בלונדון, קראו נציגיהם של ארגוני ההתנגדות השחורים אשר שהו בעיר, לבריטניה להפיל את השלטון הלבן ברודזיה באמצעות פלישה צבאית. לדרישה הצטרפו גם כמה חברי פרלמנט בריטים. עם זאת, סירבו בבריטניה לדרדר את המצב למלחמה בין בריטים לבריטים, דבר אשר הופגן גם מצידו של ראש ממשלת רודזיה סמית, אשר קבע כי לא תהיה "מלחמת אחים". הבריטים, אם כן, פנו להטלת סנקציות כלכליות על רודזיה. הם גירשו את רודזיה מחברותה בגוש השטרלינג, אסרו על יבוא מרודזיה של סוכר, טבק ומוצרים אחרים, והטילו איסור על יצוא נפט לרודזיה. בניסיון אקטיבי למנוע אספקת נפט ומוצרים אחרים לרודזיה, הורה וילסון במרץ 1966 לנתק את קווי האספקה המרכזיים של רודזיה, אשר בהם השתמשה ליבוא וליצוא, בעיקר בנמל הים הפורטוגזי בעיר החוף ביירה שבמוזמביק. לצורך זה, הוציא הצי המלכותי הבריטי לפועל את הסגר ביירה – מצור ימי ממושך אשר התקיים עד לנפילת האימפריה הפורטוגזית בשנת 1975, עת הצטרפותה של מוזמביק לתמיכה במאמץ המלחמתי נגד רודזיה. ההסגר הימי על ביירה נתמך על ידי מועצת הביטחון, בהתאם להחלטה 221 (United Nations Security Council Resolution 221) מאפריל 1966.
וילסון צפה בינואר 1966 כי החרמות והלחץ הדיפלומטי יאלצו את סמית להיכנע לבריטניה "תוך שבועות". בפועל התבדה וילסון כמו רבים אחרים, ורודזיה הצליחה לממש בהצלחה לא מבוטלת את עצמאותה במשך קרוב לחמש עשרה שנה, בעיקר הודות לתמיכת דרום אפריקה ופורטוגל. תמיכתה של פורטוגל התבטאה כבר ביום הכרזת העצמאות, 11 בנובמבר 1965. באותו היום, ז'ואאו זה פרייטס קרוז, הקונסול הכללי הפורטוגזי בסולסברי, הגיב לחדשות על העצמאות בהתרגשות רבה. הוא ביקר את סמית בביתו, והכריז לממונים עליו כי "רק הרודזים יכולים לעשות דבר כזה!". פורטוגל ראתה בהקמת רודזיה הזדמנות נדירה. הם קיוו כי רודזיה תהיה עבורם בת ברית, אשר תסייע להם בביצור שלטון פורטוגל במושבותיה ביבשת, וכן כאמצעי להוצאתה של פורטוגל מהבידוד הבינלאומי היחסי ממנו סבלה.
מילאן שקודה
מילאן שקודה (בצ'כית: Milan Škoda; נולד ב-16 בינואר 1986) הוא כדורגלן צ'כי המשחק כחלוצה של קבוצת סלביה פראג.
קריירת מועדונים.
שקודה החל לשחק כדורגל בקבוצת הילדים של CAFC פראג, בשנת 2001, עבר למחלקת הנוער של קבוצת בוהמיינס פראג. ב-2004, שקודה עלה לסגל הבוגר של קבוצת בוהמיינס, ובילה בה 8 שנים בהן כבש 25 שערים ב-114 משחקי ליגה. ב-2012 עבר לשחק בקבוצת סלביה פראג.
קריירה בינלאומית.
שקודה ערך את הופעתה הבכורה שלו עבור נבחרת צ'כיה ב-12 ביוני 2015, כאשר נכנס כמחליף במקום לוקאש ואצ'ה בדקה ה-79, במהלך משחק הפסד החוץ 2-1 מול איסלנד במסגרת מוקדמות יורו 2016. שקודה כבר את שני שעריו הראשונים בנבחרת, ב-3 בספטמבר 2015, במשחק הניצחון 2-1 מול קזחסטן במסגרת מוקדמות יורו 2016. הוא נכלל על סגל הנבחרת הצ'כית לטורניר הגמר של יורו 2016 בצרפת. ב-17 ביוני 2016, במהלך הטורניר, כבש את השער הראשון של נבחרתו במשחק בו פיגרה 2-0 מול קרואטיה, כאשר את שער השוויון כבש תומאש נסיד, ובסיום המשחק צ'כיה חילצה תיקו קריטי שהשאיר עבורה סיכויים להעפיל לשלב הבא של הטורניר.
סטפאנו טאקוני
סטפאנן טאקוני (באיטלקית: Stefano Tacconi; נולד ב-13 במאי 1957 בפרוג'ה) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת השוער.
התחנה הבכירה והארוכה ביותר בקריירת המשחק של טאקוני הייתה יובנטוס. בתשע עונות בקבוצה זכה טאקוני עם יובנטוס בין היתר בגביע אירופה לאלופות, גביע אירופה למחזיקות גביע, גביע אופ"א, שתי אליפויות איטליה וגביע אחד. בתקופתו בקבוצה היה נחשב טאקוני לאחד השוערים הבכירים בעולם. הוא היה שותף לסגל נבחרת איטליה לטורנירי יורו 1988 ומונדיאל 1990, ובסך הכול ערך שבע הופעות במדי הנבחרת.
קריירת משחק.
טאקוני החל את דרכו בקבוצת הנוער של ספולטו. בעונת עבר לקבוצת הנוער של אינטר מילאנו, ואת הקריירה הבוגרת החל עונה אחר כך בהשאלה לקבוצה הבוגרת של ספולטו מהליגה הרביעית. לאחר עונת השאלה אחת בה היה לשוער הראשון של הקבוצה וערך שלושים הופעות ליגה, הושאל טאקוני עונה אחר כך לקבוצת פרו פאטריה מהליגה השלישית, שם רשם שבע הופעות ליגה עקב שבר בעצם הגומד ממנו סבל לאורך העונה. לאחר מכן המשיך טאקוני להשאלה נוספת, הפעם במדי ליבורנו מהליגה השלישית, שם העניק לו המאמן טרצ'יזיו בורניץ' את תפקיד השוער הראשון. לקראת עונת , ולאחר שלוש שנות השאלה מאינטר, נמכר טאקוני לקבוצת סמבנדטסה מהסרייה ב', הליגה הבכירה ביותר בה שיחק עד אז. טאקוני שיחק בכל 38 משחקי הליגה של הקבוצה באותה העונה, שבסיומה ירדה הקבוצה לליגה השלישית.
על אף שלא נחל הצלחה קבוצתית עם המועדונים בהם שיחק בליגות הנמוכות, האיכויות של טאקוני כשוער לא נעלמו מעיניה של אבלינו, ששיחקה אז בסרייה א'. לקראת עונת , עבר טאקוני לראשונה לליגה הבכירה כשהיה לשוער הראשון של אבלינו. הקבוצה רשמה שלוש עונות במרכז הטבלה באיטליה, וטאקוני לא החמיץ ולו משחק ליגה אחד לאורך כל אותה התקופה, וסיים את דרכו בקבוצה לאחר שלוש עונות עם תשעים הופעות ליגה.
לאחר הפריצה בליגה הבכירה, הגיע טאקוני לשיא הקריירה לקראת עונת , כשחתם ביובנטוס של המאמן ג'ובאני טרפטוני. טאקוני הוחתם כמחליפו של דינו זוף, שוערה הראשון של יובנטוס במשך כעשור, שפרש ממשחק פעיל. טאקוני השתלב היטב וכבר בעונת הבכורה שלו בקבוצה זכה עמה באליפות איטליה ובגביע אירופה למחזיקות גביע, כשעמד בשערה של הקבוצה בניצחון 2-1 בגמר על פורטו. עונה אחר כך חלה ירידה ביכולתו של טאקוני ולאורך רוב שלבי העונה הוא נותר השוער השני, אך חזר לכושר טוב לקראת סיום העונה וזכה לפתוח בשער קבוצתו ולשמור על רשת נקייה בגמר גביע אירופה לאלופות 1985, שם גברה יובנטוס 1-0 על ליברפול.
מאז אותו הגמר, חזר טאקוני לתפקיד השוער הראשון הקבוע של הקבוצה. עונה אחר כך הוא זכה עמה באליפות איטליה בפעם השנייה בקריירה, ובמהלך העונה זכה עמה בגביע הביניבשתי לאחר ניצחון בדו-קרב בעיטות עונשין על ארחנטינוס ג'וניורס. טאקוני הדף במהלך הדו-קרב שניים מתוך ארבע הבעיטות של ארחנטינוס.
