על פי המגזין AVIATION WEEK ישנו תהליך פיתוח למטוס המכונה נורת'ורפ גראמן RQ-180 ומטרתו היא איסוף מודיעין באזורים מוכי טילים.
בשנת 2014 חברת לוקהיד מרטין חשפה הצעה ליורש של הציפור השחורה - מטוס ביון בלתי מאויש היפר קולי המכונה SR-72 המתוכנן לטוס במהירות מאך 6.
המטוס בתרבות.
ההישג של חברת לוקהיד שייצרה את המטוס ללא עזרה של ציוד ממוחשב אלא עם סרגלים, עפרונות וידע מעבר לכל המשמעויות הטכנולוגיות והאסטרטגיות הקשורות בייצור, ביכולות ובשירות של המטוס, מהווה סמל ליכולת הטכנולוגית של ארצות הברית, ושל המערב ככלל. ה-SR-71 הוא מטוס הסילון מאויש המגביה טוס והמהיר בהיסטוריה. השיאים שנקבעו במהלך שירותו לא נשברו מעולם ועומדים על כנם.
הצללית המיוחדת של המטוס, היכולות והמסתורין מאחורי המשימות שלו הפכו אותו ליקיר הקהל ובכל סלון אווירי בו השתתף המטוס, הוא היה למיצג המשמעתי שמשך את מירב תשומת הלב של המבקרים, תצפיתני כלי טיס התגודדו באופן קבוע מול הבסיסים בקאדינה ומילדנהול בשביל לחזות בהמראות ונחיתות של ה-SR-71. בשל כל אלה המטוס נחשב לאחד המטוסים המשמעותיים והיפים בהיסטוריה של התעופה.
המטוס הופיע במגוון סדרות תעודה על תעופה וכן במספר סרטים עלילתיים:
הירספריי
שמות פרטיים בישראל
מקוטו קובאיאשי
מקוטו קובאיאשי (נולד ב-7 באפריל 1944) הוא פיזיקאי יפני הידוע בעבודתו על שבירת סימטריית CP, שזיכתה אותו להיות אחד מארבעה הזוכים בפרס נובל לפיזיקה בשנת 2008.
ביוגרפיה.
קובאיאשי נולד בנגויה, לקראת סוף מלחמת העולם השנייה. אביו היה רופא ששימש במנהל המרכז לבריאות הציבור בנגויה, ונפטר זמן קצר לאחר שהסתיימה המלחמה כשקוביאשי היה בן שנתיים בלבד.
קובאיאשי למד פיזיקה באוניברסיטת נגויה וסיים את התואר הראשון בשנת 1967. לאחר מכן המשיך את לימודיו וקיבל תואר דוקטורט בשנת 1972. באותה שנה עבר לאוניברסיטת קיוטו, שם עבד כעמית מחקר.
יחד עם עמיתו טושיהידה מסקאווה, הוא עבד על הסבר שבירת סימטריית CP, בתוך המודל הסטנדרטי של פיזיקת חלקיקים. התאוריה של קובאיאשי ומסאווה טענה שיהיו לפחות שלושה דורות של קווארק, תחזית שאושרה בניסוי ארבע שנים מאוחר יותר על ידי הגילוי של הקווארק התחתון. קובאיאשי ומסקאווה זכו יחד בחצי מפרס נובל לפיזיקה לשנת 2008 על עבודתם.
פייר אסולין
פייר אסולין (בצרפתית: Pierre Assouline; נולד ב-17 באפריל 1953) הוא סופר, עיתונאי, שדרן רדיו ובלוגר צרפתי ממוצא יהודי.
קורות חיים.
אסולין נולד בקזבלנקה ובילדותו עבר לצרפת. הוא למד באוניברסיטת פריז מערב נאנטר לה דפאנס (בצרפתית: "Université Paris Ouest Nanterre La Défense") ובמכון הלאומי הצרפתי לשפות ותרבויות המזרח (INALCO).
אסולין החל את הקריירה העיתונאית שלו בעבודה עבור סוכנויות הידיעות, ולאחר מכן עבד במספר עיתונים וכתבי עת, בהם L'Histoire. במקביל החל לעבוד בשדרן רדיו, תחילת בתחנת פראנס אנטר ולאחר מכן בתחנת הרדיו של קונצרן RTL.
בשנים האחרונות אסולין מנהל בלוג פופולרי העוסק בספרות, בשם "רפובליקת הספרים".
מאז שנת 2012 אסולין חבר באקדמיית הגונקור האמונה על הפרס הספרותי היוקרתי.
יצירתו.
