חינוך: בשכונה 2 בתי ספר וכמה גני ילדים, בתי הספר – חטיבת הביניים "רעות", ובית הספר הדתי העל יסודי - תיכון אחי"ה. לפני כ-7 שנים, הגיעה לשכונה קומונת צופים מגרעין רעים, המתנדבת במסגרות השונות בשכונה ומפעילות שבט צופים למען הילדים והנוער.
בעבר, פעל בשכונת בית הספר היסודי "הרצל", אך בשל מיעוט נרשמים, נסגר בשנת 2015.
קהילה: בשכונה ישנו מתנ"ס, ספרייה עירונית. שבט צופים "הרצל", שתי גינות ומגרשי משחקים.
תחבורה: בגבול המערבי של השכונה, בדרך ירושלים, עוברים האוטובוסים הנוסעים מהרצליה לרעננה, ולהפך. סמוך לקצה הצפון מערבי של השכונה נמצאת תחנת הרכבת רעננה – מערב.
אקדמיה אדו
בין שתי ערים (סרט, 1917)
בין שתי ערים (באנגלית: A Tale of Two Cities) הוא סרט אילם אמריקני משנת 1917 מסוגת הדרמה היסטורית בבימויו של פרנק לויד, ובכיכובם של ויליאם פרנאם, ג'ול כרמן וצ'ארלס קלארי. הסרט מבוסס על הרומן "בין שתי ערים" מאת צ'ארלס דיקנס.
תקציר העלילה.
בתקופת המהפכה הצרפתית עורך דין בריטי מציל באומץ לב אציל צרפתי שנדון למוות, והולך במקומו לגיליוטינה.
בין שתי ערים (סרט, 1911)
בין שתי ערים (באנגלית: A Tale of Two Cities) הוא סרט אילם משנת 1911 בבימויו של ויליאם ג'יי המפרי. הסרט מבוסס על הרומן "בין שתי ערים" מאת צ'ארלס דיקנס שיצא לאור ב-1859.
לפי היסטוריון הקולנוע אנתוני סלייד הסרט היה מחולק לשלושה סלילים של 30 דקות בסך הכל. טלמדג' שיחקה בתפקיד קטן בדמות התופרת מימי שמלווה את סידני קרטון אל הגיליוטינה, אבל אותו מוציאים להורג לפניה, והמוות שלה לא מוצג בסרט. הופעת הבכורה של השחקנית לידיה יאמנס טיטוס הייתה בסרט זה.
עטלף קמוט שפה
דן הלפרן
דן הלפרן (נולד בשנת 1942) הוא דיפלומט ועיתונאי ישראלי, אשר היה בעבר בכיר במשרד האוצר וכיהן כציר הכלכלי בשגרירות ישראל בארצות הברית. כיום משמש יו"ר הוועד המנהל של מכון ירושלים לחקר ישראל, יו"ר עמותת פסטיבל ישראל ויו"ר האספה הכללית של הצוללת הצהובה.
ביוגרפיה.
נולד בירושלים. התגייס לשירות צבאי בחיל המודיעין בשנת 1960. בשנת 1967 השלים תואר ראשון במדעי הרוח באוניברסיטה העברית בירושלים. במהלך לימודיו שימש כתב בפי האתון, עיתון האוניברסיטה העברית.
בשנים 1965–1975 שימש כתב כלכלי, עורך ומגיש בקול ישראל ופרשן כלכלי בטלוויזיה הישראלית, בין השאר בתוכנית הרדיו הכלכלית ברשת ב' "על מספרים ואנשים – מגזין המשק והחברה", יחד עם צבי קסלר, יצחק טישלר ויצחק טאוב.
בשנת 1963 הצטרף לשירות הציבורי במשרד האוצר. היה יועץ לשר פנחס ספיר, דובר המשרד וסמנכ"ל לקשרים בינלאומיים. בתפקידו זה ניהל בין השאר את פעילות ממשלת ישראל נגד החרם הערבי, שהובילה להעברת חוק בקונגרס האמריקאי שעליו חתם הנשיא קרטר, שהפך את הכניעה לחרם הערבי לעבירה פלילית. בשנת 1979 מונה לציר הכלכלי בשגרירות ישראל בארצות הברית. היה ראש המשלחת הישראלית למשא ומתן על הסכם הסחר החופשי ושותף להגדלת הסיוע האמריקאי לישראל לרבות הפיכתו כולו למענק.
בשנת 1986 עזב את השירות הציבורי, ועם חזרתו לישראל הקים יחד עם אלוף במיל' מנחם מרון את חברת איפטיק בע"מ, המייעצת לחברות ישראליות המרחיבות את עסקיהם בעולם ולחברות בינלאומיות שרוצות לפעול בישראל. משמש מנהל החברה עד היום.
הלפרן היה יו"ר ועדת ההשקעות בקרנות הנאמנות של ביטוח ישיר, ושימש חבר במועצות המנהלים של חברת החשמל, חברת אל-על, ארזים קופות גמל, קופות הגמל של הבנק הבינלאומי, נייר חדרה, קרן קיסריה ועוד.
חיים אישיים.
הלפרן גר בירושלים, נשוי לרונית ואב לחמישה.
נינו פארינה
אל-קוביבה (רמלה)
צבי קינסטליכער
מריה אנה מבוואריה
בוסתן (פירושונים)
שכונת שביב
סרקוזי (פירושונים)
סרקוזי (Sarkozy) הוא שם משפחה שמקורו בשפה ההונגרית
סלינו על כתפינו
סַלֵּינוּ עַל כְּתֵפֵינוּ הוא שיר ילדים לשבועות, שנכתב בתרפ"ט על ידי לוין קיפניס והולחן על ידי ידידיה אדמון (חתן פרס ישראל למוזיקה לשנת תשל"ד-1974).
בריאיון לציפי פליישר סיפר לוין קיפניס על השיר: "אז חיברתי רק בית אחד. ההדפסה הראשונה בגליונות לגננות. ב"מחרוזת" הוספתי עוד שני בתים."
השיר הולחן בסגנון מודוס מיקסולידי.
השיר מתאר את טקס הבאת הביכורים השונים מכל רחבי הארץ והשמחה המלווה לכך. היעד של הצועדים, או מקום התכנסותם מקצות הארץ, אינו נזכר בשיר.
השיר הפך עם השנים להמנון של חג השבועות – שיר עליז המשלב אווירת חג ושמחה על האביב, והושר בטקסי הבאת הביכורים, על ידי מבצעים שונים, ביניהם משה דץ ורינת גבאי.
אתגר אפס הרעב
מטרת פיתוח בר קיימא מספר 2 של האו"ם: סיום הרעב, הגעה לביטחון תזונתי, שיפור איכות התזונה וקידום חקלאות ברת קיימא (באנגלית: Goal 2: End hunger, achieve food security and improved nutrition and promote sustainable agriculture) נבחרה להיות חלק מיעדי פיתוח בר קיימא של האו"ם בשנת 2015 (Sustainable Development Goals - SDG's). תוכנית זו ידועה בשם אתגר אפס הרעב (Zero Hunger Challenge), והוכרזה לראשונה בוועידת האו”ם לפיתוח בר־קיימא "ריו+20" בשנת 2012. מטרתו של יעד זה היא לסיים הן את תופעת הרעב והן את תת-התזונה בתפוצה הבינלאומית, וזאת תוך מתן דגש על אוכלוסיות מחולשות ועניות. מטרה זו מצריכה יישום טכנולוגיות חקלאיות ברות-קיימא תוך שיתוף פעולה והשקעה בינלאומית על מנת למנף את התפוקה החקלאית.
תתי היעדים.
תתי-יעדים שהוצבו על מנת למגר את התופעה עד שנת 2030:
חשיבות היעד.
יעד זה הכרחי ליישום מאחר שחוסר ביטחון תזונתי הוא חסם לפיתוח בר קיימא ויוצר מלכודת ממנה אנשים אינם יכולים להיחלץ. מלכודת זו מובילה לאזרחים שאינם תורמים, בעלי נטייה למחלות, שלא יוכלו לשפר את איכות ורווחת חייהם. ישנם קרוב ל-800 מיליון אנשים הסובלים מרעב וחוסר ביטחון תזונתי, רובם במדינות מתפתחות. מעבר להבנה כי לכל בן אדם מגיעים תנאים בסיסיים לחיים נורמליים שכוללים מזון בעל ערך תזונתי, לעולם ללא רעב ישנה השפעה בינלאומית בתחומים נוספים כגון כלכלה והתפתחות חברתית. ללא השגת יעד זה, אין דרך להשיג את שאר היעדים שהציב האו"ם - חינוך, בריאות, שוויון מגדרי ועוד. זאת לא רק משום שיעדי האו"ם בתוכנית שזורים זה בזה, אלא מיגור הרעב הוא הבסיס עליו נבנים יעדים נוספים.
דרך היישום.
דרך יישום הפתרון כוללת הגדלת התפוקה וההכנסה של יצרנים מקומיים תוך מתן גישה שווה למשאבים כמו קרקע פורייה, השכלה, שירותים פיננסיים ושוויון הזדמנויות, במקביל לדיכוי של ייצוא חקלאי והטלת הגבלות על הסחר הבינלאומי. כמו כן, ייצור מזון ויישום שיטות חקלאיות תוך שימוש בטכנולוגיות ברות קיימא על מנת שיהיו עמידות לשינויי אקלים, מזג אוויר קיצוני, בצורות ואסונות נוספים. עבודה בשיטה זו תביא לשימור של מערכות אקולוגיות ושיפור איכות הקרקע. היעד של "אפס רעב" עד שנת 2030 הוא יעד בר השגה אך מורכב מאוד, ולכן דורש שיתוף פעולה רחב הכולל ממשלות, אזרחים, ארגוני זכויות אדם ואת המגזר הפרטי/עסקי.
שיתוף הפעולה.
ישנו שוני בין מדינות מבחינת מצבם הכלכלי, החברתי והפוליטי, ולכן הפתרון שונה בין מדינה למדינה. ישנם מספר ארגונים בינלאומיים שמשתפים פעולה ביניהם כמו WFP, FAO, IFAD ,UNICEF. לדוגמה ארגון WFP מגבש תוכנית אסטרטגית עבור כל מדינה (CPS’s – Country Strategic Plans) שמעוצבת באופן ייחודי להשגת היעד. בנוסף לכך, ישנם ארגונים התנדבותיים נוספים שתורמים למהלך הפעולה להשגת היעד שהציב האו"ם.
תקציבים.
ע"פ דו"ח שהוגש על ידי ה FAO, IFAD, WFP יש לתת תוספת של 267 ביליון דולר בשנה (סכום ששווה ל-30% מהתמ"ג העולמי), כלומר תוספת של 160 דולר בשנה לכל בן אדם שחי בעוני קיצוני, עד שנת 2030. אם לא נפעל לפי תקציב זה, ונמשיך ע"פ נוהל "עסקים כרגיל" עדיין יהיו יותר מ-650 מיליון אנשים אשר סובלים מרעב. ההשקעות של הכסף והמשאבים צריך להיות ממוקד בפיתוח כפרי וחקלאות באזורים עירוניים – דבר שיוביל לטובת העניים. החלוקה של התקציב צריכה להתחלק כאשר 116 מיליארד דולר מיועד לאמצעי הגנה חברתיים עבור אנשים המצויים בעוני קיצוני (מתחת ל-1.25$ ליום), בעוד 151 מיליארד דולר צריך להיות מושקע בפיתוח אוכלוסין ופיתוח כפרי. הדגש החשוב הוא HEALTHY NOT WEALTHY – איכות מזון.
ארגונים הפועלים למען השגת המטרה.
ארגון גלובלי ללא מטרות רווח בשם "The Hunger Project" פועל למען השגת יעד סיום הרעב. ארגון זה, הוקם בשנת 1977, כאשר מטרתו היא סיום בר קיימא לרעב העולמי. הפרויקט פועל כשילוב בין 22 מדינות ברחבי העולם. המדינות חברות הארגון, לא רק תומכות בעצמן אלא בעזרת הארגון פועלות למיגור הרעב ולתמיכה בקהילות מאפריקה, דרום אסיה ודרום אמריקה.
נכון לתחילת 2016, הארגון זכה בציון 92 מתוך 100 על ידי "Charity Navigator", אתר המציג דירוג ארגוני צדקה לפי השירות שהם נותנים. בתחום שקיפות ופעילות זכה הארגון בציון 100 ובתחום הנגישות לכספים בציון 88.65. ציון זה נקבע כ4/4 כוכבים כאשר לאורך השנים נדיר לראות ציונים נמוכים יותר שקיבל הארגון.
פעילות הארגון אינה מתמקדת רק בתמיכה באזורים לא מפותחים אלא בלימוד ידע חשוב עבור עתיד המקומיים, כך שיוכלו להמשיך ולקיים את חייהם בצורה ברת-קיימא ללא עזרה חיצונית או עם עזרה חיצונית מועטה גם בעתיד, ויוכלו לצאת ממעגלי הרעב והעוני.
כדי להתגבר על הקשיים השונים במקומות השונים בהם פועל הארגון, כלל התוכניות פועלות על בסיס של שלושה קווים מנחים: