The Fairy Who Didn't Want to Be a Fairy Anymore (בתרגום לעברית: "הפיה שלא רצה להמשיך עוד להיות פיה"; בסלנג להט"בי, "פיה" היא כינוי להומו) הוא סרט קצר קומי-מוזיקלי קנדי בבימויו של לורי לינד, שהוקרן בהקרנת בכורה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו בשנת 1992, בטרם זכה להפצה רחבה יותר בשנת 1993. הסרט, אשר נוצר כסרט סטודנטים במהלך לימודיו האקדמיים של לינד ב-Canadian Film Centre, זכה בפרס ג'יני עבור סרט הדרמה-לייב אקשן הקצר הטוב ביותר בטקס פרסי הג'יני ה-14 שהתקיים ב-12 בדצמבר 1993.
בסרט מככב דניאל מאקיבור, אשר גם כתב את התסריט של הסרט.
תקציר העלילה.
בסרט, שהוא אלגוריה על תפקידים מגדריים והומופוביה מופנמת, מככב דניאל מאקיבור בתור פיה פיה ממין זכר אשר פונה לצוות מנתחים (הולי קול בתפקיד רופאה מנתחת ומיכה בארנס בתפקיד אח מוסמך) על מנת שיסירו את כנפיו כדי שיוכל להיות בן אדם רגיל, לאחר שנאלץ להתמודד עם אפליה כנגד פיות. לאחר דיון מוזיקלי בין השלושה, הרופאה מסכימה לבצע את הניתוח. כאשר הוא עוזב את המרפאה, הפיה נטול הכנפיים שמח בתחילה להיות ממש כמו כל הסובבים אותו, אך עד מהרה הוא מתחרט על החלטתו כיוון שהוא מבין (באיחור) שהוא ויתר על תכונות ייחודיות שהיו לו (כמו היכולת לעוף), ובכך דחק את זהותו האמיתית אל תוך ארון.
מיכאל קנארד וג'ון טרנר, צמד ליצנים המוכרים בשם הבמה שלהם "המאמפ וסמוט", מופיעים גם כן בסרט, כשהם קוראים סיפור מתוך ספר שאותו הם מצאו על המדרכה.
פרסים והוקרה.
הסרט זכה לציון לשבח מחבר השופטים בתחרות הסרט הקצר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו בשנת 1992, ובפרס הסרט הקצר הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בסיאטל בשנת 1993.
בשנת 1998, מספר שנים לאחר צאתו המקורית של הסרט, הסרט נכלל בהקרנה מיוחדת של פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו לציון עשור ל-Canadian Film Centre. בשנת 2007 הסרט הוקרן בפסטיבל הקולנוע Inside Out Film and Video Festival שבטורונטו יחד עם "RSVP", סרט מוקדם יותר של לינד משנת 1991, וכן קטעים מהסרט "Breakfast with Scot", סרט עלילתי שביים לינד ואשר עדיין לא הושלם באותה העת.
ממשלת רוטציה
יעל שרז
יעל ברגהיים-ישי-שֶׁרֶז-פולקובסקי (1931 - 23 בינואר 2017) הייתה שחיינית ארץ ישראלית, אלופת ארץ ישראל (1945) במשחה ל-100 מטר חופשי, פלמ"חניקית, שחקנית, זמרת, אמרגנית ויזמת ישראלית.
ביוגרפיה.
יעל שרז נולדה בשם יעל ברגהיים וגדלה בחיפה בתם של אריה וצפורה. אמה, צפורה ברגהיים, אשת ציבור חיפאית וקריינית, ששיחקה בהצגה אחת בתפקיד ראשי אחד בהצגה "פאני" של מרסל פניול. היא התאמנה בקבוצת השחייה של מכבי חיפה בהדרכתו של איזיה פייגנבוים והייתה חברה בתנועת הנוער מכבי הצעיר.
אלופת ארץ ישראל בשחייה.
באליפות הנוער בשחייה של ארץ ישראל, שנערכה ברחובות בסוף ספטמבר 1945, היא זכתה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:37.2 דקות, לפני אהובה דוד ממכבי טבריה ומדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב, אחרי אהובה דוד. שבועיים לאחר מכן, באליפות ארץ ישראל שנערכה בבת גלים בחיפה בתחילת אוקטובר היא זכתה במדליית זהב במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:35.2 דקות, לפני אהובה דוד (1:41.1 דקות).
לוחמת בפלמ"ח.
בשנת 1947 בגיל שש עשרה וחצי, היא התגייסה לגדוד השני של הפלמ"ח בגברעם. עם פרוץ מלחמת העצמאות, סופחה לליווי השיירות לירושלים, השתתפה בהתקפה על האוניה אלטלנה והשתייכה לגדוד הפורצים של חטיבת הראל.
זמרת ושחקנית.
בשנות ה-50, היא הופיעה כזמרת וכשחקנית בתיאטראות: הסמבטיון, הזירה, האוהל והייתה חלק מצוות האמנים שהופיעו במועדון התיאטרון.
עם נישואיה, עברו בני הזוג להתגורר בצפת והקימו בשנת 1958 את "מועדון השעות הקטנות" בבית מרחץ טורקי ישן בעיר העתיקה של צפת. שרז הייתה לזמרת הבית של המועדון שבו הופיעו אמנים רבים מרחבי הארץ. המועדון היה מוקד עלייה לרגל תרבותי בצפת לאמנים ולאנשי בוהמה באותה העת. בין היתר היא ביצעה שירים שנכתבו במיוחד עבורה. בשנת 1959 ביצעה לראשונה את השיר "צפת" שכתב דן אלמגור והלחין גיל אלדמע, שנה לאחר מכן היא ביצעה שיר נוסף "האגדה על הרבי מצפת" שכתב דן אלמגור והלחין גיל אלדמע. השיר נכלל במחזה "איש חסיד היה", 1968.
שרז הייתה למבצעת הראשונה של השיר "שיר הליצן" ("שמש עולה, יורד גם הליל, אך הליצן עוד ממשיך וצוהל") שכתב מרדכי לבנון והלחין בני ברמן.
בשנת 1960 כתבה והלחינה נעמי שמר עבורה, את התכנית הראשונה של להקת השעות הקטנות. חברי הלהקה היו: שייקה לוי, גבי אקשטיין, מרים גבריאלי ושרז שיצאה לאור על גבי תקליטון. התכנית כללה מספר שירים, בין היתר הביצוע המקורי של הלהקה ל"שיר השוק", שהפך כשנה לאחר מכן לאחד מלהיטיה הגדולים של להקת התרנגולים, השירים "ליל אמש" ("במשעול בלב שדות, זוג פוסע לבדו וידה בתוך ידו כברכת שלום"), "עשרת הצדיקים" ו"אוכל האדם".
תוכניתה השנייה של להקת השעות הקטנות בהרכב חדש, כללה את הלהיט של ג'ורג' ברסנס, "הספסל הציבורי" ("Les amoureux des bancs publics"), שתורגם לעברית על ידי דן אלמגור.
חיים אישיים.
יעל שרז נישאה לפרסומאי יצחק שרז. מאמצע שנות ה-60 היא המעיטה להופיע. לאחר גירושיה היא נישאה לאילן פולקובסקי. הזוג התגורר מספר שנים בארצות הברית ולאחר חזרתם הם התגוררו ברמת השרון והיא עבדה כדוברת של בית החולים תל השומר.
אצטדיון אקספלוריה
אצטדיון אקספלוריה (באנגלית: Exploria Stadium) הוא אצטדיון כדורגל במרכז העיר אורלנדו שבפלורידה. האצטדיון מכיל 25,500 מושבים והוא משמש כאצטדיון הביתי של אורלנדו סיטי מליגת ה-MLS, שהצטרפה לליגה כקבוצת הרחבה בשנת 2015, ושל קבוצת הנשים אורלנדו פרייד מה-NWSL, ליגת כדורגל הנשים הלאומית.
האצטדיון הושלם בזמן עבור משחק הבית הראשון בעונת 2017 של אורלנדו סיטי נגד ניו יורק סיטי ב-5 במרץ, בו ניצחה אורלנדו סיטי 1–0 משער של קאייל לארין שכבש את השער הראשון תולדות האצטדיון. האצטדיון הפך לאצטדיון היחיד שאירח קבוצות MLS, NWSL, ו- באותה השנה. במקור נקרא אצטדיון אורלנדו סיטי (באנגלית: Orlando City Stadium), אך ב-4 ביוני 2019 הוכרז כי "Exploria Resorts" רכשה את הזכויות לשם האצטדיון.
