במלחמת העולם השנייה ז'אמבק שוב הייתה שדה קרב, בשנת 1944 התרחשו כאן חלק מהתנועות האיגוף הסוביטיות של בודפשט.
בשנת 1946 גורשו 95% מהאוכלוסייה השוואבית (שבט גרמני) לגרמניה. מתיישבים הונגרים הגיעו הגיעו למקום מהמישור ההונגרי הגדול. היישוב עיר מאז 1 ביולי 2009.
קהילה יהודית.
קהילת ז'אמבק.
יהודים התיישבו בז'אמבק במחצית הראשונה של המאה ה-18, באישור בעל האחוזה. באותה עת התיישבו במקום גם גרמנים שהתייחסו בעוינות ליהודים. ב-1840 ישבו בז'אמבק 494 יהודים. רובם עסקו במסחר. במקום היו חברה קדישא ושני בתי קברות, האחד לגברים והשני לנשים. בית הכנסת נבנה ב-1810, וב-1887 נוסדה אגודת נשים.
בתקופת ה"טרור הלבן" (פרעות ביהודים ובאנשי שמאל בידי גורמים ימניים בשנים 1919–1921 בעקבות נפילת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית) נשדדו חנויות של יהודים בידי כנופיות הפורעים של הטרור הלבן, ששיתפו פעולה עם תושבי המקום הגרמנים. יהודים הותקפו ברחובות, ובית הכנסת חולל. כעבור זמן מה הפקיעו תושבים מקומיים בהסכמת השלטונות חנויות ועסקים שהיו בבעלות יהודים. ב-1930 ישבו בז'אמבק 180 יהודים.
תקופת השואה.
עוד בטרם פרצה מלחמת העולם השנייה (1 בספטמבר 1939) הורע מצבם של יהודי הונגריה הפרו-גרמנית, עם החלת החוקים האנטי-יהודיים (החוק היהודי הראשון השני והשלישי שפגעו ביהודים לרעה בתחומי הכלכלה והתרבות. בז'אמבק הופעלו החוקים בכל חומרתם.
אחרי פרוץ המלחמה נשלחו גם בז'אמבק הגברים היהודים לשירות העבודה (עבודות כפייה כשרות עזר לצבא ההונגרי והועסקו בעבודות ביצורים ושירותים נוספים כגון כרייה, בניית דרכים, חפירת מלכודות נגד טנקים, פינוי שדות מוקדשים ועוד). משפחות המגויסים שנותרו בעיירה סבלו מהתנכלויות תושבי העיירה הגרמנים.
במרץ 1944, ימים אחדים אחרי הכיבוש של הצבא הגרמני (הוורמכט) את הונגריה (מבצע מרגרטה), נצטוו היהודים להסתגר בבתיהם. ב-31 במאי הובלו כולם לגיטו בקאשמגייר (Békásmegyer), ומשם שולחו ביוני 1944 למחנה ההשמדה אושוויץ.
נג'מייה פגרושה
נג'מייה פגרושה (באלבנית: Nexhmije Pagarusha; בסרבית: Nedžmije Pagaruša; 7 במאי 1933 – 7 בפברואר 2020) הייתה זמרת ושחקנית אלבנית-קוסובואית, המכונה לעיתים קרובות גם כמלכת המוזיקה של קוסובו. פגרושה זכתה לשבחים על הקול הסופרני שלה שהשתמשה במהלך הקריירה המוזיקלית שלה, בעיקר בקוסובו ובמדינות השכנות אליה. סגנון המוזיקה שלה לא הוגבל רק למוזיקה אלבנית, שכן היא ביצעה גם ז'אנרים אחרים כמו רוק, פופ, פאנק ואופרה.
ביוגרפיה.
נג'מייה פגרושה נולדה בכפר הקטן, פגרושה , ממלכת יוגוסלביה (כיום, קוסובו). היא סיימה את בית הספר היסודי במאלישבו ולאחר מכן נסעה לבלגרד, שם למדה בבית ספר למוזיקה למשך 3 שנים, במסלול הסולו. היא החלה את הקריירה המוזיקלית שלה כזמרת ברדיו פרישטינה ב-1948.
הקריירה המוזיקלית נמשכה כמעט 40 שנה, ובשל הניגוד בז'אנרים בהם הופיעה, לא היה ניתן להגביל את פגרושה כסוג מסוים של זמרת. על פי מבקרי המוזיקה ומעריציה, היא נקראת "Bilbili i Kosovës" (הזמיר של קוסובו), מלכת המוזיקה של קוסובו, מאדאם באטרפליי וכו'.
