המגדלים מרובעים. גובהם כ-8 מטר (כבניין של 3 קומות) והם בנויים מבטון וחלקם מצופים בלבני סיליקט. המגדלים פתוחים ובראשם מבנה חצי פתוח ששימש לשומרים כשראשו כוסה בפח. ההגעה לראש המגדל נעשתה בעזרת סולמות ברזל שחלקם עדיין קיים.
עטר דגן
עטר דגן (נולד ב-13 בספטמבר 1961) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת אלוף-משנה שכיהן כמפקד עוצבת קלע דוד.
ביוגרפיה.
דגן נולד וגדל במרחביה לאם ניצולת שואה ואב טייס קרב בחיל האוויר. עם גיוסו לצבא בשנת 1980 התנדב לקורס טיס. שנה לאחר מכן, לאחר שהורחק מהקורס, עבר לחיל התותחנים, השלים קורס קצינים ולחם במלחמת לבנון הראשונה. בהמשך מסלולו הצבאי שימש מפקד סוללה בקיץ 1989 מונה למפקד גדוד 405. בשנים 1991–1992 שימש כמפקד יחידת מיתר. במהלך הנסיגה הישראלית מלבנון (מאי 2000) פיקד דגן על עוצבת אדירים והיה מפקד מערך האש בעוצבת הגליל ובשנים 2001–2003 פיקד על עוצבת קלע דוד. בהמשך שימש כקצין אג"ם פיקוד המרכז וריכז את פעולות הפיקוד בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. לאחר מכן מונה לנספח צה"ל בפולין.
לאחר שחרורו החל לשמש כנציג ארגון ידידי צה"ל בארצות הברית (FIDF) והיום הוא בעלים ומנכ״ל חברת התיירות atartours.
1949 בארץ ישראל (פירושונים)
עיסא (בחריין)
עיסא (בערבית: عيسى) היא עיירה בצפון-מרכז בחריין.
אטימולוגיה.
העיר נקראת על שם עיסא אבן סלמאן אאל ח'ליפה, שליט בחריין מ-1961 עד 1999.
היסטוריה.
עיסא הייתה אחת משתים עשרה הרשויות המקומיות של בחריין, לאחר שהתפצלה ממינטאקה אל ווסטה בשנת 1988. ב-2002 אורגנו מחדש שתים עשרה הרשויות לתוך חמישה מחוזות ונכון לשנת 2021 עיסא היא חלק ממחוז הבירה.
עיסא מורכבת בעיקר מווילות חדשות ותושבים אמידים, ומשמשת כמקום מושבם של רבים מבני המעמד הבינוני המשכיל של בחריין. בבחירות של שנת 2002 הייתה עיסא לאחד האזורים הבודדים בבחריין שלא היו מיוצגים על ידי מפלגה אסלאמית רדיקלית או ימנית, כאשר אבדנבי סלמאן זכה במושב בפרלמנט מטעם עיסא. בבחירות של 2006 הפסידה האקדמאית ד"ר מונירה פחרו (منيرة فخرو) מטעם מפלגת השמאל "ועד" (وعد) בצורה מעוררת מחלוקת לד"ר סלאח עלי מהמפלגה המוסלמית הסונית "אל מנבר".
ב-15 ביולי 2012, עלה באש השוק העירוני ונגרם נזק ליותר מ-450 חנויות. הנזק נאמד בערך של מאות אלפי דינרים בחריינים. עשרות כבאים עמלו במשך חמש שעות כדי להשתלט על הלהבות. לא היו נפגעים אך שני כבאים אושפזו עקב שאיפת עשן. על פי הערכה נחרבו שני שלישים מהשוק. ראש הממשלה של בחריין, ח'ליפה בן סלמאן אאל ח'ליפה, הקים ועדת חקירה לבדיקת האירוע.
אתרים בולטים.
עיסא מפורסמת בשוק המסורתי שבה. בעיסא קיימים מרבית בתי הספר הפרטיים שבבחריין כגון בית הספר ההודי, בית הספר ההודי החדש, בית הספר לתרבות פקיסטן, בית הספר הפקיסטני לאורדו, בית ספר "הלב הקדוש", בית הספר הלאומי "אבּן קאולדון", בית הספר באינאן בחריין, בית הספר הבינלאומי "נאסים", בית הספר של "סנט כריסטופר", מרוכזים באזור קטן הכולל גם את קמפוס עיסא של אוניברסיטת בחריין. בעיר נמצא גם בית הספר הלאומי ללימודי נהיגה, הנהלת משרד התעבורה ומשרדים ממשלתיים נוספים כמו משרד החינוך ומשרד המידע, הכולל את רשות השידור הבחריינית לטלוויזיה ולרדיו.
מלבד השוק, האתר הבולט בעיסא הוא אצטדיון הכדורגל הבינלאומי של בחריין. בית הספר הפוליטכני החדש של בחריין נפתח באתר בו שכנה בעבר אוניברסיטת בחריין.
אתלטיקו נסיונל מדיין
אנגלה ויסר
אנגלה ויסר (בהולנדית: Angela Visser (אנחלה פיסר); נולדה ב-18 באוקטובר 1966) היא שחקנית ודוגמנית הולנדית, מיס תבל לשנת 1989.
ביוגרפיה.
ב-1988 זכתה ויסר בתואר "מלכת היופי של הולנד" ובאותה שנה ייצגה את מדינתה בתחרות מיס עולם, אך לא הגיעה לשלב הגמר. בשנה לאחר מכן בתחרות מיס תבל שנערכה במקסיקו היא זכתה במקום הראשון.
לאחר זכייתה היא שמשה כמנחה משנית בתחרות מיס תבל בין השנים 1991 ל-1994.
לאחר מכן שיחקה בתפקידי משנה במספר סרטים ובהם "המרגל מת מצחוק", והשתתפה בתפקידי אורח בכמה סדרות טלוויזיה, בהן "חברים", "משמר המפרץ" ו"בוורלי הילס 90210".
מ-1997 ועד 1999 שיחקה בקומדיית הנעורים "USA High" העוסקת במתבגרים הלומדים בפנימייה אמריקאית בפריז.
היא נשואה ואם לבת.
סיתרה
סיתְרה (בערבית: سترة) היא עיר הממוקמת על אי הנושא שם זהה במדינת בחריין, מזרחית לאי בחריין אשר במפרץ הפרסי, ושייכת ל"מחוז הבירה" במדינה.
רוב תושבי העיר גרים בשבעת הכפרים המרכיבים אותה, והם מוסלמים שיעיים. בסיתרה קיים מיעוט דרום אסייתי. האוכלוסייה המוסלמית סונית שהייתה בסיתרה נעלמה בתחילת שנות 1920, כשרובם מתו מאבעבועות שחורות וחלקם היגרו חזרה לבית מולדתם.
גאוגרפיה וכלכלה.
בעבר, האי היה מכוסה במטעי דקל אשר הושקו ממספר מעיינות מים מתוקים. הכלכלה של האי הייתה מבוססת על חקלאות ודיג. כל אלה כמעט ונעלמו כליל בגלל פיתוח תעשייתי. בסוף שנות ה-2000, החלק הצפוני של האי הפך לאזור תעשייה, שבחלקו חנויות רהיטים ואולמות תצוגה של כלי רכב.
סיתרה היא גם התחנה הסופית של צינור הגז הטבעי דהראן-סיתרה, שמחבר בין סיתרה לדהראן בערב הסעודית ואורכו 42 קילומטר. גשר סיתרה מחבר את צפון האי לנבי-סאלח ולאום אל חוסאם (מנאמה) אשר באי בחריין.
בעיר קיים מועדון בשם מועדון סיתרה אשר מהווה מוקד תרבות וספורט. כמו כן, בסיתרה קיימים בתי ספר רבים כגון בית הספר הבינלאומי "אל נור" ובית הספר ההודי בבחריין.
היסטוריה.
סיתרה היה גם שמה של רשות מקומית בבחריין לפני שהמדינה אורגנה מחדש כאוסף מחוזות. הרשות הייתה מורכבת מהאי סיתרה ומשלושה כפרים קרובים אליו באי המרכזי של בחריין.
באזור שכוסה על ידי הרשות המקומית הופק כל הנפט של בחריין. היה זה גם מרכז היצוא של כל הדלקים בצפון-מזרח ערב הסעודית.
רמדאן סובחי
רמדאן סובחי (בערבית: رمضان صبحي, בתעתיק מדויק: רמצ'אן צבחי; נולד ב-14 במאי 1997 בקהיר שבמצרים) הוא כדורגלן מצרי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת פירמידס ובנבחרת מצרים. בשל תצוגותיו המעולות מומחי כדורגל השוו אותו למוחמד אבו תריכה, כוכב העבר של נבחרת מצרים.
קריירת מועדונים.
אל-אהלי.
סובחי נולד בקהיר שבמצרים וגדל במחלקת הנוער של אל-אהלי. ב-6 בפברואר 2014 ערך סובחי את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במסגרת ליגת העל המצרית במשחק נגד גאזל אל-מחאלה, כשעלה מהספסל במחצית השנייה. ב-16 ביוני 2014 הבקיע סובחי את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–3 נגד מיסר אל-מקאסה. בעונתו הראשונה בקבוצה הבוגרת זכה באליפות מצרים, ובהמשך זכה בגביע הקונפדרציה האפריקאי ופעמיים בסופר קאפ המצרי.
סטוק סיטי.
ב-25 ביולי 2016 חתם סובחי בסטוק סיטי מהפרמייר ליג תמורת 6 מיליון פאונד. ב-20 באוגוסט ערך סובחי את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשהחליף את מרקו ארנאוטוביץ' בדקה ה-88 בהפסד 1–4 למנצ'סטר סיטי במסגרת המחזור השני בליגה.
האדרספילד טאון.
בעקבות ירידת הליגה של סטוק בסיום עונת 2017/2018, חתם סובחי בהאדרספילד טאון על חוזה ל-3 שנים, תמורת סכום העברה של 5.7 מיליון לירות שטרלינג.
קריירה בינלאומית.
ב-14 ביוני 2015 ערך סובחי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מצרים, במשחק נגד נבחרת טנזניה במסגרת הסיבוב הראשון של מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2017, כשהיה בן 17 שנים, 11 חודשים ו-18 ימים, הופעה שמיקמה אותו כשחקן השני הצעיר ביותר בהיסטוריה ששיחק בנבחרת מצרים, אחרי מידו. ב-29 במרץ 2016 הבקיע סובחי את שער הבכורה שלו בנבחרת, שער בדקה ה-62 בניצחון 0–1 על נבחרת ניגריה במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2017. הוא הופיע במדי הנבחרת בגביע אפריקה, בו הגיעה מצרים לגמר, ובמונדיאל 2018.
יפעת הון דיסק
מהומות יולי 1927
מהומות יולי 1927 היו מהומות שהחלו ב-15 ביולי 1927, בווינה, בירת הרפובליקה האוסטרית הראשונה. המהומות הגיעו לשיאן כאשר כוחות המשטרה ירו לעבר הקהל, וגרמו למותם של 84 מפגינים, ומנגד נהרגו 5 שוטרים. יותר מ-600 איש נפצעו.
האירועים.
המהומות היו כתוצאה ממחלוקת בין המפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית וברית של גורמי ימין שכללה תעשיינים ואת הכנסייה הקתולית. כוחות חצי-צבאיים רבים הוקמו באוסטריה במהלך שנות ה-20 המוקדמות, ביניהם היו כוחות לאומיים Frontkämpfervereinigung Deutsch-Österreichs, תחת פיקודו של קולונל הרמן הילטל, וכוחות הסוציאל-דמוקרטיים הרפובליקנישר שוצבונד. התנגשויות בין שני המחנות האלה התרחשו ב-30 בינואר 1927 בבורגנלנד, התוצאה הייתה מותם של חייל משוחרר ממלחמת העולם הראשונה וילד בן 8. ביולי אותה שנה, הוגשו כתבי אישום בבית המשפט בווינה כנגד 3 מחברי הכוחות הלאומיים בגין ירי. במשפטם טענו להגנה עצמית וזוכו על ידי חבר מושבעים.
פסק הדין הוביל לשביתה כללית במטרה למוטט את הממשלה שהונהגה על ידי המפלגה הנוצרית-סוציאלית האוסטרית ובראשה הקנצלר איגנץ שיפל. הפגנות ענק החלו בבוקר ה-15 ביולי, כאשר המפגינים ניסו לפרוץ לבניין הראשי של אוניברסיטת וינה ברינגשטראסה. המפגינים תקפו וגרמו נזק לתחנת משטרה קרובה ובניין שבו שכנה מערכת עיתון, משם המשיכו לבניין הפרלמנט האוסטרי. הם נהדפו על ידי כוחות משטרה, והגיעו לכיכר שלפני בניין בית המשפט העליון. בצהריים המפגינים נכנסו לבניין וגרמו הרס רב והציתו מסמכים. תוך זמן קצר הבניין עלה באש, האש התפשטה במהירות ומכבי האש של וינה לא יכלו לסייע מכיוון שהם הותקפו על ידי מספר מפגינים. רק בשעות הבוקר המוקדמות הצליחו להשתלט על השרפה.