אקסיונוב תבע את מיכאיל בכרב, סגן יושב ראש הפרלמנט של קרים בשנת 2010, בגין טענות לליקויים כאלה. על אף שבית המשפט בסמכות המקורית פסק לטובת אקסיונוב ודרש מבכרב לפרסם ביטול, ההחלטה בוטלה על ידי ערכאת ערעור שקבעה כי אין שום הוכחה שתצדיק את הפרכת הטענות. אנדריי סנצ'נקו, חבר פרלמנט מטעם קרים במועצה העליונה ממפלגת בטקיבשצ'ינה טען שאקסיונוב היה מעורב בפעילות זו יחד עם ראש המועצה העליונה של קרים, ולדימיר קונסטנטינוב. סנצ'נקו טען כי "היו דיווחים על כך שהוא השתתף ברצח (וולודימיר) טיכונצ'וק [בשנת 2004], אז ראש הוועדה לניירות ערך של קרים, ולפני כן בהריגתו של ראש קרן נכסי המדינה (אולכסיי) גולוביזין [ב-1997]." אקסיונוב נחקר על ידי המשטרה בגין שני מעשי הרצח, אך מעולם לא הועמד לדין. סנצ'נקו מאמין שאקסיונוב הצליח לחמוק מאחריות פלילית בשל קשריו בחצי האי.
במהלך הכיבוש המזוין של הפרלמנט של קרים על ידי כוחות רוסיים בפיקודו, נבחר אקסיונוב לתפקיד ראש הרפובליקה בעקבות הצבעת אי אמון בממשלת אוקראינה החדשה. מאחר שהיה לו קשרים מתועדים היטב לפשע מאורגן, מאז 5 במרץ 2014, הוא מבוקש על ידי שירות הביטחון האוקראיני לאחר שהואשם בחלק 1 של סעיף 109 לחוק הפלילי של אוקראינה.
קריירה פוליטית מוקדמת.
לאקסיונוב הוענקה אזרחות רוסית כתושב מולדובה, ב-10 בינואר 2003. בשנת 2008 הוא היה חבר ב"קהילה הרוסית של חצי האי קרים "(" Русская община Крыма ") וחבר בארגון הציבורי "הנכס האזרחי של קרים"("Гражданский актив Крыма ").
בשנים 2008–2009 לווה אקסיונוב כמעט 5 מיליון דולר ממיקולה קירילצ'וק, לשעבר שר התעשייה בקרים, לפיתוח מפלגת האחדות הרוסית. קירילצ'וק ברח מאז מחצי האי קרים וניסה להחזיר את כספו באמצעות מערכת המשפט. מאז 2009 אקסיונוב חבר במועצת המנהלים ב"נכס האזרחי של קרים", נשיא משותף של המועצה המתאמת "למען האחדות הרוסית בחצי האי קרים!" (За русское единство в Крыму!) ומנהיג התנועה הפוליטית הציבורית הכל-קרים אחדות רוסית ("Русское единство"). מאז 2010 שימש כסגן המועצה העליונה של חצי האי קרים, כאשר מפלגתו "אחדות רוסית", זכתה ב-4% מהקולות (מה שהעניק לה 3 מושבים מתוך 100 המושבים בפרלמנט של קרים) במהלך הבחירות למועצה העליונה של קרים, באותה שנה.
במהלך תוכנית בערוץ הטלוויזיה ATR ב-3 במרץ 2012, הגיב אקסיונוב על סיפוחה האפשרי של קרים לרוסיה: "אני חושב שהזמן לתהליך זה כבר עבר. היום אנחנו חיים באוקראינה. יש לי דרכון אוקראיני, אזרחות אוקראינית ולכן יש לדון בכל הבעיות רק ביחסים ידידותיים בין מדינותינו".
ראש קרים.
בעקבות המהפכה האוקראינית, ב-27 בפברואר התקיים מושב חירום בבית המחוקקים בקרים בזמן כיבושו על ידי אנשי כוחות ההגנה העצמית של קרים. לאחר איטום הדלתות והחרמת כל הטלפונים הניידים, חברי הפרלמנט שהוזמנו על ידי אקסיונוב להיכנס לבניין, העבירו את התנועה בנוכחות החמושים חמושים ברובי סער קלצ'ניקוב ומשגרי רקטות. התוצאה הייתה ש-55 מתוך 64 קולות בחרו באקסיונוב לראש ממשלת קרים. חשבונות תקשורת שונים חלקו על השאלה האם הצליח לאסוף מניין של 50 מעמיתיו לפני שהתכנס המושב באותו יום, וכמה מחוקקים של קרים שנרשמו כנוכחים טענו כי כלל לא התקרבו לבניין. אחרים הכחישו שהיו בעיר וטענו כי נעשה שימוש בשמם בכרטיסי הצבעה כפולים שנגנבו מהכספת של הפרלמנט. צירי האופוזיציה נמנעו מלדבר בפומבי מחשש לנקמה בגלל איומים שקיבלו. על ראש ממשלת קרים, אנטולי מוהילוב, נאסר מלהשתתף במושב.
על פי החוקה האוקראינית, ראש ממשלת קרים מתמנה על ידי הפרלמנט של הרפובליקה האוטונומית אחרי התייעצויות עם נשיא אוקראינה. אולגה סולניקובה, ממזכירות הפרלמנט, הצהירה כי קיים הסכם עם הנשיא המודח ויקטור ינוקוביץ'. עם זאת, נשיא אוקראינה הזמני, אולכסנדר טורצ'ינוב, קבע שמינויו של אקסיונוב לראש ממשלת קרים אינו חוקתי.
ב-5 במרץ 2014 הוציא בית המשפט המחוזי שבצ'נקו בקייב צו למעצרם של אקסיונוב ולדימיר קונסטנטינוב, ועל שירות הביטחון של אוקראינה הוטל על הבאתם לבית המשפט.
בשל משבר קרים, ב-17 במרץ 2014, הוא הוכנס לרשימות הסנקציות הקנדיות, האיחוד האירופי וארצות הברית; נכסיו במדינות אלה הוקפאו, ועל אקסיונוב נאסר על כניסה למדינות אלה.
בבחירות לפרלמנט בקרים בשנת 2014 התמודד אקסיונוב כמועמד מטעם רוסיה המאוחדת משום שלטענתו, "החזית העממית" שלחה אותו כמועמד מטעם רוסיה המאוחדת.
סרגיי אקסיונוב נבחר מחדש לאחר הבחירות לפרלמנט בקרים בשנת 2019. אך במהלך כהונתו השנייה הוא סירב למזג בין תפקידי ראש הרפובליקה וראש הממשלה. לראש הממשלה החדש מונה יורי גוצניוק.
השקפותיו.
מעמד השפה האוקראינית.
אקסיונוב הבטיח כי אוקראינית תחדל להיות שפה רשמית אם קרים תצטרף לרוסיה. "אנו משתמשים בשתי שפות על בסיס יומי - רוסית וטטרית של קרים", אמר אקסיונוב. "בטוח שלרפובליקה [של קרים] יהיו שתי שפות." המטרות העיקריות של אקסיונוב לעתידה המיידי של חצי האי קרים היא "להשתמש בכספים המוקצים להקמת תשתיות לבריאות, אנרגיה וכן הלאה." אקסיונוב דחף גם להשלמת גשר קרים עד 2018.
המיעוט הטטרי בקרים.
סרגיי אקסיונוב הוביל את המאמצים לסלק את חילוקי הדעות בקרב הטטרים האתניים בקרים בשל הסיפוח, באומרו: "כל הפעילויות שמטרתן אי הכרה בהצטרפות קרים לרוסיה ואי הכרה בהנהגת המדינה תעמוד בפני העמדה לדין על פי החוק ואנחנו נהיה קשוחים מאוד בנושא זה."
הומוסקסואלים.
אקסיונוב מאמין כי להומוסקסואלים "אין סיכוי" בחצי האי קרים, וכי "אנחנו בקרים לא זקוקים לאנשים כאלה". הוא גם הבטיח כי אם הומוסקסואלים ינסו לקיים כינוסים ציבוריים, "כוחות המשטרה וההגנה העצמית שלנו יגיבו מיד ותוך שלוש דקות יסבירו להם באיזה נטייה מינית עליהם לדבוק."
משה מיזלמן
הרב משה מיזלמן ( באנגלית: Moshe Meiselman נולד באלבמה, 14 במרץ 1942 - כ"ה באדר ה'תש"ב) הוא ראש ישיבת תורת משה בירושלים, אותה הקים בשנת 1982. שימש גם כמנהל ישיבה יוניברסיטי בלוס אנג'לס (YULA) בין השנים 1977 עד 1982. הוא נצר למשפחת סולובייצ'יק, ולימודו הוא בשיטת בריסק.
ביוגרפיה.
נולד לד"ר הארי, רופא שיניים, ולשולמית. מצד אמו הוא צאצא של רבני משפחת סולובייצ'יק. סבו מצד אמו היה הרב משה סולובייצ'יק. אמו, שולמית, חיברה ספר על זכרונותיה ממשפחתה. למד רבות אצל דודו, הרב יוסף דב סולובייצ'יק.
לאחר לימודיו התיכוניים פנה ללמוד באוניברסיטת הרווארד ובמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. קיבל את תואר הדוקטורט שלו במתמטיקה בשנת 1967.
החל את דרכו בהוראת מתמטיקה באוניברסיטה בניו יורק. לאחר נישואיו החל למסור שיעורי תורה בבית מדרש בסקוקי. לאחר מכן לימד בישיבות בריסק בשיקגו שבראשן עמד דודו, הרב אהרן סולובייצ'יק. בשנת 1977 עבר לחוף המערבי וייסד שם את "ישיבה יוניברסיטי של לוס אנג'לס" ("יולה"). מסגרות הלימודים שם נפרדות לבנים ובנות, מגיל תיכון ועד לכולל. הוא גם שימש שם כפוסק עבור הקהילה המקומית.
בשנת ה'תשמ"ב, לאחר שביסס את הרישום ל"יולא", עבר הרב מייזלמן לישראל כדי לפתוח ישיבה לתלמידים דוברי אנגלית, יחד עם הרב דניאל לרפילד (לאחר מכן עזבו הרב לרפילד ועוד כמה חברי סגל כדי לפתוח את "ישיבת בית ישראל"). לישיבה קרא "ישיבת תורת משה" משה על שם סבו, הרב משה סולובייצ'יק. רבני הישיבה הם תלמידי הרב יוסף דב סולובייצ'יק.
חיבר מספר ספרים ופרסם מאמרים רבים בכתבי עת. אחד מספריו, העוסק במעמד האשה במשפט העברי, עורר דיון רב על יחס היהדות המסורתית לפמיניזם. בנוסף, מייזלמן חיבר ספר פרשנות לרמב"ם, וכן מאמרים רבים בתלמוד ובהגות.
דעותיו בנוגע למדינת ישראל ולצבא ההגנה לישראל הן כדעות הרווחות ביהדות החרדית. הוא הצהיר כי חל איסור על תלמיד ישיבה להתגייס לצבא, ומתח ביקורת על הנחל החרדי.
חסן טהרני מוקדם
משה מייזלמן
מסדר פירוגוב
מסדר פירוגוב הוא עיטור ממלכתי של הפדרציה הרוסית. הוקם בצו נשיא הפדרציה הרוסית מיום 19 ביוני 2020 מספר 404 "אודות הקמת מסדר פירוגוב ומדליית לוקה קרימסקי".
העיטור נושא את שמו של המנתח הרוסי, המדען והמרצה ניקולאי פירוגוב (1810-1881), הנחשב למייסד ניתוחי שדה צבאיים, כמו גם ניתוח כדיסציפלינה מדעית. המסדר מוענק לאזרחי רוסיה על מסירותם במתן טיפול רפואי במצבי חירום, מגיפות, פעולות צבאיות ונסיבות אחרות הכרוכות בסכנת חיים, יתרונות בתחום הפעילות הרפואית המעשית וארגון יעיל ביותר של העבודה באבחון, מניעה וטיפול במחלות מסוכנות במיוחד, תרומה לחיזוק בריאות הציבור, מניעת הופעתן והתפתחותן של מחלות זיהומיות ולא זיהומיות, וכן במקרים אחרים המפורטים בחוק. במקרים המוגדרים בחוק, ניתן להעניק פרסים לאזרחים זרים על מתן טיפול רפואי במקרים קליניים קשים, טיפול במחלות מסוכנות במיוחד, השתתפות פעילה בפעילות המדעית של ארגוני הרפואה הרוסיים ויתרונות אחרים. המוטו של מסדר פירוגוב הוא "רחמים, חובה, הקרבה".
במערכת הפרסים של ברית המועצות לא היו פרסי מדינה הנושאים את שמו של פירוגוב, אולם ההצעה להקים את מסדר פירוגוב הועלתה לראשונה במהלך המלחמה הפטריוטית הגדולה ונדונה ברמה הגבוהה ביותר בתקופה שלאחר המלחמה. שרטוטים של פרויקטים של מסדר פירוגוב נשמרו על ידי אמנים ואדריכלים סובייטים שונים, אך אף פרויקט לא יושם. כינונו של מסדר פירוגוב ברוסיה המודרנית התרחש על רקע מגפת COVID-19: מקבלי הפרס הראשונים היו עובדי רפואה ומתנדבים שבלטו במאבק נגד נגיף הקורונה.
הקשר היסטורי.