ולס הגיע לקבוצת הנוער של ז'ימנסטיק טרגונה בגיל 18. ב-10 באפריל 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 1-1 נגד אלבסטה. בתחילת עונת הושאל לפובלה דה מאפומט על מנת לצבור דקות משחק. באוגוסט 2011 הושאל ללוגרוניוס מהליגה השלישית. בקיץ ולס חזר לז'ימנסטיק. ב-7 באוקטובר 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון 0–2 נגד ביניסאלם.
ב-2 בספטמבר 2013 ולס חתם באלמריה והצטרף תחילה לקבוצת המילואים של המועדון. ב-27 באפריל 2014 ולס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה בניצחון 1–2 נגד אספניול בו גם הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון. בעונת הצטרף באופן רשמי לקבוצה הראשונה ששיחקה בליגה הראשונה. ב-31 במרץ 2015 סבל מפציעה בכתף ובכך סיים את העונה.
בקיץ חתם בויסלה קרקוב מליגת העל הפולנית.
ביולי חתם באריס סלוניקי מליגת העל היוונית.
ב-20 בפברואר 2020, ולס חתם בפנאתינאיקוס והצטרף אלייה עם תום העונה.
בקיץ הצטרף לאל-פתח מליגת העל הסעודית.
מסד (קבוצה אמנותית)
"מסד" הייתה קבוצה של ציירים ארץ-ישראלים צעירים שפעלה בשנים 1929–1930 בתל אביב.
הציירים, שעמם נמנו אביגדור סטימצקי, אהרן פריבר, ישראל פלדי, צבי שור, מרדכי לבנון, אהרון אבני, יצחק סנקובסקי ויוסף קוסונוגי, שהתארגנו על מנת להציג את יצירותיהם. במידה רבה התארגנות זו באה אל מול קבוצת "אגד", שחבריה היו מבוססים יותר. בין התאריכים 26 בדצמבר 1929 ועד 10 בינואר 1930 הציגה הקבוצה תערוכה ובה כ-70 יצירות בדירה בשדרות רוטשילד מס' 4 בתל אביב. בפתיחת התערוכה הוקראו מכתבי ברכה מאת בוריס שץ ונתן ביסטריצקי. באותה תקופה הציגה אף קבוצת "אגד" תערוכה.
תערוכה שנייה של הקבוצה, שנקראה גם "התערוכה המשותפת" או "בני מסד ואורחיהם", נערכה במרץ-אפריל 1930 בגימנסיה הרצליה וכללה 54 יצירות. בנוסף לחברי הקבוצה הצטרפו אל התצוגה גם יוסף זריצקי ומנחם שמי.
חסידן
חסידן (שם מדעי: "Mycteria") הוא סוג של עופות ממשפחת החסידתיים החיים באזורים טרופיים בסמוך למים והם בעלי מקור צהוב ומוארך, מעוקל בקצה. ראשם קירח ורגליים ארוכות ובעלות קרום שחייה.
החסידנים נפוצים באפריקה, דרום-מזרח אסיה ואמריקה המרכזית והדרומית ונפוצים בעיקר בביצות של מים עומדים, בשדות ובסוואנות לחות. הם מגיעים לאורך 90-100 ס"מ.
מינים.
ישנם 4 מינים חיים של חסידנים:
מיכאל פייגה
מיכאל פייגה (באנגלית: Michael Feige; 5 ביולי 1957 – 8 ביוני 2016) היה פעיל שלום עכשיו ומרצה בכיר לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. נרצח בפיגוע ירי במתחם שרונה שבתל אביב.
ביוגרפיה.
פייגה נולד בירושלים, בן בכור להוריו יהודה, פיזיקאי גרעין ומומחה לקרינה רדיואקטיבית ולפיתוחים רפואיים קשורים, ולשרה ממשפחת בן-צור. כשהיה כבן שלוש עברה המשפחה מירושלים לרחובות, שם למד בבית הספר היסודי סמילנסקי ובתיכון דה-שליט. בצבא שירת פייגה בהנדסה קרבית, בתחום של לוחמת אב"כ, ולאחר מכן החל בלימודיו לתואר ראשון בסוציולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. לאחר סיום התואר המשיך בלימודיו לתואר שני, ובשנת 1995 השלים פייגה את עבודת הדוקטורט שלו, "תנועות חברתיות, הגמוניה ומיתוס פוליטי: בחינה משווה של האידאולוגיות של גוש אמונים ושלום עכשיו", שאותה כתב במסגרת לימודיו באוניברסיטה העברית.
