ב -2002 היא זכתה בפרס National Magazine Awards על מאמרה "ברוכים הבאים לארץ הסרטן: ממוגרפיה המובילה לפולחן של קיטש ורוד" שהתפרסם בגיליון נובמבר 2001 של כתב העת הארפרז. המאמר מתאר את ניסיונה האישי של ארנרייך כחולה בסרטן השד, ומתאר את מה שהיא מכנה "פולחן סרטן השד" ובבעיות התעשייה הרפואית בסוגיית סרטן השד.
בשנת 2004 ארנרייך זכתה ב- Puffin/Nation Prize for Creative Citizenship לאזרחים אמריקאים שמאתגרים את הסטטוס קוו. בשנת 2007 היא זכתה במדליית ארבע החירויות (על פי נאומו של הנשיא רוזובלט: חופש הדיבור והביטוי, חופש הפולחן, חופש הרצון והחופש מפני הפחד). ארנרייך קבלה את מדליית חופש הרצון.
חיים אישיים.
ארנרייך פגשה את בעלה הראשון, ג'ון ארנרייך, פסיכולוגי קליני, במהלך פעילות פוליטית והם נישאו ב-1961. הזוג כתב מספר ספרים ביחד. ב-1970 נולדה בתה רוזה (לימים רוזה ברוקס) וב-1972 נולד בנה בנג'מין. היא התגרשה מג'ון ארנרייך ב-1977 ונישאה בשנית ב-1983 לגארי סטיבנסון, נציג איגוד מקצועי. השניים התגרשו ב-1993.
ת'רי דייז גרייס
Three Days Grace (בעברית: ת'רי דייז גרייס; תרגום חופשי: שלושה ימי חסד) היא להקת הארד רוק ופוסט-גראנג' קנדית שהוקמה בשנת 1992.
היסטוריה.
1992-1995: הקמת הלהקה.
בשנת 1992 הוקמה הלהקה תחת השם Groundswell. לאחר שהוציאו את אלבומם הראשון בשנת 1995, התפרקה הלהקה, עקב ביקורות שליליות על האלבום.
2006-1997: Three Days Grace.
בשנת 1997, שלושה מחברי הלהקה, הקימו יחד להקה חדשה בשם Three Days Grace. את אלבום הדמו הראשון הוציאה הלהקה בשנת 2000.
כשהלהקה השלימה את אלבומה הראשון הם צירפו ללהקה את בארי סטוק בשביל לעזור לאדם בגיטרה הראשית על הבמה ובסיבוב ההופעות.
הסינגל הרשמי של האלבום היה "I Hate Everything About You" שהגיע למקום ראשון במצעד הרוק המודרני של ארצות הברית ובעוד מצעדי רוק מרכזיים, והגיע למקום שני במצעד שירי הרוק הקנדיים.
הסינגל השני שלהם "Just Like You" הגיע למקומות ראשונים במצעדי רוק אמריקאים ובנוסף, למקומות ראשונים במצעדי רוק קנדיים.
בשנת 2004 הופיעו חברי הלהקה בסרט "בקול גדול" (Raise Your Voice) עם השיר "Are You Ready?"
הסינגל השלישי "Home", הגיע למקום שני במצעד הרוק המודרני של ארצות הברית והיה לשיר הרוק השני הכי מתנגן של 2005.
הסינגל הרביעי "Wake Up" היה סינגל קנדי שיצא לרדיו בלבד, ובנוסף, השיג הצלחה במצעד הרוק הקנדי.
קליפים לשלושת הסינגלים הראשונים שודרו לעיתים קרובות ב-MTV וב-MTV2.
בשנת 2004 גווין בראון זכה בפרס על עבודת ההפקה שלו עם טרי דייס גרייס.
בשנת 2005 אדם הלך לשיקום מהתמכרות לאוקסיקונטין במרכז השיקום בטורונטו CAMH.
הרבה שירים מתוך האלבום "One-X" נכתבו על רקע נושא זה, ביניהם: Animal I Have Become, Over and Over, Pain, Never Too Late ועוד. בימים אלו אדם נקי משימוש בסמים.
2006-2009: One-X.
ב-31 במרץ 2006 הלהקה הוציאה את הסינגל הראשון מהאלבום השני שלהם "One-X" שנקרא "Animal I Have Become", שהצליח להגיע למקום הראשון במצעד הרוק המודרני של ארצות הברית.
האלבום "One-X" יצא ב-13 ביוני 2006 והגיע למקום החמישי במצעד האמריקאי.
