יקום חולית ייחודי בכך שבו הרברט דן באקולוגיה באופן מפורט, ומבסס את התרבויות המופיעות בו דווקא על תרבויות אסיה והמזרח התיכון ולא על התרבות האירופית-מערבית, כפי שהיה מקובל לרוב במדע בדיוני של אותה התקופה ואצל סופרים מערביים מפורסמים. ניתן לזהות בספרי הסדרה מילים בשפות כמו ערבית ועברית, ואלמנטים עלילתיים המבוססים על מנהגים של שלל עמים; בין השאר יש בו מונחים יהודיים כמו "קפיצת הדרך", "ספר א-זהר" (ספר הזוהר) וכן "בנות גשרית". לדררים, העם המרכזי בסיפור, דמיון גדול לבדואים. לטענתו של הרברט, מנהגיהם מבוססים על אמונות הזן בודהיזם.
ספרים.
הסדרה המקורית.
סדרת הספרים המקורית מאת פרנק הרברט:
ששת הספרים ידועים כ"הסדרה המקורית", שכולה תורגמה לעברית, והם נכתבו על ידי פרנק הרברט.
ארבעת הראשונים בסדרה עוסקים בשושלת אטריאידס, ואילו השניים האחרונים מתמקדים במסדר בנות גשרית ובמאבק ההישרדות שלהן נגד מסדר מתחרה.
ספרי ההמשך של חולית היו אהודים פחות מהספר הראשון וזכו לפופולריות פחותה בהרבה.
בריאן הרברט וקווין אנדרסון.
לאחר מותו של פרנק הרברט, חברו בנו, בריאן הרברט, וקווין ג'יי. אנדרסון, ובהתבססם (לפי טענתם) על סקיצות וכתבים מכספתו של פרנק הרברט, שלהם הוסיפו מדמיונם שלהם, הם הוציאו (ועדיין מוציאים), ספרים הממשיכים את הסדרה. הספרים אומנם יצאו לאור לאחר "חולית", אך העלילה מתרחשת אחורה בקו הזמן.
עד כה יצאו הספרים הבאים (ספרים ששמם מופיע גם בעברית הם ספרים שתורגמו לעברית ויצאו בהוצאת עם עובד).
המשך הסדרה המקורית.
ספרי המשך לסדרה המקורית שנכתבה על ידי בראיין הרברט וקווין ג'יי. אנדרסון על פי כתביו של פרנק הרברט.
טרילוגיית "גיבורי חולית" (Heroes of Dune).
ספרים המסופרים מנקודת המבט של ג'סיקה (אמו של פול) בתקופה בין הספר השני, "משיח חולית", לספר השלישי, "ילדי חולית".
דמויות.
בית אטרייאידס.
בית אַטרֵיאִידֶס (Atreides) הוא בית אצולה ביקום חולית השולט בכוכב קלדן רווי המים והמשקעים. הבית מאופיין באצילות ובמידות טובות.
בית הארקונן.
בית הארקונן (Harkonnen) הוא בית אצולה ביקום חולית השולט בכוכב גאידי פריים הגעשי. הבית מאופיין באלימות, תאוות דם ומידות רעות. מעשי אלימות, רצח ובגידה נפוצים בקרב בית זה.
בית קורינו.
בית קורינו (Corrino) הוא בית אצולה ביקום חולית. זהו בית האצולה הקיסרי השולט על היקום הידוע.
הדררים.
הדררים (Fremen) הם נוודי המדבר החיים באראקיס ומטרתם להפריח את השממה באמצעות אגירת מים. הם מתייחסים למים כערך עליון וממנו נגזרים הרגלים ומנהגים לא שגרתיים בנוגע למים שמקובלים בתרבות הדררים - כמו ניקוז נוזלי המתים ומחזורם, הימנעות מהזלת דמעות, יריקה כסימן לכבוד רב ועוד. נחשבים ללוחמים מיומנים וקשוחים, וידועים בשל כישרונם ברכיבה על עקלתונים.
בנות גשרית.
בנות גשרית (Bene Gesserit) היא אסכולה עתיקה ומיסטית של הכשרה רוחנית וגופנית. נוסדה בעיקר עבור חניכות ממין נקבה אחרי הג'יהאד הבאטלריאני, שבעטיו הושמדו "מכונות החשיבה" והרובוטים למיניהם. מדרשת בנות גשרית ומקום מושבן של האמהות הנערצות מצוי על פני הכוכב וואלך 9, ולימים עבר מרכז בנות גשרית לכוכב הלכת למפאדאס - עד שהושמד.
