ב-29 בפברואר 2016, פרצו עימותים במחנה, לאחר שהרשויות בצרפת החלו בפירוק צריפי המגורים שבחלקו הדרומי, בעקבות הוראה של בית המשפט. צו בית המשפט בהקשר זה לא כלל את המבנים "הציבוריים" במחנה, שמשמשים את הפליטים כבתי תפילה, בתי ספר וספריות. במהלך המהומות התלקחו חלק מהמבנים כתוצאה מרימוני גז מדמיע שנזרקו על ידי כוחות הביטחון בעוד אחרים הוצתו על ידי תושבי המחנה, כמחאה על הליך הפינוי. למחרת, התחדשו העימותים והתפשטו לאזור הכביש המהיר המוביל לנמל קאלה, אשר נחסם על ידי הפליטים.
בתגובה לפינוי המחנה הודיע ארגון זכויות האדם "אמנסטי אינטרנשיונל" כי ממשלות צרפת ובריטניה צריכות לקחת אחריות על הפליטים שפונו. בין היתר נאמר כי על ממשלות אלו לאפשר גישה לתהליכי הגשת בקשת מקלט בצרפת וויזות לבריטניה.
ב-5 בספטמבר 2016, נחסם הכביש המוביל לנמל קאלה כחלק ממחאה של תושבי האזור שקראו לסגירת מחנה הפליטים. בעקבות המחאה הודיע שר הפנים של צרפת ברנאר קזנב כי הממשלה תפעל לסגירת מחנה הפליטים מוקדם ככל האפשר. עוד הודיע קזנב, כי המחנה יתוגבר בכ-200 שוטרים נוספים שיסייעו בשמירה על הסדר וכי בהמשך ייבנו מקלטים ומקומות מחסה לפליטים שיפונו מהמחנה.
הריסת המחנה.
ב-25 באוקטובר 2016, החל פירוק המבנים והאוהלים שבמחנה, במסגרתו פונו כ-3,100 מתושביו למרכזי סיוע ומחנות אחרים ברחבי צרפת.
לאחר סגירתו, הוקם המחנה מחדש כאשר זרם הפליטים המשיך להגיע לאזור. פליטים רבים המשיכו להסתנן דרכו אל תוך גבולות בריטניה, בעיקר בעזרת נהגי משאיות שעברו באזור.
יוחנן מסטולין
שנת שמש
רוז בול
רוז בול (באנגלית: Rose Bowl) הוא אצטדיון הממוקם בפסדינה שבקליפורניה. האצטדיון מארח את משחק הרוז בול בליגת המכללות בפוטבול מאז 1923 ומשמש אצטדיון הבית של קבוצת הפוטבול של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. האצטדיון אירח חמישה משחקי סופרבול בשנים 1977, 1980, 1983, 1987 ו-1993 וארבעה משחקי אליפות המכללות בפוטבול בשנים 2002, 2006, 2010 ו-2014. הוא אירח את משחק גמר טורניר הכדורגל באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984), גמר מונדיאל 1994 וגמר גביע העולם בכדורגל נשים 1999.
האצטדיון שימש את קבוצת הכדורגל של לוס אנג'לס גלאקסי בשנים 1996–2002 ואת קבוצת הפוטבול של המכון הטכנולוגי של קליפורניה בשנים 1923–1976. הוא אירח את תחרויות מרוצי האופניים באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932). האצטדיון אירח משחקים של נבחרת ארצות הברית בכדורגל וב-2016 אירח משחקים בשלב הבתים של קופה אמריקה.
גמר טורניר הכדורגל של אולימפיאדת לוס אנג'לס (2028) יתקיים באצטדיון.
