נולד בלוד ועלה לגליל, מקום מושבם העיקרי של החכמים בתקופתו, ושימש כמשמשו של רבי ינאי. אחר כך היה לאיש סודו של רבי יהודה נשיאה, אשר התיר שמן של גויים, ובסוף ימיו ירד לבבל וישב בנהרדעא ובנציבין, שם דרש על היתר השמן. על פי הירושלמי תולדותיו היו שונות, והוא דווקא עלה מבבל לארץ ישראל וחזר אחר כך לבבל.
בתלמוד מובאים דבריו פעמים רבות לאחר הפתיחה: "דרש רבי שמלאי...", פועל שמשמעותו בתלמוד הבבלי בדרך כלל דרשה לפני הציבור. מכאן יש להניח שהיה נואם כשרוני ודרשן פופולרי.
במסורת הארצישראלית מזוהה רבי שמלאי בעיקר עם הוויכוח היהודי-נוצרי, ופעמים רבות מופיעה הפתיחה: "שאלו המינים את רבי שמלאי...". הוא משיב להם בדברי דרשותיו, ואף מפטיר כנגדם: "כל מקום שפקרו המינין - תשובתן בצידן".
מן המסורת עולה כי רבי שמלאי לא רק דרש כנגד הנוצרים, אלא קיים ויכוחים חיים עם דרשנים נוצריים וגנוסטיים, אשר התבססו לרוב על פרשנות המקרא. ויכוחים אלה התרחשו ברובם בארץ ישראל, לפעמים בנוכחות תלמידיו של רבי שמלאי, שמשאלתם "לנו מה אתה אומר?" אנו למדים שבדרך כלל לא ענה רבי שמלאי למתווכחים עמו את תשובותיו האמיתיות, אלא סתר את דבריהם לפי דרך לימודם שלהם.
ביקש מרבי יוחנן שילמד איתו ספר יוחסין בשלשה חדשים, בתחילה סירב ולבסוף נתרצה.
זמרים ישראליים
זמרים ישראלים
אלרי
אלרי הוא משחק ילדים מהאיים הבריטיים, ששוחק בעיקר על ידי ילדות, ולווה בשיר משחק באנגלית, המתועד בשיר השכונה:
One, Two, Three, O'Leary, Four, Five, Six, O'Leary, Seven, Eight, Nine, O'leary, One Two three... וחוזר חלילה.
המשחק היה נפוץ במחצית הראשונה של המאה העשרים ובוצע בהרבה גרסאות. גם למילה אלרי קיימות מספר גרסאות כש O'leary מציין בדרך כלל את הגרסה האירית שכן זהו שם משפחה נפוץ בארץ זו. בסקוטלנד שרו הילדות Aleery וקיימת סברה שהמילה, שהיא חסרת פירוש באנגלית, קשורה לעגה קלטית בה יש לה קשר לרגל. באנגליה האיות הוא בדרך כלל Alairy או A-leary כשהמילה Alary מופיעה בשיר פירס פלאומן ("Piers Plowman") מהמאה הארבע עשרה של המשורר וויליאם לנגלנד (William Langland - ca.1332-1400) בו מסופר על קבצנים שיושבים כשרגליהם אלרי, והסברה היא שישבו ברגלים משוכלות.
יש הגורסים כי השיר ליווה משחק בקלאס, ויש הגורסים כי הוא ליווה כדרור (למשל, עם כל מילה מכים בכדור לכיוון הרצפה, אך במילה O'Leary יש להעביר את הרגל מעל הכדור, ולהמשיך. כאשר נכשלים, עובר התור לשחקן השני; המנצח הוא מי שהצליח לדקלם יותר מילים בכדרור רציף).
לשיר הייתה גם גרסה בעברית: "אחת שתיים שלוש וחצי, איש אחד נסע בטקסי, הוא שילם גרוש וחצי, גרוש וחצי, אחת שתיים שלוש".
הנסיכה הקסומה (סרט)
הנסיכה הקסומה (באנגלית: The Princess Bride, מילולית: "הכלה הנסיכה") הוא סרט קולנוע משנת 1987, המבוסס על ספרו של ויליאם גולדמן באותו שם. גולדמן אף כתב את תסריט הסרט, שביים רוב ריינר, ומככבים בו קרי אלווס ורובין רייט.
הסרט זכה בשני פרסי סאטורן על התלבושות וסרט הפנטזיה הטוב ביותר לשנת 1987.
תקציר העלילה.
הסרט בנוי כסיפור מסגרת, כאשר סב (פיטר פאלק) מספר לנכד החולה (פרד סבאג') את העלילה.
הנערה באטרקפ (באנגלית Buttercup, בתרגום העברי נורית; גולמה על ידי רובין רייט) גרה בחווה, בה היא נהנית להתעמר בנער החווה שלה, וסטלי (קרי אלווס). בכל פעם שהיא מבקשת ממנו לעשות דבר מה למענה, הוא משיב "כרצונך" ("As you wish"). באטרקפ מגלה לבסוף כי באומרו "כרצונך" הוא למעשה מתכוון "אני אוהב אותך", ומגלה כי אף היא אוהבת אותו. וסטלי עוזב את החווה כדי להרוויח כסף על מנת שיוכלו להתחתן, אך את ספינתו תוקף השודד האיום רוברטס, ובאטרקפ מאמינה כי וסטלי מת. כעבור חמש שנים, באטרקפ נדרשת להינשא לנסיך המפרדינק (כריס סרנדון), וחוקי הממלכה אינם מאפשרים לה לסרב.
יום אחד נחטפת באטרקפ על ידי שלישיית פושעים – הסיציליאני הפיקח ויזיני (ולאס שון), אמן הסיף הספרדי איניגו מונטויה (מנדי פטינקין), והענק הטורקי פזיק (כוכב ההיאבקות "אנדרה הענק"). הם לוקחים אותה בספינתם אל ממלכת גילדר, שהיא אויבת של פלורין (שמות הממלכות הם שמות של מטבעות עבר הולנדיים) במטרה לגרום למלחמה בין שתי הממלכות, כאשר הם מבחינים בספינה נוספת העוקבת אחריהם. בהגיעם לגילדר הם מתחילים להעפיל על צוקי הטירוף באמצעות חבל, כאשר מן הספינה השנייה יוצא גבר עוטה מסכה שחורה, ומתחיל לטפס אף הוא. בהגיעם לפסגה, הם חותכים את החבל, אך האיש בשחור מצליח לתפוס בצוק ולהינצל. כאשר הוא מגיע לפסגה, הוא פוגש באיניגו, שנצטווה על ידי ויזיני להרוג אותו. אך איניגו מתגלה כאיש ישר, ומארגן קרב חרבות הוגן, בו האיש בשחור מנצח. לפני כן מספר לו איניגו כי הקדיש את חייו ללימודי סיף, על מנת לנקום את מותו של אביו, אשר נרצח על ידי איש בעל שש אצבעות.
לאחר מכן פוגש האיש בשחור בפזיק, שמחליט גם הוא להיות הוגן ולאפשר לו להילחם בקרב היאבקות. על אף ממדיו העצומים של פזיק, הוא איטי ואינו רגיל להילחם באדם אחד בלבד. האיש במסכה מנצל זאת, ומצליח לטפס על גבו ולחנוק אותו עד עילפון.
האיש ממשיך בדרכו ופוגש את ויזיני, המחזיק את באטרקפ ומכוון אליה סכין. הוא גובר גם עליו, לאחר קרב מוחות בו מונחות בפני ויזיני שתי כוסות יין – אשר באחת מהן הומס על פי דברי האיש במסכה הרעל הקטלני איוקין – ועליו לבחור מאיזו כוס ישתה הוא ומאיזה כוס ישתה האיש במסכה. ויזיני מנסה לרמות על ידי החלפת הכוסות בעת שהאיש במסכה מפנה את מבטו, אך לאחר שהוא בוחר בכוס שלפניו ושותה ממנה הוא מת מיד. האיש במסכה מספר לבאטרקפ כי החדיר רעל לשתי הכוסות אך במהלך השנים פיתח חסינות נגד הרעל. הוא לוקח אותה ורץ איתה לעבר היער, על מנת לברוח מהנסיך המפרדינק שבא למצוא אותה. באטרקפ מאמינה שמדובר בשודד רוברטס, ודוחפת אותו במורד הוואדי. תוך התגלגלות למטה, קורא האיש "כרצונך", ובאטרקפ מבינה כי למעשה מדובר בווסטלי.
וסטלי מספר לבאטרקפ כי השודד האיום רוברטס אכן תקף את ספינתו, אך השאיר את וסטלי בחיים לאחר שביקש ממנו לא להרוג אותו בשם אהבתו לבאטרקפ. לאחר שפרש רוברטס, העביר את כינויו וספינתו לווסטלי. לאחר ששרדו את ביצת האש, פוגשים וסטלי ובאטרקפ בנסיך המפרדינק וברוזן רוגן (כריסטופר גסט), שווסטלי מבחין כי יש לו שש אצבעות. באטרקפ חוזרת לארמון על מנת להינשא להמפרדינק, לאחר שזה מבטיח לה כי לווסטלי לא יאונה כל רע. אך וסטלי נלקח ועובר עינויים ב"בור היאוש", כחלק ממחקר הכאב של הרוזן.
בינתיים, איניגו ופזיק נפגשים מחדש, ופזיק מספר לאיניגו כי האיש בעל שש האצבעות הוא הרוזן רוגן. הם מחליטים ללכת למצוא את וסטלי, על מנת שיעזור לאיניגו לנקום את מות אביו. אך כאשר הם מוצאים אותו בבור היאוש, וסטלי כבר מת ממכונות העינויים. הם לוקחים אותו למקס בעל הנס (בילי קריסטל), מכשף שעבד בעבר עבור הנסיך המפרדינק. מקס מכריז על וסטלי כ"מת ברובו", ורוקח גלולה אשר תחזיר אותו לחיים.
בערב החתונה וסטלי, איניגו ופזיק פורצים לארמון. איניגו מוצא את הרוזן רוגן והורג אותו, וסטלי מרמה את הנסיך המפרדינק וגורם לו להיכנע. וסטלי, באטרקפ, איניגו ופזיק בורחים מן הארמון על ארבעה סוסים לבנים, והסיפור מסתיים בשורה אשר למעשה חותמת את אחד הפרקים הראשונים בספר: "מאז המצאת הנשיקה, היו חמש נשיקות שנחשבו למלאות התשוקה ולטהורות ביותר. זו השאירה את כל החמש מאחור".
הבדלים בין הספר לסרט.
הספר מכיל הקדמה בה מתאר המחבר כיצד אביו הקריא לו את הספר כאשר היה חולה. בסרט האב הופך לסב אשר מגיע להקריא לנכדו החולה.
הספר מתאר בפירוט רב מאוד את ההיסטוריה של רוב הדמויות. שני הפרקים הראשונים מתארים את גדילתם והתאהבותם של באטרקפ ווסטלי וכן מסבירים מדוע מחליט הנסיך המפרדינק לצאת למלחמה מול גילדר ואיך קרה שהוא מתחתן עם באטרקאפ. גם תיאורו של הנסיך שונה, בספר הוא מתואר "רחב כחבית" (שונה מאוד מכריס סרנדון שלוהק לתפקיד) ובפרק השני הורג במו ידיו קוף אורנגאוטן. בהמשך קטעים שלמים מוקדשים לתיאור מותו של אביו של איניגו ולקריירת ההיאבקות של פזיק. הסרט מסכם את הסיפורים במשפטים בודדים בלבד.
"בור היאוש" בסרט הוא למעשה "ביבר מוות" בן חמש קומות בספר, המתאר כיצד פזיק ואיניגו שרדו את כולו בקושי רב. בסרט, לעומת זאת, הם מגיעים ישירות לווסטלי, ללא שעברו כל סכנה בדרך.
בקטע קצר שהופיע בספר ולא בסרט, כאשר הגיבורים נמלטים מן הארמון הם נתקלים שוב בשומרים. ברגע זה מצליחה תושייתה של הנסיכה להציל אותם.
פרט למספר הבדלים נוספים, התסריט נאמן ברובו לספר, שנכתב גם הוא על ידי ויליאם גולדמן.
הצלחת הסרט.
הסרט זכה להצלחה רבה בקולנוע, עם הכנסות של כשלושים מיליון דולר בארצות הברית – כמעט פי שניים מתקציבו. כמו כן הסרט זכה לביקורות טובות באופן יוצא דופן; מבקרים רבים ציינו לטובה את התסריט המשובח, כמו גם את ההומור שבסרט. באתר האינטרנט Rotten Tomatoes, דירוג הסרט הוא 95%.
הקרנת הבכורה של הסרט הייתה בפסטיבל הסרטים בטורונטו, בו זכה בפרס "אהוב הקהל". בטקס פרסי אוסקר ה-60, הסרט היה מועמד בקטגוריית השיר המקורי הטוב ביותר על השיר "Storybook Love" מאת מארק נופלר.
עם השנים הפך לסרט פולחן, ובשנת 2002 בחר בו מכון הסרטים האמריקאי כאחד מסרטי האהבה הגדולים בכל הזמנים. המשפט "Hello, my name is Inigo Montoya, you killed my father, prepare to die" ("שלום, שמי איניגו מונטויה, הרגת את אבי, היכון למות") הפך למטבע לשון וקיימות עליו פרודיות רבות.
השירותרום
זמרות ישראליות
קרל לווה
עץ משפחה של דמויות מקראיות
שושלת תרח
ואבאש (נהר)
ביליינה
ים גרינלנד