"נמל" זה מבוסס על הסרט של חברת וולט דיסני "אלאדין" משנת 1992. הנמל בנוי בסגנון סיפורי אלף לילה ולילה ונמצאים בו שתי מתקנים: קרוסלת הקרוואן, ומסעותיו של סינבד - מסע בסירה הדומה למתקן זה עולם קטן.
אי המסתורין.
אי המסתורין היו נמל המצוי בתוך "הר פרומתאוס" המצוי במרכז הפארק והמהווה סמל של הפארק. המתקנים ב"נמל" זה מבוססים על ספריו של ז'ול ורן. אף שנמל זה הוא הקטן בנמלי הפארק נמצאים בו שני המתקנים הפופולריים ביותר: "מסע אל מרכז כדור הארץ" ו"20,000 מיל מתחת לים", שהוא מתקן אפל בו המבקרים נכנסים לצוללות משלהם ו"צוללים" אל תוך הסיפור "20,000 מיל מתחת לפני הים".
אף שהאי נראה כהר געש המוקף ים, הנמל אינו אי. הר הגעש הוא החזית של שני בנייני המתקנים שבו.
סמלי הפארק.
את הפארק מסמלים שני מבנים - ה"אקווספרה" - מזרקת מים עם דגם של כדור הארץ בכניסה לפארק, והר הגעש "פרומתאוס" הממוקם במרכז הפארק, וזהה בגובהו לטירת סינדרלה המסמלת את פארק דיסנילנד הסמוך.
מגדל חברת הביטוח מטרופוליטן לייף
מגדל חברת הביטוח מטרופוליטן לייף או מגדל מט לייף (באנגלית: Metropolitan Life Insurance Company Tower או Met Life Tower), ששמו הוחלף והוא מוכר כיום בשם New York Edition Hotel, הוא גורד שחקים הממוקם בצומת שדרת מדיסון ורחוב 23 מול כיכר מדיסון, מנהטן, ניו יורק, ארצות הברית. המגדל מתנשא לגובה של 213.36 מטרים והוא בעל 50 קומות. בזכות כך, החזיק בתואר "הבניין הגבוה ביותר בעולם" בין השנים 1909-1913, עד השלמת בנייתו של בניין וולוורת'. הוא תוכנן על ידי משרד האדריכלים "נפוליאון לברון ובניו" (Napoleon LeBrun &amp; Sons), עוצב בהשראת הקמפנילה של סן מרקו בוונציה שבאיטליה, ונבנה בידי חברת הבנייה האדן (Hedden Construction Company). המטה הראשי העולמי של חברת הביטוח שכן שם מיום חנוכת המבנה עד שנת 2005.
כיום, משמש המגדל לבית מלון וכתובתו שדרת מדיסון 5. בניין המשרדים מתחתיו משמש את חברת קרדיט סוויס וכתובתו שדרת מדיסון 1.
אדריכלות.
מגדל השעון הוא תוספת מאוחרת לבניין המשרדים המקורי, בן 11 הקומות, שמתחתיו. הבניין המקורי, שתוכנן על ידי "נפוליאון לברון ובניו", הושלם בשנת 1893 ושימש מאז כמשרדיה של חברת הביטוח. תוכניות המגדל הושלמו לראשונה בשנת 1905. בין השנים 1953-1957, עבר הבניין המקורי שיפוץ רחב היקף לפי תכנונו של אוורט וויד (D. Everett Waid). בין השנים 1960-1964, שופץ המגדל עצמו לפי תכנונם של לויד מורגן (Lloyd Morgan) ויוג'ין מרוני (Eugene V. Meroni).
על המגדל ישנם 4 שעונים, אחד בכל צד, והם ממוקמים בין הקומה ה-25 לקומה ה-27. קוטרו של כל שעון הוא 8 מטרים וגובה הספרות הוא 1.2 מטרים. משקל מחוג הדקות כחצי טון. במקור, חיפוי החוץ של המגדל היה משיש ולאחר השיפוץ המקיף הוחלף באבן גיר במטרה לפשט את מראהו מסגנון אדריכלות הרנסאנס לסגנון אדריכלות מודרנית. עקב כך, הוסרו כל העיטורים החיצוניים המאפיינים את אדריכלות הרנסאנס בבניין.
שחזור.
החל משנת 1999 החלו עבודות שחזור מחוץ למבנה שהסתיימו בשנת 2002. במהלכן כוסו כל חזיתות המבנה בפיגומים וכללו הוספת מערכת תאורה צבעונית חדשה וממוחשבת בדומה לזו שבבניין האמפייר סטייט. הצבעים בראש המגדל משתנים בהתאם לציון חגים ומועדים מיוחדים.
מצב נוכחי.
במרץ 2005, רכשה חברת SL Green Realty את המבנה במטרה להסב אותו לבניין דירות. במאי 2007, רכשה חברת אפריקה ישראל את הבניין ב-200 מיליון דולר אמריקאי. בשנת 2011, נבחנה רכישתו של הבניין על ידי טומי הילפיגר בסכום של 170 מיליון דולר אמריקאי, במטרה להסב אותו לבית מלון בשילוב דירות יוקרה. אולם, הילפיגר חזר בו וביטל את הרכישה והפרויקט כולו. באוקטובר 2011, מכרה חברת אפריקה ישראל את הבניין לחברת מריוט בסכום של 165 מיליון דולר אמריקאי. חברת מריוט הכריזה בינואר 2012 כי הבניין יוסב לבית מלון וייקרא&lt;BR&gt;New York Edition Hotel. המונח "Edition" מציין את רשת מלונות הבוטיק של החברה.
בינואר 2013, נמכר בית המלון, יחד עם עוד שני בתי מלונות בוטיק של החברה בלונדון ומיאמי, לקרן ההשקעות של אבו דאבי בסכום כולל של 815 מיליון דולר אמריקאי.
מדיאה
מדיאה (יוונית: Mήδεια) היא דמות מן המיתולוגיה היוונית. לפי האגדה מדיאה היא בתו של אייטס מלך קולכיס ובת דודה של המכשפה קירקה מסיפור האודיסיאה. מדיאה מתוארת, ברוב הסיפורים, ככוהנת של האלה הקטה וכבעלת כוחות כישוף.
דמותה.
מדיאה מופיעה בכמה מקורות יוונים ורומיים המתמקדים, בחלקם, בסיפור גיזת הזהב. אחד מן המקורות הללו הוא ספרו של אפולוניוס מרודוס, ארגונאוטיקה (Argonautica) מן המאה השלישית לפנה"ס. בספר, המבוסס כנראה על מיתוסים קדומים, מוצג מיתוס מסעו של יאסון, מנהיג הארגונאוטים בחיפושו אחר גיזת הזהב. בחיבור מבקשת הרה מאפרודיטה או מארוס לגרום למדיאה להתאהב ביאסון. מדיאה המאוהבת, מסיעת לו להשיג את גיזת הזהב על ידי בגידה באביה ועוזרת לו לברוח על ידי רציחת אחיה אבסיריטוס (Absyrtus).
בספר 'מטמורפוזות' מאת המשורר הרומי אובידיוס, מופיעה מדיאה כקוסמת העוזרת ליאסון להשיג את גיזת הזהב. לאחר שמדיאה ויאסון חוזרים לתסאליה, מדיאה מחדשת את נעוריו של איסון (אביו של יאסון) על ידי דקירתו בחרב הטבולה בשיקוי קסום. היא מבטיחה לפליאס, שגזל את כיסאו של איסון (והבטיח את המלכות למי שיביא את גיזת הזהב), כי תרקח בעבורו שיקוי דומה, אולם למעשה היא גורמת לבנותיו של פליאס להורגו כשהן דוקרות אותו בחרב הטבולה בשיקוי דמה.
במחזה "מדיאה" של אוריפידס, אשר הוצג לראשונה בשנת 431 לפנה"ס, נוטש יאסון את מדיאה לטובת נסיכת קורינתוס. מדיאה אחוזת הקנאה מחליטה לנקום ביאסון ושולחת לכלתו החדשה שמלה מורעלת הגורמת למותה ולמות אביה. לאחר מכן היא רוצחת את ילדיהם המשותפים ונמלטת באמצעות מרכבה מעופפת.
לפי סיפורים אחרים, מדיאה נודדת במקומות שונים עד שהיא מגיעה לאתונה, שם היא נישאת למלך אייגאוס ויולדת לו בן. כשמופיע תסאוס, בנו האבוד של אייגאוס והיורש החוקי לכתר, היא מנסה להרעילו, בטענה כי מדובר באדם הרוצה להרע למלך, אך אייגאוס מזהה אותו ומציל אותו מכוס התרעלה.
מקורות מודרניים.
דמותה של מדיאה שימשה בסיס לכמה יצירות אמנות שונות במשך השנים.
סיד
סִיד (באנגלית: CaO ; Calcium oxide) הוא תרכובת המכילה סידן (Ca) וחמצן (O). סימנו הכימי הוא CaO ומסתו המולקולרית היא 56.0774 amu. צבעו לבן. הסידן מותך בטמפרטורה 2,572 °C ומורתח ב-2,850 מעלות °C. בטמפרטורת החדר הסיד הוא גבישי, מְאַכֵּל ואלקלי.
הסיד הופרד לראשונה מתערובת בשנת 1808, על ידי אלקטרוליזה של סידן וכספית חמצנית.
ייצור.
הסיד מופק על ידי שרפה של אבן גיר תוך פליטת פחמן דו-חמצני &lt;chem&gt;CaCO_3 -&gt; CaO + CO_2&lt;/chem&gt; האבקה מופקת מטחינת תוצרי השרפה הנקראים "רגבים". אבקת הסיד מכונה גם בשם "סיד חי"
סיד אווירי.
במגע של אבקת סיד עם מים n,rja, תגובה אקסותרמית, המפיקה חום גבוה, ונוצר סידן הידרוקסידי - משחה רכה המכונה מימת הסידן או סיד כבוי 2(Ca(OH.
formula_1
במגע עם האטמוספירה מתחברת מימת הסידן עם פחמן דו-חמצני ולמעשה חוזרת להרכב המקורי של אבן הגיר CaCO3.
התגובה הכימית של הסיד עם המים היא מקור סכנת הכוויות של רקמה חיה עם הסיד.
זו הסיבה שהסיד מכונה "חומר מליטה אווירי" או "סיד אווירי", כיוון שהוא מתקשה במגע עם האוויר.
מלט הסיד.
מלט הסיד הוא תערובת הסיד הכבוי ואגרגטים, בייחוד אגרגטים דקים כגון חול ים או חול מחצבה. מלט הסיד הוא אחד מחומרי המליטה הראשונים בהם בוצעו עבודות בנייה בתרבות האנושית ונעשה בו שימוש כבר בעת העתיקה.
החיסרון העיקרי שלו מול חומרי מליטה מודרניים כגון צמנט פורטלנד הוא בזמן התקשותו הממושך. ההתחזקות הממושכת של מלט הסיד נובעת מהעובדה שלהתחזקות הסיד דרוש מגע עם האוויר וכאשר מלט הסיד מבוצע בשכבה עבה, הרי החלקים החיצוניים של העיסה נאטמים ומונעים מעבר אוויר אל החלקים הפנימיים.
ראו גם.
כבשן סיד
בניין סינגר
בניין סינגר או מגדל סינגר (באנגלית: Singer Building או Singer Tower) היה גורד שחקים לשימוש משרדים במנהטן, ניו יורק. הבניין תוכנן כמטה המשרדים הראשי של חברת סינגר ושכן בפינה הצפון-מערבית של צומת הרחובות ליברטי וברודוויי ברובע הפיננסי במנהטן תחתית. פרדריק גילברט בורן , הנשיא ה-5 של חברת סינגר, הגה את הרעיון להקמת הבניין אותו תכנן האדריכל, ארנסט פלאג במספר שלבים מ-1897 עד 1908. הסגנון האדריכלי של הבניין הכיל אלמנטים של סגנונות האדריכלות האמנויות היפות והאימפריה הצרפתית השנייה .
הבניין הורכב מארבעה חלקים נפרדים. בניין סינגר המקורי בן 10 הקומות בברודוויי 149, שהוקם בין 1897 ל-1898, ובניין בורן הסמוך בן 14 הקומות ברחוב ליברטי, שנבנה מ-1898 עד 1899. בעשור הראשון של המאה ה-20 הורחבו שני המבנים והיוו את הבסיס בן 14 הקומות של מגדל סינגר, שהתנשא ל-27 קומות נוספות. החזיתות נבנו מלבנים, אבן וטרקוטה . כיפה עם פנס גג כיסתה את המגדל. יסודות המגדל נחפרו לעומק רב באמצעות פירים אטומים (caissons) ואילו בסיס הבניין נשען על יסודות רדודים יותר. בניין סינגר נבנה בשיטת שלד מסגרות פלדה , אם כי, בתחילה, תמכו קירות נושאי עומס את 2 המבנים המקוריים. עם השלמתו, היו לבניין בן 41 הקומות לובי כניסה מחופה שיש, 16 מעליות, 38,000 מטרים רבועיים של שטחי משרדים וקומת תצפית בראשו.