שלושת הכרכים הראשונים של הסדרה מתארים את ההיסטוריה הרומית מהימים הראשונים של ההגירה הלטינית לאיטליה ועד לתקופת שלטונו של יוליוס קיסר. הכרך הרביעי מציג חתך היסטורי נרחב המתאר את הפרובינקיות הרומיות בתקופת רומא הקיסרית, מימי קיסר ועד ימי דיוקלטיאנוס. מומזן התכוון לכתוב כרך חמישי שיתאר את ההיסטוריה הרומית מימי קיסר והלאה, אך כרך זה מעולם לא יצא לאור.
מומזן כתב את הטיוטה של הכרך הראשון בין השנים 1851–1853 והיא יצאה לאור ב-1854. העבודה על הטיוטה של החלק השני הסתיימה בשנת 1855, אולם בשל גודלה היא פוצלה לשני חלקים, שהראשון מהם יצא לאור בסוף 1855 והשני יצא לאור באביב של שנת 1856. הכרך האחרון בסדרה יצא לאור בשנת 1885.
"דברי ימי רומא" נחשבת לאחת היצירות הקלאסיות הגדולות שבתחום הכתיבה ההיסטורי ומומזן אף זכה בפרס נובל לספרות על יצירה זו בשנת 1902. בהודעה לעיתונות שפרסמה האקדמיה השוודית, נומקה זכייתו במילים הבאות:
תרגום לעברית.
הספרים יצאו לאור בעברית לראשונה בהוצאת א' שטיבל בשנת תרצ"ה. מהדורה זאת כוללת למעשה רק את שלושת הכרכים הראשונים של מומזן. הסדרה תורגמה בידי צבי וויסלבסקי, דוד קלעי וצבי רודי, ונערכה בידי וויסלבסקי ופישל לחובר. מהדורה נוספת יצאה לאור בהוצאת מסדה בשנת תשכ"א-תשכ"ב. כחלק מההוצאה החדשה, נערך התרגום מחדש בידי אברהם שליט וחדוה בן-ישראל, ונוספו לשלושת הכרכים הראשונים גם הכרך הרביעי, "תקופת הקיסרים", שתורגם בידי עמנואל קופליביץ.
ערכים
סטרייקר
הסטרייקר היא משפחה של כלי רכב צבאיים המבוססים על נגמ"ש אופני (8 על 8) קל. הסטרייקר פותח על ידי חטיבת היבשה של חברת ג'נרל דיינמיקס האמריקנית וכרגע נמצא בשירות צבא ארצות הברית וקנדה. הסטרייקר מבוסס על הרק"מ הקל LAV III הקנדי, שמבוסס על הנגמ"ש Mowag Piranha. מספר נגמ"שי סטרייקר נקנו על ידי צה"ל למטרות ניסויים אך לבסוף לא בוצע רכש שלהם.
הסטרייקר נקרא על שם שני חללים אמריקנים: טוראי-ראשון (מומחה) רוברט סטרייקר (Spc. Robert F. Stryker) שקיבל מדליית כבוד על פעולתו במלחמת וייטנאם, וטוראי-ראשון סטוארט סטרייקר (Pfc. Stuart S. Stryker) שקיבל ציון לשבח במלחמת העולם השנייה. שניהם נהרגו בקרב.
היסטוריה.
פיתוח.
הסטרייקר הוא נגמ"ש אופני שפותח על בסיס הנגמ"ש הקנדי הקל LAV III והנגמ"ש האופני Mowag Piranha שפותח על ידי החברה Swiss Mowag corporation. חברה זו נרכשה על ידי חטיבת היבשה של ג'נרל דיינמיקס שאמצה את הפיתוח והמשיכה לשכללו. צבא ארצות הברית הוציא מכרז לפיתוח נגמ"ש אופני קל ומתקדם שיענה על הדרישות הבאות:
ההצעה שהגישה חטיבת היבשה של ג'נרל דיינמיקס זכתה במכרז ופיתוח הסטרייקר הושלם ב-2003, בדיוק בזמן למלחמה של ארצות הברית בעיראק.
חטיבת הסטרייקרים (Stryker Brigade Combat Team) הוא רעיון חדש יחסית ומבוסס על דוקטרינת Brigade Combat Team שפיתח צבא ארצות הברית ועיקרה חטיבה הומוגנית של כלים המקושרים זה לזה באופן דיגיטלי וחולקים במידע ובמטרות. דור חדש של אלקטרוניקה, מחשבים וציוד תקשורת אפשר ליצור חטיבה שלמה של נגמ"שי סטרייקר, המקושרים ביניהם באופן דיגיטלי ברשת שליטה ובקרה (C4I) של צבא. היתרון במבנה זה היא היכולת של הכלים לחלוק ביניהם מידע ומודיעין קרבי, להימנע מאיומים ולחלק מטרות בצורה יעילה. לדעת מומחים צבאיים, החיבור לרשת משותפת מגדיל את היעילות והקטלניות של החטיבה (בצה"ל קיים כיום פרויקט דומה - תוכנית צי"ד, אך ללא סטרייקרים). את התוכנית דחף גנרל אריק שינסקי, ראש המטה של צבא ארצות הברית.
שירות מבצעי.
הסטרייקרים הראשונים נפרשו בעיראק בסוף 2003 ומהר מאוד התגלו כפגיעים מדי לרקטות נ"ט שירו החמושים העיראקים ובפרט ל-RPG-7 הוותיק, אשר בראשו מותקן רש"ק מטען חלול חודר שריון (HEAT). כתוצאה מכך, הוצאו רכבי סטרייקר רבים משירות עד שהותקן עליהם מיגון "כלוב" - מעטפת של סורגי פלדה המקיפה את הכלי במטרה להגן כנגד רש"ק מטען חלול (בעגה של החיילים האמריקנים נקרא המיגון "קרינולינה", Slat armor או Catcher's Mask על שום דמיונו למסכה של התופס בבייסבול). הכלוב גורם למטעני חלול להתפוצץ במגע איתו ובמרחק מה מדפנות הרכב ובכך מפחית את יעילותם (שכן דרך הפעולה של מטען חלול מחייבת פגיעה במיגון העיקרי). התקנת מיגון זה הפחיתה את האבדות של צוותי הסטרייקרים מרקטות נ"ט, אך הסטרייקר עדיין נחשב לרכב פגיע עם מיגון לא מספק, בפרט כנגד מטעני צד ומטעני גחון. למרות חסרונות אלה, הסטרייקר זכה לביקורות חיוביות מהחיילים ששירתו עליו, ונחשב לעמיד יותר מאשר מכלי רכב אחרים, כגון ה-HMMWV שמיגונם קל יותר.
תצורות ודגמים.
תובת הסטרייקר תוכננה להיות מודולרית, כך שיהיה ניתן להסיר ולהתקין בקלות מגוון רב של אמצעים ועזרים: החל ממיגון ומערכות אלקטרוניות, עבור בחימוש וכלי נשק שונים, וכלה בכלים ייעודיים כגון תותח או אמצעים הנדסיים. שתי התובות העיקריות שנבנו הן תובת החי"ר (באנגלית: ICV - Infantry Carrier Vehicle) ותובת התומ"ת (באנגלית: MGS - Mobile Gun System). תובת ה-MGS כבדה יותר על מנת לתמוך בתותח 105 מ"מ מחורק-קנה מדגם M68A1 (תותח זה שימש בטנק M1 אברהמס המקורי).
הסטרייקר קיים כיום בתצורות הבאות:
כל התצורות הללו מתבססות על שתי תובות בסיסיות ולכן בעלות חלקים רבים משותפים, דבר המקל מאוד על תחזוקת צי הרק"מ ומאפשר העברת חלקי חילוף בין הכלים. בכל הדגמים, הצמיגים הם צמיגי אל-תקר (run-flat) המאפשרים לסטרייקר לנסוע גם אם הצמיג נפגע מאש אויב.
פייר בורדיו
קנטון פריבורג
אריק איידל
אריק איידל (באנגלית: Eric Idle; נולד ב-29 במרץ 1943) הוא שחקן, קומיקאי ובמאי קולנוע וטלוויזיה אנגלי. הוא עוסק גם בכתיבה ובהלחנה.
חייו.
איידל התפרסם בעיקר במסגרת מונטי פייתון, בה כיכב במספר רב של דמויות ועסק בכתיבה של מערכונים שונים. המערכונים שכתב מתאפיינים בטקסטים ארוכים מאוד, הנאמרים במהירות וברצף, אשר אותם היה אומר בעצמו בדרך כלל. איידל כתב והלחין רבים משירי מונטי פייתון, ביניהם את הלהיט מתוך הסרט בריאן כוכב עליון: Always look on the bright side of life, שאותו גם שר, בנוסף לשירים אחרים של החבורה.
איידל היה חברו הקרוב של המוזיקאי ג'ורג' האריסון, יוצא להקת הביטלס. הקשר האישי ההדוק בין השניים אפשר את הפקתו של הסרט "בריאן כוכב עליון". כאשר פנה איידל להריסון וסיפר לו כי ה-BBC ביטלו את השתתפותם בהפקת הסרט, הסכים הריסון להשקיע את כל רכושו בסרט, ואף הקים לשם כך חברת הפקות עצמאית. לימים כינה איידל את הצעד של הריסון: "כרטיס הקולנוע היקר ביותר ששולם אי פעם".
לאחר ההתפרקות של חבורת מונטי פייתון, הופיע איידל בסרטים שונים ובטלוויזיה, וגם דיבב בסרטים החרב הקסומה (את הדרקון דבון), ובשרק השלישי (את מרלין הקוסם).
טרי ג'ונס
טרנס גרהאם פארי ג'ונס (באנגלית: Terry Jones; 1 בפברואר 1942 – 21 בינואר 2020) היה שחקן, קומיקאי, במאי קולנוע וכותב ולשי.
ג'ונס נודע בעיקר בזכות שיוכו לחבורת מונטי פייתון. הוא השתתף בכל התוכניות של הקרקס המעופף של מונטי פייתון ובכל הסרטים של הקבוצה אותם גם ביים. ג'ונס עסק בכתיבה של חלק מהמערכונים יחד עם מייקל פיילין. יחד עם פיילין גם כתב כמה שירים ביניהם "שיר חוטב העצים".
לאחר פירוק מונטי פייתון הוא ביים ושיחק בסרט אריק הוויקינג שיצא בשנת 1983 ואף על פי שעריכתו לא נשלמה הסרט זכה להצלחה. ג'ונס ערך את הסרט מחדש, קיצר אותו והוציא אותו שנית אך הגרסה השנייה זכתה למעט תשומת לב. בשנת 1989 יצאה אל האקרנים גרסת עריכה שלישית של הסרט. העורך היה בנו של ג'ונס. הגרסה השלישית הייתה קצרה וקולחת יותר משתי הגרסאות הקודמות והיא זכתה להצלחה רבה יותר מקודמותיה ונחשבת לגרסה הרשמית של הסרט. מחבורת מונטי פייתון מופיע ב"אריק הוויקינג" גם ג'ון קליז.
טרי ג'ונס לא השתתף בסרטים רבים לאחר התפרקות מונטי פייתון. הוא כתב תסריטים למספר סרטי קולנוע ומאז תחילת שנות השמונים הוא עסק בעיקר בכתיבה.
ג'ונס הוציא לאור ספרים, ביניהם ספרי ילדים רבים. ב הוא עסק בכתיבה של מאמרים פוליטיים בעיתונים בריטיים. עיקר כתיבתו עסקה בהתנגדות למלחמה בעיראק.
בשנת 2015 אובחן ג'ונס כחולה באפאזיה (PPA), כתוצאה מכן איבד את יכולת הדיבור.
הוא נפטר ב-21 בינואר 2020.
רומא (פירושונים)
מדלן לבו
מדלן לבו (בצרפתית: Madeleine Lebeau; 23 ביוני 1923 - 1 במאי 2016) הייתה שחקנית צרפתייה.
ביוגרפיה.
לבו נולדה בעיירה אנטוני בצרפת והחלה בקריירת משחק בסוף שנות ה-30. בשנת 1939 הופיעה בסרטה הראשון "נערות במצוקה" (Jeunes filles en détresse) של הבמאי גאורג וילהלם פבסט. היא נישאה לשחקן מרסל דליו, אשר היה ממוצא יהודי.
עם נפילת צרפת לידי הנאצים בשנת 1940, נאלצו דליו ולבו להימלט, בשל יהדותו של דליו, אשר הנאצים השתמשו בו כדוגמן שלא מרצונו בפוסטר אנטישמי המראה את דמות "היהודי הטיפוסי". לאחר תלאות רבות ונדודים דרך ליסבון, צ'ילה, מקסיקו וקנדה הגיעו לארצות הברית. בארצות הברית ניסתה לבו לקדם את קריירת המשחק שלה, ובשנת 1942 הופיעה בתפקיד איבון, ידידתו המקומית של ריק בליין (המפרי בוגרט) בסרט קזבלנקה. לאחר צילום הסרט עלו נישואיהם של דליו ולבו על שרטון, והם נפרדו, כשכל אחד מהם ממשיך בקריירת משחק משלו.
לאחר שחרור אירופה שבה לבו לצרפת, והמשיכה להופיע בסרטים צרפתיים ואירופים. בשנת 1963 הופיעה בתפקיד "שחקנית צרפתייה" בסרטו של פדריקו פליני "שמונה וחצי".
בשנת 1970 חדלה מלשחק. בשנת 1988 נישאה שוב לתסריטאי האיטלקי טוליו פינלי שעבד עם פליני על כמה מסרטיו.