"GLOW" זכתה לשבחים על ידי המבקרים, וקיבלה דירוג של 95% באתר Rotten Tomatoes, שם קונצנזוס הביקורת הייתה "עם פרטים תקופתיים מדויקים של שנות ה-1980, כתיבה מאלפת, וקאסט הורס, "GLOW" זוהרת בבהק." הסדרה קיבלה ציון באתר Metacritic של 81 מתוך 100, בהתבסס על 37 מבקרים. דארן פרניץ' מאנטרטיינמנט ויקלי נתן לעונה הראשונה ציון A (מצוין), וכינה אותה יצירת מופת. סופי גילברט מכתב העת "The Atlantic" אמרה, "זה פשוט כיף לראות נשים עושות כל כך הרבה כיף. "GLOW "לוקחת בעלות מלאה על הקאמפ שלה, ועל האסתטיקה הראוותנית, ומתחת לנצנצים היא [תוכנית] חכמה וחתרנית."
הסדרה זכתה לתגובות מעורבות מצד חלק ממתאבקות GLOW המקוריות. חלק החמיאו לתלבושות, ואחרות ביקרו את הייצוג של הבמאי כאחר מאוד מהמקור, וכן פרטים אחרים הקשורים לייצוג GLOW המקורי. אחרות שמחו שמדובר בתוכנית בידורית, שניתן ליהנות "מהשילוב בין עובדות לבדיה".
קישורים חיצוניים.
ביקורות:
TV 538
TV 538 הוא ערוץ טלוויזיה הולנדי העוסק במוזיקה. הערוץ הושק על ידי תחנת הרדיו ההולנדית Radio 538 ב-4 ביולי 2011 אם כי כיום הוא נמצא בבעלות רשת Talpa. הוא משדר 24 שעות ביממה וזמין בכל רחבי הולנד.
היסטוריה.
ב-4 ביולי 2011 התחיל הערוץ לשדר עם שידור הופעה חיה.
הערוץ משדר בעיקר קליפים ללא הפסקה, שהמאזינים לתחנת הרדיו יכולים לבקש שישודרו. כמו כן הערוץ משדר תוכניות בידור, חדשות, הופעות חיות, ראיונות ואירועים בנושאי מוזיקה.
לנצ'יה דיקאפה
לנצ'יה דיקאפה (באיטלקית: Lancia Dikappa) היא מכונית משפחתית בתצורות: פתוחה ולנדולט, מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקית לנצ'יה אשר יוצרה בין השנים 1921–1922.
במהלך תקופת הייצור, יוצרו 160 יחידות.
יצרנית הרכב לנצ'יה.
לנצ'יה (איטלקית: Lancia, מבוטא לנצ'ה) היא חברה איטלקית לייצור מכוניות המהווה מאז שנת 1969 חטיבה בתאגיד פיאט. היא הוקמה בשנת 1906 על ידי וינצ'נזו לנצ'יה. מכוניות החברה הצטיינו בחדשנות הנדסית, פאר וביצועים וזכו להצלחות באירועי ספורט מוטורי. החל משנות ה-90 של המאה ה-20 מוצבו דגמי לנצ'יה כדגמי יוקרה בקבוצת פיאט.
סרגיי פולונין
סרגיי ולדימירוביץ' פולונין (באוקראינית: Сергій Володи́мирович Полу́нін; נולד ב-20 בנובמבר 1989) הוא רקדן בלט, שחקן, ודוגמן אוקראיני.
ביוגרפיה.
פולונין נולד בחרסון לגלינה וולדימיר, מגיל ארבע עד שמונה הוא התאמן באקדמיה לאתלטיקה ולאחר מכן ארבע שנים במוסד מדיני ללימודי ריקוד וכוריאוגרפיה בקייב.
ב-2003 הצטרף לבית הספר המלכותי לבלט במלגה שבוצעה על ידי קרן רודולף נורייב.
ב-2009 נבחר לרקדן הסולו הראשי בבלט המלכותי, הוא זכה במספר פרסים וביניהם לרקדן הצעיר של בריטניה לשנת 2007. עיתון הניו יורק טיימס תיאר אותו כ"רקדן נפלא".
ב-2011 הופיע בגרסה הבריטית של הסרט פנטום האופרה (סרט). באותה שנה השתתף בסרטי הבלט, אליס בארץ הפלאות ופטר והזאב.
ב-2014 שיתף פעולה עם הצלם דייוויד לה-שאפל בפרויקט צילום סרטון ריקוד.
ב-2016 הופק הסרט התיעודי "רקדן" העוקב אחר קריירת הריקוד שלו וחושף פרטים על חייו.
ב-2018 שיחק בסרט דרור אדום.
קאניז'ה
קָאנִיזָ'ה וגם סְטָארָה קאניז'ה (בסרבית קירילית: Кањижа, בסרבית בכתב לטיני: Kanjiža, ביידיש: קיניזשא) היא עיירה ורשות מקומית בסרביה השוכנת במחוז באנאט הצפוני אשר בפרובינציית וויבודינה, סמוך לגדות הנהר טיסה.
היסטוריה.
היישוב מתועד בגסטה הונגרורום ומצוין כי במהלך המאה ה-9 נשלט על ידי הממלכה הבולגרית הראשונה. לאחר קרב מוהאץ' עבר האזור לשליטת האימפריה העות'מאנית. לאחר מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699) עבר היישוב לחזקת ממלכת הבסבורג. בהמשך שלטה באזור האימפריה האוסטרו-הונגרית ולאחר מלחמת העולם השנייה עבר לחזקת ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים, אשר שמה שונה מאוחר יותר לממלכת יוגוסלביה.
ב-6 באפריל 1941 תקפה גרמניה הנאצית את ממלכת יוגוסלביה והכניעה את צבאה תוך ימים אחדים. האזור נמסר לחזקת הונגריה. לאחר המלחמה נכללה קאניז'ה בשטח הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה ובאזור התפתחה תעשייה. לאחר פירוק יוגוסלביה עברה העיירה לחזקת סרביה.
הקהילה היהודית.
תיעוד לנוכחות יהודים בעיירה קיים משלהי המאה ה-18. לקראת מחצית המאה ה-19 הוקם בית העלמין וב-1861 הוקם בית הכנסת הקהילתי. בית הכנסת הקבוע הוקם ככל הנראה במקום מבנה בית כנסת קדום יותר ששכן במקום. בית הכנסת החדש היה בן שתי קומות, כאשר הקומה השנייה שימשה לעזרת נשים. לאחר הקרע ביהדות הונגריה חל פילוג בקהילה לשני קהלים: נאולוגי ואורתודוקסי. בשלהי המאה הוקם בעיירה סניף של כל ישראל חברים. ב-1880 התגוררו בעיירה 371 יהודים, וב-1900 התגוררו 375 יהודים שהיוו 2.26 אחוזים מכלל תושביה.
לאחר מלחמת העולם הראשונה החלה פעילות ציונית בקרב הקהל הנאולוגי. לקהל האורתודוקסי השתייכו גם מספר משפחות יהודיות מכפרי הסביבה, כגון מהכפר מָארְטוֹנוֹש. קהילה נוסדה במארטונוש בשלהי המאה ה-18. ב-1800 הוקם בית כנסת לקהילה. ב-19 באפריל 1944 גורשו יהודי הכפר למחנות ההשמדה. הקהילה חרבה בשואה. ב-1949 נהרס שם מבנה בית הכנסת.
ב-1921 נמנו בקאניז'ה 285 יהודים, וב-1931 נמנו 223 יהודים.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה התגוררו בקאניז'ה 174 יהודים. באפריל 1941 פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה את צבאה תוך ימים אחדים. עד לסוף אותה השנה גורשו יהודי העיירה למחנות ההשמדה. איש מהמגורשים לא ניצל.
ב-1948 נהרס מבנה בית הכנסת על ידי השלטונות המקומיים. ב-1994 הותקנה לוחית זיכרון לקהילה על קיר מבנה במקום בו עמד בית הכנסת. נכון ל-2002 עמד בית העלמין על תילו, הוא היה מוקף חומת אבן ובמצב סביר. בקאניז'ה נולד דן ריזינגר, צייר, מעצב גרפי וחתן פרס ישראל לעיצוב לשנת ה'תשנ"ח.
מונדיאליטו 2010 (כדורגל חופים)
מונדיאליטו 2010 בכדורגל חופים היה טורניר כדורגל חופים, שנערך בחוף "פראיה דה רושה" בפורטימאו, פורטוגל בין התאריכים ה-6 באוגוסט ל-8 באוגוסט 2010. התחרות כללה ארבע נבחרות שהתחרו ביניהן בשיטת ראונד-רובין (שיטה שבה כל נבחרת פוגשת את כל הנבחרות האחרות).
לנצ'יה אופניים עירוניים
לנצ'יה אופניים עירוניים (באנגלית: Lancia Urban Bike) הם אופניים מתוצרת יצרנית הרכב לנצ'יה, בשיתוף פעולה עם חברת עיצוב הרכב האיטלקית "Momo company" אשר הוצגו בשנת 2007 כאופני קונספט.
דגם ה"לנצ'יה אופניים עירוניים" יוצר מסיבי פחמן, אלומיניום ומגנזיום.
