תיאור המקומות נשען על יסודות ריאליסטים, אך הוא הופך אותם לסמל. 'אשל אברהם' מתואר כעץ אלון יבש שהיה נטוע במערב חברון דרומית לאלוני ממרא ונחשב וזוהה עם עם האשל שנטע אברהם. מעברו השני של השטיח מתואר עץ ברוש, שהיווה תיאור מקובל לעץ הארז ששתל הרצל בשנת 1898. במרכז מופיע הר סיני, תוך ניסיון ליצור עומק מרחבי בעזרת הצבעוניות. תיאורים אלו שבים ומופיעים גם בשטיחים אחרים שנארגו בבצלאל.
השטיח היה בעבר באוסף אנטון פלטון. החל משנת 2019 הוא מצוי באוסף פרטי אחר.
מוטו גוצי נורמלה
מוטו גוצי נורמלה (באיטלקית: Moto Guzzi Normale) הוא אופנוע מתוצרת יצרנית הרכב הדו-גלגלי Moto Guzzi אשר יוצר בין השנים 1921–1924 באיטליה.
תאודור ואן הייל
תאודור ואן הייל (Theodoor van Heil; 1635 – אחרי 1691) היה צייר נוף פלמי הידוע בנופי החורף שלו, בנופי העיר ובמראות ערים בוערות.
חייו.
תאודור ואן הייל היה בנו של דניאל ואן הייל, צייר נוף. הוא בא ממשפחה אמנותית: סבו ליאו היה צייר כמו שניים מדודיו: ליאו ואן הייל שהיה אדריכל וצייר, ויאן בפטיסט ואן הייל שהיה צייר דיוקנאות ואירועים מהיסטוריה.
על פי ההערכה, תיאודור הוכשר אצל אביו. הוא הפך לחבר בגילדת לוקאס הקדוש בבריסל בשנת 1668.
ידוע שהאמן עדיין היה חי בשנת 1691. אם הוא היה זה שצייר את "הפצצת בריסל" בשנת 1695 הוא כנראה נפטר אחרי שנה זו.
יצירתו.
תאודור ואן הייל ידוע בנופים בסגנונו של אביו. הם כללו נופי חורף וסצנות של שריפות בערים.
תיאודור ואן הייל צייר מספר נופים טופוגרפיים של עיר הולדתו בריסל. הציור נעשה מתצפית אחת על בריסל מטירת Koekelberg מציג ממעוף הציפור את העיר הנשקפת מצפון. בהשוואה לתצפית על בריסל שצייר האמן מאנטוורפן יאן בפטיסט בונקרוי כשלושים שנה קודם לכן, ציורו של ואן הייל מראה את העיר ממרחק גדול ומנקודת מבט נמוכה יותר. התוצאה היא שהבניינים מוצגים בצורה קומפקטית יותר. ניתן לזהות רק את הצריחים והמגדלים הגדולים. ואן הייל תיאר בקדמת הציור סצינות כמו רכיבת סוסים, רועים ואיכרים.
מבין חמשת הנופים הנוספים של בריסל, שצוירו על ידי תאודור ואן הייל והנמצאים במוזיאונים המלכותיים לאמנויות יפות בבלגיה, שנים מציעים נוף קרוב יותר לעיר ושלושה ציורי שריפות בעיר בריסל. זכור במיוחד הציור "הפצצת בריסל" בשנת 1695, המציגה את העיר בלהבות לאחר ההפצצה על ידי הכוחות הצרפתים.
זולטאן שומיו
זולטאן שומיו (במקור שוורץ, בהונגרית: Somlyó Zoltán; דוניה דוברבה, 22 ביוני 1882 – בודפשט, 7 בינואר 1937) היה משורר, עיתונאי, מתרגם ספרותי. הונגרי-יהודי. אביו של ג'רג' שומיו (1920–2006) משורר, מתרגם ספרותי, וסבו של באלינט שומיו (1957–) פילוסוף, אסתטיקאי.
ביוגרפיה.
