הצעת חוק דיני ממונות (הקודיפקציה) מחלקת את האחריות בשל יחס מיוחד בין האחראי לבין גורם הנזק על ידי שימוש בשני מונחים- אחריות אישית ואחריות שילוחית. האחריות השילוחית היא של מעביד כלפי עובדו ושל שולח כלפי שלוחו- הזיקה נוצרת מכח היחסים בין המעוול לבין הצד השלישי. לעומת זאת כלולה אחריות של משתף ומשדל בתחומי האחריות האישית אם המשדל בצע ביודעין את אחת הפעולות המנויות בסעיף- סיוע, ייעוץ, ציווי, שידול או הרשאה. בדברי ההסבר להצעת החוק מצוין כי פעולת האשרור הושמטה מאחר שהיא כלולה בתחומה של ההרשאה שיכולה לחול על מעשה שנעשה או על מעשה שיעשה. נוסח זה פותר את הבעיה אותה מעלה פרופ' טדסקי ביחס לנוסח הסעיף הנוכחי, ממנו משתמע כי כל פעולות המשדל יכולות לחול הן על מעשה שנעשה או שעומד להיעשות.
השמטת הביטוי "מעשה העומד להיעשות" פתרה את בעיית התכיפות. מנוסח זה לא משתמע הצורך לכאורה בתכיפות בין השידול למעשה. בעיה נוספת שנפתרה בזכות השמטת הביטוי היא המצב הבלתי אפשרי בו המשדל בעל האחריות החמורה יותר- נוטע הרעיון- לא נופל בגדרי הסעיף ואילו מכריע הכף כן. האחריות האישית לפי הנוסח החדש כוללת את שניהם.
נוסח הסעיף החדש קובע בפירוש את היסוד הנפשי הנדרש לשם הטלת האחריות על המשדל- "ביודעין". אם כך, לפי הצעת החוק אין צורך בכוונה שהמשודל יבצע את המעשה ודי בידיעת המשדל שהוא משתף את עצמו בעוולה.
מבט לעתיד.
ראינו שסעיף 12 הוא אחד ממספר סעיפי חוק בפקודת הנזיקין המרחיבים את היקף האחריות ומטילים אחריות נזיקית על צד שלישי, שאינו מבצע את העוולה באופן ישיר, בנוסף לאחריות שילוחית ואחריות מעביד. ראינו שס' 12 תורגם ואומץ מפקודת הנזיקין המנדטורית, אך שנוסח הסעיף העברי מעט שונה המנוסח המקורי, דבר שהוביל לבעיות פרשנות והבנה של הסעיף, אך הבעיות לא טופלו עד עכשיו בעקבות השימוש המועט שנעשה בסעיף, ובפרשנות תכליתית שבתי המשפט, בהובלת בית המשפט העליון, מבצעים.
שלא כמו במשפט האמריקאי, באחריות משתף ומשדל לפי המשפט הישראלי, אין דרישה להוכחת נזק, ולכן ייתכן שימוש מורחב בסעיף כאשר אין אפשרות להוכיח שהתנהגות של המשדל גרם לנזק (ולכן אין אפשרות לתבוע בגין העוולה לבד).
בעתיד, סעיף 12 יואמץ לתוך הצעת חוק דיני ממונות בתחום האחריות האישית, תוך כדי פתרון לבעיות הפרשנות שהעלה פרופ' טדסקי.
לקריאה נוספת.
חקיקה ישראלית
פסיקה ישראלית של בית המשפט העליון
פסיקה ישראלית של בית המשפט המחוזי והשלום
מאמרים ישראלים
משפט עברי
חקיקה מנדטורית
משפט אמריקאי
קישורים חיצוניים.
סוגי העוולות בפקודת הנזיקין
הצעת חוק דיני ממונות באתר משרד המשפטים
שליחות מניין?
סאן אוף דורק
סאן אוף דורק היא להקת פופ-פאנק בריטית שהוקמה על ידי ג'יימס בורן.
שמה של הלהקה בא מהסרט "מותק, הילד השתגע", שם נאמר "Son Of Dork". הלהקה הוקמה אחרי שלהקתו הקודמת של בורן, באסטד, התפרקה בינואר 2005 עקב עיזבתו של צ'ארלי סימפסון (שהצטרף ללהקה פייטסטאר).
האלבום הראשון של הלהקה, "Welcome to Loserville", יצא לאור בנובמבר 2005 ובלטו בו הסינגלים "Ticket Outta Loserville" ו-""Eddie's Song" אשר הגיעו, בהתאמה, למקומות ה-3 וה-6 במצעד הסינגלים הבריטי.
לאחר כמה חודשים של השערות על פירוק הלהקה, ב-11 ביולי 2007, הודיע דייוויד ויליאמס באתר המייספייס של הלהקה, כי הלהקה התפרקה. מספר שעות לאחר מכן, הודיע בורן כי הלהקה לא התפרקה. מאוחר יותר, הודיע ויליאמס כי הוא עוזב את הלהקה, מכיוון שהוא לא רוצה להיות בלהקה שלא פעילה כבר יותר משנה. ויליאמס חבר כעת בלהקת "Kobe". באוקטובר 2007, הודיע כריס לאונרד שהוא עוזב גם כן את הלהקה.
בורן שהה במשך רוב שנת 2007 בארצות הברית, שם עבד עם אמנים ועם הלהקה של חברתו " AvenueB". בנוסף, הוא החל לבצע הופעות אקוסטיות לבד במנהטן, והוציא שיר שנקרא " Loser with No Life".
מאז שנת 2008 הלהקה לא פעילה, ובורן עוסק בקידום קריירת הסולו שלו, לאחר שהופיע מספר פעמים בניו יורק.
אבטרקיה
Visual Studio
כפיר אודי
כפיר אודי (נולד ב-28 באוגוסט 1979) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה.
אודי החל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של הפועל תל אביב, וזכה עם נבחרת הנערים של ישראל במדליית הארד באליפות אירופה שנערכה בגרמניה ב-1996, מהישגי השיא של הכדורגל הישראלי בכל הזמנים. בעונת 1996/1997 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת הבוגרים של הפועל תל אביב, והפריצה הגדולה שלו הגיעה בעונת 1999/2000, עת זכה עם הקבוצה בדאבל, כאשר נחשב לאחד מארבעת "תינוקות קשטן" (ביחד עם פיני בלילי, סלים טועמה ועמרי אפק), שטופחו על ידי מאמן הקבוצה דרור קשטן. אודי היה גם שותף להעפלת הקבוצה לרבע גמר גביע אופ"א בעונת 2001/2002, הישג השיא של קבוצה ישראלית באירופה. באותה עונה גם זכה עם הקבוצה בגביע הטוטו.
אודי החל כחלוץ צעיר ומבטיח, אולם פציעות רבות עיכבו את התפתחותו, ובדיעבד, גרמו כנראה לפרישתו המוקדמת. אודי נפצע לראשונה לקראת סוף עונת הדאבל של הפועל תל אביב והחמיץ את מחזורי הסיום של העונה, אך בעונה הבאה חזר להפגין יכולת טובה ואף הוזמן לראשונה לנבחרת ישראל על ידי המאמן ריצ'רד נילסן. במשחק הבכורה שלו בנבחרת, משחק ידידות נגד נבחרת רוסיה, ב-23 בפברואר 2000, הספיק אודי להבקיע את שער הבכורה שלו בדרך לניצחון 1-4. במשחק הבא נגד נבחרת גאורגיה, ב-29 במרץ 2000, הגיעה הפציעה החמורה מכולן. אודי נפגע על ידי השוער, והושבת לשנה. אודי הצליח להתאושש מהפגיעה, חזר להרכב הפועל תל אביב והיה שותף להצלחותיה באירופה, ואף חזר למספר הופעות נוספות בנבחרת, אולם פציעה נוספת השביתה אותו לזמן ממושך נוסף.
