לאחר שרשם הופעות בינלאומיות בכל הנבחרות הצעירות של ספרד, רשם פרדסה את הופעתו הראשונה במדי נבחרת ספרד ב-11 באוקטובר 1989, תחת המאמן לואיס סוארס מירמונטס, במשחק מול במסגרת מוקדמות מונדיאל 1990. עמדות החלוץ נתפסו באותה התקופה על ידי אמיליו בוטרגניו וחוליו סלינאס, ופרדסה מיעט לקבל הזדמנויות. הוא זומן לסגל ספרד לקראת מונדיאל 1990 באיטליה. במהלך הטורניר רשם פרדסה הופעה אחת, כשהחליף את סלינאס שתי דקות לסיום משחקה האחרון של ספרד בשלב הבתים מול . הופעה זו הייתה האחרונה של פרדסה במדי ספרד.
בסך הכול רשם פרדסה חמש הופעות בינלאומיות בלבד, כולן כמחליף.
לאחר הפרישה.
בחודש יוני 2002 התמנה פרדסה לתפקיד המנהל המקצועי בקבוצתו לשעבר, ריאל סרגוסה, לאחר שהקבוצה סיימה במקום האחרון בליגה הספרדית וירדה לליגת המשנה. בעונתו הראשונה כמנהל מקצועי עלתה הקבוצה בחזרה לליגה הבכירה, ועונה אחר כך אף זכתה בגביע הספרדי לאחר ניצחון בגמר על ריאל מדריד. פרדסה נותר בתפקידו עד לסיום עונת , אז התפטר מתפקידו בעקבות ירידתה של הקבוצה לליגת המשנה.
ביוני 2009, לאחר בחירתו המחודשת של פלורנטינו פרס לתפקיד נשיא ריאל מדריד, התמנה פרדסה לתפקיד המנהל הספורטיבי והמשנה למנהל המקצועי, חורחה ולדאנו. בעוד ולדאנו עזב את הקבוצה ב-2011 בעקבות סכסוך מתמשך עם מאמן הקבוצה, ז'וזה מוריניו, פרדסה שמר על קשרי עבודה טובים עם מוריניו ונותר בתפקידו. הוא פוטר באפריל 2014, בעקבות החלטת המועדון על שינויים נרחבים במבנה הניהולי ובאקדמיית הנוער.
קורט ליבמן
גנרל קורט ליבמן (בגרמנית Curt Liebmann; 29 בינואר 1881 - 2 ביולי 1960) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על ארמייה בתחילת מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
ליבמן נולד ב-29 בינואר 1881 בקובורג שהשתייכה לאימפריה הגרמנית, לאביו קונרד ליבמן שהיה גנרל בצבא הפרוסי. בשנת 1889 התגייס ליבמן לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-88 (נסאו ה-2), ובשנת 1901 הועבר לרגימנט הרובאים ה-90 (הדוכסות הגדולה מקלנבורג-שוורין). ליבמן לחם בשורות הרגימנט במלחמת העולם הראשונה, וב-28 בדצמבר 1916 הועלה לדרגת מיור. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה נשאר ליבמן ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בינואר 1922 הועלה ליבמן לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 באפריל 1922 מונה למפקד הגדוד ה-2 ברגימנט הרגלים ה-1 (הפרוסי). ב-1 בספטמבר 1924 מונה לקצין מטה במשרד המלחמה, וב-1 בפברואר 1926 הועלה לדרגת אוברסט. ב-1 במרץ 1928 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-5 (הפרוסי), וב-1 באוקטובר 1929 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-1 במרץ 1930 מונה לראש מטה קבוצת הארמייה השנייה, וב-1 באוקטובר 1931 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. ב-1 בדצמבר 1931 מונה למפקד הדיוויזיה ה-5 של הרייכסווהר, וב-1 באוגוסט 1934 הועבר שוב למשרד המלחמה בברלין. ב-1 באפריל 1935 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים, וב-1 באוקטובר 1935 מונה למפקד האקדמיה הצבאית. ב-30 באפריל 1939 פרש לביתו, אולם חזר לשירות עם פרוץ מלחמת העולם השנייה.
