בקיץ 2014, במהלך מבצע צוק איתן, הכריז גאלאוויי על מחוז ברדפורד, אותו הוא מייצג בפרלמנט, כאזור נקי מישראלים, כלומר במחוז זה לא ימכרו מוצרים מישראל וכן תיירים מישראל אינם רצויים בו. במחוז ברדפורד גרה קהילה מוסלמית גדולה. הכרזה זו גררה גינויים וכן הוגשה במשטרה תלונה כנגד גאלאוויי. ב-29 באוגוסט הותקף גאלאווי בלונדון ולסתו נשברה. לדברי גאלאווי התוקף צעק הערה על השואה אך לא ידוע אם הוא ישראלי.
חיים פוליטיים.
גאלאוויי גורש ממפלגת הלייבור הבריטית ב-2003 בעקבות התנגדותו להשתתפות בריטניה במלחמת עיראק והקים סיעת יחיד בשם ריספקט. כנציג סיעה זו נבחר במאי 2005 שוב לבית הנבחרים הבריטי מטעם מחוז בת'נל גרין ובואו בלונדון הרבתי שבו האחוז הגבוה ביותר של מוסלמים בבריטניה (מעל 40%). גאלאוויי בעד זכויות להט"ב, אם כי ספג ביקורת מקרב פעילים עקב תמיכתו בממשלת איראן, המוציאה להורג הומוסקסואלים. גאלאוויי טוען בתגובה שהתקשורת מנצלת את הנושא ההומו-לסבי לתעמולה נגד איראן. הוא נמנה עם האגף המרקסיסטי בפוליטיקה הבריטית, ושיבח מנהיגים כפידל קסטרו, הוגו צ'אווס וגמאל עבד אל נאצר. בשנת 2008 הודיע בתוכנית הרדיו שלו המשודרת בתחנת השידור של ה-BBC כי הוא תומך במועמדותו של הסנאטור ברק אובמה לנשיאות ארצות הברית, אך הביע מורת רוח מתמיכתו של אובמה בישראל.
בבחירות 2010 התמודד גאלאוויי במחוז בחירה אחר (Poplar &amp; Limehouse), והפסיד למועמד של מפלגת הלייבור. ב-2012 נבחר בבחירות הביניים שוב לפרלמנט כנציג מחוז הבחירה מערב ברדפורד, שהיה קודם לכן בשליטת הלייבור. בבחירות 2015 הובס גאלאוויי ואיבד את מקומו בפרלמנט.
בשנת 2008 החל להנחות תוכנית אקטואליה שבועית בשם The Real Deal ("העסק האמיתי") בערוץ החדשות האיראני Press TV, הממומן על ידי ממשלת איראן. בשנת 2012 קיבל משרת מנחה בערוץ אל-מיאדין, המזוהה עם חזבאללה ועם משטר אסד.
רעידת האדמה של יום שישי הטוב
אלפרד ורנר
אלפרד ורנר (גרמנית: Alfred Werner; 12 בדצמבר 1866 במילוז, אלזס - 15 בנובמבר 1919) היה כימאי שווייצרי, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1913, "על עבודתו על קשרי האטומים במולקולות", במיוחד על הצעת תצורה אוקטהדרלית לקומפלקסי מתכות מעבר. ורנר פיתח את הבסיס לכימית קואורדינציה מודרנית. כמו כן, גילה את החומר הקסול. רוב חייו החזיק במשרת פרופסור לכימיה באוניברסיטת ציריך שבשווייץ (משרה אותה קיבל בגיל 29 בלבד).
כלל האוקטט.
ב-1893 ורנר הראה כי מספר האטומים המקושרים לאטום מרכזי, "מספר הקואורדינציה", הוא לעיתים קרובות ארבעה, או שישה, ומגיע לעיתים רחוקות יותר עד שמונה. בעקבות גישה זו, הציע ב-1904 ריכרד אבג (Abegg) את הכלל הידוע כיום ככלל אבג, לפיו ההפרש בין הערכיות החיובית ביותר לשלילית ביותר של יסוד הוא בדרך כלל שמונה. כלל זה שימש מאוחר יותר את גילברט נ. לואיס, כאשר הציע, בשנת 1916, את כלל האוקטט בתאורית האטום הקובייתי (cubical atom) שלו.
רעידת האדמה בטאנגשאן
רעידת האדמה בקשמיר 2005
רעידת האדמה בשאאנשי
רוטב בשמל
אלופי ישראל בשחמט
הבריגדה הכחולה
תיאודור ויליאם ריצ'רדס
תיאודור ויליאם ריצ'רדס (באנגלית: Theodore William Richards; 31 בינואר 1868 בג'רמנטאון, פנסילבניה - 2 באפריל 1928 בקיימברידג', מסצ'וסטס) היה כימאי אמריקאי, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1914, "על קביעת משקלם האטומי של יסודות רבים".
חייו.
ריצ'רדס נולד ב-1868 לוויליאם ט. ריצ'רדס, צייר נופים, ואנה ני מטלק, משוררת. בתחילה דאגה אימו להשכלתו, ומאוחר יותר נסע ללמוד באנגליה ובצרפת. ב-1883 החל בלימודיו בהוורפורד קולג' בפנסילבניה, התמחה במדעים, וסיים ב-1885, אז המשיך לאוניברסיטת הרווארד. הוא קיבל תואר דוקטור לפילוסופיה ב-1888, ובילה שנה בגרמניה, שם למד אצל ויקטור מאייר. כאשר חזר להרווארד היה לעוזר הוראה בכימיה, מדריך, פרופסור חבר, ולבסוף התמנה לפרופסור מן המניין ב-1901. ב-1903 התמנה ליושב ראש המחלקה לכימיה באוניברסיטת הרווארד, וב-1912 קיבל את מינוי הפרופסור לכימיה ע"ש ארווינג, ומנהל המעבדה לזכר וולקוט גיבס.
כמחצית מעבודתו המקורית עסקה במשקלים אטומים, החל בעבודתו על חמצן ונחושת ב-1886. עד 1912 קבע מחדש, בדיוק רב, את משקלם האטומי של יותר משלושים יסודות כימיים בעלי חשיבות. לשם השגת יסודות בדרגת ניקיון גבוהה פיתח שיטות ולמד על מקורות אפשריים לזיהום.
מאוחר יותר שיחק תפקיד חשוב בגיבוש ההבנה המודרנית של האטום, הוא היה הראשון שהראה בעזרת אנליזה כימית כי ליסוד יכולים להיות משקלים אטומיים שונים כאשר קבע משקל אטומי של עופרת ממקור טבעי ובהמשך השתמש בעופרת שנוצרה בדעיכה רדיואקטיבית. בשני המקרים התקבלו משקלים אטומיים שונים, תוצאה זו תמכה בקונספט האיזוטופים.
הוא המציא את הקלורימטר האדיאבטי ואת הנפלומטר בו השתמש לקביעת המשקל האטומי של סטרונציום
ריצ'רדס זכה לתארים לשם כבוד ופרסים שונים ברחבי העולם, ביניהם פרס נובל לכימיה לשנת 1914. הוא היה נשוי, ונולדו לו שני בנים ובת. בין תחביביו נמנו רישום, גולף ושיט. היה נשיא האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים (1919–1921).
מבחן איימס
מבחן איימס הוא מבחן ביולוגי הנועד להעריך את הפוטנציאל המוטגני של תרכובות כימיות. כיוון שמחלת הסרטן מקושרת לרוב לנזקים ב-DNA, המבחן משמש גם כמבחן מהיר להעריך את הפוטנציאל הקרצינוגני של התרכובת, כיוון שמבחנים סטנדרטיים לקרצינוגניות שנעשים על מכרסמים אורכים שנים רבות והם יקרים מאוד. התהליך מתואר בסדרה של מאמרים משנות ה-70 המוקדמות על ידי ברוס איימס והקבוצה שלו מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
תיאור התהליך.
המבחן עושה שימוש במספר זנים של החיידק "Salmonella typhimurium" שנושא מוטציות בגנים המעורבים בסינתזת היסטידין, כך שהם יזדקקו להיסטידין ממקור חיצוני כדי לגדול (אוקסוטרופים להיסטידין). המשתנה הנבדק הוא היכולת של המוטגן לגרום למוטציה מחזירה כך שהחיידק יוכל לגדול במצע חסר היסטידין. הזנים הנבחנים מתוכננים באופן מיוחד כך שיהיו להם הן מוטציות היסט והן מוטציות נקודתיות בגנים הדרושים לסינתזת היסטידין, מה שמאפשר לגלות מוטגנים הפועלים במנגנונים שונים.
תרכובות מסוימות הן ספציפיות ביותר, וגורמות החזרה רק בזן אחד או שניים. הזנים הנבדקים נושאים גם מוטציות בגנים האחראים לסינתזת ליפופוליסכרידים, מה שגורם להגדלת החדירות של מעטפת התא של החיידק, ולמוטציות במערכת התיקון באמצעות חיתוך וסילוק שהופכות את המבחן לרגיש יותר.
