שבתי לוי נולד באיסטנבול בטורקיה, למשפחה שמקורה במגורשי ספרד. משפטן במקצועו. עלה לארץ ישראל בשנת 1894. לימד טורקית בבית ספר פיק"א בפתח תקווה, וכן היה עוזר למזכיר ולגזבר בפקידות המקומית של הברון. נישא לרבקה בת דוד ישראלית, מבנות פתח תקווה. מ-1901 נמנה לוי עם סגל הפקידים של הברון אדמונד ג'יימס דה רוטשילד בזכרון יעקב והפך לאחד מרוכשי הקרקעות הבכירים בחברה. כאשר החברה העתיקה את משרדיה לחיפה בשנת 1905, עבר אף הוא לחיפה וניהל את מחלקת המשפטים והקרקעות של פיק"א ויק"א, במסגרת תפקידו זה היה האחראי על רכישת הקרקעות בצפון ארץ ישראל.
ב-1907 היה לוי מיוזמי ומקימי שכונת הרצליה בחיפה. ב-1908, סייע לפנחס כהן לייסד את בית הספר "אבטליה", בית הספר העברי הראשון בחיפה, (שממנו צמח ב-1913 בית הספר הריאלי). בשנת הלימודים הראשונה התקיימו הלימודים בדירתו של לוי.
מונה כחבר מועצת העיר, יחד עם רפאל חכים, כאשר זו הוקמה על ידי השלטון הבריטי בשנת 1920 ובשנת 1924 נבחר יחד עם דוד הכהן ברשימה על-מפלגתית. היה מיוזמי המרכז המסחרי הראשון בחיפה שהוקם בעיר התחתית בשנות ה-20 של המאה ה-20. שימש כסגן ראש עיריית חיפה משנת 1934. בשנת 1940, כאשר נפטר ראש-העיר חסן שוכרי, מונה לראש עיריית חיפה והיה ראש העיר היהודי הראשון שלה.
בתחילת 1943 התכנסו חבריה הערבים של מועצת העיר ותבעו את הדחתו מראשות העירייה, בטענה כי תפיסת משרה כזו על ידי יהודי מהווה פגיעה בערביותן של חיפה ושל הארץ, אולם הממשלה לא נכנעה ללחצים הללו.
בימי מלחמת העצמאות ניסה להפעיל את השפעתו על ראשי הציבור הערבי בחיפה שלא לעזוב את העיר.
כיהן כראש העיר חיפה עד שנת 1951, בה הוחלף בתפקידו על ידי אבא חושי. כיהן כחבר במועצת העיר עד מותו ב-1956.
על שמו רחוב שבתאי לוי בחיפה, בו שוכן מוזיאון חיפה לאמנות ובית שבתי לוי.
היה חבר בלשכות שונות של מסדר הבונים החופשיים וכיהן כנשיא בלשכת "ראובן" מס' 1. בשנת 1953, עם ייסודה של הלשכה הגדולה למדינת ישראל, נבחר להיות נשיאה הראשון.
שבתי לוי נקבר בחלקת "גדול העיר" בבית העלמין חוף הכרמל.
עלייה חדשה
"עלייה חדשה" הייתה מפלגה ליברלית בתקופת היישוב.
היסטוריה.
מפלגת "עלייה חדשה" נוסדה באמצע שנת 1942 כגלגול למפלגה פוליטית של "התאחדות עולי גרמניה ועולי אוסטריה" (העגוע"א) הא-פוליטית. בראש המפלגה עמד פנחס רוזן שגם היה יו"ר "התאחדות עולי גרמניה ועולי אוסטריה". התארגנות ראשונה של המפלגה הייתה בחיפה, לקראת הבחירות לוועד הקהילה ביוני 1942. המפלגה זכתה בקרוב לרבע הקולות בחיפה ובעקבות ההצלחה התמודדה רשימה של המפלגה בנתניה. לקראת סוף שנת 1942 קיימה המפלגה ועידה ארצית בכפר שמריהו. באוקטובר 1943 התקיים כינוס ארצי שני של המפלגה, הפעם בחיפה. חלק מהישיבות של הכינוס היה בעברית וחלק בגרמנית. באותה עת היו למפלגה כ-10,000 חברים וכ-50 סניפים.
המפלגה זכתה ב-18 נציגים מתוך 171 נציגים בבחירות שנערכו לאספת הנבחרים הרביעית שנערכו בשנת 1944. נציגה, גאורג לנדואר, הצטרף להנהלת הוועד הלאומי, אך פרש ממנה לאור חוסר המעש של ההנהלה.
