אפזיה כוללת היא אימלות חמורה הנובעת מפגיעה נרחבת ובו זמנית בחלקים שונים של איזורי הדיבור שבפלג המוח השליט. כ-10-30% מנפגעי האפזיה מוגדרים כבעלי אפזיה כוללת חמורה, עם קשיי דיבור שהם לרוב בלתי ניתנים לריפוי.
הסיווג המדעי-טיפולי החדש.
ארבעת סוגי האפזיה שתוארו לעיל נתגלו בעבר הרחוק ואף סווגו אז, על פי התופעה הכללית הנצפית בדיבור.
החל משנות השמונים של המאה ה-20 התקבל מידע על פיו בחלק ניכר מהמקרים אין מיפוי אחד לאחד של תופעות אובדן כושר הבנה ודיבור לאיזורי מוח פגועים מסויימים, שכן המוח ומערכותיו העצביות משלימים ומרפאים את עצמם בתופעה הנקראת גמישות עצבית (נוירופלסטיציות), וחלק מהבעיות קשורים לפגיעה קטנה רק בחלק מסויים מהאיזורים שנתגלו. למשל התברר שפגועי אפזיית ורניקה כוללים פגיעה פנימית באיזורי דיבור שברוקה וגם ורניקה לא הכירו המוסתרים באונת האי (האינסולרית) שבעומק החריץ הצידי (המענית).
כך גם התברר שתופעות אימלות מילולית (אנומיה - איבוד מילים) יכולה להיות בכל אחד מהחולים לתחום מלים שונה לחלוטין, המיוצגות באזורים שונים של המוח לעתים גם לא באופן קבוע מאדם לאדם. כך האחד עלול לאבד יכולת לומר שמות של מאכלים, בעוד השני לא יצליח לומר פעלים הקשורים בהתרגשות.
משום כך התקבעו שתי שיטות מיון וסיווג לתופעות אפזיה:
דגם המיקום - שיטת בוסטון הניאוקלאסית.
בעקבות הביקורת הנפרדת של הווארד גודגלס ואדית קפלן, התקבעה שיטת הסיווג הנקראת כיום "שיטת בוסטון הניאוקלסית" על פיה נשמרת החלוקה לאפזיה שוטפת או לא שוטפת, אך יחד עימה מנסים לזהות בצורה מדוייקת את איזור הפגיעה.
דגם הסיווג על פי חקר ההבנה (פסיכולגיה קוגניטיבית).
כיום מקובל לצורך המחקר והטיפול לסווג בצורה שונה על פי שלבי העיבוד הלשוני שנפגעו.
הנבדק עובר סדרת מבחני הבנה מענף הפסיכולוגיה קוגניטיבית, ומבדקים עצביים על סמך החקר הנפשי-עצבי (קוגניטיבי נוירופסיכולוגי, המבוסס על החלקים בשלבי עיבוד השפה שנפגעו.
בתחילת המאה העשרים החוקר היהודי גרמני לודוויג ליכטהיים הציע עוד שישה סוגים אפשריים של פגועי אזור וורניקה, אך בימיו לא היתה דרך לאשש שאכן אלו קיימים:
דרכי טיפול.
ישנם מספר דרכי טיפול מקובלות כיום:
החלמה מאפאזיה.
מחקרים שונים בספרות מציינים כי החלמה ספונטנית של נזק מוחי מתחילה בשבועות הראשונים לאחר הפגיעה אך נעצרת עם סוף השנה הראשונה..
יחד עם זאת, מחקר שהתפרסם בשנת 2008 מצא שטיפול ארוך טווח יעיל לשיפור יכולות לשוניות ותקשורתיות, אף שהמוח הפסיק להחלים מעצמו..
ההחלמה קורית בשני אופנים:
השתלבות פגועי אפזיה בחברה.
חיי הנפגע באפזיה משתנים ללא הכר, ונלווים אליה לעתים גם תחושות של בדידות, ניתוק מהסביבה, וצמצום משמעותי של הפעילות החברתית. תפקידיו משרתו ומעמדו בעבודה, לעתים נפגעים, ואחוז האבטלה מבין לוקי אפזיה לסוגיו גבוה. כך גם נפגמת יכולתו ללמוד באופן רשמי ולא רשמי, ולהתקדם לתחומים חדשים.
הלוקה באפזיה יכול להיעזר באמצעים טכנולוגיים כמו משיבון, בודקי איות ואמצעים ממוחשבים אחרים.
ויקרם סת
וִיקְרֶם סֵת (באנגלית: Vikram Seth, נהגה כ"סֵיית", בנגלית: বিক্রম সেঠ, הינדית: विक्रम सेठ) (נולד ב-20 ביוני 1952) הוא סופר ומשורר הודי בשפה האנגלית המתגורר באנגליה ובהודו. כמה מספריו זכו להצלחה גדולה ותורגמו לשפות רבות.
