ב-26 בספטמבר 1937, בדיוק ביום הולדתו ה-41, בעת ששימש כמושל מחוז הגליל, הגיע אנדרוס לתפילת ערבית של יום ראשון בכנסייה האנגליקנית בנצרת. בקרבת הכנסייה ארבו לו ארבעה אקדוחנים ערבים, ירו בו תשעה כדורים והוא נהרג במקום. שוטר שליווה אותו כשומר ראש, נפגע אף הוא ומת אחר כך מפצעיו. לואיס אנדרוס הובא לקבורה בבית הקברות הפרוטסטנטי שעל יד בית הספר גובאט בהר ציון שבירושלים. הוא הותיר אחריו אישה, מיוד אליזבת, בן ושתי בנות.
בעקבות הרצח.
ביישוב עורר הרצח סערת רגשות. הבריטים ראו בו הפרת הסכם בלתי כתוב לפיו לא פגעו הערבים בפקידי השלטון הבריטי במשך כל תקופת המאורעות עד אז. ימים אחדים לאחר הרצח פוזרו הוועד הערבי העליון וכל הוועדות הלאומיות הערביות והוצאו אל מחוץ לחוק. במקביל, הדיחו הבריטים את המופתי של ירושלים, חאג' אמין אל-חוסייני מכל תפקידיו והוציאו נגדו צו מעצר, שהוביל לבסוף לבריחתו מארץ ישראל. לאחר הרצח עצרה משטרת המנדט עשרות אנשים בכפרים הערבים בגליל ובשומרון, ביניהם מכותרים וקאדים. ביישובים היהודים נערכו אזכרות לזכרו.
לואיס אנדרוס היה הראשון מבין אנשי שלטון המנדט שנרצחו על ידי ערבים בזמן המרד הערבי. לאחר הירצחו הם החלו לפגוע בחיילים ושוטרים רבים ובמספר אישים בריטים ידועים, בהם ג'יימס לסלי סטרקי, הארכאולוג הנודע, חושף עתיקות תל לכיש, ולטר מופאט סגן מושל ג'נין וג'ורג' דורנט סנדרסון, מזכירו של צ'ארלס טאגארט.
לאחר הרצח, המועצה המקומית בעפולה קראה על שמו את הכיכר המרכזית בעיר. עם קום מדינת ישראל הוסב שמה של הכיכר ל"כיכר העצמאות".
בפברואר 1938 הונחה אבן הפינה לבית חולים על שמו בנתניה. לבית החולים הוקצה שטח של 20 דונמים דרומית לעיר, אך בנייתו לא יצאה לפועל. כיום קרויים על שמו רחובות בנתניה ובתל אביב.
עדות על אנדרוס.
חיה ארד, חברת קיבוץ בית זרע, פרסמה רשימה על ההצגה "כיצד חוגגין" שערכו בקיבוץ בית זרע במלאת עשור לעלייה על הקרקע. בין שאר דבריה היא כתבה:
אופני תנודה
פארק השרון
פארק השרון הוא גן לאומי לצד כביש 4 והכניסה אליו היא דרך תחנת רכבת חדרה-מערב. זהו שטח רחב-ידיים, מיוער בעצי חרוב ואלון התבור, המהווה שריד ליער אלונים גדול - יער השרון שכיסה פעם את האזור שהשתרע מצפונה של ישראל, סמוך לחרמון, ועד נחל איילון בדרום.
חשיבותו של הפארק.
בשטח הפארק נמצא שריד לביצות, שכיסו את כל האזור, מנעו עיבוד חקלאי של האדמות וגרמו למחלת המלריה. הביצות האלה יובשו, בקשיים רבים, ורק זכר נותר להן. השריד הגדול ביותר לביצות אלה היא שלולית חורף "בריכת יער" המושכת אליה בחורף עופות מים.
בין עצי היער שבגן הלאומי יש עצי אקליפטוס רבים, מאלה שניטעו שם בתחילת המאה ה-20 כאמצעי עזר לייבוש הביצות.
חשיבותו של פארק השרון, ששטחו כ-6,000 דונם, בכך שהוא מהווה יחידת נוף טבעית גדולה יחסית ושלמה, המכילה את מכלול נופי השרון. הפארק הוא "ריאה ירוקה" ושטח נוף פתוח המפריד בין הגוש היישובי של חדרה והגוש הבנוי של נתניה, ובעצם קיומו הוא מונע הפיכת האזור לרצף אורבני במישור החוף.
חלק מן הפארק הוא חוף הים שלידו, ובו גבעות כורכר ומפרצים. חלקו מתאים לרחצה, ובחלקים אחרים אפשר לצפות בבעלי חיים ימיים. בחולות הפארק צומחים צמחי מדבר וצמחי חוף אופייניים. הפארק גובל בגן לאומי נחל אלכסנדר ודרומה לו נמצאת שמורת נחל פולג הסמוכה למכון וינגייט.
איזידור איזו
איזידור איזו (רומנית: Isidore Isou; 31 בינואר 1925 – 28 ביולי 2007) היה משורר, מבקר קולנוע, אומן חזותי צרפתי, יהודי יליד רומניה, מייסד הלטריזם.
קורות חיים.
נולד בבוטושאן שברומניה בשם יואן-איזידור גולדשטין. הוא בנו של סוחר תבואות עשיר. בשנת 1942 ייסד את תנועת הלטריזם (היה החבר הראשון והיחיד בתנועה) ופרסם את "המניפסט של השירה הלטריסטית". בשנת 1945, לאחר מלחמת העולם השנייה נסע לפריז, ללימודים באוניברסיטת סורבון. איזידור שינה את שמו לאיזידור איזו ("איזו" הוא קיצור מקובל אצל יהודי רומניה ל"איזידור", אולם הפעם הוא מוטעם במלרע כדרך הצרפתים). התנועה הלטריסטית גדלה וזכתה להדים נרחבים בצרפת. "פיגרו הספרותי" הקדיש לו מאמר בשם "איך להיות גאון בחמישה שיעורים". הוא פרסם שני ספרים בהוצאה לאור החשובה ביותר בצרפת. "אג'ן ז'ולס" Eugene Jolas כתב ששירתו של איזו "מלאה מסתורין, זורמת, דינמית". בספר שכתב העיתונאי האמריקאי "יוסף ברי" Joseph Barry על דמויות בולטות בפריז של שנות השישים נכתב: "במהלך בחירות שנעשו באחד מבתי הקפה של שנז אליזה, כדי להכתיר נסיך חדש למשוררי פריז, חטף איזו את המיקרופון והכריז על עצמו קיסר המשוררים, למרות שרוב הנוכחים נטו להכתיר את ז'אן קוקטו". מאוחר יותר פרסם איזו ספר בשם "מכניקת הנשים", שבגללו ישב חודש בבית הסוהר, חרף העדות שמסר קוקטו לטובתו. לאחר שחרורו כתב מסה על כלכלה גרעינית, "מרד הנוער כרך ראשון", "פרטים מדויקים עלי ועל שירתי" ו"עשר פואמות אדירות". הוא יצר את הסרט "יריקה ונצח" ובגיל 26 הצהיר בעצב שבגיל 30 יסיים את יצירתו. כאשר עיתונאי שאל אותו, איך יכול היה לגזול את הכתר מקוקטו, לאחר כל מה שקוקטו עשה למענו, השיב לו איזו, שבהיותו קיסר, מינה את קוקטו כנסיך.
ג'יי ג'ונה ג'יימסון
ג'יי ג'ונה ג'יימסון (באנגלית: J. Jonah Jameson) הוא דמות בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס ספיידרמן ביקום מארוול קומיקס. דמותו של ג'יימסון הופיעה לראשונה בחוברת "#1 The Amazing Spider-man" מ-1963, ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר סטיב דיטקו.
ג'יי ג'ונה ג'יימסון הוא העורך הראשי של העיתון הבדיוני "הדיילי ביוגל" בו עובד פיטר פארקר כצלם המומחה בצילום קרבות של גיבורי-על ונבלי-על, ובמיוחד של האלטר אגו שלו, ספיידרמן. דמותו היא דמות של אדם מיושן ושמרן בדעתו. הוא בז לגיבורי העל באופן כללי ושונא את ספיידרמן בפרט. הוא מאמין שספיידרמן גרוע לפחות כמו הנבלים בהם הוא נלחם, ועושה ככל שביכולתו כדי להציג אותו כאויב הציבור.
דמותו של ג'יימסון מדורגת במקום ה-46 ברשימת 50 דמויות הקומיקס הגדולות של כל הזמנים לפי מגזין אמפייר. את דמותו בסרטי הלייב אקשן של ספיידרמן מגלם השחקן ג'יי קיי סימונס. בישראל, ויקי תבור דיבב את ספיידרמן ב משנות ה-90 ואלון שר דיבב את ספיידרמן בסדרת האנימציה "ספיידרמן המדהים" (2008-2009).
אינדיאנה ג'ונס ומקדש הסכנה
רכבת ההרים "אינדיאנה ג'ונס ומקדש הסכנה" (בצרפתית: Jones et le Temple du Péril) היא רכבת הרים המצויה בארץ ההרפתקאות של אתר הנופש דיסנילד באתר הנופש דיסנילנד פריז.
תיאור המתקן.
המתקן הוא רכבת הרים המובילה את המבקרים בתוך מקדש קמבודי הרוס למחצה (המצוי בשלבי שיקום). המבקרים מטפסים עם רכבת ההרים במעלה המקדש ואז מועפים ממנו דרך לולאה של 360 מעלות. תמת המתקן מבוססת על הסרט "אינדיאנה ג'ונס והמקדש הארור" בכיכובו של האריסון פורד. על פי תמת המתקן, המקדש התגלה על ידי אינדיאנה ג'ונס, אשר הקים מסלול עבור הקרוניות שייעודם - להקל על הארכאולוגים בעת שיקום המבנה. המבקרים במבנה מגיעים אליו דרך הג'ונגל ודרך מחנה הארכאולוגים (בו למעשה הם עומדים בתור בכניסה למתקן). בכניסה למקדש עומדים שני פסלי נחשי קוברה המסמלים את האלה שיווה.
מתקן זה מבוסס במפרט רכבת ההרים שלו לרכבת ההרים "רוחות שוצפות" המצוי בפארק השעשועים טוקיו דיסניסי באתר הנופש טוקיו דיסני.
המבנה הוקם בשנת 1993 בשל התורים הארוכים שהיו במתקן רכבת הר הרעם הגדול הסמוך, אשר הרגיזו את המבקרים בפארק השעשועים.
רוחות שוצפות
רוחות שוצפות או רוחות זועמות (באנגלית: Raging Spirits) היא מתקן רכבת הרים המצוי בפארק השעשועים טוקיו דיסניסי באתר הנופש טוקיו דיסני.
תיאור המתקן.
מתקן זה תוכנן על ידי חברת Walt Disney Imagineering. המתקן הוא רכבת הרים הלוקחת את המבקרים דרך שרידי מקדש אינקה המופיע בסרט "הקיסר נפל על הראש" של חברת אולפני וולט דיסני. המתקן ממוקם באזור "דלתת הנהר האבוד" (Lost River Delta) של פארק השעשועים טוקיו דיסניסי, ומתאים לתמת חלק זה של פארק השעשועים.
על פי "סיפור המסגרת" או ה"תמה" של המתקן, כאשר בוצעו חפירות ארכאולוגיות ועבודות שיקום במקדש שהתגלה בדלתת הנהר האבוד התגלו בחפירות שני פסלי ענק. גילוי הפסלים העיר רוחות מסתוריות שהתגוררו בתוך הפסלים - התוצאה של התעוררות הרוחות - פסל אל המים (פסל לו ראשי נחש רבים) משפריץ מים, ופסל אל האש מוקף להבות.
רכבת ההרים מובילה את המבקרים בין הפסלים וייתר ה"אתרים הארכאולוגים" במקדש, והמבקרים עוברים בין מתזי מים ולהבות קופצות, וכן רכבת ההרים עוברת בלולאה של 360 מעלות לפני שהיא צונחת לבור אפוף קיטור.
מפרט רכבת ההרים זהה למפרט רכבת ההרים במתקן אינדיאנה ג'ונס ומקדש הסכנה המצוי בפארק השעשועים דיסנילנד פריז.
המיזנתרופ
גן לאומי ירקון
גן לאומי ירקון הוא גן לאומי המשלב כיום שני אתרים: האחד הוא תל אפק, שהכניסה אליו היא מכביש 483, בין פתח-תקוה לראש העין והשני, מקורות נחל הירקון שהגישה אליו היא מכביש 5 או מכביש 40, דרך הכניסה אל כפר הבפטיסטים. בגן יש אתרים לביקור לצד מרחבי דשא, עצים ומים, לנופש ולבילוי.
אתרים בפארק.
תל אפק.