בתוך הקהילה פועל גם מרכז קהילתי ספרדי הממלא תפקידים הדומים לארגון ה-JCC הלאומי. הקהילה מאופיינת בעסקים מרובי דורות; לעיתים קרובות, מעודדים ילדים להישאר בתוך העסק המשפחתי. ובכל זאת, משפחות רבות, שהכירו באתגרים להצלחה כלכלית הנובעת מהיעדר תואר אוניברסיטאי, עודדו השכלה לתואר ראשון ושני, במיוחד בתחומי העסקים והפיננסים. מי שעוסק בהשכלה גבוהה מעודד להישאר בתוך המבנה המשפחתי. מספר מגזינים, כגון "Image" ו- "Magazine Magazine", עוסקים גם בנושאים חברתיים של קהילה כולה.
בתי כנסת.
בניו יורק יש מגוון של בתי כנסת שונים למנהגים והסגנונות הליטורגיים של הקהילה. כדלהלן:
ניו ג'רזי.
הקהילה בניו ג'רזי מבוססת בעיקר במחוז מונמות', במיוחד דיל, אלברון, לונג בראנץ', אוקהרסט וברדלי ביץ ' . הקהילה מורכבת ברובה מאנשים שמתגוררים בה במהלך חודשי הקיץ, אם כי חלקם מתגוררים בה באופן קבוע, במיוחד באזורים היבשתיים יותר של אטונטאון, אוקהרסט ווסט דיל. ישיבת הלל, הממוקמת בעיירת אושן, היא ישיבה פופולרית בקרב בני הנוער של תושבי הקבע באזור דיל.
פלורידה.
דרום פלורידה משמשת כמפלט חורפי עבור יהודים סורים רבים מברוקלין ומטרופולין ניו יורק. הרוב מבלים את עונת החורף בקהילה החרדית של טרנברי איילנד ובקהילות הסובבות, הממוקמת בעיר אוונטורה.
מחמוד הותכ
שָׁאָה מַחְמוּד הוֹתכּ (בפשטו: شاه محمود هوتک; 1697 – 22 באפריל 1725) נודע גם בתור שָׁאָה מַחְמוּד גִילְגֵ'זִי (פשטו: شاه محمود غلجي) היה שליט אפגני של האימפריה ההותכית. בעת שלטונו הוא פלש לעבר האימפריה הספווית (ממלכת פרס) הנחלשת ואף הוכתר בשנת 1722 כשאה של פרס. הוא היה בנו של מִירוֹייְס גִילְגֵ'זִי, מנהיג השבט גִילְגֵ'זִי הפשטוני באפגניסטן אשר הפך את קנדהאר וסביבתה לעצמאית מפרס בשנת 1709. כאשר מִירוֹייְס נפטר בשנת 1715 אחיו עַבְּדוּל עָזִיז ירש את השושלת ההוטכית. בתמיכת ראשי השבט מחמוד צלח בהפיכה בשנת 1717 נגד דודו והפך עצמו לאמיר של ההוטכים אשר תחתיו הפכו לאימפריה.
לקיחת הכס הפרסי.
האימפריה הספווית ניסתה זה זמן מה להפיל את המרד של ההותכּים אשר כעת הפכו למדינה בפני עצמם. מחמוד התקדם לתקיפת הפרסים וכוחותיו התקדמו לעבר ח'וראסאן ודרומה למדבר לוט. עקב מלחמה דתית פנימית של פרס והתערבות של האימפריה העות'מאנית כמו גם מלחמה עם האימפריה הרוסית (ראו מלחמת רוסיה–פרס 1722–1723) וממשלה חלשה ולא החלטית, הכוחות האפגנים התקדמו לעבר ליבה של פרס ללא כל התנגדות ממשית.
לאחר כישלון כפול בהטלת המצור על כרמאן, בשנת 1721 הגיעו הכוחות ללב פרס עם הטלת מצור על העיר המרכזית יזד. מיזד עיניו של מחמוד שטו לעבר הבירה הפרסית אספהאן. הכוחות הפרסים נעו תחת שאה חוסיין ונפגשו עם מחמוד וצבאו בקרב על גולנאבאד שם הצבא הפרסי נחל את תבוסתו הגדולה ביותר במלחמה.
הצבא התפזר בעוד השאה שאה חוסיין ברח חזרה לבירה אשר נפלה לידי המצור של מחמוד וצבאו. באמצע המרד, בן השאה, תהמאספ השני הצליח לברוח לעבר תבריז ולקרוא לעזרתם של מושלי המחוזות. המצור על אספהאן נמשך כמעט כשנה מפברואר ועד לאוקטובר של 1722, כאשר הרעב הכניע את אנשי העיר. במסגרת הכניעה השאה חוסיין הפך לאסיר של מחמוד אשר ירש ממנו את הכתר הפרסי והפך לשאה של ממלכת פרס. המצור נמשך זמן רב מכיוון שלמחמוד לא היה כל כוח ארטילרי והיה צריך להסתמך על כך שאנשי אספהאן ייכנעו עקב רעב, מה שבאמת קרה בסופו של דבר.
מחמוד כשאה של פרס.
בימיו הראשונים לשלטון, מחמוד הפגין חסד, הוא נהג במשפחת המלוכה הספווית בחיבה כאורחיו והביא מזון ושתייה לאנשי אספהאן הרעבים. היחס של מחמוד לפרסים השתנה כאשר בנו של חוסיין שברח, תהמאספ הכריז על עצמו כשאה החדש של פרס והפך יריב של מחמוד עם תקיפת כוחותיו. מחמוד שלח את צבאו לעבר קזווין, בסיס כוחו של תהמאספ אשר היה במנוסה בעת קרבו כוחותיו של מחמוד לעברו. אוכלוסיית העיר שכעת נכבשה בידי האפגנים החלה למרוד נגד כובשיהם למרות היחס הטוב שקיבלו בינואר 1723.
המרד צלח לצד הפרסים ומחמוד חשש מתגובת האוכלוסייה הפרסית הכללית בעת יחזרו הכוחות בחדשות על התבוסה. עקב הפרעה נפשית וחשש כי נתיניו הפרסים יבגדו בו, מחמוד זימן את שרי הפרסים ובני האצולה מהמעמד הגבוהה ביותר לפגישה, שם, בהעמדת פנים הפוכה, מחמוד דאג כי השרים יוצאו להורג באכזריות. בנוסף הוא הוציא להורג כ-3,000 חיילי המשמר הפרסי המלכותי. בו בזמן הרוסים והטורקים השתמשו בכאוס ברחבי פרס לטובתם שלהם, מהלך אשר הגביל את תחום השליטה של מחמוד.
כישלונו בהבאת סמכותו לעבר כל פרס הפכו את מחמוד לחולני וחשדן. הוא תשאל גם את נאמנותם של אנשיו, אשר רובם העדיפו את דודו, אַשְׁרָאף הוֹתכּ, בכס השלטון. בפברואר 1725 האמין מחמוד לשמועה שקרית כי אחד מבניו של שאה חוסיין, סָאפִי מִירְזָה הצליח לברוח מאספהאן, מחמוד הורה את ההתנקשות בחייהם של כל הנסיכים הספווים חוץ משאה חוסיין עצמו.
מותו.
ההפרעה הנפשית של מחמוד התדרדרה עם הזמן לטירוף כמו גם הידרדרות במצבו הפיזי. ב-22 באפריל 1725, קבוצת פקידי ממשל אפגנים שחררו את אשראף הותכּ מבית הסוהר שם הושם ל"ריתוק" בידי מחמוד. עם שחרור אשראף החל מרד בארמון המלוכה. מחמוד מת כשלושה ימים לתוך המרד, ככל הנראה ממחלה או מרצח שבוצע בידי חנק. נכתב כי:חשיבותו ההיסטורית של מחמוד היא בפועלו לאיחוד המדינה האפגנית בידי הפשטונים. מערכותיו נגד פרס יובילו לעלייתו הסופית של הגנרל הפרסי נאדיר שאה אל הכוח. הוא יכבוש מחדש את המדינה האפגנית, ישליט סדר על פרס ויצא למערכות מלחמה מרכזיות כמעט עם כל שכניה של פרס.
איבן סיאר אל-ווראק
מוחמד בין חסן אל בגדדי
מריה טקאוצ'י
מריה טקאוצ'י (ביפנית: 竹内 まりや, נולדה ב-20 במרץ 1955) היא זמרת וכותבת שירים יפנית. טקאוצ'י היא מהאמנים המוזיקליים המצליחים ביותר ביפן מבחינה מסחרית, כאשר לאורך השנים היא מכרה מעל ל-16 מיליון תקליטים. השירים אשר היא הייתה מעורבת בהפקתם בתחילת הקריירה, בין סוף שנות השבעים עד שנות השמונים, נחשבים לשירים בולטים במיוחד בסוגה המוזיקלית City pop.
ביוגרפיה.
חיים מוקדמים.
טקאוצ'י נולדה בעיר טאישה במחוז שימאנה שנמצא במערב יפן. במהלך ילדותה משפחתה הפעילה פונדק דרכים מסורתי אותו הקים במקור הסבא רבא של טקאוצ'י בשנת 1877. במהלך ילדותה משפחתה של טקאוצ'י נהגה תמיד לנגן תקליטים עם מוזיקה מכל רחבי העולם. טקאוצ'י למדה לנגן על פסנתר וגיטרה שהייתה בכיתה ג'. לטענתה להקת הביטלס השפיעו רבות עליה בילדותה.
בשנת 1972, בשנתה השלישית בבית הספר התיכון, לקחה חלקה בתוכנית חילופי תלמידים אשר במסגרתה קיבלה את ההזדמנות ללמוד במשך שנה אחת בעיר רוק פולס במדינת אילינוי שבארצות הברית.
בשנת 1974 החלה טקאוצ'י ללמוד ספרות אנגלית באוניברסיטת קיו.
קריירה.
טקאוצ'י החלה את הקריירה המוזיקלית כאשר הצטרפה למועדון המוזיקה של אוניברסיטת קיו. במסגרת זו הוזמנה לראשונה להשתתף בהקלטות של האמן מסמיצ'י סוגי ובמרץ 1978 השתתפה בהקלטות המכונות כיום "Loft Sessions". באוגוסט 1978 חתמה על חוזה עם חברת ההקלטות RCA, ובנובמבר של אותה השנה יצא לשווקים סינגל הבכורה של טקאוצ'י "Modotte-Oide, Watashi no Jikan" וכמו גם אלבומה הראשון "Beginning". במהלך שנת 1979 טקאוצ'י זכתה במספר פרסים יוקרתיים - Japan Record Awards, Tokyo Music Festival, Japan Music Awards, Shinjuku Music Festival and Ginza Music Festival. בשנת 1979 יצא לשווקים הסינגל של טקאוצ'י "September" ובשנת 1980 יצא לשווקים הסינגל של טקאוצ'י "Fushigi na Piichi Pai" - שניהם הפכו ללהיטים.
מסוף שנות השבעים ועד תחילת שנות השמונים הקליטה חמישה אלבומים ומספר סינגלים. בהפקת ההקלטות הללו לקחו חלק עשרות כותבי שירים יפניים ואמריקנים בולטים, וכמו גם נגנים ומפיקים אמריקנים בולטים - בהם דייוויד פוסטר, ג'ים קלטנר, ג'יי גריידון, סטיב לוקאת'ר, ג'ף פורקארו, דייוויד הונגייט, קאז'יקו קאטו, קוניהיקו קייס, שיגרו סוזוקי, טקשי מאצומוטו וכמו גם בן זוגה לעתיד טאטסורו יאמאשיטה. השיר של טקאוצ'י "Heart to Heart" מתוך האלבום "Miss M", אשר יצא במקור לשווקים בשנת 1980 ונכתב בשיתוף פעולה עם רוג'ר ניקולס, הופק בהמשך בגרסה אנגלית וקיבל את השם "Now". בשנת 1983 יצאה לשווקים גרסת כיסוי לגרסה האנגלית של השיר בביצוע להקת הקרפנטרז אשר הייתה למעשה ההקלטה האחרונה בה לקחה חלק קארן קרפנטר לפני מותה.
בסוף שנת 1981 לאחר צאת אלבומה החמישי "Portrait" טקאוצ'י הודיעה שהיא מתכוונת לקחת פסק זמן בקריירה המוזיקלית ובעקבות כך הפסיקה להופיע. במהלך פסק הזמן המשיכה להלחין שירים עבור אמנים שונים בהם סייקו מאטסודה ואקינה נקאמורי.
בשנת 1984 חזרה להיות פעילה בתעשיית המוזיקה היפנית והמשיכה להשיג הצלחה מסחרית עצומה. בשנים הבאות היא הקליטה שבעה אלבומי אולפן מצליחים שמכילים בעיקר שירים שכתבה בעצמה. כזמרת וכותבת שירים הפיקה טקאוצ'י שמונה סינגלים שהגיעו למצעד ה-top 10 היפני, בהם השירים
בנוסף לעבודתה כפרפורמרית, לאורך השנים טקאוצ'י כתבה גם שירים עבור זמרים אחרים, בהם יוקיקו אוקדה, הירוקו יקושימארו, הירומי איוואסאקי, מסאהיקו קונדו, מסאיוקי סוזוקי, וכמו גם להרכב טקאקי וטסובאסה. חלק מהשירים הללו הגיעו גם הם למצעד ה-top 10 היפני, כמו השירים "Kenka o Yamete" ו- "Invitation" בביצוע נאוקו קוואי, "Iro" בביצוע מיהו נקאיאמה ו-"Maji de Koi Suru 5 Byoumae" בביצוע ריוקו הירוזה. לאורך השנים טקאוצ'י הקליטה מחדש את השירים הללו עם ביצוע משלה.