אסטריד קישהר
טום הארקין
There Must Be an Angel (Playing With My Heart)
"There Must Be an Angel (Playing With My Heart)" (בעברית: חייב להיות מלאך (שמשחק בלבי)) הוא שירם של ההרכב הבריטי יורית'מיקס. השיר יצא לאור כסינגל השני מתוך אלבומם החמישי של הצמד, "Be Yourself Tonight". השיר כולל בתוכו סולו מפוחית של הזמר האמריקאי סטיבי וונדר. השיר נחשב על פי תוצאות המצעדים לאחד המצליחים ביותר של הצמד והוא השיר היחיד שלהם שהגיע לפסגת המצעדים של אירלנד, הממלכה המאוחדת ונורווגיה.
השיר זכה לגרסאות כיסוי של אמנים רבים מכל רחבי העולם בהם בריטני מרפי, No Angels (גרסה שזכתה להצלחה במדינות דוברות הגרמנית), קיילי מינוג, לוצ'יאנו פבארוטי, פנטסטיק פלסטיק משין, מקס ראבה ופרננדה טאקאי.
קליפ.
הקליפ לשיר "There Must Be an Angel (Playing with My Heart)" בוים על ידי אדי ארנו ומארק אינוסנטי וצולם בתיאטרון ניו וימבלדון שבלונדון ביוני 1985. הקליפ מתאר את הזמנים בהם לואי השלושה עשר מלך צרפת (שגולם בקליפ על ידי דייב סטיוארט) נהנה מהופעות עם שירת מלאכים.
מצעדים.
מיד לאחר יציאתו הגיע "There Must Be an Angel (Playing with My Heart)" לפסגות המצעדים. הוא הפך לסינגל היחיד של יורית'מיקס להגיע לפסגת המצעדים של הממלכה המאוחדת והגיע בנוסף למקום הראשון גם באירלנד, נורווגיה ופינלנד. השיר הגיע למקום גבוה מ-10 גם באוסטרליה, אוסטריה, בלגיה, גרמניה, צרפת, הולנד, ושוודיה. במצעד הבילבורד הוט 100 של ארצות הברית סיים השיר במקום ה-22 ובמצעד הבינלאומי השנתי הישראלי לשנת 1985 הוא הגיע למקום הרביעי.
בשנת 2013 לאחר הצבעה שנערכה במסגרת המגזין NME הוכרז השיר כשלישי בטובו בכל הזמנים שהגיע למקום הראשון במצעד הבריטי.
חוק איסור הפליית אנשים עם עיוורון המלווים בכלבי נחייה
חוק איסור הפליית אנשים עם עיוורון המלווים בכלבי נחייה, התשנ"ג-1993 הוא חוק שקובע, בין האשר, כי אין להגביל את זכותו של עיוור המלווה בכלב נחייה להיכנס למקומות ציבוריים ולהשתמש בכל מתקן המצוי במקום, או להימנע מהעסקתו.
מטרת החוק היא להגן על כבודו וחירותו של אדם עם מוגבלות ולבסס את זכותו להשתתפות שוויונית ופעילה חברתית בכל תחומי החיים. וכן, לתת מענה הולם לצרכיו המיוחדים באופן שיאפשר לו לחיות את חייו בעצמאות מרבית.
החוק אושר בכנסת ב-19 בינואר 1993, בשם חוק איסור הפליית עיוורים המלווים בכלבי נחייה, התשנ"ג-1993. בתיקון לחוק משנת 2016 נעשו בחוק שינויים רבים, ובין השאר שונה שמו לשם הנוכחי.
עיקרי החוק.
החוק קובע שאין להגביל אדם עם מוגבלות מכניסה למקומות ציבוריים בגלל ליווי כלב נחייה. אין לאסור עליו להשתמש במתקנים המצויים במקום ציבורי כלשהו ואין לגבות מאדם נכה המלווה בכלב נחייה תשלום נוסף בשל היותו מלווה בכלב נחייה.
יישום החוק והשלכותיו.
כל אדם שחש כי פגעו בזכותו על פי החוק רשאי לתבוע בתביעה אזרחית את האדם, החברה או הגוף שפגעו בזכותו ויכול להימצא זכאי לפיצוי כספי ממי שפגע בו, וכן כך נפסק במספר מקרים.
חוק גיל הנישואין
חוק גיל הנישואין, תש"י-1950 הוא חוק שנחקק על ידי הכנסת הראשונה בשנת 1950 במטרה למנוע נישואי בוסר בישראל, כאשר הנער או הנערה הם בגיל צעיר ואינם בשלים עדיין לקבל החלטה שתשפיע על מהלך חייהם. החוק קבע כי גיל הנישואים המינימלי יעמוד על גיל 17 שנים, ובדצמבר 2013 הועלה גיל הנישואים ל-18 שנים.
החוק ומטרותיו.
החוק קובע איסור נישואים מתחת לגיל 18. החוק נועד למנוע נישואים בגיל צעיר כאשר הנערים אינם מוכנים לקבל החלטה נכונה שתשפיע על עתידם. מטרה נוספת, למנוע נישואים מאילוץ. החוק נועד למנוע את תופעת השידוכים של נערים ונערות בציבור החרדי והערבי שעדיין לא סיימו את לימודיהם ונישאים בכפייה.
היסטוריה חקיקתית.
החוק המקורי, שאושר בכנסת ב-1 באוגוסט 1950, אסר לשאת ולהשיא נערה שטרם מלאו לה 17 שנים. החוק לא הגביל נישואים של נער.
בשנת 1960 תוקן החוק ונוסף לו סעיף 5 שקבע שבית משפט מחוזי רשאי להתיר נישואי נערה בשני מצבים:
בשנת 1995, עם חקיקת חוק בית המשפט לענייני משפחה, הועברה סמכות זו לבית משפט לענייני משפחה.
בשנת 1998 תוקן החוק, וההגבלה שחלה על נישואי נערה נקבעה גם לנישואי נער. בדומה לסמכות שניתנה לבית המשפט להתיר נישואי נערה, ניתנה סמכות דומה להתרת נישואי נער.
הצעה להעלאת גיל הנישואים ל-18 באה בעקבות מחקרים שהצביעו על אחוזי גירושים גבוהים, מקרי אלימות וקשיים כלכליים. במקרים רבים ובחברות מסוימות, הנישואים נכפים על הנערות שנתפסו כרכוש המועבר מאב המשפחה לחתן המיועד. גם אם נישואי הקטינים נעשים בהסכמתם, דבר זה פוגע ביכולתם לרכוש השכלה ולהתמקצע. הצעת החוק להעלאת גיל הנישואים נוסחה כבר ב-2004 ובשנים האחרונות ניסו אחדים מחברי הכנסת לקדם את ההצעה. הצעה זו נדחתה עקב הלחצים שהפעילו נציגי הציבור החרדי, גם הממשלה סירבה לתמוך בחוק זה, בניגוד לעמדת משרד החינוך. המתנגדים העיקריים לחוק זה היו חברי הכנסת החרדים שטענו שהחוק החדש יפגע בזכויות של הציבור החרדי. בשנת 2013 תוקן החוק, וגיל הנישואים הועלה בו ל-18 שנים.
חוק גני רמת הנדיב
חוק גני רמת הנדיב, תשי״ח–1958 הוא חוק שהניח תשתית להקמתה ופעולתה של חברת "גני רמת הנדיב בע"מ", שהיא חברה לתועלת הציבור שבבעלותה רמת הנדיב - גן ציבורי המוקדש לצמיתות לזכרו והנצחתו של הברון רוטשילד, המכונה "הנדיב הידוע", שעזר בהקמת המושבות הראשונות בארץ ישראל ולהן תרם סכומי עתק. החוק התקבל בכנסת ב-31 במרץ 1958. בהתאם לחוק, אושרו תזכיר ההתאגדות והתקנות של החברה על ידי שר המשפטים, ואין לשנותם אלא בהסכמתו.
סיבות לחוק.
אתר גני רמת הנדיב מוקדש לברון רוטשילד עקב תרומתו הרבה לעם ישראל. הברון היה פעיל בענייני צדקה של הקהילה היהודית, הקים בתי כנסת ובתי ספר ובהם תמך בשימוש בשפה העברית, הוא מימן את הוצאותיהם של מושבות כמו ראשון לציון, זכרון יעקב ראש פינה ומזכרת בתיה ועזר גם למושבות אחרות. לקח חלק בהקמת מפעלי התעשייה והתשתית הראשונים, וביניהם היו יקבים, מפעלי תעשייה חקלאית ואפילו תחנות כוח.
רוטשילד נפטר בשנת 1934 בגיל 89, וכ-20 שנה לאחרי מותו הועלו עצמותיו לקבורה ברמת הנדיב, שהייתה בנויה עוד לפני קביעת החוק והוקדשה לו.
תמצית החוק.
החוק מחייב את האתר "גני רמת הנדיב" לשמר את הגן ולשמש רק למטרות צדקה והנצחה ולא למטרות רווח אישי, החברה תנהל את הגן כמקור הנצחה לברון רוטשילד. קרקעות הגן יילקחו מהחברה להתיישבות היהודים בארץ ישראל (מיסודו של רוטשילד), הנמצאים בזכרון-יעקב ובנימינה. החוק מותיר לגן פטור ממסים, אגרה, ארנונה או כל תשלום אחר למדינה או לרשות אחרת העוסקת בקרקעות.
מימוש החוק.
חברת גני רמת הנדיב בע"מ הוקמה ב-5 במרץ 1959 כחברה לתועלת הציבור. כיום גני רמת הנדיב משתרעים על אזור של כ-4,500 דונם המשמשים אך ורק להנצחתו של הברון רוטשילד ומשפחתו בהוקרה לתרומתו.
החוק לשימור גני האתר מתבצע על פי כל תקנותיו, החוק לא שונה מיום חקיקתו.
ג'ון קייר
סר ג'ון לינדזי קייר (באנגלית: Sir John Lindesay Keir; 6 ביולי 1856 – 3 במאי 1937) היה חייל וגנרל בריטי. הוא נלחם במלחמת הבורים השנייה, ופיקד על הדיוויזיה ה-6 והקורפוס השישי של הצבא הבריטי בחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
קייר נולד ב-6 ביולי 1856, ולאחר שקיבל את השכלתו המוקדמת במכללת ווימבלדון, למד באקדמיה הצבאית המלכותית, ווליץ', ולאחר מכן הצטרף כלוטננט משנה לרגימנט הארטילריה המלכותי בפברואר 1876. הוא שיר בסוללה בהודו, ואחרי שש שנים הועבר לארטילריית הסוסים המלכותיים. בשנת 1884, הועלה לדרגת קפטן, וחזר ל-RFA. הוא הפך לרוכב מיומן בתותחנים, ובעוד שהיה כבד מכדי להתמודד במרוצי סוסים מסורתיים, הוא השתתף במרוצי נקודה ואירועים דומים. לאחר שלמד בבית הספר לארטילריה, הוא נכנס למכללה לפיקוד ומטה בשנת 1892, ולאחר מכן הועלה לדרגת מייג'ור ומונה למפקד סוללת שדה באנגליה.
מאוחר יותר קייר עבר חזרה ל-RHA ופיקד על סוללה עם פרוץ מלחמת הבורים השנייה באוקטובר 1899. יחידתו לא נשלחה עם כוח המשלוח, והוא נשאר בבית בשלבים הראשונים של המלחמה. עם זאת, בתחילת 1901 הועלה לדרגת לוטננט קולונל ומונה למפקד הגדוד ה-1 של היומנרי הקיסרי שזה עתה הוקם ונשלח לשרת בדרום אפריקה. הוא פיקד על הגדוד במשך מספר חודשים לאורך נהר אורנג', ובדצמבר 1901 מונה למפקד רובאי ארטילריה רכובה המלכותית. הוא נשאר עם יחידה זו עד זמן קצר לפני תום המלחמה, וקיבל את דרגת קולונל ב-26 ביוני 1902. עבור שירותיו בדרום אפריקה, הוא אוזכר בשדרים, וכן זכה במדליית המלכה עם חמישה תפסים. לאחר תום המלחמה ביוני 1902 שב לבריטניה בספינה "טירת דונוטאר" שהגיעה לסאות'המפטון ביולי 1902.
הוא עבר בחזרה ל- RHA כלוטננט קולונל באפריל 1902, והועבר להודו, שם הועלה רשמית לקולונל ומונה קצין מטה, ובשנת 1907 הוענק לו פיקוד על חטיבה באללהאבאד. בשנת 1909 הוא הועלה לדרגת מייג'ור גנרל, ובשנת 1911 הוא חזר לביתו. ביולי 1912 הוא מונה למפקד דיוויזיית סאות' מידלנד, חלק מהכוח הטריטוריאלי, ופיקד עליה עד יולי 1914, אז מונה למפקד הדיוויזיה ה-6, יחידה של הצבא הסדיר באותה תקופה שבסיסה היה באירלנד.
מלחמת העולם הראשונה.