בשנת 1944 נראה היה כי מצבם של הגרמנים השתנה לרעה. לאחר קרב סטלינגרד ולאחר התבוסה בקרב קורסק נראה היה כי גרמניה תידרש לכל מאמץ אפשרי ולמיצוי כל אפשרויות כוח האדם העומדות לרשותה על מנת לעצור את הצבא האדום הקרוב לגבול גרמניה. ולאסוב נפגש בספטמבר 1944 עם היינריך הימלר והורשה להקים צבא שיכלול את כל השבויים ועובדי הכפייה הרוסים. מטרתו המוצהרת לא הייתה השלטת הגרמנים ברוסיה, כי אם הדחתו של סטלין וכינון משטר חדש ברוסיה. הוקם "הוועד לשחרור עמי רוסיה" אשר "צבא השחרור הרוסי" היה אמור להיות הזרוע הצבאית שלו, ואשר היה אמור לאחד את העמים הרוסים כנגד הנהגתו של סטלין. ב-14 בנובמבר הקריא ולאסוב בפראג מניפסט הקובע את יעדי הצבא.
על פי תוכניתו של הימלר הצבא היה אמור לכלול 10 דיוויזיות, אולם עד פברואר 1945 הוקמה רק דיוויזיה אחת בפיקודו של סרגיי בוניאקנקו (Серге́й Кузьмич Буняченко). מאוחר יותר במהלך מרד פראג, הדיוויזיה מרדה, ועברה לשרת את המתמרדים הצ'כים. מאוחר יותר באותה שנה הוקמה בגרמניה דיוויזיה נוספת בפיקודו של מיכאיל מנדרוב (Михаил Алексеевич Меандров), היא נשלחה לחזית המזרחית. כמו כן הוקם ברוסיה חיל שהורכב ממתנדבים קוזאקים, שלחמו תחת פיקודו של קצין גרמני בשם הלמוט פון פנוויץ. הימלר שביקש לבחון את נאמנות הרוסים, שלח אותם לקרבות מול הצבא האדום על נהר האודר, ב-9 בפברואר 1945. הם לחמו בהצטיינות, וזכו לשבחים מהימלר. בהמשך הוכרז כי באופן רשמי צבא השחרור הרוסי לא יהיה כפוף יותר לצבא הגרמני, אלא לוועד לשחרור עמי רוסיה, שמו של הצבא שונה בהתאם ל-הכוחות המזוינים של הוועד לשחרור עמי רוסיה.
בהדרגה כשכבר היה ברור שגרמניה לא עומדת לנצח במלחמה, החל ולאסוב במשא ומתן חשאי עם בעלות הברית. צבא השחרור נסוג יחד עם הצבא הגרמני מרוסיה ומפולין והתבצר בצ'כוסלובקיה. ב-5 במאי, התמרדו תושבי פראג נגד השלטון הגרמני ("מרד פראג"), דיוויזיות שלמות מצבא השחרור ערקו לצד המורדים והפנו את נשקן כנגד הגרמנים. לאחר שגרמניה נכנעה ב-8 במאי, נמלטו מרבית אנשי צבא השחרור וביניהם ולאסוב עצמו, ונכנעו לכוחות הארמייה השלישית של ארצות הברית בפיקודו של ג'ורג' פטון. עם זאת האמריקאים והבריטים היו בעלי עניין מועט ברוסים, וחששו שנתינת מקלט עבורם עלולה לסבך את היחסים עם ברית המועצות. על כן ולאסוב ואנשיו הוסגרו לידי הסובייטים במאי 1945. ובאוגוסט 1946 הודיע הרדיו הרוסי על הוצאתו להורג של ולאסוב, לאחר משפט, שנערך לו ולאחד עשר מקציניו הבכירים. ולאסוב ואנשיו הומתו בתלייה. יתר אנשי צבא השחרור שנמצאו הוצאו להורג, או שנשלחו למשך שנים למחנות בסיביר. מיעוט קטן מהם שרד עד למתן החנינה הכללית שניתנה בברית המועצות למספר אסירים פוליטיים ב-17 בספטמבר 1955. עד היום משמש השם "ולאסוב" ככינוי לבוגד במסורת הרוסית, בדומה לשימוש בשם "קוויזלינג".
מצבת כוחות.
הצבא כולו היה תחת פיקודו של ולאסוב, לפיכך כונה הצבא לעיתים "צבא ולאסוב". הצבא חולק לשלוש דיוויזיות.
כמו כן כלל הצבא חיל אוויר מאולתר, בפיקודו של מלצב. חיל האוויר כלל שתי טייסות.
אתי ביטון
אתי ביטון (נולדה ב-21 בדצמבר 1988) היא זמרת ישראלית.
ביוגרפיה.
ביטון נולדה, גדלה והתחנכה בבאר שבע למרים ושמעון (רב-נגד בחיל האוויר), בת אמצעית ואחות לשני אחים. כבר בשנות העשרה המוקדמות לחייה, ידעה לנגן במגוון כלים: תופים, דרבוקה וגיטרה. את כישוריה המוזיקליים שאבה ביטון מאביה, שהיה ידוע כפייטן בבתי כנסת. בנעוריה למדה בתיכון מקיף ז' בעיר מגוריה. בשנת 2003, השתתפה בגמר התוכנית "בראבו". בצה"ל שירתה ביטון בלהקת הנח"ל, במהלך שירותה הצבאי חתמה בחברת התקליטים "הליקון", שם הוציאה את שני אלבומיה הראשונים.
בשנת 2007 השתתפה ביטון בתוכנית הריאלטי כוכב נולד 5, ולא עברה את שלב האודישנים.
בשנת 2010, התפרסמה ביטון עם צאתו של הסינגל הראשון - "פתגם סיני", שנכתב על ידי יוסי גיספן ללחן ערבי של עמר מוסטפא ובעיבודו של תמיר קליסקי והרוניקו קמיגרוב. זכה להיכנס לרשימת 50 השירים המושמעים ביותר לשנת 2011. השיר הושמע רבות במצעדים ברשתות הרדיו, בשטח במשך שבועות.
על פי חברת מדיה פורסט, בינואר 2011 זכתה ביטון בתואר "הזמרת המושמעת ביותר במשך שבועיים רצופים", והשיר "פתגם סיני" זכה להיכנס לרשימת 50 השירים המושמעים ביותר לשנת 2011 .
בשנת 2012, הוציאה את אלבומה השני, מתוכו השיר "רק לאמא", זכה להצלחה וצבר השמעות רבות בתחנות הרדיו, זכרה לעשרות קאברים ברשתות והתנגן בשטח בכל אירוע.
בשנת 2014 השתתפה ביטון בתוכנית "היחידה", תוכנית הדוקו-ריאליטי של HOT, לצד אילנית לוי, מאיה בצלאל רגב הוד ואחרים.
בשנת 2015, יצאה ביטון לדרך עצמאית והוציאה את אלבומה השלישי, מתוכו יצאו סינגלים שזכו למיליוני צפיות ביוטיוב ולהכרה גדולה מהקהל כמו: "דירה, שני חדרים", "חוזרת לעצמי", "היפסטר" ועוד. באלבום זה נוצר גם שיתוף הפעולה בין אתי לאיזקיס עם השיר: "סגאפו". בנוסף, שיתפה אתי פעולה עם סאבלימינל ומאור אדרי, בשיר: "נס" שזכה להצלחה בתחנות הרדיו ולמיליוני צפיות ברשתות. אתי השתתפה במשך שנה במופע: "הקונצרט של סבלימינל".
בשנת 2016, אחרי זכייתה של הפועל באר שבע באליפות המדינה לכדורגל, הוציאה ביטון את שיר האליפות הרשמי.
בשנת 2018 השתתפה בתוכנית הריאליטי "הכוכב הבא לאירוויזיון 2019" בעונתה השישית, שם עברה את האודישן הראשון והודחה בשלב המבחן הגורלי. בשנה זו לקחה חלק בפרויקט משותף של לינקטון ורשת ג', לזכרה של שושנה דמארי, בו חידשה את הלהיט: "הרועה הקטנה".
בשנת 2021, הוציאה ביטון סינגל בשם "הלב שלי נקי".
סגנון מוזיקלי.
הסגנון המוזיקלי הייחודי של ביטון מושפע מסגנון המוזיקה ערבית קלאסית: אום כולתום, עבד אל-חלים חאפז, פיירוז ופריד אל-אטרש, בשילוב מוזיקת הפופ הערבי: נאנסי עג'רם, אליסה ושירין עם עיבודים אלקטרוניים עכשוויים.
חיים אישיים.
ביוני 2021, הצהירה ביטון כי היא לסבית ובכך הייתה לזמרת הראשונה בישראל מהמוזיקה הים-תיכוני והמוזיקה הערבית שיצאה מהארון בישראל. כעבור מספר ימים, חשפה ביטון כי התארסה לבת זוגה.
קורפוס המתנדבים השוודי
קורפוס המתנדבים השוודי (בשוודית: Svenska frivilligkåren) היה קורפוס שלחם לצד צבא פינלנד במהלך מלחמת החורף. הקורפוס כלל ברובו מתנדבים משוודיה, אך גם מנורווגיה ודנמרק.
היסטוריה.
ב-30 בנובמבר 1940 תקפה ברית המועצות את כוחותיה שלה, והאשימה בהפגזה את פינלנד. עוד באותו היום מטוסים רוסיים הפציצו את הלסינקי, בירת פינלנד ללא הכרזת מלחמה. בתגובה לכך סולקה ברית המועצות מחבר הלאומים. נפתחה מלחמת החורף.
לשוודיה היו קשרים מצוינים עם פינלנד עוד לפני פרוץ המלחמה. היו תוכניות בקרב מפקדי הצבא השוודי לשלוח גייסות שוודיים ללחום נגד הרוסים בפינלנד, אולם הצרה הייתה שלברית המועצות היה חוזה שלום עם גרמניה הנאצית, שהייתה הקונה העיקרי של תעשיית הברזל השוודית, והממשלה השוודית חששה שבמקרה של ניתוק יחסים עם ברית המועצות ינותקו גם היחסים עם גרמניה. למרות זאת שוודיה לא מנעה את גיוסם של מתנדבים שוודים לצבא הפיני, ואף אפשרה את פתיחתן של סוכנויות גיוס בכל רחבי הארץ. הסיסמה בשוודיה באותם ימים הייתה: "Finlands sak är vår" ו-"Ett folk är i fara - Du kan hjälpa" ("הקונפליקט הפיני הוא גם הבעיה שלנו"; "העם בסכנה - ואת/ה יכול לעזור"). החיילים השוודים הראשונים הגיעו לפינלנד בתחילת דצמבר 1939. הם אומנו במחנה אימונים מיוחד בקאמי, לפני שנשלחו לחזית. עד ינואר הגיעו לפינלנד יותר מ-8,000 מתנדבים שוודיים. בהמשך הצטרפו אל היחידה עוד 1,010 מתנדבים מדנמרק, ו-895 מנורווגיה. כמפקד הקורפוס מונה הגנרל ארנסט לינדר. כסמל היחידה נבחר איור המתאר ארבע ידיים אוחזות זו בזו, סמל המתאר את אחדותה של סקנדינביה.
ב-3 בפברואר נשלחה קבוצת המתנדבים הראשונה לחזית. היא כללה 1,500 מתנדבים שיצאו במגלשי סקי מקאמי לרובניימי, ופיקד עליה אובר-לויטננט מגנוס דירזן (Magnus Dyrssen). במהלך הצעדה נחשפו ליקויים חמורים באימונים, ויותר ממאה לוחמים חלו ונשלחו חזרה למחנה. מספר ימים לאחר מכן נשלחה הקבוצה השנייה ברכבת לקאמיג'ארבי, עליה פיקד אובר-לויטננט ויקינג תם (Viking Tamm). שתי הקבוצות נפגשו ב-24 בפברואר. קבוצות נוספות יצאו בהדרגה ונשלחו לחזית באזור סאלה. המתנדבים נודעו באומץ לבם, וחלקם שרתו כטייסים בחיל אוויר מאולתר.
לוי בן אברהם בן חיים
רבי לוי בן אברהם בן חיים מווילפראנש (נקרא גם ר' לוי מפרפיניאן; ~1240 - ~1315) היה רב, פילוסוף משורר ומחבר שחי ופעל בחבל פרובאנס שבדרום צרפת במאה ה-13 ובראשית המאה ה-14. יש אומרים שהיה סבו של הרלב"ג, אך אין לכך הוכחה מבוססת.
ביוגרפיה.
נולד בווילפרנץ' (Villefranche de-Conflent) שבדרום צרפת לרב אברהם בן חיים שהיה פייטן ורב בנרבונה ועבר לווילפראנש בשנת 1240. לימד את תלמידיו תנ"ך ותלמוד לצד מקצועות חול שימושיים ואסטרונומיה (תכונה) - אותה למד כנראה מפי רבי יעקב בן מכיר.
בשנת ה'ל"ו, 1276, עקר למונפלייה ואחר כך לנרבונה בה התגורר בבית המשורר ר' שלמה שולמי. כמי שנמנה עם מצדדי הפילוסופיה היה בין אלו שהותקפו בידי הרשב"א בעת הפולמוס נגד הפילוסופים. הרשב"א אף קרא לו והורה למארחו לגרשו מביתו והוא התארח אצל אנשים שונים במשך זמן רדיפתו. עם שוך הפולמוס והפסקת הרדיפות, קבע את מגוריו בעיר ארלי ובה גר עד פטירתו בסביבות שנת 1315.
כתביו.
ספרו בתי קשר הנפש והלחשים מכיל שירים על שבע החכמות בעשרה מאמרים. הספר אינו בנמצא, אך קטעים אחדים ממנו שרדו בכתבי אחרים.