בעבר נעשה שימוש במונח אפיגנטיקה על מנת לתאר תהליכים שלא היו ניתנים להסבר באמצעות עקרונות גנטיים. הפער בהבנה לא נבע בעקבות מחסור ביכולות טכניות לאפיין גנים נוספים או ממחסור בידע תאורטי על גנים חדשים, אלא בעקבות פער בין הידע הקיים לנו על גנים (גנוטיפ) לבין המגוון הקיים בו הגנים באים לידי ביטוי (פנוטיפ).
אפיגנטיקה התנהגותית מצמצמת את הפער הקיים על ידי כך שהיא מסבירה כיצד השפעות סביבתיות וביולוגיות עלולות להשפיע על הגנים באמצעות שינויים מולקולריים הגורמים לשינויים באופן בו גנים ספציפיים באים לידי ביטוי.
קיימים שני מנגנונים עיקריים שגורמים לשינויים אפיגנטיים. שני המנגנונים משפיעים בעצמה שונה בהתאם למיקום הגנטי בו הם מתרחשים:
מתילציה - בתהליך זה מולקולת מתיל מתקשרת לרצף גנים על גבי הגנום והיא מקשה על רצף גנים אלו לעבור תהליך שעתוק ובכך, לבוא לידי ביטוי בתצורה של חלבון.
אצטילציה- בתהליך זה מולקולת אצטיל מחליפה מולקולת מימן ובכך היא גורם לרצף הגנים הספציפי בו היא מתיישבת לעבור תהליך שעתוק ביתר קלות ובכך לגרום לגן לבוא לידי ביטוי בתצורה של חלבון.
מחקרי אפיגנטיקה התנהגותית בבעלי חיים.
מחקר בתרנגולות אשר בחן כיצד רמות לחץ משפיעות על ציר ה- HPA הראה כי לחץ גרם לפעילות נמוכה יותר בציר ובכך שיפר את הלמידה האסוציאטיבית של התרנגולות. מכאן, שלחשיפה של החיות ללחץ יכולה להיות השפעה חיוביות. עם זאת, מחקר אחר שנעשה בעכברים הראה כי חשיפה מוקדמת לסביבה מעשירה משפרת תהליכי זיכרון בעכברים ונמצא ששיפור זה נראה גם בצאצאיהם 19. מחקרים אלו מראים כי בעזרת גירוי שלילי או חיובי ניתן לעצב שינויים אפיגנטיים התנהגותיים בשלבי החיים השונים.
מחקר נוסף שנערך בעכברים הראה כי שינויים אפיגנטיים התנהגותיים מעוברים בצורה בין דורית. את העכברים גידלו במעבדה בתנאי קהילה, בדומה לצורת חייהם בטבע, במטרה לראות כיצד זה משפיע על רווחתם. הממצאים הראו כי אכן חיי קהילה גרמו לשינויים מוחיים והתנהגותיים בעכברים והביאו לעליה ברווחתם. שינויים אלו נראו גם אצל הצאצאים של אותם עכברים אף על פי שהם עצמם לא נחשף לחיי קהילה. מכאן, שחוויות חברתיות אצל עכברים יכולות להביא לשינויים אפיגנטיים התנהגותיים בין דוריים.
עתיד מחקרי.
אפיגנטיקה התנהגותית היא תחום יחסית חדש אשר נחקר ועוד ייחקר רבות בספרות. חיבור התנהגות אנושית לשינויים אפיגנטיים היא משימה קשה אך באמצעות מודלים של בעלי חיים, ניתן לאפיין את הקשרים האפיגנטיים, הפיזיולוגים, ההתנהגותיים והסביבתיים. כיום, הפערים העיקריים נוגעים לקשר בין מורכבות הגנום, אפיגנטיקה והשפעות הסביבה בהבנה של אפיגנטיקה התנהגותית. השאלות עליהן מחקרים עתידיים על בעלי חיים ינסו למצוא תשובות הן: כיצד גנים משפיעים על היכולת של האורגניזם להגיב לסביבה על ידי שינויים אפיגנטיים? כיצד שינויים אפיגנטיים קשורים למוטציות בגנום כאשר חשופים לרמות לחץ גבוהות? וכיצד שינויים אפיגנטיים ספציפיים גורמים לשינויים התנהגותיים?. הבנה של שאלות אלו יעזרו להבין כיצד בעלי חיים מושפעים מתנאים סביבתיים וכיצד בעלי חיים משתנים לאורך הדורות. הבנה של תהליכי אפיגנטיקה בבני אדם יותר מאתגרת מאשר בעלי חיים. ולכן, על חוקרים לעשות כל מאמץ למצוא את ההשפעות של אפיגנטיקה על הפן הפסיכולוגי וההתנהגותי אצל בני אדם ולהשלים את החלקים החסרים באמצעות ממצאים ממחקרי בעלי חיים.
