ב-2014 גילמה מרסיי את ליזי לנקסטר בעונה השנייה של הסדרה "The Bletchley Circle". בספטמבר אותה שנה השתתפה בשני פרויקטים, האחד בסרט "גאווה" שהיה מועמד לפרס באפט"א בתפקיד סטף. השני במיני-סדרה הטלוויזיונית "מתחת לפני השטח" בדמות ג'אנין ריילי. ב-2014 הופיעה מרסיי בספיישל חג המולד של סדרת המדע הבדיוני "דוקטור הו" בפרק "Last Christmas" בתפקיד שׂוֹנָה מקאלוג.
בתחילת 2015 הופיעה מרסיי בעונה החמישית של הסדרה "משחקי הכס" בתפקיד האסופית. ביוני אותה שנה לוהקה לתפקיד קייטי ספרינגר בעונה האחרונה של סדרת הטלוויזיה "יומן השומן". בתחילת נובמבר נבחרה מרסיי לאחת מכוכבי המחר של שנת 2015.
באוקטובר 2015 השתתפה מרסיי לראשונה בדרמה רדיופונית בשם "The Price of Oil" ברדיו 4 של ה-BBC. בפרק "No Two Days" כיכבה מרסיי בתפקיד איזי. בנובמבר שיחקה בתפקיד איימי במשחק הווידאו "Need for Speed". אחר כך הופיעה בסרט הקצר "NippleJesus" המבוסס על סיפור קצר מאת ניק הורנבי שיצא בהקרנת בכורה בפסטיבל הסרטים באוסטין ובלונדון.
ב-2016 הופיעה מרסיי בתפקיד כריסטין בעונה השישית של הסדרה "ורה" של רשת ITV. עוד באותה שנה המשיכה לגלם את האסופית בסדרה "משחקי הכס". במאי ויוני 2016 שיחקה מרסיי בתפקיד הראשי בדמות נינה סטיב בדרמה "Love, Nina" של ה-BBC. בהמשך הופיעה בפרק "Hated in the Nation" בסדרת האנתולוגיה "מראה שחורה" בתפקיד בלו קולסון לצדה של קלי מקדונלד.
ב-2017 הופיעה מרסיי בסדרה "מקמאפיה" של BBC / AMC בכיכובו של ג'יימס נורטון. היא כיכבה בסרט הבכורה של דייזי אייטקנס "You, Me and Him" לצדם של לוסי פאנץ' ודייוויד טננט. עוד שיחקה בסרט "שעה אפלה" בכיכובו של גארי אולדמן. בתיאטרון הופיעה מרסיי בהפקה מחודשת של המחזה "Road" מאת ג'ים קרטרייט בתיאטרון רויאל קורט.
בדצמבר 2017 כיכבה מרסיי בדרמה "בנקרופט" לצדה של שרה פאריש. עוד ב-2017 הופיעה בדרמה "Shamed" של ערוץ 4.
פיי מרסאי
יגואר C-X75
יגואר C-X75 (באנגלית: Jaguar C-X75) היא מכונית קונספט בתצורת מכונית ספורט, 2 דלתות קופה, המאופיינת על ידי 2 סוגי מנועים המופעלים במשולב: מנוע בעל הנעה חשמלית (4 מנועים) ו-2 מנועים טורבינה (מנוע דיזל) המונעים על ידי טורבינת גז.
דגם ה"יגואר C-X75" מוגדר כמכונית על.
"יגואר C-X75".
יגואר C-X75 הוא רכב היברידי חשמלי, 2 מושבים, מכונית קונספט, המיוצר על ידי יגואר בשיתוף עם "פורמולה אחת" צוות וויליאמס F1 (Williams Grand Prix Engineering). דגם ה"יגואר C-X75" מייצר 778 כ"ס באמצעות ארבעה מנועים חשמליים "YASA", שכל אחד מהם כונן אחד מארבעת הגלגלים. הסוללות המניעות את המנועים הללו נטענות באמצעות שתי טורבינות גז זעירות דיזל במקום מנוע קונבנציונלי בעל ארבע פעימות.
עד 250 מכוניות היו מתוכננות להיבנות בשותפות עם צוות פורמולה 1 וויליאמס F1 . עד גרסת הייצור היה צפוי להיות כל טווח חשמלי של 50 ק"מ (31 מייל). בדצמבר 2012 הודיעה יצרנית הרכב על ביטול הייצור עקב המשבר הכלכלי העולמי המתמשך.
דגם ה"יגואר C-X75" הוצג בסרט ספקטר הסרט ה-24 של ג'יימס בונד.
המנגנון מופעל על ידי ארבעה מנועים חשמליים - אחד לכל גלגל - המייצרים 780 כ"ס (582 קילוואט) כל מנוע שוקל 50 ק"ג.
טורבינות הגז מיקרו של "Bladon Jets" תייצר מספיק חשמל כדי להרחיב את טווח המכונית ל 900 ק"מ תוך ייצור 28 גרם של פחמן דו-חמצני לקילומטר על מחזור הבדיקה של האיחוד האירופי.
כאשר הרכב פועל רק על כוח הסוללה, ל"יגואר C-X75" יש טווח חשמלי של 110 ק"מ (68 מייל).
אליפות ארצות הברית הפתוחה 2013
אליפות ארצות הברית הפתוחה 2013 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי מרכז הטניס הלאומי בפארק פלאשינג מדוז. כל המשחקים נערכו על משטח קשה. התחרויות התחילו ב-26 באוגוסט והסתיימו ב-9 בספטמבר. זו הייתה האליפות ה-133 מאז ייסודה.
הפרסים.
סך הפרסים היה $32,200,000.
התחרות.
תחרות הגברים.
בתחרות זו השתתפו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
מנצח תחרות 2012 אנדי מארי () הודח ברבע הגמר. רפאל נדאל () נפגש במשחק הגמר עם נובאק ג'וקוביץ' () וניצח ב-4 מערכות. באותה שנה הוא ניצח גם באליפות צרפת הפתוחה.
תחרות הנשים.
בתחרות הנשים השתתפו 128 טניסאיות שחולקו ל-8 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:
מנצחת תחרות 2012 סרינה ויליאמס () נפגשה במשחק הגמר עם ויקטוריה אזרנקה () וניצחה ב-3 מערכות. באותה שנה היא ניצחה גם באליפות צרפת הפתוחה.
תחרות זוגות גברים.
בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן הזוגות שקיבלו דירוג:
מנצחי תחרות 2012 בוב ומייק בריאן () הודחו בחצי הגמר. לאנדר פאיס () וראדק סטפנק () נפגשו במשחק הגמר עם אלכסנדר פייה וברונו סוארס () וניצחו בשתי מערכות. ללאנדר פאיס זה היה הניצחון השלישי בתחרות זוגות גברים באליפות ארצות הברית הפתוחה.
תחרות זוגות נשים.
בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן דירוג הזוגות החזקות:
מנצחות תחרות 2012 שרה אראני ורוברטה וינצ'י () הודחו ברבע הגמר. אנדראה חלבצ'קובה ולוציה הרדצקה () נפגשו במשחק הגמר עם אשלי ברטי וקייסי דלקוא () וניצחו בשתי מערכות. באותה שנה הן ניצחו גם באליפות צרפת הפתוחה.
תחרות זוגות מעורבים.
בתחרות השתתפו 32 זוגות. להלן זוגות שזכו בדירוג:
מזוג מנצחי תחרות 2012 רק ברונו סוארס () השתתף בתחרות. אנדראה חלבצ'קובה () ומקס מירני () נפגשו במשחק הגמר עם הזוג הלא מדורג אביגייל ספירס () וסנטיאגו גונסאלס () וניצחו אותם בשתי מערכות.
ישראל בתחרות.
דודי סלע השתתף בתחרות הגברים. הוא ניצח בסיבוב הראשון ב-5 מערכות. בסיבוב השני הוא הפסיד לינקו טיפסרביץ' מסרביה ב-3 מערכות.
אנדי רם ויוני ארליך השתתפו בתחרות זוגות גברים. הם ניצחו בסיבוב הראשון אך הודחו בסיבוב השני.
יוליה גלושקו השתתפה בתחרות הנשים. בסיבוב הראשון היא ניצחה את מיריאנה לוצ'יץ'-ברוני מקרואטיה בשתי מערכות. בסיבוב השני היא ניצחה בשתי מערכות ועברה לסיבוב השלישי. בסיבוב זה היא נפגשה עם דניאלה האנטוחובה מסלובקיה והפסידה ב-3 מערכות.
שחר פאר השתתפה בתחרות זוגות נשים לצד לורדס לינו מספרד. הן הפסידו בסיבוב הראשון.
ג'ובאני מריטי
ג'ובאני מַרִיטִי (Giovanni Filippo Mariti; 4 בנובמבר 1736, פירנצה – 13 בספטמבר 1806, פירנצה) היה היסטוריון ואיש מדע איטלקי. נודע במסעותיו ובכתביו על הלבנט.
קורות חייו.
ג'ובאני מריטי נולד בפירנצה וגדל בה ובליבורנו, שבה למד מדעי הטבע וכן אנגלית וצרפתית. ב-1760 נסע למזרח, עבר בקפריסין, שהייתה אז חלק מן האימפריה העות'מאנית, וממנה הפליג לסוריה ולארץ ישראל. הוא שהה למעלה משנה בעכו כסוכנם של סוחרים אנגלים. ב-1762 השתקע בלרנקה שבקפריסין שבה הועסק בנציגות של דוכסות טוסקנה. ב-1767 חזר מריטי וסייר ברחבי ארץ ישראל. שהות זו בלבנט הניבה את חיבוריו על אודות קפריסין, סוריה וארץ ישראל ועל האירועים באזור בזמנו. לאחר שובו לביתו ב-1768, ועד מותו, מילא מריטי תפקידים שונים במינהל של דוכסות טוסקנה. תחילה פעל בתחום התברואה, וזאת על סמך ניסיונו בלבנט, שם היה עד לאירועי מגפת הדֶבֶר שפשטה ב-1760 בסוריה ובקפריסין ודיווח עליהם בפירוט. בהמשך הועסק בפיקוח על תחנת ההסגר בנמל ליבורנו, שבה עוכבו בעיקר נוסעים ויורדי-ים מהמזרח מחשש להעברת מחלות. ב-1790 חזר לעיר פירנצה וכיהן במשרות מינהליות שונות, חלקן בארכיבים של הממשל. עניינו של מריטי השתרע מבוטניקה וחקלאות ועד להיסטוריה, והוא היה פעיל באגודות מדעיות ("אקדמיות") שונות. בין היתר השתייך לחוגי הבונים החופשיים שזכו לאהדת הדוכס של טוסקנה, פטר ליאופולד מבית הבסבורג-לורן.
כתביו.
ג'ובאני מריטי פרסם חיבורים שונים, שעיקרם מוקדש לארצות הלבנט. טיטוס טובלר, שערך ביבליוגרפיה מקיפה של חוקרי ארץ ישראל (1867), כתב כי "ניתן לטעון שלא אדוארד רובינסון, אלא [מריטי] הוא אבי ההיסטוריוגרפיה המודרנית [של ארץ ישראל]".
חיבורו המוכר ביותר של מריטי הוא "מסעות באי קפריסין, בסוריה ובארץ ישראל בשנים 1760–1768". חמשת כרכיו הראשונים, שראו אור לראשונה בשנים 1769–1776, זכו בתוך שני עשורים למהדורות תרגום בגרמנית, אנגלית וצרפתית והקנו לו שֵׁם באיטליה ומחוצה לה. כמחצית הכרך הראשון מוקדשת לקפריסין, והיתר – לסוריה ולארץ ישראל. בספרי ה"מסעות" שלו תיאר מריטי את המקומות בארצות המזרח העותמאני שבהם ביקר ושהה, את תושביהם על עדותיהם ומנהגיהם ואת הממשלים והמוסדות השונים. ב-1787 פרסם חיבור נוסף בשני כרכים על האזור בשם "מסע לירושלים ולחופי סוריה", וכשנתיים אחריו ראה אור חיבורו על "תולדות המצב הנוכחי של העיר ירושלים".
עיסוקו של מריטי בהיסטוריה הוביל לחיבוריו על הממלכות הצלבניות. ב-1776 פרסם כרך שישי בסדרת ה"מסעות" שיוחד לתולדות ממלכת ירושלים הצלבנית. על סמך מסמכים שמצא בגנזכים בפירנצה פרסם ב-1781 "זכרונות היסטוריים של הנזיר הפלורנטיני קורביצי" (הפטריארך הלטיני של ירושלים בשנים 1194–1202), שיוחסו לו כתבים היסטוריים שונים. ב-1784 פרסם את "הכרונולוגיה של מלכי ירושלים הצלבנית", שנסב בעיקרו על בית ליזיניאן , שליטי ממלכות קפריסין וארמניה הקיליקית הצלבניות. באותה שנה ראה אור ספרו על כנסיית הקבר בירושלים.