בעקבות הפרסומים קיימה ועדת הפנים של הכנסת שורה של דיונים בנושא. ב-6 בספטמבר 2018 המליצה הוועדה כי תוקם ועדת חקירה פרלמנטרית לבדיקת סיכול מינויו למפכ"ל.
ב-18 במאי 2020, בטקס סיום תפקידו של השר לביטחון הפנים גלעד ארדן, קרא ארדן ליועץ המשפטי לממשלה לסגור את התיק האחרון שנותר פתוח בפרשה. לדבריו: "זה עוול מטורף לקצין גיבור [...] אף אדם לא צריך לעבור עינוי דין של חמש שנים ולשלם מחיר כה כבד על הסכמתו לשמש בתפקיד ציבורי".
באוקטובר 2021 הוגש כתב אישום נגד הירש באשמת העלמת הכנסות בסך של למעלה משישה מיליון ש"ח שקיבל על שירותי ייעוץ למשרד ההגנה הגיאורגי.
לפי פרופ' אמנון רובינשטיין, המשנה לנשיא בית המשפט העליון בדימוס, השופט מישאל חשין, אמר לו להילחם נגד "העוול יוצא הדופן" שנעשה לגל הירש.
פעילות ציבורית.
באפריל 2007 הצטרף להנהלה ולסגל האקדמי של "המכון למנהיגות העתיד", ובשנים 2013–2019 כיהן כיושב ראש הנהלת המכון. במסגרת תפקידו במכון ב-2016 יזם את כנס חיפה למנהיגות. הכנס הוא פרי שיתוף פעולה של עמותת בוגרי הפנימיות הצבאיות בת״א ובחיפה, עיריית חיפה והמכון למנהיגות העתיד.
ב-2008 החליף הירש את רא"ל (מיל') משה יעלון כיו"ר עמותת "נועם", המנציחה את זכרו של רס"ן ; העמותה מקדמת חינוך למנהיגות, מעניקה מלגות ומקיימת כנס מנהיגות שנתי בתל חי. במרץ 2016 סיים את תפקידו.
הירש הוא חבר בפורום האסטרטגי למנהיגות ישראל-בריטניה-אוסטרליה ומשמש כעמית בכיר במכון לחקר הטרור וכמרצה במרכז הבינתחומי הרצליה. כמו כן, הוא חבר בצוות ההנהלה של המכון למנהיגות העתיד בישראל.
בינואר 2017 החל הירש להגיש ברדיו גלי ישראל תוכנית שעסקה בערכים, מנהיגות ואקטואליה מנקודת מבטו.
הירש יזם את פיתוחו של "הדק חכם" - בידי רפאל ומערכת הביטחון.
בדצמבר 2018, לקראת הבחירות לכנסת ה-21 הודיע הירש שבכוונתו להיבחר לכנסת. במסיבת העיתונאים בה הכריז על כוונתו, אמר הירש כי ירוץ במסגרת מפלגה שיש לה גם אג'נדה חברתית וגם עמדה ניצית בנושא ביטחון. ב-8 בינואר 2019 הודיע על הקמת מפלגה בשם "מגן". בבחירות לכנסת ה-21 קיבלה המפלגה 3,439 קולות (0.08%)ולא עברה את אחוז החסימה. לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושתיים (ספטמבר 2019) התפקד לליכוד והוצב במקום ה-100 ברשימה. גם בבחירות לכנסת העשרים ושלוש (מרץ 2020) הוצב במקום ה-100 בבחירות לכנסת העשרים וארבע במקום ה-97.
באפריל 2020 התנדב לשמש כראש המטה למאבק במגפת הקורונה בעיר אלעד.
בחודש מאי 2020, החל הירש לשמש נשיא חברת הלייב פיד הפרו ישראלי - NEWSRAEL.
בינואר 2021 נטען כי הירש ומקורביו יצרו פרופילים פיקטיביים בפייסבוק במטרה לנפח את הנוכחות שלו. שמות המשתמשים נשלחו לבדיקה, וכעבור שעות ספורות הם הוסרו מהאתר. הירש הכחיש את הנטען בפרסום. ביולי 2021 פרסם יוזם הפרסום הודעת התנצלות, ומסר כי לאחר בדיקה גילה שמדובר בטעות.
ספרים ופרסומים.
הירש פרסם מאמרים, בישראל ובעולם, בעיקר בתחומי מנהיגות, לוחמה בטרור, דוקטרינה, קומנדו וכוחות מיוחדים.
ב-2009 פרסם את ספרו הראשון "סיפור מלחמה סיפור אהבה", העוסק בשירותו בצה"ל, החל מהצטרפותו לפנימייה הצבאית, ובאירועי המלחמה מנקודת מבטו.
ביוני 2016 ראה אור ספרו באנגלית "Defensive Shield: An Israeli Special Forces Commander on the Front Line of Counterterrorism". הספר עוסק בביוגרפיה של הירש ובתפיסתו הביטחונית.
באוגוסט 2016 הפיק הבמאי יאיר אלעזר סרט דוקומנטרי על פרשת גל הירש, בשם "גל הירש - סיפור מלחמה", ששודר בערוץ 2.
בדצמבר 2018 יצא ספרו השלישי של הירש, "אנחנו לפני אני", העוסק בתפיסת המנהיגות שלו. ביולי 2020 ראה אור תרגום לאנגלית של ספר זה, בשם: Follow Me: Eighteen Essential Lessons on Leadership.
חיים אישיים.
נשוי לדונה ואב לשלוש. מתגורר בראש העין. בדצמבר 2021 הודיע שחלה בסרטן.
אידיום
היילה סלאסי קיסר אתיופיה
ג'ניפר ג'ונס
ג'ניפר ג'ונס (באנגלית: Jennifer Jones; 2 במרץ 1919 - 17 בדצמבר 2009) הייתה שחקנית קולנוע אמריקאית, זוכת פרס האוסקר על "שירתה של ברנדט".
ראשית הדרך.
ג'ניפר ג'ונס נולדה בשם פיליס איילי (Isley) בטולסה, אוקלהומה. לאחר סיום לימודיה באוניברסיטת נורת'ווסטרן, התקבלה ל"אקדמיה לאמנויות הדרמה" בניו יורק בשנת 1938. שם פגשה את חברה לספסל הלימודים, רוברט ווקר, והם התאהבו והתחתנו ב־2 בינואר 1939, כשג'ונס הייתה בת 19 בלבד. בסיום הלימודים הם שבו לטולסה, להשתתפות בתוכנית רדיו שארגן אביה של ג'ונס, ואז פנו להוליווד. היא הופיעה שם בשני תפקידים קטנים בסרטים "New Frontier" מ-1939 (מערבון בכיכובו של ג'ון ויין) וב"Dick Tracy's G-Men" (אחד מן הסרטים המגוללים את עלילותיו של דיק טרייסי). בשני הסרטים הללו היא הופיעה תחת שמה המקורי, פיליס איילי (אם כי אייתה אותו בצורה שונה). לאחר שהשניים נכשלו בניסיון לקבל משרה קבועה באולפני סרטי פרמאונט, הם שבו לניו יורק.
הקריירה.
בניו יורק ג'ונס השקיעה את זמנה בתוכנית הרדיו שלה ועבדה בדוגמנות כעבודה חלקית וחיכתה להזדמנויות משחק. בסופו של דבר, נפגשה עם המפיק דייוויד או. סלזניק כחלק מאודישן אליו ניגשה, וסלזניק התרשם כי בג'ונס יש איכויות של כוכבת והוא החתים אותה לחוזה בן שבע שנים. היא בזהירות פיתחה גינוני כוכב, וכמו כן שינתה את שמה, לשם יותר קליט, היאה לכוכבת הוליוודית ג'ניפר ג'ונס. הבמאי קינג וידור, שהתרשם ממנה בעקבות אודישן שעשתה לתפקיד ברנדט סובירו, בסרטו "שירת ברנדט" (1943). היא זכתה בתפקיד, אחר שגברה על מאות מועמדויות. שנה אחר כך, ביום הולדתה ה-25 זכתה בפרס האוסקר לשחקנית ראשית על הופעתה בסרט.
באותו זמן היא התגרשה מרוברט ווקר (1944), והייתה לפילגשו (ואחר כך אשתו) של הבוס שלה - סלזניק (עד למותו, ב־1965). הוא היה מאהב שתלטני, הנותן הרגשת חנק, וכמו כן נהייה אובססיבי בטיפוח ובעיצוב הקריירה של ג'ונס. דבר שהביא את ג'ונס שמספר רב של ניסיונות התאבדות ולעצבנות הולכת וגוברת. בזמן תקופת העבודה עם סלזניק, ג'ונס לוהקה לתפקידים יוקרתיים במטרה שתזכה באוסקר נוסף.
במהלך שני העשורים הבאים הופיעה ג'ונס בקשת רחבה של תפקידים שנבחרו על ידי סלזניק. מבין הסרטים הללו נמנים: "מאז שהלכת", בו כיכבה גם שירלי טמפל, "מכתבי אהבה", עליו קיבלה מועמדות לאוסקר, כמו גם על סרטו של קינג וידור, "דו-קרב בשמש". עוד הופיעה בסרטו של ארנסט לוביטש, "Cluny Brown", "דיוקנה של ג'ני", סרטיו של ג'ון יוסטון, "היינו זרים" ו"הכה את השטן", סרטו של וינסנט מינלי, "מאדאם בובארי" על פי ספרו הקלאסי של גוסטב פלובר, הדרמה הרומנטית של ויליאם ויילר, "האחות קרי", בו כיכבה לצד לורנס אוליבייה ובעוד סרט של במאי גדול, ויטוריו דה סיקה ב"סיפור של אשת איש אמריקני", בו הופיעה לצד מונטגומרי קליפט ו"הקץ לנשק", על פי ספרו של ארנסט המינגוויי. הופיעה גם בסרט "גבעת האהבה", וב 1962 בסרט "ענוג הוא הלילה". סרטה האחרון כשחקנית היה "המגדל הלוהט", סרט האסונות המצליח, עליו קיבלה מועמדות לפרס גלובוס הזהב.
אסטרואיד 6249 Jennifer שהתגלה על ידי אלינור הלין ב-1991, נקרא על שמה.
מותה.
ג'ונס הלכה לעולמה ב-17 בדצמבר 2009 בגיל 90.
רות גילאי
רות גילאי (לבית מיכאליס) (נולדה ב-1936) היא עיתונאית, עורכת ומגישת מגזינים ותוכניות רדיו ב"קול ישראל".
גילאי נולדה בהמבורג, גרמניה והעלתה כתינוקת לארץ ב-1938 יחד עם הוריה, חוה (אוה) ואברהם (אויגן) מיכאליס. למדה בבית הספר בכפר הנוער הדתי שאותו ניהל אביה. סיימה סמינר למורות בירושלים והוסמכה כמורה. התגייסה לצה"ל ושרתה כמורה חיילת באליכין, בית ספר לילדי העולים שזה מקרוב הגיעו מתימן. בעת שירותה הצבאי, פרצה מלחמת סיני – מבצע קדש. מנהל בית הספר גויס לחזית והטיל עליה, החיילת, למלא את מקומו. בעת לימודיה באוניברסיטה העברית בירושלים, עברה קורס עורכי תוכניות רדיו והתקבלה ל"קול ישראל". החלה את עבודתה ברדיו כעורכת תוכניות במחלקת הנוער והמשיכה כעורכת בכירה ומגישה של מגזינים ותוכניות ברשת ב'. שנים רבות ערכה והגישה ברדיו מגזין שבועי בענייני חינוך שנקרא "שעה חופשית".
שהתה בארצות הברית כשלוש שנים בשל התמחות בעלה ד"ר אריה גילאי, ובעת היותה בחו"ל, השתלמה בלימודי תקשורת (טלוויזיה) באוניברסיטת "פרדו" שבאינדיאנה, שם גם ערכה והגישה תוכניות רדיו שבועיות לקהילה הישראלית.
בשנת 2000 פרשה לגמלאות מרשות השידור.
גילאי היא אם לבת ובן (מרב ודן) וסבתא לחמישה נכדים.
הליקרנאסוס
מאסר בית
חולית הציר
באנטומיה, עצם המפרקת או חולית הציר (TA: Axis) היא החוליה הצווארית השנייה (C2). חולית הציר מקשרת בין האטלס להמשך עמוד השדרה הצווארי. מבנה החוליה הלא אופייני מאפשר לה לשמש כציר לתנועות הסיבוביות של הגולגולת (והאטלס).
המאפיין העיקרי של החוליה הוא זיז גרמי בקדמתה הבולט לכיוון מעלה. זיז זה מכונה השן (מגרמנית, dens) והוא הציר עליו סובבת האטלס. השן היא למעשה חלק מגוף החוליה של האטלס שהפך להיות חלק מחולית הציר.
מבנה אנטומי.
בחלקה הקדמי של חולית הציר נמצא זיז השן (Dens axis). בחלקה הקדמי העליון של השן נמצא משטח מפרקי קטן המופרק עם הקשת הקדמית של האטלס. בשני צידי השן נאחזת הרצועה הכנפית (Ligamenta alaria) המונעת סיבוב יתר של הגולגולת. באזור האחורי של השן עוברת הרצועה הרוחבית של האטלס (Ligamentum transversum atlantis) המונעת תנועה אחורה של השן לתוך נקב החוליה המכיל את חוט השדרה.