הסרט הופץ למכירה לצפייה ביתית בהפצה דיגיטלית ב-31 בינואר 2017 ובפורמט Blu-ray ו-DVD ב-14 בפברואר 2017.
תגובות.
הכנסות.
נכון ל-22 בפברואר 2017, הסרט גרף 100 מיליון דולר בארצות הברית ובקנדה ו-95.4 מיליון דולר בשאר העולם, ובכך סך הכנסותיו העולמי של הסרט עומד על 195.3 מיליון דולר (בעוד תקציב הסרט עמד על 47 מיליון דולר).
הסרט עלה לאקרנים במקביל לסרטים "Almost Christmas" ו-"Shut In", ועל פי התחזיות, הסרט היה צפוי להכניס כ-17 מיליון דולר מ-2,317 בתי קולנוע במהלך סוף השבוע הראשון להקרנתו (על פי תחזיות שמרניות יותר - 12-15 מיליון דולר). בהקרנות המקדימות של הסרט בערב יום חמישי, הסרט הוקרן ב-1,944 בתי קולנוע והכניס 9.4 מיליון דולר ביומו הראשון, הצלחה שגרמה לעדכון התחזית ל-24 מיליון דולר. בסופו של דבר, הסרט הכניס 24.1 מיליון דולר במהלך סוף השבוע הראשון להקרנתו, וסיים במקום השלישי בקופות הכרטיסים של אותו סוף שבוע. בסוף השבוע השני להקרנתו, הסרט הכניס 12.1 מיליון דולר (ירידה של 49.6%), ובסוף השבוע השלישי הכניס 11.5 מיליון דולר (ירידה של 5.6% בלבד). בעקבות קבלת שמונה מועמדויות לפרס אוסקר, הסרט שב והוקרן בהפצה נרחבת ב-1,221 בתי קולנוע ב-27 בינואר 2017 (גידול של 1,041 לעומת השבוע שקדם לו) וגרף 1.5 מיליון דולר בסוף שבוע זה (עליה של 357.4% לעומת הכנסות השבוע הקודם, שעמדו על 321,411 דולר).
ביקורות.
הסרט זכה לביקורות חיוביות מצד מבקרי הקולנוע. ב-Rotten Tomatoes, הסרט זכה לדירוג גבוה של 94% בהתבסס על 434 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 82% בהתבסס על 50,000+ הצבעות. על פי דעת הקונצנזוס, נכתב באתר כי הסרט "מספק חוויית צפייה שחובה-לצפות עבור חובבי המדע הבדיוני השכלתני שמתמקד בנושאים כבדים בצורה מרגשת ובחיבה אמיתית, עם הופעה נפלאה של איימי אדמס". ב-Metacritic הסרט קיבל ציון של 81 מתוך 100, המבוסס על 52 ביקורות, לרבות תשבחות בינלאומיות, וציון של 8.1 בהתבסס על 1854 הצבעות. על פי סקר של חברת CinemaScore, הסרט קיבל ציון ממוצע של "B" (בסולם שבין +A ל-F).
בריאן טלריקו (RogerEbert.com) העניק לסרט ציון של 3 מתוך 4: "סרט זה נועד בו-זמנית לאתגר את הצופים, לרגש אותם ולגרום להם לדבר. על פי רוב, זה מצליח". סם לנסקי (Time.com) תיאר את הסרט כ-"מדע בדיוני בוגר ומתוחכם: סרט על חייזרים לאנשים שלא אוהבים ". כריסטופר אור (The Atlantic) כתב: ""המפגש", סרטו המדהים החדש של דני וילנב, מתחיל עם מפגש - אם כי אולי לא מהסוג שהייתם מצפים לו". כריס טילים (IGN) העניק לסרט ציון של 8.5 מתוך 10, ונימק: ""המפגש" הוא שיעור בבלשנות מוסווה כשובר קופות, אם כי [הסרט] הרבה יותר משעשע ממה שזה נשמע. הסרט כולל נגיעות של "בין כוכבים", "קונטקט" ו"מפגשים מהסוג השלישי"... הוא מדע בדיוני חכם, מחוכם, השואל שאלות גדולות, ועושה עבודה טובה למדי להשיב עליהן".
מבקר הקולנוע הבריטי רובי קולין נתן לסרט ציון חמש מתוך חמש, וכינה אותו "מכונס בתוך עצמו, פילוסופי עם נטייה לקיומיות - ובכל זאת הוא נפרש במהלך בלתי מתפשר של התרגשות. וישנה התגלות באמצע הסרט... שגורמת להרגשה כמו נפילה מהכיסא".
העיתון הבריטי "הגרדיאן" דירג אותו במקום השלישי ברשימת הסרטים הטובים ביותר של שנת 2016. המבקרת קתרין שוארד כתבה שהסרט "מסתכם למשהו טרנסצנדנטי; משהו שמצית מחדש את ההתרגשות לקולנוע, לחיים". גורמים אחרים, ביניהם io9, Den of Geek, WhatCulture, Mir Fantastiki, The Atlantic, Blastr ו-igital Trends, בחרו בסרט זה כסרט הטוב ביותר של שנת 2016.
אסמה רדזפובה
אֶסמָה רֶדזֶפּוֹבָה (במקדונית: Есма Реџепова; 8 באוגוסט 1943 – 11 בדצמבר 2016) הייתה זמרת ופעילת זכויות אדם מקדונית צוענייה. עקב פרסומה, פעילותה למען הצוענים והרפרטואר הנרחב שלה זכתה לכינוי "מלכת הצוענים".
ילדותה.
רדזפובה נולדה ב-8 באוגוסט 1943 בסקופיה שבמקדוניה בזמן הכיבוש הבולגרי, עת הייתה בולגריה מדינת חסות של גרמניה. רדזפובה הייתה החמישית מבין ששה ילדים במשפחתה. סבה מצד אביה היה צועני קתולי, וסבתה מצד אביה הייתה יהודייה ממוצא עיראקי. אמה הייתה צוענייה מוסלמית מכפר בקרבת סקופיה. אביה, שאיבד את רגלו בהפצצה גרמנית ב-1941, עבד כשוער בבניין, כמצחצח נעליים וכשרירן בקרקס. הוא שר, הכה בתוף ואף הנעים בקולו בחתונות. אמהּ עבדה כתופרת.
בגיל תשע צורפה רדזפובה על ידי אחד מאחיה לקבוצה מוזיקלית צוענית, בה למדה במהירות מקצבים צועניים מורכבים. אמהּ עודדה את כשרונה, ורדזפובה ואחיה הצטרפו ללהקת הפולקלור של בית הספר בו למדו. הוריה עמדו על כך שילדיהם ישלימו את חוק לימודיהם בבית הספר היסודי, אולם ציפו מרדזפובה שתתחתן בגיל צעיר ותהפוך לעקרת בית. בניגוד לציפיות הוריה השמרניים, היא הייתה נערה משוחררת ומרדנית ואף זנחה את הלבוש הצועני המסורתי לנערה והתהלכה בבגדים אפנתיים.
הקריירה המוקדמת.
בשנת 1956 עודד אותה המחנך בכיתתה להשתתף בתחרות כישרונות צעירים שנערכה מטעם רדיו סקופיה. רדזפובה השתתפה בתחרות מבלי לבקש את הסכמת הוריה, שלא רצו שתלך בעקבות הקריירה המוזיקלית של אחותה הגדולה, שהתחילה לשיר בבתי הקפה של סקופיה בגיל 17. משלח יד כזה לנערה לא נשואה נתפס כבלתי מכובד בקהילה הצוענית באותה עת.
רדזפובה ביצעה את השיר A bre babi, שיר עם צועני מקדוני. הייתה זו הפעם הראשונה בה שודר שיר צועני בתחנת רדיו סקופיה. רדזפובה זכתה בתחרות מבין מתחרים מ-57 בתי ספר וגרפה פרס של תשעת אלפי דינרים מקדוניים. השתתפותה של רדזפובה בתחרות התקבלה במורת רוח אצל הוריה, והם הביעו את התנגדותם לקריירה מוזיקלית עבור בתם. באותה עת האפשרות היחידה למוזיקאים צועניים להרוויח את לחמם בשירה הייתה בהופעה בבתי קפה ומסעדות.
סטבו טאודוסייבסקי , מוזיקאי מקדוני, התרשם מהופעתה של רדזפובה בתחרות ברדיו והציע לה להצטרף ללהקתו. טאודוסייבסקי היה חסר השכלה מוזיקלית רשמית. הוא עמד בראש להקת פולקלור, עבד ברדיו סקופיה והיה חבר בליגת הקומוניסטים של מקדוניה. טאודוסייבסקי היה חלק מהממסד המוזיקלי, אולם גם בעל חזון. בחזונו ראה אפשרות שהמוזיקה הצוענית תהיה פופולרית גם מחוץ להקשר הצועני, וזאת בתקופה שבה מוזיקה צוענית נתפסה כלא ראויה לשידור ברדיו ובטלוויזיה. יתרה מזאת, גילויי גזענות כלפי צוענים היו נפוצים במקדוניה וביוגוסלביה כולה באותה תקופה. הדימוי של המוזיקה הצוענית, ובמיוחד זו המבוצעת בפי נשים, היה נמוך אף בקרב הצוענים עצמם באותה עת. עד זמנה של רדזפובה זמרים צוענים לא ביצעו שירים בשפתם ברדיו ובטלוויזיה, ואף הסתירו את מוצאם. טאודוסייבסקי עשה נפשות למוזיקה הצוענית עוד טרם שמע את רדזפובה, וספג ביקורת ובוז על כך. בחזונו הוא ראה את רדזפובה כפורצת דרך שתעזור לו להגשים את משאלתו להכניס את המוזיקה הצוענית לזרם המרכזי. הוא שכנע את הוריה של רדזפובה שיתנו את ברכתם לקריירה מוזיקלית עבור בתם, ושיניחו לה להצטרף ללהקתו בהבטיחו להם שבתם תופיע רק מעל המכובדות שבבימות.
טאודוסייבסקי לא היה מרוצה לגמרי מאיכות שירתה של רדזפובה ועודד אותה להתאמן שעות רבות בכל יום. בעידודו היא אף חבשה את ספסל הלימודים באקדמיה למוזיקה של בלגרד, שם השתלמה במשך שנתיים.
השנים ביוגוסלביה.
לאחר שעזבה את האקדמיה הצטרפה רדזפובה ללהקתו של טאודוסייבסקי ויצאה במסגרתה לסיבוב הופעות. ב-1961 הקליטה את תקליטה הראשון בו כללה שיר אחד מפרי עטה, Chaje Shukarije, שהפך מייד ללהיט והיה "סמלה המסחרי" של רדזפובה לאורך כל הקריירה שלה.
בשנת 2005 היא השתתפה באלבום של להקה צוענית רומנית פנפארה צ'יוקרליה. בשנת 2013 היא הייתה נציגת מקדוניה באירוויזיון.
רדזפובה פעלה רבות בנושאים הומניטריים, תרמה קונצרטים לצדקה והייתה פעילה בסיוע לפליטי מלחמות הבלקן וכן בנושא אומנה לילדים.
רדזפובה נישאה לטאודוסייבסקי בשנת 1968. ביניהם עמד פער גילאים של שבע עשרה שנים. לשניים לא היו ילדים משלהם, אולם לאורך השנים הם היו משפחת אומנה ל-47 ילדים.
רדזפובה מתה בסקופיה ב-11 בדצמבר 2016.
תלמה בארלו
תלמה בארלו (באנגלית: Thelma Barlow; שם נעורים: פיגוט; נולדה ב-19 ביוני 1929) היא שחקנית טלוויזיה וסופרת אנגלייה. התפקיד הידוע ביותר שלה הוא כמייביס וילטון באופרת הסבון הוותיקה של ITV "קורוניישן סטריט", וכן היא מוכרת מהופעתה בתפקיד דולי בלפילד בסיטקום "נשות המזנון".
קורות חייה.
תלמה בארלו נולדה במידלסברו שבמחוז צפון יורקשייר, הצעירה במשפחה של שתי בנות. אביה מת מדלקת ריאות חמישה שבועות לפני שנולדה, והיא גודלה בידי אמה מרגרט. בילדותה עברה המשפחה להאדרספילד במערב יורקשייר. בגיל 15 עזבה בארלו את בית הספר והתחילה ללמוד קצרנות וכתבנות בקולג' הטכני של האדרספילד. העבודה הראשונה שלה הייתה כמזכירה, ובמשרה זו עבדה במשך שמונה שנים. במקביל הייתה חברה בלהקת תיאטרון חובבים.
קריירה.
בארלו בחרה בקריירת משחק והצטרפה לסדנת התיאטרון של ג'ואן ליטלווד . בשנות החמישים של המאה העשרים שיחקה בתיאטרון רפרטוארי בליברפול, נוטינגהאם וברמינגהאם. בשנת 1960 הצטרפה בארלו ללהקת התיאטרון של מערב אנגליה, ובהמשך שיחקה עם להקת התיאטרון "בריסטול אולד ויק". בבריסטול היא ניהלה פנסיון עבור חבריה השחקנים.