כשנה לאחר חידוש השירות, התגלה כי רוב המשתמשים בקו הם תושבי בית שמש הנוסעים לירושלים ולתל אביב. בשל כך, ובניסיון להתגבר על אי העמידה בלוחות הזמנים של הרכבות, יצא לפועל בסוף 2006 לוח זמנים חדש, ובו פוצל הקו לירושלים לשני קווים - האחד ירושלים - בית שמש, והשני מבית שמש מערבה (לכיוון תל אביב דרך רמלה ולוד). בשל הפיצול ירדה עוד יותר הכדאיות של נסיעה ברכבת בין ירושלים ותל אביב, שהצריכה החלפה בתחנת הרכבת בית שמש. לאורך שנת 2006 ההחלפה בתחנת בית שמש ארכה כ-50 דקות בכיוון דרום בשעות הבוקר ובכיוון צפון בשעות הערב, כך שזמן הנסיעה התארך משמעותית עבור הנוסעים בכיוונים ובשעות הללו. כך הפכה הנסיעה ברכבת ממישור החוף לירושלים למסורבלת וארוכה עוד יותר משהייתה לפני שדרוג הקו, למרות ההשקעה הכספית העצומה. אף על פי שבאמצע שנת 2007, בעקבות שינוי שנערך בקו (מפגשי הרכבות עברו להתבצע בתחנת הרכבת התפעולית בר גיורא), פחת זמן ההמתנה בכל הכיוונים ובכל השעות ל-4 דקות בלבד, עדיין קו הרכבת לירושלים לא הפך לפופולרי בקרב הנוסעים.
ב-15 במרץ 2008 חודש שירות הרכבות הישירות בין ירושלים לתל אביב, אם כי באופן שיתאם את כמות הנוסעים הנמוכה-יחסית (שעות פעילות מצומצמות, תדירות רכבות נמוכה).
בדצמבר 2013 פקדה סערת שלג קשה את ירושלים ושירותי האוטובוסים חדלו לפעול. הרכבת נותרה כדרך היחידה לעזוב את העיר ומאות נוסעים הלכו ברגל מרחבי העיר אל התחנה במלחה.
ב-24 בספטמבר 2017 פוצל שוב הקו, האחד קו הרצליה - תל אביב - בית שמש, והשני קו ירושלים - בית שמש. בימי שישי ומוצ"ש לא מפוצל הקו, והקו תל אביב-ירושלים מופעל כרגיל.
בתחילת 2018 הציע שר התחבורה ישראל כץ תוכנית הקמת רכבת קלה מבית שמש לירושלים על התוואי המסילה הקיימת.
רכבת ישראל קיימה אף נסיעות מיוחדות בקו בעת שנערכים אירועי ספורט גדולים באצטדיון טדי או בארנה כגון גמר גביע המדינה או המכביה ועוד.
במרץ 2020 הופסקה תנועת הרכבות בין בית שמש לירושלים ביחד עם תנועת רכבות הנוסעים בכל הארץ כחלק מהגבלות שהטילה הממשלה על התחבורה הציבורית עקב התפשטות נגיף הקורונה, הקו נשאר מושבת גם אחרי 22 ביוני 2020, כאשר חזרה הרכבת לפעול. במסגרת ההתמודדות עם המשבר הכלכלי הנוצר עקב נגיף הקורונה, משרד האוצר הציע לבטל את הקו עקב כמות הנוסעים הנמוכה בו והוא אכן בוטל.
ב-2020 החלה בנייתו של פארק המסילה בחלק ההיסטורי של המסילה אשר עבר בסמוך לשכונת נווה צדק.
תוכניות עתידיות לקו.
כדי לשפר את ניצול המסילה עלו במשך השנים מספר הצעות לגיוון השימושים שלא התממשו כגון בניית מסוף מכולות בתחנת מלחה כדי לנצל את הקו להובלת סחורות. הצעה אחרת הייתה לשנע את האשפה מירושלים לאתרי ההטמנה בנגב באמצעות הרכבת. עוד הצעה היה למתג אותו כקו תיירותי בשל הנסיעה האיטית והמפותלת בהרי ירושלים.
בנובמבר 2016 פורסם כי שר התחבורה ישראל כץ יקדם מסלול חלופי קצר ומהיר יותר מכיוון ממלחה דרך היישוב צור הדסה אל בית שמש.
ב-2018 עלתה הצעה להאריך בין את מסילת ירושלים - גנות באופן תת-קרקעי עד לתחנת מלחה. על פי התוכנית, ייסלל קטע תת-קרקעי בין תחנת נבון לכיוון ממילא לכיוון אזור תחנת החאן, תוקם תחנה תפעולית תת-קרקעית המאפשרת לרכבת להפוך את כיוון הנסיעה ובהמשך גם כתחנה נוספת לנוסעים. המסילות יוארכו לכיוון תחנת מלחה.
