בשנת 2004 החלה גם לשחק בהצגה הדרמטית "מלחמה" ב"תיאטרון הבימה". על משחקה ב"מלחמה" זכתה ב"פרס התיאטרון הישראלי", כשחקנית המבטיחה של השנה.
בחנוכה 2007 שיחקה במחזמר "נרניה" במשכן לאמנויות הבמה בתל אביב.
ב-2008 שיחקה במחזמר "אוליבר!" של תיאטרון בית ליסין.
ב-2010 גילמה את השחקנית והזמרת חיה בהצגה גטו בתיאטרון הקאמרי.
ב-2013 בהפקה של המחזמר "צלילי המוזיקה" שעלתה במשכן לאמנויות הבמה, היא שיחקה בתפקיד הראשי כמריה האומנת, לצד רוני דלומי, ענת עצמון ודינה דורון.
בחנוכה 2016 גילמה את בל במחזמר "היפה והחיה" לצד עוז זהבי במשכן לאמנויות הבמה.
בחנוכה 2017 גילמה את מריה במחזמר צלילי המוזיקה.
בשנת 2020 החלה לשחק במחזמר "לא רק בלונדינית" בתפקיד אל וודס.
קולנוע וטלוויזיה.
ב-1994, כשהייתה בת 12 גילמה את אנה, הדמות הראשית בסרט הקולנוע "ארץ חדשה" של הבמאית אורנה בן דור, לצד שולי רנד ואתי אנקרי.
ב-2003 שיחקה בסרט הקולנוע של דובר קוסאשווילי "מתנה משמיים", והתארחה כזמרת ליווי בהופעותיו של תומר יוסף.
ב-2005 גילמה את אנה, התפקיד הראשי בסרטו של שמואל הספרי "שושלת שוורץ" לצד יהודה לוי ומרים זוהר. באותה שנה אף שיחקה בעונה הראשונה של סדרת הנוער "ראש גדול" בערוץ הילדים למנויי Yes בתפקיד "אנסטסיה".
ב-2006 הצטרפה לקאסט של העונה השלישית של סדרת הדרמה-יומית-מוזיקלית "השיר שלנו" ששודרה ב-yes, לצד רן דנקר, נינט טייב ואושרי כהן בתפקיד תמרה וייס, מתנחלת אשר מצטרפת ללהקה צבאית. באותה שנה שיחקה בסרטו של צחי גראד "תנועה מגונה" בתפקיד ארקדיה.
ב-2007 גילמה את נעמי הס, הדמות הראשית בסרטו של אבי נשר "הסודות" ועל תפקידה הייתה מועמדת בפעם השנייה לפרס אופיר באחת מקטגוריות המשחק, וכן בטקס "אנשי השנה" שנערך ב-6 בספטמבר 2007 זכתה בפרס "אשת השנה בקולנוע" על משחקה בסרט "הסודות". באותה שנה גילמה את שירי בסדרת הדרמה "מסכים" ששודרה ב-yes stars ישראלי, ושיחקה בסדרת המערכונים שביים רני סער, "כפיות" ושודרה בערוץ 2. בחודש מאי של אותה שנה החלה לגלם את אירנה קובלובה בסדרת הפשע "הבורר" שיצרו רשף לוי ושי כנות, ושודרה ב-HOT3, וכן, שבה לגלם את דמותה של תמרה וייס בעונה הרביעית של "השיר שלנו".
ב-2009 שבה לעונה השנייה של הסדרה "מסכים" ב-Yes Stars ישראלי.
ב-2010 גילמה את עדי הטניסאית בסרט האימה הראשון שהופק בישראל "כלבת" בבימוים של נבות פפושדו ואהרון קשלס, שם שיחקה לצד ליאור אשכנזי, רן דנקר, עפר שכטר ועוד.
ב-2011 שיחקה בתפקיד אורח את דמותה של סילבי כנאפו בעונה השלישית של הסדרה הקומית "החברים של נאור" שביים וכתב נאור ציון. מאוחר יותר באותו עשור חזרה בוקשטיין לשחק את סילבי, הפעם בסדרה "עממיות", שגם היא נכתבה ובוימה על ידי נאור ציון. באותה שנה שיחקה בסרט הקצר "על מרתה לעוף" בבימויה של מעיין ריף.
ב-2012 שיחקה בסרט הרוסי "המנצח" בבימויו של פבל לונגין, לצידה של לוסי דובינצ'יק.
באותה שנה שיחקה גם בסרט מסע באירופה.
ב-2013 שיחקה בסרט הקצר "במקום אחר" שביימה, כתבה והפיקה מיכל זילברמן. לצד אניה שיחקו בסרט גם מעיין בלום, יאנה גור, אלדד פריבס, עלי סלימאן ומולי שולמן. באוקטובר אותה שנה שבה לגלם את אירנה קובלובה בעונה הרביעית של "הבורר" ב-HOT3. בדצמבר של אותה שנה השתתפה בתפקיד ראשי בסדרת הילדים "עולם הבובות של גלי" ששודרה בחינוכית, לצד איתי שור ויובל סגל. בקולנוע, שיחקה בסרט הדרמה הצרפתי "חברים מצרפת" בכיכובה של הזמרת סוקו.
ב-2014 שיחקה בתפקיד רחלי לב ארי בסרט הסטודנטים "תובעת" שביימה שירי נבו פרידנטל.
החל מ-2015, משחקת בוקשטיין בסדרה המתח "כפולים" במסגרת שידורי קשת בערוץ 2 בה היא מגלמת את דמותה של אסיה ברנדיץ', גננת המואשמת במעורבות בפרשיית ריגול בינלאומית ובחטיפתו של שר הביטחון האיראני בעת ביקורו במוסקבה. באותה שנה שיחקה בתפקיד אורח של עצמה בסדרה הדרמה קומית "החדש של עומרי גורדון" בכיכובו של עידו רוזנבלום שגם יצר, כתב וביים, ושודרה בערוץ 2, קשת. באותה שנה שימשה כשופטת אורחת בתוכנית המציאות "X פקטור" בעונה השנייה לצידו של רמי פורטיס.
ב-2016 שיחקה בפרק אחד בעונה השישית של "משחקי הכס" ברשת HBO האמריקאית, בו היא גילמה את קינברה. באותה שנה, גילמה את נעמי שריד בסרטו של איתן ענר "לב שקט מאוד" לצד אורי גוטליב ועירית קפלן. על משחקה בסרט הייתה מועמדת בפעם השלישית לפרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר.
ב-2017 שיחקה בפרק אחד בסדרה האמריקאית "גאון" של נשיונל ג'יאוגרפיק בו גילמה את מרגריטה קוננקובה, בכיכובו של ג'פרי ראש כאלברט איינשטיין.
באותה שנה שיחקה בסרט הקצר היה שווה כל שקל.
ב-2018 שיחקה בסרט הקומדיה הישראלי "המועדון לספרות יפה של הגברת ינקלובה".
ב-2019 השתתפה בסדרה "ביום שהאדמה רעדה" בערוץ 12.
ב-2020 השתתפה בסדרה PPS של חברת yes הטלוויזיה בלוויין.
במרץ 2022 השתתפה בסדרה "דור אחד וחצי", העוסקת בעולים מברית המועצות בשנות ה-90 של המאה ה-20, בהפקת כאן 11.
בספטמבר 2022 שיחקה בסרט כל מה שאני יכולה בתפקיד רעות
דיבוב.
ב-1994 דיבבה את מארי בסרט "חתולים בצמרת" והייתה הקריינית והזמרת בסדרה מיפי (המבוססת על ספריו של דיק ברונה). ב-2002 דיבבה את ג'יין בסרט הקולנוע "פיטר פן 2: בחזרה לארץ לעולם לא". בשנים 2003–2006 דיבבה את קלובר בסדרה "טוטלי ספייס". ב-2003 דיבבה בסדרה המצוירת "הובוס - ספר הקסמים הגדול" ובסדרת הפעוטות "קובידוביות". ב-2005 דיבבה את סוזן פבנסי בסרט "" וגם דיבבה את צ'ן בסרט לרדת מהפסים לצד השחקנים תום אבני, אריה צ'רנר ויורם יוספסברג. בשנים 2004–2006 שימשה כקולה העברי של דפני בלייק בזיכיון ״סקובי דו״. ב-2006 הייתה חלק מצוות השחקנים שדיבב את סרט האנימציה הקולנועי "ארתור והמינימונים", שם היא גילמה את תפקידה של סלניה (תפקיד שאותו עשתה במקור הזמרת מדונה). ב-2007 דיבבה את אוליביסי בסרט "פליקס 2 - ארנב הצעצוע ומכונת הזמן".
מוזיקה.
ב-2013 הוציאה בוקשטיין אלבום ראשון, שנשא את שמה, ובו שמונה שירים שכתבה והלחינה. את האלבום הפיק ג'וני גולדשטיין, שגם השתתף בהלחנת השיר "יום אחד" מתוכו. הסינגלים שבלטו מהאלבום הם "יום אחד", "אף אחד" ו"שבע דקות".
ביוני 2017 בשיתוף פעולה נוסף עם הדי ג'יי עופר ניסים הוציאה סינגל נוסף השם "ילד או גבר" אותו ביצעה לראשונה באירועי הגאווה חודשיים לפני כן וקטעים ממנו מופיעים בקליפ. באוגוסט 2017 שימשה זמרת החימום בהופעת להקת דה צ'יינסמוקרס בלייב פארק ראשון לציון. בספטמבר הוציאה את אלבומה השני, "רוקדת".
ב-25 באוקטובר 2021 הוציאה יחד עם אקו ושירי מימון את השיר "בנות".
חיים אישיים.
בספטמבר 2013 נישאה לדותן ויינר, בן דודה של גלית גוטמן. ב-15 באוגוסט 2018 נולדה בתם. מתגוררים בגבעתיים.
מסכת מקוואות
דה-קונסטרוקטיביזם
דה-קונסטרוקטיביזם הוא סגנון באדריכלות שהתפתח מתוך האדריכלות הפוסט מודרנית בשנות ה-80. סגנון זה נשען ברובו על תפיסות הדקונסטרוקציה, תאוריה פילוסופית שפיתח הפילוסוף ז'אק דרידה, ומתאפשר בין השאר בזכות טכנולוגיות בנייה ותכנון חדשניות.
מאפייני הסגנון.
האדריכלות הדה-קונסטרוקטיבית מנסה לבצע מניפולציות בצורה ובחלל וליצור מעטפת בניין ומערכת חללים השוברת את האקסיומות והמוסכמות הקודמות באדריכלות מכל סוג שהוא. יש המשווים את תפיסה זו לתפישה המחשבתית החדשה שהולידו הגאומטריה הלא-אוקלידית ותורת היחסות. הדה-קונסטרוקטיביזם יוצר מצב שהמקום או המבנה יכולים להתייחס אחרת לגמרי לכיוונים שונים ולאנשים המגיעים מאותם כיוונים ומפרשים אחרת את המרחב הפיזי.
מבנים רבים שתוכננו בסגנון זה מתאפיינים בריבוי של גרידים (רשתות קווים המסדרות ומארגנות את התוכנית) המקבלים ביטוי בשכבות שונות של המבנה. כמו כן הם מתאפיינים בצורות בלתי קונבנציונליות המכונות לעיתים "צורות מתפוצצות" משום שנראה כאילו הן בקעו מתוך המבנה והרסו חלק ממנו.
הבנייה והתכנון של מבנים דה-קונסטרוקטיביסטים מחייבת שימוש באמצעים טכנולוגיים מתקדמים, שהתפתחו החל משלהי המאה ה-20. הצורות החדשניות של אדריכלות זו הן כמעט בלתי אפשריות לתכנון ללא עבודה רבה בעזרת תוכנות מחשב תלת ממדיות, המסייעות בתהליך התכנון. הכלים המסורתיים המשמשים את האדריכל לתכנון: תוכניות, חזיתות, חתכים וכדומה, הופכים להיות בלתי רלוונטיים במקרים רבים.
גם את הבנייה עצמה קשה מאוד להוציא לפועל בשימוש בשיטות בנייה קונבנציונליות. לדוגמה, פרטי הבניין הדרושים כדי לבנות קירות מסך הנחתכים בזוויות בלתי שגרתיות הם מורכבים מאוד ודורשים שימוש בטכנולוגיות ייצור מתקדמות כגון חיתוכי לייזר של מתכות וחיבורים מחומרים פלסטיים שונים שבעבר לא היו מקובלים בתחום הבנייה.
בישראל.
גם בישראל ישנם מספר מבנים אשר נבנו בסגנון זה. אחד המפורסמים שבהם הוא המשכן לאמנויות הבמה בבאר שבע, אותו תכנן האדריכל סלו הרשמן.
אדריכלים דה-קונסטרוקטיביסטים בולטים.
שבעת אדריכלים אלו הציגו בתערוכה במוזיאון ה-MOMA בניו יורק בשנת 1988. תערוכה זו, שנערכה ביוזמת פיליפ ג'ונסון ומארק וויגלי הייתה התערוכה הראשונה בה התגבשה תנועת הדה-קונסטרוקטיביזם ורעיונותיה פרצו לתודעה העולמית.
פזית ים סוף
פַּזִּית יַם-סוּפִית או פזית ים סוף (שם מדעי: "Pseudanthias squamipinnis") היא דג ים ממשפחת הדקריים.
תחום תפוצה.
הפזיות מצויות במערב האוקיינוס ההודי, לרבות הים האדום (ים סוף, על שמו הן נקראות בעברית), ובאוקיינוס השקט עד למזרח יפן ודרום-מזרח אוסטרליה.
סביבת חייה.