בחודש פברואר 2014, פייסבוק החל להציע אפשרויות מגדר "מותאמות אישית", המאפשר למשתמשים להזדהות עם מונחים הקשורים למגדר אחד או יותר מרשימה שנבחרה, כוללים סיס, סיסג'נדר ואחרים. המונח "סיסג'נדר" נוסף למילון האנגלי של אוקספורד ביוני 2015, תחת ההגדרה: "התייחסות לאדם אשר תחושת הזהות האישית שלו תואמת למין ולמגדר שיוחסו לו או לה במהלך הלידה (בניגוד לטרנסג'נדרים)."
ביקורות.
ביקורות מצד חוקרות פמיניזם ומגדר באקדמיה.
קריסטה סקוט-דיקסון כתבה בשנת 2009: "אני מעדיפה את המונח 'נון-טרנס' על פני האפשרויות האחרות, כגון 'סיס-סקסואל' / 'סיסג'נדר'". היא מחזיקה בהשקפה זו מכיוון שהיא מאמינה שהמונח "נון-טרנס" הוא ברור יותר לאנשים ממוצעים, ויעזור לנרמל אנשים טרנסג'נדרים.
חוקרת לימודי נשים ומגדר מימי מרינוצ'י כותבת שיש לשקול שצמד המונחים "סיסג'נדר-טרנסג'נדר" הוא מסוכן באותה המידה כמו הצמד "גבריות-נשיות", כי זה מפלח אנשים המזדהים כלסביות, הומואים או ביסקסואלים (LGB) באופן שרירותי ופשטני על פי מעמדות הטרונורמטיביים של אנשים, בניגוד לאנשים שהם טרנסג'נדרים. אפיון לסביות, הומואים וביסקסואלים ביחד עם אנשים הטרוסקסואלים שאינם טרנסג'נדרים, עלול להצביע, באופן בעייתי, שבניגוד לטרנסג'נדרים, ללסביות, להומואים ולביסקסואלים "אין חוסר-התאמה בין זהותם המגדרית והתבטאותם המגדרית לבין הציפיות התרבותיות שיש לגבי וזהותם המגדרית והתבטאותם המגדרית".
ביקורות מצד ארגונים אינטרסקסואליים.
אינטרסקסואלים נולדים עם סימני מין זכריים ונקביים כאחד, כך שהדבר עלול לסבך את השיוך הראשוני לאחד משני המינים, ולהוביל לטיפולים רפואיים לא-רצוניים או כפויים. המונח "סיסג'נדר" הוא מונח "מבלבל" ביחס לאינטרסקסואלים, על פי Advocates for Informed Choice (ארגון למען זכויות לאינטרסקסואלים). הידה וילוריה (אקטיביסטית, מנהלת OII-USA – ארגון זכויות אינטרסקסואלים בארצות הברית) טוענת כי כאינטרסקסואלית, ללא זהות מגדרית בינארית, היא יכולה, טכנית, להיחשב כסיסג'נדרית, אולם הדבר מחטיא את מטרת המונח (לתייג בני-אדם על פי מגדר). הארגון האוסטרלי OII Australia טוען כי בעוד רוב האינטרסקסואלים אינם טרנסג'נדרים, הניסיון או הסיכון של "טיפולים רפואיים לא-רצוניים על מנת לכפות מאפיינים מיניים סטריאוטיפיים" הופך את השימוש במונח "סיסג'נדר" לבעייתי, ללא קשר לזהות המגדרית.
סיס-ג'נדר
הרי אואו
הָרֵי אוֹאוּ (ביפנית: 奥羽山脈) הם רכס הרים בחבל טוהוקו שבאי הונשו ביפן. זהו רכס ההרים הארוך ביותר במדינה, המשתרע לאורך 500 ק"מ דרומה, מחצי האי נצודומרי שבמחוז אאומורי עד להרי נאסו בגבולו הצפוני של חבל קאנטו. למרות אורכו, רכס זה צר, ורוחבו 35 ק"מ. ההר הגבוה ביותר ברכס הוא הר איוואטה שגובה פסגתו הוא 2,038 מ'.
הרי אואו החלו להיווצר בתקופת הפליוקן. הם יושבים באמצעה של הקשת הפנימית של הקשת היפנית הצפון-מזרחית. זוהי תוצאה של הפחתת הלוח הפסיפי תחת הלוח הצפון-אמריקאי. שרשרת של הרי געש רביעוניים לאורך הרכס יוצרים את החזית הגעשית שלו.
