אורכו של הפרפרון עד 13 ס"מ והוא בעל סנפירי חזה ארוכים דמויי-כנפיים של פרפר. מתחתי לגופו ישנם סנפירי קוצים דקים וגם סנפירי השת והזנב דמויי-קוצים. הוא בעל חזה גדול וראש גדול עם עין אדומה והוא מסוגל לנשום אוויר. צבעו חום-סגול.
דג זה שוחה ברחבי נהרות, אגמים ומקווי מים דומים בגובה פני המים. פיו ועיניו מותאמים לאכילת טרף המגיע מלמעלה. הוא ניזון בעיקר מחרקי מים או מדגים קטנים. כאשר טורף מיימי מאיים עליו הוא יכול לקפוץ מעל המים ולהשתמש בסנפירי החזה שלו כדי "לעופף" למקום אחר במים. הוא מסוגל אפילו לדאות למרחק קצר.
הפרפרון חי במערב אפריקה באזורים טרופיים, בעיקר בימת צ'אד ובמקווי מים סביב יערות קונגו.
רודולף השני, דוכס בוואריה
פנטודונטיים
רב-סנפיר קונגו
רב-סנפיר קונגו (שם מדעי : "Polypterus endlicheri") הוא מין במשפחת הדגים רבי סנפירים.
זהו אחד מהמינים הגדולים במשפחה. אורכו 63 ס"מ בממוצע והוא שוקל עד 3.3 ק"ג. הוא בעל לסת תחתונה הבולטת יותר מהראשונה ובעל ראש שטוח, זנב גדול ורכס של סנפירי גב עוקצניים בולטים. צבעו ירוק-צהוב עם כתמים שחורים על הראש והסנפירים.
רב-סנפיר קונגו הוא דג טורף הניזון בעיקר מטרף קרקעי כמו חלזונות וסרטנים אך גם מדגים קטנים. הוא נוהג לשחות בסמוך לקרקעית, באזורי ביצות ומקווי מים רדודים באזור הטרופי של מערב אפריקה ואגן הקונגו.
דג זה מגודל לעיתים באקווריומים שונים.
צפרדע הבננה
צפרדע הבננה או צפרדע הקנה (שם מדעי: "Afrixalus") הוא סוג של צפרדעים אפריקניות ממשפחת ההיפרוליים. בסוג זה ישנם 30 מינים.
אורכם של צפרדעים קטנות אלה עד 40 מ"מ והם בעלי עור לח, בדרך כלל מפוספס בלבן או זהוב על רקע ירוק או צהוב אך גם חום. העיניים גדולות והרגליים מוארכות ומותאמות לטיפוס. צפרדעים אלה פעילות בלילות ומטפסות על עצים ועל קנים בעונת החיזור. הם מחזרות על הענפים ומטילות עליהם ביצים על ענפי הקנים וגם על עצי בננה.
הצפרדעים נפוצות בכל אפריקה הטרופית, בעיקר באזורים לחים ויערות גשם כמו אגן הקונגו אך גם בסוואנה ובאדמות שיחים. הראשנים שוחים בימיהם הראשונים במים.
צפרדע הקנה
דוקרן סטינבוק
ארפאימיים
ארפאימיים (שם מדעי: "Arapaimidae") היא משפחת דגים מקריני סנפיר מסדרת הגרום לשונאים בעלי ממדים גדולים. הם חיים בנהרות טרופיים באמריקה הדרומית ובכמה אגמים באפריקה. בעבר הם השתייכו למשפחת הגרום-לשוניים.
הגדול בדגים אלה - ארפאימה ענק מגיע לאורך 3-4 מ' ולמשקל 200 ק"ג לעיתים. דגים אלה בעלי לוחיות גדולות על עורם, הראש מגודל ומוארך והלסתות נמתחות ופונות כלפי מעלה. העיניים זעירות. דגים מיוחדים אלה מסוגלים לנשום אוויר כשאין מספיק חמצן במים.
הם חיים בנהרות טרופיים וצדים יצורים קטנים מהם, בעיקר מדגים אחרים.
סיסוריים
סיסוריים (שם מדעי: Clariidae), היא משפחה של דגי מים מתוקים מסדרת השפמנונאים החיים בנהרות ברחבי אסיה.
דגים אלו יכולים להגיע לאורך של 2 מטר ולהם סנפירים קטנים, זנב מפוצל וראשים ענקיים בעלי שפמים ישרים. הם חשים בתנועה סביבם על ידי שפמיהם. רבים מהם כהים ומוסווים במים והם יכולים לנשום אוויר.
