בין השנים 1960–1987 היה נשוי לפיירט לאלן. מנישואים אלו נולדו לו ארבע בנות, אחת מבנותיו אלו היא מארין לה פן, שהשתלבה בהנהגת המפלגה שבראשה עמד. מארבע בנות אלו יש ללה פן תשעה נכדים (אחת מהן מריון מרשל לה פן). הגירושים של לה פן מאשתו הראשונה היו קשים, וגרושתו אף צולמה בעירום למגזין פלייבוי בשביל להשפיל את לה פן. אחת מבנותיו, מארי-קרוליין, התנתקה ממנו בעקבות בעלה שהצטרף לברונו מגרה שפרש מן החזית הלאומית של לה פן והקים את התנועה הלאומית הרפובליקנית.
ב-1977 לה פן ירש הון משותפו ותומכו הגדול הוברט למברט, מונרכיסט ותעשיין. בצוואתו הוריש למברט ללה פן שלושים מיליון פרנק (כחמישה מיליון אירו), וגם כן את טירתו בסנט קלאוד (הטירה בעבר הייתה שייכת למאדאם דה פומפדור).
ב-31 במאי 1991, לה פן התחתן עם ז'אן מארי פסשוס ("ג'ני"), ממוצא יווני. היא הייתה נשואה בעבר לאיש העסקים הבלגי ז'אן גרנייה.
קריירה פוליטית.
לה פן התחיל את הקריירה הפוליטית שלו בראש איגוד סטודנטים בטולוז. ב-1953 לה פן פנה אישית לנשיא וינסן אוריו בבקשה לאשר לו ולחבורת מתנדבים לצאת להולנד בשביל לסייע בשיקום לאחר שיטפון הים הצפוני. הנשיא אישר ותוך יומיים לה פן הצליח לארגן 40 מתנדבים מן האוניברסיטה שלו, הקבוצה גם תעזור מאוחר יותר לנפגעי רעידת אדמה באיטליה. ב-1956 לה פן נבחר להאספה הלאומית כחבר במפלגה הפופוליסטית UDCA. לה פן בן העשרים ושמונה היה החבר הצעיר ביותר באספה הלאומית.
ב-1957, לה פן נבחר כמזכיר כללי של החזית הלאומית של הלוחמים ארגון וותקי צבא. הוא גם היה הפוליטיקאי הראשון בצרפת להציג מועמד מוסלמי, אחמד דג'בור, אלג'ירי במוצאו לתפקיד בעירית פריז. ב-1958 לה פאן עזב את UDCA ונבחר לאספה הלאומית מטעם מפלגת המרכז הלאומי של העצמאים והאיכרים.
לה פן ניהל ב-1965 את מערכת הבחירות לנשיאות של מועמד הימין ז'אן לואי תיקיר-ויגננקור, אשר השיג 5.19% מן הקולות. ב-1962 לה פן הפסיד את מקומו באספה הלאומית.
מ-1972 ועד היום.
ב-1972 הקים את מפלגת החזית הלאומית, והוא עמד בראשה במשך 39 שנה. בתקופה זו רכש כוח פוליטי רב והתמודד מספר פעמים על נשיאות צרפת, חרף אי הצלחה מתמשכת. בשנת 1977 הוריש לו אחד מתומכיו 30 מיליון פרנקים ועוד נכסים. בשנת 1984 עלה בידי לה פן להיבחר לפרלמנט האירופי, ובשנת 1986 זכתה מפלגתו בכ-10% מכלל קולות הבוחרים בבחירות לפרלמנט צרפת. נקודת ציון משמעותית לחזית הלאומית וללה פן הייתה בחירות 1995, בהן זכתה החזית הלאומית בהישג נכבד ברמה המוניציפלית ברחבי צרפת, ובעיקר באזור דרום מזרח צרפת. אך הוא לא נבחר לנשיאות.
ב-2010 הודיע כי בכוונתו לפרוש מן החיים הפוליטיים ולא להתמודד עוד על נשיאות צרפת, והחל בינואר 2011 החליפה אותו בתו מארין לה פן כמנהיגת המפלגה. אך עם זאת המשיך לשמש כ"יושב ראש של כבוד" מטעם מפלגת החזית הלאומית.
ב-1987 טען לראשונה כי תאי הגזים באושוויץ הם פרט שולי בהיסטוריה של מלחמת העולם השנייה. הוא הורשע בהפרת חוק גייסו, ונאלץ לשלם קנס בסך 1.2 מיליון פרנק. מאז חזר על טענתו זו בהזדמנויות שונות.
