Music for the Jilted Generation הוא אלבומה השני של להקת הפרודיג'י הבריטית, שיצא לאור ביולי 1994. בדומה ל"Experience", אלבומה הקודם של הלהקה, מרבית הפקת האלבום בוצעה על ידי ליאם האולט. מקסים ריאליטי היה חבר הלהקה הנוסף היחיד שהשתתף בתהליך ההפקה של מספר שירים.
האלבום הגיע למעמד אלבום פלטינה כפול בבריטניה. בשנת 2008 יצא האלבום בהוצאה מחודשת ומורחבת שכללה דיסק נוסף ובו רמיקסים ושירים נוספים.
הפקה.
הסגנון המוזיקלי של האלבום כולל אלמנטים רבים ממוזיקת הרייב, הטכנו והג'אנגל. הפקת האלבום הושפעה, במידה רבה, מהאווירה הציבורית במיינסטרים הבריטי כנגד תרבות הרייב, אווירה שבאה לידי ביטוי בתקנה 1994 לחוק הפלילי והסדר הציבורי שחוקק הפרלמנט באותה שנה. התקנה ביקשה לצמצם את האפשרויות לקיים מסיבות רייב ולפעול למניעת קיומן של מסיבות ללא רישיון שהוגדרו כהתנהגות "אנטי-חברתית". הנושא בא לידי ביטוי בשיר "Their Law" בו נאמר "Fuck 'em and their law".
באלבום קיימים סימפולים רבים הלקוחים מתוך או שנעשו בהשראת סרטים. קטע האינטרו של האלבום הוא פרפרזה על משפט מתוך הסרט "מכסח הדשא". המשפט מבוצע בשינויים קלים ובמבטא אמריקאי במקום המבטא הבריטי של פירס ברוסנן בסרט עצמו. השיר "Their Law מתחיל עם פרפרזה על משפט מתוך הסרט "הפרחח ובת השריף". השיר "Full Throttle" כולל סימפול מתוך הסרט "מלחמת הכוכבים - פרק 4: תקווה חדשה|מלחמת הכוכבים". בשיר "The Heat (The Energy)" מסומפל קטע מסרט האימה "פולטרגייסט III". בשיר "Claustrophobic Sting" יש קול הלוחש את המשפט "My mind is glowing" שהוא פרפרזה על המשפט "My mind is going" שנאמר על ידי HAL 9000 בסרט "".
בשלבים הסופיים של ההפקה גילה האולט כי אורך השירים ארוך מידי עבור תקליטור סטנדרטי באותם ימים. השיר "One Love" נערך מחדש וקוצר ב-3:53 דקות. השיר "The Heat (The Energy)" קוצר גם הוא והשיר "We Eat Rhythm" נותר מחוץ לאלבום.
סינגלים.
השיר "One Love" יצא ב-4 באוקטובר כסניגל הבכורה מתוך האלבום. השיר הגיע למקום השמיני במצעד הסינגלים הבריטי. בשנת 1995 נכלל השיר בפסקול הסרט "מרדף ממוחשב". "No Good (Start the Dance)" היה הסינגל השני שיצא לאור ב-16 במאי 1994. השיר הגיע למקום הרביעי במצעד הסינגלים הבריטי השבועי ולמקום ה-49 במצעד השנתי. השיר זכה להצלחה גם במדינות אחרות עם מקום ראשון בפינלנד, מקום שני בהולנד ומקום רביעי בגרמניה, איסלנד ואירלנד. בישראל הגיע השיר למקום השישי. גם שני הסינגלים הבאים "Voodoo People" ו-"Poison" הגיע למקום הראשון בפינלנד.
רוברט סימנז
רוברט צ'נינג סימנז הבן (באנגלית: .Robert Channing Seamans Jr; 30 באוקטובר 1918 - 28 ביוני 2008) היה סגן מנהל נאס"א, מזכיר חיל האוויר של ארצות הברית ופרופסור במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT).
ראשית חייו.
רוברט סימנז נולד בסיילם, מסצ'וסטס לפאולין ורוברט סימנס האב. סב-סבו היה הממציא אוטיס טאפטס . הוא למד בבית הספר בלנוקס, מסצ'וסטס וב-1939 הוא סיים לימודי תואר בוגר במדעים בהנדסה באוניברסיטת הרווארד. ב-1942 הוא סיים תואר מוסמך במדעים באווירונאוטיקה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס וב-1951 סיים שם תואר דוקטור למדעים במכשור.
ראשית הקריירה.
בין השנים 1941–1955 החזיק סימנז במשרות הוראה וניהול מיזמים ב-MIT, ובתקופה זו הוא עבד על פתרון בעיות אווירונאטיות, כולל מכשור ושליטה על מטוסים וטילים. בין שאר המשרות אותן הוא מילא ב-MIT היו מדריך (1945-1941), עוזר פרופסור (1950-1945) ופרופסור חבר (1955-1950) במחלקה להנדסת אווירונאוטיקה, מהנדס מיזם במעבדה למכשור, מהנדס ראשי במיזם מטאור ומנהל מעבדת בקרת הטיסה.
ב-1955 הצטרף סימנז ל-RCA כמנהל מעבדת מערכות מוטסות וכמהנדס המערכות הראשי של מחלקת המערכות המוטסות. ב-1958 הוא היה למהנדס הראשי של חטיבת מערכות אלקטרוניות ובקרה לטילים באתר של RCA בברלינגטון, מסצ'סטס.
ב-NACA ובנאס"א.
בין השנים 1948–1958 שימש סימנז כחבר בוועדות הטכניות של הוועדה הלאומית המייעצת לאווירונאוטיקה (NACA, קודמתה של נאס"א). בשנים 1957–1959 הוא שירת כיועץ למועצה המייעצת המדעית של חיל האוויר של ארצות הברית, כחבר במועצה של NACA בשנים 1959–1962 וכיועץ שותף בשנים 1962–1967. בשנים 1966–1969 הוא היה נציג ארצות הברית בקבוצת הפיתוח והמחקר לחלל של נאט"ו.
ב-1960 הצטרף סימנז לנאס"א כמנהל שותף. ב-1965 הוא היה לסגן מנהל הסוכנות והחזיק בתחומי אחריות ניהוליים רבים, הן בתפקיד זה והן כאשר שימש כמנהל נאס"א בפועל. במהלך שנותיו בנאס"א הוא עבד בשיתוף פעולה הדוק עם מחלקת ההגנה בתוכניות מחקר והנדסה ושימש כיושב ראש משותף של מועצת התיאום לאסטרונאוטיקה. באמצעות שיתוף פעולה זה שותפה נאס"א בהתפתחויות צבאיות ובצרכים הטכניים של מחלקת ההגנה וסימונז היה מסוגל לייעץ על פעילויות נאס"א שהיו להן השלכות לביטחון הלאומי.
לאחר נאס"א.
בינואר 1968 התפטר סימנז מנאס"א כדי להיות מרצה אורח ב-MIT. במהלך תקופה זו ב-MIT הוא גם היה יועץ למנהל נאס"א.
ב-1969 מונה סימנז כמזכיר חיל האוויר של ארצות הברית, תפקיד בו הוא כיהן עד 1973. לאחר מכן, ועד דצמבר 1974 הוא היה נשיא האקדמיה הלאומית להנדסה ולאחר מכן הוא היה למנהל הראשון של המנהל המחקר והפיתוח לאנרגיה. ב-1977 הוא שב ל-MIT וב-1978 הוא היה לדקאן בית הספר להנדסה. ב-1981 הוא היה ליושב ראש מועצת הנאמנים של Aerospace Corporation.
חיים אישיים.
ב-1942 נשא סימנז לאישה את יוג'ינה מריל ולשניים נולדו שלושה בנים ושתי בנות.
במהלך הקריירה שלו הוענקו לו תוארי דוקטור לשם כבוד מקולג' רולינס ב-1962, מאוניברסיטת ניו יורק ב-1967, מאקדמיית נוריץ' ב-1971, מאוניברסיטת נוטרדאם ב-1974 ומהמכון הפוליטכני רנסלר ב-1974.
ב-2001 קרא הארגון Sea Education Association על שמו של סימנז את אחת מספינותיו. סימנס היה בעבר יושב ראש הארגון וחבר בחבר הנאמנים שלו.
במיני סדרה "מכדור הארץ אל הירח" (From the Earth to the Moon) ששודרה ב-1998 על ידי רשת HBO, גילם את דמותו של סימנז השחקן דן פלורק.
הראיון הטלוויזיוני האחרון של סימנז היה בפרק בסדרה Moon Machines של ערוץ דיסקברי בנוגע למערכות הניווט והנחיה של חלליות תוכנית אפולו. הראיון הוקלט בסתיו 2007 ושודר זמן קצר לאחר מותו.
רוברט סימנז נפטר ב-28 ביוני 2008 בבוורלי, מסצ'וסטס, בגיל 89.
שרוטה
שרוטה הוא ספר ילדים וספרה השלישי של תמר ורטה זהבי, שיצא לאור בשנת 2007.
אופיו של הספר שרוטה הוא: אקטואליה, סיפור מהמציאות. השפה "זורמת", לעיתים יורדת מעט לגובה העיניים במיוחד בדו-שיח.
תקציר עלילת הספר שרוטה.
במסיבה המתקיימת בערב הדמות הראשית אלה מתכוננת למסיבה ומבקשת מחברתה הטובה ירוס שתקלע לה מאה צמות לכבוד המסיבה.
פיגוע רצחני משנה את תוכניותיה של הנערה, והיא הופכת מחייכנית וחברותית לשתקנית ומסוגרת. בעקבות כך היא נעזרת באיתן ובמאהר, נער ערבי שאותו היא פוגשת בבית-החולים.
העובדת הסוציאלית שמטפלת בה, אמרה לה שתכתוב על הסיפור שלה ובעקבות כך היא גילתה שכתיבה יכולה לרפא.
הדמויות בספר.
הפגישה ביניהם הייתה מקרית והובילה לפגישות רבות נוספות שבהן הם דיברו על יחסי יהודים ערבים, על המצב הפוליטי והמצוקות של שני העמים.
מסרים.
הכותבת מנסה להעביר מסר של שוויון בין כולם וגם מסר שילדים יהודים וערביים יכולים להתחבר למרות המתיחות שיש בין העמים. היא עושה זאת בעזרת הדמויות מאהר ואלה.
בין כך ובין כך
בין כך ובין כך הוא אלבום סולו מספר 18 של הזמר החסידי הבולט אברהם פריד. האלבום יצא בדצמבר 2006 בחברת גל פז האלבום מכיל שירים באנגלית ,עברית ויידיש. שיר בולט ביותר הוא שיר שפריד הקדיש לאביו "Father Don't Cry" בעברית, אבא אל תבכה, האלבום זכה למעמד אלבום פלטינה בישראל עם מכירות של למעלה מ-30,000 עותקים.
רקע.
מהאלבום יצא הלהיט "אבא אל תבכה". באלבום הוא מוצג כקליפ לשיר ויש לו כמיליון צפיות, ועוד כמה שירים מוכרים כמו מצליח משיח ואל תירא.
אברהם פריד עצמו הלחין את רוב האלבום, חלקו לחנים מסורתיים וחלקו לחנים חדשים וקצביים.
מלחין בולט נוסף הוא יוסי גרין ששיתף פעולה עם אברהם פריד במשך שנים רבות ,בין בהלחנה, בין בשירה משותפת, שירים כמו רפאני מ-1993 ו-ויושע השם מ-2020.
זה אני הדוד תום
הספר "זה אני הדוד תום" נכתב על ידי הסופרת תמר ורטה-זהבי ויצא לאור במאי 2017. הספר עוסק בגזענות ובאלימות במאה ה-19 המופנות כלפי אנשים ממוצא אפריקאי וכלפי נשים. הסיפור נכתב בהשראת הספר "הבקתה של הדוד תום" מאת הארייט ביצ'ר סטואו שיצא לאור בשנת 1852.
תמר ורטה זהבי שכתבה את הסיפור המקורי והפכה אותו לספר ילדים ידוע, שינתה את שמו ("זה אני הדוד תום"), קיצרה אותו וכתבה אותו בגוף ראשון, מפיו של הדוד תום. כששואלים את תמר לסיבת שכתוב הספר, היא עונה ש"הוא ספר ארוך, עמוס בתיאורים ועלילות משנה, לכן הרשיתי לעצמי לקצר אותו ולכתוב אותו מחדש מפיו של הדוד תום".
תמרה ורטה זהבי שכתבה את הספר מפיה של הרייט ביצר סטאו הרייט שהיא אישה לבנה, ענייה בעלת משפחה גדולה מרובת ילדים. היא נאבקה לאורך חייה בתופעת העבדות. כשכתבה את הספר, היא הציבה "מראה" לכל התומכים בעבדות ובגזענות. היא הראתה להם כיצד המציאות נראית והציגה את האופן שבו היא צריכה להשתנות. בין לילה ספרה הפך לרב-מכר באמריקה, והוא עזר להוצאת העבדות מחוץ לחוק, בכך שעורר מודעות לעבדות .
תקציר העלילה.