בשנת 2017 הטיסה החברה כ 50 - מיליון נוסעים.
בעלות.
ממשלת רוסיה מחזיקה 51.17% מהמניות של החברה. החברה נמצאת ברשימת החברות האסטרטגיות של ממשלת רוסיה, דבר המאפשר החזקות זרות עד ל-49% בלבד. ממשלת רוסיה ממנה את מנכ"ל החברה, כאשר שר התחבורה משמש כיו"ר דירקטוריון החברה.
צי המטוסים.
צי המטוסים של החברה הוא הצעיר בעולם מתוך חברות המפעילות מעל 100 מטוסים.
צי המטוסים של החברה נכון לפברואר 2020:
פעילות החברה בישראל.
החברה, יחד עם חברות הבת שלה, מפעילה 46 טיסות שבועיות בין שתי המדינות:
נכון לדצמבר 2018 - 36 טיסות שבועיות מנמל התעופה שרמטייבו לנמל התעופה בן-גוריון - מבוצעות בכל סוגי המטוסים של החברה, ובעיקר הגדולים שביניהם. הקו בין שתי הערים נחשב לאחד הקווים העמוסים של החברה
טיסה יומית מנמל התעופה הבינלאומי פולקובו בסנקט פטרבורג לנמל התעופה בן-גוריון - מבוצעות על ידי החברה הבת רוסייה (חברת תעופה) במטוסי איירבוס A320.
2 טיסות שבועיות מרוסטוב על הדון לתל אביב - על ידי חברת הבת רוסייה (חברת תעופה) במטוסי איירבוס A319.
בעונת החורף מפעילה החברה שתי טיסות שבועיות ממוסקבה לנמל התעופה עובדה במטוסי איירבוס A320.
הסכמים לשותפות קוד.
החברה חתומה על הסכמים לשותפות קוד עם 29 חברות.
קישורים חיצוניים.
מדיה וקבצים בנושא אארופלוט באתר Airliners.net
תנינאים
תנינאים (שם מדעי: Crocodilia או Crocodylia) היא סדרה של בעלי חיים זוחלים בענף הארכוזאוריה, תת-קבוצה של הזאורופסידה. הסדרה כוללת כ-26 מינים הנפוצים בדרום אסיה, בצפון אוסטרליה, באפריקה ובאמריקה, המחולקים לשלוש משפחות: תניניים, אליגטוריים וגוויאליים. התנינאים, יחד עם העופות, הם השורדים היחידים מקבוצת הארכוזאוריה ("זוחלים שולטים") שהגיעה לשיאה במזוזואיקון וכללה גם את הדינוזאורים (שמהם התפתחו העופות) והפטרוזאורים המעופפים. התנינאים הם ציידים מימיים-למחצה בעלי עוצמת נשיכה אדירה, והגדולים שבהם מהווים טורפי-על. מבנה גופם מותאם היטב לאורח חייהם, ולכן השתנה רק במידה מועטה בחלוף מאה מיליון השנים מאז התפתחות הקבוצה. בעבר חיו תנינים גם בארץ ישראל (מהמין תנין היאור), אך כיום ניתן לראותם בישראל רק בשבי (כגון בחוות התנינים בחמת גדר, בחוות קרוקולוקו, בחי פארק, בספארי ברמת גן ובגן החיות התנ"כי).
