את נקודות הקהל הקריאו המנחות כאשר אחוזי ההצבעה תורגמו לנקודות.
הרי נוור סמר
הרי נוור סמר (באנגלית: Never Summer Mountains, מילולית "הרי אף פעם קיץ") הם רכס הרים, חלק מרכס הרי הרוקי, בצפון-מרכז מדינת קולורדו בארצות הברית, הכולל 17 פסגות. הרכס שוכן לאורך הגבול הצפון-מערבי של הפארק הלאומי הרי הרוקי, ועליו עובר קו פרשת המים של אמריקה. קו פרשת המים עובר בין מקורותיו של הנהר קולורדו בפארק הלאומי הרי הרוקי ממזרח לרכס, לבין אגן הניקוז העילי של הנהר נורת פלייט (North Platte River) בפארק נורת (North Park) ממערב. קו פרשת המים משרטט לולאה בהרים אלו וזו הסיבה לכך שהנהר הזורם מערבה (קולורדו) מתחיל דווקא בצד המזרחי של הרכס. הרכס קטן וגבוה, כשהוא מכסה שטח של 65 קילומטרים רבועים, ואורכו, מצפון לדרום 16 קילומטרים בלבד, כאשר לפחות עשר פסגות גבוהות מ-3,700 מטרים. הרכס מתפרש משני עברי קו הגבול בין מחוזות ג'קסון וגרנד במרבית אורכו ונמתח לתוך מחוזות ג'קסון ולרימר בקצהו הצפוני. תצפית פנורמית על הרכס זמינה בחלקים מכביש שביל הרכס (Trail Ridge Road) בפארק הלאומי הרי הרוקי. אחת הפסגות הצפוניות ביותר, נוקו קרגס (Nokhu Crags), בולטת מהצד המערבי של מעבר קמרון (Cameron Pass).
גאולוגיה.
הסלעים של הרי נוור סמר צעירים ממרבית רכסי ההרים מסביב. הם, יחד עם רכס רביט אירס (Rabbit Ears Range) ממערב, נוצרו בתהליכים געשיים וחודרניים לפני 29 עד 24 מיליון שנים. וכוללים בעיקר תצורות של סלעי יסוד גרניטיים יחד עם תצורות של סלעים מותמרים. מרבית הפסגות הגבוהות בנויות מגרנודיוריט שהתרומם בתקופת המיוקן. הפסגה הגבוהה ביותר ברכס, הר ריכטהופן, הוא שריד של פקק געשי אנדזיטי. פסגת נוקו קרגס בצפון בנויה בעיקר מתצורת פצלי פייר (Pierre Shale) המתוארכים לקרטיקון. העתק דחיקה גדול מתחת לעמק קאוניץ' דחק את הסלעים העתיקים יותר מהפרקמבריון מעל הסלעים הצעירים יותר מהקרטיקון בצד המזרחי של הרכס. הפסגות הדרומיות עשויות גרניט מהמיוקן, ולבסוף גנייס וצפחה מהפרקמבריון.
החל מלפני שני מיליון שנים החלו קרחונים לגלף את הפסגות המשוננות של הרי נוור סמר. גלים חוזרים ונשנים של התקרחנות המשיכו לעצב מחדש את ההרים עד שהסתיימה התקרחנות פינדייל (Pinedale Glaciation) לפני 12,000 שנים.
הפסגות הן גושים עצומים של סלע גרניט המכוסה בצפיפות בחזזיות ירוקות וכתומות המוקפות מכל צדדיהם בדרדרת של שברי סלעים שהתפוררו בבלייה מהפסגות. אגמים אלפיניים רבים שוכנים בינות לפסגות. מרבית הצמחייה נמוכה. מעט עצים גדלים באזורים הגבוהים ומרביתם מעוותים בשל הרוח העזה.
היסטוריה.
ב-1879 גילו מחפשי מתכות יקרות כסף על הר שיפלר (Mount Shipler), וגרמו לבהלת כרייה קטנה. עיירת כורים הוקמה בשם לולו סיטי (Lulu City, ). יישובים קטנים נוספים הוקמו באזור, כולל דאצ'טאון (Dutchtown), שהוקמה גבוה בנקיק היטצ'נס (Hitchens Gulch). האוכלוסייה תפחה לכ-5,000 כורים ובעלי עסקים שסיפקו את צורכיהם של הכורים. עם זאת, עפרה באיכות נמוכה, יחד עם קשיי תחבורה ומחסור בכור מצרף מקומי לעבד את העפרה פעלו כנגד השגשוג. בשלהי 1883 הסתיימה הבהלה לכסף והכורים המשיכו הלאה. הכורים האחרונים עזבו את דאצ'טאון ב-1884. ניתן להגיע אל שרידי העיירות והמכרות באמצעות שבילי הליכה.
ב-1890 החל מיזם תעלת גרנד. מיזם של הטיית מים באורך 26.1 קילומטרים. פלגים ונחלים הזורמים מהפסגות הגבוהות ביותר מוטים לתוך התעלה, הזורמת דרך מעבר לה פודר ומעבירה מים עבור החקלאים שלמרגלות המזרחיים של הרי הרוקי. התעלה הושלמה ב-1936. התעלה מטה בין 20% ל-40% ממי הנגר של הרי נוור סמר ויש לה השפעה רבה על העמק שלמרגלות ההרים. במאי 2003 נפרץ קטע בן 30 מטרים בתעלה ועקב כך זרמו המים במורדות ולתוך הנהר קולורדו. השיטפון הותיר אחריו צלקת נראית לעין על צלע ההר.
ב-1914 הובאו חברים בשבט האינדיאני של האראפהו לאזור בטיול שמומן על ידי מועדון הרי קולורדו (Colorado Mountain Club). חברי השבט התבקשו להציע שמות ילידים לפסגות השונות, לאגמים ולשאר המאפיינים הגאוגרפיים באזור. הם כינו את הרכס "ני-צ'בה-צ'יי" ("Ni-chebe-chii"), המתורגם ל"אף פעם לא קיץ". המקומיים התפשרו בסופו של דבר על השם "הרי נוור סמר" עבור הרכס.
פסגות רבות ברכס נושאות שמות של סוגי עננים כדוגמת הר סירוס (Mount Cirrus – צירוס) והר קומולוס (Mount Cumulus – קומולוס).
נופש.
במהלך הקיץ פוקדים מטיילים רבים ותרמילאים את הרכס, ובחורף גולשי סקי ומטיילים על נעלי שלג. יש מעט פעילות של טיפוס הרים, אבל המסלע נוטה להתפורר והמסלולים מסוכנים. תחילת מסלולי השבילים (Colorado River Trailhead) בפארק הלאומי הרי הרוקי כוללת שבילים המובילים לחפירה הגדולה ולשרידי לולו סיטי. שבילים ממעבר קמרון מובילים לאגמים מישיגן ואגנס ולאזור נוקו קרגס. שבילים מיער הלאומי ראוט (Routt National Forest) מובילים אל השטח הבראשיתי נוור סמר (Never Summer Wilderness) בקצה המערבי והדרומי של הרכס.
טלבייה
שמואל שפירא (רופא)
שמואל שפירא הוא רופא, מדען ומנהל ישראלי. ניהל את המכון למחקר ביולוגי בישראל בנס ציונה בשנים 2013–2021.
פרופסור מהמניין לרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים, מומחה לרפואת טרור ומצבי משבר. עמית מחקר במכון לחקר הטרור במרכז הבינתחומי הרצליה. אלוף-משנה (במילואים). לשעבר סמנכ"ל הדסה, ראש בית הספר לבריאות הציבור באוניברסיטה העברית בירושלים, מקים וראש המסלול לרפואה צבאית "צמרת" של הפקולטה לרפואה בירושלים. היה חבר בוועדה המייעצת לבטיחות גרעינית, המפקחת על פעילות הוועדה לאנרגיה אטומית.
קורות חיים.
שמואל שפירא נולד בירושלים, בן לאליהו, יליד ירושלים שעבד כפקיד בחברת החשמל, ולתאודורה (דורה), ילידת יוגוסלביה וניצולת השואה שעבדה כמלצרית ובהמשך בקייטרינג. ב-1973 החל ללמוד רפואה ב במסגרת העתודה האקדמית. את רוב שירותו הצבאי עבר בחיל הים עד לשחרורו מקבע ב-1997. במסגרת שירותו הצבאי הגיע עד דרגת אל"ם וכיהן בין היתר כראש ענף טראומה והיה ממקימי מערך הטראומה הלאומי במדינת ישראל. השתתף וניהל עשרות אירועים רבי נפגעים רובם קשורים בטרור. התמחה בהרדמה ובמנהל רפואי.
