בשנת 1339 הופיע לראשונה במפה אירופית השם "רקס מאלי" (עמוד 56), במפה של אנג'לינו דולקרט (Angelino Dulcert) משנת 1339, שמראה את נתיב המסע של מוסא למכה. בשנת 1375 הופיע ציור והשם "מוסא מאלי" על מפה (בתמונה) באטלס שהכין הקרטוגרף היהודי אברהם קרסקס ממיורקה בשביל יורש-העצר חואן הראשון מאראגון שהעניק אותו במתנה לקיסר שארל החמישי מלך צרפת (מפה זו נמצאת מאז בספריה הלאומית של צרפת). אפשר ללמוד מהציור במפה את מה שהיה ידוע באירופה (או לכל הפחות בספרד) אודות המלך מוסא ממאלי. ההתמקדות של העין האירופאית היא בעיקר בעושרו המופלג ובכמות הזהב האדירה שהייתה לו. המפה מתארת את ארצו של מוסא באופן דומה לארצות אירופיות – עם ערים מבוצרות, טירות וכו'. תיאור המלך בציור כשהוא חובש כתר בסגנון אירופאי, מראה שהמחבר האירופאי תפש את מוסא כמלך כמו מלכי אירופה, ואולי אף עשיר מהם. צבע עורו השונה, ודתו השונה (למרות שלא ניתן לדעת ממקור זה האם הם ידעו שהוא מוסלמי) לא הפריעו להערצה האירופית. כלומר, באותה תקופה צבע-עור שחור לא היה מזוהה כלל עם עבדות, אמנם מצוין שהוא שחור/כושי, אבל רק בתור עובדה. אך מבחינת הערכה אליו, הוא "עשיר ואצילי". ניתן להסיק שהאירופאים ראו בו אדם עשיר ובעל זהב רב, שניתן לסחור אתו.
בתרבות הפופולרית.
עד היום מנסא מוסא נחשב לאחד האנשים הכי עשירים בהיסטוריה. הוא מופיע ברשימות שונות המתיימרות לדרג את האנשים העשירים ביותר בהיסטוריה.
בתאריך ה-12 בדצמבר 2019, אף הושמע לראשונה שיר על שמו של השליט, שבוצע על ידי הראפר האמריקאי- "קאליד בי".
פומה (נגמ&quot;ש גרמני)
פומה (בגרמנית: Puma) הוא נגמ"ש לחימה אשר פותח בגרמניה במהלך שנות ה-2000, והחל להיקלט בבונדסוור בשנת 2010 כמחליף למארדר הוותיק.
נגמ"ש הפומה הוא המשך ישיר לתפיסה הגרמנית המעדיפה נגמ"שי לחימה לסיוע כוחות שריון על פני רק"מים ממוגנים להסעת חיילים בשדה הקרב. הנגמ"ש כולל מספר מאפיינים חדישים כמו שריון מרוכב מודולרי המאפשר שינוי תצורת השריון לפי הדרישה בשטח, בנוסף לפלטפורמה מודולרית המאפשרת שימוש בנגמ"ש בייעודים שונים (מה שמאפיין רק"מים מודרניים רבים).
פיתוח.
נגמ"ש הלחימה פומה פותח בשיתוף פעולה בין חברת ריינמטאל וקראוס-מפאי ווגמן (KMW) במהלך שנות ה-2000 כחלק מפרויקט 'נגמ"ש הלחימה החדש' (neuer Schützenpanzer) שהחל בשנת 1998. בשנים שקדמו לתחילת פרויקט זה, היה ניסיון לפתח פלטפורמה כוללת יותר שתהווה בסיס לכלל צורכי הכוחות המשוריינים, פרויקט שנקרא 'הפלטפורמה המשוריינת החדשה' (Neue Gepanzerte Plattformen; 'NGP') והחל באמצע שנות ה-90. בשנת 2001 נזנחה הפלטפורמה המשוריינת לטובת נגמ"ש הלחימה, מספר חודשים לאחר מכן הזמין הצבא הגרמני 5 נגמ"שי פומה לבחינה ואימון.
בנובמבר 2007 אושרה הזמנה של 405 נגמ"שי פומה (בנוסף לחמישה שכבר נקלטו) במחיר שלושה ביליון אירו, כאשר תחילה נקרא הנגמ"ש 'כיפוד' (Igel) ו-'פנת'ר' (Panther). זוג הנגמ"שים הראשון מהזמנה זו נקלטו בבונדסוור בדצמבר 2010, כאשר לפי התוכנית עד שנת 2020 עתידים כלל הנגמ"שים שהוזמנו להיקלט ולהחליף לחלוטין את המארדר כנגמ"ש הלחימה העיקרי של כוחות הפאנצרגרנדיר בצבא היבשה. ביולי 2012 צומצמה ההזמנה ל-350 כלים בלבד ושלוש שנים לאחר מכן ביולי 2015, שולבו הנגמ"שים הראשונים באופן מבצעי בצבא לאחר שהצוותים המפעילים והטכניים אומנו לשימוש בפומות.
