ברדה התחיל את הקריירה שלו בהפועל באר שבע. ב-21 בדצמבר 2002 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל בניצחון 0–4 נגד הפועל פתח תקווה. ב-27 באוגוסט 2006 חתם במ.ס. אשדוד. באשדוד, ברדה לא מצא את מקומו ובתום העונה עזב את המועדון.
בקיץ חתם בהפועל בני לוד מהליגה הלאומית. במדי לוד שיחק 14 משחקי ליגה וכבש 3 שערים. בקיץ חתם בהפועל אשקלון מהליגה הארצית. באשקלון ברדה הפך לשחקן מוביל ועם 9 שערים היה שותף פעיל לעלייה של אשקלון לליגה הלאומית. לאחר שפתח את עונת 2009/2010 באשקלון, בינואר חתם במכבי באר שבע לאחר שלא קיבל דקות משחק באשקלון. ברדה כבש צמד במשחק המבחן נגד מכבי השקמה רמת חן מליגה א' וכך באר שבע נשארה בליגה הלאומית.
בפברואר חתם בהפועל ראשון לציון עימה העפיל לליגת העל בסיום העונה אחרי שסיימה במקום השני בליגה. בליגת העל, ברדה התקשה למצוא את מקומו ובינואר חזר לליגה הלאומית כאשר חתם בהפועל בני לוד לקדנציה שנייה.
בקיץ חתם במכבי הרצליה. בקיץ חתם בעירוני קריית גת מליגה א' עימה רשם עלייה לליגה הלאומית. בקיץ חזר לקדנציה שנייה בבני לוד.
בקיץ חתם במ.ס. דימונה העולה החדשה לליגה א'. ב-16 בספטמבר 2016 כבש צמד בהופעת הבכורה שלו בדימונה בניצחון 1–3 נגד הפועל בקעת הירדן.
ב-9 באוגוסט 2018 ברדה חתם במ.ס. באר שבע.
רוג'ר יאנג
רוג'ר וילטון יאנג (באנגלית: Rodger Wilton Young; 28 באפריל 1918 – 31 ביולי 1943) היה חייל בצבא ארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה, שנהרג במהלך הקרב על ניו ג'ורג'יה ועל פעולותיו הוענקה לו מדליית הכבוד, העיטור הצבאי הגבוה ביותר בכוחות המזוינים של ארצות הברית.
ביוגרפיה.
יאנג נולד ב-28 באפריל 1918 בטיפין, אוהיו, ארצות הברית לניקולס יאנג. במהלך ילדותו נהג יאנג לצאת לציד, דבר שפיתח את כישורי הירי שלו.
בבית הספר התיכון, שיחק יאנג בנבחרת הכדורסל של בית ספרו ובמהלך משחק נפצע בראשו ושמיעתו וראייתו נפגעו, דבר שהביא לנשירתו מהתיכון.
ב-1938, בגיל עשרים, הצטרף יאנג למשמר האזרחי של אוהיו, לשם התקבל על אף מצבו הבריאותי.
באוקטובר 1940 היחידה של יאנג נקראה לשירות במסגרת ההכנות של צבא ארצות הברית למלחמת העולם השנייה, ולאחר מספר חודשים הועלה בדרגה והיה למפקד כיתה.
במהלך האימונים לקראת הקרב על ניו ג'ורג'יה, שם לב יאנג שראייתו ושמיעתו הולכות ונהיות גרועות יותר. הוא פנה למפקדו בבקשה שידיחו לדרגת טוראי מחשש שמצבו הרפואי יסכן את חיי חייליו.
על אף בקשתו של יאנג, הוא המשיך לפקד על כיתה.
ב-31 ביולי 1943, במהלך הקרב על ניו ג'ורג'יה, נקלע הסיור של יאנג למארב, וארבעה חיילים נהרגו. על אף שנפקד עליו לסגת, הסתער יאנג לבדו על עמדת מכונת הירייה, בעודו זורק רימוני יד ומושך אש, ובכך פוגע בכוחות היפניים ומציל את חייהם של חיילים אמריקנים. יאנג נהרג במהלך ההסתערות.
על פעולותיו של יאנג ניתנה לו מדליית הכבוד, העיטור הצבאי הגבוה ביותר בכוחות המזוינים של ארצות הברית.
הנצחה.
ב-1945, כתב פרנק לוסר את "הבלדה על רוג'ר יאנג", שמאוחר יותר הוקלטה על ידי ברל אייבס ונלסון אדי.
בספר "לוחמי החלל" מאת רוברט היינליין, שמה של אחת מהחלליות הוא "רוג'ר יאנג", ובסוף הספר ישנה ביוגרפיה קצרה של יאנג.
חרונימו לואיס דה קאבררה
חַרוֹנִימוֹ לוֹאִיס דֶה קַאברֶרַה (בספרדית: Jerónimo Luis de Cabrera; 1528–1574) היה קונקיסטאדור ספרדי, מושל קולוניאלי ששלט על צפון מערב ארגנטינה. מייסד העיר קורדובה.
חייו ותקופתו.
קאבררה נולד בסביליה שבספרד. הוא ואחיו הגדול, פדרו, היגרו למלכות המשנה של פרו ב-1538, ובעקבות התגייסותו לצבא הספרדי, חרונימו הגיע לדרגת סמל והוצב במרכז העצבים הקולוניאלי של קוסקו ב-1549. הוא הוביל מסעות צבאיים רבים בשנים שלאחר מכן, בהם בעיקר דיכוי המרידות באיקה ובנסקה ובעקבות משרה בעיר הבירה, לימה, התמנה ב-1571 להיות הקורגידור של פוטוסי.
לקראת סוף 1571, קאבררה יועד להיות אדלנטאדו (תואר צבאי של קונקיסטאדורים ספרדים), לצורך חקירת דרכים לא נודעות מדרום לפוטוסי. המינוי בא בעקבות פגישתו עם מושל פרובינציית טוקומאן, אשר כיסתה את רוב מה שבעתיד יהיה צפון-מערב ארגנטינה. הוא הציב את משרדו בסנטיאגו דל אסטרו, ארגן משלחת של 100 חיילים ו-40 קרונות אספקה במהלך 1572, ועזב לכיוון דרום עם כוונה לייצר אחיזה אסטרטגית. היישוב הראשוני, קיסקיסאקטה (Quisquisacate), הוקם ב-24 ביוני 1573 ונכשל. ב-6 ביולי, המשלחת בחרה במיקום על גדות נהר הסוקיה (Suquía) בערך 400 קילומטר דרומית לסנטיאגו דה אסטרו. כאות כבוד ניתנה לקאבררה הזכות לבחור את שם היישוב, אותו הוא כינה קורדובה דה לה נואבה אנדלוסיה, לכבוד קורדובה (ספרד), מקום הולדתה של אשתו.
קאבררה שמר על יחסי שכנות טובות יחסית עם התושבים הילידים של האזור, בני הקומצ'ינגון, והוכיח מנהל תקין התנחלות החדשה, אשר תוך שנה נספר עם המוסדות המשפטיים והמנהליים הבסיסיים של יישובי הקבע. הוא עזב ביוזמתו לכיוון מזרח בשנת 1574 והגיע במהירות לחופי נהר פרנה, אשר נמצא במרחק 320 קילומטר, שם הקים את מצודת סן לואיס (ליד סנטה פה המודרנית). המצודה היוותה דריסת רגל ראשונה של מלכות המשנה של פרו עם מוצא לאוקיינוס האטלנטי (דרך נהר הפרנה אשר נוח מאוד לשיט). ההישג התנגש עם היריבות מול קפטן חואן דה גאראיי (Juan de Garay), אשר נשלח במורד הנהר מאסונסיון עם הזמנה מהמשנה למלך לעשות את אותו הדבר.
המחלוקת נשפטה לאחר מכן על ידי בורר רשמי, גונסלו דה אבראו (Gonzalo de Abreu), שמצא את קאבררה אשם בסרבנות למשנה למלך (הפרה שמשמעותה גזר דין מוות). בעקבות העובדה שהיה נצר לאצולה ספרדית, הבורר ויתר על מוות בחניקה, וקאבררה הובל ללימה, שם הוצא להורג בעריפת ראש, ב-17 באוגוסט 1574.
טרומרברג
טרומרברג (Trümmerberg) הוא מונח בגרמנית המשמש לתיאור תלים מלאכותיים אשר נוצרו מהערמת הריסות מבנים שחרבו עקב ההפצצות האסטרטגיות של בעלות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה. עשרות תלים כאלו ניצבים בערים בגרמניה או בקרבתן. הם התהוו בסוף שנות הארבעים ובראשית שנות החמישים, במהלך פינוי עיי ההריסות מהערים. לרבים מהם ניתנו שמות משלהם.
תלי ההריסות מתנשאים לגובה, לעיתים מספר עשרות מטרים ביחס לסביבתם. במקרים אחדים נערמו ההריסות על גבי מבנים צבאיים שהוקמו בימי השלטון הנאצי, כדי להעלימם. במהלך השנים שחלפו מאז שנוצרו התכסו התלים בצמחייה ובעצים. עבור חלקם הוכנו והוצאו לפועל תוכניות שיקום ואף נבנו עליהם מבנים. על גבי כמה מהתלים הוצבו אנדרטאות להרס שהביא ליצירתם.
תלים ידועים.
בעיר דרזדן התהוו לאחר המלחמה שלושה תלי הריסות. בערים לייפציג ונירנברג הוקמו שני תלים בכל אחת.
הפקולטה להנדסת אווירונוטיקה וחלל
המכללה האוונגלית בפרשוב
המכללה האוונגלית בפרשוב (בסלובקית: Evanjelické kolégium v Prešove, בהונגרית:
Az Eperjesi Evangelikus Kollégium בגרמנית:), בשמו המקורי -"קולגיום סכולסטיקום" (Collegium scholasticum) הייתה מכללה לותרנית שפעלה בעיר פרשוב (אפרייש) בימי השלטון האוסטרי עם הפסקות בשנים -1711-1667 ואחר כך שוב ברציפות בשנים -1918-1785 תחת השלטון האוסטרי וההאוסטרו-הונגרי בשנים 1918-1667 בעיר הסלובקית פרשוב, שנחשבה עד שנת 1918 חלק מהונגריה עילית ומממלכת הונגריה.
הקמתה.
בפרשוב פעל בית ספר יסודי בשפה הלטינית שזכה למורים מצוינים.
ההחלטה על הקמת המכללה נפלה בישיבה של ההנהגה העליונה של הפרוטסטנטים בצפון ממלכת הונגריה שהתכנסה בקושיצה בשנת 1665. השתתפו בה נציגים של הכנסייה ושל בני העדה האוונגלית מערי המלוכה, ערי המכרות, היישובים של אזור ספיש, ואף נציגים של הרפורמים מקושיצה. הגיעו שופטים מן "ערי המלוכה החופשיות" ברדיוב, פרשוב, קושיצה, קז'מרוק, לבוצ'ה וסבינוב, בני המשפחות טקלי, דז'פי, פטרוצי, אוסטרושיץ' ואחרות. בסופו של דבר נתרם סכום כסף גדול מאוד של 100,000 פורינט ובית הספר פתח את שעריה ב-18 באוקטובר 1667.
המוסד נועד להוות משקל-נגד לאוניברסיטה הישועית שבעיר טרנבה. היא אורגנה לפי דגם מכללות אוונגליות שפעלו אחרי שנת 1531 בגרמניה (ויטנברג, ברסלאו) ובפולין (קרקוב).
היסטוריה.
המכללה נשאה אופי של גימנסיה בת 10 כיתות לימוד. אולם בכיתות הגבוהות לימדו תאולוגיה ופילוסופיה. הקורסים לפילוסופיה התנהלו ברוח הסכולסטיקה הפרוטסטנטית אך זלגו אליהם גם השפעות מן הפילוסופיה המודרנית.
מראשיתו העסיק המוסד מורים בעלי שם מכל רחבי הונגריה ואף מחו"ל, למשל:סמואל פומריוס, אליאש לדיוור, יאן רזיק, סמואל מתאידס, יאן באייר, איזאק צאבאן. המלומדים יוראי צוריאני ויאן סרטוריוס השתדלו בפני העירייה כדי להשיג מינויו של יוחנן עמוס קומניוס, שביקר בעיר בשנות ה-1650, כרקטור המכללה, אך מאמציהם לא הצליחו.
עם התלמידים הראשונים המפורסמים של המכללה נמנו אימרה טקלי שכיהן זמן קצר כנסיך טרנסילבניה והוביל מרד הונגרי פרו-עות'מאני נגד האוסטרים, והצייר הבארוקי ההונגרי-בריטי יאקאב (ג'ייקוב) בוגדני.
בשנת 1671 תוך כדי החרפת מגמת הקונטרה-רפורמציה באימפריה הופקעו הכנסיות האוונגליות והמכללה איתן על ידי השלטונות במסגרת. בשנת 1682 החזיר אימרה טקלי את המכללה לפרוטסטנטים.
כעבור 5 שנים, ב-1687 שוב פעם הופקעה המכללה והועברה לידי הישועים עד לשלטונו של הנסיך פרנץ ראקוצי השני שהחזיר אותה שוב לבעליה ב-2 בינואר 1705. אולם ב-30 בספטמבר 1711 החליטה עוצרת הכתר אלאונורה, אלמנת הקיסר לאופולד הראשון לסלק שוב את הפרוטסטנטים ממנה ובשנת 1713 למסור אותה לישועים.
המכללה נותרה בידי הישועים בתקופה שבין 21 בספטמבר 1713 ל-29 באוקטובר1773.