מלך זה נודע בשל היותו הבעלים הפרטיים של קולוניה שלמה – "מדינת קונגו החופשית", שם שלט מ-1884 עד 1908. הקונגולזים הוכרחו לאסוף את חומר הגומי שהיה מוצר מבוקש מאוד בזמנו ברחבי העולם. בזכות קולוניה זו, התעשר לאופולד השני במהירות. רבים מהמבנים ההיסטוריים בבריסל נבנו על ידיו באמצעות כספים אלו והוא כונה בשל כך "המלך הבונה". אולם, בעקבות לחץ דיפלומטי מאוד גדול של הבריטים אשר קבלו על היחס האלים וחסר האנושיות של בעלי הקולוניה כלפי המקומיים, נאלץ לאופולד לוותר על מעמדו כ"בעלים" הבלעדיים של קונגו, וזו עברה לשליטת האומה הבלגית כולה ושמה שונה ל"קונגו הבלגית".
ביוגרפיה.
נעוריו ותחילת דרכו.
לאופולד נולד בבריסל ב-9 באפריל 1835, ללאופולד הראשון, מלך הבלגים וללואיז, נסיכת אורליאן, בתם של לואי פיליפ, מלך הצרפתים ושל מריה אמליה מנאפולי וסיציליה. לאופולד התגייס לצבא בלגיה בגיל צעיר. בשנת 1850 מתה אמו שהושפעה עמוקות מפטירת אביה זמן קצר קודם לכן.
נישואיו.
לאופולד התחתן בבריסל ב-22 באוגוסט 1853 עם מריה הנרייטה, ארכידוכסית אוסטריה, בתו של הארכידוכס יוזף, פלטין הונגריה ושל מריה דורותיאה, דוכסית וירטמברג, ממנה נולדו לו ארבעה צאצאים.
בנוסף, היו ללאופולד השני שני בנים מבלאנש דלקרואה, הברונית של ווגאן (Vaughan) בלא נישואים. לאופולד התחתן עם דלקרואה כחמישה ימים לפני מותו, שני הבנים אומצו על ידי בעלה השני אנטואן דוריה (Antoine Durrieux) ב-1910.
מלך הבלגים.
בשנת 1865 מת אביו לאופולד הראשון, מלך הבלגים, ולאופולד עלה לשלטון במקומו.
הוא כונה "המלך הבונה" כיוון שהפך על פיהן ערים כמו בריסל ואוסטנד ויצר בנייה חשובה בארדנים. בבריסל, הוא אחראי לבניית שדרות רבות, פארקים ציבוריים ושינויים גדולים בארמון המלכותי של בריסל. לאחוזתו שבארדנים היו 6700 דונם של יערות ושטחים חקלאיים, מגרש גולף וארבע טירות. באוסטנד, הוא בנה היפודרום וכן את פארק מארי-הנרייט על שם אשתו. הוא גם הרחיב את האחוזה המלכותית שבלאקן.
לכבוד יום הולדתו השישים וחמישה ב-1900, הכריז לאופולד השני על רצונו להעביר את כל רכושו הפרטי למדינה (כתוצאה מביקורת בין-לאומית על צבירת ההון האישי מניצול קונגו ואוכלוסייתה) בתנאי שזה יישמר ולא ייהרס, בתנאי שיתוחזקו הפארקים ובתנאי שיינתנו אמצעים מסוימים לידי המשפחה המלכותית. ב-1903 הסכימה הממשלה הבלגית לתרומתו ובתנאי שהמשפחה המלכותית היא אשר תממן את התחזוקה ללא השתתפות המדינה. התרומה המלכותית צריכה הייתה להיות תחת פיקוח של שר האוצר הלאומי.
במהלך מלכותו לאופולד תמך בהחזקת צבא חזק על מנת לשמור על הנייטרליות של בלגיה.
אינטרסים באפריקה.
ב-1876 ארגן לאופולד השני אגודה בינלאומית שמטרתה לתמוך בתוכניתו הפרטית לפיתוח מרכז אפריקה. ב-1879 יצא הנרי מורטון סטנלי לקונגו לאחר שרכש את הזכויות מלאופולד ופיתח שם את המסחר, כולל בניית כביש מהנהר שזורם בעומק השטח ועד ל-Stanley Pool (כיום Pool Malebo), שם ניתן לשוט בנהר בצורה טובה.
בועידת ברלין בשנים 1884–1885 הכירו נציגים מ-14 ארצות אירופיות ומארצות הברית במלכותו של לאופולד על "המדינה העצמאית של קונגו". ב-1891, הוא שלח את איש המסעות הקנדי ויליאם גראנט סטיירז להשתלט מחדש על קטנגה שאותה ניסה לתפוס גם ססיל רודס.
