הטריומווירט הנהיג את האימפריה העות'מאנית במהלך מלחמת העולם הראשונה. בעקבות השתדלותו של אנוור פאשה, הצטרפו העות'מאנים למלחמה לצידם של מעצמות המרכז - גרמניה והאימפריה האוסטרו-הונגרית. במהלך מלחמת העולם הראשונה לקח אנוור פאשה תחת פיקודו את הארמייה השלישית ובראשה יצא למסע מלחמה כושל בקווקז, תוך שהוא מפקיד את הארמייה הרביעית בידיו של אחמד ג'מאל פאשה, שהוביל את המתקפה הכושלת על תעלת סואץ והפך למושל הצבאי של סוריה וארץ ישראל במהלך המלחמה. לשלושה מיוחסת אחריות אישית לרצח העם הארמני, אך מי שפעל בתחום זה באופן מיוחד היה טלעת פאשה, החתום על שני הצווים העיקריים שהובילו לגירוש הארמנים למחנות ריכוז ולרציחתם (גירוש האינטלקטואלים הארמנים מאיסטנבול ב-24 באפריל 1915 ו"חוק הטרנספר" (תחכיר) ב-30 במאי אותה שנה) ומי שפיקח וזירז אישית את הוצאתם לפועל. במהלך המלחמה לחץ טלעת לזירוז הגירוש וההשמדה עוד במהלך המלחמה, כיוון שלאחר מכן יהיה קשה הרבה יותר לבצעם, ושיגר אישית פקודות לדרגי הביצוע בשטח. ב-3 בנובמבר 1918 נמלטו "שלושת הפאשות" בצוללת גרמנית והוברחו לברלין. בריחתם, ובייחוד בריחתו של טלעת הפטריוט, הכתה בהלם את הציבור הטורקי. ב-13 בנובמבר נכנסו הבריטים לקונסטנטינופול.
לאחר המלחמה.
במהלך משפט שניהל הסולטן מהמט השישי בחסות בריטית, על מנת לדון בנסיבות כניסת טורקיה למלחמה וביצוע רצח העם הארמני, העידו קצינים רבים, שהפנו אצבע מאשימה לשלושת הפאשות ולטלעת פאשה בפרט. ב-5 ביולי 1919 נדונו השלושה שלא בפניהם להוצאה להורג. טלעת פאשה וג'מאל פאשה נרצחו ב-1921 וב-1922 (בהתאמה) במבצע נמסיס על ידי הפדרציה המהפכנית הארמנית ואילו אנוור פאשה נהרג ב-1922 במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה.
איתן שנדורפי
הרב איתן שנדורפי (נולד בכ' בתשרי ה'תש"ך 1959) הוא ר"מ בישיבת ירושלים לצעירים המלמד גם בישיבת מרכז הרב, בישיבה קטנה מורשה ובמוסדות נוספים, ומחבר ספרים. נודע גם בשל עיסוקו ופועלו בתחום פרשנות המקרא ובגישתו לסוגיותיו.
ביוגרפיה.
נולד בבני ברק לישעיה מרדכי ומרים שנדורפי. למד בישיבת קריית הרצוג בבני ברק, ולאחריה למד כשנה בישיבת איתרי ומשם עבר לישיבת מרכז הרב. כיום משמש כר"מ בישיבת ירושלים לצעירים ומלמד בישיבת מרכז הרב תנ"ך ורמב"ן על התורה.
הרב שנדורפי מלמד גם בישיבה קטנה מורשה, ומעביר שיעורים במכללת ירושלים, במכללת אורות ישראל, במדרשת בת-ציון ובכנסים כגון בניין שלם. בעבר העביר שיעורים גם במכון מרחבים.
פרסם עשרות מאמרים בכתבי העת "שמעתין", "תחומין", "מעלין בקודש", "ניצני ארץ", "דגל ירושלים", ועוד. מאמריו בתנ"ך מתפרסמים גם באתר תנ"ך על הפרק ובאתר בני ציון - בונים קומה בתנ"ך.
בזמן פינוי סיני שימש הרב שנדורפי כראש ישיבה באופירה.
חיים אישיים.
נשוי לארנה ומתגורר בקריית משה. לזוג שישה בנים וחמש בנות. בנו הרב בניהו מלמד בכולל האברכים של שלוחת ישיבת מרכז הרב ברחובות וחוקר במכון התורה והארץ. אחיו הוא הרב יִגָּאֵל שנדורפי, ראש ישיבה בנחליאל.
שיטתו.
ספריו ומאמריו של הרב שנדורפי עוסקים במחקר תורני-היסטורי. הוא עוסק בפרשיות תנ"כיות מתוך מגוון מקורות: התנ"ך ומפרשיו, מדרשי אגדה ומפרשיהם, ראשונים ואחרונים שעסקו בסוגיות אלו. דרכו היא איסוף הנתונים ומיון השאלות העולות מתוכם. בהמשך הוא מביא שיטות שונות ובוחן אותן, ואף מציע תשובות משלו (בדומה לדרכה של נחמה ליבוביץ'). הוא עוסק רבות בפירוש רש"י ומראה כיצד הוא עונה על שאלות המפרשים באופן מקיף.
לצד הדגש ההיסטורי, חלק מן המאמרים הם בעלי אופי הלכתי מובהק יותר - כגון הדיון בגובהו של בית המקדש ומקום עמידתו של הארון בקודש הקודשים. ספריו עוסקים בנביאים וכתובים, ארץ ישראל, עם ישראל, ירושלים, בית המקדש, קודש הקודשים ועוד.
בספריו מדגיש הרב שנדורפי את הברית בין הקב"ה לעם ישראל ואהבתו להם, וכן חשיבות שמירת הלשון ואהבת ישראל. הוא מאריך בסוגיות העוסקות בקודש ובמקדש ובקשר בין עם ישראל לארץ ישראל.
הרב שנדורפי שולל את גישת 'תנ"ך בגובה העיניים' ובכל ספריו הוא מלמד זכות על גדולי ישראל במהלך הדורות. הוא משתמש לעיתים במחקרים העוסקים בריאליה הגאוגרפית וההיסטורית של תקופת המקרא, כל עוד הם עולים בקנה אחד עם השקפת היהדות המסורתית ואינם נוטים לאסכולת ביקורת המקרא.
תיאטרון שוני
קוף עכביש
קוף העכביש (שם מדעי: Ateles) הוא סוג של קוף ממשפחת קופי עכביש המצוי באמריקה הדרומית ואמריקה המרכזית. הוא קיבל את שמו עקב זנבו הארוך היכול להיתפס על ענפים בעודו נתלה הפוך, מה שמזכיר עכביש היורד מטה על קור.
אורכם של קופי העכביש עד 90 ס"מ ומשקלם עד 11 ק"ג לזכרים ועד 9.5 ק"ג לנקבות. הם בעלי פרווה כהה ופנים בעלי לחיים קטנות, אדומות או לבנות. הגבות בולטות וצבעוניות והפה קטן. הם בעלי זרועות ארוכות היכולות להתכופף בעלי זנב ארוך וגמיש היכול ללפות ענפים.
קופים אלה חיים בחבורות קטנות הנעות על גבי ענפים ביערות הגשם של אמריקה הדרומית ולעיתים גם קופצים מעץ לעץ. הם אוכלי כל הניזונים בעיקר מפירות ומאגוזים וגם מעלים, זרעים, פרחים, דבש, ביצים וחרקים. הם יורדים לקרקע לעיתים נדירות.
מורוקי
מורוקי (שם מדעי: "Brachyteles") הוא סוג של קוף הכולל שני מינים שהם הגדולים שבקופי העולם החדש ושניהם אנדמיים לברזיל ומצויים בסכנת הכחדה.
מאפיינים.
אורכם של קופים אלה 45–80 ס"מ ומשקלם 9–15 ק"ג והם הגדולים שבקופי העולם החדש. המין הדרומי גדול מהמין הצפוני והזכרים גדולים מהנקבות. הם בעלי פרווה זהובה וראשים כהים עם רעמה. הם בעלי גוף צמרי עם זנב ארוך ולפתני המזכיר את קוף העכביש. המורוקים נוהגים ללפות את זנבם ולהשתלשל מטה בחיפושם אחר מזון ביערות הגשם הטרופיים.
הם ניזונים בעיקר מעלים אך יאכלו גם פירות, זרעים ואגוזים, גבעולים ופרחים.
בניגוד לקופים אחרים, הם פוליגמיים ומתרבים עם מספר גבוה של נקבות והם גם אינם טריטוריאליים.
בניין קול ישראל
בניין קול ישראל (נקרא בעבר גם בית השידור ולפני כן ארמון המלכה החבשית), הוא בניין מפואר בסגנון נאו-קלאסי השוכן ברחוב הלני המלכה בירושלים. המבנה שימש בימי המנדט הבריטי את שירות השידור של ארץ ישראל (פלשתינה), ולאחר הקמת המדינה את קול ישראל ורשות השידור הישראלית. בשל השימוש בבניין למטרות שידור, נקרא הבניין לעיתים גם "בית השידור".
הקמת הבניין.
הבניין הוקם בשנת 1903 על ידי קיסרית אתיופיה טאיתו בטול, אשת הקיסר מנליק השני, למען הקהילה האתיופית בירושלים. סביב בנייתו פרץ סכסוך בין הקיסרית לבין ראש הקהילה בעיר ממהר ולדא סמאעת, לאחר שסמאעת התערב בשיפוץ הבניין שעמד על השטח אותו רכשה הקיסרית וקבע את שמו על הכניסה לבניין. טאיתו לא אהבה את מעשיו של סמאעת ואסרה אותו כשהגיע לאתיופיה. לאחר זמן ברח סמאעת ממאסרו והצליח לברוח למצרים, שם הצטרף למנזר קופטי. לאחר סיפור זה, הורתה טאיתו להרוס את הבניין שעמד בשטח, ובראש הבניין החדש שהוקם הציבה את סמלה - שמש עם כתר, ואת שמה. על כן, יש שקראוהו "ארמון המלכה החבשית", אם כי אין לבלבלו עם בניין סמוך אחר שהקימה והמכונה בית הקיסרית טאיתו.
שימושי הבניין.
בשלהי ימי האימפריה העות'מאנית שימש המבנה לזמן מה כבית המגורים של המושל נאזים ביי.
בזמן מלחמת העולם הראשונה וראשית ימי המנדט הבריטי שימש את בית הספר אוולינה דה רוטשילד שפונה ממקומו שבבית מחניים שעבר לשמש את הצבא העות'מאני, ולאחר מכן את מנחם אוסישקין והנציב העליון. בשנת 1933 נחנך מבנה ארמון הנציב ובית הספר חזר לבית מחניים.
בפברואר 1937 הוצע ואושר על ידי ממשלת המנדט ושר המושבות להשתמש בבניין שברחוב מליסנדה, כפי שנקרא הרחוב באותה התקופה, לטובת שירות השידור, תוך שנשקלו שיקולי מיקום אסטרטגי לאור המאורעות שחלו בשנים שלפני כן, שיקולי מחיר השכירות של הבניין והערכה כי הוא יתאים לצורכי השידור במשך עשור שנים.
בחודש יוני 1939 עבר שירות השידור של פלשתינה (א"י) ממקום מושבו הקודם במלון "פלס", אל בניין זה. מאז שימש הבניין למשרדים ואולפני רדיו של שירות השידור הבריטי, ולאחר מכן שירות השידור הישראלי, קול ישראל ורשות השידור הישראלית.
בתקופת המנדט הבריטי הבניין היה מאובטח הן על ידי חיילים בריטיים והן על ידי חיילי הלגיון הערבי. ביום 2 באוגוסט 1939 פוצץ מבנה התחנה על ידי מאיר צפניה שהשתייך לאצ"ל. באירוע זה ניספו הקריינית היהודיה מלכה מאי וייסנברג והמהנדס הערבי אדיב מנצור. מספר שבועות לאחר החלטת כ"ט בנובמבר צוותי השידור היהודים חשו סכנה להגיע לבניין זה. במלחמת העצמאות ניזוק הבניין, והשידורים שבו להתבצע ממנו בשנת 1950, לאחר תיקונים ושיפוצים בעלות של כ-15,000 לירות והקמת 9 אולפני שידור בתוכו.
לאורך השנים הכנסייה האתיופית השכירה בדמי מפתח את הבניין לרשות השידור, ולאחר סיום שידורי רשות השידור ב-2017 עבר הבניין והמתחם שסביבו לכונס הנכסים הרשמי ובוצע במתחם תהליך של פינוי הרכוש והציוד, וכן שימור הבניין. בסוף 2017 פורסם כי נבחנת האפשרות לשכן את גלי צה"ל בבניין זה, אך ההצעה ירדה מן הפרק.
אביבה שמר
אביבה שמר (נולדה ב-31 בדצמבר 1942 בחיפה) היא אומנית ישראלית.
ביוגרפיה.
אביבה שמר נולדה בחיפה לחווה לבית קאופמן וליוסף רכטמן. מצד אביה היא דור שביעי בארץ ישראל.
למדה בבית הספר הריאלי בחיפה. היא בעלת תואר ראשון באומנות, תואר שני בתרפיה בעזרת יצירה והבעה ותואר M.A נוסף בפילוסופיה יהודית - שלושתם מאוניברסיטת חיפה. בשנת 2017 סיימה לימודי תעודה במכללת אילמה בנושא ייעוץ בבעיות בריאות, גוף ונפש.