למעשה, אומות רבות עבדו בנפרד מחבר הלאומים כדי לשמור את איטליה כבעלת בריתם. מעט לאחר פניית האתיופים לתיווך, נפגש שר החוץ הצרפתי, פייר לאוואל, עם ראש ממשלת איטליה, בניטו מוסוליני, ברומא והם חתמו על ההסכם הצרפתי-איטלקי בינואר 1935. ההסכם נתן לאיטליה חלקים מסומלילנד הצרפתית (כיום ג'יבוטי), הגדיר מחדש את מעמדם של האיטלקים בתוניסיה (שהייתה אז בשלטון צרפת), ובעיקר נתן לאיטלקים יד חופשית בעימות עם אתיופיה. בתמורה לכך, קיוו הצרפתים לתמיכה איטלקית נגד התוקפנות של גרמניה הנאצית.
לא הייתה התנגדות בינלאומית רבה למוסוליני כאשר שלח מספרים גדולים של חיילים לשתי קולוניות של איטליה, אריתריאה (שגבלה באתיופיה מצפון) ולסומלילנד האיטלקית (שגבלה באתיופיה מדרום-מזרח).
בריטניה אמנם ניסתה להרגיע את המתיחות בנקודה מסוימת, ולשם כך שלחה את אנתוני אידן כדי לתווך ולהשיג שלום. מאמציו נכשלו, כיוון שמוסוליני היה נחוש לכבוש את אתיופיה. לאחר מכן הכריזה בריטניה אמברגו נשק על איטליה ואתיופיה כאחד. רבים מאמינים שהטילה את האמברגו גם על אתיופיה כיוון שאיטליה הייתה מחשיבה סיוע לאתיופיה כמעשה בלתי ידידותי. בריטניה אף פינתה את אוניות המלחמה שלה מהים התיכון, ובכך הקלה על איטליה לפעול ללא הפרעה.
זמן קצר לאחר שחבר הלאומים ניקה את שני הצדדים מאשמה בעימות בוואלוואל, תקפה איטליה את אתיופיה ובכך החלה את המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה. חבר הלאומים הגיב בגינוי התקיפה ובהטלת סנקציות כלכליות על איטליה. עם זאת, הסנקציות לא כללו חומרים חיוניים כגון נפט, ולא בוצעו על ידי כל המדינות החברות בחבר הלאומים. בריטניה וצרפת לא נקטו בצעדים משמעותיים נגד איטליה (למשל, לא חסמו את תעלת סואץ לתנועת אוניות איטלקיות).
אפילו פשעי מלחמה שביצעה איטליה, כגון שימוש בנשק כימי וטבח של אזרחים, לא שינו בהרבה את עמדתו הפסיבית של חבר הלאומים בנוגע למלחמה.
בדצמבר 1935 גיבשו סמואל הור, שר החוץ הבריטי, ופייר לאוואל, ראש ממשלת צרפת, הסכם סודי, הסכם הור-לאוואל, שלפיו תסתיים המלחמה אך איטליה תוכל לשלוט בחלקים גדולים באתיופיה. מוסוליני הסכים לתוכנית, אך כאשר היא דלפה לתקשורת התעוררה בבריטניה ובצרפת מחאה ציבורית. הור ולאוואל הואשמו בבגידה באתיופים, ושניהם התפטרו. התוכנית בוטלה, אך התפשטה התחושה שבריטניה וצרפת לא מתייחסות ברצינות לעקרונות חבר הלאומים. לאחר ביטול התוכנית המשיכה המלחמה, ומוסוליני פנה לאדולף היטלר לתמיכה.
מעט לאחר שאיטליה כבשה את בירת אתיופיה, אדיס אבבה, ומיזגה את אתיופיה עם שאר הקולוניות שלה (תוך הכרזה על כינון מזרח אפריקה האיטלקית), בוטלו כל הסנקציות של חבר הלאומים.
הספרייה של מדינת ברלין
גיבורי חולית
גיבורי חולית היא רביעיית ספרים מאת בריאן הרברט וקווין ג'יי. אנדרסון שעלילתם מתרחשת ביקום של הספר חולית. הספר הראשון, פול של חולית, יצא ב-2008.
על פי הסופרים, החצי הראשון של הרביעייה מתרחש בין עלילות חולית ועלילות משיח חולית, כאשר הנסיכה אירולן הופכת להיות ההיסטוריונית הרשמית של חייו של פול מואד'דיב אטריידיס. החצי השני של הרביעייה יכיל את כתביה של אירולן, המספרים על שנותיו המוקדמות של פול (בין עלילות חולית בית קורינו לבין עלילות חולית).
כותרות הספרים.
אלה שמות הספרים הצפויים. הם עשויים להשתנות לפני צאת הספרים.
רייקיויק
רייקיאויק
נומידים
נומידים הם עם של נוודים למחצה השייך לקבוצת העמים הברברים. מקורם מהחלק המערבי של אפריקה הצפונית בחבל ארץ שנקרא בימי קדם על שמם - נומידיה. נומידיה העתיקה נמצאת בעיקר בשטחה של אלג'יריה המודרנית, מזרחית לקונסטנטין, אך גם בחלקים של תוניסיה וממרוקו. בעת העתיקה ייסדו ממלכה שהייתה נתונה להשפעת קרתגית גדולה עד תבוסתה של האחרונה במלחמה הפונית השנייה.
רבים רואים בבדואים כממשיכי דרכם של הנומידים או אף צאצאיהם.
נודעו כפרשים קלים מעולים.
מסוף 2000
מסוף 2000 (על-שם תוכנית בניין עיר מס' 2000) הוא תחנת אוטובוסים גדולה ברחוב "על פרשת דרכים" בתל אביב, הצמודה לתחנת הרכבת תל אביב סבידור ומחלף ארלוזורוב. המסוף ממוקם מדרום ומערב לתחנת הרכבת, וגובל ברחובות "על פרשת דרכים" מדרום ודרך נמיר ממערב.
המסוף נקרא גם "מסוף סבידור" או "מסוף ארלוזורוב" והוא מסוף האוטובוסים השני בגודלו בתל אביב אחרי התחנה המרכזית החדשה של תל אביב. יחד עם תחנת הרכבת שלידו זהו מסוף תחבורה ציבורית המתפקד כמרכז תחבורתי נוח ויעיל הממוקם בנקודה אסטרטגית מבחינה תחבורתית: בצמוד לנתיבי איילון ודרך נמיר וסמוך לציר ז'בוטינסקי, שהוא אחד מצירי התחבורה החשובים בגוש דן, ורחוב ארלוזורוב בתל אביב המהווה ציר תחבורה חשוב נוסף המקשר את המסוף עם צפון-מרכז העיר.
מהמסוף והרחובות הסמוכים אליו - דרך בגין, דרך נמיר ורחוב על פרשת דרכים - יוצאים אוטובוסים לכל שכונות תל אביב והסביבה, ולערים רבות בישראל.
היסטוריה.
חלקו המרכזי של המסוף הוא מסוף האוטובוסים הראשון בישראל שאינו שייך לקואופרטיב "אגד" או לחברת "דן". המסוף מנוהל על ידי חברת נתיבי איילון ופועלות בו גם חברות תחבורה ציבורית נוספות, שזכו במכרזי משרד התחבורה להפעלת קווי התחבורה הציבורית. את המסוף תכננו משרדו של האדריכל מוטי בודק ומשרד מתכנני התנועה "דגש הנדסה". בסמוך למסוף פועל חניון "חנה וסע" גדול.
בספטמבר 2016 החלו עבודות לשדרוג המסוף שהסתיים בנובמבר 2017. במסגרת השדרוג הורחב המסוף על חשבון חניון "חנה וסע". הרציפים שודרגו משמעותית, שטח המרחב הציבורי של הולכי הרגל גדל וגם בוצעו שינויים באזורים התפעוליים.
בסמוך למסוף 2000 תיפתח בשנת 2022 תחנת ארלוזורוב, תחנת רכבת קלה תת-קרקעית כחלק מהקו האדום של הדנקל. התחנה צפויה להיות העמוסה ביותר מבחינת נוסעים מבין כל תחנות הקו.
כמו כן, בסמוך למסוף נבנית תחנת מסוף ארלוזורוב תחנת רכבת קלה בפני השטח, אשר תהיה תחנת קצה בקו הסגול של הדנקל ותמוקם בצמוד לתחנת הרכבת סבידור מרכז.
רשימת קווי אוטובוס היוצאים מהמסוף.
קווים עירוניים.
המסוף משמש כתחנת מוצא למספר קווים עירוניים בתל אביב ובנוסף ישנם קווי אוטובוס רבים בעוברים בקרבת המסוף ברח' על פרשת דרכים ודרך בגין, מרבית הקווים העירוניים מופעלים על ידי דן, כאשר את הקווים לבקעת אונו מפעילה קווים ואת הקווים לאזור ראשון לציון מפעילה אגד.
קווים בינעירוניים.
בנוסף לשירות העירוני במסוף, המסוף משמש כתחנת מוצא למספר רב מאוד של קווים בינעירוניים. רובים יוצאים ממתחם הרציפים הקרוב לכניסה לתחנת הרכבת תל אביב מרכז
קווים בדרך נמיר/על פרשת דרכים - חלוקה לפי אזורי פעילות.
מקרא סימנים
פט טילמן
פטריק דניאל טילמן (באנגלית: Patrick Daniel "Pat" Tillman Jr; 6 בנובמבר 1976 – 22 באפריל 2004) היה שחקן פוטבול שקטע את הקריירה שלו כספורטאי מקצוען והתגייס לצבא ארצות הברית במאי 2002, יחד עם אחיו קווין טילמן. הוא נהרג במהלך קרבות במלחמת אפגניסטן-ארצות הברית. המחלוקת הנוגעת לפרטים המלאים של מותו עוררה חקירות רבות; נכון לאוגוסט 2007, הקונגרס האמריקאי מנהל חקירה בקשר לשאלה איך מת טילמן, בשל ליקויים שהתגלו בחקירות קודמות.
ביוגרפיה.
טילמן נולד בפרימונט שבקליפורניה הבכור מבין שלושה בנים. בשנים 1994–1998 שיחק פוטבול בנבחרת אוניברסיטת המדינה של אריזונה. ב-2010 נבחר לחבר בהיכל התהילה של פוטבול המכללות.
טילמן נבחר במקום ה-226 בדראפט ה-NFL של שנת 1998 ושיחק במשך ארבע עונות בקבוצת האריזונה קרדינלס. בתום עונת 2002 ובעקבות פיגועי 11 בספטמבר החליט להתגייס לשירות צבאי ודחה חוזה בסך 3.6 מיליון דולר ב-NFL. יחד עם אחיו שירת בריינג'רס והשתתף במלחמת עיראק. באפריל 2004 נהרג באפגניסטן.
הוא שחקן הפוטבול המקצועני הראשון שמת בקרב מאז מותו של בוב קלסו מקבוצת הבאפלו בילס, במלחמת וייטנאם בשנת 1970. לאחר מותו, קודם טילמן בדרגה לרב-טוראי, והוענקו לו עיטורי "כוכב הכסף" ו"לב הארגמן".
השירות הצבאי שלו ומותו כתוצאה מכך, משכו תשומת לב רבה מצד התקשורת. תחילה דווח כי טילמן מת מאש אויב, אך לאחר כחודש, ב-28 במאי 2004, הודיע הפנטגון למשפחתו של טילמן כי הוא מת בתקרית של "אש כוחותינו"; המשפחה ומבקרים של הממשל טענו כי משרד ההגנה האמריקאי עיכב את הגילוי על נסיבות המוות עד שיעברו שבועות מטקס הקבורה שלו מתוך כוונה להגן על הדימוי של הכוחות המזוינים של ארצות הברית. פטריק טילמן האב, עורך דין מסן חוזה, שעבר על הצהרות רבות של עדים ומסמכי חקירה שסופקו על ידי הצבא בעניין מות בנו, אמר לוושינגטון פוסט: "כל האנשים בעמדות סמכות יצאו מגדרם כדי להכתיב זאת. הם התערבו במכוון בחקירה; הם הסוו את הדברים".
בשבוע שקדם לדו"ח מ-27 ביולי 2007 השיגה סוכנות הידיעות "אסושיאייטד פרס" מסמכים צבאיים באמצעות חוק חופש המידע, וגילתה כי "בודקים רפואיים של הצבא חשדו בירי מטווח קצר בשל שלושה חורי כדורים במצחו של טילמן, וניסו ללא הצלחה לגרום לרשויות לחקור האם מותו של שחקן ה-NFL לשעבר היה תוצאה של פשע". הרופאים שביצעו את הניתוח לאחר המוות של טילמן אמרו כי בהתבסס על המאפיינים של פצעי הכניסה, נראה כי הוא נורה על ידי רובה M16 מטווח של פחות מ-10 יארד (כתשעה מטרים).
לואיזיאנה הצרפתית
לואיזיאנה הצרפתית (בצרפתית: La Louisiane) הייתה מחוז מנהלי של צרפת החדשה. המחוז, שנקרא על שמו של מלך צרפת לואי הארבעה עשר, היה תחת שליטה צרפתית מסוף המאה ה-17 עד אמצע המאה ה-18. המחוז כיסה שטח נרחב שכלל את כל אגן נהר המיסיסיפי והשתרע בין הימות הגדולות למפרץ מקסיקו, ומהרי האפלאצ'ים להרי הרוקי.