בשנת 2015 באזור נלצ'יק נערכו צילומי סרט יחף בשמיים שרובו צולם בתחום הרפובליקה והשתתפו בו שחקנים מקומיים ללא תשלום.
שרת החינוך
שרת קליטת עלייה
יו צ'ארלס סטוקוול
יו צ'ארלס סטוקוול (באנגלית: Hugh Charles Stockwell; 1903–1986) היה גנרל בריטי. המפקד השני, בתקופת פעילותה בארץ ישראל, של דיוויזיית הצנחנים הבריטית שהופעלה נגד היישוב, בתקופת המאבק להקמת מדינת ישראל, ומי שמילא תפקיד חשוב במהלך כיבוש חיפה על ידי כוחות ההגנה בראשית מלחמת העצמאות.
קורות חיים.
ראשית חייו.
יו צ'ארלס סטוקוול נולד בבריטניה ב-3 ביוני 1903, והתגייס לצבא הבריטי בשנת 1923 ושירת במערב אפריקה. בשנים 1935–1938 שירת כמדריך בבית הספר ללוחמה זעירה בבסיס ליד העיר נת'ראבון בדרום אנגליה (בסיס המשמש עד היום כבסיס צנחנים). בשנים 1938 עד 1940 שירת בחטיבה המלכותית של ויילס.
מלחמת העולם השנייה.
לאחר פלישת גרמניה הנאצית לנורווגיה באביב 1940 לחם סטוקוול במסגרת כוח המשלוח הבריטי שחש לעזרת הנורווגים. בשנים 1942–1943 היה סטוקוול מפקד החטיבה הבריטית של מזרח אפריקה. בין השנים 1943 ל-1946 שירת כמפקד החטיבה ה-29, ולאחר מכן כמפקד הדיוויזיה ה-82 (מערב אפריקה) בגבול הודו-בורמה.
לאחר המלחמה.
בשנת 1946 חזר לבריטניה ומונה למפקד הדיוויזיה ה-44 (מחוזות הבית), ובשנת 1947 נתמנה סטוקוול למפקד הדיוויזיה המוטסת ה-6, שאנשיה פעלו בארץ ישראל החל מתום מלחמת העולם השנייה לדיכוי מאבקו של היישוב נגד שלטונות המנדט הבריטי. אנשי החטיבה, כחיילי צנחנים, חבשו כומתות אדומות וזכו בפי אנשי היישוב לכינוי "כלניות". סטוקוול הגיע לארץ ישראל ב-19 באוגוסט 1947 והחליף את מפקדה הקודם של הדיוויזיה, הגנרל אריק לואי בולס.
כניסתו לתפקיד מפקד הדיוויזיה הייתה כבר לאחר שיא פעולותיה של הדיוויזיה נגד היישוב וארגוני המחתרת, השבת השחורה, "מבצע כריש" וכל המעצרים ההמוניים וחיפושי הנשק. היה זה הזמן שבו מאבקו של היישוב עבר לשלב המדיני ולאחר הגיעה לארץ של ועדת החקירה של האו"ם לעניין ארץ ישראל והחל התהליך שבהמשכו קיבלה עצרת האו"ם ב-29 בנובמבר 1947 את תוכנית החלוקה.
עם קבלת תוכנית החלוקה ותחילתה של מלחמת העצמאות שינה הצבא הבריטי את היערכותו בארץ ישראל. הצבא, שכוחו עמד אז על כ-100,000 חיילים, התרכז ב-5 אזורים: דיוויזיית חיל רגלים אחת שמרכזה בצריפין חלשה על אזור הדרום, דיוויזיית חיל רגלים נוספת שמרכזה ברפיח חלשה על אזור רצועת עזה, חטיבת חיל רגלים שמרכזה בירושלים חלשה על מזרח הארץ. על הדיוויזיה המוטסת השישית בפיקודו של סטוקוול הוטל לחלוש על אזור הצפון ומרכזה נקבע בחיפה.
במקביל החל פינוי כוחות בריטיים מארץ ישראל, חלקם בדרך היבשה למצרים וחלקם דרך הים מנמל חיפה.
כשמפקדתו בחיפה נטל הגנרל סטוקוול חלק חשוב במהלך כיבוש העיר על ידי כוחות ארגון "ההגנה". ב-21 באפריל 1948 הודיע סטוקוול לנציגי היהודים והערבים שכוחותיו עומדים לפנות את עמדותיהם בעיר ולהתרכז בשטח נמל חיפה ובמספר מחנות מדרום לעיר, וכי לא יתערבו יותר בעימותם שבין היהודים והערבים. פקודתו זו ניתנה על מנת להגן על נמל חיפה שהיה חיוני לתהליך הפינוי של הכוחות הבריטיים מארץ ישראל, ורצונו של סטוקוול למנוע מכוחותיו הסתבכות במלחמה שבין היהודים לערבים. המהלך הבריטי נתן את האות לכוחות "ההגנה" והם החלו בהתקפה ובתוך יממה, ב-22 באפריל, כבר שלטו שליטה מלאה בכל רחבי העיר חיפה. חיפה הערבית, ובה אוכלוסייה אזרחית רבה, בותרה לשלושה חלקים שכותרו על ידי כוחות "ההגנה". בתיווכו של הגנרל סטוקוול, התקיימה פגישה בין נציגי היהודים לנציגי הערבים. הערבים נדרשו על ידי היהודים להיכנע, למסור את נשקם ולהסגיר את הלוחמים הזרים שבקרבם. הערבים דרשו פסק זמן להתייעצות, שלאחריה שבו והודיעו כי הם מעדיפים לעזוב את העיר, על פני כניעה ליהודים. ראש העיר שבתי לוי הפציר ברגש רב בנציגים הערבים שלא לעזוב את העיר. נציגי הערבים לא נעתרו לו ובימים שלאחר מכן פונו רוב תושבי חיפה הערבים, חלקם דרך הים ללבנון וחלקם דרך היבשה לנצרת.
לאחר שאחרוני הכוחות הבריטיים עזבו את ארץ ישראל, ב-30 ביוני 1948, חזר סטוקוול לבריטניה ושירת במספר תפקידים: בין השנים 1948 ל-1950 היה למפקד האקדמיה הצבאית סנדהרסט; בשנים 1951–1952 כמפקד הדיוויזיה ה-3 באזור תעלת סואץ; בשנים 1952–1954 כמפקד פיקוד מלאיה (כיום מלזיה) ובשנים 1954–1956 שירת סטוקוול כמפקד הקורפוס ה-1 בגרמניה.
בשלהי שנת 1956, לאחר שנשיא מצרים גמאל עבד אל נאצר הלאים את תעלת סואץ, יצא כוח משולב בריטי - צרפתי למבצע כיבוש התעלה (במקביל ובתיאום עם מבצע קדש של צה"ל). במסגרת המבצע שנקרא מבצע מוסקטר, שימש הגנרל סטוקוול כמפקד כוחות הקרקע. המבצע נכשל והכוחות האנגלו-צרפתיים עזבו את אדמת מצרים.
באוגוסט 1957 הועלה סטוקוול לדרגת גנרל, בשנים 1957–1960 שירת סטוקוול במשרד המלחמה הבריטי, ובשנת 1960 נתמנה לסגן המפקד העליון של הכוחות המשולבים באירופה. בשנת 1964 פרש הגנרל סטוקוול לגמלאות.
סטוקוול נפטר ב-27 בנובמבר 1986 בגיל 83.
סטיו
ילד הקראטה (סדרת טלוויזיה)
ילד הקראטה (באנגלית: Sidekicks), היא סדרת טלוויזיה אמריקנית שהופקה במקור עבור ערוץ דיסני האמריקאי במשך עונה אחת בין השנים 1986–1987. בישראל הסדרה שודרה בשעות אחר הצהריים במסגרת הרצועה היומית "רואים 6/6" ששודרה בטלוויזיה החינוכית בסוף שנות השמונים ותחילת שנות התשעים.
תקציר העלילה.
השוטר ג'ייק ריזו הופך לאפוטרופוס לנכדו של סאבסאן, אמן הקראטה בן ה-10 ארני לי, צאצא יחיד לשושלת מפוארת של אמני אמנויות לחימה המכונים "אבירי האור".
לאורך הסדרה ארני נוטה להיקלע לעיתים תכופות למצבים בהם בריונים בבית הספר או ברחובות לוס אנג'לס מאיימים עליו ועל חבריו או במצבים מסוכנים בהם אביו המאמץ נזקק באופן בלתי צפוי לעזרה במסגרת תפקידו כשוטר כאשר פושעים אותם הוא תפס מנסים לברוח או לפגוע בו. באמצעות זריזותו, המומחיות שלו באמנויות לחימה (בעיקר טאקוונדו) הייחודיים ועצותיו החכמות של סבו המנוח, מצליח ארני בכל פעם להיחלץ ממצבים מסוכנים ולהכניע את יריביו.
חטפיתיים
חטפיתיים (שם מדעי: Muscicapidae) או חטפיות היא משפחה מרובת מינים של ציפורי שיר קטנות. במשפחה כ-70 סוגים שתחום מחייתם מוגבל ליבשות העולם הישן: אפריקה, אסיה ואירופה. רוב החטפיות הן שוכנות עצים הניזונות בעיקר מחרקים, אשר אותן הן חוטפות במעופן. הן מאופיינות בשיבה מיידית אל עמדת התצפית שלהן, ומכאן שמן העברי, כמו גם האנגלי - flycatcher.
מאפיינים.
מראה ציפורים אלו מגוון מאוד, בדרך כלל השירה אינה מורכבת וקריאתם צורמנית. גודל גופם קטן עד בינוני הנע באורכו מ-10 ס"מ ועד 21 ס"מ. מינים רבים בעלי צבע חום עמום, אולם המופע של כמה מינים עשוי להיות מגוון ובהיר, במיוחד אצל הזכרים. לרובם יש מקור רחב ומשוטח המותאם ללכידת חרקים במעופם, אולם לכמה מינים התרים אחר מזונם בקרבת הקרקע יש מקור מעודן יותר.
חטפיות של העולם הישן נמצאות כמעט בכל נוף עם מספיק עצים, מיער עבות ועד שטחים פתוחים, אפילו ביערות הרי ההימלאיה. המינים הצפוניים יותר נודדים דרומה בחורף, ובכך הם מבטיחים לעצמם אספקה קבועה של חרקים.
מיקום הקן משתנה ממין למין, והוא בנוי בקפידה בצורת סלסילה שטוחה בצמרות העצים, במדפי צוקים, או פשוט בחור הקיים בעץ שירופד בחומרי קינון. המינים המקננים בחורי עצים נוטים להניב תטולה גדולה יותר, הכוללת בממוצע 9 ביצים, בהשוואה ל-2 עד 5 אצל המינים האחרים.
מיון.
חוקרים איחדו בעבר את משפחת הקיכליים במשפחה זו, יחד עם הסבכיים והטימליים. מחקרים ביוכימיים שנעשו לאחרונה ממקמים טקסונים מסורתיים של קיכליים כגון הצוקית, "Myiophonus" ,"Brachypteryx", "Alethe" כאן במשפחת החטפיות. מנגד הטקסונים "Saxicolinae", "Grandala" ,"Cochoa" שויכו לקיכליים.
כרגע משפחת החטפיות מחולקת לשתי תתי-משפחה, "Turdinae", ו-"Muscicapinae", חלוקה זו עשויה להיות מלאכותית, מאחר שמינים המשויכים לתת-משפחה אחת עשויים להיות קרובים יותר לתת-משפחה האחרת, ולכן כל המבנה הטקסונומי של המשפחה ככל הנראה ישתנה מאוד בעתיד.
קונראד צוזה
קונראד ארנסט אוטו צוּזֶה (גרמנית: Konrad Ernst Otto Zuse; 22 ביוני 1910 – 18 בדצמבר 1995) היה מהנדס גרמני וחלוץ בתחום המחשבים. הישגו המרשים ביותר היה השלמת המחשב הראשון, שנשלט על ידי תוכניות המאוחסנות על גבי סרט. מחשב זה כונה "Z3" ובנייתו הושלמה בשנת 1941.
ה-Z3 הוא כנראה המחשב הראשון שנבנה שבאשר אליו הוכחה לאחר שנים רבות (1997) שלמות טיורינג, אולם הדבר אינו ודאי, ותלוי בדקויות של הגדרה. הסיבה היא שהמכונה לא הייתה רב-תכליתית כמו מכונות מאוחרות יותר. צוזה גם תכנן את השפה העילית הראשונה. שם השפה היה "פלנקלקול" (בגרמנית: Plankalkül). השפה הושקה בשנת 1948, אך נחשבה לבעלת ערך תאורטי בלבד, שכן מעולם לא נעשה בה שימוש בתקופת חייו, והיא גם לא השפיעה ישירות על שפות מחשב מוקדמות.
צוזה הקים בשנת 1946 חברת "סטארט-אפ" בתחום המחשבים - ככל הנראה, הראשונה אי פעם. החברה בנתה את המחשב Z4, שהפך למחשב המסחרי הראשון שחכר המכון הטכנולוגי של ציריך בשנת 1950. עותקים של מחשבי ה-Z3 וה-Z4 נמצאים במוזיאון המדע של מינכן.
ההשפעה המתועדת הראשונה של עבודתו של צוזה בבריטניה ובארצות הברית היא על חברת IBM, שרכשה ב-1946 זכויות על הפטנטים שלו. בשנות ה-60 המאוחרות הציע צוזה את רעיון מרחב החישוב (יקום מבוסס מחשוב).
מוזיאון הטכנולוגיה של גרמניה בברלין מקדיש תערוכה מיוחדת לקונראד צוזה ולעבודותיו. התערוכה כוללת שתים-עשרה מכונות כולל עותק של ה-Z1, מסמכים מקוריים ואחדים מציוריו של צוזה.