באותה שנה, ביצע וייטס גיחה כמפיק מוזיקלי לאמנים אחרים, כשהפיק יחד עם אשתו את "Extremely Cool," עבור ידידו הוותיק צ'אק א' וייס. וייטס השתתף באלבום גם כסולן אורח וגיטריסט. הוא תרם גם גרסת כיסוי לשיר "Books of Moses" של סקיפ ספנס עבור האלבום "More Oar: A Tribute to the Skip Spence Album," אלבום מחווה לסקיפ ספנס בהוצאת Birdman Records. וייטס שיחק גם בקומדיה "Mystery Men".
העשור הראשון של המאה ה-21.
"Wicked Grin", אלבום של ג'ון האמונד המכיל גרסאות כיסוי לשיריו של וייטס, יצא ב-2001. וייטס השתתף במרבית השירים, ניגן בגיטרה, בפסנתר ותרם גם קולות רקע לאלבום. האלבום כולל גם את "I Know I've Been Changed", דואט של וייטס והאמונד.
בשנת 2002, הוציא וייטס שני אלבומים במקביל, "Alice" ו-"Blood Money", שניהם אלבומי אוסף שנכתבו כמעט 10 שנים קודם לכן והיו מבוססים על שיתופי פעולה עם רוברט וילסון; הראשון מבוסס על מחזה מוזיקלי על לואיס קרול, והשני הוא פרשנות למחזהו של גאורג ביכנר, "וויצק".
וייטס תרם גרסה משלו לשיר "The Return of Jackie and Judy" של הראמונס לאלבום האוסף "We're a Happy Family: A Tribute to Ramones", שיצא בשנת 2003 דרך קולומביה רקורדס. באותה שנה שימש וייטס כשופט בפרסי המוזיקה העצמאית.
וייטס הוציא את האלבום "Real Gone" בשנת 2004. זהו האלבום היחיד של וייטס עד כה, שלא כלל נגינת פסנתר באף אחת מהרצועות. האלבום נטה יותר לכיוון רוק ופחות לבלוז שאפיין את אלבומיו הקודמים. "Real Gone" הגיע למקום ה-28 במצעד הבילבורד 200 ולמקום הראשון במצעד האלבומים העצמאיים של בילבורד. באותה שנה תרם וייטס את קולו לשיר הנושא של האלבום Go Tell It on the Mountain של פייב בליינד בוייז אוף אלבמה, שאף זכה בפרס גראמי לאלבום הגוספל המסורתי הטוב ביותר של אותה שנה. בנוסף, וייטס תרם גם גרסה לשיר "King Kong" של דניאל ג'ונסטון לאלבום המחווה "The Late Great Daniel Johnston: Discovered Covered".
בשנת 2005 הופיע וייטס בסרט "דומינו" טוני סקוט כחוזה עתידות. באותה שנה הופיע וייטס בסרט "כשתראי נמר בשלג" של רוברטו בניני בתפקיד עצמו ושר את הבלדה "You Can Never Hold Back Spring". בנובמבר 2006 הוציא וייטס מארז תקליטורים בשם "". המארז כלל שלושה תקליטורים ובהם 54 שירים נדירים, שירים שלא יצאו בעבר ויצירות חדשות לגמרי. שלושת הדיסקים הופרדו לפי התוכן שלהם: "Brawlers" כלל את שירי הרוק ובלוז של ייטס; "Bawlers", את הבלדות ואת שירי אהבה שלו; ו"Bastards", שירים שלא התאימו לשאר הקטגוריות. וידאו קליפ לשיר "Lie to Me" כדי לקדם את מכירות האוסף. Orphans כלל שיר בשם "Road to Peace" שהתייחס לסכסוך הישראלי-פלסטיני. האלבום כלל מספר גרסאות כיסוי לשירים של אמנים אחרים, בהם הראמונס ודניאל ג'ונסטון, כמו גם ביצועים של יצירות של משוררים וסופרים נערצים על ידי וייטס, כמו צ'ארלס בוקובסקי וג'ק קרואק. האלבום זכה לביקורות מעולות ודורג במקום השני הגבוה ביותר מבין אלבומי 2006 לפי Metacritic. האלבום הגיע למעמד זהב מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA).
השיר "Way Down in the Hole" שימש כפתיח לסדרה הסמויה של רשת HBO במשך חמש עונותיה. וייטס הופיע מספר פעמים בטלוויזיה בין 2006 ל-2010. בין השאר היה אחד משלושה אמנים בלבד שהופיעו בתוכנית הדיילי שואו והופיע בתוכנית האחרונה של תוכנית האירוח הלילית "קונאן" של קונאן אובריאן.
וייטס גילם את קנלר בסרט "" שיצא לאקרנים ב-2007. ב-2008 הכריז וייטס על סיבוב ההופעות Glitter and Doom Tour שהחל ביוני באותה שנה וכלל מועדים בדרום ארצות הברית ובאירופה. אלבום הבכורה של סקרלט ג'והנסון, "Anywhere I Lay My Head", יצא בשנת 2008 וכלל גרסאות כיסוי לעשרה משירי וייטס. בסוף 2009 השתתף וייטס בסרטו של טרי גיליאם "מופע הפלאים של דוקטור פרנסוס", בו גילם את מר ניק.
העשור השני של המאה ה-21.
וייטס גילם את המהנדס בסרט "הנבחר", שיצא לאקרנים בינואר 2010. שנה לאחר מכן שימש כקריין בסרט "טוויקסט" בבימויו של פרנסיס פורד קופולה
בפברואר 2011 נכנס וייטס להיכל התהילה של הרוק אנד רול. באותו חודש החל וייטס לעבוד על אלבום האולפן הבא שלו, "Bad as Me." הסינגל המוביל מהאלבום, "Bad as Me", יצא בחודש אוגוסט. האלבום יצא באוקטובר 2011 והיה האלבום המצליח ביותר של וייטס במצעד הבילבורד 200, בו הגיע למקום השישי. האלבום זכה גם לשבחי הביקורות והיה מועמד לפרס גראמי לאלבום המוזיקה האלטרנטיבית הטוב ביותר.
בשנת 2012 השתתף וייטס בסרט "שבעה פסיכופתים".
במאי 2015 השתתף וייטס בתוכנית האחרונה של "לייט נייט עם דייוויד לטרמן" בה שר את "Take One Last Look".
בשנת 2018 השתתף בסרט "" של האחים כהן.
דיסקוגרפיה.
הדיסקוגרפיה של וייטס משתרעת על פני חמישה עשורים וכוללת 16 אלבומי אולפן, 3 אלבומי הופעה, 7 אלבומי אוסף, 24 סינגלים ו-2 פסקולים.
איסון
במיתולוגיה היוונית, איסון (Αισων) היה אביו של יאסון, מנהיג הארגונאוטים והיה מלכה של העיר יולוקוס שבתסליה (העיר וולוס ביוון של ימינו).
אביו, קרתיאוס מייסד העיר, נשא את אחייניתו טירו לאשה לאחר שזו ילדה את פליאס ונלאוס לפוסידון. מזיווג זה נולדו שלושה ילדים ובהם איסון. קרתיאוס הוריש לו את המלוכה, אולם אחיו למחצה פליאס הדיח אותו, נישלו מכל נכסיו והחזיקו במעצר בית.
לאיסון ופולימדה אשתו נולדו יאסון ופרומאכוס.
כאשר יאסון הפליג למסעו, פליאס, משוכנע שהוא לא ישוב, החליט להרוג את איסון. הוא איפשר לאיסון להמית עצמו בדם של פר ששחט ואשתו התאבדה אחריו. את הבן הנותר, פרומאכוס, רצח פליאס.
סיפור אחר על סופו של איסון טוב יותר: בשובו של יאסון שכב איסון גוסס על ערש דווי ולא יצא לקבל את פני בנו החוזר ואף לא הכירו כשזה בא אליו. מדיאה המכשפה, אהובתו של יאסון, הקריבה קורבנות לרצות את אלי המוות וטיהרה את גופו של הישיש. בחרב חתכה את גרונו של הזקן ויצקה לפצע הפעור שיקוי שרקחה. כך החייתה את המלך הגוסס והחזירה לו את נעוריו. לפי עצתה, ביצעו בנותיו של פליאס מעשה דומה אלא שמדיאה טמנה להם פח: היא הותירה את גופת אביהם המבותרת מבלי להחיותו.
שודדי הקאריביים
קו גריניץ'
קו גריניץ' הוא המרידיאן (קו אורך) העובר בין הקוטב הצפוני לקוטב הדרומי וחוצה בדרכו את מצפה הכוכבים המלכותי של גריניץ' שברובע גריניץ' בלונדון, אנגליה. על-פי המוסכמות, קו זה ברשת הגאוגרפית הוא בעל המספר 0, וכל המרידיאנים האחרים מתייחסים אליו.
כשהוחל במדידת קווי האורך, נקבע "אורך אפס" שרירותית על ידי הקרטוגרפים והמודדים. במהלך המאה ה-19 התגבשה הסכמה לעבור לשיטה אחידה, אך נותרה מחלוקת בשאלה איזו עיר תעמוד בקו האפס: פריז או לונדון. בוועידת המרידיאן הבינלאומית (1884) הוסכם שאורך אפס יעבור בגריניץ', אך הצרפתים התנגדו להסכמה זו והמשיכו להשתמש בקו פריז, לבדם, במשך שנים רבות אחר כך.
אורך גאוגרפי מיוצג במעלות, דקות ושניות. כשמחלקים מעגל, היקפו של כדור הארץ, 360 מעלות, לעשרים וארבע - כמספר השעות ביממה, התוצאה היא שכל 15 מעלות מייצגות מרידיאן. ישנם 24 מרידיאנים כולל מרידיאן ראשי אחד, שכל אחד מהם מייצג הפרש של שעה נוספת ביחס לקו גריניץ'. כל תזוזה על פני כדור הארץ לכיוון מזרח מקו גריניץ' ב-15 מעלות על פני היקפו של כדור הארץ תגרום לתוספת של שעה בזמן ביחס לקו גריניץ'. וכן ההפך- תזוזה של 15 מעלות שלמות מערבה תביא להפחתה של שעה ביחס לקו גריניץ'.
אזימוט
אָזִימוּט (מערבית: السمت, א־סימת, תעתיק מדויק: אלסמת – "כיוון") הוא הזווית שנוצרת מהצפון לנקודת המטרה מנקודת התחנה בכיוון השעון או זווית ההיסט מהצפון ימינה. אזימוט ניתן לייצוג בערכים של מעלות, רדיאנים, גראד ואלפיות. השימוש באזימוט נמצא בתחומים רבים בהם ניווט, מיפוי, אסטרונומיה וארטילריה.
אזימוט חוזר.
אזימוט חוזר הוא החלפה של נקודת המבט שלנו מנקודת המטרה לכיוון נקודת התחנה - המקום שבו אני נמצא (באיזה אזימוט נקודת המטרה רואה אותי). אם האזימוט המקורי קטן מ־180 מעלות יש צורך להוסיף לו 180 מעלות, ואם האזימוט המקורי גדול מ־180 מעלות יש צורך להחסיר ממנו 180 מעלות.
דבר זה נכון כל עוד המרחב הוא מישורי כאשר מדובר על כדור הארץ יש להוסיף תיקון. במצב זה אזימוט חוזר לא יהיה בהפרש של 180 מעלות.
מציאת אזימוט לפי קואורדינטות.
בגאוגרפיה, קואורדינטה היא מיקומה המדויק של נקודה על מפה שמורכבת מקווי אורך ומקווי רוחב. קווי האורך והרוחב יוצרים רשת שהיא שתי וערב (מערכת אורתוגונלית).
קואורדינטה במפה מורכבת משתי אורדינטות:
נוסחאות לחישובי אזימוט.
formula_4
דוגמאות לחישובי אזימוט.
דוגמה למציאת אזימוט לפי קואורדינטות.
נתונות שתי נקודות ציון: נקודה א' formula_5 ונקודה ב' formula_6.
נקודה א' היא הנקודה בה אנו נמצאים.
formula_12
דוגמה למציאת קואורדינטות לפי אזימוט ומרחק.
נתונים נקודת ציון, נקודה א' formula_5. כמו כן, נתונים גם אזימוט של 135 מעלות ומרחק של 70.711 מטר מנקודה א' לנקודה ב'.
נקודה א' היא הנקודה בה אנו נמצאים.
אזימוט, כיוון נתיב ותכווין.
בניווט ימי ישנן הגדרות שימושיות ספציפיות הקשורות לאזימוט
דיינג'ר מאוס
בריאן ברטון, הידוע בכינויו דיינג'ר מאוס (נולד ב-29 ביולי 1977) הוא מוזיקאי ומפיק מוזיקלי אמריקאי. ברטון קנה את פרסומו בהוצאת האלבום האפור ונחשב כיום לאחד המוזיקאים המשפיעים של המאה ה-21.
ילדות וקריירה מוקדמת.