לאחר הדחתו של אותון, מלך יוון בשנת 1862, נבחר אחיינו אלפרד באמצעות משאל עם כמלך החדש של יוון (קיבל 95% מהקולות), אולם ממשלת בריטניה מנעה ממנו מלתפוס את השלטון, והתפקיד הוצע לארנסט. אולם, לבסוף המינוי לא יצא אל הפועל, מכיוון שלארנסט לא היו ילדים, ובמקומו הוכתר וילהלם, נסיך דנמרק.
ארנסט היה בעד מדינה גרמנית חזקה ומאוחדת, ובתחילה תמך באוסטריה לשם כך, אולם, בהמשך שינה את דעתו והחל לתמוך בפרוסיה. עם פרוץ מלחמת אוסטריה–פרוסיה העמיד ארנסט את צבאו לצד פרוסיה, ובתמורה לכך רכב בראש צבאו במצעד הניצחון. לאחר הניצחון על צרפת במלחמת צרפת–פרוסיה בשנת 1871, צירף ארנסט את הדוכסות לאימפריה הגרמנית.
ארנסט היה ביחסים טובים מאוד עם גיסתו ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת, ועל אף חילוקי דעות רבים שהיו להם, עדיין נפגשו מדי פעם ושמרו על קשר.
ב-22 באוגוסט 1893 מת ארנסט לאחר מחלה קצרה ללא ילדים, ובמקומו עלה לשלטון אחיינו אלפרד, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה. ללוייה הגיעו אלפי אנשים, ובכללם וילהלם השני, קיסר גרמניה ואלברט אדוארד, נסיך ויילס.
משפחתו.
ארנסט היה מועמד לשאת את קלמנטין, נסיכת אורליאן, אך מכיוון שהיה צריך להמיר את דתו לקתולית, לא יצאו הנישואים אל הפועל, והיא נישאה לבן דודו אוגוסט, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה. כמו כן, היה מועמד לשאת את איזבלה השנייה, מלכת ספרד ואת אוגוסטה, נסיכת קיימברידג'.
לבסוף התחתן ארנסט ב-3 במאי 1842 עם אלכסנדרינה, נסיכת באדן, בתם של לאופולד, הדוכס הגדול של באדן וסופיה, נסיכת שוודיה, בתו של גוסטב הרביעי אדולף, מלך שוודיה. אך לבני הזוג לא היו ילדים.
ארנסט לא שמר על אמונים לאשתו, והחל משנת 1859 אף לא התעניין בה עוד, אך אשתו שמרה על אמונים לארנסט, מכיוון שהרגישה רגשות אשמה על עקרותה.
צ'רוויין
מולדן
איתמר גרוטו
איתמר גְרוֹטוֹ (נולד ב-19 באוקטובר 1964) הוא רופא ישראלי, פרופסור לרפואה ומומחה בבריאות הציבור, בעל תואר שלישי בניהול מערכות בריאות. היה בעבר משנה למנכ"ל משרד הבריאות, ולפני כן כיהן כראש שירותי בריאות הציבור משנת 2007. בשנת 2017 נבחר לוועד המנהל של ארגון הבריאות העולמי.
ביוגרפיה.
איתמר גרוטו נולד וגדל ברמת גן ולמד בתיכון אהל שם. בשנים 1982-1989 למד רפואה בבית הספר לרפואה על שם סאקלר באוניברסיטת תל אביב במסגרת העתודה האקדמית. את הסטאז' עשה ב-1989 במרכז רפואי מאיר בכפר סבא. סיים בהצטיינות התמחות בבריאות הציבור בענף בריאות הצבא בחיל הרפואה.
לאחר סיום לימודי הרפואה, התגייס לצה"ל. בשנים 1990–1993 שירת כרופא צבאי בתפקידים של רופא גדודי וחטיבתי. בין 1994 ל-1996 ו-1998–2000 שימש כראש מדור אפידמיולוגיה במפקדת קצין רפואה ראשי, ובשנים 2001–2004 שימש כראש ענף בריאות הצבא בחיל הרפואה. את שירותו הצבאי סיים בדרגת סגן-אלוף.
בין השנים 1996–1999 השלים באוניברסיטה העברית לימודי תואר שני בבריאות הציבור בהצטיינות. בשנת 2008 סיים בהצטיינות תואר שלישי בניהול מערכות בריאות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. בשנת 2006 סיים את תוכנית העמיתים למנהיגות סביבתית של מרכז השל.
בשנים 1996–1998 שימש כרופא בריאות הציבור בלשכת מחוז תל אביב במשרד הבריאות ובמהלך השנים 2000–2001 שימש כאפידמיולוג קליני במרכז שניידר ובבית חולים סורוקה. בין שנת 2003 ל-2009 היה מזכיר איגוד רופאי בריאות הציבור ומשנת 2005 ואילך הוא חבר הוועד הפועל של המועצה המדעית בהסתדרות הרפואית.
בשנת 2001 ייסד תוכנית לימודי ניהול וחקירה אפידמיולוגית במסגרת משרד הבריאות. מסגרת זו מהווה תוכנית הכשרה מרכזית בתחום זה בישראל ובאזור, וכיום קרויה בשם: (Middle East Program for Interventional Epidemiology Training (MEPIET.
בשנת 2007 נבחר לתפקיד ראש שירותי בריאות הציבור במשרד הבריאות. באותה שנה שימש יועץ לארגון הבריאות העולמי בנושא מבנה וארגון מערכות בריאות הציבור.
במסגרת תפקידו כראש שירותי בריאות הציבור ניהל את מערך בריאות הציבור הכולל כ-3,000 עובדים בלשכות הבריאות המחוזיות והנפתיות, במעבדות בריאות הציבור, ובמטה משרד הבריאות. כמו כן, היה אחראי על תחום הרפואה המונעת, כולל חיסוני תינוקות, ילדים ומבוגרים, בריאות וסביבה, תזונה ומזון, גנטיקה קהילתית, קידום וחינוך לבריאות וניהול של אירועים אפידמיולוגיים חריגים כגון התפרצויות תחלואה ומחלות זיהומיות חדשות.
במסגרת תפקידו שימש כאחראי על כלל תחום הרפואה המונעת, קידום בריאות האוכלוסייה, והגנה על בריאות הציבור מפני סיכונים סביבתיים, במיוחד בתחומי המים והמזון שבהם למשרד הבריאות אחריות ישירה. יזם והוביל את הפרויקטים לחיזוק ושיפור הפיקוח על המזון, שדרוג סל החיסונים והוספת 5 חיסונים חדשים לסל הבריאות הניתן לתינוקות וילדים, והקמת רשומת החיסונים הלאומית. הוא הקים את המחלקה לאפידמיולוגיה סביבתית וקידם נושאים רבים בתחום השפעת הסביבה על הבריאות ובהם פרסום דו"ח "בריאות וסביבה בישראל 2014". נתוני הדו"ח בנושא של חשיפת הציבור לזרחניים אורגניים, הביאו לשינוי משמעותי בחומרי הדברה המותרים לשימוש בישראל ובכלל זה הוצאה כמעט מוחלטת של הזרחניים האורגניים מרשימת חומרי ההדברה המותרים לשימוש בישראל. כמו כן, הוביל את יוזמת "אפשריבריא" לקידום אורח חיים פעיל ובריא, וניהל את התמודדות מדינת ישראל עם חדירה והתפשטות של נגיף הפוליו, שנבלמה ללא מקרי תחלואה.
באפריל 2015 פורסם בכלי התקשורת מכתב של גרוטו בו הוא מתריע על שיעורי סרטן חריגים בחיפה, במיוחד אצל ילדים. בעקבות המכתב נערך בחיפה מחקר אפידמיולוגי, ובספטמבר 2015 הכריזה ממשלת ישראל על זיהום אוויר חריג ונתוני תחלואה עודפת בחיפה ובסביבתה, והותוותה תוכנית להוצאת המפעלים המזהמים מחיפה, הנקראת "מפרץ החדשנות".
גרוטו ספג ביקורת חריפה בדו"ח מבקר המדינה על התנהלותו מול חברת הטבק פיליפ מוריס. במרץ 2016 הוא נתן לחברה אישור לשווק מוצר חדש בשם "אייקוס" ללא כל מגבלה החלה על סיגריות ומוצרי טבק אחרים, אף על פי שהמוצר מכיל טבק. על המוצר לא הוחל החוק להגבלת פרסומת ושיווק, והחברה קיבלה פטור מהדפסת אזהרות בריאות כלשהן על המוצר. על פי דו"ח מבקר המדינה, גרוטו קיבל את ההחלטה המיטיבה עם תאגיד הטבק "בלי שהתייעץ עם אף גורם מקצועי במשרד הבריאות... ללא בחינה מעמיקה ויסודית של התחייבויות ישראל על פי האמנה הבינלאומית, בלא בחינה השוואתית למדיניות במדינות אחרות... וללא התייעצות עם גופי בריאות בינלאומיים, למשל ה–FDA". במרץ 2017 קיבל גרוטו החלטה נוספת בנושא זה, לפיה ניתן לשווק את המוצר "אייקוס" ללא כל מגבלה רגולטורית עד להכרעת ה-FDA בנוגע לסיכוניו הבריאותיים. זאת בניגוד למקובל בארצות הברית, שם אסור לשווק את המוצר עד לקבלת אישור מה-FDA. גם על כך נמתחה ביקורת של מבקר המדינה, ורק לאחר שהוגשו שתי עתירות לבית המשפט העליון נגד החלטת משרד הבריאות השתנו ההוראות.
ביוני 2017 התמנה למשנה למנכ"ל משרד הבריאות. במצב בו מנכ"ל משרד הבריאות לא היה רופא, שימש גרוטו כרופא הבכיר במערכת הבריאות. בתוקף תפקידו, הוא משמש כממלא מקום המנכ"ל וכן כראש חטיבת הבריאות, במסגרתה הוא אחראי על כלל תחומי המינהל הרפואי, בריאות הציבור, איכות ושירות, בריאות דיגיטלית ומחשוב, אבטחה וביטחון במערכת הבריאות, וכן היערכות והתמודדות עם אירועי שעת חירום.
בספטמבר 2017 נבחר לכהן בוועד המנהל של ארגון הבריאות העולמי, לאחר 21 שנים ללא נציגות ישראלית בוועד. מינויו נכנס לתוקף במאי 2018 למשך שלוש שנים. במסגרת תפקידו כנציג מתוך 34 חברי הוועד המנהל, ישתתף בקביעת אסטרטגיית ומדיניות הארגון ופיקוח על פעילותו.
בשנת 2020, עם התפרצות נגיף הקורונה בישראל, הנחה גרוטו את הממשלה בנושאי ריחוק חברתי, מגבלות על הכלכלה ובהמשך חזרה לשגרה בצל הנגיף.
ב-8 בנובמבר 2020 הודיע למנכ"ל משרד הבריאות חזי לוי על רצונו לסיים את תפקידו במשרד הבריאות.
בשנת 2021 השתתף בעונה השנייה של הזמר במסכה בדמות האפון, והודח שלישי.
בשנת 2022 השתתף בתוכנית המרדף של כאן 11.
חיים אישיים.
גרוטו נשוי ואב לשלושה. מתגורר בהוד השרון.
תפקידים באקדמיה.
בשנת 2004 התמנה גרוטו לחבר סגל באוניברסיטת בן-גוריון כחוקר ומרצה במחלקה לאפידמיולוגיה ורפואה מונעת. בין 2006 ל-2009 שימש כסגן מנהל תוכנית המוסמך בבריאות הציבור באוניברסיטת בן-גוריון. החל משנת 2010 גרוטו הוא פרופסור חבר במחלקה לבריאות הציבור באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. גרוטו מלמד נושאי מדיניות בתחומי בריאות הציבור ובריאות הסביבה, במסגרת התוכנית ללימודי מוסמך בבריאות הציבור באוניברסיטת בן-גוריון.
תחומי המחקר העיקריים שבהם עוסק גרוטו הם בנושאי אפידמיולוגיה של מחלות זיהומיות, התנהגויות בריאות בקרב מתבגרים, בני נוער ומבוגרים, ובריאות הסביבה. בין היתר ניתן לציין מחקר בתחום המוכנות וההתמודדות עם מגפה של שפעת, התמודדות מדינת ישראל עם חדירת נגיף הפוליו, ניטור ביולוגי של חשיפה למזהמים וגורמי סיכון ליתר לחץ דם.
אוסקר הפרצופן
יוזף ברגמאייר
יוזף ברגמאייר (בגרמנית: Josef Bergmaier, נולד ב-5 במרץ 1909 במינכן שבגרמניה, נפטר ב-5 במרץ 1943 באוריול שברוסיה) היה כדורגלן גרמני ששיחק בעמדת החלוץ בבאיירן מינכן.
ברגמאייר החל את קריירת הבוגרים שלו בגיל 20 בבאיירן מינכן, והיה חלק מקבוצה חזקה שכללה שחקנים כמו קונראד היידקאמפ ואוסקר רוהר. ברגמאייר סייע לבאיירן מינכן לזכות באליפות גרמניה בשנת 1932, שהתנהלה אז בשיטת נוקאאוט, לאחר שהצטיין בגמר מול איינטרכט פרנקפורט. ברגמאייר שיחק בסך הכל תשע עונות בבאיירן מינכן, ובשנת 1938 חדל מלשחק.
לברגמאייר שמונה הופעות בנבחרת גרמניה בכדורגל, בהן כבש שער אחד.