המרכז האקדמי לב, (לשעבר: "מכון לב" או "בית הספר הגבוה לטכנולוגיה בירושלים", ידוע גם בראשי תיבות בג"ט) הוא מכללה אקדמית-תורנית, המוכרת על ידי המועצה להשכלה גבוהה. המוסד משלב לימודי טכנולוגיה ויהדות, והלימודים בו מתקיימים בקמפוסים נפרדים לגברים ולנשים.
המרכז האקדמי לב מעניק תואר ראשון ושני במקצועות טכנולוגיים, במקצועות הניהול והחשבונאות ובסיעוד. ולומדים בו כ-5,000 סטודנטים.
תולדות.
המרכז האקדמי לב נוסד בשנת 1969 על ידי פרופ' זאב לב, במטרה לשלב לימודים אקדמיים עם לימודים תורניים ברמה ישיבתית. תוכנית הלימודים במרכז האקדמי כוללת לימודי קודש שמתקיימים בשעות הבוקר, ולימודים אקדמיים בשעות אחר-הצהריים.
בשנים הראשונות שכן המוסד בדירות ובכיתות בשכונת בית וגן, ולאחר כמה שנים עבר למשכנו החדש בקריה האקדמית בשכונת גבעת מרדכי. כמו כן, התעודות הראשונות הונפקו בשיתוף אוניברסיטת בר-אילן, והחל מהשנה השלישית קיבל המוסד מעמד עצמאי. חוגי הלימוד הראשונים היו: אלקטרו-אופטיקה (כשהמרכז האקדמי לב היה אז המוסד היחיד בארץ בו נלמד מקצוע זה), מדעי המחשב, ואלקטרוניקה. במשך השנים המכון התפתח ונוספו מקצועות נוספים, ומאוחר יותר בסוף שנות ה-80 גם חשבונאות. בנוסף, המכון התחיל להציע קורסים בהוראת טכנולוגיה לכל המעוניין בהם. מכון לב פתח את שעריו בפני התעשייה הגבוהה בישראל, ומספר חברות של בוגרי המכון הקימו בו חממות טכנולוגיות בראשית שנות ה-90.
בשנת 1991 הוקמה מכינה הקדם-אקדמית הראשונה בבית ספר גבוה לטכנולוגיה. במהלך שנות ה-90 הוקמו מכינות נוספות במתכונת של הכנה לקראת לימודים אקדמיים עם תיגבור לימודי השפה העברית - לתלמידים מחוץ לישראל.
נשיאי המרכז האקדמי לב:
בשנת 1994 הוקמה ביוזמת מאיר בן חיים וסגן הרקטור, פרופ' יעקב פרידמן, בתוך המכינה הקדם אקדמית תוכנית "עתודה חרדית" שאליה התקבלו תלמידים מרקע חרדי אשר למדו שנה אקדמית אחת במכינה ולאחר מכן שולבו באחת ממגמות הלימוד שאושרו על ידי צה"ל עבורם. בסיום התואר האקדמי הם מגויסים לשירות צבאי מלא כמהנדסים ביחידות טכנולוגיות של צה"ל. בנוסף, בשנת 1998 פתחה המכינה הקד"א כיתת מכינה ראשונה לתלמידים מרקע חרדי מגיל שנת שהייה (על פי חוק טל - מגיל 22 ומעלה), תלמידים אלו שולבו בהמשך כחלק ממכינת מכון נווה.
בעקבות העלייה מברית המועצות לשעבר בשנות התשעים, נקלטו עולים בעבודה ובמחקר במרכז. המוסד הותאם גם לקליטת עולים-סטודנטים: שלוש מכינות נוסדו בשנות התשעים, לעולים מברית המועצות לשעבר, צרפת ואתיופיה.
מאז 2019 פועל במרכז האקדמי לב מיזם בשם "שגרירים בלב" למטרת שידוכים. מאז הפרויקט התרחב, כשחברים בו כיום כ-3,200 צעירים רווקים מהציבור הדתי, ויצאו ממנו עשרות חתונות.
קמפוסים ושלוחות.
למרכז האקדמי לב 6 שלוחות:
פקולטות וחוגים.
הלימודים במרכז האקדמי לב מחולקים לשלוש פקולטות:
בית המדרש ולימודי קודש.
בית המדרש של המרכז האקדמי לב הוא חלק מרכזי בקמפוס ובשגרת יומם של הסטודנטים. בית המדרש מהווה מקום ללימוד תורה בחבורה או בחברותא, לצד ההשכלה האקדמית.
תוכניות הלימוד השונות בבית המדרש מותאמות למגוון הסטודנטים המגיעים למרכז האקדמי לב: עתודאים, בוגרי צבא, בוגרי ישיבות ואברכים. התוכניות כוללות לימודי עיון ובקיאות בגמרא המקנים הרגלי לימוד והיכרות עם המסכתות, וכן לימודי הלכה ותנ"ך. לצד הלימוד העיוני, מתקיימים שיעורים העוסקים בבניין אמונה, מוסר ומידות. כיום עומד בראש בתי המדרש במרכז האקדמי לב: הרב יוסף צבי רימון, ובראש בית המדרש בקמפוס לב: הרב אמנון חדרי.
בקמפוס טל, לנשים, פועלת תוכנית מדרשה המאפשרת לסטודנטיות לשלב לימודי קודש לצד לימודיהן האקדמיים. בראש המדרשה עומד הרב יהונתן אורן. במדרשה נלמדים שיעורים במגוון נושאים: תורה ופרשת שבוע, מועדים, תנ"ך, יסודות באמונה, הלכה, הבית היהודי, תורת החסידות, משנת הרב קוק, תורה ומדע, מודעות ועבודה פנימית, חיזוק כוחות הנפש ועוד. כחלק מפעילות המדרשה מתקיימים במהלך השנה ימי עיון, הפתוחים לקהל הרחב.
בקמפוס לוסטיג, וכן בתוכנית תבונה, פועלות גם כן תוכניות של לימודי קודש, ומוצעים מגוון שיעורים בנושאי השקפה, מידות, הלכה ועניינים אקטואליים מתוך הפרשה.
יזמות.
במשך השנים, הוקמו על ידי בוגרים של המרכז האקדמי לב למעלה מ-80 מיזמים וחברות פרטיות, ביניהם NDS שנמכרה לסיסקו ב-5 מיליארד דולר.
במרכז האקדמי לב פועל מרכז יזמות בשם "לב-טק" (LevTech). מרכז היזמות נועד לאפשר לסטודנטים, בוגרים ואנשי סגל לרכוש כלים, ידע וניסיון מעשי בכל הנוגע להקמת מיזמים וסטארטאפים. מרכז "לב-טק" מפעיל מספר תוכניות לקידום את נושא היזמות והחדשנות בקמפוס, ומעניק ליווי והדרכה לסטודנטים ובוגרים בהקמת מיזמים בתחילת דרכם.
מרכז היזמות מפעיל סדנאות לסטודנטים בנושא הקמת סטרטאפים, מקיים הרצאות על יזמות וחדשנות של דמויות מעוררות השראה, ומעניק חלל עבודה וליווי צמוד למיזמים בשלבים מתקדמים.
מדי שנה מקיים מרכז היזמות האקתון שנתי, המהווה מרתון בן כ-48 שעות, בו צוותים קטנים של סטודנטים מכלל המחלקות מתמודדים עם אתגרים שהוצבו על ידי חברות גדולות בתעשייה וארגונים חברתיים בצוותים רב תחומיים בליווי מנטורים.
מעורבות חברתית.
המרכז האקדמי מעודד את הסטודנטים להתנדבות ומעורבות קהילתית ומפעיל מספר פרויקטים חברתיים, תוכניות מלגות וקורסים המשלבים עשייה חברתית בקהילה. פרויקט הדגל החברתי של המרכז האקדמי לב הוא "לב בקהילה". פרויקט "לב בקהילה" עוסק בקידום זכויות אדם של אנשים עם מוגבלות, כגון הזכות לדיור, לחינוך, לתעסוקה, לנגישות, לשירותי בריאות, לשוויון ועוד. הפרויקט מתמקד בפעילות של סטודנטים וחברי סגל עם ולמען אנשים עם מוגבלות בקהילה החרדית בירושלים, תוך התייחסות לבעיותיהם ולצרכיהם הייחודיים, שכיום אינם זוכים למענה ראוי ומספק.
בפרויקט משתתפים מדי שנה עשרות סטודנטים וסטודנטיות המתנדבים מדי שבוע בשלוש רמות פעילות:
הפרויקט הוקם ומנוהל על-ידי ד"ר צביקה אור וד"ר עדי פינקלשטיין ונעשה בשיתוף פר"ח ובתמיכת המועצה להשכלה גבוהה.
1979 בקולנוע
אליסיום
STC, ראשי התיבות של Sound Transmission Class הוא דירוג על ידי מספר יחיד המתאר עד כמה מחיצה בבניין מבודדת מעבר של גלי קול.
מספר זה נגזר מבדיקה מיוחדת של מספר תדרים. נתון זה משמש עבור קירות פנימיים, תקרות ורצפות. היעילות של חומרים שונים ניתנת לדירוג על בסיס בדיקה זו, המנצלת את איבוד העוצמה של גל קול בטווח התדרים שבין 125 ל־4000 הרץ.
במקרים של שימוש במכשירים כגון Echo Sounder משוכללים ניתן לכוון ערך זה לצורך דיוק מדידת המכשיר.
כתוצאה מכך, מדד זה אינו יעיל לתדרים נמוכים. ה־STC יועד בעיקר למדידת התדרים שבטווח התדרים של הקול האנושי. לכן ה־STC אינו מתאים למדידת יכולת בידוד של רעשים מכנים, מוזיקה או רעשים הנוצרים על ידי כלי תחבורה, אשר אינם נמצאים בטוח זה ובעיקר בתחום התדרים הנמוך. אבל בפועל ה־STC אקטואלי יותר בתדר נמוך מאשר נכון באופן תאורטי.
STC מודד בדציבלים את ההפחתה בעוצמת הקול בטווח התדרים הנדון. לדוגמה, אם קול בעל עוצמה של 80 דציבלים יופחת על ידי מחיצה ל־50 דציבלים, אז נאמר שמקדם ה־STC של המחיצה הוא 30 דציבלים.
ג'וזף פוליצר
ג'וזף פוליצר (באנגלית: Joseph Pulitzer; 10 באפריל 1847 - 29 באוקטובר 1911) היה עיתונאי, עורך ומוציא לאור, וכן פוליטיקאי וחבר בית הנבחרים אמריקאי יהודי.
חייו.
פוליצר נולד במאקו שבהונגריה. בשנת 1864 היגר לארצות הברית ושירת שם במלחמת האזרחים האמריקאית. היה הבעלים של העיתון "St. Louis Post-Dispatch" בסנט לואיס. לאחר מכן עבר לניו יורק. ב-1883 רכש את העיתון הניו יורקי "The World" (שנהפך ל-"New York World"). במהרה החל לרכוש עיתונים נוספים והפכם לפופולריים ובעלי השפעה.
עיתוניו של פוליצר הרבו בסנסציות ובכתיבת סיפורים אנושיים ויוצאי דופן, אך גם לחמו בשחיתות, בעוולות הציבוריות, ובניצול העניים.
התחרות העזה ששררה באותה התקופה בין עיתוניו של פוליצר לבין רשת העיתונים של ויליאם רנדולף הרסט סימנה את ראשית תקופת העיתונות הצהובה בארצות הברית.
הכן של פסל החירות בניו יורק מומן בכספי תרומות של הציבור האמריקני, שהרוח החיה בגיוסן הייתה איל העיתונות ג'וזף פוליצר, שאמר שכל מי שיתרום ייכתב בעיתונו ותרומתו תצוין, וכך נאספו מאה אלף דולר (סכום המקביל לכ-2.5–3 מיליון דולר של ימינו) שנתרמו מקוראי העיתון שלו.
פוליצר היה חבר לתקופה קצרה, בשנים 1885–1886, בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המחוז התשיעי של מדינת ניו יורק, כחבר המפלגה הדמוקרטית.
פוליצר היה גם חבר בבית המחוקקים במיזורי והקים בית ספר לעיתונות באוניברסיטת קולומביה.
בצוואתו ייסד את פרס פוליצר לעיתונות ולספרות, הקרוי על שמו.
ויליאם רנדולף הרסט
ויליאם רנדולף הרסט (באנגלית: William Randolph Hearst; 29 באפריל 1863 - 14 באוגוסט 1951) היה מו"ל עיתונות אמריקאי, מגדולי בעלי העיתונים בארצות הברית.
ביוגרפיה.
הרסט נולד בסן פרנסיסקו שבקליפורניה. בגיל צעיר קיבל מאביו, שהיה איש עסקים עשיר וחבר הסנאט של ארצות הברית, עיתון בשם "San Francisco Examiner". הוא הגדיל את תפוצת העיתון, בעיקר בעזרת הוספת איורים ותמונות ושינוי סגנון הכתיבה לאנושי וסנסציוני יותר.
בשנת 1895 עבר הרסט לניו יורק ורכש את העיתון "New York Journal". הוא הפך את העיתון לפופולרי מאוד והחל להתחרות בג'וזף פוליצר, מה שסימל את תחילתה של העיתונות הצהובה בארצות הברית. בתוך זמן קצר עקף את פוליצר וב-1925 היה בעל רשת של 25 עיתונים יומיים במספר רב של ערים. לשם הפצת עיתוניו הקים את חברת ההפצה "קינג פיצ'ר".