הירידה במספריו נגרמת בעיקר מטריפה על ידי השועל האדום, וכן עקב שינויי האקלים המובילים לפריצת שריפות בר גדולות בבית גידולו אשר גורמות לדילול היער והסבך ומקשות עליו למצוא מחסה מפני טורפיו. ניסיונות לשחרר את וולבי פרמה באזורים נוספים בטווח התפוצה ההיסטורי שלו טרם צלחו, כתוצאה מטריפת השועלים.
וולבי פרמה מצוי במספר אזורים מוגנים. תוכניות השימור ליצוב המין כוללות סקירה מפורטת של האוכלוסיות, ופעולות לצמצום אוכלוסיית השועלים באמצעות פתיונות וציד.
מונג'ון
מונג'ון (שם מדעי: Petrogale burbidgei; מכונה גם וולבי סלע בורבידג') הוא מין של כיסאי קטן וססגוני בסוג וולבי הסלע שהתגלה בשנות ה-70 של המאה ה-20 ומוגבל לאזור מצומצם בצפון יבשת אוסטרליה. מין זה הוא הנציג הקטן ביותר בסוגו ובמשפחת הקנגוריים, ולו מספר מאפיינים פיזיים ייחודים. המונג'ון חי באזורים סלעיים נידחים בקימברלי, ומעט מאוד ידוע על האקולוגיה והביולוגיה שלו.
טקסונומיה ומיון.
המונג'ון התגלה בשנת 1976 על ידי צמד החוקרים האוסטרליים דארל קיצ'נר (Darrell Kitchener) וגורדון סנסון (Gordon Drummon Sanson), והוא תואר על ידם מדעית שנה לאחר מכן. הדגימה שעליה התבסס התיאור המדעי, הייתה נקבה במשקל 1.4 קילוגרם שנורתה על ידי קיצ'נר על אבני חול בשעות הדמדומים במישור מיטשל הסמוך לאתר בשם קריסטל קריק. הנקבה שנורתה נשאה בכיסה צאצא במשקל 50 גרם וללא פרווה. דגימות נוספות נאספו במישור מיטשל, בפארק הלאומי פרינס ריג'נט ובאיים: בונגאריי, קטרס, ביג' בארכיפלג בונפרטה. השם המדעי שניתן למונג'ון ("Petrogale burbidgei" - סמור הסלע של בורבידג'), הוא לכבוד אנדרו ארנולד בורבידג' (Andrew A. Burbidge) שחקר רבות את הפאונה באזור קימברלי.
במקור, קיצ'נר וסנסון קראו למין זה וואראבי בהתבסס על השם המקומי משפת וינומבאל האבוריג'ינית, ושם זה אומץ על ידי אגודת היונקים האוסטרלים. בהמשך, לאחר בירור עם הילידים האבוריג'ינים המקומיים, הסתבר ששם זה משמש ככינוי כללי הן עבורו והן עבור המין נברלק ("Petrogale concinna"), ושמו הוחלף למונג'ון - אחד מתוך מספר כינויים ספציפיים בשפות האבוריג'ינים עבור מין זה.
המונג'ון משויך לסוג וולבי הסלע ("Petrogale") הכולל 16 מינים, ובתוכם גופא, הוא שייך לקבוצת המינים "brachyotis" הכוללת 3 מינים נוספים מלבדו שקרובים זה לזה מבחינה גנטית וחיצונית: הנברלק, וולבי סלע וילקינס ווולבי סלע קצר-אוזן. הסוג וולבי סלע ממוקם במשפחת הקנגוריים ובסדרת הקנגוראים. ההבחנה בין המונג'ון לנבלרק אינה קלה, אך לרוב, המונג'ון בהיר וכתום יותר, סימוני הצד שלו דהויים או נעדרים, ואוזניו ורגליו קצרות יותר.
אנטומיה ומראה.
