בית הספר הפיקוד הגבוה לצנחנים של ריאזאן (ברוסית: Ряза́нское гвардейское вы́сшее возду́шно-деса́нтное кома́ндное учи́лище) הוא מכון הכשרה צבאי של משרד ההגנה הרוסי. הוא הוקם לראשונה כקורס חי"ר בריאזאן ב-13 בנובמבר 1918 ולכן היא אחת האקדמיות הצבאיות הוותיקות ביותר ברוסיה של ימינו והאקדמיה לצנחנים הוותיקה בעולם. זוהי האקדמיה הצבאית הרשמית ומרכז ההכשרה המתקדם של חיל הצנחנים הרוסי.
היסטוריה.
ב-13 בנובמבר 1918 הקים הצבא האדום את קורסי החי"ר בריאזאן. ב־29 ביוני 1920 שונה שם הקורסים לקורסי חיל הרגלים הסובייטיים ה-30. שם הקורסים שונה לבית הספר ה-15 לחיל הרגלים של ריאזן ב-31 בדצמבר. בית הספר לחי"ר בטמבוב שולב עם בית הספר בריאזאן ב-1 באוקטובר 1924
כתוצאה ממלחמת העולם השנייה, בית הספר לחי"ר בריאזאן הועבר לאיוואנובו ב-25 באוקטובר 1941. הוא חזר לריאזאן ב-15 בפברואר 1942. בית הספר לחי"ר בריאזאן החל את הכשרתם של 500 מפקדי מחלקה לצבא ברלינג ב-1 באוגוסט 1943. ב-20 בספטמבר הוקם בית ספר לקציני צבא ברלינג. לבית הספר לחי"ר בריאזאן הוענק ב-12 בנובמבר אותה שנה עיטור הדגל האדום. ב-1 ביולי 1944 הציג בית הספר קורסי הכשרה דו שנתיים.
בית הספר לחי"ר בריאזאן הציג מחדש קורסים להכשרה בת שלוש שנים ב-15 בספטמבר 1946 ובית הספר הפך לבית הספר לפיקוד צבאי עליון של ריאזאן ב-17 באוגוסט 1958. בית הספר לצנחיה, ששכן בעבר באלמטי, התמזג עם בית הספר בריאזאן ב-4 במרץ 1959. כאשר רוב הבוגרים הוצבו לשירות בחיל הצנחנים ושמו שונה לבית הספר לצנחנים העליון ב-23 במרץ 1964.
עם התמיכה המוגברת של הסובייטים בצפון וייטנאם, הוקמה ב-1 בפברואר 1965 מחלקה מיוחדת להכשרת קציני ותפקידי המשנה של צבא העם הווייטנאמי. לבית הספר הוענק עיטור הדגל האדום בפעם השנייה ב-22 בפברואר 1968. בשנת 1969 הוקמה בבית הספר הגדוד התשיעי למטרות מיוחדות. ב-20 במרץ החלה העבודה על הקמת מוזיאון חיל הצנחנים שהושלם ב-28 ביולי 1972.
בית הספר הציג קורסים לחמש שנים באוגוסט 1994. אנדרטה לוסילי מרגלוב הוקמה ב-13 בנובמבר 1995 ובית הספר נקרא על שם מרגלוב ב-12 בנובמבר 1996. ב-31 באוקטובר 1998 שונה שם בית הספר כמכון ריאזאן לצניחה. ב-31 בדצמבר 2004 הוא הפך לבית הספר לפיקוד הגבוה לצנחנים בריאזאן.
ב-19 ביוני 2006 הוענק לבית הספר דגל היחידה מטעם משרד ההגנה הרוסי. בשנת 2008 החלה הכשרה נשים לחיל הצנחנים. המכון הצבאי לרכב ובית הספר לקציני חיל הקשר נוסדו ב-17 בדצמבר 2009, כשלוחות של בית הספר ומאז זהו מרכז ההכשרה המרכזי של חיל הצנחנים.
פסגת ריאד (2017)
הפסגה בריאד הייתה סדרת של שלוש פסגות דיפלומטיות, שהתקיימו בין ה-20 במאי ל-21 במאי 2017, והחלו עם ביקורו של נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ בערב הסעודית. הפסגה כללה פגישה דו צדדית אחת, שנערכה בין נציגים סעודים לנציגים אמריקאים ושתי ועידות פסגה עם כלל המדינות, הפגישה הראשונה נערכה בנוכחותם של נציגי הממשל האמריקאי ונציגים ממדינות שחברות במועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ. הפגישה השנייה נערכה בהשתתפותם של כ-54 מדינות מוסלמיות וערביות (כולן חברות הארגון לשיתוף פעולה אסלאמי), איראן החרימה את הפסגה וסוריה כלל לא הוזמנה אליה.
פסגת ארצות הברית – סעודיה.
הנשיא האמריקאי, דונלד טראמפ ערך את נסיעתו הזרה הראשונה לסעודיה והגיע בנמל התעופה הבינלאומי ריאד המלך ח'אלד ב-20 במאי, שם נפגש עם המלך הסעודי, סלמאן בן עבד אל-עזיז אאל סעוד, לאחר מכן נסח טראמפ לארמון מוראבה , לאחר מכן ביקר טראמפ במוזיאון הלאומי של ערב הסעודית .
הסכם סחר ועסקת נשק.
ב-20 במאי 2017 חתם הנשיא טראמפ על עסקת נשק והסכמי סחר עם ממשלת סעודיה, עסקת הנשק הייתה עסקת הנשק הגדולה ביותר בתולדות ההיסטוריה וכלל שלל טנקים, ספינות קרב, מערכות הגנה מפני טילים, מערכות מכ"ם ועוד שלל ציוד צבאי, ההעסקה תוארה בתקשורת כ"שדרוג היסטורי" של יחסי ארצות הברית-סעודיה
פסגת מדינות המפרץ-ארצות הברית.
הפסגה הדיפלומטית בין חברות מועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ (מדינות ה-GCC) לארצות הברית נערכה ב-21 במאי 2017.
הפסגה האמריקאית-מוסלמית.
לאחר הפסגה הפרטית בין הממשל הסעודי למקבילו האמריקאי נערכה פסגה שכללה את כל מדינות העולם הערבי והמוסלמי (למעט איראן וטורקיה שהחרימו את הפסגה, סוריה שכלל לא הוזמנה, מרוקו שהחליטה לבטל את הגעתו של מוחמד השישי, מלך מרוקו לפסגה ולבסוף החליטה לשלוח את שר החוץ המרוקאי, נאסר בוריטה. וכן סודאן, שסירבה להשתתף בסופו של דבר וביטלה את הגעתו של עומר אל-בשיר לאחר שפקידים בשגרירות האמריקאית בריאד הביעו את התנגדותם להשתתפותו של אל-בשיר לאור היות מבוקש על ידי בית הדין הפלילי הבינלאומי ולכן החליט לשלוח את ראש לשכתו, טהא חוסיין להיות נציג סודאן בפסגה במקומו
במהלך הפסגה נשאו המלך סלמאן והנשיא טראמפ מספר נאומים, טראמפ קרא למנהיגים המוסלמים "להבריח" כלשונו את הטרור ממדינותיהם ולאחר מכן החליט לגנות את ארגון החמאס ואת ממשלת איראן על תמיכתם בממשלתו של הנשיא הסורי, בשאר אל-אסד, לאחר דבריהם של סלמאן וטראמפ נאמו עוד מספר מנהיגים בהם נשיא מצרים, עבד אל-פתאח א-סיסי, אמיר כווית, סבאח הרביעי, מלך ירדן, עבדאללה השני, נשיא אינדונזיה, ג'וקו וידודו וראש ממשלת מלזיה, נג'יב רזאק.
בסיום הפסגה חנכו המנהיגים את המרכז העולמי החדש למאבק בקיצוניות בריאד, שנועד להות מרכז מצוינות למאבק בקיצוניות אלימה וטרור, בהשתתפות מספר מומחים בינלאומיים, כדי לחנוך את המרכז באופן רשמי הניחו המלך סלמאן, הנשיא טראמפ והנשיא אל-סיסי את ידיהם על כדור גלובוס זוהר, מעשה זה זכה לתגובות רבות ברשתות החברתיות ובכלי התקשורת בעולם.
הנציגים שהשתתפו באירוע.
המדינות והישויות שהשתתפו בוועידה לפי סדר א"ב:
מטוס ראש הממשלה (ישראל)
גאורג אברס
גאורג מוריץ אֶבֶּרס (Georg Moritz Ebers; 1 במרס 1838, ברלין, פרוסיה – 7 באוגוסט 1898, טוטצינג, בוואריה, גרמניה) היה אגיפטולוג וסופר גרמני, ממוצא יהודי.
