W Series היא אליפות מרוצי מכוניות גלגל-פתוח המיועדת לנשים בלבד. האליפות נוסדה בסוף שנת 2018 מתוך מטרה לקדם את השתתפותן של נשים בענף הספורט המוטורי. החל משנת 2020 האליפות מאפשרת צבירת נקודות לרישיון-על, המאפשר השתתפות במרוצי פורמולה 1.
היסטוריה.
ההכרזה על הקמת האליפות הייתה ב-10 באוקטובר 2018. האליפות נוצרה על מנת לתת מענה למחסור לנשים ברמות הגבוהות של הספורט המוטורי, במיוחד בפורמולה 1. האליפות זכתה לגיבוי ותמיכה מצד דמויות בולטות בענף דוגמת דייוויד קולטהרד ואדריאן ניואי. בעונת הבכורה של האליפות לקחו חלק 18 נהגות קבועות ועוד שתי נהגות ששימשו כמחליפות. עשרים הנהגות, מכל רחבי העולם, נבחרו לאחר תהליך סינון שהחל עם 54 משתתפות. במהלך העונה התקיימו שישה מרוצים, כולם באירופה, כאירועים מלווים לחלק ממרוצי אליפות גרמניה למכוניות תיור (DTM).
בינואר 2020 הודיעה FIA כי החל מהעונה השנייה באליפות תקנה נקודות לסופר לייסנס לנהגות שיסיימו את העונה באחד משמונת המקומות הראשונים. הניקוד הניתן הוא 15–12–10–7–5–3–2–1, בדומה לניקוד המוענק בתחרויות הנאסקר קאפ, אינדי לייטס, פורמולה רנו יורוקאפ, סופר פורמולה לייטס, אליפות הסופרקאר האוסטרלית וגביע העולם למכוניות טורינג (WTCR).
ההשתתפות באליפות לא דורשת השקעה של הון וגיוס ספונסרים מצד המשתתפות. סך הפרסים המחולקים בעונה עומד על 1.5 מיליון דולר. הזוכה באליפות מקבלת 500,000 דולר. שאר הסכום מתחלק בין הנהגות השונות.
מבנה התחרות.
כל סיבוב באליפות מורכב משני מקצי אימון, מקצה דירוג ומרוץ. מקצי הדירוג נמשכים מקסימום 45 דקות כל אחד. מקצה הדירוג נמשך מקסיום 30 דקות. מספר ההקפות בכל מרוץ קבוע מראש ומתבסס על חישוב של מספר ההקפות שניתן להשלים ב-30 דקות, בתוספת הקפה אחת.
שיטת הניקוד.
הניקוד בכל מרוץ ניתן לנהגות המסיימות באחד מעשרת המקומות הראשונים בכל מרוץ, בדומה לשיטת הניקוד בפורמולה 1.
ביקורת.
האליפות זכתה לביקורות רבות מהרגע בו הוכרזה. הטענה המרכזית שהופנתה כלפי האליפות היא שאליפות נפרדת לנשים לא מקדמת את מעמדן כשוות, אלא מקבעת את ההפרדה המגדרית בענף. נהגת המרוצים הבריטית פיפה מאן הגיבה להכרזה ואמרה: "איזה יום עצוב לספורט המוטורי. אלו שמתיימרים לסייע לנהגות המרוצים בוחרים להפריד אותן במקום לתמוך בשילובן. אני מאוכזבת מאוד לראות מהלך לאחור שכזה שנעשה בתקופתי". טענות דומות הושמעו מצד נהגת המרוצים צ'רלי מרטין שאמרה: "האליפות מבוססת על הפרדה, ובזמן שהיא אולי תייצר הזדמנות לנהגות מסוימות, היא תשלח מסר ברור שהפרדה מגדרית היא דבר תקין. אנחנו לא מפרידים בספורט על בסיס גזע, אז זה צורם במיוחד כשזה נעשה על רקע מגדר".
יחסי ארגנטינה–יוון
יחסי ארגנטינה-יוון הם יחסי החוץ בין ארגנטינה לבין יוון. לפחות 30,000 אנשים ממוצא יווני חיים בארגנטינה, וכ-5,000 עם דרכונים יוונים. רוב היוונים גרים בבואנוס איירס.
היסטוריה.
ב-1 ביוני 1959 חתמו שתי המדינות על הסכם לביטול אשרות למחזיקי דרכונים דיפלומטיים ושירותים. ב-31 בינואר 1975 הם חתמו על הסכם לביטול אשרות תיירים לאזרחי שתי המדינות.
בשנת 2008 ביקרו בארגנטינה סגן שרי החוץ היוונים יאניס ולינאקיס ותאודורוס קסימיס ונפגשו עם נציגי הקהילה היוונית. סגן השר ולינאקיס דיבר על התפקיד החשוב שמילאו הקהילות היווניות בארגנטינה, וחתם על הסכם דו צדדי על שיתוף פעולה כלכלי. מצדו נפגש סגן השר קסימיס עם ויקטוריו טאצטי, וחתם על הסכם דו צדדי על שיתוף פעולה מדעי וטכנולוגי. הוא נפגש גם עם קרובי משפחה של חברי הקהילה היוונית שנעלמו במהלך הדיקטטורה הצבאית.
יחסים כלכליים.
היקף הסחר הדו-צדדי נמוך. היצוא הארגנטינאי ליוון נותר מוגבל אך יציב בתקופות 2004–2008. באוקטובר 2008 ביקרה נציגה של המועצה הפדרלית להשקעות בארגנטינה ביוון במטרה לחזק את שיתוף הפעולה הדו-צדדי בתחום מקורות אנרגיה מתחדשים.
נציגויות דיפלומטיות.
ארגנטינה מחזיקה ביוון שגרירות באתונה בלבד. מאידך, יוון מחזיקה בארגנטינה שגרירות בבואנוס איירס בלבד.
ראדיסאב נדלג'קוביץ'
ראדיסאב נדלג'קוביץ' (בלטינית: Nedeljkovic, Radisav; נולד ב-1914) היה סרבי חסיד אומות העולם, שהציל משפחה יהודית בשואה.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים.
ראדיסאב נדלג'קוביץ' נולד בכפר קטן בסומדיה, סרביה, למשפחת איכרים חקלאית מרובת ילדים. ראדיסאב היה חבר במחתרת הקומוניסטית בביסטריצה (היום חלק מבוסניה).
ג'וזף - יוסף אוג'ן ואסתר שוורצנברג התגוררו בדארובאר עם שני ילדיהם דן, יליד 1936, ורות (לימים נסים), ילידת 1938. ערב מלחמת העולם השנייה עברה המשפחה לגור בבלגרד, בה מונה שוורצנברג לנהל רשת חנויות בשם נאמה.
גרמניה פלשה ליוגוסלביה באפריל 1941 וסרביה נשלטה על ידי שלטון גרמני. הגרמנים פתחו ברצח היהודים, ובקיץ 1942 נרצחו רוב יהודי סרביה. אחיינו של שוורצנברג, שהיה חבר המפלגה הקומוניסטית, הבין את הסכנה הנשקפת לקרוביו היהודיים והחליט לסייע להם לברוח מבלגרד. נמצא עבורם מסתור אצל ראדיסאב נדלג'קוביץ', שהסתיר את ארבעת בני המשפחה. ראדיסאב סיפר לשכניו כי אורחיו הם קרובי משפחה מהעיר. ג'וזף ואסתר שוורצנברג אימצו שמות חדשים, לבשו בגדי איכרים ונרתמו לעבוד בעבודות החווה. החיים בכפר היו שונים מאוד ממה שהורגלו בני המשפחה האמידים והעירוניים ולפיכך קשיי ההסתגלות היו ניכרים. למרות הקשיים, נרקם קשר ידידות חזק ביניהם לבין ראדיסאב. כשג'וזף לימד את ילדיו, שלא יכלו ללכת לבית הספר, קרוא וכתוב, הוא סייע גם לראדיסאב לשפר את השכלתו. בשנת 1944 הצטרף ראדיסאב לפרטיזנים, ומשפחת שוורצנברג עזבה את המקלט בביתו ויצאה ל.
לאחר המלחמה.
לאחר המלחמה, חזרו כל בני משפחת שוורצנברג לבלגרד. רות שוורצנברג זכרה שראדיסאב שהה אצלם זמן מה, אך בשנת 1948 היא ומשפחתה עלו לארץ. הם קיבלו מכתב מראדיסאב שהודיע להם שהוא התחתן ונולד לו בן ואז הופסק הקשר ביניהם.
הכרה והנצחה.
ב-12 באפריל 2011, יד ושם הכיר בראדיסאב נדלג'קוביץ' כחסיד אומות העולם ושמו נחקק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם בירושלים.
מרגיט טוסטורד
מרגיט (לימבודל) טוסטורד (באנגלית: Tosterud (Limbodal) Margit; 8 במרץ 1918–2007) הייתה מטפלת נורווגית, מחסידי אומות עולם על הצלת פעוט יהודי בתקופת שואת יהודי נורווגיה.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים.
טוסטורד עבדה כמטפלת וטיפלה בנרב, בנם הבכור של בני הזוג דוד ואידה ברמן, בתקופת השואה ומלחמת העולם השנייה, בשנים 1939–1942.
דוד ברמן, אבי המשפחה, נאסר על ידי הגסטפו ב-1 באפריל 1942, ותוך זמן קצר נשלח למחנה גריני, מחוץ לאוסלו. דוד היה כלוא במחנה עד לקיץ אותה שנה. לאחר מכן נשלח עם יהודים אחרים למחנה עבודה בצפון נורווגיה. ב-18 במאי 1942, לאחר שדוד נתפס על ידי הגסטפו, ילדה אשתו, אידה באוסלו את בנם השני, אינגר ישראל. בנובמבר 1942 נשלח דוד חזרה לאוסלו, אולם ב-26 בנובמבר נשלח לאושוויץ, שם נספה, ככל הנראה, ב-22 בינואר 1943.
באוקטובר 1942 גילתה אידה, שאחד מהשכנים הלשין עליהם לשלטונות הנאצים, ולפיכך חיפשה מקום מסתור אצל מכרים נורווגים. בנובמבר 1942 התאפשר לאידה ובנה נרב להימלט לשוודיה, אך היה עליהם להשאיר את אינגר בן החצי שנה, מחשש שבכיו יסגיר את הנמלטים. באישון לילה לקחה אידה את אינגר לטוסטורד, שעבדה בפעוטון, וביקשה שתשמור על בנה עד שובה. טוסטורד הסכימה מיד, לאחר מכן קיבלה את רשותה של מנהלת הפעוטון, שלא ידעה על זהותו היהודית של אינגר.
טוסטורד טיפלה באינגר לבד בין נובמבר 1942 לאביב 1945.
לאחר המלחמה.
לאחר המלחמה שבה אידה לנורווגיה, ולקחה את אינגר מטוסטורד, ובהמשך עברה להתגורר בשוודיה.
נפטרה בשנת 2007.
הכרה והנצחה.
מרגיט הוכרזה על ידי יד ושם כחסידת אומות העולם ב-6 בספטמבר 2000, בגיל 82.
ארזבט פג'ו
ארזבט פג'ו (בהונגרית: Erzsebet Fajo; נולדה ב-1918) הייתה מטפלת הונגריה, מחסידי אומות העולם, שהצילה משפחה יהודית במלחמת העולם השנייה.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים.
בשנת 1931, כשהייתה בת 13, החלה ארזבט לעבוד כמטפלת לילדים סוזאנה ואיוון לבית משפחת אבוניי היהודית. ב - 1941 עברה ארזבט להתגורר עם משפחת אבוניי בבודפשט. סמוך לאחר כיבוש הונגריה בידי גרמניה הנאצית ב - 19 במרץ 1944, בני משפחת אבוניי בדומה לכל היהודים במדינה, סומנו בטלאי צהוב. ארזבט המטפלת, המשיכה לבקר את המשפחה מדי יום וסיפקה להם אוכל ותרופות. לאחר הפקודה הנאצית להחרמת רכוש היהודים, בני המשפחה מסרו לה למשמרת את רכושם האישי, על מנת שתעבירו למשמרת בבית דודתה הנוצרייה. ב - 15 באוקטובר של אותה שנה, הנאצים השתלטו על הונגריה ולאסלו אבוניי, כמו גברים יהודים רבים, סולק מביתו והועבר לעבוד בעבודות כפייה במחנות צבא נאציים. ארזבט זייפה מכתב מהצלב האדום, ובזכותו ל הצליחה לשחרר את לאסלו מהמחנות. בעזרת כומר שהכירה, המטפלת המסורה השיגה מכתבים מהוותיקן, והעבירה את המשפחה להתגורר בבניין שנוהל על ידי נזירים נוצריים. כשהנאצים החליטו לערוך חיפוש אחר יהודים בבניין, ארזבט הצליחה להבריח את בני המשפחה ושוב הצילה את חייהם. היא החביאה אותם במקומות מסתור רבים, וסיפקה להם מסמכים אריים מזויפים, אוכל וכל מה שהיו צריכים. בסופו של דבר היא הצליחה להסתירם בבית חולים, בו שהו עד השחרור של הונגריה בינואר 1945.
לאחר המלחמה.
לאחר המלחמה משפחת אבוניי אימצה את ארזבט כבת משפחתם.
הכרה והנצחה.
ב - 26 ביוני 1986 הוכרה על ידי יד ושם כחסידת אומות עולם. הטקס התקיים בבודפשט ושמה הונצח בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם בירושלים ביד ושם.
דיודאטו