פרק הפיילוט של " שמר על נאמנות להמשכיות שלאחר המשבר, כאשר לאנה לאנג היא הראשונה שיודעת על כוחותיו של קלארק, והייתה לה התאהבות ממושכת בקלארק. בהמשך הסדרה, לאנה הופיעה כמבוגרת כמעצבת בגדים בעלת שם עולמי. בפרק "My Girl" לאנה הבוגרת נראית לראשונה כשהיא מנהלת מערכת יחסים עם לקס לות'ור, והיא מנסה להעביר לקלארק מידע על תוכניותיו של לות'ור. את לאנה הצעירה דיבבה השחקנית קיילי שמידט, ואת לאנה הבוגרת דיבבה השחקנית ג'ולי פישר.
בשמונה העונות הראשונות של הסדרה סמולוויל, השחקנית קריסטין קרוק מגלמת את לאנה לאנג. בניגוד לקומיקס, שם שיערה הוא ג'ינג'י, בסדרה לאנג מופיעה עם שיער חום. לפי גרסת הסדרה, לאנה לאנג היא יתומה שגודלה על ידי דודתה נל. היא מנהלת את בית הקפה "הטאלון" (בעונות 1–3), המצוי בבעלות משותפת שלה ושל לקס לות'ור.
במשחק הווידאו דמותה מדובבת על ידי לורי סינגר.
פבלו נובמברה
מרכז השופט חיים כהן להגנה משפטית על זכויות אדם
מרכז השופט חיים כהן להגנה משפטית על זכויות אדם הוא עמותה העוסקת במתן עזרה משפטית לאוכלוסיות חלשות. מטרתו העיקרית של המרכז היא להעניק הגנה משפטית לפרטים ולקבוצות אשר זכויות יסוד שלהם מקופחות, תוך פגיעה בלתי נמנעת בכבודם. המרכז נטל על עצמו ליישם, הלכה למעשה, את משנתו של השופט חיים (הרמן) כהן ולעסוק במחויבות לתיקי זכויות אדם וזכויות חברתיות, בהתאם להשקפת העולם אשר סימלה את דרכו האישית ופועלו המקצועי של השופט חיים כהן.
מרכז השופט חיים כהן הוקם, בין היתר על ידי עו"ד יורי גיא-רון, עו"ד אורנה לין, עו"ד רחל בן ארי ועו"ד אדם פיש, מתוך תפישה חברתית של עורכי הדין החברים בו, הרואים עצמם מחויבים למתן תרומה מקצועית לקהילה. הפעילות המשפטית במרכז נעשית באופן מובנה, תוך הקצאה קבועה שנתית של משאבים כספיים וכוח אדם מקצועי.
בראשית הדרך, בשנים 2002 – 2003, התבצעה פעילות הפרו בונו המשפטית על ידי מחלקת הפרו בונו במשרד "אדם" עורכי דין. החל משנת 2004, עת התעצמה והורחבה הפעילות ואומצה על ידי משרדי עורכי דין נוספים, עברה הפעילות המשפטית להתנהל באמצעות עמותת מרכז השופט חיים כהן להגנה משפטית על זכויות אדם, תחת ריכוזה של עו"ד שלי דביר, המנהלת את המרכז משנת 2004.
נכון לשנת 2007, מונה המרכז כ-150 עורכי דין מתנדבים. משרדי עורכי הדין, באמצעותם פועל המרכז באופן שוטף, הם משרדי עורכי דין מסחריים בפריסה גאוגרפית רחבה, אשר נוטלים על עצמם תיקים לייצוג משפטי, לפי תחומי התמחות משפטית ומיקום גאוגרפי של הפונים.
המרכז עובד בתיאום עם עשרות גופים, ארגונים וולונטריים ועמותות, אשר מפנים לטיפולו תיקים שונים בתחום עיסוקם. הפונים שמופנים למרכז, מקבלים ליווי משפטי שוטף על ידי עורכי הדין המתנדבים בו, הכולל ייצוג בערכאות משפטיות.
פעילות משפטית.
הפעילות המשפטית של המרכז מגוונת ומתפרסת על פני נושאים משפטיים שונים. עם זאת, מדי שנה מתמקד המרכז בטיפול בנושא משפטי מסוים שנבחר כנושא הדגל של אותה שנה.
בשנת 2002, שנת פעילותו הראשונה, טיפל המרכז בעניינים רבים הקשורים בחוק הדיור הציבורי, לרבות במניעת פינוי של משפחות מדירות, פניות למשרד השיכון לקבלת סיוע בשכר דירה, ייצוג משפחות בהסדרים מול חברות ממשכנות ומול בנקים וכן השתתפות בארגון יום עיון בנושא זכויות בדיור הציבורי.
בשנת 2003 התמקד המרכז בעיקר בסיוע לעובדים זרים שהיו מועמדים לגירוש.
בשנת 2004, נבחר לעמוד במוקד הפעילות המשפטית הנושא של טיפול בזכויות אנשים עם מוגבלויות בכלל ושילוב ילדים עם מוגבלויות במערכת החינוך הרגילה. במסגרת זו טיפל המרכז בנושאים הבאים:
בשנת 2005, נבחר כפרויקט הדגל הנושא של "הרשעת חפים מפשע". במסגרת הפרויקט הקרין המרכז את הסרט "רצח לכל החיים", שענייננו פרשת משפטו החוזר של עמוס ברנס וליווה את ההקרנה בדיון מקצועי משפטי אודות חזקת החפות והרשעת חפים מפשע. הסרט, שהופק בהשתתפות המרכז, עוסק בבעייתיות של הרשעה על סמך הודאה בלבד. המרכז עשה בסרט שימוש מחנך, על ידי הקרנתו בליווי הרצאה או רב שיח, בנוגע לנושאים שעולים מפרשת ברנס. התקיימו הרצאות והקרנות בפני קהלים שונים כגון שופטים, פרקליטים, סניגורים, תובעים משטרתיים, חוקרים, סטודנטים למשפטים, תלמידי תיכון בכיתות גבוהות ובכנסים חברתיים שעניינם זכויות אדם.
הקשר של מרכז השופט חיים כהן לפרשת עמוס ברנס החל לאחר שהשופטת דליה דורנר החליטה לאפשר לברנס משפט חוזר. המרכז נטל על עצמו לייצג את ברנס בתביעת הפיצויים כנגד המדינה, אם יימצא זכאי במשפט החוזר. ואכן, בתביעת הפיצויים לפי חוק העונשין, שנוהלה על ידי המרכז, זכה ברנס בסכום פיצויים נכבד. השופט חיים כהן, שעל שמו הוקם המרכז, ישב בהרכב המקורי ששפט והרשיע את ברנס, ואולם לאחר מכן ליווה באופן פעיל במשך שנים את מאבקו הציבורי להוכחת חפותו.
מסיבת החלפת מפתחות
טונגוקוצ'נסקי (נפה)
נפת טוּנְגוֹקוֹצֵ'נְסְקִי (ברוסית: Тунгокоченский район) היא אחת מ-31 הנפות במחוז עבר הבאיקל ברוסיה ונמצאת בצפון המחוז. ורח-אוסוגלי היא העיירה הראשית בנפה.
גאוגרפיה.
98 אחוזים משטח הנפה מיוערים. הנפה מתחלקת לשני אזורים גאוגרפיים עיקריים לאורך קו פרשת מים: באזור הצפוני זורמים כל הנהרות לאוקיינוס הקרח הצפוני ובאזור הדרומי לאוקיינוס השקט. הנפה גובלת בבוריאטיה ובנפות אחרות במחוז עבר הבאיקל.
דמוגרפיה.
הרוסים הם חלק דומיננטי באוכלוסייה, כמה מאות אבנקים ומספר זעום של בני עמים צפוניים אחרים מתגוררים בנפה.
היסטוריה.
המידע הראשון על מתיישבים באזור הוא מהמאה ה-19. הנהרות הגדולים והיערות העבותים בו משכו תושבים חדשים בשנות ה-20 של מאה זו מנפות סמוכות אחרות בשל הפוטנציאל הכלכלי הגלום בהם.
ישובים גדולים נוסדו על חופי הנהר ויטים : יומור-צ'ן, אוסט-קרנגה וקלקן. בדרום הנפה נוסדו הכפרים והעיירות קיקר, אוסוגלי, אולדורגה, וירשינו-דרסונסקי, ניז'ניי סטאן ואחרות. בין השנים 1923-1938 השתייכה הנפה למחוז הלאומי ויטימו-אולקמינסקי. ב-21 בספטמבר 1938 נוסדה נפת טונגוקוצ'נסקי כיחידה מנהלית והכפר טונגוקוצ'ן היה לבירתה.
כלכלה.
בנפה עיר אחת, וירשינו-דרסונסקי, ו-14 כפרים ומועצות כפריות. רוב הכלכלה בנפה מתבססת בכריית זהב, כריתת עץ, ציד ודיג.
ולדימיר שמיצר
ולדימיר שמיצר (בצ'כית: Vladimír Šmicer; נולד ב-24 במאי 1973) הוא כדורגלן עבר צ'כי ששיחק בעמדת הקשר.
קריירה.
שמיצר הצטרף לליברפול בשנת 1999, אחרי ששיחק בסלביה פראג הצ'כית (בין השנים 1992–1996), ולאנס הצרפתית (בין השנים 1996–1999). שמיצר היה שחקן מפתח בנבחרת הצ'כית, כאשר צבר בשורותיה 80 הופעות, בהן כבש 27 שערים. שמיצר יצג את מולדתו בטורנירי הגמר של יורו 1996, יורו 2000 ויורו 2004. לזכות שמיצר רשומה גם הופעה אחת במדי נבחרת צ'כוסלובקיה שהתפרקה.
בשורות לאנס בלט ביכולתו שתרמה להתקדמות בליגת האלופות, ובעונת 1997/1998 אף היה שותף לזכייתה ההיסטורית של הקבוצה באליפות צרפת. באותה העונה הבקיע שמיצר שבעה שערים במדי הקבוצה. ב-1999 עזב שמיצר לטובת ליברפול האנגלית. שמיצר ערך את הופעת הבכורה שלו במדים האדומים במשחק מול שפילד ונסדיי, והציג יכולת טובה בניצחון קבוצתו 0:2. סדרת פציעות טורדניות בעונות הראשונות שלו בקבוצה, פגעו בתפקודו. יחד עם זאת, זכה שמיצר לכמה רגעי שיא בקבוצה, לרבות שער ניצחון מאוחר במשחק מול צ'לסי ושער במשחק מול בורוסיה דורטמונד בליגת האלופות.
במהלך עונת , תחת הדרכתו של רפא בניטז, הגיעה ליברפול עד לגמר ליגת האלופות. שמיצר נכנס למשחק כאשר התוצאה הייתה 0:1 למילאן, ובהמשך פיגרה קבוצתו 0:3. אחרי המחצית, ליברפול עלתה למגרש ביכולת טובה יותר, והבקיעה שלושה שערים בתוך 6 דקות, ושמיצר הבקיע את השער השני. בתום דו-קרב פנדלים, בו גם שמיצר הבקיע, זכתה ליברפול בגביע. בקיץ 2005, לאחר שחוזהו בליברפול לא חודש, הגיע שמיצר לבורדו הצרפתית, כשחקן חופשי.
במהלך הקריירה זכה שמיצר בין השתיים בגביע האלופות, בסופר קאפ האירופי, בגביע אופ"א ובגביע האנגלי עם ליברפול, באליפות ובגביע הצרפתי עם לאנס, ובאליפות צ'כיה עם סלביה פראג.
ורשינו-דרסונסקי
וֶרשינוֹ-דָרָסוּנסְקי (ברוסית: Вершино-Дарасунский) היא עיירה בנפת טונגוקוצ'נסקי שבחבל עבר הבאיקל. פירוש שמה בבוריאטית הוא "מים טובים, מתן האדמה".
היסטוריה.
ורשינו-דרסונסקי נוסדה בשנת 1865 לאחר גילוי של זהב בעמק אוזור-מלכיי (בבוריאטית "כובע זהב") והייתה אחד מהיישובים הרוסיים הראשונים בעבר הבאיקל (זבאיקליה).
איש העסקים מיכאל בוטין קיבל זיכיון על כריית הזהב באזור, והופעל בו מכרה. ב-1929 הוכנס המכרה "דרסונסקי" למסגרת החברה הממשלתית להפקת זהב "סויוז-זולוטו" (Союззолото), ונבנו מפעלי עיבוד זהב ושירותי אחזקה למכרה.
בשנת 1932 התגוררו ביישוב 6,600 תושבים, ומשנת 1938 החל יוצא בו לאור העיתון "הפועל דרסון" (רוסית : "Дарасунский рабочий"). בשנת 2002 רכשה החברה הרוסית-בריטית Highland Gold Mining Ltd את המכרה, המפיק כ-4.5 טונות של זהב בשנה.
בספטמבר 2006 פרצה שרפה במכרה המרכזי, ונספו בה 25 כורים, מרביתם תושבי ורשינו-דרסונסקי.
ניסוי ברנולי
קשת השער
קשת השער (באנגלית: Gateway Arch), הידועה גם כ"קשת השער למערב", היא המבנה הידוע ביותר בעיר סנט לואיס שבמיזורי, ארצות הברית. הקשת היא חלק מהפארק הלאומי קשת השער וממוקמת על הגדה המערבית של נהר המיסיסיפי.