צ'ארלס גרוב (באנגלית: Charles Grob) הוא פרופסור לפסיכיאטריה ומדעי ההתנהגות המשמש כמנהל מחלקת פסיכיאטריה לילדים ולנוער בבית החולים "Harbor–UCLA Medical Center" בקליפורניה.
ביוגרפיה.
לגרוב תארים מאוניברסיטת קולומביה, מאוברלין קולג' ומבית הספר לרפואה "SUNY Downstate Medical Center" .
תחומי המחקר של גרוב כוללים טיפול בהתקפי חרדה ובתוצאות שימוש בסמים.
ה-FDA אישר את אחד מהמחקרים שלו, שחקר את ההשפעות הפסיכולוגיות והפיזיולוגיות של שימוש באיוואסקה וב-MDMA.
את מחקרו הראשון ערך בקרב שבט סינקרטי בברזיל, שמשתמש בקביעות באיוואסקה. הוא חקר את הקשר בין השימוש בסם לבריאות הנפש.
את מחקרו השני ערך בין השנים 2004 ל-2008 במרכז הרפואי הרבור באופן מפוקח, ובו חקר את השימוש בפסילוציבין בקרב חולי סרטן מתקדם ובקרב סובלים מחרדות קיומיות.
בשנת 2002 ערך את הספר "Hallucinogens: A reader", הכולל טקסטים פסיכדליים ממגוון נושאים, כמו דעות של שמאניזם ומחקר על שימוש בפטריות הזייה. הספר כולל גם טקסטים של סופרים וחוקרים שעסקו בפסיכדליה, כמו טרנס מק'קנה, אלברט הופמן וראלף מצנר.
בשנת 2020 הופיע בסרט הדוקומנטרי של נטפליקס "הזויים".
יעקב פפיאשוילי
יעקב פפיאשוילי (נולד ב-22 בינואר 1942) הוא סופר, משורר ופובליציסט ישראלי ממוצא יהודי גאורגי.
קורות חיים.
יעקב פפיאשוילי נולד בעיר כותאיסי, שברפובליקת גאורגיה, למיכאיל (מישה) פפיאשוילי, מהנדס עיצוב במקצועו, ולמרים פפיאשוילי-יעקובישוילי שהייתה אחות רפואית. בספטמבר 1951 הוא נכלל במשלחת הפיונירים של בית הספר התיכון מס' 3 בכותאיסי; הביאו אותם עם זרי פרחים בידיהם לכיכר המרכזית בעיר, והוא ראה שם את יוסיף סטלין. בספטמבר 1955 היא היה אחד משני הפיונירים שעל פי הנהלת בית הספר התקבלו בטרם מועד (עוד לא מלאו להם 13 שנים) לארגון הקומסומול; אדוארד שוורדנדזה, בהיותו באותה תקופה המזכיר הראשון של ועד העיר כותאיסי, העניק להם את כרטיסי חברי הקומסומול.
בשנת 1958 סיים יעקב פפיאשוילי בהצטיינות את בית הספר התיכון מס' 3 בכותאיסי, אולם מאחר שנכשל בבחינות הכניסה למוסד הפוליטכני של גאורגיה בטביליסי. הוא החל לעבוד בתשלובת בנייה מס' 4 כפועל. מאוחר יותר התקבל לפקולטה האקסטרנית בסניף כותאיסי, שהוסבה אחר כך לפקולטה ללימודי ערב, ובשנת הלימודים השלישית הוא הועבר למקום הלימודים הקבוע בטביליסי. במשך כמעט 6 שנים שיחק רוגבי בקבוצת "פוליטכניק", ובשנים 1966–1971 הוא הקים את קבוצת הרוגבי הראשונה במערב גאורגיה - "כותאיסיס משנבלי" (בונה כותאיסי), שמאוחר יותר הייתה מספר פעמים אלופת ברית המועצות. בשנת 1966 הוסמך כמהנדס בניין בתחומי בנייה תעשייתית ואזרחית, ובאותה שנה התקבל כמהנדס בתשלובת מס' 4. הוא עבד גם בתפקידים חשובים במשרד התעשייה - תשלובת "גרוזאוגול" (פחם גאורגיה) ובסניף כותאיסי של "סטרוי-בנק" (בנק הבנייה) של ברית המועצות. בשנת 1968 הוא הצטרף למפלגה הקומוניסטית. בשנים 1968–1969 עבד כמנהל עבודה בתשלובת "יוז'סטאל-קונסטרוקציה", ובמהלך תקופה זו הוא עסק בבניית השלד של הבניין רב הקומות היחיד בכותאיסי, מול בניין הפרלמנט של ימינו.
