בתקופה מאוחרת יותר בחייו, כאשר דן על הצלחתו, "הודה דניאלס שהעיתון הפריז לעיתים בחד-צדדיות שלו כלפי הדמוקרטים והידיעות שהובאו לעיתון לא נבדקו ביסודיות לפני פרסומם וככל הנראה לא יכלו לעמוד במבחן משפטי". הוא תמך בכמה מאבקים של הפרוגרסיבים, כמו קידום מערכת החינוך וחקיקה נגד עבודת ילדים.
העיתון The News and Observer נותר בבעלות משפחת דניאלס עד 1995, כאשר הוא נמכר לחברת מקלאצ'י.
מזכיר הצי.
בבחירות לנשיאות של 1912 תמך דניאלס באיש הדרום וודרו וילסון. לאחר ניצחונו של וילסון, מונה דניאלס כמזכיר הצי של ארצות הברית. הוא כיהן בתפקיד זה במשך כל תקופת נשיאותו של וילסון משנת 1913 ועד 1921, ופיקח על צי ארצות הברית בשנות מלחמת העולם הראשונה. לצידו כיהן כתת-מזכיר הצי פרנקלין דלאנו רוזוולט, שלימים נבחר כנשיא ארצות הברית.
דניאלס האמין בצורך בבעלות ממשלתית על המפעלים לייצור לוחות שריון, ועל המפעלים לייצור מכשירי טלפון וטלגרף. בסיום המלחמה הוא עשה מאמצים רציניים להעביר באופן קבוע את השליטה על כל מכשירי הרדיו בארצות הברית לידי הצי. אם היה עולה הדבר בידו, כל הפעילות של חובבי הרדיו הייתה באה לקיצה וייתכן ששידורי הרדיו היו מתעכבים באופן משמעותי.
דניאלס, שהתנזר מאלכוהול, אסר על צריכת משקאות חריפים על ספינות הצי, כאשר הוציא את הפקודה הכללית מספר 99 ב-1 ביוני 1914. לאחר תום תקופת היובש ב-1933 קבעו מפקדי הספינות שהאיסור על צריכת אלכוהול על הספינות היה עדיין בתוקף, אך צריכה מוגבלת של בירה הותרה למלחים שהיו על הים במשך 45 ימים או יותר. צריכת משקאות חריפים יותר על ידי קצינים הותרה על פי שיקול דעתם בעת חופשת חוף.
ב-1917 אסר דניאלס על זנות ברדיוס של 5 מייל (8 קילומטרים) מכל מתקן של הצי. בניו אורלינס, הוראה זו הובילה לסגירת בתי הבושת ברובע החלונות האדומים סטוריוויל. לכך היו השלכות ארוכות טווח לאנשי הצי ולאחרים במשך העשורים הבאים.
ב-15 במרץ 1919 פרסם דניאלס את פקודה מספר 456 שעל פי נאסרה בצי כל עבודה ביום המנוחה הנוצרי (יום ראשון). בפקודה נכתב:
במהלך מלחמת העולם הראשונה הקים דניאלס את הוועד המייעץ לצי (Naval Consulting Board) כדי לעודד חידושים שיועילו לצי. דניאלס ביקש מתומאס אלווה אדיסון לעמוד בראש המועצה, שכן הוא היה מודאג מכך שארצות הברית לא הייתה מוכנה לתנאי הלחימה החדשים והייתה זקוקה לטכנולוגיות חדשות. בנוסף, היה דניאלס מזכיר הצי הראשון שקידם את נושא התעופה הימית. הוא הקים את בסיס הצי האווירי פנסקולה , באומרו, "כלי הטיס חייבים להיות חלק עיקרי מהכוח הימי שלנו לפעולות התקפה והגנה".
שערוריית המין של ניופורט, שטופלה על ידי תת-מזכיר הצי רוזוולט, פרצה ב-1919. הפרשה החלה כניסיון לטפל במה שנראה כ"תנאים בלתי מוסריים" בבסיס הצי בניופורט והתרחבה לחקירה של האוכלוסייה האזרחית בעיר. הפרשה הובילה למעצרים בעוון פעילות הומוסקסואלית של 17 מלחים ושל כומר אפיסקופלי נודע, ועל כמה מהם נגזר עונש מאסר. כאשר התחבולות שבהן נעשה שימוש בציד המכשפות הזה נודעו ברבים, הן נחשפו בעיתונות הארצית. הדיווח הגדיר את התנהגותו של רוזוולט כ"ראויה לנזיפה" ואמר שהמעשים "הפרו את זכויות האזרח והתעלמו מהזכות של כל נער אמריקאי שהתגייס לצי ללחום למען מולדתו".
שגריר במקסיקו.
ב-1921, לאחר סיום כהונתו כמזכיר הצי, שב דניאלס לערוך את ה-News and Observer. הוא היה תומך נלהב של המועמד הדמוקרטי בבחירות לנשיאות של 1932, ידידו משכבר הימים, פרנקלין דלאנו רוזוולט.
כאשר נבחר רוזוולט לנשיאות, הוא מינה את דניאלס לשגריר ארצות הברית במקסיקו. הוא ציפה שדניאלס יסייע להוציא לפועל את "מדיניות השכן הטוב" באמריקה הלטינית. אך על הגעתו של דניאלס למקסיקו העיבה הפגנה אלימה בה קבוצה של מקסיקנים יידתה אבנים אל עבר השגרירות האמריקאית.
רוזוולט מינה את דניאלס כשגריר כדי לאחות את הקרע ביחסי שתי המדינות שנגרם עקב פלישת ארצות הברית למקסיקו במהלך המהפכה המקסיקנית. נראה שנאומיו של דניאלס והצעדים שנקט בעת כהונתו כשגריר במקסיקו שיפרו את יחסי שתי המדינות. הוא שיבח תוכנית שהוצעה במקסיקו לחינוך כללי ובנאום שנשא לפני הפקידים הקונסולריים של ארצות הברית, הוא ייעץ להם להימנע מהתערבות יתרה בענייניהם של ארצות אחרות.
היחסים עם הכנסייה הקתולית.
הקתולים בארצות הברית תקפו במרירות את דניאלס על כך שכשל בהתנגדותו להתקפות הארסיות של הממשלה המקסיקנית כנגד הכנסייה הקתולית במהלך המהפכה המקסיקנית ואחריה. דניאלס היה מתודיסט אדוק ושיתף פעולה עם הקתולים בארצות הברית, אך הייתה לו חיבה מועטה כלפי הכנסייה במקסיקו. הוא האמין שהיא ייצגה את אצולת הקרקע שגישתה הייתה מנוגדת לתפיסתו הליברלית. במקסיקו הייתה הסוגיה הראשית המאמצים של הממשלה לסגור את בתי הספר הקתולים. דניאלס הצדיק בפומבי את הפעולות הללו ושיבח את הפוליטיקאים האנטי-קתולים המקסיקנים. ביולי 1934, בנאום שנשא בשגרירות ארצות הברית, שיבח דניאלס את הצעדים האנטי-קתולים שננקטו בהובלתו של נשיא מקסיקו לשעבר, פלוטארקו אליאס קאייס:
שנותיו האחרונות.
ב-1941 מונה בנו של דניאלס, ג'ונתן, כעוזרו האישי של הנשיא רוזוולט. באותה עת התפטר דניאלס מתפקידו כנשיא ושב לקרוליינה הצפונית. שם הוא חידש את עבודתו כעורך ה-News and Observer והמשיך את סגנון העריכה גלוית הלב שלו. הוא פרסם זכרונות משנותיו בשירות הציבורי. בנוסף לספרו "הצי והאומה" (The Navy and the Nation), הוא כתב את "הצי שלנו במלחמה" (1922, Our Navy at War), "חיי וודרו וילסון" (1924, The Life of Woodrow Wilson) ו"עידן וילסון" (1944, The Wilson Era).
דניאלס ובנו ג'ונתן נסעו ברכבת שהובילה את גופתו של הנשיא רוזוולט מראלי ועד למקום קבורתו בביתו, ספרינגווד, שבהייד פארק, מדינת ניו יורק. השניים התלוו ברכבת בדרכה בחזרה לוושינגטון די. סי. בחברת אלמנתו של רוזוולט, אלינור רוזוולט והנשיא החדש הארי טרומן.
ג'וזפוס דניאלס נפטר בראלי ב-15 בינואר 1948 ונטמן בבית הקברות אוקווד שבעיר.
צי ארצות הברית הנציח אותו בקריאת משחתת על שמו שהייתה בשירות בשנים 1965–1994. על שמו נקראו גם בית ספר בראלי ואולם בקמפוס של אוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית. ביתו בראלי הוכרז כאתר היסטורי לאומי והוא כיום משמש כמשכן ללשכת הבונים החופשיים.
בז'וסטוביצה ויילקה
סילברדון
גילי בנימין (נולד ב-1969 באשדוד), ידוע בשם הבמה סילברדון, הוא תקליטן, ראפר וזמר-יוצר ישראלי.
ביוגרפיה.
גילי בנימין נולד באשדוד לאב ממוצא יהודי תימני, ואם ממוצא יהודי פולני. בנימין הפסיק את לימודיו בגיל 17 ונסע למסעות גלישת ים בספרד ופורטוגל.
בגיל 14, הושפע בנימין מאמני רגאיי כגון בוב מארלי. לאחר שירות צבאי של שלוש שנים בחיל השריון, נסע לקנדה, ולאחר מכן גם לארצות הברית, שם פקד, בין השאר, מועדוני מוזיקה ג'מייקנית.
ב-1990 החל סילברדון את קריירתו המוזיקלית. באותה תקופה, הוזמן על ידי המפיק "סטילי" לשתף פעולה עם בית הדיסקים שלו "Steelie &amp;Cleavy". בנימין השתתף בפסטיבלים ואירועי Sting, Sumset, Sunsplash ושר, בין היתר, לצידם של בוג'ו בנטון, ריטה מארלי, זיגי מארלי, ביני מן ואחרים.
ב-1994 הוציא את אלבומו הראשון באנגלית, "Silverdon 1", האלבום זכה להצלחה רבה בג'מייקה, אך מכירותיו כשלו בישראל. בהמשך הוציא אלבום נוסף באנגלית בהוצאת חברת Cutting Edge, ושני אלבומים בעברית בהוצאת החברות NMC ופונוקול, שזכו להצלחה רבה אף הם.
בישראל, פעל בנימין במועדון מוזיקת הרגאיי "סווטו" בתל אביב. כמו כן, בנימין שיתף פעולה עם אמני היפ-הופ ישראליים וביניהם שאנן סטריט, דורי בן זאב, סאבלימינל, פילוני, אדיר כוכבי ואחרים. בשובו לישראל השלים בנימין לימודים אקדמיים בתחום ההיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטת תל אביב ועבד בנמל אשדוד.
חיים אישיים.
גילי בנימין גרוש ואב לשני בנים.
ג'קובה (עיר)
ג'קובה (באלבנית: Gjakova או Gjakovë; בסרבית בכתב לטיני: Đakovica, בסרבית בכתב קירילי: Ђаковица) היא עיר שנמצאת במחוז ג'קובה שבמערב קוסובו. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2011, היו בעיר 40,827 תושבים, ובמטרופולין 94,556 תושבים.
העיר שוכנת בחלק הדרומי-מערבי של קוסובו, בערך באמצע הדרך בין הערים פץ' ופריזרן. וכ- מהים האדריאטי. העיר ממוקמת כ-208 ק"מ צפונית-מזרחית לטירנה, 145 ק"מ צפונית-מערבית לסקופיה, 80 ק"מ מערבית לבירת פרישטינה, 435 ק"מ דרומית לבלגרד וכ-263 ק"מ מזרחית לפודגוריצה.
העיר ג'קובה מאוכלסת מאז התקופה הפרהיסטורית. במהלך התקופה העות'מאנית היא שימשה כמרכז סחר במסלול בין שקודר לאיסטנבול.
השם האלבני עבור העיר הוא ג'קובה, ואילו שם הסרבי הוא Đakovica"." ישנן מספר תאוריות על מקור שם הכפר, למשל מהשם האישי יעקב המילה הסרבית (תלמיד); או מהמילה האלבנית "דם" ().
היסטוריה.
התקופה המודרנית.
ג'קובה סבלה מאוד מצבאות סרביה ומונטנגרו במהלך מלחמת הבלקן הראשונה. הניו יורק טיימס דיווח ב-1912, תוך ציטוט מקורות אוסטרו-הונגריים, כי אנשים היו תלויים על הגרדום משני צידי הדרך, וכי הדרך ג'קובה הפכה ל"סמטת גרדום". באזור ג'קובה הקימה המשטרה הצבאית המונטנגרית את חיל הז'נדרמריה המלכותי ("Kraljevski žandarmerijski kor"), המכונה "krilaši", שהתעלל ונקט באלימות רבה נגד האוכלוסייה הנוצרית הלא אורתודוקסית.
להציל את חיות הבר