ספר בישול הוא ספר המכיל מידע על צורות הכנת אוכל שונות (בישול, אפייה וכדומה), ואסופה של מתכונים.
ספרי בישול הם קטגוריה בסוגה של ספרות "בית ומשפחה" (הכוללת ספרים כמו מדריכי עיצוב, עשה זאת בעצמך ודומיהם).
היסטוריה.
לוחות חרס עליהם רשומים מתכונים נמצאו הן בבבל והן במצרים העתיקה, חלקם תוארכו לשנת 1500 לפני הספירה.
גם בספר בראשית אנו מוצאים מתכון קצר: .
הספר הראשון שעונה על הגדרות ספר בישול הוא האפיקיוס המיוחס בטעות למרקוס גאביוס אפיקיוס אשר כתב שני ספרי בישול אבל הם לא שרדו. אפיקיוס נכתב בסוף המאה הרביעית ותחילת המאה החמישית. ספר זה נכתב בלטינית וכלל 10 ספרים קצרים בנושאים שונים (הטבח, בשר, דגים, ירקות ועוד).
רב הטבחים של קובלאי חאן כתב ספר שהכיל מידע שימושי רב על אוכל, שתייה וניהול מטבח ואף כלל מתכונים רבים של מרקים.
בימי הביניים נכתבו ספרי בישול על ידי הטבחים ומנהלי הארמונות של חצרות המלוכה באירופה. אחד המפורסמים שבהם, מסביבות שנת 1390, הוא ספרו של רב הטבחים של המלך ריצ'רד השני מאנגליה, Forme of Cury, שכלל כ-200 מתכונים מפורטים. במתכונים בולטים בהיעדרם זמנים מדויקים וכמויות מדודות, והמתכון ניתן לפירוש באופנים שונים.
ספר הבישול הצרפתי הראשון היה, ככל הנראה, La Ménagier de Paris שפורסם בשנת 1394, והכיל מתכונים רבים, בהם גם מתכונים לצפרדעים ושבלולים - מיטב המטבח הצרפתי.
עד סוף ימי הביניים לא נועדו ספרי הבישול לכלל הציבור, שרובו לא ידע קרוא וכתוב.
עם התקדמות הטכנולוגיה הפכו ספרי בישול לנפוצים יותר כאשר אחד הגורמים שתרמו להפיכת ספרי בישול לנחלת הכלל היה המצאת הדפוס. ספר הבישול המודפס הראשון יצא בשנת 1485, נכתב על ידי בארתולמאו סקאפי (Bartolema Scappi) האיטלקי והכיל בעיקר מתכונים למרציפן ולממתקים אחרים.
כמאתים שנים מאוחר יותר, בשנת 1670, פורסם ספר הבישול של האנה ווּלי (Hannah Wooley) שהיה ספר הבישול הראשון שנכתב על ידי אישה.
מלבד פיתוח טכנולוגי, שינוי סגנון הכתיבה לפשוטה שהתאימה לקהל יעד רחב יותר קידמה מאוד את תפוצת ספרי הבישול. ספרי הבישול הראשונים שקהל היעד שלהם היה עקרות בית (ולא שפים מקצועיים) הופיעו באנגליה במחצית המאה ה-18. החשובים שבהם:
"אני מקווה שיסולח לי אם לא כתבתי בסגנון גבוה ומנומס; כוונתי הייתה להורות למעמד הנמוך, ולכן עלי לנהוג בהם בדרכם. לדוגמה: כאשר אני מורה להן למלא את העוף, אם עלי להורות להן למלא עם חתיכות שומן חזיר גדולות [במקור: Lardoons), הן לא יבינו למה התכוונתי; אבל כאשר אני אומרת שעליהן למלא בחתיכות קטנות של בייקון [במקור: Pieces of Bacon], הן תדענה למה התכוונתי. כך בדברים רבים אחרים בבישול, הטבחים הגדולים מבטאים עצמם בצורה כה גבוהה שהנערות המסכנות אובדות עצות להבין למה הם מתכוונים."
בשנת 1845 כתבה אלייזה אקטון את "ספר הבישול המודרני למשפחה" - ספר הבישול הראשון שהכיל את מרכיבי המתכונים, כמויותיהם וזמני הבישול והאפייה.
חידוש טכנולוגי נוסף תרם לתפוצתם של ספרי בישול - תנורי גז. תנור הגז שהומצא בשנת 1826 אך הפך לנפוץ ודומיננטי במטבחים רבים בסביבות שנת 1880 איפשר לשמור על חום קבוע. עד אותה תקופה לא כללו ספרי הבישול פרטים על טמפרטורות ההכנה במתכונים השונים.
ספרי בישול כראי תרבותי, חברתי וטכנולוגי.
ספרי בישול מהווים תמונה של הזמן התקופה והחברה שבה נכתבו, דוגמה בולטת לכך היא מתחום המגדר: שנים רבות היו ספרי הבישול כתובים אל נשים בעוד שבשנים האחרונות, עם השינויים שחלו במעמד הנשים, במבנה המשפחה הקלאסי ובנורמות חברתיות רבות השתנו גם ספרי הבישול והם נכתבים לגברים ולנשים כאחד. הבדלים בחומרי הגלם והכנת המתכונים מצביעים על התקדמויות טכנולוגיות. לדוגמה, בספרי בישול ישנים יותר מתוארות פעילות כמו ניקוי וברור של אבנים מקטניות ואורז, ואילו ספרי בישול מודרניים מפרטים את שלבי ההכנה בתנור מיקרוגל. הכנסת חומרי גלם חדשים למתכונים וספרי בישול בארצות בהם לא היו בעבר מהווים עדות לשיפור קשרי המסחר בעבר ותהליכי גלובליזציה בימינו.
מבנה הספר.
בספר בישול נוכל למצוא בהתאם לסוגו, מתכון כיצד להכין את כל אחד מסוגי המאכלים המפורטים בו. ישנם סוגים רבים של ספרי בישול אך ניתן לחלק אותם לקטגוריות. קטגוריה יכולה להיות: מתכוני עדות כמו בישול במטבח הפרסי, הטורקי, המרוקאי, התימני, היפני, הסיני וכו'. אפשרות אחרת היא בישול סוגי מאכלים שונים, כגון: בישול מרקים, קציצות, מנות אחרונות וכו'.
בדרך כלל נוכל למצוא בתחילת הספר תוכן עניינים המחולק על פי הקטגוריות, למשל:
ספרים אחרים מכילים גם המלצות להרכבת תפריט בהתאם לסוג האירוע, המלצות לעריכת השולחן ורשימות שונות, כגון: תבלינים, אביזרי מטבח וכלים.
ספרי בישול בעברית.
בשנת 1948 יצא לאור "כך נבשל", שנכתב על ידי מדריכות ויצו. הספר זכה להצלחה ויצא לאור במהדורות אחדות, ובהן אחת בגרמנית. מהדורה אחרונה שלו יצאה לאור בשנת ה'תשכ"ה. בהקדמה למהדורה הרביעית בעברית, שיצאה לאור בשנת 1956, כתבה ר. יבנין, מנהלת מחלקת ההדרכה של ויצו:
בשנת 1948 ליליאן קורנפלד הוציאה לאור את "אני מבשלת : ספר הבישול הארצישראלי", ובשנת 1949 יצא לאור ספרה התואם את רוח התקופה "מה אבשל ממנות צנע? : מדריך". קורנפלד המשיכה לפרסם ספרי בישול במהלך 30 השנים שלאחר מכן.
בשנת 1963 יצא לאור ספרה של ליאורה צוקרמן "הבישול ומשק הבית".
בשנת 1964, מולי בר-דוד, "ספר בשול פולקלורי", בהוצאת י.מ. בר-דוד. ציור כריכה בידי מיכל מכנס וציורי הפרקים בידי גבריאלה רוזנטל. הספר יצא לאור במהדורות רבות.
בשנת 1970 יצא לאור ספרו של עמוס קינן, "ספר התענוגות" - ספר בישול שהיה גם מדריך לנהנתנות (ההקדמה לספר).
בשנת 1974 פרסמה חנה שאולוב את ספר העוגות הראשון בישראל, "עוגות ועוגיות". הספר הפך לרב מכר ונמכר בכ-500 אלף עותקים.
בשנת 1975 יצא לאור ספרה של רות סירקיס, "מהמטבח באהבה", ששינה את פני שוק ספרי הבישול בעברית. הספר זכה להצלחה עצומה, ונמכר בקרוב למיליון עותקים. הספר עוצב בפורמט אלבומי, ובו תמונות צבעוניות רבות של המאכלים שבספר. עיצוב זה מאפיין את כמעט כל ספרי הבישול שיצאו לאור בעברית לאחר "מהמטבח באהבה".
בשנת 1985 פיליס גלזר, "חגיגה צמחונית", הוצאת ר. סירקיס, לספר יצאו גם מהדורות בכריכה רכה.
בשנת 1986, גדעון הירטנשטיין, "סלטים", סלטים בשריים, חלביים וצמחוניים לארוחות ולמסיבות, הוצאת ר. סירקיס.
בשנת 1987, רות הלל וצוות ר. סירקיס, "לאכול לבריאות", הוצאת ר. סירקיס.
