עם פרוץ מבצע ברברוסה הגיעו לעיירה כ-200 פליטים יהודים נוספים מליטא, והקהילה המקומית התגייסה לעזרתם. עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים ב-2 ביולי 1941, הוטלו על יהודי המקום גזירות שונות, ובהן הגבלות תנועה חמורות וחובת ענידת טלאי צהוב, תוך ביצוע מעשי התעללות ורצח אקראיים בידי הגרמנים. בהמשך, רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם באזור עני והרוס בה, וממנו נלקחו מדי יום לעבודות כפייה, תוך רצח גברים ואונס נשים בידי הלטבים המקומיים.
בגטו שבעיירה שרר רעב כבד, הואיל ונאסרה הכנסת מזון אליו. בלילה של ה-11 באוגוסט 1941 בוצעה בגטו אקציה. הגברים היהודים הוצעדו כשני ק"מ מהעיירה, ונרצחו בבורות ירי שחפרו בעצמם, ולאחר מכן, נרצחו הנשים והילדים. במעשה הטבח נרצחו כ-650 יהודים, והוא תועד בצילומי הגרמנים. בהמשך, הועלו באש גופות הקרבנות.
ואלד
ויליאקי
אלי שטיין
אלי שטיין אבן (נולד ב-4 באוקטובר 1947) הוא קצין בחיל החימוש בדימוס שהשתחרר בדרגת אלוף-משנה. כיהן כשנה כמנכ"ל מכון התקנים הישראלי.
שרות צבאי.
התגייס לצה"ל לפני מלחמת ששת הימים, סיים קורס קצינים בהצטיינות, ולאחר 28 שנים בשירות, השתחרר בדרגת אלוף-משנה.
בין תפקידיו כיהן כקצין פרויקטים במשלחת בניו-יורק, ובתפקידו האחרון כראש מחלקת פיתוח מערכות נשק.
תפקידים בתעשייה.
לאחר שחרורו מצה"ל התמנה לסמנכ"ל חברת יהודה רשתות בע"מ.
בשנת 2008 מונה למנכ"ל יהודה פלדות בע"מ, חברה מובילה ליצור פלדה. לאחר פרישתו מונה בשנת 2015 למנכ"ל מכון התקנים הישראלי וזמן קצר לאחר מכן נפסל מינויו, אך הוא מונה מחדש לאחר מכן.
פעילות ציבורית.
שטיין חבר נשיאות בהתאחדות התעשיינים במשך שתי קדנציות בין השנים 2008–2014.
כמו כן, חבר הנהלת אגף המתכת משנת 2008.
השכלה.
בוגר תואר ראשון בהצטיינות בהנדסת חשמל מהטכניון.
וידז'
טיסה 470 של LAM מוזמביק איירליינס
טיסה 470 של LAM מוזמביק איירליינס הייתה טיסה מסחרית משדה התעופה הבינלאומי מפוטו, מוזמביק, שהתרסקה ב-29 בנובמבר 2013 בנמיביה כאשר הייתה בדרכה לאנגולה. המטוס מסוג אמבראר E-Jets המריא ממפוטו בשעה 11:26 זמן מקומי, והיה מתוכנן לנחות בשעה 14:10. הריסות המטוס נמצאו למחרת ההתרסקות בפארק לאומי בצפון נמיביה. כל 27 הנוסעים ו-6 אנשי הצוות נהרגו. ממצאים של המוסד לתעופה אזרחית של מוזמביק מצביעים על כך שהמטוס רוסק בכוונה על ידי הטייס. איגוד מפעילי האוויר של מוזמביק חולקים על מסקנה זו.
מדובר בתאונה הקטלנית הראשונה ל-LAM מוזמביק איירליינס מאז 1970, והתאונה הקטלנית ביותר של התעופה במוזמביק מאז התרסקות מטוס הטופולב Tu-134 ב-1986 שעל סיפונו היה נשיא מוזמביק סאמורה מאשל.
המטוס.
המטוס המעורב היה אמבראר E-Jets 190 עם מספר סידורי 581, מספר זנב C9-EMC. המטוס נבנה באוקטובר 2012 ונמסר לחברת התעופה בנובמבר 2012, מאז צבר 2905 שעות טיסה. גוף המטוס והמנועים נבדקו בפעם האחרונה ב-28 בנובמבר 2013, יום לפני ההתרסקות.
התקרית.
המטוס שייט בגובה של 38,000 רגל מעל המרחב האווירי של בוטסואנה, כמחצית הדרך מהיעד כאשר החל לאבד גובה בפתאומיות. המטוס צנח במהירות בקצב של כ-100 רגל לשנייה. המכ"ם איבד את המטוס בגובה 3,000 רגל, בשלב זה המטוס איבד גובה במשך 6 דקות. הקשר האחרון עם פיקוח טיסה בוצע ב-13:30 מעל צפון נמיביה במזג אוויר גשום מאוד.
מזג האוויר בזמן התקרית היה גשום מאוד עם ראות לקויה.
נוסעים וצוות.
החברה אישרה שעל סיפון המטוס היו 27 נוסעים ו-6 אנשי צוות. משטרת נמיביה ציינה כי איש לא שרד את ההתרסקות.
תגובות.
ממשלת מוזמביק הכריזה על אבל לאומי. נשיא פורטוגל אניבל קבאקו סילבה הביע את תנחומיו בפני משפחות הקורבנות. חברת התעופה דיווחה כי מספק שירותי ייעוץ ותמיכה למשפחות והקימה מוקד מידע.
תבנית ההתרסקות מצביעה על כך שהמטוס החליק על הקרקע למרחק של כמה מאות מטרים.
שני מקליטי הטיסה, מקליט הקול בתא הטייס והקופסה השחורה נמצא באתר ההתרסקות בתוך 4 ימים והועברו ל-NTSB בארצות הברית לצורך פיענוח המידע.
החקירה.
ב-21 בדצמבר 2013, המוסד לתעופה אזרחית של מוזמביק הציג את ממצאי הדוח הראשוניים. לפי הממצאים לקפטן הרמיניו דוס סנטוס פרננדז הייתה "כוונה ברורה" לרסק את המטוס והוא שינה באופן ידני את הגדרות הטייס האוטומטי. הגובה המתוכנן של המטוס שונה 3 פעמים מ-38,000 רגל ל-592 רגל ובפעם השלישית מתחת לגובה פני הקרקע, כמו כן המהירות שונתה ידנית גם כן. מקליט הקול בתא הטייס הקליט מספר אזעקות שנשמעות ברקע וכן דפיקות חזקות על דלת תא הטייס על ידי טייס המשנה, שננעל מחוץ לדלת.
על אף המסקנות של המוסד לתעופה אזרחית של מוזמביק, איגוד מפעיל האוויר של מוזמביק חלק על הדוח הראשוני והסביר כי התמרונים של קפטן פרננדז הם חלק מנהלי ההפעלה הסטנדרטיים של מטוסי אמבראר E-Jets בנושא "איך לפעול במצבי חירום למניעת אסון". על המסמך של האיגוד, ממשלת מוזמביק לא צייתה להמלצות ולסטנדטים שנקבעו על ידי הארגון הבינלאומי לתעופה אזרחית "על הגילוי, התוכן והנהלים הנוגעים לדו"ח הראשוני של החקירה של ההתרסקות של הטיסה 470".
Woman Is the Nigger of the World
Woman Is the Nigger of the World (בתרגום לעברית: "אישה היא הכושי של העולם"), הוא שיר שכתבו ג'ון לנון ויוקו אונו בשנת 1972, באלבום Some Time in New York City . השיר שיצא כסינגל בארצות הברית, הצית מחלוקת קשה, הן בשל שמו שנחשב פרובוקטיבי, והן בשל הנושא בו עסק.
השיר נועד במקור למחות נגד השוביניזם הגברי והדרת הנשים לאורך ההיסטוריה. אך השימוש בו במילה "Nigger", הנחשבת פוגענית בציבוריות האמריקאית, הביא לאי שידור השיר. לכן, הוא מוכר כיום יותר כ"שירו הלא מושמע" של לנון.
חיבור השיר.
הביטוי "אישה היא הכושי של העולם" נטבע על ידי יוקו אונו בריאיון שנתנה למגזין Nova בשנת 1969, וצוטט על גבי שער המגזין. השיר מתאר את השיעבוד של נשים לגברים, את אפליית הנשים ואת השוביניזם הגברי החוצה את כל התרבויות.
השיר היה פורץ דרך בשני מובנים. ראשית, בגלל הכותרת, בה השתמש לנון במונח השנוי במחלוקת "Nigger" (בעברית: "כושי") הנחשב כפוגעני ומשפיל בציבוריות האמריקאית. שנית, בגלל נושא השיר הפרובוקטיבי, המשווה את מצב האישה למצבו של העבד. בריאיון שנתן בשנת 1972 בתוכנית הטלוויזיה "המופע של דיק קאווט", הסביר לנון כי המהפכן ג'יימס קונולי היה עבורו מקור השראה לשיר. לנון ציטט משפט שאמר קונולי: "the female worker is the slave of the slave" ("האישה העובדת היא העבד של העבד") כשהסביר את ההשראה הפרו-פמיניסטית לשיר.
פרסום השיר.
בשל השימוש במילה Nigger הנחשבת בתרבות האמריקאית בת זמננו כמילה פוגענית ולא נאותה, סירבו רוב תחנות הרדיו להשמיע את השיר. השיר פורסם בארצות הברית באפריל 1972, ואף על פי שכמעט לא הושמע בציבור, הגיע במהירות למקום 57 במצעד בילבורד הוט 100, תוך התבססות בעיקר על מכירות, ובכך היה לאחד הסינגלים הנמכרים של לנון בחייו.
תגובות וביקורת.
מסיבות תרבותיות והיסטוריות, מהווה המונח "Nigger" תזכורת כאובה לתקופה אפלה בתחום זכויות האדם ברוב שנות ההיסטוריה האמריקאית, מאחר שהיא נקשרת לעבדות בארצות הברית. בתקשורת האמריקאית כיום נחשב המונח כטאבו ואסור לשידור. לכן השימוש בו בשיר הרגיז כה רבים.
לנון הסביר כי כוונתו בשיר זה הייתה לתאר את מצבן הנמוך של הנשים בחברה, וציין כי הנשים נמצאות בתחתית שרשרת המזון ללא קשר לגזעים ותרבויות. להגנתו אף יצאו דמויות בולטות מהקהילה האמריקאית אפריקאית. הסנאטור מקליפורניה רון דלומס פרסם הודעה בתגובה לשיר, ובה כתב: " אם אתה מגדיר במילה 'כושי' (Nigger) מי שכל אורח חייו מוגדר בידי אחרים, שההזדמנויות שלו מוגדרות על ידי אחרים, שתפקידו בחברה מוגדר על ידי אחרים - אז החדשות הטובות הן שלא צריך להיות שחור באמריקה כדי להיות 'כושי' בחברה שלנו. חלק גדול מבני האדם באמריקה הם 'כושים'."
בהופעה המפורסמת בטלוויזיה נימק לנון את הנושא העומד מאחורי השיר ואף ביצע אותו, בעוד המנחה דיק קאווט, נאלץ להתנצל מראש בפני הקהל, למקרה שמישהו ייפגע.
בניגוד לתקשורת המסתייגת, ברך ארגון הזכויות האמריקאי לנשים (National Organization for Women) את ג'ון לנון ויוקו אונו על אמירתם הפרו-פמיניסטית.
השמעות מאוחרות.
גרסה ערוכה של השיר נכללה באלבום האוסף משנת 1975 Shaved Fish. השיר הודפס בשנית ונכלל ב"בי-סייד" של הסינגל "Stand by Me" . כמו כן נכלל במספר מארזי תקליטורים נוספים.
סונורה (מדבר)
תשפ&quot;ד
וינקיבצי
וינקיבצי (באוקראינית: Віньківці; בפולנית: Wińkowce, וינקובצה; ברוסית: Виньковцы, וינקובצי) היא עיירה במחוז חמלניצקי שבאוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב.
וינקיבצי נזכרת לראשונה בשנת 1493. בשנת 1957 הוענקו לה זכויות עיר. בתקופה הסובייטית הוענק לה השם "זאטונסק" (Zatonsk).
יהודי וינקיבצי.
טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמנו בווינקיבצי 1,745 יהודים, קרוב למחצית מכלל תושביה, ובמקום פעלו בית ספר יידי ושני קולחוזים יהודיים.
ב-11 ביולי 1941 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו הטילו על יהודיה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב, איסור הליכה על מדרכות וחובת ביצוע עבודות כפייה. בהמשך, רוכזו יהודי העיירה בגטו מוקף גדר תיל שהוקם בה, תוך ביצוע מעשי התעללות קשים ביהודי העיירה, בעיקר בקשישים ובחרדים.
ב-9 במאי 1942 נרצחו כ-450 יהודים מהגטו ליד הכפר סטניסלבובקה, שם נרצחו באותו יום גם כ-600 מיהודי זינקוב.