עם זאת, המושג "תיל אבובי" מופיע גם בטקסטים אכדיים נוספים, לאו דווקא רק בהקשר של יישוב ספציפי, אלא גם כתיאור מצב של עיר ואזור. בחוקי חמורבי מהמאה ה-18 לפנה"ס (כ-1,300 שנים לפני התעודה שנכתבה בעיר אור) מופיע קטע בו נקרא האל אדד להעניש את מפר החוקים ובין היתר מתבקש להפוך את עירו לתל חורבות שאחרי שיטפון/מבול ("תִל אָבֻבִם"). שימוש במושג בהקשר זה נמצא גם בטקסטים אשוריים מתקופת תגלת פלאסר השלישי, תוכולתי-נינורתה הראשון, שלמנאסר השלישי וסנחריב. בתעודות אלה מתואר המושג "תיל אבובי" כמצב של חורבן לאחר שיטפון/מבול ללא קשר לאתר מסוים. על רקע זה העלו חוקרים את האפשרות שגם אזכורו בספר יחזקאל מתייחס לאזור מוכה אסון ולא ליישוב קונקרטי. הגדרתו של האתר/אזור כמוכה אסון מתאים לאסטרטגיה הבבלית לשכן גולים, מממלכות שנכבשו, באזורים חרבים בבבל לשם שיקומם.
קשר בין תיל אבובי לשמה של העיר תל אביב בישראל.
לשמה של העיר תל אביב קשר עקיף ליישוב "תל אביב" המוזכר במקרא. שמה של תל אביב ניתן לה על שם תרגומו של נחום סוקולוב לספרו של בנימין זאב הרצל, אלטנוילנד – "ארץ ישנה חדשה". סוקולוב בחר בשילוב של ישן וחדש במסורת היהודית – "תל" המציין עתיקות ו"אביב" המסמל התחדשות ופריחה. התוצאה הייתה שמה של עיר היהודים המוזכרת בספר יחזקאל, היא תל אבובי.
אדנוהיפופיזה
באטמן (סרט, 1966)
באטמן (באנגלית: Batman או Batman: The Movie) הוא סרט אמריקאי של פוקס המאה ה-20 משנת 1966 המבוסס על סדרת הטלוויזיה באטמן, זהו הראשון על באטמן באורך מלא, שעובד מ-DC קומיקס. בסרט כיכבו אדם וסט כבאטמן וברט וורד כרובין. הסרט יצא לקולנוע חודשיים לאחר שידור הפרק האחרון של העונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה. הסרט כולל את רוב חברי צוות שחקני הסדרה, למעט לי מריוותר בתור אשת החתול.
תל אבובי
התזמורת הפילהרמונית של לואיזיאנה
התזמורת הפילהרמונית של לואיזיאנה (באנגלית: Louisiana Philharmonic Orchestra) מגישה עונת קונצרטים מלאה של 36 שבועות בשנה, בתוכנית הכוללת מוזיקה קלאסית, מוזיקה קלאסית קלה, קונצרטים לכל המשפחה וכן תוכניות חינוכיות במבט לקהילה, זאת בנוסף לאירועים מיוחדים. חברי הפילהרמונית של לואיזיאנה יושבים דרך קבע בניו אורלינס. תזמורת לואיזיאנה היא התזמורת הסימפונית המקצועית הוותיקה ביותר, הפועלת בניהול ובשיתוף פעולה של הנגנים בארצות הברית.
המנהל המוזיקלי של הפילהרמונית של לואיזיאנה הוא קרלוס מיגל פריאטו.
היסטוריה.
הפילהרמונית של לואיזיאנה, המכונה LPO, נוסדה בספטמבר 1991 על ידי נגנים מקודמתה, התזמורת הסימפונית של ניו אורלינס. המנהל המוזיקלי הראשון שלה היה קלאוספטר זייבל (2011-1936). זייבל פרש מתפקידו בשנת 2005. עבודתו עם התזמורת זכתה לשבחים רבים בהספדים שנכתבו במותו בהמבורג, גרמניה, ב-8 בינואר 2011.
באוגוסט 2005 אילץ הוריקן קתרינה את נגני תזמורת להתפנות, כשאולם הקונצרטים שלהם, "תיאטרון אורפיאום" בניו אורלינס, הוצף.
נגני התזמורת החלו להופיע באולמות ובאתרים שונים בשנת 2006. אחד האתרים האלה היה פאלמר פארק.
