שוק המוזיקה הפופולרית בשפה הרוסית החל להתפתח יחד עם ההשפעה הגוברת של ברית המועצות על הבמה העולמית. בנוסף ל-300 מיליון אזרחי ברית המועצות שחיו על 13% משטח העולם בשנת 1990, מוזיקת ​​הפופ הסובייטית זכתה להפצה מסוימת במדינות ברית ורשה לשעבר, בעיקר באזורים הסלאביים (פולין, צ'כיה, סלובקיה, יוגוסלביה לשעבר ובולגריה, אך גם בהונגריה, סין, קובה). המרכז הבלתי מעורער ליצירת מוזיקת ​​פופ בשפה הרוסית של אותה תקופה הייתה מוסקבה, ובמידה פחותה, סנט פטרבורג. לאחר התמוטטות ברית המועצות, רוסיה ממשיכה להיות המפיקה והצרכנית העיקרית של המוזיקה העולמית בשפה הרוסית, והדרישה למוזיקה ברוסית עדיין גבוהה בכמה מדינות עצמאיות שזה עתה נולדו, במיוחד באוקראינה ובבלארוס. מרכזים אזוריים חשובים של מוזיקת ​​פופ עכשווית בשפה הרוסית כוללים, בנוסף למוסקבה, סנט פטרסבורג ובחלקה קייב (אוקראינה), הממוקדת גם בשוק דובר הרוסית. התמוטטות ברית המועצות ונפילת מסך הברזל, ההגירה ההמונית של תחילת שנות ה-90, הביאו להיווצרות של גולות דוברות רוסיות גדולות באיחוד האירופי, קנדה, ארצות הברית, אוסטרליה ואזורים אחרים, שם קיבלה האוכלוסייה המקומית את ההזדמנות להכיר מוזיקה בשפה הרוסית מז'אנרים שונים דרך האינטרנט, טלוויזיה לוויינית, מפיצים שונים, מוזיקה במועדוני לילה וכו'. מבצעים שאינם מרוסיה תורמים תרומה משמעותית למוזיקה הפופולרית הרוסית.
כרונולוגיה.
שנות ה-60.
מאז שהתפתחה לאחד מהשווקים הגדולים בעולם בראשית שנות ה-60, מיוצגת מוזיקת ​​פופ בשפה הרוסית על ידי מבצעים כמו אדיתה פייכה, ולרי אובודזינסקי, מוסלים מגומאייב, להקות פויושציה גיטרי ווסיוליה רביאטה.
שנות ה-70.
בשנות השבעים החלו את דרכם, ואז זכו לתהילה סופיה רוטרו, אלה פוגצ'ובה, ולרי לאונטייב. במקביל, ז'אנרים מערביים שונים (ג'אז, רוק וכו') החלו להשפיע על מוזיקת ​​הפופ הרוסית בתקופה זו. אבל אפילו המוזיקה הסובייטית הפופולרית עצמה צוברת פופולריות רבה במזרח אירופה.
שנות ה-80.
בראשית שנות השמונים ניתן לראות התפתחות פנימית מיוחדת בשפה הרוסית מהתקופה הסובייטית. יצירות מוזיקליות רבות, כמו "לבנדה" (סופיה רוטרו), "מיליון ורדים" (אלה פוגצ'ובה), "דשא ליד הבית" (להקת "זמלניאה" ) שנוצרו בתקופה זו יהפכו להיות ספרי לימוד כמעט קלאסיים. זכו לתהילה: לריסה דולינה, אירינה אלגרובה, איגור טלקוב , אלכסנדר סרוב, אירינה פונארובסקאיה , לאימה ואיקולה, אלכסנדר מלינין, אלכסנדר בוינוב , פיליפ קירקורוב ואחרים.
בסוף שנות ה-80 יצרו הלהקות "לסקובי מאי" ו"מיראז'" השפעה חדשה על התפתחות מוזיקת ​​הפופ הרוסית. הצלחה הייתה גם של סרגיי מינייב ששר שירים של אמנים מחו"ל. למרות תקופת הזוהר והפופולריות שלה, המוצרים המוזיקליים הרוסיים והסובייטים, שלא כמו אירופה וארצות הברית, פועלים ברובם בבידוד מהשוק, כלומר בתנאים של מסחור גרוע, היעדר פרסום מפותח בתקציב גדול וכו'. תנאים אלו השפיעו על כמה מהמאפיינים הסובייקטיביים שלו (כנות, קרבה לאנשים, ליריות רבה וכו'). במקביל, אלמנטים של תחרות היו קיימים בתוך הבמה, בעיקר ברמה האישית, ונוצרו חמולות משפחתיות עוצמתיות.
