המבקרים אינם דורכים על רצפת המבנה, ועוברים לאורכו על גשר בטון. על רצפת המבנה חקוקים שמות מחנות ריכוז והשמדה באירופה, שמות של גטאות וגאיות הריגה. במקום מצוינים סה"כ 22 שמות של מחנות ריכוז והשמדה וכן אתרי השמדה ורצח מרכזיים שבלטו במחקר באותה התקופה. שמות המקומות מצוינים בתבליטים באותיות לבנות מעל הרצפה השחורה, ומתחת לאבן השיש השחורה שבמרכז האולם נקבר אפר שהובא ממחנות ההשמדה.
שמות המקומות באוהל יזכור.
שמות המקומות באוהל יזכור, כפי שהם כתובים בתעתיק שהיה נהוג בשנות השישים:
סה"כ – 22 שמות.
המבנה בנוי בצורת פירמידה הבאה לסמל זיכרון נצחי, וכן נועד המבנה להזכיר את אוהל המועד (ומכאן שמו: אוהל יזכור).
טמפון
טמפון חד פעמי הוא מסת חומר סופג (כותנה או ריון), המשמשת בעיקר כמוצר היגיינה נשית. טמפון מוכנס לנרתיק בתקופת הווסת כדי לספוג את נוזלי הווסת. ישנם גם טמפוני אף המיועדים לספיגת נוזלים בחללי האף, בעיקר, לאחר התערבויות כירורגיות.
בשנת 2000 כמאה מיליון נשים השתמשו בטמפונים ברחבי העולם.
היסטוריה.
כתובות מצריות עתיקות מרמזות על כך שבתקופה הפרעונית השתמשו בסוג של טמפון עשוי פפירוס. במאה החמישית לפני הספירה הזכיר הרופא היווני הנודע היפוקרטס טמפונים עשויים מחתיכות עץ עטופות בבד.
במאה ה-18 וה-19 תעודו באירופה טמפונים הדומים לטמפונים שמשתמשים בהם כיום. אז הטמפון נועד גם למניעת הריון. ב-1776 רופא צרפתי תיעד שימוש טמפון עשוי פשתן ספוג בחומץ לטיפול בדימומים ודלקות בצוואר הרחם.
רופא האמריקאי ארל קליבלנד האס (Earle Cleveland Haas) מדנוור הגה את הרעיון לטמפון בזמן שיחה עם מכרה שספרה על חוסר הנוחות בשימוש בתחבושות. רופאים השתמשו אז בגלילי מכותנה לנקז הפרשות. הוא הניח שגלילים דומים יוכלו לספוג את הדימום. ב-19 בנובמבר 1931 רשם ה פטנט על טמפונים עם מוליך שנקראו "טמפקס". האס מכר את הפטנט ואת המותג לאשת העסקים גרטרוד טנדריך (Gertrude Tendrich) כשנה לאחר מכן, תמורת 32,000 דולרים אמריקאיים וייסדה את חברת "טמפקס".
בשנות הארבעים של המאה העשרים, הגינקולוגית הגרמניה ד"ר ג'ודית אסר-מיטאג המציאה סוג נוסף ופופולרי של טמפון חד פעמי הטמפון שווק כאלטרנטיבה "חכמה יותר" לטמפונים עם מוליך. ביחד עם רופא נוסף קרל האן הם הקימו את חברת ".O.B" (או-בה). שם החברה הוא ראשי תיבות בגרמנית של "Ohne Binde" - ללא תחבושת.
בשנים הראשונות יוצרו טמפונים כמעט אך ורק מכותנה. עם השנים עבר כמעט כל הייצור להשתמש בחומר הנקי והסופג הרבה יותר ויסקוזה.
מבנה.
טמפונים מופיעים במגוון של גדלים, הקשורים לכושר הספיגה שלהם. כל הטמפונים דומים בצורתם היסודית, שהיא כשל צינור. כל טמפון נארז בנפרד כדי לשמור על ניקיונו, אף כי אינו מחוטא. מחובר להם חוט להקלה בהוצאה. חלק מהטמפונים מיוצרים עם מוליך כדי להקל על החדרתם לנרתיק. מוליכים של טמפונים עשויים מפלסטיק או מקרטון והם בנויים בצורת בוכנה אשר מחליקה בתוך צינור מוליך רחב יותר ("צילינדר").
