פתירת המשוואה עבור "formula_3", הצבה ל־(1), וסידור מחדש עבור "G", נותנים:
לאחר ש־"G" נמצא, המשיכה של גוף הנמצא על פני כדור הארץ אל כדור הארץ עצמו יכולה לשמש לחישוב המסה והצפיפות של כדור הארץ:
קיצור שו&quot;ע
הקרב על האטלנטי
טיק
טיק הוא תגובה לא רצונית של שריר. תגובה זו יכולה להיות תנועה (טיק מוטורי) או קול (טיק קולי). הטיקים אינם רצוניים, פתאומיים, חוזרים וחסרי קצב קבוע, חוסר הקצב הקבוע קשור בתזוזות לא רציפות של שרירים. טיק יכול להיות סמוי מעיני הצופה (לדוגמה התכווצות של שרירי הבטן או האצבעות ברגליים) ואילו תנועות של אחד משאר השרירים בגוף יכולות להיות גלויות. הפרעות (כמו אוטיזם) כוללות תנועות שיכולות להדמות לטיקים, אך תנועות אלו אינן טיקים. מאידך לעיתים רבות יש להפרעות שונות (כמו אוטיזם) הפרעות נלוות נוספות כגון טיקים.
רוב האנשים מודעים לטיקים רגע לפני תחילתם, אך הצורך הזה חזק כמו הצורך להתעטש. רוב האנשים מתארים את הצורך הזה כגדילת מתח שבמודע משתחרר, כאילו הם "היו חייבים לעשות זאת". דוגמאות להתרעות כאלו הן הרגשה כאילו יש משהו בגרון או איתור משהו לא נוח בכתף הגורמים לניקוי הגרון או למשיכת הכתפיים. הטיק הממשי יכול לגרום להרגשה של שחרור המתח או לתחושה הדומה לגירוד או שפשוף.
טיקים מתוארים כהפרעה שהיא בין הפרעה רצונית להפרעה לא רצונית. זאת משום שאינן לגמרי לא רצוניות - יכולים להתנסות בהם כתגובה רצונית למשהו לא רצוי כדחף מזהיר. היבט יחיד במינו של הטיקים, הקשור להפרעות תנועתיות, הוא האפשרות לדיכוי של התופעה, אך חוסר העמידה בפיתוי; הם חווים את זה כדחף שלא ניתן לעמוד בו, שחייב לבוא לידי ביטוי. חלק מהאנשים יכולים לא לדעת על הטיקים מראש. לילדים יכול להיות דחף מזהיר שהם לא יקשרו לטיקים או שיקשרו אותו פחות מהמבוגרים בעלי הדחף המזהיר, המודעות לדחפים הללו מתגברת עם הבגרות.
הפרעות טיק נוטות לבוא יחד עם הפרעת קשב וריכוז.
תיאור ומיון.
טיק ממוין כהפרעה מוטורית או הפרעה קולית וכהפרעה פשוטה או הפרעה מורכבת.
טיקים פשוטים.
טיקים פשוטים הם הסוג השכיח יותר של טיקים. הם יכולים להיות מוטוריים או קוליים.
טיקים מורכבים.
הטיקים המורכבים יכולים להיות מוטוריים או קוליים.
אנשים עם טיקים מורכבים לרוב מראים תסמינים של טיקים פשוטים בנוסף על המורכבים.
גורמים שיכולים להשפיע על טיקים.
הטיקים יכולים להתגבר כתוצאה מדחק, עייפות או רגשות עתירי אנרגיה. רגשות עתירי אנרגיה יכולים לכלול רגשות שליליים (כגון דאגה), או רגשות חיוביים כמו התרגשות או ציפייה. רגיעה יכולה לגרום להחלשת הטיק או להתגברותו, בעוד שהתרכזות בפעילות מעניינת לעיתים קרובות מובילה להחלשות הטיק. הנוירולוג אוליבר סאקס מתאר מצב קשה של מנתח הסובל מתסמונת טורט שבו הטיקים הופחתו כמעט לחלוטין כאשר הוא ביצע ניתוח.
טיפול.
ישנן מספר תרופות היעילות לטיפול בטיקים. בבחירת הטיפול יש לשקול את חומרת הסימפטומים אל מול תופעות לוואי אפשריות של הטיפול התרופתי.
