ניו אינגלנד פטריוטס הגיעו לסופרבול לאחר עונה מלאת תהפוכות. הייתה זו העונה השנייה תחת הדרכתו של ביל בליצ'יק והיא נפתחה בשני הפסדים רצופים. במחזור השני נפצע כוכב הקבוצה, הקוורטרבק הפותח דרו בלדסו והוחלף בידי טום בריידי, שחקן השנה השנייה שעד אותו משחק לא זכה לדקות משחק משמעותיות. הפטריוטס בהנהגתו של בריידי הצליחו לסיים את העונה במאזן של 5–11 ולזכות בראשות הבית. בפלייאוף כיכב בריידי בניצחון על קבוצת האוקלנד ריידרס 13-16 לאחר הארכה. משחק זה זכור בעיקר בשל תנאי מזג האוויר הקשים בהם התקיים (סופת שלגים), והחלטת שופט שנויה במחלוקת, אשר מנעה איבוד כדור של בריידי, שהיה חורץ את גורל המשחק לטובת הריידרס. בריידי רשם במשחק זה 312 יארד, 238 מהם במחצית השנייה וכן טאצ'דאון אחד בריצה. במהלך משחק האליפות האזורית נגד פיטסבורג סטילרס, נפצע בריידי בברכו במהלך הרבע השני והוחלף על ידי בלדסו. אף על פי כן הצליחו הפטריוטס להעפיל לסופרבול לאחר ניצחון חוץ 17–24.
מהלך המשחק.
ברבע הראשון עלו הראמס ליתרון 0–3 לאחר שער שדה. 8:49 דקות לסיום הרבע השני, חטף טיי לו, הקורנרבק של הפטריוטס מסירה של קורט וורנר והחזיר אותה 47 יארד לטאצ'דאון. הפטריוטס ניצלו איבוד כדור של תופס הראמס ריקי פרואל, ובדרייב האחרון של הרבע, מסר בריידי לטאצ'דאון של דייוויד פאטן, 31 שניות לסיום המחצית, והיתרון של הפטריוטס גדל ל 3–14.
ברבע השלישי הבקיעו הפטריוטס שער שדה אחד ללא מענה מצד הראמס והגדילו את היתרון ל 3–17. 6:47 דקות לסוף המשחק השיג וורנר טאצ'דאון בריצה ל-2 יארד שצמצם את ההפרש ל-10–17. 1:51 דקות לסיום המשחק החלו הראמס בדרייב בניסיון להשוות את התוצאה, מקו ה-45 יארד שלהם. וורנר מסר שלוש מסירות מוצלחות ל-55 יארד, כולל מסירה של 26 יארד לפרואל 1:30 דקות לסיום ובעיטת ההשלמה קבעה שוויון 17-17.
ללא שהיו לזכותה פסקי זמן, החלה ניו אינגלנד פטריוטס בדרייב האחרון של המשחק, מקו ה-17 יארד שלה. בריידי השלים שלוש מסירות לרץ ג'יי. אר. רדמונד, מסר לטרוי בראון ל-23 יארד ולאחר מכן מסירה ל-6 יארד לטייט אנד ג'רמיין ויגינס. כשעל השעון נותרו 7 שניות עצר בריידי את המשחק ב"ספייק" (הטחת הכדור בקרקע שנועדה לעצור את שעון המשחק). הבועט של הפטריוטס אדם וינאטיירי הבקיע את שער השדה מ-48 יארד תוך כדי ששעון המשחק נגמר וקבע ניצחון 17–20. הייתה זו הפעם הראשונה שהסופרבול הוכרע בבעיטת שער שדה.
ל-MVP של המשחק נבחר בריידי, שמסר ל-145 יארד וטאצ'דאון אחד, ללא איבודי כדור.
שידור.
המשחק שודר בארצות הברית ברשת פוקס, צוות השידור כלל את השדרן הראשי פאט סאמרהול את הפרשן ג'ון מאדן, ושדרני הקווים פאם אוליבייר ורון פיטס.
במשדר צפו בממוצע 86.8 מיליון צופים בארצות הברית. זמן פרסום נמכר בסכום של 2.2 מיליון דולר ל"ספוט" (30 שניות).
בידור.
הופעות הבידור במשחק נערכו על רקע התאוששות אמריקה מפיגועי 11 בספטמבר והנצחת הקורבנות.
