גולטי הייתה אחת ממספרות הסיפורים בתוכנית "Jackanory" של ערוץ CBBC. היא הופיעה בסיבוב הופעות בבריטניה במחזה הלהיט "Girls Night" מאת לואיז רואץ'. עוד שיחקה בערוץ 4 בתוכנית הספיישל "Empire's Children" בה עקבה אחרי ההיסטוריה המשפחתית שלה בזמן החלוקה של הודו. בקיץ 2007 הופיעה במחזה "Pretend You Have Big Buildings" בתיאטרון רויאל אקסצ'נג' במנצ'סטר.
ב-2008 הפיקה גולטי את סרטה הראשון "Akshay". הסרט היה בין המועמדים לפרס Satyajit Ray לסרט קצר. באותה תקופה חזרה לשחק ב"קורוניישן סטריט" בדמות סוניטה אלהאן אותה גילמה במשך שלוש שנים.
ב-11 ביוני 2009 הופיעה גולטי בתוכנית "Celebrity MasterChef" בערוץ BBC1. עוד ב-2009 שיחקה בעיבוד הבימתי של "נשות המזנון" בסיבוב הופעות, וכן הופיעה כמספרת סיפורים בתוכנית "Bedtime Stories". בנובמבר 2010 השתתפה גולטי כחברת פאנל בתוכנית האירוח "Loose Women". לציון 50 שנה ל"קורוניישן סטריט" ולציון "שבוע אופרות הסבון" השתתפה גולטי בתוכנית "Countdown". ב-2016 שיחקה גולטי בסדרה "Paranoid" של רשתות ITV ונטפליקס. באוקטובר 2016 הופיעה בתפקיד אורח בסדרה "חדר מיון".
ב-2017 שיחקה גולטי בסרט הקומדיה הרומנטית הבריטית "Finding Fatimah" בתפקיד סאבה.
הופעת הבכורה של גולטי בתוכנית "Loose Women" הייתה ב-18 בנובמבר 2010 בתוכנית לציון חמישים שנה לסדרה "קורוניישן סטריט" לצדן של המגישות הקבועות קייט תורנטון, שרי יוסון וקרול מקגיפין. היא חזרה והופיעה בתוכנית ב-11 באפריל 2012 לצדן של אנדראה מקלין, ג'יין מקדונלד וג'נט סטריט-פורטר במסגרת שבוע אופרות הסבון. ב-13 במרץ 2013 החלה להשתתף בתוכנית כמגישה קבועה כמחליפה של סאלי לינדזי, שלקחה פסק זמן כדי להשתתף בצילומי הסדרה "משפחה וצרות אחרות". היא המשיכה להופיע מדי פעם בתוכנית עד 30 במאי 2014.
חיים אישיים.
גולטי היא בתו של ד"ר ק' א' גולטי שהגיע לאולדהאם ממומבאי בהודו בשנת 1960. יש לה אח צעיר ממנה ושתי אחיות מבוגרות ממנה.
ב-10 בנובמבר התחתנה גולטי עם הארכיטקט אנשו סריווסטאבה בטקס הינדי. בני הזוג התגרשו ב-1994. כשחיה בנפרד מבעלה נכנסה להריון, ובאותה שנה ילדה את בנה אקשאי.
לגולטי יש ידע בשש שפות, והיא תומכת בזכויות הנשים האסיאתיות ובקמפיינים שונים נגד גזענות.
לויד נולאן
לויד נולאן (באנגלית: Lloyd Nolan; 11 באוגוסט 1902 – 27 בספטמבר 1985) היה שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי.
ביוגרפיה.
נולאן נולד בסן פרנסיסקו ושירת בצי המסחרי של ארצות הברית. לאחר מכן הצטרף ללהקת שחקנים בקייפ קוד והופיע במספר הפקות בברודוויי.
ב-1935 עבר להוליווד שם חתם חוזים עם סרטי סרטי פרמאונט ופוקס המאה ה-20. הוא השתתף בכ-160 הופעות בקולנוע ובטלוויזיה, בעיקר בסרטים שהוגדרו כ-בי מובי ובעיקר בתפקידים של רופא, בלש ושוטר.
סרטו הראשון היה "G Men" לצידו של ג'יימס קאגני (1935). מסרטיו הרבים יש לציין את סרט המלחמה "Bataan" לצידו של רוברט טיילור (1943), בתור שוטר ב- "אילן גדל בברוקלין" לצידה של דורותי מקגוויר (1943), בתור חוואי סוסים ב"הדשא הירוק של ויומינג" (1948), בתור רופא בפייטון פלייס לצידה של לנה טרנר (1957) אתה הופיע גם בסרט "דיוקן בשחור" (1960). השתתף במספר סרטים בלשיים בתור הבלש הפיקטיבי "Michael Shayne". כן השתתף בתפקידים קטנים בסרטים "Ice Station Zebra (1968)" נמל תעופה 1970, "Earthquake" (1974) ועוד. סרטו האחרון היה חנה ואחיותיה של וודי אלן (1985).
בטלוויזיה השתתף בעשרות סדרות ותוכניות כמו "בוננזה", "Martin Kane, Private Eye", "McCloud", "Ellery Queen ", "מקמילן ואשתו" ועוד.
ב-1955 השתתף בתיאטרון ובעיבוד לטלוויזיה של המחזה "The Caine Mutiny Court-Martial" בו גילם את דמותו של קפטן קוויג (אותו גילם המפרי בוגרט בסרט המרד על הקיין). על תפקידו זה בטלוויזיה זכה בפרס אמי.
נולאן מת מסרטן הריאות בגיל 83 ב-1985.
סעיף 80 פרק 12 למגילת האומות המאוחדות
סעיף 80 פרק 12 למגילת האומות המאוחדות (1945), הוא חלק מהפרק העוסק במערכות נאמנות בינלאומיות (International Trusteeship System) שהחליפו את שיטת המנדטים של חבר הלאומים ומחריג את הסכמי הנאמנות המפורטים בסעיפים 77, 79 ו-81 של אותו פרק.
דו"ח אדמונד לוי מ-2012 מתייחס לסעיף ככזה הקובע את "העיקרון של ההכרה בהמשך תוקפן של זכויות קיימות של מדינות ועמים שנרכשו מכוח המנדטים למיניהם, כולל אותן הזכויות של היהודים מכוח המסמכים המפורטים לעיל (הצהרת בלפור וכתב המנדט) להתיישב בשטחי ארץ ישראל" ובהתייחסויות של משפטנים בינלאומיים אחרים ברוח דומה.
אסכולה של מומחים במשפט בין לאומי רואה בסעיף 80 המתקף את החלטות ועידת סן רמו (1920) ואת מנדט חבר הלאומים כלגיטימציה, מבחינת משפט העמים, לכינונה של מדינת ישראל ולאו דווקא החלטה 181, שלא הגיעה לידי מימוש, ועל כן פקעה ולא קנתה אחיזה במשפט הבינלאומי. באופן דומה, אסכולה זו גורסת שהסיפוח הירדני של יהודה ושומרון ב־1950 פקע בשנת 1988 עם ניתוק הזיקה, ועל כן עדיין עומדת בתוקפה הצהרת בלפור מ־1917 שיעדה את שטחי יהודה ושומרון למדינה יהודית.
עם זאת, הדעה הרווחת בקרב משפטנים היא שתוכנית החלוקה והחלטה 181 של האו"ם, החליפו החלטות קודמות בעניין ארץ ישראל, והיא מה שנותן תוקף משפטי להקמתה של מדינת ישראל. לפי טענה זו, החלטה אשר מתקבלת באו"ם אינה הופכת בלתי-תקפה, גם אם הצדדים הנוגעים להחלטה אינם מוכנים לקבל אותה.