ביוגרפיה.
סת נולד בכלכותה שבמערב בנגל. בילדותו התגוררה משפחתו בערים שונות, בהן לונדון, שימלה ופטנה, והוא עצמו למד תקופות ארוכות בפנימיות. אביו היה מנהל בחברת ההנעלה "באטה" ואימו שופטת בבית המשפט העליון בשימלה. רבות מן הדמויות בספר "שידוך הולם" מבוססות על דמויותיהם של ידידיו ובני משפחתו, אך, כפי שאמר פעם, רק הכלב קַאדְלְז מופיע בשמו האמיתי, "כיוון שהוא לא יכול לתבוע אותי לדין".
סת למד בפנימיית דוּן היוקרתית בעיר דהראדון, המכונה לעיתים "איטון של הודו". בראיונות הוא מספר כיצד סבל שם מבדידות ומהתנכרות מצד חבריו ללימודים, ושילב בספר "שידוך הולם" דמות של נער הסובל מהתעללות מצד חבריו ללימודים בפנימייה. בגיל 17 עבר לבדו לפנימיית טוֹנברידג', דרומית ללונדון, ושם קיבל את תעודת הבגרות ועבר ללמוד פילוסופיה, מדע המדינה וכלכלה בקולג' קורפוס כריסטי באוניברסיטת אוקספורד. הוא התקבל ללימודי תואר דוקטור באוניברסיטת סטנפורד בארצות הברית, ושם, בשנים 1975 - 1986, בילה "אחת-עשרה שנה בלא לקבל דוקטורט בכלכלה". בתקופה זו הוא גם למד כתיבת שירה וכתיבה יצירתית, ופרסם את שיריו הראשונים.
בשנים 1980–1982 ערך סת עבודת שדה באוניברסיטת ננג'ינג בסין, ובסוף תקופה זו חזר לביתו בדלהי בדרך היבשה; את חוויותיו ממסע זה תיאר בספרו הראשון בפרוזה, "מאגם הרקיע: מסע בשינג'יאנג וטיבט". אף כי ספר זה זכה לשבחי הביקורת ולפרסים ספרותיים, פרץ סת לתודעת הציבור רק כשהתפרסם ספרו "The Golden Gate", או "שער הזהב", רומן הכתוב כולו בסונטות בסגנון פושקין, והעוסק בחייהם של בני שלושים-ומשהו בסן פרנסיסקו.
הרומן "שידוך הולם" יצא לאור ב-1993 והיה הרומן הארוך ביותר שנכתב עד אז באנגלית, וזכה להצלחה גדולה. הספר תורגם לשפות רבות והפך את סת לאחד הסופרים המוערכים ביותר בשפה האנגלית. בספריו בחר סת שלא להתמקד בתחום אחד, כי אם להתפרש על מגוון רחב של נושאים וז'אנרים. בכל יצירותיו ניכרים הומור ואמפתיה, וכן הבנה מעמיקה של בני-אדם וחולשותיהם.
סת הוא ביסקסואל ובספרי השירה שלו ישנם שירי אהבה המופנים לגברים ולנשים; הספר "מוזיקה שקולה" מוקדש לבן-זוגו, הכנר פיליפ אונורֶה. תמות ביסקסואליות והומוסקסואליות קיימות גם במספר מהרומנים שפרסם ובכללם ב"שער הזהב" ובאחת ממערכות היחסים ב"שידוך הולם".
ויקראם סת
פורש
יאסון (מיתולוגיה)
יאסון (ביוונית: Ίασων) הוא גיבור מן המיתולוגיה היוונית. נודע בעיקר בזכות הנהגתו את הארגונאוטים במהלך החיפוש אחר גיזת הזהב ובהיותו מושא אהבתה של המכשפה מדיאה. אביו היה איסון, מלכה החוקי של יולקוס.
המקורות העיקריים לסיפורו של יאסון הם הפואמה האפית "ארגונאוטיקה" שנכתבה בידי אפולוניוס מרודוס, היצירה "מטמורפוזות" מאת אובידיוס והמחזה הטרגי "מדיאה" שכתב אוריפידס.
ילדות ונעורים.
יאסון נולד לאיסון, יורש העצר החוקי של יולקוס שבתסליה (העיר וולוס שביוון של ימינו). זהות אימו של יאסון משתנה מגרסה לגרסה.
לאחר שאיסון הודח מכס המלכות בידי אחיו למחצה, פליאס, דאג האחרון להרוג את כל צאצאי איסון כדי להימנע מהופעת יורשים חוקיים שיטענו לכתר. מתוך חשש לחיי יאסון התינוק, הבריחו אותו הוריו אל כיירון – הקנטאור שהיה מחנכם של גדולי גיבורי יוון, ביניהם אכילס והרקולס – והודיעו ברבים שהוא מת. פליאס, חושש למקומו, הלך לטקס עצה עם האוראקל שהזהירו מפני אדם הנועל סנדל אחד בלבד.
כעבור שנים רבות שב יאסון חזרה למולדתו. על דרכו נקרתה זקנה שביקשה שיעזור לה לחצות את הנהר. יאסון נחלץ לעזרתה ואיבד תוך כדי כך אחד מסנדליו. הזקנה הייתה האלה הרה שבחנה את טוב לבו ובעקבות עמידתו במבחן נטתה לו חסד מאותו רגע.
בהגיעו ליולקוס ראה פליאס את יאסון בעל הסנדל האחד וידע שזה עתיד למלוך תחתיו. יאסון תבע את המלוכה המגיעה לו על פי חוק, ופליאס, בתקווה אחרונה, הסכים לפנות את כסאו בתנאי שיאסון ייצא למשימה ממנה חשב שאיש לא יכול לשוב בשלום. המשימה הייתה הבאת גיזת הזהב מקולכיס אשר במזרח הים השחור.
המסע להשבת גיזת הזהב.
יאסון ארגן קבוצת גיבורים והפליג על סיפון אונית ארגו לקולכיס (גאורגיה בימינו). המסע לקולכיס לווה בהרפתקאות רבות אבל האלים, ובייחוד אתנה והרה, היו בעזרתו והוא הגיע בשלום ליעדו. כתנאי להסכמתו למסירת גיזת הזהב הטיל אייטס, מלך קולכיס, על יאסון לרתום שני פרים רושפי אש, לחרוש שדה, לזרוע בו שיני דרקון ולהילחם בלוחמים שיצמחו מהן. גורלו של יאסון היה עגום לולא באה לעזרתו בת המלך מדיאה אשר ציידה אותו במשחה שתגן עליו מפני הפרים ובעצה כיצד לגרום ללוחמים להילחם איש ברעהו. ואכן כך היה, אולם עדיין היה עליו להתגבר על דרקון ששמר על גיזת הזהב. שוב באה מדיאה לעזרתו, ונתנה לו משחה אשר הרדימה את הדרקון.
יאסון, מדיאה והארגונאוטים נסו מקולכיס. אייטס רדף אחריהם בספינתו אך עצר ושב לאחור כאשר גילה לזוועתו את נתחי גופת בנו הקטן, אפסירטוס, שבותר על ידי מדיאה. בשובם ליולקוס החייתה מדיאה בכשפיה את אביו הגוסס של יאסון. היא גרמה לבנותיו של פליאס להבין שתעזור להם להצעיר גם את אביהם וגרמה להן להמיתו. לאחר שהבינו את אשר עוללו באשמתה יצאו הבנות מדעתן. מאורע מחריד זה גרם לתושבי יולקוס לשנוא את מדיאה. יאסון מלך במקומו של פליאס, עד אשר גבר פחדם של התושבים מכוחות הקסמים של מדיאה. השניים ומשפחתם הוגלו מיולקוס והגיעו לקורינתוס.
אחרית ימיו.
במקומם החדש עזב יאסון את מדיאה ועמד להנשא לגלאוקה בתו של המלך קריאון. מדיאה המכשפה הייתה נוראה בנקמתה: היא הביאה למותם של המלך ובתו בייסורים ורצחה את שני ילדיה המשותפים עם יאסון בסכין ונמלטה. סופו של יאסון לא ברור, יש האומרים שסלח למדיאה והם חיו שוב יחדיו ויש המספרים שחרטומה של אונייתו "ארגו" נפל עליו והרגו.
בתרבות.
סיפורו של יאסון מופיע בספר "מטמורפוזות" מאת אובידיוס.
ריק ריירדן מספר גם הוא על יאסון, בספרו "הגיבור האבוד", בסדרת "גיבורי האולימפוס". ובספרו פרסי ג'קסון והגיבורים היוונים שלא תורגם לעברית.
הסיפור עובד ב-1963 לסרט יאסון והארגונאוטים.
האסטרואיד 6063 Jason שהתגלה על ידי יוג'ין וקרוליין שומייקר נקרא על שמו.
הרצל ורדי
פריץ ברנשטיין
תקופת האחרונים
האחרונים
האחרונים היא להקת רוק פסיכדלי ישראלית מקרני שומרון וחבריה הם אמיר רז ויהושוע לוי.
חילוניות