כאשר תורגם התנ"ך מעברית ליוונית במסגרת תרגום השבעים, נעשה שימוש במילה פנטוקראטור הן ל"יהוה, אלהי הצבאות" (), והן עבור "אל שדי" (). בברית החדשה משתמשים בפנטוקראטור פעם אחת על ידי פאולוס (האיגרת השנייה אל הקורינתים, פרק ) ותשע פעמים בחזון יוחנן. ההתייחסויות לאלוהים האב ואלוהים הבן בחזון יוחנן מתחלפות לפעמים, נראה כי פנטוקראטור שמור לאב למעט, אולי, ב.
אטימולוגיה.
התרגום הנפוץ ביותר של פנטוקראטור הוא "הכל יכול". על פי פירוש זה פנטוקראטור הוא הלחם בסיסים של המילים היווניות πᾶς (פאס) (ביחס הקניין, παντός, "פנטוס"), כלומר "של הכל", ו-κράτος (קראטוס), כלומר "כוח", "יכולת", "עוצמה". הפירוש המקובל הוא לכן במונחים של כוח פוטנציאלי; כלומר יכולת לעשות הכל, אומניפוטנטיות.
תרגום נוסף, מילולי יותר, הוא "שליט בכולם", או, באופן פחות מילולי, "מקיים העולם". במובן זה, פנטוקראטור היא הלחם בסיסים מיוונית עבור "הכל" והפועל שמשמעותו "להשיג משהו" או "לקיים משהו" (κρατεῖν, קראטיין). תרגום זה מתאר יותר את כוחו של אלוהים בפועל; כלומר, אלוהים העושה הכל (לעומת אלוהים היכול לעשות הכל).
איקונוגרפיה.
האיקונין של ישו פנטוקראטור הוא אחד הדמויים הדתיים הנפוצים ביותר של הנצרות האורתודוקסית. באופן כללי, באמנות ובארכיטקטורה הכנסייתית הרומית המזרחית של ימי הביניים, האיקונין בפסיפס או בפרסקו איקוניים של ישו פנטוקראטור תופס את החלל בכיפה המרכזית של הכנסייה, בחצי הכיפה של האפסיס, או בקמרון של אולם התווך. חלק מהמלומדים רואים בפנטוקראטור עיבוד נוצרי לדמותו של זאוס, כמו פסל זאוס באולימפיה. קל יותר לעקוב אחר התפתחות השלבים המוקדמים ביותר של הסמל מהדימויים הקיסריים הרומיים.
דמותו של ישו פנטוקראטור הייתה אחת הדימויים הראשונים של ישו שפותחה בכנסייה הנוצרית הקדומה ונשארה איקונין מרכזי של הכנסייה האורתודוקסית המזרחית. הדמות היא של פלג הגוף העליון של ישו כשהוא אוחז את הברית החדשה ביד שמאל ועושה את מחוות לימוד או ברכה ביד ימינו. דמות "ישו על כס המלכות" באיקונוגרפיה המערבית הטיפוסית הוא איקונין של כל הגוף. בראשית ימי הביניים היא בדרך כלל הציגה את ישו במנדורלה (הילה בצורת שקד) או במסגרת גאומטרית אחרת, מוקף על ידי ארבעת האוונגליסטים או סמליהם.
הדוגמה העתיקה ביותר הידועה ששרדה לאיקונין של ישו פנטוקראטור נצבעה על לוח עץ מהמאה השישית או השביעית, ושרדה את תקופת השמדת הדמויות במהלך האיקונוקלאזם (השחתת סמלי דת) שבמשך שתי תקופות (726 עד 787 ו-814 עד 842) גרם להרס של כל סמלי הדת באימפריה הביזנטית. ציור זה נשמר במנזר סנטה קתרינה, במדבר הרחוק של סיני. לוח הג'סו, שצויר בדייקנות רבה באמצעות שעווה על לוח עץ, נצבע מחדש באופן גס סביב הפנים והידיים בזמן כלשהו סביב המאה השלוש עשרה. כשנוקתה הצביעה המאוחרת בשנת 1962 התגלתה התמונה העתיקה כאיקונין איכותי מאוד, שיוצר ככל הנראה בקונסטנטינופול.
האיקונין, שבאופן מסורתי הציג את פלג הגוף העליון כאשר היה בחצי כיפה, שאומץ גם עבור איקונין על פאנלים, מתאר את ישו כשפניו מופנות לצופה עם סבר פנים מלנכולי וחמור במיוחד, כאשר יד ימין מורמת בברכה או, בציור המוקדם בפאנל ממנזר סנטה קתרינה, המחווה הרטורית המקובלת המייצגת הוראה. יד שמאל מחזיקה בספר סגור עם כריכה מעוטרת עשירה הכוללת את הצלב, המייצגת את הבשורות. איקונין בו יש לישו ספר פתוח נקרא "ישו המורה", גרסה של ישו פנטוקראטור. ישו מתואר כמזוקן, שערו החום פסוק במרכז ראשו וראשו מוקף הילה. האיקונין מוצג בדרך כלל על רקע זהב הדומה לדמויות הקיסרים הנוצרים בפסיפסים הביזנטיים.
לעיתים קרובות, שמו של ישו כתוב בכל צד של ההילה, כ-IC ו-XC. אצבעותיו של ישו מוצגות בתנוחה המייצגת את האותיות IC, X ו-C, ובכך יוצרות את הכריסטוגרמה (מונוגרמה על שם ישו) - ICXC (עבור "ישו המשיח"). ה-IC מורכב מהאותיות היווניות יוטא (Ι) וסיגמא (C במקום Σ, ς), האותיות הראשונות והאחרונות של "ישו" ביוונית (Ἰησοῦς); ב-XC האותיות הן כי (Χ) ושוב סיגמא, האותיות הראשונות והאחרונות של "המשיח" ביוונית (Χριστός).
במקרים רבים יש לישו הילה עם צלב עליה כתובות האותיות Ο Ω Ν, כלומר ὁ ὤν "אהיה אשר אהיה" ().
גולובוי אוגוניוק
גולובוי אוגוניוק (ברוסית: Голубой огонёк, ובעברית: האור הכחול) הייתה תוכנית בידור מוזיקלית פופולרית, שודרה בתוכנית הראשונה של הטלוויזיה המרכזית של ברית המועצות החל מה 6 באפריל 1962 עד 1985.
בתחילה שודרה התוכנית מדי שבוע בסופי שבוע, ואז רק בחגים ובימי עבודה שאינם עובדים. מבצעים סובייטים מפורסמים של אופרה, בלט, אופרטה, קרקס, מוזיקת ​​פולק ופופ, כמו גם אורחי כבוד - קוסמונאוטים, גיבורי ברית המועצות, גיבורי העמל הסוציאליסטי, אנשי צבא בולטים ונציגים רבים אחרים של מדע ואומנות. אורח הכבוד של המהדורה הראשונה משנת 1962 היה הקוסמונאוט יורי גגארין.
מאז 1964 הפך גולובוי אוגוניוק לתוכנית מסורתית לכבוד השנה החדשה, תחילה בטלוויזיה הסובייטית ואחר כך ברוסית. היה משודר מדי שנה בלילה של 31 בדצמבר עד 1 בינואר.
מאז שנת 1998 הפך "גולובוי אוגוניוק בשאבולובקה" (Голубой огонёк на Шаболовке) ליורש של גולובוי אוגוניוק של השנה החדשה, ויורש שדומה לגולובוי אוגוניוק השבועי שיצא בתחילת שנות השישים של המאה הקודמת יכולה להיחשב תוכנית "ערב שבת" (Субботний вечер) בערוץ הטלוויזיה רוסיה-1.
מתן קליין
מתן קליין (נולד ב-24 באוגוסט 1973) הוא מוזיקאי, חלילן, מלחין, מעבד ומפיק מוזיקלי ישראלי.
ביוגרפיה.
קליין נולד וגדל בירושלים. אביו, פרופ׳ מיכאל קליין, היה דיקן היברו יוניון קולג', מכון למדעי היהדות, ואמו מורה למוזיקה במשרד החינוך.בשנת 1994, לקראת סוף השירות הצבאי הסדיר, עבר ליחידת חינוך 8200 והופיע עם להקת חיל המודיעין.
בשנת 1995 החל ללמוד באקדמיה למוסיקה ומחול על שם רובין בירושלים, במחלקת הג'אז. בשנת 1996 עבר לבוסטון וסיים את לימודי התואר במכללת ברקלי למוזיקה.
בשנת 1997 הופיע קליין בבוסטון עם חברי סגל מהמכללה, וביניהם ויקטור מנדוסה, שאותו הביא לישראל לשבע הופעות במועדון קמלוט ת"א.
בין השנים 1998–2008 התגורר קליין בניו יורק. באותה תקופה הלחין מוזיקה והקליט כמה אלבומים. יצירותיו זכו בפרס במסגרת תחרות ע״ש ג'ון לנון ובתחרות הכתיבה USA Songwriting Competition. בשנים הללו ניגן עם אמנים ישראלים שהגיעו להופעות בארה״ב, וביניהם מיקי גבריאלוב ויוני רכטר. קליין הופיע בין השאר גם בקנדי סנטר ובקרנגי הול.
