עוד בימי נור א-דין, לאחר שכבש שטחים מידי הפאטימים השיעים, החלה "תחייה סונית" בסוריה, שכללה הקמת עשרות מדרסות לכל הזרמים ואסכולות באסלאם. התהליך לווה, במקביל, במאבק קשה בחכמי הדת השיעים ובתומכיהם. אנשי דת סונים החלו להשתלב במנגנון השלטון, והפקידות גויסה מבין בוגרי המדרסות. לאחר עלייתו לשלטון, החל צלאח א-דין תהליך דומה במצרים, שהייתה, במשך שנים, מעוז שיעי תחת שלטון האיסמעילים. אל-אזהר הפך למוסד לימודי סוני, ומצרים כולה הפכה למרכז דתי סוני, ולכר פורה למחקר מדעי ולתאולוגיה. יורשי צלאח א-דין החישו את תהליך העברת מרכז הכובד האסלאמי מבגדאד ומפרס - לסוריה ומצרים; הם הקימו רשת צפופה של מדרסות לארבע האסכולות הסוניות, בדומה לנור א-דין, ומשכו אליהן צופים וחכמי דת רבים. כתוצאה מכך גם מרכז הכובד התרבותי - בתחומי השירה והספרות - עבר לאזורי שליטת האיובים.
היחס ליהודים.
היהודים (והנוצרים) באימפריה האיובית היו במעמד של בני חסות, (ד'מי), ולמרות זאת שיעור גבוה למדי מהאוכלוסייה היהודית, יחסית לגודלה, הועסק במוסדות השלטון. ואולם מרבית נושאי המשרות השלטוניות הבכירות היו מוסלמים, ומתי-מעט היהודים שהגיעו בכל זאת למשרות רמות כשל ווזיר - התאסלמו קודם מינויים. רבים מהיהודים שנשאו בתפקיד בחצר השלטון מילאו גם תפקידים בקהילה היהודית, הגם שלא באופן רשמי, וניצלו את מעמדם וקשריהם לסיוע לבני דתם ולהגנה עליהם.
עם זאת, השתלבותם של יהודים במנגנוני השלטון לא נבעה מכך שהשליטים האיובים גילו סובלנות יתירה כלפי בני מיעוטים. צלאח א-דין, לדוגמה, הטיל עליהם מגבלות ישנות וחדשות, ובמשך כל תקופת שלטון השושלת האיובית רבו ההגבלות שהוטלו על בני החסות היהודים והנוצרים. כזו הייתה, למשל, המגבלה שחייבה את היהודים לענוד סימן מזהה על תרבושם ועל גלימתם, מגבלה שכל תכליתה הייתה השפלה ויצירת הבחנה בינם לבין האוכלוסייה המוסלמית. למרות זאת, מצרים וסוריה תחת שלטון האיובים היוו מפלט נוח יחסית ליהודים שברחו מאל-אנדלוס, אשר נכבשה כמעט כולה עד 1172 בידי אל-מוואחידון שנהגו באכזריות בבני מיעוטים לא מוסלמים.
ברנרדו וקסלר
ברנרדו וקסלר (בספרדית: Francisco José Bernardo Wexler; 1 באפריל 1925 – 30 ביוני 1988, שחמטאי יהודי ארגנטינאי יליד בוקרשט, רומניה.
ברנרדו וקסלר נולד במשפחה יהודית שהיגרה לארגנטינה כשהיה בן 7. הוא היה מגדולי השחמטאים של ארגנטינה ואלוף ארגנטינה בשנת 1959.
משנת 1959 הוא אמן בינלאומי.
להישגו הטוב ביותר הגיע בשנת 1960, כאשר בחודש אוקטובר מוקם בדירוג 2549, במקום ה-93 בעולם.
הוא השתתף גם בתחרויות אזוריות, בעיקר בדרום אמריקה ובין הישגיו:
השתתפות באולימפיאדות.
הוא היה בנבחרת ארגנטינה בשלוש אולימפיאדות שחמט, בשנת 1956 במוסקבה, בשנת 1960 בלייפציג ובשנת 1964 בתל אביב. מאזנו הטוב ביותר באולימפיאדות היה בתל אביב (+6 –2 =5).
סופט אנד איזי
אפיליידי
אפיליידי (שנקרא בתחילה "סופט אנד איזי"; Soft and easy) היה מסיר שיער שפותח בישראל והיה ראשון מסוגו.
המוצר פעל באמצעות קפיץ סלילי הסובב סביב צירו ומובל על ידי תיל פלדה העובר בתוכו בצורת לולאה. סיבוב הקפיץ סביב צירו כאשר הוא מכופף גורם לו להימתח כאשר הוא כלפי חוץ ולהסגר כאשר הוא נמצא כלפי פנים, וכך לתפוס את השערה כאשר המרווח נסגר תוך כדי הסיבוב ולבצע את פעולת התלישה.
האפיליידי פותח על ידי יאיר דר ושמעון יהב. יצורו החל בשנת 1986 על ידי "מפרו" מקיבוץ הגושרים. המוצר זכה להצלחה עולמית, שחייבה הקמת חברת בת בהונג קונג, אולם בהמשך, יצאו חברות אחרות עם מוצרים מתחרים, ואילו החברה הסתבכה במאבקים משפטיים בנושא הפטנט, ובמוצרים חדשים אשר נכשלו ולא הצליחו לחזור על הצלחת האפיליידי.
(I Can't Get No) Satisfaction
הוא שיר של להקת הרוק הבריטית הרולינג סטונז, שיצא בשנת 1965. הוא נכתב על ידי מיק ג'אגר וקית' ריצ'רדס והופק על ידי אנדרו לוג אולדהם. ריף הגיטרה של ריצ'רדס – שנועד להיות מוחלף על ידי קרן יער – פותח ומניע את השיר. מילות השיר מתייחסות לתסכול מיני ומסחור.
השיר יצא לראשונה כסינגל בארצות הברית ביוני 1965 והופיע גם בגרסה האמריקאית לאלבום האולפן הרביעי של הסטונס, "Out of Our Heads", שיצא ביולי באותה השנה. "Satisfaction" היה להיט, שהעניק לסטונס את המקום הראשון שלהם בפעם הראשונה בארצות הברית. בבריטניה, השיר הושמע בתחילה רק בתחנות רדיו פיראטיות, מכיוון שמילותיו נחשבו למרמזות מיניות יותר מדי. לימים זה הפך לשיר הרביעי של הסטונס שהגיע למקום הראשון במצעדי בריטניה.
ב-2004 הציג מגזין "רולינג סטון" את "(I Can't Get No) Satisfaction" במקום השני ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים. השיר נוסף למשרד רישום ההקלטות הלאומי של ספריית הקונגרס בשנת 2006.
ברכות הראייה
ברכות הראייה הן קבוצת ברכות אשר יש לברכן (בעיקר) למראה אירועים או תופעות טבע היוצאים מגדר הרגיל, או המתרחשים לעיתים רחוקות או נדירות במיוחד.
כללי ברכות הראיה.
ברכות הראייה נאמרות בשל ההתפעמות, ההתרגשות, או התרוממות הרוח הנלווית למראה או לאירוע, ועל כן נפסק בהלכה כי יש לברכן רק בגין אירוע או מראה מיוחד ויחודי המעורר תחושות כאלה אצל רוב בני האדם. סייג נוסף הוא כי הברכה נאמרת רק כאשר המברך לא ראה את אותו אירוע או מראה במשך שלושים הימים האחרונים.
בגלל הספק האם מראות מסוימים אכן גורמים לרוב בני האדם את אותן תחושות ההתרגשות או התרוממות הרוח, ולאור כלל ה"ספק ברכות להקל", חלק מהן אינן נוהגות כלל בזמננו.
ריצ'רד אוברי
ריצ'רד אוברי (באנגלית: Richard Overy; נולד ב-23 בדצמבר 1947) הוא אחד מההיסטוריונים הבולטים החוקרים את מלחמת העולם השנייה ואת תקופת הרייך השלישי.
ביוגרפיה.
אוברי למד באוניברסיטת קיימברידג', לימד בקווינז קולג' החל מ-1972 עד 1979, ב-1980 החל ללמד בקינגז קולג' בלונדון, שם לימד עד שנת 2004. בשנה זו עבר ללמד באוניברסיטת אקסטר.
ב-1994 הוענק לו תואר פרופסור להיסטוריה מודרנית. החל משנת 2000 אוברי חבר באקדמיה הבריטית, כמו כן הוענק לו פרס מיוחד על שם סמואל אליוט מוריסון על תרומתו בחקר המלחמות.
ספרו "מלחמתה של רוסיה" שיצא לאור בלונדון בשנת 1997 היה מבוסס על מחקר ארכיוני חלוצי בארכיוני ברית המועצות ועל ראיונות עם תושבי ברית המועצות, שהתאפשר לראשונה רק לאחר נפילת מסך הברזל. את הספר ליוותה סדרת טלוויזיה בת עשרה פרקים, שהופקה בשיתוף פעולה בין חברת IBP פילמס בלונדון, ובין חברת "ויקטורי פילמס" הרוסית, וזכתה לשבחים רבים.
בשנת 2004 יצא לאור ספרו "הדיקטטורים", שחושף את נבכי המשטרים האפלים של היטלר וסטלין ומנתח את המהלכים המורכבים שהשפיעו ועברו על המדינות שבשליטת משטריהם הרודניים. ספר זה, בדומה ל-21 הספרים האחרים שפרסם, שמרביתם עוסקים בגרמניה הנאצית, זכה לביקורות מהללות.
קישורים חיצוניים.
על כתביו:
Windows Media Center Edition
מבנה המיסה
רבין (אמורא)
רבין (קיצור מן רבי אבין מוזכר בירושלמי כרבי אבון, רבי בון) היה מן האמוראים המפורסמים שחיו בארץ ישראל בדור הרביעי.
יש הסוברים כי היה יליד בבל, אך עלה לארץ וזכה להיחשב כאחד מגדולי חכמיה.
הוא היה תלמידם של רבי אבהו, רבי זירא ורבי אלעאי.
הפעילות של רבין שיוחסה לה חשיבות גדולה הייתה מעברו מארץ ישראל לבבל, ומבבל לארץ ישראל, ובתור חכם היה הוא מעביר תורה מהחכמים שישבו בארץ ישראל לחכמים שישבו בבבל. פעמים רבות מוזכר בתלמוד הבבלי שמועות והלכות שהביא עם הביטוי 'כי אתא רבין' (שפירושו – כאשר בא רבין, בארמית).
כמו עולא היה רבין מקשר בין חכמי ארץ ישראל ובבל, עבודה זו לא עשה בדרך אגב (תוך כדי נסיעה או ביקור במקום), אלא היה עושה זאת באופן קבוע ומכוון, על ידי זאת שהיה מבקר קבוע בבבל, אך התגורר בארץ ישראל, וכל זאת כדי לאחד את תורת ישראל בתפוצות.
נוסף לפעילותו בהעברת תורה מארץ ישראל לבבל, רבות המימרות בהלכה ובאגדה, המובאות בשמו בתלמוד ובמדרשים.
בנו בר מריון מוזכר בתלמוד. לפי אהרן הימן, מדובר באמורא המפורסם רבי אבין, מזקני תלמידיו של רבי יוחנן.
רבי יוסי ברבי בון
רבי יוסי ברבי בון (בתלמוד הבבלי מכונה: רבי יוסי בר אבין) היה אמורא ארץ ישראלי בתקופת הדור החמישי של האמוראים, המחצית השנייה של המאה ה-4 לספירה. רבי יוסי ברבי בון מוזכר בעיקר בתלמוד הירושלמי, שם הוא מהאמוראים המצוטטים ביותר, ומעט גם בתלמוד הבבלי, שם הוא מכונה "רבי יוסי בר אבין".
רבי יוסי ברבי בון היה תלמידו של רבי יוסי דמן יוקרת. לדעת אהרן הימן אביו של רבי יוסי היה האמורא רבי אבין.
בתלמוד הירושלמי, פעמים רבות הוא מנהל משא ומתן בענייני הלכה עם רבי מנא ותלמידיו, ובדרך כלל דבריו מסיימים את המשא ומתן בסוגיא. משום כך נהוג לייחס לו את עריכת התלמוד הירושלמי, בדומה לפעולתו של רב אשי, עורך התלמוד הבבלי. אמוראים ארץ ישראלים המאוחרים לו לא נזכרו בשמותיהם בתלמוד הירושלמי.
סוחר
סוחר הוא אדם העוסק בהחלפת סחורות בסחורות - במקרה של סחר חליפין או סחורות בכסף בשוק מודרני, מבלי שחל שינוי פיזי, ייזום, בסחורה אשר ברשותו.
מבחינים בין "סוחר סיטונאי" המתווך בין היצרנים לבין ה"סוחר הקמעוני", הבא במגע עם הלקוחות הפרטיים, הקטנים. הסוחרים מגדילים את כוח המכירה של היצרנים באמצעות תחושותיהם לגבי הביקושים הצפויים מהלקוחות. הם גם מאתרים את מקורות הייצור הפוטנציאליים, בארצם ומחוץ לארצם, ומעודדים אותם לייצר כמויות גדולות יותר לשוק, כאשר הסוחר מזהה עליה בביקוש למוצרים מסוימים. מייחסים לסוחרים תרומה חשובה בהתפתחות הכלכלה העולמית. בעוד שמעמד ב"סיטונאי" נשמר גם היום, הרי במעמד ה"קמעוני" חל פיחות, בעקבות הרחבת רשתות השיווק.