הרבה לפני שרודה החל את נתיבתו המקצועית בפוליטיקה של ארצות הברית, הוא שקל להתמודד למושב במועצת עירייה בטרם פתח בקריירה ציבורית, אך העדיף להתמקד בהרחבת עסקיו. כבן לזוג הורים תומכי המפלגה הרפובליקנית, היה רודה פקוד למפלגה הרפובליקנית עד 1997, אז עזב את המפלגה ונהפך לעצמאי מכיוון שחש שהמפלגה פונה ל"כיוון הלא נכון" בכל הנוגע לסוגיות חברתיות. מאז הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2004 הוא מצביע למועמדי המפלגה הדמוקרטית לנשיאות, אם כי תרם רק למועמדים רפובליקנים לקונגרס עד 2007. זמן קצר לפני שהתפקד למפלגה הדמוקרטית, תרם רודה למסע הבחירות של מושל אוהיו ג'ון קייסיק לנשיאות ב-2016. קייסיק השהה את מסע הבחירות שלו זמן קצר לפני שהובס על ידי דונלד טראמפ בפריימריז בקליפורניה. בשל תרומותיו התכופות למועמדים רפובליקנים, נמתחה עליו ביקורת מצד גורמים במפלגה הדמוקרטית ועלו תהיות האם רודה נאמן דיו למפלגה או שמא הוא "רפובליקני בתחפושת".
ב-2 במרץ 2017 הודיע רודה על מועמדותו לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-48 של קליפורניה. הוא התמודד על מושבו של נציג המחוז המכהן דיינה רורבאקר זמן קצר אחרי ששינה את רישומו מ"חסר שיוך פוליטי" ל"דמוקרטי". המפלגה הדמוקרטית של קליפורניה הביעה תמיכה ביריבו העיקרי של רודה בבחירות המקדימות, הנס קירסטיד. מנגד, רודה זכה לחסות ועדת הקמפיין הקונגרסיאלי הדמוקרטית במאי 2018. בבחירות המקדימות, רודה סיים במקום הראשון ברוב זעום בן 125 קולות, מה שאפשר לו להתייצב מול רורבאקר בבחירות הכלליות. רודה זכה, בין היתר, לתמיכתו של נשיא ארצות הברית לשעבר ברק אובמה.
ב-25 באוקטובר 2018 הכריז ראש עיריית ניו יורק לשעבר מייקל בלומברג כי יתמוך במסע הבחירות של רודה באמצעות תרומה בת ארבעה מיליון דולר אמריקני לוועדת הפעולה הפוליטית שלו. פעולה זו של בלומברג הפכה את ההתמודדות של רודה נגד רורבאקר ליקרה ביותר מבחינה כספית בבחירות 2018 לבית הנבחרים. ב-6 בנובמבר תוצאות הבחירות היו צמודות מכדי להכריז על מנצח, שכן רודה הוביל בפער דחוק על רורבאקר. ההובלה של רודה התרחבה זמן קצר אחר כך, עד שסוכנות הידיעות "AP" הכריזה ב-10 בנובמבר על רודה כמנצח.
בשלהי 2019 הצביע בעד שני סעיפי ההדחה של דונלד טראמפ. בקונגרס ה-116 של ארצות הברית, שהתכנס בינואר 2019, מכהן רודה כחבר בוועדת הפיקוח והרפורמה הממשלתית ובוועדת התחבורה והתשתית. ב-22 באפריל 2020 הכריז רודה כי מוסדות להשכלה גבוהה עם קמפוסים במחוז הקונגרס ה-48 יקבלו מענקי סיוע בני יותר מ-17 מיליון דולר כהתמודדות עם התפרצות נגיף הקורונה בארצות הברית.
ב-4 בנובמבר 2020 הפסיד רודה בבחירות לכהונה שנייה בבית הנבחרים למישל סטיל, מועמדת המפלגה הרפובליקנית. לאחר הפסדו בבחירות, הודיע רודה כי יתמודד בשנית מול סטיל בבחירות 2022. עם זאת, מפת מחוזות הקונגרס בקליפורניה לשנת 2022 הציבה את בתיהם של רודה, סטיל וחברת הקונגרס הדמוקרטית קייטי פורטר באותו המחוז, שקיבל את המספר 47. כאשר הכריזה פורטרה על כוונתה להתמודד במחוז ה-47 החדש, בחרה סטיל להתמודד במחוז ה-45 החדש. לאחר שהכריז תחילה על כוונתו להתמודד נגד פורטר, רודה פרש מהמרוץ בינואר 2022.
