אחרי סיום הסדרה "סטארסקי והאץ'" המשיך גלייזר להופיע בטלוויזיה ובקולנוע וגם לביים. ב-1987 ביים את הסרט "הנרדף" בכיכובו של ארנולד שוורצנגר. ב-1992 ביים את הסרט "אהבה על קרח דק" . בטלוויזיה ביים פרקים בכמה סדרות ידועות בין השאר את "מיאמי מחלק מוסר", "Robbery Homicide Division" ו"המשפט של איימי". ב-2003 חזר גלייזר להופיע על המסך הגדול בסרט "באהבה אין חוקים" בתפקיד בעלה לשעבר של דיאן קיטון. בגרסה הקולנועית של סטארסקי והאץ' שיחק גלייזר בהופעת קמע, כשבדמות הבלש סטארסקי הופיע בן סטילר. עוד ביים את סרט הילדים "Kazaam" בכיכובו של שאקיל אוניל. ב-30 בנובמבר 2007 כיכב גלייזר בתפקיד קפטן הוק בהפקה של "פיטר פן, הילד שמסרב לגדול" בתיאטרון צ'רצ'יל בברומלי שבמחוז קנט באנגליה. ב-2008 שיחק בתפקיד הראשי בהצגה אלאדין בתיאטרון אמפייר בסנדרלנד. באוקטובר 2009 כיכב בתפקיד אורח בפרק "The Scarlet Letter" בסדרה "המנטליסט" של רשת CBS. ב-2013 חזר להופיע בהפקה בימתית של "כנר על הגג" הפעם בתפקיד הראשי בדמות טביה.
בנוסף לעבודתו בטלוויזיה, בקולנוע ובתיאטרון גלייזר הוא גם צלם, כותב שירה, וכותב ספרים לילדים.
חיים אישיים.
גלייזר היה נשוי פעמיים. ב-1980 התחתן עם אליזבת (לבית מאייר [Meyer]) גלייזר.
באוגוסט 1981 היא נדבקה בנגיף HIV כשקיבלה עירוי דם בלידה של בתם הבכורה, אריאל. אליזבת גילתה שהיא נדבקה בנגיף רק ארבע שנים אחר כך, ואז התגלה שגם אריאל וגם בנם הצעיר ג'ייק (שנולד באוקטובר 1984) הם נשאים של הנגיף. אריאל גלייזר נפטרה באוגוסט 1988; אליזבת גלייזר נפטרה ב-1994. עם חברותיה סוזן דלורנטיס וסוזי זיגן הקימה אליזבת את הקרן "Elizabeth Glaser Pediatric AIDS Foundation". אחרי מותה כיהן גלייזר כיושב ראש הקרן עד 2002, וממשיך להיות יו"ר של כבוד.
ב-1996 התחתן גלייזר עם המפיקה טרייסי בארון. ב-7 באוקטובר 1997 נולדה בתם זואי. ב-2007 בני הזוג התגרשו.
אולימפיה ליובליאנה (כדורגל)
4G (קיצור של: 4th Generation), הוא הדור הרביעי של טכנולוגיית תקשורת סלולרית, ומהווה שיפור של הדור הקודם - 3G. מערכת המוגדרת 4G חייבת לספק יכולות שהוגדרו על ידי איגוד הטלקומוניקציה הבינלאומי ב-"IMT Advanced". היישומים של טכנולוגיה זו כוללו שיפור ניכר בגישה של מכשירים ניידים לאינטרנט, טלפוניית IP, שירותי משחקים, HDTV, ועידות וידאו, טלוויזיה 3D.
רקע טכני.
במרץ 1998 איגוד הטלקומוניקציה הבינלאומי קבע סט של דרישות לתקני 4G, בשם המפרט הבינלאומי לטלקומוניקציה ניידת (IMT-Advanced), וקבע דרישות מהירות שיא לשירות 4G כ-100 מגה-ביט לשנייה לתקשורת בניידות גבוהה (למשל מרכבות ומכוניות) ו-1 ג'יגה-ביט לשנייה לתקשורת בניידות נמוכה (דוגמת הולכי רגל ומשתמשים נייחים). הגרסאות הראשונות של טכנולוגיות WiMAX ו-LTE תומכו בקצב של פחות מ-1 ג'יגה-ביט לשנייה, הן לא תואמו את הגדרות IMT-Advanced לחלוטין, אך לרוב ממותגו כ-4G על ידי ספקי השירות. ב-6 בדצמבר 2010, איגוד הטלקומוניקציה הבינלאומי הכיר בכך ששתי טכנולוגיות אלה, כמו גם טכנולוגיות אחרות מעבר ל-3G שאינן עומדות בדרישות ה-IMT-Advanced, בכל זאת יכולות להיחשב "4G", בתנאי שבהמשך גרסאות אלו ישפרו. באביב 2011, הגרסאות הבאות של טכנולוגיות WiMAX ו-LTE היו גרסאות תואמות IMT-Advanced שהבטיחו מהירויות בסדר גודל של 1 ג'יגה-ביט. ונכסו לשימוש בשנת 2013. בניגוד לדורות קודמים, 4G אינו תומך בשירות טלפוניה מסורתי במיתוג מעגלים, אלא מסתמך על תקשורת מבוססת פרוטוקול אינטרנט (IP) כגון טלפוניית IP.
