דאו היא יצרן הפלסטיק הגדולה בעולם. בין מוצריה החומרים: פוליסטירן, פוליאוריתן, פוליאתילן, פוליפרופילן וחומרי גומי סינתטי. דאו היא אף יצרן מוביל של חומרים כימיים כגון סידן כלורי, תחמוצת אתילן, חומרים אקריליים ודבקים מתאית. דאו מייצרת כימיקלים רבים לחקלאות, הידוע בהם הוא חומר ההדברה לורסבן. בין החומרים הבולטים של דאו לשימוש ביתי נמצאים: הקלקר ו-Silly Putty (סוג של פלסטלינה). דאו מכרה את זכויות הייצור לשניים ממוצריה הידועים, Saran Wrap (ניילון נצמד), ו-Ziploc (שקיות פלסטיק עם מנגנון סגירה) לחברת SC Johnson.
כרבע ממכירותיה של דאו הן בתחום מוצרי פלסטיק עמידים לתעשיית הרכב ולתעשיית הבנייה, בעיקר מוצרי פלסטיק לבידוד וכן דבקים. כימיקלים עמידים מהווים כ-17% ממכירות החברה. מוצרים אלה משמשים לצורך טיהור מים, תרופות, ציפוי נייר, צבעים ואלקטרוניקה.
מוצרי חקלאות מהווים 7% ממכירות החברה, בעיקר חומרים להדברת מזיקים. כן מפתחת החברה זרעים מהונדסים גנטית.
מוצרי פלסטיק בסיסיים מהווים כ-26% ממכירות החברה. חומרי פלסטיק מתוצרת דאו נמצאים במגוון מוצרי צריכה, החל מהחיתולים החד-פעמיים ועד לבקבוקי משקאות ומיכלי שמן.
כימיקלים בסיסיים מהווים 12% ממכירות החברה. הם משמשים בראש ובראשונה כחומרי גלם בתוך מפעלי החברה, וכן למכירות לצרכנים חיצוניים. צרכנים עיקריים של מוצרים כימיים אלה כוללים מכבסות בניקוי יבש, יצרני צבע, חומרים להמסת שלג ויצרני מזון. בין הכימיקלים הבולטים נמצאים נתרן הידרוקסידי, כלור, ויניל כלורי, סידן כלורי, תחמוצת אתילן (EO), תחמוצת פרופילן וכן חומרים המופקים מאלכוהול, אתילן גליקול ופרופילן גליקול, שהם חומרי גלם מרכזיים בייצור פלסטיק.
דאו מחויבת להפחתת זיהום הסביבה והאוויר, ובחברה חטיבה מיוחדת המוקדשת למחקר ופיתוח מוצרים בתחום זה.
דאו קורנינג.
חברת "דאו קורנינג" (Dow Corning) היא בבעלות שווה של דאו וחברת קורנינג. החברה נוסדה ב-1943 בהשקעה משותפת של שתי החברות. היא מתמקדת בייצור מוצרים וטכנולוגיות מבוססי צורן. בבעלות דאו קורנינג חברה אמריקאית לייצור חומרי גלם לתעשיית המוליכים למחצה, בשם המלוק (Hemlock), הנמצאת במישיגן. דאו קורנינג מייצרת בין השאר את שתלי החזה העשויים מסיליקון ואשר היו במוקד מחלוקת ותביעות משפטיות בשנות השמונים והתשעים.
מחלוקות הקשורות בחברת דאו.
אסון בופאל.
ב-1984 אירעה דליפה קטלנית במפעל כימי בעיר בופאל בהודו, שהופעל על ידי החברה האמריקאית יוניון קרבייד. הגזים שדלפו מן המפעל לסביבה גרמו למותם של כ-3,000 איש בתוך ימים ספורים, ואלפים נוספים מאוחר יותר. לחברת דאו לא היה כל קשר עם חברת יוניון קרבייד בעת האסון. אולם, בשנת 1999, דאו רכשה את יוניון קרבייד בשלמותה. דאו מכחישה כל חבות לאסון בבופאל, כיוון שהמפעל בהודו כלל לא היה בבעלותה בעת האסון. חברת יוניון קרבייד הגיעה להסדר פיצויים עם ממשלת הודו בשנת 1989.
שתלי החזה.
