דנטון המשיך והוקיע את הקנוניה נגדו ותקף את הוועד ה"טמא". הוא המשיך בטיעונים ששכנעו את ההמון כי ההאשמות נגדו הן חסרות יסוד. ארמן הודיע לפוקייה-טינוויל כי הוא מתכוון למנוע למשך חצי שעה את דנטון מלהגן על עצמו. דנטון השתולל מכעס. השינוי החפוז בתוכנית חיסל את שמץ החוקיות האחרון במשפטו של דנטון. נשיא בית המשפט והתובע הוציאו את הנאשמים מהאולם לאחר השתוללויותיו הרבות של דנטון, והמושבעים יצאו כדי לקבל החלטה. אף על פי שהיו אלה שבעה מאויביו של דנטון שנבחרו בקפידה, חששו ארמן ופוקייה-טינוויל מפני זיכוי. בצעד אחרון של פאניקה, הם נכנסו, בניגוד לחוק, לחדר שבו התכנסו המושבעים, מוכנים לאיים על המהססים. המושבעים שבו עם פסק הדין הנדרש. ארמן הכריז על עונש מוות, והורה לקרוא אותו באוזני האסירים שעמדו להיות מובלים לגיליוטינה ביום המחרת. לאחר ששמע דנטון את פסק הדין, קרא בקול "רוצחים! הביטו בהם! הם רדפו אותנו עד מוות! רובספייר השפל! גם אתה תלך לגרדום. אתה תלך בעקבותיי, רובספייר".
סופו של דנטון.
ב-6 באפריל הגיע השופט דיקרי והקריא בשנית בפני דנטון וחבריו את פסק הדין. בכלא נעשו עתה הכנות אחרונות. עוזרו של סנסון התליין, קרע את חולצותיהם סביב הצוואר וגזז את שערותיהם סביב המקום שעליו תיפול המערפת. כל ה-16 הועלו על שלושה קרונות והוסעו דרך רחובות פריז לעבר הגיליוטינה בכיכר המהפכה. בהגיעם לכיכר, כבר המתין להם קהל רב, דומם הפעם. דנטון הביט בבוז לעבר הקהל, במיוחד לעבר האנשים שבאו מטעם הוועד לשלום הציבור. דמולן עלה שלישי לגיליוטינה ודנטון היה האחרון. בהגיע תורו לעלות לגיליוטינה, הוא קרא לעבר סנסון התליין "הראה את ראשי לעם. הוא שווה את זה".
דנטון היה בהישלחו לגיליוטינה בן שלושים וארבע. נבואתו בדבר גורלו של התובע שלו, התגשמה כעבור שלושה חודשים. רובספייר הלך בעקבות יריבו אל הגיליוטינה.
דנטון נותר אחד מסמליה ודמויותיה המפורסמות של המהפכה בזיכרון ובתרבות. ב-1835 פרסם גאורג ביכנר את המחזה מות דנטון. מחזה נוסף, "המקרה של דנטון", נכתב על ידי סטניסלבה פרזיביסגווסקה ב-1929. סרט הקולנוע "דנטון" הופק ב-1983, בכיכוב ז'ראר דפארדיה.
צומת מגידו
צומת מגידו הוא צומת מרכזי בעמק יזרעאל, המחבר את כביש 65 וכביש 66. קטע הכביש היוצא מצומת מגידו לכיוון עפולה מכונה "כביש הסרגל" בשל היותו קטע כביש ישר לגמרי ללא עיקולים ופניות.
הצומת נקרא על שם הקיבוץ מגידו ותל מגידו הנמצאים בקרבת מקום, ולא רחוק ממנו נמצא גם כלא מגידו.
ב-5 ביוני 2002 נרצחו 17 ישראלים כאשר מחבל מתאבד פוצץ מכונית תופת ליד אוטובוס אגד בקו 830 בצומת מגידו לכיוון עפולה.
גמבלה
גמבלה (באמהרית ጋምቤላ) היא מדינה במערב אתיופיה. גובלת מצפונה במדינת אורומיה בדרומה במדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום ובמערבה בדרום סודאן.
דמוגרפיה.
על פי הנתונים של הסוכנות המרכזית לסטטיסטיקה אוכלוסיית המדינה מונה 306,916 שמתוכם 25.37% חיים בערים. עם שטח של 25,802.01, הצפיפות הממוצעת היא 9.57 אנשים לקמ"ר.
אתניות.
חלוקת התושבים לפי קבוצות אתניות:
חלוקת התושבים לפי דת:
מחוזות.
