כל בית ספר בדגם סדברי מנוהל על ידי אספת בית ספר, בדרך כלל על בסיס שבועי. אסיפות אלה מבוססות במקור על אסיפות העיירה המסורתיות של ניו-אינגלנד, האזור בו נוסד הדגם. רוב בתי הספר מנהלים את אספה זו באמצעות , עם יושב ראש המנהיג את האספה ומזכיר שאחראי לרשום פרוטוקול.
כל ניהולו של בית ספר סדברי נופל בסופו של דבר תחת סמכותה של אספת בית הספר. סדר היום השבועי יכול לכלול בין השאר שינויים לחוקי בית הספר, ענייני תקציב ושימוש בכספי בית הספר והעסקה ופיטורין של אנשי צוות. כל חברי האספה הנוכחים מקבלים קול שווה וכמעט כל החלטה נעשית בהצבעת רוב פשוטה.
כדי להימנע מעומס מיותר של פרטים קטנים באסיפות, אספקטים מסוימים של ניהול בית ספר סדברי מועברים לטיפול של גופים אחרים. בין גופים אלה נמצאים פקידים מנהלתיים (שנבחרים לתפקיד מתוך כלל חברי אספת בית הספר), ועדות בהן לוקחים חלק חברי אספה המתנדבים לתפקיד ותאגידים שמוסמכים על ידי אספת בית הספר לטיפול בתחומי עניין מוגדרים (כגון מחשבים, חיות, אומנות, מדע, ועוד).
חברות והשתתפות באספה.
באספת בית הספר חברים כל התלמידים ללא יוצא מן הכלל וללא הבדל גיל, כמו גם כל חברי הצוות המועסקים על ידי בית הספר, שהם מבוגרים. בבתי ספר בדגם סדברי, ההשתתפות בניהול בית הספר נחשבת לזכות בסיסית של כל חברי הקהילה, אך איננה חובה. ההנחה היא שמי שיש לו עניין להשתתף בניהול בית הספר, מכל סיבה, ייקח חלק מרצונו החופשי באספה ובגופים הנגזרים ממנה.
ועדה שיפוטית.
במצבים שבהם חבר אספה מבצע עבירה כנגד חוקי ונוהלי בית הספר, לרוב בתי הספר במודל סדברי יש ועדה שמטפלת בתלונות בדבר העבירה, אם כי ישנם בתי ספר קטנים וצעירים בהם אספת בית הספר מטפלת במקרים שכאלה באופן ישיר. עבירה מתרחשת לדוגמה כאשר חבר אספה מציק למישהו או עוסק בפעילות מסוכנת או כשאיננו ממלא באופן מלא ונכון תפקיד שהואצל אליו על ידי חברי האספה. כאשר ישנה ועדה שיפוטית, לרוב מדובר בוועדה שנפגשת כל יום או כמעט כל יום. הוועדה מורכבת על ידי תלמידים וצוות, כאשר לרוב ישנם מספר תלמידים ואיש צוות אחד או שניים בלבד.
בדרך כלל, יש פרוצדורה קבועה לטיפול בתלונות, ורוב בתי הספר מתבססים על כללים שמכבדים את רעיון ההליך ההוגן בחוק. לרוב ישנה דרישה חוקית מהוועדה שתבצע חקירה, שימוע, משפט וגזר דין וקיימת אפשרות לערעור.
רוב בתי הספר במודל סדברי פיתחו במרוצת השנים ספרי חוקים המתארים את מדיניות בית הספר ומתייחסים בעיקר לכללי בטיחות והתנהגות ולהתנהלות מוסדות בית הספר. כל החוקים האלה נתונים לביקורת מצד אספת בית הספר וכל תלמיד או חבר צוות יכול להגיש הצעה לאספה לשנות את תוכנם.
לבתי ספר רבים יש לצד הוועדה השיפוטית גם פקיד האחראי לטפל בתלונות לגבי תפקודם של חברי צוות ובעלי תפקיד.
עירוב גילים.
בתי ספר בדגם סדברי בדרך כלל מקבלים כתלמידים ילדים ונוער החל בגיל 4 או 5 ועד גיל 18 או 19, אולם לעיתים קרובות קבלת תלמידים צעירים היא גמישה ולרוב בית הספר איננו מציב גיל מרבי בו מותר להישאר בבית הספר. אין בדגם סדברי הפרדה בין התלמידים על פי גיל, וכך תלמידים בכל הגילים חופשיים לפעול, ללמוד, לשחק ולדבר עם תלמידים בגילים אחרים, כמו גם עם המבוגרים המרכיבים את הצוות החינוכי. כך למשל באספות בית הספר יכול לקחת ילד בן שבע את תפקיד יושב הראש, ושיעורים מאורגנים יחד עם קבוצותיהם בהתאם לתחומי העניין והיכולות של תלמידים, בניגוד למקובל בבתי ספר קונבנציונליים בהם הרכב השיעורים מבוסס על הגיל ותו לא.
עירוב הגילים החופשי נובע מהתפיסות של הדגם לגבי שלמותו ועצמאותו של הילד בכל גיל, והראייה שהגיל איננו משקף בהכרח את כל תחומי העניין והיכולות של הילד. בנוסף רואים תומכי הדגם את המצב בו אין הפרדת הגילים כמצב טבעי, המועיל ביותר ללמידה, והניסיון מראה שבמצב זה כל אדם יכול ללמוד רבות מהאינטראקציה עם אנשים בעלי תחומי עניין דומים ברמות הבנה שונות משלו.
בתי ספר בדגם סדברי טוענים שעירוב הגילים החופשי מגדיל בצורה ניכרת את כוח הלמידה וכוח ההוראה בבית הספר והוא יוצר סביבה אנושית אמיתית דמוית כפר.
למידה על ידי הוראה.
תוצאה אחת מעירוב הגילים האמור היא, שכמות גדולה של ההוראה בבית הספר נעשית על ידי התלמידים. להלן מספר אמירות על למידה על ידי הוראה בבתי ספר סדברי:
חירות הפרט.
עמוד תווך מרכזי של דגם סדברי הוא ההכרח שלכל תלמיד תהיה חירות ואחריות חינוכית מלאה. הדגם כופר באמונה הנפוצה והמקובלת (או שמא מיתוס) שיש סדרה קבועה וידועה של דברים שכל אדם חייב ללמוד במטרה להפוך למבוגר מוצלח. התלמידים חופשיים לעצב לעצמם את היום שלהם מתוך האמונה שיש דרכים רבות בהן ניתן ללמוד ולמעשה מתוך התפישה שלמידה נעשית כל הזמן בלי תלות בפעילות מסוימת, ללא קביעה פרטנית של ערך לחומר כלשהו.
שיעורים ופעילויות בבתי ספר בדגם סדברי הם תמיד עניין של בחירה ורשות, ויכולים להעביר אותם תלמידים, חברי צוות, ובחלק מבתי הספר גם מתנדבים או מורים שכירים שאינם חברי קהילה סדירים ומובאים במיוחד מבחוץ. לעיתים קרובות, ישנם אזורים בבית הספר המוקצים לפעילות מסוימת. לדוגמה, יכול להיות חדר אמנות או מלאכה, חדר מוזיקה, חדר מחשבים או ספרייה. אם כי רוב האזורים בדרך כלל חופשיים לשימוש של התלמידים כולם, יש ציוד ופעילויות שעבורם יש לעבור תהליך הסמכה רשמי כדי לוודא שהאדם יכול להשתמש בציוד או להשתתף בפעילות בצורה בטוחה. לרוב בתי הספר בדגם יש מספר הסמכות, כמו הסמכה לשימוש במכונת תפירה או ציוד לעבודה בעץ. הסמכות אלה נופלות בכלליות תחת אחריותם של תאגידי בית הספר להם שייך הציוד הייעודי.
משמעת.
בתי ספר דמוקרטיים טוענים שסמכות בעלת בסיס עממי יכולה לשמור על הסדר יותר ביעילות מאשר סמכות דיקטטורית, הן לממשלים והן לבתי ספר כאחד. כן הם טוענים שבבתי ספר אלו השמירה על הסדר הציבורי קלה ויעילה יותר מאשר בכל מקום אחר, בעיקר כיוון שהתקנות והכללים השונים נקבעים על ידי הקהילה בכללותה. האווירה כולה היא של שכנוע ושל משא ומתן במקום עימות.
הניסיון של בתי ספר דמוקרטיים בדגם סדברי מראה שבית ספר בעל חוקים ברורים, המאושרים באופן דמוקרטי על ידי קהילת בית הספר כולה, ובעל מערכת שיפוט לאכיפתם של חוקים אלה, הוא בית ספר שבו שוררת משמעת קהילתית, ובו מתפתח המושג של חוק וסדר, מול בתי ספר שבהם הכללים נקבעו על ידי סמכות, והענישה היא על ידי אותה סמכות.
בתי ספר דמוקרטיים בדגם סדברי טוענים שסימן ההיכר של האדם העצמאי הוא יכולתו לשאת באחריות והיות ואין דרך ללמד או להכשיר אדם אחר לעצמאות, אין טכניקה כדי להשיג או להעביר תכונות אלו. לכן, הדרך היחידה שבן אדם הופך אחראי על עצמו היא להיות אחראי על עצמו בעצמו, ללא סייגים או תנאים.
עקב כך, בתי ספר דמוקרטיים בדגם סדברי בנויים כך ש"מלכודות" שונות כגון: תמיכה חיצונית אשר מהווה מקום מבטחים לחלש, סמכות חיצונית אשר מהווה תחליף להכוונה העצמית הפנימית, לחץ מוסרי חיצוני אשר מהווה תחליף להתפתחות המוסרית הפנימית וכל הכוונות הטובות של האביזרים אשר מחלישים ולעיתים משתקים את הרצון האינדיבידואלי של תלמידים ומורים כאחד, נעדרים לגמרי. בתי ספר דמוקרטיים בדגם סדברי טוענים שאצלם יחידת הבניה הבסיסית היא האדם האחראי, אשר תחושת החיים שלו נגזרת מהעובדה שהוא התגבר בכוחות עצמו על המכשולים, הטעויות והפיתויים אשר זרועים בדרכו, ואשר קיומו מקבל צורה כתוצאה ממאמציו היצירתיים.
משחק.
בבתי ספר דמוקרטיים המשחק הוא חלק חשוב מחיי בית הספר ומתייחסים אליו ברצינות. תומכי בתי ספר בדגם סדברי טוענים שהמשחק הוא תמיד רציני עבור ילדים, באותה מידה כמו עבור מבוגרים אשר טרם שכחו כיצד לשחק. כמו כן, הם טוענים שמרבית הלמידה המתרחשת בבתי ספר אלה נעשה דרך המשחק. לכן, לא מפריעים לו. כתוצאה מכך המשחק פורח בכל הגילים, ובוגרים המסיימים את בית הספר יוצאים לעולם עם היכולת לתת את כל כולם לכל דבר שבו הם עוסקים. ובד בבד לצחוק וליהנות מהחיים.
מאפיינים של בית ספר דמוקרטי.
מאפיינים מסוימים עלו תוך כדי הפעלתם של בתי ספר סדברי במשך שנות קיומם:
בוגרים.
בית הספר סדברי ואלי פרסם במרוצת ארבעים השנים האחרונות שני מחקרים על בוגריו. המחקרים הראו בין השאר שכ־80% מתלמידי בית הספר השלימו לימודים במוסדות להשכלה גבוהה, וצלחו בתחומים רבים בחייהם. על אף שלא היו עד כה מחקרים פורמליים של בתי ספר אחרים בדגם סדברי, משתמע מאנקדוטות שהתוצאות בבתי ספר אחרים דומות.
בישראל.
בית הספר הראשון בדגם סדברי בישראל, הוקם ב-1994 ביישוב כנף ברמת הגולן ומאוחר יותר עבר ליישוב אליעד. בבית הספר כ-105 תלמידים, רובם מיישובי האזור, בגילאי 4 עד 18, ושמונה אנשי צוות. לבית הספר כמאה בוגרים.
בית הספר סאדברי ירושלים הוקם ב-2002 ולומדים בו כ-140 תלמידים. הוועדה השיפוטית נקראת "הוועדה לזכויות הפרט" (ר"ת: וזה"פ).
בספטמבר 2014 בית הספר סאדברי עמק האלה הוקם בגבעת ישעיהו וכיום פועל בקיבוץ נתיב הל"ה ויש בקהילתו כ-60 תלמידים.
בית הספר סאדברי בכפר סבא הוקם ב-2018.
רוברטו הראס
רוברטו הראס הרננדז (ספרדית: Roberto Heras Hernández; נולד ב-21 בפברואר 1974 בבחאר שבספרד) הוא רוכב אופניים ספרדי (רוכב עבר), שניצח ארבע פעמים בוואלטה אספניה.
בנערותו למד הראס בבית ספר לאופניים בעיר הולדתו ולאחר מכן עבר לקבוצת חובבים בבירת המחוז, סלמנקה. מאוחר יותר הצטרף הראס לקבוצה בסקית שבסיסה היה בבילבאו ובה רכב עד הפיכתו לרוכב מקצועני בקבוצת קלמה הספרדית ב-1996.
התקופה בקבוצת "קלמה".