בתקופת המנדט כפו הבריטים את הקמת בית הדין לערעורים על בית הדין הרבני. הדבר עורר ויכוח תורני נוקב בין התומכים והמתנגדים, אשר העסיק את העולם התורני במשך שנים רבות. בהמשך לכך, הרב ד"ר עדו רכניץ טען כי ערעור היה חלק ממערכת המשפט של התורה, כגון בפירוש רבי עובדיה ספורנו שהסביר את מערכת השרים שהציע יתרו ככזו שיש בה זכות ערעור (ספורנו שמות יח, כא): הִנֵּה יִשְׁפּט הַקָּטָן רִאשׁונָה, וְהַצּועֵק עַל פְּסַק דִּינו יִצְעַק אֶל הַגָּדול מִמֶּנּוּ, וּמִן הַשֵּׁנִי אֶל הַשְּׁלִישִׁי וּמִן הַשְּׁלִישִׁי אֶל הָרְבִיעִי, וּבְכֵן יִהְיוּ מְעַטִּים הַבָּאִים לְפָנֶיךָ לָדִין.היעלמותו הייתה תוצאה של חורבן מוסדות השיפוט היהודיים במהלך הגלות. ברוח זו הוא המליץ לשוב ולהקים ערכאת ערעור גם על בתי הדין לממונות שתתבסס על הסכמת בעלי הדין והדיינים. מאז הקמת בית הדין הרבני הוא כולל ערכאת ערעור, בנוסף, רשת בתי הדין ארץ חמדה גזית כוללת גם היא אפשרות של ערעור.
קישורים חיצוניים.
אורי וייס, האפקט הרגרסיבי על הפסיקה קמא, משפטים ל"ט, 467.
אליעזר סודיט
אליעזר שרון סודיט (ט"ו בשבט 9 בפברואר 1925 – 5 בפברואר 2011) היה לוחם אצ"ל, אשר כינויו בארגון היה "קבצן", ולאחר הקמת המדינה, איש שירותי הביטחון בישראל.
ביוגרפיה.
סודיט נולד בבסרביה (היום במולדובה), עלה ארצה בשנת 1936 יחד עם משפחתו מהעיר אודסה שבאוקראינה.
בשנת 1939 הצטרף לאצ"ל. הוא השתתף ופיקד על מבצעים רבים במסגרת הארגון. ב-13 בספטמבר 1946, בעת שפיקד על מבצע שדידת בנק "עותומן", הוא נתפס על ידי השלטונות הבריטים ונשפט ל-15 שנות מאסר. לאחר תשעה חודשים בבית הסוהר במגרש הרוסים בירושלים, הצליח להימלט כשהוא מחופש לשוטר בריטי.
כמומחה חבלה באצ״ל, אליעזר סודיט שרון היה שותף בתכנון הכנת הרימון שהוסלק בתפוז, שבעזרתו הנידונים למוות מאיר פיינשטיין ומשה ברזני התאבדו בכלא הבריטי לפני הוצאתם להורג. בשל כך, לימים, ובדומה למנחם בגין, ביקש להיקבר בסמיכות אליהם בהר הזיתים.
בתחילת מלחמת העצמאות סודיט השתתף במבצעים שונים של האצ"ל. בהמשך, הוא לחם בקרבות כיבוש יפו והיה זה שהציע את שיטת ההתקדמות דרך קירות הבתים, באמצעותה נכבשה מנשייה. אחר כך לחם בקרבות האצ"ל ברמלה. בקרבות אלה סודיט עמד בראש הכוח אשר כבש את מפקדת חסן סלאמה. בהמשך הוא נפצע בעת חילופי ירי עם הערבים, פונה לטיפול רפואי, וחזר לחזית רמלה לאחר זמן קצר. אחרי מספר ימים, נחתם הסכם לצירוף האצ"ל לצה"ל, שהוקם בעצם אותם ימים. סודיט הועבר עם יחידתו מחזית רמלה לגדוד 57 של חטיבת גבעתי, במסגרתו נטלו חלק במבצע פלשת. לאחר פרשת אלטלנה, הצטרף לכוחות האצ"ל ששמרו על קיומם העצמאי בירושלים, ופיקד על גדוד יוצאי אצ"ל שכבש את הכפר מלחה. בתקופת המלחמה התחתן עם דרור גוריון, חברת אצ"ל ושדרנית ברדיו המחתרתי, בתם של ציפורה ויצחק גוריון, מוותיקי התנועה הרוויזיוניסטית. את חתונתם על גג-בית בירושלים ערך הרב אריה לוין שהיה מקורב לאנשי המחתרות.
