגמר גביע אופ"א 2007, שם נוצחה בדו-קרב בעיטות עונשין לסביליה. ב-7 באוגוסט 2007, אירייסוס חתם באתלטיק בילבאו תמורת 4.6 מיליון יורו. הפעם הוא הוחתם כשוער הראשון בקבוצה. אולם, פציעה קשה גרמה לכך שאת מקומו בהרכב (ואת מספר חולצתו) תפס ארמנדו, השוער הוותיק. לאחר שהתאושש מפציעתו, חזר להיות השוער הראשון של קבוצתו, עלה עמה לגמר הליגה האירופית 2012, שם הפסידה הקבוצה 0–3 לאתלטיקו מדריד. בעונת סייע לקבוצתו להגיע לגמר הגביע הספרדי, ובהמשך לזכות בסופר קאפ הספרדי. תואר זה היה היחיד בו זכתה אתלטיק בילבאו ב-32 השנים האחרונות. בעונת 2016/2017 היה אירייסוס קפטן הקבוצה.
ב-14 ביוני 2017 חתם בז'ירונה שעלתה מהליגה השנייה לליגה הראשונה. בתום עונת 2018/2019 נשרה ז'ירונה לליגת המשנה ואירייסוס פרש ממשחק פעיל.
אריק מיקלנד
אריק מיקלנד (בנורווגית: Erik Mykland; נולד ב-21 ביולי 1971 בריסור שבנורווגיה) הוא כדורגלן עבר נורווגי ששיחק בעמדת הקשר. למיקלנד 78 הופעות במדי נבחרת נורווגיה, עמה השתתף במונדיאל 1994, מונדיאל 1998 ויורו 2000.
מיקלנד נודע בשל תדמיתו הפרועה, בעיקר בשל העובדה כי שמו נקשר בשערוריות הקשורות לצריכת אלכוהול וסמים.
קריירת מועדונים.
מיקלנד החל את קריירת הבוגרים בברינה, ובשנת 1989 נמכר לסטארט תמורת 60 אלף כתר נורווגי. בעונתו הראשונה בסטארט, המועדון סיים במקום התשיעי. בשנת 1990 נבחר מיקלנד כקשר השנה בנורווגיה, ובשנת 1991 זומן לראשונה לנבחרת נורווגיה, כאשר באותה שנה סיים עם סטארט במקום השלישי בליגת העל הנורווגית, לאחר שהקבוצה השיגה ניצחונות מרשימים, כמו 5-0 על רוזנבורג ו-4-1 על וייקינג. מיקלנד המשיך להציג יכולת גבוהה בקבוצה ונחשב לאחד הצעירים המבטיחים ביותר בנורווגיה.
בשנת 1995 הושאל מיקלנד לאוטרכט ההולנדית לתקופה קצרה, שאחריה חזר לסטארט. בשנת 1996 ירד מיקלנד ליגה עם סטארט, ועזב את המועדון לטובת פ.צ. לינץ האוסטרית. בשנה זו נעשה על מיקלנד סרט דוקומנטרי בשם "מיגן", שתיעד את מיקלנד במשך שנה שלמה. בשנת 1997 חתם מיקלנד בפנאתינאיקוס, שם שיחק שלוש עונות, אך לא זכה בתארים משמעותיים על אף שהציג יכולת טובה. בשנת 2000 נבחר מיקלנד ככדורגלן השנה בנורווגיה, בזכות הצטיינותו הן בפנאתינייקוס והן בנבחרת נורווגיה ביורו 2000.
את עונת 2000/01 העביר מיקלנד במינכן 1860 מהבונדסליגה, שם שיתף פעולה בקישור עם תומאס הסלר, הראלד צ'רני, דניאל בורימירוב ובן ארצו וידר ריסט. את עונה זו סיימו מיקלנד ומינכן 1860 במקום ה-11. את עונת 2001/02 החל מיקלנד במינכן 1860, אך נחתך מהקבוצה כעבור חמישה משחקים, בגין סכסוך עם מאמנו פטר פוקולט. בינואר 2002 הצטרף מיקלנד לפ.צ. קופנהגן, שם מיעט לשחק בגין פציעות, אך זכה פעמיים באליפות של ליגת העל הדנית, ופעם אחת בגביע הדני. כאשר מיקלנד שיחק בקופנהגן, הוא רכש מוניטין בעייתי מחוץ למגרש, כאשר צולם על ידי עיתון מקומי כשהוא שרוע על מדרכה מחוץ לפאב בגילופין, ומבקש מעוברי אורח להתחרות עמו בהורדת ידיים, שלושה ימים לפני משחק חשוב.
ביוני 2004 פרש מיקלנד ממשחק פעיל באופן רשמי, לאחר שבמשך שנה שלמה לא שיחק כדורגל בגלל הפציעות. בשנת 2006 נטל מיקלנד חלק במשחק ראווה של נבחרת כוכבי העבר של נורווגיה מול כוכבי העבר של נבחרת ארגנטינה, בה שיחקו דייגו מראדונה, קלאודיו קאניג'ה ומתיאס אלמיידה. המשחק הסתיים בתוצאה 10-8 לארגנטינה. ביוני 2007 סייע מיקלנד לבנות בית ספר לכדורגל בעירו ריסור, ביחד עם חברו לקבוצת סטארט, ברנט כריסטיאן בירקלנד.
ביולי 2008 הודיע מיקלנד על חזרתו למשחק פעיל בגיל 36, כאשר חתם בסטארט ששיחקה אז בליגת המשנה הנורווגית. בספטמבר 2008 הורשע מיקלנד באחזקה ושימוש בקוקאין. ביוני 2009 פרש שוב מיקלנד לאחר שערך תשע הופעות במדי סטארט, אך חזר לשחק באותה שנה במועדון דראמן בליגה השלישית הנורווגית, לפני שפרש שוב לאחר תקופה קצרה.
קריירה בינלאומית.
בנובמבר 1990 ערך מיקלנד את הופעת הבכורה במדי נבחרת נורווגיה, בניצחון 3-1 על נבחרת תוניסיה. במקביל, שיחק בנבחרת נורווגיה בכדורגל עד גיל 21, בה ערך 15 הופעות, והיה שותף לניצחון בתוצאה 6-0 על הנבחרת המקבילה של איטליה. בספטמבר 1992 הבקיע מיקלנד את שני השערים הראשונים והיחידים שלו במדים הלאומיים, בניצחון 10-0 על נבחרת סן מרינו, במסגרת מוקדמות מונדיאל 1994. מיקלנד עלה עם נורווגיה למונדיאל 1994 עצמו, ופתח בשלושת משחקיה של נורווגיה, שהודחה בשלב הבתים למרות שצברה ארבע נקודות וספגה שער אחד בלבד.
מיקלנד העפיל עם נורווגיה גם למונדיאל 1998, ולא שיחק בשני משחקיה הראשונים של נורווגיה בשלב הבתים, אך נכנס כמחליף במחצית בניצחון המפתיע של נורווגיה בתוצאה 2-1 על נבחרת ברזיל, והיה לו חלק משמעותי בניצחון זה. בהפסד של נורווגיה 1-0 לנבחרת איטליה, שיחק מיקלנד 90 דקות. באותו מונדיאל, צולם מיקלנד משתכר בפאב בין המשחקים, בצוותא עם חברו לנבחרת הנינג ברג. שני השחקנים טענו כי שתו מספר בירות בלבד, אך כעבור מספר שנים, הודה ברג כי השניים היו שיכורים לחלוטין.
בשנת 2000 השתתף מיקלנד ביורו 2000, בו פתח בשלושת המשחקים של הנבחרת, ששוב הודחה עם ארבע נקודות וספיגה אחת בלבד. מיקלנד סחט במשחק מול נבחרת יוגוסלביה כרטיס אדום ממתיאה קז'מן שהכשיל אותו. משחק זה, בו ניצחה יוגוסלביה 1-0, היה ה-78 והאחרון של מיקלנד במדים הלאומיים.
תארים.
עם פ.צ. קופנהגן:
תארים אישיים:
אריק מייקלנד
חוק מוזלי
חוק מוזלי הוא חוק אמפירי המקשר בין התדירות של קרינת הרנטגן האופיינות נפלטת מאטומים למספר האטומי שלהם.
החוק התגלה ופורסם על ידי הפיזיקאי האנגלי הנרי מוזלי בשנת 1913. חשיבותו ההיסטורית המרכזית היא בהצדקת תפיסת המודל הגרעיני של האטום, שגרס כי המטען החיובי של האטום ממוקם בגרעין ושווה בערכו לכפולה שלמה (המספר האטומי) של מטען בסיסי. עד עבודתו של מוזלי, "מספר אטומי" היה רק מיקום היסוד בטבלה המחזורית, ולא היה נסמך על כל גודל פיזיקלי מדיד. מוזלי הצליח להראות כי מתקיים הקשר הבא:
כאשר:
לדוגמה, את הערכים של formula_4 וְ־formula_5 ידועים עבור קווי formula_8 (הקו שנוצר ממעבר אלקטרונים לקליפה K מהקליפה הסמוכה) ומהצבתם נקבל במקרה זה:
חוק מוזלי נותן קשר פשוט שמאפשר, למשל, זיהוי יסודות על ידי ספקטרוסקופיית קרני X (EDS).
הסיבה לקיום חוק מוזלי נודעה רק כעבור שנים בעת פיתוח התורה הקוונטית כ"עיקרון האיסור של פאולי".
חוק אמפירי
חוק מוסלי
שרה סולימני
שרה סולימני (באנגלית: Sarah Solemani; נולדה ב-4 בספטמבר 1982) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה, סופרת ומחזאית אנגלייה. היא מוכרת בעיקר מהסיטקומים "הוא והיא" ו-"חינוך רע" ובסרט הדרמה "הקטור" משנת 2015.
ביוגרפיה.
סולימני נולדה ברובע קמדן בלונדון. הוריה הם מורים. אביה הוא יהודי פרסי ואמה ממוצא צפון אירי. היא גדלה בצפון לונדון. אמה נפטרה כשהיא הייתה בת 16.
אחרי שסיימה את בחינות A level בבית הספר "הנרייטה ברנט" לקחה סולימני שנה חופש. אחר כך למידה מדעי החברה ומדעי המדינה בניו הול שבאוניברסיטת קיימברידג' וסיימה בהצטיינות תואר MA.
בקיימברידג' הצטרפה סולימני למועדון הדרמה "פוטלייטס". בשנה הראשונה היא החליפה את דן סטיבנס כמזכירה חברתית, ואחר כך הייתה סגן נשיא. בין חבריה ללימודים היו אנשי קבוצת "Cowards", ג'וני סוויט וניק מוחמד.
תיאטרון.
בשנת החופשה שלה הייתה סולימני חברה בתיאטרון הלאומי לנוער . היא כיכבה בתפקיד אליין בהפקה של המחזה "הבוגר" בתיאטרון בווסט אנד.
סולימני הייתה חברה בקבוצת הכותבים הצעירים המסונפת לתיאטרון רויאל קורט, והייתה בין הכותבים בתיאטרון יאנג ויק. שני מחזות שכתבה הועלו בתיאטרון סוהו. מחזה נוסף שכתבה "The Cost of Things" הוצג בתיאטרון פאבליק בניו יורק בחסות תיאטרון אולד ויק כחלק מפרויקט טי אס אליוט.
ב-2012 שיחקה סולימני בתפקיד מרים במחזה "בית ברנרדה אלבה" בתיאטרון אלמיידה. היא כתבה את המחזה "Up the Royal Borough" כחלק מערב של מחזות תגובה לספר "Chavs" מאת אוון ג'ונס שהועלה בתיאטרון ליריק האמרסמית, וזכה לביקורות חיוביות.
קולנוע וטלוויזיה.
הופעת הבכורה של סולימני בקולנוע הייתה בסרט "גברת הנדרסון גאה להציג" בעת שהייתה בשנת לימודיה השלישית באוניברסיטה.
התפקיד הגדול הראשון שלה בטלוויזיה היה בדמות בקי בסיטקום של BBC Three בשם "הוא והיא" לצדו של ראסל טובי. הסדרה שודרה לראשונה בנובמבר 2010. הוסרטו ארבע עונות של הסדרה, ושידור העונה הרביעית החל בנובמבר 2013.