טום טומסק (ברוסית: Футбольный клуб Томь Томск) היא קבוצת כדורגל מהעיר טומסק, בירת מחוז טומסק שבסיביר, רוסיה, המתמודדת ב, הרביעית בחשיבותה במערך הליגות במדינה.
מאז 2016, הספונסר של הקבוצה היא גזפרום נפט (המחליפה את חברת טומסקנפט, שהייתה חברת בת של חברת הענק יוקוס) שהעניקה לקבוצה תמיכה של 660 מיליון רובלים בשנת 2020. המועדון נקרא על שמו של נהר טום, שעל גדתה המזרחית ממוקמת העיר טומסק.
היסטוריה.
הקבוצה הוקמה ב-1957 על בסיס מועדון הכדורגל של טומסק "TKS" שנוסד ב-1909 והיה למועדון הכדורגל הראשון של העיר. ב-1913 נוסדה אליפות העיר טומסק והקבוצה התמודדה בה. בשנות ה-50 זכתה הקבוצה באליפויות אזוריות שונות והייתה לאלופת המחוז.
בשנות ה-90, עת שהקבוצה הייתה בליגה הרוסית השנייה (הליגה השלישית בחשיבותה ברוסיה), ניסו בעלי הקבוצה להעפיל איתה לליגה הרוסית הראשונה (הליגה המשנית ברוסיה) ולאחר צירוף מספר שחקני מפתח כגון ואלרי קונובאלוב וויקטור סבלייב הקבוצה הייתה מתמודדת רצינית על ההעפלה לליגה הרוסית הראשונה.
בשנת 1996 הקבוצה סיימה שנייה בליגה הרוסית השנייה והעפילה לליגה הרוסית הראשונה. כבר בשנה הראשונה של הקבוצה בליגה הרוסית הראשונה, בעונת 1997, הקבוצה הגיעה למקום גבוה בטבלה אך לא מקום המספיק לעלות לפרמייר-ליג הרוסי.
הקבוצה צירפה אליה עוד מספר שחקני מפתח כדי שיעזרו לקבוצה לשרוד בליגה הרוסית הראשונה כגון סרגיי זוקוב ומיכאיל מוראשוב אך לקבוצה הייתה בעיה גדולה כאשר הספונסרית הראשית של הקבוצה, "חברת הנפט המזרחית", הוציאה עצמה מלהיות ספונסרית של הקבוצה והקבוצה התקשתה לעמוד בתנאים הקשים כלכלית שכן הקבוצה גם הייתה צריכה לשפץ את האצטדיון שלה כדי שיעמוד בתקנים של הליגה הרוסית הראשונה ולכן המטרה של עלייה לליגה הבכירה התחלפה במטרה לשרוד בליגה הראשונה.
לקראת סוף שנות ה-90 הקבוצה מצאה ספונסר חדש ולאחר שסיימה במקום השלישי בליגה הרוסית הראשונה בשנים 2002 ו-2003 היא סיימה שנייה בסוף עונת 2004 והעפילה לפרמייר-ליג הרוסי כאשר היא מתייצבת כקבוצת מרכז טבלה.
בהתאם לתוצאות עונה 2010 הקבוצה נשרה לליגת משנה. בעונת 2012/13 סיימה שנייה והעפילה בחזרה לליגת העל, אך בסוף העונה נשרה שוב לליגת המשנה. בעונת 2015/16 סיימה בצמרת הטבלה ובטורניר העפלה הצליחה לחזור לליגה הבכירה, על חשבונה של קובאן קרסנודאר. ברם, נשרה חזרה לאחר עונה אחת בליגה הבכירה.
בעונת 2018/2019 סיימה במקום השלישי בליגה הלאומית, אך כשלה בניסיונה להעפיל לליגת העל הרוסית בכדורגל, אחרי שהפסידה במשחקי המבחן. בעונת 2020/2021 נצמדה לתחתית הטבלה ובספטמבר 2020 מונה אלכסנדר קרז'אקוב למאמן בניסיון להביא לשיפור הביצועים. אף על פי שהקבוצה לא הצליחה לטפס מעל לקו האדום ובתום העונה ירדה לליגת הכדורגל החובבנית של רוסיה היא נשארה בליגה הלאומית לאחר שמועדון צ'ייקה הורד ממנה בעקבות מכירת משחקים והיא ניצלה מירידת ליגה.
החל משנת 2020 במועדון פועלת קבוצת כדורגל נשים טום טומסק שמשחקת בליגה השנייה בחשיבותה.
בתום עונת 2021/2022 איבדה את מעמדה המקצועני ועברה להתמודד בליגה השלישית, החובבנית.
שמות הקבוצה.
שם הקבוצה שונה מספר פעמים מאז הקמתה בשנת 1957, אז נקראה "בורבסטניק", "טומיץ'" (1958, 1961-1963), "סיבלקטמוטור" (1959-1960), "טורפדו" (1964-1967, 1974-1978), "טומלס" (1968-1973) ו"מאנומטר" (1979-1987). החל משנת 1988 שם הקבוצה הוא "טום טומסק", כפי שהוא כיום.
קבוצת הנוער.
קבוצת הנוער של טום טומסק מתמודדת בליגת הכדורגל החובבנית של רוסיה.
בנדיקטוס מנורסיה
בנדיקטוס מנורסיה (בלטינית: Benedictus Nursiae; 480 לערך – 547; פרוש השם בעברית: ברוך) היה נזיר שייסד את מסדר הבנדיקטינים ונחשב כמייסד הנזירות במערב אירופה. הוכתר כקדוש נוצרי על ידי הכנסייה בשנת 1220.
חייו.
על חייו של בנדיקטוס יש רק מקור ראשוני אחד, החלק השני של הספר "דיאלוגים" ("Dialogi") שכתב גרגוריוס הראשון בשנת 593. זו אינה ביוגרפיה במובן המקובל של המילה אלא "ויטה", כלומר תיאור חייו של אדם על מנת להראות את קדושתו.
על פי הכתוב אצל גרגוריוס, בנדיקטוס נולד בנורסיה (Nursia) שבמרכז איטליה למשפחה איטלקית מכובדת. הוא קיבל חינוך רומי והיה עד לאורח החיים המופקר של תושבי רומא. לנוכח מציאות זו וחוסר יכולתו לשנותה ובשל חששו לנשמתו נטש את לימודיו, מסר את כל רכושו ובעידוד והשגחת נזיר בשם רומנוס פרש לחיי נזירות ובדידות לאזור סוביאקו שבמרכז איטליה ושם התבודד במערה. עד מהרה יצא לו שם של קדוש ואנשים רבים הגיעו למערתו כדי לקבל ממנו עצות והדרכה רוחנית.
בהיותו במערה באה אליו קבוצת נזירים וביקשה שיהיה להם לאב מנזר. הוא הסכים רק אחרי שהסביר להם את דרכו הנוקשה והם הסכימו לחיות לפי דרכו. הדרך הסתברה כקשה להם מדי והוא חזר למערה. אולם לאט הגיעו נזירים שהיו מוכנים לדרישות הנוקשות ואיתם ייסד במונטה קאסינו את מנזר הבנדיקטינים ועמד בראשו עד מותו. בהמשך, הקים עוד 11 מנזרים, בכל אחד מהם אב מנזר וקבוצת נזירים קטנה (על פי המסורת עמד בראש 12 מנזרים שבכל אחד מהם 12 נזירים, כמספר השליחים תלמידי ישו). בשארית ימיו הדריך את הנזירים במנזרים שייסד, ועל פי הסיפורים העממיים המשיך לחולל ניסים. בשנת 547 מת ממלריה ונקבר ליד אחותו, הנזירה סכולסטיקה , במונטה קאסינו.
בנדיקטוס נחשב כסנדק הספריות, עקב פעולותיו לשימור אוצרות ספרותיים נוצרים דתיים. בתקנון שחיבר, קבע כי נזיר חייב לדעת קרוא וכי עליו לקרוא את ספר תהילים כולו במחזוריות (לפירוט ראו תקנון בנדיקטוס).
המציאות הפוליטית בה חי ופעל.
בנדיקטוס חי ברומא במאה ה-6, בזמן שתושביה היו מושפלים ומדוכאים עקב הכיבושים הברבריים, והאימפריה הלכה והתפוררה. בשנת 455 הוונדלים החריבו חלקים מאיטליה, וב-476 אודואקר המצביא הגרמני פלש לאימפריה. כשבנדיקטוס היה בן 9 האוסטרוגותים פלשו לאיטליה והקימו בה את ממלכתם. בתקופת חייו היו מלחמות רבות והביטחון האישי התערער. בנוסף, בתקופתו התערערו הקשרים האישיים, וקרבת הדם קשרה קבוצת אנשים מצומצמת יחסית למה שהיה נהוג בימי שגשוג האימפריה. יתר על כן, באיטליה הורע מצב הערים במאה החמישית בשל אובדן הנכסים שהיו לעשירים בפרובינקיות בגליה, באיבריה, ובצפון אפריקה.
תקנון הנזורה של בנדיקטוס.
