ביום 30 בדצמבר 1947 חזרה שושנה לביתה ממרכז ירושלים באוטובוס של חברת המקשר שהיה חלק משיירת אוטובוסים. ליד בית המדפיס הממשלתי, בקרבת שכונת אבו טור נתקלה השיירה במארב ערבי. שלושה מנוסעי האוטובוס, ביניהם שושנה, נפגעו. שושנה מתה מפצעיה כעבור חמישה ימים, בכ"ב בטבת תש"ח (04.01.1948). היא נקברה בבית העלמין בהר הזיתים. הותירה אחריה את בעלה דוד ואת שתי בנותיה תמר ורבקה.
הערות שוליים.
[[קטגוריה:עורכי דין ביישוב]]
[[קטגוריה:חללי טרור ביישוב]]
[[קטגוריה:תלפיות]]
[[קטגוריה:ערכים שנוצרו במסגרת תחרות "הנשים שלא הכרתם" - 2017]]
[[קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת קהילת ירושלים]]
[[קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1905]]
[[קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1948]]
מרדכי יהלמשטיין
מרדכי יהלֹמשטיין (באנגלית: Mordecai Jalomstein; ה'תקצ"ח, 1838, סובאלק, רוסיה – כ' באב ה'תרנ"ז, 18 באוגוסט 1897, ניו יורק) היה מו"ל ועורך עיתונות יהודי-אמריקאי ממוצא ליטאי שפעל בניו יורק במחצית השנייה של המאה ה-19. הרבה לכתוב בשמות עט, הבולטים שבהם: איש ימיני ויש"ן.
ביוגרפיה.
נולד בעיירה סובאלק שבמערב רוסיה (בצפון-מזרח פולין של ימינו), בן לרב דוד יהלמשטיין. בגיל 12 (1850) נסע ללמוד בישיבתו של הרב משה יצחק אביגדור בסייני, ובה למד בשלוש השנים הבאות. במקביל קיבל שיעורים פרטיים בשפות העולם ובמדעים בבית קרובו הגביר יחזקאל ליפסקי.
לאחר נישואיו היגר לפריז והתרועע עם שניאור זק"ש. זמן מה התגורר ברמסגייט שבאנגליה והתיידד עם אליעזר הלוי מזכירו של משה מונטיפיורי. משם עבר לגור בוורשה והתמנה כמגיה בבית הדפוס של דודו העשיר, אבלי מרקזאהן.
ב-1870 היגר לארצות הברית. שם הוציא לאור יחד עם צבי הירש ברנשטיין את כתב העת העברי "הצופה בארץ החדשה" . הוא שימש בעת ובעונה אחת עורך העיתון וסַדָּר הדפוס שלו. ב-1873 החל לפרסם עיתון ביידיש בשם "נויאָרקער איזראעליט", ושנה לאחר מכן ניסה לחדש עם גיסו כתריאל צבי שרהזון (בעל אחותו באשא-בתיה) את ה"טעגליכע גאזעטן" כיומון; עיתון זה החל לצאת שנים אחדות קודם לכן כיומון, אך לא הצליח במתכונת זו והפך לשבועון. עם הצטרפותו של יהלמשטיין כעורך, חידשו השניים את הופעת הגאזעטן כיומון, אך הניסיון נכשל וכעבור שלושה חדשים חזר כתב העת למתכונת של שבועון. בגאזעטן, כלל יהלמשטיין מדור סאטירה בלשון תלמודית שנכתב בעברית. במקביל המשיך לפרסם פיליטונים ומאמרים שונים בעיתון "המליץ" ובעיתונים נוספים, בדרך כלל תחת פסבדונים כמו "איש ימיני" או "יש"ן".
ב-1882 היה ממייסדי חברת "שוחרי שפת עבר" בניו יורק וכיהן כמזכיר החברה.
חרדון
Bay of Bakar
גביע אפריקה לאומות 1982
גביע אפריקה לאומות 1982 היה הטורניר השלושה עשר של אליפות אפריקה לאומות, אליפות הכדורגל של אפריקה שמאורגנת על ידי קונפדרציית הכדורגל של אפריקה (CAF). הטורניר נערך בלוב בין ה־5 ל-19 במרץ 1982. בטורניר הגמר השתתפו 8 קבוצות שחולקו לשני בתים של ארבע נבחרות כל אחד. שתי הראשונות בכל בית עלו לחצי הגמר. גאנה זכתה באליפות הרביעית בתולדותיה לאחר שנצחה במשחק הגמר את המארחת לוב 7–6 בפנדלים לאחר שהמשחק הסתיים ב-1–1.
שלב הבתים.
בית א'.
המשחקים שוחקו באצטדיון טריפולי.
בית ב'.
המשחקים שוחקו באצטדיון 28 במרץ, בנגאזי.
מריה תרזה מאוסטריה-אסטה (1849–1919)
מריה תרזה מאוסטריה-אסטה (בגרמנית: Marie Therese von Österreich-Este; 2 ביולי 1849 – 3 בפברואר 1919), הייתה אשתו של לודוויג השלישי, מלך בוואריה.
ביוגרפיה.
מריה תרזה נולדה ב-2 ביולי 1849 בברין, לפרדיננד קרל ויקטור, ארכידוכס אוסטריה-אסטה, בנו של פרנץ הרביעי, דוכס מודנה, ולאליזבת פרנציסקה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של הארכידוכס יוזף, פלטין הונגריה ומריה דורותיאה, דוכסית וירטמברג. כשהייתה בת 5 חודשים מת אביה מטיפוס, ובשנת 1854 התחתנה אמה שוב עם קרל פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה. מריה תרזה למדה במהלך חייה לדבר באופן שוטף בגרמנית, הונגרית, צ'כית, צרפתית ואיטלקית.
ביוני 1867 פגשה מריה תרזה בווינה את לודוויג, נסיך בוואריה, ששהה בעיר בהלווייתה של בת דודתו, מתילדה, ארכידוכסית אוסטריה (בתה של אחות אביו הילדגרד, נסיכת בוואריה). השניים התאהבו זה בזו, וב-20 בפברואר 1868 התחתנו בווינה. בתחילה כעס פרנץ יוזף, קיסר אוסטריה על החלטתה, משום שרצה שתינשא עם פרדיננד הרביעי, הדוכס הגדול של טוסקנה, אולם לבסוף השלים עם העניין. אחרי נישואיה בילתה מריה תרזה את רוב הזמן בגידול 13 ילדיה, ובני הזוג חיו חיים צנועים ללא משכורת רשמית, למרות שצפוי היה כי הם ייהפכו בעתיד למלכי בוואריה. המשפחה התגוררה באחוזתם בלווטשטן שבדרום מינכן, שם היו למריה תרזה גני הוורדים המפורסמים שלה.
בשנת 1875 מת דודה פרנץ החמישי, דוכס מודנה, ומריה תרזה הפכה לטוענת לכתר הבריטי, אך כמו שאר המונרכים היעקוביטים מאז מותו של הנרי בנדיקט סטיוארט, לא ניסתה לפעול כדי להשיגו.
בשנת 1913 הודח בן דודו של בעלה - אוטו, מלך בוואריה, ובעלה הוכתר כלודוויג השלישי, מלך בוואריה. מריה תרזה הייתה המלכה הקתולית הראשונה של בוואריה, ובשנת 1914 קיימה עם בעלה חגיגות גדולות לרגל היובל המלכותי בבוואריה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה הייתה מריה תרזה פטריוטית גדולה, ואף תמכה בקיסרות ההבסבורגית. בנוסף היא עודדה את נשות בוואריה לתמוך בחיילים על ידי אספקת מזון ובגדים עבורם, ואף נהגה לבקר חיילים פצועים. ב-7 בנובמבר 1918 פרצה בבוואריה המהפכה הגרמנית, ובעקבות כך ברחו לודוויג ומריה תרזה מבוואריה, בתקווה שמדובר באירוע חולף. אולם ב-13 בנובמבר לאחר תבוסת גרמניה במלחמת העולם הראשונה, התפטר לודוויג מהמלוכה. עד מהרה התדרדרה בריאותה של מריה תרזה, וב-3 בפברואר 1919 היא מתה בטירת וילדנווארט, חימגאו.
משפחתה.
ב-20 בפברואר 1868 התחתנה מריה תרזה עם לודוויג השלישי, מלך בוואריה, ממנו היו לה 13 ילדים:
פרדיננד קרל ויקטור, ארכידוכס אוסטריה-אסטה
פרדיננד קרל ויקטור, ארכידוכס אוסטריה-אסטה (20 ביולי 1821 – 15 בדצמבר 1849), היה בנו של פרנץ הרביעי, דוכס מודנה, ואביה של מריה תרזה, מלכת בוואריה.
ביוגרפיה.
פרדיננד קרל ויקטור נולד ב-20 ביולי 1821 במודנה, לפרנץ הרביעי, דוכס מודנה ולמריה ביאטריצ'ה, נסיכת סבויה בתם של ויטוריו אמנואלה הראשון, מלך סרדיניה ומריה תרזה מאוסטריה-אסטה, מלכת סרדיניה. בצעירותו התגייס פרדיננד קרל ויקטור לצבא האוסטרי, והשתתף במסעות הצבאיים בהונגריה ובאיטליה, ולבסוף אף הועלה לדרגת פלדמרשל-לוטננט.
