פד"א שונים באותה משפחה קשורים מבחינה תפקודים למרות העובדה שרצפי חומצות האמינו שלהם יכולים להיות שונים באופן משמעותי. פד"א בעלי ספציפיות סובסטראט שונה. חלקם הידרולאזות cAMP סלקטיביים (PDE4, 7 ו-8), אחרים cGMP סלקטיביים (PDE5, 6 ו-9). אחרים יכולים לעשות הידרוליזה גם ל cAMP וגם ל-cGMP (PDE1, 2, 3, 10, 11). לפעמים מתייחסים ל-PDE3 כפד"א מעוכב על ידי cGMP. אף על פי ש-PDE2 יכול לעשות הידרוליזה גם לנוקלאוטידים מעגליים, כריכה של cGMP לאתר הבקרה GAFB תגביר אפיניות ל-cAMP והידרוליזה לפגיעה ב-cGMP. המנגנון הזה, כמו גם אחרים, מאפשר בקרה על המעברים של cAMP ו-cGMP.
PDE12 מקבע cAMP ואוליגואדנילאטים.
משמעות קלינית.
אנזימי פוספודיאסטראז הם בדרך כלל מטרות למעכבים תרופתיים בזכות חלוקת הרקמות הייחודית שלהם, והמאפיינים המבניים והתפקודיים שלהם.
מעכבים של פד"א יכולים להמשיך או לשפר את ההשפעות של תהליכים פיזיולוגיים המתווכים על ידי cAMP או cGMP על ידי עיכוב הפירוק שלהם על ידי פד"א.
סילדנפיל (ויאגרה) הוא מעכב פד"א ספציפי ל-cGMP מסוג 5, שמשפר את ההשפעות הוסודילטוריות של cGMP ברקמות האחראיות על זיקפה ובכך משמש לטיפול באימפוטנציה. בנוסף, השפעותיו על הלב נחקרות עם אינטרס ספציפי בטיפול בניוון שרירים דושן ובהגדלה שפירה של הערמונית.
השפעות תרופתיות של מעכבי פוספודיאסטראזות
מעכבי פוספודיאסטראז זוהו כבעלי פוטנציאל רפואי בתחומים כמו יתר לחץ דם בעורקי ריאה, מחלת לב כלילית, דמנציה, דיכאון, אסתמה, מחלת ריאות חסימתית כרונית, זיהומים פרוטוזואנים (כולל מלריה) וסכיזופרניה.
פד"א חשובים גם בשכיחות התקפים. למשל, פד"א פוגע בפעילות האנטיאפילפטית של אדנוזין. שימוש במעכב פד"א (פנטוקסיפלין) בהתקף מושרה פנטילנטטראזול מצביע שההשפעה האנטיאפילפטית על ידי הארכת מרווחי הזמן בין ההתקפים והקטנת משך ההתקפים באורגניזם חי.
צילוסטזול (פלטל) מעכב PDE3. העיכוב הזה מאפשר לתאי דם אדומים להפוך לגמישים יותר. זה שימושי בתנאים כמו קלאודיקציה אינטרמיטנטית, כך שהתאים יכולים לתמרן דרך כלי דם מכווצים בקלות.
זפרינסט מעכב גדילה של שלב-הדם הא-מיני של טפילי מלריה (פלסמודיום פלציפרום) באורגניזם חי עם ערך ED50 של 35 מיקרומולר, ומעכב PfPDE1, פד"א ספציפי ל-cGMP של פלסמודיום פלציפרום עם ערך IC50 של 3.8 מיקרומולר.
קסנתינים כמו קפאין ותאוברומין הם מעכבי פד"א ספציפיים ל-cAMP. למרות זאת, השפעת העיכוב של קסנתינים על פד"א נצפית רק במינונים גבוהים מאלה שאנשים בדרך כלל צורכים.
פלוטרקו אליאס קאייס
Galidictis
Es reißet euch ein schrecklich Ende, רי&quot;ב 90
Es reißet euch ein schrecklich Ende (בעברית: נכון לכם קץ איום), רי"ב 90, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בלייפציג. ביצועה הראשון היה ביום ראשון ה-25 שלאחר חג השילוש הקדוש, ב-14 בנובמבר 1723.
רקע.
באך עבד כנגן עוגב בעיר מילהאוזן בין 1707 ל-1708, אך שלח ידו גם בהלחנת קנטטות. לאחר מכן היה מלחין החצר של הדוכס בוויימאר מ-1708 עד 1717, וחיבר שם כ-20 קנטטות "דתיות" שנועדו לביצוע כחלק מתפילת יום ראשון בכנסייה. לאחר מכן עבר לעיר קטן, התמנה לקאפלמייסטר וחיבר שם מוזיקה בסגנון חופשי ולא דתי.
במאי 1723 התמנה באך לתפקיד מנצח המקהלה ואחראי על המוזיקה בכנסיות המרכזיות בלייפציג. הוא חי ופעל בעיר כ-27 שנים, עד מותו. שם כתב את רוב הקנטטות שלו: מתוך יותר מ-200 קנטטות שידוע עליהן כיום, פחות מ-40 נכתבו עד הגיעו ללייפציג וכל השאר נכתבו בעיר; בדומה לעבודתו בוויימאר, מטרתו הייתה להלחין קנטטה עבור כל מועד בשנה הליטורגית, כלומר ימי ראשון וחגים, תוך כמה שנים. עם זאת, בגלל העומס הגדול והקושי בהלחנת יצירות כה רבות, נהג מדי פעם לבצע שוב קנטטות ישנות שלו, לעיתים עם עריכות ושינויים קלים או הרחבות.
קנטטה זו הייתה העשרים ושתיים שהלחין באך מאז החל למלא את תפקידו בלייפציג. הקנטטה הקודמת שהלחין היא רי"ב 60.
ב-1872 הוציאה לאור חברת באך את הקנטטה לראשונה, בכרך 20 של פרסומיה.
מילים ומוזיקה.
סדר הקריאה לאותו יום כולל פסוקים מהאיגרת הראשונה אל התסלוניקים המנבאים את הביאה השנייה של ישו, ופסוקים מהבשורה על-פי מתי העוסקים בתקופה האפלה שתשרור לפני הביאה השנייה. הלברית שמחברה לא ידוע, עוסקת בשלושת החלקים הראשונים בתוכחה כלפי החוטאים שעתידים לסבול ביום הדין. החלק הרביעי מביע נחמה בכך שאלוהים עדיין מגן ומסייע לנבחריו. החלק האחרון לקוח ממזמור של מרטין מולר (Martin Moller) מ-1584, בו נישאת תפילה לרחמי האל כנגד פיתויי השטן.
הקנטטה נועדה לביצוע על ידי סולני אלט, טנור ובס, בליווי מקהלה בת ארבעה קולות, חצוצרה, שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו. לקנטטה חמישה חלקים:
המוזיקה בקנטטה זו משקפת בדיוק את המילים ואת רוח הטקסט. הקנטטה נפתחת באריה שבה הן הסולן והן כלי הקשת נמרצים ודרמטיים במטרה לתאר את הפחד והאיום המתוארים בבשורה. הרצ'יטטיב נפתח בנימה מנוגדת במטרה להזכיר את חסד האל, אך חוזר גם הוא אל רוע החוטאים. האריה לבס חוזרת לנושא של האריה הראשונה מלווה בחצוצרה שנועדה להזכיר את חצוצרת יום הדין.
הקלטות.
היצירה הוקלטה במלואה 12 פעמים בהקלטות מסחריות. בין המנצחים שביצעו את ההקלטות ניתן לציין את גוסטב ליאונהארדט (ב-1978), טון קופמן (ב-1998), מסאקי סוזוקי (ב-2000) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000).
גרעינים (סדרת טלוויזיה)
גרעינים היא סדרת טלוויזיה ישראלית מסוג קומדיה המשודרת בערוץ הילדים החל מ-5 ביוני 2016.
העונה הראשונה של הסדרה הסתיימה ב-10 ביולי 2016, והעונה השנייה עלתה לשידור ב-4 בספטמבר 2016. והסתיימה ב-10 באוקטובר 2016.
ב-30 במאי 2019 העונה ה-1 ירדה משירות ה-VOD של HOT והעונה במלואה זמינה בלעדית בפרטנר TV ובסלקום tv.
עלילה.
הסיטקום עוסק בחמישה גרעינים ובילדי העיר בה הם חיים. חבורת בני הגרעין יאלצו להתמודד עם האיום התמידי המרחף מעל ראשם ולנסות להציל את המבנה בו הם שוהים מידיו של מנהל המתנ"ס המרושע, שיקלובר (חנוך דאום) שרוצה להרוס אותו ולהקים במקומו גורד שחקים יוקרתי.
קישורים חיצוניים.
בעל העיטור
נפת נבסקי (סנקט פטרבורג)
נפת נבסקי הוא שמה של נפה הממוקמת במזרח העיר סנקט פטרבורג.
היסטוריה.
הנפה הוקמה בפברואר 1917 והיא היחידה בעיר המתפרסת על שתי גדות נהר הנייבה שעל שמו הוא נקרא. הנפה גובלת מצפון עם נפת המשמר האדום (קראסנוגווארדייסקי) והנפה המרכזית (צנטראלני), במערב עם נפת פרונזה ובדרום מזרח, עם נפת קולפינו. בחלקה המזרחי גובלת עם מחוז המשנה וסוולוז'סק (Всеволожск) של מחוז לנינגרד
שטח הנפה מגיע ל-6177.4 הקטר ואורכה הוא כ-20 ק"מ מצפון לדרום ו-8 ק"מ ממזרח למערב.
הנפה מחובר יבשתית דרך הנייבה לשאר חלקי העיר באמצעות שלושה גשרים: גשר המיתרים אובוחובסקי הגדול (שמהווה את סמל הרובע), גשר וולודארסקי, גשר הרכבות הפיני.
בתחומי הרובע נמצא בית העלמין היהודי.
חלוקה מנהלית.
49. המחוז המוניציפלי מאחז נבסקי
50. המחוז המוניציפלי איבנובסקי
51. המחוז המוניציפלי אובוחובסקי
52. המחוז המוניציפלי ריבאצקויה
53. המחוז המוניציפלי העממי
54. המחוז המוניציפלי החמישים וארבע
55. המחוז המוניציפלי נבסקי
56. המחוז המוניציפלי אוקרוויל (Оккервиль)
57. המחוז המוניציפלי של הגדה הימנית (פראבוברז'ני)
היסטוריה.
הנפה הוקמה בשנת 1917 ושנה לאחר מכן אוחדה עם נפת אובוחובסקי ונקרא נבסקו-אובוחובסקי (Невско–Обуховский район). בשנת 1920 שונה שמה לנפת וולודארסקי על שם המהפכן וולודארסקי. ביולי 1922 אוחדה עם נפת סמולנסק. בנובמבר 1948 שם הנפה שונה בחזרה לנבסקי. ביוני 1950 הועבר הכפר ריבאצקויה (ממחוז המשנה פאבלובסק של מחוז לנינגרד) לתחום השיפוט של הנפה.
תחבורה.
גשרים.
בתחומיה 3 גשרים החוצים את הנייבה (כשבשניים מהם עובר גבול הרובע):
בגדה השמאלית של הנייבה, סמוך לגשר וולודארסקי הייתה תחנת הרכבת הנהר (Речной вокзал).
רכבת תחתית.
בגדה השמאלית של הנייבה עוברים קווי הרכבת התחתית: קו האי וסילי-נבסקי ובגדתו הימנית קו הגדה הימנית.
התחנות בגבול (מצפון לדרום):
אבא מרי בן יצחק
רבי אַבָּא מָרִי בֶּן יִצְחָק מסן-ז'יל היה רב בן יהדות פרובנס במאה ה-12, נשיא הקהילה היהודית בעירו ומקורבו של דוכס טולוז, רמון החמישי. יש הסבורים כי בנו הוא רבי יצחק בן אבא מרי, "בעל העיטור".
ביוגרפיה.
לא נודעו פרטים על קורות חייו של רבי אבא מרי בן יצחק. הוא נודע מתיאוריו של בנימין מטודלה, שביקר בעירו סן-ז'יל בסביבות שנת 1160 ומצא בה קהילה יהודית יפה ובה כמו מאה חכמים "... ושם הנשיא רבי אבא בר מארי בר רבי יצחק והוא פקיד השלטון". אבא מארי היה מקורבו של רוזן טולוז רמון החמישי שזכה לכינוי "רמון הטוב" בפי יהודי פרובנס בני זמנו בשל יחסו אליהם. רמון החמישי מינה יהודים שונים לשרים ופקידים ברוזנות, אחד מהם היה אבא מרי בן יצחק.
היינריך גרץ שיער כי אבא מרי היה אביו של רבי יצחק בן אבא מרי הידוע על שם חיבורו ההלכתי, ספר העיטור, אך חוקרים אחרים ערערו על קביעה זו. היינריך גרוס כתב שאבא מרי בן יצחק מסן-ז'יל לא היה אביו של בעל העיטור. הרב מאיר יונה ברנצקי, מהדיר ספר העיטור, סבר כי שם אביו של בעל העיטור לא היה "אבא מרי", וכי אזכור השם "אבא מארי" כאביו, הוא כינוי ארמי של בן לאביו, במשמע "אבי מורי". הוא מביא סימוכין לכך ששם אבי בעל העיטור היה כנראה אברהם, אך גם לדעתו אפשר שאכן היה אבא מרי אביו של בעל העיטור שכן גם בכתבים קדומים, כמו ספר "המנהיג", שמזכיר את "קרובי רבי יצחק בן הרב אבא מרי", מוזכר השם אבא מרי כשמו הפרטי של אבי בעל העיטור.
רי&quot;ב 90
משק האוצר