בשנת 2003 יצא האלבום At Last, שכלל חידושים לשירים סטנדרטיים. האלבום לווה ב-DVD שהצליח מאוד והגיע למעמד זהב בארצות הברית, של הופעה שצולמה בניו יורק. ב-2005 יצא האלבום The Body Acoustic, שכלל את מיטב להיטיה ושיריה בסגנון אקוסטי, מלווה בזמרים רבים אשר גדלו על שירי הזמרת והושפעו ממנה.
אף על פי שלא הוציאה חומר מקורי מאז האלבום Shine, לאופר המשיכה להישאר עסוקה ולקחת חלק בפרויקטים שונים. היא התארחה בתוכניות טלוויזיה רבות כמו בתוכניות "הכי גאים שיש", "כל כך רייבן", אחת שיודעת", "רוק 30" ועוד. כמו כן הופיעה בפעם הראשונה כשחקנית תיאטרון בברודוויי, במחזמר "אופרה בגרוש".
ב-2008 יצא אלבומה העשירי "Bring Ya to the Brink," שהיה מועמד לגראמי וקיבל תגובות טובות וסינדי הגדירה אותו כאלבום עם קצב טוב. מתוך אלבום זה התפרסם הסינגל הראשון בשם "Set Your Heart", אשר יצא ביפן בלבד וקודם בפרסומת לטויוטה שם.
סינגל נוסף מאלבום זה, "Same Ol' Story", שהגיע למקום הראשון במצעד שירי הדאנס קלאב.
הסינגל השלישי מהאלבום, "Into the Nightlife", הגיע גם הוא למקום הראשון במצעד שירי הדאנס קלאב.
הסינגל זכה לקידום של קליפ בו רואים את סינדי במועדון בניו יורק. באותה השנה, הוציאה את הלהיט השוודי "A Christmas Duel", ביחד עם להקת ההייבס.
בהמשך לאותו אלבום, הוציאה לאופר ב-2009 אלבום רמיקסים בשם Floor Remixes,ביפן בלבד.
2010–הווה: אלבום בלוז, אוטוביוגרפיה והמחזמר "קינקי בוטס".
ב-22 ביוני 2010, ביום הולדתה, סינדי הוציאה את אלבומה ה-11 בסגנון הבלוז בשם Memphis Blues. האלבום הושפע מילדותה של סינדי, לפני שפרצה והייתה מבצעת קאברים לשירי בלוז ישנים. לאלבום זה הצטרפו ללאופר גדולי הבלוז והג'אז, כולל אגדת הבלוז בי בי קינג. האלבום זכה להצלחה ושהה 13 שבועות במקום הראשון במצעד הבלוז האמריקני ונכנס הישר למקום ה-26 במצעד הבילבורד 200.
לשם קידום האלבום, יצאה לאופר לסיבוב הופעות מצליח בעולם עם מעל 140 הופעות (המופע הכי גדול ומצליח שלה אי פעם). הסיבוב זכה למיטב התשבחות מהקהל וממבקרי המוזיקה וגם ממנו יצא DVD בשם To Memphis With Love, מתוך הופעה מממפיס. באותה שנה השתתפה כמתמודדת בעונת הסלבס השלישית של תוכנית הריאליטי "המתמחה" בהנחיית דונלד טראמפ, שם סיימה במקום השישי. ב-11 במרץ 2011, כשהגיעה ליפן במסגרת סיבוב ההופעות שלה, התרחשה רעידת האדמה בסנדאי. בניגוד לשאר האמנים שביטלו הופעתם וחזרו לארצם, לאופר נשארה לאורך כל התקופה ותרמה חלק מהכנסותיה לנפגעי האסון, מה שהפך אותה לגיבורה ביפן, בה היא נשארה פופולרית מאז שפרצה בשנות ה-80. בסוף 2011 היא קיבלה את פרס NARM האמריקאי על מפעל חיים בשל תרומתה למוזיקה.
ב-2012 כתבה את האוטוביוגרפיה שלה "Cyndi Lauper: A Memoir" שהפך לרב-מכר של הניו יורק טיימס והופקה לה תוכנית מציאות על חייה המטורפים, בהשתתפות בעלה ובנה.
ב-4 באפריל 2013, עלה לברודוויי המחזמר "קינקי בוטס", לו כתבה והלחינה את המוזיקה. המחזמר מבוסס על סרט בריטי בעל אותו שם שיצא בשנת 2005, על מפעל נעליים שנקלע לקשיים. המחזמר הצליח בקופות והמוזיקה שסינדי יצרה זכתה לביקורות משבחות. המחזמר גרף את מספר המועמדויות הגבוה ביותר בטקס פרסי הטוני לשנת 2013 - 13 מועמדויות, מתוכם המחזמר זכה ב-6, כולל פרס המחזמר הטוב ביותר והמוזיקה המקורית הטובה ביותר, שהגיע ללאופר. בכך הפכה לאופר לאישה הראשונה בהיסטוריה שזכתה לבד בקטגוריית המוזיקה למחזמר, כאשר היא גם כותבת וגם מלחינה.
היא שברה באותה שנה שיא נוסף כשסינגל שהוציאה מתוך המחזמר, "The Sex is In The Heel", הפך לסינגל הראשון מתוך מחזמר מזה 25 שנים שנכנס לעשירייה הראשונה במצעד שירי הדאנס קלאב.
בטקס פרסי גראמי שהתקיים בשנת 2014, הוענק ללאופר גם פרס גראמי על אלבום המחזמר הטוב ביותר, מה שהפך לפרס גראמי השני שקיבלה, לאחר 29 שנים מקבלת הפרס הראשון על "תגלית השנה" ב-1985.
ב-6 באפריל באותה השנה, שידר PBS ספיישל בשם "הופעה בבית הלבן: ממפיס סול" בו לאופר שרה בבית הלבן בפני ברק אובמה וזכתה לתשואות מהקהל, וגרמה אפילו מהומה כשסטיב כהן קרא ללאופר בטוויטר "לוהטת" ולאחר מכן מחק את ההודעות. בקיץ 2013, לרגל חגיגות 30 שנה לתחילת הקריירה שלה והוצאת האלבום הראשון שלה She's So Unusual, שהפך לקלאסיקה, לאופר יצאה לסיבוב הופעות מיוחד בארצות הברית, יפן, קנדה ואוסטרליה, והופיעה ב-4 בינואר 2014 בהיכל נוקיה בתל אביב. בשנת 2015, נכנסה להיכל התהילה של כותבי השירים וב-11 באפריל 2016 קיבלה כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
במאי 2016 הוציאה אלבום חדש בשם Detour, בסגנון קאנטרי.
בשנת 2018 גילמה בתפקיד אורח את ונסה בחידוש לסדרת הטלוויזיה "מגנום, בלש פרטי" ברשת CBS.
חיים אישיים.
ב-1991, נישאה לאופר לשחקן דייוויד תורנטון, כשמי שחיתן אותם הוא ריצ'רד הקטן. לזוג בן בשם דיקלין אשר נולד ב-19 בנובמבר 1997.
הם גרים כיום בבניין ההיסטורי והמפורסם Apthorp שבמנהטן. יש להם בית נוסף בקונטיקט.
לאופר חונכה כקתולית ואף הלכה לבתי ספר קתוליים. כיום היא מחשיבה את עצמה כ"גרושה-קתולית".
לאופר ידועה כתומכת בנושאים רבים הקשורים לזכויות אדם כמו חקר איידס, זכויות להט"ב ומעמד האישה.
מנחם בדר
מנחם בדר (20 בספטמבר 1895 – 31 בינואר 1985) היה גזבר ומזכיר ועד ההצלה בקושטא, איש המוסד לעלייה ב' ואיש תנועת הבריחה, חבר הכנסת בכנסת הראשונה.
ביוגרפיה.
בדר נולד בעיירה דוקלה במזרח גליציה שבפולין, לחוה ויוסף בדר, וגדל במשפחה גדולה, שומרת מסורת ומשכילה. למד בגימנסיה בקרקוב וסיים בית ספר תיכון בעיר קלן שבגרמניה. בזמן מלחמת העולם הראשונה היה קצין בצבא, עבר קורס טיס ונפצע במלחמה. הוא היה חבר הפועל הצעיר בגרמניה.
ביחד עם קבוצת חברים עלה לארץ ישראל בסוכות 1920, היה בין מקימי המחנה בסרפנד, באותה שנה, ויחד עם הקבוצה הקים את קיבוץ מזרע בחורף 1923.
תפקידים ציבוריים.
"הפועל הצעיר" ו"סולל בונה".