במהלך חודש אפריל 2015 התראיין מספר ראיונות בתקשורת הצרפתית, וחזר על טענותיו כי תאי הגזים הם פרט שולי בהיסטוריה של מלחמת העולם השנייה. ואף הגן על פליפ פטן, מנהיג משטר וישי ששיתף פעולה עם הנאצים. עקב כך הודיעה בתו מארין לה פאן מנהיגת המפלגה שהוא פוטר ממשרתו כיושב ראש של כבוד מטעם המפלגה. ולא ינאם יותר מטעם המפלגה כיוון שדבריו "נוגדים את המדיניות הסדורה של המפלגה". עם זאת, בחודש יולי 2015 ביטל בית משפט מחוזי בצרפת את השעייתו של ז'אן מרי מהמפלגה.
כביש 98
כביש 98 הוא כביש האורך העיקרי ברמת הגולן בצפונה של ישראל ואורכו כ-99 ק"מ. צורתו של הכביש היא כשל קשת והוא מקביל לגבול עם סוריה ולקו התלים הישראלי. הכביש מוביל מצומת מעגן (כביש 92) שמדרום לכנרת, תחילה דרך עמק הירמוך, ולאחר מכן הוא מטפס בעליה תלולה אל רמת הגולן וחוצה אותה עד לסיומו בתחנת הרכבל התחתון בחרמון, מקום בו הוא נפגש עם כביש הר דב (כביש 999). הכביש הוא אחד מהמשופעים בישראל, והוא משנה את גובהו מ-200 מטרים מתחת לפני הים עד לכ-1,640 מטרים מעליו.
קטע של עשרה קילומטרים מכביש 98 היה סגור באופן רשמי במשך 30 שנים לתנועת כלי רכב אזרחים בין צומת תל סאקי מצפון לרמת מגשימים ועד צומת אורחה שליד הר פרס. בסוף שנת 2007 נפתח קטע הכביש מחדש לאחר ששופץ בידי מועצה אזורית גולן, ומאז ניתן לנסוע בו באופן רגיל.
הכביש היה הכביש המרכזי של רמת הגולן עוד לפני מלחמת ששת הימים. בגלל סמיכות הגבול לכביש באזור חמת גדר, דבר שגרם לכך שאזרחים נמנעו לנסוע בכביש דרומית לקוניטרה, בשנת 1969 נפרצו שתי דרכים חדשות מהכנרת אל הכביש: כביש דרך נוקייב שהתחבר לכביש 98 מדרום לצומת אפיק וכביש 789 מכורסי דרך עד צומת אפיק. בסוף 1970 הוחלט לחדש את הקטע הדרומי של הכביש ממבוא חמה לחמת גדר.
סטפון מרבורי
סטפון זאבייר מרבורי (אנגלית: Stephon Xavier Marbury; נולד ב-20 בפברואר 1977 ברובע הברונקס שבניו יורק) הוא כדורסלן עבר אמריקאי המתנשא לגובה של 1.88 מטר ושיחק בעמדת הרכז. נבחר במקום הרביעי בדראפט 1996 על ידי מילווקי באקס, ובמשך 11 עונותיו בליגת ה-NBA שיחק עבור מינסוטה טימברוולבס, ניו ג'רזי נטס, פיניקס סאנס, ניו יורק ניקס ובוסטון סלטיקס. כיום מאמן בליגת ה-CBA הסינית.
קריירת מכללות.
מרבורי שיחק באוניברסיטת ג'ורג'יה טק במשך עונה אחת, 1995/1996, והוביל את הקבוצה למאזן של 24 ניצחונות ו-12 הפסדים. באותה שנה הוביל את קבוצת המכללה לשלב רבע הגמר של טורניר אליפות המכללות, בו קבוצתו הפסידה לאוניברסיטת סינסינטי. בשנתו היחידה בג'ורג'יה טק קלע מרבורי 18.9 נקודות ומסר 4.5 אסיסטים בממוצע למשחק. בסוף אותה עונה הודיע על כוונתו להירשם לדראפט ה-NBA.
קריירה מקצועית ב-NBA.
מינסוטה טימברוולבס.
בגיל 19 בלבד, נבחר מרבורי בבחירה הרביעית בדראפט 1996 על ידי מילווקי באקס, אך עם בחירתו הוא הועבר בטרייד למינסוטה טימברוולבס תמורת ריי אלן שנבחר בחירה אחת אחריו. בעונתו הראשונה ב-NBA הראה את כישרונו כשקלע 15.8 נקודות ומסר 7.8 אסיסטים למשחק. יחד עם כוכב הקבוצה קווין גארנט, הוביל מרבורי את הטימברוולבס לשלב הפלייאוף מהמקום השישי במערב, ובסיבוב הראשון של הפלייאוף הפסידה מינסוטה ליוסטון רוקטס בתוצאה 0–3. בסיום העונה נבחר מרבורי לחמישיית הרוקיז של העונה והגיע למקום השני בהצבעה לפרס רוקי העונה, אחרי הזוכה אלן אייברסון.
בעונה הבאה שיפר מרבורי את תפוקתו כשקלע 17.7 נקודות ומסר 8.6 אסיסטים למשחק. הוא עזר לקווין גארנט להוביל את הקבוצה למקום השביעי במערב, אך בפלייאוף שוב הפסידו הטימברוולבס בסיבוב הראשון, הפעם לסיאטל סופרסוניקס. בסוף אותה העונה היחסים בין מרבורי להנהלה של מינסוטה התחילו להיות מתוחים בגלל מחלוקת על תפקידו של מרבורי בקבוצה, וסוכנו דרש מההנהלה שתעביר אותו בטרייד לקבוצה אחרת.
ניו ג'רזי נטס.
במהלך עונת , לאחר 18 משחקים בהם קלע 17.7 נקודות ומסר 9.3 אסיסטים למשחק, הועבר מרבורי בטרייד בין שלוש קבוצות לניו ג'רזי נטס. במסגרת הטרייד הועברו בסך הכול תשעה שחקנים, ביניהם טרל ברנדון שנשלח למינסוטה וסם קאסל שעבר למילווקי באקס. בתקופתו בניו ג'רזי המשיך מרבורי להציג יכולת אישית גבוהה, ובעונת אף נבחר לראשונה להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA וכן נכלל בחמישייה השלישית של העונה לאחר שהעמיד ממוצעים של 23.9 נקודות ו-7.6 אסיסטים למשחק. עם זאת, בשלוש עונותיו של מרבורי בניו-ג'רזי הוא לא הצליח להוביל את הקבוצה לפלייאוף.
פיניקס סאנס.
בסוף עונת 2000/2001 הועבר מרבורי לפיניקס סאנס בתמורה לרכז ג'ייסון קיד. בפיניקס התחבר עם כוכבי הקבוצה הצעירים אמארה סטודמאייר ושון מריון, ובעונת הוביל את הקבוצה למקום השמיני במערב. בפלייאוף פגשה פיניקס את סן אנטוניו בסיבוב הראשון, והסאנס הפסידו בתוצאה 2–4. את העונה הבאה פיניקס פתחה רע מאוד בשל פציעתו של סטודמאייר, ואחרי 34 משחקים הועבר מרבורי בטרייד לניו יורק ניקס.
ניו יורק ניקס.
בסיום עונת העפילו הניקס לפלייאוף מהמקום השביעי במזרח, ופגשו בסיבוב הראשון את קבוצתו לשעבר של מרבורי - ניו ג'רזי נטס. הנטס ניצחו בסדרה בתוצאה 0–4, למרות יכולתו הגבוהה של מרבורי שקלע 21.3 נקודות בממוצע למשחק. בסוף אותה העונה השתתף מרבורי באולימפיאדת אתונה כנציג נבחרת ארצות הברית, אך קבוצתו אכזבה כשהפסידה לארגנטינה בשלב חצי הגמר וזכתה במדליית ארד בלבד. במהלך הטורניר קבע מרבורי שיא קליעה לשחקן נבחרת ארצות הברית באולימפיאדה כשקלע 31 נקודות במשחק מול נבחרת ספרד.
בעונת הסתכסך מרבורי עם מאמן הניקס לארי בראון, והאחרון פוטר מתפקידו בסוף אותה העונה. אחרי בראון מונה לתפקיד המאמן אייזיאה תומאס, אך הקבוצה לא השתפרה ואת העונה הבאה סיימו הניקס עם מאזן ניצחונות שלילי 33–49.
בעונה שלאחר מכן, , מרבורי השתתף בסכסוך תקשורתי נוסף, הפעם נגד המנהל ומאמן הקבוצה אייזיאה תומאס, שתכנן להוציא את מרבורי מהחמישייה הפותחת של הקבוצה. במהלך עונת , עם מינויו של מייק ד'אנטוני למאמן הניקס, הוחלט על שחרורו של מרבורי תוך מתן פיצויים כספיים על סך 6.8 מיליון דולר.
בוסטון סלטיקס.
שלושה ימים לאחר שחרורו מהניקס, ב-27 בפברואר 2009, חתם מרבורי על חוזה בבוסטון סלטיקס עד סיום העונה.
קריירה בסין.