רכבת הקרח (סרט)
רכבת הקרח (באנגלית: Snowpiercer) הוא סרט פעולה-מדע בדיוני משנת 2013, המבוסס על הרומן הגרפי הצרפתי "רכבת הקרח" מאת הסופר ז'אק לוב, בנז'מין לגראן וז'אן מארק רושט. הסרט מבוים על ידי הבמאי בונג ג'ון-הו עם תסריט שנכתב על ידיו ועל ידי וקלי מסטרסון. הסרט הוא סרטו הראשון בשפה האנגלית של בונג; כמעט 85% מהדיאלוג המדובר במהלך הסרט הוא באנגלית.
בסרט מככבים כריס אוונס, סונג קאנג-הו, טילדה סווינטון, ג'יימי בל, אוקטביה ספנסר, קו אה-סונג, ג'ון הרט ואד האריס; והוא מתרחש בקרונותיה של רכבת הקרח, שמסילתה מקיפה את כדור הארץ כולו והיא מסיעה את שרידיה האחרונים של האנושות לאחר ניסיון כושל להנדסת האקלים במטרה לעצור את ההתחממות הגלובלית, שבטעות הוביל ליצירת מעטפת שלג נצחי סביב כדור הארץ. אוונס מגלם את דמותו של קרטיס אוורט, בן למעמד זנב הרכבת, המעמד הנמוך ביותר, כשהוא מוביל מהפכה נגד בני המעמד הגבוה השולטים בקדמת הרכבת.
הסרט זכה לתהודה ביקורתית, והופיע ברשימות עשרת הסרטים המובילות ביותר של מבקרי הקולנוע משנת 2014 בעקבות יציאתו הבינלאומית. שבחי הביקורות הופנו בעיקר לתוכנו של הסרט, לבימויו ולביצועי השחקנים, ובמיוחד של אוונס וסווינטון. בתחילה, הסרט תוכנן לעלות בצורה מצומצמת בארצות הברית, התגובה הביקורתית לסרט הובילה את המפיצים להרחיב את ההקרנה לבתי קולנוע נוספים ובאמצעות שירותי VOD. הסרט הופק בתקציב של 40 מיליון דולר, מה שהופך אותו להפקה הקוריאנית היקרה ביותר אי פעם.
עלילת הסרט.
לאחר ניסיון להפסיק את ההתחממות הגלובלית באמצעות הנדסת אקלים שהשתבשה בצורה קטסטרופלית ויצרה עידן קרח מודרני בשנת 2014, שרידיה האחרונים של האנושות נכלאו בעל כורחם ברכבת מהפכנית המנוהלת על ידי איל התחבורה, וילפורד. עד שנת 2031, הנוסעים ברכבת התבדלו לפי המעמד, כאשר בני מעמד הגבוה התמקמו בקדמת הרכבת ואילו בני המעמדות הנמוכים והעניים מוקמו בזנב הרכבת ונשמרים על ידי שומרים חמושים.
תחת עידודו של דמות-האב שלו, גיליאם, קרטיס ויד ימינו, אדגר, מובילים את נוסעי זנב הרכבת למרד לאחר שהם מבינים שהשומרים חמושים רק למראית העין. השניים משחררים את נמוגונג, מומחה לביטחון שעזר ליצור את הרכבת, ואת בתו יונה, משביים. נמוגונג עוזר לצבא זנב הרכבת להתקדם, אך עד מהרה בסופו של דבר הם מגיעים למבוי סתום כשהם נתקלים בשומרים נוספים המצוידים בגרזנים, עליהם מפקחת השרה מייסון. בקטטה שלאחר מכן, קרטיס מאפשר להרוג את אדגר על מנת שיוכל ללכוד את מייסון ולהשתמש בה כקלף מיקוח לסיום הקרב. צבא זנב הרכבת נשאר מאחור על מנת להחזיק את השומרים בשבי, ואילו קרטיס לוקח את מייסון יחד עם נמוגונג, יונה, לוחם מיומן בשם גריי, וטניה ואנדרו, שני הורים שילדיהם נלקחו מהם לקדמת הרכבת. הקבוצה לא מודעת לכך שפרנקו, הנאמן למייסון, בורח מצבא זנב הרכבת כדי להזעיק שומרים נוספים.
בעוד הקבוצה של קרטיס עושה את דרכה אל המנוע, היא מגיעה לחדר הכיתה, שם המורה משתמשת בתלמידיה כהסחת דעת על מנת לתקוף ולהרוג את אנדרו לפני שגריי הורג אותה. בזנב הרכבת, פרנקו משתמש בהסחת הדעת כדי להרוג את צבא זנב הרכבת וללכוד את גיליאם. פרנקו שולח עדכון חי לטלוויזיה בכיתה כשהוא מוציא להורג את גיליאם; ובתמורה, קרטיס הורג את מייסון. הקבוצה של קרטיס ממשיכה הלאה, אך פרנקו עולה על עקבותיהם במהרה. טניה וגריי נהרגים לאחר שנלחמו והרגו לכאורה את פרנקו; קרטיס, נמוגונג ויונה ממשיכים הלאה.
כשהם מגיעים לקרון האחרון לפני המנוע. נמוגונג מגלה שהוא ויונה אספו קרונול, סם ממכר אך גם חומר נפץ חזק, בו הוא מעוניין להשתמש בו במטרה לפוצץ את הדלת כלפי חוץ, מתוך אמונה שהם יכולים לשרוד. קרטיס עוצר אותם, ומסביר שכשהיה צעיר, חלק זנב הרכבת החל לנהוג בקניבליזם, והוא כמעט היה מוכן לאכול את אדגר התינוק, אך גיליאם הציע לו את זרועו במקום זאת. קרטיס רוצה להתמודד עם וילפורד כדי לשאול מדוע הוא יצר את המערכת האקולוגית הסגורה הזו.
קרטיס פוגש את וילפורד ולמרבה ההלם מגלה שהוא וגיליאם פעלו יחד כדי לביים את המרד של קרטיס במטרה לצמצם את אוכלוסיית נוסעי הרכבת. וילפורד מורה להרוג 74% מנוסעי זנב הרכבת. לאחר מכן, וילפורד מציע לקורטיס לקחת את תפקידו בהובלת הרכבת. כשנראה כי קרטיס מוכן להסכים להצעה, יונה נכנסת פנימה ופותח לוח רצפה שחושף ילדים מזנב הרכבת, כולל ילדיהם של אנדרו וטניה, אנדי וטימי, עובדים על המנוע כעבדים. מזועזע, קרטיס מכה את וילפורד ומציל את טימי מהמכונות, אך מאבד את זרועו בתהליך. קרטיס נותן ליונה גפרורים כדי להצית את הקרונול, ואילו נמוגונג נלחם והורג את פרנקו, שעקב אחריהם. כשהם מבינים שהדלת לחדר המכונות לא נסגרת, קרטיס ונמונגונג משתמשים בגופם כדי להגן על יונה וטימי מפני הפיצוץ.
הפיצוץ גורם למפולת שהורסת את הרכבת. זמן קצר לאחר מכן, יונה וטימי נמלטים מההריסות, ושמים לב לדוב קוטב הניצב מרחוק, מה שמצביע על כך שקיימים חיים מחוץ לרכבת.
הפצה.
הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה בטיימס סקוור ב-29 ביולי 2013 בסיאול, דרום קוריאה, לפני שהוקרן בפסטיבל הסרטים האמריקאי בדאווי כסרט הנעילה ב-7 בספטמבר 2013, וב-7 בפברואר 2014 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של ברלין. הסרט פתח את פסטיבל הסרטים בלוס אנג'לס ב-11 ביוני 2014, ובפסטיבל הקולנוע הבינלאומי באדינבורו ב-22 ביוני 2014.
סוגיית גרסת הבמאי.
ב-9 בנובמבר 2012, "The Weinstein Company" רכשה את זכויות ההפצה של הסרט מ-"CJ Entertainment", על סמך התסריט וכמה קטעים שצולמו, עם תוכנית להפצה נרחבת בצפון אמריקה, כמו גם ברחבי בריטניה, אוסטרליה, ניו זילנד ודרום אפריקה. הסרט עלה לאקרנים בארצות הברית ב-27 ביוני 2014 בשמונה בתי קולנוע בלבד בערים נבחרות. עיכוב זה נגרם על ידי הארווי וויינשטיין, בעליה של "The Weinstein Company", שביקש לערוך 20 דקות של קטעי צילום ולהוסיף מונולוגים לקטעי הפתיחה והסגירה של הסרט, אך בונג סירב לכך בתוקף. בתגובה, קמפיין שדרש להפיץ את גרסת הבמאי לסרט בארצות הברית נוצר על ידי הפעיל הקולנועי דניס הרד-בשור. בסופו של דבר, בונג הצליח להפיץ את הסרט בצורתו המקורית; עם זאת, הפצת הסרט עבר לידיה של "Radius-TWC", מה שאומר שהסרט קיבל רק הפצה מצומצמת בבתי הקולנוע של בית האמנות. ב-3 ביולי 2014 הוכרז כי בזכות הביקורות החיוביות, הסרט יזכה להפצה רחבה יותר ויוצג במעל ל-150 בתי קולנוע.