באוקטובר 2008 כיכבה סיאל בסיטקום של ה-BBC "אנשים יפים" בתפקיד הדודה היילי. היא המשיכה לגלם את הדמות בעונה השנייה ב-2009. סיאל כיכבה ב-11 עונות של הסדרה "הולבי סיטי" בתפקיד טארה סודי. ב-2009 שיחקה בתפקיד אורח בסדרה "Minder" והופיעה בסרט הקולנוע "Mad, Sad &amp; Bad". ב-2010 גילמה את שירלי ולנטיין במופע יחיד ב-Menier Chocolate Factory שהועבר אחר כך לתיאטרון טרפלגר סטודיוס. באותה שנה שיחקה בתפקיד המדענית נסרין קרודרי בשני פרקים בסדרה "דוקטור הו" לצדו של מאט סמית.
סיאל היא גם זמרת, הסינגל "Spirit in the Sky" שהקליטה במסגרת תוכנית "קומיק ריליף" יחד עם גארת' גייטס וחבריה לסדרה "he Kumars at No. 42" הגיע למקום ראשון במצעד הפזמונים. ב-1988 שרה קולות רקע לשיר "Then He Kissed Me" בגרסת באנגרה, שהלחינו בידו וכוכב הפופ הפקיסטני נזיה חסן. ביוני 2003 השתתפה סיאל בתוכנית הרדיו של ה-BBC "דיסקים לאי בודד" ובחרה במוזיקה של ניטין סוהניי, מדאן באלה סינדו, ג'וני מיטשל, פיציקטו פייב, סוקווינדר סינג, לואי ארמסטרונג ואחרים.
מכיוון שלמדה אנגלית באוניברסיטה וכתבה שני רומנים ותסריטים אחדים, נבחרה סיאל כאורחת בתוכנית הרדיו "Front Row" לפינה "The Cultural Exchange" בה הופיעה ב-30 באפריל 2013. בתוכנית היא בחרה בספר "אל תיגע בזמיר" מאת נל הרפר לי כיצירה האהובה עליה.
בשנים 1986 ו-1987 הגישה סיאל את התוכנית "Sunday East" של ה-BBC.
פרסים והכרה.
סיאל זכתה בפרס הדרמה הלאומי לסטודנטים על הופעתה במחזה "One of Us" שכתבה ג'קלין שפירו. היא זכתה בפרס בטי טרסק על ספרה הראשון "אניטה ואני". בשנת 2000 זכתה בפרס אישיות המדיה של השנה של Commission for Racial Equality. ב-2003 הוענק לה פרס "קרן נזיה חסן". ב-6 במאי 2015 העניק לה הנסיך מוויילס תואר CBE בארמון בקינגהאם. ב-2011 ו-2012 קיבלה סיאל מינוי של פרופסור אורח לתיאטרון בן זמננו בקולג' סנט קתרין באוקספורד. היא קיבלה תואר כבוד מאוניברסיטת לונדון SOAS, ומאוניברסיטת רוהמפטון.
סיאל כותבת מדי פעם עבור עיתון הגרדיאן.
חיים אישיים.
ב-2004 השתתפה סיאל בפרק בתוכנית של ה-BBC המתחקה אחר שורשים משפחתיים. היא גילה ששני הסבים שלה נלחמו נגד השלטון הבריטי ונוכחותם בהודו. האחד היה עיתונאי קומוניסטי, והשני היה מפגין מפנג'אב שנכלא ועונה במקדש הזהב.
ב-2005 התחתנה סיאל עם סנג'יב בהסקר מי שלעיתים קרובות שיתף איתה פעולה. טקס החתונה התקיים בליצ'פילד שבסטפורדשייר. בנם שאאן נולד ב-2 בדצמבר 2005. לסיאל יש בת בשם קמלי מנישואיה הקודמים לעיתונאי שקאר בהטיה. אחיה הוא עיתונאי חוקר בשם ראג'יב סיאל.
בינואר 2011 השתתפה סיאל בתוכנית רדיו של ה-BBC בשם "My Teenage Diary" בה דנה על תקופת היותה ילדה בריטית אסייתית יחידה בעיר קטנה באנגליה, ותחושותיה על היותה שמנה ובלתי מושכת.
סטודיבייקר קופה אקספרס
סטודיבייקר קופה אקספרס (באנגלית: Studebaker Coupe Express) הוא טנדר (נהג + 2 נוסעים, במושב הקדמי), אשר יוצר על ידי יצרנית כלי הרכב האמריקאית, סטודיבייקר בין השנים 1937–1939. סך הכול יוצרו כ-5,200 יחידות.
מחיר ה-"סטודיבייקר קופה אקספרס" בשנת 1937 בארצות הברית היה 595 דולר.
מירה סייל
רצח בשבת בבוקר
רצח בשבת בבוקר; רומאן בלשי הוא ספר מתח מאת הסופרת בתיה גור. זהו ספרה הראשון של גור, שיצא בשנת 1988, ופתח סדרת ספרי בלש, בהם הפקד מיכאל אוחיון מפצח תעלומת רצח וחושף, תוך כדי חקירת המשטרה, עולם סגור של הוויה ישראלית בתחומים שונים ומגוונים. הספר הראשון עוסק בתעלומת רצח שאירע במכון פסיכואנליטי השוכן כבוד בשכונת טלביה בירושלים. מיכאל אוחיון חושף, תוך כדי פתרון התעלומה, את רזיה וחוקיה הסגורים של החברה הפסיכואנליטית בישראל.
הספר זכה להצלחה רבה ושימש מקור השראה לסופרים ישראלים שונים שהחלו לכתוב ספרי מתח פופולריים.
עלילת הספר.
ד"ר אווה ניידורף, פסיכיאטרית בכירה ונערצת במכון הפסיכואנליטי בירושלים, נמצאה ללא רוח חיים בשבת בבוקר, זמן קצר לפני שעמדה לשאת הרצאה חשובה בפני קהילת המכון. המכון כולו, בראשותו של פרופ' הילדסהיימר, יוצא גרמניה, שמתקרב לגיל שמונים, המייסד ועמוד התווך של המכון, דמות מעוררת כבוד והערצה בזכות עצמו, עובר טלטלה רצינית בעקבות הרצח, שעלול לערער את הבסיס המקצועי, הטיפולי והדיסקרטי שעליו מושתת המכון.
פקד מיכאל אוחיון, שעקב נסיבות אישיות נטש את הקריירה האקדמית המבטיחה שלו בחוג להיסטוריה ועבר לשרת במשטרה, מתמנה לנהל את החקירה. במהלך חקירתו היסודית, ולא מעט בזכות המטען התרבותי והאישי שהוא נושא עמו, נחשף אוחיון למבנה המורכב מאוד של עובדי המכון, לדרגות המקצועיות המגוונות שלהם, ולחלק מחוקי הקודקס הפסיכואנליטי של טיפול בפציינטים.
עד מהרה מגלה אוחיון, בסיוע הצוות המסור שלו, שהרצאתה המודפסת של ד"ר ניידורף על כל עותקיה נגנבה גם היא, והבין שכנראה הייתה סיבה רצינית לאחד מאנשי הקהילה, הבכירים או הזוטרים, או אולי לאחד מהמטופלים, למנוע את קיומה של ההרצאה. החקירה מסתעפת לסיפורים משניים, חשודים כבדים יותר או פחות, מטפלים ומטופלים, עד שבסופו של דבר, מצליח כמובן אוחיון לקשור את כל החוטים ולפתור את התעלומה.
על הספר.
המכון מול המשטרה.
בתיה גור חושפת בספר שני עולמות שונים לחלוטין ומפגישה ביניהם; עולם החברה הפסיכואנליטית, שהוא בדרך כלל איננו חשוף לציבור הרחב, מול עולם המשטרה הישראלית. לכל עולם החוקים, הנהלים והתדמית החיצונית, אותה היא מעמתת עם זו הפנימית שלו.
ד"ר גולד מתאר בפני אוחיון חלק נכבד מהמבנה ההיררכי והמקצועי של המכון:
המושגים: אנליטיקאית בכירה, וועדת ההוראה של המכון, מורה בכירה, קנדידטים, אנליזה אישית לקנדידטים, אנליטיקאי דידקטי, וכיוצא בזה - מצביעים על היררכיה ברורה ונוקשה של מוסד שמקפיד על הנהלים ועלול ליצור מתח תחרותי בין אנשי הקהילה.
לעומתו מתוארת הסביבה המקצועית של החוקר, פקד מיכאל; מפקדו הישיר, רב פקד עמנואל שורר, אותו העריך מאוד וחיבב, עמד לקבל תפקיד בכיר יותר, ומיכאל נאלץ לעמוד מול הממ"ר [מפקד מרחב], אריה לוי, "שתמיד דיבר אליו כמי שמתגונן מפני התנשאות". לוי טרח תמיד לסיים כל תדרוך עם אוחיון במילים: "כאן זה לא אוניברסיטה, הבנת?"
משמע, לא רק חקירת רצח מתנהלת כאן. ברקע נחשפת כל הזמן הדינמיקה המיוחדת של החוקרים בינם לבין עצמם ובאותה מידה גם של הנחקרים. שהרי בסופו של דבר שני הגופים, הפסיכולוגים והמשטרה, עסוקים בחקירה כזו או אחרת של בני אדם.
