את הפוסט-דוקטורט (הביליטציה) שלו רנדטורף עשה בגטינגן בשנת 1953 בנושא הברית הישנה, תחת הנחייתו של וולטר צימרלי. נושא ההביליטציה היה "מחקרים על תולדות הקורבן בברית הישנה". בשנת 1958 התמנה לפרופסור של הברית הישנה במכללה לכנסיית ברלין. שם עבד כרקטור בשנת 1962/1963. בשנת 1963 התמנה לפרופסור מן המניין לתאולוגיה של הברית הישנה באוניברסיטת היידלברג. בשנים 1964/1965 היה דיקן הפקולטה לתאולוגיה.
רנדטורף היה סנאטור בשנת 1967/1968 וחבר האספה החוקתית בשנת 1968/1969, אשר אמור היה לבצע רפורמה באוניברסיטה. מינואר 1970 עד נובמבר 1972, בתקופת הסתיו הגרמני הסוערת, היה רקטור האוניברסיטה. כרקטור בתקופה של רפורמות הוא ניסה שוב ושוב לתווך בין גישות שמרניות (למשל האגודה לחופש המדע), משרד התרבות של באדן-וירטמברג ותנועות הסטודנטים שדרשו רפורמות ושינויים. בכך הוא נקלע לסכסוך אלים, במיוחד עם הפרופסורים וסוכנויות הממשלה, לפיהם לא פעל מספיק בחריפות נגד פעילים "קיצוניים". קשיים אלה, שהביאו להרעלת האווירה הפוליטית באוניברסיטה ולפעולות החרם, הביאו בסופו של דבר להתפטרותו מהתפקיד.
לפני פרישתו בשנת 1990, היה פרופסור אורח בירושלים, פרטוריה, שיקגו ורומא.
אחיו טרוץ רנדטורף היה גם פרופסור לתאולוגיה.
רנדטורף נפטר באפריל 2014
מפעלו.
מאז נסיעתו הראשונה לישראל בשנת 1963 פעל רנדטורף באופן אינטנסיבי כדי לגבש הבנה על בסיס נוצרי של היהדות ומדינת ישראל. בשנת 1966 היה אחד מחברי המייסדים המרכזיים של אגודת הידידות גרמניה ישראל (DIG), בה - במשך שנים רבות כסגן נשיא - דגל בהבנה בין ישראלים לגרמנים וכן בהבנה בין פלסטינים לישראלים. בשנת 1977 היה מייסד משותף עם ריינר ברנשטיין של קבוצת העבודה הגרמנית-ישראלית למען השלום במזרח התיכון (DIAK) בה שימש כיו"ר במשך תקופה ארוכה.
בתוך הכנסייה הפרוטסטנטית בגרמניה הוא השתתף באינטנסיביות בדיאלוג בין הנצרות ליהדות, והיה במשך שנים רבות יו"ר ועדת המחקר כנסייה ויהדות ובכך היה עורך משותף של המחקרים נוצרים ויהודים וגם חבר בקבוצת העבודה.
תרומות מרכזיות.
רנדטורף פרסם יצירות רבות בנושאי הברית הישנה, אך בעיקר בולט בספרו "בעיית תולדות המסירה של חמשת החומשים" מ-1977. הספר היה מחקר על שאלת מקורותיה של התורה (בראשית, שמות, ויקרא, במדבר וספר דברים). ספרו הופיע במקביל לשני ספרים חשובים אחרים, "אברהם בהיסטוריה ומסורת" של ג'ון ואן סטרס, וספרו של האנס היינריך שמיד, "היהוויסט-לכאורה". שלושת המחקרים, שהופיעו כמעט יחד, הניבו דיון סוער במעגלי חקר המקרא על תוקפו של הקונצנזוס הדומיננטי דאז אודות מקורות חמשת החומשים, השערת התעודות הקלאסית. תלמידו של רנדטורף, ארהרד בלום, היה בשנות ה-80 למערער החשוב ביותר על תקפות השערת התעודות.
במחקרו "תולדות הקורבן בישראל הקדום", טוען רנדטורף כי "זבח השלמים" בפסוק "וְאִם זֶבַח שְׁלָמִים קָרְבָּנוֹ" () הוא למעשה שני קורבנות: 'זבח' שהוא קורבן פרטי בו המקריב משתתף באכילתו, ו'שלמים' שהיו קורבנות ציבוריים שלא נאכלו והוקטרו כליל.
סאדאקו נגד קיאקו
סאדאקו נגד קיאקו (ביפנית: 貞子 vs. 伽椰子) הוא סרט אימה יפני משנת 2016, שבוים על ידי קוג'י שיראשי. הסרט הוא קרוסאובר המשלב בין סדרת סרטי "" וסדרת סרטי "הצלצול" היפניים.
הרעיון לסרט נולד בעקבות מתיחת "אחד באפריל" בשנת 2015, אך לאחר מכן אושר להפקה בדצמבר של אותה השנה.
הסרט יצא לאקרנים ביולי 2016 ויצא לשירות הסטרימינג "SHUDDER" בצפון אמריקה בינואר 2017.
עלילה.
עובדת סוציאלית מבקרת בביתה של אישה מבוגרת, אך מוצאת אותה מתה לאחר שנחנקה למוות על ידי כבל חשמלי. הטלוויזיה שבבית נדלקת מעצמה ומתחילה להציג את הקלטת המקוללת של סאדאקו והעובדת הסוציאלית צופה בה. בזמן הצפייה מתגלה שסאדאקו עומדת מאחוריה וגרונה של הצופה משוסף בעזרת סכין.
מכשיר הווידאו נמכר לאחר מכן ונקנה על ידי הסטודנטיות יורי קורהאשי ונאטסומי אונו, שרוצות להשתמש בו בשביל להמיר את סרט החתונה של הוריה של נאטסומי ל-DVD. הן מוצאות את הקלטת המקוללת בתוך המכשיר ויורי מפעילה אותה בטלוויזיה. הסרט עצמו השתנה ובמקום להציג את הבאר שבה סאדאקו הוטבעה, הוא מציג בניין דירות נטוש והמוות מהקללה הוקדם ליומיים במקום לשבעה ימים. יורי מוסחת על ידי הטלפון שלה ונאטסומי רואה את הסרט לבדה עד סופו. לאחר מכן הטלפון מצלצל ונאטסומי רואה את סאדאקו עומדת מאחורי יורי ונבהלת.
צעירה העובדת בחנות שממנה מכשיר הווידאו נקנה מספרת לשני בעלי החנות שהיא צפתה בקלטת המקוללת והבעלים מתחילים לחשוש לחייה. בצעד בלתי מוסבר, הצעירה עולה לקומה השנייה של החנות ומתאבדת בקפיצה למטה. נאטסומי ויורי מחליטות להחזיר את מכשיר הווידאו לחנות והבעלים מספרים להן על מותה של הצעירה ושהיא צפתה בקלטת.
מבינות שלנאטסומי נשאר רק יום אחד לחיות, הבנות נואשות ומבקשות עצה מהמרצה שלהן, פרופסור שחוקר אגדות אורבניות המעוניין לפגוש את סאדאקו וצופה בקלטת לבדו. הפרופסור לוקח את הבנות אל מגרשת שדים יפנית במטרה להציל את נאטסומי. באמצע הטקס סאדאקו משתלטת על גופה של נאטסומי, גורמת לשני סגניה של מגרשת השדים להתאבד ולה עצמה להרוג את הפרופסור ולמות. בנשימתה האחרונה, מגרשת השדים מספרת לבנות על אדם בעל כוחות טלקינטיים בשם קאיזו טוקיווה ושהוא בדרכו לסייע להן.
נאטסומי הנואשת מאשימה את יורי במצבה ויורי צופה בקלטת במטרה להעביר את הקללה מנאטסומי אליה, אך קאיזו מגיע, מלווה בילדה עיוורת בעלת כוחות טלפתיים בשם טאמאו ומסביר ליורי שהיא קיללה את עצמה לחינם ושזה לא יציל את נאטסומי. הדרך היחידה לעצור את הקללה היא לעמת את סאדאקו עם רוח נקמנית אחרת כך ששתיהן יביסו אחת את השנייה. הקללה גורמת לנאטסומי לשתף את הסרט המקולל ברשת האינטרנט ונאטסומי מנסה להתאבד על מנת לא למות בידיי סאדאקו. יורי מנסה לעצור את נאטסומי, אך סאדאקו מופיעה והורגת את נאטסומי בתליה. קאיזו וטאמאו מחליטים שהרוח שתילחם בסאדאקו תהיה קיאקו סא'אקי.
בזמן הזה, תלמידת תיכון בשם סוזוקה טאקאגי חולמת על בית משפחת סא'אקי הרדוף לאחר שעברה לגור בשכנות אליו עם משפחתה. היא פוגשת בקאיזו וטאמאו שמסבירים לה שהבית מקולל ושלא תיכנס לשם, אחרת היא תמות. לאחר שסוזוקה עוזבת, חבורת ילדים נועלת ילד בגילם בתוך הבית כאקט של בריונות. קיאקו וטושיו מכניסים את כל הילדים לבית והורגים אותם. באותו הלילה סוזוקה רואה מחלונה את אחד הילדים בבית משפחת סא'אקי והולכת לשם לבדה. היא רואה בפנים את טושיו ובעקבות צרחותיה הוריה קמים משנתם ורצים לעזרתה, אך טושיו הורג את אביה של סוזוקה וקיאקו הורגת את אמה. קאיזו מגיע בזמן להציל את סוזוקה, אך מבין שהיא כבר קוללה. יורי וסוזוקה מסכימות לעבוד ביחד במסגרת תוכניתו של קאיזו: שתיהן ייכנסו לבית משפחת סא'אקי, שם סוזוקה תצפה בקלטת המקוללת. מה שיגרום לשתיהן להיות מקוללות בשתי הקללות ולשתי הרוחות להילחם עליהן במטרה שיחסלו אחת את השנייה. התכנית יוצאת לפועל, סאדאקו מתחילה לזחול החוצה מהמסך וקיאקו זוחלת במדרגות מהקומה השנייה של הבית. במהרה, שתיהן מתחילות להתעמת אחת עם השנייה. בהתחלה נראה שהתכנית עובדת, אך שתי הרוחות מפסיקות להילחם זו בזו במטרה לתפוס ביחד את שתי הבנות. קאיזו מצווה על הבנות לסגת וחושף את המוצא האחרון בתוכניתו: אחת הבנות צריכה להקריב את עצמה ולהוביל את שתי הרוחות אל הבאר בחצר הבית כדי שהן יוכלו להינעל בתוכה.
יורי מחליטה להקריב את עצמה וקופצת לבאר בדיוק שסאדאקו וקיאקו שועטות לכיוונה, הרוחות מתנגשות אחת בשנייה ונוצר פיצוץ ההורג את קאיזו. סוזוקה אוטמת את הבאר ובתוכה את יורי ושתי הרוחות, אך התכנית נכשלת ובעקבות הפיצוץ שתי הרוחות התמזגו לרוח אחת בשם סאדאקאיה אשר משתלטת על גופה של יורי, בעלת המראה של סאדאקו, יכולת התזוזה של שתי הרוחות וחרחורי הגסיסה של קיאקו. סאדאקאיה מתקרבת אל סוזוקה וטאמאו וגורלן נותר לא ידוע.
בסצנה שלאחר הכתוביות הקלטת המקוללת מתנגנת ובה רואים את סאדאקאיה מתקרבת במהירות למסך והסרט מסתיים.
הפקה.
על אף השמועות הרבות לפיהן השחקנית טאקאקו פוג'י תחזור לגלם את דמותה של קיאקו בסרט, השחקנית ציינה בטוויטר מספר פעמים שהיא לא תחזור לשחק את קיאקו.
השחקנית מיסאקי סאיסו, שגילמה את קיאקו בסרטים "ג'ו-און: תחילתו של הסוף" ו-"ג'ו- און: הקללה האחרונה" גם לא מופיעה בסרט. מה שהופך את השחקנית רונה אנדו לשחקנית החמישית שמגלמת את קיאקו.
בהקשר לסאדאקו, אלי נאנמני היא השחקנית השביעית שגילמה את הדמות לאחר ריי אינו (רינגו ורינגו 2), הינאקו סאקי ("ספירל"), איינה מיאורה (סרט הטלוויזיה "רינגו"), טיה קימורה ("רינגו: הפרק האחרון" ו-"עלייה" סרט ההמשך), יוקי נאקאמה ("רינגו 0: לידה") והי האשימוטו ("רינגו 3D").
ביקורת.
הסרט קיבל ביקורות מעורבות.
האתר "Rotten Tomatoes" ציין שהסרט קיבל 50% ביקורות חיוביות וזאת על פי 20 ביקורות באתר.
ג'ון סקווירס מהאתר "Bloody Disgusting" ציין "זה לא שלסרט לוקח זמן להציג את הדברים הטובים, זה פשוט שהדברים הטובים לא מגיעים בכלל" וציין שהסרט הרגיש לו כמו אתחול של "הצלצול" משולב בחוסר הצלחה עם אתחול לסרט "הטינה". הוא טוען בנוסף ש"הסרט מביא אלינו את שני הזיכיונות בלי שום שמץ על יצירה, יתרה מזאת? הוא ממש משעמם".
ג'ו ליפסט, כותב נוסף באתר "Bloody Disgusting" מוסיף "שלסרט לוקח המון זמן להציג לנו את האימה של שני הזיכיונות. אפילו העלילה שאמורה לקדם ולתמוך במהלך לא מצליחה להחזיק מעמד"