בביקורת על הצגת סדרת הרישומים ב"תערוכת בצלאל" בשנת 1924 כתב ב. עובדיה כי "אין די מילים לספר את תכנן של התמונות האלו. צריכים לראות אותן. זהו פרק מדברי הימים שלנו כתוב בדמנו. בזמן שהציגו את התמונות האלו באמריקה לא עבר יום שלא התעלפה בו איזו אשה מהמבקרות אשר הכירה בתמונות האלה את אחד מבני משפחתה שנשארו בארץ הדמים. כה טבעיים הם החיים המצוירים שם באמתיותן הנוראה".
בשנת 1925 הוצבה הסדרה במוזיאון באולם על שם בנו של פכהיימר, שכונה "אולם נאד הדמעות". העבודות הוצגו בשלוש שורות, זו מעל זו. לצדם הוצגו עדויות מפרעות שונות בעולם היהודי. בין המוצגים היו ספרי תורה ועליהם כתמי דם, וכן פריטים שונים שנתפרו מגווילי ספרי תורה. במכתב לשמואל הוגו ברגמן כתב שץ כי "האולם הזה משמש מחאה חיה של העם העברי על מעשי הפשע של נושאי הנצרות כנגדנו".
ביוני 1925 לקח פן את הרישומים מבית הנכות לווינה, על מנת להדפיס מהם אלבום. באותה הזדמנות הוצגו הרישומים בתערוכה "Kollektion Abel Pann, Jerusalem", שהתקיימה בבית הזצסיון הווינאי במקביל להקונגרס הציוני העולמי ה-14. פן ביקר כמה פעמים בווינה באותה עת. בין היתר רכש שם בשנת 1921 מכבש ליטו-אופסט.
אלבום ההדפסים ראה אור בשנת 1926 ובו 24 הדפסי אבן, בטכניקה של ליטו-אופסט, על פי רישומים מן הסדרה. האלבום, שיצא בשפה העברית, הגרמנית או האנגלית, לווה בהקדמה מאת ד"ר צבי פרץ חיות. ייתכן כי הפקת האלבום נעשה באמצעות פרופ' שוודי בשם פרדריך בק, שביקר בבית הנכות והתרשם מסדרת הרישומים.
בשנת 1929 הוצגו הרישומים בתערוכת היחיד של פן בירושלים. בשנת 2003 הוצגה הסדרה בתערוכה "שחורה אני ונאוה: התנ"ך בתמונות של אבל פן", שהתקיימה במוזיאון ישראל ובשנת 2005 בתערוכה "העברים החדשים", שהוצגה במוזיאון מרטין-גרופיוס-באו בברלין. כיום נמצאים הרישומים באוסף מוזיאון ישראל.
תיאור.
24 הדפסי האבן של האלבום "נאד הדמעות", הודפסו על גבי גיליונות בגובה של 30 ס"מ וברוחב של 22.5 ס"מ. הם נאגדו בתיקיה ועלייה הודפס שם הסדרה וחתימתו של פן. לצד מהדורה בשפה העברית, הודפסה גם מהדורות בשפה הגרמנית והאנגלית. חלק מן ההדפסים הודפסו בצבע דפוס שחור, וחלקם בספיה.
העבודות נושאות אופי ריאליסטי, הנשען על בחירתו של פן בנקודת מבט גבוהה לתיאור הדמויות, ובחירה לתיאור של עצמים המסתירים חלק מן המתרחש. אלו מעניקים לעבודות אופי צילומי. דוגמה לכך ניתן למצוא בהדפס "אם המשפחה", המציג משפחה הנוהגת עגלה רתומה לסוס ועליה רכושה.
לצד הריאליזם, מודגשת בעבודות נימה פאתטית לנושא. אחד ההדפסים, לדוגמה, מציג תיאור של אשה מתה ותינוקה צמוד לשדה. דימוי זה לקוח מן השורה "וּמַעֲשֶׂה בְּתִינוֹק שֶׁנִּמְצָא בְּצַד אִמּוֹ הַמְדֻקָּרָה כְּשֶׁהוּא יָשֵׁן וּבְפִיו פִּטְמַת שָׁדָהּ הַקָּרָה" שבפואמה ב"בעיר ההריגה" של ביאליק. פן מציג את האישה בהקצרה חריפה. ראשה מטושטש. גם בהדפס "האחרונים", בו נוצר פער שבין המישור הקדמי, בו מתוארות הדמויות, לבין המישור האחורי, המכיל תיאור פרספקטיבי של הרחוב.