לקריאה נוספת.
התפתחות הגנום: מבוא לאפיגנטיקה התנהגותית. אוניברסיטת אוקספורד, 2015.
נשיא וייטנאם
נשיא הרפובליקה הסוציאליסטית של וייטנאם (בוייטנאמית: Chủ tịch nước Cộng hoà Xã hội chủ nghĩa Việt Nam) הוא, על פי חוקת המדינה, ראש המדינה של וייטנאם. בתוקף תפקידו מייצג הנשיא את הממשלה הן כלפיי פנים והן כלפי חוץ, מתאם את פעולות הממשלה ושומר על יציבותה ומבטיח את עצמאותה של המדינה ואת שלמותה. הנשיא ממנה את סגן הנשיא, את ראש הממשלה, את שרי הממשלה ופקידים בכירים נוספים בהסכמת האספה הלאומית של וייטנאם. בנוסף לכך, הנשיא הוא המפקד העליון של הכוחות המזוינים העממיים של וייטנאם והוא יושב ראש המועצה לביטחון והגנה לאומיים. הוא גם משמש כחבר קבוע בוועדת הביטחון המרכזית ובוועדת המשטרה המרכזית של המפלגה הקומוניסטית של וייטנאם. החל מ-2011 הנשיא יושב בראש ועדת ההיגוי לרפורמה שיפוטית. נשיא המדינה הנוכחי הוא נווין סואן פוק, שמכהן בתפקיד החל מ-5 באפריל 2021 וכיהן לפני כראש הממשלה השביעי של וייטנאם.
משך תקופת כהונתו של הנשיא הוא חמש שנים והוא יכול להיבחר מחדש רק לשתי תקופות כהונה נוספות לזו הראשונה. במקרה שנבצר מהנשיא למלא את תפקידו, משמשים סגן הנשיא או ראש הממשלה כנשיא בפועל עד לתום נבצרותו של הנשיא או עד לבחירת נשיא חדש.
סמכויותיו ומעמדו של הנשיא השתנו במשך השנים. לדוגמה, בעוד שהנשיא הראשון, הו צ'י מין, היה גם יושב ראש המפלגה הקומוניסטית של וייטנאם, ובכך הוא היה לחבר הבכיר ביותר בפוליטביורו, גוף קבלת ההחלטות הבכיר ביותר במדינה, יורשו בתפקיד הנשיא, טון דוק תאנג, היה בעל תפקיד סמלי בלבד לצדו של המזכיר הכללי של המפלגה, לה דואן. החל משנת 1981, עם עלייתו לשלטון של תרונג צ'ין לכס הנשיאות, מדורג הנשיא כשני או ראשון בסדר החשיבות מבין חברי הפוליטביורו, למעט נגויין מין טריט שדורג רביעי ווו צ'י קונג שדורג שלישי. הנשיא טראן דאי קואנג, שכיהן מ-2016 ועד מותו ב-2018, היה מדורג שני מקרב חברי הפוליטביורו, לאחר המזכיר הכללי של המפלגה, נגויין פו טרונג, שהחליף אותו בתפקיד לאחר מותו.
היסטוריה.
ב-1946 מונה הו צ'י מין לתפקיד הנשיא הראשון של וייטנאם על ידי האספה הלאומית. הן בחוקה שכוננה ב-1946 והן בזו שכוננה ב-1959 צוין שלאסיפה הלאומית הסמכות למנות ולפטר את הנשיא. הנשיא ייצג את וייטנאם הן כלפי פנים והן כלפי חוץ. הסמכויות ותחומי האחריות של הנשיא נתרו ללא שינוי בחוקה שכוננה ב-1959. חוקת 1980 שינתה את משרת ראש המדינה באופן דרמטי. משרת הנשיא בוטלה והוחלפה במשרת יושב ראש מועצת המדינה. משרה חדשה זו הוקמה על בסיס הדוגמה של יושב ראש נשיאות הסובייט העליון של ברית המועצות. מועצת המדינה, כמו מועצת השרים, הייתה גוף קבלת החלטות שיתופי. הן מועצת המדינה, והן מועצת השרים היו חלק מהרשות המבצעת וחיזוק כוחם של הגופים הללו גרם להחלשת כוחה של הרשות המחוקקת. התפקידים, הסמכויות ותחומי האחריות של מועצת המדינה נלקחו מידיה של הוועדה הקבועה של האספה הלאומית, שאיבדה את עיקר מעמדה וסמכויותיה בעקבות כינון חוקת 1980.
חברי מועצת המדינה נבחרו על ידי האספה הלאומית והיא כללה את יושב הראש, את סגן היושב ראש, את המזכיר הכללי וחברים נוספים. חברי מועצת המדינה לא יכלו לשמש בו-זמנית גם כחברי מועצת השרים. יושב ראש מועצת המדינה כיהן בו-זמנית כיושב ראש מועצת ההגנה הלאומית (לימים מועצת ההגנה והביטחון הלאומיים) וכמפקד העליון של הכוחות המזוינים העממיים של וייטנאם. מועצת המדינה פיקחה על עבודתם של שאר מוסדות המדינה, במיוחד על מועצת השרים, מוסד הפיקוח העממי העליון ועל המועצות העממיות בכל הדרגים. היא גם פיקחה על הבחירות לאספה הלאומית. משרת יושב ראש מועצת המדינה, כראש המדינה, בוטלה בחוקת 1992 והוחלפה במשרת נשיא המדינה.
מעמדו של נשיא וייטנאם לא נותר קבוע במהלך ההיסטוריה של המדינה. לדוגמה, בעוד שהו צ'י מין דורג כראשון בחשיבותו מבין חברי הפוליטביורו, גוף קבלת ההחלטות הגבוה ביותר במדינה, יורשו בתפקיד, טון דוק תראנג היה דמות סמלית חסרת סמכויות. מעמדו של ראש המדינה התחזק בחוקת 1980 עם מינויו של תרונג צ'ין, שהיה על פי סדר החשיבות, השני מבין חברי הפוליטביורו, לאחר לה דואן. משרת הנשיא נותרה השנייה מבין חברי הפוליטביורו עד שב-2006 מונה נגויין מין טריט, שדורג רק רביעי בחשיבותו מבין חברי הפוליטביורו. הפוליטביורו שנבחר לאחר הקונגרס ה-11 של המפלגה הקומוניסטית, שהתקיים בינואר 2011, בחר בטרואונג טאן סאנג, הנשיא הנוכחי, כראשון בחשיבות מבין חבריו. הייתה זו הפעם הראשונה בהיסטוריה של וייטנאם שבה הבכיר מבין חברי הפוליטביורו לא היה המזכיר הכללי או יושב ראש המפלגה. ישיבות הפוליטביורו מתקיימות באופן סדיר וההחלטות בהן מתקבלות באופן שיתופי כאשר צעדי המדיניות מיושמים רק בתמיכת רוב חברי הפוליטביורו.
משך הכהונה.
נשיא וייטנאם נבחר לתקופת כהונה של חמש שנים וכהונתו של נשיא מכהן נמשכת עד אשר נבחר נשיא חדש. עם כניסתו לתפקיד נושא הנשיא החדש את השבוע הבאה: "במסגרת תפקידי כנשיא הרפובליקה הסוציאליסטית של וייטנאם, אני נשבע אמונים באופן מוחלט למדינה, לעמה ולחוקתה, כדי למלא את משימות המפלגה, המדינה והעם".
תפקידים וסמכויות.
נשיא וייטנאם הוא ראש המדינה ותפקידו העיקרי הוא ייצוג המדינה כלפי פנים וכלפי חוץ. נושא המשרה נבחר על ידי האספה הלאומית, אחראי כלפיה ומדווח לה. משך תקופת כהונתו של הנשיא היא חמש שנים, כמו זו של האספה הלאומית עצמה. הנשיא ממשיך למלא את תפקידו עד אשר האספה בוחרת לו יורש.
לנשיא מוקנות הסמכויות הביצועיות והחקיקתיות הבאות:
מועצת הביטחון וההגנה הלאומיים כוללים את הנשיא, את ראש הממשלה וחברים נוספים. חברים אלה מוצעים על ידי הנשיא ומאושרים על ידי האספה הלאומית. חברי המועצה לא צריכים להיות חברי האספה הלאומית. תהליך קבלת ההחלטות של המועצה מתבצע באופן של מנהיגות משותפת. בין סמכויותיה ניתן למעות את הזכות לגייס את כל הכוחות לטובת ההגנה הלאומית ובמקרה של מלחמה יכולה האספה הלאומית להפקיד בידי המועצה משימות וסמכויות מיוחדות.
שפרד סמית'