עם בעלה שהתמקד כעת במחקר גאולוגי, שרלוט הייתה בת לוויה עקבית במסעותיו, בעבודות השטח, והשתתפה במחקר לצדו. במהלך מסע כזה, במיוחד בחוף הדרומי של אנגליה, שרלוט יצאה לאסוף מאובנים עם מרי אנינג (1799–1847) והשתיים הפכו לחברות קרובות מכאן ואילך. לאורך מסעות עם בעלה, שרלוט הייתה רוכשת או מחפשת מאובנים שיוסיפו לאוסף האישי שלה, לעיתים קרובות חקרה אותם באופן עצמאי. האוסף של שארלוט היה מטופח וחינוכי עד כדי כך שדגימות של האוסף שלה נחקרו ופורסמו ביצירותיהם של ג'יימס דה קרל סורבי (1788–1871), ומאוחר יותר ויליאם בקלנד (1784–1856). כאות הוקרה לתרומתה של שארלוט, קרא סורבי על שמה את אחד המאובנים - אמוניט מורצ'יסונה, שהיא ציירה אותו באחד ממסעותיה ביורקשייר.
למרות כל הלימוד העצמי והזמן שעבדה לצד בעלה, שרלוט רצתה לקבל השכלה גבוהה. עד שנת 1831, צ'ארלס לייל (1797–1875), חבר שלה ושל בעלה העביר הרצאות גאולוגיות בקינג קולג'. למרות סירובו להכניס נשים להרצאותיו, שרלוט המשיכה להשתתף בה, מה שהוביל לפתיחת הרצאותיו של לייל לגברים ונשים כאחד. שרלוט הייתה משתתפת גם בישיבות האגודה הבריטית לקידום המדע כשהיא הייתה מסוגלת, על אף המשך בעיות הבריאות שלה.
בשנת 1838, כשאמה נפטרה, נותרה לשרלוט ירושה משמעותית. בני הזוג הצליחו לעבור לבית יוקרתי בבלגרביה, לונדון. הבית הפך למקום מפגש עבור מדענים ופוליטיקאים וצוין כי חלק ניכר מההצלחה של מפגשים אלה נבעה מהשתתפותה של שרלוט.
מסעות דרך אירופה היבשתית.
המסע עם רודריק 1816 – 1818.
במהלך חייה ליוותה שרלוט את בעלה במספר מסעות ביבשת אירופה. המסע הראשון שלהם היה באביב 1816 וכלל ביקורים בצרפת ובאיטליה, וסיור בהרי האלפים. בין הערים בהן ביקרו הייתה גנואה, בחורף 1816, ורומא באביב שלאחר מכן. מטרת הסיור הזה לא הייתה גאולוגית, אלא במקום זאת הזוג ביצע פעילויות אחרות כולל לימוד איטלקית וביקור בערי תרבות בולטות. במהלך נסיעה זו, כשהיו ברומא, שרלוט חלתה במלריה, אירוע שהוביל לקשיים עבורה לאורך כל חייה. לפני נסיעה זו, הזוג היה בעל ניסיון מועט בעבודה גאולוגית וחוסר ידע זה תועד בספרה של מרי סומרוויל על בני הזוג. לאחר קיץ 1818 באיטליה, בני הזוג חזרו לאנגליה.
מסע עם רודריק וצ'ארלס לייל בשנת 1828.
