בשנת 1910 נרשם לגימנסיה לנערים בעיר פסקוב. לאחר הכיבוש הגרמני של פסקוב ב-1918, כדי לברוח מגיוס, חצה את קווי הפסקת האש והגיע לפטרוגרד. בשנת 1919 עבר למוסקבה בעקבות משפחתו. במוסקבה הוא התקבל לפקולטה לפיזיקה ומתמטיקה באוניברסיטת מוסקבה, אך כמעט מיד עזב את הלימודים.
בזכות שיעורי פסנתר אותם למד בבית הוריו הוא התקבל למשרת מלווה בפסנתר לקולנוע. עבד כפסנתרן ומלווה בהופעות קבוצת התיאטרון הסובייטי "חולצה כחולה". הכיר את הזמרת הצעירה לידיה רוסלנובה, שיעצה לו לאמץ את שם הבמה רוצ'יוב. בין השנים 1922–1925 למד בבית הספר למוזיקה על שם האחיות גנסין במוסקבה בכיתת קומפוזיציה ופסנתר, ובין השנים 1926–1929 - בקונסרבטוריון לנינגרד (כיום הקונסרבטוריון של סנקט פטרבורג) בכיתת קומפוזיציה של ולדימיר ש'רבאצ'יוב.
בשנים 1927–1930 היה המנהל המוזיקלי והמנצח של התיאטרון האדום בלנינגרד (כיום תיאטרון הבית הבלטי), בשנים 1928–1931 - בתיאטרון הקומסומול של לנין בלנינגרד (כיום גם חלק מהבית הבלטי). בשנת 1935 עבר לאלמה-אתא, שם בשנים 1937–1938 היה המנהל המוזיקלי של האגודה הפילהרמונית הממלכתית של קזחסטן. מ-1942 עד 1944 היה אחראי על החלק המוזיקלי של התיאטרון הלאומי אוירות בגורנו-אלטאיסק. בשנת 1946 חזר למוסקבה.
אלכסנדר זילבר נפטר ב-29 באפריל 1970 במוסקבה.
יצירותיו.
בתקופה שבה חי באלמא-אתא לקח חלק פעיל בהקמת המוזיקה האקדמית הקזחית. הוא כתב את הסימפוניה "קזחסטן המחודשת" (בקזחית: Zhakargan Kazakstan) היא הסימפוניה הראשונה המבוססת על לחנים לאומיים של קזחים. הוא גם יצר מספר עיבודים לשירי עם קזחים לקול ולפסנתר.
חיבר מספר אופרות:
בשנות ה-20 כתב מוזיקה להצגות התיאטרון האדום. בשנות ה-30 היה למחבר של שתי קומדיות מוזיקליות: "רומן ויוליה" (1936) ו"מה הוא שמה" (1938).
התרסקות מטוס הרפיד במישור החוף
התרסקות מטוס הרפיד במישור החוף התרחשה ב-18 בדצמבר 1950. מטוס סיור של חיל האוויר שבו נמצאו טייס ושבעה חיילים התרסק בחוף הים התיכון סמוך לגבול ישראל ורצועת עזה, בקרבת קיבוץ זיקים. כל יושבי המטוס נספו. גופת אחד מהם לא נמצאה עד היום.
ההתרסקות.
המטוס מדגם דה הבילנד דרגון רפיד , שהשתייך לטייסת 100, המריא בשעה 10:00 ועליו טייס, קצין סיור ושישה סמלים מבית הספר למ"כים של הנח"ל. משימתם הייתה סיור באזור בית גוברין ואפשר שהיו אמורים להגיע עד אילת. הוא נראה בשמי קיבוץ זיקים - מחוץ למסלולו המתוכנן - בשעה 11:30 ולאחר מכן נעלם. לפיכך החלו חיפושים אוויריים וקרקעיים אחרי המטוס ויושביו, שנמשכו עד ה-20 לחודש. המחפשים היו חיילי צה"ל ותושבים מהיישובים הסמוכים לזיקים. במהלך החיפושים, ב-19 לחודש, התגלו שברי המטוס בים במרחק של מטרים אחדים מקו החוף בסמוך לגבול עם רצועת עזה, שהוחזקה אז על ידי מצרים. המחפשים לא הצליחו לאתר את יושבי המטוס או את גופותיהם.
הגורם להתרסקות המטוס לא הובהר. ייתכן שהמטוס התרסק עקב טעות אנוש או תקלה טכנית. אפשר גם שהוא הופל על ידי אש מצרית, שכן בעיתונות המצרית נכתב ימים אחדים לאחר ההתרסקות שמטוס ציוני טס מעל עזה ותותחי נ"מ ירו לעברו.
לאחר ההתרסקות.
ימים אחדים לאחר ההתרסקות התברר כי חיילי הצבא המצרי ברצועת עזה הבחינו בה, הגיעו אל שברי המטוס וחילצו מהם שש גופות. הגופות הועברו על ידי המצרים לידי צה"ל בגבול רצועת עזה. בעיתון הבקר נכתב כי ההעברה נעשתה בטקס צבאי מלא, שבמהלכו ירו המצרים מטחי כבוד והניחו זרי פרחים ליד מיטות החללים.
מספר שבועות לאחר ההתרסקות איתר חיל הים גופה שביעית מבין הנספים בהתרסקות, והיא זוהתה בבית החולים תל השומר. גופתו של החלל השמיני, , לא נמצאה. הוא הוכרז כחלל צה"ל שמקום קבורתו לא נודע.
יחסי יפן–ליבריה
יחסי יפן–ליבריה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין יפן לבין רפובליקת ליבריה.
סקירה כללית.
בין יפן לבין רפובליקת ליבריה מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. היחסים הדיפלומטיים שבין יפן לבין רפובליקת ליבריה כוננו באופן רשמי בחודש ספטמבר 1961. חוזה שלום סמלי בין יפן לבין ליבריה נכנס לתוקפו ב-29 בדצמבר 1952, לאחר שאלו לקחו צד נגדי למדינה השנייה במלחמת העולם השנייה.
תל רועים
תל רועים הוא אתר ארכאולוגי בעמק החולה. האתר ממוקם על גבעה עשויה אבן גיר המוקפת בשדה חקלאי, ממערב לכביש 90 בקטע שבין קריית שמונה למטולה. האתר נחקר במהלך סקר מפת מטולה בין השנים 1990–1996 מטעם האגודה לסקר ארכאולוגי של ישראל ורשות העתיקות. בשוליים המזרחיים של הגבעה קיימות כשמונה מערות חצובות בסלע שחלקן התמוטטו. באחת המערות זוהו שרידים של כוכים. בגלל העידר ממצאים, ניתן לקבוע תארוך כללי של המערות לתקופה הרומית-ביזנטית בין המאה ה-1 לפנה"ס ל לספירה. אותן מערות שימשו בתחילת המאה ה-20 כמקום מגורים זמני לאיכרי מטולה לפני הקמת החצר בתל חי. במדרון הדרומי של התל נמצאו ערימות אבנים ומספר חרסים המתוארכים לתקופת הברונזה התיכונה, שבין המאה ה-20 למאה ה-16 לפנה"ס.
נורמה טורס
נורמה ג'ודית טורֶס (באנגלית: Norma Judith Torres; נולדה ב-4 באפריל 1965) היא פוליטיקאית אמריקאית, המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-35 של מדינת קליפורניה. טרם כהונתה בבית הנבחרים הייתה חברת בית המחוקקים של קליפורניה וראשת העיר פומונה.
ביוגרפיה.
נורמה ג'ודית בארילָס (Barillas) נולדה בעיר אקסווינטה השוכנת בגואטמלה. כשהייתה בת חמש היגרה לארצות הברית ביחד עם דודה, וכעבור שנה הלכה אמה לעולמה. אף על פי שבמקור שהתה בארצות הברית תחת אשרת שהייה כתיירת, בשנות נעוריה זכתה למעמד של תושבת קבע ובשנת 1992 נעשתה באופן רשמי אזרחית ארצות הברית.
טורס עבדה כמוקדנית ב-911, שם בשנת 1994 הובילה מערכה שקראה לחייב העסקת עובדים הדוברים שתי שפות לפחות כמוקדנים. היא הייתה חברה פעילה ב"פדרציה האמריקאית לעובדי מדינה, מחוז ועירייה" (AFSCME), איגוד העובדים הגדול בארצות הברית. בטרם נבחרה ב-2006 לראשות העיר, הייתה חברת מועצת עיריית פומונה. ב-2008, הכריזה על תמיכתה בהתמודדותו של ברק אובמה למועמדות המפלגה הדמוקרטית לנשיאות, והייתה צירת-על בכינוס הוועדה הדמוקרטית הלאומית באותה השנה. היא נבחרה לבית המחוקקים של קליפורניה בנובמבר 2008. ב-2012, בגיל 47, השלימה במכללת העבודה הלאומית שבמרילנד לימודי תואר ראשון במדעי עבודה.
מיד עם סיום כהונתה כראשת עיריית פומונה, ב-1 בדצמבר טורס הושבעה לתפקידה כחברת האספה המדינתית של קליפורניה, הבית התחתון של בית המחוקקים. ב-2013 נבחרה בבחירות מיוחדות לסנאט של קליפורניה.
ב-19 בפברואר 2014 הודיעה טורס על התמודדותה למועמדות המפלגה הדמוקרטית בבחירות המקדימות במחוז הקונגרס ה-35 של קליפורניה. היא זכתה ב-65.7% מהקולות, ובבחירות הכלליות נבחרה על פני עמיתתה הדמוקרטית כריסטינה גניגר עם כ-63% מקולות הבוחרים. מאז בחירות 2014, הוסיפה להיבחר מחדש כל שנתיים כשהפעם האחרונה הייתה בבחירות 2018. בקונגרס ה-116 היא חברה בוועדת ההקצבות של בית הנבחרים.
בנה הבכור רוברט הוא חבר מועצת עיריית פומונה.
יחסי יפן–לסוטו
יחסי יפן–לסוטו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין יפן לבין ממלכת לסוטו.
סקירה כללית.
בין יפן לבין ממלכת לסוטו מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין יפן לבין ממלכת לסוטו כוננו בחודש יולי 1971.
יחסי בוטסואנה–יפן
יחסי בוטסואנה–יפן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת בוטסואנה לבין יפן.
סקירה כללית.
בין רפובליקת בוטסואנה לבין יפן מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת בוטסואנה לבין יפן כוננו באופן רשמי בחודש ספטמבר 1966.
התעופה הימית הרוסית
התעופה הימית הרוסית (ברוסית: Авиация Военно-морского флота России) היא הזרוע האווירית של הצי הרוסי, לאחר שהחליפה את התעופה הימית הסובייטית. הצי הרוסי מחולק לארבעה ציי ים ושייטת אחת: הצי הצפוני, צי האוקיינוס השקט, הצי הבלטי, צי הים השחור ושייטת הים הכספי.
חילות האוויר של הציים הגדולים והחשובים ביותר, הם ציי הים הצפוני וצי האוקיינוס השקט, המפעילים כלי טיס לטווח ארוך כדוגמת טופולב Tu-142 ללוחמה נגד צוללות, מטוס איליושין Il-38 לטווח בינוני ומסוקי קאמוב Ka-27. בעבר הציים הפעילו מפציצי Tu-22M3 אך אלה הועברו לפיקוד התעופה ארוכת הטווח של חיל האוויר הרוסי בשנת 2011.
לציים הקטנים יחסית, צי הים הבלטי וצי הים השחור, יש כיום רק מפציצי Su-24. שייטת הים הכספי הקטן מפעילה מטובי תובלה כדוגמת An-26 ומיל מי-8, מסוקי חילוץ מדגם Ka-27 וכן כמה מסוקים מסוג Ka-29 ומיל מי-24.
היסטוריה.
התעופה הימית של רוסיה נוסה לראשונה בשנת 1912 כחלק מהצי הבלטי וצי הים השחור. במהלך מלחמת העולם הראשונה יחידות מטוסי הצי הרוסי הקיסרי במסגרת צי הים השחור ביצעו טיסות ביון וביצעו ירי על ספינות אויב וצוללות. לאחר מלחמת האזרחים ברוסיה היחידות פורקו והפכו לחלק מהתעופה הימית הסובייטית.
לאחר התפרקות ברית המועצות.
התעופה הימית הרוסית נוצרה בשנת 1992 מתוך גוף התעופה הימית הסובייטית. היחידה השתתפה במבצע הרוסי בסוריה במשך מספר חודשים מנובמבר 2016 עד ינואר 2017 עם פריסתה של נושאת המטוסים אדמירל קוזנצוב לים התיכון. פריסת נושאת המטוסים ציינה גם את הופעת הבכורה הקרבית של התעופה הימית, שלא השתתפה במבצעים קודמים.