הוא הנחה את תחרות מיס ארצות הברית 1998.
בשנים 2000–2003 שיחק בתפקיד מרכזי בכל ילדיי.
בשנים 2006–2008 שיחק בסדרת המדע הבדיוני קייל XY.
ב-2009 גילם מאמן בפרק של ג'ורדן וזהו.
חיים אישיים.
ב-1989 נישא ולו שני בנים.
בקאשמגייר
בקאשמגייר (בהונגרית: Békásmegyer, בגרמנית: Krottendorf) היא שכונה בבודפשט שבהונגריה. מבחינה מנהלית היא שייכת לרובע השלישי של העיר, אובודה. בקאשמגייר מורכבת משני חלקים שונים: שכונת מגורים גדולה ובעלת בניינים גבוהים; והכפר העתיק המסורתי, אופלו (Ófalu), ובו בתים עתיקים יותר. בקאשמגייר מחולקת לשניים על ידי קו Szentendre HÉV. בקאשמגייר הייתה כפר עצמאי, וב-1 בינואר 1950 היא מוזגה עם בודפשט. כיום מתגוררים בבקאשמגייר 41,000 איש. רובם מתגוררים בבנייני המגורים הגבוהים, וכמה אלפים מתגוררים בכפר לשעבר.
מיקום.
בקאשמגייר שוכנת בקצה בודפשט, ליד בודקלאס , נהר הדנובה וגבעות בודה. בקאשמגייר היא תחנת הרכבת האחרונה בגבולות העיר של בודפשט על קו הרכבת הפרוורי HÉV.
שמו המתועד הראשון של הכפר היה מגייר (Megyer), שם המתייחס לעובדה שאנשים משבט המגייר (Megyer), שנתנו את שמם למדיארים, התיישבו בבקאשמגייר לאחר נדידתם של הונגרים לפאנוניה בראשית המאה העשירית. מגייר שייכת לשמות העתיקים ביותר בטופונומיה (מדע מתן השמות) ההונגרית.
במחצית השנייה של המאה ה-17 נהרס הכפר מגייר במלחמות נגד האימפריה העות'מאנית. הכפר יושב מחדש על ידי גרמנים משנות הארבעים של המאה העשרים ואילך. הם קראו לכפר קרוטנדורף (Krottendorf; בגרמנית: "כפר הצפרדעים") בגלל הביצות מיושבות הצפרדעים בכרי הדשא שלאורך חופי נהר הדנובה.
מאז תחילת המאה ה-19 כינו ההונגרים את הכפר בקאש-מגייר (Békás-Megyer), שם שפירושו "מגייר של הצפרדעים", מאותה סיבה.
אוכלוסייה.
עד 1890 חיו בבקאשמגייר 1,340 איש, 95% מהם ממוצא שוואבי (גרמני). זרם קבוע של מדיארים הביא לעלייה של פי עשרה באוכלוסייה עד מלחמת העולם השנייה, ולירידה בחלקם של השוואבים באוכלוסייה עד פחות מ-25%. בשנת 1946 הופקע רכושם של שלושה רבעים מהשוואבים והם הוגלו למערב גרמניה. במהלך שנות השבעים והשמונים גדלה אוכלוסיית בקאשמגייר במהירות עקב בניית המיקרו-מחוז החדש (מאלפים בודדים עד 50,000-55,000).
יהודים.
לפני הכיבוש בידי הגרמנים שאירע במרס 1944 היו בבקאשמגייר כ-250 יהודים, כשני אחוזים מאוכלוסיית הכפר. במאי 1944 הוחלט על הקמת גטאות באזור, והחל גירוש היהודים לגטאות. יהודי בקאשמגייר רוכזו בגטו בכפר. מעטים גויסו לעבודת כפייה במסגרת הצבא ההונגרי וכ-200 יהודים ברחו לבודפשט. ביוני 1944 נכלאו תושבי הגטו עם 18,000 יהודים בבתי חרושת סמוכים, בתנאי רעב, ובתחילת יולי גורשו לאושוויץ.
איגנץ פייפר
איגנץ פייפר (בהונגרית: Pfeifer Ignác; סנטגאל, 30 בספטמבר 1867 – בודפשט, 7 בספטמבר 1941) היה מהנדס כימיה, פרופסור באוניברסיטה, ראש המעבדה למחקר של חברת "נורות ליבון וחשמל מאוחדת".
ביוגרפיה.
