סִיבָאץ (בסרבית קירילית: Сивац, בסרבית בכתב לטיני: Sivac) הוא כפר בסרביה השוכן במחוז באצ'קה המערבי אשר בפרובינציית וויבודינה, לגדות תעלת מים המקשרת בין הנהר טיסה לבין הדנובה.
היסטוריה.
האזכור הראשון בכתובים לכפר הוא מ-1692 עת היה מאוכלס ברובו על ידי תושבים שהיגרו מאזור שוואביה. בשלהי המאה ה-18 עת נשלט האזור על ידי ממלכת הבסבורג היגרו לכפר תושבים סרבים והונגרים. בהמשך שלטה באזור האימפריה האוסטרו-הונגרית ולאחר מלחמת העולם השנייה עבר הכפר לחזקת ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים, אשר שמה שונה מאוחר יותר לממלכת יוגוסלביה.
ב-6 באפריל 1941 תקפה גרמניה הנאצית את ממלכת יוגוסלביה והכניעה את צבאה תוך ימים אחדים. האזור נמסר לחזקת הונגריה. לאחר המלחמה נכלל סיבאץ בשטח הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה והכפר הפך מרכז סחר אזורי לתוצרת חקלאית. לאחר פירוק יוגוסלביה עבר הכפר לחזקת סרביה.
הקהילה היהודית.
יהודים התיישבו בכפר במהלך המאה ה-18 ונסמכו על קהילת סומבור. במחצית השנייה של המאה ה-19 הפכה הקהילה מאורגנת והשתייכה לזרם האורתודוקסי. ב-1878 הוקם בית הכנסת הקהילתי. ב-1880 מנתה הקהילה 191 נפשות. בראשית המאה ה-20 הוקם בית ספר יסודי קהילתי. במועד זה מנתה הקהילה כ-100 נפשות. בני הקהילה היו ברובם סוחרים בעורות, קנבוס ודגן. לאחר מלחמת העולם הראשונה חלה ירידה הדרגתית במספר בני הקהילה.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה התגוררו בסיבאץ 47 יהודים. באפריל 1941 פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה את צבאה תוך ימים אחדים. עד לסוף אותה השנה גורשו יהודי העיירה למחנה ההשמדה אושוויץ ורק נערה אחת מהקהילה ניצלה. ב-1948 נהרס מבנה בית הכנסת על ידי השלטונות המקומיים.
מריאנה סליגמן
מריאנה סליגמן (בספרדית: Mariana Seligmann, נולדה ב-9 באוקטובר 1984; בואנוס איירס, ארגנטינה), הידועה בשם Muni, היא שחקנית, זמרת, דוגמנית, רקדנית ומנחת טלוויזיה ארגנטינאית. ידועה בתפקידיה בטלנובלות הארגנטינאיות של כריס מורנה: "קטנטנות", "המורדים" ו"פלוריסיינטה".
ביוגרפיה.
הופעת הבכורה של סליגמן הייתה ב-2000, בגיל 16, בטלנובלה של המפיקה הארגנטינאית כריס מורנה, "קטנטנות", בתפקידה של פילאר. תפקידה בטלנובלה לא היה משמעותי, אך אפקטיבי לפריצתה. הודות לפריצתה בקטנטנות, בשנת 2002 היא קיבלה תפקיד במחזמר "Bella y la Bestia".
בשנת 2002, לאחר הופעת הבכורה שלה, היא הופיעה בתפקיד משני בסרט הספרדי-אמריקאי-בריטי של כריסטופר המפטון, "Imagining Argentina". שנה לאחר מכן, כריס מורנה הציעה לה ליטול חלק בתפקיד ראשי בטלנובלה "המורדים" בתפקידה של לאורה לצידם של בנחמין רוחאס, פליפה קולומבו, קמילה בורדונבה ולואיסנה לופילטו. הודות לתפקידה בטלנובלה היא השיגה חשיפה ציבורית רחבה. בתחילת 2004, לאחר סיומה של הטלנובלה, היא נטלה חלק בהצגת התיאטרון "04", לצידו של השחקן הארגנטינאי חורחה מאחיו.
ב-2004, כריס מורנה שילבה אותה בטלנובלה שלישית אותה הפיקה, "פלוריסיינטה", בתפקידה של קלרה, לצידם של פלורנסיה ברטוטי, חואן מנואל חיל נבארו, מיכאלה ואסקס ושחקנים נוספים אחרים שהופיעו לצידה ב"המורדים". סליגמן, כחלק מצוות השחקנים, הקליטה את כל שירי הפסקול של העונה הראשונה של הטלנובלה ובסיור התיאטרון הבינלאומי ב-2006.
ב-2005, הופיעה בכמה פרקים בגרסה הארגנטינאית לסדרה "נשואים פלוס" ובתפקיד משני בפרק אחת עשרה: "Amigos" בסדרה "Conflictos en red", לצידם של מרסלה קלוסטרבואר, לוקאס קרספי ולאונורה בלקרסה. באותה שנה, היא נטלה חלק במחזמר "מאמה מיה!".
חיים אישיים.
משפחתה של סליגמן במקור מגרמניה, ולכן היא שומרת על שליטה מוחלטת בשפה הגרמנית.
בשנת 2002, סליגמן הייתה בזוגיות עם השחקן הארגנטינאי דיאגו מסגליו, שהופיע לצידה בטלנובלה "המורדים". בהמשך אותה שנה הם נפרדו, אך בשנת 2004 הופיעו יחד בטלנובלה "פלוריסיינטה".
משנת 2015, סליגמן נמצאת בזוגיות עם איש העסקים הארגנטינאי ניקולאס ניימרק, ב-5 באפריל 2016 השניים התארסו, ב-14 בדצמבר באותה שנה הם נישאו ולמחרת היום התקיים הטקס הדתי.
ב-29 במרץ 2021, נולדה בתם של בני הזוג, כרמלה.
הרי קיין
הארי קיין (פירושונים)
שכונת ארנונה
הכרת ארצות הברית בירושלים כבירת ישראל
ב-6 בדצמבר 2017 הצהיר נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ על ההכרה של ארצות הברית בירושלים כבירת ישראל והורה על תכנון המעבר של שגרירות ארצות הברית בישראל מתל אביב לירושלים. הצהרתו נקראה בתקשורת הישראלית "נאום ירושלים" או "הכרזת ירושלים".
ההכרה התקבלה בברכה בישראל; בנימין נתניהו, ראש ממשלת ישראל, בירך על ההחלטה. מנגד, ההצהרה התקבלה בכעס מצידה של הרשות הפלסטינית. רוב הקהילה הבין-לאומית דבק בהתנגדות להכרה בירושלים, וכשני שלישים מהמדינות תמכו בגינוי להצהרה האמריקאית בעצרת הכללית של האו"ם. גואטמלה ופרגוואי הלכו בעקבות ארצות הברית, והעבירו את שגרירויות מדינותיהם לירושלים. פרט למדינות המוזכרות, מדינות נוספות הודיעו על כוונתן להעביר את שגרירויותיהן לירושלים.
טקס העברת שגרירות ארצות הברית בישראל לירושלים נערך ב-14 במאי 2018, למחרת יום ירושלים.
רקע.
ב-5 באפריל 1920 אושר בועידת סן רמו כתב המנדט על ארץ ישראל, על פיו המנדט הבריטי יהיה אחראי ליצור בארץ ישראל בשטח שבין הירדן לים (ובכלל זה ירושלים) תנאים אשר יבטיחו את הקמת בית לאומי לעם היהודי ויבטיח שלא תינתן שליטה בשטח לאף גורם מדיני אחר. ההחלטה אומצה על ידי חבר הלאומים לאחר כשנתיים, ב-24 ביולי 1922. החלטות אלו עוגנו במגילת האו"ם בסעיף 80 פרק 12, והקנו להם תוקף מחייב במשפט הבין-לאומי.
תוכנית החלוקה, אשר אין לה תוקף מחייב ולא מומשה, קבעה כי ירושלים תהיה חלק מאזור בשליטה בין-לאומית, באמצעות מושל זר שימונה על ידי האו"ם, ומועצה שתורכב מנציגי התושבים של האזור. כעבור שנתיים חזרה עצרת האו"ם והחליטה על בינאום ירושלים. גם להחלטה זו אין תוקף מחייב.
הדיון הציבורי בארצות הברית.
ארצות הברית היא המדינה הגדולה והמשמעותית ביותר, מבחינה צבאית כלכלית ותרבותית, מבין מדינות המערב. מדינת ישראל נתמכת בה רבות, כלכלית ומדינית, ולעמדתה השפעה רבה על מעמדה הבין-לאומי של ירושלים. מאז הקמת מדינת ישראל נמנעו נשיאי ארצות הברית מלהביע במפורש את עמדתם בנוגע למעמדה של ירושלים, בכוונה להשאיר את הסוגיה לדיונים בהסכמי שלום עתידיים בין ישראל לפלסטינים. שגרירות ארצות הברית בישראל, כמו מרבית יתר השגרירויות הזרות בישראל, הייתה עד מאי 2018 ממוקמת בתל אביב ולא בירושלים.
לאורך השנים הצהירו מועמדים לנשיאות ארצות הברית במהלך מסע הבחירות שלהם כי יכירו בירושלים כבירת ישראל. כך נהגו כל הנשיאים שנבחרו מראשית שנות ה-90 של המאה ה-20, חלקם אף התחייבו להעביר את שגרירות ארצות הברית לירושלים. עם זאת, איש מהם לא קיים הבטחות אלו. במקביל נעשו פעולות חקיקה והצהרות שונות של הקונגרס במטרה לקדם את הכרתה של ארצות הברית בירושלים כבירת ישראל, אך הממשל האמריקאי דבק בהימנעותו ממהלך כזה.
הצהרת טראמפ (נאום ירושלים).
תגובות מנהיגים לנאום.
העולם הערבי והמוסלמי.
מדינות מוסלמיות רבות, ובהן גם אינדונזיה ומלזיה, הביעו מחאה על הודעתו של טראמפ.
טקס העברת השגרירות.
טקס העברת שגרירות ארצות הברית בישראל מתל אביב לירושלים התקיים ב-14 במאי 2018 במשכנה החדש של שגרירות ארצות הברית בישראל, ברחוב דוד פלוסר 14 בירושלים. באירוע השתתפו משלחת רשמית של ארצות הברית, סגל א' של מדינת ישראל וכ-200 דיפלומטים אמריקאים וישראלים.
ראש המשלחת של הממשל של ארצות הברית לטקס היה המשנה למזכיר ההגנה ג'ון סאליבן. המשלחת כללה, בין היתר, את מזכיר האוצר של ארצות הברית סטיבן מנושין, יועצו של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ, ג'ארד קושנר ובתו של הנשיא איוונקה טראמפ, וחברי הקונגרס של ארצות הברית.
בטקס הוקרנה ברכה מצולמת של הנשיא טראמפ. טראמפ חזר על עיקרי דבריו בנאום ירושלים והדגיש שמועד העברת השגרירות לירושלים נעשה בדיוק ביום השנה ה-70 להקמת מדינת ישראל ולהכרת ארצות הברית בה.
את הטקס הנחה שגריר ארצות הברית בישראל דייוויד פרידמן. יועצו של הנשיא ג'ארד קושנר נשא דברים כנציג הממשל, כנציגי מדינת ישראל נאמו ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו ונשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין. הרב זלמן וולוביק והכמרים האוונגליסטים ג'ון הייגי ורוברט ג'פרס נשאו אף הם דברי ברכה בטקס.
אירועים נלווים.
יום לפני הטקס, ב-13 במאי ערך משרד החוץ אירוע לכבוד המשלחת האמריקאית לטקס. באירוע השתתפו נציגי 23 מדינות נוספות, בהם נציגי 4 מדינות האיחוד האירופי: אוסטריה, הונגריה, רומניה וצ'כיה. ראש ממשלת ישראל האיץ בנציגי המדינות הזרות ללכת בעקבות ארצות הברית ולהעביר את שגרירויותיהן בישראל לירושלים.
באותו יום התקיים במלון וולדורף אסטוריה ירושלים כנס מיוחד של ארגון הקהילה היהודית האורתודוקסית בארצות הברית (OU (Orthodox Union לרגל העברת השגרירות. בכנס נכחו גם המשלחת האמריקאית לטקס. הרב הראשי לישראל יצחק יוסף ביטא בכנס את רחשי ליבו:
בבוקרו של יום העברת השגרירות התכנסו בירושלים כ-200 בכירים אמריקאים וישראלים, בהם מושל פלורידה ריק סקוט, מגיש פוקס ניוז מארק לוין, השר אורי אריאל וסגנית שר החוץ ציפי חוטובלי, "לחגוג את היום ההיסטורי של העברת השגרירות האמריקאית לירושלים, בתקווה שיהודה ושומרון יקבלו גם הם הכרה רשמית כחלק בלתי נפרד ממדינת ישראל". מושל פלורידה הכריז על תמיכתו בהעברת השגרירות ועל הידידות העמוקה של מדינת פלורידה ומדינת ישראל.