אסולין כתב כעשרה ספרי ביוגרפיה, ביניהן של ז'ורז' סימנון, הרז'ה, והעורך והמו"ל הצרפתי החשוב גסטון גלימאר (מייסד הוצאת גלימאר). כמו כן כתב ארבעה ספרי היסטוריה, שישה רומנים, וחיבורים נוספים. כמה מספריו זכו בפרסים בצרפת.
נובה מיאסטו על נהר סונה
פרובינציית הנובר
פרובינציית הנובר (בגרמנית: Provinz Hannover) הייתה מחוז של ממלכת פרוסיה, ולאחר מכן של המדינה החופשית פרוסיה. לאחר מלחמת העולם השנייה הוקמה בתחומי הפרובינציה שהיו בידי הבריטים מדינת הנובר, שצורפה בשנת 1947 לסקסוניה התחתונה.
היסטוריה.
בשנת 1866 הצטרפה ממלכת הנובר לאימפריה האוסטרית במלחמת אוסטריה–פרוסיה, ובסוף המלחמה סופחה לממלכת פרוסיה, בתור פרובינציית הנובר.
לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה נכללה הפרובינציה במדינה החופשית פרוסיה, שהייתה חלק מרפובליקת ויימאר, ולאחר מכן חלק מגרמניה הנאצית.
לאחר מלחמת העולם השנייה, נכללו רוב שטחי הפרובינציה בשטח הכיבוש הבריטי, ומיעוטם בשטח הכיבוש הרוסי, כחלק ממדינות מקלנבורג-מערב פומרניה וסקסוניה אנהלט. בשנת 1946, הקימו הבריטים בשטחי הפרובינציה שהיו בידם את מדינת הנובר, שצורפה בשנת 1947 למדינת סקסוניה התחתונה.
מדינת הנובר
מדינת הנובר הוקמה בתחומי פרובינציית הנובר שהיו בידי הבריטים, וצורפה בשנת 1946 לסקסוניה התחתונה.
היסטוריה.
לאחר מלחמת העולם השנייה, נכללו רוב שטחי פרובינציית הנובר בשטח הכיבוש הבריטי, ומיעוטם בשטח הכיבוש הסובייטי, כחלק ממדינות מקלנבורג-מערב פומרניה וסקסוניה אנהלט. בשנת 1946, הקימו הבריטים בשטחי הפרובינציה שהיו בידם את "מדינת הנובר", שאוחדה ב-1 בנובמבר של אותה שנה עם אולדנבורג, בראונשווייג ושאומבורג-ליפה כדי להקים בשנת 1946 את מדינת סקסוניה התחתונה.
נילס פטרסן
נילס פטרסן (בגרמנית: Nils Petersen; נולד ב-6 בדצמבר 1988 בוורניגרודה שבגרמניה המזרחית) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת פרייבורג מהבונדסליגה ובנבחרת גרמניה.
קריירה.
קריירת ילדים ונוער.
פטרסן שיחק בצעירותו במועדוני ילדים ונוער כגון איינהייט ורניגרודה מעיר הולדתו, מועדון ספורט ורניגרודה, גרמניה הלברשטאדט, ולבסוף בקרל צייס ינה, בה גם עלה לקבוצה הבוגרת.
קרל צייס ינה.
בפברואר 2005 חתם פטרסן על חוזה לצעירים בקרל צייס ינה, ועלה לקבוצה הבוגרת בינואר 2007, ושיחק בה ובקבוצת המילואים לסירוגין. פטרסן התפרסם כ"חילוף מנצח", כאשר כבש מספר שערים חשובים שסייעו לקבוצתו להשיג ניצחונות בדקות הסיום.
אנרגי קוטבוס.
בינואר 2009 עבר פטרסן לאנרגי קוטבוס, וסייע לה להגיע למבחני הירידה בבונדסליגה לאחר ניצחון 0–3 על באייר לברקוזן, שמנע ירידה ישירה. למרות זאת, הפסידה אנרגי קוטבוס לנירנברג במבחני הירידה, ונשרה לליגת המשנה. בעונת 2009/2010 מיעט פטרסן לשחק, אך בעונה העוקבת הפך לשחקן מפתח וסיים כסגן מלך שערי הבונדסליגה השנייה, עם 25 כיבושים ב-33 הופעות. קוטבוס סיימה במרכז הטבלה, ופטרסן קיבל הצעות רבות מקבוצות בבונדסליגה, אך בחר להאריך את חוזהו בקוטבוס בשנתיים, עד יוני 2014.
באיירן מינכן.
במאי 2011 חתם פטרסן על חוזה לשלוש שנים בבאיירן מינכן. בספטמבר 2011 הבקיע את שערו הראשון בבונדסליגה, נגד פרייבורג. עם זאת, פטרסן מיעט לשחק בבאיירן מינכן, ואף מצא עצמו לעיתים בקבוצת המילואים.
ורדר ברמן.
ביוני 2012 הושאל פטרסן לעונה אחת מבאיירן מינכן לוורדר ברמן. עונת 2012/2013 הייתה מוצלחת עבור פטרסן בוורדר ברמן, שלבסוף רכשה אותו מבאיירן מינכן, והחתימה אותו על חוזה לארבע שנים.
פרייבורג.
בפגרת החורף של עונת 2014/2015 הושאל פטרסן לפרייבורג מתחתית הבונדסליגה, וכבר במשחק הבכורה שלו, בינואר 2015, כבש שלושער נגד איינטרכט פרנקפורט. עם זאת, פרייבורג נשרה בתום העונה לליגת המשנה. ביוני 2015 חתם על חוזה קבוע בפרייבורג. בעונת 2015/16 פטרסן העפיל עם פרייבורג בחזרה לבונדסליגה, לאחר עונת שיא בה הבקיע 21 שערים ובישל שישה.
נבחרת גרמניה.
פטרסן היה חבר בכל נבחרות גרמניה הצעירות. בשנת 2016 זומן פטרסן לסגל הגרמני לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו, והבקיע חמישייה בניצחון 0–10 על נבחרת פיג'י בשלב הבתים. פטרסן הגיע עם נבחרתו עד לגמר מול נבחרת ברזיל, שהסתיים בתוצאה 1-1 לאחר 120 דקות והגיע לבעיטות הכרעה. לאחר שכל נבחרת בעטה בהצלחה ארבע בעיטות, פטרסן בעט את הפנדל החמישי של גרמניה שנעצר על ידי השוער וונדרטון. ניימאר הבקיע מיד לאחר מכן את הפנדל המנצח עבור נבחרת ברזיל שזכתה במדליית הזהב, בעוד שפטרסן ונבחרת גרמניה הסתפקו במדליית הכסף. במאי 2018 זומן פטרסן לראשונה לסגל נבחרת גרמניה הבכירה על ידי המאמן יואכים לב, והשתייך לסגל המורחב למונדיאל 2018. ב-2 ביוני 2018 ערך את הופעת הבכורה בנבחרת הבוגרת בהפסד 1–2 ל במשחק הכנה למונדיאל. עם זאת, פטרסן לא צלח את הניפוי הסופי והאחרון ולא נכלל בסגל הגרמני למונדיאל.
שמואל קיבלביץ
הרב שמואל קיבלביץ (ה'תרע"ג, 1913 - ה' באייר ה'תשס"ד, 26 באפריל 2004) היה למדן, ראש ישיבה, מתרגם ועורך תורני. ר"מ בישיבת עץ חיים וראש מערכת "אוצר מפרשי התלמוד".
ביוגרפיה.
נולד בלובצ'ה לרב חיים קיבלביץ, למד בישיבת ברנוביץ' וכתביו משיעורי רבו, הרב אלחנן וסרמן נדפסו במאספים שונים. בשנת ה'תרצ"א (1931) עבר ללמוד בישיבת מיר והוכר בה כ"שמואל לובצ'ער" על שם עיירת מולדתו, במיר התקרב למשגיח הרב ירוחם ליבוביץ, והיה אחד ממעבירי תורתו בעל פה. בשנת ה'תרצ"ו, כדי להתחמק מגיוס חובה עלה לארץ ישראל ולמד בסוף שנות ה-30 של המאה ה-20 בישיבת חברון כנסת ישראל בירושלים, התקרב לראש הישיבה, הרב יחזקאל סרנא ולימים נענה לבקשתו והיה מעורכי כתביו. אחרי תקופה קצרה בישיבת חברון, הזמינו אותו חבריו ממיר שעלו ארצה ולמדו בישיבת לומז'ה בפתח תקווה, להצטרף אליהם. הוא למד בלומז'ה ואף העביר בה שיעורים לתלמידים צעירים ממנו.
בשנת 1943 נישא למרת שרה רבקה בתו של הרב שלמה זלמן זלזניק ראש ישיבת עץ חיים שמינה אותו לשמש כר"מ בישיבה. היה ממקורביו של "הרב מבריסק", רבי יצחק זאב הלוי סולובייצ'יק ושליחו בכמה ענייני ציבור. זמן מה כיהן כראש ישיבת עץ חיים באנטוורפן, בלגיה; והיה שותף להקמת ישיבת בית התלמוד בירושלים. שנים לאחר פטירת אשתו הראשונה נישא לברטה לבית ארלנגר, אלמנתו של הסופר דוד זריצקי.
בשנת תשנ"ה, 1995, נפטרה בתו אידלה שהייתה נשואה לרב ברוך שמואל דויטש מראשי ישיבת קול תורה.
הוא נפטר בה' באייר ה'תשס"ד, 26 באפריל 2004.
יצירתו התורנית.