היסטוריית המאובנים של התנינאים עשירה מאוד: שורשי הקבוצה הם עוד בטריאס והתנינאים המודרניים הופיעו בערך באמצע הקרטיקון, כמאה מיליון שנה לפני זמננו. מבנה גופם מותאם היטב לסביבה, ולכן השתנה רק במידה מועטה מאז שעברו לאורח חיים מימי-למחצה. כך, עורם מכוסה מגינים גרמיים מכוסי קרטין קשיחים, זנבם חזק, רגליהם מותאמות לזחילה, להליכה ולריצה גם יחד, גופם שטוח יחסית, מערכות גופם מותאמות לאורח חייהם המימי למחצה, הפה מצויד בלסתות חזקות ובשיניים חדות המתאימות לתפיסת הטרף בכוח עצום, וחושיהם חדים. שיטות הציד שלהם מגוונות, כשהידועה שבהן היא מארב סבלני לטרפם. תזונתם מגוונת וכוללת כמעט כל בעל חיים אותו הם מסוגלים להרוג. בצעירותם הם אוכלים בעיקר חסרי חוליות ודגים קטנים, אך בבגרותם אוכלים גם דגים גדולים, זוחלים, עופות ויונקים שבאים לשתות מהמים. התנינאים הגדולים צדים וטורפים גם יונקים גדולים דוגמת הגאור, תאו מים, תאואים אפריקנים, זברות, גנו, אנטילופות רבות, איילים וחזירי בר. המבנה החברתי שלהם כולל מדרג חברתי ברור, שבראשו הזכרים ומתחתיהם הנקבות. הנקבות מטילות מספר ביצים רב לתוך קנים הבנויים לרוב מבוץ ומצמחייה. בתחילת חייהם אבקועי התנינים פגיעים מאוד, אולם עם הגיל והגודל קטן משמעותית מספר האיומים הטבעיים עליהם. התנינאים חיוניים לאיזון המערכת האקולוגית שבה הם חיים, בהיותם מווסתי טורפי ביניים וגם אחראיים לניקוי פגרים מרקיבים. לדמו של התנין יש סגולות אנטיביוטיות חזקות המאפשרות לו לעמוד בפני זיהומים קשים (בשר מרקיב, מים עכורים מלאי חיידקים ופציעות פיזיות).
התנינאי הגדול ביותר כיום הוא תנין הים, שאורכו יכול להגיע ל- ומשקלו לטונה או שתיים, נשיכתו היא החזקה ביותר בעולם החי כיום, והוא טורף-על בדרום-מזרח אסיה ובאוסטרליה. לא הרבה אחריו נמצא תנין היאור, אוכל-אדם קטלני שטורף מאות בני אדם באפריקה מדי שנה, אורכו יכול להגיע ללמעלה מ- ומשקלו לטונה. התנין האמריקני, תנין אורינוקו והקיימן השחור הם התנינאים הגדולים של אמריקה המרכזית ואמריקה הדרומית. בעבר חיו תנינאים גדולים יותר, כגון הדיינוסוכוס והפורוסזאורוס.
מקומם של התנינאים בתרבות האנושית נרחב, והם שימשו כסמלים בתרבויות מזרחיות ומערביות רבות, ובחלק מהתרבויות והדתות אף סגדו להם כאלים או פחדו מהם כמפלצות אכזריות. התנין מופיע גם בתנ"ך, כבעל חיים גדול ומטיל מורא, שנברא על ידי אלוהים ביום החמישי לבריאה. התנינאים מככבים גם בתרבות המודרנית. ציד אינטנסיבי התרחש מאז המהפכה התעשייתית, והביא להידלדלות אוכלוסיות תנינאים רבות, וחלקן אף הגיעו למצב של סכנת הכחדה. סכנה זו, יחד עם הרס בתי גידול, הביאו לנקיטת צעדים לאומיים ובינלאומיים לשימורם, בהם איסור או הגבלת הציד, חתימה על אמנות המגבילות את הסחר במוצרי תנינאים, הקמת חוות תנינאים בהן מגדלים תנינאים לגרעיני רבייה ולקצירת עורם, דבר שהפחית באופן ניכר את הביקוש לתנינאים שניצודו בטבע. כיום אוכלוסיות תנינים רבות נמצאות בתהליכי התאוששות ותנינאים כגון תנין היאור, תנין הים, אליגטור אמריקני והקיימנים כבר אינם נמצאים בסיכון, ובעלי אוכלוסיות גדולות ובריאות.
אבולוציה ומיון.
היצורים החיים הקרובים ביותר לתנינאים הם העופות - יחד הם השרידים היחידים והאחרונים לקבוצת הארכוזאוריה. קבוצה זו כללה גם את קבוצת הדינוזאוריה, הכוללת את כל הדינוזאורים. אבותיהם הקדומים של התנינאים, אם כן, היו זוחלים קדומים. במיונים המודרניים מצויה קבוצה בשם "דמויי תנינים" (Crocodylomorpha) הכוללת את התנינאים המודרניים ואת כל קרוביהם שנכחדו. התנינאים הקדומים הופיעו כבר לפני 200 מיליוני שנים לערך, ובמהלך התקופה הארוכה שעברה מאז חל רק שינוי קטן יחסית במבנה הבסיסי של גופם. במהלך האבולוציה שלהם התנינאים היו עדים לתהליכים עולמיים רבי השפעה, כמו נדידת היבשות והתפצלות פנגיאה, עידן הקרח האחרון, היכחדות הדינוזאורים והזוחלים הגדולים ותפיסת מקומם על ידי היונקים. תהליכים אלו השפיעו לאין ערוך על האבולוציה של התנינאים ועל תפוצתם המודרנית.
