אשבל השדה צמח נדיר ובסכנת הכחדה בישראל. כיום הוא גדל רק בשרון בשולי שדות באדמות כבדות. בעבר הוא נמצא גם בדרום שפלת החוף. אך, הוא אינו בסכנת הכחדה בעולם, אדרבא הוא מראה נטייה להתפשטות באזורים ותפוצתו למשל בסין: פוג'יאן, גואנגדונג, גואנגשי, טייוואן ואף ברוסיה; אירופה, צפון אמריקה, דרום אמריקה, צפון אפריקה ודרום אפריקה. מוצאו מאירופה, מהמזרח התיכון, מצפון אפריקה ומהאיים האטלנטיים, כיום הוא נפוץ ברחבי העולם והוכנסו לדרום אפריקה לפני סוף המאה ה-17 בעיקר בדרום-מערב מחוז קייפ.
אשבל זהרי
אשבל כרתי
אשבל מופסק
אשבל מעורק
דומניקו צ'ימרוזה
דומניקו צ'ימרוזה (באיטלקית: Domenico Cimarosa; 17 בדצמבר 1749, אברזה – 11 בינואר 1801, ונציה) היה מלחין אופרות איטלקי.
ילדות והשכלה.
הוריו של דומניקו היו עניים, אך חשוב היה להם להקנות חינוך והשכלה לבנם. אחרי שעברו לגור בנאפולי, שלחו אותו לבית ספר חופשי שליד אחד המנזרים בעיר. נגן העוגב במנזר, האב פולקאנו, התרשם מתבונתו של הילד והדריך אותו בהתנדבות ביסודות המוזיקה ובספרות העתיקה והמודרנית של ארצו. הודות להשפעתו קיבל צ'ימרוזה מלגה למכון המוזיקלי סנטה מריה די לורטו בנאפולי, שם נשאר אחת-עשרה שנים ולמד בעיקר את האמנים הגדולים של האסכולה האיטלקית הישנה. אף כי גילה כישרון בנגינה בכינור ובכלי מקלדת ואף בזמרה, עשה לו שם בעיקר כמלחין, עוד בתקופת לימודיו. ייתכן שהוסיף ולמד הלחנה אצל ניקולו פיצ'יני בשנת 1771,לאחר שעזב את הקונסרבטוריון.
ראשית הקריירה.
בגיל עשרים ושלוש החל צ'ימרוזה את הקריירה שלו כמלחין באופרה בופה בשם Le stravaganze del conte, שבוצעה לראשונה ב- Teatro del Fiorentini בנאפולי בשנת 1772. היצירה התקבלה ברצון וכבר באותה שנה באה בעקבותיה
Le pazzie di Stelladaura e di Zoroastro, פארסה גדושה הומור ואקסצנטריות. גם היצירה הזו קצרה הצלחה ושמו של המלחין הצעיר החל להתפרסם בכל איטליה. ב-1774 הוזמן לרומא לכתוב אופרה ל-stagione של אותה שנה; שם הוציא מתחת ידיו עוד אופרה קומית בשם "האיטלקייה בלונדון".
אמצע החיים.
במשך שלוש-עשרה השנים הבאות, כתב צ'ימרוזה מספר אופרות לתיאטראות שונים באיטליה וחי באופן זמני ברומא, בנאפולי ובכל מקום אחר לשם הזדמן לו להגיע בתוקף ייעודו, לנצח על יצירותיו. מ-1784 עד 1787 חי בפירנצה וכתב אך ורק לתיאטרון של עיר זו. היצירות שחיבר בתקופה זו בחייו רבות מאוד וכוללות אופרות, הן קומיות והן רציניות, קנטטות ויצירות קודש שונות. יצירות אחדות מן היבול הרב שהפיק הן: Cajo Mario; שלוש האופרות התנכ"יות, "אבשלום", "היהודיה" ו"קורבן אברהם"; כמו כן Il convito di pietra; ו-La ballerina amante, אופרה קומית, שבוצעה לראשונה בוונציה, בהצלחה עצומה.
ב-1788 נסע צ'ימרוזה לסנקט פטרבורג בהזמנת הקיסרית יקטרינה השנייה. הוא נשאר בחצרה למשך ארבע שנים וכתב מספר עצום של יצירות, בעיקר בעלות אופי אקראי, pièces d'occasion, שמרובן לא נשאר זכר אפילו לשמותיהן. בשנת 1792 עזב צ'ימרוזה את סנקט פטרבורג ונסע לווינה לפי הזמנתו של הקיסר לאופולד השני.
כאן כתב את יצירת המופת שלו, "נישואים בסתר" Il matrimonio segreto, שמקומה שמור בדרגה הגבוהה ביותר של המוזיקה האופראית הקלה. ב-1793 חזר צ'ימרוזה לנאפולי, שם התקבלו "נישואים בסתר" ויצירות אחרות שלו בתשואות. בין היצירות שנכתבו בתקופת שהותו האחרונה בנאפולי אפשר להזכיר את האופרה Le astuzie femminili
את חייו בשנים אלה מיררו תככיהם של אנשים צרי עין ועוינים, ביניהם יריבו הוותיק ג'ובני פאיזיילו. בתקופה שנאפולי נמצאה תחת כיבוש צבא הרפובליקה הצרפתית, הצטרף צ'ימרוזה למפלגה הליברלית ועם שיבת הבורבונים נידון, כמו רבים מחבריו הפוליטיים, למוות. בהשתדלות מעריצים בעלי השפעה, הומר עונשו בגירוש והוא עזב את נאפולי בכוונה לחזור לסנקט פטרבורג, אבל בריאותו התערערה ואחרי סבל רב מת בוונציה ב-11 בינואר 1801, מדלקת מעיים. טיב מחלתו הביא להשערה, שאויביו הרעילו אותו, אך חקירה רשמית הזמה חשד זה. צ'ימרוזה עבד עד לרגע האחרון של חייו, ואחת מן האופרות שלו, "ארטמיזיה", נשארה לא-גמורה במותו.
יצירות לכלי מקלדת.
צ'ימרוזה כתב 88 סונטות לכלי מקלדת (צ'מבלו או עוגב). מבחר מתוך אלו יצאו במהדורות שונות. שתי מהדורות שלמות קיימות: בהוצאת בוזי והוקס ובהוצאת ג. זאניבון.
4 מהן נתפרסמו במאה העשרים בעיבוד מאת ארתור בנג'מין כקונצ'רטו לאבוב או קלרינט ולתזמורת כלי קשת בדו מינור/מז'ור.
מספר אבובנים הקליטו עיבוד זה, למשל היינץ הוליגר.
אשבל מצרי
אשבל נאה
אשבל נמרוד
אשבל ערבי
אשבל צחור
דבדבן
איפמיזם
לשון נקיה
ה'תש&quot;ז
ה'תש&quot;ו
ציר ז'בוטינסקי
האנציקלופדיה לפילוסופיה של ראוטלדג'
האנציקלופדיה לפילוסופיה של ראוטלדג' (אנגלית: Routledge Encyclopedia of Philosophy) היא אנציקלופדיה לפילוסופיה בעריכתו של אדוארד קרייג. היא יצאה לראשונה לאור בהוצאת ראוטלג' בשנת 1998. במקור היא פורסמה בעשרה כרכים וכן על גבי תקליטור. בשנת 2002 היא הפכה לזמינה מעל גבי האינטרנט למנויים בתשלום.
הגרסה המקוונת מתעדכנת באופן קבוע במאמרים חדשים ובשיפורים למאמרים קיימים. היא נמנית עם האנציקלופדיות לפילוסופיה המעודכנות והמקיפות ביותר, עם כ-1300 תורמים שכתבו למעלה מ-2000 מאמרים אקדמיים.
מהדורות מאוחרות.
שתי מהדורות של האנציקלופדיה בכרך אחד בלבד יצאו לאור, "האנציקלופדיה התמציתית לפילוסופיה של רוטלדג'" ("The Concise Routledge Encyclopedia of Philosophy"), שיצאה לראשונה בשנת 1999, ו"האנציקלופדיה המקוצרת לפילוסופיה של ראוטלדג'" ("The Shorter Routledge Encyclopedia of Philosophy"), שיצאה בשנת 2005.
בגרסה התמציתית מספר המאמרים זהה לזה שבגרסת עשרת הכרכים, אלא שכל מאמר בה הוא למעשה תקציר הנושא שקודם לכל מאמר בגרסת עשרת הכרכים. בגרסה המקוצרת יש למעלה מ-900 מאמרים, כל אחד מהם מעמיק יותר מהמאמר התואם לו (אם ישנו) במהדורה התמציתית.
האנציקלופדיה לפילוסופיה של סטאנפורד
יחס טרנזיטיבי
במתמטיקה ולוגיקה, חוק העברה הוא יחס המקיים את "כלל המעבר": אם a מתייחס ל-b ו-b מתייחס ל-c, אז גם a מתייחס ל-c. תכונה חשובה זו מתקיימת בכל יחס שקילות ובכל יחס סדר. מאידך, כל חוק העברה אפשר לתאר באמצעות יחס שקילות ויחס סדר על קבוצת המנה.
היחסים "עוקב", "צמוד ל", "ליד", "הבא בתור" או "בן-של" אינם טרנזיטיביים. היחס "בן-של" למשל אינו טרנזיטיבי, משום שמכך שאיתמר הוא בנו של אהרון ושאהרון בנו של עמרם, לא נובע שאיתמר הוא בנו של עמרם. לעומת זאת, היחס "x צאצא של y" הוא טרנזיטיבי (זהו "הסגור הטרנזיטיבי" של היחס הקודם - ראו להלן). היחס "צאצא" טרנזיטיבי ואינו סימטרי.
מבנה.
יחס טרנזיטיבי ואי-רפלקסיבי הוא יחס סדר חזק.
לכל יחס טרנזיטיבי ורפלקסיבי R על קבוצה X יש יחס שקילות formula_1 ויחס סדר חלש formula_2 על מרחב המנה formula_3, כך ש-formula_4 אם ורק אם formula_5. יחס השקילות formula_1 שווה לחיתוך formula_7.
תיאור דומה אפשר לתת לכל יחס טרנזיטיבי, בלי להניח רפלקסיביות: לכל יחס טרנזיטיבי R על קבוצה X יש יחס שקילות formula_1, יחס סדר חלש formula_2 על מרחב המנה formula_3, ותת-קבוצה formula_11 שכל אבריה סינגלטונים של formula_1, כך ש-formula_4 אם ורק אם formula_5 וכן (formula_15 או formula_16). (היחס רפלקסיבי אם ורק אם formula_17 ריקה).
הסגור הטרנזיטיבי.
חיתוך של יחסים טרנזיטיביים הוא טרנזיטיבי. כל יחס R ניתן להשלים ליחס טרנזיטיבי, שהוא היחס הטרנזיטיבי המינימלי המכיל את R. ההשלמה הזו נקראת הסגור הטרנזיטיבי של היחס המקורי ומסומנת formula_18. את הסגור הטרנזיטיבי של היחס R ניתן לקבל כחיתוך כל היחסים הטרנזיטיביים שמכילים את R (כיוון שהיחס המלא formula_19 הוא טרנזיטיבי - חיתוך זה אינו ריק) או לחלופין על ידי ההגדרה הבאה:
או באופן שקול:
כלומר איחוד כל ההרכבות החוזרות של היחס על עצמו.
לדוגמה, יחס העקיבה המוגדר על המספרים הטבעיים: x עוקב ל-y אם x=y+1, אינו טרנזיטיבי (1 הוא עוקב של 0, ו-2 עוקב של 1 אך 2 אינו עוקב של 0); הסגור הטרנזיטיבי שלו הוא היחס &lt; ("גדול מ-").
אנציקלופדיית הפילוסופיה של סטנפורד
אנציקלופדיית הפילוסופיה של סטאנפורד
דואר רקטי
דואר רקטי הוא דואר אשר נשלח על ידי רקטה או טיל. הרקטה נוחתת באמצעות מצנח פנימי אשר נפתח בעת ההגעה ליעד. השיטה נוסתה על ידי ארגונים שונים ברחבי העולם ונחלה מידה משתנה של הצלחה. השיטה לא נתפסה כשיטה רלוונטית להעברת דואר, בשל מחירה הגבוה ואחוז כישלונותיה הגבוה.
איסוף חומר בולאי הקשור בדואר רקטי נחשב כענף מיוחד של בולאות אוויר המכונה אסטרו בולאות.
גרהרד צוקר.
בשנות ה-30 של המאה ה-20 ערך המהנדס הגרמני גרהרד צוקר ניסויי שילוח באמצעות רקטות אבקה הדומות לזיקוקין די-נור. בין 1931 ל-1933, נסע גרהרד ברחבי גרמניה והציג את הרקטה שלו בטענו שביכולתה להעביר דואר.
לאחר שערק לממלכה המאוחדת, ניסה צוקר לשכנע את משרד הדואר הכללי של הממלכה המאוחדת ששיגור דואר באמצעות רקטות הוא בר השגה. ב-31 ביולי 1934 שוגרה רקטה לטווח של יותר מ-1600 מטרים. אורך הרקטה היה 1.07 מטרים וקוטרה היה כ-18 סנטימטרים. הרקטה הועמסה במטען של כ-1,200 מעטפות.
איתרע מזלו של צוקר והרקטה התפוצצה על מטענה.
סטפן סמית.