דמותו של הרב כדורי והדילמה שבפניה הוא ניצב באותה תקופה הונצחה בספרו של אלי עמיר, מפריח היונים.
לאחר עליית מרבית יהודי עיראק במבצע עזרא ונחמיה, המשיך הרב כדורי בפועלו למען הקהילה היהודית. כך לדוגמה הצליח הרב כדורי לשכנע את נשיא עיראק, עבד אל-כרים קאסם ב-1958, לפתוח בחזרה את כותלי האוניברסיטאות ליהודים.
לאחר הירצחו של עבד אל-כרים קאסם בשנת 1963 וועליית מפלגת הבעת' לשלטון, החל מצבה של הקהילה היהודית להידרדר. בשנים אילו ובמיוחד לאחר מלחמת ששת הימים בשנת 1967 ותבוסת מדינות ערב במלחמה, היהודים היו מטרה ראשונה במשטר הטרור שסדאם חוסיין החל מפעיל בארצו. סדאם חוסיין החל באשמות שווא כלפי יהודים, שלוו במאסרים ובהוצאות להורג.
מספר חודשים לאחר מלחמת ששת הימים נכלא בנו של הרב כדורי, שאול, על ידי השלטונות. במשך חודשים השלטונות לא מסרו לאב כל מידע על מיקום הימצאו ועל גורלו מאז מעצרו, למרות מעמדו של הרב כדורי. לבסוף שוחרר בנו שאול, לאחר שעבר עינויים קשים והצליח להימלט מעיראק והשתקע בלונדון. ניתן ללמוד על תקופה זו מתוך עדותו של נכדו של הרב כדורי ובנו של שאול, זוהייר ששון.
לאחר פטירת הרב כדורי נערכה לו הלוויה ממלכתית בבגדאד, ולאחר מכן ערך שר ההסברה העיראקי ביקור תנחומים בביתו ופנה אל המשפחה וביקש את התלבושת המסורתית של הרב על מנת להציגה במוזיאון. המשפחה מסרה לו גלימה חדשה ואילו את הבגדים המקוריים של הרב כדורי, הבריח נכדו זוהייר ששון דרך איראן ומשם לישראל והם מונחים עד היום בתצוגת קבע במוזיאון ישראל.
הארכידוכס אלברכט, דוכס טשן
הארכידוכס אלברכט פרידריך רודולף דומיניק, דוכס טשן (בגרמנית: Albrecht Friedrich Rudolf Dominik von Österreich, Herzog von Teschen; 3 באוגוסט 1817 - 18 בפברואר 1895), היה גנרל ופוליטיקאי אוסטרי, שכיהן לימים כמפקח הכללי של הצבא האוסטרו-הונגרי וקיבל דרגת גנרל-פלדמרשל הן בצבא האוסטרו-הונגרי והן בצבא האימפריה הגרמנית. בשנים 1851–1860 כיהן כמושל אזרחי וצבאי של הונגריה בתקופה הידועה כ"עידן שיטת באך". הוא היה בנם של הארכידוכס קרל, דוכס טשן ושל הנרייטה, נסיכת נסאו-ויילבורג.
ביוגרפיה.
ילדותו.
אלברכט נולד ב-3 באוגוסט 1817 בעיר וינה כבנו של הארכידוכס קרל, דוכס טשן בנו של לאופולד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ואשתו הנרייטה, נסיכת נסאו-ויילבורג. אלברכט היה אחיינו של פרנץ השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ובן דודו של פרנץ קרל, ארכידוכס אוסטריה אביו של פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה.
קריירה צבאית.
בשנת 1837 התגייס אלברכט לצבא האוסטרי, ושירת תחת פיקודו של גנרל-פלדמרשל יוזף רדצקי פון רדץ. בשנת 1840 הועלה אלברכט לדרגת גנרל מיור, ובשנת 1843 הועלה לדרגת פלדמרשל-לוטננט. ב-1 במאי 1844 התחתן אלברכט עם הילדגרד, נסיכת בוואריה בתו של לודוויג הראשון, מלך בוואריה. בשנת 1845 הועלה אלברכט לדרגת גנרל חיל הפרשים, ומונה למפקד הצבא באוסטריה עילית, אוסטריה תחתית, וזלצבורג.
בשנת 1847 מת אביו של אלברכט - קרל, ואלברכט ירש את תאריו ואת נחלותיו.
