בשנת 2014 הגיש מיכאלשווילי יחד עם חבריו לשלישיית "מה קשור?" תוכנית יומית ברדיו ללא הפסקה. בנוסף באותה שנה שיחק בסרט הדרמה "יונה" של ניר ברגמן, על חייה של יונה וולך את דמותו של מבקר הספרות גבריאל מוקד.
ב-2015 משחק את ויקטור (התפקיד הראשי) ב"חולה אהבה בשיכון ג'" בתיאטרון הקאמרי. החל מנובמבר 2015 שיחק בסדרה הקומית "אנחנו במפה". של הוט, ומשתתף בפרסומת לחברת הטלוויזיה הלוויינית הוט. בנוסף החל מ-2015 מיכאלשווילי הוא הפרזנטור של "פריגת". בחנוכה 2017 השתתף במופע שלושת המוסקטרים.
ב-2018 הגיש את שידורי המונדיאל בכאן 11.
ב-2019 משחק את נועם "ניקו" זייד בסדרה "ביום שהאדמה רעדה" המשודרת בערוץ קשת 12.
בנוסף שיחק את אורן נחמה בסדרה של HOT "נחמה" שיצר רשף לוי.
בשנת 2019 שיחק בסדרה מצולמים בדמויות שונות עם חבריו משלישיית מה קשור ציון ברוך ואסי ישראלוף.
בשנת 2021 יצא סרטם המשותף של מיכאלשווילי וחבריו להרכב "מה קשור": "לשחרר את שולי", המבוסס על מערכונים מתוכניתם "עם סגולה". הסרט זכה להצלחה קופתית רבה ושבר שיא כאשר רק בשלושת הימים הראשונים לאחר יציאתו לאקרנים, מכר הסרט כ-100,000 כרטיסים.
חיים אישיים.
מיכאלשווילי הוא בן דודו של המוזיקאי שלום מור, איתו שיתף פעולה בכמה שירים.
מיכאלשווילי בזוגיות עם ענבל שלוי, ולהם שלושה ילדים. מתגורר בתל אביב.
יצחק אורן
יצחק אורן (נאדל) (8 במאי 1918 - 11 בפברואר 2007) היה סופר עברי, מתרגם ועורך.
תולדות חייו.
אורן (נאדל במקור) נולד בעיר אולן אודה, בירת הרפובליקה הבוריאט מונגולית שבסיביר, ברית המועצות לשעבר. אביו היה מורה לשפה העברית, והוא גדל בבית עברי וציוני. בשנת 1924 השתקעה משפחתו בעיר חרבין, בירת מנצ'וריה שבסין.
בשנת 1936 עלה אורן לארץ ישראל, השתקע בירושלים והתפרנס מעבודות פקידות שונות, עבודות תרגום ועריכה. הוא למד באוניברסיטה העברית ספרות, פילוסופיה והיסטוריה. יותר מאוחר הצטרף לאצ"ל וסלל דרכים עבור הצבא הבריטי בימי מלחמת העולם השנייה. בעת שעבד בבסיס של הצבא הבריטי ברפיח, כתב אורן את סיפורו הראשון, "אי שם", וחתם עליו בשם י. אורן. מאז אימץ שם זה במקום השם נאדל.
עם קום המדינה התגייס אורן לצה"ל ושירת במלחמת העצמאות. הוא עסק בפרסומים, וערך את הביטאון "המגן", ולימים היה לעורך כתבי מבקר המדינה. בין השאר גם ערך את המהדורה הרוסית של "אנציקלופדיה יודאיקה".
אורן פרסם חלק מסיפוריו בכתבי העת "קשת", "מולד" ואחרים. כמתרגם תרגם חלק מיצירותיו של זאב ז'בוטינסקי.
במהלך שנות יצירתו זכה אורן בפרס ראש הממשלה ליצירה, פרס ז'בוטינסקי לספרות ולמחקר, פרס נשיא המדינה לספרות ופרס ניומן לספרות לשנת תשמ"ט (1988-1989).
ב-11 בפברואר 2007 נפטר אורן בירושלים בגיל 88 ונטמן בקיבוץ מעלה החמישה.
קישורים חיצוניים.
מפרי עטו:
צבי א. טל
רגנשבורג
טסל
טסל () הוא אי השייך להולנד ונמצא בסמוך אליה.
זהו האי הגדול והמאוכלס ביותר מתוך שרשרת האיים הפריזיים בים ואדן הרדוד בצפון הולנד, שהוא חלק מהים הצפוני, שרשרת איים המתמשכת עד דנמרק טסל הוא האי המערבי ביותר בשרשרת. שטחו כ-463.2 קמ"ר ואוכלוסייתו כ-13 אלף נפש (נכון לינואר 2007).
איותו של השם טסל בעזרת האות הלטינית "x" הוא יוצא דופן בהולנדית, ונכתב כך מסיבות היסטוריות.
טסל ידוע במה שמכונה "הקרב האחרון של מלחמת העולם השנייה": מרד של גדוד חיילים גאורגים מהלגיון הגאורגי על האי, כנגד הכוחות הגרמנים במהלך מלחמת העולם השנייה, בקרב שנמשך, באופן יוצא דופן, אף מעבר לתאריך כניעתה של גרמניה.
חרות לנוער
יושב ראש בית הלורדים
אוזביוס
כביש 444
כביש 444, המוכר בשם כביש המחצבות בשל המחצבות הרבות השוכנות לאורך חלקו הדרומי, הוא אחד מכבישי האורך החשובים באזור המרכז. כביש זה עובר בתוואי דרך הים ההיסטורית. בימי המנדט, עד לסלילתו של כביש 4 בשנות השלושים, הוא שימש ככביש האורך של מישור החוף המרכזי. הוא מתחיל בלוד, עובר במחלף בן שמן, ונמשך צפונה. הוא עובר סמוך ליישובים בן שמן, שוהם, אלעד, ראש העין, כפר סבא וטייבה.
היסטוריה.
תוואי הכביש עובר בתוואי דרך הים ההיסטורית. מאחר שהדרך לאורך הים הייתה קשה למעבר בגלל ביצות השרון, הכרמל הנושק לים וסולמה של צור, אשר מנע מעבר נוח ליד ראש הנקרה. עברה דרך הים תל אפק (אנטיפטריס) בסמוך לראש העין, כדי לעקוף את נחל הירקון. מתל אפק נמשכה הדרך צפונה דרך ג'לג'וליה, קלקיליה וטולכרם, שוויכה, קאקון, באקה אל גרביה והמשיכה עד לאזור נחל עירון. באזור קלקיליה הייתה צומת דרכים עם דרך יפו-שכם.
במהלך המערכה על סיני וארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה, בשנים 1915–1917, נסללה במקביל לתוואי המסילה המזרחית ההיסטורית, על ידי יחידות הצבא העות'מאני, כציר לוגיסטי לשינוע כוח אדם ומשאבים.
בתקופת המנדט הבריטי גברה התנועה בדרך והיא נסללה ושופצה בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20. בעבודות סלילת הכביש הועסקו מאות מתושבי הכפרים הערבים בסביבה. בנוסף נסללו מספר כבישי רוחב שהתחברו לכביש, בהם כביש שכם-טול כרם וכביש בין פתח-תקוה, כפר סבא וטול כרם.
בעקבות מלחמת העצמאות והסכמי שביתת הנשק שלאחריה וסימון הקו הירוק כקו הגבול בין ישראל לירדן, עבר רובו של הכביש לחזקתה של מדינת ישראל, למעט קטעים קצרים שעברו בתוך קלקיליה וטולכרם. הכביש נותק לשלושה חלקים: חלק ראשון מלוד עד קלקיליה, חלק שני מקלקיליה עד טייבה וחלק שלישי מזמר עד נחל עירון. לחלקים אלו נסללו מעקפים באורך כולל של 16 ק"מ. בנוסף נסלל בשטח השומרון והשלטון הירדני כביש חדש שקישר בין טול כרם לעזון ולקלקיליה, כתחליף לקטע טול כרם-קלקיליה שהועבר לישראל (כביש 574).
אחר מלחמת ששת הימים חודשה האפשרות לנסוע בתוואי הכביש המקורי בתוך קלקיליה וטול כרם. עם זאת בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 נסלל כביש עוקף קלקיליה מדרום, כהמשך כביש 55, המתחבר לכביש 444 בצומת נווה ימין.
בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 ותחילת שנות ה-2000 נסלל כביש 6 במקביל לכביש 444, ובמסגרת עבודות סלילתו של הראשון, שונה גם התוואי של כביש 444 במספר נקודות, והכביש הפך לכביש שירות של כביש 6 המאפשר גישה ליישובי הסביבה. בצומת גבעת כוח, בין אלעד לצומת טירת יהודה, נבנה גשר המעתיק את התנועה של כביש 444 אל מעל כביש 6, וכן תוואי חדש של כביש 444 באורך 1 ק"מ שסללה הזכיינית חברת דרך ארץ. נסלל כביש הרוחב 471 המתחבר לכביש 444 בצומת נחשונים. נסלל קטע דו-מסלולי בכניסה לשוהם, ונסלל חיבור חדש של הכביש למחלף בן שמן. בעת המאבק נגד סלילת כביש 6, טענו ארגוני איכות הסביבה ששדרוג כביש 444 הקיים יכול לשמש כתחליף לסלילת כביש 6.
באזור קלקיליה וג'לג'וליה, עובר כביש 6 בחלקו בתוואי המקורי של כביש 444. במסגרת העבודות לסלילת כביש 6, הוחלט על סלילת תוואי חדש לכביש 444 שקיבל את השם עוקף ג'לג'וליה-קלקיליה, כולל חיבור חדש למחלף אייל. העבודות לסלילת קטע זה התעכבו עקב ערעור על תוצאות המכרז לסלילתו. בינתיים פרצה האינתיפאדה השנייה והוחלט על הקמת גדר ההפרדה בין ישראל והשטחים. בקטע של כביש 444 שתוכנן במקור לעבור מזרחית לכביש 6, הוקמה גדר ההפרדה עם קלקיליה. עקב כך גם תוואי חיבור הכביש למחלף אייל הצריך שינוי, בנקודה בה גם מתחבר כביש הרוחב 551, שלא נסלל בשל התנגדות פעילי איכות הסביבה. כדי להשלים את חיבור מחלף אייל בזמן נסלל כביש מפותל, שבא לפתור גם בעיות של הפקעת קרקע, כביש מקומי 5504. וכביש 444 באזור זה נותק מחלקו הצפוני. החיבור של הכביש המפותל במחלף אייל והניתוק מכביש 444, גרם לתאונות דרכים רבות בנקודה זו, ופקקי תנועה קשים בשעות העומס.
בשנת 2003 בוצע שיקום של קטע הכביש טירה-טייבה. העבודה כללה הרחבת הכביש לדו-מסלולי, שיקום המסלול הקיים והסדרת הצמתים והצבת רמזורים.
בסוף העשור השני של המאה ה-21 התחיל פרויקט לשדרוג הכביש, במטרה להפוך אותו לכביש דו-מסלולי, בעל שני נתיבי נסיעה לכל כיוון לכל אורכו, נבנה מחלף ראש העין דרום. נסלל מסלול נוסף בקטע אלעד-ברקת, כולל הכפלת הגשר מעל כביש 6. ושודרגה צומת הכניסה לטייבה. בנוסף מתבצע הפרויקט להשלמת עוקף ג'לג'וליה-קלקיליה לפי התכנון המקורי. הפרוקט כולל הקמת כביש חדש דו-מסלולי ודו-נתיבי באורך 5 ק"מ בצמוד לגדר ההפרדה ליד קלקיליה והקמת גשר באורך 465 מטר מעל כביש 6.
בתוואי הצפוני של הדרך עובר כיום כביש 574, המתחיל בצומת בארותיים בפאתי העיר טול כרם, מתחבר לכביש המקורי בפאתי זמר וממשיך בתוואי המקורי עד אזור נחל עירון. על פי תוכנית שאושרה ב-2002, הכביש אמור להמשיך מטייבה בתוואוי חדש ולהתחבר לכביש 57 ליד ניצני עוז. במרץ 2019 פורסמה הודעת הפקעה של שטחים הנדרשים לצורך סלילת קטע זה של הכביש. קטע זה ישמש ככניסה נוספת לעיר חריש הסובלת מבעיות תחבורה.
אריק בנדר
אריה (אריק) בנדר (נולד ב-1952) הוא הכתב הפרלמנטרי של "מעריב".
ביוגרפיה.
בנדר יליד ראשון לציון, בוגר בית הספר חביב. נשוי ואב לשניים.
עם גיוסו לצה"ל בשנת 1970 שובץ בחיל השריון. בשריון עבר בנדר הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים. במלחמת יום הכיפורים לחם בנדר במסגרת חטיבה 7 בקרבות עמק הבכא. בוגר האוניברסיטה העברית ביחסים בינלאומיים ובמדע המדינה.
בין השנים 1975–1978 ערך את "פי האתון", ביטאון הסטודנטים של האוניברסיטה העברית והפיק את תוכנית הבוקר "707" של אלכס אנסקי בגלי צה"ל. לאחר מכן שימש בתפקיד סגן דובר קרן קיימת לישראל, וכתב בעיתון "דבר" ובמוסף "7 ימים" של "ידיעות אחרונות".