הכיבוש היה בעיקר באזור הנילוס הפנימי. לאופולד ניסה ליצור מערכת של קווי רכבת לאורך נהר הקונגו ושלוחותיו וכן ניסה ליצור אפשרויות מימון מקומיות כדי שהאזור יוכל לתחזק את עצמו.
כלפי מדינות אירופה וביניהן בלגיה, המלך לאופולד נראה כפילנתרופ והציג עצמו כמי שעוזר ל"מקומיים" ורק בשנת 1908 התגלו השיעבוד והאלימות הקשה. המטרה לא הייתה לעזור לאיש כי אם להעשיר את הונו האישי ובזכות כך בלגיה שגשגה.
הירידה הדרסטית בהיקף האוכלוסייה בקונגו עקב הניצול בראשותו של המלך.
התחרות בין הקולוניות השונות הייתה אז בשיאה. העושר הגדול הנמצא באזור זה גרם לניצול קשה של האוכלוסייה המקומית, כולל עבדות, תת-תזונה ופגיעות גופניות קשות, במיוחד בתעשיית הגומי. החברות שייצגו את המלך לאופולד היו קובעות מכסות שבועיות של גומי. העונש למי שלא עמד במכסה היה כריתת כף יד ימין. בתיאורים מהתקופה סופר על יום בו נכרתו יותר מאלף כפות ידיים. הנוהל שבו הכריחו את המקומיים לעסוק באיסוף הגומי, כלל את שביית הנשים, והכרחת הגברים והנערים לצאת ליערות ולעסוק באיסוף. עקב כך חיי הכפר נהרסו לחלוטין, הילודה כמעט נעצרה, לא היה מי שיעסוק בליקוט וגידול מזון, מגפות ומחלות התפרצו בין המקומיים.
בבלגיה התייחסו אל השבויים כאל חיות והציגו אותם לראווה במה שנראה כגני חיות, בין היתר היו שלטים בהם נכתב כי אסור להאכיל את האנשים בבוטנים.
הסתייגות עולמית מלאופולד.
כל האמור הביא לירידה באוכלוסיית קונגו, שנעה לפי הערכות שונות בין 8–10 מיליון נפש מתוך 20 מיליון בין השנים 1880–1920, בהן הבלגים שלטו באזור זה. עקב מצב זה החלה הסתייגות עולמית מלאופולד בראשות הבריטים לקראת תחילת המאה ה-20. הסופר והעיתונאי הבריטי אדמונד דנה מורל (Edmund Dene Morel) הוא אחד מהראשונים שיידעו את העולם לנעשה על ידי המלך הבלגי. בשנת 1900 הבחין כי אוניות שהגיעו עמוסות בגומי מקונגו הוחזרו לקונגו כשהן נושאות נשק ותחמושת עבור הצבא הבלגי המקומי. בעקבות הלחץ הציבורי החלה ממשלת בריטניה בחקירה רשמית.
מספר שנים מאוחר יותר החלה הקהילייה הבינלאומית, כולל דמויות נודעות כמו הסופר מארק טוויין, להתנגד לשיטות האכזריות שננהגו בקונגו. ב-1908 הלחץ הבינלאומי היה כה כבד, עד שלאופולד נאלץ למסור את המושבה, שהייתה קודם לכן בבעלותו הבלעדית, לידי הממשלה הבלגית. כאשר קונגו עברה לשליטת הממשלה הבלגית היא קיבלה את השם "קונגו הבלגית". האוכלוסייה המקומית קיבלה יחס טוב בהרבה מזה שלו זכתה מידי המלך. הבלגים היו המעצמה האירופאית היחידה שבנתה אוניברסיטה במושבתה, והמתיישבים נבחרו בקפידה על ידי הממשלה הבלגית על מנת למנוע ניצול התושבים המקומיים. עם זאת, במשך 12 שנים נוספות נמשכו מעשי הרצח והזוועה על ידי בעלי המטעים.
בתקופה שבין 1885 ל-1908 נהרגו בין 5 ל-15 מיליון מהתושבים על ידי הבלגים (המספר המקובל הוא כ-10 מיליון), וברבים שלא עמדו בתפוקות העבודה במטעי הגומי נעשו מומים, ככריתת יד ימין. אירועים אלו נחשבים כיום לרצח עם.
