הקורפוס הוקם בשטוטגרט ב-1 באוקטובר 1934, וכמפקדו הראשון מונה הרמן גייר. במהלך המערכה בפולין שהה הקורפוס בחזית המערבית, כחלק מהארמייה החמישית. במהלך המערכה על צרפת לחם הקורפוס בתחילה כחלק מהארמייה הרביעית במסגרת קבוצת ארמיות A, ולאחר מכן לחם הקורפוס במהלך מבצע אדום כחלק מהארמייה התשיעית במסגרת קבוצת ארמיות A. במהלך מבצע ברברוסה לחם הקורפוס כחלק מהארמייה התשיעית, והשתתף בקרב סמולנסק, ובקרב על מוסקבה לחם הקורפוס כחלק מארמיית הפאנצר השלישית, ואף הצליח להגיע לכביש הטבעת של מוסקבה. ביולי 1942 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה ה-17, ולחם עמה בקרב על קווקז. במהלך מתקפת קרים ספג הקורפוס אבדות כבדות, וב-19 ביולי 1944 פורק הקורפוס.
הקמה שנייה.
ב-26 בינואר 1945 הוקם הקורפוס מחדש, והועמד תחת פיקוד קורט וגר. הקורפוס לחם תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הרביעית במהלך הקרב על ברלין, וספג אבדות כבדות ברמת זיילו. במהלך הנסיגה, התערבב הקורפוס שהיה חלק מארמיית הפאנצר הרביעית ביחידות הארמייה התשיעית ונוצר פקק תנועה ענק דרומית לרמת זיילו. בהמשך כותרו הארמייה התשיעית והקורפוס ה-5, והושמדו על ידי הסובייטים בקרב האלבה.
סדר כוחות.
המערכה בצרפת.
במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
מבצע ברברוסה.
בתחילת מבצע ברברוסה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
הקרב על מוסקבה.
במהלך הקרב על מוסקבה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
פנחס מרדכי טייץ
פינחס מרדכי טייץ
ליגיונר
בוטולף
בוב ברקר
בוב ברקר (באנגלית: Bob Barker; נולד ב-12 בדצמבר 1923) הוא מנחה טלוויזיה אמריקאי.
ביוגרפיה.
ברקר נולד בוושינגטון ולאחר מכן עבר למיזורי, הוא שירת בחיל הים במלחמת העולם השנייה, הוא התפרסם בכך שהנחה מ-1972 עד 2007 את השעשועון הטלוויזיוני "המחיר הנכון" ובנוסף הוא הנחה מ-1967 עד 1987 את תחרויות מיס ארצות הברית ומיס תבל. ברקר, שהיה ידוע כצמחוני ופעיל למען זכויות בעלי החיים, שמע ב-1988 שכחלק מהפרסים הניתנים לזוכות בתחרויות היופי נכלל גם מעיל פרווה ופנה להנהלה של ארגון מיס תבל בבקשה לבטל זאת. לאחר שקיבל סירוב פרש מהנחיית התחרויות.
הוא השתתף כשחקן בסדרת הטלוויזיה "בוננזה" והשתתף בתפקיד עצמו בהפקות טלוויזיה שונות.
משה מישל שמואל שפירא
הרב משה מישל שמואל שפירא (~ה'תרט"ו, 1855 - ה'תרצ"ג, 1932) היה רב ליטאי, רבה של רוגובה (ליטא) במשך קרוב לחמישים שנה.
ביוגרפיה.
נולד בפוניבז' לרב יוסף שפירא בנו של הרב שאול שפירא, מחבר "חמדת שאול" ורבן של פוניבז' ושדובה. ולשינא בתו של הרב מנחם מנדל הרצברג שהיה מו"צ בקרטינגה ובפלונגיאן. נישא לשרה פייגה, בתו של הרב מרדכי, רבן של רוגובה ופאסוואל. חמותו הייתה נכדת הרב אריה לייב גינצבורג אב"ד ויטבסק ונינת רבי שמחה רפפורט. הוא קרוי על שם דוד סבו הרב משה מישל לוריא.
כיהן כרב בפוניבז' בין השנים תרל"ט-תרמ"ב, בתרמ"ב התמנה כרב בזופראן, ובשנת ה'תרמ"ה, 1885, התמנה כרבה של רוגובה, תפקיד בו כיהן עד לפטירתו בשנת ה'תרצ"ג, 1932.
כתביו.
הרב שפירא חיבר חיבורים רבים, רובם לא נדפסו, בין ספריו שבדפוס:
מלבד ספריו, נדפסו חידושי תורה רבים שלו בספרי בני דורו, במיוחד בספר "שדי חמד", ובכתבי העת התורניים: כנסת חכמי ישראל, יגדיל תורה האודסאי ו"בית ועד לחכמים".
