לאור זאת, אפף מסתורין את שמה המיועד של הקבוצה. כדי להטעות עיתונאים וסקרנים, רשם פולי סימני מסחר ושמות תחום על מספר שמות אפשריים, גרסאות שונות לשמות שכולם כוללים את המילה "נייטס" (Knights - אבירים) - "דזרט נייטס" (Desert Knights - אבירי המדבר), "גולדן נייטס" (Golden Knights - האבירים הזהובים) ו"סילוור נייטס" (Silver Knights - האבירים הכסופים).
ב-22 בנובמבר 2016 הוכרז רשמית שמה של הקבוצה לווגאס גולדן נייטס בטקס שמשך קהל רב, בהשתתפות הנציב בטמן, ברחבה שמחוץ ל"טי מובייל ארנה", אולמה המיועד של הקבוצה. שמה של הקבוצה עורר בעיה כיוון שמשרד הפטנטים וסימני המסחר של ארצות הברית סירב בתחילה לרשום את שם הקבוצה כסימן מסחר עקב התנגדות של מכללה המשתמשת אף היא בשם זה עבור קבוצות הספורט שלה - אך לאחר ערעור נרשם סימן המסחר.
2017 - 2018: תחילת הדרך וריצת פלייאוף מפתיעה.
ככל קבוצת התרחבות, הגולדן נייטס איישו את הסגל שלהם בהחתמת שחקנים חופשיים, שחקנים שנבחרו בדראפט הרגיל, ושחקנים שנבחרו בדראפט התרחבות מקרב שחקנים מהקבוצות הקיימות שבחרו לא להגן עליהם. השחקן הבולט שהוחתם במסגרת דראפט ההתרחבות היה מרק-אנדרה פלרי, השוער הוותיק של פיטסבורג פינגווינס שזכה איתה שלוש פעמים בגביע סטנלי. מקרב השחקנים החופשיים החתמה בולטת הייתה של החלוץ הרוסי ודים שיפצ'יוב, המבקיע המצטיין באליפות העולם ב-2016 - אך שיפצ'יוב לא השתלב בקבוצה ושוחרר כעבור שלושה משחקים בלבד.
הציפייה הייתה שהגולדן נייטס יתקשו מאוד בשנים הראשונות לקיומם, כפי שקורה לא אחת לקבוצות התרחבות שמורכבות בעיקר משחקנים שקבוצות אחרות ויתרו עליהם. בפועל הציגה הקבוצה כימיה קבוצתית מפתיעה לאור היותה קבוצה שנאספה יחדיו לראשונה, וסיגלה לעצמה משחק מהיר ואינטנסיבי מרובה תנועה ומסירות מדויקות שהקשה מאוד על יריביהם, ביחד עם לחץ הגנתי כבד שהתחיל עוד סמוך לשער היריב.
כבר מתחילת העונה הראתה הקבוצה את כוחה, צברה ניצחונות ונקודות, והתמקמה בצמרת הליגה, תוך שהיא יוצרת עניין רב בעיר. אולמה של הקבוצה היה מלא מדי משחק באוהדים שקיבלו את הקבוצה החדשה בזרועות פתוחות תוך תצוגות עידוד מרשימות, על אף שרבים מהם הודו שהם אינם מכירים את המשחק וחוקיו ולומדים אותם תוך כדי העונה.
לצד השוער מרק אנדרה פלרי, שהיה כצפוי כוכבה הראשי של הקבוצה, הביא סגנון המשחק של הקבוצה לחלוקה מרשימה של השערים והאסיסטים בין שחקניה, כאשר ארבעה מהם עברו את 60 הנקודות (שערים + אסיסטים) במהלך העונה הרגילה; החלוץ השוודי ויליאם קרלסון והחלוץ הקנדי ז'ונתן מרשסו, שקבוצותיהם הקודמות (קולומבוס בלו ג'אקטס ופלורידה פנתרס בהתאמה) ויתרו עליהם כחלק מדראפט ההתרחבות שבנה את סגל הגולדן נייטס, בלטו עם 78 ו-75 נקודות בהתאמה. הקבוצה שמרה על יציבות יכולתה לאורך העונה, עד שסיימה את העונה הרגילה עם 51 ניצחונות ו-109 נקודות בטבלה - שבירה לרסיסים של השיא הקודם של קבוצת התרחבות שעמד על 84 - שהביאו את הקבוצה לזכייה באליפות הבית שלה, הבית הפסיפי, הישג חסר תקדים לקבוצת התרחבות בעונתה הראשונה בענף ספורט כלשהו.
עוד במהלך עונתם הראשונה בליגה הוציאו הנייטס לגמלאות מספר חולצה ראשון - כבוד השמור בדרך כלל לכוכבי קבוצה שהטביעו את חותמם במשך שנים רבות. מספר החולצה שהוצאה לגמלאות הוא 58, לזכר 58 קורבנות הטבח בסטריפ של לאס וגאס.
הנייטס המשיכו בפלייאוף ביכולת וסגנון דומים, וכבר בסדרת הפלייאוף הראשונה שלהם, מול לוס אנג'לס קינגס, הציגו עליונות מוחלטת וניצחו את הסדרה בארבעה משחקים בלבד. בסיבוב השני, בסדרה קשה יותר מול סן חוזה שארקס, איתה התחרו במשך העונה על אליפות הבית הפסיפי, ניצחו הנייטס בשישה משחקים ועלו לגמר החטיבה המערבית.
בגמר החטיבה המערבית פגשו הנייטס קבוצה מפתיעה נוספת, ויניפג ג'טס. לאחר הפסד במשחק הביתי הראשון התגברו הנייטס על הג'טס בארבעת המשחקים הבאים, זכו באליפות חטיבתית היסטורית, ועלו לסדרת הגמר על גביע סטנלי בניגוד לכל התחזיות בתחילת העונה, כאשר יתרון הביתיות נמצא לצידם.
בסדרת הגמר, מול וושינגטון קפיטלס, לא עמד להם כוחם מול כוח האש ההתקפי הגדול של יריבתם. למרות ניצחון במשחק הראשון, נוצחו הנייטס בארבעת המשחקים הבאים - אך עדיין סיימו את העונה כשהם מנפצים כל שיא לקבוצת התרחבות בעונה הראשונה בליגה.
2018- 2019: פלייאוף שני בשנתיים.
את עונת 2018/19, העונה השנייה לקיומם, החלו הנייטס ביכולת חלשה ובתוצאות לא טובות שהעמידו אותם רחוק ממקום בפלייאוף. ככל שהתקדמה העונה התקדמה הקבוצה, שיפרה את תוצאותיה ואת מיקומה, ולבסוף הגיעה לפלייאוף מהמקום השלישי בבית הפסיפי - פלייאוף שני בשתי עונות קיומה. הפעם מרוץ הפלייאוף של הקבוצה הסתיים כבר בסיבוב הראשון, בהדחה מול סן חוזה שארקס במשחק שביעי מכריע וסוער.
במהלך המשחק השביעי, הנייטס החזיקו ביתרון מבטיח של 3:0, אך בשליש השלישי, שחקן הקבוצה קודי איקנס הורחק מהמשחק לאחר מהלך שנוי במחלוקת, שהוביל לביקורות על השיפוט לאחר המשחק, והשארקס ניצלו את היתרון המספרי, הבקיעו 4 שערים בתוך 4 דקות וניצחו במשחק 5:4.
ריצת הפלייאוף של 2020.
השחקנים שהובילו את הקבוצה מאז היווסדה - מרק סטון, ריילי סמית, המגן שיי תאודור והשוער מרק-אנדרה פלרי - יחד עם שחקן הרכש מקס פצ'ורטי שהגיע לקבוצה עונה קודם לכן, המשיכו את היכולת הגבוהה של הקבוצה גם בעונת 2019/20, וכאשר העונה הרגילה הופסקה בעקבות מגפת הקורונה זכו הגולדן נייטס בפעם השנייה באליפות הבית הפסיפי.
לקראת סיום העונה הרגילה הוחלט בקבוצה שיש צורך בשוער נוסף ברמה גבוהה שיגבה את מרק-אנדרה פלרי, ולקבוצה הובא השוער השוודי רובין לנר משיקגו בלאקהוקס. כשהליגה חזרה מפגרת הקורונה והחל הפלייאוף הלך לנר והשתלט על עמדת השוער הראשון תוך גילוי יכולת משובחת, בעוד פלרי נדחק לספסל המחליפים ברוב המשחקים. הקבוצה הפגינה יכולת משובחת כבר בבית המוקדם שנוסף לפלייאוף, מול הקבוצות האחרות מצמרת החטיבה המערבית, וסיימה אותו במקום הראשון עם שלושה ניצחונות.
הגולדן נייטס המשיכו להפגין את יכולתם כשהביסו את שיקגו בלאקהוקס בקלות בסיבוב הראשון של הפלייאוף. בסיבוב השני, למרות שהמשיכו להפגין עליונות מוחלטת, התקשו הגולדן נייטס מול ונקובר קנאקס ונגררו למשחק שביעי ומכריע, אותו הצליחו לנצח ולעלות לגמר החטיבתי בפעם השנייה בשלוש עונות קיומה של הקבוצה. רובין לנר השווה בסדרה את שיא ה-NHL כאשר שמר על רשת נקייה בשלושה משחקים באותה הסדרה.
בגמר החטיבתי מול דאלאס סטארס המשיכה הקבוצה להפגין את יכולתה בסדרה שהתעלתה לרמה גבוהה, אך נוצחה ולא העפילה לסדרת גמר גביע סטנלי.
סגל שחקנים.
נכון ל-22 במאי 2022
עונת 1966 בגביע ליברטדורס
עונת 1966 בגביע ליברטדורס הייתה העונה השביעית של התחרות הדרום-אמריקאית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי CONMEBOL. המשחק הראשון התקיים ב-5 בפברואר 1966 ותחרות הסתיימה ב-15 באפריל 1966. בתחרות השתתפו 17 קבוצות, לראשונה התחרות הורחבה לסגני אלופות המדינות. קולומביה לא השתתפה בתחרות עקב מחלוקת עם CONMEBOL וברזיל לא השתתפה כי התנגדה להרחבת מתכונת התחרות.
התחרות הסתיימה בניצחון של פניארול בפעם השלישית בתולדות המועדון.
מתכונת התחרות.
בתחרות השתתפו 17 קבוצות. מנצחת של העונה הקודמת קיבלה זכות להשתתף בתחרות ישירות בשלב השני. בשלב הראשון הקבוצות חולקו ל-3 בתים, שתי קבוצות בכל בית עלו לשלב השני. בשלב השני, הקבוצות שיחקו ב-2 בתים. מנצחי הבתים נפגשו בסדרת משחקי הגמר.
במידה ומספר קבוצות בבית זכו באותו מספר נקודות ההכרעה הייתה על ידי משחק נוסף.
בכל השלבים נערכו משחק בית ומשחק חוץ. על הניצחון הוענקו שתי נקודות.
השלבים המתקדמים.
סדרת הגמר.
להכרעה במשחק הגמר נדרשו 3 משחקים, כאשר המשחק האחרון הסתיים בתוספת זמן. בסופו של דבר פניארול זכתה בתואר השלישי שלה.
בהתאם לתקנון היה צורך במשחק נוסף.
מתקפת האביב של בעלות הברית בצפון איטליה
מתקפת האביב של בעלות הברית בצפון איטליה, הייתה המתקפה הסופית של בעלות הברית בזירה האיטלקית בשלבים האחרונים של מלחמת העולם השנייה. המתקפה שנערכה על ידי קבוצת הארמיות ה-15, התחילה ב-6 באפריל 1945, והסתיימה ב-2 במאי עם כניעתם הרשמית של הכוחות הגרמנים באיטליה.
רקע.
באוגוסט 1944 פתחו בעלות הברית במתקפה על הקו הגותי, תוך שהארמייה השמינית הבריטית, בפיקודו של אוליבר ליס תקפה את מישור החוף של הים האדריאטי, והארמייה החמישית האמריקנית, בפיקודו של מארק קלארק, התקדמה דרך הרי האפנינים המרכזיים. אף על פי שבעלות הברית הצליחו לפרוץ את הקו הגותי האימתני, הם לא הצליחו לפרוץ לתוך עמק הפו לפני בוא החורף. הבוץ בעמק המוצף גרם לכך שכל התקדמות נוספת תהיה בלתי אפשרית, ומשום כך בילו הכוחות את שארית החורף בתנאים קשים ביותר, תוך שהם עושים הכנות על מנת לחדש את המערכה עם בוא האביב.
שינויי הפיקוד.
ב-5 בנובמבר 1944 מת פילדמרשל סר ג'ון דיל, ראש המשלחת הבריטית בוושינגטון, ופילדמרשל סר הנרי מייטלנד וילסון מונה למחליפו. גנרל הרולד אלכסנדר הועלה לדרגת פילדמרשל, ומונה ב-12 בדצמבר למחליפו של וילסון כמפקד פיקוד המזרח התיכון. גנרל מארק קלארק החליף את אלכסנדר כמפקד קבוצת הארמיות ה-15, וגנרל לוסיאן טראסקוט קיבל את הפיקוד על הארמייה החמישית האמריקנית.