לאור העובדה שמייקל גוסס, סילה איננה והחבורה שוב בורחת מהחוק, מחליט לינקולן לעשות עסקה עם "הגנרל" ולהשיג עבורו את סילה תמורת חייו של מייקל (הניתוח שהיה זקוק לו) וחירותם של החבורה. סלף, טי-באג וגרטשן מצליחים למצוא קונה מסתורי לסילה אך הוא מסדר אותם וגונב את סילה - השלישייה מתרגזת ומבצעת עסקה דומה עם "הגנרל" ומצטרפת ללינקולן. מייקל מתאושש מהניתוח ומגלה שסילה היא לא הפנקס השחור של החברה אלא קובץ עם טכנולוגיה עתידנית, כמו ניצול אנרגיה סולרית באופן מרבי וגידולים שלא צורכים מים להשקיה. "החברה" מנסה לגייס אותו לשורותיה בכך שמגלה לו שגם אימו עובדת ב"חברה" (ולא מתה לפני שנים) ומספרת לו על העסקה שעשה אחיו. מייקל בורח מה"חברה" בעזרת שרה ומנסה לשכנע את לינקולן לסגת מהעסקה שביצע. כתוצאה מכך האחים נמצאים משני צידי המתרס: מייקל רוצה להשיג את סילה כדי להשמיד את ה"חברה" בעוד שלינקולן רוצה את סילה כדי להחזירה ל"חברה" ולהיות חופשי. בנוסף מסתבר כי אימם של השניים היא הקונה המסתורי ומחזיקה בסילה.
עזרה מגיעה מכיוון לא צפוי כאשר מתברר שפול קלרמן, שעדותו זיכתה את שרה ולינקולן ונרצח בעונה שנייה, עודנו בחיים וכעת יוצר קשר עם מייקל להשיג את סילה. בתמורה לכך תסתיים בריחתם והם יוכלו להתחיל בחיים חדשים. מייקל מסכים ו"סילה" מועברת לנציג האו"ם ובעבור זה מטוהר שמם של מייקל סקופילד, שרה טנקרדי, לינקולן בורוז, פרננדו סוקרה, אלכסנדר מהון ובנג'ימן פרנקלין ("סי-נוט"). החבורה לא תמכה בשחרורו של טי באג, שהיה פדופיל עם דם על הידיים, והוא חזר לכלא "פוקס ריבר".
בסוף העונה מוצג אפילוג המתרחש לאחר 4 שנים. אלכסנדר מהון נמצא בקשר רומנטי עם הסוכנת לנג. לינקולן חוזר לחיות עם סופיה ואל-ג'יי בנו. סוקרה חי עם משפחתו. דון סלף הפך לצמח מרותק לכיסא גלגלים עקב הרעל שהוזרק לגופו. בנג'מין פרנקלין השתקע בביתו. סוכן השירות החשאי פול קלרמן נבחר להיות חבר בית הנבחרים של ארצות הברית. הגנרל קראנץ הוצא להורג בכיסא חשמלי. טי-באג חזר לכלא "פוקס ריבר". שרה קראה לבנה "מייקל" על שם אביו שנהרג.
נמלטים: הבריחה האחרונה.
בסיום הפרק האחרון של העונה הרביעית, שודר אפילוג וב-24 במאי 2009 שודר סרט-טלוויזיה (Prison Break: The Final Break) המורכב בעצם משני פרקים מחוברים שבהם עלילת הסרט מתרחשת בין סיום העלילה של העונה הרביעית לבין האפילוג.
ביום חתונתם של שרה ומייקל, עוצרים את שרה על הרצח של אמו של מייקל. שרה נכנסת לכלא נשים קשוח במיוחד ומקבלת יחס אלים מהאסירות והסוהרות גם יחד. מייקל מנסה להבריח אותה אבל לפני דלת היציאה מתברר למייקל שבשביל שתוכל שרה לברוח, יצטרך להקריב את עצמו ולהתחשמל למוות. מייקל עושה זאת ומת. לאחר מכן רואים שרה ולינקולן סרטון שהכין להם מייקל במקרה שלא ישרוד, ושם הוא חושף את העובדה שימות בכל מקרה כתוצאה מהגידול בעוד מספר חודשים ומביע את שמחתו על כך ששרה ולינקולן חופשיים.
עונה 5.
העונה החמישית שודרה בהקרנת בכורה בערוץ FOX ב-4 באפריל 2017 והיא כללה רק 9 פרקים.
כשבע שנים לאחר מותו של מייקל, שנאבק במחלה קשה, מתברר לקרוביו שהוא עדיין בחיים וכלוא בתימן בתנאי מאסר קשים. כשאחיו לינקולן ובת זוגו ואשתו (לשעבר) שרה מגלים שהוא חי, הם מתחילים לתכנן את הבריחה המסובכת, בזמן שבמדינה משתוללת מלחמת אזרחים אכזרית. לינקולן מגייס את בנג'מין "סי-נוט" פרנקלין, שהתאסלם, כדי שיעזור לו לאתר ולחלץ את מייקל אלא שכשהם מגיעים לתימן, מייקל מתכחש אליהם ומזדהה בתור "קניאל אאוטיס". בהמשך הסדרה מתברר שסוכן CIA המכונה פוסידון סחט את מייקל על מנת שיחלץ אנשים שונים מבתי כלא שונים ברחבי העולם. במקביל פוסידון התאהב בשרה והתחתן איתה ולכן הפליל את מייקל ברצח.
במהלך העונה מייקל מצליח לברוח מהכלא בתימן בדרכים מתוחכמות, חוזר לארצות הברית, כולא ומפליל את פוסידון ברצח שבו הופלל (רצח סגן ראש ה-CIA) ומזכה את עצמו.
שחקנים ודמויות.
דמויות משנה.
ניק סוורין (פרנק גרילו) (עונה 1) – עורך דין מארגון "פרויקט צדק". מחליט לעזור לוורוניקה לשחרר את לינקולן כאשר זו מגיעה לחברה לברר מידע. נרצח על ידי המאפיה.
הפקה.
אתרי צילום.
רוב העונה הראשונה צולמה בבית הסוהר ג'ולייט הנמצא בעיר ג'ולייט שבאילינוי ואשר נסגר ב-2002, סצנות חיצוניות צולמו באזורים הסובבים את העיר, כגון וודסטוק ושיקגו. אתרי צילום נוספים היו נמל התעופה שיקגו או'הייר וטורונטו, אונטריו שבקנדה.
העונה השנייה צולמה בדאלאס, טקסס ובאזורים הסובבים לה. שלושת הפרקים האחרונים של העונה צולמו בפנסקולה, פלורידה, לצורך ייצוג פנמה. העונה החמישית צולמה במרוקו, לצורך ייצוג תימן.
מלכי הבריחה.
רוברט נפר הופיע בתפקיד אורח בדמותו של טי באג ב-2011 בפרק השלישי של הסדרה "מלכי הבריחה" שנוצרה על ידי היוצרים של נמלטים.
המרפסט
המרפסט או האמרפסט (בנורווגית: Hammerfest) היא עיר בנורווגיה והיישוב הצפוני בעולם שבו מעל 5,000 תושבים.
אוכלוסיית העיר מונה למעלה מ-11,000 תושבים.
המרפסט היה גם היישוב הצפון אירופאי הראשון שרחובותיו הוארו בתאורה חשמלית, בשנת 1891.
במלחמת העולם השנייה, גירש הצבא הגרמני את תושבי המרפסט ושרף את העיר, שנבנתה מחדש לאחר מכן.
העיר נקראת על שמו של מעגן ישן. פירוש החלק הראשון בשם הוא "פטיש", בהתייחס למספר הרב של סלעים גדולים, הטובים למעגן ספינות, הנקרא הַרמַן (בנורדית עתיקה: Hamarr - הר תלול). המעגנים היו מכוסים באדמה בתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה.
החלק השני של המילה הוא fest (פֶסט) מן המילה festr (פֶסטר) בנורדית עתיקה, שמשמעה "לחזק" (לחזק סירות).
האמרפסט
אייפל
טריומף הכלב המעליב
ברזילאים יפנים
ברזילאים יפנים או ניפו-ברזילאים הם אזרחי ברזיל שמוצאם יפני, בין אם היגרו לברזיל או נולד שם.
ברזיל היא מדינה באמריקה הלטינית שקלטה את מרבית המהגרים שהיגרו מיפן למן ראשית המאה ה-20 ועד אמצע אותה המאה. כיום, היא המדינה המכילה את מספר היפנים הגדול ביותר בעולם, מלבד יפן. לפי הערכות, חיים בברזיל בין 2.0 מיליון אזרחים ברזילאים ממוצא יפני, וזאת בהשוואה ל-1500,000 בארצות הברית. הם מרוכזים בעיקר בסאו פאולו. המהגרים היפנים הראשונים הגיעו לברזיל בשנת 1908 על האונייה קאסאטו מארו שיצאה מנמל קובה. הם היו קבוצה שמנתה כ-791 נפש, והם יצאו לברזיל במטרה למצוא תנאי מחיה טובים יותר. רבים מהם (כמו גם מהגרים סינים) הפכו לפועלים בחוות קפה. באותה עת, היה בברזיל מחסור בחוואים, ולכן זו קיבלה בברכה מהגרים מאירופה, וכן זרם של עובדים יפניים על מנת לספק את הדרישה.
בדומה למקומות נוספים בעולם, הצאצאים למהגרים היפנים קיבלו כינויים: "ניקיי" לבני דור המהגרים עצמם, "ניסיי" לדור השני של המהגרים, ו"סנסיי" לדור השלישי למהגרים. חלק מהיפנים התחתנו עם ברזילאים ממגוון הקבוצות האתניות המרכיבות את אוכלוסיית ברזיל: אירופאים, אפריקאים, אינדיאנים ועוד. במפקד הברזילאי, ברזילאים שאינם ממוצא יפני, אך נישאו לברזילאים יפנים, מזהים עצמם לעיתים קרובות כברזילאים יפנים.
מלחמת העולם השנייה ולאחריה.
במהלך מלחמת העולם השנייה, ברזיל (שהייתה מבעלות הברית) ניתקה את היחסים עם יפן (שהייתה ממדינות הציר). עיתונים ביפנית נאסרו, כמו גם ההוראה בשפה זו. בשל כך, לצאצאי היפנים לא נותר אלא ללמוד בשפה הפורטוגזית בזמן המלחמה. עיתונים בגרמנית ואיטלקית, שהופצו בקרב קהילות מהגרים הדוברים שפות אלה, נאסרו גם כן, שכן גרמניה ואיטליה היו גם ממדינות הציר.
כשהעימות נגמר, פליטים יפנים רבים החליטו להתיישב בברזיל, ובכך יצרו קהילה יפנית גדולה בברזיל. בקרב הקהילה היפנית התפרסמה מחתרת בשם שינדו רנמי (臣道連盟), אשר חבריה האמינו שיפן לא הפסידה במלחמה, וכי סיום המלחמה לא היה אלא מהלך תעמולתי מצד בעלות הברית. חברי כת זו נשארו נאמנים להירוהיטו, הקיסר היפני. לאחר שרצחו חברי המחתרת 23 בני אדם בין 1946 ל-1947 פרקה המשטרה הברזילאית את המחתרת. כ-300 מחברי הכת נעצרו וכ-80 גורשו ליפן.
מרבית צאצאי היפנים בברזיל מראים עניין מועט בלמידת השפה היפנית. רוב הניסיי והסנסיי מדברים פורטוגזית בלבד, ולומדים אנגלית בבית הספר. עם זאת, בחלק מבתי הספר היפניים מלמדים הן ביפנית והן בפורטוגזית. כיום, יפנית היא שפת אימם של כ-400,000 ברזילאים.
שנות ה-80 ואילך.
המצב הכלכלי ביפן השתפר והגיע לידי יציבות. במקביל, המצב הכלכלי והפוליטי בברזיל הורע. לכן, ברזילאים יפנים רבים קיבלו מיפן אשרות עבודה, היגרו ליפן, ומאוחר יותר כונו "דקסגי". אזרחות יפנית הוצעה לדקסגים הברזילאים ב-1990, על מנת לעודד את ההגירה של היפנים מברזיל. כמה ברזילאים יפנים אף היגרו לארצות הברית, קנדה ופורטוגל.
זרם המהגרים מברזיל ליפן היה וממשיך להיות גדול. מעל ל-270,000 ברזילאים יפנים חיים כיום ביפן. הם מהווים את אוכלוסיית דוברי הפורטוגזית הגדולה ביותר באסיה. מספרם אף עולה על סך דוברי הפורטוגזית במושבות העבר של פורטוגל באסיה, כמו מזרח טימור ומקאו.
מרבית הברזילאים היפנים הם נוצרים, ברובם קתולים. עם זאת, כ-25% מהם מאמינים בזן בודהיזם ובשינטו.
ספינת משוטים
ספינת משוטים או גליאה היא ספינה המונעת בעיקר על ידי משוטים, כלומר בכוחם של שרירים. רוב ספינות המשוטים השתמשו גם בתרנים ומפרשים ככוח הנעה משני.
ספינות משוטים מסוגים שונים היו אוניות המלחמה הראשיות בים התיכון מאז זמנו של הומרוס ועד התפתחותה של תותחנות ימית יעילה, במאות ה–15 וה–16. ספינות משוטים נלחמו במלחמותיהן של כל הממלכות העתיקות העיקריות שלחופי הים התיכון: פרס, יוון, קרתגו, ורומא, עד המאה ה-4.