עבדאללה עבד א-רחמן א-ת'ני (או א-ת'יני) (בערבית: عبد الله الثني; תעתיק מדויק: עבד אללה אלת'ני; נולד ב-7 בינואר 1954 בקאנו בניגריה) הוא פוליטיקאי לובי שכיהן כראש ממשלת לוב במספר קדנציות שונות. התמנה במקום עלי זידאן, שנאלץ להתפטר לאחר התגברות השפעתם של האחים המוסלמים בפרלמנט, והצבעת אי-אמון בו בקונגרס הלאומי הכללי (הפרלמנט) עקב כישלונו בפעולות צבאיות נגד הלוחמים לאוטונומיה של קירנאיקה.
ביוגרפיה.
שנותיו המוקדמות.
א-ת'ני נולד בשנת 1954 בעיר קאנו בניגריה, בה עבד אז אביו. א-תני למד באקדמיה הצבאית המלכותית הלובית בבנגזי, בימינו האקדמיה האוניברסיטאית הצבאית.
ימי משטר קדאפי.
בשנות ה-1980 בימי שלטונו של מועמר אל קדאפי היה אסיר פוליטי. אחיו ששירת בחיל האוויר של לוב נמלט מן המדינה בעת המלחמה בין לוב לצ'אד.
אחרי הדחת קדאפי.
שר הגנה.
הוא כיהן בממשלת עלי זידאן כשר ההגנה עצמאי, ללא שייכות מפלגתית.
בעת כהונתו כשר ההגנה, בלילה של 24 בספטמבר 2013 באזור סיראג', ממערב לטריפולי, נחטף בנו, מוחמד א-ת'ני, בן 24, על ידי מיליציה ושוחרר כעבור 4 חדשים, בינואר 2014.
ראש ממשלה בטריפולי.
אחרי שהתמנה ראש ממשלה ב-11 במרץ, ב-13 באפריל 2014 הציג ת'ני זמנית את התפטרותו בפני הנשיא נורי בוסחמין אחרי שיחד עם משפחתו הותקף על ידי חברי מיליציות.
ב-4 במאי 2014 התמנה אחמד מעתיךּ, הנתמך על ידי הסיעה האסלאמיסטית ואפה, כראש ממשלה אולם מינויו עורר את התנגדותו של מחנה הגנרל חליפה חפטר ובסופו של דבר בחירת מעתיךּ הוכרזה בלתי חוקית על ידי בית המשפט העליון וא-ת'ני חזר ב-9 ביוני 2014 לראשות הממשלה.
ב-4 באוגוסט 2014 אחרי הבחירות, נכח א-ת'ני בישיבה הראשונה של מועצת הנבחרים בטוברוק. בישיבה זו נבחר אקילה סאלח עיסא לראש המדינה.
בימים הבאים, 4-6 באוגוסט 2014 ביקר א-ת'ני בארצות הברית, השתתף שם בפגישת פסגה של מנהיגי ארצות אפריקה ונפגש עם הנשיא ברק אובמה, עם היועצת לביטחון הלאומי של ארצות הברית, סוזן רייס ועם ראש ממשלת מצרים, איברהים מחלב על מנת לדון בסוגיות הביטחון בגבול לוב-מצרים.
ראש ממשלה בטוברוק.
במהלך מלחמת האזרחים השנייה בלוב, ב-29 באוגוסט 2014 הציג את התפטרות ממשלתו אחרי שהברית "פג'ר ליביה" (השחר של לוב) הקימה בטריפולי ממשלה נגדית בראשות עומר אל חסי.
א-ת'ני עבר יחד עם הפרלמנט החדש "מועצת הנבחרים" לטוברוק. הפרלמנט ביקש מא-ת'ני להקים בטוברוק ממשלה חדשה. אכן ב-23 בספטמבר הממשלה החדשה קיבלה את אמון הפרלמנט עם 110 קולות מתוך 112. אחרי הגעתם לטריפולי של משלוחי נשק מקטר וסודאן לידי המחנה האיסלמיסטי, מחה א-ת'ני בפני מדינות אלה. הנספח הצבאי הסודני גורש. קטר שללה את ההאשמות כלא נכונות.
במרץ 2015, כשהתחילה התערבותן של מספר מדינות ערביות בתימן נגד מרד החות'ים, פנה א-ת'ני לליגה הערבית בבקשה לסיוע לשם החזרת השלום והסדר בלוב. באפריל ערך א-ת'ני ביקור רשמי ברוסיה ופנה לעזרתה. הוא ביקש לחדש גם את ההתחייבויות לגבי המיזם המשותף הרוסי-לובי שסוכם בשנת 2008 לגבי בניית קו הרכבת בין סירת לבנגזי.
בערב 26 מאי 2015 יצא ת'ני ללא פגע מניסיון התנקשות בחייו. התקרית קרתה בעת מהומות של חמושים מול בניין הפרלמנט. השיירה של א-ת'ני שנמלט מן הבניין, הותקפה ואחד משומרי ראשו נפצע. בסופו של דבר המרד וההתנקשות היו ככל הנראה יוזמת ראשי שבטים באזור שהשתמשו בשכירי חרב.
ב-11 באוגוסט הצהיר א-ת'ני על כוונתו להתפטר אם העם לא ירצה בו. כעבור ימים אחדים החליט להישאר בשלטון.
ב-17 בדצמבר 2015 תחת חסות האו"ם נחתם הסכם בין הממשלים בטוברוק ובטריפולי, במטרה לשים קץ למלחמת האזרחים. פאיז א-סראג' הועמד בראש ממשלת אחדות לאומית. במרץ 2016 ממשלה זו קמה בהתחלה בגולת תוניס וב-30 במרץ עברה לטריפולי. סראג' החליף בתפקידים את ראשי שתי הממשלות שפעלו בטוברוק ובטריפולי בהתאמה עבדאללה א-ת'ני וח'ליפה אל ע'וויל.
בסופו של דבר נשאר א-ת'ני בראש ממשלה זמנית שנייה בטוברוק, ביריבות עם ממשלת סרג' המוכרת בינלאומית, וזאת בתמיכת הצבא הלאומי הלובי של הגנרל חפתר ששלט על חלק גדול ממזרח לוב. כשביוני 2020 השתלטה לחלוטין ממשלת ההסכמה הלאומית של סראג' על הבירה טריפולי ושמה קץ למתקפת כוחותיו של חפתר, חלה האטה בקרבות.
בסתיו 2020 בעקבות הפסקות החשמל, החרפת יוקר המחיה פרצו מהומות שהביאו להתפטרות הממשלה הזמנית של א-ת'ני
בפועל הוא שמר על התפקיד עד 15 במרץ 2021.
אירנה סאס
אירנה סאס (בספרדית: Irene Sáez; נולדה ב-13 בדצמבר 1961) היא פוליטיקאית ונצואלית. נבחרה למיס תבל 1981.
ביוגרפיה.
סאס הוכתרה ב-1981 כמלכת היופי של ונצואלה, ובתחרות הבינלאומית שנערכה בניו יורק זכתה בתואר מיס תבל. לאחר כשנה של טיולים בעולם במסגרת תפקידה כמיס תבל, החלה ללמוד מדע המדינה באוניברסיטה, ושימשה כשנה כנציגה של תרבות ונצואלה באו"ם.
שימשה כשופטת בתחרות מיס תבל 1983.
ב-1992 בגיל 30 נבחרה סאס לראשות עיריית צ'אקאו (Chacao), אחת מחמש היחידות המוניציפליות של קראקס, בירת ונצואלה, וכיהנה בתפקיד זה עד 1999.
ב-1997 התמודדה בבחירות לנשיאות ונצואלה, והקימה את מפלגתה "תקוות חדשות-IRENE". מצעה התבסס על הפסקת השחיתות בממשלת ונצואלה וצמצום הבירוקרטיה. היא הפסידה בבחירות. ב-1999, לאחר ההפסד במרוץ לנשיאות, נבחרה למושלת מדינת נואבה אספרטה. היא כיהנה בתפקיד עד שנת 2000, כשהייתה בהריון.
סאס נשואה פעם שנייה, ולה בן אחד. מתגוררת בארצות הברית.
ההגדה לבית פורסייט (סדרה, 1967)
ההגדה לבית פורסייט (באנגלית: The Forsyte Saga) היא סדרת טלוויזיה של ה-BBC משנת 1967, עיבוד לסדרת הספרים באותו שם מאת ג'ון גולסוורתי וסדרת ספרי ההמשך "קומדיה מודרנית". הסדרה מגוללת את סיפור חייה של משפחת פורסייט, משפחה מהמעמד הבינוני גבוה. מככבים בה אריק פורטר בתפקיד סומס, קנת' מור בתפקיד ג'וליון הצעיר וניירי דון פורטר בתפקיד אייריני.
דונלד וילסון עיבד והפיק את הסדרה לטלוויזיה. השידור המקורי היה ב-26 פרקים ששודרו בערוץ BBC Two במוצאי שבת מ-7 בינואר ועד 1 ביולי 1967. באותה עת היו מקלטי טלוויזיה רק לחלק קטן מהאוכלוסייה, ולא רבים קלטו את הערוץ. לכן שודרה הסדרה בשידור חוזר בימי ראשון בערוץ BBC1 החל מ-8 בספטמבר 1968, וכך הסדרה הגיעה לקהל רחב יותר, ובפרק האחרון ב-1969 צפו בסדרה ב-18 מיליון מקלטי טלוויזיה.
