יצור זה היה גדול מהרבה מהארמדילים החיים. הוא הגיע לאורך של 2 מטרים ושקל מעל 227 קילוגרם. הארמדיל הגדול ביותר בימינו, ארמדיל ענק מגיע רק למשקל 54 קילוגרם. ליצור היה שריון עבה כמו הארמדילאים אך שונה בעיצובו, ונראה שהם לא יכלו להתכדר לכדור להגנה. הם גם נראו שונה מהגליפטודוניים, ארמדילי ענק שחיו יחד איתם באמריקה הדרומית.
במהלך ההחלפה האמריקאית הגדולה יצורים אלה נעו צפונה מברזיל עד לדרומה של ארצות הברית שם הם נמצא בעיקר בטקסס ובפלורידה, יחד עם מינים רבים מהפאונה של אמריקה הדרומית.
ככל הנראה יצורים אלה ניזונו בעיקר מצמחייה. בשל גודלם הם לא חששו מטורפים.
מגצרופס
מגצרופס (שם מדעי: Megacerops; מילולית: "פרצוף גדול-קרן") הוא סוג יונק גדול ממשפחת הברונתותריומים שחי באמריקה הצפונית לפני 38–33.9 מיליון שנה. בעבר נקרא ברונתותריום ("Brontotherium").
יצור זה נראה כמו קרנף, אך דווקא היה קרוב יותר לסוסים. הוא הגיע לגובה 2.5 מטרים בכתפיים, אורך של 5 מטרים ושקל מעל 3.3 טונות. הגולגולת הכילה קרן עשוית עצם גדולה מעל האף, ראש רחב עם שיניים קטנות וכיפת גולגולת נוקשה שפנתה כלפי מעלה. ליצור היה גב ענקי שהזכיר דבשת של ביזון. הרגליים היו קצרות והזנב קצר. במראהו היצור הזכיר קרנף ענקי משוריין.
יצור זה חי בסוף האאוקן בערבות אמריקה הצפונית וליחך עשבים או ניזון משיחים, אך לא מצמחייה קשה. ככל הנראה הוא חי בעדרים גדולים וקרניו עזרו לו להילחם עם יריבים על נקבות או להתגונן מטורפים כמו ההאינדון הקטלני.
מגפיראניה
מגפיראניה (שם מדעי: Megapiranha) הוא סוג דג קדום ממשפחת הפיראניים שחי באמריקה הדרומית בסוף תקופת המיוקן לפני 9–6.8 מיליון שנה.
מאובני הדג נמצאו בארגנטינה ומבנה השיניים שלו הזכיר את דגי הפיראניה התוקפניים. אורך גופו הגיע ל-71–128 ס"מ ומשקלו מעל 70 קילוגרם. ממבנה השיניים שאורכם הגיע ל-6.5 ס"מ, נראה שהוא היה שלב מעבר בין דגי פאקן כמו הטמבקוי לפיראניות התוקפניות. עוצמת הנשיכה של הדג עולה על 1,200–4,700 ניוטון.
יצור זה שחה במימי ארגנטינה הקדומים וייתכן שהיה טורף או אולי אוכל-כול בדומה לפיראניות החיות. לא ידוע אם הוא חי בלהקות או צד לבדו.
פלאולאגוס
פלאולאגוס (שם מדעי: Palaeolagus; מילולית: "ארנב עתיק") הוא סוג של ארנב קדום מתקופת האוליגוקן מלפני 23-35 מיליון שנה. מאובניו נמצאו באמריקה הצפונית ובאסיה.
יצור זה נמצא משברי עצמות ומאובנים רבים שלא השתמרו היטב. עצמות הארנבים בעלות עיצוב שביר, ולכן קשה לקבוע את מיקומם ואת מבניהם. ככל הנראה הארנב הגיע לאורך של 25 סנטימטרים ודמה לארנבות המודרניות.
ככל הנראה היו רבים מארנבים אלה ברחבי המישורים והיערות של אמריקה הצפונית ואסיה, בה חיו.
מינים.
בסוג זה ישנם 8 מינים:
קרונפיו
קרונופיו (שם מדעי: Cronopio) הוא סוג נכחד של יונק שחי בסוף עידן המזוזואיקון לפני 99.6–96 מיליון שנה. הוא היה שונה מכל יונק חי. מאובני היצור נמצאו בחפירות סביב נהר הריו נגרו שבארגנטינה.
יצור זה התגלה בחפירות ב-2002 ונקרא ב-2011 על שם היצור הבדיוני "קרונופיו" ממספר ספרים קצרים של הסופר הארגנטינאי חוליו קורטאסר. נמצאו ממנו בעיקר גולגולת שבורה המזכירה יונקים פרימיטיביים. משייכים אותו לעל-סדרה הנכחדת דריולסטים. אורכו המוערך מגיע ל-10–12 ס"מ. היצור היה לילי, על פי חורי העיניים הגדולים ובעל ניבים חדים.
בתרבות.
היצור ידוע בתרבות בעיקר מהדמות סקראט, המוצג כסנאי בעלי ניבים חדים וזנב שעיר, המופיע בכל סדרת "עידן הקרח". למעשה הקרונופיו לא היה מכרסם וכלל לא חי בעידן הקרח שלפני 10,000 שנה, אלא בסוף הקרטיקון יחד עם דינוזאורים גדולים כמו הגיגאנוטוזאורוס. כמו כן הוא ניזון ככל הנראה מחרקים, חסרי חוליות ולטאות קטנות ולא מבלוטים.
למעשה כשהסרט הראשון יצא לא ניתן למאובני היצור עוד שם. רק ב-2011 קיבל הסוג את שמו.
שיוותריום
שיוותריום (שם מדעי: "Sivatherium"; מיוונית: "הבהמה של שיווה") הוא סוג של יונק נכחד ממשפחת הג'ירפיים שחי באפריקה, במזרח התיכון, ובתת-היבשת ההודית החל מלפני 5 מיליון שנה עד לפני כמיליון שנה. ישנן טענות שהמין S. Maurusium שרד עד כ-8,000 שנה לפני זמננו, בהתבסס על ציורי מערות מסהרה ומהודו, אך אין מאובנים של שיוותריום שמתוארכים לתקופה זו. המין שיוותריום גיגנטאום (Sivatherium giganteum) היה הגדול מבין מיניו, והגיע ל-1,246 קילוגרמים, ובכך היה הגדול ביותר מבין המינים במשפחת הג'ירפיים, ואחד מבין מעלי הגירה הגדולים ביותר.
מאפיינים.
לשיוותריום היה מבנה ייחודי בקרב הג'ירפיים, שכלל צוואר קצר יחסית, רגליים קצרות ועבות, זוג קרניים שמזכירות במראה קרני אייל קורא, וזוג קרניים נוסף קטן יותר מעל לעיניים. הקרניים היו מכוסות בעור, כמו אצל הג'ירף. גובהו עד לצוואר היה 2.2 מטרים, וגובהו הכולל כ-3 מטרים. משקלו, לפי מחקר שפורסם בשנת 2016, היה 1.2 טון מטרי, אך ההערכה לא כללה את הקרניים. משקל זה מתחרה בגדולים מבין מעלי הגירה המודרניים, כגון הגאור או הג'ירף. לשיוותריום היו רגליים קדמיות חזקות יחסית לבני משפחתו. הסיבה לעובי עצמות הרגליים הייחודי בקרב בני משפחת הג'ירפיים היא שהגולגולת של השיוותריום גדולה וכבדה מזו של ג'ירפיים דומים בגודלם ועצמות הרגליים הקדמיות מספקות תמיכה.
השיניים של המין S. Hendeyi מדרום אפריקה היו קצרות ושטוחות, ארוכות משל הג'ירף, אך קצרות משיני רוב לוחכי העשב. תזונתו הייתה מעורבת וכללה גם עשב וגם עלים. במין זה התקיימה דו-צורתיות זוויגית כאשר לזכרים היו הקרניים הגדולות, אשר שימשו כנראה לניגוח יריבים.
היסטוריה.
מאובני השיוותריום התגלו לראשונה על ידי יו פלקונר ופרובי תומאס קוטלי בשנת 1836 למרגלות רכס ההימלאיה. היצור קיבל את שמו עקב גודלו ועקב מאובניו שנמצאו בהודו. בתחילה סברו החוקרים שהשיוותריום הוא חוליה מקשרת בין מכפילי הפרסה לבין הפילאים. הבלבול נגרם ממבנה השלד של השיוותריום. עקב כך, ההערכות ראשוניות של המסה היו כ-6.5 טון מטרי, כמסת פיל אפריקני בוגר. מאובני שיוותריום התגלו בקניה, תוניסיה, אתיופיה, מרוקו, דרום אפריקה, אוגנדה, צ'אד, הודו, מלאווי, רוסיה, טג'יקיסטן, טורקיה, ג'יבוטי ופקיסטן.
בשנת 1873, העלה ג'יימס מורי את ההשערה שמדובר בחוליה קדומה בענף של האנטילוקפרה. בשנת 1988 ר' ל' קרול העביר את השיוותריום למשפחת הג'ירפיים ובשנת 2010 הועבר השיוותריום לתת משפחת השיוותרים במשפחה זו.
ג'ירפה ג'ומה
ג'ירפה ג'ומה (שם מדעי: "Giraffa jumae") הוא מין נכחד של מכפיל פרסה שחי לפני 5.3 מיליון עד 126,000 שנה. מאובניו נמצאו ממלאווי עד לצ'אד וייתכן שגם בטורקיה. יצור זה היה קרובם הקדום של הג'ירפות החיות והוא שייך לסוג ג'ירף שבמשפחת הג'ירפיים.
היצור התגלה ב-1967 על ידי החוקר לואיס ליקי ונמצאה ממנו גולגולת שדומה לגולגולת של ג'ירף. לצידו נמצאו עוד פרסתנים גדולים כמו הקרנף רחב-שפה, מטרידיוכרוס וההיפופוטם הנכחד היפופוטם גורגופס ("Hippopotamus gorgops").
טרטורניס
טרטורניס (שם מדעי: "Teratornis"; מילולית: "עוף מפלצתי"), הוא סוג נכחד של עוף דורס ממשפחת הטרטורניסים הקרובה לקונדורים שחי בתקופת הפליסטוקן וייתכן שאף בראשית ההולוקן (התקופה העכשווית).
מאפיינים.
מאובני הטרטורניס נמצאו במגוון אתרים ארכאולוגיים ברחבי ארצות הברית באורגון, דרום נבאדה, אריזונה, פלורידה ובעיקר בקליפורניה סביב בורות הזפת שב, לוס אנג'לס. נמצאו מעל 100 מאובנים של עופות הטרף הידועים ביותר מתקופתם.
עופות אלה היו גדולים מאוד עם מוטת כנפיים באורך 3.5-3.8 מ', גובה של 75 ס"מ ומשקל של 15 ק"ג, גדולים בהרבה מהגדולים שבדורסים הקיימים ובראשם קונדור האנדים וקונדור קליפורני, קרוביהם הרחוקים. הם היו בעלי מקור ארוך שהותאם לאכילת נבלות והטפרים היו גדולים אך חלשים יחסית, כך שהוא לא הותאם לציד כמו העיטים. הכנפיים עוצבו לדאייה על זרמי אוויר חם.
יצורים אלה תפקדו כמו הנשרים של תקופתם ונאספו סביב פגרים של חיות אמריקאיות, לעיתים כאלה שנלכדו בבורות טובעניים.
בסוג זה נמצאו 2 מינים. בעבר מין נוסף השתייך אליהם אך הוא הופרד לסוג עצמאי - אוסקרוויס ("Oscaravis olsoni").
פלאותריום
פלאותריום (שם מדעי: "Palaeotherium"; מילולית: "בהמה עתיקה") הוא סוג של יונק נכחד מהמשפחה הקדומה פלאותריומיים, אשר חי בתקופת האאוקן לפני 45 מיליון שנה באירופה במדינות: יוון, הממלכה המאוחדת, צרפת, גרמניה, ספרד ופורטוגל. יצור זה היה מאבותיו של הסוס והיה קרוב משפחה של ההירקותריום.
יצור זה התגלה על ידי החוקר הצרפתי ז'ורז' קיווייה, שבדק מאובני גולגולת של היצור וקבע שהוא סוג נכחד של טפיר, ואכן אף תואר כך לאורך שנים. אולם, מבדיקה של מבנה חלל האף נראה שהוא לא תוכנן להחזיק חדק כמו של הטפיר. מחקרים מעודכנים קבעו שיצור זה היה קרוב רחוק של בני משפחת הסוסיים ומאבותיהם.
הפלאותריום הגיע לגובה 75 עד 145 ס"מ ולמשקל של 20 עד 350 ק"ג, וכנראה שלעיתים הגיע עד כדי גובהו של סוס והיה בעל צוואר ארוך יותר. גולגולתו דמתה מעט לגולגולת של סוס, אך בשונה מסוסים היו לו 3 אצבעות ברגליו והוא היה איטי בהרבה.
הפלאותריום היה דומה לאוקפי, אך חסון יותר ממנו. הוא חי ביערות הגשם בדרום אירופה בתקופת האאוקן, וניזון מצמחיית קרקעית היער. ייתכן שהיה קרוב להיראצ'יוס מאותה תקופה.
היצור נכחד לאחר האאוקן, כאשר התייבשו יערות הגשם והפכו לערבות פתוחות.
צראטוגאולוס