כבר בשנת 1732 אנה הודיע שהיורש שלה יהיה נכדה של אחותה יקטרינה. בכך קיוותה אנה לקבע את צאצאיו של איוואן החמישי, אביה, כצארים ולא את צאצאי דודה פיוטר הגדול. יקטרינה הייתה נשואה לדוכס ממקלנבורג אך עוד בשנת 1719 חזרה לרוסיה עם בתה הקטנה - אנה לאופולדובנה. בשנת 1739 אנה לאופולדובנה התחתנה עם דוכס מבראונשוויג ובאוגוסט 1740 נולד להם בן - איוואן.
ב-16 באוקטובר 1740, במהלך ארוחת הצהריים עם ארנסט בירון הקיסרית לא הרגישה טוב. הרופאים אבחנו בעיות בכליות והחלו התייעצויות בין הפקידות הגבוהה. מכיוון שזהות יורש העצר היה ברור, היה צורך להחליט על עוצר עד שהוא יגיע לבגרות. סוכם שתפקיד יועבר לארנסט בירון.
ב-27 באוקטובר הקיסרית חתמה על מסמכים לפיהם איוואן יהיה יורש העצר ובירון יהיה העוצר. למחרת היא נפטרה והוטמנה במבצר פטרופבלובסקיה.
נהירה כימית
פובדה פרילפ
FK פודבה הוא מועדון כדורגל מקדוני שהוקם בשנת 1941 ושיחק מספר שנים בסבב הליגות של יוגוסלביה עת שמקדוניה הייתה חלק מיוגוסלביה. המועדון ממוקם בעיר פרילפ במקדוניה. הקבוצה הוקמה תחילה בשם "גוצה דלצב" ובשנת 1950 שינתה את שמה ל"פודבה" כפי שהוא כיום. שם האצטדיון נשאר על שם השם הקדום של הקבוצה. הליגה המקדונית הרפובליקאית שבה זכתה הקבוצה ב - 7 אליפויות הייתה הליגה השלישית במערכת הליגות של יוגוסלביה ולאחר הזכייה באליפות הקבוצה עלתה לליגה השנייה של יוגוסלביה.
הופעות באירופה.
הקבוצה הופיעה לראשונה באירופה במוקדמות גביע אופ"א בעונת 1997/98, אז פגשה הקבוצה בקבוצת אודרה וודז'יסלאב מפולין והפסידה לה בסיכום המשחקים והודחה מהמפעל. הקבוצה הופיעה בגביע האינטרטוטו בעונת 1999, כאשר בסיבוב הראשון הקבוצה פגשה בקבוצת א.ס. טרנצ'ין מסלובקיה ולאחר שוויון נקודות ניצחה פודבה בבעיטות פנדל ועברה לסיבוב הבא. בסיבוב השני פגשה הקבוצה את קבוצת פרוג'ה מאיטליה והפסידה לה בסיכום המשחקים.
הקבוצה חזרה לגביע אופ"א בעונת 2000/01, אז פגשה בסיבוב המוקדם את קבוצת אוניברסיטת קראיובה מרומניה ועברה אותה בסיכום השני המשחקים. בסיבוב הראשון כבר חיכתה לקבוצה קבוצת הפאר האיטלקית פארמה והקבוצה הפסידה לה בשני המשחקים והודחה מהמפעל. הקבוצה חזרה לגביע האינטרטוטו בעונת 2001, אז פגשה בסיבוב הראשון בקבוצת NK זאגרב מקרואטיה וגברה עליה בסיכום המשחקים. בסיבוב השני פגשה הקבוצה בקבוצת ריזספור מטורקיה ועברה אף אותה. בסיבוב השלישי פגשה הקבוצה את קבוצת צ'מל בלשאני מצ'כיה והפסידה לה בסיכום המשחקים והודחה מהמפעל. בעונת 2002/03 הקבוצה חזרה למוקדמות גביע אופ"א, שם היא פגשה בקבוצת מיידטלנד מדנמרק והפסידה לה בסיכום המשחקים.
הקבוצה שבה לגביע האינטרטוטו בעונת 2003, אז פגשה בסיבוב הראשון בקבוצת ספרטק טרנבה מסלובקיה וגברה עליה עם שני ניצחונות ועלתה לסיבוב השני. בסיבוב השני פגשה הקבוצה את קבוצת SV פאסצ'ינג מאוסטריה והפסידה לה בסיכום המשחקים. בעונת 2004/05 הקבוצה שיחקה לראשונה בתולדותיה במוקדמות ליגת האלופות כאשר בסיבוב המוקדם הראשון הקבוצה הפסידה לקבוצת פיוניק ירוואן מארמניה והודחה מהמפעל.
