בלושק היה גם בין מקימי "הליגה לספרות פרולטרית", ובשנת 1924 מונה לוועדה המייעצת הספרותית של "מעגל הספרים" של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית. הוא הצטרף למפלגה בשנת 1920 ושימש כיו"ר נציגי האמנים ממחוז שנברג. הוא הפך ליועץ של ראש העיר הסוציאל-דמוקרטי, גוסטב בס, ומילא תפקיד מוביל בהקמת לשכת הרווחה לאמני ברלין, בה היה יו"ר תקופה.
הוא השתייך לאגף השמאלי של הסוציאל-דמוקרטים, והיה לו נוח בפעילות של הקומוניסטים, כוח פוליטי גדול בגרמניה של ויימאר. ציורו "עתיד" (צוקונפט) הופיע כשער העיתון הקומוניסטי בשנת 1920. בלושק היה בין עשרה אמנים אוהדי השמאל גרמניים שתרמו לוועידת אנטי-מלחמה בינלאומית בשנת 1924 באמסטרדם.
תקופת הנאציזם.
כצפוי, לאחר עליית הנאצים לשלטון בינואר 1933 הם תייגו את בלושק כ"אמן מרקסיסטי" וסיווגו את יצירתו כ"אמנות מנוונת". הוא הודח מכל תפקידו ונאסר עליו להציג.
הנס בלושק נפטר ב־28 בספטמבר 1935 בברלין, בן 65, ונקבר בבית העלמין ביער וילמרסדורף מדרום לברלין ליד פוטסדאם.
אירועים לאחר המלחמה.
הנס בלושק אינו בין האמנים הידועים ביותר של הזצסיון בברלין. בגרמניה המערבית שלאחר המלחמה הוא זכה לתשומת לב מועטה יחסית, ואילו במזרח גרמניה הוא זכה לתהילה בגלל הנושאים השמאלניים שלו, ועבודותיו שוחזרו לעיתים קרובות כאיורים בפרסומים שונים. תערוכות של יצירותיו הועלו בימי השנה למותו, במיוחד במוזיאון במזרח ברלין.
בשנת 1981 הונח לוח זיכרון על בית שגר ברובע שנברג בברלין.
לאחר האיחוד, בשנת 2004 נקרא על שמו פארק קטן בשנברג (Hans-Baluschek-Park).
יפה וגנר
יפה וגנר (לשעבר פרי יאיר פור), (נולדה ב־1947) היא סופרת, משוררת ואמנות פלסטית ישראלית.
ביוגרפיה.
יפה וגנר נולדה בעיר אהוואז שבפרס למשפחה עיראקית. היא עלתה לישראל ב 1950 למעברת 'שער העלייה'.
לאחר מכן עברה לרמת גן שם עברו עליה שנות ילדותה, היא למדה מקצועות אופנה בבית ספר התיכון – ויצו צרפת, לאחר מכן סיימה סמינר למקצועות האופנה ובנוסף ציור, ציור אופנה, תולדות הלבוש ותולדות האמנות וגם למדה ציור בבצלאל.
תערוכות של ציוריה הוצגו בתל אביב ובירושלים. במשך עשרים שנה התפרנסה מהוראה, לאחר מכן למדה תכנות ועבדה כאשת חומרה וכמעצבת שבבים ובמספר חברות הייטק כמו סיסקו, סילקון ווליו, דיגיטל ועוד.
לאחר פרישתה החליטה להשלים חומרי שירה ופרוזה שכתבה במשך השנים. עד היום יצאו לה שישה ספרים. שיריה התפרסמו גם בירחוני ספרות. היא מתגוררת בירושלים ומפעילה משם את גלריית "בית נעימה"
במהלך 2021 ו-2022 עומדים לצאת שני ספריה חדשים שלה – רומן וספר שירים בהתאמה.
סופיה טיילור עלי
סופיה טיילור עלי (באנגלית: Sophia Taylor Ali; נולדה ב-7 בנובמבר 1995) היא שחקנית אמריקאית, אשר מוכרת בעיקר בשל תפקידיה כד"ר דליה קדרי בסדרת הדרמה הרפואית "האנטומיה של גריי" וכפאטין ג'אדמאני בסדרת הדרמה "אבודות בטבע" של פריים וידאו.
ביוגרפיה.
עלי נולדה בשנת 1995 בסן דייגו שבמדינת קליפורניה ארצות הברית, לאביה הפקיסטני עזים עלי, ולאמה האמריקאית, ברוק.
קריירה.
תפקידה הראשון היה בסדרת הטלוויזיה הפוליטית "רחוב קיי" שיצר וביים סטיבן סודרברג לרשת HBO. לאחר מכן, הופיעה במגוון סדרות טלוויזיה, ביניהן: מעמידות פנים, "שייק" ו-"".
בשנת 2017 עלי לוהקה לתפקיד משני בעונה ה-14 של סדרת הדרמה הרפואית של רשת ABC, "האנטומיה של גריי", בתפקיד של ד"ר דליה קדרי, אותה גילמה גם בעונות 15 ו-16.
בשנת 2018 גילמה את פנלופה בסרט האימה "מת או חובה". באותה שנה הופיעה בוידאו קליפ לשירו של דרייק בל "Honest".
בשנת 2022 שיחקה בסרט "אנצ'רטד" בתפקיד קלואי פראזר.
לו לנדואר
לוּ לַנְדָוֵאר (נכתב גם: לנדאוור, לנדאואר, בגרמנית: Lou Landauer; 1897, קלן – 1991, לוגאנו) הייתה צלמת יהודייה, מייסדת לימודי הצילום בבצלאל החדש, שחיה בגרמניה, בפלשתינה-א"י, בישראל, בארצות הברית ובשווייץ. היא הייתה נשואה לפעיל הציוני גאורג לנדואר.
ביוגרפיה.
לנדואר נולדה כלו לוי (Lou Levi) בקלן. ב-1923 נישאה לגאורג לנדואר. ב-1924 למדה באקדמיה למסחר בקלן ובשנים 1928–1929 באקדמיה ללימודי צילום במינכן. בשנת 1930 עברה לברלין והמשיכה שם את לימודי הצילום (ככל הנראה ב-Lette Verein).
ב-1933 היגרה לפלשתינה יחד עם גאורג לנדואר, שניהל את המחלקה הגרמנית של הסוכנות היהודית. לנדואר עבדה כצלמת עבור כתב העת יידישה רונדשאו, שיצא לאור בברלין. בארץ הרבתה לצלם עבור קרן היסוד, ותיעדה, בין השאר, את הבנייה בקיבוצים ואת האדריכלות החדשה של התקופה. בעבודתה העצמאית התנסתה בפוטוגרמות, בצילומי תקריב של טבע דומם ובצילום דיוקנאות. בשנים 1942–1948 לימדה לנדואר צילום ב"בצלאל החדש" ואף ניסתה להקים מחלקה לצילום, אולם בהיעדר ציוד ומשאבים נותרו לימודי הצילום מסונפים למחלקה לגרפיקה שימושית. בדצמבר 1945 הציגה את עבודותיה בתערוכה בבית הנכות הלאומי בצלאל. ב-1947 השתלמה במרכז קודאק ברוצ'סטר ובמכון הצילום בניו-יורק (New York Institute of Photography).
ב-1949, לאחר הקמת מדינת ישראל, עזבו הזוג לנדואר לארצות הברית. לו עבדה כצלמת מסחרית במגזינים שונים והתנסתה בתהליך של העתקת פחם בצבע. החל מ-1950 עבדה במכון לאו בק בניו יורק. בשנותיה האחרונות חיה לנדואר בשווייץ, שם נפטרה.
אמה-ז'ול דאלו
אמה-ז'ול דאלו (בצרפתית: Jules Dalou; 1838, פריז – 1902, פריז) היה פסל צרפתי.
דאלו למד אצל ז'אן-בטיסט קארפו.
דאלו ביטא מעבר בפיסול מנושאים מיתולוגיים לנושאים יום יומיים.
פרס טיילר
פרס טיילר (באנגלית: Tyler Prize) הוא פרס בין-לאומי, להכרה בתרומה משמעותית לידע המדעי ולפעילות ציבורית למען איכות הסביבה. הפרס מוענק מדי שנה מאז 1973.
היסטוריה.
פרס טיילר הוא יוזמה של ג'והן ואליס טיילר. לאחר ועידת האו"ם הראשונה שעסקה בבעיות הסביבה ב-1972 החליט הזוג טיילור, זוג פילנתרופים ואוהבי טבע, לעודד מחקר בתחום ובסיועו של רונלד רייגן שהיה אז מושל קליפורניה יסדו את הפרס ב-1973. המטרה הייתה לייסד פרס בינלאומי שיכיר בתרומתם של אלו שפועלים למען הסביבה ולעורר באחרים השראה ומודעות לחשיבות הנושא. בני הזוג דאגו למקורות שימשיכו לממן את הפרס גם לאחר מותם.
אודות הפרס.
