קמבוס השתתפה בסדרות טלוויזיה רבות, בהן "עניין של זמן", "בנות בראון", "זהו זה!", "איצ'ה", "פלורנטין", "ג'וני" ו"פלפלים צהובים". היא השתתפה בסרטי קולנוע ישראלים רבים ובהם: "סיפורי תל אביב", "ספסיבה קינג ג'ורג'", "תמונה קבוצתית עם אישה", "שירת הסירנה", "סודות משפחה", "הדברים שמאחורי השמש", "שליחותו של הממונה על משאבי אנוש", בסרטי הטלוויזיה "מבצע סבתא" כמזכירת הקיבוץ ו"המכתב שהגיע בזמן" ובסרטי סטודנטים, ב-2005 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט "המכשפה מרחוב מלצ'ט".
בשנת 2012 השתתפה בסדרה הקומית "משפחה לא בוחרים" ששודרה בערוץ 2, וכן בסדרה "אמא ואבאז" ששודרה בהוט 3. שתי הסדרות עלו לאוויר זמן קצר לפני פטירתה, בעוד העונה השנייה של הסדרה "משפחה לא בוחרים" שודרה מספר חודשים לאחר פטירתה.
ב-1996 השתתפה בדיבוב סרט האנימציה "הטרול בפארק הקסום".
מחלתה ופטירתה.
בשנת 1993 חלתה לראשונה בסרטן הרחם, עברה כריתת רחם, החלימה ושבה לשחק.
בשנת 2005 חלתה בסרטן השד (בו חלו גם סבתה ואמה שנפטרו ממחלה זו), אולם בעקבות טיפולים התאוששה והחלימה.
בשנת 2010 חלתה בסרטן הדם, ונפטרה מהמחלה ב-4 בדצמבר 2012. למחרת ב-5 בדצמבר הוצב ארונה בתיאטרון הקאמרי, והיא נטמנה בבית העלמין ירקון. הותירה אחריה בעל ושני בנים.
בשנת 2017 יצא סרט תיעודי בבימויה של הבמאית אלה זהרנו גרינהויז, המתעד את שלוש השנים האחרונות לחייה של קמבוס בשם ״להיות חלק מהאדום הזה״.
קישורים חיצוניים.
בעקבות מותה:
ערך עתידי
ערך עתידי הוא הערך שאליו יגיע בעתיד, סכום כסף המופקד בהווה בפקדון נושא ריבית.
הערך העתידי גבוה מן הערך בהווה בשיעור הריבית המצטברת במשך אותה תקופה.
ערך עתידי הוא אחד מכלי העבודה המרכזיים בתורת המימון העוסקת, בין השאר בבחירה בין אלטרנטיבות של השקעה או מימון.
כללי.
מציאת הערך העתידי של סכום בהווה, היא הוספת גורם הריבית המצטברת לסכום זה עד למועד העתידי.
באופן מתמטי, יש להכפיל את הסכום הנוכחי "PV" בגורם הריבית "R" לקבלת הערך העתידי "FV".
חישוב הערך העתידי עבור סכום חד פעמי.
כאשר מבקשים למצוא את ערכו העתידי של סכום בהווה, יש להתחשב באופן צבירת הריבית.
ריבית פשוטה.
כאשר הערך העתידי מחושב לפי ריבית פשוטה, הנוסחה היא:
formula_1
"FV" - הערך עתידי
"PV" - ערך נוכחי
"r" - שיעור הריבית
"t" - תקופת הצטברות הריבית (בדרך כלל נמדד בשנים)
לדוגמה, אדם מבקש לחסוך סכום של 10,000 ש"ח לתקופה של 5 שנים, בריבית שנתית (קבועה) של 4.2%, יצבור בתום תקופת החיסכון:
ש"ח formula_2
ריבית דריבית.
המקרה הנפוץ יותר הוא כאשר הריבית מצטברת כריבית דריבית. הנוסחה לחישובו של הערך העתידי היא:
formula_3
"R" - ריבית תקופתית (חודשית, רבעונית, שנתית וכו')
"n" - מספר תקופות צבירת הריבית
הגורם: formula_4 נקרא גם "מקדם ערך עתידי" (מ.ע.ע)
לדוגמה, אדם מבקש לחסוך סכום של 10,000 ש"ח לתקופה של 5 שנים, בריבית שנתית (קבועה) של 4.2%, יצבור בתום תקופת החיסכון:
ש"ח formula_5
ריבית משתנה.
