בינואר 2011 הופיעה פריל בפרק בסדרה הקומית של ה-BBC "בוא לטוס איתי" בגרסה בדיונית של עצמה. בתוכנית היא נראית קרחת שאיבדה את הפאה הנוכרית שלה. בדצמבר אותה שנה שיחקה בתפקיד הראשי בסדרת הדרמה "Without You" של ITV. עוד ב-2011 כיכבה בתפקיד קפטן אליזבת בוני בהפקה של רשת SyFy במיני-סדרה "Neverland", פריקוול לספרו הקלאסי של ג'יימס מתיו ברי "פיטר פן".
במרץ 2012 החלו צילומי הסרט "The King of Soho" ששמו שונה ל-"The Look of Love". הסרט מבוסס על הביוגרפיה של פול ריימונד שכונה "ברון הפורנו". בסרט גילמה פריל את דמות ג'ין, אשתו של ריימונד, לצדו של סטיב קוגן בתפקיד ריימונד. עוד כיכבה פריל ב"אויבי הציבור", דרמה בת שלושה חלקים של ה-BBC ששודרה ב-2012, לצדו של דניאל מייס. השניים עבדו יחד לפני כן בסדרה "The Street".
ב-2013 קיבלה פריל תפקיד בדרמה "The Vatican" של שואוטיים לצדו של קייל צ'אנדלר. ב-2012 שיחקה בסרט הטלוויזיה "Having You" לצדו של אנדרו באקן והוא שודר במאי 2013 ב-Sky TV.
פריל לוהקה לתפקיד ראשי, סמל אודיל באלארד, בסדרת הטלוויזיה "American Odyssey" של ערוץ NBC, ששידורה החל באפריל 2015.
בשנת 2022 החלה לגלם את אחת הדמויות הראשיות, ניקולט רומן בסדרת הדרמה "Monarch" ברשת הטלוויזיה FOX.
חיים אישיים.
מערכת היחסים בין פריל לשחקן דייוויד ת'יוליס התחילה ב-2001, אחרי שנפגשו בטיסה לקאן. באותה שנה התמוטטה פריל והובהלה לבית חולים. היא עברה ניתוח חירום והייתה זקוקה לשני עירויי דם. מאוחר יותר התברר שהיא סובלת מאנדומטריוזיס ותתקשה להרות. עם זאת, היא הרתה, וב-9 ביולי 2005 ילדה את בתה גרייסי אלן מרי ת'יוליס בבית חולים בלונדון. הילדה קרויה על שם גרייסי פילדס, ועל שם הסבתות של אמה, אלן ומרי. גרייסי הופיעה לצד אמה בסרט "Bathory".
בדצמבר 2010 נפרדו פריל ות'יוליס, אחרי כמעט עשר שנים ביחד. משנת 2011 היא במערכת יחסים עם השחקן ריס איוואנס.
פריל גרה בפרום שבסאמרסט.
אנה פריאל
פרימה בלרינה
סולן (מחול)
בבלט, סוֹלָן הוא רקדן בלהקת הבלט שנמצא דרגה מעל הקור דה בלט (דרגות ארטיסט וארטיסט ראשון), אך דרגה לפני סולן ראשון ורקדן ראשי. רקדנים בדרגה זו מציגים לרוב את ריקודי ה ביצירות הבלט, וחלק מועט מהסולנים יגלמו תפקידים משניים בבלט, כמו למשל מרקוציו מהבלט רומיאו ויוליה או אחת הפיות מהבלט היפהפייה הנרדמת.
חשבים hps
דינים ועוד
חשבים ה.פ.ס
סולן ראשון
בבלט, סוֹלָן רִאשׁוֹן הוא רקדן בלהקת בלט, דרגה אחת מתחת לרקדן ראשי. בדרך כלל, רקדנים בדרגה זו מגלמים תפקידי סולו רבים, כמו הסולנים, אך חובקים רפרטואר עשיר יותר ומקצועיות יתרה. בנוסף, הסולן הראשון ייחשב לרקדן המתאים ביותר לגלם תפקיד של רקדן ראשי בהיעדרו או בתקופת החלמה מפציעה, שאינה נדירה כלל בעולם המחול הקלאסי.
שיבתו
שִיבּתוּ (נכתב גם שיבתום; בכתיב חסר: שְבּתֻ ושִבּתֻם) הייתה מלכה רעיה ואשתו הראשית של זמרי-לים מלך מארי בין השנים 1774–1761 לפנה"ס, על פי הכרונולוגיה התיכונה.
קורות חייה.
