לאחר שחזרה מאירופה לני-יורק בראשית שנות ה-90, החלה להציג בתערוכות במטרופולין. באופן המשמעותי ביותר, בהתחשב בחיבתה לציור בעלי חיים, היא למדה אצל קרלטון וויגינס (1848–1932), צייר נוף ידוע וצייר בקר. בראון הציגה את עבודותיה בארמון האמנויות בתערוכה הקולומביאנית העולמית בשנת 1893 בשיקגו, אילינוי.
בכפרי אומנים.
היא עבדה בכפרי אומנים בגריניץ' בקונטיקט, ובקוס קוב, קונטיקט בסוף שנות ה-90. לאורך הקריירה שלה היא עבדה לסירוגין באולד ליים, קונטיקט בשנים 1905–1906 ומדי פעם בשנים 1911 - 1924. מטילדה בראון שכרה בית במרכז הכפר ליים, ונראה כי הוא מוצג ברקע הציור "הגן" (1915). היא הוצגה על ידי המדריך שלה הצייר קרלטון וויגינס בפני האמנים שהיו ב"פנסיון פלורנס גרינסוולד" באולד ליים.
בשנת 1905, כשביקרה לראשונה באולד ליים, בגיל 36, היא כבר זכתה במספר פרסים וביססה את המוניטין שלה. האומנים ב"פנסיון פלורנס גרינסוולד" ביקשו ממטילדה בראון לצייר על דלת המקום, והיא תרמה זוג ציורים על הדלת המובילה לחדר השינה של בעלת הפנסיון גברת פלורנס. הציורים היו סצנה של עגלים הרועים מתחת לעץ.
מתילדה הייתה גם האישה היחידה שנכללה בציור קיר על מושבת האמנים שהצייר הנרי רנקין פוור צייר מעל האח בחדר האוכל של הפנסיון. אלה היו מחוות כבוד יוצאות דופן, מכיוון שמושבה האומנים שנשלטה על ידי הגברים, הסתכלה בדרך כלל על האמניות בזלזול - כפי שניתן ללמוד בצורה הטובה ביותר מהמקרה של וילארד מטקלף שצייר סטודנטית צעירה לאומנות בצורה "לא סימפתטית" (1907).
ניו-יורק.
בשנת 1918 מטילדה בראון הפכה לאשתו השנייה של פרדריק ואן ווייק. היא ובעלה התגוררו בביתו במנהטן, ניו יורק. בשנת 1932 פורסמו איוריה בספרו של בעלה, "זכרונות של ניו-יורקר ותיק".
לאחר מותו של פרדריק ואן ווייק ב-16 בפברואר 1936, מטילדה בראון חזרה לגריניץ' לחיות.
מטילדה בראון נפטרה בגריניץ' בקונטיקט ב-3 בנובמבר 1947 בגיל 78.
סלפן רמנתן
סלפן רמנתן (בטמילית: செல்லப்பன் ராமநாதன்; 3 ביולי 1924 – 22 באוגוסט 2016), המכונה לרוב ס. ר. נתן, היה פוליטיקאי סינגפורי, שכיהן כנשיא השישי של סינגפור והמפקד העליון של הכוחות המזוינים של סינגפור.
הוא כיהן בתפקיד במשך 12 שנה, מ-1 בספטמבר 1999 עד 31 באוגוסט 2011. רמנתן נבחר לנשיאות פעמיים, פעם אחת בבחירות 1999 לנשיאות סינגפור לאחר פרישתו של הנשיא אונג טנג צ'יאונג ובפעם השנייה בבחירות 2005. בשנת 2009 הוא עבר את בנג'מין שיארס כנשיא שכיהן את הזמן הרב ביותר. על פי הדיווחים, הוא שקל לנסות להיבחר לכהונה נוספת, אך הודיע ב-2 ביולי 2011 כי לא יתמודד בבחירות בשלישית.
ראשית חייו.
סלפן רמנתן, בן להורים ממוצא הודי טמילי, נולד בסינגפור ב-3 ביולי 1924. אחד מבין משבעה אחים; שלושת אחיו הגדולים נפטרו בילדותם. אביו נשלח למלאיה הבריטית שם עבד כעוזר משפטי בחברה שסיפקה שירותים למטעי גומי, אך השפל הגדול והמשבר בענף הגומי בשנות השלושים של המאה ה-20 גרמו למצב הכלכלי של המשפחה להתרסק. אביו של רמנתן צבר חובות ובסופו של דבר התאבד כאשר רמנתן היה רק בן שמונה.
