מספר חודשים לאחר ההפלה בהיותו בכלא צ'אנגי, באגט נפגש עם קולונל הארי מלטון מפקד כנף קרב 311 שנפל אף הוא בשבי בבורמה, והלה סיפר לו ששמע מקולונל יפני אודות החייל האמריקני שהפיל באותה תקרית מטוס באמצעות ירי מאקדח - זאת לאחר שהיפנים מצאו באתר ההתרסקות את הטייס ההרוג כתוצאה מכדור בודד שפגע בראשו. כך התברר לבאגט למפרע שהמטוס אכן הופל על ידו. קולונל מלטון התכוון לחבר דו"ח רשמי על האירוע, אך הוא איבד את חייו קודם לכן לאחר שהספינה שבה הוא נלקח ליפן לצד כ-2,000 שבויים נוספים טובעה ב-12 בספטמבר 1944 בים סין הדרומי על ידי הצוללת האמריקנית USS סאיליון.
אוון ג'ון נשאר שבוי במשך שנתיים עד תום המלחמה, ושוחרר לצד 37 שבויים אמריקנים נוספים בתום המלחמה על ידי שמונה סוכנים של המשרד לשירותים אסטרטגיים שצנחו לתוך סינגפור. לאחר המלחמה הוא שירת בבסיס חיל האוויר מיטשל שבמדינת ניו יורק. הוא פרש מחיל האוויר בדרגת קולונל, ולאחר מכן עבד כמנהל בחברת הביטחון "ליטון אינדוסטריז" - ספקית של מערכות אלקטרוניות ביטחוניות לצי האמריקני. באגט נפטר בשנת 2006.
מגזין חיל האוויר האמריקני שחקר ופרסם לאחר מכן את המקרה, הביא מלבד עדותו של קולונל הארי מלטון, ראיות אחרות שתומכות בסיפור: ראשית לא היו מטוסי קרב אמריקנים באזור שיכלו להפיל את מטוס הזירו היפני; שנית, האירוע התרחש בגובה של 5,000-4,000 מטר, כך שההסבר ההגיוני לכך שהטייס היפני לא ניצל בצניחה ממנו הוא מפני שנורה למוות על ידי באגט קודם לכן.
רוסטק
רוסטכנולוגיות
הדוכסות הגדולה של ברג
הדוכסות הגדולה של ברג (גרמנית: Großherzogtum Berg) הייתה מדינת חסות של צרפת בתחומי הקונפדרציה של הריין, ששכנה בין ממלכת וסטפאליה לאימפריה הצרפתית הראשונה.
היסטוריה.
בשנת 1794 כבשו הצרפתים את דוכסות ייליך, שהייתה באוניה פרסונלית עם דוכסות ברג תחת בית ויטלסבאך מרוזנות פפאלץ-נויבורג החל משנת 1614. בשנת 1803 העניק מקסימיליאן הרביעי יוזף, הנסיך הבוחר מבוואריה את הניהול בדוכסות ברג לדודנו וילהלם, דוכס בבוואריה, והפריד אותה משאר שטחיו בבוואריה ובפפאלץ.
בשנת 1806 פורקה האימפריה הרומית הקדושה, ומקסימיליאן שהפך בינתיים למלך בוואריה מסר את דוכסות ברג לנפוליאון, בתמורה לקבלת נסיכות אנסבך. ב-15 במרץ אותה שנה מסר נפוליאון את השליטה בדוכסות לגיסו ז'ואקים מירא, וצירף לו את דוכסות קלווה ממזרח לריין. ב-12 ביולי 1806 הצטרף מירא לקונפדרציה של הריין, ובתמורה קיבל את התואר דוכס גדול. בהמשך צורפו לדוכסות שטחי רוזנות מארק, בישופות מינסטר, העיר הקיסרית דורטמונד ושטחים רבים מריינלנד-וסטפאליה.
בשנת 1808 הוכתר מירא למלך נאפולי, ודוכסות ברג נשלטה על ידי נפוליאון באוניה פרסונלית. בשנת 1809 מינה נפוליאון את אחיינו הפעוט, הנסיך נפוליאון לואי בונפרטה, בנו של לואי בונפרטה, מלך הולנד, לדוכס הגדול של ברג, ופקידים צרפתיים תחת פייר לואי רודרר ניהלו את השטח בשמו.
הירידה הכלכלית בעקבות המערכת הקונטיננטלית הכושלת של נפוליאון, הובילה לסדרה של הפגנות ומרידות. לאחר תבוסת נפוליאון בקרב לייפציג בשנת 1813 פורקה הדוכסות והשטחים עברו לידי פרוסיה. בקונגרס וינה בשנת 1815 שולבו שטחי ברג בפרובינציית ייליך-קלווה-ברג, בעוד שטחי רוזנות מארק ומינסטר שולבו בפרובינציית וסטפאליה.
VEB, רשמית: VEB.RF (ברוסית: ВЭБ.РФ) הוא תאגיד ממלכתי רוסי לענייני השקעות, שאורגן מחדש בשנת 2018 לאחר שפעל בעבר כבנק פיתוח ממשלתי רוסי, שהוקם בשנת 1987 לצורך מימון פרויקטים כלכליים ולפיתוח כלכלת ברית המועצות ולאחר מכן (לאחר התפרקות ברית המועצות) פיתוח כלכלת רוסיה.
היסטוריה.
בנק לענייני כלכלת חוץ (1922-2007).
בשנת 1922 הקים היזם השוודי אולוף אשברג את הבנק הבינלאומי הראשון של ברית המועצות, רוסקומבנק ("הבנק המסחרי הרוסי"). בשנת 1924 שונה שמו של הבנק ל"ונשטורגבנק" (Внешторгбанк; "הבנק לסחר חוץ של ברית המועצות"), כבנק מניות משותף. שמו שונה בהמשך ל"ונשאקונום בנק" ("הבנק לענייני כלכלת חוץ") בשנת 1988.
בשנת 2002, הבנק עבר ארגון מחדש והגביר את מאמציו לשרת בתוכניות ממשלתיות, צמצם את היקף עסקיו המסחריים והעניק עדיפות גבוהה יותר לתמיכה ברפורמות המבניות של הממשלה. באפריל 2002 מונה הבנק לגוף המרכזי להשקעות בנכסי קרן הפנסיה בניירות ערך הנקובים במטבע חוץ ובינואר 2003 הוקמה יחידה מבנית מיוחדת לטיפול בקרנות פנסיה; בהמשך הפך הבנק לחברה לניהול נאמנות האחראית על השקעת קרנות הפנסיה של רוסיה.
בשנים 2005–2006, הן נכסיו והן התחייבויותיו של הבנק הוכפלו מסכום של כ-6 מיליארד דולר ל-12 מיליארד דולר והכנסותיו עלו מ-239 מיליון דולר ל-301 מיליון דולר.
בנק הפיתוח (2007–2018).
באפריל 2007, הדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית העבירה את החוק הפדרלי "אודות הבנק לפיתוח", שהסדיר את התנאים החוקיים לפעולותיו של הבנק והפך אותו לבנק ממלכתי לפיתוח. ולדימיר פוטין הגדיל את ההלוואות שהבנק העניק כאשר במקביל למינויו לתפקיד ראש ממשלת רוסיה שימש כיו"ר מועצת הפיקוח של הבנק בשנת 2008. בסוף 2009, הבנק הגדיל פי ארבעה את נכסיו לשווי של כמעט 2 טריליון רובל (65 מיליארד דולר), הממשלה אפשרה לממן את הבנק מתוך כספים מחוץ לתקציב הפדרלי, המשמשים לדחיית הוצאות התקציב.
ביולי 2014, מחלקת האוצר של ארצות הברית הטילה סנקציות כלכליות שהגבילו מאוד אנשים וגופים אמריקאים לנהל יחסים עם הבנק לאחר המעורבות הרוסית בשנת 2014 באוקראינה. בשנים 2014–2017 הוציא משרד האוצר הרוסי 10 מיליארד דולר לצורך מימון תקציב הבנק. בשנת 2015 נציג הבנק בארצות הברית יבגני בוריאקוב נעצר והואשם בריגול. הנהלת הבנק טענה שיש לו חסינות בהיותו "עובד ממשלת רוסיה".
בשנים הבאות הבנק ספג הפסדים עצומים, בייחוד בשנים 2014–2015, מה שהוביל תוכנית לחילוץ של 330 מיליארד רובל בשנת 2015 ואחריו הוזרמו 150 מיליארד רובל נוספים בשנת 2016 וסכום דומה בשנת 2017. הבנק היה הגוף הפיננסי העיקרי שסיפק הלוואות במהלך אולימפיאדת החורף 2014 ורבות מההלוואות שמקורן במשחקים החמיצו את תחזיות ההחזר המקוריות, או שנאלצו לעבור תכנון מחודש.
במרץ 2016 הובטח לבנק חילוץ של 2.2 מיליארד דולר מממשלת רוסיה. סרגיי גורקוב, בכיר לשעבר בסברבנק, מונה להוביל את VEB ולקדם אסטרטגיה מהפכנית, שכללה מכירת נכסים. הממשלה הציעה במקור את התפקיד להרמן גרף, שדחה את התפקיד והמשיך לשמש כמנכ"ל סברבנק.
במרץ 2017 הטילה אוקראינה סנקציות על הבנק (ובנקים אחרים בבעלות רוסיה שפעלו באוקראינה כמו סברבנק, VTB, בנק VS, "פרומאינווסט בנק" ובנק BM) כחלק מהמשך הסנקציות שלה על רוסיה בגין סיפוח חצי האי קרים ומעורבותה של הממשלה במלחמה בדונבאס. לאחר מכן, הבנק ניסה למכור את חברת הבת האוקראינית שלה, אך ללא הצלחה.
בשנת 2017 עמד חוב הבנק על 17 מיליארד דולר, כולל 14.2 מיליארד דולר באוקראינה. בינואר 2017 פרסם גורקוב את "אסטרטגיית 2021" של הבנק, שחזה הקלה בסנקציות, חידוש ההלוואות בארצות הברית והעברת הסיכונים מתקציב הממשלה. על פי דו"ח שפרסם הניו יורק טיימס במאי 2017, 40% מהלוואות הבנק היו בסכנת חדלון.
התאגיד הממשלתי לפיתוח (משנת 2018).
במאי 2018 מונה איגור שובאלוב, לשעבר סגן ראש ממשלת רוסיה, להחליף את גורקוב כיו"ר החדש של VEB. ביולי 2018 ביקש הבנק חילוץ נוסף בסך 16 מיליארד דולר מממשלת רוסיה ובאוקטובר 2018 הודיע ​​הבנק על תוכניות מיתוג מחדש ושינוי מו ל"VEB.RF - המכון הממלכתי לפיתוח" (ברוסית: государственную корпорацию развития «ВЭБ.РФ») ואישר כי יוענק לו סובסידיות בסך 600 מיליארד רובל (9.1 מיליארד דולר) מהתקציב הפדרלי עד שנת 2024, בנוסף ל-125 מיליארד רובל שהתקבלו בשנת 2018.
הרווח הנקי לשנת 2018 הסתכם ב-3.85 מיליארד רובל לאחר הפסד של 200,4 מיליארד רובל שנה קודם לכן. הרווח הנקי ברבעון הראשון של 2019 עמד על 17.6 מיליארד רובל. בשנת 2019, לאחר תקופה ארוכה שבה VEB.RF במקום לממן פרויקטים חדשים עסקה בטיפול בנכסים במצוקה, החלו להופיע פרויקטים חדשים של השקעות. VEB.RF החלה להשקיע במשאבים טבעיים והשקיעה 490 מיליון דולר במטמון הנחושת של אודוקאן, 8.5 מיליארד רובל בייצור חומצה גופרתית בחברת "קויבישב אזוט" והרחבת הקיבולת לייצור מתנול. VEB.RF החלה במימון פרויקט הקמתן של שש ספינות גדולות במספנת "זווזדה" ליד ולדיווסטוק. כמו כן, VEB.RF, גזפרום בנק וסברבנק הודיעו על מימון פרויקט פיתוח במטמון האשלג בטליצקי ובוורנקנקסק שבפרם. VEB.RF וסברבנק העניקו הלוואה לצורך עבודות מודרניזציה של שדות התעופה האזוריים של קבוצת "נובפורט" בשישה ערים ברוסיה. איגור שובאלוב הסכים גם להעברה ללא תמורה של בנק סוויאז לידי המדינה ובלבד ש-VEB.RF תיקח את כל הנכסים הבעייתיים מהבנק. החוב לבנק המרכזי עמד על 212 מיליארד רובל. המדינה, לאחר שקיבלה את סוויאז-בנק, העבירה אותו לאחריות בנק אחר בשם פרומסוויאזבנק.
ב-23 בנובמבר 2020 הודיע ​​ראש ממשלת רוסיה מיכאיל מישוסטין על תחילת הרפורמה במוסדות הפיתוח ברוסיה, מה שיהפוך את מוסדות הפיתוח ליעילים יותר להשגת יעדי הפיתוח הלאומיים של רוסיה. הרפורמה כוללת הקמת חסם השקעות גדול על בסיס VEB.RF. התאגיד הממלכתי ינהל את התאגיד לפיתוח עסקים קטנים ובינוניים, מרכז היצוא הרוסי, הסוכנות הרוסית לביטוח אשראי יצוא והשקעות (EXIAR), רוסננו, קרן סקולקובו, הקרן לסיוע בפיתוח עסקים קטנים בתחום המדע, קרן לתשתיות ותוכניות חינוך והקרן לפיתוח תעשייתי.
השקעות.