ב-1991 עלה איסורין לישראל ומאז שימש כיועץ ומתאם מקצועי ביחידה לספורט הישגי במכון וינגייט, מרצה בבית הספר למאמנים ולמדריכים על שם נט הולמן במכון וינגייט וכיועץ מקצועי עבור הנבחרות האולימפיות של ישראל. הדריך את מאמני הנבחרת האולימפית הישראלית בענפי הספורט השונים. בשנת 2000 ו-2004 הוא שימש כראש נבחרת הקאייקים והשחייה של ישראל. סך הכל לקח חלק במהלך הקריירה שלו בעשר אולימפיאדות.
פרופסור איסורין קיבל תואר כבוד מהוועדה האולימפית של ברית המועצות ובולגריה. היה חבר באקדמיה למידע בינלאומי בשיתוף אונסק"ו, חבר במערכת המגזין Sport Medicine and Physical Fitness ואחד הכותבים במגזין Sport Medicine and European Journal Of Sport Sciences.
תיאורית ה-Block Periodization.
תאוריית הפריודיזציה היא תורת חלוקת התקופות בתהליך האימון. עם התפתחות הספורט המודרני ומדע האימון לצדו, התברר שאי אפשר לאמן את כל היכולות שאליהן ספורטאי נדרש בבת אחת ויותר נכון יהיה לחלק לתקופות את תהליך האימון כאשר בכל תקופה יתרכזו באימון סט יכולות ספציפיות.
עם גילוי מנגנון פיצוי היתר, התגלית שהפכה למעשה את מדע האימון מתיאוריה למדע, גם התקבעה התפיסה שיש לחלק את השנה לשלוש תקופות עיקריות:
לפי תאוריית הבלוקים של פרופסור איסורין קיימת הוכחה פיזיולוגית לכך שלאימון יש ״תאריך תפוגה״, תופעה המכונה בשפת היומיום 'ירידה בכושר'. איסורין גילה שלכל יכולת שאתלט מפתחי במהלך אימון יש אורך ימי אימון אופטימלי, ובנוסף לכל יכולת יש ״זנב זמן״ של כושר גופני שנשאר גם אם סיימנו לאמן יכולת זאת. בנוסף, התגלה במחקר שאימון יכולת מסוג אחת פוגע באימון יכולת מסוג אחר. עם התגליות הנ״ל הצליח איסורין להוכיח שתאוריית הפריודיזציה הקלאסית לוקה בחסר מכיוון שיכולת אנאירובית לדוגמה פג תוקפה מהר יותר, והיכולת יורדת משמעותית לאחר כמה יבמים לעומת יכולת פיתוח אירובי שזנבה הוא 5 שבועות.
הפתרון שהגה בעקבות המסקנות הנ״ל היא להרכיב את השנה, במקום ממחזור אחד ארוך, ממחזורי אימון קצרים יותר כאשר כל מחזור מורכב משלושה בלוקים (ולכן השם Block Periodization): בסיס, המרה ומימוש. לכל סוג בלוק אופי העבודה המסוים שלו וגם את אורך ״זנב הכושר״ שלו. כך, על ידי תזמון נכון ועבודה לפי השלבים, כאשר מפתחים קודם את בלוק הבסיס בעל ״זנב הכושר״ הארוך יותר ולאחריו את בלוק ההמרה בעל ״זנב הכושר״ הקצר יותר יוכל האתלט להגיע בעת התחרות (בלוק המימוש) לכושר שיא הן ביכולת הבסיס והן ביכולת ההמרה.
בעשורים האחרונים, עם העלייה בנגישות למידע ברשת האינטרנט, הפכה תורתו של איסורין למאוד פופולרית. חוקרים רבים ביצעו מחקרים יישומיים עליה והיא פרשה כנפיים ומשמשת מאמנים מעשרות ענפים, מטריאתלון ועד כדורגל ולא רק בענפי הקיאקים והשחייה, שאותם חקר איסורין.
עם פרישתו מהספורט ההישגי במקביל לעלייה בפופולריות של תאוריית הבלוק, שקד פרופסור איסורין על פרסום מאמרים ומספר ספרים בראשם Block periodization: Breakthrough in sports training.
הקבינט של ארצות הברית בממשל רונלד רייגן
הקבינט של ארצות הברית בממשל רונלד רייגן כיהן במשך שתי תקופות כהונה נשיאותיות, ממועד השבעת הנשיא רייגן ב-20 בינואר 1981 ועד לסיום כהונתו השנייה ב-20 בינואר 1989.
הרכב הקבינט.
