מסגד מוראדי (באלבנית: Xhamia e Muradies) או מסגד העופרת (באלבנית: Xhamia e Plumbit) הוא מסגד ואנדרטה ארכיטקטונית-תרבותית, שנמצא במרכז ולורה, אלבניה. המסגד נבנה ב-1537–1542 על ידי האדריכל העות'מאני סינאן בתקופת הסולטאן האימפריה העות'מאנית סולימאן הראשון. ב-1948, המסגד הוכרז כאתר מורשת תרבותי של אלבניה.
ברוס דגן
ברוס דגן (באנגלית: Bruce Degen; נולד ב-14 ביוני 1945) הוא מאייר וסופר אמריקאי. ידוע בעיקר בשל היותו מאייר סדרת הספרים אוטובוס הקסמים, שהפכה מאוחר יותר לסדרת טלוויזיה.
ביוגרפיה.
ילדות.
ברוס דגן נולד בשנת 1945 בברוקלין, שם גם העביר את ילדותו. בנעוריו היה נוהג לנסוע מברוקלין הצפופה והרועשת אל חוותו של סבו, שם היה קוטף גרגרי בר ומטייל בשדות. תקופה זו, שהשאירה עליו רושם כביר, הייתה למקור ההשראה שלו לספר הילדים שלו, ג'מבררי. בראיון עמו עקב יציאת הספר, נשאל על תקופת נעוריו, והוא השיב כי "הכל היה ירוק. הכל היה רך. אפשר היה להסתובב ברגליים יחפות בכל מקום. היינו יוצאים לקטוף הרבה גרגרים שהתפתחו. תמיד חשבתי על העולם שהוא נדיב ושמח במיוחד. וכשהרהרתי בזכרונותיי, הצלחתי לכתוב את הספר עם כל שמחת החיים הזו". כשהיה דגן בבית הספר היסודי עודד אותו אחד המורים, שהבחין בכישרונו הייחודי, להפוך למאייר ולרדוף אחר אהבתו לספרי ילדים. הוא לימד אותו מיני שיטות להתבטאות שלו בציוריו, ועזר לו להבין שהומור הוא אחד מערכי המפתח של ספרי הילדים שלו, כפי שבא לידי ביטוי בציטוט של דגן בו הוא דיבר על ההבדל והקשר בין ספרות ילדים לאמנויות מסורתיות: "אתה לא רואה הרבה אנשים מסתובבים בגלריה ומצחקקים. והבנתי שאני רוצה את אותו צחקוק."
השכלה ולימודים.
דגן למד בבית ספר יסודי בברוקלין, ניו יורק, ומשם עבר ללמוד בבתי ספר שונים לאמנות במנהטן, כולל בית הספר התיכון לגארדיה, שנחשב לאחד מבתי הספר לאמנות המתקדמים בניו יורק, ומכללת קופר יוניון, בה סיים בהצלחה תואר ראשון באמנויות פלסטיות (בעיקר בציור ופיסול). לאחר מכן חזר לברוקלין על מנת ללמוד במכון פראט, שם למד וסיים בהצלחה תואר שני באמנות פלסטית כאשר בו זמנית גם קיבל עוד תואר שני, הפעם בהפקת דפוס וציור מתקדם (ציור בכלים חדישים/מיוחדים ולא נפוצים).
קריירה.
לאחר שסיים את לימודיו והוציא את הספר "ג'מבררי" שהיה לספר ילדים מצליח בארצות הברית, הוא החל לשמש כמורה בבית הספר לאמנות BCHS (ראשי תיבות של Beach Channel High School) שבחוף רוקאווי. אחרי כן מצא את עצמו דגן חוזר לברוקלין כששם הוצעה לו משרת לימוד בבית הספר התיכון ג'ון דיואי. בשנת 1985 פגש את הסופרת ג'ואנה קול, ויחד הם שיתפו פעולה על מנת ליצור את סדרת ספרי הילדים, "אוטובוס הקסמים". הסדרה הייתה להצלחה כבירה בארצות הברית ובעולם בכלל כאשר ספריה תורגמו לעשרות שפות (גם בעברית). בשנת 1996 הופקה סדרת טלוויזיה המבוססת על הסדרה, ואת האנימציה שלה בנה גם דגן, יחד עם אנימטורים נוספים. לאחר יציאת הסדרה הוא סירב להוציא ספרים נוספים, ופנה לשיתופי פעולה עם הסופרת ננסי ווייט קרלסטרום בספרה ג'סי בר, ​​והסופרת ג'יין יולן, בסדרת קרפדת המפקד. דגן חיבר גם את הספר ג'מבררי, "Daddy Is a Doodlebug", ואת "Shirley's Wonderful Baby".
חיים אישיים.
דגן מתגורר בקונטיקט עם אשתו, כריסטין דיין. יש לו שני בנים, בנימין ואלכסנדר. בנימין דגן הפך אף הוא בבגרותו לצייר ומאייר ספרים. אלכסנדר דגן הוא כיום כותב ומאייר ספרי קומיקס מקצועי.
בית הקברות המוסלמי בשער הרחמים
בית הקברות המוסלמי בשער הרחמים (בערבית: مقبرة باب الرحمة - באב א-רחמה) הוא אחד מבתי העלמין האיסלמיים בירושלים. ממוקם ליד הקיר המזרחי של הר הבית.
בית הקברות משתרע משער האריות ועד קצה חומת מסגד אל-אקצא ליד ארמונות אומיה בצד הדרומי. שטחו כ-23 דונם.
ממשלת ישראל מתכוונת להמיר חלק מבית הקברות לגן מקראי, במסגרת הגן הארכאולוגי ירושלים.
היסטוריה.
בית הקברות המוסלמי צמוד לחומה המזרחית של העיר העתיקה.
שער הרחמים נחסם ככל הנראה במאה השמינית לספירה (כלומר, השער היה קיים עוד לפני בניית החומה העות'מאנית במאה ה-16). ייתכן שהקבורה במקום החלה זמן קצר לאחר מכן. היום הקבורה מתפרסת לכל אורך החומה המזרחית של העיר העתיקה. בית קברות נמצא בשימוש תושבי מזרח ירושלים המוסלמים עד היום.
ע"פ המסורת המוסלמית קבריהם של שניים מחבריו של הנביא מוחמד (עובאדה א-סאמת ושדאד אבן אוש ). שטחו של בית הקברות כ-48 דונם וקבורים בו ע"פ ההערכות עשרות אלפי אנשים. היכולת לקבור נפטרים רבים כל כך בשטח מצומצם מוסברת בשיטת הקבורה המשפחתית ("פוסתקיה") שבה נקברים מתים רבים מאותה משפחה באותו קבר.
לפי המסורת המוסלמית הר הזיתים, הקידרון והר המוריה יתחברו ביום הדין ותחית המתים ולכן השער כונה על ידם "באב אל צהרה" (חיי נצח). הקמים מן המתים יחיו חיי נצח, ולכן הוקם כאן בית קברות ומתיו יהיו הראשונים לעמוד לדין. תחילתו של בית הקברות המוסלמי מחוץ לשער הרחמים הוא מן התקופה האיובית במאה ה–13. לפי האגדה הקימו המוסלמים את בית הקברות במקום זה כי שמעו שמשיחם של היהודים יכנס בשער הזה, וכדי למנוע זאת הקימו שם בית קברות, כי המשיח לא יעבור במקום טמא טומאת מת. זו אגדה בעלמא, מה גם שלפי ההלכה היהודית אין יהודי נטמא לגוי. מה שנכון הוא שיש מסורת יהודית שאומרת שדרך השער הזה גלתה שכינה וממנו עתידה לשוב.
יש אמונה בקרב היהודים, שהמוסלמים מבקשים בכך למנוע את ביאת המשיח, בחשבם שאליהו הנביא הכהן לא יוכל לעבור בבית הקברות, שמא ייטמא, ובכך תעוכב גאולתם של היהודים. אולם בהלכה היהודית קיימות דעות כי בית קברות של גויים אינו מטמא, אלא רק מגע ישיר במת או בנשיאתו.
מאבק נגד המשך הקבורה במקום.
במהלך תחילת המאה ה-21, כמה גופים ישראלים נאבקים נגד הקבורה בחלקו הדרומי של בית הקברות המשמש את תושבי הכפר סילוואן. הוועד הציבורי למניעת הרס עתיקות הר הבית, מאגד ארכאולוגים, אנשי רוח ומשפטנים, ובשנת 2005 עתר לבג"ץ נגד מדינת ישראל בשל אי אכיפת איסור קבורה בחלק הדרומי של בית הקברות. הבסיס לטענה הוא שהמקום מוכרז אתר עתיקות וחלק מן הגן הלאומי 'סובב חומות ירושלים', וחפירה וקבורה במקום היא פגיעה בעתיקות.
החלטת בג"ץ משנת 2009 קבעה שיש לדחות את העתירות אולם על הרשויות לאכוף את החוק ולשמור על האתר מפגיעה (קבורה). כיום תושבים הרוצים לקבור את מתיהם בחלק הדרומי של בית הקברות צריכים להצטייד באישור מבית המשפט. המאבק נגד הקבורה בחלק מבאב א-רחמה בולט לעומת ההשקעה הרבה בבית הקברות היהודי בהר הזיתים.
ברית יעקב ולבן
ברית יעקב ולבן היא אירוע מקראי המופיע בפרשת ויצא בספר בראשית.
תיאור.
לאחר שיעקב ברח מלבן, עם רחל ולאה, לבן הארמי רודף אחריו ומשיג אותו בהר הגלעד. הוא כועס על יעקב, שברח ממנו בלי להודיע לו ושגנבו לו את אלוהיו (התרפים).
לבסוף, לבן לא מוצא את התרפים והם כורתים ביניהם ברית שלום, ומקימים גל-עד לזיכרון עולם. לבן קורא למצבה בשם הארמי יְגַר שָׂהֲדוּתָא, ולאחר מכן הוא חוזר לביתו.
לפי ספר היובלים, הברית נכרתה ב-15 בחודש השלישי, שהוא חג השבועות בלוח השנה במגילות קומראן.
פרשנות.
מעלה הרעיון לכריתת הברית היה לבן, שאמר:
מגפת הקורונה במולדובה
מגפת הקורונה, בה חלו רבים במחלת נגיף הקורונה במולדובה, התפשטה אל המדינה בתחילת מרץ 2020.
התפשטות המגפה.
ב-27 בינואר שרת הבריאות, העבודה וההגנה החברתית ויוריקה דומברבאינו כינסה ישיבה מורחבת של הנציבות למצבים חריגים ומצבי חירום של משרד הבריאות, העבודה וההגנה החברתית. בפגישה זו השתתפו גם נציגי משרד החוץ והאינטגרציה האירופית, משרד הפנים, משרד האוצר, הפיקוח הכללי של משמר הגבול, שירות המכס, החברה לביטוח לאומי ברפואה, סוכנות בטיחות המזון הלאומית, והסוכנות הלאומית לבריאות הציבור. המשתתפים דנו במדדים למניעה ובקרה של הזיהום בנושא נגיף הקורונה. בהתבסס על המצב האפידמיולוגי וההתפשטות הגלובלית של הזיהום.
ב-2 בפברואר הוועדה הלאומית יוצאת דופן לבריאות הציבור כוננה על ידי ראש הממשלה יון צ'יקו . הנציבות אימצה את החלטה מספר 1, הקובעת בין היתר כי הערכת הסיכון לבריאות הציבור תמשיך להתבצע תוך ייחוס, במידת הצורך של קוד ההתראה הנובע מהמצב האפידמיולוגי הקשור בנגיף הקורונה.
ב-18 בפברואר הסוכנות הלאומית לבריאות הציבור קיבלה מגרמניה, בתמיכת ארגון הבריאות העולמי, ערכות בדיקה לאיתור נגיף הקורונה.
ב-24 בפברואר הוועדה הלאומית יוצאת דופן לבריאות הציבור כונסה על ידי ראש הממשלה המולדובי, יון צ'יקו. הנציבות אימצה את החלטה מס' 2 הקובעת בין היתר את קביעת רמה הסכנה הלאומית לרמה צהובה על רקע המצב האפידמיולוגי הקשור לנגיף הקורונה. ומחשבת את הסיכון האפשרי לחירום בריאות הציבור.
ב-7 במרץ הודיעה מולדובה על מקרה ראשון של הדבקה בנגיף הקורונה בשטחה. על פי משרד הבריאות המולדובי, מדובר באישה בת 48 שחזרה למדינה במטוס ממילאנו, שבאיטליה והיא מטופלת בבית חולים בקישינב.
ב-8 במרץ הודיעה הנציבות הארצית הלא-רגילה לבריאות הציבור במולדובה על קביעת קוד התראה כתום ברמה הלאומית בהקשר למצב האפידמיולוגי הקשור לנגיף הקורונה.
ב-10 במרץ הודיעה מולדובה כי היא אוסרת על כניסת אזרחים זרים ממדינות אשר נגועות בנגיף הקורונה.
ב-11 במרץ הודיעה מולדובה על סגירת כל בתי הספר, גני הילדים, הקולג'ים והאוניבריסטאות בכל רחבי המדינה למשך שבועיים.
ב-13 במרץ הודיעה הנציבות הארצית הלא-רגילה לבריאות הציבור במולדובה על קביעת קוד התראה אדום ברמה הלאומית בהקשר למצב האפידמיולוגי הקשור לנגיף הקורונה.