אקדוחן
אקדוחן (באנגלית: Gunfighter או Gunslinger או Gunman) הוא מונח ספרותי, אשר באופן היסטורי משמש לצורך התייחסות אל גברים במערב הפרוע של ארצות הברית, אשר זכו למוניטין של אנשים מסוכנים, החמושים באקדחים, המשתתפים בקרבות אקדחים ויריות. כיום, המונח "אקדוחן" משמש, פחות או יותר, לציון מישהו שהוא בעל היכולת לשלוף במהירות אקדח מתוך חגורה. "אקדוחן" הוא גם אחת הדמויות הפופולריות ביותר בז'אנר המערבון, המופיע לרוב בסרטים, משחקי וידאו, וספרות.
האקדוחנים נעים בין עיסוקים שונים, כולל אנשי חוק, פורעי חוק ובוקרים, אך לעיתים קרובות יותר זהו שם נרדף לשכירי חרב אשר התפרנסו באמצעות נשקם במערב הישן.
מקור המונח.
במונח "gun slinger" נעשה שימוש במערבון ""Drag Harlan" - סרט קולנוע משנת 1920. במהרה, סופרי מערבונים אחרים, כגון זיין גריי, אימצו את המילה והשימוש בה הפך לנפוץ. בהקדמה לספרו משנת 1975 "The Shootist"", הסופר גלנדון סוורת'וט כותב שהמונחים "gunslinger" ו-"gunfighter" הם מונחים מודרניים, והמונחים בשפה המדוברת באותה התקופה (של המערב הפרוע) היו "gunman", "pistoleer", "shootist" או "bad man" (לפעמים נכתב "badman"). נראה כי סווארת'וט צדק לגבי "gunslinger", אך המונח "gunfighter" הופיע במספר עיתונים בשנות ה-70 של המאה ה-19, המעידים על כך שהמונח היה קיים ושגור כבר במאה ה-19. בט מאסטרסון השתמש במונח "gunfighter" במאמרי העיתונים שכתב אודות אנשי החוק ופורעי החוק שהכיר. עם זאת, ג'וזף רוזה ציין כי אף על פי שמסטארסון השתמש במונח "gunfighter" בכתביו, הוא העדיף את המונח "mankiller" כאשר שוחח על אותם אישים. קליי אליסון (1841-1887), אקדוחן ומגדל בקר שהיה ידוע לשמצה בניו מקסיקו ובטקסס, היה הראשון שעשה שימוש במונח "shootist".
שימוש.
לעיתים, "אקדוחנים" הם גברים שמועסקים על ידי בעלים של חווה במערב הפרוע, לצורך הגנתם, אם נקלעו לסכסוך. במקרים אחרים, למשל במקרה של בילי הנער, המונח מתייחס לפורעי חוק ידועים לשמצה, אך גם עבור שומרי חוק כמו פאט גארט וואייט ארפ. "אקדוחן" יכול להיות פורע חוק - שודד או רוצח שמנצל את השממה של הגבול כדי להסתתר מהחברה התרבותית הנורמטיבית, אך לפשוט עליה מעת לעת. כמו כן, האקדוחן יכול להיות סוכן של המדינה, ארכיטיפ של רוכב בודד, אבל לעיתים קרובות יותר שריף, שחובתו הייתה לעמוד בפני העבריינים ולהביא אותם לדין. היו שם גם כמה בוקרים לאורך ההיסטוריה, שהיו אקדוחנים, כגון כנופיית "Cochise County Cowboys", שלקחו חלק בטבח הדמים של "קניון השלד".
תיאור בתרבות.
אקדוחנים, לעיתים קרובות, מופיעים כדמויות ארכיטיפיות בסרטים ורומנים מז'אנר המערבון, יחד עם הבוקרים. לעיתים קרובות, גיבור המערבון פוגש מולו יריב דואלי, המייצג של הצד הרע שלו, אשר עליו להרוס.
אקדחונים גיבורי מערבונים מוצגים כאנשי חוק מקומיים או קציני אכיפה, חוואים, קציני צבא, בוקרים, מרשלים, נוודים מתבודדים או בעלי מיומנות לשליפה מהירה של אקדח (למשל בדו-קרב אקדחים). בדרך כלל, הם אנשים גבריים בעלי יושרה ועקרונות, המאופיינים באומץ, מוסר, נוקשות ועצמאיות (לעיתים קרובות מלווים בעוזרים אישיים נאמנים), בעלי גישה עצמאית ומכובדת (אבל לעיתים קרובות מאופיינת גם כשתקנים, או אנשים הממעטים במילים). לעיתים, הם מוצגים באופן דומה לאבירים הרפתקנים, הנודדים ממקום למקום ללא כיוון מסוים, מתעמתים מדי פעם מול אויבים סקרנים ועוינים, תוך שהם מצילים אנשים בודדים או קהילות שלמות מאויבים אלימים. גיבור המערבון, בדרך כלל, ניצב לבדו בפני סכנה, בדרך כלל נגד פורעי חוק, תוך שהוא מפגין את כישוריו הפיזיים (מומחיות בשימוש באקדח, חבל, רכיבה על סוסים וכדומה).
בקולנוע, לאקדוחנים יש, לעיתים קרובות, מיומנויות כמעט על-אנושיות עם האקדח. שליפה מהירה של אקדח מן המותן או סיבוב אקדח סביב האצבע וטריקים שונים של ירי באקדח הם יכולות סטנדרטיות עבור האקדוחנים של המסך הגדול. בעולם האמיתי, לעומת זאת, אקדוחנים המסתמכים על טריקים נוצצים והופעות תיאטרליות עלולים למצוא עצמם מתים מהר מאוד; לפיכך, רוב האקדוחנים נוקטים בגישה הרבה יותר מעשית כלפי כלי הנשק שלהם. אקדוחן אמיתי לא ירה על מנת להרשים, אלא אך ורק על מנת להרוג.
"עימות בצהריי היום" הוא מיתוס קולנועי קלאסי, אשר במסגרתו שני אקדוחנים, השווים זה לזה ברמת המיומנות שלהם, מסכימים להיפגש לדו-קרב רשמי, המהווה נקודת שיא דרמטית בעלילה. קרבות שכאלו התרחשו במציאות, מדי פעם, אולם לרוב - חילופי אש בין אקדוחנים היו ספונטניים יותר, כאשר תגרות אגרופים הפכו לקטלניות יותר, כאשר אחד הצדדים שלף את נשקו; במקרים מסוימים, לא ניתן לדעת מי באמת ניצח בדו-קרב, אלא לאחר מספר דקות, לאחר התפזרות העשן. ישנם ניצחונות בקרבות אקדחים המושגים באמצעות הסחות דעת פשוטות; ישנם מקרים בהם האקדחים מתרוקנים מכל הקליעים שבהם, לאחר ששני האקדוחנים ירו זה על זה מאחורי מחסה, ולמעשה אף אחד מהם לא נפגע כלל. אקדוחנים בדרך כלל נתנו זה לזה מרחב, והיה זה נדיר עבור לשני אקדוחנים מפורסמים להתעמת זה עם זה. המוניטין של האקדוחן, לעיתים קרובות, היה יקר ערך כמו כל הכישורים בהם היה מיומן. בסרטים ובספרים מסוגת המערבון, בריונים צעירים לעיתים קרובות היו קוראים תיגר כנגד אקדוחנים מנוסים, בתקווה לבנות את המוניטין של עצמם, אבל רק לעיתים נדירות היה הדבר קורה גם בחיים האמיתיים. מוניטין חזק היה מספיק כדי לשמור על אזרחים, וכדי לחסוך עימותים מהאקדוחן. אפילו אקדוחנים אחרים היו עשויים להימנע מכל עימות מיותר.
בימים של המערב הישן, היו מספרים סיפורים אודות אקדוחנים, אשר היו מתעצמים עוד ועוד ככל שהיו ממשיכים לספר את אותו הסיפור, כך שמאבק יחיד שבו השתתף אקדוחן עשוי היה לבנות עבורו מוניטין יקר ערך. לדוגמה, קרב האקדחים באו. קיי. קוראל הפך את ואייט ארפ לאגדה, אף על פי שהיה דמות שולית יחסית, לפני הקרב. אקדוחנים מסוימים, למשל: בט מאסטרסון, עסקו באופן פעיל בקידומם העצמי. ג'וני רינגו בנה מוניטין כאקדוחן, בעוד מעולם לא לקח חלק בקרב יריות או הרג אזרחים לא חמושים.
אמת או בדיה.