המוזיאון נוסד בשנת 1792 תחת השם "Kungliga Museet" ("המוזיאון המלכותי"). הבניין הנוכחי נפתח בשנת 1866, לאחר שהוחלף שמו ל-"מוזיאון הלאומי", והיה אחד הבניינים בו נערכה התערוכה התעשייתית הכללית של סטוקהולם באותה השנה.
הבניין נבנה בין השנים 1844–1866, בהשראת אדריכלות הרנסאנס הצפון-איטליקי. הוא עוצב על ידי האדריכל הגרמני פרידריך אוגוסט סטולר, אשר בין היתר עיצב גם את המוזיאון החדש (Neues Museum) בברלין. את עיצובו החיצוני של הבניין ניתן לתאר בתור צנוע וסגור, למעט הכניסה הראשית, לא קיים אף רמז לעיצוב המנוגד בתוך הבניין עצמו, המתאפיין בחלל פנים מרווח הנשלט על ידי גרם מדרגות עצום אשר מוביל לגלריות בקומות העליונות.
בשנת 1961 המוזיאון הורחב בשביל להכיל את בית המלאכה שלו. כמו כן, במוזיאון ישנה מסעדה הפועלת מאז שנת 1996. בניין המוזיאון נסגר עקב שיפוצים בשנת 2013 ונפתח מחדש ב-13 באוקטובר 2018. בשיפוץ הושקעו 132 מיליון דולר ומטרתו הייתה להרחיב את כמות היצירות אשר ניתן להציג, לעדכן ולשפר את מערכת האבטחה, להפוך את הבניין לנגיש יותר לנכים.
להקל על הנגישות ביקש להציג יותר מאוסף המוזיאון ולהתאים את האבטחה, הנגישות, בטיחות האש ובקרת האקלים של מוסד מודרני.
אוסף יצירות.
אוסף המוזיאון כולל כחצי מיליון ציורים מימי הביניים ועד שנת 1900, אוסף בולט מהמאה ה-17 של רמברנדט וציירים הולנדים אחרים, וכמו כן אוסף של פריטי חרסינה, ציורים, פסלים ואמנות מודרנית. במוזיאון קיימת ספריית אמנות הפתוחה לקהל הרחב.
גריי דיימון
גריי דיימון (באנגלית: Grey Damon; נולד ב-24 בספטמבר 1987) הוא שחקן אמריקאי, הידוע בתפקידיו בסדרות הטלוויזיה "אורות ליל שישי" ברשת NBC, "חוצה כוכבים" ברשת The CW, "אקווריוס" ברשת NBC ובשל תפקידו בתור ג'ק גיבסון בסדרה "תחנה 19" ברשת ABC.
ראשית חייו.
דיימון נולד בבלומינגטון, אינדיאנה והוא גדל בבולדר, קולורדו. דיימון נולד לאם חירשת, ובעקבות כך הוא דובר את שפת הסימנים האמריקאית.
הוא גילה את התשוקה שלו למשחק במרכז לאמנויות הבמה בדנבר כאשר קיבל את העבודה המקצועית הראשונה שלו בהפקה מקומית של המחזה "מזמור חג המולד".
קריירה.
בשנת 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בטלוויזיה, בפרק השלישי של סדרת הטלוויזיה "90210" בהפקה של רשת הטלוויזיה The CW, לפני שקיבל תפקידים קטנים בסדרות טלוויזיה אחרות כמו "גריק", "10 דברים שאני שונאת אצלך" ותפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "דם אמיתי".
בשנת 2010 הוא קיבל תפקיד קבוע בעונה האחרונה של סדרת הטלוויזיה "אורות ליל שישי". בשנה שלאחר מכן הוא שיחק בתפקיד בריאן בסדרה "The Nine Lives of Chloe King" שבוטלה לאחר עונה אחת.
בשנת 2012 הופיע בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "המעגל הסודי". לדיימון היה תפקיד חוזר כארצ'י בסדרה "מסובך" בהפקה של רשת Freeform.
דיימון גילם את מושא האהבה של הצמד המוזיקלי "Destinee &amp; Paris" בקליפ שלהן משנת 2011 לשיר "אהבה אמיתית".
ב־25 בפברואר 2013 הוא לוהק לתפקיד גרייסון בסדרת המדע-בדיוני "חוצה כוכבים". בתחילת אוגוסט 2013 דווח כי דיימון יצטרף לצוות השחקנים של סדרת הטלוויזיה "". בשנת 2016 פורסם כי דיימון לוהק לתפקיד "מאסטר המראות" בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה "הפלאש".
