עם שובו למולדתו ב-1111, מצא זיגורד ממלכה פורחת ומשגשגת. אחיו אייסטיין השקיע את כל כוחו ומרצו לבסס ולחזק את הממלכה ובמיוחד את הכנסייה. זיגורד קבע את בירתו בקוגנגהאלה (כיום קונגלב שבשוודיה) ובנה שם מצודה חזקה שבה התגורר ושם שמר את שריד הצלב שהוענק לו על ידי בלדווין. ב-1123 יצא זיגורד שוב למלחמה בשמה של הכנסייה, הפעם בסמולנד שבשוודיה, שם המקומיים התכחשו לאמונתם הנוצרית ושבו לסגוד לאלים הנורדים. במהלך תקופת מלכותו של זיגורד הונהג בנורווגיה מתן מעשר לטובת הכנסייה, שבעקבות כך התחזקה באופן משמעותי. זיגורד גם ייסד את הדיוקסיה של סטוונגר, בעקבות סירובו של הבישוף של ברגן להתיר לו להתגרש.
מותו.
זיגורד הראשון מת ב-1130 ונקבר בכנסיית הלווארד שבאוסלו. לזיגורד ולרעייתו מלפרידה (בתו של מסטיסלאב הראשון, נסיך קייב ונכדתו של אינגה הזקן, מלך שוודיה), הייתה בת אחת, כריסטין, אך לא בן אחד חוקי. מצב זה הוביל לתחילתו של מאבק כוחות בין שורה של בנים בלתי חוקיים וטוענים לכתר לאחר מותו של זיגורד, שהסלים למלחמת אזרחים ארוכה ומתישה.
מלחמת האזרחים.
במהלך מלחמת האזרחים הנורווגית, שהתמשכה ממותו של זיגורד ב-1130 ועד 1240, התנהלו עימותים משולבים ברמות שונות של עצימות. הרקע לעימותים אלו היה סדר הירושה הנורווגי שהיה בלתי ברור, המצב החברתי והמאבקים בין קבוצות שונות של אצילים שנאבקו אלה באלה. בסופו של דבר נוצרו שתי מפלגות, ה"בגלר" וה"בירקביינר". דמות המפתח שסביבה התקבצו הצדדים הייתה בדרך כלל בנו של המלך, או מי שתומכיו טענו שהוא בנו של המלך. במאבקי ירושה אלו לא עמדה כלל השאלה אם אותו בן מלך הוא בן חוקי או לא חוקי. יכולותיהם והפופולריות של היורשים בכוח היו השיקולים לבחירתם. מצב זה הניח את הבסיס למאבקים ארוכים על השליטה בממלכה במהלך המאה ה-12 ובתחילת המאה ה-13.
מוריס וייט
מוריס וייט (באנגלית: Maruice White; 19 בדצמבר 1941, ממפיס, טנסי – 3 בפברואר 2016, לוס אנג'לס, קליפורניה) היה זמר, נגן, פזמונאי ומפיק מוזיקלי אמריקאי, שנודע כמייסד להקת Earth, Wind &amp; Fire וסולנה. וייט זכה ב-7 פרסי גראמי ו-12 פרסי המוזיקה האמריקאית בנפרד ועם להקת "Earth, Wind &amp; Fire". ב-2000 נבחרו חברי הלהקה ומוריס וייט בכללם להיכל התהילה של הרוק אנד רול.
ביוגרפיה.
מוריס וייט נולד בממפיס ובהמשך עבר להתגורר בשיקגו. הוא למד לנגן בתופים, הועסק כמתופף אולפן בחברת צ'ס רקורדס, והקליט עם אמנים כגון אטה ג'יימס, סאני סטיט ומאדי ווטרס. עד לשלהי שנות ה-60 של המאה ה-20 ניגן במספר הרכבי ג'אז ומוזיקת נשמה.
ב-1969 ייסד וייט את להקת "Earth, Wind &amp; Fire" אשר זכתה להצלחה מסחרית בעיקר במהלך שנות ה-70. בשלהי שנות ה-80 אובחן וייט כחולה במחלת פרקינסון. הוא המשיך להופיע עם להקת "Earth, Wind &amp; Fire" עד 1994 ונאלץ לפרוש מהופעות פעילות בשל מצב בריאותו.
במקביל, המשיך מוריס וייט לעבוד עם אמנים והרכבים שונים וכתב שירים לפסקולי הסרטים מגלה את אמריקה (1988) ו-"Undercover Brother" (2002).
חייו האישיים ומותו.
מוריס וייט היה נשוי ואב לשניים. שני אחיו ורדין ופרד היו חברים בלהקת "Earth, Wind &amp; Fire". ב-4 בפברואר 2016 נפטר בשנתו מסיבוכי מחלת הפרקינסון.
חוסה לואיס גאיה
חוסה לואיס גאיה פניה (בספרדית: José Luis Gayà Peña; נולד ב-25 במאי 1995 בפדרגר שבאליקנטה, ספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת ולנסיה ובנבחרת ספרד.
קריירת מועדונים.
גאיה נולד בפדרגר שבאליקנטה, ספרד. הוא גדל במחלקת הנוער של ולנסיה, בה החל לשחק כחלוץ. בהמשך הוסב לשחק כמגן שמאלי. ב-30 באוקטובר 2012 ערך גאיה את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, כששיחק 90 דקות בניצחון 0–2 על ליאגוסטרה במסגרת גביע המלך הספרדי. ב-12 בדצמבר 2013 ערך גאיה את הופעת הבכורה שלו בליגה האירופית, במשחק נגד קובאן קרסנודאר שנגמר בתיקו 1-1. ב-27 באפריל 2014 ערך גאיה את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הספרדית, כששיחק 90 דקות בהפסד 0–1 לאתלטיקו מדריד במסגרת המחזור ה-35. זו הייתה הופעתו היחידה באותה עונה. בעונת נהפך גאיה לשחקן הרכב קבוע על ידי המאמן נונו אספיריטו סנטו. ב-25 בספטמבר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל הספרדית, השער השני בניצחון 0–3 על קורדובה במסגרת המחזור החמישי. ב-8 במאי 2015 חידש גאיה את חוזהו בוולנסיה עד לשנת 2020 עם סעיף שחרור של 50 מיליון אירו.
בניש
בניש הוא שם משפחה.
גרוסולובה
גרוסולובה או גרוסולובו (באוקראינית: Гросулово, ברומנית: Grosulovo או Grosolova), כיום וליקה מיכאיליבקה, היא עיירה במחוז אודסה שבאוקראינה, בשטח שהיה פעם בדרום-מערב רוסיה ובעבר הייתה בו אוכלוסייה יהודית ("שטעטל"). העיירה נודעה גם בשל הפוגרום ביהודים שאירע בה ב-1919, המונצח כיום בחצר בית הספר בורוכוב בשכונת בורוכוב שבגבעתיים, באנדרטה מעשה ידיה של בתיה לישנסקי.
בשנת 1946 בימי השלטון הסובייטי, הוחלף שם הכפר ל- Велика Михайлівка (וליקה מיכאיליבקה').
פוגרום גרוסולובה 1919.
בשנת 1917 פרצה ברוסיה המהפכה הגדולה אשר הפילה את שלטון הצאר והטילה את תושבי המדינה הענקית אל תוך תקופה ארוכה של מלחמת אזרחים אכזרית. המהפכנים "האדומים" נלחמו כנגד הכוחות "הלבנים" נאמני הצאר, ושני הצדדים לא בחלו מביצוע מעשי טבח נוראיים ביריביהם.
במצב קשה במיוחד היו היהודים אשר התגוררו במערב רוסיה, בשטח השייך כיום לאוקראינה. הלאומנים האוקראינים שביקשו לנצל את מלחמת האזרחים על מנת להשיג עצמאות ראו ביהודים נטע זר, והאשימו אותם שהם "מורדים קומוניסטים". האנטישמיות המושרשת בקרב תושבי הארץ באה לידי ביטוי במלא אכזריותה, ורבות מן הקהילות היהודיות סבלו מפוגרומים.
בכתבה שהתפרסמה בעיתון דבר ביום 3 במאי 1934 תיאר הכותב באריכות את מנת הייסורים אשר נפלה בחלקה של העיירה גרוסולובה:
בפוגרום הראשון בפברואר 1919 הרג מנהיג צבא מקומי בשם פופוב 22 יהודים. בפוגרום השני לפני פסח הרג כח בלתי-סדיר של צבא פטליורה עוד 20 יהודים. בפוגרום האחרון בל"ג בעומר 1919 פשטו כנופיות מקומיות והרגו כ-20 איש נוספים.
ניצולי הטבח יצאו למסע הארוך לארץ-ישראל. הם הגיעו ליפו במעבורת האודסאית "רוסלאן" ונקלטו בקושי רב לחיים חדשים במולדת, שלא האירה להם פניה בשנים הראשונות. בני משפחתם וקהילתם, שכבר היו בארץ, פעלו למען קליטתם כאן ולמען הנצחת קורבנות הפוגרום.
הנצחה.
בשנת 1929 התגוררו בארץ ישראל כעשרים משפחות של יוצאי גרוסולובה, אשר עלו לארץ בתחילת העלייה השלישית. ביוזמת אברהם פרלמן, אחד מן העולים אשר שכל בפרעות את אביו ושני אחיו, החליטו חברי הקהילה להקים אתר הנצחה לזכר החללים. הם אספו ביניהם סכום של 75 לירות, ונטעו חורשה בשטח של חמישה דונם במרומי ההר המשקיף על שכונת בורוכוב ממזרח. את האדמה הקצתה הקרן הקיימת לישראל בהסכמת מועצת שכונת בורוכוב, תל אביב תרמה את צינורות ההשקיה, ויוצאי גרוסולובה מימנו את רכישת 1300 העצים ונטיעתם על ראש הגבעה.
את תוכנית הנטיעה גיבש יוסף וייץ, איש הקרן הקיימת לישראל. הרעיון המוביל היה להשאיר מקום פנוי על ראש הגבעה בו יוקם עם הזמן בית הבראה שיספק פרנסה לאנשי שכונת בורוכוב.
חמש שנים מאוחר יותר, ביום 3 במאי 1934, הונחה אבן הפינה לאנדרטה שתוכננה להיבנות בין עצי החורשה. הרעיון היה לעצב את האנדרטה במתכונת שימושית של פינת ישיבה, בה ישולבו לוחות הזיכרון בתוך מבנה של פרגולה המטילה צל על ספסל מעוגל. מזרקה קטנה תוכננה לקרר את האוויר ולהנעים את שהייתם של המבקרים באתר האנדרטה.
התוכנית לא יצאה אל הפועל, ובמקומה נבנתה אנדרטה בה שולב תבליט פיסולי לצד לוח הנצחה. התבליט, מעשה ידיה את הפסלת בתיה לישנסקי, מציג את תושביה המוכים והנרדפים של גרוסולובה כשהם נמלטים על נפשם.
בחלקו העליון של לוח ההנצחה נכתב: לזכר חללי הפרעות בגרוסולובה אוקראינה בשנת תרע"ט. אֶרֶץ אַל תְּכַסִּי דָמִי וְאַל יְהִי מָקוֹם לְזַעֲקָתִי (איוב, פרק ט"ז, פסוק י"ח).
במלחמת העולם השנייה.
מפקד מחנה גרוסולבו, סאבין מוטורה (Motora, Sabin) הוכר כחסיד אומות העולם
בלוודר
Eidos Montreal
Eidos Montreal היא חברת פיתוח משחקי וידאו קנדית בבעלותה של Square Enix Europe ומהווה חברת בת של Square Enix.
היסטוריה.
הסטודיו הוקם ב-2007 על ידי Eidos Interactive עם מינויו של סטפן ד'אסטוס למנהל הסטודיו. על פי ד'אסטוס, שלא כמו חברות אחרות, מחזור הפיתוח של הסטודיו מאופיין בצוותים קטנים (בסך הכל 350) שעובדים לאורך תקופת זמן ממושכת. באותה שנה של הקמת הסטודיו, החברה הכריזה על הפרויקט הראשון שלה: פיתוח המשחק השלישי בסדרת Deus Ex, , שיצא ב-2011. ב-2009, הסטודיו הכריז על הפרויקט השני שלו: פיתוח המשחק השלישי בסדרת Thief. ב-4 במרץ 2014, Square Enix הכריזה כי 27 עובדים פוטרו מ-Eidos Montreal.
ב-26 בינואר 2017, החברה הכריזה על שיתוף פעולה עם חברת Marvel Entertainment ליצירת משחקי וידאו מרובים המבוססים על הקומיקס האוונג'רס.
הפולמוס על מעמד היידיש בספרות
בסוף המאה ה-19 התנהל מעל דפי העיתונות העברית פולמוס על מעמד היידיש בספרות. הפולמוס פרץ לאחר פריחה מחודשת של כתיבה ביידיש (שכונתה גם "ז'רגון" בלשון התקופה) לא מעט בעקבות הוצאת הספרים שייסד שלום עליכם, "די יודישע פאלקס-ביבליותהעק" (הספרייה העממית היהודית) אשר משכה אליה סופרים ידועים, שכתבו קודם לכן בשפה העברית.
הרקע.