עם החלטת החלוקה ב-29 בנובמבר 1947 התעורר מחלוקת במפלגה בשאלת קבלת התוכנית. הרוב במפלגה, בראשות פנחס רוזן תמך בעמדת הנהגת היישוב שקיבלה את תוכנית החלוקה, ורוזן היה חבר מטעם המפלגה במינהלת העם ועם הכרזת העצמאות הפך להיות שר המשפטים בממשלה הזמנית. המיעוט, בהנהגת גאורג לנדואר ראתה בתוכנית החלוקה, תוכנית שאינה בת קיימא. המיעוט גם דרש שהמפלגה תזדהה בצורה ברורה עם המערב והתנגד להקמת המפלגה הפרוגרסיבית.
באוקטובר 1948 התאחדה המפלגה עם תנועת העובדים הליברלית העובד הציוני ועם סיעה א' של הציונים הכלליים ליצירת המפלגה הפרוגרסיבית.
אופי המפלגה.
המפלגה נסמכה על עולים מגרמניה ומאוסטריה שהגיעו לארץ ישראל בימי העלייה החמישית. כן שיתפה פעולה עם עולי צ'כוסלובקיה והונגריה. חלק מתעמולתה נגעה לשמירה על כבודם וזכויותיהם של עולי העלייה החמישית ובמיוחד על תרבותם בה הם היו גאים.
המפלגה הייתה בעלת אופי מדיני מתון. היא תמכה בשיתוף פעולה עם שלטונות המנדט הבריטי בתוכניות בהתאם לספר הלבן כרע הכרחי, דבר שהוצג על ידי יריביה כשמאלנות ואף אנטי-ציונות. המפלגה לא הביעה עמדה לגבי תוכנית בילטמור, דבר שפורש על ידי מתנגדיה כתמיכה בהמשך החיים היהודיים בארץ ישראל תחת חסות המנדט הבריטי. דוברי המפלגה טענו שהם אינם מתנגדים לעצמאות, אך שוללים את קשירת גורלה של הציונות בתוכנית אחת.
המפלגה הייתה ציונית, ליברלית ומתונה. כן הייתה המפלגה חילונית, כרובם של עולי מרכז אירופה.
ביטאון.
המפלגה הוציאה לאור בעברית את ביטאונה "עמודים" החל מאמצע 1944 ובגרמנית את ביטאונה מיטיילונגסבלט.
טראן
הטראן (Terran), במשחק סטארקראפט, הם בני אדם מכדור הארץ במקור, אשר הופרדו מן האימפריה הבין-גלקטית ועתה נחושים בדעתם לשמור על האוטונומיה העצמאית שהקימו. הטראן מאופיינים בטכנולוגיה מתקדמת ומודולרית המסתייעת בחוקי המכניקה והפיזיקה המוכרים בשדה הקרב.
היסטוריה.
אף על פי שהטכנולוגיה והתרבות העולמית התקדמו במהירות לאורך כל המאה ה-20 החווירה התפתחות זו לעומת קפיצות מדרגה הנועזות שבאו בעקבותיה. עד לסוף המאה ה-21 ראו בני האדם שינויים אמיצים וחסרי תקדים בתוך עולמם. טכנולוגיות מהפכניות חדשות הופיעו בקצב לא יאומן והציעו גישה משופרת למחשבים מתקדמים ומאגרי מידע, אפילו לאומות העניות ביותר על כדור הארץ. בעקבות ביטול הקומוניזם בארצות המזרח נוצר היצע רב של כלי נשק אטומיים. מבנה הכוח הבינלאומי, קרס לאחר שמדינות העולם השלישי התלוננו על עוצמתו הכלכלית והצבאית של המערב לעומתם.
התפוצצות אוכלוסין על כדור הארץ וליגת הכוחות המאוחדים.
הטכנולוגיה המשיכה להתפתח ולהתפשט והגידול באוכלוסייה גבר מאוד. לקראת סוף המאה ה-20 היו על פני כדור הארץ 6 מיליארד אנשים, תוך שלוש מאות שנה גדלה האוכלוסייה ל-23 מיליארד בני אדם. זיהום ומחסור במשאבי טבע ודלקים החמירו את המצב ששרר, והעולם הידרדר לקראת אסון בלתי נמנע עם התפשטות עודף האוכלוסייה והשינויים הגנטיים ברחבי העולם. פיגועי טרור גדולים ואלימות התפרצו וגרמו להגברת פעילות המשטרה. לבסוף, התפוצץ המאזן העדין בין הכוחות העולמיים ל"גיהנום הבינלאומי". על-פי הסיפור, ב-22 בנובמבר 2229 נוסדה ליגת הכוחות המאוחדים, שהייתה אמורה להיות אחראית על סדר ברחבי כל העולם. הליגה הצליחה לשמור על הסדר במשך כ-80 שנה והחליטה על תוכנית שתאחד את כל תרבויות בעולם. במסגרת תוכנית זו, מרבית הדתות העתיקות יוחרמו והשפה היחידה שתותר תהיה האנגלית. בדומה לאינקווזיציה שארעה 800 שנה קודם לכן, החלה הליגה בפרויקט טיהור: רצח עמים המוני שהיה "הפתרון הסופי" של הממשלה לצורך ניקוי האנושות מהגורמים המנוונים בה. במסגרת רצח זה כ-400 מיליון איש הושמדו. התקשורת העולמית, שהייתה נתונה לפיקוח קפדני המעיטה בדיווחים על הזוועות שאירעו והאנושות כמעט ולא ידעה עליהן.
