ייטס נולד בלונדון, אנגליה. הוא היה בן הזקונים של צייר הדיוקנאות האירי ג'ון בטלר ייטס וכן אחיו של חתן פרס נובל לספרות לשנת 1923, ויליאם בטלר ייטס. הוא גדל בעיר סלייגו, בבית הוריה של אמו, סוזן מרי פולקספן, זאת לפני חזרתו ללונדון, לבית הוריו, בשנת 1887. בתחילת הקריירה שלו, הוא עבד כמאייר עבור מגזינים כגון Boy's Own Paper ו-Judy, כאשר הוא מאייר רצועות קומיקס, למשל רצועת קומיקס פרודית על שרלוק הולמס, צ'אב-לוק הומס, עבור מגזין ה-Comic Cuts וכמו כן כתב מאמרים עבור המגזין פאנץ', תחת הפסבדונים וו. בירד. ב-1894, הוא נישא למרי קוטנהאם, אשר הייתה גם היא ילידת אנגליה ומבוגרת ממנו בשנתיים וביחד השתקעו ב, זאת לפי המפקד האירי, 1911.
החל משנת 1920 בערך, הוא פיתח את סגנונו האמנותי ופנה לכיוון אקספרסיוניסטי, כשהוא עובר מאיור לסימבוליזם. הוא אהד את מטרותיה של התנועה הרפובליקנית האירית, אך לא השתתף בפועל בפעילות פוליטית. אולם, הוא האמין ש וההתפתחות האמנותית האישית שלו כמודרניסט ואקספרסיוניסט, עזרה לו לתאר את דבלין המודרנית של תקופת המאה העשרים, חלקית באמצעות הבעה של נושאים איריים ספציפיים, אך גם באמצעות הבעתם של נושאים אוניברסליים כמו בדידותו של הפרט והאוניברסליות של מצבו העגום של האדם. סמואל בקט כתב ש מבקר האמנות והסופר המרקסיסטי ג'ון ברגר הילל אף הוא את יצירתו של ייטס, אולם מנקודת מבט שונה לגמרי, כשהוא משבח אותו כ
נושאי יצירתו המועדפים עליו, כללו את הנוף האירי, סוסים, קרקס ושחקני תיאטרון נוודים. ציוריו ואיוריו המוקדמים ניחנים בפשטות אנרגטית של צבע וקו, בעוד שציוריו המאוחרים ניחנים בגישה ניסיונית ונמרצת במיוחד אל מול הצבע הדחוס בו הוא השתמש לרוב על לוח הציור. ברבות הזמן הוא החל לזנוח לחלוטין את המכחול, תוך שהוא משתמש בצבע במגוון רחב של דרכים והוא התעניין באופן עמוק מאוד בכוחה ההבעתי של הצביעה. למרות מעמדו כצייר האירי החשוב ביותר של המאה העשרים (והראשון למכור את יצירותיו בסכום של מעל מיליון פאונד), הוא לא העניק שיעורי ציור לאף תלמיד ולא אפשר לאף אחד לצפות בו מצייר, כך שלמעשה הוא נשאר דמות ייחודית. הצייר שסגנונו האמנותי דמה באופן הקרוב ביותר לזה של ייטס, היה חברו האמן האוסטרי, אוסקר קוקושקה.
לצד ציור, ייטס התעניין באופן משמעותי בתיאטרון ובספרות. הוא היה חבר קרוב של סמואל בקט. הוא עיצב תפאורות עבור תיאטרון אבי ושלושה ממחזותיו הופקו שם. הוא כתב נובלות בזרם התודעה שג'יימס ג'ויס הוקיר ואף כתב כמה מסות. יצירותיו הספרותיות כוללות את The Amaranthers (יצירה שהייתה מאוד נערצת על סמואל בקט), The Careless Flower, Ah Well, A Romance in Perpetuity, And To You Also ו-The Charmed Life. ציוריו של ייטס, נושאים לרוב שמות פואטיים ומעוררים דמיון. ואמנם, אביו הכיר בכך שבנו, ג'ק, היה צייר הרבה יותר טוב ממנו והוא אף האמין ש הוא נבחר ב-1916, כחבר האקדמיה ההיברנית המלכותית. הוא נפטר בדבלין, ב-1957 ונקבר בבית הקברות מאונט ג'רום שבעיר.