קיימת הצעה להסבת מסילה הקו לשימוש ברכבת קלה אשר תחבר את בית שמש אל מטרופולין ירושלים ולרשת הרכבות הקלות שלה. רכבת קלה תוכל לנסוע בקו בצורה טובה יותר מאשר הרכבת הכבדה (ללא הבלאי והנזק הגדול שנגרם לקרונות אשר בשימוש בקו) .
קישורים חיצוניים.
מידע היסטורי
חידוש הקו בתחילת המאה ה-21
הביקורת על שיפוץ הקו
קו הרכבת יפו-ירושלים
קו הרכבת לירושלים
VTB (ברוסית: ВТБ, בעבר: ונשטורגבנק) הוא בנק רוסי, השני בגודלו במשק הרוסי אחרי סברבנק. הבנק מדורג במקום ה-70 מבין אלף הבנקים הגדולים בעולם נכון לשנת 2008. הבנק נמצא ברובו בשליטה ממשלתית (60.9% מהמניות מצויים בידי ממשלת רוסיה באמצעות הסוכנות הפדרלית לניהול רכוש המדינה) ושווי נכסיו מוערך בכ-119 מיליארד דולר. הבנק פועל באמצעות המגזרים הבאים: בנקאות השקעות בחברות, הלוואות ופיקדונות, בנקאות לעסקים, בנקאות בין-תאגידית, בנקאות קמעונאית וביטוח, מרכז תאגידי ועסקים אחרים, בניה ופיתוח ומגזרים אחרים.
באוקטובר 2006 שונה שמו מוונשטורגבנק ל-VTB כחלק מהליך מיתוג מחדש. בשנת 2007 בוצעה הנפקה שהייתה בין הגדולות בעולם באותה שנה. החברה הציבורית נסחרת בבורסאות של לונדון ומוסקבה. כ-130 אלף משקיעים רוסיים רכשו את מניות הבנק. בשנת 2009 בוצע הנפקה נוספת ובעלות המדינה עלתה לכ-85% ממניות הבנק.
הבנק מממן את ליגת הכדורסל הליגה המאוחדת של VTB, דינמו מוסקבה ואת אצטדיון VTB ארנה (שימש תקופה מסוימת כספונסר של מועדון ספרטק סנקט פטרבורג).
קשת רגלי
פקודה (הוראה)
פקודה היא הוראה שניתנה בגוף היררכי כמו צבא או משטרה, על ידי אדם שהוסמך לכך, ושהפרתה כרוכה בדרך כלל בסנקציה.
פקודות בצה"ל.
בצבא, על כל חייל למלא פקודה של מפקד הגבוה ממנו בדרגתו, או של מי שהוסמך לתת לו פקודות מתוקף תפקידו.
חוק השיפוט הצבאי קובע עונש של 3 שנות מאסר לחייל שבמזיד לא קיים פקודה שניתנה לו מאת מפקד תוך מילוי תפקידו או שסירב לקיימה. העונש עולה ל-15 שנות מאסר, אם הדבר נעשה במהלך פעולה קרבית. חייל שלא קיים פקודה, מבלי שהוכח כי עשה זאת בכוונה, צפוי לעונש של שתי שנות מאסר, או 10 שנים אם אי הקיום היה במהלך פעולה קרבית. במקרים רבים, מסתפק צה"ל בהליך משמעתי, ואינו מגיש כתבי אישום.
חריג לכלל המחייב חיילים למלא אחר פקודות מפקדיהם הוא אם ברור וגלוי שהפקודה שניתנה היא לא חוקית ("פקודה בלתי חוקית בעליל"). כפי שנקבע בפסק הדין העוסק בטבח בכפר קאסם, מדובר במקרים קיצוניים, של "הפרת חוק גלויה ומובהקת, אי חוקיות ודאית והכרחית המופיעה על פני הפקודה עצמה, אופי פלילי ברור של הפקודה או של המעשים שהפקודה מצווה לעשותם, אי חוקיות הדוקרת את העין ומקוממת את הלב, אם העין אינה עיוורת והלב אינו אטום או מושחת - זוהי מידת אי החוקיות הדרושה כדי לבטל את חובת הציות של חייל ולהטיל עליו את האחריות הפלילית למעשיו".
במקרה שבו הפקודה אינה חוקית, אך אינן עומדות בתנאים אלה, על החייל לבצעה אף שאינה חוקית. בפני החייל עומדת האפשרות לפנות למפקדו של נותן ההוראה או להגיש קבילה לנציב קבילות חיילים.
