בר-טל היא מבין המייסדים של התנועה לשלום ושיויון בין המינים שפעלה להובלת שיויון כפעולה משותפת של גברים ונשים. שימשה גם כיושבת ראש הוועד המנהל של התזמורת הקאמרית הישראלית בין השנים 2002–2004 ויושבת ראש עמותת הידידים של בית החולים שלוותה בין השנים 1995–2000. החל משנת 2012 היא חברת הוועד המנהל של התיאטרון הערבי-עברי ביפו, וב-2015 הצטרפה לוועד המנהל של ישראל חופשית.
חברה במועדון "גולד וינג" הישראלי ורוכבת על אופנוע כבד.
נשואה ואם לשלושה.
בריאן אקטון
בריאן אקטון (באנגלית: Brian Acton; נולד ב-17 בפברואר 1972) הוא מיליארדר, מתכנת ויזם אינטרנט אמריקאי. הוא מייסד שותף (יחד עם יאן קום) של אפליקציית וואטסאפ, אפליקציית תקשורת למכשירי סמארטפון שנרכשה על ידי פייסבוק בפברואר 2014 עבור 19 מיליארד דולר. בעברו עבד עבור חברת . בשנת 2018 הוא התמנה ליושב ראש של Signal production המפתחת תוכנת "סיגנל".
ביוגרפיה.
אקטון, יליד מישיגן, גדל במרכז פלורידה ושם סיים את לימודיו התיכוניים. בשנת 1994 סיים תואר במדעי המחשב באוניברסיטת סטנפורד. עבד בחברות תוכנה גדולות דוגמת אפל ואדובי מערכות. בשנת 1996 נהפך לעובד ה-44 של חברת יאהו.
בשנת 1998 יאן קום התקבל לעבודה בחברת יאהו. זמן קצר לאחר מכן פגש את אקטון בעת שעבד עבור ארנסט אנד יאנג כבודק פרצות אבטחה. במשך תשע השנים הבאות הצמד עבד יחד ביאהו. אקטון השקיע ואיבד מיליונים בבועת הדוט קום שהתפוצצה בשנת 2000. בספטמבר 2007 קום ואטקון לקחו חופשה של שנה מיאהו, טיילו בדרום אמריקה והחלו לשחקי משחקי אולטימייט. שניהם ניסו להתקבל לחברת פייסבוק, אך נכשלו במבדקים. בינואר 2009 קום רכש מכשיר אייפון והבין שה-App Store שהייתה אז רק בת 7 חודשים תצמח ותייצר שוק לאפליקציות רבות לסמארטפונים. הוא נפגש עם חברו, אלכס פישמן, והחל לדבר איתו על פיתוח אפליקציה. כמעט מיידית הוא קבע ששם האפליקציה יהיה Whatsapp מפני שהוא מזכיר את הצירוף What's up ("מה נשמע" באנגלית), ושבוע לאחר מכן, ב-24 בפברואר 2009, ייסד את חברת Whatsapp.
בשנת 2014 אקטון וקום הסכימו למכור את אפליקציית Whatsapp לפייסבוק תמורת הון נזיל ומניות בשווי של 19 מיליארד דולר אמריקאי. מגזין "פורבס" העריך שחלקו של אקטון בעסקה עמד על כ-20 אחוזים ועל כן הונו נאמד ב-3.8 מיליארד דולר לאחר העסקה. לפי ציוץ של אקטון בטוויטר הוא נדחה מלהתקבל לעבודה הן בפייסבוק והן בטוויטר בשנת 2009.
אריק האחד עשר, מלך שוודיה
אריק האחד עשר, או אריק אריקסון (בשוודית: Erik Eriksson, בנורדית עתיקה: Eiríkr Eiríksson; כונה גם אריק המשנשן והצולע, בשוודית: Erik läspe och halte; 1216 – 2 בפברואר 1250) היה מלך שוודיה בין השנים 1222 – 1229 ומשנת 1234 ועד מותו.
חייו.
אריק היה בנם של אריק העשירי, מלך שוודיה ושל רעייתו ריצ'זה מדנמרק. על פי הכרוניקה לבית אריק (Erikskrönikan), שנכתבה בראשית שנות העשרים של המאה ה-14, סבל אריק מצליעה חלקית. הוא נולד לאחר מותו של אביו ובינתיים נבחר למלוך יוהאן הראשון בן ה-15, משושלת סוורקר היריבה, על ידי האצולה השוודית, וזאת בניגוד לרצונו של האפיפיור, שהעדיף את אריק כמלך.
מלכותו.
ב-1222 מת יוהאן הראשון ואריק, שהיה אז בן שש, הוכרז כמלך. בראש מועצת העוצרות ששלטה בממלכה בשמו של אריק עמד קנוט הולמגרסון, שהיה קרוב משפחה רחוק של אריק. ב-1229, לאחר שהיה מלך קטין במשך שבע שנים, הודח אריק לאחר קרב אולוסטרה. הוא נמלט לדנמרק, שם מלך דודו, ולדמר השני. קנוט הולמגרסון הוכתר כקנוט השני, מלך שוודיה, אך תקופת מלכותו הייתה קצרה וב-1234 הוא מת.
לאחר מותו של קנוט השני שב אריק ומלך על שוודיה עד מותו ב-1250. הוא נשא לאישה את קתרינה, בתו של האציל (יארל) סונה פולקסון מבית ביילבו וצאצאית לבית סוורקר. המקורות מציינים בדרך כלל שאריק היה חשוך ילדים, אך כמה מקורות טוענים שהיו לו שתי בנות שמתו בינקותן.
ב-1236 נישאה אינגבורג, אחותו (כנראה הצעירה מבין אחיותיו) של אריק, לבירגר יארל. אמו של בירגר הייתה יורשת של שושלת בית סוורקר וחברה בבית ביילבו. בנם הקטין, ולדמאר, ירש את אריק האחד עשר לאחר מותו ב-1250, ככל הנראה תוך דילוג על בניהן (אם היו) של אחיותיה הגדולות של אינגבורג. בירגר יארל היה לעוצר הממלכה והחזיק את הסמכויות האמתיות כשליט שוודיה עד למותו ב-1266.
ראדי נאידנוב
רָאדִי נָאיְדֶנוֹב (בבולגרית: Ради Найденов; נולד ב-24 באוגוסט 1962, סופיה, הרפובליקה העממית של בולגריה) הוא פוליטיקאי בולגרי אשר כיהן בין ינואר למאי 2017 כשר החוץ של בולגריה בממשלת המעבר של אוגניאן גרדז'יקוב.
קורות חייו.
ראדי נאידנוב נולד בסופיה למשפחה בעלת אוריינטציה פוליטית. סבו היה שר המשפטים של בולגריה בין 1946 ל-1962 וחתם על גזר דין המוות שהוטל על ניקולה פטקוב. נאידנוב רכש השכלה אקדמית ביחסים בינלאומיים באוניברסיטה לכלכלה לאומית ועולמית בסופיה. לאחר תום לימודיו הצטרף למפלגת האיחוד הלאומי של חקלאי בולגריה. בין 2001 ל-2002 כיהן כסגן שר ההגנה של בולגריה בממשלו של סימאון סקסקובורגותסקי. בין 2005 ל-2011 כיהן כשגריר בולגריה באוסטריה, ובין 2012 ל-2017 כיהן כשגריר בולגריה בגרמניה.
בבחירות לנשיאות שנערכו בבולגריה ב-2016 גבר רומן ראדב שנתמך על ידי המפלגה הסוציאליסטית הבולגרית על צצקה צצ'בה אשר התמודדה מטעם מפלגת השלטון. בעקבות תוצאות הבחירות התפטרה ממשלת בולגריה ובראשה בויקו בוריסוב. ב-24 בינואר מונה אוגניאן גרדז'יקוב על ידי הנשיא רומן ראדב לתפקיד ראש ממשלת מעבר בבולגריה, וב-27 בינואר מונה נאידנוב לתפקיד שר החוץ. לאחר הבחירות הכלליות שנערכו במרץ 2017, עלה בידי בויקו בוריסוב להקים ממשלת קואליציה וב-4 במאי 2017 מונתה אקטרינה זכרייבה לתפקיד שרת החוץ של בולגריה.
ב-2019 מונה לשגריר בולגריה בשווייץ ולשגריר לא-תושב בליכטנשטיין.
ראדי ניידנוב
אנטי סמכותנות
סמכותנות
מליסה מתיסון
מליסה מארי מתיסון (באנגלית: Melissa Marie Mathison; 3 ביוני 1950 - 4 בנובמבר 2015) הייתה תסריטאית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית ופעילה למען שחרור טיבט, אשר ידועה במיוחד בשל התסריטים שכתבה לסרטים "הסייח השחור" (1979) ו"אי.טי. - חבר מכוכב אחר" (1982).
היא זכתה עבור "אי.טי." בפרס סאטורן לתסריט הטוב ביותר והייתה מועמדת עבורו לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר.
שנותיה הראשונות.
מליסה מתיסון נולדה ב-3 ביוני 1950 בלוס אנג'לס, קליפורניה, אחת משלושה ילדים. אביה, ריצ'רד רנדולף מתיסון, היה עיתונאי ועבד בתור ראש מדור לוס אנג'לס בעיתון ניוזוויק. אמה, מרגרט ז'אן (שם משפחתה לפני הנישואים היה קייפר) מתיסון, הייתה כתבת אוכל. מליסה מתיסון היא בוגרת בית הספר התיכון פרובידנס (1968). היא למדה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. משפחתה הייתה מיודדת עם פרנסיס פורד קופולה ומתיסון הייתה השמרטפית של ילדיו. קופולה הציע לה עבודה בהפקת הסרט "הסנדק חלק שני" ובעקבות כך מתיסון עזבה את לימודיה בברקלי.
בעידודו של קופולה, היא כתבה את התסריט ל"סייח השחור", עיבוד של הספר בשם זה, עבודה שממנה סטיבן ספילברג התרשם.
תסריטאות והפקה.
מתיסון כתבה את התסריט לסרט "אי.טי. - חבר מכוכב אחר" בשיתוף סטיבן ספילברג. התסריט היה מועמד לפרס האוסקר. התסריט היה מבוסס על סיפור אותו מתיסון הציגה בפניו של שפילברג בזמן שצילם את הסרט "שודדי התיבה האבודה". שפילברג זקף את השורה הידועה "אי.טי. מטלפן הבייתה" לזכותה של מתיסון. היא שבה ושיתפה פעולה עם שפילברג בעבודה על הסרט "העי"ג", שיצא לאקרנים בשנת 2016. היא כתבה גם את התסריטים של הסרטים The Escape Artist (ביחד עם סטיבן זיטו) ו-The Indian in the Cupboard.
פעילות חברתית.
מתיסון התוודעה לדאלאי לאמה ב-1990, כשכתבה את התסריט לסרט Kundun, ומאותה עת הייתה מיודדת עמו.
היא הייתה פעילות למען שחרור טיבט וישבה בחבר המנהלים של הארגון "הקמפיין העולמי למען טיבט" .
חיים אישיים.
בשנים 2004-1983 מתיסון הייתה נשואה לשחקן האמריקאי-יהודי האריסון פורד; להם שלושה שני ילדים משותפים.
מותה.
היא הלכה לעולמה ב-4 בנובמבר 2015, בלוס אנג'לס, בהיותה בת שישים וחמש, מותה נגרם כתוצאה מסרטן. סרטה האחרון, "העי"ג", הוקדש לזכרה.
נמל התעופה ג'קרטה סוקרנו האטה
בארבו שטירביי, שליט ולאכיה
בַּארבּוּ דִימִיטְרִיֶה שְׁטִירְבֶּיי (ברומנית: Barbu Dimitrie Ştirbei, נולד כ-בארבו דימיטריה בּיבֶּסְקו - Barbu Dimitrie Bibescu, אוגוסט 1799 קראיובה - 12 באפריל 1869 ניס); היה שליט (דוֹמְן Domn) של ולאכיה ("הארץ הרומנית") בין יוני 1849 ל-29 באוקטובר 1853, ושוב מ-5 באוקטובר 1854 ועד ה-25 ביוני 1856.