לאחר המלחמה נכבשה אוסטריה על ידי צבאות בעלות הברית, וחולקה לארבע אזורי כיבוש, תוך שהיא מופרדת שוב מגרמניה. הסובייטים לא יצרו ממשלה קומוניסטית נפרדת באזור שלהם, כפי שעשו בגרמניה המזרחית. במקום זאת נדרשה אוסטריה לחתום בשנת 1955 על אמנת המדינה האוסטרית, שבה התחייבה לנייטרליות מוחלטת במלחמה הקרה. ואכן, אוסטריה שמרה על נייטרליות מוחלטת בין הגושים, ווינה הייתה גן עדן למרגלים של הק.ג.ב., שעקבו אחר תנועות הצד השני.
המאה ה-21.
בשנת 2001 דווח כי שגריר רוסיה באוסטריה הצהיר, כי כל ניסיון של אוסטריה להצטרף לנאט"ו ייחשב כהפרה של החוק הבינלאומי. במאי 2007 נשיא רוסיה ולדימיר פוטין ביקר באוסטריה.
אוסטריה מהווה עד היום מרכז חשוב לפעילויות מסחר, בנקאות וריגול של רוסיה, וחברות רוסיות רבות יש להם השקעות נרחבות באוסטריה.
בשנת 2009 נרצח בווינה עומר ישראיילוב - פעיל זכויות אדם צ'צ'ני, שהגיש תלונה לבית המשפט האירופי לזכויות האדם ועמד לספר את סיפורו לעיתון הניו יורק טיימס. המשטרה האוסטרית ופעילי זכויות אדם, חשדו כי הקרמלין עומד מאחורי רציחתו, ואולג אורלוב, מנהל מרכז זכויות האדם במוסקבה, אמר כי "אנו מודאגים מאוד ממה שנראה כצעד נוסף של רצח פוליטי של מבקר שיצא נגד בכירים בממשלה הרוסית ... על רקע התגמול האכזרי שנגרם לאלו שמדברים על הפרות זכויות אדם בצ'צ'ניה, פעולותיו של ישראיילוב היו אמיצות במיוחד, ורוצחיו ואלה שעמדו מאחוריהם צריכים להעצר מיידית".
אוסטריה המשיכה לשמור על יחסים טובים ושיתוף פעולה כלכלי הדוק עם רוסיה גם לאחר ההידרדרות הדרסטית של יחסי רוסיה עם המערב בעקבות מלחמת האזרחים באוקראינה. בדצמבר 2016, מנהיג מפלגת החירות האוסטרית, היינץ כריסטיאן שטראכה, הודיע כי מפלגתו חתמה על מה שהוא כינה הסכם שיתוף פעולה עם מפלגת רוסיה המאוחדת, מפלגתו של נשיא רוסיה ולדימיר פוטין.
אוסטריה הייתה המדינה הגדולה היחידה באיחוד האירופי שלא גירשה דיפלומטים רוסים במהלך צעדי התגמול שנקטו המערב בעקבות מקרה ההרעלה בסולסברי במרץ 2018.
באוגוסט 2020, גירשה אוסטריה דיפלומט רוסי בעקבות דיווח שהאשים אותו במעורבות בריגול תעשייתי.
בפברואר ומרץ 2022, במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה, תמכה אוסטריה בסנקציות של האיחוד האירופי נגד רוסיה. ב-7 במרץ הכניס פוטין את אוסטריה לרשימת "מדינות האויב" יחד עם כל שאר המדינות שתמכו בסנקציות נגד רוסיה.
שיתוף פעולה כלכלי.
בין שתי המדינות קיימים יחסי סחר והכלכלה פעילים, וההסכם המרכזי המסדיר את היחסים בתחום זה הוא ההסכם הבין-ממשלתי בנושא סחר ושיתוף פעולה כלכלי, שנחתם ב-8 בנובמבר 1993. בהתאם להסכם הוקמה הוועדה המעורבת האוסטרית-רוסית לשיתוף פעולה כלכלי, וקבוצות עבודה שעסקו בסוגיות של שיתוף פעולה בתחומים שונים במשק. לפי נתוני משרד החוץ הרוסי, בשנת 2010 הסתכם מחזור הסחר בין שתי המדינות ב-3.48 מיליארד דולר. הפריטים העיקריים של היצוא הרוסי לאוסטריה הם ספקי אנרגיה וחומרי גלם (84.6%)., מוצרי עץ ועיסת נייר (3.7%), טקסטיל ומוצריו (2.3%), מתכות ומוצרי מתכת (2.1%), מכונות, ציוד וכלי רכב אינו מובהק (1.4%). מאידך רוסיה מייבאת מאוסטריה, מכונות וציוד (41.2%), מוצרי התעשייה הכימית (26.5%), מתכות ומוצריהם (11.9%), מוצרי מזון וחומרי גלם חקלאיים (7.3%).
בתקופה שבין 2002–2005 אוסטריה שילמה מרצון פיצויים לאזרחים רוסים שהיו מעורבים בעבודות כפייה במלחמת העולם השנייה בשטח האוסטרי. עד סוף דצמבר 2005, 12,257 אנשים קיבלו פיצוי, והסכום הכולל של התשלומים היה 25.9 מיליון יורו). מאידך, בשנת 2002 השלימה רוסיה את תהליך שיקום האזרחים האוסטרים שנפגעו על ידי השלטונות הסובייטיים.
שיתוף הפעולה בין שתי המדינות נמשך גם בתחום התרבות. ב-1998 חתמו רוסיה ואוסטריה על הסכם לשיתוף פעולה תרבותי. אתרי הנופש האוסטרים זוכים לפופולריות רבה בקרב התיירים הרוסים (בעיקר סקי)., ובשנת 2008 ביקרו באוסטריה 263,700 תיירים רוסים.
יחסים דיפלומטיים.
אוסטריה מחזיקה ברוסיה שגרירות במוסקבה, ו-2 קונסוליות בניז'ני נובגורוד ויקטרינבורג. מאידך, רוסיה מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה וקונסוליות באינסברוק וזלצבורג.
צור שלום
צור שלום היא שכונה בצפונה של העיר קריית ביאליק.
היסטוריה.
ראשיתה של השכונה בחברת "צור שלום" שנוסדה בשנת 1920 על ידי יהודים מטרנסילבניה שברומניה, אשר רכשו אדמות בשטח השכונה והחלו לבנות את בתיהם בשנים 1947 - 1948. שטחה של השכונה צורף לקריית ביאליק בשנת 1952.
בשנת 1962 נפתח בשכונה בית הספר "צור שלום" שהיה בית הספר השלישי שהוקם בקריית ביאליק.
בשנות ה-60 של המאה ה-20 התיישבו עולים רבים ממרוקו בצור שלום, ששכנו תחילה במעברה ולאחר מכן עברו לשיכון קבע בשכונה. בשנות ה-70 יושבו בשכונה עולים מגאורגיה ומרוסיה. בשנות ה-80 של המאה ה-20 התיישבו בשכונה עולים חדשים מהקווקז, ובהמשך גם עולים מאתיופיה.
בחודש אוגוסט 2006 במהלך מלחמת לבנון השנייה נחתה בשכונה רקטת 220 מ"מ. מהפיצוץ הועפו כ-15,000 כדוריות פלדה שגרמו לפצועים ולהרס רב.
השכונה מורכבת כיום מבתים פרטיים, בנייני מגורים עד 4 קומות (בחלקם שיכוני רכבות) ומיעוט של בתים בני 8 קומות, ובנייני מגורים גבוהים המגיעים עד 9 קומות שנבנו בשנות ה-90.
גבולות השכונה הם מצפון אזור התעשייה של קריית ביאליק, מדרום רחוב התל, ממזרח כביש עוקף קריות וממערב כביש 4 (דרך עכו-חיפה).
מוסדות בשכונה.
קבוצת הכדורגל מכבי צור שלום היא קבוצת הכדורגל המייצגת את השכונה ואף את העיר קריית ביאליק ומארחת את משחקיה באצטדיון הכדורגל שבשכונה.
בשכונה פועלים מתנ"ס, שלוחה של הספרייה העירונית ושני בתי ספר יסודיים, בית הספר "ידע" ובית הספר "פסגות".
אחת לשבוע מתקיים שוק פירות וירקות בשטח מגודר בקצה המזרחי של שדרות ח"ן בשכונה. סמוך אליו נמצאת הכניסה הדרומית לשביל נחל הנעמן.
בית העלמין של העיר קריית ביאליק נקרא "בית עלמין צור שלום" אך נמצא סמוך לשכונה ואינו חלק משטחה.
ב-2017 החלה בשכונה הקמת פארק על שם אריאל שרון.