במשטרת ישראל ובשירות בתי הסוהר.
חוק המשטרה ופקודת בתי הסוהר קובעים כי גם במשטרת ישראל ובשירות בתי הסוהר, בהתאמה, אי מילוי הוראה או סירוב למלא הוראה מהווה עבירה משמעתית.
צ'רלס גורדון
קשת (מקצוע)
קַשָת הוא חייל שנשקו העיקרי הוא הקֶשֶת. הקשתים חומשו בקשתות מסוגים שונים בהתאם לסוג הקשת שהיה נפוץ בארץ מוצאם. לעיתים, רוב הצבא הורכב מקשתים (דוגמת הצבא המונגולי) או שהקשתים היו אחת הזרועות החשובות בו (כמו בצבא האנגלי בימי הביניים).
בגלל השימוש בקשת, החייל היה יכול לשמור את אויבו במרחק ממנו ולכן רב הקשתים לא היו מוגנים בשריון גוף. בדרך כלל גם לא השתמשו במגן אלא רק בצינה גדולה. הקשתים היו קיימים בצבאות אירופים עד המאה ה-18 ובמקומות נוספים אף עד המאה ה-19 ובתרבויות בעלות טכנולוגיה מפגרת משתמשים בקשתים עד היום.
גבעת אורחה
גבעת אורחה (או תל ג'וּחַדֶר) היא גבעה בזלתית בדרום רמת הגולן, דרומית להר פרס ודרומית-מזרחית ליונתן. הגבעה היא חלק מקו התלים הישראלי והיא מתנשאת לגובה של 646 מ' מעל פני הים.
למרגלות גבעת אורחה שרידי חאן מהמאה ה-14. בתחומי החאן נמצאו ממצאים ארכאולוגיים גם מתקופות קדומות יותר - התקופה ההלניסטית, התקופה הרומית והתקופה הביזנטית.
אחת ההשערות היא שהשם ג'וחדר הוא שיבוש הכינוי "אל-ג'וחנדר" (נושא מקלות הפולו) שנשא האמיר בח'תאמור שהיה מושל צפת מטעם הממלוכים. זה היה תואר נכבד בחצר הסולטאנים הממלוכים.
למרגלות הצפונים של גבעת אורחה נמצא בריכת אורחה.
ביומה הראשון של מלחמת יום הכיפורים התפרסה מערבית לגבעה, סוללת "בועז" מגדוד "נמר" (405) של חיל התותחנים. הסוללה הותקפה בידי כוחות שריון סורים והושמדה. שרידי התומ"תים עדיין פזורים בשדה המוקשים שבמקום. ביום השני של המלחמה נשבו במקום שלושה תושבי טובא-זנגרייה, שעסקו בגנבת ערימות חציר משדות ביום כיפור, ותפסו מחסה תחת גשרון כביש על מנת להגן על עצמם מהפגזות בתחילת המלחמה
ג'וחדר
ג'וּחַדֶר הוא שם הנובע, ככל הנראה, משיבוש התואר "אל-ג'וחנדר" (נושא מחבט הפולו), שנשא האמיר בח'תאמור שהיה מושל צפת מטעם הממלוכים.
תל ג'וחדר
בגנדה
קרל קלאוברג
קרל קְלַאוּברג (בגרמנית: Carl Clauberg; 28 בספטמבר 1898 – 9 באוגוסט 1957) היה פושע מלחמה נאצי ורופא גרמני שערך ניסויים בבני אדם במחנות הריכוז הנאציים במהלך מלחמת העולם השנייה. קלאוברג עבד יחד עם הורסט שומאן על ניסוי של עיקור בעזרת קרני רנטגן במחנה ההשמדה אושוויץ.
ביוגרפיה.
קלאוברג נולד בעיר וופרהוף, בקרבת זולינגן שבגרמניה, למשפחת אמנים. במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת כחייל בחיל הרגלים הגרמני.
קלאוברג למד רפואה ולבסוף הגיע לדרגת רופא ראשי במחלקה הגינקולוגית שבאוניברסיטת קיל. הוא הצטרף למפלגה הנאצית בשנת 1933, ומונה לראש מחלקת הגינקולוגיה של אוניברסיטת קניגסברג, שם קיבל דרגת אס.אס גרופנפיהרר של יחידת המילואים.
בשנת 1942 פנה להיינריך הימלר וביקש ממנו לתת לו הזדמנות לעקר נשים לצורך ניסוייו. הימלר הסכים, וקלאוברג עבר למחנה ההשמדה אושוויץ בדצמבר 1942. חלק מביתן 10 של המחנה הראשי היה למעבדתו.