בדר הפך לחבר בוועד המרכזי של "הפועל הצעיר", היה ממייסדי חברת סולל בונה, ויצא מטעמה בשנת 1924 לגיוס כספים בגרמניה וברומניה. בין השנים 1933 ו-1939 יצא פעמיים בשנה לשליחויות בחוץ לארץ. הוא שהה בגרמניה בעת עליית היטלר לשלטון, בליל הבדולח, ובעת סיפוח אוסטריה וכיבוש צ'כוסלובקיה על ידי הוורמאכט. לקראת סופה של תקופה זו היה כתב של העיתון "דבר" בחוץ לארץ.
בשנת 1941 יצא ליוגוסלביה לגיוס כספים ולחפש שבילי "בריחה" עבור העלייה.
בפברואר 1943 יצא כנציג השומר הצעיר בברית הארגונים החלוציים כשליח הצלה לקושטא.
הוא ביקר במה שהיו מחנות ההשמדה בפולין ובמחנות העקורים בגרמניה והיה לאורח בקונגרס הציוני ה-22 בבזל בשנת 1946, לאחר מלחמת העולם השנייה.
פעילות פוליטית.
בדר הפך לחבר בממשלה הזמנית, בהנהלת משרד העבודה והבינוי והיה למנהל ראשי במינהל כוח אדם בשנת 1948.
בדר היה לחבר הכנסת בכנסת הראשונה והמשיך בתפקיד זה בין השנים 1949 ו-1951. באותן שנים היה גם יושב ראש הוועדה לכלכלה וחבר ועדת הכספים. לאחר מכן מפ"ם הייתה באופוזיציה ובדר נשאר חבר בוועדת הכספים. בנובמבר 1955 מונה למנכ"ל משרד הפיתוח, ובמסגרת תפקידו זה היה יושב ראש מועצת המנהלים של חברת "כימיקלים ופוספטים", של חברת החשמל, של מפעלי ים המלח ומפעל "דשנים". פרש מתפקידו בסוף 1962.
ה"קיבוץ הארצי" הטכניון ו"השומר הצעיר".
באותה העת הוא השתתף בייסוד ארגון "תכן" - ארגון של מפעלי הקיבוץ הארצי. מונה למזכיר קיבוצו ובשנת 1964 התמנה למתאם כלכלי והיה אחראי על מוסדות ומפעלים כלכליים בבעלות הקיבוץ הארצי.
בדר היה לחבר הנהלת מוסדות הטכניון והקים קרנות לחינוך ומחקר. בשנות ה-70 היה פעיל בקרן "חבצלת", קרן התרבות של הקיבוץ הארצי, השומר הצעיר, שנקראת על שם זאב חבצלת. בשנת 1982 נבחר לחבר ההנהלה הרחבה של קיבוצי השומר הצעיר.
חיים אישיים.
ממקימי קיבוץ מזרע, נישא לדורה אותה הכיר באוניית חלוצים שעלו לארץ. נולדה להם בת. נפטר בשנת 1985 ונקבר בקיבוצו.
התיקון הרביעי לחוקת ארצות הברית
התיקון הרביעי לחוקת ארצות הברית (באנגלית: Fourth Amendment) הוא חלק ממגילת הזכויות שבחוקת ארצות הברית. התיקון מגן מפני חיפוש, פריצה או תפיסה שרירותיים על ידי השלטון.
לפי התיקון, לכל אדם יש זכות לפרטיות בגופו וברכושו ועל כן חיפוש בהם חייב להיעשות רק על סמך מידע מבוסס. חיפוש גופני או חיפוש בביתו ורכושו של אדם יתאפשרו בצו בית משפט, על סמך הצהרה של מבקש הצו, למעט מספר מצבים מוגדרים בהם ניתן לבצע חיפוש ללא צו, למשל, כאשר שוטר עוצר חשוד, הוא רשאי לבצע בדיקה גופנית, או כאשר יש חשש סביר לכך שהחשוד עומד להשמיד ראיות - ניתן לפרוץ לביתו לשם מניעת הפעולה.
תוכן התיקון.
מקור.
"The right of the people to be secure in their persons, houses, papers, and effects, against unreasonable searches and seizures, shall not be violated, and no Warrants shall issue, but upon probable cause, supported by Oath or affirmation, and particularly describing the place to be searched, and the persons or things to be seized."
היסטוריה.
הטקסט המקורי של החוקה יצר התנגדות כיוון שלא נתן ערבונות מספקים לחירות אזרחית. ולכן התיקון הרביעי לחוקה יחד עם שאר התיקונים במגילת הזכויות הוצעו לקונגרס ב-1789. תהליך אימוץ השינויים הסתיים ב-15 בדצמבר 1791.