ליקורגוס חוקק חוק הגורם לכך שגברים יתביישו להיראות כשהם נכנסים ויוצאים מחדר נשותיהם, במטרה להביא לצמצום תדירות קיום יחסי המין בין בני הזוג מתוך הנחה כי וולד שנולד להורים כאלו יהיה חזק יותר מוולד להורים "ששבעו זה מזה". כמו כן, הוא אסר על גברים לשאת נשים מתי שיתחשק להם אלא רק כאשר הגוף יהיה במלוא בגרותו וחוזקו, מתוך אמונה כי זוג הורים בשלים יביא ליצירת צאצאים טובים יותר.
ליקורגוס איפשר הסדרי זיווג שונים שמטרתם אחת - הולדת צאצאים משובחים. כך למשל, אפשר לאדם זקן להביא לביתו בחור צעיר "שאת גופו ונפשו העריץ" על מנת שישכב עם אשתו ויוולד לו ילד לשושלתו. כמו כן, אדם שרצה להוליד ילדים אך לא לשאת אישה היה רשאי להוליד מאישה שנראית בעיניו "ולדנית וחסרת רבב" ובתנאי שבעלה יסכים.
Geforce 400
מחוז אוליאנובסק
יואן לי
יואן לי (בפין-יין: "Lǐ Yuǎnzhé," נולד ב-19 בנובמבר 1936) הוא כימאי מטאיוואן וזוכה פרס נובל לכימיה בשנת 1986. זכה בפרס נובל יחד עם ג'ון פולני ודאדלי הרשבאך על תרומתם בעניין הדינמיקה של תהליכים כימיים אלמנטריים. הזוכה הראשון בפרס נובל לכימיה אשר מגיע מטאיוואן. בשנת 2011 נבחר לכהונת נשיא המועצה הבינלאומית למדע.
ביוגרפיה.
יואן לי נולד בעיר קטנה בצפון טאיוואן בשם שינצ'יקו. על סמך הישגיו הבולטים בתיכון החל ללמוד באוניברסיטה הלאומית של טאיוואן. בשנת 1959 קיבל תואר דוקטור. בשנת 1965 למד באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. היה חבר בחבר הנאמנים הבינלאומי לכימיה משנת 1977 עד שנת 1984.
זכייתו בפרס נובל.
לי עסק בחקר קינטיקה כימית. חקר את התלות של תגובה כימית באוריינטציה מולקולרית וביצע מחקרים אחרים הקשורים לאופי חומרי הביניים, דינמיקה של דעיכה, וזיהוי מנגנוני תגובה מורכבים. לשם כך, פרופסור לי השתמש בטכניקות פורצת דרך לזמנו, שנקראת "Crossed molecular beam" שבה יוצרים התנגשות בין אלומות של אטומים או מולקולות ליצירת תגובה כימית בה ניתן לעקוב אחרי הדינמיקה של התגובה ברמה של התנגשות אינדיבידואלית. עבודתו אפשרה לו ולצוותו להבין את הדינמיקה של תגובות כימיות יסודיות. על עבודתו בעניין זה הוא זכה בשנת 1986 בפרס נובל לכימיה, והיה לזוכה הראשון בפרס נובל לכימיה מטאיוואן.
חיים אישיים.
לי נשוי ואב לשלושה ילדים. הוא אחד מ-22 חתני פרס נובל שחתמו על המניפסט ההומני.
Erfreute Zeit im neuen Bunde, רי&quot;ב 83
Erfreute Zeit im neuen Bunde (בעברית: זמנים עליזים בברית החדשה), רי"ב 83, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בלייפציג. ביצועה הראשון היה בחג קנדלמאס, 2 בפברואר 1724.
היסטוריה.
קנטטה זו הייתה השביעית שהלחין באך באותה שנה, לאחר שבשנה הקודמת הלחין עשרים וחמש קנטטות. הקנטטה הקודמת שהלחין היא רי"ב 81. ככל הנראה זו הקנטטה הראשונה שכתב לחג הקנדלמאס. ב-1727 כנראה ביצע אותה שוב באותו מועד, אם כי ידוע שביצע אז גם את רי"ב 82. ב-1725 ביצע לכבוד יום זה את רי"ב 125.
ב-1872 הוציאה לאור חברת באך את הקנטטה לראשונה, בכרך 20 של פרסומיה.
מילים ומוזיקה.
