בקיץ 2008 חתם אוגוסטו בבאייר לברקוזן מהבונדסליגה, תמורת סכום משוער של 10 מיליון אירו. אוגוסטו הפך במהרה לשחקן אהוב מאוד על האוהדים בבאיי ארנה, וניחן ביכולות קבוצתיות וטכניות גבוהות במיוחד. בעונת 2008/09 סיים אוגוסטו עם לברקוזן במקום התשיעי בבונדסליגה, כשהוא מבקיע שני שערי ליגה. בעונת 2009/10 סבל אוגוסטו מפציעות וערך 17 הופעות ליגה בלבד. בעונה זו סיימה לברקוזן במקום הרביעי. בעונת 2010/11 רשם אוגוסטו את העונה הטובה ביותר שלו בבאייר לברקוזן, כשהבקיע שבעה שערי ליגה, מתוכם שלושה היו שערי ניצחון מכריעים. בעונה זו סיימו אוגוסטו ולברקוזן במקום השני בבונדסליגה. במפעל הליגה האירופית הודחו אוגוסטו ולברקוזן בשמינית הגמר על ידי ויאריאל. בעונת 2011/12 סיימו אוגוסטו ולברקוזן במקום החמישי בבונדסליגה. בליגת האלופות צלחו לברקוזן ואוגוסטו את שלב הבתים, אך הודחו בשמינית הגמר על ידי ברצלונה לאחר צמד תבוסות בתוצאות 1–3 ו-1–7. את עונת 2012/13 החל אוגוסטו בלברקוזן וערך שש הופעות ליגה, אך בדצמבר 2012 חזר לברזיל כשחתם בקורינתיאנס תמורת 3.5 מיליון אירו.
קורינתיאנס.
אוגוסטו החל לשחק בקורינתיאנס מליגת העל הברזילאית בעונת 2013, וערך בעונה זו 15 הופעות ליגה, בהן הבקיע שער אחד. קורינתיאנס סיימה את העונה במקום העשירי. במקביל, זכו אוגוסטו וקורינתיאנס באליפות מדינת סאו פאולו, ובטורניר רקופה סודאמריקנה, בו ניצחו בגמר 1–2 את היריבה העירונית סאו פאולו, כשאוגוסטו מבקיע את שער הניצחון, במשחק בו נכנס כמחליף. בעונת 2014 סיימו אוגוסטו וקורינתיאנס במקום הרביעי והבטיחו מקום בקופה ליברטדורס, כשאוגוסטו עורך 30 הופעות ליגה. בעונת 2015 שוב אוגוסטו ערך 30 הופעות, והבקיע חמישה שערי ליגה, והיווה חלק חשוב בזכייה באליפות מרשימה של קורינתיאנס, בפער של 12 נקודות מהסגנית אתלטיקו מיניירו. בגביע הליברטדורס, נחלו באותה עונה אוגוסטו וקורינתיאנס כישלון, כשהודחו בשמינית הגמר על ידי גוארני מפרגוואי. בעקבות הצטיינותו של אוגוסטו בעונה זו, הוענק לו פרס כדור הזהב הברזילאי, והוא נבחר ככדורגלן העונה בליגת העל הברזילאית ונכלל בנבחרת העונה.
בייג'ינג גואואן.
בינואר 2016 חתם אוגוסטו בקבוצת בייג'ינג גואואן מליגת העל הסינית, ששילמה עבורו 8 מיליון אירו לקורינתיאנס. בעונת 2016 סיים אוגוסטו עם בייג'ינג במקום החמישי, כשהוא מבקיע ארבעה שערי ליגה. בעונת 2017 שוב הבקיע אוגוסטו ארבעה שערים, וקבוצתו סיימה במקום התשיעי.
קריירה בינלאומית.
בשנת 2011 ערך אוגוסטו את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ברזיל הבכירה, לאחר שערך מספר הופעות בנבחרות הצעירות של ברזיל. בנובמבר 2015 הבקיע אוגוסטו את שער הבכורה שלו במדים הלאומיים, בניצחון 0–3 על נבחרת פרו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018.
בשנת 2016 נכלל אוגוסטו בסגל הברזילאי לשני טורנירים גדולים. הטורניר הראשון הסתיים בכישלון חרוץ של ברזיל, בקופה אמריקה 2016, ממנה הודחו ברזיל ואוגוסטו בשלב הבתים. אוגוסטו שיחק את מלוא הדקות בשלושת המשחקים של ברזיל בטורניר זה, ואף הבקיע צמד בניצחון 1–7 על נבחרת האיטי, אך נבחרתו סיימה עם ארבע נקודות את שלב הבתים והודחה. הטורניר השני הסתיים בהצלחה רבה, כשאוגוסטו ונבחרת ברזיל זכו במדליית זהב במשחקים האולימפיים בריו דה ז'ניירו. אוגוסטו פתח בהרכב בכל ששת משחקיה של ברזיל באולימפיאדה, לרבות משחק הגמר מול הנבחרת האולימפית של גרמניה, שהסתיים בתיקו 1-1 והוכרע בבעיטות הכרעה. אוגוסטו בעט ראשון לברזיל והבקיע את הפנדל שלו, וברזיל ניצחה בביתה את גרמניה וזכתה בזהב, והשיגה מעין נקמה שנתיים לאחר המינייראסו.
בשנת 2018 נכלל אוגוסטו בסגל הברזילאי למונדיאל 2018. אוגוסטו לא תוכנן להיות שחקן הרכב בברזיל במונדיאל זה, ואכן עלה כמחליף בדקות הסיום בשני משחקים בשלב הבתים, אותו צלחה ברזיל בקלות. בשלב רבע הגמר, במשחק מול נבחרת בלגיה, נכנס אוגוסטו כמחליף בדקה ה-73 במקום פאוליניו, במצב של 0–2 לבלגיה. אוגוסטו הבקיע שער מצמק שלוש דקות לאחר שנכנס, והחמיץ בהמשך המשחק ממצב נוח. ברזיל אוגוסטו הפסידו משחק זה בתוצאה 1–2 והודחו מהמונדיאל.
כל הג'אז הזה
כל הג'אז הזה (באנגלית: All That Jazz) הוא סרט דרמה מוזיקלי אמריקאי משנת 1979 בבימויו של בוב פוסי, שכתב את התסריט, יחד עם רוברט אלן. הסרט הוא אוטוביוגרפי באופן חלקי, הוא מבוסס על היבטים שונים בחייו של פוסי, הקריירה שלו כשחקן, רקדן, כוריאוגרף ובמאי, אך גם משולבים בו אלמנטים של פנטזיה. הסרט נוצר בהשראת המאמץ והמאינה שליוו את פוסי בעריכת סרטו "לני", במקביל לבימוי המחזמר "שיקגו" בברודוויי. בשנת 1980 הסרט זכה בפרס דקל הזהב בפסטיבל קאן.
ב-2001, הסרט נבחר לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית, בספריית הקונגרס.
קישורים חיצוניים.
לספר "כל הג'אז הזה" מאת סנונית ליס, הוצאת "סנונית תוכן", 2017
קונסטנטינוס התשיעי מונומכוס, קיסר האימפריה הביזנטית
קונסטנטינוס התשיעי מונומכוס (ביוונית: Κωνσταντῖνος Θ΄ Μονομάχος; 1000 לערך – 11 בינואר 1055), היה קיסר האימפריה הביזנטית מן ה-11 ביוני 1042 ועד מותו; מלך בצוותא עם רעייתו הקיסרית זואי עד מותה ב-1050 ומאז לצידה של אחותה, תאודורה.
תולדות חייו.
