במרץ 1997 הפכה "בידור הערב" למהדורה יומית בשם "ערב טוב עם גיא פינס". תוכנית חדשות יומית זאת משלבת הגשה מהאולפן עם כתבות חוץ ופינות ביקורת. התוכנית הרבתה לשדר ראיונות עם כוכבי סרטים הוליוודיים, שתרמו, כל אחד בתורו, לתוכנית את הברכה המצולמת "היי גיא", שהפכה להיות שמו הנרדף של פינס, ואחד מסמליה של התוכנית מאז ועד היום. התוכנית זכתה לאורך השנים בשמונה פרסי האקדמיה לטלוויזיה ובשבעה פרסי מסך הזהב בקטגוריית המגזין הטלוויזיוני.
בראשית שנת 2010 סיימה תוכניתו "ערב טוב עם גיא פינס" את דרכה בהוט, בעונתה ה-13, בעקבות חילוקי דעות כספיים, ועברה לשידור במתכונת יומית בשידור חי בערוץ 10. התוכנית הצליחה להיות לא פעם רצועת השידור החזקה ביותר של ערוץ 10, בתחרות מול ערוץ 2, והגיעה לאחוזי צפייה יומיים של כעשרה אחוזים בממוצע. ב-2017 עברה התוכנית לערוץ 2 במסגרת שידורי קשת, וכעבור כמה שבועות, עם פיצול ערוץ 2, עברה לקשת 12.
עיסוקים נוספים.
בתחילת שנות האלפיים הקים פינס את "גיא פינס תקשורת", בשותפות עם המפיק, בעל הערוצים והיזם, אביב גלעדי, והפך למפיק עצמאי, אשר מספק להוט את תוכניתו שלו, ומפיק במקביל תוכניות לערוצים אחרים כגון תוכנית הפנאי "In&amp;Out" בערוץ 2 בזכיינית "רשת", חדשות תרבות ובידור שמותאמות לצעירים בשביל ערוץ הילדים, ותוכניות הראיונות "שניים" בהוט בידור ישראלי.
פינס הפיק וערך חמש תוכניות: "עשר", "ערב טוב ספורט", "אחת שיודעת" בהגשת לירון ויצמן, "שעת הדרקון" בהגשת דורין אטיאס ו"הכל טוב עם גיא פינס" (ששודרה בערוץ הילדים).
במקביל לעיסוקו בטלוויזיה, כתב עם אשתו טור ביקורת מסעדות שבועי בעיתון "העיר" בין השנים 1999–2002, והגיש עמה תוכנית רדיו שבועית בגלי צה"ל.
ביולי 2020 השתתף בפרסומת לביטוח ישיר יחד עם עדן פינס.
חיים אישיים.
פינס בוגר אוניברסיטת תל אביב במדע המדינה. הוא נשוי לרותי רודנר, אחותו של הזמר חמי רודנר, רודנר הייתה מנהלת הפיתוח של "שידורי קשת" וכיום כותבת ומפתחת תוכן לטלוויזיה ומדיה דיגיטלית. לזוג שלושה ילדים והם מתגוררים בתל אביב.
MP5 הוא תת מקלע מתוצרת חברת הקלר וקוך הגרמנית, המיוצר משנת 1966. נמצא בשירות כוחות ביטחון וכוחות מיוחדים בכל העולם, לרבות באירופה ובארצות הברית.
היסטוריה.
ה-MP5 פותח בחברת הקלר וקוך בשנת 1966 תחת השם HK 54. השם התבסס על מערכת מספור ישנה. הספרה 5 ציינה שמדובר בתת מקלע, והספרה 4 ציינה שהנשק משתמש בתחמושת 19X9 מ"מ. השם הנוכחי הגיע מהממשל של מערב גרמניה, שהשתמש בנשק זה עבור המשטרה ומשמר הגבול, תחת השם Maschinenpistole 5, באמצע שנת 66 ( Machine pistol 5", MP5). ה-GSG 9 (יחידה ללוחמה בטרור של גרמניה) הייתה יחידת הלוט"ר הראשונה שהשתמשה בנשק זה. משם הוא עבר ליחידות לוט"ר מערביות אחרות.
מכיוון שה-MP5 הוא תת-מקלע המשתמש בקליבר 9 מ"מ, אפודי המגן מאפילים על עתידו. כמו כן, מחירו היקר של הנשק, כ-900$ מהווה חיסרון. הקלר&amp;קוך התחילו להשלים את סדרת ה-MP5 באמצעות שיווק ה-UMP הזול יותר, נשק המשתמש בתחמושת שונה מזו של ה-MP5. אבל, מכיוון של-UMP יש מנגנון פעולה פשוט יותר ומשקל קל יותר המאפשר שליטה נוחה יותר בירי אוטומטי, התחרות בין שני כלי הנשק לא בהכרח קיימת.
אחד המבצעים המפורסמים נגד הטרור, בו היה בשימוש MP5 הוא מבצע נמרוד של ה-SAS לשחרור השגרירות האיראנית בלונדון בשנת 1980.
קבוצת הטרור הגרמנית סיעת הצבא האדום עיטרה את הסמל שלה בציור של תתהמקלע.
עיצוב.
המחסנית משתמשת בתחמושת 9 מ"מ סטנדרטית. המחסנית מעוקלת, והיא מכילה בין 15 ל-30 כדורים.
נצרת הנשק היא רב מצבית, והיא כוללת (בחלק מהגרסאות): נצור, בודדת (חצי אוטומטי), ירי של שניים, שלושה או ארבעה כדורים בכל לחיצה (Burst), וירי אוטומטי מלא.
קוטר הקנה של הנשק מתאים לתחמושת 9 מ"מ פארבלום של אקדחים. אך בשנות ה-90 המאוחרות הוצגו דגמים המסוגלים להשתמש בתחמושת 10 מ"מ ובתחמושת 40 S&amp;W. פיתוח שני הדגמים נעצר בשנת 2000 לטובת פיתוח ה- UMP.
גרסאות.
במשך השנים, ה-MP5 עבר שינויים רבים, הן מבחינת עיצוב חיצוני, והן מבחינת תכנון פנימי.
ה-MP5 המקורי היה בעל קת קבועה (דגם A2 ) או בעל קת מתכווננת (דגם A3), בדומה לקת של M16 מקוצר. כמו כן, היו נצרות שונות.
הפיתוח העיקרי הבא היה בשנת 1974, פיתוח סדרת MP5SD. דגם זה היה בעל משתיק קול וקנה מיוחד. כתוצאה מכך, מהירות הקליעים הייתה תת קולית. מה שאפשר לנשק לא להישמע מעל 15 מטרים. יחידות רבות משתמשות בנשק למשימות חשאיות, מכיוון שהנשק שקט ורשף הירי שלו אינו נראה.
פיתוח נוסף נרשם בשנת 1976 עם סדרת MP5K) Kurz ;קצר). נשק זה היה באורך של 325 מ"מ בלבד. פיתוח הנשק החל כתוצאה מדרישה של סוכני מכירות של H&amp;K בדרום אמריקה, שזיהו את הפוטנציאל הגלום בנשק אוטומטי קטן ובר הסתרה המיועד לשומרי ראש.
כדי לקצר עוד יותר את הנשק, הוא מצויד בידית הסתערות המאפשרת אחיזת יד גם כאשר הקנה והמתפסים (כיסוי הפלסטיק של הקנה) קצרים. בנוסף היא מסייעת לייצב את הנשק במהלך ירי אוטומטי ולהתגבר על המחסור של הקת. בנוסף גרסה זו יכלה להיות מורכבת במזוודה מיוחדת ולירות מתוך המזוודה. החסרון של גרסה זו הוא הטווח הקצר (50 מטרים) הנובע מאורך הקנה ומהשימוש בכוונת ברזל (ללא אמצעים אופטיים כדוגמת כוונת טלסקופית). אולם בסך הכול, תצורותיה של סדרה K זהות לתצורות הרגילות של הנשק.
תת- דגם נוסף של הנשק הוא MP5K-PDW) Personal Defense Weapon). הדגם פותח בחטיבה של ארצות הברית עבור טייסים בשנת 1991. נשק זה מצויד בקת מתקפלת (בדומה לגליל) ויכול להיות מצויד במשתיק קול וציין לייזר.
גרסאות חצי אוטומטיות של ה-MP5 ושל ה MP5K הן HK94 ו-SP89 בהתאמה. גרסאות אלו פותחו בגלל חוק שאסר על מכירת נשק אוטומטי לאזרחי ארצות הברית. ניתן להמיר גרסאות אלו באופן לא חוקי לגרסאות אוטומטיות לאחר שינוי במנגנון הנשק.
חוזה בין חברת H&amp;K ובין הצי האמריקני, הניב את ה- MP5N (כלומר, Navy). נשק זה נמצא בשימושם של הכוחות המיוחדים של חיל הים האמריקאי כדוגמת ה-SEAL. לנשק זה קת מתכווננת, נצרה בעלת שלושה מצבים (נצור, בודד ואוטומטי) הניתנת לתפעול ביד ימין או שמאל (כלומר היא נמצאת משני צדדי הנשק) ואפשרות להרכבת משתיק קול מפלדת אל-חלד.
דגם נוסף של הנשק יוצר בעקבות דרישה של צבא צרפת ל- MP5 המסוגל לירות תחמושת חזקה יותר. ציונו של הדגם החדש הוא MP5F (כלומר, French). רוב השינויים שנעשו בנשק הם פנימיים – התאמה לתחמושת החדשה. השינויים החיצוניים מסתכמים בגומי בקצה הקת, טבעת לקת, טבעת כפולה מלפנים. טבעות אלו מאפשרות חיבור רצועת נשיאה גם לשמאליים. השינויים שנעשו בנשק זה הפכו לסטנדרטיים בשאר ה-MP5, והם מחזקים את המוניטין שלו כנשק אמין.
ה־MP5/10 היה ניסיון של H&amp;K להגדיל את העוצמה של הנשק באמצעות הגדלת הקליבר ל־10 מ"מ. ה-FBI אימץ את הנשק בשנת 1994 כתת-המקלע הסטנדרטי של הבולשת. למרות הפסקת פיתוח נשק זה ממשיכה הבולשת לדבוק בו.
כינוי מוטעה של נשק זה הוא MP10.
דגמים עיקריים.
הבדלים בין סוגי הקתות של הנשק מצוינים באות A. A1 מציינת שלנשק אין קת. A2 ו-A4 מציינות שלנשק יש קת קבועה. A3 ו-A5 מציינות שלנשק יש קת מתכווננת.
נצרת SEF פירושה: sicher כלומר נצור. einzelfeuer כלומר בודדת (חצי אוטומטי). feuerstoss אוטומטי מלא. דהיינו, זוהי נצרה בעלת שלושה מצבים.
אירוויזיון 1967
אירוויזיון 1967 הייתה התחרות ה-12 במניין תחרויות האירוויזיון. זו הייתה התחרות האחרונה שצולמה בשחור-לבן.
התחרות התקיימה בווינה בירת אוסטריה, בעקבות ניצחונה של אוסטריה באירוויזיון 1966.
בתחרות ניצחה בריטניה, בפעם הראשונה בתולדותיה, עם השיר "Puppet on a String" (בובה על חוט), שאותו שרה הזמרת המוכרת סנדי שו. ההופעה של סנדי שואו הייתה מעט שערורייתית, כיוון שעלתה לבמה ברגליים יחפות - אלמנט שלא היה נפוץ באותן שנים. דנמרק החליטה לפרוש מהתחרות, והיא חזרה אליה רק ב-1978.
קהילת המקום
שלומי שבן
שלומי שבן (נולד ב-14 בספטמבר 1976) הוא זמר, מוזיקאי, מלחין, פזמונאי ופסנתרן ישראלי. זוכה פרס אקו"ם.
ביוגרפיה.
שבן גדל כבן יחיד בצפון תל אביב. הוא החל בלימודי הפסנתר בגיל צעיר ולמד בבית הספר לאומנויות על שם תלמה ילין. שבן הקליט לרדיו רסיטלים לפסנתר וניגן עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית בניצוחם של זובין מהטה ואריה ורדי. שירת בצבא כמוזיקאי מצטיין, אך השתחרר טרם הזמן ונסע ללונדון ללמוד פסנתר אצל שולמית ארונובסקי בקולג' המלכותי למוזיקה בלונדון, שם סיים את לימודיו בהצטיינות. לאחר חזרתו ארצה המשיך בלימודיו אצל אריה ורדי אך מאוחר יותר עבר ליצור מוזיקה פופולרית.
בשנת 2000 הוציא אלבום ראשון שנשא את שמו. מהאלבום יצאו ארבעה סינגלים: "שרמוטה פוריטנית", "אריק", "כולם אומרים" ו"יחזקאל vs. ניו יורק". השיר "אריק" הגיע למקום הראשון במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלי צה"ל של אותה השנה. לכבוד המצעד הקליט שבן דואט עם שלומי שבת, גרסת כיסוי לשירה של לאה שבת "חתיכת שמיים", אשר הופיע לאחר מכן כשיר בונוס בהפצה הנוספת לאלבומו הראשון.
ב-2002 הוציא שבן DVD משותף עם רמי פורטיס בשם "מקרה פסנתר", שכלל את להיטיו של פורטיס בעיבודים בלתי שגרתיים לפסנתר. כמו כן שיתף שבן פעולה עם ערן צור, אסף אמדורסקי, אפרת בן צור, הדרה לוין ארדי, שלומי שבת, סימפונט רעננה, להקת בת שבע ורבים אחרים.
ב-2003 יצא פסקול הסרט "האסונות של נינה", עליו עבדו במשותף אסף אמדורסקי ושבן. הפסקול לסרט יצא גם על גבי אלבום שנשא את אותו השם. שבן עיבד את המוזיקה לצד אמדורסקי, וכן ניגן על פסנתר לכל אורכו.