רוב בתי העיר חדשים, מאחר שהעיר עברה שריפות רבות, האחרונה שבהן בתקופת כיבוש נפוליאון. הרובע העתיק של סן סבסטיאן (Parte Vieja) הוא מבוך של סמטאות צרות עם מבנים מימי הביניים וכיכרות מרשימות כדוגמת כיכר החוקה (Plaza de La Constitucion), שבעבר שימשה כזירת מלחמות השוורים בעיר.
מרכז העיר (Zentroa), ברובו, נבנה בסגנון אדריכלי של תחילת המאה העשרים, הבל אפוק.
תרבות.
העיר מפורסמת בשל פסטיבל הקולנוע הבינלאומי המתקיים בה מדי שנה.
ישנה עוגה גבינה בסקית מסורתית לעיר הנקראת עוגת סן סבסטיאן, עוגת גבינה "שרופה" אשר מושחמת בחלקה העליון עד ליצירת קרמל שחום כהה על פני העוגה. היא ידועה במרקמה הייחודי הנוצר מבלילה נוזלית אפויה בחום גבוה ומקוררת כאשר חלקה הפנימי עדיין במרקם רך.
בסן סבסטיאן נמצא מועדון הכדורגל ריאל סוסיאדד מליגת העל הספרדית, ואחד מאירועי הספורט החשובים בעיר הוא הדרבי הבסקי.
סן סבסטיאן נוסדה כאתר נופש קיצי לבני המלוכה הספרדית בשנות ה-20 המוקדמות. היא נחשבה לאחד המקומות היותר עשירים ותרבותיים בספרד ושנים רבות הייתה בירת הקיץ של ספרד.
פנדר (כלי שיט)
הלמוט גראף פון מולטקה
הלמוט יוהן לודוויג פון מולטקה
שוק ניירות ערך
גרוס רוזן
מולטקה
מולטקה (Moltke) הוא שמה של משפחת אצולה שמקורה בגרמניה וחלק מענפיה התיישבו בסקנדינביה
אנציקלופדיה מקראית
אנציקלופדיה מקראית - אוצר הידיעות על המקרא ותקופתו היא אנציקלופדיה לענייני התנ"ך המבוססת על תוצאותיו של המחקר האקדמי המודרני. את האנציקלופדיה יזמו קבוצת חוקרים מן האוניברסיטה העברית, שייצגו בעיקר את האסכולה הירושלמית (השמרנית יחסית) בחקר המקרא. המערכת המייסדת של האנציקלופדיה מנתה את הפרופסורים אלעזר ליפא סוקניק ומשה דוד קאסוטו. הכרך הראשון יצא לאור עוד בחייהם של המייסדים, בשנת 1950, ומלאכת ההוצאה לאור של האנציקלופדיה נמשכה עד 1982.
את האנציקלופדיה הוציאה לאור הוצאת מוסד ביאליק.
כותבי הערכים.
הערכים נכתבו בדרך כלל על ידי טובי המומחים שעסקו בחקר המקרא החל משנות החמישים של המאה העשרים ועד שנות השמונים. בסיומם של הערכים מופיעות ראשי תיבות של שמו ושם משפחתו של הכותב, וראשי תיבות אלה מפוענחים בתחילתו של כל כרך (למשל: ב"מ = בנימין מזר). ישנם ערכים שנכתבו על ידי המערכת, ואלו מסומנים באות מ. או ללא סימון.
מטרת האנציקלופדיה.
האנציקלופדיה באה לענות על צורך מוחשי של מחסור בידע מקיף, מסודר ומובנה בעברית שיסכם את מכלול הידיעות שהצטברו בעת החדשה על התנ"ך, ויהווה בסיס לכל מחקר עתידי. במובן זה, הצליחה האנציקלופדיה המקראית במטרתה, ועד היום היא מהווה מקור חשוב מאד, סמכותי ומקיף בתחומי מחקר המקרא בעברית.
היסטוריה של עריכת האנציקלופדיה.
בשני הכרכים הראשונים (1950, 1954) היה סוקניק היו"ר וקאסוטו העורך הראשי, וסייעו בידו נפתלי הרץ טור-סיני, שמואל ייבין ובנימין מזר. בכרך השלישי (1958), שנערך לאחר פטירת סוקניק וקאסוטו, היו העורכים טור-סיני, יבין ומזר. בכרך הרביעי (1962) כבר מונה בנימין מזר ליו"ר, והצטרף לעריכה חיים רבין. בכרך החמישי (1968) הצטרפו יעקב ליוור ושמואל אפרים ליונשטם. בכרך השישי (1972) הצטרף חיים תדמור כ"עורך-מרכז", ונוסף גם יעקב שלום ליכט. בכרך השביעי והשמיני (1976, 1982) הפך חיים תדמור לעורך ראשי, ושמואל אחיטוב מונה כ"עורך-מרכז". הכרך התשיעי, כרך המפתחות, יצא לאור שנים אחדות לאחר סיום העבודה (1989). בכתיבת הערכים השתתפו חוקרים נוספים, כגון משה צבי סגל ורבים אחרים.
הערך "פרשנות" יצא לאור כספר נפרד בהוצאת מוסד ביאליק (משה גרינברג [עורך], פרשנות המקרא היהודית – פרקי מבוא, ירושלים תשמ"ג).
ספרים נוספים המבוססים על ערכים מתוך האנציקלופדיה המקראית הם: ח' רבין, שפות שמיות: פרקי מבוא, ירושלים תשנ"א (הדפסה שנייה: תשנ"ג); י' ליכט (עורך), מועדי ישראל, ירושלים תשמ"ח.
ספריית הבת של האנציקלופדיה.
לאחר צאתו לאור של כרך המפתחות (ט') הוחלט במוסד ביאליק שלא לעדכן את האנציקלופדיה מדי כמה שנים, אלא להוציא לאור ספרים בנושאים ממוקדים הקשורים לעולם המקרא, או מרחיבים ערכים קיימים באנציקלופדיה. בין הספרים הבולטים שיצאו בסדרה זו (המונה יותר מ-30 ספרים [2021], שפות שמיות (ח' רבין); מבוא לביקורת נוסח המקרא (ע' טוב); למלך אדוני - ממכתבי אל עמרנה (צ' כוכבי-רייני); ארמית מקראית (א' קימרון); מבוא לתחביר לשון המקרא (ש' פסברג); תפילת קומראן ושירתה (ב' ניצן), ועוד.
הספר האחרון שיצא בסדרה (2020) הוא 'ממגדל סונה: תעודות לתולדות היהודים במצרים בתקופת פרס' מאת פרופ' בצלאל פורטן, המביא מבחר תעודות מהמושבה היהודית בעיר יֵב שעל הנילוס מהמאות ה'-ד' לפסה"נ.
בקרוב תראה אור מהדורה מחודשת ומעודכנת של ספרו של פרופ' מרדכי כוגן, 'אסופת כתובות היסטוריות מאשור ומבבל'.
גניזת שכטר
המיקורפורקטומיה
בכירורגיה, המיקורפורקטומיה היא ניתוח רדיקלי שבו קוטעים את הגוף מתחת למותניים, תוך ביתוק עמוד השדרה התחתון. בניתוח מסירים איפוא הגפיים התחתונות בשלמותן, איברי המין, מערכת השתן, עצם האגן, פי הטבעת והרקטום. זהו ניתוח קיצוני במיוחד שמומלץ כמוצא אחרון אך ורק לחולים הסובלים ממחלות קשות וקטלניות באזור האגן, כמו דלקת עצמות, גידולים, פצעי לחץ קשים או טראומות גופניות קשות באזור. בספרות הרפואית המקצועית דווח על הניתוח רק כמה עשרות פעמים.
זקפה
זקפה היא מצב שבו הפין מתקשה, היקפו ואורכו גדלים והוא מתרומם לזווית שיכולה להשתנות אצל אנשים שונים בין זווית אופקית לזווית כמעט אנכית (ביחס לגוף).
אצל הנשים, הדגדגן מכיל רקמות ספוגיות שמתקשחות במהלך גירוי מיני. זקפה זו פחות גלויה לעין.
זקפה גברית.
זקפה דרושה לקיום יחסי מין וגינליים ואנאליים. זקפת הפין נגרמת בדרך כלל מגירוי מיני או מהתעוררות מינית, ויכולה להתרחש גם במהלך חלומות ארוטיים. זקפה עשויה להיגרם גם על ידי גירוי פיזי, או על ידי הלחץ של שלפוחית שתן מלאה.
זקפה מופיעה גם אצל ילדים קטנים וגם אצל עוברים ברחם. גברים רבים מתעוררים מהשינה עם זקפה, המכונה "זקפת בוקר". הסיבה לכך היא, ככל הנראה, לחץ שמפעילה שלפוחית השתן על בלוטת הערמונית, דבר הגורם לזקפה. בנוסף לכך, גבר חווה בממוצע 3–7 זקפות בלילה, שמשך כל אחת מהן כחצי שעה, ומקורן בשנת ריצודי עיניים מהירים, המתאפיינת בעיכוב הפרשת נוראדרנלין באזור מסוים בגזע המוח, מה שמוביל לזקפה. גבר שמתעורר בעת תקופה כזאת, עשוי להבחין בזקפה עם יקיצתו.
זקפה יכולה להיווצר בלילה אף כתוצאה מחלום אירוטי. בנוסף, ניתן למצוא לזקפת בוקר יתרון והוא מניעת הרטבת המיטה כאשר מתעוררים עם שלפוחית שתן מלאה, משום שהזקפה מונעת את מעבר השתן.
אופן פעולת המנגנון.
הזקפה מושגת על ידי שני מנגנונים שפועלים יחד: זרימה מוגברת של דם אל כלי הדם ברקמה המתקשחת, וזרימה מואטת של הדם היוצא מהפין. הזקפה מתרחשת כאשר שני מבנים ספוגיים ודמויי צינור העוברים לאורכו של הפין (שמם הלועזי הוא corpora cavernosa) מתמלאים בדם ורידי. הרקמה הספוגית מתפשטת, ומפעילה לחץ על רקמה צפופה המקיפה אותה (tunica albuginea). הרקמה הצפופה מגבילה את התרחבות המבנים הספוגיים, וכתוצאה מכך מתקשח הפין.
מבנה צינורי, corpus spongiosum, נמצא ממש מתחת למבנה corpora cavernosa שמכיל את השופכה, ודרכו עוברים השתן או נוזל הזרע במהלך מתן שתן או שפיכה, בהתאמה. גם מבנה זה יכול להתמלא בדם, אבל פחות מהמבנה corpora cavernosa.
השרירים באזור מתרפים ומאפשרים לדם רב יותר לזרום אל הרקמות הללו. התכווצות של שרירים אחרים מחלישה את זרימת הדם היוצא מהפין. המבנה המוארך מפעיל לחץ על עורקי היציאה, וכך מחליש עוד יותר את זרימת הדם החוצה. כשהדם זורם פנימה מתקשח הפין, היקפו ואורכו גדלים והוא מתרומם לזווית שעשויה להשתנות אצל אנשים שונים בין זווית אופקית לזווית כמעט אנכית (ביחס לגוף).
מצבים שונים, לדוגמה מחלת הסוכרת, גורמים לאין-אונות (אימפוטנציה), בעיה שבה אין זקפת הפין מספיקה לקיום מגע מיני תקין. בשנים האחרונות פותחו מספר תרופות כדי לטפל במצב זה.
כאשר נוצרת זקפה, נסוגה העורלה אחורה וחושפת את העטרה. העור שעל כיס האשכים מתהדק, ומושך את האשכים לעבר בסיס הפין.
הזקפה נוצרת על ידי אותות ממערכת העצבים הפאראסימפתטית; היא מגיבה למערכת העצבים הסימפתטית שאחראית בעיקר ל"תגובת הילחם או ברח". הדבר מסביר מדוע במצבי לחץ קשה או בלתי אפשרי להשיג זקפה. מערכת העצבים הסימפתטית אחראית גם לגרימת השפיכה, והדבר מסביר מדוע רוב הגברים מאבדים את הזקפה לאחר השפיכה.
זקפה יכולה להופיע באופן ספונטני בהיעדר גירוי מיני כלשהו, במיוחד אצל נערים מתבגרים. אצל כל הגברים שמסוגלים לזקפה מבחינה פיזיולוגית, היא מופיעה במהלך השינה, לרוב מספר פעמים בכל לילה. זקפה כזו נקראת "תפיחת פין לילית", והיא מתרחשת במהלך שנת רע"מ (REM). אצל גבר ממוצע תופיע בלילה זקפה במשך 100 דקות בסך הכל. מטפלים מיניים מנצלים זאת כדי לוודא אם הגורמים לאין-אונות הם פסיכולוגיים או פיזיולוגיים. חולים הסובלים מאין-אונות מקבלים מתקן אלסטי המולבש סביב הפין ומסוגל למדוד שינויים בהיקף הפין. המתקן משדר את המידע למחשב לניתוח מאוחר יותר. גברים שמופיעה אצלם זקפה ספונטנית במהלך השינה, אבל לא בזמן ערות, נחשבים כתוצאה מכך לסובלים מהפרעה נפשית, למשל הפרעת חרדה מינית (SAD – Sexual Anxiety Disorder), שמונעת מהם לתפקד מינית.
לאוננות אין השפעה על זקפה, מלבד ירידה זמנית בדחף המיני שבאה לאחר האורגזמה והשפיכה - השפעה זהה לזו של מגע מיני.