סארוט כתבה אחרי תקופתם של פרוסט וג'ויס, שכבר כתבו על ידי קפיצות בזמן ובמרחב. על כן, היא כתבה על דברים שטרם נמצאו דרכים לתארם במילים, כגון תנודות נפשיות שנמצאות במעבר שבין תת-ההכרה לבין ההכרה. למשל, היא משתמשת במונחים "תת שיחה" ו"תת מעשה" לתיאור אמצעי תקשורת בלתי-מילולית בין אנשים, כגון מבט, טון דיבור, שתיקה, חיוך או הרמת גבה.
ספרה "טרופיזמים".
ספרה הראשון של סארוט, "טרופיזמים", נקרא על שם הביטוי "טרופיזם", שמשמעותו נטייתו של צמח או בעל חיים להימשך לגורם חיצוני מסוים, למשל כלפי מעלה אל האור או כלפי מטה אל המים. המונח "Trope" ביוונית משמעו סיבוב. סארוט החלה לכתוב את הספר בשנת 1932 וסיימה את כתיבתו ב-1937. הוצאתו לאור לראשונה הייתה בינואר 1939, אך הוא זכה להכרה רק לאחר הדפסתו השנייה בשנת 1957. ספר זה היה אבן היסוד לצורת ספרות זו של "הרומן החדש". היצירה לא יכולה להיחשב כנובלה וגם לא רומן - ז'אן פול סארטר טען כי הסוגה הזו היא "אנטי רומן".
הספר כתוב ב–24 קטעים, כשכל קטע עומד בפני עצמו, ללא קשר כרונולוגי או נושאי ביניהם. הקטעים נראים כלליים, לפעמים יש תחושה כי לא מדובר בבני אדם. האורך המוגבל של הקטעים, 1-3 עמודים, מביא לכך שלא ניתן לוותר על שום מילה בטקסט. הספר כתוב בגוף שלישי, מלבד קטעים המהווים דיאלוגים בהם יש שימוש בגוף שני. רוב הקטעים מסתיימים בסוף מפתיע.
בספרה מנסה סארוט להראות כי למילים יש משקל, ויש להן מודע ותת-מודע. יש קשר בין הנאמר למחשבה ולרגע בו המחשבה (התת-הכרתית) עולה לפני השטח, להכרה, או הופכת למעשה. הקטעים מתארים רגעים פסיכולוגיים וקווי אופי, והספר הוא רצף של פואמות פרוזאיות נפרדות המייצגות קטעים ומקרים טרופיסטיים אינדיבידואליים. הספר כתוב באופן ריאליסטי, מאחר שהוא דן ברגעים שיכולים להתרחש במציאות חייו של כל אדם, ללא פרשנות הסופרת. למרות זאת, אין תיאורי פיזיים של סביבה או אנשים. הטרופיזם חייב שותף פעיל, בין אם השותף מוחשי או הדמיון של הקורא, שהוא שותף תמידי, כך שהסופרת לא כופה את דעותיה. הדמויות אינן אחידות וללא תיאורים, וכך קל יותר להתחבר אליהן ולהזדהות עימן על פי נטיית לב הקורא ורצונו. בספר ישנן למעלה מ-24 דמויות שונות, אך סארוט מתארת בכל פרק רגע חדש וכך נוצר הרושם שבכל פרק יש דמויות חדשות. כמו כן יש בספר גם דמויות משניות, אך הן לא חשובות ורלוונטיות למהלך הסיפור, אלא חשובות לסגנון הכתיבה.
האמצעים הלשוניים בהן משתמשת סארוט בספר הם למשל חזרות על מילים שבאמצעותם היא מדגישה את רעיונותיה; סימני פיסוק רבים שיוצרים תחושת קטיעות ומעידים על חוסר ביטחון, מהירות ולחץ רגשי, כך שלא צריך לפרט את הסיטואציה והאינטנסיביות המתנהלת בין אדם לבין עצמו ובין אנשים בפגישתם; בקטעים פסטורליים הנטייה היא למשפטים ארוכים יותר ורגועים; שימוש בתיאורי טבע כדי להמחיש את החוויה הרגשית של הדמויות.
סארוט מנסה להראות בספר שהמוח האנושי חושב כל הזמן, ורוב המחשבות חולפות ללא התייחסות, אך סארוט מפנה את תשומת הלב של הקורא אל חוויות יומיומיות אשר כמו אותן מחשבות לא מייחסים להן חשיבות.
