לאחר פרישתו ממשחק פעיל במדי הרטה ברלין, קיבל תום תפקידי אימון במועדון, ובדצמבר 2003, לאחר פיטוריו של המאמן הראשי הוב סטיבנס עקב חוסר הצלחה, תום ירש את מקומו לתקופה קצרה של שלושה משחקים, עד שמונה הנס מאייר, המאמן החדש. תום מונה מיד לעוזרו של מאייר, ונשאר בתפקיד גם לאחר שמאייר הוחלף בפאלקו גץ. באפריל 2007 פוטרו יחדיו תום וגץ, עקב חוסר הצלחה. בדצמבר 2008 מונה תום לעוזר מאמן בהולשטיין קיל, גם כאן תחת פאלקו גץ, ושניהם סייעו להולשטיין קיל להעפיל לליגה הגרמנית השלישית. תום פוטר בפברואר 2010 מהולשטיין קיל, ובשנת 2011 חזר להרטה ברלין, שם אימן את קבוצת הנוער עד גיל 17 עד לשנת 2017.
תארים.
עם דינמו ברלין:
עם באייר לברקוזן:
עם סלטיק:
תארים אישיים:
יורגן שפארוואסר
כיכר בית החיים
יד מלאכי
כיכר אביגדור המאירי (ירושלים)
בניין עיריית בת ים
מקס ביזלי
מקסטון גיג "מקס" ביזלי (באנגלית: Maxton Gig "Max" Beesley; נולד ב-16 באפריל 1971) הוא שחקן ומוזיקאי אנגלי. הוא ידוע בעיקר בתפקיד צ'ארלי אדוארדס בסדרת הדרמה "מלון בבילון", והופיע במגוון תוכניות טלוויזיה כגון "Bodies", עיבוד לרומן "קורות טום ג'ונס", "London Ink", "ניצולים", "כלבים משוגעים", "Suits" וב-"Ordinary Lies".
ביוגרפיה.
ביזלי נולד בבורנייג' , פרוור של העיר מנצ'סטר. אביו, מקסטון ביזלי האב, היה מתופף ג'אז מקצועי, ואמו הייתה זמרת ג'אז שהופיעה בשם הבמה "כריס מרלו". הוריו התגרשו כשהוא היה תינוק. שמו האמצעי הוא בהשראת השם של השחקן האמריקאי גיג יאנג. אביו הופיע במופע של טד רוג'רס ביצע חיקויים והשתתף במערכונים.
קריירת משחק.
ביזלי זכה להכרה ב-1997 כששיחק בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה "קורות טום ג'ונס", עיבוד לספר באותו שם מאת הנרי פילדינג. ב-2001 הופיע בסרט "כל מה שנוצץ", שהיה כישלון מסחרי וביקורתי, ועליו היה מועמד לפרס ראזי לשחקן המשנה הגרוע ביותר. עוד הופיע בסרט "הרוג אותי אחר כך". בשנים 2004 ועד 2007 כיכב ביזלי בסדרת הדרמה הרפואית "Bodies" של BBC Three. מ-2006 ועד 2008 כיכב בסדרת הדרמה "מלון בבילון" של BBC One. במרץ 2008 עזב את הסדרה, וחזר בהמשך לשחק בתפקיד אורח בפרק אחד.
ביוני 2007 כיכב ביזלי בסדרה "דבר איתי" של רשת ITV. עוד הופיע בסרט "Red Roses and Petrol", ובמותחן "The Last Enemy" של ה-BBC. בספטמבר התארח בתוכנית "Ant &amp; Dec's Saturday Night Takeaway" וזכה בתחרות "Beat the Boys" יחד עם ג'ונתן וילקס מול אנט &amp; דק . באוקטובר 2008 הופיע בתפקיד טום פרייס, הפושע לשעבר, ברימייק של BBC One לסדרת הדרמה "ניצולים" ששודרה בשנות השבעים. הסדרה כללה שישה פרקים, והעונה השנייה בת שישה פרקים אף היא שודרה בינואר 2010. באפריל 2011 כיכב בדרמה "The Reckoning" של ITV. לקהל האמריקאי הוא נחשף כשהחל להופיע בסדרת הטלוויזיה "Suits", ומאוקטובר 2015 החל לשחק בסדרת הריגול הפופולרית "הומלנד" בתפקיד שומר הראש מייק בראון.
ביזלי היה הקריין בפרסומות טלוויזיה אחדות בהן של ITV, חברת הביטוח NFU Mutual, סוללות אנרג'ייזר ורשת החנויות PC World. ב-2011 הופיע במסע פרסום של חברת jobsite. ב-2012 היה הקריין בתוכנית הדוקומנטרית "Chatsworth" ששודרה בערוץ BBC One.
קריירה מוזיקלית.
לפני היותו שחקן הייתה לביזלי קריירה מוזיקלית מצליחה. הוא היה נער מקהלה בקתדרלת מנצ'סטר ולמד בבית הספר למוזיקה צ'טהאמס. הוא גם למד לנגן בכלי הקשה בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה יחד עם זמר הסול אומר , וניגן במקלדת וכלי הקשה בסיבוב הופעות עם להקת "Brand New Heavies". הוא מנגן גם בויברפון.
ביזלי היה נגן כלי הקשה ופסנתרן בקונצרט עם רובי ויליאמס, טייק ד'את, ג'מירוקוואי ופול ולר (Paul Weller Movement). בקיץ 2003 ניגן בכלי הקשה ובפסנתר במופע של ויליאמס בנבוורת , ובהייד פארק בקונצרט לייב 8 בלונדון. עוד ניגן בתופים בקונצרט השני של ויליאמס בבריזביין במסגרת מופע "Electric Proms" של ה-BBC.
ביזלי היה חבר בלהקת הג'אז "אינקוגניטו" , אבל אחר סיור הופעות של שמונה חודשים עם הלהקה החליט לסיים את הקריירה המוזיקלית ולהתחיל לשחק. ב-28 באוקטובר 2006 הופיע ביזלי כפסנתרן אורח במופע של ג'יימס בראון בראונדהאוס בלונדון, כחלק מפסטיבל "Electric Proms".
חיים אישיים.
ביזלי הוא תומך של מועדון הכדורגל מנצ'סטר יונייטד. אחיו החורג, ג'ייסון מיליגן, גם הוא שחקן.
מקס ביסלי
מפלגת הירוקים (אוסטריה)
הירוקים – האלטרנטיבה הירוקה (בגרמנית: Die Grünen – Die Grüne Alternative; מכונה גם: הירוקים, האלטרנטיבה הירוקה, האוסטרים הירוקים) היא מפלגה אוסטרית. המפלגה הוקמה בשנת 1986 תחת השם חלופה ירוקה (Grüne Alternative), בעקבות מיזוג של יותר שמרנים המפלגה הירוקה "Vereinte Grüne Österreichs" (או VGÖ, שנוסדה ב-1982), והמפלגה הפרוגרסיבית "הרשימה האלטרנטיבית האוסטרית"" "(Alternative Liste Österreichs, או ALÖ שנוסדה גם היא בשנת 1982). מאז 1993, השם הרשמי של המפלגה הוא "הירוקים – אלטרנטיבה ירוקה" אולם באנגלית היא מכנה עצמה "Austrian Greens" (האוסטרים הירוקים) יש עדיין חילוקי דעות בין חברי המפלגות הישנות המתבטאים בגישות שונות לנושאים מדיניים ולאומיים שונים.
מלבד נושאים אקולוגיים בעיות כגון הגנת הסביבה, הירוקים גם פועלים להגברת זכויות מיעוטים ותומכים ברפורמת מס סוציו-אקולוגית ("ökosozial"). על פי ההצהרה העצמית, ערכי המפלגה הבסיסיים הם (צ'רטר שפורסם ב-2001): "דמוקרטיה ישירה, אי-אלימות, אקולוגיה, סולידריות, פמיניזם והגדרה עצמית".
המפלגה חברה במפלגת הירוקים האירופאית.
היסטוריה.
התנועה הירוקים האוסטרית החלה לפעול בשנת 1978, עם הקמפיין המוצלח למניעת בניית תחנת כוח גרעינית בזווטנדורף (אשר קודמה על ידי ממשלתו של ברונו קרייסקי, אך הוא הפסיד במשאל עם לאישור הקמתה), מפלגת הירוקים נוסדה בשנת 1984, במהלך הפגנות שמנעו את הקמת תחנת הכוח בהיינבורג על נהר הדנובה.
בבחירות לפרלמנט ב-1986, מפלגת הירוקים החלה את דרכה עם 4.82% מכלל הקולות, ונכנסה לפרלמנט עם שמונה מנדטים.
כאשר הירוקים תפסו את מקומם בפרלמנט בפעם הראשונה, הם בחרו להיראות קצת לא שגרתיים. הם סירבו בתחילה להתאים את התנהגותם לזו של הצדדים האחרים; דוגמה לכך היא סירובם לבחור יושב ראש רשמי, ושמו במקום זאת בובה עשויה קש. נציגים הופיעו בפרלמנט כשהם לבושים בלבוש יומיומי, דוגמת ג'ינס ונעלי ספורט. המפלגה משכה תשומת לב עולמית, כאשר הנציג שלה אנדראס וואבל הניף דגל צלב קרס, על דוכן הנואמים בפרלמנט האוסטרי, במחאה נגד הנשיא הפדרלי שנבחר אז קורט ולדהיים, בעל העבר הנאצי.
בבחירות לפרלמנט ב-1990, זכתה המפלגה בעשרה מנדטים.
בבחירות המקומיות בווינה ב-2001, העמידה המפלגה לבחירה את האדם השחור הראשון שמתמודד בבחירות באוסטריה.
בבחירות בשנת 2002, מפלגת הירוקים האוסטרית קיבלה 9.47% מהקולות, וזכתה ב-17 מנדטים. באותה תקופה, זה היה המספר הגבוה ביותר של קולות שצברה מפלגה ירוקה באירופה.
בשנת 2005 דרש מנהיג המפלגה פטר פילץ, להוציא צו נעצר בינלאומי נגד נשיא איראן מחמוד אחמדינז'אד, בחשד כי תכנן את רציחת המנהיג האיראני-כורדי, עבדל-רחמן ראסמלו, ושניים מחבריו ב-13 ביולי 1989, בדירה בווינה. והביא לפתיחת חקירה רשמית בעניין.
בבחירות לפרלמנט ב-2013, זכתה המפלגה ב-24 מנדטים, ולמרות מספר שיא של מנדטים עד אז, חברה המפלגה להישאר באופוזיציה.
בבחירות לנשיאות ב-2016 תמכה המפלגה באלכסנדר ואן דר בלן. הוא סיים במקום השני מתוך שישה בסיבוב הראשון. בסיבוב השני ניצח בפער מזערי את נורברט הופר, מועמד מפלגת החירות. בעקבות עתירה של מפלגת החירות למערכת המשפט הנוגעת לאי-סדרים בבחירות בוטלו תוצאותיהן, וואן דר בלן לא נכנס לתפקידו, ונקבע סיבוב שני חוזר. ואן דר בלן ניצח בבחירות החוזרות שנערכו בדצמבר בהפרש גדול והיה לנשיא אוסטריה הנבחר.
לאחר בחירות של שנת 2019 המפלגה נכללת לראשונה בתולדותיה בקואליציה ממשלתית, ואלמה זאדיץ' מונתה לשרת המשפטים. ההסכם הקואליציוני שחתמה המפלגה עם מפלגת העם האוסטרית השמרנית כולל קו נוקשה נגד הגירה, חיזוק הביטחון בשילוב קיצוצים במיסים ותקציב מאוזן, כפי שדרשה מפלגת העם, ושקיפות גדולה יותר מצד הממשלה, העלאת מיסים על טיסות יוצאות מאוסטריה והתחייבות לשימוש באנרגיות מתחדשות בלבד עד 2030, כפי שדרשו הירוקים.
מגע עור לעור
מגע עור לעור לאחר לידה (באנגלית: Kangaroo care, מוכר גם בשם Skin to skin) היא דרך לטיפול בתינוקות לאחר לידתם.
עיקרי הרעיון.
דרך הטיפול מבוססת על זו של הקנגורו, שהוא כנראה המפורסם ביותר בקבוצת החיות שנקראות "חיות כיס", שהמאפיין המשותף להן הוא שאחרי ההמלטה הגור נמצא צמוד לאמו, במגע עור לעור אליה ובהנקה מלאה, עד שהוא הופך בוגר ועצמאי. האיגוד האמריקאי לרפואת ילדים וארגון הבריאות העולמי, ממליצים לכל התינוקת היונקים לשהות עור לעור עם אמם מיד לאחר הלידה. מחקרים רבים הוכיחו כי מגע עור לעור בין האם לתינוק משפיע לטובה על בריאות התינוק, יכולת ויסות מערכות גופו בשעות הראשונות לחיים וכן על הנקה יעילה יותר.
בעבר, בתרבויות רבות תינוקות התערסלו עם לידתם, ערומים במגע עור לעור עם אמם ונשארו צמודים לגופה. מבחינה התפתחותית, הדבר היה חיוני להישרדות התינוק. בעשורים האחרונים, במיוחד בתרבות המערבית, הלידות עברו מבית היולדת אל בתי החולים, שברובם נהוג כי לאחר הלידה התינוק מופרד מאימו ומוחזר לה רק לאחר שטופל, נרחץ ונעטף בשמיכה. התנהלות זו, בה נעטפים התינוקות ולא מונחים עור לעור על אמם מביאה לתוצאות המזיקות לקשר אם ילוד.