מלחמת העולם השנייה.
עם פרוץ המלחמה מונה ליבמן למפקד הארמייה החמישית. הארמייה השתתפה בהגנת קו זיגפריד בחזית המערבית כחלק מקבוצת ארמיות C. לאחר המערכה בפולין פורקה הארמייה, וליבמן מונה למפקד מפקדת משמר הגבולות מרכז, אשר הוקמה על בסיס מטה הארמייה. בסוף אוקטובר 1939 פרש ליבמן מתפקידו והועבר לעתודת המילואים, ובסוף המלחמה נפל בשבי הבריטי.
לאחר המלחמה.
באביב 1947 שוחרר ליבמן מהשבי. לאחר שחרורו התגורר ליבמן בהולצמינדן, עד למותו ב-2 ביולי 1960.
טרי קמינגס
רנדומיר אנטיץ'
ראדומיר אנטיץ'
תומאס ווטסון (רופא)
תוֹמָאס ווֹטְסוֹן (באנגלית: Thomas Watson; 1792–11 בדצמבר 1882) היה רופא בריטי, אשר נודע בעיקר בשל תיאורו את דופק הלם המים אשר מופיע באי-ספיקת מסתם אבי העורקים. שימש נשיא הקולג' המלכותי לרופאים בין השנים 1862–1866.
ווטסון נולד בקנטיסביר, הסמוכה להוניטון שבמזרח דבון במחוז דבון. הוא למד רפואה בבית החולים ברתולומאו הקדוש ובאדינבורו, וקיבל את התואר דוקטור לרפואה מאוניברסיטת קיימברידג' ב-1825. הוא עבד כרופא בבית החולים מידלסקס ב-1827, והיה מרצה לרפואה קלינית באוניברסיטת לונדון במשך שנה. לאחר מכן עבר לקינגס קולג', שם היה מרצה לרפואה משפטית, ובשלב יותר מאוחר לעקרונות הרפואה והעיסוק בה.
בשנת 1833 תיאר לראשונה דומיניק קוריגן, רופא אירי, את המתיחה והתמט של העורקים התרדמניים במטופלים עם אי-ספיקת מסתם אבי העורקים. ווטסון המשיך לתאר את הדופק הנמוש במטופלים אלה, אשר נקרא גם על שמו.
ווטסון התפטר ממשרותיו בקינגס קולג' ב-1840 ובבית החולים מידלסקס ב-1843, וב-1859 מונה לרופא מחוץ למניין. הוא קיבל את התואר ברונט ב-1866, וב-1870 מונה לרופא מן המניין.
בשנת 1857 נבחר לשמש נשיא האגודה לפתולוגיה במשך כשנתיים, ובשנת 1859 נבחר כעמית לאגודה המלכותית. בשנת 1868 נבחר לנשיא האגודה הקלינית של לונדון.
אסיטז'
אסיטז' (ASSITEJ, ראשי תיבות בצרפתית: "Association Internationale du Theatre de l'Enfance et la Jeunesse", בעברית: האיגוד הבינלאומי של תיאטרון לילדים ולצעירים) הוקם בשנת 1965 כהתקשרות בינלאומית של אנשי מקצוע העוסקים בתיאטרון לילדים ולצעירים. אסיטז' מאפשר להם גישה וחילופי רעיונות ומסורות תרבותיות מכל העולם. ישנם 83 מרכזים לאומיים ברחבי העולם.
בכל שנה מקיים הארגון מפגש אמנותי באתר כלשהו בעולם. אחת ל-3 שנים מקיים הארגון קונגרס עולמי ופסטיבל.
