תחת שלטון קדאפי הנבחרת שיחקה במדים ירוקים והנבחרת כונתה בשם "הירוקים". מאז ה-3 בספטמבר 2011 הנבחרת משחקת במדים לבנים ועליהם דגל לוב החדש בצבעי הטריקולור אדום-שחור-ירוק.
אריך מילקה
אריך פריץ אמיל מילקה (בגרמנית: Erich Fritz Emil Mielke; 28 בדצמבר 1907 – 21 במאי 2000) היה מדינאי מזרח גרמני וראש המשטרה החשאית (השטאזי) של גרמניה המזרחית משנת 1957 ועד איחוד גרמניה ב-1989.
ביוגרפיה.
אריך מילקה נולד למשפחה ממעמד הפועלים (אביו היה נגר) ברובע ודינג שבברלין. הוריו נמנו עם החברים הראשונים במפלגה הקומוניסטית הגרמנית. הוא עצמו קיבל הכשרה במסחר ובלוגיסטיקה. מילקה הצטרף למפלגה הקומוניסטית הגרמנית בשנות העשרים ובשנים 1928–1931 עבד ככתב בעיתון קומוניסטי. עוד בשנות העשרה שלו כבר שירת במחלקה הצבאית למחצה של המפלגה. הוא השתתף בקרבות רחוב נגד הנאצים וב-9 באוגוסט 1931, התנקש, ביחד עם אריך צימר ובהוראת בכירים במפלגה הקומוניסטית, בחייהם של שני קציני משטרה בברלין, פאול אנלאוף (Paul Anlauf) ופרנץ לנק (Franz Lenck). שוטר נוסף נפצע בהתנקשות אך שרד. אנלאוף היווה מטרה להתנקשות כיוון שהשתייך למפלגה הסוציאל-דמוקרטית, ופעל אישית לפיזור הפגנות בלתי-חוקיות של המפלגה הקומוניסטית, שהמטה שלה נמצא בשטח אחריותו. כדי לברוח ממעצר, נמלט מילקה לברית המועצות והצטרף לקומוניסטים גרמנים גולים אחרים במוסקבה. מילקה הורשע, שלא בפניו, במעשי הרצח בשנת 1934. שלושה קומוניסטים אחרים נעצרו בקשר למעשי הרצח, הועמדו לדין בפני בית משפט נאצי, הורשעו ונידונו למוות, ביניהם מקס מארטן.
במוסקבה השתלם בבית הספר על שם לנין בתחום התעמולה הפוליטית, ואף הוכשר כסוכן חשאי. מילקה היה אחד הבודדים מבין הקומוניסטים הגרמנים הגולים שלא נרצח בהוראת סטלין בתקופת הטיהורים הגדולים בשנים 1936–1939. בשנים אלו גם נשלח כנספח של שירות הריגול הסובייטי להשתתף במלחמת האזרחים בספרד לצידם של הרפובליקנים. אחרי נפילת הכוחות הרפובליקנים בספרד נעצר מילקה בצרפת ונכלא. קורותיו בשנים הבאות לוטות בערפל: ידוע כי ביולי 1945 שב מילקה לברלין, אך מעשיו בפרק הזמן שבו התנהלה מלחמת העולם השנייה שנויים במחלוקת. מילקה טען, שנים לאחר המלחמה, כי שיתף פעולה עם המפלגה הקומוניסטית הצרפתית במחתרת. לעומת זאת יש המייחסים לו את הטענה כי שימש סוכן סובייטי ביחידת עילית של האס. אס., לטענה זו לא נמצא אישור. יהיה אשר יהיה, שלל העיטורים בהם זכה במהלך המלחמה ואחריה מעידים כי שליטי ברית-המועצות רחשו הערכה לפעולותיו.
בשנת 1945 שב מילקה לגרמניה, כנראה בחסות השלטונות הסובייטיים. הוא חידש את חברותו במפלגה הקומוניסטית הגרמנית והחל משרת כקצין משטרה. בהמשך היה לחבר במפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה, חברות שנמשכה משנת 1950 ועד לשנת 1989. כבר בסוף 1946 שימש מילקה כראש מחלק הביטחון בוועד המרכזי של המפלגה. מיולי 1946 ועד אוקטובר 1949 שימש סגן נשיא לענייני פנים. מאוקטובר 1949 ועד פברואר 1950 היה ראש המנהל להגנת הכלכלה העממית, הארגון שקדם לשטאזי. בשנים 1950–1953 שימש מזכיר כללי של השטאזי ולאחר מכן היה סגן ראש השטאזי. במקביל, החל מ-1950 שימש כסגן השר לביטחון המדינה. בשנת 1957, לאחר התפטרותו של ארנסט וולוובר מונה לראש השטאזי, תפקיד בו החזיק 32 שנים.
