שרידן כעס מכיוון שהסיכוי להכות את פיקט אבד, וכעסו גבר כאשר נתקל בצ'מברלין בראש החטיבה המובילה של הדיוויזיה של גריפין בשעה 07:00, בעוד וורן עדיין במאסף הטור, והתפרץ: "שם אני מצפה ממנו להיות!". אנשיו של וורן ידעו כי הערה זו אינה במקומה, מכיוון שמעולם לא הראה חוסר באומץ אישי. הסברו של צ'מברלין לגבי סיבת מיקומו הנוכחי של וורן הרגיע את שרידן לפי שעה. וורן חשב שהוא עושה ככל יכולתו על מנת להבטיח שניתוק המגע מקו חזית בו היה קרוב מאוד לעמדות האויב יבוצע בצורה זהירה. שרידן הורה לגריפין למקם את אנשיו כ-800 מטרים דרומית לחוות בואיסה, בעוד איירס נותר כ-1.2 ק"מ דרומית לו, והדיוויזיה של קרופורד הגיעה מייד לאחר מכן. לאחר שווידאו שקרופורד במקומו ושאין אנשים או עגלות הנעות בכיוון הלא נכון, רכבו וורן ואנשי המטה שלו והצטרפו לגריפין בשעה 09:00. באותו הזמן חבר גריפין לפרשים בפיקודו של דבין סמוך לחווה ודיווח לשרידן על מיקומו.
בשעה 06:00 שלח ראש המטה של מיד, בריגדיר גנרל אלכסנדר ווב, מכתב לוורן על כך שידווח לשרידן ויקבל ממנו פקודות נוספות, מה שהכניס רשמית את הקורפוס החמישי תחת הפיקוד של שרידן להמשך הלחימה. שתי דיוויזיות של וורן דיווחו על מיקומן לשרידן בתוך שעה מרגע שליחת המכתב וקצין מטה רכב אל וורן ומסר לו אישית את הודעתו של ווב. בזמן שהעביר ווב את ההוראה, הודיע מיד לגרנט על כך שוורן נמצא בתנועה בדינווידי עם הקורפוס כולו וממתין להוראות נוספות. וורן דיווח למיד על התנועה המוצלחת של הקורפוס, ושלא נפגש אישית עם שרידן אך גריפין דיבר איתו. וורן נפגש אישית עם שרידן רק בשעה 11:00 וייתכן שהכישלון לדווח ולהפגש איתו מוקדם יותר עלתה לוורן בהדחה מהפיקוד שלו בהמשך היום. במהלך הפגישה הקצרה בין השניים הורה שרידן לפרוס את הקורפוס באזור החווה, אך הפגין חוסר שביעות רצון נוכח חלק מהערותיו של וורן.
שרידן רכב לעבר החזית, וקיבל דיווחים לא נכונים על כך שביצורי הקונפדרציה היו חזקים וארוכים יותר מכפי שהיו, אך לא רצה לבצע סיורי מודיעין נוספים מכיוון שחשב שפעולות כאלה יחשפו את כוונותיו. כך נוצר הרושם המוטעה שקו ההגנה של הקונפדרציה נמשך כ-1.2 ק"מ מזרחה יותר מכפי שהיה באמת.
פיקט נסוג לפייב פורקס.
כאשר נודע לפיקט על תנועת דיוויזיות הקורפוס החמישי לעבר אגפו בסביבות השעה 22:00 הסיג את כוחותיו כ-3 ק"מ צפונה, לשטח מבוצר בפייב פורקס. חיילי הקונפדרציה החלו בנסיגה בשעה 02:00 והגיעו ליעדם בשעה 05:00, כאשר הפרשים של קסטר בעקבותיהם, אך ללא ניסיון לתקוף. לאחר שהגיע לפייב פורקס בבוקר 1 באפריל, שיער פיקט כי מתארגנת מתקפה של כוחות האיחוד על אגפו השמאלי. לאחר הקרב כתב פיקט כי שלח מברק לגנרל לי ובו ביקש תגבורת ומתקפת הסחה כדי למנוע מכוחותיו להפוך למבודדים בידי אנשיו של שרידן, אשר יפרידו בין עמדתו לקו ההגנה העיקרי בדרך וייט אוק. בנוסף אמר פיקט כי היה פורס את כוחותיו צפונית לנחל האטצ'ר (Hatcher's Run) אם לא היה מקבל את תשובתו של לי:
ההיסטוריון אדוארד ג. לונגאקרה (Edward G. Longacre) מתייחס בביטול למסר ששלח לי כביכול, באומרו שהדיווח עליו נמסר 30 שנה מאוחר יותר מפי אלמנתו של פיקט, שהייתה בעלת נטייה להגזים, לעוות או לזייף את רישומי בעלה. לונגאקרה כותב כי הדיווח של פיקט מציין רק את ההוראה להגן על הדרך המובילה לתחנת פורד ושעותק של המסר עצמו לא נמצא מעולם, נושא שהוזכר גם על ידי ההיסטוריון זוכה פרס פוליצר דגלס סאוט'הול פרימן (Douglas Southall Freeman) ב-1944.
