בסדרה מוצגת תובעת מצליחה בשם אלנה גררה. בכוונתה לקחת הפסקה מהעבודה כדי לנסוע לניו יורק בה מתגורר בעלה. עם זאת, התוכנית לא תמומש מכיוון שמוקצה לה מקרה עדין מאוד שהקורבן הוא אנג'ליקה, ילדה בת שבע עשרה. במשפט היא מתעמתת עם עורך דין פלילי ידוע בשם רוג'רו בארונה, שנשכר כסנגור על ידי אישה אמידה מאוד, לינדה מונקו, המואשמת בהריגתה של אנג'ליקה.
הפקה.
הסדרה הופקה בשיתוף פעולה בין חברת Lucky Red ורשת RTI.
צילומים.
הסדרה צולמה בעיר מנטובה. כמה סצינות צולמו ברומא.
המועצה האזורית לכפרים הלא מוכרים בנגב
המועצה האזורית לכפרים הבלתי מוכרים בנגב הוקמה לראשונה בשנת 1997 כגוף הקהילתי המייצג את תושבי הכפרים הבלתי מוכרים של הבדואים בישראל באזור הנגב – כמועצה האזורית של כפרים אלו. זאת משום שבהיותם כפרים בלתי מוכרים, אין רשות מוניציפלית האמונה עליהם.
יו"ר הארגון הוא עטייה אלעאסם, שהוא תושב אחד הכפרים, משרד הארגון נמצא בבאר שבע.
היסטוריית הארגון.
עם הקמתה מנתה המועצה 45 כפרים, ההגדרה של כפר לא מוכר על פי המועצה לכפרים הייתה כפר שמונה למעלה מ-500 תושבים. מאז שנת 2002 הוכרו 11 מהכפרים. מאז המועצה קיבלה לתוכה עוד ארבעה כפרים, שכן בעקבות גידול טבעי של האוכלוסייה, כפרים אלה מונים היום למעלה מ-500 תושבים.
המועצה היא ארגון קהילתי, הפועל מכוח יציגות הקהילות המיוצגות על ידי ועדים מקומיים, ויו"ר ועד נבחרים – על ידי התושבים. נציגי היישובים בוחרים את יו"ר המועצה אחת למספר שנים. ועדי היישובים וראשיהם מייצגים את צורכי הכפר מול המועצה ומול הרשויות.
מועצת הכפרים הבלתי מוכרים עמלה על אספקת והנגשת שירותים לתושבי הכפרים. המועצה פועלת מול רשויות המדינה, ובסיוע של ארגוני חברה אזרחית נוספים. עם זאת, לעומת רשויות מקומיות המוכרות על ידי המדינה, היעדר משאבים לאספקת שירותים מכריח את מועצת הכפרים הבלתי מוכרים לעבוד רק בדרך של אדבוקציה למען התושבים.
ועדי היישובים מעלים את צורכי ובעיות היישובים לידיעת המועצה, אשר מסייעת בפתרון הבעיות השונות, קידום מאבקי היישובים ובראשם – מאבק להכרה בכלל הכפרים ואספקת שירותים ככל תושבי המדינה.
הארגון נתמך על ידי מספר תורמים, בהם הקרן החדשה לישראל. כמו כן, הארגון מקיים שיתופי פעולה עם מספר ארגונים בהם עמותת סיכוי - לקידום שוויון אזרחי, פורום לדו קיום בנגב ועוד.
רשימת הכפרים.
אַז-זַעַרוּרָה, אַז-זַרְנוּג, אַל-בָּאט, אַל-בָּאטִל, אַל-בְּחִירָה, אַל-גַטָאמָאת, אום מתנאן, אַל-גְרִין אל עוקבי, אַל-חֻמְרַה, אַל-מְטַהַּר, אַל-מְכִּימִן, אַל-מְסָאעַדִיָּה, אַל-עַ׳זָּה, אַל-עַ׳רָּה, אַל-עַרָאגִיב, אַל-פֻרְעָה, אֻםּ אַל-חִירָאן, אֻםּ נְמִילָה, אֻםּ רַתָּאם, אַס-סְדִיר, אַס-סִרּ, אַל-סִרָּה, בָּאט אַלֿ-סַֿרָאיְעִה, בִּיר אַל-חַמָאם, בִּיר אַל-מְשָאש, וָאדִי אַל-מְשָאש, וָאדִי אַנ-נַעַם, ד'חַיִּה, חִ׳רְבִּת אַל-וַטַן, חִ׳רְבִּת זַבָּאלִה, חַ׳שִם זַנִּה, סאהל אַל-בַּגָּאר, סְֿוָאוִין, סַעְוָה, עַבְּדִה, עַוַגָ׳א, עַתִיר, רַחַ׳מָה, תַל אַל-מַלַח, תַל עַרָאד, אל-מזרעה ועוג'אן.
הבעיות בכפרים הלא מוכרים.
היות שהכפרים לא מוכרים מייצרת בעיות רבות עבור תושבי הכפרים. מחסור בתשתיות וחינוך גורם לכך שרבים מהילדים בכפרים לא לומדים בבית הספר.
היות הכפרים לא מוכרים, והיעדר כתובות לבתי הכפרים גורם לכך שלא כל הבתים מחוברים למים ולעיתים הדבר אף גורר ביקורת פוליטית.
הריסת בתים בתים היא סוגיה חוזרת בכפרים, משום שאינם מוכרים הם חשופים לסכנת הריסה. הרס שדות בכפרים המשיך אפילו במהלך התפרצות נגיף הקורונה בישראל בשנת 2020. מה שהגביר את החרדה בכפרים מהתפרצות הנגיף ללא השתלטות.
פעילויות המועצה ומטרתיו.
איגוד קהילתי של הכפרים: תמיכה בהקמת ועדים מקומיים בכפרים, תחזוקת פעילות הוועדים, קידום הקמת ועדים ומענה לצורכי הכפרים דרך הוועדים. כמו כן, תמיכה בייציגות הכפרים דרך ועדיהם. רכז הקהילה של המועצה נמצא בקשר מתמיד עם הוועדים והמועצה מעורבת מאוד בחיזוקם, כחלק מהמועצה וכגופים עצמאיים שייצגו את כפריהם.
מענה לבעיות התושבים: תושבי הכפרים מגיעים אל משרד המועצה כדי לקבל סעד אישי. המועצה מאפשרת פנייה אישית של תושבים במענה לבעיות בהן אישורי תושבות, גישה למים, ייעוץ משפטי הקשור לחוסר הכרה ובמיוחד בנושא הריסות הבתים.
קידום סוגיות מול הממשלה (אדבוקציה): המועצה פועלת, יחד עם עמותות שונות לקידום סוגיות מדיניות שיסייעו לתושבי הכפרים. בהן: מתן שירותי חינוך לכפרים (הקמת גנים ותיכונים), חיבור למים (כולל שינוי תעריפי המים וחיבור ישיר של משפחה למים), חיבור לכבישים ותחבורה ציבורית, חיבור לתשתיות לאומיות נוספות, התנגדות והתמודדות לתוואי של כביש 6 ועוד תשתיות לאומיות העלולות להרוס את מרקם הכפרים ואת הבתים עצמם. כל אלו נעשים בשיתוף ועדי הכפרים ומחזקים את יכולות התושבים להיאבק על זכויותיהם. הפרויקט בשיתוף עם עמותת סיכוי.
קידום שיתוף פעולה עם קהילות יהודיות: מספר כפרים בלתי מוכרים נמצאים בסמוך, או בתחום, של רשויות מוניציפליות יהודיות. הפרויקט יכול לאפשר הכרה במסגרת הרשויות המוניציפליות, או לכל הפחות לאפשר דו-קיום הדדי באותו מרחב והיכרות משותפת. מתקיים עם ירוחם, שדה בוקר, ערד, מצפה רמון, המועצה האזורית רמת הנגב, רביבים, משאבי שדה ודימונה.
טיבור באלוג
טיבור באלוג (בהונגרית: Balog Tibor; נולד ב-1 במרץ 1966) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל הונגרי.
קריירת משחק.
באלוג התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של קבוצת הכדורגל המקומית בעיר קאקוטש. בקיץ נרכש על ידי קבוצת מ.ט.ק. בודפשט מליגת העל ההונגרית, בה שיחק שנתיים. בקיץ חתם במועדון הכדורגל ואץ. לאחר שנתיים חזר למ.ט.ק. בודפשט. בעונות 1993–1997 שיחק ארבע שנים בקבוצת שרלרואה מהליגה הבלגית הבכירה. באמצע עונת 1997–1998 חתם במכבי עירוני אשדוד מליגה הישראלית ושיחק בה עונה וחצי. את עונת 1999–2000 פתח בבלגיה בקבוצת רויאל אנטוורפן, לאחר 4 משחקים חזר לישראל והצטרף לקבוצת הפועל באר שבע מהליגה השנייה. בעונות 2000–2006 חזר לבלגיה ושיחק בקבוצות רויאל מונס וראסינג שרלרואה (ליגה רביעית) ולאחר מכן פרש ממשחק.
לזכותו של באלוג 38 הופעות בנבחרת הונגריה, במדיה הבקיע שני שערים.
קריית אימון.
באלוג החל את קריירת האימון שלו בבלגיה בקבוצה שבה פרש (ראסינג שרלרואה) ואימן בה שנתיים. לאחר מכן שימש לפרקים עוזר מאמן, מאמן זמני ומאמן ראשי בקבוצת שרלרואה, עד שנת 2012. בשנת 2012 שימש כמאמן בקבוצת לה-לובייר מהליגה הבלגית השנייה. בשנים 2013–2016 אימן את קבוצת רויאל אולימפיק שרלרואה. בשנים 2016–2018 אימן שוב בקבוצת לה-לובייר לשנתיים. מאז 2019 מאמן באלוג את קבוצת ראסינג וואוור מהליגה השלישית בבלגיה.
סרגל הפרצופים לדירוג הכאב של וונג-בייקר
סרגל הפרצופים של וונג-בייקר לדירוג כאב, (באנגלית: Wong–Baker Faces Pain Rating Scale) הוא סרגל כאב שפיתחו דונה וונג וקוני בייקר. הסקאלה מציגה סדרת פרצופים שנעים בין פרצוף שמח ב-0, או "אין כאב", לפרצוף בוכה ב-10, המייצג את "הכאב הגרוע ביותר שניתן להעלות על הדעת". בהתבסס על הפנים והתיאורים הכתובים, המטופל בוחר את הפנים המתארות בצורה הטובה ביותר את רמת הכאב שלו.
סרגל זה הוא המומלץ ביותר לשימוש ברפואת ילדים על ידי האיגוד הישראלי לרפואת ילדים.
היסטוריה.
סרגל הכאב פותח בשנת 1983, על ידי דונה וונג, שסייעה לילדים בהסתגלות לאשפוז, וקוני בייקר, אחות שעברה התמחות לרפואת ילדים. השתיים שהכירו במהלך עבודתן בבית חולים לילדים באוקלהומה, מצאו שילדים שחשו כאב רב, לא הצליחו להתרכז בדבר מלבד הכאב. בסקירת מחקרים שערכו, מצאו שאף אחד מסרגלי הכאב הקיימים לא התאימו לילדים, כי הכילו מילים לא מוכרות או דרשו מהילדים הבנת מספרים. כחלק מיצירת הסרגל, ביקשו וונג ובייקר מעשרות ילדים צעירים לאייר 6 פרצופים אשר יתאמו את הבעת פניהם בעת שהם חשים כאב בדרגות משתנות. הסרגל מבוסס על הבעות הפנים שחזרו הכי הרבה מבין האיורים.
אופן השימוש.
בסרגל ישנם 6 פרצופים הפנים הראשונות מייצגות ציון כאב של 0, ומעידות על "לא כואב". הפנים הבאות מייצגות ציון כאב של 2 ומעידות על "קצת כואב". הפנים השלישיות מייצגות ציון כאב של 4, ומעידות על "כואב קצת יותר". הפנים הרביעיות מייצגות ציון כאב של 6, ומעידות על "כואב עוד יותר". הפנים החמישיות מייצגות ציון כאב של 8, ומעידות על "כואב מאוד"; הפנים השישיות מייצגות ציון כאב של 10 ומעיד על "הכאב הכי גרוע".הפנים האמצעיות לא מחייכות ומביעות הבעה נייטרלית, עם התגברות הכאב, הגבות מתכווצות והפנים האחרונות דומעות.
למרות שהסרגל מיועד לילדים צעירים, ניתן להשתמש בו מגיל 3 ומעלה, שיוכלו להבין את פרצופי הקריקטורה ואת הרגשות שהם מייצגים, ולהצביע על זה ש"הכי תואם את רמת הכאב שלהם". סרגל הכאב הזה מתאים גם לחולים שאינם יודעים לספור, ובעלי פגיעה מוחית. הסרגל מתאים לתרבויות שונות "בקרב ילדי האדם הלבן, אפרו-אמריקאים, היספניים, תאילנדים, סינים ויפניים".
הסרגל עודכן במהלך השנים למראה אחיד וסימטרי יותר, אך מספר מחקרי השוואה, מצאו שהוא אינו מדויק משום שהפרצוף הכאוב ביותר דומע וילדים בוגרים, שהעידו מראש כי אינם בוכים בשעת כאב, נוטים שלא לבחור בו.. סרגל הכאב "Faces Pain Scale-Revised" מציג פרצופים בעלי הבעות פנים נייטרליות יותר במטרה להימנע מבעיה זו.
שמקוביצה
שמקוביצה (בפולנית: Siemkowice) הוא כפר שמהווה מרכז גמינה, במחוז פאיינצ'נו, בפרובינציית לודז' שבמרכז פולין.
נכון ל-2011 מונה אוכלוסיית הכפר כ-1040 נפש, מקור הפרנסה העיקרי הוא מגידול חזרת הגינה.