מפעל השימורים של ווייס, שקדם למפעלים בצ'פל, הוקם במקור על ידי מנפרד וייס ואחיו ברטולד בכיכר לוולדה ברובע 7 בבודפשט בשנת 1882. כמה חודשים אחר כך עבר המפעל לדרך שורוקשארי בדרום העיר. משנת 1886 ייצר המפעל גם מחסניות ולאחר מכן גם התחמושת. בשנת 1892 עבר "מפעל התחמושת ווייס מנפרד" לצ'פל, בשל פיצוץ שהתרחש במפעל באותה תקופה במיקומו הקודם. ארבע שנים לאחר מכן, ברטולד וייס פרש. בסוף שנות ה-90 של המאה ה-19 הוסיף מנפרד למפעל כור היתוך, בית יציקה, ומחלקת ערגול פלדה.
הלקוח העיקרי היה הצבא. במהלך מלחמת העולם הראשונה מספר העובדים במפעל התרחב לכמעט 30,000, אך לאחר המלחמה צנח לפחות מ־6,000. בסוף המלחמה ממש עבדו במפעלים 28,000 עובדים, המפעל השתרע על שטח של 2,500 דונם וכלל 216 בניינים. באותה עת ייוצרו עשרות מיליוני קליעי תחמושת עבור פולין שקיבלה אותם כסיוע צבאי הונגרי והשתמשה בתחמושת במלחמה הפולנית-סובייטית. לאחר נפילת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית הכובשים הרומנים גנבו על רוב ציוד המפעל והייצור נפל.
לאחר המלחמה הזו עבר המפעל לבניית מחרטות, מכונות תפירה, כיריים למטבח ואופניים. בהמשך התחיל לייצר גם מכוניות ומטוסים. בתחילת שנות העשרים התחילו מפעלי וייס, בשיתוף עם מפעלי הפלדה וויטקוביץ, לייצר צינורות בצ'פל. לאחר מותו של מנפרד וייס ב -1922, המפעל המשיך להיות מנוהל על ידי בנו וחתנו. עד שנת 1929 הקימו ייצור תנורים, אחים וקמינים. לקראת סוף העשור החל גם ייצורם של מנועי מטוסים, קרונות רכבת, קטרים וטרקטורים. מספר רישיונות נרכשו בחו"ל להשקת קווי ייצור חדשים, כגון: גנום-רון, היינקל, פוקר וקפרוני למטוסים, שטייר דיימלר פוך לאופניים ופפאף למכונות תפירה.
באמצע שנות ה-30 של המאה ה-20, המפעל העסיק כבר 15,000 עובדים. במהלך מלחמת העולם השנייה יוצרו במפעלים משורייני WM וגם טנקים ורכבי שטח כמו כן מנועי מטוסים DB-605 עבור מטוסי Me 210. המפעל ספג נזקי כבדים עקב הפצצות בעלות הברית.
היסטוריה אחרי משפחת וייס.
בשנת 1944, במהלך הכיבוש הגרמני, הבעלים היהודים נעצרו על ידי הגרמנים והמפעל נשלט על ידי האס אס. במהלך המלחמה נגרם כאמור נזק עצום למפעל ולציודו, בשל הפצצות בעלות הברית, כדי למנוע ייצור עבור המאמץ המלחמתי הגרמני. רוב הרישומים של סוגי המכונות, התקנים, הנהלים וכוח העבודה המיומן הושמד, התפזר ורבים מהעובדים נהרגו. החלפת המכונות גרמה לקשיים גדולים, אך נעשו מאמצים רבים לא רק בגלל הצורך של השוק המקומי, אלא כיוון שהמפעל היה צריך לייצר עבור הצבא הסובייטי, שגירש את הגרמנים מהונגריה, חלקי רכב להמשך המלחמה. בשנת 1947, 90 אחוז מייצור המפעל היה כפיצויי מלחמה עבור ברית המועצות.
המפעל היה משנת 1946 תחת פיקוח המדינה, אך הבעלות עליו של משפחת וייס-קורין לא נפסקה עדיין, אבל בשנת 1948 התשלובת הולאמה לחלוטין והפכה ל WM תשלובת לאומית של מפעלי פלדה ומתכת. בין השנים 1948–1950 מונה פרנץ בירו (1904–2006), אחיו של מתיאש ראקושי, כמנהל הכללי של המפעל. משנת 1950 עד 1956 שם המפעל היה "מתיאש ראקושי מפעלי עבודות ברזל ומתכת", ואז משנת 1956 שונה שוב ל"תשלובת מפעלי פלד ומתכת צ'פל". במהלך שנות התיעוש הכפוי, ייצור מכונות וכלים במפעל המשיך לצמוח, אך כאשר המדיניות התעשייתית השתנתה בשנת 1954, הייצור נפל. במהלך העשורים לאחר מכן צמח שוב הייצור והתגוון כתוצאה משיתוף הפעולה הכלכלי של הגוש הקומוניסטי ה-KGST ועקב יצוא משמעותי למערב. משנות ה-70 של המאה ה-20 כמעט מחצית הייצור היה מיועד ליצוא למערב.
