הרב שלמה דוד כהנא (ה'תרכ"ט, 1869 – כ"ז בכסלו ה'תשי"ד, 4 בדצמבר 1953) היה רב פולני ממוצא ליטאי, ראב"ד ורשה, רבו האשכנזי של הרובע היהודי עד למלחמת העצמאות ובסוף ימיו במערב ירושלים. נודע בעיקר בשל פעילותו להתרת עגונות מלחמת העולם הראשונה ועגונות מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
נולד ביאנובה שליד קובנה, בגיל 17 למד בישיבת וולוז'ין מפי רבי חיים הלוי סולובייצ'יק והנצי"ב מוולוז'ין. נישא לאסתר בתו של הרב שמואל זנוויל קלפפיש ראב"ד ורשה. לאחר נישואיו נסע ללמוד בכולל הפרושים בקובנה ונסמך לרבנות בידי רבי יצחק אלחנן ספקטור.
בשנת ה'תרנ"ה, 1895, חזר לוורשה והתמחה אצל חמיו בהוראת הלכה לציבור השואלים. הוא התמנה כמו"צ רשמי בבירה הפולנית ונעשה לאחד הרבנים המקובלים בעיר. לאחר מלחמת העולם הראשונה היה מראשי הפעילים לכינון אגודת הרבנים בפולין, הוא פעל לצד רבי חיים עוזר גרודזנסקי בדאגה ליהדות רוסיה תחת השלטון הסובייטי, והיה שותף בכיר למאמצי רבנים להתרת עגונות מלחמת העולם הראשונה, בשמשו יו"ר הלשכה המרכזית לתקנת העגונות שעל יד אגודת הרבנים בפולין.
הרב כהנא היה פעיל בגיוס כספים עבור הקמת ישיבות בוורשה וברחבי פולין כולה. הוא החזיק ישיבה משלו בבית הכנסת ברחוב גנשה 8 בוורשה והעביר בה שיעורים מדי יום ביומו.
מיד עם פרוץ מלחמת העולם השנייה החל להיערך לקראת היתר עגונות מהארצות שבהן התחוללה המלחמה. הוא ניסח היתר עגונות עקרוני שיוכל לשמש ברבים מהמקרים, והחל לגבות עדויות ולהתיר עגונות תוך שהוא מסתמך על היתר הלכתי של "תרי רובי". לפי דבריו התיר עוד במהלך המלחמה כ-3,000 מעגונות מלחמת העולם השנייה בהתבסס על היתר זה, ומעולם לא אירע מקרה שבו שב הבעל בחיים לאחר מכן.
עם ראשית הכיבוש הנאצי בוורשה, התפרצו חיילים גרמניים לביתו וחוללו נזק רב. בנו שמואל זנוויל כהנא הצליח להגיע זמן מה קודם לכן מווילנה לארץ ישראל, וגם הוא ניסה להימלט מוורשה. הוא הצליח להגיע לנמל טריאסטה ומשם בספינה "מרקו פולו" הגיע ב-16 במאי 1940 יחד עם הרב יצחק מאיר לוין לנמל חיפה. הוא עשה ימים מספר בתל אביב, התמנה בשבועיים הראשונים לשהייתו בארץ ישראל כנשיא איחוד הרבנים יוצאי פולין. ביולי הסכים להצעתו של מרדכי אברהם ויינגרטן לקבל את רבנות העיר העתיקה בירושלים שאוכלוסייתה הלכה והתדלדלה מיום ליום בשל המצב הביטחוני, המשרה היוותה אתגר יותר מאשר תפקיד רבני מכובד והוא ניאות לקבלו. הוא עלה לירושלים, התגורר בחצר אור החיים ברובע היהודי ואת תפילותיו קיים בבית הכנסת החורבה. מיד עם הגיעו למקום מגוריו החדש, פתח מחדש את המשרד לענייני עגונות, הפעם כחלק מפעילות איחוד הרבנים יוצאי פולין.
מכתבים מצולמים בכתב ידו ובהם היתרים לעגונות מופיעים בספר "רסיסי תורה" מאת הרב יצחק גליקמן, שהיה אב בית דין במחנה ברגן בלזן בשנים תש"ו-תש"ט והתכתב עם הרב כהנא.
ב-1944 יסד בעיר העתיקה את "ישיבת ההוראה" שנועדה להכשיר רבנים צעירים, ולצדה כולל אברכים "אחיעזר" על שם רבי חיים עוזר גרודזנסקי.
לאחר נפילת הרובע, התגורר במערב ירושלים ברחוב הטורים בשכונת מקור ברוך. הוא נפטר בשעות הבוקר המוקדמות של יום שישי כ"ז בכסלו ה'תשי"ד, 4 בדצמבר 1953, והובא לקבורה בשעות הצהריים בבית הקברות סנהדריה בעיר.
אשתו אסתר הייתה עסקנית פעילה ועמדה בראש מוסדות הקהילה היהודית בעיר. היא נפטרה בירושלים במאי 1963 בגיל 87.
מרדכי אברהם ויינגרטן
אהבה יוונית
אהבה יוונית (ביוונית: Ένας άλλος κόσμος, בתרגום מילולי לעברית: עולם אחר) הוא סרט דרמה רומנטי יווני משנת 2015. זהו סרט אנתולוגיה המספר שלושה סיפורי אהבה בין יוונים בני שלושה דורות לזרים מארצות אחרות, על רקע המשבר הכלכלי והחברתי בדרום אירופה בכלל, וביוון בפרט בעשור השני של המאה ה-21, המגמות הנאו-פשיסטיות שצמחו לאור משבר ההגירה והפליטים, וההתנגדות לגלובליזציה ולמדיניות הכלכלית של האיחוד האירופי כלפי יוון.
כְרִיסְטוֹפוֹרוֹס (כריסטופר) פָּאפָּאקָליָאטִיס כתב את התסריט, ביים, הפיק יחד עם קוסטאס סוּסוּלָאס, כריס פָּאפָּאוָואסִילְיוּ ודוֹרוֹתֵאָה פָּסְכָלִידוּ, והוא גם משחק באחד התפקידים. זה היה סרטו האחרון של השחקן היווני מינאס חאדזיסאבאס שמת משבץ מוחי בגיל 67, ב-30 בנובמבר 2015, 18 יום לפני צאת הסרט לבתי הקולנוע.
הסרט הופץ מחוץ ליוון תחת הכותרת האנגלית Worlds Apart (בתרגום חופשי לעברית: "עולמות נפרדים").
עלילה.
שלושה סיפורי אהבה מתפתחים באתונה במהלך ימי השבוע הקדוש שלפני חג הפסחא. עיתוי זה מתבטא בתהלוכות מסורתיות החולפות בכל אחד מהפרקים. התהלוכות נערכות בערוב יום שישי הטוב המסיים את השבוע, ומסמלות את דרך הייסורים של ישו לפני צליבתו. הצועדים בתהלוכות שרים את השיר "Ω! Γλυκύ Μου Έαρ" (בתעתיק: אוֹ! גְלִיקִי מוּ אֵאָר; בעברית: הו! אביב מתוק שלי).
פרק ראשון: "בומרנג".
דפני היא סטודנטית ללימודי פוליטיקה באוניברסיטה של אתונה , ופַארֶס הוא פליט סורי-נוצרי שהיה סטודנט לאמנות בארצו והגיע לאתונה כדי להגר לקנדה. הוא מנסה לרכוש דרכון מזויף, ומתקיים כרוכל רחוב המציע מציאות זולות לנהגים בכביש. השניים נפגשים כשפארס מחלץ את דפני מידי תוקפים בסמטה חשוכה בלילה, וכאשר הוא רואה אותה במקרה באוטובוס, פארס מחזיר לדפני את הטלפון הנייד ששמטה במנוסתה, והם מתאהבים.
אדוניס, אביה של דפני, הוא גזען שונא זרים המאשים את המהגרים, הממשלה וחברות הביטוח בהתמוטטות רשת החנויות שלו. בהיותו סבור שיש לסלק את כל המהגרים מיוון, אדוניס פעיל בכנופיה של בריונים קיצוניים העושים פוגרומים במהגרים לא-חוקיים. בנוסעו ברחובות אתונה, מהגר מנסה למכור לו בומרנג. אדוניס מתנפל על המהגר בצעקות, והלה נמלט כשהבומרנג נשאר בידי אדוניס. הוא נאלץ למכור את המכונית, יושב ממורמר על שפת הים ומשליך בתסכול את הבומרנג שחוזר אליו. דפני עוזבת את הבית למורת רוחו אביה שלא יודע על הרומן שלה עם פליט ערבי, והיא מבלה את רוב זמנה עם פארס המתגורר עם מהגרים לא חוקיים רבים בשדה התעופה הישן והנטוש של אתונה. פארס מקבל את דרכונו החדש, אך מחליט להישאר באתונה ולא לעלות לרכבת עם חבריו הפליטים.
אדוניס וחבריו מצטיידים בנשק חם, יוצאים באחד הלילות לפרוע במהגרים הלנים בשדה התעופה, ופותחים באש לכל עבר. דפני ופארס, הישנים במטוס נטוש, בורחים יחד עם כל הזרים, ודפני ואדוניס נתקלים זו בזה, לתדהמת שניהם. בסצנה זו נקטע הפרק הראשון.
פרק שני: "Loseft 50mg".
יורגוס אָנְגֶלוּ הוא מנהל שיווק בחברה באתונה, נשוי ואב לילד בשם אדוניס. נישואיו מידרדרים בגלל קשיים כלכליים, ולכן הוא נוטל גלולות Loseft נוגדות דיכאון. בינתיים, אֶלִיז משוודיה מגיעה לאתונה בענייני עסקים, ומשתכנת בדירה שכורה ברובע "פלאקה" . יורגוס ואליז נפגשים באקראי בבר סמוך לדירתה, מתאהבים ומתחילים לקיים מפגשים רומנטיים. בשיחות ביניהם לגבי המצב הכלכלי, יורגוס מלין על שאנשים שמאבדים את עולמם מואשמים באחריות לסבלם-הם, אך אליז דוגלת בעולם של שוק חופשי שבו כל אדם אחראי לגורלו.
יום אחד, אליז מגיעה למשרדי החברה שבה עובד יורגוס, ומתברר שהיא מנהלת בכירה שבאה לעשות צעדי ייעול וצמצום כח אדם לקראת השתלטות משקיעים זרים על החברה היוונית. השניים נאלצים לנהוג כזרים כלפי הסביבה, אך אהבתם ויחסי העבודה ביניהם מתערבים זה בזה. עובד אחר בחברה, אוֹדִיסֵיאָס, רואה חשבון וחבר קרוב של יורגוס, בא לדבר על ליבו כדי שימנע את פיטוריו, כי הוא, אודיסיאס, נמצא בקשיים כלכליים, ביתו עוקל ואשתו בהריון. יורגוס מנסה לדבר על כך עם אליז, אך היא דוחה אותו משום שפנייתו איננה אתית. עוד ועוד עובדים מפוטרים, ובסוף גם אודיסיאס. כהתרסה כלפי אליז, מביא יורגוס למשרד את אשתו אנה ובנו. אליז מתקשה לעשות את עבודתה כאשר היא נדרשת למחלקה של יורגוס, והממונים מביעים תרעומת על שהצמצומים לא מתקדמים.
מנהל בחברה, איליאס, שנודע לו על הרומן של יורגוס עם אליז, מתגרה בו על שהוא חסין מפיטורים בשל כך, ומספר לו שאודיסיאס התאבד ואשתו מסרבת לראות את יורגוס בהלוויה. יורגוס נשבר ומודיע לאליז על סיום הרומן ביניהם, וכעת היא מתמודדת עם דרישת המשקיעים לסגור גם את המחלקה של יורגוס.
פרק שלישי: "הזדמנות שנייה".
סבסטיאן זימר הוא היסטוריון ומרצה גרמני שפרש לגמלאות, רווק מושבע שעבר להתגורר באתונה ומשמש כיועץ בספרייה הלאומית של יוון. בעת שהוא עורך קניות במרכול, הוא מבקש את עזרתה של מריה, וזו מתלוננת על שהוא כזר קונב מכל טוב, בעוד שלה כמקומית אין כסף לקנות אפילו גבינת פטה ועגבניות שרי, והיא באה למרכול מתוך הרגל, אך לא קונה כמעט דבר. סבסטיאן מזמין את מריה לקפה, והיא מספרת שהיא נשואה, אם לילדים ואיננה מאושרת, אך סבסטיאן מאמין שאדם יכול לשנות את גורלו. הוא מתחיל לחזר אחריה, קונה לה קופסת עגבניות שרי, והם מתחילים להיפגש בקביעות במרכול, משום שמריה חוששת להיפגש במקומות אחרים. סבסטיאן משחד את שומר המרכול, וזה מאפשר לו להיכנס למקום אחרי שעת הסגירה, כדרך בילוי.
מריה נענית להצעת סבסטיאן לבוא איתו לספריה הלאומית, שם הוא נותן לה ספרים לקרוא. אחד מאלה הוא ספר מיתולוגיה על סיפור אהבתם של ארוס ופסיכה. סבסטיאן מספר למריה איך הלכה פסיכה עד השאול כדי לחפש את ארוס אהובה, וכיצד זאוס העניק לאהבתם הזדמנות שנייה. בתוך כך, המצלמה מדלגת לשני הפרקים הקודמים בסרט כאנלוגיה לסיפור המיתולוגי. אחר כך, הוא נותן לה ספר בשם "הזדמנות שנייה", ומריה מספרת על חששותיה מיום ההולדת הקרב של הנכד שלה, משום שאחרי השמחה היא תישאר עם אומללותה וספקותיה באשר ליכולתה לתקן את טעויות חַיֶּיהָ. ערב אחד חדלה מריה להופיע לפגישות במרכול.
סוף דבר.