הקונגרסים העולמיים של אסיטז' נערכו בפראג (1966), האג (1968), ונציה (1970), מונטראול (1972, 2005), מזרח ברלין (1975), מדריד (1978), ליון (1981), מוסקבה (1984), אדלייד (1987, 2008), סטוקהולם (1990), הוואנה (1993), רוסטוב על הדון (1996), טרומסה (1999), סיאול (2002), קופנהגן (2011) וורשה (2014).
אסיטז' מקושר למספר רשתות של עוסקים במקצוע, ובהן רשת כלל האמנויות הבינלאומית (IIAN) ורשת מחקר התיאטרון הבינלאומי לקהלים צעירים (ITYARN).
בישראל ישנו מרכז לאומי של אסיטז'. יושבי הראש של אסיטז'-ישראל היו חגית רכבי ניקוליבסקי (2010-1995) ורזי אמיתי (החל מ-2010) ושניהם אף היו חברים בוועד ההנהלה העולמי של הארגון (רכבי 2003-1997, אמיתי 2011-2005). בוועד ההנהלה העולמי חברה כיום (2015) נציגת אסיטז'-ישראל, מנכ"ל תיאטרון מופע עדי בארי.
החל משנת 2006, מחלקת עמותת אסיטז' ישראל (המרכז הישראלי לעידוד הצגות תיאטרון לילדים ונוער) את פרס הבמה לילדים ונוער.
קבר חללי העיר העתיקה
קבר האחים לחללי העיר העתיקה
קבר חללי הרובע היהודי
תומאס ווטסון (פירושונים)
קרל אלמנדינגר
קרל אלמנדינגר (בגרמנית: Karl Allmendinger; 3 בפברואר 1891 - 2 באוקטובר 1965) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
אלמנדינגר נולד ב-3 בפברואר 1891 באבצגמינד, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1910 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-122 (וירטמברג ה-4 - פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה ומלך הונגריה), ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה, וב-18 באפריל 1916 הועלה לדרגת אובר לוטננט. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה נשאר אלמנדינגר ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באוקטובר 1929 מונה למפקד פלוגה 5 ברגימנט הרגלים ה-1, וב-1 בפברואר 1932 הועלה לדרגת מיור. ב-1 באוקטובר 1932 הועבר אלמנדינגר למחלקת ההדרכה במשרד המלחמה, וב-1 ביולי 1934 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-1 באוגוסט 1934 מונה לראש מטה הדיוויזיה ה-1 של הרייכסווהר, וב-15 באוקטובר 1935 לראש מטה הקורפוס ה-1. ב-1 באוגוסט 1936 הועלה אלמנדינגר לדרגת אוברסט, ב-12 באוקטובר 1937 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-35, וב-10 בנובמבר 1938 מונה לראש אגף 10 בOKH.
מלחמת העולם השנייה.
ב-15 באוקטובר 1939 מונה אלמנדינגר לראש מטה הקורפוס ה-5, והשתתף עמו במהלך המערכה על צרפת כחלק מהארמייה הרביעית, ובשלב השני כחלק מהארמייה התשיעית במסגרת קבוצת ארמיות A. ב-1 באוגוסט 1940 הועלה אלמנדינגר לדרגת גנרל מיור, וב-25 באוקטובר 1940 מונה למפקד הדיוויזיה 5. במהלך מבצע ברברוסה לחם אלמנדינגר עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ה-5 במסגרת הארמייה התשיעית, ולאחר מכן כחלק מהקורפוסים ה-39 וה-5 לסירוגין במסגרת ארמיית הפאנצר השלישית, וב-17 ביולי 1941 קיבל אלמנדינגר על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. במהלך הקרב על מוסקבה הוחזקה הדיוויזיה בעתודת הארמייה התשיעית, ולאחר מכן פעלה במסגרת יחידת האבטחה האחורית. ב-5 בנובמבר 1941 הפכה הדיוויזיה לדיוויזיית הרגלים הקלה ה-5, והועברה למנוחה תחת פיקוד הארמייה הראשונה כחלק מהקורפוס ה-8 בחזית המערבית.