האגודה האמריקנית לכימיה (באנגלית: The American Chemical Society; בראשי תיבות: ACS) היא אגודה מקצועית הממוקמת בארצות הברית ותפקידה לספק תמיכה למחקר מדעי בשטחי הכימיה. האגודה נוסדה בשנת 1876 באוניברסיטת ניו יורק. לאגודה כרגע מעל 155,000 חברים בכל רמות התארים ובכל שטחי הכימיה, ההנדסה הכימית ובתחומים בעלי זיקה לכימיה. האגודה מקיימת מפגשים לאומיים פעמיים בשנה. במפגשים מכוסים כל תחומי הכימיה. בנוסף מתקיימות ועידות רבות בתחומים ממוקדים. אגף הפרסום של האגודה מפיק מספר כתבי עת ביניהם הכתב העת של האגודה האמריקנית לכימיה. מקור ההכנסה העיקרי של האגודה מגיע משירות תקצירים בכימיה ומפרסומי האגודה. "חדשות הכימיה וההנדסה" הוא מגזין חדשות שבועי היוצא לאור על ידי האגודה ונשלח לכל חבריה.
ההיסטוריה של האגודה.
שורשי האגודה בקבוצה קטנה של 35 כימאים אשר נפגשו ב־6 באפריל 1876 בבנין אוניברסיטת ניו יורק. אף על פי שבאותה תקופה הייתה קיימת אגודת מדע אמריקנית (האיגוד האמריקאי לקידום המדע) הרי שההתפתחויות שאירעו בשטח הכימיה דרבנו את אלו שהתכנסו תחת הנחייתו של פרופסור צ'ארלס צ'נדלר מבית הספר למכרות בקולומביה להקים את האגודה האמריקנית לכימיה. צ'נדלר סבר שהאגודה "תהווה זרז רב השפעה למחקר מקורי...,תעורר ותפתח כישורים אשר כעת מתבזבזים בשל חוסר שיתוף פעולה... תיצור קשר הדוק בין חברי האגודה ותוודא קיום הערכה ראויה למדע הכימיה בקרב הציבור הרחב."
בשלב מסוים הוחלט על המבנה הארגוני של האגודה ואומצה חוקה. צ'נדלר היה מועמד טבעי לנשיא האגודה מאחר שהיה מקימה אולם הוא חש שפרופסור ג'ון ויליאם דרייפר היה בעל שיעור הקומה הראוי כמדען להוביל ארגון לאומי כדוגמת האגודה. בגיל 65 נבחר דרייפר כנשיא האגודה האמריקנית לכימיה. מטה האגודה שכן בניו יורק. נשיאותו של דרייפר הייתה חשובה יותר בשל שמו והמוניטין שיצא לו ופחות בשל השתתפותו הפעילה הארגון.
ארגון.
חטיבות טכניות.
האגודה האמריקנית לכימיה הקימה לראשונה חטיבות טכניות בשנת 1908 כדי לטפח חילופי מידע בין מדענים העובדים בתחומי כימיה או תחומי עניין מקצועיים מסוימים. הפעילויות כוללות ארגון מפגשים טכניים בישיבות האגודה, פרסום ספרים ומשאבים, ניהול פרסים והרצאות וניהול אירועים אחרים. חמש החלוקות המקוריות היו: 1) כימיה אורגנית, 2) כימאים תעשייתיים ומהנדסים כימיים, 3) כימיה חקלאית ומזון, 4) כימיה של דשנים, 5) כימיה פיזיקלית ואי־אורגנית. נכון לשנת 2020, יש 32 חטיבות טכניות:
סניפים ארציים.
סניפים ארציים מקומיים אושרו בשנת 1890 והם יחידות אוטונומיות של האגודה האמריקנית לכימיה. הסניפים בוחרים מנהלים משלהם ובוחרים נציגים בארגון האגודה האמריקנית לכימיה הלאומי. הסניפים המקומיים מספקים גם הזדמנויות פיתוח מקצועי לחברים, מארגנים אירועי הסברה לקהילה, מציעים פרסים ומנהלים פעילויות אחרות. הסניף ברוד איילנד היה הסניף המקומי הראשון של האגודה שניפתח בשנת 1891. נכון לשנת 2020, יש 185 סניפים מקומיים של האגודה האמריקנית לכימיה בכל 50 המדינות, מחוז קולומביה ופוארטו ריקו.
סניפים בין־לאומיים למדעי הכימיה.