משה שמואל מישל שפירא
משטרת העזר האוקראינית
משטרת העזר האוקראינית (בגרמנית: Ukrainische Hilfspolizei Schutzmannschaft; באוקראינית: Українська поліція допоміжна) הייתה כוח צבאי-למחצה בתקופת הכיבוש הנאצי של אוקראינה במלחמת העולם השנייה שיועד להלכה לסייע לשלטון הגרמני בשמירה על מקומות בעלי חשיבות אסטרטגית ולמעשה היה כוח שיועד ללכידת פרטיזנים ולריכוז ורצח יהודים באוקראינה, מזרח גליציה ובוקובינה. שוטרי המשטרה כונו "שׁוּצמָן".
הקמה ומבנה.
מיליציות של אוקראינים לאומנים החלו להיווצר כבר בשלבים הראשונים של מבצע ברברוסה הגרמני לכיבוש ברית המועצות (קיץ 1941) ביוזמות מקומיות, על מנת לפגוע בכוחות הצבא האדום ולסייע לגרמנים "לשחרר" את אוקראינה. קבוצות אחרות, שהתגבשו בקרב אוקראינים שגלו לפולין לאחר מלחמת האזרחים ברוסיה נקראו "קבוצות ניידות" (Pokhidni Grupy) הגיעו לאוקראינה יחד עם הצבא הגרמני המתקדם. משימתן של קבוצות אלה הייתה לארגן את הממשל והמשטרה האוקראינית מקרב נאמני התנועה הלאומנית בכול יישוב.
לאחר השלמת הכיבוש הגרמני של אוקראינה, סרקו אנשי האס דה (המודיעין הצבאי הנאצי) את אנשי המיליציות הללו, על מנת לוודא את נאמנותם, לוודא שאין להם קשר לקבוצות קומוניסטיות ושאינם יהודים. ב-27 ביולי 1941 הוקמו על סמך המיליציות גדודי משטרה (בטליונים), שהוכפפו בהוראת היינריך הימלר לנציבות הרייך אוקראינה. הגדודים היו ניידים, שוכנו במחנות ובנקודות מפתח והועסקו בלכידת פרטיזנים. כל גדוד הוכפף למפקד משטרת הסדר הגרמנית בעיר הבסיס שלו או למפקד הז'נדרמריה בעיירות השדה. ציוד המשטרה כלל נשק שלל סובייטי, מדים שחורים ומגפיים. סכומי כסף שנועדו לציוד הכוח נגבו מיהודי הגטאות ככופר.
ב-1942 הוחלפו כוחות צבאיים גרמניים בגדודי משטרה באזור אוקראינה, לשם כך גויסו אוקראינים מקומיים לשורות המשטרה, אך אלו לא השתייכו לגדודי משטרת העזר המקורית.
פעילות.
השוטרים האוקראינים השתתפו עוד בטרם הקמתה המסודרת של המשטרה בפוגרומים בגליציה המזרחית ובאזורי לבוב וווהלין. הם הועסקו בשמירה על גטאות וכמלווי שיירות של יהודים שיצאו מהם לעבודה, כאשר הם יורים בכל הנחשלים בדרך או המבקשים לחמוק או לברוח. במסגרת זו תקפו לא אחת את היהודים, ביצעו התעללויות שונות ואף ירי סתמי. כוחות המשטרה השתתפו בטבח בבאבי יאר ובמקומות נוספים, כשומרים היקפיים על אזור הטבח, על מנת לבודד אותו ולשמור שאיש לא יימלט. בעת אקציית ארנטפסט השתתפו כוחות משטרת העזר האוקראינית בחיסול הגטאות, בריכוז היהודים במהלך אקציות, בחיפוש אחר מסתתרים ובציד אחר בורחים.
נוסף על פעילות נגד יהודים, ביצעו אנשי המשטרה גם מעשי טבח בפולנים שחיו באזור גליציה המזרחית, שהשתייכה, לפי הלאומנים, לאוקראינה.
פירוק.
עם התחלת הנסיגה הגרמנית מתחומי ברית המועצות בפברואר 1943 הורו ראשי הארגון הלאומני האוקראיני על הקמת 'צבא השחרור האוקראיני' (Armyia Vysvolna Ukrainska) ששמו הוחלף עד מהרה ל'צבא המתקוממים האוקראיני' (Ukrayins’ka Povstans’ka Armiya - UPA, אופ"א). שוטרים רבים של משטרת העזר ברחו על נשקם והצטרפו לאופ"א.
ביולי 1944 נוצרה מתוך גדודי המשטרה 57,61,62,63 בריגדה שנקראה Schutzmannschaft-Brigade Siegling, שפעלה החל מאוגוסט אותה שנה במסגרת דיוויזיית הגרנדירים ה-30 של הואפן אס אס יחד עם גדודים ממשטרת העזר של ביילורוסיה. היחידה פעלה במסגרת מבצע בגרטיון, בדיכוי מרד ורשה ולאר מכן הועברה לצרפת כתגבורת לארמייה ה-19.
גדודי המשטרה.
התקן המלא של כל גדוד מנה 507 איש בשלוש פלוגות בנות 150 איש ו-57 אנשי סגל. מפקדי היחידות היו גרמנים.
פדרו החמישי, מלך פורטוגל
פדרו החמישי, מלך פורטוגל (פורטוגזית: Pedro V de Portugal; 16 בספטמבר 1837 - 11 בנובמבר 1861) היה מלך פורטוגל בין השנים 1853–1861.
חייו.
פדרו החמישי נולד בליסבון ב-16 בספטמבר 1837, לפרננדו השני, מלך פורטוגל ומריה השנייה, מלכת פורטוגל, בתם של פדרו הראשון, קיסר ברזיל ומריה לאופולדינה מאוסטריה.
בשנת 1853 מתה אמו מריה השנייה, מלכת פורטוגל, ופדרו עלה לשלטון במקומה, אולם בשנתיים הראשונות אביו שלט כעוצר במקומו. פדרו היה מלך חרוץ, אשר תחת הדרכת אביו ביקש לעשות מודרניזציה רדיקלית במדינה ובתשתיות הפורטוגזיות. תחת שלטונו נסללו כבישים ומסילות ברזל, נמתחו קווי טלגרף, ונעשו שיפורים במערך הבריאות. הפופולריות שלו גדלה כאשר במהלך מגפת כולרה בין השנים 1853–1856, ביקר פדרו חולים, חילק מתנות וניחם חולים.
בשנת 1858 התחתן פדרו עם סטפני, נסיכת הוהנצולרן, בתם של קרל אנטון, נסיך הוהנצולרן ויוזפינה, נסיכת באדן, אך לא היו לבני הזוג ילדים.
ב-11 בנובמבר 1861 מת פדרו החמישי בליסבון כתוצאה ממגפת כולרה, שממנה מת גם אחיו פרננדו, נסיך פורטוגל, ואחיו לואיש הראשון, מלך פורטוגל עלה לשלטון במקומו.
אלברט סוויסה
פגישה עיוורת (סרט)
פגישה עיוורת הוא סרט קומדיה ישראלי בכיכובם של ירון פינק ושירז טל ובבימויו של הבמאי חיים בוזגלו שיצא בשנת 2003.
עלילה.
העלילה היא קומדיה רומנטית המספרת על פגישה עיוורת בין גבר לאישה. רון (ירון פינק) הוא דיפלומט ישראלי, תפקידו הוא נספח התרבות של ישראל בפריז. מאיה (שירז טל) היא מתרגמת סרטים תל אביבית, העובדת על תרגום הסרט הרומנטי "נוטינג היל". רון הגיע חזרה לארץ במטרה לסיים את תהליך הגירושים ויד הגורל מזמנת לשולחנו כרטיס ביקור ועליו שמה של מאיה בן-דור מתרגמת הסרטים. מבלי שהוא שם לב הכרטיס נכנס ביחד עם הסיגריות לכיס המקטורן שלו.
לאחר שמצא אותו הוא מתקשר אליה מפריז, הוא שומע את קולה נבהל ומנתק, ומכאן ואילך מתחיל ספור אהבה יוצא דופן. כמה ימים לאחר מכן מתחילים להגיע אל מאיה זרי ורדים בכל שעה עגולה במשך אותו היום עם פתקים אנונימיים. אז, מתחילות להגיע גלויות ממוספרות ואנו מתוודעים לדוור משעשע, המביא את המכתבים עד לדלתה של מאיה. גלויות המגיעות לא ברצף ובאקראיות, כל יום כמה גלויות, שלבסוף יוצרות מצדן האחד תמונה שלמה ומאחור על גבן סדרה של משפטים רומנטיים במגוון שפות לתרגום. לבסוף מגיעה מעטפה גדולה ובתוכה צילומי פוטו קופי של כל חלקי גופו של הגבר מלבד פניו. כאשר בסופו של דבר מזמין ירון את מאיה להיפגש עמו בצרפת, אך הפגישה לא מתנהלת לפי התכנון המקורי.