הוא נולד במשפחה יהודית כבנם של יוז'ף פייפר ושלרוזליה שטיינר. למד באוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה ולכלכלה, שם השלים תואר בהנדסה כימית בשנת 1892. לאחר מכן היה מרצה במחלקה לטכנולוגיה כימית ואחר כך מרצה בכיר. בשנת 1894 נכנס לתפקיד במכון לבדיקת חומרים של חברת הרכבות ההונגרית (MÁV). בשנת 1904 קיבל הסמכה כפרופסור חבר. בשנים 1904 עד 1912 החזיק מעבדה פרטית בה ביצע את הניסויים שלו. בשנת 1912 החליף את וינצה ורתה באוניברסיטה לטכנולוגיה ולכלכלה של בודפשט שם הפך לראש המחלקה לכימיה כפרופסור מן המניין. שנה לפני כן, בשנת 1911 ערך מסע לימודים בארצות הברית. הוא השתתף בהקמת חוג גלילאו.
פייפר השתתף במלחמת העולם הראשונה כקצין הנדסה, ובנו היחיד נפל. אסון אישי זה וניסיונו במלחמה הפכו אותו לאחד המתנגדים החדים והפעילים ביותר למלחמה.
בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית התמנה לראש מחלקת הכימיה של קומיסריאט (מיניסטריון) של הייצור הסוציאלי. לאחר נפילת הרפובליקה הסובייטית הותקף בגין תפקידו זה. עקב ההתקפות עליו התפטר מראשות הפקולטה בשנת 1920 והגיש בקשה לפרישה לגמלאות. ליפוט אשנר מנכ"ל חברת "נורות ליבון וחשמל מאוחדת" הציע לו מיד עבודה ותפקיד של ניהול מעבדת המחקר של החברה. שם הוא יכול היה לעבוד עם עמיתים כמו אימרה ברודי, פאל שלני (שלזינגר), זולטן באי, טיוודר מילנר, ארנה ווינטר. לפייפר זכויות שלא ניתנות לתיאור בהצלחתה של חברת "נורות ליבון וחשמל מאוחדת" ובהפיכת החברה למפורסמת בעולם. מותו נגרם כתוצאה ניוון שריר הלב. אשתו הייתה יוליאנה קוגל. פייפר הובא למנוחת עולמים בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה.
עבודתו.
עבודתו המשמעותית ביותר הייתה תהליך ריכוך המים (1894), עליו החיל סיד וסודה בכמויות מחושבות. כדי לקבוע את קשיות המים, הוא פיתח שיטה אנליטית המבוססת על אותו עיקרון (שיטת Wartha-Pfeifer), אשר שימשה עד לאחרונה ברחבי העולם לבדיקות מים תעשייתיות. עבודתו הייתה גם חלוצה בתחום טכנולוגיית הבעירה, חיפושי גז טבעי ופחם וניצול מוצריהם, כמו גם טכנולוגיית התאורה.
שושנה והזקנים (ג'נטילסקי)
שושנה והזקנים (באיטלקית: Susanna e i vecchioni) היא יצירה בצבעי שמן של הציירת האיטלקייה ארטמיזיה ג'נטילסקי משנת 1610. כיום, הציור מוצג ב-"Schloss Weißenstein" שבגרמניה. היצירה מתארת את שושנה המתקלחת כאשר שני אנשים אורבים לה באופן שבבירור מפריע לה. הסיפור המתואר מופיע בתוספות לספר דניאל, וזוהי סצנה שהייתה פופולרית בתקופת הבארוק.
אודות היצירה.
הסיפור המתואר בציור הוא על שושנה ועל שני הזקנים שהטרידו אותו בעת רחצתה. שושנה הלכה לגינה כדי להתקלח, והעוזרת שלה נתנה לשני הגברים להיכנס לגינה. הגברים דרשו משושנה לקיים עימם יחסי מין. הם איימו עליה שאם היא לא תשנה את דעתה אז הם יכתימו את שמה. הם הוציאו עליה לעז, אך דניאל התערב לעזרתה. הוא הבחין כי השניים לא עקביים בנוגע לסיפורם. הוא הציע לתשאל את השניים בנפרד כדי לבדוק אם גרסותיהם מתואמות. כשחקרו אותם בנפרד, מגלים כי הם אכן שיקרו, ושמה של שושנה הוטהר.
היסטוריונים תהו כיצד הצליחה ג'נטילסקי בגיל כה צעיר לצייר דמות של אישה עירומה בדיוק רב. ייתכן כי כישרונה נבע או מלימודי אנטומיה או מהיעזרות בדוגמנית של אביה הצייר.
ציירים רבים ציירו את מעשה שושנה, ויצירתה של ג'נטילסקי הושוותה אליהם. ג'נטילסקי ציירה את שושנה המביעה אי נוחות ורתיעה. היא יצרה את ההבעות האלו דרך גופה של שושנה, שחלקה העליון נרתע ומסובב מכיוונם של הזקנים. רבים השוו את עבודתה ליצירתו הדומה של אניבאל קאריסי. גם בציורו של קאריסי גופה של שושנה נטוי ומסובב, אולם הוא הציג את שושנה כמגיבה לחיזוריהם של הזקנים, כאירוטית וכגברית. הציור הוא אנכי, והזקנים צוירו בחלקו העליון. אלמנט זה מדגיש את הלחץ המוטל על שושנה. ג'נטילסקי ציירת את הסצנה הזאת עוד לפחות פעמיים בחייה. מכיוון שזו הייתה הפעם הראשונה שבה הציירת ציירה גוף נשי, מומחים רבים סוברים כי אביה סייעה לה ביצירה זאת. אולם, אביה של ג'נטילסקי היה צייר מסורתי, והיצירה הייתה חדשנית עקב השימוש במוטיבים פסיכולוגיים, לכן ייתכן כי הציירת לא הסתייעה באביה. ג'נטילסקי ציירה גם את שושנה כקורבן. ייתכן כי אלמנט זה נבע מכך שהיא הוטרדה מינית במשך שנים על ידי אנשים מקהילתה, וכן היא נאנסה על ידי אגוסטינו טאסי. ישנם מומחים שסוברים כי הזקנים המתוארים היצירה הם אביה וטאסי. אולם, לא קיימת הוכחה כי אלו היו מניעיה ביצירה.
ג'נטילסקי לא ציירה רקע בציוריה, ובשושנה והזקנים ניכר שהרקע הוא רק שמיים כחולים. רק החל מסביבות שנת 1630, היא החלה לצייר רקעים ליצירותיה. אביה של הציירת, אורזיו ג'נטילסקי, היה מבין הציירים הראשונים באיטליה שצייר בסגנונו של קאראווג'ו. בתו גם חיקתה את הסגנון הזה.
בעבר, הייתה קיימת מחלוקת בנוגע לשנת השלמת היצירה. בגלל שהספרה האחרונה של השנים בחתימה הייתה לא ברורה, לא ניתן היה לדעת אם היצירה היא מ-1619, מ-1616 או מ-1610. בסוף, לאחר בדיקת קרני רנטגן נקבע כי היצירה הושלמה ב-1610, ומומחים רבים קיבלו את הקביעה הזו. שנת השלמת היצירה חשובה מפני הרצון לשייך אותה לתקופה אמנותית רלוונטית.
היפופוטם מג'ור
היפופוטם מג'ור (שם מדעי: "Hippopotamus major") הוא מין נכחד של מכפיל פרסה ממשפחת ההיפופוטמיים שהתקיים באירופה בתחילת עד לאמצע הפליסטוקן לפני 1.81 עד 0.126 מיליון שנה. מאובניו התגלו לראשונה בבריטניה ותוארו על ידי החוקר הצרפתי ז'ורז' קיוויה ב-1824. פירוש השם של המין "major" פירושו: "גדול".
המאובנים שלו התגלו בעוד מדינות במערב אירופה ביניהם: צרפת, הולנד, ספרד ואיטליה, אם כי ייתכן שמבלבלים בינו לבין היפופוטם גורגופס או היפופוטם אנתיקוס שחיו לצידו.
היפופוטם זה הגיע על פי מדידה של הגולגולת למשקל של 4,000 ק"ג, כך שהיה כפול מההיפופוטם המודרני. הוא חי ככל הנראה במקווי מים שתמכו במשקלו ובעזרת לסתותיו נלחם על נקבות.
היפופוטם זה התקיים לצד הניאנדרתלים שאולי הכחידו אותו לבסוף במשך עידן הקרח שלפני 126 אלף שנה מזמננו.
Firestarter (שיר של הפרודיג'י)
Firestarter הוא שיר של להקת "הפרודיג'י" הבריטית. השיר יצא לאור ב-18 במרץ 1996 כסינגל הראשון מתוך האלבום השלישי של הלהקה "The Fat of the Land". השיר הוא השיר הראשון של הלהקה שהגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי, מקום בו שהה שלושה שבועות.
הסגנון המוזיקלי של השיר משלב בין מוזיקה אלקטרונית עם אינדסטריאל מטאל ופאנק רוק. זה השיר הראשון בו קית' פלינט משמש כסולן.
הפקה.