לאחר פירוק האצ"ל בירושלים, הצטרף שנית לצה"ל, ובמהלך קורס קצינים במסגרתו, נפצע. זמן מה עשה סודיט בעסקים פרטיים.
ב-1952 כמחאה על "הסכם השילומים" בין ישראל לגרמניה, שלח סודיט מצרפת מעטפת נפץ לראש ממשלת גרמניה, קונראד אדנאואר. הפצצה התפוצצה בעת שחבלן גרמני ניסה לנטרלה וגרמה למותו. סודיט נעצר בצרפת כשברשותו אמצעי לחימה שונים. הוא נשפט לארבעה חודשי מאסר וגורש מצרפת.
ביוני 2006 פורסם יומנו של סודיט ובו הוא טוען כי ראש ממשלת ישראל לשעבר, מנחם בגין, היה מעורב באופן אישי בניסיון לרצוח את אדנאואר. על פי הכתוב ביומן, סודיט עצמו הציע לבגין את הפעולה במטרה למנוע את הסכם השילומים עם גרמניה, ובגין הביע את הסכמתו "לכל תגובה שתיעשה ובלבד שיימנע הסכם השילומים".
ב-1960 גויס ל"מוסד" והשתתף במבצעים רבים ביניהם מבצע חיסולו של פושע המלחמה הרברטס צוקורס באורוגוואי. אחר כך פרש מן השירות. בנו זאב שרון חזר בתשובה וכיום משמש כראש המכינה הקדם צבאית חיבת ציון ביפו.
בית דין לעבודה
חזה קעור
חזה קעור (pectus excavatum; מוכר גם כחזה סנדלרים או בית חזה שקוע) הוא עיוות מולד של עצם החזה (סטרנום) אשר שוקעת פנימה ויוצרת מראה של שקע בחזה. לרוב מדובר בעיוות קוסמטי בלבד שאינו מפריע כלל לתפקוד הגוף, אך לעיתים העיוות פוגע בתפקודים קרדיולוגיים ונשימתיים, ועשוי לגרום לכאבי גב וחזה. הסובלים מחזה סנדלרים, בעיקר צעירים, עלולים לחוות השפעות פסיכולוגיות שליליות בחייהם ולהימנע מפעילויות בהן עליהם לחשוף את פלג גופם העליון.
העיוות מובחן לרוב בתקופת הגדילה המהירה (גיל ההתבגרות), שבה הוא מתפתח במהירות והעצם שוקעת כלפי פנים.
בישראל מתמחה מרכז שניידר לרפואת ילדים בטיפול בעיוות זה.
תפוצה.
העיוות מופיע באדם אחד מתוך 400 אנשים, וכשלושה רבעים מהלוקים בו הם גברים. על אף שהסיבה לעיוות אינה ידועה, הוא מופיע ב-40% מבני משפחת הלוקים בעיוות.
נוכחותו של העיוות גבוהה בעיקר בקרב אנשים הלוקים גם בתסמונת מרפן (Marfan syndrome).
טיפול.
מצויים כמה סוגי ניתוחים לשיפור העיוות (שינוי בעצמות) או שיפור המראה שלו (בלי שינוי בעצמות), לדוגמה:
תיקונים לעיוות הנערכים בגיל צעיר פשוטים יותר לביצוע מכיוון שהעצמות רכות יותר ולכן נענות יותר להליכים.
בתומי (פירושונים)
גביע איטליה בכדורגל
ליגת העל האיטלקית
גרוזיני
לוקסודרום
לוקסודרום (באנגלית: Loxodrome או Rhumb-Line) הוא קו ישר על פני כדור בכלל וכדור הארץ בפרט, שחותך את כל המרידיאנים באותה זווית.
צלנדורף
צלנדורף (בגרמנית: Zehlendorf) הוא רובע בדרום-מערב ברלין, חלק מהרובע המנהלתי שטגליץ-צלנדורף.
עד לרפורמת הרבעים של ברלין בשנת 2001 היה הרובע, שנוסד ב-1920, בעל מעמד עצמאי. במסגרת הרפורמה הא אוחד רשמית עם שטגליץ לישות מנהלתית אחת. בפועל משתמשים התושבים בשמות הישנים.
בצלנדורף נמצאים כמה משכיות-הטבע והאגמים של העיר ברלין כולה. הוא נחשב לאחד הרבעים העשירים בעיר. ב-2008 היו בה קצת פחות מ-58,000 תושבים.
העיר שדרות היא עיר תאומה של הרובה.
בשנות העשרים של המאה העשרים, התגורר בצלנדורף סופר היידיש הנודע דוד ברגלסון.
אני לומד גרמנית
אני לומד גרמנית (בצרפתית: J'apprends l'allemand) הוא רומן מאת הסופר והמחזאי דניס לאשו (Denis Lachaud). הספר, שיצא לאור בצרפת בשנת 1998, הפך לרב-מכר. המהדורה העברית, בתרגומה של רמה איילון, פורסמה ב-2007.
עלילה ומאפיינים.
הספר מתואר כביוגרפיה של ארנסט, נער צרפתי עדין, ובעל שם משפחה משונה (וומל), שאינו מקובל מבחינה חברתית. כאשר הוא עולה לכיתה ו', מחליט ארנסט ללמוד גרמנית כשפה שנייה. כך נפתחת לה קופת שרצים משפחתית הקשורה להוריו שעזבו את גרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה ופתחו בחיים חדשים בצרפת.
בגיל 14 הוא נוסע להתארח בגרמניה במסגרת חילופי סטודנטים. שם הוא מגלה את שונותו מבחינה משפחתית: מתברר שלסבו היה עבר נאצי, דבר שהמשפחה הסתירה עד כה. ההתוודעות לנושא זה מקבילה לגילוי אהבה ראשונה, עם בחור גרמני צעיר. ארנסט, ששונותו החברתית מתחילה לקבל הסבר, משלים בהדרגה עם היותו הומו, אך מסרב לקבל את שורשיו הנאציים.
הסופר, דניס לאשו, מלווה באמצעות דמות המתבגר העדין את התמודדותה של התרבות הצרפתית עם שורשים גרמניים, ועם נושא הדחקת זיכרון השואה בצרפת ובאירופה.
גיא פניני
גיא פניני (נולד ב-4 בספטמבר 1983) הוא כדורסלן ישראלי. משחק כיום בעמדות הסמול פורוורד והפאוור פורוורד (עמדות 3, 4) במכבי תל אביב ובנבחרת ישראל. מתפקד לעיתים כקלע, בעיקר כאשר ההרכב על המגרש הוא גבוה יחסית. גובהו 2.01 מטרים. ניחן ביכולות קליעה ושמירה גבוהות. פניני מדורג במקום ה-2 בכמות המשחקים בליגת העל בכל הזמנים (לאחר מאיר טפירו) בנוסף הוא מדורג במקום ה-35 (4,153 נק') ברשימת הקלעים הגדולים בכל הזמנים בליגת העל הישראלית והוא אחד משני השחקנים הפעילים היחידים ב-100 המקומות הראשונים.
קריירה.
גיא פניני גדל בקבוצות הילדים, הנערים והנוער של מכבי תל אביב, וזכה בדאבל של ליגת הנוער בעונת .
בסיום אותה עונה, בשנת 2001, החל לשחק בליגת העל, בקבוצת מכבי עירוני רעננה. באותה עונה קלע את הסל שהקנה לו פרסום רב: שלשת ניצחון מחצי מגרש במשחק נגד מכבי חיפה.
בעונת התאחדה רעננה עם בני הרצליה והפכה ל"בני השרון". פניני נשאר בקבוצה, ועל אף גילו הצעיר מונה לקפטן הקבוצה בעונת . בשנים אלה רשם פניני התקדמות מקצועית משמעותית ובעונת נבחר לחמישיית העונה.
ב-2006 עזב פניני את בני השרון, לאחר 4 עונות, וחתם בהפועל ירושלים, עמה זכה ב-2007 בתוארו הראשון - גביע המדינה, כאשר הוא קלע בגמר 10 נקודות. שנה אחר כך זכה עם הקבוצה בתואר פעם נוספת, כאשר פניני קלע 11 נקודות בגמר.
בשנת 2008 חתם פניני על חוזה עם קבוצת מכבי תל אביב, לפיו יעזוב את הפועל ירושלים, ישחק עונה אחת בקבוצה אירופית, ובסיומה יצטרף לשורותיה של מכבי. הוא לא הצליח למצוא קבוצה אירופית שתקלוט אותו לשורותיה עד התאריך שהיה נקוב בחוזה, ומצא עצמו במרכזו של סכסוך משפטי בין הפועל ירושלים לבין מכבי תל אביב. בסופו של דבר חתם בקבוצה הסרבית ז'לזניק בלגרד, ששיחקה גם בליגה האדריאטית. פניני הציג בקבוצה זו נתונים סבירים (8 נקודות בממוצע למשחק), אך עם פיטוריו של המאמן שהביאו לקבוצה, סלובודן קליפה, בראשית 2009, עזב גם הוא את הקבוצה והצטרף לקבוצת קראבנוס הקפריסאית.