האזכור הראשון של היישוב הוא מהמאה ה-13, ועד סוף המאה ה-18 היה בבעלות משפחות אצולה פולניות. בשנת 1765 הוענק ליישוב מעמד עירוני.
בחלוקת פולין השלישית, בשנת 1795, נכלל היישוב בתחום פרוסיה, ובשנת 1815 נכלל בשטחי ממלכת פולין.
יהודי ז'ורומין.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה 1,902 יהודים, כמחצית מתושביה. בעיירה התקיימה פעילות ציונית, וכן של אגודת ישראל, שאנשיה נמנו ברובם על חסידות גור וחסידות אלכסנדר. כמו כן, פעל בעיירה סניף של הבונד.
בראשית ספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ולאחר מעשי התעללות ביהודיה וסיפוח האזור לרייך השלישי, גורשו כל יהודי היישוב לשטחי הגנרל גוברנמן, ושם נספו בהמשך.
הנערה מהדואר
הנערה מהדואר (בגרמנית: Rausch der Verwandlung, בתרגום מילולי "השכרון שבשינוי הצורה") הוא רומן מאת הסופר האוסטרי היהודי שטפן צווייג.
הספר נמצא בעיזבונו של צווייג ופורסם כמעט ארבעה עשורים לאחר מותו, בשנת 1982. בשנת 2013 תורגם לעברית על ידי טלי קונס ויצא לאור בהוצאת מודן.
תקציר.
הרומן עוסק בקורותיה של פקידת הדואר כריסטינֶה הופלהנר באוסטריה מוכת העוני שלאחר מלחמת העולם הראשונה, המוזמנת להצטרף לדודיה העשירים בחופשה באלפים השווייצרים. שם היא מתחזה לבת עשירים מהוגנת עד ששערורייה זוטא גורמת לסילוקה מאתר הנופש. היא אינה מסוגלת להתמודד עם החזרה לחיי הדלות, ומצבה הנפשי דוחף אותה לעבר החלטות מסוכנות.
התקבלות.
הספר זכה לשבחים עם צאתו, וקיבל ביקורות חיוביות בדיילי טלגרף ובגארדיאן.
עם תרגומו לעברית, הספר זכה גם לביקורות חיוביות בעיתונות והתקבל בחיוב בקרב קהל הקוראים.
ז'ידאצ'וב
ז'ידאצ'וב (באוקראינית: Жидачів, ז'ידאצ'יב; בפולנית: Żydaczów) היא עיר במחוז לבוב שבמערב אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
תולדות היישוב.
אזכורה הראשון של ז'ידאצ'וב הוא משנת 1164, ובשנת 1393 הוענקו לה זכויות עיר. בשנת 1676 נערך בסמוך לעיר קרב בין גייסותיו של יאן סובייסקי ובין הטורקים.
לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה העיר בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.
יהודי ז'ידאצ'וב.
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיר הוא משנת 1450. מהמאה ה-18 הייתה הקהילה בעיר לעצמאית, ופרשה חסותה על יהודים נוספים בכפרי הסביבה. מתקופה זו פעלה בעיר חסידות זידיטשוב.
בין מלחמות העולם התגברה הפעילות הציונית בעיר. בתקופה זו נמנו בעיר 903 יהודים, כרבע מכלל תושביה.
ב-3 ביולי 1941 נכבשה העיר בידי הגרמנים, ואוקראינים מקומיים ערכו פרעות ביהודיה. עד מהרה, הוטלו על יהודי העיר גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע וחובת ביצוע עבודות כפייה, לרבות במחנות עבודה.
בתחילת ספטמבר 1942 שולחו מאות מיהודי העיר למחנה ההשמדה בלז'ץ, ובסוף החודש גורשו יתר יהודי העיר לגטו סטרי, וגורלם שם היה כגורל יתר יהודי המקום. בשלב זה הוכרזה העיר רשמית כ"נקייה מיהודים". מעט יהודים בני העיר שהצליחו להימלט מהאקציות ליערות הסביבה נתפסו ברובם בידי אוקראינים, ונרצחו במקום או שהוסגרו לגרמנים.
זידיטשוב
קוצר רוחו של הלב
קוצר רוחו של הלב (בגרמנית: "Ungeduld des Herzens") הוא רומן מאת הסופר האוסטרי היהודי שטפן צווייג, הנמנה עם קאנון יצירות המופת של הספרות הגרמנית.
הספר יצא לאור בשנת 1939 בהוצאת ס. פישר, והוא ספרו הארוך ביותר של צווייג.
בשנת 1946 עובד לסרט על ידי הבמאי הבריטי מוריס אלביי, תחת כותרת תרגומו האנגלי, "" - "היזהרו מרחמים".
הספר תורגם לעברית על ידי ניצה בן-ארי ויצא לאור בהוצאת זמורה ביתן בשנת 1986, ובמהדורה מחודשת בשנת 2007.
תקציר.
הקצין הצעיר אנטון הופמילר מוזמן לאחוזתו של ההונגרי העשיר לאיוש קקשפאלבה, שם הוא פוגש בבתו הנכה אדית ומפתח חיבה חומלת אליה. אדית מתאהבת בו, וכאשר מתפתחת תקווה להחלמתה, הופמילר מציע להינשא לה כשתחלים, בתקווה שההבטחה תדרבן אותה להתחיל בטיפול. אולם, מחשש ללעג ובוז, הוא מתכחש להבטחה בפומבי, וכשאדית למדה על כך היא מתאבדת. הלום אשמה, הופמילר מחליט להתגייס לצבא האוסטרי ערב מלחמת העולם הראשונה.
פרידריך-וילהלם פון לפר
גנרל פרידריך-וילהלם פון לפר (בגרמנית: Friedrich-Wilhelm von Loeper; 3 באוגוסט 1888 - 7 באוקטובר 1983) היה מפקד בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
פון לפר נולד ב-3 באוגוסט 1888 בפריבורן, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1906 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הגרנדירים ה-1 (פרוסיה המזרחית ה-1 - קרונפרינץ), ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה. ב-8 בנובמבר 1914 הועלה לדרגת אובר לוטננט, וב-18 בדצמבר 1915 הועלה לדרגת ריטמייסטר. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה נשאר פון לפר ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בדצמבר 1922 מונה פון לפר למפקד פלוגה 1 ברגימנט הפרשים ה-13 (הפרוסי), ובשנת 1927 מונה למפקד פלוגה 3 ברגימנט הפרשים ה-13 (הפרוסי). ב-1 בפברואר 1929 הועלה לדרגת מיור, וב-1 באוקטובר 1931 מונה למפקד לשליש רגימנט הפרשים ה-15 (הפרוסי). ב-1 באפריל 1933 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 ביוני 1933 מונה למפקד בסיס האימונים הצבאי זנלאגר. ב-1 באפריל 1935 הועלה לדרגת אוברסט, וב-15 באוקטובר 1935 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-64. ב-1 באוקטובר 1937 מונה למפקד חטיבת רובאי הפרשים ה-4, ב-1 באוגוסט 1938 הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-24 בנובמבר 1938 מונה למפקד הדיוויזיה הקלה ה-1.
מלחמת העולם השנייה.
עם פרוץ המלחמה היה פון לפר מפקד הדיוויזיה הקלה ה-1, ולחם עימה במהלך המערכה בפולין כחלק מהארמייה העשירית, וב-1 בדצמבר 1939 מונה למפקד הדיוויזיה ה-81. במהלך המערכה על צרפת לחם פון לפר עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ה-18 במסגרת הארמייה התשיעית, וב-1 בספטמבר 1940 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. ב-5 באוקטובר 1940 מונה פון לפר למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-10, ולחם עימה במהלך מבצע ברברוסה כחלק מהקורפוס הממונע ה-24 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה. ב-29 בספטמבר 1941 קיבל פון לפר על פעולותיו בקרבות את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, ובמהלך הקרב על מוסקבה לחם פון לפר עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס הממונע ה-47 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה, וב-30 בדצמבר הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הקורפוס הממונע ה-40 במסגרת הארמייה השנייה. ב-15 באפריל 1942 פרש פון לפר מתפקידו, וב-1 במאי 1942 מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-178. ב-1 באוקטובר 1944 מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר טטרה, ובינואר 1945 מונה פון לפר למפקד קבוצת קרב בקורפוס הפאנצר ה-57. בפברואר פרש פון לפר לביתו, ובסוף המלחמה נפל בשבי בעלות הברית.
לאחר המלחמה.
פון לפר שוחרר מהשבי בקיץ 1947. לאחר שחרורו התגורר פון לפר בביקבורג עד למותו ב-7 באוקטובר 1983.
המרכז הישראלי לחדשנות בחינוך
המרכז הישראלי לחדשנות בחינוך (באנגלית: Israel Center for Education Innovation) הוא ארגון חינוכי ייחודי שהוקם במטרה לגשר על פערים בכל הנוגע לכישורי שפה בעיקר בקרב תלמידים מקהילת יוצאי אתיופיה בישראל, וזאת באמצעות שינוי שיטת ההוראה ויצירת תרבות בית ספרית כוללת המקדמת לימודים, אוריינות וטיפוח הקריאה והכתיבה.
המרכז הישראלי לחדשנות בחינוך נוסד ב-2004 והחל לפעול תחילה בנתניה בשכונה שבה אחוז גבוה של יוצאי אתיופיה.
התוכנית הייחודית שפותחה מחזקת את התרבות הפדגוגית וכישורי השפה, תוך מתן דגש למנהיגות קהילתית, גישור בין בית הספר לבין משפחות התלמידים והתמקצעות של הצוות החינוכי. בין היתר, על מנת לפתח אהבה לקריאה וכתיבה, מכניסים לכל כיתה כ-1,000 ספרים ומעודדים את התלמידים לקרוא בכל יום. בכך, תורמת התוכנית להעלאה משמעותית בהישגים בכישורי השפה של כלל התלמידים בכיתה.
חלק בלתי נפרד מהתוכנית כולל לימוד על ההיסטוריה, התרבות והמנהגים של יהודי אתיופיה.
מנכ"ל המרכז הוא דן פוטרמן, היא נתמכת על ידי הפדרציות היהודיות בארצות הברית וקרן מוריה ופועלת כיום בתל אביב, פתח תקווה, ראשון לציון, נתניה, חדרה, אור יהודה, כפר יונה, רחובות, ראש העין, רמלה, לוד ואשקלון.
בשנת 2015 החל המרכז הישראלי לחדשנות בחינוך להעניק פרסים על מפעל חיים ליוצרים בתחום ספרות הילדים ויזם הקמת ועדה ציבורית בראשות פרופ' אליס שלוי בה היו חברים בין היתר ראש עיריית חדרה צביקה גנדלמן, סגנית ראש עיריית תל אביב-יפו מהרטה ברוך-רון, הזמרת ירדנה ארזי ואחרים. הזוכה הראשונה בפרס הייתה הסופרת לאה נאור שקיבלה את הפרס ע"ס 7500 ש"ח במסגרת תחרות הכתיבה השנתית של תלמידי המרכז בהנחיית טל מוסרי. את הפרס העניקו לנאור מנכ"ל המרכז דן פוטרמן, נשיאת קרן מוריה העולמית עו"ד מרי-אן שטיין, סגנית ראש עיריית תל אביב יפו מהרטה ברוך-רון והמלחינה נורית הירש.
ז'יכלין
ז'יכלין (בפולנית: Żychlin, ביידיש: זשיכלין) היא עיירה במחוז קוטנו שבפרובינציית לודז' בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב.
ז'יכלין נזכרת לראשונה בראשית המאה ה-14, ובשנת 1397 הוענקו לה זכויות עיר. בשנת 1867 ניטל מהעיר מעמד זה, ובשנת 1924 הושב לה.
יהודי ז'יכלין.
בתחילה היו כפופים יהודי ז'יכלין לקהילות קוטנו וגוסטינין, והחל מהמחצית השנייה של המאה ה-18 התקיימה במקום קהילה עצמאית. בשנת 1780 נבנה ביישוב בית כנסת מעץ. בעיירה פעלו חסידי גור, וכן אדמו"רי חסידות זיכלין. מראשית המאה ה-20 התקיימה בעיירה פעילות ציונית, וכן פעילות של הבונד.