גדעון עפרת ראה ברישומים ביטוי לניסיון הישראלי להתקרבות אל "ציור היסטורי" בייצוג של גירושים והגליות. גם יגאל צלמונה קשר בינם לבין ציורי "פרעות והגליות" של אמנים יהודים כשמואל הירשנברג ומאוריצי מיניקובסקי (Minkowski) ואחרים.
1944 (פירושונים)
קרחון יאנג
קרחון יאנג (באנגלית: Young Glacier) הוא קרחון בצידו המזרחי של רכס סנטינל, בהרי אלזוורת', שבאנטארקטיקה.
מוצאו של הקרחון בהר גוזור ובפסגת איצ'רה, שברמת מאגלניק.
הקרחון זורם לכיוון מזרח לאורך 15 קילומטרים.
הקרחון מתסיים בקצה הצפוני של מצוק בארנס.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי זרם הקרח.
הקרחון מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית בהתבסס על סקרים על הקרקע ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1956–1966.
מקור השם.
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הוועדה קראה לקרחון על שמו של לוטננט ראשון דייל ל. יאנג (Dale L. Young), מחיל האוויר של ארצות הברית, שהשתתף הקמת תחנת הקוטב הדרומי בעונת המחקר (הקיץ האוסטרלי) 1956–1957.
SARS-CoV
דניאל היל
דניאל ג'. היל (באנגלית: Daniel J. Hill; נולד ב-6 בפברואר 1956) הוא שחקן אנגלי הידוע מהופעותיו בטלוויזיה, בתיאטרון ובקולנוע.
ביוגרפיה.
היל נולד בבריסטול שבאנגליה. הוא שיחק בתפקיד הארווי ביינס, המנהל תאב הבצע של בית הגמלאים, בסדרה "Waiting for God" לצדם של סטפני קול וגרהם קרודן. לפני כן הופיע יחד עם ויליאם גונט ומרטין קלונס בסיטקום "אין כמו בבית".
עוד הופיע בתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה כגוון "Blake's 7", בפרק "The Dessert Song" בסדרה "Minder", ובתפקיד כריס פרסונס בסיפור "Shada" בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו".
תפקידים נוספים שלו כוללים את טייס חיל האוויר המלכותי בדרמה "Secret Army" של ה-BBC, הארי במיני-סדרה "ימי בית הספר של טום בראון", גאוור בסדרה "טרי וג'ון", סטיבן בסיטקום "על שוטים ואנשים", טום רדברן בסדרה "טנקו". עוד הופיע בסדרות "Bad Girls", "תקווה ותהילה", "השופט ג'ון דיד", ו"רוז ומלוני". ב-2001 השתתף בתוכנית הטלוויזיה "Popstars".
ב-2009 הופיע היל בסיבוב הופעות של המחזה "Pack of Lies", ואחר כך שיחק במחזה "Dial M for Murder" בתפקיד קפטן לסגייט. היל הופיע בתפקיד קטן בסרט "הארי פוטר ואוצרות המוות" כעובד משרד הקסמים. ב-2019 שיחק היל בתפקיד טיי ויר באופרת הסבון "רופאים" של ה-BBC.
ג'ון ליהמן
ג'ון פרנסיס ליהמן הבן (באנגלית: John Francis Lehman Jr.; נולד ב-14 בספטמבר 1942) הוא בנקאי השקעות וסופר אמריקאי, שכיהן כמזכיר הצי של ארצות הברית בין השנים 1981–1987 בממשלו של הנשיא רונלד רייגן. בתקופת כהונתו בתפקיד זה הוא קידם את תוכנית צי 600 הספינות.
ראשית חייו.
ג'ון ליהמן נולד בפילדלפיה לקונסטנס וג'ון פרנסיס ליהמן האב, מהנדס תעשייה וניהול וקצין לשעבר בצי ארצות הברית שזכה לעיטורים. הוא למד בבית הספר התיכון לה סאל קולג'. ב-1964 הוא סיים תואר ראשון ביחסים בינלאומיים באוניברסיטת סנט ג'וזף. בהמשך הוא קיבל תואר ראשון ששודרג לתואר שני בגונוויל וקאיוס קולג' של אוניברסיטת קיימברידג', אנגליה והמשיך ללימודי תואר שני ודוקטורט באוניברסיטת פנסילבניה.
