הקל נולד בדובלן שבסקסוניה, בנו של מהנדס רכבות. ב-1904 הוא למד בקמניץ, לפני שלמד אדריכלות בדרזדן. באותה העת הצטרף לקבוצת "דה ברוקה", קבוצת אמנים בה שימש כמזכיר וגזבר. שאר המייסדים-חברים, גם הם היו סטודנטים לאדריכלות, כמו ארנסט לודוויג קירכנר, קרל שמידט-רוטלוף ופריץ בליל. הארבעה ראו באותה מידה את לימודיהם בתואר בארכיטקטורה כפשרה עם הוריהם המכובדים ממעמד הביניים שלעולם לא היו תומכים בהם, אילו היו רוצים ללמוד אמנות.
הקל למד במכון הפוליטכני בדרזדן במשך שמונה עשרה חודשים בלבד, לאחר מכן קיבל עבודה כשרטט בסטודיו האדריכלים של וילהם קרייז. הוא הצליח להשתמש בעמדה לטובת חברי קבוצת הגשר. הוא עבד במשרדו של האדריכל וילהלם קרייז עד יולי 1907, אז התפטר והפך לאמן במשרה מלאה.
אומנות.
כחבר ב- "דה ברוקה" מילא הקל לעיתים קרובות את תפקיד המנהל העסקי, מה שאיפשר לקולקטיב ליצור קשר עם אמנים אחרים שהגיעו באותה תקופה, כמו פרנץ מארק במינכן. בעקבות זאת, הדבר הביא לפרסום רב יותר של הקולקטיב, כמו אזכורם באלמנאק של הקואליציה האמנותית של פרנץ מארק עצמו, "בלאי רייטר".
פוסטרו של הקל, שכבר לא קיים, נאסר להצגה ציבורית על ידי משטרת דרזדן. ב־1906 וב־1907 לקבוצה "דה ברוקה" היו תערוכות נוספות שהוקדשו אך ורק לגרפיקה וכללה קבוצת חיתוכי עץ מאת וסילי קנדינסקי.
הקבוצה שוב לא הצליחה להתחבב על הציבור. עם זאת, ראויים לציון ובאופן אירוני גם ידועים לשמצה, היו שלוש התערוכות השנתיות הבאות של "דה ברוקה", שהפעם נערכו בגלריה אמיל ריכטר האופנתית. בחדרים גדולים ושקטים, מרוהטים ביוקרה ומרופדים בשטיחים עבים, הרשימו הציורים וההדפסים הלא שגרתיים של הקבוצה את הציבור, וביניהם הייתה כרזה של עירום נשי שזעזעה רבים בציבור שהיו שאננים לעבודתם.
הקל וחברים אחרים ב"די ברוקה" העריצו מאוד את עבודתו של אדוורד מונק, ושאיפתו ליצור גשר בין ציור גרמני נאו-רומנטי מסורתי לציור אקספרסיוניסטי מודרני. ארבעת החברים המייסדים עשו שימוש רב בהדפס כמדיום זול ומהיר לייצור אמנות במחיר סביר.
אמנות פרימיטיבית היוותה השראה גם לחברי הקבוצה היה זה אחיו של הקל שהציג בפני הקבוצה את הפיסול האפריקאי, ומצוין כי הסכמתם להצגת אמנות פרימיטיבית, ביטאה את הכמיהה האקספרסיבית של אמנים אירופיים - הייתה חד משמעית. באמצעות סגנון זה הם מצאו מקור כוח בדמויות הברבריות.
מלחמת העולם הראשונה והשנייה.
בדצמבר 1911 עבר אריך הקל מדרזדן לברלין. הוא הצטרך לקבוצת הזצסיון הברלינאי. "דה ברוקה" פורק בשנת 1913. אריך הקל סווג כבלתי כשיר לשירות פעיל במהלך מלחמת העולם הראשונה, אך התנדב לשרת ביחידת אמבולנסים שהוצבה בבלגיה. הוא הצליח להמשיך לייצר עבודות לאורך המלחמה.
בין השנים 1922 - 1924 צייר הקל בחדר קטן וקמור בקומת הקרקע בהזמנת המוזיאון בעיר ארפורט (Erfurt) שבמרכז גרמניה. עכשיו המקום נקרא Heckelraum. ציורי הקיר, שביצע שם נקראו את התואר לבנשטופן ( "שלבי החיים" ), נחשבים לציורי הקיר החשובים ביותר ששרדו מהאקספרסיוניזם הגרמני.
בשנת 1937 הכריזה המפלגה הנאצית על עבודתו כ"מנוונת ". אסרו עליו להציג את עבודותיו בפומבי, ויותר מ־700 פריטי אמנות שלו הוחרמו ממוזיאונים גרמנים. עד 1944 נהרסו כל חיתוכי העץ שלו ולוחות ההדפסה.
לאחר מלחמת העולם השנייה הקל התגורר בגאיינהופן ליד אגם קונסטנץ, לימד באקדמיה בקרלסרוהה עד שנת 1955. הוא המשיך לצייר עד מותו ברדולפזל בשנת 1970.
מורשת.
כמו רוב חברי "דה ברוקה", הוא היה מדפיס פורה. הקטלוגים מתארים עם 465 חיתוכי עץ, 375 תחריטים ו -400 ליטוגרפיות. יותר מ -200 מהם, בעיקר תחריטים, הם משבע השנים האחרונות לחייו.
תערוכת רטרוספקטיבה גדולה, "אריך הקל - יצירתו בשנות העשרים", התקיימה באוקטובר 2004 - פברואר 2005 במוזיאון ברוקה בברלין.
בשנת 2000, תמונה שלו - נוף כפרי, נמכרה תמורת 1.21 מיליון ליש"ט בסותביס בלונדון.
מארק דייגנולט
מארק דייגנולט (באנגלית: Mark Daigneault; נולד ב-23 בפברואר 1985) הוא מאמן כדורסל אמריקאי, המשמש כמאמנה הראשי של קבוצת אוקלהומה סיטי ת'אנדר מליגת ה-NBA.
קריירת אימון.
דייגנולט נולד וגדל בעיר למינסטר שבמסצ'וסטס, ובשנת 2003 החל ללמוד באוניברסיטת קונטיקט. ב-4 שנותיו בקונטיקט שימש כ"מנהל קבוצה" בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה – "יוקון האסקיז" – אותה אימן ג'ים קלהון. בעונת 2003/2004 זכתה הקבוצה בטורניר אליפות המכללות בכדורסל, בהובלתם של השחקנים בן גורדון ואמקה אוקפור.
בשנת 2007 החל את קריירת האימון שלו, כעוזר מאמן בקבוצת מכללת הולי קרוס אשר בעיר ווסטר.
בשנת 2010 עבר לשמש כעוזר מאמן באוניברסיטת פלורידה, תחת בילי דונובן. ב-3 עונותיו הראשונות בתפקיד הודחו ה"גייטורס" בשלב רבע גמר טורניר אליפות המכללות, ובעונת 2013/2014 העפילו לחצי גמר הטורניר. לאורך התקופה בלטו בפלורידה השחקנים צ'נדלר פארסונס, אלכס טיוס, בראדלי ביל וסקוטי וילבקין.
לקראת עונת 2014/2015 מונה למאמן הראשי של קבוצת אוקלהומה סיטי בלו מליגת הפיתוח של ה-NBA. לאורך 5 עונותיו של דייגנולט בתפקיד רשמה הקבוצה מאזן כולל של 143 ניצחונות ו-107 הפסדים (57.2%), והעפילה פעם אחת (2016/2017) לגמר האזור המערבי של הפלייאוף.
בקיץ 2019 מונה לעוזר מאמן באוקלהומה סיטי ת'אנדר מליגת ה-NBA – קבוצת האם של אוקלהומה סיטי בלו. בעונת שימש בת'אנדר כעוזרו של בילי דונובן, עמו עבד בעבר באוניברסיטת פלורידה.
בספטמבר 2020 עזב דונובן את אוקלהומה סיטי, וכחודשיים לאחר מכן מונה במקומו דייגנולט כמאמן הראשי של הקבוצה.
מארק דגנולט
מארק דניו
פיימן
סיזר אוגוסטוס רודני
סיזר אוגוסטוס רודני (באנגלית: Caesar Augustus Rodney; 4 בינואר 1772 - 10 ביוני 1824) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מדלאוור. הוא היה חבר המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית, שכיהן כחבר האספה הכללית של דלאוור, חבר בית הנבחרים של ארצות הברית, סנאטור, התובע הכללי של ארצות הברית ושגריר ארצות הברית בארגנטינה.
ראשית חייו.
סיזר רודני נולד בדובר, דלאוור, לתומאס רודני ואליזבת פישר. הוא היה אחיינו של סיזר רודני, מחותמי הכרזת העצמאות של ארצות הברית. לאחר שסיים את לימודיו ב-1789 באוניברסיטת פנסילבניה, הוא למד משפטים בהדרכתו של ג'וזף ב. מקיין מפילדלפיה וב-1793 הוא התקבל ללשכת עורכי הדין. הוא עסק בעריכת דין בוילמינגטון ובניו קאסל במשך שלוש השנים הבאות. הוא נשא לאישה את סוזן האן, בתו של קפטן ג'ון האן והם בנו את ביתם שנקרא "קול ספריגס", ליד וילמינגטון.
קריירה משפטית ופוליטית.
רודני כיהן שש תקופת כהונה בבית הנבחרים של דלאוור מ-1797 ועד 1802, שם הוא היה לאחד המנהיגים של המפלגה הג'פרסונית, שלאחר מכן הייתה למפלגה הדמקורטית-רפובליקנית. הוא זכה לעידוד מתומאס ג'פרסון להתמודד על מושב בבית הנבחרים של ארצות הברית נגד הפדרליסט ג'יימס ביירד, ובמסע בחירות ערני הוא ניצח בסופו של דבר בהפרש של 15 קולות. בעת כהונתו בבית הנבחרים הוא היה חבר בוועדת המיסוי והתקציב וזכה למוניטין ארצי כאחד מאלה שמונו בינואר 1804 להכין את סעיפי הליך ההדחה נגד ג'ון פיקרינג, שופט בית המשפט המחוזי של ארצות הברית בניו המפשייר. פיקרינג הואשם בהתנהלות בלתי הולמת לשופט וזיכויו נתפש כחיזוק עצמאות הרשות השופטת. בדצמבר אותה שנה הוביל רודני הליך הדחה נוסף נגד שופט בית המשפט העליון סמואל צ'ייס.
לאחר שכיהן תקופה אחת בבית הנבחרים ממרץ 1803 ועד מרץ 1805, הוא נוצח בבחירות של 1804 על ידי ביירד על חודו של קול. השניים שהיו יריבים פוליטיים, נותרו ידידים אישיים במהלך הקריירות הפוליטיות שלהם.
בעוד שרודני בילה את רוב הקריירה המשפטית שלו בשירות הציבורי, הוא לקח על עצמו תיק משפטי בולט אחד כעורך דין פרטי בשנה שלפני מינויו כתובע הכללי. ב-1806 הוא הופיע בית המשפט העירוני של פילדלפיה כדי להגן על אגודת הסנדלרים של פילדלפיה כנגד האשמה בקנוניה. ההאשמה בקנוניה הוגשה על ידי סוחרי נעליים בהתבסס על הניסיונות של יצרני הנעליים להתארגן כדי לקבוע את שכרם ואת שעות עבודתם. רודני לא הצליח לדאוג לזיכוים של העובדים.
התובע הכללי של ארצות הברית.
ב-20 בינואר 1807 מינה נשיא ארצות הברית, תומאס ג'פרסון, את רודני כתובע הכללי של ארצות הברית. הוא כיהן בתפקיד עד תום נשיאותו של ג'פרסון וכמעט שלוש שנים בתקופת נשיאותו של ג'יימס מדיסון. כתובע הכללי השתתף רודני כחבר בצוות התביעה במשפט הבגידה השני של סגן הנשיא לשעבר, ארון בר. ב-5 בדצמבר 1811 התפטר רודני בשל חוסר שביעות רצונו על כך שלא מונה לבית המשפט העליון. במלחמת 1812 הוא היה קפטן בכוח רובאים שהפך לרגימנט הארטילריה הראשון של דלאוור. הוא שירת בפורט יוניון שבווילמינגטון, ליד הגבול הקנדי, וסייע להגנת בולטימור ב-1814
קריירה פוליטית מאוחרת.
רודני שב לפוליטיקה ושירת בסנאט של דלאוור במשך שלושה מושבים בשנים 1815–1817. ב-1820 הוא נבחר שוב לבית הנבחרים של ארצות הברית וכיהן בו ממרץ 1821 ועד ינואר 1822, כאשר הוא נבחר לסנאט של ארצות הברית. בסנאט הוא כיהן שנה אחת מלבד וב-29 בינואר 1823 הוא התפטר כדי לקבל מינוי דיפלומטי. בשנה זו הוא היה הסנאטור היחידי מדלאוור שכיהן מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית אי פעם.