עזיבתו של טרפטוני בסיום עונת האליפות השנייה, הביאה לירידה ביכולתה של יובנטוס ולמספר עונות ללא תואר משמעותי. הגעתו של המאמן דינו זוף, אותו שוער אותו החליף טאקוני בין הקורות, החזירה את יובנטוס למרכז הבמה כשבעונת השלימה זכייה בגביע האיטלקי ובגביע אופ"א. טאקוני שימש באותה עונה סגן הקפטן של הקבוצה, והיה זה שהניף את גביע אופ"א, בתום המשחק השני מול פיורנטינה בצמד משחקי הגמר. עונה אחר כך כבר היה לקפטן הקבוע של המועדון, תפקיד בו החזיק במשך שתי עונות.
בסיום עונת , ובעקבות החלטת ההנהלה להמר על השוער הצעיר אנג'לו פרוצי, סיים טאקוני בן ה-35 את דרכו בת תשע העונות במועדון. הוא ערך 377 הופעות במדי הקבוצה, מתוכן 254 בליגה, וזכה עמה בשלושה תארים מקומיים וחמישה אירופים.
לקראת עונת עבר טאקוני לגנואה מהליגה הבכירה. הוא לא שיחק באופן סדיר כשוער ראשון, ונותר בקבוצה במשך שתי עונות וחצי. בדצמבר 1994, במהלך עונת , הותר חוזהו של טאקוני במועדון והוא פרש ממשחק פעיל בגיל 37.
נבחרת איטליה.
טאקוני זכה להצלחה במדי יובנטוס, אך התקשה לפרוץ במדי נבחרת איטליה. המאמן אצליו ויצ'יני, שהוביל את הנבחרת בשנות השיא של טאקוני ביובנטוס, העדיף בשער הנבחרת בתחילה את ג'ובאני גאלי ובהמשך את וולטר זנגה וג'אנלוקה פליוקה, מה שהותיר את טאקוני בעיקר כשוער מחליף.
את הופעת הבכורה שלו בשער הנבחרת ערך טאקוני במשחק ידידות מול ב-10 ביוני 1987, בו ניצחה איטליה 3-1. הוא זומן על תקן שוער מחליף לטורנירי יורו 1988 ומונדיאל 1990 הביתי, אך לא שותף כלל במהלכם. משחקן האחרון במסגרת בינלאומית היה בשוויון 0-0 מול ב-13 בפברואר 1991.
בסך הכול עמד טאקוני בשער הנבחרת שבע פעמים, כולן במשחקי ידידות. הוא שמר על רשת נקייה בחמישה מהם.
סטפנו טקוני
סטפנו טאקוני
סטפאנו טקוני
סלביה מאזיר
סלביה מאזיר (בבלארוסית: ФК «Сла́вія-Мазы́р») היא קבוצת כדורגל מהעיר מאזיר אשר משחקת בליגת העל בבלארוס. הקבוצה נוסדה בשנת 1987 וזכתה בשתי אליפויות לאומיות (1996, 2000) ובשני גביעים לאומיים (1996, 2000).
היסטוריה.
המועדון נוסד בשנת 1987. במהלך קיומו זכה המועדון פעמיים באליפות בלארוס בשנים 1996 ו-2000.
הקבוצה השתתפה בעונת גביע אירופה למחזיקות גביע בעונת אך הפסידה לקיי. אר. רייקיאוויק האיסלנדית והודחה. בעונה לאחר מכן היא השתתפה בליגת האלופות ואף עברה את הסיבוב הראשון, אך הודחה אחרי הפסד לאולימפיאקוס בסיבוב השני ועברה לשחק בליגה האירופית שם הפסידה לדינמו טביליסי בשלב 64 הגדולות והודחה.
לאחר אליפותה בשנת 2000 היא השתתפה בליגה האירופית מול מכבי חיפה והודחה.
פקיק דם
אולי שטיין
אולריך "אולי" שטיין (, נולד ב-23 באוקטובר 1954 בהמבורג שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת השוער. שטיין העביר את מרבית הקריירה שלו בארמיניה בילפלד, המבורג ואיינטרכט פרנקפורט, וערך שש הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית.
שטיין ערך 512 הופעות בבונדסליגה לאורך הקריירה שלו, והוא מדורג עשירי בטבלת שיאני ההופעות בבונדסליגה בכל הזמנים.
קריירת מועדונים.
ארמיניה בילפלד.
שטיין החל את קריירת הבוגרים בארמיניה בילפלד בשנת 1976, כאשר המועדון שיחק בליגת הבונדסליגה השנייה. בעונתו השנייה במועדון, 1977/78, שטיין עלה עם ארמיניה בילפלד לבונדסליגה, אך הקבוצה נשרה לבונדסליגה השנייה כעבור עונה אחת בלבד. שטיין נשאר בארמיניה בילפלד עונה נוספת, ובסיומה עזב את המועדון לאחר שצבר במדיו 124 הופעות.
המבורג.