היציאה אל החלל.
תוכניות חקר החלל שננטשו על ידי ארצות הברית ורוסיה באמצע המאה ה-21, בגלל קיצוץ משמעותי בתקציבים הפכו לבסיסו של עידן מחקר חדש לאנושות. עד מהרה הצליחה האנושות לנוע בין כוכבים. בתוך ארבעים שנה פיתחה הליגה מושבות על הירח. אסירים שדינם היה עונש מוות על פי גזר הטיהור הגדול הוסעו למעבדות פרטיות של אדם הנקרא ראוות אשר רצה למצוא מינרלים חדשים ושם הוקפאו לתרדמת חורף ממושכת. כ-40,000 מתוכם נראו כמתאימים לתנאים הקשים על-פי תוכנת מחשב. אותם 40,000 הועלו על ארבע ספינות חלל אוטומטיות ענקיות המותאמות למסע ארוך בחלל. מה שתוכנן במקור כמסע של שנה השתנה לרעה. ארבע הספינות טסו בחלל במהירות שיא במשך של כ-30 שנה. שתי ספינות נחתו נחיתת אונס על עולם אשר ייקרא בעתיד אומוג'ה. ספינה נוספת התרסקה וכל נוסעיה נהרגו. לאחר התרסקות הספינה הופסק תהליך השינה והאנשים התעוררו לאט לאט.
בניסיונם להבין לאן הגיעו הם בדקו במחשב המרכזי והבינו שלעולם לא יראו שוב את כדור הארץ. אף על פי שנחתו על כוכב ממוזג הם לא יוכלו לתקן את הספינה. אילו שנותרו חיים פוזרו על פני שלושה כוכבים שונים. הם החלו בניסיון לפרק את ספינתם ולבנות מקלט בסביבתם החדשה. תושבי כל אחד מהכוכבים פעלו כדי לשרוד במקומות אותם כינו "העולם החדש". במשך שנים רבות בני האדם בשלושת כוכבים אלו חיו בבדידות אך תוך זמן קצר ייסדו בני האדם מושבות וכל אחת מן הקבוצות התפתחה לקהילה משגשגת המספקת את כל צרכיה.
לאט לאט הטכנולוגיה המחודשת נתנה למושבה הגדולה ביותר של בני האדם ה"טראסוניס", את האפשרות לתור בין כוכבים. כך גילו הטראסוניס את בני האדם האחרים אשר היו מפוזרים על שלושה כוכבים שונים. שלוש המושבות התאחדו, וכך הכוח הצבאי של הטראסוניס גדל. ממשלה חדשה הוקמה לכל הכוכבים הללו והיא נקראה "הקונפדרציה הטראנית (של כדור הארץ)".
המרד נגד הקונפדרציה.
שגשוגה של הקונפדרציה גרם לגל של שגשוג כלכלי ולצריכה מוגברת של משאבים. כתוצאה מכך, נהנו מושבות הכורים מרווחים גדולים. הנהנית הגדולה ביותר הייתה מושבת הכורים של מוריה, שהייתה בעלת זיכיון ובעלות פרטית על פעולות כריית המשאבים הגדולות ביותר. זיכיון זה הכניס לכיסם רווחים רבים ולכן הם חששו שהקונפדרציה תרצה להשתלט על הכרייה. מסיבה זו הקימו צבא בשם "קל מוריאן קומביין" שימנע מן הקונפדרציה לכפות את מרותה על הכורים.
הקונפדרציה לא יכלה להסכים לקיומו של צבא פרטי והכריזה מלחמה על "קל מוריאן קומביין". מלחמה זו נמשכה כ-4 שנים ובסופה כפתה הקונפדרציה הסכם שלום על מושבת מוריה והשתלטה על פעולות הכרייה במקום.
ההתפשטות בחלל.