אחד הדברים בהם מפורסמת הקבוצה הוא בסיס האוהדים הרחב והנאמן שלה, גם כאשר היא חווה תקופות ארוכות של כישלונות מקצועיים. כרטיסים למשחקי הבית של הקבוצה קשים יחסית להשגה - המייפל ליפס מכרו את כל הכרטיסים לכל משחק במייפל ליף גארדנס מאז 1946 ועד עזיבתו ב-1999, ונכון לעונת 2017/18 - את כל הכרטיסים לכל משחק בסקוטיה-בנק ארנה החל מ-2002. בנוסף לכך, הליפס מביאים אוהדים רבים יחסית למשחקי החוץ שלהם, בפרט בתקופת שיא החורף בדרום ארצות הברית כאשר תיירים קנדים רבים מבלים חופשות חורף בדרום החם יחסית. מתוך כמעט 19000 מושבים בסקוטיה-בנק ארנה, 15500 שמורים למנויים עונתיים כאשר שיעור החידוש שלהם עומד על 99.5%. לליפס יש רשימת המתנה ארוכה למנויים עונתיים, שב-2018 כללה 10000 איש - אך בנתונים הקיימים, האחרון ברשימה צפוי להגיע למנוי עונתי רק בעוד כ-130 שנה. בשל הביקוש הרב, כרטיסים בודדים למשחקי המייפל ליפס הם היקרים ביותר בליגה.
לקבוצה בסיס אוהדים רחב גם באזורים הסמוכים לאוטווה, ובאזור מפלי ניאגרה הסמוך לבאפלו. כתוצאה מכך, ועקב העובדה שהכרטיסים למשחקים הביתיים של אוטווה סנטורס ובאפלו סייברס קלים יותר להשגה מאשר למשחקים הביתיים של המייפל ליפס, מגיעים אוהדים רבים של הליפס למשחקי החוץ של הקבוצה מול שתי הקבוצות הללו, עד כדי מצבים של "אולם נייטרלי" שבו כמות הקהל בין הליפס ליריבתה הביתית קרובה לשוויון.
למרות נאמנותו הגדולה של קהל הקבוצה, בשנים האחרונות אירעו מספר מקרים של מחאה מצד הקהל על רצף השנים בהן מגלה הקבוצה יכולת ירודה. באחד המשחקים בעונת 2014/15 מחה הקהל על ידי השלכת חולצות של הקבוצה אל זירת הקרח, ובמקרים אחרים התריס הקהל כאשר התעלם מקבוצתו ועודד דווקא את טורונטו בלו ג'ייז, קבוצת הבייסבול של העיר.
יריבויות מסורתיות.
כאחת הקבוצות הוותיקות בליגה, פיתחה הקבוצה מספר יריבויות מסורתיות.
ללא ספק היריבות העמוקה ביותר היא עם מונטריאול קנדיאנס, הקבוצה היחידה בליגה הוותיקה יותר ממנה. היריבות בין שני המועדונים חורגת מעולם ההוקי קרח וגולשת ליריבות קהילתית, כאשר הקנדיאנס היא הנציגה הבכירה של קוויבק ושל קהילת דוברי הצרפתית, ומולה המייפל ליפס כמייצגת של העיר הגדולה של קהילת דוברי האנגלית.
מאז ייסודה של אוטווה סנטורס בשנות ה-90, התפתחה יריבות בין השתיים כנציגות הבכירות של אונטריו. השקיעה היחסית של הקנדיאנס באותו עשור תרמה להתפתחות היריבות הזו כיריבות חלופית. הקבוצות נפגשו עד היום ארבע פעמים בפלייאוף, ובכל הסדרות ניצחו הליפס. עם זאת, היריבות דעכה מעט לאור הכשלונות של הליפס להעפיל לפלייאוף בשנים האחרונות.
הליפס פיתחו יריבויות מסורתיות גם עם הקבוצות האמריקאיות מבין "שש המקוריות", ובפרט ניו יורק ריינג'רס ודטרויט רד וינגס, וגם עם באפלו סייברס עקב הקרבה היחסית בין שתי הערים.
סגל שחקנים.
נכון ל-11 במאי 2022
זבנגלה
זבנגלה היא סדרת קומיקס ישראלית מאת אורי פינק, המתפרסמת כמדור ב"מעריב לילדים". הסדרה החלה את דרכה במוסף "סופשבוע" של מעריב, כספין אוף של סדרת הקומיקס "זבנג!" המתפרסמת ב"מעריב לנוער" ועיתון "זבנג" עם עוד סדרות קומיקס.