טופיק בחרמוב
בית הכנסת העתיק בליבורנו
בית הכנסת העתיק בליבורנו היה בית הכנסת הגדול של העיר, ובית הכנסת הספרדי השני בגודלו באירופה אחרי בית הכנסת הספרדי באמסטרדם. בית הכנסת, המפורסם ביותר בין בתי הכנסת העתיקים באיטליה, נהרס בהפצצה אווירית במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
בית הכנסת נבנה בשנת 1603, והיה בעת בנייתו השני בגודלו בבתי הכנסת הספרדיים באירופה אחרי זה שבאמסטרדם. בשנת 1789 נוספו שינויים במבנה והחזית החיצונית קיבלה את צורתה הסופית בשנת 1875.
אולם התפילה היה הגדול בבתי הכנסת באיטליה, ועלה בגודלו על המקובל: 25.80 מטר על 28.20 מטר. האולם ניצב לרוחב, אך ספסלי המתפללים הוצבו מקבילים זה לזה לאורכו. העמודים והקמרונות הצלביים נשאו עליהם עזרת נשים בת שתי קומות משלושת עברי האולם. מעל ארון הקודש החדירו שלושה חלונות צבעוניים קרני אור שמש לתאורת האולם.
המבנה חרב בהפצצה בעת מלחמת העולם השנייה ואחריה שימש המגרש שפונה מהריסות בית הכנסת כמגרש חניה. בית הקהילה היהודית שעמד בצמוד לבית הכנסת העתיק שרד, ובסמוך אליו הוקם בחלק משטח בית הכנסת העתיק, בית כנסת חדש קטן.
בית הכנסת הגדול של ליבורנו
Hold My Hand (שיר של ג'ס גלין)
Hold My Hand (בעברית: תחזיק לי את היד) הוא שיר שבוצע על ידי הזמרת והפזמונאית האנגלית ג'ס גלין. הוא נכתב על ידי ג'ק פטרסון, ג'ני בנט, אינה ורולדסן וגלין. השיר פורסם ב-20 במרץ 2015 כסינגל הסולו השלישי שלה, רווקה, לאחר "Home" ו "Right Here". קליפ השיר הועלה לערות היוטיוב של גלין ב-23 בפברואר 2015. השיר אף הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי כבר בשבועו הראשון, ב-29 במרץ 2015, ושהה בו במשך שלושה שבועות רצפים. הוא גם הגיע לשיא של מקום שביעי במצעד הסינגלים האירי, והפך לסינגל הסולו הראשון של גלין שנכנס ל"בילבורד" הוט 100, במקום ה-86. השיר בוצע על ידי גלין בגמר של דה ווייס בריטניה והיה גם בשימוש של פרסומת קוקה-קולה ב-2015. מאז סוף 2015, השיר אף מופיע בפרסומת של Jet2holidays, וכן בפסקול לסרט "ברידג'ט ג'ונס בייבי".
וידאו קליפ.
הקליפ הרשמי של השיר "Hold My Hand", שנמשך ארבע דקות ושתי שניות, הועלה לערוץ היוטיוב של גלין ב-23 בפברואר 2015, בהפקת אמיל נאוה. נכון ל-18 באוקטובר 2017, צבר השיר יותר מ-95 מיליון צפיות.
יחסי דנמרק–סין
יחסי דנמרק–סין הם היחסים הדו-צדדיים הרשמיים, הפוליטיים, השיתופיים והמדיניים שבין ממלכת דנמרק לבין הרפובליקה העממית של סין.
היסטוריה.
שושלת צ'ינג.
במאה ה-17 החלו אניות סוחר דניות להגיע מדנמרק לסין, אשר נשלטה בידי שושלת צ'ינג. במהלך המאה ה-19 הפכו הערים גואנגג'ואו ושאנגחאי ליעד העיקרי של הסחר הדני.
יותר ויותר חברות דניות הגיעו לסין במהלך המאה ה-19, ובשנת 1896 החליטה הממשלה הדנית לשלוח נציגים מיוחדים לשאנגחאי כקונסול למסחר. עם זאת, שתי החברות הגדולות של דנמרק בסין, חברת הטלפון הצפונית הגדולה וחברת מזרח אסיה, הסכימו כי יהיה עדיף שיהיה דיפלומט דני אחראי ישירות לדיאלוג עם הממשלה הסינית בבייג'ינג.
בשנת 1908 הוחלט בפרלמנט הדני כי מן הראוי לפתוח שגרירות בבייג'ינג, ואכן בשנת 1912, לאחר ארבע שנות שיתוף פעולה עם רוסיה, החליטה דנמרק להקים שגרירות משלה בבייג'ינג, ואכן באותה שנה הוקמה שגרירות דנמרק בבייג'ינג.
הרפובליקה הסינית.