באווסטה.
האָוֶסְטָה, ברבים אווסטות, הם כתבי הקודש הזורואסטריים. הם מחולקים לשני חלקים, כאשר החלק הקדום יותר נקרא גאת'ה ומיוחס לנביא זרתוסטרה עצמו (ככל הנראה בין 1400 ל-1000 לפנה"ס), והמאוחר יותר נקרא 'האווסטה הצעירה'. תחילתם כתורה שבעל פה, ושרידיהם הועלו על הכתב ככל הנראה בתקופה הסאסאנית (מאות 3–6 לספירה).
בגאת'ה מופיע אהרימן פעם אחת בלבד בשמו הקדום 'אנגרה מניו': "...ואז אדבר, על שתי הרוחות הראשיות של הקיום... והרוח הקדושה דיברה אל הרוח הרעה (מילולית- אנגרה מניו)...". 'הרוח הרעה' מוזכרת שוב בגאת'ה, בשם מעט שונה, כאחת מבין שתי הרוחות הגדולות שבחרו בין הטוב ובין הרע. כלומר, אנגרה מניו בחר להיות רע ולא נולד כזה. יש המפרשים מהגאת'ה כי שתי הרוחות הן תאומות, בנותיו של האל אהורה מאזדה.
אנגרה מניו מופיע באווסטה הצעירה במספר מקומות, בין היתר בתיאור מלחמתו ב'רוח הקדושה'. במקום מסוים הוא אף מוזכר כלוקח חלק בבריאת העולם, כאשר בתגובה לבריאת הדברים הטובים בידי אהורה מאזדה (ולא הרוח הקדושה), ברא הוא את הדברים הרעים. בחלקים מהאווסטה הצעירה לא קיימת הבחנה בין 'הרוח הקדושה' לבין אהורה מאזדה, רעיון המתקבע בבירור בטקסטים המאוחרים יותר, ומסביר את החריגה הנ"ל. במקום אחר מופיע כי אנגרה מניו ניסה לפתות את זרתוסטרה לנטוש את דרך הטוב, אך זה סירב.
בטקסטים מאוחרים.
כפי שצוין לעיל, חלקים רבים מהאווסטה אבדו. הידע שקיים בנושא בריאת העולם לפי הדת הזורואסטרית נמצא בטקסטים מאוחרים יותר כמו ה'בּוּנְדַהִישְׁן' ("בריאת ההתחלה") ו'המבחר של זָאדְסְפְּרַם', כאשר החוקרים סבורים שמקורם של טקסטים אלה בחלקים האבודים של האווסטה. בטקסטים אלה מופיעים אהורה מאזדה ואנגרה מניו בשמותיהם בפַּהְלַוִי (ניב של פרסית אמצעית)- אוהרמזד ואהרימן.
לפי ה'בונדהישן' ו'המבחר של זאדספרם', במשך 3,000 השנים הראשונות של הקיום לא היה עולם גשמי. אוהרמזד ואהרימן, שתי ישויות יודעות כל, שכנו במקומות מנוגדים: "אוהרמזד שכן למעלה, באור הטהור, ואהרימן שכן במעמקים, בחשכה." אוהרמזד הבין שאהרימן עומד לתקוף אותו, וכהכנה לתקיפה ברא את ה'אַמְשַׁה ספְּנְטַה', הישויות הקדושות. במקביל ברא אהרימן את יצורי האופל.
אחרי 3,000 שנים אהרימן תקף, וביוזמת אוהרמזד הם קבעו זמן מוגדר ללחימה- 12,000 שנים, וזירה מוגדרת ללחימה- העולם הגשמי. זמן הלחימה המוגדר מחולק אף הוא לשלוש תקופות, כאשר 3,000 השנים של תקופת ההכנה הראשונית נספרות אף הן לפי חלק מהמקורות. מיד לאחר הגדרת הזמן, גורש אהרימן שוב לחשכה, ואוהרמזד עסק בבריאת העולם הגשמי במשך 3,000 השנים הבאות. עם סיומן תקף אהרימן בשנית, וניצח. הוא זיהם את העולם שאוהרמזד ברא ברוע והתחיל את תקופת הזמן בה אנו נמצאים כעת- תקופת העירוב בין הטוב והרע. תקופת העירוב תגיע לסיומה כעבור 3,000 שנים נוספות, עם טיהור העולם מכל הרע וניצחונו המוחלט של הטוב. זוהי למעשה אחרית הימים. לא ברור האם באחרית הימים יושמד אהרימן לחלוטין, או רק יאבד את כל כוחותיו.
פולחן.
