בתמוז ה'תשע"ז - 2017 הוציא העיתון האפליקציה עם הכתבות של העיתון לקריאה למנויים בחוץ לארץ בגלל עיכובים בדואר.
ספרים שבהוצאת העיתון.
ספרים מתוך מדורים בעיתון.
שיצאו בהוצאות אחרות:
אסדר לסעודתא
ניח&quot;ח
חברת "נִיחֹ"חַ - ניגוני חסידי חב"ד ליובאוויטש" היה ארגון של חסידות חב"ד שעסק בשימור ניגוניה של החסידות. הארגון הפעיל מקהלת גברים וילדים שפעלה בשנות ה-60 וה-70 והוציא לאור סדרת קלטות וספר תווים בשם ספר הניגונים ובו כל ניגוני חב"ד.
רקע.
החברה הוקמה בשנת ה'תש"ד על ידי רבי יוסף יצחק שניאורסון מחב"ד בראשה העמיד את המוזיקאי החב"די שמואל זלמנוב. הוראת הרבי הריי"ץ באה בשל כך שהיו קיימים מאות ניגוני חב"ד אך הם לא נכתבו ולא הוקלטו מעולם, וכל קיומם היה בזכרונם של חסידים זקנים מהעיירות החסידיות הנושנות, לכן היה קיים חשש שבתקופה שחסידות חב"ד העבירה את משכנה מברית המועצות לארצות הברית ישכחו הניגונים עקב טלטלות התקופה והדור המתחדש. הרבי הריי"ץ ביקש מזלמנוב שיקים ארגון שידאג לשמר את הניגונים לדורות הבאים.
לצורך כך מונה ועד מבקר לחברה, עליו נמנו: הרב משה דובער ריבקין, ראש ישיבת תורה ודעת, הרב אלתר דובער חסקינד, חבר אגודת חסידי חב"ד ומזכיר הריי"ץ, הרב יוחנן גורדון, חבר אגודת חסידי חב"ד וגבאי מרכז חב"ד 770, הרב שלמה אהרן קזרנובסקי, מנהל אגודת חסידי חב"ד העולמי וחמישה חסידים נוספים.
ספר הניגונים - חב"ד.
כ-5 שנים עמל זלמנוב על ספר שילקט את ניגוני חב"ד בתווים רשומים כפי שביקש ממנו הריי"ץ, ובסיוע מוזיקאים מספר, בראשם מאיר שמעון גשורי, יעקב מזור ועוד, נרשמו תווים לניגונים. עבור הספר הראשון החל לפנות למוזיקולוגים ולחסידים "בעלי מנגנים" רבים מעיירות מוצא שונות וללקט ניגונים על גרסאותיהן השונות. עבודת האיסוף לא הייתה פשוטה כי היה צורך להכריע בין שינויים במלודיה ובין כפל גרסאות לגבי מקור הניגון. רשימת התווים הראשונית נעשתה על ידי החזן יהושע ווייגער.
בין החסידים שמפיהם נרשמו מרבית הניגונים נמנו מוזיקאים חב"דיים נודעים שאצרו בראשם עשרות יצירות, בהם שמואל בצלאל אלטהויז, מיכאל דבורקין, זלמן לוין, אליהו ריבקין, שמריהו פלדמן ועוד.
בה'תש"ט יצא הכרך הראשון של ספר הניגונים - חב"ד () ובו הקדמתו של זלמנוב ובה סקירה מקיפה על הניגונים ולקט משיחות הריי"ץ אודות מהותה וחשיבותה של הנגינה החב"דית, בספר הופיעו 175 ניגונים. בה'תשי"ח יצא לאור הכרך השני ובו 35 ניגונים. טרם הוצאת הכרך השלישי, בט"ז באדר ה'תשל"ה, נפטר זלמנוב. בנו ישראל יוסף והמנצח יוסף מרטון המשיכו בעבודה ובה'תש"מ יצא הכרך השלישי ובו 137 ניגונים. סך הכל ב-3 הכרכים הופיעו 347 ניגוני חב"ד. בתשמ"ד יצא הספר בהוצאה חדשה בשני כרכים בהם הופיעו כל שלושת הכרכים יחדיו, ומאז הוא מודפס באופן זה.
הופעות ותקליטים.
בתקופת הוצאת הספר השני של הניגונים עודד הרבי הפקת תקליטי שמע שיאפשרו להאזין לניגונים, החברה הקימה מקהלת חסידים, בעיבודו ובניצוחו של יוסף יהודה מרטון, שהופיעה באירועים ובקיבוצים, שם נקראו ההופעות "ערבי חב"ד". במהלך שנות ה-60 הוציא זלמנוב שבעה תקליטים של ניגוני חב"ד בהוצאת ניח"ח, אלו היו ההקלטות הראשונות של ניגוני חב"ד, לאחר פטירתו, החל משנת ה'תשל"ב הוציא ועד מיוחד תשעה תקליטים נוספים.
