הפסגה, שגובהה 3,206 מטרים מעל פני הים, והיא מתנשאת לגובה של 16 מטרים מעל סביבתה, היא העשירית בגובהה בין פסגות עמק עשר הפסגות, הממוספרות משמאל לימין, במבט מאגם מוריין (ומכאן שם הפסגה כמפורט להלן).
הפסגה מהווה תת-רכס מהרכס שנוצר על ידי הר האנגאבי ופסגות רינגרוז.
היסטוריה.
מקור השם.
שמן של פסגות עמק עשר הפסגות ניתן להם על ידי מגלה הארצות סמיואל אלן, מראשוני החוקרים האירופאים באזור. אלן קרא לפסגות באמצעות הספרות מ-"אחד" עד "עשר" בשפת הסטוני (אחת משפות האומות הראשונות), לפי מיקומן, במבט מאגם מוריין.
שמה של הפסגה ניתן לה בשנת 1894 על ידי סמיואל אלן, ומשמעות המילה "ונקצ'מנה" היא "10" בשפת הסטוני.
הטיפוס על ההר.
הראשונים שטיפסו על הפסגה היו פ. סי. בל (F.C. Bell), א. וו. דרינאן (A.W. Drinnan), ה. הריוט (H. Herriot), ט. ב. מופאט (T.B. Moffat), ר. ניל (R. Neil), אי. תומפסון (E. Thompson), ר. ויליאמס (R. Williams) וכריסטיאן האסלר הבן (Christian Hasler jr), בשנת 1923.
בואו לאכול איתי (ישראל)
בואו לאכול איתי היא תוכנית מציאות ישראלית, המבוססת על הפורמט הבריטי "Come Dine with Me" של ערוץ 4 הבריטי. התוכנית עלתה לאוויר ב-6 במאי 2012 ב, שם שודרה במשך שתי עונות והחל מעונתה השלישית משודרת בכאן 11. פרקי התוכנית מלווים בקריינות קומית של שי אביבי.
פורמט.
בתוכנית מתחרים חובבי בישול מי מביניהם הוא הבשלן האולטימטיבי, תוך כדי נוצרים מפגשים חברתיים בלתי שגרתיים היוצרים מצבים קומיים.
כל מתמודד מארח את המתמודדים האחרים בביתו הפרטי לארוחה הכוללת שלוש מנות: ראשונה, עיקרית וקינוח. מלבד האוכל על המתמודד להשקיע בבידור ובחוויית האירוח, כדי לרצות את המתמודדים המתארחים אצלם. בסיום הארוחה מעניקים המתמודדים המתארחים למארח ציון מ-1 עד 10. בתום סבב האירוח נפתחות המעטפות וחושפים מי מבין הבשלנים השיג את הציון הגבוה ביותר. המנצח זוכה בנסיעה קולינרית לאיטליה.
המתמודדים המשתתפים בתוכנית הם מראה מגוונת של החברה הישראלית, החל מגילאי המשתתפים, מצבם הסוציו-אקונומי, דעותיהם הפוליטיות, ארצות המוצא והדת שלהם, ועד לתפיסות הקולינריות שלהם (טבעונים, צמחונים, קרניבורים, שומרי כשרות ועוד).
עונה ראשונה (2012).
בשנת 2011 רכשה רשות השידור את זכויות השידור של התוכנית, וב-2012 החל שידור הפרקים. העונה שודרה כל ערב בימי ראשון עד חמישי בשעה 19:00, ושידור חוזר בשעה 23:00 בהערוץ הראשון. בעונה זאת שודרו 50 פרקים, בחלוקה של 5 פרקים על כל שבוע (10 שבועות בסך הכל).
עונה שנייה (2013-14).
העונה שודרה החל מ-1 בדצמבר 2013 עד ה-27 בפברואר 2014 בערוץ הראשון. בעונה זאת שודרו 50 פרקים, בחלוקה של 5 פרקים על כל שבוע (10 שבועות בסך הכל). באוגוסט 2017 העונה שודרה בשידורים חוזרים בכאן 11 בשעות הפריים טיים, בפורמט של שני פרקים בשבוע באורך של שעה.
עונה שלישית (2018).
