הספר ראה אור ב-1969 והיה השני בסדרת "נועזים" של הוצאת י' שרברק, שהוקדשה לביוגרפיות של גיבורי ראשית היישוב, כגון "לא בדרך המלך" על אורד וינגייט גם הוא מאת בצר; "גיבור חידה" על יוסף טרומפלדור מאת אוריאל אופק; "שרה, גיבורת ניל"י" על שרה אהרנסון ו"דמעות של אש" על צביה לובטקין, שניהם מאת דבורה עומר. הספר זכה בפרס יצחק למדן לספרות ילדים של עיריית רמת גן.
סטפורד לירוי אירווין
סטפורד לירוי אירווין (באנגלית: Stafford LeRoy Irwin; 23 במרץ 1893 - 23 בנובמבר 1955) היה לוטננט גנרל בצבא ארצות הברית אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
תחילת דרכו.
אירווין נולד ב־23 במרץ 1893 בפורט מונרו שבווירג'יניה, ארצות הברית. הוא היה בנו של מייג'ור גנרל (שני כוכבים) ג'ורג' לירוי אירווין ואשתו מרלה אליזבת. לאחר שסיים את לימודיו בשנת 1911, נרשם ללימודים באקדמיה הצבאית של ארצות הברית (וסט פוינט). הכיתה שבה למד זכתה לכינוי "כיתת הכוכבים", בשל העובדה שלא פחות מ־59 מחבריו לספסל הלימודים הגיעו לדרגות גנרלים. המפורסמים שבהם: דווייט אייזנהאואר, עומר בראדלי וג'יימס ואן פליט. ב־1915 הוא סיים את לימודיו והתגייס כלוטננט משנה לחיל הפרשים של ארצות הברית. הוא הוצב ברגימנט הפרשים ה־11 והשתתף עמו במעורבות במהפכה המקסיקנית והמרדף אחרי פנצ'ו וייה. עם כניסתה של ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה, הועבר לתותחנים, והוצב ברגימנט הארטילריה ה־80. במהלך המלחמה הועלה לדרגת מייג'ור, אולם לא השתתף בקרבות בפועל. בין 1919–1920 היה פרופסור לטקטיקות באוניברסיטת ייל, ובין 1920–1924 שימש היה מאמן המשמר הלאומי באוקלהומה. בין 1929–1933 הוא היה מאמן בבית הספר לתותחנות שדה. ב־26 ביוני 1936 הועלה לדרגת לוטננט קולונל. ב־1 ביוני 1941 מונה למפקד רגימנט התותחנים ה־76, וב־1 ביולי של אותה שנה הועלה לדרגת קולונל.
מלחמת העולם השנייה.
עם כניסתה של ארצות הברית למלחמת העולם השנייה בדצמבר 1941, היה אירווין מפקד רגימנט התותחנים ה־76. ב־11 במרץ 1942 הוא הועלה לדרגת בריגדיר גנרל (כוכב אחד) ומונה למפקד הארטילריה בדיוויזיה ה־9. הדיוויזיה שלו נחתה באלג'יריה במסגרת מבצע לפיד ב־8 בנובמבר של אותה שנה. לאחר שחרור אלג'יריה הוצבה הדיוויזיה שלו ככוח סיור על הגבול בין מרוקו הצרפתית לסהרה הספרדית. בפברואר 1943 הועברה הדיוויזיה לתוניסיה והשתתפה במערכה כנגד הכוחות הגרמנים והאיטלקים שם. אירווין עצמו הצטיין במהלך קרב מעבר קסרין. ב־3 ביוני 1943 הועלה לדרגת מייג'ור גנרל (שני כוכבים), וב־1 בספטמבר של אותה שנה מונה למפקד הדיוויזיה ה־5. ביולי 1944, יותר מחודש לאחר הפלישה לנורמנדי, הונחתה הדיוויזיה בחוף יוטה, הדיוויזיה השתתפה במבצע קוברה כחלק מהקורפוס ה־20 של וולטון ווקר, אשר היה חלק מהארמייה השלישית של ג'ורג' פטון. עד נובמבר שחררה הדיוויזיה את שארטר, ריימס ומץ. הדיוויזיה השתתפה בקרב על הבליטה, ולאחר מכן בפריצת קו זיגפריד ובפלישת בעלות הברית המערביות לגרמניה. ב־20 באפריל 1945 החליף את מנטון אדי בתפקיד מפקד הקורפוס ה־12 והשתתף עמו בכיבוש גרמניה.
לאחר המלחמה.
