המנדט הבריטי אשר עודד שלטון עצמי מקומי, פרסם בשנת 1921 את פקודת המועצות המקומיות, אשר על פיה נוסדו המועצות המקומיות הראשונות וביניהן תל אביב.
בשנת 1934, משנוצר הצורך לקבוע הוראות מפורשות ומפורטות ביחס לשלטון המקומי בערים, פורסמה פקודת העיריות, אשר תקפה עד היום. צורך זה נוצר עוד הרבה לפני פרסום פקודת העיריות, אולם היה קושי בחקיקת חוק אחיד שיתאים לערים עבריות וערביות וערים מפותחות ונחשלות.
פקודת העיריות הכירה עם פרסומה בכל 22 העיריות הוותיקות המוזכרות לעיל. כמו כן, הקנתה סטטוס של עירייה ליישוב נוסף שקודם לכן לא היה לו מעמד עירוני - תל אביב. בתקופת המנדט הוקמה עירייה אחת בלבד, עיריית פתח תקווה.
מאז הקמת המדינה ועד היום, הוקמו עוד 53 עיריות חדשות וכיום קיימות במדינת ישראל 77 עיריות.
במרץ 2007 אושרה בקריאה ראשונה הצעת חוק העיריות אשר נועדה להחליף את פקודת העיריות, אולם מאז לא התקדם חוק זה וכאמור פקודת העיריות היא זו שבתוקף.
הקמת עירייה חדשה.
אישור עירייה חדשה נתון בידי השלטון המרכזי. כיום שר הפנים ובעבר הנציב העליון.
אם נראה לשר כי בשל גידול מספר התושבים ביישוב, רצון של רוב האוכלוסייה ביישוב מסוים או מכל סיבה אחרת רצוי שתושבי אותו יישוב יהוו עירייה, רשאי השר למנות ועדה שתקיים מעין חקירה באזור המדובר, אשר תתחקה על רצון התושבים ותגיש דו"ח לשר.
על סמך ממצאי החקירה ולפי שיקול דעתו, מוסמך השר להכריז כי תושבי אותו אזור יהוו עירייה.
בסמכות השר להתחשב ברצון התושבים אך אינו חייב לעשות כן וכמו כן אין הוא מחויב להוציא לפועל את ממצאי הוועדה.
ביטול עירייה קיימת.
דומה להקמת עירייה חדשה. אף כאן נתונה הסמכות לשלטון המרכזי באמצעות שר הפנים. לשם כך על השר לנהוג בפרוצדורה דומה והיא מינוי ועדה. אף כאן יכול אך לא חייב להתחשב במסקנותיה או ברצונותיהם של תושבי המקום.
במידה והחליט השר על ביטול העירייה, יהא עליו לתת הוראות בדבר הקניית הנכסים העירוניים לגוף אחר אשר יירש את מקום העירייה המבוטלת.
בשנת 1950, בוטלה עיריית יפו ומרבית שטחיה ונכסיה עברו לעיריית תל אביב ומכאן שמה עיריית תל אביב - יפו עד היום.
הבחירות לעירייה.
הבחירות לעירייה ולראשות העירייה נערכות באותו יום, בשתי מעטפות הצבעה נפרדות. פתקים לבנים למועצת העירייה ופתקים צהובים לראשות העירייה.
בעבר, תושבי הרשות המקומית היו בוחרים ברשימות שהתמודדו על מושבים במועצת העירייה, וחברי המועצה שנבחרו הם שבחרו בראש הרשות.
הבחירות נערכות לפי החוק בכל חמש שנים, ביום ג' השלישי של חודש חשוון, למעט בשנים שבהן השנה שלפני שנת הבחירות היא שנה מעוברת, שאז הבחירות נערכות ביום ג' הראשון של חודש חשוון.
בעבר היו מתקיימות הבחירות אחת לארבע שנים.
מוסדות העירייה.
מועצת העירייה.
מועצת העירייה היא המוסד העליון של העירייה, ומרוכזות בה רוב סמכויות העירייה. תפקידיה – חקיקת חוקי עזר, קביעת תקציב, התווית דרכי מדיניות, הטלת מיסים, אישור חוזים, מתן רישיונות ועוד.
המועצה נבחרת על ידי התושבים בבחירות חשאיות, בנפרד מבחירת ראש העירייה (ההצבעה בשני פתקים).
חברי מועצת עירייה אינם מקבלים שכר.
