בשנותיה האחרונות של רומניה הקומוניסטית, התחזקה השליטה הטוטליטרית של השלטון על החברה. הצנזורה התרחבה, וכך גם כוחה של המשטרה החשאית. בשנים אלו הגיע לשיא פולחן האישיות של צ'אושסקו, ודיוקנאות שלו נתלו בכל רחוב ובניין ציבורי. כתוצאה מכך, חלה ירידה ניכרת בהכנסות התיירות, ומספר התיירים הזרים שביקרו ברומניה ירד ב -75%.
נפילת הקומוניזם ברומניה.
עם החלת מדיניות הפרסטרויקה והגלאסנוסט בברית המועצות על ידי מיכאיל גורבצ'וב, המדיניות הסטליניסטית של רומניה נראתה לא רלוונטית. אם בעשורים הקודמים המערב נטה להתעלם מהפגיעה בזכויות אדם תמורת סחר, התעלמות זו פסקה עם ההתקרבות לסיום המלחמה הקרה. ב-15 בנובמבר 1987 החלו מהומות אנטי-קומוניסטיות בבראשוב. למרות המתחים הפנימיים, הצליחה רומניה לשלם את כל חובותיה החיצוניים (שעמדו על כ-11 מיליארד דולר) במרץ 1989, קודם לתחזיות השלטון. ב-14 בנובמבר צ'אושסקו נבחר מחדש באופן רשמי למזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית בוועידה ה-14 של המפלגה. בדצמבר התחזקו המהומות.
ב-17 בדצמבר פרצו מהומות המוניות בטימישוארה. בניסיון להכניע את המהומות, המשטר הטיל עוצר כללי. למרות העוצר, המהומות התפשטו לכל המדינה, והגיעו אף לבירה בוקרשט. המהומות הגיעו לשיאן ב-21 בדצמבר, כאשר צ'אושסקו והמשטר ארגנו הפגנת תמיכה גדולה שבה השתתפו כ־80,000 מפגינים, ובה גינה צ'אושסקו בחריפות את האירועים בטימישוארה. נאומו נתקל בבוז מצד ההמון, וניסיונותיו להשקיט את הקהל לא צלחו. לבסוף נמלטו צ'אושסקו ואשתו, אך נתפסו סמוך לטרגובישטה. ב-25 בדצמבר 1989 הם הועמדו למשפט בבית דין צבאי, והוצאו להורג כשעה וחצי לאחר מכן.
לודג' (פירושונים)
מינהל הבטיחות והבריאות התעסוקתית
יחסי ארצות הברית–מקסיקו
היחסים בין ארצות הברית של אמריקה לבין המדינות המקסיקניות המאוחדות הם יחסים בעלי היסטוריה רבת שנים שידעו עליות ומורדות. שתיהן המדינות הגדולות מבחינת אוכלוסייה ותמ"ג באמריקה הצפונית.
היסטוריה.
היחסים בין המדינות התקיימו כבר עם הכרזת העצמאות של מקסיקו בשנת 1821, אלא שאז הם היו יחסים עוינים, והתלוו בכיבושים וסיפוחים של שטחים (בעיקר מצד ארצות הברית) במסגרת מלחמת ארצות הברית–מקסיקו. היחסים השתפרו בהדרגה עם רכישת גדסדן, ובתקופת שלטונו של פורפיריו דיאס התחממו היחסים אף יותר.
ארצות הברית הייתה בקשרים טובים עם משטר פוריפיריו דיאס, אך נטתה יותר לתמוך בכוחות הדמוקרטיים במקסיקו ובפרנסיסקו מדרו בשנת 1910. נשיא ארצות הברית וודרו וילסון, שנכנס לתפקידו זמן קצר אחרי רצח מדרו בשנת 1913, דחה את שיטת הממשל של ורטה נשיא מקסיקו, שיטה שנתפסה רודנית וצבאית והייתה ידועה בשם "ממשלת הקצבים". וילסון דרש ממקסיקו לקיים בחירות דמוקרטיות. לאחר שאנשי צי אמריקאים נעצרו בנמל טמפיקו, נערך קרב בין חיילים של ורטה לבין הצי האמריקאי, שפגע ביחסים בין שתי המדינות עוד יותר. היחסים לא התחממו עד עלייתו לשלטון של הנשיא הזמני פרנסיסקו קרבחאל.
