כמה טורפים מושכים בעזרת פיתיון מאיברי גופם את הטרף. הם מתחלקים לשניים: פתיונות בזנב ופתיונות בלשון . לסוג הראשון שייכים ציידים כמו פתן המוות, עכן קטן, עכסן עכני, נחשי הביטיס, כרישטיח ארך אף, השפיפון העכבישי ואולי גם צלופח שקנאי. לסוג השני שייכים צב אליגטור מצוי, דגי החכאים, צפרדע הפקמן וכמה נחשי בירית המפתים את טרפם בעזרת לשונם או פתיון שצמוד לפיהם.
ישנם עכבישים (כמו Mastophora, שבעכבישי הבולאס) המפרישים פרומונים של נקבות עשים, מה שגורם לזכרים לעופף אליהם ולהיתקע בקורים. עכבישים מהסוג Cyrtarachne מתחפשים ללשלשת אותה מחפשים חרקים רבים למאכל. פרטי חנקן גדול משמיעים קולות המזכירים ציפורי שיר קטנות יותר העפות אליהם נטרפות. ע"פ תצפיות נמרון מרגיי מצליח להטעות קופי טמרין החושבים שקולו הוא קול של קופיף צועק. מספר גחליליות אוכלות גחליליות אחרות על ידי זהירה, מה שנראה לזכרי הנטרפים כנקבות מושכות וכשהם מתקרבים הגחלילית הטורפת אוכלת אותם.
מספר אנפות כמו אנפה ירוקת-גב, לבנית קטנה או אנפת הצל מפתים דגים לבוא אליהם על ידי פתיון כמו פירורי לחם או אפילו על ידי כפות רגליהם הרוטטות על המים. הדגים מתקרבים אל האנפה עד שהיא תופסת אותם. בצורה דומה דגים הגזרנים עם מקורם הגדול.
מספר עכבישים מושכים את טרפם על ידי קורים מעט בוהקים, דבר הבולט בבני משפחת הנפיליים. כך נוהגת גם זחלי היתוש Arachnocampa מניו זילנד בהפצתם אורות. מספר עכבישים קניבלים מהסוג פורטיה מחקים תנועות של חרק הנתפס בקורי עכביש אחר וכשהבעלים מתקרב אליהם הם קופצים עליו והורגים אותו.
צמחים טורפים רבים ניזונים על ידי הפרשת צוף מתוק וריחני המושך חרקים. כשהם נוגעים בשטח העלים הם נדבקים או שהעלים נסגרים עליהם.
טורפים אחרים מעדיפים להתחפש למינים רגילים לא תוקפניים ולהערים על טרפם. כך נוהג עקב לבן-זנב שמתחפש לקתרטס תרנגולי שניזון מנבלות. טרפו אינו מרגיש בהבדל עד שהוא עט עליו במהירות.
כמו כן מספר טורפים כמו השועל מידמים למתים כדי למשוך עופות אוכלי נבלות כמו עורבים. לפני שאחד העורבים מספיק לנקר בו הוא קופץ על אחד מהם והורג אותו.
חקיינות שאינה הורגת את הקורבן.
ישנם מינים שאינם הורגים את קורבנם אך מנצלים אותם ונטפלים להם. כמה צדפות מסוג Lampsilis מתפתחות בתוך זימי דגים טורפים. זחלי הצדפות נראות כמו טרף קל וכשדג מתקרב הם נטפלים לזימיו ועליהם חיים. הקוקיות השונות מחקים במראה ביציהם את דוגמת הפונדקאים וכך לא מזוהים.
בשוניות אלמוגים בהם משתמשים דגים גדולים להתנקות בדג הנקאי ישנם מתחזה ממשפחת הקרנוניים - חקיין נקאי שדומה לנקאי ומחקה אותו כדי להיכנס לפה המארחים, אך הוא אינו מנקה אותם אלא נוגס בבשרם.
תולעים מהסוג Leucochloridium משתמשים במחושי חלזונות הניזונים מהם כדי למשוך עופות שיאכלו אותם. כשציפור אוכלת את החילזון היא הופכת ישר לפונדקאית לתולעים הטפילות.
מיני פרחים שונים מושכים חרקים מאביקים מבלי לתת להם צוף (תופעה המכונה באנגלית Pseudocopulation).
חקיינות אגרסיבית נוספת שייכת לכמה נחשים ארסיים, שכאשר הם מאוימים הם בורחים לבין הסלעים ושם מוציאים את זנבם ומפתלים אותו. כאשר טורף אוחז בזנב המתפתל הנחש מכיש אותו.
הקלטת קול
טייק
טייק (באנגלית: Take; בעברית: גִּרסה) הוא הקלטה רציפה אחת של הופעה (לרוב של שחקן או של זמר). במונח נעשה שימוש הן בתעשיית הקולנוע והן בתעשיית המוזיקה לצורך סימון ומעקב במהלך ההפקה (שלב הצילומים בקולנוע, הקלטת קול באולפן במוזיקה).
בקולנוע.
בקולנוע, "טייק" הוא כל אחת מהגרסאות השונות המצולמות של שוט מסוים. טייקים שונים של אותו השוט ממוספרים, בדרך כלל, החל ממספר 1, בסדר עוקב, רצוף ועולה, עד שצילומי השוט נשלמים (על פי שיקול דעתו של הבמאי). בדרך כלל, בתחילת כל טייק מצולם הקלאפר - לוח שעליו רשומים מספרי הטייק, השוט והסצנה.
רק טייקים שנבדקו על ידי מנהל תסריט, ואשר אושרו על ידו שאינם פוגעים בהמשכיות, נשלחים אל עורך הסרט.
one-take.
מצב בו עבור שוט מסוים מצולם טייק אחד בלבד לא משנה כמה פעמים צולם כל עוד הוא צולם בפעם אחת ללא קטים (בדרך כלל בשל אילוצי תקציב/זמן).
long take.
שימוש בשוט ארוך מאוד (long takes), ללא התערבות של עריכה, דבר הדורש היערכות מיוחדת של השחקנים ואופן הצילום.
דוגמה לשימוש בכך היא בסרט "החבל" של אלפרד היצ'קוק, המפורסם בזכות היותו מורכב מתשעה שוטים רצופים וארוכים, באורך של ארבעה עד עשר דקות כל אחד מהם. בחירה זו של הבמאי דרשה מהשחקנים לדרוך על כבלי חשמל ועל מסילות דולי במהלך הצילומים, ומפועלי הבמה להזיז מהדרך של המצלמה רהיטים ואביזרים, כשהיא נעה סביב החדר. רגלו של הצלם נשברה במהלך צילומי אחד הטייקים, והוא נגרר אל מחוץ לאולפן על מנת שהצילומים יוכלו להמשיך ללא הפרעה. הפתיחה בת שמונה הדקות של הסרט "השחקן" כוללת דיאלוג בין מספר אנשים, המשוחחים ביניהם על השימוש ב-long takes בסרטים אחרים.
חיים פיינשטיין
הרב חיים פיינשטיין (נולד בשנת תשי"ד, 1954) הוא ראש ישיבות בית יהודה ועטרת שלמה.
ביוגרפיה.
נולד בתל אביב לרב יחיאל מיכל פיינשטיין ראש ישיבת בית יהודה ולליפשא בתו של הרב יצחק זאב סולובייצ'יק. נישא לבתו של הרב שמעון ברייש מציריך - בנו של הרב מרדכי יעקב ברייש, אב"ד ציריך, בעל שו"ת "חלקת יעקב". גיסיו הם: הרב אברהם יהושע סולובייצ'יק ראש ישיבת בריסק (שהוא גם בן-דודו) והרב משה ברזובסקי ראש ישיבת סלונים ובן האדמו"ר מסלונים.
לאחר נישואיו התגורר בבני ברק ובשנת תשנ"ב החל למסור שיעורים בכולל שבישיבת בית יהודה בבני ברק שעמדה בראשות אביו. לאחר פטירת אביו בשנת תשס"ג (2003) הועמד למלא את מקומו בראשות הישיבה. בתקופה זו הוציא לאור חלק מכתבי אביו על תלמוד בבלי.
מלפנים היה מוסר שיעורים בישיבת טשרנוביל. כמו כן הוא חבר הנשיאות של מפעל הש"ס מוסר שיעורים קבועים בכל מקצועות הש"ס בבתי מדרשות קבועים בקרית ספר בבית הכנסת זיכרון משה שיעור בסוגיות החמורות במסכת טהרות מזה למעלה מעשרים שנה, כמו כן כמסורת בית זקנו מוסר שיעורים בפרשת השבוע בביתו לצד שיעורים קבועים בפרשות השבוע לתלמידיו בעטרת שלמה,
בתשע"ד (2014) נתמנה לעמוד בראשות ישיבת עטרת שלמה שבראשון לציון, לצד הרב מרדכי אוזבנד.
מתגורר בשכונת רמת אהרן בבני ברק.
בנו הרב יצחק זאב משמש כראש ישיבת נר זרח (עוצם), בנו, הרב ברוך אברהם, משמש מדצמבר 2017 כר"מ בישיבת סלבודקה.
אולטניצה
אולטניצה (ברומנית: Oltenița) היא עיר נמל בדרום רומניה, במחוז קלראש, בשפך הארג'ש, על הגדה השמאלית של הדנובה, מול העיר הבולגרית טוטראקן.
היסטוריה מקומית.
העיר נוסדה ב-1853, בנסיכות ולאכיה ולאחר איחוד הנסיכויות הפכה לעיר רומנית. בסוף המאה ה-19 היו באולטניצה 4,727 תושבים, שהתגוררו ב-754 בתים. בעיר היו שני בתי ספר יסודיים לבנים ובית ספר יסודי אחד לבנות, שתי כנסיות, מפעל למים מוגזים, שני בתי מלון ובית חולים עם 18 מיטות.
העיר התפתחה בהדרגה והגיע לשיא אוכלוסייה של 31,821 תושבים ב-1992, אולם לאחר מכן התחיל מספר התושבים לרדת. בתקופת ניקולאה צ'אושסקו סומנה אולטניצה כנמל מוצא בתעלת דנובה-בוקרשט, אך לאחר הדחתו במהפכה הרומנית (1989) נזנח פרויקט התעלה.
דרכים.
אולטניצה היא עיר נמל על הדנובה, לכן מקושרת בנתיב המים של הדנובה. היא גם נמצאת בקצה הדרך הלאומית DN4 המקשרת אותה לבוקרשט. בין אולטניצה ובין בוקרשט מקשרת גם מסילת ברזל.
מהדורה (פירושונים)
מחוז שיפוט
עובד מדינה
קארן ג'וי פאולר
קארן ג'וי פאולר () היא סופרת מדע בדיוני ופנטזיה אמריקאית. עבודתה מתמקדת בעיקר במאה ה-19 ובניכור. ידועה בעיקר בעקבות הסרט מועדון הקריאה של ג'יין אוסטן שיצא על בסיס ספרה באותו השם.
קארן ג'וי פאולר נולדה בבלומינגטון (אינדיאנה) ומשם עברה עם משפחתה לפאלו אלטו שבקליפורניה. סיימה תואר במדע המדינה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. לאחר שלמדה כתיבה יוצרת באוניברסיטת קליפורניה בדייוויס, החלה לכתוב סיפורי מדע בדיוני קצרים.
זכתה בפרס נבולה ב-2004 על סיפורה "What I Didn't See" וב-2008 על סיפורה "Always".
מעבודתה.
ספרים.
תרגום לעברית: מועדון הקריאה של ג'יין אוסטן. מאנגלית: אביגיל בורשטיין. אור יהודה: כנרת, זמורה-ביתן - מוצאים לאור, 2015
תרגום לעברית: כולנו יוצאים מגדרנו. מאנגלית: אביגיל בורשטיין. אור יהודה : כנרת, זמורה-ביתן - מוציאים לאור, 2015
ניקולס לה פרבוסט
ניקולס לה פרבוסט (באנגלית: Nicholas Le Prevost; נולד ב-18 במרץ 1947) הוא שחקן אנגלי.
ביוגרפיה.
לה פרבוסט נולד בווילטשייר. בין 1957 ל-1961 למד בבית הספר היסודי בשפטסברי שבמחוז דורסט, ומ-1961 עד 1964 למד בבית הספר קינגסווד בעיר באת'. הוא למד ארכיטקטורה כנסייתית, ואמר אחרי כך שאם לא היה הופך לשחקן היה רוצה להיות ארכיטקט.
קריירה.
לה פרבוסט השתתף בתוכניות רדיו וטלוויזיה שונות בהן הסיטקום "It Takes a Worried Man", סדרת הדרמה "היהלום שבכתר", סדרת הרדיו "HR", המיני-סדרה "חמדת ימים", העיבוד לספרים "מדשאת הקמומיל" ו-"Harnessing Peacocks", סדרת הרדיו הקומית "Babblewick Hall", סדרת הטלוויזיה לילדים "The Ghosts of Motley Hall", העיבוד לספר "Up the Garden Path", בתפקידי אורח בסדרות "המפחק מורס", "רציחות במידסומר", "המלחמה של פויל" ו"פוארו", הסדרה הקומית "הכומר מדיבלי" ובעיבוד הרדיופוני למחזה "אדם לכל עת".