המונג'ון הוא המין הקטן ביותר בסוג וולבי סלע, ובמשפחת הקנגוריים בכלל. מבנה גופו דק וגלילי עם פרופיל דמוי גחן, וראשו הגדול והחרוטי מתאפיין בחוטם צד ומחודד במיוחד שמזכיר במקצת את חוטם הנומבט. אין אלו המאפיינים החריגים היחידים של המונג'ון: העיניים שלו גדולות מאוד בהשוואה לגודלו הכללי, וארובות העין שלו רחבות ותופסות את רוב הפנים; אפו קטנטן ומחודד, אוזניו קצרצרות ואליפסיות (0.3 ס"מ) וסכמת הצבעים של פרוותו שונה מזו של מינים אחרים. למרות ההבדלים הרבים במורפולוגיה, המונג'ון עדיין חולק קווי דמיון מסוימים עם יתר הוולבים. פלג גופו האחורי מפותח ורחב משמעותית מהפלג הקדמי. הגפיים הקדמיות דקות וקצרות, והגפיים האחוריות מפותחות ושריריות. לנקבה כיס מפותח עם שרירי סגירה. המונג'ון כאמור הוא יונק כיס קטן-ממדים, ודומה במידות גופו לקנגורו חולדתי; אורך ראשו וגופו של המונג'ון: 30–35 סנטימטרים ומשקלו: 1.4-0.9 קילוגרם. זנבו השעיר והגמיש מגיע לאורך 26–29 סנטימטרים, ובקצהו מברשת שיער גדולה וכדורית שייחודית למין זה ודומה לפלומה.
הפרווה של המונג'ון קצרה וצפופה ובעלת מרקם רך. צבעה הכללי חום-צהבהב בהיר עד בז' השזור בשערות אפורות וקרמיות. הצד התחתון כולו (מהבטן ועד לגרון) צבוע באפרפר חיוור, שנהב או לבן בוהק. הכתפיים, הצוואר, השכמות והשוקיים בצבע כתום אפרסק או צהוב, ואילו הזרועות והרגליים אפרפרים; על המרפק ובית השחי, יש סימון שחור-לבן האופייני לסוג, אך בדרך כלל הוא אינו גלוי לעין ונעדר לעיתים קרובות. גבו של המונג'ון צבוע באדמדם כהה עד ערמוני, ולאורכו פס שחרחר דקיק. ראשו של המונג'ון בצבע צהבהב-כתמתם חיוור, להוציא את הקרקפת והחרטום האפרפרים. המצח חצוי בחריץ שחור דקיק, שלעיתים מתחבר לפס השחור בגב. אזור ארובות העיניים והלחיים בצבע כתום או צהוב, והסנטר והשפתיים לבנים; סימונים לבנים נוספים עשויים להיות סביב העיניים והלוע. האוזניים אפורות בצידן החיצוני, ורודות בצידן הפנימי, ובעלות רצועה שחרחרה.
זנבו של המונג'ון ססגוני למדי: צידו העליון צהוב-אדמדם וצידו התחתון אפרורי, ומברשת השיער הכדורית שבקצהו עשויה להיות ערמונית עם קצוות צהבהבות, או שחרחרה בצידה העליון ולבנה בצידה התחתון.
תפוצה וביולוגיה.
המונג'ון אנדמי לצפון אוסטרליה, בה הוא מוגבל לאזור נידח בצפון-מערב קימברלי לחופי ים טימור. הוא מצוי גם במספר איים בארכיפלג בונפרטה: ביג' (171 קילומטרים רבועים), בונגאריי (42 קילומטרים רבועים), קטרס (17 קילומטרים רבועים), ואולי גם בוולסטון (8.6 קילומטרים רבועים). שרידים תת-מאובנים שנמצאו במצוקי צ'דדה ברכס נאפייר, מרמזים על תפוצה היסטורית רחבה יותר בעבר. התפוצה הגאוגרפית של המונג'ון היא לאורך מישור מיטשל ורכס המלך לאופולד עד הרכס הארטזי.
בית הגידול שלו מורכב מגבעות של סלעים ואבני חול בתוך חורש ים-תיכוני פתוח עם מקומות מחסה מתאימים (סדקים גדולים למשל), והוא מוגבל לאזורים עם כמות משקעים גבוהה של 1,400-1,200 מילימטר לשנה. הצמחייה בסביבת המחיה שלו מורכבת מאקליפטוס, תאנה, ועשב ספיניפקס.
מעט מאוד ידוע על האקולוגיה והרבייה של המין. המונג'ון הוא יונק פעיל לילה, ומבלה את שעות היום כשהוא ספון במערות ונקיקים בסלעים. הוא גומע בזריזות מרחקים גדולים בתורו אחר מזונו הצמחי המורכב מעשבים, עלים, פירות, פרחים ושרכים. הסוליות המחוספסות בכפות רגליו מקנות לו אחיזה מצוינת אפילו על סלעים חלקלקים, ומאפשרות לו להאיץ את גופו קדימה. המונג'ון ככל הנראה מסוגל להתרבות בכל השנה, עם שיאי המלטות בעונה הגשומה. הוא מתייחס בסקרנות לבני אדם ואף עשוי לגשת אליהם ולבחון אותם מקרוב.
מצב.
המונג'ון מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור קרוב לסיכון (NT), בעיקר עקב שטח התפוסה המצומצם שלו שמתפרש על כ-2,000 קילומטרים רבועים (מתוך הטווח המתפרש על 20,000 קילומטרים רבועים). עם זאת, אין עדיין עדות לירידה כל שהיא במספרי המונג'ון, כתוצאה ממחסור במידע כללי אודות המין. האיומים הנוכחיים על המונג'ון אינם ידועים; הוא עשוי לסבול במידה מסוימת מטריפה על ידי חתולים, ושינוי במשטרי אש (הצתה מכוונת של שריפות קטנות) שגורמים להתיישנות הצמחייה. ניצול עתידי של מרבצי בוקסיט במישור מיטשל עשוי להשפיע לרעה על אוכלוסיית המונג'ון, אם כי המרבצים אינם נמצאים בתחומי בית הגידול המועדף עליו.
ארגון השימור IUCN ממליץ על מספר פעולות עבור המין: ביצוע מחקרים לשיפור הידע הקיים אודות הביולוגיה ואזורי התפוסה; צמצום האיום הנשקף ממשטרי אש לא הולמים; העלאת המודעות הציבורית לשמירה על המונג'ון; פיקוח הדוק על הגישה לארכיפלג בונפרטה במטרה למנוע הכנסת טורפים פולשים, אוכלי-עשב מתחרים או מחלות לאיים;
לחקור את השפעת החתולים על המונג'ון.
המונג'ון מצוי במספר אזורים מוגנים, ביניהם הפארק הלאומי פרינס ריג'נט והפארק הלאומי נהר מיטשל. אומדן האוכלוסייה והמגמה שלה טרם ידועים.
נברלק
נברלק (שם מדעי: Petrogale concinna; מכונה גם וולבי סלע ננסי) הוא מין של וולבי קטן ונדיר בסוג וולבי הסלע שאנדמי לצפון יבשת אוסטרליה. מין זה חי בקבוצות קטנות על גבעות וצוקים ביערות הטרופיים בארץ ארנהם וביערות האקליפטוס של קימברלי, והוא פעיל בשעות הלילה. הנברלק ניזון מעשבים ושרכים והוא ידוע בשיניים הטוחנות הייחודיות שלו. בשל אופיו הזהיר של המין, מעט מאוד ידוע על הביולוגיה שלו. הנברלק נתון בסכנת הכחדה כנראה משילוב של מספר גורמים, ואוכלוסייתו נמצאת במגמת ירידה.
טקסונומיה.
הנברלק תואר מדעית לראשונה בשנת 1842 על ידי ג'ון גולד, מדגימה שנאספה בווינדהאם באוסטרליה המערבית ונשלחה לאנגליה באה"מ ביגל. שמו הרשמי נברלק הושאל משפת הילידים האבוריג'ינים בצפון היבשת, והוא ידוע גם בשמות וולבי סלע ננסי או וולבי סלע קטן, אף שאינו המין הקטן ביותר בסוג. הנברלק שייך לקבוצת המינים "brachyotis" בסוג וולבי סלעים, ובעל קשר הדוק למונג'ון, וולבי סלע קצר-אוזן ווולבי סלע וילקינס הדומים לו מבחינה חיצונית. הנברלק קטן מן השניים האחרונים ובעל חוטם מחודד יותר, אך זהה פחות או יותר למונג'ון וההבחנה ביניהם לא תמיד קלה; הנברלק גדול במקצת ומתאפיין בפרווה אפרפרה עם סימונים בולטים יותר, לעומת המונג'ון בעל הפרווה הצהבהבה וחסרת הסימונים. הנברלק נחשב בעבר לטקסון מונוטיפי בשם המדעי "Peradorcas concinna" על בסיס הטוחנות הייחודיות שלו, אולם בהמשך נמצא שאין הצדקה למעמד זה.
לנברלק 3 תת-מינים:
אנטומיה ומראה חיצוני.