בשנת 1668 המצב הרפואי של אשלי החמיר. לוק התעניין ברפואה והאמין ברוח האמפירית של חברו, הרופא המפורסם תומאס סידנהם . הוא ליווה את מהלך הטיפול באשלי וניהל רישום מדוקדק של מצבו. מהרישומים שלו, שנותרו בשלמותם, חוקרים הסיקו שאשלי סבל מציסטה כבדית, שנגרמת על ידי הטפיל אכינוקוקוס . כשהמצב החמיר והפך למסכן חיים, הוחלט בהתייעצות עם לוק ורופאים אחרים על ניתוח, שבמהלכו יוכנס צינור מתכת לגופו על מנת לנקז את הנוזלים בציסטה. הניתוח עבר בהצלחה, אך הסימפטומים חזרו ועקב כך הוחלט שהצינור ישאר בגופו ויחובר לו ברז נחושת, כדי שניתן יהיה להמשיך לנקז את הנוזלים מבלי לנתח. מאוחר יותר יריביו הדביקו לו את כינוי הלעג "טפסקי", מהמילה tap (ברז), בצירוף הסיומת "סקי", כדי לרמוז לטענה שהוא רוצה להפוך את אנגליה למונרכיה נבחרת בסגנון ממלכת פולין.
לוק ליווה את אשלי לאורך כל התהליך, ואשלי היה אסיר תודה לו. לשיתוף הפעולה של השניים הייתה השפעה עמוקה על החיים של שניהם. בזכות אשלי לוק יכול היה לצאת מאוקספורד, שם רוב המקצועות נלמדו דרך הגישה הסכולסטית שאפיינה את המוסד. מצד שני, היחסים עם שפטסברי אפשרו ללוק להתקרב לחוגים אינטלקטואלים שסייעו לו לפתח את תפיסת עולמו. לאחר שעבר לביתו של שפטסברי הוא התקבל כחבר בחברה המלכותית ופיתח יחסים עם רוברט בויל ואחרים שקידמו את המהפכה המדעית ואת ההסתמכות על הניסיון כמרכז השיטה המדעית. לפי לוק, השיחה שהובילה בסופו של דבר לכתיבת היצירה הפילוסופית המרכזית שלו, מסה על שכל האדם, נערכה בבית של אשלי.
בתחילת דרכו, הכתיבה הפוליטית של לוק תמכה באבסולוטיזם ובחוסר סובלנות כלפי זרמים לא קונפורמיסטיים בנצרות. את השינוי בדעתו, שהוביל בסופו של דבר לטקסטים שהפכו קנוניים במחשבה הפוליטית הליברלית, ניתן לייחס לגורמים שונים, אך הקשר עם שפטסברי היה ככל הנראה גורם מרכזי. הטקסט הפוליטי המרכזי של לוק, שתי מסכתות על ממשל מדיני, נכתב בזמן משבר ההחרגה והושפע ממעורבותו של שפטסברי במשבר.
לא מן הנמנע שגם חייו של שפטסברי הושפעו מנכוחותו של לוק. לוק תפקד כמזכירו והיה דמות מרכזית בניהול ענייניו העסקיים ופעילותו בצפון אמריקה. תוכן החוקה היסודית של קרוליינה מראה על ההשפעה של תפיסת עולמו של לוק על החזון הפוליטי של שפטסברי.
צאצאים.
עם מותו ירש בנו אנתוני את הונו ואת תואר הרוזן. נכדו, אנתוני אשלי קופר, רוזן שפטסברי השלישי נמסר לחזקתו בעודו בן שלוש. לוק היה המורה של הנכד, שקיבל חינוך ברוח ספרו של לוק, מחשבות אחדות אודות החינוך. רוזן שפטסברי השלישי היה סופר, פוליטיקאי ופילוסוף. לאנתולוגיה שפרסם ב-1711, "Characteristics of Men, Manners, Opinions, Times" הייתה השפעה עמוקה על הפילוסופיה של המאה ה-18 באירופה. הנין של נינו, אנתוני אשלי קופר, רוזן שאפטסברי השביעי, היה מנהיג אוונגליסטי שהוביל רפורמות חברתיות בבריטניה ותמך בהתיישבות יהודית בארץ ישראל.
מורשת ואזכורים בתרבות.
מרבית התגובות לפעולותיו של שפטסברי במהלך משבר ההחרגה ציירו אותו כתככן ורמאי שפועל בסתר למען טובתו האישית על חשבון טובת המדינה והציבור. אחת הסיבות לדימוי זה היא ההשפעה של היצירות הספרותיות מסוף תקופת משבר ההחרגה. בפואמה הסאטירית "אבשלום ואחיתופל", ג'ון דריידן מציג את שפטסברי כאחיתופל שפועל עם אבשלום (דוכס מונמות') נגד דוד המלך (צ'ארלס השני). עיקר האשמה במרד נופלת בפואמה על שפטסברי התככן. הפואמה "המדליה" (The Medal) של דריידן מגחיכה גם היא את שפטסברי ותומכיו. היא מתייחסת למדליה שתומכיו של שפטסברי הטביעו לכבודו לאחר שחבר המושבעים הגדול סירב להאשים אותו בבגידה, והיא מציגה את שפטסברי כאדם נכלולי. במחזה "Venice Preserv'd" של תומאס אוטווי שפטסברי מוצג כסנטור המושחת אנטוניו. גם בממוארים וספרים של בני תקופתו שפטסברי מוצג לא אחת כפוליטיקאי שאפתן ורב יכולות שמונע על ידי אופורטוניזם ציני.
עד המאה ה-20, רבים מההיסטוריונים של תקופת צ'ארלס השני קיבלו באופן כללי את התדמית הצינית שדבקה בשפטסברי. חלקו במזימה האפיפיורית, העובדה שמימן את טיטוס אוטס בזמן שהפיץ את המזימה, והטענה שהמקור לפילוג בין וויגים לטורים באנגליה הוא משבר ההחרגה תרמו לתדמית זו. תמונה זו החלה להשתנות מעט בסוף המאה ה-19, בעקבות ביוגרפיה שכתב הדיפלומט ויליאם דוגל כריסטי. הביוגרפיה שכתב ק.ה.ד. היילי בשנת 1968 הייתה קו פרשת מים בהיסטוריוגרפיה של שפטסברי. הוא הראה שגם אם שורשיה של המפלגה הוויגית נמצאים במשבר ההחרגה, לא ניתן לייחס את הפיצול המפלגתי לשפטסברי לבדו, וששפטסברי עצמו לא הסכים לעיתים קרובות עם חבריו ה"וויגים". היסטוריונים אחרים שכתבו בעקבותיו החלו לשנות את ההתייחסות לשפטסברי. בסוף המאה ה-20 היסטוריונים הדגישו יותר את יחסיו של שפטסברי עם לוק ואת התפיסה הפוליטית הליברלית יחסית שלו.
הנהרות אשלי וקופר בקרוליינה הדרומית קרויים על שמו.
הופסטטריוס
הופסטטריוס (שם מדעי: Hoffstetterius) הוא סוג יונק פרהיסטורי ממשפחת הטוקסודוניים, שחי בתקופת המיוקן של אמריקה הדרומית לפני 11.6 עד 5.3 מיליון שנה מזמננו. יונק זה התגלה באתר של סלעים געשיים בשטחי מחוז לה פאס בבוליביה ב-1969 בידי הפלאונטולוג רוברט הופסטטר , על שמו נקרא היונק.
הממצאים שנמצאו כללו שרידים של גולגולת רחבה ולסת תחתונה, שרידים של עצם הזרוע ועצם הגומד ועצמות קטנות יותר. שרידים נוספים של אותו יונק התגלו ב-1989 בידי משלחת של "המכון הצרפתי למחקר הרי האנדים" (IFEA) ושל "השירות הגאוגרפי של בוליביה" (GEOBOL). הסוג נקרא ב-1993 בידי החוקר הצרפתי פייר אנטויו סאינט-אנדרה (Pierre-Antoine Saint-André) על שם החוקר שגילה את המאובנים הראשונים. שם המין היחיד בסוג - "Hoffstetterius imperator", נקרא על שם מבנה המצח הרחב שהזכיר את הכתרים של האימפריה הרומית הקדושה.
יונק קדום זה דמה במראהו לקרנף מוזר, והיה חלק מהפאונה האנדמית לאמריקה הדרומית. הוא היה קרובו של הטריגודון וכמותו היה בעל קרן ארוכה ורחבה מעל מצחו. הגולגולת הייתה רחבה ונמוכה, והלסתות הרחבות התאפיינו בשיניים טוחנות עבות ששימשו לטחינת צמחייה. אורך הגולגולת הגיע ל-527 מילימטרים אצל הבוגרים ו-469 מילימטרים בצעירים. היו לו רגליים רחבות בעלות שרירים מיוחדים בברכיים שמנעו ממנו להתעייף, מה שאיפשר לו להישאר על רגליו לזמן ממושך. כך הוא נמנע מפגיעת טורפים בלילה או מהיתקעות בביצות טובעניות.