ד"ר פייגה היה עמית מחקר בכיר ומרצה במכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות שבאוניברסיטת בן-גוריון בנגב, וראש מסלול לתואר ראשון ללימודי מדינת ישראל . הוא עסק בחברה הישראלית, בזיכרון קולקטיבי ובמיתוס פוליטי (Political myth). נודע בסגנון ההוראה הישיר שלו, והדריך חוקרים רבים מישראל ומהעולם בעבודות הדוקטורט והתזה שלהם.
פייגה ערך יחד עם פרופסור פנינה מוצפי-האלר את כתב העת "הגר" (Hagar), היוצא לאור בשפה האנגלית בישראל ועניינו לימודי חברה.
ב-8 ביוני 2016 נרצח בפיגוע הירי במתחם שרונה.
משפחתו.
פייגה היה נשוי לנורית, ולהם שלוש בנות. התגורר עם משפחתו ביישוב הקהילתי מדרשת בן-גוריון ואחר כך ברמת גן. אחיו, אוריאל פייגה, הוא מדען מחשב במכון ויצמן למדע.
פרסים.
בשנת 2010 זכה פייגה בפרס שפירא לספר הטוב ביותר בלימודי ישראל שיוצא לאור מדי שנה, על ספרו "שתי מפות לגדה: גוש אמונים, שלום עכשיו ועיצוב המרחב בישראל" שבחן את תופעת ההתיישבות האידאולוגית דרך בחינת התנועה הלאומית דתית גוש אמונים.
קישורים חיצוניים.
עם מותו:
מכּתביו:
תנין פיליפיני
תנין פיליפיני (שם מדעי: "Crocodylus mindorensis") הוא מין של תנין ממשפחת התניניים החי בפיליפינים ובעבר נחשב לתת-מין של תנין גינאה החדשה.
תנין זה הוא אחד משני התנינים החיים בפיליפינים, יחד עם תנין הים הענקי. הוא עצמו קטן יחסית לתנין ואורכו רק 1.5 מ' עם אורך מקסימלי של 3.1 מ' ומשקלו 15 ק"ג בבגרות כשיכול להגיע עד למשקל 75 ק"ג. הנקבות קטנות יותר מהזכרים. צבע הקשקשים חום-זהוב אשר הופך לכהה יותר בבגרות. כמו רוב התנינים שיניהם בולטים גם כשהפה סגור.
הם חיים בנהרות ובביצות בפיליפינים. הוא ניזון בעיקר מדגים וגם מדו-חיים, עופות, נחשים, צבים ולעיתים גם יונקים.
התנין נפגע מאוד בטבע, בעיקר כתוצאה משיטות דיג הרסניות, כמו דיג בדינמיט ומציד ומספרו הופחת מאוד בטבע. כיום הוא מין מוגן וחל איסור מוחלט להרוג אותו במדינתו.
הרבי מפיאסצנא
יהודה חיים חזן
יהודה חיים חזן (1905-1873) היה אחד הפעילים הטריטוריאליסטים הבולטים בוורשה. פעל והוביל את קידום תוכנית אוגנדה והיה ממקימי ההסתדרות הטריטוריאליסטית היהודית - יט"א (Jewish Territorialist Organization). אביו של יעקב חזן.
קורות חיים.
חזן נולד במושבה במזרח אירופה. כל אחיו מתו בילדותם ממחלות שונות והוא נשאר בן יחיד. נישא למלכה. בנם יעקב חזן, הפך לימים ליו"ר מפ"ם.
חזן למד בליטא בישיבת וולוז'ין אצל הרב חיים סולובייצ'יק והוסמך לרבנות. עוד בהיותו בישיבה למד שפות זרות והתעניין בספרות חיצונית. עזב את הישיבה והחל להתפרנס כמורה לשפה העברית. לפי תיאורי בנו, המשיך להיות שומר מסורת, אבל הקל במילוי המצוות. הדבר גרם לכך שהקהילה המקומית דחתה אותו מבחינה חברתית. מסיבה זו עבר ב-1903 עם אשתו ובנו מליטא לוורשה. שם המשיך להתפרנס כמורה לעברית ונבחר על ידי ציוני ורשה כציר לקונגרס הציוני השישי והשביעי.
הרעיונות הטריטוריאליסטים לא היו מקובלים על שאר משפחתו של חזן. אמו התנגדה להם כל כך, עד שהחליטה לעזוב את משפחתה ולעלות לא"י.
חזן לקה בהרעלת דם עקב עקירת שן ושלושה חודשים לאחר הקונגרס הציוני השביעי, נפטר בגיל 32.
יחסו לשאלת אוגנדה.
בעיצומו של פולמוס אוגנדה כתב חזן את הספר "הסופרים היהודים והטריטוריאליות". בספר זה הוא טוען כי כמיהת העם היהודי לא"י נובעת לא רק ממניעים דתיים, אלא מרצונו לקרקע בטוחה בה יהיה מוגן. מסיבה זו, ניתן לממש חיים יהודיים - לאומיים לא רק בא"י. בנוסף לכך, בספרו ניתן למצוא את התנגדותו לסוקולוב שיצא נגד תוכנית אוגנדה.
חזן ציין כי בהצבעה על הצעת אוגנדה, סוקולוב השתייך לנמנעים, מה שמראה על העדר עקביות בנוגע להצעה. עוד הוסיף, כי לפי סוקולוב יישוב יהודי מחוץ לפלשתינה הוא דבר רצוי ואפשרי מבחינת הוצאה לפועל, אך במאמר אחר סוקולוב סתר את עצמו וטען כי הקמת יישוב שכזה הוא ללא אחיזה במציאות. לפי חזן, דווקא בעת זו, שמעצמות העולם מעוניינות להרחיב את שליטתן הקולוניאליסטית, ניתן למצוא מקום להתיישבות יהודים, שכן המעצמות זקוקות למתיישבים כאלו למטרות של מסחר ופיתוח הכלכלה.
לפי סוקולוב, הגורמים המשפיעים ביותר על החברה האנושית הם לא אידאולוגיים, כי אם תנאי הטבע. פירוש הדבר- קיים קשר הדוק בין פלשתינה לבין העם היהודי. סוקולוב טען כי מקום זה הוא מקומו הטבעי ורק שם יוכל להבנות.
תגובתו של חזן לכך היא כי היהודים קיימים יותר זמן בגלות מאשר שהיו אי פעם בפלשתינה, לכן הם הושפעו מארצות שונות בעלות תנאים שונים מאלו שהיו בפלשתינה. בנוסף, תנאי הטבע של כל ארץ משפיעים על העם רק בזמן שהותו בארץ זו. הגורמים המשפיעים יותר מהתנאים האלו הם הגורמים הסוציאליים- כמעט כל היהודים היו סוחרים ונרדפו בידי עמים אחרים. חזן טען כי גורמים אלו הם ששימורו את העם היהודי בגלות. תנאים סוציאליים משותפים הם אלו שיאפשרו קיום אוטונומיה יהודית בכל מקום ולא בהכרח בפלשתינה.
עוד טען חזן כי המציאות בפלשתינה לא מאפשרת כניסת יהודים ולאור העובדה כי קיימות אפשרויות אחרות להקמת אוטונומיה יהודית- אין זה עולה על הדעת לחכות עד שהמצב בפלשתינה ישתנה.
בקונגרס הציוני השביעי (1905) הציג חזן בנאומו את מהות הטריטוריאליזם. לפי נאומו- הטריטוריאליזם אינו מתנגד לרעיון ארץ ישראל. מתנגד הוא לרעיון- רק ארץ ישראל. לפי חזן, מטרת הציונות היא לשחרר את היהודים מהעוני והסבל הרב בו היו שרויים. הוא טען כי היהודים סובלים לא משום שאינם נמצאים בפלשתינה, אלא משום שאין להם מדינה. עוד טען חזן כי אף אחד מהנוכחים בקונגרס לא יכול להוכיח שפלשתינה היא המקום הבלעדי ליצירת מרכז יהודי חדש. בהמשך דבריו אמר כי הרעיון הציוני בפלשתינה הוא חסר סיכוי ולכן על הציונות לנתק עצמה מארץ זו. הוא השיב על טענת המתנגדים לתוכנית אוגנדה כי הטריטוריאליסטים הם בוגדים בכך שטען כי ציוני ציון הם למעשה הבוגדים מכיוון שהם מפנים עורף לעם היהודי הסובל באירופה ומעדיפים את ארץ ישראל על פני הצלת העם.
בנוסף, התייחס חזן לתהליך הסקת המסקנות של המשלחת שיצאה לחקור את אוגנדה. הוא הטיל ספק במהימנות הדו"ח ויושר התהליך. טען כי הוועד הפועל החליט כי הכספים להוצאת המשלחת יאספו מתרומות, אך לא טרח לפרסם את הדבר כדי לגייסן.