בשנת 1970 הוא החל בפעילותו הספרותית המקצועית. בתחילה הוא שימש ככתב עצמאי בעיתונים "כותאיסי" ו"סופליס צחוברבה" (חיים כפריים), תוך שהוא משתף פעולה באופן פעיל עם כל כתבי העת הספרותיים של גאורגיה. יצירותיו השונות פורסמו בכתבי העת "גנטיאדי", "ציסקארי", "ליטראטורולי סכרתוולו", "נובאטי", "מצרליס גזטי", "גרוזינסקויה סלובו" ו"מנורה". יעקב פפיאשוילי הוא חבר באגודת הסופרים של גאורגיה. בשנים 1988–1989 כמעט כל יצירותיו פורסמו בישראל בעיתון הגרוזיני "עלייה מגאורגיה". בין השנים 1990–1996 היה פפיאשוילי מרצה באוניברסיטת כותאיסי ע"ש אקאקי צרטלי בנושא היחסים בין הגאורגים ליהודים.
בשנת 1996 עלה לישראל, ומשנת 1997 הוא חבר באגודת הסופרים של ישראל ובארגון הישראלי אקו"ם. בשנת 1999 פרסם פפיאשוילי בישראל את "שתי תמונות מחייו של מלון גגריפשי", בתמיכת קרן "עמוס" של נשיא המדינה, עזר ויצמן ע"ש זלמן שזר למדענים וסופרים. בשנת 2014 העניקה אגודת הסופרים של גאורגיה ליעקב פפיאשוילי את פרס הכבוד ע"ש איוואנה מצ'אבלי עבור יצירותיו הספרותיות והפובליציסטיות והתרגומים שפורסמו בשנים האחרונות.
הסופר ומבקר הספרות הישראלי, לאוניד פינקל, כתב במאמרו "עולמם של היופי והכוח":
יצירותיו.
פפיאשוילי הוא מחברם של תשעה עשר ספרים, כולל שלושה אוספי שירה, תרגומים (בין היתר הוא תרגם לרוסית את ספרו של הסופר הגאורגי רוואז מישוולאדזה "ירושלים – טביליסי") וכן פרסומים רבים בכתבי העת והעיתונים הישראלים והגאורגיים. מבין תשעה עשר הספרים פורסמו בישראל שמונה ספרים בעברית, אנגלית, רוסית וגרוזינית. ספריו נמצאים בספריות לאומיות: בישראל (ירושלים), בברלין, בפראג, בספרייה של אוניברסיטת הרווארד, במוסקבה, בטביליסי ועוד.
בין הספרים שיצאו לאור בישראל:
נונאטאק שו (אנטארקטיקה)
נונאטאק שו (באנגלית: Shaw Nunatak) הוא נונאטאק בשטח שדה השלג ניקולס, בחלקו הצפוני של האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
גובהו של הנונאטאק 500 מטרים מעל פני הים.
הנונאטאק ממוקם 5.3 קילומטרים צפונית - צפונית מזרחית מנונאטאק ראצ'ניצה; 4.23 קילומטרים מגבעת טיפיץ; 7 קילומטרים מדרום-מזרח להר קלמנט אוחרידצקי שבהרי אוניברסיטת סופיה; 7.5 קילומטרים דרומית-מערבית מנונאטאק ליזארד; ו-8.1 קילומטרים צפונית - מערבית מנונאטאק טגרה.
היסטוריה.
מיפוי הנונאטאק.
הנונאטאק מופה בשנת 1960 על ידי דרק סירל (Derek J.H. Searle) בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון בין השנים 1947–1948.
הנונאטאק נסקר בשנת 1968 על ידי הסקר האנטארקטי הבריטי.
מקור השם.
שמו של הנונאטאק ניתן לו בשנת 1977 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
הנונאטאק נקרא על שמו של קולין שו (Colin Shaw), סוקר מטעם ההסקר האנטארקטי הבריטי אשר חקר את האי אלכסנדר בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1975–1976.
נונאטאק שו
המכון הלאומי לאלרגיה ומחלות מידבקות
קלוד גואזגן
קלוד גואזגן ( ; 12 במרץ 1945 – 28 במאי 2020) היה פוליטיקאי צרפתי, שכיהן כראש העיר של הרובע ה-16 של פריז וכחבר האספה הלאומית של צרפת. הוא ייצג את העיר פריז באספה הלאומית והיה חבר באיחוד למען תנועה עממית ששינה את שמו מאוחר יותר למפלגת הרפובליקנים. הוא כיהן גם כראש קבוצת הידידות הפרלמנטרית בין ישראל וצרפת.