בשנת 2018 החל לגלם את דמותו של ג'ק גיבסון, אחת הדמויות הראשיות בסדרה "תחנה 19" מבית היוצר של שונדה ריימס עבור רשת ABC, המהווה סדרת ספין-אוף לסדרת הטלוויזיה הרפואית "האנטומיה של גריי".
לחימה משולבת
דברנטה
דברנטה (בהונגרית: Döbrönte) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
בשנת 1941 היו בכפר 549 תושבים, מהם רק 64 הונגרים, לאחר מלחמת העולם השנייה גורשו 390 מתושבי המקום לגרמניה, ובשנת 2011 רק 26.2% מתושבי הכפר מגדירים עצמם גרמניים.
יהודי דברנטה.
בדברנטה חיו תשעה יהודים בשנת 1880 ושמונה בשנת 1910.
אדריכלות השינטו
אדריכלות השינְטוֹ, כמו דת השינטו, היא ייחודית ליפן. על אף השפעת האדריכלות הבודהיסטית, היא שמרה על מאפייני המבנים היפניים מהתקופה הפרהיסטורית. מקדשי שינטו (גִ'ינְגָ'ה) התפתחו מרחבה מגודרת בה נערכו טקסים למכלול מורכב של מבנים. בדרך כלל הבניין הראשי של המקדש הוא הוֹנְדֵן; השער הקדוש - טוריאי - הוא אחד מסמלי השינטו. ישנם סגנונות רבים של אדריכלות השינטו, שרובם מבוססים על צורתם של אסמים עתיקים.
היסטוריה.
מקורה של אדריכלות השינטו היא בתקופת היָאיוֹאי. באותה תקופה התגוררו רוב היפנים בבתים תת-קרקעיים למחצה. עם התפתחות החקלאות, הם החלו לבנות אסמי עץ עם רצפה מוגבהת - טָאקָאיוּקָה (高床式倉庫). אסמים אלה שימשו כאבטיפוס לבניין הראשי של המקדש.
דת השינטו מבוססת על פולחן של אינספור רוחות (קאמי), הכוללים רוחות של אבות קדומים, תופעות טבע, ומקומות יפים או יוצאי דופן. דוגמאות לאתרי טבע כאלה הן חורשות קדושות, הרים ומפלים. בעת העתיקה לא היו קיימים מקדשים קבועים - בתקופת החגים הדתיים גודר האתר הקדוש בגדר או בחבל ובכניסה אליו הותקן שער טקסי. גם כיום ישנם כמה מקדשים שלהם אין בניין ראשי, כמו מקדש אוֹמִיבָה בסָאקוּרָאִי וסָנָטָארָה בסאיטאמה - כשמושא הפולחן הוא ההר עצמו, או כמו במקרה של מקדש מוּנָקָטָה טָאִישָה - האי כולו.
בתקופת יָאיוֹי, כאשר הפסטיבלים החקלאיים הפכו לסדירים, נוצר צורך במקומות תפילה קבועים. בהתחלה חפצים פשוטים שנקראו יוֹרִישִירוֹ שימשו כהתגלמות של קאמי - למשל, עמוד עץ שניצב במרכז אזור מגודר. כהמשך למסורת זו, בחלק מהמקדשים עדיין קיים עמוד מרכזי מקודש (心の御柱; שִין-נוֹ-מִיהָשִירָה), הממלא תפקיד סמלי בלבד. ככל הנראה, המקדשים הראשונים היו קטנים וניידים, בדומה למִיקוֹשִי (神輿) של היום, בהם משתמשים במהלך פסטיבלים (מָצוּרִי). הדבר בולט במיוחד במקדשי קָסוּגָה בנארה ובמקדשי קאמוֹ בקיוטו.
מקדשי שינטו ומקדשים בודהיסטים התפתחו במקביל, לעיתים קרובות הם היו ממוקמים סמוך זה לזה או באותו אתר. כתוצאה מעירובן של שתי הדתות ניתן היה למצוא דמויות בודהיסטיות במקדשי השינטו, ואלמנטים של שינטו, כדוגמת טוריאי, במקדשים בודהיסטים. עד ההפרדה הרשמית של שתי הדתות בסוף המאה ה - 19 (שִינְבּוּצוּ בּוּנְרִי) כהנים בודהיסטים אף יכלו לערוך טקסים במקדש השינטו. אף על פי כן, רוב מקדשי השינטו שמרו על
ייחודם הארכיטקטוני. המקדשים העתיקים והחשובים ביותר הם מקדש אִיסֵה, אִיזוּמוֹ-טָאיישָה וסוּמִייוֹשִי-טָאיישָה, שמהם התפתחו הסגנונות העיקריים של אדריכלות השינטו - שִימְמֵיי-זוּקוּרִי, טָאיישָה-זוּקוּרִי וסוּמִייוֹשִי-זוּקוּרִי.