תיאטרון אורפיאום נפתח מחדש בשנת 2015. האירוע הראשון התקיים ב-17 בספטמבר 2015 וכלל קונצרט של הפילהרמונית של לואיזיאנה, שנועדה להיות הדיירת העיקרית בתיאטרון.
מרים הופרט
מרים הופרט (13 באוקטובר 1897–1980) הייתה מחלוצות העבודה הסוציאלית ביישוב העברי. היא ניהלה את השירות הסוציאלי לעולה בשנות ה-50 והייתה ממקימות העבודה הסוציאלית הקהילתית בישראל.
הכשרתה המקצועית.
ד"ר מרים הופרט (Mirjam Hoffert) נולדה בעיר יאסלו (Jaslo) שבגליציה ב-13 באוקטובר 1897 ונפטרה בתל אביב בשנת 1980. היא החלה את דרכה המקצועית בלימודי פסיכולוגיה ופדגוגיה בווינה, שם השתלמה במכון הפסיכואנליטי אצל אנה פרויד וזיגפריד ברנפלד (Siegfried Bernfeld) (), פילוסוף ופסיכואנליטיקאי יהודי שהשפיע רבות על תנועת 'השומר הצעיר', בה הייתה גם פעילה בנעוריה. בהמשך, עבדה אצל המחנך היהודי יאנוש קורצ'אק בוורשה, וכתבה את עבודת הדוקטורט שלה על העקרונות הפסיכולוגיים בעבודתו של יוהאן היינריך פסטלוצי (Johann Heinrich Pestalozzi), מחלוצי הפדגוגיה הסוציאלית באירופה. כבר בעבודתה הראשונה כמנהלת בית יתומות יהודי נקטה בגישה אינדיבידואלית, שוויונית וחדשנית, כזו שמבקשת לקדם אווירה משפחתית במוסדות בניגוד לשיטות העבודה הפטרנליסטיות המקובלות. התנסות זו הובילה אותה ללמוד עבודה סוציאלית בבית הספר של אליס סלומון בברלין בין השנים 1926–1928. את הכשרתה המקצועית עשתה בתחום ההתמכרויות לאלכוהול וסמים, תוך העדפת גישה משפחתית מערכתית, אשר תלווה אותה גם בהמשך דרכה המקצועית. לאחר סיום לימודיה עבדה בקליניקה לילדים עם בעיות התנהגות וכן עם משפחות במחלקת הרווחה של עיריית ברלין. לאחר עליית הנאצים לשלטון פוטרה ממשרתה והיגרה לפלשתינה המנדטורית בשנת 1933.
פעילותה ביישוב העברי ובמדינת ישראל.
בזכות ניסיונה המקצועי, מצאה עבודה זמן קצר לאחר הגעתה. תחילה הוזמנה על ידי ד"ר מרדכי ברכיהו, מייסד מחלקת ההיגיינה בארגון 'הדסה', לטפל בילדים עם בעיות התנהגות, ולאחר מכן הוזמנה על ידי הנרייטה סאלד לעבוד בלשכה למען עולי גרמניה בתל אביב, שבהמשך התרחבה לאוכלוסיות אחרות ונקראה 'הלשכה לטיפול בעולה'. בשנת 1947 עבדה במחנות העקורים בקפריסין ועם קום המדינה בשנת 1948 התמנתה לניהול השירות למען העולה.
במבט רטרוספקטיבי, ביטאה הופרט ביקורת על יחס הממסד כלפי תושבי המעברות ומחנות העולים: "העובדים הסוציאליים התקשו להתגבר על האפוטרופסות של המוסדות, שנהגו להחליט במקום האנשים בלי לשתפם בשיקול ובהחלטה [...] ניסינו להסביר את הדבר למוסדות, לאור העובדה שהיו גם עולים שרצו לעזוב (את) המעברות ולדאוג לעצמם, אך לא הצלחנו".
לאחר שנת השתלמות בארצות הברית ייסדה וניהלה את המחלקה לעבודה סוציאלית קהילתית (Community social work) () במשרד הסעד בין השנים 1962-1953 וכן הקימה יחד עם מספר נשים נוספות, רובן עובדות סוציאליות, תחנה לייעוץ בחיי נישואין - מרכז ראשון מסוגו אשר פועל עד ימינו בשם 'אלומה' ומציע טיפול משפחתי מסובסד לכל נפש.
בשנת 1961 עמדה בראש בית הספר הישראלי לעבודה סוציאלית בקניה - the Kenya-Israel school for rural social workers at Machakos, פרויקט דיפלומטי ביוזמת שרת החוץ, גולדה מאיר. לצד המטרה לכונן יחסים בין המדינות ולתרום לשחרורה של קניה מהשלטון הבריטי, בית הספר היווה גם מוקד עלייה לרגל ממדינות שכנות באפריקה.
לאחר פרישתה לגמלאות כיהנה כיועצת לחברת הדיור הציבורי 'עמידר', למחלקת השכונות של הועד הפועל של ההסתדרות ולעמותת 'מטב' לטיפול סיעודי בקשישים.
מעבר לכך הקימה תיאטרון קהילתי לנוער בפרדס כץ, ובשנת 1978 לקחה חלק בארגון הוועידה הבינלאומית לעבודה סוציאלית שהתקיימה בישראל.
בהלווייתה אמרה עליה אחת מתלמידותיה בבית הספר בקניה, אשר הגיעה במיוחד לחלוק לה כבוד אחרון, ש "יש לפעמים שאדם נושא בקרבו את כל האנשים, וכזאת הייתה מרים הופרט".
מדי שנה מוענק פרס על שמה ליזמות וחדשנות בעבודה סוציאלית על ידי איגוד העובדים הסוציאליים.
מרים הופרט הייתה נשואה ליעקב חורני, פעיל ציוני. לזוג לא היו ילדים.
הקוראן 103
סורת אחר הצהריים
חזון בין השמשות
סורת אלעצר
חזון בין הערביים
סורה 103
חזון אחר הצהריים
סורת בין הערביים
ג'יימס פוגו
ג'יימס ג. פוגו השלישי (באנגלית: James G. Foggo III; נולד ב-2 בספטמבר 1959) הוא קצין בדימוס בדרגת אדמירל בצי ארצות הברית. בתפקידו האחרון כיהן כמפקד כוחות הצי בפיקוד אירופה ואפריקה.
ביוגרפיה.
ב-1981 סיים לימודי תואר ראשון בכימיה באקדמיה הימית של ארצות הברית, הוא בעל תואר שני במינהל ציבורי מאוניברסיטת הרווארד ובעל תואר שני בלימודי ביטחון ואסטרטגיה מאוניברסיטת שטרסבורג בצרפת.
לאחר שהתגייס לצי ארצות הברית הוכשר כאיש צוות בצי הצוללות. שירת בצוללת התקיפה מסדרת סטרג'ן "USS Sea Devil", בצוללת הטילים הבליסטיים מסדרת בנג'מין פרנקלין "USS Mariano G. Vallejo" ובצוללת "USS Narwhal". הוא פיקד על צוללת התקיפה מסדרת סדרת לוס אנג'לס "USS אוקלהומה סיטי".
פיקד על פלגת הצוללות השישית של הצי, פיקד על קבוצת הצוללות השמינית ועל כוח הצוללות של מפקדת דרום נאט"ו בנאפולי. שימש סגן מפקד הצי השישי וקצין אג"ם של פיקוד כוחות הצי באירופה ובאפריקה. במהלך תפקיד זה שימש קצין האג"ם של כוח המשימה שהשתתף בתקיפה הצבאית הבינלאומית בלוב ב-2011. בתפקידו הבא שימש עוזר קצין אג"ם במטה הצי.
בדצמבר 2014 מונה למפקד הצי השישי וסגן מפקד פיקוד כוחות הצי באירופה ובאפריקה. בנובמבר 2016 מונה למנהל מטה הצי. באוקטובר 2017 הועלה לדרגת אדמירל ומונה למפקד כוחות הצי באירופה ובאפריקה.
טדי סמוכה
אוטו הרביעי, דוכס בוואריה
אוטו הרביעי, דוכס בוואריה (3 בינואר 1307–14 בדצמבר 1334), היה דוכס בוואריה התחתונה בין השנים 1310–1334.
ביוגרפיה.
אוטו נולד ב-3 בינואר 1307, לשטפן הראשון, דוכס בוואריה וליוטה משוויידניץ, בתם של בולקו הראשון, דוכס שוויידניצה וביאטריקס מברנדנבורג.
בשנת 1310 מת אביו שטפן הראשון, דוכס בוואריה, ואוטו ואחיו היינריך הארבעה עשר, דוכס בוואריה ירשו את נחלותיו, ומכיוון שהיו קטינים שימש דודנם לודוויג הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה כעוצר עד לבגרותם.