בקולומביה, הפודו הצפוני רשום כמין בסכנת הכחדה, ומצוי באזורים המוגנים - הפארק הלאומי פארקיו והפארק הלאומי לוס נוודוס. באקוודור המין רשום כפגיע, והוא מצוי בתחומים המוגנים הבאים: הפארק הלאומי קאיאס, הפארק הלאומי פודוקארפוס, הפארק הלאומי ליאנגאנאטס, הפארק הלאומי סנגאי, השמורה האקולוגית אנטיסאנה, השמורה האקולוגית אנחל, והשמורה האקולוגית קוקה קאיאמבי. בפרו המין נחשב לנדיר, ומצוי בפארק הלאומי ריו אביסאו, הפארק הלאומי יאנאצ'גה צ'ימילאן והשמורה הלאומית טאבאקונס נאמאבלי. האוכלוסיות העיקריות של הפודו הצפוני מצויות לאורך מסדרון של אזורים מוגנים בהרי האנדים באקוודור, והתכנון להקמת אזור מוגן נוסף צפונית לפארק הלאומי ריו אביסאו עשויה ליצור אזור מוגן רציף מאקוודור לפרו ובכך להגדיל באופן משמעותי את הישרדות הפודו בהרי האנדים.
בין פעולות השימור שמומלצות על ידי IUCN, לבצע סקרים מקיפים אודות מצב המין, ופיתוח תוכנית מחקר שתלמד את האקולוגיה, דרישות בית הגידול, הביולוגיה והיקף האיומים על המין; כמו כן, לחזק את תוכנית הניהול סביב אזורים מוגנים במידת הצורך, ובמקומות שבהם מתרחש ציד כבד למטרת קיום בסיסית עבור האוכלוסייה המקומית, לנסות למצוא פרויקטים לכלכלת הכפרים או לקבוע מכסות ציד סבירות יותר. בנוסף, יש לפתח תוכניות להעלאת המודעות בקרב האוכלוסייה לרווחת בעלי החיים, וכן תוכניות שימור ואכיפת חוק חזקה יותר במידת הצורך. הפודו הצפוני מצוי כאמור במספר אזורים מוגנים על פני הטווח שלו, אולם בחלקם אין תוכניות ניהול מסודרות אין שלא מוקצים מספיק משאבים מהממשלה על מנת לבצע הגנה נאותה על האזור המוגן. החל משנת 2009 הפודו הצפוני רשום בנספח II של אמנת CITES, מה שאומר שהמסחר הבינלאומי במין זה או באיבריו חייב להיות תחת פיקוח.
צבי סעודי
צבי סעודי (שם מדעי: "Gazella saudiya"; בתעתיק מערבית: غزال سعودي - עַ'זַאל סַעוּדִיַיה), הוא מין של צבי אשר היה חי בחצי האי ערב והוכחד מן העולם עקב ציד אינטנסיבי. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1935 על ידי חוקר הטבע האנגלי דוגלאס קרותרס וחוקר הטבע הגרמני ארנס שוורץ, ובעבר היה נחשב כתת-מין של צבי הנגב. לאחר שארגוני השימור שמו לב שהמין נעלם מן הטבע, הם ניסו לאתרו בעשרות חוות פרטיות ברחבי חצי האי ערב שבהם נטען שיש צבאים סעודים חיים, אך בדיקות גנטיות הראו שמדובר בצבאים ממינים אחרים או בבני כלאיים, כך שככל הנראה המין נכחד לגמרי. שמו הרשמי ושמו המדעי הוא על שם הישות המדינית העיקרית שבה היה נפוץ - ערב הסעודית.
תפוצה וזיהוי.
הצבי הסעודי היה נפוץ בעבר לאורך מישורים גדולים של חצץ חולי המנוקד בעצי שיטה ברחבי החלקים הצפוניים והמערביים של חצי האי ערב מכווית עד תימן, כשרוב הרשומות מגיעות מהחלק המערבי של סעודיה. הנוכחות שלו בעיראק או בסוריה אינה וודאית, אך סבירה יותר בראשונה בשל התפוצה במדינות הסמוכות. ארכאולוגים איתרו מאובן של צבי סעודי בחפירות ארכאולוגיות בעמאן שבירדן, אך מפאת גילה, הזואולוגים סבורים שהוא לא היה נפוץ בירדן ומדובר כנראה בדגימה שנקנתה על ידי בני השבטים הערבים. הצבי הסעודי היה פעיל ביחידות או בקבוצות קטנות עד 20 פרטים.
הצבי הסעודי נחשב בעבר כתת-מין של צבי הנגב, וזו הסיבה גם שההכחדה שלו לא זכתה לתשומת לב מרובה. מחקרים גנטיים אחרונים תומכים בעמדה שמדובר במין נפרד. מלבד הבדלים גנטיים, לצבי הסעודי היו רגליים קצרות יותר ולפרוותו היה מראה חיוור מן הרגיל, ללא כתמים כהים על האוזניים והחרטום. פניו היו חיוורות, והוא היה בעל דמיון כנראה לצבי פרסי.
ניסיונות איתור.
לאחר שהצבאים הסעודים לא נצפו כלל במהלך העשורים האחרונים, נעשו פעולות ומאמצים רבים על מנת לאתר אותם בתחום התפוצה ההיסטורי שלהם. לאחר שהחיפושים העלו חרס, רשויות השימור פתחו בכיוון שונה כאשר החלו לסרוק חוות פרטיות ברחבי חצי האי ערב במטרה למצוא צבאים סעודים ששרדו בשבי. ניתוחי DNA שנעשו על עשרות צבאים שתוארו כ"צבאים סעודים", הראו כי כולם מייצגים מיני צבאים אחרים או הכלאה בין מספר מינים. חוקרי טבע העריכו בשנת 1997 שכל הצבאים הסעודים שהיו קיימים בשבי התערבבו כבר עם צבאים הודים כך שלא ניתן למצוא צבאים טהורי גזע, אולם השוואה בין ה-DNA של צבאי הכלאיים עם DNA מפוחלץ של צבי סעודי במוזיאון, הראתה שיש שוני גנטי רב בין הצבי הסעודי להודי וההכלאה ביניהם אינה אפשרית, כך שככל הנראה מדובר בכלאיים בין צבי פרסי לצבי הודי. למעשה, טרם נמצאה דגימת DNA הזהה לזו של הפוחלץ במוזיאון וכנראה לא קיים כלל בן כלאיים בין צבי סעודי למין צבי אחר.
הכחדה.
הצבי הסעודי היה מאז ומתמיד נדיר עקב ציד מופרז לעורו ובשרו, וזוהי הסיבה המרכזית להידלדלות מספריו ולהיעלמותו; עקב חוסר תצפיות על המין, הוא הוכרז כנכחד בטבע בשנת 1980 שכן אז עדיין היו פרטים בשבי. ניתוח גנטי אחרון מצביים בשבי שנחשבו כצביים סעודים, הראו שהם מייצגים מיני צבי אחרים או כלאיים שונים. למרות סקרים תכופים בחוות פרטיות ברחבי חצי האי ערב בניסיון למצוא צבי סעודי טהור גזע, אין ראיות לצבאים כאלה ששרדו. במקרה והצבאים הסעודים לכאורה שקיימים בשבי היו טהורים מבחינה גנטית, ניתן היה בנקל לפתוח בתוכנית רבייה בשבי שבסופה הצבאים יוחזרו לבית הגידול הטבעי שלהם; לרוע המזל, בדיקות גנטיות על צבאים "סעודים" בשבי הראו שהם לא טהורי גזע, כך שלא ניתן לבצע באמצעותם תוכנית להשבת המין.
נכון ל-2016, טרם נמצאו צבאים סעודים עם גנטיקה לא מעורבת, ואף שהאפשרות לאתר צבאים כאלו שטרם דווח עליהם בשבי סבירה עדיין, הסיכויים לכך פוחתים במהירות עם חלוף הזמן. פוחלץ של צבי סעודי אשר נמצא במוזיאון להיסטוריה של הטבע בשיקגו, מראה שהצבי הסעודי קשור במקצת לצבי הנגב, ולעומת זאת בעל זיקה גנטית מועטה לצבי הודי וממקד יותר את החיפושים בעקבות צביים טהורי גזע. הצבי סעודי הוכרז רשמית כמין נכחד (EX) בשנת 2008 על ידי הרשימה האדומה של IUCN לאחר שלטענת הארגון לא נראה באופק סיכוי לקיומו של המין.
צבי ערבי
צבי ערבי או צבי סיני (שם מדעי: "Gazella arabica"; בתעתיק מערבית: غزال عربي - עַ'זַאל עַרַבִּיַיה), הוא מין של צבי החי בחצי האי ערב. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1827 על ידי הזואולוג הגרמני מרטין ליכטנשטיין ויש שרצו לכלול בו את המין הנכחד - צבי מלכת שבא או לסווגו כתת-מין של מיני צבי אחרים (צבי הנגב וצבי מצוי).
זהותו של צבי זה התמיהה את הזואולוגים במשך למעלה מ-180 שנה. הדגימה היחידה של מין זה שנמצאה אי פעם ועליה גם התבסס התיאור המדעי (לקטוטייפ), נלקחה מאיי פרסן בים האדום השייכים לערב הסעודית בשנת 1825, אולם מאידך החוקרים מפקפקים בכך שאוכלוסיית בר של הצבי הייתה נפוצה בעבר על האיים הללו, ומשערים שהוא הובאה עליהם מהחלק היבשתי של סעודיה או ממקום אחר בחצי האי ערב (אוכלוסיית הצבאים כיום באיים אלו שייכת לצבי מצוי). הסיבה המרכזית לתיאור הצבי הערבי כמין נפרד, היא המבנה הייחודי של גולגולתו ששונה מכל צבי אחר באזור; הדגימה, אשר שייכת לצבי זכר נמצאת כיום במוזיאון בברלין.
מחקר טקסונומי משנת 2013 קובע באמצעות ניתוח פילוגנטי שהעור והגולגולת הייחודית של הצבי הערבי אשר נלקחו מאיי פרסן הסעודים משתייכים למעשה לשני פרטים נפרדים, המייצגים שתי שושלות אבולוציוניות בתוך הקלייד של הצבי המצוי. בין אם אכן מדובר במין נפרד ובין אם מדובר באוכלוסייה של מין אחר, סיבות ההכחדה של הצבי הערבי נותרו עלומות. עד 1997, הצבי הערבי סווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN, כמין נכחד (EX); בעקבות הפקפוק במעמדו הטקסונומי, IUCN סיווג אותו בשנת 2008 כמין חסר נתונים ובשנת 2017 כמין פגיע.
צבי מלכת שבא
צבי מלכת שבא (שם מדעי: "Gazella bilkis"), הוא מין אנטילופה נכחדת בסוג צבי, אשר תפוצתו הייתה מוגבלת בעבר לאזורים מסוימים בתימן עד אשר הוכחד מן העולם. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1985 על ידי הזואולוג האוסטרלי קולין גרובס - כ-40 שנה לאחר שנצפה בפעם האחרונה. המעמד הטקסונומי של מין זה אינו ברור דיו, ויש הסבורים כי למעשה מדובר בתת-מין של צבי מצוי, צבי ערבי או באוכלוסייה של צבי ארלנג'ר; על כל פנים מוסכם שאוכלוסייה זו של צבאים אינה קיימת כיום. צבי זה קרוי על שמה של מלכת שבא, אשר ממלכתה השתרעה כנראה בתימן. בערבית, הוא מוכר גם בשם צבי תימני (غزال اليمن), אך אין להתבלבל בינו לבין תת-המין "Gazella gazella cora" של צבי מצוי המכונה לעיתים "צבי תימני".
תפוצה.
צבי מלכת שבא היה אנדמי למישורים הגבוהים והגבעות המקיפות את העיר תעז שבתימן בגובה של 2,150-1,230 מטר מעל פני הים, שם הוא נצפה מהלך בבדידות או בקבוצות של 3 פרטים בחיפוש אחר מקורות מזון צמחיים. צבי מלכת שבא מעולם לא נצפה באזורים נמוכים או בצידי כבישים ויישובי אדם. בין האזורים שבהם נוכחותו אושרה בוודאות היו ואדי מאלח, אוסאיפירה וג'בל זארבה.
היסטוריה.
ב-1951, נטען כי צביי מלכת שבא נמצאים במספרים גדולים סביבות העיר תעז, ובאותה השנה ניצודו 5 פרטים שפוחלציהם נשלחו עבור מוזיאון פילד להיסטוריה של הטבע בשיקגו. מאז, לא דווח יותר על שום צפייה בצביים הללו. בשנת 1992, צוות חוקרים יצא לחקור את אזור ההיסטורי שהיה ידוע בעבר כמאכלס צביי מלכת שבא, אולם הם לא הצליחו למצוא כל פרט חי, והתושבים המקומיים באזור דיווחו שהם לא ראו אף צבי באזור בעשורים האחרונים. לרוע המזל, צבי מלכת שבא מעולם לא נלכד בחיים עבור גני חיות באירופה או באמריקה, כך שלא היה ניתן להקים אוכלוסייה שבויה שתושב לטבע.
הכחדה.