ראש השטאזי.
מילקה כיהן כראש השטאזי משנת 1957 ועד לנפילת חומת ברלין ב-1989. שירות הביטחון שבראשו עמד מנה בשיאו 91 אלף עובדים במשרה מלאה, וכן 173,000 מלשינים מתנדבים (שנקראו "עובדים בלתי-רשמיים, inoffizielle Mitarbeiter ובקיצור IM). אנשי שירות הביטחון והמלשינים, שמנו במקובץ כאחוז וחצי מכלל אוכלוסיית מזרח גרמניה, קיימו מדינת משטרה בה התקיים פיקוח הדוק על 16 מיליון תושבי מזרח גרמניה. מספר משתפי הפעולה עם כוחות המשטר היה כה גדול, עד שכשנפתחו תיקי השטאזי לעיון הציבור התגלה כי בכל בית מגורים היה לפחות דייר אחד ששימש מלשין לטובת השטאזי. קציני השטאזי שתחת פיקודו של מילקה עצרו מאות אלפים מתושבי מזרח גרמניה, והיו אחראים למספר גדול של מעשי חטיפה, הטרדה, רצח וכליאה בתנאים קשים.
משפטו ואחריתו.
אחרי נפילת המשטר הקומוניסטי במזרח גרמניה התפטר מילקה מתפקידו וכעבור שנה (אוקטובר 1990) נעצר באשמת רצח קציני המשטרה שביצע בשנת 1931. התביעה נעזרה במסמכים שהתגלו בכספת בביתו של מילקה, ובהם חומר החקירה המקורית ובמסמכים נוספים. מילקה נדון באוקטובר 1993 לשש שנות מאסר וזכה לשחרור מוקדם כעבור פחות משנתיים. ההליכים נגדו הופסקו בשנת 1998 בגלל בריאותו הרופפת.
מילקה היה צייד נלהב והחזיק בבעלותו שטח ציד בו עסק בפעילות זו לצד בכירים מהמפלגה הקומוניסטית בארצו ובברית המועצות. מילקה גילה גם חיבה לכדורגל, ובשנים 1979–1988 סייע לקבוצת דינמו ברלין, שהוא היה פטרונה, לזכות עשר פעמים ברציפות בתואר האליפות ליגת העל של מזרח-גרמניה. מילקה נקט לצורך כך במגוון פעולות שחרגו הרבה מתחום הספורטיבי.
מילקה מת בשנת 2000. בהלווייתו נכחו מעטים ואפרו נקבר בבית הקברות המרכזי פרידריכספלדה בברלין.
נבחרת סודאן בכדורגל
נבחרת סודאן בכדורגל (בערבית: منتخب السودان لكرة القدم), הידועה בכינוייה "הניצים של ג'דאיינה", היא נבחרת הכדורגל הלאומית של סודאן.
נבחרת סודאן הייתה אחת משלוש הנבחרות (ביחד עם נבחרת אתיופיה ונבחרת מצרים) שהשתתפו בגביע אפריקה לאומות הראשון בהיסטוריה ב-1957 ואף זכתה בטורניר בשנת 1970.
כתיבה יוצרת
כתיבה יוצרת היא כתיבה שמטרתה אמנותית. תוצאת הכתיבה היוצרת היא טקסט, אשר בדרך כלל, לא ניתן לסווגו כאחת מסוגות הטקסט הנפוצות: טקסט ענייני, טקסט עיוני, רשימה, טקסט מדריך ומפעיל, פרסומת, מכתב או חוזה.
צורות הכתיבה היוצרת הנפוצות הן סיפורת (פרוזה), שירה, מחזה או הגיגים. כתיבה יוצרת היא למעשה תהליך של יצירת טקסט ספרותי.
יסודות הכתיבה היוצרת.
יחודה של הכתיבה היוצרת הוא בשימוש הנרחב באמצעים אמנותיים ספרותיים, כגון אמצעים פיגורטיביים, לשוניים, דקדוקיים וטכניקות ספרותיות אחרות. היוצר משתמש באמצעים אמנותיים אלה כדי להעביר בטקסט יותר מאשר מידע יבש. השימוש בהם הוא ההופך את הכתיבה היוצרת לאמנות.