כאשר הריבית משתנה משנה לשנה, הנוסחה מתאימה היא:
formula_6
formula_7 - שיעורי הריבית
חישוב הערך העתידי עבור סדרת סכומים.
כאשר מפקידים סכום קבוע כל תקופה, הנוסחה לחישוב הערך העתידי היא:
formula_8
"p" או "pmt" - הסכום התקופתי הקבוע
"R" - ריבית תקופתית (חודשית, רבעונית, שנתית וכו')
"n" - מספר תקופות צבירת ריבית
נוסחה זו נובעת ישירות מהנוסחה לחישוב סכום של סדרה הנדסית שמנתהּ R+1.
הערה: נוסחה זו מתאימה למצב בו שער הריבית התקופתית קבוע.
הגורם: formula_9 נקרא גם "ערך עתידי מצטבר".
לדוגמה, חוסך מפקיד כל חודש 200 ש"ח בתוכנית חיסכון למשך 3 שנים, בריבית שנתית נומינלית של 4.2%,
יצבור בתום תקופת החיסכון:
ש"ח formula_10
הבהרה: מאחר שתקופת ההפקדה היא חודשית יש להביא את כל יתר האיברים בנוסחה למונחים חודשיים: קרי מכיוון שהריבית הנתונה היא שנתית, יש לחשב את שיעור הריבית החודשית על ידי חלוקה ב-12. כמו כן, מספר תקופות צבירת הריבית הוא 12 פעמים (חודשים) בשנה במשך 3 שנים, סך הכל:
formula_11 תקופות.
הנוסחה אינה מחשבת את הריבית של התקופה האחרונה.
כדי לחשב גם את התקופה האחרונה יש להכפיל הכל ב1+R:
formula_12formula_13
גיד הנשה
גיד הַנָּשֶׁה הוא גיד על כף הירך האחורית של חיה או בהמה, שאותו אסור לאכול על פי ההלכה היהודית. האיסור נקשר בתורה עם סיפור מאבקו של יעקב במלאך. יעקב אומנם ניצח אך נותר צולע עקב פגיעה בגיד הנשה.
נהוג לזהות כיום מבחינה אנטומית את גיד הנשה עם עצב השת שעובר מהאגן דרך נקב השת הגדול של עצם השת, עובר ירך ומעצבב חלק ניכר של הגפים התחתונות.
שם מסורתי ליהדות בסין הוא "דת הסרת הגיד" (挑筋教, tiǎo jīn jiāo).
מקור המצווה.
בספר בראשית מתואר סיפור מאבקו של יעקב אבינו עם איש מסתורי לפני פגישתו הממשמשת ובאה עם עשיו אחיו, שממנה חשש יעקב מאוד.
כך נאמר ():
על פי פסוקים ב ניתן להבין שמדובר במלאך: .
במגילת קומראן 4Q158 קטע 1 שורות 13-12 נמצאת הלכה זו כדעת רבי יוסי שכמותו נפסק להלכה: 'ויאמר אל תוא[כל     ] על שתי כפות הירך עד ה[יום הזה]'.
מדיני המצווה.
האיסור נוהג בבהמה וחיה ולא בעוף. מן התורה אסור לאכול את הגיד הפנימי שעל כף הירך בלבד, הימנית והשמאלית, אך חז"ל הרחיבו את האיסור על כלל הגיד, ועל הגיד החיצון. על פי הרמב"ם והשולחן ערוך על הגיד אין איסור הנאה, דהיינו מותר למכור אותו וליהנות ממנו ממונית וכן להשתמש בו כל שימוש שאינו אכילה.
האוכל שיעור כזית מגיד הנשה במקום האסור מן התורה או את כל המקום האסור אפילו הוא פחות מכזית, חייב על פי ההלכה מלקות.
גיד הנשה שהתבשל עם תבשיל כשר אחר אינו אוסר אותו, וזאת משום שאינו נותן טעם בתבשיל, ויש להוציא את הגיד ושאר התבשיל מותר. חכמים גזרו איסור על שומן הגיד, ושומן זה אוסר את התבשיל שהתבשל בתוכו אלא אם כן יש בתבשיל שישים פעמים כנגד שומן הגיד.
ניקור הגיד.
תפקיד הסרת הגיד דורש מומחיות מיוחדת הנקראת ניקור, וכוללת גם את הסרת החלבים האסורים (בבהמה בלבד) וחוטי דם שונים. תפקיד זה דורש מקצועיות, אחריות ונאמנות מרובה אף יותר מהשחיטה עצמה, משום שמלאכת הניקור מצריכה בקיאות, ויש בה טרחה ודקדוק. עדות יהודיות רבות נמנעות לפיכך לחלוטין מאכילת חלקה האחורי של הבהמה, אך יש שנהגו לאכול לאחר הסרת החלקים האסורים.
