תנועת הגל החדש במדע בדיוני התפתחה מתוך מדע בדיוני רך בשנות ה-60 וה-70. האכזריות הקונטית הייתה הצורה הנרטיבית הסטנדרטית של מדע בדיוני רך בשנות השמונים.
במהלך שנות השמונים התפתח הסייברפאנק ממדע בדיוני רך.
מקגירק מזהה שני תתי-סוגים של מדע בדיוני רך: "מדע בדיוני הומניסטי" (שבו בני האדם, ולא הטכנולוגיה, הם הגורם להתקדמות או שממנו ניתן להחליף שינוי בסביבה; לעיתים קרובות מעורבים ספקולציות על המצב האנושי) ו-" מדע בדיוני נואר" (מתמקד בהיבטים השליליים של הטבע האנושי; לעיתים קרובות במסגרת דיסטופית).
עונת 1985/1986 בבונדסליגה
עונת 1985/1986 הייתה העונה ה-23 של הבונדסליגה, שהיא הליגה הגרמנית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-9 באוגוסט 1985 והסתיימה ב-26 באפריל 1986.
הנובר 96, נירנברג ופ.צ. זארבריקן עלו מהליגה השנייה.
באיירן מינכן זכתה בתואר האליפות בפעם השנייה ברציפות ובפעם השמינית בתולדות המועדון.
על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות. במידה ובסוף העונה מספר קבוצות היו מגיעות לאותו מספר נקודות, הקבוצה עם הפרש השערים הטוב יותר הייתה מקבלת יתרון.
הליגה כללה 18 קבוצות. קבוצות שסיימו במקומות ה-17-18 ירדו בסוף העונה לבונדסליגה השנייה, ושתי קבוצות עלו במקומן. הקבוצה שהגיעה למקום ה-16 השתתפה במשחקי מבחן מול הקבוצה שסיימה במקום השלישי בהבונדסליגה השנייה, כאשר המנצחת במפגש הכפול הייתה משחקת בעונה הבאה בבונדסליגה והמפסידה בבונדסליגה השנייה.
פ.צ. זארבריקן והנובר 96 ירדו לבונדסליגה השנייה. בורוסיה דורטמונד שיחקה בצמד משחקי מבחן (מפגש כפול) נגד פורטונה קלן. אחרי זה מפגש כפול לא הניב יתרון לאף קבוצה הוחלט על המשחק השלישי. במשחק זה בורוסיה דורטמונד ניצחה 8:0 ונותרה בליגה הבכירה.
כדורגלנים מצטיינים.
שטפן קונץ (בוכום) שכבש 22 שערים זכה בתואר מלך השערים של הליגה.
הדייט שהביך אותי
הדייט שהביך אותי (באנגלית: That Awkward Moment) הוא סרט קומדיה רומנטית שנכתב ובוים על ידי טום גורמיקן. מככבים בסרט זאק אפרון, מיילס טלר, מייקל בי. ג'ורדן ואימוג'ן פוטס. הקרנת הבכורה של הסרט הייתה ב-27 בינואר 2014, והוא שוחרר לציבור הרחב בארצות הברית ב-31 בינואר.
עלילה.
מייקי, ג'ייסון ודניאל הם שלושה חברים נואשים. האחד מהם על סף גירושים, השני לא מוצא זוגיות ואילו השלישי הוא "הפנים היפות" של החבורה. מייקי (מייקל בי. ג'ורדן) נזרק על ידי אשתו וג'ייסון (זאק אפרון) ודניאל (מיילס טלר) מתחייבים, כאות הזדהות, להימנע ממערכות יחסים רציניות כל עוד מייקי רווק. הכל הולך טוב עד שהם פוגשים שתי בחורות יפות, ואז ג'ייסון ודניאל נאלצים להיאבק ברגשותיהם מחשש להפר את ההסכם עם מייקי.
שמש בוגדנית
שמש בוגדנית (ברוסית: Утомлённые солнцем) הוא קופרודוקציה רוסית-צרפתית, סרט קולנוע דובר רוסית עטור שבחים בבימויו של ניקיטה מיכאלקוב. הסרט זכה בפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר ובפרס הפדרציה הרוסית. בנוסף גרף הסרט את פרס דקל הזהב של פסטיבל קאן 1994.
לסרט יצאו 2 סרטי המשך בשנים 2010–2011: "שמש בוגדנית 2: הציפייה" ו"שמש בוגדנית 2: המצודה".
זו דרמה היסטורית חזקה שמתמקמת בלבה של משפחת גנרל רוסי בתקופת הטיהורים הגדולים של סטלין בשנות ה-30. לאידיליה הצ'כובית הזו, על שדות החיטה שלה, הסמובר המסורתי ושירי הבללייקה, חודר מאהבה לשעבר של האישה, המשמש סוכן במשטרה החשאית, התליינית הרשמית של המשטר הרצחני.
תקציר עלילת הסרט.
ברית המועצות, קיץ 1936. בני משפחה וחוג ידידיה, מרביתם אמנים מוזיקאים וסופרים, מעבירים את ימי הקיץ בדאצ‘ה כפרית שלווה במבואות מוסקבה. את האידיליה מפר איש המשטרה החשאית של סטלין, דמיטרי החוזר לבקר את מַרוסיה, אהובתו לשעבר לאחר שלא התראו עשר שנים. היא בינתיים נישאה למפקד בכיר ונערץ בצבא האדום סרגיי קוטוב ונולדה להם בת, נדיה. מסתבר שבינתיים הצטרף דמיטרי אל שורות המשטרה החשאית של סטלין ועוסק בחיסול המתנגדים למשטר. עד מהרה מתגלה האמת על ביקורו: שילוב של נקמה אישית עם עבודה.
סרגיי קוטוב — הוא קצין צבאי מוערך, קומוניסט בלב ונפש, עטור באותות וגיבור מלחמת האזרחים. הוא חי בדאצ'ה עם רעייתו מַרוסיה, ילדתם הקטנה נדיה וקרוביה של מרוסיה, משפחת אינטלקטואלים, בעלי עבר מפואר עוד מתקופת הצאר.
אל חייהם השקטים פורץ מיטיה — אציל לשעבר ואיש התנועה הלבנה שהיה מאהבהּ של מרוסיה, לפני היעלמותו בשנת 1928. עם הגעתו הוא מוצג בפני נדיה בתור "הדוד מיטיה", אך עד מהרה מתברר כי הוא הגיע אל הכפר על מנת לעצור את קוטוב בהוראה מגבוה וכחלק מהטיהורים הגדולים.
הפלנטה האסורה
הפלנטה האסורה (או הכוכב האסור; באנגלית: Forbidden Planet) הוא סרט מדע בדיוני משנת 1956, בבימויו של פרד מ. וילקוקס ובכיכובם של וולטר פידג'ן, אן פרנסיס ולזלי נילסן. הסרט צולם באיסטמנקולור (Eastmancolor) וב-סינמסקופ, והוא נחשב לאחד מסרטי המדע הבדיוני הטובים ביותר של שנות החמישים, ולאחת מאבני הדרך של הקולנוע המדע הבדיוני העכשווי. הדמויות והתפאורה עוצבו בהשראת "הסערה" של שייקספיר, והעלילה של הסרט כוללת אנלוגיה מסוימת לזו של המחזה, מה שגרם לרבים לראות בסרט עיבוד רופף של המחזה.
הסרט היה חלוצי במספר היבטים של קולנוע מדע בדיוני. סרט זה היה הראשון שהציג בני-אדם נעים במהירות הגבוהה ממהירות האור בספינת חלל שיצרו בעצמם. סרט זה היה הראשון שכל עלילתו מתרחשת על כוכב לכת שנמצא בחלל בין-כוכבי, הרחק מכדור הארץ. דמותו של רובי הרובוט היא אחת מהדמויות הקולנועיות הראשונות של רובוט שאיננו אלא "פחית על גלגלים". דמותו מפגינה אישיות מובחנת והיא דמות משנה אינטגרלית לעלילת הסרט. מחוץ לז'אנר המדע הבדיוני, סרט זה נחשב לפורץ דרך בכך שהוא הראשון, מכל ז'אנר שהוא, שהשתמש במוזיקה אלקטרונית, ובה בלבד, עבור הפסקול שלו, שהולחן על ידי ביבי ולואי בארון.
הסרט כולל מספר אפקטים מיוחדים שזיכו אותו במועמדות לפרס האוסקר על האפקטים הטובים ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-29. בשנת 2013, הסרט הוכנס אל ארכיון הסרטים הלאומי של ספריית הקונגרס של ארצות הברית, לאחר שנמצא בעל "חשיבות תרבותית, היסטורית או אסתטית". טוני מגיסטרלה מתאר את הסרט כאחת הדוגמאות הטובות ביותר לז'אנר הטכנו-אימה המוקדם.
תקציר העלילה.
