נולד לרבי משה מהמבורג. שימש כדיין בבית דינו של הרב יחזקאל קצנלבוגן, הידוע בספרו "כנסת יחזקאל".
למד בבית המדרש שהקים הנדיב רבי יששכר בר כהן בהמבורג, ואחרי פטירתו של זה עמד בראש בית המדרש.
על פי החרות על מצבתו, נהג לחזור על ספר הזוהר מדי חודש, ועל ששת סדרי המשנה מדי שבוע.
נקבר בבית העלמין היהודי באוטנסן שסמוך לאלטונה.
אלמנתו האריכה ימים אחריו, ועזבונה עורר פולמוס הלכתי בהשתתפות רבי יהונתן אייבשיץ.
אריה וולניץ
אריה וולניץ הוא מוזיקאי, בסיסט, נגן קונטרבס, מפיק מוזיקלי ומעבד ישראלי. וולניץ מכהן כראש מגמת ביצוע ומחלקת בס בבית הספר למוזיקה רימון.
ביוגרפיה.
וולניץ שירת בצבא כמעבד בתזמורת חיל האוויר וכנגן בס בלהקת פיקוד דרום. וולניץ' הוא בוגר Mannes College of Music בניו יורק (שם למד בין היתר אצל פסנתרן הג'אז ריצ´י ביירק) ומכללת ברקלי למוזיקה בבוסטון.
וולניץ הופיע בפסטיבלי ג’אז רבים בארץ ובעולם, ונחשב לנגן אולפן מבוקש. הוא הקליט והופיע עם אמנים ישראלים רבים ביניהם: שלמה ארצי, דני סנדרסון, גידי גוב, נורית גלרון, שלמה גרוניך וניר נקב (סיילם). וניגן עם אמני ג'אז בין לאומיים כמו: דני גוטליב, מארק טרנר, דוני מקסלין, ג’ון ריילי, אדם נוסבאום, לו סולוף, וריי אנדרסן. היה חבר בהרכב הג'אז "משיכת יתר".
בין השנים 1996-2001 וולניץ היה מנהלה המוזיקלי של תזמורת חיל האוויר, ובין השנים 2003-2004 כיהן כסגן המנהל לעניינים אקדמיים ברימון בשנת הלימודים.
בשנת 2006 הקליט והופיע עם המעבד השווייצרי ג'ורג' גרונץ ועם נגן הסקסופון דייב ליבמן.
איגואנת צווארון מלגשית
איגואנת צווארון מלגשית (שם מדעי: "Oplurus cuvieri") היא מין של לטאה קוצנית מקבוצת דמויי איגואנות החיה באי מדגסקר. ללטאה זו "קולר" סביב הצוואר וזנב קשקשי וקוצני. זהו המין הגדול ביותר בסוגו.
מאפיינים.
זוהי לטאה דמוית-איגואנה (אך לא איגואנה אמיתית) המגיעה לאורך 35 ס"מ בממוצע והיא בעלת זנב וגפיים קוצניים וגדולים עם ראש מעוגל, עיניים בולטות וכתומות. הגוף בצבע כתום בהיר ועליו פסים אפורים. הנקבות הקטנות מהזכרים, בעלי צבעים חומים. הנקבות מטילות ביצים לאחר הזדווגות קצרה וממרות להטיל אותם באדמה במקום מוסתר.
הלטאה חיה רק ביערות שונים (יערות גשם, קוצניים ונשירים) ובאזורים סלעיים במדגסקר ובאיי קומורו. היא מגושמת ומתחממת על גבי סלעים בשמש. לתזונתה היא טורפת יצורים קטנים יותר כמו חרקים ולטאות קטנות.
ישנם שני תת-מינים:
חרדון מוואנזה
חרדון מוואנזה (שם מדעי: Agama mwanzae) הוא מין נפוץ של חרדון החי ברחבי אפריקה. הוא חי במדינות: טנזניה, רואנדה וקניה על גבי סלעים בסוואנות.
החרדון יכול להגיע לאורך 32 ס"מ. הוא בעל צבעים ורודים בולטים עם פלג גוף אחורי וגפיים כחולים, אצל הזכר.
הנקבות הקטנות יותר הן חסרות צבע יחסית (חום בהיר-אפור) ומתמזגות היטב בין הסלעים. לעיתים מתבלבלים בינם לחרדון אדום ראש, החי באותם אזורים.
מבנה גופם של החרדונים הוא חזק והרגליים ארוכות, בעלות טפרים והם יכולים להיאחז במשטחים אופיים. הם יודעים לטפס על עצים או סלעים בקלות והצעירים נמצאים שם יותר מהבוגרים.
