טוכולסקי נתפס כיום אצל רבים כסופר יהודי. ספרים שעוסקים בגורלה של יהדות גרמניה בשנות השלושים מונים אותו לצד יהודים נוספים כארנולד צווייג, אלזה לסקר-שילר ואחרים. התאבדותו נראית כראשונה בסדרת ההתאבדויות של סופרים יהודים גרמנים גולים במהלך השואה והשנים שקדמו לה, גל שכלל גם את שטפן צווייג וולטר בנימין.
הנצחתו.
אגודת הסופרים השוודית, PEN, מעניקה מדי שנה את "פרס טוכולסקי" לזכויות האדם, לסופרים המתמודדים עם הפרות זכויות האדם מצד השלטונות. הפרס הוענק לסופרים כגון הפלסטיני סמיר אל-יוסף, איבון ורה מזימבבואה, והטורקית אסיה גוזל.
האולם הראשי בתצוגה החדשה במוזיאון יד ושם, העוסק במדיניות הנאצית כלפי היהודים מעלייתם לשלטון ועד למלחמת העולם השנייה, מציג את אמרתו של טוכולסקי "ארץ אינה ניכרת רק במעשיה – אלא גם במה שהיא מוכנה לשאת ולהסכין עמו", המטרה היא כי האמרה תלווה את המבקר במוזיאון במהלך הביקור בכל אגפי המוזיאון.
יעקב כהן (כדורגלן)
יעקב כהן (נולד ב-25 בספטמבר 1956) הוא כדורגלן עבר ישראלי שאת החלק החשוב בקריירה שלו עשה כמגן שמאלי בהפועל באר שבע איתה זכה בשתי אליפויות. שיחק במדי נבחרת ישראל ובמדי קבוצת ברייטון האנגלית. היה הכדורגלן הבאר שבעי הראשון אשר גדל במועדון ושיחק בליגה זרה.
קריירה.
החל את הקריירה בקבוצת הנוער של הפועל "השלושה" באר שבע כבר בגיל 13 ושיחק בתפקיד קשר שמאלי במשך ארבע עונות. זכה עם קבוצת הנוער באליפות ליגת הנוער. בשנת 1974, עונת האליפות הראשונה של הפועל באר שבע, בעת שהיה בן שבע עשרה וחצי, צורף לקבוצת הבוגרים ותופקד כמגן שמאלי מאחר שחיים יהודה, המגן השמאלי הקבוע, היה מצוי באותה עת בסכסוך על רקע כספי עם המועדון. מאמן הקבוצה, אמציה לבקוביץ', יישם בהצלחה רבה טקטיקה של שני מגינים תוקפים, שהייתה אז נחלת נבחרות וקבוצות אירופאיות בלבד. בבאר שבע מילאו תפקיד זה שני מגינים מהירים, טכניים ובעלי יכולת התקפית: אורי בנימין באגף הימני ויעקב כהן באגף השמאלי. כאמור, שינוי זה זכה להצלחה רבה והיה אחד מהסיבות העיקריות לזכייתה של הקבוצה בשתי אליפויות רצופות. כהן הצטיין בשילוב של משחק מהיר ואלגנטי ובמסירות מדויקות. נחשב גם למגן עקשן שסירב לוותר לאחר איבודי כדור.
ב-1979 קיבל הצעה מהקבוצה האנגלית ארסנל להצטרף לשורותיה. הפועל באר שבע סירבה לשחרר אותו וכהן נכנס לשנה של הסגר בה היה מנוע לשחק בקבוצה כלשהי ובנבחרת. ב-1981 הוא הפך לשחקן חופשי והחל להתאמן בארסנל. לטענתו, באותה עת היה הסגל בארסנל עמוס בכוכבים ובהם אף המגן השמאלי של נבחרת אנגליה, קני סנסום. ועקב חששו של כהן שלא יזכה כלל לשחק, הוא העדיף לחתום בקבוצה זוטרה בליגה האנגלית העליונה. קבוצת ברייטון, שרכשה גם את כדורגלן מכבי נתניה, משה גריאני, הציעה לו חוזה והוא החליט לחתום עליו. עקב קשיים בהשגת רישיון עבודה באנגליה הוא החל לשחק רק במחצית העונה. במשך שנה שיחק כהן לחלופין בהרכב הראשון ובקבוצת המילואים ולא זכה להצלחה גדולה.
ב-1981 קיבל הצעה לחוזה נדיב מאיש העסקים שלום גניש, שקנה את קבוצת בית"ר תל אביב, והחליט לשוב ולשחק בישראל. לאחר ששיחק בבית"ר תל אביב עבר למכבי תל אביב, ומשם להכח מכבי רמת גן, ואחר כך להפועל תל אביב, עמה זכה באליפות בעונת 1985/1986 תחת הדרכתו של דוד שווייצר. לאחר מכן שב לבית"ר תל אביב, ולבסוף עבר למכבי פתח תקווה, שם שיחק עד שפרש ממשחק פעיל בשנת 1989.
נבחרת ישראל.
ב-4 בפברואר 1976 ערך כהן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ישראל, בהפסד 0–1 לנבחרת דנמרק. כהן השתתף במשחקי הנבחרת במוקדמות מונדיאל 1978 ובמוקדמות מונדיאל 1982. בסך הכול שיחק ב-19 משחקים בין ארציים וכבש שער אחד (בניצחון 2–0 על דנמרק בפברואר 1978). משחקו האחרון במדי הנבחרת היה משחקה האחרון במוקדמות מונדיאל 1982, ב-18 בנובמבר 1981, בהפסד 0–1 לנבחרת צפון אירלנד באצטדיון וינדזור פארק בבלפסט.
לאחר הפרישה.
לאחר פרישתו מכדורגל, הצטרף כהן לעסק המשפחתי מאפיית "בית הבאגט" בבאר שבע.
ארסיבו
ארֵסיבּוֹ (Arecibo) הוא מחוז בפוארטו ריקו שנוסד בשנת 1616, 80 ק"מ מערבית לסן חואן. מתגוררים בו כ- 100,000 איש (2.5% מאוכלוסיית האי).
במצפה ארסיבו שבמחוז שוכן הרדיו-טלסקופ בעל מפתח יחיד הגדול ביותר בעולם.
אורנה לביא פלינט
אורנה לביא-פלינט (נולדה ב-14 באוקטובר 1953) היא חוקרת טלוויזיה. בעברה שחקנית, מדבבת, מפיקה ועורכת.
ביוגרפיה.
לביא-פלינט דיבבה דמויות במספר סדרות הנפשה, ביניהן "הקוסם מארץ עוץ" (בתפקיד דורותי), "נילס הולגרסון" (המפקדת אקה ועוד אווזות), "גברת פלפלת", "רכבת ההפתעות", "פרפר נחמד", "טאו טאו", "המומינים", "אמא אווזה" ו"סיפורי מוש", אשר שודרו בטלוויזיה החינוכית.
מאוחר יותר הפכה לביא-פלינט לעורכת ומפיקה. הסדרות שבעשייתן לקחה חלק היו: "מסיבת גן", "המחסן של כאילו", "גינת ההפתעות" ו"זבנג" אשר מבוססת על הקומיקס הישראלי אותה יזמה, יצרה, ערכה והפיקה.
לביא-פלינט משמשת כקריינית בספרייה המרכזית לעיוורים.
לביא-פלינט היא בעלת תואר שני בספרות עברית, ותואר דוקטור בנושא מחקר העוסק בדרמה הישראלית בטלוויזיה. המחקר נעשה במסגרת התוכנית הבין תחומית בפקולטה לאומנויות של אוניברסיטת ת"א.
לביא-פלינט נשואה לאדריכל אילן פלינט, ואם לשניים: תמרה ואדם. ב-27 בפברואר 2001 התאבד בנה בעת שירותו הצבאי.
אונטואה
אונוטואה (באנגלית: Onotoa) הוא אטול אלמוגים במרכז האוקיינוס השקט המהווה חלק מאיי גילברט. האי הוא אחד ממחוזות רפובליקת קיריבטי. האי ממוקם 65 ק"מ מהאי טאמאנה והוא הקטן שבאיי גילברט.
האיים באטול מצויים בצידה המזרחי של הלגונה, ואילו בצידה המערבי מצויה שונית אלמוגים.
בראם כהן
בראם כהן (באנגלית: Bram Cohen; נולד ב-12 באוקטובר 1975), הוא מתכנת מחשבים יהודי-אמריקאי, הידוע בעיקר כמפתח רשת שיתוף הקבצים ביטורנט. הוא גם אחד ממייסדי קודזון, מארגן את מפגשי ההאקרים של סן פרנסיסקו, ואחד ממחברי קודוויל.
כהן מגדיר את עצמו כבעל תסמונת אספרגר. הוא אומר שהתסמונת מעניקה לו יכולת ריכוז מצוינת, אבל מקשה עליו לתקשר עם זולתו.
כהן גר כיום בסן פרנסיסקו, עם אשתו ג'נה ועם ילדיו.
מאיאנה
מאיאנה (באנגלית: Maiana) הוא אטול אלמוגים המצוי במרכז האוקיינוס השקט, והמהווה חלק משרשרת איי גילברט. האטול הוא מחוז ממחוזות רפובליקת קיריבטי.
צידו הצפוני והמזרחי של האטול הם אי אחד, ואילו צדו המזרחי של האטול הוא שונית אלמוגים תת-מימית. במרכז האטול מצויה הלגונה. אורכו של האטול 14 ק"מ ורוחבו 9.5 ק"מ.
דמוגרפיה.
במאיאנה חיים כ-2000 תושבים, הכפר הכי גדול באי נקרא Bubutei והוא מכיל כ-500 איש. מרבית התושבים (כשלושת רבע) חיים בחלק הצפוני של האי.
מספר תושבי האי הוא יציב, והוא נשאר בסביבות 2000 תושבים מאז 1985.
פולחנסיו בטיסטה
פולחנסיו בטיסטה אי סאלדיבר (בספרדית: Fulgencio Batista y Zaldívar; 16 בינואר 1901 - 6 באוגוסט 1973) היה נשיאה הנבחר של קובה מ-1940 עד 1944, ועריצה מ-1952 עד 1959, אז הופל משטרו במהפכה הקובנית.
ביוגרפיה.
שנותיו הראשונות ושירות צבאי.
פולחנסיו בטיסטה נולד ב-16 בינואר 1901 בקובה להורים ממוצא מגוון - ספרדי, אפריקני וסיני - שלחמו במלחמת העצמאות של קובה. תחילה העניקה לו אמו את השם רובן, ומאוחר יותר העניקה לו תחתיו את שמה, סאלדיבר. בשל אי רצונו של אביו לרשום אותו בשם בטיסטה, עד 1939 נקרא להלכה רובן אי סאלדיבר. ב-1939, כשהתמודד לנשיאות תחת השם פולחנסיו בטיסטה, התגלתה העובדה שאינו מופיע בשם זה באף תעודת לידה. על עבירה זו חויב לשלם קנס של 15,000 פסו, והשעה לזמן מה את הקמפיין שלו לנשיאות.
לבטיסטה, כאמור, מוצא מגוון משני הצדדים. בילדותו למד בבוקר בבית-ספר ציבורי ובערב בבית-ספר קוויקרי. עזב את הבית בגיל 14, לאחר שמתה אמו. היות שהגיע ממוצא צנוע, נאלץ לעבוד קשה למחייתו. במשך מספר שנים עבד כפועל בחקלאות, בנמלים ובמסילות רכבת. עבד גם כחייט, כמכונאי, כספק פחם וכמוכר פירות. ב-1921 נסע להוואנה, ובאפריל אותו שנה התגייס לצבא. שירת במשך שנתיים, בהם למד קצרנות וקלדנות. לאחר מכן עבד תקופה בתור מורה לקלדנות, לפני שהצטרף למשטרה הכפרית. אז הועבר לצבא והוענקה לו דרגת רב-טוראי ותפקיד של מזכיר לקולונל לשעבר. בספטמבר 1933 קיבל דרגת סמל, והנהיג קבוצה של מפקדים שאינם קצינים בתנועה שנקראה "מהפכת הסַמָּלים". מטרות המהפכה המוצהרות היו שיפור מצב החיים בקובה ושוויון ההזדמנויות בה.
בטיסטה הגיע לשלטון לראשונה ב-1933, כאשר "מהפכת הסַמָּלים" שהנהיג שמה קץ לשלטונו קצר הימים של דה סספדס. לאחר הצלחת המהפכה, מינה עצמו למפקד הכוחות המזוינים, בדרגת קולונל, ושלט בפועל בוועד בן חמשת החברים שכיהנו כראשי המדינה באופן קולקטיבי. הוא המשיך לשלוט בפועל באמצעות מינוי 'נשיאי בובה' עד 1940; אז נבחר בעצמו לנשיא.
נשיאות ראשונה (1940–1944).