מרטין מצייר בסגנון היפר-ריאליסטי ולמד ציור בכוחות עצמו (אוטודידקט). הוא שואב השראה מציירים היפר-ריאליסטים בהם ריצ'רד אסטס, צ'אק קלוז ואנטוניו לופס גרסיה. מבחינת טכניקה, הוא מצייר בצבעי אקריליק אך גם בצבעי שמן, פסטל ועפרונות. מאז שנות ה-2000 הוא מצייר גם באמצעות מחשב. יצירתו הידועה ביותר היא כנראה הציור של התנינאי הענק דיינוסוכוס המזנק על אלברטוזאורוס, שהתפרסה בנשיונל גאוגרפיק ב-2009. יצירות נודעות נוספות הם של סרקוסוכוס, טירנוזאורוס רקס וזאורופודים ענקיים דוגמת ארגנטינוזאורוס, סופרזאורוס ודיפלודוקוס.
גבי פקר
גבי פקר (נולד ב-3 במאי 1969) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בתפקיד המגן שמאלי.
קריירת משחק.
פקר, בנו של שחקן העבר אריה פקר (מכבי נתניה, בית"ר נתניה), גדל במחלקת הנוער של מכבי נתניה ועלה לקבוצה הבוגרת בשנת 1987. פקר היה מגן שמאלי שפורץ עם הרבה מהירות וכח ומסייע המון להתקפת קבוצתו. ערך הופעה ראשונה בבוגרים (בעקבות פציעתו של אלעד קורן) במשחק חוץ מול בית"ר ירושלים. פקר תפס מקום של קבע בהרכב הפותח ושיחק במכבי נתניה ברציפות עד שנת 1994.
בעונת 1994–1995 עזב פקר לראשונה את מכבי נתניה והצטרף למכבי פתח תקווה, במדיה רשם 21 הופעות בליגה וכבש שלושה שערים. כעבור שנה חזר למכבי נתניה.
בעונת 1996–1997 הצטרף למכבי עירוני אשדוד ששיחקה בליגה הארצית ובמחזור האחרון של העונה חגג איתה את חזרתה לליגה הבכירה. בעונת 1997–1998 הצטרף לצפרירים חולון וגם איתה חגג את חזרתה לליגה הבכירה.
בעונת 1998–1999 חזר למכבי נתניה ובסוף העונה חגג איתה את חזרתה לליגה בכירה.
גורמי התמותה השכיחים בישראל
גורמי התמותה השכיחים בישראל הם גורמי התמותה השכיחים ביותר, מתוך מקרי המוות שאירעו במדינת ישראל בשנים האחרונות.
גורמי התמותה של ישראל מקורם ברישום הודעות הפטירה על פי החוק במשרד הפנים. קידוד סיבות המוות נעשה בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, בהתאם למילוי הודעת הפטירה על ידי הרופא שקבע את סיבות המוות, ובנוסף תהליכי עדכון ממקורות מידע אחרים. הנתונים כוללים את הפטירות של תושבי ישראל, אך אינם כוללים פטירות ישראלים בחו"ל, ואינם כוללים נתוני חללי מערכות ישראל.
סיבת המוות היסודית (Underlying cause of death) היא הסיבה שהביאה לשרשרת האירועים שגרמה למוות, או הנסיבות שהביאו לפציעה הקטלנית, ונבחרה מתוך סיבות המוות שרשם הרופא בהודעת הפטירה, בהתאם להגדרות ולכללים בסיווג המחלות הבינלאומי. החל משנת 1998,סיבות המוות בישראל סומלו בהתאם למהדורה העשירית של ICD, סיווג המחלות הבינלאומי - International Classification of Diseases 10th Revision. משנת 2007 סומלו גם סיבות מוות מרובות, שכוללות את כל הסיבות המוזכרות בהודעת הפטירה. הנתונים בפרסום על סיבות המוות המרובות מבוססים על כל האזכורים של הסיבות בהודעת הפטירה. הניתוח המחקרי נעשה בחישוב ממוצע נע תלת-שנתי (ממוצע של שלוש שנים עוקבות).
לדירוג סיבת המוות יש מספר מגבלות: ברוב המתים בישראל לא נערך ניתוח שלאחר-המוות העשוי לזהות גורמים נסתרים, דוגמת דימומים פנימיים, גידולים וזיהומים. מוות יחיד יכול להיות תוצאה של שילוב גורמים מרובים בהרבה מכפי שניתן לדווח בהודעת הפטירה - כולל גורמים תזונתיים, תרופתיים, זיהומיים ועוד. לעיתים קרובות, גורמים ראשוניים כמו עישון, שתיינות אלכוהול או תזונה לא בריאה בעבר וכן נפילות ותאונות ישנות אינם נרשמים בתעודת הפטירה.
בעשור האחרון נרשמה מגמת ירידה בשיעור הפטירות במרבית סיבות המוות המובילות בישראל, בהתאם לסיבת המוות היסודית. בשנים 2000–2017 שיעור התמותה המתוקנן לגיל ירד ב-28%, לגברים ב-27% לגברים ולנשים ב-28%.
דירוגי עשר סיבות המוות המובילות בישראל.
מסוף שנות התשעים, סרטן היא סיבת המוות המובילה ומחלות לב הסיבה השנייה, מחלת כלי דם במוח הסיבה השלישית וסוכרת הסיבה הרביעית בקרב גברים ונשים במרבית השנים.
Eric Kaufmann
אשוחית כחולה
אשוחית כחולה (שם מדעי: Picea pungens, באנגלית: Blue spruce, וגם Colorado blue spruce או Colorado spruce) הוא עץ מחטני ירוק-עד ממשפחת האורניים. עליו, כמו שאר מיני המחטניים, הם מחטים וצבען כחול-ירוק. תחום התפוצה הטבעי של העץ הוא בצפון-מערב אמריקה הצפונית, והוא משתרע באזורי עמידות מ-1 עד 7 במדינות ארצות הברית מצפון ניו מקסיקו, דרך קולורדו, וויומינג לפרובינציות אלברטה וקולומביה הבריטית בקנדה. אבל העץ הופץ על ידי האדם בצורה נרחבת ומשמש כצמח נוי במקומות רבים הרחק מתחום התפוצה הטבעי שלו.
אשוחית כחולה היא העץ הרשמי של מדינת קולורדו, והייתה העץ הרשמי של יוטה עד 2014.
תיאור.
נוף.
אשוחית כחולה היא עץ ירוק-עד בגובה בינוני עד גבוה. ברוב תחום התפוצה שלו העץ מגיע לגובה של 23 מטרים, אבל כשהוא ניטע בפארקים ובגנים הוא גדל עד לגובה של 15 מטרים. בטבע נתגלה עץ בגובה 37 מטרים וקוטר בגובה חזה של מטר חצי. אשוחית כחולה היא עץ מאריך חיים, השורד עד 600 שנה ומעלה. הגידול בקוטר איטי. עצים בקוטר בגובה חזה של 10 עד 13 סנטימטרים יכולים להיות בני 125 עד 135 שנים, ובקוטר 46 עד 56 סנטימטרים, הם עשויים להיות בגיל 275 עד 350 שנים. נוף העץ הוא גלילי עד חרוט צר עם ענפים אופקיים הצומחים בצפיפות. בעצים עתיקים הענפים שמוטים יותר ונוצרת צמרת פתוחה וחסרת צורה.
שורשים.
לאשוחית כחולה יש מערכת שורשים רדודה יחסית למערכת השורשים של אשוח דאגלס או של אורן הזפת. מחקר בדקוטה הצפונית גילה ש-73.6% מהשורשים של אשוחית כחולה היו בעומק של 60 סנטימטרים ופחות, ולכן הוא גדל במקומות שבהם המים קרובים לקרקע. למרות מערכת השורשים הרדודה העץ עמיד בפני רוחות.
גזע וענפים.
קליפת הגזע היא בגוון חום-אפור ומחולקת לקשקשים בעצים צעירים. בעצים עתיקים יש סדקים בקליפה. עובי הקליפה בין 1.9 ל-3.8 סנטימטרים. הענפים צומחים אופקית עם נטייה קלה כלפי מטה. הענפים הצעירים הם בתחילה בגוון חום-ירקרק המשתנה בהמשך לחום-כתום ולחום-אפור. בכמה זנים, הענפים הצעירים הם בצבע חום עד חום אדמדם. הענפים מכוסים בדרך כלל בפלומה.
ניצנים ועלווה.
הניצנים מעוגלים עד מחודדים בגוון חום-כתום, ואורכם בין 6 ל-12 מילימטרים. העלים הם דמויי מחטים נוקשות בעלות חוד, שנתן למין את שמו המדעי (בלטינית "pungens" פירושו חד). אורכם בין 2 ל-3 סנטימטרים, וצורתם מרובעת בחתך רוחב. גונם ירוק-כחול ויש בהם בין 2 ל-4 קווי פיוניות לבנים דקים בכל צד. המחטים מכוסות בציפוי שעווה ירוק-כחול, ומסודרות על הענפים בצורה רדיאלית.
אצטרובלים וזרעים.
אשוחית כחולה הוא צמח חד-ביתי, כלומר בעל פרחים משני המינים על אותו עץ. העץ מתחיל להיות פורה בגיל 20 שנים. צבע האצטרובל הזכרי הוא אדום, והוא צומח בדוּר של 3 עד 5 אצטרובלים בקצה של נצרים חדשים בצמרת העץ. האצטרובלים הנקביים גדלים גם הם בצמרת העץ, גונם ירוק בהיר או אדום, והם מבשילים לגוון חום. אורכם בין 6 ל-11 סנטימטרים. הקשקשים של האצטרובל הנקבי סגלגלים עד צורת יהלום באורך 15 עד 22 מילימטרים וברוחב 10 עד 15 מילימטרים. אצטרובל מכיל בין 175 ל-225 קשקשים ויש לו פוטנציאל לייצר בין 350 450 זרעים. ההאבקה מתבצעת במאי או ביוני, כתלות בגובה. האצטרובלים מבשילים באוגוסט ומפיצים את הזרעים מספטמבר לתוך החורף. לזרעים צמודה כנף והם מופצים באמצעות הרוח, כשרובם צונחים לקרקע בתחום 90 מטרים מהעץ. משקל של אלף זרעים מנוקים הוא סביב 4.2 גרם.
תפוצה.
תחום התפוצה הטבעי של העץ הוא בצפון-מערב אמריקה הצפונית, שם הוא יוצר חלק מיערות הרריים בגבהים שבין 1,800 ל-3,000 מטרים. הוא משתרע באזורי עמידות מ-1 עד 7 במדינות ארצות הברית, מדרום איידהו וויומינג, דרומה לאריזונה וצפון ניו מקסיקו, אם כי שם נותרו מעט פרטים מבודדים, דרך קולורדו לפרובינציות אלברטה וקולומביה הבריטית בקנדה. עם זאת, העץ הופץ על ידי האדם בצורה נרחבת ומשמש כצמח נוי במקומות רבים הרחק מתחום התפוצה הטבעי שלו, למשל במרכז אירופה וברוסיה.
האשוחית הכחולה היא מין עץ של אקלים קריר ומתון עם טמפרטורות נמוכות בקיץ ומעט גשם בחורף. המשקעים השנתיים הם בין 460 ל 600 מילימטרים, מתוכם כ-50% יורדים כגשם בעונת הגידול. לעץ אין דרישות מיוחדות מבחינת המיקום, אבל הוא מעדיף קרקעות חמרה עשירות בחומרי מזון, טריות, חוליות עד גרגריות בעמקים או במדרונות שאינם תלולים. ה-pH של הקרקע אמור להיות בין 6.8 ל-7.2. הוא עמיד מאוד בפני זיהום אוויר גבוה, אך סביל למיקום מוצל במידה מוגבלת. הוא עמיד לקרה עד לטמפרטורות של 40°C-. האשוחית יוצרת לעיתים רחוקות חורשות על טהרת מין זה בלבד. במקומות הנמוכים היא בחברת מינים של ערבות, מין הצפצפה "Populus angustifolia", אשוח דאגלס, אשוח לבן ואורן הזפת. במקומות הגבוהים היא יוצרת לעיתים קרובות חורשות עם אשוחית אנגלמן ואשוח תת-אלפיני.
רביית כלאיים טבעית מתרחשת לעיתים נדירות עם אשוחית אנגלמן, או עם אשוחית לבנה.
שימושים.
משום שהעץ מכיל "עיניים" רבות, ובשל בירוא היערות אין לעץ חשיבות משמעותית בתעשיית הייעור. האשוחית, במיוחד בזנים המתורבתים שלה, שלהם יש צבע מחטים כחול בולט, היא עץ נוי ועץ חג המולד. זהו עץ חג המולד השני הפופולרי ביותר בגרמניה לאחר אשוח נורדמן ("Abies nordmanniana"). הריחות של השמנים האתריים של האשוחית יוצרים מצב רוח מיוחד לחג המולד. לעיתים נוטעים אותו כשובר רוח.