הניצחון הפוליטי הושג, אמנם, אל מול הפגנת עוצמה ונחישות פאשיסטית וחולשת הממשלה, מתוך הנחה של גורמים במערכת הפוליטית כי יצליחו לשלוט במוסוליני לאחר שזה יעלה לשלטון. תקוות אלו נכשלו, ומשעלה מוסוליני לשלטון, הקים תוך שנים ספורות דיקטטורה פאשיסטית, וביטל את המשטר הפרלמנטרי. משטרו החזיק מעמד 21 שנים.
אדוארד ליין
אדוארד ויליאם ליין (באנגלית: Edward William Lane,
17 בספטמבר 1801 - 10 באוגוסט 1876) היה בלשן אנגלי ידוע בחקר הלשון והספרות הערבית.
ליין נולד בעיירה הרפורד הנמצאת במערב אנגליה. כבנו של כומר העיירה הוא נשלח בבחרותו לאוניברסיטת קיימברידג' מתוך מטרה לרכוש את מקצוע הכמורה, אך תוכנית זו לא התממשה משום שהוא נשר מן האוניברסיטה ועבר ללונדון, שם למד את מלאכת התגליף.
כאשר אובחן כחולה בשחפת מדבקת, הומלץ לו לשהות באקלים חם ויבש והוא עקר למצרים.
בזמן שהותו במצרים הוא הקדיש את מרצו ללמידת ערבית, ספרות ערבית ודת האסלאם. כמו כן הוא בחן את מנהגיהם ואורחות חייהם של המצרים ואימץ לעצמו את הלבוש ואורח החיים של מצרי משכיל.
בשנת 1828 חזר ליין לאנגליה כשבאמתחתו טיוטת ספר מסע שכתב אשר כללה גם איורים פרי יצירתו. לאחר קשיים רבים מצא לבסוף ליין מוציא לאור אשר הסכים לפרסם את ספרו, אולם הוא ביכר לערוך מסע נוסף במצרים בשנת 1833 על מנת להרחיב את תצפיותיו הקודמות.
תוצאת שני מסעות אלה היא ספרו המפורסם "מנהגיהם ואורחות חייהם של המצרים המודרניים". הספר יצא לאור בשנת 1833 ולמרבה ההפתעה הוכתר כרב מכר, כנראה עקב צימאון הקהל האירופי לידע אודות בני ערב.
בין השנים 1833 ו-1840 הוציא ליין לאור מספר כרכים מתוך תרגומו לקובץ "סיפורי אלף לילה ולילה" וגם ספרים אלו זכו להצלחה.
בשנת 1840 נישא ליין לאישה ממוצא יווני.
לאחר שפרסם ספר הכולל תרגומי תקצירים מתוך הקוראן, החליט ליין לערוך מילון ואגרון של השפה הערבית.
בשנת 1842 חזר ליין למצרים על מנת לעבוד על ספרו זה ונשאר שם עד שנת 1849 בה חזר לאנגליה.
עד יום מותו בשנת 1876 שקד ליין על יצירת מילונו העצום אך הוא לא הספיק להשלימו. את מלאכת ההשלמה עשה בן אחיינו, המזרחן סטנלי ליין-פול, שהפיק את הכרכים השישי, השביעי והשמיני של המילון בשנים 1877–1893.
ספרו של ליין על מנהגי המצרים מספק עד היום עדות ממקור ראשון על החיים במצרים של המאה ה-19.
ליין אף ספג ביקורת נוקבת על תיאוריו בספר זה בספרו של אדוארד סעיד "אוריינטליזם".
האייתוללה ח'ומייני
אייתוללה ח'ומייני
יוקנעם
יוקנעם עילית
נינו בורג'נדזה
נינוֹ בּוּרגָ'נַדזֶה (בגאורגית: ნინო ბურჯანაძე; נולדה ב-16 ביולי 1964) היא משפטנית ופוליטיקאית גאורגית שהייתה פעמיים נשיאה זמנית של גאורגיה, לאחר מהפכת הוורדים (2003-2004), ולאחר המשבר הפוליטי בסוף 2007 (2007-2008). היא כיהנה בתפקיד יושבת ראש הפרלמנט של גאורגיה מנובמבר 2001 עד יוני 2008, לפני הפלישה הרוסית לגאורגיה.
תחילת חייה.
בורג'נדזה נולדה בעיר כותאיסי שבגאורגיה הסובייטית בשנת 1964. אביה, אנזור בורג'נדזה, היה המזכיר הראשון של נפת תרג'ולה (לימים, עם תום העידן הסובייטי בגאורגיה, הפך למיליונר עם מונופול בתחום הדגן). בשנת 1981 סיימה את חוק לימודיה בבית הספר על שם אקקי צרתלי בכותאיסי, ומשם עברה לטביליסי וסיימה בשנת 1986 את לימודיה בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה הממלכתית של טביליסי. בהמשך, בשנים 1986-1989, למדה באוניברסיטה הממלכתית של מוסקבה. ב-1990 סיימה לימודי דוקטורט במשפט בינלאומי. משנת 1991 משמשת מרצה מן המניין במעמד פרופסור חבר (Associate Professor) בפקולטה למשפט בינלאומי באוניברסיטת טביליסי. במקביל עסקה בתפקיד יועץ-מומחה למשפט בינלאומי לפרלמנט של גאורגיה ולמשרד לאיכות הסביבה ולמשאבי הטבע של גאורגיה.
קריירה פוליטית.
בשנת 1995 נבחרה לפרלמנט הגאורגי במסגרת מפלגת איחוד האזרחים של גאורגיה שבראשה עמד נשיא גאורגיה דאז, אדוארד שוורדנדזה, ונתמכה כספית על ידי אביה. בתחילת דרכה עמדה בראשות הוועדה הפרלמנטרית לחוקה (1998-1999). לאחר מכן, בין השנים 2000-2001, עמדה בראש הוועדה הפרלמנטרית ליחסים בינלאומיים. במהלך כהונתה נודעה בתמיכתה בערכים פרו-מערביים וכחסידת שילוב גאורגיה בנאט"ו ובאיחוד האירופי. היא הייתה בעלת ברית קרובה של קבוצת הרפורמיסטים ב"איחוד האזרחים" שהונהגה על ידי מיכאיל סאקשווילי וזוראב ז'ווניה. ב-10 בנובמבר 2001 התפטר ז'ווניה מתפקיד יושב ראש הפרלמנט ובורג'נדזה החליפה אותו. היא הייתה האישה הראשונה בתפקיד זה.
במקביל לפעילותה הפרלמנטרית כיהנה כסגנית נשיא העצרת הפרלמנטרית לשיתוף פעולה של הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה (OSCE PA‏) משנת 2000. בשנים 2001-2002 הייתה נשיאת העצרת הפרלמנטרית לשיתוף הפעולה הכלכלי של הים השחור (BSEC).
אף על פי שהעניקה תמיכה רבה למדיניותו של שוורדנדזה כלפי המדינות הזרות (במיוחד רוסיה), היא התבטאה במרץ נגד השחיתות בממשלה וחוסר היעילות של מדיניות הפנים. כשהיא מכריזה עליה כ"בלתי קבילה לחלוטין". בשנת 2002 עזבה את המפלגה, וייסדה מפלגת אופוזיציה בשם בורג'נדזה-דמוקרטים.
לאחר שהבחירות ב-2 בנובמבר 2003 הוכרזו כמזויפות היא הצטרפה למנהיגי האופוזיציה, הוקיעה את תוצאות הבחירות, ודחפה לקיום הפגנות נרחבות נגד שוורדנדזה. במצב הפוליטי שנוצר הביאו תנאי החוקה הגאורגית, למינויה לתפקיד נשיאת זמנית של גאורגיה מיום התפטרותו של שוורדנדזה ב-23 בנובמבר, עד לקיום בחירות חדשות וכניסתו של נשיא חדש לתפקיד. אחת מפעולותיה הראשונות של בורג'נדזה הייתה לבקש את אחדות האומה וביטול מצב החירום שעליו הכריז שוורדנדזה, במטרה להחזיר את היציבות למדינה בעלת ההיסטוריה הארוכה של אלימות פוליטית. בתקופה הסוערת של אי-יציבות במהלך מהפכת הוורדים זכתה להערכה רבה מצד כל המפלגות הפוליטיות ובקרב אזרחי גאורגיה.
ב-4 בינואר 2004 ניצח מיכאיל סאקשווילי בבחירות בגאורגיה ברוב גדול, ונכנס לתפקידו ב-25 בינואר. ב-28 במרץ 2004 נבחר פרלמנט חדש, וב-22 באפריל חזרה בורג'נדזה לתפקידה, יושבת ראש הפרלמנט של גאורגיה.
בעקבות המשבר הפוליטי שפרץ בסוף 2007 החליט סאקשווילי על קיום בחירות חדשות בינואר 2008. ב-25 בנובמבר 2007 התפטר סאקשווילי מתפקידו ובורג'נדזה הפכה, מתוקף תפקידה, לנשיאה הזמנית של גאורגיה, עד לקיום הבחירות שנערכו ב-20 בינואר 2008.
בורג'נדזה ביקשה להתמודד על הנהגת המפלגה הלאומית המאוחדת לקראת הבחירות. אולם ב-21 באפריל הודיעה כי לא תנסה להיבחר מחדש כיוון שלא נוצרה הסכמה כללית לגבי הרשימה הסופית שתתמודד בבחירות. ב-7 ביוני 2008 הסתיימה תקופת כהונתה, עם פתיחת מושב הפרלמנט הגאורגי. דוד באכרדזה, שר החוץ של גאורגיה לשעבר, נבחר פה אחד להחליף אותה בתפקיד.
בהמשך להתפטרותה הצהירה בורג'נדזה כי היא תרכיב צוות חשיבה, שיהיה גוף חדש בנוף הפוליטי. ב-7 ביולי, נחנך גוף חדש בראשות בורג'נדזה, "הקרן לדמוקרטיה ופיתוח".
ב-27 באוקטובר 2008, לאחר הפלישה הרוסית לגאורגיה, הכריזה בורג'נדזה על ייסודה של "מפלגת אופוזיציה מהוקצעת" בשם התנועה הדמוקרטית - גאורגיה המאוחדת.
בורג'נדזה נשואה לבדרי ביצדזה, שכיהן עד פברואר 2004 כסגן התובע הכללי של גאורגיה, וכיום משמש ראש המשרד הממשלתי הממונה על הגנת הגבולות של גאורגיה (משמר הגבול הגאורגי).
המסור 3
המסור 3 (באנגלית: Saw III) הוא סרט אימה, השלישי בסדרת סרטי "המסור", וכמו קודמו הוא יצא לאקרנים ב-27 באוקטובר 2006 בארצות הברית לרגל ליל כל הקדושים. את הסרט ביים במאי הסרט השני, דארן לין בוסמן, ובהפקת תסריטאי הסרט הראשון, ג'יימס ואן ולי וונל. גיל הצפייה בסרט הוגבל בדרגות שונות במדינות העולם. תקציב הסרט היה גבוה פי 3 מתקציב הסרט הקודם בסדרה.
הסרט קיבל ביקורות קשות לאחר ששלושה אנשים שצפו בו בממלכה המאוחדת לקו בהתקף לב פתאומי והובהלו לבית החולים.
הסרט הוקדש לגרג הופמן, שהיה המפיק של שני הסרטים הקודמים. הופמן נפטר ב-4 בדצמבר 2005, זמן קצר לאחר יציאת הסרט "המסור 2".
עלילה.
כמה דקות אחרי שהחדר נסגר, הבלש אריק מת'יוז בורח מחדר השירותים התת-קרקעי על ידי שבירת רגלו בעזרת מכסה של שירותים ומחליק את זה החוצה משרשרת הקרסול. שישה חודשים לאחר מכן, קורבן אחר של "המסור" מתגלה על ידי סגן ריג והבלשים קארי והופמן. במבחן שלו, מלכודת חדר הכיתה, טרוי היה צריך לקרוע 11 שרשראות מגופו על מנת להימלט מפצצה; עם זאת, שרשרת אחת חוברה דרך הלסת התחתונה של טרוי והדלת לחדר הכיתה הייתה סגורה – אלמנטים ההופכים את המלכודת בלתי אפשרית לבריחה, דבר המנוגד לשיטות של ה"מסור". קארי, אשר מרגישה אחראית להיעלמותו של מת'יוז, מתעוררת לאחר מכן במלכודת ששייכת לה. מפתח לפתיחת המתקן שמוצמד לצלעותיה נמצא בתוך מכל של חומצה; למרות שהיא השיגה את המפתח, המתקן קורע את צלעותיה בכל מקרה, עושה את המלכודת שלה בלתי אפשרית לבריחה גם כן.
ג'ף דנלון, גבר המחפש נקמה למותו של בנו, ולין דנלון, רופאה מדוכאת, נחטפים גם כן לפי הוראותיו של ג'ון קרמר. לין מובאת לפני ג'ון, שעכשיו מרותק למיטה ממחלת הסרטן שלו, על ידי אמנדה יאנג, השוליה שלו. היא נתונה למשחק פשוט: לשמור על ג'ון בחיים למשך המשחק של ג'ף. אם ג'ון ימות, או שהיא תנסה לברוח, הקולר שסביב לצוואר שלה ירה חמישה פגזים לעבר ראשה. בינתיים, ג'ף מתעורר בתוך מפעל לאריזת בשר נטוש ומיודע שהוא חייב לעבור מספר מבחנים, אשר יובילו אותו ל"איש האחראי לאובדן בנו".