בעוד שמטרתו המוצהרת של החוק הייתה למנוע מעניים או פושעים להיכנס למדינה והקמת מנגנון שיאפשר לגרש את אלו שכבר נכנסו, אחד היעדים המרכזיים שלו היה לשלוט על ההגירה היהודית המסיבית ממזרח אירופה, ובפרט משטחי ההאימפריה הרוסית. אף על פי שהחוק נותר בעינו, החוק של 1905 נבלע באופן יעיל על ידי 'חוק הגבלת הזרים' שנחקק ב-1914 ואשר קבע מגבלות קשות הרבה יותר. בסופו של דבר החוק בוטל על ידי התיקון לחוק משנת 1919, אך גלי ההגירה נעצרו כבר עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה ב-1914.
רקע היסטורי.
במאה ה-19, האימפריה הרוסית, תחת שלטון הצאר הייתה ביתם של כחמישה מיליון יהודים, שהיו בזמנו, הקהילה היהודית הגדולה ביותר בעולם. בהיותם נתונים לרדיפה דתית מתמדת, אולצו היהודים לחיות באזורים שכונו "תחום המושב", על גבולות פולין ורוסיה, בתנאים קשים ובצפיפות מרובה. לאחר סדרת הפוגרומים ברוסיה שנודעו בשם "הסופות בנגב" ב-1881, החלו יהודים רבים להגר מן האימפריה. כחצי מן היהודים עברו לארצות הברית, אך רבים מהם - מעל 150,000 - הגיעו לבריטניה ובעיקר לאנגליה. הגירה זו הגיעה לשיאה בשנות 1890 המאוחרות, כאשר "עשרות אלפי יהודים ... רובם עניים, חסרי הכשרה מקצועית או בעלי הכשרה חלקית" התיישבו באזור האיסט-אנד של לונדון. כך החלה להתפתח בעיקר בווייטצ'אפל ובסטפני קהילה יהודית גדולה, במבנה של שטעטל. העוני היה רב, ומספר הילדים הממוצע למשפחה היה 7.2, פי שניים מהממוצע הבריטי באותם ימים. בין השנים 1880 ל-1914 גדל מספר היהודים בבריטניה מ־65 אלף איש לכ-300 אלף נפש.
עם מפנה המאה העשרים, החלו להישמע תגובות ואף מחאות חריפות נגד ההגירה, בעיקר מצד התקשורת הפופולרית. ליגת האחים הבריטים הוקמה, ובתמיכת פוליטיקאים בכירים, החלה בארגון של צעדות ועצומות נגד ההגירה. בעצרות אמרו הדוברים שבריטניה לא צריכה להיות "פח האשפה של חלאות אירופה". ב-1905, במאמר מערכת של סר אדוארד הלטון בעיתון 'כרוניקה מנצ'סטר איבנינג' הוא כתב כי "אסור לאפשר לזר המזוהם, החסר כל והעבריין להשליך את עצמו על אדמותינו". האנטישמיות פרצה והתבטאה גם במאורעות אלימים בדרום ויילס בשנים 1902–1903 אז הותקפו יהודים. כן שימשו המהגרים לעיתים קרובות מטרה להסתה ולהתקפות אנטישמיות מצד קבוצות שמרניות, שהאשימו אותם בנטיות סוציאליסטיות או אנרכיסטיות או בחתרנות מסוג אחר. חלק מתוצאות שנאת הזרים והאנטישמיות היה האשמת יהודי או יהודים ברציחות וייטצ'אפל של ג'ק המרטש.
מלבד רגשות אנטישמיים, המניע לחוק היה גם התסיסה הכלכלית והחברתית באיסט-אנד של לונדון שם התמקמו רוב המהגרים. כבר קודם הגעתם של היהודים נודע האזור כמוקד של בנייה צפופה, עוני, פשע וסירחון. תנאי התברואה הירודים, שהתאפיינו בין היתר בתוחלת חיים נמוכה, הביאו למעשה לניתוקו של האזור מבחינה חברתית וכלכלית משאר רובעי העיר. זרם המהגרים היהודי הביא לפיצוץ אוכלוסין ולהחרפת המצב. ההגירה הביאה להצפת השוק בכוח עבודה זול וזמין, והזרים התחרו עם תושבי האיסט-אנד על מקומות העבודה המועטים. הזרים הואשמו בכך שהתחרות הלא הוגנת שהם מנהלים כנגד הפועל הבריטי, על ידי העלאת שכר הדירה והורדת שכר העבודה, היא בין הסיבות העיקריות למצב העוני המחריף באיסט-אנד.
החוק.
בשנת 1902, הוקמה ועדה מלכותית שנועדה לבחון את נושא ההגירה. מסקנת הוועדה הייתה כי לא אמורה להיות שום הגבלה כללית על ההגירה, אך קבעה עם זאת כי מהגרים "לא רצויים" צריכים להיות מורחקים מהמדינה.
ב-1905 חקק הפרלמנט הבריטי את "חוק הזרים" (The Aliens Act of 1905), שהטיל לראשונה מגבלות על ההגירה, במיוחד על מנת לעצור את זרם היהודים העניים הגודשים את האיסט-אנד של לונדון.
החוק קבע כי גירוש מהמדינה יתבצע אם המהגר עומד באחת מארבע קטגוריות: א) אם הוא לא יכול להוכיח שברשותו ... האמצעים לפרנס בהגינות את עצמו ואת התלויים בו. ב) אם הוא מטורף או שוטה, או לוקה בכל מחלה של תשישות העלולה להוות הפרעה לציבור. ג) אם הוא נידון בארץ זרה על פשע בעל אופי פלילי (לא פוליטי). ד) אם צו גירוש על פי חוק זה [כבר] הוסדר".
ליאונרד שטיין, יהודי יליד לונדון, מתאר בספרו 'מסד למדינת ישראל' את תחושתם של יהודי בריטניה בנוגע לחוק: "בהיותו מכוון – בלפור עצמו אמנם הודה בכך – אל ההגירה היהודית מאירופה המזרחית, נראה "חוק הזרים 1905" בעיני יהודים-אנגלים רבים (אף כי היו אחדים שנקטו השקפה אחרת) הן כהגבלה קשה על זכות המקלט והן כפגיעה בהם עצמם. הוא עורר התנגדות עוד יותר משום שבשנים 1903–1904 הגביר גל חדש של פרעות את הלחץ על יהודי רוסיה, למצוא לעצמם דרך להצלה".
חוק הזרים
סיימון מקברני
סיימון מונטגיו מקברני, OBE (באנגלית: Simon Montagu McBurney; נולד ב-25 באוגוסט 1957) הוא שחקן ובמאי אנגלי. המייסד והמנהל האמנותי של תיאטרון "Théâtre de Complicité" בלונדון. מקברני הופיע בסרטי הקולנוע "המועמד ממנצ'וריה", "חברות עם כסף", "מצפן הזהב", "הדוכסית", "רובין הוד", "הארי פוטר ואוצרות המוות", "החפרפרת", "קסם לאור ירח", "התאוריה של הכול", ו"".
ביוגרפיה.
מקברני נולד בקיימברידג' שבאנגליה. אביו צ'ארלס מקברני היה ארכאולוג ואקדמאי אמריקאי. אמו, אן פרנסיס אדמונדסטון, הייתה מזכירה. היא הייתה בריטית ממוצא אנגלי סקוטי ואירי. הוריו היו בני דודים רחוקים שנפגשו במהלך מלחמת העולם השנייה. הוא למד ספרות אנגלית בפיטרהאוס באוניברסיטת קיימברידג' וסיים את לימודיו ב-1980. אחרי מות אביו עבר לגור בפריז ולמד משחק ב-"Jacques Lecoq Institute" .
מקברני הוא המייסד והמנהל האמנותי של להקת התיאטרון "Complicite" שבסיסה בבריטניה ומופיעה ברחבי העולם. הוא ביים את ההפקות של "Street of Crocodiles" (ב-1992), "The Three Lives of Lucie Cabrol" (ב-1994), עיבוד לטרילוגיה "Into Their Labors" מאת ג'ון ברגר, "To the Wedding", המחזה "Mnemonic" (ב-1999), "The Elephant Vanishes" (ב-2003), "A Disappearing Number" (ב-2007), "A Dog's Heart" (ב-2010) ו"האמן ומרגריטה" (2011).
המחזה "A Disappearing Number" מבוסס על סיפור שיתוף הפעולה היוצא דופן בין המתמטיקאים סריניוואסה רמנוג'אן וגודפרי הרולד הארדי. בסתיו 2008 הוצג המחזה במרכז האמנויות ברביקן ואחר כך הוצג בסיור הופעות בינלאומי. ב-2009 ביים מקברני את המחזה "Shun-kin" המבוסס על טקסטים מאת ג'וניצ'ירו טניזאקי. המחזה הוצג בלונדון ובטוקיו ב-2010.
בנוסף ביים מקברני את המחזות "עלייתו הנמנעת של ארתורו אוי" ואת "כולם היו בניי" (2008) שניהם בניו יורק, וכן ביים מופעים קומיים כמו "So Much Things To Say" של לני הנרי, והמופע "פרנץ' וסונדרס לייב" בשנת 2000.
על המסך הופיע מקברני בסדרה הקומית "הכומר מדיבלי" בתפקיד ססיל מנצח המקהלה, בסרט "גוף השקרים" שיחק בתפקיד גאון המחשבים גרלנד, בסרט "המועמד ממנצ'וריה" מ-2004 גילם את ד"ר אטיקוס נויל, בסרט "המלך האחרון של סקוטלנד" שיחק בתפקיד נייג'ל סטון, בדרמה הקומית "חברות עם כסף" הופיע בתפקיד אהרון הבעל המטרוסקסואל, בסרט "מצפן הזהב" שיחק בתפקיד פרה פאבל, בסרט "הדוכסית" גילם את דמותו של צ'ארלס ג'יימס פוקס, ובסרט "החפרפרת" הופיע בתפקיד אוליבר לאקון. הוא גם כתב והיה מפיק בפועל של הסרט "החופשה של בין".
מ-2010 ועד 2014 הופיע מקברני בסדרה הקומית של ה-BBC "כבוד הכומר" בתפקיד סגן הבישוף רוברט. בסרט "הארי פוטר ואוצרות המוות" מ-2010 דיבב מקברני את גמדון הבית קריצ'ר. הוא שיחק בתפקיד יוהנס בורקרט בסדרת הדרמה "הבורג'ס". בשנת 2012 היה מקברני אמן אמית בפסטיבל ד'אביניון ה-66.
ב-2015 שיחק בתפקיד אטלי, מנהל ב-MI6, במותחן הריגול שובר הקופות "". בסרט האימה "The Conjuring 2" משחק מקברני בתפקיד חוקר העל-טבעי מוריס גרוס .
בשנת 2016 שיחק בסרט השואה של רוברט זמקיס, "בעלי ברית" לצידם של בראד פיט, מריון קוטיאר, ג'ארד האריס וליזי קפלן.
חיים אישיים.
מקברני חי בלונדון עם אשתו ושלושת ילדיהם. ב-2005 הוענק למקברני תואר קצין מסדר האימפריה הבריטית (OBE) על תרומתו לתחום הדרמה.
סיימון מקבורני
נגן את המוזיקה שלי
פנינה (פירושונים)
אמיל בודנראש
אמיל בודנראש (ברומנית: Emil Bodnăraș; 10 בפברואר 1904 - 24 בינואר 1976) היה איש צבא ומנהיג קומוניסטי רומני. נמנה עם מקימי המשטר הקומוניסטי ברומניה, עם עוזריו הקרובים של גאורגה גאורגיו-דז' ואחר כך של ניקולאיה צ'אושסקו. בשנים 1947–1955 עמד בראש משרד הביטחון של רומניה בדרגת גנרל (general de armată). מאוחר יותר כיהן כסגן ראש הממשלה (1965-1957), כסגן ראש ממשלה ראשי (1967-1965) ובתפקיד הסמלי של סגן יושב ראש מועצת המדינה לצדו של צ'אושסקו (בשנים 1967–1976).
ביוגרפיה.
בודנראש נולד בכפר יאסלובץ, בבוקובינה שבאימפריה האוסטרו-הונגרית, אזור שהפך לחלק מרומניה לאחר מלחמת העולם הראשונה. הוא נולד לאב ממוצא אוקראיני ולאם ממוצא גרמני. בודנראש סיים בית ספר תיכון והמשיך בפקולטה למשפטים באוניברסיטת יאשי וסיים בהצטיינות ב-1924. הוא המשיך לימודים בבית הספר הצבאי לתותחנים בטימישוארה וסיים ב-1927 כראש המחזור. משם המשיך לבוקרשט, לבית הספר המיוחד לקציני תותחנים וסיים אותו ב-1930 כראש המחזור. בסיום לימודיו הועלה בודנראש לדרגת סגן והוצב בחיל המצב בצ'רנוביץ.
לאחר פרשיית אהבים עם אשת קצין בכיר ממנו, הוא הועבר לחיל מצב בבסרביה, שם התחבר לגורמים בעלי זיקה קומוניסטית. בפברואר 1932 ערק בודנראש מצבא רומניה וחצה בהסתר את הגבול לברית המועצות. בתקופת שהותו בברית המועצות למד בודנראש במוסקבה, בבית הספר הגבוה של השירותים המיוחדים הסובייטיים.