מלאכת החלוקה הטקסונומית של העקרבים בישראל עדיין לא הסתיימה. בישראל קיימים כ-21 מינים של עקרבים. מתוכם כ-3 נחשבים למסוכנים לאדם: עקצן צהוב, קטלן דו-גוני וקטלן עב-זנב.
הסיכון מתייחס לאדם בוגר ושאינו סובל מרגישויות. בדומה לכל פגיעה מבעל חיים ארסי, גופם של ילדים ובעלי רגישויות (אלרגיות לארס או לארס מסוג מסוים) עלול להגיב באופן חמור יותר עד קיצוני.
רבייה בישראל.
רביית העקרבים נצפתה לראשונה על ידי פנחס אמתי בשנת 1959, במחלקה לזואולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים.
עקרב לאומי ישראל.
מהצבעה באתר ynet הוחלט שהעקרב הלאומי של ישראל הוא נבו יריחו.
אוגוסטינוס הקדוש
משמר הים
תל צור
ויסר ז'יטי
ויסר ז'יטי (באלבנית: Visar Zhiti; נולד ב-2 בדצמבר 1952) הוא משורר וסופר אלבני.
ביוגרפיה.
ויסר ז'יטי נולד בעיירה לושנייה (דרום אלבניה), למד שפה וספרות אלבנית בטירנה ועבד במשך חמש שנים כמורה בכפרים שבצפון-מזרח ארצו. בעקבות פרסום ספר שיריו הראשון, "זריעת הבדידות" (1980), נאסר ונגזרו עליו שמונה שנות מאסר עם עבודת פרך בעוון "הסתה ותעמולה". אחרי שחרורו פרסם את הספרים "זיכרון האוויר" (1993), "אני משליך גולגולת למרגלותיך" (1994), "הדלתות החיות" (1995) ו"רגלי דָּוִד" (1996). בתחילת שנות התשעים מונה ז'יטי לנספח תרבות בשגרירות אלבניה ברומא. כיום הוא חי בטירנה. אחדים משיריו תורגמו לעברית והתפרסמו במוסף "תרבות וספרות" של עיתון הארץ ובכתבי-עת שונים.
עלי פודרימיה
עלי פודרימיה (באלבנית: Ali Podrimja; נולד ב-1942) הוא מחשובי המשוררים האלבנים בימינו.
ביוגרפיה.
נולד בשנת 1942 בעיירה ג'קובה שבקוסובו, ושם עברה עליו ילדותו, בתנאים קשים. הוא למד לשון וספרות אלבנית באוניברסיטת פרישטינה ופרסם את שיריו הראשונים כבר בעת לימודיו בתיכון, בשנת 1957, בכתב-העת הספרותי "החיים החדשים". שירתו עוסקת בעיקר בגורל האלבנים ובמצוקת האדם החי במשטר טוטליטרי. גם מות בנו לוּמִי הטביע חותם עז על יצירתו. שירתו המאופיינת בפשטותה, בחרוזיה החופשיים ובדימוייה הבלתי-צפויים תורגמה בחלקה, בין השאר, לגרמנית ולשוודית. רמי סערי תרגם לעברית אחדים משירי פודרימיה, ואלה ראו אור בין השנים 1999 ו-2001 במוסף הספרות של עיתון הארץ וכן באחדים מגיליונות כתב-העת "הליקון". בין יצירותיו של פודרימיה נמנים ספרי השירה "המטפחות מברכות לשלום" (1963), "הכאב היפה" (1967), "צל האדמה" (1971), "אני מאמין" (1976), "לוּמִי" (1982), "חיוך בתוך כלוב" (1993) ו"חרקירי" (1999).
דימיטר פוינאקו
דימיטר פוינאקו (באלבנית: Dhimitër Pojanaku; נולד באוגוסט 1956) הוא משורר אלבני.
דימיטר פוינאקו נולד בעיר פוגרדץ שלחופי אגם אוחריד. פוינאקו למד משפטים בטירנה והוא עובד כשופט בעיר הולדתו. עד כה פרסם את ספרי השירה "הגשם קורא את צערי" (1991), "בוקר ומעט לילה" (1993), "השדים רוקדים פולקה" (1998) ו"אבנים מלבינות לילה" (2002). פוינאקו זכה על שירתו בפרסים אחדים, ושירתו תורגמה למספר שפות.
בשנת 2014 הוא נעצר באשמת שחיתות
הערות שוליים.
שאיפ אמרלהו
שאיפ אמרלהו (באלבנית: Shaip Emërllahu; נולד ב-13 באפריל 1962) הוא משורר אלבני.
שאיפ אמרלהו נולד בשנת 1962 בכפר טרבוש (Trebosh), שבקרבת העיר טטובה (בצפון-מערב מקדוניה, אז חלק של יוגוסלביה) ולמד שפה וספרות אלבנית באוניברסיטת פרישטינה (קוסובו). עד כה פרסם את ספרי השירה "הטבלת השנים" (1994), "המיזם השבור" (1997) ו"מות זעום" (2001). בשנת 2000 ראה אור ספרו "...גם אנחנו מעידים" על מעשי הטבח בקוסובו. אמרלהו כותב שירה ומסות ועובד כעורך הדפים הספרותיים של אחד העיתונים היוצאים לאור בסקופיה, בירת מקדוניה. זאת בנוסף לכהונת פרופסור באוניברסיטה בטטובה.
רבים משיריו מתייחסים למצב המיעוט האלבני בבלקן.
בטים מוצ'ו
בטים מוצ'ו (באלבנית: Betim Muço; 21 בינואר 1947 - 15 בינואר 2015) היה משורר, סופר וגאולוג אלבני.
בטים מוצ'ו נולד בטירנה בשנת 1947. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת טרינה ועבר מספר שנים כמורה לפיזיקה.
לאחר קבלת התמחות בסייסמולוגיה בטים מוצ'ו החל לעבוד במכון לסייסמולוגיה בטירנה והתקדם עד שמונה למנהל המכון. הוא היה מנהל המכון עד לשמת 2001 כאשר עבר לארצות הברית. מאז הוא היה מועסק במכון לסיימולוגיה בוושינגטון די.סי.
בשנים 1990/1991 הוא היה ביפן לסיום עבודת פוסט דוקטורט. לאחר סיום העבודה הוא חזר לאלבניה ופרסם ספר ראשון של הייקו באלבנית.
הוא פרסם עד 2005 שמונה ספרי שירה, חמישה קבצים של סיפורים קצרים, שלושה רומנים וקובץ מסות.
בטים מוצ'ו תרגם יצירות רבות לאלבנית.
ניירות ערך
חואן חוסה מייאס
חואן חוסה מייאס (בספרדית: Juan José Millás; נולד ב-31 בינואר 1946) הוא סופר ספרדי.
הוא נולד בוולנסיה בשנת 1946 ומתגורר, נכון ל-2008, במדריד. מאז פרסום שני הרומנים הראשונים שלו, "סֶרְבֶּרוּס הם הצללים" (1974) ו"החיזיון של הטבוע" (1977), זכה מייאס להכרה ציבורית רחבה. במהלך שנות ה-80 וה-90 של המאה ה-20 פרסם יותר מעשרה ספרים.
בשנת 2007 הוא זכה ב-Premio Planeta עבור ספרו האוטוביוגרפי El mundo.
בשנת 2008 הוא זכה ב-Premio Nadal עבור הספרו La soledad era esto. בשנת 2002 סרחיו רנאן הפיק סרט על בסיס הספר.
פרסוניפיקציה
חוליו לימסארס
חוּלְיוֹ ליָמָסָארֶס (ספרדית: Julio Llamazares) הוא סופר ומשורר ספרדי.
חוליו לימסארס נולד בכפר הנטוש וֶגַמְיָן (Vegamián), שבצפון ספרד בשנת 1955. לאחר שסיים את לימודי המשפטים עסק זמן-מה בעריכת דין, אך נטש במהרה מקצוע זה לטובת הכתיבה. לימסארס נחשב לאחד הסופרים המקוריים והמצליחים ביותר בספרות הספרדית העכשווית. לימסארס פרסם עד כה יותר מעשרים ספרים, ובכללם רומנים, ספרי מסעות, קבצים של מאמרים בענייני השעה, ספרי שירה, אוספים של סיפורים קצרים וכן מסות ותסריטים. רבים מספריו תורגמו לשפות זרות, בין השאר גם לעברית. לימסארס מתגורר כיום במדריד.
פרת' (אוסטרליה המערבית)
ארכילוכוס
אַרְכִילוֹכוֹס (ביוונית: Ἀρχίλοχος, בלטינית: Archilochus; 680 לפנה"ס לערך – 645) היה משורר יווני ושכיר חרב. הוא היה המשורר היווני הראשון ששירתו הועלתה על כתב וחלקה השתמר.
הידיעות על חייו של ארכילוכוס מעטות ביותר. הוא נולד באי פארוס ובשלב מסוים בחייו התגורר באי תאסוס. הוא חיבר שירה לירית ושירה סאטירית. הסאטירות החריפות שחיבר ארכילוכוס נגד אדם בשם ליקאמבֵּס שהבטיח לו את בתו נֵאוֹבּוּלֵה וחזר בו היו לחם חוקם של זמרים נודדים ביוון הארכאית, לצד האפוסים של הומרוס והסיודוס, בחגיגות ובבתי אצולה.
רק מעט נשתמר משירתו, ומתוכו עולה דמותו של ארכילוכוס כשילוב של רוח הלוחם ורוח המשורר. הוא אף מעיד על עצמו באחד משיריו, שעל אף שהוא משרתו של ארס, הוא יודע גם את אמנות המוזות (כלומר השירה).
על כתביו נמנו אלגיות, המנונות, ושירים יאמביים וטרוכאיים. בעת העתיקה יוחסה לו המצאת השירה היאמבית ושימושה לצורכי סאטירה. עד ארכילוכוס נהגו רק שתי צורות בשירה היוונית: המשקל האפי (הקסאמטר דאקטילי), והמשקל האלגי, הגזור ממנו. המשקל האפי האטי נראה לא מתאים למהלומות הזריזות שמנחיתה הסאטירה.
ארכילוכוס יצק את היאמב לתבנית הטרימטר היאמבי, ואת הטרוכא לתבנית הטטראמטר הטרוכאי. הוראטיוס היה מעריץ מובהק של ארכילוכוס, וחיקה את משקליו ואת מבנה הבתים שלו.
כל המקורות מן העולם העתיק מאוחדים בדעה חיובית במיוחד על ארכילוכוס, והוא זוכה לשבחים מופלגים לרוב. שיריו ניחנו בעוצמה, גמישות, תנופה, ותעוזה. חלק מהיוונים ראו בו שווה להומרוס.
הניב היווני שמופיע בשיריו הוא איונית עתיקה. לצד סמונידס איש אמורגוס הוא נחשב למשורר הבולט של התקופה.
תרגומים משירתו ניתן למצוא בתוך:
עקרון המקומיות
בפיזיקה, עֶקְרון המקומיות (לוקליות) הוא ההנחה שכל אובייקט יכול להיות מושפע מאובייקטים הנמצאים בסביבתו המידית בלבד. השפעה הדדית בין אובייקטים מרוחקים נעשית על ידי מתווכים, שעל פי תורת היחסות הפרטית החסם העליון למהירותם הוא מהירות האור, ולכן זהו גם החסם העליון למהירות העברת מידע. לדוגמה, שני גופים טעונים חשמלית הנמצאים במרחק זה מזה אינם משפיעים ישירות זה על זה אלא באמצעות פוטונים.
ניסויים אשר נעשים באמצעות חלקיקים אשר שזורים קוונטית מפרים את עקרון המקומיות או את העיקרון הפילוסופי של ראליות. הדעה הרווחת בין המדענים היא שעקרון המקומיות הוא התקף ויש לזנוח את הריאליות.
משמעות העיקרון לפיזיקה.
כדי לתאר חוק פיזיקלי יש להתייחס למערכת מבודדת שבה ניתן לחשב את השפעת אותו חוק מבלי להתחשב בהפרעות חיצוניות. לדוגמה, חוק הכבידה מתאר את הכוח הפועל על גוף אחד כתוצאה מהמצאות גוף שני, מבלי להתייחס לכוחות נוספים שפועלים על אותו הגוף. התיאור של המצב הפיזיקלי האמיתי הוא כמובן שונה, מפני שתמיד קיימים כוחות נוספים, אך ניתן להזניח אותם בנימוק שהמערכת נמצאת במקום מבודד, כלומר מרוחקת מכל אובייקט חיצוני. אם נוותר על עקרון הלוקליות נאלץ להניח שכל גוף ביקום משפיע על אותה מערכת ולכן לא נוכל להתייחס לשום חוק פיזיקלי בפני עצמו.
מכניקת הקוונטים.
למכניקת הקוונטים ישנם הרבה היבטים לא מקומיים אך נראה שהיא בכל זאת מקיימת את עקרון המקומיות. המפתח ליישוב הסתירה לכאורה שבמשפט זה מצוי בעובדה שעקרון המקומיות מתייחס להשפעה בין גופים ומסתבר שישנם סוגים של קשרים בין גופים מרוחקים שאין להם ביטוי בהשפעה הדדית.
הביקורת של איינשטיין.