בשנות ה-60 של המאה ה-19 הגיעו לאזור אוגנדה חוקרים בריטים בחיפושיהם אחר מקורות הנילוס, ובסוף שנות ה-70 של המאה ה-19 הגיעו לאזור מיסיונרים אירופאים אשר הכירו לתושבי המקום את הנצרות. האזור הוחכר ב־1888 לחברת מזרח אפריקה הבריטית וב־1894 הפך באופן רשמי למדינת חסות של האימפריה הבריטית (אוגנדה הבריטית), כששטחים נוספים וממלכות שכנות צורפו לאזור. שטח החסות הסופי הנקרא אוגנדה נוצר ב־1914. בשנת 1962 הוענקה לאוגנדה עצמאות במסגרת חבר העמים הבריטי.
בשנות ה-60 של המאה ה-20 מחה נשיא אוגנדה מילטון אובוטה על מכירת הנשק הבריטית לדרום אפריקה. ממשלת בריטניה שמחה כאשר אידי אמין הפיל את אובוטה בינואר 1971. בריטניה הייתה המדינה הראשונה שהכירה במשטר האוגנדי החדש ובתוך כמה חודשים סיפקה לאמין סיוע צבאי. עם זאת, היחסים הידרדרו עד נקודת השבר בשנת 1972, כאשר ללא התייעצות או אזהרה, אמין גירש את האוכלוסייה ההודית של אוגנדה (כמחציתם החזיקה בדרכונים בריטיים), ואילצה את בריטניה לקבל מספר רב של פליטים למרות חוקי ההגירה המגבילים שלה. בריטניה הגיבה בכך שעצרה את כל הסיוע לאוגנדה והטילה עליה אמברגו כלכלי. בינואר 1973 אמין החזיר את הנציב העליון שלו מלונדון, הלאים אחוזות תה בריטיות וחברות אחרות (אך לא בנקים בריטיים), ואיים לגרש את 7,000 תושבי אוגנדה הבריטים. במרץ בשנה שלאחר מכן עזבו 6,000 בריטים את אוגנדה. ביולי 1976, במסגרת מבצע יונתן שביצעה ישראל באוגנדה להצלת נוסעי טיסה שנחטפה אל נמל התעופה הבינלאומי אנטבה, חיילי אמין הרגו את דורה בלוך, אישה בת ערובה שהחזיקה באזרחות בריטית וישראלית ואושפזה בקמפלה כנקמה על המבצע. לאחר הרצח בריטניה ניתקה את קשריה הדיפלומטיים עם אוגנדה. אף על פי כן, למרות גילויי הזוועה שביצעו פקידי המדינה, הממשלה הבריטית אפשרה לחברות פרטיות לספק לאמין מוצרי יוקרה ששולמו בקפה אוגנדי עד 1979.
מיד לאחר הפלת משטר אמין ב-1979, בריטניה הכירה בממשלה הזמנית והבטיחה סיוע וסיוע טכני. בהמשך תקופת הביניים שלחה ממשלת בריטניה צוות להכשרת המשטרה, יוזמה שנויה במחלוקת שלא המשיכה מאז. הרשויות הבריטיות הגיבו בזהירות להצלחתו לכאורה של אובוטה בבחירות בשנת 1980, אך לאחר ששכנע אותם במדיניותו הכלכלית הפרו-מערבית, הם תמכו בו עד הסוף המר. למרות הביקורת של ממשלות המערב על משטר אובוטה, עם היוודע התנהגותו של הצבא בכל רחבי המדינה - במיוחד במשולש לווארו - השלטונות הבריטיים עוררו תחילה מחלוקת על ההאשמות או שתקו, כפי שהגיבו בשנים האחרונות של משטר אמין. בשנת 1986, למרות תמיכתם לשעבר באובוטה, הבריטים יצרו מיד קשרים קרובים עם צבא ההתנגדות העממי שנלחם באובוטה במלחמת האזרחים האוגנדית. בנובמבר 1987 ביקר מנהיג הצבא שהפך לנשיא החדש יוורי מוסווני בלונדון, שם ניהל שיחות עם המלכה וראש הממשלה, אך במקביל המשיך לבקר את ממשלתם על כישלונה של הטלת סנקציות על דרום אפריקה.
יחסי סחר.
המשרד לסטטיסטיקה לאומית האוגנדי דיווח כי היצוא של אוגנדה לבריטניה הוכפל למעלה מפי 2 בתקופה שבין 1999 ל-2016. עם זאת, כפי שציינה אמיליה קיאמבאדה, שרת המסחר, התעשייה והקואופרטיבים, עדיין קיים חוסר איזון גדול בסחר עם בריטניה. למעלה מ-100 חברות בבריטניה פועלות באוגנדה, ביניהן טולו נפט ובנק ברקליס.
מלאך ים פסיפי
מלאך ים נקוד
מלאך ים מגובשש
מלאך ים כנוף
מלאך ים יפני
שנות ילדות (שיר)
שנות ילדות (במקור היידי קינדער-יאָרן) הוא שיר שכתב המשורר היידי מרדכי גבירטיג וגם הולחן על ידו בערך בשנת 1917. בלקסיקון ספרות היידיש של זלמן רייזן משנת 1928 השיר מוזכר כאחד השירים הפופולריים ביותר של גבירטיג.
תוכן השיר.
השיר מסמל את המעבר של גבירטיג משירים בעלי מסר אידאולוגי לשירי נוסטלגיה המזכירים לו את שנות הילדות כילד יהודי בשטעטל של פולין. על פי השיר היו שנות ילדותו שנים של "רוך וזוהר" שנים שלא יחזרו. הוא נזכר בביתו, באימו ובאהובת נעוריו פייגלע אותה חשב לשאת לאשה. שנים אלו לדברי המשורר חלפו ואינם ועתה באו שנות קדרות ומרה שחורה – סיום השיר- "מַה מַהֵר עָלַי זִקְנָה יָרָדָה!
תרגומים.
השיר זכה לתרגומים רבים לעברית. התרגום הראשון של
בן-ציון חיים איילון מתחיל במילים " שְׁנוֹת הַנֹּעַר שְׁנוֹת יַלְדוּת וְטֹהַר".
תרגומים נוספים נעשו על ידי שמשון מלצר, משה סחר, מרדכי אמיתי, אבי קורן, אהוד מנור, יצחק מאיר, ויורם טהר לב.
השיר תורגם גם לאנגלית, גרמנית וספרדית.
מילים ותרגום.
להלן הטקסט המקורי והתרגום של הבית הראשון:
שרה גדעון
שרה גדעון (באנגלית: Sara Gideon; נולדה ב-4 בדצמבר 1971) היא פוליטיקאית אמריקאית, שכיהנה כיושבת ראש בית הנבחרים של מדינת מיין. מאז 2012 הייתה חברת בית הנבחרים מטעם מחוז הבחירה ה-48, שבשטחו שוכן מחוז קמברלנד. גדעון הייתה מועמדת המפלגה הדמוקרטית לסנאט של ארצות הברית ממיין, ובבחירות לסנאט ב-2020 התייצבה מול הסנאטורית הוותיקה סוזן קולינס. בראשית נובמבר 2020 הפסידה בבחירות הכלליות לקולינס.
ביוגרפיה.
גדעון נולדה וגדלה ברוד איילנד. אביה במקור מהודו, ואמה היא דור שני לארמנים-אמריקאים. בשנת 1989 סיימה את לימודיה התיכוניים בתיכון איסט גריניץ' השוכן בעיר בעלת אותו שם ברוד איילנד. ב-1994 השלימה לימודי תואר ראשון ביחסים בין-לאומיים בבית הספר לעניינים בינלאומיים של אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון שבוושינגטון הבירה. לימים הייתה מתמחה במשרדו של הסנאטור קלייבורן פל. בשנת 2004 עברה גדעון לפריפורט שבמיין ושימש כסגנית יו"ר מועצת העירייה. ב-2003 הוסיפה לעבוד כמנהלת חשבונות פרסום בעיתון USA Today.
ב-2012 נבחרה לראשונה אל בית הנבחרים של מדינת מיין, ובבחירות שלאחר מכן נבחרה לתקופת כהונה נוספת בנוסף על היבחרה לעוזרת מנהיג הרוב בבית הנבחרים. אחרי בחירות 2016 נבחרה ליושבת ראש בית הנבחרים. בתפקיד כיו"ר, תמכה גדעון גם בהרחבת תוכנית ה-Medicaid במיין, כולל במשאל העם בנושא זה ב-2017, וסייעה לעקוף את הווטו שהטיל מושל המדינה פול לה-פייג' על הצעת החוק שהפכה את תרופת הנלוקסון לכזו שלא דורשת מרשם רפואי. גדעון הייתה חברה בוועדה הקבועה המשותפת של בית המחוקקים של מיין לענייני אנרגיה, שירותים ציבוריים וטכנולוגיה.
עם היבחרה של ג'נט מילס למושלת מיין בבחירות 2018, בית הנבחרים של מיין בהנהגתה של גדעון העביר הצעות חוק מרכזיות בדבר שינויי אקלים, כולל החלטה המחייבת את מיין לעשות שימוש בן 80% באנרגיה מתחדשת עד 2030 ו-100% עד 2050. בשנת 2019 ניצבה גדעון בפני קובלנה על הפרת אתיקת בחירות, בגין עבירה לכאורה על חוק התרומות הפוליטיות בכך שקיבלה החזרים מתרומות שהוזרמו במקור לוועדת הפעולה הפוליטית (PAC) האישית שלה. גדעון סגרה את הוועדה שלה עקב התלונה והשיבה ל 3,250 דולר אמריקני.
מסע הבחירות לסנאט האמריקאי ב-2020.
ב-24 ביוני 2019 הכריזה ​​גדעון על מועמדותה לסנאט של ארצות הברית ב-2020, תוך קריאת תיגר על הסנאטורית המכהנת סוזן קולינס. בשבוע הראשון לקמפיין היא גייסה למעלה ממיליון דולר. בבחירות המקדימות התמודדה גדעון מול בטסי סוויט ובר קידמן, בבחירות שהתקיימו בשיטת דירוג-העדפות. בפריימריז קיבלה גדעון תמיכה מהממסד המרכזי של המפלגה הדמוקרטית, ואילו סוויט וקידמן נתמכו בידי האגף הפרוגרסיבי של המפלגה, המזוהה עם ברני סנדרס. טרם הבחירות המקדימות שנקבעו ל-14 ביולי, זכתה גדעון לתמיכת ועדת הקמפיין הדמוקרטית לסנאט (DSCC) וכן לתמיכת איגודי עובדים וארגוני נשים. גדעון זכתה במועמדות המפלגה עם כ-70% מהקולות. עד לבחירות המקדימות היא גייסה כ-23 מיליון דולר.
לאחר שנהייתה באורח רשמי מועמדת המפלגה הדמוקרטית לסנאט של ארצות הברית במיין, זכתה גדעון לתמיכתם של אישים וארגונים רבים. בהם נמנים הורות מתוכננת, ג'יי סטריט, מועדון סיירה, סטיבן קינג, אליזבת וורן, כריס מרפי, קירסטן ג'יליברנד, קתרין קורטז מסטו ותמי דקוורת'. בחודש אוגוסט הביע נשיא ארצות הברית לשעבר ברק אובמה את תמיכתו בגדעון. בשנת 2020, הקמפיין לזכויות אדם (HRC), הארגון הגדול ביותר באמריקה למען זכויות להט"ב בארצות הברית, התנגד להיבחרה מחדש של קולינס ובמקום זאת הביע תמיכה בגדעון. זו הפעם הראשונה ש-HRC הביע את התנגדותו למועמדותה של קולינס, ששימשה במשך שנים רפובליקנית מובילה בענייני זכויות להט"ב.
מרבית הסקרים שבחנו את הבחירות לסנאט במיין ושפורסמו לאחר ראשית חודש יולי 2020 הצביעו על יתרון ברור לגדעון, והיא נחשבה על ידי הפרשנים הפוליטיים כמועמדת מובילה ובטוחה לסנאט. עם זאת, בבחירות הכלליות שהתקיימו ב-4 בנובמבר הפסידה גדעון לקולינס כשלה 42.4% מקולות הבוחרים, בעוד קולינס גרפה כ-51%.
יחסי הולנד–צ'ילה
יחסי הולנד–צ'ילה הם יחסי החוץ בין ממלכת ארצות השפלה לבין הרפובליקה של צ'ילה.
היסטוריה.
המאה ה-19.
היחסים הדו צדדיים בין שתי המדינות החלו ב-2 ביוני 1849. כחלק מתהליך הקולוניזציה האירופית של אראקוניה בסוף המאה ה-19, גייסה ממשלת צ'ילה מתיישבים הולנדים במטרה לאכלס עיירות באזור המיושב בדלילות זו בדרום צ'ילה. המושבה נואבה טרנסוואל, היא עיירה הממוקמת בקומונה של גורביאה, שנוסדה על ידי מתנחלים בורים מהאימפריה ההולנדית, שמצאו מקלט בשטח צ'ילה לאחר המלחמות הבוריות.
המאה ה-20.