האלבום מהווה שכלול של אלבומה הקודם של הלהקה Sahara. האלבום יותר מורכב מבחינה מוזיקלית וכולל יותר שירים. הלהקה המשיכה את הקו שנקטה באלבומה הקודם ומגמת ההשפעה של מוזיקה מזרח תיכונית נמשכת גם כאן. באלבום הזה רוב הטקסטים עוסקים בנושאים של דת ואמונה. הטקסטים מושפעים גם ממקורות היהדות, גם ממקורות האסלאם וגם ממקורות הנצרות. לדוגמה: השיר The Evil Urge עוסק במאבק הפנימי שמתחולל אצל כל בני האדם בין היצר הטוב ליצר הרע. באלבום ישנה גרסה למזמור "שיר המעלות" שמבוצעת על ידי אביו של גיטריסט הלהקה יוסי סהרון. השיר Of Temptation Born מספר את סיפורו של ישו הנוצרי ומושפע מן הסרט שנעשה אודותיו "הפיתוי האחרון של ישו". כמו כן במספר שירים משתתפת הזמרת שלומית לוי.
הרצועה המרשימה באלבום היא רצועה מספר שמונה Flawless Belief שכוללת נגינה ווירטואוזית של סהרון לצד מקצב תופים משתנה של סמי בכר, ושילוב של שירה נקייה וגרואלים מצד הסולן קובי פרחי. השיר, כמו יתר האלבום, עוסק ביחסים שבין אדם לבורא.
מבחינה מוזיקלית האלבום היה שינוי לעומת Sahara בכך שהתרחק מעט מהדום דת' המסורתי ובעצם גיבש סגנון מיוחד, מקורי ושונה ללהקה, שילוב בין דת' מטאל, רוק כבד/מתקדם ומוזיקה מזרחית. האלבום הזה בעצם מכין את הקרקע לקראת Mabool שיצא שמונה שנים אחריו.
שבשטיאאו דה מלו
Mabool
Mabool (מבול) הוא אלבומה השלישי של להקת Orphaned Land. האלבום יצא שמונה שנים לאחר El Norra Alila. זהו אלבום הקונספט הראשון של הלהקה, ושיריו מהווים סיפור רציף המציג את גרסתה היצירתית של הלהקה לסיפור המבול התנ"כי.
האלבום זכה לביקורות משבחות בעיתוני מטאל בכל העולם ואף בעיתוני מוזיקה כלליים.
סיפור האלבום.
הסיפור מספר על שלושת בניו (מלאכיו) של שבע (במיתולוגיה המספר שבע מיוחס לאלוהים). המלאך השביעי חולק אז לשלושה מלאכים, המייצגים את התפלגות הדת הבראשיתית לשלושה זרמים מרכזיים: היהדות, הנצרות והאסלאם.
לכל אחד מהמלאכים ניתן כוח וכן יצוג מסוים. המלאך הראשון הוא היהדות, הוא מיוצג על ידי מגן דוד וכוחו היה כוח הקסם. המלאך השני הוא האסלאם, הוא מיוצג על ידי חצי הסהר וכוחו היה כוח הזרוע. המלאך השלישי הוא הנצרות, הוא מיוצג על ידי הצלב וכוחו היה חוכמתו.
אלוהים אסר על שלושת המלאכים להתאחד מחדש מכיוון שפחד מכוחם. תוך כדי הפרת צו האלוהים, התאחדו המלאכים למלאך אחד, שגורש מיד מגן-עדן אל האדמה, חולק שוב לשלושת המלאכים (שמאוחר יותר יצרו את שלוש הדתות) ונגזר עליהם להילחם בינם לבין עצמם עד שיעבור כל אחד מהם אלף גלגולי נשמות, רק אז יוכלו המלאכים להוכיח עצמם ולהיכנס שוב לגן-עדן.
המלאכים יוצאים במסע לשכנע את בני-האדם לחזור בהם מהחטאים הנוראים שהם מבצעים, ולהזהיר אותם כי אם לא יעשו כך, יוטל עליהם עונש - מבול גדול שימחה את החיים מעל פני האדמה. עם התקדמות האלבום מתואר מסעם של השלושה, ניסיונות השכנוע, ולקראת סופו של האלבום - כישלונם.
ניתוח מוזיקלי.
