ב-2 בדצמבר 2018 פורסם סיכום החקירה, ולפיו עמדת משטרת ישראל והרשות לניירות ערך היא שבשנים 2012–2017 התערבו נתניהו ומקורביו בתכנים שפורסמו על ידי "וואלה!" במטרה לשפר את אופן סיקורו באמצעות כתבות ותמונות מחמיאות והסרת תכנים ביקורתיים. כמו כן ניסו להשפיע על מינויים של עורכים וכתבים, על ידי קשריהם עם שאול ואיריס אלוביץ'. בני הזוג אלוביץ' השפיעו על הפרסומים באתר למען החלטותיו הרגולטוריות של נתניהו כשר התקשורת לטובת שאול אלוביץ' ו"קבוצת בזק". לפי ההודעה, נגד נתניהו התגבשה תשתית ראייתית לביצוע עבירות של לקיחת שוחד, מרמה והפרת אמונים וקבלת דבר במרמה בנסיבות מחמירות; נגד שרה נתניהו התגבשה תשתית ראייתית לעבירות של לקיחת שוחד (בצוותא), מרמה והפרת אמונים (בצוותא), ושיבוש מהלכי חקירה ומשפט; נגד שאול אלוביץ' התגבשה תשתית ראייתית לעבירות של מתן שוחד, שיבוש מהלכי חקירה ומשפט, עבירות דיווח לפי חוק ניירות ערך ועבירות לפי חוק איסור הלבנת הון; נגד איריס אלוביץ' התגבשה תשתית ראייתית לעבירות של מתן שוחד, שיבוש מהלכי חקירה ומשפט ועבירות לפי חוק איסור הלבנת הון; נגד עמיקם שורר, נושא משרה בכיר ב"חברת בזק", התגבשה תשתית ראייתית מספקת לעבירות סיוע במתן שוחד, עבירות מנהלים בתאגיד, עבירות דיווח לפי חוק ניירות ערך ועבירות לפי חוק איסור הלבנת הון; נגד זאב רובינשטיין, סגן יו"ר "הבונדס", התגבשה תשתית ראייתית לעבירות תיווך במתן שוחד, ולקיחת שוחד (בצוותא); נגד סטלה הנדלר, מנכ"לית חברת "בזק", התגבשה תשתית ראייתית לביצוע עבירות של מרמה והפרת אמונים בתאגיד ועבירות דיווח לפי חוק ניירות ערך; נגד אור אלוביץ', התגבשה תשתית ראייתית לביצוע עבירות של מרמה והפרת אמונים בתאגיד ועבירות דיווח לפי חוק ניירות ערך; נגד אלי קמיר, איתן צפריר ויאיר נתניהו לא נתגבשה תשתית ראייתית לכך שביצעו עבירות.
נתניהו הכחיש הן את הטענות לשוחד והן את הטענות להטבות שהעניק בתמורה לו. לטענתו, החלטותיו התקבלו בצורה עניינית והתבססו על המלצות הגורמים המקצועיים, וחלקן הסבו הפסדים כבדים לאלוביץ', ואילו אתר "וואלה!" סיקר אותו באופן שלילי לכל אורך התקופה המדוברת.
פרשת המסרונים.
ב-25 בפברואר 2018 חשף דורון הרמן במהדורת החדשות של "ערוץ 10", כי השופטת רונית פוזננסקי-כץ, שדנה בדיוני הארכת מעצר של החשודים בפרשת בזק, החליפה מסרונים עם עו"ד ערן שחם-שביט, שייצג את רשות ני"ע, שחקרה את הפרשה. המסרונים עסקו בין היתר בתיאומים בעניין הארכות המעצר. בעקבות החשיפה הודיעו פוזננסקי-כץ ושחם-שביט על יציאתם לחופשה, ובמקום פוזננסקי מונה השופט עלאא מסארווה. נציב תלונות הציבור על השופטים, השופט בדימוס אליעזר ריבלין הגיש חוות דעת ולפיה לא נמצא חשש למעשה פלילי והמליץ להעמיד השופטת פוזננסקי-כץ לדין משמעתי. ב-22 במרץ הושעתה השופטת פוזננסקי-כץ מתפקידה, ב-18 ביולי החמיר בית הדין המשמעתי לשופטים בראשות נשיא העליון בדימוס אשר גרוניס וקבע שפוזננסקי תודח מתפקידה בשל מעורבותה בפרשה. ב-27 בדצמבר 2018 ביטל בג"ץ את החלטת בית הדין ופסק שהשופטת פוזננסקי-כץ תשוב לעבודתה במרץ 2019.
החשודים העצורים בפרשת "בזק" ביקשו להשתחרר, בין השאר בעקבות פרשת המסרונים, בנימוק שהליך המעצר זוהם. השופט מסארווה האריך את מעצרם של אלוביץ', חפץ וקמיר, ונימק: "גם אם נפלו פגמים בהליך המשפטי על בית המשפט לקבוע אם ניתן לשחרר לחלופת מעצר. כרגע לא ניתן לשחרר לחלופת מעצר". במקביל הורה לשחרר את סטלה הנדלר ואיריס אלוביץ למעצר בית.
עד המדינה חפץ והשר אוחנה.
ב-6 בנובמבר 2019 טען אוחנה במליאת הכנסת שבמסגרת חקירתו של עד המדינה ניר חפץ הופעל לחץ פסול מתוך כוונה להניעו לשתף פעולה עם המשטרה. לדבריו, החוקרים סירבו לטפל בעקיצות הפשפשים שמהן סבל בתא המעצר ואף הביאו לחקירה אישה צעירה שאינה קשורה לחקירה, שאלו אותה על טיב יחסיה עם חפץ והפגישו ביניהם במסדרון. לאחר מכן אמרו לו "אנחנו נפיל על המשפחה שלך פצצה". אוחנה המשיך וטען שחפץ נכנע ומסר גרסה שהתבררה כשקרית. לאחר מכן הוצא מן המקום וניהל עם אחד החוקרים שיחה שלא תועדה, ואז שב ומסר "גרסה מלאה, תפורה אחד לאחד לנתונים שבידי החוקרים". לדברי אוחנה מדובר בזדון ובפשעים חמורים, שראשי מערכת האכיפה מגוננים על העבריינים מחקירה אמיתית. דבריו עוררו סערה ציבורית. מנדלבליט וניצן אמרו ש"דברי אוחנה חמורים ביותר ומעוותים את המציאות". ניר חפץ טען שהוא דיבר אמת בעדותו. בנובמבר 2019 הגיש חפץ תביעות לשון הרע בסך חצי מיליון ש"ח נגד אמיר אוחנה והפרשן יעקב ברדוגו, בטענה שאוחנה פרסם על אודותיו לשון הרע כאשר טען שמסר עדות שקרית, וכן פגעו בפרטיותו כשהשניים פרסמו מידע מחקירתו של חפץ שעליו הוצא צו איסור פרסום.
העמדה לדין.
ב-21 בנובמבר 2019 הודיע מנדלבליט שהחליט על הגשת כתב אישום בתיק זה, נגד נתניהו בעבירות של שוחד, מרמה והפרת אמונים ונגד בני הזוג שאול ואיריס אלוביץ' בעבירות של מתן שוחד, שיבוש מהלכי משפט והדחה בחקירה. זאת אחרי הגשת כתב חשדות בעל סעיפים זהים ושימוע לנאשמים. ב-28 בינואר 2020, לאחר שנתניהו משך מהכנסת את בקשתו לחסינות, הגיש היועץ המשפטי לממשלה את כתב האישום לבית המשפט המחוזי בירושלים, יחד עם תיק 1000 ותיק 2000. משפטם של הנאשמים החל ב-24 במאי 2020 בבית המשפט המחוזי בירושלים.
בדצמבר 2020 הודיעה הפרקליטות לחברת "בזק", חברת "וואלה" ולחברות מקבוצת "יורוקום", כי היועץ המשפטי לממשלה שוקל להעמידן לדין בפרשה זו. התאגידים חשודים בעבירות מתן שוחד, הלבנת הון ועבירות דיווח.
בפרשת בזק הראשונה, הוגש בספטמבר 2019 כתב חשדות בכפוף לשימוע נגד שאול אלוביץ' ובכירים נוספים בקבוצת "בזק", בהם אור אלוביץ', עמיקם שורר, לינור יוכלמן, אלי קמיר ומנכ"ל "yes", רון אילון, בחשד לעבירות של קבלת דבר במרמה בנסיבות מחמירות, מרמה והפרת אמונים בתאגיד ועבירות דיווח לפי חוק ניירות ערך. בפברואר 2020 החלו השימועים.
בנובמבר 2020, פורסם כי יועמדו לדין שאול ואור אלוביץ'; מזכירת "בזק" לשעבר עו"ד לינור יוכלמן; סמנכ"ל "בזק" לשעבר עו"ד עמיקם שורר; מנכ"ל "yes" לשעבר רון אילון וסמנכ"ל הכספים של "yes", מיקי ניימן. לחשודים "יורוקום" הועמדה לדין. ב-3 בפברואר 2021 החל משפטם.
כתב האישום, שהוגש ב-23 בדצמבר 2020, התייחס לשתי תתי פרשות: מרמה ביחס לתשלום התמורה עבור רכישת מניות חברת "yes" על ידי "בזק", ומרמה ביחס להתנהלות הוועדות הבלתי תלויות שהוקמו ב"בזק" לצורך בחינת עסקאות של החברה שלבעל השליטה אלוביץ' היה עניין אישי בהן.
הוגדר הסדר עם סטלה הנדלר במסגרתו תודה במעורבות בהכללת פרט מטעה בדיווחי בזק לבורסה בנוגע לעסקת בזק-יס, ותשלם קנס בסך 400 אלף שקל. הנדלר התחייבה גם שלא לכהן בחברה ציבורית למשך תשעת חודשים. תיקים נגד נאשמים אחרים נסגרו.
פרקליטות מיסוי וכלכלה הודיעה ב-22 במרץ 2022 לבית המשפט המחוזי בתל אביב כי הגיעה להסדר טיעון עם חברת יורוקום אחזקות. על פי ההסדר, החברה תודה בעובדות כתב אישום שהוגש נגדה בתיק המכונה "בזק-ני"ע", וכן באשמת מתן שוחד לבנימין נתניהו, ותשלם קנס בסך 400 אלף שקלים שישולם בתוך שנה מתוך נכסים שימומשו. הדיון באישורו של הסדר הטיעון עם יורוקום נדחה לשנת 2023 בנימוק שתיק 4000 עוד התנהל.
ב-20 ביולי 2022, קבעה השופטת מיכל אגמון-גונן כי יש מקום להותיר את הדיון בוועדת הבלתי תלויה בבזק למשפט האזרחי ולא למשפט הפלילי. השופטת ביטלה את כל האישומים נגד עמיקם שורר, לינור יוכלמן ואור אלוביץ'. לגבי שאול אלוביץ', בוטלו חלק מהאישומים. מה שנשאר מכתב האישום עסק בתרמית חשבונאית. שאול אלוביץ, רון איילון ומיכאל ניימן, הואשמו בעניין תוכנית מרמתית להשאת תזרים המזומנים של חברת "yes" באופן מלאכותי, ברקע ההסכם למכירת מניות "יורוקום" ב-"yes" לידי "בזק". הפרקליטות הודיעה שהיא תערער על ההחלטה.
מהלך המשפט.
ב-14 בספטמבר 2020, חיים גירון, לשעבר בכיר במשרד התקשורת שאמור היה לשמש כעד תביעה במשפט נתניהו, נהרג ביחד עם רעייתו בהתרסקות מטוס.
בנובמבר 2020 הגישו עורכי דינם של נתניהו ובני הזוג אלוביץ' טענות מקדמיות בדרישה לביטול כתב האישום, בהן אכיפת בררנית ולחץ פסול על עדים. פרקליטות המדינה התנגדה לטענות. בית המשפט דחה חלק מהטענות המקדמיות (בחלקן ידון בעתיד), אך הורה לתקן עשרות סעיפים בכתב האישום העוסק בתיק 4000, כך שיפריד בין מעשי בנימין נתניהו ומעשי שאר בני משפחתו, שאינם נאשמים, וכן יכלול פירוט רב יותר, וכן שיפריד בין המעשים המיוחסים לשאול אלוביץ' לבין אלה המיוחסים לרעייתו איריס. בינואר 2021 הוגש כתב האישום המתוקן.
ב-5 באפריל 2021 החל שלב ההוכחות במשפט. ראשון להעיד היה מנכ"ל וואלה אילן ישועה. ב-6 באוקטובר 2021 הסתיים שלב החקירה הנגדית של ישועה. בהמשך עלו להעיד עיתונאי וואלה אבירם אלעד עורך וואלה לשעבר, ראש מערכת החדשות לשעבר מיכל קליין ועמית אשל ראש דסק בוואלה. העד החמישי אבי ברגר שהיה מנכ"ל משרד התקשורת באותו הזמן התחיל להעיד ב-26 באוקטובר 2021 וסיים ב-3 בנובמבר 2021. העד הבא היה ניר חפץ שהעיד ב-17 ימי עדות שהתפרסו על פני שישה שבועות, והסתיימו ב-29 בדצמבר 2021. לאחריו העיד חוקר המשטרה ניר שוורץ. בסוף מרץ 2022 עלה להעיד עד המדינה שלמה פילבר. פילבר הציג בעדותו פרשנות שונה למה שמסר במשטרה, והפרקליטות התלבטה בשאלת הפיכתו לעד עוין ולבסוף ביקשה מבית המשפט להגדירו כך. פילבר סיים את עדותו בסוף יוני 2022.
פרשת 4000
פרגו
פּרֶגוֹ (אנגלית: Prego) הוא סרט קומדיה קצר משנת 2015 שבויים והופק על ידי הבמאי הישראלי אמריקאי אשר מורגן, עם העזרה של כותב סיינפלד אנדי כהן.