שנות ה-90.
בתחילת שנות ה-90, כאשר המדינה חווה משבר כלכלי ופוליטי חריף, הדבר השפיע גם על רמת ההפקה של מוזיקה בשפה הרוסית ותרבות הפופ. גם להקות רוק צברו פופולריות רבה בקרב הקהל הרוסי בתקופה זו. תקופה זו מאופיינת גם בהופעתם של אמנים ולהקות חדשות שהפכו פופולריים במיוחד בשנים שלאחר מכן.
שנות ה-2000.
סוף שנות התשעים ותחילת שנות האלפיים סימנו עלייה משמעותית בהשפעה של מוזיקה מן ​​העולם, בעיקר מוזיקה אמריקאית, על סצנת המוזיקה הרוסית. בסוף שנות האלפיים נכנס השוק הרוסי של מוזיקת ​​פופ לתקופת מעבר נוספת. בגלל ירידה רצינית במכירות בצורה של מדיה פיזית (ירידה במכירת תקליטורים - מה שמאפיין גם את התעשייה העולמית), מפיקים ואמנים רבים מבצעים הסבה למכירת מוזיקה דרך האינטרנט - בעיקר מה שמכונה סינגלים דיגיטליים.
אם בשנות התשעים ועד אמצע שנות ה-2000, עדיין נותרו מכירות האלבומים טובות, ובממוצע, האלבומים המובילים ביותר מכרו 1.5 מיליון עותקים ברוסיה.
עד שנת 2009 מכירות האלבומים ירדו משמעותית (המהדורות הבכירות ביותר של 2009: אלבום של הזמרת מקסים - "אודינוצ'קה", עם תפוצה של 50,000 עותקים, אלבום להקת רנטקי - "הגיע זמננו", שנמכר במחזור של 100 אלף עותקים והאלבום של גרגורי לפס - "מפל מים", שנמכר בקצת יותר מ-50 אלף עותקים). לעומת זאת, מכירות התוכן הדיגיטלי (סינגלים דיגיטליים, רינגטונים, רינגבקונים וכו') גדלו משמעותית. עם זאת, הבעיה העיקרית של השוק נותרה רמה גבוהה של פיראטיות (בתחום המדיה הפיזית - כ-70%, באינטרנט - כ-90%).
מאפיינים.
אחד המאפיינים העיקריים של תעשיית הפופ הרוסית היא התפוצה הרחבה של סיבובי הופעות, כמו גם קונצרטים קואופרטיביים של זמרים ברוסיה ובמדינות חבר העמים. בגלל גודלה העצום של המדינה, וגם בגלל העובדה שבשל הפיראטיות הרווחת למדי, הרווח ממכירת תקליטורים אינו מגיע לזמרים (מה שהופך את תעשיית הפופ הרוסית דומה למוזיקת ​​פופ ערבית).
באזורים שונים ברוסיה קיימות קהילות מקומיות של מוזיקאי פופ שמבצעים מוזיקת ​​פופ בשפות של עמי רוסיה, כמו טטרית, בשקירית, צ'ובשית וכו'.
יחסי מקסיקו–שוודיה
יחסי מקסיקו–שוודיה הם היחסים הדיפלומטיים שבין מקסיקו לבין ממלכת שוודיה. שתי המדינות חברות בארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי ובאו"ם.
היסטוריה.
היחסים הראשוניים בין מקסיקו לשוודיה החלו בשנת 1850 כשנפתחה קונסוליה שוודית בעיר וראקרוס. ב-29 ביולי 1885 נחתם הסכם הידידות, המסחר והניווט בין שתי המדינות. בשנת 1956 נפתחה השגרירות השוודית במקסיקו סיטי.
בשנת 1980, נשיא מקסיקו חוסה לופס פורטייו ערך ביקור רשמי בשוודיה. בשנת 1982, ביקרו המלך קרל השישה עשר גוסטף משוודיה והמלכה סילביה משוודיה ביקור רשמי במקסיקו. המלכים ביקרו בהמשך ביקור ממלכתי שני במקסיקו בשנת 2002. כמו כן נערכו מספר ביקורים רמי דרג של נשיאי מקסיקו וראשי ממשלת שוודיה במדינות זו של זו בהתאמה.
