ג'ולי וולטרס נולדה בסמטוויק, ברמינגהאם שבאנגליה למשפחה ממוצא אירי קתולי. בתחילה התפרסמה כשותפה של הקומיקאית הבריטית ויקטוריה ווד. הן הופיעו יחד בסדרת הטלוויזיה "ווד ווולטרס" ב-1982 והמשיכו לשתף פעולה במשך השנים. אחד התפקידים הידועים של וולטרס הוא "גברת אוברול" ב-"Acorn Antiques" פרודיה של ויקטוריה ווד על אופרות סבון.
תפקידה הרציני הראשון בטלוויזיה היה ב-1982 בסדרה הקלאסית " Boys from the Blackstuff". פריצת הדרך שלה בקולנוע הייתה ב-1983 בתפקיד הראשי בסרט "לחנך את ריטה", לצדו של מייקל קיין. התפקיד זיכה אותה במועמדות לפרס אוסקר וזכייה בפרס גלובוס הזהב ובפרס באפטא. היא גילמה את אותו תפקיד על בימות הווסט אנד.
וולטרס זכתה בפרסים רבים על משחקה, ב-1999 הוענק לה אות "Order of the British Empire" על תרומתה לתיאטרון. ב-2001 זכתה בפרס לורנס אוליבייה לשחקנית הטובה ביותר על משחקה במחזה "כולם היו בני" מאת ארתור מילר.
בשנת 2000 זכתה שנית בפרס באפטא כשגילמה את המורה לבלט בסרט "בילי אליוט" והייתה מועמדת שוב לפרס האוסקר. וולטרס מרבה לשחק נשים מבוגרות, ב-2002 הוענק לה פרס באפטא שלישי כשהופיעה בתפקיד אימו של פול רייזר ב-"My Beautiful Son". היא גילמה את דמותה של מולי ויזלי בסרטי הארי פוטר, הארי פוטר ואבן החכמים (2001), הארי פוטר וחדר הסודות (2002), הארי פוטר והאסיר מאזקבאן (2004), הארי פוטר ומסדר עוף החול (2007), הארי פוטר והנסיך חצוי-הדם (2009) והארי פוטר ואוצרות המוות (2011).
ב-2003 הופיעה וולטרס בסרט "נערות לוח השנה" לצידה של הלן מירן, שבו שיחקה אלמנה שאחרי שבעלה מת מסרטן היא וחברותיה מצטלמות בעירום ללוח שנה כדי לגייס כספים לחקר המחלה.
ב-2010 גילמה וולטרס בתפקיד מו מולאם (Mo Mowlam), מזכירת המדינה לענייני צפון אירלנד בממשלתו של טוני בלייר, בדרמה "מו" של צ'אנל 4. היא חששה לקחת על עצמה את התפקיד בגלל הבדלים במראה החיצוני ביניהן, אך לבסוף זכתה לשבחים מהביקורת.
משה הלברשטאם
הרב משה הלברשטאם (ח' בניסן ה'תרצ"ב, 14 באפריל 1932 – כ"ח בניסן ה'תשס"ו, 26 באפריל 2006) היה מורה צדק בולט ודיין בבד"ץ של העדה החרדית בירושלים. הסמיך להוראה מאות רבנים. מחבר שו"ת "דברי משה" וראש ישיבת "דברי חיים – טשאקאווא".
ביוגרפיה.
נולד בעיר טשקווא (טשאקאווא) שבגליציה לרבי יעקב האדמו"ר מטשקווא. בגיל 3 עלה לארץ ישראל עם אביו ומשפחתו. בבחרותו למד בישיבת בית אברהם ואחר כך בישיבת חכמי לובלין בבני ברק, אצל הרב שמואל הלוי וואזנר. בשנת תשי"ב נישא לבתו של הרב הלל שלזינגר, מאנשי היישוב הישן בירושלים.
נסמך להוראה על ידי הרב פנחס אפשטיין ראב"ד העדה החרדית, ונקשר במיוחד אל הרב יצחק יעקב וייס, גאב"ד העדה החרדית. במשך כעשרים שנה הורה בישיבת "בית יוסף צבי" של דושינסקי. בשנת תשכ"ב מונה לראש ישיבה בישיבת "דברי חיים" – טשאקאווא.
הרב הלברשטאם שימש בתפקידים רבים. עמד בראש כולל חבת ירושלים, התומך בעניי ארץ ישראל. שימש כסמכות הרוחנית העליונה של ארגון הצלה ישראל, של בית החולים ביקור חולים ושל המרכז הרפואי שערי צדק.
