ב-31 במאי 1829 התחתן קונסטנטין עם אגנס, נסיכת הוהנלוהה-לנגנבורג, בתם של קרל לודוויג הראשון, נסיך הוהנלוהה-לנגנבורג ואמליה הנרייטה, רוזנת זולמס-בארוט, ממנה נולדו לו שני ילדים. בשנת 1835 מתה אשתו אגנס, נסיכת הוהנלוהה-לנגנבורג, וב-27 בדצמבר 1838 מת קונסטנטין, וילדיו שנותרו יתומים מאב ומאם, עברו להתגורר אצל הוריו.
משפחתו.
ב-31 במאי 1829 התחתן קונסטנטין עם אגנס, נסיכת הוהנלוהה-לנגנבורג, בתם של קרל לודוויג הראשון, נסיך הוהנלוהה-לנגנבורג ואמליה הנרייטה, רוזנת זולמס-בארוט, ממנה נולדו לו שני ילדים:
אגנס, נסיכת הוהנלוהה-לנגנבורג
אגנס, נסיכת הוהנלוהה-לנגנבורג (בגרמנית: Agnes, Prinzessin zu Hohenlohe-Langenburg; 5 בדצמבר 1804 - 9 בספטמבר 1835), הייתה אמה של אדליידה מלוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג, שהייתה נשואה למיגל הראשון, מלך פורטוגל, ובנותיה התחתנו עם בתי האצולה הנכבדים ביותר באירופה.
ביוגרפיה.
אגנס נולדה ב-5 בדצמבר 1804 בלנגנבורג, לקרל לודוויג הראשון, נסיך הוהנלוהה-לנגנבורג ולאמליה הנרייטה, רוזנת זולמס-בארוט, בתם של יוהאן כריסטיאן השני, רוזן זולמס-בארוט ופרדריקה, רוזנת רויס-קסטריץ.
ב-31 במאי 1829 התחתנה אגנס עם קונסטנטין, נסיך הכתר של לוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג, בנו של קרל תומאס, נסיך לוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג, ממנו נולדו לה שני ילדים. ב-9 בספטמבר 1835 מתה אגנס בהייד, ובשנת 1838 מת גם בעלה קונסטנטין, נסיך הכתר של לוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג, וילדיה שנותרו יתומים מאב ומאם, עברו להתגורר אצל הורי בעלה.
משפחתה.
ב-31 במאי 1829 התחתנה אגנס עם קונסטנטין, נסיך הכתר של לוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג, בנו של קרל תומאס, נסיך לוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג, ממנו נולדו לה שני ילדים:
קונסטנטין, נסיך הכתר של לוינשטיין-ורטהיים-רוזנברג
תרומה
תרומה היא מתנה הניתנת, בדרך כלל למטרות צדקה או על מנת לקדם מטרה כלשהי. תרומה כוללת נתינה של כסף, שירותים, מוצרים חדשים או משומשים, כביגוד, צעצועים, מזון וכלי רכב. תרומה גם עשויה להיות גם הענקת סיוע הומניטרי, ויכולה להתייחס גם לסיוע רפואי כגון תרומת דם או אף תרומת איברים להשתלה.
תרומה ניתנת ביוזמת התורם או ביוזמת מקבל התרומה, העוסק בהתרמה. תרומות ניתנות על ידי אנשים פרטיים וגם על ידי תאגידים.
סוגי תרומות.
מתקיימים סוגים אחדים של תרומות:
תמורה לתורם.
תרומה, על-פי הגדרתה, ניתנת באופן וולונטרי. לעיתים ניתנת התרומה מבלי לצפות לתמורה כלשהי, כאשר מימוש קיצוני של מצב זה נוצר בעת "מתן בסתר", שבו מקבל התרומה כלל אינו יודע מי התורם, וממילא אינו יכול לתת כל תמורה. התמורה העיקרית שמקבל התורם הוא תחושת הסיפוק על שהפנה את כספו למטרות ראויות. לעיתים מקבל התורם תמורה נוספת. כאשר תורמים ציוד, בציוד נעשה למעשה שימוש חוזר
ולכן יש גם תרומה לאיכות הסביבה.
כבוד והוקרה.
התמורה המקובלת ביותר לתורם היא כבוד והוקרה שמעניק לו מקבל התרומה, בין אם באמירת תודה ובין אם בדרך בולטת יותר. למוסדות, שתרומות מהוות חלק ניכר מתקציבם, יש דרך ממוסדת למתן הוקרה לתורמים. אוניברסיטאות, למשל, מקפידות להעניק לתורמים הוקרה בצורת קריאת חדר, בניין, פקולטה, קתדרה וכדומה על שם התורם, בהתאם לגודל תרומתו.
