גביע ליג 1 הנוכחי, ה-"L'Hexagoal", פותח על ידי מנהלת הליגות הצרפתית ועוצב ונוצר על ידי האמן הצרפתי-ארגנטינאי פאבלו ריינוסו. הגביעים הוענק לאלופת צרפת מאז סיום עונת 2006/2007, והחליף את גביע ליג 1 הקודם שהיה בשימוש רק חמש שנים. השם "Hexagoal" נקבע על ידי תחרות הצעת שמות רשמית שנוצרה על ידי מנהלת הליגות וערוץ הטלוויזיה הצרפתי TF1 כדי לקבוע שם לגביע החדש. למעלה מ-9,000 הצעות נשלחו, וב-20 במאי 2007 הודיע חבר התאחדות הכדורגל הצרפתית פרדריק תירייז שלאחר הצבעה מקוונת, השם "Hexagoal" קיבל מחצית מהקולות. המועדון הראשון שהניף את הגביע החדש היה אולימפיק ליון, לאחר שזכה באליפות עונת 2007/08.
פרסים חודשיים ושנתיים.
בנוסף לגביע המוענק לקבוצה האלופה והמדליות האישיות הניתנות לשחקני האלופה, ליג 1 מעניקה גם את פרס "שחקן החודש" החודשי. לאחר העונה מתקיים טקס "פרסי איגוד שחקני הכדורגל הלאומי" ומוענקים פרסים כמו שחקן השנה, מאמן השנה, והשחקן הצעיר של השנה בשתי הליגות המקצועניות (שתחת אחריות מנהלת הליגות), ליג 1 וליג 2.
עיט הדגים
סמל לוקסמבורג
סמל לוקסמבורג הוא סמלה הרשמי של מדינת לוקסמבורג.
הסמל מציג מגן מוטען בעשרה פסים לרוחבו, בצבעי כסף וכחול לסירוגין. עליהם מוטען אריה אדום שלשונו וטפריו זהב, זנבו כפול ומצטלב ועל ראשו כתר.
מעל המגן, כתרו של הדוכס הגדול שליט המדינה. בגרסאות הסמל הבינוני והגדול, תומכים במגן שני אריות זהב זקופים בעלי זנבות כפולים. החלקה עשויה עיטורי זהב. לסמל הגדול מספר תוספות: את המגן מקיף סרט ירוק ועליו עיטור מסדר כתר האלון של לוקסמבורג, צלב לבן שמרכזו ירוק. גלימה מלכותית שצבעה החיצוני ארגמן, והפנימי פרוות צובל. מעליה, כתר הדוכס הגדול.
מקורו של העיצוב בימי הביניים מסמל דוכסות לימבורג ההיסטורית, ששטחה מחולק כיום בין לימבורג ההולנדית ולימבורג הבלגית. ההבדל היחיד בין הסמלים הוא הרקע שמאחורי האריה המופיע במרכז שלט האצולה. בסמל לימבורג הפסים מאחורי האריה הם בצבעי זהב ואדום, ואילו בסמל לוקסמבורג הפסים צבועים כסף וכחול.
מעמדו הרשמי של הסמל נקבע בחוק ב-1972.
סמל לטביה
סמל לטביה נוצר לאחר הכרזת העצמאות של רפובליקת לטביה ב-18 בנובמבר 1918.
הסמל משלב סמלים לאומיים והיסטוריים של לטביה. השימוש בסמל הופסק בשנת 1940, כאשר לטביה נכללה בברית המועצות וחודש בשנת 1991 עם קבלת עצמאות מחדש.
השמש בחלקו העליון של שלט האצולה מסמלת את הלאומיות הלטבית. השמש סימלה כסמל הלאומיות הלטבית על ידי הרובאים הלטבים – ה-latviešu strēlnieki – שגויסו על ידי רוסיה במלחמת העולם הראשונה. 17 קרני השמש מייצגים את 17 מחוזות לטביה בהתאם לחלוקה שהייתה במדינה בשנת 1921.
שלושת הכוכבים מעל שלט האצולה מייצגים את איחוד שלושת המחוזות ההיסטוריים וידזמה, לטגייל וקורזמה זמגייל) למדינה אחת.
על הסמל מופיעים סמלי האזורים ההיסטוריים. סמל קורזמה וזמגייל (לטביה המערבית) היה אריה אדום כבר מהמאה ה-16. האריה הופיע לראשונה על שלט האצולה של דוכס קורזמה בשנת 1569. הסמל המסורתי של וידזמה ולטגייל (מזרח לטביה) הוא גריפון כסוף – סמל זה הופיע לראשונה בשנת 1566.
סמל לטביה עוצב על ידי האמן הלטבי ריהארדס זארינס.
סמל לטביה מופיע בשלוש צורות – הסמל הקטן, הסמל הקטן המורחב והסמל הגדול:
נסיך ויילס
נסיך ויילס (באנגלית: Prince of Wales; בוולשית: Tywysog Cymru) הוא תוארו של יורש העצר הבריטי.
התואר ניתן בראשונה בשנת 1301, לאחר כיבוש ויילס בידי האנגלים. על פי המסורת המלך אדוארד הראשון הבטיח לאצילי ויילס כי הנסיך הבא של ויילס יהיה יורש העצר של מלכות אנגליה והוא יהיה "יליד ויילס שאינו מדבר מילה אחת באנגלית" (לפי גרסה אחרת "שלא מדבר אף שפה זרה"). כיוון שאשתו כרעה ללדת הביא אותה בחשאי לטירת קרנארבון (Caernarfon) וכאשר נולד בנו אדוארד (הנודע בשם אדוארד קרנארבון ומלך מאוחר יותר כאדוארד השני) הוא הציג אותו בפני האצילים ואמר: "הרי לכם הנסיך שביקשתם".
מאז ובניגוד לתוארי אצולה אחרים, התואר אינו עובר בירושה אוטומטית אלא ניתן ליורש עצר זכר על ידי השליט. נשים אינן יכולות להחזיק בו בזכות עצמן (אלא כבנות הזוג של הנסיך מוויילס). נכון לשנת 2016 הנסיך מוויילס הוא הנסיך צ'ארלס בנה של המלכה אליזבת השנייה והוא הנסיך ה-21 המחזיק בתואר. הנסיך צ'ארלס קיבל את תארו בגיל 10, בשנת 1958. המלכה בחרה להעניק לו את התואר בגיל בו יבין את משמעותו. הנסיך הוכתר בתוארו זה באירוע ממלכתי שנערך בוויילס בהגיעו לגיל 21, בשנת 1969.
בין תאריו הנוספים של נסיך ויילס הנוכחי: דוכס קורנוול, דוכס רותסיי, דוכס צ'סטר. שלט האצולה של הנסיך כולל שלוש נוצות יען וסרט הנושא צמד מילים בגרמנית שפירושן 'אני משרת' (בגרמנית: Ich dien).
לפני הנסיך צ'ארלס, הנסיך אלברט אדוארד, בנה של המלכה ויקטוריה ולימים המלך אדוארד השביעי, החזיק בתואר למשך התקופה הארוכה ביותר, מהיוולדו ב-8 בדצמבר 1841 ועד מות אמו ב-22 בינואר 1901, במשך 59 שנים ו-45 יום. שיא זה נשבר ב-9 בספטמבר 2017, על ידי הנסיך צ'ארלס.
נסיכי ויילס במאה השנים האחרונות:
בממלכות אחרות קיימים תארים דומים ליורשי העצר, כגון נסיך אסטוריאס בספרד, ובעבר גם דופן צרפת ועוד.
גרנד טיטון
גראנד טיטון
הגרנד טיטון
גלריית דגלי ניו זילנד
דגלי ניו זילנד:
פארק לאומי גראנד טיטון
עכבישים
ליגה 1
רונלד פישר
סר רונלד איילמר פישר (באנגלית: Ronald Aylmer Fisher) (17 בפברואר 1890 - 29 ביולי 1962) היה סטטיסטיקאי, ביולוג אבולוציוני וגנטיקאי אנגלי, חבר בחברה המלכותית. ריצ'רד דוקינס תיאר אותו כ"גדול מבין ממשיכיו של דרווין", ואנדרה האלד, היסטוריון של הסטטיסטיקה, אמר "היסודות של מדע הסטטיסטיקה המודרני שייכים כמעט באופן בלעדי לגאוניותו של פישר".
ביוגרפיה.
פישר נולד בעיירה פינצ'לי אשר בלונדון, בן לג'ורג' וקטי פישר. אביו היה איש עסקים מצליח שסחר באומנות יפה. לפישר הייתה ילדות מאושרת, ושלוש אחיותיו הגדולות, אחיו הגדול ואימו הרעיפו עליו את אהבתם. כשהיה בן 14 נפטרה אימו ו18 חודשים אחר כך אביו פשט את הרגל בעקבות סדרה של עסקאות מפוקפקות. למרות ראייתו הגרועה, פישר היה תלמיד מחונן וזכה במדליית נילד (תחרות בכתיבת מאמר מתמטי) בגיל 16, בבית הספר הארו. בעקבות ראייתו הלקויה פישר הודרך במתמטיקה ללא שימוש בנייר ועט, דבר שגרם לו לפיתוח דמיון מתמטי ותפיסה ויזואלית-גאומטרית של פתרון בעיות במתמטיקה, בניגוד לפיתרונן על ידי שיטות אלגבריות. יכולתו לפתור בעיות מתמטיות ללא כתיבת שלבי-הביניים הפכה לאגדה. הוא גילה עניין רב בביולוגיה, ובמיוחד באבולוציה.
בשנת 1909, קיבל פישר מלגה מאוניברסיטת קיימברידג' ונרשם כסטודנט לקולג' Gonville and Caius. פישר יצר קשרים חברתיים רבים בשנות-לימודיו שם והוקסם מהאווירה האינטלקטואלית הרצינית שאפפה את המקום. פישר למד על הגנטיקה המנדליאנית, שהתגלתה מחדש והייתה נושא מלהיב באוניברסיטה; הביומטריה (והגוף הגדל של שיטות סטטיסטיות הקשורות אליה) משכה את תשומת-ליבו, והוא ראה אותה כדרך פוטנציאלית לגישור האופי המקוטע של תורת-התורשה המנדליאנית בעזרת וריאציות מתמשכות ואבולוציה הדרגתית. אך עניינו העיקרי הייתה אאוגניקה, אותה ראה כצורך סוציאלי דוחק, וכנושא מדעי החובק גנטיקה וסטטיסטיקה. לכן, ב-1911, פישר תרם רבות להקמת "החברה לאאוגניקה של אוניברסיטת קיימברידג'" ביחד עם אנשים שהתפרסמו לימים כגון ג'ון מיינרד קיינס, הוראס דרווין (בנו של צ'ארלס דרווין) ו-ר.ס. פונט. הקבוצה הייתה פעילה למדי וקיימה פגישות חודשיות, לרוב סביב הרצאות מראשי חברות מובילות במחקר האאוגני, כמו "החברה הלונדונית למחקר אאוגני", שנוסדה ב-1909 על ידי פרנסיס גולטון, בן-דודו למחצה של דרווין. כשפישר סיים את לימודיו במתמטיקה ובאוניברסיטה ב-1913, הקבוצה מנתה כ-150 חברים.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה פישר היה להוט להתגייס לצבא, עם הציפייה לכניסתה של בריטניה למלחמה. אך הוא נכשל בעקביות בבדיקות הרפואיות עקב ראייתו הקלוקלת. במשך שש שנים הוא עבד כסטטיסטיקאי עבור עיריית לונדון. מעבר לעבודה זו, פישר מצא דרך לתרום למאמץ המלחמתי. הוא החל ללמד פיזיקה ומתמטיקה בסבב של בתי-ספר ציבוריים, בכללם כאלה עם זיקה צבאית חזקה, ועל סיפוני אוניות הצי הבריטי. במהלך תקופה זו, נותק הקשר בין פישר ובין חבריו הקודמים מקיימברידג'. כולם למעט הרב-סרן (מיג'ור) ליאונרד דרווין (עוד אחד מבניו של דרווין) וגוּדרוּנה, חברה תוססת ובלתי-רגילה. שני אלה היו היחידים שעזרו לו לעבור את התקופה הקשה ההיא. גוּדרוּנה שידכה בינו לבין אחותה, איילין גינס; השניים נישאו ב-1917, בהיותה בת 17 בלבד. בסיוען של שתי האחיות, רונלד הקים חוות-חי פעילה על אדמת בראדפילד (ברקשייר, אנגליה), שם גידלו גינה גדולה וחיות, ולמדו להסתפק במעט מזעיר. השלושה עברו את המלחמה מבלי להשתמש בתלושי-אוכל אף לא פעם אחת.