בהיסטוריה של שתי המאות ה-14 וה-15 היו הרבה עליות ומורדות. בהסכם נוינברג שהתרחש ב-1379 תחת שלטונם של אלברכט השלישי ולאופולד השלישי פוצלה אוסטריה ביניהם, אלברכט החזיק באוסטריה עצמה, בעוד שלאופולד החזיק בטריטוריות הירושה. ב-1402 התרחש עוד פיצול, ארנסט הקשוח קיבל את שטיריה, קרינתיה וקרניולה, ופרידריך הרביעי את טירול ואת דרום מערב אוסטריה שהיה אוסף של טריטוריות הבסבורגיות. האיחוד מחדש בוצע על ידי פרידריך החמישי, דוכס אוסטריה (השלישי כקיסר האימפריה הרומית הקדושה) בנו של ארנסט הקשוח לאחר נפילת הטורים ההבסבורגיים אלברט והבכירים הטירולינים.
בשנת 1438 נבחר הדוכס אלברכט מאוסטריה ליורש של חמו, זיגיסמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה מבית לוקסמבורג. על אף שאלברכט מלך רק במשך שנה (כאלברכט השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה), מאז מלכותו כל קיסרי האימפריה הרומית הקדושה היו משושלת הבסבורג, מלבד חריגה אחת.
שדרוג לארכידוכסות.
בשנת 1453 העלה פרידריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את דוכסות אוסטריה למעמד של ארכידוכסות. ההבסבורגים החלו לרכוש שטחים רבים מחוץ לאדמות הירושה על ידי נישואים: בשנת 1477 מקסימיליאן, ארכידוכס אוסטריה בנו היחיד של הקיסר פרידריך השלישי נשא לאשה את מארי, היורשת של דוכסות בורגונדיה שבצרפת וכך השיג את רוב מדינות השפלה וחלקים מצרפת לטובת בית הבסבורג; בנו שלו, פיליפ "היפה", נשא לאישה את הנסיכה חואנה ("המשוגעת"), יורשת אראגון וקסטיליה וכך השיג לטובת ההאבסבורגים את ספרד ונחלותיה האיטלקיות, האפריקאיות ונחלות העולם החדש; ונכדו, הקיסר קרל החמישי, בנו של פיליפ, שלט על שטח עצום שעליו לא מלך מעולם שום מלך אירופאי. טריטוריות הירושה של ההאבסבורגים נפרדו מן האימפריה האדירה בשנת 1556 כשהקיסר קרל החמישי עזב את השלטון לטובת אחיו הצעיר פרדיננד. פרדיננד נשא לאישה את אן מבוהמיה, יורשת אחיה לאיוש השני מלך הונגריה ובוהמיה וכך זכתה האימפריה גם בהן.
לאחר מכן.
בני משפחת בית הבסבורג שלטו באוסטריה, ואף העמידו מתוכם את כל קיסרי האימפריה הרומית הקדושה (למעט חריגה אחת, במהלך מלחמת הירושה האוסטרית). בשנת 1804 הוקמה האימפריה האוסטרית, ובשנת 1806 פורקה האימפריה הרומית הקדושה. בשנות ה-60 של המאה ה-19 ניטש מאבק בין אוסטריה לפרוסיה על ההגמוניה בגרמניה, ולבסוף הפסידה אוסטריה במלחמת אוסטריה–פרוסיה, מה שהוביל לאיחוד גרמניה תחת בית הוהנצולרן. בשנת 1867 הוקמה האימפריה האוסטרו-הונגרית, שהתקיימה עד לאחר התבוסה במלחמת העולם הראשונה.
רוזנות הבסבורג
אליפות אפריקה בכדורגל נשים 2016
אליפות אפריקה בכדורגל נשים 2016, היא אליפות אפריקה בכדורגל נשים ה-12 שארגנה קונפדרציית הכדורגל של אפריקה. הטורניר נערך בקמרון מ-19 בנובמבר עד 3 בדצמבר 2016. נבחרת קמרון העפילה אוטומטית לטורניר כמארחת, בעוד שאר שבע הנבחרות עלו מטורנירי המוקדמות שהחלו באפריל 2016.
במשחק הגמר נפגשו ניגריה (בפעם העשירית בתולדותיה) וקמרון - בהופעה רביעית בגמר. בסיום המשחק, שנערך באצטדיון ביאונדה, ניצחה ניגריה 0-1, וזכתה בתואר בפעם העשירית בתולדותיה.
כובשות השערים.
6 שערים
3 שערים
ישראל יוזמת
ישראל יוזמת (באנגלית: Israeli Regional Initiative ובעבר, בשם "Israeli Peace Initiative") היא קבוצה א-מפלגתית הפועלת לקידום יוזמה ישראלית למינוף האינטרסים המשותפים לישראל ולמדינות ערב הסוניות ליצירת ברית אזורית שמטרתה חיזוק ישראל מבחינה אסטרטגית, וכן השגת פתרון שתי המדינות בין ישראל לפלסטינים. הקבוצה מנהלת שיחות ומפגשים עם אישים בישראל, במדינות הערביות ובקהילה הבינלאומית על מנת לגבש הצעה ל'עסקת חבילה אזורית', ופועלת בקרב מקבלי ההחלטות בישראל לקידום תהליך מדיני אזורי.
רקע.
ישראל יוזמת הציגה את "יוזמת השלום הישראלית" ב-6 באפריל 2011 אשר מטרתה לתת מענה ליוזמת השלום הערבית של מרץ 2002. התנועה הוקמה על ידי יובל רבין, בנו של ראש הממשלה המנוח יצחק רבין, איש העסקים קובי הוברמן, ראש שירות הביטחון הכללי לשעבר יעקב פרי והרמטכ"ל וחבר הכנסת המנוח אמנון ליפקין-שחק. אליהם הצטרפו קרוב ל-50 (נכון לדצמבר 2015 מעל ל-1800) מובילי דעת קהל ומומחים בכירים מהמגזר העסקי, הביטחוני, הכלכלי האקדמי, החברתי ומהתקשורת אשר חתמו על "יוזמת השלום הישראלית". בין הפעילים ביוזמה והשותפים לחתימה ראש שירות הביטחון הכללי לשעבר האלוף עמי אילון, ראש המוסד לשעבר דני יתום, ראש מפלגת העבודה לשעבר עמרם מצנע, חבר הכנסת לשעבר משה שחל, איש העסקים עידן עופר פרופסור עליזה שנהר וכלת פרס ישראל עדינה בר-שלום.
בין המובילים בקידום היזמה נמנים אנשי עסקים בכירים אשר הדגישו את הבנת המרכיב הכלכלי כבסיס להתקדמות ישראל ליצירת שלום באזור, וכן בכירים במערכת הביטחון, ביניהם מי שכיהנו כראשי השב"כ, המוסד וצה"ל. פעילי היוזמה נמצאים משמאל לבינימין נתניהו במפה הפוליטית הישראלית.
מגבשי היוזמה רשמו אותה כחברה לתועלת הציבור בשם "ישראל יוזמת בע"מ", שבעלי המניות שלה הם, בין השאר, יובל רבין, קובי הוברמן, יעקב פרי, איש העסקים אברהם ביגר,העיתונאי עקיבא אלדר וחברת הכנסת מרב מיכאלי.
קובי הוברמן, ממייסדי הארגון והיזמה הצהיר:
יוזמות פומביות של הארגון.
"יוזמת השלום הישראלית" שפרסמה הקבוצה ב-2011 היא תוכנית מדינית-ביטחונית-כלכלית עליה חתמו, וכן הציגו וקידמו אותה בכירים ממגוון רקעים :אנשי עסקים, אנשי ביטחון, דיפלומטים, אקדמאים ופעילים חברתיים בתגובה ליוזמת השלום הערבית. עיקרי היוזמה:
יוזמת 7 הנקודות לפריצת דרך מדינית.
בנובמבר 2015 הגיעה ישראל יוזמת להסכמה עם נציגי הרשות הפלסטינית על הצעה ליצירת פריצת דרך מדינית המבוססת על משא ומתן אזורי.
בין מרכיבי ההצעה:
אירועים פומביים.
תמיכה והובלת עצרת רבין ה-19.
העצרת המרכזית לציון 19 שנה להירצחו של ראש הממשלה יצחק רבין, נערכה בנובמבר 2014 בכיכר רבין בתל אביב. בעצרת השתתפו עשרות אלפי משתתפים.
את העצרת הובילה וארגנה התנועה "ישראל יוזמת" בראשות יובל רבין. העצרת עמדה בסימן קריאה לממשלה להציג יוזמת שלום אזורית תוך מינוף היזמה הסעודית-ערבית.
הנואם המרכזי של העצרת, הנשיא לשעבר שמעון פרס קרא "לקדש את דרכו של יצחק רבין, לוחם השלום הגדול". את הערב הנחתה יעל אבקסיס והופיעו הזמר אברהם טל, הזמרת קרולינה, ולהקות "דה אנג'לסי", הדג נחש, משינה ותיסלם.
מושב "ישראל יוזמת" בכנס הרצליה ה-16.
ב-16 ביוני 2016 התקיים מושב של "ישראל יוזמת" במסגרת כנס של המכון למדיניות ואסטרטגיה במרכז הבינתחומי הרצליה. בין הנואמים נמנו שגריר מצרים, שגריר ירדן, אליאס זנגירי מהוועדה הפלסטינית הכפופה לאבו מאזן וד"ר רוברט דנין, ראש המטה המדיני בארצות הברית לנושאי המזרח התיכון של מזכיר המדינה.
השגריר המצרי, חאזם חיירת, בנאומו הפומבי הראשון מאז הכנסו לתפקיד הצהיר כי על ישראל והפלסטינים לפתוח במשא ומתן בהקדם, וכי מצרים תומכת בוועידת פריז ובמאמצים הבינלאומיים להגיע להסדר בין הצדדים. חיירת הדגיש כי "פתרון שתי המדינות הוא היחיד לסיום הסכסוך.. לא נשאר הרבה זמן ואין עוד חלופות". הוא הוסיף כי "היעדר התקווה לא רק חותר תחת היציבות האזורית והבין לאומית אלא, גם מעודד ארגונים קיצוניים, שמפיצים הרג ושנאה". לדבריו, הצעדים שישראל נוקטת בשטחי הפלסטינים עלולים לטרפד את התקווה לשלום. הוא רמז על סירובה של ישראל לשתף פעולה בנושא הגרעין ואמר כי "חוסר הרצון הפוליטי של גופים מסוימים היא זו שהובילה לכישלון ההבנות שהושגו בוועדה שהתקיימה בנושא בשנת 2012, וגם לניסיונות המאוחרים יותר בוועידת ה-NPT שהתקיימה בשנת 2015". השגריר המצרי הזכיר בנאומו את קריאתו של נשיא מצרים, עבד אל-פתאח א-סיסי ב-17 במאי, לישראלים ולפלסטינים להגיע להסכם שלום שישים קץ לסכסוך. כשנשאל חיירת האם יש צורך בסיוע צד שלישי על מנת לגשר בין הצדדים או שיש ליצור ערוץ לשיחות ישירות, השיב כי שתי הדרכים רלוונטיות כל עוד יביאו לשלום אזורי. הוא הזכיר בהקשר זה את מוכנות הקהילה הבינלאומית לסייע.
השגריר הירדני, וליד עבידאת, העביר בנאומו מסר דומה: "יש לנו תמיכה בינלאומית ותמיכה אזורית. אנחנו בירדן, כמו גם במדינות ערב, סבורים שהיוזמה הערבית לשלום עומדת מעל כל היוזמות האחרות, כשאנחנו מדברים על התקדמות אזורית. הרעיון של שלום כולל וביטחון כולל לא נתמך רק על ידי מדינות ערב, אלא על ידי איחוד המדינות האסלאמיות. אנחנו מדברים על 58 מדינות" הוא הדגיש כי "יוזמת השלום הערבית היא היוזמה העיקרית לשלום אזורי, שלום מלא וביטחון מלא...מה ישראל יכולה לבקש יותר?" הוא המשיך ושאל "האם אנחנו צריכים לראות עוד מלחמה? בירדן אנחנו לא רוצים לראות את זה. שלום הוא הכרחי ולא יכול להיבנות רק על ידי משא ומתן ישיר, לכן אנחנו תומכים גם ביוזמה הצרפתית".
סגן יו"ר הוועדה המקשרת של אש"ף לחברה הישראלית, אליאס זנאנירי, האשים בנאומו את ממשלת ישראל במצבו העגום של המשא ומתן עם הצד הפלסטיני. "אני יודע שממשלת ישראל לא פרטנר, אבל יש לה אפשרות לעשות את זה, כי מנחם בגין עשה את זה. אם בגין עשה, למה לא נתניהו?" זאנירי הוסיף כי "אין לנו את המותרות להחמיץ עוד הזדמנות..האתגר המרכזי הוא איך לצאת מהמבוי הסתום.. אנחנו חיים את השניות האחרונות של ההזדמנות האחרונה. מחר עלול להיות מאוחר מדי".