כחלק מהסכסוך האנגלי-צרפתי על צפון אמריקה, המוצב הוחלף במבצר הנסיך מוויילס, מבצר גדול עשוי אבן בחצי האי המערבי שבשפך נהר צ'רצ'יל. בשנת 1782, המבצר נכבש על ידי הצרפתים, והאנגלים, שהיו במיעוט ביחס לצרפתים, נכנעו ללא קרב. מנהיגי בריטניה וצרפת הסכימו ש-32 אזרחים בריטיים ישוחררו מהמבצר, 32 אסירים צרפתיים ישוחררו מבתי סוהר ברחבי האימפריה הבריטית, ושנווט בריטי יסייע לספינות הצרפתיות לנווט במפרץ הדסון למשך כשנה, כדי שלא יתרסקו לתוך קרחונים.
תחת שלטון הצרפתים, כמעט ולא התרחש מסחר במבצר, ואף נעשה ניסיון כושל כדי להרוס אותו. הפסקת הפעילות המסחרית במבצר השפיעה בעיקר על האינואיטים, שהרוויחו כסף ורכוש רבים מהסחר בפרוות, ולאחר הפסקת המסחר, הפכו לעניים מאוד.
בשנת 1783, הבריטים כבשו את האזור בחזרה, והקימו מבצר חדש, במרחק קצר במעלה הנהר. המבצר הפך למקור יציב, אך לא מרכזי של פרוות. בעקבות הירידה בסחר בפרוות, והצלחת החקלאות המודרנית בקנדה, המבצר הפך למקום יישוב נידח ומרוחק, כמעט בלתי מאוכלס.
לאחר עשרות שנים של ייאוש מהמונופול של הרכבת הקנדית-פסיפית בהעברת סחורות, ממשלות של פרובינציות במערב קנדה התאגדו לשם הקמת נמל גדול וחדש במפרץ הדסון. תחילה, פורט נלסון, נמל בשפת נהר נלסון, כ-200 קילומטרים דרומית לצ'רצ'יל, נבחר למטרה זו בשנת 1912. לאחר כמה שנים של מאמץ בהשקעה של מיליוני דולרים קנדיים, הפרויקט ננטש, אך לאחר מלחמת העולם הראשונה, צ'רצ'יל נבחרה כחלופה. אף על פי שהשירות ההידרוגרפי הקנדי מיפה את האזור ומצא דרך ימית בטוחה להגיע אליו, בניית קו הרכבת לעיר הנמל ההולכת ונבנית הייתה אטית, והסתיימה רק בשנת 1929. בשנת 1932 הגיע לנמל צ'רצ'יל הנוסע הראשון, שבחר להפליג מבריטניה לססקצ'ואן דרך מפרץ הדסון, במקום דרך נהר סנט לורנס.
בשנת 1942, בזמן מלחמת העולם השנייה, חיל האוויר של ארצות הברית הקים בסיס בשם פורט צ'רצ'יל כחמישה קילומטרים ממזרח לעיר. לאחר המלחמה ועד לאמצע שנות השישים של המאה העשרים, הבסיס הופעל במשותף על ידי ארצות הברית וקנדה למטרות אימון.
קרוב לצ'רצ'יל, היה פעיל בעבר אתר לשיגור טילים ניסיוניים למטרות מחקר, בשם "מתחם צ'רצ'יל לחקר רקטות". המתחם הוקם כחלק ממחקר אמריקאי-קנדי. הרקטה הראשונה שוגרה בשנת 1956, והשיגורים נמשכו עד לסגירת המתחם בשנת 1984. במקום בו היה המתחם, נמצא כיום "Churchill Northern Studies Centre"', מתקן למחקר האזור הארקטי. בצ'רצ'יל עדיין ישנו מתקן לשיגור רקטות, הקרוי פורט צ'רצ'יל (אתר אחר מאשר בסיס חיל האוויר האמריקאי לשעבר). בפורט צ'רצ'יל היה צפוי להיבנות נמל החלל של קנדה, אך בשל פשיטת הרגל של היזם, הפרויקט לא בוצע.
בשנת 1950, הממשלה הבריטית שקלה לבנות אתר לניסויים גרעיניים ליד צ'רצ'יל, אך בסופו של דבר, בחרה אתר באוסטרליה
טבע ואקולוגיה.
צ'רצ'יל ממוקמת בשפך נהר צ'רצ'יל, לחוף מפרץ הדסון. העיר ממוקמת במישורי הדסון, בנקודת מפגש של 3 אזורים אקולוגיים: הטייגה בדרום, הטונדרה הארקטית בצפון מערב, ומפרץ הדסון בצפון. הפארק הלאומי וואפסוק ממוקם בדרום העיר. הנוף סביב צ'רצ'יל מושפע מקרקעות רדודות שנוצרות על ידי שילוב של אדמה קפואה וסלעים מותמרים. תכסית היער באזור, המורכבת מעצי אשוחית שחורה, היא דלילה, והעצים ננסיים, וזאת כתוצאה ממאפיינים סביבתיים אלו. תופעת טבע נוספת באזור, היא גיזום קרח - תופעה שבמהלכה חלקיקי שלג וברד, שפוגעים בצמחייה לאורך זמן, מסירים ו"גוזמים" ממנה ענפים, עלים ופרחים. באזור ישנן פעילויות נופש וספורט, כגון: דיג, נסיעה ברכבי שטח ובטרקטורוני טונדרה, שיט בסירות ובקאנו, ואפילו הטסת מסוקים ומטוסי אולטרה לייט.
זוהר הקוטב.
כמו כל היישובים בצפון קנדה, בצ'רצ'יל נראה לעיתים זוהר הקוטב. הראות של הזוהר תלויה גם בבהירות השמיים, שבדרך כלל לא מאפשרת לראות את זוהר הקוטב בקיץ, בשל תופעת שמש החצות.
גאוגרפיה ואקלים.
צ'רצ'יל שוכנת על קו רוחב 58 צפון, הרבה יותר צפונה מעל האזור המאוכלס בצפיפות שבדרום קנדה. צ'רצ'יל ממוקמת הרחק מכל עיר אחרת, היישוב הגדול הקרוב אליה ביותר הוא תומפסון, שנמצא במרחק של 400 קילומטר מצ'רצ'יל. צ'רצ'יל שוכנת בחצי האי המזרחי שמקיף את שפך נהר צ'רצ'יל, ובחצי האי המערבי שוכן מבצר הנסיך מוויילס. בצפון, העיר גובלת במפרץ הדסון. בנוסף, צ'רצ'יל בעלת אקלים קר וקיצוני הרבה יותר מאשר ערים אחרות בעולם שנמצאות על קו הרוחב 58 צפון. אקלימה של צ'רצ'יל מוגדר בשיטת קפן כ - DFC, בשל מיקומה מעל קו העצים, החורף הארוך והקר מאוד, והקיץ הקצר, הקריר עד מתון. החורפים של צ'רצ'יל קרים יחסית למיקומים אחרים בקו רוחב 58 צפון, בטח לכאלו שנמצאים על שפת הים. זאת משום שמפרץ הדסון הרדוד קופא בחורף, ומבטל כל מיתון טמפרטורה, שלרוב מתרחש בקרבת הים. רוחות צפוניות שמקורן בקוטב הצפוני, עוברות מעל מפרץ הדסון הקפוא, ומצננות אותו ואת צ'רצ'יל לטמפרטורה ממוצעת של 26- מעלות צלזיוס בינואר. לעומת זאת, אקלימה של ג'ונו, שגם היא ממוקמת על קו רוחב 58 צפון, ממותן על ידי האוקיינוס השקט, שעמוק וחם יותר ממפרץ הדסון. בג'ונו, הטמפרטורה הממוצעת בינואר היא 3.5- מעלות צלזיוס, 22.5 מעלות יותר מאשר בצ'רצ'יל. עם זאת, בקיץ, כאשר מפרץ הדסון מפשיר, הקיץ של צ'רצ'יל מתמתן. הטמפרטורה הממוצעת בצ'רצ'יל ובג'ונו בחודש יולי היא כמעט זהה: 12.7 מעלות צלזיוס בצ'רצ'יל, 13.8 מעלות בג'ונו. צ'רצ'יל נמצאת מעט דרומית לקו הרוחב של סטוקהולם, אך עם זאת, סטוקהולם בעלת אקלים חם ומתון יותר באופן משמעותי, ובמשך כל השנה בסטוקהולם הטמפרטורה גבוהה יותר מאשר זו שבצ'רצ'יל. הפרש הטמפרטורות הזה נגרם, בין השאר, בשל השפעתו של זרם הגולף על סטוקהולם.
כלכלה.
תיירות, ובעיקר תיירות אקולוגית, הן מרכיבים משמעותיים בכלכלה המקומית, והן משמעותיות במיוחד בעונת דובי הקוטב (אוקטובר ונובמבר). תיירים מגיעים לצ'רצ'יל גם כדי לצפות בלווייתני בלוגה בנהר צ'רצ'יל, בחודשים יוני ויולי. לאזור מגיעים גם צפרים רבים. הנמל של צ'רצ'יל הוא התחנה האחרונה של רכבת מפרץ הדסון. "Churchill Northern Studies Centre",מושך אליו מבקרים ואנשי אקדמיה מרחבי העולם, המעוניינים באזור הארקטי. בעיר ישנו גם מרכז רפואי, מספר בתי מלון, סוכנויות תיירות ומסעדות, המשרתות את המקומיים ואת התיירים.
תיירות אקולוגית.
צ'רצ'יל ממוקמת לאורך קטע מקו החוף של מניטובה, שאורכו הכולל 1400 קילומטר, במפגש של שלוש ביומות גדולות: ביומה ימית, טייגה, וטונדרה, מה שיוצר מגוון גדול של בעלי חיים וצמחייה. בכל שנה, 10000-12000 תיירים אקולוגיים מבקרים בעיר ובאזורה, מתוכם 400–500 הם צפרים.
דובי קוטב.
החל משנות ה-80 של המאה ה-20, התפתח בעיר ענף התיירות, שמבוסס בעיקר על הרגלי הנדידה של דובי הקוטב. התיירים יכולים לצפות בבטחה בדובי הקוטב מאוטובוסים מיוחדים הקרויים טרקטורוני טונדרה. השימוש בטרקטורונים עוזר לקיום התיירות המקומית, אך עלול לגרום נזק למערכת האקולוגית המקומית, כאשר הם נוסעים מחוץ למסלולים הקבועים שלהם. אוקטובר ותחילת נובמבר הם הזמן האידיאלי לצפייה בדובי קוטב, כשאלפי פרטים מחכים עד לקפיאתו של מפרץ הדסון, על חצי האי שעליו שוכנת העיר, וחצי האי שמולו, עליו שוכן מבצר הנסיך מוויילס, כדי שיוכלו לצוד את הטרף העיקרי שלהם - הפוסה הטבעתית. ישנן הזדמנויות לצפות בדובי קוטב בחודשים לא חורפיים, עם סיורים בסירה באזורי חוף בהם ניתן לצפות בדובי קוטב שנמצאים על היבשה, וששוחים בים.
מקומיים רבים משאירים את מכוניותיהם לא נעולות, למקרה שמישהו יצטרך לברוח מדובי הקוטב באזור. הרשויות המקומיות אחראיות על המתקן שקרוי "כלא לדובי קוטב", בו מוחזקים דובי קוטב ששוטטו בעקביות בקרבת העיר או בתוכה, וישוחררו כאשר מפרץ הדסון יקפא. בעבר, חשבו שדובי הקוטב הם חיות בודדות, שלא נפגשים עם דובים אחרים פרט לצורך הזדווגות. לעומת זאת, בצ'רצ'יל, נכרתות "בריתות" רבות בין הדובים בעונת הסתיו. בריתות וחברויות אלו שורדות רק עד קפיאת מפרץ הדסון, אז כל דב צד לבדו את הפוסות הטבעתיות.
לווייתני בלוגה.
אלפי לווייתני בלוגה ששוחים למימיו החמים של שפך נהר צ'רצ'יל, במהלך החודשים יוני ויולי, מהווים אטרקציה חשובה בעונת הקיץ. בעונה הזאת ישנם גם דובי קוטב, אך ניתן לצפות בהם רק בסיורים ממסוקים.
ציפורים.
צ'רצ'יל היא יעד לצפרים מסוף מאי עד אוגוסט. צפרים זיהו יותר מ-270 מיני ציפורים ברדיוס של 40 קילומטרים סביב צ'רצ'יל, ביניהם אוח השלג, ברבור טונדרה ובז ארקטי.
בריאות.
בצ'רצ'יל ישנו מרכז רפואי מודרני, שהוא חלק מרשות הבריאות האזורית של ויניפינג, ומעסיק כ-100 עובדים. המרכז מספק 44 מיטות, טיפולי שיניים ומעבדות אבחון לשירות תושבי צ'רצ'יל והיישובים שבמחוז קיוואליק שבנונאווט.
מחקר האזור הארקטי.
"Churchill Northern Studies Centre" הוא מוסד ללא כוונות רווח, העוסק במחקר וחינוך, הממוקם 23 קילומטרים ממזרח לצ'רצ'יל. חלק מהשירותים שהוא מספק הם לינה, ארוחות, השכרת ציוד, ותמיכה לוגיסטית לחוקרים העוסקים במגוון רחב של נושאים הקשורים לאזור הארקטי.
תחבורה.
העיר היא התחנה הסופית והצפונית ביותר של רכבת מפרץ הדסון. השילוב הזה של נמל וקו רכבת, הוא חשוב לשם ייצוא סחורה קנדית לארצות אירופה. הנמל של צ'רצ'יל הוא הנמל העיקרי של קנדה באוקיינוס הארקטי. בצ'רצ'יל עובר גם קו הרכבת ויניפג - צ'רצ'יל, ששתי תחנותיו הסופיות הן תחנת צ'רצ'יל, ותחנת יוניון, שנמצאת בוויניפג. הרכבת חוצה את כל הקו 3 פעמים בשבוע, למרחק של 1700 קילומטרים. כל נסיעה לאורך הקו לוקחת 40 שעות בערך.