אירווין המשיך לפקד על הקורפוס ה־12 עד 3 בספטמבר 1945, עת הועבר לפקד על פורט בראג בצפון קרוליינה. ב־7 בספטמבר 1946 מונה למפקד הקורפוס ה־5 עד 30 באוקטובר 1948 עת מונה לראש מחלקת המודיעין. ב־1950 מונה למפקד הכוחות האמריקניים באוסטריה, וב־1952 פרש מהצבא מסיבות בריאותיות בדרגת לוטננט גנרל (שלושה כוכבים). הוא נפטר באשוויל, קרוליינה הצפונית ב־23 בנובמבר 1955 בגיל 62.
בחזרה אל הבונקר
בחזרה אל הבונקר הוא רומן היסטורי לנוער מאת אורה מורג, העוסק בידידות הנרקמת בין נער גרמני לנערה יהודייה על רקע משפטי נירנברג ומעשי הנוקמים. הקטעים בספר העוסקים בקרב על ברלין כמו גם בהרעלה בסטלג 13 הם היסטוריים לחלוטין, אם כי עצירת משפטי נירנברג עד שתימצא ראיה לכך שהיטלר מת ומציאת עצם מגופו של היטלר, לא התרחשה במציאות.
עלילה.
1945, גרמניה הנאצית קורסת. פטר מילר, נער גרמני בן 14, מתגייס להגן על ברלין מפני הצבא האדום. חרף התנגדות הוריו, הוא מוצב בדיוויזיית פאנצר אס אס היטלריוגנד, ומשתתף בקרב על ברלין. כאשר הוא נמלט מהסובייטים, הוא מגיע בטעות לפיהררבונקר ומסתתר בו. בבונקר נרקמים יחסי ידידות בינו לבין הלגה גבלס, בתם של יוזף ומגדה גבלס, והוא אף מתאהב בה. פטר חוזה בקריסת השלטון הנאצי, וב-30 באפריל אף שומע במו אוזניו את היטלר יורה בעצמו. כאשר ב-1 במאי מתאבדים הזוג גבלס, מגדה מרעילה את כל ילדיה כדי למנוע מהם לפול בשבי הסובייטי. פטר מנסה להציל את הלגה, אולם נכשל בכך. לאחר כיבוש הבונקר בידי הסובייטים, פטר מוצא את הלסת של היטלר לאחר שהגופה כולה נשרפה. הוא מחביא את הלסת בבונקר כדי למנוע ממנה לפול בידי הסובייטים, הנחושים למצוא ראיה שהיטלר אכן מת. פטר מגלה שהוריו נרצחו בידי הנאצים, כי תלו דגל לבן על ביתם. פטר עובר לגור אצל דודתו בעיר נירנברג, שם הוא מגלה שאחיו היינץ, אשר שרת במהלך המלחמה כקצין בוורמאכט, כלוא במחנה השבויים סטלאג 13 ליד נירנברג. הוא מצליח ליצור עמו קשר.
במקביל, עוקבת העלילה אחר עפרה קליין, נערה ארץ-ישראלית ילידת גרמניה. אביה של עפרה, האופה אריה, מקבל מכתב מסתורי מאחיו הרמן החי בנירנברג, המבקש ממנו לבוא לגרמניה במהירות כיוון שדרוש אופה יהודי. עפרה אינה מתלהבת לעזוב את הארץ, ובלית ברירה באה עם הוריה לגרמניה. בנירנברג, מתוודע אריה לסיבה אמיתית שלשמה הוזמן: אחיו הרמן הצטרף לקבוצת הנוקמים בהנהגתו של יוסף חרמץ, והם מתכננים להרעיל את הלחם שמוגש לשבויים הגרמנים בסטלאג 13. אריה מצטרף אל המשימה בהתלהבות. בינתיים, עפרה נפגשת עם פטר והם מתיידדים. שניהם מצליחים להתנגב ולהיות נוכחים במשפטי נירנברג. היינץ מספר לפטר על ארגון נאו-נאצי בשם "אודסה" המנסה לשחרר את בכירי השלטון הנאצי העומדים למשפט. ואכן, למחרת עוצר עורך הדין הגרמני של הנאשמים את המשפט בטענה שיש להעמיד לדין גם את היטלר עצמו, או להביא ראיה לכך שהוא אכן מת. בשל טענתו, המשפט נעצר למשך 20 יום. פטר מבין שזו תחבולה של הנאו-נאצים כדי לעכב את המשפט עד שצוללת תגיע ובאמצעותה יוברחו הנאשמים. הוא מספר לנוקמים על כך, ויחד עם עפרה בם חוזרים לבונקר בברלין ומוציאים מתוכו את הלסת שפטר החביא. מומחים קובעים שזו אכן הלסת של היטלר, והיא מהווה ראיה מוחצת לכך שהוא אכן מת. המשפט ממשיך, והנאו-נאצים נאלצים לגנוז את תוכניתם. בעזרתו של אריה, הנוקמים מחדירים את כיכרות הלחם המורעלים למחנה השבויים וגורמים לתחלואה ומוות המוניים. פטר מגלה זאת מאוחר מדי, ולשמחתו מתבשר שאחיו נמלט מהמחנה עוד לפי כן ולפיכך לא הורעל. בסצנת הסיום עפרה חוזרת לישראל ומספרת לחבריה על חלק מההרפתקאות שעברה.