מספר חברי המועצה נגזר ממספר תושבי העיר לפי הפירוט להלן:
עם זאת קובע החוק, כי במקרה ורשימת המועמדים בראשה עומד ראש העירייה הנבחר אינה זוכה למושב במועצת העירייה, מתווסף באופן אוטומטי מושבו של ראש העירייה במועצת העירייה לסך הקבוע של המושבים אותם קבע שר הפנים.
הנהלת העירייה.
ההנהלה היא ועדה המייעצת לראש העיר בכל הנוגע לביצוע תפקידו. כמו כן משמשת ההנהלה ועדה לכל עניין שאינו בסמכות ועדה אחרת.
בכל מקרה כל החלטותיה של ההנהלה יובאו לאישורה של מועצת העירייה.
החוק אינו מחייב להקים הנהלה.
לרוב חברי ההנהלה הם חברי מועצה מסיעות הקואליציה.
הרכב חברי ההנהלה:
ועדות העירייה.
מועצת העירייה חייבת למנות וועדות בתחומים שונים, אשר תהיינה אחראיות על הטיפול בנושא ותמלצנה בפני המועצה בגין נושאים אלו.
החוק מחייב למנות 24 וועדות והם:
העיריות יכולות למנות וועדות נוספות בתחומים העולים על דעתם אשר דורשים טיפול. לדוגמה ועדת מקלטים, ועדת ספורט, ועדת צעירים, ועדת תנועה וכדומה.
מאחר שמועצת העירייה אינה יכולה להעביר את סמכויותיה לאחרים ואף לא לוועדותיה,
מרביתן של הוועדות הן ועדות מייעצות הטעונות אישור המועצה. יוצאים מן הכלל, מקרים בהם החוק קבע במפורש כי לוועדות מסוימות תהיה סמכות החלטה. לדוגמה ועדת מל"ח, שבסמכותה לקבוע הוראות בדבר הכנתו והפעלתו של המשק לשעת חירום. וועדת ההנחות, שבסמכותה לקבוע את הקריטריונים למתן הנחות.
חוקי עזר עירוניים.
חוק העזר הוא אמצעי עיקרי שבאמצעותו ניתן להסדיר חובות וזכויות בתחום פעולות העירייה, ולגבות תשלומים למימון פעולת הרשות.
חוק העזר מתקבל לאחר דיון מוקדם במחלקות העירייה השונות ואז מובא למועצת העירייה אשר מתקינה את חוק העזר.
לאחר שהמועצה התקינה את התקנה החוק מובא לאישורו של שר הפנים ולפרסום ברשומות.
ניתן להבחין בשלושה סוגים של חוקי עזר:
יחד עם זאת, חוק העזר מהווה חקיקת משנה, וכשכזה צריך לשאוב את סמכויותיו מחוק מסוים, לכן אסור לחוק העזר לחרוג מהסמכות של החוק.
העיריות כיום.
הפרטה.
המצוקה הכספית של הרשויות המקומיות בארץ ובעולם המערבי, הביאה לאימוץ גישה עסקית בניהול העירייה. המנהל בשירות הציבורי נדרש לעמוד בנורמות גבוהות המקובלות במגזר העסקי: יזמות, רמת שירות גבוהה, תפיסה שיווקית, מימון נכון, הגדלת הכנסות ועוד. עם זאת, העירייה איננה יכולה להתנהל כעסק לכל דבר וזאת בשל אופייה הציבורי. לפיכך, העירייה נדרשת למצוא את שביל ביניים אשר יאפשר לה למלא משימותיה על הצד הטוב ביותר.
שיטת ההפרטה העיקרית המתקיימת כיום ברוב העיריות היא מיקור חוץ – Outsourcing, חתימה על חוזה עם ארגון פרטי לאספקת שירות או חלק משירות. בשיטה זו מפרידה העירייה בין הדאגה לכך שהשירותים יינתנו לבין יצור השירותים.
המעבר מניהול מסורתי המבוסס על מדיניות רווחה, לניהול המבוסס על כלכלת שוק מביא עמו קיצוץ בהוצאות הציבוריות, והחלפת צורות ארגוניות ריכוזיות ובירוקרטיות בגופים גמישים ומבוזרים הקשובים לרצונות האזרח.
אידאולוגיה חדשה זו הביאה להסדרים שונים בין העיריות לבין המגזר העסקי. נכון להיום, העיריות מוציאות חלק קטן משירותיה לגופים חיצוניים ועדיין העירייה היא זו שמספקת את מירב השירותים. עובדה זו נובעת מחשש לפגיעה באיכות השירות, הסרת האחריות של העירייה כלפי האזרח ומהתנגדויות של קבוצות שונות המתנגדות לתהליכי ההפרטה.
