תיאור.
דולמן מנגה הוא בפועל רוגם, דולמן גדול המכוסה בעפר תוך יצירת תל קטן, שמשערים ששימש אתר קבורה. קוטרו של התל (טומולוס) של דולמן מנגה הוא כ-50 מטרים וגובהו מעל 4 מטרים, כשהדולמן מתחתיו הוא הדולמן הגדול באירופה. מסדרון פתוח (אטריום), שכנראה היה מכוסה בחלקו בגג, מוביל למסדרון קצר המורכב מארבעה גושי סלע גדולים המכוון לכיוון צפון-מזרח (אזימוט 45°), המוביל לחלל סגור גדול, סגלגל, מחולק באמצעו על ידי שלושה עמודים מרכזיים. חדר סגלגל זה סוטה מעט דרומה מכיוון הכניסה. אין חדרים נספחים.
אורך החדר הסגלגל 27.5 מטרים גובהו נע מ-2.7 מטרים בכניסה ועד 3.5 מטרים בקצה המרוחק. החלק הרחב ביותר בחדר גם הוא לקראת הקצה והוא כ-6 מטרים. בחלק זה יש גם פיר (כנראה באר) בקוטר 1.5 מטרים ובעומק של 19.5 מטרים. הפיר נמצא בקו אחד עם שלושת העמודים התומכים בגג הבנוי מחמישה גושי אבן במשקל 250 טון (במקור הייתה גם אבן שישית מעל הכניסה שאבדה). הקירות בנויים מגושי אבן מסותתים עומדים המכונים "אורתוסטטים", 12 גושים מכל צד, וגוש אחד בקיר האחורי. הגוש הגדול ביותר שוקל 180 טון (להשוואה הגוש הגדול בסטונהנג' שוקל כ-50 טון). כל המבנה מכוסה בעפר ובאבנים.
כיוון הפתח הוא 45 מעלות צפון-מזרח, כיוון הזריחה בנקודת ההיפוך של הקיץ. כיוון זה יוצא דופן שכן 95% מהדולמנים מכוונים לדרום-מזרח. בנוסף הכיוון פונה אל הרכס המכונה פניה דה לוס אנמורדוס, תופעה ייחודית ביבשת אירופה שדולמן מכוון לנקודת ציון טבעית. מספר קטן של מבקרים יכולים לחזות באירוע זה בכל שנה בהזמנה מראש.
הגבעה וכל המבנה נשמרו היטב עד עצם היום הזה. מכיוון שלא נמצאו שרידי עצמות או חפצים שהם מנחות קבורה בתוך המבנה, ההנחה, שהמבנה שימש כאתר קבורה, שנויה במחלוקת. האדריכלות יוצאת הדופן של המבנה שלא ניתן לסגור אותו, ואשר - בהשוואה למבנים מגליתיים אחרים - יוצרת חלל גדול, יכולה הייתה לשמש גם מקום תפילה או כינוס. בנוסף, לא ניתן לשלול שינוי בשימוש באתר במהלך השנים. הכיוון של דולמן מנגה סוטה לחלוטין מכיוון הבנייה הסטנדרטי של דולמנים אחרים בחצי האי האיברי. השינוי בכיוון מוסבר על ידי האוריינטציה לכיוון ההר פניה דה לוס אנמורדוס, שמגלה מרחוק קווי מתאר של פנים אנושיות.
מחסה הסלע מטקברס.
מחסה הסלע מטקברס (Abrigo de Matacabras) השוכן למרגלות המורדות הצפון-מערביים של ההר פניה דה לוס אנמורדוס, קשור קשר הדוק לדולמן מנגה שצירו המרכזי מצביע ישירות אליו. כאמור הדולמן מכוון לכיוון צפון-מזרח, צפונית לזריחת השמש בימי הקיץ, הקבר הידוע היחיד המכוון באירופה בהקשר תרבותי זה.
בשנת 2018, פרסמה קבוצת המחקר ATLAS מאוניברסיטת סביליה מחקר של ניתוח ברזולוציה גבוהה של ציורי המערות בסגנון סכמטי של מחסה הסלע. למערה הקטנה יש קישורים חזותיים וסמליים גם לדולמן מנגה, ומבססים יחסי נוף שהם אולי ייחודיים בפרהיסטוריה האירופית. התוצאות אישרו את הכרונולוגיה הנאוליתית של המערה "ככל הנראה, לפחות בתחילת האלף הרביעי לפני הספירה ... וחשיבותה כמקום התייחסות לאוכלוסייה הנאוליתית (ואולי אף מוקדמת יותר) באזור".
אפצ'י וסיפור
אפצ'י וסיפור היא סדרת טלוויזיה לילדים אשר שודרה בערוץ הראשון בין השנים 2004–2008.
