הקהילה הבינלאומית התנגדה לרדיפות נגד בהאים באיראן, והביעה אכפתיות רבה לבהאים. הוועדה לזכויות אדם באו"ם העבירה 18 החלטות אשר מביעות דאגה ואכפתיות כלפי הפרת זכויות אדם באיראן. כל אחת מההחלטות התייחסה באופן ספציפי למצבה של הקהילה הבהאית שם. תופעה זאת נחשבת לבלתי שגרתית מצד הוועדה, שבדרך כלל מגבילה את תגובתה ומסתפקת בהבעת דאגה דיפלומטית והתייחסות כללית לאישומי הפרת זכויות אדם ואפליה.
בעקבות זאת, משרד האו"ם אישר מאז 1985 13 החלטות, אשר התייחסו למצבם של הבהאים באיראן והביעו דאגה נוכח הדיווחים על הפרת זכויות האדם שם. למעשה, כל ההחלטות הללו קראו לאיראן לעצור את הפרת זכויותיהם של הבהאים ולציית לאמנות של זכויות האדם שנחתמו על ידי ממשלת איראן.
נציגי משלחת זכויות האדם אספו את המידע שלהם בדרכים שונות והשתדלו להעביר את תמונה ברורה ואמיתית של המצב באיראן לאו"ם. לדוגמה: מר גלינדו פול דיווח בשנת 1990 על מצב של גזענות, דחייה על ידי אוניברסיטאות, בקשות להחזרת פנסיה וביטול דרכונים.
הקריאות לממשלת האיראנית לציית לחוקי חופש הדת ולשחרר אסירים בהאים המשיכו לעלות. ועדת חופש הדת העלתה מספר דיונים בנוגע לעבירות של איראן והביעה את דאגתה כלפי המדיניות הגזענית בה, שמגבילה את חירותם של הבהאים ואת הזכות שלהם להקים מוסדות דתיים ואוניברסיטאות ולהשיג הזדמנויות עבודה במגזר הציבורי.
בסוף שנות השמונים ותחילת שנות התשעים, התחילה הממשלה האיראנית לחוש לחץ עקב הקריאות של משרד האו"ם להפסיק את ההפרות שלה נגד הבהאים. איראן שקלה מחדש את מדיניותה כלפי הבהאים, וזה התבטא בירידה החדה במספר עונשי המוות, במיוחד אחרי 1985. בנוסף לכך, הותר לילדים בהאים להירשם לבתי ספר יסודיים וחטיבות ביניים ברוב אזורי איראן.
למרות הירידה במספר הבהאים המוצאים להורג בעקבות הלחץ הבינלאומי, הממשלה האיראנית עדיין לא הכירה בזכויותם של הבהאים, עובדה זו הראתה כי השיפור שחל במדיניות האיראנית כלפי הבהאים היה מזויף ואיננו שואף לחיים יותר טובים לבהאים, אלא להמשך הרדיפות נגדם, כפי שהתגלה כאשר הוצא להורג איש מכירת הציוד הרפואי בן ה-52, מר רוח אללה רוחאני, ב-21 ביוני 1998.
יתר על כן, באוקטובר 2007 יצא דיווח ממשלתי שהתייחס לדת הבהאית כדת שמהווה סכנה לשלטון האיראני, גם אחרי עלייתו של הנשיא המתון חסן רוחאני לשלטון, הבהאים עדיין נחשפים לעונשי מאסר.
הבהאים באיראן משמיעים את קולם.
בנובמבר 2004, פנתה הקהילה הבהאית באיראן בהודעה לנשיא איראן מוחמד ח'אתמי, שמתארת את הרדיפה המתרחשת נגדם במשך 25 שנים. ההודעה בחנה את הרדיפה מנקודת המבט של פסוקים קוראניים וחוקים אסלאמיים, אשר אסרו אלימות ותמכו בחופש דת. בנוסף לכך, ההודעה ציינה כי איראן חתמה ואישרה את ההצהרה הבינלאומית של זכויות אדם, ועל אמנות שמגנות על חופש דת. היא סיפרה על הצביעות של הממשלה כאשר הציעו לבני נוער הבהאים הצטרפות לאוניברסיטאות, אך נרשמו כמוסלמים אחרי כן. ההודעה הסתיימה עם קריאה לאמנציפציה לקהילה הבהאית".
אחרי הודעה זו, המצב באיראן נשאר כפי שהוא, וההתקפות נגד אנדרטות בהאיות נמשכה, כמו ההרס העצום שהתרחש בבית של מירזא עבאס נורי, אביו של בהאא אללה, בטהראן ביוני 2004 ,ובקבר של אל-קדוס, אחד המאמינים הקודמים בדת הבהאית.
המצב הנוכחי.
כיום, הקהילה הבהאית הנה אחת הארגונים המגוונים ביותר בעולם, שמכיל בתוכו בני אדם מכל העמים, שלוקחים חלק פעיל בחברה בה חיים. אך המצב בארץ המוצא נשאר קשה ובלתי יציב, ובהאים באיראן עדיין סובלים מרדיפה, חוסר הוגנות והכחשה של זכויותיהם הבסיסיות.
היעד המרכזי של ממשלת איראן משתקף בהשארת החברה הבהאית במצב בלתי יציב, והמשכיות המאסרים והרדיפות. הממשלה ממשיכה להפעיל לחץ על החברה הבהאית, ואיננה נותנת הזדמנויות שוויוניים במוסדות לימודיים ועבודה.
ההוצאה להורג עדיין מתרחשת באיראן, אך במספרים פחותים בהשוואה למצב הקודם. אף על פי כן, היא נחשבת למדיניות המסוכנת ביותר אשר מאיימת על חייהם של הבהאים בכל עת, מה שנחשב לאסטרטגיה מיוחדת של איראן להשאיר את הבהאים בפחד בלתי פוסק וחיים בלתי נסבלים.
נישואין וגירושין בקרב הבהאים אינם מוכרים על ידי הממשלה, כמו כן, אין זכות לרשת לבהאים. דוגמה על כך היא כאשר התעלם משרד המשפטים מזכותה של אישה בהאית לקבל את החלק שלה מהירושה, אחרי המוות של בתה, והוציאה תעודת ירושה אשר מעניקה את הירושה לבעלה המוסלמי.
אחדות בדת הבהאית
האמונה בדת הבהאית מדגישה את האחדות של האלוהות, הדת והאנושות. זהו מושג מרכזי סביבו נסובים כל שאר העקרונות הדתיים והחברתיים. ההתייחסות של הדת למושג זה רחבה וכוללת את "אחדות האלוהות", "אחדות הדתות" ו"אחדות האנושות" (הכוללת אחדות עולמית, והצורך של כלל בני האדם להשיג אחדות בינם לבין עצמם).
אחדות האלוהות.
האמונה הבהאית היא מונותאיסטית: ישנו רק אלוהים אחד. האמונה באלוהים אחד, כוונתה שהעולם וכל היצורים והכוחות בתוכו נוצרו על ידי ישות אלוהית אחת. האלוהים מעביר את מסריו לאנושות באמצעות מתווכים, שהם הנביאים והשליחים שהקימו דתות שונות מהתקופה הפרהיסטורית ועד היום. שליחים אלו לאו דווקא מגלמים את מהותו של האלוהים, אלא מהווים את האמצעי באמצעותו האל הופך לנגיש לבני האדם. מלבד זאת, כל אחד מהם מהווה דוגמה לשאר בני האדם והאופן בו עליהם לנהוג ולפעול. למרות שישנן תפיסות שונות של טבע האל, ולמרות שכל אחד מתפלל אליו בשפה שונה וקורא לו בשם שונה (אללה או יהווה, אלוהים או ברהאמה), עדיין הכוונה היא לאותו אל ואותה ההוויה. למעשה, ההבדל בתפיסת טבע האל בין התרבויות והדתות השונות, מקורו בצרכים המשתנים של החברות השונות ותלוי תקופה והקשרה החברתי.
אם כן, הבהאים רואים בדתות השונות הקיימות בעולם, כפרקים בהיסטוריה של אמונה אחת יחידה, אשר נחשפה באמצעות התגלותו המתמשכת והמתחדשת של אלוהים. תהליך זה, בו ההתגלות של אלוהים סיפקה באופן רציף את ההדרכה הנחוצה עבור ההתפתחות החברתית והאבולוציונית של האנושות ידועה כ"התגלות מתמשכת". נשאלת השאלה אם כן, כיצד ניתן להבין את ההבדלים, בפרט בנוגע לפרקטיקות חברתיות, בין הדתות הגדולות אשר נחשבות במהותן לדת אחת על פי האמונה הבהאית? התשובה לכך, על פי האמונה הבהאית היא, שכל התגלות של האלוהים לחברה מסוימת, ניתן לראות כרופא מיומן, שלו התפיסה המלאה של טבעו של גוף האנושות, ומשכך הוא מסוגל לרשום את התרופה המתאימה לתחלואי העולם.
על פי דפוס זה של התגלות מתמשכת של האלוהים, נבואתו של בהאא אללה, מייסד הדת הבהאית, תופסת תפקיד ייחודי בכך שהיא מהווה את השיא של דתות העבר, על ידי קריאתה לכל דתות העולם לידי אחדות. משנתו של בהאא אללה כוללת בתוכה גם קריאה ספציפית לאחדות עולמית, המבוססת על ההכרזה באחדות האנושות- קריאה שלא הייתה יכולה להיעשות טרם הגלובליזציה של העולם, בתקופתם של השליחים הקודמים.
אם כן, מכיוון שההתגלות האלוהית על פי האמונה הבהאית מתמשכת ומתחדשת, הבהאים אינם טוענים שההתגלות הבהאית היא השלב הסופי בהתגלותו של אלוהים בתהליך התפתחותו הרוחנית של האדם. למעשה, כתביהם טוענים שלאחר 1000 שנה, יופיע ביטוי נוסף של אלוהים בצורת שליח, כחלק מקידום התרבות האנושית.
אחדות הדתות.
בהמשך לעקרון אחדות האלוהות על פי האמונה הבהאית, אחדות הדתות היא הוראת ליבה בדת הבהאית, הקובעת כי ישנה אחדות בסיסית ברבות מדתות העולם. מהותו של עקרון זה היא בכך שהתורה של הדתות הגדולות היא חלק מתוכנית אחת המכוונת על ידי אותו אלוהים, ומטרתה לחנך ולאחד את העולם כולו- בפועל, ישנה רק דת אחת אך היא נתגלתה על ידי אלוהים בתקופות שונות בהיסטוריה.
בהאא אללה, הצהיר כי הדתות מהוות "קרניים של אותו אור" והן למעשה שלבים שונים בהיסטוריה הנצחית, המהווים את ההתפתחות המתמדת של דת אחת ויחידה. השוני בין הדתות נובע למעשה מהצרכים השונים שאפיינו את התקופות והמקומות השונים בהיסטוריה, ובשל כך חשיפתן על ידי נביאים/שליחים שונים. הטענה המרכזית היא שכל ביטוי של האלוהים מביא מידה גדולה יותר של התגלות (או דת) לאנושות, יותר מזו שקדמה לה. הדתות אשר נמנות עם עקרון זה הן: סבאניזם, הינדואיזם, בודהיזם, זורואסטריזם, יהדות, נצרות, אסלאם, באביזם והדת הבהאית. אם כן, לכל אחת מהדתות הנביא שלה, כאשר האמונה הבהאית היא האחרונה והמלאה ביותר.
האמונה של הדת הבהאית באחדות עקרונות היסוד של דתות אלו, מקשה על היכולת להסביר את השונות הרבה בין הדתות. הבהאים טוענים כי האמיתות הרוחניות בהן מחזיקה כל דת, דומות. למעשה, רק נדמה כי דתות אלו מצויות בקונפליקט, בשל חוקיהן החברתיים הנבדלים זה מזה, אך שוני זה נובע אך ורק משום הצרכים השונים שעלו במהלך ההיסטוריה, והצורך בקודים מוסריים וערכיים חדשים שתחתיהם יוכלו להתאחד חלקים גדולים יותר של בני אדם. אם כן, קושי זה מתיישב על ידי הכללתן של הדתות תחת עקרון בהאי אחד: כל אחת מהן קיימת כדי להצהיר על אותה אמונה יחידה באלוהים; מטרותיהן והעקרונות הבסיסיים שלהן דומים; ספרי הקודש שלהן קשורים באופן טבעי; ורובן עזבו את ההתגלות הנבואית עם התגלותו של בהאא אללה.
למעשה, הבהאים מאמינים כי הפתרון לבעיות העולם המודרני טמון באחדות גלובלית המבוססת על ההכרה באמונה משותפת המגשימה את נבואותיהן של כל הדתות בעולם. בהאא אללה טען כי: "המטרה הבסיסית המחיה את האמונה באל ובדתו היא אבטחת האינטרסים וקידום האחדות של המין האנושי, וטיפוח רוח האהבה והאחווה בין בני האדם".
אחדות האנושות.