רוברט אי לי ידע, כי אם יכבוש את פייב פורקס יוכל צבא האיחוד להגיע למסילת הצד הדרומי ולמסילה שקישרה בין ריצ'מונד לדאנוויל, לנתק את דרכי האספקה והנסיגה העיקריות אל ומחוץ לריצ'מונד, לנתק את דרכי העגלות לכיוון מערב ולהקיף את נחל האטצ'ר כדי לתקוף את האגף הימני של מערך ההגנה העיקרי בפיטרסבורג. גם אם מיקומה לא היה אידיאלי, היה זה הכרחי להגן על הצומת. פיקט כתב מאוחר יותר כי הניח שלי קיבל את הודעתו ויבצע פעולת הסחה בעודו שולח תגבורת כפי שנתבקש.
הנסיגה האיטית והדרכים הצרות גרמו לכך שאחרוני חיילי הקונפדרציה הגיעו לפייב רק בשעות הבוקר המאוחרת של 1 באפריל. כאשר הגיעו כוחותיו של פיקט לצומת החלו מייד בשיפור הביצורים במקום, ובכלל זה חיזקו את האגף השמאלי של קו ההגנה כנגד תקיפה אפשרית מכיוון זה באמצעות שורת עמדות עומק שנמשכו מצפון לצידן המזרחי של החפירות (Refusal of The Line). בעוד שתשומת לב רבה הוקדשה לאגף השמאלי, לא שופר קו הביצורים באופן ניכר כאשר חזרו כוחותיו של פיקט מבית המשפט של דינווידי. מיקומו של הקו לא נבחר בצורה המיטבית, מכיוון שבמספר מקומות נפרס בשטח נמוך.
פריסת כוחות הקונפדרציה.
קו ההגנה בפייב פורקס הורכב רק מחומת בולי עץ דקה עם תעלה רדודה מלפניה. פריסת כוחות הקונפדרציה הייתה בעייתית גם כן: הפרשים, בעיקר, הוצבו באזורים מיוערים שאדמתם הוצפה על ידי נחלים, כך שיכלו לנוע לחזית רק בדרך צרה אחת. הארטילריה לא מוקמה כראוי, ובמיוחד הסוללה בת שלושת התותחים של קולונל וילי פגראם, אשר הוצבה במרכזו של הקו. במסגרת ועדת החקירה על פעולותיו של וורן שנערכה 24 שנים מאוחר יותר, העיד פיציו לי כי הקפדה פחותה הוקדשה לפריסת כוחות הקונפדרציה בפייב פורקס, בשל ההנחה שהצומת תותקף בכוחות פרשים בלבד, או שיקבלו סיוע מהקורפוס של אנדרסון לאחר שיעזבו כוחות הרגלים של האיחוד את עמדותיהם בדרך וייט אוק כדי לתגבר את שרידן. ההיסטוריון אד בירס כתב שאו שפיציו לי ופיקט לא ידעו על תוצאות קרב דרך וייט אוק או שלא היו מודעים למשמעות נוכחותו של הקורפוס החמישי בקרבתם. שתי חטיבות מהדיוויזיה היחידה של אנדרסון כבר הצטרפו לכוח של פיקט והכוחות הנותרים בדרך וייט אוק נחלשו ונותקו מכיוון מערב לאחר קרב זה. גנרל לי החליט שלא לשלוח תגבורת לפיקט מכיוון שלא היה מודע לחומרת האיום מולו ניצב הכוח של פיקט.