כמו כן, ישנן שיטות טיפול התנהגותיות שעשויות לסייע לסובלים מטיקים. שיטות אלו כוללות:
בית אופרה
בית אופרה, הוא בניין תיאטרון, המיועד להצגות אופרה ומתוכנן, על פי רוב, למטרה זו מראשיתו, אם כי הוא עשוי לשמש גם למופעים אחרים. דוגמה לכך הוא בית האופרה של סידני, השוכן בנמל של סידני, אוסטרליה. בבתי אופרה רבים, לאחר עונת האופרה באה עונת בלט.
בית האופרה הראשון לקהל הרחב היה ה"תיאטרו סן קאסיאנו" בוונציה, איטליה, נפתח בשנת 1637. באיטליה, שם האופרה פופולרית זה מאות בשנים בקרב בני העם כמו בקרב משפחות האצולה והממון, יש גם היום מספר רב של בתי אופרה. באנגליה של הנרי פרסל לא היה אף בית אופרה בלונדון. בית האופרה הראשון בגרמניה נבנה בהמבורג בשנת 1678. בשנותיה הראשונות של ארצות הברית היו לבתי האופרה שימושים רבים ומגוונים. בתי אופרה בערים קטנות וגדולות אירחו נשפי מחולות קהילתיים, ירידים, מחזות והצגות וודוויל בד בבד עם אופרות ושאר אירועי מוזיקה.
פרטים אופייניים לבתי אופרה.
הואיל ואופרות רבות דורשות הפקות בקנה מידה גדול, רוב בתי האופרה גדולים במידותיהם - מכילים בדרך כלל למעלה מאלף ובמקרים רבים כמה אלפי מקומות ישיבה. עם זאת, יש אופרות קאמריות, שמספר משתתפיהן ואופי עלילתן אינם מחייבים הפקות גדולות ואותן אפשר להעלות במקומות קטנים יותר, המתאימים יותר לאופיין. כך הדבר גם לגבי חלק מן האורטוריות, המסתמכות יותר על סיפור העלילה בפי סולנים ומקהלה ופחות על הצגתה.
בבית אופרה מסורתי, האולם בנוי כרגיל בצורת פרסה, שאורך צלעותיה קובע את גודל הקהל שהוא יכול להכיל. מסביב לאולם בנויים יציעים במפלסים אחדים ובחלקו הסמוך לבמה עשויים להיות תאים מופרדים במחיצות, שנועדו לספק, בימים עברו, מקום ישיבה נוח לגבירות החברה הגבוהה בשמלות נשף מפוארות ועתירות היקף. בתאים אלה התנהלו גם חיי חברה ערים במהלך הצגות האופרה, שכללו כניסות ויציאות, שיחות, אכילה ושתייה ואף משחקי קלפים בחלקים הפחות מעניינים של האופרה (כאשר הפרימדונה או הטנור הראשי אינם נמצאים על הבמה). מן התאים האלה יכלו גם בני האצולה ועשירי הארץ לצפות במשקפות אופרה אל הנעשה בתאים אחרים, מעניינים יותר, כגון תאי משפחת המלוכה, למשל.
בתי אופרה כוללים דות (pit), חלל מרווח מתחת למפלס הבמה, שם יושבים נגני התזמורת, כדי שלא יסתירו את ההתרחשויות על הבימה ולא יכסו בנגינתם על שירת הזמרים. דוכן המנצח מוגבה די הצורך לאפשר לו לשלוט במתרחש הן בתזמורת והן על הבימה. גודל התזמורת שונה מאופרה לאופרה, אבל בחלקן, כמו באורטוריות ובאופרות מן התקופה הרומנטית, התזמורת מונה מעל 100 נגנים. גם מספר המשתתפים בהצגה - שחקנים, מקהלה, ניצבים, רקדנים וכו', עשוי להיות ניכר, כך שבית אופרה חייב להקצות שטח גדול לחדרי הלבשה. בדרך כלל כוללים בתי אופרה גם בתי מלאכה לבניית תפאורות ולתפירת תלבושות, חדרי אחסון לתלבושות, עזרי במה ותפאורות ואולמות לחזרות.
הבמות בבתי אופרה גדולים ברחבי העולם מצוידות במקרים רבים במיכון משוכלל, הכולל מעליות במה גדולות, לאפשר החלפה מהירה של תפאורות כבדות. במטרופוליטן אופרה, למשל, מחליפים לא אחת את התפאורות תוך כדי הצגה, לעיני הקהל, והשחקנים עולים או יורדים אגב שירה. כך, לדוגמה, בהפקות של "אאידה" (ורדי) ושל "סיפורי הופמן" (אופנבך). אף כי בימה, תאורה ושאר היבטי הפקה של בתי אופרה עושים שימוש רב בטכנולוגיה החדשנית ביותר, בתי אופרה מסורתיים אינם נוהגים להכניס לשימוש מערכות קול משוכללות, משום שקולותיהם של זמרים מיומנים אמורים להגיע אל השורות האחרונות ללא הגברה. עם זאת, בבתי אופרה רבים מתקינים כיום מערכות קול חדשניות, לשימוש באופרות מסוימות ובהפקות שאינן אופראיות, המתירות הגברה.
במקרים רבים נהוג להציג אופרות בשפתן המקורית, השונה אולי משפת האם של קהל המאזינים. מסיבה זו החלו בתי אופרה מודרניים לסייע לקהל בהבנת טקסט האופרה בהקרנת כתוביות מעל הבימה או בקרבתה וכן, בתקופה האחרונה, באמצעות מערכת לברית אלקטרונית, משוכללת יותר, מעל גבי מסכים אישיים, המותקנים לכל צופה על גב המושב שלפניו.
המערכה באוקיינוס האטלנטי
ווייבוד
וויווֹד או וויבוד (משפות סלאביות: Војвода, Войвода, Wojewoda, Воєвода ועוד, ברומנית: Voievod) הוא תואר צבאי ושלטוני אצל העמים הסלאביים ואצל חלק משכניהם.
אצל העמים הסלאביים היה הווייבוד מנהיג צבאי ראשי שהוביל את העם לקרב, להבדיל מה"אדון" או הז'ופאן, שהיו השליטים. במהלך ימי הביניים, התמזגו בהדרגה שני התארים, כך שהווייבוד היה גם תואר השליט.
התארים היו מקובלים במספר ארצות, ובהן נסיכות מולדובה, ולאכיה, טרנסילבניה, בוהמיה, בוסניה, בולגריה, רוסיה, פולין, סרביה, מונטנגרו ומקדוניה. שמם של חלק משליטי ולאכיה ונסיכות מולדובה, כמו דראגוש וודה, סאס וודה ואחרים, כולל את המילה וודה, לאחר השם הפרטי, כשהכוונה היא לסיומת של השם ווייבודה.
ברוסיה הצארית ווייבוד היה מפקד צבאי של האזור וגם ראש המנהל המקומי. התפקיד בוטל במסגרת רפורמות של פיוטר הגדול.
בטרנסילבניה של ימי הביניים היה מקובל התואר vajda לשליטים ההונגרים ששלטו בה. מנהיגי ההיידוק הבולגריים תחת האימפריה העות'מאנית נקראו voevodes (ביחיד: voyvoda).
תואר הווייבוד מקביל לתואר הלטיני דוכס ולתואר הגרמני הרצוג ועבר אותה התפתחות.
בפולין, כיום, משמש התואר (województwo) לציון מושל מחוז.
וויוודה
פארק צמרת
פארק צמרת היא שכונת המגורים העשירה בישראל, הממוקמת בתל אביב, בה נבנו עד כה כ-11 גורדי שחקים ובהם כ-1,500 יחידות דיור. בנייתה של השכונה החלה ב-2005. מתכנן השכונה הוא האדריכל אבנר ישר ויזמי השכונה העיקריים הם חברת ישראל קנדה.
שטחה של השכונה הוא 133 דונם (כ-18% מהקרקע יועדה לבניית בניינים, וביתרת השטח מרחבים ירוקים ושדרות רחבות). היא ממוקמת בין דרך נמיר ממערב ונתיבי איילון ממזרח, מצפון לתחנת הרכבת תל אביב מרכז. לצמצום מטרד הרעש, השכונה מוקפת ממערב ומזרח בקירות אקוסטיים בגובה 4.5 מטרים. השכונה גם מכילה חניונים תת-קרקעיים, פארקים, מדשאות וגינות.
היסטוריה.