הרב הלברשטאם עסק בנושאי רפואה והלכה ובמיוחד בנושא הפוריות לאור ההלכה ועמד בקשר רציף עם רופאים מתחום זה.
אחיו היו הרב מאיר הלברשטאם, האדמו"ר מטשאקאווא בני ברק, הרב נפתלי הלברשטאם, האדמו"ר מטשאקאווא, והרב חכם צבי, בעל ה"חכמת צבי".
ב-26 באפריל 2006 (כ"ח בניסן ה'תשס"ו) לקה בליבו וכעבור מספר שעות נפטר. נטמן בבית הקברות בהר הזיתים.
אנימה (פסיכולוגיה)
אנימה (Anima), על פי קארל יונג, היא תדמית ארכיטיפאלית בבסיס החוויה של בני המין השני, הצד הנשי של תת המודע הקולקטיבי הגברי.
למעשה, אנימה מציינת את תדמית האישה בעיני הגבר. אפשר לומר שהאנימה היא האנשה של תשוקותו האירוטית של הזכר. יש גם הרואים באנימה כהסבר להתאהבות – כשאדם מתאהב הוא משליך את תדמית האנימה שלו על מושא אהבתו - תדמית שלא תמיד עולה בקנה אחד עם אישיותה האמיתית של האהובה.
יונג גם מתאר את האנימה כמקשרת בין המודע לתת מודע, ולעיתים היא גם האנשה של הלא מודע. (חוסר בהירות בהסברים ומתן פירושים שונים לאותו מושג מאפיינים את כתיבתו הסבוכה של יונג).
על פי יונג, האנימה יוצרת מצבי רוח ואילו האנימוס דעות.
את האנימה ניתן להגדיר כמכלול האיכויות הנשיות הלא מודעות המצויות בגבר, אם כי בראיון שנתן ציין יונג כי יש באנימה חלק קטן שהוא מודע. לא ברור לכן אם כוונתו היא שהארכיטיפים שהוא קורא להם אנימה הם אכן לגמרי בלתי מודעים.
האנימה בדרך כלל מושפעת מאמו של הגבר, אך יכולה לכלול השפעות של אחיות, דודות ומורות.
יונג האמין שבמקביל קיים בכל נפש של אישה אנימוס, כלומר תכונות ואיכויות גבריות. הוא ראה באנימוס משהו מורכב יותר מהאנימה מאחר שהאנימוס אצל האישה מורכב מדמויות גבריות רבות בעוד שהאנימה מורכבת בעיקר מדמות נשית אחת. יונג ראה בתהליך האנימה/אנימוס כאחד המקורות ליכולת יצירתית אצל האדם.
האנימה משתקפת אצל הגבר באופנים שונים. היא מופיעה כדמויות בחלומות וכמו כן משפיעה על האינטראקציות שלו עם נשים ויחסו כלפיהן.
אלמנה שחורה (להקה)
אלמנה שחורה היא להקת מטאל ישראלית. הלהקה הוקמה ב-1984 (אם כי החלה להקליט את אלבומה הראשון רק ב-1992) ופעילה עד היום. מאז הקמתה הספיקה הלהקה להחליף מספר נגנים עד ההרכב הנוכחי שקיים מ-2002. ההרכב הנוכחי כיום: הסולן "זולטא", הקלידן "אדוש", הגיטריסט "נאנֶק", הבאסיסט רן מיטרני והמתופף שקד פורמן.
היסטוריה.
שם הלהקה.
אלמנה שחורה קיבלה את שמה מגיטריסט הלהקה, אלי זולטא, כשהוקמה. פרט לזולטא השתתפו בה: אסי חסון (שירה), אבי מועלם (בס), אדוש (קלידים), והמתופף איציק עובדיה.
ציוני דרך.
שלוש שנים עברו מהקמת הלהקה עד שיצא הסינגל הראשון שלה בהשקעה עצמית לרדיו, "תסתכלי לי בעיניים", שבסופו של דבר לא נכלל באלבומה הראשון. ב-1992 הקליטה הלהקה אלבום בהשקעה עצמית באולפני "אשל", וגנזה אותו. ב-1995 חתמה חוזה עם חברת ההקלטות העצמאית "Journey Records". הלהקה התחילה לעבוד על האלבום הראשון שלה, אלמנה שחורה, שיצא לחנויות ב-14 בפברואר 1997. האלבום הופק מוזיקלית על ידי ארז נץ. מתוכו יצאו לרדיו השירים: "ג'ני", "דמעות", "הבושם הכחול", "חברים" וגרסת כיסוי ל"כל הכבוד" (קזבלן). למרות כישלון האלבום במכירות צברה לעצמה הלהקה חוג מעריצים נאמן.
