רולפס שיחק כילד במשך 13 שנים במועדון TUS רקה, ובשנת 1999 עבר לוורדר ברמן, שם שיחק שנה אחת כנער, ובשנת 2000 עבר לשחק בקבוצת המילואים, בה העביר ארבע עונות. החל משנת 2002 רולפס נכלל גם בסגל הקבוצה הבכירה, אך לא שיחק בה במשחקי הבונדסליגה. אך ערך הופעות במשחקי הגביע הגרמני ואף השתתף במשחק גביע אופ"א בעונת 2002/03, בו הביסה ורדר ברמן את מטאלורג דונצק בתוצאה 8-0. במשחק זה רולפס נכנס כמחליף בדקה ה-68 במקומו של כריסטיאן ליסטש. במחצית השנייה של עונה זו הושאל רולפס לSSC רויטלינגן, שם ערך 13 הופעות, וחזר בתום העונה לוורדר ברמן. בתום עונת 2004 שוחרר רולפס מהקבוצה מאחר שהמאמן תומאס שאף לא תכנן להשתמש בו בעתיד, ונמכר לאלמניה אאכן. רולפס שיחק עונה אחת באלמניה אאכן, ששיחקה אז בליגת הבונדסליגה השנייה, והבקיע שלושה שערים ב-28 הופעות. יכולתו הטובה זיכתה את רולפס בחוזה בבאייר לברקוזן, אליה עבר בקיץ 2005.
באייר לברקוזן.
רולפס חתם בבאייר לברקוזן בקיץ 2005, והשתלב מהר מאוד בקבוצה, והפך לנערץ על ידי האוהדים. בארבע עונותיו הראשונות בקבוצה שיחק רולפס כמעט בכל המשחקים, וירש היטב את מקומו של קארסטן ראמלו בתפקיד הקשר האחורי, וכשראמלו פרש, רולפס קיבל במקומו את סרט הקפטן. יכולתו הטובה של רולפס הקנתה לו מקום בסגל נבחרת גרמניה ליורו 2008. בעונת 2009/10 נפצע רולפס ונעדר מחלקים גדולים של עונה זו, ואף החמיץ את מונדיאל 2010. לאחר מכן, שיחק רולפס בלברקוזן חמש עונות נוספות, בהן שותף במשחקים בתדירות גבוהה, והפך לקפטן ולדמות משפיעה בחדר ההלבשה של הקבוצה. בתום עונת 2014/15 פרש ממשחק, לאחר עשר עונות במדי באייר לברקוזן, בהן צבר 288 הופעות בבונדסליגה בהן הבקיע 41 שערים, וכן 62 הופעות במפעלים האירופיים בהן הבקיע ארבעה שערים. רולפס מדורג במקום השישי בטבלת שיאני ההופעות של באייר לברקוזן בכל הזמנים.
קריירה בינלאומית.
רולפס ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גרמניה במרץ 2007 במשחק ידידות מול נבחרת דנמרק. רולפס לקח חלק ביורו 2008 בו הפסידה נבחרת גרמניה בתוצאה 1-0 במשחק הגמר לנבחרת ספרד. רולפס שיחק בטורניר זה 90 דקות ברבע הגמר מול נבחרת פורטוגל, שהסתיים בניצחון גרמני בתוצאה 3-2, ומחצית אחת בחצי הגמר מול נבחרת טורקיה, בו ניצחה גרמניה בתוצאה 3-2. במשחק זה הוחלף רולפס על ידי טורסטן פרינגס. את שערו הראשון במדים הלאומיים הבקיע רולפס במוקדמות מונדיאל 2010 בניצחון 6-0 על נבחרת ליכטנשטיין. את מונדיאל 2010 עצמו החמיץ רולפס בגין פציעה. הופעתו האחרונה של רולפס במדים הלאומיים התקיימה בשנת 2011.
מרסל יאנסן
ונוסטיאנו קאראנסה
חוסה ונוסטיאנו קאראנסה גרסה (בספרדית: José Venustiano Carranza Garza, נהגה: ; 29 בדצמבר 1859 - 21 במאי 1920) היה פוליטיקאי מקסיקני, ממנהיגיה העיקריים של המהפכה המקסיקנית. הביס את משטרו האנטי-מהפכני של ויקטוריאנו ורטה והביא לקץ השלטון הצבאי במדינה. הוא שלט בפועל במדינה בין השנים 1915–1917 כשהוא מאחד סביבו את הכוחות המהפכניים המפולגים. הביא לכינון חוקת 1917 של מקסיקו ונבחר כנשיא מקסיקו ה-37 בבחירות שהתקיימו באותה שנה. הוא נרצח בידי מתנקש במהלך כהונתו כנשיא, ב-1920.
ביוגרפיה.
רקע וצעירותו.
חוסה ונוסטיאנו קאראנסה גרסה נולד ב-1859 בצפון מקסיקו למשפחה בת מעמד בינוני-גבוהה של מגדלי בקר הבית אשר היו בעלי יציבות כלכלית. במהלך המלחמה הפרנקו-מקסיקנית, אביו של קאראנסה, חסוס קאראנסה ניירה, מונה לקולונל בצבא הרפובליקני והיה שליחו המרכזי של בניטו חוארס בקואווילה. הודות ליציבות הכלכלית של משפחתו, ונוסטיאנו קאראנסה, הבן ה-11 מתוך 15, חונך במוסדות חינוך גבוהים בסלטיו ומקסיקו סיטי. קאראנסה חונך במכללה הלאומית כאשר הגנרל פורפיריו דיאס יצא במרד נגד הנשיא המכהן והפך לעריץ בהפיכה. לאחר סיום לימודיו שב למעורבות בעסק הוריו ובשנת 1882 התחתן עם וירגיניה סאלינאס ולזוג היו שתי בנות.
בגיל 28, בשנת 1887, מונה קאראנסה לנשיא המחוזי בעיר מגוריו, קואטרו קיאנגס, ושמר על האידיאלים הליברלים בהם התחנך וזאת למרות אופיו הרודני והעריץ של משטר דיאס. קאראנסה יצר קשר עם מושל נואבו לאון, הגנרל ברנדרו רייס, שהיה שליחו של דיאס וממלא סמכותו בצפון מקסיקו. קרנזה יצר קשר אישי עם רייס, וחסותו של רייס הובילה לבחירתו של קאראנסה לקונגרס המקסיקני הפדרלי בשנת 1898. בשנת 1904 קיבל דיאס המלצה מתומכיו בצפון עבור מינוי קאראנסה לסנאטור ומינה אותו למשרה זאת. קאראנסה היה מעורב כל אותה העת בייעוץ עבור הנשיא דיאס ותמיכה במנהל הדיקטטורי של מקסיקו. במסגרת כהונתו בסנאט המקסיקני, קאראנסה מילא את דרישותיו של דיאס.
מושל ומהפכן.
ב-1910 תמך קאראנסה במרד של פרנסיסקו מדרו שהוצג בסן לואיס פוטוסי ועיקרו, ביטול הבחירות והדחת הקאודיו פורפיריו דיאס. לאחר השלמת השלב הראשון במהפכה המקסיקנית עם הדחתו של דיאס ובריחתו לגלות ברפובליקה הצרפתית השלישית, מינה מדרו את קאראנסה למושל מדינת קואווילה שבה התגורר. קאראנסה הנהיג סדרת רפורמות מהפכניות וליברליות בקואווילה שהשפיעו על המערכת המשפטית, הקוד החוקי האזרחי וחוקי המיסים. בינתיים, ממשלתו של מדרו במקסיקו סיטי, שבמקור הבטיחה רפורמות דומות בקנה מידה לאומי, נחלשה עקב העובדה שבבסיסה היו גורמים מהאליטה האוליגרכית ששלטה במקסיקו לאורך תקופת שלטונו של דיאס.
לאחר רצח פרנסיסקו מדרו ב-1913 ותפיסת השלטון במדינה בידי הדיקטטור ויקטוריאנו ורטה, נוצר במקסיקו אי-שקט שנבע מכך שרעיונות המהפכה עדיין פעפעו בקרב הציבור הרחב. לאחר שנודע לקאראנסה על התנקשויות בנשיא מדרו וסגן הנשיא פינו סוארז, הוא התכונן למלחמה. ב-26 בפברואר משך קאראנסה חמישים אלף פסו מקסיקני מבנק אל סלטילו המקסיקני בבעלות ארצות הברית והודיע ​​לנשיא ארצות הברית ויליאם הווארד טאפט שהוא מתכוון לצאת למאבק נגד ורטה. ב-1 במרץ קאראנסה יצא בהצהרה רשמית שלא הכיר בנשיאותו של ורטה.
בן בריתו הראשון של קאראנסה היה הגנרל חוסה מריה מייטורנה מסונורה, אשר תחת פיקודו היו הקצינים אלווארו אוברגון, פלוטארקו אליאס קאייס ואחרים. מושלות מדינת סונורה הסירה את הכרתה בלגיטימיות של נשיאות ורטה ב-5 במרץ 1913. בצ'יוואווה המורד פרנסיסקו "פנצ'ו" וייה הקים מיליציה חזרה שסחרה בנשק עם חברות פרטיות אמריקאיות. ב-26 במרץ קאראנסה הוציא לאור את 'תוכנית גוואדלופה' שהאשימה את ורטה באשמת בגידה וביטלה באופן רשמי את כל ההכרה בנשיאותו. התוכנית דחתה את הלגיטימיות של מושלי המדינות תומכי ורטה ומינתה את קאראנסה למפקד 'הצבא החוקתי' אשר נלחם בצבא הפדרלי של ורטה לצד "הדיוויזיה הצפונית" של פנצ'ו וייה. לאחר מכן, קואווילה שבשליטת קאראנסה, צ'יוואווה בראשות וייה וסונורה שנשלטה בפועל בידי כוחותיו של אוברגון פרשו רשמית מהממשל המקסיקני. כעבור כמה שבועות, כל אחד מהם שלח נציגים להיפגש בעיר מונקלובה, קואווילה, שם הסכימו להילחם עד הסוף והודיעו לנשיא האמריקאי החדש, וודרו וילסון, על כוונותיהם.
בתגובה, ורטה פיטר את כל המושלים שהביעו אהדה למרידה הצפונית ומינה אנשי צבא לתפקידי מושלים אשר היו נאמנים לו ללא עוררין. המושלים לשעבר שפוטרו הכריזו גם כן על תמיכתם בקאראנסה. במקביל לכך, הנהיג אמיליאנו ספאטה התקוממות עממית נוספת בדרום מקסיקו וקרא לחלוקת הקרקעות בין עובדי האדמה המורעבים. ורטה יצר קשר עם המהפכן פסקאל אורוזקו בצ'יוואווה ואמיליאנו ספאטה במורלוס. הנשיא הדיקטטור הסכים להכיר באנשי אורוזקו ככוחות פדרליים רשמיים, המסופקים עם תחמושת פדרלית, ולהם שכר ופנסיה של חיילים פדרליין, וחוקק רפורמה חקלאית מיידית ונרחבת שנועדה להוריד מהתמיכה בספאטה. ספאטה סירב לסיים את המאבק ללא נפילתה של הדיקטטורה של ורטה, ועל כן היה הצבא הפדרלי בראשות ורטה במלחמה דו-חזיתית.
קאראנסה הכין תוכנית מגירה פוליטית להדחת ורטה וכינון חוקה למדינה. לאחר שאיבד ורטה את תמיכתה של ארצות הברית, ניצלו המהפכנים את חולשתו והתאחדו בראשות קאראנסה. לאחר סדרת קרבות "הדיוויזיה הצפונית" וכוחותיהם של קאראנסה ואוברגון השמידו את הצבא המקסיקני בקרב על טוראון. במקביל, צי ארצות הברית כבש את עיר הנמל וראקרוס במסגרת התערבות אמריקאית שנועדה במקור להביא לכך שוושינגטון די. סי. תוכל לקבוע את תוצאות המהפכה. באותה העת קאראנסה הגיע להסדר סמכויות עם אוברגון, שמונה למפקד צבאו החוקתי. לאחר שורה של קרבות מפתח שבהן נחל כישלון, התפטר ורטה מהשלטון. מחליפו הזמני היה פרנסיסקו קרבחאל, אף הוא כקאראנסה עורך דין בהכשרתו, שפיקח על העברה מסודרת במידת האפשר של השלטון.
נשיא מקסיקו.
מלחמת האזרחים.
למוד מניסיון העבר פירק קאראנסה את המנגנון הצבאי הקיים (אשר כמעט והיה חסר יכולת באותה הנקודה מהמלחמה הממושכת), ירושה מימי פורפיריו דיאס, והתמקד בגיבוש ממשלה רחבה שתאחד את כל הכוחות המהפכניים ותציג תוכנית לרפורמות כלכליות וחברתיות לשנים הקרובות. הוא הבין שזו הדרך לזכות בהכרה בינלאומית בממשלו, ושרק כך יוכל לתבוע את שמירת הריבונות של מקסיקו. לנוכח נפילת כוחה של תנועת תומכי-דיאס, נותרו מתנגדיו השונים להילחם על ההנהגה. הברית בין החוקתיים, "הדיוויזיה הצפונית" וה'ספאטיסטים', התפרקה זמן קצר לאחר שקאראנסה מונה לנשיא החדש במאי 1916.