מחוז מדהובאני שבמדינת ביהר הוא מרכז האמנות המיתילה, סגנון ציור מסורתי בן מאות, ואולי אלפי שנים המצויר על ידי נשים מחבל ארץ מיתילה, המתפרש גם עד נפאל. האמנות, אשר זכתה להכרה בינלאומית ובזכותה מדהובאני הפכה למרכז ייצוא עיקרי, מאופיינת בצורות גאומטריות ועשויה מחומרים טבעיים. מסורתית, הסגנון שומש לציורי קיר ורצפה, אשר היו מוטבעים על גבס רטוב, בעיקר במעמד אירועים מיוחדים. בתקופה העכשווית, האמנות עברה התפתחות לתמונות על קנבס, בד, או נייר.
חינוך.
בביהר התקיימה מערכת חינוך עוד במאה ה-5 לפנה"ס. מערכת החינוך המודרנית הוקמה לקראת סוף תקופת הראג' הבריטי, עם הקמתה של אוניברסיטה בפטנה. המדינה היא מהמובילות בהודו בהכשרתם של מהנדסים. נכון לדצמבר 2013, פועלות במדינה כ-7 מכללות ממשלתיות ו-12 מכללות פרטיות להנדסה.
ביהאר
היקום בקליפת אגוז
היקום בקליפת אגוז (The Universe in a Nutshell) הוא ספרו השלישי של הפיזיקאי סטיבן הוקינג. הספר יצא לאור באנגלית בשנת 2001 ובתרגום לעברית בשנת 2003. הספר מהווה המשך ל"קיצור תולדות הזמן" שראה אור בשנת 1988 ובדומה לו אף הוא ספר מדע פופולרי המיועד לקהל הרחב.
ב"יקום בקליפת אגוז" מציג הוקינג את כל ההתפתחויות והגילויים החדשים בתחום הפיזיקה התאורטית מאז יציאתו של "קיצור תולדות הזמן" לאור ועד 2001.
הספר עוסק במגוון רחב של נושאים: הוא מציג תחילה את המסד לפיזיקה התאורטית של ימינו - תורת היחסות ותורת הקוונטים, ומציג השלכות, מסקנות, השערות ופיתוחים של שתי התאוריות הללו: מוצא היקום, מסע בזמן, חורים שחורים, עולמות מקבילים, תורת המיתרים ויצירתה של תאוריה מאוחדת גדולה.
תומאס רוזיצקי
ריקי בליך
רבקה "ריקי" בליך (נולדה ב-29 בספטמבר 1979) היא שחקנית וקומיקאית ישראלית, זוכת פרס האקדמיה לטלוויזיה. יושבת ראש שח"ם – ארגון השחקנים והשחקניות בישראל.
ביוגרפיה.
רבקה בליך נולדה להורים שעלו ב-1973 מרוסיה הסובייטית (חלק מבברית המועצות לשעבר), ומגיל צעיר דבק בה שם החיבה, ריקי. היא בוגרת בית הספר לאמנויות בתל אביב ובית הספר לאמנויות תלמה ילין בגבעתיים. בוגרת לימודי משחק בבית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים.
לא התגייסה לצה"ל.
קריירה.
תחילת הדרך.
בשנת 1991, כשהייתה בת שתים עשרה בלבד, הופיעה לראשונה בטלוויזיה בתוכנית הילדים של הערוץ הראשון "תופסים ראש" בהנחיית נתן דטנר לצד ילדים-כוכבים אחרים כמו טל ועידו מוסרי, דנה דבורין, ואוהד קנולר. בשנת 1994 שיחקה לראשונה בסרט הקולנוע "עץ הדומים תפוס" שמבוסס על ספרה של גילה אלמגור שמככבת אף היא בסרט. על תפקידה בסרט זה הייתה בליך מועמדת לפרס אופיר לשחקנית משנה.
בליך לא התגייסה לצבא. היא למדה משחק בבית-הספר לאמנויות הבמה בסמינר הקיבוצים וסיימה את לימודיה ב-2002. לאורך השנים פיתחה קריירה תיאטרונית כשכיכבה בהצגות "האב", "הנאהבים והנעימים", "תשמ"ד" ו"חתונה מושלמת" בתיאטרון הבימה, "קשר דם" בתיאטרון תמונע, "נשות פיקאסו" בתיאטרון הרצליה, "סוג'וד" בתיאטרון צוותא ו"אני כריסטיאן .פ." בתיאטרון הקיבוץ ו"בא לגן" בפסטיבל תיאטרון קצר בצוותא.
בעשור הראשון של המאה ה-21.
עם הזמן החלה בליך להופיע בטלוויזיה, בדרמה של יונתן גורפינקל "הבן שלי" ששודרה בערוץ HOT3 ובסרט הטלוויזיה של חגי לוי "בכורה" ששודרה בשנת 2002. בשנת 2003 זכתה לחשיפה טלוויזיונית משמעותית ראשונה בסדרת הטלוויזיה "אסתי המכוערת". בה גילמה, לצד שייקה לוי, עודד קוטלר וליאון רוזנברג, את דמותה הראשית הדרמטית-קומית של אסתי בן-דוד, למשך 3 עונות. עבור השתתפותה, זכתה בפרס מסך הזהב ובפרס האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2004.
בשנת 2004 השתתפה בסדרת המערכונים הנשית "אפידורל" לצד אפרת בוימולד, עינת ויצמן ואיריס אברמוביץ'. כמו כן, בדצמבר של אותה שנה החלה לשחק בסדרת מערכונים נוספת "קצרים" ששודרה בערוץ 2 לצד יובל סגל, מוני מושונוב, שמוליק לוי וקרן מור. התוכנית זכתה להצלחה רבה והופקו לה 4 עונות עד 2009. באותה שנה התארחה בתוכניתו של אסף הראל "כל לילה עם אסף הראל", בה השתתפה במערכון הצוחק על הפוליטיקאית רוחמה אברהם, מערכון אשר זכה לסיקור תקשורתי נרחב לאחר שאברהם החליטה לתבוע את השניים. התביעה הסתיימה בהסכם פשרה, בה סוכם כי ערוץ 10 יפצה את אברהם בסכום של 120 אלף ש"ח והתנצלות חד-פעמית באחת מתוכניות הערוץ.
בשנת 2005 שיחקה בסרט קולנוע "דמיונות" לצד אסנת חכים. באותה שנה שיחקה בסדרה "אלביס, רוזנטל והאישה המסתורית" סדרת ההמשך של "אסתי המכוערת".
לקראת סוף שנת 2006, החלה בליך לככב בעונה הראשונה של הסדרה "לא הבטחתי לך" ששודרה בyes, לצד גורי אלפי, דני גבע ואלי פיניש. כמו כן החלה לשחק בהצגה "חתונה מושלמת" בהבימה בבימויו של מוני מושונוב, והחלה להיות פעילה בתחום איכות הסביבה והצדק החברתי-סביבתי בעקבות הקרנת הסרט "אמת מטרידה" של אל גור.
בשנת 2007 נבחרה לשמש כשופטת בתוכנית הריאליטי "פרויקט ביפ" בערוץ ביפ. באותה שנה הובילה גם קמפיין פרסום לדגני ביופלקס של חברת תלמה.
בשנת 2008 קיבלה תוכנית רדיו ברדיו 99 בנושא איכות הסביבה - ירוק באוויר, והשתתפה בהצגה "החגיגה" בתיאטרון הבימה בשיתוף עם תיאטרון הקאמרי, ובהצגה "חיי נישואים" של אנסמבל אספמיה בתיאטרון תמונע עליה זכתה לתשבחות. כמו כן, באותה שנה התארחה בתוכנית המוקומנטרית "החיים האמיתיים" ששודרה בערוץ 10. בקיץ של אותה שנה שימשה כפרזנטורית של חברה האופנה הירוקה "cotton".
בשנת 2009 שיחקה בהצגה "תפרים" בתיאטרון חיפה.
בעשור השני של המאה ה-21.
בשנת 2010 שבה לתיאטרון הבימה ושיחקה בהצגה "ארוחה עם אדיוט". באותה שנה הגישה פינת אקולוגיה בתוכנית הבוקר של ערוץ 2 "העולם הבוקר" בהנחיית אברי גלעד והילה קורח.
בשנת 2011 החלה לככב בסדרת האקשן המשטרתית של ערוץ 10 "אחת אפס אפס". שיחקה בסרט הקצר "תפרים" שזכה לתשבחות רבות, לצדה של שירה קצנלנבוגן שהוקרן, בין היתר, בפסטיבל הקולנוע בחיפה ואף זכה בפרס הסרט הקצר ב"פסטיבל טרייבקה" המוערך בניו-יורק.
בשנת 2012 שיחקה בהצגה "מונוגמיה", בתיאטרון הבימה, אותה ביים השחקן רמי הויברגר שזכה לביקורות שליליות, ושיחקה בסרט הקצר "ריח פועלים" של גודיס שניידר, שזכה בפרס הפרינג' בפסטיבל הסרטים בחיפה.
בשנת 2013 שיחקה בהצגה "החייל האמיץ שוויק" בכיכובו של אבי קושניר. באותה שנה שיחקה בסרט הקצר "חנייה בצל" של הבמאי אורי רום.
בשנת 2014 שיחקה בעונה השלישית של הסדרה "הקלמרים", קומדיית מצבים ששודרה בHOT, בתור סגנית ראש העיר מלי רשף. שיחקה באותה שנה בהצגה "חיזור גורלי" בתיאטרון הבימה. כמו כן, שיחקה ב-סרט קצר-קומי של הבמאי טל זגרבה, "הומור" שם גילמה בחורה עשירה. בליך המשיכה לככב גם בעונות 2–3 בסדרה "אחת אפס אפס" שעלו בחודש יוני ובחודש נובמבר (בהתאמה).
בשנת 2015 החלה לגלם את איילה שפר בסדרת נעורים "להתבגר", על פי סדרת ספרים של גלילה רון־פדר-עמית "להתבגר" בערוץ 10. באותה שנה בליך החלה לשחק בעיבוד של הסדרה "ג'ינג'י" שמבוססת על סדרת הספרים, ומשודרת בערוץ ג'וניור. החל מ-31 בדצמבר 2015 החלה לשחק בהצגה "מה עושים עם ג'ני" בבימויו של הלל מיטלפונקט ולצידם של ליא קניג, דבורה קידר, ורוי מילר.
בשנת 2016 שיחקה בסרט "תיקון" של הבמאי אבישי סיון, שזכה בפרסים רבים, בהם הפרס השני בפסטיבל לוקרנו בשווייץ.
בשנת 2017 החלה לשחק בתיאטרון הבימה במחזה "סיפור אהבה בשלושה פרקים" בתפקיד לורן. באותה שנה החלה לשחק באותו תיאטרון במחזמר "סימני דרך", המבוסס על הביוגרפיה של נעמי שמר, בתפקיד עמליה (לסירוגין עם הילה סורג'ון).
משנת 2018 היא מרצה ברחבי הארץ לנוער ולמבוגרים בנושא תרבות הצריכה ואקולוגיה.
בשנת 2021 החלה לשחק בתיאטרון הבימה במחזה "אני לא רפפורט".
בשנת 2021 נבחרה לשמש כיושבת ראש שח"ם – איגוד השחקניות והשחקנים בישראל.
חיים אישיים.
ב-2008 נישאה בליך למשורר שלמה קראוס. לשניים בת. ב-2011 התגרשו. לאחר מכן הייתה בזוגיות עם השחקן רמי הויברגר. משנת 2014 היא בזוגיות עם שבי גביזון.
טבעונות ופעילות למען הסביבה.
בליך היא טבעונית מאז 2015. והיא פעילה בנושאי זכויות בעלי חיים ואיכות הסביבה. בין השאר הנחתה אירועים לקידום טבעונות ושיתפה פעולה עם עמותת מגמה ירוקה לקידום שימוש חוזר במים אפורים. בשנת 2008 התנדבה לקריין קמפיין לצמצום השימוש בשקיות פלסטיק.
סטיבן ויינברג
סטיבן ויינברג (באנגלית: Steven Weinberg; 3 במאי 1933 – 23 ביולי 2021) היה פיזיקאי יהודי אמריקאי. זכה בפרס נובל לפיזיקה בשנת 1979 (יחד עם עבדוס סלאם ושלדון גלשאו) על עבודתו בנושא השילוב בין הכוח האלקטרומגנטי לבין כוח הגרעיני החלש ותרם בכך לגילוי הכוח האלקטרו-חלש.
קורות חיים.
ויינברג נולד בשנת 1933, לזוג הורים יהודים. בשנת 1950 סיים לימודיו בתיכון ברונקס למדעים, באותו מחזור עם שלדון גלאשו. בשנת 1954 סיים תואר ראשון מאוניברסיטת קורנל. הוא למד שנה ב"מכון נילס בוהר" בקופנהגן, שאחריה חזר לארצות הברית, שם סיים לימודי דוקטורט באוניברסיטת פרינסטון בשנת 1957.
עבודתו.
לאחר שהשלים את הדוקטורט שלו, עבד ויינברג כחוקר פוסט-דוקטורט באוניברסיטת קולומביה (1957-1959) ובאוניברסיטת קליפורניה בברקלי (1959), ואחר כך קודם לעבודה בפקולטה של ברקלי (1960-1966). הוא ערך מחקרים במגוון נושאים בפיזיקת חלקיקים.