כמו כל קנטוני הפדרציה של בוסניה והרצגובינה, ראש קנטון סרייבו נקרא גם ראש ממשלה. ראש הממשלה הנוכחי הוא אדין פורטו (מאז 26 בדצמבר 2018). כמו רבים מהממשלות ברחבי העולם, לראש הממשלה יש קבינט העוזר לו למלא את תפקידו. בקנטון סרייבו יש גם משרדים, שירותים וסוכנויות המסייעים בניהול האזור.
הקנטון מחולק ל-9 עיריות. כולם מבוססים על ידי היישובים הגדולים באזורם, למעט סרייבו, שגודלה ומעמדה כעיר בירה מקנים לה ארבע עיריות נפרדות וממשלת עיר נפרדת משלה. ערים מרכזיות הנמצאות בעיריות עם אותו שם בבוסניה והרצגובינה (כגון איליצ'ה, אשר חלק מעיריית איליצ'ה) שממשלותיהן הן ממשלת העיר דה-פקטו, מכסות את העיר המרכזית והפרברים הגדולים.
גאוגרפיה.
לקנטון סרייבו יש גאוגרפיה בוסנית טיפוסית. הקנטון ממוקם קרוב למרכז המדינה, ומכיל הרים רבים, כגון ביאלשניקה, איגמן, ביהורינה, טרבוויץ' וטרצקאביצה. ערי הקנטון בנויות בעיקר על הגבעות שלמרגלות ההרים הללו והשדות שביניהם. השדה המשמעותי ביניהם הוא שדה סרייבו, עמק אשר עליו בנויה מרבית העיר. נהר מילג'קה עובר בקנטון. ורלו בוסנה, מקור נהר בוסנה, נמצא בקנטון סרייבו, והוא מקור המים לרוב תושבי סרייבו .
כלכלה.
סרייבו הוא האזור החזק ביותר מבחינה כלכלית בבוסניה והרצגובינה. העיר והקנטון מייצרים יותר מ־37% מהתמ"ג הבוסני-הרצגוביני. כלכלתו של קנטון סרייבו צומחת אט אט יותר, אם כי היא הוחלשה מאוד על ידי המצור על סרייבו, והיא עדיין חלשה יותר ממה שהייתה בעבר בתקופה היוגוסלבית. שיעור התעסוקה בבוסניה והרצגובינה הוא 45.5% רשמית; עם זאת, כלכלה אפורה עשויה להפחית את האבטלה בפועל בין 25-30%, כשבסרייבו שיעור האבטלה הרשמי הוא כ-15%.
תעשיות מרכזיות באזור כוללות תיירות, עיבוד מזון, ייצור כללי וייצור טכנולוגיה מדעית. בקנטון קיימות מספר חברות בוסניות מרכזיות כגון Bosnalijek ו- Bosna Bank International. באזור יש גם תאגידים זרים רבים, כמו קוקה קולה, בנק רייפייזן, בנק זירעת, רשת השידור אל ג'זירה, פולקסווגן, ותאגידים רבים אחרים.
דמוגרפיה.
קנטון סרייבו מכיל את העיר סרייבו ואזור המטרופולין שלה. מכיוון שהעיר היא הגדולה ביותר בבוסניה והרצגובינה, היא גם אחת הקנטונים המאוכלסים ביותר בבוסניה והרצגובינה. על פי מפקד האוכלוסין בשנת 2013, האוכלוסייה הכללית של קנטון סרייבו היא 413,593. 84% מהאוכלוסייה הם בוסניאקים אתניים, 4.2% קרואטים ו-3.2% סרבים.
צפיפות האוכלוסייה של קנטון סרייבו היא כ-350 איש לקמ"ר. 15.8% מאוכלוסיית קנטון הם בני נוער עד גיל 14, 67.8% הם בני 15 עד 64, וכ-16.4% מהאוכלוסייה מעל גיל 65.
מבין תשע העיריות, האוכלוסייה הגדולה נמצאת בנובי גראד, עם כ־125,626 תושבים, והאוכלוסייה הקטנה ביותר נמצאת בטרנובו, בה מתגוררים כ-2,850 תושבים בלבד. מפקדי האוכלוסין ב-1961-1981 ∗ מפקד האוכלוסין ב-1991 מפקד האוכלוסין ב-2013
עיריות.