אין עדויות רבות על פולחן שנערך לכבוד אהרימן. מקור אחד הוא פלוטרכוס שכתב בספרו 'איזיס ואוזיריס' על טקס קורבן מסוים אותו ערכו מאמיני זרתוסטרה, ונועד למנוע מחלות ו"דברים חשוכים" אחרים. אזכור נוסף מופיע ב'דֶנְקארט', אחד הטקסטים הזואורסטרים, שם כתוב על כת ה'מכשפים' הכופרים שסוגדת ל"אהרימן המשמיד".
ייצוגים באומנות.
מאחר שלאוהרמזד ואהרימן אין קיום בעולם הגשמי, לא נהגו הזורואסטרים לפסל או לצייר אותם. אף על פי כן, ייצוג וודאי אחד של אהרימן מופיע בכתובת סלע של ארדשיר הראשון, ששלט באימפריה הסאסאנית בין השנים 224 ל-241 לספירה. כתובת זו מתארת את ארדשיר מקבל את טבעת המלוכה מאוהרמזד לאחר ניצחונו על אויביו. מתחת לסוסו של אוהרמזד שוכב אהרימן המובס, בדמות אדם, אשר שערות ראשו המסולסלות מסתיימות בראשי נחש ואזניו נראות כאוזני ארנב.
השפעות על היהדות.
לאחר גלות אשור, בשנת 721 לפנה"ס, נוצר מגע בין העם האיראני ותרבותו ליהודים. מפגש זה השפיע רבות על התפתחות רעיונות שונים ביהדות, ודרכה גם על הנצרות והאסלאם. בין הרעיונות שניתן להצביע עליהם: אחרית הימים, העולם הבא ועוד.
אף הרעיון של ישות רעה שנאבקת עם האל כלל הנראה לא היה קיים באמונה היהודית עד המפגש עם דמותו של אהרימן, או בשמו היהודי ה"שטן". בספרים שנכתבו לפני גלות בית ראשון מופיעה המילה "שטן" במשמעות כללית של אויב, או יריב. לעומת זאת, בספרים מתקופת בית שני, כמו איוב, זכריה ודברי הימים, מקבל השטן את המשמעות אותה אנו מכירים היום- יריבו הרע של האל עצמו.
אהרימן מוזכר בגמרא מספר פעמים בשם אהורמין.
לפי חוקרים מסוימים, גם התפיסה הקבלית לגבי מקור הרע נובעת מהיכרות של מקובלים עם טקסטים זורוואניים. לפי תפיסה זו, מקור הרע הוא ב"מחשבה הרעה" של האל, רעיון המקביל לתורה הזורוואניסטית הגורסת כי אוהרמזד ואהרימן נולדו מספק, או מחשבה רעה, שעלו בנפשו של אל קדום יותר, זוּרְוָאן.
אוקיינוס (מיתולוגיה)
אוקיינוס (ביוונית עתיקה: Ὠκεανός; בלטינית: Oceanus) הוא טיטאן הים מהמיתולוגיה היוונית.
במלחמת הטיטאנים.
ברוב גרסאות הסיפור אודות מלחמת הטיטאנים ושנים-עשר האלים האולימפיים, הטיטאנומכיה, לא עמד אוקיינוס, יחד עם פרומתאוס ותמיס, לצדם של אחיו הטיטאנים כנגד אלי האולימפוס, ובמקום זאת פרש מן הקרב. בנוסף, הוא סירב להושיט עזרה לקרונוס, כשהלה מרד באביו אורנוס.
תיאוריו והתגלמויותיו.
אוקיינוס היה, על פי אמונת היוונים והרומאים הקדמונים, נהר ענק שהקיף את העולם. ליתר דיוק, הכוונה הייתה לזרם מים אוקייני בקו המשווה, שעליו צף "העולם הנושב" (אויקומנה, oikoumene). במיתולוגיה היוונית תואר אוקיינוס בדמותו של טיטאן, בנם של אורנוס וגאיה. באמנות היוונית העתיקה מתואר הטיטאן אוקיינוס לעיתים קרובות כבעל פלג-גוף עליון שרירי עם זקן ארוך וקרניים, ופלג-גוף תחתון של נחש.
חוקרים אחדים סבורים, כי אוקיינוס גילם בתחילה את הים התיכון ואת האוקיינוס האטלנטי, שני אגני מי הים הגדולים ביותר שהיו ידועים ליוונים הקדמונים. ברם, עם התפתחות הידע הגאוגרפי נעשה אוקיינוס להתגלמות מימיו הבלתי-נודעים של האוקיינוס האטלנטי (שנקרא גם "ים האוקיינוס"), בעוד שפוסידון שלט על הים התיכון.
בת-לווייתו של אוקיינוס היא אחותו טתיס, ומזיווגם נולדו שלושת אלפים צאצאים הידועים בשם אוקיינידים.
