בסוף 1942 גורשו יהודי העיירה למחנה השמדה בטרבלינקה. אביה של חנה ניסה להשיג תעודות מזויפות, אך שכנתם, גברת מושלקובה, הצליחה לגייס רק שתיים – לחנה ולאמה. האב נאלץ להיפרד מהן, ולא ידוע מה עלה בגורלו.
חנה ואמה הוסתרו במשך שנתיים בוורשה בדירתם של בני הזוג סקוברונק, חסידי אומות העולם. אמה של חנה סייעה בניקיון, בבישול, בתפירה ובהכנת שיעורים עם בנותיהם של בני הזוג סקוברונק.
במשך שנתיים ישבה חנה ליד הדלת כדי להקשיב לצעדים העולים מחדר המדרגות. נאסר עליה ועל אמה להציץ מבעד לחלון ולנעול נעליים כדי שלא יישמעו צעדיהן. בחג המולד, כשאירחה משפחת סקוברונק אנשים בביתה, הסתתרו חנה ואמה בתוך ארון. בחשכת הארון דמיינה חנה שהיא עפה למרחבים, חופשייה כפרפר.
בני הזוג סקוברונק הסכימו שחנה ואמה ימשיכו להסתתר בביתם בתנאי שאם יגיעו אנשי הגסטפו, ירדו לקומה החמישית ומשם יקפצו אל מותן. יום אחד טיפסו גרמנים במדרגות. חנה ואמה החלו לרדת אל הקומה החמישית. למזלן עלתה אחת מבנות המשפחה במדרגות ומיהרה להעלותן לעליית הגג וכך הצילה את חייהן.
לאחר שתעודותיהן נשרפו בהפצצת ורשה, התחזתה חנה לפולנייה אדוקה. חנה ואמה הובאו כאזרחיות פולניות לאומשלגפלץ ומשם נשלחו למחנה עבודה בזנפנברג ליד לייפציג ועבדו בבית חרושת של AEG.
כאשר התקרב הצבא האדום ללייפציג, ברחו חנה ואמה מהמחנה. הן שוחררו על גדת הנהר אלבה ובתום המלחמה שבו לעיירתן. הן גילו שמכל בני המשפחה שרדו רק הן ועזבו את העיירה למחרת הגעתן. הן הגיעו ללודז', ושם נישאה האם ליוסף קופרשמיד, ניצול שואה שאשתו ובתו נרצחו. לאחר שנה נולד אחיה של חנה, אברהם.
בינואר 1949 עלתה חנה לישראל, ומאז היא מתגוררת בתל אביב. היא למדה בבית ספר לסיעוד, עבדה כאחות בריאות הציבור בשכונת עג'מי וניהלה שם סניף של טיפת חלב. לאות הוקרה על עבודתה המסורה זכתה חנה בפרס עבודה על שם נמיר. היא עבדה כאחות ראשית באגף לרפואה ציבורית בעיריית תל אביב עד פרישתה לגמלאות.
על המחברת, נעמי מורגנשטרן.
נעמי מורגנשטרן היא כותבת, מפיקה ומוציאה לאור ספרים, תוכניות וסרטים על מורשת יהודית, מורשת משפחתית ומורשת של היחיד. בשנים האחרונות נעמי הפיקה תוכניות על השואה, שהוצאו לאור בהוצאת יד ושם, רשות הזיכרון לשואה ולגבורה בירושלים.
נעמי מעבירה הרצאות וסדנאות של השואה דרך עיניים יהודיות בפני הורים, מורים ותלמידים.
ביקורות.
הספר הומלץ על ידי משרד החינוך ועל ידי מוזיאון יד ושם כספר מתאים לתלמידי בתי ספר יסודיים, המאפשר דיונים בונים סביב סוגיות מרכזיות כמו התבגרות, התמודדות, עזרה הדדית וזהות יהודית.
חיילי עופרת
חיילי עופרת, הוא ספר אוטוביוגרפי מאת הסופר אורי אורלב. הספר יצא לאור לראשונה בשנת 1956 ומתאר את קורות חייו של הסופר ושל אחיו בתקופת מלחמת העולם השנייה..
הספר תורגם לשמונה שפות: אנגלית, איטלקית, גרמנית, הולנדית, אלבנית, סינית, ספרדית וטורקית.
תמצית העלילה.
הספר "חיילי עופרת" מגולל את סיפורם של יורק וקאז'יק, שני אחים יהודים בתקופת השואה, אשר חווים את אירועי מלחמת העולם השנייה בפולין, שנכבשה על ידי גרמניה הנאצית.
ילדותו של יורק, ילד יצירתי בעל דמיון פורה ואהבה לספרים, נהרסת כאשר פורצת מלחמת העולם. החיים בגטו, היו קשים מאוד לשני האחים - לא היה מבוגר, שיעזור להם וישמור עליהם ברוב שעות היממה. בנוסף, נאלצו השניים להתמודד עם המראות והסיטואציות הקשות, שהיו אופייניים לחיים בגטו וקשים להכלה, במיוחד לילדים צעירים. הספר מתאר את התמודדותם עם חיים קשים אלה. דמיונו של הילד יורק, שהמציא סיפורים ומשחקים לשניהם, אפשר לשניים להרים ראש בנקודה הנמוכה ביותר בחייהם - תקופת השואה.
רקע ביוגרפי ועיבוד.
יורק הוא למעשה אורי אורלב הצעיר, שחווה את מוראות השואה יחד עם אחיו בפולין הכבושה. בספר, מציג הסופר את נקודת מבטו, כילד פולני ֿשנשלח למחנה ריכוז עם אחיו. המהדורה הראשונה של הספר פורסמה תחת שמו של אורלב לפני עברות, בשם א. אורלובסקי.
בשנת 2014, בוים הספר לסרט בצבעי שחור לבן עבור הטלוויזיה הישראלית על ידי הבמאית אלה שחף.
זאהי איברהים חדאד
ד"ר זאהי איברהים חדאד (7 בפברואר 1895–1964) היה רופא ערבי, עסק במניעת מחלות זיהומיות ומדבקות בפלשתינה, כיהן כנשיא הסתדרות הרופאים הערביים בארץ ישראל, ונשיא הליגה הערבית למלחמה בשחפת.
ביוגרפיה.
חדאד נולד ב-1895, רופא ערבי, בוגר האוניברסיטה האמריקנית בביירות.
בשנת 1918 שירת בצבא האימפריה העות'מאנית ומאוחר יותר אצל הבריטים.
במנדט הבריטי.
באמצע שנת 1920 חדאד מונה לרופא ממשלתי. בסוף 1920 הועבר לקנטרה בתור רופא הרכבת והקרנטינה. בשנת 1923 הועבר לחיפה כרופא הרכבת והקרנטינה. בשנת 1931 הועבר לשכם ובשנת 1934 הועבר ליפו.
חדאד התקדם למשרה בכירה במערך שירותי הרפואה של המנדט הבריטי, עסק במניעת מחלות זיהומיות ומדבקות בפלשתינה.
הוענק לחדאד תואר חבר (MBE – Member) על ידי מסדר האימפריה הבריטית.
זאהי איברהים חדאד היה בעל רישיון מספר 688.
חדאד כיהן כנשיא הסתדרות הרופאים הערביים בארץ ישראל, ונשיא הליגה הערבית למלחמה בשחפת.
בנצי (ספר)
בנצי (באנגלית: Elmer) הוא ספר ילדים, הראשון מסדרת הספרים "בנצי" שמדברת על קבלת השונה, האחר והמיוחד. הסדרה כולה נכתבה ואוירה על ידי דייוויד מק-קי, סופר ומאייר בריטי. הספר המקורי פורסם בשנת 1968, ופורסם מחדש בשנת 1989. הסדרה תורגמה ליותר מ-50 שפות. הגרסה העברית הוצאה לאור על ידי "עם עובד" הוצאת ספרים, בשנת 1995, והספר תורגם על ידי אברהם יבין.
תקציר העלילה.
בנצי הוא פיל שונה משאר הפילים, אשר טלאים צבעוניים מעטרים את גופו. הוא המצחיק שבעדר ואהוב על כולם, ולמרות זאת הוא חושש שהשוני שלו הוא דבר רע, ובכל פעם כשאחד הפילים צוחק מבדיחה שבנצי מספר, הוא חושש שהפיל צוחק עליו. בנצי יוצא למסע בו יצבע את עצמו באפור כדי להראות כמו שאר הפילים, להיות רגיל, וכשהוא חוזר לעדר אף אחד מהפילים לא מזהה אותו. הוא רואה שכולם עצובים, ואף פיל לא מחייך, ומחליט לספר בדיחה. רק אז העדר מזהה שזהו בנצי. בעודם צוחקים, מגיע ענן גשם, ושוטף את הצבע האפור מגופו, וכך חוזר להיות בנצי הצבעוני. הוא מגלה שהשוני שלו הוא מה שהופך אותו למיוחד, וזה לא דבר רע, ולומד להבין ולקבל את השוני שלו.
עיבודים בתיאטרון.
ב-2004 הוציאה קבוצת התיאטרון "התיאטרון שלנו" עיבוד לספר בנצי. הוא זכה לפופולריות רבה, אך גם לביקורת על כך שהמחזה הפך על פניו את מסר הסיפור על ידי עיצוב סיום שונה.
דיצ'ן לקמן
דיצ'ן לקמן (באנגלית: Dichen Lachman; נולדה ב-22 בפברואר 1982) היא שחקנית אוסטרלית ילידת-נפאל. ידועה בעיקר בתור קטיה קינסקי בסדרה "שכנים שכנים", בתור סיארה בסדרה "בית הבובות" ובתור אניה בסדרה "המאה".
ביוגרפיה.
לקמן נולדה בקטמנדו, בירת נפאל שם היא התגוררה עד גיל שמונה. היא עברה לאדלייד, אוסטרליה בשנת 1990 עם משפחה. אימה היא טיבטית-נפאלית, ואילו אביה הוא יליד אוסטרליה ממוצא גרמני-נוצרי. התחנכה בתיכונים ובמכללות בעיר מולדתה, ובהמשך למדה באוניברסיטת אדלייד. לקמן עברה ללוס אנג'לס, קליפורניה בשנת 2007, זמן קצר לאחר שסיימה את תפקידה באופרת הסבון "שכנים שכנים", אך לאחר זמן מה היא חזרה בהמשך לאוסטרליה.
קריירה.
היא החלה להופיע ב-2005, אז שיחקה בפרסומות בריטית של החברה Wanadoo ושיחקה בסדרה שכנים שכנים בתור קטיה קינסקי למשך שתי עונות. היא התמודדה באודישן לתפקיד של אלי רובינסון במקור לפני שקיבלה את תפקידה של קטיה ושיחקה גם בסרט הקצר "Eastworld". בשנה שאחריה הופיעה בסרט הנעורים אקווה מרין בתור בת' והופיעה בסרט הטלוויזיה האוסטרלי "Aztec Rex" לצד איאן זירינג.
בשנת 2008 הוחלט לצרפה לסדרה בית הבובות בתור סיירה. היא הופיעה בשתי עונות של הסדרה. אותה שנה הופיעה גם בסרט האימה "Bled" בתור ארן.
בשנת 2014 שיחקה בסרט הרומנטי "Lust for Love" בבימוי חברה הקרוב אנטון קינג, בתפקיד קאלי. הסרט השתמש במימון תרומות בידי חברת Kickstarter. ב-2015 שיחקה בסרט העצמאי מאוחר מדי בתור ג'ילי בין.
ב-2022 שיחקה בסרט של קולין טרוורו בתור סויונה סנטוס, מבריחת דינוזאורים אכזרית.
לאורך השנים שיחקה במגוון סדרות שונות ביניהם: הוואי חמש-אפס (בתור אלמנת קצין), בסדרת הבת של "דוקטור הו": טורצ'ווד, בהמאה - עליו הועמדה לפרס על הקרב הטוב ביותר לצידה של אלייזה טיילור, סוכני S.H.I.E.L.D., ב-, הסדרה פחמן משודרג, הספינה האחרונה, כמעט אנושיים, מפלט אחרון, Husbands ובסדרת הרשת "The Guild".
חיים אישיים.
בינואר 2015 נישאה לשחקן האוסטרי-אמריקאי מקסימיליאן אוסינקי. בחודש מאי של אותה שנה נולדה בתם.
ספינת הקורונה
Heartless (שיר של דה ויקנד)
Heartless הוא סינגל של הזמר הקנדי דה ויקנד. השיר יצא לאור ב-27 בנובמבר 2019, על ידי חברות התקליטים XO וריפבליק רקורדס, כסינגל המוביל מתוך האלבום After Hours.
רקע והוצאה.
דה ויקנד הכריז לראשונה כי הוא עובד על אלבום חדש בנובמבר 2018, באמצעות הופעה בה אמר לקהל כי "פרק 6 בקרוב". לאחר שלושה סינגלים משותפים לאורך שנת 2019, ב-6 באוגוסט, הכריז כי הוא עובד על האלבום הרביעי שלו. לאחר מכן, ב-24 בנובמבר, נחשף השיר "Blinding Lights" באמצעות פרסומת טלוויזיה למרצדס-בנץ, עם דיווחים גם על השיר "Heartless", שיצא יום לאחר מכן. בראיון שנערך עם CR Men, אישר טספיי כי "Heartless" היה השיר הראשון שכתב ל-After Hours, לאחר צאתו של המיני-אלבום הראשון שלו, "My Dear Melancholy", שיצא בשנת 2018.
מילים.