בשנת 1982 קיבלו אלפונסו גרסיה רובלס ממקסיקו ואלווה מירדאל, שוודיה, פרס נובל לשלום "[על] עבודתם המפוארת במשא ומתן במסגרת האו"ם, שם שניהם מילאו תפקידים מכריעים וזכו להכרה בינלאומית". בשנת 2013 ביקר ראש ממשלת שוודיה פרדריק ריינפלט ביקור רשמי במקסיקו ונפגש עם נשיא מקסיקו אנריקה פניה נייטו. במהלך הביקור הדגישו שתי המדינות את חשיבות היחסים בין שתי המדינות וחתמו על כמה הסכמים דו צדדיים.
ביקורים רמי דרג.
ביקורים רמי דרג ממקסיקו לשוודיה
ביקורים רמי דרג משוודיה למקסיקו
הסכמים דו צדדיים.
במהלך השנים שתי המדינות חתמו על כמה הסכמים דו-צדדיים כמו חוזה ידידות, מסחר וניווט (1885); הסכם על ביטול אשרות לבעלי דרכונים רגילים (1954); הסכם לשיתוף פעולה מדעי וטכני (1980); הסכם על הימנעות ממיסוי כפול ומניעת הונאת מיסים (1993); הסכם סחר חופשי בין האיחוד האירופי למקסיקו (1997); הסכם להקמת ישיבה משותפת לדיון באינטרסים משותפים (1998); הסכם לקידום והגנה על השקעות הדדיות (2000); הסכם לשיתופי אשראי ויצוא (2013) והסכם לשיתוף פעולה בכרייה (2013).
תחבורה.
קיימות טיסות ישירות בין מקסיקו לשוודיה עם חברות התעופה הבאות: תומאס קוק איירליינס סקנדינביה ו-TUIfly נורדיק.
יחסי סחר.
בשנת 1997 חתמה מקסיקו על הסכם סחר חופשי עם האיחוד האירופי (הכולל את שוודיה). מאז, הסחר בין שתי המדינות גבר באופן דרמטי. בשנת 2018 הסתכם המסחר בין מקסיקו לשוודיה במיליארד דולר. שוודיה היא שותפת הסחר הגדולה ביותר של מקסיקו בעולם. בין המוצרים שמקסיקו מייצאת לשוודיה הם: מוצרים מוגמרים ואלכוהול. הייצוא השוודי למקסיקו הוא כולל בעיקר מוצרים מוגמרים, מכוניות ותרופות. יש כיום למעלה ממאתיים חברות שוודיות הפועלות במקסיקו, ביניהן: אסטראזנקה, אריקסון, סנסל סלולוזה א.ב. וולוו.
מיכאל האוזר טוב
מיכאל האוזר טוב (נולד ב-24 בדצמבר 1996) הוא עיתונאי ישראלי, הכתב הפוליטי של עיתון הארץ. בעבר שימש כתב פוליטי בגלי צה"ל.
ביוגרפיה.
נולד וגדל בתל אביב לצבי האוזר, אז דובר התאחדות הסטודנטים, ששימש מאוחר יותר מזכיר הממשלה וחבר הכנסת מטעם סיעת דרך ארץ, ולהילה טוב, בזמנו כתבת בעיתון "חדשות" ועורכת בגלי צה"ל, ובהמשך יועצת אסטרטגית ומנכ"לית הטלוויזיה החברתית. הוא למד בבית הספר לאמנויות תל אביב ובתיכון תלמה ילין. תחום התמחותו היה קולנוע. בצעירותו הגיש תוכניות רדיו לנוער בקול ישראל.
התגייס בשנת 2015 לגלי צה"ל, והחל ככתב לענייני חינוך. באותה שנה, בעת שסיקר הפגנת העדה האתיופית בצומת עזריאלי, הותקף על ידי שוטרים. האוזר־טוב הגיש תלונה למח"ש, אך החקירה נסגרה מחוסר עניין לציבור. לאחר מכן המשיך לסקר בנוסף גם את תחום התקשורת, במסגרתו כיסה בין היתר את משבר סגירת רשות השידור והקמת תאגיד השידור הישראלי. בשנת 2017 עבר לשמש ככתב גלי צה"ל בכנסת.
במרץ 2018, מעט לפני סיום שירותו הצבאי בגלי צה"ל, החליף את עידו בנבג'י ככתב הפוליטי של התחנה.
ב-2019 הגיש יחד עם ישי שנרב את התוכנית "המזנון" בערוץ הכנסת.