פגז אטומי הוא חלק מארסנל נשק גרעיני. הפגז מכיל מנגנון מוקטן של פצצת אטום ומוגדר כנשק טקטי, כלומר נשק המיועד לשימוש בזירת לחימה מקומית על ידי הכוחות הלוחמים בה ונועד להשפיע עליה (בניגוד לנשק גרעיני אסטרטגי). בשל מורכבותו של מנגנון הנשק הגרעיני, יש צורך בחלל גדול כדי להכילו ולכן פגזים אטומיים הם בעלי קוטר ומשקל גדול ובהתאם לכך משוגרים מכלי ארטילריה כבדים. פגזים אטומיים פותחו בין היתר על ידי ארצות הברית, ברית המועצות, בריטניה וצרפת.
פגזים לא קטלניים.
ישנם פגזים שמטרתם אינה הריגה או השמדה. פגזים לא קטלניים מיועדים להשגת מטרות שונות בשדה קרב אך בכל זאת עשויים לגרום לנזקים אם בפגיעה ישירה (יכולה להיות קטלנית) ואם כתוצאת לוואי של פעולתם כגון שרפות.
פגז עשן.
פגזי עשן מיועדים ליצירת מסכי עשן המסתירים מהאויב פעולות או כוחות בשדה הקרב. פגזי עשן מכילים חומרים כימיים שונים המייצרים עשן החוסם את קרני האור הנראה ולעיתים גם קרינה מתחום התת אדום למניעת זיהוי על ידי מכשירי חישה הרגישים לתחום זה.
פגזי זרחן לבן שלהם תכונות קטלניות מכונים לעיתים פגזי עשן מתפוצץ.
פגז תאורה.
פגזי תאורה משמשים לשטיפת אזורים באור. בפגזים אלו מרעום המפעיל את גוף התאורה (המורכב בדרך כלל ממגנזיום - המפיץ אור רב בזמן בעירתו) בגובה מתוכנן ומצנח המאט את קצב הנפילה של הפגז ומשהה את מקור התאורה ברום.
פגזי תאורה הבוערים בגובה פני הקרקע יכולים לגרום לשרפות.
פגז נושא.
פגזים נושאים הם פגזים חלולים המצוידים במנגנון שפולט את תכולתם ברגע שחושב מראש. פגזים נושאים מכילים לרוב עלוני תעמולה אך יכולים לשאת כל דבר שיעמוד במגבלות משקל המקסימום של הפגז ובכוחות הפועלים על הפגז בעת הירי.
פרדיננד השני מאראגון
Wolfenstein
Wolf 3D
וולפנשטיין
אנני-פריד לינגסטד
אנני-פריד (פרידה) לִינְגְסְטַד (בשוודית: Anni-Frid Lyngstad; נולדה ב-15 בנובמבר 1945) היא זמרת שוודית, אחת מחברי להקת אבבא.
ביוגרפיה.
לינגסטד נולדה בנורווגיה חודשים אחדים לאחר תום מלחמת העולם השנייה. היא הייתה בתם מחוץ לנישואין של חייל גרמני, נשוי, וצעירה נורווגית. מקומיות שהיו בקשרים רומנטיים עם גרמנים, וילדיהם, נרדפו בחומרה לאחר השחרור ב-1945, אושפזו במוסדות פסיכיאטריים וסבלו התעללות. כדי לחמוק מכך, סבתה ואמה של לינגסטד היגרו עמה לשוודיה. במשך שנים רבות האמינה כי אביה נהרג בדרכו חזרה לגרמניה. רק בשנת 1977, לאחר שהתפרסמה, נודע לה באמצעות כתבת תחקיר שפרסם מגזין גרמני כי אביה בחיים.
קריירה.
לינגסטד עלתה לראשונה על במה בשנת 1956, בגיל 11 בלבד. היא השתתפה בקונצרט גיוס תרומות לארגון הצלב האדום. שנתיים לאחר מכן היא החלה לעבוד כזמרת ליווי ללהקות בתחילת דרכן. ב-3 בספטמבר 1967 השתתפה בתחרות של זמרות ג'אז שנערכה בסטוקהולם. היא שרה את השיר "En Ledig Dag" ("יום חופשי") וזכתה במקום הראשון. זמן קצר לאחר מכן היא הופיעה עם השיר הזוכה בטלוויזיה הממלכתית של שוודיה. בעקבות הופעה זו היא הוחתמה בחברת התקליטים EMI. בשנת 1969 השתתפה בתחרות המלודיפסטיבלן (הקדם אירוויזיון השוודי) עם השיר "Härlig Är Vår Jord" ("נפלאה היא אדמתנו") והגיעה למקום הרביעי. באותה תקופה נהגה להופיע עם זמרים שונים ואף הופיעה בפסטיבלים ביפן ובוונצואלה.
