"The Power of Good-Bye" דורג לראשונה במקום ה-24 במצעד הבילבורד הוט 100 בארצות הברית בשבוע שהסתיים ב-17 באוקטובר 1998, והפך לשירה ה-16 של מדונה שהופיע לראשונה ב-40 העליונים במצעד ולשירה ה-38 שדורג ב-40 העליונים. הוא הגיע בשיאו למקום ה-11 בשבוע שהסתיים ב-28 בנובמבר 1998. לפי חוסה פ. פרומיס מ-"AllMusic", מה שמנע מהשיר להגיע לעשירייה הפותחת היה העובדה ש"(תקליטור המקסי שלו), למרבה הצער, מעולם לא ראה אור בארצות הברית". "The Power of Good-Bye" שהה בסך הכול 19 שבועות בהוט 100. בקנדה, הופיע לראשונה במקום ה-87 ב-"RPM"; הוא הגיע בשיאו למקום ה-16 במצעד לאחר 10 שבועות מצאתו.
בממלכה המאוחדת, זכה השיר להצלחה גדולה יותר מזו בארצות הברית. האיי-סייד (ביחד עם "Little Star") הופיע לראשונה במקום השישי במצעד הסינגלים הבריטי, ושהה בו בסך הכול 11 שבועות; הוא נמכר בלמעלה מ-175,095 עותקים נכון לאוגוסט 2008, לפי חברת המצעדים הרשמית (OCC). הוא הפך לשירה ה-36 הנמכר ביותר של מדונה במדינה ובמאי 2018 קיבל את תואר הכסף על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי (BPI). גרסת התקליטור של השיר התפרסמה בנפרד, והופיעה לראשונה במקום ה-91 במצעד של המדינה. "The Power of Good-Bye" הגיע בשיאו למקום ה-39 במצעד הדאנס הבריטי בזכות רמיקסים שונים שהופצו בסמוך לצאתו.
במדינות כמו אוסטריה, פינלנד, גרמניה, הולנד, סקוטלנד, ספרד ושווייץ הצליח "The Power of Good-Bye" להגיע לעשירייה הפותחת. מיקומי השיא הגבוהים שלו אפשרו לו להופיע במקום השני באירופה הוט 100, מאחורי "Believe" (1998) של הזמרת שר. בנוסף לכך, הוא קיבל את תוארי הזהב באוסטריה, גרמניה ושוודיה. בספרד, "The Power of Good-Bye" היה הסינגל היחיד מ-"Ray of Light" שלא הגיע למקום הראשון. באוסטרליה, היה לסינגל הראשון שלה מאז "Love Don't Live Here Anymore" (1996) שלא דורג ב-20 העליונים במצעד הסינגלים האוסטרלי. עם זאת, זכה להצלחה רבה באיסלנד ודורג בשיאו במקום השני במצעד של המדינה.
בישראל.
"The Power of Good-Bye" זכה להצלחה רבה בישראל כאשר יצא. הוא נוגן בתחנות הרדיו לעיתים קרובות, ודורג במקום ה-15 באחד המצעדים השבועיים של גלי צה"ל. מיקום השיא שלו במצעד לא תועד, אך במצעד הפזמונים הבין-לאומי השנתי של גלגלצ דורג במקום ה-15, בעוד ש-"Beautiful Stranger" דורג במקום ה-11. בשנת 2018 זכה השיר להצלחה מחודשת, כאשר הושמע בפרק ההדחה של "האח הגדול".
הופעות חיות.
מדונה ביצעה את "The Power of Good-Bye" לראשונה ב-23 באוקטובר 1998, במהלך טקס פרסי האופנה של "VH1" ו-"Vogue", כשהיא והרקדנים שלצידה היו לבושים בבגדים שחורים העשויים מעור, בליווי "ילדי אופוס 118" מבית הספר לאמנויות בהארלם . ב-12 בנובמבר באותה השנה, ביצעה אותו בטקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה 1998, שאירע באסאגו, איטליה, כשהיא לבושה בבגדים שחורים גם כן. ג'ון דינגוול מ-"Daily Record" ציין ש"מדונה נראתה לחוצה ועצבנית יתר על המידה בעת שביצעה את השיר". "The Power of Good-Bye" היה לאחד מהשירים היחידים אותם ביצעה מדונה בתוכנית "Top of the Pops" של "BBC" ששודרה לאחר שבעה ימים לאחר מכן.
ב-23 בנובמבר 1998, הופיעה מדונה בתוכנית הספרדית, "RTVE", שם ביצעה את "The Power of Good-Bye" ביחד עם הסינגל הקודם מתוך האלבום, "Drowned World/Substitute for Love".
קרדיטים.
הקרדיטים מותאמים מהערות האלבום של "Ray of Light".
מוחמד בן סלמאן
מסיבת פול מון
מסיבת הפול מון
קטרין ברשקובסקי
מסיבות הפול מון
יקטרינה ברשקובסקי
יקטרינה ברשקובסקאיה
תדרים אבודים
דוכסות פולין
ברונקה זלצמן
ברונקה זלצמן גרינבלט (12 בנובמבר 1913 - 4 בפברואר 1993) הייתה שחקנית וזמרת ישראלית.
ביוגרפיה.
נולדה לחנה והרצל בפולין. למדה משחק בסטודיה הדרמטית העברית בלודז' בהדרכתה של מרים ברנשטיין-כהן.
עלתה לארץ ישראל ב-1935, והתיישבה בקיבוץ רמת הכובש. אחר כך עזבה את הקיבוץ ועברה לגור בתל אביב. שם הצטרפה לתיאטרון המטאטא ב-1939 והופיעה בו עד סגירתו ב-1954. שרה לראשונה במטאטא את השיר "דני'לה, אכול את הבננהל'ה" (נכתב על בנה הבכור, דניאל). שיר נוסף המזוהה עמה הוא "צריך לצלצל פעמיים", אותו שרה לראשונה מעל בימת תיאטרון "כל הרוחות" בינואר 1939.
הופיעה רבות עם הצמד דז'יגאן ושומאכר בהצגות ביידיש.
הופיעה בהצגות:
הצגות נוספות בהן השתתפה:
"פוטש ופרלמוטר", "אצל גרוסמן יש משבר", "מיסטר קיבוץ", "אשת חיל", "העוצר הגדול", פישקה החיגר, החייל האמיץ שווייק, "או מיי פאפא", "שערורייה בגימנסיה", "קוצים בבוקר", "חמש פגישות", אוליבר טוויסט, "אי המטמון", "כנר על הגג", "גבירתי הנאווה".
כמו כן הופיעה בהצגות לילדים: "מוכרת הצברים" (תיאטרון צקלון), "הציפור הכחולה" (תיאטרון תילון), "היידי בת ההרים", "אצבעוני", "כיפה אדומה".
זלצמן שיחקה בסרטים ובתוכניות טלוויזיה:
"איי לייק מייק", "הבית ברחוב שלוש", "דודה קלרה", "עיניים גדולות", "שאלה של זהות", "אסירי החופש", "הבן האובד", הגונב מגנב פטור (סרט), "התמהוני", מאש"ה.
ברונקה זלצמן נפטרה בגיל 79. נטמנה בבית העלמין ירקון. הניחה אחריה שני בנים: נפתלי גרינבלט ודניאל גדרון (נקרא על שם הבמאי והמחזאי יצחק משה דניאל, שנפטר ימים ספורים לפני לידתו), במאי ושחקן החי בארצות הברית וכן נכדים ונכדות.
דוד בן שטרית
דוד בן שטרית (1954 – 24 באוקטובר 2017) היה במאי קולנוע ישראלי, מפיק, צלם ומרצה לקולנוע. זוכה פרס וולג'ין, פרס לנדאו לאמנויות הבמה ופרס שרת התרבות לקולנוע ועוד. ממקימי "פורום היוצרים הדוקומנטריים".
ביוגרפיה.
נולד במרוקו בשנת 1954 ועלה לישראל בגיל 13.
במסגרת עבודתו על סרטו "אבי היקר - שקט יורים", שהתמקד בשאלות של תופעת סרבנות הגיוס לצה"ל, קבע בחודש אפריל 2004 פגישה עם דוברת צה"ל רות ירון בקריה בתל אביב. כשהגיע לקריה וביקש להיכנס לפגישה, הותקף על ידי מאבטחי משרד הביטחון, לאחר שלא מצא את תעודת הזהות שלו. בשל התקיפה אושפז בבית החולים למשך כשלושה חודשים עקב חבלות בכל חלקי גופו.
בשנת 2006 זכה בפרס לנדאו לאמנויות הבמה.
בחודש אוקטובר 2009 תקף את מועצת הקולנוע, שלדבריו לא מחלקת את תקציביה בצורה הוגנת עבור תושבי הפריפריה, מזרחים, יוצאי אתיופיה וחבר המדינות. בחודש דצמבר 2009 זכה בפרס משרד התרבות לאמנות הקולנוע לשנה זו.
נמנה עם מייסדי הקשת הדמוקרטית המזרחית, ועבד שנים רבות כצלם חדשות, בעיקר עבור סוכנויות ידיעות זרות בשטחים. כן שימש כמרצה וכמורה לצילום ולקולנוע.
יצירתו.
עיקר יצירתו הייתה בימוי סרטים תיעודיים. במשך השנים צילם, תיעד וביים סרטים בנושאים חברתיים ופוליטיים, שביקשו להעלות לשיח הציבורי היבטים הקשורים ליחסים עם הפלסטינים, לשאלת הכיבוש והשפעתו על החברה הישראלית והחברה הפלסטינית, ולנושא הגזענות והאפליה כלפי מזרחים. באמצעות סרטים אלו נאבק למען צדק חברתי ותרבותי עבור כלל האוכלוסיות.
חיים אישיים.
היה נשוי לסיני (סניורה) בר דוד - במאית, עורכת סרטים ומפיקה. התגורר בהוד השרון, והותיר אחריו שני ילדים.
בשנים האחרונות לחייו סבל ממחלת ריאות. הלך לעולמו ב-24 באוקטובר 2017 בשל דום לב, לאחר שאושפז בבית חולים מספר ימים קודם לכן. נקבר בבית העלמין נווה הדר שבהוד השרון.
מרכז הפועל
הספורטיאדה
סוליות כפות הרגליים
סק&quot;א-נייבה
"סק"א-נייבה" (ברוסית: Хоккейный клуб «СКА-Нева») היא קבוצת הוקי קרח מקצוענית מהעיר סנקט פטרבורג, המהווה לקבוצת בת של סק"א סנקט פטרבורג ומשחקת בליגת העל בהוקי קרח.
היסטוריה.
מועדון ההוקי הוקם בעיר סנקט פטרבורג בשנת 2008 על ידי מועדון סק"א תחת השם "מועדון ההוקי של חיל הים" (ХК ВМФ).
בשנים 2008 - 2010, התמודד בליגת המשנה בהוקי קרח, בשנת 2010, לאחר ביצוע ארגון מחדש, שיחק בליגת VHL. בעונת 2008/09 המועדון לא העפילה לפלייאוף.  בעונת 2009/10 הפסיד בסיבוב הראשון של הפלייאוף לקבוצת "אריאדה-אקפארס" מהעיר וולז'סק. בעונה הראשונה של ליגת VHL, 2012/2011, התמודד בסיבוב הראשון של הפלייאוף וגבר על "קריליה סובייטוב", אך הפסיד לדיזל פנזה.
ב-18 ביוני 2012 נחתם הסכם לשיתוף פעולה בין מועדון ההוקי והצוללת "אלכסנדר נייבסקי". הצדדים חתמו על הסכם שיתוף פעולה, לפיו מועדון ההוקי של חיל הים יספק כל תמיכה אפשרית לצוות הצוללת ויארגן למלחים ולצוות פעילויות ספורט בעת שהותם בעיר.
באוקטובר 2012 המועדון עבר לעיר קונדופוגו, שבקרליה. ביולי 2013 שמם שונה למועדון "חיל הים-קרליה". מאוחר יותר הפכו ל"סק"א-קרליה".
במאי 2015, המועדון חזר לסנקט פטרבורג, שמו שונה ל"סק"א-נייבה". הוקמה קבוצת נוער בשם "סק"א-קרליה". לאחר חזרתה לעיר הקבוצה הצליחה בעונת 2015/16 לסיים  במקום 7 בעונה הסדירה, מה שאיפשר לה להעפיל למשחקי הפלייאוף של גביע בראטינה, אך המועדון הודח בסיבוב הראשון, לאחר הפסד לאיז'סטאל. לפני עונת 2016/17 מונה פיוטר וורוביוב למאמן. בספטמבר 2016 עודכן לוגו חדש ומדים בצבעי כחול וכתום.
בעונת 2017/2018 הקבוצה סיימה במקום השני בעונה הסדירה והעפילה לשלב שמינית גמר פלייאוף הליגה. היא גברה על חימיק ווסקרסנסק, על טורוס נפטקמסק ועל נפטיאניק אלמטייבסק והעפילה לגמר גביע פטרוב.
בעונת 2018/2019 סיימה במקום הראשון כאלופת העונה הסדירה והעפילה לפלייאוף, אך לא הצליחה לממש את יתרון הבייתיות לזכייה בגביע פטרוב והודחה בשלב חצי הגמר על ידי סאריארקה קרגנדה הקזחית.
בעונת 2019/2020 העפילה לשמינית גמר גביע פטרוב. בעונת 2021/2022 העפילה לחצי גמר הפלייאוף, אך הפסידה לרובין טיומן.
טגיר חאיבולאייב