מולא סדרא החזיק בהשקפה שהמציאות היא הקיום. הוא האמין שמהות היא כשלעצמה, רעיון כללי ולכן היא לא קיימת במציאות. אחד מחוקריו האיראנים של מולא סדרא, פזלור רחמן, אמר לגבי הקוסמולוגיה הקיומית של הפילוסוף: "הקיום הוא המציאות האחת והיחידה. קיום ומציאות הם זהים אם כן. הקיום הוא המציאות המקיפה את הכל ואין שום דבר שנמצא מחוץ לה. מהויות שהן שליליות מצריכות סוג מסוים של מציאות ולכן מהויות כאלה הן כן קיימות. לא ניתן אם כן להכחיש קיום. לכן, לא ניתן לשלול קיום. כפי שלא ניתן לשלול קיום, זהו דבר המובן מאליו שהקיום הוא האלוהים. לא צריך לחפש את אלוהים בממלכת הקיום אולם הוא הבסיס לכל הקיום. מציאות בערבית נקראת בשם "אל-חאק" (ערבית: ٱلْحَقُّ) ובקוראן מוצהר שזהו אחד משמותיו של האלוהים.
אם להשתמש בטיעון הלוגי להוכחת קיומו של אלוהים, לדידו של מולא סדרא:
סיבתיות.
סדרא טען שכל הישויות המוגדרות כקיימות, מצריכות סיבה לקיומן, אשר שמה את האיזון בין קיום לחוסר קיום לטובת הקודם; שם דבר לא יכול להגיע לידי קיום בלי סיבה. מאחר שהעולם תלוי בקיומו באותו סיבה ראשונית של בריאה, המסקנה הנובעת היא שלא רק שאלוהים מוכרח להתקיים, אלא הוא גם חייב להיות זה שאחראי לאותו מעשה ראשוני זה של בריאה. סדרא אף האמין שרגרסיה סיבתית איננה אפשרית, מפני שהשלשלת הסיבתית פועלת על החומר שיש לו התחלה, אמצע וסוף:
לרשת הסיבתית של מולא סדרא ישנה צורה של אונטולוגיה קיומית במסגרת המערך הקוסמולוגי שהאסלאם תומך בו. בעבור מולא סדרא, הסוף וההתחלה הסיבתיים המקבילים זה לזה, טהורים באופן כזה, המלמד שאלוהים נמצא הן בראשית והן באחרית של מעשה הבריאה או היצירה. יכולתו של האל להעריך ולמדוד את האינטנסיביות של המציאות הקיומית באמצעות מדידת הדינמיקה הסיבתית ויחסי הגומלין בינה לבין המקור הראשוני שלה, אל מול חוסר ידיעתו את התוצאה הסופית, סיפקה עבור האסלאם מסגרת מקובלת לתפיסת האל כאל שמסוגל לשפוט את המציאות בלי צורך להיות מוכתם מהישויות האינדיבידואליות שעומדות למשפט כזה (בני אדם, לדוגמה). פתרון זה, מהווה פתרון גאוני לסוגיה שהעסיקה רבות את הפילוסופים המוסלמים זה כמעט אלף שנים: איך אלוהים מסוגל לשפוט חטא בלי לדעת מהו חטא?
אמת.
בעבור מולא סדרא, הצהרה נכונה היא הצהרה הנאמנה לעובדות הקונקרטיות של הקיום. הוא החזיק בדעה שמושג האמת הוא מושג מטאפיזי ולא מושג פורמלי, באומרו שהעולם מורכב מחפצים בעלי תודעה עצמית, שהם תמיד נכונים ואמת היא לא תמיד רק מה שמקובל מבחינה רציונלית במסגרת תיאוריה המתארת דבר מה מסוים. לדעתו של מולא סדרא, לאדם אין יכולת גישה למציאות הכוללת של הקיום: רק ניתוח בלשני אפשרי כדי להגיע למטרה כזו. לתאוריה זו של האמת ישנם שני היבטים: הטענה שהשערה מסוימת היא נכונה אם היא תואמת לדברים מוחשיים במציאות; ושהשערה היא נכונה אם היא עונה באופן מוחלט על הדבר עצמו בפועל.
מתודולוגיה.
ג'אנאן איזאדי, מאמין שהחוכמה הנשגבת מהווה סוג מסוים של שפת על, זאת בהתאם לדעתו של מהדי חאירי יזדי (مهدی حائری یزدی). גישה זו יכולה להעריך את החוזק של האפיסטמולוגיה הכלולה בדעות הפילוסופיות של מולא סדרא. אולם, ישנן שתי קבוצות מובחנות שרואות אחרת את המתודולוגיה של מולא סדרא. קבוצת חוקרים אחת לא הסכימה באופן עקרוני שקיים איזשהו סוג של ידע וגישה מתודולוגית שיטתיים במסגרת אלחכמת אלמותעליה (החוכמה הנשגבת). הקבוצה השנייה מסכימה לחלופין שיש כזו מתודולוגיה מובנית הנמצאת בבסיס הפילוסופיה אותה פיתח מולא סדרא. הם מדגישים שישנן עקביות וגישה מתודולוגית במסגרת פילוסופית זו. למעשה, הגישה העל-שפתית יכולה להימצא רק במסגרת הקבוצה המחזיקה בדעה השנייה, לא בראשונה.
קורט שלזינגר
קורט שלזינגר (בגרמנית: Kurt Schlesinger; 17 בדצמבר 1902, שמלקלדן, גרמניה – 1964, ארצות הברית) היה מכונאי יהודי וניצול השואה, אסיר במחנה הריכוז וסטרבורק ובעל תפקיד מנהלתי בכיר במחנה זה מטעם השלטונות הנאציים.
חייו.
בשנת 1937 נישא שלזינגר לתאה פרנסיס קליין (ילידת 1913) מנירנברג. בליל הבדולח ספגו בני הזוג איומים על חייהם וב-12 בינואר 1939 ברחו לאמסטרדם, שם הושמו במעצר, כאזרחי מדינת אויב, עד סוף השנה.
בווסטרבורק.
ב-6 במרץ 1940 נכלאו קורט שלזינגר ותאה במחנה המעבר וסטרבורק, שם עבד שלזינגר בתחילה ככורה.
בפברואר 1942 הועלה שלזינגר לדרגת קצין הראשי של שירות הסדר היהודי. סגנו היה היינץ טודטמן . משימתו העיקרית של שלזינגר הייתה ניהול מרשם האסירים והכנת רשימות הגירוש למשלוחי היהודים והצוענים מווסטרבורק למחנה הריכוז וההשמדה אושוויץ, למחנה ההשמדה סוביבור ולגטו טרזיינשטט. האסירים הראשונים בווסטרבורק היו בעיקר יהודים-גרמנים. שלזינגר השתמש בעמדת ההנהגה שלו כדי להגן על בני ארצו, יהודים-גרמנים, מפני גירוש ובמקומם הציב בעיקר אסירים יהודים הולנדים ברשימות הגירוש.
שלזינגר נהג להתלבש בסגנון פרוסי - במכנסיים, מגפיים, מעיל עור וכובע קצינים. הוא לקח מדי פעם כסף וחפצי ערך בתמורה להגנה מפני גירוש או בתמורה לקביעת יעד גירוש חלופי ועדיף, למשל לטרזיינשטט במקום לאושוויץ. הוא ניהל את השוק השחור במחנה. אתי הילסום, עדה בת זמנו וקורבן אושוויץ, תיארה את שלזינגר כיד ימינו של מפקד המחנה. בימי הגירושים הוא הופיע עם שומרי האס אס על הרציף כדי לפקח על המשלוחים.
לאחר השואה.
ב-11 באפריל 1945 מסר אלברט גמקר את הנהלת המחנה לשלזינגר, שבאותו יום מסר את התפקיד לאדריאנוס ואן אס, נוצרי שעמד בראש מנהלת המזון במחנה מאז 1942. מחנה המעבר וסטרבורק שוחרר למחרת על ידי כוחות מהצבא הקנדי. האס-אס השמיד את רשימות הגירוש בימים שלפני השחרור, אולם שלזינגר הסתיר עותק שלהן ומסר את העותק לבעלות הברית. בשנת 1946 נפתחו הליכים נגד שלזינגר ובעלי תפקידים אחרים, אך הסתיימו ללא הרשעה. במשפט גמקר בשנת 1949 בפני בית הדין המיוחד בלייוורדן, העיד שלזינגר כעד מטעם ההגנה.
שלזינגר ואשתו תאה היגרו ב-19 בינואר 1951 באוניה מרוטרדם לניו יורק. בשנת 1973, כעשור לאחר מותו של שלזינגר, התנהל הליך נוסף נגד גמקר, לגביו סברו החוקרים שעדותו של שלזינגר רלוונטית. תאה שלזינגר סירבה להעיד נגד גמקר בקונסוליה הגרמנית. היא נפטרה בג'קסונוויל, פלורידה בשנת 2002.