ראו גם.
אופניים
מרדית ברוקס
מרדית אן ברוקס (באנגלית: Meredith Ann Brooks; נולדה ב-12 ביוני 1958) היא זמרת-יוצרת וגיטריסטית אמריקאית, הידועה בשל הלהיט שלה משנת 1997 "Bitch", עבורו היא הייתה מועמדת לשני פרסי גראמי.
ביוגרפיה.
מרדית ברוקס היא אחת מגל הזמרות-יוצרות שהתפרסמו בשנות ה-1990 בעקבות הצלחותיהן של רוקריות אלטרנטיביות כמו ליז פייר ופי ג'יי הארווי, אך דומה בסגנונה יותר לזמרות כמו אלאניס מוריסט ושריל קרואו. ברוקס גדלה באורגון, בת לשריף המקומי ומעצבת פנים. יש לה אח ואחות. היא גילתה עניין מוקדם במוזיקה, אהבה בלוז, R&amp;B, ורוק קלאסי, ולמדה לנגן גיטרה ולכתוב שירים כשהייתה בגילאי ההתבגרות. בשנות ה-1970 הקימה להקה עם חברות בשם Sapphire.
בשנות השמונים, היא הייתה חברה בלהקה בשם The Graces, אשר חתמה חוזה הקלטות עם A&amp;M Records. היא הקימה את הלהקה יחד עם ג'ינה קלמבוטי, שמאוחר יותר הצטרפה ללהקת ההופעות של ברוס ספרינגסטין, ושרלוט קאפי, שהייתה חברה בלהקת הגו-גוז. אך ברוקס התאכזבה מהניסיון עם הלהקה, והחליטה לקחת הפסקה מהמוזיקה. היא נישאה, והתחילה לנהל מסעדה יחד עם בעלה. בינתיים, היא המשיכה לכתוב מוזיקה.
ב-1995 היא פגשה את מי שהפכה לאמרגנה, לורי לוי. הוא עודד אותה לחזור להיות מוזיקאית מקצועית. היא סיפרה מאוחר יותר שחלק מאכזבתה מעולם המוזיקה היה בשל האחיזה החזקה של מוזיקת גראנג' על עולם הרוק.
הצלחה עם "Blurring the Edges" ו-"Bitch".
בשנת 1995 ברוקס חתמה על חוזה הקלטות עם קפיטול רקורדס. הסינגל הראשון שלה, "Bitch", יצא כעבור שלוש שנים, והפך ללהיט מיידי. בעקבות הצלחה זו, היא קיבלה מועמדויות לפרסי גראמי לשנת 1998 בקטגוריות ביצוע הרוק הווקאלי הטוב ביותר של זמרת, ושיר הרוק הטוב ביותר. השיר הגיע למקום שני במצעדים בארצות הברית ובקנדה, ולמקום ראשון בבריטניה. באוסטרליה הסינגל הגיע לפלטינום, והשיר נמצא ברשימת 100 השירים הגדולים של VH1 .
השיר היה להמנון פמיניסטי ושל תרבות אלטרנטיבית, כשיר הלל לנשים שמתבטאות באופן בלתי מתנצל בפני עולם שרואה אותן כ" רק ילדה".כשיצא האלבום, " Blurring the Edges", הוא הגיע לרמת פלטינום בארצות הברית, ופלטינום כפול בקנדה., וטיפס למקום 22 בבילבורד 200, ולמספר 5 במצעד האלבומים הבריטי. האלבום הופק על ידי דוד ריקטס, שגם ניגן קלידים (בין כלים אחרים) באלבום. ברוקס עשתה סבבי הופעות בארצות הברית ובאירופה ב-1997 ו-1998 כדי לתמוך באלבום, וגם השתתפה בפסטיבל לילית בשנתיים אלו.
ב-30 במרץ 1998, בארגנטינה, היא פתחה את הופעתם של הרולינג סטונז. במהלך הסט שלה הקהל דרש שהרולינג סטונז יצאו, והפכו לאלימים, וזרקו חפצים, כולל אבנים וטמפונים, לבמה. ברוקס נחבלה בעינה. היא הופיעה שוב ביום למחרת, הפעם כשהיא לובש חולצת כדורגל ארגנטינאית, אבל הקהל שוב זרקו עליה דברים, אז אחרי ששרה את "Bitch" היא זרקה את החולצה על הרצפה וירדה מהבמה.
המשך קריירה.
בשנת 1999 ברוקס הקליטה את האלבום השני שלה,"Deconstruction. " הרצועה "Sin City", הוקלט עבור הסרט ""עיני נחש" "בכיכובו של ניקולאס קייג'.