ברטלר מפרסמת סיפורים ב"יתד נאמן" במסגרת מוספים שונים, וכותבת את עלוני הפרסום של קופת העיר, בוני עולם ובית חם.
ביקורת.
בהתייחס לתכנים בהם היא עוסקת, נטען כי העובדה שספרים בקטגוריה זו יצאו לאור והצליחו, ראויה לציון. יחד עם זאת, הם גם עוררו התנגדות ציבורית-חינוכית. הספר "לילה ולא דומיה", שעוסק בבעלים המתעללים בנשותיהם, התקבל אמנם באהדה בציבור הרחב, אבל בה בעת נדחה בזעם על ידי אחרים. על כריכת הספר הוצבה אזהרה: "לנשואות בלבד!" המתנגדים טענו כי ספר זה ואחרים כמותו מאיימים על נפשם של צעירים וצעירות, ולכן רצוי שלא יקראו אותם.
רשימת ספרים.
עד כה ברטלר פרסמה שמונה ספרים:
עונת 2014/2015 בליגת העל
תל א-ריש
יורוליג בסקטבול
יורוליג בסקטבול בע"מ (באנגלית: Euroleague Basketball S.L) היא חברה פרטית שמפעילה את שני המפעלים הבכירים בכדורסל הגברים המקצועי באירופה, היורוליג - המפעל הבכיר ביבשת, ואת היורוקאפ - המפעל השני בחשיבותו. החברה מארגנת את תחרות היורוליג משנת 2000, החל מעונת היורוליג הראשונה 2000/01. משנת 2002, החברה גם מארגנת את הפיינל פור של היורוליג. היא גם מפקחת על דירוג הליגות האירופיות בכדורסל, ועל טורניר הדור הבא של היורוליג בכדורסל. משרדיה הראשיים ממוקמים בברצלונה, קטלוניה, ספרד.
מבנה החברה.
יורוליג נכסים מסחריים (באנגלית: Euroleague Commercial Assets S.A. או בקיצור ECA) היא חברה בע"מ, הפועלת על פי חוקי לוקסמבורג, והמשרד הרשום בלוקסמבורג. היא נשלטת על ידי חוקים והחלטות של הגופים השלטוניים, שהבעלים שחברים בהם המועדונים המשתתפים ביורוליג ומספר ליגות.
האספה הכללית היא גוף הייצוג והממשל של ECA, שם נפגשים בעלי המניות של ECA ביחד עם המועדונים הקשורים אליהם, האחראים לפיקוח הכללי על הנושאים הקשורים ביורוליג ולאישור חוקי העזר, כמפורט בכללי הרישוי של מועדוני היורוליג. בנוסף, היא מבטיחה את התיאום בין המועדונים השונים, ויש לה את הסמכות לקבל החלטות ולהעניק תפקידים במועצת המנהלים של בעלי המניות.
האספה הכללית מהווה את הוועד המנהל של מועצת בעלי המניות ומחייבת אותה להגיש הצעות והמלצות לאספה הכללית, לפקח ולשמור על קיום ההחלטות שהתקבלו על ידי האספה הכללית, לנקוט בצעדים דחופים כאשר אין זמן לכנס ישיבה של האספה הכללית (בכפוף לאישור הבא של האספה הכללית), ולבצע כל תפקיד נוסף שיוענק לה על ידי האספה הכללית. מועצת המנהלים של בעלי המניות (הדירקטוריון) תהיה מורכבת מהחברים הבאים, שנבחרו על ידי האספה הכללית, לתקופה של שלוש שנים:
יורוליג נכסים (באנגלית: Euroleague Properties S.A. או בקיצור EP) היא חברה בעירבון מוגבל, הנשלטת על ידי ECA, האחראית על ניהול וארגון תחרויות היורוליג ויורוקאפ, בהן משתתפים מועדוני היורוליג ויורוקאפ, וכן למסחור הנכסים של תחרויות אלו (לעסוק בקידום ופיתוח של הפעילות המסחרית הקשורה לתחרויות אלה), בהתאם לקבוע בתקנון.
EP מינתה את החברה יורוליג בידור &amp; שירותים (באנגלית: Euroleague Entertainment &amp; Services, S.L.U. או בקיצור EES), הנשלטת על ידי ECA, כאחראית על הגוף הניהולי והארגוני של תחרויות היורוליג והיורוקאפ בהתאם למה שנקבע בתקנון. חברה זו חייבת לציית לתקנות היורוליג ולכל שינויים, תיקונים או הגבלות עתידיות בכל עת שהגופים המוסמכים יאשרו אותם.
יורוליג מיזמים (באנגלית: Euroleague Ventures S.A. או בקיצור EV) היא חברה בעירבון מוגבל, המאוגדת על ידי EP וחברת IMG על פי הסכם המיזם המשותף שנחתם בין שני הצדדים במטרה להגדיל את המעמד, המודעות והערך הכלכלי של היורוליג, היורוקאפ והמועדונים. EP ו-IMG הסכימו על שיתוף פעולה ארוך טווח בניהול, וארגון של קידום ומסחור של היורוליג והיורוקאפ באמצעות שילובה של EV.
גנון לבן אף קטן
מנגבי לבן עורף
ג'ואן בנהם
ג'ואן בנהם (באנגלית: Joan Benham; 17 במאי 1918 - 13 ביוני 1981) הייתה שחקנית אנגלייה שידועה בעיקר מהופעתה בתפקיד ליידי פרודנס פיירפקס בסדרת הדרמה התקופתית של רשת ITV "על אדונים ומשרתים".
ביוגרפיה.
בנהם נולדה בלונדון והיא בת דודה של השחקנית ההוליוודית אוליב סטורגס.
על אף שהקריירה שלה התרכזה בעיקר בטלוויזיה, בנהם התחילה את דרכה בתיאטרון על במות הווסט אנד בשנות ה-40 של המאה העשרים, והמשיכה להופיע בתיאטרון במשך כל הקריירה. ב-1954 הופיעה בברודוויי בתפקיד הלנה במחזה "חלום ליל קיץ" מאת ויליאם שייקספיר לצדו של פטריק מקני בתפקיד דמטריוס.
ג'ואן בנהם שיחקה ב-16 פרקים בסדרת הטלוויזיה "על אדונים ומשרתים" מהעונה הראשונה ועד האחרונה. היא גילמה את ליידי פרודנס פיירפקס, חברתה הטובה של ליידי בלאמי ושל כל המשפחה. תפקידים נוספים שלה בטלוויזיה היו בסדרה "רופא בבית", הקומדיה "Doctor in Charge", "האב בראון", "הדוכסית מרחוב דיוק", "Doctor on the Go", הסדרה לילדים "Just William", ובסיטקום "Take My Wife". בקולנוע השתתפה בסרט "גברת מרפל בולשת בצי" (1964) מסדרת סרטי מיס מארפל, הקומדיה "Ladies Who Do" (מ-1963), הסרט "Perfect Friday" (מ-1970) וב-"Carry On Emmannuelle" (מ-1978) מסדרת סרטי "Carry On".
התפקיד האחרון ששיחקה בנהם היה בדמות מלינדה ספריי בסיטקום "טרי וג'ון". הפרק בהשתתפותה "The Lawnmower" שודר ב-13 בנובמבר 1981, חמישה חודשים אחרי מותה.
בנהם נפטרה בווסטמינסטר בלונדון בגיל 63.
ג'ואן בנהאם
גביע הפדרציה הספרדית
גביע פדרציית הכדורגל הספרדית המלכותית (בספרדית: Copa Real Federación Española de Fútbol), מוכר גם בשם גביע הפדרציה וגם גביע RFEF, הוא מפעל כדורגל לקבוצות מהליגה השלישית, הליגה הרביעית ולפעמים גם קבוצות מהליגות האזוריות שלא העפילו או שהודחו בסיבוב הראשון של גביע המלך.
גביע הפדרציה הנוכחי, שנוסד בשנת 1994, אינו נחשב על ידי התאחדות הכדורגל הספרדית זהה לזה המקורי.
נושאים באוטוביוגרפיות של מאיה אנג'לו
הנושאים בשבע האוטוביוגרפיות של הסופרת האפרו-אמריקאית מאיה אנג'לו כוללים גזענות, זהות, משפחה ומסעות. עיקר פרסומה של אנג'לו נבע מהאוטוביוגרפיה הראשונה שלה, אני יודעת למה הציפור הכלואה שרה (1969). יתר ספרי הסדרה שלה הם האספו יחד בשמי ("Gather Together in My Name") , (1974), שרים, מנגנים וחוגגים כמו בחג המולד (Singin' and Swingin' and Gettin' Merry Like Christmas) (1976), לבה של אישה ("The Heart of a Woman") (1981), כל ילדי האל זקוקים לנעלי הליכה ("All God's Children Need Traveling Shoes") (1986), שיר מושלך לשמיים ("A Song Flung Up to Heaven") (2002), ואמא ואני ואמא ("Mom &amp; Me &amp; Mom") (2013).
מספרה הראשון "ציפור כלואה" ועד האוטוביוגרפיה האחרונה שלה השתמשה אנג'לו במטפורה של ציפור, המייצגת את מאסרה של אנג'לו כתוצאה מגזענות ודיכאון, ותארה את מאבקה לבריחה מכלובה, כמתואר בשירו של פול לורנס דנבר "סימפתיה". את האוטוביוגרפיות של אנג'לו ניתן למקם במסורת הספרות האפרו-אמריקאית העוסקת במחאה פוליטית. אחדותה של ספרות זו הדגישה את אחד הנושאים המרכזיים בהם עוסקת אנג'לו: עוולות הגזענות ודרכי הלחימה בה. במהלך כתיבת האוטוביוגרפיות השתנו דעותיה על יחסי שחורים-לבנים והתגוונו. ככותבות אחרות בשנות ה-60 המאוחרות ושנות ה-70 המוקדמות, השתמשה אנג'לו באוטוביוגרפיה שלה כדי לדמיין דרכים אחרות לשם כתיבה על חייהן וזהויותיהן של נשים בחברה המצויה בשליטת גברים. מטרתה המקורית הייתה לכתוב על חייהן של נשים שחורות באמריקה, אך מטרה זו התפתחה בהמשך לכתיבה תיעודית על השינויים בחייה-שלה.
נושאי המשפחה וקשרי המשפחה מהותיים בכל ספריה של אנג'לו, מהחווייה המכוננת של נטישה על ידי ההורים כפי שזו מתוארת בספר "ציפור כלואה" ועד יחסיה עם בנה, בעליה, חבריה ואוהביה. כפי שנהוג באוטוביוגרפיות אמריקאיות בכלל ובאוטוביוגרפיות אפרו-אמריקאיות במיוחד, ששורשיהן בנרטיב העבדות, מסעות הן נושא חשוב אחר באוטוביוגרפיות של אנג'לו. החוקרת יולנדה מנורה (Manora) כינתה את מוטיב הנסיעות בביוגרפיות של אנג'לו, החל מ"ציפור כלואה", "מטפורה מרכזית לניידות רגשית". האוטוביוגרפיות של אנג'לו מתרחשות בכל רחבי העולם, מארקנסו לאפריקה ובחזרה לארצות הברית, ונעה על פני כמעט ארבעים שנה, החל מתחילתה של מלחמת העולם השנייה ועד ההתנקשות בחייו של מרטין לותר קינג.
רקע.
לפני שכתבה את אני יודעת למה הציפור הכלואה שרה, בגיל ארבעים, הייתה למאיה אנג'לו קריירה ארוכה ומגוונת, במהלכה עבדה במשרות של הלחנה, שירה, משחק, וכן הייתה עובדת בתחום הפעילות למען זכויות האזרח, עיתונאית ומחנכת. בסוף שנות החמישים הצטרפה לגילדת הסופרים של הארלם (Harlem Writers Guild) , ארגון הסופרים האפרו-אמריקאים הוותיק ביותר בארצות הברית, שם פגשה מספר סופרים אפרו-אמריקאים בולטים, בהם חברה והמנטור שלה ג'יימס בולדווין. כששמעה את מנהיג זכויות האזרח מרטין לותר קינג מדבר לראשונה בשנת 1960, היה הדבר מקור השראה עבורה והיא הצטרפה לתנועה לזכויות האזרח. היא פעילה למענו והוא מינה אותה לתפקיד הרכזת הצפונית של התאחדות ההנהגה הדרומית-נוצרית. אנג'לו עבדה כמה שנים בגאנה, מערב אפריקה, כעיתונאית, שחקנית ומחנכת. היא הוזמנה חזרה לארצות הברית על ידי מלקולם X ועבדה עבורו זמן קצר לפני הירצחו בשנת 1965. בשנת 1968 ביקש ממנה קינג לארגן צעדה, אך נרצח ב-4 באפריל, במקרה יום הולדתה.