ב-4 באוקטובר 1847 התחתן פרדיננד קרל ויקטור עם בת דודתו מדרגה שנייה אליזבת פרנציסקה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של הארכידוכס יוזף, פלטין הונגריה ומריה דורותיאה, דוכסית וירטמברג. בשנת 1849 נולדה בתם היחידה מריה תרזה מאוסטריה-אסטה, וב-15 בדצמבר אותה שנה מת פרדיננד קרל ויקטור מטיפוס. בשנת 1854 התחתנה אלמנתו שוב עם קרל פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה, בנו של הארכידוכס קרל, דוכס טשן. בשנת 1868 התחתנה בתו עם לודוויג, נסיך בוואריה, ובשנת 1913 הוכתרה למלכת בוואריה.
ארינמל
אנו ילדי הפלא
דיונאת הזבובים
אני כריסטיאנה פ. (סרט)
אוכלי נמלים
אוכלי נמלים (Myrmecophagy; ביוונית עתיקה: "murmēx" - נמלים, "phagein" - לאכול) הם קבוצת בעלי חיים אוכלי חרקים הניזונים מאכילת חרקים חברתיים כמו נמלים וטרמיטים ומותאמים לאכילתם המיוחדת. למרות שהמונח קרוי אוכלי נמלים הוא מתכוון גם להרגלים של תזונת טרמיטים, בשל הרגליהם הדומים.
נמלים וטרמיטים מתקבצים יחדיו בתלים וקנים מתחת או מעל לאדמה ולעיתים גם על עצים או סלעים, בחבורות גדולות המכילות חברים הבנויים בצורות שונות, ביניהם: מלכה, פועלים וחיילים וכן זכרים בעונת הרבייה. ציידי נמלים צריכים לחדור את החיילים הקשוחים המתנפלים על הטורף ולעיתים מרססים אותו בחומצה או חומרים רעילים. עם זאת הם בולטים בשטח וקטנים ביותר.
אכילת נמלים נפוצה אצל מינים מסוימים של זוחלים ודו-חיים כמו איגואנה מקרינה, נחשים עיוורים, כמה מיקרוהיליים צרי פה, דנדרובטיים ומולך קוצני. כמה ציפורי שיר כמו ציפורי נמלים, פלומגביים, פיטות נמלים ונקרים מהסוג Colaptes חוטפים נמלים הצועדות ביער או מתלוות לנמלים ציידות שונות. המין מירמקוסיקלה פורמיקיבורה מתלווה לאוכלי נמלים גדולים כמו פנגולין או שנבוב וחוטף טרמיטים אחרי שסעדו.
מבין היונקים, ישנם כמה יונקים שהתפתחו לאכילת נמלים: דובי נמלים, פנגולינאים, ארמדילאים, שנבוב, צבועון הרעמה, דוב שפתני, יונקי כיס כמו הנומבט, קיפודן נמלים אוסטרלי ועוד קיפודניים. כל אלה משתמשים בלשון דביקה ומוארכת כדי לאסוף אליהם את טרמיטים והנמלים. גם השימפנזה משתמש בזרדים כדי להוציא חיילי נמלים להיאחז בזרד ואז דג אותם במהירות.
טורפים נוספים של נמלים הם חסרי חוליות שונים. חלק מהם מתחקים לנמלים כחקיינות אגרסיבית במטרה להידמות להם ואז לטרוף אותם. פעולה זו נקראת חקיינות נמלים ובה משתמשים כמה מינים של עכבישים ממשפחת הנמלניים, כמה קופצניים וגם כמה צרעות. כמה עכבישים בני משפחת הכדורניים גם מכינים רשתות מיוחדות לתפיסת נמלים.
חסרי חוליות נוספים המתמחים בטריפת נמלים הם טורפניתיים, גמלי שלמה, גחליליות, חיפושיות ממשפחת הרצניתיים, חיפושית ראש-פנס, ארינמליים, זבובי Vermileonidae, זחלי רחפניים, זחלי פרפרים ממשפחת הכחליליים וצרעות טפיליות שונות. נמלים וטרמיטים יכולים להיטרף גם בידי נמלים אחרות כמו נמלי גדוד או מגפונרה.
אוכלי נמלים נוספים כוללים צמחים טורפים כמו דיונאת הזבובים וכדניות ואף כמה פטריות טורפות כמו Cordyceps. גם מספר אנשים ניזונים מנמלים וטרמיטים במיוחד מנמלי דבש .
ברקנרידג'