שיטת הניקוד בטורניר שונה במעט מהרגיל, על ניצחון בתוך פרק הזמן החוקי של ה-90 דקות קבוצה מקבלת 3 נקודות, ועל הפסד בפרק זמן של 90 דקות מקבלים 0 נקודות. בגביע האלופות הבינלאומי אין אפשרות לסיים משחק בתיקו, לכן במקרה של שוויון בתוצאה לאחר שתמו 90 דקות עוברים ישר לדו-קרב בעיטות עונשין, ואין הארכה. על ניצחון בפנדלים מקבלים 2 נקודות, ועל הפסד בפנדלים מקבלים נקודה אחת.
שינויים בפורמט לאורך שנות קיום הטורניר.
בשנת 2013 הטורניר חולק לשני בתים "מזרח" ו-"מערב" בעלי 4 קבוצות כל אחד, המבוססים על מיקום קיום המשחקים. הקבוצות לא שיחקו במבנה מעגלי (כל אחת נגד שלוש האחרות); במקום זאת, התקיים מחזור ראשון של משחקים, ושתי המנצחות משני המשחקים במחזור הראשון התמודדו זו נגד זו במחזור השני, ושתי המפסידות משני המשחקים בסיבוב הראשון שיחקו זו מול במחזור השני. שתי הקבוצות משני הבתים שינצחו את שני המשחקים הראשונים יעפילו לגמר הטורניר. שלוש הקבוצות האחרות מכל בית ידורגו על סמך התוצאות שלהן בשני המשחקים ששיחקו. שיטת הניקוד הייתה כך: על ניצחון במשחק בתוך 90 הדקות החוקיות מוענקות 2 נקודות, ואם המשחק לא הוכרע תוך הזמן החוקי, יערך דו-קרב בעיטות עונשין על מנת לקבוע את המנצחת (לא אופשר למשחקים להסתיים בתיקו) אשר מוענקת לה רק נקודה אחת בלבד. ובנוסף עם השיטות מסורתיות של הדירוג - הפרש שערים, מספר שערים שהובקעו, וכו'- אשר יקבעו את הדירוג במקרה של שוויון בנקודות בין שתי קבוצות. לאחר שכל הקבוצות בבתים דורגו, הן היו מוצלבות עם הדירוג המקביל מהבית השני, השנייה נגד השנייה, השלישית נגד השלישית, הרביעית נגד הרביעית, כשתוצאות המשחקים האלה קובעות את המיקום הסופי בטורניר עבור כל קבוצה, ממקום 1 (הזוכה) עד ל-8 (האחרונה).
בשנת 2014, שיטה מסובכת זו הוחלפה. 8 הקבוצות הופרדו לשני בתים ללא תלות באזורים גאוגרפים, בפורמט מעגלי, כשכל קבוצה משחקת נגד כל שלוש בקבוצות האחרות באותו בית. לאחר שכל קבוצה שיחקה שלושה משחקים, הקבוצות שמדורגות במקום הראשון בשני הבתים מעפילות לגמר הטורניר, ומתמודדות זו מול זו על הזכייה בטורניר.
החל משנת 2015 הטורניר הופרד לשלושה אזורים גאוגרפים שונים, והוכתרה זוכה עבור כל אזור בנפרד בהתבסס על מספר הנקודות שהקבוצה צברה. מהדורות 2015 ו-2016 נערכו בשלושה אזורים גאוגרפים: בצפון אמריקה ובאירופה (כיחידה אחת), אוסטרליה וסין. בטורנירים באוסטרליה ובסין (ריאל מדריד השתתפה בשניהם) היו שלוש קבוצות בכל אחד, כשכל קבוצה פוגשת את שתי הקבוצות האחרות פעם אחת, באזור צפון אמריקה ובאירופה השתתפו עשר קבוצות (כולל שלוש קבוצות מה-MLS) ששיחקו ארבעה משחקים כל אחת. מהדורת 2016 שמרה על פורמט זהה והאזורים, כשקבוצת ליגת העל האוסטרלית, מלבורן ויקטורי הצטרפה ככבוצה הרביעית באזור אוסטרליה. בשנת 2017 החליפה סינגפור את אוסטרליה כאחד משלושת האזורים.
בשנת 2018, כל 18 הקבוצות המשתתפות בטורניר שיחקו במסגרת טבלה אחת בלי חלוקה לאזורים או מדינות. במסגרת הטורניר, כל קבוצה משחקת שלושה משחקים והקבוצה עם מספר הנקודות הרב ביותר תוכתר לזוכה בטורניר. המשחקים התקיימו ברחבי 15 ערים בארצות הברית, 7 באירופה ו-1 בסינגפור.
עבור מהדורת 2019, 12 קבוצות השתתפו בטורניר בשנה זו. גוודלחרה השתתפה לראשונה בטורניר זה והיא הקבוצה הלא אירופית היחידה שמשתתפת. המשחקים נערכו ב-15 ערים בארצות הברית, אירופה, סינגפור וסין.
גריגורי פוטמקין
מלחמת יפוניה
קולין מק'קאלה
קורפוס ספרטום
קוֹרפּוּס סֶפָּרָטוּם (מלטינית: Corpus separatum) פירושו עיר או אזור בעלי מעמד פוליטי ומשפטי שונה מסביבתה, אך חסרי ריבונות עצמאית.
מונח זה הוזכר בועידת אונסקו"פ אשר הציעה בשנת 1947 את תוכנית חלוקת ארץ ישראל. בתוכנית החלוקה חולקו שטחי ארץ ישראל בין היהודים והערבים. לעומת שאר הארץ, ירושלים ובית לחם לא חולקו אלא הוגדרו כקורפוס ספרטום – גוף נפרד שיהיה בשליטה בין-לאומית ולא בשליטת אחד הצדדים (שלטון יהודי, שלטון ערבי או שלטון המנדט הבריטי). בסופו של דבר, האזור המיועד פוצל בין ישראל וירדן בהסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות.
קורפוס ספרטום נוסף פעל גם בעיר הנמל רייקה שבקרואטיה של ימינו, בין 1779 ל-1918. הגוף הנפרד נוצר בהוראתה של מלכת אוסטריה מריה תרזה ובוטל בתום מלחמת העולם הראשונה עת סופח לממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים. גופים נפרדים נוספים פעלו בנובי פאזאר שבסרביה בין 1378 ל-1514, ובפורדנונה שבאיטליה בין 1878 ל-1912.
בילי לורד
בילי קת'רין לורד (באנגלית: Billie Catherine Lourd, נולדה ב-17 ביולי 1992) היא שחקנית אמריקאית ממוצא יהודי. נודעת בעיקר בשל גילום דמותה של שאנל מספר 3/סיידי סוונסון בסדרה "מלכות הצעקה".
ביוגרפיה.
לורד נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה שבארצות הברית, למשפחה נוצרית בעיקרה ממוצא בריטי, אם כי סבה מצד אמה היה יהודי. היא בתם היחידה של השחקנית קארי פישר וסוכן הכישרונות בריאן לורד, לו פישר הייתה נשואה דאז. סביה הם השחקנית דבי ריינולדס והזמר אדי פישר. היא אחייניתם של טוד פישר, ג'ולי פישר וטרישה לי פישר. סנדקיה הם השחקנית מריל סטריפ והסופר ברוס וגנר.
ב-2014 סיימה לורד את לימודיה באוניברסיטת ניו יורק, אשר כללו לימודי דת ופסיכולוגיה.
קריירה.
לורד החלה את הקריירה שלה לראשונה, כאשר היא השתתפה בסרט " בתפקיד משני בתור סגנית קיידל קו קוניקס, והיא עתידה להופיע שוב באותו התפקיד אף בסרט ההמשך, ".
בפברואר 2015, לורד לוהקה לסדרת קומדיית האימה "מלכות הצעקה". בסדרה, דמותה של לורד, שאנל מספר 3 (ומתגלה בהמשך כי שמה האמיתי הוא סיידי סוונסון) היא נערה אדישה וא-מינית לכאורה הנוהגת לענוד על אוזניה אוזניות פרוותיות באופן קבוע, דבר המקנה לה מראה דומה לתסרוקתה המפורסמת של הנסיכה ליאה (אותה מגלמת אימה של לורד) ונעשה כמחווה עבורה. בדצמבר 2015, לורד דיברה על פגישתה הראשונה עם היוצר ראיין מרפי:
בדצמבר 2015, לורד לוהקה לסרט הפשע "מועדון הכסף" לצידה של אמה רוברטס, שם היא מגלמת את רוזאנה, אשר מנהלת קשר רומנטי עם דמותו של ג'רמי אירווין, קייל בילטמור.
במהלך שנת 2016, לורד חזרה לגלם את דמותה של שאנל מספר 3 בעונתה השנייה והאחרונה של "מלכות הצעקה". באפריל 2017, נודע כי לורד לוהקה ל של סדרה נוספת של מרפי "אימה אמריקאית" כווינטר אנדרסון.
אברהם מטמון
אברהם מטמון (כ' בתשרי תרס"א, 13 באוקטובר 1900 – כ"ח בתשרי תשל"ה, 14 באוקטובר 1974) היה רופא מין, חלוץ ההסברה המינית בארץ ישראל.
ביוגרפיה.
מטמון נולד באודסה ב-1900, בנם של ד"ר יהודה לייב מטמון כהן, מייסד גימנסיה הרצליה וממייסדי תל אביב ורמת גן, ופניה מטמון-כהן. המשפחה הגיעה לארץ כשמטמון היה בן ארבע. הוא למד בגימנסיה הרצליה והחל ב-1919 לימודי רפואה באוניברסיטאות פריז, לוזאן, ז'נבה, ברלין ווינה. בשנת 1920, בעת לימודיו בז'נבה, פעל כעיתונאי ארצישראלי ראשון ליד חבר הלאומים שזה עתה הוקם.
ב-1923 הפסיק מטמון את לימודיו ועבד שנים אחדות במצרים, בין השאר במחלקה הממשלתית לתברואה ציבורית במלחמה במגפות (בעיקר בבילהרציה). בסוף שנת 1928 חזר ללימודים, בשנת 1930 סיים את לימודיו באוניברסיטת ברן, ובראשית 1931 הוסמך שם לדוקטור לרפואה.
בשנת 1931 התמחה מטמון, לתקופה קצרה, במכון לסקסולוגיה של ד"ר מגנוס הירשפלד בברלין. בשנת 1932 חזר לתל אביב ויסד את "המכון להיגיינה ומדע המין" ובמקביל עבד כרופא של גימנסיה נורדיה.
במסגרת המכון ערך מטמון הרצאות בענייני בריאות והיגיינה. כמו כן התקיימו שני קורסים בנושא אנטומיה מינית, התפתחות והיגיינה בהשתתפות 145 משתתפים שיותר ממחציתם נשים. המכון גם הציע ייעוץ לנשים, גברים וזוגות. בנוסף, בין השנים 1932–1935 ערך מטמון את הדו־שבועון להיגיינה ציבורית והסברה מינית "בריאות", שם ענה לשאלות קוראים בנושאים הנוגעים למיניות, זוגיות וכו'.
משפרצה מלחמת העולם השנייה ולארץ ישראל באו חיילים זרים, ערך מטמון סדרת הרצאות בשלשה מחזורים, בהן ביקרו למעלה מ-4,000 שומעים, לבלימת התפשטותן של מחלות המין.
עמדותיו.
במענה לשאלות בדו שבועון "בריאות" הדגיש מטמון את חשיבות יחסי המין לזוגיות תקינה והתנגד לאוננות משום שזו אובססיה וחוסר שליטה עצמית. כמו כן, הוא עודד שימוש בקונדומים על פני משגל נסוג. מטמון לא התנגד להפלות אך טען כי ההחלטה על הפלה צריכה להתקבל על ידי על רופא או ועדה, אשר תשקול את הנושא באופן אינדיבידואלי, בהתאם לנסיבות הסוציו-אקונומיות של האישה וליכולתה לפרנס את ילדיה.
בשנת 1940 תיאר מטמון את מצב אוכלוסיית ההומוסקסואלים בתל אביב לשבועון עיתון מיוחד.
חיים אישיים.
בשנת 1934 נשא לאשה את עו"ד תהילה לבית אנדלהיים.
מטמון נפטר בתל אביב בשנת 1974, בגיל 74. נטמן בבית העלמין הדרום (בת ים).
איסנילון הפילון
איסנילוֹן טוֹטוֹני הַפּילון (נולד ב-18 במרץ 1966 או ב-10 במרץ 1968 ונהרג ב-16 באוקטובר 2017), ידוע גם ב"כוניה" אבו עבדאללה אל-פיליפיני, היה מיליטנט אסלאמי פיליפיני המזוהה עם המדינה האסלאמית. הוא היה מנהיג אבו סיאף לפני שגדודיה נשבעו אמונים לאבו בכר אל-בגדאדי. באפריל 2016 פורסם בעלון השבועי של המדינה האסלאמית "א-נבא" כי הפילון מונה ל"אמיר של כלל כוחות המדינה האסלאמית בפיליפינים".
שמו הופיע ברשימת הטרוריסטים המבוקשים ביותר על ידי ה-FBI.
פעילות מיליטנטית.
חזית השחרור הלאומית של המורו.