את לימודיו האקדמיים התחיל באוניברסיטאות ברלין, לייפציג ופרייבורג, ולמד בין השאר אצל פליקס פון לושאן . באותה תקופה התעניין בעיקר באתנולוגיה אפריקאית. ב-1923 הוענק לו דוקטורט על מחקר בנושא דתם של בני ההררו, שפורסם כספר שנתיים מאוחר יותר בלייפציג. בראואר נשלח לראשונה לארץ ישראל בשנת 1925 על ידי המוזיאון לפולקלור בלייפציג על מנת לאסוף חפצי אתנולוגיה של ערביי הארץ. כשחזר פעם נוספת לארץ ישראל, ב-1927 החל לחקור על יהודי בוכרה (מחקריו בנושא לא פורסמו), ולאחר שנתיים של מחקר עבר למחקר על יהודי תימן. בשנות מחקרו בנושא שיתף והשתתף במחקריו של שלמה דב גויטיין. ב-1929 זכה בפרס הלורד פלומר על עבודתו בשדה מחקר זה, וב-1931 חזר לברלין והמשיך לעבוד עליו. ספרו על יהדות תימן יצא לבסוף בשנת 1934, בתמיכת הממשלה הנאצית. ב-1932 הוצעה לו משרת מרצה באוניברסיטת ברלין, אך המשא ומתן על ההצעה פסק בשל הנסיבות הפוליטיות בגרמניה באותה תקופה. הוא עלה לארץ ישראל במהלך שנות השלושים והתיישב בתל אביב, ומאוחר יותר בשכונת רחביה שבירושלים. בראואר היה בקשר עם האוניברסיטה העברית בירושלים ודרש מראשיה לעסוק במחקר גם בתחום האנתרופולוגיה והאתנולוגיה היהודית. חבריה היו אף הם בקשר איתו, אך היוזמות השונות שבראשן עמד לא התממשו. כמו כן שאף להקים מוזיאון אתנולוגי יהודי, ולקח חלק בהקמת המוזיאון לפולקלור של ארץ-ישראל. הוא גילה עניין רב בפרצופים כחלק מעיסוקו האנתרופולוגי ותיעד למעלה מ-2,000 דיוקנאות של יהודים מזרחיים. תצלומי הדיוקנאות ותצלומים אתנוגרפיים נוספים שצילם הופיעו בשתי תערוכות: בברלין ב-1938 ובאוניברסיטה העברית בירושלים ב-1939. בנוסף לכך, ליקט וקנה פריטים אתנוגרפיים וערך ראיונות עם מושאי מחקריו. התמקד בעיקר במחקר על יהודי המזרח ובפרט יהודי תימן וכורדיסטן שפגש בהם בשהותו בירושלים בשנות השלושים והארבעים. לבד מאתנולוגיה יהודית עסק בחקר דתם של בני ההררו, ובחקר עמים נוספים שאינם יהודים; אך מחקר זה היה בעיקר הכנה למחקרו העיקרי: אתנולוגיה של שבטי ישראל.
נפטר בגיל 47 ממחלה קשה בבית החולים בילינסון, ונקבר בבית הקברות נחלת יצחק. שלושה ימים טרם מותו ניסח את תפקיד חייו: "אני אהיה האתנולוג של עם ישראל - גם אם עם ישראל איננו רוצה בכך". ספרייתו נתרמה על ידי משפחתו, כדי שתשמש ספרייה לאומית ואוניברסיטאית למדעי היהדות.
שמו העברי היה "עמנואל", אך הוא העניק לעצמו את השם "חירם", וטרח להזכיר שם בלתי נפוץ זה ולהסביר את משמעותו הסמלית.
אוסף על שמו שמור בספרייה הלאומית.
פראנס-אוליביה ז'יסבר
פראנס-אוליביה ז'יסבֶּר (צרפתית: Franz-Olivier Giesbert; נולד ב-18 בינואר 1949 בוילמינגטון, דלאוור) הוא עיתונאי וסופר צרפתי. הוא עבד ב"לה פיגארו" בשנים 1988–2000, והחל לעבוד בשבועון "לה פואן" בשנת 2000. בשנת 2013, הוא כתב תסריט לסרט תיעודי על היחסים שלו עם נשיא צרפת לשעבר, ניקולא סרקוזי, "secrets d’une présidence" ("סודות של נשיאות").
רולאן דומא
רולאן דומא (נולד ב-23 באוגוסט 1922) עורך דין ופוליטיקאי סוציאליסט צרפתי. כיהן כשר החוץ של צרפת בשנים 1984–1986 ו-1988–1993.
ביוגרפיה.
