ברוסיה פועלת תעשייה ביטחונית ענפה מאוד שהפכה למרכיב בולט בתעשייה הרוסית. תעשייה זו נועדה לתת מענה לצרכיה הביטחוניים של רוסיה ובעיקר של הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית. קיימת השקעה רבה בפיתוח אמצעי לחימה מתוצרת רוסיה והיא נחשבת לאחת המדינות המובילות בעולם בתחום זה. התעשייה הצבאית נחשבת למגזר חשוב מאוד בכלכלת רוסיה ותחום התעשייה שמעסיק את מספר העובדים הגדול ביותר במדינה.
רבים מאמצעי הלחימה המיוצרים מיועדים לייצוא, שעליו מפקחת חברת רוסאובורנאקספורט. היקף הכנסות התעשייה הגיע בשנת 2007 ל-18.6 מיליארד דולרים, 11.6 מהם הגיעו מהזמנות של הצבא ו-7 מיליארד דולר מייצוא. בתעשייה הצבאית הרוסית עובדים קרוב ל-3 מיליון איש. בשנת 2012 הייתה רוסיה ליצואנית הנשק השנייה בגודלה בעולם (כשרק ארצות הברית מעפילה עליה), עם שווי ייצוא של 13.5 מיליארד דולרים
הזמנות המדינה וייצוא.
בתחילת שנות ה-90 הזמנות הנשק מטעם הצבא הרוסי ירדו באופן משמעותי עובדה שהביאה לפגיעה במפעלי התעשייה הצבאית במדינה. בשנת 1996 אחוז ההזמנות החדשות עמד על 50% מסך כלל ההזמנות לצבא ושנה לאחר מכן ירד ל-21% בלבד מתוך כלל ההזמנות לצבא הרוסי.
ברם, החל משנת 2000 ההשקעות הממשלתיות בתחום התעשייה הצבאית החלו לצמוח וגדלו מ-46 מיליארד רובלים בשנת 2000 עד לכדי 111 מיליארד רובלים בשנת 2003. בשנת 2004 הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית הזמינו ממפעלי התעשייה הצבאית הרוסית נשק בשווי 136 מיליארד רובלים (4.7 מיליארד דולרים). מאז 2005 ההזמנות מטעם המדינה גדלות בשליש מדי שנה.
באפריל 2000 נשיא רוסיה ולדימיר פוטין חתם על צו נשיאותי לפיו חברת "הטכנולוגיות הרוסיות" (Российские технологии) תוכפף לחברת "פרומאקספורט" כצעד ראשון לאיחוד חברות ממלכתיות לייצור נשק. בנובמבר אותה שנה אוחדו החברות "פרומאקספורט" ו"רוסוואורוז'ניה". הגוף החדש קיבל את השם "רוסאובורונאקספורט".
ב-1 בדצמבר 2000 הוקמה הוועדה הממשלתית לשיתוף פעולה צבאי וטכנולוגי עם מדינות זרות שהיה לגוף העיקרי שפיקח על ייצוא נשק. באוקטובר 2001 מפעל סוחוי הפך לחברת החזקות בתחום התעופה. באפריל 2002 הוקמה חברת החזקות על בסיס תאגיד "אנטיי" ובמסגרתו אוגדו 23 חברות ממלכתיות לייצור מערכות נ"מ.
בשנת 2004 הוחלט לארגן מחדש את הוועדה הממשלתית לשיתוף פעולה צבאי וטכנולוגי עם מדינות זרות אל תוך השירות הפדרלי לשיתוף פעולה צבאי וטכנולוגי שהוכפף למשרד ההגנה הרוסי. המדינה המשיכה לתמוך בתחום התעשיות הביטחוניות כאשר הוקמה הוועדה הממשלתית לענייני התעשייה הצבאית והוטל עליה ליישם את מדיניות המדינה בנושאי התעשייה הצבאית ופיתוח התעשיות בנושאי הצבא.
ב-1 במרץ 2007 נחתם צו נשיאותי לפיו הותר רק ל"רוסאובורונאקספורט" לייצא נשק רוסי. על כל יצרניות הנשק ברוסיה נאסר לייצא בעצמן את תוצרתן. בשנת 2009 המדינה העניקה סובסידיות על סך 6 מיליארד רובלים לחברות התעשייה הצבאית, 76 מיליארד רובלים נוספים הועברו כערובות מדינה עבור אותן חברות. בשנים 2009—2010 המדינה השקיעה 220 מיליארד רובל בתחום זה.