קורות חייו.
גאורג אברס נולד בברלין, ומוצאו ממשפחה יהודית אמידה. אביו, הבנקאי מוריץ אפרים אֶבֶּרס, המיר את דתו לנצרות. גאורג אברס סיים לימודים תיכוניים ב-1857 בקוודלינבורג, הרחק מביתו. תחילה למד משפטים באוניברסיטת גטינגן, אך גילה עניין במצרים העתיקה, עבר לברלין ושם למד את שפות המזרח וארכאולוגיה. מורו לכתב חרטומים היה קארל ריכרד לפסיוס. אברס השלים ב-1865 את לימודיו לתואר דוקטור באוניברסיטת פרידריך שילר ביֶנָה. נושא עבודתו היה "מחקרי השושלת העשרים ושש של פרעוני מצרים", וספרו המחקרי הראשון היה "מצרים וספרי משה", שנדפס ב-1867–1868. אברס הועסק ביֶנָה כמרצה וב-1868 הועלה לדרגת פרופסור-חבר לאגיפטולוגיה. ב-1870 עבר לאוניברסיטת לייפציג שבה קיבל ב-1875 קתדרה משלו. ב-1889 פרש לבקשתו לגמלאות בגלל בריאותו הרעועה. את שארית חייו בילה במינכן. גאורג אברס התקבל ב-1895 לאקדמיה למדעים של בוואריה , ובאותה שנה צורף כחבר בחברה הפילוסופית האמריקאית. כמו כן היה חבר בחברה הסקסונית למדעים בלייפציג וחבר האקדמיה ההונגרית למדעים.
פעילותו המדעית והספרותית.
כתביו המדעיים של אברס עוסקים ברובם במצרים העתיקה. אברס ערך בשנים 1869/70 ו-1872/73 שני מסעות מחקר במצרים. במהלך המסע השני רכש את הפפירוסים הנקראים על שמו – "פפירוסי אברס" – מדריך רפואי מאמצע האלף השני לפנה"ס. ב-1875 פרסם אברס מהדורת פקסימיליה בת שני כרכים של דפי הפפירוס בצירוף מילון מונחים מפורט, בלטינית, שחיבר האגיפטולוג לודוויג שטרן . פפירוסי אברס תורגמו לגרמנית ב-1890, ובשנים הבאות תורגמו והוסברו בידי חוקרים אחרים שנחלקו בפירושיהם.
ב-1893, אחרי פרישתו, פרסם חיבור על דיוקנאות של מומיות, שנמצאו ב-1877 ב, נרכשו על ידי הסוחר הווינאי תאודור גרַף והועמדו למכירה.
אברס שקד להנגיש את תחום עניינו לקהל הרחב. בשנים 1878–1879 פרסם שני כרכים מהודרים גדושי איורים של אתרים ונופים במצרים – "מצרים בתמונה ובמִלה". מאות התחריטים שהובאו בספר, רובם הדפסי עץ, היו מבוססים על ציורים שביצעו אמנים נודעים, מהם שליוו את אברס במסעות למצרים. ב-1883–1884 ראו אור בעריכתו (בשיתוף חוקר המקרא הרמן גותה) כרכי "ארץ ישראל בתמונה ובמִלה, כולל חצי האי סיני וארץ גושן".
כרכים אלה התבססו על ספרי "ארץ ישראל הציורית" של צ'ארלס וילסון. הכתוּב המקורי באנגלית הועתק בתרגום חופשי לגרמנית, אך המתכונת המקורית לא שונתה וכללה את האיורים שבמהדורה המקורית, רובם מעשי ידיהם של הציירים האמריקאים הארי פן וג'ון ווּדווֹרד. המהדורות הראשונות של מדריכי בֶּדֶקֶר למצרים, מראשיתם ב-1877, הסתמכו על המידע שסיפק אברס והכילו מאמרים שלו. ב-1886 פרסם שני כרכים של "מורה דרך למצרים הישנה והחדשה". ב-1885 ראו אור ספריו על מורו האגיפטולוג קארל ריכרד לפסיוס ועל ידידו הצייר לורנס אלמה-טדמה, שהתמחה באגיפטולוגיה כדי לדייק בציורי מצרים העתיקה.