טמפון ללא מוליך מוחדר לנרתיק בעזרת אצבע.
דירוג כושר הספיגה.
טמפונים מיוצרים בחמש דרגות כושר ספיגה. היצרנים השונים מגדירים את דרגות הספיגה באופן אחיד למדי. על פי רוב, הטמפונים הקטנים ביותר מיועדים לנערות צעירות. יתר הדרגות מתייחסות לעוצמות דימום משתנות.
סיכונים רפואיים.
הטמפון מיועד להיות בנרתיק לא יותר מארבע עד שש שעות ויש להחליפו בטרם הכנסה של טמפון חדש. טמפון שנשאר בנרתיק זמן ארוך, מעל שמונה שעות, עשוי לגרום לזיהומים.
ב-1978 האשים קולקטיב הבריאות לנשים של ברקלי את יצרניות הטמפונים בהסתרת מידע על החומרים מהם מורכבים טמפונים. הקולקטיב טען, שיצרנים שהם מתעלמים מהסיכונים שבשימוש בסיבים גרוסים יישארו בתוך הגוף וייבוש יתר של הנרתיק. שנתיים מאוחר יותר ואחרי לובי של ארגוני נשים ובריאות יצרנים החלו לפרסם על הקופסאות את הרשימה המלאה של המרכיבים
תסמונת ההלם הרעלי.
הוכח שלטמפונים יש קשר לתסמונת ההלם הרעלי, תסמונת נדירה, לעיתים קטלנית, הנובעת מרעלן הנגרם מזיהום חיידקי של חיידק בשם סטפילוקוקוס. כמחצית מהמקרים בהם נשים דיווחו על תסמונת ההלם הרעלי מקושרים לשימוש בטמפונים. טמפונים גורמים לשינוי בטמפרטורה של הנרתיק שמעודדים התרבות של החיידק. טמפון שנשאר זמן ארוך בנרתיק מהווה בסיס נוח להתפתחות חיידקים. לפיכך, מומלץ למלא אחר הוראות היצרן, לבחור את הטמפון בעל כושר הספיגה המינימלי שיספיק לספיגת הזרימה, להחליף טמפונים מדי 4 עד 6 שעות, להימנע משימוש בטמפונים במהלך הלילה, להשתמש לסירוגין בתחבושות היגייניות ובטמפונים.
השפעות סביבתיות.
לטמפונים לוקח להתפרק מאות שנים. הטמפון עצמו עשוי מכותנה מולבנת או מריון ואילו המוליך עשוי קרטון או פלסטיק. כמו כן, כל טמפון עטוף בנפרד, ברוב המקרים בעטיפת פלסטיק. קשה להעריך כמות הפסולת הפלסטית שמגיעה מטמפונים, בין היתר משום שהיא מתויגת כפסולת רפואית שאינה דורשת דיווח, וגם משום שמחקרים כה מעטים אפילו בחנו את היקף הבעיה.
תהליך ייצור טמפונים העשויים ריון הוא עתיר משאבים וכולל גם שימוש בכימיקלים.
טמפונים, מוליכי טמפונים ואריזותיהם המושלכים עלולים לגרום לסתימות ולנזקים בעיקר בערכות ביוב ישנות.
חברה ותרבות.
ברוב החברות בעולם, נשים נדרשות להסתיר את דם הווסת, באופן כללי ובמיוחד מגברים ועל כן גם מוצרי ההיגינה מוסתרים בבתים ובחנויות. האריזות של הטמפונים אינן מרמזות על תוכן הקופסאות, בשונה ממוצרים אחרים. יצרני טמפונים הדגישו שטמפונים מסיעים בהסתרה - שומרים על הדם בתוך גוף האישה והם קטנים ונוחים לנשיאה.
בשנות השלושים של המאה הקודמת כאשר החלו למכור טמפונים ארצות הברית, הייתה חוסר נחת ציבורי שבשל החדרת הטמפון נשים נוגעות עצמן באזור הנרתיק, בייחוד נערות צעירות. טמפונים נחשבו לא הולמים מכיוון שהחדרת טמפון עשויה לגרום להנאה אורגזמית ושהוא עלול לשבור את קרום הבתולים. על אף שהוכח מחקרית שקרום בתולים לא בהכרח נקרע בזמן יחסי מין או בשימוש בטמפון, עדיין תפיסה זו רווחת באזורים מסוימים בעולם.
בניגוד למיתוסים רווחים, אין גיל להתחלת השימוש. הדבר קשור לתחושותיה של הנערה והמוכנות שלה להיות אחראית ולהוציאו בזמן. אין גם מניעה ללכת לים, לבריכה או לשבת באמבטיה.
אלטרנטיבות לטמפון חד פעמי.
טמפון רב פעמי.
קיימים טמפונים רב פעמיים מבד או מספוג ים. טמפון מספוג ים עשוי מספוג ים טבעי שנחתך לגודל המתאים וניתן לחבר אליו חוט על מנת להקל על הוצאתו. לפני החדרת ספוג הים, שוטפים אותו במים על מנת לרכך אותו ולאחר מכן סוחטים את המים העודפים. לאחר הוצאת ספוג הים, שוטפים אותו ומכניסים בשנית.
בניגוד לתחבושת היגיינית מבד ולגביעונית שמחזיקות שנים רבות, טמפון מספוג ים מחזיק שישה חודשים עד שנה. לאחר מכן הוא מתחיל להקרע.
אלטרנטיבות נוספות.
קיימות מספר אלטרנטיבות לטמפון: תחבושת היגיינית, גביעונית, סופטקאפ דיאפרגמה ותחתוני מחזור.
יצחק חיים פרץ
הרב יצחק חיים פרץ (נולד בכ"ג באדר ב' ה'תרצ"ח, 26 במרץ 1938) הוא רבה של רעננה וחבר מועצת הרבנות הראשית. כיהן כיו"ר מפלגת ש"ס, וחבר הכנסת מטעמה ושר בממשלות ישראל.
ביוגרפיה.
נולד בקזבלנקה שבמרוקו. אביו היה סוחר, בעל חנות נעליים ושותף בבית־חרושת לייצור נעליים, אך במשפחתו היו גם רבנים ותלמידי־חכמים. למד בבית־ספר של רשת אליאנס, שם שפת הלימוד הייתה צרפתית. בשנת 1948, בעקבות הקמתה של מדינת ישראל, החליט אביו לנטוש את כל עסקיו ולעלות לישראל. את המשפחה השאיר בקזבלנקה, מכיוון שהעלייה הייתה עדיין בלתי חוקית והוא חשש מתלאות הדרך. כשהגיע ארצה נשלח למעברת באר יעקב. המשפחה עלתה אחריו, כשכל אחד מארבעת הילדים עלה בנפרד. יצחק עזב את הבית ב-1949, בהיותו בן 10, בקבוצת הילדים הראשונה שעזבה את קזבלנקה במסגרת עליית הנוער. שהה שנה במחנה של עליית־הנוער בצרפת, ולישראל הגיע במרץ 1950. הוא נשלח לפנימית דתית ליד ירושלים, ולאחר שנתיים היה אמור לעבור ללמוד בבית הספר החקלאי מקוה ישראל. מאחר שהצטיין בלימודיו הרב אביעזר בורשטיין הציע שילמד בישיבה התיכונית מדרשית נעם, גם שם היה תלמיד מצטיין. בתום לימודיו קיבל זימון לקורס טיס, אך בחר לא להתגייס וללמוד בישיבת חברון, שם היה מקורב למשגיח הרב מאיר חדש ולרב ברוך מרדכי אזרחי.
לאחר שהוסמך לרבנות, מונה בגיל 24 לרב העיר רעננה בשנת 1968. לאחר נישואיו למד בכולל בפתח תקווה, ובהמשך קיבל סמיכה לרבנות ודיינות מחזון עובדיה.
בשנת 1984 חיפשו מקימי ש"ס דמות שתוכל למשוך את ההמון הספרדי המסורתי ובנוסף תהווה גשר עם הציבור החרדי ליטאי, והרב פרץ נבחר לעמוד בראש התנועה. לאחר שקיבלה ארבעה מנדטים בבחירות לכנסת האחת עשרה, נכנס לראשונה לכנסת. באותה עת, בכנסת ה-11, כיהן חבר כנסת אחר בעל שם זהה, חבר הכנסת יצחק פרץ מהמערך. ש"ס נכנסה לקואליציה בראשות שמעון פרס ופרץ כיהן תחילה כשר ללא תיק. אחרי שלושה חודשים מונה לשר הפנים.