מאפיינים טכניים.
תקנים.
שתי חלופות מסחריות של 4G הוגדרו ונפרשו:
קרינה.
בנייר עמדה שפרסם ד"ר סטיליאן גלברג, ראש אגף מניעת רעש וקרינה, במשרד להגנת הסביבה בינואר 2012, קבע כי הדור הרביעי אינו מסוכן מבחינת רמות הקרינה, וכי אימוצו יביא להפחתת רמות הקרינה הסלולרית בארץ.
פריסה ויישום.
היסטוריה.
בארצות הברית, "Sprint" (לשעבר "Clearwire") פרסה את רשתות "Mobile WiMAX" מאז 2008, בעוד "MetroPCS" הייתה המפעיל הראשון שהציע שירותי LTE (בשנת 2010).
מודמי USB אלחוטי, היו בין המכשירים הראשונים שהיו מסוגלים לגשת רשתות אלה, עם טלפוני WiMAX חכמים ניידים שהפכו זמינים במהלך 2010, ומכשירי LTE חכמים שהגיעו ב-2011. ציוד 3G ו-4G שיועד ליבשות אחרות לא תמיד תואם, עקב וריאציות בתחומי התדרים.
עד שנת 2014 300 רשתות 4G הושקו בעולם ב–107 מדינות, גם במדינות עולם שלישי (שלעיתים בחרו לדלג מדור 2 סלולרי לדור 4).
בישראל.
הפריסה בישראל של הטכנולוגיה החלה כחמש שנים אחרי מדינות אירופה, אסיה וארצות הברית החל משנת 2015. בינואר 2014, ערכה חברת פלאפון ניסוי שטח ראשון ברשת דור 4, בטכנולוגיית LTE. במסגרת הניסוי, הפעילה פלאפון 15 אתרים בגבעתיים, הרצליה ורמלה. משרד התקשורת פרסם את מכרז תדרי הדור הרביעי ביולי 2014. בינואר 2015 הסתיים המכרז וכל 6 חברות הסלולר שהשתתפו במכרז רכשו תדרי דור 4: פלאפון, סלקום, פרטנר, הוט מובייל, גולן טלקום ומרתון 018 אקספון. הסכום הכולל ששילמו החברות למדינה היה 250 מיליון שקל.
משרד התקשורת הקצה את התדרים הדרושים לחברות הסלולר להתחלת השירות באוגוסט 2015. החברות פלאפון, פרטנר והוט מובייל היו הראשונות להפעיל את השירות ללקוחות ולהציע חוויית גלישה משופרת ומהירה. סלקום וגולן טלקום פרסו אחר כך.
קוריגן
דרוונגרד
דרוונגרד (בסרבית קירילית: Дрвенград; משמעות השם היא "עיר העץ") הוא כפר מסורתי בסרביה, שהוקם על ידי במאי הקולנוע הסרבי אמיר קוסטוריצה לטובת צילום סרטו "החיים הם נס" בשנת 2004, ומשמש מאז ככפר נופש וכמקום מגוריו של קוסטוריצה עצמו. הכפר ממוקם במחוז זלאטיבור, כ-200 קילומטרים דרום-מערבית לעיר בלגרד, בירת סרביה. הכפר ידוע גם בכינוי הגרמני Küstendorf (קוסטנדורף), וכן בשם Mećavnik. הקמת הכפר זיכתה את קוסטוריצה בשנת 2005 בפרס האירופאי לאדריכלות על שם האדריכל פיליפ רותייה (Philippe Rotthier).
רעיון הקמת הכפר.
אמיר קוסטוריצה הצהיר בשנת 2004:
תיאור הכפר.
מרבית המבנים בדרוונגרד בנויים מעץ, בסגנון המסורתי הנהוג באזור. בכפר קיימים המבנים הבאים:
בקרבת הכפר נמצא אתר סקי ובו ארבעה מסלולים, וכן בית מלון.
רחובות הכפר נקראים על שם אישים שזכו להערכתו של קוסטוריצה: ניקולה טסלה, ארנסטו צ'ה גווארה, דייגו מראדונה, פדריקו פליני, אינגמר ברגמן, ג'ו סטראמר, נובאק ג'וקוביץ' ואיוו אנדריץ' - על שמו נקרא הרחוב הראשי בכפר.
