כתב חבורים רבים בהלכה ובלשון, ופירושים למקרא, למשנה ולגמרא. פירש ותירגם בערבית יהודית את ספר קהלת, פירוש המצוטט על ידי הרד"ק, אשר עליו כתב הרשב"א שהוא "פירוש נאה בקהלת מראה ענייני החכמה ופיוטים" ונדפס בליידן ה'תרמ"ד (הפירוש תורגם לעברית על ידי הרב יוסף קאפח בספר "חמש מגילות", שם ייחסו לרס"ג). חיבר פירוש למסכתות משנה, שהזכירו הרמב"ם, ולא נשתמר. וחיבר פירוש לתלמוד בשם 'ספר הנר' (ובערבית 'כתאב אל אלסראג'), ממנו נשתמרו שרידים למסכתות פסחים, כתובות, ובבא מציעא. קיימות מקצת מתשובות שחיבר. כתב פירוש למסכת אבות, אשר הרשב"ץ מביא מדבריו וגרסאותיו בספרו מגן אבות.
פיוטיו.
רבי יצחק אבן גיאת היה החלוץ והמייסד של הפיוט הדתי הספרדי. מאות מפיוטיו נשתמרו. פיוטיו התקבלו בחיבה יתירה, ונכנסו למחזורים של קהלות ספרד והמזרח, ובמיוחד למחזור טריפולי 'שפתי רננות', כן ישנם פיוטים במנהג אשכנז המזרחי החתומים יצחק, וסביר שהם שלו. תלמידו רבי משה אבן עזרא כתב עליו: "הוא היה מעיין המליצה ומקור הצחות, מושל במכמני הלשון העברית ומולך על הלשון הסורסית. הוא כתב מאמרי מליצה וחיבר שירים בהירים. בחיבה רבה הילל את חכמי זמנו וקונן את מנהיגי בני דורו. יש לו הרבה חיבורים בהלכה ובלשון, ולא שקט עד שבירר וליבן כמעט כל דבר. הוא הירבה לחבר יותר מאלה שקדמוהו דברי מוסר ותפילות, שירי תהילה וקינות; אבל לא כתב הרבה שירים שקולים משום שידיעותיו בחכמת בני ערב היו מעטות. הוא השתמש במילים נעימות שכוונתן פשוטה".
להבדיל מהפייטנים שבאו אחריו, שראו בשירה אמנות עליונה, מטרה בפני עצמה; עבורו השירה הייתה רק אמצעי, דרך להתעלות ולהתפלל, ולא מטרה בפני עצמה. ולעומת ההקפדה האמנותית בפיוטים של משוררי ספרד בדורות הבאים; ברבים מפיוטיו של ריא"ץ גיאת אין משקל. הוא דולה פסוקים מן המקרא, וסביב כל פסוק אורג את הגות רוחו והגיוני לבו; יוצא מן הפסוק וחוזר אל הפסוק, תוך ניגון המאחד את כל שורותיו לרעיון אחד ולתמונה אחידה, להשתפכות נפש של ישראל לא-להיו. להבדיל מהפייטנים הקדמונים שנהגו לדרוש כל פסוק, ריא"ץ גיאת לא הכניס לא מדרשים ולא אגדות לשיריו; אלא המשיך את הפסוק וצירף לתוכו מושגים והכרות ויסודות רוחניים הקרובים ללבם של בני דורו (כגון ספר יצירה, פילוסופיה ואסטרונומיה, ידיעות הטבע, תורת הנפש והרפואה), והכל לבקש רחמים ולספר גדלות א-לוה. פיוטיו מצטיינים בשפה צחה ובנעימות הסגנון וחדורים פשטות תנכי"ת.
תלמידיו.
העמיד תלמידים רבים, ביניהם:
מעגל החיים (אפקוט)
מעגל החיים (באנגלית: The Circle of Life) הוא סרט הנפשה המוצג בתיאטרון היבול בביתן האדמה שבפארק השעשועים אפקוט בדיסניוורלד שבפלורידה.
הסרט מוקרן מאז ה-21 בינואר 1995 (עת שהחליף את הסרט סימביוזה).
הסרט מציג את הדמויות טימון ופומבה מהסרט של אולפני וולט דיסני: מלך האריות המסבירים כיצד פעולות של האדם יכולים להזיק לטבע. הסרט מורכב בחלקו מהנפשה, ובחלקו מצילומי טבע שנלקחו מהסרט סימביוזה.
יצחק קנפנטון
רבי יצחק בן יעקב קנפנטון (ה'ק"כ, 1360 - א' בתמוז ה'רכ"ג, יוני 1463) היה מגדולי חכמי ספרד בדור שלפני הגירוש, היה ראש ישיבה, מקובל, רופא, מתמטיקאי, ואיש ציבור.
קורות חייו.
נולד בקסטיליה שבספרד בשנת ק"כ (1360) לאביו רבי יעקב שהיה מתלמידיו של רבי חסדאי קרשקש.
רבי יצחק קנפנטון עמד בראש ישיבה גדולה בסמורא (סאמורה Zamora, בקסטיליה ולאון) שבצפון-מערב ספרד. תלמידיו, היו מגדולי חכמי ספרד בדור של גירוש ספרד ובהם: רבי יצחק די ליאון, רבי יצחק אבוהב (גאון קסטיליה), רבי יצחק קארו, רבי שמואל ולנסי, רבי שמעון מיימי הקדוש, רבי יוסף בן אברהם חיון, רבי שלמה טורטייל, רבי משה אל פרנגי, רבי שם טוב אבן שם טוב (השני), רבי יוסף עוזיאל, רבי משה חלגאווה, רבי משה אל ולנסי ששימשו בסוף ימיו, וייתכן שאף רבי יצחק עראמה.
רבי אליהו קפשאלי (1490 - 1555) מתאר את השפעתו הרבה בהעמדת תלמידים ובהרבצת תורה בתקופתו:
נפטר בזקנה מופלגת בשנת רכ"ג (1463) בגיל 103 בפניאפייל שבספרד. רבי אברהם זכות מספר בספרו "ספר יוחסין השלם" שזכה לראותו כשהיה בן שש או שבע "ומי שרואה פניו כמקבל פני שכינה".
כתביו.
ספרו היחיד שהגיע לידנו הוא דרכי התלמוד העוסק בכללים ללימוד סוגיות התלמוד באופן שיטתי ומסודר. כללים אלו יושמו בדרך הלימוד בישיבתו של רבי יעקב בירב בצפת במאה ה-15. מהדורה מבוארת של הספר על ידי הרב ישראל אריאל יצאה בשנת תשע"ט בהוצאת מכון המקדש.
מסורות בתורת הקבלה נמסרות בשמו על ידי מקובלים מאוחרים, אך רעיונותיו הקבליים לא נשמרו בכתב.
אמנות ימי הביניים
אמנות ימי הביניים היא האמנות שהתקיימה באירופה החל משלהי האימפריה הרומית ועד לתחילת הרנסאנס.
את אמנות ימי הביניים נהוג לחלק למספר תקופות משנה:
חיים עם האדמה (אפקוט)
חיים עם האדמה (באנגלית: Living with the Land) הוא מתקן שעשועים הממוקם בביתן האדמה שבפארק השעשועים אפקוט בדיסניוורלד שבפלורידה.
המתקן מורכב מנסיעה בסירה כאשר בחלקו הוא מתקן אפל ובחלקו - סיור בחממות הביתן.
תיאור המתקן.
המתקן הוא מתקן נסיעה איטית בסירות. המבקרים נלקחים בסירות דרך חלקו הראשון של המתקן - מתקן מסוג מתקן אפל, המציג סצנות הקשורים ליחסי האדם והטבע בכדור הארץ. המבקרים נלקחים דרך יערות גשם, ערבות ואדמות חקלאיות, סצנות המונפשות על ידי חיות המופעלות על ידי אודיו אנימטרוניקס, כמו כן המתקן מציג למבקרים תנאי מזג אוויר שונים.
חלקו השני של המתקן הוא מסע בחממות הביתן, ומציג בעיקר טכנולוגיות חדשניות בתחום החקלאות. במתקן יש חוות גידול דגים, חממות ניסיוניות ומעבדות, והמתקן מציג טכנולוגיות חדשניות כגון: גידולים הידרופונים, טפטפות, וגידולים משולבים (intercropping).
בחממות נערכים ניסויים עבור נאס"א, בניסיון לבדוק השפעות של העדר כוח משיכה על צמחים, במטרה לפתח צמחים שיוכלו לגדול בתחנות חלל, ובתנאים של העדר כוח משיכה או כוח משיכה נמוך.
תוצרת החממות.
חלק מהמזון הגדל בחממות המהוות חלק מהמתקן מוגש במסעדות ביתן האדמה.
ההיסטוריה של המתקן.
המתקן הוא הרחבה של מתקן דומה קודם שהיה במקום ונקרא "האזינו לאדמה" ("Listen to the Land") שפעל במקום מפתיחת הביתן בשנת 1982 ועד ה-27 בספטמבר 1993.
