אדי דניס (באנגלית: Eddie Dennis; נולד ב-22 במרץ 1986) הוא מתאבק ולשי, המופיע בארגון ההיאבקות WWE כחלק ממחלקת בריטניה של התוכנית NXT, ה-NXT UK. בעברו, דניס היה מנהל בית ספר באמנפורד, קרמרטנשייר, כשתחום לימודיו העיקרי היה מורה למתמטיקה. הוא מוכר בעיקר בשל תקופתו בארגון העצמאי הבריטי Progress Wrestling.
ביוגרפיה.
דניס החל להתאבק בשנת 2008 באותו הזמן שהוא היה מורה למתמטיקה במשרה מלאה בקארדיף ולאחר מכן בברקשייר. בשנת 2016, דניס עזב את עבודתו כמנהל בית ספר והפך למתאבק במשרה מלאה.
קריירת היאבקות מקצועית.
WWE (2017–היום).
אף על פי שלא צלח את מבחני הקבלה שלו ב-WWE בשנת 2017, הוא התאבק בתוכנית הראשונה של NXT UK.
באירוע , שנערך ב-12 בינואר 2019, דניס הפסיד לדייב מסטיף בקרב ללא פסילות. באירוע , שנערך ב-12 בינואר 2020, דניס גבר על טרנט סבן. ב-6 בפברואר, דניס הפסיד לאותו טרנט סבן בקרב שבו ארבע פינות הזירה היו חשופות. ב-22 באפריל 2021, דניס הפסיד לג'ו קופי. כעבור שבוע, קבוצת Symbiosis (דניס, פריימט וטייסון טי בון) הפסידה לקבוצת Gallus (ג'ו קופי, מארק קופי ווולפגנג). ב-8 ביולי, דניס גבר על טרנט סבן. ב-19 באוגוסט בפרק של התוכנית "NXT UK", דניס נחל הפסד לסקסון האקסלי.
Defend Indy Wrestling.
דניס הוא מייסד שותף של "Defend Indy Wrestling", מותג בגדים למעריצי ארגוני ההיאבקות העצמאיים. דניס יצר את המותג בשנת 2011 ביחד עם המתאבקים הבריטיים פיט דאן ומארק אנדרוז. מותג זה מייצר חולצות טי, קפוצ'ונים ופריטי לבוש אחרים.
סטיבן מור
סטיבן מור (באנגלית: Stephen Moore; נולד ב-16 בפברואר 1960) הוא סופר אמריקאי, ופרשן טלוויזיה בנושאים כלכליים. הוא ייסד ושימש הנשיא של המועדון לצמיחה (Club for Growth) מ-1999 עד 2004. מור הוא עורך לשעבר של וול סטריט ג'ורנל. הוא עבד בקרן למורשת (Heritage Foundation) במהלך התקופה שבין 1983 ל-1987 ושוב משנת 2014. מור ייעץ להרמן קיין 2012 בקמפיין הנשיאותי ולדונלד טראמפ בבחירות לנשיאות של 2016.
בספטמבר 2019, מור נרשום במקום ה-32 באנשים החזקים במערכת הפיננסית הגלובלית על ידי מגזין "Worth".
הפנתר הוורוד ובניו
הפנתר הוורוד ובניו (באנגלית: Pink Panther and Sons) היא סדרת אנימציה אמריקאית בת 26 פרקים, שהופקה לטלוויזיה משנת 1984 עד 1985 עבור רשת NBC. זו הייתה סדרת האנימציה המבוססת על הפנתר הוורוד.
תקציר העלילה.
הסדרה מתמקדת בשני בניו של הפנתר הוורוד: הבן הבכור פינקי ואחיו הקטן פנקי וחבריהם פנתרי הקשת בענן (צ'אטה היפה, רוקו הלוחם, מורפל המדבר בג'יבריש, אנני לבושת הסרבל ופאנקין הדברן המבולבל).
דיוקקיינוס
דוקיקיינוס (שם מדעי: Dukecynus) הוא סוג נכחד של יונק טורף מסדרת הספרסודונטה, הקרובה ליונקי הכיס. יונק זה חי באמריקה הדרומית במהלך אמצע המיוקן שלפני 13.8 עד 11.8 מיליון שנה מזמננו. הוא הוגדר ב-1997 בידי החוקר. משמעות שמו המדעי הוא: ה"כלב של אוניברסיטת דיוק". המאובנים התגלו בתצורות קבוצת הונדה שבוילה ובטולימה שבקולומביה וכללו שרידי גולגולת שבורה, לסתות וכן עצם הירך ועצם הזרוע והוא נחשב לסוג היונק הטורף הגדול באזור בו נמצא וכן לבן סדרת הספרסודונטה הגדול ביותר שנמצא באזור. סוג זה כולל מין יחיד - "Dukecynus magnus" שפירושו: "גדול".
יונק זה היה טורף גדול בעל ניבים ארוכים בקדמת פיו ובעל זרועות רחבות שדמו לזרועות דובים. הוא הילך על כפותיו כמו דוב ואומנם היה איטי אך חזק מאוד עם לסתות בעלות עוצמת נשיכה גדולה.
הוא נחשב לקרובם של המשפחות הבוריהאיניים והתיילוקוסמיים אך היה בעל קשר פרפילטי איתם והשתייך לקבוצה הגדולה Borhyaenoidea, כשהיה בעל מאפיינים של לסוגים קטנים יותר שהיו קרובים אליו כמו "Prothylacinus" ו-"Lycopsis". סוגים אלה היו בעלי חוטם מוארך ולסתות צרות יחסית ורובם היו קטנים אך הדיוקקיינוס היה גדול מהם בהרבה והוא הגיע לאורך של 2 מטרים ולמשקל 50–70 ק"ג, כך שהוא היה יכול להוות איום גדול על הפרסתנים הקדומים של האזור כמו האסטרפותריום.
שמואל גרינגאוז
שמואל גרינגאוז (גם גרינהויז) (1900 בטילזיט (פרוסיה המזרחית) – 1972 בארצות הברית) היה כלכלן יהודי גרמני-ליטאי-אמריקאי, ניצול השואה, ונציג בכיר של העקורים היהודים במחנות העקורים, מיד לאחר מלחמת העולם השנייה, באזור הכיבוש האמריקאי בגרמניה.
חייו.
שמואל גרינגאוז למד פילוסופיה, משפטים וכלכלה בגרמניה, צרפת, איטליה ורוסיה, וקיבל את הדוקטורט שלו בשנת 1928 מאוניברסיטת ברן על עבודת גמר על הכלכלן מיכאיל טוגן-ברנובסקי. עד 1939 עבד כעורך דין בקלייפדה.
לאחר פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות בשנת 1941, נכלא גרינגאוז בגטו קובנה, שבו שימש כסגן מנהל משרד העבודה במועצת הזקנים. עם חיסול הגטו ביולי 1944 גורש למחנה הריכוז דכאו בשנת 1944 והיה עובד כפייה באחד ממחנות המשנה בקאופרינג.
לאחר השחרור פנה גרינגאוז להשתתפות בהקמת עזרה עצמית יהודית, למען דאגה לאינטרסים החיוניים של העקורים היהודים. במחנה העקורים לנדסברג באוקטובר 1945, הכוח האמריקני הכובש קבע בחירות לנציגות המחנה. הקבוצה "האיחוד הציוני" בראשות גרינגאוז הפכה לכוח החזק ביותר, והוא נבחר ליושב ראש נציגות המחנה בת שבעה החברים. במחנה התגוררו לעיתים 5,000 תושבים, בגלל זרימת הפליטים ממזרח אירופה. כעורך דין הגן גרינגאוז על מנהיגי "מרד מחנה לנדסברג" שאירע באביב 1946, במסגרתו אירעו הפרות סדר על ידי ניצולי השואה לאחר ששני יהודים נהרגו בירי של חיילים גרמנים שפעלו תחת שלטון הכיבוש האמריקאי בגרמניה.
במחנה העקורים לנדסברג פורסם ביידיש החל מ-8 באוקטובר 1945 העיתון "לנדסברגר לאגר-צייטונג", ששמו שונה לאחר מכן ל"יודישע צייטונג" - עיתון ביידיש באותיות לטיניות. העיתון הגיע לתפוצה מרבית של 15,000 עותקים. העורך הראשון היה רודולף וולסונוק, שנפטר זמן קצר לאחר מכן, ב-1946, כתוצאה מהשלכות מאסרו במחנות הריכוז. ברוך הרמנוביץ' וגרינגאוז לקחו על עצמם את עריכת העיתון.
נציגי היהודים במחנות העקורים באזור האמריקני נפגשו ב-1 ביולי 1945 במחנה העקורים פלדאפינג. הוועד המרכזי של היהודים המשוחררים בבוואריה הוקם כדי לייצג את האינטרסים של היהודים תחת ממשל הכיבוש האמריקאי בגרמניה. ההכרה על ידי צבא ארצות הברית התעכבה, אך הוועד הועבר למבנה זמני במינכן ב-11 ביולי 1945. בינואר 1946 נבחר הרופא זלמן גרינברג לנשיא הוועד המרכזי של היהודים המשוחררים באזור הכיבוש האמריקני. כיורשו דוד טרגר, הפך גרינגאוז ליו"ר מועצת הוועד המרכזי. גרינגאוז השתתף בקונגרס הראשון של היהודים המשוחררים באזור הכיבוש האמריקאי בגרמניה, ב-27 בינואר 1946 בבניין העירייה במינכן. גרינגאוז הצליח להביא את רשויות הכיבוש האמריקאיות להכיר רשמית בוועד המרכזי כשותף למשא ומתן בספטמבר 1946. הוועד המרכזי היה קבוצת הייצוג היחידה המוכרת רשמית מבין קבוצות הפליטים השונות באזור הכיבוש האמריקאי.
בשנת 1948 היגר גרינגאוז לארצות הברית ועבד בניו יורק עבור ארגון ההשבה לרכוש יהודי ועבור ועידת התביעות. הוא פרסם מאמרים בכתב העת Jewish Studies על המבנה הסוציולוגי של הגטאות בתקופת הכיבוש הגרמני. גרינגאוז היה ביקורתי כלפי ספרות הזיכרון העכשווית, אותה ראה כ"יודוצנטרית ואגוצנטרית." מחקריו הסוציולוגיים משנת 1950 צוטטו כמקורות היסטוריים על ידי כריסטוף דיקמן (בספרו מדיניות הכיבוש הגרמנית בליטא 1941–1944), שישים שנה לאחר מכן.
She's a Rainbow
She's a Rainbow (בתרגום חופשי לעברית: היא קשת בענן) הוא סינגל שהוקלט על ידי הרכב הפופ-אינדי הישראלי לולה מארש. השיר יצא לאור ב-10 במאי 2016, כסינגל הרביעי מתוך אלבום הבכורה של לולה מארש, "Remember Roses", על ידי חברת התקליטים אנובה מיוזיק.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב והולחן על ידי יעל שושנה כהן וגיל לנדאו והופק על ידי לנדאו. השיר הוא בסגנון הפופ, המאפיין שירים נוספים מתוך האלבום.
בסמוך לצאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, וצבר מעל ל-3 מיליון השמעות.
הסינגל עצמו זכה לסיקור מיוסי חרסונסקי, שציין את השיר בחיוב והעניק לו שלושה כוכבי זהב וחצי מתוך חמישה.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב "le bruit des graviers" ב-11 בנובמבר 2016.
נכון לפברואר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-6.3 מיליון.
סקירה יהודית-הונגרית
הסקירה היהודית-הונגרית (בהונגרית: Magyar-Zsidó Szemle), הייתה כתב העת המדעי והציבורי החשוב ביותר של היהדות הניאולוגית בהונגריה, שהופיע בין השנים 1884–1948, בתדיריות שונות.
תולדות כתב העת.
הסקירה היהודית הונגרית לא הייתה כתב העת היהודי הראשון בהונגריה בשפה ההונגרית, אך מבחינת משקלו המדעי ואורך חייו (64 שנים), לא היה לו יריב במהלך תקופת הוצאתו לאור הארוכה. כתב העת הזה כיסה את כל ענפי המדע שעסק ביהדות, ועסק בענפי מדע אלה ברמה גבוהה בינלאומית כך שערכו היה רב בכל קנה מידה שהוא. במיוחד עסק כתב העת בהיסטוריה היהודית ההונגרית, הן בהיסטוריה הדתית והן בהיסטוריה הקהילתית. יהדות הונגריה הרגישה בצורך בהוצאת כתב עת מדעי כבר מתקופת ה"הסכמה", כלומר מהפשרה האוסטרו-הונגרית של 1867. בעקבות הדוגמאות של השקת כתבי עת כאלה בקהילות יהודיות במדינות המערב, הרגישו יהודי הונגריה בצורך להשיק כתב עת מדעי יהודי בשפה ההונגרית במטרה לספק במה למחקר מדעי תאולוגי, אתנוגרפי, סוציולוגי ועוד.