המסע הבא בו לקחו הזוג ליבשת אירופה התחיל באפריל 1828. ב־7 במאי הצטרף אליהם צ'ארלס לייל בפריז ומשם הם התחילו את הסיור שלהם ביחד. את המסע הזה הם התחילו בצרפת ונסעו למסיף צנטרל ועצרו בניצה לפני שהמשיכו לגרמניה הדרומית. בסופו של דבר הם עשו את דרכם לאלפים האוסטריים והטירוליים. למרות היותה חדשה יחסית במחקר הגאולוגי, הקבוצה שלהם ראתה במסע הזה הזדמנות לקדם את הידע שלהם בתחום. אחת התחנות הראשונות בעלות המשמעות הגאולוגית הייתה לאחר שטיפסו על ההר פווי-דה-דום, ב־18 במאי, וחזרו לקלרמון-פראן שם שהו. בקלרמון-פראן, צ'ארלס לייל ורודריק מורצ'יסון היו יוצאים לעיתים קרובות לסיורים מחוץ לעיר ומשאירים את שארלוט מאחור. בזמן שהותם שרלוט עבדה על ציור פנורמות של האזור, הייתה לה אינטראקציה עם מומחים מקומיים ואספה צמחים ומאובנים שונים מהאזור. חלק ניכר מהעבודה ששרלוט עשתה במהלך תקופה זו שולבו בפרסומי חבריה למשלחת. לאחר שעזבו את קלרמון-פראן הקבוצה נסעה למונט דור ב-5 ביוני, ובהמשך לאוריאק ב־18 ביוני. כאן, שארלוט הכינה איורים רבים יותר תוך התמקדות באבני גיר אגמיות. הקבוצה הגיעה בסופו של דבר לפרג'וס, בדרום מזרח צרפת. כשהיו שם, רודריק ושרלוט חלו, והם התעכבו בניצה לפרק זמן משמעותי. לאחר שהתאוששו הם המשיכו לעבר טורינו ופדובה. אולם בשלב זה הקבוצה התפצלה כאשר צ'ארלס לייל המשיך דרומה. שרלוט ורודריק מורצ'יסון, בינתיים, פנו חזרה לאורך האלפים על מנת לחזור לאנגליה מכיוון שקיבלו הודעה כי הוריה של שרלוט חולים. הם המשיכו בחזרה לאנגליה, אך שקיבלו הודעה על התאוששות הוריה הם הקדישו זמן לחקור בגרמניה.
נסיעות מאוחרות יותר.
בשנים מאוחרות יותר רודריק יצא לסיורים נוספים באירופה, כולל רוסיה, אך שרלוט לא הייתה מסוגלת כבר ללוות אותו עקב הישנות המלריה שחלתה במהלך טיולם הראשון באירופה. עם זאת, בני הזוג הצליחו לצאת לסיור נוסף בשנת 1847 בהרי האלפים ובאיטליה בתקווה שהוא יעזור למצבה של שרלוט וכן לבצע עבודות מדעיות.
Moskovskij Komsomolets
יובל לוי (רופא)
יובל לוי הוא רופא ילדים, בעל התמחות-על במנהל רפואי, מנהל האגף האמבולטורי בבית החולים שיבא (החל מינואר 2020) וסגן מנהל בית החולים הכללי שיבא (משנת 2018).
לוי שירת שנים רבות בחיל האוויר כטייס מסוקי קרב ובחיל הרפואה כרופא צבאי. לאחר שירות בצה"ל בן 29 שנים השתחרר מצה"ל בשנת 2015 בדרגת סא"ל.
ביוגרפיה.
ביו השנים 1999–1993 למד לוי רפואה בפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר, באוניברסיטת תל אביב. הוענק ללוי תואר (MD) בשנת 1999.
בין השנים 2005–2003 התמחה לוי ברפואת ילדים במרכז הרפואי וולפסון.
בין השנים 2009–2008 התמחה בנאונטולוגיה, במרכז רפואי וולפסון.
בשנת 2009, סיים לוי תואר שני בניהול מערכות בריאות (MsHA), באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
בשנת 2010 ניהל את היחידה לנאונטולוגיה (רפואת פגים), בית חולים שדה, האיטי במערב האי היספניולה שבאיי הודו המערבית.
בין השנים 2013–2010 היה לוי מפקד היחידה לרפואה אווירית (ירפ"א).
בין השנים 2018–2015 כיהן לוי כסגן מנהל בית חולים וולפסון, חולון. בנוסף שירת כנציב פניות הציבור וכממונה לשעת חירום.
משנת 2018 לוי מכהן כסגן מנהל בית החולים הכללי, המרכז הרפואי שיבא, תל השומר.
אקדמיה.
בין השנים 2012–2011 כיהן כיו"ר הוועדה המארגנת לכנס הבינלאומי לרפואה תעופתית ורפואת חלל.
בין השנים 2013–2013 היה לוי מרכז הקורס לרפואה תעופתית, באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2017 כיהן לוי כחבר הוועדה המארגנת לפאנל ברפואת ילדים במסגרת הקונגרס העולמי לרפואת חירום ואסונות, טורונטו, קנדה.
משנת 2019 לוי מרכז קורס מבוא לניהול מערכות בריאות, בית הספר לבריאות הציבור, באוניברסיטת תל אביב.
פרסים.
הוענק ללוי פרס הצטיינות מטעם האיגוד לרפואת ילדים בישראל למאמר והרצאה בנושא :Screening Criteria for Diagnosis of Infantile Feeding Disorders as a Cause of Poor Feeding or Food Refusal.
רוסטיסלב יאנקובסקי
רוסטיסלב איוואנוביץ' יאנקובסקי (5 בפברואר 1930 - 26 ביוני 2016) היה שחקן תיאטרון רוסי.
ביוגרפיה.
הוא נולד באודסה ב-5 בפברואר 1930, למד בלנינגרד ופרץ לראשונה בתיאטרון הטג'יקי בשנת 1951. מאז 1957 עבד בתיאטרון הדרמה במינסק. יאנקובסקי נבחר בשנת 1978 לאמן העם של ברית המועצות והוא אחיו הגדול של אולג יאנקובסקי המפורסם יותר. בנו איגור יאנקובסקי הוא גם שחקן. בשנת 1994 התמנה ליו"ר פסטיבל הסרטים הבינלאומי Listapad שבמינסק.
הוא מת במינסק ב-26 ביוני 2016 במינסק, בלארוס, בן 86.
איגור יאנקובסקי
איגור רוסטיסלבוביץ' יאנקובסקי (נולד ב-29 באפריל 1951, לנינאבאד, הרפובליקה הסוציאליסטית הסובייטית הטג'יקית, ברית המועצות) הוא שחקן סובייטי-רוסי ומגיש טלוויזיה. בנו של רוסטיסלב יאנקובסקי ואחיינו של אולג יאנקובסקי.
ביוגרפיה.
סיים את לימודיו במכון לתיאטרון על שם בוריס שצ'וקין בשנת 1974. בשנים 1974–1992 שירת בתיאטרון מלאיה ברונאיה.
מאז 1992 הוא עובד בעסקי הפרסום וחבר האקדמיה הרוסית לפרסום. מ-17 בספטמבר ועד 26 בנובמבר 2001 הוא הנחה את תוכנית המשחק "אלצ'נוסט" (בדומה לתוכנית Greed האמריקאית) בערוץ NTV.
בשנת 2002 השתתף בסרטו של בן אחיינו, פיליפ יאנקובסקי, "בתנועה".
הוא בעל תואר במדעי המדינה.
איוואן יאנקובסקי
איוון פיליפוביץ' יאנקובסקי (נולד ב-30 באוקטובר 1990) הוא שחקן רוסי, הידוע בעיקר בזכות תפקידו בסרט ברית הסמרטוטים. אביו הוא השחקן/במאי פיליפ יאנקובסקי וסבו היה השחקן אולג ינקובסקי.
ראשית חיים וחינוך.
איוואן יאנקובסקי נולד במוסקבה, רוסיה הסובייטית, ברית המועצות. הוריו של איבן הם השחקן והבמאי פיליפ יאנקובסקי והשחקנית אוקסנה פנדרה. אחותו הצעירה יליזבטה היא גם שחקנית.
מכיתה ח' למד בבית הספר לקולנוע בינלאומי במוסקבה, ואחריו נכנס ללימודים באקדמיה הרוסית לאמנויות התיאטרון. בשנת 2013 סיים את לימודיו במחלקת המשחק והבימוי (בסדנה של סרגיי זנובאץ').
קריירה.
הופעת הבכורה הקולנועית שלו הייתה בגיל 10 בסרט בוא להביט בי (2001). ההצלחה וההכרה הראשונה בקרב הציבור הגיעו אליו לאחר תפקידו כאנדריי קלייב בסרט "אינדיגו" (2008), שסיפר את סיפורם של אנשים בעלי כוחות על. דמותו של איוואן ינקובסקי הייתה מסוגלת לחזות סכנה ואירועים אחרים.
הוא כיכב בסרט ברית הסמרטוטים (2015) של הבמאי מיכאיל מסטצקי. לדברי איוואן ינקובסקי, הוא יכול להתייחס בקלות לדמות שיצר על המסך: "דמות זו אינה קלת דעת - הוא אידאולוגי, הוא אוסף ומוביל את כולם, אך כשהוא מבין שכל זה לא הגיוני וכי עדיף להיכנס למכון, הוא מחליט: 'בואו נבטל הכל'. זה גם קרוב אלי, ההלקאה העצמית והחשבון הנפש הזה..."
בשנת 2015 הוא זכה בפרס "השחקן הטוב ביותר" (יחד עם וסילי בוטקביץ', אלכסנדר פאל ופאבל צ'ינארב) עבור הסרט ברית הסמרטוטים בפסטיבל קינוטאבר לקולנוע רוסי.
בין תפקידיו המצליחים האחרים היה פאשה סמולניקוב בסרט הפנטזיה הרוסי שומרי הלילה (2016). הגיבור שלו הוא שליח שעובד במחלקה ללחימה באנשי זאב ומכשפות. לצדו כיכב השחקן לאוניד יארמולניק