הקומיקס מתמקד בעלילות של הדמויות המופיעות ב"זבנג!", כתלמידי בית ספר יסודי בעולם מקביל לזה שבו הם תיכוניסטים. "זבנגלה" מכוון לקהל הצעיר ולכן לא כולל אלימות, גסויות ועיסוק מוגזם במיניות, בניגוד ל"זבנג!", שפונה במפורש לשכבת גיל יותר גבוהה.
ישנן בקומיקס דמויות שנראות שונה מאשר ב"זבנג!". כדוגמת אביו של גל, יצחק, שב"זבנגלה" הוא רזה, בעל שיער שופע וללא שפם.
ג'ינג'י למשל מופיע ב"זבנגלה" כמו שהופיע ב"זבנג!" בעבר, עם תספורת דמוית נקניקיה כפי שהייתה בעבר לאשר.
אחד הסיפורים בסדרה התבסס, באופן מפתיע, על העובדה שלאורי לא היה רעיון לסיפור.
כיום המדור מומשך בעיתון זבנג אך מחודש פברואר 2013, אורי פינק התחיל בהוצאת "זבנגלה - עיתון קומיקס לילדי ישראל!" חוברת קומיקס המוקדשת כולה לזבנגלה ושאר קומיקס המתאים לילדים עד גיל 9.
ספרים וחוברות שפורסמו.
גם סדרה זאת זכתה להצלחה רבה, שהביאה בין השאר ליצירת יומן לתלמיד בשם "יומן זבנגלמיכל" שהפגיש את אנשי חבורת זבנגלה עם כוכבת ערוץ הילדים מיכל ינאי. במהלך השנים ראו אור 6 ספרים המלקטים כמה מסיפורי הקומיקס שהתפרסמו ב"מעריב" וב"מעריב לילדים":
149–140 לפנה&quot;ס
שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 149 - 140 לפנה"ס, ג'תרי"א - ג'תר"כ
Autodesk Animator
אוטודסק אנימטור (באנגלית: Autodesk Animator) היא תוכנת ציור ואנימציה דו-ממדית אשר פותחה ב-1989 על ידי חברת "Yost Group" בשביל Autodesk (היוצרים של אוטוקאד ושל 3D Studio Max) אשר יועדה למחשב האישי תחת מערכת ההפעלה DOS.
התוכנה נחשבה לפורצת דרך בתחום האנימציה, והייתה פופולרית מאוד בסוף שנות השמונים ותחילת שנות התשעים.
בעזרת התוכנה ניתן היה להכין אנימציה קלאסית (טכניקת אנימציה בה יוצרים כל פריים בסרטון בנפרד, בדומה לאנימציה המסורתית של דיסני), לתוכנת "אנימטור סטודיו" הייתה גם טכניקת "טווינינג" (טכניקה אשר פופולרית היום בעיקר בתוכנת "פלאש" בה ניתן ליצור באופן אוטומטי אנימציה כאשר מגדירים את המיקום המחודש של אובייקט באנימציה והמחשב מחשב בעצמו את התנועה המדויקת של האובייקט בכל פריים).
בעוד ש"אנימטור" ו"אנימטור פרו" תמכו רק בייצוא וייבוא של קובצי אנימציה מפורמט FLI ו- FLC, גרסת "אנימטור סטודיו" תמכה גם בייבוא וייצוא של קובצי אנימציה מפורמט AVI.
הפיתוח על התוכנה הופסק לחלוטין וכיום היא איננה נתמכת יותר על ידי אוטודסק. בישראל התוכנה משווקת מזה כ-15 שנה.
רשימת גרסאות.
הסיבה לכך שגרסת ה"אנימטור סטודיו" לא זכתה להצלחה רבה קרוב לוודאי טמונה בכך שצוות המפתחים המקורי של התוכנה, חברת "Yost Group" לא היה מעורב בפיתוח של גרסת החלונות שלה. גרסת הסטודיו גם איבדה מהזרימה הארגונומית אשר אפיינה את גרסאות התוכנה הקודמות אשר פעלו תחת DOS. אנימטור פרו, לעומתה, הייתה שימושית בהרבה יותר, והייתה מהירה באופן יוצא דופן בהשוואה לתוכנות האנימציה הקיימות כיום. זו הייתה אחת התוכנות הבודדות במערכת ההפעלה DOS אשר יכלו להשתמש בכל הזיכרון במחשב.
3ds Max
3ds Max היא תוכנת גרפיקה ממוחשבת תלת ממדית אשר פותחה על ידי חברת Autodesk.
התוכנה פועלת על חלונות בגרסת 32 הסיביות ופלטפורמת 64 סיביות. היא עברה גלגולים רבים, והיא עכשיו בגרסה השש-עשרה.
היסטוריה של התוכנה.
התוכנה בגרסתה המקורית נוצרה למערכת ההפעלה DOS על ידי חברת "Yost Group", מפתחי Autodesk Animator ופותחה על ידי Autodesk, יוצרי התוכנה האדריכלית אוטוקאד. אוטודסק קנו את הזיכיון הבלעדי לפיתוח התוכנה לאחר יציאת הגרסה השנייה של התוכנה לשווקים. לאחר יציאת "3D Studio 4" לשווקים, התוכנה הומרה לפלטפורמת חלונות NT, ובתחילה נקראה "3D Studio MAX". גרסה זו בתחילה גם כן פותחה על ידי חברת "Yost Group". גרסה זו הופצה לשווקים על ידי חברת "Kinetix", אשר באותה העת הייתה מחלקה של חברת אוטודסק. החל מגרסה 2.03, נקנתה התוכנה על ידי Autodesk, ששינתה את שם המוצר ל"3ds Max".
סקירה.
התוכנה 3ds Max נמצאת בשימוש רחב היקף בתעשיות משחקי המחשב, הפרסומות וההדמיות האדריכליות. התוכנה משמשת גם ליצירת אפקטים מיוחדים בקולנוע, אם כי לצורך זה משתמשים לרוב בתוכנות אחרות, שאינן בהכרח חזקות יותר, כדוגמת Maya ו-Softimage XSI. לתוכנה יכולות מידול תלת-ממדי חזקות במיוחד, ופלאגין ארכיטקטוני גמיש. בנוסף ליכולותיה במידול ובאנימציה, בגרסאות האחרונות של התוכנה נוספו טכניקת Shaders מיוחדת, סימולציית דינמיקה, Radiosity, מערכת חלקיקים (Particle System), מיפוי מיוחד, אופציות לתאורה מתקדמת וכן אפשרות ליצירת תסריט קבוע מראש. בנוסף, יכולת הרינדור (קרי, הבאת הפרויקט להמחשה ויזואלית) קיבלה שדרוג בצורתן של תוספות הרינדור המתקדמות V-Ray, Mental Ray ו-Brazil R/S בין היתר.
בין הכלים המצויים בתוכנה ניתן למנות את:
ממשק התוכנה.
ממשק התוכנה בנוי מארבעה חלונות עיקריים המייצגים היטלים למבט על, צדדי, קדמי ופרספקטיבה. נוסף על כך, קיימות שורות לחצנים בחלק העליון והצדדי של התוכנה - העליון אחראי לפקודות הבסיסיות בעוד הצדדי מאפשר גישה נוחה לתפריטי התוכנה השונים והמגוונים. בצידה התחתון של התוכנה קיימת שורת לחצנים שאחראית על האנימציה.
נוסף על ארבעת ההיטלים הרגילים ניתן לבחור בכל היטל אחר (אחורי, תחתון ומבט מצלמה אם קיימת מצלמה).
3D Studio Max
בית עיריית תל-אביב יפו
כן אדוני השר
תסמונת מאייר-רוקיטנסקי
תסמונת מאייר-רוקיטנסקי (אנגלית: Mayer-Rokitansky- Küster-Hauser Syndrome) היא תסמונת המתאפיינת בהפרעה בהתפתחות מערכת המין הנקבית המתבטאת באי התפתחות של הנרתיק (Vagina), רחם חסר או לא מפותח, בנוכחות חצוצרות תקינות או לא מפותחות.
מאפיינים.
השחלות, לרוב תקינות, אם כי לעיתים מעורבות בבקע מפשעתי או שאינן מפותחות. במידה ותפקודן תקין, בגיל ההתבגרות, השחלות יתחילו לבייץ ולהפריש הורמונים, כך שיופיעו סימני ההתבגרות המינית המשניים (שיער שחי וערווה והתפתחות שדיים). בשל העדר רחם (או רחם קטן אטום ולא מתפקד) לא תופיע וסת.
לרוב החולות יתייצגו בגיל ההתבגרות עם העדר וסת, שדיים ושיער ערוה מפותחים בהתאם לגיל, אך ללא נרתיק.
לעיתים, התסמונת מלווה גם באנומליות במערכת השתן דוגמת- העדר כליה, כליה שאינה במקומה הטבעי (ectopic kidney), כליית פרסה (horseshoe kidney) ומערכת מאספת כפולה.
ייתכנו גם אנומליה במערכת השלד שתתבטא בעקמת ודפורמציה בחוליות עמוד השדרה.