בנוסף, פלדמן הוכיח כי הדפוס הרחב של הווריאציה הגנומית נגרם בעיקר בזכות רצף ההגירה של בני האדם במשך מעל ל-60,000 שנה מאז שבני האדם המודרניים עזבו את אפריקה. ממצאו כי 10 אחוז מהווריאציה הגנומית הוא בין היבשות תרם רבות לדיון על משמעות הגזע.
יתר על כן, פלדמן וקולגות נוספים יצרו את מודל "התהוות גומחות אקולוגיות" (Niche construction) שהוא הכללה של תורת האבולוציה שמדגישה את האינטראקציה בין האבולוציה של האורגניזם לבין הדינמיקה הסביבתית. הוא מדגים זאת בעזרת מודל שמסביר כי לפנוטיפים יש תפקיד פעיל וחשוב יותר באבולוציה מאשר שסברו בעבר. עובדה זאת השפיעה רבות על מחקרים נוספים בנושא האקולוגיה האבולוציונית.
תחומי המחקר הנוספים שבהם עוסק פלדמן כוללים בין היתר את האבולוציה של המערכות הגנטיות המורכבות שיכולות לעבור ברירה טבעית ושחלוף (רקומבינציה), באבולוציה של הלמידה כממשק בין שיטות מודרניות ליצירת בינה מלאכותית לבין מודלים של תהליכים ביולוגיים ובהם תקשורת. בנוסף, פלדמן חוקר את ההתפתחות של האדם המודרני בעזרת מודלים לדינמיקה של רב צורתיות (פולימורפיזם) מולקולרית, עם דגש על הגרסאות השונות של ה-DNA.
ממצאיו של פלדמן עוררו את ההתפתחות של תחומים חדשים במדעי הרוח ובמדעי החיים. הוא שופך אור על מספר רב של שאלות מפתח בנושא האבולוציה, אשר כוללות בין היתר את ההתפתחות של התרבות. פלדמן ערך מחקרים דמוגרפים רבים על מגמות חשובות לעתיד האנושות.
הרלד צור האוזן
הרלד צור האוזן (בגרמנית: Harald zur Hausen; נולד ב-11 במרץ 1936 בגלזנקירכן, גרמניה) הוא מדען גרמני, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 2008 על גילוי הקשר בין וירוס הפפילומה לסרטן צוואר הרחם.
ילדות ונעורים.
כילד, גדל צור האוזן עם משפחתו בגלזנקירכן שבגרמניה, בתקופת מלחמת העולם השנייה. הוא התחיל את לימודיו בבית הספר בשנת 1942, אך בית הספר נסגר מיד לאחר מכן בגלל ההפצצות בעיר. צור האוזן לא הלך לבית ספר עד סוף המלחמה, בסוף שנת 1945. כבר כילד התעניין בביולוגיה, ציפורים, בעלי חיים ופרחים. בנוסף, מגיל צעיר היה נחוש להפוך למדען. בגיל 10, התחיל ללמוד בגימנסיה, אך בגלל שלימודיו עד אז לא היו סדירים, היו לצור האוזן פערים בהכשרתו החינוכית והלימודים בגימנסיה היו קשים. אף על פי כן, לאחר השנה הראשונה, למרות שלא היה תלמיד מצטיין, המשיך בלימודיו. בשנת 1950 עבר עם הוריו לצפון גרמניה, שם למד בבית הספר התיכון "abitur" עד לסיום לימודיו בשנת 1955.
קריירה מחקרית.
צור האוזן התלבט אם ללמוד באוניברסיטה ביולוגיה או רפואה, בחר ברפואה והתחיל את לימודיו באוניברסיטת בון. השנתיים הראשונות היו קשות במיוחד, מפני שהוא החליט לשלב בלימודי הרפואה גם הרצאות וקורסים בביולוגיה. הוא המשיך את לימודיו שנה באוניברסיטת המבורג ובאוניברסיטת דיסלדורף, שם גם סיים את לימודיי הרפואה וקיבל תואר דוקטור לרפואה (MD).
בשנת 1964 התחתן עם אשתו הראשונה ולהם שלושה ילדים. אחרי סיום הדוקטורט, עבד במשך 3.5 שנים במכון למיקרוביולוגיה רפואית של אוניברסיטת דיסלדורף, עד שקיבל הצעה מהזוג ורנר וגרטרוד הנלה (Werner and Gertrude Henle) לעבוד בבית החולים לילדים בפילדלפיה, שם התחיל לעבוד בתחילת 1966.