ב-1997 השתתפה הלהקה בפרויקט מיוחד של הטלוויזיה החינוכית. במסגרת הפרויקט, ילדים שלחו שירים לתוכנית שנקראה "החופש הגדול", וחברי הלהקה הלחינו וביצעו את הטובים שבהם.
ב-1998 פרשו מהלהקה אבי מועלם ואיציק עובדיה. לאחר עזיבתם יצאו חברי הלהקה הנותרים לסיבוב הופעות משותף עם יעל כהן ויפעת נץ, יוצאות המכשפות. באותה שנה הגו זולטא ואדוש את רעיון "הנוער ינהג אחרת" יחד עם הכתבת רנן מוסינזון- סדרה של מופעי רוק בשיתוף גלגלצ, שנועדה לתת הסברה לנהיגה נכונה, דיכוי שימוש בסמים, אלכוהול ובאלימות. מופעים אלו רצו בהצלחה בקביעות בבתי ספר, מרכזים קהילתיים ובתיכונים בשיתוף עם עיריות מקומיות. פעילות זו נמשכת עד היום תחת הסלוגן "אם שותים לא נוהגים".
משנת 1998 ועד שנת 2003, במהלך פרויקט "הנוער ינהג אחרת" החל להיווסד הרכב הלהקה הנוכחי. בשנת 2003 החלה הלהקה בהרכבה החדש לעבוד על אלבום עברי נוסף בשם "פנטום פיין" (כאב רפאים). בשנת 2005 נבחרה הלהקה בסקירת הופעות כלהקת ההבי מטאל הטובה ביותר לשנת 2005 בחסות אתר "מטאליסט" על ידי לירן שרייבר.
בשנת 2006 הוחתמה הלהקה בחברת "זזה" אולפני הקלטה בע"מ. את הפרויקט ניהל המפיק המוזיקלי לירון שפר. בשנת 2008 הופיעה להקת אלמנה שחורה בתור להקת חימום לזמרת טאריה טורונן, סולנית להקת נייטוויש לשעבר, בהופעה שנערכה בגני התערוכה בהאנגר 11. בשנת 2009 הגיע הדיסק לשלב המסכם "מסטרינג" שהופק על ידי סטיב אוסטין ("Lamb of god", "Deathwish") בארצות הברית.
פנטום פיין יצא לחנויות ב-21 במרץ 2010 והוא אלבום קונספט אנטי ממסדי בסגנון הובר מטאל - מטאל ציוני. הסינגל הראשון מן האלבום נקרא "הבריחה".
בתאריך 28 בספטמבר 2010, השתתפה להקת "אלמנה שחורה" בפסטיבל המטאל הבינלאומי Ozzfest אשר התקיים בפארק הירקון בישראל, בו נכח קהל של 20,000 איש, לצד אמני מטאל ידועים כמו אוזי אוסבורן, קורן, סולפליי ובצפר.
באוגוסט של אותה השנה, הלהקה הוציאה שיר בשם "לכי תספרי לכולם", אותו ביצעה במשותף עם זמר מז'אנר המוזיקה המזרחית - מאור דניאל. השיר זכה ל-2 מיליון צפיות באתר יוטיוב תוך פרק זמן של 9 חודשים מרגע הפצתו.
ב-14 במרץ 2011 הופיעה הלהקה במכללת שנקר כחלק מכנס ראשון מסוגו העוסק בתרבות צעירים עכשווית בישראל. את הכנס יזם "פורום שנקר לתרבות וחברה". הכנס ביקש להגיב למאמר שפרסם תאורטיקן האמנות גדעון עפרת בספרו "אמנות מינורית", בו הוא טוען כי הצעירים של היום, "הזן החדש" להגדרתו, משוללים חזון ואידאולוגיה, דלי שפה, וכי אינם מביאים שום חדש אל העולם החברתי והתרבותי שבו אנו חיים. הכנס הפגיש חוקרי תרבות, יוצרים צעירים ופעילים חברתיים, ליומיים של הופעות, הרצאות, תצוגות ודיונים על תרומתם של הצעירים לתרבות בתחומים רבים ומגוונים: אמנות, שירה, מוזיקה, מועדונים, תרבות מקוונת, דת, אידאולוגיה, פוליטיקה, אופנה ומיניות, והוא נחתם בהופעה של "אלמנה שחורה", תחת הכותרת "הדור הבא".
מופס
קבוע צימוד