ב-23 ביולי 2013, חתם איליצ'יץ' בפיורנטינה שסיימה במקום הרביעי בסרייה א', בסכום של כ-8 מיליון פאונד. ב-3 במאי 2014, שיחק איליצ'יץ' בגמר הגביע האיטלקי נגד נאפולי, ואף הצליח לרשום בישול באותו משחק. משחק הגמר הסתיים בניצחונה של נאפולי בתוצאה 1 - 3.
בעונת 2014/2015 הצליחו איליצ'יץ' ופיורנטינה להגיע עד לשלב חצי הגמר של הליגה האירופית, שם הפסידו 0 - 5 לסביליה ב-2 המשחקים.
בעונת 2015/2016 איליצ'יץ' כבש 13 שערים ובישל 5 בישולים ב30 הופעות במסגרת הליגה.
ב-18 בדצמבר 2016, רשם איליצ'יץ' את הופעתו הראשונה במדי פיורנטינה כקפטן הקבוצה במשחק נגד לאציו, המשחק הסתיים בתוצאה 1 - 3 לטובת לאציו.
ב-5 ביולי 2017, חתם איליצ'יץ' באטאלנטה ששילמה עליו סכום של כ-5 מיליון פאונד. איליצ'יץ' הצליח להגיע עם הקבוצה עד לשלב ה32 האחרונות של הליגה האירופית, שם הוגרלה נגד בורוסיה דורטמונד.
וב-15 בפברואר 2018, העלה איליצ'יץ' את קבוצתו ליתרון זמני כשהתוצאה עמדה על 2 - 1 לטובת אטאלנטה במשחק החוץ נגד בורוסיה דורטמונד, אך לבסוף הקבוצה הפסידה 2 - 3 כאיליצ'יץ' רשם באותו משחק צמד שערים. אטאלנטה הודחה מהליגה האירופית לאחר שסיימה בתוצאת שוויון במשחק הגומלין נגד בורוסיה דורטמונד.
עונה לאחר מכן (2018/2019) איליצ'יץ' עזר לאטאלנטה להגיע לגמר הגביע האיטלקי לאחר שגברו על יריבות חזקות כגון: יובנטוס ופיורנטינה. אך לחוסר מזלו של הסלובני, אטאלנטה הפסידה במשחק הגמר נגד לאציו בתוצאה 0 - 2. באותה העונה אטאלנטה הגיעה למקום ה-3 בטבלת הסרייה א', מה שהבטיח לה עלייה לשלב הבתים של ליגת האלופות בפעם הראשונה בתולדות המועדון.
בעונת 2019/2020 איליצ'יץ' ואטאלנטה הדהימו את הליגה האיטלקית כשהביסו קבוצות בתוצאות גבוהות כמו: מילאן (0-5), פארמה (0-5), אודינזה (1-7), טורינו (0-7) ולצ'ה (2-7).
באותה העונה אטאלנטה הדהימה גם את אירופה כשעלתה לשלב שמינית הגמר של ליגת האלופות לאחר שסיימה במקום השני בשלב הבתים.
ב-10 במרץ 2020, איליצ'יץ' כבש רביעייה נגד ולנסיה הספרדית והבטיח את העלייה של אטאלנטה לשלב רבע הגמר של ליגת האלופות, לאחר שהמשחק הסתיים בתוצאה 4 - 3 לאטאלנטה.
קריירה בינלאומית.
איליצ'יץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סלובניה ב-11 באוגוסט 2011 נגד נבחרת אוסטרליה.
ב-10 בספטמבר 2013, איליצ'יץ' כבש את שערו הראשון בנבחרת נגד נבחרת קפריסין.
חיים אישיים.
ב-2020 סבל מדיכאון עקב מחלתו במחלת נגיף הקורונה.
תארים והישגים.
קבוצתיים.
אינטרבלוק
אישיים
יחסי מקסיקו–עיראק
יחסי מקסיקו–עיראק הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה של עיראק למדינות המקסיקניות המאוחדות.
היסטוריה.
בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 הגיעו כמה גלים של הגירה ערבית למקסיקו, כאשר רבים הגיעו מעיראק של ימינו. בשנת 1932 השיגה עיראק את עצמאותה מבריטניה. ב-25 בספטמבר 1950, עיראק ומקסיקו כוננו יחסים דיפלומטיים. בשנת 1977 עיראק פתחה שגרירות במקסיקו סיטי ובשנת 1978 פתחה מקסיקו שגרירות בבגדאד.
בשנת 1980 נבחרה מקסיקו כחברה לא קבועה במועצת הביטחון של האומות המאוחדות. בספטמבר 1980, ביחס למלחמת איראן–עיראק, מקסיקו הצביעה בעד החלטה 479 של מועצת הביטחון של האו"ם הקוראת לאיראן ולעיראק לחדול מיידית מכל שימוש נוסף בכוח ובמקום זאת ליישב את המחלוקת שלהם באמצעות משא ומתן. בשנת 1981 גינתה מקסיקו את ישראל בהפצצת הכורים הגרעיניים בעיראק ממש מחוץ לבגדאד. באפריל 1986 סגרה מקסיקו את שגרירותה בבגדאד כתוצאה ממלחמת איראן–עיראק.
באוגוסט 1990 פלשו כוחות עיראקיים לכווית והחלו את מלחמת המפרץ. מקסיקו גינתה את הפלישה והכוונה של עיראק לסיפוח כווית ומקסיקו תמכה בהחלטה של מועצת הביטחון של האו"ם 660. כמו כן היא דרשה מעיראק להסיג את כוחותיה מכווית ותמכה בסנקציות נגד ממשלתו של הנשיא סדאם חוסיין. בשנת 2002, מקסיקו שוב נבחרה כחברה בלתי קבועה במועצת הביטחון של האו"ם. באותה שנה, ארצות הברית ניסתה לשכנע את מקסיקו לתמוך בפלישה אמריקאית לעיראק בעקבות הטענה כי עיראק מחזיקה נשק להשמדה המונית, אולם מקסיקו סירבה לתמוך בפלישה וסירבה לנתק את היחסים הדיפלומטיים עם עיראק. במרץ 2003 גינתה מקסיקו את מלחמת עיראק.
במשך תקופה קצרה בשנת 2003, עיראק סגרה את שגרירותה במקסיקו סיטי, עם זאת, היא פתחה מחדש את משלחתה הדיפלומטית בהמשך אותה שנה. כחברים שאינם קבועים במועצת הביטחון של האו"ם, מקסיקו הצביעה בעד ההחלטות הבאות בנושא עיראק: החלטה 1441, החלטה 1483 והחלטה 1500. מאז מלחמת עיראק, מקסיקו תמכה והצביעה בעד שיקום עיראק ולשמירה על זכותו הבסיסית של העם העיראקי על משאבי הטבע שלהם, כמו גם על זכותו להחליט על עתידו.
ביקורים רמי דרג.
ביקורים רמי דרג מעיראק למקסיקו
מלגות.
מדי שנה העניקה ממשלת מקסיקו באמצעות משרד החוץ מלגות לאזרחים עיראקים ללימודי התמחות כמו תואר שני, דוקטורטים, מחקר דוקטורט או שהות בפוסט-דוקטורט, ובנוסף, הם יכולים גם ללמוד את השפה הספרדית ולימודי התרבות המקסיקנית במשך שישה חודשים באוניברסיטה האוטונומית הלאומית במקסיקו, מרכז ההוראה לזרים.
יחסי סחר.
בשנת 2018 הסתכם המסחר בין עיראק למקסיקו ב-21.8 מיליון דולר. הייצוא העיקרי של עיראק למקסיקו כולל: חלקים מעוצבים, דבקים אנאירוביים, יציקות רכב וצינורות. הייצוא העיקרי של מקסיקו לעיראק כולל: יחידות קירור דחוסות, בירה מאלט, צינורות אינטובציה ושסתומים. בשנת 2017 פעלו 15 חברות מקסיקניות בעיראק העוסקות בייצור והפצה של צינורות נפט, מסחור מכונות ויישומים חקלאיים; ומכירת ציוד רפואי ותרופות.
עבדאללה חמדוכ
עבדאללה חמדוכ (בערבית: عبدالله حمدوك; נולד בשנת 1956) הוא פוליטיקאי סודני, אשר כיהן כראש הממשלה ה-15 של סודאן. לפני מינויו שימש חמדוכ בתפקידים מנהליים ארציים ובינלאומיים רבים. מנובמבר 2011 עד אוקטובר 2018 היה סגן מזכ"ל הנציבות הכלכלית של האומות המאוחדות לאפריקה (UNECA). באוגוסט 2019 הועלה חמדוכ כמועמד אפשרי לראשות ממשלת סודאן לקראת מעברהּ של סודאן לדמוקרטיה בשנת 2019. לאחר העברת השלטון ממועצת המעבר הצבאית למועצת הריבונות של סודאן, מינתה מועצת הריבונות את עבדאללה חמדוכ לראש הממשלה בתקופת המעבר. הוא הושבע ב-21 באוגוסט 2019. ב-25 באוקטובר 2021 הוא עוכב והועבר למקום שלא נחשף בעקבות הפיכה צבאית. ב-21 בנובמבר 2021 הוחזר להיות ראש ממשלה בעקבות הסכם לאחר ההפיכה הצבאית. הוא התפטר ב-2 בינואר 2022 לאחר שלא הצליח להקים ממשלה אזרחית.
חינוך.
עבדאללה חמדוכ הוא בעל תואר ראשון במדע מאוניברסיטת ח'רטום ודוקטורט בכלכלה מאוניברסיטת מנצ'סטר.
קריירה.
בשנים 1981–1987 היה חמדוכ בכיר במשרד האוצר והתכנון הכלכלי של סודאן.
בשנות ה-90 מילא חמדוכ תפקידים בכירים בדלויט וטוש, ואחר כך בארגון העבודה הבינלאומי בזימבבואה. לאחר מכן עבד כמה שנים בבנק האפריקאי לפיתוח בחוף השנהב. חמדוכ היה המנהל של אזורי אפריקה והמזרח התיכון במכון הבינלאומי לדמוקרטיה ולסיוע אלקטורלי משנת 2003 עד 2008.
חמדוכ עבד למשך תקופה קצרה עבור הנציבות הכלכלית של האומות המאוחדות לאפריקה (UNECA): בשנים 2001–2002 כמנהל אינטגרציה וסחר אזורי, ומשנת 2011 עד אוקטובר 2018 היה סגן מזכ"ל UNECA.
בספטמבר 2018 מונה חמדוכ לשר האוצר של סודאן תחת הנשיא עומר אל-בשיר, אך הוא סירב לקבל על עצמו את המינוי.
ראש ממשלת סודאן.
דובר קואליציית ארגוני המחאה הסודאניים, כוחות החופש והשינוי , הציע ביוני 2019 כי כוחות החופש והשינוי ימנו את חמדוכ לראש ממשלת סודאן, שכן הכוחות ניהלו באותו זמן משא ומתן עם מועצת המעבר הצבאית על שינוי שיטת הממשל בסודאן לדמוקרטיה. נוהלי המעבר לדמוקרטיה הוגדרו רשמית בהסכם הפוליטי שנחתם ב-17 ביולי 2019 על ידי כוחות החופש והשינוי ומועצת המעבר הצבאית, ובטיוטת ההצהרה החוקתית שעליה חתמו ב-4 באוגוסט 2019.
מועצת הריבונות של סודאן מינתה את חמדוכ לראש הממשלה ב-20 באוגוסט, כנדרש בטיוטת ההצהרה החוקתית. הוא הושבע ב-21 באוגוסט. על פי סעיף 19 לטיוטת ההצהרה החוקתית מאוגוסט 2019, חל על חמדוכ ועל שאר בכירי ממשלת המעבר להתמודד בבחירות הכלליות שמתוכננות להיערך בסודאן ב-2022 ולסיים את תקופת המעבר.
כראש ממשלה בחר חמדוכ בקבינט שרים. ב-4 באוקטובר 2019 טיהר את הנהלת האוניברסיטאות הסודאניות הציבוריות – פיטר 28 נשיאי אוניברסיטאות ו-35 סגנים, ומינה 34 סגנים מחליפים. המטרה הייתה להחליף אנשים בעמדות כוח המייצגים את ממשלת אל-בשיר. לדברי חמדוכ, ממשלתו תשתף פעולה עם מאמצי בית הדין הבינלאומי בהאג להעמיד לדין את המבוקשים על ביצוע פשעי מלחמה ורצח עם בחבל דארפור שמערב סודאן, והוא אישר שבכוונתו להעביר את אל-בשיר ובכירים אחרים לידי בית הדין.
ניסיון התנקשות.
ב-9 במרץ 2020 שרד חמדוכ התנקשות בבירה ח'רטום, שבמסגרתה הונח מטען חבלה על יד רכבו. האשמים טרם זוהו. לפחות 3 כלי רכב נפגעו בהתנקשות, אך בני אדם לא נפגעו, למעט קצין ביטחון אחד שנפצע "באורח קל".
הפיכה צבאית.
ב-25 באוקטובר 2021 פתח צבא סודאן בגל מעצרים נגד ההנהגה האזרחית של המדינה. נשיא סודאן עבד אל-פתאח אל-בורהאן הכריז על מצב חירום, פירוק הממשלה ובחירות שיתקיימו ב-2023. ב-21 בנובמבר 2021 הוחזר להיות ראש ממשלה בעקבות הסכם לאחר ההפיכה הצבאית.
הוא התפטר ב-3 בינואר 2022 לאחר שלא הצליח להקים ממשלה אזרחית.
עמדותיו.
חקלאות.