כאמור, הבול בעל ערך נקוב של ארבעה פני הודפס בטעות עם הכיתוב השגוי "בית הספר של פיטקרן" (Pitcairn School). ביום 5 בנובמבר 1958 הונפק בול חדש שנועד לתקן את הטעות ועליו הכיתוב "הבית של מורה בית הספר" (Schoolteacher's house).
בולי הזיכרון הראשונים.
ביום 15 בנובמבר 1961 הנפיק דואר פיטקרן את הסדרה הראשונה של בולי זיכרון אשר נועדו לציין את יובל המאה לחזרתם של תושבי פיטקרן מן האי נורפוק אליו עברו בשנת 1856.
תהליך החזרה לפיטקרן בוצע בשני שלבים. בשלב הראשון, שתי משפחות שכללו 17 אנשים הפליגו מן האי נורפוק ביום 2 בדצמבר 1858 על סיפונה של האונייה "מרי-אן" ונחתו בחוף פיטקרן ב-17 בינואר 1859. בשלב השני חזרו לפיטקרן 27 אנשים נוספים בהנהגתו של . הם הפליגו על סיפונה של הספינה סט' קילדה והגיעו אל האי פיטקרן ביום 2 בפברואר 1864.
מאחר שתהליך החזרה מן האי נורפוק התרחש בין השנים 1859 - 1864, החליטו כאמור לציין את האירוע בשנת 1961, מועד המהווה תאריך ביניים בתקופה הרלוונטית. הבולים הודפסו בלונדון על ידי חברת הריסון (לימים, ).
השתתפות בהנפקות כוללניות.
המושבה של איי פיטקרן השתתפה בכל ההנפקות הכוללניות של האימפריה הבריטית מאז שנת 1946. זו הייתה הזדמנות לתושבי האי להגדיל את ההכנסות ממכירת בולים לאספנים, ולהנפיק בולים בעלי תפוצה עולמית שזכו לביקוש גבוה.
המעבר לשיטה העשרונית.
בחודש יולי 1967 אימצו תושבי האי פיטקרן את המטבע של ניו זילנד (דולר ניו זילנדי המתחלק ל-100 סנטים) במקום המטבע הבריטי. בהתאם, הוטבע ביום 10 ביולי 1967 על הבולים הדפס רכב בצבע זהב אשר הסתיר את הערך הנקוב הקודם והוסיף את הערך הנקוב החדש. בתוך הריבוע שנועד להסתיר את הערך הנקוב הישן שילב המעצב את דמות העוגן ששרד מן הספינה "באונטי", הסמל המוערך של האי פיטקרן.
מעמד בולי פיטקרן בקרב האספנים.
מכירת בולי דואר לאספנים מהווה חלק משמעותי מן ההכנסה של תושבי האי פיטקרן. הדואר המקומי מנפיק ארבע עד שש סדרות בולים בשנה, ומקפיד להוציא רק בולים הקשורים לטבע האי ולתרבות המקומית. ניתן לרכוש את בולי פיטקרן מן השנים האחרונות ישירות באתר האינטרנט של השירות הבולאי המקומי, וגם הבולים הישנים יותר ניתנים לרכישה בקלות.
אספני תולדות הדואר של פיטקרן מעדיפים להתמקד בתקופה שקדמה להנפקת הבולים, ולחקור את הנתיבים השונים בהם הועבר דואר האי ליעדו.
נפתלי חנהל'ס דוקטרוביץ
הרב נפתלי דוקטורוביץ (תרי"ז 1857 - י"א ניסן תר"פ 1920), הידוע בשם נפתלי חנהל'ס, היה שד"ר, מוהל, נציג הציבור, ופעיל למען קהילת צפת והמושבות בגליל בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20.
ביוגרפיה.
נפתלי חנהל'ס נולד בעיירה בוהופולי, השוכנת בפלך פודוליה שבמערב אוקראינה, לאביו רבי שאול שלום הלוי, מצאצאי רבי דוד הלוי סג"ל בעל ה"טורי זהב", ולאימו חנה, בת רבי אברהם קלונימוס קלמן ורבקה, (המכונה "ריב'לע"). רבקה היא בתם של רבי יצחק דרוביצ'ער ממעז׳יבוז׳ בנו של רבי יוסף מייסד שושלת יאמפאלא בנו בכורו של המגיד רבי יחיאל מיכל מזלוטשוב, מראשי תנועת החסידות, ושל אשתו חנה, בתו הבכירה של רבי ברוך ממז'יבוז בנה של אדל בתו של רבי ישראל בעל שם טוב, אבי תנועת החסידות.
בשנת 1868 נאלצה משפחתו לברוח מרוסיה והגיעה לירושלים. לאחר פטירת האב עברה המשפחה להתגורר בצפת. אמו חנה הייתה ידועה בנדבנותה הגדולה ובמעשי חסד, מכאן שמו נודע כנפתלי חנהל'ס (של חנה). השם חנהל'ס אומץ כשם המשפחה של רוב צאציה. נפתלי חנהל'ס למד והוסמך לרבנות בישיבת "תורת ארץ ישראל" (הרידב"ז) שהקים רבי יעקב דוד וילובסקי, בצפת ורוב ימיו עסק בפעילות ציבורית למען הקהילה בעיר. לפרנסתו היה לו יקב קטן בביתו בו ייצר יין מענבי החקלאים בסביבה.
חנהל'ס נהרג בתאונת רכבת בלוד בי"א ניסן תר"פ 1920, בדרכו לצפת עם מטען לנצרכי צפת. נטמן בבית הקברות טרומפלדור בתל אביב.
אשתו, גולדה פרל לבית ציפריס 1854 -1942
נכדיו של נפתלי חנהל'ס תרמו את הבית בו גר בצפת ברחוב חתם סופר למען קהילת חב"ד, ועליו נבנה חלקו הקדמי של בית הכנסת "צדק צמח".
ילדיו, ציפורה ברש"ד (1876-1917)אשתו של יואל ברש"ד, חנה (נהרגה בילדותה), מרדכי זאב וועלול 1881, ואודל ויסמן 1898.
פעילותו הציבורית.
נפתלי חנהל'ס לקח חלק בהקמת "מושב זקנים" במירון למען יהודי צפת והסביבה, הקים את ישיבת חברים לומדי תורה שליד קבר הרשב"י במירון.
שמו נזכר ברשימת המנהלים והגבאים של ישיבת הרידב"ז ועסק באיסוף כספים להמשך פעילותה.
בינואר 1909 נבחר נפתלי חנל'ס פה אחד לציר ובא כחם של הקהילה הספרדית והקהילה האשכנזית בצפת והקהילות הקטנות של מושבות הגליל, לייצג אותן בבחירת החכם באשי. בבחירות אלה נבחר הרב חיים נחום אפנדי כחכם באשי.
בשנת 1909 ייסד נפתלי חנל'ס אגודה בשם "אחדות היהודים העות'מאנים בצפת" ונבחר לעמוד בראשה. מטרתה של האגודה בצפת הייתה לשפר את התנאים הפיזיים והקלת תנאי החיים של בני העיר ושל הקהילה בצפת. חברי האגודה נבחרו בבחירות חשאיות ודמוקרטיות ועל מטרותיה ודרך בחירתה ניתן דיווח בעיתוני החבצלת מאותם ימים.
בזמן שהותו כשד"ר באודסה, נפטר מורו ורבו דוד משה מטשורטקוב, ושם כתב ופרסם לזכרו קונטרס הספד בשם "קול נהי ומספד מר".
לצד פעילותו התורנית, היה חנהל'ס חובב-ציון וטרח לקרב אדמו"רים חסידיים לציונות. בין יתר פעילותיו לטובת הציבור, גישר בדרכי נועם את הסכסוך שפרץ בין הפועלים שכירי היום מצפת שעבדו בשדות המושבה ראש פינה ובין נציגי הברון.
הר ולקאם
הר ולקאם (באנגלית: Welcome Mountain) הוא הר גבוה המתנשא מעל סביבתו, הממוקם דרומית-מזרחית להר סות'ארד בנונאטאקי אאוטבק באנטארקטיקה.
להר שלוש פסגות, שהגבוהה בהן מתנשאת לגובה של 2,505 מעל פני הים.
היסטוריה.
ההר התגלה על ידי משלחת הסקר האמריקאית החוצה את אדמת ויקטוריה (U.S. Victoria Land Traverse party) בין השנים 1959–1960.
ההר נקרא בשם זה (ולקאם - מילולית "ברוכים הבאים") מאחר שהיה ההר הראשון שראתה המשלחת, לאחר שלושה חודשים של הליכה במישור שטוח.
לקריאה נוספת.
• Gunter Faure, Teresa M. Mensing, The Transantarctic Mountains: Rocks, Ice, Meteorites and Water, PP 109 - 110
• Edmund Stump, The Ross Orogen of the Transantarctic Mountains, PP 17-18
חטוף (סרט, 2017)
חטוף (באנגלית: Kidnap) סרט מתח אמריקאי משנת 2017 עם האלי ברי בתפקיד הראשי.
זה הסרט השני שלה העוסק בחטיפה לאחר "הקריאה" משנת 2013.
תקציר העלילה.
קרלה דייסון (האלי ברי) היא אם יחידנית המגדלת את בנה פרנקי בן השש (סייג' קוריאה) ועובדת למחייתה כמלצרית בדיינר בניו אורלינס.
לאחר גמר המשמרת בדיינר היא לוקחת את פרנקי לבלות בפארק העירוני. היא משוחחת עם עורך הדין שלה בענייני משמורת על פרנקי ובתום השיחה היא רואה שפרנקי איננו וגם לא עונה לקריאותיה.
לבסוף היא מבחינה באשה שגוררת את פרנקי ומכניסה אותו בכוח למכונית פורד מוסטנג ירוקה. המכונית מתחילה לנסוע וקרלה נתלית עליה עד שהיא נזרקת לכביש. היא מצליחה להגיע למכוניתה ומכאן מתחיל מרדף ארוך אחרי החוטפים.
לאחר מרדף ארוך נעצרת מכונית החוטפים וממנה יוצאת האשה המזהה עצמה בשם מרגו (כריס מגין) ודורשת 10.000$ מקרלה היא נכנסת למכוניתה של קרלה ומורה לה לנסוע בעקבות מכוניתו של חברה החוטף (ליו טמפל). בעברם במנהרה היא תוקפת את קרלה אך זו מצליחה להתגבר עליה ולהשליכה מהרכב.
החוטף ממשיך בנסיעתו ומעורב בתאונת דרכים שלאחריה הוא יוצא מהרכב עם פרנקי. קרלה מגיעה לתחנת משטרה ומתקבלת בקרירות. היא מסתכלת בקיר המלא תמונות של ילדים נעדרים ומחליטה לוותר על עזרת המשטרה ולהמשיך את המרדף בעצמה.
היא מצליחה לעצור נהג ומספרת לו על המרדף הם מזהים את מכונית החוטף אך החוטף פוגע בהם במכוניתו. הנהג נהרג ומכונית החוטף נעצרת.
קרלה הפצועה זוחלת למכונית אך פרנקי לא שם. החוטף פותח עליה באש אך היא משחררת את מעצורי הרכב שמידרדר ופוגע בעץ. המכה הורגת את החוטף. קרלה שולפת את ארנקו ובו כתובתו.
היא מגיעה לבית ביער ומבחינה במרגו נכנסת לאסם. לאחר שהיא מזעיקה את המשטרה כשהיא מתגנבת לאסם היא קוראת לפרנקי שעונה לה כי הוא בקומה העליונה עם שתי בנות חטופות.
מרגו שומעת את הקולות ומחפשת את קרלה ובנה המתחבאים בנחל מתחת לגשר עץ. קרלה דוחפת את מרגו למים ומטביעה אותה.
הם חוזרים לאסם ולפתע מופיע שם גבר מזוקן עם רובה. קרלה מספרת לו את סיפור החטיפה והוא אומר שיש להוריד את הבנות מלמעלה, בשנייה האחרונה מבינה קרלה שהגבר הזה הוא ראש הכנופיה היות שלא סיפרה לו על הבנות והיא הורגת אותו במכת מעדר.
לבסוף מגיעים השוטרים וקרלה ומתפרסמת כגיבורת היום שחשפה רשת עולמית של מבריחי ילדים.
הר טובקאל
הר טובקאל (ערבית: توبقال. ברברית: ⵜⵓⴱⴽⴰⵍ או ⵜⵓⴱⵇⴰⵍ ) הוא הר במערב מרוקו, ברכס "האטלס הגבוה" שבהרי האטלס, כ-63 ק"מ דרומית למרקש. ההר מתנשא לגובה של 4,167 מטרים, והוא ההר הגבוה ביותר בהרי האטלס, במרוקו בפרט ובצפון אפריקה ובעולם הערבי בכלל, ומהווה יעד תיירותי פופולרי, כחלק מהפארק הלאומי טובקאל .
תיירות בהר ובסביבתו.
בחורף, ההר מושך אליו גולשי סקי, בייחוד באתר הסקי "אוקיימדן". בחודשי הקיץ, ההר מהווה מוקד למטפסי הרים ולמטיילי טרקים. מספר מסלולי טרק שונים מוליכים אל ההר דרך הכפרים הברבריים שבסביבתו, ואורכים בין 7 שעות לתשעה ימים.
במורדות ההר שוכן אגם טיפני. בכפר הברברי ארומד, נמצא קברו של סידי שמהרוש, הנחשב על ידי המקומיים למסוגל לגירוש שדים.
בדרך אל ההר מצויים מספר כפרים ברבריים, בהם: אימליל , ארומד, טאשדירית, טיסלדאי ואמסוזרט.
ההעפלה הראשונה הידועה של מטפסים לפסגת ההר התרחשה ב-12 ביוני 1923.