אתיקה נורמטיבית היא הענף של האתיקה השואף לגבש ולנסח את אמות המידה להתנהגות מוסרית. בניגוד לאתיקה תאורית, שחוקרת באופן אמפירי את העמדות המוסריות שבני-אדם מחזיקים בהן בפועל, אתיקה נורמטיבית שואפת להגיע לעמדות המוסריות שבהן "ראוי" להחזיק; כך לדוגמה, אתיקה תאורית תעסוק בשאלה מה אחוז בני האדם המאמינים כי רצח הוא אסור תמיד, בעוד אתיקה נורמטיבית תעסוק בשאלה אם נכון להחזיק בעמדה זו. יש להבחין אף בין אתיקה נורמטיבית לבין מטא-אתיקה. זו האחרונה אינה תרה אחר העובדות המוסריות, אלא שואלת מה הופך טענה מוסרית לעובדה על ידי עיסוק בפילוסופיה של השפה המוסרית ובמעמדן המטאפיזי של טענות מוסריות.
רוב תורות המוסר המסורתיות מתבססות על עקרונות הקובעים אם התנהגות היא נכונה או שאינה נכונה מבחינה מוסרית. תורות קלאסיות ברוח זו כוללות תועלתנות, תורת המוסר של קאנט וחלק מן הגרסאות של אמנה חברתית. תאוריות אלו הציע בעיקר את השימוש הגורף בעקרונות מוסריים כדי לפתור דילמות מוסריות.
גישות לאתיקה נורמטיבית.
נהוג לשייך תאוריות של אתיקה נורמטיבית לאחת משלוש גישות, הנבדלות זו מזו באופן שבו הן מנסות לספק לאדם אמות מידה להתנהגות מוסרית. תורות מוסר דאונטולוגיות או תוצאתניות שואפות לנסח עקרונות כלליים שמהם ניתן לגזור תשובה לשאלה "מה עלי לעשות?" במצבים קונקרטיים. אתיקה של הסגולה הטובה, לעומת זאת, מתמקדת באפיון האדם בעל הסגולה הטובה, ובאופן שבו ניתן לרכוש מידות טובות.
פרס הרמטכ&quot;ל ליחידות מצטיינות
פרס הרמטכ"ל ליחידות מצטיינות מוענק מדי שנה על ידי הרמטכ"ל ליחידות מצטיינות בצה"ל.
הפרס ניתן בהתאם לפקודות מטכ"ל 1.0124 (בעבר פקודת מטכ"ל 33.0923). היחידות המצטיינות נקבעות בידי ועדה שבראשה קצין בדרגת אלוף וממליצה לרמטכ"ל על הענקת הפרס.
חברי הוועדה כוללים:
היחידות המתמודדות מחולקות למספר בתים בהתאם לאופי היחידה, תנאי השירות בה וסוגי פעילותה. החלוקה לבתים השתנתה לאורך השנים וב-2015 כללה: בית החטיבות, בית הגדודים, בית המילואים, בית יחידות ההדרכה, בית יחידות תומכי לחימה ומנהלה ובית יחידות טכנולוגיות.
הוועדה מחליטה על היחידה המצטיינת וסגניתה בכל בית. המלצה לוועדה על היחידות המתמודדות מועברת מדי שנה על ידי מפקדי הפיקודים, מפקדי הזרועות וראשי האגפים במטכ"ל, וזאת בהתאם להקצאה שנקבעה.
היחידות נמדדות על סמך פרמטרים של אג"ם (ביצועי היחידה, מוכנות, רמת הגיוס, רמת אימונים והדרכה, כשירות קרבית ומבצעית, ביטחון מידע ואבטחה, בטיחות באימונים), אכ"א (רמת האיוש וכשירות בעלי התפקידים, קיום פקודות הצבא בנושאי משמעת הפרט והמשמעת ביחידה, משמעת נהיגה ובטיחות בדרכים, הטיפול בפרט, שליטה בכח אדם, חינוך, החתמה לקבע) ואט"ל (רמת התחזוקה, הכוננות והכשירות ביחידה, מערך הרפואה, אחזקה וכשירות הציוד חימושית ותקשובית, שירותים לפרט ומנהלה אפסנאית, חיסכון וייעול, מניעת שריפות).
הפרס הוא פרס כספי ותעודת הצטיינות.
במסגרת טקס הפרס מוענקים גם פרסי הרמטכ"ל לכתיבה בענייני צבא וביטחון ולמיזמי חינוך.
לואי פרדיננד, נסיך פרוסיה (1944–1977)
לואי פרדיננד אוסקר כריסטיאן, נסיך פרוסיה (בגרמנית: Louis Ferdinand Oskar Christian Prinz von Preußen 25 באוגוסט 1944 - 11 ביולי 1977) היה בנו של לואי פרדיננד, נסיך פרוסיה, ואביו של גאורג פרידריך, נסיך פרוסיה - ראש בית הוהנצולרן כיום.
ביוגרפיה.
לואי פרדיננד נולד ב-25 באוגוסט 1944 בגולצו, ללואי פרדיננד, נסיך פרוסיה וקירה קירילובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתם של קיריל ולדימירוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה וויקטוריה מליטה, נסיכת אדינבורו וסקסה-קובורג-גותה.
בשנת 1967 התגייס לואי פרדיננד לבונדסוור, ובשנת 1972 החל לעבוד כפקיד בבנק, תוך שהוא ממשיך בשירות מילואים בצבא. בשנת 1977 במהלך תמרונים צבאיים, נקלע לואי פרדיננד לתאונה חמורה בין שני כלי רכב, ושתי רגליו נקטעו. לואי פרדיננד לא התאושש מהתאונה, וכעבור כמה שבועות ב-11 ביולי 1977 מת בעיר ברמן.
בנו גאורג פרידריך, נסיך פרוסיה הפך לראש בית הוהנצולרן לאחר מיתת אביו - לואי פרדיננד, נסיך פרוסיה בשנת 1994, והוא ראש בית הוהנצולרן הנוכחי.
משפחתו.
ב-24 במאי 1975 התחתן לואי פרדיננד עם דונאטה, רוזנת קסטל-רידנהאוזן, בתם של זיגפריד, נסיך קסטל-רידנהאוזן הרביעי ואירנה, רוזנת זולמס-לאובך, ממנה נולדו לו שני ילדים:
הארנה לכדורמים (לונדון)
ארנת הכדורמים (באנגלית Water Polo Arena) היה מתקן זמני, שהוקם עבור תחרויות הכדורמים של אולימפיאדת לונדון (2012).
תיאור המתקן.
בניית המתקן התקיימה כשנה בלבד. במהלך המשחקים האולימפיים הכיל 5,000 מקומות ישיבה, והמתקן נהרס לאחר המשחקים האולימפיים. במתקן לא התקיימו כלל תחרויות במסגרת משחקים הפאראלימפיים. חומרי המתקן מוחזרו למקומות חדשים בבריטניה.
לולווה אל-עווזי
לוולה אל-עווזי (בערבית: لولوة العوضي) היא מובילת חקיקה לזכויות נשים בבחריין, עורכת-דין והמזכירה הכללית של המועצה העליונה לנשים: הארגון המרכזי של נשים בבחריין. בשנת 2002 זכתה להכרה ממלכתית: קיבלה את דרגת הכבוד הבחריינית: "שרת קבינט לשם כבוד".
מהלכים שהובילה למען זכויות נשים בבחריין.
לוולה אל-עווזי הייתה אחת משתי הנשים הראשונות בבחריין שהוסמכו בשנות ה-70 להיות עורכות דין בפועל בנסיכות המפרצית בחריין, האשה השנייה מבחריין שהוסמכה לכך באותה התקופה היא חיה ראשד אל-ח'ליפה, שלאחר מכן התמנתה להיות נשיאה בעצרת הכללית של האו"ם.
אל-עווזי הובילה מסע פרסום של המועצה העליונה לנשים שמטרתו הייתה לגרום לפרלמנט להנהיג 'מצב אישי' בחוק, שמשמעותו היא הגנה על זכויות נשים בסוגיות של גירושין וירושה.
מאז שנת 2002, לנשים בבחריין ישנה זכות בחירה, וזכות ולהגיש מועמדות לבחירות לפרלמנט ולבחירות המקומיות. אל-עווזי האיצה בנשים שינצלו באופן מלא את הזכויות שלהן: "נשים חייבות להיות מסוגלות לזהות את כל ההוראות הרלוונטיות לנשים הנמצאות בחוקה, ואת האמצעים שיהיו בהם כדי לממש את הזכויות הפוליטיות שלהן".
אל-עווזי הייתה דמות מפתח בגיבוש האסטרטגיה של המועצה העליונה של סיוע לנשים להגיש מועמדות לבחירות בשנת 2006 בבחריין.
עמדתה אל מול האסלאם הקיצוני.
מאבקה למען זכויות נשים בבחריין הוביל אותה למחלוקת עם אסלאמיים קיצוניים, שהבטיחו שיהיה "דם ברחובות" אם זכויות יינתנו לנשים. אל-עווזי היא אחת מכמה מנהיגים פוליטיים בודדים בבחריין המאתגרים באופן ישיר את האיסלאמיסטים, וטוענים שהאיסלאמיסטיים אינם מכבדים זכויות נשים, ובמקום לעסוק בוויכוח מנומס, הם עוסקים בעימותים חריפים על רקע אישי. עם זאת, היא נזהרת לשמור את הדיון על הצעת החוק בתוך תחומי החוק האיסלאמי הדתי. אל-עווזי אמרה בריאיון לאתר חדשות המפרץ: "אני הייתי האשה ועורכת הדין הבחריינית הראשונה שהבינה שבשנות השבעים היו הבדלים בין פסקי ההלכה ולבין יישומם בפועל".
הכרה ממלכתית.
בשנת 2002 אל-עווזי קיבלה דרגת כבוד מטעם השלטון בבחריין: "שר בקבינט לשם כבוד", תפקיד שהוגדר בשנת 2002 כאשר המועצה העליונה לנשים הוקמה כחלק ממגמת הפתיחה החברתית של הממלכה המפרצית בחריין.
פוליטיקה פוסט-עובדתית
שבט ג'בליה, הר משה, סיני
"שבט ג'בליה, הר משה, סיני" הוא שמו של הדפס מאת האמנית הישראלית מילכה צ'יזיק.
תיאור.
הדפס, שנוצר בטכניקה של אקווטינטת סוכר, הודפס על גבי נייר בצבע קרם בגובה 65.5 ס"מ, וברוחב 50 ס"מ. הוא מתאר את הביגוד הנשי של בנות השבט הבדואי ג'באליה שבג'בל מוסא בסיני. הוא מהווה חלק מסדרה של הדפסים שיצרה האמנית בעקבות ביקור במנזר סנטה קתרינה שבדרום סיני. בשנת 1977 ביקרה האמנית במקום במסגרת פרויקט של קבוצת אמנים ישראלים .
הפיגוע בכנסיית אל-בוטרוסייה
ב-11 בדצמבר 2016, בשעה 10:00 לערך, בעת תפילה המונית, בוצע פיגוע התאבדות בכנסיית הקדושים פטרוס ופאולוס, הידועה בשם כנסיית אל-בוטרוסיה ונמצאת בסמוך לקתדרלת מרקוס הקדוש . הכנסייה שייכת לזרם הנצרות הקופטית ושוכנת ברובע אל-עבאסייה בקהיר, בצמוד לקיר החיצוני של הקתדרלה. כתוצאה מהפיצוץ נהרגו 29 בני אדם ו-47 נפצעו. רוב הקורבנות הם נשים וילדים. הפיצוץ נגרם על ידי מטען במשקל 12 קילוגרם. ארגון המדינה האסלאמית קיבל אחריות לאירוע.
למעלה מ-15 מדינות (בהן ישראל, רוסיה, ערב הסעודית וארצות הברית) גינו את האירוע.
הקהילה הנוצרית במצרים כבר נפגעה מהתקפות טרור בעבר. בינואר 2011 נהרגו 21 בני אדם בהתפוצצות מכונית תופת ליד הכנסייה הקופטית אל-קידיסין בעיר אלכסנדריה. חמש שנים קודם לכן נדקר למוות מתפלל באותה כנסייה.
בית לעברית ראשון לציון
בית לעברית ראשון לציון הוא מרכז תרבות המצוי בשלבי תכנון, שיוקדש לשפה העברית ולתרבות העברית כפי שהיא באה לידי ביטוי בשפה. המרכז ייבנה כמתחם ציבורי גדול בשטח של 15 דונם, בלִבּה ההיסטורי של ראשון לציון. בית לעברית יציג את המידע לקהל המבקרים באמצעות מערך תרבות והעשרה ומערך תצוגה חווייתי. כמרכז תרבות יציג בית לעברית את העברית כנושא תרבותי שלם, המכונן את חיי הדוברים אותה, קוראים וכותבים בה, חושבים בה, מתקשרים באמצעותה ועוד.
בית לעברית ממוקם במתחם ההיסטורי של בית הספר חביב, בית הספר העברי הראשון בעולם (נוסד בשנת תרמ"ב, 1886), שבו נלמדו כל מקצועות הלימוד בעברית.
מטה ההקמה של בית לעברית פועל מאז שנת 2012, ומשנת 2013 הוא פועל מ"בית מדליה" שבחצר בית הספר חביב.
על הקשר ההיסטורי שבין העברית והמושבה ראשון לציון.