עד לשנות השמונים של המאה העשרים הפסקול נקרא על ידי Phototube, שפופרת ריק הרגישה לאור, עם הזמן הוחלפה שפופרת זו בפוטורזיסטור. כמו כן, מנורת קשת הפחם, ששימשה להקרנת התמונות, הוחלפה בתחילת שנות השישים של המאה העשרים בנורת קסנון קשת קצרה, אשר יכלה לדלוק זמן רב יותר ויכלה להקרין תמונה בהירה יותר.
מקרן וידאו.
בסעיפים הקודמים, המקרנים התבססו על הקרנת תמונה הנמצאת על-גבי סרט צילום או על שקפים. החסרון במקרנים אלו הוא הצורך להכין מראש את החומרים שמיועדים להקרנה. לעומתם, מקרני וידאו אינם מבוססים על סרט צילום או על שקפים, והקלט שלהם הוא אות וידאו, שאינו ידוע מראש. בזכות טכנולוגיה זו, התקצר תהליך ההכנה של מצגות, והתאפשרה ההקרנה של שידורים חיים ונתונים בזמן אמת.
טכנולוגיות להקרנת וידאו:
מאיר להמן
הרב ד"ר מאיר [מרקוס] להמן (בכתיב מיושן: לעמאן, לעהמאן או לעהמאנן; גרמנית: Marcus [Meyer] Lehmann; כ"ה בטבת ה'תקצ"א, ינואר 1831 – כ"ד בניסן ה'תר"ן, 14 באפריל 1890, מיינץ) היה רב אורתודוקסי גרמני, פובליציסט וסופר נוער. בספריו התמקד במיוחד בקורות החיים היהודיים באירופה מראשית ימי הביניים.
קורות חיים.
נולד בוורדן שבממלכת הנובר ולמד בישיבה בהלברשטט שהקים הרב יששכר ברנד להמן כמאה ועשרים שנה קודם לכן. לאחר מכן למד בבית המדרש לרבנים בברלין של הרב עזריאל הילדסהיימר, והוסמך לרבנות. המשיך ללימודים גבוהים באוניברסיטת ברלין ובפראג, ולבסוף קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת האלה.
הרב להמן היה מייצג מובהק של האורתודוקסיה המודרנית, פרי משנתו של הרב שמשון רפאל הירש, שגרסה "יפה תלמוד תורה עם דרך ארץ".
כאשר היה בן 23 נישא לבתו של הרב שמואל בונדי, ראש הקהילה האורתודוקסית במיינץ, ועבר להתגורר שם. בהמשך הכתירה אותו קהילה זו כרבהּ, אך הוא לא הוכר רשמית כרב על ידי השלטונות עד ל-1870, כאשר זכתה הקהילה האורתודוקסית בהכרה רשמית, לאחר מאבקים פוליטיים, שבמהלכם היו תקופות שנאסר עליו, למשל, לערוך טקסים דתיים כגון חופות.
בשנת 1860 ייסד הרב להמן את העיתון "דער איזראעליט" ("Der Israelit"), בגרמנית, שהיה לעיתון החשוב של היהודים הדתיים בגרמניה ופעל עד לעליית הנאצים לשלטון.
נפטר ממחלה, במיינץ, בגיל 59.
סדרת ספריו לנוער.
מפעל חייו של להמן היה כתיבת סיפורים לנוער, שבהם ראה 'צורך שעה' להצלת הדור הצעיר מהתבוללות גורפת. חלק מסיפורים אלה היו ביוגרפיות על אישים ידועים בתולדות עם ישראל: רבי עקיבא, בוסתנאי בן חנינאי, השר מקוצי, מהר"ם מרוטנבורג, רבי יוסף בן גרשון מרוסהיים, הרב יששכר ברנד להמן ועוד, ורובם היו סיפורים עלילתיים השזורים בוויכוחים אודות שמירת מצוות, אמונה, פתיחת עסקים בשבת וכדומה. במובן זה, שפכו הטקסטים הללו אור על סוגיות מעולמה של היהדות האורתודוקסית מודרנית ברחבי גרמניה ועל האידיאלים החינוכיים שלה.
סיפוריו של הרב להמן מדויקים בדרך כלל מבחינה היסטורית, אך לעיתים יש בהם פרטי מידע או פרשנות שגויים. כך לדוגמה, בספר "האנוסים מווילנה" כתב כי אברהם יוזפוביץ היה תלמיד של הרב משה לנדאו, בעוד שהלה התנצר כאשר היה הרב לנדאו צעיר לימים. לא ברור האם פרטים אלה נוספו במטרה להוסיף לעלילה מתח ועניין, או שמא הרב להמן היה סבור באמת שמידע זה נכון.