אחד מתקנוני המנזרים החשובים ביותר הוא התקנון שכתב בנדיקטוס. תקנון זה (Regula Benedicti) והתקנות הכתובות בו צוטטו פעמים רבות בתקנוני נזורה מאוחרים יותר.
התקנון כולל 73 פרקים קצרים, כולל הוראות הנוגעות לרוחניות (כיצד לחיות חיים נוצריים (Christocentric) נכונים) והוראות מנהלתיות (כיצד לנהל מנזר ביעילות).
כמחצית הפרקים מדברים על חובת הצייתנות והענווה ומה נדרש לעשות כאשר אחד מחברי קהילת הנזירים אינו כזה.
יתרת הסעיפים מדברים על עבודת האל (Opus Dei), הנחיות פעולה לאב המנזר ודרכי ניהול המנזר. חלק מהנושאים אינם מכוסים בתקנון והושארו לטיפולו של אב המנזר מתוך הנחה שאב המנזר חכם ומנוסה ומסוגל להתמודד עם בעיות פשוטות או להשליך מסעיפים אחרים.
הורנבוסטל-זאקס
הוֹרְנְבּוֹסְטֶל-זאקס (או זאקס-הורנבוסטל; Hornbostel–Sachs) היא שיטה לסיווג כלי נגינה אשר פותחה בברלין על ידי שני חלוצי האתנומוזיקולוגיה, אריך מוריץ פון הורנבוסטל (Erich Moritz von Hornbostel) וקורט זאקס (Curt Sachs), שניהם יהודים שנאלצו לעזוב את גרמניה עם עליית המפלגה הנאצית לשלטון.
השיטה פורסמה לראשונה בשנת 1914 בכתב העת לאתנולוגיה "Zeitschrift für Ethnologie". תרגום לאנגלית פורסם רק בשנת 1961 בכתב העת "Galpin Society Journal". במהלך השנים צצו ביקורות על השיטה ואף פותחו שיטות נוספות, אך היא נשארה כשיטה הנפוצה ביותר לסיווג כלי נגינה על ידי אתנומוזיקולוגים ואורגנולוגים.
השיטה מבוססת על שיטת סיווג מוקדמת יותר אשר פותחה בשלהי המאה ה-19 על ידי ויקטור מהילון, אוצר אוסף כלי הנגינה של קונסרבטוריון בריסל. המערכת של מהילון הייתה אחת הראשונות לסווג את כלי הנגינה לפי אופן הפקת הצליל בהם, אולם הייתה מוגבלת ברובה לכלי נגינה מערביים. יתרונה של מערכת הורנבוסטל-זאקס הוא באפשרות לסווג בה כל כלי ללא תלות בשיכותו לתרבות זו או אחרת.
בסיס המערכת.
רשמית, מערכת הורנבוסטל-זאקס מבוססת על השיטה העשרונית של דיואי. יש בה ארבע רמות על אשר מחולקות לדרגות משנה. בסך הכול ישנן יותר מ-300 חלוקות יסוד.
חלוקות העל והחלוקות שמתחתיהן.
לאחר פרסומה המקורי של השיטה, נוספה קבוצה חמישית נוספת - אלקטרופוניים, כלים אשר הצליל מופק בהם על ידי זרם חשמלי, כגון: סינתסייזר. פרנסיס ויליאם גלפין (Francis William Galpin) הוסיף קבוצה זו בחלוקה שלו, אשר דומה יותר לחלוקה של מהילון. לדוגמה: בספרו על כלים מוזיקליים אירופאים, הוא מחלק את הכלים האלקטרופוניים לשלוש חלוקות משנה כתלות באופן יצירת הצליל ("באמצעות מתנד", "אלקטרו-מגנטיים" ו"אלקטרו-סטטיים") ובנוסף, חילק גם את אלה פעמיים נוספות כתלות באמצעי השליטה. אולם, למרות שזאקס היה מודע לקבוצה זו, היא מעולם לא נוספה רשמית ואין שום אזכור שלה בפרסום המקורי של 1914.
יישום השיטה.
מעבר לחלוקה לעיל, ישנן עוד מספר חלוקות משנה. כך לדוגמה הקסילופון נמצא בקבוצה הוא 111.212 (נקודות מתוספות לאחר כל ספרה שלישית על מנת להקל על הקריאה). מספר סידורי גבוה אינו מצביע בהכרח על מורכבותו של הכלי. הביוגל לדוגמה שיך לקבוצה שמספרה הסידורי הוא 423.121.22 למרות שהוא נחשב לכלי פשוט יחסית (הוא צינור מתכת מכופף אשר נושפים בו בדומה לחצוצרה אך אין בו שסתומים או נקבי אצבוע).
המספרים בקבוצה זו מעידים כי: