למחרת נערכה במקום עצרת בחירות של הליכוד, ובה עלה מנחם בגין לנאום. את נאומו פתח בגין בניתוח ההבדל בין הליכוד לבין המערך. הוא טען שאנשי הקיבוצים הניפו דגלים אדומים, ואילו אנשי הליכוד מניפים דגלי תכלת לבן. הוא טען כי הדגל האדום הוא סמלה של ברית המועצות, שדיכאה את זכויות האדם ואת השפה העברית, שסיפקה נשק לאויבי ישראל ושלחה עצירים פוליטיים למחנות ריכוז. לאחר מכן טען כלפי הקיבוצים, אותם הרבה לתקוף באותה מערכת הבחירות, "הם שונאים קפיטליזם, אבל אוהבים את הקפיטל!" בניסיון ללכד סביבו את השכבות החלשות.
לאחר מכן הגיע שיא הנאום. בגין סיפר כי אמש, בפני מאה-אלף אנשים שבעצרת המערך, עמד על הבמה שחקן צעיר ואמר את הדברים הבאים – ואז החל בגין מצטט את דבריו מתוך פתק : . בגין המשיך ואמר: . בגין עמד על הבמה והפנה את נאומו באותו רגע אל דודו טופז ואל הקהל כדי לספר על בני עדות המזרח ובני עדות אשכנז שלחמו וחרפו נפשם ביחד במחתרות וסיפר את הסיפור על עולי הגרדום, פיינשטיין האשכנזי וברזני העיראקי : . לפי בגין, טופז חילל את כבודה של אוכלוסייה שלמה בישראל, כיוון שהמזרחים לחמו במלחמות ישראל. בגין גם תקף את חברי המערך מעדות המזרח, ובמיוחד את ח"כ שושנה ארבלי-אלמוזלינו (שהוצבה במקום השני ברשימה באותה מערכת בחירות), אשר לטענתו היו צריכים למחות על הפגיעה בעדות המזרח כפגיעה אישית.
לסיום נאומו, קרא בגין לנוכחים להתקשר אל כל מכריהם ברחבי הארץ: "רק תספרו להם מה אמר פה דודו טופז, כל העם חייב לדעת את זאת. זה משפט אחד בסך-הכל: הצ'חצ'חים כולם במצודת זאב. אשרינו שהם במצודת זאב".
הכינוי "צ'חצ'ח".
צ'חצ'ח הוא כינוי סלנג לפרחח – נער פרוע חסר דרך ארץ. מקור השם אינו ברור לחלוטין, אך ככל הנראה מבוסס על האופן שבו נשמע דיבורם של עולים ממרוקו, שבו בולטות אותיות כמו צ' וח', באוזני העולים בני עדות אשכנז. במילונם של דן בן אמוץ ונתיבה בן-יהודה, "מילון עולמי לעברית מדוברת", מוגדרת המילה צ'חצ'ח כ"כינוי ליוצא צפון אפריקה". הכינוי רווח בישראל לפחות משנות השבעים.
השלכות.
לטענת טופז, מינה צמח טענה בפניו שהנאום העביר שני מנדטים מהמערך לליכוד. מכל מקום, שלושת הסקרים האחרונים, שפורסמו בימים 28 ו-29 ביוני 1981 (של מינה צמח, חנוך סמית ודייוויד גארת', יועץ הסקרים של הליכוד), הראו על המשך שוויון הכוחות, שהצטייר בשבוע האחרון של יוני. במערכת הבחירות עצמה ניצח הליכוד בהפרש של מנדט בודד (כעשרת אלפים קולות), עם 48 מנדטים לעומת 47 של המערך.
טופז פוטר מעבודותיו בעקבות הנאום, הסתגר בביתו וניסה לכתוב ספר שהוא תכנן לקרוא לו "מה שמו" (כהתייחסות לדברי בגין שלא זכר את שמו). לאחר מכן עיבד את הספר למופע בשם "פליטת פה".
לאחר הנאום ניסו רבים בליכוד לשחזר את הצלחתו במהלך השנים: בנימין נתניהו ניסה לבצע זאת לאחר שתיקי דיין קראה לתומכי הליכוד "אספסוף מהשוק", אולם דבר זה לא מנע את הפסדו בבחירות למועמד מפלגת העבודה (אז ישראל אחת), אהוד ברק. במהלך הבחירות לכנסת העשרים, לאחר שהאמן יאיר גרבוז תקף "מנשקי קמעות", נאם נתניהו בעצרת ימין כנגד הנאום. בעיני רבים הזעם שעוררו דברי גרבוז, ונאום התגובה שנשא נתניהו, הצליחו לעורר רבים מתומכי הליכוד להצביע עבור המפלגה, ובכך להעניק לה יתרון של שישה מנדטים על פני מפלגת המחנה הציוני.
אחמד ג'יבריל
אחמד ג'יבריל (בערבית: أحمد جبريل; 1938 – 7 ביולי 2021) היה טרוריסט פלסטיני, המנהיג והמייסד של ארגון הטרור "החזית העממית לשחרור פלסטין - המפקדה הכללית".
ביוגרפיה.
ג'יבריל נולד ב־1938 ביאזור (במקום שבו שוכנת בימינו אזור). ב-1948 נכבשה העיירה והתרוקנה מתושביה. המשפחה נמלטה לסוריה. ג'בריל למד באקדמיה הצבאית בקהיר, וסיים את לימודיו ב-1959. באותה עת יסד את "החזית לשחרור פלסטין".
הוא שב לסוריה, התגייס לצבא ושירת כקצין בחיל ההנדסה. במהלך השירות צבר ניסיון בשימוש בחומרי נפץ. הוא סיים שירותו בצבא ב-1963. הקים יחד עם ג'ורג' חבש ב־1967 את החזית העממית לשחרור פלסטין, ארגון בעל אידאולוגיה מרקסיסטית שהתנגד לתנועת הפת"ח הלאומנית של יאסר ערפאת.
בשנת 1968, על רקע סכסוך עם ג'ורג' חבש התפלג מהחזית העממית וייסד את ארגון "החזית העממית - המפקדה הכללית", שהצטרף לאש"ף. ג'יבריל נותר נאמן לסורים ומפקדת ארגונו נותרה בדמשק.
מבחינה אידאולוגית לא היה הבדל גדול בין ארגונו לבין "ארגוני סירוב" אחרים, אך הוא דגל מאז ומעולם בטרור אלים כדרך היחידה לשחרור הפלסטיני, והוביל פעולות טרור רבות, בהן "ליל הגלשונים". ב-21 במאי 1985 נערכה עסקת ג'יבריל - עסקת חילופי שבויים בין ישראל לבין ארגונו של ג'יבריל, במסגרתה שוחררו 1,150 אסירים ועצירים ביטחוניים שהיו כלואים בישראל כנגד שלושה שבויי צה"ל.
ג'יבריל היה גם בין ראשוני הפלסטינים שנהנו מתמיכת איראן, חזבאללה והג'יהאד האיסלאמי. בהיותו מוסלמי, שלא כחבש הנוצרי, עלה בידו לשלב את האידאולוגיה שלו ביתר קלות עם האסלאם הקיצוני. עם עליית כוחו של החמאס הפסיק להיות ארגונו של ג'יבריל בבחינת איום ממשי.
ג'יבריל נפצע קשה בפיצוץ במהלך תרגיל בבקאע בשנת 1997. כמו כן, בשנת 2000, נעשה ניסיון להתנקש בו בירי על רכבו סמוך למפקדת החזית העממית - המפקדה הכללית מדרום לביירות.
בנו הבכור של ג'יבריל, ג'יהאד אחמד ג'יבריל, אשר אמור היה לרשת את אביו בהנהגת הארגון, נהרג בפיצוץ מכונית תופת בביירות ב־20 במאי 2002. אביו האשים את ישראל באחריות למותו.
בראיון לערוץ הטלוויזיה אל-מיאדין בפברואר 2017 הביע תקווה שהמשטר האיראני יתמוך צבאית בפלסטינים בעימות עתידי עם ישראל.
בשנותיו האחרונות סבל ג'יבריל משורת בעיות רפואיות.
אחמד ג'יבריל מת בבית חולים בדמשק, ב־7 ביולי 2021, בגיל 83.
הפרה המשוגעת
עקרון שובך היונים
עקרון שובך היונים הוא עיקרון מתמטי הקובע כי אם יש formula_1 תאים בשובך שלתוכם יש להכניס formula_2 יונים, קיים בהכרח תא אחד שבו תימצא יותר מיונה אחת. עיקרון זה ככל הנראה נוסח לראשונה באופן פורמלי על ידי יוהאן דיריכלה בשנת 1834, ומכאן שמו הנוסף עקרון דיריכלה.
לעיקרון טריוויאלי זה יש שימושים רבים בהוכחות בקומבינטוריקה ומדעי המחשב, ועל אף פשטותו, ניתן להוכיח באמצעותו תוצאות רבות, מעניינות ובלתי טריוויאליות כלל.
הרחבת העקרון.
אם יש m תאים בשובך שלתוכם יש להכניס formula_3 יונים, אז בהכרח בתא אחד יהיו לפחות formula_4 יונים או יותר, (formula_5 הוא המספר השלם הקרוב (בעיגול כלפי מעלה) למספר: formula_6). כלומר יש תא שמספר היונים בו הוא לפחות כמו הממוצע.
הרחבה למקרה האינסופי: אם יש אינסוף יונים, ומספר סופי של תאים בשובך לתוכם יש להכניס את אינסוף היונים, בהכרח בתא אחד לפחות יהיו אינסוף יונים.
הרחבה מקובלת נוספת: אם יש formula_1 תאים בשובך שלתוכם יש להכניס formula_8 יונים, אז בהכרח יישאר תא ריק אחד לפחות.
דוגמאות.
דוגמאות נוספות ליישומים של העיקרון:
הוכחת העקרון.
נניח בשלילה כי לתוך formula_1 תאים בשובך יש להכניס n יונים. נכניס לכל תא יונה אחת לכל היותר. קיבלנו כי הכנסנו, במקרה המקסימלי, formula_1 יונים, בסתירה לכך ש-formula_17.
עקב פשטות ההוכחה של הטענה נעשה בה שימוש רב במחקר העוסק בסיבוכיות של מערכות הוכחה (Proof Complexity).
פצצה מלוכלכת
פצצה מלוכלכת היא פצצה קונבנציונלית אשר מוסיפים לה פסולת גרעינית או חומרים רדיואקטיביים על מנת לגרום לזיהום ופאניקה נרחבים. החשש העיקרי הוא מפני שימוש של ארגוני טרור בפצצות כאלו. למרות שסביר שהפגיעה בחיים מפצצה כזו לא תעלה בהרבה על הפגיעה מאירועים כדוגמת הפיגוע באוקלהומה סיטי, האפקט הפסיכולוגי והנזק הכלכלי יהיו גדולים בהרבה.
נכון להיום, למרות מספר ניסיונות של שימוש בנשק לא קונבנציונלי על ידי קבוצות טרור, (כדוגמת כת אום שינריקיו ביפן) לא נמצאו ראיות משכנעות שלקבוצות טרור יש פצצות כאלו ולא נעשה בהן שימוש.
במשך ארבע שנים, החל מ-2010, ערכה ישראל סדרת ניסויים לבדיקת השפעתה של פצצה מלוכלכת.
חוסיין בן עלי
השריף חוסיין בן עלי בערבית: حسين بن علي (חֻסַין בן עלי) (1853 - 4 ביוני 1931) היה ראש השושלת ההאשמית המלכותית. שימש כשָׁרִיף ואמיר של מכה בין 1908 ל־1917, אז הכריז על עצמו כמלך חג'אז ומלך כל הערבים, וקיוה לקבל את הכרת בריטניה בתמורה למרד שינהיג נגד האימפריה העות'מאנית (המרד הערבי). בשנת 1924 הכריז על עצמו כח'ליף. בשנה זאת גם הובסו כוחותיו שבמכה על ידי המלך עבד אל-עזיז אל סעוד. בעקבות התבוסה מסר את תאריו ותפקידיו לבנו הבכור עלי בן חוסיין מחיג'אז, אך גם הלה ברח מחג'אז מפני משפחת סעוד.
תולדות חייו.
חוסיין בן עלי נולד באיסטנבול בסביבות 1853–1854 למשפחה שאבות-אבותיה שימשו מאז המאה ה-13 כשָׁרִיפים, מנהיגי הערים הקדושות מכה ומדינה. בשנת 1856, ביקר במכה את סבו מוחמד, שהחל לכהן בשנית כשריף. לאחר מות אביו עלי הוא עבר למכה לחיות עם דודו.
בשנת 1893 הוא נקרא חזרה לאיסטנבול, לאחר שהגיעו שמועות לסולטן שחוסיין בן עלי מחזיק בדעות מסוכנות. בנובמבר 1908 מונה בידי הסולטאן עבדול חמיד השני לשריף ואמיר של מכה. על פי חלק מהמקורות, הגם שהסולטאן לא בטח בחוסיין בן עלי, הוא העדיף אותו על פני המועמד האחר, שנחשב מקורב לטורקים הצעירים והצליח להעביר את המינוי שלו לשריף. על פי מקורות אחרים, כולל ספרו של לורנס איש ערב, מונה חוסיין בן עלי לשריף על פי דרישות הטורקים הצעירים למרות מחאותיו של הסולטאן הטורקי עבדול חמיד השני.