ב-1969 חזר לגרמניה, ועבד באוניברסיטת וירצבורג, בה קיבל הכרה במומחיותו. בשנת 1972 התמנה ליושב ראש מכון הוירולוגיה הקלינית שהוקם באוניברסיטת ארלנגן-נירנברג. יחד עם קבוצת חוקרים, ביניהם פרופ' לוץ גיסמן ואתל-מישל דה ויליארס (אשר גם נישאה לצור האוזן לאחר גירושיו), ביצעו מחקרים על וירוס הפפילומה האנושי. ב-1977 התמנה ליושב ראש המכון לווירולוגיה באוניברסיטת פרייבורג ורוב החוקרים בקבוצה שהייתה איתו בארלנגן הצטרפו אליו בפרייבורג, בה המשיכו באינטנסיביות את מחקריהם בנושא וירוס הפפילומה. משנת 1983 עד לשנת 2003 היה צור האוזן יו"ר וחבר במועצת המנהלים של המרכז לחקר הסרטן בהיידלברג שבגרמניה. הוא המשיך לעבוד במעבדה בתחום וירוסים במרכז לסרטן ומשנת 2000 היה לעורך הראשי של כתב העת " International Journal of Cancer". בשנת 2006 כתב את ספרו "Infections Causing Human Cancer" ומשנת 2010 הפך לנשיא ארגון סיוע הסרטן הגרמני.
גילוי הקשר בין וירוס הפפילומה לסרטן צוואר הרחם.
בשנות השבעים, כשהחל לחקור בנושא, חוקרים לא האמינו שישנו קשר בין וירוסים לסרטן, אבל צור האוזן המשיך במחקרו. הוא הבין שה-DNA  של וירוס הפפילומה יכול להתקיים במצב לא פעיל בגידול סרטני וניתן למצוא אותו באמצעות חיפוש ספציפי אחר DNA ויראלי. בנוסף, גילה כי וירוס הפפילומה מהווה משפחה הטרוגנית של וירוסים. באמצעות דגימות ביופסיה של חולות סרטן צוואר הרחם גילה שבעיקר זנים 16 ו-18 ממשפחת וירוס הפפילומה, הם הגורמים לסרטן צוואר הרחם. בשנים 1983-1984 הוא שיבט את הווירוס מסוגים 16 ו-18 והסתבר ששני הזנים הללו נמצאו בכ-70% מהביופסיות של חולות סרטן צוואר הרחם מכל העולם. ב-2008 זכה צור האוזן בפרס נובל על גיליו שווירוס הפפילומה גורם לסרטן צוואר הרחם.
קרייג מלו
קרייג קמרון מלו (באנגלית: Craig Cameron Mello; נולד ב-19 באוקטובר 1960) הוא ביולוג אמריקאי, פרופסור לרפואה מולקולרית בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת מסצ'וסטס, מנהל שותף במכון לריפוי ב-RNA (RTI), וחוקר במכון הרפואי הווארד יוז ( Howard Hughes Medical Institute) משנת 2000. מלו זכה יחד עם אנדרו פייר בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה בשנת 2006 על גילוי תופעה הנקראת הפרעת רנ"א (RNAi).
ביוגרפיה.
ילדות ונעורים.
קרייג מלו הוא בנם השלישי של ג'יימס וסאלי מלו. אביו הוא פלאונטולוג ואמו היא אמנית שנפגשו באוניברסיטת בראון. מלו נולד בניו הייבן, קונטיקט שבארצות הברית.
בשנת 1962 משפחתו עברה לפולס צ'רץ' בצפון וירג'יניה בשל אילוצי המקצוע של אביו שהצריכו קרבה לסקר הגאולוגי של ארצות הברית. אחד מזיכרונותיו החביבים והמוקדמים של מלו היו טיולים שערכה משפחתו להרי בלו רידג' בווירג'יניה שם היו חוקרים מאובנים, מטיילים, ומשוחחים סביב מדורה. מלו למד בחינוך כקתולי, התכנים שאליהם נחשף בבית הספר היסודי בלימודי הדת (שניתנו כעובדות ללא הסברים) מול הדיונים המדעיים סביב שולחן ארוחת הערב בביתו, בנוגע לאבולוציה והתפתחות כדור הארץ יצרו ניגוד שהגביר את עניינו במדע כדרך לדעת את העולם. מגיל צעיר ידע מלו ללא ספק שיהיה מדען כשיגדל. מלו המשיך את לימודיו בבית הספר תיכון פיירפקס. מלו שלא היה תלמיד טוב במיוחד הפך בכיתה ז' לתלמיד מצטיין בעקבות עניינו הרב במדע .
הישגיו בתחום האקדמי.
בשנת 1978 קרא מלו מאמר שעורר בו עניין רב. המאמר פורסם בוושינגטון פוסט ועסק בנושא ביולוגיה מולקולרית, בו תואר הרעיון של הבנת המחלה ברמה הגנטית וריפויה בעזרת תרופות מולקולריות. מלו סיים תואר ראשון בביוכימיה וביולוגיה מולקולרית
באוניברסיטת בראון בשנת 1982.
בשנים 1982–1984 כתב את הדוקטורט שלו באוניברסיטת קולורדו והמשיך לחקור באוניברסיטת הרווארד עד 1990. בשנים 1990–1994 מלו ערך מחקר פוסט דוקטורט במרכז לחקר הסרטן פרד הצ'ינסון בסיאטל שבוושינגטון, והצטרף למעבדה של ג'יימס פרייס.
בשנת 1995 מלו הצטרף לסגל אוניברסיטת בית הספר לרפואה של מסצ'וסטס
פרס נובל.
מלו ושותפו אנדרו פייר גילו תופעה המכונה הפרעת רנ"א ( RNA interference- RNAi) המתרחשת בצמחים ובחיות. בתופעה זו חומצות ה- RNA, שתפקידן הוא להעביר מידע לייצור חלבונים מה-DNA לריבוזומים, מפורקות על ידי התא ותרגומם לחלבונים נמנע, וכך מושתקים גנים שונים בצורה טבעית עד אז, ביולוגים ידעו שתהליך השתקת גנים קורה בייצורים חיים אך לא ידעו את הגורם והתהליכים המתרחשים בתא כתוצאה מכך.
תגליתם פורסמה לראשונה בשנת 1998 בכתב העת המדעי Nature ונקראת "מנגנונים בסיסיים לשליטה בזרימת המידע הגנטי". המחקר בוצע בתולעת העגולה "Caenorhabditis" elegans" ובו מפורט תהליך פירוק חומצות ה-RNA."
הזכייה בפרס הפתיעה את מלו לגמרי והוא מספר:
פריצת דרך זו סיפקה את היכולת לביצוע ניסויים שיטתיים לאיתור תפקוד כל הגנים בבני האדם, ובנטרול נגיפים ומוטציות גנטיות שונות.
משפחתו.
מלו נישא למרגרט הונטר, שעבדה כשפית, ובשנת 1992 נולדה בתם מליסה. בשל עיסוקם הרב בעבודה לא נותר להם זמן משפחתי, ולכן בשנת 1994 הם התגרשו עם מעברם מסיאטל למסצ'וסטס.
בשנת 1998 מלו הכיר את אדית, שעבדה כאחות, והם התחתנו. מלו נהיה אביהם החורג של שני ילדיה של אדית, דייוויד ושרה ובשנת 2000 נולדה בתם המשותפת, ויקטוריה.
פרסים ואותות כבוד.
קרייג מלו זכה בפרסים ואותות הכבוד הבאים:
ריימונד דייוויס ג'וניור
ריימונד דייוויס ג'וניור (באנגלית: .Raymond Davis, Jr; 14 באוקטובר 1914 - 31 במאי 2006) היה כימאי ואסטרופיזיקאי אמריקאי אשר זכה בפרס נובל לפיזיקה (2002) על מחקריו בנושא נייטרינים קוסמיים בכימיה פיזיקלית (בשותפות עם מסטושי קושיבה וריקרדו ג'אקוני).
הנייטרינים הם חלקיקים חסרי מטען חשמלי, מסתם מזערית ועוברים דרך חומר כאילו היה שקוף- לכן כמעט בלתי אפשרי לגלותם. דייוויס היה הראשון שהצליח להוכיח את קיומו של הנייטרינו הקוסמי, שמקורו מחוץ לכדור הארץ.
ביוגרפיה.
ילדותו.
נולד ב-1914 לאב צלם (ריימונד דייוויס) ולאמא מוזיקאית (אידה רוג'רס יאנגר) בוושינגטון שב ארצות הברית. אביו מעולם לא סיים תיכון, אך היה לממציא וחלוץ בתחום טכנולוגיית הצילום. בילדותו, אחיו הצעיר ממנו כבשנה היה שותפו הקבוע למשחקים. כשגדלו, תחומי העניין של האחים התפצלו- בעוד שאחיו פנה לקריירה צבאית, דייוויס התעניין במדע. אביו עזר לו למצוא כימיקלים עבור הניסויים שערך.
חייו הבוגרים.