נמל התעופה הומברטו דלגאדו
פיאט 370
פיאט 370 (באיטלקית: Fiat 370, קרוי גם : Iveco 370)) הוא סדרה של אוטובוסים מתוצרת חטיבת כלי הרכב המסחריים של פיאט ("Fiat Veicoli Industriali" ) באמצעות תאגיד איווקו מקונצרן הרכב האיטלקי פיאט אשר יוצר בין השנים 1976–2001.
מגפת הקורונה בבוסניה והרצגובינה
מגפת הקורונה, בה חלו רבים במחלת נגיף הקורונה בבוסניה והרצגובינה, התפשטה אל המדינה בתחילת מרץ 2020.
התפשטות המגפה.
ב-5 במרץ הודיעה בוסניה והרצגובינה על מקרה ראשון של הדבקה בנגיף הקורונה בשטחה. לאחר מספר שעות דווח במדינה על מקרה שני של הדבקה. שני הנדבקים הם אבא ובן שחזרו למדינה לאחר ביקור באיטליה.
ב-11 במרץ הודיעה בוסניה והרצגובינה על סגירת כל בתי הספר, בתי הספר התיכוניים והאוניברסיטאות כדי לבלום את התפשטות הנגיף. אשר הוארך אחר כך על ידי כל הקנטונים במדינה.
ב-14 במרץ הודיעה נשיאות בוסניה והרצגובינה הודיעה על הצבת כוחות הצבא של אוהלי הסגר בגבולות המדינה המיועדים לאזרחים בוסנים שישובו לביתם מחו"ל. כל אזרח בוסני המגיע למדינה מחויב להסגר עצמי במשך 14 יום אשר יחל מיום ההגעה. אוהלים הוקמו בגבול הצפוני של המדינה עם קרואטיה.
ב-15 במרץ פרסמה מועצת השרים של בוסניה והרצגובינה החלטה האוסרת על כניסת אזרחים זרים לבוסניה והרצגובינה להיכנס מאזורים עם העברה אינטנסיבית של הנגיף, ובעיקר ממחוזות הרפובליקה העממית של סין, דרום קוריאה, יפן, איטליה, איראן, צרפת, רומניה, גרמניה, אוסטריה, ספרד, שווייץ ובלגיה.
ב-18 במרץ הודיע מטה איגוד B&amp;H על צו שאסר על כל התכנסויות פומביות, השעיית הפעלת כל מתקני ההסעדה להכנה ומכירה של אוכל ומשקאות, מסעדות, פיצריות, קונדיטוריה, מכוני יופי, בר נרגילה, בר קפה, דיסקוטקים, בתי תה, בתי קפה, רופאי שיניים פרטיים.
ב-19 במרץ דווח כי חלק מהערים, כמו ויסוקו, התקינו חיטוי ידיים ברחבי העיר, בנוסף לחיטוי תדיר של רחובות במהלך הלילה.
ב-20 במרץ הוציאה שירות ההגנה האזרחית של הפדרציה של בוסניה והרצגובינה צו, שאסר על תנועת אנשים מתחת לגיל 18 ומעלה מגיל 65 ברחבי המדינה.
ב-21 במרץ הודיעה בוסניה והרצגובינה על מקרה מוות ראשון בשטחה כתוצאה מהידבקות בנגיף הקורונה. הקורבן, היא אישה מבוגרת אשר אושפזה בבית החולים בביחאץ' במשך יומיים.
בנוסף על כך, הודיעה בוסניה והרצגובינה על עוצר לילי בכל יום משעה 6 בערב עד השעה 5 בבוקר, החל מ-22 במרץ.
ב-24 במרץ פרסמה מועצת השרים של בוסניה והרצגובינה החלטה האוסרת על כניסת אזרחים זרים. כמו כן, החל מ-30 במרץ 2020 כל ושדות תעופה בבוסניה והרצגובינה נסגרו לנוסעים, ומתאריך זה מטוסים יוכלו לנחות רק כדי לספק מטען.
ב-26 במרץ דווח כי מנהל נבחרת קרואטיה בכדורגל, זלאטקו דאליץ' תרם 40 אלף קונה קרואטי לבית החולים "פרה מיהוביל סוצ'יץ'" בעיר הולדתו ליבנו. כמו גם שחקן יוטה ג'אז ושחקן קבוצת הכדורסל הלאומית של קרואטיה, בויאן בוגדנוביץ', שתרם 50,000 דולר לבית החולים הקליני באוניברסיטה בעיר הולדתו מוסטר.
ב-29 במרץ החליטה בוסניה והרצגובינה לשנות את שעות העוצר: שעת תחילת העוצר שונתה לשעה 8 בערב עד השעה 5 בבוקר.
רפובליקת סרפסקה.