בטרפז התנועות משמאל מוצגות התנועות שקיימות ב־UPA. תנועה משמאל לנקודה היא תנועה בלתי מעוגלת ותנועה מימין לנקודה היא תנועה מעוגלת. תנועות נוספות מצוינות בעזרת סימנים דיאקריטיים (ראו למטה).
בנוסף, באלפבית הפונטי האוראלי ישנם שלושה סימנים לציון תנועות שאיכותן איננה מוגדרות:
עיצורים.
בטבלה הבאה מוצגים העיצורים המוגדרים באלפבית הפונטי האוראלי. ב־UPA אין הבחנה בין עיצורים חוככים קוליים לעיצורים מקורבים, ואינה מכילה סימנים רבים המופיעים ב־IPA, כגון .
כאשר מוצג יותר מסימן אחד באותה עמודה, הימני קולי והשמאלי אטום. כאשר יש שלושה, האמצעי אטום למחצה.
סימנים דיאקריטיים.
בטבלה הבאה מוצגים הסימנים הדיאקריטיים של האלפבית הפונטי האוראלי ומשמעויותיהם:
דוגמות.
בטבלה למטה מוצגות מספר דוגמות של מילים פינו-אוגריות ואנגליות (תוך שימוש בהגייה האוסטרלית) מתועתקות בעזרת האלפבית הפונטי האוראלי ובעזרת האלפבית הפונטי הבינלאומי:
מושט
מחשבות פולשניות
מחשבות פולשניות או טורדניות הן מחשבות, דימויים או רעיונות לא רצויים שעשויים להפוך לאובססיות. הן מצערות ומעוררות מצוקה, וקשה לנהל אותן ולהשתחרר מהן. מחשבות, דחפים ודימויים חודרניים עוסקים בתכנים "לא הולמים" בזמנים לא מתאימים, ומשתייכים לעיתים קרובות לאחת משלוש הקטגוריות:
מחשבות אגרסיביות לא ראויות, מחשבות מיניות לא ראויות או מחשבות של ניאוץ וחילול הקודש בתחום הדתי, אם כי יש עוד סוגים רבים, ולכן המחשבות הפולשניות יכולות לעסוק במשהו אחר לגמרי. מרבית האנשים חווים מחשבות כאלה בהקשר של הפרעה טורדנית כפייתית (OCD) או דיכאון. הן עלולות להיעשות משתקות, מעוררות חרדה ועקשניות.
תיאור.
אנשים רבים חווים את סוג המחשבות ה"רעות" והלא-רצויות מהן סובלים אנשים עם הפרעה יותר חמורה, אבל רובם מסוגלים להשתחרר מהן ולסלקן. בעבור מרבית האנשים, מחשבות רעות הן "מטרד חולף". הפסיכולוג סטנלי רחמן מלונדון, הציג שאלון לסטודנטים בריאים, ומצא שכמעט כולם חוו מחשבות רעות מפעם לפעם, ובכללן מחשבות על אלימות מינית, עונשים מיניים, מעשים מיניים "לא טבעיים", פעילויות מיניות מכאיבות, דימויים גסים או שעוסקים בחילול הקודש, מחשבות על פגיעה באנשים זקנים או בקרובים להם, אלימות כלפי בעלי חיים או ילדים, והתפרצויות מילוליות אימפולסיביות או אלימות. מחשבות רעות כאלו הן אוניברסליות בין בני אדם, והן היו "כמעט בוודאות תמיד חלק מהמצב האנושי".
כאשר מחשבות פולשניות מתרחשות יחד עם אובססיה כפייתית, הסובל מהן לא מסוגל להתעלם מהמחשבות הלא-נעימות, והוא עשוי להעניק להן תשומת לב מיותרת, ובכך הוא גורם להם להיות יותר תדירות ומציקות. המחשבות יכולות להפוך לאובססיות חמורות שמשתקות ונמצאות באופן מתמיד, והן עשויות לעסוק בנושאים שונים כמו אלימות, מין וחילול הקודש. בשונה ממחשבות פולשניות נורמליות, הנחוות על ידי אנשים רבים, מחשבות פולשניות שקשורות ל-OCD עשויות להיות מעוררות חרדה, מתמידות וקשות להדחקה.
התגובה של אדם למחשבות רעות עשויה לקבוע האם המחשבות יחמירו, יהפכו לאובססיה ויצריכו טיפול. מחשבות פולשניות יכולות להתרחש עם או בלי קומפולסיות (=מעשים כפייתיים); ביצוע המעשה הכפייתי עשוי להוריד את החרדה שהאדם חווה, אבל זה מחזק את הדחף לבצע את המעשה בפעמים הבאות ובכך מחזק את המחשבות הפולשניות. לפי לי באר (מומחה בטיפול ב-OCD מהקליניקה ל-OCD בבית החולים במסצ'וסטס), הדחקת המחשבות רק מחזקת אותן, ואילו ההכרה כי מחשבות רעות אינן מלמדות על כך שהאדם הוא "רע" היא אחד הצעדים להתגברות עליהן. ישנן ראיות בנוגע לתועלת וליתרון שיש בקבלת המחשבות הפולשניות, בניגוד להדחקתן. מחקר הראה, כי הנבדקים שהורו להם להדחיק את המחשבות הפולשניות חוו יותר מצוקה לאחר ההדחקה, בעוד הנבדקים שהורו להם לקבל את המחשבות חוו פחות חוסר נעימות. תוצאות אלו עשויות להיות קשורות לתהליכים הקוגניטיביים הנמצאים בבסיס ה-OCD. אולם, קבלת המחשבות עשויה להיות יותר קשה עבור אנשים עם OCD. במאה ה-19, OCD הייתה ידועה בתור "מחלת הספקנות"; ה"ספק הפתולוגי" שמלווה את ה-OCD עשוי להקשות על אדם עם OCD להבחין במחשבה פולשנית "נורמלית" – כפי שהיא נחווית על ידי רוב בני האדם. עובדה זו גורמת להם "לסבול בשקט, כאשר הם נבוכים מדי, או מודאגים מדי שיחשבו שהם משוגעים".
הסיכוי שהסובלים יפעלו לפי המחשבות הפולשניות הוא נמוך מאוד; הסובלים שחווים אשמה עצומה, חרדה, בושה ודאגה בנוגע למחשבות רעות, הם שונים מאלו שפועלים לפי מחשבות כאלו. ההיסטוריה של פשעים אלימים נשלטת על ידי אלו שאינם מרגישים אשמה או חרטה; עצם העובדה שאדם מתייסר בגלל המחשבות הפולשניות, ואף פעם לא פעל על פיהן, היא סימן מצוין לכך שהוא לא יפעל לפי מחשבות אלו בעתיד. אצל מטופלים שהמחשבות לא מפריעות להם או מביכות אותם, שלא רואים אותן באור שלילי, או שנקטו פעולה ממשית על פיהן, יש לבדוק את קיומם של מצבים חמורים יותר, כגון פסיכוזה והתנהגות קרימינלית. לפי בר, מטופל צריך לדאוג שמא המחשבות הפולשניות שלו הן מסוכנות אם הן לא מפריעות לו אלא גורמות לו הנאה; אם הוא אי פעל לפי מחשבות או דחפים אלימים או מיניים; אם הוא שומע קולות או רואה דברים שאחרים לא רואים; ואם הוא מרגיש זעם בלתי נשלט.
מחשבות אגרסיביות לא ראויות.
מחשבות פולשניות עשויות לכלול אובססיות אלימות בדבר הפגיעה באחרים או בעצמך. הן עשויות לכלול מחשבות רעות כמו: פגיעה בילד תמים, קפיצה מגשר/צוק/בניין גבוה, דחף לקפוץ לפני רכבת או רכב נוסע או דחף לדחוף מישהו אחר לפניהם. בסקר של סטודנטים בריאים נמצא שכמעט כולם חוו מחשבות פולשניות מפעם לפעם, ובכלל זה מחשבות בדבר:
מחשבות אלו הן חלק מהיותנו בני אדם. הן אינן צריכות לפגוע באיכות החיים של האדם. ישנו טיפול למצבים בהם המחשבות קשורות ל-OCD, ונעשות עקשניות, קשות או מעוררות מצוקה.
מחשבות מיניות לא ראויות.
אובססיות מיניות כוללות מחשבות פולשניות, או דימויים של "נישוק, נגיעה, גיפוף, יחסי מין, מין אוראלי, מין אנאלי, ואונס" עם "זרים, מכרים, הורים, ילדים, חברי משפחה, חברים, חברים לעבודה, בעלי חיים, ודמויות דתית", עם "תוכן הטרוסקסואלי או הומוסקסואלי" ועם אנשים מכל גיל.
כמו לגבי מחשבות ודימויים פולשניים אחרים, גם כאן לכולם יש לפעמים מחשבות מיניות לא ראויות, אבל אנשים עם OCD עשויים להעניק משמעות וחשיבות למחשבות המיניות הלא-רצויות, ובכך לעורר חרדה ומצוקה. הספק שמלווה OCD, מוביל לספקות ביחס לשאלה האם ייתכן שהמחשבות יובילו למעשים, ואלו גוררים ביקורת ושנאה עצמית.
אחת המחשבות הפולשניות הנפוצות מתרחשת כאשר אדם אובססיבי מטיל ספק בזהותו המינית. כבמרבית המקרים של אובססיות מיניות, הסובלים חשים בבושה וחיים בבדידות. הם מתקשים לדבר על פחדיהם, ספקותיהם, ודאגותיהם ביחס לזהותם המינית.
אדם שחווה מחשבות מיניות פולשניות עשוי להרגיש "בושה, אשמה, מצוקה, ייסורים, פחד שהוא עלול לפעול על פי המחשבה או הדחף, וספק שמא הוא כבר פעל באופן זה". השנאה העצמית שעשויה להתפתח יכולה להוביל לדיכאון, בהתאם למידה בה ה-OCD פוגע בתפקוד היומיומי וגורם למצוקה. הדאגה סביב המחשבות הרעות עשוי לגרום לאנשים לבדוק ולבחון את גופם כדי לקבוע האם המחשבות גורמות להם להתעוררות מינית. אך מיקוד תשומת הלב בכל אבר בגוף עשויה לגרום לתחושות באותו אבר, ולפיכך פעולה זו רק מפחיתה את הביטחון ומגבירה את הפחד בדבר הסיכוי שהדחפים והמחשבות יובילו להתנהגות לא מתאימה. הטיפול במחשבות מיניות פולשניות כולל תרפיה שנועדה לעזור לסובלים לקבל את המחשבות הפולשניות, ולהפסיק לנסות להרגיע את עצמם על ידי התמקדות בגופם.
מחשבות ניאוץ וחילול הקודש.
מחשבות ניאוץ הן מרכיב נפוץ של OCD, והן תועדו לאורך ההיסטוריה. ידוע כי דמויות דתיות בולטות כמו מרטין לותר ואיגנטיוס מלויולה (St. Ignatius) סבלו ממחשבות ודחפים פולשניים בעלי תוכן דתי. למרטין לותר היו דחפים לקלל את אלוהים ואת ישו, ודימויים של "האחוריים של השטן" טרדו את מחשבתו. לאיגנטיוס היו אובססיות רבות, בכללן הפחד מלדרוך על חתיכות קש שהיו מונחות בהצלבה, מחשש שזה מראה זלזול בישו. במחקר של 50 מטופלים עם אבחון ראשי של OCD נמצא כי ל-40% היו מחשבות וספקות בעלי אופי דתי. נתון זה היה גבוה מהאחוז שסבל ממחשבות אובססיביות סביב לכלוך וזיהום (38%) – שנהוג יותר לקשור אותם ל-OCD. אחד המחקרים מציע כי התוכן של המחשבות הפולשניות משתנה בהתאם לתרבות, ושמחשבות לגבי ניאוץ עשויים להיות יותר נפוצים אצל גברים מאשר נשים.
מחשבות פולשניות ואובססיות דתיות כוללים בין השאר:
הסבל עשוי להיות גדול יותר, והטיפול מורכב יותר, כאשר למחשבות הפולשניות יש משמעות דתית. מטופלים עשויים להאמין כי נחה עליהם רוח השטן, והם עשויים לחשוש מעונש מאלוהים. הם עשויים לחוות בושה ואשם מוגדלים מאחר שהם רואים את עצמם כחוטאים. הסימפטומים יכולים לעורר יותר מצוקה עבור מי שיש לו אמונה חזקה. בר סבור כי מחשבות ניאוץ שכיחות יותר בקרב קתולים ופרוטסטנטים-אוונג'ליקנים, מאשר בקרב דתות אחרות, ושאצל יהודים ומוסלמים יש יותר אובססיות לגבי העמידה בדרישות החוקים והטקסים של הדת, וביצועם באופן מושלם. הוא הציע תזה להסביר מצב זה. לפי התזה, מה שנחשב כ"לא ראוי" משתנה בין התרבויות והדתות, והמחשבות הפולשניות מייסרות את הסובלים מהם עם מה שנחשב כ"לא ראוי" בתרבות הסובבת.
מצבים קשורים.