התקבלות הרומן הבלשי הראשון בעברית.
ז'אנר הספרות הבלשית מתאפיין בקריטריונים די קפדניים. ראשית, יש לדאוג שהמתח ישמר לאורך כל הסיפור ויעלה בהדרגה עם התפתחות העלילה, שנית, יש להטיל את החשד על כמה גיבורים וגיבורי משנה בעלילה, ורצוי שבסופו של דבר האשם יהיה האיש שפחות נחשד. על הסופר לדאוג שהתעלומה תישאר תעלומה עד לסוף הסיפור, ויחד עם זאת על הפתרון להיות הגיוני מצד אחד, אך בד בבד גם מפתיע. דרישות אלו לא מקלות על הכותבים בז'אנר, אך לדעתה של הביקורת עמדה בתיה גור בכולן. היא גם לא ויתרה על דמות כריזמטית ומאתגרת של הבלש החוקר, מיכאל אוחיון, שהולך בעקבות הקודמים לו, כמו למשל שרלוק הולמס, או הרקול פוארו, וזוכה להערצת הקוראים, הגדלה והולכת מספר אחד למשנהו. יש בו שילוב של קור רוח ורגש, תקיפות ואנושיות, ובניגוד לגיבורי הסדרות הנזכרות, הקורא גם מקבל יותר משמץ של הצצה לחייו האישיים של הבלש הגבוה והנאה.
רות לבנית טוענת שספרה של בתיה גור מתפקד כסנונית הראשונה של ספרות בלשית מאז "עלילת הבלש" של דוד תדהר, והיא אינה מסתפקת בספר מתח פשטני; "רצח בשבת בבוקר" מתעסק במכלול נושאים שקיימים בישראל: מובלעות תרבותיות שונות, עדתיות, זוגיות, ומגוון של חולשות אנושיות כתחרות וקנאה.
גם דרור משעני מייחס לספרה של גור את הראשוניות בז'אנר. על הספרות העברית, הוא טוען, הוטל התפקיד של כתיבת ספרות בגוונים לאומיים, ולא הקדישו תשומת לב רצינית לספרות מתח. זו הסיבה, לדעתו, שהיא הביאה את הז'אנר בסדרת המתח לחברה הישראלית על גווניה.
זיוה שמיר מעידה על עצמה שלא הניחה את הספר מידיה, על אף, או ייתכן שדווקא בזכות העובדה, שהמספרת, לא ניסתה להוסיף לספר נופך פילוסופי - ספרותי-סימבולי מעבר לעלילת בלשים נורמטיבית. סיפור המתח עובר כביכול מסמטאותיה האפילות של לונדון לשכונת טלביה בירושלים; "יקים" מזדקנים מתחברים לצברים ילידיים, יוצאי מערב אירופה אל מול יוצאי אסיה-אפריקה, פסיכיאטרים לצד שוטרים. כולם עוסקים בחקר האדם: נפשו, מעשיו, מניעיו.
רחל סער (טל שיר) תולה את עיקר הישגו של הספר בחדירה של בתיה גור לעולם הפסיכואנליזה בישראל. כאשתו של פסיכואנליטיקן, ניצלה גור את ידיעותיה ושיתוף הפעולה של אנשי המקצוע, וחשפה בביקורתיות את המערכת הנוקשה וחמורת הסבר מתוך נקודת מבט אירונית כלשהי. אך היא לא הסתפקה בכך, מציינת טל שיר.
לדעתה, בחרה גור בז'אנר הבלשי שהתאים לה, למטרותיה.
רצח בשבת בבוקר בטלוויזיה.
ב-1991 ביים נדב לוויתן לטלוויזיה את הסרט "רצח בשבת בבוקר", על פי תסריט של בתיה גור. השתתפו בסרט: ארנון צדוק כמיכאל אוחיון, והשחקנים אבנר חזקיהו, גילת אנקורי, צופית גרנט, מילי אביטל, דן תורן ואחרים. הסרט שודר בשני פרקים בתחילת 1992 ב.
סטודיבייקר צ'אמפ
סטודיבייקר צ'אמפ (באנגלית :Studebaker Champ) הוא טנדר, (נהג + 2 נוסעים, במושב הקדמי), אשר יוצר על ידי יצרנית כלי הרכב האמריקאית, סטודיבייקר, בין השנים 1960–1964.
תא המטען היה בעל קיבולת של חצי טון ו-3/4 טון.
אסטו וידאטו
מרוצי רחוב