העונה שודרה החל מ-9 באוקטובר עד 13 בדצמבר 2018 בערוץ כאן 11. בעונה זאת שודרו 20 פרקים, בחלוקה של 2 פרקים על כל שבוע (10 שבועות בסך הכל). לאחר סגירת הערוץ הראשון, התוכנית עברה לכאן 11 והתקיימה לראשונה בפורמט הזוגות.
עונה רביעית (2020).
העונה שודרה החל מ-5 בינואר עד 26 בפברואר 2020 בערוץ כאן 11. בעונה זאת שודרו 16 פרקים, בחלוקה של 2 פרקים על כל שבוע (8 שבועות בסך הכל). עונה זאת התקיימה בפורמט הזוגות ונקראה "עונת הזוגות השנייה". ממוצע המדורג של העונה עומד על 2.8%.
עונה חמישית (2021).
העונה שודרה החל מה-1 באוגוסט 2021 עד 2 בספטמבר 2021, בימי ראשון עד חמישי בערוץ כאן 11. עונה זאת היא עונת היחידים הראשונה בכאן 11.
עונה שישית (2022).
העונה משודרת החל מ-14 באוגוסט 2022, בימי ראשון עד חמישי בערוץ כאן 11. עונה זאת היא עונת היחידים השנייה בכאן 11.
אגם מקארתור (קולומביה הבריטית)
אגם מקארתור (באנגלית: Lake McArthur) הוא אגם בשטח הפארק הלאומי יוהו, בסמוך לקו פרשת המים של אמריקה, בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
גאוגרפיה.
אורכו של האגם 1.5 קילומטרים, עומקו המרבי 85 מטרים. זהו האגם העמוק ביותר בשטח הפארק הלאומי יוהו.
האגם נמצא בגובה של 2,258 מטרים מעל פני הים.
בשל עומקו צבעו של האגם כחול כהה. האגם הוא הגדול באגמי הפארק הלאומי יוהו, ובשל יופיו הוא יעד צילום פופולרי.
היסטוריה.
מקור השם.
אגם מקארתור קרוי על שם ג'יימס ג'וזף מקארתור - עובד הסקר הגאוגרפי של הדומיניון של קנדה.
מקארתור היה האירופאי הראשון שגילה ומיפה את האגם, כמו גם את אגם אוהרה הסמוך בשנת 1887.
מקארתור מיפה את האזור על מנת למצוא מעבר עבור הרכבת הקנדית-פסיפית.
הר מקארתור הסמוך, אף הוא קרוי על שם ג'יימס מקארתור.
לקריאה נוספת.
• Frank Townsley, British Columbia: Graced by Nature's Palette, P 171
• Chic Scott, Pushing the Limits: The Story of Canadian Mountaineering, P 39
המעבדה לציפה נייטרלית
המעבדה לציפה נייטרלית (Neutral Buoyancy Laboratory) היא מתקן של מנהל האווירונאוטיקה והחלל הלאומי של ארצות הברית, המיועד לאימון של אסטרונאוטים בתנאים המדמים חוסר משקל, באמצעות פעילות בתוך ברכת מים לציפה נייטרלית. המתקן ממוקם בסמוך למרכז החלל ג'ונסון בעיר יוסטון שבטקסס.
המתקן.
המעבדה ממוקמת במתקן האימון על שם סוני קרטר ביוסטון. הפעילות העיקרית במעבדה מתרחשת בברכת מים השוכנת במבנה מקורה. ממדי הברכה הם 61 מטר לאורך, 31 מטר לרוחב ו-12.34 מטר לעומק (מהם 6.17 מטר מתחת למפלס הקרקע). היא מכילה 23.5 מיליון ליטר מים. היא הברכה הגדולה ביותר בעולם מסוגה. מי הברכה מוחזקים בטמפרטורה קבועה של 30 מעלות צלזיוס.
ההחלטה על הקמת המתקן התקבלה בשלהי שנות השמונים, לאחר שמתקן דומה (ה-WETF - ראו להלן) במרכז החלל על שם ג'ונסון נמצא כקטן מכדי להתאים למשימות האימונים החדשות של נאס"א. הברכה החדשה נועדה להיבנות בממדים של 72 מטר לאורך, 41 מטר לרוחב ו-18 מטר לעומק. ממדיה הוקטנו כדי שאפשר יהיה לבנות אותה בתוך מבנה קיים ביוסטון, שנאס"א רכשה בראשית שנות התשעים מחברת מקדונל דאגלס. הקמת המתקן החלה בשנת 1995.
האימונים במתקן.