חרדונים אלה מתחממים על סלעים בשעות הבוקר והצהריים של היום. לעיתים מאות חרדונים באותו מקום בדיוק, מה שגורם לזכרים לנסות להזדווג עם כמה שיותר נקבות ולגרש זכרים יריבים באמצעות מתקפה אגרסיבית. הם ניזונים מחרקים קטנים שונים ומכמה צמחים. הם עצמם עלולים להיטרף על ידי נחשים, חתולים, נמיות ועופות דורסים שונים. בשעת סכנה הם מתחבאים ויורדים אל מתחת לקרקע או אל בין העצים.
חומט הקשת
חומט הקשת (שם מדעי: Trachylepis margaritifera) הוא מין של חומט קטן החי בדרום אפריקה והוא בעל צבעים מקושטים ובולטים.
חומט זה מגיע לאורך 20 ס"מ והוא בעל צבעים בולטים ביותר, התלויה בגודל ובמקום והצבע הבסיסי הוא חום-זית או כהה. הוא בעל 3 פסים מבריקים בצבעי צהובים כתומים ואחרים לבנים מנוקדים מעט והזנב כחול מתכתי. לפרטים מוגרים יותר הצבעים והפסים פחות בולטים ומבריקים.
מבנה ראשם מחודד עם עיניים בולטות ורגליים חומות, קצרות וחזקות בעלות טפרים קטנים. הצלעות צהבהבות והבטן לבנה.
חומטים אלה חיים בערבות ברחבי אפריקה מקוואזולו-נטאל שבדרום אפריקה לדרום מלאווי. נמצאו גם פרטים מבודדים בטנזניה וקניה. הוא ניזון בעיקר מחרקים קטנים.
לטאה שטוחה מצויה
לטאה שטוחה מצויה (שם מדעי: "Platysaurus intermedius") היא לטאה בעלת גוף שטוח השייכת למשפחת הקורדיליים וחיה בדרומה של אפריקה.
מאפיינים.
לטאות ייחודיות אלה חיות רק בדרומה של אפריקה והיא בעלת קשקשים שחורים על רוב גופה עם פסים לבנים על הגב. הבטן חומה אך השוליים לבנים. הראש כחול בוהק והצדדים ירקרקים עד אדומים והנב כתום או שחור. ללטאה תשעה תת-מינים, ולכל אחד מהם צבע מעט שונה. הגוף מוארך מעט והבטן צמודה לאדמה מה שנתן ללטאה את השם.
לטאות אלה הם נפוצות ביותר בסוגם ומכאן שמם. הם חיים ברחבי דרומה של אפריקה במגוון אזורים כולל מדבריות חמים בזימבבואה, זמביה, מפומלנגה וקוואזולו-נטאל שבדרום אפריקה, דרום מלאווי, מזרח בוצוואנה, סווזילנד ומוזמביק. לעיתים הם נמשכים לגדות נהרות כדי לתפוס שם זבובים עליהם הם מזנקים באמצעות הזנב הארוך.
איגואנת דומריל מלגשית
איגואנת דומריל מלגשית (שם מדעי: "Oplurus quadrimaculatus") היא מין של לטאה החיה בטבע באי מדגסקר שממזרח לאפריקה. ללטאה זו קשקשים חדים וזנב משוריין מאחוריה.
לטאה דמוית-איגואנה זו יכולה להגיע לאורך 25–39 ס"מ והיא בעלת זנב ורגליים בעלי קשקשים קשים ומגודלים. הזכרים גדולים מעט מהנקבות והם מזדווגים במהירות באזורי תפוצתם ומטילים ביצים בין הסלעים או בחפירת מאורה קטנה. כמו רוב הלטאות גם לטאה זו מקבלת את חום הגוף מהשמש והם יושבות על גזעי עצים או סלעים כדי לקבל חום.
הן חיות רק באי מדגסקר, במרכז האי עד לצפון ומפני הים עד לגובה 2,000 מ' מעל הקרקע. הן חיות ביערות גשם, יערות יבשים ואזורים סלעיים שונים. מצבה של הלטאה הוא ללא חשש.
אברהם ביניש
מוחמד בן עבדאללה
קייט איסיט
קייט איסיט (באנגלית: Kate Isitt) היא שחקנית אנגלייה הידועה בעיקר מתפקידה כסאלי הארפר הקוסמטיקאית בסיטקום "זיווגים" של ה-BBC.
ביוגרפיה.
בשנים 1995 ועד 1998 שיחקה איסיט בתפקיד אליסון, פקידה במשרד עורכי דין, בסדרה הקומית . ב-1997 השתתפה בתפקיד קטן בסרט הקולנוע "המלאך". ב-1998 שיחקה לצדו של אלן דייוויס בפרק "Black Canary" בסדרת המסתורין "ג'ונתן קריק". היא גם הופיעה בתפקיד אשתו של דייוויס בפרק פיילוט של הסדרה הקומית "אין לעמוד בפניה", שהופקה בשנת 2000. באותו זמן איסיט הצטרפה לצוות השחקנים של הסדרה "זיווגים" בה הופיעה על לשנת 2004. בשנת 2000 הופיעה איסיט בדרמה הטלוויזיונית של סטיבן פוליאקוף "The Tribe" לצדן של אנה פריל וג'ואלי ריצ'רדסון. ב-2006 שיחקה בסדרת הדרמה "Strictly Confidential" ובסרט הקולנוע "דמדומים" (Half Light) בכיכובה של דמי מור ובבימויו של קרייג רוזנברג.
ב-2015 הופיעה איסיט בעונה השלישית של סדרת הדרמה המצליחה "הטנגו האחרון בהליפקס" בתפקיד פליסיטי, אשתו של גארי (רופרט גרייבס).
חיים אישיים.
איסיט למדה בבית הספר "Arts Education School".
בן זוגה הוא הבמאי נייג'ל קול ולהם שני ילדים.
קייט איזיט
שמשון בלאך
מוהרש&quot;ח
הפיקוד האווירי המערבי
הפיקוד האווירי המערבי (בהינדית: पश्चिमी वायु कमान, भारतीय वायु सेना, מכונה גם WAC, ראשי תיבות של Western Air Command) של חיל האוויר של הודו, שנוסד בשנת 1947, הוא הגדול והחשוב שבפיקודי החיל. המפקדה הראשית ממוקמת בניו דלהי ותפקידו העיקרי הוא הגנה אווירית על צפון הודו.
הפיקוד אחראי על 16 בסיסי חיל אוויר ועל שטח גדול בצפון הודו, מקשמיר לראג'סטאן, כולל ג'אמו וקשמיר, הימאצ'ל פרדש, פנג'אב, הריאנה, דלהי וחלקים ואוטר פרדש.
יוליאן דרכסלר
Nur jedem das Seine, רי&quot;ב 163
Nur jedem das Seine (בעברית: לכל אחד אשר לו), רי"ב 163, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בוויימאר, והוא ביצע אותה לראשונה ב-24 בנובמבר 1715, לכבוד יום ראשון ה-23 שלאחר חג השילוש הקדוש.
היסטוריה ומילים.
באך עבד כמלחין החצר של הדוכס בוויימאר מ-1708, ובמרץ 1714 קודם לתפקיד הממונה על המוזיקה. בתפקיד זה היה אחראי להלחנה של יצירה חדשה מדי חודש, בעיקר של קנטטות, כשמטרתו הייתה להלחין תוך כמה שנים קנטטה עבור כל מועד בשנה. לפי הידוע כיום, קנטטה זו הייתה הרביעית שהלחין באותה שנה לאחר רי"ב 31, רי"ב 165 ורי"ב 185. את רי"ב 185 הוא הלחין ביולי והזמן הארוך שעבר בין הלחנת שתיהן מוסבר בתקופת אבל ששררה בחצר הדוכס, לאחר שבן אחיו של הדוכס, יוהאן ארנסט מת ב-1 באוגוסט.
סדר הקריאה לאותו יום כולל פסוקים מהאיגרת אל הפיליפים ומהבשורה על-פי מתי שכולל את האמרה הידועה של ישו, "תנו לקיסר את אשר לקיסר". הלברית נכתבה על ידי סלומון פרנק (Salomon Franck), משורר החצר שכתב את הלברית לקנטטות נוספות של באך בתקופה זו. הטקסט מצטט את האמרה של ישו ועוסקת בהשוואות שבין רכושו הפיזי של האדם לבין שייכותו הרוחנית של האדם לאלוהים. על פי ג'ון אליוט גרדינר, פרנק היה ממונה גם על המטבעות בחצר הדוכס ומכאן ההתייחסויות המגוונות לכסף ולמטבעות בלברית זו. הקטע האחרון בקנטטה לקוח ממזמור לותרני שכתב יוהאן הרמן (Johann Heermann), משורר גרמני בן המאה ה-16. הלחן לחלק האחרון אבד ומה ששרד ממנו הוא קו הבס לבדו.
בניגוד לרוב הקנטטות שלו מתקופה זו, אין עדויות לכך שהוא ביצע את הקנטטה פעמים נוספות בעת שעבד בלייפציג, אך חוקר המוזיקה כריסטוף וולף מעריך שהוא כן ביצע אותה שוב.