בשנים הראשונות לאחר גילויו לא הייתה הבחנה ברורה בין פנול לבין קריאוזוט (Creosote) - תערובת של חומרים כימיים שהופקה מפחם או מעץ ושימשה להגנת קורות-עץ של ספינות ואדני-רכבת כטיפול מונע נגד ריקבון. הקריאוזוט מכיל גם פנול, ולעיתים נמכר פנול תחת השם קריאוזוט.
שימוש כחומר חיטוי.
עד אמצע המאה ה-19 חשבו רופאים כי "אוויר רע" הוא הגורם המרכזי ליצירת זיהומים. מחלקות בתי חולים אווררו אבל מנתחים לא טרחו לשטוף ידיים כשעברו בין מנותח למנותח, וכתוצאה מכך מנותחים רבים או פצועים פיתחו דלקות בפצעים שהובילו לעיתים קרובות לנמק או מוות.
המנתח האנגלי ג'וזף ליסטר קרא את מחקריו של לואי פסטר על חיידקים כגורמי מחלות. פסטר הציע למנוע חיידקים על ידי שיטות כמו חימום, סינון או תמיסה כימית. בעקבות שימוש בקריאוזוט כחומר טיפול בשפכים חשב ליסטר על שימוש בחומר הטהור (אותו הכיר כחומצה קרבולית) לשם חיטוי פצעים. בשנות ה-60 של המאה ה-19 הוא החל לבדוק את התוצאות של ריסוס בתמיסת פנול על ציוד, חתכים כירורגיים ותחבושות. ליסטר גילה כי שטיפת הפצעים בתמיסה הפחיתה באופן יוצא דופן את השכיחות של נמק עקב זיהום. באוגוסט 1865 בבית המרפאה המלכותית בגלאזגו, מרח ליסטר חתיכת מוך טבולה בתמיסת פנול על פצעו של ילד בן שבע, שספג שבר מורכב לאחר שגלגל עגלה דרס את רגלו. כעבור ארבעה ימים הוא חידש את הרפידה וגילה כי לא התפתח שום זיהום, וכעבור שישה שבועות נדהם לגלות שעצמותיו של הילד התאחו, ללא פגיעה ברקמה או מוגלה. לאחר מכן הוא פרסם את תוצאות מחקריו בירחון המדעי The Lancet בסדרה של שישה מאמרים, בין מרץ ל-יולי 1867. ליסטר הורה למנתחים שנמצאו תחת אחריותו ללבוש כפפות נקיות ולשטוף את הידיים לפני ואחרי ניתוחים בתמיסת פנול בריכוז של 5%. מכשירים נשטפו גם הם באותה תמיסה ועוזרים ריססו את התמיסה בחדרי הניתוח. שיטותיו של ליסטר לחיטוי באמצעות פנול הובילו לירידה משמעותית בזיהום דלקתי בקרב מנותחים וזכו לפופולריות גוברת. כיום הוא נחשב "אבי הניתוח המודרני".
חומצה קרבולית
תדמור (פירושונים)
יוזמות כלכליות סובייטיות
יוזמות כלכליות סובייטיות היו ישויות חוקיות בברית המועצות שקיימו פעילות כלכלית כלשהי: ייצור, חלוקת מצרכים, שירותים וכו'. המונח חופף אך אינו מקביל לחלוטין למונח המערבי חברה.
עסקים פרטיים נחשבו בעיני המפלגה הקומוניסטית למאפיין קפיטלסטי הנוגד את אופייה המתוכנן של הכלכלה הסובייטית, ולכן למעט תקופות קצרות בעידן המדיניות הכלכלית החדשה שלאחר מלחמת האזרחים ברוסיה, ושנות הפרסטרויקה שלפני התמוטטות ברית המועצות, לא התאפשר קיומם במשך מרבית ההיסטוריה של ברית המועצות. לפיכך נוצר צורך במוסדות מקבילים שימלאו תפקיד עסקי דומה, ויאפשרו פיתוח כלכלי, מבלי שיהיו מונעים משאיפה לרווח אישי. את התפקיד הזה נועדו להגשים היוזמות הכלכליות.
היוזמות חולקו למספר סוגים, בהתבסס על סוגי הקניין שהיו נהוגים בברית המועצות:
סוגי יוזמות נוספים כללו יוזמות מעורבות (смешанные предприятия) ויוזמות מבוססות השכרה (арендные предприятия).
יוזמות עסקיות סובייטיות
Something
Something הוא שיר מאת הביטלס שיצא לאור ב-1969. הוא הופיע באלבום Abbey Road וגם היה השיר הראשון מאת ג'ורג' האריסון שהופיע כצד-A בסינגל של הביטלס. "Something" היה השיר היחידי של האריסון שהגיע לראש טבלת הפזמונים האמריקאית בתקופת הביטלס.
ג'ון לנון ופול מקרטני - שני כותבי השירים הראשיים של הלהקה - שיבחו שניהם את "Something" והגדירו אותו כשיר הטוב ביותר שכתב האריסון. בנוסף לשבחי המבקרים, השיר היווה הצלחה מסחרית כאשר הגיע לראש מצעד הפזמונים האמריקאי ודורג בעשיריה הראשונה במצעד הפזמונים הבריטי. השיר זכה לגרסאות כיסוי על ידי למעלה מ-150 אמנים שונים, ביניהם אלביס פרסלי, שירלי באסי, פרנק סינטרה, טוני בנט, ג'יימס בראון, רדיוהד, חוליו איגלסיאס, סמוקי רובינסון וג'ו קוקר. "Something" מדורג שני מבין כל שירי הביטלס (אחרי "Yesterday") מבחינת מספר גרסאות הכיסוי שקיבל.
כתיבה.
במהלך ההקלטות ב-1968 לאלבום "הביטלס" (אשר מוכר יותר בשם האלבום הלבן) החל האריסון לעבוד על "Something". המילים הראשונות של השיר ("Something in the way she moves/Attracts me like no other lover") אומצו משיר בשם "Something In The Way She Moves" מאת ג'יימס טיילור.
האריסון צוטט כאומר: "הייתה לי הפסקה בעת שפול הקליט אובר-דאבינג, אז הלכתי לחדר ריק והתחלתי לכתוב. זה באמת כל הסיפור, פרט מהחלק האמצעי שלקח זמן רב יותר להשלים אותו. השיר לא נכנס לאלבום הלבן כי כבר סיימנו את רשימת השירים שלו." הקלטת דמו של השיר על ידי האריסון מופיעה באלבום Anthology 3 ששוחרר ב-1996.
רבים מאמינים כי השראתו של האריסון לשיר הייתה אשתו בזמנו, פאטי בויד. בויד טענה כך בעצמה באוטוביוגרפיה שלה משנת 2007, שם כתבה: "הוא אמר לי, באופן די ברור, שהוא כתב את זה בשבילי." אולם האריסון מצידו, ציין מקורות השראה אחרים לשיר: בראיון משנת 1996 הוא ענה לשאלה אודות הקשר של השיר לפאטי: "לא, לא [כתבתי את השיר עליה]. אני פשוט כתבתי אותו, ואז מישהו צילם לזה וידאו. מה שהם עשו זה שהם צילמו אותי ואת פאטי, את פול ואת לינדה, את רינגו ומאורין ואת ג'ון ויוקו, והפיקו קליפ לשיר. בגלל זה כולם הניחו שכתבתי את זה על פאטי, אבל למען האמת כשכתבתי את זה חשבתי על ריי צ'ארלס."
כוונתו המקורית של האריסון הייתה להציע את השיר לג'קי לומקס, כמו שהוא כבר עשה עם שיר קודם שלו, "Sour Milk Sea", אך כשצעד זה נכשל השיר הוצע לג'ו קוקר, והגרסה שלו לשיר יצאה לאור חודשיים לפני זאת של הביטלס. בזמן ההקלטות לאלבום Let It Be האריסון שקל להעלות את "Something", אבל לבסוף החליט שלא מכיוון שפחד שיזלזלו בו, כפי שקרה עם שיר קודם של האריסון, "Old Brown Shoe", שזכה ליחס מזלזל מצד הלהקה. בסופו של דבר, רק בהקלטות לאלבום "Abbey Road" התחילה הלהקה לעבוד ברצינות על ההקלטה של "Something".
רשת נוירונים
זחל&quot;ד
השערת ספיר-וורף
אליעזר יהודה וולדינברג
אלכסנדר פוקרישקין
אלכסנדר איוואנוביץ' פוקרישקין (רוסית: Александр Иванович Покрышкин) (6 במרץ 1913 - 13 בנובמבר 1985), טייס ואלוף הפלות סובייטי בעל 59 הפלות של מטוסי אויב. מרשל בחיל האוויר של ברית המועצות ומגיבורי מלחמת העולם השנייה. בעל שלושה עיטורי "גיבור ברית המועצות".
בעיני רבים נחשב פוקרישקין לטקטיקן מוכשר של לוחמת האוויר, מעין מקבילו הסובייטי של ורנר מלדרס הגרמני. הוא נלחם בנחישות לשנות את טקטיקות לוחמת האוויר המיושנות של חיל האוויר הסובייטי, עת תקפו הגרמנים ב-1941, לעיתים במחיר סיכון הקריירה שלו. הוא ביקר בחריפות את השיטות הוותיקות שעלו בחיי טייסים רבים, ולימד את עמיתיו תמרונים וטקטיקות אותן המציא בעצמו, גם לאחר שקורקע במשפט צבאי שנערך לו. עם זאת, שמועה הגיע לאוזני מספר בכירים במוסקבה, והוא הוחזר לשירות ואף קודם בדרגה. עד סוף המלחמה כבר פורסמו וחולקו כתביו לכל טייסי הקרב של ברית המועצות והוא עצמו עסק באופן אינטנסיבי באימון טייסים צעירים.
ילדות וגיוס לצבא.
פוקרישקין נולד בנובוסיבירסק לאב שהחליף את העיסוק בחקלאות לעבודה בתור פועל במפעל. פוקרישקין גדל בשכונה ענייה ושורצת פשע, אך כבר בגיל 12 החל להתעניין בתעופה. בשנת 1928 החל לעבוד בבניין ושנתיים לאחר מכן לא שעה להפצרות אביו ועזב את ביתו ללמוד במוסד להכשרת טכנאים. הוא למד שנה וחצי ולאחר מכן החל לעבוד במפעל לייצור תחמושת. התנדב לצבא במטרה להגיע לקורס טיס, אך באופן מפתיע הקורס שלו בוטל באמצעו וכל חניכיו נשלחו להכשרת מכונאי מטוסים.
פוקרישקין הצטיין כמכונאי והתקדם בסולם הדרגות. ב-1934 היה למכונאי המטוסים הבכיר של מטוסי הסיור בדיוויזיית חי"ר מס' 74. שימש בתפקיד זה עד נובמבר 1938 תוך שהוא מציע הצעות ייעול ושיפור רבות, בין היתר למקלע שק"ס (ШКАС, בכתיב לטיני: ShKAS) ולציוד הצילום של מטוסי הסיור. כשהיה בחופשה, בשנת 1938, הרשים את מפקדיו בעוברו קורס טיס אזרחי בהצלחה ב-17 יום בלבד, מה שבאופן אוטומטי עשה אותו מועמד לקורס טיס צבאי. הוא הוצב מיד לקורס הצבאי וסיים אותו בהצלחה יתרה כעבור שנה בדרגת סגן משנה. הוא הוצב ברגימנט ה-55 של מטוסי קרב.
במלחמת העולם השנייה.
תחילת המלחמה.
פוקרישקין הוצב ביוני 1941 בבלץ, מולדובה, בקרבת הגבול הרומני. בסיסו הופצץ ב-22 ביוני, היום הראשון למלחמה בחזית המזרחית. קרב האוויר הראשון שלו היה אסון מבחינתו: הוא הבחין במטוס קרב בלתי מזוהה, ורק לאחר שהפיל אותו הבחין בסמלי הכוכב האדום על כנפיו. היה זה מפציץ סובייטי קל מדגם סוחוי Su-2, מטוס חדיש שדבר קיומו נשמר בסוד אף מפני טייסי הצבא האדום. פוקרישקין סיכן עצמו וחלף ביעפים חוזרים ונשנים מול עמיתיו במטוסי המיג-3, תוך שהוא מונע מהם מלצלוף ב"מטוסי האויב" האחרים. טייס המטוס שהפיל פוקרישקין ניצל, אך המקלען של המפציץ נהרג.
למחרת הפיל את מטוס האויב הראשון שלו, היה זה מסרשמיט Bf 109 חדיש. ב-3 ביולי הוא הופל לראשונה באש תותחי נ"מ גרמניים מאחורי קווי האויב. הוא הצליח לחזור ברגל במסע בן 4 ימים ליחידתו. באותה עת הוא החל להבחין עד כמה היו מיושנים מטוסי הצבא האדום וטקטיקות הלחימה שלו בהשוואה ללופטוואפה. הוא החל לתעד את כל הקרבות שבהם השתתפו הוא וטייסי הטייסת שלו, וכתב תחקירים מעמיקים לעצמו. בתקופה זו הוא נלחם, כיתר טייסי הצבא האדום, בתנאים של נסיגה מתמדת בפני הנאצים, מחסור בתחמושת, בדלק ובקרת אוויר מועטה או לא קיימת. מאוחר יותר הוא כתב "מי שלא נלחם ב-1941-1942, לא יידע באמת את טעמה של המלחמה".