ייטס מחזיק בהישג כמדליסט האולימפי הראשון של אירלנד, במסגרת המשחקים האולימפיים, עם לידתה של מדינת אירלנד החופשית. במסגרת המשחקים האולימפיים שהתקיימו בפריז, 1924, הוענקה לציורו של ייטס, The Liffey Swim, מדליית כסף, בקטגוריית התרבות והאמנויות של המשחקים. ברשומות התחרות הציור נקרא פשוט Swimming.
יצירותיו.
בנובמבר 2010, אחת מיצירותיו של ייטס, A Horseman Enters a Town at Night, אשר אותה ייטס צייר ב-1948, ואשר הייתה קודם לכן בבעלותו של הנובליסט גרהם גרין, נמכרה במכירה פומבית בכריסטי'ס, בסכום של קרוב ל-350,000₤, לונדון. יצירה נוספת, קצת פחות חשובה, Man in a Room Thinking, אשר אותה צייר ייטס ב-1947, נמכרה בעבור סכום של 66,000₤ במסגרת אותה מכירה פומבית. ב-1999, הציור, The Wild Ones, נמכר בסותבי'ס, לונדון, בסכום של 1.2 מיליון פאונד, המחיר הגבוה ביותר ששולם עד כה במסגרת מכירה פומבית של ציוריו של ייטס. מנהלי המכירות הפומביות מטעם חברת אדם, מחזיקים בשיא האירי של המחיר ששולם במסגרת מכירה פומבית, שמגיע לסכום של 1,000,000€, משנת 2011, עבור הציור A Fair Day, Mayo (משנת 1925), מאת ייטס.
טינופת וחוכמה
טינופת וחוכמה (באנגלית Filth and Wisdom) הוא סרט דרמה-קומדיה בריטי משנת 2008 בבימויה של מדונה ובכיכובם של יוג'ין היץ, הולי ווסטון, ויקי מק'קלור וריצ'רד אי. גרנט. הוא צולם בלונדון, אנגליה, בין התאריכים 14–29 במאי 2007. שניים מאתרי הצילומים היו מועדוני חשפנות. סצנות נוספות צולמו ביולי 2007.
הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי בברלין, ב-13 בפברואר 2008 ובו נכחו מדונה וצוות השחקנים היץ, ווסטון ומק'קלור. הסרט לא זכה לביקורות חיוביות רבות. ב-17 באוקטובר 2008, הסרט הופץ בהוצאה מוגבלת. הסרט הוא הראשון שיצא על ידי חברת הסרטים של מדונה, סמטקס פילמס.
עלילה.
הסרט מתואר כסרט קומדיה, דרמה, מחזמר ורומנטיקה. הסיפור עוסק סביב מהגר אוקראיני בשם AK (יוג'ין היץ) ושתי השותפות שלו: הולי (הולי ווסטון), רקדנית בלט שעובדת כחשפנית ורקדנית עמוד במועדון מקומי וג'ולייט (ויקי מק'לור), עוזרת בבית מרקחת, שחולמת לנסוע לאפריקה כדי לעזור לילדים רעבים.
ביקורת.
כלפי הסרט הופנו ביקורות שליליות: באתר הסרטים Rotten Tomatoes קיבל ציון של 28%, על סמך 53 ביקורות. בטיימס טענו ש"מדונה יכולה להיות גאה". בדיילי טלגרף תואר כסרט "שלא נעשו בו מאמצים רבים", אך נאמר שם גם כי "מדונה כן הצליחה להראות צד חיובי בזכותו".
פיטר ברדשאו מהגרדיאן כתב, "ובכן, הסרט היה צריך לקרות. מדונה הייתה שחקנית נוראית בכל כך הרבה סרטים ועכשיו, היא גם הוכיחה את עצמה כבמאית נוראית". ג'ונתן רומני מ-"Screen International" כינה את הסרט כ-"פרויקט יהיר וטוב ומהממוצע" והוסיף כי מדובר ב-"קומדיה זולה".
אמיבת' מקנולטי
אמיבת' מקנולטי (באנגלית: Amybeth McNulty; נולדה ב-7 בנובמבר 2001 ב, אירלנד) היא שחקנית אירית-קנדית. היא זכתה לפרסום בשל תפקידה כאן שרלי בסדרת הדרמה "אן עם הצמות" שמשודרת ברשת CBC הקנדית ונטפליקס.
חייה.
מקנולטי היא בת יחידה ולמדה בחינוך ביתי.
אמיבת' החלה בתחום המשחק מגיל ילדות מוקדם. היא הופיעה במחזות מקומיים בעיר ילדותה.