דאו קורנינג היא יצרן מרכזי בתחום שתלי החזה. בשנת 1977 נתבעה החברה על נזקים שגרמו שתלי חזה מסיליקון, שדלפו בחזות נשים שבהם הושתלו. הייתה זו התביעה המוצלחת הראשונה בתחום זה ודאו קורנינג שילמה 170 אלף דולר בפיצויים לתובעת, בהסכם פשרה. בשנות השמונים פרסם פעיל זכויות הצרכנים האמריקאי, ראלף נדר, כי שתלי החזה מסיליקון עשויים להוות גורם מסרטן. בעקבות פרסום זה ופרסומים נוספים גאה גל של תביעות פיצויים מצד נשים שנפגעו לטענתן משתלי החזה מתוצרת החברה. עד לשנת 1994 הוגשו מעל 19 אלף תביעות של נשים על נזקי שתלי החזה נגד דאו קורנינג. לנוכח הגל הגואה של התביעות הגישה החברה בקשה להגנת בית המשפט מפני נושיה לפי פרק 11 של חוק פשיטת הרגל האמריקאי (Chapter 11).
נפלם.
בזמן מלחמת וייטנאם הייתה חברת דאו הספק היחיד של נפלם לצבא ארצות הברית. נפלם הוא נוזל דליק שבו השתמשו כנשק הנישא בפצצות במהלך המערכה בווייטנאם. נשק זה הוביל לפגיעות רבות בנפש וזכה לתשומת לב רבה בתקשורת. המחאה נגד חברת דאו החלה באוקטובר 1966, בקמפוסים של אוניברסיטאות בארצות הברית. למרות המחאה הציבורית החליטה הנהלת החברה בשנת 1967 להמשיך בייצור הנפלם.
Agent Orange.
Agent Orange הוא כינויו של כימיקל הגורם לנשירת עלים והמכיל דיאוקסין. החומר יוצר על ידי חברת דאו לשימוש צבאי בתקופת מלחמת וייטנאם ורוסס ממטוסים על היערות העבותים במקום, במטרה לחשוף את חיילי האויב הנעים בהם. לאחר שרוסס חדר החומר לשרשרת המזון וקיימת סברה כי גרם לעלייה במספר המומים המולדים בקרב האוכלוסייה הווייטנאמית. בשנת 2005 הוגשה תביעה על ידי מי שנפגעו מן החומר, נגד חברת דאו וחברת מונסנטו, שסיפקה גם היא את החומר לצבא ארצות הברית. בבית המשפט טענה החברה כי לא הוכח קשר בין החומר לבין בעיות הבריאות שהתגלו באוכלוסייה. עוד טענו החברות כי אינן אחראיות לאופן שבו בחר הצבא האמריקאי להשתמש בחומר. התביעה נדחתה. בשנת 2006 הוגשה כנגד שתי החברות תביעה דומה לבית משפט בקוריאה הדרומית, כדי לפצות דרום קוריאנים שנפגעו מן החומר בעת ששהו בווייטנאם.
דיאוקסין במישיגן.
בתחילת המאה העשרים ואחת הגישו תושבים במישיגן המתגוררים בסמוך למטה החברה במידלנד תביעה נגד דאו, שבה טענו כי החברה גרמה לזיהום הקרקע וגדות הנהר העובר במקום בדיאוקסין. תביעה זו עדיין תלויה ועומדת בבית המשפט.
ראוואקי
האי ראוואקי (באנגלית: Rawaki Island) הוא אטול אלמוגים במרכז האוקיינוס השקט הנמצא בשרשרת איי פניקס בקיריבטי. האי נקרא בעבר "אי הפניקס" (באנגלית: Phoenix Island), ועל שמו נקראה שרשרת האיים. האטול בלתי מיושב. אורכו 1.2 ק"מ ורוחבו 0.8 ק"מ, ושטחו 0.065 קמ"ר. במרכז האטול לגונה.
בסוף המאה ה-19 נעשה ניסיון לכרות באטול גואנו, אך ניסיון זה הופסק מטעמים כלכליים באוגוסט 1871.
באי התגלה בשנת 1966 סוג ייחודי של קרציה הגדלה על ציפורי ים - "Ixodes amersoni".
ארתור סאליבן
סר ארתור סימור סאליבן (באנגלית: Arthur Sullivan; 13 במאי 1842 - 22 בנובמבר 1900) היה מלחין אנגלי שנודע בעיקר במוזיקה שחיבר לאופרטות שכתב ויליאם שוונק גילברט.
אביו היה מנצח תזמורת כלי נשיפה, וכך רכש סאליבן הילד את ידיעותיו הראשונות במוזיקה. בגיל צעיר זכה במלגה על שם פליקס מנדלסון-ברתולדי, שאיפשרה את לימודיו באקדמיה המלכותית בלונדון ולאחר מכן בקונסרבטוריון בלייפציג. בתחילה חיבר יצירות לתזמורת - סימפוניה, קונצ'רטו לצ'לו, מוזיקה למחזה "הסערה" של שייקספיר, וכן מוזיקה דתית והמנונים לכנסייה.
בשנת 1871 פגש בלבריתן ויליאם שוונק גילברט, ומאז החלה תקופה ארוכה של שיתוף פעולה, שהניבה 14 אופרטות (באנגליה הן מכונות "אופרות קומיות"). הצמד הצליח מאוד, ובשנת 1881 בנה האמרגן ריצ'רד ד'וילי קארט תיאטרון בלונדון שנועד להעלות את ההפקות של גילברט וסאליבן. התיאטרון נקרא תיאטרון סבוי, וכך נקבע המונח "אופרת סבוי".
פעילותם של גילברט וסאליבן הייתה חלק חשוב בתרבות של התקופה הוויקטוריאנית באנגליה, במקביל לפעולתם של יוהאן שטראוס בווינה וז'אק אופנבך בפריז.
הנצחה.
קרחון סאליבן באי אלכסנדר שבאנטארקטיקה נקרא על שמו של ארתור סאליבן.
אטול אורונה
אטול אורונה (באנגלית: Orona Atoll) הוא אטול אלמוגים השוכן במרכז אוקיינוס השקט והמהווה חלק משרשרת איי פניקס שבקיריבטי. האטול ממוקם ב-4°30′ דרום, 172°10′ מערב. אטול זה היה אחד האטולים שניסו ליישבם במסגרת תוכנית ישוב איי פניקס הקולוניאליסטית - התוכנית הקולוניאליסטית האחרונה של האימפריה הבריטית.
מרטין לורנס
מרטין פיצג'רלד לורנס (באנגלית: Martin Fitzgerald Lawrence; נולד ב-16 באפריל 1965) הוא קומיקאי, שחקן, במאי ומפיק אמריקאי.
ביוגרפיה.
לורנס נולד בפרנקפורט שבגרמניה, בזמן שאביו הוצב שם בזמן שירותו בצבא ארצות הברית. כשלורנס היה בן 7, אביו עזב את הצבא ומשפחתו חזרה ללאנדובר, מרילנד. בנעוריו נהג לקיים קרבות איגרוף ידידותיים עם חבריו, ובבית הספר נהג לספר בדיחות במהלך השיעור . בסיום לימודיו החל להופיע בערבי "מיקרופון פתוח", וכשראה שהדבר מצליח לו, החליט לעבור לקליפורניה.
כשהגיע לקליפורניה, מצא מיד את מקומו במועדון סטנד-אפ מצליח. בהמשך לורנס השתתף בשעשועון מוזיקה מצליח, אך הפסיד בשלב הגמר. למרות שהפסיד, מנהלי הרשת הציעו לו תפקיד בקומדיית מצבים של הרשת, שם שיחק במשך שנה. לאחר מכן שיחק כ-3 שנים בתפקידים משניים בסרטים (בין היתר ב"עשה את הדבר הנכון" של ספייק לי), עד שב-1992 הציעו לו להיות מנחה בתוכנית הסטנד-אפ "דף קומדי ג'ם", שם הנחה במשך שנה והיה המנחה הראשון של התוכנית. באותו הזמן, רשת FOX הציעה לו לככב בתוכנית קומדיית מצבים על פי חייו, בה כיכב כ-5 שנים בשם "מרטין" שזכתה להצלחה.
בשנת 1994 הנחה תוכנית אחת של "סאטרדיי נייט לייב".
בשנת 1995 עשה את הפריצה הגדולה שלו בסרט "בחורים רעים". שנתיים לאחר מכן שיחק בסרט "אין מה להפסיד", וב-1999 כיכב בלהיט "הנוכל המבריק" של הבמאי לס מייפילד.
בשנת 2000 שיחק בשובר-הקופות "ביג מאמא" וב-2001 שיחק בסרט "האביר השחור", וב-2003 שיחק בסרט ההמשך המצליח ל"בחורים רעים" (בחורים רעים 2). ב-2005 שיחק בלהיט "ריבאונד". בשנת 2006 שיחק בסרט ההמשך שובר הקופות ל"ביג מאמא", ובשנת 2007 שיחק בסרט "שימו גז".
בשנת 2011 שיחק בסרט ההמשך השובר קופות ל"ביג מאמא".
לורנס חזר למסכים עם אחד התפקידים הידועים שלו כבלש מרקוס ברנט בסרט "בחורים רעים לתמיד" שיצא לאקרנים בינואר 2020.
ניקומרורו