בעקבות סיום השלב הצבאי של המהפכה המקסיקנית, היו טענות על נזק שהוגשו על ידי אמריקאים ומקסיקנים רבים. בעקבות כך הוקמה "ועידת החקירה האמריקאית-מקסיקנית". היחסים בתקופה זו התחממו עקב מטרתו של נשיא מקסיקו המהפכני, אלווארו אוברגון, לפתור את כל הבעיות והסכסוכים עם ארצות הברית. גם קלווין קולידג', נשיא ארצות הברית, תמך במהלכים לגישור על חילוקי הדעות בין המדינות.
כאשר פלוטארקו אליאס קאייס עלה לשלטון, הוא דחה את פתרונות הסכסוכים, והיחסים חזרו ליחסי קרירות ועוינות. בשנת 1926 פרצה התקוממות אזרחית במקסיקו עקב שינויים בחוקה ודיכוי הכנסייה הקתולית במדינה. הסכסוך הסתיים רק לאחר שקאייס ירד מהשלטון. לאחר ההתקוממות האזרחית התחממו שוב היחסים בין המדינות, והתרחשו שינויים רבים. "השגרירות האמריקנית" במקסיקו הפכה ל"שגרירות ארצות הברית של אמריקה" במקסיקו. במהלך השפל הגדול היחסים בין המדינות התחממו אף יותר, והיו מאמצים ניכרים מצד שתי המדינות לפתור אותו.
במלחמת העולם השנייה התקיימה בין המדינות ברית חזקה במטרה משותפת למגר את הנאצים והיפנים. נשיא מקסיקו, מנואל אווילה קמאצ'ו, נפגש באופן אישי עם שני נשיאי ארצות הברית בתקופתו: פרנקלין דלאנו רוזוולט והארי טרומן; קמאצ'ו היה ליברלי מאוד אך שמר על מדיניות מהפכנית, הוא היה פרו-עסקי ופרו-דתי, והיחסים עם ארצות הברית היו קרובים לליבו. במהלך ביקורו של קמאצ'ו בארצות הברית לרגל מאה שנה למלחמת ארצות הברית–מקסיקו, טרומן שיבח את הצי שמקסיקו שלחה ללחום במלחמת העולם השנייה.
בשנת 1964 ארצות הברית פתחה במקסיקו סיטי את שגרירות ארצות הברית במקסיקו סיטי.
שיתופי פעולה.
שתי המדינות חברות כיום בהסכם הסחר החופשי של צפון אמריקה יחד עם קנדה, מדינה שלישית חזקה באזור. במונחי שווי כוח הקנייה של התוצר המקומי הגולמי של חברות ההסכם, הוא גוש הסחר החופשי הגדול ביותר בעולם; ובמונחי תמ"ג נומינלי, שני רק לאיגוד הסחר החופשי האירופי. ההסכם נכנס לתוקף בינואר 1994, יחד עם שני הסכמים משלימים, NAAEC שדן בנושאי איכות סביבה ו-NAALC שדן בסוגיות הקשורות לתעסוקה.
מאז חתימת ההסכם, היקף המסחר בין שלוש המדינות שולש. המסחר של ארצות הברית עם שתי המדינות האחרות השותפות בהסכם מהווה יותר משליש מהיקף הסחר של המדינה, ובקנדה ובמקסיקו מהווה כ-80% מהיקף הסחר של המדינה. כמו כן הציג משרד המסחר נתונים לפיהם רמת האבטלה במשק האמריקאי ירדה, תוך גידול מתמיד בשכר הריאלי לשעה, גידול גם בשכר העובדים במקסיקו וגידול בייצוא החקלאי של ארצות הברית לקנדה ומקסיקו.
מקסיקו היא שותפת הסחר השנייה בגודלה של ארצות הברית, בהפרש קטן מקנדה, ולפני סין.
ההגירה הבלתי חוקית ממקסיקו לארצות הברית.
בעשור הראשון והשני של המאה ה-21, גברה כמות ההגירה הבלתי חוקית לארצות הברית ממקסיקו דרך הגבול הארוך המשותף ביניהן. בתקופה זו נכנסו לארצות הברית באופן בלתי חוקי כ-5–6 מיליון מהגרים ממקסיקו מדי שנה, שהיוו 52%-62% מכלל המהגרים הבלתי חוקיים לארצות הברית.
