סייטה מתגנב לשדה של קני סוכר ומנסה לגנוב אחד מהם בשביל אחותו, אך בעל השדה תופס אותו, מכה אותו ולאחר שהוא בודק את המקלט בו התגורר עם סצקו, מגיע למסקנה כי הוא זה שגנב ממנו כה הרבה בזמן האחרון. הוא מביא אותו לתחנת המשטרה, אך השוטר אותו הם פוגשים שם טוען שכבר הכה אותו מספיק, והדבר עלול אף להיחשב לתקיפה. לאחר ניסיון לשיחה עם סייטה הוא משחרר אותו. סייטה מוצא את אחותו המחכה לו ליד התחנה, פורץ בבכי מתוך מחשבה על מה שעלול לקרות להם ובעיקר לה, וחוזר איתה למקלט. מצבה ממשיך להידרדר והוא ממשיך לגנוב בניסיון נואש להצילה. כשהיא כבר נמצאת במצב בו היא שוכבת ומתאמצת רק מעצם הדיבור, סייטה הולך לבנק ומושך ממנו את כל מה שנותר מכספה של אימם. הוא שומע שיפן, אימפריית השמש הגדולה, הפסידה במלחמה ושכל האוניות בצי טבעו. או אז הוא מבין שגם אביו מת, וכל מה שנותר לו ולאחותו בעולם הוא מעט הכסף שמשך מהבנק, וזה את זו. כשהוא מגיע למקלט עם אוכל הוא מוצא שם את אחותו שוכבת על גבה, ולצידה קופסת הסוכריות ממנה נתן לה סוכרייה אחת בכל עת של משבר לאורך הסרט כולו. היא עודה חיה, גם אם רזה ובמצב בריאותי ירוד ביותר, והוא מוצא שהיא שמה בפיה גולה במקום סוכרייה, שכן כולן אזלו כבר. הוא מביא לה אבטיח אותו קנה ולא גנב כפי שעשה עד עתה, והיא אוכלת ממנו מעט ואז נרדמת.
הקבורה.
"היא לא התעוררה יותר", אומר קולו של סייטה. הוא, שמצבו הבריאותי ירוד מאוד אף הוא, הולך לאיש אחד הנותן לו הקצבת פחם לשריפת גופת אחותו. האיש טוען שלמרות הכול היום יפה, אך סייטה לא מגיב, עכשיו כשלא נותר לו דבר בעולם. מוצגים הבזקים מהעבר של סצקו המשחקת ליד המקלט, רצה וצוחקת לבדה, ואז נראה המקלט כשהוא נטוש לחלוטין. סייטה עולה לגבעה מול העיר הגדולה, שם את גופת אחותו בת ה-4 בארון קבורה יחד עם הברדס שלה, ארנקה (שם "אוצרותיה") והבובה שלה, ומבעיר אותה. הוא יושב שם עד השקיעה, כשהגחליליות מתחילות לעוף במקום, ואז נגלה כשהוא שוכב על גבו ובוהה בהן, ומצבו הגופני דומה לזה שנראה בסצנה הראשונה של הסרט.
האיחוד.
בסצנה האחרונה של הסרט נשמע קולו של סייטה, האומר שלמחרת בבוקר הוא שם חלק מהאפר של סצקו בקופסת הסוכריות, טיפס על הגבעה, ולעולם לא חזר למקלט. הוא נראה ליד גחלי המדורה כשהוא אוכל כדור אורז, ואז נשמע קולה של סצקו הקורא בשמו. הסרט חוזר לסצנה הראשונה שהוצגה בו, עם רוחותיהם של סייטה בבגדי חייל וסצקו בברדס. במקום כדור האורז שהחזיק עד עתה, סייטה מחזיק בקופסת הסוכריות. סצקו רצה אליו ויושבת לידו, והוא נותן לה את הבובה שלה ואת הקופסה. לאחר מכן הוא אומר לה שהגיע הזמן ללכת לישון, והיא שמה את ראשה על ברכיו ונרדמת, כשהגחליליות עפות סביבן. סצנה זו היא למעשה המשך לזו שהוקרנה בתחילתו של הסרט, ומנסה לעדן את סופו הטראגי בהצגת רוחותיהם של שני הילדים. בשניות האחרונות של הסרט רואים את רוחות הילדים צופות על העיר קובה העכשווית.
מסר.
"קבר הגחליליות" הוא סרט אנטי-מלחמתי מובהק, והוא מעביר זאת בדרך קשה. בניגוד לרבים אחרים מסוגו הוא אינו מציג סיפור הירואי, אלא מתרכז בשני ילדים פשוטים שחייבים להתעמת לבדם מול האכזריות המציאותית של העולם. אף תוצאה חיובית לא מושגת מהמלחמה בסופו, רק אובדן. מסר בולט נוסף הוא הסכנה הנובעת משמירה מוגזמת על גאוות האדם, כשסייטה מסרב להתנצל בפני דודתו. (מסר סמלי בעל משמעות היסטורית, שכן גאוותו של סייטה מסמלת את הגאווה הלאומית המוגזמת של יפן בתקופת מלחמת העולם השנייה, גאווה שמנעה מהאימפריה היפנית להיכנע לבעלות הברית גם אחרי שהמלחמה כבר הוכרעה, וכך, שלא לצורך, חרצה את גורלם של מאות אלפי אזרחים יפנים שנידונו להיהרג בהפצצות הגרעין האמריקאיות.) במקום זאת, הוא מעדיף לברוח מדודתו, ולכן נאלץ לעזוב עם סצקו, רק כדי לחיות בתנאים קשים בהרבה. סצקו, שתלויה לגמרי באחיה, מהווה קורבן גם של המלחמה וגם של אחיה. החלטותיו של סייטה הביאו למות שניהם.
מקור לעלילה.
הסרט מבוסס על ספר באותו השם מאת הסופר היפני אקיוקי נוסאקה, שביסס אותו על חייו שלו עצמו. אחותו מתה במלחמה ביפן בשנת 1945, והוא האשים את עצמו במותה. הוא כתב את הספר כדי לנסות ולהתמודד עם הטראומה.
בעוד סייטה הספרותי דואג לאחותו ומטפל בה כמיטב יכולתו, במציאות אקיוקי נוסקה העיד שעל אף רצונו העז לתת לאחותו מזון, הוא היה אוכל את מנתה ואף מכה אותה כשבכתה מרעב. במציאות, אחותו הייתה בת שנה ו-4 חודשים, ולא 4 שנים כמו בסיפור.
יציאה לקולנוע.
הסרט יצא לקולנוע במקביל עם סרט האנימה שכני טוטורו, שבויים על ידי חברו של טקהאטה, במאי האנימה המפורסם הייאו מיאזאקי (שהוא עצמו הצהיר כי "קבר הגחליליות" אינו מוצא חן בעיניו). היו לכך שתי סיבות: ראשית, אולפני ג'יבלי, ששני הסרטים הופקו בהם, חששו ש"טוטורו" לא יצליח בבתי הקולנוע; ושנית, "טוטורו" נחשב לאופטימי בהרבה מאשר "קבר הגחליליות", ועל כן הקרינו את שניהם במקביל. הדבר גרם לכישלון קופתי של שניהם, כיוון שהיו בעלי אופי שונה ומנוגד: המציאות האכזרית ב"קבר הגחליליות" לעומת הנוסטלגיה האופטימית ב"טוטורו".
הדבר לא הפריע לביקורות שנאמרו על הסרט. מבקר הקולנוע הידוע, רוג'ר איברט, הגדיר אותו כאחד מהטובים שבסרטי המלחמה והאנימה כאחד. עד היום הוא נחשב ככזה בעיני רבים, כמו גם לאחד מהעוצמתיים בתחומו ומהמשפיעים שבהם, אך גם לאחד מהמדכאים ביותר.
בח&quot;א 3
אאוטקאסט
אָאוּטְקַאסְט (באנגלית: Outkast) הם צמד זמרי היפ-הופ מאטלנטה. הצמד כלל את אנדרה "אנדרה 3000" בנג'מין ואנטואן "ביג בוי" פטון. סגנון ההיפ הופ שלהם הוא תערובת של ראפ, סול, פאנק, פופ ואלמנטים של מוזיקה אלקטרונית, ביג בנד ורוק. אאוטקאסט נחשבים לאחד מהרכבי ההיפ-הופ המוצלחים ביותר בהיסטוריה, ומכרו מעל ל-20 מיליון אלבומים. הצמד פעל בין השנים 1992–2007. בשנת 2014 הצמד התאחד כדי לחגוג את יום השנה ה-20 שלהם.
היסטוריה.
