מין זה הוא ניזון מדיונונים, שטרגליים ודגי תהומות שונים החיים במצולות אותם (וחלקם דומים לו בגודלם) הוא תופס באמצעות יניקה מהירה של המים סביבו. בנוסף הוא ניזון מבשר של יצורי ים שונים, על ידי נשיכה של בשרם וחיתוך האזור על ידי הסתובבות ושיסוע של הבשר. התנהגות טפילית זו מבוצעת על שוכני ים רבים: לווייתנים שונים (בעיקר לווייתני מקור החיים בעומקים וגם דולפינים, ראשתננים ולווייתני מזיפות), טורפים ימיים (אריות ים, פילי ים וכלבי ים נמריים), תחש המשכן, דמויי-כריש, בטאים, כימראים, דגי גרם שונים.
חלק מהמינים הפונדקאים (בעיקר דגי גרם וכרישים) מתים מהזיהומים של הפציעות שעומקם עד 7 ס"מ. אחרים - בעיקר הלווייתנים שוכני המצולות והענקיים, חסרי רגישות ייחודית ולרבים מהם מאות צלקות על עורם.
דמויי-כריש
כריש סיגרי
שרי פורוהיט סוואמי
שרי פורוהיט סוואמי (באנגלית: Shri Purohit Swami; 12 באוקטובר 1882–1941), היה מורה (גורו) הינדואי ממהאראשטרה, הודו.
ביוגרפיה.
פורוהיט נולד בעיירה בדנרה , בחלקה המזרחי של מדינת מהאראשטרה, חבל הארץ וידרבאה , הודו, למשפחה עשירה ממעמד הברהמינים. הוריו העניקו לו את השם שאנקר גאג'אנאן פורוהיט (אנגלית: Shankar Gajannan Purohit).
בילדותו, הוא למד לדבר באופן שוטף בשלוש השפות השגורות באזורו: מראטהית, סנסקריט ו-אנגלית. בזכות שליטתו בשפות מגיל צעיר, הוריו שלחו אותו ללמוד ב-1903 לתואר ראשון בפילוסופיה באוניברסיטת כלכותה, מערב בנגל ולתואר במשפטים במכללת דקאן ובאוניברסיטת מומבאי .
כנער, הוא החליט לקחת על עצמו את שבועת הנזירות, צליבט, בתור ברהמהצ'אריה (משמעות מילולית: "ההולך בעקבות הברהמן"), אולם ב-1908 נישא לגודו באי (Godu Bai), תוך שהוא ממלא את משאלות הוריו. על אף שנולדו לו שתי בנות ובן, מנישואיו אלו, ב-1910, 1914 ו-1915, הוא גמר אומר בלבו לחדש את שבועת הצליבט שלו.
שנה או שנתיים לפני נישואיו, הוא פגש באדם צעיר שהיה מבוגר ממנו רק בארבע שנים, העונה לשם נאטקאר (Natekar). לפי דבריו של פורוהיט, פגישה זו הייתה "אהבה ממבט ראשון" ונאטקאר, אשר מאוחר יותר לקח על עצמו את התואר הדתי - נזירי, באגוואן שרי חאמסה (Bhagwan Shri Hamsa), הפך להיות מורהו הרוחני של פורוהיט.
ב-1923, הגורו שלח את פורוהיט למסע לאורכה ולרוחבה של הודו, כצליין עני פושט יד הנושא בתרמילו אך קערה לאיסוף מטבעות, מסע שנמשך שנים מספר. ב-1930, החליט פורוהיט לצאת למסע ממושך ליבשת אירופה. הוא היה השלישי לעשות זאת, אחרי סוואמי ויווקאננדה ופארהמהנסה יוגהננדה. מאוחר יותר הוא יתפרסם במערב, בעיקר בשל תרגומיו לאנגלית של כתבים הינדואים עיקריים. ספרו מ-1932, "אוטוביוגרפיה של נזיר הודי: חייו והרפתקאותיו" (The Autobiography of an Indian Monk: His Life And His Adventures), התפרסם לא רק בשל המבוא אותו כתב וצירף המשורר האירי ויליאם בטלר ייטס, אלא גם בשל התיאור האותנטי של חיי אדם אשר הקדיש את עצמו להיות יוגי, תוך שהוא מעביר את חוויותיו בצורה קולחת ביותר. מעתה והלאה, המשורר האירי, ייהפך לחברו הקרוב ביותר של פורוהיט, עד למותו של ייטס. לאחר זאת, ב-1934, הוא אוזכר בספרו של באגוואן שרי חאמסה, "ההר הקדוש" (The Holy Mountain), אשר היה הספר השני לו כתב ייטס מבוא. במהלך השנים 1935 - 1936, בשהותם המשותפת באי הספרדי מיורקה, פורוהיט עבד בשיתוף פעולה הדוק עם ייטס על תרגום "עשר האופנישדות העיקריות" (The Ten Principal Upanishads), אשר יצא לאור ב-1937, במסגרת הוצאת הספרים "פייבר את פייבר" (Faber and Faber). ספר אחר פרי עטם המשותף, שיצא לאור בשנה העוקבת, 1938, הוא הספר "מכתמי יוגה" (Aphorisms of Yoga), עיבוד ליוגה סוטרות של באגוואן שרי פטנג'לי, אשר כלל לראשונה בעולם המערבי, בעמודיו האחרונים, לצד החלק התאורטי והרוחני של הסוטרות המגולל בעמודים הקודמים, מספר מצומצם של איורים לתרגול גופני של אסאנות (תרגול יציבתי).
ג'ס גלין
ג'סיקה האנה "ג'ס" גלין (באנגלית: Jessica Hannah "Jess" Glynne; נולדה ב-20 באוקטובר 1989) היא זמרת ופזמונאית יהודייה-אנגלייה, החתומה בחברת התקליטים אטלנטיק רקורדס. היא התפרסמה בזירה הבינלאומית באמצעות שיתוף הפעולה עם להקת קלין בנדיט, ביניהם השיר זוכה פרס גראמי "Rather Be" וכן "My Love" יחד עם המוזיקאי Route 94, אשר שניהם הגיעו לראש מצעד הסינגלים הבריטי ב-2014. סינגל הבכורה שלה כאמנית סולו "Right Here", הגיע גם הוא למקום הראשון באותה השנה.
בשנת 2015, הפכה גלין לזמרת הסולו השנייה לאחר שריל, שהגיעה להישג של חמישה שירים שהגיעו לראש המצעד הבריטי. זאת, בעקבות שיריה "Hold My Hand" ו -"Don't Be So Hard on Yourself", וכן כאמנית אורחת לשיר "Not Letting Go" של טייני טמפה. אלבום הבכורה של גלין "I Cry When I Laugh", יצא לאור ב-2015 והגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי.
קורות חיים.
1989–2013: ילדות ותחילת הקריירה.
ג'ס גלין נולדה בהמפסטד וגדלה במוסוול היל, שבצפון לונדון למשפחה יהודית. אביה היה סוכן נדל"ן, ואימה עבדה ב-A&amp;R בתעשיית המוזיקה. היא הגישה את תוכנית הטלוויזיה אקס פקטור בריטניה כשהייתה בת 15, אך נשרה מתהליך האודישן בעקבות מחלוקת עם המפיקים. היא למדה בית הספר היסודי ברודוס אווניו, ולאחר מכן בבית הספר פורטיזמיר, היכן שלמדה רמה מתקדמת של GCE בשנת 2008, ועבדה בעבודות שונות בבית בוטיק, חדר כושר ומספרה. לאחר תקופה של נסיעה בעולם, גלין עבדה עבור חברה להפקת מוזיקה בסוף שנות העשרה שלה והחלה לעבוד עם כותבי שירים ומפיקים.
גלין השתתפה במשך שנה בקורס מוזיקה לפיתוח אמנים במזרח לונדון, שם פגשה את משתפי הפעולה העתידיים שלה, כותבת השירים ג'ין ג'ין והמפיק בייס ביטס. אחת היצירות של גלין וג'ין ג'ין תפסה את תשומת לבם של בלאק באטר רקורדס, אשר החתימו את גלין על עסקת פרסום והציגו אותה בפני מנהלי מוזיקה ועורכי דין. נשיא בלאק באטר רקורדס, ג'ו גוסה אמר על גלין "הקול שלה פשוט שיגע אותי [...] היא יכולה לדבר על דברים יומיומיים בדרך זו, זה פשוט אדיר". היא חתמה על חוזה עם אטלנטיק רקורדס באוגוסט 2013 וכתוצאה מכך נאלצה לעזוב את עבודתה באותה עת בניהול מותג עבור חברת משקאות.
2013–2014: פריצת דרך.
במהלך 2013, מפיק הדיפ-האוס ראוט 94 ניגש לגלין עבור שכתוב והשתתפות בשירו, שנקרא "My Love", אשר הכיל באותה עת מדגם שאסור היה לו להשתמש בו. "My Love", בהשתתפות גלין, פורסם באלבום האוסף של אני מאק "Annie Mac Presents" באוקטובר 2013. להקת האלקטרו קלין בנדיט האזינה "האהבה שלי לשיר, ופנתה לגלין על מנת שתשתתף בשירה "Rather Be". ג'ק פטרסון, חבר להקת קלין בנדיט אמר "דקויות אמיתיות של רגש בקולה [...] אתה יכול לשמוע את השבריריות של האישיות שלה, אבל באותו הזמן ישנו כוח חי".
השיר "Rather Be" פורסם כסינגל בינואר 2014, והגיע כבר בשבועו הראשון לראש מצעד הסינגלים הבריטי והפך לסינגל השלישי שנמכר באופן המהיר ביותר ולשיר המוזרם ביותר בשנת 2014. הרצועה הגיעה לחמשת המקומות הראשונים במדינות רבות ברחבי אירופה, אוקיאניה, ולעשרת הראשונים במצעד הבילבורד הוט 100. בחודש פברואר 2014, "My Love" פורסם כסינגל, שהגיע אף הוא לראש המצעד הבריטי בשבועו הראשון. שני השירים היו מועמדים בטקס פרסי המוזיקה בריטי לפרס הסינגל הבריטי הטוב ביותר, והשיר "Rather Be" אף זכה בפרס גראמי עבור הקלטת הדאנס הטובה ביותר, ואף היה מועמד לשיר השנה בטקס פרסי המוזיקה של ה-BBC.
2014–הווה: "I Cry When I Laugh".
בחודש פברואר 2014, הועלה לאינטרנט הווידאו קליפ של השיר "Home" (שהופק על ידי בלס ביטס). סינגל הסולו הראשון שלה, "Right Here", פורסם בחודש יולי 2014, ונכנס למספר מצעדים, ביניהם למקום השישי בבריטניה. גלין הופיע במספר פסטיבלי מוזיקה בריטיים במהלך אמצע 2014, כולל בסטיבל, גלסטונברי, לוב-בוקס, סדרת קיץ בבית סאמרסט, פסטיבל V, וויירלס. היא הופיעה ברחבי בריטניה במסגרת סיבוב ההופעות שלה מאוקטובר 2014, אשר החל בהופעה בשפילד והסתיים באלקטריק בריקסטון. גם במהלך 2014, שיתפה גלין פעולה עם איגי אזליה, ליטל מיקס, M.O, ריטה אורה, רודימנטאל, וטייני טמפה בכתיבת שירים. שיתוף הפעולה השני עם קלין בנדיט, "Real Love", פורסם בחודש נובמבר 2014 והגיע למקום השני במצעד הסינגלים הבריטי.
הסינגל של גלין "Hold My Hand", הוא השני שלה כזמרת סולו, הגיע למקום הראשון בבריטניה בסוף מרץ 2015, בו שהה שלושה שבועות. גלין השתתפה בסינגל "Not Letting Go" בשנת 2015, של הראפר טייני טמפה, אשר הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי, והפך לסינגל הרביעי של גלין אשר הגיע להישג זה. היא עברה ניתוח במיתרי הקול שלה באמצע 2015, וכתוצאה מכך ביטלה מספר הופעות חיות, כולל הופעה פסטיבל גלסטנברי. אלבום הבכורה של גלין "I Cry When I Laugh", פורסם בבריטניה באוגוסט 2015, בעקבות הסינגל "Don't Be So Hard on Yourself". באלבום משתתפים בין היתר נוקס בראון, נאטי בוי, סטארסמית', סוויטץ', וכן ג'ין ג'ין ובלס ביטס ששיתפו איתה פעולה בעבר. גלין הפכה לזמרת הבריטית הנקבה השנייה לאחר שריל שהגיע להישג של חמישה סינגלים בראש מצעד הסינגלים הבריטי, כאשר "Don't Be So Hard on Yourself" הגיע גם הוא למקום הראשון. I Cry When I Laugh, הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי.