בשנת 2004 רכש מוזיאון השואה של וירג'יניה "קרון משא גרמני" אותנטי, ששימש במהלך הרייך השלישי את הנאצים והציב אותו בחזית הכניסה למוזיאון. אלכסנדר לבנשטיין , ניצול שואה מקומי החי בריצ'מונד, מימן וסייע למוזיאון להביא את הקרון לריצ'מונד וירג'ניה. למבקרים במוזיאון ניתנת האפשרות להיכנס לקרון המשא הגרמני הזה ולדמיין את התנאים בהם הועברו היהודים, נרדפי הנאצים, ברכבות להשמדה.
הסאגה של משפחת אפ - איפסן.
במרכז תערוכות הליבה של המוזיאון עומדת הסאגה של משפחה יחידה, האיפסנים. תערוכת משפחת "איפסן" חולקת את חוויית משפחתם של ניצולי שואה החיים בריצ'מונד וירג'יניה. התערוכה מספרת את סיפורם של משפחת איפסן, את כליאתם בגטו קובנה ואת העובדה שאם המשפחה ובנה בן ה-6 היו היחידים שנצלו מבין 5,000 יהודי העיר שהובלו להשמדה. ההורים ובנם יעקב אפ (מאוחר יותר שינה את שמו ג'יי איפסן - "Ipson)" הצליחו להימלט לכפר ליטאי נידח באזור ובמשך כ-6 חודשים הסתתרו בבור לשימור תפוחי אדמה. התערוכה מדגישה את הסכנות הבלתי פוסקות שהיו ליהודים במהלך השואה.
אולם המשפט במשפטי נירנברג.
משפטי נירנברג היו המשפטים הבינלאומיים הראשונים של פושעי המלחמה הנאצים הבכירים. ככאלה, הם שימשו כמקור עיקרי למסמכים ועדויות למחקר המוקדם של השואה. במוזיאון נמצאת תערוכה קבועה בה הוקם שיחזור מלא, במידות אחד לאחד, של אולם "המשפט מספר 600 בהיכל הצדק, בו התקיימו משפטי נירנברג". התערוכה מעניקה למבקרים אפשרות לראות, לבלות ולחוש את ההתרחשויות שהתקיימו במהלך הדיונים בתי הדין הצבאיים הבינלאומיים, ולחוות את חומרת המעשים עליהם נשפטו הצוררים הנאצים. תערוכת אולם המשפט של נירנברג נפתחה לציבור על ידי מושל וירג'יניה טים קיין במהלך טקס באפריל 2008.
Outrospective
Outrospective הוא אלבום האולפן השלישי של להקת פיית'לס שיצא לאור ב-18 ביוני 2001. האלבום הוא האלבום הנמכר ביותר של הלהקה וכולל מספר שירים שזכו להצלחה ביניהם "We Come 1", "Muhammad Ali" ו"One Step Too Far" בו השתתפה גם הזמרת דיידו. למרות זאת, רולו ארמסטרונג, מפיק הלהקה, התיחחס לאלבום כאל האלבום הפחות אהוב עליו מבין אלבומי הלהקה.
בעטיפת האלבום מופיע צילום שצולם במהלך מרד הסטודנטים שנערך במאי 1968 בפריז, צרפת.
סינגלים.
"We Come 1" היה הסינגל הראשון שיצא לאור מתוך האלבום. הבכורה העולמית הייתה ב-28 במאי 2011, בעוד בבריטניה יצא השיר ב-4 ביוני. השיר הגיע למקום השלישי במצעד הסינגלים הבריטי, המיקום הגבוה ביותר אליו הגיעה הלהקה (במשותף עם השיר "Insomnia"). בנוסף למצעד הבריטי הגיע למקום השלישי גם בדנמרק, הולנד, הונגריה, יוון, נורווגיה ורומניה.
"Muhammad Ali", הסינגל השני מתוך האלבום, יצא לאור ב-23 בספטמבר 2001. השיר עוסק בהשפעה שהייתה לדמותו של המתאגרף מוחמד עלי על מקסי ג'אז, סולן הלהקה, במהלך ילדותו. על עטיפת הסינגל מופיע צילום מתוך הקרב של עלי נגד סוני ליסטון. מיקום השיא אליו הגיע השיר במצעד הבריטי היה המקום ה-29, מקום אילו גם הגיע הסינגל הבא מתוך האלבום "Tarantula".
הסינגל הרביעי והאחרון מתוך האלבום, "One Step Too Far", הגיע למקום השישי המצעד הסינגלים הבריטי ולמקום הרביעי בבלגיה, הונגריה ובמצעד הדאנס הבריטי. הזמרת דיידו, אחותו של רולו ארמסטרונג, משתתפת בשיר.
רשימת השירים.
Outrospective / Reperspective.
בדומה לאלבומי הלהקה הקודמים, גם לאלבום זה יצאה אחרי מספר חודשים גרסה מורחבת הכוללת את שירי האלבום המקורי ובנוסף דיסק הכולל גרסאות רמיקס ושירים נוספים.
Purple Haze
Purple Haze (תעתיק: פּרפּל היִיז, בעברית: ערפל סגול) הוא שיר שנכתב על ידי ג'ימי הנדריקס והופץ כסינגל מהתקליט השני של החוויה של ג'ימי הנדריקס ב-17 במרץ 1967. הלהיט שבר שיאים במספר מדינות והיה שיר הפתיחה במופע הבכורה של החוויה. הסינגל נודע כאחד מהשירים הידועים ביותר של הנדריקס ומופיע באלבומי אוסף רבים שלו. הוא הופיע בקביעות בהופעותיו וכל אחד מההרכבים של הנדריקס הוציא הקלטות חיות של השיר. הוא נכנס להיכל התהילה של גראמי ונכלל ברשימות של שירי הגיטרה הגדולים ביותר, כולל במקום השני ברשימת "הרולינג סטון" ומספר אחת ב"מגזין Q".
השיר מציג נגינת גיטרה חדשנית של הנדריקס, ועושה שימוש באקורד הנדריקס ובעירוב של בלוז וסגנונות מזרחיים, שעובדו באמצעות טכניקות עיבוד סאונד שהיו חדשות בזמנם. בגלל העמימות במילים, המאזינים לעיתים קרובות מפרשים את השיר כמתייחס לחוויה פסיכדלית, אם כי הנדריקס תיאר אותו כשיר אהבה. בעבור אנשים רבים זו הייתה החשיפה הראשונה למוזיקת הרוק הפסיכדלי של הנדריקס.
רקע.
עד 5 בינואר 1967 הגיע הסינגל הראשון של "החוויה של ג'ימי הנדריס", "היי ג'ו" וכן שירם "סטון פרי" למקום השישי במצעד השיאים של בריטניה. "היי ג'ו" לא הייתה יצירה של הנדריקס - היא נכתבה על ידי בילי רוברטס והוקלטה על ידי כמה להקות עוד קודם. הנדריקס העיר, "התקליט הזה הוא לא אנחנו. הבא יהיה אחר. אנו עובדים על מיני-אלבום שיהיה בעיקר הדברים שלנו". הלהקה הקליטה כמה חומרים מקוריים באולפנים בלונדון, בהם: "Can You See Me" ,Foxy Lady" ,"Third Stone From The Sun" ,"House Red" ,"Remember". באמצע דצמבר, המפיק צ'ס צ'נדלר שמע את הנדריקס משתעשע עם ריף גיטרה חדש. "שמעתי אותו מנגן את זה בבית ונהדמתי. אמרתי לו להמשיך לעבוד על זה, ואמרתי, 'זה הסינגל הבא!'" צ'נדלר טען כי לאחר דחיפות נוספות כתב הנדריקס את שאר "פרפל הייז" בשעות אחר הצהריים של ה-26 בדצמבר 1966, בחדר ההלבשה של מועדון בלונדון לפני הופעה. במספר ראיונות דיבר הנדריקס על כתיבת השיר, אך לא ציין היכן ומתי כתב אותו.
החוויה החלה להקליט את "פרפל הייז" ב-11 בינואר 1967 באולפני דה ליין לאה בלונדון. על פי המתופף מיץ' מיטשל, הוא והבסיסט נואל רדינג למדו את השיר באולפן: "הנדריקס נכנס וסוג של זמזם לנו את הריף והראה לנואל את האקורדים והשינויים. הקשבתי לזה ואמרנו, 'בסדר, בוא נעשה את זה'. היה לנו את זה בטייק השלישי ככל שזכור לי". הרצועה הבסיסית הוקלטה במשך ארבע שעות לפי צ'נדלר. טכנולוגיית הקלטות מרובות אפשרה למהנדסים להקליט ולהשלים חלקים נוספים על המאסטר הסופי. לאחר סיום הרצועה הבסיסית, הסביר צ'נדלר שהוא והנדריקס פיתחו את השיר: עם 'פרפל הייז', הנדריקס ואני שאפנו לצליל ופשוט המשכנו לחזור פנימה [לאולפן], שעתיים בכל פעם, בניסיון להשיג אותו. זה לא כאילו היינו שם ימים שלמים. הקלטנו את זה ואז הנדריקס ואני היינו יושבים בבית ואומרים 'בוא ננסה את זה'. ואז היינו נכנסים לשעה-שעתיים. ככה זה היה בימים ההם. לא משנה כמה זמן לקח להקליט רעיון ספציפי אחד, זה כמה זמן שהיינו מזמינים. המשכנו להיכנס ולצאת. רדינג ומיטשל לא היו חלק מהתהליך כי צ'נדלר סבר שיהיה יעיל יותר אם הוא והנדריקס יעשו זאת לבד. כדי לקבל הקלטה באיכות טובה יותר, צ'נדלר לקח את הקלטת ארבע הרצועות שהוקלטה בדה ליין לאובר-דאבינג באולימפיק סטודיוס (אף על פי שהנדריקס עבד עם הקלטת שמונה רצועות בארצות הברית, היא עדיין לא הייתה זמינה בבריטניה) . באולימפיק, הם עבדו עם אדי קרמר, אשר מילא תפקיד חשוב בהקלטות הנדריקס לאחר מכן בתור מהנדס קול. הנדריקס הוסיף קטעי שירה וגיטרה חדשים בין התאריכים 3–8 בפברואר 1967. בניגוד לטכניקות המקובלות בהן השתמשה החוויה להקלטת שירים קודמים, צ'נדלר החליט לנסות אפקטים וצלילים חדשים עבור "פרפל הייז". הוא שיפר את קולות הרקע (את חלקם תרם רדינג) בכך שהשמיע אותם דרך אוזניות, שהועברו סביב המיקרופון המקליט, ויצרו "הד משונה". צ'נדלר השתמש גם בקטעי גיטרה שהואצו במהירות כפולה, מה שהעלה את גובה הצליל, ובפאנינג ליצירת אפקטים חדשים. סולו הגיטרה כולל את השימוש הראשון ביחידת האפקטים לגיטרות אוקטביה. מהנדס האקוסטיקה והאלקטרוניקה רוג'ר מאייר פיתח את היחידה עם הקלט של הנדריקס. האוקטביה מכפילה את תדירות הצליל המוזן ומוסיפה למעשה אוקטבה עליונה.
מילים ופרשנות.