פסטיבל קולנוע ומוזיקה.
מאז שנת 2008 הכפר מארח פסטיבל שנתי לקולנוע ולמוזיקה, המציג סרטי קולנוע ויצירות מוזיקליות מרחבי העולם. הפסטיבל נודע בכך שאין בו שטיח אדום או כל סממן אחר של פסטיבלי הקולנוע בהוליווד. בשנת 2010 התארח בפסטיבל השחקן ג'וני דפ, ובשנת 2013 התארחה בו השחקנית מוניקה בלוצ'י.
גונאר זאוור
גונאר זאוור (בגרמנית: Gunnar Sauer, נולד ב-11 ביוני 1964 בקוקסהאפן שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק לאורך רוב הקריירה בוורדר ברמן בעמדת הבלם. זאוור נכלל בסגל של נבחרת גרמניה המערבית ליורו 1988 אך לא שותף בטורניר עצמו, ולא ערך אף הופעה במדים הלאומיים.
קריירת מועדונים.
זאוור החל את קריירת הבוגרים בשנת 1982 בקבוצת המילואים של ורדר ברמן, ובשנת 1984 החל בהדרגה להשתלב בקבוצה הבוגרת. זאוור שיחק בוורדר ברמן במשל 12 שנים רצופות, אך עיקר הצלחתו היה עד לעונת 1990/91, ולאחר מכן ערך 15 הופעות ליגה בלבד בחמש העונות הבאות. בעונת 1987/88 זכה זאוור באליפות עם ורדר ברמן, כאשר היה חלק מחוליית הגנה שכללה גם את אולריך בורובקה, רונה בראטסט, תומאס שאף וג'וני אוטן, כשבשער עמד אוליבר רק. חוליית הגנה זו ספגה 22 שערי ליגה בלבד באותה עונה, ונחשבה לאחת ההגנות הטובות ביותר בתולדות הבונדסליגה, וזאוור נחשב לאחד השחקנים המצטיינים בעונה זו. הצלחתו של זאוור הובילה לזימונו לסגל נבחרת גרמניה המערבית ליורו 1988, אך הוא לא שותף כלל בטורניר ואף לא במשחקי ההכנה, ולמעשה לא ערך אף הופעה בינלאומית לאורך הקריירה שלו. בעונת 1988/89 זאוור היה שותף להפסד של ברמן 4-1 לבורוסיה דורטמונד בגמר הגביע הגרמני, בו שיחק 77 דקות, אך לא נטל חלק בהפסדה של ברמן בגמר הגביע הגרמני לקייזרסלואטרן כעבור שנה. בעונת 1990/91 זכה זאוור עם ורדר ברמן בגביע הגרמני, לאחר ניצחון בפנדלים על פ.צ. קלן. זאוור החליף במשחק זה את גינטר הרמן בדקה ה-76. לאחר עונה זו, זאוור מיעט מאוד לשחק, ובשלוש העונות הבאות ערך הופעת בונדסליגה אחת בלבד. עם זאת, חבריו לורדר ברמן זכו בגביע אירופה למחזיקות גביע בעונת 1991/92, באליפות נוספת בעונת 1992/93, ובגביע נוסף בעונת 1993/94. בעונת 1994/95 זאוור חזר להיות חלק מסגל הקבוצה, וערך 11 הופעות, והוסיף שלוש נוספות בעונת 1995/96, שבסיומה עזב את הקבוצה.
בקיץ 1996 חתם זאוור בהרטה ברלין מהבונדסליגה השנייה, וסייע למועדון להעפיל לבונדסליגה, על אף שערך שמונה הופעות בלבד. זאוור לא ערך הופעות עם הרטה ברלין בבונדסליגה, וחתם בעונת 1997/98 בלוקומוטיב לייפציג מהבונדסליגה השנייה, שם ערך באותה עונה 12 הופעות, וירד ליגה בתום העונה. בעונת 1988/89 שיחק זאוור באולדנבורג, שם ערך 11 הופעות. בתום עונה זו פרש ממשחק פעיל.
קריירה בינלאומית.
זאוור כאמור זומן ליורו 1988 אך לא הופיע בו ולא ערך אף הופעה במדי נבחרת גרמניה המערבית הבוגרת. זאוור זומן באותה שנה גם לאולימפיאדת סיאול, וגם בה לא ערך ולו הופעה אחת, אך זכה עם הנבחרת האולימפית של גרמניה המערבית במדליית ארד. לזאוור ארבע הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית עד גיל 21.
תארים.
עם ורדר ברמן: