כיהן בראשית דרכו כרבה של הנאו, ובשנת 1720 (ה'ת"ף) התמנה כרבה של במברג, משרה בה נשא 12 שנים. בשנת 1732 (ה'תצ"ב) נקרא לכהן כרבה של ורמייזא במקום הרב מנדל בכרך שנפטר אז. הוא כיהן כרבה של ורמייזא במשך עשר שנים עד פטירתו בכ"ו בכסלו ה'תק"ב, 4 בדצמבר 1741. ונקבר בבית הקברות היהודי המקומי.
חלק מחידושיו שעסקו בדברי אביו, נדפסו כהגהות בתוך ספרו של אביו "אשל אברהם" (פרנקפורט תק"ז) בשם הכללי "אהל משה". בתוך הספר נרשם לפני כל הערה: "הג"ה מבן המחבר".
על מצבתו נחקק:
בתו שרל נישאה לרב שמואל שלזינגר. בנם הוא הרב משה גינז, אביו של רבי עקיבא איגר.
פולין-ליטא
La Liste
אנומלורים
פלאונאזמה
פליאונאזם
פליאונזם
פליאונזמה
פליאונאזמה
עניין של זהות
עניין של זהות הוא אחד מ-56 סיפורי שרלוק הולמס הקצרים מאת ארתור קונן דויל. הסיפור הופיע לראשונה במגזין ה"סטרנד" בספטמבר 1891, מאויר על ידי סידני פאג'ט. זהו הוא הסיפור השלישי בספר "הרפתקאותיו של שרלוק הולמס", שפורסם באוקטובר 1892.
עלילה.
באחד מביקורי ד"ר ווטסון בביתו של שרלוק הולמס הגיעה להתייעץ עמו עלמה בשם מרי סתרלנד, על פי סיפורה אביה מת ואמה התחתנה שנית עם אדם בשם ג'יימס וינדיבנק, מר וינדיבנק לא הסכים מעולם לאשתו ובתו החורגת ללכת לנשפים ומסיבות והבת נצלה את היעדרותו של אביה לשם עסקים ויצאה עם אמה לנשף מתקיני הגז, בנשף פגשה את מר הוסמר אנג'ל והתאהבה בו, לאחר טיולם הראשון התארסו השניים והמשיכו לשמור על קשר באמצעות מכתבים שהדפיס לה הוסמר ומפגשים שקיימו בעת היעדרותו של מר וינדיבנק, כששב האב לצרפת לשם עסקים הפציר הוסמר במרי להנשא לו בטרם ישוב אביה החורג, הוא אף השביע אותה בתנ"ך שלעולם תישאר נאמנה לו, בדרך לחתונה נעלם הוסמר ממרכבתו ומאז לא שמעה ממנו דבר.
שרלוק הולמס כהרגלו עומד על כמה נקודות מעניינות בסיפורה של הנערה, ומזמין את אביה החורג להיפגש עמו, האב נענה באמצעות מכתב בו מסכים להיפגש עם מר הולמס, בפגישה מוכיח שרלוק הולמס למר וינדיבנק, בעזרת פגמים שהתהוו במכונת הכתיבה והותירו את חותמן על האותיות, כי המכתבים שכתב מר אנג'ל והמכתב בו מסכים מר וינדיבנק להיפגש עם מר הולמס נכתבו באותה מכונת הכתיבה, מה שמצביע בבירור על זהותו של מר וינדיבנק כמר הוסמר אנג'ל המדומה שלא היה ולא נברא.
מסתבר שמר וינדיבנק נשא אשה המבוגרת ממנו בחמש עשרה שנים בשל בצע כסף ועשה שימוש אף בכספי הבת שקיבלה בירושה מאביה, בשביל למנוע את האפשרות שבתו תנשא ובעלה ידרוש את כספה מונע מר וינדיבנק מבתו החורגת להיפגש עם בני גילה, אך כשרואה שלא יוכל לנקוט באמצעי זה לעד הוא מדמה כאילו נוסע לעסקים אל מעבר הים בעוד הוא מתחזה למר הוסמר אנג'ל על ידי דיבור שקט, משקפי שמש וצמד פאות לחיים ושפם, משיג את אמון הנערה ומשביעה לשמור לו אמונים בעוד הוא נעלם בדרך לחתונה.
הנקודות שעמדו לשרלוק הולמס לעזר היו התנהגותו המוזרה של מר אנג'ל, והרווח הברור שהיה אמור להפיק האב החורג, גם העובדה ששני האנשים לא ראו זה את זה מעולם חיזקו את השערתו של הולמס, וכן תחפושתו וקולו השקט של מר אנג'ל, חשדותיו קיבלו אישור בעקבות הצעד המוזר שנקט מר אנג'ל בהדפסת מכתביו מה שהוכיח שמרי יכולה לזהות את כתב ידו של אנג'ל אפילו מתוך מספר מילים.
בעקבות הגילוי מר וינדיבנק מאיים על מר הולמס בהגשת תביעה על תקיפה ומעצר בלתי חוקי ומר הולמס משחרר אותו לחופשי לא לפני שמושיט ידו לשוט רכיבה המונח בחדרו בהכריזו שעומד הוא להכות במר וינדיבנק שכמובן נמלט מן המקום.
מר הולמס לא מספר את האמת למרי סתרלנד משום שלטענתו לא תאמין לדבריו מאחר שהוא מנפץ בהם את אשלייתה מאהבתו של מר אנג'ל.
המפלגה הלאומית הסלובקית
המפלגה הלאומית הסלובקית (SNS) היא מפלגה סוציאליסטית לאומית בסלובקיה המבוססת על "מערכת הערכים הנוצרית-אירופאית", כהגדרתה. היא מתוארת לעיתים כמפלגה לאומנית ימנית.
משנת 1990 SNS זכתה במושבים בכל פרלמנט מלבד שניים (2002 ו-2012) והייתה חלק מהממשלה מ-2006 עד 2010.
המפלגה שנויה במחלוקת ואף נטענו כנגדה טענות על פשיזם וגזענות מצידה.
היסטוריה.
המפלגה נוסדה בדצמבר 1989 עם הצהרה על שלושה עמודי בניין מרכזיים: נצרות, לאומיות וסוציאליזם.
מהר&quot;ש נוישטט
שלום נוישטט
אינווסטיטורה
אינווסטיטורה הוא כינוי לטקס הסמכה סמלי. בטקס האינווסטיטורה מוענקים לבעל התפקיד החדש חפצים סמליים שמסמלים את הסמכויות, החובות, הזכויות והתפקידים החדשים שלו. החפצים המוענקים הם בדרך כלל בגדים ייצוגיים המיוחדים לתפקיד החדש, וכן חפצים אחרים כגון: שרביט, חרב או טבעת. טקס האינווסטיטורה נערך בדרך כלל במינוי לתפקידים עתיקים או דתיים, כמו הכתרת מלכים, מינוי לתפקידי אצולה והסמכה לכהונה. בטקס האינווסטיטורה יש חשיבות רבה למעניק החפצים, שכן הוא זה שמכוחו מקבל בעל התפקיד את סמכויותיו וזכויותיו.
המונח "אינווסטיטורה" הפך לשם נרדף למינוי לתפקידי כמורה או אצולה בולטים, אף שלעיתים האינווסטיטורה היא רק חלק אחד מטקס הכניסה לתפקיד.
הבהרת המושג.
המושג נשאב מן השפה הלאטינית, והוא מבוסס על המילה "vestis" שפירושה: גלימה. הביטוי המקורי מתייחס לנתינת הגלימה המייחדת תפקיד טקסי מסוים בטקס המינוי. במקומות רבים בעולם העתיק למשרות בכירות היה לבוש מסורתי שייצג אותן, הענקת לבוש זה סימלה את כניסתו של האדם לתפקיד. עם השנים נוספו חפצים אחרים המסמלים תפקיד, וגם הענקתם נכללת באינווסטיטורה. בטקס הכתרת מלכי בריטניה למשל, המלך המתמנה לובש בגדים טקסיים שונים ומוענקים לו כדור ועליו צלב, טבעת ושני שרביטים.
היסטוריה.
האינווסטיטורה הייתה מקובלת מאוד במינויים בימי הביניים. האינווסטיטורה נערכה על ידי האדון בעת מינוי ווסל, האדון העניק חפץ סמלי לווסל ובכך הראה את חשיבותו של הווסל, ומאידך גיסא, את עליונותו של האדון. קיום האינווסטיטורה הפך לסימן של כפיפות פאודלית, ולכן היה חשוב ביותר. דוגמה לחשיבות האינווסטיטורה היא מאבק האינווסטיטורה בימי הביניים. במאות ה-11 וה-12 התקיים וויכוח בין המלכים החילוניים של אירופה, ובייחוד קיסרי האימפריה הרומית הקדושה לבין האפיפיורים בשאלה: מיהו שיבצע את טקס האינווסטיטורה, בו הוענקו שרביט וטבעת, לבישופים חדשים, האם השליט החילוני באזור הדיוקסיה של הבישוף או האפיפיור. משמעותו של וויכוח זה הייתה: למי צריכה להיות נאמנות הבישוף? ולפיכך, הן הקיסרים והן האפיפיורים היו נכונים להיאבק בנושא זה. הוויכוח גרם לבסוף למלחמת אזרחים באימפריה הרומית הקדושה, לכיבוש רומא פעמיים, על ידי שני קיסרים שונים ולהליכה לקנוסה.
האינווסטיטורה מקובלת כיום בטקסי מינוי לתפקידים במוסדות היררכיים ושמרניים. בנוסף לכנסייה ולמלוכה שהוזכרו לעיל, נערכת אינווסטיטורה גם במינויים לשיפוט במדינות רבות, במינוי לתפקידים בכירים בצבא או בארגונים ביטחוניים אחרים (לדוגמה, בטקס מינוי רמטכ"ל בישראל מעניקים ראש הממשלה ושר הביטחון לרמטכ"ל דרגות רב-אלוף), במינוים באקדמיה או במוסדות אחרים.
יום טוב ליפמן מילהויזן
רבי יום טוב ליפמן מילהויזן (מכונה גם: טביומי; נפטר ~1440, ה'ר') היה רב ופוסק הלכה אשכנזי בסוף תקופת הראשונים (ראשית המאה ה-15), נודע בשל ספרו "ספר נצחון".
ביוגרפיה.
נולד לרב שלמה מילהויזן, מקום ושנת לידתו לא ידועים. כנראה היה תלמידם של רבי מאיר בן ברוך הלוי מווינה ורבי שמשון בן אליעזר מחבר "ברוך שאמר", ושל רבי שלום מנוישטט.
ידוע שכיהן כרב בפראג ובסוף ימיו בארפורט והיה ידידם של מהרי"ל ומהר"י וייל וכמה מפסקיו משוקעים בכתביהם. הוא ועמיתיו, רבי מנחם בן יעקב שלם ורבי אביגדור קרא עסקו בפילוסופיה ובפולמוס עם הנצרות.
כנראה היה בקראקא בשנת 1420 וערך מסעות ברחבי בוהמיה וארצות חבל הריין.
חיבוריו.
ספר אלפא ביתא.
'אלפא ביתא' הוא ספר העוסק בפירוט בצורת האותיות וגם במשמעויותיהן על פי הקבלה. חלק מהדברים למד מפי רבי שמשון בן אליעזר המכונה 'ברוך שאמר'.
ספר זה נדפס בתוך ספר 'ברוך שאמר' העוסק בהלכות הכנת התפילין וכתיבתן, אשר כולל בתוכו שלושה ספרים ממחברים שונים, אשר הנושא המשותף לספרים אלו הביא להעתקתם כחיבור אחד, וגרם לבלבול רב בזהות המחבר. רבי יוסף קארו, בספרו בית יוסף (אורח חיים סימן לו) מצטט מ"אלפא ביתא" ומכנה את מחברו בטעות "רבי  יצחק ברוך שאמר": "שמצאתי קונדריס לחכם אחרון, שמו הרב ר' יצחק ברוך שאמר, מדבר בדרך ארוכה בצורת האותיות, וייטבו דבריו בעיני, ולכן ראיתי להעתיקו פה". טעות זו גרמה לבלבול רב ואף הביאה חכמים שונים למחשבה שיש שותף רביעי לספר זה.
ספר הנצחון.
בחודש אלול ה'קנ"ט, אוגוסט 1399, התרגשה עלילה נוצרית על יהודי פראג, ור' יום טוב ליפמן אולץ לקיים ויכוח פומבי מול מומר בשם פיטר, ששמו היהודי היה פסח. הרב יצא בשלום מן הוויכוח, אך בחודש אלול בשנה שלאחר הוויכוח הוצאו להורג שמונים מיהודי פראג. ספרו העיקרי, ספר נצחון (לעיתים: ספר הניצחון), הוא תולדת הוויכוח עם אותו מומר.
יום טוב ליפמן מילהאוזן
יום טוב ליפמן מילהוזן
ליפמן מילהאוזן
ליפמן מילהויזן
הרפתקת הכדכוד הכחול
הרפתקת הכדכוד הכחול הוא אחד מ-56 סיפורי שרלוק הולמס הקצרים מאת ארתור קונן דויל. והוא הסיפור השביעי בספר "הרפתקאותיו של שרלוק הולמס", שפורסם בשנת 1892. הסיפור פורסם לראשונה במגזין הסטרנד הלונדוני בינואר 1892 ולאחר מכן בסטרנד הניו יורקי בפברואר 1892.
עלילה.