גישה אלטרנטיבית ל-VB פותחה ב-1929 על ידי פרידריך הונד ורוברט מוליקן, לפיה אלקטרונים מתוארים על ידי פונקציות מתמטיות המתפרשות על כל המולקולה. גישת הונד-מוליקן, או אורביטלים מולקולריים (MO), היא פחות אינטואיטיבית לכימאים, אך מאפשרת לקבל תחזיות מדויקות יותר מאשר VB לגבי תכונות ספקטרוסקופיות. גישה זו היא הבסיס המושגי עבור שיטת הארטרי-פוק וגישות מתקדמות יותר המבוססות עליה, הידועות בכינוי הכללי פוסט-הארטרי-פוק.
תיאורית פונקציונל הצפיפות.
מודל תומאס-פרמי (גז בקופסה) פותח באופן עצמאי על ידי תומאס ופרמי ב-1927. היה זה הניסיון הראשון לתאר מערכת רב-אלקטרונית על בסיס צפיפות אלקטרונית במקום פונקציות גל, אף על פי שלא היה מוצלח במיוחד בטיפול במולקולות שלמות. השיטה היוותה את הבסיס למה שמכונה כיום תורת פונקציונל הצפיפות. אמנם שיטה זו פחות מפותחת משיטות פוסט-הארטרי-פוק למיניהן, אך הדרישות החישוביות הנמוכות יותר שלה מאפשרות לה לטפל במולקולות רב-אטומיות גדולות יותר, ואף במקרומולקולות, ולכן שיטה זו הנפוצה ביותר כיום בעולם הכימיה החישובית.
דינמיקה כימית.
ניתן להמשיך בתיאור המערכות על ידי פתרון משוואת שרדינגר תוך שימוש בהמילטוניאן המולקולרי השלם, וזאת במטרה לחקור את תנועת המולקולות. פתרון ישיר של משוואת שרדינגר קרוי "דינמיקה מולקולרית קוונטית", במסגרת הקירוב הקלאסי-למחצה "דינמיקה מולקולרית קלאסית-למחצה", ובמסגרת המכניקה הקלאסית - "דינמיקה מולקולרית" (MD). ניתן גם לעשות שימוש בשיטות סטטיסטיות, כגון שיטת מונטה קרלו.
דינמיקה כימית אדיאבטית.
בדינמיקה אדיאבטית, אינטראקציות בין-אטומיות מתוארות על ידי פוטנציאלים סקלריים יחידים, הקרויים "משטחי אנרגיה פוטנציאלית". זהו קירוב בורן-אופנהיימר, שהונהג לראשונה על ידי בורן ואופנהיימר ב-1927. הקירוב שימש עבור יישומים חלוציים בכימיה ב-1927 על ידי רייס ורמספרגר, ועל ידי קאסל ב-1928. יישומים אלה הוכללו על ידי מרכוס ב-1952 ליצירת תיאורית RRKM, אשר כללה גם את תיאורית מצב המעבר שפותחה על ידי אירינג ב-1935. שיטות אלה איפשרו הערכות פשוטות של קצבי תגובות חד-מולקולריות בעזרת מספר תכונות של משטח הפוטנציאל.
דינמיקה כימית לא-אדיאבטית.
דינמיקה כימית לא-אדיאבטית לוקחת בחשבון את האינטראקציה בין כמה משטחי פוטנציאל מצומדים (המתאימים לכמה מצבים אלקטרוניים קוונטיים של המולקולה). איברי הצימוד מכונים "צימודים ויברוניים". העבודה החלוצית בתחום נעשתה על ידי שטוקלברג, לנדאו וזנר בשנות ה-30, כאשר חקרו את מה שמכונה היום מעבר לנדאו-זנר (Landau-Zener transition). הנוסחה אליה הגיעו מאפשרת חישוב סיכוי המעבר בין שתי עקומות פוטנציאל דיאבטיות בסביבות החיתוך (הנמנע) שלהן.
המכניקה הקוונטית ותורת השדות הקוונטית.
יישום תורת השדות הקוונטית (QFT) למערכות ולתאוריות כימיות נעשה נפוץ יותר ויותר במדעים הפיזיקליים המודרניים. אחת מההופעיות הראשונות, והחשובות ביותר, היא בתאוריה של הפוטומגנטון. במערכת זו, פלזמות, המצויות בכל בפיזיקה ובכימיה, נחקרות במטרה לקבוע את הקוונטיזציה הבסיסית של השדה הבוזוני שביסודן. אך מעבר לכך, תורת השדות הקוונטית משמשת לתחומים רבים בכימיה, ביניהם כימיה גרעינית, אסטרוכימיה, סונוכימיה והידרודינמיקה קוונטית. שיטות שדה תאורטיות היו גם המפתח לפיתוח תיאורית ההמילטוניאן האפקטיבי של שיטות אלקטרוני פאי אמפיריות למחצה.
ריס וית'רספון
לורה ג'ין ריס וית'רספון (באנגלית: Laura Jeanne Reese Witherspoon; נולדה ב-22 במרץ 1976) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית, מפיקה, יזמית ואשת עסקים. זוכת פרס האוסקר ושני פרסי גלובוס הזהב, פרס האקדמיה הבריטית לקולנוע, פרס גילדת שחקני המסך ופרס אמי. דורגה כאחת השחקניות בעלות השכר הגבוה ביותר בעולם בשנת 2019. הופיעה ברשימת 100 האנשים המשפיעים ביותר בעולם של המגזין "טיים" בשנים 2006 ו-2015, וברשימת 100 הנשים החזקות בעולם של "פורבס" ב-2019.
ביוגרפיה.
וית'רספון נולדה בניו אורלינס, לואיזיאנה לג'ון וית'רספון מנתח מג'ורג'יה שגדל בנשוויל ולבטי ריס, אחות במקצועה מהארימן, טנסי. לטענתה היא צאצאית ישירה של ג'ון וית'רספון, אחד החותמים בהכרזת העצמאות של ארצות הברית ונשיאה השישי של אוניברסיטת פרינסטון. בשל עבודתו של אביה בצבא ארצות הברית התגוררה בילדותה המשפחה בויסבאדן שבגרמניה במשך ארבע שנים. לאחר שובם לארצות הברית התגוררו בנשוויל, שבטנסי. לאחר סיום לימודיה התיכוניים התקבלה וית'רספון לאוניברסיטת סטנפורד שם למדה ספרות. לאחר שנה עזבה את לימודיה כדי לפתח קריירת משחק.
קריירה.
שחקנית.
וית'רספון החלה את קריירת המשחק שלה בפרסומות מקומיות. תפקידה הראשון כשחקנית קולנוע היה בסרט הטלוויזיה "פרח בר" בשנת 1991 סרט שביימה דיאן קיטון. באותה שנה השתתפה בסרט "האיש על הירח". הסרט היה הבסיס לקרירה קולנועית מצליחה אשר נעה בין תפקידים קומיים לדרמטיים.
בשנת 1993 השתתפה בסרטים "מקום רחוק" ו"הורה במשרה מלאה", ושנה מאוחר יותר בסרט "לא דופק חשבון". בשנת 1996 השתתפה לראשונה בשני סרטים בולטים יותר - "פחד" בו גילמה את חברתו של מרק וולברג ו"דרך לחופש". לאחר הופעה בשני סרטים פחות ידועים "סודות אפלים" ו"משלוח לילי" השתתפה וית'רספון בשנת 1998 בסרט "פלזנטוויל" שזכה להצלחה גדולה. שנה מאוחר יותר השתתפה בשלושה סרטים: "משחקי פיתוי", "התוכנית" ו"בחירות". על תפקידה בסרט "בחירות" קיבלה שבחים רבים ואף הייתה מועמדת עליו לפרס גלובוס הזהב.
בעקבות פרסומה השתתפה וית'רספון בשנת 2000 בשני פרקים בסדרה "חברים", כאחותה של רייצ'ל (ג'ניפר אניסטון), ג'יל. באותה שנה שיחקה בשני סרטים נוספים - המותחן "אמריקן פסיכו" והקומדיה "שטן על הזמן". בשנת 2001 גילמה וית'רספון את אחד התפקידים המזוהים עימה יותר מכל - דמותה של אל וודס בסרט "לא רק בלונדינית". הסרט זכה להצלחה גדולה בקופות, וזיכה את וית'רספון במועמדות נוספת לפרס גלובוס הזהב. כעבור שנה השתתפה בסרט "חשיבותה של רצינות" וכיכבה ב"אין כמו אלבמה". בשנת 2003 שיחקה בסרט "לא רק בלונדינית 2" שלא הצליח לשחזר את ההצלחה של קודמו.
בשנת 2004 כיכבה בדרמה התקופתית "יריד ההבלים". בשנת 2005 שיחקה בפנטזיה הקומית "זוג משמיים" לצד מארק רופאלו. באותה שנה גילמה את אחד מתפקידיה המוכרים ביותר - דמותה של הזמרת ג'ון קרטר קאש בסרט "הולך בדרכי" המספר את סיפור חייו של הזמר ג'וני קאש. וית'רספון קיבלה שבחים רבים על משחקה בסרט וזכתה עליו בפרס האוסקר, פרס גלובוס הזהב, פרס באפט"א ומספר פרסים נוספים.
בשנת 2009 דיבבה בסרט "מפלצות נגד חייזרים" ושנה לאחר מכן שיחקה ב"איך אתם יודעים".
בשנת 2014 שיחקה בסרט הפשע "קשר שטני" של הבמאי אטום אגויאן. בשנה זו גם הפיקה והופיעה בדרמה הביוגרפית של ז'אן מארק וולה "הולכת רחוק" בתפקיד הסופרת שריל סטרייד. על תפקידה קיבלה וית'רספון בפעם השנייה בקריירת המשחק שלה מועמדות לפרס האוסקר לשחקנית הטובה ביותר.
בשנת 2017 החלה לשחק בסדרת הדרמה-קומית "שקרים קטנים גדולים" שיצר וכתב דייוויד אי קלי, אשר מבוססת על הרומן באותו שם ומשודרת ברשת HBO.
בשנת 2019 החלה לשחק בדמותה של ברדלי ג'קסון לצדם של ג'ניפר אניסטון וסטיב קארל בסדרת הטלוויזיה "תוכנית הבוקר" בשירות הסטרימינג של אפל TV פלוס.
אושיית רשת.
לווית'רספון חשבון אינסטגרם פעיל עם למעלה מ-25 מיליון עוקבים. בנוסף מנהלת חברת ההפקות שלה "Hello Sunshine" מועדון קריאה בשם "Reese's Book Club" (מועדון הקריאה של ריס) עם למעלה מ-2 מיליון עוקבים באינסטגרם ובו ממליצה ווית'רספון על ספרים שקראה, שנכתבו מרביתם על ידי נשים.
מפיקה.
בשנת 2012 הקימה יחד עם חברתה ברונה פפרדאה את חברת ההפקות פסיפיק סטנדרד. מטרת החברה הייתה להפיק סרטים על נשים, תוך שימת דגש על גיבורות מעניינות ודינמיות. הסרט הראשון שהופק על ידי החברה היה "נעלמת" ושיחקו בו רוזמונד פייק ובן אפלק. פייק הייתה מועמדת על תפקידה לפרס האוסקר. הסרט השני שהופק על ידי החברה היה "הולכת רחוק". את הזכויות לסרט רכשה בכספה לאחר שקראה את הספר ושיחקה בו בתפקיד הראשי, תפקיד שעליו קיבלה מועמדות לפרס האוסקר. את "שקרים קטנים גדולים" שמתבסס על הספר שכתבה ליאן מוריאטי, הפיקה ווית'רספון לרשת HBO יחד עם ניקול קידמן ושתיהן שיחקו בה. העונה הראשונה קיבלה 16 מועמדויות לפרסי אמי וזכתה ב-8 מתוכן. בשנת 2018 עסקה החברה בהפקת 23 סרטים וסדרות, כולם עוסקים בנשים כגיבורות הסיפור.
בשנת 2016 הקימה ווית'רספון חברת הפקות נוספת בשם "הלו סאנשיין" העוסקת בפיתוח סדרות וסרטים לחברות, ביניהן NBC ואפל TV ופונה אף היא בעיקר לקהל הנשי.
אשת עסקים.
ווית'רספון היא בעלים של חברת אופנה בשם "דרייפר ג'יימס". המותג שנקרא על שם סבתה מתמקד בלייף סטייל. המותג מציע בגדים בסגנון דרומי ומקודם באמצעות הרשתות החברתיות.
חיים אישיים.
ביום הולדתה ה-21, ב-22 במרץ 1997, פגשה וית'רספון את השחקן ראיין פיליפה. בדצמבר 1998 הם התארסו, וזמן קצר לאחר מכן שיחקו יחדיו בסרט "משחקי פיתוי". ב-5 ביוני 1999 הם נישאו בצ'ארלסטון שבדרום קרוליינה והתגוררו בברנטווד, קליפורניה. לוית'רספון שני ילדים מפיליפה.
ב-30 באוקטובר 2006 וית'רספון ופיליפה החליטו להפרד לאחר שבע שנות נישואין. וית'רספון חזרה לצ'ארלסטון כדי להיות קרובה למשפחתה ורשמה את שני ילדיה לבתי ספר מקומיים. היא הכירה את השחקן ג'ייק ג'ילנהול בסרט חקירה מעבר לקווים בשנת 2007 והשניים הפכו לזוג. בדצמבר 2009 הם נפרדו. במרץ 2011 היא נישאה בשנית לסוכן השחקנים ג'ים טות'. בספטמבר 2012 נולד בנם המשותף של וית'רספון וטות'.
סיסי ספייסיק