מועצה אזורית שדות נגב נמצאת במערב הנגב הצפוני, גובלת במועצת אשכול ממערב, מועצת מרחבים מדרום וממזרח ובמועצת שער הנגב מצפון. העיר נתיבות מוקפת ביישובי המועצה האזורית, אך אינה חלק ממנה.
היסטוריה.
המועצה נוסדה בינואר 1951 תחת השם "מועצה אזורית הנגב הצפוני" והיא כללה בתוכה את היישובים שובה, תקומה, סעד, יושיביה (שכונה אז מוחרקה א'), שרשרת ובית הגדי (שכונה אז נתיב המולדת), יישובי הפועל המזרחי בנגב המערבי. לאחר מספר שנים הוסב שמה ל"מועצה אזורית עזתה". שם זה נותר בשימוש עד לשנת 2002, עת הוחלט להחליפו ב"שדות נגב".
בשנת 1956 הוקמה נתיבות כמרכז עירוני של המועצה ובמשך כמה שנים השתייך לשדות נגב, עד שהוקמה בה מועצה מקומית. בעשור השני של המאה ה-21 היא מאגדת בתוכה 16 ישובים: 12 מושבים (בית הגדי, גבעולים, זמרת, זרועה, יושיביה, כפר מימון, מלילות, שובה, שוקדה, שיבולים, שרשרת, תקומה), שני יישובים קהילתיים (מעגלים, תושיה) ושני קיבוצים (סעד, עלומים).
עם הקמתה שימש אברהם קאופמן, תושב פתח תקווה, כראש המועצה מטעם משרד הפנים. בבחירות שנערכו כמה חודשים לאחר מכן נבחר אברהם רוזנמן, תושב קיבוץ סעד, שהחזיק בתפקיד 26 שנים. במרוצת השנים היו לרוזנמן סגנים אחדים. בשנת 1965, סגנו היה ראובן רוזנבלט. בין סגניו היה שמעון כלפה, שלימים נבחר לראש המועצה.
אחרי רוזנמן נבחר לתפקיד ראש המועצה מי שהיה במשך שנתיים סגנו של רוזנמן ומנהל בית הספר מעגלים, שמעון כלפה. כלפה היה תושב המושב שרשרת. בתקופת כלפה, ביוזמתו ובליוויו הצמוד הוקם פארק תעשיות נ.ע.מ. הסמוך לצומת בית הגדי, וחודשו התשתיות במושבים בתוכנית משותפת ("מפנה 97") עם משרד ראש הממשלה, בעלות כוללת של למעלה מ-150 מיליון ש"ח. כמו כן, כלפה סגר את סמינר המורות שפעל אז בתחום המועצה והקים את מכללת חמדת הדרום, מכללה שהכשירה מאז אלפי מורות ומורים. שמעון כלפה כיהן כראש המועצה במשך כ-18 שנים עד לפרישתו בדצמבר 1998.
לאחר כלפה נבחר מאיר יפרח ששימש קודם לכן כיושב ראש הוועדה החקלאית של שדות נגב. יפרח כיהן במשך 15 שנים כראש המועצה. בבחירות שנערכו בשנת 2012 נוצח יפרח, בהפרש של שלושה קולות בלבד, בידי תמיר עידאן, שהחליפו בתפקיד. בבחירות 2018 נבחר עידאן לכהונה נוספת כמועמד יחיד.
מוני אמריליו
מוֹני אָמָרִיליוֹ (נולד ב-28 בינואר 1932 בסקופיה, ממלכת יוגוסלביה) הוא מלחין ומעבד מוזיקלי ישראלי, שרבים משיריו הפכו לנכסי צאן ברזל בזמר העברי.
חתן פרס אקו"ם על מפעל חיים (2004) ופרס משרד החינוך והתרבות על מפעל חיים (2005).
קורות חיים.
נולד בשם סולומון (שלמה, שהפך לסלמוניקו ול-מוני) אמריליו בשנת 1932 בסקופיה שביוגוסלביה (כיום בירת מקדוניה הצפונית). בגיל שש החל ללמוד נגינה בכינור. עם הפלישה הגרמנית ליוגוסלביה באביב 1941, במלחמת העולם השנייה, נמלטו בני משפחתו לאלבניה, אז תחת כיבוש איטליה, ושם שרדו כשהם מסתתרים ברחבי הארץ.