דמויות.
כמו כן בספר מופיעות באקראי דמויות היסטוריות רבות. ביניהן: אווה בראון, פטר שפר, גוטהרד היינריצי, ארתור אקסמן, לודוויג שטומפפגר, הרמן גרינג, יוסיף סטלין, גאורגי ז'וקוב, איוואן קונייב ודווייט אייזנהאואר.
קוד ההפקה של הייז
דוקטור איקס (סרט)
דוקטור איקס (באנגלית: Doctor X) הוא סרט אימה ומסתורין בעל אלמנטים קומיים משנת 1932 בהפקה משותפת של First National והאחים וורנר. עלילת הסרט מתארת סדרה של מעשי רצח פתולוגיים שמתרחשים במשך מספר חודשים בניו יורק. מעשי הרצח מתרחשים תמיד בלילה, לאורו של ירח מלא, והגופות נאכלו על ידי אדם. העדים לאירועים אלו מתארים "מפלצת" מעוותת להחריד בתור הרוצח. המשטרה, עיתונאי, ומדען בשם דוקטור איקס חוקרים את מעשי הרצח לאורכו של הסרט.
עלילת הסרט מבוססת על המחזה "The Terror" משנת 1931 מאת האוורד וו. קומסטוק ואלן סי. מילר. את הסרט ביים מייקל קורטיז ומככבים בו לי טרייסי, פיי ריי, וליונל אטוויל. סרט זה הופק בטרם החלו לאכוף בהוליווד את קוד ההפקה של הייז, ועל כן הסרט עוסק בנושאים למבוגרים בלבד, כגון רצח, אונס, קניבליזם וזנות, השזורים אל תוך הסיפור.
הסרט צולם בטכניקולור בשני צבעים, והיה לאחד האחרונים שצולמו בשיטה זו, לצד "Mystery of the Wax Museum" משנת 1933 של האחים וורנר. עותקים בשחור-לבן של הסרט הופצו לערים קטנות בארצות הברית ולשווקים בינלאומיים, בעוד שעותקים בצבע של הסרט הופצו בערים הגדולות.
תקציר העלילה.
העיתונאי לי טיילור (לי טרייסי) חוקר סדרה של מקרי רצח פתולוגיים שהתרחשו במשך מספר חודשים בעיר ניו יורק. הרציחות מתרחשות תמיד בלילה, לאור ירח מלא, וכל גופה הושחתה מיד לאחר הרצח. עדי ראייה מתארים את הרוצח כ-"מפלצת" מכוערת להחריד. ד"ר קסבייר (ליונל אטוויל) נקרא לחוות את דעתו הרפואית על ידי המשטרה, אולם לה יש מניע נסתר מאחורי בקשתה: הם מעוניינים לחקור את האקדמיה הרפואית של קסבייר, מאחר שהאזמל המשמש לקניבליזציה של גופות הקורבנות הוא כלי בלעדי לאותו מוסד. מלבד קסבייר, החשודים האחרים הם: ד"ר וולס (פרסטון פוסטר), קטוע יד שעורך מחקר על קניבליזם; ד"ר היינס (ג'ון ריי), בעל סטייה מינית למציצנות; ד"ר דיוק (הארי ברספורד), הלוקה בשיתוק; וד"ר רוביץ (ארתור אדמונד קארווה), העורך מחקרים על ההשפעות הפסיכולוגיות של הירח. המשטרה נותנת לד"ר קסבייר 48 שעות לתפוס את הרוצח בדרכו שלו. במהלך פרק זמן זה, טיילור מתחיל לחקור את כוונותיו של הדוקטור, ותוך כדי כך הוא פוגש בבתו, ג'ואן קסבייר (פיי ריי). בתחילה, ג'ואן מפנה כתף קרה כלפי טיילור, במיוחד לאחר שהיא מגלה כי הוא פרסם כתבה על אביה, שפגעה בו. לעומת זאת, טיילור מגלה עניין רומנטי בג'ואן.