הטיפול העיקרי בפציעות הללו היה הטיפול הפיזיותרפי שניתן באופן מיידי. הטיפול התבסס על שיטות שהיו מקובלות ברחבי העולם, וכלל מניעת קונטרקטורות ודפורמציות על ידי סדים, עיסוי, תרגילים אינדיבידואליים, גירויים חשמליים לשרירים, יונטופורזיס 6 ועידוד תנועה. האסטרטגיה הטיפולית שאפה להחזיר את האדם לתפקודו הקודם.
בשנת 1951 טופלו בבית החולים 410 מטופלים ומספר הטיפולים היה 3,719. בשנת 1952 טופלו 962 חולים ומספר הטיפולים היה 11,678.
מרכז השיקום ב"הדסה" נסגר עם תום מלחמת העצמאות מטעמים כלכליים ושינוי בסדרי העדיפויות, ובשנת 1956 נפתח שוב וכלל תשע מיטות אשפוז. הפיזיותרפיה במרכז זה פעלה בשלושה מוקדים: במרכז השיקום, במרפאה פיזיקלית שטיפלה בחולי חוץ ב"הדסה" ה' ובמכון לרפואה פיזיקלית בבית החולים, שהתמקד בטיפול בחולים המאושפזים במחלקות השונות. אדלר ניהל את כל המערך השיקומי.
עם המעבר של בית החולים "הדסה" למבנה החדש, נפתח מרכז השיקום בפעם השלישית והתרחב לשתים עשרה מיטות אשפוז. במרפאה לפיזיותרפיה טופלו באופן אמבולטורי קטועי גפיים, נפגעי CP ופוליו, בצד מטופלים עם בעיות אורתופדיות ונוירולוגיות.
לפיזיותרפיה ב"הדסה" היה תפקיד מכריע בייסוד המקצוע בישראל, בהתבססותו ובהתפתחות תחומי המקצוע השונים. ב"הדסה" רוכזו לראשונה, תחת קורת גג אחת הפיזיותרפיה השיקומית, הפיזיותרפיה הקהילתית, והפיזיותרפיה בבית החולים הכללי.
התחומים הללו התפתחו במהלך השנים והפכו לתחומי התמחות והתמקצעות, כל תחום בפני עצמו.
פעילויות נוספות של אדלר.
בשנות החמישים, שעה שהשתוללה בישראל מגפת הפוליו פעל אדלר למיגורה.
בהמשך התמנה אדלר לפרופסור מן המניין בפקולטה לרפואה של "הדסה".
אדלר היה ממקימי בית הספר הראשון בישראל לפיזיותרפיה במרכז רפואי אסף הרופא.
במרץ 1950, אדלר הקים את האיגוד לרפואה פיזיקלית ושיקומית.
אדלר כיהן כיושב ראש המועצה המדעית של ההסתדרות הרפואית בישראל.
אדלר נפטר ב-4 בינואר 1971. במרץ 1971, חודשיים לאחר מותו, קיבל את פרס סולד לרפואה והיגיינה ציבורית על היותו "חלוץ הרפואה הפיסקלית והשיקומית" בישראל.
בנו הפרופ' חיים אדלר זכה בפרס ישראל לחינוך בשנת 2006.
יוליאנה מריה מבראונשווייג-וולפנביטל
יוליאנה מריה, דוכסית בראונשווייג-וולפנביטל (בגרמנית: Juliane Marie von Braunschweig-Wolfenbüttel; 4 בספטמבר 1729 - 10 באוקטובר 1796), הייתה אשתו של פרדריק החמישי, מלך דנמרק.
ביוגרפיה.
יוליאנה מריה נולדה בוולפנביטל ב-4 בספטמבר 1729 לפרדיננד אלברכט השני, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל ולאנטוניטה, נסיכת בראונשווייג-לינבורג, בתם של לודוויג רודולף, דוכס בראונשווייג-לינבורג וכריסטינה לואיזה, נסיכת אטינגן-אטינגן. יוליאנה מריה הייתה דודניתם של מריה תרזה ופיוטר השני, קיסר רוסיה, גיסתו של פרידריך השני, מלך פרוסיה ודודתו של פרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה.
ב-8 ביולי 1752 התחתנה יוליאנה מריה עם פרדריק החמישי, מלך דנמרק, שהתאלמן זמן קצר קודם לכן מאשתו הראשונה - לואיז, נסיכת בריטניה. הנישואים שהוסדרו על ידי הרוזן מולטקה, לא התקבלו בברכה על ידי העם, שסבר שמוקדם מדי למלך להינשא בשנית. בנוסף, לא זכתה יוליאנה מריה לאהדה יתרה בחצר המלכות בשל טעמה האישי שהיה שונה מזה של המלך ובשל כללי ההתנהגות הנוקשים שהתאימו לחצרות המלכות הגרמניים והיו פחות ידידותיים מאלה שהיו נהוגים על ידי לואיז האנגליה. ליוליאנה מריה ולפרדריק נולד בן אחד - פרדריק, נסיך הכתר של דנמרק, והיא עשתה כל שביכולתה לחנך אותו כראוי. יוליאנה מריה לא התערבה בענייני השלטון בעת שלטון בעלה, על אף שגיסה פרידריך השני, מלך פרוסיה קיווה שתשפיע למענו בחצר המלוכה הדנית.
בשנת 1766 מת בעלה פרדריק החמישי, מלך דנמרק, ובנה החורג כריסטיאן השביעי, מלך דנמרק עלה לשלטון במקומו. בשנת 1770 הפך כריסטיאן השביעי לחולה נפש, ובעקבות כך שלטו בדנמרק אשתו קרוליין מתילדה, נסיכת בריטניה, יחד עם מאהבה יוהאן פרידריך שטרואנזה. בשנת 1772 תפס בנה פרדריק, נסיך הכתר של דנמרק את השלטון, תוך שיוליאנה מריה שלטה למעשה יחד עם אובה הו-גולדברג. יוליאנה מריה הייתה ממונה על חינוכו של בנו של כריסטיאן - פרדריק, ואף ניסתה לחתן אותו בשנת 1781 עם נסיכה פרוסית. בשנת 1780 העניקה יוליאנה מריה מקלט לילדי אחיה אנטון אולריך, דוכס בראונשווייג, לאחר שחתמה על הסכם עם יקטרינה השנייה, קיסרית רוסיה.
בשנת 1784 ביצע פרדריק הפיכה שלטונית, ותפס את השלטון. בשנת 1785 הציע לה גוסטב השלישי, מלך שוודיה עזרה בתפיסת השלטון מחדש, אולם יוליאנה מריה סירבה, וב-10 באוקטובר 1796 היא מתה בארמון פרדנסבורג.
על שמה נקראה יוליאנה, נסיכת סקסוניה-קובורג-זאלפלד.
ואדי שיבן
ואדי שיבן הוא ואדי באזור המועצה האזורית מטה בנימין, המתחיל דרומית לביתין, ומסתיים צפונית לכוכב יעקב. בתחתית הוואדי קיים נחל המתחבר בדרומו לוואדי אל-עין. מבנה הוואדי הוא של קו זרימה מרכזי, שאליו מתנקזים 3 ערוצים נוספים ממערב. הנחל בצפונו מתחיל בגובה של כ-820 מטר מעל פני הים, ומסתיים בדרומו בגובה של כ-650 מטר מעל פני הים. אורך הוואדי כ-4.2 ק"מ, מבלי לכלול את ערוצי הנחל המשתלבים בו.
ניתן להגיע לוואדי בדרך עמק פסגות.
תוואי הוואדי.
הנחל מתחיל בסמוך לנביעת "עין אל קסעה", בין ביתין לאל בירה, ומשם ממשיך מזרחה כ-700 מטרים עד סמוך לעין שיבן - נביעת מים הנקראת גם עין תות. בנקודה זו הנחל פונה דרומה ועובר ממזרח לארבעה הרים, עד שמתחבר אל ואדי אל עין מצפון לכוכב יעקב, בנקודת התפר של היישוב המקורי, עם השכונה תל ציון. ההר הראשון נקרא ג'בל קרטיס, ומיד לאחריו בתחילת ההר השני שוכן קבר של שייח' ערבי, שעל שם הכינוי שלו נקרא הנחל. בין ההר השני לשלישי מתחבר ממערב ואדי א תינה. בראש ההר השלישי שוכן היישוב פסגות.
מרי פירס
מרי פירס (בצרפתית: Mary Pierce; נולדה ב-15 בינואר 1975) היא טניסאית עבר צרפתית. אחת הטניסאיות הבולטות בעולם בשנות ה-90 ובתחילת המאה ה-21. היא זכתה ב-2 תחרויות גראנד סלאם לנשים, פעם לזוגות נשים ופעם לזוגות מעורבים. בסך הכל היא זכתה ב-28 תחרויות (מהם 10 לנשים).
מרי פירס נולדה בקנדה להורים בעלי אזרחות צרפתית ואמריקאית. היא התחילה לשחק טניס בגיל 10 ובגיל 14 החלה להופיע בתחרויות מקצועיות. בשנת 1994 היא העפילה לגמר אליפות צרפת הפתוחה. בשנת 1997 היא הייתה חלק של נבחרת גביע הפדרציה של צרפת שזכתה בגביע. היא זכתה בגביע גם בשנת 2003.
בתחרויות גראנד סלאם לזוגות נשים היא הגיעה להצלחה לצד מרטינה הינגיס כאשר בשנת 2000 הן ניצחו באליפות צרפת הפתוחה והיו בגמר של אליפות אוסטרליה הפתוחה.
לאחר הפרישה היא עוסקת באימון.
דיסאוטונומיה
דיסאוטונומיה (Dysautonomia) היא מצב המאופיין בפגיעה במערכת העצבים האוטונומית (ANS). מצב זה עלול להשפיע על תפקוד הלב, שלפוחית השתן, המעיים, בלוטות הזיעה וכלי הדם. למצב זה יש סיבות רבות, לא כולן נוירופתיות.
ישנן מספר מחלות דיסאוטונומיות, בהן מחלת פרקינסון, איידס, ניוון רב מערכתי, כשל אוטונומי, תסמונת הטכיקרדיה התנוחתית, נוירופתיה אוטונומית.
האבחנה מתבצעת באמצעות בדיקה פונקציונלית של מערכת העצבים האוטונומית, תוך התמקדות בהשפעתה על מערכות הגוף. הבדיקה מבקשת לזהות את מרכיבי המחלה הבסיסיים אשר הובילו להתפתחות של סימפטומים או נוירופתיה אוטונומית. הטיפול במחלות דיסאוטונומיות הוא לרוב טיפול סימפטומטי, אם כי כמה מהם יכולות להיות מטופלות ישירות.
תחת ההגדרה של דיסאוטונומיה כלולות מחלות רבות, ותופעה זאת משפיעה על אנשים רבים, למרות זאת רופאים רבים לא מכירים את המאפיינים והבדיקות הנדרשות ולכן חולים רבים מתקשים בקבלת האבחנה ובקבלת הטיפול הנדרש.
דיסאוטונומיה היא תוצר של מחלה תורשתית או מחלה ניוונית נוירולוגית; היא יכולה להתרחש גם עקב פגיעה של מערכת העצבים האוטונומית כהפרעה משנית הנגרמת ממצב רפואי קודם, לעיתים לא ברור המקור לבעיה ולכן לא ברור משנית לאיזה בעיה רפואית היא הופיעה.
פורד טרנזיט קסטום
פורד טרנזיט קסטום (באנגלית: Ford Transit Custom) היא מכונית מסחרית המיוצרת על ידי יצרנית הרכב Ford of Europe באמצעות חברת הבת Ford Otosan בשותפות עם "Koç Holding" בטורקיה, בין השנים 2012 עד היום, והרפובליקה העממית של סין בתת-מחוז נאנצ'אנג (בירת מחוז ג'יאנגשי) משנת 2016 עד היום.
בסין דגם הפורד טרנזיט קסטום נקרא: "Ford New Transit".
כל יצרניות הרכב השותפות בייצור דגם ה "פורד טרנזיט קסטום" הם חברות בת של קונצרן הרכב פורד.
מודלים.
אפשרויות:
דייוויד גוק
דייוויד גוק (באנגלית: David Gauke; נולד ב-8 באוקטובר 1971) הוא פוליטיקאי בריטי. כיהן מטעם המפלגה השמרנית כחבר בבית הנבחרים הבריטי מטעם מחוז דרום-מערב הרטפורדשייר. כיהן כלורד צ'נסלור (שר המשפטים) בקבינט של תרזה מיי.
ביוגרפיה.
גוק נולד באיפסוויץ' ולמד בבית ספר תיכון ציבורי בעיר. ב-1995 סיים לימודי משפטים מאוניברסיטת אוקספורד וסיים התמחות כעורך דין (solicitor) ב-1997. עבד כעורך דין בלונדון עד היבחרו לפרלמנט.
ב-2001 התמודד מטעם המפלגה השמרנית למושב מחוז ברנט-מזרח בבית הנבחרים הבריטי, אך לא נבחר.
במאי 2005 נבחר לנציג מחוז דרום-מערב הרטפורדשייר בבית הנבחרים. לאחר היבחרו כיהן בוועדת הנהלים ובוועדת האוצר של בית הנבחרים וכן שימש שר זוטר בממשלת הצללים של דייוויד קמרון. לאחר ניצחונו של קמרון והמפלגה השמרנית בבחירות הכלליות בבריטניה 2010, מונה לסגן שר האוצר. ב-2014 מונה לשר במשרד האוצר וביולי 2016 מונה למזכיר הראשי במשרד האוצר.