ב-13 במרץ 1848 נפצע אלברכט במהלך מהפכות אביב העמים. אלברכט הורה לחייליו להשתמש באש חיה, והגן על העיר הפנימית של וינה, אך לא הצליח לדכא את ההפגנות במחוזות הפריפריה. עם נפילת מטרניך והקמת המשמר הלאומי, הכניס אלברכט את חייליו לקרקסטינים. בעקבות כך, נתפס אלברכט כהססן בעיני הרדיקלים בצבא, והוחלף על ידי הרוזן מאאורספרג.
לאחר מכן, נשלח אלברכט לפקד על דיוויזיה תחת פיקודו של רדצקי, ולחם עימה במהלך מלחמת העצמאות האיטלקית הראשונה. אלברכט לחם בקרבות כנגד קרלו אלברטו, מלך סרדיניה, והביס את הכוחות האיטלקים בקרב נובארה ב-23 במרץ 1849.
בשנת 1851 מונה אלברכט למושל הונגריה, וכיהן בתפקידו עד לשנת 1860. במרץ 1864 נסעה הילדגרד, אשתו של אלברכט, למינכן להלוויית אחיה מקסימיליאן השני, מלך בוואריה, ובמהלך נסיעתה חלתה בדלקת ריאות שגרמה למותה ב-2 באפריל 1864.
בשנת 1866 מונה אלברכט למפקד ארמיית הדרום, שלחמה נגד האיטלקים במהלך מלחמת העצמאות האיטלקית השלישית. אלברכט הביס את האיטלקים בקרב קוסטוצה, אך עקב תבוסת הכוחות האוסטריים בקרב קניגרץ, נאלצה אוסטריה לחתום על שלום פראג, שבו הפסידה את אזור ונטו לאיטלקים.
בשנת 1869 מונה אלברכט למפקח הכללי של הצבא האוסטרו-הונגרי, וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 1895. בשנת 1878 תמך אלברכט בסיפוח בוסניה והרצגובינה לאימפריה האוסטרו-הונגרית, ואף זירז את משרד החוץ לפעול בעניין. בשנת 1888 הועלה אלברכט לדרגת גנרל-פלדמרשל בצבא האוסטרו-הונגרי, ובשנת 1893 קיבל דרגת כבוד של גנרל-פלדמרשל בצבא האימפריה הגרמנית.
אחרית ימיו.
אלברכט היה העשיר ביותר מבין בני בית הבסבורג, והחזיק בבעלותו 300,000 דונמים, כמו גם אוסף נאה של ציורים ותחריטים. אלברכט המשיך לכהן בתפקידו הצבאי, על אף גילו המתקדם ועל אף שנעשה עיוור באופן חלקי.
ב-18 בפברואר 1895 נפטר אלברכט בארקו שבטרנטינו, ונקבר בהלוויה ממלכתית בווינה. את תאריו ואת נחלותיו ירש הארכידוכס פרידריך, דוכס טשן, ששימש כמפקד הצבא האוסטרו-הונגרי בין השנים 1914–1917.
משפחתו.
ב-1 במאי 1844 התחתן אלברכט במינכן עם הילדגרד, נסיכת בוואריה, בתו של לודוויג הראשון, מלך בוואריה ואשתו תרזה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן. ממנה היו לו 3 ילדים:
המכשפה המרשעת של המזרח
מסדר הנילוס
מסדר הנילוס (ערבית: قلادة النيل العظمى) נוסד ב-1915 על ידי סולטאן מצרים חוסיין כאמל. המסדר בוטל בנפילת המלוכה ב-1952, אך חוּדש אחרי כינון הרפובליקה ונחשב לאות הכבוד הגבוה ביותר במצרים.
המסדר מנה בעבר דרגות אחרות שסומנו בעיטורים מובחנים: הסרט הגדול (Grand Cordon) ואחריו, בסדר יורד, דרגות הקצין הגדול, המפקד, הקצין והאביר, אך בפועל אין הן קיימות עוד.
במקבלי עיטור מסדר הנילוס בימינו נמנים חתן פרס נובל לספרות נגיב מחפוז, חתן פרס נובל לכימיה אחמד זוויל, חתן פרס נובל לשלום מוחמד אל-בראדעי, טלעת חַרבּ מייסד בנק מצרים, הסופר טה חוסיין, המוזיקאים מוחמד עבד אל-והאב ואום כולתום, נשיאי מצרים, שרים ומפקדי הצבא, ובהם סעד אלדין אלשאד'לי, שהיה רמטכ"ל צבא מצרים במלחמת יום הכיפורים, ומוחמד חוסיין טנטאווי. ב-23 ביולי 1956 (לפני מערכת קדש) העניק נשיא מצרים גמאל עבד אל נאצר את עיטור מסדר הנילוס לעמיתיו מקרב מחוללי מהפכת הקצינים החופשיים (מוחמד נגיב, נשיא מצרים המודח, קיבל את העיטור רק ב-2013, אחרי מותו). העיטור הוענק לראשי מדינות, ובהם המלכה אליזבת השנייה, השאה הפרסי, המלך אידריס מלוב, אקיהיטו קיסר יפן, נשיא אינדונזיה סוהארטו, נשיא קפריסין מקאריוס, מנהיג יוגוסלביה טיטו, מנהיג גרמניה המזרחית ולטר אולבריכט, המנהיג הלבנוני פייר ג'ומאייל והמנהיג הדרום-אפריקאי נלסון מנדלה. בצד אלה זכה בכבוד גם הקוסמונאוט הסובייטי יורי גגארין.
בתקופת המלוכה המצרית היה "מסדר הנילוס" נמוך בחשיבותו מ"מסדר אסמאעיל". גם מסדר זה נוסד ב-1915, והוא נקרא לכבודו של אסמאעיל פאשא, נכדו של מוחמד עלי, אבי השושלת. מסדר זה בוטל עם סילוק המלוכה ב-1952 ועימו בוטל גם "מסדר מוחמד עלי", שהיה הגבוה במידרג מסדרי הכבוד המצריים. מסדרי כבוד נוספים הם "מסדר השלֵמוּת" לנשים (רובן מבתי מלוכה) שחודש ב-1959 ומסדר ההצטיינות, שנוסד בימי המלך פארוק זמן קצר לפני הדחתו והתחדש ב-1972. כיום, המסדר השני בדרגתו למסדר הנילוס הוא "מסדר הרפובליקה" שנוסד עם כינונהּ ב-1953.
דמות איקונית
ספידי גונזלס (שיר)
נעלי הכסף הקסומות
גלילה עמית
פיטר הולטקוויסט
קרל אנדרס פיטר הולטקוויסט (בשוודית: Carl Anders Peter Hultqvist; נולד ב-31 בדצמבר 1958) הוא פוליטיקאי שוודי הפועל בשורות המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, שר ההגנה של שוודיה מאז 3 באוקטובר 2014.
קריירה.
בין 1989 ל-2006 היה הולטקוויסט פוליטיקאי מוניציפלי בעיר בורלנייה , ב-2006 נבחר לפרלמנט השוודי כנציג המפלגה הסוציאל-דמוקרטית מטעם מחוז דלרנה, ובין השנים 2011–2014 כיהן כיו"ר ועדת ההגנה בריקסדאג.
עם כינון ממשלתו של סטפן לוון בראשית אוקטובר 2014, החליף את קארין אנסטרם כשר ההגנה השוודי.
קופצן טווסי
קופצן טווסי (שם מדעי: "Maratus") הוא סוג של עכבישים ממשפחת הקופצניים. עכבישים אלו זכו לכינוי "קופצן טווסי" בשל בטנם הצבעונית והמנוצה, שאותה הם נוהגים להציג עת הם מבצעים ריקוד חיזור. במין אחד לפחות, "Maratus vespertilio", מתקיימת פרישת ה"נוצות" גם בעת מאבק טקסי בין זכרים.
כל המינים בסוג אנדמיים לאוסטרליה. בעבר סווגו חלק מהמינים לסוג "Saitis", הכולל את המין הים תיכוני "Saitis barbipes" שמזכיר מבחינה חיצונית את הקופצן טווסי בצבעוניות הזכר וזוג הרגליים השלישי המוגדל.
מינים.
נכון להיום תוארו בסוג 43 מינים.
המין היחיד שאינו אוסטרלי, "Maratus furvus" הסיני, לא סווג עדיין באופן ודאי לסוג כזה או אחר.
קרבה למינים אחרים.
אוטו והיל העלו סברה לפיה הסוג קרוב לסוג "Saitis", גם הוא ממשפחת הקופצניים. שני הסוגים אנדמיים לאוסטרליה, בשני הסוגים לזכרים זוג רגליים שלישי מוארך ורגליים קדמיות שלא השתנו.
לייק וואנקה
לייק וואנקה הוא הסינגל הראשון מתוך האלבום הרביעי של הזמרת-יוצרת קרן פלס, "איך שהשמש תזרח". השיר נכתב והולחן על ידי קרן פלס ופורסם ב-23 בדצמבר 2012.
כתיבת השיר והצלחתו.
השיר נכתב במהלך חופשה של פלס באגם וואנקה, לאחר שהתגרשה. הוא עוסק בעיקר בפרידות ובהתמודדות עם הגירושים. פלס כתבה על כך בעטיפת הדיסק של הסינגל: