הכניסה לאתר מונעת כניסת אור מבחוץ, בשל הפניות החדות והקירות השחורים. המבקרים נכנסים לאולם המרכזי של האתר ובו חמישה נרות זיכרון (נרות נשמה) מוכפלים על ידי מראות רבות המצויות בקירות האולם, והמבקר מרגיש שהוא הולך בין כוכבים - כל כוכב מסמל ילד. קריין וקריינית מקריאים את שמות הילדים שנספו ואת גיליהם ומקומות מוצאם בשלוש שפות: עברית, אנגלית ויידיש.
האתר מנסה להראות מחד את ההמון הרב של ילדים שנספו, ומאידך לתת שם וגיל לנספים אינדיבידואלים.
היציאה מן האתר מובילה למרפסת בה רואים את שכונות ירושלים - יציאה המסמלת את התקומה, ואת האפשרות והיכולת להמשיך הלאה.
אופני יד
אופני יד הם אופניים בעלי שלושה גלגלים, המופעלים באמצעות הידיים. אופניים אלו משמשים לספורט עממי וכמו כן, גם למרוצי אופניים. מאחר שאין השתתפות של פלג הגוף התחתון במאמץ, משמשים אופני היד גם רוכבים נכי גפיים תחתונות.
אופני היד התחרו לראשונה באולימפיאדת אתונה כאשר את ישראל ייצג זיו בר שירה מעמותת אתגרים. בארץ מתקיימת פעילות הן ברמה העממית והן ברמה התחרותית. כ-70 ספורטאים פעילים בענף ומשתתפים באירועי ספורט שונים.
בשנת 2006 החלה את פעילותה ליגת אופני יד.
עיצוב.
הרוכב יושב נמוך על האופניים, בדומה לאופנוח, כאשר רגליו פשוטות לפנים ומעליהן הדוושות. מאחורי גבו זוג גלגלים ולפניו גלגל נוסף קדמי אליו מחוברת השרשרת (בדומה לגלגל האחורי באופניים רגילות). לעיתים קיים ציר בין הגלגל הקדמי ומערכת הדוושות, ובין שאר השלדה, ואז הניווט נעשה על ידי הידיים סביב ציר זה. לחלופין, באופניים ללא ציר, נעשה הניווט על ידי הטיית הגוף.
מהירות.
מאחר שכח הידיים חלש מכח הרגליים, אופני יד מגיעים למהירויות נמוכות מאלו של אופניים רגילים. בנוסף, החיכוך של שלושה גלגלים עם המסלול גם הוא מאט את האופניים. לעומת זאת, הישיבה הנמוכה מקטינה את החיכוך עם האוויר.
בשנת 1995 קבע ג'ייקוב היילויל שיא של כ-52.5 קמ"ש במישור (בהשוואה ל-73 קמ"ש באופניים רגילים).
אח'נאתון
אמנחותפ ה-4
אמנחותפ הרביעי
עמרנה
מכתבי תל אל עמארנה
מכתבי עמרנה
אלבי
אלבי (בצרפתית: Albi) היא עיר בת כ-50 אלף תושבים בדרום צרפת. היא מהווה עיר-בירה של מחוז טארן שבחבל אוקסיטניה. היא שוכנת על גדת הנהר טארן, כ-80 קילומטרים צפון-מזרחה לעיר טולוז. העיר האפיסקופלית של אלבי הוכרזה בשנת 2010 כאתר מורשת עולמית.
גאוגרפיה.
אלבי יושבת על גדות נהר הטארן, קרוב לכרמים המפורסמים של העיר גייאק, קרוב ל"רמה הנפתלת" (Plateau Cordais) וליער הגְרֵסיניה. מיקומה כ-80 ק"מ מהעיר טולוז, 3 שעות מהרי הפירינאים, שעתיים מהים התיכון.
היסטוריה.
ההתיישבות הראשונה באזור העיר הייתה בתקופת הברונזה.
לאחר כיבוש גאליה על ידי הרומאים בשנת 51 לפני הספירה, ניתן לעיר השם "Civitas Albigensium", כלומר טריטוריית האלביגנזים. חפירות ארכאולוגיות במקום לא מצאו שרידים של מבנים רומיים, דבר שמוביל למסקנה כי העיר הייתה יישוב צנוע למדי בתקופה זו.
ב-1040 נכנסה העיר לתנופה של פיתוח עם הקמת ה"גשר הישן", ומספר רבעים חדשים נבנו. בהמשך הלכה והתעשרה העיר הודות למסחר הגואה והמסים שהוטלו על השימוש בגשר העיר.
ב-1208 איחדו האפיפיור והמלך את כוחם במאבק נגד הקתרים הקרויים גם אלביגנזים על שם עיר זו שהייתה מרכז חשוב שלהם. הקתרים יצרו לעצמם גרסה שונה של הנצרות, למורת רוחם של הקתולים הדומיננטיים בתקופה זו. הדיכוי היה קשה במיוחד, וקתרים רבים הועלו למוקד באזור זה. האזור, שעד אותה עת נהנה מעצמאות בפועל, מצא את עצמו מסופח לממלכה הצרפתית.
לאחר מסע הצלב האלביגנזי ולקראת סוף המאה ה-13, השלים הבישוף ברנארד דה כאסטנט את בניית ארמון הבֵּרְבִּי (Palais de la Berbie), ארמון שדמה יותר למבצר; והורה על תחילת ההקמה של הקתדרלה המרשימה של ססילה הקדושה (Sainte-Cécile).
בין השנים 1450 ו-1560 נהנתה העיר מתקופה של שגשוג מסחרי אשר התבסס בעיקר על גידול צמח האיסטיס ששימש לייצור מקלות הפסטל. בתי הרנסאנס ששרדו עד הלום מעידים על העושר המרשים שנערם בידיהם של הסוחרים בפסטל.
אלבי שימרה היטב את מורשתה הארכיטקטונית העשירה, וזו מנציחה את התקופות השונות שבעברה של העיר. עבודה רבה הושקעה בשחזור והשבחת העיר, בייפוי הרבעים הישנים ומתן מראה חדש שבו הלבנה חולשת.
העיר היא מקום הולדתו של אנרי דה טולוז-לוטרק ויש בה מוזיאון ליצירותיו.
ערים תאומות.
הערים התאומות של אלבי הן:
1993 בספורט
אתלטיקה.
ארצות הברית זוכה עם מרב מדליות הזהב (13) ועם מרב המדליות בסך הכל (25).
ג'ודו.
אליפות העולם בג'ודו נערכה בהמילטון שבקנדה. יפן זכתה ב-4 מדליות זהב (10 בסה"כ), קוריאה הדרומית ב-3 מדליות זהב (5 בסה"כ), פולין זכתה ב-2 מדליות זהב.
יעל ארד זכתה במדליית כסף.
החלקה על הקרח.
הזוכים באליפות העולם בהחלקה על הקרח שנערכה בפראג, שבצ'כיה:
טניס.
גביע דייוויס.
נבחרת גרמניה זכתה בגביע לאחר ניצחון 1–4 על נבחרת אוסטרליה.
כדורגל.
כדורגל לפי מדינות.
ספרד.
ברצלונה זוכה באליפות בפעם השלישית ברציפות והשלוש עשרה בסך הכל.
כדורסל.
תחרויות בינלאומיות.
אליפות אירופה.
נבחרת גרמניה () זוכה באליפות.
אליפות אמריקה בכדורסל.
ארצות הברית () זכתה באליפות לאחר ניצחון על פוארטו ריקו () 109-95.
הגביע הביניבשתי.
התחרות הופסקה עד לשנת 1996
הגביע האירופי.
פאוק סלוניקי () זוכה בגביע, לאחר ניצחון על אפס פילזן () 48-50.
גביע קוראץ'.
אולימפיה מילאנו () זוכה בגביע קוראץ', לאחר ניצחון על וירטוס רומא () במשחק כפול 91–106 ו-90–95.
יעקב בן-יזרי
LED (מאנגלית: Light-Emitting Diode - דיודה פולטת אור או בשמה העממי "לד") היא דיודה הפולטת אור בספקטרום צר בעת מעבר זרם חשמלי. דיודות מסוג זה הן הרכיב העיקרי בנוריות חיווי ובקרה וכן בנורות LED, והן נמצאות גם בטלפונים סלולריים ובצגי טלוויזיה ומחשב.
היסטוריה.
ב-1957 דיווח רובין בראונסטין , עובד RCA, על גילוי פליטת אור אינפרא אדום ממוליך למחצה מסוג גליום ארסניד.