סניפים בין־לאומיים למדעי הכימיה מאפשרים לחברי האגודה האמריקנית לכימיה מחוץ לארצות הברית להתארגן באופן מקומי לחילופים מקצועיים ומדעיים. נכון לשנת 2020, יש 25 סניפים בין־לאומיים למדעי הכימיה:
פעילות חינוכית.
האגודה מממנת את אולימפיאדת הכימיה האמריקנית הלאומית, תחרות שבאמצעותה נבחר לבסוף צוות בן ארבעה אנשים לייצג את ארצות הברית באולימפיאדת הכימיה הבינלאומית.
האגודה מחלקת החינוך בתחום הכימיה מספקת מבחנים עבור תת־תחומים מגוונים של הכימיה. שני המבחנים היותר שכיחים הם מבחנים ברמת סטודנטים לתואר ראשון עבור כימיה כללית וכימיה אורגנית כל אחד מהמבחנים מכיל 75 שאלות רבות ברירה. הזמן המוקצה לכל מבחן הוא 110 דקות.
המחלוקת בנוגע ל PubChem.
מאז הקמת בסיס הנתונים לתרכובות כימיות, המכונה PubChem, על ידי המרכז הלאומי למידע ביוטכנולוגי שידלה האגודה את המרכז ואת הגופים המפקחים עליו להפסיק את מאמצי הרחבת בסיס הנתונים. הסיבה היא שהאגודה משווקת את שירות התקצירים בכימיה הפרטי שלה. ב־23 במאי, שנת 2005, יצאה האגודה בהצהרה לעיתונות :
יאשיה קלמנט ודג'ווד
ודג'ווד
דין המלכות
מספר ריינולד
ברומותימול כחול
ברומותימול כחול (הקרוי גם BTB או דיברומותימולסולפואפתלאין) הוא אינדיקטור pH כימי המיועד לגלות חומצות ובסיסים חלשים (ערכי pH של 6 עד 7.6).
החומר פועל כחומצה חלשה בתמיסה, ולכן יכול להיות במצב של חומצה (צהוב) או בסיס (כחול). במצב נייטרלי הוא ירוק. הוא משמש לעיתים גם כצבען לדגימות ביולוגיות למיקרוסקופ. בשימוש זה הוא כבר כחול, ונעשה שימוש בטיפה או שתיים על זכוכית דגימה מכוסה מים. לעיתים החומר משמש לצביעת דפנות תא או גרעינים תחת המיקרוסקופ.
החומר משווק על פי רוב כמוצק, כמלח נתרן של אינדיקטור החומצה.
ברומותימול כחול משמש לזיהוי חומצות ובסיסים חלשים. משתמשים בו בבריכות ובאקווריומי דגים, כמו גם למדידת נוכחות של חומצה פחמתית בנוזל.
הוא משמש גם לשלילת ירידת מי שפיר, ולצורך זה משווק כנוזל צהוב או כתחבושות היגייניות המכילות את החומר. מי השפיר הם בסיסיים, וגורמים לברומותימול להכחיל, אך גם דלקת בדרכי השתן עלולה לגרום לחומר להכחיל.
ערך ה-pKa לברומותימול כחול הוא 7.10.
סרטן שד
איפיגניאה באאוליס
שירת עלילה
אורסטס (מחזה)
אורסטס (יוונית עתיקה: Ὀρέστης) הוא טרגדיה יוונית שנכתבה על ידי המחזאי היווני אוריפידס.
רקע.
על פי עצתו של האל אפולו אורסטס הרג את אימו, קליטמנסטרה, מלכת ארגוס, על מנת לנקום את מות אביו, אגממנון, שנרצח על ידה ועל ידי המאהב שלה אייגיסתוס.
אורסטס נרדף בשל רצח אימו על ידי האריניות וגם על ידי מנהיגי ארגוס הרוצים להוציאו להורג בשל פשעו.
תקוותו היחידה של אורסטס היא דודו מנלאוס אשר שב עם הלנה מטרויה לאחר ניצחונו במלחמת טרויה .
תקציר העלילה.
בתחילת המחזה אלקטרה, אחותו של אורסטס, מספרת לקהל את תקציר האירועים הקודמים, בעודה עומדת ליד אורסטס הישן. זמן קצר לאחר מכן מגיעה הלנה לארמון בטענה שהיא רוצה להקריב קורבן על קבר אחותה קליטמנסטרה. במרבית המחזות היווניים מוצגת הלנה כטיפשה במיוחד, ומחזה זה אינו שונה. אוריפידס מטיל את האשמה בגין פרוץ מלחמת טרויה ונפילת בית אטראוס על הלנה.
