דיוויזיית הפאנצר ה-14
עונת 2014/2015 ביורוליג
עונת ביורוליג הייתה העונה ה-58 של המפעל הראשון בחשיבותו בכדורסל האירופי, וה-15 שנקראה בשם "יורוליג".
המשחק הראשון התקיים ב-1 באוקטובר 2014 והגמר נערך ב-17 במאי 2015 בפלאסיו דה דפורטס דה לה קומונידד דה מדריד, כאשר ריאל מדריד זכתה בתואר התשיעי בתולדות המועדון עם ניצחון בגמר על אולימפיאקוס. במפעל השתתפו 31 קבוצות.
נמניה בייליצה (סרביה) מפנרבחצ'ה-אולקר זכה בפרס ה-MVP של העונה הסדירה, ואנדרס נוצ'יוני (ארגנטינה) מריאל מדריד נבחר ל-MVP של הפיינל פור.
מתכונת התחרות.
תחילה התקיים השלב המוקדם שבסופו המנצח מ-8 קבוצות עלה לעונה הסדירה.
24 קבוצות החלו בעונה הסדירה כאשר המשחקים נערכו ב-4 בתים. בשלב הבא, 16 קבוצות התחרו ב-2 בתים. ארבע קבוצות מכל בית קודמו למשחקי רבע הגמר שהתקיימו עד ל-3 ניצחונות. הפיינל פור נערך בפלאסיו דה דפורטס דה לה קומונידד דה מדריד.
דירוג הקבוצות.
דירוג הקבוצות הוכרז ב-25 ביוני 2014.
שלבי הגמר.
ישראל בתחרות.
מכבי תל אביב הגיע עד לרבע גמר שם היא הפסידה 0:3 לפנרבחצה וסיימה את העונה. הפועל ירושלים השתתפה במשחקי המוקדמות היא הפסידה ולא העפילה לבתים.
הדיוויזיה הרביעית (ורמאכט)
הדיוויזיה הרביעית (בגרמנית: 4. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של ה שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
הדיוויזיה הוקמה ב-1 באוקטובר 1934 בדרזדן, על בסיס הדיוויזיה ה-4 של הרייכסווהר, והועמדה תחת פיקוד אריך ראשיק, שהוחלף ב-10 בנובמבר 1938 על ידי אריק-אוסקר הנזן. במהלך המערכה בפולין לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-4, במסגרת הארמייה העשירית, ובמהלך המערכה על צרפת הייתה הדיוויזיה בעתודת הOKH כחלק מהקורפוס ה-40. ב-15 באוגוסט 1940 הוסבה הדיוויזיה לדיוויזיית הפאנצר ה-14.
ג'ון פולדס
זעזוע (סרט, 2012)
התכנסות במידה
אריק-אוסקר הנזן
גנרל אריק-אוסקר הנזן (בגרמנית Erick-Oskar Hansen; 27 במאי 1889 - 18 במרץ 1967) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
הנזן נולד ב-27 במאי 1889 בהמבורג, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1907 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הדרגונים ה-9 (ההנוברי ה-1 - קרול הראשון, מלך רומניה), ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה נשאר הנזן ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1932 הועלה הנזן לדרגת אוברסט לוטננט, ובקיץ 1933 מונה לראש מטה דיוויזיית הפרשים ה-3. ב-1 במאי 1934 הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 באוקטובר 1934 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-39. ב-6 באוקטובר 1936 מונה לקצין מטה במטה הכללי וב-1 באוגוסט 1937 הועלה לדרגת גנרל-מיור. ב-10 בנובמבר 1938 מונה למפקד הדיוויזיה ה-4, וב-1 באוגוסט 1939 הועלה לדרגת גנרל-לויטננט.
מלחמת העולם השנייה.
עם פרוץ המלחמה היה הנזן מפקד הדיוויזיה ה-4, ולחם עימה במהלך המערכה בפולין, כחלק מהקורפוס ה-4 במסגרת הארמייה העשירית. במהלך המערכה על צרפת פקד הנזן על הדיוויזיה שבפיקודו, שהייתה בעתודת הOKH כחלק מהקורפוס ה-40, וב-15 באוגוסט 1940 הוסבה הדיוויזיה שבפיקודו לדיוויזיית הפאנצר ה-14. ב-31 באוקטובר 1940 הועלה הנזן לדרגת גנרל חיל הפרשים, וב-1 ביוני 1941 מונה למפקד הקורפוס ה-54. במהלך מבצע ברברוסה לחם הנזן עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה ה-11, והשתתף עמו בקרב קייב ובמצור על סבסטופול, ועל פעולותיו קיבל ב-4 בספטמבר 1942 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. לאחר נפילת סבסטופול הועבר הקורפוס שבפיקודו יחד עם כל הארמייה צפונה, לחזית לנינגרד, ולאחר מכן הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה ה-18 במסגרת קבוצת ארמיות צפון, והשתתף עמה בקרבות הקשים סביב לנינגרד, ועל פעולותיו קיבל ב-4 בספטמבר 1942 את עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-20 בינואר 1943 מונה הנזן לנספח הצבאי ברומניה, ובמהלך מבצע יאשי-קישינב נפל הנזן בשבי הסובייטי.
לאחר המלחמה.
הנזן שוחרר מהשבי ב-10 באוקטובר 1955. לאחר שחרורו התגורר הנזן בהמבורג עד למותו ב-18 במרץ 1967.
כרמי הורוביץ
הרב פרופ' כרמי הורוביץ (נולד ב-5 באוקטובר 1943) הוא פרופסור למחשבת ישראל אמריטוס. בעבר שימש כמרצה באוניברסיטת בן-גוריון ובאוניברסיטת בר-אילן, היה דיקן שלוחת טורו קולג' בישראל, רקטור מכון לנדר ונשיא מכללת גבעת וושינגטון, וראש התכנית לתואר שני במחשבת ישראל ותורה שבעל פה במכללה ירושלים. מחקריו עוסקים בהיסטוריה אינטלקטואלית יהודית בימי הביניים.
ביוגרפיה.
כרמי הורוביץ נולד בו' תשרי תש"ד (5 באוקטובר 1943) וגדל בשכונת קראון הייטס שבברוקלין, ניו יורק, בבית ציוני-דתי. אביו, ד"ר אדוארד הורוביץ, היה מורה לעברית ומחבר הספר How the Hebrew Language Grew.
ב-1961, לאחר שסיים את לימודיו בישיבה התיכונית של ישיבה יוניברסיטי, הגיע הורוביץ לישראל ולמד במשך שנתיים בישיבת כרם ביבנה. בין השנים 1963-1969 למד לתואר ראשון בפילוסופיה כללית ולתואר שני בפילוסופיה יהודית בישיבה יוניברסיטי. במקביל למד בישיבת רבנו יצחק אלחנן שעל יד ישיבה יוניברסיטי, ושמע שיעורים בתלמוד אצל הרב אהרן סולובייצ'יק והרב יוסף דב סולובייצ'יק, שאף הסמיך אותו לרבנות. כמו כן למד בכולל של הישיבה בראשות הרב אהרן ליכטנשטיין.
ב-1969 החל הורוביץ את לימודיו לקראת דוקטורט בהיסטוריה אינטלקטואלית יהודית באוניברסיטת הרווארד. עבודת הדוקטורט שלו, "ניתוח ספרותי-היסטורי של דרשות על התורה לר' יהושע אבן שועיב", נכתבה בהדרכתו של פרופ' יצחק טברסקי. במקביל לימד בהרווארד כעמית הוראה, ובקיץ 1974 לימד תלמידי חו"ל באוניברסיטה העברית.
ב-1979 הוענק להורוביץ תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד. באותו קיץ עלה ארצה עם משפחתו ומונה למרצה במחלקה למחשבת ישראל באוניברסיטת בן-גוריון. משנת 1983 עד 2004 שימש גם כמרצה במחלקה לתלמוד באוניברסיטת בר-אילן, ולאחר מכן במדרשה לבנות של האוניברסיטה. בשנת 1985 לימד באוניברסיטת הרווארד ומונה כעמית מחקר במרכז ללימודי יהדות באוניברסיטה.
בשנת 1986 ייסד הורוביץ בירושלים את השלוחה של התוכנית לתואר שני ביהדות של טורו קולג' ניו יורק, וב-1988 עבר לגור בירושלים ומונה כפרופסור חבר בטורו קולג' וכדיקן התוכנית לתואר שני ביהדות. בשנת 2002 מונה כפרופסור מן המניין בטורו קולג', ובשנת 2003 מונה כרקטור שלוחת טורו קולג' בישראל.
בשנת 2004 מונה הורוביץ לרקטור המייסד של מכון לנדר, מוסד עצמאי להשכלה גבוה שהוכר על ידי המועצה להשכלה גבוהה, שירש את תוכניותיה של שלוחת טורו קולג' בירושלים. בתקופתו כרקטור אושרו תוכניות חדשות לתואר ראשון ושני במכון. הורוביץ יזם כנסים אקדמיים, בהם כנסים בשיתוף מרכז זלמן שזר על ספרות הדרשות וכנס בשיתוף אוניברסיטת בר-אילן על פרשנות האגדה.
בשנת 2010 מונה הורוביץ לנשיא המכללה האקדמית להוראה גבעת וושינגטון, וכיהן בתפקיד עד 2014. אחר כך הוא מונה לפרופסור מן המניין ובהמשך ראש התוכנית לתואר שני במחשבת ישראל ותורה שבעל פה במכללה ירושלים שבבית וגן. בשנים אלו עד לפרישתו לגמלאות ב 2019 היה שותף בארגון כנס פרד"ס השנתי, כנס אקדמי בין-לאומי שעסק בתחומים שונים בפרשנות היהדות ובמחשבתה.
הורוביץ נשוי לשרה לבית קולין ולהם חמישה ילדים.
ספר יובל לכבודו.
בשנת 2012 הוציאו לאור מכון לנדר וטורו קולג' את הספר כרמי שלי: מחקרים באגדה ובפרשנותה מוגשים לפרופ' כרמי הורוביץ, בעריכת נחם אילן, אברהם גרוסמן, ארנון עצמון, מיכאל שמידמן ויוסף תבורי.
מחקרו.
הורוביץ עוסק בהיסטוריה אינטלקטואלית של ימי הביניים, עם דגש מיוחד על ספרות הדרשות ועל פרשנות האגדה, שני תחומים שמורו, פרופ' יצחק טברסקי, עודד והחשיב. הוא פרסם ספר על הדרשות של ר' יהושע אבן שועיב, מראשוני כותבי ספרי דרשות בימי הביניים, עיבוד והרחבה של הדוקטורט שלו. כמו כן כתב מאמרים שעסקו בפרשנות ימי-ביניימית לאגדות חז"ל, כמו פירושו של הרשב"א על אגדות חז"ל, ועסק בפרשנות האגדה במאה השש-עשרה בפראג והסביבה. הוא מלמד קורסים בנושאים הללו כמו גם בתחומים כגון משנתו ההלכתית וההגותית של הרמב"ם, ספרות המוסר, הלכה, פילוסופיה וקבלה, מנהיגות יהודית לאורך הדורות ומשנתו העיונית של הרב יוסף דב סולובייצ'יק.
קישורים חיצוניים.
ממאמריו:
Space Oddity
Space Oddity (תעלומה בחלל) הוא שיר שנכתב ובוצע על ידי דייוויד בואי בשנת 1969. זהו שיר בסולם מינורי ושיר הנושא מתוך אלבומו השני, שיצא לאור בבריטניה בנובמבר 1969.
על השיר.
את הרעיון לשיר קיבל בואי לאחר שראה במגזין טיים את התמונה הראשונה של כדור הארץ שצולמה מהירח (זריחת הארץ). בנוסף, הוא הושפע מהספר של ארתור סי קלארק והסרט של סטנלי קובריק "" שיצא שנה קודם בשנת 1968. בתזמון מצוין, השיר יצא כמה ימים לפני נחיתת האדם הראשון על הירח ביולי 1969.
השיר, בלדה שסיפרה את סיפורו של מייג'ור טום, אסטרונאוט שאבד בחלל, פרט על מיתר ההתרגשות שבלאו הכי ליוותה את הנושא באותה תקופה (אם כי בואי עצמו טען שהפרסום כלל לא סונכרן במודע עם תאריך הנחיתה). לשיר קיימת גם פרשנות המתקשרת לשימוש בסמים, אך בואי עצמו מתאר את השיר כסיפורו של אדם שמימש את חלומו ובדרך לשם איבד קשר עם כל מה שהיה חשוב ויקר לו לפני כן (ממש כפי שהוא עצמו יחווה בשנים הבאות).