מקטע של כבד עכבר מוסף כדי לדמות את האפקט של מטבוליזם, כיוון שמספר תרכובות, כגון בנזופירן, אינן מוטגניות בעצמן, אולם תוצריהן כן מוטגניים.
החיידקים מפוזרים על צלחת אגר עם כמות קטנה של היסטידין. כמות קטנה זו במדיום הגדילה מאפשרת לחיידקים לגדול בפרק זמן התחלתי שבו יש זמן מספיק להתרחשות המוטציה. כשכל ההיסטידין נצרך, רק החיידקים שעברו מוטציה להחזרת היכולות לסנתז בעצמם היסטידין ישרדו. הצלחת מודגרת למשך 48 שעות. המוטגניות של חומר פרופורציונלית למספר המושבות שנספרו.
בעיות.
כיוון שחיידקי סלמונלה הם פרוקריוטים, הם אינם מודל מושלם עבור בני אדם. מודל ניסויי אחר נעשה עבור תאים איקריוטים (לדוגמה: תאי שמרים).
ראו גם.
עקה גנטוקסית
ג'ורג' גאלווי
ליקוט
הברית הפלופונסית
ירי מעשי
ירי מעשי הוא ענף ספורט בו מתחרים בירי באקדח, רובה או רובה ציד, הספורט שונה מספורט הקליעה בכך שהוא משלב מהירות ודיוק, בתנאים המבקשים להיות דומים לסיטואציות מתוך "העולם האמיתי".
היסטוריה.
הענף נוסד בקליפורניה בשנות ה-50 של המאה ה-20 והתפשט משם לאזורים נוספים בעולם. במאי 1976 נוסדה הקונפדרציה העולמית לירי מעשי, ה-IPSC. ג'ף קופר, בחר לנשיא הראשון.
עיקרי הענף.
ירי מעשי הוא ספורט קליעה המשלב דיוק, עוצמה, מהירות ותנועה. תחרויות ירי מעשי כוללות תרגילי ירי המבקשות לדמות מצבים מציאותיים. היורים נדרשים לירות תוך כדי תנועה, להתגבר על מכשולים, לירות מאחורי מחסות, אל מטרות נעות ומטרות מתכת. ככל שהיורים יסיימו את התרגיל מהר יותר ומדויק יותר בפגיעתם, כך תוצאתם תהיה גבוהה יותר. יורים המשתמשים בתחמושת בעלת עוצמה גבוהה יותר (דבר שמקשה על הירי), יקבלו על כל פגיעה במטרה ניקוד גבוה יותר.
במהלך התרגילים מבוצעות על ידי היורים פעולות שונות באקדח תוך כדי תנועה, מה שמצריך הקפדה רבה על בטיחות, למניעת פציעות או אף אובדן חיי אדם. מסיבה זו, ומהצורך להבהיר את כללי הענף, נוסחו חוקים להסדרת המותר והאסור בתחרויות, והם המתעדכנים מזמן לזמן. יורים החורגים מכללי הבטיחות עלולים להיות ומורחקים מהתחרות. מה שמעודד הקפדה רבה על הבטיחות.
עם השנים התרחק הספורט מהתוכן ה"מעשי" שלו והתרגילים נבחנים לפי מהירות ודיוק, ולא לפי שיקולים טקטיים הרלוונטיים למצבי מציאות. בשל כך פרשו כמה מהמייסדים והקימו את ארגון IDPA. בדומה לכך הוקמו בישראל החל מ 2016, עמותת IDPA ישראל, ומועדוני IDPA נוספים.
יורים המעוניינים להיות פעילים בענף נדרשים לעבור קורס ירי מעשי שתכניו נקבעים על ידי הגופים האחראיים על הענף, ולסיים בהצלחה את הבחינה המסכמת של הקורס.
שיטת הניקוד.
מטרת ירי מעשי סטנדרטית מחולקת לשלושה אזורים: C ,A ו-D (ראו תמונה) כאשר יורים המשתמשים בתחמושת פחות עוצמתית (Minor) זוכים ל-5,3,1 נקודות בהתאם, ואילו אלו המשתמשים בתחמושת עוצמתית יותר (Major) זוכים ל-5,4,2 נקודות בהתאם.
הניקוד הסופי של היורה הוא סכום כל הנקודות שהצליח לפגוע בתרגיל (בקיזוז נקודות עונשין על החטאות או עברות שונות) חלקי הזמן בו ביצע את התרגיל. ניקוד סופי זה נקרא פקטור.