קיטיארה, אשר השתוקקה למצוא שימוש עבורה לשני אחיה, הייתה מוטרדת כי לא ידעה מה לעשות לגבי רייסטלין (בעוד שידעה כי קרמון נולד להיות לוחם גדול). התשובה הגיעה מרב-מג ממסדר הגלימות הלבנות בשם אַנְטִימוֹדֶס אשר הגיע ללון במרגוע למשך לילה אחד. קיטיארה, לאחר שכנועים רבים, הצליחה לגרום לרב-מג לדבר עם רייסטלין, אשר הרשים אותו בתבונתו וחוכמתו שהייתה הרבה מעל למה שהיה מצופה מילד בן שש. הוא גם פחד מתכונה אחרת שרייסטלין הפגין: התשוקה לשלוט באחרים. אולם, דבר זה לא מנע ממנו להרגיש אחראי להשכלתו של רייסטלין בבית-ספר לכישוף ואפילו לשלם את שכר הלימוד הראשוני שלו לסמסטר הראשון ללימודיו. כשהשנים חלפו, רייסטלין למד את הבסיס לשפת הכישוף ממורהו, ולרוב הוקנט והוחרם על ידי חבריו לספסל הלימודים שכינוהו "הערמומי". ברם, רייסטלין, לא ראה בחוסר "מקובלותו" חיסרון, כי אם נהנה מהעובדה כי פחדו ממנו מספיק כדי לא להרע לו. לאחר זמן קצר, הגיע תורו להיבחן במבחן הכישוף הראשון. לאחר שכתב את המילים "אנוכי, המג" על עור כבש והתפלל נואשות לאלי הקסם (אשר הופיעו בפניו והכריחוהו להישבע להם אמונים), המילים דלקו ובערו בעוצמה כה רבה, עד שהעור נשרף כליל והפך לאפר.
לאחר מספר שנים נוספות, רייסטלין למד להטיל את לחשו הראשון בגיל שש-עשרה. בזמן שהיה הרחק מביתו בשל לימודיו, אלמנה בשם ג'ודית החלה לטפל באימו, רוזאמון. האלמנה הייתה מאמינה של אל הנחש בֶּלְזוֹר, אשר כת מאמיניו הלכה וצמחה. היה נדמה כי ג'ודית היוותה עזרה רבה עבור רוזאמון, כי האחרונה הראתה סימנים של שיפור תחת טיפולה של האלמנה, אשר לא חיבבה את רייסטלין ונטרה לו טינה בשל התעניינותו בכישוף. אביו, גילון, נפצע אנושות בתאונת עבודה קשה, והובא למרגוע בדיוק כדי לומר מספר מילים אחרונות לבניו. האלמנה ג'ודית ניחמה את רוזאמון האבלה, והתעקשה כי האל בלזור יבצע מעשה נס של ריפוי עבור בעלה. כמובן, דבר זה לא אירע. האלמנה, מצידה, טענה כי הדבר נגרם בשל חוסר אמונתה של רוזאמון בבלזור, אורחות חייה של בתה, קיטיארה, ולימודי הכישוף של רייסטלין אשר גרמו לחרון אפו של אל הנחש, וכאשר רייסטלין דיבר נגדה, היא ניסתה לתקוף אותו. אולם אנשי מרגוע שמעו די, והניסו את האלמנה ג'ודית מעיירתם. רוזאמון, מוכת צער ממותו של בעלה, נכנסה להתקפי טראנסים מחדש שהיו כה עמוקים, עד כי לא הצליחה לחזור מהם. היא נפטרה שלושה ימים לאחר מכן. בהלווייתה, רייסטלין היה כה מוכה צער ויגון עד כדי הזיות לא הגיוניות, ונפל למשכב בשל קדחת קשה עקב מזג האוויר הסגרירי שפקד את ההלווייה. הוא ניצל רק בשל שובה הבלתי צפוי של אחותו, אשר בשנית נלחמה שוב על חייו וניצחה. לאחר מכן, פקדו את אחיו סיוטים קשים, ורייסטלין נאלץ להטיל לחשי שינה על אחיו.