הפרס מוענק ליחידים ולארגונים שתרמו תרומה משמעותית לאחד מהתחומים הנוגעים לאיכות הסביבה: מדיניות סביבתית, בריאות וסביבה, זיהום אוויר ומים, הפרעות למערכת האקולוגית, פגיעה במגוון הביולוגי ומקורות מזון אנרגיה.
הענקת הפרס מנוהלת על ידי אוניברסיטת דרום קליפורניה.
הפרס מוענק בטקס חגיגי ולזוכים מוענקת מדליה וסכום כספי בגובה 200,000 דולר.
עד שנת 2020 זכו בפרס 78 יחידים ו-4 ארגונים.
בשנת 2003 זכה בפרס פרופ' יואל מרגלית מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב על תרומתו למלחמה ביתושים בזכות גילוי חיידק ה-bti.
אישה זרה
אישה זרה הוא סרט קולנוע ישראלי-צרפתי משנת 1991.
עלילה.
נינה, פסנתרנית צרפתייה, מכירה את אילן, איש מחשבים ישראלי אשר נמצא בחופשה בפריז, הם מתאהבים, מתחתנים ועוברים לגור בישראל עם בנם גילי. זמן קצר לאחר מכן אילן הולך למילואים במהלך מלחמת המפרץ. אחרי שהיא מתקבלת לעבודה בתזמורת הפילהרמונית הישראלית היא מקבלת שיחה מהצבא בה מודיעים לה שאילן נפצע בקרב. לתדהמתה היא מגלה שאילן לא נפגע על ידי צבא אויב אלא על ידי חייל צה"ל ששירת ביחד עימו. אילן אינו מסוגל לדבר עקב ההלם בו הוא נמצא, במהלך שהותו בבית חולים היא מגלה כי הוא עריק. בתקופה זו נינה ממשיכה לטפל ומפסיקה את הרומן שלה עם גבר אחר במהלך נישואיהם.
כאשר הופעת הבכורה של נינה עם הפילהרמונית עומדת לעלות, באותו יום האו"ם מציב אולטימטום לסאדם חוסיין, בזמן זה הלחץ החברתי גובר עליה והיא עוזבת את אילן וחוזרת לצרפת עם גילי.
רשתות חברתיות וארכיון הקשרים (באנגלית: Social Networks and Archival Context, בקיצור: SNAC) הוא פרויקט מקוון לגילוי, איתור ושימוש ברשומות היסטוריות מבוזרות ביחס לאנשים, משפחות וארגונים.
SNAC הוקמה בשנת 2010, במימון הקרן הלאומית למדעי הרוח (NEH) על ידי מינהל הארכיונים והרשומות (NARA), הספרייה הדיגיטלית בקליפורניה (CDL), המכון לטכנולוגיה מתקדמת במדעי הרוח (IATH) ב אוניברסיטת וירג'יניה ואוניברסיטת קליפורניה, בית הספר למידע בברקלי.
זהו פרויקט מחקר דיגיטלי המתמקד באיתור וקישור מידע רלוונטי מרשומות היסטוריות מארכיונים, ספריות ומוזיאונים שונים, כך שההיסטוריה הביוגרפית של אנשים, או של ארגונים משולבת בקובץ יחיד. אחד הכלים של הפרויקט הוא תוכנה גרפית המסייעת בזיהוי היסטורית הקשרים של הנבדק ברשתות חברתיות.
שלושת הארגונים העיקריים האחראים על עיבוד הנתונים בפרויקט הם: המכון לטכנולוגיה מתקדמת במדעי הרוח (IATH), אוניברסיטת וירג'יניה; בית הספר למידע, אוניברסיטת קליפורניה, ברקלי (SI / UCB), והספרייה הדיגיטלית של קליפורניה (CDL). בנוסף, גם ארגונים כמו ספריית הקונגרס, מכון סמיתסוניאן והספרייה הבריטית תורמים נתונים לפרויקט.
איסוף מידע.
בשנת 2010 הוקם ה-EAC-CPF ארכיון ההקשרים המקודד לארגונים, פרטים ומשפחות (Encoded Archival Context-Corporate Bodies, Persons, and Families) כסטנדרט אוניברסלי.
על ידי שימוש בכמה פרקטיקות ארכיוניות, מילות המפתח של יוצר הקובץ מבודדות מהקובץ עצמו, ניתן לאיסוף מידע ובניית קשרים בין ישויות שונות ומקל על הגישה לידע נוסף. להלן האלמנטים הרציונליים המשולבים המשמשים ליצירת מערכות יחסים:
ברונו קבוקלו