המלך לאופולד השני נפטר ב-17 בדצמבר 1909, ונקבר באזור המלכותי של כנסיית נוטרה-דאם (Notre-Dame) בלאקן שבבריסל. מכיוון שמת ללא בנים, עלה לשלטון במקומו אחיינו אלברט הראשון, מלך הבלגים.
משפחתו.
לאופולד התחתן בבריסל ב-22 באוגוסט 1853 עם מריה הנרייטה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של הארכידוכס יוזף, פלטין הונגריה ומריה דורותיאה, דוכסית וירטמברג, ממנה נולדו לו ארבעה צאצאים:
בנוסף, היו ללאופולד השני שני בנים מבלאנש דלקרואה, הברונית של ווגאן (Vaughan) בלא נישואים:
ליגת העל בכדוריד
ליגת העל בכדוריד (נקראת גם "ליגת ווינר בכדוריד") היא הליגה הבכירה בענף הכדוריד הישראלי והיא מנוהלת על ידי איגוד הכדוריד בישראל, הליגה הוקמה בשנת 1954 וקבוצת מכבי רחובות הייתה הראשונה שזכתה בתואר האליפות. הפועל ראשון לציון היא בעלת מירב הזכיות באליפות עם 18 אליפויות. משחקי הליגה משודרים בערוץ הספורט.
היסטוריה.
משחקי הליגה החלו בשנת 1954 במתכונת של כדוריד 11. בשנת 1959 המשחקים הפכו מעורבים, חלקם שוחקו במתכונת של כדוריד 11 במגרשי כדורגל וחלקם שוחקו במתכונת חדשה שהייתה נהוגה באירופה, כדוריד 7. אלופות הליגה הראשונות היו מכבי רחובות, הפועל רחובות, מכבי ראשון לציון ומכבי רמת גן. משנת 1964 הכדוריד בישראל שוחק במתכונת של 7 שחקנים. עד אמצע שנות השמונים, הכדוריד בארץ התרכז במקומות כמו פתח תקווה, רמת גן ורחובות, שמשלוש הערים האלו שיחקו 7 קבוצות. החל משנות השמונים, ההגמוניה נדדה לראשון לציון עת מכבי המקומית זוכה ב-3 אליפויות רצופות בין השנים 1984–1987. החל משנת 1984 ועד שנת 2013, מלבד שנת 2002 שבה זכתה אס"א ת"א לראשונה באליפות, מכבי והפועל ראשון לציון שלטו ביד רמה בכדוריד הישראלי. קבוצות כמו הפועל רחובות ירדו מנכסיהם בעקבות בעיות תקציביות. שלוש הערים ששלטו בכדוריד הישראלי, רמת גן, פתח תקווה ורחובות החלו מגמה של התדרדרות.
בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 התאחדו הפועל ומכבי רחובות, צעד דומה התבצע בפתח תקווה ששבה לליגת העל עם הקבוצה המאוחדת. מכבי רמת גן וארזים ר"ג התאחדו גם הן. הקבוצות המאוחדות לא נחלו הצלחה רבה. עירוני רחובות בעונתה הראשונה שלאחר האיחוד הגיעה לגמר גביע המדינה בשנת 2000, בראשות המאמן שלמה הופמן והצעירים האחים שור, אך נכנעה בגמר למכבי רעננה של ארז גורלנד. רק בשנת 2011 הצליחה הקבוצה המאוחדת של רחובות לשוב לליגת העל והיא הקבוצה היחידה שיציבה לאחר האיחוד. קבוצות שבהן לא הצליח האיחוד כמו עירוני פתח תקווה שנשרה מליגת העל ואז פוצלה מחדש. ארזים ר"ג שירדה שתי ליגות בשנה אחת. בשנת 2014 שבה לליגת העל הפועל רמת גן, כמו כן סממנים ראשונים לפיצול הקבוצה המאוחדת ברחובות על ידי שחקני עבר כמו אלוני גמליאל, איתן מדמוני ויהודה סנדלר.
לאורך כל שנות ה-90 של המאה ה-20 שלטה בכדוריד הישראלי הפועל ראשון לציון. הפועל ראשון לציון נהנתה מפירוקן של יוגוסלביה וברית המועצות כשמנהלי הקבוצה, דאז איציק פרנקל ועמי שדה סוחפים אחריהם מתאזרחים להפועל ראשון לציון. שחקנים שהיו שם דבר בכדוריד האירופאי כמו איגור ביאליק, ליאוניד ברנשטיין ולוניה דורשנקו הגיעו לישראל. הפועל ראשון לציון נהנתה מאוד משירותי המתאזרחים, יבגני אוליינק, ואדים וליישו ויבגניה ספצ'וק.