בארבעת בתי הכנסת שנחפרו בדרום הרי חברון נמצא פתח בית הכנסת בצד מזרח. ואכן בהלכה נאמר כי "אין פותחים בתי כנסיות אלא למזרח, שכן מצינו בהיכל שהיה פתוח למזרח, שנאמר: והחונים לפני המשכן קֵדמַה לפני אהל מועד מזרחה" (תוספתא, מגילה, פ"ג, הכ"א). הלכה זו לא באה לידי ביטוי בבתי הכנסת בשאר אזורי הארץ. היות שבתי הכנסת פנו לכיוון ירושלים, הרי ציר האורך בדרום הרי חברון צריך היה להיות צפון-דרום. אם אכן היו בונים את טורי העמודים, המחזיקים את המבנה, לאורך הציר, "היו "חוסמים" בכך את כיוון התפילה ויוצרים פגם אדריכלי אסתטי". הבעיה נפתרה על ידי הימנעות משימוש בעמודים. נראה כי מניעים הלכתיים היו חשובים דיים כדי לחרוג מהנוהג האדריכלי המקובל.
מנהגי קבורה.
נוהג הקבורה בגלוסקמאות הצטמצם ביהודה לקראת אמצע המאה ה-2. בדרום הרי חברון נמשך נוהג זה עד המאה ה-4. אמנם "גלוסקמאות הדרומא" היו פשוטות יותר ועשיות מאבן נארי מקומית, מעובדות באופן גס ונעדרות כל עיטור, אך הנוהג העתיק נשמר.
לשון הכתובות.
הלשון של הכתובות בסוסיא ובאשתמוע מעידות על כך שהעברית והארמית השתמרו כשפת יום יום בדרום הרי חברון. לעומת זאת, בכתובות שנמצאו בגליל רווחת השפה היוונית. הדבר תואם את האמור בתלמוד הבבלי: .
כתובת ההקדשה בעברית בת שש שורות, נשתמרה בשלמותה:
מוטיב המנורה.
מוטיב המנורה חוזר על עצמו ברבים מבתי הכנסת בדרומא. בתל מעון התגלו שברי שיש של מנורת שבעת קנים בגובה משוער של 1.30 מטר. מנורה דומה נמצאה באשתמוע. בסוסיא נמצאה מנורת שיש קטנה יותר - 80 ס"מ על 80 ס"מ. עיטר זה חוזר על רצפת הפסיפס וכן על משקופים ברבים מהבתים ביישובים היהודיים. בולט מזפר באתר שהשתמר כמו באשתמוע.
מנהגי דרומא.
ניתוח הממצאים מורה כי במאות ה-4 עד ה-8, האוכלוסייה היהודית בדרומא נהגה אחרת מזו שבגליל. היא הקפידה יותר על המסורת. ד"ר דורון שר-אבי מעריך כי היו לכך נימוקים:
המוזיאון.
המוזיאון במקום מופעל על ידי מרכז סיור ולימוד סוסיא. הפעילות במוזיאון כוללת חיזיון אור-קולי, המוקרן במערה שנחשפה באתר.
אוסקה
אוסקה (ביפנית: 大阪市, Ōsaka-shi) היא העיר השלישית בגודלה ביפן ובירת מחוז אוסקה בחבל קנסאי שעל האי הונשו. נכון ל-1 ביולי 2021 העיר מונה מעל 2.7 מיליון איש. אוכלוסיית היוממות של העיר היא השנייה בגודלה ביפן, אחרי טוקיו. העיר ממוקמת בחבל הארץ קנסאי שבהונשו, על גדת נהר היודו באזור מפרץ אוסקה. אוסקה היא הבירה הכלכלית וההיסטורית של יפן ומרכז פיננסי חשוב עד היום. באוסקה נמצאת בורסת אוסקה ובה פועלים תאגידי אלקטרוניקה גדולים בהם פנסוניק ושארפ. נקודות ציון משמעותיות בעיר הן טירת אוסקה.
היסטוריה.
האזור בו נמצאת העיר אוסקה נקרא בעבר נאניווה (Naniwa). הקיסר קוֹטוֹקוּ הפך את האזור לבירתו וכינה אותו Naniwa-no-miya שפירושו 'בירת נאניווה'. לא ברור מתי שונה שמה של העיר מנאניווה לאוסקה, אך השימוש הראשון הידוע בשם אוסקה היה בשנת 1496. מאז ומתמיד היה האזור קישור מרכזי בין הים ליבשה, בין יאמטו (שהיום נקראת נארה) ובין סין וקוריאה.
החל במאה השלישית הופיעו ביפן תלי קבורה גדולים, הקרויים קופון. הגדול שבתילים אלה מצוי באזור אוסקה ומיוחס לקיסר נינטוקו, שלפי המסורת מלך במאה הרביעית. דרומית ממרכז אוסקה נמצאים קברי מוזו שבסאקאי.
על פי רישומים היסטוריים, היפנים תושבי יָאמוֹטוֹ הגיעו לאזור לראשונה בשנת 663. הם נתקלו בהתנגדות מצד התושבים המקומיים ונלחמו בהם במשך 5 שנים שבסיומן הכתירו את הקיסר שלהם. נאניווה נוסדה בשנת 683 על ידי הקיסר תֶמוּ. הנסיך שוטוקו בנה בה את מקדש שיטנוג'י ("מקדש לאלים של ארבע רוחות השמים").
במאות השביעית והשמינית נאניווה שימשה כמקום הנופש של קיסרי יפן וכעיר נמל מרכזית. עם המעבר של בית המשפט הקיסרי למחוזות אחרים, חדלה נאניווה לשמש כעיר הבירה בשנת 745 אך המשיכה לשמש כנמל חשוב, עד לשקיעתה במאה ה-15.
בשנת 1496 מייסדי השין-בודהיזם החליטו להקים את מקדשם המרכזי על חורבות ארמון נאניווה. הדבר הביא להתנגדות מצד המצביא אודה נובונאגה, שבשנת 1570 החל במצור על המקדש. מצור זה נמשך 10 שנים ובסופו נכנעו הנזירים, המקדש נחרב ובמקומו הוקם 'מבצר אוסקה' עבור השליט הפיאודלי טויוטומי הידיושי. בשנת 1615 האשים אייאסו טוקוגאווה את הידיורי, בנו של הידיושי, בקשירת קשר נגדו ושלח צבא של 200,000 חיילים לכבוש את מבצר אוסקה, שמספר מגיניו הגיע ל-100,000. אחרי מצור של חודש ימים נפל המבצר והועלה באש.
במשך זמן רב אוסקה הייתה מרכז מסחרי חשוב ביפן כשאחוז גדול מהאוכלוסייה השתייך למעמד הסוחרים. במהלך תקופת אדו, אוסקה הפכה לאחת מארבע הערים הגדולות ביפן והשיבה לעצמה את מעמדה כעיר נמל חשובה וגדולה. מעמדה של אוסקה כעיר הוכרז ב-1 בספטמבר 1956 על ידי חוק ממשלתי.
בשנת 1970 התקיימה בעיר התערוכה העולמית אקספו 70', התערוכה העולמית הראשונה שהתקיימה ביבשת אסיה ומן הגדולות בהיסטוריה. 77 מדינות הציגו בתערוכה וביקרו בה 64,218,770 מבקרים.
נכון לשנת 2007, העיר אוסקה מונה 2,636,257 תושבים וצפיפותה 11,869 לכל קמ"ר.
תושבי אוסקה מדברים בניב המכונה אוסקה-בֶּן, המאופיין בעיקר על ידי השימוש בסיומת הֶן במקום נַאִי עבור שלילת פעלים.
על פי ההערכות, ישנם כ-118,000 תושבים זרים בעיר אוסקה. 91,500 התושבים הקוריאנים מרוכזים בעיקר באזור אִיקוּנוֹ.
גאוגרפיה ואקלים.
העיר ממוקמת בחבל הארץ קנסאי שבהונשו, על גדת נהר היודו באזור מפרץ אוסקה.
את מרכז אוסקה ניתן לחלק לעיר התחתית ולעיר העילית, הידועים כקיטה (北, צפון) ומינאמי (南, דרום). בקיטה נמצא אזור אומדה והשכונות הסובבות אותו, ובו נמצאים עסקים רבים וכן תחנת אוסקה. בקיטה ובנקנושימה הסמוכה נמצאים מרבים גורדי השחקים. ב-2014 נחנך גורד השחקים אבנו הארוקס שהוא הגבוה ביפן ומתנשא לגובה של 300 מטר. במינאמי נמצאים אזורי המסחר של נאמבה ושינסאיבשי וכן שכונת דוטונבורי.
תחבורה.
נמל התעופה הבינלאומי של אוסקה משמש בעיקר כנמל תעופה לטיסות פנים וטיסות מטען בינלאומיות. לעומתו משמש נמל התעופה הבינלאומי של קנסאי לטיסות הבינלאומיות של העיר וכן של אזור מפרץ אוסקה.
טראיאן פופוביץ'
טראיאן פופוביץ' (17 באוקטובר 1892 – 4 ביוני 1946) היה עורך דין ופוליטיקאי מקומי רומני מן האגף הימני של הזירה הפוליטית בארצו, ראש עיריית צ'רנוביץ בתקופת מלחמת העולם השנייה, מחסידי אומות העולם.
קורות חייו.
טראיאן פופוביץ' נולד בשנת 1892 במשפחה רומנית של כמרים אורתודוקסים באודשט (Udeşti) שבמחוז סוצ'אבה, אז חלק מאוסטרו-הונגריה.
אביו היה הכומר יואן פופוביץ', נכד של הכומר אנדריי מ"אודשטי סוצ'ביי" שהתפרסם בזמנו על שסירב בשנת 1777 להישבע אמונים לשלטון החדש האוסטרי.
דוד מצד האב, דורמדונט פופוביץ' (1950-1873) כיהן כשר לענייני בוקובינה בממשלות הרומניות שבראשות הגנרל אלכסנדרו אברסקו.
טראיאן פופוביץ' למד בשנים 1903–1911 בגימנסיה העליונה של העיר סוצ'אבה ואחר כך נרשם ללימודי משפטים בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת צ'רנוביץ. בגלל מלחמת העולם הראשונה סיים אותם רק בתום המלחמה, ב-1919, תחת השלטון הרומני בעיר.
בצעירותו עמד בראש החברה האקדמית הרומנית "ז'ונימיה" (הנוער) בבוקובינה.
כבר בשנת 1908, בהיותו עדיין תלמיד בית ספר תיכון, רגשותיו הלאומיים כרומני הביאו אותו לכך שהבריח את הגבול לרומניה באזור בורדוז'ן (Burdujeni), למרות איסור שהטיל המושל האוסטרי, על מנת להצדיע למנהיג הרומני ניקולאה יורגה שהגיע לביקור במקום. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, שוב חצה את הגבול לרומניה, הפעם כדי להתייצב כמתנדב בצבא הרומני, ויצא ללחום בחזית.
אחרי המלחמה התיישב לזמן קצר בעיר קישינב בבסרביה ופעל בה במסגרת הארגון "Casa noastră " (ביתנו) שעסק לחלוקת האדמות לאיכרים.
בתקופה שבין מלחמות העולם עבד כעורך דין בצ'רנוביץ.
ב-1935 ייסד בצ'רנוביץ את הסניף המקומי של המפלגה הלאומית-נוצרית האנטישמית שסמלה היה צלב הקרס.
אחרי הכיבוש הסובייטי בצפון-בוקובינה בשנת 1940 נמלט לבוקרשט, בה חידש את עבודתו כעורך דין.
בימי מלחמת העולם השנייה.