עקב קליטת הפליטים הפלסטינים ברצועה, והאיסור שהוטל עליהם לצאת ולהתיישב מחוץ לתחומיה, עלתה צפיפות האוכלוסין באזור במידה ניכרת. למעשה מספרם של הפליטים אשר הגיעו לרצועת עזה במהלך המלחמה היה יותר מפי שניים ממספרם של תושביה המקוריים של הרצועה בתקופה שטרם המלחמה. כמו כן, בעקבות הצפיפות הגדולה מחד, והניתוק מאדמות חקלאיות רבות של תושבי הרצועה בשל קו הגבול החדש בין ישראל לרצועה, נאלצו רבים מתושבי הרצועה להתמודד עם מצב כלכלי קשה ביותר.
ב-22 בספטמבר 1948, עוד במהלך מלחמת העצמאות, הוקמה ברצועת עזה על ידי הליגה הערבית ישות פוליטית פלסטינית בשם "ממשלת כל פלסטין". לאחר תום המלחמה, רצועת עזה הייתה השטח המנדטורי לשעבר היחיד שהיה בשליטת ממשלת כל פלסטין. עם זאת, רוב חברי הממשלה עברו לקהיר והייתה להם השפעה מועטת מאוד על המתרחש ברצועה.
הפדאיון ופעולות התגמול 1949–1956.
המצרים הקימו את יחידות הפדאיון שהורכבו ממגויסים פלסטינים מרצועת עזה, תחילה לשם פעילות כנגד הבריטים ששלטו בתעלת סואץ, ולאחר מכן נגד ישראל, לאחר פעולת התגמול הישראלית "חץ שחור" ברצועת עזה.
הפדאיון החלו לפעול יחד עם תופעת ההסתננות לתחומי מדינת ישראל של ערביי ארץ ישראל ואחרים שנטשו את הארץ במלחמת העצמאות. מטרות ההסתננות היו בתחילתה, בין היתר, ניסיונות לחזור לבתים שננטשו או על מנת להציל רכוש או יבול שנותר. הפעולות התמימות הראשונות החריפו במהלך המחצית הראשונה של 1950 וכללו גנבות ואף רצח של תושבים יהודים ישראלים באזורי הספר.
יחידות הפדאיון היו כפופות באופן מנהלי לדיוויזיה בעזה ומנו בסוף 1955 כ־600 איש בארבע פלוגות ויחידת גששים. אנשי יחידות הפדאיון ביצעו סידרה של חדירות לישראל בין השנים 1955-1956. חלקם הופעלו מתחום ירדן.
ישראל הגיבה בפעולות צבאיות כנגד המסתננים ומחנות הפליטים מהם הגיעו. פעולות צבאיות אלו כונו פעולות התגמול.
פעולות תגמול עיקריות ברצועת עזה:
רבים מפעילי הפדאיון נהרגו במהלך מלחמת סיני, שהביאה להפסקת פעולת הפדאיון.
מלחמת סיני 1956.
ב-26 ביוני 1956, הלאימה מצרים את תעלת סואץ והתמידה באיסור המעבר של אוניות ישראליות. צרפת ובריטניה התנגדו נמרצות למעשה ההלאמה, הגם שתמכו בישראל ובנחישותה בצורך להשאיר את התעלה פתוחה לכולם על פי אמנת קושטא.
ב-29 באוקטובר פלשו ישראל, צרפת ובריטניה לרצועת עזה ולסיני. תחת לחץ בינלאומי, נסוג כוח המשימה האנגלי-הצרפתי מסיני בסוף 1956, וישראל יצאה מסיני ועזה במרץ 1957. לאחר שהסכימה לסגת מסיני, האמינה עדיין ממשלת ישראל כי ניתן יהיה להשאיר בשליטתה את רצועת עזה, שלה קרא בן-גוריון "שטח המולדת שנתפס על ידי המצרים". כדי לחזק את מעמדה של ישראל ברצועת עזה החלו פעולות ממשל מזורזות ברצועה; משטרת ישראל התמקמה בערי הרצועה, אורגנו עבודות צבוריות, סופקו מוצרי מזון במחירים מוזלים וב-26 בנובמבר כוננה מועצת עיר חדשה בעזה בראשותו של נכבד מקומי בשם רושדי אל-שאווה, מי שכיהן בעבר כראש עיריית עזה בשנים 1939–1951. בסוף נובמבר חודשה תנועת האוטובוסים בין עזה לבין ח'אן יונס ובית חאנון.
הלך הרוח במדינה היה כי פעולות ממשל אלו תחזקנה את אחיזתה של ישראל ברצועה וישראל תמשיך להחזיק בה. בעיתון "דבר" מ-27 בנובמבר 1956 הופיע תיאור אידילי של החיים בעזה תחת שלטון ישראל:
ישראל המשיכה במאמצים מדיניים להגיע לידי הסכמה בדבר השארתה של רצועת עזה בשלטון ישראל. ישראל כוננה מועצת עיר בח'אן יונס, פתחה סניף דואר בעזה וחידשה את הלימודים בבתי הספר בעיר. ב-19 בדצמבר הצהיר דוד בן-גוריון לעיתון הניו יורק טיימס: "בשום פנים ואופן אין להחזיר את המצרים לעזה. אנו לא ניתן להם לחזור". המשך הלחץ הבינלאומי הביא לנסיגת ישראל מרצועת עזה במרץ 1957.
ממשל מצרי.
ב-1959 מוזגה באופן רשמי ממשלת כל פלסטין לתוך הרפובליקה הערבית המאוחדת. בצעד זה, בוטלה דה פקטו האפשרות של עצמאות פלסטינית ברצועת עזה.
כיבוש רצועת עזה על ידי ישראל במלחמת ששת הימים 1967.
ב-5 ביוני 1967, לאחר שמצרים חסמה את מצרי טיראן, פרצה ישראל במתקפה על מצרים והתחילה את מלחמת ששת הימים. היא הביסה במהירות את מדינות ערב וכבשה מהם שטחים נרחבים, ביניהם רצועת עזה. ישראל עמדה תחת לחץ בינלאומי כבד לצאת מהשטחים. ב-22 בנובמבר 1967 קיבלה מועצת הביטחון את החלטה 242, שקראה לישראל לסגת מהשטחים תמורת שלום עם שכנותיה הערביות.
בספטמבר 1967 נערך מפקד אוכלוסין ברצועת עזה, בו נמנו 356,261 נפש. כ-170,000 מתוכם היו יושבי מחנות הפליטים.
ב-17 בספטמבר 1978, חתמו מצרים וישראל על הסכמי קמפ דייוויד ששמו קץ לסכסוך ביניהם. חלקו השני של ההסכם היה מסגרת להקמת שלטון אוטונומי בגדה המערבית וברצועת עזה, ובכך מצרים הראתה שאין לה כל שאיפה לשלוט ברצועת עזה.
כנס HLS &amp; CYBER
כנס Israel HLS &amp; CYBER הוא כנס דו-שנתי ביוזמה וארגון של מכון היצוא ומשרד הכלכלה והתעשייה ובשיתוף עם משרד החוץ, סיב"ט- משרד הביטחון, מטה הסייבר הלאומי במשרד רה"מ, משרד הבט"פ, ורשות שדות התעופה.
הכנס עוסק בנקודות המפגש בין עולמות הסייבר וביטחון המולדת ודן סביב הנושאים המרכזיים: מודיעין וטרור, הגנה על תשתיות קריטיות (תחבורה ותעופה, חשמל, גז, נפט), עולם גלובלי חכם – הסכנות והאתגרים, ניהול אירועים – הגישה האינטגרטיבית והיערכות למצבי חירום.
בכנס לוקחים חלק עשרות בכירים בעולם, ביניהם- שרי ביטחון פנים, ראשי ערים, מפקדי משטרה, ראשי ארגוני מודיעין, מנהלי אבטחת סייבר בגופים ממשלתיים, אינטגרטורים, בנקים ותאגידים, סוכנים ומפיצים, מנהלים ואנשי מפתח מחברות מובילות בתחומי ביטחון המולדת והסייבר.
הכנס הרביעי - 2016.
הכנס הבינלאומי הרביעי התקיים בתאריך 14-17 בנובמבר 2016, כאשר לצד הכנס תתקיים תערוכה מקצועית בה יציגו 160 חברות ישראליות, אשר יקיימו מפגשים עסקיים מתואמים מראש עם האורחים מרחבי העולם. יומו האחרון של הכנס מוקדש לסיור מקצועי – ביטחוני בשדה התעופה נתב"ג.
בנוסף, במתחם החיצוני של התערוכה, יוקם אזור הדגמות בו יוצגו מגוון טכנולוגיות ישראליות. בין החברות המשתתפות בתערוכה ומציגות: אלביט מערכות, ח.מר תעשיות, התעשייה האווירית, סופרקום, צ'ק פוינט, מגל מערכות בטחון, פיקסיקס, קבוצת רייזון, רפאל, תעשייה צבאית, אורד, אס.אי.אס.פי, מפרם, ועוד.
הכנס החמישי - 2018.
הכנס החמישי התקיים בתאריכים 13-14 בנובמבר 2018. בפתיחת הכנס השתתפו ראש מערך הסייבר במשרד ראש הממשלה יגאל אונא, מנכ"ל מכון היצוא גדי אריאלי, שר הכלכלה והתעשייה אלי כהן, מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך ושר הביטחון לשעבר שאול מופז.
הכנס עסק בעולמות הסייבר וביטחון המולדת והתמקד באתגרים, באיומים ובפתרונות עימם מתמודדים בעולם הקיברנטי, בתעופה ובתשתיות הקריטיות, בתחום הפיננסי, מודיעין, טרור ותחומים נוספים בעולמות הסייבר והביטחון הלאומי. כחלק מהכנס הציגו 175 חברות ישראליות הטכנולוגיות המתקדמות ביותר בתחומי הביטחון לאומי והסייבר.
בין הטכנולוגיות הישראליות הבולטות שהוצגו בכנס: טכנולוגיות בשימוש רחפנים ופתרונות נגד רחפנים, טכנולוגיות איסוף מודיעין, טכנולוגיות בינה מלאכותית להגנה בפני מתקפות סייבר וזיהוי אנומליות, טכנולוגיות מציאות רבודה, סיוע במצבי חירום, תקשורת בטוחה, מערכות שליטה ובקרה וניתוח וידאו, פתרונות אבטחה מעולמות ה-IOT, פתרונות הגנה על תשתיות קריטיות ואבטחת המונים וטכנולוגיות לגורמי אכיפה חוק ומעברי גבול, פתרונות אותנטיקציה, הגנה על מידע רגיש, סימולציות לבדיקת חדירות המערכת, אימונים בתחום הסייבר, אבטחה למכשור רפואי ומודיעין, בלוקצ'יין, Open Banking, פרטיות וניהול זהות דיגיטלית וטכנולוגיות מידע מותאמות רגולציה (GDPR ,II PSD ועוד).
בכנס השתתפו מעל 5,000 אורחים מרחבי העולם, בהם מפקד משטרת ניו יורק Commissioner James P. O’Neill, שרת התחבורה הקפריסאית, שר ההגנה ההודי, השר לביטחון לאומי מגאנה – Mr. Kan Dappah, מנכ"ל חברת Airbus Defense and Space - Dirk Hoke, ראש מערך הסייבר בממשלת הודו - Dr. Gulshan Rai, סגן ראש מערך הסייבר של קוריאה- Mr. Wan S, סגן נשיא וסגן מנהל תחום הגנת המידע ב- Walmart Mr. Adam El- y, Mr. Michael Foynes, Senior Director of Global Operations, Microsoft, USA ומנהלת אבטחת מידע, צפון קרולינה Ms. Maria S. Thompson -
במסגרת הכנס הושק מאגד חברות חדש לתחום הסייבר בתעופה, בו משתתפות חברות ישראליות ותיקות המציעות מגוון רחב של פתרונות לשוק העולמי בתחומי התעופה, האבטחה, המודיעין והסייבר, יחד עם חברות סטארט־אף. במקביל התקיימה תחרות חדשנות ליזמים בתחום ביטחון המולדת והסייבר, בשיתוף רשות החדשנות. שלושת המועמדים הסופיים עלו לשלב הגמר ויציגו על במת הכנס בפני חבר שופטים בינלאומיים את הפיתוחים בתחום.
פטבוי סלים
רבי שלמה עמאר
לובומיר מוראבצ'יק
לובומיר מוראבצ'יק (בסלובקית: Ľubomír Moravčík; נולד ב-22 ביוני 1965 בניטרה) הוא כדורגלן ומאמן עבר סלובקי ששיחק בעמדת הקשר, וכיום עוזר מאמן קבוצת לוקומוטיבה זבולן.
מוראבצ'יק החל את הקריירה במדי ניטרה בליגת העל הצ'כוסלובקית, משם המשיך לליגות הבכירות בצרפת, בגרמניה, בסקוטלנד וביפן. במהלך הקריירה זכה בשני תוארי אליפות סקוטלנד ובגביע הסקוטי עם סלטיק.
למוראבצ'יק הייתה קריירה בינלאומית בשתי נבחרות שונות. לפני פירוק צ'כוסלובקיה ב-1993, שיחק מוראבצ'יק בנבחרת צ'כוסלובקיה. הוא ייצג אותה במונדיאל 1990 ובסך הכול רשם במדיה 42 הופעות, בהן כבש שישה שערים. לאחר מכן המשיך לייצג את נבחרת סלובקיה, במדיה כבש שישה שערים ב-38 הופעות.