אבות קדומים.
קבוצת הארכוזאוריה, שכוללת את האבות הקדמונים של הדינוזאורים, העופות והתנינאים כולם, התפצלה במרוצת השנים לשושלות יצורים רבות, שרק לשתיים מרכזיות מהן התמזל המזל והן הביאו לקיומם של יצורים החיים גם היום. שני ענפי הארכוזאורים הללו נקראים אורניתודירים (Ornithodira) ופסאודוסוכים (Pseudosuchia); האורניתודים הם אבותיהם של הדינוזאורים והעופות, בעוד שהפסאודוסוכים הם אבותיהם של התנינאים. הפסאודוסוכים הקדומים היו בעלי-חיים פרימיטיבים, שהמאפיין המאפשר להבחין בינם לבין אחיהם האורניתודים הוא מבנה עצמות קרסול ייחודי. בין קבוצות הפסאודוסוכים הבולטות ניתן למנות את האטוזאורים (Aetosauria), שגופם היה מכוסה ברובו המכריע בשריון חד, ואת הראויסוכים (Rauisuchia), שהיו מהטורפים היבשתיים הדומיננטיים ביותר לפני בוא הדינוזאורים. דומים לאלה היו הפייטוזאוריים (Phytosauria), שחיו בטריאס עליון ושנפוצו באירופה ובצפון אמריקה, אשר כיום אינם נחשבים לארכוזאורים אמיתיים ומשויכים לקבוצה אחרת - דמויי ארכוזאורים.
מעט אחרי-כן הופיעו הספנוסוכים (Sphenosuchia), שחיו באזורים רבים בעולם מאמצע-סוף תור הטריאס ובתור היורה (אחרון הספנוסוכים נכחד, כנראה, בסמוך לסוף תקופת הדוגר). גודלם היה קטן יחסית וגופם - זקוף. אחרי הספנוסוכים הגיעה תורם של הפרוטוסוכים (Protosuchia). ביחס לתנינאים המודרניים, הפרוטוסוכים היו יצורים קטנים (הגדולים שבהם הגיעו לאורך של מטר אחד לערך), חוטמם היה צר וגפיהם - ארוכות. הם היו כנראה יצורים יבשתיים, אף שייתכן שחלקם החזיקו באורח חיים מימי למחצה. באותה עת היו כל יבשות העולם "המודרניות" מחוברות לכדי יבשת על אחת שנקראה פנגיאה. תצורת יבשות זו אפשרה להם להרחיב את תפוצתם לכל יבשת אמריקה, לדרום יבשת אפריקה, לאירופה ולמזרח אסיה. הפרוטוסוכים בלטו בתור הטריאס, אך מספרם הצטמצם במהירות בתחילתו של תור היורה, והם נעלמו כליל בסופו של תור זה, סמוך לתחילתו של תור הקרטיקון.
צורות הביניים; המעבר למים.
את מקומם של הפרוטוסוכים תפסו בהדרגה קבוצה של תנינאים קדומים שנקראה Mesoeucrocodylia (להלן: "תנינאי הביניים"). מאובנים לא מעטים של חברי קבוצה זו נמצאו ברבות השנים, אולם הגדרתה של קבוצה זו אינה יציבה ועתידה אינו ברור. בעבר היא כלל לא הייתה קיימת, ובמקומה הוגדרה קבוצת ה-Mesosuchia, אולם נמצא שהאחרונה היא פרפילטית ולכן הוחלט על ביטולה. תנינאי הביניים התקיימו החל מתחילת תור היורה; מרביתם נכחדו עד סוף הקרטיקון, אולם חלקם הקטן חי גם בתור השלישון. קרבתם של תנינאי הביניים לסביבות החיים המימיות הייתה גדולה יותר מזו של קודמיהם, אף שבמידה משתנה - חלקם שמרו על אורח חיים יבשתי בעיקרו, בעוד שחלקם האחר הפך ליצורים מימיים באופן כמעט מלא. כך למשל, שתי משפחות של ת'לאטוסוכים (Thalattosuchia): הטלאוזאוריים (Teleosauridae) והמטריורינכוסיים (Metriorhynchidae), אימצו אורח חיים מימי עד כי גפיהם הפכו לדמויות-משוטים; יתר על כן, זנבם של בני הקבוצה האחרונה אף הפך לדמוי סנפיר.