בנוסף למשחקי הבית של אורלנדו סיטי ואורלנדו פרייד, האצטדיון שימש גם לאירוח משחקי בית הן של נבחרת ארצות הברית בכדורגל והן של נבחרת ארצות הברית בכדורגל נשים, משחק האליפות של ה-NWSL, גמר גביע המכללות בכדורגל נשים, מספר משחקים בגביע פלורידה, ה- בשנים 2018 ו-2019, ומשחק האולסטאר של ה-MLS בשנת 2019. חוץ מכדורגל, האצטדיון אירח גם את משחק הפוטבול לשנת 2019.
האצטדיון ממוקם לצד רחוב "ווסט צ'רץ'" בשכונת "פאראמור" ממערב למרכז אורלנדו.
אצטדיון אורלנדו סיטי
הפדרציה הבין-לאומית לתעשייה הפונוגרפית
הפדרציה הבין-לאומית לתעשייה הפונוגרפית (באנגלית: International Federation of the Phonographic Industry ובקיצור: IFPI) הוא הארגון המייצג את האינטרסים והרווחים של תעשיית המוזיקה ברחבי העולם. זהו ארגון ללא מטרות רווח שנרשם בשווייץ והוקם באיטליה בשנת 1933.
הארגון מפעיל מזכירות שממוקמת בלונדון ויש לו משרדים בבריסל, הונג קונג ומיאמי.
פונקציה.
המטרה של ה-IFPI היא לקדם את הערך של המוזיקה המוקלטת, תוך שמירה על זכויות מפיקי המוזיקה וזאת, בנוסף לכך שה-IFPI מנסה להרחיב את התעשייה המסחרית עצמה. שירותיו של ה-IFPI כוללים קידום של מדיניות משפטית בנושא המוזיקה, התדיינות משפטית, הגנת תוכן (זכויות יוצרים), דיווח על מכירות ועיסוק בסחר בעולם המוזיקה ככלל.
מבנה.
ה-IFPI מנוהל על ידי "מועצה ראשית"; קבוצה הכוללת נציגים שונים מחברות תקליטים, נציגים מקבוצות לאומיות שפועלות על ידו ומנכ"לית האיגוד עצמו. ישנן גם שתי מועצות אזוריות (המועצה האזורית IFPI אסיה / ו-IFPI של אמריקה הלטינית) המפקחות על העניינים האזוריים שלהן, היות שהשוק שלהן שונה מהשוק העולמי.
פרנסס מור היא המנכ"לית הנוכחית של ה-IFPI. היא מונתה למנכ"לית ב-1 ביולי 2010. היא החליפה את ג'ון קנדי, שעמד בראש הארגון מאז 2005 והיה גם אחד מהמארגנים והמנהלים של לייב אייד ולייב 8.
היקף ההשפעה.
ה-IFPI מייצג את ענף ההקלטות ברחבי העולם וחברים בו 1,300 אנשים בכמעט 60 מדינות. איגודים שונים שפועלים תחת ה-IFPI הם: SNEP בצרפת; BVMI בגרמניה; RIAJ ביפן; BPI בבריטניה; RIAA בארצות הברית; ARIA באוסטרליה; Music Canada בקנדה; AMPROFON במקסיקו; RMNZ בניו זילנד; PROMUSICAE בספרד; FIMI באיטליה וכדומה.
הסמכות ופרסים.
ה-IFPI מפרסם שלושה תרשימים מובילים במהלך כל שנה: "Global Artist of the Year", "Global Top Digital Single" ו-"Global Top Album".
תרשים ה-"Global Artist of the Year" מפורסם מאז שנת 2013 והאמן שמדורג במקום הראשון זוכה בפרס פיזי. הזוכים לפי השנים הם: ואן דיירקשן בשנת 2013, טיילור סוויפט בשנת 2014, אדל בשנת 2015, דרייק בשנת 2016, אד שירן בשנת 2017, דרייק בשנת 2018, וטיילור סוויפט בשנת 2019.
הארגון מפרסם את האלבום והסינגל המצליח ביותר בכל שנה. בשנת 2019, הסינגל המצליח ביותר היה "Bad Guy" של בילי אייליש, והאלבום המצליח ביותר היה "" ואראשי.
RFSL הוא ארגון שוודי, הפועל למען זכויות להט"ב.
שם הארגון.