סמוך לאחר הקמת מדינת ישראל, עלו יהודים אריתראים רבים לישראל, בעיקר במסגרת מבצע על כנפי נשרים. בשנות החמישים עדיין חיו 500 יהודים במדינה. החתונה היהודית האחרונה בבית הכנסת אסמרה נחגגה במהלך אותו עשור. בית הכנסת שימש גם יהודים שהגיעו מכל רחבי אפריקה כדי לקיים שם את הימים הנוראים.
בשנת 1961 החלה מלחמת העצמאות של אריתריאה לאחר שאריתריאה סופחה על ידי אתיופיה, ואריתריאים החלו להילחם למען העצמאות. היהודים החלו לעזוב את אריתריאה.
בתחילת שנות ה-70 גברה ההגירה היהודית בגלל התגברות האלימות בין אריתריאה לאתיופיה, ומשום שההחונטה הצבאית האתיופית ששלטה גם באריתריאה, הנהיגה את מדיניות הסוציאליזם האתיופי שמטרתה הייתה להלאים את הרכוש הפרטי ולהנהיג משטר סוציאליסטי. בשנת 1975 פונו הרב הראשי וחלק גדול מהקהילה. יהודים אריתראים רבים על לישראל, ואילו אחרים נסעו לאירופה או לצפון אמריקה. עד אז נותרו רק 150 יהודים במדינה.
אריתריאה רשמית קיבלה את עצמאותה בשנת 1993. באותה שנה הקימו אריתריאה וישראל יחסים דיפלומטיים מלאים. באותה תקופה נותרו רק קומץ יהודים באריתריאה. כולם, למעט אחד, מתו או היגרו. כיום נותר באריתריאה רק יהודי יליד אחרון, סמי כהן, שמנהל עסק ייבוא וייצוא, ומבקר בקביעות בבית הכנסת אסמרה. ישנם גם כמה יהודים שאינם ילידי אריתריאה המתגוררים באסמרה, חלקם ישראלים הקשורים לשגרירות ישראל באריתריאה.
היהדות אינה אחת מארבע הדתות המוכרות על ידי הממשלה האריתראית.
חמד בן ח'ליפה אאל נהיאן
השייח' חמד בִּן ח'ליפה אאל נהיאן (בערבית: حمد بن خليفة آل نهيان), היה ידוע גם כעאדל אל-עתיבה, הוא איש עסקים מאיחוד האמירויות הערביות, ובן למשפחת המלוכה השולטת (בית נהיאן) באבו דאבי. ידוע בניסיונו הכושל לרכוש מחצית מקבוצת הכדורגל הישראלית בית"ר ירושלים זמן קצר לאחר הנורמליזציה בין ישראל לאיחוד האמירויות.
ביוגרפיה.
אביו של חמד בן ח'ליפה הוא השייח' ח'ליפה בן מוחמד בן ח'ליפה אל נהיאן ואמו היא מוזה אל-עותייבה. אביו התגרש מאמו והוא השתמש בשם עאדל אל-עותבייה. באפריל 2019 קיבל אישור לשנות את שמו לשייח' חמד בן ח'ליפה אל נהאין. הוא קרוב רחוק של משפחתו של נשיא איחוד האמירויות הערביות, ח'ליפה בן זאיד אאל נהיאן. נשוי עם ארבעה ילדים, שלושה בנים ובת.
על פי דבריו
ב-1993 קיבל תואר שני במנהל עסקים ויחסים בינלאומיים מאוניברסיטת קליפורניה באירוויין. על פי אתר האינטרנט שלו את הוא צבר את הונו בעסקי המטבעות הדיגיטליים.
על פי האתר של חמד בִּן ח'ליפה הוא "מאמין בשיתוף פעולה עולמי באמצעות פרלמנט בינלאומי". בנוסף, הוא תומך בפרויקטים בתחום הבריאות, ושותף לפרויקטים הומניטריים רבים, עם דגש על פרויקטים באנרגיה וחינוך. כמו כן, תורם גם לצדקה. כתומך נלהב בנורמליזציה עם ישראל הזמין בשמחת תורה שלאחר הסכם הנורמליזציה בין ישראל לאיחוד האמירויות את הזמר עומר אדם לבקר ולחגוג עם הקהילה היהודית בדובאי. המוצר הראשון ששווק במשותף על ידי איחוד האמירויות הערביות וחברות ישראליות הוכרז על ידי מחלקת הפרויקטים של HBK, בשותפות עם Sure Universal, שבסיסה בישראל.
העסקה עם בית"ר ירושלים.
בדצמבר 2020 הסכים לרכוש ממשה חוגג 50% מהבעלות על קבוצת הכדורגל הישראלית בית"ר ירושלים. העסקה נעשתה בתיווכו של נאום כהן, איש עסקים יהודי-אוקראיני הפועל באיחוד האמירויות ונמצאת בתהליכי אישור של הוועדה להעברת זכויות. בתצהיר שהגיש להתאחדות לכדורגל בישראל כדי שיאשרו את רכישת בית"ר ירושלים כתב כי הונו הוא כ-1.6 מיליארד דולר, אולם בדיקה של ההתאחדות גילתה שהנכס המרכזי בהצהרה הוא אג"ח של ונצואלה שנרכש בשווי 1.5 מיליארד דולר, אך הוא אינו סחיר וערכו אפסי. כמו כן נמצא כי בבעלותו עשרות חברות לא פעילות, וכי בן חליפה קשור לאנשים ששמם נקשר, בין היתר, בהונאות ובהלבנת הון. בפברואר 2021 משכה בית"ר ירושלים את הבקשה לאישור.
ג'ורג' פ. סמית'
ג'ורג' פרסון סמית (באנגלית: George Pearson Smith; נולד ב-10 במרץ 1941) הוא כימאי אמריקאי, זוכה פרס נובל לכימיה לשנת 2018 ביחד עם פרנסס המילטון ארנולד וגרג וינטר, "על שימוש בנגיפים תוקפי חיידקים (בקטריופאג'ים) לשם ייצור חלבונים, בהם נוגדנים של מערכת החיסון". מכהן כפרופסור באוניברסיטת מיזורי.
ביוגרפיה.
סמית נולד ב-10 במרץ 1941 בקונטיקט.
סמית סיים לימודי דוקטורט באוניברסיטת הרווארד ואת הפוסט-דוקטורט ביצע באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון (ביחד עם אוליבר סמיתיס). כיהן כפרופסור אורח באוניברסיטת דיוק בשנים 1983–1984.
סמית נשוי ליהודייה והוא הכריז כי הוא קשור עמוקות לזהותה היהודית של משפחתו. למרות זאת, הוא תומך נלהב בתנועת ה-BDS.
טונגלון סיסוליט
טונגלון סיסוליט (בלאית: ທອງລຸນ ສີສຸລິດ; נולד ב-10 בנובמבר 1945) הוא פוליטיקאי, המכהן מאז אפריל 2016 כראש ממשלת לאוס. בשנים 2001–2016 כיהן כסגן ראש הממשלה וכשר החוץ בשנים 2006–2016. בנוסף על כך, הוא חבר הלשכה הפוליטית של המפלגה המהפכנית העממית.
בצעירותו התחנך בברית המועצות ובווייטנאם. בעבר כיהן בתפקידים פוליטיים רבים, ובהם: סגן שר החוץ בשנים 1987–1992, שר העבודה והרווחה החברתית בשנים 1993–1997, וחבר האספה הלאומית בין השנים 1998– 2000.
ב-23 בינואר 2016 נבחר על ידי קונגרס הוועידה לכהן כראש הממשלה. בנוסף ללאית, הוא דובר וייטנאמית, רוסית ואנגלית.
ארווה לה טלייה
ארווה לה טלייה (בצרפתית: Hervé Le Tellier; נולד ב-21 באפריל 1957) הוא סופר ובלשן צרפתי. חבר בקבוצת הספרות הבינלאומית אוליפו, והנשיא הרביעי שלה. זוכה פרס גונקור לשנת 2020 עבור ספרו "אנומליה".
ביוגרפיה.
לה טלייה נולד בפריז. הוא החל את דרכו כעיתונאי מדעי, והצטרף לאוליפו בשנת 1992.
יצירתו.
בשנת 1998 הוא זכה לתשומת לב משמעותית עם פרסום ספרו "Les amnésiques n'ont rien vécu d'inoubliable" בצרפת, אוסף של אלף משפטים קצרים מאוד המתחילים ב"אני חושב ש".
הרומן המורכב שלו "Le voleur de nostalgie" נכתב כמחווה לסופר האיטלקי איטלו קלווינו.
בשנת 2002 החל לפרסם ב"לה מונד" על בסיס יומי כרוניקה סאטירית קצרה בשם "נייר זכוכית". הוא ייסד, יחד עם פרדריק דפים ואחרים, את "אגודת החברים של ז'אן-בטיסט בוטול" כדי לקדם את הפילוסוף הפיקטיבי הזה ואת בית הספר שלו ל"בוטוליזם".
בשנת 2006 פרסם מסה בשם "האסתטיקה של אוליפו", המציגה נקודת מבט אישית מאוד על ספרות תחת אילוצים, מזווית לשונית.
ספרו "אנומליה" זיכה אותו בפרס גונקור לשנת 2020 ותורגם ל-45 שפות. לה טליה הוא החבר הראשון באוליפו שזכה בפרס זה.
קישורים חיצוניים.
Friends (אלבום)
Friends (בעברית: חברים) הוא אלבומו הרביעי של המוזיקאי הבריטי אלטון ג'ון, והפסקול הראשון שהלחין. הוא יצא לאור ב־5 במרץ 1971, על ידי "סרטי פרמאונט", כפסקול סרט הנושא את אותו שם שיצא באותה השנה . היה זה פרויקט שג'ון וברני טופין לקחו על עצמם בין שני סיבובי ההופעות הראשונים בארצות הברית, על הפריצה התקשורתית והמסחרית שחלה במהלכם.
האלבום הוסמך כאלבום זהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי, והיה לאלבום הזהב השלישי שלו במדינה זו בתוך חודשים ספורים (בהמשך ל־"Elton John" ו־"Tumbleweed Connection" שהגיעו למעמד אלבום זהב שם בפברואר ובמרץ אותה שנה, בהתאמה). לרצועת הנושא הייתה הצלחה מסוימת בארצות הברית, כשהגיעה למקום ה־34 במצעד שם. האלבום היה מועמד לפרס גראמי בקטגוריית "הפסקול הטוב ביותר" ב־1972.
האלבום לא יצא בנפרד על גבי תקליטור, אך הוא נכלל (בסדר שירים שונה) באלבום האוסף הכפול של ג'ון, "Rare Masters" , שיצא ב־1992. ב־2021 האלבום יצא בהנפקת ויניל חדשה.
רקע.
לאחר הופעותיו המוצלחות של ג'ון במועדון הטרובדור שבארצות הברית בסוף אוגוסט 1970, חזרו ג'ון וטופין לבריטניה לארבעה שבועות, לאחריהם היה צריך ג'ון לחזור לארצות הברית כדי להתחיל שם סיבוב הופעות נוסף. בבריטניה ג'ון אומנם הופיע, אך עדיין לא פרץ תודעתית ומסחרית ככוכב. לאחר שג'ון גילברט, שאביו לואיס גילברט הפיק וביים את הסרט "Friends", האזין לאלבום "Elton John", הוא הגיע לג'ון ולטופין עם הצעה לכתוב ולהלחין את פסקול הסרט. ג'ון הסכים. מכיוון שההקלטות נדחסו להפסקה שבין שני סיבובי ההופעות בארצות הברית ונותרו פחות מארבעה שבועות לעבוד, העבודה הייתה לחוצה, "סשן פאניקה" בלשונו של ג'ון (ג'ון חשב של"פרמאונט" היה חשוב להוציא את האלבום מהר, כדי לנצל את המומנטום שלו בארצות הברית, כששני אלבומים שלו היו במצעדים שם). מכיוון שהזמן היה בהול ולא היו מספיק שירים, תרם ג'ון לפסקול שני שירים מעתודת השירים שלו: "Honeyroll" ו־"Can I Put You On". שירים אלה עדיין לא נכללו באלבום, אך ג'ון ביצע אותם בהופעות באותה תקופה. לימים הביע ג'ון חרטה על כך שנתן את השירים לפסקול במקום לכלול אותם באלבום שלו. השיר "Can I Put You On" נכלל באלבום הבא, אלבום ההופעה "17-11-70".
הזכויות על הפסקול שייכות ל"יוניברסל מיוזיק גרופ", ששותפה עם ג'ון על הזכויות על המוזיקה שלו, וכן היא בעלת הזכויות על הקטלוג של .
האלבום היה מועמד לפרס גראמי ב־1972 בקטגוריית "הפסקול הטוב ביותר".
משתתפים.
המידע נלקח מהערות האלבום.
סינגלים.
הסינגל "Friends" אינו סינגל רגיל של ג'ון ואינו נחשב לסינגל שבא לאחר "Your Song", אלא הוא היה חלק מן הפסקול ושיר הנושא של הסרט.
מלכודת תיירים
מלכודת תיירים היא אטרקציה תיירותית, שמיועדת למשוך תיירים ואת כספם. בדרך כלל, מלכודות תיירים מספקות שירותים, בידור, אוכל, מזכרות ומוצרים אחרים שתיירים יכולים לרכוש אותם.