עיבודים למדיות אחרות.
קולנוע.
הסרט חולית (1984) בבימויו של דייוויד לינץ', ובכיכובם של קייל מק'לאכלן, אברט מק'גיל, הזמר סטינג, פטריק סטיוארט (המוכר כקפטן ז'אן לוק פיקארד מסדרת הטלוויזיה ""), אלישיה ויט (כעליה הקטנה) ואחרים. הסרט לא זכה להצלחה קופתית מרשימה אך זוכה לעדנה כפריט לאספנים חובבי סרטי מדע בדיוני. גרסת הבמאי בת ארבע השעות נחשבת נדירה להשגה.
בשנת 2021 יצא לאקרנים סרט נוסף בשם "חולית", בבימויו של דניס וילנב.
משחקי מחשב.
סדרת משחקי המחשב האסטרטגיים Dune 1, Dune 2, Dune 2000 ו-Emperor : Battle for Dune
בעוד Dune 2000 נחשב בצורה גורפת למשחק כושל, ו-Emperor: Battle for Dune לא נחשב אף הוא פורץ דרך, Dune 2, אשר קדם להם, הוא בעל מקום של כבוד בהיסטוריה של משחקי האסטרגיה, ורבים רואים בו אחד מאבות הז'אנר הנקרא Real Time Strategy (אסטרטגיה בזמן אמת) במשחקי מחשב. עוד שוני בין המשחקים הוא שבעוד כולם קשורים לעולמה של חולית, לא כולם קשורים ישירות לעלילת הספרים. במשחק Battle for Dune למשל מתוארת סיטואציה של מאבק דמיוני בין בית הארקונן, בית אטראידס ובית אורדוס - בית אצולה שלא קיים בספרי חולית והומצא עבור המשחק. לכל המשחקים ערך נוסטלגי רב בשל החברה שפיתחה אותם, Westwood, שנקנתה על ידי חברת EA ופורקה.
טלוויזיה.
"חולית" (2000) - מיני-סדרה בשלושה חלקים בכיכובו של ויליאם הרט.
Es ist nichts Gesundes an meinem Leibe, רי&quot;ב 25
Es ist nichts Gesundes an meinem Leibe (בעברית: אין מתום בבשרי), רי"ב 25, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בלייפציג. ביצועה הראשון היה ביום ראשון ה-14 שלאחר חג השילוש הקדוש, ב-29 באוגוסט 1723.
רקע.
באך עבד כנגן עוגב בעיר מילהאוזן בין 1707 ל-1708, אך שלח ידו גם בהלחנת קנטטות. לאחר מכן היה מלחין החצר של הדוכס בוויימאר מ-1708 עד 1717, וחיבר שם כ-20 קנטטות "דתיות" שנועדו לביצוע כחלק מתפילת יום ראשון בכנסייה. לאחר מכן עבר לעיר קטן, התמנה לקאפלמייסטר וחיבר שם מוזיקה בסגנון חופשי ולא דתי.
במאי 1723 התמנה באך לתפקיד מנצח המקהלה ואחראי על המוזיקה בכנסיות המרכזיות בלייפציג. הוא חי ופעל בעיר כ-27 שנים, עד מותו. שם כתב את רוב הקנטטות שלו: מתוך יותר מ-200 קנטטות שידוע עליהן כיום, פחות מ-40 נכתבו עד הגיעו ללייפציג וכל השאר נכתבו בעיר; בדומה לעבודתו בוויימאר, מטרתו הייתה להלחין קנטטה עבור כל מועד בשנה הליטורגית, כלומר ימי ראשון וחגים, תוך כמה שנים. עם זאת, בגלל העומס הגדול והקושי בהלחנת יצירות כה רבות, נהג מדי פעם לבצע שוב קנטטות ישנות שלו, לעיתים עם עריכות ושינויים קלים או הרחבות.
קנטטה זו הייתה השלוש-עשרה שהלחין באך מאז החל למלא את תפקידו בלייפציג, לאחר רי"ב 75, רי"ב 76, רי"ב 24, רי"ב 167, רי"ב 147, רי"ב 186, רי"ב 136, רי"ב 105, רי"ב 46, רי"ב 179, רי"ב 69א ורי"ב 77.
ב-1855 הוציאה לאור חברת באך את הקנטטה לראשונה, בכרך 5 של פרסומיה.
מילים ומוזיקה.
סדר הקריאה לאותו יום כולל פסוקים מהאיגרת אל הגלטים העוסקים בניגוד בין תאוות הבשר - החטאים, לפרי הרוח - המידות הטובות. בנוסף, נקראים פסוקים מהבשורה על-פי לוקאס העוסקים בעשרה מצורעים שריפא ישו. הלברית נכתבה על ידי יוהאן יאקוב רמבאך (Johann Jacob Rambach) או שהיא מתבססת על טקסט שלו. היא מתקשרת לפסוקי הקריאה ומשווה בין האדם לבין המצורע, במובן שכל חטאי הבשר והתשוקות גורמות לאדם להיחשב חולה. מסקנת הלברית היא שרק האמונה בישו יכולה לרפא ולהציל את האדם. החלק הראשון הוא פסוק מספר תהלים המביע רעיון דומה: "אֵין מְתֹם בִּבְשָׂרִי מִפְּנֵי זַעְמֶךָ אֵין שָׁלוֹם בַּעֲצָמַי מִפְּנֵי חַטָּאתִי". החלק האחרון לקוח ממזמור של יוהאן הרמן (Johann Heermann).
הקנטטה נועדה לביצוע על ידי סולני סופרן, טנור ובס בליווי מקהלה בת ארבעה קולות, קורנטו, 3 טרומבונים, 3 חליליות, שני אבובים, שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו. לקנטטה 6 חלקים:
הקלטות.
היצירה הוקלטה במלואה 11 פעמים בהקלטות מסחריות. בין המנצחים שביצעו את ההקלטות ניתן לציין את ניקולאוס הרנונקור (ב-1972), טון קופמן (ב-1997), מסאקי סוזוקי (ב-1999) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000).
ניו-מדיה
אורתודוקסים לוד
אמרספורט
אמרספורט () היא העיר השנייה בגודלה במחוז אוטרכט שבהולנד. העיר גדלה במהירות, אך עדיין קיים בה מרכז משומר היטב ששומר על צביונו מימי הביניים. אמרספורט היא אחת מצמתי הרכבות החשובים בהולנד בשל העובדה שהיא ניצבת על מסילת הרכבת הראשית העוברת מצפון לדרום ועל זאת העוברת ממזרח למערב.
היסטוריה.
ציידים-לקטים ישבו באזור אמרספורט בתקופה המזוליתית. ארכאולוגים חשפו סימנים ליישובים אלה כמו שרידי מדורות וכלי צור קטנים, מצפון לעיר.
שרידי יישובים מראשית האלף ה-1 לפנה"ס התגלו באזור אמרספורט, אך השם אמרספורט, על שמה של המעברה על הנהר אמר, הקרוי כיום Eem, לא מופיע לפני המאה ה-11 לספירה. העיר גדלה סביב מה שכיום ידוע ככיכר המרכזית, שם הקימו הבישופים של אוטרכט חצר כדי לשלוט על אזור עמק חלדרסה. ב-1259 הוענקו לאמרספורט זכויות עיר על ידי הבישוף של אוטרכט, הנדריק הראשון ואן וינדן. בנייתה של חומת המגן הראשונה, שהייתה בנויה מלבנים, הושלמה ב-1300 לערך. זמן קצר לאחר מכן, היה צורך בהרחבת העיר וסביב שנת 1380 החלה בנייתה של חומה חדשה שהושלמה בשנת 1450 לערך. ה"קופלפורט" (Koppelpoort) המפורסם של העיר, שהוא שער יבשתי ומימי משולב, הוא חלק מהחומה השנייה. לאחר מכן נהרסה החומה הראשונה ובמקומה נבנו בתים. הרחוב הקרוי היום Muurhuizen (בתי החומה) הוא מיקומה המדויק של החומה הראשונה וחזיתות הבתים ברחוב זה בנויים מעל יסודותיה.
"המגדל של גבירתנו" (Onze Lieve Vrouwetoren), שגובהו 98 מ', הוא אחד ממגדלי הכנסיות מימי הביניים הגבוהים ביותר בהולנד. בנייתם של המגדל ושל הכנסייה החלו בשנת 1444. הכנסייה נחרבה בפיצוץ שאירע בשנת 1787, אך המגדל שרד וניתן להבחין במתאר של בניין הכנסייה באמצעות ההבדלים בסוגי אבני המדרכה במרחב הפתוח שנוצר. נקודת האמצע של המגדל היא נקודת הייחוס למערכת הצירים הקרטזית של מפת הולנד.