אף על פי כן, במברק מסוף אפריל 1945, גרינג ביקש רשות מהיטלר ליטול על עצמו את ההנהגה, והיטלר בצוואתו הדיח אותו מתפקידיו ומינה יורש חדש, גרוס-אדמירל קרל דניץ. הפגישה נקבעה לפני או ביום התאבדותו של היטלר (30 באפריל 1945), אך ההודעה על ידי מרטין בורמן ויוזף גבלס התעכבה עד ה-1 במאי 1945.
לוקיוס ממיוס אכאיקוס
Corrigon
זייד אבן ת'אבת
זַיְד אִבְּן ת'אבּת (בערבית: زيد بن ثابت) (611-665), ידוע גם כזַיִד בן ת'אבּת בן א-צ'חאכּ אלאנצארי (בערבית: زيد بن ثابت بن الضحّاك الأنصاري) היה אחד מהמקורבים לנביא מוחמד, ואחד מהמחברים החשובים של הקוראן. לאחר פטירתו של הנביא מוחמד, הוא היה אחד מהראשונים שהיוו את שרשרת המוסרים של אמירות הנביא (החדית'). על פי המסורת האסלאמית, הנביא ישב לידו בעת כתיבת הקוראן, כדי להקפיד על העברה נכונה ומדויקת של כוונתו של הנביא. זייד נודע גם בכינויים: החבר הנעלה, סופר ההתגלות, שייח' הקוראים, המופתי של העיר.
קורות חייו.
בהיותו בן שש, אביו נהרג בקרב בּועת' . על פי מסורת אחת, כשהיה בן אחת עשרה בלבד, הוא ביקש להשתתף בקרב בדר, אולם הנביא מוחמד סירב לכך, מפאת גילו הצעיר. על כן הוא החליט לנסות לזכות באהדתו של מוחמד, על ידי שינון הקוראן.
האמונה האסלאמית קובעת, שפסוקי הקוראן הגיעו בהתגלות אלוהית אל הנביא מוחמד דרך המלאך גבריאל. מאחר שמוחמד לא ידע קרוא וכתוב, זייד אבן ת'אבת היה בין הראשונים שמונו להעלות במדויק את פסוקי הקוראן על הכתב. בהמשך, הוא מונה להיות כותב המכתבים הרשמי אל הלא-מוסלמים, והיה ממונה על כתיבה, איסוף, שמירה, ותיעוד פסוקי הקוראן כפי שאמר אותם הנביא. זייד הקדיש זמן רב לשינון הקוראן, ובכל פעם שהנביא חיבר פסוקים חדשים, הוא היה ממהר ללמוד אותם בעל פה.
בהגיעו לגיל תשע עשרה התנדב זייד לצבא של המוסלמים. הגיל שנקבע לגיוס לצבא היה חמש עשרה, ועל כן הוא התקבל הפעם. לאחר מותו של הנביא מוחמד, זייד, אשר כבר נחשב למומחה בקוראן, הפך לבעל הסמכות העליונה לאימות הנוסח של פסיקי הקוראן, ושל המסורות שעברו בעל פה מהנביא מוחמד.
התאסלמותו.
זייד אימץ את האסלאם בגיל צעיר מאוד, יש היסטוריונים שאומרים שהוא עשה זאת כבר בגיל 11, ועשה זאת מרצונו החופשי ואמונה מלאה.
ייחודו במסורת האסלאמית.
זייד נחשב למשכיל מאוד, וכאשר הנביא מוחמד החל להפיץ את האסלאם בעולם, באמצעות אגרות ששלח למלכים ולקיסרים, הנביא ציווה על זייד ללמוד את לשונותיהם של האומות הסובבות, והוא אכן למד אותן בפרק זמן קצר. כשהגיע לעיר מדינה, נאמר עליו: "זה מבני א-נג'אר, אשר קרא שבע עשרה סורות מהקוראן".
יש חוקרים הסבורים כי פסוקים בקוראן המשבחים את עם ישראל כעם הנבחר, מיוחסים לאבן-ת'אבת, שביקש בכך להמחיש את עליונותו של עם ישראל על פני המוסלמים. הוא כתב בקוראן ראשי תיבות, שהמפרשים לא פענחו עד ימינו: האותיות א.ל.מ., שיש הסבורים שהם ראשי התיבות "אין לו ממש".
לאחר מות מוחמד, דחק החליף אבו בכר באבן-ת'אבת לקבוע טקסט אחיד לקוראן בכל רחבי האימפריה. הוא שכנע בכך גם את החליף עומר בן אל-ח'טאב. אבן-ת'אבת אסף את כל הטקסטים המפוזרים וקבע נוסח אחיד, שהפיץ ברחבי האימפריה של החליף. עומר אבן אל-ח'טאב התייחס לכתיבתו של אבן-ת'אבת ואמר למוסלמים: "מי שרוצה לשאול על הקוראן, חייב ללכת אל זייד אבן-ת'אבת."
מסגד השאה (טהראן)
מסגד השאה (בפרסית: مسجد شاه), הוא מסגד הממוקם בבזאר הגדול של טהראן, בירת איראן. מוכר גם בשמות מסגד האמאם (مسجد امام) או מסגד האמאם ח'ומייני (مسجد امام خمینی).
היסטוריה.
המסגד נבנה במהלך תקופת השושלת הקאג'ארית, לבקשתו של פתח-עלי שאה קאג'אר  מפרס. כתובת המוצבת במסגד מציינת את תאריך הבנייה: 1824.
ב-7 במרץ 1951, נורה למוות במסגד ראש ממשלת איראן חאג' עלי רזמארא על ידי דתי-פנטי.
בשנת 1979, בעקבות המהפכה האיראנית, שונה שמו של המסגד ל"מסגד האמאם".
זיד בן ת'אבת
גבהניים
גבהניים (שם מדעי: "Pentacerotidae") היא משפחת דגים ימיים מסדרת הדקראים. דגים אלה בעלי ראשים ולסתות צרות וסנפירי גב גבוהים מעוגלים מעט. רובם מצויים בשוניות אלמוגים בעומק של מתחת 100 מ' מתחת למים, אך חלקם חיים גם במים רדודי יותר. הם מזכירים מעט את דגי הפרפרון.
תפוצתם היא בעיקר באוקיינוסים ההודי והשקט וכן במערב האוקיינוס השקט ובדרום האוקיינוס ההודי.
לחלקם מהמינים ישנם פסים שחורים לבנים ואילו אחרים בעלי צבעים כהים, כחולים או אפורים. הגדול במשפחה הוא המין "Paristiopterus labiosus" שאורכו מגיע ל־100 ס"מ.
מוראביטון (התנועה האיסלאמית)
מוּרַאבִּיטוּן (בערבית المرابطون) ומוּרַאבִּיטַאת (בערבית المرابطات)
הם שני ארגונים אסלאמיסטיים האחד של גברים (אָל-מוּראבּיטוּן) והשני של נשים (אָל-מוּראבּיטַאת), המגינים לטענתם על הר הבית והמבנים המוסלמים שעליו מפני לא מוסלמים, בעיקר יהודים.
מוראביט (ערבית) הוא מונח שמקורו בקוראן, המזמין את המאמינים לשמש כחיל חלוץ של נאמני האסלאם המגינים בגופם על מקומות קדושים מאימת הכופרים שמאיימים לבזותו. הארגון מונה למעלה מ-1000 חברים וחברות.
פעילי שני הארגונים מתקבצים על הר הבית בכל יום ליד מסגד אל-אקצא. הם מתפללים, לומדים קוראן ותג'ויד (تجويد), שהיא אמנות הקריאה הנכונה בקוראן. כאשר נחשפת לדעתם נוכחות של קבוצות יהודיות בהר הבית או תפילת יהודית במקום, הם מסתופפים מסביב בקריאות "אל-אקצא בסכנה" ו"אללהו אכבר". ב-8 בספטמבר שנת 2015 הוכרזה על יד שר הפנים פעילותן של שתי עמותות אלו כבלתי חוקית.
רקע היסטורי.
לאחר מלחמת ששת הימים גובש הסכם בין ממשלת ישראל לממשלת ירדן על סטטוס קוו בניהול מתחם הר הבית. הניהול של המתחם הופקד בידי הווקף שמשמש כשלוחה ומנגנון הביצוע של משרד ההקדשים הירדני. הווקף אחראי על ניהול פנימי של הסדר האזרחי והדתי, ולתשלום משכורות לעובדי המנגנון שלו. על פי החלטת הסטטוס קוו המקורי נמנעה תפילת יהודים בהר הבית, אולם הותר להם לבקר בו. משטרת ישראל קבלה לידיה את האחריות לביטחון במתחם ההר כולל בשטחו הפנימי וגם במעטפת החיצונית שלו כולל החומות והשערים. בהר הבית חלה הריבונות והחוק הישראלי כמו על שאר חלקי ירושלים. שער הכניסה היחיד שדרכו תותר כניסת יהודים להר הבית, יהיה שער המוגרבים, הקבוע במרכזו של הכותל המערבי, בעוד שהמוסלמים רשאים להיכנס אל ההר דרך כל השערים.
בשנת תשכ"ז אסרה החלטה של מועצת הרבנות הראשית לעלות להר הבית. עם השנים עבר המצב תהפוכות רבות והסטטוס קוו השתנה במספר רב של מרכיבים חלק גדול מהן לטובת הצד המוסלמי
שטחי התפילה של המוסלמים התרחבו באופן ניכר, הוקמו שני מסגדים נוספים האחד: מסגד אל-מרוואני בחלל של אורוות שלמה והשני: מסגד אל-אקצא הקדום מתחת לזה הקיים. גם ההשפעה הירדנית על הנעשה בהר הבית, התרחבה מאוד, וכוללת כיום גם את כתליו החיצוניים של המתחם ואף חלק מהשטחים העוטפים את מתחם הר הבית.
מהצד היהודי נקודת המבט אודות הכניסה להר הבית עברה שינויים רבים. בשנת תשע"ו חידשו הרבנים הראשיים לישראל את הוראת איסור העלייה, אולם מספר לא מועט של רבנים החלו לתמוך בכניסה להר. כמו כן עלה באופן ניכר מספר היהודים העולים להר הבית. קמה שדולה של חברי כנסת התומכים גם הם בעידוד העלייה, וכן בוועדות הכנסת.
בנוסף נתרבו התארגנות של יהודים כמו מנהיגות יהודית בהנהגת יהודה גליק, שדורשים ומקיימים עלייה להר הבית ותפילה במקום. שינויים אלו משני הצדדים מלווים כל העת גם בתהליכי עומק חברתיים, שמשפיעים על התמורות בהר ומנוצלים על ידי גורמים איסלמיים קיצוניים ללבות מהומות ותקריות אלימות מעת לעת.בשנת 2015 הושג הסכם נוסף בקשר לתנאים על הר הבית, (המכונה בשם "הבנות קרי"), בו נכללת הסכמה עקרונית להצבת מצלמות ברחבת הר הבית, אולם לא בתוך המסגדים. מצלמות אלו תפקידן לשדר תמונות בשידור חי הן לירדן והן לישראל.
פעילות.
הארגון פועל כנראה משנת 2012 באמצעות הפלג הצפוני של התנועה האסלאמית שבראשות השייח' ראאד סלאח. מטרתו המוצהרת היא להגביר את נוכחותם של המוסלמים בהר הבית ולהפריע למבקרים יהודים במקום. ככל שהסלים המאבק בין שני הצדדים, גדל בעיני המוסלמים מה שהם מכנים "האיום הממשי על מסגד אל אקצא". התוצאה הייתה גידול במספר המתגייסים והמתגייסות לשני הארגונים. על פי הערכות גורמים בשירות הביטחון הכללי ובמשטרה, מונים הארגונים יותר מאלף נשים במוראביטאת ומאות גברים במוראביטן. הפעילים מקבלים שכר על עבודתם בסכומים שבין 1500 עד 4,000 שקל בחודש בהתאם למידת פעילותם והתמדתם במקום.
הכסף לפעילות היומית של הארגונים מגיע מעזה דרך ארגונים שונים. שר הביטחון הכריז על שורה של ארגונים כאלו כהתארגונויות בלתי חוקיות במסגרת המאבק נגד המואביטון. ב-12 באוגוסט 2014 הוכרזה "אימעאר אלקאצא ואלמוקאדסאת" כהתארגנות בלתי חוקית. ב-29 בדצמבר 2014 הוכרזו "אלפג'ר לאומנות וספרות בע"מ" וחברת "המוסלמיות למען אלאקצא", כהתארגונויות בלתי חוקיות. ב-8 בספטמבר 2015 הכריז שר הביטחון על מוראביטון, ושורה נוספת של ארגונים כהתארגנויות בלתי חוקיות. בנובמבר 2015 הוכרזה התנועה האיסלמית כהתארגנות בלתי חוקית.
במערכת הביטחון זיהו כי העמותה הישראלית "עמארה אל אקצא", משמשת כמתווכת להעברת הכספים מהחמאס לפעילים בהר הבית. בחודש ינואר שנת 2016 הוכרזה העמותה "עמארה אל אקצא" כהתארגנות בלתי חוקית.
בריאיון לעיתונאי שלומי אלדר מתארת אחת מנשות המוראביטת את אופן פעולתן: