ב-1992, שנתיים לאחר מותו, הנהיגו משפחתו ומנהיגי המפלגה הדמוקרטית את הענקתו של "פרס לורנס אובריאן" , שמוענק כהכרה על שירות ארוך למפלגה.
קריירה בממשל.
למשרתו הראשונה בוושינגטון מונה אובריאן ב-1948 כעוזרו המנהלי של חבר בית הנבחרים פוסטר פרקולו. ב-1960 הוא מונה על ידי הנשיא הנבחר קנדי למשימת גיוס אנשי הצוות לממשלו. ב-1961 מינה הנשיא קנדי את אובריאן לשמש כעוזר המיוחד לנשיא ליחסים עם הקונגרס ולענייני כוח אדם. אובריאן גם היה אחראי על מינוי משרות פטרונות פוליטית. הוא היה חבר במעגל היועצים הקרוב של הנשיא קנדי, שנודע בוושינגטון בכינוי "המאפיה האירית".
אובריאן קידם בשנה הראשונה לנשיאותו של קנדי את הרחבת הוועדות הקבועות של בית הנבחרים כדי להבטיח רוב ליברלי ומתון יותר. הוא גם דחף להגדלת שכר המינימום. ב-1962 הוא ניהל את פעילותו של הנשיא קנדי במפלגה הדמוקרטית במהלך בחירות אמצע הכהונה.
אובריאן התלווה לנשיא קנדי ולגברת הראשונה ג'קי קנדי במסעם לטקסס בנובמבר 1963. הוא נסע ברכב שהיה מאחורי רכבו של הנשיא בשיירה שנעה ברחובות דאלאס. בתוקף כך הוא היה עד ראייה ישיר לרצח קנדי. לאחר שנקבע מותו של הנשיא, ליווה אובריאן את ארון הקבורה ואת הגברת קנדי בדרכם למטוס האייר פורס 1 שחנה בנמל התעופה דאלאס לאב. בהיותם על סיפון המטוס, קרא הנשיא לינדון ג'ונסון לאובריאן ולקני אודונל, שגם הוא היה אחד מחברי החוג הפנימי של הנשיא המנוח וחבר "המאפיה האירית", וביקש משניהם להישאר לעבוד עמו בממשל החדש. אף על פי שאובריאן לא היה מעולם מקורב לג'ונסון (והיסטוריונים רבים, כולל הביוגרף של ג'ונסון רוברט קארו , דיווחו שאובריאן לא חיבב את ג'ונסון ולא בטח בו או מעולם לא הפגין זאת בפומבי), הוא נשאר בבית הלבן ועבד עם הנשיא החדש. הנשיא ג'ונסון מינה את אובריאן כעוזר מיוחד לנשיא ליחסים עם הקונגרס ולענייני כוח אדם.
ב-1965 מינה ג'ונסון את אובריאן כמנהל הכללי של דואר ארצות הברית. בתפקיד זה כיהן אובריאן עד 1968. במהלך כהונתו בתפקיד ביטלה מחלקת הדואר בספטמבר 1967 רבים מחוזי ה"דואר באמצעות הרכבת" (mail by rail), ובחרה לשנע את דברי הדואר בדרגה ראשונה באמצעות מטוסים או כלי רכב. לצעד זה הייתה השפעה הרסנית על ההכנסות מרכבות הנוסעים והוא הוביל ישירות להפסקת פעולתם של קווי רכבות נוסעים בכל רחבי ארצות הברית, שהסתמכו על הובלת הדואר להשלמת הכנסתם עוד משנות ה-30 של המאה ה-19.
ב-2004 נפתחה גלריה לזכרו של אובריאן בארכיון הלאומי של ארצות הברית.
נציב ה-NBA.
ב-1975 מונה אובריאן על ידי ליגת ה-NBA כנציב שלה, תפקיד בו הוא שימש עד 1984. בתקופה זו הוא ניהל בהצלחה את המיזוג בין ליגת ה-NBA לליגת ה-ABA וניהל משא ומתן להסכמי השידור בטלוויזיה עם רשת CBS, זאת במקביל לגידול משמעותי של הקהל שנכח במשחקים. לאחר פרישתו, שונה לכבודו שמו של גביע האליפות של הליגה לגביע לארי אובריאן.
עם זאת, במהלך תקופת נציבותו של אובריאן התמודד הליגה עם בעיות ביחסי הציבור שלה, במיוחד לאחר המיזוג עם ליגת ה-ABA. ליגת ה-NBA זכתה ליחס מזלזל מצדם של אוהדים ועיתונאים רבים, שהאמינו שרוב שחקני הליגה עשו שימוש בלתי חוקי בסמים בספורט בנוסף לסטריאוטיפים גזעיים. אובריאן קידם את חתימתו של הסכם נגד שימוש בסמים עם ארגון שחקני ה-NBA כדי לפייס את הציבור ולהסיר את התדמית הזו, צעד שבהמשך נחל הצלחה מרובה.
אובריאן גם דחף להעברת חוזה השידור הטלוויזיוני מרשת ABC לCBS. לאחר צעד זה, חיבל מנהל שידורי הספורט של ABC, רוני ארלדג', בנתוני הצפייה של שידורי הליגה ב-CBS באמצעות דיווח מקביל. בהמשך קיבלה CBS חוזי שידור חדשים, שידרה משחקים מוקלטים או פשוט התעלמה ממשחקי הפלייאוף.
אובראין גם נדחף על ידי אנשי צוותו לקבל את רבות מהחלטותיו הטובות, כולל סוף-שבוע האולסטאר המורחב, בעיקר על ידי יורשו בתפקיד דייוויד סטרן. רבים רואים בסטרן ככוח המניע מאחורי חוזי השידור המורחבים עם CBS ועם רשתות הטלוויזיה בכבלים והגדלת מספר הצופים באולמות, לצד כמה צעדים מכריעים שבישרו את עלייתה של הליגה בשנות ה-80.
מותו.
לארי אובריאן נפטר ממחלת הסרטן לאחר ניתוח שעבר בניו יורק ב-28 בספטמבר 1990, בגיל 73. הוא נטמן בבית הקברות סנט מייקל שבספרינגפילד.
תומאס הדסון
תומאס הדסון (באנגלית: Thomas Hudson; 1701 – 26 בינואר 1779) היה צייר פורטרטים אנגלי.
חיים.
הדסון נולד בדבון בשנת 1701. מקום הולדתו המדויק אינו ידוע. הוא למד אצל ג'ונתן ריצ'רדסון בלונדון ובניגוד לרצונו של אביה, הוא התחתן עם בתו של ריצ'רדסון לפני 1725.
הדסון היה פורה ביותר בין השנים 1740–1760, ומשנת 1745 עד 1755 היה צייר הדיוקנאות הלונדוני המצליח ביותר.
היו לו עוזרים רבים והוא העסיק את צייר התלבושות המומחה ג'וזף ואן אקן. ג'ושוע ריינולדס, ג'וזף רייט והצייר פיטר טומס היו תלמידיו.
הדסון ביקר בארצות השפלה בשנת 1748 ובאיטליה בשנת 1752. בשנת 1753 הוא קנה בית בקרוס דיפ, טוויקנהאם, ממש במעלה הזרם. הוא פרש לקראת סוף שנות ה-50 של המאה ה-18.
בתחילת המאה ה-19, הסופר ויליאם היקי תיאר את הדסון הקשיש, כ"דמות גרוטסקית למדי, נמוכה במיוחד, עם בטן גדולה, ולבש תמיד מעיל גדול. הוא היה בעל מזג טוב, ואחד האנשים האהובים עלי, אף על פי שלעיתים קרובות הוא אמר לי שאני בהחלט צריך להיתלות".
הוא נפטר בטוויקנהאם בשנת 1779. אוסף האמנות הפרטי הנרחב שלו נמכר בשלוש מכירות נפרדות.
רבות מיצירותיו של הדסון עשויות להופיע בגלריות אמנות ברחבי בריטניה. הם כוללות את גלריית הדיוקנאות הלאומית, המוזיאון הימי הלאומי, טייט, בארנסטפל גילדהול, פאונדלינג הוספיטל, ומוזיאון העיר בריסטול וגלריה לאמנות.
דילן ארנולד
דילן ארנולד (באנגלית: Dylan Arnold; נולד ב-11 בפברואר 1994) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. התפרסם כששיחק בתפקיד נואה פורטר בדרמה הרומנטית "אחרי ש..." משנת 2019, ובהמשכו "אחרי שהתנגשנו" בשנת 2020.
ביוגרפיה.
ארנולד נולד בסיאטל, וושינגטון שבארצות הברית וגדל בעיר ביינברידג' איילנד. הוא בוגר בית הספר לאמנויות של אוניברסיטת צפון קרולינה.
קריירה.
בשנת 2012 קיבל את תפקידו הראשון בסרט "ילד שמן שולט בעולם" בדמותו של דייל.
בשנת 2017 שיחק בסרט "פרחים בבוץ". שנה לאחר מכן גילם את קמרון אלם בסרט האימה "האלווין" משנת 2018, תפקיד אותו הוא גילם שוב בסרט ההמשך "" משנת 2021.
בשנת 2019 שיחק בדרמה הרומנטית "אחרי ש...". בשנת 2020 שיחק בסרט ההמשך "אחרי שהתנגשנו".
בשנת 2021 החל לשחק בעונה השלישית של סדרת הדרמה והמסתורין של נטפליקס "את"; העונה עלתה באוקטובר 2021.
שושלת צ'אקרי
שושלת צַ'אקְרִי (בתאית: ราชวงศ์จักรี) היא שושלת האצולה המלוכנית של ממלכת תאילנד. ראש השושלת הוא מלך תאילנד, נכון להיום תואר זה נמצא בידי מאהה וצ'יראלונגקון, ראמה העשירי אשר שולט בפועל מאז 2016. הכס הוסדר לידי השושלת בשנת 1782 בידי ראמה הראשון, מלך סיאם אשר הוסיף להקים את בנגקוק להיות לו לעיר בירה.
נכון לשנת 2020 מלך תאילנד (כאמור ראש השושלת) הוא מרכז הכוח והשליט דה פקטו של המדינה.
היסטוריה.
עם התפרקות ממלכות איוטהאיה ותונבורי לאחר פלישה בורמזית במחצית השנייה של המאה ה-18 עלה לשלטון ראמה הראשון, מלך תאילנד, בן לשושלת האצולה צ'אקרי אשר היה המפקד העליון של הצבא באותה העת. הוא הסדיר את בנגקוק להיות לו לבירה וחסם את הפשיטות הבורמזיות לתאילנד במסגרת מלחמת תשעת הצבאות. מאחר מכן סיפח את לאוס לתחום השפעתו.
המאה ה-19.
בנו, ראמה השני, מלך תאילנד ירש אותו כמלך השני ובתקופתו ידעה תאילנד תקופה ממושכת של שלום.
לאחריו הגיע בנו מפילגש לכס, ראמה השלישי, מלך תאילנד, אשר סיפח את קמבודיה והחל סחר עם האירופאים והאמריקאים במפרץ תאילנד.
עם מותו ירש אותו אחיו, ראמה הרביעי, מלך תאילנד אשר היה הרפורמר הגדול הראשון, הוא יצר סחר סדיר עם האימפריה הבריטית בעזרת הסכם בורינג והביא לפיתוח מדעי, בייחוד בנושא האסטרונומיה. בתקופתו איבד את דרום קמבודיה לידי האימפריה הקולוניאלית הצרפתית אשר כבשה את הדלתה של המקונג.
בנו, ראמה החמישי, מלך תאילנד היה הרפורמר הגדול ביותר של המדינה אשר הביא למודרניזציה ממושכת ומאבק בכוחות השמרנים במדינה כדי למנוע סיפוח קולוניאלי בידי האירופאים. על אף זאת איבד את לאוס לידי הודו-סין הצרפתית במסגרת מלחמה.
המאה ה-20.
בנו ראמה השישי, מלך תאילנד היה הראשון להחדיר את הרגש הלאומי ברחבי תאילנד ושיפר את מצבה הבינלאומי של האומה לעזרת השתתפות מינימלית במלחמת העולם הראשונה לצד מדינות ההסכמה ולאחר מכן הצטרף את חבר הלאומים.
במותו אחיו, ראמה השביעי, מלך תאילנד ירש אותו ועבר הפיכה שהפכה את תאילנד למונרכיה חוקתית.
מאוחר יותר התפטר לאחר 10 שנים בכתר לטובת אחיינו ראמה השמיני, מלך תאילנד אשר בתקופתו אירעה מלחמת העולם השנייה ונערך מאבק בין הפלג הצבאי של פלק פיבונסונגרם והפלג הדמוקרטי של פרידי באנומיונג.
ראמה השמיני נרצח ועל כן אחיו, ראמה התשיעי, מלך תאילנד ירש אותו ושלט כ-70 שנה לאורך המלחמה הקרה בה פעל נגד מיעוטים קומוניסטים ומעבר לה. לקראת סוף שלטונו אירעה הפיכה צבאית שהאדירה מחדש את כוחה של המלוכה.
המאה ה-21.
חיזוק השפעתה של המלוכה המשיכה אל שלטון בנו, ראמה העשירי, מלך תאילנד המכהן משנת 2016 ועד היום.
מרק קציצות בשר