זולותורן (קנטון)
זולותורן (גרמנית: Solothurn, ; צרפתית: Soleure; איטלקית: Soletta; רומאנש: Soloturn) הוא קנטון של שווייץ. הוא ממוקם בצפון-מערב המדינה. בירתו היא העיר זולותורן. רוב תושבי הקנטון הם דוברי גרמנית כשפה ראשונה.
היסטוריה.
בשנים 1798–1803 הקנטון היה חלק מהרפובליקה ההלווטית. בשנת 1803 הצטרף לאיחוד. באמצע המאה ה-19 נכתבה חוקה לקנטון.
גאוגרפיה.
הקנטון ממוקם בצפון-מערב שווייץ. הוא גובל מדרום בקנטון ברן, ממזרח בארגאו, ממערב בז'ורה ומצפון בבזל-לנדשאפט. רוב שטחו של הקנטון הוא מישורי-גבעי, אך בחלקו המערבי מתרוממים הרי היורה. נהר ארה (Aare) חוצה את הקנטון.
מחוזות.
החל משנת 2005 קנטון זולותורן אשר היה מחולק עד אז ל-10 מחוזות, עבר תהליך במהלכו אוחדו כל שני מחוזות, וכך נוצרו חמישה מחוזות, המכונים Amtei ומשמשים לצורכי בחירות. שניים מעשרת המחוזות – Dorneck ו-Thierstein – הם מובלעות מעבר לגבול הצרפתי. בקנטון 103 מועצות מקומיות.
דמוגרפיה.
האוכלוסייה היא בעיקר דוברת גרמנית. 44% מהאוכלוסייה הם קתולים לעומת 32% פרוטנסטנטים (נכון ל-2015). נכון לשנת 2007, אחוז הזרים במחוז עומד על 18.7%.
חיים אחרי המוות
יחיאל אליאש
יחיאל אהרון אליאש (ט' באייר תרס"ח, 10 במאי 1908 – ז' בתשרי תשנ"ח, 8 באוקטובר 1997) היה מייסד בני עקיבא ומשמרות אליצור, אחראי על הפלוגות הדתיות בהגנה.
קורות חייו.
יחיאל אהרון אליאש נולד בציז'ב שבמחוז ביאליסטוק, עיירה שרוב תושביה היו יהודים. למד בחדר ואחר כך בישיבת לומז'ה, שם עסק גם בפעילות ציונית במסגרת המזרחי. בהמשך למד שנה בישיבת נובהרדוק ובתחכמוני בביאליסטוק. ב-1925 עלה לארץ ישראל בעזרת סרטיפיקט שנשלח לו כדי שיוכל ללמוד בישיבת מרכז הרב. במקביל ללימודיו בישיבה היה פעיל בתנועת הפועל המזרחי ולאחר מכן עבר לעבודה חלוצית במסגרת קבוצה של פועלים דתיים. עקב מחלה עבר לגור בירושלים והחל לעבוד בהפועל המזרחי.
בל"ג בעומר תרפ"ט (1929) ייסד את תנועת הנוער הדתית בני עקיבא, למרות התנגדות אנשי המזרחי, ובשנת 1931 סייע להקים את הקיבוץ הראשון של התנועה.
בעת מאורעות תרפ"ט גויס על ידי "ההגנה" למשך חודש להגנה על היהודים בעיר העתיקה של ירושלים, ולאחר מכן עסק בבניית המצבות על קבריהם של נרצחי הטבח בחברון.
בשנת 1937 הציע להקים מחלקת ביטחון של הפועל המזרחי אשר תעסוק בארגון מחלקות דתיות בהגנה, והוא נתמנה להקים את המחלקה ולעמוד בראשה. בתפקידו זה החזיק עד סוף מלחמת העצמאות ובמקביל הקים את תנועת הספורט הדתית אליצור ששימשה בין השאר מסווה לפעילות הביטחונית. בשנות ה-40 היה חבר הסיעה המרכזית "תורה ועבודה" של הפועל המזרחי, בראשות משה שפירא.
לאחר הקמת המדינה, נשא בתפקידים בכירים במשרד הפנים. בנוסף, בשנת 1955 התמנה למנהל עיתון הצופה.
עוטר בתואר יקיר תל אביב בשנת ה'תש"ן (1990).
חיים אישיים.
בה' ניסן תרצ"ו (1936) נישא יחיאל למרים אליאש. לזוג נולדו 3 בנים: עו"ד ד"ר בן ציון אליאש; עו"ד אמוץ אליאש, לשעבר סגן ראש עיריית רמת גן (אשתו היא שולמית אליאש); ד"ר אחיה אליאש (אשתו היא שרה אליאש).
קובץ אצווה
קובץ אצווה (batch file) הוא קובץ המכיל שורות טקסט של פקודות למערכת ההפעלה, לשם הפעלתן של תוכניות שונות.