מתן קליין הקליט עבור חברת סוני דגימות של צלילי חליל במסגרת סדרת מוצרי הסימפול Sony Native Instruments. כמו כן הקליט עבור חברת Orange Tree את חבילת הדגימות Passion Flute.
בשנת 2008 חזר לישראל והשתלב בסצנת הג'אז. באותה שנה הקים את ההרכב Four Flute Flight, הרכב שכלל ארבעה חלילנים וחטיבת קצב. ההרכב הופיע בפסטיבל "חג הג׳אז" באמפי שוני בקיץ 2009. מתן קליין קיבל מלגה עבור הקלטת אלבום ארבעת החלילים ממנהל התרבות במשרד התרבות והספורט.
בשנת 2011 הקליט קליין אלבום נוסף בניו יורק בהשתתפות החלילנים איתי כריס והדר נויברג.
בשנת 2012 הקליט קליין אלבום מחווה לשיריה של נעמי שמר בשם "גרוב לנעמי", עיבודי מוזיקת עולם לשיריה של שמר. באלבום השתתפו מוזיקאי ג׳אז רבים כגון עמוס הופמן, עופר גנור, גלעד דוברצקי, רועי אוליאל, תום אורן ואלה תדמור.
בשנת 2013 הוביל בפסטיבל ג׳אז תל אביב מופע שאירח את החלילן האיטלקי ניקולה סטילו. בשנה זו החל קליין ללוות בקביעות את מיקי גבריאלוב בהופעותיו.
בשנת 2016 יצא אלבומו Sound Tracks, המורכב מחומרים מקוריים ואישיים. בשנה זו הופיע קליין בפסטיבל הג׳אז הבינלאומי של לונדון, והיה סולן במסגרת ביג בנד החלילים הבינלאומי. באותה שנה הופיע גם במונטריאול, קנדה, במסגרת סדרת Power Jazz Series.
בשנת 2017 השתתף בפסטיבל Jazz Education Network בניו אורלינס, והוביל הרכב חלילים במסגרת בית הספר לאמנויות תלמה ילין. בשנה זאת הופיע בפסטיבל הג׳אז של תל אביב לרגל השקת אלבומו Sound Tracks. במופע התארחה הזמרת תמי שפר. באותה שנה נבחר ההרכב של קליין להופיע בגאנה במסגרת שבוע ישראל באקרה.
בשנת 2019 השיק את אלבומו Wag the Mammoth in the China Store בהפצת הליקון. האלבום קיבל ביקורות מצוינות בתקשורת וזכה לתמיכה של אקו״ם.
קליין השתתף באוקטובר 2019 בפסטיבל הג׳אז הבינלאומי של טירנה, אלבניה. באותה שנה הצטרף להרכב סוואן בנד בהובלת ירון אמיתי ונועה שמר. בדצמבר 2019 שיתפו פעולה עם הצ'רצ'ילים באיחוד המלא של הלהקה, כולל רוב האקסלי, במועדון השבלול.
בין השנים 2010–2019 הפיק מוזיקלית ועיבד באירועי "גיבורי תרבות בחוף השרון" במועצה אזורית חוף השרון. בין השאר התארחו שם שלמה גרוניך, יוני רכטר, שם טוב לוי, אפרים שמיר, אלון אולארצ'יק, מיקי גבריאלוב, נורית גלרון ויצחק קלפטר.
בשנת 2020 השתתף בשנית בפסטיבל Jazz Education Network בניו אורלינס, והוביל הרכב חלילים במסגרת תלמה ילין.
בשנת 2021 מתן יסד את פסטיבל הג׳אז של כפר יונה בשיתוף מחלקת התרבות במרכז הקהילתי כפר יונה ועיריית כפר יונה. מתן היה המנהל האמנותי של הפסטיבל. בפסטיבל השתתפו בין היתר דורי בן זאב ואלון אולארצ'יק. ביולי השתתף באלבום "חלום אמיתי" של ירון אמיתי בשירים "משאלה" בו אמיתי אירח את אלי מגן ושיר הנושא מתוך האלבום "חלום אמיתי" בו אמיתי מארח את ורד קלפטר.
בשנת 2022 בינואר יצא האלבום השמיני The Long Run בחברת התקליטים Ubuntu. ביולי מתן השתתף בפסטיבל הג'אז הבינלאומי Klaipeda שנמצא בליטא לצד המלחין והפסנתרן טל בביצקי.