מבחינה מוזיקלית, האלבום ממשיך את מסורת ה"אוריינטל מטאל" של אורפנד לנד ומשלב דת' מטאל ופרוגרסיב מטאל עם נעימות מזרחיות ים-תיכוניות וכלי נגינה מסורתיים. השירה כוללת שילוב של שירה נקייה, שירת באס וגרואלינג. האלבום כולל גם קטעי מקהלות (שהושרו על ידי מקהלת מורן), חלקן בסגנון גותי-גרגוריאני, וכן קטעי שירה של שלומית לוי, המזמרת פיוטי תפילה של קהילת יהודי תימן. האלבום כולל ציטוטים רבים מפרשת נח. בנוסף, האלבום משופע בדגימות של אווירה הכוללות רעם, קול גשם עז וקטע אווירה ובו קולות החיות שיוצאות מתיבת נח לאחר תום המבול.
פארק ז'בוטינסקי
פארק ז'בוטינסקי, הנקרא גם מבצר שוני, נמצא בין בנימינה לזכרון יעקב (בתחום המועצה מקומית בנימינה-גבעת עדה). המקום שימש בתקופת המנדט כבסיס ההדרכה המרכזי של האצ"ל וכיום, בנוסף על הפארק עצמו המשמש כאתר נופש פעיל, פועלים במקום מוזיאון לוחמי האצ"ל בתוך מבנה מהתקופה העות'מאנית, מוזיאון אחיעם לפיסול הכולל פסלי אבן, אורכסטרה ותיאטרון מהתקופה הרומית מהמאה השלישית לספירה, מוזיאון לתולדות ההתיישבות הבית"רית ומוזיאון ארכאולוגי.
תולדות המקום.
בעת העתיקה.
בתקופת המקרא המקום שכן בתחומו של שבט מנשה. השם שוני הוא כנראה שיבוש לשוני של שומי, שהיה שמו של כפר קדום שישב במקום, כפר המוזכר גם בתלמוד (תלמוד ירושלמי מסכת חלה פרק ב דף נח טור ג /ה"ב).
בתקופה הרומית הובלו מי המעיינות באמת מים משוני (ומעיינות נוספים) לקיסריה ובמאה השלישית הוקם התיאטרון בעל כ- 1000- 1500 מושבים, בו נערכו בין היתר חגיגות מים ופוריות לכבוד האלים בכחוס (דיוניסוס) וונוס (אפרודיטה). משום כך היישוב הוכר עדיין בתקופה הביזנטית בשם "מיומאס", הקשור לחגיגות המים
אולם יש להבדילו מערי הנמל מיומאס-עזה ומיומאס-אשקלון, הידועות יותר.
בתקופה הביזנטית.
בתקופה הביזנטית, בימי מרד השומרונים משנת 448, ניזוק התיאטרון ואחרי כן שוקם מחדש. לאחר הגזירות האנטי-פגאניות של יוסטיניאנוס הראשון הפך התיאטרון לאתר המיועד לבתי מלאכה. במקום הוקם בית בד גדול שפעל עד למאה ה-8.
בתקופת הצלבנים.
הצלבנים ששלטו בחלקים של ארץ ישראל בין השנים 1099-1260 הקימו מבצר קטן על שרידי התיאטרון בכפר שומי לשעבר.
בתקופה העות'מאנית.
במאה ה-18 השלטון העות'מאני בנה כאן בית אחוזה דמוי מבצר או ח'אן- החאן שוני - שנבנה סביב רחבה. משום כך המקום התחיל להיקרא בערבית "ח'אן א-שוני" בנוסף לכינוי "חירבת מיומאס".
בעת החדשה.
בשנת 1913 רכש הברון רוטשילד באמצעות יק"א את אדמות שוני מידי האפנדי סלים חורי כחלק מרכישת אדמות נרחבת באזור שנועדה ליצור רצף טריטוריאלי בין פרדס חנה לזכרון יעקב. את האדמה מסר לעיבודם של הגדעונים, בני איכרים מזכרון יעקב, שהתיישבו במקום וקראו למחנה שהקימו "בנימינה" על שמו של הברון, אולם פונו מהמקום במהלך מלחמת העולם הראשונה. אחרי המלחמה הגיע למקום, לצורך הכשרה חקלאית וגיבוש, הגרעין שייסד מאוחר יותר את בנימינה וישב במקום עד ייסוד בנימינה ב-1922, המשק החקלאי המשיך להתקיים בזכות קומץ יוצאי הגדודים העבריים עד 1925 ואז ננטש המקום.
בשנת 1929 הגיעו לשוני מרדכי ריבובסקי ומשפחתו עקב התרעות על סכנה מצד ערביי קיסריה, שם התגוררה המשפחה ועבדה בחקלאות למחייתה. משפחת ריבובסקי קיבלה היתר מפיק"א לעבור ולהתגורר עם עוד שתי משפחות בשוני לצורך שמירת אדמותיה. למחייתם עבדו האב ובניו בייבוש ביצות כבארה ובבניית בתים בפרדס חנה ובנימינה. שני זוגות ממשפחת ריבובסקי התחתנו בשוני ובהזמנה הרשמית שיצאה נקרא המקום "מושב שוני על יד בנימינה". המשפחה התגוררה במקום עד 1933.
בשנת 1939, במסגרת התיישבות חומה ומגדל חידשה קבוצת אנשי בית"ר, בסיוע אביגדור מירקין, סגן מנהל פיק"א שהיה איש בית"ר, את נקודת התיישבות תל צור על גבעת אום-אל-עלק. נקודה זו נוסדה על ידי אנשי העלייה השלישית, שהוחלפו ב-1919 על ידי קבוצת לופט ואלו הוחלפו ב-1922 על ידי משמר הוולגה. המקום ננטש ב-1923. עם חידוש היישוב על ידי אנשי בית"ר, הייתה זו נקודת ההתיישבות השנייה של תנועת זו, אחרי רמת טיומקין שליד נתניה. כעבור שנתיים, ב-1941 החליטו אנשי המקום לעבור למבנה החאן של שוני.
עקב בידודו של המקום יכלו אנשי האצ"ל לערוך במקום אימונים, החל באימוני פרט, דרך אימוני כיתה ותרגילי סדר ועד אימוני נשק. במקום נערכו קורסי שימוש בנשק, חבלה וכדומה, בנוסף נערכו כאן קורסי מפקדים של האצ"ל, חלקם בפיקוד קציני צבא פולניים.
המקום היווה נקודת הערכות ויציאה למבצעים שונים, ביניהם ההשתלטות על רכבת הנשק, פריצה למחנה 80 במטרה לגנוב ממנו נשק, ההתקפה על בניין הבולשת בחיפה והפריצה לכלא עכו.
בשנת 1946 החליטו אנשי היישוב לעבור לנחלת ז'בוטינסקי אשר בבנימינה והמקום נשאר כמתקן אימונים ומחנה הדרכה של האצ"ל. במסגרת שילוב האצ"ל בצה"ל ננטש המקום, עד שהקרן הקיימת ועמותת יוצאי האצ"ל החליטו לשפצו ולהפכו לפארק לשימוש הציבור.
בשנים 1986–1988 בוצעה בפארק עבודת שימור מבנים שאיפשרה את הקמתם של מוזיאון ומסעדה בתכנון האדריכלים אמנון ניב ואמנון שוורץ ובביצוע קרן קיימת לישראל.
קשתות המבנה של חאן שוני הופיעו על שטר בערך 100 שקל שעליו התנוססה תמונתו של זאב ז'בוטינסקי.
הטיילת שלאורך הכביש המוביל מזכרון יעקב לבנימינה נקראת טיילת שוני.
בחדרים שמאחורי הבמה ובבריכה נפתח בשנת 2003 על ידי קק"ל "מוזיאון אחיעם לפיסול" לזכרו של אחיעם שושני. המוזיאון כולל כ-96 פסלי אבן, ברונזה ועץ אשר משפחתו תרמה לאחר מותו.
מבצר שוני
פרנסיס צ'וויאר
Orphaned Land
סקיפ ג'ימס
הנס הכלכלי (גרמניה)
הנס הכלכלי (בגרמנית: Wirtschaftswunder) הוא כינוי מקובל לגל הצמיחה הכלכלית חסר-התקדים שעברו גרמניה המערבית ואוסטריה אחרי מלחמת העולם השנייה. את המונח טבע "הטיימס" הלונדוני ב-1950 (באנגלית: economic miracle).
רקע.
בתום מלחמת העולם השנייה התמוטטה המדינה הגרמנית לחלוטין; רוב הערים הגדולות עמדו בהריסותיהן, התשתית התחבורתית – רכבות, גשרים, כבישים, שדות תעופה, נמלים – הושבתו ונהרסו, וכך גם מפעלים חיוניים אחרים. כשבעה וחצי מיליון גרמנים נהרגו במלחמה – רובם חיילים בגיל העבודה. זרם עצום של מיליוני פליטים גרמנים מן המזרח שטף את המדינה, ולרובם לא היה מקום לגור בו. על גרמניה הושתו פיצויים כבדים, בעיקר בדמות סחורות ומחצבים, וכן שירותים כמו חשמל. מחסור חמור בפחם בסוף שנות הארבעים, שפגע בכל מדינות אירופה, הביא למותם מקור של אלפי אזרחים. נוצר גם מחסור במזון, בין השאר בגלל פיקוח מחירים, שהונהג עוד בימי הנאצים, וקצבת המזון שחילקו בעלות הברית הייתה 1,040–1,550 קלוריות ליום.