רופר ערך את הופעת הבכורה בנבחרת ניו זילנד במשחק ידידות מול נבחרת כווית בשנת 1980, כאשר טרם מלאו לו 18. רופר השתתף עם ניו זילנד במוקדמות מונדיאל 1982, והעפיל עם הנבחרת למונדיאל 1982 עצמו, לאחר שהבקיע שער ניצחון מול נבחרת סין במשחק המכריע על העלייה למונדיאל, שהסתיים בניצחון 2-1 של ניו זילנד. הופעה זו הייתה הראשונה של ניו זילנד במונדיאלים, והיחידה עד למונדיאל 2010. במונדיאל זה, ניו זילנד הפסידה את שלושת משחקיה בהפרש של שלושה שערים לפחות, והודחה בתום שלב הבתים. רופר פתח בשלושת המשחקים, והיה השחקן הצעיר ביותר בסגל הניו זילנדי. על אף התחלה של קריירה בינלאומית מבטיחה, רופר ערך לאחר מכן יחסית מעט הופעות בינלאומיות, ובין השנים 1986 ו-1995 ערך שתי הופעות בלבד. בשנתיים העוקבות ערך שש הופעות נוספות, ובשנת 1997 סיים קריירה בינלאומית של 17 שנים בנבחרת הבוגרת עם 23 הופעות ו-12 הבקעות.
קריירת אימון.
רופר כאמור היה מאמן-שחקן בקבוצות בניו זילנד, ובמקביל הקים בית ספר לכדורגל בניו זילנד. רופר אימן את נבחרת הנערות עד גיל 16 של ניו זילנד בשנת 1999. בשנים 2014 - 2015 אימן רופר את נבחרת פפואה ניו גיני, והיה אחראי בנוסף על הנבחרת המקומית עד גיל 19, אותה הדריך באליפות אוקיאניה עד גיל 20 בשנת 2014.
תארים.
עם גראסהופרס ציריך
עם ורדר ברמן:
עם קייזרסלאוטרן:
תארים אישיים:
חיים אישיים.
רופר המיר את דתו לנצרות במהלך שהותו בשווייץ. בשנת 1986 נשא לאישה את ליסה, ונולדו להם שני ילדים, קיילב וג'ושוע, גם הם כדורגלנים.
פ.צ. אראו
נבחרת פפואה ניו גיני בכדורגל
פרס משחק השנה
פרס משחק השנה (בגרמנית: Spiel des Jahres) הוא פרס השנה הגרמני למשחקי קופסה. הפרס מחולק מאז שנת 1979 במטרה לתגמל מצוינות בעיצוב משחקי קופסה ולקדם משחקי קופסה איכותיים בשוק הגרמני.
הקריטריונים לקבלת הפרס.
הפרס ניתן על ידי חבר שופטים מגרמניה, שווייץ ואוסטריה, אשר בוחנים משחקי קופסה בשנה הקודמת לחלוקת הפרס. המשחקים שמועמדים לפרס הם "משחקים משפחתיים". משחקי מלחמה, משחקי תפקידים, קלפי אספנות ומשחקים אחרים בעלי רמת תחרותיות גבוהה אינם נכללים כמועמדים לפרס.
מאז 1989 יש פרס נפרד למשחקים לילדים.
במספר מקרים חבר השופטים בחר לתת פרס מיוחד נוסף למשחקים מסובכים יותר, כגון המשחק אגריקולה, שזכה בפרס בשנת 2008. בשנת 2011 חלוקת פרס מיוחד למשחקים מסובכים יותר הפכה לקטגוריה משל עצמה, ונקראת "Kennerspiel des Jahres" או "פרס המשחק למומחים".
הקריטריונים לפיהם נבחר הפרס:
שנת 2016.
המועמדויות לפרס הוכרזו ב-23 במאי 2016, והזכיות הוכרזו ב-18 ביולי 2016.
פרס משחק השנה
פרס משחק השנה למומחים
פרס משחק השנה לילדים
אוגדה 85
אוגדה מרחבית 85 (אוגמ"ר העמקים) הייתה אוגדת מילואים וביטחון שוטף בצה"ל, שפעלה משנות השבעים ועד שנת 1992.
היסטוריה.
בשנות השבעים הוקמה מפקדת שליטה (משל"ט) העמקים. בשנות השמונים הפכה להיות אוגדה מרחבית עם שתי חטיבות מרחביות: חטיבה 228 (חטיבת העמקים או חטמ"ר צמח) וחטיבת הבקעה (חטיבה 417).
בשנת 1986 מונה תת-אלוף האיל סלאח למפקד האוגדה והיה לדרוזי הראשון בדרגת תת-אלוף.
בשנת 1992 פורקה אוגדה מרחבית 85.
בשנת 2003 אוחדו חטמ"ר צמח עם חטמ"ר הבקעה והפך לחטמ"ר הבקעה והעמקים.
ילנה דולינין
ילנה דולינין (נולדה ב-6 בפברואר 1978) היא אתלטית ישראלית. אלופת ישראל בחצי מרתון (2015). החזיקה בשיא ישראל בריצת מרתון (2:35:59 שעות) מספטמבר 2016 ועד נובמבר 2018.
ביוגרפיה.
דולינין נולדה ביקטרינבורג ברוסיה. התאמנה בצעירותה בריצה. בגיל 17 החלה ללמוד כלכלה באוניברסיטת יקטירנבורג. ב-1999 עלתה לישראל והשלימה תואר ראשון במדעי המחשב באוניברסיטת בר-אילן. לאחר לימודיה החלה לעבוד בתחום.
בשנת 2015, בגיל 37, חזרה להתאמן באופן מקצועי בהדרכת מוטי מזרחי במועדון איילות.
בשנת 2016, בתחרות המרתון הראשונה שלה, במרתון ברלין קבעה דולינין שיא ישראלי חדש של 2:35:59 שעות, שיפור של 37 שניות לשיא בן ה-12 שנים של נילי אברמסקי (2:36:36 שעות)., שיא זה החזיק מעמד כשנתיים ונשבר על ידי צ'מטאי-סלפטר.
דולינין נשואה ואם לשלוש בנות.
הישגים.
ג'ון לוקאס
מייג'ור גנרל ג'ון פורטר לוקאס (באנגלית: John Porter Lucas; 14 בינואר 1890 - 24 בדצמבר 1949) היה מפקד בכיר בצבא ארצות הברית אשר פיקד על ארמיות במהלך מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
תחילת דרכו.
לוקאס נולד ב-14 בינואר 1890, בעיר קירניסוויל, שבווירג'יניה המערבית. הוא למד באקדמיה הצבאית של ארצות הברית (וסט פוינט), וסיים אותה בשנת 1911. הוא החל דרכו הצבאית בחיל הפרשים, ושרת בפיליפינים עד שהוחזר לארצות הברית באוגוסט 1914. באוקטובר של אותה שנה, הוא הוצב ברגימנט הפרשים ה-13, אשר הוצב בקולומבוס שבניו מקסיקו. בינואר 1915 הוא מונה למפקד המקלענים של הרגימנט. ב-9 במרץ 1916 הותקפה העיירה קולומבוס בידי גדוד פושטים מקסיקניים של פנצ'ו וייה, במה שנודע כקרב קולומבוס. במהלך הקרב, התבלט לוקאס באומץ לבו, כאשר פילס את דרכו יחף בין שורות התוקפים והגיע אל מגדל השמירה של המחנה, ואז הפעיל את המקלע במגדל וירה עד שהתרכזו סביבו שאר החיילים. לאחר מכן תמרן אותם לוקאס להדוף את המתקפה. לאחר מכן השתתף במשלחת העונשין למקסיקו, שנערכה כתגמול לפשיטותיו של וייה.
באוגוסט 1917 הועבר לדיוויזיה ה-33, וב-15 בינואר 1918 קיבל פיקוד על גדוד במסגרת הדיוויזיה. עם הצטרפותה של ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה, נשלחה הדיוויזיה כולה לצרפת כדי ללחום בחזית המערבית. ב-23 ביוני של אותה שנה, פגע בו פגז גרמני ליד אמיין. הוא נפצע קשה, ופונה לבית חולים באנגליה. לאחר מכן נשלח לחופשת הבראה בארצות הברית, ולא הספיק לקחת עוד חלק במלחמה. ב-31 באוקטובר 1918 הוא הועלה לדרגת קפטן.
בין 1919–1920 היה מדריך צבאי, ובשנת 1920 קודם לדרגת מייג'ור ונכנס ללמוד בבית הספר לתותחנות שדה בפורט סיל, אוקלהומה. בשנת 1921 סיים את לימודו, והפך למדריך בבית הספר הנ"ל עד 1923. שימש בתפקידים שונים עד שנת 1927, עת מונה למפקד גדוד ברגימנט התותחנים ה-82. מ-1932 עד 1936 עבד במחלקת כוח האדם של משרד המלחמה, ומיולי עד אוקטובר 1940 שימש כמפקד רגימנט התותחנים ה-1, ולאחר מכן שימש כמפקד של בריגדת התותחנים של הדיוויזיה ה-2. ביולי 1941 קיבל במפתיע את הפיקוד על הדיוויזיה ה-3.
פעילותו במלחמת העולם השנייה.
לוקס נכנס לתפקידו כמפקד הדיוויזיה ה-3 בספטמבר 1941, ואימן אותה בפורט לואיס, וושינגטון. באפריל 1942 קיבל פיקוד על הקורפוס ה-3, ופיקד עליו עד מאי 1943. ב-9 בספטמבר של אותה שנה קיבל את הפיקוד על הקורפוס ה-2, ופיקד עליו במשך עשרה ימים בלבד. ב-20 בספטמבר הועבר לפקד על הקורפוס ה-6, אשר הוצב בסיציליה במסגרת המערכה בסיציליה. הקורפוס השתתף כחלק מהארמייה החמישית של מארק קלארק בפלישת בעלות הברית לאיטליה. הקורפוס שלו הגיע לנאפולי ב-1 באוקטובר, אגב קרבות דמים כנגד הארמייה העשירית הגרמנית. ב-6 באוקטובר הגיעו בעלות הברית אל הנהר וולטורנו. הנהר היה מכשול טבעי, שהבטיח מפני מתקפת נגד בכיוון נאפולי. מאחוריו היה קו מגננה חזק של הגרמנים, שלא אפשר התקדמות ללא היערכות וקבלת אספקה ראויה. בחזית האיטלקית השתרר קיפאון, שאפשר לגרמנים לבצר את צפון איטליה. ב-22 בינואר 1944 פתחו בעלות הברית במתקפה על הגרמנים (קרב אנציו) בניסיון לשבור את הקיפאון. לוקאס היה ספקני מאוד באשר לסיכויי ההצלחה של התוכנית, והתקדמותו הייתה אטית והססנית מאוד, וכמעט הרסה את המבצע כולו. קלארק מינה את לוסיאן טראסקוט כמפקד הקורפוס ה-6, ואת לוקאס מינה כראש מטהו.
לאחר שלושה שבועות חזר לוקאס לארצות הברית, ומונה כמפקד הארמייה ה-14. יחידה זו הייתה מזויפת, ומטרתה הייתה להטעות את הגרמנים ולגרום להם לחשוב כי בעלות הברית מתכננות נחיתה בפה-דה-קאלה, ובכך להפחית את מוכנותם לקראת הפלישה לנורמנדי. הארמייה כללה טנקי דמה שנעשו מעיסת נייר וגומי, מפקדות מדומות, נחתות דמה, ומטבחי שדה שפלטו עשן. באוגוסט של אותה שנה פורקה הארמייה ה-14, ולוקאס התמנה כמפקד הארמייה ה-15. הוא החזיק בתפקיד עד נובמבר 1944, עת הועבר לפקד על הארמייה הרביעית עליה פיקד עד סוף המלחמה.
אחריתו.
ב-1946 מונה לראש קבוצת יועצים צבאיים אמריקניים שנשלחה לסייע לצ'יאנג קאי שק במלחמת האזרחים הסינית. ב-1948 חזר לארצות הברית ומונה לראש המטה של הארמייה החמישית שהוקמה מחדש והוצבה בשיקגו. הוא נפטר באופן פתאומי ב-24 בדצמבר 1949, בבסיס הצי האגמים הגדולים בשיקגו, והוא בן 59.
בסרט "אנציו", דמותו של מייג'ור גנרל ג'ק לזלי (ארתור קנדי) ככל הנראה מבוססת על דמותו של לוקאס.
ג'ייקוב דיוורס
גנרל ג'ייקוב לוקאס דיוורס (באנגלית: Jacob Loucks Devers; 8 בספטמבר 1887 – 15 באוקטובר 1979) היה מפקד בכיר בצבא ארצות הברית אשר התפרסם במהלך מלחמת העולם השנייה כקצין המבצעים בזירה האירופית, קצין המבצעים בזירת הים התיכון וכמפקד קבוצת הארמיות השישית. חלק מההיסטוריונים מחשיבים אותו לאחד המפקדים היותר מוכשרים אך הפחות מוכרים של צבא ארצות הברית במהלך המלחמה.
ביוגרפיה.
תחילת דרכו.
דיוורס נולד ב-8 בספטמבר 1887 בעיר יורק שבפנסילבניה. הוא היה בנם הבכור של פיליפ ואלה קייט דיוורס, ומשפחתו הייתה ממוצא מעורב אירי-גרמני. מגיל צעיר הוא התבלט כנער חרוץ ותחרותי. בשנת 1905 הוא התקבל לאוניברסיטת ליהיי מתוך כוונה ללמוד הנדסה, אולם שוכנע להיכנס ללימודים באקדמיה הצבאית של ארצות הברית (וסט פוינט). הוא סיים את לימודיו בשנת 1909, במקום ה-39 מתוך 103 במחזורו. בין חבריו לספסל הלימודים נמנו ג'ורג' פטון, ויליאם סימפסון ורוברט אייכלברגר.