בנו של תאודוסיוס מונומכוס, שהיה פקיד בכיר בממשלם של קונסטנטינוס השמיני ובסיליוס השני. הקריירה שלו בחצר נסקה לאחר שנשא לאשה את אחייניתו של רומנוס השלישי, קיסר האימפריה הביזנטית, אולם שאפתנותו גרמה לכך שיוגלה הרחק מהחצר, לאי לסבוס, על ידי בעלה של הקיסרית זואי, מיכאל הרביעי שחשד בנאמנותו. לאחר מותו ולאחר מות בעלה הבא של זואי, מיכאל החמישי קלפאטס, הוחזר מונומכוס מלסבוב ומונה למשרת שופט. הוא זומן לקונסטנטינופול, שם מלכו באותה עת זואי יחד עם אחותה תאודורה. היחסים בין השתיים התערערו לאחר חודשיים בשלטון המשותף וזואי ביקשה להנשא עד מהרה על מנת להפטר משלטונה המשותף עם תאודורה. כך, ב-11 ביוני 1042, נשאה לאשה מונומכוס, שהפך לקיסר לצידה ולצד אחותה. זאת, למורת רוחו של הפטריארך, שלא נטה לאשר נישואים בשלישית (לשני בני הזוג היו אלה הנישואין השלישיים).
שלטונו.
באוגוסט 1042 הדיח מונומכוס את מפקד הכוחות הביזנטיים בחצי האי האפניני, גאורגיוס מאניקס. הלה פתח בתגובה במרד והכריז על עצמו קיסר בספטמבר. במהלך מסעו לכיוון קונסטנטינופול התנגשו כוחותיו בכוחות האימפריה ליד סלוניקי ורק מותו בקרב של מאניקס ב-1043 הוביל לדעיכת המרד. מיד לאחר מכן הותקפה קונסטנטינופול על ידי צי רוס של קייב בראשות יארוסלאב הראשון, נסיך קייב, שהובס תוך שימוש ביזנטי באש יוונית. לפי המסורת הרוסית, לאחר מכן נחתם הסכם שלום בין ביזנטיון לרוס, במסגרתו השיא מונומכוס את בתו, אנסטסיה לוסבולוד הראשון, נסיך קייב. בנם, ולדימיר מונומח ירש את אביו והיה אף הוא נסיך קייב. עם זאת, ייתכן שהבת שהושאה לא הייתה בתו של הקיסר אלא בת משפחתו.
בשנת 1033 פקדה רעידת אדמה עזה את ירושלים, שבעקבותיה נהרסו מבנים רבים בעיר, ובהם שרידיו של מבנה כנסיית הקבר (שנהרס בחלקו עוד ב-1009 בהוראת הח'ליפה הקנאי אל-חאכם באמר אללה). בעקבות כך התירו הפאטימים, שליטי הארץ המוסלמים, לנוצרים לשקם את כנסייתם. לדברי ההיסטוריון ויליאם מצור, מונומכוס ניצל היתר זה סמוך לאחר שעלה לכסאו ומשנת 1042 עברה הכנסייה שיפוץ יסודי ביוזמתו ובמימונו.
ב-1045 פתח מונומכוס מחדש את אוניברסיטת קונסטנטינופול ובפרט ייסד את בית הספר למשפטים, מאורע אשר מסמל את הפיכתו של מקצוע המשפט לתחום נפרד ועצמאי באימפריה, זניחה מסוימת של המשפט הרומי וחזרה מוחלטת אל אופיים של החוקים היוונים המסורתיים. בתקופה זו הונחו היסודות לתקופת הזוהר של המשפט הביזנטי, משפט אשר ישפיע רבות על המערב ובעיקר על איטליה בסוף ימיה של האימפריה.
ב-1048 נפגשו לראשונה כוחות האימפריה הביזנטית עם הכוח העולה של השושלת הסלג'וקית, לאחר שהסלג'וקים פלשו לתמה של איבריה (באזור ארמניה). על אף הניצחון הביזנטי בקרב, המשיכו הסלג'וקים ובעלי בריתם הטורקמנים להטריד את גבולה המזרחי של האימפריה ולהגדיל את השטח בשליטתם, תוך סכסוכים רצופים עם הביזנטים עד לניצחון הסלג'וקים בקרב מנזיקרט (26 באוגוסט 1071).
החלשות האימפריה הביזנטית בבלקן הובילה לכניסת שבטים פצ'נגים והשתלטותם על שטחים באזור. בראותו שאינו מצליח להביסם, כרת מונומכוס בריתות עם מנהיגים מקומיים מקרב אצולת השבטים ("Dynatoi"), במסגרתם העניק להם הנחות במיסים, בתמורה לנאמנות ושלטון מקומי.