עבודותיו של פרץ הוצגו במוזיאון תל אביב לאמנות בתערוכה קבוצתית באצירתה של טלי תמיר. תערוכות יחיד של עבודותיו הוצגו במוזיאון ינקו דאדא, ובבית האמנים ע"ש זריצקי. כמו כן השתתף בתערוכות קבוצתיות רבות ביניהן בגלריות זמן לאמנות (באצירתה של תמי כץ-פרימן), בגלריה "הקצה" בבית הפתוח בירושלים, ובגלריות שונות.
הציורים והסטודיו של פרץ הופיעו ב"ילדים טובים", סרט הביכורים של יאיר הוכנר משנת 2005, בסרט הקולנוע "החשוד האחרון" של מתי הררי ואריק לובצקי משנת 2005, בשלושה סרטי סטודנטים ושני סרטי גמר. ציוריו ואיוריו הופיעו על גבי עשרות עטיפות ספרים ולוחות שנה והופיעו בין השאר בכתבי העת: הקשת, 42 מעלות, פנדורה, עכבר העיר, זמן תל אביב, Time Out תל אביב.
במשך חמש שנים היה בעל מדור קבוע במגזין "הזמן הורוד", בו הציג מדי חודש ציור.
בשנת 2011 ייצג את ישראל במסע פרסום של משרד התיירות באנגליה. במסגרת הקמפיין נבחרו שמונה אנשים משמונה תחומים שונים (פרץ הוא היחידי מתחום הציור). הציורים הנאיבים של תל אביב שיצר פרץ הופיעו על גבי שישים שלטי חוצות במטרו של לונדון, על תחנות אוטובוס, על שלטי חוצות בקניונים, בעיתונים יומיים באנגליה ובמגזיני נישה רבים, חולקו 30.000 ארנקים לכרטיסי חופשי חודשי עם ציור של תל אביב. במסגרת הקמפיין לקח חלק בתערוכה קבוצתית שנדדה לארבעה אתרים שונים בערים לונדון ומנצ'סטר.
בשנים 2020-2021 יצר בשיתוף פעולה עם המשוררת סמדר שרת שלושה ספרים המשלבים ציורים ושירים: "זאת עיר", "סבא יהודה" ו"אוחזת בחיים בתאווה".
בשנת 2021 תרם עשרה הדפסים גדולים לפרויקט אומנות במרחב הציבורי בתל אביב, שכולל למעלה מ-400 יצירות של 150 אומנים. ההדפסים הוצבו לאורך שדרות ירושלים (יפו), בנתיב הקו האדום של הרכבת הקלה.
בשנת 2021 יזם פרויקט שיר-ציור דיגיטלי עם שנים-עשר משוררים, ביניהם ניקולא יוזגוף-אורבך ודניאל באומגרטן.
משנת 2013 בזוגיות עם אסף הניגסברג.
עליזה רוזן
עליזה רוזן (נולדה בשם עליזה רוזנטל; ב-3 בדצמבר 1939) היא שחקנית, קומיקאית וזמרת ישראלית.
ביוגרפיה.
רוזן נולדה בירושלים לזוג הורים שעלו מגרמניה ולה אחות גדולה. החלה את דרכה בעת שירותה הצבאי בלהקת הנח"ל בשנת 1957, והופיעה בה עם יהורם גאון ועם תובל פטר בהופעות "העצובים מירושלים".
לאחר שירותה נרשמה בתחילה לבית ספר לאחיות, השתתפה בהופעות מועדון החמאם שביפו. בשנת 1963 השתתפה בתוכנית השנייה והמצליחה של להקת התרנגולים, וב-1966 השתתפה בהרכב "החמציצים" של נעמי פולני.
קריירה בתיאטרון.
בתיאטרון הקאמרי שיחקה בהצגות "הבכחאי", "אורזי מזוודות", "אילוף הסוררת", "נשים בצמרת", "יאקיש ופופצ'ה" ו"חבלי משיח".
בשנת 1973 הצטרפה רוזן ללהקת תיאטרון החאן ושיחקה לאורך השנים בהצגות "האידיוט", "צ'ארלי קצ'ארלי", "הרפתקות החייל איבן צ'ונקין", "אוכלים", "רשומון", "האשה הגדולה מן החלומות", "מלחמת היהודים", "מרפסת", "לילה במאי", "נולדו אשמים", "רציחות קטנות", "חבר'ה", "אהבה שגעון - תמונות שיקספיריות", "אתה קולט אותי?", "הספסל", "עלילות עקביה", "האזור החופשי", "דון קישוט", "הלילה וההר", "האם הטובה", "טוני היפה", "רומיאו ויוליה", "מוכרח להיות עוד משהו", "החתונה", "יש מלחמה בחוץ", "צוואתו של כלב", "הא-הא", "הנסיכה איבון", "אנטיגונה", "שיחות אחרי לוויה", "הבתולה מלודמיר", "שש דמויות מחפשות מחבר", "השיבה למדבר" ו"מילה של אהבה".
בשנת 2006 הופיעה במחזה "קפה ערבה" בתיאטרון בית ליסין.
במקביל שידרה לאורך השנים ברדיו, בתוכניות כגון "חתול בשק" לצד דויד גרוסמן, ושיחקה בתסכיתי רדיו רבים.
קריירה בקולנוע ובטלוויזיה.
במשך השנים שיחקה רוזן בסרטי קולנוע רבים, ביניהם: "לאן נעלם דניאל וקס?" (1972), "אני אוהב אותך רוזה" (1972) של משה מזרחי, "יופי של צרות" (1976) של אסי דיין, "רומן בהמשכים" (1985), "חימו מלך ירושלים" (1987) של עמוס גוטמן, "הינשוף" (1988), "מרק עוף" (1992), "הערת שוליים" (2011), "מיתה טובה" (2014), "מבצע חמניה" (2014), "ציפורי חול" (2015), ו"הד" (2018).
בטלוויזיה שיחקה רוזן בשנות ה-70 בסדרה "הצריף של תמרי" (1974), ובתוכנית הטלוויזיה הסאטירית זוכת פרס ישראל "ניקוי ראש" בין השנים 1974- 1976. בשנות השמונים השתתפה בתפקיד אורח בסדרה הקומית "קרובים קרובים". ב-1994 חזרה לטלוויזיה עם "איצ'ה", ולאחר מכן בשנת 1996 השתתפה בסדרת הטלוויזיה "הפוך". בשנת 2002 שיחקה ב"בנות בראון" של עירית לינור, ובין השנים 2004–2005 שיחקה בסדרה "השיר שלנו". כן שיחקה בסדרת ההמשך "תיכון השיר שלנו". בשנים 2008 ו-2009 שיחקה בסדרה "דני הוליווד". בשנת 2009. שיחקה בסדרה "כאן גרים בכיף" בין השנים 2010- 2012. ב-2016 הופיעה בסדרה "נשואים פלוס". בשנת 2017 הופיעה בסדרה "נופלות על הרגליים".
בשנת 2014 יצר הבמאי תומר היימן סרט תיעודי על רוזן בשם "עליזה", ששודר ב.
חיים אישיים.
רוזן אמא לבן יחיד.
צוללת צהובה (סרט)
צוללת צהובה (באנגלית: Yellow Submarine) הוא סרט מצויר מ-1968 המבוסס על שירי להקת הביטלס, בו מככבות דמויותיהן המאוירות של ארבעת חבריה - ג'ון לנון, פול מקרטני, ג'ורג' האריסון ורינגו סטאר. חברי הלהקה מופיעים בסרט בסצנה אחת, מצולמת ולא מאוירת, לקראת סופו. את דמויותיהם המצוירות מדבבים שחקנים אחרים, מלבד בשירים.
התסריט לסרט נכתב על ידי הסופר אריך סגל וביים אותו ג'ורג' דאנינג.
בשנת 1969 הוציאה הלהקה אלבום בשם Yellow Submarine, שהוא פסקול הסרט.
פרטי עלילה.
הסיפור מתחיל בפפרלנד, השוכנת כ-18,000 מילים מתחת לים. ביחד עם תושבי פפרלנד שוכנים הרשעונים הכחולים (Blue Meanies). הרשעונים הכחולים תוקפים את תושבי העיר, ומשתקים את כולם, מלבד הסמל פרד פפר (Sgt. Pepper), שמצליח לברוח בצוללת צהובה ויוצא לחפש עזרה.
פרד מגיע לליברפול ומשכנע ארבעה אנשים בשם רינגו, ג'ורג', ג'ון ופול (הידועים כ"ביטלס"), אשר גרים באחוזה גדולה (שלא מצייתת לחוקי הפיזיקה, ג'ורג' מציין לא פעם "It's all in the mind/זה הכל במחשבה") לבוא איתו בצוללת הצהובה ולנסות להציל את פפרלנד.
התחנה הראשונה שבה הם עוברים היא "ים הזמן", שם הזמן הולך אחורה והם הופכים לצעירים בהדרגה, לאחר שג'ון דוחף את המחוגים לכיוון ההפוך הם הופכים לזקנים בהדרגה, בסוף הם חוזרים למצבם הטבעי וממשיכים לים המדע. לאחר מכן הם מגיעים לים המפלצות, שם מפלצת ענקית בעלת הכישרון לשאוב דברים שואבת אותם, את הים ולבסוף את עצמה.
החבורה מוצאת את עצמה בשום-מקום (No-where) והמנוע שלהם נשבר. בשומקום הם פוגשים את ג'רמי, איש השום-מקום שמתקן להם את המנוע. לאחר שג'רמי תיקן את המנוע מבחין רינגו שהוא אומלל בשום-מקום והוא מציע לו לבוא איתם, וג'רמי מסכים. הם עוצרים שוב במרגלות הראשים כשהצוללת מסרבת לעבוד. ג'רמי משלח את הצוללת משם בטעות כשפרד בפנים והחמישה הנותרים נאלצים להמשיך ברגל לכיוון פפרלנד.
הם עוברים לים החורים שם רינגו לוקח חור ושומר אותו בכיסו ("יש לי חור בכיס", הוא מציין), שם גם אחד מהרשעונים הכחולים חוטף את ג'רמי.
הארבעה מגיעים לפפרלנד ומצילים אותה בעזרת היכולת שלהם לנגן וליצור מוזיקה. לאחר שהארבעה הצילו את העיר, כל הרשעונים הכחולים בורחים מלבד המנהיג ועוזרו מקס. ג'רמי מנצח את מנהיג הרשעונים הכחולים על ידי שינוי עורו, וכך נהיה מנהיג הרשעונים הכחולים נחמד יותר. לבסוף הוא ומקס הצטרפו אל תושבי פפרלנד.
הרשעונים הכחולים.
הרשעונים הכחולים הם כשמם, יצורים כחולים ורשעים. שאיפתם של הרשעונים הכחולים היא לכבוש את העולם ולהפוך את כולו לכחול. הרשעונים הכחולים אינם מוכנים לקבל "כן" כתשובה, ולכן על כל שאלה של כן ולא התשובה תהיה "לא" גם אם היא חיובית. אולם בסוף הסרט הדבר השתנה.
שמו של מנהיג הרשעונים הכחולים אינו ידוע אך שמו של עוזרו הוא מקס. בצבא הרשעונים הכחולים יש יצורים שונים ומשונים, ביניהם כפפה גדולה עם חיוך מרושע, "המחטיפים" (אנשים גבוהי-קומה עם תפוחי-עץ עצומים וכבדים) וליצן שמסוגל לגרום לפיצוץ כאשר לוחצים על אפו.
ביקורות ותגובות.
הסרט קיבל ביקורות חיוביות באופן כללי ולציון 95% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 37 ביקורות.
דזרז'ינסקי
הליכון (מכשיר כושר)
הליכון או מסילת כושר, היא מכשיר המשמש לאימון בהליכה או בריצה מבלי להזדקק למרחב פתוח גדול. מכשירים אלה הם ציוד מקובל בחדרי כושר באגף המכשירים האירוביים.
להליכון הכושר מנוע חשמלי או גלגל תנופה המניעים לולאה של יריעה גמישה. הליכון כושר חשמלי היא למעשה מסוע המהווה קטע של מדרכה נעה, חלקו העליון של המשטח נע אחורנית כדי לאפשר למתאמן ללכת או לרוץ במהירות נגדית השווה לו. הפעילות הגופנית שמתבצעת באמצעות ההליכון היא אירובית, כלומר מפעילה תהליך הפקת אנרגיה העושה שימוש בחמצן מהאוויר על ידי נשימה מוגברת. להבדיל מהאימון במכשירי הכוח שמחזק ומעבה את השרירים, האימון בהליכון משפר את כושר הסבולת לב-ריאה.
הפעילות על המסילה מפעילה שלושה גורמי מאמץ:
יתרון האימון באמצעות הליכון הכושר להבדיל מריצה בעיר או בחיק הטבע הוא בטיחות האימון, למכשיר מערכת לבלימת זעזועים לצורך הפחתת העומס על המפרקים. המשטח תמיד ישר ונקי ממכשולים, כך מופחתים גורמי הסיכון. ניתן להתאמן במכשיר בכל ימות השנה ללא תלות במזג האוויר, הדבר מהווה יתרון מיוחד באזורים עם אקלים קיצוני שבהם האימון בחוץ קשה. המכשיר מאפשר להתאמן בהליכה ובריצה גם בחדר קטן לכן ניתן למצוא אותו גם בבתים פרטיים. יתרון נוסף הוא היכולת לצפות בטלוויזיה תוך כדי האימון.