U6 פוגש את קו U4 בתחנת לנגנפלדגאסה (Längenfeldgasse), את קו U3 בתחנת וסטבאנהוף (Westbahnhof) ואת קו U4 בתחנת שפיטלאו (Spittelau). החלק הראשון של הקו נפתח בשנת 1989 והגיע לאורכו הנוכחי עם סיום העבודות בשנת 1995. הקו נבנה על רשת המסילות הישנה של ה-Wiener Stadtbahn (מערכת הרכבות העירוניות של וינה), ומאחר שכך מקטעים נרחבים ממנו נמצאים מעל פני הקרקע, בעיקר על מערכת הגשרים הישנה ששירתה את ה-Wiener Stadtbahn.
U2 (קו רכבת תחתית)
דפוס אמנות
לורנה צ'מטאי
ג'וליה רובינסון
ג'וליה הול בומן רובינסון (באנגלית: Julia Hall Bowman Robinson; 8 בדצמבר 1919 - 30 ביולי 1985) הייתה מתמטיקאית אמריקאית. ידועה בעיקר בשל עבודתה בתחום בעיות הכרעה ובפרט בשל תרומתה לפתרון הבעיה העשירית של הילברט. זכתה במלגת מקארתור, ושירתה כנשיאה האישה הראשונה של האגודה האמריקאית למתמטיקה.
ביוגרפיה.
ג'וליה רובינסון נולדה בשנת 1919 בסנט לואיס, מיזורי, בת לרלף בוארס בומן והלן בומן. כשהייתה בת שנתיים נפטרה אמהּ, ואביה נישא בשנית. אחותה הבכורה הייתה סופרת המדע הפופולרי קונסטנס ריד, ואחותה הצעירה היא בילי קומסטוק. בגיל 9 חלתה, ועקב כך החמיצה שתי שנות לימודים, וכשהחלימה השלימה את החסר בעזרת מורה פרטית. למדה בתיכון בסן דייגו, ובמבחן IQ קיבלה ציון 98, מעט פחות מהממוצע. חרף זאת, בלטה בבית הספר כתלמידה היחידה בכיתות המתקדמות למתמטיקה ופיזיקה, וסיימה את לימודיה בתיכון עם תעודת הצטיינות במדעים.
בשנת 1936 החל ללמוד באוניברסיטת המדינה של סן דייגו. כיוון שלא הייתה מרוצה מתוכנית הלימודים במתמטיקה שם, עברה להשלמת לימודיה לאוניברסיטת קליפורניה בברקלי. בשנת 1937, טרם מעבר זה, אביה התאבד מחמת קשיים כלכליים. אחד ממוריה בברקלי היה רפאל רובינסון , והיא נישאה לו בשנת 1941, שנה לאחר שקיבלה תואר ראשון.
המשיכה ללמוד בברקלי לתואר שני, ותוך כדי לימודיה הייתה עוזרת הוראה במחלקה למתמטיקה ואחר כך במעבדה לסטטיסטיקה של יז'י ניימן, עבודה שהובילה למאמרה הראשון, "A Note on Exact Sequential Analysis". בשנת 1948 קיבלה תואר דוקטור על עבודה שכותרתה "Definability and Decision Problems in Arithmetic", שנעשתה בהנחייתו של אלפרד טרסקי.
עברה למכון ראנד, ובו עסקה בבעיה העשירית של הילברט, שביקשה למצוא אלגוריתם שיקבע האם למשוואה דיופנטית פולינומית נתונה יש פתרון במספרים טבעיים. מחקריה הובילו לשיתוף פעולה עם מרטין דייוויס, הילרי פטנאם ויורי מאטיאשביץ', שהוכיח ב-1970 שהאלגוריתם המבוקש אינו קיים.
בשנת 1951 פרסמה מאמר בתורת המשחקים בשם "An Interactive Method of Solving a Game", שבו הראתה שמשחק פיקטיבי מתכנס לשיווי משקל נאש בתכסיס מעורב במשחק סכום אפס לשני שחקנים.
בהתאם לכלל של אוניברסיטת קליפורניה בברקלי, לפיו בני זוג לא יעבדו באותה מחלקה, נמנעה ממנה משרה במחלקה למתמטיקה שם (שבה לימד בעלה), והיא הצטרפה למחלקה לסטטיסטיקה. בשנת 1973 בעלה פרש לגמלאות, ובשנת 1976 היא מונתה לפרופסור במחלקה למתמטיקה. עוד קודם לכן צורפה כחברה לאקדמיה הלאומית למדעים, והייתה למתמטיקאית הראשונה שזכתה לכך.
בשנת 1982 הוענק לה פרס נתר מטעם איגוד הנשים במתמטיקה . באותה שנה מונתה לנשיאת האגודה האמריקאית למתמטיקה, והייתה אישה ראשונה במשרה זו.
בשנת 1985 נבחרה כחברה באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
בשנת 1984 אובחנה כחולה בלוקמיה, והיא נפטרה 30 ביולי 1985.
יואכים פייפר
יואכים פייפר (בגרמנית: Joachim Peiper; 30 בינואר 1915 - 14 ביולי 1976) היה קצין בכיר באס אס, בדרגת שטאנדרטנפיהרר ומפקד יחידת שריון בדיוויזיית האס אס לייבשטנדרטה במהלך הקרב על הבליטה. הוא נידון למוות ב-16 ביולי 1946 על חלקו בטבח מלמדי. עונשו הומר למאסר עולם והוא שוחרר בדצמבר 1956, בעקבות חקירה של ועדת הכוחות המזוינים של הסנאט של ארצות הברית, אשר הגיעה למסקנה כי הליכי קדם המשפט שנוהלו על ידי שלטונות ארצות הברית בעניינו לא היו הוגנים ובכך השפיעו על ההליך המשפטי.
תולדות חייו.
עם עליית היטלר לשלטון הצטרף פייפר לנוער ההיטלראי. מתוך רצון לשרת בחיל הפרשים של הרייכסווהר הצטרף ל-SS בו התקדם בדרגות. באמצע שנת 1936 צורף לסגל של דיוויזיית האס אס לייבשטנדרטה תחת פיקודו של יוזף דיטריך. ביולי 1938 הוצב במטהו של היינריך הימלר. פייפר מצא חן בעיני הימלר וצורף לצוותו האישי. בתפקידו זה השתתף בביקור של הימלר באיטליה. במתקפה על פולין במלחמת העולם השנייה, היה פייפר במטהו של הימלר שעסק בניהול פולין לאחר כיבושה. במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה ביקש פייפר להצטרף ללוחמים ומונה למפקד מחלקה ולאחר מכן מפקד פלוגה. במהלך הקרבות הוא עוטר בצלב הברזל. פייפר שב למטהו של הימלר ב-21 ביוני 1940 ובנובמבר 1940 מונה לשלישו האישי של הימלר. במהלך מבצע ברברוסה עסק פייפר, בין השאר, באיסוף הנתונים על רצח יהודים ואחרים בידי האיינזצגרופן. באוקטובר 1941 מונה למפקד פלוגה שלחמה באזור מריאופול. במאי 1942 הועברה היחידה של פייפר לצרפת למנוחה, במסגרתה אורגנה מחדש היחידה כפאנצרגרנדיר ופייפר מונה למפקד גדוד. בסוף ינואר 1943 הועבר הגדוד של פייפר לחזית המזרחית ליד חרקוב, בה השתתף בקרב חרקוב השלישי.
לאחר הדחתו של מוסוליני מהשלטון באיטליה ופלישת בעלות הברית לסיציליה הועברה דיוויזיית האס אס לייבשטנדרטה בה שירת פייפר לאיטליה כדי להתכונן לאפשרות של פלישה של בעלות הברית למדינה. ב-8 באוגוסט 1943 הגיעה הלייבשטנדרטה לנהר הפו וקיבלה הוראה לפרק את היחידות האיטלקיות באזור מנשקן. ההוראה התבצעה כמעט ללא התנגדות. ה-OKW היה מודאג מדיווחים על כך שהארמייה האיטלקית ה-14 מתארגנת בפיימונטה ליד הגבול הצרפתי, בכוונה לעבור לצד בעלות הברית. כוח בראשות יואכים פייפר נשלח לפרק את הארמייה מנשקה. בעקבות סירובם של האיטלקים להתפרק מנשקם, אילץ אותם פייפר להיכנע ולמסור את נשקם לאחר קרב קצר.
בסוף 1944 פיקד אוברשטורמפיהרר פייפר על אחת מיחידות השריון של ארמיית הפאנצר השישית של הוורמאכט.
ב-16 בדצמבר 1944 יצא הרגימנט שלו, שכונה "צוות קרב פייפר", בראש הכוחות התוקפים במתקפה נגד בעלות הברית בחזית הארדנים. ב-17 בדצמבר 1944 בשעות הצהריים ביצעה יחידת השריון של פייפר את טבח מלמדי.
לאחר המלחמה נשבה פייפר והועמד לדין במשפטי דכאו על טבח מלמדי. נגזר עליו עונש מוות, שהומתק אחר כך ל-25 שנות מאסר. בעקבות שחרורו של מפקדו יוזף דיטריך, בדצמבר 1955, עלו מחאות נגד הכוונה לשחרר גם את פייפר, אולם אלו לא הועילו, ופייפר שוחרר בדצמבר 1956. פייפר ומעשה הטבח שימשו השראה לדמותו של הגנרל טאנץ בספר ובסרט "ליל הגנרלים".
פייפר עבר בשנת 1972 לצרפת והתגורר בכפר הקטן טראווס בצפון צרפת. לפרנסתו עבד כמתרגם ספרי מלחמה מאנגלית לגרמנית. בשנת 1976 הופצו כרוזים בעיירה שסיפרו על עברו של פייפר. בעקבות זאת הוא קיבל איומים על חייו. בגלל איומים שקיבל הוא שלח את אשתו לגרמניה בעוד הוא ממשיך להתגורר בצרפת ומגן על עצמו באקדח ובכלב שמירה.
בליל 14 ביולי 1976, יום הבסטיליה, הוא נרצח ובית העץ שלו הועלה באש. במשך מספר ימים לא היה ברור אם הגופה שנמצאה בזירה היא שלו או של אחד מתוקפיו. גופתו החרוכה הובאה לקבורה בגרמניה. ארגון בלתי ידוע בשם "הנוקמים" קיבל אחריות לרצח. זהות הרוצחים לא נודעה, אך הועלו חשדות שהיו אלו חברי תנועת ההתנגדות הצרפתית לשעבר או קומוניסטים. פייפר עסק באותה עת בכתיבת ספר על טבח מלמדי ומה שהתרחש בעקבותיו.
לאחר הרצח ביצעה קבוצה שהזדהתה כ"הקבוצה על שם קולונל יואכים פייפר" פעולות חבלה שונות בצרפת. שנה לאחר רצח פייפר התפוצצה פצצה בפריז בסמוך למשרדים של עורכי דין של תנועה נגד גזענות ואנטישמיות. בסמוך לפצצה הונח פתק בו נכתב בגרמנית: "שנה לפייפר". סמוך לאחר מכן קיבלה הקבוצה אחריות לפיצוץ פסל של פיליפ לקלרק.
אנני ג'אמפ קאנון
אנני ג'אמפ קאנון (אנגלית: Annie Jump Cannon, 11 בדצמבר 1863 - 13 באפריל 1941) הייתה אסטרונומית אמריקאית משפיעה, זוכת מדליית הנרי דרייפר לשנת 1931. עבודתה המרכזית שבזכותה התפרסמה היא סיווג ספקטרלי של כוכבים. סיווג זה, המשמש בגרסתו המורחבת גם בימינו, סייע רבות בהבנת דיאגרמת הרצשפרונג-ראסל, תרשים הקושר את הבהירות המוחלטת של כוכב לטמפרטורת פני השטח שלו.
ביוגרפיה.
אנני ג'אמפ קאנון נולדה בדובר שבמדינת דלאוור בארצות הברית ב-11 בדצמבר 1863. היא הייתה הבת המבוגרת מבין שלוש בנותיו של וילסון קאנון, בונה ספינות וסנטור ולאשתו השנייה מארי ג'אמפ. כבר מילדותה סבלה מלקות שמיעה. עניינה באסטרונומיה החל בגיל צעיר, כאשר אמה מארי לימדה אותה לזהות את קבוצות הכוכבים. אמה הציעה לה לפנות ללימודי מדע: מתמטיקה, כימיה וביולוגיה במכללת נשים, מכללת ולסלי. במכללה זו רכשה קאנון את השכלתה המקצועית.
לאחר פטירתה של אמה, ב-1894 חזרה קאנון למכללת ולסלי למחלקת פיזיקה. ב-1896 לקחה חלק בניסוי ראשון בקרינת רנטגן והחלה את עבודתה במצפה הכוכבים של מכללת הרווארד.
לימודים והשכלה.
השכלתה של קאנון הייתה מאוד לא אופיינית עבור אישה של תקופתה. בסוף המאה ה-19. בתקופה זו רק מעט נשים עסקו במדע.
קאנון רכשה תואר ראשון במכללת ולסלי ב-1884 ובאותה השנה הפכה ל"סטודנטית מיוחדת" במחלקת אסטרונומיה במכללת רדקליף. ב-1896 הצטרפה לצוות מחקר במצפה הכוכבים של מכללת הרווארד תחת הנחייתו של אדוארד צ'ארלס פיקרינג. עסקה באיסוף נתונים אסטרונומיים מהמצפה ובסיווגם של כוכבים, דבר שהפך לעיסוקה המקצועי.