במשך מספר חודשים לפני מותם, שלושה חברים בכת, ת'רסטון-אודי (Thurston-ody), סילבי-אודי (Sylvie-ody) ואליין-אודי (Elane-ody) עבדו בשביל חברה בשם Advanced Development Group Inc. (קבוצת פיתוח מתקדם), חברה קטנה שממוקמת בסן דייגו, שפיתחו הוראות מבוססות-מחשב בשביל צבא ארצות הברית. למרות שהיו מנומסים וחברתיים, הם נהגו להתבודד. כאשר התפטרו מהחברה, הם אמרו לממונה עליהם שהצליחו במשימתם. שבועות מספר לאחר-מכן הם כבר היו מתים.
חבר באגודה בשם תומאס ניקולס היה אחיה של שחקנית מסע בין כוכבים, נישל ניקולס. לפני ההתאבדות ההמונית של הקבוצה, הוא ומספר חברים אחרים ביקשו את עזרתה למען פרסום המסר של הכת.
מבנה.
מבניה של הכת דמה למבנה נזירי מימי הביניים. חברי הקבוצה ויתרו על רכושם וחיו חיים נזיריים חסרי מותרות. בגדי החברים בכת היו נתפרים בקפדנות וכל רכושם היה משותף. שישה מחברי הקבוצה הזכרים עברו סירוס בהתנדבות כדי לשמור על אורח החיים הנזירי.
הכת מימנה את עצמה על ידי הצעת שירות פיתוח אתרי-אינטרנט מקצועי.
התאבדות המונית.
38 חברי כת וראשה מרשל אפלווייט נמצאו מתים באחוזה שכורה בחברה היוקרתית של סן דייגו, רנצ'ו סנטה פיי, ב-26 במרץ 1997. המוות ההמוני של הכת שער גן עדן הוא אחד המקרים הכי מוכרים של התאבדות כתית.
בהכנה להרוג את עצמם, שתו חברי הכת מיצי פרי הדר כדי לטהר את עצמם מטומאה בצורה מסורתית. התאבדותם, שנערכה במשמרות, הורכבה מבליעת פנוברביטאל (phenobarbital) שהיא תרופה למניעת התקפים, בערבוב עם וודקה, ובנוסף שקיות פלסטיק מהודקות סביב ראשם לגרימת חנק. ערבוב משקאות חריפים עם תרופות ידוע כמסוכן ושעלול לגרום למוות. מסיבה שאינה ידועה, היו ברשותם של כל חבר 5 דולרים ברבעי-דולרים (quarters). ההסבר לכך, שבאחד מספריו של מארק טוויין מצוין כי התשלום לרכב על זנבו של שביט הוא 5.75$. כל השלושים ושמונה היו לבושים בחולצות ומכנסיים זהים ובנוסף, זוג נעלי טניס חדשות לגמרי של נייקי וסרטי זרוע עם המילים "Heaven's gate away team".
מיקי אריסון
מיקי אריסון (באנגלית: Micky Arison; נולד ב-1949) הוא מיליארדר ואיש עסקים ישראלי-אמריקאי.
קורות חיים.
נולד בישראל לתד אריסון ולמינה לבית וסרמן. בשנת 1954 עבר עם הוריו לניו יורק. שם נולדה אחותו שרי. ב-1966 עברה המשפחה למיאמי שבפלורידה.
אריסון למד באוניברסיטת מיאמי אך נטש את ספסל הלימודים ופנה לעסקים.
בשנת 1972 הקים אביו את חברת שיט התענוגות "קרניבל קרוז ליינס" והוא החל לעבוד במחלקת המכירות של החברה.
ב-1979 הפך לנשיא החברה. במהלך כהונתו מיוחסת לו הפיכתה של קרניבל קרוז ליינס לחברת ספינות הנופש הגדולה בעולם.
אריסון משמש כיושב ראש קבוצת קרניבל, אשר מהווה את תאגיד שיט התענוגות הגדול בעולם. בין היתר, שולט התאגיד על חברת ספינות הנופש והשעשועים קרניבל קרוז ליינס .
אריסון הוא הבעלים של קבוצת הכדורסל מיאמי היט. במסגרת תפקידו, מונה אריסון בעבר ליו"ר דירקטוריון הבעלים של קבוצות ה-NBA .