מטעמי המצווה.
על פי פשט הכתובים, המצווה נועדה לזיכרון לאותו מאבק בין אבי האומה לבין המלאך. הטעמים שניתנו במהלך הדורות לרוב נשארים בכיוון זה, אך מעמיקים אותו יותר, בהתבוננות בסיבה שיש לזכור את אותו מאבק. כך, למשל, כותב ספר החינוך (מצווה ג):
מאמרים:
זלמן נחמיה גולדברג
הרב זלמן נחמיה גולדברג (כונה הגרז"ן; י' בשבט ה'תרצ"א, 28 בינואר 1931 – ל' באב ה'תש"ף, 20 באוגוסט 2020) היה פוסק, דיין בבית הדין הרבני הגדול ובבתי דין לממונות, והעורך הראשי של האנציקלופדיה התלמודית. חתנו ותלמידו של הרב שלמה זלמן אוירבך.
היה ממייסדי בית הדין הפרטי לענייני ממונות "הישר והטוב" ונשיא רשת בתי הדין ארץ חמדה גזית. כיהן כראש ישיבת "דעת משה" של חסידות סדיגורה בירושלים, ראש הישיבה בבית המדרש של המרכז האקדמי לב וראש כולל לדיינות "שבט ומחוקק".
התפרסם כמוסר שיעורים רבים ברחבי הארץ, מתוכם שיעורים קבועים בכחמשה עשר מוסדות תורניים. בלט במיוחד בשיעורים ופסיקה בתחומי אבן העזר וחושן משפט, ובענייני רפואה, מדע וטכנולוגיה. נכון לשנת פטירתו - מתוך כמאה דייני מערכת בתי הדין הרבניים, כשבעים הם תלמידים שלו. כך גם עוד עשרות דיינים בבתי דין לממונות..
ביוגרפיה.
שנותיו הראשונות.
נולד במינסק לפריידל לבית זייצ'יק ולרב אברהם גולדברג, מחניכי ישיבת נובהרדוק. למחרת ברית המילה שלו נאסר אביו על ידי השלטונות ונגזרו עליו עשר שנים בסיביר משום שהחזיק ישיבה. לאחר מאמצים שנמשכו כשנה שוחרר וגורש לריגה שבלטביה. כעבור שנתיים וחצי, כשהיה בן חמש, עלו בני המשפחה לארץ ישראל עם סרטיפיקט שקיבלו בעזרת הרב אברהם יצחק הכהן קוק, והתיישבו בירושלים. למד שנתיים בתלמוד התורה "מאה שערים" וכמה שנים ב"עץ חיים" ובגיל עשר החל ללמוד בישיבת תפארת צבי. בגיל ארבע עשרה נכנס לישיבת חברון. כעבור מספר חודשים, בחשוון ה'תש"ז, עבר לישיבת פוניבז' בבני ברק, בעצת החזון איש, שם לקחו ראש הישיבה הרב יוסף שלמה כהנמן להיות הבחור הראשון בתוכנית מיוחדת שניסה להקים לעילויים. בשנת תשי"א שב ללמוד בישיבת חברון, התפרסם בה בשליטתו ועמקותו שגם בעניינים השונים מהנלמד בישיבות, כמו סדרי קדשים וטהרות, ועוד.
בחודש אב תשי"ג התארס עם רחל, בתו של הרב שלמה זלמן אוירבך (נפטרה כחצי שנה לאחריו), ובג' באלול תשי"ד נישאו השניים. התגורר בשיכון חב"ד בירושלים.
בהוראה ודיינות.
בשנת 1965 קיבל כושר לדיינות ולבקשת הרבנים שלמה זלמן אוירבך, יוסף שלום אלישיב ואליעזר גולדשמידט ומונה לראשות כולל דיינות 'שבט ומחוקק' שהוקם אז על ידי הרב הראשי איסר יהודה אונטרמן. בשנת תשמ"ט מונה על ידי שר הדתות לדיין בבית הדין המיוחד לעגונות שהוקם אז יחד עם הרב שלמה פישר. כעבור כמה שנים התמנה לדיין בבית הדין הרבני הגדול. במשך השנים פיתח ועיצב את שיטת הבחינות לדיינות ורבנות, והיא השיטה המשמשת כיום בארץ.