בשנת תרס"ט, 1909, נבחר לכהונת רבנות ראשונה בפודבריזה הסמוכה לווילנה. באותה שנה יזם והדפיס בווילנה את כתב העת הדרשני "מאסף דרושי", ספר שהכיל דרשות של רבנים שונים שלא הדפיסו את כתביהם בעצמם. הכרך השני של המאסף נדפס ארבע שנים מאוחר יותר (וילנה תרע"ג), אך הדפסת המאסף נקטעה בשלב זה, כנראה בשל מאורעות מלחמת העולם הראשונה. לחלק מהכותבים, היה הספר מקור יחיד לדברי תורתם ולכן נודעה לו חשיבות.
מפודבריזה עבר לכהן כרב בהרודישץ על מקומו של אבי אמו רבי בנימין יעקב. בהמשך עבר לכהן כרב בקלינין. לאחר שנים ספורות התמנה כאב"ד בעיר דנציג, הוא ניסה להתקבל כרב בדבלין, אירלנד, ואף פנה לעזרת זאב ז'בוטינסקי בעניין זה, אך המינוי לא יצא אל הפועל.
בשנת ה'תרצ"ג (1932) התמנה כרבה האורתודוקסי הראשי של בריסל בירת בלגיה. בשנותיו האחרונות היגר לארצות הברית והשתקע בניו יורק. הוא נפטר בד' בטבת ה'תש"ד, 31 בדצמבר 1943.
ארכיונו מופקד במחלקת הארכיונים בספרייה הלאומית בירושלים.
הטירה המלכותית בוורשה
הטירה המלכותית בוורשה (בפולנית: Zamek Królewski w Warszawie) היא טירה, ששימשה בעבר במשך מאות בשנים כמעונם הרשמי של מלכי פולין. הטירה ממוקמת בכיכר הטירה, בכניסה לעיר העתיקה בוורשה. משרדיו האישיים של המלך ומשרדי ההנהלה של בית המשפט המלכותי של פולין היו ממוקמים שם מן המאה ה-16 עד נפילת המונרכיה של פולין.
בתחילה שימש הארמון כמקום מגוריהם של דוכסי מזוביה, ומאז המאה ה-16 כמקום מושבו של האיחוד הפולני-ליטאי: המלך והפרלמנט (בית הנבחרים והסנאט). בהיסטוריה הארוכה שלה הטירה המלכותית נשדדה שוב ושוב ונהרסה על ידי צבאות פולשים, בין היתר של פרוסיה ושל הצאר. במאה ה-19, לאחר קריסת מרד נובמבר, היא שימשה כמרכז מנהלי על ידי הצאר ועוצבה מחדש לצרכים של הממשל הרוסי הקיסרי. במהלך מלחמת העולם הראשונה זה היה מקום המגורים של המושל הכללי הגרמני. בשנים 1920–1922 משנת 1926 ועד מלחמת העולם השנייה היה הבניין מגוריו של נשיא פולין, איגנצי מושצ'יצקי.
הבניין נשרף ונבזז על ידי הנאצים שפלשו לפולין בשנת 1939 ונהרס כמעט לחלוטין בשנת 1944. לאחר מרד ורשה שכשל, הטירה נבנתה מחדש לחלוטין ושוחזרה; בשנת 1965 שברים ששרדו של הטירה והספרייה המלכותית, ארמון גג הנחושת הסמוך ואולמות קוביקי נרשמו כמונומנטים היסטוריים על ידי הממשלה. שחזור של הטירה שבוצע בשנים 1971–1984 הובל על ידי הוועדה האחראית לבנייה מחדש של ורשה. בשנת 1980 הטירה המלכותית, יחד עם העיר העתיקה, נרשמו כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו. היום זה מונומנט היסטורי ולאומי, והוא מסווג כמוזיאון לאומי. מבקרים בו למעלה מ-500,000 אנשים בכל שנה.
הטירה המלכותית, בשל מראה האייקוני וההיסטוריה הארוכה שלה, היא אחד מציוני הדרך הבולטים ביותר של ורשה.
מול הארמון ממוקמת כיכר הטירה שבמרכזה מוצב עמוד המלך זיגמונט.
בכיכר הטירה מתחיל הרחוב המפורסם של ורשה, קרקובסקה פשדמיישצ'ה.
יחיאל משה סגלוביץ
יחיאל משה סגלוביץ (ה'תרכ"ג, 1863 - ח' בטבת ה'תש"א, 7 בינואר 1941) היה רב ליטאי-פולני ציוני, חבר ועד הרבנים בפולין.
ביוגרפיה.
נולד בליטא לרב חיים סגלוביץ. למד מפי אביו ובמקביל התעניין בלימודים כלליים. בשנת 1887 התמנה כרבה של העיירה סופוצקין, אז במחוז סובאלק, בתחום פולין הקונגרסאית, וכיהן בה שש שנים.
הוא היה מזוהה עם התנועה הציונית לאחר שפרסם מאמר בשבחה בעיתון "הצפירה" בשנת 1900, הוא גם חתם על הכרוז הראשון של רבנים בפולין בעד "המזרחי". בשנת 1892 נבחר לכהן כרב בעיר מלאווה, פולין, והיה פעיל בין רבני פולין במישור הארצי כחבר ועד הרבנים בפולין.
במלחמת העולם הראשונה התפרסם כשלא נטש את עירו ואת מעט היהודים שנשארו בה במהלך הקרבות והכיבושים ההדדיים.
בשנת 1923 חבר עם הרב צבי יחזקאל מיכלסון לרב מאיר ורשביאק לעריכת כתב עת לדרשנות של אגודת רבני פולין, הם ערכו יחדיו את הגליונות הראשונים ולאחר מכן המשיך הרב ורשביאק לבדו בעריכת כתב העת. בשנת 1930 הדפיס את ספרו "קטורת סמים" בשני כרכים. שם הספר רומז לשמו, סמ"י - סגלוביץ, משה יחיאל. חלק מדרשותיו נדפסו בכתב העת הדרשני "מאסף דרושי" שהוציא לאור אחיו הצעיר, הרב יעקב מאיר סגלוביץ.
עם כיבוש פולין במלחמת העולם השנייה נשלח עם רבים מבני קהילתו למחנה סולדאו, הוא חש ברע והובל ללובלין מלווה באשתו ובבתם. לאחר ימים ספורים נפטר בח' בטבת ה'תש"א, 7 בינואר 1941, ונקבר בבית הקברות היהודי בלובלין. זמן קצר לאחר פטירתו נהרס בית הקברות בידי הנאצים ובשנית בידי הפולנים.
הסכסוך הישראלי-לבנוני
שריטה (ברלין)
ג'רי מטפארה
סר ג'רמיה "ג'רי" מטפארה (באנגלית: Jeremiah "Jerry" Mateparae; נולד: 14 בנובמבר 1954) הוא איש צבא ניו זילנדי שכיהן בין השנים 2011–2016 בתפקיד המושל הכללי של ניו זילנד ה-20 והנציג ה-9 של המלכה בניואה. מטפארה הוא השני מבין בני העם המאורי שכיהן כמושל הכללי (הקודם היה סר פול ריבס). לפני כן הוא היה ראש המטות המשולבים של כוחות ההגנה של ניו זילנד משנת 2006 ועד 2011 וראש המשרד לניתוח נתוני מודיעין (Government Communications Security Bureau) מפברואר ועד יולי 2011. בחירתו של מטפארה לתפקיד המושל הכללי הוכרזה ב-8 במרץ 2011 והוא הושבע לתפקידו ב-31 באוגוסט 2011.
חייו האישיים.
ג'רי מטפארה נולד בעיר והנגנאוי למשפחת אנדרוס. הוא חונך על ידי דודו מצד אמו, מטפארה, על פי מסורת האימוץ המאורית הקרויה whāngai (מילולית: "להאכיל"). הן אביו הביולוגי והן אביו המאמץ היו שניהם כמרים בכנסייה המאורית רטאנה. הוא גדל בפרבר קסטלקליף שבוהנגנאוי ולמד בבית הספר היסודי המקומי, בחטיבת הביניים רתרפורד ובבית הספר התיכון של והנגנאוי. הוא אב לשלושה ילדים מאשתו הראשונה ראווין שנפטרה ב-1990 ולשני ילדים מאשתו השנייה, ג'אנין.
קריירה צבאית.
מטפארה התגייס כטוראי לכוחות הסדירים של צבא ניו זילנד ביוני 1972. בדצמבר 1976 הוא סיים את הכשרתו בבית הספר לקצינים בפורטסי שבאוסטרליה. הוא שירת בשני הגדודים של רגימנט חיל הרגלים המלכותי של ניו זילנד וביחידת הכוחות המיוחדים האוויריים של צבא ניו זילנד. ב-1979 הוא שימש כמפקד מחלקה בסינגפור.
מטפארה שימש בשני תפקידים מבצעיים במשימות שמירת שלום. התפקיד הראשון היה במסגרת ארגון הפיקוח על הפסקת אש של האומות המאוחדות (UNTSO) כמשקיף הראשי בדרום לבנון ממאי 1994 ועד מאי 1995 והתפקיד השני היה פיקוד על כוח שמירת השלום המשולב בבוגנוויל במסגרת מבצע בליסי ב-1998. ב-24 בדצמבר 1999 הוא קודם לדרגת בריגדיר ולתפקיד של מפקד כוחות היבשה של ניו זילנד. מדצמבר 1999 ועד יולי 2001 הוא היה מפקד הכוחות הניו זילנדים שסופחו לכוחות האו"ם במזרח טימור.
בפברואר 2002 קודם מטפארה לדרגת מייג'ור גנרל ומונה להיות מפקד צבא ניו זילנד. ב-1 במאי 2006 הוא קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה להיות ראש המטות המשולבים של כוחות ההגנה של ניו זילנד. בכך הוא היה ללובש המדים הבכיר ביותר בניו זילנד. מטפארה שימש בתפקיד זה עד ל-24 בינואר 2011.
ב-26 באוגוסט 2010 הודיע ראש ממשלת ניו זילנד, ג'ון קי על מינויו של מטפארה כראש המשרד לניתוח נתוני מודיעין (Government Communications Security Bureau). כהונתו בתפקיד זה הייתה אמורה להמשך חמש שנים, אך הוא סיים אותה ביולי 2011 עקב מינויו לתפקיד המושל הכללי.
המושל הכללי של ניו זילנד.
ב-8 במרץ 2011 הודיע ראש הממשלה ג'ון קי על המלצתו על מטפארה לתפקיד המושל הכללי הבא של ניו זילנד. בהמשך אותו יום אישרה המלכה את המינוי. ב-31 באוגוסט 2011 הושבע מטפארה כמושל הכללי של ניו זילנד לתקופת כהונה של חמש שנים. ב-20 במאי 2011 מונה מטפארה להיות עמית נספח במסדר ההצטיינות של ניו זילנד. עם כניסתו לתפקיד המושל הכללי הוא היה לנגיד והאביר הראשי של מסדר שירות המלכה, ותוארו המלא היה מאותו יום "הוד מעלתו, לוטננט גנרל, הנכבד (Right Honourable) סר ג'רמיה מטפארה".
ב-14 בנובמבר 2012 אירח מטפארה במסיבת יום הולדתו ה-64 את צ'ארלס, נסיך ויילס, בעת שזה עשה בביקור בניו זילנד. ה-14 בנובמבר הוא גם יום הולדתו של הנסיך צ'ארלס והאירוע צוין בנוכחותם של 64 אזרחי ניו זילנד שחגגו את יום הולדתם בתאריך זה.
באפריל 2013 ביקר מטפארה באפגניסטן לרגל סיום הצבתם של חיילים כוחות ההגנה של ניו זילנד שם.
ביוני 2014 נכח מטפארה בטקסים לציון 70 שנה לפלישה לנורמנדי, יחד עם המלכה ועם מנהיגי מדינות אחרים ויחד עם וטרנים ניו זילנדים.
מטפארה הרחיב את המסורת שהחל קודמו, סר אננד סטינאנד, ב-2012, כאשר הוא שידר את ברכתו לשנה החדשה בפעם הראשונה בשידור טלוויזיני.
באוגוסט 2016 סיים מטפארה את תפקידו ותחתיו הושבעה דיים פטסי רדי, שהיא האישה השלישית בתולדות ניו זילנד בתפקיד זה.
לאחר כהונתו כמושל הכללי.
ב-16 בדצמבר 2016 הוכרז כי מטפארה יכהן החל מראשית שנת 2017 בתפקיד הנציב העליון (שגריר) של ניו זילנד לממלכה המאוחדת ויחליף בתפקיד את סר לוקווד סמית' שכיהן בתפקיד מאז 2013.
הפיגועים באנקרה (2015)
הפיגועים באנקרה התרחשו ב-10 באוקטובר 2015, בשעה 10:04 על פי שעון טורקיה. שני מחבלים מתאבדים פוצצו את עצמם מחוץ לתחנת הרכבת המרכזית בעיר אנקרה שבטורקיה. בפיגועים נהרגו 102 איש ונפצעו 400. הפצצות התפוצצו במהלך עצרת מחאה נגד הסכסוך בין צבא טורקיה למפלגת הפועלים של כורדיסטן. ההתקפה הייתה הקטלנית ביותר מסוגה בהיסטוריה של טורקיה המודרנית, ראש ממשלת טורקיה, אהמט דבוטאולו, הכריז על שלושה ימי אבל לאומי.