בנה, הוא הבמאי רונלד טק, ובתה, היא ליאורה טק, עורכת דין שפעלה ביחידה ללכידת נאצים של משרד המשפטים (הידוע גם כמשרד לחקירות מיוחדות).
ספריה הנודעים.
טק נחושה להתייחס לשתיקות ולאי דיוקים האופפים את סיפורי השואה, ולחשוף את הסיפורים שלא סופרו - של צדקה והצלה, כל זאת מנקודת מבט של פרופסור יהודית ואמריקאית.
טק מביאה לסיפורי השואה את הכשרתה כסוציולוגית ותובנותיה כניצולת שואה. הניסיון שלה מעניק למחקר אודות מצילי יהודים נוצרים בתקופת מלחמת העולם השנייה מימד חדש של גבורה.
העניין של נחמה טק בהצלה ובהתנגדות לנאצים נובע מחוויותיה כילדה יהודייה, שהסתתרה באירופה הכבושה על ידי הגרמנים.
בשנת 1975 זיכרונותיה של טק מהמלחמה צפו והיא החלה לכתוב אותם. התוצאה הייתה הספר , שיצא לאור ב-1982 ומתאר את חייה של טק בפולין בין השנים 1939 ו-1945. הספר מייצג את נקודת המפנה בקריירה של טק. על ידי אזכור הנוצרים שהגנו עליה, טק העלתה שאלות לגבי הצלה והשרדות. כלומר, מדוע עזרו פולנים נוצרים מסוימים להציל יהודים ומה היו חוויותיהם של יהודים אחרים שדרך המסתור שרדו?
הספר הבא של טק, כאשר האור פילח את החשיכה (1986) הוא חקירה שיטתית של סוגיות אלו בהתבסס על חומר מארכיונים וראיונות עומק אישיים עם מצילים וניצולים. הספר בוחן יהודים שהיו תחת הגנה נוצרית, ואת הרקע והמניעים של חסידי אומות העולם. טק חלקה על התאוריות הקודמות שמאפיינות הצלה בהתנהגות בלתי מוסברת, דפוסי ידידות או השתייכות פוליטית ודתית. במקום זאת, היא מסבירה הצלה אלטרואיסטית על ידי התקיימות של כמה מאפיינים: האינדיבדואליות, העצמאות לפעול לפי אמונה אישית למרות לחצים חיצוניים, מחויבות לסיוע לחסר האונים, התפיסה של הצלה כתגובה הכרחית לנסיבות ולא מעשה גבורה, תכנון של הצלה ומבט אוניברסלי על יהודים כבני אדם נזקקים המסתמכים על סיוע של אחרים.
הספר (1993) תורם תרומה חשובה כשהוא מציג יהודים כמצילים וניצולים גם יחד. הספר מציג את סיפורו של טוביה ביילסקי, יהודי בלארוסי שארגן חבורת פרטיזנים שעזרו להציל מעל 1200 חיי אדם. במספר פעולות הרואיות של לוחמי ביילסקי, טק מנסה לתקן את ההשקפה על יהודים כקורבנות פסיביים של רדיפות נאצים ומוכיחה כי אלטרואיזם יהודי, אומץ והתנגדות עזרו להציל גם כן חיי יהודים.
על בסיס ספר זה הופק הסרט התנגדות. נחמה טק בתחילה התקשתה לקבל את השינויים שנעשו בהתאמת ספרה לסרט התנגדות. הפרטיזנים של ביילסקי, למשל, מעולם לא באמת יצאו לקרב נגד טנקים גרמנים. עם זאת, לאחר שצפתה בסרט מספר פעמים היא אהבה אותו יותר ויותר, לדבריה. כאשר הגיעה יחד עם בנה, רולנד טק בהקרנה של הסרט בינואר 2011, היא הכחישה שאי פעם לא הייתה מרוצה מהסרט, ושניהם הסכימו כי השינויים הוסיפו לאפקט הדרמה ולא שינו את המסר המרכזי ומהות הסיפור.
פרופ' נחמה טק, מכירה היום בעיוות שנגרם על שפועלם של המצילים היהודים לא זכה לחשיפה. באחד ממאמריה מעלה פרופ' טק תהיות לגבי ההתעלמות מתופעת ההצלה היהודית: “אף שהיו יהודים שהצילו יהודים מתוך הקרבה עצמית, הם לא זכו להכרה כנושא למחקר...” והיא מלינה על עצמה: "למה התעלמתי מהצלת יהודים על ידי יהודים? האם סברתי שיצר הקיום, כדחף בסיסי, יגבור על כל דבר אחר? לאורך ההיסטוריה, יהודים נתפסו כקורבנות ולא כמצילים, לא כגיבורים. האם אני הפנמתי תפישות אלה באופן בלתי מודע? האם אני סברתי שתפקידים של קורבן ומציל אינם מתיישבים"?
