דגומיס (Дагомыс) השוכנת במרחק של 10 ק"מ צפונית-מערבית למרכז סוצ'י נוסדה כיישוב לחיילים שהשתחררו לאחר סיומה של מלחמת קווקז במחצית השנייה של המאה ה-19. לאלה הצטרפו פליטים ארמנים אשר הגיעו מאסיה הקטנה החל בתחילת המאה ה-20. היישוב החל לצבור יוקרה כאשר שרים, פקידי שלטון בכירים ובעלי ממון רכשו שטח במקום, וגם הצאר ניקולאי השני רכש שטח של 2,500 הקטאר בדגומיס בשנת 1896 והקים בו אחוזה. לאחר קום ברית המועצות, החל גידול תה בדגומיס, ובשנות השלושים של המאה ה-20 הוקמו בה אתרי התיירות הראשונים. עם השנים ביססה דגומיס את מעמדה כמרכז נופש יוקרתי ונערכו בה כנסים ומפגשים גם בהשתתפות בינלאומית. בין היתר נערכו במקום השיחות בין אוקראינה ורוסיה על חלוקת הצי הימי בים השחור ב-1992 וכן השיחות בין רוסיה וגאורגיה על הפסקת האש בדרום אוסטיה, גם הן ב-1992. בדגומיס שוכן אחד ממעונותיו הרשמיים של נשיא רוסיה (מעון פלגי בושארוב). במקום שורר מיקרו-אקלים המתאפיין בטמפרטורה נמוכה ב-2°C מהטמפרטורה השוררת בעיר, ומשמעות שמו של היישוב באדיגית היא "מקום קריר".
לואו (Лоо) במרחק של 18 ק"מ ממרכז סוצ'י קיבלה את שמה משמו של הנסיך האבזי לאו (Лау) או לואובי (Ло́овы). במקום שוכנים שרידיה של כנסייה ביזנטית מהמאה ה-11 הניצבת על גבעה בגובה של כ-300 מטר כ-1.5 ק"מ מהחוף, ושל מצודה אבזית מהמאות ה-8 וה-9.
גולובינקה (Головинка) במרחק של 30 ק"מ ממרכז סוצ'י התפתחה במקום בו הוקמה מצודת גולובינסקי ב-1839, ליד הנחל שסימן את קו הגבול בין שטחיהם של האוביחים והשפסוגים. המצודה נהרסה על ידי הרוסים עצמם בעת מלחמת קרים כדי למנוע את נפילתה בידי הטורקים.
רובע חוסטה.
רובע חוסטה הוא השלישי בגודלו בסוצ'י ומשתרע על פני שטח של 374 קמ"ר. אוכלוסייתו מנתה 62,440 איש בשנת 2006. כמעט שליש מתושבי הרובע מתגוררים ביישוב חוסטה השוכן 16 ק"מ דרומית-מזרחית למרכז סוצ'י. היישוב נזכר במסמכים מימי הביניים בשמות "קסטו" ו"חאמיש" ושוכנות בה חורבותיה של כנסייה מהמאה ה-14. אתרי העניין בחוסטה כוללים, בין היתר, את כנסיית ההשתנות מ-1914, את תיאטרון הקיץ מ-1937 בפארק על שם פרונזה (Ле́тний теа́тр па́рка им. М. В. Фру́нзе - "לטני תאטר") וכן גן בוטאני.
סמוך לחוסטה ניצבות חורבותיה של מצודת חוסטה השוכנת על צוק בגובה של 100 מטר כ-6 ק"מ מהיישוב. עוד ניצב בסמוך ליישוב מגדל התצפית על הר אחון שגובהו 663 מטר (Гора Ахун). המגדל נבנה ב-1936 מאבן גיר בסגנון נאו רומנסקי, והוא מאפשר תצפית על כל האזור ועד לתחומי אבחזיה.
רובע אדלר.
רובע אדלר שוכן בדרום-מזרחה ובמזרחה של העיר וגובל בגבול הגאורגי ממזרח. הרובע הוא השני בגודלו ומשתרע על פני שטח של 1,352 קמ"ר, ואוכלוסייתו מנתה 70,239 איש בשנת 2006 והייתה השנייה בהיקפה בעיר. אזור זה שבו שוכן שדה התעופה ובו מתוכננים לקום שני המתחמים האולימפיים, צפוי לעבור את תנופת הפיתוח המקיפה ביותר בעיר עד למשחקים האולימפיים בשנת 2014.
היישוב אדלר עצמו היה עיר עצמאית עד שצורף לסוצ'י בשנת 1961. הוא שוכן בשפך הנהר מזימטה ובו מסתיים קו הרכבת החוצה את העיר. באדלר בה ישבו סדזים, קם מבצר רוח הקודש ב-18 ביוני 1837, וזה היה הראשון מבין המעוזים שהקימו הרוסים לאורך חופיה של סוצ'י. בעיר יקום המתחם האולימפי העיקרי, סמוך לחופי הים השחור. מקור שמה של העיר הוא בשמו הטורקי של האזור - ארטלאר (Artlar) או ארטה (Artı).
קרסנאיה פוליאנה שוכנת בעמק נהר מזימטה בגובה של 600 מטר, 39 ק"מ ממקום שפכו לים השחור. המקום הוא האתר הידוע ביותר ברובע אדלר בעיקר בשל אתר הסקי השוכן בו, אך גם בשל יופי הסביבה והרי הקווקז המערבי המקיפים את העמק והנישאים עד לגובה של 2,000 מטר. בקרסנאיה פוליאנה פועל מתחם אולימפי הררי שכולל חמש זירות שמתפרסות לאורך מספר קילומטרים בעמק, וכן כפר אולימפי לעוסקים בענפים באזור. בנוסף פועל כאן קזינו סוצ'י, מהבודדים שמורשים לפעול ברוסיה.
באזור קרסנאיה פוליאנה נתגלו ממצאים פרהיסטוריים ושרידיהם של כעשרים מבצרים מימי הביניים, אך המקום נזכר לראשונה בכתובים בשנת 1835, כאשר מרגל רוסי נשלח לרגל אחר הסדזים ותיעד את שהותו במקום. לאחר שהתושבים המקוריים גורשו מכפריהם בשנות השישים של המאה ה-19, הוקם היישוב הנוכחי ב-1869. ביישוב התיישבו רוסים, יוונים ו-36 משפחות אסטוניות, אשר הקימו ב-21 באוגוסט 1886 את הכפר האסטוני אסטוסאדוק (Estosadok, Э́стосадо́к) כ-4 ק"מ מזרחית לקרסנאיה פוליאנה. ב-1898 נסללה דרך אל היישוב וב-1901 הקים הצאר ניקולאי השני אחוזת צייד מלכותית במקום. בעקבותיו הקימו מספר אצילים נוספים אחוזות במקום. לאחר קום ברית המועצות שקע היישוב ושב ועלה על מפת התיירות רק ברבע האחרון של המאה ה-20. כאשר התפרקה ברית המועצות ואתרי סקי רבים בקווקז נותרו מחוץ לגבולות רוסיה, צברה קרסנאיה פוליאנה פופולריות כאתר לספורט חורף.
מזרחית לקרסנאיה פוליאנה שוכן הכפר אייבגה (Аибга). הכפר בגובה של 840 מטר הוא היישוב הגבוה בסוצ'י וחלק מבתיו שוכנים בשטח אבחזיה.
אדריכלות.
בניגוד ליישובים היסטוריים אחרים בצפון-מערב קווקז, מורשת התכנון האדריכלי והעירוני של סוצ'י נוצרה, לרוב, בשל בנייני התקופה הסובייטית. בתקופה שלפני מלחמת העולם השנייה הפך אתר הנופש סוצ'י-מאצסטינסקי בזמן קצר מאוד ל"אתר הבריאות הגדול ביותר בעל חשיבות לאומית ", שהוקל על ידי אימוץ תוכנית מתאר לשיקום העיר, שעל בסיסו נבנו אובייקטים רבים בעלי חשיבות לאזור בית הבראה, והתשתית הורחבה משמעותית.
מסוף שנות ה-20 של המאה ה-20 ועד סוף שנות השלושים ובתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה, המראה האדריכלי של סוצ'י עוצב במאמציהם של האדריכלים המפורסמים ביותר במדינה. משני צידי שדרות קורורטני (לאורך קטע של יותר מ-30 ק"מ) נוצר הרכב דינמי של מבנים ארכיטקטוניים, הנשלטים על ידי רבי קומות, טרסות על המדרונות ו"חזיתות הפונות לים". אדריכלות סוצ'י משלבת כמה עבודות בולטות של אדריכלות אקלקטית, מודרנית ואדריכלות סובייטית - עבודות שמשלבות קונסטרוקטיביזם, נאו-קלאסית סובייטית וסגנונות "היסטוריים" - בעיקר כחלק ממבני "ארמון" רב שכבתיים.
הגל הראשון של הפיתוח העירוני בסוצ'י הגיע בתחילת המאה ה-20 וקשור בפרויקט של הקיסר ניקולאי השני, וכתוצאה מכך נבנה אתר הנופש "הריביירה הקווקזית" מכספי האצולה והסוחרים. בתקופה זו אומצה תוכנית מעין אדריכלות תכנון ערים הטמונה רק בעיירות הנופש ב. סגנון האר-נובו האירופי, שהיה אופנתי באותה תקופה, נפוץ, לכן במבני התקופה שולבו אלמנטים של חומות מבצר וטירות.
רבים מהוילות נבנו בסוצ'י על בסיס פרויקטים זרים ורוסים. בפרט, אחת הדוגמאות העתיקות ביותר היא הדאצ'ה של ו. א. חלודוב (ששוחזר היום בפארק העירוני "ריביירה", שנבנה בשנת 1896 על ידי האדריכל המוסקבאי לב קקושב. בשנים 1902–1903, על פי פרויקט של האדריכל ר. בודניק, הוקמה הדאצ'ה של א. ו. יאקובסון, בניין שנראה כמו טירה רומנטית. בשנת 1910, ראש עיריית סוצ'י נ. קוסטארב הקים וילה לבנה המכונה בשם "ורה", בניין אקלקטי שהבדיל אותו מהשורה הכללית של הבניינים שמסביבו.
גל הבנייה השני התרחש בשנות השלושים של המאה העשרים, אז התחיל להיבנות "אתר נופש לפועלים" בסוצ'י, שהושקע בבנייתו כ-400 מיליון רובל. האדריכלות הקלאסית הסטליניסטית התפתחה בעיר ואדריכלים מפורסמים רבים כמו ולדימיר שוקו, אלכסיי שצ'וסב, איוואן זולטובסקי, האחים וסנין, ק. צ'רנופיטוב, איוואן קוזנצוב, קארו אלאביין, אלכסיי דושקין ואחרים תרמו לעיצוב פני העיר. בשנת 1934 אומצה תוכנית המתאר הראשונה לשיקום העיר סוצ'י. באותה תקופה נבנתה הדאצ'ה הממשלתית של יוסיף סטלין באזור נובאיה מאצסטה. קומפלקס המבנים נבנה ביוזמת האדירכל מירון מרז'אנוב בשנת 1937 וכיום זהו בית הבראה.
בשנת 1935 נבנתה דרך הר אחון שבחלקו העליון (בגובה 660 מטר). בתוך זמן קצר הוקמו מבנים הנדסיים כמו גשר הריביירה, ורשצ'אגינסקי ומטאסטינסקי - המהווים מונומנטים של אדריכלות אזרחית. באותה תקופה הוקמו מונומנטים אדריכליים של סוצ'י כמו המוזיאון לאמנות של סוצ'י ותיאטרון החורף.
בשנת 1936 הושלמה הקמת הכביש המהיר הראשי של סוצ'י - שדרת סטלין (כיום שדרת קורורטני), המחברת בין בתי הבראה ואזורי מגורים. משני צידי הכביש המהיר, מוקמים מבנים מונומנטליים בסגנון נאו-קלאסי. בתקופה שבין 1934 ל-1939 נבנו 19 בתי הבראה ידועים כמו ארמון: "פרימורי", "פרבדה", "אוזן הזהב", בית ההבראה על שם קירוב, בית ההבראה על שם סרגו אורדז'וניקידזה, בית ההבראה פרונזה, בית ההבראה פבריטיוס, וורושילוב, מטאלורג, איסקרה ואחרים.
בשנת 2010 החלה תנופת בנייה אדירה ולמבנים האדריכליים ההיסטוריין נוספו מבנים מודרניים רבים והעיר עברה שיפוץ מסיבי ונרחב לקראת אולימפיאדת 2014.
ספורט.
משחקי החורף האולימפיים.
בחודש יוני 2006 הכריז הוועד האולימפי הבינלאומי כי סוצ'י היא בין הערים המתחרות על אירוח משחקי החורף האולימפיים ה-22 במספר אשר עלו לשלב הגמר של הבחירות. שנה לאחר מכן, ב-4 ביולי 2007, בישיבת הוועד האולימפי ה-119 בגואטמלה סיטי בגואטמלה הוכרז על זכייתה של העיר כמארחת המשחקים. אולימפיאדת החורף בסוצ'י נערכה בין ה-7 בפברואר ל-23 בפברואר 2014, וזו הייתה הפעם הראשונה בה מארחת הפדרציה הרוסית את המשחקים האולימפיים. זו גם תהיה הפעם הראשונה בה נערכים משחקי החורף האולימפיים באזור הסובטרופי.