אוקיינוס מופיע הן במיתוסים והן בקוסמוגרפיה היוונית. קרטוגרפים הוסיפו להציג במפותיהם את זרם המים המשווני המקיף את הארץ ממש כפי שהופיע על מגינו של אכילס.
סמליו של אוקיינוס הם רכיבה על סרטן ענק, ושימוש בנחש ים כמו בחרב.
מגן אכילס.
כמתואר באיליאדה של הומרוס, עיטר הפייסטוס את שולי מגינו של אכילס באוקיינוס, כמו העולם עצמו:
משגרי החלל של באז שנות אור
משגרי החלל של באז שנות אור (באנגלית: Buzz Lightyear Astro Blasters) הוא מתקן פופולרי המצוי בפארקי השעשועים של חברת וולט דיסני ומבוסס על הסרט של אולפני וולט דיסני וחברת פיקסאר - "צעצוע של סיפור".
המתקן מצוי בפארקי השעשועים דיסנילנד שבאתר הנופש דיסנילנד בקליפורניה, דיסנילנד שבהונג קונג, ממלכת הקסם בדיסניוורלד שבפלורידה, דיסנילנד שבטוקיו ודיסנילנד פריז. מתקן בשם דומה נמצא בדיסניקווסט שבוולט דיסני וורלד, אולם סוג המתקן בדיסניקווסט שונה.
המתקן מופעל על ידי שיטת אומנימובר מדור שלישי, בשילוב עם מתקן אפל ומטווח.
תיאור המתקן.
סיפור המסגרת של מתקן זה מתבסס על ניסיונו של הקיסר הרשע זורג לגנוב את יחידות הכוח המשמשות את כלי הרכב של האנשים הירוקים הקטנים.
מאחר שבאז שנות אור הוא צעצוע, תפאורת המתקן יוצרת את האשליה שהמבקרים הוקטנו לגודל של צעצוע באמצעות ברגים ענקיים ומברג ענק. חלקים מהמתקן נראים כמו מדריך לשימוש בצעצועים כאשר המבקרים הם בגודל של הצעצוע ביחס למדריך. המתקן פועל הן באמצעות אודיו אנימטרוניקס והן באמצעות הקרנת סרטי וידיו על פניו של הדמות על מנת ליצור אשליה של דמות חיה.
היבטים טכניים.
המתקן הוא בחלקו מטווח ובחלקו מתקן אפל. המבקרים במתקנים מובליים באמצעות כלי רכב הנעים בשיטת אומנימובר, שבידיהם שני אקדחי לייזר וג'ויסטיק. האקדחים משמשים לירי על אויבים, והג'ויסטיק מאפשר סיבוב המתקן עד כדי 360 מעלות על מנת לכוון את הירי.
אמשא ספנדאן
במיתולוגיה הפרסית, אמשא ספנדאן (פרסית: امشاسپندان; האלמותיים הטובים) היא קבוצה של שבעה אלים ואלות התומכים באהורה מאזדה ונאבקים למען הטוב וכנגד אנגרה מאינו וקבוצתו המכונה דיווים.
בקבוצת אמשא ספנדאן לוקחים חלק:
בחיבורים מאוחרים יותר מופיע גם:
משפחה אומנת
משפחת אומנה
משפחת אומנה (או משפחה אומנת) היא משפחה המקבלת לחזקתה ילד כסידור זמני לתקופה מסוימת, מתוך מטרה לתרום להתפתחותו הגופנית, הרגשית והחינוכית.
ישנן מספר דרכים בהן סידור אומנה נפסק: כשהגיע הילד לגיל 18, עם מעבר הילד לסידור חוץ-ביתי אחר, בהכרזה על אחד או יותר מהוריו הביולוגיים ככשירים להחזקתו או בהעברה לאימוץ.
אטימולוגיה.
מקור המילה "אומנה" הוא ממגילת אסתר, בה מסופר שאסתר גדלה אצל מרדכי – שהיה אומֵן שלה. המגילה קוראת לקשר הזה אָמְנָה: .
מאפייני המסגרת.
משך זמן האומנה.
משך תקופת האומנה נע בין ימים בודדים לבין מספר שנים, בהתאם לסוג מסגרת האומנה:
הפסקת האומנה.
אומנה מוגדרת כפתרון זמני, בניגוד לאימוץ. במצבים שונים ייתכן ותופסק שהות הילד במשפחה האומנת:
מאפייני הילדים.
סידור האומנה הוא אחד מהסידורים החוץ-ביתיים הקיימים עבור ילדים. ייתכנו אפיונים שונים לילדים המופנים למשפחה אומנת, באופן זמני או קבוע.