זיכוי ממס הכנסה.
מדינות שונות מעודדות את משלמי המיסים לתרום כספים למוסדות ציבוריים שאושרו לכך, על ידי מתן הטבות במס הכנסה בהתאם לגובה התרומה. בישראל קיים , לפיו אדם אשר תורם למוסדות אלה יהנה מזיכוי ממס בשיעור 35% מתרומתו. שכיר יכול, בתנאים מסוימים, לקבל זיכוי זה באמצעות מקום עבודתו. חברה התורמת למוסדות אלה תקבל זיכוי בשיעור מס חברות באותה שנה.
תמורה סמלית.
לעיתים מוצגת התרומה כרכישה בעלות מופרזת. כך למשל הופעות גאלה ורכישת חפצים קישוטיים (סיכות בגד, מחזיקי מפתחות) ברווח גבוה מאוד. לחפצים הקישוטיים שימוש נוסף, כמו מדבקות הקש בדלת וצמיד לייבסטרונג - הצגתם בפומבי מעודדת אחרים לתרום.
תרומות בישראל.
בישראל רווחת תופעת התרומות, הן על ידי גופים והן על ידי אנשים פרטיים. שיעור העוני בישראל, הגבוה בהשוואה למדינות מערביות אחרות, מדגיש את הצורך של חלק מהאוכלוסיות בקבלת התרומות.
בפרט, שכיחה התופעה בחברה החרדית, הן בשיעור התורמים הגבוה והן בשיעור מקבלי התרומות. הנורמות הגבוהות של תרומות בחברה זו מקורן בחיוב לתרום על פי ההלכה (מצוות מעשר) כמו גם ההשקפה ההלכתית לפיה צדקה שקולה כנגד כל המצוות, והנורמות הקהילתיות-חברתיות המאפיינות חברה סגורה, כחברה החרדית.
הסדרת תרומות בחקיקה.
חוקים אחדים עוסקים בעידוד לתרומה ובהסדרתן של תרומות:
התרמת דם
לואיס אנחל גונזלס מקצ'י
אמינה עלוי
אמינה אל-עלוי (ערבית: أمينة العلوي; נולדה ב-1964) היא זמרת מרוקאית, תושבת ספרד. עלוי מוכרת בעיקר כמבצעת מלומדת של מוזיקה צפון-אפריקאית ואנדלוסית ואף של מוזיקה ערבית ופרסית ושרה בשפות השונות שדוברו והושרו באזור ובהן חכיתיה ועברית.
קורות חיים.
עלוי נולדה בפאס, מרוקו, נצר למשפחת אצולה. בגיל שש החלה ללמוד בקרבת בני המשפחה מוזיקה אנדלוסית. כמו כן למדה לנגן בפסנתר, ונחשפה לעולם המוזיקה המערבית הקלאסית על ידי המנצח מוחמד אבו דראר. בשנים 1979−1981 למדה בקונסרבטוריון של רבאט יחד עם אחמד עידון ומוחמד ואסיני. כמו כן למדה ריקוד מודרני עם מארי-אודיל לואקירה וריקוד קלאסי עם ורה ליקטוצ'ובה.
עלוי למדה ב"תיכון דקארט", כמו כן למדה פילולוגיה ובלשנות ערבית וספרדית באוניברסיטאות מדריד וגרנדה.
מוזיקה אנדלוסית.
עוד היא לומדת בגרנדה, עלוי החלה במחקר אישי אודות מוזיקה אנדלוסית ו"מזרחית", תוך התמקדות במוזיקה האנדלוסית הקלאסית, ובפרט בסגנון ה"ע'רנאטי" (הגייה ערבית לשם גרנדה ומילולית: גרנדי). ב-1986 עזבה לפריז, שם המשיכה להתמחות בסגנון הע'רנאטי בהדרכת ראשיד ע'ורבאס ואחמד פירו. כמו כן למדה בפריז מוזיקה מערבית של ימי הביניים בהדרכת אנרי אנייל, ומוזיקה פרסית קלאסית בהדרכת ג'לאל אח'בארי. באלבומה שראה אור בשנת 2011 מזגה סגנונות הפאדו והפלמנקו האיבריים עם הפרסי והערבי-אנדלוסי הקלאסיים.
רולו ויקס
רולו ויקס (באנגלית: Rollo Weeks; נולד ב-20 במרץ 1987) הוא שחקן בריטי.
ביוגרפיה.
ויקס נולד בצ'יצ'סטר שבמערב סאסקס. הוא בנם של רובין וסוזן ויקס והאח הצעיר של השחקניות האניסאקל ופרדיטה ויקס. הוא למד בבתי הספר למשחק של תיאטרון סילביה יאנג וב"סטאו סקול".
הופעת הבכורה של ויקס בסרט קולנוע הייתה בשנת 2000 ב-"The Little Vampire" בבימויו של אולריק אדל. על הופעתו בסרט היה ויקס מועמד לפרס השחקן הצעיר. ב-2003 הופיע בסרט "נערה עם עגיל פנינה" וב-2004 שיחק בדרמה "The Queen of Sheba's Pearls". ב-2006 הופיע בתפקיד ראשי בדמות אדון הגנבים / סקיפיו בסרט "אדון הגנבים", המבוסס על הרומן "מלך הגנבים" מאת קורנליה פונקה ובבימויו של ריצ'רד קלאוס. ויקס הופיע גם בתוכנית טלוויזיה אחדות. ב-1998 שיחק בתפקיד לורד לואיס וילטון בסדרת הדרמה "Berkeley Square", וב-1993 הופיע בדמות ג'וזף במיני-סדרה "Goggle-Eyes". ב-2009 שיחק ויקס בספיישל "Blood in the Water" של התוכנית "Shark Week". עוד ב-2009 הופיע בתפקיד גווידו בסרט "Chéri". ב-2010 לוהק לתפקיד ג'ייקוב בדרמה הקומית "Booked Out" על חייהם של דיירים בשיכון ישן.
עוד גילם ויקס את דמותו של הנסיך ג'ורג' הצעיר בסרטו של סטיבן פוליאקוף "הנסיך האבוד" אודות אחיו הצעיר ג'ון שהיה חולה באפילפסיה והוסתר מעיני הציבור.
יוהאנס ברהמס
סטודיבייקר M29 Weasel
סטודיבייקר M29 Weasel היא משאית למשימות בשלג (מתניידת על גבי שרשראות, מוגדרת כמזקו"ם), אשר נבנתה על ידי חברת סטודיבייקר האמריקאית בתקופת מלחמת העולם השנייה, בין השנים 1942–1945.
את הדגם רכשו צבאות ארצות הברית, בריטניה, (כוחות הקומנדו הבריטים צוידו בדגם M29), צרפת (נעזרו בדגם M29 Weasel, במלחמת הודו-סין הראשונה וצבא קנדה.
הדגם סופק לחיל הנחתים של ארצות הברית, לדיוויזיה השלישית, הרביעית והחמישית.
סך הכול יוצרו 15,124 יחידות.
ראו גם.
טנדרים ומשאיות קלות
קישורים חיצוניים.
משפטם והוצאתם להורג של בני הזוג צ'אושסקו
בעקבות אירועי המהפכה הרומנית (1989) הודחו שליטי רומניה הקומוניסטית, ניקולאה צ'אושסקו ורעייתו אלנה צ'אושסקו. הם עזבו את בוקרשט, אותרו, נעצרו, הועמדו למשפט והוצאו להורג. משפטם המאולתר של ניקולאה צ'אושסקו ורעייתו, שלאחריו הורשעו והוצאו להורג בחיפזון, מוגדר על ידי היסטוריונים רומנים כ"משפט הסטליניסטי האחרון".
לאחר פרוץ המהפכה הרומנית, ניסו ניקולאה צ'אושסקו, שהחזיק באותה עת בתפקידים השלטוניים העליוניים של הרפובליקה הסוציאליסטית רומניה ורעייתו אלנה, שהחזיקה בתפקידים בכירים מאוד, לדכא את המהפכה, אך לאחר שנוכחו בעוצמתה בבוקרשט, נמלטו משם.
הרקע להימלטות צ'אושסקו מבוקרשט.
אירועי המהפכה הרומנית התחילו עם תקרית מקומית בטימישוארה, תקרית שהתפתחה וניסיונות הדיכוי רק עוררו תרעומת הולכת וגדלה בציבור.
21 בדצמבר.
בבוקרו של 21 בדצמבר 1989, בבוקרשט, פנה צ'אושסקו מהמרפסת של הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית הרומנית אל עצרת של 100,000 אנשים וגינה בחריפות את ההתקוממות בטימישוארה תוך התפארות בהישגי הסוציאליזם. הקהל נשאר אדיש ורק השורות הראשונות עודדו בקריאות ובמחיאות כפיים. במחווה, שנבעה כנראה מייאוש, הציע צ'אושסקו להעלות את השכר הכללי במאתיים לאי לחודש, תוספת של 10% בגובה המשכורת עד אותה עת.