ישנה מחלוקת הלכתית בשאלה האם על משחת שיניים לעמוד בדרישות כשרות. דעה אחת מתירה שימוש במשחת שיניים ללא הגבלה אף אם היא מכילה מרכיבים שאינם כשרים (הן לכל השנה והן לפסח), מאחר שהמרכיבים השונים פגומים למאכל, ועל כן הם חסרי משמעות כשרותית, אף אם יש להם טעם ואף אם ישנה בליעה מעטה שלהם. דעות אחרות סוברות שהמרכיבים השונים במשחה אינם נפגמים בתהליך העיבוד, ועל כן הם במידה ואינם כשרים - הם נותרים כאלו גם לאחר ערבובם במשחה, ומאחר ויש להם מעט טעם ולעיתים הם נבלעים - נדרשת להם כשרות. מבין הסוברים כדעה זו יש הממליצים על שימוש במשחת שיניים בעלת כשרות (אך אינם סוברים שזו חובה), ויש הסוברים כי מדובר בחובה גמורה.
בנוגע לכשרות משחת השיניים לפסח, כותב הרב אליעזר מלמד בפניני הלכה כי חייבים להקפיד על כשרות לפסח, הואיל ויש במשחה טעם היא כשאר מוצרי המזון שחייבים להקפיד בהם על כשרות לפסח.
אלברוס
האֵלְבְּרוּס (ברוסית Эльбрус, באדיגית Ӏуащхьэмафэ, בבלקרית Минги тау, בגאורגית: იალბუზი) הוא הר בהרי הקווקז המערביים שברוסיה, ליד הגבול עם גאורגיה. האלברוס הוא הר געש שרדום מזה כ-2,000 שנים, והוא ההר הגבוה ביותר בחלק האירופאי של הרי הקווקז. הפסגה המערבית מתנשאת לגובה 5,642 מטר ונחשבת לפסגת ההר הגבוהה ביותר באירופה. הפסגה המזרחית מגיעה לגובה 5,621 מטר. גובה ההר נמדד על ידי מדענים רוסים בשנת 1813. בשנת 1829 הגיעה המשלחת הראשונה לפסגת ההר, כשבין חבריה היה הפיזיקאי היינריך לנץ.
טיפוס על ההר.
האלברוס מהווה יעד מרכזי למטפסי הרים רבים. אזור ההר ובמיוחד עמק בקסן (Baksan) הוא אתר טיולים וסקי מהגדולים ברוסיה. קל יחסית להגיע לעמק ויש בו עשרות מסלולי טיולים.
העובדה שניתן לעלות עם רכבל עד לגובה של 3,750 מטר, והצורך בידע טכני בסיסי כדי להעפיל לפסגתו, מגבירה את כוח משיכתו של ההר גם בקרב מטפסים לא מקצועיים. במהלך חודשי הקיץ ניסיונות הטיפוס לפסגה מגיעים גם לכ-100 בני אדם ביום. ניסיונות הטיפוס במהלך עונת החורף הם נדירים וקשים משמעותית בשל תנאי מזג האוויר הקיצוניים, ובדרך כלל מבוצעים על ידי מטפסים מקצועיים בלבד. ממוצע מקרי המוות על הר אלברוס עומד על 15-30 בני אדם בכל שנה, ורובם נגרמים בשל ״חוסר בניסיון, במקצועיות ובציוד הנדרש״ של מרבית המטפסים הפוקדים את ההר.
שוקה
השוקה (TA: Tibia), היא אחת מעצמות השוק. להוציא את עצם הירך, זוהי העצם הארוכה ביותר בשלד האדם. ממוקמת בין עצם הירך לעצמות שורש הרגל, מפרקה המקורב הוא הברך ומפרקה המרוחק הוא הקרסול. צמודה אליה, דרך שני מפרקים (מפרקי השוקה והשוקית, העליון והתחתון) ודרך קרום בין גרמי, היא עצם השוקית.
מבנה אנטומי.
חלק עליון (מקורב).
חלקה העליון של העצם רחב ובעל מספר מבנים בולטים: שני עליים (עלי צידי ועלי תיכון) וגבששת השוקה (Tuberositas tibiae) בצד הקדמי, אזור האחיזה של רצועת הפיקה. בחלקם העליון של העליים משטחים מפרקיים גדולים, עליהם מונחים המניסקוסים.
בין העליים, הרכס או הבליטה הבין עליים (Eminentia intercondylaris), מלפניה ומאחוריה מתחברות הרצועות הצולבות של הברך והמניסקוסים.
בחלקו האחורי של העלי התיכון (Condylus medialis tibiae), חריץ רוחבי עמוק, מקום האחיזה של השריר החצי קרומי. העלי הצידי (Condylus lateralis tibiae) רחב יותר מהעלי התיכון, בחלקו התחתון-צידי פנים למפרק השוקה והשוקית העליון.
גוף העצם.
לגוף העצם צורת מנסרה המותווית על ידי שלושה גבולות המחלקים את העצם לשלושה פנים.
הגבול או הרכס הקדמי (Margo anterior tibiae), הוא הבולט מהשלושה וניתן למששו בקלות בקדמת השוק. בחלקו העליון של הגבול התיכון (Margo medialis tibiae) נאחזת הרצועה העקיפה התיכונה של הברך ומתחת לה נאחז שריר בית הברך (Popliteus). בגבול הצידי או הרכס הבין-גרמי (Margo interosseus tibiae) נאחז הקרום הבין גרמי (Membrana interossea) שמחבר את השוקה לשוקית בכמעט כל אורך גופן.
רובו של הפן התיכון (Facies medialis tibiae) הוא תת-עורי, כלומר ניתן למישוש ישירות מתחת לעור. בחלקו העליון נאחזים גידי השרירים החצי-גידי, העדין והחייטים. לדרך בה נאחזים שלושת השרירים צורה המזכירה רגל אווז שנתנה לה את שמה - "רגל האווז" (בלטינית: pes anserinus). הפן הצידי (Facies lateralis tibiae) צר יותר מהפן התיכון. בחלקו העליון נאחז השריר השוקתי הקדמי ועל חלקו התחתון עוברים גידי השרירים הפושטים של כף הרגל ובהונותיה. לרוחב הפן האחורי (Facies posterior tibiae) עובר באלכסון קו הסוליה (Linea musculi solei; או כפי שכונה בעבר "קו בית הברך", popliteal line). מעל קו הסוליה נאחז שריר בית הברך ומתחתיו נאחזים שרירים שונים, כופפים של כף הרגל ובהונותיה.
חלק תחתון (מרוחק).
חלקה התחתון של העצם שב ומתרחב, אך פחות מחלקה העליון. החלק התיכון מציג בליטה מאורכת בשם הפטישון התיכון (mMalleolus medialis). חמישה פנים לחלק התחתון:
הפן התחתון, בעל צורה מרובעת, נושא את משקל הגוף ומופרק עם עצם הערקום (talus). על הפן האחורי והקדמי עוברים גידים מניעים של כף הרגל ובהונותיה, בפן האחורי חריצים מובחנים למעבר הגידים. בפן הצידי אזור מכוסה סחוס לחיבור הרצועי של השוקה והשוקית (מפרק השוקה והשוקית התחתון הוא חיבור רצועי, syndesmoses, ראו מפרקים פיברוטים). הפן התיכון מתמשך מטה לזיז בעל צורת פירמידה, הוא הפטישון התיכון. חלקו הפנימי של הפטישון מופרק עם עצם הערקום.
עצם השוקה
איירוספסיאל SA 321 סופר פרלון
איירוספסיאל SA 321 סופר פרלון (צרפתית: Aérospatiale SA 321 Super Frelon, "סופר צרעה") הוא מסוק תובלה כבד, תלת מנועי, שיוצר על ידי חברת סוד אוויאסיון (לימים חברת איירוספסיאל) הצרפתית. בשעתו נשא הסופר פרלון בתואר המסוק העוצמתי ביותר באירופה והמסוק המהיר ביותר בעולם. חברת סוד אוויאסיון פיתחה את הסופר פרלון מדגם קודם, SNCASE SE.3200 פרלון , שהיה דגם כושל ולא נכנס לשירות. אב הטיפוס של הסופר פרלון המריא לראשונה ב־7 בדצמבר 1962, וב־23 ביולי 1963 ביצע סופר פרלון משופר טיסה שוברת שיאים בה נקבע שיא מהירות עולמי למסוקים – 217.7 מייל לשעה (350 קמ"ש). הסופר פרלון יוצר בגרסאות צבאיות ואזרחיות, אך רוב המשתמשים היו גופים צבאיים. ב־1981, לאחר שלא היו בידיה הזמנות חדשות, החליטה חברת איירוספסיאל (אליה התמזגה חברת סוד אוויאסיון ב־1970) על הפסקת ייצור המסוק.
השימוש העיקרי במסוק היה על ידי זרועות האוויר של כוחות ימיים כמו הזרוע האווירית של הצי הצרפתי והזרוע האווירית של חיל הים של צבא השחרור העממי הסיני. המסוק יצא משירות בזרוע האוויר של הצי הצרפתי ב־30 באפריל 2010, והוחלף במסוקים מדגם יורוקופטר EC225 כמענה זמני עד כניסתם לשירות של מסוקים מדגם NH אינדסטריס NH90 . בסין היה המסוק בשימוש במשך זמון רב, וגם יוצר בה ברישיון תחת הסימול Z-8. קבוצת תעשיות מטוסים חרבין , שייצרה את הדגם ברישיון, השיקה גרסה משודרגת של המסוק שסומלה אוויקופטר AC313. טיסת הבכורה לדגם זה התקיימה ב־18 במרץ 2010. המסוק היה בשימוש חיל האוויר הישראלי, ובו כונה "צרעה". המסוק נמכר גם לצבאות של דרום אפריקה, לוב ועיראק. לגרסה הצבאית היו שלוש תת־גרסאות: תובלה, לוחמה נגד צוללות ולוחמה נגד ספינות. בגרסת התובלה יכול היה המסוק לשאת 38 לוחמים על ציודם או 15 אלונקות בתצורת חילוץ והצלה. הגרסה הימית נגד צוללות ונגד ספינות צוידה בדרך כלל במכ"ם חיפוש (ORB-42) וכבל חילוץ באורך 50 מטר וכן בתותח 20 מ"מ, אמצעי שיבוש ולוחמה אלקטרונית, אמצעי ראיית לילה, מציין לייזר ומערכת איתור, ואפשרות לתדלוק אווירי. חימוש נגד ספינות כלל ארבעה טילי טורפדו או שני טילי אקסוסט.
פיתוח.
כאמור, חברת סוד אוויאסיון פיתחה את הסופר פרלון מדגם קודם, SNCASE SE.3200 פרלון. במהלך הפיתוח הפכה סוד אוויסאסיון לחברה האירופית המובילה בתחום, וייצרה יותר מסוקים מכל חברה מתחרה אירופית אחרת. לאחר ייצורם של המסוקים הקלים אלואט II ואלואט III , החליטה החברה לפתח קשת רחבה של מסוקים, מבחינת ייעודיהם וממדיהם. שניים מן המסוקים שפותחו במסגרת מגמה זו היו הסופר פרלון ודגם שבהמשך יהפוך למסוק ארוספטיאל SA 300 פומה . הסופר פרלון היה המסוק הגדול ביותר שפותח בחברה, והיה גדול באופן משמעותי מן המסוק שממנו פותח. תכנון המסוק נחשב שאפתני, במושגי אותה תקופה.
הדגם שקדם לסופר פרלון, הפרלון, פותח על פי אפיונים שגובשו בצי הצרפתי ובדויטשה מרינה, שהציגו דרישות למסוק כבד. עם הזמן שונו הדרישות, ובהתאם עודכן תכנון המסוק והפך לסופר פרלון. השינויים כללו את החלפת המנועים בשלושה מנועי טורבו ציר חזקים יותר מדגם טורבומקה טורמו IIIC, שהניעו רוטור בעל שישה להבים בקוטר 18.90 מטרים (במקום הרוטור של הפרלון, שהיה בקוטר 15.24 מטרים) ורוטור זנב בעל חמישה להבים (במקום רוטור בעל ארבעה להבים במסוק הפרלון). התכנון המשודרג איפשר הגדלה משמעותית של משקל ההמראה, מ־8,000 ק"ג (17,650 ליברות) ל־12,000 ק"ג (26,450 ליברות), ובמקביל שופרו היעילות האווירודינמית ותכונות הטיסה.