מאז המצאת הכתב החלו אנשים לעסוק בכתיבה יוצרת, כגון סופרים, משוררים ומחזאים. כתיבה יוצרת היא כתיבה חופשית המהווה דרך ליצירתיות, לביטוי עצמי, לחשיבה לא שגרתית ולהעברת מחשבות ורגשות ההופכים למילים. בתקופתנו העיסוק בכתיבה יוצרת הפסיק להיות בהכרח עיסוקו של אדם עם עצמו, ונהוגות בכל העולם סדנאות כתיבה מרובות משתתפים עם מנחים המכוונים את הכתיבה.
כתיבה היא צורך אנושי. הסופר יוצר טקסט המשתמש בכתב ובדקדוק לשם האמנות. סופר מוכשר משתמש בכלים של השפה על מנת ליצור סגנון כתיבה המאפיין אותו. סגנון הכתיבה האישי של היוצר נבנה, בין השאר, מחשיפה לקשת רחבה של סגנונות אחרים. לדעת אנשים רבים, בלתי אפשרי לכתוב טוב בלי לקרוא. בדיוק כשם שכל מי שלומד אמנות פלסטית לומד גם תולדות האמנות ואמנות מודרנית, כך כל מי שרוצה לכתוב צריך להכיר גם את תולדות הספרות, את הספרות הקלאסית ואת הספרות העכשווית. מבחינה זו הכתיבה היוצרת אינה שונה משאר האמנויות. למעשה, הקריאה ורכישת מיומנות הכתיבה שלובים זה בזה.
בניגוד לשאר האמנויות, כתיבה היא אמנות שכל אדם יכול לעסוק בה, בין אם יש לו את הכישרון הנחוץ ובין אם לא. הכתיבה נחשבת לאמנות מאוד אישית, שדי בה אם היא מספקת את יוצרה בלבד. כאשר רוצה היוצר לפרסם את יצירתו, עוברת היצירה בידיו של העורך, המחליט האם וכיצד לפרסמה.
לאחרונה, במוסדות לימודיים רבים נפתחות מגמות כתיבה למיניהן. כתיבה יוצרת, בהדרכת מנחה מיומן, הממחיש כיצד להשתמש בטכניקות ספרותיות, יוצרת רוח קבוצתית, היכולה להוות בסיס טוב לצמיחה משותפת והתמודדות אישית טובה עם חשיפה ליצירה האמנותית. אנשים יכולים לקרוא את מיטב הספרות העולמית, ועדיין יש יתרון להנחיה אישית.
נבחרת סודן בכדורגל
STS-111
STS-111, היא משימה בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א כדי לחדש אספקה לתחנת החלל הבינלאומית, להביא את הצוות החמישי שיחליף את הצוות הרביעי, ואת הצוות הרביעי להחזיר בשלום לפני כדור הארץ.
המשימה.
כאמור, מטרתה העיקרית של משימת STS-111 הייתה לחדש את אספקת תחנת החלל ולהחליף את הצוות הרביעי (שני רוסים ואמריקאי) עם הצוות החמישי (שני אמריקאים ורוסי).
במשימה זו התקינו את הזרוע הרובוטית של תחנת החלל הבינלאומית (Canadarm2) שחובר לחלק שהותקן במשימת STS-110.
נבחרת בורונדי בכדורגל
נבחרת בורונדי בכדורגל, הידועה בכינוייה "הדרורים", היא נבחרת הכדורגל הלאומית של בורונדי.
מיכה חריש
מיכאל (מיכה) חריש (נולד ב-28 בנובמבר 1936) הוא פוליטיקאי ואיש ציבור ישראלי, לשעבר חבר הכנסת, שר ומזכ"ל מפלגת העבודה. בשנים 1992–1996 כיהן כשר המסחר והתעשייה.
קורות חיים.
חריש נולד בשנת 1936 בעיר טימישוארה שברומניה, בשם מיכאל הירש. שני ההורים גדלו במשפחות דתיות. האם איבדה בשואת יהדות צפון טרנסילבניה את כל משפחתה. האב היה בתפקיד מנהיגות בתנועה הציונית הסוציאליסטית "איחוד". ב-28 בנובמבר 1938, כשהיה חריש בן שנתיים, אח של אביו, שמעון הירש ואשתו טרי, נרצחו בפיגוע עם פצצה שאורגן על ידי אנשי משמר הברזל בעת הצגה של סידי טל ולהקת תיאטרון יידי בטימישוארה.
חריש היה בנעוריו חניך של תנועת בני עקיבא ולמד בתיכון היהודי בעיר. עלה לישראל ב-1950. התגורר בקריית חיים ולמד בכפר הנוער בן שמן, שירת בצה"ל כקצין בגדוד 12 בחטיבת גולני, לחם במבצע סיני ב 1956. בוגר כלכלה ומדע המדינה באוניברסיטה העברית.