ב-5 במאי 2016 השלים משה דמאיו את העברת כלל זכויות הניהול של בני יהודה לידיו של איש העסקים ברק אברמוב. לאחר 13 שנים בתפקיד מנכ"ל, ואף לתקופה קצרה כבעלים, עזב דמאיו את בני יהודה תל אביב.
ב-10 ביולי 2016, מונה משה דמאיו לתפקיד מנכ"ל בית"ר ירושלים, וביוני 2017 הודיע לו אלי טביב על הפסקת עבודתו במועדון. ב-29 ביולי 2022 רכש בחזרה את בני יהודה.
נטי סטיבנס
נטי מריה סטיבנס (באנגלית: Nettie Maria Stevens; 7 ביולי 1861 – 4 במאי 1912) הייתה מדענית אמריקאית, מחלוצות מדע הגנטיקה.
בשנת 1905, היא ואדמונד ביצ'ר וילסון היו החוקרים הראשונים שגילו ותיארו את הבסיס הכרומוזומלי לקביעת מין.סטיבנס הייתה הראשונה לזהות ולהגדיר את כרומוזום Y בתור הכרומוזום האחראי על קביעת המין הזכרי.
תחילת דרכה.
סטיבנס נולדה בקבנדיש, ורמונט, לג'וליה (אדמס) ואפרים סטיבנס. לאחר מות אמה, אביה נישא בשנית, והמשפחה עברה לגור בווסטפורד, מסצ'וסטס. היא סיימה את לימודיה באקדמיית ווסטפורד בשנת 1880.
סטיבנס לימדה בבית ספר תיכון והייתה ספרנית. בין הקורסים שלימדה היו פיזיולוגיה, זואולוגיה, מתמטיקה, לטינית, ואנגלית.
השכלה.
לאחר כשנה וחצי של הוראה, המשיכה סטיבנס את לימודיה, וסיימה תואר ראשון ושני בסטנפורד, ודוקטורט בפיזיולוגיה במכללת ברין מאר, שם עבודתה הושפעה מראש המחלקה לביולוגיה לשעבר, אדמונד ביצ'ר וילסון, ועל ידי יורשו, תומאס הנט מורגן.
היא החלה בתקופה זו את עבודתה בחקר קביעת המין, ואף זכתה במלגות להצטיינות של נשים בתחום המדע.
קריירה.
סטיבנס הייתה אחת הנשים האמריקאיות הראשונות שזכתה בהכרה על תרומתה למדע. את המחקר שלה עשתה בברין מאר קולג'. היא גילתה שבמינים מסוימים הכרומוזומים שונים בין המינים באמצעות תצפיות על כרומוזומים של חרקים. התגלית שלה הייתה הפעם הראשונה בה נצפו הבדלים בכרומוזומים שמשפיעים על תכונות פיזיות (כלומר, אם הוולד זכר או נקבה). המחקר כלל תצפיות על מגוון של חרקים. היא זיהתה את הכרומוזום Y בזחלי חיפושית טנבריו, והסיקה שהבסיס הכרומוזומלי לקביעת מין תלוי בנוכחות או היעדרות כרומוזום Y. עבודה זו נעשתה בשנת 1905; סטיבנס התחילה את המחקר שלה רק בשנות השלושים לחייה, והשלימה את הדוקטורט שלה ב-1903. היא הרחיבה בהצלחה את תחומי הגנטיקה, ציטולוגיה ואמבריולוגיה.
אך למרות הצלחותיה, סטיבנס לא קיבלה משרה סדירה באוניברסיטה. עם זאת, היא הייתה מבוקשת כחוקרת בתחנות ומעבדות ימיות. 38 הפרסומים, מספר שיא, כללו מספר תרומות משמעותיות אשר קידמו את ההבנה של תורשה כרומוזומלית. המחקר של סטיבנס סיפק ראיות קריטיות לתאוריות התורשה המנדלית והכרומוזומלית.
סטיבנס עבדה קשה להתקבל כחוקרת מן המניין בברין מאר. אך לפני שיכלה לקבל את הפרופסורה שסופסוף הוצעה לה, היא מתה ב-4 במאי 1912, מסרטן השד בבית החולים ג'ונס הופקינס.
