לאחר כיבוש הונגריה בידי גרמניה הנאצית בשנת 1944 צורף וייס עם אשתו אילי ושני בניו, רפאל וגבריאל לרכבת ההצלה על קיומה סוכם בין אנשיו של אדולף אייכמן לבין ישראל קסטנר ואנשי "ועד העזרה וההצלה". במקום להגיע לארץ נייטרלית כמסוכם, נשלחה הרכבת למחנה הריכוז ברגן-בלזן. בעקבות התקדמות המשא ומתן ("סחורה תמורת דם") שהתנהל בין קורט בכר לאנשי הסוכנות היהודית והג'וינט שוחררו יהודי הרכבת לאחר מספר חודשים ונשלחו לשווייץ בסוף אותה שנה. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, בכ"ז באלול ה'תש"ה (2 בספטמבר 1945) עלתה משפחת וייס לארץ ישראל.
לוייס הוצעה משרת הרבנות הראשית בשוודיה על ידי הרב הראשי לישראל דאז, הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג, אולם וייס דחה הצעה זו על הסף. לאחר עלייתו ארצה החל וייס לעסוק בחינוך וניהל את בית הספר "יבנה" ברעננה בין השנים 1946–1949. בשנים 1949–1955 שימש כמורה בבית הספר התיכון הדתי "מעלה" בירושלים ובשנת 1955 מונה למנהלו עד שנת 1957, אז החל לשמש כמרצה ראשי למקרא באוניברסיטת בר-אילן שזה לא מכבר הוקמה. משנה זו ואילך החל להשתתף ברציפות בקונגרס העולמי למדעי היהדות בירושלים, עד לשנת 1993. בשנת 1960 הצטרף לחוג למקרא באוניברסיטה העברית בירושלים ובשנת 1962 התמנה כמרצה בכיר. וייס קודם לדרגת פרופסור חבר בשנת 1967 ולדרגת פרופסור מן המניין בשנת 1972. בשנה זו זכה וייס בפרס הרצל עבור מפעליו בחקר המקרא ושנתיים לאחר מכן זכה גם בפרס מכס נורדאו.
בשנת 1974 נפטר בנו, ד"ר רפאל ויס, חוקר מחונן בזכות עצמו ללשון עברית ומקרא, מרצה באוניברסיטת תל אביב.
מלבד משרת ההוראה באוניברסיטאות, לימד פרופסור וייס גם בגימנסיה העברית, ובבתי המדרש למורים ולגננות "אפרתה", ו"גבעת וושינגטון". בשנת 1964 לימד וייס באוניברסיטת קרנפילד שבאנגליה ובין השנים 1965–1968 לימד בבית המדרש לרבנים "נווה שכטר".
באוקטובר 1978 פרופ' וייס פרש לגמלאות אך המשיך במתן הרצאות, במחקר ובכתיבה גם לאחר מכן, עד ימיו האחרונים ממש. בין השאר, בשנת 1985 השתתף בסימפוזיון לחקר המקרא בברן. בשנת 1989 לימד באוניברסיטאות בציריך ובטורונטו. בשנת ה'תש"ן (1990) זכה מאיר וייס בפרס ישראל במדעי היהדות על תרומתו הייחודית לחקר המקרא, ובשנת ה'תשנ"ח (1998) נפטר לאחר מחלה קצרה.
שיטתו.
וייס היה בין מובילי ומפתחי הגישה הספרותית למקרא וידוע כמי שפיתח את "האינטרפרטציה הכוליית" בלימודי המקרא, פיתוח שלימים זיכה אותו בפרס ישראל.
את עיקרי תפיסותיו החל לפרוש בספרו "המקרא כדמותו: שיטת מחקר והסתכלות במקרא על-פי עיקרי מדע-הספרות החדש" שיצא לאור בשנת ה'תשכ"ב ומאז זכה לשתי מהדורות מורחבות נוספות, האחרונה שבהן נקראת "המקרא כדמותו: שיטת האינטרפרטאציה הכוליית". בספרו זה הציג והדגים וייס כיצד, באמצעות פירוש המילים, צירופי המילים, המשפטים הפסקאות והחטיבות, יכול הלומד להגיע לכדי פירוש יצירה מקראית בשלמותה.
שיטה זו הומחשה גם בספריו הבאים, פירושו השלם לספר עמוס (ה'תשנ"ב) וקובץ ממאמריו שנדפס בשם "מקראות ככוונתם" (ה'תשמ"ח), שם הודגמה האינטרפרטציה הכוליית בשלל הסוגות הקיימות במקרא.
לאחר פטירתו, יצא לאור הספר "אמונות ודעות במזמורי תהלים" (ה'תשס"א), ובו פירושים שכתב למבחר מזמורים מספר תהלים, ספר שעמד במרכז עיסוקו.
סימפוזיון (להקה)
סימפוזיון הייתה להקת רוק מתקדם ישראלית שנוסדה בשנת 2000 על ידי שני המלחינים אריק חייט ואלעד אברהם.
סימפוזיון הוציאה לשוק את אלבום הבכורה "קונדבופר" (Kundabuffer) בינואר 2006. האלבום זכה לתהודה בינלאומית. בספטמבר 2006 האלבום יצא במהדורה שנייה בחברת התקליטים הקנדית יוניקורן דיגיטל (Unicorn Digital).
חברי הלהקה.
אלעד אברהם פרש מההרכב עם סיום העבודה על אלבום הבכורה כדי להתמקד בלימודי מוזיקה. אריק חייט התאבד ב-27 בדצמבר 2008.
גרין די
מטרופולין (להקה)
מטרופולין היא להקת סינת'פופ ישראלית שהוקמה בשנת 2005 על ידי מפיק המוזיקה עופר מאירי.
היסטוריה.
"מטרופולין" החלה דרכה כפרויקט אולפן מוזיקלי בהפקתו של עופר מאירי, שקיבץ סביבו אמנים אורחים רבים.
אלבום הבכורה של הפרויקט, "מטרופולין", יצא בשנת 2005, בהשתתפות אפרת גוש, ברק גביזון ("מלכת הפלקט"), דנה ברגר, שרונה נסטוביץ', אמילי קרפל, קרני פוסטל, קרן מלכה, רוני אלטר ומאיה מאירי. מהאלבום יצאו הסינגלים "חזירים", "לא אומרת כלום", "לישון בלי לחלום" ו"מלאכים". לכבוד מצעד הפזמונים השנתי של גלגלצ חידשה הלהקה את שירו של שלום חנוך "בלי לומר מילה", שצורף למהדורות המאוחרות יותר של האלבום ויצא גם הוא כסינגל. האלבום זכה להצלחה רבה ונמכרו ממנו כ-30,000 עותקים. בפברואר 2006 זכה האלבום בתואר "אלבום השנה" בטקס פרסי עמ"י של ערוץ 24. הצלחת האלבום וההופעות שבעקבותיו, הפכו את הפרויקט ללהקה.
בפברואר 2006 הוענק למאירי פרס הישג השנה למעבד על שם מרדכי זעירא מטעם אקו"ם, על העיבודים בפרויקט "מטרופולין". מנימוקי השופטים:
ב-23 באוגוסט 2007 יצא האלבום השני של הלהקה, "הסליל", העוסק בין השאר במדע בדיוני. ההרכב כולל את מאירי, ברק גביזון, דנה עדיני, אפרת גוש, רוני אלטר, ונגנים קבועים: אמיתי אשר, מיכאל פרוסט ותומר צדקיהו. מתארחים באלבום אביב גפן, ארקדי דוכין ועברי לידר. מהאלבום יצאו הסינגלים "אל תלכי", עם מאירי וגביזון כסולנים, "אין לי מקום", בביצועה של עדיני, "אחת שתיים שלוש" בביצועו של ארקדי דוכין שגם השתתף בכתיבת השיר ו"חוזר אלי" ששר עברי לידר. הופעת ההרצה עם שירי האלבום החדש התקיימה במועדון הזאפה ב-25 ביולי.
בדצמבר 2012 יצא אלבומו השלישי של ההרכב, שנקרא "השלישי". הסינגלים שקדמו ליציאת האלבום היו "אתה גומר אותי" עם הזמרת צליל דנין, "ישר ללב", שבו שר מיכה שטרית, ו"תעשה לי טוב" ששרה דנה עדיני. על המשתתפים הנוספים באלבום נמנים ברי סחרוף, להקת מוניקה סקס, אפרת גוש וריף כהן.
בינואר 2022 יצא הסינגל "כל הזמן זז" בהשתתפות מיכאל סוויסה, אפרת גוש ודנה עדיני.
הרנאן קורטז
טייסת 106
טייסת 106, המכונה גם "טייסת חוד החנית", (כונתה בעבר: "טייסת הבז השנייה") היא טייסת מטוסי קרב בחיל האוויר הישראלי. כיום מפעילה הטייסת מטוסי F-15A/B/C/D איגל ("בז") מבסיס תל נוף.
היסטוריה.
טייסת תובלה במלחמת העצמאות.
הטייסת הוקמה בבסיס עקרון בדצמבר 1948 לאחר פירוק להק התובלה האווירית, והפעילה מטוסי קרטיס C-46 קומנדו ו-דאגלס C-54 סקיימאסטר. בשלביה האחרונים של מלחמת העצמאות הטייסת סייעה למבצע ולווטה, נטלה חלק בהפצצות במהלך מבצע חורב, ועסקה בטיסות אספקה בין בסיס עקרון ושדה אברהם במבצע עובדה. במאי 1949 פורקה הטייסת ומטוסיה הועברו לטייסת הפילים ולאל על.
פתיחת טייסת הקרב והפלות ראשונות.
בנובמבר 1981 החלו בחיל האוויר להיערך לקראת פתיחת טייסת בז ( F-15) שנייה, לאחר טייסת אבירי הזנב הכפול שנפתחה כבר ב-1976 ושקלטה את מטוסי הבז הראשונים שהגיעו לישראל. למפקד הטייסת הראשון נבחר סא"ל יואל פלדשו. לאחר ויכוחים קשים על תאריך פתיחת הטייסת הוחלט לבסוף על ה-6 ביוני 1982. ברם, פריצת מלחמת לבנון הראשונה שהחלה בהפצצות חיל האוויר ב-4 ביוני 1982 ולאחר מכן פלישת ישראל ללבנון ב-6 ביוני, עיכבה את פתיחתה, והוחלט לחבר בינתיים את שתי הטייסות למסגרת אחת. הטייסת המשותפת פעלה במהלך המלחמה, וב-13 ביוני, לאחר הפסקת האש עם סוריה שהושגה ב-11 ביוני, נפרדה טייסת "חוד החנית" מ-"אבירי הזנב הכפול" ונפתחה כטייסת עצמאית.
מאז השגת הפסקת האש עם סוריה ב-11 ביוני 1982, נזקפו לחיל האוויר הישראלי חמש הפלות של מטוסי קרב מאוישים (נכון ל-2022), כולן בוצעו על ידי מטוסי בז של טייסת "חוד החנית". שבועות ספורים לאחר פתיחתה, ב-24 ביוני 1982, השיגה הטייסת את שתי ההפלות הראשונות שלה: שני מטוסי מיג-23MF של חיל האוויר הסורי. זוג מטוסי המיג-23 ליירוט הוזנקו בתגובה לתקיפות חיל האוויר על כביש ביירות-דמשק באזור בחמדון. זוג מטוסי בז של הטייסת, בהובלתו של מפקד הטייסת, פלדשו ואיתו הנווט ליפשיץ, שהיו בגיחת פיטרול שיגרתית הופנה לעברם. פלדשו/ליפשיץ שיגרו לעבר המטוס הראשון טיל אוויר-אוויר, ואחר-כך שיגרו טיל גם לעבר המטוס השני. שדמי, טייס הבז השני, שהיה מאחורי פלדשו, זיהה גם הוא את המטוס השני ושיגר לעברו טיל, מבלי שפלדשו ידע על-כך. הטיל של שדמי פגע במטוס מיד לאחר הטיל של פלדשו. שני המיגים הופלו, וטייסיהם צנחו בשטח סוריה.
הפלת מיג-25.