פריצתה אל עולם הטלוויזיה הייתה כאשר התקבלה לתפקיד הגיבורה הראשית אן שרלי בסדרה "אן עם הצמות" המבוססת על הרומן המפורסם "האסופית" שכתבה לוסי מוד מונטגומרי.
צבע שערה הטבעי הוא בלונדיני, והיא צבעה אותו לאדמוני עבור הופעתה בתפקיד אן שרלי.
ב-2020 פרסמה שהיא ביסקסואלית.
יחסי דרום אפריקה–טונגה
יחסי דרום אפריקה–טונגה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת דרום אפריקה לבין ממלכת טונגה.
היסטוריה.
היחסים הדיפלומטיים שבין רפובליקת דרום אפריקה לבין ממלכת טונגה כוננו ב-1 בספטמבר 1999. שתי המדינות חברות בארגון האומות המאוחדות ובחבר העמים הבריטי. אזרחי שתי המדינות נדרשים באשרה על מנת להיכנס למדינה השנייה ולשהות בה.
עדן אביטל
עדן אביטל (נולדה ב-25 במרץ 1997) היא כדורגלנית ישראלית, המשחקת כקשרית בקבוצת ASJ Soyaux-Charente בליגה הראשונה בצרפת ובנבחרת ישראל משנת 2014.
ביוגרפיה.
אביטל נולדה בשכונת התקווה בתל אביב והצטרפה בגיל 10 כילדה לקבוצת הבנים של בני יהודה תל אביב. בגיל 13, עברה לקבוצת הנערות של אס"א תל אביב. שנה לאחר מכן כבר שולבה במקביל גם בקבוצה הבוגרת. בגיל 15 צורפה לאקדמיה לכדורגל בנות ולמעשה בעונה זו הייתה חלק משלוש קבוצות שונות שהתחרו בליגות שונות: ליגת ילדים א' עם האקדמיה, ליגת נערות וליגת נשים ראשונה עם אס"א תל אביב. כתוצאה מכך שותפה בכ-60 משחקים במהלך העונה. בשתי העונות הבאות שיחקה במדי האקדמיה בלבד כשהאחרונה שבהן בליגת נשים ראשונה. לאח מכן עזבה את האקדמיה וחזרה לאס"א תל אביב לשלוש העונות הבאות. בעונת 2018/2019 שיחקה בקריית גת ובעונה שלאחריה עברה לשחק בקבוצת ASPTT Albi מהליגה השנייה בצרפת. בעונת 2020/2021 חתמה בקריית גת וזכתה בטרבל אליפות, גביע המדינה וגביע אתנה. בעונת 2021 חותמת עדן בקבוצת "סוויו" ASJ Soyaux-Charente שבליגה הראשונה של צרפת. עדן עושה היסטוריה כשחקנית הראשונה מהליגה הישראלית שחותמת בצרפת, אחת הליגות הבכירות בעולם הכדורגל הנשים.
בנבחרת.
מגיל צעיר השתייכה לסגל הזהב של אתנה ושיחקה 11 משחקים במסגרת נבחרת נשים עד גיל 17 ולאחר מכן גם 15 משחקים בנבחרת נשים עד גיל 19, כולל השתתפות באליפות אירופה עד גיל 19 והבקעת השער הראשון, היחיד וההיסטורי של הנבחרת בטורניר זה. את הופעת הבכורה שלה בנבחרת הבוגרת ערכה ב-2014 נגד נבחרת שווייץ ומאז שייכת לסגל ומשתתפת בקמפיינים השונים. נכון למרץ 2020 רשמה 23 הופעות במדי הנבחרת.
לא יוצא למסיבות
לא יוצא למסיבות הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר הישראלי יהונתן מרגי. השיר יצא לאור ב-28 באפריל 2020, כסינגל שלא מתוך אלבום, על ידי חברות התקליטים Mobile1 Music וגאגא בוקינג.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב והולחן על ידי יהונתן מרגי, רון ביטון ויונתן גולדשטיין והופק על ידי גולדשטיין, שהפיק קודם לכן את מיני-אלבומו של מרגי, "מה יהיה", ואת שיריו "תני לי רגע", "אני לא אני" ו"דיבור נגוע". השיר הוא שיר דאנס פופ-דיסקו בו מדבר מרגי על מערכת יחסים, בדומה לשירים אחרים שלו.
וידאו קליפ.