באמצעות ויסות רגשי יכולים אנשים להציב מטרות בצורה נכונה ולייעל את תפקודם.
התפתחות הוויסות הרגשי.
ויסות רגשי הוא תהליך המתפתח מגיל הינקות ולאורך שנות הילדות. תינוקות לומדים כבר מגיל צעיר לווסת את רגשותיהם בסיטואציות כגון: פרידה מהוריהם, דחיית סיפוקים ורגישות למצבים מאיימים. כאשר התינוק טרם הספיק לפתח כישורים של ויסות רגשי, יש חשיבות ליכולת ההורה להרגיע את הילד ולהעניק לו ביטחון בזמן התמודדות עם מצוקה רגשית. ליכולת זו חשיבות גבוהה בגיל הינקות ובתפקוד נוירופיזיולוגי: בליעה ונשימה. בהתאם לכך, בתחילה סומכים התינוקות על הוריהם כעזר לוויסות רגשי, עד שהם מצליחים לבצע פעולה זו בעצמם, לכן נחוצה תמיכת ההורים וסיועם, אף על פי שקיים קו עדין בין רצון ההורה לשמש כעזר לבין דחיפת הילד לוויסות עצמאי, דבר שישפיע עליו בפיתוח הכישורים הנדרשים.
התפתחות זו מושפעת ממספר תהליכים:
ליקוי ויסות רגשי.
ויסות רגשי הוא היכולת של אדם לכוון ולאזן את רגשותיו בהתאם לסיטואציה מסוימת, אך כשיכולת הוויסות הרגשית לקויה יכול האדם להגיב בצורה מוגזמת לדבר קטן וחסר משמעות - ובאדישות כלפי דבר רב משמעות.
ילדים הסובלים מכשל בוויסות רגשי יגיבו בשעת מצוקה בבכי רב ובהתקפי זעם. לעומת זאת בסיטואציה מעוררת התרגשות יגיבו בהתלהבות בלתי נשלטת.
במצב רגיש הסיכויים לבטא תחושות מסוימות גבוהים, ולכן חוסר יכולת להשיג ויסות רגשי מבטא סיכון בתחום החברתי והרגשי. כתוצאה מכך, ילדים ומבוגרים הסובלים בכשל בוויסות רגשי ירבו בעימותים.
הגורמים ללקות בוויסות רגשי.
הפרעות בוויסות רגשי עלולות להיווצר כתוצאה ממספר סיבות:
בנוסף, לעיתים קרובות קשיים בוויסות רגשי נוטים להתלוות להפרעת קשב. בהתאם לכך, מבוגרים עם הפרעת קשב מדווחים לעיתים קרובות על אי-יציבות רגשית .
תוצאות בהיעדר ויסות רגשי.
היעדר ויסות רגשי יכול להוביל למצבים של אי-שליטה המתאפיינים בחוסר יכולת להתמודד עם קשיים או בשליטת יתר המאופיינת בשליטה עצמית מוגברת.
הדבר יכול לבוא לידי ביטוי במספר דרכים:
באופן יחסי הם מתקשים לקרוא רגשות של אחרים לפי הבעות פנים, נוטים לחוסר אונים ולכן חווים התפרצויות רבות.
אצל ילדים, במצבים של אי-שליטה מתפתחת תלות בהורה שממנו הם מצפים לעזרה בסיטואציות הנלוות עם קושי בתפקוד רגשי.
שיטות לוויסות רגשי.
מבוגרים רבים יכולים לסבול מקושי בוויסות רגשי. על אף שתהליכים של ויסות רגשי מוטמעים בילדות, היכולת לרכוש כלים לוויסות רגשי קיימת גם בבגרות. המודל התהליכי לוויסות רגשות מתבסס על המודל להיווצרות רגשות. מודל להיווצרות הרגש בסדר כרונולוגי מסוים וקבוע ברצף הבא:
1. מצב- הרצף מתחיל עם "מצב" אמיתי או מדומיין הרלוונטי מבחינה רגשית.
2. מיקוד קשב - הקשב מכוון כלפי המצב הרגשי.
3. הערכה - המצב הרגשי מוערך על ידי האינדיבידואל ומקבל פרשנות.
4. תגובה - הפרשנות יוצרת תגובה רגשית המלווה בשינויים מתואמים מבחינה פיזיולוגית, חוויתית והתנהגותית (קצב לב, הזעה, שרירי פנים, דיווח על חוויה). תהליך היווצרות הרגש הוא תהליך שחוזר על עצמו, מתמשך ודינאמי.
ויסות רגשי רלוונטי לשלב ה-"הערכה" שכוללת מספר שיטות למיתון רגשות שליליים. בין השיטות הקיימות למיתון רגשות שליליות ניתן למנות תרגול קשיבות (מיינדפולנס), הערכה מחודשת (reappraisal) וריחוק עצמי (self-distancing).
מיינדפולנס משמעותה מתן תשומת לב באופן מודע לרגע הנוכחי, ללא שיפוטיות וללא היצמדות לרגע. בוויסות רגשי יש שימוש במיידנפולנס כדי להגביר את היכולת למקד את הקשב, לשפר את היכולת להתנתק ממחשבות, דמיונות, ותחושות. השיטה מאפשרת לחוות את המציאות ללא פרשנות. מיינדפולנס מגבירה את המודעות למה שקורה מסביבנו ובתוכנו.
הערכה מחדש מכוונת להסתכלות סמלית ומופשטת יותר על האירוע. השיטה כוללת שיפוט אקטיבי וחיובי כלפיי אירוע או אובייקט חיצוני. ישנן כמה טקטיקות להערכה מחדש (למשל, להסתכל על התמונה הגדולה או להסתכל על האירוע כמו בעל מקצוע). לדוגמה, כאשר אתה יושב מפוחד במקלט בזמן הפצצה, אתה יכול לחשוב באופן פעיל על כך שאינך בסכנה ממשית, שההסתברות שרקטה אכן תחדור את המקלט היא נמוכה מאוד, ושהקרובים לך גם הם בטוחים. פרשנות שונה כלפיי האירוע, תמתן בתורה את התגובה הפיזיולוגית לאירוע או אובייקט חיצוני.
במסגרת ריחוק עצמי היחיד יכול לעבד את הרגשות והחוויות השליליים מנקודות מבט שונות. הוא יכול לאמץ נקודת מבט אגוצנטרית באירועים המתרחשים בזמן אמת ובזמן חשיבה על זכרונות העבר. לחלופין, הוא יכול לאמץ נקודת מבט "המנותקת מן האגו"- כלומר, להתבונן על הסיטואציה מגוף שלישי, ומבט חיצוני.
כלים לסיוע.
בתקופת הינקות, כאשר התינוק טרם הספיק לפתח כישורים של ויסות רגשי, יש חשיבות ליכולת ההורה להרגיע אותו ולהעניק לו ביטחון בזמן התמודדות במצוקה רגשית.
בתקופת הילדות יש חשיבות לזמינות ההורים. תמיכה זו מלמדת ומעניקה כלים חשובים בבוא הזמן להתמודד עם בעיות רגשיות, הבעת אמפתיה ואישור התחושות הרגשיות.
אין לבטל את התחושות הרגשיות של הילד ויש להימנע ממשפטים כגון: "מה אתה מתבכיין?", "מדוע אתה עושה מזה עניין?".
בשעה שהילד נעלב, יש לתת מקום לבטא את תחושותיו בצורה חופשית ולהימנע מתגובות שליליות. יש להביע הזדהות: חיבוק, הבנה ואוזן קשבת ישפרו את יכולת הילד לווסת את רגשותיו.
כמו כן משוב חיובי מצד ההורים בעת בה הצליח הילד להתגבר על קושי רגשי, תשרה את החיבור הקוגניטיבי-רגשי ותפתח את ביטחונו העצמי של הילד.
גם באמצעות דמיון מודרך ניתן ללמוד כיצד להירגע בשעה בה קיימת סיטואציה רגשית מורכבת.
בגילאים צעירים, טיפולים דיאדיים במקביל לטיפול רגשי עשויים לשפר משמעותית את יכולתו של הילד להתחבר לרגשותיו ולהשתלט עליהם.
גם להצבת גבולות יש אחריות גדולה ביכולת הילד והמתבגר לווסת את עצמו.
בנוסף, פינוק והתעלמות במצבים של התנהגות שלילית מאשרים להם את הדרך שבה בחרו לנקוט. הבעת רגש היא דבר חיובי אבל כאשר נלווית אליה תגובה אלימה, היא אינה מקובלת. לכן, אם אדם מציג התנהגות אלימה, יש להעביר מסר שדרך זו אינה נכונה.
אלרגיה לחיטה
אלרגיה לחיטה היא תגובה חיסונית שלילית לחיטה המתאפיינת בכאבי בטן, אנמיה, פריחה והפרעות עיכול. היא אינה נחשבת רגישות לגלוטן או צליאק.
האלרגיה לחיטה כלולה בקבוצת האלרגיות למזון, המתבטאת בשחרור קיצוני של נוגדני  igE המסייעים לתאי הפיטום (mast cells) לייצר עודף היסטמין, הגורם לתגובה אלרגית. לתופעה זו אין טיפול. לכן, אנשים הסובלים ממנה ומבקשים להימנע מתגובה אלרגית צריכים להימנע לחלוטין מצריכת חיטה.
תסמינים.
בדומה לשאר אלרגיות המזון, לאלרגיה לחיטה מספר תסמינים הפוגעים במערכות שונות בגוף, ואלו עלולים לפגוע באיכות החיים של החולה. בין תסמינים אלה ניתן למצוא נפיחות המובילה לכאבי בטן, שלשולים, בחילות, תסמונת המעי הרגיז, עצירות, סקרואילאיטיס (sacroiliitis) ,דיברטיקוליטיס, הפרעות קשב וריכוז, אוטיזם, דיכאון, אנמיה, מיגרנות, וכיבים בפה.
בנוסף, אלרגיה לחיטה עלולה לגרום לבעיות עוריות, כגון אטופיק דרמטיטיס, סרפדת (אורטיקריה), אקזמה ופסוריאזיס, וכן לבעיות בדרכי הנשימה כגון אסתמה, נזלת אלרגית, הפרעות בקצב הלב ושיעול לא מוסבר.
דרכי אבחון.
לאחר שמופיעים מספר תסמינים אופייניים, וקיים חשש לאלרגיה או לרגישות למזון כלשהו, נהוג לבצע בדיקות דם לצורך איתור נוגדנים ספציפיים הקשורים לתגובה האלרגית. בדיקה אופיינית נוספת היא תבחין עורי לאבחון אלרגיה.
טיפול באלרגיה.
לאלרגיה זו אין תרופה, לכן הסובלים ממנה בדרגה חמורה צריכים להימנע באופן מוחלט מחיטה, ולעיתים אף מגלוטן בכלל (הגלוטן נמצא גם בשעורה, שיפון, כוסמין ושיבולת שועל). התנהגות כזן תמנע את הופעת התסמינים.
בקרב האנשים הסובלים מאלרגיה לחיטה בדרגה פחות חמורה, ניתן להסתפק בהימנעות מצריכת חיטה לפני פעילות גופנית, משתיית אלכוהול, מנטילת תרופות מקבוצת NSAIDS (כמו אדוויל, נורופן ואספירין) מפני שאלו מגרים את ההיסטמין הגורם להתעוררות האלרגיה. בשאר הזמן יוכלו לצרוך חיטה ומוצרי חיטה במידה מועטה.
ההבדלים בין אלרגיה לחיטה, רגישות לגלוטן ומחלת הצליאק.
על אף הדמיון הרב בין האלרגיה לחיטה, הרגישות לגלוטן ומחלת הצליאק, קיימים מספר הבדלים בין תופעות אלה:
אצל אנשים שאלרגיים לחיטה, מופיעה תגובה אלרגית לחומרים שונים המצויים בחיטה, ולאו דווקא לחלבון הגלוטן. לעומת זאת, אצל הסובלים מרגישות לגלוטן, תופיע תגובה לכל מוצר המכיל את החלבון גלוטן. מכיוון שחלבון זה מצוי לא רק במוצרי חיטה, אלא במוצרים משיפון, משעורה ומדגנים נוספים - כל המוצרים הללו יגרמו לתופעות דומות לצליאק עבור אנשים אלה.
המרכיב בגלוטן שנקרא גליאדין גורם למחלת הצליאק. צליאק היא מחלה אוטואימונית (כשל של המערכת החיסונית בזיהוי גורם זר, הגורם למערכת זו לתקוף את הגוף עצמו). המחלה פוגעת בעיקר במעי הדק. לעומת הצליאק, הרגישות לגלוטן והאלרגיה לחיטה אינן מחלות אוטואימוניות, אלא תגובות יתר של מערכות החיסון בגוף לחומרים שונים בסביבה.
שביט לולין
שביט לולין (C/2007 N3 (Lulin)) הוא כוכב שביט, אשר נע במסלול בעל אקסנטריות גבוהה וזמן מחזור העולה על 1,000 שנים. שביט הלולין התגלה על ידי חוקר צעיר באוניברסיטת סאן יאט שבסין. החוקר הצעיר התבונן בתמונה שצולמה על ידי צ'י שנג לין האסטרונאוט, גילה שאחד הכוכבים הוא בעצם כוכב שביט. את הגילוי הזה גילה החוקר במצפה הכוכבים לולין שבאוניברסיטה, ולכן קרא לשביט על שמו. השביט נכנס למסלול מול כדור הארץ ובמצב שאנו יכולים לראותו בעין בלתי מזוינת כל אלף שנים, צבעו של זנב השביט ירוק כתוצאה מחום השמש.
היווצרות השביט.