ליהמן הוא בן דודנה של גרייס קלי (הנסיכה גרייס ממונקו) המנוחה, והוא יושב ראש הקרן על שמה בארצות הברית, אגודת צדקה שהוקמה לאחר מותה כדי להעניק תמיכה באומנים מתחילים בתחום הקולנוע, המחול והתיאטרון. הוא הוביל את המשלחת האמריקאית להלווייתו של רנייה השלישי, נסיך מונקו. הוא חי עם משפחתו במחוז בקס שבפנסילבניה ובמנהטן לסירוגין. הוא חבר וותיק במפלגה הרפובליקנית.
שירות צבאי.
בתקופת לימודיו בקיימברידג' שירת ליהמן בכוחות המילואים של חיל האוויר של ארצות הברית. ב-1968 הוא עבר לכוחות המילואים של צי ארצות הברית, הוצב כקצין בדרגת אנסיין ובהמשך קודם לדרגת קומנדר ומונה כקצין אווירי ימי ושירת על מטוסי A-6 אינטרודר כמטילן/נווט. הוא שירת בצוות המועצה לביטחון לאומי תחת הנרי קיסינג'ר.
ב-1977 ייסדר ליהמן את תאגיד אבינגטון, חברת ייעוץ שעל לקוחותיה נמנות חברות ביטחוניות כמו נורת'רופ. הוא המשיך להיות נשיא החברה עד למינויו כמזכיר הצי ב-1981.
מזכיר הצי.
ב-1981 מונה ליהמן על ידי הנשיא הנבחר רונלד רייגן כמזכיר הצי של ארצות הברית. בתור מזכיר הצי הוא קידם את תוכנית צי 600 הספינות. ליהמן החל את כהונתו כמזכיר הצי כאשר היה בן 38, גיל צעיר יחסית לאדמירלים שהיו כפופים אליו. הוא היה יוצא דופן בכך שהוא עדיין שירת בכוחות המילואים של הצי תוך כדי כהונתו כמזכיר הצי. הוא פיתח תפישה אסטרטגית לעמידה מול האיום של פלישה של ברית המועצות למערב אירופה שנודעה כ"דוקטרינת ליהמן". התוכנית הגדירה תגובה צבאית לכל פלישה סובייטית לאירופה באמצעות תקיפה ופלישה לשטחים של ברית המועצות במזרח הרחוק ובאוקיינוס השקט, שהייתה חזית מוגנת פחות. הכוחות היו אמורים לנתק את הרכבת הטרנס-סיבירית ולהתקדם בלחימה מערבה לכוון מוסקבה.
בספרו "משחק הכוחות" טען הדריק סמית' שליהמן הפסיד במאבק בפנטגון מול סגן מזכיר ההגנה פול תייאר בנוגע להפחתת מספר נושאות המטוסים העתידיות. מיד לאחר מכן הוא הגיע אל הבית הלבן, שם הם לא היו מודעים להחלטתו של תייאר, והוציאו הודעה לעיתונות על פיה החליט הנשיא רייגן לקרוא לשתיים מנושאות המטוסים "אברהם לינקולן" ו"ג'ורג' וושינגטון", ובכך השתמע שהנשיא אישר את תוכנית צי 600 הספינות. ליהמן היה מעורב בקידום פרישתו של אדמירל היימן ריקובר.
ליהמן עצמו התפטר מתפקידו כמזכיר הצי ב-1987. ב-1989 הוא קודם לדרגת קפטן בכוחות המילואים של הצי ובהמשך פרש לאחר שירות של שלושים שנים.
לאחר פרישתו.
בראשית שנות ה-20 של המאה ה-21 הוא משמש כחבר במועצה המייעצת לביטחון לאומי של המרכז למדיניות ביטחון ובמועצת הנאמנים של צוות החשיבה של המכון לחקר מדינות החוץ. בשנים 2003–2004 הוא היה חבר בוועדה לחקר אירועי 11 בספטמבר. במסגרת זו הוא חתם על כמה מכתבי מדיניות שהופקו על ידי מיזם המאה האמריקאית החדשה. הוא גם שימש כיועצו של הסנאטור ג'ון מקיין במסע הבחירות של 2008, ועבור מיט רומני בבחירות של 2012.
פרסום מידע תעופתי פנים ארצי (פמ''ת)
Fall Brawl (1998)
(1998) Fall Brawl היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-World Championship Wrestling (WCW). האירוע נערך ב-13 בספטמבר 1998, בלאורנס ג'ואל וטרנס ממוריאל קולוסיאום שבוינסטון סיילם, קרוליינה הצפונית. האירוע היה האירוע השישי בסדרת אירועי Fall Brawl.