על-פי דירוגים שמפרסם כתב העת "פורבס". נכון ל-2017, העריך המגזין את הונו של אריסון כעומד על 8.6 מיליארד דולר ומיקם אותו במקום ה-162 בין רשימת עשירי העולם.
אריסון מתגורר במיאמי, אך מחזיק גם בתים בישראל, בלונג איילנד ובניו יורק. הוא נשוי ואב לשניים.
מרכז אדוה
מרכז אדוה הוא מכון לחקר החברה הישראלית, הדוגל בגישה כלכלית-חברתית סוציאל-דמוקרטית. המרכז נוסד בשנת 1991 על ידי פעילים משלוש תנועות חברתיות: התנועה לשוויון של יהודים מזרחים, התנועה הפמיניסטית והתנועה לשוויון זכויות לאזרחים ערבים.
המייסדת והמנהלת הראשונה של מרכז אדוה היא ברברה סבירסקי, אותה החליפה בשנת 2019 עו"ד נוגה דגן-בוזגלו כמנכ"לית מרכז אדוה; החל מאוקטובר 2020 המנכ"ל הוא יובל ליבנת. המנהל האקדמי הוא ד"ר שלמה סבירסקי ויו"ר הוועד המנהל הוא פרופ' יוסי דהאן.
פעילות.
המכון מתמקד בחקר המדיניות החברתית בישראל וניתוחה. הוא מפרסם דו"חות תקופתיים, ומאז 1998 מוציא דו"ח שנתי על תמונת המצב החברתי בישראל. הדו"חות של מרכז אדוה בוחנים את העוני והפערים הכלכליים בין הקבוצות השונות בחברה הישראלית ואת השירותים החברתיים הציבוריים בישראל. המרכז מנתח את המדיניות הכלכלית חברתית בישראל מתוך שאיפה לצמצום פערים כלכליים. הוא עוסק בתחומים של תקציב המדינה, המיסוי והשירותים החברתיים - חינוך, בריאות, דיור, רווחה ותחבורה ומפרסם המלצות למדיניות בהתאם לעמדותיו – חיזוק מדינת הרווחה והגדלת ההוצאה הציבורית על חינוך, דיור, תשתיות ובריאות. חוקרי המרכז המליצו על העלאת מס חברות, לפחות כהוראת שעה, על מנת שמימון ההוצאות של מלחמת לבנון השנייה לא ייפול על השכבות החלשות באוכלוסייה
בנוסף, המרכז בוחן את המדיניות הממשלתית, ובמרכזה את תקציב המדינה, באמצעות פרויקט ניתוח תקציב המדינה, אשר יוצא לקראת העברת התקציב, ומתריע על אי-שוויון בחלוקת עוגת התקציב, כמו גם על אפליה תקציבית של קבוצות שונות, בהן ישראלים יוצאי אתיופיה והבדואים בישראל.
הטמעת חשיבה מגדרית.
מאז 1997 המרכז מקדם את רעיון הטמעת החשיבה המגדרית במדיניות ובתקציבי הממשלה והרשויות המקומיות. העבודה של המרכז משלבת עבודת שטח, מחקר וקידום מדיניות. במסגרת זאת, יזם המרכז, הקמת קואליציה של ארגוני נשים, גופים אקדמיים וארגוני חברה אזרחית לקידום הטמעת חשיבה מגדרית בתקציבים ובמדיניות – "פורום נשים לתקציב הוגן". הפורום החל לפעול באוגוסט 2004. בעקבות פעילות המרכז החליטה הממשלה בשנת 2014 על אימוץ המלצות הוועדה לבחינה מגדרית של תקציב המדינה בישראל, וכן הוחלט על יישום הדרגתי של ניתוח מגדרי של תקציב המדינה והטמעת חשיבה מגדרית בתהליכי התקצוב.
בשנת 2015 הגה מרכז אדוה את תוכנית התקציב המגדרי, הקובעת כי כל משרד ממשלתי יפרט את חלוקת המשאבים השנתית על פי ראייה מגדרית. על פעילות זו כלל מגזין דה מרקר את מרכז אדוה ואת המנכ"לית ברברה סבירסקי ברשימת 100 המשפיעים לשנת 2015.
פנסיית חובה.