היא צברה פופולריות רבה לא רק בקוסובו, אלא גם במדינות אירופאיות אחרות, כמו אלבניה, מקדוניה הצפונית, בוסניה והרצגובינה, בולגריה ואחרות. היא הובילה מספר הופעות עם הרכב המוזיקה "Shota" במדינות אלו, וגם בישראל. בקוסובו זכתה בתואר "Këngëtare e shekullit" (מילולית: זמרת המאה).
השיר "Baresha"," שהולחן עלי ידי בעלה, רסקו מוליקי , ונכתב על ידי ריפת קוקאי , הוא אחד מהשירים הפופולריים ביותר שלה. פגרושה שיחקה בהצגות תיאטרון רבות ובסרטים וגם כשחקנית היא זכתה בפרסים רבים.
היא הפסיקה את קריירת המוזיקה שלה ב-1984 לאחר שעשתה קונצרט ענק בסרייבו. ב-2000, היא שרה את השיר "Për ty"" בתוכנית טלוויזיה אלבנית, לאחר 16 שנים שלא הופיעה מוזיקלית. היא עבדה כיועצת בכירה למוזיקה ברדיו קוסובו וברדיו בלו סקיי. בנובמבר 2012, היא קיבלה את מסדר כבוד האומה שהוענק על ידי נשיא אלבניה, בויאר נישני.
נג'מייה פגרושה נפטרה ב-7 בפברואר 2020 בשל מחלה לא ידועה.
סינגלים.
פגרושה הוציאה יותר מ-150 סינגלים. הסינגלים המצליחים ביותר שלה הם:
Be (אלבום)
Be (מסוגנן BE) הוא אלבום האולפן החמישי בשפה הקוריאנית (התשיעי בסך הכל) של להקת הבנים הדרום קוריאנית BTS. הוא יצא לאור ב-20 בנובמבר 2020, תחת הוצאת Big Hit Entertainment וקולומביה רקורדס.
רקע כללי.
להקת BTS הוציאה בפברואר 2020 את אלבום האולפן הרביעי שלהם בשפה הקוריאנית, שזכה לשבחים ביקורתיים והצלחה מסחרית. כדי לתמוך באלבום, הלהקה אמורה הייתה להתחיל את סיבוב ההופעות הבינלאומי הרביעי שלה, "Map of the Soul Tour" באפריל 2020, שנדחה בסופו של דבר בגלל מגפת הקורונה. ב-17 באפריל 2020 אישר RM כי הלהקה עובדת על אלבום חדש במהלך שידור חי ביוטיוב. הוא רמז שהם ישתפו בתהליך ההכנה של האלבום העתידי באמצעות סרטונים עתידיים שיתעדו בעצמם כחלק מהמיזם שלהם "StayConnected" ו-"CarryOn" כדי לקיים אינטראקציה עם המעריצים במהלך הסגרים המקומיים במהלך מגפת הקורונה.
ב-24 באפריל סיפר שוגה על האלבום בשידור אחר: במהלך שידור חי ביוטיוב ב-1 במאי, גילה ג'ימין כי הוא מונה כמנהל הפרויקט המוזיקלי והודה כי האלבום הקרוב יופק עצמאית. בשיחה על תפקידו, הסביר ג'ימין,
ב־7 במאי, V, ג'יי-הופ ו-RM חשפו כי על RM הוטל תפקיד מנהל הפרויקט הוויזואלי והם דנו בקונספט האלבום, בעטיפת האלבום ובסטיילינג במהלך השידור. ב-16 ביוני חשף ג'ימין כי הלהקה החלה בהקלטת האלבום. ב-13 באוגוסט קיימה חברת Big Hit Entertainment תדריך ארגוני בו אישרה כי האלבום החדש של BTS ייצא ברבעון הרביעי של שנת 2020. בראיון לטין ווג אמרו חברי הלהקה: על פי הודעה לעיתונות, האלבום , ו
מוזיקה וליריקה.
