צ'אושסקו נולד למשפחת איכרים, בכפר סקורניצ'שט , במחוז אולט, בחבל ולאכיה. אביו, אנדרוצה, היה איכר, בן למשפחת רועי צאן ששימש זמן מה כראש הכפר. אימו, אלכסנדרינה, הייתה בת למשפחה של קצין בצבאו של טודור ולדימירסקו. למרין הייתה אחות גדולה ממנו, ניקולינה ומספר אחים קטנים ממנו, כשהגדול בהם היה ניקולאה. לאחר לימודים יסודיים עבד צ'אושסקו כשוליה של סנדלר. הוא הצטרף למפלגה הקומוניסטית הרומנית הבלתי חוקית וניתב אליה גם את אחיו, ניקולאה. במלחמת העולם השנייה גויס לצבא רומניה ושירת בתפקיד של סנדלר בחזית המזרחית. לאחר נפילתו בשבי הצטרף לדיוויזיה "הוריה, קלושקה וקרישאן", שהורכבה ממתנדבים רומנים ולחמה בגרמנים.
צ'אושסקו סיים את לימודיו באקדמיה ללימודי כלכלה בבוקרשט, רומניה, ולאחר שאחיו ניקולאה הגיע לשלטון התמנה לראש המשלחת הכלכלית הרומנית בפראג, צ'כוסלובקיה. מ-1974 ועד מותו עמד צ'אושסקו בראש המשלחת הכלכלית של רומניה בווינה, אוסטריה.
עם פרוץ המהפכה הרומנית ובריחת אחיו, ניקולאה, מבוקרשט, חברי סגל המשלחת הצטרפו למהפכנים ועצרו את מרין צ'אושסקו בחדרו תוך ניתוקו מאמצעי התקשורת. בעת משפטו של אחיו הושב לו מקלט הטלוויזיה, כדי שיוכל לצפות בו. בסופו של דבר התאבד צ'אושסקו בתלייה במרתף בניין המשלחת.
לדברי בתו של מרין צ'אושסקו, מיכאלה מורארו, אביה הגיע לרומניה, לפני המהפכה, לקונגרס המפלגה הקומוניסטית הרומנית וניהל שיחה עם אחיו הנשיא והציע לו למצוא דרך להתפטר, כיוון שהמהפכה ברומניה הייתה צפויה לקרות, כמו שקרה ביתר המדינות הקומוניסטיות של אירופה, אך כידוע ניקולאה צ'אושסקו לא נענה לעצת אחיו.
סיימון צ'נדלר
סיימון צ'נדלר (באנגלית: Simon Chandler; נולד ב-1953) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון בריטי. לעיתים קרובות הוא משחק בתפקידים של אנשי ממסד בכירים כמו חברי פרלמנט או פקידים בכירים בשירות הציבורי.
ביוגרפיה.
צ'נדלר נולד ב-1953 ולמד בבית הספר בדפורד. קריירת המשחק שלו החלה ב-1976. תפקידו הראשון בקולנוע היה בתפקיד טוראי סימונדס ב"גשר אחד רחוק מדי", סרטו של ריצ'רד אטנבורו משנת 1977. ב-1978 דיבב את הדמות מרי בעיבוד אנימציה של ראלף באקשי ל"שר הטבעות". תפקידים בולטים שלו בסרטי קולנוע כוללים את "וירה דרייק" (2004), "הבושם" (2006), "נאום המלך" (2010) ו"אשת הברזל" (2011). הוא כיכב בתפקיד אדה רוטר בעונה הראשונה של הסדרה "בית אנוביס", והיה לו תפקיד ראשי בסדרת הדרמה "השופט ג'ון דיד". הוא הופיע בסדרות דרמה טלוויזיוניות נוספות, ושיחק גם בתיאטרון.
תפקידיו בסרטים ובסדרות טלוויזיה כוללים בין השאר את "מלאכים", "Another Bouquet", "קורניישן סטריט", "הדוכסית מרחוב דיוק", "Just William", "לילי", "Jackanory Playhouse", "אילוף הסוררת", "אנטוניוס וקלאופטרה", "בחזרה לבריידסהד", "Dead Ernest", "נשות וינדזור העליזות", "תחרה", "C.A.T.S. Eyes", "הבלש המזמר", "ג'וני בריגס", "בון", "ברז'ראק", "מידלמארץ'", "The Wimbledon Poisoner", "חדר מיון", "עדות אילמת", "מורים", "Heartbeat", "המלחמה של פויל", "הולבי סיטי", "The Bill", "המשפחה שלי", "רציחות במידסומר", "רופאים", "Land Girls", "הגלימה", "ורה", "מר סלפרידג'" ו"ספייס וולרד: הסרט".
סיימון צ'אנדלר
משלוחים חיים
משלוחים חיים (Live Export או Livestock Export) הם משלוחים של בעלי חיים ממדינה למדינה למטרת פיטום ושחיטה, כחלק מתעשיית הבשר.
אוסטרליה היא יצואנית המשלוחים החיים הגדולה בעולם. אינדונזיה היא היבואנית הגדולה מאוסטרליה השכנה, עם מעל ל-750,000 עגלים בשנה שהם 55% מהיצוא. ישראל היא יעד ניכר לייצוא האוסטרלי. ניו זילנד הייתה יצואנית של משלוחים חיים אך חדלה בהדרגה ומאז 2007 לא יצאו ממנה משלוחים חיים.
המשלוחים החיים נועדו לספק את הביקוש לבקר במדינות המייבאות, בעיקר במזרח התיכון ובדרום מזרח אסיה. היבוא לישראל צומח משנה לשנה, ב-2017 יובאו לישראל כחצי מיליון עגלים וטלאים; במחצית הראשונה של 2018 יובאו 36% יותר מאשר בתקופה המקבילה שנה קודם.
ארגונים למען בעלי חיים בעולם מבקרים את המשלוחים החיים בגלל התנאים הקשים במסע והאחוז הגבוה של תחלואה ומוות במסע ולאחריו. הארגונים האוסטרלים מתנגדים למשלוחים החיים גם בגלל אכזריות כלפי העגלים האוסטרליים במתקני השחיטה בארצות היעד.
תנאי המסע.
בעלי החיים סובלים באוניות מצפיפות, מחלת ים, זוהמה, חום קיצוני ורעב. הם עושים צרכים במקום בו הם עומדים וזה על זה, מחוסר ברירה אחרת. העגלים והטלאים מגיעים לישראל תשושים, לפעמים מכוסים בצואה, עם בעיות נשימה ובעיות עיניים קשות בגלל ריכוז אדי האמוניה שנפלטים מהשתן, וחלק מהם מתעוורים. בתיעוד שנעשה בתוך האוניות על ידי וטרינרית ששירתה את המשלוחים נראים בעלי חיים צפופים, מבוססים בהפרשות, השקתות והאבוסים מטונפים ולפעמים ריקים, בעלי חיים מורעבים, נדבקים במחלות זיהומיות, ונפצעים כתוצאה מהחלקה או הסתבכות בחלקי ברזל. חולי ומוות בתנאים אלה הם בלתי נמנעים, וגופות עגלים שהושלכו מאוניות של משלוחים חיים מאירופה, נשטפות תדיר אל חופי ישראל. העלייה לאונייה והירידה ממנה והמעברים מכלי תחבורה אחד לשני כרוכים בדרבון כדי לזרז את בעלי החיים. בצילומים שנעשו בעולם ובישראל נראים פועלים מכים את בעלי החיים נמרצות בידיים, עם מוט או צינור או בעזרת שוקר חשמלי. העמסה ופריקה של אלפי בעלי חיים עשויה להימשך ימים.
תחקיר האוניות האוסטרליות.
ב-2012 שידרה רשת הטלוויזיה האוסטרלית ABC כתבה על התאכזרות לבקר ולצאן האוסטרלים בארצות היעד. בעקבות הכתבה הזמין משרד החקלאות האוסטרלי דוח מהווטרינרית לין סימפסון, ששירתה את ענף המשלוחים החיים במשך 11 שנים והשתתפה ב-57 משלוחים חיים. הדוח שכתבה היה אמור להיות חסוי אך הועלה בטעות לרשת על ידי משרד החקלאות. כך התגלה לראשונה המצב בתוך הספינות ממש, שעד אז אי אפשר היה לתעד. סימפסון מדווחת שהצפיפות של בעלי החיים על האוניות היא גבוהה כל כך שלא כל בעלי החיים מסוגלים לשכב בו זמנית. הצפיפות מובילה לכך שבעלי חיים דורכים זה על זה ושוכבים זה על זה באופן שחונק את בעל-החיים שמתחת.
רצפת המכלאות כמעט חשופה ממצע, מה שגורם לבעלי החיים פציעות קשות ברגליים ובמפרקים. במהלך המסע מצטברת שכבה עבה של הפרשות נוזליות על רצפת המכלאות. העגלים מתבוססים בהפרשותיהם ושוכבים בצואה של עצמם ושל חבריהם למכלאה. כששכבת הצואה שמכסה את גופם מתקשה, היא פוגעת ביכולת של גופם להתמודד עם עומסי החום ולצנן את עצמו. גם לעניין זה מספקת ד"ר סימפסון תמונות המדברות בעד עצמן.
בעלי חיים רבים מועמסים לספינות אף שאינם כשירים למסע. ד"ר סימפסון מתייחסת במיוחד לעגלים גדולים, שקורסים ואינם מסוגלים לקום, ומביאה תמונות של עגלים במצב זה. על פי סימפסון התמונות הן "דברים שהייתי מצפה לראות בכל משלוח". בעקבות החשיפה פוטרה הווטרינרית על ידי תעשיית המשלוחים החיים. הדוח המצולם המלא נמצא בהערה.
המסע מאוסטרליה לישראל.
העגלים והטלאים נאספים מעשרות או מאות חוות ורפתות ברחבי המדינה המייצאת. עוד בטרם יעלו לאונייה, בעלי החיים מובלים לכיוון ערי הנמל במסעות יבשתיים של אלפי קילומטרים, שבמהלכם לא יקבלו אוכל ומים לפרקי זמן ארוכים. באוסטרליה הם מובלים לעיתים לדרום היבשת, שם הם מועלים על אונייה שמפליגה להמשך העמסה במערב היבשת, דבר שמוסיף חמישה ימים למשלוח שהוא מלכתחילה אחד הארוכים בעולם. הם מובלים להסגר בו הם אמורים לשהות כשמונה ימים לצורך תצפית וטרינרית.
המסע הימי מאוסטרליה לישראל נמשך כשלושה שבועות בממוצע, אם אין תקלות בדרך. חלק מאוניות המשא יוצרו בתחילת שנות התשעים ועברו הסבה, האוניות החדשות יותר הן ייעודיות להובלת בעלי חיים. האוניות מכילות קומות של סיפונים לשיכון בעלי חיים, ובאוניות הגדולות יש למעלה מעשר קומות כשחלקן מתחת למים. השטח המוקצה לעגל באונייה כזו הוא כמטר רבוע, ולכבש מוקצה כ-0.3 מ"ר. באניות הענק שטח המכלאות יכול להגיע למעל 30 דונם. אונייה בעלת שטח של 31.5 דונם יכולה לשאת כ-60 אלף טלאים ובנוסף כעשרת אלפים עגלים. במהלך המסע העגלים סובלים ממחלת ים, אך בשל אי יכולת ביולוגית להקיא, המחלה מתבטאת בשלשולים קשים. השלשולים הקשים בצפיפות הרבה, עקת החום, הדבקה בסלמונלה וקשיי נשימה באדי ההפרשות, הם הגורמים העיקריים לתחלואה ומוות במסעות. בקרב הכבשים גורם מוות נפוץ הוא חוסר יכולת להסתגל למעבר ממרעה לתזונה מכופתאות מספוא, והם מתים מרעב.
המסע מאוסטרליה למזרח התיכון הוא אחד ממסעות המשלוחים החיים הארוכים בעולם, והקו ידוע בתקלותיו הרבות. בינואר 2014 חלה תקלה באונייה הגדולה Ocean Drover שנשאה 42,000 כבשים ו-600 עגלים לשחיטה בישראל. האונייה עצרה לתיקונים בקרבת איי קוקוס באוקיינוס ההודי, ולאחר מכן המשיכה בדרכה. התקלה חזרה על עצמה והאונייה עצרה שוב, הפעם ליד ג'יבוטי. העיכובים החוזרים האריכו את המסע. עד שהאונייה הגיעה לנמל אילת מתו בה 1,630 כבשים ו-165 עגלים. בינואר 2016 אוניית משלוחים קטנה יחסית שהזמין בית מטבחיים דאבח, נתקעה סמוך לחופי אוסטרליה כשעליה 13,000 עגלים וכבשים. לא היה ידוע מה מצבם של בעלי החיים. בעקבות לחץ של ארגונים אוסטרליים וישראלים החליט שר החקלאות אורי אריאל לבטל את המשלוח והאונייה שבה לאוסטרליה.
המסע מאירופה לישראל.
המידע על המתרחש במסעות מאירופה הוא מצומצם. המשלוחים החיים לישראל מגיעים ממזרח אירופה ומפורטוגל. המסע אורך בין 3.5 ל-10 ימים. תלוי בנמל המוצא ובאניה. כל האוניות למעט אחת הן בנות למעלה מ-40 שנה ואינן ייעודיות למשלוחים חיים. רוב האניות נושאות כמה מאות עגלים בלבד, לעומת האלפים מאוסטרליה.