מאידך, מצדדי דוקטרינת ה-uti possidetis juris פוסלים את הלגיטימיות של החלטת החלוקה בטענה שהיא נטולת תוקף חוקי על פי החוק הבין-לאומי ולכן בגדר 'אות מתה'. על פי העיקרון הרווח במשפט הבין-לאומי הפומבי הקובע, שמדינות 'יורשות' לכאורה, זכאיות לריבונות טריטוריאלית בשטח שיחפוף את הגבולות המנהליים שלהן טרם עצמאותן, ישראל היא המדינה היחידה שנוצרה ('היורשת') בתחומי ארץ ישראל המנדטרית, שגבולותיה אושררו על ידי ועדת המנדטים של חבר הלאומים וארצות הברית, וזהותה תאמה את משימת הפיקדון הבין-לאומי - המנדט הבריטי על ארץ ישראל - הקמת הבית הלאומי לעם היהודי, ולכן לא יכולה הייתה להיות כל מדינה מתחרה אחרת להציג תביעה שגבולותיה הפנימיים של א"י המנדטורית ישמשו כגבולותיה. ומכאן, החלטת החלוקה שחלקה את השטח שלא על פי הגבולות הפנימיים, שהכתיב כתב המנדט, איננה חוקית.
נוסח.
1. Except as may be agreed upon in individual trusteeship agreements, made under Articles 77, 79, and 81, placing each territory under the trusteeship system, and until such agreements have been concluded, nothing in this Chapter shall be construed in or of itself to alter in any manner the rights whatsoever of any states or any peoples or the terms of existing international instruments to which Members of the United Nations may respectively be parties.
2. Paragraph 1 of this Article shall not be interpreted as giving grounds for delay or postponement of the negotiation and conclusion of agreements for placing mandated and other territories under the trusteeship system as provided for in Article 77.
רקע.
ועידת סן פרנסיסקו 1945 התכנסה לקראת כניסת האו"ם לנעליו של חבר הלאומים ששבק בתחילת מלחמת העולם השנייה, לשם ניסוח מגילת האומות המאוחדות – המסמך המכונן אשר מהווה את חוקת הארגון.
המאבק הדיפלומטי סביב סעיף 80 פרק 12 למגילה, בין המשלחות הציוניות והמשלחות הערביות, מסמל את תחילת המאבק הציוני, במסגרת מוסדות האו"ם, "בהגנה על זכויות העם היהודי והבית הלאומי, שהיו כלולות במנדט שבידי בריטניה על ארץ ישראל", אל מול הסכנות למפעל הציוני שהציבו האינטרסים שיוצגו על ידי המשלחות הערביות לוועידה.
הנוסח המוסכם של מגילת האומות המאוחדות, המסמך החוקתי המחייב את ארגון האו"ם, כולל סעיף 80 לפרק 12, נחתם ב-26 ביוני 1945 על ידי כל החברות בארגון.
שניות הנוסח של סעיף 80, שאינו מזכיר את ארץ ישראל, יהודים או ערבים אל מול התשומות היהודיות במאבק המדיני להשפיע על הנוסח הסופי,
שעניינן, הזכויות של העם היהודי לעלות ולהתיישב בארץ ישראל עם חזון הבית הלאומי כפי שנרכשו בעיני משפט העמים מכוח משטר המנדטים, מקורה במצב שבה בשעה שהוועידה לא התכוונה לעסוק בשאלת ארץ ישראל הרי הערבים התכוונו לרוקן את המנדט הארץ-ישראלי מתוכנו היהודי והציוני תוך צביעת המהלך כנובע מתוך דאגה ונימוקים עקרוניים מתקדמים ודמוקרטיים למשטר הנאמנות בכללותו והיהודים פעלו לחשוף בפני נציגי המשלחות את "הפיל הנוכח בחדר".
מטרת היהודים.
יעדה הסופי של התנועה הציונית נוסח כבר בתוכנית בילטמור (1942) בהשראת דוד בן-גוריון יושב ראש הנהלת הסוכנות היהודית – הקמת מדינה יהודית ריבונית בארץ ישראל לאלתר שתשתלב במערך הדמוקרטי שיכון בעולם עם תום המלחמה.
בדיוני המעצמות הגדולות ב-1944 לקראת הקמתו של האו"ם הוערך כי בוועדה הייסוד של הארגון יצקו את דפוסי המנגנון שינהל ויעביר את פלשתינה-א"י – מנדט חבר הלאומים האחרון מסוג A לאחר שסוריה ולבנון זכו בעצמאות, משיטת המנדטים לשיטת משטר נאמנות.