בשנת 2005 הוקם המכון לחקר הגירה ושילוב חברתי, הפועל למען קידום ההוראה והמחקר בתחום ההגירה.
ב עסק צוות מחקר של בית הספר למדעי הים, בניטור מזהמים אורגניים והשפעת הזרמת מי קולחים לנחל אלכסנדר.
מדרשת בן-גוריון
מִדּרֶשֶׁת בֶּן-גּוּרִיּוֹן היא יישוב קהילתי בקרבת קיבוץ שדה בוקר שברמת הנגב, בין באר שבע למצפה רמון, ובו מוסדות חינוך ומחקר. מרבית פעילות היישוב מופעלת על ידי תאגיד מדרשת שדה בוקר, ולכן היישוב נקרא גם על שמו.
מדרשת בן-גוריון.
ראשיתה של מדרשת בן-גוריון בתוכנית של דוד בן-גוריון להקים אוניברסיטה במדבר. עוזריו של בן-גוריון אספו לצורך כך כספים ובשנת 1960 נסלל כביש גישה לקראת תחילת עבודות ההקמה.
בשנת 1962 החלה בניית המבנים הראשונים במקום, נפתח בית ספר שדה שדה בוקר, והונחה אבן הפינה למדרשה, לפי חזונו של ראש הממשלה הראשון, דוד בן-גוריון:
המדרשה שימשה מאז הקמתה כמרכז לימוד ומחקר, בעיקר של הנגב אך גם בנושאים אחרים.
המדרשה הוקמה כתאגיד ממשלתי "מדרשת שדה בוקר" מתוקף 'חוק בן-גוריון', התאגיד היה הבעלים של היישוב וטיפל בכל הנושאים המוניציפליים. משנת 2003 הוכרז המקום כישוב (בדומה לכול יישוב אחר בארץ) במסגרת המועצה האזורית רמת נגב.
סמוך למדרשת בן-גוריון נמצאת אחוזת הקבר של דוד ופולה בן-גוריון. כשנפטרה אשתו פולה, רכש דוד בן-גוריון עבורה חלקת קבר על צוק המשקיף אל עבר בקעת צין ומצוק הצינים. דוד בן-גוריון עצמו נקבר על הצוק לצד אשתו על פי בקשתו, בניגוד לנורמה המקובלת - קבורה בהר הרצל שבירושלים. את הקבר עצמו בנה בנימין לוי, חברו הטוב של בן-גוריון.
במדרשת בן-גוריון פועלים המכון לחקר המדבר של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב ע"ש יעקב בלאושטיין, המכון למורשת בן-גוריון שהוקם בעקבות "חוק בן-גוריון", המרכז הבינתחומי, המכון לחקר אנרגיה סולרית, מרכז גל למנהיגות המפעיל תוכניות מנהיגות שונות (ביניהן מכינת הנגב - מכינה קדם צבאית ציונית למנהיגות חברתית), בית ספר תיכון ופנימיה לחינוך סביבתי, בית ספר שדה - "שדה בוקר", מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות, בית ספר יסודי "צין" ובסיס גדנ"ע.
כמו כן, נמצאת ביישוב גם יחידת ההסברה הגאוגרפית של צה"ל- יחידת הסברה נגב. היחידה עמלה על חינוך חיילים לציונות תוך חשיפה לנגב, למרחביו ולנופיו האנושיים והפיזיים.
דרך מדרשת בן-גוריון ניתן להגיע לשמורת הטבע עין-עבדת, נחל צין, חוד עקב, עין עקב ועוד אתרים רבים. מהמצוק במדרשה (טיילת בן-גוריון) ניתן לראות את בקעת צין היפהפייה. במדרשה מתקיימים כנסים וימי עיון רבים, ביניהם ה"עדלאידע הסביבתית" בחג פורים ופסטיבל 'ימי שירה במדבר', פסטיבל משוררים ביוזמת אילנה שחף ומירון נומיס.
במדרשת בן-גוריון מתגוררים פרט לתושבים, גם סטודנטים, חוקרים, תלמידי הפנימיה, חניכי המכינה הקדם צבאית. זהו היישוב הגדול ביותר בתחומי המועצה אזורית רמת נגב.
המדרשה מאוגדת בחברה ממשלתית באחריות שר החינוך.
התיכון לחינוך סביבתי.
בשנת 1965 הוקם במדרשה בית ספר תיכון שנקרא "תיכון הר הנגב", אשר לימים נהפך ל"בית הספר התיכון לחינוך סביבתי". בבית הספר, נכון ל-2018, כמאה תלמידים בכל שכבה, מכיתה ט' עד יב. בבית הספר לומדים תלמידים מכל רחבי הארץ מדרום עד צפון אשר מתגוררים בפנימיה שבמקום (פנימיסטים), בנוסף לילדיהם של עובדי ותושבי המדרשה אשר מתגוררים בבתיהם (מדרשניקים). בבית הספר מושם דגש על חינוך לשמירת טבע ועל הסביבה, על ידי חמש יחידות לימוד חובה במדעי הסביבה וטיולים אישיים אשר תלמידי התיכון יכולים לצאת אליהם ללא השגחת מבוגר. בעגת המקום טיולים אלה נקראים "שילוחים". התיכון הביא לכך שיותר ממאה בוגריו לאחר סיום לימודיהם עברו לנגב על מנת לפתחו.
מוסד ותיק אשר הקנה פרסום הן למדרשה והן לבית הספר התיכון הוא ה"עדלאידע הסביבתית", אשר רובו הגדול של רכיביה עשוי מחומרים משומשים או ממוחזרים. העדלאידע מופקת ומוצגת על ידי תלמידי בית הספר.
מרכז גל למנהיגות.
מרכז גל למנהיגות צעירה בנגב
המרכז הוקם בשנת 2007 במטרה לפתח מנהיגות צעירה בנגב ולטפחה.
חזון המרכז לקדם קיומה של חברת מופת ולפיכך חרת על דגלו את ערכי הליבה חתירה למצוינות, ערבות הדדית, קיימות, רדיפת שלום וצדק, שוויון, צניעות, טוהר המידות וכבוד למסורת.
המרכז מחנך את חניכיו למעורבות חברתית ולהגשמה בנגב ובכל שדרות החברה הישראלית.
המרכז להנצחת שמו ופועלו של ד"ר מיכאל גל, איש חינוך, רוח ומעשה.
במרכז גל למנהיגות (מג"ל) פועלות שלוש מסגרות המבקשות להגשים את מטרותיו:
מכינת הנגב, על שם אלחנן ישי: מכינה קדם צבאית ציונית למעורבות חברתית. המכינה מיסודם ובתמיכתם של מדרשת שדה בוקר, המועצה האזורית רמת הנגב, המכון למורשת בן-גוריון וקרן אביחי.
קו הזינוק, תוכנית מנהיגות לצעירי הפריפריה בנגב. תוכנית משותפת מבית מדרשן של עמותת "קו הזינוק" ומדרשת שדה בוקר.
"בין השיטים", מרכז לסדנאות ולפעילויות אתגר בנגב.
הקורס הבינלאומי לכיתות אמן בפסנתר "תל-חי".
בכל קיץ מאז שנת 1992 מתקיים במדרשת בן-גוריון קורס כיתות אמן בינלאומי לפסנתרנים, בניהולו של דמיטרי בשקירוב.
בין המורים המלמדים שם, ניתן לכלול את עמנואל קרסובסקי, ויקטור דרביאנקו, אסף זהר, תומר לב, דואו קנאזאווה-אדמוני, יונתן זק ועוד מספר מורים מהארץ ומהעולם.
נדר כובל
בראזאוויל
צנתור לב
צנתור לב או צנתור כלי דם כליליים הוא הליך קרדיולוגי פולשני נפוץ המשמש לאבחון ולטיפול בבעיות כלי דם לבביים (כליליים). מטרת הצנתור האבחנתי היא למצוא ולמפות את התהליך הטרשתי, והצנתור הטיפולי משמש גם לפתיחת חסימה בכלי הדם הכליליים.
אנשים רבים סובלים מתסמונת כלילית חדה העלולה לגרום להתקף לב. אחת הדרכים לאבחן חסימות בעורקים הכליליים או לטפל בחסימה ובהיצרות עורקי הלב היא צנתור לב.
אינדיקציות לביצוע צנתור.
קיימות מספר אינדיקציות לצורך ביצוע צנתור לבבי, ובהן הבאות:
תהליך הצנתור.
בנבדק נעשה דיקור של עורק גדול (עורק החישור (Radial Artery) או עורק הירך (Femoral artery)) ודרכו מוכנס צנתר זעיר בקוטר של כ-2 מילימטר תוך הזרקה של חומר ניגוד (בדרך כלל יוד) ושיקוף רנטגן. המצנתר מכוון את הצנתר אל כלי הדם הכליליים המבוקשים. הזרקתו של חומר הניגוד לתוך כלי הדם מאפשרת לאמוד את קוטרם ואת היקף ההיצרויות שבהם. היצרויות של עד 50% לרוב אינן בעלות משמעות קלינית, אך כאשר ההיצרות גדולה יותר היא בעלת משמעות ויש לטפל בה.
הצנתור מבוצע לרוב בהכרה מלאה, תחת הרדמה מקומית באזור החדרת הצנתר, ולעיתים עם טשטוש. נדיר שצנתור מבוצע בהרדמה כללית.
צנתור יכול להיות אבחנתי בלבד (70% מהמקרים) או אבחנתי וטיפולי (30% מהמקרים) כאשר מבוצעת פתיחה של כלי דם חסום. צנתור אבחנתי (הקרוי בספרות המקצועית "אנגיוגרפיה כלילית") נמשך בין עשר דקות למחצית השעה, וצנתור טיפולי עשוי להאריך את התהליך בשעה נוספת. לאחר צנתור טיפולי עובר המצונתר להשגחה של כ-6 שעות עד לסגירת הנקב בכלי הדם שדרכו הוכנס הצנתר. לאחר ההשגחה הוא משוחרר לביתו. במקרים שבהם נמצאים במהלך הצנתור ממצאים המצריכים התערבות כירורגית, נשלחים המטופלים לניתוח מעקפים.
צנתור לב טיפולי.
לרוב, מטרתו של צנתור טיפולי היא פתיחת חסימה בכלי הדם, כלומר פתיחה של היצרות בעורק כלילי. פעולה זו מתבצעת באמצעות השחלת בלון דרך האזור שהוצר כתוצאה מטרשת העורקים וניפוחו על מנת שירחיב את כלי הדם המטופל. פעמים רבות מניחים על גבי הבלון תומכן (Stent, סטנט) אשר עוזר לשמור את כלי הדם פתוח.
בשנים האחרונות התפתחה תעשייה שלמה סביב פיתוחי תומכנים שונים. למשל, ישנם סוגי תומכנים המצופים תרופה (Drug Eluting Stents) אשר תורמת אף היא לשמירה על כלי הדם פתוחים. תומכנים אלו ואחרים יקרים יותר מתומכן פשוט. השימוש בתומכנים אלו עורר ויכוח ציבורי גדול בשל דרישת בתי החולים להתחייבות כספית של החולים בעודם שוכבים על שולחן הצנתורים, כתנאי לשימוש בתומכן מצופה תרופה.
היסטוריה.
את צנתור הלב הראשון באדם ביצע הרופא הגרמני ורנר פורסמן ב-1929, בהחדירו צינור דרך זרועו שלו. על אף ההישג, לא זכה פורסמן להעמיק במחקר. התקדמות שיטתית בפיתוח צנתורים הושגה בשנות הארבעים בארצות הברית, בהובלת דיקינסון וו. ריצ'רדס ואנדרה פרדריק קורנאן. קורנאן, ריצ'רדס ופורסמן חלקו את פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה בשנת 1956 על פיתוח צנתור הלב.
סיכונים.
הסיכונים העיקריים מצנתור כוללים:
בישראל.
בישראל נאמד מספרם של החולים הנזקקים לצנתור טיפולי לפתיחת העורק החסום בכ-20,000 חולים בשנה. 30,000 חולים נוספים עוברים כל שנה צנתורים אבחוניים בלב, או צנתורים אבחוניים וטיפוליים בעורקים נוספים, כמו בעורקים המובילים דם למוח, לכליות, לבטן ולגפיים התחתונות.
לאחר ניתוח לב או צנתור המנותח רשאי לקבל חופשה של שלושה ימים עד שבוע בבית הבראה, כזה שיבחר מהרשימה הקיימת. קופת החולים תישא בכלל ההוצאות, כולל בהוצאות הזמנת המונית.
שמואל ספראי
שמואל סַפְרָאי (18 ביוני 1919 – 16 ביולי 2003) היה היסטוריון ישראלי של תקופת בית שני, תקופת המשנה ותקופת התלמוד, פרופסור באוניברסיטה העברית בירושלים, חתן פרס ישראל לידע ארץ ישראל לשנת תשס"ב (2002).
ביוגרפיה.
שמואל ספראי נולד בשנת תרע"ט (1919) בוורשה בירת פולין, ועלה לארץ ישראל בגיל שלוש (1922, תרפ"ב). התגורר בילדותו ובנעוריו בשכונת עץ חיים בירושלים. למד בישיבת מרכז הרב במשך שנה אחת, ובבית המדרש למורים "מזרחי" בירושלים במשך שנתיים. בשנים תש"א–תש"ה היה חבר קיבוץ שדה אליהו.