הציר הנוסף הוא מידת הבגרות שבאמונה הדתית. פרום מצביע על הברית שכרת האל עם נוח, כרגע שבו האל הופך מכזה הקובע את החוקים, לכזה שגם כפוף להם בעצמו. ההתפתחות בדמות האל ממשיכה עד למצב בו האל הופך בעצמו לסמל של האמת והצדק. בשלב זה אין לאל שם, שכן שם מסמל דבר סופי. לכן, הצורה הלא בוגרת של אמונה דתית היא כזו שרואה את האל אבא, שמברך את הצדיקים ומעניש את הרשעים, כאשר האדם עצמו נמשל לילד השואף להינצל על ידי אביו. אי בגרותו הדתית של אדם זה מאופיינת ביומרתו לטעון טענות בדבר האל. מנגד, האדם הדתי באמת, זה שאמונתו הדתית בוגרת, מכיר במגבלותיו ובכך שאינו יכול לדעת דבר לגבי האלוהים. אלוהים הוא עבורו סמל לאחדות ואהבה, אך כזה שקיים במציאות האנושית הפנימית ועל פיו הוא בוחר לחיות את חייו. לכן הוא לא מדבר על אלוהים ונמנע מלהזכירו.
לבסוף, טוען פרום, יש קשר ישיר בין מערכת היחסים של אדם עם הוריו לבין מערכת יחסיו עם אלוהים: כאשר אדם נתקע בשלב מוקדם של הקשר עם הוריו, הוא לא יצליח לפתח קשר בוגר יותר עם אלוהים.
הפרקטיקה של האהבה.
לבסוף, עוסק בפרום בניתוח המאפיינים הדרושים לשיפור היכולת הפרקטית של אהבה. לדבריו, לאדם האוהב דרושים משמעת, ריכוז ורגישות לעצמו ולגופו (אחת הפרקטיקות שהוא מציע כדי לשפר יכולות אלה היא מדיטציה). בנוסף, דרוש לו שיתעלה מעבר לנרקיסיסטיות. נרקיסיזם הוא מצב שבו האדם תופס את העולם החיצון במונחים של עולמו הפנימי באופן בלעדי. כלומר, העולם החיצון קיים רק ככל שהוא כלי לסיפוק התשוקות והמאווים של האדם. בעבור כך דרושה היכולת לחשוב באובייקטיביות, שהיא המצב ההפוך לנרקיסיזם, בו אדם תופס את הדברים בעולם כפי שהם באמת. כמו כן דרושה ענוה - ההכרה של אדם בכך שאינו כל יכול ויודע כל. לבסוף, תהליך זה דורש אמונה. לא מדובר באמונה דתית, אלא במצב נפשי שבו האדם נותן אמון באמיתות הדברים אותם הוא תופס. לדוגמה, אמונה בכך שחבר נשאר במהותו אותו אדם, גם אם הוא משנה את דעותיו, או האמונה בהתמדתה של הזהות האישית על פני הזמן. דוגמה נוספת היא האמונה בכך שאדם ספציפי יוציא לפועל את הכוחות הפוטנציאליים הטבועים בו, ושהאנושות בכלל תגשים ערכים של צדק ושוויון.
ביקורת על פרויד.
הטענה כי שאיפתו הבסיסית של האדם היא לאהבה ואחדות היא קריאת תיגר על פרויד. פרויד טען כי שאיפתו הראשונית של האדם היא לעונג, ואילו אהבה היא עידון (סובלימציה) של דחף המין. כלומר, אהבה היא רגש שחווה אדם אשר שואף לספק את יצרו המיני, אך מוכרח להציג את דחפו זה באופן המקובל יותר בחברה. בעקבות כך, המסורת הפסיכואנליטית גרסה כי בעיותיו הנפשיות של אדם צפויות להיפתר אם יפתור את הבעיות בחיי המין שלו. בניגוד לכך, טוען פרום כי השאיפה לאהבה היא ראשונית במעלה, ובעיות נפשיות נובעות בדרך כלל מאי התגשמותה של השאיפה לאחדות. עם זאת, מכיר פרום בהשפעתו הרבה של פרויד עליו, ואף טוען כי התאוריה המאוחרת של פרויד בנוגע לכוח הארוס מהווה התקדמות ממחשבתו הראשונית.
אמנות האהבה (אריך פרום)
אוינונה
אוינונה (ביוונית עתיקה: Οἰνώνη) הייתה נימפה אוריאדית במיתולוגיה היוונית שהפכה להיות אשתו הראשונה של פאריס, נסיך טרויה, בטרם הלה התאהב בהלנה היפה מספרטה.
דמותה.
אוינונה הייתה בתו של צברן (Cebren), אל-נהר. היא למדה את אמנות הנבואה מהאלה רֵיָה, ואת סוד צמחי המרפא מאפולו. היא השתייכה לחבורת הנימפות שהיוו את פמלייתה של האלה ארטמיס, והתגוררה במקדש האלה סיבלה בהר אידה בפריגיה שם הכירה רועה צעיר בשם פאריס. כעבור זמן לא רב נישאה לבחיר לבה וילדה לו בן בשם קוריתוס.
במשפט פאריס התבקש נסיך טרויה לבחור באחת מן האלות שהתנצחו בפניו מי היפה ביותר מבין השלוש. פאריס בחר לבסוף באפרודיטה שהבטיחה לו את האישה היפה בעולם. פאריס ביקש לעזוב את אוינונה, אשתו, לאחר שאפרודיטה החדירה בו אהבה עזה להלנה היפה. כשהחליט לצאת ליוון אחוז תשוקה לכבוש את לבה של הלנה, הזהירה אותו אוינונה שהוא עתיד להמיט במסעו אסון על עצמו ועל טרויה; אך כשראתה שלא תוכל לשכנעו, אמרה לו שישוב אליה אם ייפצע, שכן רק היא תוכל לרפאו.
בשל תשוקתו להלנה עזב פאריס את אוינונה ונסע לטרויה. שם התברר לו שהוא בנם של פריאמוס והקובה, מלכי טרויה. זמן לא רב לאחר מכן נשלח פאריס כשגריר לספרטה, בראותו את הלנה היפה הבין שיופייה עולה אפילו על כל מה שסיפרה לו אפרודיטה, הוא חטף את הלנה היפה וברח עמה לטרויה (בגרסה אחרת - הלנה התאהבה בפאריס ועזבה איתו מרצונה), מעשה שהביא לפרוץ מלחמת טרויה כפי שמסופר באיליאדה.
גרסאות אחדות טוענות שאוינונה שלחה את בנה קוריתוס כדי להילחם בשורות צבא יוון נגד אביו מולידו. יש גם סיפורים הגורסים שאוינונה שלחה את בנה לטרויה שם התאהב בהלנה היפה וניסה לפתות אותה. כשנודע הדבר לפאריס בערה חמתו בו להשחית והיות שלא זיהה את בנו רצח אותו נפש מתוך קנאה.
בפואמה האפית שלו "עם מות הומרוס" משלהי המאה הרביעית מגולל קווינטוס איש סמירנה (שם ספר 10 עמודים 259–489) שבשנה התשיעית למלחמה נפצע פאריס מחץ מורעל ששיגר לעברו פילוקטטס. מספרים שפאריס לא מת מיד, אלא הובא פצוע אל ביתה של אוֹינוֹנֵה בהר אידָה. למרות הבטחתה סירבה אוינונה לטפל בפצעו כשהובא אליה, משום ששמרה לו טינה. לאחר שהחזירו אותו לטרויה, היא התחרטה וחשה אל העיר עם עשבי מרפא ושיקויים; אך איחרה את המועד, וכשמצאה אותו מת תלתה את עצמה.
האסטרואיד 215 Oenone קרוי על שמה.
שד המהפכה
שד המהפכה (ברוסית: Де́мон револю́ции), הוא מיני-סדרת טלוויזיה רוסית בבימויו של ולדימיר חוטיננקו. הסדרה מגוללת את השתלשלות האירועים שהובילו לפרוץ מהפכת אוקטובר וסיפור ניסיונותיו של אלכסנדר פרבוס לממן מהפכה שתפיל את קיסר רוסיה.
שידור הבכורה נערך בערוץ "רוסיה" ב-5 בנובמבר 2017, לציון מאה שנה למהפכת אוקטובר 1917. הסדרה שודרה לאחר מכן גם החל מ-15 בינואר עד 25 בינואר 2018 בערוץ הטלוויזיה "רוסיה-תרבות". צילומי הסדרה נערכו בציריך, ברלין, בודפשט ומוסקבה.
ב-31 באוקטובר 2019 עלה לאקרנים בבתי הקולנוע ברוסיה גרסה קולנועית ושמה "לנין: בלתי נמנע" (Ленин. Неизбежность).
תקציר עלילת הסדרה.
בתחילת הסדרה מופיעה כתובת לפיה הסיפור "מבוסס על זכרונות קצין הריגול הנגדי הקיסרי אלכסיי מזנצב". מזנצב הוא הדמות הראשית וגם כל האירועים מלווים בפרשנות קולו.
האירועים מתרחשים בשנים 1915-1917. נמלט מגרמניה לרוסיה חוזר תאורטיקן המרקסיזם והפובליציסט אלכסנדר פרבוס במהלך מלחמת העולם הראשונה, לאחר שערך בהצלחה משא ומתן עם שר החוץ של האימפריה הגרמנית גוטליב פון יאגוב, כשממשלת גרמניה מקצה באופן אישי לפרבוס כסף עבור לוחמי המהפכה באימפריה הרוסית. את הכספים שהתקבלו פרבוס מקצה כדי לעורר הפגנות המוניות בסנקט פטרבורג, אשר יובילו לוויתור הקיסר ניקולאי השני והפלת המלוכה באימפריה הרוסית. אז פרבוס מארגן את חזרתו לרוסיה מהגלות של מנהיג הבולשביקים ולדימיר לנין, יחד עם קבוצת תומכיו.
את מעשיו של פרבוס מנסה לסכל ראש הריגול הנגדי של רוסיה הקיסרית, הנסיך וסילי טורקסטנוב והקצין אלכסיי מזנצב.
קיבוץ עין השלושה
יקאניים
נשאי כוח
ג'ון ברונר
חולה
אנטוניוס יוליאנוס
צוות אוויר (סדרת טלוויזיה)
צוות אוויר (ברוסית: Улётный экипа́ж) היא קומדיית מצבים טלוויזיונית. הסדרה הייתה אמורה להיות משודרת במקור בערוץ הטלוויזיה "STS" ב-26 במרץ 2018, אך בשל הטרגדיה בקמרובו התאריך נדחה ל-2 באפריל. העונה השנייה עלתה ב-3 בדצמבר 2018.
הסדרה מספר את קורותיו של צוות אוויר בחברת התעופה הבדיונית "תענוג אוויר". צילומי הסדרה נערכו בנמל התעופה הבינלאומי פולקובו בסנקט פטרבורג בשיתוף פעולה עם צוות נמל התעופה.
סלוגן הסדרה: ""טוסו עם תענוג".
תקציר עלילת הסדרה.
"בחורה מאחורי הגה המטוס — מה כבר יכול להיות יותר גרוע?"", חשב לעצמו הטייס אלכסיי קולאגין, עד שפחדיו התממשו. פולינה אובצ'קינה היא בוגרת בית הספר לטייס, היא חכמה, יפה ועקשנית ומאלצת אותו לעבור מהטסת מטוסי מטען, להטסת מטוסי נוסעים אזרחיים בחברת התעופה "תענוג אוויר" (ברוסית: Восторг Авиа), בעוד היא משמשת כטייסת משנה; בשביל פולינה, קולאגין הוא ההזדמנות האחרונה שלה לשכלל את כל מה שלמדה בתאוריה ובסימולציות הטיסה, זאת משום שטייסי חברת התעופה "תענוג אוויר" לא מוכנים לחלוק את המטוס שלהם עם אשת מקצוע בעקבים גבוהים.
ובזמן שפולינה מנסה להתיידד עם השותף החדש, קולאגין קושר מזימות כיצד להיפטר ממנה ולחזור לטיסות המטען שלו.
העמותה למשפט ציבורי בישראל
העמותה למשפט ציבורי בישראל היא עמותה שמטרתה לקדם את המשפט הציבורי ולהגן על הערכים והעקרונות של המשפט הציבורי.
העמותה נוסדה בשנת 1988 על ידי פרופ' יצחק זמיר. נשיאה הראשון היה פרופ' הנס קלינגהופר פרופ' זמיר היה יושב-הראש הראשון של העמותה ופרופ' שמעון שטרית היה מזכירה הראשון.
נשיא העמותה הנוכחי הוא המשנה לנשיאת בית המשפט העליון (בדימוס) סלים ג'ובראן ויושב ראש העמותה הוא פרופ' ישי בלנק.
העמותה היא הסניף הישראלי של הארגון הבינלאומי למשפט חוקתי.
מדי שנה מקיימת העמותה את הכנס השנתי למשפט ציבורי.
מאז שנת 2010 מעניקה העמותה את פרס גורני למשפט ציבורי, שבא לעודד מחקר ועשייה בתחום המשפט הציבורי בישראל. הפרס ניתן בשלוש קטגוריות:
ג'יין לפוטייר
ג'יין אליזבת מארי לפוטייר (באנגלית: Jane Elizabeth Marie Lapotaire; נולדה ב-26 בדצמבר 1944) היא שחקנית בריטית.
ביוגרפיה.
ג'יין אליזבת מארי בורגס נולדה באיפסוויץ' שבסאפוק, בתה של לואיז אלזי (בורגס). אביה החורג, איב לפוטייר, עבד בתעשיית הנפט והיה במקור מקוויבק שבקנדה.