בנג'מין ופאטון הקימו את ההרכב כתלמידי תיכון בשנת 1992. ב-1994 הוציאו את אלבום הבכורה שלהם, "Southernplayalisticadillacmuzik", שצבר פופולריות לאחר שהסינגל "Player's Ball" הגיע למקום הראשון במצעד שירי הראפ של הבילבורד. ב-1996 הוציאו את אלבומם השני, "ATLiens", ובשנת 1998 הוציאו את אלבומם השלישי, "Aquemini", שהגיעו למקום השני במצעד הבילבורד 200. באלבומים אלו הצמד פיתח את הצליל שלו, התנסה במגוון סגנונות וזכה להצלחה מסחרית.
בשנת 2000 הוציאו את אלבומם הרביעי, "Stankonia", מתוכו יצא הסינגל "Ms. Jackson" שהגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100. האלבום עצמו זכה לשבחים ממבקרי המוזיקה והגיע למקום השני במצעד הבילבורד 200. בטקס פרסי גראמי לשנת 2001, זכו הצמד בשני פרסים, "ביצוע הראפ הטוב ביותר של צמד/להקה" על השיר "Ms. Jackson" ו"אלבום הראפ הטוב ביותר" על האלבום "Stankonia".
בספטמבר 2003 הוציא הצמד את האלבום הכפול "Speakerboxxx/The Love Below", המורכב משני אלבומי סולו, "Speakerboxxx" של ביג בוי ו-"The Love Below" של אנדרה 3000. האלבום זכה בפרס גראמי לאלבום השנה וזכה בתואר היהלום מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי, ובכך נחשב לאחד מאלבומי ההיפ הופ הנמכרים ביותר בכל הזמנים.
בשנת 2006 הוציאו את אלבומם האחרון, "Idlewild", שיצא כפסקול של הסרט הנושא את אותו השם, בו כיכב הצמד. בשנת 2007 יצא הצמד להפסקה ואנדרה וביג בוי יצאו לקריירות סולו בנפרד. בשנת 2014 הצמד התאחד כדי לחגוג את יום השנה ה-20 שלהם על ידי הופעה בלמעלה מ-40 פסטיבלים ברחבי העולם.
קישורים חיצוניים.
ביקורות
מספר ראשוני
בתורת המספרים, מספר ראשוני הוא מספר טבעי גדול מ-1, שלא ניתן להציגו כמכפלה של שני מספרים טבעיים קטנים ממנו, כלומר הוא מתחלק רק ב-1 ובעצמו. מספר טבעי גדול מ-1 שאינו ראשוני נקרא מספר פריק. המספר 1 אינו נחשב ראשוני, וגם לא פריק.
הראשוניים הם אבני הבניין של תורת המספרים, משום שאפשר להרכיב מהם, באמצעות פעולת הכפל, כל מספר טבעי. כבר אוקלידס ידע להוכיח שקיימים אינסוף מספרים ראשוניים. ענפים מרכזיים בתורת המספרים עוסקים בתכונות של המספרים הראשוניים, בצפיפות שבה הם מופיעים, במידת הסדירות של הופעות אלה, ועוד.
הכללות של המספרים הראשוניים לשדות שמעבר למספרים הרציונליים נלמדות במסגרת תורת המספרים האלגברית ותורת החוגים.
פירוק יחיד לגורמים.
לפי "המשפט היסודי של האריתמטיקה", כל מספר טבעי גדול מ-1 אפשר להציג באופן יחיד כמכפלה של מספרים ראשוניים (למשל: formula_1). ההצגה הזו יחידה עד כדי שינוי סדר. ראשוניים אלה נקראים גורמים של המספר.
בלשון מודרנית, אומרים שחוג המספרים השלמים הוא "תחום פריקות יחידה".
התהליך שבו מוצאים את המספרים הראשוניים המרכיבים מספר שלם נתון נקרא פירוק לגורמים - זוהי בעיה קשה מבחינה אלגוריתמית, ולא ידוע עבורה אלגוריתם יעיל (כלומר, בעל סיבוכיות פולינומית). חוזקן של שיטות הצפנה מרכזיות תלוי בכך שקשה לפרק מספר גדול לגורמיו הראשוניים.
שכיחותם של הראשוניים.
התפלגות הראשוניים.
קיימים אינסוף מספרים ראשוניים. ההוכחה הראשונה לכך ניתנה בספרו של אוקלידס, "יסודות". זוהי הוכחה בדרך השלילה: