המדחן הראשון שידוע שהותקן בפועל הומצא על ידי קארל מאגי והותקן באוקלהומה סיטי ביולי 1935. 174 מדחנים הותקנו אז. מאגי הגיש פטנט ראשון על מדחן כבר בדצמבר 1932, ולאחר מכן יזם ביחד עם פרופסור ת'וסן מאוניברסיטת אוקלהומה תחרות לתכנון מפורט של המדחן. משלא הוגשה אף הצעה ראויה תכנן ת'וסן ביחד עם תלמיד שלו מדחן עליו הוגש פטנט שני בנובמבר 1933. מאגי הקים חברת מדחנים ושכר את השירותים של חברה מטולסה לייצור המדחנים.
בשנת 1936 הותקנו מדחנים בדאלאס, פורט וורת', אל פאסו ועוד 23 ערים. עד סוף 1938 הותקנו מדחנים ב-85 ערים ב-26 ממדינות ארצות הברית. בשנת 1951 הגיע מספר הערים בהן הותקנו מדחנים לכ-2,800. בשנה זו הותקנו מדחנים בניו יורק.
טכנולוגיה.
פטנטים רבים הוגשו על שיפורים למדחנים. כבר בשנת 1930 הציע בבסון מדחן שישלב בתוכו לוח פרסומות.
שיטות שונות הוצעו כדי להודיע לפקח האם החנייה הנוכחית היא בתוך מסגרת הזמן המותרת. במדחנים הישנים הורם דגל שציין שהלקוח שילם עבור החנייה. מדחנים אחרים תוכננו עם נורה או סט של נורה אדומה וירוקה לציון שהחנייה במסגרת הזמן המותר. פטנט משנת 1935 הציע שהמדחן יכלול חלון שיציג את המטבע שהוכנס על ידי הנהג, על מנת שהפקח יוכל לוודא שהנהג שילם במטבע תקין ולא במטבע מזויף.
בשנת 1974 הוצע להשתמש בשעון דיגיטלי למדידת הזמן וצג דיגיטלי שיראה את הזמן שנותר.
עלו במשך השנים הצעות שונות לזיהוי אוטומטי של כלי רכב חונים. ביולי 1930 הגיש בבסון פטנט על מדחן אשר פועל ללא חיבור למכונית וכולל מנוף המפעיל אוטומטית את המדחן בעת שהרכב נכנס לחנייה ולוחץ על המנוף. הצעה להפעלה אוטומטית על ידי מנגנון אלקטרו מגנטי הוצע בשנת 1936. הוצע גם להפעיל גלאי מתכות לזיהוי שהרכב החונה עזב את החניה ובעקבות זאת לאפס את השעון.
המדחנים המכניים סבלו מתקלות רבות ועלויות התפעול והתיקון של המדחנים הקטינו את ההכנסות מהמדחנים. בעיה נוספת הייתה פריצות למדחנים כדי לרוקן את תכולת המטבעות שלהם. בשנת 1962 הוערך שכמחצית הכסף המוכנס למדחנים בניו יורק נגנב. לכל מדחן מוקצב שטח חניה קבוע, ובכך יש בזבוז של שטח חניה בהשוואה לשיטות תשלום אחרות, מפני שמכונית קטנה תופסת בשיטה זו שטח שהוקצב למכונית גדולה.
באמצע שנות ה-80 החל ייצורם של מדחנים שבהם המנגנון המכני הוחלף במנגנון אלקטרוני.
מדחן כרטיס.
בסוף המאה ה-20 החלו לפעול בערים מכונות להנפקת שוברי חניה, הקרויות מדחני כרטיס, על מנת להבחין ביניהן ובין הדגם הקודם של המדחן (שנועד לשרת מכונית בודדת או זוג מכוניות), שבגרסתו האלקטרונית נקרא מדחן צג. להבדיל מהדגם הקודם, שבו המדחן צמוד למכונית שאותה הוא משרת, מדחן כרטיס מנפיק שובר חניה, שעליו מודפסת שעת סיום החניה, בהתאם למטבעות שהוזנו למדחן. את השובר יש לשים על חלון המכונית, היכולה לחנות גם הרחק מהמדחן, כך שמדחן כרטיס יחיד משרת עשרות מקומות חניה.
מכונות אלה פועלות באמצעות מנגנון אלקטרוני, ובחלק מהן מתאפשר תשלום גם באמצעות כרטיס אשראי, בנוסף לצורת התשלום הוותיקה באמצעות מטבעות.
ישראל.
שימוש ראשון במדחנים בישראל נעשה בחיפה ביוזמתו של ראש העיר אבא חושי, שביקש לפתור את בעיית מצוקת החנייה בהדר הכרמל. המדחנים הותקנו במרץ 1953 על ידי חברה אמריקאית שקבלה זיכיון לעשר שנים להפעלת המדחנים מהעירייה. בשנת 1970 עברו המדחנים מידי הזכיין לרשות העירייה.
בשנת 1955 הזמינה עיריית תל אביב 100 מדחנים ראשונים מחברה בריטית ואלו הגיעו לישראל במרץ 1956. דמי החנייה לשעה היו מאה פרוטות, והקנס על אי תשלום היה 4 לירות. בתחילת שנות ה-60 הופעלו מדחנים בירושלים, ובהמשך הותקנו בערים נוספות.
בשנות ה-70 החל מעבר ממדחנים לשימוש בכרטיסי חניה, בעקבות התקלות הרבות במדחנים ואירועים של גנבה מהמדחנים.
בסוף המאה ה-20 חזרו מדחנים לרחובות הערים, הפעם בגרסה אלקטרונית, של מדחני כרטיס ומדחני צג..
ריצ'ארד ליפולד
יהויכין סטוצ'בסקי
יהויכין סְטוּצֶ'בְסקי (ברוסית: Иоахим Стучевский; 7 בפברואר 1891 - 14 בנובמבר 1982) היה צ'לן, מלחין ומורה ישראלי.
קורות חיים.
יהויכין סטוצ'בסקי נולד ברוֹמְנִי שבחבל פולטבה, ב"תחום המושב" היהודי, בדרום-מערב האימפריה הרוסית (כיום אוקראינה), דור רביעי למשפחת כליזמרים. החל ללמוד נגינה בכינור בגיל 5 ובגיל 11 עבר לנגן בצ'לו. בשנת 1909 החל ללמוד בקונסרבטוריון של לייפציג שבגרמניה אצל יוליוס קלנגל. לאחר שסיים את לימודיו בהצטיינות, עבר לעיר יינה, הצטרף שם לרביעיית ינה, ניגן כצ'לן ראשי בתזמורת ועסק בהוראה.
בשנות מלחמת העולם הראשונה חי בשווייץ. גם שם המשיך לנגן בהרכבים קאמריים ובתזמורות ולעסוק בהוראה.
בשנת 1924 הקים בווינה יחד עם הכנר רודולף קוליש את "רביעיית הקשת הווינאית", שחבריה נמנו עם החוג של ארנולד שנברג. בשנת 1938, זמן קצר לפני הסיפוח הנאצי, עלה לארץ ישראל ועבד כמפקח על המוזיקה היהודית במחלקת התרבות של הוועד הלאומי, תחום שבו החל לעסוק עוד בהיותו בווינה.
יהויכין סטוצ'בסקי היה צ'לן וירטואוז, הן כסולן והן בנגינת מוזיקה קאמרית. הוא כתב ספרי הדרכה לטכניקה חדשה, שפיתח לנגינה בצ'לו וחיבר יצירות להרכבים כליים שונים, לתזמורת ולקול. יצירותיו הראשונות הושפעו ממוזיקה יהודית עממית של יהדות מזרח-אירופה ואילו אחרי עלייתו לארץ הושפע מן הפולקלור התימני והספרדי. משנת 1950 החל להתעניין בצורת הליד והרבה לחבר שירים ומחזורי שירים, ביניהם שירי ילדים. ב"פנטזיה לאבוב" הנושא הפותח בנוי משורה של שנים-עשר טונים, אך היא איננה דודקפונית מחמירה, אלא טונאלית. בין יצירותיו החשובות שתי קנטטות לסולנים, קריין ומקהלה והרכב כלי: "שירי העצב הקורן" הוקדשה לזכר חללי מלחמת העצמאות ולהורים שכולים ועל ביצוע הבכורה שלה ב-1958 ניצח היינץ פרוידנטל; ביצוע הבכורה של "יממה בשמשה" היה ב-1963 בניצוח איתן לוסטיג. את הפואמה הסימפונית "צפת" מ-1960 ניגנה בביצוע בכורה התזמורת הפילהרמונית הישראלית בניצוח פאול קלצקי בשנת 1961 . יצירתו הארוכה ביותר של סטוצ'בסקי היא הסוויטה בחמישה פרקים "ישראל" משנת 1964. שניים מפרקיה, "שמחת חג" ו"ירושלים", ניגנה הפילהרמונית בניצוח זובין מהטה בחגיגות יום העצמאות ה-25 של ישראל בשנת 1973.
שלוש יצירות קאמריות חשובות הן "פינאלה קוואסי אונה פנטזיה" לשלישיית פסנתר (1956), "חמישה קטעים לרביעיית קשת" (1959) ו"שלישיית קשת" (1960). בסך הכל חיבר סטוצ'בסקי כמאה יצירות גדולות וקטנות, כמאה שירים ועיבודים ליצירות של מלחינים אחרים ולשירי עם, ואף ערך עיבודים לצ'לו להוצאות פיטרס, הוג, אוניברסל ואינטרנשונאל מיוזיק קומפאני.
סטוצ'בסקי עסק גם בחקר פולקלור יהודי. בשנת 1959 פרסם מוסד ביאליק את ספרו "כליזמרים".
סטוצ'בסקי נפטר בתל אביב ב-1982.
ארכיון סטוצ'בסקי נמצא בספרייה במרכז פליציה בלומנטל למוזיקה בתל אביב.
ראבח מאג'ר
ראבח מאג'ר (בערבית: رابح ماجر; נולד ב-15 בפברואר 1958) הוא שחקן ומאמן כדורגל אלג'יראי לשעבר, ששיחק בעמדת החלוץ. שיחק בנבחרת אלג'יריה בין השנים 1978–1992 ונחשב כגדול שחקני אלג'יריה בכל הזמנים. הוא שחק בטורנירי המונדיאל בספרד 1982 ובמקסיקו 1986 וכבש 40 שערים ב-87 הופעות בנבחרת.
אחד משעריו המפורסמים והחשובים ביותר היה בניצחון 2:1 על מערב גרמניה במונדיאל 1982 במשחק שנחשב אחד המפתיעים ביותר בתולדות הגביע העולמי (מערב גרמניה סיימה כסגנית מחזיקת הגביע באותו טורניר).
את הקריירה שלו, החל ראבח מאג'ר בשכונת הולדתו חוסיין דיי שבאלג'יר. בשנים 1983–1985 שיחק בליגה הצרפתית במדי ראסינג פריז. ב-1985 עבר לקבוצה הצרפתית טור ובעונת הוא חתם בפורטו מפורטוגל. הוא כבש את שער המשווה במשחק שהביא לפורטו זכייה בגביע אירופה לאלופות באותה עונה, לאחר ניצחון במשחק הגמר על באיירן מינכן 2:1. שער השוויון של מאג'ר, שהושג בדקה ה-79 במשחק, היה נדיר וזכה לשידורים רבים בטלוויזיה גם חודשים רבים אחרי המשחק. מג'אר היה ממוקם מול השוער ברחבת החמש בזמן שקיבל מסירת רוחב משחקן פורטו. למרות פיגור קבוצתו והמעמד המכריע בו נמצא ולמרות שהיה מוקף בשחקנים יריבים, הוא איפשר לכדור לעבור בין רגליו וכשגבו מופנה אל השער, הסיט אותו בנגיעה קלה בעקב נעלו אל פינת השער.
נוסף על זכייתה בגביע האלופות, זכתה פורטו בגביע הביניבשתי ב-1987, לאחר ניצחון על פניארול 2:1, ובאליפות פורטוגל בעונת . מפורטו עבר לשחק בוולנסיה מספרד ובעונת חזר לפורטו בה סיים את הקריירה שלו. נבחר ב-1987 לכדורגלן השנה באפריקה.
שלוש פעמים כיהן כמאמן נבחרת אלג'יריה.
רבאח מאדג'ר
טל השילוני
טל השילוני (נולדה באוקטובר 1957 בתל אביב) היא עורכת מוזיקה ושדרנית רדיו ישראלית.
ביוגרפיה.
טל השילוני נולדה בגבעתיים לאילנה וגד, אחות בכורה לסיגל ולסוציולוגית יעל השילוני-דולב, והחלה את דרכה בקול ישראל בגיל 19. יחד עם איש הרדיו יואב גינאי, השילוני הקימה את תחנת הרדיו 88FM ושימשה כעורכת המוזיקה הראשית ומנהלת התוכניות ב-14 שנות קיומה הראשונות. בנוסף, הגישה וערכה את תוכניות אחר הצהריים "נעים בכביש", ששודרה מדי יום בין שלוש לארבע, ואת התוכנית "טל השילוני מארחת ב-88FM", בה בכל יום חמישי אירחה אמנים מתחומי היצירה השונים, שבחרו בעצמם את המוזיקה שתושמע בתוכנית. התוכנית "נעים בכביש", שעלתה לשידור לראשונה בשנת 1995, עם הקמתה של 88FM, הפכה לאחת מהתוכניות המזוהות ביותר עם התחנה, ושודרה ברצף מדי יום במשך יותר משני עשורים עד עד יומה האחרון של 88FM.