רייסטלין ואחיו יצרו קשרים עם תושבי מרגוע אחרים אשר נהפכו יחד איתם לחבורת גיבורי הרומח. חברותם עם הגמד חלמיש כור-אש ותניס חצי-אלף עזרו למלא את החסך וחור שנפער בחייהם לאחר יתמותם. בתחילת שנות העשרים לחייו, הוא ואחיו ליוו את חלמיש, תניס והקנדר, גדילן קוץ-רגל, לעיירה מפלט לשוק ירידים. שם, נתקל רייסטלין בכת של אל הכזב בלזור, ושם פגש את הקוסמת העריקה, ג'ודית, אשר השתמשה בכישוף כדי להערים על אנשי העיירה ולהקסימם כדי שיעבדו את האל לו סגדה. כאשר הצליח לבטל את כישופה באספת העיירה המרכזית, הצליח רייסטלין להוכיח שהיא מאחזת עיניים, הרס את הכת שלה ובו בעת הצליח לעורר את זעמם של תושבי העיר וכמעט הועלה על המוקד בעצמו. אולם, הכישוף שרייסטלין הטיל היה אסור עליו על פי חוקי מסדרי הכישוף כי עוד לא עבר את המבחן בצריח הכישוף. כישוריו של רייסטלין גברו והוא החל להתמחות בתורת הריפוי בעשבים אשר שיחקה תפקיד מרכזי בהצלת מרגוע מפני מגפה שפקדה את העיירה ואף גרמה למותה של אמו של סער בהיר-להב, הסולאמני שאף הוא היה לחלק מהחבורה.
המבחן בצריח הכישוף הנעלה.
כעבור פחות משנה, החליטה מועצת המכשפים לזמן את רייסטלין, אף על פי שעבר על האיסור להטיל כישוף בטרם עבר את המבחן, לצריח הכישוף הנעלה ביער וויירת' להיבחן במבחן. כיוון שמעולם לא נבחן מכשף בגיל כזה צעיר במבחן הנוקשה, אשר מוות היה מחיר הכישלון בו, היה הדבר בגדר הפתעה. הזימון אירע מעט לאחר פיצול החבורה בשנת 346 אחה"ח, וקרמון ורייסטלין עזבו את מרגוע תחת שבועה שאסרה עליהם לספר לאף אחד לאן הם מגיעים. כאשר הגיעו לצריח, עדיין לא מלאו להם עשרים ואחת שנים. הזדון המתפשט ביבשת בצורת צבאות הדרקונים גרמה לראש המועצה, פר סליאן להשתמש ברייסטלין כ"חרב" נגד הרוע.
במהלך המבחן, רייסטלין עמד בפני אתגרים רבים, שהגדול בהם היה אלף אפל אשר היה האתגר האחרון במבחנו. בזמן זה, קרבה אליו רוחו של הרב-מג הזדוני ביותר שהיה קיים, פיסטנדנטילוס והוא העמיד את רייסטלין בפני בחירה - או לשלם לרב-מג חלק מכוח החיים בנשמתו בתמורה לעזרתו לעבור את הבחינה או שיושמד על ידי האלף האפל. אף על פי שיכל היה לעבור את המבחן ללא עזרת הרב-מג, רייסטלין הסכים לעסקה שנרקחה על ידי המכשף האפל ובעזרת כוחו, הצליח להביס את האלף האפל. האלף זרק על רייסטלין כדור של אש בוער שפגע בו, ורייסטלין עמד בכך בעזרתו של פיסטנדנטילוס אך עורו הפך זהוב. אולם בכך לא נגמר מבחנו. פר סליאן העמיד אותו בעוד ניסיון, שהיה הקשה ביותר: בעוד רייסטלין שוכב ארצה כגוסס, הופיע בפניו אחיו, וכאשר אויב נוסף עמד להתקיף את התאומים, וקרמון, בהדהימו את אחיו, שלף רכיבי קסם והטיל לחש והביס את אויבם. רייסטלין נמלא זעם וקנאה להשחית, והשתמש במעט הכוח שנותר לו להרוג את אחיו בלחשו האחרון. אולם, דמותו של קרמון הייתה אשליה בלבד שנבנתה בידי פר סליאן שנועדה ללמד את רייסטלין חמלה. אולם, המכשפים גם הכריחו את קרמון (האמיתי) לצפות בקטע זה של המבחן, והדבר שינה לחלוטין מקצה לקצה את מערכת היחסים בין התאומים.
רייסטלין השתנה לגמרי לאחר המבחן, חיצונית ופנימית כאחד: בריאותו נעשתה רצוצה, עורו עטה גוון זהוב, שערו הפך מחום ללבן, ואישוני עיניו לבשו צורת שעון חול, כדי שיראה כיצד הזמן משפיע על כל הדברים החיים. הוא נטה להשתעל שיעול נוראי, אשר התרופה היחידה אליו הייתה תה חזק אשר נחלט במים רותחים, צמח האזובית ועוד רכיבים אחרים, אשר קרמון היה נאלץ להכין לו. שינויים אלו (מלבד השינוי באישוני עיניו) נגרמו מכך שפיסטנדנטילוס נטל חלק מכוח חייו בגלל העסקה שעשה עם רייסטלין. פיסטנדנטילוס גם השכיח את זכר העסקה ממנו כך שרייסטלין האמין לאחר מכן שהקוסמים בצריח וויירת' הם שגרמו להרס בריאותו, שהייתה לקויה מאוד בלאו הכי עוד לפני המבחן. את השינוי באישוניו עשה פר סליאן כדי ללמד אותו ענווה. לאחר המבחן, החליט רייסטלין לעטות את הגלימות האדומות (לפני כן, היה לובש גלימות לבנות), וניתן לו מהמועצה מטהו של מאגיוס, חפץ-קסם רב עוצמה אשר נוצר שנים רבות לפני החורבן הגדול, אשר היה שייך למכשף הגדול בעל אותו השם.
אחים לנשק.
לאחר המבחן, רייסטלין וקרמון נדדו ביבשת, מוכרים את שירותיהם כשכירי-חרב לכל מי שהיה מוכן להעניק להם תעסוקה. התאומים שילבו בהצלחה כישוף ופלדה, והצליחו לשרוד כך חודשים רבים.
בשנת 347 אחה"ח, התאומים הצטרפו לשורותיו של הברון מלַנְגְטְרִי, הידוע גם כברון המטורף. הם גם התיידדו עם קנדר-למחצה, ורייסטלין נעשה למג מלחמה, תחת פיקודו של האמן הוֹרְקִין. צבאו של הברון נשלח אל מקום בשם קץ התקווה כדי לעצור מרד, שם רייסטלין משתמש במטהו כדי להרוג את הדרקון האדום (אשר לבש אז צורת אדם) בשם אִימוֹלַטוּס, אשר נשלח על ידי אריאקס כדי לחקור על גילוי ביצי דרקונים טובים שנודע על קיומם באזור. רייסטלין, שחושד בו, מספר לו כי הוא צאצאו של מאגיוס וכך הגיע אליו המטה. (מאגיוס היה שנוא נפשו של אימולטוס בזמן מלחמת הדרקונים השלישית). אז, נתגלתה לרייסטלין תכונה קסומה של עיניו החדשות - הוא היה מסוגל להבחין כי יש משהו מוזר ו"דמוי רמש" באדם שהופיע לפניו. לאחר זמן מה, נתקלו קרמון ורייסטלין בדרקון שנית, במקדש פלאדין, ושם רייסטלין פוצע אותו אנושות בעזרת המטה. צבא הברון המטורף מביס לבסוף את אויבם ומגנים על תושבי קץ התקווה.
האחים ממשיכים במסעותיהם לאתר סימן כלשהו לאלים האמיתיים, ובמהלך מסעות אלו רייסטלין מצליח לחשוף כוהנים מתחזים ושרלטנים. הם נתקלים במסעם בקנדר אוזנן פורץ-מנעולים, דודנו של גדילן ואביר סולאמני בשם גאווין, ועוזרים לו להסיר את קללת מצודת המוות (ממנה האביר ניצל בעור שיניו בעזרתו של רייסטלין). לאחר מכן, ממשיכים התאומים והקנדר לעיר מֶרֶקְלַאר. בעיירה זו, השלישייה נתקלו בבַּאסְט, אדון החתולים, ויוצאים לחקור בשם מועצת מרקלאר רצח אשר אירע שם. התאומים מסיקים כי ראש העיירה, הגבירה שַׁאבַאס היא הרוצחת האמיתית, ורייסטלין אף מגלה כי היא ליץ' (אל-מת עוצמתי שהיה קוסם גדול בחייו)- עובדה שהוא לא מספר לאחיו, היות שהגבירה הצליחה לכשף את קרמון ולפתות אותו - ומצליח להערים עליה ובכך להרוג אותה ואת טוטפת הקסם שלה. באסט מודה לתאומים והם ממשיכים הלאה לבד, ללא חברם אשר נשאר בעיירה.
מלחמת הרומח.