יחסיהם של רייצ'ל ומוניקה טובים רוב הזמן. לפעמים יש ריבים בין השתיים, אך תמיד הן משלימות.
קריירה.
כשרייצ'ל הגיעה אחרי שברחה מהחתונה שלה בתחילת הסדרה, היא הייתה חסרת כיוון מקצועי או אקדמי. היא התחילה לעבוד כמלצרית בבית הקפה "סנטרל פארק". היא לא הייתה טובה בעבודתה אבל המנהל גנתר היה מאוהב בה ונתן לה לעבוד בכל זאת. בעונה השלישית צ'נדלר וג'ואי משכנעים אותה להתפטר כדי לעסוק במה שהיא באמת רוצה - אופנה. ג'ואי מסדר לה עבודה כעוזרת בחנות בגדים קטנה, שם התפקיד שלה כולל בעיקר הכנת קפה.
היא מספרת למוניקה על עבודתה ומישהו בשם מארק שומע אותה ומציע לה עבודה בבלומינדיילס, רשת אופנה מפורסמת, בתור עוזרת קניינית. אך לאחר שהבוסית שלה נהרגת בתאונת דרכים, המחלקה נסגרת והיא עוברת לתפקיד עוזרת לקוחות אישית. בהמשך היא מקבלת עבודה בחברה של ראלף לורן כרכזת קולקציית הנשים. היא מקודמת בעונה השביעית למנהלת סחורה, ומנהלת רומן עם העוזר שלה.
בפרקים האחרונים של העונה העשירית והאחרונה היא מקבלת ראיון עבודה בגוצ'י, אבל פוגשת את הבוס שלה בראלף לורן במהלך הראיון. היא מפוטרת מראלף לורן ולא מקבלת את העבודה בגוצ'י. מכרה הוותיק מארק (שסידר לה את העבודה בבלומינדיילס בעונה השלישית) מוצא לה עבודה ברשת אופנה מפורסמת בצרפת (לואי ויטון), והיא מחליטה לקבל אותה. בסופו של דבר היא מחליטה לא לנסוע לצרפת אלא להישאר עם רוס, אחרי שחידשו את הזוגיות שלהם.
בריאיון לשבועון הבריטי "Jewish Telegraph", הצהירה מרתה קאופמן כי רייצ'ל היא יהודיה.
השפעת הדמות.
רייצ'ל היא אחת הבולטות והידועות שהוצגו בסדרות שנעשו בשנים האחרונות בבחינת קו עלילתי של התקדמות בחיים תוך השגת עצמאות. כבר בתחילת הסדרה מוצגת דמותה במצב של בריחה מחיים קודמים מבית הוריה ומנישואין עם גבר מבוסס שעמד לממן אותה, כשהיא משיגה עבודה כמלצרית ועוברת לגור בדירה עם שותפה, אולם עדיין אינה יודעת לעשות דברים בסיסיים כמו כביסה. בעונה השלישית נוצר מפנה שני גדול בחיי הדמות במעבר לעבודה בתחום האופנה, ובעונות שלאחר מכן מתרחשים קידומים נוספים לתפקידים בכירים יותר יחד עם מעבר לחברות אופנה גדולות יותר. בסוף העונה השמינית חל המפנה הגדול בחיי הדמות כשהיא הופכת לאמא, אולם עדיין מלאה בחששות ולומדת כיצד לטפל בצרכים הבסיסיים של תינוק. לקראת סוף הסדרה היא כבר אם אחראית ובפרקים האחרונים אף מתכננת לעבור לגור לבד עם ביתה הרחק, על רקע הצעת עבודה אטרקטיבית של חברת אופנה גדולה בפריז, מה שמציג אותה בשיא הקריירה שלה. כך גם מתוארת רייצ'ל במאמרים המסכמים את הסדרה ואת אפיון הדמויות, כ"ילדה הקטנה של אבא" בתחילה, שעם הצטרפותה לשאר דמויות "החברים" שבעיר נפתחת עלילת הסדרה, וכמישהי הנתונה בפני ההחלטה בין קידום נוסף של הקריירה שלה לבין חיי משפחה בהישארות עם אבי הבת שלה, גם כדמות המרכזית בעלילה הראשית שחותמת את הסדרה כולה.
עוד השפעה שנקשרת בדמות היא תספורת חדשנית שהייתה לשחקנית בעונות הראשונה והשנייה של הסדרה, אשר הפכה למודל לחיקוי בקרב נשים רבות ברחבי ארצות הברית ובמקומות נוספים ונחשבת לתספורת המבוקשת ביותר בהיסטוריה; דווח כי קרוב ל-11 מיליון נשים הסתפרו באותו סגנון.
התופעה כונתה "תספורת רייצ'ל" או "הרייצ'ל".
לתספורת יש גם אזכורים בסדרות טלוויזיה אחרות, למשל באחד מפרקי הסדרה אבא חורג אמא חורגת, שהופק בתקופה זו, שבו אמרה דמות של ספר כי כל הנשים שבאות למספרה מבקשות להסתפר כמו רייצ'ל.
באחד מפרקי העונה השנייה מקטרת רייצ'ל לבן זוגה רוס על כך שאימה מנסה לחקות את עצמאותה כאשר עזבה את אביה במטרה לחיות לבד, וכך היא מתייחסת לכברת הדרך שעשתה דמותה שלה מאז תחילת עלילת הסדרה. בנוסף היא ממשיכה ואומרת לרוס באותו הקשר לגבי אימה: "היא לא יכלה פשוט להסתפק בהעתקת התספורת שלי?" ברמיזה לכך שהתספורת כבר הייתה ידועה כמודל לחיקוי עבור נשים רבות באמצע הפקת העונה השנייה.
עקרון ארכימדס
Icy Tower
אייסי טאוור (מאנגלית: Icy Tower) הוא משחק מחשב פופולרי חינמי שפותח על ידי חברת המשחקים השוודית Free Lunch Design, וראה אור בשנת 2001. המשחק פותח בהשראת המשחק Xjump, ונכתב בעזרת הספרייה הגרפית אלגרו. מטרת המשחק היא לדלג במעלה במגדל מבלי ליפול מעבר לקצה המסך.
משחקיות.
השחקן מתחיל בקומת הקרקע של המגדל. עליו לקפוץ על המשטחים הקטנים ולטפס במעלי הקומות ולצבור נקודות. כאשר השחקן נופל מבעד לתחתית המסך, המשחק נגמר.
בזמן המשחק, מופיע בפינה השמאלית של המסך שעון. מהירות המשחק קבועה בכל חצי דקה, אולם בחלוף כל חצי דקה הקצב מתגבר. קצב התזוזה של השעון מלמד על קצב התזוזה של המסך - בזמן העלייה בקומות המסך עולה במהירות קבועה, שגדלה בחלוף כל דקה. אם הדמות נופלת לתחתית המסך ולא הצליחה לנחות על קומה, המשחק נגמר.
ניקוד.
הניקוד מתחלק לפי הכללים הבאים:
את סך הניקוד של השחקן במשחק ניתן לחשב על פי הנוסחא הבאה :
formula_4=סך כל הניקוד במשחק,
formula_5=הקומה שהשחקן הגיע עד לרגע שהוא נפסל.
formula_6=גודל הקומבו ה "i" שהשחקן עשה (כאשר N מציין את מספר הקומבואים שהמשתמש עשה).
לדוגמה : השחקן הגיע עד למדרגה מספר 136 והוא ביצע במהלך משחקו 3 קומבואים (29 34 48)
הניקוד של השחקן יהיה :
formula_7
מכאן ניתן להסיק כי הדרך להשיג את מספר המרבי של נקודות (בהינתן והשחקן הגיע עד למדרגה formula_8 היא לבצע קומבו יחיד בגודל של formula_8, ניתן לראות זאת לפי הקשר הבא : נסמן formula_10 להיות formula_11 הרצפים (קומבו) שהשחקן ביצע כך זה formula_12 :
formula_13
קומות.
גודל הקומות במשחק תלויות בעליית השחקן, כל 100 קומות גודלן נעשה קטן יותר ויותר עד קומה 1,000.
בכל 100 קומות סוגן משתנה, כלומר: 100 הקומות הראשונות עשויות מחומר מסוים, בעוד ש-100 הקומות הבאות עשויות מחומר אחר, וכך הלאה.
קומבו.
עליית קומה אחת מזכה ב-10 נקודות. דרך נוספת לצבור נקודות היא עליית קומות בדילוגים, והיא נקראת "קומבו" (באנגלית: Combo), והיא מזכה את השחקן בניקוד מיוחד, לפי מספר הקומות שהשחקן עלה. כדי שהקומבו יחשב יש לבצע לפחות שני דילוגים כאלו ברצף. לאחר הקומבו מוצגת מחמאה במרכז המסך בגופן צבעוני. ככל שהקומבו גדול יותר, המחמאה טובה יותר, וכך הניקוד יותר גדול. המחמאות, לפי גודל הקומבו, הן:
גרסת אונליין.
למשחק יצאו מספר גרסאות וביניהם גם גרסת האונליין. בגרסת האונליין צריך פייסבוק. גרסה זו עובדת על חוק שונה: במקום שהמסך עולה הלבנים נופלות ואם נשארים על לבנה יותר מדי זמן היא מתפוררת.
שבתאי (כוכב לכת)
רוברט גודארד
רוברט הצ'ינגס גודארד (באנגלית: Robert Hutchings Goddard; 5 באוקטובר 1882 – 10 באוגוסט 1945) היה מחלוצי מדע הטילים המודרני. דרך עבודתו בתחום הייתה מהפכנית, ולעיתים קרובות לעגו לו על הרעיונות שהגה שהקדימו את זמנם. גודארד זכה להכרה מועטת במהלך חייו, אך לבסוף זכה להקרא אחד מ"אבות מדע הטילים המודרניים" הודות לעבודתו.
תחילת דרכו.
גודארד נולד בווסטר שבמסצ'וסטס. הוא החל להתעניין במדעי החלל כשהיה בן 16, כאשר קרא את ספר המדע הבדיוני מלחמת העולמות של ה. ג'. ולס. לפי עדותו, הוא החליט להקדיש את חייו לבנייה של טילים ב-19 באוקטובר 1899. בעת שטיפס על עץ כדי לחתוך ענפים מתים, הוא דמיין את מה שתיאר לאחר מכן "עד כמה נהדר יהיה ליצור התקן כלשהו, שתהיה לו האפשרות להתרומם אל המאדים, ואיך זה יראה במידה קטנה, אם זה ישלח מהאדמה לרגלי".
לאחר שסיים תואר ראשון מהמכון הפוליטכני ווסטר בשנת 1908, היה לחבר האקדמיה לפיזיקה באוניברסיטת קלרק, וקיבל תואר שני ב-1910 ודוקטורט ב-1911. בשנת 1914 תכנן גודארד מנועי טילים, בסיוע כספי מהסמית'סוניאן. ב-1919 כתב על דרכים להגעת האדם לירח.
כבר בשלב זה זכה גודארד לחשיפה עיתונאית, אם כי בלתי אוהדת. ב-12 בינואר 1920 פרסם הניו יורק טיימס כתבה בעמוד הראשי תחת הכותרת "מאמין שטיל יכול להגיע לירח" בה דווח (בעקבות פרסום של הסמית'סוניאן) על עבודתו של גודארד בתחום הטילים הרב-שלביים, ועל אפשרות לשלוח טיל כזה שיגיע עד לירח. למחרת התפרסם מאמר-מערכת בלתי-חתום תחת הכותרת "בעיית אמינות חמורה" שניתח את הפרסום ואת היישומיות של שיגור טיל לגובה רב. במאמר נטען כי אם הטיל יצא מחוץ לאטמוספירה הוא ימשיך בתנועה ללא אפשרות להאיץ או לשנות את מסלולו, וכי מי שחושב אחרת "מתעלם מחוק בסיסי של תנועה, ורק ד"ר איינשטיין ומספר אנשים מוכשרים סביבו מורשים לעשות זאת". בהמשך המאמר נכתב על גודארד כי "נראה שחסר לו ידע שאותו חולקים מדי יום בבתי הספר התיכוניים" (ביקורת זו הייתה מבוססת על ההנחה השגויה שהכוח המניע את הטיל נוצר מהלחץ של גזי הפליטה על האוויר; למעשה גזי הפליטה של הטיל מפעילים עליו את הכוח, בהתאם לחוק השלישי של ניוטון). שנים מאוחר יותר, לאחר נחיתת אפולו 11 על הירח, פרסם הניו יורק טיימס התנצלות על מאמר זה.
הפרסום בניו יורק טיימס עורר עניין רב. גודארד פרסם תגובה למאמר בניסיון להצדיק את מחקריו בלי קשר לטיסה לחלל, ובהמשך פרסם מאמר בעיתון Popular Science בו הסביר את העקרונות הפיזיקליים ואת ניסוייו בהנעה בריק שהוכיחו את נכונות רעיונותיו, אולם תדמיתו בציבור התקבעה כ"איש הירח" והוא תואר בלגלוג. לאחר אחד מניסויו ב-1929, עיתון מקומי בווסטר נשא את הכותרת "טיל ירח החמיץ את מטרתו ב-238,799.5 מיילים" (המרחק מכדור הארץ אל הירח).