טרום המשחק בוצע השיר "Let Freedom Ring" של בארי מנילו על ידי מנילו, יולנדה אדמס, ג'יימס אינגרם, וינונה ג'אד ופטי לבל. בקטע וידאו ששודר על המסך באצטדיון ולצופים בבית הקריאו שחקני עבר והווה ב-NFL קטעים מהכרזת העצמאות של ארצות הברית. הנשיאים לשעבר ג'רלד פורד, ג'ימי קרטר, ג'ורג' הרברט ווקר בוש וביל קלינטון וכן ננסי רייגן רעייתו של הנשיא לשעבר רונלד רייגן, הקריאו קטעים מנאומיו של אברהם לינקולן. הזמרים מארק אנתוני ומרי ג'יי בלייג' ביצעו את השיר "America the Beautiful" בליווי תזמורת הטיילת של בוסטון. פול מקרטני שר את "Freedom", שיר ההנצחה שחיבר בעקבות הפיגועים. את המנון ארצות הברית ביצעה מריה קארי בליווי תזמורת הטיילת של בוסטון.
כניסת הקבוצות לאצטדיון הייתה ייחודית, לאחר ששחקני ההתקפה של הראמס נכנסו למגרש זה אחר זה כשברקע מוקראים שמותיהם, כנהוג עד אז בסופרבולים, נכנסו כל שחקני ניו אינגלנד פטריוטס כקבוצה אחת למגרש, מנהג שאומץ מאז במשחקני הסופרבול העתידיים.
מופע המחצית היה של להקת הרוק האירית U2. הלהקה ביצעה את השירים "Beautiful Day", "MLK" ואת השיר "Where the Streets Have No Name" כששמות קורבנות פיגועי 11 בספטמבר מוקרנים על מסך מאחורי הבמה. בסוף המופע פתח סולן הלהקה, בונו, את הז'קט שלבש, וחשף את דגל ארצות הברית המודפס על בטנתו.
ג'יילן רוז
ג'יילן אנתוני רוז (באנגלית: Jalen Anthony Rose; נולד ב-30 בינואר 1973) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק במשך 13 עונות בליגת ה-NBA.
רוז, שהוא שמאלי, נודע כשחקן מגוון המסוגל לשחק במידה שווה בעמדות הרכז, הקלע והסמול פורוורד הודות לגובהו (2.03 מטרים) ויכולות המסירה שלו. ממוצעיו לאורך הקריירה הם 14.3 נקודות, 3.5 ריבאונדים ו-3.8 אסיסטים למשחק.
נעורים ומכללות.
רוז נולד וגדל בעיר דטרויט שבמישיגן. אביו הביולוגי, ג'ימי ווקר, נבחר בבחירה הראשונה של דראפט ה-NBA לשנת 1967, והשתתף פעמיים במשחק האולסטאר של ה-NBA, בעונות ו-. עם זאת, ווקר עזב את אימו של רוז בטרם נולד, ולא לקח חלק בגידולו. ווקר ורוז מעולם לא נפגשו באופן אישי, ושוחחו מספר פעמים בטלפון, בשנת 2000.
כשחקן קבוצת הכדורסל של "תיכון סאות'וסטרן" בדטרויט, שיתף רוז פעולה עם שחקני ה-NBA לעתיד וושון לנרד והווארד איזלי. לאחר לימודיו התיכוניים עבר לאוניברסיטת מישיגן, בה היה חלק מה-"Fab Five" (קיצור של "Fabulous Five", חמשת המופלאים) - חמישה שהרכיבו את החמישייה הפותחת של מישיגן והובילו אותה לשתי הופעות רצופות בגמר אליפות המכללות. חברי החמישייה היו רוז, כריס ובר, ג'וואן הווארד, ריי ג'קסון וג'ימי קינג. בעונת הפרשמן שלהם, 1991/1992, הפסידה מישיגן בגמר הטורניר לאוניברסיטת דיוק בה שיחקו כריסטיאן לייטנר וגרנט היל בתוצאה 51–71, ובעונה הבאה הפסידו בגמר לאוניברסיטת קרוליינה הצפונית בתוצאה 71–77. בשתי עונות אלו קלע רוז ממוצעים של 17.6 ו-15.4 נקודות למשחק, בהתאמה.
בעונתו השלישית והאחרונה במישיגן, לאחר עזיבתו של ובר ל-NBA, הוביל רוז את קלעי קבוצתו עם 19.9 נקודות למשחק והוליך אותה לשלב "שמונה הגדולות" בטורניר ה-NCAA. בסיום אותה עונה הודיע כי החליט לוותר על שנתו האחרונה באוניברסיטה, ולהירשם לדראפט ה-NBA יחד עם ג'וואן הווארד.
בחקירה ממושכת שהחלה בשנת 1996, נחשפה פרשת העלמת מס בו היו מעורבים מספר שחקנים מאוניברסיטת מישיגן, בהם כריס ובר. בעקבות המקרה הוטלו על הקבוצה מספר סנקציות בשנת 2002, בהן ביטול כל הישגי הקבוצה החל מפיינל פור המכללות ב-1992 ועד לסיום עונת 1992/1993, וכן כל ההישגים בין 1995 ל-1999. ג'יילן רוז עצמו לא היה בין הנאשמים בפרשה.
קריירת משחק ב-NBA.
רוז נבחר בבחירה ה-13 של דראפט ה-NBA לשנת 1994 על ידי קבוצת דנוור נאגטס. בעונת הרוקי שלו קלע רוז 8.2 נקודות בממוצע למשחק, בעיקר כשחקן ספסל, ונבחר לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה. בסיום עונתו השנייה נשלח בטרייד לאינדיאנה פייסרס, ובשלוש עונותיו הראשונות בקבוצה קלע כ-9.1 נקודות למשחק, כמחליפם של רג'י מילר, כריס מאלין ודריק מקי בעמדות הקלע והסמול פורוורד. בעונת הוכנס רוז לחמישייה הפותחת, ורשם עונת שיא עם 18.2 נקודות, 4.8 ריבאונדים ו-4.0 אסיסטים למשחק שזיכו אותו בתואר השחקן המשתפר של העונה. באותה עונה העפילו הפייסרס לגמר ה-NBA, לראשונה בתולדות הקבוצה, שם התמודדו מול לוס אנג'לס לייקרס של שאקיל אוניל וקובי בראיינט. בסדרת הגמר קלע רוז 23.0 נקודות למשחק, אך קבוצתו הפסידה בתוצאה 4-2.
בעונה וחצי הבאות באינדיאנה המשיך להציג יכולת גבוהה עם כ-19.7 נקודות למשחק, ובמהלך עונת הועבר לשיקגו בולס בטרייד ששלח לפייסרס את בראד מילר ורון ארטסט. בתקופתו בשיקגו הפך לכוכב הקבוצה, כשקלע 21.4 נקודות בממוצע למשחק, אך הבולס הציגו יכולת חלשה ולא העפילו לפלייאוף ה-NBA. כחודש לאחר תחילת עונת נשלח בטרייד לטורונטו ראפטורס, יחד עם דונייל מרשל, בתמורה לחבילה שכללה את אנטוניו דייוויס. בטורונטו תופקד בעיקר בעמדת הרכז, והיה אחד השחקנים המובילים בקבוצה, לצד וינס קרטר וכריס בוש, כשקלע 16.2 נקודות למשחק. ב-22 בינואר 2006 לקח חלק במשחק בו קלע קובי בראיינט 81 נקודות, ובחלקים רבים מהמשחק תופקד כשומר שלו.
באמצע עונת הועבר בטרייד לניו יורק ניקס, שוב בתמורה לאנטוניו דייוויס. ב-26 משחקיו בניו יורק קלע 12.7 נקודות למשחק, ובסיום העונה שוחרר מהקבוצה. בעונתו האחרונה בקריירה, , שיחק עבור פיניקס סאנס, בה שימש כשחקן ספסל שולי וקלע 3.7 נקודות בממוצע למשחק.
לאחר הפרישה.
בעת פרישתו ב-2007 החל רוז לשמש כפרשן בתוכנית הספורט "SportsCenter", ומאז שנת 2012 משתתף באולפן "NBA Countdown", המשודר ברשתות ESPN ו-ABC לפני משחקי NBA.
הרולד א. ורמוס
הרולד א. ורמוס (באנגלית: Harold Eliot Varmus; ) הוא ביולוג יהודי אמריקאי, שזכה בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1989 (יחד עם ג'. מייקל בישופ) על כך שהראו כי אונקוגנים ברטרו-וירוס הם פרוטו-אונקוגנים מותמרים, ומצויים באדם וביצורים רבים נוספים.
קורות חיים.
ורמוס נולד בניו יורק, ארצות הברית ב-1939 להוריו היהודים, ביאטריס ופרנק ורמוס. קיבל תואר ראשון בספרות אנגלית. קיבל תואר שני באוניברסיטת קולומביה בתחום הרפואה ודוקטורט באוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו.
בשנת 1985 זכה ורמוס בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (יחד עם ג'. מייקל בישופ) על כך שהראו כי אונקוגנים ברטרו-וירוס הם פרוטו-אונקוגנים מותמרים, ומצויים באדם וביצורים רבים נוספים.
ורמוס עזר להוציא לאור את כתב העת הראשון בקבוצת PLoS ב-13 באוקטובר 2003. זהו מיזם תוכן חופשי העוסק בהוצאה לאור של מספר כתבי עת מדעיים בביולוגיה וברפואה.