בשנת ה'תשל"א אורגנו בישראל "ערבי חב"ד" גדולים בהיכל התרבות בתל אביב ובבנייני האומה בירושלים, בסוף אותה שנה הופקו מערבי חב"ד אלו שתי קלטות שמע עם ניגונים ונאומים, כמו שאר הקלטות יצאו גם הן בהוראת הרבי מלובביץ'.
בנוסף לאלו, נערכו בשנים קודמות אירועים גדולים בהשתתפות שרים ואישי ציבור, בהם באמפיתיאטרון קיסריה ועוד.
בהפקת התקליטים נעזר שמואל זלמנוב במוזיקאי אנדרה היידו שהפיק וערך את הקלטות. את 5 הקלטות האחרונות הפיק בעיקר החזן משה טלישבסקי. במקהלה התארחו סולנים מטובי "בעלי המנגנים" החב"דיים, בהם טלישבסקי, אלי ליפסקר, שלום הורביץ, שניאור זלמן ברונשטיין, זלמן לוין ורבים אחרים.
בסך הכל הוציא הארגון 16 קלטות שמע ובהם כ-170 ניגוני חב"ד. על עטיפות התקליטים הופיעו ציוריהם של הנדל ליברמן וזלמן קליינמן. חלק מזכויות ההקלטות נרכשו על ידי נתן גוראריה, ואחר כך נרכשו ממנו על ידי WLCC. בשנת תשס"ז נרכשו על ידי חברת המדיה החבדי"ת JEM וכיום החומרים ההיסטוריים שהפיקה חברת ניח"ח מצויים בבעלותה. חלק אחר של הקלטות שייך להוצאת ספרים קה"ת.
שבועון כפר חב&quot;ד
גרינדלוולד
גרינדלוולד (בגרמנית: Grindelwald) היא עיירת נופש בקנטון ברן בשווייץ. היא שוכנת בעמק על רכס האלפים הברניים, בגובה 1,034 מטר, על גדות נהר Schwarze Lütschine (לוטשינה השחור).
גרינדלוולד היא אחד ממרכזי הנופש הגדולים של אזור יונגפראו. בעיירה ובכפרים השייכים אליה מבחינה מוניציפלית מתגוררים 4,060 תושבים (נכון לשנת 2017).
העיירה שוכנת בעמק למרגלות הר אייגר (3,970 מטר) המתנשא מעליה בתלילות רבה מדרום, והר פירסט המתון יותר מצפון. מדרום לעיירה שני קרחונים גדולים: קרחון גרינדלוולד התחתון וקרחון גרינדלוולד העליון. בקרבת גרינדלוולד שני אתרי סקי, שביחד יש בהם מסלולים באורך 160 קילומטר. בקיץ העיירה היא נקודת מוצא לשבילי הליכה רבים באורך 300 קילומטר.
תחבורה.
אל גרינדלוולד ניתן להגיע בקו רכבת הרמה הברנית (BOB), שתחילתו בתחנת הרכבת של אינטרלאקן. מגרינדלוולד יוצאת רכבת ונגרנאלפ (WAB), המגיעה לתחנת קליינה שיידג. משם ניתן לקחת רכבת נוספת רכבת היונגפראו (JB) העולה לתחנת יונגפראויוך שעל פסגת היונגפראו, שהיא תחנת הרכבת הגבוהה ביותר באירופה. מגרינדלוולד יוצאים שלושה רכבלים לפירסט, מאנליחן ופפינגשטג.
הרבי מקוצק
נורת'רופ קורפורשיין
דווקא (כתב עת ישראלי)
"דווקא" הוא כתב עת המוקדש ל"ארץ יידיש ותרבותה". גיליון ראשון של כתב העת הופיע ביולי 2006. השם מרמז על כתב העת דווקא שראה אור בארגנטינה בשנים 1982-1949.
"דווקא" הוא כתב עת בעברית על תרבות היידיש. העורך הוא בני מר, עורכת המשנה היא חנה עמית, ולידם פועלת מערכת, שבה חברים: דוד אסף, חיים באר, אברהם נוברשטרן ואבנר הולצמן.
"דווקא" יוצא לאור על ידי "בית שלום עליכם", בשיתוף עם המכון לחקר תולדות יהודי פולין, שבאוניברסיטת תל אביב. כתב העת אמור לצאת לאור פעמיים בשנה, והנושאים שלו יהיו, בין השאר, הקשרים בין העברית ליידיש. כל גיליון יהיה מוקדש לנושא מיוחד, נושא הגיליון הראשון הוא "מסעות".
המאמרים התרגומים והפרסומים בכתב העת, יהיו מלווים בביוגרפיות קצרות של מחבריהם, שיסייעו לקוראים להכיר, או להיזכר, ביוצרי תרבות היידיש.
מתוך הפתיח לגיליון הראשון:
הגיליון השני של "דווקא", בעריכתם של בני מר וחנה עמית, יצא בינואר 2007. בגיליון באים, בין השאר, דבריהם של נורית אורחן, על סופרות יידיש, שירים משל אברהם סוצקבר, רבקה בסמן בן-חיים, אליעזר שטיינברג, פרופ' דוד אסף, ומאמרה של הזמרת חוה אלברשטיין, על שירי ערש בלשון יידיש.
דאו ג'ונס
דאו ג'ונס היא חברה אמריקאית ותיקה, שעיקר עיסוקה בהוצאה לאור של עיתונים כלכליים ונמצאת בבעלות תאגיד ניוז קורפ.
היסטוריה.
החברה נוסדה ב-1882 על ידי שלושה עיתונאים: צ'ארלס דאו, אדווארד ג'ונס וצ'ארלס ברגשטרסר (שם החברה הוא צירוף שמות שניים מהמייסדים). צ'ארלס דאו היה ידוע בשל יכולתו לכתוב בבהירות על מה שנחשב לרוב למידע פיננסי מורכב לציבור הרחב. אדווארד ג'ונס היה סטטיסטיקאי ועיתונאי שעסק ביצירת מדדי ניירות ערך. צ'ארלס דאו פיתח מדד חברות תחבורה שהושק ב-1884.
לאחר מותו של המייסד צ'ארלס דאו בשנת 1902 נרכשה החברה על ידי קלרנס בארון, העיתונאי הפיננסי המוביל של זמנו. עם מותו של בארון בשנת 1928, השליטה בחברה עברה לבנותיו החורגות ג'יין ומרתה בנקרופט. החברה הייתה מאז בבעלות משפחת בנקרופט, שהחזיקה ב-64% מכלל מניות החברה. דאו ג'ונס הייתה חברה ציבורית שמניותיה נסחרו הבורסה לניירות ערך בניו יורק.
במאי 2007, הגיש לבעלי המניות תאגיד המדיה האמריקאי ניוז קורפ, שבשליטת איל התקשורת רופרט מרדוק, הצעת רכש עוינת בסך 5 מיליארד דולר. אולם משפחת בנקרופט דחתה את ההצעה. לאחר משא ומתן, ב-1 באוגוסט 2007 פורסם כי הצעת הרכש התקבלה על ידי בעלי המניות. העסקה הושלמה ב-13 בדצמבר 2007, תמורת 5 מיליארד דולר או 60 דולר למניה.
מוצרים ושירותים.
ספינת הדגל של החברה הוא היומון השמרני המוערך "וול סטריט ג'ורנל", העוסק בחדשות כלכלה ופיננסים. "הג'ורנל" הופיע לראשונה ב-8 ביולי 1889. השבועון "בארונס" אף הוא עוסק בחדשות כלכלה ושוק ההון, בפורמט של סיכום השבוע שעבר בשוקי העולם ותחזיות לשבוע הבא.
החברה פעילה גם בתחום התוכן המקוון, על ידי הפעלת אתרים המשתמשים בחומר מהג'ורנל ובעיקר במסגרת אתר "מרקטווץ'" ("MarketWatch") (אותו רכשה מ-CBS ב-2005).
פעילות נוספת של החברה, הייתה פרסומם של מאות מדדי נירות ערך, שהוותיק והידוע בהם הוא מדד דאו ג'ונס (Dow Jones Industrial Average), המפורסם מאז 1896 וכולל כיום את מניותיהן של 30 חברות ענק הנסחרות בבורסה לניירות ערך בניו יורק. בשנת 2010 נמכרה חברת הבת של מדדי דאו ג'ונס לקבוצת CME והחברה התמקדה בפרסומי חדשות בנושאי כלכלה ופיננסים.
בית משיח (שבועון)
בית משיח הוא שבועון של הזרם המשיחיסטי בחב"ד. משרדיו הם בניו יורק ובכפר חב"ד, תחת הכותרת "השבועון העולמי להפצת בשורת הגאולה" ומופץ בישראל ובעולם. שם העיתון נלקח משיחתו של הרבי מלובביץ', בה כתב שהמספר 770 – מספר בית מדרשו שבברוקלין – הוא בגימטריה בית משיח.
היסטוריה.