כדי לקדם את שני האלבומים שאקירה יצאה לסיבוב הופעות. סיבוב ההופעות התחיל ב-14 ביוני 2006 בספרד. סיבוב ההופעות היה לסיבוב ההופעות הגדול ביותר של הזמרת עד כה כאשר כלל 127 יעדים ב-5 יבשות שונות. סיבוב ההופעות הסתיים ב-9 ביולי 2007 בטורקיה. בסך הכל הצליחה לגרוף 100 מיליון דולר כש-42 מיליון דולר מתוכם באמריקה הלטינית בלבד. רשימת השירים של סיבוב ההופעות כללה בעיקר שירים בספרדית אך סינגלים מאלבומים קודמים שלה.
בנובמבר 2007 הוציאה DVD של סיבוב ההופעות בשם "Oral Fixation Tour" שצולם במהלך הופעה בפלורידה בדצמבר 2006. ה-DVD זכה לביקורות חיוביות כמו רוברט סילבה מ-"About.com" שתיאר את המופע כ"ביצועים מבדרים ותוססים מאוד" הוא הביע עניין נוסף בבונוסים מאחורי הקלעים. ויליאם רולמן מ-"AllMusic" הביע דעה דומה והחמיא ליכולות השירה והריקוד שלה.
הצלחה מסחרית.
בשבוע הראשון ליציאתו האלבום הגיע למקום ה-4 במצעד הבילבורד מה שהפך אותו לאלבום בספרדית עם שבוע הפתיחה הכי חזק בארצות הברית. נכון להיום האלבום הגיע למעמד פלטינה בארצות הברית עם מכירות של 1,500,000 עותקים, דבר אשר הופך אותו לאחד מהאלבומים הלטיניים הנמכרים ביותר בכל הזמנים במדינה. בנוסף האלבום הגיע למעמד של 11 פלטינות באמריקה הלטינית עם מכירות של 1,100,000 עותקים באמריקה הלטינית והפך לאלבום הלטיני הנמכר ביותר של שנות ה-2000. במקסיקו האלבום הגיע למקום הראשון ולמעמד פלטינה משולשת עם מכירות של 300 אלף עותקים. במרכז אמריקה האלבום הגיע למעמד זהב.
בארגנטינה האלבום הגיע למקום הראשון והגיע למעמד פלטינה משולשת. בוונצואלה האלבום הגיע למעמד פלטינה גם עם מכירות של 34,613 עותקים, בקולומביה האלבום הגיע למעמד פלטינה משולשת גם עם מכירות של 100 אלף עותקים ואף גם בצ'ילה האלבום הגיע למעמד פלטינה עם מכירות של 15 אלף עותקים.
גם באירופה האלבום הגיע להצלחה דומה, באוסטריה האלבום הגיע למעמד פלטינה עם מכירות של 30 אלף עותקים, בבלגיה האלבום הגיע למקום ה-7 במצעד של פלנדריה ולמקום ה-15 במצעד של ולוניה והגיע למעמד זהב במדינה עם מכירות של 25 אלף עותקים. גם בצרפת האלבום הגיע למעמד זהב עם מכירות של 100 אלף עותקים. בגרמניה האלבום זכה להצלחה רבה עם מכירות של 200,000 עותקים ובכך הוכתר למעמד פלטינה. גם ביוון האלבום הגיע למעמד זהב עם מכירות של 10,000 עותקים. בהונגריה האלבום הגיע למקום השישי וגם הצליח להגיע למעמד פלטינה עם מכירות של 20 אלף עותקים.
ביקורות.
באתר "Metacritic" אשר מדרג אלבומים על סמך עשרות ביקורות האלבום קיבל ציון של 79 מתוך 100. סטיבן תומאס ארלוויין מ-"AllMusic" כתב כי הוא כבר "לא יכול לחכות עד שהחלק השני של האלבום יגיע בהתחשב בעוצמתה של הכתיבה המסחרית והחכמה של החלק הראשון". מאט סיבולה "PopMatters" גם נתן ביקורת חיובית לאלבום וכתב "שההתרגשות שלו לקראת החלק השני של אלבום מאופקת בלשון המעטה". ארנסטו לשנר מ-"Weekly" הרגיש כי "שאקירה מצאה את עצמה שוב בהצבת הקולות האופראיים שלה בשירות השירה הספרדית" והוסיף כי זה האלבום הטוב ביותר שלה עד כה.
דייב סימפסון אמר כי "השירים הם קליטים, עם מנגינות מספיק טובות כדי לפתות אנשים שאינם דוברי השפה לשיר את השירים האלה".ג'ון פארלס מהניו יורק טיימס תיאר את האלבום כמו "אמריקאי פאן האמריקאי", לפרט כי "עבור שאקירה זה הכל פופ, מבנים מתוחים עבור תשוקה תנודתית". בארי וולטרס מרולינג סטון אמר כי המפיק המבצעי ריק רובין סייע "להחזיר את שלמותה האמנותית של שאקירה על ידי שמירה על התעשייה במפרץ". מבקר המוזיקה של טום טאונסנד שיבח אותה על היותה "ערה לגמרי, וכפי שנהגו לומר בהימורי סמאש, בגב, בגב, בחזרה!" פסטיס מארק קמפ נתן לאלבום ביקורת מעורבת, ואמר שהשיא היה "חזק יותר מאשר "Laundry Service" אבל לא להוט כמו .
ביקורות.
סטיבן תומאס ארלוויין מ-"AllMusic" כי הוצאת אלבום בספרדית לאחר צאת אלבומה הראשון באנגלית היה "צעד חד" ואמר כי "שאקירה יכולה לא רק לחזור לשורשיה אלא להרחיב אותם". הוא תיאר את הסינגל הראשון מהאלבום "כטבעי לרדיו האמריקאי" וחש כי האלבום יצר ציפייה לקראת החלק השני שלו. מאט סיבולה שיבח את האלבום על שינוי הסגנון שלו מאלבומה הקודם ואף החמיא לשילוב של סמפולים בכמה מהשירים באלבום וכינה אותם כ"הנהונים גדולים לקולות של שנות ה-80." דייב סימפסון מהגרדיאן כינה את שאקירה "המדונה הלטינית" ותיאר את שירתה כשילוב של שר והייזל אוקונור בהפקתו של חוליו איגלסיאס.
ג'ון פרלס מניו יורק טיימס מצא את שאקירה כ"חכמה ושאפתנית" ואופיינת להיות סמל סקס. הוא שיבח את הרבגוניות במילים של השירים שלה ואת הניסויים שלה במספר ז'אנרים וציין כי "הריבוי" שלה בא לידי ביטוי "בהסדרים, ברגשות המעורבים במילים של השירים שלה ובקולה". מארק קאמפ מ-"Paste" שיבח אותה על פיזור הרעיונות שלה וכינה אותה כ"הגרסה הלטינית של בריטני [ספירס] והגרסה הנשית של ריקי מרטין ושקולה נשמע כמו של אלניס [מוריסט]." הוא השווה את שילוב האלמנטים המוזיקליים באלבום "לטארט פופ עם מילוי עשיר ומזין". טום טאונסנד מ-Yahoo! כינה אותה "כוכבת הפופ הגדולה ביותר שיש לנו", משווה את "האמנות האמנותית" שלה לזו של מדונה ופרינס. הוא כינה את האלבום "מחייה מוזיקת הפופ", ואמר כי "יציאת האלבום הוכיחה [שמוזיקת הפופ] לא מתה אלא רק ישנה".
ההצלחה הבין לאומית של הזמרת התגבשה עם יציאת האלבום שזכה להצלחה מסחרית גדולה. הוא הגיע למקום הרביעי במצעד הבילבורד ובכך האלבום הפך לאלבום הספרדי שהגיע למיקום הכי גבוה במצעד זה. חברת התקליטים שלה, אפיק רקורדס, כינתה אותה "האמנית הנשית הגדולה ביותר בעולם". בנוסף האלבום הוכתר כהאלבום הספרדי הנשי הכי מצליח של העשור והשני הכי מצליח בעשור.
הישגים.
בטקס פרסי הבילבורד של 2005 האלבום זכה בפרס "אלבום הפופ הלטיני של השנה". בטקס פרסי ה-Oye! המקסיקני האלבום זכה בפרס "אלבום הפופ של השנה על ידי אומנית נשית". בטקס הענקת פרמיוס הלם של 2005, האלבום זכה בפרס על "אלבום השנה". בטקס פרסי הגראמי של 2006 האלבום זכה בפרס "אלבום הרוק/אלטרנטיבי של השנה ובנוסף זכה ב-3 פרסים בטקס פרסי גראמי הלטיני בקטגוריות: "אלבום השנה", "האלבום הנשי עם היכולות הווקאליות הטובות ביותר" ו"ההנדוס הטוב ביותר באלבום". בטקס פרסי הבילבורד הלטיני בפרס "האלבום הנשי הטוב יותר" ואף זכה גם בפרס אלבום הפופ של השנה בטקס ה-Lo Nuestro Awards. בנוסף האלבום זכה בפרס עלמה כהאלבום הספרדי של השנה. בטקס ה-Groovevolt Music Awards הוא זכה בפרס "האלבום הלטיני הטוב ביותר של השנה".