בתחילת שנות השבעים התקשתה לינגסטד לעבוד באולפן אך הייתה יצירתית מאוד על הבמה. וכך מצאה עצמה בשנת 1972 חוברת לאנייטה פלטסקוג, ביורן אולבאוס ובני אנדרסון (לימים ארוסה). ארבעת הצעירים המוכשרים החלו לשיר יחד והקימו במהרה את להקת אבבא.
בשנת 1975, במקביל לפעילותה בלהקת אבבא, הקליטה לינגסטד אלבום סולו בשוודית, "Frida Ensam" ("פרִידה לבד"), ובו גרסאות כיסוי לשירים פופולריים, וכן הביצוע המקורי לשיר "פרננדו". את האלבום הפיק בעלה דאז וחבר הלהקה, בני אנדרסון.
בשנת 1982 החלה להקליט את אלבום הסולו הראשון שלה באנגלית, "Something’s Going On", שהופק על ידי המוזיקאי פיל קולינס. אחריו הגיע בשנת 1984 האלבום "Shine", שלאחריו לקחה לינגסטד הפסקה מפעילות מוזיקלית.
בשנת 1993 הופיעה לכבוד יום הולדתה ה-50 של סילביה, מלכת שוודיה בבית האופרה המלכותי בסטוקהולם, וביצעה את "Dancing Queen" בגרסת א-קפלה בפני משפחת המלוכה השוודית.
בשנת 1996 חזרה לינגסטד לאור הזרקורים עם אלבום סולו בשוודית, "Djupa andetag" ("נשימות עמוקות"), שהיה אלבומה האחרון.
בשנת 2004 היא הקליטה שיר, "The Sun Will Shine Again", לאלבומו של המוזיקאי הבריטי ג'ון לורד.
חיים אישיים.
היא פגשה את בעלה הראשון, רגנר פרדריקסון (Ragnar Fredriksson), בשנת 1961 והשניים נישאו זמן קצר לאחר מכן. לזוג נולדו שני ילדים: הנס (נולד ב-26 בינואר 1963), וליס-לוט (נולדה ב-25 בפברואר 1967, נהרגה ב-13 בינואר 1998 בתאונת דרכים). בני הזוג נפרדו זמן קצר לאחר הולדת ליס-לוט, והתגרשו באופן רשמי ב-19 במאי 1970.
במאי 1969 הכירה לינגסטד את בני אנדרסון, שבשנות השישים היה קלידן בלהקה שוודית פופולרית בשם "Hep stars", בהופעה בעיר מאלמה. זמן קצר לאחר מכן התארסו השניים, וב-1971 עברו לגור ביחד. השניים נישאו ב-6 באוקטובר 1978, ולאחר שלוש שנות נישואין התגרשו. בשנת 1982 עברה לינגסטד להתגורר בלונדון, ולאחר מכן בשנת 1986 עברה לשווייץ, שם היא גרה עד היום.
ב-26 באוגוסט 1992 נישאה בשלישית, להיינריך רוצו, נסיך רויס-פלאואן. בעלה החדש נמנה עם האצולה הגרמנית, ולינגסטד זכתה בתואר של נסיכה.
פחות משנה לאחר מות בתה בתאונת דרכים נפטר גם בעלה, היינריך, מגידול סרטני בלימפה.
לינגסטד היא צמחונית, היא עוסקת בפעילויות שונות לקידום המודעות להתחממות כדור הארץ ואיכות הסביבה
גזע
הסימפונית של סאן פרנציסקו
דוד הורן (מקים בית&quot;ר ירושלים)
דוד הורן (1 במאי 1916 – 29 באוקטובר 1977 קרסנויארסק, סיביר - ירושלים, ישראל) היה ראש קן תנועת הנוער בית"ר בירושלים, חבר אצ"ל והקים את קבוצת הכדורגל בית"ר ירושלים.
ביוגרפיה.
דוד הורן, בנם של למל הלוי ובלומה הורן, נולד בסיביר ב-1 במאי 1916, לשם הוגלה אביו בשלהי מלחמת העולם הראשונה עקב פעילות ציונית ענפה בעירו. אימו הצטרפה אל בעלה עם בני המשפחה.
לארץ ישראל הגיעה המשפחה דרך פולין ב-1925 (העלייה הרביעית) והתיישבה בירושלים, העיר אליה ערג אבי המשפחה שנים רבות.