אלכס זילוני
אלכס זילוני (נולד ב-1 בינואר 1916) הוא איש צבא ישראלי, שירת במערך הטכני של חיל האוויר המלכותי ובהמשך פיקד על שדה התעופה עקרון (לימים תל נוף). היה מראשוני שירות האוויר של ההגנה וממייסדי חיל האוויר הישראלי.
ביוגרפיה.
זילוני נולד ב-1916 בפולין לברנרד ופאולין זילוני. לאחר עליית המשפחה ארצה למד בגימנסיה בירושלים אותה סיים ב-1934.
זילוני הצטרף ב-1934 לארגון ההגנה בירושלים ושירת ביחידת הנודדת. בתקופת המאורעות ב-1936 נסע לאנגליה על מנת ללמוד הנדסת תעופה. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה התנדב לשירות במערך הטכני של חיל האוויר הבריטי שם עבד, תחילה, כטכנאי מתנדב ומתלמד ולאחר מכן עבר קורס קצינים וקורס טכני ושירת במספר יחידות אוויר. ב-1943 נשלח לקנדה עם בית הספר לטיסה של חיל האוויר המלכותי שם פיקד על יחידות טכניות שונות והשתתף בטיסות ניסוי של מטוסים. ב-1944 נשלח בחזרה לאנגליה והוצב ביחידת ניווט באירלנד. על פי בקשתו נשלח זילוני ארצה והוצב במחנה עקרון (תל נוף) שם מונה בהמשך להיות מפקד הבסיס. ב-1946 נשלח לשרת באלכסנדריה במצריים ואחר כך נשלח לאל-חבאניה בעיראק. בשרותו זה הגיע זילוני לדרגת squadron leaders (מפקד טייסת).
עם סיום המנדט השתחרר, חזר ארצה וסיים קורס טיס אזרחי. בסוף 1947 כינס דוד בן-גוריון אספה בבית הסוכנות בתל אביב שם הודיע יעקב דורי על הקמת שירות האוויר ומינה כראש השירות את סא"ל יהושע אשל ואת זילוני מינה כראש המטה (שמונה גם כממלא מקומו של אשל) ואת אהרן רמז מינה כקצין המבצעים. במסגרת תפקידו פעל זילוני לגיוס אנשים (חלקם הגדול משורות צבאות זרים) ורכש של מטוסים ונשק (בין השאר נשא ונתן עם הבריטים על רכישת גרוטאות מטוסים בשדה התעופה עקרון והעברתם ב-22 בינואר 1948 לסדנה בשרונה כדי לתקנם). לאחר הקמת המדינה מונה זילוני לפקד על בסיס תל נוף. ב-1948 היה שותף במבצע בלק ומונה לנהל את המשרד המרכזי של חיל האוויר באירופה.
ב-1953 השלים את בניית ביתו בשכונת צהלה. לאחר שחרורו עסק זילוני בתחום של פרויקטים הנדסיים בתחום השינוע. לאחר פרישתו לפנסיה החל זילוני לצייר כתחביב. עד שנת 2013 שירת זילוני כיו"ר "איגוד החיילים המשוחררים בישראל".
זילוני התחתן ב-1953 עם מרים גליק ילידת שוודיה (1923-1990) ולזוג 3 בנות.
ב-19 בפברואר 2021, בגיל 105, העניק לו הרמטכ"ל, רב-אלוף אביב כוכבי, דרגת אל"ם כאות הוקרה על פעילותו למען צה"ל ומדינת ישראל.
ב-2022 בגיל 106 השתתף בתוכנית דוקותיים בכאן דיגיטל.
מתגורר בתל אביב.
מחוז המילטון
המילטון (באנגלית: Hamilton) הוא שמם של 10 מחוזות בארצות הברית:
גיא פירר
גיא פירר (נולד ב-3 באוגוסט 1997), הוא ספורטאי ישראלי, המתחרה בסקי מים בכבלים ובסירות (ווייקבורד). הוא פעמיים ברציפות אלוף אירופה (2015 ו-2016).
ביוגרפיה.
פירר גדל במושב צורן. בגיל 10 החל לגלוש בסקי מים בכבלים בפארק דרום בתל אביב. מתאמן במועדון הספורט הימי Blue Wake, בהדרכתו של מוטי לוי.
