בשנת 1979 הקים נ'דור אנסמבל בשם Étoile de Dakar (הכוכב של דקאר). הפרויקט הראשון של נ'דור עם האנסמבל היה בסגנון הלטיני אשר היה נפוץ באותה תקופה ברחבי אפריקה. בשנת 1980 הוא פיתח סגנון ייחודי עם Super Étoile de Dakar. הנגנים היו Jimi Mbaye על הגיטרה, הבסיסט היה Habib Faye ועל התמה (תוף מדבר) ניגן Assane Thiam.
בשנת 1991 נ'דור פתח אולפן הקלטות משלו, ובשנת 1995 כבר הקים חברת תקליטים משלו. נ'דור הוא אחד המוזיקאים האפריקאים המפורסמים ביותר בהיסטוריה. הוא משלב במוזיקה שלו ערבוב של מוזיקה סנגלית מסורתית (MBALAX) עם השפעות של רומבה קובנית, היפ הופ, ג'אז וסול. כל אלה הפכו אותו לנערץ ואהוב על ידי מיליונים.
במערב הוא ביצע שיתופי פעולה עם מגוון אמנים כמו סטינג, פול סיימון, וייקלף ז'אן, טרייסי צ'פמן, פיטר גבריאל, פול סיימון, לו ריד, ברוס ספרינגסטין, אקסל רד, דיידו, וג'יימס ניוטון הווארד. הלהיט הגדול ביותר שלו במערב היה Seven Seconds, אותו שר בשנת 1994 עם הזמרת ננה צ'רי, כאשר נ'דור שר בשפת הוולוף ובצרפתית, וצ'רי שרה באנגלית. שיר זה הגיע למקומות גבוהים במיוחד במצעדי הפזמונים של מרבית מדינות אירופה: מקום ראשון במצעדים של צרפת ושווייץ, ומקום שלישי במצעדים של גרמניה ובריטניה. במצעד הבילבורד הוט 100 היוקרתי של ארצות הברית, נכנס השיר למקום ה-98. עבודותיו של נ'דור ספגו את כל הספקטרום המוזיקלי של סנגל. לעיתים ניתן למצוא בהן נגיעות של רוק או מוזיקת פופ, הלקוחות מחוץ לתרבות הסנגלית.
בחודש יולי 1993, האופרה האפריקנית שהולחנה על ידי נ'דור הוצגה באופרה גרנייה עבור הפסטיבל הצרפתי בפריז.
בשנת 1998, נ'דור כתב וביצע את "la cour des grands", ההמנון הרשמי של מונדיאל 1998, אותו שר ביחד עם הזמרת הבלגית אקסל רד.
המגזין Folk Roots תיאר אותו כמוזיקאי האפריקאי של המאה. נ'דור טייל ברחבי העולם במסגרת סיבובי הופעות שונים שלו במשך כשלושים שנה. בשנת 2005 הוא זכה בפרס הגראמי האמריקאי על אלבומו "מצרים" בקטגוריית מוזיקת עולם. נ'דור הוא הבעלים של L'Observateur אחד העיתונים אשר נמצאים בתפוצה הגדולה ביותר בסנגל, הוא גם הבעלים של תחנת הרדיו RFM וערוץ טלוויזיה TFM .
בשנת 2006 הוא גילם תפקיד של אפריקני בריטי בשם אולאודה אקוויאנו, Olaudah Equiano, בסרט "רוחות של חופש" (AMAZING GRACE). סרט המתעד את המאבק של התנועה לביטול העבדות באימפריה הבריטית.
בשנת 2008 נ'דור הציע את אחת מיצירותיו המולחנות B'ebe' לזמרת הצרפתייה סינתיה בראון.
בשנת 2011 נ'דור קיבל תואר דוקטור לשם כבוד במוזיקה מאוניברסיטת ייל.
בשנת 2013, זכה נ'דור בפרס המוזיקה פולאר מטעם שוודיה על סך 150,000 דולר, לקידום הבנה בין הדתות, כמו גם עבור המוזיקה שלו.
פעילות ואקטיביזם חברתי.
ב-16 באוקטובר 2000 נ'דור היה מועמד של "שגרירי רצון טוב" של ארגון המזון והחקלאות של האו"ם (FAO).