דומא נולד בלימוז' והיה פעיל בתנועת ההתנגדות הצרפתית במהלך מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה הוא השלים תואר במשפטים ומדע המדינה, במכון למדע המדינה פריז ובבית הספר לכלכלה של לונדון.
כעורך דין, ייצג דומא את ג'ין מון נגד האשמות שעוזרו של מון העביר סודות מדינה לקומוניסטים. במסגרת זאת הכיר את פרנסואה מיטראן, נשיא האיחוד הדמוקרטי והסוציאליסטי של הרזיסטאנס ונהיה למקורבו. כעורך דין ייצג חברים של החזית הלאומית לשחרור אלג'יריה והשתתף במניעת הסגרתו של מוחמד עודא למערב גרמניה.
בשנת 1956 נבחר לאספה הלאומית של צרפת. אולם לאחר שנתיים, בבחירות שבהן זכה דה גול לניצחון סוחף, הפסיד את מושבו וחזר לאספה שוב רק בשנת 1967.
בשנת 1974 הוא השתתף בהגנה על הילריון קפוצ'י במשפטו בישראל על הברחת נשק עבור אש"ף.
ביולי 1984 מונה לשר לענייני אירופה בממשלתו של לורן פביוס ובסוף אותה שנה מונה לשר החוץ. הוא החזיק בתפקיד עד תבוסת הסוציאליסטים במרץ 1986. הוא שב לתפקיד שר החוץ במאי 1988 וכיהן בתפקיד עד מרץ 1993.
ב-1999,הואשם דומא שניצל את השפעתו כדי להבטיח לכריסטין דבייר-גונקור, פילגשו דאז, משרה כשתדלנית של חברת הנפט הממשלתית ELF. היא נהנתה מרווחים, ממתנות ומעמלות ששולמו לה על ידי החברה.
אתלטיקו נאסיונל
בית הכנסת נוידגרגסה
הנערה הסוררת
הנערה הסוררת (בצרפתית: La fille mal gardée) הוא בלט בשתי מערכות שחובר על ידי הכוריאוגרף ז'אן דוברוואל. הבלט נבנה למוזיקה שאוגדה מ-55 אריות צרפתיות מפורסמות, בהשראת ציורו של פייר אנטואן בודוואן משנת 1789, La Reprimande/Une jeune fille querellée par sa mère. הופעת הבכורה של היצירה המקורית הייתה ביולי 1789, והיא חודשה באנגליה ב-1959 על ידי הכוריאוגרף האנגלי פרדריק אשטון עבור הבלט המלכותי בלונדון.
ליז וקולא הם צעירים מאוהבים שמבקשים להינשא. אולם האלמנה סימונה, אמה של ליז, מכריחה אותה להנשא לאלן, בן עשירים טיפש למדי. האלמנה מכינה את השידוך עם תומא, אביו של אלן, ועושה את מרב המאמצים לשמור על ליז וקולא רחוקים אחד מהשני, דבר שמתברר כלא פשוט.
לבלט קיימים לא פחות משישה לחנים מקוריים, אך כיום הוא מוצג בדרך כלל באחת משתי הגרסאות הפופולריות ביותר: גרסתו של אלכסנדר גורסקי ללחן של פטר לודוויג הרטל, המבוססת כמעט כולה על הבלט שיצרו מריוס פטיפה ולב איבנוב בשנת 1885, וגרסתו של פרדריק אשטון מהבלט המלכותי בלונדון משנת 1960, המושכת קהל מודרני יותר.
התפקידים הראשיים במופע הבכורה לגרסתו של אשטון ב-28 בינואר 1960, גולמו על ידי הבלרינה נדיה נרינה כ׳ליז׳ והרקדן דייוויד בלייר כ׳קולא׳. סטנלי הולדן גילם את ׳האלמנה סימונה׳ ואלכסנדר גראנט את ׳אלן׳.
"הנערה הסוררת" היא אחת היצירות החשובות ברפרטואר הבלט המודרני ואף חודשה מספר רב של פעמים, אם על ידי שינוי כותרתו ואם על ידי שינוי המוזיקה עצמה. הפשטות והנאיביות שמקרינה היצירה קנו לה מקום של כבוד ברפרטואר של להקות בלט רבות ברחבי העולם ולקלאסיקה חגיגית ברפרטואר של ״הבלט המלכותי״ בפרט.
יון אנסוטגי
יון אנסוטגי גורוסטולה (בבסקית: Ion Ansotegi Gorostola; נולד ב-13 ביולי 1982 בבריאטואה שבחבל הבסקים, ספרד) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת הבלם.
קריירת מועדונים.
תחילת הקריירה.
אנסוטגי נולד בבריאטואה שבחבל הבסקים, ספרד. הוא גדל במחלקת הנוער של אייבר. החל לשחק באייבר ב', וב-10 במרץ 2002 ערך את הופעת הבכורה שלו באייבר, כשפתח בהרכב ושיחק 32 דקות בהפסד 1-0 לחרס במסגרת ליגת המשנה הספרדית.
בעונה הבאה הושאל אנסוטגי לברקלדו מהליגה הספרדית השלישית. ב-11 בספטמבר 2002 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 3-1 לדפורטיבו אלאבס במסגרת הגביע הספרדי, ואחד עשר ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בתיקו 1-1 נגד קלהורה. בסך הכל ערך 15 הופעות במדי הקבוצה.
ריאל סוסיאדד.
לקראת עונת 2003/2004 עבר אנסוטגי לריאל סוסיאדד והחל לשחק בקבוצת המילואים שלה, ריאל סוסיאדד ב'. ב-22 בינואר 2006 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל במשחק נגד אתלטיק בילבאו שנגמר בתוצאה 3-3. בעונת הבכורה שלו ערך 13 הופעות בליגה. בעונת 2009/2010, בה סיימה ריאל סוסיאדד במקום הראשון בליגת המשנה ועלתה לליגת העל לאחר 3 שנות היעדרות, שיחק גונסאלס ב-40 משחקים מלאים מתוך 42 משחקים והבקיע ארבעה שערים. בעונת 2010/2011, בה ריאל סוסיאדד סיימה במקום החמישי בליגה, שיחק גונסאלס ב-32 משחקים, בכולם פתח בהרכב, אך בחודש ינואר 2011 איבד מחשיבותו בהרכב עם הגעתו של הבלם הנורווגי ודים דמידוב ופריצתו של תוצר מחלקת הנוער איניגו מרטינס. ב-1 במאי 2015, כשהוא מתקרב לגיל 33, חידש אנסוטגי את חוזהו בקבוצה עד לשנת 2016.
החזרה לאייבר.
ב-1 בינואר 2016 חזר אנסוטגי לקבוצת נעוריו, אייבר.
מיורקה.
ב-30 ביוני 2016 חתם אנסוטגי לעונה אחת במיורקה מהליגה הספרדית השנייה.
יון אנסוטגי גורוסטולה
מרי אבג'רופולוס
מרי אבג'רופולוס (באנגלית: Marie Avgeropoulos; נולדה ב-17 ביוני 1986) היא שחקנית ודוגמנית קנדית. היא מוכרת בעיקר בתפקידה כאוקטביה בלייק בסדרת הטלוויזיה "100" ברשת The CW.
ביוגרפיה.
מרי נולדה בת'אנדר ביי, באונטריו שבקנדה להורים ממוצא יווני. בילדותה הייתה רוב זמנה מחוץ לבית ועסקה בדיג, ציד ומחנאות. ניגנה בתופים מגיל 16. אחרי שלמדה שנתיים עיתונות בעיר הולדתה, עברה לאירופה. מספר חודשים לאחר מכן, חזרה לקנדה והתיישבה בוונקובר.
בגיל 20 עברה ניתוח להסרת גידול גדול מהחזה ומהגרון, כאשר מיתרי הקול שלה הוסרו והוחזרו בחזרה.
קריירה.
אחד מחבריה הזמין אותה לאודישן כמתופפת בוונקובר וסוכן שהבחין בכישרונה והזמין אותה להופיע במספר פרסומות. הבמאי כריס קולומבוס ליהק אותה לסרט "אני אוהב אותך, בת' קופר", שהיה הסרט הראשון ששיחקה בו. הופעתה בסרט פתחה בפניה הזדמנויות למשחק בסרטים נוספים ובסדרות טלוויזיה.
בשנת 2010 לוהקה לתפקיד קים רודס בסרט "דחף להרוג". בשנת 2011 השתתפה בסרט "50/50" שהיה מועמד לפרס גלובוס הזהב.
בתחילת שנת 2013 הופיעה בסדרה "קאלט" בתפקיד משני שהיה התפקיד הטלוויזיוני הראשון שלה. הסדרה בוטלה לאחר 13 פרקים בעקבות רייטינג נמוך.
בשנת 2015 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט הפשע "עוקבים" ושיחקה בסרט המתח "מבודדים".
בשנים 2014-2020 גילמה את אוקטביה בלייק, אחת מהדמויות הראשיות בסדרת הטלוויזיה "100" ברשת The CW.
חיים אישיים.
מתגוררת בלוס אנג'לס, קליפורניה.