מקדשי השינטו קיבלו מעמד שווה לזה של מקדשים בודהיסטיים בסוף המאה השביעית, כאשר האלה אמטראסו, לה סוגדים במקדש אִיסֵה, הוכרה כאלה היפנית העליונה וכאב הקדמון של המשפחה הקיסרית. מאז מקדש אִיסֵה היה המקדש החשוב ביותר במדינה והיה בקשר הדוק עם פוליטיקה.
סוגי בניינים.
מקדש השינטו התפתח מרחבה מגודרת בה נערכו טקסים למתחם נרחב עם מבנים מכ־10 סוגים שונים.
אדמת המקדש נחשבת לקדושה, ולכן הגבול בין העולם הרוחני והיומיומי מסומן תמיד בדרך כלשהי. על השביל המוביל למקדש (סאנדוֹ) מותקן למטרה זו שער הטוֹרִיאִי, לעיתים יותר מאחד. ניתן לחלק את הטוריאי לשני סוגים עיקריים - שִימְמֵיי טוריאי, שלהם עמודים פשוטים וקורות ישרות, והם נמצאים לעיתים קרובות במקדשים הקשורים למקדש איסה. למיוֹג'ין טוריאי, היותר שכיחים, קורה עליונה מעוקלת, והתחתונה חוצה את העמודים. בסמוך לכניסה ממוקם ביתן לטיהור הידיים והפה - טֵמִיזוּיָה (手水舎) ופסלי חיות המשמר - קוֹמאיינוּ. לאחר טיהור הידיים, המאמינים הולכים לאולם המתפללים (拝殿, הָיידֵן). בהיידן סוגדים לקאמי ועורכים חלק מהטקסים. מאחוריו עשוי להימצא אולם המנחות (הֵיידֵן), לשם רק כוהנים מורשים להיכנס, ומאחוריו - המקדש הפנימי המרכזי, הוֹנְדֵן (本殿), המכיל את התגלמותו של הקאמי - גוֹ-שִינְטָאי. ההוֹנְדֵן סגור לכולם, אף הכהנים נכנסים לשם רק במקרים נדירים, לשם ביצוע הטקסים החשובים ביותר. האזור סביב ההוֹנְדֵן עשוי להיות פתוח, אך בדרך כלל הוא מוקף בגדר טאמאגאקי (玉垣), הבנויה מעץ או מאבן.
בנוסף למבנים הראשיים, מתחם המקדש עשוי לכלול גם אולם לריקודים טקסיים (קָאגוּרָה), חדר ישיבות של ארגון המקדשים (מִיאָזָה), חדר שאליו פורשים הכמרים לאחר שהגישו מנחות לאלים, אוצר או חדר אחסון למנחות וציוד.
במקדשים גדולים יש גם מטבחים טקסיים (שִינְסֵנְג'וֹ 神饌所), שם מכינים אוכל המשמש כמנחה לקאמי, מבנים מנהליים (שָמוּשוֹ 社務所), אולם התבודדות (סָאנְרוֹשוֹ 参籠所), שבו כהנים או מאמינים יכולים להתפלל לבדם, אולם טקס הטיהור (סָאייקָן 斎館), שאליו הכהנים פורשים לפני טקסים חשובים, בית מגורים של ההכהן. המקדש יכול לכלול השדות מקודשים (סָאיידֵן), שם מגדלים אורז המשמש למאכל ולבישול סאקה בשביל הקאמי. לעיתים בשטחו של מקדש גדול ישנם כמה מקדשי משנה קטנים יותר - "סֵשָה" ו"מָאשָה". כמו כן, לפני ההפרדה הרשמית של השינטו והבודהיזם, בשטח המקדש היה לעיתים קרובות ממוקם גם מקדש בודהיסטי המוקדש לבודהיסטווה המקביל לקאמי - גִ'ינְגוּ-גִ'י (神宮寺). שטחים נרחבים במקדש מכוסים חלוקי נחל לבנים, חצץ או חול.
סגנונות.
מקובל לחשוב כי כל סגנונות המקדשים מקורם באסמי כלונסאות עתיקים בעלי רצפה מוגבהת (טאקאיוּקָה). בניגוד לאדריכלות בודהיסטית, מקדשי השינטו לא נבנו ע"פ דגמים סיניים, אלא פיתחו מערכת עקרונות אדריכליים מקורית משלהם.