הגלימה השחורה והארוכה מזכירה כנפי עטלף ויכולה להפוך לדאון באמצעות השראת זרם חשמלי על ידי כפפות החליפה, מה שמאפשר לבאטמן לדאות בין גגות העיר. נולאן רצה לתת לגלימה מראה כפי שהופיע ברבות מנובלות הקומיקס, כלומר כיסוי ארוך ומתנופף. לצורתה הקשיחה של הגלימה נלקח דגם מצנח ניילון מיוחד שרגיש לזרם אלקטרוסטטי. תהליך זה היה בשימוש כוח המשטרה הלונדוני כדי לצמצם גילוי על ידי אמצעי ראיית לילה. חגורת האביזרים גם שונתה, הצבע של החגורה הפך לצהוב כהה. החגורה במקור היא רתמה שנועדה לטיפוס הרים וכוללת כננת אוטומטית שנועדה להשתלב עם רובה-חבלים. בחגורת הפטנטים שלו נושא באטמן כלי נשק רבים כגון רובה-חבלים, באטראנגים (בומרנג המעוצב כעטלף), שוריקנים, פצצות נפץ, רימוני גז ואמצעים אלקטרוניים שונים. הכפפות של באטמן עברו שיפוץ, ועליהן באטמן מלביש מגיני זרועות עם שלושה תערים חדים על כל אחד, אותם הוא "שאל" מליגת הצללים.
גז הפחד.
בסרט זה מפותח גז הזיות מיוחד מפרח כחול נדיר הצומח על הרי ההימלאיה הקפואים באסיה. הגז מעורר באדם הנחשף לו את פחדיו העמוקים ביותר, מה שיכול לגרום לו לצאת מדעתו. "ליגת הצללים" של ראס-אל-גול הייתה הראשונה שהבינה זאת ובעזרתו של ד"ר ג'ונתן קריין ייצרה אותו. "ליגת הצללים" משתמשת באבקת הפרחים כמבחן מעבר לנינג'ה המתלמדת בארמון הצללים. ברוס ויין הצליח לעבור את המבחן ולהתגבר על הפחד שלו מעטלפים.
ד"ר קריין היה אחראי להובלת פס יצור ענקי של הגז כאשר הפרחים היו מועברים בצורת אבקה מאסיה לגות'אם בספינה לא רשומה והאבקה מוחבאת בתוך שקיות סמים. קריין ייצר את הגז בבית החולים לחולי נפש "ארקהם אסיילום" שלו והשתמש בו על חוליו ועל אנשים אחרים. כשבאטמן נפגע מהגז, לושיוס פוקס הצליח לייצר נוגדן שמבטל את ההשפעה. גז זה אינו קיים במציאות.
אפקטים מיוחדים.
נולאן העדיף להשתמש בעבודת פעלולנים על פני CGI. מודלים מיניאטוריים נבנו כדי לדמות מבנים מסוימים. השימוש בתלת ממד הצטמצם לכדי תפאורות רקע כמו שמיים וצילומי חוץ של מגדל "תעשיות ויין". העטלפים נוצרו באפקטים ממוחשבים, לאחר שהוסכם כי שימוש בעטלפים אמיתיים יהיה בעייתי. לצורך כך, דמותם של עטלפים מתים נסרקה למודלים תלת ממדיים. בנוסף, היה צורך בשילוב התפאורות השונות עם תנועת העטלפים.
פסקול.
הפסקול לסרט "באטמן מתחיל" הולחן על ידי הנס צימר וג'יימס ניוטון הווארד, שתמיד תכננו לעבוד במשותף. שני היוצרים עבדו על מספר נעימות הממחישות את פיצול האישיות בין ברוס ויין והאלטר-אגו שלו, באטמן. צימר לא רצה שהפסקול יהיה משהו שנעשה בעבר בסרטים הקודמים בסדרה, וכי יהיה בו שילוב בין תזמורת לבין מוזיקה אלקטרונית. צימר אף שכר סופרן כדי שימחיש את המוזיקה בסצנות הדורשות מעורבות רגשית כמו הזיכרונות הטרגיים של ויין בנוגע להוריו. צימר ניסה להשרות אספקט הומני לבאטמן, שהתנהגותו עשויה להתפרש כפסיכוטית.
שני היוצרים הלחינו שעתיים ועשרים דקות של מוזיקה לסרט. כל שמות הרצועות לקוחים משמות זנים של עטלפים. האותיות הראשונות של שמות הרצועות 4–9 יוצרות את המילה BATMAN.
רשימת הרצועות והסצנות שבהן הן מושמעות:
תקציב והכנסות.
הסרט נעשה בתקציב של 135 מיליון דולר. הוא יצא לאקרנים ב-15 ביוני 2005, ובסוף השבוע הראשון להקרנתו הכניס למעלה מ-48.5 מיליון דולר, שנחשב להישג טוב אך לא מספיק יחסית לסרטים שוברי קופות אחרים לאותה תקופה. הסרט גם הכניס מעל 3 מיליון דולר ב-55 תיאטראות IMAX, והוא נחשב לסרט הטוב ביותר מבין הסרטים הקודמים בסדרה. בשבוע השני להקרנתו הסרט גרף מעל ל-27.5 מיליון דולר נוספים, וסכום ההכנסות הכולל עומד על 372,710,015 דולר, מה שהופך אותו לרביעי בגודלו מבין סרטי באטמן השונים (במקום הראשון "עלייתו של האביר האפל", הסרט החותם את הטרילוגיה ובמקום השני סרט ההמשך "האביר האפל", שניהם עם סכום הכנסות שעבר את מיליארד הדולרים כל אחד, ובמקום השלישי הסרט "באטמן", שהכניס מעל ל-411 מיליון דולר). הסרט ממוקם במקום השמיני ברשימת הסרטים המכניסים ביותר של שנת 2005.
ביקורות.
הביקורות ברובן שיבחו את הבימוי של כריסטופר נולאן ואת העיבוד של באטמן.
העידן הפוסט מודרני
יצחק דרוקר
יצחק (איצ'ה) דרוקר (נולד ב-3 ביוני 1947) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הבלם.
קריירה.
דרוקר נולד בגרמניה בשנת 1947 ועלה לישראל עם הוריו בזמן הכרזת העצמאות של מדינת ישראל.
הוא החל לשחק בקבוצת הילדים של הפועל פתח תקווה כבר בגיל שמונה, וערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בשנת 1964, כשהיה בן 17, במחזור הסיום של העונה מול בני יהודה (2:6). בשנת 1966 הוזמן לנבחרת הנוער של ישראל והיה ממצטייני הנבחרת שזכתה בשני גביעים באליפות אסיה שהתקיימה בתאילנד ובפיליפינים, כשלצידו שיחקו יצחק ויסוקר, דוד פרימו, גיורא שפיגל, מרדכי שפיגלר, יצחק אנגלנדר, משה רומנו ושמואל רוזנטל, באימונם של עמנואל שפר ומילובן צ'יריץ .
הצטיינותו בנבחרת הנוער הביאה להחלטת מאמן הנבחרת היוגוסלבי צ'יריץ לצרף אותו לסגל הנבחרת הבוגרת של ישראל. לשיאו הגיע באולימפיאדת מקסיקו. החל משנת 1966 ערך 18 הופעות במדי נבחרת ישראל. בשנת 1970 נופה מהנבחרת על ידי המאמן עמנואל שפר בגלל עבירת משמעת: הוא הגיע מחובק עם שתי נשים לחדר האוכל בשפיים. לאחר מכן הסתבך עם מאמן קבוצתו, הפועל פתח תקווה, היוגוסלבי מילובאן באלין, שסילק אותו ממשחק אימון נגד קבוצת הנוער בגלל משחק נוקשה.
בעקבות המקרה עזב דרוקר את קבוצת נעוריו לאחר חמש עונות בשורותיה, ועבר לקבוצת שמשון תל אביב, אותה אימן חברו נחום סטלמך. דרוקר שיחק שלוש שנים בקבוצת שמשון תל אביב, אשר סידרה לו גם מקום עבודה מסודר בעיתון "ידיעות אחרונות". בשנת 1973 החלו אוהדי הפועל פתח תקווה לאסוף כספים כדי להחזיר את דרוקר בחזרה לקבוצה, אך דירת ארבעה חדרים שקיבל ממכבי פתח תקווה ופציעתו במלחמת יום הכיפורים הביאו אותו להחלטה לחתום במכבי פתח תקווה, דבר אשר לא נסלח לו במשך שנים רבות על ידי אוהדי היריבה העירונית, הפועל.
לאחר חמש שנים במכבי פתח תקווה עבר דרוקר לקבוצת הפועל כפר סבא, שם שיחק תחת המאמן שלמה שרף, ולאחר מכן שיחק בהפועל חדרה ופרש ממשחק פעיל.
ב-1984 הואשם דרוקר ביחד עם אברהם המאירי, בני נבנהויז ונחום סטלמך בפרשת שוחד והטיית תוצאת משחק כדורגל, שבע שנים קודם לכן, שלושה מחזורים לסיום, בשבת 14/05/1977 בין מכבי פתח תקווה בה שיחק להפועל חיפה, שהייתה בסכנת ירידה מהליגה הלאומית. חיפה ניצחה את פ"ת בחוץ 0:4 והבטיחה את הישארותה בליגה הלאומית. דרוקר הורשע בקשירת קשר לביצוע עוון וזוכה מאשמת לקיחת שוחד. דרוקר ערער לבית המשפט המחוזי, ובדצמבר 1986 ביטל בית המשפט את ההרשעה וזיכה את דרוקר מכל אשמה.
הבשורה לפי יהודה איש קריות
בעזרת הג'אם
בעזרת הג'אם הוא שמו של אלבומם הרביעי של להקת ההיפ הופ הישראלית הדג נחש. האלבום יצא במרץ 2006 על ידי חברות התקליטים הד ארצי ולבנטיני בהפקתו המוזיקלית של יוסי פיין, שהפיק גם את אלבומם הקודם, "חומר מקומי".
הפקה.
האלבום הוקלט ביערות קליפורניה באולפן המפורסם "In The Pocket". באלבום בולט הגיוון בסגנון המוזיקלי שמאפיין את הדג נחש, וכן גיוון בשירה כאשר תפקיד הסולן (וכן, כתיבת הטקסטים) מתחלק בין שאנן סטריט לגיא מר ושלומי אלון. בהקלטות נוספות שנערכו בתל אביב הוקלטו שירים נוספים לאלבום, בין היתר עם הראפרים מוקי, שחר סוויסה וסגול 59, אך שירים אלה לא נכללו באלבום הסופי.
האלבום זכה בפרס אלבום השנה בטקס העמ"י של ערוץ 24, ולמעמד של אלבום זהב, על מכירת 20,000 עותקים.
ג'יימס החמישי, מלך סקוטלנד
ג'יימס החמישי (10 באפריל 1512 - 14 בדצמבר 1542) היה מלך סקוטלנד בין 1513 ל-1542.
חייו.
ג'יימס היה בנם של ג'יימס הרביעי, מלך סקוטלנד, ומרגרט טיודור, אחותו של הנרי השמיני, מלך אנגליה. נולד בתחילת חודש אפריל 1512 (תאריך הלידה המדויק אינו ידוע) בארמון לינלית'גו, במערב לות'יאן. עוד בהיותו פעוט נהרג אביו בקרב פלודן, ב-9 בספטמבר 1513.
ב-21 בספטמבר הוכתר ג'יימס כמלך בקפלה המלכותית בטירת סטירלינג. במהלך שנות ילדותו שלטו בסקוטלנד עוצרים, שהראשונה בהם הייתה אמו של ג'יימס, מרגרט טיודור, ששלטה עד שנישאה בשנית, בשנת 1514, לארצ'יבאלד דאגלס, רוזן אנגוס. את מקומה תפס ג'ון, דוכס אולבני, השני בסדר הירושה לכתר הסקוטי לאחר אחיו של ג'יימס, אלכסנדר, דוכס רוס. אביו החורג של ג'יימס הדיח את דוכס אולבני עת פרצה מלחמה בין אנגליה לצרפת, ואת ג'יימס עצמו כלא בטירת אדינבורו. מרגרט טיודור, שהתגרשה מבעלה השני, חילצה את ג'יימס משביו, והוא נטל לידיו את סמכויות השלטון בשנת 1528.
ג'יימס גירש את אנגוס מסקוטלנד, ולאחר מכן הכניע את המורדים מאזור הגבול עם אנגליה (הבורדרס) ואת ראשי השבטים מן האיים המערביים. ג'יימס הגדיל את הכנסותיו באמצעות פיקוח הדוק על נחלות הכתר; כמו כן קיבל ג'יימס מעשרים מן המערכת המשפטית, ממכסים ומזכויות פיאודליות. ג'יימס מינה את בניו הממזרים לתפקידים נושאי רווח בשורות הכנסייה, וכך מילא עוד יותר את אוצרו. הוא הוציא חלק נכבד מהונו על בנייה בסטירלינג, בפוקלנד, בלינלית'גו ובהולירוד.