עיקרי הגיית האותיות והניקוד של הנוסח התימני מוזכרים רבות בספרות של בני העדה, המרבים לעסוק בדקדוק — מהם ספרים עתיקים כמו "מחברת התיג'אן (כתרי התורה)", שמחברה אינו ידוע, ו"חבצלת השרון" מאת הרב יחיא בשירי. ישנם גם ספרים בני זמננו, המוקדשים כולם לענייני הדקדוק וההגייה, וכן הקדמות לחומשים מפורסמים (תיג'אן), המסבירות את אופני ההגייה הנכונים.
ארכיטקטורה אסלאמית
E-2 הוקאיי
נורת'רופ גראמן E-2 הוקאיי (אנגלית: Hawkeye) הוא מטוס דו-מנועי ההנועד לשליטה ובקרה, לפיקוד ולהתראה מוקדמת. הוא פותח לפי דרישות הצי האמריקני, ונועד לתפעול מעל נושאות מטוסים. הוא תוכנן ופותח במהלך שנות ה-50 המאוחרות ותחילת שנות ה-60 על ידי חברת גרומן עבור צי ארצות הברית כמחליף ל- E-1 מטוס תרעה הקודם, בעל מנועי בוכנה.
את המטוס קל לזהות לפי הצלחת הגדולה שמותקנת על גבו.
פיתוח.
בשנת 1956, הצי האמריקני יצא למכרז למטוס התרעה מוקדמת מוטס שבו ניתן יהיה לשלב את הנתונים שלו במערכת הנתונים הטקטיים של הצי, במרץ 1957 נבחר עיצוב של גראמן. לאחר מכן עוצב מחדש ל-E-2A Hawkeye, היה מטוס המוביל הראשון שתוכנן מהתחלה כמטוס שליטה ובקרה. מהנדסי התכנון בגראמן התמודדו עם אתגרים עצומים, כולל הדרישה שהמטוס יוכל לפעול מנושאות המטוסים הישנות, כלי שיט אלה נבנו במהלך מלחמת העולם השנייה והיו קטנים יותר ממובילים מודרניים, ושונו מאוחר יותר כדי לאפשר להם להפעיל מטוסי סילון. כתוצאה מכך, מגבלות שונות של גובה, משקל ואורך היו צריכים להילקח בחשבון בעיצוב ה-E-2A, וכתוצאה מכך כמה מאפייני טיפול שהיו פחות אידיאליים. עם זאת, ה-E-2A מעולם לא פעל מנושאות מטוסים אלו.
ביצועי המטוס שודרגו כאשר רוב השינויים בוצעו במכ"ם ובתקשורת הרדיו עקב התקדמות במעגלים משולבים אלקטרוניים ואלקטרוניקה אחרת. הגרסה העיקרית הרביעית של ההוקאי היא ה- E-2D. ה-E-2 היה המטוס הראשון שתוכנן במיוחד לתפקידו. גרסאות של ההוקיי הנמצאות בייצור רציף מאז 1960, מה שמקנה לו את טווח הייצור הארוך ביותר של מטוס מיועד לנושאות מטוסים.
בישראל.
חיל האוויר רכש 4 מטוסי הוקאיי (E-2C) בשנת 1978 והעניק להם את השם העברי "דיה", כשמה של ציפור הטרף חדת-העין. המטוסים סופקו לישראל במהלך 1981.
במהלך מבצע שלום הגליל המטוסים הופעלו במבצע ערצב 19 לתקיפת מערך טילי הנ"מ הסורי בבקעת הלבנון. הצלחתו של המבצע נזקפת, בין השאר, ליכולת ההתראה והשליטה של חיל האוויר הישראלי שהסתמכה על הפעלתם של מטוסי הדיה.
המטוסים הפסיקו פעילותם בשנת 1994. שלושה מבין המטוסים שפעלו בחיל האוויר הישראלי, נמכרו לחיל הים של מקסיקו בשנת 2002, לאחר ששופצו על ידי התעשייה האווירית לישראל בשיתוף חברת למדה הנדסת מערכות. המטוס הרביעי נמצא במוזיאון חיל האוויר בחצרים.
חיל האוויר הישראלי היה הראשון לפתח יכולת תדלוק אווירי למטוסי ההוקאיי.
Pascal
תומאס שלינג
תומאס שלינג (Thomas Schelling; 14 באפריל 1921 - 13 בדצמבר 2016) היה כלכלן אמריקאי ופרופסור ליחסים בינלאומיים באוניברסיטת מרילנד שבארצות הברית, פרופסור שלינג לימד במשך 20 שנה באוניברסיטת הרווארד.
