ב-2014 זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי בפסטיבל עכו בהצגה "אמסטרדם בלוג" מאת ובבימויו של ראובן קלינסקי. בהצגה מגלמת הר ציון את דמותה של שלי, צעירה ירושלמית במשבר, בת להורים גרושים שנוהגת לצלם את עצמה באובססיביות. שלי מכירה ברשת את הבלוגרית מרגריטה, מתאהבת בה וטסה ביום ולנטיין לאמסטרדם בה מרגריטה מתגוררת, כדי לפגוש אותה. אולם מרגריטה אינה מגיעה למפגש ובמקומה מופיעה אנה פרנק.
ב-2016 זכתה בפרס השחקנית בתפקיד ראשי הטובה ביותר בתחרות פרס הבמה לילדים ונוער בהצגה "הנקה ופיט". ההצגה מציגה בתיאטרון המדיטק והיא עיבוד של ליאור גרטי לספר מאת רן כהן אהרונוב, בבימויו של נועם שמואל. ההצגה מתרחשת באמסטרדם, הולנד, בתקופת מלחמת העולם השנייה, הר ציון מגלמת את דמותה של הנקה הילדה, שמופרדת מהוריה ומסתתרת אצל משפחה הולנדית זרה.
ב-2016 זכתה בפרס השחקנית בתפקיד משני הטובה ביותר, בתחרות פרס הבמה לילדים ונוער בהצגה "מושלמת". ההצגה מציגה בתיאטרון המדיטק והיא עיבוד של יעל טילמן ונועה לזר קינן לספר "נערות בלחץ" מאת ג'קלין וילסון, בבימויה של יעל טילמן. בהצגה הר ציון מגלמת את דמותו של בן, ילד בן עשר, הסובל מהפרעות קשב וריכוז.
הר ציון שיחקה במספר הצגות בתיאטרון גשר: "המחברת הגדולה", בבימויו של עירד רובינשטיין; "חוות החיות" בבימויו של נועם שמואל; "תל חורף", בבימויו של מיכאל קרמנקו; ו"במנהרה", עיבוד של רועי חן המבוסס על תסריט של דניס טנוביץ', בבימויו של עירד רובינשטיין.
ב-2016 הצטלמה לתפקיד הנשי הראשי בסרט הקולנוע העצמאי באורך מלא "ארץ נשייה", מאת ובבימויו של איציק רוזן. הסרט מתרחש בתל אביב של העתיד הקרוב, בה בחור (הלל קפון) מתעד את עצמו אונס נשים ומעלה את הסרטונים לדארקנט. הר ציון מגלמת את זוגתו, הדס, פליטת הריאליטי.
תפקידים.
תיאטרון
קולנוע
טשנד
טשנד (רומנית: Tășnad; הונגרית: Tasnád; גרמנית: Trestenburg; יידיש: טאָשנאַד) היא עיירה במחוז סאטו מארה שבטרנסילבניה, מערב רומניה. שם העיירה הוא, כנראה, בהונגרית, ופירושו "אזור ביצות וסוף" (Tó-és-Nád). אגדה אחרת מספרת כי האזור ניתן על ידי המלך ארפאד לאחוזה לאחד מגיבוריו, "טש" (Tas), שקרא למקום על שמו.
כ-2 קילומטר ממרכז העיירה נמצאים המרחצאות התרמיים של טשנד (Băile termale Tăşnad), הידועים ברומניה ומחוצה לה במעיינות החמים שלהם.
דמוגרפיה.
על פי מפקד האוכלוסין של 2011, היו 8,411 תושבים בעיירה.
מתוכם, 51.1% רומנים, 36.2% הונגרים, 11.4% צוענים ו-1,1% אחרים.
היסטוריה.
ליד האתר הארכאולוגי של טשנד-סרה בספא באזור, נמצאו ממצאים מן התקופה הנאוליתית של תרבויות קורוס, פישקולט ובאדן, כמו גם שרידים מתקופת הברזל המאוחרת ונדידת העמים. מאז 2012, אולריקה זומר מן המכון לארכאולוגיה בלונדון מבצעת חפירות של האתר יחד עם מוזיאון סאטו מארה.
האזכור הראשון של העיר בשמה נמצא במסמך שנכתב על ידי הכומר המקומי, בשנת 1021. העיר ניזוקה על ידי הטטרים בשנת 1566, אולם כבר ב-1570 ישנה עדות על מבצר אבן במקום. מגפות שתקפו את העיירה במחצית השנייה של המאה ה-17 ובמחצית הראשונה של המאה ה-18 הביאו להתיישבות גרמנים "שוואבים" באזור בשנים 1754–1760.
יהודים ישבו בטרנסילבניה מאז גירוש ספרד, אך ידיעות על היישוב היהודי בטשנד קיימות רק מן המאה ה-18. הרב הראשון של טשנד היה הרב חיים בצלאל פנט, בנו של הרב יחזקאל פנט, שנתמנה בשנת 1833. בית הכנסת המרכזי נבנה בשנת 1867, ובית מדרש חסידי נוסד בראשית המאה ה-20. בשנת 1919 נתמנה הרב מרדכי בריסק לרבה של טשנד, והקים בה את ישיבת מהר"ם בריסק. הקהילה היהודית חוסלה בשואה באופן סופי בשנת 1944.
בית הקברות זיכרון מאיר
אשר ישעיהו רובין
טושנאד
פלפלים (הדפס)
"פלפלים" הוא שמו של הדפס בטכניקה של חיתוך עץ מאת האמנית הדוויג גרוסמן.
היסטוריה.
ההדפס "פלפלים" נוצר, כנראה, בראשית שנות ה-60 של המאה ה-20, בטכניקה של חיתוך עץ והודפס על גבי נייר מסוג "קוזו" בגובה של 33 ס"מ, וברוחב של 41.5 ס"מ. העותק המצוי בעזבון האמנית נושא את התאריך 1963. בתקופה התגוררה גרוסמן בגבעתיים, שם הקימה עם בעלה, רודי להמן, בית ספר לאמנות.
ההדפס מציג נושא מסורתי של טבע דומם - ארבעה פלפלים. גרוסמן בחרה להציג את הפלפלים על משטח ריק, המנתק אותם מן הממד הריאלי ומדגיש את האקספרסיביות של הצורות. בנוסף, השתמשה גרוסמן בטכניקת חיתוך-העץ לשם יצירת יחסים של פוזיטיב ונגטיב בתיאור הפלפלים השונים.
היצירה הוצגה בתערוכה "חיתוך עץ בישראל 1928-1986" (1986) שהתקיימה בסדנת ההדפס ירושלים. תצלום היצירה הופיעה בספרו של גדעון עפרת "100 שנות אמנות הדפס בישראל" (סדנת ההדפס ירושלים, 2015).
יחסי טורקמניסטן–ישראל
יחסי טורקמניסטן–ישראל הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שמתקיימים בין מדינת ישראל לבין רפובליקת טורקמניסטן. היחסים בין שתי המדינות כוננו בשנת 1992 עם קבלת עצמאותה של טורקמניסטן מברית המועצות.
היסטוריה.
היחסים הפוליטיים שבין ישראל לטורקמניסטן הם יחסים סבירים עקב לחץ שנובע מאיראן השכנה. ישראל מכבדת את הנייטרליות של טורקמניסטן בארגונים בינלאומיים ומכירה ביחסיה עם טורקמניסטן כיחסים חשובים. שיתופי הפעולה בין שתי המדינות מתבטאים בנושאים מגוונים בהם בריאות, מים וחקלאות שמוגדרים כמשמעותיים לטורקמניסטן. עם זאת, הטורקמנים דחו פעמיים קבלת שגרירים ישראלים לארצם לאורך השנים על רקע הסוגיה האיראנית.
בשנת 2012 ביקרה משלחת ישראלית בבירת טורקמניסטן, אשגבאט, וקיימה פגישות עם ראשי חברות הנפט, הדלק והאנרגיה של המדינה. באוקטובר אותה שנה שלח נשיא מדינת ישראל שמעון פרס מכתב ברכה לעמיתו הטורקמני גורבנגולי ברדימוחמדוב לרגל יום השנה ה-21 לעצמאות טורקמניסטן, בו ציין כי הוא מקווה לחזק את הקשרים בין שתי המדינות. לאורך השנים, ישראל הייתה אחת המדינות שהשקיעו סך של 1.6 מיליארד דולר בשיקום בית זיקוק בעיר טורקמנבאשי, פרויקט בו השתתפו גם יפן, טורקיה, צרפת, גרמניה, איראן ומדינות נוספות.
ב-29 בספטמבר 2013 ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו נפגש עם שר החוץ הטורקמני ראשיד מרדוב בעצרת הכללית של האו"ם בניו יורק. פגישה זו התקיימה שלושה חודשים לאחר מינויו של השגריר הישראלי הראשון בטורקמניסטן. בעקבות הפגישה, הוכרז על "העמקה והרחבה" של היחסים הבילטרליים בין שתי המדינות.
