עם ניסיון ההמראה לקראת המשימה של כיבוש המאדים, נוצרת תקלה, המונעת את שליחת האסטרונאוטים למשימתם. נאמר להם כי הם במעצר, ואם הם יתנגדו יאונה רע למשפחותיהם. בלית ברירה הם מסכימים לכל מה שמוכתב להם.
האסטרונאוטים שאינם נשלחים אל המאדים מצולמים באולפן משוכלל עם תפאורה אותנטית של רקע המאדים (הרבה אדום). מן האולפן הם מבצעים בין היתר שיחות עם מנהיגי עמם וכן עם משפחותיהם. שיחות אלה משודרות לציבור הרחב ובין היתר קשוב להן מדען אחד ששם לב לבאג מסוים והוא ששיחות הטלפון זורמות מבחינת המשוחחים (למשל, על שאלה מה שלומך? מתקבלת מיד תשובה) בעוד שכתוצאה מהמרחק הממוצע בין כדור הארץ למאדים (כ-20 דקות אור בממוצע) צריך היה לקחת זמן של כ-40 דקות מהרגע של פתיחת שיחה ועד קבלת התשובה. (גלי הרדיו נעים במהירות האור). מדען זה מיד מבין כי יש כאן תרמית. הוא מעלה עניין זה בריאיון עיתונאי.
מיד אחרי הריאיון עם העיתונאי נעלם המדען בנסיבות לא ברורות, ואילו העיתונאי שמנסה לברר את סיבות היעלמותו נתקל על כל צעד ושעל בניסיונות להתנקש בחייו.
בינתיים מגיע מועד שיבת החללית לכדור הארץ, אך שלא כמתוכנן היא נשרפת בהכנסה לאטמוספירה של כדור הארץ, דבר שגורם לשלושת האסטרונאוטים להיחשב על ידי הציבור לשלושה גיבורים שנספו בעת מלוי תפקידם.
שולחיהם נמצאים במלכוד שכן אם ייראו האסטרונאוטים בחיים לאחר התקלה הרי התרמית תתגלה.
האסטרונאוטים גם מבינים את המצב והם מבצעים בריחה ממקום שהותם כשאחריהם רודף צבא שלם להבטיח שהם יישארו בגדר גיבורים מתים.
הבריחה מבוצעת דרך מדבר ועם הרבה תלאות וקשיים גופניים. אחריהם רודפים שני מסוקים צבאיים שלא מרפים מהם גם בעת בריחה בדרך סלעית ומדברית, ומהם מנסים הבורחים כל העת להסתתר.
בסופו של דבר שניים מהאסטרונאוטים נתפסים והשלישי מצליח להגיע היישר לטקס בו מספיד נציג הממשל את "הגיבורים שמתו על כיבוש המאדים" והוא מוכיח את היותו בחיים עובדה שנותנת לו חסינות ולגיטימציה לחיות עם משפחתו באושר מבלי שיוכלו להתנכל לו יותר.
מיכאל בר-זהר
מיכאל בר זהר
דייויד זינמן
צ'צ'יליה ברטולי
צ'צ'יליה ברטולי (באיטלקית: Cecilia Bartoli; נולדה ב-4 ביוני 1966 ברומא) היא זמרת אופרה איטלקייה פופולרית, המופיעה גם ברסיטלים.
ברטולי, מצו סופרן, נודעת ביותר בתפקידי מוצרט ורוסיני שהיא מבצעת. ברטולי נחשבת לקולורטורה לירית. כוחה איננו דווקא בגודל קולה, הנופל אולי מזה של זמרות מצו אחרות, אלא בגוון הייחודי שלו ובשימוש הווקאלי והדרמטי המרשים שהיא עושה בו. היא אחת מזמרות האופרה הפופולריות (והנמכרות) ביותר בשנים האחרונות.
ברטולי מקובלת על קהל מאזיני הקונצרטים בשל אישיותה הבימתית התוססת ומלאת החיים, ואילו קולה הלירי ונכונותה לחקור מוזיקה בארוקית בלתי מוכרת ולהתנסות בה מקנים לה הכרה בלתי מבוטלת בקרב מאזינים, שאינם מחובבי האופרה.
קורות חיים.
הוריה, סילבנה באצוני ואנג'לו ברטולי, היו שניהם זמרים מקצועיים ונתנו לה את שיעורי הזמרה הראשונים שלה. הופעתה הפומבית הראשונה הייתה בגיל תשע, בתפקיד נער רועים ב"טוסקה". בהמשך למדה ברטולי בקונסרבטוריו די סנטה צ'צ'יליה ברומא.
בניגוד לרוב זמרי האופרה, יצא שמה של ברטולי ברבים כבר בשנות העשרים המוקדמות לחייה, תופעה יוצאת דופן במקצוע, שבו טיפוסי להגיע לבשלות קולית רק בשנות השלושים. בשנת 1985, בגיל 19, הופיעה ברטולי בתצוגת כישרונות בטלוויזיה האיטלקית; המנצח ריקרדו מוטי צפה בהופעתה והזמין אותה למבחן קול בלה סקאלה. כמה שנים אחר כך, הזמין אותה הרברט פון קאראיין לשיר בפסטיבל זלצבורג בחג הפסחא של 1990, אלא שמותו הבלתי-צפוי של פון קאראיין מנע את מימוש התוכנית. באותו זמן גם הגיע שמה לתודעתו של דניאל בארנבוים, שראה את הופעתה בטלוויזיה הצרפתית, בתוכנית הוקרה למריה קאלאס.
בעבודתה עם המנצחים בארנבוים וניקולאוס הארנונקור התמקדה ברטולי בתפקידי מוצרט, ומאותה עת החלה לפתח קריירה בינלאומית. בשנת 1988 הקליטה את תפקיד רוזינה ב"ספר מסביליה".
בשנת 1996 הופיעה לראשונה במטרופוליטן אופרה בתפקיד דספינה ב"כך עושות כולן" וחזרה בעונה הבאה לשיר את התפקיד הראשי ב"לה צ'נרנטולה" (לכלוכית) של רוסיני. אולם המטרופוליטן דמוי המערה הוא בית האופרה הגדול בעולם ורבים נתפסו להשערה, כי ברטולי התחברה בסתר למיקרופון כדי להגביר את היקף קולה, אבל הנהלת המטרופוליטן הכחישה בתוקף שמועות אלה. הביצוע המוצלח כסינדרלה גרם לכך, שתפקיד זה נקשר במידת מה בשמה של ברטולי.
ברטולי פיתחה רפרטואר המתאים לקולה. נוסף למוצרט ורוסיני, היא מגלה עניין במוזיקת בארוק וראשית התקופה הקלאסית, משל מלחינים כמו גלוק, ויוואלדי, היידן וסאליירי. בתחילת 2005 שרה את קלאופטרה ביוליוס קיסר של הנדל, תפקיד לסופרן קולורטורה. ככל שקולה מתבגר ומבשיל, הוא רוכש מליאות ובמידה רבה גם את ה"גודל" שחסר לה, לדברי המבקרים, בראשית דרכה. מקובל לראותה כאחת מזמרות המצו-סופרן הטובות ביותר הפעילות כיום.
סנט ג'ון (איי הבתולה)
סנט ג'ון (באנגלית: Saint John) הוא אי בים הקריבי, חלק מאיי הבתולה של ארצות הברית - טריטוריה של ארצות הברית.
האי הוא הקטן משלושת הגדולים באיי הבתולה של ארצות הברית (סנט תומאס וסנט קרואה גדולים ממנו).
האי ממוקם כ-6 ק"מ מזרחית לסנט תומאס, ו-6 ק"מ דרומית מזרחית לאי טורטולה באיי הבתולה הבריטיים. שטח האי 50.8 קמ"ר ומתגוררים בו 4,197 תושבים (סקר משנת 2000 ).
היסטוריה.
האי סנט ג'ון יושב לראשונה על ידי אינדיאנים משבט הארוואק שהיגרו לאזור זה מחופי קולומביה וונצואלה בשנת 300 לספירה לערך. הארוואק התגוררו באי עד שנת 1300 לערך, עת נכבש האי על ידי אינדיאנים משבט הקאריב. בחפירות ארכאולוגיות שנערכו באזור מפרץ סינמון (Cinnamon Bay) התגלו ממצאים פרה-קולומביאנים רבים.
האירופאי הראשון שגילה את האי היה כריסטופר קולומבוס, במסעו השני לאמריקה בשנת 1493.
האי יושב על ידי חברת איי הודו המערבית הדנית בשנת 1672. החברה כינתה את האי סנט ג'ון (בדנית: Sankt Jan). בשנת 1754 ממשלת דנמרק החלה לנהל את ענייני המושבה והקימה באי מטעי גידול קנה סוכר. מטע סוכר אנאברד היה הידוע במטעים אלה.
בשל החום הרב באי ואדמותיו הפוריות שגשגו מטעי האי, שהשתמשו בעיקר בעבדים שהובאו מאפריקה ככח עבודה. בשנת 1775 היה מספר העבדים באי גדול ממספר המתיישבים הדנים פי ארבעה. אוכלוסיית האינדיאנים המקומית הוכחדה במגפות ובעבודה הקשה במטעים.
העבדות באי בוטלה ב-3 ביולי 1848.
בשנת 1917 רכשה ארצות הברית את האי במטרה להקים בו בסיס ימי ולמנוע התבססות גרמנית בחצי הכדור המערבי. האי נרכש יחד עם סנט תומאס וסנט קרואה בעלות של 25 מיליון דולרים, וכן בתמורה להכרת ארצות הברית בשלטונה של דנמרק בגרינלנד.
תושבי האי הם תושבי ארצות הברית, אולם אין הם מורשים להצביע בבחירות לנשיאות ארצות הברית. יש להם נציגים בקונגרס, אולם אין לנציגים זכות הצבעה בקונגרס. מאז שנת 1972, עת קיבלו תושבי האי אוטונומיה, הם רשאים לבחור את מושל האיים וכן בית מחוקקים מקומי בן 15 מושבים.
בשנת 1956 תרם לורנס רוקפלר את אדמותיו הרבות באי לשירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית. על אדמות אלה הוקם הפארק הלאומי איי הבתולה המשתרע על כ-60% משטחי האי.
ממשל.
תושבי איי הבתולה של ארצות הברית בוחרים בית מחוקקים בו 15 מושבים מדי ארבע שנים. מתוך 15 המושבים, שבעה הם מסנט קרואה, שבעה מסנט תומאס וסנט ג'ון, ואחד נבחר על ידי תושבי כלל האיים, אולם הוא חייב להיות תושב סנט ג'ון.
כמו כן, מדי ארבע שנים בוחרים תושבי האיים מושל לאיים.
לאי סנט ג'ון אין ממשל מקומי. המושל ממנה לכל אי מנהלן, לו אין סמכויות משלו, אך הוא מייעץ למושל.
העיר העיקרית באי היא קרוז ביי. בעבר הייתה העיר קורל ביי מרכז הכלכלה באי בשל הנמל הטבעי של העיר, אולם נמל זה קישר בעבר את האי לאיי הבתולה הבריטיים ובעיקר לאי טורטולה.
דמוגרפיה.
על פי סקר שנערך בשנת 2000 באי מתגוררים 4,197 תושבים, מרביתם בערים קרוז ביי או קורל ביי, בחופו המזרחי של האי.
תחבורה.
באי אין שדות תעופה. הגישה היחידה לאי היא באמצעות סירות או שירות מעבורת מהאיים סנט תומאס וכן מהאיים וירג'ין גורדה, ג'וסט ואן דייק, אנגאדה וטורטולה שבאיי הבתולה הבריטיים.
כלכלה.
בעבר עיקר כלכלת האי התבססה על גידול קנה סוכר במטעים. עם ביטול העבדות קרסה כלכלת האי. כיום מרבית כלכלת האי מתבססת על התיירות.
תיירות ואתרים בעלי חשיבות.
הנמל העיקרי של האי הוא נמל קרוז ביי במערב האי.
מרבית שטחי האי הם פארק לאומי מיוער. התיירים המגיעים לאי, נופשים ברובם בחופי הרחצה המצויים בחופו הצפוני של האי. חוף טרנק ביי שבאי נחשב לאחד מ-"10 חופי הים הטובים בעולם" על פי מגזין התיירות קונדה נאסט טרוולר. חלק גדול מחופי האי נחשבים שמורת טבע ואינם פתוחים לציבור.
בקרבת חופי האי אתרי צלילה רבים. שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית הציבה שלטים תת-מימיים המסבירים על שוניות האלמוגים ובעלי החיים באזור.
דבינסק
תא גלווני
פילוסופיה קונטיננטלית
פילוסופיה קונטיננטלית הנה מונח שניתן במקורו על ידי פילוסופים מהעולם דובר האנגלית, בעיקר אלו שעסקו בפילוסופיה אנליטית, כדי לתאר מגוון מסורות פילוסופיות שמקורן באירופה היבשתית (כלומר, שאינה כוללת את בריטניה). מקורן של רוב מסורות אלו הוא בגרמניה ובצרפת.
המונח כללי ומעורפל למדי, והוא כולל למעשה את רוב זרמי המחשבה הפילוסופית מהמאה ה-20 שאינם חלק מהפילוסופיה האנליטית. בין השאר, המונח כולל את זרמי המחשבה הבאים: