ב-16 בספטמבר 2008 הודיע ג'ייסון שיפרוש מתפקידו כג'ק פרוסט, אחרי 16 שנים שגילם את הדמות. בסתיו 2008 שודרו שלושה פרקים חדשים, ופרק הסיום בשני חלקים שודר ב-2010. ב-2011 פנה אל ג'ייסון מנהל ה-BBC דני כהן, והציע לו שלושה תסריטים. מהם צולם פיילוט לסדרה "The Royal Bodyguard" שהוצג בפסטיבל הסרטים של אדינבורו. הפיילוט שודר ב-BBC בבוקסינג דיי אבל קיבל ביקורות פושרות.
חיים אישיים.
ב-1993 הוענק לג'ייסון תואר קצין מסדר האימפריה הבריטית (OBE), וב-2005, שתים עשרה שנים אחר כך, ביום ההולדת של המלכה הוענק לו תואר אבירות על תרומתו לתחום המשחק והקומדיה.
ג'ייסון חי במשך 18 שנה עם חברתו, השחקנית הוולשית מייפאני טאלוג , וסעד אותה במחלת הסרטן בה חלתה עד למותה ב-1995. בעקבות ניסיון זה הקים ג'ייסון ארגון צדקה "קרן דייוויד ג'ייסון" לילדים החולים במחלה סופנית.
ב-2001 בגיל 61 הפך ג'ייסון לאב לראשונה בחייו, כשחברתו לחיים ג'יל הינצ'קליף ילדה את בתם. ג'ייסון והינצ'קליף התחתנו ב-30 בנובמבר 2005.
באוקטובר 2013 יצאה לאור האוטוביוגרפיה של ג'ייסון "David Jason: My Life".
דיוויד ג'ייסון
אל צ'אפו
Tmall (בסינית: 天猫, פין-יין: Tiānmāo, נקראה בעבר: Taobao Mall) היא חברה סינית המתפעלת אתר אינטרנט של שירותי קמעונאות מקוונים (B2C) אשר התפצלה מטאובאו בשנת 2011 וקיבלה מעמד של חברה עצמאית תחת קבוצת עליבאבא הסינית. הפלטפורמה של Tmall לעסקים סיניים או אחרים למכירת מוצרים בסין, הונג-קונג, מקאו וטאיוואן.
היסטוריה.
האתר Tmall.com הוצג לראשונה על ידי טאובאו באפריל 2008 בשם Taobao Mall (קניון טאובאו, בסינית: 淘宝商城) כפלטפורמה המיועד לקמעונאות B2C בתוך האתר המיועד ללקוחות פרטיים של טאובאו.בנובמבר 2010, Taobao Mall הושק בכתובת משלו tmall.com כדי להפריד בין רשימות הסוחרים של תחום ה-C2C של טאובאו, ובמקביל הושק קמפיין בשווי 30 מיליון דולר לפרסום האתר החדש והעלאת המודעות אליו.בשנת 2011 הודיע מנכ"ל עליבאבא, ג'ק מא על ארגון מחדש בחברת טאובאו וממנה נוצרו שלוש חברות, אחת שהמשיכה את הקו הקודם של טאובאו, בשם "שוק טאובאו" השנייה היא Tmall והשלישית eTao המספקת שירותי חיפוש עבור קניות מקוונות.
בינואר 2012 TMall.com שינה באופן רשמי את שמו ל Tian Mao (בסינית: 天猫) שהוא האופן בו נהגה השם בסינית ופירושו המילולי הוא "חתול שמיים".
ברבעון הראשון של 2013 החזיק האתר ב-51.3% מהפעולות המקוונות בתחום B2C בסין.
בין המוכרים ב Tmall נמצאים: P&amp;G, אדידס, יוניקלו, GAP, Nine West, Reebak, ECCO, ריי באן, ניו באלאנס, יומברו, Lenovo, Dell, Nokia, Philips, סמסונג, לוג'יטק וליפטון.
חואקין גוזמן
סרט מודעות סגול
צבי הירש מסליאנסקי
צבי הירש מַסליַאנסקי (באנגלית: Tzvi Hirsch Masliansky; ג' בסיוון ה'תרט"ז, 6 ביוני 1856 - ה' בשבט ה'תש"ג, 11 בינואר 1943) היה דרשן יהודי מפורסם, שפעל באימפריה הרוסית ובארצות הברית. התפרסם בשל נאומיו הציוניים וכונה "המטיף הלאומי".
ביוגרפיה.