הקבוצה שיחקה בגביע האינטרטוטו בעונת 2005 כאשר היא פוגשת בשלב הראשון בקבוצת סמדרבו מסרביה וגברה עליה בשני המשחקים ועלתה לשלב השני. בשלב השני כבר פגשה הקבוצה בקבוצת הפאר הגרמנית המבורג והפסידה לה פעמיים בתוצאה 4-1 והודחה מהמפעל. הקבוצה חזרה לגביע האינטרטוטו בעונת 2006, כאשר היא פוגשת בסיבוב הראשון בקבוצת פארול קונסטנצה מרומניה והפסידה לה בסיכום המשחקים והודחה מהמפעל. בעונת 2007/08 שיחקה הקבוצה במוקדמות ליגת האלופות אך הפסידה לקבוצת האסטונית לבדיה טאלין.
בשנת 2009 אופ"א השעתה את הקבוצה מהשתתפות בכל מפעל אירופאי ל 8 השנים הבאות (עד עונת 2017-2018) בגלל משחק שאותו היטתה הקבוצה, במסגרת מוקדמות ליגת האלופות. מחקירת אופ"א התברר שבשנת 2004 הקבוצה היטתה את תוצאת המשחק שלה ,והפסידה בביתה לקבוצה פיוניק ירוואן מארמניה. בעקבות כך הושעו נשיא הקבוצה, אלכסנדר זאברצנאץ והקפטן שלה, ניקולוס זדראבסקי לכל החיים.
איוואן השישי, קיסר רוסיה
איוואן השישי אנטונוביץ' (ברוסית: Иван VI, 1740–1764), היה קיסר האימפריה הרוסית בשנים 1740–1741.
ביוגרפיה.
איוואן אנטונוביץ היה נינו של הצאר איוואן החמישי, הוא נולד בסנקט פטרבורג לאנטון אולריך, דוכס בראונשווייג ולאנה לאופולדובנה, אחיינית של הקיסרית השולטת אנה. הקיסרית אנה הייתה חשוכת ילדים, לכן מינתה את בן אחייניתה איוואן ליורש העצר.
הקיסרית אנה מתה כאשר היה איוואן בן חודשיים בלבד. בשל היותו תינוק מונה מאהבה של הקיסרית, הדוכס ארנסט בירון לעוצר. מינוי זה בוצע לפי צוואתה של הקיסרית אנה. אך כעבור שבועיים הודח בירון על ידי הקצינים בראשותם של פילדמרשל כריסטופור מיניך ואמו של איוואן השישי מונתה להיות העוצרת.
בנובמבר 1741 הודחו איוואן השישי ואמו מהשלטון על ידי יליזבטה, בתו של הצאר פיוטר הגדול. בשנת 1742 במהלך סודי כל המשפחה הועברה לפרברי ריגה. בהמשך היא הועברה לכפר חולמוגורי שבצפון רוסיה (במחוז ארכנגלסק של היום). בשנת 1746 נפטרה אמו. הוא עצמו הוחזק בנפרד משאר המשפחה. בשנת 1756 איוואן הועבר למבצר שליסלבורג שליד סנקט פטרבורג. לפי הוראות הקיסרית יליזבטה הוא הוחזק בבידוד מוחלט, הסוהרים שהיו בקשר עמו אולצו לחבוש מסכה על הפנים בעת כניסתם לתאו. המסמכים מראים שהיה ידוע לו על שייכות למשפחת הצאר והוא רצה להתנזר. גם לאחר מות הקיסרית יליזבטה, בתקופת שלטונם של יורשיה פיוטר השלישי ויקטרינה הגדולה הוחזק איוואן בתנאי בידוד אלו.
בשנת 1764, ואסילי מירוביץ', אחד מקציני המשמר של המבצר, המריד את החיילים במבצר, בניסיונו לשחרר את איוואן השישי. המורדים תפסו את מפקד המבצר ואילצו אותו למסור לידיהם את מפתחות תאו של איוון השישי. מה שלא ידעו הקושרים, הייתה העובדה כי לאיוואן הוצמדו שני שומרים אישיים, אשר לא היו כפופים למפקד המבצר. לשומרים אלו ניתנה הוראה מפורשת להרוג את הקיסר המודח בכל מקרה של ניסיון לשחררו. כאשר המורדים פרצו לתאו של איוואן השישי השומרים הרגו אותו מיד.
פאנאתינייקוס (כדורגל)
פניה עוז-זלצברגר
פָנְיָה עוז-זלצברגר (נולדה ב-28 באוקטובר 1960) היא סופרת והיסטוריונית ישראלית, פרופסור אמריטה בפקולטה למשפטים ובמכון ללימודי גרמניה ואירופה באוניברסיטת חיפה.
ביוגרפיה.
עוז-זלצברגר נולדה בקבוצת חולדה, בת בכורה לסופר עמוס עוז ולנילי. אחות לסופרת הילדים גליה עוז ולמשורר דניאל עוז. עוז למדה בבית הספר היסודי בחולדה ובתיכון מקיף ע"ש ברנר בקיבוץ גבעת ברנר. שירתה בשנים 1980–1982 כקצינה בצה"ל בחיל המודיעין. בעלת תואר ראשון בהצטיינות בפילוסופיה ובהיסטוריה (1985) ותואר שני בהצטיינות יתרה בהיסטוריה (1987), שניהם מאוניברסיטת תל אביב. את עבודת הדוקטורט שלה (1991), שעסקה במחשבת הנאורות בסקוטלנד ובגרמניה, כתבה עוז-זלצברגר באוניברסיטת אוקספורד, בהנחייתו של ההיסטוריון ג'ון רוברטסון.
עוז-זלצברגר פרסמה ספרים ומאמרים אקדמיים בנושאים מגוונים, ובהם היסטוריה, פוליטיקה ואקטואליה. כמו כן פרסמה מאמרי דעה רבים, בין השאר בעיתונים "אינטרנשיונל הרלד טריביון", "ניוזוויק", "וול סטריט ג'ורנל" ו"פרנקפורטר אלגמיינה צייטונג". הייתה חברת המועצה הציבורית של המכון הישראלי לדמוקרטיה וכיום מכהנת, בין השאר, כחברת המועצה המייעצת של פורום העתיד ישראל-גרמניה ושל המכון הבינלאומי ללימודי ישראל.
יחד עם אביה, עמוס עוז, השתתפה בכנס ייסוד תנועת השמאל "התנועה החדשה" שקמה בשנת 2008 לקראת הבחירות לכנסת ה-18. עם זאת, פניה סבורה ש"תנועת השחרור הלאומית הפלסטינית היא אחת התנועות הרצחניות והבלתי מועילות ביותר בתולדות תנועות השחרור הלאומיות" וכי מנהיגיה "בגדו באינטרס של עמם".
עוז-זלצברגר נשואה לפרופסור למשפטים עלי זלצברגר. לזוג שני בנים והם מתגוררים בזכרון יעקב.
קריירה אקדמית.
עד אוקטובר 2020 לימדה עוז-זלצברגר בפקולטה למשפטים באוניברסיטת חיפה, שם כיהנה מאז שנת 2003 כראש פורום פוזן לחקר מחשבה פוליטית. עוז-זלצברגר לימדה במוסדות נוספים בעולם, בין השאר באוניברסיטת פרינסטון שבארצות הברית כפרופסור אורח להוראה מצטיינת (2010-2009). עמדה בראש הקתדרה ע"ש לאון ליברמן ללימודי ישראל המודרנית באוניברסיטת מונש שבאוסטרליה (2007–2012).
תחומי מחקריה מקיפים את תולדות המחשבה הפוליטית, בדגש על העת החדשה המוקדמת באירופה. רבות מעבודותיה עוסקות בתולדות הנאורות - בעיקר בסקוטלנד ובגרמניה, ובהיבטים כלל-אירופיים תוך בחינת תרגומים ומעברים של רעיונות בין תרבויות.
בשנים האחרונות חקרה עוז-זלצברגר את המקורות העבריים העתיקים של רעיונות פוליטיים אירופיים בראשית הזמן המודרני, ואת הקשר בינם לעליית הרפובליקניזם והליברליזם של הזמן החדש.
בשנת 1999 זכתה במקום הראשון בתחרות הסיפור הקצר של עיתון "הארץ" על הסיפור "השריטה". בשנת 2001 יצא לאור בעברית בהוצאת כתר ספרה "ישראלים, ברלין" (פורסם גם בגרמנית, באותה שנה, בהוצאת זורקאמפ). בנובמבר 2012 התפרסם בבית ההוצאה של אוניברסיטת ייל ספרם של עמוס עוז ופניה עוז-זלצברגר, Jews and Words, מסה על ההיסטוריה היהודית מנקודת ראות אישית וחילונית של אב ובתו, סופר והיסטוריונית. הספר נכתב באנגלית ויצא לאור גם בעברית (בהוצאת כתר בשנת 2014) ובשפות אחרות.
באוגוסט 2016 נבחרה לכהן כמנהלת מכון פיידיאה, מוסד ללימודי יהדות בסטוקהולם, שוודיה.
בתחילת אוקטובר 2020 יצאה לפנסיה מוקדמת, וכיום היא פרופסור אמריטה באוניברסיטת חיפה.
פרסומים.
ספרים שכתבה.