ביוני 2017 נערכה בירושלים פגישת התייעצויות ברמת סגני שרי החוץ בין שתי המדינות. במהלכה נדונו מספר נושאים לחיזוק היחסים בין טורקמניסטן-ישראל במישור המדיני, המסחרי, הכלכלי, התרבותי וההומניטרי, כמו גם פיתוח שיתוף פעולה בנושאי תעשייה, היי-טק, משאבי מים, בריאות ותיירות.
ב-8 באוגוסט 2018 התקיים באשגבאט הליך משא ומתן בין נציגי משרדי החוץ של שתי המדינות על רקע שיתוף פעולה בנושאי אנרגיה, חקלאות, חינוך ותיירות. על פי דיווחים שנחשפו באותה שנה, חברות ישראליות מסייעות באופן פעיל לטורקמניסטן בפיתוח ענף החקלאות שלה ובשחזור בית הזיקוק הגדול ביותר בשטח המדינה.
נציגויות דיפלומטיות.
תקרית דינאל-קורן.
בשנת 2009 הוחלט לפתוח שגרירות ישראלית בטורקמניסטן ומונה לה השגריר ראובן דינאל. דינאל נדחה, לאחר שבשנת 1996 גורש מרוסיה לאחר שנתפס על ידי גורמי ביטחון במוסקבה, כשקיבל תצלומי לוויין מסווגים מקצינים רוסים, אז שימש כראש שלוחת המוסד הראשון במוסקבה. לאחר דחיית מועמדותו של דינל על ידי משרד החוץ הטורקמני, שר החוץ אביגדור ליברמן מינה אותו לשגריר בקייב, בירת אוקראינה.
באוגוסט 2010 הוחלט על מינוי הדיפלומט המקצועי חיים קורן לתפקיד השגריר הישראלי הראשון באשגבאט. עם זאת, במשך עשרה חודשים לא נתנו השלטונות הטורקמנים את הסכמתם למינויו של קורן. תקופה ארוכה לא הצליחו במשרד החוץ בירושלים להבין את הרקע להחלטת משרד החוץ של טורקמניסטן. אולם, ביוני 2011 התבררו הדברים לאחר שבכירים במשרד החוץ של טורקמניסטן נפגשו עם דיפלומטים ישראלים בכירים והבהירו להם כי הם מתנגדים למינויו של קורן כיוון שבקורות החיים שלו, שהועברו אליהם לפני כמעט שנה, צוין שהוא שימש במשך שלוש שנים מדריך במכללה לביטחון לאומי בגלילות. לדברי מקור במשרד החוץ בירושלים, הבכירים הטורקמנים טענו כי זו ראיה לכך שקורן הוא איש המוסד ולא דיפלומט. משרד החוץ הישראלי ניסה להסביר למשרד החוץ הטורקמני שהמכללה לביטחון לאומי היא מוסד לימודי ולא גוף מודיעיני, אך הטורקמנים לא קיבלו את הסברו של משרד החוץ הישראלי וסירבו למינויו של קורן. "אנחנו רוצים שתשלחו שגריר שיחזק את היחסים הבילטרליים, ולא מרגל שיאסוף מודיעין על איראן", הדגישו הבכירים הטורקמנים.
הפרשה גרמה למבוכה רבה במשרד החוץ, במיוחד בשל העובדה שמעולם לא קרה שמדינה זרה דחתה פעמיים את המועמד שאותו רצתה ישראל למנות. בנוסף, דחיית מינויו של קורן הייתה לא מובנת בעיני רבים מכיוון שלא דובר במינוי פוליטי, אלא בדיפלומט מקצועי. בסופו של דבר, הוחלט על מינויו של שמי צור לתפקיד השגריר הראשון בטורקמניסטן לאחר שנדחו שני שגרירים. ביוני 2013 הוא הגיש את כתב האמנתו לנשיא טורקמניסטן ברדימוחמדוב והתקבל במדינה. צור הוחלף בהמשך על ידי יצחק קגן. ביוני 2020 נבחרה בת-עדן קייט לשגרירת ישראל לטורקמניסטן.
ה. ג. עם בקבוק בידה ואובניים
"ה. ג. עם בקבוק בידה ואובניים" הוא שמו של הדפס מאת האמנית הדוויג גרוסמן.
תיאור.