מלנורוזאוריים (שם מדעי: Melanorosauridae) היא משפחה של דינוזאורים פרימיטיביים מקבוצת הפרוזאורופודה שהיו קרובים מאוד לזאורופודים. המאובנים של בני המשפחה התגלו בדרום אפריקה ובארגנטינה לאורך הטריאס העליון עד לתחילת היורה, לפני 228 עד 189.6 מיליון שנה מזמננו.
המשפחה סווגה ב-1929 בידי החוקר הגרמני פרידריך פון הויאן והייתה קרובתה של משפחת האנצ'יזאוריים, בעבר גם נחשבה לקרובת הפלטאוזאוריים. כל אלה היו גדולים ומגושמים ביחס לשאר הפרוזאורופודים, והם הגיעו לאורך של 8 מטרים ומשקל של מעל 1 טון. עקב מבנה גופם הם היו אוכלי צמחים מובהקים או כמעט מובהקים.
המשפחה כוללת 3 סוגים, כאשר בעבר נכללו בה סוגים נוספים. הסוג לסמזאורוס ("Lessemsaurus") שנחשב לפרוזאורופוד מהמשפחה משויך כיום למשפחה לסמזאוריים, מראשוני הזאורופודים האמיתיים.
Attitude
Attitude הוא מגזין לייף סטייל בריטי לגברים להט"בים שהתחיל את פעילותו במאי 1994. מהדורה תאילנדית נפרדת פורסמה במרץ 2011 ועד לאפריל 2018. מהדורה וייטנאמית נפרדת הושקה בנובמבר 2013, ומהדורות בבלגיה ובהולנד הושקו בפברואר 2017.
יצחק הוכמן
יצחק הוכמן (שהיה ידוע בכינוי "הוכל'ה"; י"ב באדר א' תש"ג, 17 בפברואר 1943 - 24 באוקטובר 1973) היה שחקן ומאמן כדורסל. קצין בצה"ל בדרגת סרן נפל במלחמת יום כיפור בקרב בעיר סואץ נחשב כנעדר במשך שלושה חודשים.
ביוגרפיה.
נולד בבני ברק לחברי האצ"ל הניה וחיים הוכמן למד בחינוך דתי לאומי. ביסודי למד בבית הספר "מעלות" בבני ברק ובהמשך למד בתיכון הדתי בעיר במשך שנה אחת משם עבר לבית הספר החקלאי מקוה ישראל במהלך לימודיו במקווה ישראל הפך לכדורסלן מצטיין באליצור ת"א.
ב-1961 גויס לחיל המודיעין בתור מפענח תצלומי אוויר. בהמשך שירת כקצין מודיעין בחטיבת הצנחנים ולאחר מכן כמדריך בקורס לפענוח תצלומי-אוויר.
לאחר סיום שירותו הצבאי, למד במכון וינגייט ועבד במקביל כמורה לחינוך גופני. לאחר סיום לימודיו, עבד כמורה בבית-הספר התיכון-עירוני ה' וגם בבית-הספר "אורים" לנוער קשה חינוך בדרום תל אביב. כמו כן אימן נוער מוכשר כעתודה לנבחרת הכדורסל.
שיחק ככדורסלן מצטיין באליצור ת"א, שיחק בנבחרת הכדורסל של אוניברסיטת בר-אילן. בעונת 71–1970 הושאל הוכמן להפועל חולון והיה בין מצטייני הקולעים. הוכמן היה השחקן הראשון שקיבל זימון לנבחרת ישראל מהליגה הארצית.
שיחק במכבי תל אביב בכדוריד חצי שנה במקביל להיותו שחקן כדורסל.
אימן את אליצור רמת גן.
בשנת 1972 בעקבות התרחבות חיל המודיעין, חזר לשנה לשירות קבע בצה"ל. באותו זמן גם החל את לימודיו באוניברסיטת "בר-אילן" במחלקות לחינוך, לקרימינולוגיה ולסוציולוגיה.
במלחמת יום הכיפורים השתתף בקרבות הבלימה והפריצה בסיני, בתפקיד עוזר קצין מודיעין חטיבתי וחוקר שבויים בחטיבה 500. ביום כ"ח בתשרי תשל"ד (24.10.1973) נהרג עם עוד שמונה חיילים כשפרץ בזחל"ם שלו לעזרת חבריו שנלכדו ברחוב הראשי בעיר סואץ. היה נעדר במשך כשלושה חודשים. הוחזר על ידי המצרים וזוהה על פי גובהו. נקבר בבית הקברות הצבאי בקריית שאול.
היה נשוי לרחל (לבית נסימוב) ממנה היו לו שני ילדים: אורי ומיכל, שנולדה ביום בו הוחזרה גופתו.
לסמזאוריים
לסמזאוריים (שם מדעי: Lessemsauridae) היא משפחה של דינוזאורים זאורופודים קדומים הקרובים לפרוזאורופודים. המשפחה התקיימה בין הטריאס העליון עד ליורה התחתון לפני 215 עד 190 מיליון שנה.
קבוצה זו הוגדרה ב-2018 וארבעת הסוגים הכלולים בה נחשבו לפרוזאורופודים הקרובים למסוספונדיליים, לאנצ'יזאוריים ולמלנורוזאוריים, אך הם הופרדו עקב הבדלים המשייכים אותם לזאורופודים, בין השאר חוליות גב וצלעות גבוהות וארוכות שהותאמו לנשיאת משקלם, צוואר ארוך בעל חוליות רבות יותר ומבנה הזרועות היה ישר ועבה יותר, דבר שכנראה מנע מהם לנוע על שתיים. עם זאת הם היו קטנים יחסית לזאורופודים, כשהגדול בבני הקבוצה היה הלדומהאדי ("Ledumahadi") ששקל 12 טונות.
צופי ברזיל
צופי ברזיל (União dos Escoteiros do Brasil) הוא ארגון תנועת הצופים הלאומי של ברזיל. תנועת הצופים בברזיל הוקמה בשנת 1910 והייתה בין הארגונים המייסדים של ארגון הצופים העולמי בשנת 1922. ה- União dos Escoteiros do Brasil עצמו הוקם בשנת 1924; בארגון חברים 53,055 חניכים נכון לשנת 2011. הארגון חבר ב Comunidade do Escutismo Lusófono (קהילת צופי לוסופון) של ארגוני צופים במדינות דוברות פורטוגזית.
תנועת הצופים בברזיל פופולרית מאוד בערים ובאזורים פרבריים. צופי ברזיל משתתפים באירועים עולמיים ואזוריים במספרים גדולים. הם היו מיוצגים היטב בג'מבורי העולמי של 1998 לדוגמה, עם 3,000 משתתפים.
תוכנית ההדרכה.
הפעילות בתנועת הצופים מחולקת לארבע שכבות גיל:
בצופי ברזיל פעילים גם שבטי צופים של צופי ים וגם צופי אוויר.
סמל הצופים של ברזיל משלב בתוכו אלמנטים של סמל ברזיל .
מוטו הצופים.
סיסמת הצופים היא "Estar sempre alerta para servir o melhor possível".
הבטחת צופים.
Prometo pela minha honra fazer o melhor possível para:
Cumprir meus deveres para com Deus e minha Pátria;
Ajudar ao próximo em toda e qualquer ocasião;
Obedecer a Lei Escoteira.
"אני מבטיח בכבוד, לעשות כמיטב יכולתי: למלא את חובותי לאלוהים ולארצי; לעזור לחבריי בכל אירוע; לציית לחוק הצופים."
קהילת יהודי נובוזיבקוב
נובוזיבקוב (ברוסית: Ноозыбков; בבלארוסית: Навазыбкаў; ביידיש: זיבקאוו, זיבקאי או נאווא זיבקאוו) היא עיירה במחוז בריאנסק במערב רוסיה, סמוך לגבול עם בלארוס ואוקראינה. בנובוזיבקוב התקיימה קהילה יהודית משמעותית עד השואה.
תולדות הקהילה היהודית בנובוזיבקוב.
יהודים הגיעו לנובוזיבקוב, אז בפלך צ'רניגוב, במחצית הראשונה של המאה ה-18.
במפקד האוכלוסין משנת 1897 נמנו בעיירה 3,787 יהודים מתוך 15,362 תושבים, שהם קרוב ל-25%. מרבית היהודים בנובוזיבקוב היו חסידים (רובם חסידי לובביץ' ומיעוטם חסידי צ'רנוביל, שתיהן עיירות הקרובות יחסית לנובוזיבקוב), ולעיר נוצרה תדמית של "שטעטל" חסידית טיפוסית. היו בנובוזיבוקב גם לא מעט משכילים, וחלקם אף לא שמרו שבת. רבים מילדי הקהילה למדו בבית הספר הריאלי המקומי, ואולצו ללמוד ולכתוב בשבת, דבר שהוביל לפניה אל השלטונות שיפטרו אותם מכך, שנענתה באופן חלקי בלבד. לצדו פעל גם חדר מסורתי. הקהילה הייתה הקהילה היהודית הגדולה באזור, ויהודי העיירות והכפרים הסמוכים נסמכו עליה, ובין השאר מתיהן היו נקברים בבית הקברות היהודי בנובוזיבקוב.
סמוך לנובוזיבקוב הייתה אחוזה בשם "קרפוביץ'" בבעלות יהודים בני משפחת כהנוב.
בנובוזיבקוב פעל סוכן של חברת "תמיכת בני ישראל עובדי אדמה ובעלי מלאכה בסוריא ובארץ הקדושה", שגייס כספים מבי הקהילה. בני הקהילה הצטרפו לאוסרים את אתרוגי קורפו כדי להעדיף את אתרוגי ארץ ישראל.
לאחר מהפכת 1905, נפוצו שמועות באזור נובוזיבקוב כי יהודי העיר קרעו את תמונת הצאר והרסו את בית הכלא. ב-19 באוקטובר פרצו פרעות ביהודים בשל כך, והקהילה נפגעה קשות.
ב-1926 מנתה הקהילה 4,825 יהודים, אך מספרם ירד במהלך שנות ה-30, ובשנת 1939 מספר היהודים ירד ל־3,129, שהם כ-13% אחוז מכלל האוכלוסייה.
ב-1936 התאבד יהודי בשם קבלקי בשל תקיפות על רקע אנטישמי. התוקפים הועמדו לדין ונידונו לשנות מאסר.
בין היהודים ילידי העיר ניתן למנות את הפעיל האנרכיסט אלכסנדר שפירא (אביו של אלכסנדר גרותנדיק), האמן שמחה שמחוביץ' , הבמאי והתסריטאי סמסון סמסונוב , ראש הוועד הראשון של המושבה כפר סבא ברוך עמרמי. הרב ברוך הלוי אפשטיין גדל בעיירה. בתחילת המאה ה-20 התגורר בעיר הסופר שמואל ליב ציטרון.
רבנים וישיבות.
קהילת נובוזיבקוב זכתה לפרסום רב בזכות העובדה שהרב יחיאל מיכל אפשטיין, בעל "ערוך השולחן" נשא בתפקיד רב הקהילה בשנים 1864–1874 (ה'תרכ"ד - ה'תרל"ד). בנובוזיבקוב הוא כתב והוציא לאור את ספרו הראשון "אור לישרים". כהונתו של רב מרקע "מתנגדי" לרבה של קהילה חסידית מובהקת עורר הדים. לפי מספר מקורות זמן קצר לאחר בואו לנובוזיבקוב נסע ללובביץ' לבקשתם של בני קהילתו כדי לפגוש את רבי מנחם מנדל שניאורסון (הצמח צדק), אדמו"רם של חסידי חב"ד (יש המפקפקים באמינות הסיפור). כמו כן, לספרו "אור לישרים" צרף הסכמות מאדמו"רי חסידות צ'רנוביל, שגם להם היו חסידים רבים בעיירה, דבר שהוביל לכך שמתנגדים קנאים מבני הקהילה פרצו לביתו ותלשו את דף ההסכמה מן הספרים.
בשנות מלחמת העולם הראשונה, הגיע לעיר כפליט הרב אהרן יוסף בקשט, וכיהן כרב בית הכנסת של פליטי המלחמה, עד 1916.
בשנת ה'תרס"ט התמנה לרבה של נובוזיבקוב הרב אברהם חן, רב חב"די ופעיל ציוני, שנבחר ברוב גדול הן על ידי החסידים והן על ידי המשכילים, שתמכו בו בזכות תעודת הבגרות שלו. בנובוזיבקוב הוא כתב את ספרו "היהדות והדם" שסייע במשפט בייליס. הרב חן סירב להצעת רבנות בקהילה גדולה יותר בעת שבתו בנובוזיבקוב. בשנת ה'תרע"ט נמלט מרוסיה לגרמניה בעטיין של פרעות פטליורה והמהפכה הבולשביקית. את מקומו מילא לתקופה קצרה הרב נחום שמריהו ששונקין. בה'תרפ"ג התמנה לרב העיר ידידו של הרב חן, הרב שלמה יוסף זוין שכיהן לפני כן כרב בעיירה הסמוכה קלימאון. בשנת ה'תרצ"א (1931) הוא ייסד בנובוזיבקוב ישיבה מרשת ישיבות תומכי תמימים ליובאוויטש. הישיבה החזיקה מעמד למשך כשנה, עד לקיץ ה'תרצ"ב (1932). בקיץ ה'תרצ"ג (1933) נפתחה הישיבה שוב על ידי קבוצה קבוצה קטנה של בחורים, שלמדו בה עד לל"ג בעומר ה'תרצ"ד (1934). בשבתו כרב העיר, ייסד מחדש בשנת ה'תרפ"ח יחד עם הרב יחזקאל אברמסקי מסלוצק את הקובץ התורני יגדיל תורה, באישור מיוחד מהממשלה הסובייטית.