מבקר המוזיקה דודי פטימר ממעריב ביקר את השיר באופן מעורב: "אני לא רואה את השיר הזה הופך ללהיט מהסיבה שהוא לא שונה משאר שיריו של פארוק, כבר לא מחדש או מעניין יותר מדי, בניגוד למשל לשיר "תינוק בעולם" של בובי רז'ולו שמהווה משב רוח מרענן. דו הקוטביות הזו באישיותו האמנותית של קומאי משחקת לטובתו, ומי אמר שהוא לא יכול להיות דוקטור ג'קיל ומיסטר הייד של המוזיקה הישראלית? זה חדשני וחכם, אז למה לא בעצם?". עמית סלונים מוואלה! NEWS העניק גם הוא ביקורת מעורבת לשיר: "מבחינה מוזיקלית, השיר הוא ללא ספק הכי מלוטש שפארוק פרסם בקריירה שלו, והוא מציב אותו הפקתית באותה שורה עם כוכבי הפופ הגדולים של התקופה. הטקסט, שמוקדש כולו לאיבר המין של סטפן לגר, יכול להתפרש כאיזו אלגוריה על הקנאה של פארוק באמנים מוכשרים ומבוססים יותר ממנו כמו לגר, אבל אף אחד לא מאזין לדודו פארוק בשביל איזה מסר נסתר אלא בשביל הדאחקה. והפעם, אחרי הרבה יותר מדי זמן, הדאחקה עובדת. כן, מדובר בשיר סקסיסטי וגזעני, שמבוסס על סטיגמה על איברי מין של שחורים".
אתרי החדשות ynet וישראל היום סירבו לפרסם את השיר בשל תוכנו. ב-18 במאי פרסם רז ישראלי מישראל היום מאמר בו הסביר מדוע לא פרסם את שירו של פארוק, באומרו: "אני אדם חילוני, אבל קשה לי לראות הגחכה של אוכלוסייה שלמה, בדיוק כמו שהיה לי קשה לראות את החפצת הנשים שדודו פארוק נוהג לטפח בקליפים שלו. אדם שצריך להנמיך אנשים אחרים על מנת להרגיש טוב עם עצמו ולהצחיק את הקהל שלו - לא ראוי לקבל במה".
הצלחה.
כבר בצאתו, זכה השיר להצלחה רבה, תוך שצבר תוך מספר ימים כמיליון צפיות באתר יוטיוב. כמו כן, הצליח להגיע בשיאו למקום החמישי במצעד שירי הספוטיפיי הישראלי השבועי, תוך שצבר כ-80 אלף השמעות באותו השבוע. נכון ליולי 2020, הצליח לצבור שם למעלה מחצי מיליון השמעות.
אוס
אוס (בהולנדית: ɔs; ) היא עיר הממוקמת בדרום הולנד, כחלק ממחוז צפון ברבאנט.
היסטוריה.
ישנן עדויות ארכאולוגיות לכך שבני האדם חיו באוס וסביבתה במשך 4,000 שנה. ממצאים ארכאולוגיים עיקריים היו אתרי הקבורה של וורסטנגרף ושדות הקבורה הילידים-רומיים אוס-אוסן.
אוס הוזכרה לראשונה במכתב של האפיפיור אלכסנדר השני ב-6 במאי 1069.
ספורט.
TOP Oss היא קבוצת הכדורגל של העיר, המועדון הוקם ב-1928. הקבוצה ממוקמת באוס ומשחקת את משחקיה הביתיים באצטדיון Heesen Yachts המכיל כמעט 5,000 מקומות ישיבה. הקבוצה משחקת כיום בליגת המשנה ההולנדית. אוס היא מקום הולדתו של אחד מגדולי שחקני הכדורגל של הולנד, רוד ואן ניסטלרוי, אף על פי שהוא לא שיחק בקבוצה המקומית, אלא עבור היריבה הגדולה, דן בוס.
Churchill's Live
Churchill's Live, הוא אלבום הופעה והאלבום הרביעי של להקת הרוק הישראלית הצ'רצ'ילים (שבבריטניה כונתה "Jericho Jones" מטעמים מסחריים). האלבום הוקלט בסיבוב הופעות האיחוד של הלהקה שהתקיימו ב-2015 (שתי הופעות בלבד), שנערכו במועדון הבארבי שבתל אביב, ונאספו ועובדו לכדי אלבום זה. האלבום וההופעות הוקדשו למתופף הלהקה המקורי, עמי טרייבטש, שנפטר בשנת 2010.
האלבום יצא ב-2016 לאחר 44 שנים מאלבום האולפן האחרון של הלהקה "Jericho".