לאחר מכן מתעורר אורסטס. מנלאוס מגיע לארמון ושומע על הרצח ועל שגעונו של אורסטס. טינדאראוס, סבו של אורסטס ואבי אשתו של מנלאוס מגיע אף הוא ומנהל עם אורסטס ומנלאוס דיון על צדק אלוהי וחוק טבעי. לאחר לכתו של טינדאראוס אומר מנלאוס לאורסטס כי הוא יזדקק לטינדראוס וכדאי לו להיות בן בריתו. מנלאוס עצמו לא עומד לצידו של אורסטס אל מול אנשי ארגוס מאחר שהשפעתו שלו אינה רבה בקרב אנשי הארץ בשל האשמה המונחת לפתחה של אשתו, ומצבו הפוליטי מעורער.
פילאדס, חברו של אורסטס אשר סייע לו ברצח קליטמנסטרה מגיע לאחר צאתו של מנלאוס. הוא ואורסטס מתכננים כיצד להטות את דעת הקהל (באמצעות דיאלוג זה מטיח אוריפידס ביקורת על פוליטיקאי אתונה של אותה עת). אולם אורסטס לא מצליח לשכנע את בני העיר למנוע את ההוצאה להורג שלו ושל אלקטרה.
מאחר שההוצאה להורג לא בוטלה, מתכננים אורסטס, אלקטרה ופילאדס תוכנית לנקום במנלאוס שלא תמך בהם, ומתכננים לרצוח את הלנה ואת בתו הרמיוני. בלכתם להרוג את הלנה הם מגלים שהיא נעלמה. שפחתה הפירוגית של הלנה נתפסת בידם בעודה מנסה להימלט. אורסטס שואל אותה מדוע עליו להימנע מלהרוג אותה והיא עונה לו שגם העבדים מעדיפים לחיות על מות, ועל כן הוא מרחם עליה.
מנלאוס מגיע, וכן פילאדס ואלקטרה אשר תפסו את הרמיוני ומחזיקים אותה בידם בכוונה להרגה.
על מנת לפתור את הבעיה מגיע אפולו - דאוס אקס מכינה, ומסביר שהלנה הועלתה לכוכבים, על מנלאוס לשוב לספרטה, על אורסטס ללכת לאתונה ולעמוד שם למשפט (שם הוא יזוכה), וכן עליו לשאת לאישה את הרמיוני ועל פילאדס לשאת לאישה את אלקטרה.
תמות בעלילה.
בדומה למחזאים רבים אחרים ביוון העתיקה, משתמש אוריפידס במחזה זה על מנת לנגח את הפוליטיקאים האתונאים בתקופתו ולהטיח ביקורת על התנהגותם במהלך המלחמה הפלופונסית.
המחזה אורסטס הוצג לראשונה במהלך פסטיבל הדיוניסיה שנערך באמצע המלחמה, לאחר שהן אתונה והן ספרטה ספגו אבדות רבות.
אוריפידס תוקף את התנהגותם הגאוותנית של בני האדם, את תפקיד האלים בהתרחשות המאורעות ואת הפרשנות שבני האדם נותנים להוראות האלים.
אוריפידס תוקף את החלטות האלים ומטיח בהן ביקורת. אף ההנמקות של אפולו - אל הצדק והסדר אינן משכנעות (כך למשל טוען אפולו כי מלחמת טרויה היא כלי של האלים לנקות את הארץ מעודפי אוכלוסייה).
כמו כן, תוקף המחזה את תאוריות תורת המשפט המקובלות באותה עת - תוך השוואה בין חוק הטבע לבין חוקי האדם (מוטיב שחוזר על עצמו בטרגדיות יווניות).
טיעונו של אפולון החותם את המחזה - כי השלום הוא הערך הטוב ביותר והחשוב ביותר, אף מעל כל הערכים האחרים - מהווה ביקורת גלויה על המלחמה.
התנהגותו של אורסטס כלפי השפחה מהווה אף היא ביקורת על זילות חיי האדם בעיני היוונים - בין אם מדובר בעבד ובין אם מדובר באדם חופשי.
מוזיקה.
פפירוס וינה (Vienna Papyrus G2315) שהתגלה בהרמפוליס שבמצרים מכיל תווים שנכתבו ככל הנראה על ידי אוריפידס עצמו עבור המקהלה במחזה זה. מובן שאין מדובר בתווים מודרניים.
גארי מקאליסטר
גארי מקאליסטר (באנגלית: Gary McAllister; נולד ב-25 בדצמבר 1964) הוא כדורגלן עבר סקוטי ששיחק תקופות ארוכות במדי לסטר סיטי, לידס יונייטד וקובנטרי סיטי, אך ברוב תאריו זכה בליברפול בעונת .