לאחר המלחמה שבה המשפחה ליוגוסלביה, משם עברה לאיטליה, ובינואר 1948 היגרה לצ'ילה והתיישבה בבירה סנטיאגו, שם הצטרף אמריליו לתנועת "השומר הצעיר". באותה תקופה כבר ידע לנגן באקורדיון, ויחד עם לימוד נגינה בכינור, החל ללמוד קומפוזיציה ולכתוב יצירות מוזיקה קלאסית. באותה תקופה הופיע עם ידידו לאון שידלובסקי (בעצמו מלחין ולימים פרופסור באקדמיה למוזיקה על שם רובין בתל אביב) – הוא בכינור ושידלובסקי בפסנתר, ולעיתים בלוויית מקהלות וריקוד – כדי לגייס תרומות למפעלים ציוניים.
בשנת 1952 עלה לישראל עם גרעין "השומר הצעיר" מצ'ילה, לקיבוץ מרחביה. כעבור שמונה חודשים הצטרף הגרעין לקיבוץ דביר שבצפון הנגב, שהוקם ב-1951. אמריליו שירת בנח"ל, ושם הכיר את אשתו לעתיד (חברת מרחביה, מילדי טהראן), נישא לה ושב למרחביה.
הוא נשלח מטעם הקיבוץ ללמוד קומפוזיציה ומוזיקה בסמינר אורנים אצל אבל ארליך, ואחר-כך למד מוזיקה אצל עדן פרטוש באקדמיה למוזיקה בתל אביב.
קריירה מוסיקלית.
מורה למוסיקה.
לאחר שסיים את לימודיו באקדמיה היה במשך למעלה משני עשורים מורה למוזיקה בקיבוץ עין כרמל. בנוסף הדריך להקות צבאיות ומקהלות ועבד כמעבד מוזיקלי. לאחר מכן לימד במשך שנים רבות בסמינר לוינסקי למורות וגננות.
מלחין.
יצירה שכתב לכבוד עשור למדינה הוקלטה ביוזמתו של שלום רונלי-ריקליס והושמעה ברדיו.
בשנותיו הראשונות בארץ כתב אמריליו יצירות קלאסיות – רפסודיות לכינור, מונולוגים לחליל ולצ'לו, קונצ'רטו וסוויטה לתזמורת. חלק מיצירותיו בוצעו והוקלטו ב"קול ישראל".
בשנת 1969 חיבר עבור אלבומה של חוה אלברשטיין משירי רחל את לחני השירים "שי", "יונתן" ו"בגני נטעתיך". מאז ועד היום הלחין ועיבד עשרות רבות של שירי משוררים מכל התקופות. כמו כן הלחין החל משנות השישים עשרות רבות של שירים לילדים.
בשנות השבעים היה לבולט שבמלחיני שירי פסטיבל הזמר והפזמון ולאחד החשובים במלחיני שירי הלהקות הצבאיות של אותו העשור.
בשנת 2004 הופיע אמריליו במופע משיריו בשם "מוני וחברים", עם הזמרת דגנית דדו בו סיפר על השירים שהלחין ושהפכו לקלאסיקות בזמר העברי.
שיר חדש.
בשנת 2021 הקליטה רוחמה רז לאחר תקופה ארוכה שיר חדש שהלחין אמריליו למילים של לאה נאור, "בשורה טובה" (אם רק עלה של זית).
לחנים לשירים.
שירים מפסטיבל הזמר והפזמון.
אמריליו הוא הבולט שבמלחיני שירי פסטיבל הזמר והפזמון, אחד המפעלים החשובים בתולדות הזמר העברי. במשך כמעט שני עשורים התחרו שיריו של המלחין בפסטיבלים. הוא השתתף בעשרה פסטיבלים בין השנים 1961 ו-1977, יותר מכל מלחין אחר. עם אחד עשר שירים מתחרים אמריליו הוא המלחין היחיד לו מספר דו ספרתי של שירים. כמו כן הוא המלחין שזכה יותר מכל מלחין אחר באחד משלושת המקומות הראשונים (להבדיל מיעקב הולנדר שזכה שלוש פעמים במקום הראשון). בסך הכל זכו חמישה משיריו באחד משלושת המקומות הראשונים: אחד במקום השלישי ("רכבת העמק" למילים של יורם טהרלב ובביצוע דורית ראובני), שלושה בשלוש שנים עוקבות במקום השני ("עץ האלון" למילים של יורם טהרלב ובביצוע של יהורם גאון, "רבי עקיבא" למילים של דליה רביקוביץ ובביצוע של רבקה זוהר, "ומתוק האור בעיניים" למילים של רחל שפירא ובביצוע של ששי קשת) ופעם אחת עם שירו האחד עשר שהתחרה בפסטיבלים והאחרון שבהם זכה במקום הראשון ("רקפת" למילים של תלמה אליגון ובביצוע של רוחמה רז). כמה מהשירים שהלחין ושלא זכו באחד המקומות הראשונים הפכו גם הם לקלאסיקות בזמר העברי, ביניהם "נגן לי ירדן" למילים של יעקב שרת בביצוע רבקה זוהר, "ליבבתיני" למילים משיר השירים בביצוע שושנה דמארי ו"השיר על ארץ סיני" למילים של רחל שפירא בביצוע של שלמה ארצי.
הלהקות הצבאיות.
אמריליו נחשב לאחד מחשובי מלחיני שירי הלהקות הצבאיות בכלל ושירי הלהקות הצבאיות של שנות השבעים של המאה העשרים בפרט.
בשנת 1970 החל את עבודתו עם הלהקות הצבאיות. צוות הווי נח"ל היו הראשונים להקליט את "יש פרחים".לאחר מכן עבד עם שלישיית פיקוד המרכז ועם להקת פיקוד המרכז, בשני המקרים הסולנית אותה הוא גילה וטיפח הייתה דורית ראובני. בין הקלאסיקות הבולטות של אותן הלהקות שהלחין ועיבד היו "היום היום" שהפך לשיר השנה בשנת 1972 ו"האיש מן הבקעה".
באמצע שנות השבעים עבר לצוות הווי חטיבת הצנחנים עם הסולנית שגם אותה הוא גילה וטיפח, רוחמה רז. בין הקלאסיקות שהלחין עם רוחמה כסולנית היו שיר הנושא של התכנית, "בארץ אהבתי השקד פורח" של לאה גולדברג, "אגדת שלושה וארבעה", "ההר הירוק תמיד" ו"לכל אחד ירושלים".
אמריליו תרם רבות כמלחין ומעבד להבאת הלהקות הצבאיות של שנות השבעים לשיאים אמנותיים חדשים.
שירי משוררים.
אמריליו מרבה מאד במהלך עשרות שנות פעילותו לנסות ולהביא את שירי המשוררים הכתובים בספרים לתודעת הקהל הרחב. בין המשוררים הרבים שהלחין משיריהם נמנים לאה גולדברג, דליה רביקוביץ, נורית זרחי, יעקב אורלנד, חיים גורי, יהודה עמיחי, נתן זך, רחל, זלדה, רבי יהודה הלוי, משה אבן עזרא, חיים נחמן ביאליק, נתן יונתן ועוד רבים וטובים. באולפן הפרטי הקטן שבנה הקליט אלבום שלם משירי המשורר טוביה ריבנר, "שוב שמש ירוקה". כמו גם מחזורי שירים שלמים של גולדברג, רביקוביץ, זך ועמיחי. לדעת אמריליו, הטקסט חשוב יותר מהלחן והבחירה בו היא שתקבע את מידת שרידותו של השיר המולחן ולכן הוא מקפיד לאורך עשרות בשנים על בחירת טקסטים שרמתם הספרותית גבוהה במיוחד.
שירי ילדים.
אמריליו כתב גם לחנים לשירי ילדים, בהם "מעבר לים", "פרח עציץ" (שניהם למילותיו של חיים נחמן ביאליק), "איתך" (מילים: דליה רביקוביץ), "נוצת פלאים", רוב השירים מהאלבום "הענק מארץ קנק" מ-1976, כמה משירי אלבומה של חוה אלברשטיין "טיקיליטון" מ-1977 וכל שירי האלבום "שירי ערש", מ-1981 של יהורם גאון. אמריליו הלחין גם שירים לפסטיבל המשוררים לילדים ב-1972. בשנים 1975–1978 עבד כמנהל המוזיקלי של סדרת הטלוויזיה לילדים "טלפלא", ובשנת 2001 הלחין ועיבד מוזיקלית את הסדרה "נימי נים" בערוץ הילדים "ערוץ הופ!".החל משנות התשעים משתף מוני אמריליו פעולה רבות עם סופרת הילדים מיריק שניר. משיתוף פעולה זה נוצרו עשרות רבות של שירים לפעוטות שחלקם יצאו בקלטת השירים לפעוטות "גם אני רוצה חיבוק" בביצוע יהודית רביץ.
שיתוף פעולה עם כותבים בולטים.