בסנגל נ'דור הפך לאייקון תרבותי רב עוצמה המעורב בנושאים חברתיים. בשנת 1985 הוא ארגן קונצרט למען שחרורו של נלסון מנדלה מהכלא. בשנת 1988 הוא היה שחקן בולט בארגון אמנסטי אינטרנשיונל הפועל למען זכויות אדם. הוא עבד עם האו"ם ועם יוניצ"ף, והחל את פרויקט JOKO להקמת "קפה אינטרנט" באפריקה ולחבר קהילות של סנגלים ברחבי העולם. בשנת 2007 הוא ביצע גרסת קאבר לשירו של ג'ון לנון Jealous Guy"", למען הקמפיין הבינלאומי להצלת חבל דרפור שבסודאן.
בשנת 2007 נ'דור הופיע במסע פרסום משותף של ספרד וסנגל כדי להביא לידיעת הציבור באפריקה על ההשלכות הדרמטיות של הגירה בלתי חוקית.
בשנת 2008, נ'דור הצטרף לוועדת הכבוד של נשיא צרפת ז'אק שיראק. באותה השנה ארגון המימון לעסקים קטנים של נ'דור שנקרא בירימה ,Birima, הושק בשיתוף עם בנטון ענקית האופנה.
בשנת 2009 נ'דור שחרר את השיר"Wake Up (It's Africa Calling)", תחת הפקה יצירתית שנועדה לסייע לארגון הבריאות הבינלאומי Intrahelp בקמפיין שלהם להשגת ציוד רפואי לאפריקה. השיר בוצע על ידי מספר אומנים כמו נאז, פיטר באק מלהקת R.E.M, ודאנקן שייק, כדי לעזור לגייס כסף למען הקמפיין.
קריירה פוליטית.
בתחילת 2012 נ'דור החליט להיכנס למירוץ לנשיאות של סנגל והתחרה כנגד עבדוליי ואד, שזו הייתה הפעם השלישית שבה הוא רץ לנשיאות, דבר אשר גרם להצתה של מחאה אלימה, שהתעוררה בין השאר בעקבות רוויה של הציבור מהפסקות חשמל חוזרות ונשנות, ויוקר מחיה גבוה. החוקה בסנגל מגבילה את הנשיא לכהונה של שתי קדנציות, והנשיא ואד ניצל פרצה בחוק כדי להודיע על התמודדות נוספת.
נ'דור ראה בהתמודדות שלו חובה פטריוטית ממעלה ראשונה, וטען שהוא האלטרנטיבה למנהיגות הנוכחית. לפני כניסתו לפוליטיקה הוא צוטט אומר:" בשבילי יש שתי סנגל, סנגל של מי שיש לו וסנגל של מי שאין לו, החשש שלי הוא מסנגל של מי שאין לו".
שאיפתו של נ'דור הייתה לאתגר את האליטות הפוליטיות, והיותו של נ'דור אהוב ומשפיע בארצו במגוון תחומים גרמה להצהרותיו תוקף ומשקל. נ'דור בריצתו לנשיאות שאף להגן על הדמוקרטיה, על החירות ועל אנשים צעירים. נ'דור נאלץ לפרוש מן המירוץ, היות שלא אסף מספיק חתימות אשר יקנו לו את הלגיטימציה להתחיל במסע הבחירות.
בשנת 2012 הוכרז כי נ'דור מונה להיות שר התיירות והתרבות בקבינט אל ראש הממשלה החדש שנבחר, עבדול מאביי.
סרטים.
רוחות של חופש (2006)- נ'דור גילם את אולאודה אקוויאנו, עבד משוחרר שהיה דמות מפתח במאבק לביטול העבדות בבריטניה.
נ'דור השתתף כמוזיקאי בפסקול של הסרט Retour à Gorée (החזרה אל גורה) משנת 2007, ושיחק את עצמו במסע מהאי גורה לארצות הברית וחזרה. חוקר את המקורות של הג'אז אשר הגיעו עד לעידן של הסחר בעבדים באפריקה באמצעות קונצרט בו השתתפה קבוצה בינלאומית של אמנים.
סרט נוסף נקרא Youssou N'Dour: I Bring What I Love (2008). צולם דרך הקלטת האלבום "מצרים" (Egypt) והשלכותיו. פורסם בארצות הברית בגרסת DVD על ידי Oscilloscope Laboratories.
יוסו נדור
יוסו אנדור
יוסו אנ'דור
שמשון מורפורגו
הרב שמשון מוֹרְפּוּרְגוֹ (תמ"א - ט"ו ניסן ת"ק; 1681– אפריל 1740) היה מגדולי רבני איטליה, רב העיר אנקונה ומחבר ספר "שמש צדקה".
ביוגרפיה.
נולד בשנת תמ"א (1681) בעיר גרדיסקה שבאיטליה לאביו ר' יהושע משה. בגיל צעיר מאוד (שש-שבע) שלחוהו הוריו ללמוד תורה בוונציה, שהייתה אז מרכז העולם התורני באיטליה. בדרכו לוונציה חלף בעיר גוריציה והתעכב בבית מדרשו של רב העיר, הרב יעקב חפץ. במשך מספר שנים למד בבית מדרש זה, וקיבל מפי רב העיר, ובעיקר מפי בנו, הרב מנשה חפץ (גיסו של רבי משה חגיז), את יסודות תלמודו. הרב מנשה חפץ קירב את תלמידו זה, ובאחת מאגרותיו כותב עליו הרב מורפורגו "אשר למדתי תורה מפיו בימי בחרותי, אשר גדלני כאב וכמורה". ברב חפץ הוא ראה את רבו המובהק, וכפי שכותב עליו: "את רובי תורתי, שבכתב ושבעל פה, למדתי מפיו".
לאחר מספר שנים, בהיותו בן שלוש עשרה, הגיע ליעדו המקורי, העיר ונציה, ושם החל ללמוד בישיבתו המפורסמת של הרב שמואל אבוהב, שהיה באותה עת רב העיר ומזקני רבני איטליה. על תקופה זו הוא מעיד: "ורבי שמואל מצידו הראה לי קורבה וחיבה יתירה, והביאני אל בית מדרשו ואל חדר הוראותיו". תקופה קצרה לאחר בואו נפטר הרב אבוהב, אך באותה עת הגיע רבו הקודם, הרב מנשה חפץ, לוונציה והצטרף לרבני הישיבה, והרב מורפורגו המשיך ללמוד מפיו. בערך בתקופה זו (בשנת תס"ד) כתב את חיבורו הראשון "עץ הדעת", פירוש על ספר בחינת עולם לרבי ידעיה הפניני.
לאחר תקופה זו נסע לפדובה על מנת לקבל השכלה מדעית ולהשתלם בלימודים כללים. שם הוא למד רפואה באוניברסיטת פדובה וקיבל תואר דוקטור. לצד לימודיו עסק גם בהרבצת תורה בישיבה המקומית, ולפרנסתו עסק ברפואה. לאחר שהשלים את לימודיו התמסר הרב מורפורגו ללימוד התלמוד וההלכה, וכאשר הגיע לעיר הרב יהודה בריאל ממנטובה, ניצל תקופה זו על מנת ללמוד תורה מפיו, וזה מצידו קירבו וחיבבו מאד.
בשנת תס"ט (1709) הוצעה לרב מורפורגו משרת רבנות בעיר אנקונה, ולשם כך שלח לו רבי יהודה בריאל מכתב סמיכה להוראה אף בלא שהתבקש לכך. הרב מורפורגו קיבל את ההצעה, והצטרף לבית דינו של הרב יוסף פיאמיטה, ואף נשא את בתו. אשתו זו נפטרה בדמי ימיה מספר חודשים לאחר מכן, והרב מורפורגו נשא את בתו השנייה של הרב פיאמטה. בשנת תפ"א (1721) נפטר חותנו, והרב מורפורגו מילא את מקומו כרב באנקונה, תפקיד בו שימש קרוב לעשרים שנה, עד פטירתו.
מלבד תפקידו כרב ופוסק שימש כמנהיג הקהילה ונחלץ לסייע לכל מבקש. כאשר פרצה מגפה באיטליה, בשנת ת"ץ (1730), התגייס הרב מורפורגו להצלת נפשות, והיה פעיל כרופא מתנדב. על פעולתו זו קיבל תעודת הוקרה מאת האפיפיור בנדיקטוס הארבעה עשר שהיה באותה עת הארכיבישוף באנקונה.
רבי שמשון מורפורגו נפטר ביום ראשון של פסח, ט"ו ניסן ת"ק (1740) לפני גיל שישים. פטירתו הפתאומית הכתה בהלם את יהדות איטליה כולה, וגדולי רבניה, בהם רבי יצחק למפרונטי, נשאו עליו דברי קינה והספד. בין יהודי אנקונה הייתה מסורת לעלות על קברו בערב ראש השנה ויום הכיפורים, ונתחברה אף תפילה מיוחדת למעמד זה.
מעורבותו בפולמוסים שונים.
נושאים הלכתיים.