בשובו לבוקרשט המשיך את לימודיו בקונסרבטוריון עד סיומם בשנת 1948 בציון ממוצע 10 (מתוך 10). משנת 1946 התחיל קריירה של סוליסט ומשנת 1949 התחיל לעבוד כמורה למוזיקה. אחרי שסולק על ידי השלטונות הקומוניסטים מעבודתו בהוראה, בין השנים 1951 - 1953 נכלא בבית הסוהר ז'ילאווה ונשלח לעבודת פרך במחנה ביקאז בטענה של "חינוך מחדש", בין היתר, כאחד שהיה אשם בהפצת המוזיקה ה"אמריקאית" של ג'ורג' גרשווין. בבית הסוהר ז'ילאווה היה שותף לתא עם הבישוף הקתולי מסאטו מארה, יאנוש שפלר (1887-1952), שאף נפטר בכלא. מזרחי הלחין קטע "אווה מריה" לזכרו. אחרי ששוחרר ממחנה העבודה התקבל שוב כמורה בבית הספר התיכון למוזיקה (כיום ע"ש דינו ליפאטי) בבוקרשט שבו עבד עד שנת 1958. בין השנים 1958–1960 עבד בתיאטרון לאופרטה בבוקרשט, והחל משנת 1969 היה מורה בבית הספר העממי לאמנות. מינואר 1954 התחיל שוב להופיע כסולן. בקונצרטים הראשונים ניגן תחת ניצוחו של סרג'יו קומיסיונה. כפסנתרן הצטיין במיוחד בביצוע כלל היצירות של ג'ורג' גרשווין. מרבית יצירותיו של דן מזרחי הן ווקליות, לידר, רומנסות ומוזיקה קלה אחרת ויצירות מקהלתיות. הוא זכה בפרסים רבים על פעילותו המוזיקלית. בשנים 1975–1984 זכה לפרסים על הלחנת כמה שירים פטריוטיים וצבאיים. אחרי נפילת הקומוניזם זכה 9 פעמים בפרסים בפסטיבל לרומאסות "כריזנטמת הזהב".
מזרחי נפטר בגיל 83 בפברואר 2010 בבוקרשט והובא לקבורה בבית העלמין בלו הספרדי של בוקרשט.
פמפה
ורנר אוטו פון הנטיג
ורנר אוטו פון הנטיג (בגרמנית: Werner Otto von Hentig; 22 במאי 1886 - 8 באוגוסט 1984), דיפלומט גרמני, שבימי מלחמת העולם השנייה, בעת ששימש כנציג דיפלומטי של גרמניה הנאצית בלבנון, נפגש עם נציג הלח"י, נפתלי לובינצ'יק, שבא מארץ ישראל על מנת להציע לו שיתוף פעולה של הלח"י עם מדינות הציר (גרמניה הנאצית ואיטליה הפאשיסטית) במלחמתן בבריטניה.
ראשית דרכו.
פון הנטיג נולד בברלין בשנת 1886. בשנת 1909 הוענק לו תואר דוקטור למשפטים ובשנת 1911 הצטרף לשירות החוץ הגרמני ויצא בשליחותו לבייג'ינג (שנקראה אז פקינג), איסטנבול וטהראן.
בימי מלחמת העולם הראשונה.
בשנת 1915, נשלח פון הנטיג לאפגניסטן, דרך טורקיה ואיראן (שנודעה אז כממלכת פרס), במטרה לעורר את השבטים ההודיים בגבול הודו-אפגניסטן למרוד בבריטים. ב-26 בספטמבר 1915 הגיע לקאבול. הוא נתקבל בטקס צבאי, אך למעשה נתון היה במעצר בית. רק באיום כי ישבות שביתת רעב הצליח להתקבל אצל שליט אפגניסטן האמיר חביבאוללה חאן וניסה לשכנעו, ללא הצלחה, לתקוף את הכוחות הבריטיים בהודו. בתמורה להצעת סיוע כספי ואספקת 100,000 רובים ו-300 תותחים, חתם השליט האפגני ב-25 בינואר 1916 על הסכם ידידות בין גרמניה לאפגניסטן, ופון הנטיג הוכר כנציג דיפלומטי רשמי של גרמניה באפגניסטן. הגרמנים ראו בפון הנטיג מעין לורנס איש ערב גרמני במרכז אסיה. למרות זאת המשיך שליט אפגניסטן לנקוט במדיניות נייטרלית ולשמור על יחסים טובים עם השליטים הבריטים של הודו. הגרמנים נוכחו לראות כי שליחותו של פון הנטיג נכשלה, ופון הנטיג עזב את אפגניסטן במאי 1916 ושב לברלין.
לאחר תום המלחמה עזר פון הנטיג לפריטיוף נאנסן בפעולתו לשחרור שבויי המלחמה הגרמנים שהיו כלואים בסיביר. בשנת 1921 יצא כנציג דיפלומטי של גרמניה לאסטוניה ולאחר מכן לסופיה בירת בולגריה. בשנת 1924 נתמנה כקונסול הכללי של גרמניה בעיר פוזנן שבפולין.
בשירות החוץ הנאצי.
לאחר עלית הנאצים לשלטון המשיך פון הנטיג לשרת בשירות החוץ הגרמני, ושימש כקונסול הכללי של גרמניה בסן פרנסיסקו ובבוגוטה בירת קולומביה.
בשנים 1937 עד 1939 שימש פון הנטיג, שנחשב כמומחה לענייני המזרח ושלט בשפה הערבית, כמנהל מחלקת המזרח (Orientabteilung) במשרד החוץ הגרמני.
בסוף חודש אפריל 1939 ביקר פון הנטיג במצרים ובארץ ישראל. ביקורו בארץ ישראל נועד למטרת גישוש על הלכי הרוח בקרב היהודים והערבים, כמטרת ביקורו של אדולף אייכמן בארץ ישראל בשנת 1937. פון הנטיג ביקר בלוד ובחיפה ועזב לגרמניה דרך ביירות.
פגישה בביירות.
לאחר נפילת צרפת בחודש יוני 1940 וכינון משטר וישי, היו סוריה ולבנון נתונות לשלטון וישי. פון הנטיג שוגר לביירות להיות הנציג הדיפלומטי של גרמניה בסוריה ולבנון. בסוף שנת 1940 הגיע לביירות מארץ ישראל נציג הלח"י נפתלי לובינצ'יק, וביקש להפגש עם פון הנטיג. בפגישה שנערכה במלון "מונופול" שבו התגורר פון הנטיג, הופתע פון הנטיג מן ההצעה שלובינצ'יק העלה בפניו בשם הלח"י, הצעת ברית בין הלח"י לבין הנאצים לשתף עמם פעולה במלחמה נגד בריטניה, כתמורה להקמת מדינה יהודית בארץ ישראל. פון הנטיג ביקש מאורחו להעלות את ההצעה על הכתב ולובינצ'יק פירט את הצעתו בתזכיר מפורט. פון הנטיג העביר את התזכיר למשרד החוץ בברלין, אך מעולם לא הגיעה תשובה להצעה.
באפגניסטן.
זמן לא רב לאחר פגישתו עם לובינצ'יק יצא פון הנטיג, בראשית שנת 1941, לאפגניסטן על מנת להחליף את הציר הגרמני במדינה זאת. מנהלת המבצעים המיוחדים הבריטית ה-SOE קיבלה הוראה להתנקש בחייו בדרכו מביירות לקאבול, אולם הדבר לא צלח ופון הנטיג הגיע לאפגניסטן בשלום. כאן ציפתה לו אכזבה כאשר שלטונות אפגניסטן סירבו לאשר את מינויו. לימים, בשנת 1970, ישוב פון הנטיג לאפגניסטן כאורחו של המלך מוחמד זאהיר שאה.
בשירות מערב גרמניה.
לאחר תום מלחמת העולם השנייה וכינון הרפובליקה הפדרלית של מערב גרמניה המשיך פון הנטיג לשרת בשירות החוץ של הרפובליקה הפדרלית בשנים 1952–1953 והיה השגריר של מערב גרמניה באינדונזיה. לאחר סיום שירותו בשירות החוץ נעשה פון הנטיג למשך שנתיים ליועצו של סעוד מלך ערב הסעודית. בתפקידו זה שימש כיועץ של המשלחת הסעודית לועידת באנדונג.
ורנר אוטו פון הנטיג מת בנורווגיה בשנת 1984 בהיותו בן 98 שנים.
מקדם דיאלקטרי יחסי
דיאלקטריות
פרמיטיביות
Reflection
Reflection (בעברית: השתקפות) הוא שיר שנכתב והופק על ידי מתיו וילדר ודייוויד זיפל לסרט האנימציה של דיסני "מולאן" שיצא לאקרנים בשנת 1998. השיר משולב בעלילת הסרט ומושר על ידי הדמות הראשית, פא מולאן, בביצועה של הזמרת ליאה סלונגה. בגרסה המדובבת לעברית, מבצעת השיר היא רינת גבאי.
הביצוע של כריסטינה אגילרה.
הזמרת כריסטינה אגילרה נבחרה לבצע את השיר כשיר הנושא של הסרט. לאחר מספר רב של אודישנים שערכו וילדר וזיפל, עדיין לא מצאו זמר שישיר באוקטבה E באופן שרצו. את קלטת האודישן שלה הקליטה אגילרה על רשמקול ישן בחדר מקלחת, ובה היא ביצעה את השיר של ויטני יוסטון "Run to You".
זהו גם סינגל הבכורה של כריסטינה אגילרה והסינגל היחיד שיצא מפסקול הסרט "מולאן". הסינגל יצא ב־1998 ומאוחר יותר נכלל באלבום הבכורה של אגילרה, "Christina Aguilera", ובאלבום "Disneymania". הקליפ לסינגל צולם בביתן סין בפארק וולט דיסני אפקוט שבפלורידה, בהשראת סרט האנימציה.
השיר היה מועמד לפרס גלובוס הזהב עבור השיר המקורי הטוב ביותר מסרט אנימציה.
היהודים ושקריהם
אליס כדורי
אליס (אליהו) כדורי (לעיתים נכתב כׄצׄורי ב; באנגלית: באנגלית: Ellis Kadoorie, בערבית: خضوري ח'צ'ורי) (1865 - 24 בפברואר 1922) היה נדבן ובן למשפחה יהודית עשירה מבגדאד. משפחתו היגרה למומבאי שבהודו באמצע המאה ה-18 והייתה בעלת עסקים שונים במזרח הרחוק.
חייו.
אליס כדורי נולד בבגדאד והגיע לשאנגחאי ב-1880 כעובד של החברה היהודית-ספרדית 'דוד ששון ובניו'. בתוך שנים ספורות הוא צבר הון רב, ופתח עסקים עצמאיים בשנגחאי ובהונג קונג, שם ישב אחיו, סר אליעזר כדורי. במשך שני העשורים הבאים, עשו האחים כדורי את הונם, הצליחו בבנקאות, מטעי גומי, שירותי חשמל ומקרקעין, והחזיקו בחלק הארי של מניות רשת מלונות הונג קונג. כדורי הקים שני בתי ספר בהונג קונג, באחד (נוסד ב-1891) לימדו בשפה ההינדית ובשפת האורדו ובשני לימדו אנגלית לדוברי סינית.
בשנת 1917 קיבל את תואר אביר האימפריה הבריטית מידי המלך ג'ורג' החמישי.
כדורי נפטר ערירי בהונג קונג בשנת 1922 ונטמן בבית העלמין היהודי בעיר.
בצוואתו הקדיש 140,000 ליש"ט להקמת בית ספר חקלאי בארץ ישראל. הוא הניח סכום זה ל"ממשלת א"י" - "בהאמינו על סמך הצהרת בלפור והחלטות ועידת סן רמו - שא"י מוכרת כשייכת כולה ליהודים". כשנודע ביישוב דבר העזבון של כדורי הקים הנציב העליון הרברט סמואל ועדה כדי לתכנן את הוצאת הכסף.
כעבור זמן כאשר קראו את הצוואה עצמה, התברר שלא הממשלה בארץ ישראל היא היורשת כי אם ממשלת בריטניה, וכי כדורי איפשר בצוואתו להשקיע את הכסף בארץ ישראל או בעיראק. חיים ויצמן, נשיא ההסתדרות הציונית העולמית הפעיל לחץ על אחיו של המנוח, איש העסקים אליעזר כדורי ובסופו של דבר הצליח להשיג החלטה עקרונית מצד הבריטים שהכסף יושקע בארץ ישראל.
לאחר משא ומתן נוסף בין פרדריק קיש מההסתדרות הציונית להמפרי באומן, מנהל מחלקת החינוך, הוחלט כי מכספי עיזבונו יוקמו שני בתי ספר חקלאיים על שם כדורי:
פקודת go to
נוריהירו יאסואה
נוריהירו יאסואה (ביפנית: 安江仙弘; 1886–1950) היה קולונל בצבא היפני הקיסרי. הוא ידוע בעיקר בעקבות תפקידו המכריע בגיבוש תוכנית דג הפוגו למילוט יהודי אירופה ושיכונם בשטחי הכיבוש היפני - ובעיקר במנצ'וריה - בזמן מלחמת העולם השנייה.
חייו ופועלו.