בארצות הברית שודרה הסדרה בטלוויזיה הציבורית וכן שודרה בכל רחבי העולם. "ההגדה לבית פורסייט" הייתה הסדרה הראשונה של ה-BBC שנמכרה לברית המועצות.
הפקה.
דונלד וילסון רצה בתחילה להפיק סדרה בת 15 פרקים לפי העיבוד של קונסטנס קוקס משנת 1959. אבל זכויות היוצרים לרומנים היו בידי מטרו גולדווין מאייר, שעיבדו בשנת 1949 את הרומן הראשון בסדרה "בעל נכסים" לסרט הקולנוע "האשה לבית פורסייט". ב-1965 אחרי שהוסכם על הסדר הפצה עם MGM, פותחה הסדרה, בפורמט פורץ דרך של 26 פרקים, המתארת את קורותיה של משפחת פורסייט בין השנים 1879 ל-1926.
"ההגדה לבית פורסייט" הייתה סדרת הדרמה האחרונה שצולמה בשחור-לבן, על אף של-BBC היה כבר ציוד לשידור בצבע. בריאיון לקראת צאת ה-DVD של הסדרה, הודה וילסון שהוא היה רוצה שהסדרה תצולם בצבע, אבל העיכוב בהפקה היה מצריך ליהוק מחדש והוא חש שצוות השחקנים שנבחר הוא מושלם. הפקת הסדרה הייתה הימור עבור ה-BBC מכיוון שהתקציב של כל פרק היה 10,000 ליש"ט.
נעימת הפתיחה והסיום של כל הפרקים לקוחה מהפרק הראשון ב-"Halcyon Days" מהסוויטה "The Three Elizabeths" מאת אריק קואטס Eric Coates, שלא קיבל קרדיט בסדרה.
תקציר עלילה.
הסדרה מבוססת על ספריו של ג'ון גלסוורתי, שלושה רומנים ושני קטעי ביניים, סדרת ההגדה לבית פורסייט: "בעל נכסים" (1906), "שלהי קיץ" (1918), "בקולר" (1920), "יקיצה" (1920), ו"עומד לשכירה" (1921); כמו גם על הטרילוגיה "קומדיה מודרנית" מאת גלסוורתי.
צוות השחקנים.
בסדרה השתתפו שחקני אופי ידועים שהמפורסם בהם היה כוכב הקולנוע קנת' מור.
שידור וקבלה.
הסדרה כללה 26 פרקים ששודרו במוצאי שבת החל מ-7 בינואר ועד 1 ביולי 1967 בערוץ BBC2. כל פרק שודר בשידור חוזר ביום שלישי העוקב באותו ערוץ. המטרה הייתה לעודד צופים לעבור לערוץ BBC Two שהושק בשנת 1964. בכל זאת הסדרה שודרה שוב בערוץ BBC1 החל מ-8 בספטמבר 1968 ובכך הבטיחה את הצלחתה ובפרק האחרון הוקרנה הסדרה ב-18 מיליון מקלטי טלוויזיה. גם בעלי הפאבים וגם אנשי הכמורה בבריטניה התלוננו שהשידורים בימי ראשון גוזלים מהם את הלקוחות ואת המאמינים. סופר גם שמועד תפילת הערב שונה כדי למנוע התנגשות עם זמן השידור.
בעקבות ההצלחה בבריטניה, שודרה הסדרה בארצות הברית בערוץ הטלוויזיה הציבורית PBS, ושודרה גם ברחבי העולם. זו הייתה הסדרה הראשונה של ה-BBC שנמכרה לשידור בברית המועצות. קהל הצופים ברחבי העולם נאמד בכ-160 מיליון איש.
הסדרה זכתה במדליית כסף של "Royal Television Society", ובפרס באפט"א לסדרת הדרמה הטובה ביותר. בעקבות השידור באירלנד בערוץ RTE בשנת 1967, זכתה ההפקה של ה-BBC בפרס ג'ייקובס (פרס הטלוויזיה האירית) בטקס השנתי שנערך בדבלין.
הצלחת הסדרה עודדה חברות נוספות להשקיע בהפקת סדרות דרמה דומות, וכתוצאה הופקו סדרות כמו "משפחת פאליסר" ו"על אדונים ומשרתים".
ב-1992 יצאה הסדרה בבריטניה בסט של 8 קלטות וידאו ובשנת 2004 הופצה הסדרה בפורמט DVD.
בישראל.
הסדרה שודרה בטלוויזיה הישראלית מדי ערב שבת החל מנובמבר 1969. הסדרה רתקה את קהל הצופים בישראל, ושודרה מאוחר יותר בשידור חוזר באמצע השבוע לדרישת הציבור הדתי.