בוגרי "העדה" כוונו בעיקר לגרעיני הנח"ל שבמסגרתם הקימו ותיחזקו במהלך השנים יישובים וקיבוצים רבים, כגון הקיבוצים שלוחות ומעלה גלבוע של "הקיבוץ הדתי", שחברי שבט "משואות" היו ממייסדיהם. היישוב אבני איתן ברמת הגולן קרוי על שם שלוש בוגרות של שבט משואות, חברות גרעין אית"ן שנהרגו ממוקש בשדות רמת מגשימים. על בוגרי התנועה נמנים דמויות חשובות במדינה בתחומי התורה, התקשורת, הפוליטיקה, הצבא והחברה (כדוגמת חבר המייסדים של תנועת "במעגלי צדק").
"עדת הצופים" בהווה.
"העדה" נאבקת על לבו של הנער הן כחלק מהמשבר הכללי של תנועות הנוער וקריסת המסגרות הערכיות של ימינו והן כחלק מהמערכה על ליבותיהם של נוער דתי החשוף לעולם המודרני והפוסטמודרני. כחלק ממערך זה, הופקה בשנת 2006 תוכנית ההדרכה "צופה נתתיך" הבלעדית לחניכי "עדת הצופים" המתמודדת עם מסרים כגון: תפילה, מצוות, ואהבת לרעך כמוך, צניעות, במישורים אקטואליים ורוחניים. בשנת 2014 במקביל לפיתוח תוכנית "המסע בצופים" פיתחה "עדת הצופים" תוכנית הדרכה שנתית לחניכי כיתות ג'- י"ב בשם "המסע בעדת הצופים". התוכנית עוסקת בתכנים חינוכיים המקיפים את חיי החניך והחניכה הדתיים בעולמם הדתי.
הנהגת העדה.
הנהלת "העדה" יושבת בבית פיליפס של "הנהגת ירושלים" בעמק המצלבה בירושלים. בראשה עומדים "ראש העדה", "מרכז/ת העדה", רכזי/ות הדרכה ורכז/ת הגשמה.
ראש ה"עדה" כיום הוא אלדד וייל ומרכז ה"עדה" הוא יאיר טסלר.
שבטים.
במסגרת העדה פועלים שישה-עשר שבטים:
בנוסף לשבטים מקיימת העדה גרעין שנת שירות - בגרעין "רעים מקימים", בשבטי "עדה" חדשים.
בתל אביב: פעל בעבר "שבט חורב", אולם הוא חדל לפעול ב-2022.
עולמה החינוכי והערכי של "עדת הצופים".
"עדת הצופים" נחשבת לחטיבה בתוך תנועת הצופים הישראלית. ערכיה זהים לאלו של תנועת הצופים הכללית. בנוסף למוסר האנושי יונקים חניכי "העדה" את עמדותיהם מתורת ישראל. "עדת הצופים" חרתה על דגלה את הרצון להוות גשר ואחדות בין דתיים לשאינם דתיים. הדגש המיוחד על מטרה זו ב"עדה" הוא שהצופים הדתיים והצופים הלא-דתיים כולם לובשים מדי-חאקי, עוברים את מערכי הפעולות הזהים ואמונים על המחנאות והצופיות המעשית ודווקא מתוך המכנה המשותף הם יוצאים לברור השונה.
כחלק מתפיסתה הפלורליסטית, איפשרה תנועת הצופים ל"עדה" לשמור על צביונה הדתי במסגרת השבטים והמפעלים התנועתיים. כך למשל, הוכנסה האמונה לה' והנאמנות למצוות ב"עשרת דיברות הצופה" ובנוסח "ההבטחה" של "העדה", נשמר סמל "הרימון" של "עדת הצופים", החניכים חייבים להגיע עם חולצה לבנה לפעולות ביום שבת, הבנים עם כיפה והבנות בחצאיות, מתקיימות תפילות וישנו דגש תורני בפעולות. כך נשמר איזון ייחודי של ארגון דתי-הילכתי בתוך תנועת נוער ממלכתית.
תנועת הצופים משתדלת מצידה לספק לחניכי "העדה" את כל המענה הדתי והרוחני שהחניכים הדתיים זקוקים במפעלי התנועה, ו"עדת הצופים" מצידה, מבקשת שלא להיבדל ומופיעה ופעילה בכל הפורומים, הטיולים והמחנות התנועתיים.
בהיותה חלק מתנועת הצופים הכללית, "עדת הצופים" אינה מקבלת כל תמיכה פוליטית והיא תנועה לא מפלגתית. האופי הדתי של "עדת הצופים" הוא אורתודוקסי וחניכיו באים מן החינוך הממלכתי-דתי. במובן זה, "עדת הצופים" היא חלק בלתי נפרד ממסגרות החינוך הבלתי-פורמליות של הציונות הדתית ומכל זרמי המגזר הציוני-דתי מגיעים אליה.
חוקת "עדת הצופים".
עדת הצופים מחנכת במקביל ובלי סתירה למטרות תנועת הצופים, אולם את אלה היא יונקת מתורת ישראל והדת היהודית.
Material requirements planning) MRP) היא תוכנה שמטרתה לתכנן את תזמון החומרים ותכנון העבודה בארגון. פלטי המערכת הם המלצות להזמנות רכש והמלצות לפקודות עבודה. המערכת משמשת בעיקר את אנשי תפ"י (תכנון פיקוח ייצור) והרכש.
היסטוריה.
בשנות השישים והשבעים של המאה העשרים החלו להתפתח מערכות לתמיכה בקבלת החלטות בתחום האספקה. מערכת מסוג זה פותחה על ידי חברת קונטרול דאטה (ישראל) בתעשייה האווירית. המערכות המקוריות שכונו MRP עסקו בתרגום הדרישה למוצרים סופיים לביקוש פריטים ופקודות עבודה על פי מידע על רמות המלאי הנוכחיות, מידע טכנולוגי על מבנה כל מוצר ועל תהליכי ייצורו וכו'. המערכת היוותה ממשק בין גורמי השיווק, הייצור והרכש, קיבלה מידע מכל הגורמים המעורבים בתהליך וייצרה פקודות עבודה והזמנות רכש, על פי עקרון הדחיפה (Push).
מערכות ה-MRP הראשונות אמנם קבעו את הדרישות לחומרים על סמך תזמון האב לייצור אך לא בדקו האם הקיבולת הדרושה לשימוש במשאבים, כגון פעולות ייצור, הרכבה ושינוע, תהיה זמינה בעת הצורך. יישומים מוקדמים אלו של ה-MRP התמקדו בדרישות לחומרים והניחו שהקיבולת במערכת תמיד תהיה גבוהה מספיק לביצוע כל פקודות העבודה שנוצרו.
עקרונות אלגוריתם ה-MRP.
המערכת לוקחת כקלט את ההזמנות הפתוחות במערכת והתחזיות למוצרים. מנקה מהם את מלאי התוצר הגולמי הקיים. ההפרש מועבר לייצור או לרכש בהתאם לסוג הפריט. במידה והפריט הוא פריט נרכש, תפתח דרישת רכש עם התאריך שבו מומלצת הקניה. במידה והפריט הוא פריט מיוצר, פורשת המערכת את עץ המוצר של הפריט לכל שלביו. בשלב הזה היא בודקת שוב את המלאי של פריטי הבן בעץ. במידה וצריך לייצר חלק מסוים היא ממליצה על פקודת עבודה (פק"ע) ובמידה והפריט נרכש (בדרך כלל בשלב הזה מדובר בחומר גלם) ממליצה המערכת על הזמנת רכש. המערכת גם לוקחת בחשבון את מימד הזמן, כלומר הזמנות הרכש ופקודות העבודה יוצאות מתוזמנות לפי תאריכי ההזמנות ותחזיות העבודה.
MRPII – הוספת שיקולי קיבולת.
הבעיה שנוצרה עקב הנחה זו הייתה שבמערכת הכוללת שימוש בסוגים שונים של משאבים (מכונות שונות, ציוד שינוע חומרים, שטח אחסון ועובדים המתמחים בפעילויות שונות) הסבירות שכל המשאבים השונים הדרושים לייצור יהיו תמיד זמינים ובקיבולת מספיקה היא בדרך כלל קטנה וכתוצאה מכך נוצרו לעיתים רבות על ידי מערכות ה-MRP פתרונות שאינם ניתנים ליישום.
תיאום בין זמינות המשאבים ודרישות הקיבולת חייב הוספת שיקולי קיבולת למערכות ה-MRP הבסיסיות והביא ליצירת מערכת ה-MRPII. בעוד שבמערכת MRPI הופקו תוכניות עבודה שבהן העומסים על המערכת היו לעיתים גדולים מקיבולת הייצור, מערכות ה-MRPII היו יכולות להתריע על מצבים אלו ולתכנן את פקודות העבודה בהתאם לקיבולת המערכת.
לסיכום, מערכת ה-MRPII אפשרה שליטה ברמה גבוהה בכל הנוגע לייצור, רכש, שיווק וכן שליטה במלאי ויצירת פקודות עבודה בזכות היותה מערכת אחידה לכל התחומים השונים בארגון. תכנון ייצור ורכש במצבים משתנים, ובהם אי ודאות גבוהה איפשר הקטנה של מלאים וניצול אופטימלי של משאבי הייצור והמשאבים האנושיים.
ERP – מערכת כוללת לניהול משאבים.
עם התקדמות התעשייה והטכנולוגיה נוצר צורך לקשר בין התחומים התפעוליים בארגון לבין מערכת הכספים לצורך בקרה ותכנון לטווח ארוך. מערכות ה-MRP תמכו בפונקציה ארגונית מסוימת, בעיקר ניהול הייצור והמלאי, ולא סיפקו מידע על כלל תפקודיו של הארגון. מערכות אלו היו מנותקות מהתהליכים המבוצעים בארגון ולא טיפלו בנושאים ארגוניים כגון משאבי אנוש, שיווק ופיתוח.
כדי למלא צורך זה פותחו בשנות התשעים מערכות ERP – מערכות ארגוניות לתכנון משאבים אשר בנויות בדרך כלל על טכנולוגיית שרתים מרכזיים ורשת של מחשבים אישיים ומיועדות להעביר מידע בין החלקים השונים של הארגון ולאפשר אינטגרציה ביניהם. מערכת ERP ראשונה ששמה CMMS פותחה כבר בשנות ה-70 על ידי קונטרול דאטה (ישראל) והותקנה ברחבי העולם. בראש צוות התעשייה בחברה עמד אז ד"ר יעקב רובינוביץ.
מטרתה של מערכת ERP הוא ארגון ותפעול כל המשאבים בארגון, ולא רק פונקציה מסוימת. מערכת זו חולשת על התהליכים העסקיים והתפעוליים כאחד. ניתן לתאר מערכות ERP כשכבה נוספת הבנויה על מערכות ה-MRPII.
אמיר אוריין
אמיר אוריין (נולד ב-7 בספטמבר 1944) הוא שחקן, במאי, מחזאי, מורה ומבקר תיאטרון. מייסד "תיאטרון
החדר - אמנויות במה ומסך" (שנקרא עד 1994 בשם "תיאטרון החדר - המעבדה לתיאטרון") ו"שיטת אוריין - המעגל הפתוח".
ביוגרפיה.
נולד בתל אביב. אביו עלה מרוסיה ואימו עלתה מפולין בשנות ה-20 של המאה ה-20. האב היה חלבן והאם עקרת בית. בהמשך פתחו מכולת ברחוב אחד העם.
כשהיה בן 16 הופיע לראשונה על במת התיאטרון. כשהיה בן 18 הציג עבודת בימוי ראשונה על פי מחזה מאת ויליאם בטלר ייטס. מאז הופיע בתיאטרון, בקולנוע ובטלוויזיה, והוא מעורב רבות בעולם התיאטרון הישראלי. למד בבית הספר למשחק של התיאטרון הקאמרי ובחוג השחקנים של נולה צ'לטון. בין השנים 1974 1977 היה חבר הנהלת ער"ן - עזרה ראשונה נפשית בתל אביב. ב-1978 הקים את "הסטודיה הדרמטית" אותה ניהל ובה הנחה קבוצות שחקנים וביים אירועי רחוב, עד שנת 1985. ב-1979 לימד משחק בבית הספר למשחק "אקרן".
בין השנים 1980–1994 שימש כמבקר התיאטרון של השבועון "העיר". בין השנים 1982–1986 היה חבר בוועדות התיאטרון לילדים ולמבוגרים באמנות לעם, וערך והנחה סימפוזיונים ברחבי הארץ בנושאי תיאטרון, ספרות ושירה מטעם אמנות לעם. בין השנים 1983–1984 יזם, תכנן וניהל אמנותית את "תיאטרון הקריאה של תל אביב" בבית אריאלה בתל אביב, יחד עם ד"ר שוש אביגל. בין השנים 1994–1997 שימש כיו"ר הוועדה האמנותית של "מרכז הפרינג' של תל אביב - הבית להצגות תיאטרון". ב-1995 שימש כיו"ר ההנהלה הציבורית של "המרכז לתיאטרון עכו". בין השנים 1996–1999 הנחה קבוצות צעירים בתל אביב ובאילת, לעזרה באמצעות הטלפון לנוער במצוקה, מטעם משרד הרווחה והעיריות.