בשנת 1996, יעקב לישנסקי, "חמוצים מתוקים חריפים, הוצאת מודן.
סלחרד
סָלֶחַרְד (ברוסית: Салехард, במקור סליה-חרד, בשפת ניינץ - "יישוב על המפרץ"), עיר בצפון-מערב סיביר שברוסיה. סלחרד היא המרכז המנהלתי של המחוז האוטונומי של ימאלו-ננץ שבמחוז טיומן. נכון לשנת 2021, מנתה אוכלוסיית העיר כ-51 אלף תושבים.
גאוגרפיה.
העיר נמצאת בחוג הקוטב הצפוני והיא ככל הנראה העיר היחידה בעולם הנמצאת בדיוק על קו רוחב זה. העיר מרוחקת כ-1982 ק"מ ממרכז החבל טיומן, וכ-2436 ק"מ מהבירה מוסקבה.
סמוך לעיר מעברו השני של הנהר יושבת העיירה Labytnangi אליה מגיע קו הרכבת ממוסקבה. נסיעה בקו זה נמשכת שלושה ימים.
היסטוריה.
העיר נוסדה ב-1595 כמבצר על נהר האוב. שמה המקורי היה אובדורסק, על שם הנהר. בסוף המאה ה-18 הפך המבצר ליישוב עירוני רגיל. תושבים רוסיים ראשונים החלו להגיע לעיר משנת 1820 ואילך. בשנת 1930 הפך היישוב למרכז המנהלתי של המחוז. ב-1933 שונה שם העיר לשמה הנוכחי, והיישוב הוכרז כעיר ב-1938.
גור שלף
גור שלף (נולד ב-10 בינואר 1974) הוא כדורסלן עבר ששיחק בעמדת הסמול פורוורד. נחשב בעיני רבים לאחד השחקנים הישראלים הטובים ששיחקו בליגה. בין קבוצותיו הבולטות הפועל גליל עליון, מכבי תל אביב ואנטוורפן. שימש כמנהל המקצועי של מכבי תל אביב בשנים 2013-2008.
ילדות ומשפחה.
גור שלף הוא בנו של השחקן עמי שלף ששיחק בהפועל תל אביב ובנבחרת ישראל וכיהן בתפקידים רבים, ביניהם יושב ראש הוועדה המקצועית באיגוד הכדורסל ויו"ר התאחדות הספורט. אחיו אורי שלף היה ממקימי הפועל אוסישקין.
שלף הוא בוגר בית הספר לאומנויות ותיכון עירוני א' שבתל אביב.
מתגורר בתל עדשים.
קריירה.
שלף החל את דרכו בגיל 7 במחלקת הכדורסל של הפועל תל אביב (ביחד עם אורי אחיו). בגיל 13 עבר לשחק בהפועל גבעתיים, עמה רשם זכייה בגביע המדינה לנערים ועליה מליגה ארצית במדי הקבוצה הבוגרת. את עונת 92/93, עונתו הראשונה בליגת העל, עשה במדי הפועל גבת. לאחר מכן שיחק גם שנתיים במכבי רמת גן יחד עם עודד קטש ושלוש שנים במדי הפועל גליל עליון, בה הציג יכולת גבוהה שהביאה אותו בעונת למכבי תל אביב.
בשנת 2000 הגיע שלף יחד עם מכבי לגמר גביע אירופה אך שם הפסידו לפנאתינייקוס. שנה מאוחר יותר זכה שלף בפעם הראשונה בגביע אירופה כאשר מכבי ניצחה בגמר את פנאתינייקוס לאחר שכניסה שלו למשחק ברבע השלישי בפיגור 15 במשחק חצי הגמר נגד צסק"א מוסקבה הביאה למפנה במשחק. לאחר שעזב נדב הנפלד את מכבי מונה שלף לקפטן הקבוצה במקומו.
בתור קפטן, הניף יחד עם מכבי תל אביב את גביע היורוליג פעמיים ברצף בשנים 2004 ו-2005.
אחת מהפעולות ששלף זכור בזכותן התרחשה במשחק מכריע לפני פיינל פור היורוליג ב-2004, במשחק הידוע כנס ז'לגיריס. שלף מסר אסיסט ממגרש שלם ("מסירת קוורטרבק") לדריק שארפ 2.2 שניות לפני סיום המשחק נגד ז'לגיריס קובנה. שארפ קלע שלשה לאחר אותה מסירה שהשוותה את תוצאת המשחק. מכבי ניצחה בתום ההארכה, העפילה לפיינל פור שנערך באותה עונה בתל אביב וזכתה בו. החל מאז, מסירה מסוג זה מכונה לפעמים בישראל "מסירת גור שלף".