בראשית המאה ה-23, ספינת החלל C-57D נשלחת לכוכב הלכת אלטאיר IV בקבוצת הכוכבים אלטאיר, מרחק 16 שנות אור מכדור הארץ, כדי לגלות את גורלה של משלחת מתיישבים שנשלחה לשם, כ-20 שנה קודם לכן. לאחר מסע בחלל שנמשך שנה, קומנדר ג'ון ג'יי אדמס (לזלי נילסן), מפקד ה-C-57D, יוצר קשר עם ד"ר אדוארד מורביוס (וולטר פידג'ן), אחד מדעני המשלחת המקורית, אשר מזהיר אותו שיתרחק, אבל מסרב לתת כל סיבה מעבר לכך שהוא אינו יכול להבטיח את שלומם. אדמס מחליט להתעלם מאזהרתו.
מיד עם נחיתתם, הצוות פוגש ברובי הרובוט, אשר לוקח את אדמס, יחד עם הקצין הראשון שלו, לוטננט ג'רי פארמן (ג'ק קלי), ולוטננט דוק אוסטרואו (וורן סטיבנס), לביתו של מורביוס. מורביוס מסביר כי כשנה לאחר הגעתה של המשלחת, כוח בלתי-ידוע השמיד כמעט את כל חברי המשלחת, ואידה את "בלרופון", ספינת החלל שלהם. רק הוא, אשתו (שלימים נפטרה) ובתם התינוקת אלטירה (אן פרנסס) שרדו את המתקפה. מורביוס חושש כי גורל דומה צפוי גם לצוות של ה-C-57D והוא מציע לעזור להם להתכונן לשוב הביתה, אך אדמס מסרב ואומר שעליו להמתין להוראות נוספות מכדור הארץ.
למחרת, אדמס מוצא את פארמן מנסה לפתות את אלטיירה; אדמס הזועם נוזף בפארמן ומותח ביקורת על התנהגותה של אלטירה, ובפרט - לבושה החושפני מדי, לטעמו. אלטירה מדווחת על המקרה למורביוס וטוענת שהיא לא רוצה לראות שוב את אדמס (אם כי בהמשך היא לובשת בגדים שמרניים יותר, על מנת לפייס אותו). באותו לילה, אותו גורם לא נראה שתקף את המשלחת בעבר חוזר, ומחבל בציוד שעל סיפון הספינה של אדמס, אשר מחליט יחד עם אוסטרו כי למחרת הבוקר יתעמתו על כך עם מורביוס. בעודם ממתינים, אדמס יוצא לדבר עם אלטירה, מתנצל בפניה על התנהגותו, והשניים מתנשקים. לפתע, הם מותקפים על ידי נמר, חיית המחמד של אלטירה, ואדמס יורה בו.
כאשר מורביוס מופיע, אדמס ואוסטרואו מגלים שהוא עוסק במחקר של הקרל - גזע חייזרים מתקדם שנספה כ-200 אלף שנים קודם לכן. מורביוס מציג בפניהם טכנולוגיה המסוגלת לשפר את היכולת האינטלקטואלית של בני-אדם. כאשר מורביוס השתמש בו לראשונה, הוא בקושי שרד, אך יכולותיו השכליות הוכפלו. מורביוס לוקח אותם לסיור במתחם מכונות תת-קרקעי ענקי, שנבנה על ידי הקרל אך עדיין מתפקד, כשהוא מונע על ידי אלפי כורים תרמו-גרעיניים, הפועלים במקביל. אדמס דורש ממורביוס שישתף את תגליותיו עם תושבי כדור הארץ. מורביוס דוחה את בקשתו, כשהוא קובע כי "האנושות עדיין לא מוכנה לקבל כוח כה בלתי מוגבל".
אדמס מורה לצוות שלו להקים שדה כוח מסביב לספינת החלל שלהם, על מנת למנוע מעשי נוספים. מאמציהם נכשלים, והפורץ הבלתי נראה חוזר ורוצח את המהנדס הראשי קווין (ריצ'רד אנדרסון). מורביוס שב ומזהיר את אדמס מפני תקיפות קטלניות נוספות, בדומו למה שקרה עם ה-"בלרופון". באותו לילה, היצור הבלתי נראה חוזר. לכלי הנשק של הספינה שמופעלים עליו אין כל השפעה, והיצור הורג את פארמן ושני אנשי צוות נוספים. מורביוס, שישן באותה העת, מתעורר למשמע צעקותיה של אלטירה; באותו הרגע היצור נעלם.