דניאלה האנטוחובה
דניאלה הָאנְטוּחוֹבָה (סלובקית: Daniela Hantuchová; נולדה ב-23 באפריל 1983 בפופרד שבסלובקיה, אז בצ'כוסלובקיה) היא טניסאית מקצוענית סלובקית. דורגה בשיאה (27 בינואר 2003) במקום ה-5 בעולם בדירוג ה-WTA.
האנטוחובה זכתה ב-9 תוארי יחידות מהם 6 תארים בסבב המקצועני וב-10 תוארי זוגות מהם 9 בסבב המקצועני.
קריירה.
לאחר שלוש זכיות בטורנירי ITF, הצליחה האנטוחובה להיכנס לטופ 100 הבכירות בתבל בשנת 2001, אותה סיימה במקום ה-38. את הפריצה הגדולה עשתה בשנה שלאחר מכן, כאשר זכתה בטורניר אינדיאן ווילס (דרגה 1, לאחר ניצחונות מרשימים על ז'וסטין הנין בשמינית הגמר ועל מרטינה הינגיס בשתי מערכות במשחק הגמר. יכולתה לשמור על רמה גבוהה באותה עונה (הגיעה לעוד גמר בטורניר נוסף, אך הפסידה לקים קלייסטרס), הביאה אותה למקום השמיני בתום שנת 2002.
בעקבות הגעתה לרבע הגמר אליפות אוסטרליה הפתוחה בפתיחת שנת 2003, העפילה האנטוחובה לדירוג השיא שלה - מקום חמישי בעולם (ההישג הכי גבוה של טניסאית סלובקית אי פעם בסבב המקצועני).
אך עם ההצלחה, באה גם הנפילה, כאשר באליפות וימבלדון, הודחה האנטוחובה כבר בסיבוב השני, לאחר הפסד מול טניסאית מהדרג הנמוך. הפסד זה שבר את רוחה (פרצה בבכי תוך כדי המשחק ולאחריו), ומכאן והלאה העונה נמשכה בצורה לא טובה, וכללה רק זכייה אחת בטורניר זוגות. את שנת 2003 סיימה האנטוחובה במקום ה-19. התחושה הייתה שהאנטוחובה לא מסוגלת להתמודד עם ההצלחה בגיל כה צעיר.
את שנת 2004 פתחה האנטוחובה בצורה טובה, כשהגיעה לגמר באיסטבורן, לאחר ניצחון על אמלי מאורסמו. אך בגמר שוב קרה דבר ששבר אותה. אמנם הפעם המתחרה הייתה מהדרג הבכיר, הטניסאית סבטלנה קוזנצובה, אך על אף שהאנטוחובה הוליכה 1-0 במערכות והגישה לניצחון במשחק (במצב 5:6 לזכותה במערכה השנייה), לא השכילה האנטוחובה לשמור על ההגשה והפסידה לבסוף. האנטוחובה שוב נחלה כישלונות במהלך העונה והתדרדרה עד למעבר המקום ה-60 בדירוג העולמי. את השנה, למרות הכל, סיימה במקום ה-31 וזאת על אף הפסד מביש נוסף בטורניר שנערך בקוויבק על ידי טניסאית המדורגת מחוץ לאלפייה הראשונה בסבב.
בשנת 2005, סוף סוף חזרה האנטוחובה להפגין את כושרה הטוב ולהראות פעם נוספת את הפוטנציאל הטמון בה, לאחר שתי עונות לא מוצלחות. היא הגיעה לגמר בטורניר לוס אנג'לס (גמר ראשון שלה, מאז הגמר באיסטבורן ביוני, 2004), לאחר ניצחון על ילנה דמנטייבה (מקום 6 דאז) ונעצרה רק בגמר, לאחר הפסד לקלייסטרס. בהמשך השנה הגיעה לעוד שלושה חצאי גמר, שבה לעשרים הראשונות בעולם, וסיימה את השנה במקום ה-19.