ב-1962 רשמו שני חוקרים מחברת טקסס אינסטרומנטס פטנט על פיתוח דיודה פולטת אור אינפרא-אדום, שהתבססה על התרכובת. דיודות פולטות אור בספקטרום אינפרא אדום משמשות עד היום בהתקני שלט-רחוק. באותה שנה פיתחו ניק חולונייק ואולג לוסב את הדיודה הראשונה שפולטת אור בתחום האור הנראה. הדיודה פלטה אור אדום. ב-1972 פותחה דיודה הפולטת אור צהוב. הייצור שלהן החל בשנות השישים, בתחילה בצבע אדום, ובמחיר גבוה יחסית. דיודות אלו פלטו אור חלש יחסית, שהתאים בעיקר לשימוש כנורות בקרה וחיווי למכשור חשמלי, שעונים ומכשירים אחרים, אך לא לתאורה. בהמשך פותחו גם דיודות אור בצבעים אחרים, ומחירן הוזל מאוד.
עד שנות השבעים ניתן היה לייצר דיודות אור בצבעים ירוק, אדום, תת אדום, כתום וצהוב. עם ההתפתחות הטכנולוגית ניתן לייצר דיודות שיפלטו אור בצבעי הספקטרום הנראה, בתחום התת-אדום ובתחום העל-סגול. כדי לייצר אור לבן, נדרש היה פיתוח של LED לאור כחול. ב-1972, הרברט פאול מארושקה וואלי רהינס מאוניברסיטת סטנפורד, פיתחו את הדיודה הראשונה שפולטת אור בצבע כחול מסוג גליום ניטריד. בשנת 1989, חברת Cree פיתחה דיודות אור כחולות מסוג צורן קרביד שאפשרו לייצר דיודות RGB ואף אור לבן משילוב שלושת הצבעים. אולם רק עם פיתוח דיודות פולטת אור כחולות בבהירות גבוהה ביפן בתחילת שנות התשעים על ידי שוג'י נקמורה, הירושי אמאנו, ואיסאמו אקאסאקי, התאפשר לקראת סוף העשור פיתוחן של דיודות פולטות-אור לבנות, המורכבות מדיודה כחולה וציפוי זרחני צהוב שיוצרים ביחד אור לבן, בעוצמה מספקת כדי לשמש לתאורה, ולייצור של נורות LED שיחליפו את נורות הליבון הוותיקות. למרות היתרונות העיקריים עליהם מצהירים יצרני התאורה ביחס לנורות אלה, הכוללים נצילות אורית גבוהה ואורך חיים משוער שיכול להגיע ל-60,000 שעות פעולה, בפועל מסיימות רבות מנורות ה-LED את חייהן כבר לאחר מספר שנים בודדות.
אף ששוג'י נקמורה, הירושי אמאנו, ואיסאמו אקאסאקי לא המציאו את נורת ה-LED הכחולה, אלא תרמו להפיכתה למוצר מסחרי, הם זכו בפרס נובל לפיזיקה לשנת 2014 על הישג זה. זהו הפיתוח הראשון בהיסטוריה בתחום התאורה שזוכה להכרה על ידי פרס נובל. מדענים אחרים, שעסקו בפיתוחים לא פחות חשובים בתחום התאורה (כדוגמת תומאס אדיסון, שהפך את התאורה החשמלית לנחלת הכלל, המפרי דאווי שגילה את הקשת החשמלית, ניק חולונייק ואולג לוסב, ממציאי נורת ה-LED הראשונה שפלטה אור בתחום האור הנראה, וכן הרברט פאול מארושקה, ממציא נורת ה-LED הכחולה בפועל[3][4]), לא זכו בפרס נובל. זהו גם אחד מההישגים הטכנולוגיים הבודדים בהיסטוריה שזכה להכרה על ידי פרס נובל, שאיננו ממוקד בתחום הטכנולוגיה. הפרס המקביל לנובל בתחום הטכנולוגיה הוא פרס טכנולוגיית המילניום .
עקרון הפעולה.
נורת ה-LED היא דיודה בעלת תכונות ייחודיות. בדומה לדיודה רגילה, הדיודה פולטת האור כוללת מוליך למחצה, שייחודו בפליטת אור לא קוהרנטי. ספקטרום האור נקבע בהתאם לתרכובת המוליך למחצה.
המוליך למחצה שבדיודה עבר זיהום על מנת ליצור בו צומת p-n. בדומה לדיודה סטנדרטית, הזרם החשמלי ב-LED יזרום ממתח קדמי מצד ה-p לצד ה-n, אך לא יזרום בכיוון ההפוך כאשר הדיודה במתח אחורי. נושאי מטען (אלקטרונים וחורים) יסחפו אל תוך הצומת כתוצאה מהמתח הקדמי שמופעל על הדיודה. ברגע שאלקטרון יפגוש חור, הוא יאבד מהאנרגיה שלו וייפול למצב אנרגטי נמוך יותר.