קנטון סרייבו מורכב מ-9 עיריות, מתוכן 4 קנטונים נמצאים בעיר סרייבו:
אלבר, הדוכס הרביעי מברוי
ז'אק-ויקטור-אלבר, הדוכס הרביעי מברוי (בצרפתית: Jacques-Victor-Albert, le quatrième duc de Broglie; 13 ביוני 1821 – 19 בינואר 1901) היה פוליטיקאי, סופר, היסטוריון ומתרגם צרפתי. שימש כראש ממשלת צרפת לתקופה קצרה בין מאי 1873 למאי 1874.
ביוגרפיה.
אלבר נולד בפריז ב-13 ביוני 1821 הוא היה בנו הבכור של ויקטור, הדוכס השלישי מברוי אשר היה פוליטיקאי חשוב בתקופת המונרכיה של יולי. אמו הייתה אלברטינה, הברונית סטאל פון הולשטיין. בתה של מאדאם דה סטאל ושל בנז'מן קונסטן. לפיכך היה אלבר נינו של ז'אק נקר.
אלבר נכנס לפוליטיקה בעקבות אביו, ולזמן קצר שימש כשגריר צרפת במדריד ורומא. עם זאת, בעקבות מהפכות 1848 בצרפת וביטול המונרכיה, פרש אלבר מהפוליטיקה והפך לסופר. עוד לפני כן הוא תרגם לצרפתית חלק מכתביו של לייבניץ, ולאחר מכן פרסם מאמרים בכתבי עת שונים. הוא הצטרף ל. בדעותיו הפוליטיות הוא נודע כמלוכני מובהק והשתייך לתנועת האורליאניסטים (האגף המלוכני שתמך בחזרתו לשלטון של בית אורליאן). ב-1870 מת אביו והוא ירש את תואר הדוכס מברוי.
ב-1871 הוא נבחר לאספה הלאומית כנציג מחוז אר. ב-19 בפברואר של אותה שנה הוא מונה לשגריר צרפת בלונדון. במרץ 1872, בעקבות ביקורת על המשא ומתן שניהל על הסכמי המסחר בין בריטניה לצרפת, התפטר מתפקידו וחזר לתפקידו הקודם באספה הלאומית, שם הפך להיות הנציג הבולט של התנועות המלוכניות כנגד הנשיא אדולף טייר. ב-1873 הוחלף טייר בידי פטריס דה מק-מהון אשר נודע כמלוכן מובהק. מק-מהון דאג שדה ברוי יקבל את תפקיד שר החוץ, ובהמשך השנה אף הטיל עליו את מלאכת הרכבת הממשלה, מה שהפך אותו לראש ממשלת צרפת. במהלך כהונתו הוא נודע בגישתו השמרנית ("סדר המוסרי") וניסה להביא לפשרה בין שלוש הסיעות השונות בין המלוכנים. התוצאה הייתה נפילת ממשלתו ב-22 במאי 1874.
ב-16 במאי 1877, פיטר מק-מהון את ראש הממשלה דאז ז'ול סימון אשר נחשב לרפובליקני מובהק, והטיל על אלבר דה ברוי להקים ממשלה במקומו. האספה סרבה להכיר בראש הממשלה החדש, מה שנודע בתור "המשבר ב-16 במאי 1877" והגשת מנשר ה-363. לאחר מערכת בחירות סוערת שנערכה באוקטובר 1877 זכה גוש השמאל הרפובליקני בראשותו של לאון גמבטה ברוב מוחץ ומק-מהון נאלץ להסכים להקמת ממשלת שמאל בראשות ז'ול-ארמאן דופור. אלבר דה ברוי עצמו הובס במחוז שלו ולא נבחר לאספה הלאומית. ניסיון נוסף שלו להיכנס לאספה הלאומית ב-1885 נכשל, ולאחר מכן החליט דה ברוי לעזוב את הפוליטיקה לצמיתות, והשקיע את זמנו בחיבור ספרי היסטוריה וביוגרפיות.
ב-18 ביוני 1845 הוא נישא לפולין דה גאלאר דה בראסק דה ביארן (1825-1860), אשר מפורסמת בזכות הדיוקן שלה מאת ז'אן-אוגוסט-דומיניק אנגר, "הנסיכה מברולי". היא ילדה לו חמישה בנים.
נכדו היה חתן פרס נובל לפיזיקה לואי דה ברויי, הדוכס השביעי מברוי.
דיסקוגרפיה של נועה קירל
הדיסקוגרפיה של נועה קירל, זמרת ישראלית, כוללת ארבעה אלבומי פסקול, 44 סינגלים (מתוכם 4 כאמנית מתארחת) ו-42 וידאו קליפים. את הסינגל הראשון שלה, "מדברים", הוציאה קירל בשנת 2015.
אטקמה (מחוז)
מחוז אטקמה (בספרדית: Región de Atacama) הוא אחד מ-16 מחוזות צ'ילה והרביעי בגודלו מביניהם. הוא משתרע על פני שטח של 75,176 קמ"ר מה שמדרג אותו כמחוז הרביעי בשטחו בצ'ילה. הוא גובל במחוז אנטופגסטה בצפון, בפרובינציות הארגנטינאיות קטמרקה, לה ריוחה וסן חואן, בדרום במחוז קוקימבו ובמערב באוקיינוס השקט. המחוז מכיל הרים רבים ושמורות טבע, כשהמפורסמת בהן היא נבאדו טרס קרוסס (Nevado Tres Cruces), שבה נמצא ההר אוחוס דל סלאדו, הגבוה ביותר במחוז. במחוז יישובים קטנים רבים ומספר ערים, כשהעיר הגדולה ביותר היא קופיאפו שמשמשת גם כבירת המחוז. המחוז מתאפיין במזג אוויר קר וצחיח, ומעט מאוד גידולים חקלאיים נעשים בתחומו. נכון ל-2017 מתגוררים בו 286,168 תושבים, מספר מועט ביותר לעומת גודלו העצום, זאת מכיוון שמזג האוויר בו לא מאפשר מגורים קלים או גידול חקלאי שהוא אחד ממקורות הפרנסה העיקריים בצ'ילה.
דמוגרפיה.
מחוז אטקמה הוא המחוז השלישי הכי פחות המאוכלס במדינה, אחרי המחוזות אייסן ומגאיאנס ואנטארקטיקה צ'ילנה. מעל 50% מתושבי המחוז מתגוררים בעיר הבירה קופיאפו או בעיר ואיינר . הערים הגדולות ביותר הן (נתוני מפקד 2002) קופיאפו (125,983 תושבים), ואיינר (43,750), קלדרה (12,776), צ'ניארל (12,086), אל סלבדור (8,697) טיירה אמרייה (8,578) ודייגו דה אלמגרו (7,951). תושבי המחוז מתחלקים לשתי דתות עיקריות כשהרוב המוחץ של התושבים משתייך לפלג הקתולי של הנצרות, ועוד מספר תושבים (מתגוררים בעיקר ביישובים קטנים בצפון המחוז) שמשתייכים לפלג הפרוטסטנטי של הנצרות. מלבד זאת, ישנה אוכלסייה קטנה של מוסלמים, ואוכלוסייה זניחה ביותר של יהודים (פחות מ-1,000).
היסטוריה.
התושבים המקוריים במחוז זה התיישבו באזור כדי ליהנות ולשלוט במקורות הטבעיים הפזורים בו, בעיקר מיני מינרלים הנמצאים בסלעים ואגמים. במאה ה-19 התגלו באזור המחוז גם כסף, זהב ונחושת, שהביאו מתיישבים רבים להגיע לעבוד באזור, בכרייה או בחיפוש אחר זהב במי נהרות. האזור חווה פריחה כאשר התגלה מכרה הכסף צ'ניארסיו בשנת 1832, אך שלטונות המחוז ומשטרת צ'ילה השתלטו עליו ומאז הם המייצאים העיקריים של כסף וזהב מהמחוז. במשך שנים רבות היה זה המכרה השלישי בגודלו בעולם, והמחוז היה המחוז העשיר ביותר מבחינת אוצרות טבע מבין כל מחוזות צ'ילה.
גאוגרפיה וטבע.