בעקבות עליית הסדרה וקידומה, יצאו במקביל ספרים של הסדרה.
עלילה.
צ'ילי פטרוצ'ילי היא מכשפה קטנה ושובבה אשר אוהבת לשמוע סיפורים, בכל פעם שהיא מתעטשת היא מביאה את לירון והוא מספר לה סיפור. בעונה השנייה הצטרף אליה הפיון דן והם שומעים את הסיפור ביחד ובזמן הסיפור דן מטייל בספר. בעונה השלישית נוספו גם מנחים נוספים, ביניהם: איתי שגב, קארין אופיר ואורי אומנותי. בנוסף הוצגה עונה מיוחדת לחגי ישראל בהשתתפות גלית גיאת וסופי צדקה, שם הן מספרות לצ'ילי על מנהגי החגים.
אימראן חאן
יגאל מילוא
יגאל (מולצ'דסקי) מילוא (נולד ב-1 ביוני 1939) הוא קצין בדרגת אלוף-משנה במילואים ומהנדס מכונות. ממייסדי יחידת יפת"ח העוסקת בפיתוח אמצעי לחימה. בשנת 1972 זכה הוא והצוות שלו בציון לשבח במסגרת פרס ביטחון ישראל.
ביוגרפיה.
נולד בשם יגאל מולצ'דסקי וגדל בכפר סבא למרדכי ומרים מולצ'דסקי, חלוצים בני העלייה השלישית שהתיישבו במושבה בשנת 1931. כתלמיד בית-ספר יסודי, חבש את ספסלי בית הספר הממלכתי-דתי "מזרחי". בנעוריו למד מספר שנים בבית הספר החקלאי פרדס חנה. את לימודי התיכון השלים בפנימייה החקלאית של הכפר הירוק. במקביל ללימודיו עסק רבות בספורט והיה שחקן פעיל בקבוצת הכדורגל של הפועל כפר סבא בעונות 1959/1960 ו-1960/1961 (שיחק בליגה א' באותה העת ליגת המשנה) והבקיע לזכותה 7 שערים.
שירותו הצבאי.
מילוא התגייס לחיל ההנדסה ב-1958 ושירת בצה"ל עשרים ושבע שנים. במהלכן, מילא שורה ארוכה של תפקידי שדה, מטה, מחקר ופיתוח. בראשית דרכו הצבאית, מילוא שירת כמדריך חבלה ומיקוש בבי"ס להנדסה צבאית. בהמשך, שימש כראש-מדור ניסויים במפקדת קצין הנדסה ראשי. שם החל שיתוף-הפעולה ההדוק בינו ובין תת-אלוף דוד לסקוב. מילוא היה עוזרו של לסקוב בין השנים 1961-1970. השותפות ארוכת השנים בין השניים הובילה לשורה של שינויים מבניים בחיל-ההנדסה, ולתרומה משמעותית בכושר הלחימה של צה"ל.
מילוא לקח חלק פעיל ומרכזי בהקמתה של יחידת יפת"ח, יחידת פיתוח אמצעי לחימה, שפעלה בשיתוף פעולה הדוק עם כל זרועות הצבא. הוא נמנה עם מובילי היוזמה להפוך את יפת"ח מצוות קטן, שנודע בצה"ל כ"חוליית לסקוב", ליחידת הנדסה תקנית. ברבות השנים, יפת"ח פיתחה עשרות אמצעי לחימה, ביניהם אמצעי חבלה, מיקוש, גישור, תעבורה, ביצור, פריצה והסוואה. בין אמצעים אלה ניתן למנות אמצעי לחימה היסטוריים שהיו בשימוש במהלך מלחמת ששת הימים, מלחמת ההתשה ומלחמת יום הכיפורים, וכן אמצעים שעדיין נמצאים בשימוש פעיל. בשנת 1969 עברת את שם המשפחה שלו מ"מולצ'דסקי" ל"מילוא" לקראת נסיעה ייצוגית במדים לארצות הברית. במסגרת הנסיעה עסק בבחינת חומר נפץ נוזלי והרצה בפני גורמים בקהילה היהודית בניו-יורק UJA).
ב-1972 מילוא זכה לציון לשבח מטעם הוועדה לפרס ביטחון ישראל כחבר בצוות לפיתוח אמצעי לחימה מיוחדים. בהמשך דרכו בצה"ל, הוא שירת בתפקידים כקצין אמל"ח של פיקוד הדרום, כקצין הנדסה חטיבתי, אוגדתי וגייסי, וכראש-מחלקת אמצעי לחימה מחקר ופיתוח במטה הכללי. את לימודי הנדסת המכונות בטכניון סיים במהלך שירות הקבע שלו בשנת 1977. בתפקידו האחרון בצה"ל, מילוא שירת כעוזר סגן הרמטכ"ל וראש פרויקט "חרמונים". במסגרת פרויקט הנדסי מורכב זה, הוקם בחרמון רכבל מבצעי, מערך המוצבים שעל ההר עובה בצורה חדשנית, וחובר לרשתות החשמל, המים והתקשורת הארציות.
מילוא המשיך לשרת במילואים גם עשרות שנים לאחר שחרורו משירות קבע. במסגרת שירות המילואים שלו, כשהוא בשנות השבעים לחייו, מילוא נמנה עם קבוצת פיתוח אמל"ח ייחודית שפעלה בפיקוד הדרום בין השנים 2013–2020. הקבוצה עסקה בפיתוחם של כעשרים אמצעי לחימה, ביניהם אמצעים להגנת הגבול בין ישראל לרצועת עזה. מילוא שוחרר ממילואים במאי 2021, כמעט שישים ושלוש שנים לאחר גיוסו לצה"ל. עם שחרורו, בגיל שמונים ואחת, הוענקה לו תעודת הוקרה מהרמטכ"ל, רא"ל אביב כוכבי.
פעילות הנצחה ומורשת.
החל מראשית שנות האלפיים כשני עשורים פרויקט תיעודי וחינוכי יחיד מסוגו, שעוסק במורשת חיל ההנדסה. הפרויקט מתמקד במורשת יפת"ח ובפועלו של מפקד היחידה הראשון, תת-אלוף דוד לסקוב (1989–1903), שזכה על תרומתו לצה"ל בשלושה פרסי ביטחון ישראל. בשנת 2014 זכה בפרס קצין חימוש ראשי על הקמת יחידת אמל"ח בפיקוד הדרום. החל מראשית שנות האלפיים מילוא מוביל פרויקט חינוכי, ששם לו למטרה לקרב את הציבור, בדגש על ילדים ונוער, לעבודה חקלאית ואהבת הארץ. במסגרת הפרויקט, הוא מנהל בשיתוף עם אחיו, אבינעם מולצ'דסקי, פרדס חינוכי שניטע על ידי הוריהם.
חיים אישיים.
מילוא נשוי לעדה מילוא (לבית ולדמן). לזוג ארבעה ילדים (צעיר הבנים הוא פרופ' רון מילוא ממכון ויצמן) ואחד-עשר נכדים.
ברודי לי
ג'ונתן הובר (באנגלית: Jonathan Huber; 16 בדצמבר 1979 – 26 בדצמבר 2020) היה מתאבק אמריקאי. הוא היה מוכר בעיקר בשל תקופתו בארגון ההיאבקות WWE, שבו הופיע תחת שם הבמה לוק הארפר (ולעיתים כהארפר) ובארגון ההיאבקות All Elite Wrestling (AEW), שבו הופיע כברודי לי וכמר ברודי לי.
משנת 2003 לשנת 2012, הובר התאבק עבור ארגוני ההיאבקות העצמאיים תחת שם הבמה ברודי לי, כשאת עיקר פועלו עשה בארגוני ההיאבקות Chikara, Squared Circle Wrestling (2CW), Ring of Honor (ROH), Dragon Gate USA (DGUSA), כשברמה הבינלאומית התאבק עבור ארגון ההיאבקות Dragon Gate, שביפן. הוא חתם על חוזה ב-WWE בשנת 2012, אימץ את שם הבמה לוק הארפר ונשלח למתחם הפיתוח של הארגון, Florida Championship Wrestling (FCW), כשהופיע לראשונה במותג המחודש אשר נקרא בשם NXT כחבר במשפחת וויאט. במשך מרבית הקריירה שלו בארגון, הוא היה מקושר לחברי קבוצת משפחת וויאט, בריי וויאט ואריק רואן. כחלק ממשפחת וויאט, הוא זכה באליפות הזוגות של NXT ובאליפות הזוגות של סמאקדאון. לאחר מכן, הארפר ורואן שנודעו בשם הבלודג'ן בראדרס, החזיקו פעם נוספת באליפות הזוגות של סמאקדאון. במהלך קריירת היחידים הקצרה שלו בארגון, הארפר היה פעם אחת האלוף הבין יבשתי.
הובר עזב את ה-WWE בדצמבר 2019 ועבר לארגון ההיאבקות המתחרה, All Elite Wrestling (AEW) במרץ 2020 כ"מר" ברודי לי, כשחשף את עצמו כדמות אשר כונתה בשם "The Exalted One", המשמש כמנהיג של קבוצת הדארק אורדר. לאחר שכשל בניסיונו לזכות באליפות העולם של AEW, לי הפך לאלוף ה-TNT השני בתולדות הארגון.
חיים אישיים.