שלג בלימסול הוא אירוע נדיר מאוד ובדרך כלל יורד מעורב בגשם כל 7 עד 13 שנים. בינואר 2022 רשמה לימסול טמפרטורת שיא נמוכה של 0.8 מעלות צלזיוס.
באביב מזג האוויר מתון עד חם ונעים. שטוף שמש כמעט בכל יום והטמפרטורות נעות סביב 19-20 מעלות צלזיוס ביום ו-9 מעלות צלזיוס בלילה. ממטרי גשם וסופות רעמים נפוצים במיוחד בסוף מרץ ואפריל. לעיתים במהלך האביב מגיע אבק ממדבר סהרה אשר פוגע באיכות האוויר בעיר. הקיץ בלימסול היא העונה הארוכה ביותר בשנה, ונמשכת כשישה חודשים המתחילים במאי ומסתיים באוקטובר. ביוני עלול להיווצר לפעמים ערפל ים, שבדרך כלל נעלם מוקדם בבוקר.
דמוגרפיה.
הגירה פנימית מאז שנות ה-60 וזרם של עקורים לאחר 1974 הגדילו משמעותית את אוכלוסיית לימסול ופרבריה. לימסול רבתי כוללת כיום את עיריית לימסול והפרבר אגיה פילה ואת הרשויות פולמידיה, מסה גייטוניה, אגיוס אתנאסיוס, גרמסוג'יה ויפסונאס.
בלימסול הייתה באופן מסורתי אוכלוסייה מעורבת של קפריסאים יוונים, טורקים וקפריסאים ארמנים. רוב הקפריסאים הטורקים עברו צפונה בשנת 1974. בהתאם לכך, קפריסאים יוונים רבים מצפון קפריסין, שהפכו לפליטים בעקבות הפלישה הטורקית, התיישבו בלימסול. הארמנים נשארו בלימסול והמשיכו להתגורר בסביבת הכנסייה האפוסטולית הארמנית Sourp Kevork ומחזיקים בית ספר יסודי משלהם. יש גם כפר ארמני במחוז לימסול בשם ארמנוכורי (ביוונית: Αρμενοχορι).
העלייה בשיעור הילודה של האוכלוסייה במהלך המאות ה-19 וה-20 המאוחרות (1878-1960) הייתה 70%. מספר התושבים היה 6,131 ב-1881, בעוד שב-1960 עלה המספר ל-43,593. מספר האוכלוסייה היוונית נאמד ב-37,478, בעוד האוכלוסייה הטורקית ב-6,115.
בלימסול נמצאת קהילה גדולה של יוונים פונטיים, שהתיישבו בקפריסין לאחר התמוטטות ברית המועצות.
בשנים האחרונות, העיר הפכה לפופולרית יותר ויותר גם בקרב אזרחים רוסים או פוסט-סובייטים. כיום, כ-17% מאוכלוסיית לימסול דוברי רוסית, ו-8% מהאוכלוסייה הם אזרחים רוסים.
תחבורה.
לנמל לימסול מגיעות אוניות משא ונופש, ומעבורות מרחבי הים התיכון.
מחבט/חובט
התייוונות
התייוונות (מן "יוון") היא תהליך בו אדם מאמץ את התרבות ההלניסטית (שמקורה ביוון העתיקה), לשונה ומנהגיה.
המושג "הלניסמוס" (Ἑλληνισμός) ביוונית, מופיע לראשונה בספר מקבים ב במובן זה.
בעם היהודי.
בהקשר של עם ישראל, המפגש המשמעותי הראשון בין התרבויות היה בתקופת אלכסנדר מוקדון. בתקופה ההלניסטית בארץ ישראל התיוונו משפחות רבות, במיוחד בקרב משפחות הכוהנים גדולים. יש הטוענים שהכוהן הגדול מנלאוס ביחד עם אחיו שמעון ושני שליטי ישראל הסמוכים לו בשושלת ההנהגה יאסון, ואלקימוס הם הדמויות המרכזיות המזוהות עם מושג ההתייוונות על משמעויותיו במסורת היהודית. המושג מוכר ביותר מתקופת אנטיוכוס השלישי, שליט הממלכה הסלאוקית ומרד המכבים בשלטון הסלאוקי בימי מרד החשמונאים.
אצל יהודי הגולה של אותן שנים ההתייוונות במודע הייתה במשך תקופה לא מבוטלת עניין זניח כיוון שידוע על הקפדתם בנוגע לשמירת השבת, היהודים היו משתחררים מכל חגיגה עירונית הקשורה בעבודת אלילים, נמנעים ממאכלות אסורים ואף משמן של גויים, שלחו כספים לירושלים ונשמעו לנשיא/מלך יהודה.
ברבות השנים ניתן להבחין במספר סימנים המעידים על תהליך התייוונות והתבוללות השמות הפרטיים והלשונות הוחלפו, התורה תורגמה ליוונית, ספרות יהודית ביוונית, מנהגים יוונים אומצו, וחלה היטמעות תרבותית כוללת על יהודי התפוצות. יהודים אלה שמתוך השפעתה של הפילוסופיה היוונית היו מתייחסים בקלות ראש כלפי מצוות התורה ואף היו משתדלים למצוא באגדות ובמצוות רמזים לעניינים פילוסופיים ומוסריים עד שלא ראו צורך להאמין בדברי התורה כפשוטם ולקיים המצוות כהלכתם, הספר החיצוני חכמת שלמה מוקיעם (חכמת שלמה ב, ז,י"ח).
טיבריוס אלכסנדר (בן אחיו של פילון) ואנטיוכוס המומר הם דוגמאות ליהודים מומרים.
ההתייוונות באה לידי ביטוי ברצון להידמות ליוונים באורח החיים, פיתוח החוש האסתטי, תרבות הגוף והספורט והפילוסופיה והחוכמה היוונית, גם כאשר אלו נוגדים את סולם הערכים של היהדות. גם בתחום התרבות החומרית חל שינוי בעקבות תופעת ההתייוונות ואות לכך נמצא בבתי הכנסת ובפסלים מאותה תקופה. ההתייוונות היא תוצר של מפגש בין תרבויות: תרבות יוון ותרבות ישראל כשהמפגש יצר באותה תקופה נהירה של יהודים אל הדת והתרבות היוונית ברבדים השונים.
ההתייוונות רווחה בעיקר בקרב השכבות העירוניות, המבוססות והאריסטוקרטיות של העם היהודי. בכפר ואצל דלת העם השקפה זו לא הייתה מקובלת כל כך. המתחים הפנימיים בין המתייוונים לשומרי המסורת היו בין הסיבות העיקריות לפריצת מרד החשמונאים בשלטון ההלניסטי בארץ ישראל.
In Through the Out Door
In Through the Out Door הוא האלבום השמיני של להקת הרוק הבריטית לד זפלין, שיצא לאור בשנת 1979.
היסטוריה.
האלבום נקרא בשם זה בעקבות בעיה שעמה חברי הלהקה נאלצו להתמודד באותה תקופה. עם הצלחתו ועלייתו של זרם הפאנק, ניסיונות הלהקה לחזור לתודעת המאזינים היו כמו "לצאת מדלת ה-Out (המיושן) ולהיכנס דרך דלת ה-In (העכשווי)". קיימים שני פירושים נוספים לשם האלבום: האחד סובר כי רוברט פלנט, הסולן, השתעשע מהרעיון לשייך לעצמו דימוי של הומוסקסואל, כששם האלבום יכול להיות פירוש אירוני ל"מין אנאלי". הפירוש השני מיוחס לאזורים של צפון מערב ברמינגהאם שבאנגליה, שם- Out Door היה הפירוש לחנות משקאות צמודות לפאבים. באופן זה, צעירים מתחת לגיל המותר היו יכולים להתגנב פנימה כדי לשתות, נמנעים מהשמירה שבכניסה. פלנט ובונהם ידעו זאת, כשבאופן זה הם נהגו להיכנס לפאבים בצעירותם. לפיכך, לאלבום יש שלושה או יותר פירושים.
התקליט המקורי הציג אטרקציה יוצאת דופן: האלבום היה עטוף מבחוץ מנייר חום פשוט, ועל העטיפה הפנימית הוצגה תמונה בשחור לבן, כשבמגע עם מברשת רטובה, הוצגה התמונה בצבע באופן קבוע. היו שש עטיפות שונות שהציגו זוג תמונות שונות מכל צד של האריזה, והעטיפה החיצונית של הנייר נועדה למנוע מהקונים לדעת איזו עטיפה הם יקבלו (על אף שבצד העטיפה היה רמז לתמונה שבפנים). כל התמונות מציגות את אותה הסצנה בבאר: אדם מבוגר שורף מכתב במעטפה חתומה. כל תמונה בוצעה מנקודת מבט של אדם המופיע באחת משאר חמש התמונות.