במשך שלוש שנים עמד בראש בית הספר לבריאות הציבור באוניברסיטה העברית. הקים ועמד במשך כחמש שנים בראש מסלול "צמרת" לחינוך והכשרת רופאים צבאיים באוניברסיטה העברית. כיהן כסמנכ"ל בית החולים הדסה בתקופת האינתיפאדה השנייה. נחשב למומחה מוביל ברפואת טרור, טראומה ורפואת חרום, ומלמד תחומים אלה כמו גם ניהול אירועים רבי נפגעים וניהול סיכונים. עיסוקיו בניהול מערכות גדולות ובפרט רפואיות ומדעיות הפכו אותו למומחה בתחומים אלה.
ב-2010 מינה אותו ראש הממשלה בנימין נתניהו למומחה חיצוני, שיבחן אם יש לפרויקט כריית הפוספטים בשדה בריר שליד ערד היבטים בריאותיים העלולים להשפיע על האוכלוסייה. פרופ' שפירא הגיש את חוות דעתו בסוף אותה שנה וקבע כי "ל"לעבודת כרייה בשדה בריר אין כל פוטנציאל נזק בריאותי ביחס לתושבי ערד וכסייפה בהיבטי חלקיקים נשאפים, קרינה, רעש ועקה נפשית". עם זאת המליץ כי "בשנת ההפעלה הראשונה יינקטו אמצעי זהירות מיוחדים".
במאי 2013 הוחלט על מינויו למנהל המכון למחקר ביולוגי בישראל בנס ציונה במקום המנהל הקודם אביגדור שפרמן. במסגרת תפקידו זה הוביל את פיתוח החיסון הישראלי לקורונה, ה-BriLife (שפיתוחו לא הושלם), ופיתוח ראשון בעולם של נוגדנים מנטרלים לנגיף. פרש מכהונתו במאי 2021.
בפברואר 2022 מונה לסמנכ"ל הטכנולוגיה של חברת סנט-טק, במקומו של הראל הרשטיק. החברה מפתחת בדיקת קורונה ומחלות נוספות על בסיס "אף אלקטרוני".
במאי 2022 צייץ בטוויטר: "אני קיבלתי 3 חיסונים, נפגעתי גופנית בצורה משמעותית מאוד כמו שנפגעו רבים אחרים ובנוסף האמון שלי בטיב ההחלטות ובתהליכי קבלתן נחרך קשות." בהמשך אותה שנה משרד הבריאות מתח עליו ביקורת שהחלה במילים "הופתענו לשמוע את אמירותיו המופרכות של מנהל המכון הביולוגי לשעבר, פרופ' שמואל שפירא."
ערך חמישה ספרים, כתב 21 פרקים בספרים ופרסם מעל למאה ושבעה עשר מאמרים מדעיים. ב-2021 יצא לאור בהוצאת ידיעות ספרים ספרו, קרקס הפנדמיה: וירוס קטן הרס גדול, ובו ביקורת על ההתנהלות במשבר הקורונה בישראל.
זכה בין היתר בפרס נגיד רוטרי לאתיקה לשנת 2021, נבחר במקום השני ברשימת 50 היהודים המשפיעים של ה-Jerusalem Post ובמקום ה-25 ממאה הישראלים המשפיעים של "מעריב".
שמואל שפירא היה נשוי פעמיים ולו שני ילדים.
תכשירי פריו
נתן שולמן
הרב נתן צבי שולמן (י"ד בסיוון ה'תר"ץ, 10 ביוני 1930 - י"ח בחשוון ה'תשע"ז, 19 בנובמבר 2016) היה ראש ישיבת סלבודקה בבני ברק.
קורות חייו.
נולד בקובנה שבליטא לרב מרדכי שולמן, שהיה ר"מ בישיבת כנסת ישראל (סלובודקה) ולרבנית חיה מרים שהייתה בתו של ראש הישיבה שם הרב יצחק אייזיק שר.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה אביו שהה בארצות הברית למטרת גיוס כספים לישיבה. אמו הייתה בגטו קובנה לבדה, איתו ועם שתי אחיותיו. במהלך שהותה בגטו נרצח אחיה הרב יוסף שר ובתו עדינה (לימים הרבנית עדינה לנדו אשתו של הרב דב לנדו) נוספה למשמרתה. היא החביאה את ארבעת הילדים במקומות שונים בגטו ובסופו של דבר מסרה את שתי הילדות הגדולות למנזר מקומי בו שהו עד סיום המלחמה ואת הילד נתן צבי עזרו לה להסתיר מקומיים ופרטיזנים. בסיום המלחמה בו בעת שהרבנית עסקה בפעולות הצלה לנשארים בגטו ביקשה מהרב מרדכי פוגרמנסקי ומהרב מרדכי צוקרמן שילמדו עם הנער משניות וגמרא כדי להשלים במעט את הפער שנוצר אצלו בשנות המלחמה.