פיתוח הסדרה החל כבר בתחילת שנות התשעים של המאה העשרים, כאשר גרים-אוונס עבדה על סדרת טלוויזיה באוסטרליה הכפרית עם נשים בתפקידים הראשיים. סרט טלוויזיה הופק ושודר ב-11 במאי 1996, היה להצלחה רבה ועודנו סרט הטלוויזיה המוצלח ביותר בטלוויזיה האוסטרלית. הסדרה נועדה לעקוב אחרי אירועי הסרט ולהוות אך היוזמה נכשלה לאחר שערוץ 9 האוסטרלי לא התעניין תחילה בהפקה. בסופו של דבר ההפקה החלה בשנת 2000. בסרט כיכבו ג'ק תומפסון, כג'ק מקלאוד, קים ווילסון כטס סילברמן מקלאוד ותמי מקינטוש כקלייר מקלאוד.
כביש 4314
כביש 4314 הוא כביש אורך מקומי שמקשר את המושבים כפר דניאל וגמזו לכביש 443, בסמוך למחלף בן שמן.
ארוטיאנוס
ארוטיאנוס (Erotianus, ביוונית: Ἐρωτιανός וגם הרודיאנוס, Ἡρωδιανός; המאה ה-1 לספירה) היה מחברו של חיבור ביוונית ששמו "אוסף מילים היפוקרטיות" (Τῶν παρ' Ἱπποκράτει Λέξεων Συναγωγή).
לא בטוח אם הוא היה בעצמו רופא או רק פילולוג, אולם נראה כי הוא כתב (או לפחות התכוון לכתוב) מספר חיבורים אחרים על היפוקרטס, מלבד זה שנשאר בידינו. הוא ככל הנראה חי (כנראה ברומא) בזמן שלטונו של נירון קיסר (54–68 לספירה), מאחר שחיבורו מוקדש לארכיאטר (רופא החצר) של נירון, אנדרומכוס . החיבור בולט בכך שהוא מכיל את הרשימה המוקדמת ביותר הקיימת של כתבי היפוקרטס, וכוללת את שמותיהם של כמה חיבורים שכבר אבדו, אולם היא חסרה כמה שכיום הם חלק מהקורפוס ההיפוקרטי . שאר החיבור כולל מילון מונחים, שבו המילים מסודרות כיום בסדר אלפביתי חלקי, אם כי נראה כי מצב סידור זה אינו הסידור שאומץ על ידי המחבר עצמו.
ארוטיאנוס מזכיר בחיבורו את סלידת היהודים מאכילת חזיר, כאשר הוא מציין שיש המסבירים את מקור "המחלה הקדושה" באמונה טפלה, ו"שהם אומרים שיש לבדוק לאיזה סוג החולה שייך, לצורך כך שאם הוא יהודי עלינו להימנע מלתת לו בשר חזיר".
אפקט פלין
אפקט פלין (באנגלית: Flynn effect) הוא עלייה משמעותית ומתמשכת בציוני מנת משכל (IQ) באוכלוסייה, כפי שנמדדו במדינות רבות ברחבי העולם מראשית המאה ה-20 ועד סופה. קצב העלייה הנמדד שונה במדינות שונות, בזמנים שונים ובסוגים שונים של מבחנים, אך במקרים רבים נמצא ששיעורו הממוצע הוא כ-2 עד 3 נקודות IQ לעשור, ובסך הכל כמה עשרות נקודות בכמאת השנים האחרונות. האפקט נקרא על שם מגלהו, הפילוסוף האמריקאי ג'יימס פלין.
בשיטה המקובלת עוברות תוצאות מבחני מנת משכל ומבחנים דומים תקנון על פי מדגם אקראי של הנבחנים, באופן שהציון הממוצע מוגדר כ-100 נקודות IQ. המבחנים מתעדכנים מדי מספר שנים, ואז הם מתוקננים שוב באמצעות מדגם חדש של נבחנים, בדרך כלל צעירים מנבחני המבחן הקודם, והציון הממוצע שוב מוגדר כ-100 נקודות. תקנון מתמשך זה מסווה את קיומו של האפקט, אך פלין גילה שהוא נוטה להגדיר ציון גבוה יותר כ-100 נקודות. כמו כן, כאשר נבחנים חדשים עוברים גם את המבחן הישן, כמעט תמיד ממוצע הציונים שלהם גדול משמעותית מ-100 נקודות. תופעות אלו מצביעות על עלייה בציון הממוצע הבלתי-מתוקנן לאורך השנים.
סיבות שונות הוצעו להסברת אפקט פלין, כגון שיפור בתזונה בתקופת הילדות, חינוך טוב יותר, תרגול מבחנים בבית הספר, והתפשטות אופן חשיבה מדעי באוכלוסייה. שיפורים דומים לאורך השנים דווחו גם בתוצאות מדדים קוגניטיביים אחרים, כגון זיכרון סמנטי וזיכרון אפיזודי. לפי כמה מחקרים שנערכו לאחרונה ייתכן שהשיפור בציונים כבר פסק, ואולי אף התהפך לירידה קלה, בעיקר במדינות מפותחות. תופעה זו עשויה לתרום לצמצום הבדלי מנת-משכל בין המדינות המפותחות לבין מדינות עם ממוצעים נמוכים יותר של מנת משכל, שבהן אפקט פלין עדיין חזק.
מקור השם.
המונח "אפקט פלין" נטבע על שמו של המגלה ג'יימס פלין, אף כי לא על ידיו. המונח הופיע לראשונה בספר משנת 1994 "עקומת הפעמון" של הפסיכולוג ריצ'רד הרננשטיין והעיתונאי צ'ארלס מוריי, שם מוזכר כי מוריי הוא שטבע אותו, ככל הנראה מתוך לגלוג וחוסר אמון באמיתות ה"אפקט". הרננשטיין ומוריי מתנגדים בדעותיהם לפלין, שכן בספרם הם טענו שהבדל תורשתי הוא שאחראי במידה רבה ליתרון של אמריקאים ממוצא אירופי ("לבנים") על אפרו אמריקאים ("שחורים") במנת המשכל הממוצעת, טיעון שהממצא של פלין בדבר הגידול של עשרות נקודות במנת המשכל של "לבנים" ושל "שחורים" כאחת במשך כשלושה דורות בלבד מקשה עליו. ואולם בעקבות ספרם של הרננשטיין ומוריי אומץ המונח "אפקט פלין" בספרות המדעית גם על ידי התומכים בקיומו, ולבסוף גם על ידי פלין עצמו, וכיום השימוש המדעי והציבורי בו נפוץ.
גילוי.
נהוג לעדכן מבחני מנת משכל ומבחנים קוגניטיביים דומים מדי 30 שנה עד 10 שנים לערך. למשל מבחן אינטליגנציה וכסלר לילדים (WISC) בשפה האנגלית, שפותח במקורו בשנת 1949, עודכן בשנים 1974, 1991, 2003 ו-2014. בכל עדכון, המבחן החדש עובר תקנון על פי מדגם של הנבחנים, באופן שהממוצע נקבע ל-100 נקודות וסטיית התקן ל-15 או 16 נקודות. תקנון זה מסווה את העלייה בציונים, שכן בכל שנה שהיא הציון הממוצע באוכלוסייה הוא בהגדרה 100 או קרוב לכך. זוהי הסיבה שנדרשו שנים רבות להבחין בקיומו של אפקט פלין.
עם זאת, במרבית העדכונים נהוג לבחון מדגם של נבחנים גם על המבחן הישן וגם על המבחן החדש, על-מנת לבדוק את השפעת ההבדלים ביניהם. פלין שם לב שבמקרים כאלו הנבחנים כמעט תמיד משיגים תוצאה גבוהה יותר במבחן הישן. מספר חוקרים אחרים שמו לב לכך עוד לפני פלין, אך רק בקבוצות אוכלוסייה מסוימות כגון מהגרים, בעוד שפלין טען שהתופעה מתקיימת במרבית קבוצות האוכלוסייה ומתמשכת על פני עשרות שנים. פלין דיווח לראשונה על התופעה במאמר מדעי משנת 1984, שבו הראה כי במספר סוגים שונים של מבחני מנת-משכל בארצות הברית, משנת 1932 עד שנת 1978, השיפור הכולל על פני מספר עדכונים היה 13.8 נקודות IQ - קצב עלייה של 3 נקודות לעשור. לאחר מכן כונה אפקט פלין "אחת התופעות המדהימות ביותר בתחום", ובשנות ה-90 סומן על ידי "כוח משימה לאינטליגנציה" (Task Force for Intelligence) של האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה כאחד הנושאים החשובים ביותר למחקר.
מאפיינים.
מחקרים שונים, אשר בדקו גילאים שונים ומגזרים שונים של האוכלוסייה על פני תקופות שונות, במדינות שונות ובאמצעות מבחנים שונים, מצאו שיעורי עלייה שונים של אפקט פלין. אך במחקרים רבים נמצא ששיעורו הוא כ-2 עד 3 נקודות לעשור, והעלייה אחידה למדי.
היכולת למדוד את אפקט פלין באופן מדויק על פני תקופות זמן ארוכות היא מוגבלת, שכן קשה למצוא נתונים אמינים ממבחנים שונים שנערכו בעבר, בעיקר בעשורים הראשונים של המאה ה-20. לא נמצאה עדיין דרך אמינה למדוד את האפקט לפני העשור הראשון של המאה ה-20, אזי הומצאו לראשונה מבחני מנת משכל על ידי אלפרד בינה, ובמדינות רבות לא ניתן למצוא נתונים אמינים ממבחנים שנערכו גם עשרות שנים לאחר מכן. לכן לא ידוע אם אפקט פלין התקיים גם לפני המאה ה-20, ובאיזו עוצמה.
האטה וירידה.
כמה מחקרים מן השנים האחרונות מצאו שבסוף המאה ה-20 ובמאה ה-21 אפקט פלין מאיט, נעצר, ואולי אף מתהפך לירידה קלה בציונים, במיוחד במדינות המערב כמו ארצות הברית וכמה ממדינות אירופה. ממצאים כאלו תואמים השערות לפיהן אפקט פלין הוא תוצאת תהליכים סביבתיים הקשורים להתקדמות הטכנולוגית, הכלכלית והחברתית במאה ה-20, כגון שיפור בתזונה, בבריאות ובחינוך, אשר מאפשרים לילדים למצות טוב יותר את פוטנציאל האינטליגנציה שלהם, ולפיכך אפקט פלין נעצר כאשר פוטנציאל זה קרוב למיצוי אצל מרבית האוכלוסייה. בשנת 2018 פורסם מחקר לפי מבדקי גיוס של גברים נורווגים, שמצא עלייה של כ-2.5 נקודות אצל ילידי השנים 1965–1975, ולאחר מכן ירידה באותו שיעור לערך אצל ילידי השנים 1975-1990. לפי השערה זו אפקט פלין עדיין גבוה במדינות מתפתחות בעולם השלישי, ואולי יאפשר להן לצמצם את הפער במנת המשכל בינן לבין מדינות המערב, במקביל לצמצום הפערים הטכנולוגיים, הכלכליים והחברתיים.
ואולם מחקרים אחרים מן השנים האחרונות אשר חיפשו עדויות להאטה, עצירה או היפוך באפקט פלין לא הצליחו למוצאם. תוצאות כאלו מעלות את השאלה עד כמה מנת המשכל הממוצעת באוכלוסייה יכולה להמשיך ולעלות.
הסברים והשלכות.
אפקט פלין הפתיע את הפסיכולוגים, ורבים מהם הטילו בתחילה ספק בתוצאות המדידות שלו, או בכך שיש להן משמעות מעבר לתוצר לוואי מלאכותי ("ארטיפקט") סטטיסטי. פלין עצמו תיאר את הפרדוקסליות של האפקט כלהלן: אם הנתונים נכונים פירושו שבראשית המאה ה-20, כמחצית מתושבי ארצות הברית היו משיגים ציונים נמוכים מ-70 במבחני מנת משכל של ראשית המאה ה-21, ולפיכך מאובחנים כסובלים מ"פיגור שכלי", שכן מנת משכל של 70 נחשבת בדרך כלל לגבול שבין אינטליגנציה נורמלית למוגבלות שכלית. לחלופין, כמחצית מתושבי ארצות הברית במאה ה-21 היו משיגים ציונים של למעלה מ-130 נקודות במבחנים של תחילת המאה ה-20, ולפיכך הם היו מוגדרים אז כמחוננים. אך על פניהן מסקנות כאלו אינן נראית סבירות, שכן מרבית האנשים הרגילים לפני 100 שנה לא התקשו להתפרנס או לתפקד באופן עצמאי ללא עזרה, וקריאת נאומים ומכתבים שכתבו אז איננה מעלה בדרך-כלל רושם שהאינטליגנציה שלהם הייתה נמוכה באופן מיוחד.