לאחר שהודו הכריזה על עצמאותה בשנת 1947 העיר הפכה לחלק ממדינה אוטר פרדש.
כלכלה.
אחוז האבטלה בואראנסי גבוה יותר משאר הודו, ועל פי תוכנית פיתוח עירונית לעיר משנת 2016 הוערך כי רק כ-29% מתושבי העיר מועסקים (לעומת 40% מכלל האוכלוסייה, נכון לאותה שנה). מרבית המועסקים בעיר עובדים בייצור ובמסחר, כאשר לרוב מדובר בעסקים קטנים, לעיתים עסקים משפחתיים.
התעשייה המרכזית בעיר היא אריגת משי, כאשר מוסלמים הם האוכלוסייה העיקרית העוסקת בתחום עם כחצי מיליון אורגים וסוחרים. אחד מסוגי הבגדים העיקריים עבורם משתמשים במשי הוא הסארי, לבוש מסורתי בהודו, ואלה מואראנסי ידועים באיכותם הגבוהה ונהוג ללבוש אותם בחתונות ובאירועים מיוחדים.
תיירות בעיר.
התיירות היא התעשייה השנייה בחשיבותה בעיר. לרוב מדובר בתיירות פנים מסיבות דתיות, שכן העיר מהווה את אחד ממוקדי העלייה לרגל החשובים במדינה, כאשר רוב התיירים הם מהמדינות ביהר, מערב בנגל, מאדהיה פרדש, ואוטר פרדש. בנוגע לתיירות חוץ, הרוב מגיעים מהמדינות סרי לנקה ויפן. עונת התיירות בעיר היא בין החודשים אוקטובר למרץ.
מקומות בולטים בעיר.
גהאטות.
לאורך נהר הגנגס בעיר ממוקמות גהאטות - מדרגות אשר יורדות מהעיר לתוך מי הנהר. רוב הגהאטות משמשות לרחצה ולטקסים דתיים, ביניהם טקס הפוג'ה, אך יש מספר גהאטות המשמשות לשרפת גווייות. נהר הגנגס נחשב למקודש בהינדואיזם, ועל פי האמונה טבילה או פיזור האפר בנהר מקרבת את האדם למוקשה.
רוב הגהאטות בעיר נבנו בתקופת האימפריה המראטהית במהלך המאה ה-18.
הגהאט המרכזית וכנראה גם הוותיקה ביותר בעיר היא דאסאסוואמד ("Dashashwamedh"), אשר לפי המיתולוגיה ההינדואית האל ברהמה הקים במטרה לברך על בואו של שיווה. טקס הפוג'ה המרכזי בעיר, "גנגס אארטי", מתקיים בגהאט בכל ערב בפני מאות אנשים.
גהאט מוכרת אחרת היא מניקרניקה ("Manikarnika"), אשר נחשבת לגהאט העיקרית למטרת שריפת גוויות.
ג'נטר מנטר.
ג'נטר מנטר הוא מצפה כוכבים משנת 1737, הממוקם בסמוך לגהאט דאסאסוואמד. המצפה נבנה על ידי ג'אי סינג השני, שליט ממלכת אמבר ומייסד העיר ג'איפור, ומטרתו העיקרית הייתה למדוד את הזמן המקומי והגובה של העיר. כמו כן, המצפה חקר את השמש, מסלולה וליקויי חמה.
סרנאת.
במרחק של כ-10 קילומטר צפונית לואראנסי נמצאת העיר ההיסטורית סרנאת, המקום בו גאוטמה הבודהה לימד לראשונה את ארבע האמיתות הנאצלות והבודהיזם.
הבודהה, לפני מותו, חשב על ארבע ערים אשר יכולות לשמש כאתרי עלייה לרגל לעוקביו, ביניהן העיר סרנאת. שלוש הערים הנוספות הן: לומביני (מקום לידתו), בודגאיה (המקום בו הגיע להארה), וקושינאגר (מקום פטירתו).
חשיבות דתית.
הינדואים אדוקים עורכים מסעות עלייה לרגל לוואראנסי כדי לרחוץ בגנגס, להשתתף בטקסי הפוג'ה המפורסמים של העיר ולעשות מדיטציה על גדות הנהר. ההינדואים (ומאמיני דתות אחרות, כגון בודהיסטים וג'אינים) מאמינים שטבילה בנהר, בסמוך לגהאטות (מדרגות לגוף מים) הפרוסות לאורך הגנגס שוטפת את החטאים, ופיזור אפרה של גופה בנהר לאחר המוות משפר את חיי המת בגלגולו הבא ואף מסייע להגיע מוקדם יותר למוקשה (שחרור מגלגל החיים - סמסרה). בנוסף, מאמינים ההינדואים שכל אדם שמת בוואראנסי, ללא קשר לאמונתו או לחטאיו, ישתחרר ממעגל הלידות והמוות ויזכה בגאולה. בשל כך מגיעים אליה, בסמוך למותם, מאמינים רבים מכל קצות הודו.
הבודהיסטים מאמינים שבסרנאת, כ-8 ק"מ מלב העיר ואראנסי, היה פארק הצבאים בו נשא הבודהא את דרשתו הראשונה בפני חמשת מאמיניו הראשונים, ולפיכך זהו מארבעת המקומות הקדושים לדת זאת.
הג'אינים ממקמים את חיו של הטירתנקארה (מעביר אוקיינוס החיים - בהשאלה המורה הרוחני) ה-23 בעיר זאת.
גם הסיקים מייחסים חשיבות רוחנית לעיר. על פי המסורת, גורו נאנאק ביקר בעיר בשנת 1507 לרגל פסטיבל שיווהרטרי, ושם קיבל את ההארה שגרמה לו לייסד את הדת.
מקור נוסף לייחוס הקדושה לעיר הוא בעובדה שנהר הגנגס הקדוש מתחיל בהרי ההימליה ויורד לאוקיינוס ההודי כשרוב תנועתו היא בכיוון דרום ומזרח. ורנסי היא אחת הנקודות הבודדות בהן הנהר מתעקל לכיוון צפון, כלומר, הוא פונה בחזרה לכיוון המקורות שלו שהם מקור כוחו וקדושתו.
אריאל אורטגה
אריאל ארנלדו אורטגה (בספרדית: Ariel Arnaldo Ortega; נולד ב-4 במרץ 1974 בעיר סן מרטין, ארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי שנודע בשל תקופותיו בקבוצת ריבר פלייט. אורטגה מכונה אל בוריטו El Burrito (החמור הקטן בספרדית) ונחשב לאחד הכישרונות הגדולים של הכדורגל הארגנטינאי בשנות ה-90 למרות חוסר הצלחתו היחסי באירופה. הוא נחשב במשך שנים ליורשו של דייגו מרדונה אך לא הצליח לעמוד בציפיות שתלו בו בעיקר בשל טמפרמנט בעייתי ונטייה להסתבך בבעיות אישיות.
קריירת מועדונים.
אורטגה הוא בוגר מחלקת הנוער של ריבר פלייט. הוא ערך את הופעת הבכורה במדי הקבוצה הבוגרת של ריבר פלייט כשהוא בן 17 בלבד. הוא הצטיין ביכולת כדרור גבוהה וזכה מיד להשוואות עם דייגו מראדונה, גדול כדורגלני ארגנטינה. יכולתו הביאה גם להתעניינות מצידן של קבוצות אירופאיות רבות אך תג מחיר גבוה ורצונו של השחקן להישאר בארגנטינה גרמו לדחיית הצעות לרכישתו. בתקופתו הראשונה בקבוצה זכה איתה ב-4 אליפויות ארגנטינה ובגביע ליברטדורס.
בחורף 1997, אחרי ששיחק עבור ריבר פלייט במשך 6 שנים במהלכן הופיע ב-132 משחקי ליגה וכבש 30 שערים, נרכש כרטיסו של אורטגה על ידי ולנסיה הספרדית. הוא שיחק שנה וחצי בקבוצה ולא הצליח להציג את יכולתו הגבוהה, אחרי 32 משחקים בהם כבש 9 שערים, עזב אורטגה את ולנסיה והצטרף לסמפדוריה האיטלקית (1998). באיטליה חזר אורטגה להרשים ובעונתו היחידה בקבוצה כבש 8 שערים ב-29 משחקים. הוא עבר בתום העונה (1999) לפארמה בה שיחק עונה כושלת, הוא סבל מפציעות ומנסיגה ביכולתו וכבש רק 3 שערים ב-17 משחקים. למרות שלא הרשים, הוא זכה עם הקבוצה בגביע אופ"א ובסופר קאפ האיטלקי.
אחרי 3 וחצי שנים באירופה בהן לא הצליח להטביע את חותמו, החליט אורטגה לחזור לריבר פלייט, הוא חזר להציג את יכולתו הגבוהה, זכה עם הקבוצה באליפות ארגנטינה (קלאוסורה 2002) וכבש 24 שערים ב-54 משחקים. הוא הסתכסך עם מאמן הקבוצה והקבוצה החליטה להעביר אותו לפנרבחצ'ה, מענקיות הכדורגל הטורקי. אופיו הבעייתי של השחקן הביא למחלוקת בינו לבין הקבוצה, כתוצאה מכך עזב השחקן ללא רשות את הקבוצה ונקנס על ידי פיפ"א בסכום עתק והושעה ממשחק למשך שנה שלמה.
אחרי שריצה את עונש ההרחקה, התבקש אורטגה להצטרף לניואל'ס אולד בויס על ידי מאמן הקבוצה אמריקו גאז'גו שאימן אותו בריבר פלייט, אורטגה הצטרף לקבוצה וסחף אותה לזכייה באליפות ארגנטינה (אפרטורה 2004), חזרתו לכושר גרמה לריבר פלייט לרצות בשורותיו בחזרה אך אורטגה המשיך לשחק בניואל'ס ב-3 טורנירים נוספים. ביוני 2006 סיכמו שני המועדונים על חזרתו של אורטגה לריבר פלייט, הוא התקבל באהדה אך בעיית השתייה ממנה סבל פגעה ביכולתו, הוא כבש רק 3 שערים ב-12 המשחקים במהלך הטורניר בו סיימה ריבר שלישית, אורטגה עבר תהליך שיקום והצליח לחזור להרכבה של הקבוצה ולשמש כקפטן הקבוצה. הוא הצטיין במהלך זכייתה של הקבוצה באליפות ארגנטינה ב-2008, אך הסתכסך עם מאמנו דייגו סימאונה בשל החלפתו באחד המשחקים, זאת למרות שסימאונה נחשב לאחד הגורמים העיקריים לשיקומו המוצלח. בסוף העונה החליט אורטגה לעזוב את ריבר פלייט והצטרף לאינדפנדיינטה ריבדביה מהליגה הארגנטינאית השנייה. ב-2009 שב לריבר פלייט ושיחק בה עד שלהי 2010, כשהוא מסיים את הקריירה באול בויס ובדפנסורס דה בלגראנו. ביולי 2013 נערך לו משחק פרידה בהשתתפות חבריו כוכבי ריבר מתקופות שונות במונומנטל, כשהאצטדיון מלא עד אפס מקום.
נבחרת ארגנטינה.
אורטגה הופיע במדי הנבחרת 89 פעמים מאז שערך את הופעת הבכורה שלו ב-1993 במשחק הידידות מול גרמניה, נתון המציב אותו שישי מבחינת מספר ההופעות במדי הנבחרת. הוא נחשב במשך שנים לעושה המשחק של הנבחרת וכבש עבורה 17 שערים. הוא היה בסגל ארגנטינה במונדיאל 1994, מונדיאל 1998 ובמונדיאל 2002. הוא הורחק במשחק רבע הגמר של מונדיאל 1998 אחרי שפגע ללא כדור בשוער הולנד אדווין ואן דר סאר, צעד שגרם לביקורת קשה נגדו בארגנטינה שכן עד לאותו רגע ארגנטינה שלטה במשחק והייתה ביתרון מספרי.
אורטגה היה בסגל ארגנטינה שזכתה במדליית הכסף באולימפיאדת אטלנטה (1996).
פאני מנדלסון
פאני צצילי מנדלסון (בגרמנית: Fanny Cäcilie Mendelssohn; 14 בנובמבר 1805 – 14 במאי 1847), אשר לאחר נישואיה הייתה ידועה כפאני הנזל (Fanny Hensel), הייתה מלחינה ופסנתרנית גרמניה ממוצא יהודי, אחותו של פליקס מנדלסון; שניהם היו נכדיו של הפילוסוף היהודי משה מנדלסון. בחייה הלחינה מעל 460 יצירות.
חייה.
פאני מנדלסון נולדה בהמבורג בשם פאני צפורה מנדלסון והייתה הבכורה מתוך ארבעה אחים. משפחתה הייתה משפחה יהודית מתבוללת ובעלת ייחוס משני הצדדים: אביה, אברהם, היה בנו של משה מנדלסון, פילוסוף יהודי. אביה שינה מאוחר יותר את שם המשפחה למנדלסון-ברתולדי. אמה, לאה לבית סולומון, הייתה נכדתו של היזם דניאל איציג והייתה מוזיקאית חובבת ברמה גבוהה. בשנת 1816 הוטבלה פאני מנדלסון על ידי אביה לנצרות פרוטסטנטית.
אמה של מנדלסון העניקה לה את שיעורי הפסנתר הראשונים שלה. בגיל 13 מנדלסון יכלה לנגן בעל-פה את כל 24 קטעי הפרלוד מתוך "הפסנתר המושווה" של באך. היא ביצעה אותם לכבוד יום הולדתו של אביה בשנת 1818.