סלאוקוס הראשון, אשר היה בעל אמצעים צבאיים ועוצמה פוליטית, החל להשתלט על אזורים נרחבים במזרח התיכון ואסיה המערבית של ימינו. בשיא התרחבות האימפריה מזרחה, הגיע סלאוקוס להודו (פקיסטן של ימינו), שם נלחם על טריטוריה במשך שנתיים. סיום הקרבות הביא הסכם בין סלאוקוס וצ'נדרגופטה מאוריה, קיסר הודו, אשר מסר לסלאוקוס 500 פילי מלחמה בתמורה לתום העוינות וחלק נרחב מהאדמות המזרחיות אותן כבש. לאחר מכן, פנה סלאוקוס להרחבת הגבול המערבי של ממלכתו, וכבש את צפון סוריה ואנטוליה (רובה של טורקיה של ימינו), בקרב איפסוס (301 לפנה"ס), אשר סימל את התפוררותה הסופית של אימפריית אלכסנדר מוקדון.
הממלכה הסלאוקית הגיעה לשיא התפשטותה בזמן שלטונו של סלאוקוס הראשון, אז השתרעה על שטח של בערך 3 מיליון קמ"ר. בפרק זמן מסוים השתרעה הממלכה מהודו במזרח ועד הים האגאי במערב, מהים הכספי בצפון ועד המפרץ הפרסי בדרום.
החלשות הממלכה.
לאחר כיבוש אסיה הקטנה, החל סלאוקוס להתקדם לעבר יוון, ובכך להשלים את כיבוש ממלכתו של אלכסנדר מוקדון המנוח. אך בשנת 281 לפנה"ס נרצח סלאוקוס בידי תלמי קראונוס שחשק בכס מלכות מוקדון אשר היה שייך לסלאוקוס. יורשיו של סלאוקוס לא צלחו במטרת שימורה של הממלכה, ובין השנים 231-281 לפנה"ס שטחים רבים של הממלכה הכריזו על עצמאותם או נכבשו על ידי יריבי הממלכה.
תהליך ירידת כוחה של הממלכה פסק עם עלייתו של אנטיוכוס השלישי לכס המלכות בשנת 223 לפנה"ס, בגיל 19. במהלך כהונתו, אנטיוכוס השלישי כבש חזרה את כל השטחים אשר היו בידי סלאוקוס הראשון. בניסיונו להשתלט על שטחים מיוון, נכנס אנטיוכוס למסלול התנגשות עם הרפובליקה הרומית, שהפך לבסוף למלחמה, שהסתיימה בתבוסת צבאו של אנטיוכוס והייתה למעשה תחילת סוף קיומה של הממלכה הסלאוקית.
על רקע הפסדים אלו, במאה השנייה לפני הספירה היו נתונים הסלאוקים תחת אילוצי חוב משמעותיים מול הרפובליקה הרומית. חובות אלו אילצו אותם להגביר מיסוי על העמים באימפריה, והדבר החליש את היציבות, בעידודם של הרומאים. באמצע המאה מרידות שונות בפרתיה וביהודה וכן מלחמות בלתי פוסקות בין הטוענים לכתר המלוכה אילצו את הסלאוקים לוותר בהדרגה על חלקים משטחם, ובשנת 83 לפני הספירה נכנעו הסלאוקים לכיבושי הפרתים, הארמנים והרומאים, והממלכה נותרה בשליטה על שטח זעיר בלבד. הכיבוש הרומאי בשנת 64 לפני הספירה נחשב לזה שסתם סופית את הגולל על הממלכה.
דמוגרפיה.
אוכלוסיית האימפריה הסלאוקית מנתה בשיאה בין 14 ל-18 מיליון תושבים בשתי נקודות בזמן, סביב שנת 281 לפנה"ס (מיד לאחר קרב קורופדיון), ושוב בשנת 190 לפנה"ס (לאחר כיבוש קוילה סוריה וממש לפני קרב מגנסיה).
ההיסטוריון ויקטור ארנברג , לעומת זאת, העריך שאוכלוסיית הממלכה מנתה 30 מיליון תושבים, ואילו ישראל שצמן טוען כי "אין ברשותנו נתונים דמוגרפיים מפורטים ואף אי אפשר להגיש אומדנים מבוססים, אלא במקרים מעטים ומוגבלים".
אף על פי שמפעלי ההתיישבות של המלכים הסלאוקים הגדילו במידה ניכרת את מספר היישובים העירוניים, האוכלוסייה העירונית הייתה חלק לא גדול מכלל האוכלוסייה של הממלכה. רבים מהיישובים העירוניים זכו להשיג מעמד של פוליס. המהגרים היוונים והמאקדונים ישבו בדרך כלל ביישובים העירוניים, בין אם בפולייס או בקאטויקיות.
הצבא הסלאוקי.
הצבא של הממלכה הסלאוקית היה המכשיר העיקרי שבאמצעותו הפעיל השלטון המרכזי את סמכותו. בשיאו היה זה אחד הצבאות הגדולים והחזקים ביותר במזרח התיכון. היו בו עשרות אלפי פרשים, עשרות אלפי רגלים ומאות פילים. צבא זה ידע עליות ומורדות בהתאם למצבה של הממלכה הסלאוקית.
מועצה אזורית בוסתאן אל-מרג'
בוסתאן אל-מרג' (בערבית: بستان المرج) היא מועצה אזורית בעמק יזרעאל, הכוללת ארבעה כפרים ערביים: סולם, כפר מצר, נין ודחי אשר אוכלוסייתם משתייכת ברובה לחמולת זועבי. בין יישוביה של בוסתאן אלמרג' אין רצף טריטוריאלי. מפרידות ביניהם שטח עיריית עפולה, המועצה האזורית עמק יזרעאל, והמועצה האזורית גלבוע.
היסטוריה.
בשנת 1993 הוקמה מועצה אזורית נוף הגליל, בעקבות החלטת ממשלת רבין השנייה על פיתוח המגזר הערבי בישראל. המועצה כללה את הכפרים השייכים למועצות האזוריות בוסתאן אל-מרג', אל-בטוף והכפר אום אל-גנם. זה הייתה המועצה האזורית הראשונה שהוקמה בישראל באופן בלעדי ליישובים ערבים.
בשנת 1999 מינה שר הפנים, נתן שרנסקי, ועדת גבולות, בראשות הגאוגרף יוסי בן-ארצי מאוניברסיטת חיפה, לבדיקת תחומי השיפוט של המועצה, עקב רצונם של היישובים הבדואים לקבוע מחדש את גבולות המועצה. הצורך בהקמת ועדת הגבולות התעורר לפני הבחירות המוניציפליות למועצות האזוריות במאי 1999, כאשר שלושה מהיישובים בדוויים: רומנה, עוזייר רומת אל-הייב, ביקשו שלא להיכלל בתחום המועצה האזורית נוף הגליל, ולהקים לעצמם מועצה עצמאית משלהם. היישובים פנו לבג"ץ, וביקשו ממנו שלא להשתתף בבחירות ולהקים מועצה נפרדת. בג"ץ המליץ על הקמת ועדה שתחליט לאן ישתייכו היישובים מבחינה מוניציפלית.
ב-1 בפברואר 2001, אימץ שר הפנים חיים רמון, את המלצת ועדת בן-ארצי לפצל את המועצה, כאשר לבוסתן אל מרג' צורפו הכפרים שהיו בחלק הדרומי של המועצה האזורית נוף הגליל, פרט לאום אל-גנם שצורף למועצה המקומית שבלי.
המועצה נוהלה תחילה בידי מועצה שמינה שר הפנים. ב-2002 נערכו בבוסתאן אל-מרג' הבחירות הראשונות, ולראש המועצה נבחר אחמד זועבי. בשנת 2009 מונתה למועצה ועדה ממונה לאור ליקויים רבים שנמצאו בתפקוד המועצה וגירעון שוטף בגובה של כ-35% מהכנסות המועצה. ב-2013 נכנס לתפקידו יעקב זוהר, הממונה החמישי מטעם משרד הפנים. זועבי נבחר מחדש ב–2014, בהיעדר חוק או נהלים שאוסרים על ראש מועצה מודח להתמודד שוב.
בבחירות 2018 נבחר עבד אלכרים זועבי שניצח בסיבוב שני עם 53.34% מהקולות את אסמאעיל זועבי.
אוכלוסייה.
לבוסתאן אל-מרג' מועצה אזורית תאומה אחת, זנגר האוזן שבגרמניה.
מועצה אזורית בוסתן אל-מרג'
רוברט דלוניי
קצין פניות הציבור
מועצה אזורית חוף השרון
חוֹף הַשָּׁרוֹן היא מועצה אזורית בשרון. שמה של המועצה נובע ממיקומם של חלק נכבד מיישובי המועצה על חופי מישור החוף באזור השרון.
גאוגרפיה.
המועצה גובלת בדרום ברעננה, הרצליה וכפר שמריהו, במערב בים התיכון, בצפון בנתניה, אבן יהודה ואילנות ובמזרח במועצה אזורית לב השרון, אבן יהודה, מועצה אזורית דרום השרון וקדימה. כמו כן נכלל במועצה קיבוץ גליל ים, הנמצא בין הרצליה ורמת השרון ולכן אינו נכלל ברצף הטריטוריאלי של המועצה.
משרדי המועצה נמצאים בשטח קיבוץ שפיים. רוב תלמידי המועצה לומדים בבית החינוך המשותף חוף השרון, אשר גם הוא נמצא בקיבוץ שפיים.
מועצה אזורית עמק הירדן
מועצה אזורית עמק הירדן היא מועצה אזורית בעמק הירדן. היא הוקמה בשנת 1949, לאחר שגוש היישובים באזור התקיים משנות ה־30, והיוותה דגם למועצות אזוריות שהוקמו לאחריה.
בתחומי המועצה ישנם 22 יישובים, מתוכם 17 קיבוצים, 4 יישובים קהילתיים ומושב אחד. כמו כן נמצאת בתחומה המכללה האקדמית כנרת.
בשנת 2021 פורסם כי המועצה פתחה בתהליך לשינוי שמה למען מיתוג מחודש, בדומה לשכנתה נוף הגליל ולמועצות שדות דן, עמק המעיינות ושער הגליל.
גאוגרפיה.
שטח המועצה סובב את הכנרת.
גבולות המועצה הן:
בתוך שטח המועצה נמצאות העיר טבריה והמועצה המקומית מגדל.
ראשי מועצה.
בדצמבר 2015, הודיע יוסי ורדי ששימש ראש המועצה במשך 13 שנים על התפטרותו מהתפקיד, זאת בהתאם לסיכום עם פרקליטות המדינה בעקבות פרשת תשלומי שכר עודפים למספר עובדי המועצה שהתרחשה בשנת 2007. במקומו מונה באופן זמני עוזי קרן מעין-גב, עד לבחירות שהתקיימו בתחילת פברואר 2016. בסבב הראשון לא התקבל הרוב הנדרש, בסבב השני שהתקיים בסוף פברואר 2016 נבחר עידן גרינבאום.
אינדיבידואליות
אסוציאציה
אַסוֹצִיאַצְיָה (בעברית: תַּסְמִיךְ, סִמּוּךְ, לפי מילון אבן שושן: זִכְרָה) היא כל קשר הנלמד בין שני עצמים כלשהם.
האסוציאציה מקשרת בין עצמים שיכולים להיות מסוגים שונים - עובדות, רעיונות, פעולות, דימויים, גירויים ותגובות, זיכרונות וכדומה.
בתאוריות הלמידה אסוציאציה מוגדרת כקשר בין גירויים לתגובות, ולא בהכרח בין שני זיכרונות שניתנים לשליפה לתודעה. רוב תאוריות אלה הושפעו מהאסכולה הביהביוריסטית בפסיכולוגיה, אסכולה אשר עוסקת בחקר ההתנהגות הגלויה של בעלי חיים ובני-אדם.
אטיולוגיה.
ישנם הסברים אפשריים רבים לגבי אופן היווצרותו של קשר אסוציאטיבי, כגון היווצרות סינפסות חדשות במוח, דפוסים של פעילות עצבית או רשתות של רעיונות מופשטים הקיימות במוחנו.
זיכרון פעיל יכול להביא לשליפת זיכרונות שיש לו אתם קשר של סמיכות, על ידי הפעלתם באמצעות חיווט סינפטי. החיווט נוצר בתהליך של למידה שמקשרת אותו אל זיכרונות שנשלפו בסמיכות אליו בטווח של עד שעות. החיווט מתחזק ככל שהתבנית חוזרת על עצמה מכיוון שהדבר עשוי להעיד על קשר אפשרי של סיבה ותולדה או קשר ביוגרפי.
שליפת רצף אסוציאציות של אירוע או תרחיש הכוללים פרטים רבים, מתבצע על ידי חיווט סינפטי טורי הקיים בין זיכרונות שונים שמייצגים את פרטי האירוע ומאפשרים את שליפתם בזה אחר זה ובהתאם לסדר ההתרחשות ואף בסדר ההפוך. השליפה הטורית משמשת גם להתמצאות במרחב החיוני לצורך ניווט, כאשר זיכרון אחד שמייצג קטע דרך נשלף ושולף את הזיכרון הבא שמנבא את קטע הדרך הבא על ידי רצף טורי של נוירוני מיקום.