באליפות אירופה לנוער שנערכה בבלגרד, סרביה בשנת 2011 סיים פירר במקום חמישי בסקי מים בכבלים.
סגן אלוף אירופה לנוער.
באליפות אירופה לנוער שנערכה בדרום אפריקה בפברואר 2012 זכה פירר במדליית כסף בסקי מים בסירות בווייקבורד, אחרי גולש איטלקי ולפני גולש בריטי.
באליפות אירופה לנוער שנערכה בשוודיה בספטמבר 2013 זכה פירר במדליית ארד בסקי מים בכבלים.
אלוף אירופה לנוער.
באליפות אירופה שנערכה בפולין ביולי 2014 זכה פירר במדליית זהב בסקי מים בסגנון ווייקבורד בתוצאה הגבוהה ביותר שאי פעם ניתנה לגולש בתחרות זו. שלושה שבועות לאחר מכן, באליפות העולם בסקי מים בכבלים שנערכה בנורווגיה באוגוסט הוא סיים במקום שביעי.
אלוף אירופה.
באליפות אירופה שנערכה בוורונה, איטליה בספטמבר 2015 זכה פירר במדליית זהב בסקי מים בסגנון ווייקבורד בתוצאה של 92 נקודות, הניקוד הגבוה שיותר שהושג אי פעם, לאחר שביצע תרגילים חדשים שעדיין לא נראו עוד באליפות.
אלוף אירופה.
באליפות אירופה שנערכה בישראל באגם המלאכותי שבפארק בגין זכה במדליות זהב בטורניר הבוגרים ובטורניר הנוער.
באליפות העולם בסקי מים שנערכה במקסיקו בנובמבר אותה שנה הוא זכה במדליית ארד. במדליית זהב זכה ליאור סופר מישראל.
ביולי 2017, זכה במדליית ארד במשחקי העולם בסקי מים סירות.
הקונצ'רטי למקלדת מאת יוהאן סבסטיאן באך
הקונצ'רטי לצ'מבלו, רי"ב 1065-1052 הם קונצ'רטי לצ'מבלו, כלי קשת וקונטינואו מאת יוהאן סבסטיאן באך. ישנם שבעה קונצ'רטי לצ'מבלו בודד (רי"ב 1052-1058), שלושה לשני צ'מבלי (רי"ב 1060–1062), שני קונצ'רטי לשלושה צ'מבלי (רי"ב 1063 ו-1064) ואחד לארבעה צ'מבלי (רי"ב 1065), הלקוח ישירות מהקונצ'רטו גרוסו לארבעה כינורות מאת ויוואלדי.
כל הקונצ'רטי לצ'מבלו של באך למעט החלק לצ'מבלו בקונצ'רטו הברנדנבורגי מס. 5, נחשבים לעיבוד שנעשה מקונצ'רטי לכלים מלודיים אחרים אשר יש להניח כי נכתבו בתקופת מגוריו של באך בקֶטֶן, במקרים רבים נשתמרו רק הגרסאות לצ'מבלו.
תולדות ההלחנה.
משנת 1729 ועד 1741 שימש באך מנצח של ה בליפציג: קבוצת סטודנטים למוזיקה שנוסדה בשנת 1703 על ידי גאורג פיליפ טלמן. הקולגיום מוזיקום נהג להופיע בית הקפה של צימרמן. לאירועים אלו יצר באך את הקונצ'רטי לצ'מבלו שלו, שמהווים חלק מראשוני הקונצ'רטי הכתובים לכלי מקלדת מאז ומעולם.
הקונצ'רטי לצ'מבלו אחד רי"ב 1059-1052, שרדו כפרטיטורה חתומה בידי המלחין ונמצאים כיום בספריית המדינה בברלין. עותקים אלו אינם מוגמרים אלא טיוטות המתוארכות סביב 1738. אפשר להניח כי באך ביצע אותם הרבה יותר מוקדם, בהשתמשו בחלקים מולחנים לכלים אחרים והעברתם לגרסת הנגינה בצ'מבלו באופן חופשי בזמן הנגינה.
יצירותיו של באך לצ'מבלו הוערכו פחות על ידי חוקרים בתחילת המאה ה-20, אלו שלא חוו את יתרונותיו של הביצוע האותנטי. אלברט שווייצר נטה לחשוב שהתעתיקים הוכנו בדרך כלל כמעט בשטחיות וחוסר זהירות. מחקר אחר חדש טוען את ההפך הגמור: באך ביצע העברה מאוד משוכללת של קטעי סולו לקטעי נגינה בצ'מבלו.
קונצ'רטי לצ'מבלו בודד.