משחר נעוריו ספג דוד בביתו את ההכרה הלאומית, את הגאווה היהודית והאמונה בתקומת ישראל ועצמאותה. דוד הצטרף לתנועת בית"ר ועד מהרה נעשה רב השפעה בקרב הנוער בירושלים ובקרב חניכיו הרבים.
ב-1934 התפרסם הורן כשהוריד את דגל צלב הקרס מעל הקונסוליה הגרמנית בירושלים, לאחר מכן הצטרף למאבק בשלטון המנדט הבריטי בארץ ישראל. בימי המנדט נעצר לעיתים תכופות וישב בכלא עכו, בבית הסוהר המרכזי בירושלים, במחנה המעצר בלטרון ובבתי כלא אחרים בארץ.
ב-1936 הקים את קבוצת הכדורגל בית"ר ירושלים אשר התבססה על חברי תנועת בית"ר.
ב-1937 היה המרכז של מחנות עבודה לכיבוש העבודה העברית בזכרון יעקב, בפרדסי רחובות ובמטעי הטבק בראש פינה. הוא נודע בתנועה בשל נגינת המפוחית העליזה שלו, וקול החצוצרה שהצעידה אחריה רבים בכנסים במחנות ובימי הספורט.
עם הגלייתם של לוחמי המחתרת לאפריקה הוגלה גם הורן בין 251 הראשונים. הוא חזר לארץ לפני הקמת המדינה, והמשיך לפעול בסניף התנועה בירושלים, במסדר על שם זאב ז'בוטינסקי – "מצודת מוריה", ובהתנדבות לשמירה במעלה אדומים.
הורן נפטר ב-29 באוקטובר 1977, בגיל 61, והשאיר אחריו את רעייתו אביבה, בן ובנות.
Forever (אלבום של ספייס גירלז)
Forever (בעברית: לנצח) הוא אלבום האולפן השלישי של להקת הבנות הבריטית ספייס גירלז. האלבום יצא לאור ב-1 בנובמבר 2000, על ידי חברת התקליטים וירג'ן רקורדס. זהו אלבום האולפן האחרון של הלהקה ותקופה קצרה לאחר צאתו הלהקה התפרקה.
זהו האלבום הכי פחות מצליח של הלהקה, אשר נכנס למקום השני במצעד המכירות האירופאי, אחרי להקת הבנים ווסטלייף שהגיעה למקום הראשון.
האלבום, ממנו יצאו רק 2 סינגלים, עבר שינוי מוזיקלי מפופ קלאסי, למוזיקת R&amp;B. השינוי בסגנון המוזיקלי כמו גם הפער בין הסינגל האחרון של להקה שיצא יותר משנתיים לפני צאת האלבום גרמו לירידה בפופולריות של הלהקה והובילו לחוסר ההצלחה של האלבום. כמו כן, פרישתה של ג'רי האליוול והעבודה במקביל על אלבומי הסולו של חברות הלהקה, לא תרמו גם הם להצלחת האלבום.
האלבום כולל 11 רצועות, כאשר בגרסה המיוחדת שיצאה רק באירופה, האלבום כלל את שני הקליפים של הלהקה לסינגל Holler, והאי-סייד Let Love Lead The Way. כמו כן, כלל האלבום את הסינגל Goodbye, שיצא בחג המולד של שנת 1998.
רשימת קנטטות מאת יוהן סבסטיאן באך
דוידקה
דָוִידְקָה היא מרגמה בקוטר 3 אינץ' מתוצרת תע"ש, ששימשה את ההגנה וצה"ל במלחמת העצמאות. הדוידקה פותחה על ידי דוד ליבוביץ, נשָק של "ההגנה" בחזית הדרום, והיא קרויה על שמו. על פי ספרי ההיטוריה בסך הכל יוצרו שש יחידות בלבד של מרגמה זו. עובדה שמוטלת בספק, כיוון שעד היום קיימות לפחות 7 מרגמות דוידקה בתצוגה.
הפצצה של הדוידקה, ששקלה 40 ק"ג, הייתה בקוטר גדול מזה של הקנה, ו"הולבשה" עליו. טווח הדוידקה היה עד 300 מטרים.
שימוש הבכורה נעשה על ידי ההגנה ב-13 במרץ 1948, בהתקפה על שכונת אבו כביר ביפו. לכל אחת משלוש חטיבות הפלמ"ח נמסרו שתי מרגמות.
הדוידקה התקבלה בספקנות בקרב מפעיליה, שכן היא נחשבה לנשק לא אמין, לא מדויק, לא יעיל וגוזל משאבים. בסופו של דבר, הצלחתה הגדולה של הדוידקה הייתה ברעש החזק שנגרם בעת הפעלתה, שהפיל פחד רב על הערבים וגרם להם לברוח מעמדותיהם.