קבוצת אוניברסיטאות המחקר הקנדי U15
קבוצת אוניברסיטאות המחקר הקנדי U15 (באנגלית: U15 Group of Canadian Research Universities, בצרפתית: U15 Regroupement des universités de recherche du Canada, בקיצור: U15) היא אגודה של 15 אוניברסיטאות מחקר ציבוריות בקנדה, שממוקמת באוטווה והוקמה בשנת 1991 כדי לייצג את האינטרסים של חבריה, בעיקר כלפי ממשלות מחוזיות ופדרליות, הנוגעות לתוכניות ממשלתיות התומכות במחקר ופיתוח. המוסדות החברים בו מבצעים 80 אחוז מכלל המחקר האוניברסיטאי התחרותי בקנדה, ומייצגים מפעל מחקר המוערך ביותר מ־8.5 מיליארד דולר בשנה. יחד הם תורמים מדי שנה למעלה מ -38 מיליארד דולר למשק הקנדי ומייצרים למעלה מ־75 אחוז מכל הדוקטורטים המוענקים בקנדה. המוסדות בקבוצה מקבלים 79 אחוז ממענקי המחקר בקנדה, מחזיקים 85 אחוז ברישיונות הטכנולוגיה האוניברסיטאיים בקנדה ו -81 אחוזים מהפטנטים באוניברסיטאות בקנדה.
היסטוריה.
ליבת ה- U15 החלה כאשר ראשי מנהלים של חמש אוניברסיטאות באונטריו - אוניברסיטת מקמסטר, אוניברסיטת קווין בקינגסטון, אוניברסיטת טורונטו, אוניברסיטת ווטרלו ואוניברסיטת מערב אונטריו - החלו להיפגש באופן פורמלי כדי לשקול אינטרסים הדדיים. קבוצה זו של חמש אוניברסיטאות מאונטריו הקימה אגודה באמצע שנות השמונים לקידום האינטרסים של המוסדות עתירי המחקר שלהם. בשנת 1985 פנתה קבוצת האוניברסיטאות אשר עתידה להרכיב את ליבת U15 לממשלה שנבחרה באונטריו הליברלית כדי לנסות ולהעמיד השקעה במחקר על סדר יומה. באותן השנים הושקה באונטריו תוכנית מרכזי המצוינות באונטריו. תוכנית זו הפכה למודל של התוכנית הפדרלית 'רשתות של מרכזי מצוינות בקנדה' (באנגלית: Networks of Centres of Excellence of Canada), הממשיכה לממן ולחזק מחקרים ברמה העולמית בקנדה.
בשנת 1989 הצטרפו לקבוצה הראשונית סגני נשיאים מאוניברסיטאות קנדיות אחרות. לאחר פגישה באוניברסיטת קולומביה הבריטית, הם סיכמו להיפגש פעמיים בשנה כדי לחלוק אינטרסים משותפים. בשנת 1991 הקימו האוניברסיטאות קבוצה של עשרה, המורכבת מחמש האוניברסיטאות המקוריות באונטריו, יחד עם אוניברסיטת מקגיל, אוניברסיטת אלברטה, אוניברסיטת קולומביה הבריטית, אוניברסיטת מונטריאול ואוניברסיטת לאוול. הקבוצה התרחבה מאז פעמיים, פעם אחת בשנת 2006 התרחבה הקבוצה וכללה את אוניברסיטת דלהוסי, אוניברסיטת קלגרי ואוניברסיטת אוטווה, והפכה לקבוצה של שלוש-עשרה חברים. בשנת 2011 הקבוצה גדלה לגודלה הנוכחי וחברותה בתוספת אוניברסיטת מניטובה ואוניברסיטת ססקצ'ואן. הקבוצה אורגנה מחדש ושמה שונה ל- U15. בשנת 2012 הקימו ראשי המוסדות מנהלת U15 ומינו את המנכ"ל הראשון של הארגון.
ארגון.
ראשי האוניברסיטאות החברות מנהלים את ה- U15, הנתמך על ידי אקדמיים ראשיים וסגני נשיא המחקר שלהם. הארגון המנהל של הקבוצה הוא הוועד המנהל, המורכב מהיו"ר ושני סגני נשיא. בתהליך של מינוי עמיתים, U15 ממנה יו"ר להנהיג את הגוף השולט. הוועדה אמורה לפעול בשם U15 בנושאים מבצעיים הקשורים למזכירות. בנוסף, הוועד המנהל של ה- U15 מפעיל מספר ועדות משנה המסייעות להנהלה בפעילותה. ועדת ההיגוי קובעת את סדר העדיפויות וממליצה על תוכניות עבודה שנתיות עבור מומחי נתוני מחקר באוניברסיטאות החברות.
קשרים בינלאומיים.
לקבוצת U15 שותפים ברמה הפדרלית והבינלאומית. להלן השותפים ובעלי עניין מקומיים;
קבוצת אוניברסיטאות המחקר הקנדי U15, הצטרפה בשנת 2014 לרשת הגלובלית של אוניברסיטאות מחקר, הכוללת את הארגונים הבאים:
U15 (אוניברסיטאות בגרמניה) (שבסיסה בפרייבורג), קבוצת ראסל (בריטניה, שבסיסה בלונדון), איגוד האוניברסיטאות האמריקאיות (ארצות הברית של אמריקה, שבסיסה בוושינגטון די. סי.), הליגה האירופית לאוניברסיטאות מחקר (אירופה, שבסיסה נמצא בלוון, בלגיה), איגוד אוניברסיטאות המחקר במזרח אסיה (יבשת סין, יפן, דרום קוריאה והונג קונג וטאיוואן), ליגת C9 (הרפובליקה העממית של סין), אוניברסיטאות מחקר RU11 (יפן) וקבוצת השמונה (שבסיסה בקנברה, בירת אוסטרליה). U15 הצטרפה לשותפיה ברשת הגלובלית בחתימה על ההצהרות הבאות:
רשימת האוניברסיטאות.
קבוצת U15 של אוניברסיטאות המחקר הקנדי מונה 15 חברים, מתוכם שישה מאונטריו, שלושה מקוויבק, שניים מאלברטה, ואחד מקולומביה הבריטית, מניטובה, נובה סקוטיה וססקצ'ואן. שבע מתוך שלוש-עשרה הפרובינציות והטריטוריות של קנדה מיוצגים בקבוצה. שלוש משש האוניברסיטאות U15 שבסיסן באונטריו ממוקמות בתוך אזור גאוגרפי המכונה פרסת הזהב הגדולה , ואילו שתיים משלוש האוניברסיטאות ממוקמות בקוויבק ונמצאות במונטריאול.
רשימת האוניברסיטאות, פרובינציות, עיר, (בסוגריים שנת ייסוד האוניברסיטה), שנת הצטרפות לאגודה:
הערה: הנתונים ברשימה נכונים לשנת 2020.
קבוצת ראסל
קבוצת ראסל (באנגלית: Russell Group) היא אגודה שבחרה בעצמה עשרים וארבע אוניברסיטאות מחקר ציבוריות בבריטניה. מקום מושבה של הקבוצה בקיימברידג' והיא הוקמה בשנת 1994 כדי לייצג את האינטרסים של חבריה, בעיקר כלפי הממשלה והפרלמנט. הקבוצה נתפסת לעיתים כמייצגת את האוניברסיטאות 'הטובות ביותר' במדינה, אם כי מדובר במחלוקת.
קבוצת ראסל הוקמה על ידי 18 אוניברסיטאות מחקר בריטיות עתירות מחקר ברמה העולמית הממלאות תפקיד חשוב בחיים האינטלקטואליים של בריטניה ויש להן השפעות חברתיות, כלכליות ותרבותיות ברחבי בריטניה וברחבי העולם. השם לקבוצה ניתן בגלל המפגשים הראשוניים הלא-רשמיים של חברי קבוצת המייסדים בבית המלון קימפטון פיצרוי לונדון בכיכר ראסל, בשכונת בלומסברי, ברובע קמדן, לונדון. מטרת קבוצת ראסל לסייע ולהבטיח כי לאוניברסיטאות יהיו התנאים האופטימליים בהם לפרוח ולהמשיך להשפיע השפעה חברתית, כלכלית ותרבותית באמצעות המחקר וההוראה המובילים שלהם. הקבוצה מספקת אסטרטגיה, פיתוח מדיניות, מודיעין, תקשורת וסנגור למוסדות החברים בקבוצה.