דוסיסירן
דוסיסירן (שם מדעי: Dusisiren) הוא סוג נכחד של יונק ימי ממשפחת הריטינות, אשר חי בצפון האוקיינוס השקט לחופי אמריקה הצפונית וצפון אסיה. הוא חי במשך הנאוגן מאמצע תקופת המיוקן עד הפליוקן שלפני 16 עד 5 מיליון שנה מזמננו בקירוב.
מאפיינים.
הסוג דיסוסירן תואר למדע בשנת 1925 בידי החוקר קלוג (Kellogg) והוא כלל בתוכו ארבעה מינים. מבנה עצמותיו המאובנות של תחש קדום זה דמה לזה של תחש המשכן ושל קרובתו העתיקה והגדולה - פרת הים של שטלר שחיה בחבל קמצ'טקה ברוסיה עד העת האחרונה אז הוכחדה בידי האדם. הממצאים שלו התגלו בקליפורניה, רוסיה ונראה שגם בסנטה קרוס, ארגנטינה. הוא הגיע לאורך של ארבעה מטרים בקירוב.
תחש זה היה בעל מבנה עצמות נוקשה והוא התפתח מאבות ששכנו באזורי מנגרובים רדודים בדומה לתחשי הנהרות, אך הוא היגר צפונה לימים הסוערים והקרים של צפון האוקיינוס השקט, בהם היו שפע של אצות ומזון נוסף. כדי להתאים המבנה שלו היה בעל צלעות וחוליות צוואר רחבות עליהם בלטו שרירי חזה חזקים, אשר עזרו בתמרון ואיזון מהיר יותר בתנאים מים סוערים ועמוקים. כמו כן היה בעל סנפירים רחבים יותר והיה מהיר בהרבה מאבותיו שוכני המנגרובים. תחש זה ניזון בעיקר מצמחי מים ומאצות שהוא גירד עם לסתותיו השטוחות.
הוא עצמו נטרף כנראה בידי לווייתני שיניים גדולים ובידי כרישי ענק כמו המגלודון.
רז ישראלי
רז ישראלי (נולד ב-19 בנובמבר 1981) הוא עיתונאי ומבקר מוזיקה ישראלי.
ביוגרפיה.
נולד וגדל בנצרת עילית. למד בבית הספר המקיף אורט יגאל אלון בנצרת עילית.
החל את דרכו בתחום התקשורת בשנת 2009 במגזין "רייטינג" ככתב מגזין ומבקר מוזיקה.
בשנת 2013 שימש כסגן עורך במדור התרבות של עיתון "מעריב" ואתר החדשות nrg, בו היה בעל הטור "מארז תרבות". במהלך אותה תקופה, שימש ככתב מגזין במקומון "עכבר העיר". לאחר מכן, החל את פועלו כסגן עורך גם בעיתון מעריב לנוער. בשנת 2017, לאחר שעזב את עבודתו ככתב ב-nrg, החל לשמש ככתב תרבות ומבקר מוזיקה בישראל היום.
הפיק וערך פרויקטים מיוחדים בישראל היום, בהם פרויקט "מצעד ה-70" – 70 האלבומים הגדולים של ישראל (2018), הפרויקט המקיף "ישראל באירוויזיון – הסיפורים מאחורי השירים" (2019), "25 שנה ל'חברים'" - מדרג הפרקים האהובים ביותר בסדרה כפי שנבחרו על ידי עשרות אלפי קוראים (2019), "והנה נשארת" – חידושים לשירי מאיר אריאל (2020), ועוד.
בהמשך התמנה לתפקיד מנהל ערוצי תוכן בעיתון ובאתר.
ב-6 במרץ 2022 מונה לעורך מגזין "שישבת" של ישראל היום.
ישראלי בעל תואר ראשון בפסיכולוגיה של האוניברסיטה הפתוחה. הוא מאורס ומתגורר בתל אביב.
גומפוטריה
גומפוטריה (שם מדעי: Gomphotaria; משמעות שמו: "אריה ים-ניבתני לוחמני") הוא סוג נכחד של טורף ימי ממשפחת הניבתניים שחי במימי האוקיינוס השקט לחופי אמריקה הצפונית. הוא חי בתקופת המיוקן, לפני 7.2 עד 5.3 מיליון שנה מזמננו.
יונק זה התגלה לחופי קליפורניה, סמוך לחופי לוס אנג'לס והורכבו ממספר עצמות. הוא הוגדר בשנת 1991 בידי החוקרים בארנס וראשקי (Barnes &amp; Rashke). סוג זה הוא מונוטיפי ובו מין בודד: "Gomphotaria pugnax". מאובניו מוצגים בימינו במוזיאון האמנות של מחוז לוס אנג'לס.