מיקומי שיא.
האלבום זכה להצלחה עולמית, והפך לאלבום המצליח ביותר של שאקירה במצעדים, ובמכירות.
אנטון אינגוליץ'
אנטון אינגוליץ' (בסלובנית: Anton Ingolič, 5 בינואר 1907 - 11 במרץ 1992) היה סופר, מחזאי ועורך סלובני, שכתב ספרות ריאליסטית ונודע ברומנים שלו ובספריו לנוער. היה מורה לצרפתית ולסלובנית בהכשרתו. נבחר כחבר באקדמיה הסלובנית למדעים ולאמנויות.
ביוגרפיה.
ילדות וצעירות.
אינגוליץ' נולד בשנת 1907 כבן בכור בין 16 ילדים, שמתוכם שרדו בילדותם רק חמישה. הוריו היו בני איכרים עניים סלובנים שחיו בכפר ספודניה פולסקאבה (פולסקאבה תחתית Spodnja Polskava) על הר פוהוריה, על יד העירייה פראגרסקו (פראגהוף), חלק מן העיר סלובנסקה ביסטריצה שבמזרח סלובניה. אזור הולדתו השתייך באותן שנים לאימפריה האוסטרו-הונגרית. אביו, שנקרא גם הוא אנטון אינגוליץ', התפרנס כנגר, ואמו, אנה, עבדה כתופרת.
אינגוליץ' למד בבית הספר היסודי המקומי, אותו סיים בהצטיינות. כדי לעזור בפרנסת המשפחה עבד כרועה צאן בכפר סביו וכשוליה בנגריית אביו. החל משנת 1921 המשיך אינגוליץ' לימודי תיכון בעיר מריבור.התחיל לפרסם סיפורים קצרים במגזינים ספרותיים, חלקם כתבי עת לנוער: "Ljubljanski zvon" ("הפעמון מליובליאנה"), "Prijatelj"
("הידיד"), "Obzorije" (אופקים), Novije Obzorije (אופקים חדשים)", Sodobnost ,Razorje (תקופתנו).
בשנת 1923 נמנה עם מייסדי העיתון הספרותי "ז'ארקי" ("קרני שמש") במריבור. באותה תקופה אינגוליץ' היה עד למצוקות הפועלים הסלובנים ולמאבקם מול המעמד הגבוה והדרג הניהולי ממוצא גרמני.
על אף מצוקתו הכלכלית, בסופו של דבר, בעזרת חסכונותיו המצומצמים, נסע לפריז ולמד ב"מכינה למורי צרפתית בחו"ל" בסורבון.על מנת לממן את המשך הלימודים נאלץ לעבוד בערבים כניצב ב"קומדי פראנסז" וכמלצר. בסיום הלימודים ב-1928 קיבל תעודת מורה לצרפתית וחזר לסלובניה. באוניברסיטת ליובליאנה המשיך לימודי שפות רומאניות וגם סלאביות עד לסיום התואר בשנת 1931. התחתן עוד כסטודנט עם אדלה לבית אופראוש, בת של אופה מכפר הולדתו. אחרי החתונה עברו לגור בפולנשאק באזור סלובנסקה גוריצה ומאוחר יותר לדורנבה. בשנים ההן של משבר כלכלי נתקל בקשיים רבים במציאת עבודה בהוראה ושאף להתקיים מכתיבה ספרותית.
רק ב-1936 התקבל כמורה תיכון בעיר פטוי, על נהר דראווה. מאוחר יותר לימד סלובנית וצרפתית גם בבתי ספר תיכוניים במריבור ובליובליאנה.
בשנים שבין מלחמות העולם לא הזדהה אינגוליץ' באופן בולט עם מחנה פוליטי כלשהו. שנה הראשונה ללימודיו באוניברסיטת ליובליאנה השתתף בחוג הסוציאליסטי הנוצרי Borba ("בורבה" - המאבק) יחד עם מישקו קראנייץ ואדווארד קוצבק, איתם עיין, בין היתר, בכתבי קרל מרקס.
שנות ה-1940.