לפי חוקרות וחוקרים ובהם מארן ניהוף, פולמוסים המופיעים בתלמוד ובמדרש עם "פילוסוף" וכן ויכוחים אחרים מצביעים על היכרות קרובה עם דעות אוריגנס מאבות הכנסייה הנוצרית, ודומים לרשום בכתבי אוריגנס על ויכוחים עם יהודים. ניהוף משערת שרבי הושעיה עבד במפעל התרגום ובירור הנוסח של התנ"ך בספריית פמפילוס שבקיסריה, בה עבדו יהודים נוספים, כמתועד בכתבי הנוצרים הקדומים. לעיתים אף קרה שחלק מפירושי אוריגנס והנוצרים אומצו בידי חז"ל, בלי להזכיר את מקורם.
זיהויו.
יש להבחין בינו לבין אמורא בבלי שעלה לארץ ישראל, והיה תלמידם של רבי אמי. ורבי אסי, היה שולח את רבה לשאול שאלות אמוראים אחרים כגון רב חסדא
בירקירקארה (כדורגל)
קבוצת בירקירקארה היא קבוצת כדורגל המשחקת נכון להיום בפרמייר-ליג המלטזי והיא ממוקמת בשכונה בעיר בירקירקארה, העיר הגדולה במלטה. הקבוצה מכונה "פסים" בשל סמלה המפוספס.
הקבוצה הוקמה בשנת 1950 מאיחוד שתי קבוצות שהיו קיימות בעיר בירקירקארה: "בירקירקארה יונייטד" ו"בירקירקארה סלטיק". היריבות המרכזיות של הקבוצה היו ונשארו גם כיום ולטה ופאולה היברניאנס וקבוצות אלה נאבקו בה לא פעם במאבקי הצמרת, לעיתים עד המשחקים האחרונים ממש לקביעת אלופת מלטה.
לאחר מאבקים קשים עד תום העונה בעונות 1997/98 ו-1998/99, בהן הקבוצה נלחמה עד תום העונה אך הפסידה במשחקים האחרונים של העונה, בעונת 2000 הקבוצה זכתה לראשונה בתולדותיה באליפות המלטזית ושחזרה הישג זה גם בעונת 2006 כאשר היא זוכה באליפות השנייה בתולדות המועדון.
הופעות באירופה.
הקבוצה הופיעה לראשונה בתולדותיה באירופה, בעונת 1997/98, אז הופיעה בגביע אופ"א והפסידה בסיבוב המוקדם הראשון לקבוצת ספרטק טרנבה מסלובקיה. הקבוצה חזרה לגביע אופ"א גם בעונה לאחר מכן, אז הפסידה בסיבוב המוקדם לקבוצת שחטאר דונצק האוקראינית. גם בעונת 1999/00 הקבוצה שיחקה בגביע אופ"א, אז הפסידה גם הפעם, הפעם לקבוצת לינגבי בולדקלאב הדנית. בעונת 2000/01 הקבוצה שיחקה לראשונה בתולדותיה בליגת האלופות, אז הפסידה בסיבוב המוקדם הראשון לקבוצת קיי. אר. רייקיאוויק מאיסלנד.
בעונת 2001/02 הקבוצה חזרה לגביע אופ"א, אז עברה לראשונה בתולדותיה שלב במפעל אירופי כלשהו כאשר גברה בעזרת הפרש שערי חוץ על קבוצת לוקומוטיב טביליסי הגאורגית בסיבוב המוקדם והעפילה לסיבוב הראשון, אז הפסידה לקבוצה הרוסית דינמו מוסקבה. גם בעונה לאחר מכן הקבוצה חזרה לגביע אופ"א, אז הפסידה בסיבוב המוקדם לקבוצה האוקראינית מטאלורג זאפוריז'יה. בעונה לאחר מכן, עונת 2003/04 הקבוצה חזרה לגביע אופ"א, אז הפסידה לקבוצה ההונגרית פרנצווארוש.
בעונת 2004/05 הקבוצה חזרה לגביע אופ"א, אז הפסידה בסיבוב המוקדם לקבוצת פרטיזן טיראנה מאלבניה. גם בעונה לאחר מכן הקבוצה שיחקה בגביע אופ"א, אז הפסידה בסיבוב המוקדם לקבוצת אפואל ניקוסיה הקפריסאית. בעונת 2006/07 הקבוצה חזרה למוקדמות ליגת האלופות, אז הפסידה בסיבוב המוקדם הראשון לקבוצת B36 טורסהאבן מאיי פארו. בעונת הקבוצה שיחקה בגביע אופ"א, בסיבוב הראשון הקבוצה הפסידה לקבוצת היידוק ספליט מקרואטיה והודחה מהטורניר.
פרטיזן טיראנה
ש&quot;ה ברגמן
פ.צ. בירקירקארה
בירקירקרה (מועדון כדורגל)
בלוטת האדרנל
פאוכרומוציטומה
פאוכרומוציטומה (באנגלית: Pheochromocytoma) היא גידול של תאי כרומפין בליבה של בלוטת יותרת הכליה, המפריש במידה מוגברת קטכולאמינים לזרם הדם, בעיקר אדרנלין ונוראדרנלין, ומשפיע על קצב הלב, גורם לעלייה בלחץ הדם, כאבי ראש, ותסמינים קליניים נוספים.
פאוכרומוציטומה היא מחלה נדירה יחסית, ומתרחשת בקירוב אצל כ-2-8 אנשים למליון איש לשנה, כאשר כ-0.1% מהחולים הסובלים מיתר לחץ דם סובלים מפאוכרומוציטומה. הגיל הממוצע בו מאובחנת המחלה הוא גיל 40, על אף שהגידולים יכולים להתרחש בתקופת הילדות המוקדמת ועד לגילאים מבוגרים. קיים כלל הקרוי "כלל ה-10" עבור פאוכרומוציטומות והגורס כי כ-10% מהן דו-צדדיות (בשתי בלוטות האדרנל), 10% הן מחוץ לבלוטת האדרנל, ו- 10% ממאירות. עם זאת, אחוזים אלו גבוהים יותר בתסמונות תורשתיות אשר יפורטו בהמשך. הטיפול בפאוכרומוציטומה הוא הסרה כירורגית של הגידול.
יצוין, כי כ-5% עד 10% מהפאוכרומוציטומות ממאירות. אבחון גידול ממאיר מסוג פאוכרומוציטומה בעייתי, מאחר שהקריטריונים ההיסטולוגיים המנסים לנבא אילו מן הגידולים ישלחו גרורות אינם אמינים יחסית. על כן, המינוח "פאוכרומוציטומה ממאירה" הוא לרוב מוגבל לגידולים עם גרורות מרוחקות, לרוב כאלו שנמצאו בריאות, בעצמות, או בכבד – המרמזות על התפשטות באמצעות כלי דם. גידולים ממאירים נוטים יותר להתרחש בתסמונות תורשתיות מסוימות המקושרות עם פאוכרומוציטומה. טיפול בפאוכרומוציטומה ממאירה כולל את הסרת הגידול ומתן פרוטוקול כימותרפיה ורדיותרפיה גרעינית.
תסמינים קליניים.
המאפיינים הקליניים של מחלה זו משתנים מאוד בין חולה וחולה, עד כדי כך שפאוכרומציטומה לעיתים נקראת בשם "המתחזה הגדול" (the great masquerader). יצוין עוד, כי המחלה יכולה להיות ללא תסמינים כלשהם למשך שנים, וכמה גידולים עלולים להגיע לגודל משמעותי לפני שהחולים חשים בתסמינים כלשהם. בין התסמינים הקיימים ניתן לציין את ה"טריאדה הקלאסית" הכוללת אפיזודות של פעמת, כאב ראש והזעה מוגברת. שלושה תסמינים אלו בשילוב עם יתר לחץ דם בהחלט הופכים את האבחנה של פאוכרומוציטומה לאבחנה סבירה.
הסימן הדומיננטי ביותר במחלה הוא יתר לחץ דם. באופן קלאסי, לחולים יש יתר לחץ דם באפיזודות, אולם נפוץ גם יתר לחץ דם קבוע. שחרור מסיבי של קטכולאמינים בגידול יכול להביא גם לאי ספיקת לב, בצקת ריאות, הפרעות קצב ואף דימום תוך מוחי.
במהלך אפיזודות של שחרור ההורמונים, אשר יכולים להתרחש באינטרוולים שונים, החולה חרד וחיוור, וחש טכיקרדיה ופעמת. התקפים אלו לרוב נמשכים פחות משעה ויכולים להיות מואצים לאור תהליכים כגון ניתוחים, שינויי תנוחה, התעמלות, היריון, השתנה (בעיקר פאוכרומוציטומות של השלפוחית), ושימוש בתרופות מסוימות (כגון תרופות אנטי דיכאוניות ממשפחת הטריציקליים, אופיאטים, מטוקלופראמיד).
להלן התסמינים העיקריים:
בדיקות מעבדה.
הממצאים המעבדתיים אינם ספציפיים: היפרגליקמיה (כתוצאה מתהליך של גליקוגנוליזה בהשפעה בטא-אדרנרגית), היפרקלצמיה, והמטוקריט מוגבר (כתוצאה מהיפו-וולמיה).
אצל חולים אלו יש לנהוג במשנה זהירות בעת פרוצדורות הכוללות הרדמה, עקב הסבירות שחומרי הרדמה מסוימים עלולים להוביל להתקף (שחרור של קטכולאמינים).
אבחנה.
אבחנת המחלה מבוססת על תיעוד של עודף בקטכולאמינים (אדרנלין, נוראדרנלין וכן המטבוליטים שלהם) בבדיקה ביוכימית וכן מיקום של הגידול על ידי הדמיה. לשני אלו משקל שווה בחשיבותם, אם כי באופן פרקטי, מדידה של קטכולאמינים היא השלב הראשון בדרך לאבחנה.
טיפול.
הסרה מלאה של הגידול היא המטרה האולטימטיבית בטיפול עצמו. על הניתוח להתבצע על ידי צוותים של מרדימים ושל מנתחים המנוסים בניהול מקרים של פאוכרומוציטומה. לחץ הדם יכול להשתנות באופן חד במהלך הניתוח, בעיקר בתחילת ההרדמה או כאשר מתבצעת מניפולציה על הגידול עצמו. הראשון שביצע את הניתוח להסרה היה , רופא שווייצרי ב-1926. כיום מקובל לבצע ניתוחים אלו בלפרוסקופיה. לאחר הניתוח, יש לתעד את תהליך החזרה לנורמה של הפרשת קטכולאמינים.
אחד מהאתגרים הקשורים לניתוח זה הוא הכנה נכונה של המטופל לניתוח, לאור העובדה כי הגידול מפריש קטכולאמינים העלולים להביא לעליות לחץ דם מסוכנות במהלך הניתוח. כיום מקובל להכין את החולה על ידי מתן חוסמי אלפא (phenoxybenzamine) במינון נמוך יחסית כ- 7 ימים טרם הניתוח עצמו ולהעלות את המינון כל מספר ימים בהתאם לסבילות.
תסמונות תורשתיות הקשורות לפאוכרומוציטומה.
קיימות מספר תסמונות בהן נמצאה שכיחות יתר של פאוכרומוציטומה. אצל חולים אלו, הגיל הממוצע של האבחנה הוא 15 שנים פחות מאשר הגיל הממוצע כאשר המחלה מתרחשת ללא קשר לתסמונות משפחתיות.
Tytonidae
פיאוכרומוציטומה
אסימילציה
נוקליד
נוקליד (Nuclide) הוא מונח בפיזיקה גרעינית לאפיון אטום בעזרת הרכב הגרעין שלו על פי מספר הפרוטונים והנייטרונים המצויים בו. כל נוקליד הוא איזוטופ של יסוד כימי מסוים. המונח נוקליד נטבע בשנת 1947 והוא אינו זהה למונח "איזוטופ", במשמעותו הכללית. נוקליד הוא מונח שמתייחס לאטום כלשהו בעל מספר אטומי ומסה, ואיזוטופ הוא מונח המתאר אטומים בעלי מספר אטומי זהה אך מסה שונה.
כדי לתאר בקצרה את הנוקליד, כותבים את מספר המסה (מספר הנוקליאונים) בפינה השמאלית העליונה ואת המספר האטומי (מספר הפרוטונים) בפינה השמאלית התחתונה של הסימול הכימי. לדוגמה: C formula_1 עבור האיזוטופ הנפוץ ביותר של פחמן. בשנים קודמות, מספר המסה היה נכתב בפינה הימנית העליונה. ניתן להשמיט את המספר האטומי, כיוון שהוא מוגדר באופן ייחודי על ידי הסימול הכימי של היסוד.
מגוון הנוקלידים של יסוד כימי מסוים בעל אותו מספר פרוטונים (מספר אטומי), אבל עם מספרי נייטרונים שונים נקראים האיזוטופים של היסוד. לפני שהמונח נוקליד התקבל באופן בינלאומי (בערך בשנת 1950), השתמשו במונח "איזוטופ" כדי לתאר סוגים שונים של גרעינים, כלומר, נוקלידים. נוקלידים עם אותו מספר מסה אבל עם מספר אטומי שונה נקראים איזובארים (איזובאר = שווה במשקל). איזוטונים הם נוקלידים עם מספר נייטרונים שווה ומספר פרוטונים שונה.
איזומרים גרעיניים הם גרעיני אטומים של נוקליד מסוים בעלי מספרי פרוטונים ומסה שווים, הנבדלים בתכולת האנרגיה ומתקיימים לטווח זמן ארוך. נוקלידים לא יציבים הם רדיואקטיביים ומכונים רדיונוקלידים.