הגומפוטריה היה יונק שוכן ימים גדול הדומה לניבתן והיה מאבותיו. כמותו היה בעל ארבעה ניבים בשתי הלסתות, אשר שימשו לעקירת צדפות ושאר רכיכות לאכילה לאורך החופים של קליפורניה, בהם התגלו ממצאיו. עם זאת, בניגוד לניבתן המודרני היו ניביו קצרים יותר ופחות דומים לחטים. למעשה, דמה יותר הגומפוטריה במבנה גופו וגולגולתו לאריה ים מאשר לניבתן. עם זאת, פעולות האכילה שלו גרמו לשחיקה מתמשכת של השיניים, מה שאולי גרם לגדילתם אצל הניבתן המודרני.
הגומפוטריה היה גדול יותר מרוב אריות הים, אך קטן מהניבתן המודרני, וייתכן שחי בלהקות לאורך החופים.
למידה והוראה בינתחומית
הוראה בינתחומית או רב תחומית היא שם למגוון דרכי הוראה ולמידה המחברות בין מרכיבים מובחנים של שתי דיסציפלינות או יותר ליצירת ידע, דרכי פעולה או ביטויים אמנותיים חדשים כאמצעי להתמרה והבנייה מחדש של ידע, פתרון בעיות אמיתיות ופיתוח חשיבה יצירתית וביקורתית וכן הטמעת ערכים. בשנים האחרונות גוברת המודעות לחשיבות הלמידה הבינתחומית הן במחקר והן בפרקטיקה החינוכית, להשגת מטרות חינוכיות אלה.
בינתחומיות - רקע והתפתחות.
"בינתחומיות" נשענת על הכרה בקיומם של "תחומים" (דיסציפלינות) אך עניין זה עצמו שנוי במחלוקת: כיצד התפתחו ה"דיסציפלינות" והאם הן קשורות בהכרח ל"מקצועות" הנלמדים בבתי הספר.
ברוב שנות ההיסטוריה התקיימו תהליכי לימוד במתכונת שאינה תחומה לתחומים מובהקים אלא לרוב לטקסטים "קלאסיים" או מקודשים (בחינוך המסורתי-דתי) וכן לכישורים מסוימים - בעיקר אלה שהתאימו למדינות המודרניות בשלב בו השתלטו על החינוך הדתי. התפתחות מואצת של המדעים במאה ה-19 הובילה את מכוני המחקר והאוניברסיטאות להבחין בין תחומי מחקר באופן חד יותר, ובתהליך שבו מעת לעת מתפתחת קהילה מדעית חדשה (למשל הכימיה או האנתרופולוגיה) ובונה לעצמה שפה ודרכי חקר מובחנים.
עם עליית הפוזיטיביזם, החלו לטעון הוגים כמו אוגוסט קונט כי יש להרחיב ולהחיל את דרכי החקירה המדעיים של מדעי הטבע גם לתחומי ההתנהגות האנושית והחברתית. כך החלו מתפתחים גם מדעי החברה וזכו למעמד מחקרי אקדמי אשר למעשה החליף את הדוקטרינות הדתיות והאידאולוגיות הממשלתיות באקדמיות.
"מקצועות" בית ספריים אינם מייצגים בהכרח "דיסציפלינות" מחקריות או תחומי ידע מובחנים. כך למשל בישראל, שיעורי "מולדת", "חברה", או "תרבות ישראל" ואף "מדעים" הנלמדים באופן כללי ועוד. עם זאת, במהלך המאה העשרים ובייחוד בעשורים האחרונים ניכרת השפעת המוסדות האקדמיים על תוכניות הלימודים בבתי הספר - בעיקר עם עליית האקדמיזציה של מורים.
יש המצביעים על התמורות בתפיסת הייעוד של החינוך, אשר היה מקובל ככלי לעיצוב נפשם של התלמידים והפך לאמצעי ניעות חברתי ושוויון באמצעות הקניית כישורים לשוק העבודה.
עניין זה זוכה לביקורת, שכן מקובל כי ייעוד האקדמיה - חקר וייעוד בתי הספר - חינוך.
מודלים של הוראה בינתחומית.
נהוג להבחין בין דפוסים או מודלים שונים של הוראה בינתחומית. אבחנות אלה עצמן מוצגות בספרות המחקר בחלוקות שונות מעת לעת (ואף תחת שמות מעט שונים):
יש המבחינים גם במודלים נלווים לאלה - הגמישים יותר בהגדרתם:
יתרונות של הוראה בינתחומית.