נולד לחיים מסליאנסקי בעיר סלוצק שבפלך מינסק ברוסיה הלבנה. מגיל 12 למד במשך שנתיים בישיבת מיר. בהיותו בן 14 נפטר אביו. הוא נסע לפוריץ ולמד אצל הרב המקומי, ר' יחיאל מיכל וולפסון. אחרי תום לימודיו שימש כמורה לעברית ו"מגיד מישרים" בפינסק במשך 14 שנים. בשנת 1887 עבר ליקטרינוסלב וגר בה עד 1891. בשלב זה פגש בו משה לייב ליליינבלום, שעמד על כישרונו כמטיף ושידל אותו לנטוש את ההוראה ולהתמקד בתעמולה למען חובבי ציון. מסליאנסקי היה למגיד נודד ועבר בין ערי רוסיה כשהוא נושא את דרשותיו, שבהן עסק בעיקר בציונות ולאומיות יהודית. דרשותיו, שהקנו לו שם של דרשן ומטיף מן השורה הראשונה, נישאו בדרך כלל ביידיש (שפתם של יהודי האימפריה הרוסית) אך לעיתים גם בעברית. במסע דרשותיו ביקר באודסה ובערים גדולות אחרות, וב-1894 הגיע לאנגליה, שממנה היגר לארצות הברית כעבור שנה.
בארצות הברית המשיך בתחילת דרכו במסעות נאומים, וב-1898 קיבל במה קבועה לנאום בה, במכון היהודי במזרח ברודוויי שבמנהטן. הוא היה נושא נאום שבועי במכון מדי שבת לפני קהל המונים. בן-ציון אייזנשטט כתב עליו כי "ברא תקופה חדשה בדרוש".
ב-1902 היה ממייסדי העיתון היהודי "די וועלט" בניו יורק, ושימש עורכו הראשון במשך כמה שנים.
מלבד ספר הדרשות שהדפיס, "מאסליאנסקי'ס דרשות פיר שבתות וימים טובים" (1909), כונסו כתביו ודרשותיו לאחר מותו בשלושה כרכים בשם "כתבי מאסליאנסקי" (ניו יורק: היברו פאבלישינג קאמפאני, תרפ"ט, 1929). הספר כולל גם את "ספר הזכרונות והמסעות" שלו.
צבי הירש מסליאנסקי נפטר בברוקלין והותיר אחריו את רעייתו, חמישה ילדים ונכדים. חתנו היה הסופר והביבליוגרף פנחס טורברג.
על שמו רחוב בשכונת רמות בירושלים. אוסף על שמו שמור בספרייה הלאומית.
מנפק דלק
מתדלק
משאבת בנזין
צבי הירש מסלנסקי
צבי הירש מאסליאנסקי
כנען (פירושונים)
מאיר בר-אילן (חוקר)
מאיר בר-אילן (נולד ב-5 בנובמבר 1951) הוא פרופסור אמריטוס במחלקות לתלמוד ולתולדות ישראל באוניברסיטת בר-אילן ומומחה במדעי היהדות ובהיסטוריה חברתית ותרבותית של העת העתיקה. תחומי מחקרו המגוונים כוללים את ספרות המקרא, הספרים החיצונים, ספרות חז"ל, ליטורגיה, נומרולוגיה, מיסטיקה ומאגיה ועוד, והוא חיבר ספרים ומאמרים רבים בתחומים אלה.
ביוגרפיה.
מאיר בר-אילן נולד ב-5 בנובמבר 1951 בניו יורק והגיע ארצה כתינוק ב-1 במאי 1952. הוא בנם הצעיר של תמימה בר-אילן (ריבקוב) ושל טוביה בר-אילן, שהיה מראשי חיל המדע במלחמת השחרור ובהמשך המנכ"ל הראשון של אוניברסיטת בר-אילן. סבו היה הרב מאיר בר-אילן, על שמו הוא נקרא. דודתו, ד"ר יהודית ברלין-ליברמן, הייתה נשואה לפרופסור שאול ליברמן, ובר-אילן הוא אחד מיורשי עזבונו הספרותי.. נישא ב-1975 למרים שטינמץ ולזוג נולדו 5 ילדים.
למד בישיבה התיכונית נתיב מאיר ולאחריה בישיבת מרכז הרב, שתיהן בירושלים. לאחר מכן שירת בצה"ל כמדריך בבית הספר לקצינים, כמ"מ בגדוד 50 (במלחמת יום כיפור), וכסרן (מיל') בפלוגת חרמ"ש (במלחמת לבנון הראשונה בה איבד את רגלו).
את מסלולו האקדמי החל באוניברסיטת בר-אילן, במחלקות לתולדות-ישראל, תלמוד ופילוסופיה יהודית. לאחר שסיים בהצטיינות את התואר הראשון המשיך בלימודיו באוניברסיטה לתואר שני ולדוקטורט, וב-1981 החל ללמד במחלקות לתלמוד ולתולדות עם ישראל באוניברסיטה. ב-11 ביוני 1982, שלושה שבועות לאחר שהגיש את עבודת הדוקטורט, נפצע קשה ואיבד את רגלו בקרב סולטאן יעקוב. את תואר הדוקטור קיבל בשנת 1983.
בשנת 1988 זכה ב'פרס חולון' על ספרו 'סתרי תפילה והיכלות', ובשנת 1989 זכה למלגת השתלמות שנתית מטעם אוניברסיטת הרווארד שארצות הברית. בשנת 2001 שהה בשבתון בווינה, אוסטריה, שם לימד במכון למדעי היהדות. בשנים 2007–2008 שימש כראש המחלקה לתלמוד באוניברסיטת בר-אילן.
תחומי מחקר.
מחקריו של בר-אילן עוסקים במספר רב של תחומים הקשורים למדעי היהדות ולעת העתיקה, ונעזרים במגוון מתודולוגיות מחקר, מזו הפילולוגית ועד לזו הסוציו-אנתרופולוגית. מעבר לנושאים הקלאסיים בחקר מדעי היהדות, הוא עסק גם בנושאים הנחשבים אזוטריים, כגון נומרולוגיה מקראית, אסטרולוגיה בקרב חכמי ישראל, מאגיה יהודית ועוד, ועמד על השפעותיהם של נושאים אלו על המחשבה היהודית מהעת העתיקה ואילך. בנוסף, עוסקים מחקריו גם בליטורגיה יהודית ובסידור התפילה.
שלושים וארבע שנות מחקר הקדיש לספר "דברי גד החוזה" שיצא במהדורה מדעית בשנת 2015. את הספר ההדיר ופירש על סמך כתב יד של יהודי קוצ'ין שנמצא בספריית אוניברסיטת קיימברידג'. בספר זה בר-אילן מנתח את הספר מההיבט הריאלי (עבודת הסופרים בעת העתיקה ופענוח כתב היד), ההיסטורי (יהדות קוצ'ין והקשר בינה לעולם היהודי, גלגולי כתב היד), המקראי (תוכן הספר והשוואתו למקרא ולספרות החיצונית) הסוציולוגי (ה'מושב בחיים' של מחבר הספר), ועוד.
כתוצר לוואי של מחקריו המגוונים, פרסם בר-אילן באתר האינטרנט שלו מבחר ביבליוגרפיות שאסף בנושאים שונים, החל ממגילות קומראן והספרות הכיתתית עבור דרך מאגיה וגירוש שדים, וכלה במאפיינים תרבותיים של החברה היהודית בעת העתיקה.
מאמרי ביקורת.
בר-אילן פרסם גם מספר רב של מאמרי ביקורת על פרסומים מדעיים בתחומים שונים, מהם עולה ביקורתו הגלויה על צרות-המוחין האקדמית בכלל, וזו של החוג לתלמוד באוניברסיטה העברית בפרט, המתמקד ברובו במתודה הפילולוגית וזונח מתודות מחקר חיוניות אחרות.
ציקלופירוקס
ציקלופירוקס הוא חומר נגד פטריות המשמש לטיפול דרמטולוגי מקומי בפטרת, ובפרט לטיפול בפטרת "Tinea versicolor". התרופה נמכרת בין היתר בצורת לק לציפורניים, עבורו לא נדרש מרשם.
קהילות בהאיות באיראן לפני המהפכה האסלאמית בשנת 1979
הדת הבהאית נוסדה באיראן באמצע המאה ה-19 על ידי הנביא בהאא אללה ועד לשנת 1960 רוב המאמינים בעולם המשתייכים לדת הבהאית היו ממוצא איראני. אף על פי שחוקתה של איראן מגנה על המיעוטים הדתיים במדינה, היא איננה מכירה בדת הבהאית כפי שהיא מכירה בדתות האחרות כגון יהדות, נצרות, והדת הזורואסטרית, דבר אשר יצר קשיים רבים לבהאים באיראן. עד לשנת 1979 מנתה הקהילה הבהאית באיראן עקב ריבוי טבעי כ-350 אלף מאמינים, אך כיום מספר המאמינים הבהאים באיראן קטן בהרבה, וזאת בעקבות המהפכה האסלאמית שהתרחשה בשנת 1979 ואיתה גלי אלימות וכליאה אשר הביאו את הבהאים להגר לאירופה וארצות הברית.