"Be" הוא בעיקר אלבום פופ, שמקיף סוגות של היפ הופ, EDM, ודיסקו עם סינת'פופ, נאו סול, פאנק, רית'ם אנד בלוז עכשווי, ומרכיבי מוזיקת מיינסטרים משנות השבעים, שנות השמונים, שנות התשעים, ושנות ה-2010. אתר "Vox" כינה את "Be" האורך של האלבום הוא 28 דקות ו-30 שניות והוא כולל שמונה שירים. האלבום עושה שימוש רב בגיטרות אקוסטיות, פסנתר, פאנק בס, מכונות תופים, קרניים וכלי מיתר סנטימנטליים. האלבום מתחיל לאט עם "נחמת בלדה-חמימה ומרגיעה", לפני שמגביר את הקצב במחצית השנייה עם "חלק מהפופ המעודן, החכם והמרים ביותר של הלהקה עד כה". בהשראת מגפת הקורונה, הלהקה תיארה את האלבום כ"מכתב של תקווה" בתקופת ההסגר. האלבום כולל מגוון רחב של רגשות, בוחן נושאים של נחמה, בדידות, חרדה, דיכאון, שחיקה, פחד, תסכול, חוסר שקט, עצב, תקווה, חיבור, נחישות ושמחה. מכזין NME ציין כי מגזין רולינג סטון ציין כי האלבום
הוצאה וקידום.
ב־27 בספטמבר 2020, Big Hit העלה פוסטר טיזר עם שם האלבום, ובו הוכרז גם תאריך השחרור. הזמנות מראש למהדורה המפוארת החלו למחרת. ב־30 באוקטובר הקניט BTS את כותרת הסינגל המוביל של האלבום " החיים ממשיכים " בטוויטר . ב־10 בנובמבר פרסמה הלהקה את רשימת הרצועות של האלבום ואת העטיפה הדיגיטלית. ב־13 בנובמבר הם קיימו הפעלת Unboxing של האלבום ששודרה בשידור חי בערוץ היוטיוב שלהם. תשעה חודשים לאחר "Map of the Soul: 7", "Be" יצא לאור ברחבי העולם ב -20 בנובמבר 2020, דרך Big Hit and Columbia בשיתוף הקליפ של "Life Goes On". ב־22 בנובמבר, הלהקה ביצעה לראשונה את "Life Goes On" בטקס פרסי המוזיקה האמריקאית לשנת 2020, לצד "Dynamite". הלהקה ביצעה אותו מהאצטדיון האולימפי של סיאול בתלבושות תואמות בשחור לבן. למחרת הם ביצעו את "החיים ממשיכים" בסרט " "בוקר טוב אמריקה" "" והמופע המאוחר עם ג'יימס קורדן" .
הצלחה מסחרית.
האלבום הגיע לרש מצעד בילבורד 200 עם 242,000 יחידות שקולות לאלבום, לרבות 177,000 מכירות, והיה לאלבום החמישי של BTS שהגיע למקום הראשון בארצות הברית. כתוצאה מכך, BTS הפכה ללהקה המהירה ביותר שהגיעה לחמישה אלבומים ברש המצעד מאז הביטלס בין השנים 1966 ל-1968. BTS הפכה גם ללהקה הראשונה שהיו לה שני אלבומים בראש המצעד בשנת 2020, האמן השני בסך הכל בעקבות YoungBoy Never Broke Again.
אדולפו פרז אסקוויבל
ג'ולי מאנה
ג'ולי מאנה (בצרפתית: Julie Manet; 14 בנובמבר 1878 – 14 ביולי 1966) הייתה ציירת, דוגמנית, סופרת ואספנית אמנות צרפתייה.
ביוגרפיה.
ג'ולי מאנה, נולדה בפריז, הייתה בתם וילדתם היחידה של האמנית ברת מוריזו והצייר יוג'ין מאנה, אחיו הצעיר של הצייר אדואר מאנה. מות שני ההורים בתוך שלוש שנים הותיר אותה יתומה בגיל 16. כתוצאה מכך, היא הייתה נתונה לאפוטרופסות של המשורר והמבקר סטפאן מלארמה ועברה להתגורר עם בני דודיה. היא קיבלה גם תמיכה מחברי משפחה, פייר-אוגוסט רנואר בפרט.
במהלך חייה דיגמנה ג'ולי לעיתים קרובות עבור אמה ואמנים אימפרסיוניסטים אחרים, כולל פייר-אוגוסט רנואר ודודה אדואר מאנה.
ספרה.
יומן הנעורים שלה, שפורסם באנגלית בשם "Growing up with the Impressionists", מספק תובנות על חייהם של ציירים צרפתים, כולל רנואר, דגה, מונה וסיסלי, וכן ביקור ממלכתי בשנת 1896 של הצאר ניקולאי השני ופרשת דרייפוס שלהם הייתה עדה. הדיווחים הגלויים שלה ביומנה על שיחות שולחן ארוחת הערב על אותה פרשה שפכו אור על דעותיו הפרטיות של רנואר, על פטריוטיות ואנטישמיות.
חיים אישיים.