הדסון תיארה את היותה "מופתעת" בראיון עם "בילבורד" כשגילתה שאזליה רוצה לשתף פעולה ב-"Trouble", "לעבוד איתה היה מעניין כי זו דרך אחרת לראות אמן עובד", והסבירה, "היא כל כך יצירתי. היא אף ביימה את הקליפ. הייתי כמו, 'הממ, אולי אני צריכה לעשות את זה.' יצא לי לראות אמנית אחרת עובדת מקרוב ולראות את היצירתיות שלה, מה שעורר השראה גם ביצירתיות שלי. אני לא חושב שעבדתי מעולם על קליפ עם האמן כבמאי". במהלך ראיון עם ראיין סיקרסט ב-24 בפברואר 2015, אזליה גם חשפה כי T.I. עודד את שיתוף הפעולה הראשון שלה עם הדסון, "הוא שמע את השיר של ג'ניפר הדסון, הם חיפשו ראפר והוא הסביר, 'את צריכה לנסות את איגי' ... ". השיר הגיע לתחנות הרדיו בארצות הברית ב-24 בפברואר 2015. הקליפ נלווה צולם מוקדם יותר באותו חודש, ועלה ב-27 בפברואר 2015 לערוץ ה-Vevo של אזליה.
פריונאנולפיס
פריונאנולפיס (שם מדעי: Parayunnanolepis) הוא סוג נכחד של דג מהקבוצה בעלי שריון, שהתקיים בתחילת תור הדבון לפני כ-410 מיליון שנה בסין. משמעות שמו המדעי הוא: קרוב ("Para") ליונאנולפיס ("Yunnanolepis") - סוג דומה שנמצא במחוז יונאן בסין.
ממצאיו של הפריונאנולפיס התגלו בתצורת שיטון (Xitun Formation) ביונאן. הסוג הוגדר ב-1990 והכיל מין בודד: "Parayunnanolepis xitunensis".
דג קדום זה היה בעל שריון צמוד לגופו והיה בעל לסתות נוקשות וחזקות, איתם פיצח טרף נוקשה. היה לו חלל צלעות וחזה רחב מכוסה שריון ומצידיו סנפירי חזה רחבים וארוכים שסייעו לו לנוע במים ועוד זוג סנפירי שת סמוך לזנבו הארוך והדק. הראש היה שטוח ומשוריין עם פתחים לזימים ולעיניים. הפה היה מצוי בתחתית הגוף.
דג זה אולי היה דומה לקרובו הדנקליאוסטיוס הטורף, אף שהיה קטן ממנו בהרבה והיה שחיין יעיל.
הדרוקודיום
הדרוקודיום (שם מדעי: Hadrocodium; מילולית: "גולגולת כבדה/מלאה") הוא סוג של דמוי יונק שהתקיים במשך היורה התחתון לפני 195 מיליון שנה. המאובנים שלו התגלו בסין בתצורת לופנג שביונאן במערב-סין, התגלו ב-1985 ותוארו בשנת 2001 בידי החוקרים זה-שי לואו ואלפרד ו. קרומפטון.
ההדרוקודיום היה מראשוני היונקים האמיתיים והיה מכוסה בשיער לאורך גופו. הוא היה קטן ביותר, כשלפי השוואת גודל מהגולגולת הגיע לאורך 3.2 סנטימטרים בלבד, דומה מאוד לעכבר מודרני והוא מילא גומחה דומה של יצור קטן בעולם המלא בדינוזאורים.
למרות גודלו הקטן הוא הכיל מאפיינים הדומים ליונקים החיים כיום, ביניהם אוזן תיכונה מחוברת לגולגולת וחלל מוח רחב שהתאים ליצור כדי שישתמש במגוון חושים, ביניהם ריח, שמיעה ומגע חדים, מה שעזר לו לפעול בשעות הלילה. הדבר עזר ליונקים הראשונים לשרוד בתחרות מול הזוחלים הגדולים מהם.
ואולם למרות הקשר ליונק היה בעל מאפיינים של זוחלים והוא הטיל ביצים, אולי בדומה לברווזן והקיפודניים האוסטרלים.
ז'אק ברנולי
ז'אן ברנולי
ג'ורמאיה
יורמאיה
יורמאיה (שם מדעי: Juramaia; מילולית: "אם היורה") הוא סוג של יונק קדום שחי בתור היורה העליון באסיה והוא נחשב לראשון מבני הקבוצה אאותריה, ממנה התפצלו השלייניים. המאובנים שלו התגלו בתצורת טיאוג'ישאן שבליאונינג בסין והוא הוגדר לראשונה בשנת 2011 בידי החוקרים זה-שי לואו, Chong-Xi Yuan, Qing-Jin Meng ו-Qiang Ji. משמעות שמו הוא: "אם היורה". הסוג הכיל מין אחד: "Juramaia sinensis".
היורמאיה היה יונק קטן באורך של 70 עד 100 מילימטרים בלבד, והוא היה ראשון בעלי השליה בעולם. במראהו דמה לאאומאיה מהקרטיקון והיה בעל רגליים קצרות, חוטם מוארך עם לסתות שהתאימו לציד חרקים, וממבנה הגולגולת נראה שהיה פעיל בלילות, דבר שעזר לו להימנע מטריפה בידי הדינוזאורים ששלטו באזור. למרות מראהו השלייני הוא לא היה שלייתן אמיתי ועדיין הנקבה החזיקה את הצאצא שלה בתוך רחם פרימיטיבי עד שהיה מוכן ליציאה.
כשיונק קדום זה התגלה הוא הפריך את ההנחה שיונקי השליה התפתחו מיונקי הכיס (המטאתריה), מאחר שראשון בני הקבוצה - הסינודלפיס התפתח רק בקרטיקון התחתון שלפני 125 מיליון שנה מזמננו. ככל הנראה שני סוגים אלה התפצלו ממיני תריה מוקדמים בעלי מאפיינים פרימיטיביים.
סינודלפיס
סינודלפיס (שם מדעי: Sinodelphys; מילולית: "אופוסום סיני") הוא סוג של יונק נכחד שחי במשך הקרטיקון התחתון לפני 125 מיליון שנה מזמננו בסין. כיום רואים במאובן זה את חיית הכיס (בן לקבוצת המטאתריה) הקדומה ביותר בעולם.
הסינודלפיס התגלה בתצורת יישיין שבליאונינג שבסין בשנת 2003, והוא ידוע רק מממצא אחד משומר בצורה טובה. הממצא הכיל יצור בעל ראש של יונק שהגיע לאורך של 15 סנטימטרים ומשקל של 30 גרם והיה קטן ביותר. במראהו דמה לאאומאיה שהתגלה סמוך לו, אך היה בעל דמיון ליונקי כיס, ונראה שהכיל כיס פרימיטיבי בדומה לכיס האופוסומיים.
ממבנה שיניו נראה שהיה אוכל חרקים שהתקיים לצד מינים שונים של דינוזאורים ביערות הקדומים. כדי להימלט מהם הוא פיתח גפיים מתאימות לחיים על העצים, אליהם נס במהירות להגנה.
ייתכן שהוא התפצל מבני קבוצת האאותריה שהקדום מביניהם, היורמאיה, התקיים בסין כבר בתור היורה לפני 160 מיליון שנה.
מלפליס
מלפליס (שם מדעי: Malfelis; מילולית: "חתול מרושע") הוא סוג נכחד של יונק טורף ממשפחת האוקסינודונים, הקרוב להאינדון שהתקיים במשך האאוקן של אמריקה הצפונית.
סוג זה התגלה במישורי ויומינג ותואר למדע בשנת 2007. הוא הכיל מין בודד - "Malfelis badwaterensis".
טורף קדום זה הגיע לאורך של מעל 2 מטר, כולל זנבו, והיה על פי מבנה שיניו טורף-על דמוי-חתול, אך שייך לסדרה נפרדת - הקראודונטים. הלסתות שלו היו קצרות ובעלות עוצמת נשיכה חזקה, כך שהוא היה יכול להרוג חיות גדולות מאוד, אף שאולי היה אוכל נבלות. הוא היה אצן איטי עקב מבנה רגליו הקצרות והאצבעות הגדולות.
בדומה לקרוביו למשפחת האוקסינודונים הוא לא שרד את ההכחדה של סוף האאוקן ונכחד אולי עקב שינויי אקלים רחבים שהעלימו את היערות בהם חי וכך גם את טרפו.
מוריס רומני
מוריס משה רומני, יליד בנגאזי, לוב, הוא פרופסור לפוליטיקה ויחסים בינלאומיים, דת וחברה במזרח התיכון ומייסד מרכז אלישר לחקר מורשת יהדות ספרד והמזרח באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. הוא מתמחה ביחסים בין עדתיים בישראל, יהודי מדינות ערב, הסכסוך במזרח התיכון, ומומחה לתולדות יהודי לוב, יחסי יהודים-מוסלמים וההשפעה של מדיניות השואה בצפון אפריקה.
ביוגרפיה.
רומני למד בבית הספר העברי בבנגאזי וב-Istituto De La Salle. בשנת 1960 קיבל את מלגת וינה ללימודים באוניברסיטת ברנדייס בארצות הברית. עם ההחמרה במצב הפוליטי בלוב הצטרפו אליו בני משפחתו לארצות הברית.
את התואר הראשון סיים באוניברסיטת ברנדייס ואת התואר בשני באוניברסיטת שיקגו, שם למד יחסים בינלאומיים והמזרח התיכון אצל הנס מורגנטאו ו. לאחר לימודיו בבית הספר ינוביץ, בינדר ושילס בשיקגו המשיך בבית הספר ללימודי אפריקה ואסיה (SOAS) באוניברסיטת לונדון. נושא הדוקטורט שלו היה קליטתם ושילובם של קבוצות חברתיות שונות, כפי שהדבר בא לידי ביטוי בתפקידים הלא-צבאיים של צבא ההגנה ישראל.
בשנת 1977 מילא משרת הוראה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, שם הקים בשנת 1981 את מרכז אלישר לחקר מורשת ספרד. המרכז הציע קורסים בהיסטוריה ספרדית, ספרות, אנתרופולוגיה, סוציולוגיה, פילוסופיה, לאדינו ומוזיקה.
בנוסף לאוניברסיטת בן-גוריון, מילא רומני תפקידי הוראה באוניברסיטת ג'ורג וושינגטון, באוניברסיטה האמריקאית, באוניברסיטה העברית (מכון טרומן), באוניברסיטת מרילנד, באוניברסיטת אוקלהומה, באוניברסיטה די רומא, קולג' גראץ ובקולג'יו רביניקו איטליאנו ברומא, איטליה.
כמו כן מילא תפקידי מחקר במכון המזרח התיכון באוניברסיטת הרווארד, במרכז לפיתוח בינלאומי וניהול קונפליקטים (CIDCM) של אוניברסיטת מרילנד, במרכז אוקספורד ללימודי עברית לתארים מתקדמים של אוניברסיטת אוקספורד.
מחקר.
מחקריו של רומני עסקו בנושאים שונים וביניהם: לוב ויהדות לוב, תפקיד הקולוניאליזם והלאומיות הערבית בצפון אפריקה ובמזרח התיכון, הסכסוך הערבי-ישראלי, יחסים עדתיים, יישומי מדיניות השואה בצפון אפריקה ויחסי יהודים-מוסלמים בתקופה המודרנית.
קוקו שומן
קוקו שומן (בגרמנית: Heinz Jakob "Coco" Schumann; 14 במאי 1914 - 28 בינואר 2018) היה מוזיקאי ג'אז יהודי, שהיה פעיל בחיים המוזיקליים של מחנה הריכוז טרזיינשטט.
שנותיו הראשונות.
היינץ יעקב שומן נולד בברלין. האם הייתה יהודיה ואביו היה גיבור מלחמת העולם הראשונה גרמני שעבר ליהדות לקראת החתונה. הכינוי "קוקו" הילד קיבל מהחברה שלו.
קוקו שומן התלהב מסגנון שמיניות סווינג ששמע לראשונה במהלך אולימפיאדת ברלין. בצעירותו הוא ניגן במספר הרכבי ג'אז ולמד נגינה בגיטרה ובתופים.
טרזיינשטט.
בשנת 1943, נשלח קוקו שומן לטרזיינשטט ונקלט בלהקת ג'אז מקומית. הם השתתפו בצילומי סרט תעמולה גרמני אף בסופו של דבר נשלחו לאושוויץ. מספר ימים לפני שחרור המחנה, שומן חלה אך שרד. רוב חברי ההרכב כמו פריץ וייס וקורט גרון נהרגו באושוויץ. כאשר קוקו שומן חזר לברלין הוא גילה שרוב משפחתו נהרגו. אביו שרד את המלחמה והציל את אימו תוך הסתרתה.
לאחר מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1950 המשפחה עברה לאוסטרליה אך בשנת 1954 חזרה לברלין. קוקו שומן הופיע עם אמנים ידועים ובסופו של דבר הקים הרכב משלו. בשנת 1997 הוא פרסם את ספרו The Ghetto Swinger: A Berlin Jazz-Legend Remembers
בשנת 2013 קוקו שומן צולם בסרט תיעודי על החיים בטרזיינשטט.
קוקו שומן הוציא מספר אלבומים, האחרון יצאה בשנת 1999.
הוא נפטר בברלין בשנת 2018.
שון מארי