את הפסקול המקורי של הסרט הלחין אשר גולדשמיט ובנוסף שובצו בפס הקול גם שירי רוק של הלהקות נערות ריינס וויתרתי ושירים מזרחיים של קובי פרץ, אבי ביטר, מייק שריף ואבי הזמר.
שיר הנושא הרשמי של הסרט הוא "סופה מזרחית" של הזמר קובי פרץ שגם הצטלם לקליפ בהשתתפות השחקנים הראשיים והבמאי.
את הסרט פותח השיר "אני רוצה להישאר רעב" של להקת נערות ריינס שגם מלווה את קליפ מאחורי הקלעים של הסרט. השיר "פרנויה אורבנית" של להקת ויתרתי סוגר את הסרט ומופיע בזמן הכתוביות.
פסטיבלים.
הסרט הוקרן בהקרנות טרום בכורה בפסטיבל קולנוע דרום 2014 בשדרות, פסטיבל הקולנוע ירושלים 2014 ובפסטיבל אוטופיה 2014. הקרנת הבכורה הבינלאומית של הסרט התרחשה בפסטיבל סיטג'ס (Sitges Film Festival) בתאריך 13 באוקטובר 2015. הסרט התקבל לתחרות הרשמית של פסטיבל פנטספורה (Fantaspora) שבברזיל והוקרן בו בתאריך 25 במאי 2016.
הפצה בינלאומית.
הסרט הופץ במספר מדינות ברחבי העולם (גרמניה, ספרד, סלובניה) ובאפריל 2017 יצא הסרט להפצה בצפון אמריקה.
פלנטריום נגארה
פלנטריום נגארה (במלאית: Planetarium Negara) הוא הפלנטריום הלאומי של מלזיה, הממוקם בפארק גני האגם (Lake Gardens) בקואלה לומפור.
היסטוריה.
בניית מתחם הפלנטריום החלה בשנת 1990, והסתיימה בשנת 1993. במאי 1993 המתחם נפתח רשמית לציבור על ידי ראש הממשלה לשעבר של מלזיה, מאהאטיר מוחמד, ב-7 בפברואר 1994.
הפלנטריום הלאומי החל לפעול כחטיבה במשרד ראש הממשלה המלזי בשנת 1989. ביולי 1995 החטיבה הועברה למשרד המדע, הטכנולוגיה ואיכות הסביבה, שהוא כיום הבעלים של הפלנטריום. כיום מנוהל הפלנטריום על ידי סוכנות החלל המלזית הלאומית (ANGKASA).
תערוכות ואטרקציות.
בפלנטריום טלסקופ חלל וכן תיאטרון גדול בו מוקרנים סרטים ומועלים מופעים שונים. כמו כן ישנה תצוגת קבע ובה פריטים שונים הקשורים לתעשיית החלל המלזית.
מסביב למבנה הפלנטריום פארק בנושא חלל ובו העתקים משוחזרים של מצפי כוכבים עתיקים מהעולם. הפארק מחובר על ידי גשר להולכי רגל למוזיאון הלאומי של מלזיה.
וולפגנג דרמלר
וולפגנג דרמלר (בגרמנית: Wolfgang Dremmler; נולד ב-12 ביולי 1954 בזלצגיטר שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק באיינטרכט בראונשווייג ובבאיירן מינכן בעמדת הקשר. דרמלר הוא מאמן קבוצת נוער בבאיירן מינכן כיום.
קריירת מועדונים.
דרמלר שיחק באיינטרכט בראונשווייג בין השנים 1973-1979. בשש עונותיו בקבוצה הופיע 138 פעמים וכבש תשעה שערים. בעונתו הלפני אחרונה בקבוצה שיתף פעולה עם פול ברייטנר, שהגיע מריאל מדריד. בשנת 1979 חתם דרמלר בבאיירן מינכן, והצטרף לברייטנר שחתם שם עונה קודם, בהמלצתו. עם באיירן מינכן, הגיע זכה דרמלר בארבע אליפויות הבונדסליגה ושלושה גביעים מקומיים. דרמלר היה שותף להגעתה של באיירן מינכן לגמר גביע אירופה לאלופות 1982, בו הפסידה לאסטון וילה. בשנת 1986, לאחר שבע עונות בבאיירן מינכן, 172 הופעות ושישה שערים, פרש דרמלר ממשחק פעיל עקב פציעה, בגיל 32.
קריירה בינלאומית.
לדרמלר 27 הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית, בהן כבש שלושה שערים. דרמלר ייצג את גרמניה במונדיאל 1982, בו הפסידה במשחק הגמר לנבחרת איטליה. את מונדיאל 1986 החמיץ דרמלר עקב אותה פציעה שבגינה פרש.
גלובוס יגלוניקוס
גלובוס יגלוניקוס (בפולנית Globus Jagielloński; באנגלית Globus Jagellonicus או Jagiellonian globe) יוצר בצרפת ב-1510 לערך. הוא נחשב למוקדם ביותר המצביע על חלק כלשהו מהעולם החדש, והוא הראשון שהתווה את קווי המתאר של יבשת דרום אמריקה. גלובוס ארדאפפל הקודם לו (1493) אינו מראה את היבשת שזה אך התגלתה. הגלובוס דומה באופן מפתיע לגלובוס האנט-לנוקס, המתוארך אף הוא לשנת 1510.
הגלובוס מוזהב, קוטרו 73.5 ס"מ, ובתוכו מנגנון של שעון אסטרונומי. הוא שייך כמעט מזמן הכנתו לאקדמיה בקרקוב, ששמה הוסב לאוניברסיטה היגלונית, ומכאן שמו.
העולם החדש.
העולם החדש מופיע בגלובוס הייגלוני בשני מקומות שונים ורק באחד מהם הוא נקרא אמריקה:
שיטת תלמי מול שיטת קולומבוס.
העובדה שאמריקה נמצאת בשני מקומות: הן בחצי הכדור המזרחי והן בחצי הכדור המערבי נובעת משתי הערכות שונות מאוד של היקף כדור הארץ. הדבר בא לידי ביטוי במפה במרחק, דרך האוקיינוס האטלנטי, בין הנקודה המערבית ביותר באירופה - כף סאו ויסנטה בפורטוגל וקטיגָרָה (היום העיר קריגרה בפיליפינים), שבצידה המזרחי של אסיה:
לקבל את נתוניו של קולומבוס היה מוביל בהכרח לדחיית הראייה התלמאית, דבר שהרבה קרטוגרפים באותה תקופה לא היו נכונים לעשות.
מפת וָלְדְזֵמילר.
הקרטוגרף מרטין ולדזמילר היה הראשון שהציג את שתי השיטות במפה משנת 1507. במפה זו, ששמה 'קומסמוגרפיה עולמית' ( Universalis Cosmographia ), מוזכר לראשונה השם 'אמריקה'. מכיוון שהשם לא היה מקובל בזמנו, מחק אותו ולדזמילר מהמפה והחליפו במונח טרה אינקוגניטה בשתי היבשות. לאחר מותו החזירו אנשי דפוס את המונח החדש.
המפה של ולדזמילר הייתה פשרה בין קווי האורך של קולומבוס לאלה של שיטת תלמי שהופיעו על גלובוס הארדאפפל של מרטין בהיים. בימין המפה, באסיה, עקב ולדזמילר אחר שיטת תלמי לפיה המרחק בין האיים הקנריים במערב (ברבע השמאלי של המפה) לקצה המזרחי של אסיה, דרך אירופה ואסיה וכולל האי זיפנגו (יפן), הוא 270 מעלות אורך. האוקיינוס ממזרח לאסיה נקרא האוקיינוס ההודי המזרחי (Occeanus Orientalis Indicus).
בצידה השמאלי של המפה נותרו אם כך 90 מעלות להשלמת הסיבוב (ל-360 מעלות). כאן הצביע ולדזמילר על התפיסה של קולומבוס לפיה מצא את הודו ומזרח אסיה מצד מערב. את האוקיינוס בין הקנריים ל"הודו" הוא כינה "האוקיינוס המערבי" (Occidentales Occeanus). דרום וצפון אמריקה מתוארות כשני איים צרים פאריאס ואמריקה (PARIAS ו-AMERICA) עם מצר שעובר ביניהם (מקומה למעשה של פנמה). במפה הממוזערת בחלק העליון הותיר ולדזמילר חלק יבשתי שמחבר בין שתי היבשות ומראה בכך גרסה אחרת של התגליות שדווחו. הצד המערבי של שתי היבשות מצוין כ-"terra ultra incognita" (ארץ מעבר לנודע) לדרום אמריקה ו-"terra ulterius incognita" (ארץ הלאה מעבר לנודע) לצפון אמריקה.