האלבום מכר 78,000 עותקים בשבוע הראשון ליציאתו.
ב-1 בדצמבר ת'רי דייז גרייס הצטרפו ל-נופוינט, פלייליף, סטון סור ו-דיסטורבד למופע מוזיקלי אחד. הם ביצעו את השירים : Animal I Have Become, Pain, Time Of Dying, Riot, Scared, I Hate (Everything About You), and Home.
הסינגל השני של האלבום "Pain" הגיע למצעדי רוק מרכזיים בדצמבר 2006 ולמצעדי רוק מודרני בפברואר 2007.
הסינגל השלישי "Never Too Late" יצא באפריל 2007.
באוגוסט 2007 האלבום One-X קיבל אלבום פלטינה על מכירת מיליון עותקים.
2009-2011: Life Starts Now.
ב-22 בספטמבר 2009 הוציאה לאור הלהקה את אלבומה השלישי שנקרא Life Starts Now. הסינגל הראשון מהאלבום ("Break") יצא לרדיו ב-1 בספטמבר 2009 וסחט מחמאות ותגובות טובות, הקליפ של השיר יצא ב-13 בספטמבר.
Life Start Now מכר כ-79,000 עותקים בשבוע הראשון לאחר יציאתו ובכך ניצח את האלבום הקודם ONE-X (שמכר 78,000 עותקים) וקיבל את המקום ה-3 הגבוה במצעד ה-Billboard 200 בניגוד ל-ONE-X שהגיע רק למקום ה-5..
השירים "The Good Life","World So Cold","Lost In You שוחררו גם הם כסינגלים מהאלבום.
ב-18 באפריל 2010 האלבום היה מועמד לפרס JUNO בקטגוריית אלבום הרוק הטוב של השנה, אך לא זכה בו.
האלבום הגיע למעמד של אלבום זהב בארצות הברית.
אחרי יציאת האלבום, הלהקה החלה בסיבובי הופעות רבים לקידום אלבומה והיו גם שותפים בסיבובי הופעות עם להקות כמו:ברייקינג בנג'מין, אוונג'ד סבנפולד ועוד..
2012-2013: Transit Of Venus.
בתחילת שנת 2012 הודיעה הלהקה שהיא רשמית נכנסה לסטודיו לעבוד על אלבומה הרביעי ביחד עם המפיק המוערך דון גילמור שעבד עם להקות כמו:
לינקין פארק, בולט פור מיי ולנטיין וגוד שארלוט.
שמו של האלבום הוא "Transit of Venus", והוא יצא ב-2 באוקטובר 2012. הסינגל הראשון הוא "Chalk Outline" יצא ב 14 באוגוסט 2012 אך דלף לאינטרנט יומיים לפני. הסינגל השני נקרא "The High Road" ויצא באוקטובר.
בפברואר הודיע הלהקה על עזיבתו של הסולן, אדם גונטיאר, והשאיר הודעה בה רשם שהוא עוזב עקב בעיה בריאותית לא מסכנת חיים.
הסולן של להקת "My Darkest Days",מאט וולאסט, מחליף את אדם בימים אלו.
כיום.
בתאריך 06.4.2014 הוציאו Three Days Grace סינגל חדש בשם Painkiller, אותו מוביל הסולן החדש מאט וואלסט.
יש הטוענים כי מאט לא יוכל להחליף את הסולן הקודם אדם גונטיאר אך לשיר התקבלו תגובות חיוביות.
בתאריך 28.9.2014 הוציאה הלהקה בהובלת הסולן מאט את השיר "I Am Machine".
ב-25 בינואר 2018 הלהקה הוציאה לאור סינגל ראשון מתוך האלבום השישי בשם “The Mountain”.
ב-29 בנובמבר 2021 הוציאה הלהקה את הסינגל הראשון מתוך האלבום השביעי בשם “So Called Life”. הסינגל הגיע למקום הראשון במצעד שירי הרוק המיינסטרימי של מגזין הבילבורד, הפך לסינגל ה-16 של הלהקה שמגיע להישג זה והביא את הלהקה להשוות את השיא שהוחזק מאז 2020 על ידי להקת "שיינדאון". בפברואר 2022 חזרה הלהקה למקום השני לאחר שהסינגל Planet Zero של "שיינדאון", הגיע למקום הראשון.
אקווטוריה
אקווטוריה (Equatoria; בערבית - אל-איסתיוואייה, "המשוונית") הוא חבל ארץ ששטחו מחולק כיום בין דרום סודאן ואוגנדה. החבל שוכן באגן הנילוס הלבן, שהיה באמצע המאה ה-19 בשליטה מצרית, בו ניסו מגלי ארצות והרפתקנים אירופים להקים מדינה לדוגמה, בה ייאסר סחר העבדים. השם ניתן למחוז בשל קרבתו לקו המשווה. החבל בדרום סודאן כולל כיום שלושה ממחוזות דרום סודאן, אקווטוריה המזרחית, אקווטוריה התיכונה ואקווטוריה המערבית.
אקווטוריה נוסדה בידי סמואל בייקר ב־1870 כמחוז של סודאן, שהייתה אז בעצמה בשליטת מצרים, שבחסות האימפריה הבריטית. צ'ארלס ג'ורג' גורדון קיבל עליו את תפקיד מושל המחוז ב־1874, ובעקבותיו שלט במחוז אמין פאשא ב־1878. מרד המהדי מוחמד אחמד בסודאן בשנות ה-80 של המאה ה-19 שם קץ ליומרות להקים בשטח מדינה נפרדת. חלק מאקווטוריה עבר לאוגנדה, והשטח הנותר סופח לסודאן, תחת השלטון המשותף של בריטניה ומצרים, במהלך העשורים הראשונים של המאה ה-20.
בסופו של דבר חולק החבל לשבע מדינות (וילאיאת) בסודאן: חבל בחר אל-ע'זאל הופרד מאקווטוריה ב-1948, וחולק לארבע מדינות. השטח הנותר (הנקרא חבל אקווטוריה) חולק ב־1976 לשלוש מדינות (אקווטוריה המזרחית, אקווטוריה התיכונה ואקווטוריה המערבית). במהלך מלחמות האזרחים בסודאן ובאוגנדה סבל האזור מתוצאות המלחמות ומאלימות קשה בין תושביו. חלקי אקווטוריה בסודאן שימשו כבסיסים למחתרות שונות שהתנגדו לשלטון המרכזי באוגנדה.
החל מ-2011 נכלל החבל בדרום סודאן העצמאית.
טורבו-סילון
1899 במדע
1898 במדע
כוראוגרף
1897 במדע
2006 בטלוויזיה בישראל
פרסים.
פרס מסך הזהב.
הטקס לא התקיים עקב מלחמת לבנון השנייה
תוכניות.
בשנת 2006 נוצרו עשרות תוכניות וסדרות ישראליות. להלן חלק מהתוכניות:
סמואל בייקר
סר סמואל ווייט בייקר (באנגלית: Sir Samuel White Baker; 8 ביוני 1821 - 30 בדצמבר 1893) היה מגלה ארצות בריטי, ומושל מחוז אקווטוריה בסודאן.
חייו.
בייקר נולד בלונדון והתחנך בבריטניה ובגרמניה. אביו היה איש חברת הודו המערבית וייעד לבנו קריירה מסחרית. אך ניסיון קצר בעבודת המשרד הוכיח כי אינו מתאים לחיים מסוג זה.
ב-1843 נישא בייקר להנרייטה בידולף מרטין, בתו של כומר אנגלי. לאחר מכן יצא למאוריציוס, ושהה שם למעלה משנתיים. ב-1846 נסע לסרי-לנקה (שנקראה אז ציילון) וייסד שם מושבה חקלאית בשם נווארה אליה, ששימשה גם כמעון נופש הררי.
בעזרת אחיו הביא למושבה מהגרים מאנגליה, וגידל שם בקר. המושבה הפכה להצלחה. במהלך שהותו בציילון פרסם ספר בשם "הרובה וכלב הציד בציילון" (1853), ושנתיים לאחר מכן את הספר "שמונה שנות נדודים בציילון". הספרים הקנו לו שם כצייד.
בשנת 1855 יצא למסע לקונסטנטינופול, ובתקופה זו מתה אשתו הנרייטה. בנסיעה זו נכח במכירת שפחות מין בעיירה וידין המצויה כיום בבולגריה. הוא רכש נערה טרנסילבנית בשם ברברה מריה שש, קרא לה פלורנס, והמשיך עמה במסעותיו. לאחר שנים, לפני ששב לאנגליה, נישא לה.
הוא המשיך במסעותיו לאזור קרים ולאחר מכן פיקח על סלילת מסילת ברזל בדוברוג'ה, שחיברה את הדנובה אל הים השחור. לאחר השלמת הסלילה בילה מספר חודשים נוספים בדרום מזרח אירופה ובאסיה הקטנה.