בשנת 2010 תוכנן כי הזמנות הנשק מהמדינה יגיעו לכדי 375 מיליארד רובלים. באותה שנה צבא הרוסי קיבל לרשותו 20 אלף יחידות חדשות של טכנולוגיה צבאית, לרבות 27 טילים בליסטיים, 34 טילי כנף, 6 רכיבי חלל, 21 מטוסים, 37 מסוקים, 19 טילי נ"מ, 61 טנקים, 325 כלי רכב משוריינים ונגמ"שים וההשקעה בתחום התעשייה גדלה לכדי 19 טריליון רובלים.
בשנת 2011 הושלמה רפורמה מבנית בנושאי התעשייה הצבאית ברוסיה והוקמו תאגידים מאוחדים בבעלות המדינה שניהלו 50 חברות שונות, האחראיות ל-60 אחוז מתפוקת התעשייה הצבאית במדינה. בשנת 2001 רוסיה ייצאה נשק בשווי 3.7 מיליארד דולר בלבד, אולם אלה גדלו מאוד והגיעו לכדי 13.2 מיליארד דולר בשנת 2013.
השפעת התעשייה על מחוזות השלטון המקומי.
התעשייה הצבאית הרוסית מהווה חלק משמעותי מההכנסות המדינה ובפרט היא מהווה נדבך מרכזי בהכנסותיו של מחוז ניז'ני נובגורוד, כ-30 עד 40 אחוז מההכנסות המחוז.
יצרניות הנשק.
החברות העיקריות בתחום ייצור כלי נשק הן: "רוסטכנולוגיות", אובורונפרום, מוטורסטרויטל, אוּרַאלוַואגוֹנְזָאבוֹד, מפעל המכונות של איז'בסק, מפעל המכונות של ניז'ני נובגורוד, מפעל ווטקין מפעל קירוב ואחרים.
חברות נוספות בתחום התעשייה הצבאית הן: חברת וימפל, תאגיד המספנות המאוחד, מפעל קירוב, קאזאן מסוקים (המהווה חלק מתאגיד "מסוקי רוסיה") ומשרד התכנון "רובין", מפעל הטרקטורים של וולגוגרד, מפעל הטרקטורים בצ'ליאבינסק.
אתגרים וקשיים.
התעשייה הצבאית הרוסית סובלת ממחסור בצוותי עבודה צעירים ואחוזים גבוהים של חובות כספיים במפעלי התעשייה הצבאית והתעשייה אינה מצליחה לייצר הזדמנויות עבודה נאותות עבור צעירים.
אלפונסו השני, מלך נאפולי
אלפונסו השני, מלך נאפולי (4 בנובמבר 1448 - 18 בדצמבר 1495), היה מלך נאפולי בין השנים 1494–1495.
ביוגרפיה.
אלפונסו השני נולד בנאפולי בירת ממלכת נאפולי, ב-4 בנובמבר 1448, והיה בנם של פרדיננדו הראשון, מלך נאפולי ואיזבל מקלרמון, בתם של טריסטאן דה קלרמון וקתרינה מטרנטו, רוזנת קופרטינו. בשנת 1463 מת דודו רבא ג'ובאני אנטוניו אורסיני דל באלצו, נסיך טראנטו, ואלפונסו קיבל חלק מנחלותיו, ובשנת 1465 מתה אמו איזבל מקלרמון, ואלפונסו ירש את טענתה לממלכת ירושלים. אלפונסו לחם במלחמותיו השונות של אביו, ואף סייע לאביו לדכא את מרד האצילים בשנת 1485.
בשנת 1494 מת אביו פרדיננדו הראשון, מלך נאפולי, ואלפונסו עלה לשלטון במקומו. לאחר מות אביו הכריז שארל השמיני, מלך צרפת על עצמו כמלך נאפולי וירושלים, ופלש לאיטליה בעידוד לודוביקו ספורצה, דוכס מילאנו שחשש מאלפונסו. עד מהרה הובסו כוחותיו של אלפונסו, ושארל השמיני כבש את נאפולי ב-22 בפברואר 1495. אלפונסו פרש למנזר בסיציליה, ובנו פרדיננדו השני, מלך נאפולי עלה לשלטון במקומו, וב-18 בדצמבר 1495 מת אלפונסו במסינה.
משפחתו.
ב-10 באוקטובר 1465 התחתן אלפונסו עם איפוליטה מריה ספורצה, בתם של פרנצ'סקו ספורצה, דוכס מילאנו וביאנקה מריה ויסקונטי, ממנה נולדו לו 3 ילדים:
בנוסף היו לאלפונסו 2 ילדים לא חוקיים מפילגשו טרוגיה גאצלה.
Jewish Quarterly
Jewish Quarterly הוא כתב עת ספרותי ותרבותי הרואה אור בבריטניה ארבע פעמים בשנה.
Jewish Quarterly נוסד בידי יעקב סונטאג (1905–1984) ב-1955 וראה אור ברציפות מאז ועד היום. העורכים האחרונים היו מתיו רייז ואלנה לפין והעורכת הנוכחית היא דבורה באום.
תומך בפרס השנתי Jewish Quarterly-Wingate Prize שמוענק משנת 1996.
איזבלה מנאפולי
סאאב 99
סאאב 99 היא מכונית סלון שיוצרה על ידי יצרנית הרכב והמטוסים ההשוודית סאאב בין השנים 1968–1984.
יוצרו 588,643 יחידות, מתוכם לשוק המקומי בשוודיה כ-270,000 יחידות.
ה"סאאב 99" הורכבה גם בפינלנד. עיקר היצוא יועד לארצות הברית.
היסטוריה.
סאאב (Saab) היא חברת רכב ותעשייה כבדה שהוקמה בשנת 1937 ועסקה ביצור מטוסים. עם סיום מלחמת העולם השנייה חיפשה החברה שווקים חדשים. בשנת 1944 החל פרויקט במטרה ליצור את המכונית הראשונה, חמש שנים לאחר מכן החל היצור של המכונית "SAAB 92". העיצוב הדגיש את שורשיה של החברה בתעופה בעיקר.
תכנון וייצור.
פרויקט תכנון הסאאב 99 החל ב-2 באפריל 1964. מהנדסי חברת סאאב תכננו לפתח מכונית חדשה וגדולה יותר מהסאאב 96. הסאאב 99 הושקה ב-27 בנובמבר 1967.
אבות הטיפוס הראשונים של 99 נבנו על ידי חיתוך לאורכו של דגם הסאאב 96 והרחבתו ב-20 ס"מ.
ההפקה הראשונה הגיעו בסתיו 1968, יוצרו 4190 מכוניות בלבד. הייצור גדל באופן משמעותי בשנת 1969 ושוב בשנת 1970 כאשר הגיעו מודל ארבע דלתות. בשנת 1970 בוצעה מתיחת פנים והדגם הפך יותר מפואר, עם הגה חדש. מערכת הפליטה הייתה עשויה אלומיניום.
ניצחונות במרוצים.
הסאאב 99 EMS זכתה במקום הראשון ב- ראלי שוודיה בשנת 1977, וזכייה נוספת במקום הראשון ב- ראלי שוודיה בשנת 1979, עם דגם הסאאב 99 טורבו.
כבשת יעקב
כבשת יעקב היא זן נדיר של כבשים קטנות יחסית, בעלות ריבוי קרניים וצמר מנוקד לרוב בלבן ושחור. לכבשות יעקב עשויות להיות 2-6 קרניים, אך לרובן יש ארבע. כבשות יעקב מגודלות לרוב לצורך שימוש בצמרן, בשרן ועורן. כמו כן הן משמשות כחיות מחמד ונוי, ואף נעשה בהן שימוש למטרות שמירה והגנה על חוות מפני גנבות והשחתות. התנהגותן מזכירה יותר התנהגות עיזים משל כבשים - הן נוטות לפחות עדריות, ואין להן על פי רוב משכוכית. מייחסים לכבשות יעקב את היותן זן שמקורו בעולם הישן (ולא באמריקה), ושנעשה בהן מעט התערבות גנטית אנושית יחסית לחיות משק אחרות, זאת על אף שמקורן הוודאי אינו ברור. כבשים מנוקדות בעלות ריבוי קרניים תועדו באמצע המאה ה-17 באנגליה, והיו נפוצות כמאה שנה לאחר מכן.
שלא כמינים אחרים של כבשים, כבשי יעקב בצפון אמריקה לא עברו תהליכים נרחבים של הכלאות והרבעה סלקטיבית. לפיכך כבשי יעקב ממוצא אנגלי נוטות להיות גדולות וכבדות מהאמריקאיות כתוצאה מברירה מלאכותית והשבחה.
זן כבשים זה הוא מהיונקים היחידים החשופים גנטית למחלת הטיי-זקס, מחלה עצבית תורשתית קשה הפוגעת בעיקר בילדים ששני הוריהם ממוצא אשכנזי, ולפיכך משמשת למחקרים על המחלה.
כבשי יעקב בישראל.