הנשיא רייגן הוציא מהקבינט את היועץ לביטחון לאומי, שכיהן בו בימי ממשלו של הנשיא הקודם קרטר (1977–1981)
בסך הכל כלל הקבינט 21 בעלי תפקידים וכיהנו בו 44 גברים וחמש נשים. שניים מהם - סגן הנשיא ג'ורג' הרברט ווקר בוש ומזכיר השיכון והפיתוח העירוני סמואל פירס - כיהנו בו במשך כל תקופת נשיאותו של רייגן.
מי יתן ראשי מים
מי יתן ראשי מים היא קינה שנכתבה על חורבן קהילות שו"ם בגזירות תתנ"ו, שאירעו במסגרת מסע הצלב הראשון. מחבר הקינה הוא קלונימוס בן יהודה.
קינה זו נאמרת כחלק מקינות תשעה באב לפי כל מנהגי אשכנז.
תוכן הקינה.
הקינה פותחת במילים "מי יתן ראשי מים ועיני מקור נוזלי" בהתבסס על קינתו של ירמיהו ובמשחק מלים עם שם נהר הריין ולורליי נערת הסירנה הבוכה על הסלע בברך הנהר שבין מגנצא וקולון. הקינה מורכבת ממספר קטעים שכל אחד מהם מסתיים ברפרן "על בית ישראל ועל עם יי כי נפלו בחרב".
בתחילה מופיעה קינה כללית על החללים ועל ספרי התורה ושאר ספרי הקודש הקרועים. בהמשך מופיעים תיאורים מעין היסטוריים על מעשי הטבח בקהילות:
בבתים האחרונים בקינה, משווה הפייטן את חורבן הקהילות לחורבן בית המקדש ומביע את תפילתו לגאולה.
ייתכן שבשיר רמוזים מקומות נוספים בסביבה (קולוניה היא קלן, בון, קובלנץ ועוד), וכן שמות של אישים שהיו ממנהיגי הקהילות.
נוסח הקינה.
לקינה נוספו קטעים על ידי מחברים מאוחרים יותר, המתארים גזירות שאירעו בשנים הבאות: רבי יואל הלוי מבונא (אביו של ראבי"ה) חיבר תוספת המתארת את גזירת קולוניה במסע הצלב השני בשנת ד'תתק"ז. ומחבר אחר חיבר קינה על גזירות פרנקפורט בי"ג בסיוון ה'א' (1241). קטעים אלה מופיעים בכמה מקורות והתקבלו לאוסף הקינות במנהג אשכנז המערבי, אך לא במנהג אשכנז המזרחי. מאידך, הקטעים על וורמייזא ומגנצא חסרים בכמה כתבי יד וייתכן שגם הן תוספות של פייטן אחר.
מרוץ כרכרות
יחסי איטליה–ברזיל
יחסי איטליה–ברזיל הם היחסים הדיפלומטיים בין ברזיל לאיטליה. שתי המדינות נהנות מיחסי ידידות, שחשיבותן מתרכזת בתולדות ההגירה האיטלקית לברזיל. כ-31 מיליון ברזילאים טענו שיש להם מוצא איטלקי (כ-15% מהאוכלוסייה) מה שהופך אותה למספר הגדול ביותר של אנשים עם מוצא איטלקי מלא או חלקי מחוץ לאיטליה, כשהעיר הברזילאית סאו פאולו היא העיר המאוכלסת ביותר עם אנשים ממוצא איטלקי בעולם. שתי המדינות הן חברות הדדיות ב-G-20, האומות המאוחדות וארגון הסחר העולמי.
היסטוריה.
בספטמבר 1822 הכריזה ברזיל על עצמאותה מפורטוגל. בשנת 1826 הכירה דוכסות פארמה בעצמאות ברזיל, ובשנת 1827 שגריר ממלכת שתי הסיציליות הגיע לברזיל. בשנת 1836 יצא ג'וזפה גריבלדי לגלות בברזיל וסייע לתנועה הבדלנית בריו גראנדה דו סול. בשנת 1861 הכיר הקיסר הברזילאי פדרו השני בממלכת איטליה תחת המלך ויטוריו אמנואלה השני. בנובמבר 1861 פתחה איטליה נציגות דיפלומטית בריו דה ז'ניירו. באוקטובר 1871 נסע הקיסר פדרו השני לאיטליה במסגרת סיבוב ההופעות שלו באירופה.
הגירה איטלקית לברזיל החלה בשנת 1875, כאשר ברזיל החלה לקדם הגירה למדינה במטרה להגדיל את אוכלוסייתה ולכן יצרו "מושבות", ברובן באזורים כפריים, עבור איטלקים ואירופאים אחרים להגר אליהם. בין 1880 ל-1920, יותר ממיליון איטלקים היגרו לברזיל. בשנת 1924 ביקר נסיך פיימונטה האיטלקי (המלך העתידי אומברטו השני) בעיר סלבדור שכן ריו דה ז'ניירו (בירת ברזיל באותה תקופה) נחשבה כלא בטוחה עבור הנסיך וסאו פאולו נשלטה באופן זמני על ידי המורדים. ביקורו העיקרי של הנסיך בברזיל (ובמדינות דרום אמריקה אחרות) היה חלק מתוכנית פוליטית של הפשיזם לקשר בין העם האיטלקי שחי מחוץ לאיטליה עם מולדתם.
במהלך מלחמת העולם הראשונה הכריזה ברזיל מלחמה על מעצמות המרכז לאחר טיבוע של כמה אוניות סוחר ברזילאיות, והיא הייתה האומה היחידה באמריקה הלטינית שהייתה מעורבת במלחמה באופן פעיל על ידי שליחת שמונה אוניות מלחמה לאירופה ו-100 פרמדיקים לצרפת. בתום המלחמה, גם ברזיל וגם איטליה השתתפו בחוזה ורסאי.
עם תחילת מלחמת העולם השנייה בספטמבר 1939;ברזיל נותרה נייטרלית; עם זאת, צוללות גרמניות (U-Boats) טיבעו שש אוניות ברזילאיות באוקיינוס האטלנטי, וברזיל הכריזה מלחמה על גרמניה ואיטליה ב-22 באוגוסט 1942. במהלך המלחמה שלחה ברזיל כוח משלוח הכולל 23,000 חיילים שהשתתפו בזירה האיטלקית. הכוחות הברזילאים נלחמו בעיקר באזורי טוסקנה ואמיליה-רומאניה. בשנת 1944 חידשה ברזיל את היחסים הדיפלומטיים המלאים עם איטליה.
מאז סיום מלחמות העולם חיזקו גם ברזיל וגם איטליה את קשריהם על ידי הסכמה למספר הסכמים דו-צדדיים כמו הסכם הגירה (1977); הסכם למניעת מיסוי כפול (1979); אמנת ההסגרה (1989); אמנת שיתוף פעולה משפטי בעניינים פליליים (1993); הסכם על שיתוף פעולה מדעי וטכנולוגי (1997), בין היתר. שתי המדינות הן שחקנים פעילים בארגונים בינלאומיים ומנהיגי שתי המדינות ביקרו ביקורים רשמיים במדינות אחרות, בהתאמה, פעמים רבות.
ביקורים רמי דרג.
ביקורים רמי דרג מברזיל באיטליה
ביקורים רמי דרג מאיטליה לברזיל
יחסי סחר.
בשנת 2015 הסתכם המסחר הכולל בין ברזיל לאיטליה ב-7.4 מיליארד דולר. איטליה היא אחת מעשרת השותפות הגדולות ביותר בסחר בברזיל בעולם. בשנת 2013 הסתכמו ההשקעות האיטלקיות בברזיל ב-17.9 מיליארד דולר. ליצרניות מכוניות איטלקיות כמו פרארי, פיאט ולמבורגיני יש נוכחות בברזיל, כמו גם מוצרי אופנה ואוכל איטלקיים. חברות ברזילאיות כמו אמבראר וחברות חקלאיות פועלות באיטליה. בשנת 2000 החלו המדינות החברות במרקוסור (הכוללת את ברזיל) והאיחוד האירופי (הכולל את איטליה) במשא ומתן על הסכם סחר חופשי.
אוניברסיטת צ'ילה
אוניברסיטת צ'ילה (בספרדית: Universidad de Chile) היא אוניברסיטה ציבורית הממוקמת בסנטיאגו דה צ'ילה שבצ'ילה אשר נוסדה בנובמבר 1842. האוניברסיטה נחשבת לאחד המוסדות האקדמיים הבולטים באמריקה הלטינית. חמשת הקמפוסים שלה כוללים יותר מ-3.1 קמ"ר של בנייני מחקר, מרכזי בריאות, מוזיאונים, תיאטראות, מצפה כוכבים ותשתיות ספורט. במוסד למעלה מ־40,000 סטודנטים, הלומדים בלמעלה מ-60 תוכניות שונות לתואר ראשון, 116 תוכניות לתואר שני, ו-38 תוכניות לדוקטורט. כיום האוניברסיטה ישנן כ-14 פקולטות. אוניברסיטת צ'ילה חברה בהתאגדות אוניברסיטאות האוקיינוס השקט.