בשנת 1996, ארצ'ר הוציאה לאור את אלבומה השני Bloom אולם האלבום לא הצליח לשחזר את ההצלחה של אלבומה הראשון. לאחר ערעור היחסים עם חברת EMI, החליטה ארצ'ר לקחת הפסקה, אולם כשניסתה לאחר שנתיים לכתוב שוב - נתקלה במחסום כתיבה. בשנת 2002, הוציאה לאור מספר סינגלים שעתידיים היו להכלל באלבומה השלישי 'On' שיצא לאור בספטמבר 2006.
יונה מצויצת
יונה מצויצת (שם מדעי: Ocyphaps lophotes) היא מין של יונה החיה ביבשת אוסטרליה והיא היונה היחידה בסוגה. היא דומה מאוד וקרובה ליונה "Geophaps plumifera" שגם היא מאוסטרליה.
אורכה של יונה זו 30–34 סנטימטרים ומשקלה 150–250 גרם. היא בעלת ראש וגב אפורים עם מקור שחור ועיניים אדומות וכפי שמשתמע משמה גם ציצת ראש בולטת שחורה. צידיה ורדרדים והכנפיים מפוספסות בזהוב-לבן-שחור ובתחתית ירוק וסגול - צבעים העוזרים לזכר להרשים את הנקבה. הזנב ארוך והרגליים אדומות. יונה זו מצויה הרבה מזמנה על הקרקע. כשהיא עפה היא משמיעה רעשים מיוחדים הנוצרים בנוצותיה.
היונה חיה בערבות, מרעה ואזורי יערות ואחו ברחבי אוסטרליה ועקב פעולות האדם היא הצליחה להגיע גם למערב ולמרכז אוסטרליה הצחיחים והיבשים. אלו עופות חברתיים מאוד הניזונים מזרעים ומעשבים ולעיתים מזיקים לשדות וליבולים של האדם.
איילת ולדמן
איילת ולדמן (באנגלית: Ayelet Waldman; נולדה ב-11 בדצמבר 1964) היא סופרת ומסאית ישראלית-אמריקאית.
עבדה במשך שלוש שנים כסניגורית ציבורית, וניסיונה זה שימש השראה לספריה. פרסמה שבעה מותחנים בסדרה "Mommy-Track Mysteries", וארבעה רומנים נוספים. ספרה "Love and Other Impossible Pursuits" ("אהבה ועוד משימות בלתי אפשריות" בתרגום לעברית שיצא לאור בהוצאת אריה ניר) יצא לאור בשנת 2006, ובשנת 2011 עובד לסרט בשם "האישה האחרת", בכיכובה של נטלי פורטמן.
ביוגרפיה.
איילת ולדמן נולדה בשנת 1964 בירושלים, בת ללאונרד וריקי, שעלו ממונטריאול שבקנדה (כשבתחילת המאה ה-20 היגרו לשם מאוקראינה), לאחר שבשלב קודם של חייו אביה לחם במלחמת העצמאות (ונמנה עם מקימי קיבוץ כיסופים). לאחר מלחמת ששת הימים עברה עם משפחתה למונטריאול, משם לרוד איילנד, ולבסוף התיישבו ברידג'ווד, ניו ג'רזי. למדה פסיכולוגיה וממשל באוניברסיטת וסליין שבקונטיקט וסיימה לימודיה ב-1986. עם תום לימודיה שבה לישראל והתגוררה כחצי שנה בקיבוץ, אך חזרה לארצות הברית והחלה בלימודי משפטים בבית הספר למשפטים בהרווארד, ובשנת 1991 סיימה לימודים אלה. התמחתה אצל שופט פדרלי ובמשרד עורכי דין בניו יורק, ועברה לקליפורניה עם הסופר האמריקאי-יהודי מייקל שייבון, לו נישאה בשנת 1993.
בקליפורניה עבדה כעורכת דין בנושאי פלילים, ובמשך שלוש שנים הייתה סניגורית ציבורית. בשנים 1997–2003 לימדה בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת קליפורניה בברקלי. בתקופה זו החלה לכתוב סיפורת, תוך שהיא מתבססת על ניסיונה המשפטי.
בעת שהייתה בחופשת לידה לאחר הולדת בתה הראשונה החלה לכתוב טורים על הורות, וחזרה לעסוק בכך לאחר שפרשה מעבודתה כסניגורית ציבורית.
בשנת 1997 החלה בכתיבת מותחנים. תחילה כתבה בסתר, ובהמשך זכתה לעידודו של בעלה. החל משנת 2000 פרסמה שבעה מותחנים בסדרה "Mommy-Track Mysteries", שהגיבורה שלהם היא ג'ולייט אפלבאום, בלשית במשרה חלקית ואם במשרה מלאה. בדומה לוולדמן, אפלבאום היא ג'ינג'ית בגובה מטר וחצי, סניגורית ציבורית לשעבר הנשואה לסופר, שהאמהות הפכה אותה לעקרת בית, אך היא מוצאת עיסוק זה כמשעמם. כדי להפיג את השעמום, אפלבאום פועלת כבלשית במשרה חלקית.
ולדמן פרסמה גם רומנים אחדים. הראשון שבהם, Daughter's Keeper ("שומרת הבת") יצא לאור בשנת 2003 ועוסק באישה צעירה, אוליביה, המעורבת בהובלת סמים, ויחסיה עם אמהּ. הספר עוסק גם במדיניות הסמים הפדרלית, ובפרט עונש המינימום הקבוע בה, על מערכת המשפט הפלילי. ההשראה לספר באה ממקרה אמיתי שבו טיפלה ולדמן.
בשנת 2006 יצא לאור ספרה Love and Other Impossible Pursuits (יצא לאור בעברית בשם "אהבה ועוד משימות בלתי אפשריות") עוסק בעורכת דין בוגרת אוניברסיטת הרווארד, שאיבדה את תינוקהּ עקב מוות בעריסה. השראה לכך היווה אובדן עוברהּ עקב פגם גנטי. בשנת 2011 עובד הספר לסרט בשם "האישה האחרת", בכיכובם של נטלי פורטמן, ליסה קודרו וסקוט כהן.
בשנת 2008 הייתה פעילה בבחירות המקדימות ובבחירות לנשיאות ארצות הברית, בתמיכה בברק אובמה, והשתתפה בוועידת המפלגה הדמוקרטית.
פרסמה גם סיפורים קצרים, בהם אחד שראה אור במסגרת אנתולוגיה בעריכת מייקל שייבון.
פרסמה טורים אישיים רבים, העוסקים באמהות, שילוב אמהות ועבודה, מיניות, יהדות, ועוד. מאמרה Motherlove, שבו כתבה כתבה שהיחסים עם בן הזוג חשובים מהיחסים עם הילדים, פורסם במסגרת אנתולוגיה של מאמרי אמהות, וזכה לפרסום רב ולתגובות רבות כאשר פורסם מחדש בהניו יורק טיימס במרץ 2005. אוסף של מאמריה ראה אור בספר "אמא רעה - כרוניקה של חטאי אימהות, אסונות קטנים ורגעי חסד אקראיים".
בשנת 2014 יצא לאור ספרה Love and Treasure (תורגם לעברית בשם "אהבה ואוצרות אחרים"), המתרחש על רקע השואה.
בשנת 2016 יזמו ולדמן ובעלה מייקל שייבון, בשיתוף ארגון "שוברים שתיקה", הפקת אנתולוגיה הכוללת מאמרים שכתבו סופרות וסופרים מן העולם על הכיבוש הישראלי. במסגרת הפרויקט ביקרו בישראל, כ-50 סופרות וסופרים בהם דייב אגרס, קולם טובין ומריו ורגס יוסה. הספר יצא לאור ביוני 2017 בשם "Kingdom of Olives and Ash" ("ממלכה של זיתים ואפר") ובעברית בשם "חמישים 1967–2017 סופרות וסופרים מן העולם כותבים על הכיבוש". בדצמבר 2017, עיתונאית הודית עוכבה על ידי אנשי הבידוק הביטחוני בנמל התעופה בן-גוריון, שתחקרו אותה לאחר שמצאו את הספר בין חפציה. כמו כן, לא הרשו לה להמריא עם המזוודה שלה והיא נאלצה לטוס לניו יורק בלעדיה.
בינואר 2017 יצא לאור ספרה A Really Good Day ("יום ממש טוב"), והוא מתעד את ניסיונה של ולדמן בנטילת מיקרו־מינון (microdosing) של LSD, לשם התמודדות עם דיכאון, הפרעה דו-קוטבית ובעיות נפשיות נוספות.
בשנת 2019 נמנית בין יוצרות הסדרה "לא ייאמן", שעלתה בספטמבר לנטפליקס.
משפחתה.
לאיילת ולדמן ארבעה אחים חורגים מנישואיו הראשונים של אביה. אחד מהם, יוסי יערי, הוא בעל עיטור המופת ממלחמת יום הכיפורים. היא נישאה בשנת 1993 לסופר מייקל שייבון, ולהם שני בנים ושתי בנות. הם מתגוררים בברקלי שבקליפורניה, ומשתפים פעולה במלאכת הכתיבה שלהם.
עליות קדומות
חרבת רום
חרבת בק
אילת ולדמן
היסטוריה של החינוך בתקופת המשנה והתלמוד
תקנות החינוך בימי בית שני.
עד לאמצע תקופת המשנה, חובת החינוך במסורת היהודית הייתה מוטלת על האב. קיימות עדויות רבות על קיום חובה זו על ידי השדרה המרכזית של העם, כאשר ההסתמכות הייתה על החובה המסורתית ולא נשענה על תקנות חברתיות.
אנו מוצאים בספרות התלמודית שני מקורות המתארים התפתחות של מערכת חינוך ממלכתית בעקבות תקנה שתוקנה בזמן התנאים. בתלמוד הירושלמי אנו מוצאים שהתקנה תוקנה על ידי שמעון בן שטח, "התקין שמעון שבן שטח… ושהיו התינוקות הולכין לבית הספר". מאידך, בתלמוד הבבלי אנו מוצאים תיאור מפורט הרבה יותר, בו מיוחסת התקנה ליהושע בן גמלא: "ברם זכור אותו האיש לטוב ויהושע בן גמלא שמו...שבתחילה מי שיש לו אב מלמדו תורה… התקינו שיהיו מושיבין מלמדי תינוקות בירושלים…התקינו שיהיו מושיבין בכל פלך ופלך…  עד שבא יהושע בן גמלא ותיקן שיהיו מושיבין מלמדי תינוקות בכל מדינה ומדינה ובכל עיר ועיר". היחס בין שני המאמרים מעלה מספר שאלות שהולידו שיטות שונות בדברי החוקרים לגבי התפתחותו של מוסד בית הספר בישראל. בין היתר נידונה במחקר שאלת זהות מתקני התקנה, באיזו תקופה היא נתקנה וכיצד יש לתקף את המקורות הללו כמקורות היסטוריים. אפשרות אחת היא לזהות את יהושע בן גמלא ככהן הגדול בן דורו של שמעון בן שטח, גיסו של המלך ינאי, והכפילות במקורות נובעת מכך שהתקנה הייתה אמנם מבית מדרשו של שמעון בן שטח אך נתלתה בכבודו של הכהן הגדול יהושע בן גמלא. אם אכן היו הם בני אותו הדור הרי שניתן לתארך את הרחבת רשת בתי הספר לאזור שנת 70 לפנה"ס. אפשרות נוספת שהועלתה היא הקדמת התקנה לתקופה מוקדמת, כשמחולל התקנה היה דווקא רבי יהושע בן פרחיה, כשהשם "בן גמלא" אינו אלא שיבוש. לשיטה זו, התקנה הראשונית נתקנה באזור שנת 120 לפנה"ס בתקופת הזוגות והמסורת בירושלמי לגבי שמעון בן שטח מתארת כיצד בתקופה מאוחרת יותר התחדשה התקנה הקדומה. יש  שקיבלו את תיאורי ההתפתחות כפי שנמסרו בתלמודים אך דחו את המסורות המדויקות לגבי זהות המתקנים, לדידם התקנות מתארות תהליך התפתחותי של הקמת רשת בתי ספר לאורך כמאתיים שנים, בין תקופת הסופרים לבין תקופת הפרושים. פתרון נוסף הוא זיהוי של התקנה שנזכרה בירושלמי כאחד מהשלבים המוקדמים לתקנת בן גמלא כפי שהתפרשו בבבלי. לשיטה זו היה זה יהושע בן גמלא הכהן הגדול בימי המצור על ירושלים (בשנת 70 לספירה), הנזכר בכתבי יוספוס, שתיקן את התקנות. מכל מקום, מקובל על רוב החוקרים שחינוך יהודי התפתח בתקופת בית שני והיה כבר ממוסד למדי במאה הראשונה לספירה, אם כי קיימים עדיין חוקרים הסבורים שאימוצם של התקנות נמשך זמן רב יותר ולא נשלמו אלא עד המאה הרביעית לספירה.
סדרי הלימוד בבתי הספר.