קו ההגנה של פיקט נחפר צפונית ולאורך דרך וייט אוק עם עמדות עומק באגף שמאל ונמשך לאורך 2.82 ק"מ, בצורה שווה משני צידי צומת הדרכים של וייט אוק, בית המשפט של דינווידי (או דרך פורד אשר נמשכה צפונה) וסקוט. פיקט מיקם את כוח הפרשים בפיקודו של ויליאם לי בצידו הימני של הקו, כאשר החטיבה של רופוס קליי בארינג'ר שומרת על האגף בצידה המערבי של חוות גיליאם (Gilliam's farm). מימין לשמאל הוחזק הקו על ידי החטיבות של בריגדיר גנרל מונטגומרי קורס, קולונל רוברט מאיו (אשר החליף את ויליאם טרי שנפצע בקרב קודם לכן) והבריגדיר גנרלים ג'ורג' סטיוארט ויליאם הנרי ואלאס ומאט רנסום. באגף שמאל נפרס רגימנט הפרשים השמיני מווירג'יניה מהדיוויזיה של תומאס מנפורד, ומזרחית לו התמקמה החטיבה המוחלשת של הגנרל הצעיר ביותר בשורות הקונפדרציה, בריגדיר גנרל ויליאם פול רוברטס. יחידה קטנה זו, שהורכבה מרגימנט אחד ומגדוד בודד, הופקדה על החזקת קו באורך 6.4 ק"מ בין הקו שהחזיקו כוחותיו של פיקט ובין מערך ההגנה העיקרי של צבא הקונפדרציה בצומת הדרכים של קלייבורן ווייט אוק. שאר הדיוויזיה של מנפורד נפרסה על דרך פורד, מאחורי מרכז קו ההגנה של פייב פורקס. שלושה מתוך ששת התותחים של קולונל וילי פגראם נפרסו לאורך הקו, במקומות בהם נמצאו שדות אש מתאימים באזור המיוער, והשלושה הנותרים הרכיבו סוללה בצומת פייב פורקס. ארבעת התותחים מהגדוד של מייג'ור ויליאם מק'גרגור מוקמו באגף הימני. דיוויזיית הפרשים של תומאס ל. רוסר נשמרה מאחור כעתודה ושמרה על שיירת עגלות האספקה צפונית לנחל האטצ'ר. רוסר נזכר מאוחר יותר כי ביקש משימה זו מכיוון שסוסיו היו מותשים ונזקקו לטיפול.
המרדף אחר פיקט.
עם שחר של 1 באפריל דיווח קסטר לשרידן על כך שסייריו גילו שכוחות הקונפדרציה החלו לסגת מעמדותיהם מול כוחות האיחוד בהם החזיקו לאחר הקרב, כ-1.2 ק"מ מצפון לבית המשפט של דינווידי. לאחר שפיקט נסוג תכנן שרידן לתקוף בפייב פורקס מוקדם ככל האפשר, ופקד על מריט לרדוף אחריו באמצעות הדיוויזיות של קסטר ודבין. חטיבת הפרשים בפיקודו של קולונל (בדרגת ייצוג של בריגדיר גנרל) ויליאם ולס, מהדיוויזיה של קסטר, הוזעקה ממשימתה בשמירת עגלות אספקה כדי להצטרף למרדף.
כאשר הגיע קסטר לצומת הדרכים של אדמס וברוקס עם שתי חטיבות, מצא שם את הדיוויזיה של איירס מהקורפוס של וורן, אשר הגיעה למקום עם שחר. בשל הקרקע הרטובה, החליט מריט כי הפרשים יירדו מסוסיהם וינועו רגלית על מנת לאגף מימין את כוח צבא הקונפדרציה. קסטר הניע את אנשיו קדימה, עם החטיבה של קייפהארט מימין והחטיבה של פנינגטון משמאל, כאשר ביצת בר (Bear Swamp) ונחל צ'מברלין משמאלם. הפרשים לכדו מספר חיילי קונפדרציה שפיגרו מאחורי הכוח העיקרי והניסו סיור ששמר על המעברה של דרך סקוט אשר חצתה את ביצת בר. כאשר קרבו אנשיו למרחק של כמה מאות מטרים מקו ההגנה של הקונפדרציה בדרך וייט אוק, החליט קסטר לא לתקוף את מה שנראה כעמדות חזקות, אלא לשלוח סיורים אלימים כדי לבחון את המערך. הסיורים לא הצליחו לאתר נקודת חולשה בקו, ולכן הורה קסטר לאנשיו להישאר במקומם.