מַסַאהִיקוֹ קומורה (ביפנית: 高村 正彦; נולד ב-15 במרץ 1942) הוא פוליטיקאי יפני, וסגן נשיא המפלגה הליברלית-דמוקרטית. שימש כשר החוץ של יפן בין השנים 1998 עד 1999 וכן בין השנים 2007 עד 2008. כמו כן, כיהן במהלך 2007 כשר ההגנה של יפן, ובין השנים 2000 עד 2001 כשר המשפטים של יפן.
קומורה נולד במחוז אהימה. הוא למד משפטים באוניברסיטת 中央大学) Chuo) בטוקיו. לאחר סיום לימודיו החל בקריירה הפוליטית. הוא נבחר לראשונה לבית הנבחרים של יפן בבחירות אשר התקיימו ביוני 1980, והוא מכהן בו ברציפות מאז.
תעודת זהות (פירושונים)
דיוויזיית הפאנצר ה-24 (ורמאכט)
דיוויזיית הפאנצר ה-24 הייתה דיוויזיה משוריינת של הורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה בקרב סטלינגרד, ולאחר מכן הוקמה שוב ולחמה באיטליה, רומניה, הונגריה, פולין וגרמניה.
היסטוריה.
הקמה ראשונה.
הדיוויזיה הוקמה ב-28 בנובמבר 1941 בצרפת, על בסיס דיוויזיית הפרשים ה-1, והועמדה תחת פיקוד קורט פלדט. ביוני 1942 נשלחה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם לחמה במבצע מקרה כחול כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בסטלינגרד כחלק מהארמייה השישית. בדצמבר 1942 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הקורפוס ה-11 בחלקה הצפוני של העיר, וב-2 בפברואר 1943 עם כניעת הכוחות הגרמניים, נכנעו שרידי הדיוויזיה בראשות ארנו פון לנסקי לרוסים.
הקמה שנייה.
ב-1 במרץ 1943 הוקמה הדיוויזיה מחדש בצרפת, והועמדה תחת פיקוד מקסימיליאן פון אדלסהיים. באוגוסט 1943 נשלחה הדיוויזיה לאיטליה, ובנובמבר אותה שנה נשלחה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם לחמה בקרב דנייפר כחלק מארמיית הפאנצר הראשונה. בינואר 1944 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הארמייה השישית, ובאפריל לחמה הדיוויזיה כחלק מהארמייה השמינית במבצע יאשי-קישינב הראשון. באוגוסט לחמה הדיוויזיה כחלק מהארמייה ה-17 בפולין, ובאוקטובר חזרה להילחם תחת פיקוד הארמייה השישית בהונגריה. בינואר 1945 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הארמייה הרביעית, ולחמה עמה במבצע פרוסיה המזרחית עד סוף המלחמה. חלק מהדיוויזיה נחלץ לקראת סוף המלחמה מפרוסיה המזרחית, ונכנע לצבא הבריטי בשלזוויג-הולשטיין.
דיוויזיית הפאנצר ה-24
אאוטריקונודונטים
אֵאוּטְרִיקוֹנוֹדוֹנְטִים (שם מדעי: Eutriconodonta) היא סדרת יונקים, שהתקיימה בעידן המזוזואיקון בתקופות יורה תחתון עד קרטיקון עליון ונכחדה לפני 70 מיליון שנה. סדרה זו קדמה ליונקים המפותחים יותר מקבוצות המטאתריה, בה נכללים יונקי הכיס בני-זמננו, והאאותריה בה נכללים יונקי השליה בני-זמננו, אך היא הייתה מפותחת יותר מיונקי הביב. מאובני אאוטריקונודונטים נמצאו באירופה, אסיה ואמריקה הצפונית והדרומית. סדרה זו נכחדה כיום ואין להם נציגים חיים. מבנה הלסתות והכתפיים שלהם היה שונה מזה של כל יונק אחר.
הם מילאו גומחות אקולוגיות דומות לאלו שממלאים כיום היונקים המודרניים, אף שהיו קטנים הרבה יותר. רבים מהם היו אוכלי חרקים יחד עם מספר אוכלי כל וכמה טורפים שניזונו מביצים, נבלות, בשר ויצורים אחרים. עם זאת, הם היו צריכים להישמר מטורפים אחרים גדולים יותר, כמו הדינוזאורים וזוחלים גדולים נוספים של התקופה. רבים מהם היו פעילי לילה.
הגוביקונודון היה בין הגדולים שבבני הסדרה, במשקל של עד 5.5 ק"ג. היה ביכולתו לטרוף חולייתנים אחרים, ובכלל זה צאצאי דינוזאורים. מינים אחרים כמו הוולטיקותריום יכלו לדאות בעזרת קרום תעופה, בדומה לסנאים דואים וכיסנאי דואה בני-ימינו. מינים נוספים מילאו את הגומחות האקולוגיות שאותן ממלאים כיום החדפים, החולדות, דובי הנמלים, העצלנים והפנגולינאים.
ויאצ'סלב וולודין
ויאצ'סלב ויקטורוביץ' וולודין (ברוסית: Вячеслав Викторович Володин; 4 בפברואר 1964, מחוז סראטוב) הוא מדינאי רוסי, המכהן כיו"ר הדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית, הבית התחתון של הפרלמנט הרוסי מאז נבחר ב-25 בספטמבר 2016 לעמוד בראש המושב השביעי של הדומה, שנבחר ב-18 בספטמבר 2016, בבחירות לדומה. ב-7 באוקטובר 2021 נבחר לקדנציה שנייה ברוב של 80%.
ביוגרפיה.
נולד בפברואר 1964 בכפר אלכסייבקה במחוז המשנה חוואלין שבמחוז סראטוב למשפחה מרובת ילדים. אמו הייתה מורה, אח אחד שלו שירת בצבא במשך שנים רבות ואחותו עובדת בחברת ייעוץ, שניהם חיים בסראטוב. לאחר סיום לימודיו התקבל ללימודים במכון ברטוב למיכון חקלאי (СИМСХ). ב-1985 היה לחבר במפלגה הקומוניסטית והשלים לימודיו ב-1986. בעת לימודיו התעסק בפעילות חברתית.
מ-1986 עבד כמרצה במכון. בשנת 1990 נבחר כחבר המועצה העירונית של סראטוב ומ-1992 היה לסגן יושב ראש הדומה המחוזית של סראטוב. ב-1995 השלים לימודיו באקדמיה הרוסית לשירות המדינה שתחת נשיא רוסיה ובשנת 1996 מונה לסגן מושל מחוז סראטוב. לאחר שהסתכסך עם המושל, דמיטרי איאצקוב החליט לפרוש משירות המדינה ועזב למוסקבה לעסוק בעסקים ולאחר מכן הצטרף לתנועת מולדת, שהוקמה על ידי ראש עיריית מוסקבה, יורי לוז'קוב.
ב-1996 למד במכון המשטרה בסנקט פטרבורג. ב-1999 נבחר כחבר הפרלמנט מטעם מפלגת "מולדת - רוסיה כולה" והיה לחבר במושב השלישי של הדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית. היה לסגן יו"ר המפלגה וליו"ר הסיעה הפרלמנטרית. במהלך בחירות 2003 נבחר שוב כחבר פרלמנט, מטעם מחוז הבחירה מספר 156 בלאקובסקי לאחר שזכה לתמיכת 82% מהבוחרים וכיהן כסגן ראשון ליו"ר סיעת רוסיה המאוחדת.
משנת 2005 ועד ספטמבר 2011, היה למזכיר נשיאות המועצה הכללית של מפלגת רוסיה המאוחדת. בשנת 2007 נבחר שוב כחבר פרלמנט ועד אוקטובר 2010 כיהן כסגן יושב ראש הדומה הממלכתית. באוקטובר 2010 מונה לסגן ראש ממשלת רוסיה — מזכיר הממשלה במקום סרגיי סוביאנין שמונה לתפקיד ראש עיריית מוסקבה. בדצמבר 2011 מונה לסגנו הראשון של ראש סגל הקרמלין. במהלך הבחירות לנשיאות רוסיה 2012 היה חבר בצוות ממטה הבחירות של ולדימיר פוטין.
בבחירות 2016 נבחר מטעם רוסיה המאוחדת כחבר בפרלמנט ובספטמבר 2016 פוטין הציע למנות לתפקיד יושב ראש הדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית. הצעתו נתמכה על ידי מפלגות הפרלמנט מועמדותו אושרה על ידי נציגי רוסיה המאוחדת לקראת מינויו בישיבת המליאה הראשונה שנערכה ב-5 באוקטובר 2016. ב-7 באוקטובר 2021, לאחר הבחירות לדומה הממלכתית, נבחר מחדש לקדנציה נוספת בהצבעה שנערכה במסגרת ישיבת המליאה הראשונה של הדומה השמינית, ברוב של 80%.
אברהם שיפרין
אברהם שיפרין (בבלארוסית: Аўраам Ісакавіч Шыфрын; 8 באוקטובר 1923, מינסק, ברית המועצות - 5 במרץ 1998, ירושלים, ישראל) היה פעיל זכויות אדם ציוני יליד ברית המועצות, סופר, עורך דין ופעיל פוליטי ישראלי שבילה עשור בכלא הסובייטי בעוון ריגול לכאורה, עבור ארצות הברית וישראל.
אברהם שיפרין היה אחד מברי-הסמכא המובילים בעולם על מערכת הכליאה ומחנות עבודת הפרך ברוסיה הסובייטית (ה"גולאג"). עדויותיו של שיפרין לפני ועדת המשנה לביטחון פנים של הסנאט של ארצות הברית ושל ועדות אחרות של הקונגרס ב-1973, סיפקו לעולם המערבי לראשונה רישום רחב על היקף פעילות מחנות העבודה ברחבי ברית המועצות.
ביוגרפיה.
שיפרין נולד למשפחה יהודית במינסק. אביו, יצחק שיפרין, נעצר בשנת 1937 ונידון באשמת שווא לעשר שנות "עבודה מתקנת" בקולימה (סיביר) . לאחר פלישת גרמניה לברית המועצות נשלח שיפרין, כבנו של אויב העם, לשרת ב"שטראפבאט" , מגדודי העונשין של ברית המועצות, ימים ספורים אחרי תחילת הקרבות נפצעו או נהרגו רוב מוחלט של חיילי היחידה, שלא אומנו ולא חומשו די הצורך. שיפרין נפצע והובל לבית חולים, בהבינו כי המשטר הסטליניסטי אינו רואה כל חשיבות בהישרדותם של בני אויבי העם, זייף את שמו הפרטי, תאריך ומקום לידתו, והמתין לשחרורו. עם החלמתו הוצב ביחידה אחרת בהתאם לזהותו החדשה, קיבל תפקידי פיקוד ועיטורים שונים, הוא השתתף בקרב קוניגסברג וזכה למדליה בגין קרב זה . הוא השתחרר מן הצבא האדום ב-1945 בדרגת מאיור.
בין השנים 1949–1953 עבד כפרקליט עבור משרד ההגנה ובמקביל השתתף בפעילות ציונית מחתרתית. בשנת 1953 הואשם בריגול עבור ארצות הברית וישראל ונידון למוות. מאוחר יותר, הומר עונש המוות שלו למאסר של עשרים וחמש שנים בגולאג, חמש שנות גלות לאזורים מרוחקים, וחמש שנים של שלילת זכויות האזרח. בשנת 1963 שוחרר שיפרין מכלאו, לאחר שאיבד את אחת מרגליו בשנות הכלא. בשנת 1970 התאפשרה עלייתו לישראל. בעדות שמסר בפני ועדת החוקה של הסנאט בשנת 1973, מסר שיפרין כי שבויי מלחמה אמריקנים הוחזקו במחנות שבויים סובייטיים. עדות זו פותחה מאוחר יותר בידי הסופר האמריקאי נלסון דה מיל שהעמיד אותה בבסיס ספרו "בית הספר לקסם אישי" (1988).
בהמשך פרסם שיפרין תחקיר קונספירטיבי שבו טען כי טיסה 007 של קוריאן אייר לא התרסקה על נוסעיה, אלא הצליחה לנחות נחיתת חירום ונוסעיה נלקחו למחנות הסובייטים.
שיפרין היה נשוי לאליאונורה שיפרין ממנהיגות מפלגת הימין הישראלית "ימין ישראל". הוא התגורר בזכרון יעקב ובשנותיו האחרונות בירושלים.
יוסף אבוחצירה
סוליטריות
סלים אל-זענון
סלים אל-זענון (בערבית: سليم الزعنون; נולד ב-1934 בעזה), הידוע גם בשם אבו אל-אדיב, הוא פוליטיקאי פלסטיני, יושב ראש המועצה הלאומית הפלסטינית מאז 1993. זענון הוא ממייסדי מפלגת הפת"ח וחבר הוועד המרכזי שלה.
ביוגרפיה.
זענון החל ללמוד משפטים באוניברסיטת קהיר בשנת 1955. הוא בעל תואר במשפטים משנת 1957 ותואר בפוליטיקה ובכלכלה בשנת 1958. הוא נבחר בהסכמה כללית לנשיאות המועצה הלאומית הפלסטינית ב-1993 במושב ה-21 שלה אשר נערך בעזה. הוא הוביל את הפרלמנט הערבי בקונגרס ה-16 שלו במרץ 2010.