חג קנדלמאס מציין את הטהרותה של מרים, אם ישו לאחר לידת ישו, הצגתו של ישו הרך במקדש, ותפילתו ונבואתו של שמעון הקדוש. סדר הקריאה לאותו יום כולל פסוקים מספר מלאכי המתאר את הגואל העתיד לבוא וכן פסוקים מהבשורה על-פי לוקאס המתארים את בואה של מרים להיטהר במקדש ואת נבואת שמעון הקדוש שממנה מובן שישו הוא הגואל המובטח. הלברית נכתבה על ידי מחבר לא ידוע והיא כוללת ציטוטים והתייחסויות לנבואת שמעון. כורל הסיום לקוח ממזמור של מרטין לותר.
הקנטטה נועדה לביצוע על ידי סולני אלט, טנור ובס בליווי מקהלה בת ארבעה קולות, ובתזמור של שתי קרנות, שני אבובים, כינור סולו בליווי שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו. לקנטטה חמישה פרקים:
הקלטות.
היצירה הוקלטה במלואה 8 פעמים בהקלטות מסחריות. בין המנצחים שביצעו את ההקלטות ניתן לציין את ניקולאוס הרנונקור (ב-1967), טון קופמן (ב-1998), ג'ון אליוט גרדינר (ב-2000) ומסאקי סוזוקי (ב-2002).
פרקליטי אל. איי.
אסון קריסת הגג במקיף ו'
אתיקה של בינה מלאכותית
אתיקה של בינה מלאכותית עוסקת במחשבים שיכולים לעשות שיקולים מוסריים. זהו תחום מחקר בבינה מלאכותית. אדם יכול להעניק למחשב את הקוד האתי ישירות באמצעות כתיבת קוד, או בעקיפין על ידי קריאה, או שהמחשב יסיק את הקוד הזה מתוך רשימה של חוקים קיימים
לפי קווי היסוד של נציבות האיחוד האירופי לבינה מלאכותית אמינה יש שלושה מרכיבים שצריכים להתקיים לאורך כל מחזור החיים שלה:
תְּחוּם הדַּעַת שעוסק באתיקה של הבינה המלאכותית, במיוחד כשמדובר בבינה מלאכותית חזקה שונה באופן מהותי מתחום הדעת שעוסק באתיקה של טכנולוגיות לא-קוגניטיביות. להלן ההבדלים בין שני התחומים האלה:
אלגוריתמים והשפעתם על חיי היומיום.
אלגוריתמים הם שיטה לפתרון בעיות צעד אחר צעד. אלגוריתמים משמשים בעיבוד נתונים, עריכת חישובים ופעולות מתמטיות נוספות. אלגוריתמים משמשים גם כדי לתפעל נתונים בדרכים שונות, כגון הוספת נתון חדש, חיפוש פריט ומיון.
אלגוריתמים משמשים בתחומים רבים בחיי יומיום, למשל - אלגוריתם למיון כביסה:
אלגוריתמים מצויים בכל פעולות המחשבים והטלפונים. רובם מורכבים משרשרות מסובכות וארוכות של הוראות, עד כדי כך שקשה לעקוב אחר ההגיון שלהן ולא תמיד ניתן להסביר את פעולותיהן.
דוגמה:
תחום רשתות הנוירונים המלאכותיות תופס חלק גדל והולך של ה"בינה מלאכותית". מכיוון שרשתות אלו לא מממשות אלגוריתמים דטרמיניסטיים ולמעשה, אין "ידע הרמטי" לגבי האופן שבו הן מצליחות לבצע משימות מורכבות, לא תמיד ניתן להסביר איך הן הגיעו לתוצאה כזו ולא לתוצאה אחרת. תחום זה מהווה תחום מחקר מהותי ואולם לא ברור אם יהיה לו פתרון.
ככל שהשימוש ברשתות הנוירונים המלאכותיות הופך להיות נפוץ יותר, התופעה ולפיה הן "מקדדות" לעצמן את העיוותים הקוגניטיביים-חברתיים הקיימים, הולכת ומחריפה. נושא זה במיוחד משמעותי בכל הקשור ללמידה מונחית כאשר "התנהגותה" של הרשת נקבעת לפי בסיס הנתונים ששימש לאימון שלה. כך למשל, אם הרשת אומנה לתת תחזית לגבי סיכוייו של סטודנט מסוים לסיים את התואר באוניברסיטה, על בסיס רשימת כל הסטודנטים בשני העשורים האחרונים באוניברסיטה מסוימת - במקרים בהם יש יותר סטודנטים ממין זכר, הרשת באופן אוטומטי, תיטה לתת תחזיות מוטות "לטובת" המין הגברי ו"תופעה" כזו אינה רצויה חברתית.
בינה מלאכותית שוחרת-טובת-האדם.
יש בבינה המלאכותית תכונות חיוביות לרוב:
פיי-פיי לי היא פרופסור למדעי המחשב באוניברסיטת סטנפורד וכיום מנהלת שותפה של המכון לבינה מלאכותית ממוקדת-אדם בסטנפורד. לדבריה המכון מתמקד בכיווני מחקר חדשניים:
בינה מלאכותית ברמת האדם היחיד.
לדברי יובל נוח הררי בינה מלאכותית יכולה לאפשר תקיפת-מוח (brain hacking), כאשר יותר ויותר החלטות בחיים שלנו ייעשו על ידי אלגוריתמים, שכן הם יכירו את האדם טוב יותר מההכרות שלו את עצמו. לדבריו, כדי למנוע זאת עליך להכיר את עצמך יותר טוב, כך שיהיה יותר קשה לרמות אותך באמצעות מכונות. הררי מציע לפתח מערכות שמעניקות הגנה לאנשים ולא לממשלות ולא לחברות מסחריות. כל אחת ואחד מאיתנו צריכים מכונה כזאת – בת לווייה - שתפקידה להכיר את הבעלים שלה באופן אישי ביותר ולהגן עליה או עליו.
הסכנה שבבינה המלאכותית מצד תעשיית המידע.
יוחאי בנקלר מתאר כיצד חברות המידע - גוגל, פייסבוק, אמזון, מיקרוסופט, אפל - מפתחות מוצרים של בינה מלאכותית, כשהאינטרס שלהן הוא השגת רווחים. אלגוריתמים בהכרח אינם תואמים את האינטרס הציבורי כאשר הם מיועדים אך ורק לייצר רווח לחברה המסחרית.
בתוך הקופסה השחורה של האלגוריתמים יכולה להתקיים אפליה בלתי נראית ובלתי ניתנת לתיאור. כיוון שהנתונים נצברו לאורך השנים ובשל העובדה שהם משקפים אי-שוויון חברתי, קיימת אפשרות סבירה שנתונים אלה ינציחו מצב של אי-צדק שלא תהיה דרך לפענח את מקורו. לדוגמה, מערכות שחוזות עבריינות חוזרת עלולות לשלב שיטור נוקשה במיוחד בקהילות של שחורים. דוגמה נוספת: מערכות שמדרגות הצלחה של מועמדים לתפקיד כלשהו עלולות להפלות על בסיס מגדר או גיל. תופעה זו מחריפה ככל שתפוצת רשתות הנוירונים המלאכותיות עולה, בכלל, ונושא הלמידה מונחית בפרט.
הסכנה שבבינה המלאכותית בתחום המדיני.
יובל נוח הררי מזהיר מפני שני סוגים של דיסטופיות כתוצאה מפיתוחים בתחום הבינה המלאכותית. אחת – מעקב קפיטליסטי שבו אלגוריתמים יעשו עבורנו לא רק החלטות כגון מה לקנות או איפה לאכול אלא החלטות חשובות כגון איפה לעבוד, עם מי להתחתן ולמי להצביע. והשנייה - משטר טוטליטרי, שמבוסס על מערכת פיקוח שעוקבת ומדווחת אחרי כל אזרח כל הזמן.
בתחום היחסים בין מדינות קיימת סכנה של האצת מרוץ החימוש, מאחר שיותר ויותר מדינות מגיעות להבנה שבינה מלאכותית היא האמצעי להשיג שליטה במאה ה-21 וכולן ממהרות לפתח אלגוריתמים מורכבים שיכולים להיות זדוניים.
רגולציה.
עם עליית תפוצתה של הטכנולוגיה, החלו מספר גורמים בינלאומיים, ביניהם אונסק"ו, לקדם קווים מנחים לקביעת תקנות בינלאומיות לשימוש ראוי בבינה מלאכותית.
בשנת 2021 סין הייתה למדינה הראשונה בעולם שפרסמה תקנות אתיקה הנוגעות לשימוש בבינה מלאכותית, זאת כאשר השימוש של סין בבינה מלאכותית נחשב במערב לכזה שאינו תואם את ערכי החירות של הדמוקרטיות הליברליות, ופעילותה של סין בתחום זכויות האדם, כמו הפעלת מערכת אשראי חברתי, סותרות את המתווים הבינלאומיים לשימוש ראוי בבינה מלאכותית, מתווים עליהם חתומה גם סין עצמה.