בתקופת קמפיין הבחירות שלו לנשיאות, קרא דונלד טראמפ לבניית מחסום יבשתי גדול יותר וחומה מבוצרת יותר בגבול ארצות הברית-מקסיקו ואף הצהיר כי על מקסיקו לשלם את עלות בניית החומה (בין 8 ל-12 מיליארד דולרים). במהלך הקמפיין נפגש טראמפ עם נשיא מקסיקו, ואמר לו, "כמו שאתה יודע, אני אוהב את ארצות הברית מאוד ואני רוצה להבטיח שהאנשים בארצות הברית יהיו מוגנים, אנחנו מאוחדים בדמוקרטיה ובתרומה של מיליוני מקסיקנים לארצות הברית. ולי יש רגשות נהדרים כלפי מקסיקנים-אמריקנים, אני מעסיק אותם בחברות שלי, הם אנשים מדהימים, המקסיקנים שגרים כאן דור שני ושלישי הם עובדים חרוצים. יש לי כבוד גדול אליהם, ואל ערכי המשפחה והקהילה שהם מאמינים בהם, לשנינו יש רצון לשמור על ביטחון, שגשוג וחופש. אף אחד לא ינצח באף מדינה כשמבריחים פוגעים בחפים מפשע. כשנשק וכסף מוברח מארצות הברית למקסיקו". הוא הדגיש את הצורך לגדוע את ההגירה הבלתי חוקית לארצות הברית, לא רק ממקסיקו אלא גם משאר מדינות דרום אמריקה. "זה אסון הומניטרי. אנשים מנוצלים על ידי הקרטלים, חייבים לפתור את זה", הסביר. בינואר 2016 נשיא מקסיקו אנריקה פניה נייטו אמר כי מדינתו לא תשלם את עלות הבנייה, ומאוחר יותר השווה את נאומיו המתלהמים של הנשיא הנבחר טראמפ לראש ממשלת איטליה הפשיסט בניטו מוסוליני. ב-24 בינואר 2017 הכריז נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ כי "מחר יום גדול לביטחון הלאומי. כמו הרבה דברים אחרים, אנחנו נבנה את החומה" ולמחרת, ב-25 בינואר 2017, טראמפ חתם על צו נשיאותי להתחלת בניית חומת הגבול. בתגובה, פניה נייטו ביטל פגישה עם טראמפ, ונאם בנאום טלוויזיוני לאומה והצהיר שוב כי מקסיקו לא תשלם את הבנייה והוסיף ש"מקסיקו לא מאמינה בחומות".
טילים נגד טנקים
ג'ין באואר
ג'ין באואר (נולד ב-1962) הוא פעיל למען זכויות בעלי חיים אמריקאי.
ביוגרפיה.
באואר נולד בהוליווד, הוא סיים תואר בסוציולוגיה ולאחר מכן למד לתואר שני בכלכלה חקלאית באוניברסיטת קורנל, בשנות השמונים לאחר שטייל ברחבי ארצות הברית ולמד על הבעיות הקיימות בחקלאות ובין היתר הוא האמין שהתנאים בהם מוחזקות החיות במשקים השונים הוא לא סביר וזהו דבר שהוביל אותו להקים את הארגון "חוות מקלט" (Farm Sanctuary) הפועל למען חיות המשק. הארגון פעל לראשונה בפנסילבניה והציל כבשים שהיו לכודות בשדות,
בשנת 1996 הוא זכה בפרס אבי לשלום על פועלו למען זכויות בעלי החיים, וב-2001 זכה בפרס היכל התהילה לבעלי החיים.
הוא פעל לקבלת חוקים לאיסור פיטום אווזים וברווזים במספר מדינות של ארצות הברית.
בשנת 2008 פרסם את ספרו הראשון "חוות המקלט: שינוי הלב והמוח אודות חיות ואוכל".
ג'ין באואר הופיע רבות בטלוויזיה האמריקאית ונודע בפועלו בתחום. "טיים מגזין" כינה אותו "המצפון של תנועת האוכל". הוא גם מילא תפקיד חשוב בחוקים המגבילים גידול בעלי חיים בתעשייה.
פרינס באסטר
ססיל בוסטמנטה קמפבל (באנגלית: Cecil Bustamente Campbell; 24 במאי 1938 – 8 בספטמבר 2016), הידוע בכינוי פרינס באסטר (Prince Buster), היה זמר, יוצר מוזיקלי ומפיק ג'מייקני הנחשב לאחת הדמויות החשובות ביותר בהיסטוריה של מוזיקת הסקא והרוקסטדי. התקליטים שהוציא בשנות ה-60 השפיעו ועיצבו על דרכה ואופייה של המוזיקה הג'מייקנית העכשווית ויצרו מורשת של יצירה שאמני רגאיי וסקא מאוחרים יותר שאבו ממנה השראה.
קורות חיים.