התושבים המקומיים התנגדו לצורת שלטון זו ורצו לקבל שוב שליטה באדמותיהם. בעקבות מחאתם הועבר ב-1 בינואר 1949 "חוק ממשלת אולדרני" ("Government of Alderney Law 1948") שקבע את שיטת הבחירות במדינת אולדרני והקים את מערכת המשפט המקומית (וכן קבע את אופן הטלת המיסים - שלא היו מוטלים על תושבי האי עד לשנה זו).
בשל אוכלוסיית האי הקטנה סברה ממשלת בריטניה כי תושבי האי לא יוכלו לקיים את שירותי הנמל ושדה התעופה ברמה נאותה ולכן נקבע שהמסים יועברו לביליוויק של גרנזי וינוהלו על ידי דרנסי.
במהלך המאה ה-20 התגברה המגמה של האנגליקניזציה של האי ובמהרה שפת האי - אורנייזית נשכחה.
כלכלה.
עיקר כלכלת האי מתבססת על תיירות ופיננסים. בנוסף, באי ועדה להסדר הימורים באינטרנט, המסדירה את פעילותם של עשרות מפעילי אתרי הימורים מקוונים.
פוליטיקה.
באי קיים בית מחוקקים בשם "מדינת אולדרני" (The States of Alderney ). כמו כן האי שולח שני נציגים לבית המחוקקים באי גרנזי - מדינות גרנזי (States of Guernsey).
מקור מוסד "מדינת אולבני" בימי הביניים, ובית מחוקקים זה כולל נשיא הנבחר מידי 4 שנים ועשרה נציגים הנבחרים מדי שנתיים לתקופה של ארבע שנים (כל שנתיים נבחרים מחצית הנציגים).
נשיא אולדרני הוא סר נורמן בראוז.
כל האי מהווה אזור בחירה אחד.
עד הרפורמה שנעשתה בשנת 1948, המועצה הייתה מורכבת מהנציגים הבאים:
גאוגרפיה.
אולדרני, בדומה ליתר איי התעלה הוא אי שבו יש צוקים גבוהים וסביבם חופי חולות. האקלים באי ממוזג, והקיצים חמים יותר מאשר בבריטניה עצמה. העצים באי מועטים - מאחר שמרבית העצים נכרתו על ידי החיילים הגרמנים במלחמת העולם השנייה.
באי צמחייה ובעלי חיים ייחודיים כגון הקיפוד הבלונדיני וכן הבקר הייחודי לאי - בקר אולדרני.
תחבורה.
הגישה לאי מתבצעת באמצעות טיסות מבורנמות', סאות'האמפטון, גרנזי וג'רזי. מעבורות מובילות נוסעים לצרפת ולאיי התעלה האחרים.
באי קיימת מסילת ברזל - רכבת אולדרני - מסילת הברזל היחידה באיי התעלה.
סביב חופי האי נמצאות שוניות רבות שהביאו לטביעת ספינות רבות לאורך ההיסטוריה.
תרבות.
באי דיברו בשפה האורנייזית (Auregnais) - דיאלקט נורמני שנשכח במהלך המאה ה-20, שפה זו אף הייתה אחת מהשפות הרשמיות עד שנת 1966 אולם במחצית השנייה של המאה ה-20 פסק השימוש בה והפסיקו ללמדה בבתי הספר באי עד שנשכחה. כיום שפת הדיבור באי היא אנגלית, אף שבעבר דיברו התושבים גם צרפתית.
שבוע אולדרני.
שבוע אולדרני נחגג מדי שנה בחודש אוגוסט, החל מיום השני הראשון של החודש למשך מספר ימים. במהלך חגיגה זו נערכות תהלוכות, מצעדי לפידים וירי זיקוקים, וכן נערכים באי קונצרטים.
ספורט.
גולף ודייג הם ענפי הספורט הפופולריים ביותר באי.
תיירות.
בשל אופיו השקט והמבודד של האי נהגו לבוא לאי ידוענים רבים ובהם מפיק להקת "הביטלס" ג'ורג' מרטין והשחקנית ג'ולי אנדרוז.
רוני ליבוביץ
רוני ליבוביץ' (נולד ב-24 באוגוסט 1953) הוא שודד בנקים ישראלי, שהתפרסם בכינוי "האופנובנק". שדד 21 בנקים. הוא נתפס וריצה 8 שנות מאסר וחודש. מעשיו כנגד הבנקים עוררו אהדה רבה בקרב הציבור.
ביוגרפיה.
ליבוביץ נולד ליהושע (שוקי) ודבורה (לבית רוטשילד) ליבוביץ והוא בן לאחת המשפחות העשירות בישראל. סבו מצד אביו, חיים לייבוביץ, הקים בתל אביב בשנת 1931 את מפעל "עץ הזית". הוא גדל בשכונת תל גנים שברמת גן ולמד בבית הספר "תל גנים" שבשכונה. בהיותו נער נשלח על ידי הוריו לפנימית "הדסים", שם למד במשך כשנה וחצי עד שהנהלת המוסד יזמה את סיום לימודיו. לאחר מכן החליף מספר בתי ספר ולפני גיל 16 הפסיק את לימודיו ויצא לעבוד.
בנובמבר 1970 התגייס לצה"ל ושירת בחיל התובלה. ביוני 1973 סיים קורס קצינים בסיסי בבה"ד 1. ליבוביץ הוסמך לקצין תובלה ובאוקטובר 1973 עת פרצה מלחמת יום הכיפורים הוצב בדרום. בעודו בשירות צבאי נישא לאיריס וכשנה מאוחר יותר נולד בנם היחיד - ליאל.
בסוף שנות השבעים הצטרף לעסקי המשפחה בישראל ובארצות הברית. ליבוביץ חילק זמנו בין הרצליה (בה התגורר) לניו יורק. לקראת סוף שנות השמונים הסתכסך עם משפחתו על רקע עסקי ונפרד ממנה. ליבוביץ השקיע בכמה עסקים ונקלע לחובות.
ב-21 בפברואר 1989 ביצע ליבוביץ שוד בנק ראשון בסניף הבנק הבינלאומי בהרצליה פיתוח ליד ביתו. ב-7 באוקטובר 1990 ביצע את שוד הבנק האחרון שלו בסניף בנק הפועלים ברמת גן. ב-18 באוקטובר 1990 נתפס ליבוביץ' בידי שוטרי תחנת גבעתיים והובא למשפט.
בניגוד לדיווחי העיתונות מתקופת מעשי השוד עצמם ובניגוד להערכות המשטרה בשנות האלפיים טען ליבוביץ כי מעולם לא השתמש באופנוע עבור מעשי השוד שביצע. לסניפים אותם שדד, הוא נהג להגיע ברגל או באמצעי תחבורה אחר. הכינוי "האופנובנק" דבק בו לטענתו, משום שנהג לחבוש קסדה בעת השוד על מנת לטשטש את זהותו. בעבר רווחה האמונה השגויה כי שדד את הבנקים באופנוע ולאחר השוד הסתלק במשאית, בזמן שהמשטרה מחפשת אופנוען. יתרה מזאת, לאחר שבית המשפט גזר על ליבוביץ' לפצות את הבנקים ששדד ורכושו עוקל לצורך העניין, בנק לאומי העמיד למכירה אופנוע שהיה ברשות ליבוביץ' וכדי להעלות את מחירו, הבנק טען כי זהו האופנוע, ששימש למעשי השוד.
בשניים ממעשי השוד ירה ליבוביץ באקדח.
לאחר תפיסתו.
בחקירתו הודה במעשי השוד שביצע ושיתף פעולה עם חוקריו באופן מלא. ימים ספורים לאחר לכידתו החזיר את כל הכספים ששדד. בבית המשפט המחוזי נגזר דינו לעשרים שנות מאסר, אך בערעור לבית המשפט העליון הופחת עונשו ל-14 שנות מאסר, לאחר שגם התביעה הסכימה להפחתת העונש. בפסק דינו של המשנה לנשיא מנחם אלון הובאו שיקוליו להפחתת העונש:
אופנועו האישי חולט על ידי המדינה. ליבוביץ' ריצה שמונה שנות מאסר ושוחרר בשנת 1998 לאחר ניכוי שליש וחנינה מנשיא המדינה עזר ויצמן.
לאחר שחרורו מהכלא מתפרנס ליבוביץ ממתן הרצאות על מעשי השוד והחיים בכלא. הוא מנהל אתר אינטרנט בשם "האופנובנק", בו הוא מייעץ לאנשים שצפויים להיכנס לכלא כיצד לשרוד.
בתקופת מעשי השוד, היו רבים שהזדהו עם השודד וראו בו גיבור שהצליח "להכות את הבנקים והממסד". מאז השתחרר זוכה ליבוביץ למעקב מדורי רכילות בתקשורת.
בחודש מרץ 2014 החל שידורו של סרטון פרסומת לקטנוע, בכיכובו של ליבוביץ. לאור מחאות הורתה הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו להפסיק את שידור הסרטון בנימוק שהוא מעודד עבריינות, אך בהמשך התירה שידור גרסה מקוצצת שלו.
בשנת 2021 הועלה המחזמר "האופנובנק" אודות סיפורו, על ידי תיאטרון הצפון. השחקן גיל פרנק גילם את דמותו של ליבוביץ.
משפחתו.
מנישואיו הראשונים נולד בנו, פרופסור ליאל ליבוביץ - סופר, עיתונאי וחוקר משחקי וידאו באוניברסיטת ניו יורק.
מאז שחרורו מהכלא, חי ליבוביץ בזוגיות עם יסמין מרחב, מנהלת משרד הפרסום "באומן בר ריבנאי אקספרט", אותה הכיר עוד בעת ריצוי עונשו. בשנת 2013 נישאו בני הזוג באי טאנה שברפובליקת ונואטו וליבוביץ אימץ את בתה.
עמירם ניר
עמירם ניר (8 בדצמבר 1950 – 30 בנובמבר 1988) היה איש צבא, עיתונאי, יועץ ראש הממשלה לענייני טרור בינלאומי, מהמעורבים העיקריים בפרשת איראן-קונטראס.
תולדות חייו.
בנם של יצחק ומרים ניסקר. שירת בצה"ל במלחמת יום כיפור ובמלחמת לבנון הראשונה, הגיע לדרגת סגן-אלוף ופיקד על גדוד טנקים. נפצע מספר פעמים במהלך שירותו. נפצע בתאונת דרכים ואיבד את עינו.
במהלך פציעתו הארוכה שירת ככתב בגלי צה"ל. לאחר שחרורו שימש כתב ב"ידיעות אחרונות" והיה גם כתב הערוץ הראשון.
הוא היה חוקר במרכז למחקרים אסטרטגיים באוניברסיטת תל אביב.
ב-1982 נישא לג'ודי מוזס, עיתונאית וממשפחת בעלי העיתון "ידיעות אחרונות", ולזוג נולדו שני בנים.
בתקופת הבחירות לכנסת העשירית שימש כראש אגף הסקרים והמחקר של המערך.
ב-1982, עם פתיחת מבצע של"ג, כתב מאמר ב"ידיעות אחרונות" בשם "שקט יורים", ובו קרא לאחדות השורות בזמן מלחמה.
לאחר הקמת ממשלת ישראל העשרים ואחת בראשותו של שמעון פרס, עזב ניר את העיתונות והמרכז למחקרים אסטרטגיים והפך ליועץ ראש הממשלה לענייני טרור בינלאומי. בתפקיד זה נקשר שמו בעיקר בפרשת איראן-קונטראס, שעסקה ביוזמה לעסקה סיבובית בה בתמורה לאספקת נשק לאיראן דרך ישראל שחרר חזבאללה בלבנון בני ערובה אמריקאים שהחזיק. התשלום שהתקבל מאיראן תמורת הנשק הועבר לממשל האמריקאי מבלי שנרשם בספרים. כך יכול היה הממשל להשתמש בכסף זה ללא פיקוח או ידיעה של הקונגרס למימון המורדים במשטר הסנדיניסטי בניקרגואה (הקונטראס). הפרשה נחשפה על ידי גורמים איראניים, אשר הדליפו את פרטיה לעיתון הלבנוני "א-שראע". נשיא ארצות הברית דאז, רונלד רייגן, וסגנו, ג'ורג' הרברט ווקר בוש, טענו שלא היו מודעים לפרשה זו, אך נאלצו להקים ועדת חקירה בנושא. ועדה זו קבעה שאף אם אכן לא היו מודעים לכל פרטי הפרשה, הייתה להם אחריות מנהלית להתרחשותה.
עמירם ניר נהרג לאחר סיום הפרשה, בשנת 1988, כאשר לא נשא עוד בתפקיד ממלכתי, בהתרסקות מטוס פרטי שכור על שם ישראלי פט ובר במקסיקו. נסיבות מותו נותרו עלומות, וחשדות על מעורבות אפשרית של גורמים אמריקאיים בתאונה לא הוכחו. הוא נקבר בבית העלמין קריית שאול בתל אביב.
על שמו נקראים אולפן גלי צה"ל בבית החייל בירושלים וגינה ברמת גן.
גיורגי ליגטי
מיורקה
מיורקה (בספרדית ובקטלאנית: Mallorca) הוא האי הגדול ביותר באיים הבלאריים במערב הים התיכון וחלק מספרד. העיר הגדולה באי היא פלמה דה מיורקה, והיא גם בירת אי זה ובירת הקהילה האוטונומית של האיים הבלאריים. שטח האי הוא כ-3,600 קילומטרים רבועים ואוכלוסייתו מונה כ-859,289 תושבים (2015).