שיבתו הייתה בת למשפחת המלוכה של ימחד. אביה היה ירים-לים הראשון, המלך השני בשושלת ימחד, ואשתו המלכה גַשֵרַה. זימרלים ברח לימחד לאחר שמארי נכבשה על ידי שמשי-אדד הראשון, שהפך את בנו ישמח-אדד לשליט מארי. זמרי-לים הפך לבן בריתו של ירים-לים הראשון, שהכיר בו כשליט החוקי של מארי וסייע לו להשיג את המלוכה על מארי לאחר מותו של שמשי-אדד הראשון. הברית הזאת חוזקה באמצעות נישואים בשנת מלוכתו השנייה בין שיבתו לזמרי-לים. לשיבתו וזימרלים נולדו לפחות שבע בנות, חלקן נישאו לשליטים מקומיים של ממלכות במרחב. לשיבתו היה ארמון משלה, בזמן ששאר נשותיו חיו בארמון המלך.
מלכת מארי.
לשיבתו היה כוח שלטוני, במיוחד על המינהל של הממלכה. בעת העדרו של זמרי-לים, שהרבה לצאת למסעות מלחמה, היא ניהלה את האדמיניסטרציה של העיר, ארמון המלוכה והמקדש, והייתה אחראית על שיקום מאגר המים של העיר. הייתה לה סמכות על אנשי המינהל הבכירים ביותר של הממלכה, שכולם היו גברים. החותם שלה אישר רשמית מסמכים. היא אישרה בחותמה את פתיחת הארכיון לביקורת של מבקרי המלך, וחתמה מחדש את הארכיון בחותמה. רשמית, המלך היה ראש הפולחן במקדש, אבל הוא הסמיך את שיבתו ואת המושלים לבצע את תפקידו, ובמיוחד הנחה אותה לגבי הקרבת קרבנות בהיעדרו, כולל פיקוח על התהליך וקבלת אותות. היו לה סמכויות שלטון על מושלי ערים שהיו כפופות למארי. שליטי הערים ופקידים נהגו לכתוב אליה מכתבים בבקשם עזרה בנושאים שונים.
הלוחות שנמצאו בארכיון מארי כוללים תכתובת ערה בינה לבין בעלה שנמצא מחוץ לעיר. המכתבים עוסקים ברובם בנושאים מינהליים וכוללים דיווחים על מצב העיר, וכן עדכונים העוסקים בענייני צבא ומודיעין. שיבתו הייתה ממונה על הרמון המלך. באחד המכתבים הוא מבקש ממנה לבחור 30 נשים, מבין הנשים היפות ביותר שנישבו במלחמה, ולהעבירן להרמון, כשאת שאר הנשים הנחה להעביר לתעשיית הטקסטיל.
בנוסף, עסקו התכתובות גם בנושאים אישיים. באחד מהם היא מספרת שילדה בן ובת תאומים. במכתבים האישיים היא מביעה חיבה גדולה לבעלה ודאגה לבריאותו ומצבו הכללי במסעות המלחמה שלו. היא שלחה אליו בגדים שתפרה בעצמה. זמרי-לים נהג לשלוח אליה מכתבים שבהם הוא מעדכן אותה לגבי הקרבות שהוא נלחם בהם, תוך שהוא נותן לה הנחיות לגבי ניהול העיר. באחד המכתבים ששלח אליה בשנת מלוכתו האחרונה, הוא מבקש ממנה להתייעץ עם נביא לגבי הסיכוי שחמורבי יתקוף את מארי:
שיבתו התייעצה עם שני גורמים: התשובה הראשונה התקבלה באמצעות השקיית מדיומים שנקראו "אותות", והתשובה השנייה ניתנה לאחר חמישה ימים בדמות נבואה. היא דיווחה לו שהתקפת בבל על מארי עתידה להיכשל:
בפועל, מארי הותקפה על ידי חמורבי מלך בבל בשנת 1761 לפנה"ס, מועד בו הוא הוריד את בית המלוכה. שנתיים לאחר מכן בשנת 1759 לפנה"ס, לאחר מרד במארי, הוא הרס את העיר.
לזמרילים היו נשים נוספות, כשלשתיים מתוכן היו גם חותמות אישיות. אשתו השנייה, דמחורסי, הייתה אחראית על הארמון בתרקה והייתה אחראית על ההרמון שם. גם היא נהגה להתכתב עם זמרי-לים.
סוליסט
מאה הימים
מאה הימים (בצרפתית: les Cent-Jours) הוא כינוי לתקופת שלטונו של נפוליאון בין חזרתו מהגלות באי אלבה ב-20 במרץ 1815 ובין הגלייתו לאי סנט הלנה ב-8 ביולי 1815 (תקופה של 111 ימים). בתקופה זו נערכה מערכה בין הקואליציה האנטי-צרפתית השביעית שכללה את הממלכה המאוחדת, פרוסיה, ממלכת הנובר, דוכסות נסאו, דוכסות בראונשווייג ואת הממלכה המאוחדת של ארצות השפלה לבין צרפת מערכה שנקראת מלחמת הקואליציה האנטי-צרפתית השביעית.
רקע.
בסוף פברואר 1815, אחרי גלות קצרה באי אלבה, נמלט נפוליאון מהאי ונחת בחופי פרובאנס ב-1 במרץ 1815. על מנת לעצרו נשלחו כוחות צבא בפיקוד מרשל נה, שהבטיח כי ישיב את נפוליאון לפריז "בכלוב של ברזל"; אולם בפגישתם עם נפוליאון קיבלו אותו כוחות הצבא כמנהיגם, והמרשל נה עצמו, פקודו לשעבר וידידו הטוב, חבר אליו בשמחה.
נפוליאון החל לצעוד לעבר פריז, ולאורך המסע הצטרפו לשורותיו חיילים ומתנדבים רבים מקרב העם. הוא הגיע לפריז ב-20 במרץ 1815 עם צבא סדיר של 140,000 חיילים וכ-200,000 מתנדבים. לואי ה-18, מלכה של צרפת, נמלט מפריז עם הגעת כוחות נפוליאון, שחזר להיות השליט בפועל.
בעקבות זאת הוקמה הקואליציה האנטי הצרפתית השביעית שכללה את הממלכה המאוחדת, פרוסיה, ממלכת הנובר, ואת דוכסות נסאו.
הקואליציה הוקמה כדי להסיר את נפוליאון מהשלטון.
קרב קאטר ברה.
הקרב הראשון במלחמה היה קרב קאטר ברה אשר התרחש בבלגיה ב-16 ביוני 1815, בין הצבא הצרפתי לצבא הבריטי ובעלי בריתו.
חשיבות הקרב היא בסמיכותו לקרב המכריע ליד ווטרלו והניסיון הצרפתי להפריד בין הצבא הבריטי לצבא הפרוסי, שהובס באותו יום בקרב ליני. קרב ליני הסתיים בניצחון צרפתי גדול על הפרוסים שספגו 34 אלף הרוגים (לעומת 11,500 הרוגים לצרפת).
למרות הניצחונות הצרפתיים, הם לא הצליחו להפריד בין הצבאות והמטרה האסטרטגית לא הושגה.
תוצאה.
אחרי ההפסד של הכוחות הפרוסים תחת הנהגתו של פילדמרשל בליכר, אולץ הדוכס מוולינגטון לסגת אחורה לאזור ווטרלו, בו תכנן את הקרב המכריע יחד עם הכוחות הפרוסים שנסוגו. לנפוליאון לא הייתה ברירה אלא להמשיך צפונה אחרי הצבאות המאוחדים של האנגלים והפרוסים ולהילחם על שדה הקרב שבחר ארתור ולסלי, הדוכס הראשון מוולינגטון בווטרלו.
קרב ווטרלו.
לאחר קרב קאטר ברה החליט נפוליאון לרדוף אחרי הצבא הפרוסי והאנגלי עד לוטרלו. מכיוון שהצבא הבריטי היה קטן ומיומן יותר מהצרפתים, בחר וולינגטון ברכס מוגבה על הדרך לבריסל. עמדתו של וולינגטון הייתה מוגנת מימין על ידי חוות הוגמון (בצרפתית: Hougomont), בית אבן כפרי המוקף גדר אבנים וחורשה בחסותן יכלו כוחותיו לתפוס מחסה.
תחילת הקרב.
בשעה 13:30 נע הגיס הראשון תחת פיקודו של ד'ארלון כנגד האגף השמאלי של וולינגטון, שהורכב ברובו מאוגדת הרגלים החמישית תחת פיקודו של הגנרל הבריטי תומאס פיקטון.
נראה היה שידם של הצרפתים על העליונה, גנרל פיקטון נהרג בשעה שהורה על מתקפת נגד, והקו הבריטי החל להתפורר.
ברגע קריטי זה הסתערו שתי חטיבות פרשים בריטיות על הצרפתים תוך שהן גורמות להם נזק כבד, ההתקפה הצרפתית נהדפה, אך במחיר נפגעים רבים בקרב הפרשים הבריטים.
התקפת הפרשים הצרפתיים.