ב-2003 עזב אודי את קבוצת נעוריו ושיחק בבני יהודה, מכבי פתח תקווה ומ.ס. אשדוד. בתחילת עונת 2006/2007 ניסה אודי לבצע קאמבק לשורות הפועל תל אביב, קבוצת נעוריו, אולם כושרו הירוד גרם לו להיחתך מהקבוצה באמצע העונה. הוא החל להתאמן בשורות הכח עמידר רמת גן, במטרה לעבור אליה, אולם לפני ששיחק אפילו משחק אחד, פרש מכדורגל בגיל 27. לאחר כשנה חזר אודי מהפרישה וחתם בקבוצת הפועל רמת גן מהליגה הלאומית. לקראת עונת עבר לשחק בהפועל ראשון לציון מהליגה הארצית, ועלה עמה לליגה הלאומית. בעונת 2009/2010 שיחק משחקים בודדים עם הקבוצה בליגה הלאומית, ואת שערו האחרון בקריירה כבש ב-18 בינואר 2010, במשחק מול בית"ר תל אביב רמלה.
יוסף שיינין
הרב יוסף שיינין (נולד בשנת 1940) הוא רבה הראשי האשכנזי של אשדוד.
ביוגרפיה.
נולד לציפורה ולרב מנחם מנדל שיינין, תלמיד ישיבת חברון בעיר חברון ומשגיח רוחני בישיבת רחובות. למד בישיבת פוניבז'. נישא לעטרה הדסה, בתו של הרב דוד סלומון. בגיל צעיר התמנה לרבה של טירת כרמל, שם פתח ישיבה בהיקף מצומצם. לאחר שרבה הראשון של אשדוד, הרב סיני אדלר עבר למבשרת ציון, מונה כרב ראשי, לצידו של הרב ישראל אליזרע, הרב הראשי הספרדי. עם פטירת הרב אליזרע, בשנת תשס"א, נותר הרב שיינין כרבה הראשי היחיד של העיר, עד מרץ 2010, אז נבחר הרב חיים פינטו לרבה הספרדי של העיר.
הרב שיינין משמש גם כראש כולל להוראה מורשת מנחם - אשדוד שהוקם לזכר אביו. לכולל שני סניפים, בבית כנסת אהל יעקב ובבית הכנסת לזכר נספי אגוז.
ב-2009 סירב הרב שיינין להעניק תעודת כשרות בתנאים הרגילים לקונדיטוריה שבבעלות יהודייה משיחית בשל היותה מוגדרת בהלכה כמומרת. בג"ץ קבע שקביעת התנאים המחמירים לקבלת תעודת ההכשר (משגיח כשרות צמוד בכל שעות הפעילות המחזיק בידיו את המפתחות לעסק) נעשתה בחוסר סמכות ומשיקולים זרים וחייב את הרב להעניק תעודה, אך הוא סירב. בהמשך חייב בג"ץ את הרבנות הראשית לישראל להסמיך רב אחר שייתן הכשר לעסק.
ב-2010 נמנה הרב שיינין על חותמי מכתב הרבנים שאסרו על השכרת דירות לערבים.
אחיו, הרב נחום שיינין היה אב בית דין בתל אביב וכן דיין במינוי זמני בית הדין הרבני הגדול.
כתביו.
הרב שיינין חיבר את הספר "הדר יוסף" בנושאים שונים בש"ס, הכולל בין היתר התכתבות עם הרב יוסף שלום אלישיב בהלכות הנוגעות לפסולי חיתון.
אדמוניציו גנרליס
האדמוניציו גנרליס (בלטינית: Admonitio Generalis, בעברית: "התוכחה הכללית" או "האזהרה הכללית") הוא צו שפרסם קרל הגדול, מלך הפרנקים ב-23 במרץ 789. הצו היה מסמך מחייב שהופץ ברחבי האימפריה הפרנקית, והיווה חלק מהרפורמות שביקש קרל הגדול לכונן בתפקידיה ומעמדה של הכנסייה הקתולית בממלכה. רפורמות אלו מהוות חלק מהשינויים שהתרחשו בתקופת שלטונו, אשר הובילו לתיאור תקופה זו כ"רנסאנס הקרולינגי". הצו פורסם בשנה העשרים ואחת למלכותו.
מקורותיו של ה"אדמוניציו גנרליס" וצווים קודמים.