בסרט זה לא משתתף דניאל לרוסו, גיבור הסרטים הקודמים בגילומו של ראלף מאצ'יו, ובמקומו מר מיאגי מלמד קראטה דמות חדשה - אשה צעירה בשם ג'ולי פירס (הילרי סוונק).
הסרט נכשל והרוויח רק 15.8 מיליון דולר בקופות, אף שקיבל מספר ביקורות חיוביות. רבים ראו בו סרט המשך מיותר.
עלילה.
מר מיאגי נוסע לבוסטון לטקס הוקרה לחיילים יפנים-אמריקאים שהשתתפו במלחמת העולם השנייה לצד אמריקה. בטקס הוא פוגש בלואיזה פירס, האלמנה של מפקדו לשעבר. הם נפגשים בביתה ושם הוא מתוודע לנכדתה, ג'ולי, אשר מאז מות הוריה בתאונת דרכים מלווה בתסכול וכעסים עם סבתה ועם בית הספר והחברה. היא מגדלת עקב האריס פצוע בבית ספרה.
מיאגי מציע ללואיזה לגור בביתו בלוס אנג'לס ברגיעה, בעוד הוא מנסה לעזור לג'ולי עם בעיותיה. בבית הספר היא מתיידדת עם המאבטח אריק מקגוון, אך הכללים הנוקשים ננקטים בידי הקולונל הקשוח פול דוגן. הוא מחנך את תלמידיו לפגיעה בפורעי חוק והתלמיד האהוב עליו, נד רנדל מנסה להטריד את ג'ולי. עם זאת ג'ולי מוכיחה למיאגי שאביה לימד אותה קראטה, כך שהיא לא חסרת אונים והיא מצליחה לבעוט בנד.
לילה אחד היא מתגנבת לכיתה לטפל בעקב וקבוצת האלפא של פול דוגן רודפת אותה. כשנד מוצא אותה היא מפעילה אזעקת אש לשווא והמשטרה מרחיקה אותה לשבועיים מהלימודים, בעצתו של דוגן. בזמן זה מיאגי לוקח אותה למקדש בודהיסטי ושם הנזירים מעבירים לה הרצאות על איזון, שליטה, משמעות וכבוד. כשהיא חוזרת מחליטים להרחיק את העקב ששמו אנג'ל מהבית ספר ומיאגי מרפא אותו באמצעות רייקי ומשחרר את כנפו הפצועה.
לאחר טקס תיכון ג'ולי יוצאת עם אריק והוא משנק אותה. נד המקנא מנפץ את חלונות רעבו עם אלת בייסבול וקורא לו להילחם על הרציפים. בקרב הם מציתים אחד את רכבו של השני ונפצעים קשה ואריק נמלט בידי ג'ולי ומיאגי שמגיעים.
נד מנסה לתפוס את ג'ולי אך היא בורחת ומשתמשת בטכניקות הקראטה נגדו, מפילה אותו לרצפה ואז מפנה לו את הגב. דוגן קורא לחברי האלפא להילחם למענם, אך הם מסרבים והוא נערך לקרב מול מיאגי. מיאגי הודף ומנצח אותו והוא נופל המום ומאוכזב על המדרכה. הסרט מסתיים באנג'ל העקב שעף בחופשיות מעל המים.
קראטה קיד 4
פרגה גרנד
פרגה גרנד (בצ'כית: Praga Grand) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית המטוסים והרכב הצ'כית Praga (company) אשר יוצרה בין השנים 1912 – 1935.
בין השנים 1912 – 1918 "פרגה גרנד" יוצרה באימפריה האוסטרו-הונגרית.
בין השנים 1918–1935 "פרגה גרנד" יוצרה בצ'כיה.
ארתור יוז
ארתור יוז (באנגלית: Arthur Hughes; 27 בינואר 1832 – 22 בדצמבר 1915) היה צייר ומאייר אנגלי, המזוהה עם האחווה הפרה-רפאליטית.
ביוגרפיה.
יוז נולד בלונדון. בשנת 1846 הוא נכנס לבית הספר לאמנות בבית סומרסט. המורה הראשון שלו היה אלפרד סטיבנס, ומאוחר יותר נכנס לבתי הספר של האקדמיה המלכותית. שם הוא פגש את ג'ון אוורט מיליי, ויליאם הולמן האנט ודנטה גבריאל רוזטי, אף שמעולם לא הפך לחבר רשמי באחווה הפרה-רפאליטית. תמונתו הראשונה, "מוסידורה", נתלתה באקדמיה המלכותית לאמנויות כשהיה בן 17 בלבד, ומכאן והלאה הוא תרם כמעט מדי שנה לא רק לאקדמיה המלכותית אלא מאוחר יותר גם לתערוכות בגלריה גרוסוונור ובגלריה החדשה. לאחר שציורו "אופליה" נתלה ליד גרסתו של מיליי לאותה דמות, הם התיידדו ויוז שימש כמודל לדמות הגבר בציור "מגינת המלוכה".
בשנת 1855 התחתן יוז עם טריפנה פורד, המודלית שלו לציור "אהבת אפריל". נולדו להם חמישה ילדים מתוכם אחד, ארתור פורד יוז, הפך לצייר. יוז נפטר בקיו גרין, לונדון בשנת 1915, והותיר כ-700 ציורים ידועים, יחד עם למעלה מ־750 איורי ספרים.
לאחר מותה של אשתו טריפנה יוז בשנת 1921 נאלצה בתם אמילי לעבור לבית קטן יותר. כתוצאה מכך הושמדו רישומי ההכנה של אביה, וכל ההתכתבויות שלו. דודה היה הצייר אדוארד רוברט יוז.
יוז נקבר בבית העלמין בריצ'מונד.
קריירה.
ציוריו המוכרים ביותר הם "אהבת אפריל" ו"מעורבות ארוכה", שניהם מתארים זוגות בעייתיים השוקלים את ארעיות האהבה והיופי. הם קיבלו השראה מציוריו של ג'ון אוורט מיליי אך שמים דגש רב יותר על הפאתוס של חוסר היכולת האנושית לשמור על רעננות תחושת הנעורים בהשוואה לכוחו המתחדש של הטבע.
כמו מילייס, גם יוז צייר את "אופליה" ששוכנת במוזיאון טולדו לאמנות ואייר את שירו ​​של קיטס ערב סנט אנייס. הגרסה של יוז היא בצורת טריפטיכון חילוני, טכניקה שחזר על סצנות מתוך "כטוב בעיניכם" של שייקספיר. עבודותיו ידועות בצביעה קסומה וזוהרת ובציורן העדין.
דיוקן השמן Springtide, שהוצג לראשונה בדבלין בשנת 1855, מציג את אשתו טריפנה.
איורים.
אף על פי שרוב הציורים המאוחרים של יוז אינם נחשבים כטובים, הרי הציורים בשחור-לבן בקריירה המאוחרת שלו היו מהטובים ביותר שלו.
הוא אייר כמה ספרים, ביניהם "The Back of the North Wind" של ג'ורג' מקדונלד (1871), "הנסיכה והגובלין" (1872) והספר "Tom Brown’s Schooldays".
הוא גם הפיק איורים רבים למגזין החודשי של נורמן מקלאוד, "Good Words".
LDRA Testbed
LDRA Testbed הוא מוצר תוכנה המספקת מנועי ניתוח קוד סטטי ודינמי ניתוח הן לשרתים או מחשבי תחנות קצה, והן למערכות משובצות. LDRA Testbed מפותח על ידי LDRA (או Liverpool Data Research Associates).
LDRA Testbed מאפשר לאכוף תאימות עם נוהלי קידוד תקניים, כגון MISRA, JSF++ AV, CERT-C, CWE ומספק נראות של פגמים בתוכנת שעשויים לעבור בדרך כלל לעבור דרך בניית תוכנה ותהליכי בדיקה סטנדרטיים, ולהפוך לבעיות סמויות מתמשכות. בנוסף, הכלי משערך את אפקטיביות הבדיקה באמצעות דיווח ניתוח כיסוי אשר תומך בדרישות של הסטנדרט המחמיר DO-178C, כולל רמה-A.
רמי - ילד של אף אחד
רֶמי - ילד של אף אחד (בצרפתית: Rémi sans famille) הוא סרט צרפתי משנת 2018. הסרט מבוסס על הספר באין משפחה מאת הקטור מלו.
עלילה.
תחילת הסרט מתרחשת בבית יתומים בלילה סוער. הילדים המפוחדים מתכנסים בסמוך לזקן, ששמו רֶמי, שמספר סיפור על ילדותו. רֶמי היה ילד צעיר שנמצא נטוש בכנסייה כתינוק. הילד גדל מאושר עם אמו, אך קשיים באו כאשר אביו עבר תאונה ותבע את מקום עבודתו. את רֶמי ניסה להעביר לבית יתומים על ידי אביו כאשר הם נפגשו עם כנר לשעבר בשם ויטאליס, שחקן רחוב עם קוף, טוב לב, והכלב קאפי. ויטאליס גילה את כישרון השירה של רֶמי והציע "לשכור" את הילד כדי להימלט מבית היתומים. ההרפתקה שלהם התחילה.
צבעים (שיר)
צבעים הוא סינגל בביצוע הזמר רון בוחניק, מתוך אלבום הבכורה של המוזיקאי גיל ויין הנושא את אותו השם, אשר יצא לאור ב-6 ביוני 2018.
רקע וכתיבה.
השיר, בדומה לשאר שירי האלבום "צבעים", נכתב, הולחן והופק על ידי גיל ויין, והוא בלדה בה מתאר הדובר מערכת יחסים. על השיר אמר ויין בראיון לתוכניתה של איריס קול ברדיו 103fm כי השיר, בדומה לשאר שירי האלבום "צבעים", מבוסס על חוויה אישית שעבר. על החיבור לבוחניק סיפר ויין כי נוצר לאחר ששמע ברדיו גרסת כיסוי של בוחניק לשירו של הזמר איתי לוי, "כמעט שיר אהבה", ולאחר מכן פנה אל בוחניק בהצעה להשתתף באלבום הבכורה שלו.
הצלחה.
בשנת צאתו, זכה השיר להצלחה מתונה, כאשר זכה לאהדה ברדיו והגיע בשיאו למקום ה-9 במצעד ההשמעות של חברת מדיה פורסט. אולם שנה לאחר צאתו זכה השיר להצלחה רבה יותר, בעוד שהגיע למקום ה-42 במצעד ההשמעות ברדיו של מדיה פורסט, המאגד בתוכו את השירים המושמעים ביותר בתחנות הרדיו בשנת 2019, למקום ה-7 במצעד השנתי של כאן גימל של אותה השנה, שבוסס על נתוני השמעות בסטרימינג, ביוטיוב וברדיו, ולמקום ה-10 במצעד השנתי של גלגלצ. השיר אף דורג במקום ה-61 במצעד העשור של כאן גימל.
השיר דורג במקום העשירי ברשימת השירים הישראליים המושמעים ביותר ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי לשנת 2019, ונכון לספטמבר 2020 הוא עומד על כ-4.8 מיליון השמעות בפלטפורמה, ובכך נחשב לאחד מהשירים הישראלים המושמעים ביותר בספוטיפיי. בפלטפורמת שיתוף הווידאו יוטיוב הוא עומד על כ-38 מיליון (נכון ל-2022), וגם שם הוא חלק מהשירים הישראלים הנצפים ביותר.
ביקורת.
מבקר המוזיקה והעיתונאי דודי פטימר העניק לשיר ביקורת חיובית באתר נענע10, ואמר כי "קל היה לשיר כזה ליפול לקיטשיות הסנטימנטלית, אך הביצוע המלטף של בוחניק לצד המלודיה והליריקה פרי מוחו של ויין מצליח להגיש מקוריות מרגשת, כנות ונשמה בבלדה יפהפייה וקליטה ששובה את הלב משמיעה ראשונה".
יוסי חרסונסקי ציין לחיוב את המנגינה של השיר ותיאר אותה כ"מנגינה נוגה ויפה שמשדרת את הנרטיב של האוהב הדואב", ואמר כי "הצלילים האקוסטיים מעניקים לשיר מגע אינטימי", על תוכן השיר אמר כי "אין כאן דרמה, אלא שירה של התכנסות פנימה", וציין כי גוון קולו של בוחניק מזכיר לו את זה של הזמר נתן גושן.
יחסי אוגנדה–צרפת
יחסי אוגנדה–צרפת הם יחסי החוץ הדו-צדדיים בין אוגנדה וצרפת.
יחסים פוליטיים.
היחסים בין צרפת לאוגנדה הושפעו זמן רב ממדיניות החוץ של קמפלה (כולל התערבותה ב), אך שוב הפכו לחיוביים. אוגנדה התקרבה יותר ויותר כלפי צרפת מאז סוף 2013, כאשר הנשיא מוסבני השתתף בפסגת אליזה לשלום וביטחון באפריקה ושר החוץ של אוגנדה ביקר בפריז במאי 2014. הנשיא מוסבני העריך מאוד את ביקורו בפריז בספטמבר 2016, שפתח אפשרויות חדשות לשותפויות (בהשקיה, תחבורה, מים, החייאת חברת התעופה הלאומית וכו').
שיתוף הפעולה הצבאי הצרפתי באוגנדה נמצא בצמיחה משמעותית. בשנת 2015 ביקשה קמפלה מומחיות צרפתית בהכשרת חטיבה אלפינית, וכיום קצין שיתוף פעולה נמצא בצוות כוח ההגנה העממי של אוגנדה (UPDF). יוזמות שיתוף פעולה חדשות נשקלות במטרה להגן על אגם אלברט.
יחסים כלכליים.