נובעת מחשיבה סלקטיבית של הנחקרים בחשופים ולא חשופים. הטיה זו פועלת על מנת לשפר את הזיכרון של המקרה לעומת הביקורת לכן חלק מסוים של המידע כמו למשל חשיפה פוטנציאלית הכרחית יכולה להיזכר על ידי המקרה אבל להישכח על ידי הביקורת, הטיה שקשורה בהטיה זו היא הטיית דיווח, כאשר פרט במחקר מסרב לדווח על חשיפה שהיה מודע אליה בגלל גישות, אמונות או תפישות בעיקר במחקרי מקרה ביקורת, או מחקרי חתך, פחות במחקרים פרוספקטיבים כי אנו מתחילים מחשיפה, וכך שולטים יותר במידע אם אדם חשוף או לא, לעומת המחקרים הקודמים שאנו מתבססים על דיווחים.
הטיה בשל זיכרון לקוי או דיווח שגוי יכולה לקרות במחקרים רטרוספקטיביים כאשר קבוצות המחקר שונות ברמת הזיכרון.
במחקר מעקב, שבו הוגדרו הקבוצות על פי רמת גורם הסיכון, ייתכן ורמת הדווח על מחלות תהיה שונה: אם נשווה מעשנים ולא מעשנים לגבי תחלואה המחלות ריאה, ייתכן המעשנים ינסו להמעיט בתופעות מתוך אשליה עצמית או בושה. כדי למנוע הטיה כזו, יש צורך להסתמך על רישומים אובייקטיביים וממצאי מעבדה או הדמיה (לגבי שתי הקבוצות). שיטה אחרת הנה למדוד סמנים ביולוגים: למשל, בדיקת ההצלחה באיזון סוכרת יכולה להסתמך על HbA1c שהוא המוגלובין מסוג אופייני לחולי סוכרת בדם, אשר רמתו מתאימה לרמות סוכר גבוהות בדם.
במחקר מקרה ביקורת שבו הוגדרו קבוצות המחקר על פי דרגת החולי ייתכן וחולים יזכרו יותר אירועים בעבר מבריאים: אמהות לילדים עם מומים מודם נוטות לזכור אירועים במשך ההיריון יותר מאמהות לילדים בריאים, אשר להם החשיפה לגורמי סיכון פחות משמעתית. כדי למנוע הטיה כזו, יש צורך להסתמך על רישומים אובייקטיביים וממצאי מעבדה או הדמיה (לגבי שתי הקבוצות).
Observer bias.
בעיה בהגדרת תוצאה, ישנם מקרים שבהם הנשאלים אינם כשרים לענות על השאלות והם יוצרים את ההטיות, דוגמה: אבחנה של צירוזיס על רקע אלכוהול כי הבודק מוטה על ידי מידע שקיבל על הנבדק: אלכוהוליסט.
Medical surveillance bias/diagnostic suspicion bias.
נשים למשל שלוקחות גלולות מבקרות לעיתים קרובות יותר אצל גינקולוג, לכן הן יותר במעקב ויש סיכוי רב יותר לברר כל תלונה שלה ולמצוא ממצעים של סרטן צוואר הרחם למשל. כלומר מעקב רפואי צמוד, יגביר סיכוי לגילוי מחלה. זה יגרום לסיווג לא נכון בגלל אלה שלא הולכים לבדיקות ואצלם לא התגלתה המחלה עדיין.
כלי המחקר-תוקף שאלון פנים מול פנים שונה מראיון טלפוני, כלומר איסוף המידע שונה בין הקבוצות יביא להטיה.
סוגי הטיה בסיווג (תוצאת ההטיה במידע).
לא דיפרנציאלית.
תוצאות הסיווג הלא דיפרנאלי מהאי-דיוק מייצגות את איך קבלת המידע מקבוצת המחקר - הן מהמקרה והן מהביקורת או מהחשיפה ומהלא חשיפה
אינה תלויה בסטטוס של הנחקרים: בין אם מדובר בקבוצת המקרה לבין אם מדובר בקבוצת הביקורת, כלומר זהה במקרים ובביקורות. לכול כלי מדידה יש תוקף מסוים. ההטיה נגרמת כתוצאה מכך שהיא לא זהה לחלוטין במקרים ובביקורות. למשל ממוגרפיה-בעל רגישות וסגוליות מסוימת, כלומר תוקף מסוים. במחקר בו עושים שימוש בהורמונים וסרטן שד, עושים זאת על ידי ביצוע הבדיקה כל שנה. תהיה הטיה כי התוקף לא טוטלי אך היא דיפרנציאלית-תהיה זהה עבור אלו שלוקחות גלולות ואלה שלא, ההטיה מחלישה את חוזק הקשר.
דיפרנציאלית.
קצב הסיווג שונה בקבוצות מחקר שונות.
הטיה שמידת הסיווג השגוי שונה בין קבוצות שונות של המחקר למשל הטיית זיכרון, דוגמה לכך היא אנשים שהיה להם סרטן בפרוסטטה יטו לדווח יותר על שימוש בסלולרי מאשר אנשים שלא היה להם סרטן, לכן תוקף השאלה עד כמה השתמשת בסלולרי יהיה שונה בין במקרים לביקורות. או נשים שנוטלות גלולות, יש להן יותר ציסטות של השד, תוקף הממוגרפיה יהיה שונה בין הנשים שנוטלות גלולות לאלו שלא.
יהודה דרורי
יהודה דרורי (1936 – 2021) היה בכיר במשרד ראש הממשלה. שימש כמשנה למנכ"ל אשר היה הממונה על יישום הרפורמה במגזר הציבורי בהמשך להמלצות ועדת קוברסקי, דירקטור בבזק, בנק הפועלים, הפניקס, וכלל ביטוח.
ביוגרפיה.
דרורי נולד בתל אביב, למד בקיבוץ גבע ובבית הספר החקלאי כדורי. שירת בצבא בגדוד 890. למד לתואר ראשון במדעי המדינה, ותואר שני ביחסים בינלאומיים ולימודי דוקטורט במדעים אסטרטגיים באוניברסיטת דרום קליפורניה USC.
דרורי החל לעבוד במשרד התקשורת 1973. ב-1974 עבר לאג"ת בצה"ל. בשנים 1988-1981 מילא מספר תפקידים במגזר הציבורי.
בשנות התשעים היה דירקטור בחברות המובילות במשק הישראלי: בזק, בנק הפועלים, הפניקס, כלל ביטוח. שימש יו"ר ועדת ההשקעות של קבוצת הפניקס אחזקות. בשנים 1990–1993 כיהן כדירקטור מטעם הציבור בחברת בזק.
שימש לוביסט ויועץ פרלמנטרי בכנסת.
כתב, ערך והפיץ את כתב העת הפרלמנטרי "קריאה ראשונה".
תרם מזמנו להקמתה וניהולה של עמותת בוגרי בית הספר כדורי והיה פעיל ציבורי למען שימור ים המלח.
היה מרצה ומנחה קבוצות בנושאי ממשל, ביטחון ופוליטיקה.
נפטר ב-2021.
גזר דין
בתחום המשפט הפלילי, גזר דין הוא החלטת בית משפט הקובעת את עונשו של נאשם לאחר שבהכרעת דין נקבעה אשמתו והוא הורשע. גזר הדין בשילובו עם הכרעת הדין, מהווה את פסק הדין. בישראל נקבע נוהל מתן גזר הדין בסעיף 193 לחוק סדר הדין הפלילי: "בתום הטענות לעניין העונש יגזור בית המשפט את דינו של הנאשם; בית המשפט יקרא את גזר הדין בפומבי, יחתום עליו ויסמנו בתאריך קריאתו".
הליכי הרכבת פסק-הדין.
הכרעת הדין וגזר הדין יכולים להינתן על ידי בית-המשפט בשני מסמכים נפרדים ובזמנים שונים.
שיקולי בית-המשפט בעת מתן גזר דין - שיקולי ענישה.
בית המשפט שוקל שיקולים כלליים ושיקולים אינדיבידואליים, בהתאם למצבו הספציפי של הנאשם ובהתאם לנסיבות המקרה, בעת מתן גזר דין. בין שיקולים אלו נכללים שיקולים לחומרא ושיקולים לקולא, תוך שבית המשפט מייחס חשיבות מכרעת מחד לאינטרס ההגנה על שלום הציבור ומאידך על הפגיעה בנאשם, בבני משפחתו ובזכויותיו.
מתחם הענישה - הבניית שיקול הדעת השיפוטי בענישה.
תיקון מס' 113 לחוק העונשין עוסק בקביעת מתחם ענישה לכל עבירה הניצבת בפני בית המשפט. המטרה בתיקון זה היא לקבוע את העקרונות והשיקולים המנחים בענישה, המשקל שיש לתת להם והיחס ביניהם, על מנת שבית המשפט יקבע את העונש המתאים לנאשם בנסיבות העבירה ובכך להטיל עונש שוויוני על כלל הנאשמים. העיקרון המנחה הוא קיומו של יחס הולם בין חומרת העבירה ומידת אשמו של הנאשם, לבין סוג ומידת העונש המוטל עליו, על-מנת לקבוע את מתחם העונש ההולם, בכל תיק ותיק, למעשה העבירה שהנאשם שבפניו ביצע.
