בראדלי סיפרה שכשהייתה ילדה היא נהנתה לקרוא ספרי פנטזיה של סופרים כדוגמת הנרי קוטנר, אדמונד המילטון, ק. ל. מור, ולי ברקט, במיוחד כשכתבו על "נצנוץ של שמשות זרות בעולמות שמעולם לא היו ולא יהיו". הרומן הראשון שלה ורבים מכתביה בהמשך הושפעו מסופרים אלו. בגיל 17, כתבה את הרומן הראשון שלה, "הבית ביער", הגרסה שלה ל"נורמה"; הספר פורסם לאחר מותה.
הסיפור הראשון שבראדלי מכרה, הסיפור הקצר "מאחז", הופיע בתחרות החובבנים "סיפורים מופלאים" ב-1949. הפרסום המקצועי הראשון שלה היה סיפור קצר בשם "נשים בלבד", אשר הופיע בגיליון השני (והאחרון) של כתב העת למדע בדיוני "וורטקס" ב-1953. הרומן הראשון שפרסמה היה "Falcons of Narabedla", שיצא לראשונה במאי 1957 במהדורה של "עולמות אחרים".
בשלב מוקדם בקריירה שלה, היא כתבה מספר יצירות שאינן ספרות ספקולטיבית, כולל ספרות פאלפ ללסביות והומואים, בהם הרומן "אני לסבית" שפורסם בשנת 1962. ספריה בז'אנרים אלו פורסמו בשמות העט "מורגן אייבס", "מרים גרדנר", "דקסטר ג'ון" ו"לי צ'פמן" . אף על פי שהספרים שלה יחסית תמימים לפי הסטנדרטים של היום, הם נחשבו אז לפורנוגרפיה, ובמשך זמן רב היא סירבה לחשוף את שמות היצירות שהיא כתבה תחת שמות אלו.
בספרה משנת 1958 "The Planet Savers" היא הציגה לראשונה את הכוכב Darkover, אשר הפך לבסיס של סדרה פופולרית מאת בראדלי וסופרים אחרים. העולם הבדיוני של Darkover הוא מרקע לפנטזיית מדע, שכולל אלמנטים של מדע בדיוני ופנטזיה גם יחד. Darkover הוא מושבה אנושית אבודה, שתושביה פיתחו יכולות על-חושיות כל כך מתקדמות, שהן נדמות לקסמים, בעוד הטכנולוגיה נסוגה לרמה הדומה לזאת של ימי הביניים. בראדלי כתב רבים מספרי Darkover בעצמה, אבל בגילאים מאוחרים יותר שיתפה פעולה עם סופרים אחרים; חלק מהם המשיכו את הסדרה מאז מותה.
בראדלי לקחה חלק פעיל בפנדום, וקידמה אינטראקציה בין קוראים לסופרים ומוציאים לאור, מה שהוביל למספר תרומות חשובות לתרבות הז'אנר. היא עצמה, כשהייתה בגיל הנעורים, כתבה מכתבים למגזינים, והחל מסוף שנות ה-40 המאוחרות ובמשך שנות ה-50 וה-60, היא פרסמה פנזינים משלה, וגם ערכה פנזינים של אחרים, לעיתים גם עם שני בני זוגה. בראדלי המשיכה לתרום למגזינים ופנזינים שונים למדע בדיוני ופנטזיה לאורך כל הקריירה שלה.
בראדלי הייתה העורכת של הסדרה האנתולוגית הפופולרית שפורסמה במהלך שנים רבות, "Sword and Sorceress", ועודדה הגשת סיפורים מסופרים מתחילים. אף על פי שהיא במיוחד עודדה נשים בתחום, היא פרסמה גם סיפורים של גברים. מרסדס לאקי הייתה אחת מני רבות שהתחילה את דרכה בסדרה זו. בראדלי המשיכה בעבודה זו ממש עד זמן מותה.
הספר הכי מפורסם שלה הוא "ערפילי אבלון", האפוס של אגדת קמלוט מנקודת מבטן של הנשים בסיפור, ובמיוחד מורגן לה פיי וגווינביר. הוא התרחב לסדרה, שכמו סדרת Darkover, הורחבה בהמשך גם על ידי סופרים אחרים, וספרים בה המשיכו להתפרסם לאחר מותה של בראדלי.
בראדלי זכתה לאחר מותה בפרס עולם הפנטזיה על מפעל חיים בשנת 2000.
מארני ניקסון
מארני ניקסון (באנגלית: Marni Nixon; 22 בפברואר 1930 – 24 ביולי 2016) הייתה זמרת סופרן אמריקאית שהתפרסמה בעיקר בדיבוב זמרה בסרטי קולנוע. כן הופיעה בקולנוע, בטלוויזיה, באופרה ובמחזות זמר בברודוויי.
קורות חיים.
ניקסון נולדה בשם Margaret Nixon McEathron. בגיל צעיר למדה לנגן בכינור ולשיר. היא הופיעה עם מקהלת רוג'ר ואגנר וב-1947 אימצה את שם הבמה מארני ניקסון. הופעת הבכורה של הייתה בהוליווד בול בכרמינה בורנה עם התזמורת הפילהרמונית של לוס אנג'לס בניצוחו של לאופולד סטוקובסקי.
קולה הושמע לראשונה בסרטים ב-1948 בסרט ז'אן ד'ארק כמלאכים השרים לאזנה של אינגריד ברגמן. היא גם דיבבה בטונים הגבוהים את שירתה של מרילין מונרו בשיר "יהלומים הם החברים הטובים ביותר של האישה" מתוך הסרט גברים מעדיפים בלונדיניות (1953).
ב-1956 דיבבה את שירתה של דברה קר בגרסה הקולנועית למחזמר המלך ואני של רוג'רס והמרשטיין.
ב-1961 דיבבה את שירתה של נטלי ווד בגרסה הקולנועית לסרט סיפור הפרברים. זה היה אז סוד כמוס ובחוזה שלה התחייבה לא לגלות זאת.
ב-1964 דיבבה את שירתה של אודרי הפבורן בגרסה הקולנועית של המחזמר גבירתי הנאווה.
ב-1964 הופיעה לראשונה בקולנוע בתפקיד קטן של האחות סופיה בשיר "מריה" מתוך הסרט צלילי המוסיקה.
היא הופיעה בקונצרטים רבים עם התזמורת הפילהרמונית של ניו יורק, התזמורת הפילהרמונית של לוס אנג'לס, תזמורת קליבלנד, התזמורת הסימפונית של טורונטו, התזמורת הסימפונית של לונדון, התזמורת הפילהרמונית הישראלית ועוד. הופיעה גם בתפקידי סופרן באופרות כמו נישואי פיגרו, החטיפה מן ההרמון ועוד. כן השתתפה בתפקידים קטנים בקולנוע ובטלוויזיה. הופיעה ביחד עם ליברצ'ה וויקטור בורגה.
היא הקליטה משירי ג'ורג' גרשווין אהרן קופלנד, ג'רום קרן, איגור סטרווינסקי, ארנולד שנברג ועוד. זכתה פעמיים בפרס גראמי על אלבומי קופלנד ושנברג.
מתה בגיל 86 מסרטן השד.
משפחה.
ניקסון הייתה נשואה שלוש פעמים. בעלה הראשון היה המלחין אמריקאי ארנסט גולד שעסק בעיקר בהלחנת סרטים והתפרסם בעיקר למוזיקה שהלחין לסרט אקסודוס. בנם אנדרו גולד התפרסם כזמר ויוצר.
יחסי סוריה–קטר
היחסים בין הרפובליקה הערבית הסורית לקטר נקשרו בהיסטוריה על ידי היותם חלק מהיחסים בין הלבנט לחצי האי ערב. באשר להיסטוריה האחרונה, היחסים בין שתי המדינות התפתחו ברציפות ובקצב מואץ בכל הרמות, החשובה ביותר מהם הוא במישור הכלכלי, כמו יחסים החלו לפני 2003 נשלט על ידי כמה הסכמים בין שתי המדינות, ואחרי הביקור של נשיא סוריה, בשאר אל-אסד בדוחא ב-2003 השיגו שינוי משמעותי שאר - יחסי הביא יותר יותר מ -13 הסכמים שנחתמו כללו היבטים של הפעילות הכוללת של שתי המדינות והמגזרים הציבוריים והפרטיים השונים, ושיתופי פעולה מעורבים, תיירות, שירות ואחרים.
מדינת קטר תמכה בעמדות של סוריה בנוגע לתמיכה עבור מיליציות לבנוניות התומכות במשטר בשאר אל-אסד. סוריה תמכה בקטר בסכסוכי הטריטוריה והשטחים נגד בחריין. יש קהילה סורית בקטר ומספר החברים בה הוא כ-20 אלף איש. הסורים בקטר עוסקים במגוון תחומים, רובם מהנדסים ורופאים. לפני מלחמת האזרחים קטר תרמה לסוריה תרומה כספית כאשר עזרה להקים את חברת האשראי הלאומית ותרמה לה 20 מיליון דולר אמריקאי. כמו כן, קטר תרמה לסוריה בתחום הנדל"ן כאשר הקימה לחופיה פרויקטי בנייה רבים.
התמיכה הקטרית במורדים במלחמת האזרחים בסוריה.
הניו יורק טיימס דווח כי קטאר מימנה את המהפכה הסורית בראשיתה עם לפחות ממיליארד דולרים, ולאחר מכן מימנה את זה שוב, אבל הפעם עם יותר מ-3 מיליארד $, במהלך השנתיים הראשונות של מלחמת האזרחים. כמה כלי תקשורת קטאריים דיווחו כי קטאר תומכת במורדים בסוריה ומטרתה להפיל את משטר אסד, וזה מה שגרם להם לספק לפליטים הסורים סיוע ועזרה על ידי הזרמת 50,000 דולר לחשבונות הפליטים והעריקים מהמשטר, כמו גם משפחותיהם.
פורסם על ידי המכון הבינלאומי לחקר השלום בסטוקהולם, כי קטאר הציתה את המלחמה בסוריה בכך שהיא סיפקה יותר נשק למורדים יותר מאשר על ידי כל מדינה אחרת. הדיווח של אותו מכון הצביע על כך שקטאר שולחת יותר מ-70 כלי נשק שונים ומגוונים למורדים בסוריה, באמצעות טיסות מטען שעוברות תחילה מטורקיה לפני שהן מגיעות לאזורים ולמחוזות שבשליטת המורדים בסוריה, ואותו דו"ח, הצביע על משלוחי נשק. התנגדות קטאר הוכפלה באופן דרמטי בין אפריל 2012 למרץ 2013.
ה-BBC חשף כי קטאר מפעילה בסיס אימונים למורדים הסורים בשטחה בשיתוף פעולה עם צבא ארצות הברית, שפיקח על ההכשרה שעליה סיימו יותר מ-1,200 לוחמים מדי שנה.
קטאר ספגה ביקורת על חימוש המורדים בסוריה פעמים רבות, בעיקר ממדינות מסוימות (כולל ארצות ערב) הרואות באופוזיציה בסוריה "קבוצות מורדים" שמטרתן לערער את הלגיטימיות של ממשלת בשאר אסד. הביקורת השפיעה על קטאר לא רק מבחינת חימוש, אלא גם מבחינת מימון והכשרה. הצבא, המכונה צבא הכיבוש, מתח ביקורת על קטאר על התערבותה במלחמת האזרחים ותמיכתה במפלגה אחת על חשבון צד אחר.
B-Movies
משתני RR בנבל
יששכר יעקבסון
הרב יששכר יעקבסון (ט"ז בשבט ה'תרס"א, פברואר 1901 – א' בטבת ה'תשל"ג, 6 בדצמבר 1972) היה מחנך ומחבר ספרים במקרא ובתחומי יהדות נוספים.
ביוגרפיה.
הרב יעקובסון נולד בהמבורג להוריו שהשתייכו לקהילה של היהדות האורתודוקסית המקומית. למד בתלמוד תורה בעיר, ובבית ספר תיכון כללי. למד תורה מפי רב העיר יוסף צבי קרליבך, בישיבת גלנטה בסלובקיה, ובבית המדרש לרבנים בברלין. בנוסף, למד באוניברסיטאות בגרמניה שפות שמיות, פילוסופיה ועוד.
משנת 1925 לימד בתלמוד תורה של הרב קרליבך. בגרמניה החל בהוצאת חוברות בנושאי יהדות לנוער ומבוגרים במסגרת תנועת תורה ועבודה, וכן תרגום של לגרמנית של יצירות מופת של הוגים יהודים. פעילותו התרחבה עם עליית הנאצים לשלטון והאיסור שהוטל על היהודים ללמוד בבתי ספר גרמניים.
באותן שנים הכין את ספרו הגדול "עם ותורה" בשני כרכים (Volk und Tora :eine Arbeitsbuch zur jüdischen Geschichte und Literatur). הספר נדפס בשנת 1937, אולם כמעט כל העותקים נשרפו על ידי הנאצים. יעקובסון נשא לאשה את חנה ויסברג, שליוותה אותו כל ימיו בעבודתו החינוכית ובהוצאת ספריו.
בליל הבדולח נעצרו הוא ואשתו, ושוחרר לאחר 15 יום. משם נמלטו להולנד וסמוך לתחילת מלחמת העולם השנייה עלו לארץ ישראל.