ספרה בגוב האריות, (2000) פרשת חייו של אוסוולד רופאייזן. סיפור חייו מתחיל בראשית המלחמה עת ניסה להימלט דרך וילנה. לאחר כיבושה בידי הגרמנים נתפס, נמלט ממאסר ובחיפושיו אחר מסתור, לאחר שהתחזה לפולני, הגיע לעיר מיר שבביילורוסיה. הודות לשליטתו המעולה בשפה הגרמנית מונה לעוזרו של המפקד הגרמני המקומי. תוך שהוא משתלב במערך הפיקוד המקומי, ניצל אוסוולד את מעמדו המיוחד והצליח להציל מאות יהודים של מיר ותושבים ביילורוסים רבים.
ספר נוסף, נשים וגברים בצל השואה, (2003) מתמודד עם הסוגיה המורכבת של מגדר בשואה באמצעות מאות ראיונות בגוף ראשון אשר נמשכו לסירוגין עשר שנים ומתארים את החוויות השונות של נשים וגברים במלחמת העולם השנייה. ספרה "נשים וגברים בצל השואה" מתאר כיצד פיתחו נשים וגברים דרכי התמודדות שונות עם המאורעות ומעלה על נס חמלה, עזרה הדדית וסולידריות, שותפות וחלוקה בנטל כערכים שהיה בהם כדי לחזק את היהודים הנרדפים ולעיתים אף לשפר את סיכוייהם לשרוד בשואה. תוך כדי שמיעת עדויותיהם, למדה נחמה טק כי גברים נראו מושפלים, שבורים בגלל אי-יכולתם לפרנס את משפחותיהם. הנסיבות הנוראיות שעמן נאלצו להתמודד הותירו אותם מדוכאים ואפתיים. אימהות או קרובות משפחה אחרות עוררו ככלל הערצה בחוסר האנוכיות שבו עזרו למשפחותיהן ולאחרים. כשלא עלה בידם של בעלים ואבות למלא את תפקידיהם נענו לאתגר נשים בוגרות וילדיהן המתבגרים, בני שני המינים, ועזרו למשפחותיהם, לחבריהם ולקהילותיהם. בניסיון למלא את החלל שנפער ניסו נשים לחרוג מתפקידי הטיפול והתמיכה ולקבל עליהן כמה מן התפקידים המסורתיים של הגברים. בתיאורים שתיארו את הרחבת תחום חובותיהן שזרו הנשים לעיתים קרובות הצדקה זהירה, מרבית הנשים שקיבלו עליהן לפרנס את משפחתן ראו במאמצים האלה חובה טבעית שכפו עליהן כוחות חיצוניים. רק מעטות מהן האשימו את הגברים. המסורת הציבה את הנשים בעמדה של כפיפות, ועמדה זו תבעה מהן בעבר להתאים את עצמן לציפיות של בני זוגן החזקים יותר. ייתכן כי למעמדה של האישה לפני המלחמה לא הייתה אלא השפעה מוגבלת על כישוריה להתמודד עם מציאות המלחמה משום שלמעמד היה קשר רופף בלבד ללב זהותה כאישה, ואילו מעמדו של גבר היה קשור בקשר סבוך לזהותו הגברית. אין ספק שנשים סבלו כשנשללו מהן הפריווילגיות של מעמדן. אבל הפגיעה בהן הייתה אנושה מהפגיעה שנפגעו הגברים, משום שלא חוו אותה כהתקפה על נשיותן. השתייכותן המעמדית של נשים נקבעה מאז ומעולם בהתאם למעמדם של קרובי משפחתן הגברים – אבות ובעלים.
פרסים.
ספריה כאשר אור פלש אל האפלה, בגוב האריות, זכו בפרס הצטיינות מטעם הליגה נגד השמצה של בני ברית.
רוברט אלמר
רוברט אלמר (בגרמנית: Robert Almer, נולד ב-20 במרץ 1984) הוא כדורגלן עבר אוסטרי ששיחק בעמדת השוער.
קריירת מועדונים.
אלמר החל את הקריירה המקצוענית במועדון נעוריו SC אונטרסייבנברון בעונת 2002–2003. ב-2004, עבר לשחק לעונה אחת בקבוצת DSV לובן. אחרי עונה פושרת, ועונה שלאחר מכן בקבוצת המילואים של אוסטריה וינה, אלמר חתם במטרסבורג, בה שיחק בין השנים 2006–2008. ב-2008, חתם באוסטריה וינה, ובמשך שלוש עונות שימש כשוער מחליף במועדון. ב-2011, עזב את הבונדסליגה האוסטרית, לאחר שחתם בפורטונה דיסלדורף הגרמנית. לאחר שנתיים, חתם באנרגי קוטבוס, בה שימש כשוער ראשון לעונת 2013–2014. עקב עונה מרשימה, חתם בקבוצת הבונדסליגה הנובר 96, לעונת שלאחר מכן, אך אלמר עזב את מועדונו החדש בתום העונה ללא שצבר אפילו הופעת ליגה אחת, ושב לקבוצת אוסטריה וינה.
קריירה בינלאומית.
אלמר קיבל זימון כשוער ראשון עבור נבחרת אוסטריה לקראת טורניר יורו 2016 בצרפת.
המיפרקטיים
המיפרקטיים (שם מדעי: Hemiphractidae) היא משפחה של דו-חיים מסדרת חסרי זנב.
צפרדעים אלה הן קרובותיהם הרחוקות של משפחת האילניתיים (בעבר היו תת-משפחה שלה), החיות על עצים ביערות מרכז ודרום אמריקה. הן בעלות גוף מוסווה מאוד, שטוח ובעל "קרני" עיניים גדולות וחלולות. חלקן בעלות "כיס", שבו הן מגדלות את הראשנים על הגב, כדי להשגיח עליהם ולהעביר אותם מקום.
2 סוגים במשפחה: "Gastrotheca" ו-"Flectonotus" מסווגים לעיתים כחלק ממשפחה אחרת - אמפיגנטודונטים (Amphignathodontidae).
א-סיוואר
אַ-סִּוַאר (בערבית: السوار; בעברית נפוץ גם התעתיק אל-סיואר) היא תנועה פמיניסטית רשומה, הפועלת בישראל משנת 1997 ומשרתת את הציבור הערבי-פלסטיני בה, במיוחד באזור הצפון והמרכז. התנועה נאבקת בכל צורות הדיכוי נגד נשים בתחום הכלכלי, פטריארכלי, לאומי ואתני. התנועה ממומנת בעיקר על ידי קרנות בין-לאומיות אשר חולקות אותן מטרות. התנועה מנוהלת על ידי צוות נשים, ערביות-פלסטיניות, ישראליות מתנדבות, אשר עברו הכשרה בתוך העמותה. ההכשרה כוללת קורס המכשיר את המתנדבות ומקנה להן ידע, כישורים, תובנות וכלים המשמשים אותן לניתוח תופעות ותחומים שונים בחברה מנקודת מבט חברתית.
הנהלת העמותה ועקרונותיה.
נכון לשנת 2016 העמותה מנוהלת על ידי צוות נשים, והן: מנוא מרעי מורה לשפה האנגלית, נידאל ראפיע עיתונאית עצמאית, נסרין מזאווי פעילה פמיניסטית, פאתנה ג'ולאני מורה לשפה ערבית, וג'וליה עודה עורכת דין.
סטטיסטיקה.
עמותת א-סיוואר מגלה שקיפות רבה בעניין ההישגים והפניות אליה. לפי נתונים סטטיסטיים לשנת 2013, מתקבלות 710 פניות של נשים לקו החירום, מביניהם 190 פניות חד פעמיות, 220 פניות חוזרות, 55 פניות מתלמידי בתי ספר, סטודנטים אקדמאים ואנשי מקצוע לעזרה והכוונה וקבלת מידע.
נתוני 2012: 750 פניות, מתוכם 233 פניה חדשה, 255 פניות חוזרות, 49 פניות מתלמידי בית ספר, אקדמאים ואנשי מקצוע. עמותת א-סיוואר קיימה 38 פגישות עזרה ותמיכה לפונות, 27 פגישות הכוונה וליווי משפטי וליווי אישה אחת למרכזים רפואיים לקבלת טיפול.
נתוני 2011: 700 פניות, 350 פניה עקב תקיפה מינית, 69 פגישות הכוונה ותמיכה לפונות, ייעוץ והכוונה משפטית ל-17 נשים, ליווי של 5 נשים למרכזי המשטרה וליווי של 10 נשים למרכזים רפואיים.
יוסף גלילי