מרכז אדוה היה שותף לקידום חקיקת חוק פנסיה חובה בשנת 2010 וכן לביקורת, לצד פורום החוסכים לפנסיה וארגונים נוספים, על השלכות הפרטת החסכון הפנסיוני על החוסכים המתבטא בתשלום דמי ניהול גבוהים הנוגסים בכ-30% של הקצבה לחוסכים. כן מבקר המרכז את מערך הייעוץ הפנסיוני הנשלט על ידי בנקים וחברות ביטוח המרכז מקיים סדנאות לחינוך עובדים על חשיבות חסכון בפרישה ועל היתרונות והחסרונות של אלטרנטיבות שונות.
חינוך.
המרכז הפיק סדרת מסמכי מדיניות בנושא מערכת החינוך בישראל, בעיות באופן תקצובה ואי השוויון הגבוה המאפיין אותה.
במסמך יעדים לתיקון החינוך שפורסם באוגוסט 2011 מציע המרכז קוים לרפורמה מקיפה.
חיזוק מערכת הבריאות הציבורית.
מרכז אדוה מנטר את תקצוב מערך הבריאות, את מה שהוא מגדיר כשחיקה בתקציב סל הבריאות ואת מגמות ההפרטה והעלייה בתשלומי משקי הבית על שירותי בריאות ואי השוויון שהן יוצרות.
בשנת 2012 עתר המרכז עם עמותות נוספות בבג"ץ נגד ההיתר להפעיל בבית החולים העתידי באשדוד שירותי רפואה פרטית בתשלום, בטענה כי יפגע בזכות לבריאות של אלה שאינם מסוגלים לשאת בתשלום לעניין בחירת רופא. העתירה נדחתה, בשל טענה לשיהוי העתירה למשך זמן רב לאחר פרסום ההיתר, ובנוסף לא הוכח כי ההיתר אכן יפגע בזכותם של השכבות החלשות, והעותרים חויבו בהוצאות משפט בסך של 45,000 ש"ח.
הסכסוך הישראלי-פלסטיני.
המרכז מפרסם דו"ח דו שנתי בשם "מחיר הסכסוך". הפרסום קושר בין הסכסוך הישראלי-פלסטיני לצמיחה הכלכלית של ישראל, תקציבה, התפתחותה החברתית, חזונה ומצבה הבינלאומי.
אי-שוויון חברתי.
המרכז עוסק בפערים בין העשירים לעניים במדינה, וכן בין אשכנזים למזרחים. המרכז פרסם דו"ח המציע פתרון למשבר הדיור בישראל בעזרת דיור ציבורי אוניברסלי. בשנת 2020 פרסם המרכז דו"ח המראה שיפור קל בפערי שכר מגדריים בישראל, עם זאת, הוא מצביע על כך שהפערים המגדריים בשכר לשעה כמעט ולא הצטמצמו בעשור האחרון.
פרסים.
בשנת 2006 קיבל המרכז את אות זכויות האדם ע"ש אמיל גרינצוויג של האגודה לזכויות האזרח.
ביקורת על פעילות המרכז.
הכלכלן פרופ' דן בן-דוד כתב כי על-אף שלעיתים עמדותיו זהות לאלו של מרכז אדוה, המרכז "מעגל פינות באופן שיטתי במשך שנים כאמצעי לקידום השקפת עולמו". ביקורת דומה נמתחה מצד עיתונאים כלכליים, לפיה דו"חות המרכז מגמתיים ונוטים להציג את הנתונים באופן שתומך באידאולוגיה החברתית-כלכלית של החוקרים.
יצחק לייב פרץ
קנה-שורש
פפירוס איפובר
ליאת דרור וניר בן גל
ליאת דרור וניר בן גל הם זוג וצמד רקדנים וכוריאוגרפים ישראלים.
ביוגרפיה.
ליאת דרור, נולדה ב-1960 וגדלה בקיבוץ לוחמי הגטאות, ניר בן גל נולד ב-1959 וגדל בקיבוץ ראש הנקרה. בני הזוג נפגשו בבית ספר התיכון האזורי בגשר הזיו. לאחר שהשלימו את שירותם הצבאי עברו יחד לתל אביב. בן גל עבד כאיש תחזוקה בנוה-צדק, שם ראה חזרות של להקת ענבל, ולהקתה של רות זיו איל, והחל להתעניין במחול. הוא החל לקחת שיעורי מחול אצל רנה שינפלד, זמן קצר אחר כך עברו בני הזוג לירושלים, והחלו את לימודיהם באקדמיה למוזיקה ומחול ע"ש רובין.