האסטרונאוטים מתאמנים בברכה כשהם עוטים חליפות הדומות לחליפות המיועדות לפעילות חוץ-רכבית ונושמים תערובת נייטרוקס. הם מוכנסים לברכה באמצעות מנוף. לאחר כניסתם למים נבדק משקלם ומוספות להם משקולות על מנת שיהיו במצב של ציפה נייטרלית (כלומר ללא נטייה לצוף כלפי מעלה וגם ללא נטייה לצלילה כלפי מטה). גם מכשירי האימון שבהם משתמשים האסטרונאוטים, כמו כלי עבודה, נבנו במיוחד על מנת שתהיה להם ציפה נייטרלית. האימון בתוך הברכה נמשך לעיתים מספר שעות ברצף. הוא נערך בפיקוחם של צוללי עזר המשתמשים בציוד נשימה סטנדרטי.
בתוך הברכה משוקעים דגמים של רכבי חלל, אשר האסטרונאוטים מתאמנים בטיפול בחלקיהם על פי צורכי נאס"א וסוכנויות החלל שעמן היא משתפת פעולה. כיום (2018) מתאמנים אסטרונאוטים בברכה בעיקר על דגם חלקי של תחנת החלל הבינלאומית. דגמים נוספים של חלליות שהובאו לברכה לצורך אימונים היו של הסוכנות היפנית לחקר החלל (חללית HTV) וסוכנות החלל האירופית (חללית ATV) ודגמי החלליות דרגון וסיגנוס. בעבר התאמנו אסטרונאוטים בברכה על דגמים של מעבורת החלל של ארצות הברית ושל טלסקופ החלל האבל, אך דגמים אלו הוצאו מן הברכה לאחר שהסתיים הצורך באימונים עליהם.
אחד החסרונות של אימונים בברכת ציפה נייטרלית הוא כוח הגרר של המים שבתוכה. כוח זה מקשה על הכנסת עצם לתנועה ומקל על השארתו במצב נייח - ההפך מהמתרחש בסביבה אמיתית של חוסר משקל. כמו כן, כיוון שעל המתאמנים פועל כוח כובד, חשוב שהם לא ייטלטלו בתוך חליפות האימונים שלהם. דבר זה מושג על ידי התאמה מדויקת שלה למידות גופם.
מתקנים קודמים של נאס"א.
לפני הפעלת המעבדה לציפה חיובית הפעילה נאס"א מספר ברכות ציפה נייטרלית אחרות.
מתקן האימון הראשון מסוג זה - הסימולטור לציפה נייטרלית (Neutral Buoyancy Simulator) (NBS) - נמצא במרכז טיסות החלל על שם מרשל במדינת אלבמה. הוא היה פעיל בשנים 1967-1997. היו בו שלושה מכלי אימון:
המתקן האימון השני היה מתקן הטבילה במים (Water Immersion Facility) (WIF) ששכן בבניין 5 במרכז החלל על שם ג'ונסון ביוסטון. הייתה זו ברכה עגולה בקוטר של 7.6 מטר ובעומק של 4.9 מטר.
המתקן השלישי שכן בבניין 29 במרכז החלל על שם ג'ונסון. מתקן האימון בסביבה חסרת משקל (Weightless Environment Training Facility) (WETF) היה ברכה מלבנית באורך של 24 מטר, ברוחב של 10 מטר ובעומק של 7.6 מטר. המתקן היה פעיל בשנים 1980-1998. משום שהברכה הייתה קטנה מלהכיל דגמים של רכבי החלל החדשים - תחנת החלל פרידום ותחנת החלל הבינלאומית - נבנתה במקומה המעבדה לציפה נייטרלית.
קרל הרביעי, דוכס לורן
קרל הרביעי, דוכס לורן (בגרמנית: Karl IV. von Lothringen; 5 באפריל 1604 - 18 בספטמבר 1675), היה דוכס לורן בין השנים 1625–1634 ובין השנים 1661–1675.
ביוגרפיה.
קרל נולד ב-5 באפריל 1604 בננסי, לפרנץ השני, דוכס לורן וכריסטינה מזאלם, בתם של פאול, רוזן זאלם ומארי לה ונור. ב-23 במאי 1621 התחתן קרל עם ניקול ד'לורן, בתם של היינריך השני, דוכס לורן ומרגריטה גונזאגה, אך לא היו להם ילדים.