פרופסור שלינג זכה בפרס נובל לכלכלה ב-2005 ביחד עם ישראל אומן על "הגברת ההבנה בנושאי עימות ושיתוף פעולה במסגרת תורת המשחקים". הוא גם היה הראשון שהזכיר אפקט הקורבן המזוהה.
עבודות עיקריות.
תיאורית הסגרגציה שלא כוונה.
ב־1971 פרסם בכתב העת (143–186) Journal of Mathematical Sociology מאמר בשם "Dynamical Models of Segregation" ("מודלים דינמיים של סגרגציה") הדן בדינמיות הקיימת בחלוקת המרחב בין ה"גזעים", מאמר שצוטט רבות.
בעקבות עבודותיו של מורטון גרודזינס , ממציא הביטוי "tipping point" בתחילת שנות ה-60, הוא מוכיח באלו תנאים אזור שבו ה"גזעים" מעורבים, יכול להפוך לאזור של הפרדה אפילו אם תושביו לא חפצו בכך. במאמר הוא מראה שהעדפה של יחיד לשכנים יותר דומים לו, או שיחיד שואף לשכנים שונים ממנו, אבל לא "יותר מדי", יכול להביא אותו לשינוי מיקום מגוריו, ולהוביל בהדרגה לסגרגציה טוטלית. שלינג הראה, בשימוש תורת המשחקים, שבהינתן סובלנות מוגבלת, התוצאה הסופית תלויה בשיעור העזיבות, וכמה יישארו: כלומר או סגרגציה, או שאינטגרציית האוכלוסייה תישאר על כנה.
שלינג השתמש במטבעות ניקל ונחושת מונחים על "לוח" (ניר גרפי), המייצגים את האפיונים השונים, וברגע מסוים שינה את מיקומם זה אחרי זה אם היו במצב של "חסר שמחה".
המחזוריות של משוב חיובי לסיבתיות הסגרגציה שהגבירה פגיעה בזכויות, ובהמשך הגברת פגיעה בזכויות שגרמה להעדפה למחיה בנפרד, יכולה להימצא במרבית הקהילות האנושיות. חוקרים הרחיבו תאוריה זו של אבולוציה ספונטנית של קבוצות מעורבות בהינתן "העדפות קלות" לגבי מאפיינים אישיים נוספים כגון: גיל, מין, שפה, נטייה מינית, דת וכו'. מספיק שהתנאים יהיו מתאימים, וברגע שהחל המעגל של הפרדה-פגיעה בזכויות-הפליה-הפרדה, יש לתהליך תנופה עצמאית, ויתארגנו הקבוצות בצורה שלא כוונה תחילה.
בספר שפרסם ב-1978, "Micromotives &amp; Macrobehaviors", כתב את ההשערה שהעדפה לסגרגציה של שתי קבוצות אוכלוסייה שונות והעדפה לאינטגרציה עם אחרים דומים, אינן נבדלות כגורמים המסוגלים לתת הסבר לתופעה של הפרדה מרצון בין שתי הקבוצות: "איך החלטות קטנות והנראות חסרות משמעות של יחידים מובילות לעיתים קרובות לתוצאה רבת השלכות לאוכלוסייה הרחבה".
היום סימולציות מחשבים מדמות מודלים של מערכות אינטראקטיביות: מודלים אלה נבדלים מהמודלים הנחשבים ב"איזון" בכך שהם מפעילים סוגים של אוטומט תאי: מכניסים לתוך המודל דפוסי התנהגות של יחידים, ומדגימים את המצבים השונים של המערכת תחת הפעלת דפוסים אלה, לאחר מספר אינטראקציות.
הפרויקט של עידן רייכל (אלבום)
הפרויקט של עידן רייכל הוא שם אלבום הבכורה של הפרויקט של עידן רייכל. האלבום יצא לאור בשנת 2002, מכר למעלה מ-150 אלף עותקים עבורם הגיע למעמד .
האלבום זכה במקום הראשון במצעד האלבומים של ישראל ששודר בערוץ 2 ביום העצמאות ה-65 למדינת ישראל.
הפקת האלבום.
עידן רייכל התחיל את הקריירה המוזיקלית שלו כקלידן בהופעותיהם של זמרים שונים. בשאיפה להתפתח לכיוון של הפקה מוזיקלית, החליט רייכל להקליט מספר שירים המעידים על יכולות ההפקה שלו. כוונתו המקורית של רייכל לא הייתה לאגד את השירים לכדי אלבום שלם, אלא הצגת יכולות ההפקה שלו, ומשום כך הוא השקיע פחות בכתיבת השירים. כך למשל, השיר "בואי" מורכב משני בתים בלבד ללא פזמון חוזר, ובשיר "מדברים בשקט" אחרי הפזמון החוזר מושר פעם נוספת הבית השני של השיר.
את השירים הקליט רייכל באולפן הביתי בביתו שבכפר סבא, עם כשלושים זמרים ונגנים שונים. רובם היו בני העדה האתיופית. השירים היו ברובם בסגנון מוזיקת עולם, תוך שילוב אלמנטים של פופ ורוק. רוב הזמרים באלבום היו אלמוניים לפני כן, כשיוצאת דופן הייתה הזמרת דין דין אביב, שהתפרסמה מחברותה בלהקת גאיה. כשהציג רייכל את השירים בפני חברת הליקון, גדי גידור, ממנהלי החברה, אהב את התוצאה, והחליט לאגד את השירים לכדי אלבום שלם.
בנובמבר 2002 יצא הסינגל הראשון מתוך האלבום, "בואי", שזכה להצלחה גדולה במצעדי הפזמונים והושמע תכופות בתחנות הרדיו. בעת יציאת הסינגל האלבום טרם היה מוכן במלואו, אך הביקורות החיוביות שלהן זכה הביאו לעבודה אינטנסיבית של רייכל להשלמת האלבום, שיצא לבסוף כשלושה שבועות לאחר הסינגל.
האלבום המלא יצא בדצמבר 2002. גם שלושת הסינגלים שיצאו אחריו, "מדברים בשקט", "אם תלך" ו"הנך יפה", זכו להצלחה במצעדי הפזמונים.
שירי האלבום ומשתתפיו.
מילים, לחנים ועיבודים מאת עידן רייכל, אלא אם צוין אחרת.
משתתפים נוספים.
את שניים מנגני האלבום, המתופף גלעד שמואלי והבסיסט גולן זוסקוביץ', הכיר רייכל מלהקת הליווי של עברי לידר שבה ניגן בקלידים. שמואלי השתתף בנגינה ברוב שירי האלבום, וכן בעיבודי חלק מהם. אחד הנגנים המוכרים ביותר באלבום בעת הוצאתו היה הגיטריסט אבי סינגולדה, שניגן בגיטרה בשיר "אם תלך". נגן מוכר נוסף היה הגיטריסט עופר שריקי, שהתפרסם גם כזמר והוציא את אלבומו הראשון זמן קצר לאחר צאת האלבום.
גוויג'ואו
גְװֵיג'וֹאוּ (, פין-יין: Guìzhōu) הוא מחוז בדרום-מערב סין. שטחו 176,167 קמ"ר, אוכלוסייתו נאמדת ב-38.5 מיליון נפש, ובירתו גְווֵייָאנְג (贵阳/Guìyáng).
87% אחוז משטח המחוז הרריים וגובהו הממוצע של המחוז הוא 1000 מטרים מעל פני הים. אקלימו סובטרופי, עם טמפרטורה שנתית ממוצעת של 10°C-20°C ותנודות עונתיות מתונות.
כשני שלישים מתושבי המחוז הם בני האן, והיתר שייכים ללא פחות משמונים קבוצות אתניות שונות, כשהבולטות שבהן הן מְיָאו (ידועים כהְמוֹנְג בדרום-מזרח אסיה), בּוֹיֵי (布依族/Bùyìzú), דונְג (侗族/Dòngzú), יִי (彝族/Yìzú), שְווֵי (水族/Shuĭzú) טוּגְ'יָה (土家族/Tŭjiāzú) ועוד. למעשה, 55.5% משטח המחוז מוקצים לטובת נפות אוטונומיות של מיעוטים שונים.
זהו אחד המחוזות העניים בסין, עם אחוז נמוך של יודעי קרוא וכתוב, ותמ"ג לנפש הנמוך בסין.
מחוז זה בעת העתיקה היה שייך למדינת ילנג. בתקופת המדינות הלוחמות שלטה מדינת צ׳ו באזור, והשליטה עברה אחר-כך לממלכת דיין. בתקופה הקיסרית הגיעו לשטח מחוז גוויג׳ואו בני המיאו וקבוצות אחרות אשר נשלטו באופן לא ישיר באמצעות שליטים פאודליים סינים. במהלך תקופת השלטון של שושלת צ׳ינג אזור זה נקבע כמחוז. בנוסף, במהלך המצעד הארוך התכנסה המפלגה הקומוניסטית הסינית בצונאי, העיר השנייה בגודלה בגוויג׳ואו, בוועידת צונאי. בוועידה זו הפך מאו צה-דונג לבולט שבמנהיגי המפלגה וקיבל את השליטה על צבא המפלגה.
and control later passed to the Dian Kingdom