ישנן טענות שלפיהן המילים "Friar’s Heel" (גבעת הנזיר) הן שיבוש של “Freyja’s He-ol” או “Freyja Sul”, הנגזרים משמה של האלה הנורדית פריה והמילה הוולשית עבור דרך או יום ראשון, בהתאמה. לעומת זאת, נטען כי שם האבן רק רומז על תנוחתה או מיקומה. השם איננו ייחודי והארכאולוג צ'ארלס וורן גילה מונולית באותו שם באזור לונג ברדי שבדורסט.
אמנות.
ניתן לתארך את תחילת ההתעניינות בבריטניה העתיקה למאה ה-16 והמאה ה-17 בעקבות עבודתם החלוצית של ויליאם קמדן, ג'ון אובריי וג'ון אוולין. הגילוי מחדש של עברה של בריטניה היה קשור גם לעליית כוחה של האימפריה הבריטית. חוקרים כגון סטקלי ניהלו חפירות באתרים מגליתיים, כולל סטונהנג' ואייווברי. הממצאים שלהם גרמו למחלוקת עזה על משמעות האתרים, והפרשנויות המוקדמות משקפות חיפוש אחר הסבר מיסטי.
בשלהי המאה ה-17 הופרכו ההסברים המוקדמים, שהסתמכו על היופי והתחכום בבניית סטונהנג', שלפיהם הבנאים המקוריים היו אנשי האימפריה הרומית, והוכח כי סטונהנג' נבנה על ידי התושבים המקומיים בתקופת האבן החדשה. החל מתקופה זו האמנים החלו לצייר תמונות של תילי קבורה, אבנים ניצבות וחפצים שהוצאו מהקרקע. ציורים אלה הולידו דימויים שונים של האנשים הפרהיסטוריים שיצרו את החפצים הללו, וסייעו בגיבוש דימויה של בריטניה בעיני הציבור הרחב באמצעות ספרים מצוירים, הדפסים ומפות. המחלוקות על מוצא הבריטים והזהות הלאומית הובילו למסקנה כי הבריטים הם עם עתיק, ושהממלכה המאוחדת תגיע להרמוניה גדולה יותר באמצעות חיפוש אחר עבר משותף. עבור האנגלים, העבר הזה נמצא במערב, והוא מתחיל בסטונהנג' ונמשך על האזורים הגאליים של ויילס וקורנוול.
אמנים כגון ג'ון קונסטבל וויליאם טרנר סייעו במאה ה-19 להבנת ההיסטוריה הבריטית באמצעות הבאת האתרים המגליתיים לתודעה הציבורית. הפילוסוף אדמונד ברק טען כי חוש "הרוממות" התעורר בגלל "רגשות של סכנה וטרור, אי בהירות וכוח, באמנות כמו גם בחיים". דבר זה אפיין את העבודות האמנותיות והספרותיות של אותה תקופה, והיווה את הבסיס התאורטי להערכה ההולכת וגוברת לאתרים והריסות תרבותיים מבודדים. מהסיבות הללו סטונהנג' הפך למוקד עניין ייחודי בקרב האמנים. ברק עצמו כתב:
ציורים של טרנר וקונסטבל לא צוירו על סמך המצב האמיתי של האבנים. טרנר הוסיף אבנים שלא היו קיימות במציאות, והממדים של אלו שהיו קיימות לא היו מדויקים. הציורים תוכננו כך שיהיו בעלי אפקט רומנטי, כפי שהיה נהוג באותה תקופה. לאורך המאה ה-19 הופיע מוטיב חדש בתיאורים של סטונהנג' שהתאפיין בשלילת הפגניות. גישה זו יוצגה על ידי ציירים כגון ויליאם אוברנד גלר, שצייר ב-1832 את הציור "קורבנם של הדרואידים" (The Druid's Sacrifice). ברומן טס לבית דרברוויל מאת תומאס הארדי הדמות הראשית, טס, נלכדת על ידי המשטרה בסטונהנג', כאשר טבעו הפגני של האתר משמש להגברת מאפייניה של הדמות.
סטונהנג' בתרבות הפופולרית המודרנית.
הביטלס הופיעו ב-1965 בסרט Help!, כאשר ברקע ניתן לראות את סטונהנג'. "STONEHENGE" הוא שם תקליטה השני משנת 1969 של להקת הרוק הבריטית "TEN YEARS AFTER" (על עטיפת התקליט מופיעה תמונת המונומנט בשעת לילה). האתר שימש גם לעריכת קונצרטים החל מ-1972 כאשר במקום נערך פסטיבל סטונהנג' החופשי. המונומנט ממשיך להופיע בסרטים, בטלוויזיה וברדיו גם בגלל תפקידו כמבנה וכסמל מוכר של בריטניה. המונומנט הפך לפופולרי גם במשחקי מחשב בהם מוצגים שימושים חלופיים לסטונהנג' או נחקר טבעו האיקוניני.
ז'ן ז'ורס
טנזור השדות האלקטרומגנטיים
ישראל הופשטין
נזם
מגדל סקיי
מגדל סקיי (באנגלית: Sky Tower) הוא מגדל תקשורת, הממוקם באזור העסקים המרכזי של אוקלנד, שבניו זילנד.
מקומת הקרקע ועד לקצהו של התורן מפרידים 328 מטר, דבר שעושה את המגדל למבנה הגבוה ביותר בחצי הכדור הדרומי. המבנה הוא חלק מקזינו SKYCITY Auckland.
בניית המגדל החלה בשנת 1995 והוא נפתח לאחר שנתיים ו-9 חודשים, ב-3 במרץ 1997. 15,000 מטר מעוקב של בטון, 2000 טונות של פלדה מחוזקת, ו-660 טון של פלדה מבנית שימשו לבניית המגדל. התורן לבדו שוקל למעלה מ-170 טון.
המגדל מושך כ-600,000 מבקרים בשנה.
בנוסף לשימוש המגדל לתצפית ובידור, המגדל משמש לתקשורת, ולשידור עם APE (Auckland Peering Exchange) שממוקמת בקומה 48. כמו כן קבוצה של שדרני רדיו חולקת משדר FM במגדל, ול-TV3 ול-TV4 יש משדר משני במגדל. החלק העליון של המגדל מכיל מסעדה מסתובבת ומספר עמדות תצפית.
בית הספר וורטון
וורטון (באנגלית: The Wharton School) הוא בית ספר אמריקאי למנהל עסקים, השייך לאוניברסיטת פנסילבניה. בית הספר נוסד בשנת 1881 על ידי ג'וזף וורטון, שקיווה שבוגריו יהוו "עמודי תווך" בתחומם במישור הציבורי והפרטי. וורטון הוא בית הספר למנהל עסקים הוותיק בעולם ונחשב לאחד מהמובילים בעולם בתחומו.
נכון לשנת 2005, מציע בית הספר תוכניות בלימודי ראיית חשבון, מדיניות ציבורית, מימון, ניהול מערכות בריאות, ביטוח וניהול סיכונים, אתיקה עסקית, ניהול, שיווק, תפעול וניהול מידע, נדל"ן וסטטיסטיקה. בבית הספר לומדים כ-2340 סטודנטים לתואר ראשון וכ-1690 סטודנטים במסלולי תואר מוסמך במנהל עסקים (MBA). לוורטון גם תוכנית לדוקטורט (PhD). בוורטון מועסקים כ-300 חברי סגל במשרה מלאה.
כל הסטודנטים ל-MBA נדרשים לעבור תקופת "טרום-לימודים" על מנת להביאם לרמת ידע מינימלי נדרשת. בתקופה זו לומדים הסטודנטים חשבונאות ומימון, מיקרו-כלכלה, סטטיסטיקה וניתוח פיננסי. כמו כן, נערכים קורסים בהיסטוריה עסקית, שפות וסמינרים בנושא מיומנויות תקשורת, מחשוב, סחר וניהול קריירה. התלמידים במסלול תואר מוסמך במנהל עסקים בוחרים בשנת הלימודים השנייה שלהם אחת מ-18 התמחויות שונות שמציע בית הספר, או אופציה לשלב שתי התמחויות שונות.
במשך השנים האחרונות דורג וורטון על ידי גופים שונים במקום הראשון מבין כל תוכניות תואר מוסמך במנהל עסקים המובילות בארצות הברית.
בוגרי בית הספר.
לוורטון למעלה מ-81,000 בוגרים מ-140 מדינות והם מקיימים ארגוני בוגרים פעילים.
איזדדואר
אִיזְדָדוּאַר (או דארא), היא בתו של מלך הסאסאנים (המלך ח'וסרו השני או המלך יזדגרד השלישי - מלכם האחרון), שהייתה שבויה בידי המוסלמים. היא ניתנה על ידי הח'ליף עלי בן אבי טאלב לראש הגולה בבבל - בוסתנאי בן חנינאי, אשר גייר אותה ונשא אותה לאשה. בין צאצאיה לצאצאי שתי נשותיו האחרות של בוסתנאי היו מחלוקות על ראשות הגולה. הפולמוס סביב מעמדם ההלכתי של בני איזדדואר נמשך זמן רב, וגאוני בבל נדרשו לעסוק בפרשה זו פעמים רבות. בדרך כלל נטו גאוני בבל לראות בצאצאיה יהודים כשרים ולא בני שפחה ובסופו של דבר קיבלו צאצאי איזדדואר שוויון זכויות גמור, ואף בא מיוצאי חלציהם ראש גולה.
צאצאיה והפולמוס סביב מעמדם.
משמת בוסתנאי, התפרסם הסכסוך על הירושה ועל מעמד הילדים בני הנוכרית. בני איזדדואר טענו שהם יורשים שוים לאחיהם, ואילו בני היהודייה טענו שבניה של איזדדואר הם עבדים בני שפחה - חלק מהרכוש שבני היהודיות יורשים מאביהם בוסתנאי. במשך שנים התייחסו חסדאי ובראדוי, בני אשתו היהודייה של בוסתנאי, לבני איזדדואר כבני שפחה. היחס כלפי בני איזדדואר נמשך גם בימיהם של צאצאי חסדאי ובראדוי.
גאון סורא, רב שמואל גאון (ד'ת"צ-ד'תק"ח, 730-748), הכשיר את בני איזדדואר, שהריאדא וגדדנשאה כיהודים כשרים לכל דבר. גאונים נוספים סמכו ידיהם על פסק זה, במהלך הדורות שלאחר מכן. רב חנינאי כהנא בר רב הונא, גאון סורא (משנת ד'תקכ"ט - 769), השיא את בתו לנכדו של שהריאדא בן איזדדואר, ובכך ניתן תוקף נוסף ופרסום רב לפסק הגאונים שהכשירו את בני איזדדואר. הגאונים הניחו שאדם חכם ושומר תורה ומצוות כבוסתנאי לא היה בא על שפחה מבלי לשחררה קודם לכן, ולשאת אותה בהיתר. מקרה זה הפך לתקדים הלכתי שנעשה בו שימוש בדיון על הכלל: "אין אדם עושה בעילתו בעילת זנות", ולמסקנות יש חשיבות הלכתית עד ימינו בעניין משמעותם של נישואים אזרחיים.
לאחר מות ראש הגולה חנניה בן דוד, מינו הגאונים את מר זכאי בר אחונאי, מצאצאי שהריאדא בן איזדדואר, לראש הגולה. על המינוי ערער רב נטרונאי בר חביבאי, ממשפחת חסדאי, אבל חכמי ישיבות סורא ופומבדיתא תמכו במר זכאי, ורב נטרונאי בר חביבאי עזב את בבל והיגר לספרד.
יהודים משיחיים
ג'ויס קרול אוטס
ג'ויס קרול אוטס (באנגלית: Joyce Carol Oates; נולדה ב- 16 ביוני 1938) היא סופרת אמריקאית ופרופסור לספרות ולכתיבה יוצרת.
חייה המקצועיים.
אוטס נמשכה ליצירת ספרים עוד לפני שלמדה לכתוב, כאשר ציירה סיפורים שהמציאה. כאשר קיבלה, בגיל 14, מכונת כתיבה במתנה, החלה להתאמן בכתיבת רומנים. בשנת 1962, לאחר נישואיה, עברה לדטרויט. העיר העמוסה במתחים חברתיים סיפקה לה את החומרים ליצירותיה המוקדמות. דטרויט, לדבריה, עיצבה אותה לטוב ולרע כאדם וכסופרת. ההצלחה לא אחרה להאיר לה פנים, וכבר בגיל 30 זכתה להכרה כסופרת בולטת וחשובה. במקביל לעבודת ההוראה שלה באקדמיה, המשיכה לפרסם 2-3 ספרים בשנה: רומנים, סיפורים קצרים, שירה, מחזות וכתבים שאינם סיפורת.
ברומנים הרבים שלה עוסקת אוטס באלימות ובאהבה שבחיים בארצות הברית. בדומה לגדולי הסופרים במאה התשע-עשרה, הצליחה לזווג הצלחה מסחרית לאיכות ספרותית גבוהה. על ספרה מלאך האור נאמר, בביקורת בעיתון וושינגטון פוסט, "ג'ויס קרול אוטס עוקבת אחר החלום האמריקני, ומעניקה לספר דרמה מתפתחת ועוצמה של טרגדיה יוונית."
אוטס אומרת, כי הוראה וכתיבה שתיהן עבודות מספקות כל כך, שאינה מרגישה שהיא "עובדת" במובן המקובל של המילה.
דאפט פאנק