הם חיים בטבע בנהרות ואגמים מטורקיה וסוריה עד לסין ולבורנאו. הם צמודי קרקעית וחיים בנהרות מלאי סחופת, בשל כך קשה להבחין בהם במקרים רבים.
המין שפמנון תניני ענק הוא מין ענקי המגיע לאורך 2 מטר וחי בנהרות דרום מזרח אסיה. מאמינים שדג זה ניזון מאנשים ששוחים בנהר.
שפמנוני חשמל
שפמנוני חשמל (שם מדעי: "Malapteruridae"), היא משפחה של דגים מסדרת השפמנונאים. אלו הם דגי חשמל החיים במים מתוקים באפריקה שמדרום לסהרה כולל אגן הקונגו. הגדול בשפמנוני החשמל יכול להגיע לאורך 1.2 מ' ולמשקל 20 ק"ג אך רוב המינים קטנים בהרבה.
שפמנונים אלה בעלי שפמות קשיחים לבנים וקצרים הבולטים מתחת לפיהם. הם בעלי גוף לבן או אפור עד כתום ועיניהם קטנות ביותר. במקום העיניים הם מסתמכים על ראיית חשמל שהם פולטים סביבם ללא הרף. לשפמנונים אלה אין סנפירי גב או זנב. את החשמל הם מפיקים מאיבר הקרוב לסנפירי החזה היכול לפלוט חשמל עד ל-350 וולט.
תפוצתם באגמי אפריקה ובנילוס הלבן. הם פעילים בלילות וצדים דגים, ביצי דגים, וחסרי חוליות באמצעות החשמל שהם פולטים.
שפמנון חשמלי
איצטגנוניים
תיל-אבובי
משה עזריאל
משה עזריאל (1881 – 14 באפריל 1916) היה מייסד דפוס עזריאל ומוציא לאור ירושלמי, עורך ומייסד העיתון "איל ליביראל", וממייסדי ומו"ל עיתון החרות.
קורות חיים.
נולד בירושלים בשנת 1881 (ה'תרמ"א) לרב אברהם עזריאל (נכד הרב אהרן עזריאל) ולבת שבע נכדת הרב יוסף יהושע קאריו. בצעירותו התחנך בתלמוד תורה ולאחר מכן בבית הספר של חברת כל ישראל חברים בעיר.
בסיום לימודיו למד את מקצוע הסדר, ובשנת 1900 (ה'תר"ס) נישא לסולטנה מלכה בת הרב חיים דוד סורנאגה, שהיה אב בית הדין של העדה הספרדית בירושלים. לאחר שנישא הקים בירושלים בית דפוס שעם השנים הפך לאחד מבתי הדפוס הגדולים בעיר, ובהמשך התרחב גם לסניף בתל אביב שהקימו ילדיו. בבית הדפוס, שלצידו הקים גם הוצאה לאור, הוציא לאור קונטרסים, ספרי מקרא בלאדינו, ירחונים ושבועונים, בהם כתב העת הספרותי "טריזורו די ירושלים" והלוח הספרותי "קאלינדאריו די ירושלים".
בחודש ינואר 1909 (טבת ה'תרס"ט) יזם והוציא לאור את עיתון הלאדינו "איל ליביראל", וצירף את חיים בן-עטר כשותף בעיתון, כששניהם שימשו בו בתחילה כעורכים. בחודש מאי 1909 (אייר ה'תרס"ט) החל להוציא לאור גם את עיתון "החרות" כשותף עם משה חי בן נאים, ובחודש נובמבר אותה השנה, לאחר שסגר את "איל ליביראל" התמקד רק ב"החרות".
הלך לעולמו בירושלים ב-14 באפריל 1916 (י"א בניסן ה'תרע"ו) לאחר שנדבק במגפת טיפוס הבהרות.
לאחר שנפטר, המשיך בנו יוסף עזריאל את תפעול בית הדפוס. גיסו היה הרב וידאל סורנאגה.
ביטי אדני
ביאטריס "ביטי" אדני (באנגלית: Beatrice "Beatie" Edney; נולדה ב-23 באוקטובר 1962) היא שחקנית טלוויזיה אנגלייה.
ביוגרפיה.
אדני נולדה בלונדון. היא בתה של השחקנית סילביה סימס ואחותו של בנג'מין אדני. היא זכתה להכרה כשגילמה את הת'ר מקלאוד בסרט "איש הנצח" משנת 1986, הראשון בסדרת סרטי "איש הנצח". בשנת 2000 חזרה וגילמה את אותה דמות בסרט "איש הנצח 4: סוף המשחק". ב-1987 שיחקה אדני בתפקיד הראשי בהפקה הטלוויזיונית של "The Dark Angel" עם פיטר או'טול. ב-1990 הופיעה בסרט הדרמה "מיסטר ג'ונסון" בבימויו של ברוס ברספורד לצדם של פירס ברוסנן ואדוארד וודוורד.
תפקידיה הרבים בטלוויזיה כוללים את התפקיד הראשי בסדרה "Lost Empires" המבוססת על רומן מאת ג'. ב. פריסטלי עם קולין פירת' מ-1986. היא השתתפה בפרק בסדרות "רוזמרי ות'יים", "A Touch of Frost", "החשוד העיקרי", "המפקח מורס", "לואיס", "פוארו" בעיבוד לספר "הרצח המסתורי בסטאייל" ובסדרה "וולנדר" ב-2009. ב-1994 גילמה את לואיזה גרדגיינד בעיבוד טלוויזיוני של הרומן "זמנים קשים" מאת צ'ארלס דיקנס. ב-1995 כיכבה בסיטקום "Dressing for Breakfast" של ערוץ 4. ב-2012 שיחקה בתפקיד המלכה שרלוט בהפקה מחודשת של המחזה "טירופו של המלך ג'ורג'" בתיאטרון אפולו.
קרון (רכב)
קרון הוא עגלה בעלת ארבעה גלגלים המחוברים, שניים קטנים יותר מקדימה ושניים גדולים יותר בחלק האחורי, שנועדה להעברת משא או נוסעים. בדרך כלל הקרון מונע על ידי סוסים, שורים, פרדות או בעלי חיים אחרים שמושכים את הקרון, אך יש גם גרירת קרונות על ידי כלי רכב מנועיים. את הבהמות נוהג אדם היושב בקדמת הקרון או רוכב על אחת הבהמות או בסמוך להן.
קיימים סוגים רבים של קרונות, מותאמים למשא שנועדו להוביל, מותאמים לדרכים בהן נועדו לעבור, מותאמים למזג האוויר ומותאמים לבהמות המושכות את הקרון.
הקרון הפשוט ביותר הוא פלטפורמה, עגלה בעלת ארבעה גלגלים הנושאים משטח (פלטפורמה), ללא דפנות וללא מושבים (לעיתים יש מושב מאולתר עבור הנוהג בבהמות). הפלטפורמה יכולה להיות קטנה יחסית או גדולה, לפי הצרכים ולפי יכולת הבהמות למשוך אותה.
בקרונות שנועדו להסעת בני אדם הוצבו מושבים ומקום המושב זכה להגנה מהרוח, הגשם והשמש. סוג זה של קרונות התפתח לכרכרות ולדיליז'נסים. לקרונות שנועדו להוביל מטען נוספו דפנות, כדי שהמטען לא יתפזר וייפול מהקרון.
רופרכט הראשון, הנסיך הבוחר מפפאלץ
רופרכט הראשון, הנסיך הבוחר מפפאלץ (בגרמנית: Ruprecht I. von der Pfalz; 9 ביוני 1309 - 16 בפברואר 1390), היה רוזן הפלטינט שעל הריין בין השנים 1353–1390, והחל משנת 1356 היה גם נסיך בוחר.
ביוגרפיה.
רופרכט נולד ב-9 ביוני 1309 בוולפראטסהאוזן, לרודולף הראשון, דוכס בוואריה ולמכטילד מנסאו, בתם של אדולף, מלך גרמניה ואימאגינה מאיזנבורג-לימבורג.
בילדותו נאבקו אביו ודודו לודוויג הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה על הירושה, ובשנת 1317 ויתר אביו על נחלותיו לדודו לודוויג הרביעי ועבר להתגורר באנגליה, שם מת בשנת 1319. לאחר מות אביו הועמד לרופרכט ואחיו האפוטרופוס יוהאן פון נסאו, שהיה תומך של בית הבסבורג. בשנת 1322 הסתיימה המלחמה בין האחים ללודוויג הרביעי, ולאחר מות אמם מכטילד מנסאו בשנת 1323 אף חלה התקרבות ביניהם.
בשנת 1328 הוכתר לודוויג לקיסר האימפריה הרומית הקדושה, ובשנת 1329 הוא חתם יחד עם רופרכט ואחיו רודולף השני ואחיינו רופרכט השני על אמנת פאביה, ולפיה הם קיבלו את רוזנות הפלטינט שעל הריין, ואילו לודוויג נשאר עם דוכסות בוואריה. בשנת 1338 חילקו רודולף ורופרכט את נחלתם ביניהם.