בדצמבר 2001 הוכרז על מינוי נוזדה למנצח הראשי של התזמורת הפילהרמונית של ה-BBC, משרה שאליה נכנס בספטמבר 2002. ביולי 2003 האריך את החוזה שלו עם התזמורת עד 2008. הוא השתתף עם התזמורת הפילהרמונית של ה-BBC במיזם של רדיו BBC 3, שקיים במנצ'סטר קונצרטים חיים של תשע הסימפוניות של בטהובן. הוא פרש מהתפקיד בשנת 2011, וכיום הוא משמש שם כמנצח כבוד של התזמורת.
נוזדה משמש כמנצח אורח ראשי של התזמורת הסימפונית של לונדון וכמו כן הוא גם מנצח אורח ראשי של התזמורת הפילהרמונית הישראלית מאז מאי 2011, והוזכר כאחד מארבעה שעשויים להחליף את זובין מהטה בתזמורת הפילהרמונית הישראלית באוקטובר 2019.
מאז שנת 2017 הוא משמש כמנהל המוזיקלי של התזמורת הסימפונית הלאומית של ארצות הברית.
זרים מושלמים
זרים מושלמים (באיטלקית: Perfetti Sconosciuti) היא דרמה קומית איטלקית משנת 2016 בבימויו של פאולו ג'נובזה. הקרנת הבכורה של הסרט נערכה ב-11 בפברואר 2016 באיטליה. הסרט זכה בפרס "הסרט הטוב ביותר" לשנת 2016 בטקס האוסקר האיטלקי (David di Donatello).
הסרט זכה ל-20 גרסאות רימייק בשפות שונות, ביניהן גרסה ברוסית בשם "רמקול". הסרט נכנס לשיאי העולם של גינס כסרט בעל מספר גרסאות הרימייק הגדול ביותר.
בשנת 2018 הועלתה גרסה מומחזת של הסרט בתיאטרון הבימה. בשנת 2021 יצאה גרסה ישראלית לסרט באותו השם.
תקציר העלילה.
במהלך מפגש ארוחת ערב בין 7 חברים (3 זוגות וגרוש אחד), נענים החברים לאתגר אותו יוזמת המארחת, להניח את המכשירים הסלולריים שלהם על השולחן, מתוך כוונה שכל הודעה או שיחה שיקבל אחד מהם תהיה גלויה לכל שאר החברים. במהלך הסרט, העניינים מסתבכים כאשר החברים מגלים עד כמה הם אינם מכירים אחד את השני כפי שחשבו בתחילה.
מרגריט דוראן
מרגריט שארלוט דוראן (צרפתית: Marguerite Charlotte Durand; 24 בינואר 1864 – 16 במרץ 1936) הייתה שחקנית תיאטרון צרפתייה, עיתונאית, וסופרג'יסטית מובילה.
ביוגרפיה.
מרגריט דוראן נולדה במשפחה במעמד הבינוני ונשלחה ללמוד במנזר קתולי. לאחר סיום בית ספר יסודי, התקבלה לקונסרבטוריום של פריז ואחריו הצטרפה ל Comedie Francaise, אחד מהתיאטראות הוותיקים בצרפת . ב 1888 ויתרה על קריירה בתיאטרון כדי להינשא לעורך דין צעיר ומצליח בשם ז'ורז' לאגר. הוא היה מקורב לקצין צבא בעל שאיפות פוליטיות, ז'ורז' בולנז'ה, ודרכם התוודעה מרגריט לעולם הפוליטיקה הרדיקלית. היא החלה בכתיבת פרסומים עבור בולנז'ה והתנועה ה"בולנז'יסטית".
נישואיה לא החזיקו מעמד ובשנת 1891  התגרשה והחלה לעבוד ב"לה פיגרו".
בשנת 1896, שלח אותה העיתון לקונגרס הפמיניסטי הבינלאומי", "לכאורה כדי לכתוב מאמר הומוריסטי. הכנס השפיע עליה מאוד ושנה לאחר מכן, ב-9 בדצמבר 1897, דוראן ייסדה עיתון יומי פמיניסטי בשם "הקלע" ("La Fronde"). עיתון זה היווה המשך לעיתונה של הוברטין אוקלר (Hubertine auclert: "La Citoyennenne")
בעיתון של דוראן עבדו רק נשים, בכל המקצועות, תמורת שכר שווה לזה של עמיתיהם בעיתונים אחרים. בתכניו הטיף למען זכויות נשים, כולל זכותן להיות חברות בלשכת עורכי הדין וכן ללמוד בבית הספר לאמנויות (Ecole des beuax arts). במאמריו הראשיים דרש גם את זכותן של נשים להימנות על  לגיון הכבוד ולהשתתף בדיונים פרלמנטריים. הכתבות שלו היו הראשונות להיות נוכחות במקומות אלו מתוקף תפקידן. ב-1907 ארגנה קורס לנשים עובדות, סייעה בייסוד איגודים מקצועיים לנשים עובדות  וב-1910, ארגנה רשימת מועמדות לבחירות לרשות המחוקקת (כולל עצמה). סייעה בהקמת תוכנית שהות עבור עיתונאיות ב-Pierrefonds במחוז פיקארדי. הייתה פעילה למען זכות נשים לעבוד, ותמכה בהקמת מספר איגודים מקצועיים לנשים.
דוראן, נחושה במאבקה עבור שוויון נשים, הייתה אישה בעלת סגנון ואלגנטיות והייתה מפורסמת בטיוליה ברחובות פריז עם חיית המחמד שלה, אריה בשם "טיגר". הייתה הכוח המניע בהקמת בית קברות לחיות מחמד Cimetière des Chiens בפרבר של פריז Asnières-sur-Seine שבו האריה שלה נטמן בסופו של דבר. האקטיביזם שלה משך יחס של כבוד חסר תקדים לפמיניזם בצרפת ובאירופה. לאורך הדרך, ליקטה אוסף עצום של מאמרים בנושא נשים, אותם העבירה לממשלה ב-1931. בשנה שלאחר מכן, נפתחה בפריז ספריית מרגריט דוראן, שנותרה עד היום אחד המקורות הטובים ביותר בעולם למחקר בפמיניזם ובהיסטוריה של נשים.
פרטים אודות מרגריט דוראן ניתן למצוא בשפה האנגלית בספרה של פרופסור מרי לואיז רוברטס האמריקאית, מ-2002, "Disruptive act: The new woman in fin de siecle France". בצרפתית הופיע הספר "(1864-1936): Marguerite Durand "le Temps" by Jean Rabaut in 1996"
פולה (קבוצה אתנית)
פולה (בפולה: Fulɓe; באנגלית: Fula people), הידועים גם כפולאני (Fulani), או כפולבה (Fulɓe), הם בני קבוצה אתנית אפריקאית, שאוכלוסייתה מונה כ-35–45 מיליון נפשות. הפולה היא אחת הקבוצות הגדולות והפזורות ביותר בסאהל ובמערב אפריקה.
האמונה הרווחת היא שמוצאם של בני הפולה נעוץ בשלוש קבוצות אתניות: אנשי צפון אפריקה, מהגרים מהמזרח התיכון, וכן קבוצות אתניות ממערב אפריקה.הסברה היא, שהשילוב בין שלושת הקבוצות הללו יצר במרוצת הדורות את אותה קבוצה המכונה בימינו פולה. הגורם המאחד את בני הפולה כקבוצה אתנית הוא שפת הפולה (Fula language), וכן המורשת התרבותית וההיסטורית במערב אפריקה לרבות האמונה בדת האסלאם ובעקבותיה המאמצים של רבים מבני הקבוצה להפיץ את האמונה המוסלמית במחוז סאהל ובמערב אפריקה.
לכשליש מבני הפולה, 7-8 מיליון תושבים, אורח חיים המאפיין חיי רועים וכפר. הם מהווים את אחת מקהילות הנוודים הגדולה בעולם. מרבית בני הפולה הם נוודים למחצה, ביניהם קיימים גם איכרים, אומנים, סוחרים ואצולה.
בני הפולה פזורים במדינות רבות, בהן מערב אפריקה והחלקים הצפוניים של מרכז אפריקה, צ'אד, סודאן ומחוזות ליד הים האדום, כאשר מרביתם חיים בניגריה.
שמות נוספים.
בשפות אחרות נעשה שימוש בשמות רבים (ואיותם) שמייחסים לפולבה. פולאני (Fulani) באנגלית נלקח משפת ההאוסה. פולה (Fula) מגיע מהשפות המנדניות ונעשה בו שימוש גם באנגלית. לעיתים הוא מאוית כ- Fulah או Fullah. גם Fula וגם Fulani נפוצים בשפה האנגלית ובאפריקה. הצרפתים אימצו את הביטוי Pël משפת הוולוף (Wolof) שמאוית גם Peul ,Peulh, או Peuhl. הביטוי פולבה (Fulɓe) שמתייחס למילה ברבים, וביחיד פולו (Pullo), קיבל את הצורה האנגלית פולבה (Fulbe), שבו חלק משתמשים. בפורטוגזית משתמשים במושגים Fula או Futafula. המושגים Fallata ,Fallatah או Fellata הם במקור מקאנורי, ולעיתים מהווים מילים נרדפות שאיתן מכנים בסודאן את בני הפולה.
פיזור גאוגרפי.
אנשי הפולה מפוזרים מאוד ברחבי סאהל מהחוף האטלנטי ועד הים האדום, בעיקר במערב אפריקה. הם נוכחים במדינות מאוריטניה, גאנה, סנגל, גינאה, גמביה, מאלי, ניגריה, סיירה לאון, בנין, בורקינה פאסו, גינאה ביסאו, קמרון, חוף השנהב, ניז'ר, צ'אד, טוגו, דרום סודאן, רפובליקת מרכז אפריקה, ליבריה, ובחלק הכי מזרחי בסודאן ומצרים. חוץ מגינאה, סנגל, מאלי, בורקינה פאסו וניז'ר, שם הם מהווים את הקבוצה האתנית הגדולה ביותר. בשאר המדינות הם מהווים או מיעוט אתני או קבוצה אתנית מרכזית.
בנוסף, הרבה מבני הפולה דוברים את השפות של המדינות בהן הם חיים, מה שהופך אותם מטבעם לדוברי שתיים או אפילו שלוש שפות. האוסה, במברה, וולוף וערבית הן דוגמאות לשפות הללו.
ריכוזים גבוהים של הפולה קיימים באזורים ההררים של Fouta Djallon במרכז גינאה ודרומית לתוך האזורים הצפוניים ביותר של סיירה לאון; בסוואנות של פוטו טורו (Futa Tooro), סנגל ודרום מאוריטניה; בלב מאסינה; (macina) בשפך הנהרות בניז'ר; סביב מרכז מאלי; ובעיקר במחוזות מסביב למופטי (Mopti) והניורו דו סהאל (Nioro Du Sahel ) במחוז קאייאס (Kayes); באזו בורגו בבנין, טוגו ומערב-מרכז ניגריה; בחלקים הצפוניים של בורקינה פאסו ; במחוזות סנו (Seno) וואדאלאן (Wadalan) וסואום (Soum); ובאזורים שמיושבים על ידי סוקוטו קאליפאטה (Sokoto Cliphate) שכוללים את דרום ניז'ר וצפון ניגריה.
אזור זה ידוע בשם פומבינה (Fombina) שמשמעותו הישירה היא "הדרום" באדמאוואה פולפולדה (Adamawa Fulfulde), מפני שהוא מייצג את האזורים הדרומיים והמזרחיים ביותר אליהם מגיעה השליטה ההגמונית של הפולה במערב אפריקה. באזור זה שפתם היא השפה המקומית והשפה בה מתקשרות תרבויות שונות.
מזרחית יותר באותו האזור, הקהילות הפולאניות נעשות נוודיות באופן ניכר, ומתקיימות במערכות חברתיות מאורגנות פחות.
אזורים אלה שייכים למחוז צ'ארי-באגוירמי (Chari-Baguirmi) והנהרות שבו, בצא'ד וברפובליקת מרכז אפריקה, אזורי קוואדדי (Quaddai) ההרריים של מזרח צ'אד, האזורים מסביב לקורדופן (Kordofan), דרפור (Darfur) והנילוס הכחול, סנאר, מחוזות קאסאלה (Kassala), ובנוסף עיר הנמל פורט סודאן שבים האדום.
בדרכם הלוך או חזור מהעלייה לרגל למכה בערב הסעודית, הפולה התיישבו באזורים רבים של מזרח סודאן וכיום מייצגים קהילה מובהקת שכוללת מעל ל-2 מיליון אנשים שנחשבים לפלאטה (Fellata).
תחילה, סביבת המגורים שלהם במערב אפריקה הייתה בסביבת הגבול עם מאלי של היום, סנגל ומאוריטניה. כיום, אחרי מאות רבות של הגירות הדרגתיות וכיבושי שטחים, הם התפשטו בכל רחבי מרכז ומערב אפריקה.
אנשי הפולה תופסים שטח גאוגרפי רחב שנפרש ממזרח למערב, דרומית למדבר סהרה וצפונית ליערות הגשם ולביצות החוף.