כשחזר לסינגפור, רכש רמנתן את השכלתו העיקרית בבית הספר היסודי האנגלו-סיני ובבית הספר של אחר הצהריים בדרך רנגון (Rangoon Road Afternoon School), ואת השכלתו התיכונית בבית הספר ויקטוריה. במהלך לימודיו הוא גורש מבית הספר פעמיים, ואחרי ריב עם אמו, ברח מהבית בגיל 16. במהלך הכיבוש היפני על סינגפור, למד רמנתן יפנית ועבד במשטרה האזרחית היפנית כמתרגם. לאחר המלחמה, סיים בהתכתבות את לימודיו התיכוניים באמצעות קורס התכתבויות עם וולסי הול, אוקספורד והחל ללמוד באוניברסיטת מלאיה (אז בסינגפור, כיום במלזיה). הוא סיים את לימודיו בשנת 1954 עם דיפלומה במדעי החברה (בהצטיינות). לאחר מכן הגיעה קריירה ארוכה בשירות המדינה בסינגפור, שאליו הצטרף בשנת 1955. בין השנים 1962–1966 הוא הועבר זמנית לקונגרס איגוד המסחר הלאומי של סינגפור, ואז עבד במשרד החוץ ובמשרד הפנים. הוא עבד במחלקת הביטחון והמודיעין במשרד הביטחון הסינגפורי כאשר התרחשה תקרית לאג'ו בשנת 1974, והיה בין אנשי הממשל שהסכימו ללוות את המחבלים שהפציצו את טנקי הנפט בפאלו באקום לכווית, כדי להבטיח את שחרורם של האזרחים הסינגפורים בני הערובה ולהבטיח את מעברם הבטוח של המחבלים. הוא שימש כמזכיר הקבע הראשון של משרד החוץ הסינגפורי בשנים 1979 עד 1982.
רמנתן עזב את שירות המדינה בשנת 1982 והחל לכהן בתפקיד יו"ר הדירקטוריון של העיתון הסינגפורי הנפוץ "Straits Times" ובמקביל כיהן כדירקטור בחברות נוספות. בין 1988 ל-1996 הוא שימש כנציב העליון של סינגפור במלזיה וכשגריר לארצות הברית.
נשיאות.
ב-18 באוגוסט 1999 לאחר שבבחירות 1999 לנשיאות סינגפור, שני מועמדים פוטנציאליים לתפקיד נמצאו כבלתי כשירים מבחינה חוקתית, נבחר רמנתן לנשיא השישי של סינגפור והמפקד העליון של הכוחות המזוינים של סינגפור. מועמדותו נתמכה בידי השר הבכיר לי קואן יו והנשיא לשעבר ווי קים ווי. בכך החליף רמנתן את הנשיא החמישי של סינגפור, אונג טנג צ'יאונג, והושבע ב-1 בספטמבר 1999.
לקראת בחירות 2005 לנשיאות סינגפור הוועדה לבחירות לנשיאות (PEC) הכריזה ב-13 באוגוסט על רמנתן כמועמד היחיד שמועמדותו לתפקיד התקבלה, ודחתה שלוש בקשות נוספות על בסיס קריטריונים חוקתיים. לפיכך, נבחר רמנתן לכהונה שנייה ב-17 באוגוסט 2005 ללא התנגדות. הוא הושבע לקדנציה שנייה ב-1 בספטמבר 2005.
פרישה לגמלאות.
ב-1 ביולי 2011 הודיע רמנתן כי הוא לא יתמודד לכהונה שלישית כנשיא. הוא ציין את גילו המתקדם כאחת הסיבות, מאחר שהוא לא האמין שהוא יכול לקחת על עצמו ללא הגבלת זמן את האחריות הכבדה ואת הדרישות הפיזיות של תפקיד ראש המדינה בגיל 87. הוא עזב את תפקידו ב-1 בספטמבר 2011 והוחלף על ידי טוני טאן.
לאחר פרישתו, נתן פנה לכתיבה והיה לעמית בכיר בבית הספר למדעי החברה באוניברסיטת ניהול סינגפור (SMU) ובמכון ללימודי דרום מזרח אסיה.
מותו.
רמנתן לקה בשבץ מוחי בבוקר 31 ביולי 2016 והובהל ליחידה לטיפול נמרץ של בית החולים הכללי בסינגפור. הוא נפטר בבית החולים ב-22 באוגוסט 2016 בשעה 21:48 בלילה (שעון סינגפור), בן 92 במותו.
לאות כבוד, הורתה הממשלה כי הדגל הלאומי יורד לחצי התורן בכל בנייני הממשלה בין התאריכים 23–26 באוגוסט. ארונו של רמנתן הוצב בבית הפרלמנט ב-25 באוגוסט כדי לאפשר לציבור לחלוק לנשיא המנוח כבוד אחרון.