דרך ארץ (סיעה)
דרך ארץ היא מפלגת ימין ישראלית שהוקמה על ידי חברי הכנסת יועז הנדל וצבי האוזר, לאחר שהשניים פרשו ממפלגת תל"ם שברשימת יש עתיד – תל"ם, הסיעה של שניהם חתמה עם כחול לבן על הסכם ולפיו "יפעלו בכנסת ובממשלה כסיעה אחת לכל דבר ועניין, בהנהגתו של גנץ". בבחירות לכנסת ה-24 המפלגה רצה במסגרת רשימת תקווה חדשה. בבחירות לכנסת ה-25 המפלגה מתעתדת לרוץ במסגרת רשימת הרוח הציונית.
אודות הסיעה.
ב-2 במרץ 2020 התקיימו הבחירות לכנסת העשרים ושלוש, במסגרתן נבחרו לכנסת האוזר והנדל, כחלק ממפלגת תל"ם, ברשימת "כחול לבן". בתגובה לפרסומים באמצעי התקשורת כי "כחול לבן" תפנה להקים ממשלת מיעוט בשיתוף עם הרשימה המשותפת, הודיעו האוזר והנדל כי יתנגדו לממשלה הנשענת על הרשימה המשותפת, "החותרת תחת יסודותיה של מדינת ישראל כמדינה יהודית".
לאחר שכתוצאה מהתנגדותם הוסרה מהשולחן האפשרות להקמת ממשלת מיעוט, ראש הרשימה, בני גנץ, שקיבל מנדט מנשיא המדינה להרכבת ממשלה, ניהל משא ומתן להצטרפות לממשלת אחדות עם ראש הממשלה בנימין נתניהו. בתגובה הגישה מפלגת תל"ם בקשה להתפצל מ"כחול לבן". האוזר והנדל, שתמכו בכניסה לקואליציה, הגישו בעצמם בקשה להתפצל ממפלגת תל"ם. ב-29 במרץ 2020 אישרה הוועדה המסדרת את הפיצול של האוזר והנדל מתל"ם תחת שם הסיעה - "דרך ארץ", והם הצטרפו לממשלת ישראל השלושים וחמש. הסיעה חתמה עם כחול לבן על הסכם ולפיו "יפעלו בכנסת ובממשלה כסיעה אחת לכל דבר ועניין, בהנהגתו של גנץ".
לפי חבר הסיעה, יועז הנדל, הסיעה דוגלת בימין ממלכתי, אחדות עם ישראל, "יגאל אלוניות", בלי מונופול חרדי על דת ומדינה ושמירה על איזונים ובלמים בין הרשויות. הסיעה פעלה יחד עם סיעות העבודה וכחול לבן כמפלגה אחת ואף השתתפו איתן בישיבות סיעה וגם בהסכמים קואלציונים. הנדל והאוזר, מייסדי וחברי המפלגה לקחו חלק מהתפקידים של כחול לבן במסגרת ההסכמים הקואלציונים לממשלת ישראל ה-35 יחד עם סיעת העבודה שלקחה גם היא שני שרים. בממשלה זו, כיהן הנדל כשר התקשורת והאוזר כיו"ר ועדת חוץ וביטחון.
בהתאם ל, כנוסחו בעת הקמתה של סיעת "דרך ארץ", לא הייתה הסיעה זכאית למימון מפלגות, אך כחלק מהחקיקה שאושרה לקראת הקמתה של ממשלת ישראל ה-35 אושר גם תיקון לסעיף זה, כהוראת שעה, המעניק מימון מפלגות (בסך כ-6 מיליון ש"ח) גם לסיעת "דרך ארץ".
ביוני 2020 פנו הנדל והאוזר לרשם המפלגות לשם רישום מפלגת "דרך ארץ".
בספטמבר 2020 הצטרף למפלגה ראש מועצת שהם, איתן פטיגרו ובהמשך גם ראש המועצה המקומית אורנית ניר ברטל המפלגה הצטרפה אל ההסתדרות הציונית העולמית ונציגיה חברי בקונגרס הציוני הל"ח שהחל בפעילותו בנובמבר 2020.
בדצמבר 2020 הודיעו הנדל והאוזר כי בבחירות הקרובות סיעת "דרך ארץ" תצטרף למפלגת "תקווה חדשה" שהקים גדעון סער. יועז הנדל שוריין במקום 4 וצבי האוזר במקום 8.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים וחמש המפלגות תקווה חדשה וכחול לבן חתמו על הסכם ריצה משותפת ללא "דרך ארץ".
ב-27 ביולי 2022 התאחדו הימין החדש ודרך ארץ לרשימת הרוח הציונית.
מצע המפלגה.
ביטחון.