בנוסף היה אד חבר במועצה של ה - IBM Software Group Industry Solutions שמובילה פתרונות ותקנים בענפי תעשייה שונים תוך התאמת הכלים לתמיכה בסטנדרטים, במודלים ובמתודולוגיות.
אד גם היה חבר והוביל מחקרים ב- IBM Academy of Technology -האקדמיה לטכנולוגיה של יבמ, שמטרתה לבסס ולקדם את מעמדה של יבמ כמובילה טכנולוגית.
אד הוביל קהילה בינלאומית של 250 ארכיטקטים מומחים וכן גם מרכזי פיתוח בבייג'ינג, באוסטין, בטורונטו ב, ובברזיל והיה פעיל מאוד בפעילויות הכוונה וחניכה - להכשרת עובדים מצטיינים למנהיגות ומובילות טכנולוגית.
תחומי אחריותו כללו פיתוח אסטרטגיה, הובלה, תכנון ופיתוח של טכנולוגיות מתקדמות עבור שירותי רשת, ארכיטקטורות מוכוונות שירותים, מוצרי אינטגרציה, כלים ופתרונות עבור לקוחות יבמ, על תעשיותיהם השונות.
ב-25 במאי 2005 הכריזה יבמ על חמישה IBM Fellows חדשים המובילים חדשנות בתחומים מגוונים כמו ננוטכנולוגיה, תכנון מחשבים ואחסון מידע, ביניהם היה אד קאהן. התואר היוקרתי של IBM Fellow קיים משנת 1963. מאז רק 194 עובדים הוכרזו כ-IBM Fellows חלקם כבר פרשו.
"המובילים הטכנולוגיים של יבמ הם הנכס הערכי הרב ביותר עבור החברה" אמר דר' ג'ון אי. קלי III, שבשנת 2010 היה סגן נשיא בכיר של יבמ לטכנולוגיה ונכסים אינטלקטואליים. "העבודה החדשנית שהם מבצעים מביאה רעיונות והזדמנויות שאינם משפיעים רק על עתידה של חברת יבמ, אלא על תעשיית ה-IT כולה ואף מעבר לזה. בעלי התואר החדשים ייחדו את עצמם כחדשנים הטובים והמבריקים ביותר בעולם כולו"
בהיותו בעל מעמד המקצועי הגבוהה ביותר ביבמ, אד נחשב בתוך החברה ומחוצה לה כ"מומחה על" במערכות אינטגרציה מורכבות, בתכנון ארכיטקטוני וביישום טכנולוגי.
בין השנים 2007-2009 התגורר אד בישראל, המשיך את הובלת הצוותים הבינלאומיים ובמקביל תרם רבות להקמתה וחיזוקה של מעבדת תוכנה של יבמ (ILSL) בארץ. באותן שנים בישראל, אד הפך מנטור לרבים במעבדה, השפיע משמעותית על הכיוונים הטכניים שלה, תמך נלהבות בהקמה וקידום פרויקטים חדשים במעבדה, ועזר לייצר ולסגור עסקאות רבות בשוק המקומי.
אני בגן החיות
אני בגן החיות (באנגלית: Me at the zoo) הוא שמו של הסרטון הראשון אשר הועלה לאתר יוטיוב.
הסרטון, שאורכו 18–19 שניות, צולם על ידי יקוב לפיטסקי, אשר כיום עובד כפרופסור להנדסת הסביבה באוניברסיטת טולדו ומציג את חברו לספסל הלימודים ואחד ממייסדי יוטיוב, ג'אווד קארים, אשר העלה את הווידאו לאתר ב-23 באפריל 2005 מתוך חשבון שפתח על שמו באותו היום.
בסרטון, אשר צולם בגן החיות של סן דייגו, מצולם קארים כאשר מאחוריו נראים פילי גן החיות. קארים מדבר על חדקם הארוך של הפילים ומציין שזה כל מה שיש לו לומר. זהו הסרטון היחיד שהועלה מערוץ זה, שזכה ל-2.65 מיליון מנויים (נכון לינואר 2022).
שירות מילואים בצה&quot;ל
משלחת פורטולה
משלחת פורטולה (בספרדית: La Expedición de Portolá) הייתה מסע החקר המתועד הספרדי (והאירופאי) הראשון בשטח קליפורניה של ימינו ונערך בשנים 1769–1770 בהנהגתו של גאספאר דה פורטולה (Gaspar de Portolá), אשר הוביל להקמתה של פרובינציית אלטה קליפורניה ("קליפורניה עילית") כחלק ממלכות המשנה של ספרד החדשה.
רקע.
בעקבות מסעו של חואן רודריגס קבריו ב-1542, אשר חקר את חופה המערבי של צפון אמריקה, הכריזה האימפריה הספרדית בעלות על שטחה של קליפורניה. מסע ראשון זה קבע את הבעלות הספרדית על השטח הסמוך לחופים עד לקו הרוחב 42° מעלות צפון.
הכרזת בעלות מתחרה בוצעה על ידי האנגלי פרנסיס דרייק ב-1579, כאשר הגיע במסגרת מסעו סביב העולם לחופי קליפורניה מול כף מנדוסינו (Cape Mendocino), משם דרומה לאורך החוף עד פוינט רייס (Point Reyes) ואז הפליג מערבה באוקיינוס השקט בדרכו לפיליפינים. ב-1596 הפליג ימאי פורטוגזי בשירות ספרד, סבסטיאן רודריגס סרמניו (Sebastián Rodríguez Cermeño) בגליאון סן אגוסטין, בנתיב דומה והשאיר תיאורים של אתרים בולטים לאורך החוף. משלחת פורטולה נשאה עמה עותק של התיאור במסעה.
לאחר סרמניאו, הפליג סבסטיאן ויסקאינו ב-1602 לאורך החוף, ומיפה מספר אתרים פוטנציאליים להתיישבות, שכללו את סן דייגו, סנטה ברברה ומונטריי של היום. ויסקאינו הפליג צפונה ממקסיקו בדומה לקבריו, משימה קשה בהרבה בשל הרוחות וזרמי האוקיינוס שנגד כיוון ההפלגה.
לאחר מסעו של ויסקאינו לא עשתה האימפריה הספרדית דבר כדי להגן על אזור זה, ולא קיימה כמעט שום ניסיונות חקר ביבשה במשך 160 השנים הבאות. האירועים באירופה העסיקו את הספרדים ולא היה בנמצא ספינות שימשיכו במסעות. מקומות היישוב היחידים שהצליחו הספרדים להקים בתקופה זו היו מיסיונים קטנים שהוקמו בחצי האי באחה קליפורניה על ידי ישועים.
ב-27 בפברואר 1767 פרסם מלך ספרד קרלוס השלישי את צו גרוש הישועים מתחומי האימפריה. גאספאר דה פורוטלה, שהתמנה למושל קליפורניה, נשלח לסלק את הישועים ולהחליפם בפרנציסקנים, אשר יקימו מיסיונים משלהם באזור.
גאספאר דה פורטולה.
פורטולה הגיע לתפקידו החדש כמושל קליפורניה מרקע צבאי, קצין בדרגת קפטן של רגימנט דרגונים ספרדי. למעשה, כאשר הגיע לראשונה לבאחה קליפורניה, הביא עמו פורטולה 25 דרגונים ו-25 רגלים כסיוע למשימת סילוקם של הישועים, והוא הוסיף להשתמש בהם בחקר אזור קליפורניה. הרקע הצבאי ממנו הגיע סייע מאוד לפורטולה במהלך מסע המשלחת.
ההחלטה על ארגון המשלחת.
במהלך השנים האחרונות של העשור של 1760 הכירו מלך ספרד וקומץ של שליטים אירופאיים אחרים בחשיבותו של חוף האוקיינוס השקט של צפון אמריקה כאזור פעילות וסחר ימי. הרוסים החלו להתקדם דרומה ממאחזיהם מאזור אלסקה והבריטים התקדמו מערבה לעבר חוף האוקיינוס השקט מאזור קנדה של היום. על מנת להבטיח את שלטונה של ספרד בקליפורניה, רצה המלך לחקור ולהקים יישובים על קו החוף, אשר יוכלו לשמש כאזור חיץ ולסייע בהגנה על שטחיה של ספרד מפני פלישה.
לאחר ששמע על תוכניותיו של מלך ספרד לגבי קליפורניה, החל קצין החיל הראשי החדש של ספרד החדשה, חוסה דה גאלבס (José de Gálvez), בארגון משלחת מחקר והתיישבות ומינה את המושל פורטולה לעמוד בראשה. המשלחת תוכננה כשילוב של פעולה ימית ויבשתית במעלה החוף. משימתן העיקרית של הספינות נועדה להיות העברת אספקה לתנועה היבשתית וקיום תקשורת בין המשלחת לבסיסה. פורטולה בחר לעמוד בראש חלק המשלחת שינוע בדרך היבשתית.
מסע המשלחת.
1769 - מבאחה קליפורניה לסן דייגו.
השלב הראשון במסע המשלחת כלל חמש קבוצות, כאשר כולן יצאו מבאחה קליפורניה ויעדן סן דייגו: שלוש קבוצות הפליגו בים ושתיים נעו ביבשה באמצעות פרדות. שלוש ספינות מדגם גליאון, אשר נבנו בחיפזון בסן בלאס (San Blas, במדינת נאיאריט, מקסיקו) הפליגו לעבר סן דייגו בתחילת 1769: הסן קרלוס בפיקודו של ויסנטה וייה (שיומן הספינה אותו כתב המתאר את המסע שרד עד לימינו), הסן אנטוניו בפיקודו של חואן פרס והסן חוסה. כל שלוש הספינות, אשר חצו את מפרץ קליפורניה, הגיעו לחופה המזרחי של באחה קליפורניה כשהן דולפות ונעצרו לשם תיקונים.
מסע שתי הקבוצות בדרך הים.
בנמל לה פאס ב-9 בינואר 1769 בירך הנזיר חוניפרו סרה (Junípero Serra), ראש המיסיונרים הפרנציסקנים, את ספינת הדגל, הסן קרלוס, ואת איש הדת האחראי על המשלחת, פרננדו פארון. חוסה דה גאלבס תדרך את הצוות שעל הסיפון והתייחס ליעדה הסופי של המשלחת - מונטריי, כאשר משימתם הייתה "לשתול את הצלב הקדוש בין האינדיאנים", דהיינו, הקמת מיסיונים כדי לנצר את האוכלוסייה המקומית ולהשליט את ריבונות ספרד. צוות המשלחת שהפליג על גבי הסן קרלוס כלל את מפקד הספינה ויסנטה וייה, לוטננט בצי הספרדי, הנזיר פארון, לוטננט פדרו פאז'ס (Pedro Fages) ועמו 25 חיילים מהפלוגה החופשית של המתנדבים הקטלאניים (Compañía Franca de Voluntarios de Cataluña) מצבא ספרד, המהנדס והקרטוגרף מיגל קוסטאנסו (Miguel Costansó), אשר הכין מפות ואיורים לתיאור המסע ורופא. צוות הספינה מנה 23 מלחים ו-11 בעלי מקצוע נוספים - סך הכול 64 איש. הסן קרלוס יצאה מהנמל, הפליגה דרומה במפרץ קליפורניה, הקיפה את הקצה הדרומי של באחה קליפורניה ואז המשיכה צפונה לאורך חוף האוקיינוס השקט.
ב-15 בפברואר שיגר גאלבס את הסן אנטוניו בפיקודו של חואן פרס, כשעל הסיפון שני אנשי דת, מלחים ואנשי מקצוע כגון טבחים, נפחים ונגרים - 30 איש בסך הכול. ספינות אלה עזבו לפני יציאתן של הקבוצות שנעו ביבשה. בעקבות שתי הספינות נשלחה ספינת אספקה נוספת, הסן חוסה, אשר נקראה על שמו של הפטרון של משלחת פורטולה, יוסף הקדוש, אך זו נאלצה לשוב לסן בלאס לתיקונים זמן קצר לאחר יציאתה. לאחר שהושלמו התיקונים הפליגה בשנית אך לא הגיעה לסן דייגו וככל הנראה טבעה בים.
מסע שתי הקבוצות בדרך היבשה.
קפטן פרננדו ריברה, שנע בדרך היבשה במעלה חצי האי, אסף בדרכו סוסים ופרדות מהמיסיונים המקומיים, כאשר דה גאלבס מזהיר אותו שלא לקחת יותר מדי ולחלק קבלות לנזירים כדי שיהיו זכאים לקבלת אספקה של בהמות חדשות ממקסיקו. קבוצה זו מנתה 25 חיילים ספרדים ו-42 אינדיאנים מקומיים שהתנצרו.