דוגמה נוספת לניסיון לגשר בין שתי השיטות במפה אחת היא מיקום האי היספניולה שבים הקריבי שקולומבוס טעה לחשוב שמדובר ביפן (במפה Zipangri). מצד אחד שני האיים מוצגים בנפרד אך מצד שני המרחק ביניהם הוא 45 מעלות בלבד לעומת 150 מעלות במציאות.
בגלובוס יגלוניקוס אומצה הגישה של ולדזמילר להציג את שתי השיטות.
לטאה חרמונית
לטאה חרמונית (שם מדעי: "Lacerta kulzeri") הוא מין של לטאת סלעים המצויה בהרי הלבנון, בירדן בסוריה ובישראל. הפרט הראשון של הלטאה התגלה ביער ארזים סמוך לבשארה בלבנון על ידי הסייר הנס קולצר (Kulzer) ונקראה על שמו. על סיווג המין התחוללה מחלוקת במשך שנים. בתחילה סווגה כLacerta danfordi (מין המצוי בדרום טורקיה), לאחר מכן התייחסו אליה כתת-מין של Lacerta laevis (לטאה זריזה). ב-1999 הוכיחו שמידטלר ובישוף כי מדובר במין ייחודי.
הלטאה החרמונית קטנה מעט מהלטאה הזריזה לרוב אורכה עד 20 ס"מ ומשקלה עד 10 גרם בלבד. מהחרטום לאורך העין מתחיל פס שלאורך הגוף מתחיל להישבר לכתמים, על הגוף כתמים שנראים כמו גלים מחוברים והראש קצת כהה יותר בצבע נחושתי מבריק. בניגוד ללטאה הזריזה היא חסרה את מגן הצדע או שמגן זה נראה כמפורר ומפורק לשברים קטנים. בישראל היא מצויה באזור החרמון בלבד. תזונתה מורכבת מחרקים שונים.
בשונה מרוב הלטאות החיות בחרמון ומזוחלים רבים, הלטאה החרמונית נמצאת בזמן השלג בחוץ ולא נכנסת לתרדמת חורף.
תפוצתו של המין מוגבלת להר חרמון ולאזורים בלבנון, סוריה וירדן, היא שוכנת בגבהים של 1500 מטר ומעלה באזורים סלעיים. מצב השימור העולמי לא מוגדר, בישראל נמצאת בסכנת הכחדה חמורה כאשר גודל האוכלוסייה אינו ידוע. האיומים על שרידות המין בישראל נובעים מפיתוח תיירותי בחרמון, משימוש בבולדוזרים על ידי צה"ל ומאיסוף לא חוקי על ידי חובבי זוחלים וסוחרים בבע"ח.
המאמצים הנדרשים לשימור המין כוללים:
1. מניעת המשך פיתוח תיירותי בחרמון.
2. הפחת השימוש בבולדוזרים על ידי צה"ל ותיאום פעילותו עם החברה להגנת הטבע ורשות הטבע והגנים.
3. הגברת הפיקוח של רשות הטבע והגנים על מבנים כבישים ותשתיות בשטח ההר.
4. מחקר בסיסי על אורח החיים של לטאת החרמון על מנת למצוא גורמי סיכון נוספים במטרה לשפר את מאמצי השימור.
5. בחינת השפעת הרעיה על המין ובית גידולו לקביעת מידת הרעיה הדרושה לשימור המין.
6. מניעת איסוף.
משה צינוביץ
משה צינוֹביץ (תרס"ה, 1905 - ח' באלול ה'תשמ"ז, 1 בספטמבר 1987) היה סופר, ביוגרף ועיתונאי ישראלי ממוצא פולני-ליטאי. חוקר תולדות אישים וקהילות ישראל באירופה.
ביוגרפיה.
נולד בידוובנה הסמוכה ללומז'ה ליוסף צינוביץ ושירקה רייזל בת הרב שמואל קרסנובורסקי. בילדותו המוקדמת הוכר בסביבתו כבעל זיכרון טוב במיוחד ונבחר עבורו מסלול תורני.
בטרם היותו בן 13 סיים ונבחן על סדר נשים. למד תקופה קצרה אצל רבי פסח פרוסקין, ועם מעבר הוריו להתגורר בביאליסטוק עבר ללמוד בישיבת ביאליסטוק, עמו למד אז בחברותא, אריה ליב מאלין; לימים מבחירי ישיבת מיר וראש ישיבת "בית התלמוד" בניו יורק.