שייך לשום מקום ולזמן אחר, גלריה גבריאל ריבט, קלן, ד
בית, מוזיאון וילהלם להמברוק, דויסבורג, ד
מקום של אור, גלריה שרה לוי, תל אביב,
הקשר לאלף, מוזיאון ישראל, אילינוי
צעדים, גלריה גבריאל ריבט, קלן, ד
אם העולם א ', גלריית סטטן, האג, נל
הצגת הכלה, קונסטוורין ארנסברג, ארנסברג,
זיכרונות העתיד של העתיד, חלל תצוגה של סאגאצ'ו, טוקיו, ג'יי פי
פיסול סביבתי
1987 "בית בשמים", אירועי תל-חי הבינלאומיים 87', תל-חי
1992 "אם העולם א'", גן הפסלים ע"ש פורטונה ולוי אשכנזי, אוניברסיטת ת"א
1994 "זיכרונות העתיד", סגאצ'ו, טוקיו, יפן
1995 "אור", מוזיאון ת"א לאמנות, ת"א
1997 "שמים", כאוכב
"צד מזרח", שד' ירושלים, יפו
1998 "חיים", מתחם פנורמה, חיפה
"תהילים", מוזיאון ווילהלם להמברוק, דואיסבורג, גרמניה
1999 "מילה", גן מוזיאון ת"א לאמנות, ת"א
2000 "כיסא אליהו", גן פסלים מרכז רפואי רבין (בלינסון), פתח-תקווה
2002 "ריק העולם", גן הפסלים מוזיאון הרנינג, דנמרק
2004 "צבראור", מוזיאון פתח-תקווה, פתח תקווה
2004 "בראשית", האוניברסיטה העברית, ירושלים
2006 "גלגל הזמן", פסטיבל הסרטים, חיפה
צב רך הודי קטן ראש
אנטול יוסף
אנטול יוּסֵף (באנגלית: Anatol Yusef; נולד ב-20 ביולי 1978) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה בריטי. הוא ידוע בעיקר מהופעתו בסרט "סיבוב אחרון", מעבודתו עם הלהקה השייקספירית המלכותית, וגילום דמותו של מאיר לנסקי בסדרת הטלוויזיה "אימפריית הפשע".
ביוגרפיה.
יוסף נולד בברקינג שבמזרח לונדון למשפחה טורקית קפריסאית. אביו היגר מקפריסין ללונדון כשהיה בן 11 ואמו נולדה בלונדון להורים טורקים קפריסאים.
בגיל העשרה שיחק יוסף בתוכניות טלוויזיה כגון "ג'יבס וווסטר", "גראנג' היל", ו"אינדיאנה ג'ונס הצעיר". הוא למד משחק בבית הספר של תיאטרון בריסטול אולד ויק. כשהיה בבית הספר הופיע בתוכנית הטלוויזיה "Thief Takers". הוא היה בין המועמדים הסופיים לפרס הרדיו קרלטון הובס של ה-BBC.
בשנת 2000 עם סיום הלימודים קיבל יוסף הצעה להופיע בסרט זוכה הפרסים "סיבוב אחרון" של פרד שפיסי, בתפקיד ריי הצעיר, הדמות שגילם בוב הוסקינס. בסרט עבד לצדם של שחקנים בריטים כגון סר מייקל קיין, הלן מירן, ריי וינסטון, דייוויד המינגס וטום קורטני.
יוסף היה לחבר קבוע של הלהקה השייקספירית המלכותית. הוא הופיע עם הלהקה במחזה "המלך ליר", וזכה לשבחים מאת ניקולס דה ג'ונג בלונדון איבנינג סטנדרד שכתב עליו "אנטול יוסף הוא קורנוול אדיר, הטוב ביותר שראינו".
ב-2006 הופיע יוסף בתפקיד מרקוציו ב"רומיאו ויוליה" בבימויו של ביל בריידן בתיאטרון הרפרטוארי של ברמינגהאם.
ב-2008 שיחק בתפקיד הראשי בהפקה באוף ברודוויי של המחזה "ריצ'רד השלישי". מאז נשאר בניו יורק, והופיע הן ברחבי ניו יורק והן בתיאטרון סטודיו בוושינגטון הבירה. ב-2011 השתתף במחזה "A Movement of the Soul" בתפקיד תומאס הופקינס גולודט שעבורו למד את שפת הסימנים האמריקאית.
ב-2010 לוהק יוסף לגלם את דמותו של מאיר לנסקי בסדרת הטלוויזיה "אימפריית הפשע". הוא הופיע לראשונה בפרק השביעי של העונה הראשונה, ואחר כך המשיך להופיע במהלך כל הסדרה. בראיון תיאר יוסף את לנסקי כאוטודידקט, אינטליגנטי מאוד, בעל שאיפות מוגזמות, וחסר רחמים.
ב-2014 הופיע יוסף במיני-סדרה "סאות'קליף" של ערוץ 4 שהייתה מועמדת לפרס באפט"א.
יחסי גמביה–רוסיה
יחסי גמביה–רוסיה () הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה האסלאמית של גמביה לבין הפדרציה הרוסית. שתי המדינות כוננו את היחסים הדיפלומטיים ב-17 ביולי 1965 בתקופה שרוסיה הייתה חלק מברית המועצות, גמביה רואה ברוסיה כממשיכת דרכה של ברית המועצות ולכן מתייחסת ליחסים עם רוסיה כפי שהתייחסה ליחסים עם ברית המועצות לשעבר.
גמביה מיוצגת ברוסיה באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה במוסקבה. השגרירות הרוסית בדקר שבסנגל אמונה גם על היחסים עם גמביה והאינטרסים הרוסיים בה.
סקירה כללית.
בין שתי המדינות קיימת קרבה פוליטית המבוססת על דעות משותפות בנושאים רבים כגון: הסכסוך הישראלי-פלסטיני (פרו-פלסטיניות), תוכנית האטום של איראן (פרו-איראניות) ומעמדה של סין באו"ם (פרו-קומוניזם). הדעות המשותפות בין השתיים עוזרות לתיאום בין השתיים ורוסיה מצביעה יחד עם גמביה פעמים רבות באומות המאוחדות.
גמביה מעוניינת בביקורים דיפלומטיים מצד רוסיה וברוסיה ומתוכנן ביקור של מזכיר החוץ הגמבי ומזכיר המדינה ברוסיה, על מנת להגביר את שיתוף הפעולה הכלכלי, התרבותי והחקלאי בין שתי המדינות.
מאז 1996, מקבלת גמביה פעם בשנה מלגות מאוניברסיטאות רוסיות והיא מעניקה אותן לסטודנטים אשר מעוניינים ללמוד ולאחר מכן לעבוד ברוסיה. באוניברסיטאות הרוסיות ברחבי העולם מועסקים כ-100 אנשי מקצוע גמבים.
לממשלת גמביה יש אינטרס לקניית סחורות רוסיות מכיוון שהן זולות יותר מאילו האמריקאיות והאירופאיות. לפיכך, נוהגת גמביה לקנות מרוסיה שלל סחורות: אוטובוסים, משאיות, מכבשים וכו'. שתי המדינות משתפות פעולה בתחום תובלת הסחורות בתעופה, ובשיט.
עונת 2004/2005 בסרייה א'
עונת 2004/2005 בסרייה א' הייתה העונה ה-103 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית ונוהלה על ידי "ליגת הכדורגל" (Lega Calcio). המשחקים החלו ב-11 בספטמבר 2004 והסתיימו ב-29 במאי 2005.
בליגה השתתפו 20 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שלוש נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.
פלרמו, קליארי, ליבורנו, מסינה, אטאלנטה ופיורנטינה היו הקבוצות שעלו מהליגה השנייה.
יובנטוס זכתה באליפות הליגה. תואר זה נשלל בשנת 2006 בעקבות פרשת הטיית המשחקים בסרייה א'.
בסיום העונה, ב-20 באוגוסט 2005 נערך משחק של הסופר קאפ האיטלקי בו יובנטוס הפסידה 0:1 לאינטר שזכתה בגביע.
בסיום העונה לסרייה ב' ירדו ברשה, אטאלנטה ובולוניה. במקום הקבוצות שירדו, לסרייה א' העפילו אמפולי, טרביזו ואסקולי.
כדורגלנים מצטיינים.
כריסטיאנו לוקארלי, שחקנה של ליבורנו כבש 24 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
התאחדות הכדורגל האיטלקית העניקה פרסים לשחקנים מצטיינים:
בלו-סימיון פיינרו
ליאו בורנשטיין
ליאו בורנשטיין (באנגלית: Leo Bornstein; 1921–1980) היה רופא, מומחה לכירורגיה פלסטית, ייסד וניהל את המחלקה הראשונה בישראל לכירורגיה פלסטית בבית החולים תל-השומר (1951–1978), מחלוצי הכירורגיה הפלסטית בישראל.
קורות חיים.
בורנשטיין נולד בפולין. משפחתו היגרה לארצות הברית בהיותו בן שמונה והשתקעה בניו ג'רזי. בורנשטיין למד את לימודיו הקדם-רפואיים באוניברסיטת אלבמה, ובהמשך את לימודי הרפואה ב-1932 בקולג' המלכותי למנתחים באדינבורו שבסקוטלנד, שם סיים את לימודיו ב-1937. בשש השנים הבאות עבד כמתמחה וכמנתח בבית החולים ויקטוריה בברנלי, בבית החולים המלכותי בלנקסטר, ובבית החולים בארי ליד מנצ'סטר.
מלחמת העולם השנייה.
במלחמת העולם השנייה גויס בורנשטיין לצבא האמריקאי ושירת כקצין רפואה בדרגת קפטן בבית החולים 110 ובבית חולים שדה מס' 6. כמו כן שירת כרופא גדודי בגדוד נ"מ של המשמר הלאומי המורכב מבני ארקנסו. שליטתו ביידיש הייתה לו לעזר רב במהלך שירותו, שכן היה היחיד בגדוד שיכל לתקשר עם השבויים הגרמנים. במהלך שירותו בגדוד נתקל ליאו בגילויי אנטישמיות, כמו כן לקח חלק בשחרורו של מחנה הריכוז דכאו. השילוב של גילויי האנטישמיות בגדוד, והמראות הקשים בדכאו עוררו אצל בורנשטיין את הרצון לעלות לארץ ישראל. לאחר המלחמה ושחרורו מהצבא האמריקאי שב לארצות הברית וחיפש דרך לעלות לארץ ישראל שהייתה עדיין תחת שלטון המנדט הבריטי.
העלייה לארץ-ישראל.
בורנשטיין רצה לעלות על אניית מעפילים, אך אנשי ההגנה הסבו את תשומת לבו לכך, שכאזרח אמריקאי ביכולתו להגיע לישראל באופן חוקי. בורנשטיין נאלץ לספק לבריטים סיבה להגעתו לישראל. גם לזאת מצאו אנשי ההגנה פתרון והסיבה הרשמית לעלייתו לישראל הייתה הצורך לתרגם ספרות רפואית מאנגלית לעברית באוניברסיטה העברית בירושלים (זאת למרות ידיעותיו המועטות בעברית). הבריטים אישרו לו את הכניסה ולאו בורנשטיין הגיע לארץ ישראל בדצמבר 1947. עם הגיעו לישראל נפגש בורנשטיין עם ד"ר חיים שיבא.
מלחמת העצמאות.
בתחילת 1948 גויס בורנשטיין לשירות הרפואי של ההגנה והוצב בבית החולים באיילת השחר, בסמוך למפקדת הגדוד ה-3 של הפלמ"ח, שהיה הכוח העיקרי של ההגנה באזור. בית החולים הצבאי היה קרוי "בית החולים מספר 2".
לאור ניסיונו העשיר במלחמת העולם השנייה, הוחלט תוך פרק זמן קצר על ידי ד"ר שיבא למנותו להקמת וניהול בית חולים בכפר גלעדי. כפר גלעדי נתפס על ידי שיבא, כמקום האחרון שישרוד אם ייפול הגליל, בשל מיקומו הגאוגרפי הנוח להגנה. תוך שישה שבועות נרכש הציוד הדרוש ובית החולים הוקם במבנה עץ שתוכנן למטרה זו. בתחילה לא הייתה אפילו רצפה בחדר הניתוח, וכל בקשותיו למרצפות מהצבא נענו בשלילה.
רצה הגורל וזמן מה לאחר מכן, המורה של קיבוצי האזור יצא לסיור עם ילדי בית הספר ועלה על מוקש. כאשר הובא המורה הפצוע בראשו לטיפול אצל בורנשטיין, טען האחרון כי אין הוא יכול לנתחו בחדר ניתוח לא סטרילי וללא רצפה, עוד באותו היום בנו חברי קיבוצי האזור רצפה לחדר הניתוח, והמורה נותח בהצלחה.