ביוגרפיה.
קלוד גואזגן נולד ב-12 במרץ 1945 בעיר טולון, שבצרפת. הוא קיבל דוקטורט למשפטים. בשנים 1976–1986 לימד באוניברסיטת פריז 13 (), בה שימש כדיקן בית הספר למשפטים בין השנים 1982–1984.
בשנת 1983 נבחר למועצת העיר פריז בתמיכתו של ראש העיר ז'אק שיראק. בשנים 1986–1988 שימש כיועץ של שר החינוך הלאומי, רנה מונורי , בעניינים הנוגעים לקשרים בין אוניברסיטאות למגזר הפרטי והכשרה מקצועית. מדצמבר 1987 ועד ינואר 1991 שימש כרקטור באוניברסיטה. בשנת 1993 נבחר לחבר באספה הלאומית מטעם העיר פריז. בין השנים 1989 ל-1995 היה סגנו של ראש העיר של פריז, שיראק.
ממאי עד נובמבר 1995 היה שר רפורמות המדינה, ביזור ואזרחות בממשלתו של אלן ז'ופה. מאפריל 1996 עד מאי 1998, הוא היה המזכיר הכללי של מפלגת האיחוד לדמוקרטיה צרפתית (), ומחודש יוני 1998 עד אפריל 2002 היה סגן נשיא ודובר מפלגת הדמוקרט-ליברל . החל מ-2003 עבד גם כעורך דין בפריז.
במשך 20 שנה הוא נבחר שוב ושוב מטעם העיר פריז ובשנת 2008 אף נבחר לראש העיר של הרובע ה-16 של פריז. הוא כיהן בתפקיד ראש העיר עד 2014 אז נבחר בשנית וכיהן עד שנת 2017.
ב-2008 לאחר הפיגוע בישיבת מרכז הרב בירושלים בו נרצחו שמונה תלמידי ישיבה בידי מחבל פלסטיני, כינה את הפלסטינים "עם פראי של טרוריסטים איומים". אמירה זו הייתה שנויה במחלוקת ועוררה סערה ושלאחריה הסביר כי התכוון לאותם אנשי טרור שבין היתר יורים טילים לשדרות. הוא הוסיף ואמר כי אינו חש שנאה כלפי הפלסטינים. ב-2014 הסתבך שוב באמירה בעייתית כנגד הקהילה המוסלמית המתגוררת בצרפת.
גואזגן היה תומך נלהב של ישראל וכיהן כראש אגודת הידידות בין ישראל וצרפת בעודו ראש העיר של הרובע ה-16. לאחר חטיפתו של החייל גלעד שליט היה הראשון שתלה את תמונתו על מבנה העירייה כאות הזדהות עם ישראל. ב-2016 לאחר גל תקיפות אנטישמיות נגד יהודים שחבשו כיפה ולאחר דיון סוער סביב הנושא, גואזגן יחד עם חבר הפרלמנט היהודי מאיר חביב, נכנס לפרלמנט עם כיפה למרות היותו לא יהודי, וזאת כצעד של תמיכה בקהילה היהודית ונגד האנטישמיות. לאחר מותו ספד לו חביב ואמר כי: "קלוד היה לוחם אמיתי למען הצדק. בכל שנות עשייתו הוא נלחם נגד האנטישמיות והיה החבר הטוב ביותר של ישראל בצרפת. הוא פעל ללא הפסקה למען חיזוק הקשרים בין צרפת לישראל ואין מאבק בנושא שהוא לא היה שותף בו. איבדתי היום אח. צרפת איבדה איש עשייה דגול וישראל איבדה היום ידיד אמת".
הוא עוטר באות אביר ב-"לגיון הכבוד" ב-1996.
הוא נפטר ב-28 במאי 2020 בגיל 75 מדום לב לאחר שחלה במחלת הקורונה.
מייקל ואלגרן
מייקל ואלגרן אנדרסן (בדנית: Michael Valgren Andersen; נולד ב-7 בפברואר 1992) הוא רוכב אופני כביש דני בקבוצת NTT Pro Cycling. ב-2018 ניצח ואלגרן במדי אסטנה את אומלופ הט ניוסבלד ואת מרוץ אמסטל גולד. ב-2014 ניצח את אליפות דנמרק, במדי טינקוף–סאקסו.
ביוגרפיה.