שומיו נולד במשפחה יהודית להורים שמעון שוורץ ואילקה פיק. לאחר סיום לימודיו בתיכון בעיר נג'קניז'ה, משנת 1901 קיבל משרה ככותב כתובות מינויים בעיתון היומי, ואחר כך כעיתונאי ברייקה. בין 1903–1906 היה חייל בגיוס חובה. כשחזר לבודפשט הפך לעיתונאי ב"מאדיאר נמזט" (Magyar Nemzet שפירושו: "אומה הונגרית"). בשנת 1908 עבד במערכת "העיתון של הערב והחירות" אוראדיה. בין 1909 ל -1913 עבד במערכות העיתונות של סגד, פץ' וסובוטיצה. משנת 1913 התגורר שוב בבודפשט ומשנת 1922 עבד ב"פשטי הירלאפ" (Pesti Hirlap כלומר "יומן של פשט", משנת 1926 עד 1928 עבד במגזין "ליטרטורה", ומשנת 1928 בפשטי נפלו. משנת 1928 התפרנס מכתביו שפורסמו גם על ידי הירחון "עתיד יהודי" של טרנסילבניה.(עתיד יהודי היה ירחון ספרותי וחברתי שיצא לאור בסאטו מארה בין 1930 ל 1940, בעריכת בני משפחת פרישמן). בשנת 1920 התחתן עם מרגיט בולגר. בנם נולד באותה השנה, (לימים המשורר ג'רג' שומיו). אשתו השנייה הייתה שטפניה הַרניש.
פעילותו.
חייו המוטרדים והבלתי מסודרים השפיעו על נושאי, רמה, סדירות ופרסום שירתו. שיריו הראשונים הושמעו בקולם העממי-הארט נובו של סוף המאה, בהשפעת משוררי המאה ה-19. כמה משיריו פורסמו בכתב העת הספרותי החשוב ניוגט. בבדידותו הרוחנית כתב על הבדידות של להיות לבד ועל האהבה השזורה בארוטיקה. שיריו הושפעו מהאנרכיזם הבוהמי ומ- l'art pour l'art (משמעותו שהאמנות היא רק למען יופייה ואינה צריכה לשרת שום נושא אחר: חברתי, פוליטי, כלכלי וכו') לאחר נפילת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית שומיו השמיע את קולו בעיקר כמתרגם. הוא תרגם את יצירותיהם של שארל בודלר, גי דה מופאסנאן, וולטר, ז'אן-ז'אק רוסו וגרהרט האופטמן. הטון הבסיסי בשירתו היה תחושת הבדידות וחוסר התקווה.
ג'רג' שומיו
ג'רג' שומיו (במקור אביו היה שוורץ, בהונגרית: Somlyó György, בלטונבוגלאר, 28 בנובמבר 1920 – בודפשט, 8 במאי 2006) היה חתן פרס קושוט וזוכה פרס אטילה יוז'ף מספר פעמים, משורר, סופר, מתרגם ספרות, חבר האקדמיה מַלַרְמֵה בפריז, חבר מייסד של "אקדמיה סצ'ני לספרות ואמנות" (1992) ושל ה"האקדמיה לספרות דיגיטלית" (1998) יוזם "יום השירה ההונגרי".
הוא בנו של המשורר זולטאן שומיו (שוורץ) שהיה שייך לדור הראשון של כותבי כתב העת הספרותי החשוב ניוגט, בנו של ג'רג' ונכדו של זולטאן, הוא באלינט שומיו (1957-) אסתטיקן, פילוסוף, פרופסור באוניברסיטת בודפשט דיקן הפקולטה לאסתטיקה.
ביוגרפיה.
ג'רג' שומיו היה בין משוררי כתב העת הספרותי ניוגט כבר בגיל צעיר. חברי ילדותו היו גאבור דבצ'רי ופרנץ קארינתי. הוא היה בקשר אישי גם עם מיקלוש רדנוטי, דז'ה קוסטולאני ואטילה יוז'ף. הוא הושפע מהסוריאליזם הצרפתי.
בין השנים 1941–1944 נקרא מספר פעמים לשרות העבודה (עבודות כפייה ליהודים במסגרת הצבא ההונגרי) והצליח לשרוד את המלחמה ואת השואה. בשנת 1945 נרשם לפקולטה למדעי הרוח של אוניברסיטת בודפשט ובנובמבר 1946 (עם מלגה צרפתית) נרשם לסורבון. בשנים 1948 וב-1949 הוא היה דרמטורג בתיאטרון הלאומי של בודפשט לאחר מכן עד 1950 היה ראש חבר הלקטורים של אולפני הקולנוע הוניה (כיום: Mafilm Hungarian Film Studios).
בשנים 1954–1955 עמד בראש המחלקה הספרותית ברדיו ההונגרי. בשנת 1958 ערך וכתב את ההקדמה ל"אנתולוגיה של המשוררים הצרפתיים" ולמהדורה ההונגרית הראשונה של כל כתבי ארתור רמבו. לאחר מכן הופיעו בזה אחר זה כרכי השירה והמחקרים שלו. הוא חי בצרפת ובאיטליה תקופה מסוימת. בשנת 1965 פורסם בפריז ספר השירה הראשון שלו בתרגום לצרפתית, "Souvenir du Présent". בשנת 1966 ייסד את האלמנך הספרותי הרב-לשוני בשם אריון, ועד 1987 היה העורך הראשי שלו.
בשירתו אפשר למצוא כמעט את כל צורות החריזה, מחריזה חופשית ועד הסונטה. בנוסף לכתבי הפרוזה שלו בהשראה אוטוביוגרפית, הוא פרסם כתבי מחקר ותרגומים רבים.
סימן קרט
סימן קֶרֶט (באנגלית: Caret) הוא תו בצורת V הפוכה. זהו תו המרווח ^ בקוד ASCII ומערכות קידוד תווים נוספות. שמות נוספים של התו כוללים כובע, קונטרול, חץ למעלה, או, לעיתים רחוקות יותר, שברון, חזקה, מצביע (בשפת התכנות פסקל) או טריז. התו דומה לסימן הדיאקריטי גג, אך שונה ממנו בהיותו תו עצמאי. היסטורית התו שימש לשם הקלדת הסימן הדיאקריטי גג מעל אותיות באמצעות הקלדתו אחריהן, ועקב כך גג הוא שמו הרשמי בקוד ASCII ויוניקוד.
אין להתבלבל בין הקרט והגג לבין תווים אחרים בצורת וי הפוכה, כגון ʌ (האות הלטינית V קטנה הפוכה U+028C) או ∧ (וגם U+2227), המכונים לעיתים קרט גם הם.
מקורות.
סימן הגהה.
הקרט שימש במקור וממשיך לשמש בכתב יד כסימן הגהה כדי לציין היכן יש להוסיף סימן פיסוק, מילה או ביטוי לטקסט. המונח בא מהמילה הלטינית , "זה חסר". סמל הקרט נכתב מתחת לשורת הטקסט לשם הוספת סימני פיסוק בגובה השורה, כגון פסיק, או מעל השורה כקרט הפוך: ˇ עבור תווים גבוהים, כגון אפוסטרוף ניתן לכתוב את התוספת בתוך הקרט, בשולי הדף או מעל לשורה.
שימושים.
שפות תכנות.
לקרט שימושים רבים בשפות תכנות. הוא יכול לסמן העלאה בחזקה, את האופרטור XOR ברמת הביט, שרשור מחרוזות, תו בקרה ועוד. בביטויים רגולריים משמש הקרט להתאים לתחילת מחרוזת או שורה; אם הוא מופיע בתחילת מחלקת תווים, מבוצעת התאמה של ההיפוך של המחלקה.
Node.js משתמשת בקרט בקובצי מניפסט כדי לסמן התנהגות של רזולוציית תלות המשמשת עבור כל תלות.
תו חילוף.
מפרש שורת הפקודה cmd.exe, של משפחת מערכות ההפעלה חלונות, משתמש בקרט (^) כדי לבצע חילוף (escaping) מתווים שמורים.
C:\&gt;ECHO Show and: ^&amp; greater than: ^&gt; pipe: ^| less than: ^&lt; caret: ^^ and ^%TMP^%
Show and: and: &amp; greater than: &gt; pipe: | less than: &lt; caret: ^ and %TMP%
תוקף
איב מרדר
איב אסתר מרדר (באנגלית: Eve Marder; נולדה ב-30 במאי 1948, ניו יורק) היא נאורוביולוגית יהודייה-אמריקאית. פרופסור באוניברסיטת ברנדייס. מרדר ידועה בזכות עבודתה על רשתות עצביות קטנות, שהביאה לגילויים חדשניים בעלי השלכות לכלל הרשתות העצביות כולל אלו של בני האדם.
קורות חייה.
מרדר נולדה בניו יורק ב-30 במאי 1948 והיא, לדבריה, "בחורה יהודייה כשרה מניו יורק". ילדותה המוקדמת עברה ברובע אפר וסט סייד של מנהטן, בהמשך עברה המשפחה לצפון ניו ג'רזי וכשהייתה בגיל תיכון עברו לאירוינגטון שם למדה בתיכון המקומי . במקביל למדה במשך שנתיים ב"היברו סקול" .
נשואה לארתור וינגפילד גם הוא פרופסור למדעי העצב באוניברסיטת ברנדיים. איב וארתור הכירו ב-1981.
השכלה ומסלול מקצועי.