ההרים אינם מכוסים שלג וקרח, בדומה לעמקים היבשים מקמרדו.
הרכס נמצא מדרום לקרחון טיילור.
ההרים שלאורך גבולות הרכס הם הר פינגר, הר הנדסלי, הר פד'ר והר טאבולר.
אתרי הרכס.
הרכס כולל את האתרים:
היסטוריה.
גילוי וחקר הרכס.
ההרים נחקרו לראשונה על ידי משלחות חקר בריטיות בפיקודו של רוברט פלקון סקוט (בשנים 1901 – 1904 ו- 1910 – 1913) ובפיקודו של ארנסט שקלטון (בשנים 1907– 1909) אשר נתנו שמות לחלק מהרי הרכס.
שמות נוספים להרי הרכס ניתנו בעקבות מחקרים שנערכו בשנה הגיאופיזית הבינלאומית, 1957– 1958, במקביל למחקר שנערך על ידי תוכנית המחקר האנטארקטי של ניו זילנד, ומשלחות השדה של התוכנית האנטארקטית של ארצות הברית. מחקרים אלה השלימו פערים במפות שנעשו בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית החל משנת 1947.
מקור השם.
שמם של ההרים ניתן להם בשנת 1977 על ידי ועדת השמות האנטארקטית של ניו זילנד.
ההרים נקראים על שם ההיסטוריון האנטארקטי הניו זילנדי לסטר בראון קווטרמיין (Lester Bowden Quartermain).
לקריאה נוספת.
• Gunter Faure, Teresa M. Mensing, The Transantarctic Mountains: Rocks, Ice, Meteorites and Water, P 720
• J.G. Bockheim, M. McLeod, Soil distribution in the McMurdo Dry Valleys, Antarctica, Geoderma 144 (2008) 43–49
הרי קוורטרמיין
מארי קרימברי
בוב מאלון
בוב מאלון (באנגלית: Bob Malone; נולד בשם רוברט מוריס מאלון; 2 בדצמבר 1965) הוא קלידן, זמר וכותב אמריקאי.
ביוגרפיה.
מאלון למד במכללת ברקלי למוזיקה ומימן את השכלתו באמצעות מופעי סולו או נגן פסנתר ללהקות. הוא עבר ללוס אנג'לס בשנת 1990 והופיע בקביעות בקרוצ'ס, מועדון בלוז מקומי. הוא החל את סיבוב ההופעות שלו בשנת 1996 כשהמשיך לנסות להתפרנס מהמוזיקה שלו.
בשנת 2010, מאלון התוודע לג'ון פוגרטי והופיע איתו מאז. ברוס ספרינגסטין הצטרף לקבוצה במהלך מערך של הייד פארק, לונדון מול קהל של 75,000 איש. הוא ניגן לצד מספר מוזיקאים נוספים, כולל: האחים נוויל, אל גרין, ד"ר ג'ון וליאון ראסל.
עם צאת אלבומו השני של מאלון, מגזין "Music Connection" החשיב אותו כאחד "האמנים הכי טובים שלא חתומים בלוס אנג'לס" חמש שנים ברציפות. הוא הוצג בספיישל "חמשת האמנים הטובים ביותר אשר לא חתומים באמריקה" של NPR. נכון לעכשיו, מאלון מנגן מעל 100 מופעים בארצות הברית ובינלאומית בכל שנה.
בשנת 2015 הוציא מאלון את אלבומו השביעי, "Mojo Deluxe". הוא זכה לביקורות רבות וניתן לשמוע אותו בלמעלה מ-300 תחנות ברחבי העולם. "Blues Rock Review" מסביר את האלבום הזה ככזה בו "הקלידן מקפיץ את אוזני המאזינים לתשומת לב במיומנות שפרץ לאורך חייו של נגן בלוז, נשמה ורוקנרול, והזכיר לנו שמוזיקת בלוז אמיתית לא באה מהכלים אלא מהתחושה שמאחורי כל תו."
יחסי צ'ילה–קולומביה
יחסי צ'ילה–קולומביה הם היחסים שבין הרפובליקה של צ'ילה לרפובליקת קולומביה.
סקירה כללית.
שתי המדינות נשלטו בעבר על ידי ספרד, ומאז הן שותפות לתרבות ודמוגרפיה דומה. מסיבה זו שתי המדינות גם זוכות ליחסים חמים והדדיים, כאשר התרבות המשותפת היא גורם מרכזי לחמימות היחסים. שתי המדינות חברות בברית הפסיפית, מרקוסור, קהילת מדינות אמריקה הלטינית והאיים הקריביים וארגון מדינות אמריקה. לצ'ילה יש שגרירות וקונסוליה בבוגוטה ואילו קולומביה מחזיקה בשגרירות וקונסוליה בסנטיאגו.
יחסי סחר.
נכון לשנת 2009 היחסים הכלכליים בין המדינות (סיוע כלכלי, ייבוא, ייצוא וכדומה) נמוכים יחסית מאלו היו במאות קודמות, אך מנהיגי שתי המדינות הצהירו שהמדינות יעבדו על מנת לשפר את היחסים ולפתח מחדש את הידידות בין השתיים. המספר המוערך כיום הוא שישנם למעלה מ-20,000 אזרחים קולומביאנים המתגוררים בצ'ילה. עם זאת, קיימת בצ'ילה עדיין אפליה וגזענות מה כלפי אנשים ממוצא קולומביאני. ההסבר הוא ככל הנראה מצבה הכלכלי הירוד של קולומביה לעומת צ'ילה, והחשש של התושבים הצ'יליאנים מהקולומביאנים ה"עניים".
תרבות.
בין קולומביה לצ'ילה יש ידידות המתאפיינת בשיתוף פעולה תרבותי. דוגמה לשיתוף פעולה זה הוא שיר הצעדה "March to the Seventh Line" המשמש את צבא צ'ילה, ומנוגנן תמיד בשיתוף של חיילים צ'יליאנים וחיילים מהכוחות הצבאיים של קולומביה, לאות אחדות בין המדינות.
שלושת המוסקטרים (סרט, 1973)
שלושת המוסקטרים (ידוע גם בשם שלושת המוסקטרים: יהלומי המלכה; באנגלית: The Three Musketeers) הוא סרט משנת 1973, המבוסס על הרומן שלושת המוסקטרים משנת 1844 מאת אלכסנדר דיומא. ביים אותו ריצ'רד לסטר והוא נכתב על ידי ג'ורג' מקדונלד פרייזר. במקור הוצע בשנות השישים לביטלס, אותם ביים לסטר בשני סרטים אחרים. הסרט דבק היטב ברומן וכולל הומור לא מבוטל. הוא צולם על ידי דייוויד ווטקין, עם דיוק לפרטים תקופתיים. סצינות הקרב בוימו על ידי הכוריאוגרף ויליאם הובס. הסרט דורג על ידי מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית בתור אחד מעשרת הסרטים הטובים ביותר.
עלילה.
לאחר שלמד סייף מאביו, ד'ארטניאן הצעיר מגיע לפריז עם חלומות להיות מוסקטר של המלך. לא רגיל לחיי העיר, הוא מוצא את עצמו בסדרה של צרות. ראשית הוא מוצא את עצמו נעלב ונשדד על ידי הרוזן דה רושפור, סוכנו של הקרדינל רישלייה, ובפריז נקלע לסכסוך עם שלושה מוסקטרים, אתוס, פורתוס ואראמיס, שכל אחד מהם מאתגר אותו לדו-קרב. כשהקרב הראשון עומד להתחיל, ג'וסאק ממשמר הקרדינל, מגיע עם חמישה אנשי חרב נוספים של שומרי הקרדינל רישלייה. ד'ארטניאן מתייצב עם המוסקטרים במאבק מתמשך והופך לבעל בריתם בתנועת ההתנגדות לקרדינל, המעוניין להגדיל את כוחו הניכר והשפעתו על המלך, לואי ה-13. ד'ארטניאן פותח גם ברומן עם אשת בעל הדירה שלו, קונסטנס בונסיה, שהיא המלבישה של המלכה, אן מאוסטריה.
בינתיים, דוכס בקינגהאם, לשעבר המאהב של המלכה, מתייצב ומבקש משהו כדי לזכור אותה; היא נותנת לו שרשרת עם שתים עשרה יהלומים, מתנה מבעלה. מהמשרתת הבוגדנית של המלכה, הקרדינל לומד על המפגש ומציע למלך הלא מבריק במיוחד לערוך נשף לכבודה של אשתו ולבקש שהיא תלבש את שרשרת היהלומים שנתן לה. הקרדינל גם שולח את סוכנתו מיליידי דה וינטר לאנגליה, שמפתה את הדוכס וגונבת שניים מיהלומי השרשרת.
בינתיים המלכה מספרת על צרותיה לקונסטנס, שמבקשת מד'ארטניאן לרכוב לאנגליה ולהשיג את היהלומים בחזרה. ד'ארטניאן ושלושת המוסקטרים יצאו לדרך, אך בדרך אנשי הקרדינל תוקפים אותם. רק ד'ארטניאן ומשרתו עוברים לבקינגהם, שם הם מגלים את אובדן שניים מהיהלומים. הדוכס מחליף את שני היהלומים וד'ארטניאן ממהר חזרה לפריז. פורתוס, אתוס ואראמיס, פצועים אך לא מתים כפי שחשש ד'ארטניאן, מסייעים במסירת השרשרת השלמה למלכה, ומצילים את הזוג המלכותי מהמבוכה שאותה תכנן הקרדינל.
בסופו של דבר קפטן טרוויל מביא את ד'ארטניאן לחיל המוסקטרים של משמר המלך.
Velvet Music
Velvet Music היא חברת תקליטים ומרכז הפקות רוסית.
החברה הוקמה בשנת 2004 על ידי אליונה מיכאילובה וליאנה מלדזה. לפני זה הן עבדו יחד בחברת תקליטים שנמכרה להערוץ הראשון. לאחר הקמת החברה, לא היו בידיה חוזים עם אף אמן. תוך זמן קצר החברה החתימה את להקת Uma2rmaH. במשך מספר חודשים החברה פעלה לקידום אלבום של הלהקה. בסופו של דבר המהדורה הראשונה כללה 300 אלף העתקים ותוך שנה ראשונה נמכרו מעל למיליון תקליטים.
בשנת 2005 החברה החתימה אמנים נוספים לרבות ולרי מילדזה ובהמשך פולינה גאגארינה ואמנים נוספים.
בשנת 2011 אליונה מיכילובה זכתה בתואר "מפיק השנה". פרויקטים של החברה זכו בפרסים של ערוצי טלוויזיה רוסיות שונות ואמניה זכו בפרס "גרמופון הזהב".
החברה מקדמת גם אמנים צעירים כמו מארי קראימבררי ויולקה.
שובם של המוסקטרים (סרט, 1989)
שובם של המוסקטרים (באנגלית: The Return of the Musketeers) הוא עיבוד קולנועי משנת 1989, המבוסס באופן רופף על הרומן "אחרי עשרים שנה" (1845) מאת אלכסנדר דיומא. זהו סרט המוסקטרים השלישי שביים ריצ'רד לסטר, בעקבות שלושת המוסקטרים משנת 1973 וארבעת המוסקטרים משנת 1974. כמו שני הסרטים האחרים, התסריט נכתב על ידי ג'ורג' מקדונלד פרייזר.
את דמותו של מורדו, בנה של מיליידי דה ווינטר ברומן המקורי, מחליפה בתה של מיליידי, הנקראת ג'סטין דה ווינטר. כמה מחברי השחקנים משני הסרטים הראשונים שבו לגלם את תפקידם בסרט זה. ז'אן-פייר קאסל, שגילם את לואי השלושה עשר בסרטים המקוריים, מופיע כאן כסיראנו דה ברז'ראק. במהלך הצילומים בספטמבר 1988 מת השחקן רוי קינאר בעקבות תאונה בה נפל מהסוס. תפקידו הושלם באמצעות סטנד-אין, שצולם מאחורי הקלעים והשורות שלו דובבו על ידי אמן קול.
עלילה.
עשרים שנה לאחר אירועי "ארבעת המוסקטרים", החשמן מאזארן כלא את הדוכס מבופור. מאזארן שוכר את ד'ארטניאן כדי להפגיש את אתוס, פורתוס ואראמיס, שיעבדו אצלו. פורתוס מקבל, אך אתוס ואראמיס מסרבים. בשלב זה לאתוס יש בן בשם ראול.
בתה של מיליידי דה ווינטר, ג'סטין, לוכדת ומפקפקת בתליין שהמוסקטרים שכרו כדי להרוג את אמה. לאחר שגילתה ש"הרוזן דה לה פר" שכר אותו, היא הורגת אותו. ראול מבחין בה ורודף אחרי ג'סטין, שמתחפשת לכומר. לאחר דו-קרב חרבות, כשהוא מגלה מי היא באמת ותוכניתה, ראול עוזב ואומר לד'ארטניאן, פורתטוס ואתוס שג'סטין רוצה להרוג אותם.