תרגומי ועיבודי ספריו.
ספריו של להמן תורגמו ליידיש החל משנות השבעים של המאה ה-19 ולעברית החל משנות החמישים של אותה מאה. מאז הם יצאו לאור במהדורות רבות. חלק מהספרים הופיעו בתרגום ליידיש בין השנים תשמ"ח-תש"ן, בהוצאת "יידישער אוצר" בניו יורק. בין השנים תשנ"א-תשנ"ה יצאו לאור בירושלים רוב הסיפורים בתרגום חדש מאת מ.מ. משי-זהב.
בדור האחרון יצאו רבנים ומחנכים בציבור החרדי נגד הקריאה בספריו, בטענה שהם אינם מתאימים לקו החינוכי החרדי העכשווי משום שהם כוללים תוכן לא מקובל על יחסי אהבה בין המינים וצידוד ברכישת השכלה כללית. בעקבות כך הוצאו הספרים בעיבוד מחודש של הסופרת ר. פרידמן, המותאם לסטנדרטים החרדים של סוף המאה ה-20.
בכמה הוצאות, כולל במפעל התרגום לעברית של ספרי להמן, מיוחס לו ספר העוסק במהר"ם מרוטנבורג. זהו פלגיאט מאוחר של מו"לים בפולין שייחסו ספר של הרב הרפורמי לודוויג פיליפסון בשם "Rabbi Meïr von Rothenburg" ללהמן ותרגמו אותו ליידיש תחת שמו של האחרון: מ' לעהמאן, אויף אייביגער תפיסה — היסטארישע ערצעהלונג, לודז': מסורה, תרפ"ו. ממנו הופיעו בהמשך תרגומים נוספים לעברית, פורטוגזית ואנגלית.
ספרות תורנית.
מלבד הספרים לנוער, כתב הרב להמן גם ספרים תורניים: פירוש על מסכת אבות בשם "מאיר נתיב" ופירוש להגדה של פסח. כמו כן הוציא לאור את פירוש הר"ש סיריליאו, ממגורשי ספרד, על תלמוד ירושלמי סדר זרעים עם הערות וחידושים בשם "מאיר נתיב".
ריצ'רד סטיבנס
ריצ'רד סטיבנס (באנגלית: William Richard Stevens; 5 בפברואר 1951 - 1 בספטמבר 1999), מחברם של ספרים בנושאי מערכת ההפעלה UNIX ו-TCP/IP. בעיני רבים, סטיבנס נחשב ל-"גורו" של ה-"גורו-ים" בתחום ה-UNIX, ועבודתו סייעה, ונכון לתחילת המאה העשרים ואחת - עדיין מסייעת, למתכנתים רבים בסביבת מחשוב זו.
תולדות חייו.
סטיבנס נולד בשנת 1951 בלאונשייה שבצפון רודזיה (כיום זמביה), שם עבד אביו בתעשיית הנחושת. סטיבנס למד במכללה צבאית בווירג'יניה, וקיבל בשנת 1973 תואר ראשון בהנדסת אווירונאוטיקה מאוניברסיטת מישיגן ותואר שני בשנת 1978. בהמשך, קיבל סטיבנס תואר ד"ר בהנדסת מערכות מאוניברסיטת אריזונה. בשנת 1975 עבר לטוּסון שבאריזונה, שם הועסק כמתכנת במצפה הכוכבים הלאומי קיט פיק עד לשנת 1982. משנת 1982 ועד 1990 שימש כסגן נשיא לשירותי מחשוב ב-Health Systems International, בניו הייבן שבקונטיקט. בשנת 1990 הוא עבר חזרה לטוּסון והתמקד בקריירה שלו ככותב וכיועץ. סטיבנס היה גם חובב טיסה מושבע ומדריך טיס.
סטיבנס נפטר בשנת 1999, בגיל 48. לאחר מותו, הוענק לו בשנת 2000 פרס Lifetime Achievment של אגודת Usenix.
סטיבנס השתתף בכתיבתם של מספר מסמכי RFC עבור ה-IETF, מסמכי מידע שתארו את העדכונים לממשק תכנות היישומים Berkeley Sockets בשל הרחבתו לתמיכה גם ב-IPv6, ומסמך התקנים עבור פרוטוקול בקרת הצפיפות של TCP.
קת נאכלת
פרובינציית קארס
פרובינציית ארדהאן
פרובינציית ארטווין
מחוז אדיאמן
ואנדלים
The Raven
The Raven ("העורב") הוא אלבום קונספט מ-2003 מאת לו ריד. מטרתו היא ניתוח סיפוריו ושיריו הקצרים של אדגר אלן פו באופן ווקאלי, תוך דיבור ושירה, ושמו קרוי על שם הפואמה הידועה של פו, "העורב". שניים מהשירים הכלולים באלבום, "The Bed" ו-"Perfect Day", הם שירים ישנים של ריד המופיעים בעיבודים חדשים ושונים מאוד מן המקור. השיר "Fire Music" הוא קטע בסגנון רעש. באלבום מתארחים האמנים לורי אנדרסון, דייוויד בואי בשיתוף הפעולה הראשון שלו עם ריד מזה שלושה עשורים, אנתוני הוגרתי, סטיב בושמי ו-וילם דפו המצטט את הפואמה "העורב". האלבום יצא לאור בשתי גרסאות בעת ובעונה אחת, כאלבום כפול וכן כאלבום בודד שנערך מתוך האלבום הכפול. האלבום מגוון מאוד מבחינה מוזיקלית וכולל מספר כמעט שווה של קטעי דיבור וקטעי שירה.
עבודותיהם של ריד ופו ידועות בחקירתן את הצד האפל של החיים, ואת האפשרויות הגלומות בשימוש בשפה האנגלית. שניהם ידועים בחיים אישיים שנויים במחלוקת שכללו עמימות על רקע נטייה מינית ושימוש בסמים מסוכנים. על רקע זה פנה במאי התיאטרון רוברט וילסון אל ריד בהצעה ליצור את המופע "POEtry", שהאלבום מהווה למעשה אוסף קטעים שיצר ריד עבורו.
ריד התייחס להקבלה בין יצירתו לזו של פו בהערות שצורפו לאלבום:
דייוויד סט. ג'ון
דייוויד סט. ג'ון (אנגלית: David St. John; נולד ב-1949 בפרסנו, קליפורניה), משורר אמריקאי, מרצה ומורה לכתיבה יוצרת.
השלים את לימודי התואר הראשון שלו באוניברסיטת קליפורניה סטייט שבפרסנו. הוא המשיך בלימודי כתיבה יוצרת, וסיים את תוארו השני באוניברסיטה של איווה, בשנת 1974.
דייוויד סט. ג'ון פרסם כשבעה ספרי שירה, שזכו להצלחה בקהל הקוראים, והוא נחשב אחד המשוררים החשובים כיום בארצות הברית. יש מבקרים המשווים אפילו את שירתו, לזו של ת"ס אליוט. הוא זכה על שירתו בכמה פרסים חשובים, עיטורים ומלגות חשובות. סט. ג'ון מלמד ספרות אנגלית וכתיבה יוצרת באוניברסיטה של דרום קליפורניה, בלוס אנג'לס.
שירתו של דייוויד סט. ג'ון אינה מוכרת עדיין בישראל, ורק שירים בודדים משלו תורגמו לעברית בידי המשורר והמתרגם משה דור.
חסידות תולדות אברהם יצחק
חסידות תולדות אברהם יצחק היא חצר חסידית ירושלמית-הונגרית, המשתייכת לחסידויות היישוב הישן, מיוחסת אידאולוגית לדרכה של העדה החרדית ולהתנגדותה לציונות. החסידות נוסדה בשנת ה'תשנ"ז (1996) כפלג פורש של חסידות תולדות אהרן בראשותו של האדמו"ר הרב שמואל יעקב קאהן, ונקראה על שם אביו הרב אברהם יצחק קאהן. מנתה כ-1,100 בתי-אב ב-2016.
היסטוריה.
הרב אהרן ראטה שנודע בכינוי רבי אהרל'ה, הקים בשנת ה'תרפ"א (1924) את קהילת "יראי ה'" בעיר סאטמאר שברומניה, מתוך מטרה לבנות בית יוצר לאברכי עילית עובדי ה'. בשנת תרפ"ח (1928) עלה הרב אהרן לארץ ישראל, בה פתח חבורה דומה בשם "שומר אמונים". לאחר פטירתו בשנת ה'תש"ז מרבית חסידיו בחרו את חתנו רבי אברהם יצחק קאהן למנהיגם. הקהילה אימצה את השם "תולדות אהרן". בתקופתו התפתחה החסידות לממדים רחבים, מקהילה של עשרות חסידים בודדים הפכה לחסידות עם כ-800 חסידים בסוף ימיו, בשנת ה'תשנ"ז.