קטלוג לויטן הוא שם כולל לסדרת קטלוגים של כוכבים בעלי תנועה עצמית גדולה שערך האסטרונום ההולנדי - אמריקאי וילם יקוב לויטן. לויטן עסק בחלק ניכר מעבודתו במדידת התנועה העצמית של כוכבים באמצעות השוואת צילומים של השמים בתקופות שונות ועל ידי מעבר שיטתי על כל השמים יצר רשימות של כל הכוכבים שנראו בצילומים והיו בעלי תנועה עצמית גדולה מספיק כדי שמיקומם ישתנה באופן נראה לעין. הכוכבים שנכללו בקטלוגים היו בתחילה כוכבים מוכרים שהיו ידועים מימי קדם או שהתגלו על ידי אסטרונומים אחרים, אבל בהמשך חלק גדול מהכוכבים היו כאלה שרישומם בקטלוגים של לויטן היה התיעוד הראשון שלהם והציון שקיבלו בקטלוגים הפך לשמם המקובל.
פרסומים ראשונים.
בשנת 1923 פרסם לויטן שעבד באותה תקופה במצפה הכוכבים ליק רשימה של 749 כוכבים בעלי תנועה עצמית של למעלה מחצי שניית קשת בשנה. הכוכבים ברשימה מוספרו במספרים עוקבים וסודרו על פי העלייה הישרה שלהם ממערב למזרח. הכוכבים שברשימה היו כוכבים מוכרים, חלקם עם ציון באייר ואחרים עם ציון מקטלוגים שונים שתנועתם העצמית התגלתה על ידי אסטרונומים שונים, ביניהם האסטרונום הגרמני מקס וולף, האסטרונום האמריקאי פרנק אלמו רוס והאסטרונום ההולנדי אדריאן ואן מאנן. לאחר שעבר לויטן למצפה הכוכבים של אוניברסיטת הרווארד הוא פרסם בכתב העת של מצפה הכוכבים בין השנים 1927–1928 את תוצאות המדידה של התנועה העצמית של 2,000 כוכבים. מדידות אלה בוצעו באזורים שונים של השמים כמו למשל צביר ההיאדות, ערפילית אוריון או הענן המגלני הגדול. כמו ברשימה הקודמת, הכוכבים שברשימות מוספרו במספרים עוקבים כך שבכל פרסום חדש הספירה החלה מהמספר שאחרי המספר האחרון בפרסום הקודם. בתוך כל אחד מהפרסומים הבודדים הכוכבים סודרו על פי העלייה הישרה שלהם כך שבכל פרסום הכוכבים מסודרים ממערב למזרח, אך הסדר לא נשמר כאשר מסתכלים על הרשימה המלאה. בשנת 1932 פרסם לויטן תוספת של 441 כוכבים בעלי תנועה עצמית גדולה מחצי שניית קשת בשנה לרשימה שפרסם בשנת 1923. ברשימה זו נכללו כבר כוכבים רבים שתנועתם העצמית נמדדה על ידי לויטן עצמו. בפרסום זה נמנע לויטן ממספור הכוכבים ובמקום זאת רק ציין את שמם ובמקרה של כוכבים חסרי שם שהוא גילה את תנועת העצמית הוא השתמש בציון L XXXX עבור כוכבים שנכללו בפרסומים של לויטן עצמו מהשנים 1927-8 כאשר XXXX הוא המספר הסידורי של הכוכב ברשימות, ובציון L FFFF-NN כאשר FFFF הוא מספר של האזור בשמים שבו נצפה הכוכב ו-NN הוא המספר הסידורי של הכוכב בתוך האזור עבור תגליות חדשות. ציונים אלה עדיין נמצאים בשימוש לזיהוי כוכבים, כך למשל הכוכב גליזה 65 נקרא גם L 726-8 (או לויטן 726-8) ו-EZ בדלי נקרא גם L 789-6 (או לויטן 789-6). בשנות ה-30 של המאה ה-20 המשיך לויטן במדידת התנועה העצמית של הכוכבים באופן שיטתי ופרסם מדי פעם את תוצאות המדידות.
התרסקות מטוס ערבה באקוודור
התרסקות מטוס הערבה באקוודור התרחשה ב-15 במרץ 2016. בתאונה במרכז המדינה נספו כל 22 יושבי המטוס. הייתה זו התאונה החמורה ביותר שאירעה למטוס מדגם זה.
מטוס התובלה הצבאי, מתוצרת התעשייה האווירית לישראל, המריא בצהרי היום משדה התעופה ריו אמזונס ועליו 19 חיילי הכוחות המיוחדים של צבא אקוודור ושלושה אנשי צוות. החיילים נועדו להשתתף בתרגיל צניחה מהמטוס.
הטייס ביקש אישור לשוב לשדה התעופה בשל תנאי מזג אוויר לא מתאימים, וזמן קצר לאחר מכן נותק הקשר עם המטוס. הוא התרסק בשעה 14:30 לערך באזור הררי, כ-10 קילומטרים מצפון-מזרח לשדה התעופה.
צוותי חיפוש רגליים ומוטסים במסוקים איתרו את שרידי המטוס.
הדוכס קרל לודוויג פרידריך ממקלנבורג, נסיך מירוב
הדוכס קרל לודוויג פרידריך ממקלנבורג, נסיך מירוב (; 23 בפברואר 1708 – 5 ביוני 1752) היה אביהם של קרל השני, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ ושארלוט ממקלנבורג-שטרליץ מלכת בריטניה.
ביוגרפיה.
קרל לודוויג פרידריך נולד ב-23 בפברואר 1708 במירוב שהשתייכה לדוכסות מקלנבורג-שטרליץ, לאדולף פרידריך השני, דוכס מקלנבורג-שטרליץ, וכריסטינה אמיליה, נסיכת שוורצבורג-זונדרסהאוזן, בתו של כריסטיאן וילהלם הראשון, נסיך שוורצבורג-זונדרסהאוזן. כשהיה בן 3 חודשים מת אביו אדולף פרידריך השני, דוכס מקלנבורג-שטרליץ, ואחיו למחצה אדולף פרידריך השלישי, דוכס מקלנבורג-שטרליץ עלה לשלטון במקומו, בעוד קרל ירש את אזור העיר מירוב.
בשנת 1726 יצא קרל שניגן בחליל צד לטיול באירופה, על מנת להשתלם במוזיקה. לאחר שביקר בז'נבה, איטליה וצרפת, פנה קרל לווינה, שם שירת בחצר קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, והגיע לדרגת אוברסט לוטננט.
לאחר מכן חזר קרל למירוב, והשקיע את זמנו בניהול נחלותיו ובחינוך ילדיו.
ב-5 ביוני 1752 מת קרל, וכעבור חצי שנה מת אחיו אדולף פרידריך השלישי, דוכס מקלנבורג-שטרליץ ללא ילדים, ומשום כך עלה לשלטון בנו של קרל אדולף פרידריך הרביעי, דוכס מקלנבורג-שטרליץ.
משפחתו.
בשנת 1735 התחתן קרל לודוויג פרידריך עם אליזבת אלברטינה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן, בתו של ארנסט פרידריך הראשון, דוכס סקסוניה-הילדבורגהאוזן. לבני הזוג היו 10 ילדים:
קרל לודוויג, דוכס מקלנבורג-שטרליץ
אבון
אַבּוּן היה משורר ופייטן עברי, שחי ופעל בקרב יהדות ספרד במאה ה-11.
שירתו.
סליחות ופיוטים שחיבר אבון נמצאו במחזור אביניון. שמואל דוד לוצאטו פרסם אחד מהם המתחיל במילים: "עז אל מעידים הכל באימה" בכרם חמד (ח"ד עמ' 31).
רבי משה אבן עזרא, מגדולי המשוררים היהודים בכל הזמנים, ספד לו בדיוואן שלו כאחרון המשוררים הגדולים, וחתם את שירו:
זיהוי אפשרי.
יהודה אלחריזי (תחכמוני שער ג') מזכיר משורר בשם אבון שחי לפני שמואל הנגיד. אם מדובר באותו אדם, יש להקדים את זמן פעילותו בכמאה שנים, אך ש"י פין הניח שמדובר בשני אנשים שונים.
לאופולד צונץ שיער שהוא רבי אבון ב"ר שאול שהזכיר הראב"ד השני בעל ספר האשכול בשם החסיד ר' אבון ממיורקה.
אבון ממיורקה
פייבל הלוי מבראדשין
פייבל שרייאר
פייביל שרייאר
פייביל שרייער
אבון ב&quot;ר שאול
אבון בן שאול
אלפונסו דה פורטגו
אלפונסו דה פורטיגו
חסכון לכל ילד
אדומי-חזה אוסטרליים
אדומי-חזה אוסטרליים או חטפיות אוסטרליות (שם מדעי: Petroicidae) היא משפחה של ציפורי שיר, האנדמיים באוסטרליה, גינאה החדשה ואיי האוקיינוס השקט. הם אינם בהכרח בעלי חזה אדום, אלא מזכירים את המין אדום-החזה ממשפחת החטפיתיים והם קרובי משפחה שלה.
מראם דומה לחטפיות בעלי ראש גדול, מקור דק ועיניים בולטות ושחורות. כנפיהם מעוגלות, וחלקם חיים על העצים, כשאחרים מעדיפים לשוטט על הקרקע. הם חיים ביערות, יערות גשם, אזורי סלעים והרים וגם בחוף הים או בביצות מנגרובים. כמו החטפיות האמיתיות הם ניזונים מחרקים וכמה מינים ניזונים גם מאגוזים. הם שולפים את החרקים מסדקים בעצים.
ציפורים אלה חיות בעיקר בזוגות או במשפחות קטנות העוזרות לגדל יחד את הגוזלים.
חטפיות אוסטרליות
קלייר מקרדל
קלייר מקרדל (באנגלית: Claire McCardell; 24 במאי 1905 - 22 במרץ 1958) הייתה מעצבת אופנה אמריקאית שיצרה פריטים בסגנון הביגוד המוכן-ללבישה במאה ה-20. היא מזוהה עם יצירת סגנון הלבוש הספורטיבי האמריקאי.
ראשיתה.
מקרדל נולדה ב-24 במאי 1905, לאלינור ואדריאן מקרדל, בעיר פרדריק שבמרילנד. אביה, אדריאן, היה סנטור במדינת מרילנד וכיהן כנשיא הבנק הלאומי של מחוז פרדריק. קלייר הייתה הבכורה מבין ארבעה ילדים במשפחתה.
קלייר, שהתעניינה באופנה מגיל צעיר, רצתה כבר בגיל 16 לעבור לניו-יורק כדי ללמוד עיצוב אופנה. אביה, שלא היה מוכן לשלוח אותה רחוק כל כך, שכנע אותה כחלופה להירשם לתוכנית כלכלת ביתבמכללת הוד שבעיר מגוריהם. לאחר שתי שנות לימוד במוסד, עברה מקרדל לניו-יורק, שם נרשמה לפרסונס, אז בית הספר הגבוה לאמנות. בשנת 1927 נסעה מקרדל לפריז, על מנת להמשיך את לימודיה בסניף של פרסונס בפלאס דה ווז'. בפריז, למקרדל ולחבריה לכיתה הייתה אפשרות לרכוש דגימות בבתי אופנה של מעצבים כגון מדלן ויונה, אותן הם היו יכולים לפרק על מנת ללמוד את המבנה שלהן.
בשנת 1923 מקרדל סיימה את לימודיה בפרסונס עם תעודה בעיצוב תלבושות. לאחר סיום הלימודים, היא עבדה בעבודות מזדמנות כמשרטטת סקיצות בחנות שמלות ושימשה כמודל למדידות עבור בי. אלטמן, עד לפגישתה עם המעצב רוברט טורק.
שנות ה-30 וה-40.
בשלהי 1930, מקרדל החלה לעבוד כעוזרת אצל המעצב רוברט טורק. זמן קצר לאחר תחילת עבודתה אצלו, עבר טורק לחברה גדולה יותר, "שמלות טאונלי", ולקח עמו את קלייר. ב-1932, טורק מצא את מותו בתאונת שיוט, וקלייר התבקשה לסיים במקומו את קולקציית הסתיו שלו.
במסגרת עבודתה כמעצבת הראשית של החברה, נסעה מקרדל בת ה-27 לפריז על מנת לקבל השראה, כפי שנהגו לעשות אז מעצבים אמריקאים. מקרדל, שלא התעניינה בהעתקת עיצובים מבתי האופנה הגבוהה באירופה, חיפשה השראה באמנות ובאופנת רחוב. במהלך שנות ה-30, החלה להראות חידושים כגון חגורות אבנט, קשרי רצועות ספגטי וכן פרטים שונים בבגדי גברים שהפכו בהמשך להיות אחד מסימני ההיכר שלה. ב-1938 היא השיבה לאופנה את הסרפן.
ב-1938 הציגה קלייר מקרדל את "השמלה הנזירית" - שמלה התפורה בגזרה דמוית-אוהל, ללא תפר מותן. את השמלה ניתן היה ללבוש בשני אופנים: ללא חגורת מותן, מה שהקנה מראה רפוי ומשוחרר, ועם חגורת מותן, שגרמה להדגשת הקימורים הנשיים. רשת הקמעונאות "בסט אנד קו." הייתה המפיצה הבלעדית של השמלה, ומכרה אותה תמורת 29.95$. מלאי השמלות שהפיצה אזל תוך יום אחד בלבד. "השמלה הנזירית" הועתקה בהיקף נרחב, והמאמצים להילחם בהעתקות גרמו לבסוף לשמלות טאונלי לפשיטת רגל.