מצגי זירה
באתולוגיה, המונח מצגי זירה או לֶק (שם מקוצר באנגלית: Lek; שם מלא: Lek mating - הזדווגות לק) נועד לציין התנהגות ייחודית לזכרים של מיני בעלי חיים מסוימים אשר מתקבצים באזורים קבועים לצורך חיזור - בדרך כלל לפני או במהלך עונת הרבייה, וזאת על מנת שהנקבה תתרשם מהם ותבחר להזדווג עימם. התנהגות זאת מפורסמת במיוחד בקרב עופות מסדרת התרנגולאים ומהמשפחות עדניים וחובתיים, אך היא מצויה גם אצל עשרות משפחות מסדרת העופות וכן בקרב מיני חרקים, דו-חיים, יונקים ואפילו דגים.
אטימולוגיה.
בשפה האנגלית העתיקה, המונח "לק" (lock) התייחס לטקס נישואין, ונִשאל מהשפה השוודית שבה המונח נועד לציין פעילות מהנה, ספורט או משחק של מספר משתתפים. באנגלית המודרנית, משתמשים במילה לֶק המאויתת כ-Lek לצורך תיאור התנהגות מסוימת של חיזור. השם המלא של המונח הוא Lek mating (הזדווגות לק) או Lek breeding (רביית לק). בעל חיים המפגין את התנהגות זאת נקרא מין לקינג (Lekking).
התרחשות.
במקור, השימוש במונח "לק" נעשה עבור התנהגותו של השכווי השחור (המכונה "Orrlek") והשכווי הענק (המכונה "Tjäderlek") שמפורסמים במיוחד בהתנהגות זאת, ומלבדם הלק מזוהה בעיקר אצל קרוביהם בני סדרת התרנגולאים: שכווי הלענה, שכווי הערבה, שכווי חד הזנב, טווס, תרנגול הודו, פניניתיים, חוגלות, פסיונים או אצל החובה הגדולה והחוברה האפריקנית. לבד מהעופות הללו, התופעה מצויה בקרב עופות רבים כמו הלוחם, פלמינגו, ברווז המושק, הואצין, קרדינל צפוני, קורול, הרמיט ירוק, אצל מרבית או אחדים מבני הסדרות יסעוראים, עגוראים או ציפורי שיר, ואצל בני המשפחות הבאות:מנקיניים, עדניים, קוטינגיים, חופמיים, רליתיים, טוראקיים, פינגווינים, ברווזיים, טינמיים, קוליוסאים, יענאים (כדוגמת קיווי, יען, ננדו וקזואר), טבלניים, טרוגוניים, ינשופיים, דגרתיליים, מגלנים והקאקאפו. כמו כן, היא התרחשה ככל הנראה אצל העופות הנכחדים: דודו, סוליטר רודריג ורלית אדומה.
בקרב היונקים, הלק מזוהה בעיקר עם אנטילופות כדוגמת קובוס שחור-רגל, קובוס המשקפיים, קובוס המים, דאמאליסק הסהר והאנטילופה ההודית, אך גם אצל מיני עטלפים גדולים, אריות ים, תחש המשכן, כלב ים כובעי ולווייתני מזיפות. הלק נמצא גם אצל האיגואנה הימית, צפרדע שור אמריקנית, צפרדע שור אפריקנית, סרטן כנר ומספר מיני דגים מקבוצת כליל-גרמיים (בקלה אטלנטית, נאווית מדברית, והדג הקרוי אסטאטוטילאפיה בורטוני - " Astatotilapia burtoni"). בקרב החרקים, הלק מצוי אצל זבובים, יתושים, מינים רבים של צרעות (צרעת הנייר), שפיריות או של דבורים, פרפרים כדוגמת זנב סנונית, נמלה קוצרת אדומה, ומינים של צרעת העכביש.
ישנו ויכוח האם כל התנהגות הדומה ללק שנראית בקרב קבוצות רבות של בעלי חיים צריכה להיקרא בשם זה, במיוחד אם יש שוני בלחצים הטבעיים שגרמו לקבוצה להפגין זאת.
מאפיינים.
הלק מורכב בדרך כלל מזירת הלק שבה נמצאים בפיזור מספר שטחי לק בלעדיים של זכרים שחלקם חופפים במידה מסוימת אחד לשני. אזור הליבה של הלק מאוכלס על ידי האלפה - הזכר החזק ביותר שלו גם יש את הסיכוי המרבי להזדווג עם רוב הנקבות. סביב לשטח האלפה נמצאים בצפיפות גבוהה יחסית השטחים של זכרי הבטא כשהסמיכות שלהם לשטח האלפה מצביעה על כוחם ומעמדם בהיררכיה וגם להם יש סיכוי גדול להזדווג עם נקבות, ומסביב להם בצפיפות נמוכה יותר השטחים של זכרי הגמא, הדלתא, והלאה עד לאומגה (במקרה ויש זכרים רבים). זכרי האומגה נמצאים לרוב בשולי הלק או אף מחוצה לו, ולהם יש את הסיכוי הנמוך ביותר לזכות להזדווג עם הנקבות. כל זכר מנסה להתקדם בדרגתו ובשטחו באמצעות קרבות עם הזכרים החופפים לו.
ישנן שתי מערכות לק: לק קלאסי ולק מתפוצץ. במערכת הקלאסית, שטחי הזכרים נמצאים בטווח ראייה, שמיעה ולרוב גם מגע של שכניהם, והם עשויים לכלול 25–30 פרטים (במיוחד אצל העופות). בלק המתפוצץ, הזכרים רחוקים מאוד זה מזה, אין ביניהם קשר ראייה אך יש ביניהם קשר שמיעה ובו הם משתמשים כדי לתקשר זה עם זה ועם הנקבות. בלק המתפוצץ, השטחים רחבים לאין ערוך מהלק הקלאסי ומשתרעים על פני קילומטרים רבים. ההבדל העיקרי בין השניים הוא שבלק הקלאסי צפויים לזכר עימותים תמידיים בינו לבין זכרים אחרים בניגוד ללק המתפוצץ שבו הזכרים פחות נפגשים. מאידך, בלק המתפוצץ הזכר צריך לקרוא באופן מתמיד כדי שהקולות יגיעו לאוזני הנקבה בניגוד ללק הקלאסי שהנקבות באות מעצמן. דוגמה מפורסמת של לק מתפוצץ היא זכרי הקאקאפו אשר נוהגים להשמיע קולות "בימבום" בשטחם כדי לאתר בני זוג פוטנציאליים שכן הבימבום נשמע למרחק של לפחות קילומטר אחד, ובסיוע הרוח אף למרחק של כ-5 קילומטרים נוספים. דוגמה אחרת היא מהמין עטלף הפטיש, אשר לזכרים שלו יש ראש גדול דמוי פטיש שבו תיבת תהודה, ובאמצעותו הם צופרים בשעות הבוקר והערב לנקבות.
אצל מינים מסוימים, שטחי הלק יציבים וקבועים מדי שנה ואינם משתנים מבחינת גודל או מיקום. זכרים לעיתים קרובות חוזרים לשטחי הלק בגלל הנאמנות של בת זוגם מהפעם הקודמת; הוכח כי נקבות של עופות כמו השכווי והחרטומנית אינן מתרבות אלא עם אותם זכרים שהזדווגו איתן בפעם הקודמת, ובמקומות שהזכרים הללו לא הגיעו לשטחי הלק הקבועים הנקבות לא שהו בהן כלל. יתרון אחר עבור זכרים דומיננטיים הוא שהשטח כבר מוכר להם היטב. נוסף על כך, מאחר שבלק מיקום הפרט נקבע על פי ההיררכיה הדומיננטית, שטחו של האלפה ידוע היטב, ולכן במינים כמו עטלפים ומנקיניים הפרט הבטא שירש את מקומו של האלפה יזוהה בנקל על ידי הנקבות בעקבות מיקומו בליבו של השטח.
מצגי זירה.