מוזיקאים מפורסמים רבים תמכו ברעיון הסרט. הם סיפקו את המוזיקה שלהם לסרט ושיחקו בו תפקידי קמע. את אמו של "היורה בבית הספר" מגלמת הזמרת, טטיאנה בולאנובה והאב הוא השחקן אנדריי באליאקין. אלכסנדר קרסוביצקי, הידוע כ-Animal JazZ, גילם מורה בבית הספר. משתתפים נוספים היו הזמר אלכסנדר לומינסקי, המוזיקאים - גלב סמוילוב (The Matrixx), אלכסנדר (צ'צ'ה) איוואנוב (NAIV), אנטון פאבלוב (FPG), דריה (נוקי) סטברוביץ', ליאוניד מקסימוב (מלהקת לינדה, אקס-מברין ו-KORSIKA) ודמיטרי אלמזוב (DJ Bobina).
שירים הכלולים בפסקול הרשמי של הסרט.
עבור שירים אלה צולמו קליפים עם קטעי צילומים מתוך הסרט.
מחוז הדרום (בחריין)
מחוז הדרום (בערבית: المحافظة الجنوبية) הוא הגדול שבמחוזות בחריין הממוקם בדרום המדינה. למרות גודלו הרב של המחוז, הוא בעל האוכלוסייה המעטה ביותר- כ-100,000 תושבים. שטח המחוז כולל גם את איי חוואר.
מחוז הצפון (בחריין)
מחוז הצפון (בערבית: المحافظة الشمالية) הוא הצפוני שבמחוזות בחריין הכולל בתוכו את העיר חמד וכפרים נוספים.
המחוז כולל אי אום א-צבאן הנמצא בבעלות פרטית של דוד המלך. קבוצת איים נוספת איי ג'ידה גם נמצאת בבעלות פרטית של פוליטיקאי בחרייני. המחוז כולל גם איי נוראנה, איים מלאכותיים שנבנו בקרבת החוף ועליהם יוקמו בנייני מגורים.
No Drama
No Drama (בעברית: ללא דרמה) הוא שיר של הזמרת האמריקאית ממוצא מקסיקני, בקי ג'י, בשיתוף הזמר הפוארטו ריקאני אוזונה. השיר יצא לאור על ידי חברות התקליטים קימוסבי רקורדס, RCA רקורדס וסוני מיוזיק לטין ב-29 באוקטובר 2020.
נכון לנובמבר 2020, השיר עומד על כ-10 מיליון השמעות ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ הרשמי יצא לאור ב-29 באוקטובר 2020 ביחד עם השיר עצמו בשידור חי בערוץ של גומז. הקליפ הופק על ידי מייק הו.
מחוז הבירה (בחריין)
מחוז הבירה (בערבית: المحافظة الشمالية) הוא אחד ממחוזות בחריין המכיל בתוכו את בירת בחריין, מנאמה. אמנם מחוז הבירה הוא הקטן בשטחו, אבל בעל מספר התושבים הגבוה ביותר. המחוז הוקם בתצורתו בנוכחית ביולי 2002.
על פי מפקד שנערך בשנת 2020, ישנם 548,345 אנשים המתגוררים במחוז הבירה, 261,921 תושבים שאינם אזרחי בחריין ו-379,153 אזרחים.
מבחן ההומוסקסואליות של מועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ
מבחן ההומוסקסואליות של מועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ היה מבחן לזיהוי הומוסקסואלים שתוכנן להיות בשימוש בכווית ובמדינות מפרץ אחרות כדי למנוע הגעת נוסעים הומוסקסואלים למדינות אלו. מנהל הבריאות הציבורית, יוסף מינדקאר, ממשרד הבריאות הכוויתי, הציע כי אחת מהבדיקות הרפואיות השגרתיות תהיה גם בדיקה להומוסקסואליות. מינדקאר דיבר גם על אי-כניסה של טרנסג'נדרים למדינה. כדי שמהגרי עבודה ממספר מדינות יקבלו ויזה, הם חויבו לעבור בדיקות בריאותיות. הוויזה התבטלה אם מהגר העבודה נכשל באחד מהמבחנים.
הוצע כי הדאגה לאירוח מונדיאל 2022 בקטר, וחשש למחלוקת במקרה שאוהדי כדורגל יהיו להט"בים, גרמו למינדקאר לעקוב אחר התוכניות ולעמוד על כך שמדובר בהצעה בלבד. ההצעה נקבעה לדיון בעומאן ב-11 בנובמבר 2013 על ידי ועדה מרכזית שתפקידה לבחון את המצב הנוגע למהגרי העבודה.
בעבר, ב-2012, נבדקו מגדרם של יותר מ-2 מיליון תיירים ברחבי מדינות מועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ. ההומוסקסואליות אינה חוקית ברוב המדינות החברות במועצה לשיתוף פעולה במפרץ כולל ערב הסעודית, כווית, איחוד האמירויות הערביות, קטר ועומאן, למעט בחריין הבולטת.
תגובות.
לא קיימת שום בדיקה רפואית עובדת למציאת הומוסקסואליות. מספר פעילים הומוסקסואליים חששו שמבחינת כווית היו משתמשים בבדיקה רקטאלית. לבנון משתמשת בשיטות אלו בתחנות משטרה כדי לקבוע באילו פרקטיקות מיניות חשודים עבריינים עסקו. מקרה כזה היה ב-2012, כאשר פשטו על קולנוע לפורנוגרפיה ו-36 גברים לבנונים עברו בדיקה רקטאלית. פיטר טאצ'ל וקרן פיטר טאצ'ל בבריטניה דרשו להחרים או לבטל את המונדיאל שייערך בקטר ב-2022. אמנסטי אינטרנשיונל התנגדה בתוקף לכל תוכניות להכניס מבחנים למטרות הפליה למיעוטים מיניים.
ריצ'רד ליין, מקבוצת הצדקה לזכויות להט"בים סטונוול , אמר כי הגבלת חופש התנועה בגלל נטייה מינית תהיה בעייתית עבור מדינות המפרץ, ששיווקו את עצמן כפתוחות לעסקים בין-לאומיים.
בית הספר הצבאי הגבוה לטייסי קרב (קרסנודאר)
בית הספר הצבאי הגבוה לטייסי קרב (ברוסית: Краснодарское высшее военное авиационное училище лётчиков) הוא בית ספר צבאי גבוה הממוקם בעיר קרסנודאר ולו שלוחות בערים אחרות, שהחל לפעול ב-19 באוגוסט 1938 והוא מרכז ההכשרה המרכזי לטייסי קרב ברוסיה.
היסטוריה.
ב-19 באוגוסט 1938, בהוראת נציב ההגנה העממי של ברית המועצות, הוקם בעיר צ'יטה בית הספר הצבאי ה-30 לטייסים, שממנו יונק בית הספר הגבוה לטייסים בקרסנודאר מונה את ההיסטוריה שלו.
ב-22 ביוני 1939, על פי צו הקומיסר להגנת העם מספר 120, נקרא בית הספר על שם גיבור ברית המועצות אנטולי סרוב. באוקטובר 1939 הועבר בית הספר לבטייסק. בהוראת נציב ההגנה העממי של ברית המועצות מספר 0234 מיום 28 בדצמבר 1939, שונה שם בית הספר לבית הספר לטייס על שם סרוב.
542 הטייסים הראשונים שהוכשרו בבית הספר השלימו לימודיהם ביוני 1940 ובתחילת המלחמה כבר הכשיר 1,414 טייסי קרב במטוסי I-5, I-15, I-16. מאז תחילת מלחמת העולם השנייה, בתקופה שבין 1940 ל-1944, הוכשרו אנשי הטיסה על פי תוכנית מואצת - צוערים שהוכשרו למשך 6 חודשים, כשהאימונים בוצעו על מפציצי LaGG-3. באוקטובר 1941, בשל התקרבות החזית, הועבר בית הספר הצבאי ליבלאח, שבאזרבייג'ן הסובייטית. במרץ 1944 חזר בית הספר לבטייסק ובתקופה שבין 18 באפריל ל-1 ביוני 1960, בית הספר אורגן מחדש והתמקם בקרסנודאר וכלל גם את בית הספר הטכני לטיסה להכשרת אנשי צבא מהמדינות הדמוקרטיות העממיות.
מאז 1991 שוב החל בית הספר להכשיר את אנשי חיל האוויר הרוסי (במסגרת תוכנית בית הספר הטכני לתעופה בשנים 1991–2003, במסגרת תוכנית בית הספר לטיסה מאז 2001), ומאז 1993 מכשיר גם טייסים מחבר המדינות. ב-29 באוגוסט 1998, החלטת ממשלת הפדרציה הרוסית מס '1009, הפך בית הספר למכון התעופה הצבאי קרסנודר. אימוני טיסה מתבצעים בשדות התעופה ובבסיסים בקושצ'בסקאיה, קוטלניקובו, בסיס טיחורצק, בסיס ארמאוויר, מייקופ, בוריסוגלבסק, מיצ'ורינסק, בלאשוב ורטישצ'בו.
מאז 2011 החלו כניסת מטוסי Yak-130 לבית הספר להכשרת צוערי חיל האוויר, ובסוף 2016 התקבלו יותר מ-70 מטוסי אימון קרב מסוג זה. צי המטוסים הראשי הורכב ממטוסי L-39, L-410, An-26, MiG-29, Su-27, Su-25. בשנת 2017 חיל האוויר הרוסי החל להכשיר לראשונה בתולדותיו נשים לטייסות של מטוסי קרב.
יהודה מימון
יהודה מימון (2 בפברואר 1924 – 20 בנובמבר 2020) היה חבר מחתרת החלוץ הלוחם בקרקוב ומלוחמי מרד המחתרות היהודיות בקרקוב ונודע בכינויו המחתרתי פּולדק. עם תום השואה היה פעיל בארגוני הבריחה והנקמה בנאצים. לאחר עלייתו ארצה שירת בחיל הים הישראלי שם התקדם לדרגת סגן-אלוף.
נעורים.
מימון נולד בשם לאופולד וסרמן (על שם סבו מצד אביו) בקרקוב בשנת 1924, להוריו חיה ומאיר. גדל ברובע הפולני של העיר, בבית מסורתי בורגני. בצעירותו התחנך בגימנסיה העברית בעיר והצטרף לתנועת נוער ציונית בשם הצופה. פעילות הצופה נפסקה בתקופת המלחמה, אולם מימון שחיפש מקום לפעילות נפגש עם אהרון "דולק" ליבסקינד וסייע לו לארגן קבוצה מחברי הצופה שהצטרפה לתנועת הנוער עקיבא בשנת 1940. אמו ואחיו נשלחו למחנה העבודה פלאשוב, שם נרצחה אימו בירי של צלף גרמני. אביו נשלח באקציה השנייה מהגטו למחנה הריכוז ברגן בלזן, שם נרצח אף הוא.
החלוץ הלוחם.
כחניך ופעיל בתנועת עקיבא, הצטרף מימון למחתרת 'החלוץ הלוחם' שהוקמה על ידי הנהגת תנועות הנוער הציוניות בגטו. במסגרת פעילותו במחתרת אימץ מימון את שמו המחתרתי פולדק. הוא שימש כקשר, בין היתר מול ארגוני המחתרת הפולנים והיה נכנס ויוצא מן הגטו במדי קצין גרמני שהצליחה המחתרת להשיג. בהמשך, כשחלק מהנהגת המחתרת פעלה מחוץ לגטו, הופקד מימון לאחראי על חברי התנועה שנשארו בו.
בליל 22 בדצמבר השתתף בפעולת המחתרת שנודעה בשם 'ליל ציגנריה' במסגרתו תקפו בפצצות מאולתרות את בית הקפה 'ציגנריה' (שהיה מקום מפגש פופולרי לחיילים וקצינים גרמנים) וכן אתרים נוספים של הצבא הגרמני. במקביל הדביקו חברי המחתרת כרוזים ברחבי העיר הקוראים למרד כללי, והניפו את דגלי פולין העצמאית במספר נקודות בעיר. גם במבצע זה, תפקידו של מימון היה קשר בין חוליות המבצע השונות. לאחר מבצע זה פעלו הגרמנים במלוא העוצמה כנגד המחתרת וראשיה ותפסו או הרגו את מרבית פעיליה.
שארית המחתרת המשיכו לפעול בעיר וביערות המקיפים את קרקוב. במרץ 1943 נתפס פולדק בתחנת רכבת בעקבות הלשנה, לאחר שביצע שוד לשם גיוס כספים לשארית המחתרת. נשלח לכלא מונטלופיך שבקרקוב שם עבר עינויים קשים. באפריל אותה שנה נשלח למחנה הריכוז אושוויץ. גם באושוויץ היה מעורב במחתרת הקומוניסטית. בינואר 1945 הצליח לברוח מצעדת המוות עם כמה מחברי המחתרת. עם חזרתו לקרקוב, גילה כי הקהילה היהודית בה חרבה.
לאחר השואה.
לאחר השואה היה מימון פעיל בארגון הבריחה שעסק בארגונם של יהודים משארית הפליטה לעליה לארץ ישראל באמצעים לגליים ובלתי לגליים. בהמשך הצטרף גם לארגון נקם שהונהג על ידי אבא קובנר, אשר ביקש (אך לא הצליח) לבצע פעולת נקמה רחבת היקף בעם הגרמני.