סטיבנס הייתה הראשונה לגלות ששני הכרומוזומים הגדולים (שלימים נקראו X, השיום לא היה שלה) נמצאים אצל אורגניזמים ממין נקבה, בעוד לזכרים כרומוזום X אחד ו-Y אחד. החוקר אדמונד וילסון גם גילה קצת יותר מאוחר באותה השנה, שקביעת מין היא כרומוזומלית, אך הוא לא גילה ספציפית את ההבדלים הכרומוזומליים בין אורגניזם הזכר ואורגניזם הנקבה, מכיוון שתצפיותיו היו על זכרים בלבד.
למרות שסטיבנס פרסמה את מחקריה קודם, ומסקנותיה רחבים ומבוססים יותר - ויתרה מכן, כנראה שווילסון קרא את פרסומיה לפני שפרסם את מחקריו שלו - היא מקבלת קרדיט על התגלית הגדולה הזו לעיתים רחוקות בלבד. הממסד המדעי בחר לתת את הקרדיט לווילסון. אך למעשה, גם וילסון עצמו לא קיבל את כל הקרדיט, מכיוון שבאותה תקופה עוד לא היה מקובל לחלוטין שגנטיקה היא המשפיעה על תופעות פיזיולוגיות יותר מאשר גורמים סביבתיים, והממצאים של שניהם התקבלו בתחילה בחשדנות. תומאס האנט מורגן זכה בפרס נובל ב-1933 - כמעט שלושים שנים מאוחר יותר - עבור עבודתו בתחום תורשה כרומוזומלית, שנשענה באופן משמעותי על מחקריה של סטיבנס וכן עבודתו של וילסון.
מותה.
בגיל 50, ורק 9 שנים לאחר השלמת הדוקטורט שלה, סטיבנס נפטרה מסרטן השד ב-4 במאי 1912, בבולטימור, מרילנד. היא פרסמה כ-40 מאמרים.
קרלו אמנואלה הראשון, דוכס סבויה
קרלו אמנואלה הראשון, דוכס סבויה (באיטלקית: Carlo Emanuele I di Savoia; 12 בינואר 1562 – 26 ביולי 1630) היה דוכס סבויה בין השנים 1580–1630.
ביוגרפיה.
קרלו אמנואלה נולד ב-12 בינואר 1562 בריבולי, לאמנואלה פיליברטו, דוכס סבויה ולמרגריט מצרפת, דוכסית ברי, בתם של פרנסואה הראשון, מלך צרפת וקלוד מצרפת.
בשנת 1580 מת אביו אמנואלה פיליברטו, דוכס סבויה, וקרלו אמנואלה עלה לשלטון במקומו. כל תקופת שלטונו ניסה קרלו אמנואלה להרחיב את נחלתו ולהשתלט על מדינות אחרות. בשנת 1588 השתלט קרלו אמנואלה על סאלוצו, וב-1602 ניסה לכבוש את ז'נבה, אך נכשל במשימתו. לאחר מות חתנו פרנצ'סקו מונזגה, דוכס מנטובה בשנת 1613, תפס קרלו אמנואלה את מונפראטו, אך נאלץ לוותר עליה בשנת 1617.
בתחילת מלחמת שלושים השנים לחם קרלו אמנואלה בספרדים, אולם, בשנת 1627 כרת ברית עם ממלכת ספרד לכיבוש מונפראטו וחלוקתה, אך בתגובה לכך כבשה ממלכת צרפת חלקים מפיימונטה, ובזמן ההכנות לגירוש הצרפתים מת לפתע קרלו אמנואלה משבץ פתאומי ב-26 ביולי 1630, ובנו ויטוריו אמדאו עלה לשלטון במקומו.
משפחתו.
בשנת 1584 התחתן קרלו אמנואלה עם בת דודתו האינפנטה קתרינה מיקאלה, נסיכת ספרד, בתו של פליפה השני, מלך ספרד ואליזבת דה ולואה, נסיכת צרפת, ממנה נולדו לו עשרה ילדים:
ב-28 בנובמבר 1629 התחתן קרלו אמנואלה עם פילגשו מקודם לכן, מרגריטה דה רוסיון, מרקיזת ריבה, ממנה נולדו לו ארבעה ילדים:
בנוסף היו לו כמה ילדים לא חוקיים.
NGC 210
NGC 210 היא גלקסיית מוט ספירלית הנמצאת בקבוצת הכוכבים לוייתן במרחק של כ-67 מיליון שנות אור. הגלקסיה התגלתה ב-3 באוקטובר 1785 על ידי האסטרונום האנגלי ויליאם הרשל.
מאפיינים פיזיים.
זרועותיה של הגלקסיה הן בעלות צורה משונה ונראות כאילו הן בתהליך של הפרדות ממרכז הגלקסיה ויצירת טבעת המקיפה אותה. חלקה הפנימי הוא בעל צורה של עדשה והוא מכיל שביל אבק העובר דרכו. גרעין הגלקסיה נראה בהיר הרבה יותר מחלקה החיצוני ולכן משערים שהוא גרעין גלקטי פעיל.
לוויינים.
בתמונה בצד ימין מתחת לכוכב הבהיר, נמצאת הגלקסיה 2MASX J00403079-1353088, שמישורה מקביל לקו הראייה אליה והיא ככל הנראה הוא גלקסיית לוויין של NGC 210, אך ההסחה לאדום שלה לא ידועה ולכן לא ניתן לקבוע את מרחקה, כך שייתכן שהיא כלל אינה קשורה ל-NGC 210.
סופרנובות.
ב-7 בספטמבר 1954 התגלתה בחלקה החיצוני של הזרוע השמאלית של NGC 210 הסופרנובה SN 1954R עם בהירות נראית מדרגה 15.9. והיא ככל הנראה ארעה בגלקסיה.
ברדלס מלכותי
ברדלס מלכותי (באנגלית King cheetah; קרוי גם ברדלס דה וילט) הוא מוטציה גנטית נדירה של ברדלס שנראתה פעמים בודדות בטבע בדרום ומרכז אפריקה ואשר נחשבה בתחילה כתת-מין נפרד. המוטציה נובעת מנוכחות של גן רציסיבי בדומה לטיגריס לבן, ובמקרה ולשני ההורים יש את הגן הזה, רבע מהגורים צפויים להיות מלכותיים.
היסטוריה.
בשנת 1926 כתב סרן אנגלי על ציד חיה ליד העיר הארארה של ימינו. בתארו את החיה הוא ציין את הדמיון המדהים שלה לברדלס, אך גופה היה מכוסה בפרווה עבה כמו זו של נמר השלג עם כתמים גדולים שהתמזגו ויצרו פסים. הוא הציע כי חיה זאת מהווה הכלאה בין נמר לברדלס. לאחר שהתגלו פרטים נוספים כאלו אשר כולם התאפיינו בדמיון גדול לברדלס ובטפרים נשלפים, היה ברור שאין מדובר בהכלאה. הזואולוג האנגלי רג'ינלד אינס פוקוק תיאר אותו כמין חדש תחת השם המדעי Acinonyx rex ("רקס" פירושו בלטינית "המלך"); עם זאת, הוא חזר בו מסיווג זה בשנת 1939. הצייד וחוקר הטבע האנגלי אבל צ'פמן טען כי צבעו של ברדלס זה מהווה בסך הכול וריאציה לפרוות הברדלס הרגיל. מאז שנת 1927 הברדלס המלכותי תועד עוד 5 פעמים בלבד בטבע; התמונה הראשונה של ברדלס זה בטבע צולמה בשנת 1975 בפארק הלאומי קרוגר בדרום אפריקה.
מאפיינים.
הפרווה של הברדלס המלכותי נוטה להיות עבה יותר משל הברדלס הרגיל, ויש לה רעמה שחורה בולטת על העורף. במקום נקודות גדולות לאורך הגוף והצלעות, לברדלס המלכותי ישנם כתמים גדולים ורחבים בצורות שונות ולא סדירות שמצמצמים את שיעור הפרווה הצהבהבה שביניהן (מזכיר במקצת את הכתמים של ג'ירף רוטשילד). ההבדל הבולט ביותר הוא ללא ספק בגב: בעוד שלברדלס הרגיל יש נקודות גדולות שעשויות להתחבר במקצת בעוקץ הזנב, אצל הברדלס המלכותי ישנם שלושה פסים ארוכים ועבים מהעורף עד לזנב שביניהם מפרידה רצועת שיער דקיקה צהבהבה. אצל הברדלס המלכותי יש כתמים גדולים על הזנב בניגוד לנקודות פשוטות אצל הברדלס הרגיל. הצבע של הכתמים והפסים אצל הברדלס המלכותי נע בין שחור לחום שוקולד כהה. באזור החזה והראש אין הבדל בין הברדלס המלכותי לברדלס הרגיל.
שימור.