תאגידי מים.
ביולי 2001 אושר בכנסת חוק תאגידי המים והביוב. החוק נחקק על-רקע גירעון ענק של 2 מיליארד ₪, בהשקעה בתשתיות מים וביוב ברשויות המקומיות, שיעור גבוה של פחת מים ושיעורי גבייה ירודים.
משרד הפנים היה היוזם העיקרי לחקיקת החוק, אשר ראה צורך להפריד את משק המים ברשויות המקומיות משאר הפעילויות של הרשויות המקומיות.
מטרותיו של חוק זה הן:
לשם השגת מטרות החוק על הרשויות להקים, חברות שתפקידן העיקרי יהיה לתת שירותי מים וביוב בתחומיהן על כל היבטיו (שירות, איכות וגביה).
מפברואר 2008 החוק אוסר על הרשויות המקומיות לטפל במים והביוב שברשותן והעביר את האחריות לכך לידי תאגיד נפרד.
בד בבד, הנחה ראש הממשלה את שר הפנים לגבש קריטריונים שלפיהם יוענק פטור מטעמים מיוחדים לרשויות מסוימות.
התזמורת האנדלוסית ירושלים
היסטוריה של רפובליקת מולדובה
יחסי ג'מייקה–הודו
יחסי ג'מייקה-הודו הם היחסים הדיפלומטיים בין ג'מייקה לרפובליקה של הודו. היחסים בין ג'מייקה להודו מתבטאים בלבביות וידידותיות כתוצאה מקשרים תרבותיים ופוליטיים בירושת השלטון הבריטי, כגון חברות בחבר העמים הבריטי, דמוקרטיה פרלמנטרית, השפה האנגלית וקריקט.
שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות, וג'מייקה תומכת במועמדותה של הודו לחברות קבועה במועצת הביטחון של האו"ם.
נציגות.
להודו יש נציבות קבועה בקינגסטון בעוד שלג'מייקה יש קונסוליה בניו דלהי ובקרוב תיפתח שם גם נציגות קבועה.
סחר.
לפי נתוני משרד הסחר של ממשלת הודו, הסחר בין הודו לג'מייקה היה שווה 23 מיליון דולר בשנים 10–2009, כאשר הודו מייצגת כמעט את כל היצוא לג'מייקה.
הודים בג'מייקה.
כ-50,000-61,500 הודים, או אנשים ממוצא הודי גרים בג'מייקה, והם מהווים כמעט 3% מהאוכלוסייה. נתון זה כולל גם את העבדים שהובאו לג'מייקה בסוף המאה התשע עשרה ובמאה העשרים.
תיאטרון חולון
תיאטרון חולון הוא מרכז תרבות בעיר חולון המציג תיאטרון רפרטוארי, מופעי בידור, מוזיקה ומחול. כמו כן מתקיימות בו תערוכות אמנות, הרצאות וסדנאות. התיאטרון, אשר שוכן בבית יד לבנים, נוסד ב-1991 ועבר שיפוץ נרחב שהסתיים ב-2017. מאז 2007 התיאטרון מנוהל על ידי גיא תלם.
היסטוריה.
בית יד לבנים בחולון נחנך ב-1962 בהשקעה של למעלה מרבע מיליון לירות ישראליות. הבניין תוכנן על ידי האדריכל חשמן מתל אביב שזכה בתחרות שנערכה לשם הקמת המבנה. המבנה הכיל אולם (אשר נקרא ע"ש דוד רמז) בן 375 מקומות בו הועלו לאורך השנים מופעי בידור ותרבות שונים. תיאטרון חולון נוסד ב-1991. בשנים 2015–2017 עבר המבנה שיפוץ נרחב. השיפוץ בוצע בתכנון "ליואי-דבורינסקי אדריכלים" ובסיוע מפעל הפיס ועלותו מוערכת ב-35 מיליון שקלים. התיאטרון מכיל כיום שלושה אולמות. האולם הגדול הכולל 808 מקומות, אולם נוסף ובו 250 מקומות ואולם ובו 56 מקומות. לתיאטרון אין קבוצת שחקנים משלו, ההצגות והמופעים שמועלים בו נרכשים מגופים ויוצרים שונים.
לצד הפעילות השוטפת בתיאטרון מתקיימים בו פסטיבלים שנתיים: