בנובמבר 1991 שיחקה פוסט בטורניר הבינלאומי הראשון בקריירה שלה - גביע העולם שנערך באותה שנה בפעם הראשונה אי פעם. את שלב הבתים סיימו האמריקאיות במאזן מושלם, וברבע הגמר הביסו את נבחרת טאיוואן 0-7. בחצי הגמר פגשה ארצות הברית את גרמניה, ניצחה אותה 2-5, והעפילה לגמר הטורניר נגד נורווגיה. במשחק הגמר ההיסטורי, שנערך אל מול קהל של 63,000 צופים בגואנגג'ואו, ניצחה ארצות הברית 1-2 וזכתה בטורניר. פוסט, שפתחה בהרכב הראשון בחמישה מששת משחקי הנבחרת בטורניר, סיימה אותו עם שער אחד.
ב-17 במאי 1994 ילדה פוסט את בתה הבכורה, קתלין רוז, אך המשיכה להיות שחקנית פעילה בנבחרת ובקבוצה החובבנית "אייאקס דרום קליפורניה". שנה לאחר מכן, הייתה פוסט חלק מסגל ארצות הברית שנסע להשתתף בגביע העולם שנערך בשוודיה. פוסט פתחה בכל משחקיה של ארצות הברית, ולא החמיצה אפילו דקת משחק אחת במהלך הטורניר. בחצי הגמר הפסידו האמריקאיות 1-0 לנורווגיה, אך סיימו במקום השלישי לאחר שניצחו 0-2 את סין. במשחק שלב הבתים נגד אוסטרליה, כבשה פוסט את השער היחיד שלה בטורניר.
שנה אחר כך, נערך באולימפיאדת אטלנטה, טורניר כדורגל הנשים הראשון בהיסטוריה של המשחקים האולימפיים. האמריקאיות סיימו את שלב הבתים במאזן מושלם של תשע נקודות וגברו בחצי הגמר 1-2 על נורווגיה. במשחק זה ציינה פוסט את הופעתה ה-100 במדי הנבחרת. במשחק הגמר של הטורניר הן שיחקו נגד סין, ניצחו 1-2 וזכו במדליית הזהב. פוסט פתחה בכל המשחקים בהרכב בראשון, וכמו בגביע העולם הקודם - גם הפעם היא לא החמיצה אף דקת משחק. לאחר האולימפיאדה, לקחה פוסט הפסקה זמנית מכדורגל על מנת להתרכז בלידת בתה השנייה, וחזרה לפעילות רק לקראת סוף 1997.
בקיץ 1998, היא הייתה חלק מסגל הנבחרת שזכה במדליית הזהב במשחקי הרצון הטוב שנערכו בניו יורק, וסיימה את השנה עם 1,992 דקות משחק - הכי הרבה בנבחרת האמריקאית. שנה לאחר מכן, הגיעה פוסט לשיא הקריירה שלה, כשזכתה עם הנבחרת בגביע העולמי שנערך בארצות הברית. היא לא החמיצה אף דקת משחק במהלך הטורניר, ובכך הייתה לאחת משתי שחקניות אמריקאיות שלא החמיצו אפילו דקה אחת בטורנירי גביע העולם 1995, אולימפיאדת 1996 וגביע העולם 1999. משחק הגמר של הטורניר, שנערך אל מול קהל שיא של 90,185 צופים, התקיים באצטדיון רוז בול שבקליפורניה. במשחק עצמו, נגד סין, הגיעו הנבחרות לבעיטות הכרעה, שם ניצחו האמריקאיות בפנדל המכריע מרגלי ברנדי צ'סטיין. פוסט, שכבשה את אחד הפנדלים בגמר, סיימה את הטורניר עם שער אחד, אותו כבשה ברבע הגמר נגד גרמניה.
שנה לאחר מכן, זכתה פוסט עם ארצות הברית במדליית הכסף באולימפיאדת סידני, לאחר שזו הפסידה 3-2 בגמר לנורווגיה. עם הקמת ליגת ה-WUSA ב-2001, הצטרפה פוסט לקבוצת "סן דייגו ספיריט", שם שיחקה לצידן של ג'ולי פוודי, שאנון בוקס וג'ולי פליטינג. בעונתה השלישית והאחרונה בקבוצה, היא זכתה בפרס שחקנית ההגנה המצטיינת של הליגה, לאחר שהובילה את סן דייגו לחצי גמר הפלייאוף. באותה שנה שיחקה פוסט בגביע העולם הרביעי שלה עם ארצות הברית, וסיימה איתה במקום השלישי. היא לא החמיצה אף דקת משחק במהלך הגביע ובסופו אף נבחרה להרכב המצטיינות של הטורניר, לצידן של שחקניות כמו בירגיט פרינץ, ויקטוריה סוונסון ומארן מיינרט.
בקיץ 2004, לאחר שזכתה עם הנבחרת במדליית הזהב באולימפיאדת אתונה, הודיעה פוסט על פרישתה ממשחק פעיל. ביחד עם פוודי פרשו גם מיה האם, ג'ולי פוודי וברנדי צ'סטיין, במהלך שסימן את סוף "תור הזהב" של הנבחרת האמריקאית. ב-17 שנים בנבחרת ארצות הברית, שיחקה פוסט ב-239 משחקים וכבשה 27 שערים. בכך היא הייתה לשחקנית ההגנה בעלת מספר השערים הרב ביותר בתולדות הנבחרת האמריקאית.
בשנת 2009 נבחרה פוסט כחברה בהיכל התהילה הלאומי לכדורגל, לצידו של ג'ף אגוס.
בעל בק
תזמורת מועדון הלבבות הבודדים של סמל פפר
לולאו
לולאו (שוודית: Luleå, ) היא עיר הבירה של מחוז נורבוטן (Norrbottens län), המחוז הצפוני ביותר בשוודיה. העיר יושבת בפתחו של הנהר לוּלֵה (Lule älv) ומתגוררים בה 56,749 תושבים.
גאוגרפיה.
לולאו נמצאת בצפון הרחוק של שוודיה, כ-110 ק"מ מדרום לחוג הארקטי בקו הרוחב 65°38'18" צפון ו-22°9'46" מזרח ונמצאת בקצה הצפוני של הים הבלטי. האקלים הוא קריר עם חורף קר וקיץ קצר וחמים והטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 1.3°+ צלזיוס. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 490 מ"מ והמשקעים יורדים במשך כל חודשי השנה.
היסטוריה.
לולאו מוזכרת בפעם הראשונה ב-1327 והיא הייתה ממוקמת אז באזור העיר העתיקה של היום, מספר קילומטרים מהעיר המודרנית. העיר התפתחה לעיר שוק ומרכז דתי של כמעט כל אזור הצפון. כבר במאה ה-14 נבנתה במקום כנסיית אבן, הגדולה ביותר מצפון לאופסלה - ומסביבה נבנה כפר כנסייה. ב-1621 קיבל המקום מעמד של עיר. עם השנים נעשה קשה יותר להגיע מהמקום לנמל ובשנת 1649 עברו התושבים למקום העיר הנוכחית, 11 ק"מ דרום מזרח משם, בשעה שהכפר הכנסייתי נשמר ונקרא Gammalstad (העיר הישנה). חשיבותה של לולאו כנמל ומקום מסחר גדלה, וב-1780 גרו בעיר 730 תושבים.
ב-1887 התרחשה שרפה גדולה בעיר, שכמעט כילתה את כולה. השלמת מסילת הברזל מערבה לעיירה יליווארה (Gällivare) ב-1891, ומאוחר יותר צפונה לקירונה, תרמה לצמיחת העיר למעמד של העיר החשובה ביותר בצפון שוודיה. בסביבות 1900, עמדה אוכלוסיית לולאו על כ-9,000 תושבים.
במחצית הראשונה של המאה ה-20, הואטה הגדילה, עם הנהירה לערים הגדולות, אבל עם הקמת מפעל מסילות ברזל במקום בשנת 1940 הואצה גדילת העיר שוב.
כלכלה ותשתית.
לולאו היא מרכז כלכלי חשוב בצפון שוודיה. מעבר לכך, לולאו היא גם מושב הבישוף הלותרני ובה נמצאת האוניברסיטה הטכנית שהיא הצפונית ביותר בסקנדינביה (Luleå Tekniska Universitet). התעשייה הגדולה ביותר היא תעשיית מסילות הברזל.
ללולאו קשרי תחבורה טובים ויש בה גם שדה תעופה (Kallax). מלולאו יוצא כביש חד מסלולי לעיר הצבאית בודן הנמצאת 35 ק"מ צפון לעיר, דרכה עוברת גם מסילת הברזל לכיוון Gällivare, והלאה צפונה לכיוון ונורווגיה. העיר יושבת על הכביש המהיר E4.
F91 דודלאנג'
F91 דודלאנג' הוא מועדון כדורגל מהעיר דודלאנג' (Dudelange), שבדרום לוקסמבורג. אצטדיון הבית של המועדון הוא סטאד יוס נוסבאום ובו 2,600 מושבים.
הקבוצה, שהוקמה בשנת 1991 מאיחוד המועדונים אליאנס דודלאנג', סטאד דודלאנג' וUS דודלאנג' נחשבת לאחת הקבוצות הבכירות בכדורגל הלוקסמבורגי, וזכתה ב-16 אליפויות ליגת העל הלוקסמבורגית, וב-8 גביעים.
היסטוריה.
הקבוצה הוקמה בשנת 1991 משלושה מועדונים בעיר דודלאנג': אליאנס דודלאנג', סטאד דודלאנג' ו - US דודלאנג', כל המועדונים האלו היו כבר בעלי אליפויות לוקסמבורג או גביע לוקסמבורג לפני האיחוד. בשנים שלפני האיחוד שלושת המועדונים החלו להתפרק ועל כן נוצר האיחוד במטרה ליצור מסגרת יציבה שתשלב את שלושת המועדונים בתוכה.
שתי הקבוצות החזקות יותר, US דודלאנג' וסטאד דודלאנג' נאבקו על קיומן בליגה הראשונה בעוד שאליאנס דודלאנג' נאבקה על חייה על מנת לא לרדת מהליגה השנייה. F91 דודלאנג', שהתחילה את משחקיה בעונת 1991/92 נאלצה להתחיל את משחקיה דווקא בליגה השנייה, על חשבון מקומה של אליאנס דודלאנג'. בעונה שלאחר מכן עלתה הקבוצה לליגה הראשונה והוכחה כקבוצת צמרת לכל דבר, דבר שהתבטא בכך שעד לעונת 1996/97 הייתה הקבוצה תמיד בחלק העליון של הטבלה.
הקבוצה השתתפה במספר תחרויות אירופיות, בגביע המחזיקות, בגביע אופ"א, בליגת האלופות ובליגה האירופית והופיעה לראשונה בגביע המחזיקות בעונת 1993/94 כאשר בשלב ההעפלה הראשון נפגשה הקבוצה עם קבוצת מכבי חיפה הישראלית אך חיפה ניצחה בשני המשחקים בתוצאות 0–1 ו-1–6 ולכן דודלאנג' לא העפילה לסיבוב הראשון. בעונת 1994/95 הקבוצה הפסידה בשלב ההעפלה לקבוצת פרנצווארוש ההונגרית ולכן לא העפילה גם הפעם לסיבוב הראשון.
לקראת סוף שנות ה-90 הקבוצה השתפרה בהדרגה ושברה את שליטתה המוחלטת של ג'אוניס אסץ' בכך שזכתה באליפות הליגה בעונת 1999/00 בהפרש של 11 נקודות מהמקום השני בליגה. בעונת 1999/00 הפסידה בגביע אופ"א בשלב ההעפלה להיידוק ספליט מקרואטיה.
הקבוצה הופיעה לראשונה בליגת האלופות בעונת 2000/01 אך הפסידה בשלב ההעפלה הראשון ללבסקי סופיה מבולגריה. עונה לאחר מכן הופיעה שוב בליגת האלופות בעונת 2001/02 אך הפסידה כבר בשלב ההעפלה הראשון לסקונטו ריגה הלטבית.
הקבוצה הופיעה בפעם השלישית בליגת האלופות בעונת 2002/03 אז הפסידה גם בשלב ההעפלה הראשון, הפעם לוארדאר סקופיה המקדונית.
בפעם השנייה בה שיחקה הקבוצה בגביע אופ"א, בעונת 2003/04, הפסידה בשלב ההעפלה לארטמדיה פטרז'לקה הסלובקית ולכן לא העפילה לסיבוב הראשון גם הפעם.
הפעם האחרונה בה הופיעה הקבוצה בגביע אופ"א הייתה בעונת 2004/05, אז הפסידה הקבוצה בשלב הראשון לאף. קיי. אקרנאס הליטאית.
בעונת 2005/06 זכתה הקבוצה בדאבל הראשון של הקבוצה מאז האיחוד ובעקבות כך חזרה לליגת האלופות בעונת 2005/06, אז ניצחה בשלב ההעפלה הראשון את אן. קיי. זרניצקי מוסטאר מבוסניה והרצגובינה אך בשלב ההעפלה השני הפסידה לראפיד וינה האוסטרית.
בעונת 2006/07 הפסידה הקבוצה בשלב ההעפלה הראשון לרבוטניצ'קי קומטל סקופיה המקדונית.
בעונת 2010/11 הקבוצה השתתפה בליגה האירופית והפסידה בסיבוב המוקדמות הראשון לקבוצת ראנס מדנמרק והודחה מהטורניר.