גמבלה מחולקת לארבעה מחוזות:
אנטוניו קונסליירו
באבא גנוש
באבא גנוש (בערבית: بابا غنوج, תעתיק מדויק: באבא ע'נוג') הוא מאכל המורכב מסלט חצילים בטחינה, אשר נפוץ ברחבי המזרח התיכון, בעיקר במצרים, בסוריה, בלבנון, בטורקיה וביוון.
במדינות שונות יש גרסאות שונות לאופן ההכנה, בחלקן מוסיפים לחצילים עגבניות קצוצות ושום.
משמעות השם היא כנראה אבא גנוש (שם פרטי), אבא מפונק או אבא-ענוֹג .
לעיתים הוא נקרא גם מטאבאל (mutabbal).
במצרים הסלט מכונה "באבא ראנוש" ובאתיופיה מכונה המאכל "בלאגאדוש".
קומנד אנד קונקר
קומאנד אנד קונקר
הכל עובר חביבי
הכל עובר חביבי היא להקת פופ ישראלית, שפעלה בשנים 1975–2002. הלהקה מנתה ארבעה חברים: שלומית אהרון, יובל דור, עמי מנדלמן וקיקי רוטשטיין, והגיעה לשיא הצלחתה בתחילת שנות השמונים. הלהקה זכתה פעמיים בפרס כינור דוד ובתואר להקת השנה.
היסטוריה.
הלהקה הוקמה בשנת 1975, כאשר אמנון ברנזון הפיק מופע משירי שנות החמישים, בבימויו של צדי צרפתי ובניהולו המוזיקלי של אלדד שרים. במופע שילב ברנזון יחדיו את אהרון, שהייתה סולנית להקת פיקוד מרכז, עם דור, מנדלמן ורוטשטיין, ששירתו יחד בלהקת חיל התותחנים והופיעו כלהקה תחת השם "שלישיית אף אוזן גרון". שם הלהקה שונה ל"הכל עובר חביבי" מתוך השיר "חביבי" של שמואל פישר.
הצלחתו הגדולה של המופע הפכה את האיחוד הזמני לקבוע. כבר בשנת 1976 כתבה במיוחד עבורם נעמי שמר את השיר "החגיגה נגמרת" שנעל את חגיגת הזמר שנערכה באותה השנה, שהחליפה את פסטיבל הזמר והפזמון. ב-1979 העלתה הלהקה מופע המשך בשם "דור האספרסו", שהתבסס על שירי שנות השישים. באותה שנה קיבלה הלהקה הצעה להשתתף באירוויזיון בשיר "הללויה", אך אהרון סירבה אחרי שקיבלה בזמן ההקלטות מכת חשמל. במקומה של "הכל עובר חביבי" הוקמה להקת חלב ודבש שכללה את גלי עטרי ושלישיית זמרים, שזכתה יחד עמה באירוויזיון, ומאוחר יותר הוציאה להיטים רבים.
בדצמבר 1979 השתתפה הלהקה בשירויזיון מספר 1 עם השיר "טלוויזיה" (מילים: יובל דור, לחן: יובל דור ועמי מנדלמן, עיבוד: אלדד שרים).
בדצמבר 1980 זכתה הלהקה במקום הראשון בפסטיבל שירי הילדים מספר 11 עם השיר "עודני ילד" (מילים: עדנה פלג, לחן: נמרוד טנא, עיבוד: אורי קריב).
במרץ 1981, כאשר אהרון הייתה בהריון מתקדם, זכתה הלהקה במקום הראשון בקדם-אירוויזיון עם השיר "הלילה" וייצגה את ישראל באירוויזיון 1981 ובאירוויזיון עצמו הגיעה עם השיר למקום השביעי. בדצמבר אותה שנה השתתפה הלהקה בפעם השנייה ברציפות בפסטיבל שירי הילדים מספר 12 עם השיר "מסיבה של סמבה" (מילים: לאה שילון, לחן: הנרי ברטר, עיבוד: אורי קריב). באותה השנה הוציאה אלבום שירי ילדים "עודני ילד", כשם הלהיט הגדול ביותר מתוכו. את שירי האלבום, מלבד שיר הנושא, הפיק מוזיקלית קובי אושרת.
ב-1982 יצא אלבומה שישי של הלהקה "שירים" שאיגד שירים שהלהקה הקליטה בין 1980 ל-1982. בין שירי האלבום בלטו שיריה של נעמי שמר: "תן כתף", "לילה בחוף אכזיב", "על כל אלה" ו"החגיגה נגמרת", החידוש ל"פרח הלילך", והביצוע ל"רומנטיקה", שחברי הלהקה כתבו והלחינו לצביקה פיק. אלדד שרים, אורי קריב וקובי אושרת עיבדו את שירי האלבום. עוד ב-1982 נערך ערב הוקרה למלחין משה וילנסקי שנקרא זר כלניות למשה וילנסקי (ויצא כאלבום לאחר מכן). הלהקה שרה באירוע את השיר "סתיו" (מילים: שמשון חלפי). בדצמבר 1982 השתתפה הלהקה בפסטיגל מספר 2 עם השיר פתאום עצוב לה מילים: אבי קורן לחן ועיבוד: הנרי ברטר.
בתחילת 1983 הוציאה הלהקה את האלבום "לעבור את הגבול" בהפקת ירוסלב יעקובוביץ'. האלבום, בו בלטו להיטים כמו "לילה בכרך", "תלווי אותי" ו"אגדה אבודה", התייחד בקו רוקי וג'אזי מובהק יותר, וניכרה בו השפעת להקות כ"מנהטן טרנספר". שירי האלבום זכה להשמעות רבות ברדיו. בהקלטות האלבום השתתפו מאיר ישראל ואהרל'ה קמינסקי בתופים וכלי הקשה, אלונה טוראל בקלידים, אוהד אינגר בגיטרה בס, גילי דור, גרי אקשטיין, וחיים קריו בגיטרות, דריו מלכי בסינטיסייזר, ירוסלב יעקובוביץ' בסקסופון, חליל וליריקון, ונגנים נוספים. ובדצמבר 1983 באותה השנה התארחה הלהקה בפסטיגל מספר 3 עם השיר "מחר תזרח השמש" (מילים: מירית שם-אור, לחן: צביקה פיק, עיבוד: אלדד שרים
ב-1984 העלתה הלהקה את המופע "הכל לא עובר חביבי", לציון עשור לפעילותה. שירי המופע הוקלטו גם עבור אלבום בשם זה. המופע והאלבום כללו שירים מצליחים כ"האורח" ("טנא ירוק") ו"סימן שעוד לא הגענו" שכתבה והלחינה נעמי שמר ו"בלוז מדרגות הרבנות" שהלחין יובל דור למילים של העיתונאי אמנון דנקנר.
ניסיונות המשך של הלהקה לקו מוזיקלי רוקי יותר לא צלחו, והאלבום "נחיה ונראה", אותו הוציאו ב-1988 נכשל מסחרית. מתוך האלבום יצאו לרדיו השירים: "אין ענבים בגפן", "נחיה ונראה", "אם שנים הרבה" (בשלושתם - מילים: נתן זך), "ממקום אחר", "אל תתבזה" (מילים רחל שפירא). את שירי האלבום הפיק מוזיקלית מיקי גבריאלוב. בסוף שנות השמונים פרשה אהרון מן הלהקה לטובת קריירה עצמאית. אהרון הוחלפה באתי קארי, שהופיעה עם הלהקה בארץ, בתוכניות טלוויזיה רבות, ובחו"ל משך כ 5 שנים. מאוחר יותר החליפה את אתי קארי שרונה נסטוביץ', איתה הוציאה הלהקה בתחילת 1998 את האלבום "מי שמדבר על אהבה", שנכשל מסחרית אך השאיר להיט אחד, שיר הנושא, וכן החידוש ל"שלא ייגמר לי הלילה". חברי הלהקה כתבו והלחינו את מרבית האלבום, וירוסלב יעקובוביץ' עיבד. גם הרכב זה עם הסולנית נסטוביץ' לא זכה להצלחה. בשנת 2002 הפסיקה הלהקה את פעילותה, לבד מהופעות חד פעמיות ומיוחדות.
בחורף 2006, לאחר הפסקת פעילות ארוכה, חזרו חברי הלהקה המקורית יחד עם אהרון, לסיבוב הופעות ברחבי ישראל, פעם נוספת בבימויו של צדי צרפתי.
ב-2012 חזרו חברי הלהקה לסיבוב הופעות כאשר את יובל דור מחליף משה סימן טוב. המופע החדש, "געגועים לנעמי שמר", בהפקתו המוזיקלית של אסף אמדורסקי כולל בתוכו הופעת אורח של ישראל גוריון, אסף אמדורסקי ואוהד חיטמן, כמו גם תזמורת מלווה.
מכון פישר למחקר אסטרטגי אוויר וחלל
מכון פישר למחקר אסטרטגי אוויר וחלל היה מכון שנוסד על ידי עמותת חיל האוויר המאגדת את פורשי שירות הקבע של חיל האוויר הישראלי. יעוד המכון היה פיתוח החשיבה והשיח הציבורי במדינת ישראל בתחומי התעופה והחלל והוא פעל כחברה לתועלת הציבור. המכון החל לפעול בשנת 2000 ונסגר בדצמבר 2018.
פעילות המכון.
פעילויות המכון העיקריות: