בעונת ירדה בלקברן רוברס לליגת המשנה, ארבע שנים בלבד לאחר זכייתה באליפות, וסאטון עבר לצ'לסי תמורת 10 מיליון לירות שטרלינג. התקופה בה שיחק סאטון בצ'לסי לא הייתה מוצלחת, והוא ניסה להסתגל לשיטת המשחק של הקבוצה ולהצדיק את תג המחיר שלו. הוא כבש שער בודד ב-28 הופעות, במהלך הניצחון 0-5 על מנצ'סטר יונייטד. סאטון לא נכלל בסגל הקבוצה במשחק גמר גביע ההתאחדות מול אסטון וילה ובקיץ של שנת 2000 עבר לסלטיק הסקוטית תמורת 6 מיליון ליש"ט.
סאטון כבש את שער הניצחון מול דנדי יונייטד בהופעת הבכורה שלו בסלטיק וכן כבש את השער הראשון והאחרון לזכות קבוצתו בדרבי הראשון שלו מול גלאזגו ריינג'רס, בו ניצחה סלטיק 2-6. במסיבת העיתונאים שקדמה למשחק הדרבי, אמר סאטון ש"הדבר הראשון שעלינו (סלטיק) לעשות, הוא להחזיר את ריינג'רס למקומם הראוי" .
במהלך הקדנציה שלו בסלטיק, עזר סאטון למועדון לזכות בשלושה תוארי אליפות, שני גביעים ושני גביעי ליגה, וכן הופעה בגמר גביע אופ"א. סאטון היה שותף לחוד פורה במיוחד, לצדו של החלוץ השוודי הנריק לארסון.
בנוסף, סאטון מחזיק בשיא ההבקעה המהירה ביותר בדרבי של גלאזגו, לאחר שכבש ב-18 שניות באייברוקס בשנת 2002. ב- נבחר סאטון לשחקן העונה של ארגון הכדורגלנים המקצועיים בסקוטלנד.
בתום עונת האשים סאטון את דנפרמלין בכך ש"נתנו" לריינג'רס לנצח כדי שסלטיק לא תזכה באליפות. סאטון הואשם בפגיעה בשמו הטוב של המשחק והושעה למשחק אחד. בינואר 2006 עבר סאטון לברמינגהאם סיטי בהעברה חופשית, אך עקב פציעות שותף באחד-עשר משחקים בלבד, בהם הבקיע שער בודד בהפסד הקבוצה בדרבי לאסטון וילה. בעקבות ירידתה של הקבוצה לליגת המשנה ודרישותיו הכלכליות של סאטון, הוא שוחרר מהמועדון.
ב-3 באוקטובר 2006 סאטון חתם באסטון וילה עד לתום עונת 2006-07, וחבר למאמנו לשעבר בסלטיק, מרטין אוניל. שער הבכורה שלו במדי וילה היה שער הניצחון מול אברטון ב-11 בנובמבר 2006. במשחק מול מנצ'סטר יונייטד בדצמבר, סבל סאטון מטשטוש ראיה וטרם החלים ממנו, על אף שנבדק על ידי מספר מומחים בתחום. ב-5 ביולי 2007 סאטון פרש ממשחק פעיל בעקבות הפציעה.
לאחר הפרישה החל לעבוד כמאמן לינקולן סיטי.
טנזינג גיאצו
ארמנדו דיפט
קרוסלת הקידמה
קרוסלת הקידמה (באנגלית: Carousel of Progress) הוא מתקן בפארקי השעשועים של חברת וולט דיסני. המתקן תוכנן על ידי וולט דיסני עצמו, ומהווה "מסע" בחייה וביתה של משפחה במאה ה-20.
ההיסטוריה של המתקן.
קרוסלת הקידמה, שנקראה במקור "התיאטרון הקרוסלי של ארץ ההתקדמויות המדעיות" (באנגלית: Progressland Carousel Theater) היה מופע שהוכן על ידי וולט דיסני עבור חברת ג'נרל אלקטריק עבור המצגת שלהם ביריד העולמי של 1964 שנערך בעיר ניו יורק.
עם סיום היריד הועברה הקרוסלה לדיסנילנד שבקליפורניה, ושם נותרה עד 1973 עת הועברה לממלכת הקסם שבדיסניוורלד (הפתיחה המחודשת הייתה בשנת 1975), ולמופע נערכו שינויים קלים, ובין היתר נכתב שיר נושא חדש על ידי המלחינים ריצ'רד ורוברט שרמן בשם "עתה הוא הזמן הטוב ביותר של חייך" ("Now Is The Best Time of Your Life") שהחליף את שיר הנושא שנכתב על ידי האחים שרמן עבור היריד העולמי - " יש עתיד גדול, נהדר ומרהיב" ("There's A Great Big Beautiful Tomorrow").
בשנת 1985 שופץ המתקן על מנת להתאים אותו לחידושים הטכנולוגיים (וכן הורדו כל האזכורים לג'נרל אלקטריק), ובשנת 1993 נסגר המתקן לצורך שיפוץ נוסף. השיפוץ הסתיים בשנת 1994 והמתקן נפתח בשמו החדש "קרוסלת הקידמה של וולט דיסני" (באנגלית: Walt Disney's Carousel of Progress ), והפעם שב וכלל את שיר הנושא המקורי של המתקן.
בעקבות שמועות על סגירת המתקן נערכו מספר רב של עצומות נגד הסגירה.
וולט דיסני עצמו ציין כי מתקן זה הוא המתקן האהוב עליו בפארק השעשועים.
תיאור המתקן.
המופע מורכב מחמש סצנות. מבנה המתקן מעגלי, המחולק לחמישה אזורים, הצופים נכנסים לאזור הראשון והתיאטרון מסתובב סביב הבמה המעגלית, והצופים רואים כל פעם אחד מחמשת האזורים של המופע. כל במה מציגה את ההתפתחות הטכנולוגית שחוותה משפחה ממוצעת ב-100 השנים האחרונות. המופע מתרחש במטבח או חדר המגורים של המשפחה.
האזור הראשון הוא אזור הכניסה למופע ובו ניתן מבוא קצר המספר על ההיסטוריה של המתקן.
הסצנה הראשונה מתרחשת בראשית המאה ה-20 המשפחה נפעמת מהמשאבה שהותקנה במטבח ואיפשרה לה לשאוב מים מבלי לצאת לבאר, וכן מתנור הפחמים.
הסצנה השנייה מתרחשת בשנות ה-20 של המאה ה-20 כאשר מותקן החשמל בבית המשפחה - ניתן לראות תנור חשמלי במקום תנור הפחמים והבית מואר על ידי נורות.
הסצנה השלישית מתרחשת בשנות ה-40 של המאה ה-20. מוצרי חשמל נמצאים בכל מקום בבית - בחדר המגורים יש טלוויזיה, במטבח מיקסר בו האם עושה עוגה, והבת מתאמנת במכשיר כושר חשמלי.
הסצנה האחרונה היא סצנת ערב חג המולד המשפחה נאספת לחג, הנכד משחק במשחק וידאו, הסב (המספר של המופע) מפעיל תנור חשמלי המופעל באמצעות דיבור.
בסוף המופע אומרת האם כי העתיד עוד לפנינו והמופע מסתיים בשיר הנושא "יש עתיד גדול נהדר ומרהיב".
אורך כל אחד מהקטעים זהה ולכן בעת שעוברים ממקטע למקטע שומעים כל הצופים ביחד בכל חמשת אולמות התיאטרון את שיר הנושא.
מקורות השראה.
המופע קיבל השראתו מסרטים שנעשו על ידי איגודי התעשיינים האמריקאים המדגימים כיצד ההתפתחות הטכנולוגית תשפר את איכות החיים של המשפחה האמריקאית. סרטים אלה הופקו במהלך השפל הכלכלי הגדול והניו דיל במטרה לעודד את הרכישה של מוצרי הצריכה.
כמו כן, המופע קיבל השראתו מתערוכת מאה שנות הקידמה שנערכה בשנת 1933 במוזיאון המדע של שיקגו.
מתקנים קשורים.
בשנת 1983 נבנה באפקוט המתקן אופקים במימון ג'נרל אלקטריק המספר את סיפור חיים של אותם בני משפחה בעתיד הרחוק על פני כדור הארץ ובחלל.
מתקן דומה נפתח בשנת 1983 בדיסנילנד שבטוקיו בשם "פיגשו את העולם" העשוי באותו אופן - תיאטרון המסתובב סביב במות בהם מציגים בובות אודיו אנימטרוניקס. בובות אלה הציגו את ההיסטוריה של יפן. המתקן נסגר בשנת 2002.
מעוף החלום של דלתא
מעוף החלום של דלתא (באנגלית: Delta Dreamflight) היה שמו של מתקן שפעל בארץ המחר בממלכת הקסם שבדיסניוורלד בין ה-23 ביוני 1989 ועד ה-1 בינואר 1996. המתקן מומן על ידי חברת התעופה דלתא. מעוף החלום של דלתא החליף מתקן שקדם לו בשם "אם רק יכולת לעוף" שהיה במימון חברת התעופה איסטרן.
תיאור המתקן.
מתקן זה מבוסס על שיטת אומנימובר שבה פועלים רבים ממתקני פארקי השעשועים.
המתקן מתאר את ההיסטוריה של התעופה באמצעות סצנות המופעלות על ידי סרטים ובובות אודיו אנימטרוניקס . המבקרים עוברים דרך ראשית ימי התעופה - של מטוסים המומראים משדות חיטה בין אסמים, תיאור של פריז וטוקיו בשנות ה-30 של המאה ה-20, עידן הסילון, צפי של עתיד התעופה ולבסוף נוסעים המבקרים בתוך הדמיה של מנוע סילון פועל.
המתקן הופעל בתמיכה של חברת התעופה דלתא בין השנים 1989 (פתיחת המתקן) ועד 1995. לאחר שהמתקן נפתח מחדש ב-5 ביוני 1996 הוא נקרא Take Flight ובשנת 1998 נסגר המתקן על מנת לפנות את מקומו למתקן משגרי החלל של באז שנות אור המבוסס על הסרט "צעצוע של סיפור".
רוברט פיצרוי
סגן אדמירל רוברט פיצרוי (; 5 ביולי 1805 - 30 באפריל 1865) היה קפטן ספינת המחקר ביגל, חלוץ בתחום חיזוי מזג האוויר, ממפה ימי ומושל ניו זילנד.
רקע.
רוברט פיצרוי נולד באמפטון הול, סאפוק שבאנגליה, במשפחה מהמעמד הגבוה של האריסטוקרטיה הבריטית ולמסורת של שירות ציבורי. רוברט היה צאצא של צ'ארלס השני מלך אנגליה, דרך אחד מבניו הלא חוקיים הרבים.
בגיל 12 (1818) החל ללמוד במכללה של הצי המלכותי. הוא סיים את לימודיו בהצטיינות וקודם לדרגת סגן ב-7 בספטמבר 1824, כשהוא קובע תקדים בציונים שקיבל במבחני הסיום. לאחר שירות של מספר שנים על ה-Thetis, התמנה לתפקיד "Flag Lieutenant" תחת פיקודו של רוברט וולר אותוואי (Robert Waller Otway), מפקד התחנה הדרום-אמריקאית.
באותו הזמן, ביצעה הביגל משימת מיפוי ימי של ארץ האש, תחת פיקודו של קפטן פרינגל סטוקס (Pringle Stokes). באחד השלבים הקשים של המסע באזור נידח ושומם במצר מגלן בארץ האש הקפטן של הביגל נתקף דיכאון עמוק ונעל עצמו בחדרו במשך 14 יום. באוגוסט 1828 הוא התאבד בירייה. סגן המפקד, סגן וו.ג. סקיירינג, מונה לקפטן של הביגל. משם הם הפליגו לריו דה ז'ניירו כאשר ב-15 בדצמבר 1828 מונה רוברט פיצרוי בן ה-23 למפקד הספינה הזמני. פיצרוי הוכיח את עצמו כמפקד ראוי וכבעל יכולות מיפוי מצוינות. בתקרית מסוימת התושבים המקומיים של ארץ האש גנבו סירה מאחת הספינות, פיצרוי העלה את בני משפחות הגנבים לאוניה והחזיק בהם כבני ערובה. בסופו של דבר הוא החזיק בארבעה: שני גברים, נערה וילד שאותם הוא לקח עמו חזרה לאנגליה. ב-14 באוקטובר 1830 הסתיים המסע.
המסע השני של הביגל.
בתחילת מאי 1831 פיצרוי היה מועמד מטעם המפלגה הטורית בבחירות באזור אישסוויץ', אך הובס. פיצרוי התחבט בשאלה כיצד יוכל להחזיר את הילידים הדרום אמריקאים שלקח עמו במסעו הראשון (בזמן שהייתם באנגליה החטופים הפכו למיסיונרים). הוא שקל לשכור ספינה על חשבונו כדי להחזירם אך "דוד נדיב" התערב וב-25 ביוני הוא מונה מחדש להיות הקפטן של הביגל.
הביגל עברה מספר שיפורים טכניים בהוראתו של פיצרוי שלא חסך בהוצאות כדי להתאימה בצורה טובה יותר למשימת המחקר. השיפור העיקרי היה הגבהת הסיפון העליון ב-20 ס"מ והזזתו לכיוון החרטום ב-30 ס"מ (דגם הספינה הזה נודע לשמצה בנטייתו לטבוע). המיקום החדש של הסיפון סייע לניקוז מהיר יותר של המים מחלקה העליון של הספינה.