סחוס מפרקי מצפה עצמות שהן חלק ממפרק סינוביאלי באזורי המגע ההדדיים שלהם. סחוס מפרקי מורכב מסחוס זגוגי, עוביו שונה ממפרק למפרק ואף באותו מפרק עצמו.
סחוס מפרקי הוא רב שכבתי, לשכבה החיצונית שלו הרכב עתיר בסיבי קולגן ודל בגליקופרוטאינים ההופך אותה לעמידה במיוחד למאמצי גזירה. לשכבת הביניים מבנה היעיל בבלימת זעזועים ובחלוקת העומסים המופעלים על הסחוס. השכבה העמוקה ביותר גרמית בחלקה ומעגנת את הסחוס לעצם.
קופסית המפרק (Capsula articularis) עוטפת את מלוא המפרק, היא מחוברת בצורה היקפית לקצה המפרקי של העצמות הנכנסות למפרק וכך מבודדת למעשה את תכולת המפרק מסביבתו. לקופסית שתי שכבות: השכבה החיצונית עשויה רקמה פיברוטית חזקה, השכבה הפנימית היא הקרום הסינוביאלי.
קרום סינוביאלי (Membrana synovialis; Stratum synoviale) מצפה את פנים המפרק למעט באזורי הסחוס המפרקי. הקרום עוטף גם גידים כאשר הם עוברים דרך המפרק (כמו גיד הראש הארוך של שריר הזרוע הדו ראשי העובר דרך הכתף). הקרום הסינוביאלי מורכב מרקמת חיבור עדינה ודקה המפרישה נוזל סינוביאלי לתוך חלל המפרק והמפנה גורמים מזהמים מתוך הנוזל.
נוזל סינוביאלי (Synovia; Plica synovialis) ממלא את חלל המפרק (מרווח של כ 50 מיקרומטרים) וכן מחלחל לתוך הסחוס המפרקי ולכל חלל פנוי אחר במפרק. הנוזל הסינוביאלי בתוך הסחוס המפרקי משמש כרזרבה לנוזל שבחלל המפרקי ונסחט לתוך המפרק בצורה מכנית (בדומה לסחיטת ספוג) כאשר המפרק מופעל בצורה נורמלית. יציאת הנוזל למפרק משמרת שכבת נוזל על הסחוס המפרקי.
הנוזל הסינוביאלי הוא נוזל סמיך המזכיר חלבון ביצה (המונח synovia פירושו "דומה לביצה". מלטינית: ovum, ביצה) המכיל חומצה היאלורונית (סוג של רב סוכר חומצי) וחומר סיכה המורכב מסוג של גליקופרוטאין. הנוזל מתפקד כמסכך במפרק וכן כמתווך במטבוליזם של הסחוס המפרקי.
חלקם של המפרקים הסינוביאלים כוללים במבנם גם דיסק מפרקי (Discus articularis; Discus articulationis) כמו זה שבמפרק לסתי-רקתי ומפרקים סינוביאלים אחרים כוללים טבעת היקפית (Labrum articulare) פיברוטית כמו בכתף ובמפרק הירך. שני מבנים אלו משפרים את ההתאמה בין עצמות המפרק.
אספקת דם.
אספקת דם למפרק הסינוביאלי מגיעה מהעורקים אשר יוצרים השקות (אנסטמוזות) מסביב למפרק.
בית הנבחרים האמריקאי
פובליוס קורנליוס סקיפיו אימיליאנוס
סקיפיו איימיליאנוס
A Matter of Life and Death
A matter of life and death (עניין של חיים ומוות) הוא האלבום ה-14 של להקת ההבי מטאל הקלאסי הבריטית, איירון מיידן. האלבום יצא לאור ב-2006.
המזרח הרחוק הרוסי
המזרח הרחוק הרוסי (ברוסית: Дальний Восток) הוא אזור מחוז פדרלי במזרחה של רוסיה. בחלק משפות אירופיות נהוג להתייחס לאזור זה כחלק מסיביר, אך ברפובליקות ברית המועצות לשעבר השם הזה נפוץ יותר. אוכלוסיית המחוז היא כ-8,188,594 תושבים (2018) ושטחו 6.952 מיליון קמ"ר. בנובמבר 2018 שטח המחוז הוגדל על חשבון המחוז הפדרלי הסיבירי.
נציג הנשיא במחוז הוא ויקטור אישאייב, ומאז דצמבר 2018 מעונו הרשמי נמצא בוולדיווסטוק. עד דצמבר 2018 שימשה העיר חברובסק כעיר הבירה של המחוז.
קו אפיפיזיאלי
קו אפיפיזיאלי (באנגלית: Epiphyseal Line) מצוי בעצמות ארוכות (בזרועות וברגליים) והוא למעשה קו המהווה גבול בין האפיפיזיה שהיא למעשה קצה העצם המכוסה בסחוס הילאני לבין הדיאפיזה, שהיא גוף העצם. עם תום תקופת הגדילה והתארכות העצם, הלוח האפיפיזיאלי (סחוס הגדילה) מתקשה, והופך מסחוס לעצם.
הקו האפיפיזיאלי הוא השארית של הלוח האפיפיזיאלי, שניתן לזהות בעצם לאחר תום תקופת ההתארכות.
מוזיאון רקנאטי
דלתות מסתובבות
דלתות מסתובבות (באנגלית: Sliding Doors), סרט קולנוע בריטי, הוא דרמה רומנטית שביים פיטר הויט ויצא לאקרנים בשנת 1998. בסרט מככבים גווינת' פאלטרו, ג'ון האנה וג'ון לינץ'. הסרט מציג שתי עלילות שונות ומקבילות בחייה של הדמות הראשית - הלן (פאלטרו). נוצר בהשראת הסרט "סיכוי עיוור" של קשישטוף קישלובסקי, שבו מתפצל גורלה של הדמות הראשית לכמה עלילות מקבילות בגלל איחור או הגעה בזמן לרכבת.
עלילה.
הסרט עוקב אחר חייה של הלן, שפוטרה ממשרתה במשרד ליחסי ציבור. היא ממהרת לתפוס את הרכבת התחתית בלונדון- בעולם אחד היא מספיקה ובעולם השני לא. מכאן מתפצלת העלילה לשני עולמות מקבילים שנמשכים במקביל:
לקראת הסיום בשתי העלילות, הלן מגלה שהיא בהריון (בעלילה הראשונה מחברה החדש, ובשנייה מחברה הבוגדני), אך בהמשך נפצעת ומאבדת את התינוק. בעלילה הראשונה היא מתה, ובעלילה השנייה ניצלת בנס ונפרדת מחברה הבוגד. בסופו של דבר שתי העלילות מתחברות כאשר בעלילה השנייה הלן נתקלת באהובה מהעלילה הראשונה, וכך מסתיים הסרט.
פסקול.
מתוך הפסקול זכה להצלחה השיר "Turn Back Time" של להקת הדאנס-פופ הסקנדינבית "אקווה". הוא הגיע ישירות למקום הראשון במצעד הפזמונים הבריטי, ולמקום ה-18 במצעד "בילבורד טופ 40" בארצות הברית. הקליפ שליווה את יציאת הסינגל כלל קטעים מתוך הסרט, שרבים מהם צולמו ברציף 5 הנטוש בתחנת הטיוב של השכונה הלונדונית הולבורן.
הזמרת הבריטית דיידו תרמה לפסקול של הסרט את השיר "Thank You", אך השיר הפך ללהיט רק כעבור 3 שנים, לאחר שהראפר אמינם בחר להשתמש בבית הראשון של השיר בשירו "Stan", לאחר שראה פרסומת לסרט, שבה הושמע השיר.
מקהלה (תיאטרון יווני)
המקהלה היוותה חלק בלתי נפרד מהתיאטרון ביוון העתיקה וכלי מרכזי בהתפתחותו של התיאטרון.
היסטוריה.
בטרגדיות הראשונות שהוצגו ביוון העתיקה, כל התפקידים גולמו על ידי שחקן אחד. כיוון שהשחקן נדרש לצאת את הבמה מדי פעם על מנת להחליף תלבושות לצורך גילום תפקידים שונים, תפקיד המקהלה, שנותרה על הבמה, היה מרכזי ביותר, והיא תיארה את ההתרחשויות שאירעו מחוץ לבמה - בדרך כלל התרחשויות אלימות יותר, שלא הוצגו על הבמה לפני הקהל.
במאה החמישית לפנה"ס מספר חברי המקהלה היה כ-50 חברים - כולם גברים. המקהלה, בניגוד למקהלות של ימינו, לא שרה אלא דיקלמה את תפקידה. עם התפתחות התיאטרון והתווספות שחקנים נוספים, תפקיד המקהלה פחת באורכו, אולם לעיתים עלתה חשיבותו, כך למשל במחזה "הבכחים" של אאוריפידס המקהלה מגלמת את תפקיד הנשים העובדות את האל - שהוא למעשה תפקיד של אחת הדמויות בהצגה, המניעה את העלילה, ולא רק מתארת התרחשויות מחוץ לבמה.
אייסכילוס הפחית את מספר חברי המקהלה ל-12 חברים בלבד, ובמחזותיו שימשו חברי המקהלה בתפקידים עיקריים במחזה - כך למשל המקהלה היא הגיבור בהצגה "המבקשות מחסה", והאנטי גיבור בהצגה "בנות החסד".
סופוקלס הגדיל את מספר חברי המקהלה ל-15 חברים, וחילק אותה לשתי תת-מקהלות של שישה חברים בכל מקהלה (ההמיכוריא), וכן אחד מחבריה היה ראש המקהלה (הקוריפאיוס). סופוקלס אף הגדיל את מספר השחקנים משני שחקנים לשלושה, ונוסף עליהם שימש ראש המקהלה כדמות לכל דבר (למעשה, שחקן רביעי), והציג את עמדת דעת הקהל או הציבור בעלילה להתרחשויות על הבמה.
שימושים מודרניים.
שימושים מודרניים במקהלה כפי שהופיעה בסיגנונה היווני (כדמות המביעה את עמדת הציבור על ההתרחשויות המוצגות לצופים):
מקהלה יוונית
מרינה צבטייבה
מרינה איבנובנה צְבֶטָיֶיבָה (ברוסית: Мари́на Ива́новна Цвета́ева; 8 באוקטובר 1892 – 31 באוגוסט 1941) הייתה משוררת וסופרת רוסית. מן החשובות שבמשוררות תור הכסף בשירה הרוסית, ומן הכותבות המקוריות בספרות הרוסית.
ביוגרפיה.
נולדה במוסקבה למשפחת אנשי תרבות ואמנות. התייתמה מאמה בגיל 13. למדה במוסקבה, לאחר מכן בשווייץ, גרמניה וצרפת.
ספר שיריה הראשון "אלבום ערב" (1910) משך את תשומת לבו של המשורר והמבקר הספרותי מקסימיליאן וולושין. וולושין הזמין את צבטייבה לביתו בקוקטבל שבקרים, בו נהג לארח אנשי תרבות ואמנים.
בקוקטבל צבטייבה הכירה את סרגיי אפרון, לו נישאה ב-1912. צבטייבה נשארה עם אפרון במשך כל חייה, על אף מערכות היחסים הרבות שניהלה (שהמרכזית בהן הייתה מערכת יחסים לסבית מורכבת ומלאת תשוקה עם המשוררת סופיה פארנוק).
ב-1914 בעלה התנדב לצבא הרוסי, לאחר מהפכת אוקטובר ב-1917 הצטרף אל הכוחות הלבנים. צבטייבה חייתה לבדה במוסקבה, סבלה ממחסור חמור, איבדה את הקטנה מבין שתי בנותיה.
ב-1922, לאחר שנודע לה שבעלה בחיים, יצאה אליו לברלין. לאחר מכן הזוג חי בפראג, וב-1925, לאחר הולדת בנם, הם עברו לפריז.
בשנות ה-30, בעלה של צבטייבה שינה את דעותיו הפוליטיות, החל לתמוך בברית המועצות ואף סייע לפעילות הריגול של ה-נ.ק.ו.ד.. ב-1937 הוא הואשם בכך שלקח חלק בהתנקשות בסוכן סובייטי לשעבר, נאלץ לעזוב את צרפת ושב לברית המועצות. עקב כך, צבטייבה הוחרמה על ידי קהילת המהגרים הרוסים בפריז.
ב-1939 היא שבה לברית המועצות בעקבות בעלה. אולם אלה היו שנות הטיהורים הגדולים של סטלין ומשפחתה של צבטייבה לא נמלטה מהם - בעלה נעצר ונורה, בתה נעצרה והייתה בכלא במשך 8 שנים.
עם כניסתה של ברית המועצות למלחמת העולם השנייה, ב-1941, צבטייבה ובנה פונו ליילבוגה שבטטרסטן. כל נסיונותיה להשיג עבודה נכשלו, ומתוך יאוש היא איבדה את עצמה לדעת בתלייה. נקברה ביילבוגה, אולם מקום קבורתה המדויק איננו ידוע.
יצירה.
שירתה של צבטייבה מאופיינת במתח רומנטי, אינטנסיביות לשונית (מה שעושה אותה לקשה מאוד לתרגום), אקספרסיביות גבוהה.
המוטבים הרווחים בשירתה הם הבדידות, הטרגיות שבאהבה, הקונפליקט בין השגרה לבין חיי הנפש, מקומו של המשורר כנביא המנודה מן החברה.