ממשלת ארצות הברית מספקת סיוע לטנזניה על ידי תמיכה בתחומי בריאות, איכות הסביבה, דמוקרטיה, ופיתוח של המגזר הפרטי. בנוסף, הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי משקיעה בטנזניה כ-20 מיליון דולר בשנה. חיל השלום אשר פעל בטנזניה, והופסק בשל התנגדות טנזניה למעורבות במלחמת וייטנאם בשנות ה-60, הוקם מחדש בשנת 1979, והוא מספק סיוע בחינוך דרך ההוראה של המורים. חיל השלום גם מסייע בבריאות וסביבה, וכיום 147 מתנדבים משרתים בטנזניה. הגברת הראשונה, לורה בוש ביקרה בדאר א-סלאם ובזנזיבר באמצע יולי 2005.
יחסים דיפלומטיים.
טנזניה מחזיקה בארצות הברית שגרירות בוושינגטון די. סי. ו-8 קונסוליות באלבקרקי, אטלנטה, דטרויט, מיניאפוליס, ניו אורלינס, פילדלפיה, סן פרנסיסקו וסנט לואיס, ואילו ארצות הברית מחזיקה בטנזניה שגרירות בדאר א-סלאם בלבד.
סבסטיאן האלר
סבסטיאן האלר (נולד ב-22 ביוני 1994) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת החלוץ בבורוסיה דורטמונד ובנבחרת חוף השנהב.
קריירת מועדונים.
במהלך גביע העולם בכדורגל עד גיל 17 לשנת 2011 האלר הוחתם לחוזה המקצועי הראשון שלו במועדון הצרפתי אוסר, החוזה נחתם לשלוש שנים. את הופעת הבכורה שלו רשם ב-27 ביולי 2012 במשחק הליגה נגד נים.
ב-24 בדצמבר 2014 הושאל האלר לאוטרכט מהליגה ההולנדית עד לתום העונה. בסוף העונה החליטה אוטרכט להחתימו. במהלך שהותו בקבוצה רשם 51 שערים ב-98 הופעות.
ב-15 במאי 2017 האלר חתם חוזה לארבע שנים בקבוצת איינטרכט פרנקפורט.
ב-17 ביולי 2019 חתם האלר לחמש שנים בווסטהאם יונייטד, והפך לרכש היקר בתולדות הקבוצה, ששילמה עליו 45 מיליון ליש"ט.
ב-8 בינואר 2021 חתם האלר לארבע וחצי שנים באייאקס עבור 22 מיליון אירו. ב-14 בינואר כבש שער בכורה בניצחון קבוצתו 1–3 על טוונטה.
בהופעת הבכורה שלו בליגת האלופות ב-15 בספטמבר 2021 כבש האלר רביעייה בניצחון 1–5 על ספורטינג ליסבון והפך לשחקן הראשון מאז מרקו ואן באסטן, שעשה זאת עבור מילאן בבכורה שלו ב-1992. באותה עונה היה האלר לשני בהיסטוריה אשר כובש בכל ששת משחקי שלב הבתים בליגת האלופות, כשלפניו עשה זאת כריסטיאנו רונאלדו.
עוד באותה העונה כבש שער וגם הוסיף שער עצמי בשמינית הגמר נגד בנפיקה ליסבון. היה זה השער ה-11 שלו באותה העונה בליגת האלופות, מה שהשווה את שיא הכיבושים לשחקן אייאקס בעונה בודדת בקמפיין אירופי, בו החזיק רוד ג'ילס החזיק לבדו מאז עונת 1975/1976. כמו כן האלר מחזיק בשיא הכיבושים אי פעם עבור שחקן בשני משחקיו הראשונים בליגת האלופות (5), וגם בשיאים המקבילים בחמשת המשחקים הראשונים (9), ששת המשחקים הראשונים (10) ושבעת המשחקים הראשונים (11). באותה העונה גם סיים כמלך השערים בליגה ההולנדית עם 21 שערים.
ב-22 ביוני 2022 חתם האלר בבורוסיה דורטמונד ל-5 שנים. תמורת העברתו שילמה הקבוצה לאייאקס 35 מיליון אירו.
חיים אישיים.
ב-19 ביולי 2022, לאחר שהתלונן על חולשה באימון, אובחן עם גידול באשכים.
תארים.
קבוצתיים.
אישיים
אצטדיון פלוגרנדה
אצטדיון פלוגרנדה (בספרדית Estadio Palogrande) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בעיר מניסלס שבקולומביה ותכולתו היא 42,678 מקומות. האצטדיון משמש בתור מגרשה הביתי של קבוצת אונסה קלדס. האצטדיון אירח בעבר את משחקי הקופה אמריקה 2001, גמר גביע ליברטדורס ב-2004 ואת המונדיאליטו ב-2011.
היסטוריה.
אצטדיון פלוגרנדה הוקם לראשונה ב-1936 ועלות הבניה שלו הייתה כ-5,500,000 פסו. הוא נבנה בעיקר עבור משחקיה הלאומיים של קולומביה שהתקיימו באותה תקופה במניסלס. משחק הכדורגל הרשמי הראשון שנערך באצטדיון היה ב-15 באוגוסט 1948 שבו אירחה דפורטס קלדס את אינדפנדיינטה סנטה פה והסתיים ב-1-1. ב-1949, במלאת 100 שנים לעיר, שונה שמו של האצטדיון לשמו של ראש העיר: פרננדו לונדוניו לונדוניו. האצטדיון הכיל 16,000 מקומות ושימש קבוצות כמו אתלטיקו קבל, אתלטיקו מניסלס, דפורטיבו מניסלס, אונסה דפורטיבו ודפורטס קלדס.
בשנת 1993 הוחלט להרוס את אצטדיון פרננדו לונדוניו לונדוניו ולבנות במקומו אחד חדש יותר וגדול יותר, האצטדיון הנוכחי. הבניה הסתיימה ב-1994 והאצטדיון קיבל חזרה את שמו המקורי: פלוגרנדה. הפתיחה הייתה ב-30 ביולי 1994 במשחק ידידות בין אונסה קלדס לקרוזיירו, משחק שהסתיים בניצחון של הברזילאים 5-2. לקראת גביע העולם עד גיל 20 אותו אירחה קולומביה ב-2011, שופץ האצטדיון ומקומות העמידה הוחלפו במושבים. הוחלפו גם המלתחות, תאי העיתונאים וחדרי ההלבשה בסך הכל עלות של 8,500,000 דולר.
סרו גיראסי
סרו גיראסי (נולד ב-12 במרץ 1996 בארל, צרפת) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת החלוץ בסטאד רן.
קריירת מועדונים.
בחודש יולי של שנת 2015 גיראסי עבר מסטאד לאבאל וחתם על חוזה לארבע שנים במדי ליל הצרפתית. סכום ההעברה שוער במיליון אירו. במדי ליל גיראסי לא הרבה לשחק ורשם בסך הכל שמונה הופעות ליגה.
ב-20 ביולי 2016 גיראסי חתם לחוזה לחמש שנים במדי פ.צ. קלן הגרמנית. זמן קצר לאחר שהגיע, גיראסי עבר ניתוח מפגיעה במניסקוס. כמו כן, במחצית העונה הראשונה של 17–2016 הוא חווה כמה פגיעות בשריר שהשאירו אותו מחוץ לפעילות. את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה ערך ב-1 באפריל 2017 נגד המבורג במסגרת המחזור ה-26. כמה ימים לאחר מכן הוא נשאר מחוץ לפעילות שוב הודות לפגיעות בשריריו.
בינואר 2019 הושאל עד לסיום העונה לקבוצת אמיין מהלגיה הבכירה בצרפת. בסיום העונה ניצלה הקבוצה הצרפתית את האפשרות ורכשה את השחקן.
משלחת החקר הבריטית, אוסטרלית וניו זילנדית לאנטארקטיקה
משלחת החקר הבריטית, אוסטרלית וניו זילנדית לאנטארקטיקה (באנגלית: British Australian (and) New Zealand Antarctic Research Expedition (BANZARE)) הייתה משלחת חקר לאנטארקטיקה בשנים 1929 ו-1931, שכללה שני מסעות בשתי עונות קיץ דרומי עוקבות. היוזמה למשלחת הייתה של חבר העמים הבריטי, מתוך מניעים גאופוליטיים ולאו דווקא מדעיים, במימון של הממלכה המאוחדת, אוסטרליה וניו זילנד.
בראש המשלחת עמד סר דאגלס מוסון ותחתיו היו כמה מפקדי משנה (קפטן ק. נ. מקנזי, שהחליף את קפטן ג'ון קינג דייוויס לקיץ השני על סיפון דיסקברי, הספינה ששימשה לפנים את רוברט פלקון סקוט. המשלחת, שביצעה גם כמה טיסות קצרות במטוס קטן, מיפתה את קו החוף של אנטארקטיקה וגילתה את ארץ רוברטסון ואת ארץ הנסיכה אליזבת (שנכללו בהמשך בתביעות הטריטוריאליות של אוסטרליה באנטארקטיקה).
המסעות הוגדרו בראש ובראשונה כ"משלחת חקר רכושנית", ומוסון הכריז חגיגית על ריבונות בריטית על שטחי אנטארקטיקה בכל אחת מחמש הנחיתות שביצעה המשלחת - מתוך הבנה, שהטריטוריה תימסר בהמשך לאוסטרליה (כפי שקרה ב-1933). הכרזה כזאת הושמעה ב-5 בינואר 1931 בכף דניסון, האתר שמשלחת אוסטרלאסיה לאנטארקטיקה של מוסון השתלטה עליו בשנים 1913-1912. עותק כתוב ביד של ההכרזה הושאר באתר, סגור במיכל שנוצר מפחיות מזון ונקבר מתחת לגל אבנים. המכתב הוצא והושב בשנת 1977 בידי משלחת אוסטרלית לאנטארקטיקה, והוא מוצג באוסף מוסון במוזיאון הלאומי של אוסטרליה.
המשלחת הבריטית, אוסטרלית וניו זילנדית עסקה גם במחקר מדעי וסיפקה 13 כרכים של מאמרים על גאולוגיה, אוקיינוגרפיה, מטאורולוגיה, מגנטיות של כדור הארץ, זואולוגיה ובוטניקה, בין 1937 ל-1975. רוברט פאלה היה עוזר הזואולוג.
מיכאיל חריט
מיכאל דוידוביץ' חריט (ברוסית: Михаил Давидович Харит; 2 ביולי 1955, מוסקבה) הוא מדען רוסי, אדריכל, דוקטורנט במדע ההנדסה, פרופסור וסופר, חתן פרס הקוסמוסול למדע וטכנולוגיה ע"ש לנין.
תולדות חייו ועבודתו המדעית.
חריט נולד במוסקבה ב-2 ביולי 1955, למשפחה של מדענים. לאחר שסיים את לימודיו במכון מוסקבה למהנדסי תחבורה (MIIT) בשנת 1977, המשיך בפעילות מדעית באותו המוסד. הוא קיבל את תואר הדוקטור שלו בשנת 1981, והמסקנה המרכזית של הדיסרטציה שלו יצאה לאור כפרסום נפרד במסגרת תקנות ונוהלי הבניה של ברית המועצות. לאחר מכן עבד במכון המחקר המרכזי לבנייה תחבורתית כראש "המעבדה המרכזית להגנה על מבני מתכת ובטון מפני השפעות חיצוניות מסוכנות". בשנת 1989 היה לחתן פרס הקוסמוסול על שם לנין בתחום המדע והטכנולוגיה לאות הכרה על "פיתוח שיטות יעילות ביותר לחיזוק עבודות תת-קרקעיות שנבנו תחת תנאים הנדסיים וגאולוגיים קשים באמצעות חומרים מרוכבים חדשים". בשנת 1987 מונה לראשותה של חברת אינטקס (רוסית: Интекс), חברת אדריכלות ובנין גדולה ברוסיה. כאדריכל, השתתף בשחזורם של בניינים היסטוריים ברוסיה, אנגליה ואיטליה במהלך השנים 1998 עד 2001.
אחד מחידושיו הידועים ביותר היא אבן מלאכותית חדשה (בטון אדריכלי) בעלת מראה, צבעים ותכונות ברות-שינוי: כגון עמידות לכפור, עמידות למים וחוזק. גם הטכנולוגיה שפותחה בחברה אותה ניהל והייתה מוכרת ביותר בענף הבניה בברית המועצות, 'אבן לבנה של אינטקס (רוסית: ИНТЕКС. Белый камень)' היא אחת מהמצאותיו. החומרים החדשים והטכנולוגיה שפיתח לשיפוץ בתים בסגנונות היסטוריים, אושרו והומלצו על ידי הדומה העירונית של מוסקבה לשימוש בעיר. בנו, אולג מיכאילוביץ חריט (רוסית: Олег Михаилович Харит) ממשיך אף הוא במחקר המדעי בתחומים אלה.