עם התפשטות התנועה, הוקמו עמותות לאומיות עצמאיות במדינות שונות, ועם זאת, הורגש צורך בשיתוף פעולה בינלאומי. אוליב באדן פאוול ייסדה מועצה בינלאומית פורמלית בלונדון בפברואר 1918. בוועידה העולמית הרביעית שנערכה במחנה Edith Macy בשנת 1926, נציגים ממדינות שונות הציעו את יצירתו של איגוד עולמי כדי לתפוס את המקום של המועצה הבינלאומית הפורמלית. לאחר הכנס הבינלאומי בשנת 1926 באדן-פוואל ביקש להקים עמותה רשמית ובשנת 1928 האגודה העולמית של המדריכות והצופות הוקמה. רוז קר הייתה סגן היו"ר, ומאוחר יותר הפכה לנציבה למדינות חדשות.
בשנת 1920, שתי מדריכות בכירות מכל מדינה בה הייתה קיימת תנועת צופות ידועה הוזמנו לוועידת נציבי המחוז הבריטית שנערכה ב Saint Hugh's College, אוקספורד. זו נודעה בשם הוועידה הבינלאומית הראשונה. הוועידה העולמית ה -13 נערכה באותה האוניברסיטה בשנת 1950. הארגונים החברים המשיכו להיפגש בכל שלוש שנים (בתחילה כל שנתיים) בוועידות העולמיות.
אזורים בעולם.
האגודה העולמית של מדריכות בנות וצופות בנות מחולקת לחמישה אזורים: אירופה, מדינות ערב, אפריקה, אסיה וחצי הכדור המערבי.
כיום, יו"ר "הוועד העולמי" (World Board) של WAGGGS היא קירסטי גריי. המנהלת הראשית (Chief Executive) של WAGGGS היא לזלי בולמן.
צופות בנות.
צופות בנות או צופות מדריכות, מייצגות תנועה דומה לתנועת הצופים במקור, אשר עדיין ברובה מיועדת לנערות ולנשים בלבד. התנועה התפתחה משנת 1908 בזכות בנות שהיו מעוניינות לקחת חלק בתנועת הצופים.
במקומות שונים ברחבי העולם, התנועה התפתחה בדרכים מגוונות. במקומות מסוימים בנות הצטרפו או ניסו להצטרף לארגוני הצופים הקיימים ובמקומות אחרים קבוצות של בנות הוקמו, חלקן אף נפתחו מאוחר יותר גם עבור בנים או אוחדו עם ארגונים של הצופים הבנים. במקרים אחרים, הוקמו קבוצות מעורבות לבנים ולבנות, לעיתים במטרה להתפצל בעתיד. באותה הדרך, גם השם Girl Guide או Girl Scout היה בשימוש בזמנים שונים ובמקומות שונים, עם קבוצות אשר שינו את שמן משם אחד לשני.
משימה חד מינית.
היו דיונים רבים בנוגע לדמיון בין הצופות הבנות לתנועת הצופים הבנים ועד כמה צריך להיות דמיון כזה. בעוד שבנות רבות ראו מה הבנים היו עושים ורצו להצטרף ולעשות זאת גם כן, ארגוני הבנות ביקשו להימנע מהעתקה פשוטה או חיקוי של הבנים. ג'ולי בנטלי, אשר מונתה כמנכל"ית צופות בריטניה בשנת 2012 וישבה בראש הארגון לתכנון המשפחה משנת 2007, תיארה את הבנות המדריכות בריאיון לעיתון הטיימס בתור "הארגון הפמיניסטי האולטימטיבי". אפילו בזמן שרוב ארגוני הצופים הפכו למעורבים מבחינת המין, הצופות הבנות נשארו נפרדות במדינות רבות על מנת לספק תוכנית חינוכית ממוקדת בנשים.
היסטוריה.
במקור, באדן פאוול דמיין את הצופים כתנועה לבנים בין הגילאים 11 ל-18 אך כבר בשנת 1909 מדריכי הצופים עמדו בפני בעיה של "אחים קטנים" שרוצים להצטרף לחוויה. חלק מהמדריכים פשוט העלימו עין מגיל הנערים ואחרים הקימו קבוצות וגדודי צופים נפרדים לילדים צעירים יותר. הבעיה לא הייתה רק אצל אחים קטנים אלא גם אצל אחיות. בשנת 1909 ביקר באדן פאוול אצל קבוצת צופים שנקראה Girl Scouts ("צופים לבנות").
בשנת 1909 נערכה עצרת של תנועת הצופים בארמון הבדולח בלונדון. באותם ימים, לא היה נהוג שבנות יוצאות למחנה או לטיול, כפי שנכתב במגזין הצופים הבריטים משנת 1909: "אם אסור לילדה לרוץ, או אפילו למהר, לשחות, לרכוב על אופניים, או להרים זרועותיה מעל ראשה, איך היא יכולה להיות צופה?" בין אלפי הצופים הבנים בעצרת הייתה קבוצה של בנות מהכפר פינקניז גרין (Pinkneys Green). הן ביקשו מבאדן פאוול לתת גם לבנות להיות בצופים אבל הוא החליט כי ארגונים חד מיניים נפרדים היו פתרון טוב יותר. בשנת 1910 הקים באדן-פאוול את תנועת המדריכות הבנות בבריטניה.
פנלופת ספיקס
פנלופת ספיקס (שם מדעי: "Penelope jacquacu") היא מין של עוף ג'ונגל גדול מסדרת התרנגולאים השייך למשפחה דרום אמריקאית שנקראת הוקיים ולסוג פנלופה.
מאפיינים.
הפנלופה מזכירה במראה תרנגול הודו קטן ושוכן עצים, שייכת למשפחה אחרת. צבעה חום-שחור ובעל גרון אדום-עז המצוי רק אצל הזכרים. כמו מינים רבים של תרנגולאים הזכר אינו מטפל בביצים ומשאיר את זה לנקבה החומה ומוסווית הרבה יותר.
פנלופה זו קרויה ע"ש החוקר הגרמני יוהאן פון שפיקס (1781 – 1826) שגילה חיות רבות ביערות דרום אמריקה.
ממדים: אורכה 66-75 ס"מ. המשקל מגיע ל-1.5-1.7 ק"ג.
תפוצה: הפנלופה חיה בעיקר ביערות שפילה בבוליביה, קולומביה, ברזיל, ונצואלה, אקוודור, גויאנה ופרו.
מזון: היא אוכלת כל הניזונה בעיקר מפירות שונים, זרעים וחרקים קטנים. הפנלופות מפיצות עיקריות של עצים רבים ביער הגשם.
איומים: הם עלולות להיטרף על ידי הטורפים הגדולים כמו היגואר והפומה. כמו כן הם נדבקות במחלות ומשמשות קורבן לתולעי מעיים. גם האדם צד אותם אך לעת עתה היא אינה בסכנת הכחדה.
הוקו גדול
הוקו גדול (שם מדעי: Crax rubra) הוא מין של תרנגולאי דרום אמריקני בעל נוצות שחורות. הוא המין הגדול ביותר במשפחת ההוקיים ומבין העופות הגדולים ביותר בדרום אמריקה.
תיאור.
ההוקו הוא עוף גדול ומרשים שאורכו 78-100 ס"מ ומשקלו 3.1-4.8 ק"ג. הוא המין הגדול ביותר במשפחתו.
הוא בעל נוצות שחורות למרבית גופו למעט המקור הקטן והצהוב ועל ראשו ציצות נוצות שחורות פרועות מעט, במיוחד מעל עיניו. תחתית הגוף לבנה וכמו אצל רוב התרנגולאים ההוקו הזכר גדול בהרבה מהנקבה שלעומתו כתומה עם ראש אפור. הזנב אצל שני המינים ארוך והם נוטים להתהלך על קרקע היער ולא לעוף אם כי הם יכולים לעוף.
אקולוגיה.
ההוקו חי בטבע ביערות דרום ומרכז אמריקה ממקסיקו לאורך אמריקה המרכזית ועד לאקוודור וקולומביה וכן באיים הקאריביים. זהו עוף שוכן קרקע הניזון בעיקר מפירות שונים כמו התאנה. לעיתים הוא יגוון גם ביצורים קטנים עיקר חרקים שימצא בין העלים.
הם אוכלים בחבורות ונשמרים מטורפים גדולים כמו היגואר, הטאירה או האנקונדה. בעת סכנה הם רצים במהירות לבין סבכי היער ונעלמים. הם יכולים גם לעוף אבל משתמשים בזה כאמצעי אחרון.
ההוקו נמצא במצב שימור פגיע עקב פגיעה ביערות בהם הוא חי.
האראלד השני, מלך דנמרק
האראלד השני (בדנית: Harald II; 989–1018) היה מלך דנמרק מ-1014 ועד מותו. הוא היה בנם הבכור של סוון הראשון ושל אשתו גונהילד והיה עוצר הממלכה כאשר אביו נלחם באתלרד השני, מלך אנגליה. הוא ירש את הכתר הדני ב-1014 והחזיק אותו כאשר אחיו, קנוט הגדול כבש את אנגליה. לאחר מותו ב-1018 ירש אותו אחיו על כס המלכות הדני. מעט מאוד ידוע אודותיו.
אנחל לברונה
אנחל אמדאו לַבְּרוּנָה (ספרדית: Ángel Amadeo Labruna; 28 בספטמבר 1918, בואנוס איירס - 19 בספטמבר 1983) היה כדורגלן ומאמן כדורגל ארגנטינאי. לברונה הוא סגן מלך השערים ההיסטורי של ליגת העל הארגנטינאית, עם 293 שערים. נחשב לאחד מגדולי הכדורגלנים הארגנטינאים בכל הזמנים.
לברונה שיחק במשך מרבית הקריירה שלו, כ-20 שנה, כחלוץ שמאלי בקבוצת ריבר פלייט, שאוהדיה מכנים אותו "האליל הגדול מכולם" (בספרדית: El máximo ídolo) ומציינים ביום מותו את "היום הבינלאומי לאוהד ריבר". לברונה קבע בריבר פלייט מספר שיאי מועדון: הוא מלך השערים ההיסטורי, שני לשיאן ההופעות, מלך השערים ההיסטורי של הסופר קלאסיקו הארגנטינאי; הוא ניצב בראש טבלת זוכי התארים מבין שחקני המועדון ובמקום השני בטבלת הזוכים מבין המאמנים.
קריירה כשחקן.
לברונה, שצמח במחלקת הנוער של ריבר פלייט, החל את הקריירה בקבוצת הבוגרים ב-1939, בעת ששחקני הקבוצה שבתו עקב קנס שהטיל המועדון על כוכב הקבוצה, "צ'ארו" מורנו. לאור ביצועיו, נותר לברונה בהרכב גם לאחר הפסקת השביתה, ועמדתו של מורנו במגרש, שנתפסה על ידי לברונה, השתנתה. לברונה היה חלק מ"המכונה" (La Máquina), חמישיית ההתקפה של ריבר פלייט בשנות הארבעים (שכללה גם את "צ'ארו" מורנו, אדולפו פדרנרה, פליקס לוסטו וחואן קרלוס מוניוס) הנחשבת על ידי רבים לאחת הטובות בהיסטוריה, ומיורשתה, "המכונה הקטנה" (La Maquinita), שזכתה בתארים רבים בשנות החמישים. הוא זכה במלכות השערים בליגה בשנים 1943 (23 שערים) ו-1945 (25), ובסגנות ב-1944 (25).
במהלך כל הקריירה - כעשרים שנה - הבקיע לברונה 293 שערי ליגה בארגנטינה (סגן מלך השערים ההיסטורי של ליגת העל הארגנטינאית), 317 בסך הכל במדי ריבר פלייט (מלך השערים ההיסטורי של המועדון) ב-515 משחקים רשמיים, ו-225 במשחקי ידידות. לברונה הוא גם מלך השערים ההיסטורי של הסופר קלאסיקו הארגנטינאי, עם 16 כיבושים. כשחקן בקבוצה עומד לברונה בראש טבלת הזוכים בתארים, עם 16 תארים - 9 אליפויות ארגנטינה, 4 גביעים לאומיים ו-3 גביעי אלדאו (בינלאומיים).
לברונה השתתף ב-37 משחקים במדי נבחרת ארגנטינה, וכבש בהם 17 שערים. הוא זכה עם הנבחרת באליפות דרום אמריקה בכדורגל (שמו הקודם של טורניר קופה אמריקה) במהדורת 1946 ובמהדורת 1955, והשתתף במונדיאל 1958 בשוודיה בגיל 40.
בגיל 41 עזב את ריבר פלייט, ואת הקריירה כשחקן סיים בקבוצות רמפלה ג'וניורס האורוגוואית, ריינג'רס הצ'יליאנית ופלטנסה הארגנטינאית, בכעשרים משחקים בסך הכל בשלושתן יחד.
קריירה כמאמן.