תרופות אנטי-ויראליות (נוגדות נגיפים).
חברות התרופות וירופארמה בע"מ ושרינג-פלאו נמצאות בתהליכי פיתוח של תרופה נוגדת-נגיפים המכוונת כלפי פיקורנאוירוסים, הנגיפים הגורמים לרוב מקרי ההצטננות. פלצונאריל (Pleconaril) הוכחה כבעלת יעילות בצורתה הניתנת דרך הפה, אך היא גורמת לתופעות-לוואי חמורות הנסבלות בקושי ואין בהן כדי להצדיק את השימוש בתרופה למחלה זו, לדעת הממסד הרפואי. שרינג-פלאו מפתחת נוסחה תוך-אפית שאולי יהיו לה תופעות-לוואי מועטות יותר.
אינטרפרון.
אינטרפרון, חלבון טבעי המופק על ידי תאי המערכת החיסונית, אפשרי לשימוש אפי במינונים נמוכים. במזרח אירופה, רוסיה ויפן נעשה בו שימוש דרך קבע כשיטה למניעה וטיפול במחלות נגיפיות של דרכי הנשימה דוגמת הצטננות או שפעת, על אף שיעילותו לא הוכחה. גלולות המכילות אינטרפרון נחקרות כעת כדרך חלופית לנטילתו.
השפעות על החברה.
ההצטננות משפיעה על שיעורי הנוכחות בבתי הספר ועשויה לגרום לאובדן ימי עבודה, הגורמים להפסד כלכלי לא מבוטל לחברה. בנוסף, סכום כסף גדול מוצא בכל שנה על תרופות ללא מרשם וטיפולים ביתיים.
ד"ר א. מרק פנדריק, חוקר באוניברסיטת מישיגן, פרסם בשנת 2003 מחקר על השפעות ההצטננות בארצות הברית. המחקר גילה שההצטננות מביאה ליותר ממאה מיליון ביקורי רופא בשנה בעלות שמרנית של כ-7.7 מיליארד דולר לשנה. יותר משליש מהחולים שפגשו ברופא קיבלו מרשם לאנטיביוטיקה, מה שלדברי פנדריק, לא רק שגורם להוצאה כספית מיותרת, אלא גם בעל השלכות כחסינות מפני אנטיביוטיקה בשל שימוש-יתר בתרופות שכאלה.
המחקר הראה שהאמריקאים הוציאו כ-2.9 מיליארד דולר בשנה על תרופות ללא מרשם ועוד כ-400 מיליון דולר על תרופות מרשם להקלת התסמינים. בנוסף, הסובלים מהצטננות הוציאו כ-1.1 מיליארד דולר בשנה על מספר המוערך ב-41 מיליון מרשמי אנטיביוטיקה, על אף העובדה שברובם המוחלט של המקרים, בהם גורם המחלה הוא נגיפי, לתרופה אין שום השפעה בכלל.
המחקר מדווח על מספר המוערך ב-189 מיליון ימי לימודים שאובדים בכל שנה כתוצאה מהצטננויות. בנוסף על כך, הורים מפסידים כ-126 מיליון ימי-עבודה בשנה כדי להישאר בבית ולדאוג לילדיהם החולים. אם מחברים זאת למספר ימי העבודה האובדים בשל הידבקות עובדים, הרי שההפסד הכלכלי הכולל לחברה כתוצאה מההצטננות עובר את ה-20 מיליארד דולר בשנה. בבריטניה, הפסדים של 67,692,708.08 לירות שטרלינג נגרמו בשל ימי-עבודה שאבדו עקב הידבקות ברינווירוס, אחד מנגיפי ההצטננות.
מחקרים הראו ששיעור הנשים בשנות העשרים והשלושים לחייהן החולות בהצטננות גבוה מהמצופה, יש המייחסים זאת לקרבתן הרבה לפעוטות, שכאמור לעיל, שיעורי ההידבקות שלהם גבוה במיוחד, או להשפעות הורמונליות על ריריות האף.
היסטוריה.
תופעת ההצטננויות קיימת החל משחר ההיסטוריה, והייתה ידועה עוד בימי מצרים עתיקה; היו בה הירוגליפים שייצגו את השיעול וההצטננות. הרופא היווני היפוקרטס נתן תיאור של המחלה במאה החמישית לפני ספירת הנוצרים. ההצטננות הייתה ידועה גם בקרב האצטקים ובני המאיה. תערובת של צ'ילי, דבש וטבק הייתה טיפול אצטקי מקובל להצטננויות.
במאה השמונה-עשרה, ג'ון וסלי חיבר ספר על ריפוי מחלות; הוא כלל עצות נגד אמבטיה קרה, בהצהירו שצמרמורות גורמות להצטננות. חיבור זה הודפס בתפוצה המונית במאה התשע-עשרה. ספר אחר מאת ויליאם בוצ'ן במאה השמונה-עשרה גם-כן ציין את הרגליים והבגדים הרטובים כגורמי ההצטננות.
הרעיון לפיו סוכני-זיהום מיקרוסקופיים גורמים למחלה עלה לראשונה רק במחצית השנייה של המאה התשע עשרה. בתחילה, חיידקים נחשדו כגורמים להצטננות, וחיסונים הופקו בהתבסס על תאוריה זו; רופאים עוד רשמו אותם בשנות החמישים של המאה העשרים.
נגיפים תוארו כבר בתחילת שנות התשעים של המאה התשע עשרה: סוכנים זיהומיים כה קטנים עד שהם יכולים לעבור דרך כל המסננים ואינם נראים אפילו תחת עדשת המיקרוסקופ. בשנת 1914, ואלטר קרוס, פרופסור בלייפציג שבגרמניה, הראה שנגיפים הם הגורמים להצטננות: הפרשות האף של סובל מנזלת דוללו, סוננו והוכנסו לתוך אפיהם של מתנדבים, מה שגרם לתחלואה בקרב מחציתם. ממצאים אלה לא התקבלו על ידי קהילת החוקרים, עד שהניסוי בוצע בשנית בשנות העשרים של המאה העשרים, בידי אלפונס דוצ'ז, בתחילה בשימפנזים, ואחר-כך במתנדבים אנושיים, בתצורת סמיות כפולה. אף על פי כן, בשנת 1932 ספר לימוד חשוב על ההצטננות פרי עטו של דייוויד תומסון עדיין הציג את החיידקים כגורם המחלה הסביר ביותר.
בבריטניה, יחידת ההצטננות הוקמה בידי מועצת המחקר הרפואי בשנת 1946. היחידה עבדה עם מתנדבים שנדבקו במגוון נגיפים. הרינווירוס התגלה שם. בשנות החמישים המאוחרות של המאה העשרים, חוקרים הצליחו לגדל את אחד מנגיפי ההצטננות. בתרבית רקמה, משום שהוא לא גדל בביצי תרנגולות מדושנות, השיטה בה השתמשו לגידול נגיפים רבים אחרים. בשנות השבעים של המאה העשרים, יחידת ההצטננות הראתה שטיפול באינטרפרון במהלך תהליך הדגירה של הרינווירוס יוצר הגנה מסוימת כנגד המחלה, אך לא הייתה אפשרות לפתח כל טיפול תרופתי. היחידה נסגרה בשנת 1989, רק שנתיים לאחר שהיא הציגה את יתרונות גלולות האבץ כטיפול וטיפול מונע להצטננות הנגרמת על ידי רינווירוס.
"הצטננות" כשם לא הולם.
במקור, המונחים הצטננות, התקררות או צינון התייחסו ל"מצב של התקררות" ממש כמו 'מצבים' של חום, קור, יובש ורטיבות שתיאר גלנוס, הרופא-הקדמון מאנטוליה, אך האקלים הוא רק גורם עקיף וזרז להידבקות בנגיף ואינו הסיבה לה. הצטננויות אכן נפוצות יותר בחורף, ואקלים קר עשוי להגביר את סיכון ההידבקות בכך שהוא גורם לאנשים להימצא במקומות שאינם מאווררים כיאות ובקרבת אנשים הנגועים בנגיף, אך גורם ההידבקות היה ונותר נגיפי. אלרגיות מסוימות, זיהומים חידקיים של דרכי הנשימה ואפילו שינויי אקלים עשויים לגרום לתסמינים דמויי-הצטננות שנמשכים מספר ימים.
ההידבקות בנגיף ההצטננות משפיעה על תהליך יצירת החום של הגוף. דבר זה גורם לאנשים לקשור רעדות לאחר המחלה למצבים בהם הם היו חשופים לקור המעצים רעדות (למשל, שיער רטוב, המתנה ממושכת בתחנת האוטובוס וכדומה). קישור זה עוזר להפיץ את המיתוס.
אם מזג אוויר קר היה אכן בעל השפעה ישירה על מידת התפשטות ההצטננות, היה דבר זה מתגלם בהשוואת שיעורי ההידבקות בין אנשים החיים באזורים חמים (כארצות הקרובות לקו המשווה), אך מחקרים שנעשו בשנות השישים של המאה העשרים לא גילו כל עלייה בשיעורי ההידבקות בקרב אנשים החיים באזורים קרים.
לא ידוע חד משמעית אם מזג אוויר קר או אקלים לח יכולים להשפיע על ההעברה בדרכים אחרות, למשל על ידי השפעה על המערכת החיסונית, ריכוז קולטני ה-ICAM-1, או פשוט על ידי הגברת הכמות והתדירות של פליטת הנזלת ומגע היד בפנים. הדרך הבטוחה ביותר היא להימנע ממגע עם אנשים חולים והעצמים בהם הם נוגעים, כמו גם לשמור על מערכת החיסון בכושר מרבי על ידי שינה מספקת, צמצום מתחים, צריכת מאכלים מזינים והימנעות מצריכת אלכוהול מופרזת.
בניסוי שזכה לפרסום רב, חוקרים במרכז להצטננות של אוניברסיטת קרדיף ניסו להדגים כיצד טמפרטורת גוף נמוכה עשויה להוביל לפגיעות גבוהה יותר לזיהום נגיפי. הם הראו שלקבוצה קטנה של אנשים שישבו עם רגליהם בתוך מים קרים למשך כעשרים דקות כל יום במשך שבוע היה סיכוי של אחד לשלושה לפתח תסמיני הצטננות במהלך אותו השבוע, בעוד שבקרב קבוצת הביקורת שלא נחשפה לקור שיעור התסמינים עמד על אחד לעשרה בלבד (הסתברות זו תואמת לסיכוי של 1 ל-239 לעבור שנה מבלי להצטנן כלל, לעומת כ- 1 ל-1.4 מיליארד מול קבוצת טובלי הרגלים).
הוייקאוסליגה
דגל קווינסלנד
דגל קווינסלנד הוא הדגל הרשמי של מדינת קווינסלנד שבאוסטרליה. הדגל עוצב על ידי ויליאם המאנט (William Hemmant), מזכיר המושבה ומנהל אוצר המושבה בשנת 1876, ואומץ על ידי ממשלת המושבה באותה שנה.
הדגל הוא נס כחול שבמרכזו עיגול לבן שעליו צלב מלטה ובמרכזו כתר קיסרי.
דגלים קודמים.
הדגל הראשון של קווינסלנד אומץ בשנת 1870 דגל זה היה נס כחול בריטי שעליו פרופיל המלכה ויקטוריה על עיגול כחול וסביבה המילה "Queensland" באותיות מוזהבות על קלף לבן.
בשנת 1876 אימצה המדינה דגל אחר - מאחר שהיה קושי עם ציור הדגל הקודם. במקום פרופיל המלכה הוחלט להציב על עיגול כחול את הכתר הקיסרי של המלכה. הכתר הוחלף עם עלייתו של אדוארד השביעי לשלטון, בכתר בית טיודור, וגווני צלב מלטה שבראש הכתר שונו מכחול לתכלת.
הכתר הנוכחי שמצוי בסמל משנת 1953 מתבסס על כתר אדוארד הקדוש. הכתר הקיסרי הוחלף בכתר המלכותי לבקשת המלכה אליזבת השנייה.
ליגת העל הסעודית
ליגת העל הסעודית או בשמה הרשמי גביע הליגה המקצועני על שם הנסיך מוחמד בן סלמאן (בערבית: دوري الأمير محمد بن سلمان للمحترفين; בקיצור ליגת MBS), היא ליגת הכדורגל הבכירה בערב הסעודית. הליגה הוקמה בשנת 1976 והקבוצה שזכתה באליפות הראשונה הייתה א-נָסְר. הקבוצה בעלת מספר האליפויות הרב ביותר היא אל-הילאל שזכתה ב-16 אליפויות והיא גם האלופה הנוכחית (2019/2020). שמה עד 2007 היה "גביע ליגת האפוטרופוס של שני המסגדים הקדושים", ומאז קרוי על שם יורש העצר הסעודי. הליגה גם הייתה קרויה בעבר "ליגת הפרו הסעודית" (בקיצור SPL).
היסטוריה.