למרות שזכה לביקורות אדישות, האלבום זינק אל ראש מצעד ה- "Billboard 200" בשבוע השני לשחרורו ונשאר שם כשבעה שבועות.בשבועות שבין ה-23 באוקטובר ל-3 בנובמבר 1979, זכתה לד זפלין להישג חסר תקדים כאשר כל קטלוג הלהקה נכנס למצעד.
זה היה האלבום האחרון של חברי לד זפלין בהרכבם המלא. מתופף הלהקה, ג'ון בונהם, נפטר שנה לאחר מכן, בשנת 1980.
רשימת השירים.
צד 1
צד 2
Digital Subscriber Line
Secret Intelligence Service
פיג'ו 405
פיג'ו 405 היא מכונית משפחתית גדולה מתוצרת פיג'ו הצרפתית. המכונית יוצרה לראשונה ב-1987 ועדין ממשיכים לייצר את המכונית ברישיון, מחוץ לצרפת. ב-1988 נבחרה המכונית, כ"מכונית השנה באירופה".
תכנון ועיצוב.
ה-405 מבוססת מכנית על שלדת ה-סיטרואן BX שהוצגה ב-1982, אך עם מערכת מתלים רגילה (במקום המתלים ההידרופניאומטיים בסיטרואן), מרכב של 4 דלתות (5 בסיטרואן) ועיצוב שונה למדי.
עיצוב המכונית מזכיר את האלפא רומיאו 164, שהושקה באותה השנה, ועוצבה אף היא על ידי פינינפארינה.
ייצור ושיווק.
2-2.5 מיליון מכוניות מדגם זה יוצרו ונמכרו ברחבי העולם. הרכב למעשה תוכנן כרכב המחליף את ה-305 ואת ה-505.
הרכב תוכנן בצרפת ויוצר ב:
שירלי מקליין
שירלי מקליין (Shirley MacLaine, נולדה ב-24 באפריל 1934) היא שחקנית קולנוע, זמרת, סופרת, אקטיבסטית ורקדנית עבר אמריקאית זוכת פרס אוסקר, שישה פרסי גלובוס הזהב ופרס אמי.
ביוגרפיה.
מקליין נולדה בריצ'מונד, בירת מדינת וירג'יניה, לאב אמריקני ממוצא בריטי ולאם קנדית ממוצא אירי-סקוטי. משפחתה משתייכת לזרם הבפטיזם בנצרות. אחיה הצעיר הוא השחקן וורן בייטי. מקליין גדלה בווברלי, וירג'יניה, סיימה תיכון ועברה לחיות בניו יורק במטרה להגשים את חלומה להיות שחקנית תיאטרון בברודוויי. היא השיגה את מטרתה כשהייתה לממלאת מקומה של השחקנית קרול הֵני במחזמר "משחקי הפיג'מה". הני שברה את הקרסול ומקליין החליפה אותה בתפקיד. חודשים ספורים אחר כך, כאשר הני עדיין לא שבה לבמה, מפיק הסרטים ההוליוודי האל ואליס ראה אותה על הבמה, התרשם והחתים אותה על חוזה לעבודה בהוליווד באולפני "סרטי פרמאונט". מאוחר יותר היא תבעה את ואליס בשל ויכוח בענייני החוזה.
הקריירה ארוכת השנים של מקליין משתרעת על פני שישה עשורים, שבמהלכן הייתה מועמדת 6 פעמים לפרס אוסקר, 8 פעמים לפרס באפט"א הבריטי, 20 פעמים לפרס גלובוס הזהב, 6 פעמים לפרס אמי וזכתה פעמיים בפרס דוב הכסף לשחקנית הטובה ביותר מפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין.
שנות החמישים.
את הופעת הבכורה שלה בסרט קולנוע ערכה תחת בימויו הקפדני של אלפרד היצ'קוק בקומדיה השחורה "מי רצח את הארי?" (1955), עבורו זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המבטיחה ביותר.