אבל הכוח שנהנו ממנו באספה הקודמת נשלל מהם במחוקקת החדשה, שנמנע מציריהם להתמודד על מקומות בה. הייתה אמנם סיעה פייאנטית, אבל היסטוריונים זיהו לא יותר מ-169 צירים כנאמנים לה (במהפכה לא היו מפלגות מסודרות עם חברים, אלא גושי הצבעה שאנשים נעו ונדו ביניהם). לצד היעדר השפעה חזקה בבית הנבחרים, הטבע המסודר והשמרני של המועדון גם חסם אותו בקרב הזירה הפוליטית האחרת, דעת הקהל הפריזאית. היעקובינים ניהלו אסיפות פתוחות עמוסות קהל, והוכיחו במהרה את כוחם כשפטיון הביס את לה פאייט ברוב עצום בבחירות לראשות העירייה. החשש מבוגדנות המלך ומחאה משמאל על אירועי הקיץ גם שללו מהם את תמיכת הסניפים היעקוביניים. לבסוף, רק 80 הצטרפו אליהם והיתר, יותר מ-700, נותרו נאמנים לרובספייר ופטיון במועדון הישן. ברנאב העיר במרירות שהקואליציה שכוננה את הפייאנטים ראתה בחוקה את שיא הישגיה, ולאחר גיבושה "נותרה ללא עקרון מאחד או תנופה." גם לואי עצמו, שסמכויותיו הושבו לו, כלל לא התכוון למלא את התפקיד שיועד לו בחזונם ובכך שמט את הקרקע תחת רגליהם. אחיו ארטואה הוסיף לחרוש מזימות בגלות, וב-11 בנובמבר 1791 הפעיל המלך את הווטו שלו כדי לחסום הצעה להאשים בבגידה את המהגרים שלא שבו. כל החששות הישנים (והמוצדקים) מקנוניה בינו לאויבי המהפכה קיבלו משנה תוקף.
היעקוביני בריסו, ממארגני עצומת שן דה מארס, תפס את הבכורה באספה כנאום מוכשר. הוא לא בטח במלך, וסבר שרק הכרזת מלחמה על המהגרים והנסיכים באימפריה הרומית הקדושה שבנחלותיהם שהו תאלץ את לואי להראות את פרצופו האמיתי ותבצר את המהפכה. הטריומווירים-לשעבר נחרדו מהרעיון, אך זה קסם דווקא ללואי, שהניח שתבוסה תמגר את הסדר החדש ותשיב לו את כוחו. גם לה פאייט, איש הצבא, מיהר לתמוך בה משיקוליו. הפייאנטים היו משותקים כשמנהיגיהם המפולגים אוחזים בעמדות מנוגדות. כבר בדצמבר 1791, כתב רן הלוי, הסיעה התפוררה למעשה. רבים מציריה שכמהו להשפעה ולכוח פוליטי שבו ליעקובינים.
מאורעות החודשים הבאים דחקו אותם מהשלטון במהירות. ברנאב, שהתאכזב מסירוב הזוג המלכותי לשמוע לעצותיו נגד מלחמה, התפטר ב-5 בינואר 1792 ושב לביתו. דה לאמט בחל גם הוא בפוליטיקה והתנדב לקבל פיקוד צבאי במלחמה המתקרבת, שלה פאייט תמך בה בלהיטות. במרץ מינה המלך שרים שתמכו בגישתו של בריסו. המלחמה, שנפתחה ב-20 באפריל, חשפה את חולשת הצבא ועוררה חרושת האשמות מן היעקובינים.
ב-13 ביוני המלך זיהה אפשרות לשנות את יחסי הכוחות הפוליטיים ופיטר את שריו. הוא עבר שוב להישען על הפייאנטים המפורדים, שנערכו עתה למהלך אחרון. ב-16 ביוני, בעצה אחת עם דופור (הטריומוויר האחרון שנותר) שיגר לה פאייט איגרת ברכה ללואי על פיטורי השרים ותקף את היעקובינים כאשמים בכל הצרות. ב-28 שב לפריז ונשא נאום ארוך נגדם באספה. הוא אף פנה למשמר הלאומי בבקשה להגן על החוקה. אבל קריאותיו נענו ריקם, והיעקובינים הוקיעוהו כבוגד. לה פאייט חזר לצבא, אבל הפייאנטים המסוכסכים והלא-מגובשים היו חזקים דיים כדי לגייס רוב שמנע ב-8 באוגוסט את העמדתו לדין.
היה זה הקש האחרון מבחינת הרדיקלים הפריזאים, שהניע אותם לערוך הפיכה בליל ה-9 ובבוקר ה-10 באוגוסט ולתפוס את השלטון. רוב חברי האספה המחוקקת נמלטו מחשש המורדים או מנחישות למנוע מהם לגיטימציה של פורום מתפקד: רק כ-300 מתוך 745 הופיעו בבוקר ה-10. היה זה סופם של הפייאנטים ככוח פוליטי. דופור נמלט מהבירה. לה פאייט ערק אל האוסטרים אחרי שצבאו סירב לפקודתו לערוך הפיכת-נגד. רבים מחברי הסיעה נעצרו באשמת בגידה. אף קצם הפיזי הגיע לבסוף: ברנאב, ביי ואחרים נערפו בגיליוטינה בימי שלטון הטרור.
יפיע מלך לכיש
יָפִיעַ היה מלך לכיש הכנענית נמנה עם חמשת מלכי האמורי שהביס יהושע בן נון כשנחלץ לעזרתם של תושבי העיר גבעון בני בריתו, כפי שכתוב: "וַיִּשְׁלַח אֲדֹנִי צֶדֶק מֶלֶךְ יְרוּשָׁלַ‍ִם אֶל הוֹהָם מֶלֶךְ חֶבְרוֹן וְאֶל פִּרְאָם מֶלֶךְ יַרְמוּת וְאֶל יָפִיעַ מֶלֶךְ לָכִישׁ וְאֶל דְּבִיר מֶלֶךְ עֶגְלוֹן לֵאמֹר. עֲלוּ אֵלַי וְעִזְרֻנִי וְנַכֶּה אֶת גִּבְעוֹן..."().
הסיפור המקראי.
לפי המסופר בספר יהושע, עלה יפיע עם יתר מלכי האמורי על העיר גבעון, בה חנה ונלחם בתושבים המקומיים שכרתו ברית עם עם ישראל המתכוונים לכבוש את כנען כדי למנוע את השמדתם, לאחר התערבות הצבא הישראלי שעלה מן הגלגל בהנהגת יהושע חולל ה' נס לשבטי ישראל כאשר הכה את מלכי האמורי וצבאותיהם במפולת ברד של אבנים מן השמים שלפי המתואר במקרא הרגו יותר חיילים כנעניים מאשר הרגו בני ישראל בחרב, לאחר המפלה האדירה שכללה את נס שמש בגבעון דום יפיע ברח ביחד עם 4 מלכי האמורי הנותרים אל בית חורון, משם אל עזקה ולבסוף למקדה בה הם התחבאו מהעברים במערה.
בהוראת יהושע בני ישראל אטמו את המערה בעזרת גלילת אבנים על פתחה, והציבו על המשמר חיילים מבני ישראל לוודא שאין יוצא ממנה בזמן ששאר הצבא יצא למרדף אחר צבאות כנעניים שנמלטו לעריהם ובמטרה לכבוש ערים אלו. לאחר סיום המערכה הזו, חזרו הלוחמים אל המערה במקדה, יהושע ציווה להוציא את יפיע ואת שאר המלכים האמורים אליו, הוא קרא לקצינים הבכירים שלו להניח את רגליהם על צוואר המלכים האמורים המובסים, ולאחר הוראה לבני ישראל כי כך ייעשו לכל אויב הנלחם בהם, חיסל יהושע את יפיע ואת 4 עמיתיו המלכים והורה לבני ישראל לתלות את גופותיהם על עצים סמוכים עד הערב, טרם הזריחה ציווה יהושע להוריד את גופותיהם של המלכים המובסים (ובהם יפיע) ולזרוק אותם אל תוך המערה בה התחבאו, ולאטום אותה שוב באבנים גדולות שנשארו במקום "עד עצם היום הזה" - בעצם אמירה של סיפור אטיולוגי שמתאר את המצב בשטח בעת כתיבת הסיפור.
יש המשערים כי שמו של המלך מבטא את האמונה שהאל יופיע וימזל מזלו של האדם הנושא את שמו. בשפה האוגריתית ישנו דמיון לשם יפעבעל.
יפיע (פירושונים)
ז'ירונה (כדורגל)
מועדון הכדורגל ז'ירונה (בקטלאנית: Girona Fútbol Club, ובקיצור Girona FC) היא קבוצת כדורגל ספרדית מהעיר ז'ירונה שבקטלוניה. הקבוצה נוסדה ב-23 ביולי 1930, ומשחקת בלה ליגה. אצטדיונה הביתי של הקבוצה הוא אצטדיון מונטיליבי שבז'ירונה, המכיל 11,200 מושבים.
בסוף עונת הקבוצה עלתה מהליגה השלישית לליגה הספרדית השנייה, לאחר 49 שנות היעדרות. בסוף עונת 2016/17 עלתה לראשונה בתולדותיה ללה ליגה.
לז'ירונה ישנה קבוצת מילואים, הנקראת ז'ירונה ב', המשחקת בליגה הקטלאנית הראשונה (חמישית ברמתה בספרד).
היסטוריה.
ז'ירונה נוסדה בשנת 1930 בבית קפה בעיר, לאחר שקבוצת Unió Esportiva Girona פורקה עקב בעיות כלכליות. הקבוצה החלה את דרכה בליגה הקטלאנית, ובשנת 1933 העפילה לליגה השלישית בספרד. כבר בעונתה הראשונה העפילה לליגה השנייה לראשונה בתולדותיה, והתקבעה כקבוצת צמרת.
בעונתה השנייה, בשנת 1936, זכתה במקום הראשון בליגה השנייה, אך עקב היותה של הליגה מחולקת לבתים מקום זה הקנה לה רק מקום בבית הגמר, בו סיימה במקום החמישי בלבד ולא עלתה לליגה הבכירה.
בשנת 1943 ירדה ז'ירונה בחזרה לליגה השלישית, ועד סוף שנות ה-50 שיחקה בליגה השנייה במשך שש עונות בלבד. את העשורים הבאים בילתה הקבוצה לרב בליגה הרביעית, אך לא מעט גם בליגה השלישית. בשיא השפל ירדה אף לליגות המחוזיות, אך עלתה משם תוך זמן קצר.
בתום עונת עלתה הקבוצה בחזרה לליגה השלישית ומיד בעונת החזרה סיימה במקום הראשון בבית שלה. בפלייאוף עברה את ברקאלדו ואת סאוטה ועלתה לליגה השנייה לראשונה מאז שנת 1959.
בארבע שנותיה הראשונות מאז העלייה נאבקה נגד ירידתה לליגה השלישית, אך שרדה. בתום עונת סיימה ז'ירונה לראשונה במקום הרביעי המוליך לפלייאוף העלייה לליגה הראשונה. בחצי הגמר עברה את קבוצת אלקורקון, אך בגמר הפסידה פעמיים לאלמריה וכשלה בעליית הליגה. בעונה שלאחר מכן שבה לקרבות התחתית ושרדה בליגה במחזור האחרון עת סיימה במקום ה16.
את עונת העבירה הקבוצה בצמרת הגבוהה, כשהיא מועמדת לעלות לליגה הבכירה. אך בסיום העונה הסדירה ספגה שער שוויון מאוחר מול לוגו, שער שהעלה את ספורטינג חיחון ישירות במקומה. ז'ירונה נשלחה במקום זאת לפלייאוף שוב, כאשר במשחק הראשון בחצי הגמר היא מביסה את ריאל סרגוסה במשחק החוץ 0–3, אך במשחק הגומלין מפסידה באצטדיונה הביתי 1–4 ומודחת ממשחקי הפלייאוף.
כמו בעונה הקודמת בה העפילה למשחקי הפלייאוף, גם את עונת 2015/2016 החלה ז'ירונה בתחתית, אך שינתה את יכולתה בחצי העונה השני וסיימה את העונה הסדירה במקום הרביעי. בחצי גמר הפלייאוף הפסידה במשחק הראשון לקורדובה בתוצאה 1–2, אך חזרה מפיגור במשחק השני כדי לנצח בתוצאה 1–3 לאחר הארכה. ניצחון זה העניק לה כרטיס לגמר מול אוסאסונה, לה הפסידה בתוצאה המצטברת 1–3. בעונת 2016/17 ז'ירונה הצליחה להשיג את הכרטיס ללה ליגה לראשונה בתולדותיה לאחר שסיימה במקום השני בליגת המשנה. ב-23 באוגוסט 2017 ז'ירונה נרכשה על ידי קבוצת סיטי פוטבול המחזיקה במנצ'סטר סיטי מהפרמייר ליג ועל ידי קבוצת רכישה בראשות פרה גוארדיולה, אחיו של פפ גוארדיולה.
בעונתה הראשונה אי פעם בליגה הראשונה סיימה במרכז הטבלה, במקום העשירי, אך שתי עונות שלאחר מכן סיימה במקום ה-18 וירדה חזרה לליגה השנייה.
בסיום עונת 2021/2022 העפילה דרך הפלייאוף בחזרה ללה ליגה לאחר ניצחון על טנריפה.
סגל הקבוצה.
(בהשאלה מניו יורק סיטי)
(קפטן שני)
(בהשאלה מלגנס)
(בהשאלה מאתלטיקו מדריד)
(בהשאלה ממנצ'סטר סיטי)
(בהשאלה ממנצ'סטר סיטי)
(בהשאלה מריאל מדריד)
הוהם מלך חברון