ב-26 באוגוסט נערכה לרמנתן הלוויה ממלכתית.
חיים אישיים.
ב-15 בדצמבר 1958, נשא לאישה את אורמילה ננדי (ילידת 1929) ולהם בן ובת אחת.
וילי אנדרסון
וילי לויד אנדרסון הבן (באנגלית: .Willie Lloyd Anderson Jr; נולד ב-8 בינואר 1966) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק באופן פעיל בין השנים 1988–1998. ממוצעיו הכוללים לאורך 9 עונותיו בליגת ה-NBA הם 12.2 נקודות, 3.8 ריבאונדים ו-3.8 אסיסטים למשחק. כמו כן שיחק עבור קבוצות היורוליג אולימפיאקוס, א.א.ק. אתונה ומכבי תל אביב.
אחיו המבוגר של כדורסלן העבר שנדון אנדרסון, אשר שיחק ב-NBA בין השנים 1996–2006.
קריירת מכללות ונבחרת ארצות הברית.
אנדרסון נולד בעיר גרינוויל שבקרוליינה הדרומית, וגדל באטלנטה, ג'ורג'יה. בין השנים 1984–1988 למד באוניברסיטת ג'ורג'יה, ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה תחת המאמן חבר היכל התהילה של כדורסל המכללות יו דורהם. בשתי עונותיו הראשונות בליגת המכללות שימש כשחקן ספסל, ובשתי העונות הבאות הוביל את קבוצתו הן בנקודות והן באסיסטים, עם ממוצעים של 16.3 נקודות ו-4.4 אסיסטים למשחק.
בסיום עונתו האחרונה בג'ורג'יה השתתף אנדרסון בטורניר הכדורסל של אולימפיאדת סיאול (1988), כשחקן נבחרת ארצות הברית, לצדם של כוכבי מכללות נוספים כגון דייוויד רובינסון, מיץ' ריצ'מונד, דני מאנינג ודן מארלי. לאחר שהפסידה בחצי גמר הטורניר מול נבחרת ברית המועצות, גברה נבחרת ארצות הברית על נבחרת אוסטרליה במשחק על המקום השלישי, וזכתה במדליית הארד. לאורך הטורניר קלע אנדרסון 5.0 נקודות בממוצע למשחק.
קריירת משחק מקצועית.
בדראפט ה-NBA 1988 נבחר אנדרסון על ידי סן אנטוניו ספרס, בבחירה העשירית. כבר במשחקו הראשון ב-NBA הצטיין עם 30 נקודות, 6 אסיסטים ו-5 ריבאונדים בניצחון הספרס מול לוס אנג'לס לייקרס, ועד לסיום עונת הרוקי שלו המשיך להציג יכולת גבוהה עם ממוצעים של 18.6 נקודות (ראשון בספרס), 5.1 ריבאונדים, 4.6 אסיסטים ו-1.9 חטיפות למשחק. בעונה העוקבת קלע 15.7 נקודות למשחק, וסייע לקבוצתו להעפיל לחצי גמר האזור המערבי בפלייאוף, לראשונה מזה 7 שנים. ב-4 העונות הבאות נותר אחד השחקנים הבולטים של סן אנטוניו, לצדם של דייוויד רובינסון, טרי קאמינגס, שון אליוט, רוד סטריקלנד ודייל אליס, והעמיד ממוצעים של 11.9 נקודות ו-4.3 אסיסטים למשחק. בעונת שותף אנדרסון ב-38 משחקים בלבד בשל פציעות ברגליו, וקלע 4.9 נקודות למשחק, בעוד הספרס העפילו לגמר האזור המערבי.
בדראפט ההרחבה של שנת 1995 נבחר אנדרסון על ידי טורונטו ראפטורס, והצטרף אליה לאחר 7 עונות רצופות בסן אנטוניו.
לאחר 49 משחקים בטורונטו, הועבר לצד ויקטור אלכסנדר בטרייד לניו יורק ניקס, בתמורה לדאג כריסטי והרב ויליאמס. בפלייאוף 1996 העפיל עם הניקס לחצי גמר האזור המערבי, כמחליפם מהספסל של ג'ון סטארקס ואנתוני מייסון.
בתחילת עונת 1996/1997 חתם על חוזה באולימפיאקוס מליגת העל היוונית והיורוליג, אך כבר לאחר 10 משחקים, בהם קלע 11.8 נקודות, עזב את הקבוצה.
בינואר 1997 הצטרף למיאמי היט עד לסיום עונת . בפלייאוף 1997 שותף ב-9 מתוך 17 משחקי קבוצתו, אשר הפסידה מול שיקגו בולס בגמר האזור המזרחי.