תקנון ישיר
תקנון ישיר
היא שיטה סטטיסטית באפידמיולוגיה תיאורית, שמטפלת בהטיה אפשרית של גורמים מתערבים (ערפלנים) אפשריים. נפוצה בעיקר כאשר משווים שיעורי תחלואה ותמותה בין אוכלוסיות שונות.
מדוע יש צורך בתקנון?
אחת המטרות במחקר אפידמיולוגי היא להשוות בין שכיחות התחלואה והתמותה של מחלות בין אוכלוסיות שונות. עם זאת, השוואה ביו שיעורי התמותה והתחלואה הגולמיים מטעה לעיתים קרובות, כי האוכלוסיות המושוות עשויות להיות שונות מהותית בהתייחסות למאפיינים בסיסיים מסוימים, כגון גיל, מין, מגדר, מיקום גאוגרפי וכדומה שנקראים ערפלנים, וישפיעו על השיעור הכולל של תחלואה או תמותה. לא ניתן להשתמש בשיעורים הגולמיים כמדד מסכם של הקשר בין שיעורי הימצאות המחלה לגורם סיכון. הפתרון לכך הוא תקנון, עושים מניפולציה על הנתונים כך שניתן יהיה להשוות ביניהם. השיטה נועדה ל"נטרל" את ההבדל בין האוכלוסיות ולהביא אותן לבסיס "אחיד". שיעור מתוקנן הוא במהותו ממוצע משוקלל של שיעורים הסגוליים.
קיימות שתי שיטות של סטנדרטיזציה הנפוצות במחקרים אפידמיולוגים, תקנון ישיר ותקנון עקיף. בתקנון ישיר מתייחסים לאוכלוסייה שרירותית כ-"אוכלוסיית תקן"ׂׂׂׂׂׂׂׂׂׂׂׂׂ, כופלים את השיעור הספציפי לפי קבוצות (שיעור סגולי) באוכלוסיות המחקר בגודל האוכלוסייה הספציפי באוכלוסיות התקן. מתקבל מספר המקרים הצפוי בכל קבוצה. סוכמים מספר זה ומחלקים בגודל אוכלוסיית המחקר. מתקבל שיעור מתוקנן לפי התפלגות קבועה של המשתנה הנבדק.
השיעור המתוקנן כשלעצמו איננו מלמד על שיעור היארעות המחלה באף אחת מהאוכלוסיות. את שיעור ההיארעות המתוקנן ניתן לחלק בשיעור ההיארעות הגולמי באוכלוסיית התקן ולקבל את יחס השיעורים שהוא מדד השוואתי בין אוכלוסיית התקן ואוכלוסיית המחקר (standardized rate ratio).
חשוב לזכור שניתן לחשב יחס שיעורים מתוקננים או הפרש שיעורים מתוקננים רק אם שני  השעורים מתוקננים לאותו אוכלוסיית התקן. כל השוואה של שעורים מתוקננים בצורה שונה אינה מתקבלת.
אוכלוסיית התקן (standard population).
יכולה להיות אוכלוסייה היפותטית, שבאמצעותה נרצה לתקנן את ההפרש בהתפלגויות בין שתי האוכלוסיות. אוכלוסיית התקן נבחרת באופן שרירותי, היא יכולה להיות אחת מאוכלוסיות ההשוואה או אפילו כל מדינת ישראל או כל העולם.
חברות מסוימות המייצרות נתוני בריאות סטטיסטיים ייצרו אוכלוסיות תקן בהתאמה לגיל. אוכלוסיות תקן אלו פותחו עבור מדינות ספציפיות ואזורים שונים. אוכלוסיות תקן בעולם פותחו בנוסף על מנת להשוות נתונים ממדינות שונות, כולל התקן העולמי הסטנדרטי וארגון הבריאות העולמי (WHO). סוכנויות אלה חייבות להיות עדכניות כל הזמן על מנת שניתן יהיה להשתמש בהם במשך תקופה ארוכה של זמן, אשר ממקסם את השוואה של הנתונים הסטטיסטיים שפורסמו, והתפלגות הגילים הנוכחית.
משוואה.
SDR1 = [Sum age groups (Mar Pas)]/Ps x 1000
Mar = שיעור תמותה הסגולית עבור אזור.
Pas= מספר האנשים בקבוצת גיל באוכלוסיית התקן.
Ps= אוכלוסיית התקן הכללית
דוגמה.