נכנס אל הבימה טורידו. סנטוצה פוצחת איתו בשיחה בה נשמעים חילופי דברים קשים; טורידו מנסה להתנער מאשמה ולטעון כי הוא חף מפשע ואף מנסה להפיל רגשות האשם על סנטוצה. במהלך חילופי הדברים נכנסת לולה בעצמה אל הבמה, שרה לעצמה שיר שמח על אותו ה"אחד שאין יפה ממנו". בין השלושה משולחים "חיצי רעל" של עקיצות סרקסטיות. לאחר עזיבתה של לולה השניים שרים דואט בו כועס טורידו על סנטוצה, ואילו זו האחרונה מפצירה בו שיישאר עמה. לבסוף רבים השניים וסנטוצה, בפרץ זעם, מקללת את טורידו שיוצא מן הבמה. אז נכנס אלפיו, וסנטוצה, מספרת לו את האמת על אשתו הבוגדנית. השניים שרים דואט ובכך חותמים את החלק הראשון של האופרה.
לאחר נגינת האינטרמצו על ידי התזמורת, נפתחת הסצנה בחגיגה של כל אנשי הכפר העולצים והשותים יין, הכול תחת "שרביטו" של טורידו הדואג למלא את הכוסות. נכנס אלפיו וטורידו מוזג לו יין, אך זה מסרב לקבלו ואומר בפני כולם כי היין הזה עלול להרעילו. האיכרים מתחילים להבין במה מדובר, ובסיום חילופי הדברים נושך טורידו את אוזנו של אלפיו - סימן מקובל להזמנה לדו-קרב. טורידו מתוודה בפני אלפיו על אשמתו, אך לדבריו, אם יהרוג אלפיו אותו, תישאר סנטוצה לבדה ולזאת לא יסכים. טורידו נכנס לביתו על מנת לבקש את ברכת אמו בטרם יצא לדו-קרב. טורידו נפרד ממאמא לוצ'יה ויוצא. לאחר רגעים מספר נשמעת זעקה של אחת מנשות הכפר המבשרת כי טורידו נרצח.
קטעים מפורסמים.
אופרה זו, על אף קוצרה, משופעת בלחנים מוכרים, ביניהם:
נעמי רוזנברג
נעמי רוזנברג (9 בפברואר 1943, י"ד באדר א' התש"ג - 13 במרץ 2006, ג' באדר התשס"ו) הייתה מחנכת, מורה ומשוררת ישראלית.
ביוגרפיה.
נולדה בהר הצופים בירושלים. בבית הוריה ספגה ערכי יהדות וערכי שירה ותרבות. למדה בבית הספר היסודי "מעלה" ובתיכון "אפרתה" בירושלים. מגיל צעיר הייתה חניכה ומדריכה בתנועת 'בני עקיבא'.
בשנת 1965 הוסמכה בסמינר אפרתה להוראה בבית הספר היסודי ולהוראת מבוגרים. במשך תקופת הלימודים בסמינר הדריכה בפנימיית 'אפרתה'. עם חבריה השתתפה במבצע ביעור הבערות בהנחייתו של חתן פרס ישראל יעקב מימון, ולימדה את העולים במעברות אורה-עמינדב ובמעברת תלפיות קריאה וכתיבה.
עבודתה כמחנכת.
את עבודתה בהוראה התחילה בשנת הלימודים 1964, בבית הספר היסודי הממלכתי דתי "שמשון" בבית שמש, ובו לימדה במשך שנתיים. בשנת 1967 עברה ללמד בבית הספר היסודי הממלכתי דתי "לדוגמה לבנים ע"ש הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל" בירושלים ולימדה בו במשך שלושים ושלוש שנים.
כמורה לעברית חיבבה על אלפי תלמידיה את הספרות, דאגה לפיתוח ההבעה בעל פה וההבעה בכתב והקפידה על לשון עברית נקייה תקנית ועשירה. בתשע שנות עבודתה האחרונות, עד פרישתה לגמלאות, בתום שנת הלימודים תשנ"ח (1998), שימשה סגנית המנהל בבית הספר לדוגמה לבנים. בבית הספר ובמסגרות אחרות הרבתה לכתוב מחזות, פיליטונים, מקאמות ושירים.
במשך השנים לימדה בקורסים למורות בהוראת הספרות, עסקה בהדרכת מורים ואימנה את פרחי ההוראה של מכללת ליפשיץ בכיתות שבהן לימדה. כמו כן הדריכה מורים בשנת הסטאז' שלהם. במשך שנתיים לימדה במכללה ירושלים.
בשנת התשנ"ו (1996) נכללה בין שלושת המועמדים הסופיים לזכייה ב"אות מורה לחיים" בנושא יהדות וספרות עברית. בשנת התשס"ו (2006) קיבלה בבית הנשיא את "אות מחנכת למופת".
משוררת.
עיקר יצירתה של נעמי רוזנברג הייתה השירה. בצעירותה כתבה שירים רבים שנותרו במגירה. בעידוד מורתה לספרות בסמינר 'אפרתה', לאה חובב, ובעידודו של המשורר יצחק שלו, שנמנה עם מוריה בבית הסופר, הוציאה לאור שני ספרי שירה: "שם מתחילות המילים" ו"כמטוטלת אורלוגין". ספרה השלישי, בשם "תלמים בשלף", טרם הובא לדפוס. כמו כן פרסמה שירים בעיתון הצופה ובכתב העת מבוע.
בשנת תשנ"ה זכתה רוזנברג בפרס עמינח ליצירה ספרותית על ספר שיריה השני 'כמטוטלת אורלוגין'.
במשך שנתיים (1999–2000) ערכה את כתב העת 'מבוע', כתב עת ליצירה יהודית. עקב מחלת ריאות שבה לקתה נאלצה להפסיק את העריכה.
רוזנברג הייתה נשואה לחבר ילדותה ונעוריה ד"ר יהושע רוזנברג למעלה מארבעים שנה. לשניים נולדו ארבעה ילדים וח"י נכדים.
נעמי רוזנברג נפטרה ב-13 במרץ 2006 (ג' באדר התשס"ו).
המשבר הכלכלי בשנותיה הראשונות של המדינה
רביולי
רביולי (באיטלקית: Ravioli) הוא שמם של של כיסוני פסטה איטלקיים עם מליות שונות.
המלית יכולה להיות מבוססת על בשר (בקר, חזיר, עוף או תערובת שלהם), דגים, פירות ים, חלמונים, גבינה או תערובת גבינות. מליות אטלקיות מסורתיות אחרות כוללות בין היתר ריקוטה מעורבת עם גבינה מגוררת וירקות כמו תרד, סלק עשויות להיות מבוססות על רסק בדרגות שונות (קרי, רסק גס עד מחית) של תפוחי אדמה, פטריות, דלעת, ערמונים או ארטישוק.
המליות העיקריות הן גבינה, בטטה, תרד ופטריות. להלן מספר דוגמאות למלית:
הרביולי בצורתו יכול להיות בצורה מלבנית, משולשת, חצי סהר או עגול.
רביולי מוגש לעיתים ברוטב עגבניות. מליות עדינות לרוב יוגשו עם רטבים עדינים יותר, כגון כאלה המבוססים על עלי מרווה המטוגנים בחמאה, ולעיתים רוטב פסטו.
הרביולי מוגש כמנה עיקרית בסעודת יום הווטרנים בארצות הברית.
מופסה
מופסה או מופאסה (באנגלית: Mufasa) הוא אריה בדיוני המופיע בשלושת סרטי "מלך האריות". מופסה הוא בנם של אהאדי (Ahadi) ואורו (Uru), בן זוגה של סאראבי (Sarabi), אביו של סימבה ואחיו של סקאר. מופסה מתגורר בצוק התקווה ומולך על ארץ התקווה. אחיו של מופסה, סקאר, רצח אותו בתחילת הסרט, ומאז רציחתו מופיעה רוחו של מופסה במקום מופסה בסרטים. תפקידו של מופסה במלך האריות הוא דמות חכמה ואובייקטיבית, אשר משמשת דוגמה לדמויות האחרות.
הופעות.
בסרט "מלך האריות" הראשון, מופסה הוא אריה בוגר, בעל פרווה זהובה ורעמה אדומה וסמיכה. כפי שנראה בסרט, מופסה הוא מלך חכם ואמיץ, המקבל כבוד רב משאר החיות. בתחילת הסרט, מופסה מולך על צוק התקווה. כאשר סימבה מעט מתבגר, מופסה אומר לבנו כי יום הוא ימלוך על צוק התקווה, כאשר מלכות מופסה תסתיים. בנוסף לכך, מופסה מלמד את בנו להיות אחראי, ומסביר כי כל היצורים החיים שייכים לגלגל החיים. כאשר זאזו, יועצו הראשי של מופסה מביא למופסה חדשות על המולה באזור הצבועים, מופסה אוסר על סימבה ללכת לאזור הצבועים.
אחיו הקנאי של מופסה, סקאר, מנסה להנהיג את הצבועים לבצע המולה, שמטרתה היא שמופסה וסימבה יהרגו בה. מופסה מציל את סימבה מההמולה, אך נרצח על ידי סקאר בניסיונו לברוח מההמולה. סימבה חווה רגשות אשמה במותו של אביו ובורח ליערות. לקראת סופו של הסרט, מסביר רפיקי המנדריל לסימבה כי מופסה תמיד יהיה בלבו. אחרי הסברו של רפיקי, רוחו של מופסה מופיעה בשמיים ואומרת לסימבה "זכור מי אתה. אתה המלך האמיתי".
בסרטי ההמשך, תפקידו של מופסה הוא קטן והוא נחשב לדמות סמלית בהם. בתחילת סרט ההמשך, "מלך האריות 2", מופסה מופיע כאשר קיארה, בתם של סימבה ונלה מוצגת לעיני תושבי הסוואנה. במהלך הסרט, נראה סימבה מודאג מה יחשוב אביו על שיטת מלכותו. במהלך הסרט, רפיקי המנדריל נראה מדבר עם מופסה שרוצה שקובו, בנם של סקאר וזירה, יהיה בעלה של קיארה, בתם של סימבה ונלה. בנוסף לכך, בסוף הסרט השני מופסה אומר לסימבה: "עבודה יפה בני, אני מאוד גאה בך!".
בסרט "מלך האריות 3", מופסה מופיע לזמן קצר, כאשר מתרחשת ילדותו של סימבה. בנוסף לכך מופסה וסימבה מופיעים בפלאשבקים של המשחק Kingdom Hearts II. כמו כן מופסה מופיע בסדרת הטלוויזיה "משפחת סימפסון" בפרק "סיבוב ספרינגפילד" יחד עם דמות מסדרת סרטי "מלחמת הכוכבים", דארת' ויידר.
בנוסף לכך, מופסה הופיע בסדרת ההנפשה של דיסני, "בית העכבר".
המוזיאון הגרמני (מינכן)
המוזיאון הגרמני (בגרמנית: Deutsches Museum) הוא מוזיאון מדע השוכן בלב העיר מינכן שבגרמניה. מוזיאון זה הוא אחד המוזיאונים הגדולים בעולם בנושאי מדע וטכנולוגיה. מוצגים בו כ-28,000 מוצגים בחמישים תחומים של מדע וטכנולוגיה.
המוזיאון, הנמצא על אי בנהר האיזר, הוא אחד מאטרקציות התיירות המרכזיות של מינכן, מדי שנה מבקרים בו כ-1.7 מיליון איש..
למוזיאון שני סניפים נוספים האחד בסמוך לעיר והשני בבון.
היסטוריה.
יוזם המוזיאון, הרוח החיה בהקמתו ומנהלו הראשון היה המהנדס אוסקר פון מילר.
ביוזמת פון מילר התקיימה ב-5 במאי 1903 פגישה של קבוצת אנשי מדע ותעשייה בולטים, ביניהם הפיזיקאי וילהלם רנטגן והממציא רודולף דיזל. כבר בפגישה הזו נתרמו 250,000 מרק לצורך הקמת המוזיאון והוקמה ועדה מכינה לקידום התוכנית. ביוני 1903 לודוויג השלישי, מלך בוואריה הפך לפטרון של המוזיאון. באותו זמן עיריית מינכן תרמה את האי בנהר לצורך הקמת מבנה הקבע של המוזיאון. ההחלטה הרשמית להקים את המוזיאון התקבלה ב-28 ביוני בפגישת איגוד המהנדסים הגרמני.
ב-12 בנובמבר 1906 נפתחה תצוגה זמנית במבנה של המוזיאון הבווארי הלאומי, זאת בנוכחות הקיסר הגרמני. למחרת הונחה אבן הפינה למבנה הקבע של המוזיאון.
המוזיאון במבנה הקבע שלו נפתח רק ב-1925.
טום מור
טום מור (באנגלית: Tom Moore; 16 במאי 1918 – 16 באפריל 2017) היה חבר בית הנבחרים של טקסס מטעם המפלגה הדמוקרטית בין השנים 1967–1973.
מור התפרסם בשל מתיחת אחד באפריל שערך בניסיון להעביר ביקורת על תהליך החקיקה במדינה ועל כך שמחוקקים לא טורחים לקרוא ולברר פרטים על החוק.