בתחילת שנת 2006 הדהימה האנטוחובה את עולם הטניס באליפות אוסטרליה הפתוחה לאחר שניצחה את אלופת השנה שעברה, סרינה ויליאמס בשתי מערכות, 1:6, 6:7 בסיבוב השלישי של הטורניר. בשלב שלאחר מכן (שמינית הגמר) הודחה האנטוחובה בידי מריה שראפובה. בהמשך השנה הגיעה לגמר בציריך, לאחר שבדרך לגמר עברה את פטי שניידר, אמלי מאורסמו (שפרשה בגלל פציעה) וסבטלנה קוזנצובה. בגמר עצמו הפסידה לשראפובה בשלוש מערכות. האנטוחובה שמרה על מקומה בין עשרים הראשונות וסיימה את השנה במקום ה-18, לאחר שלא השכילה לעבור את שלב שמינית הגמר באף אחד מטורנירי הגראנד סלאם.
את שנת 2007 פתחה האנטוחובה בהפסד בטורניר סידני לניקול ואידישובה כבר בסיבוב הראשון. באליפות אוסטרליה הפתוחה, שנערכה שבוע לאחר מכן, הודחה האנטוחובה בשמינית הגמר על ידי קים קלייסטרס. בטורניר דוחא זכתה האנטוחובה להישג יפה כשהדיחה ברבע הגמר את מרטינה הינגיס, לאחר שפיגרה 1-0 במערכות ו- 4:1 במערכה השנייה, אך חזרה לניצחון 4:6, 4:6 בשתי המערכות הנוספות, בחצי הגמר הודחה בידי סבטלנה קוזנצובה.
במרץ זכתה האנטוחובה בתואר השני שלה, פעם נוספת בטורניר אינדיאן וולס, לאחר שניצחה בגמר את סבטלנה קוזנצובה (מקום רביעי בעולם), 3:6, 4:6, את נה לי בחצי הגמר וברבע הגמר את שחר פאר. את התואר השלישי שלה האנטוחובה קטפה בתחרות לינץ, שם היא ניצחה בגמר את פטי שנידר 4:6 2:6. בעקבות התוצאות הטובות שלה, היא העפילה לאליפות סבב ה-WTA שם היא הפסידה למריה שראפובה ואנה איבנוביץ, אך ניצחה את סבטלנה קוזנצובה.
בשנת 2007 האנטוחובה חזרה לטופ 10 לראשונה מאז ספטמבר 2003. האנטוחובה סיימה את השנה כמדורגת 9.
האנטוחובה המשיכה במומנטום הטוב מ 2007 כאשר העפילה לראשונה לחצי גמר של גראנד סלאם, כאשר העפילה לחצי גמר של אליפות אוסטרליה הפתוחה. בחצי הגמר היא הפסידה ב 3 מערכות לאנה איבנוביץ, אחרי שכבר הובילה 0:6 0:2. באינדיאן וולס האנטחובה לא הצליחה להגן על התואר שלה כשהפסידה למריה שראפובה ברבע הגמר.
שבר מאמץ ברגל הימנית השבית את האנטוחובה בחודשים מאי ויוני, מה שגרם לה להחמיץ את הרולאן גארוס. היא התאוששה בזמן בשביל ווימבלדון אך הפסידה לאליסה קלייבאנובה בסיבוב השני.
תוצאות פושרות במחצית השנייה של השנה גרמו לכך שהאנטוחובה סיימה את השנה כמדורגת 21. האנטוחובה סיימה בפעם הראשונה מאז 2004 את השנה מחוץ לטופ 20.
המגמה השלילית נמשכה ב 2009 והאנטחובה התדרדרה מחוץ לטופ 40.
בווימבלדון האנטוחובה הייתה לא מדורגת לראשונה מאז 2004. היא העפילה לשמינית הגמר שם היא הפסידה לסרינה וויליאמס. בעקבות הישגיה האנטחובה נכנסה חזרה לטופ 30.
באליפות צרפת הפתוחה שנערכה במאי 2011 ניצחה האנטוחובה בסיבוב השלישי את קרוליין ווזניאקי מדנמרק (1 בעולם) 1-6, 3-6.
זוגות.
ההצלחה העיקרית של האנטוחובה היא טורנירי הזוגות המעורבים שם זכתה בארבעת טורנירי הגראנד סלאם, פעם אחת בכל אחד. במשחקי גמר היא והשותף שלה (שהשתנה בכל פעם) זכו לניצחונות מרשימים כשמולם עומדים שחקני זוגות מצוינים כמייק בריאן (מהצמד מייק ובוב בריאן, השולטים בעולם הזוגות כיום) ואחד הצמדים הטובים ביותר בזוגות המעורבים שהיו אי פעם - מרטינה נברטילובה וליאנדר פאס.
עולמא