על פי יומן המלך, ביקר פרידריך וילהלם השלישי בפעם האחרונה ב"כנסייה בניקולסקוי" ב-13 באוקטובר 1839, ואז אכל ארוחת צהריים (déjeuner על פי יומנו) בניקולסקוי. הוא נפטר ב-7 ביוני 1840.
לאחר מותו התייתם חדר התה המלכותי, לאף אחד מיורשיו לא היה קשר רגשי עמוק עם התרבות הרוסית כמוהו. בסערת המהומה המהפכנית של שנת 1848, נתן המפקח על חדר התה מחסה לנסיך וילהלם (לימים המלך והקיסר וילהלם הראשון), שברח מברלין לאנגליה, אך גם וילהלם לא השתמש בבית כחדר תה. בשנת 1902 העביר הקיסר וילהלם השני את כלי האוכל המלכותיים מחדר התה לחדר הכסף של , כך שמלאי חדר התה ידוע: קדירה וקומקום נחושת, כדים שונים וקנקן חלב, 24 זוגות כוסות, 12 צלחות מרק, שש צלחות אוכל מפורצלן לבן עם תיאורי עגלות רוסיות, צלחות חמאה עשויות חרסינה לבנה, קנקני מים וזכוכית שנלקחו מבית העץ. בכך הסתיים מעמדו המיוחד של ניקולסקוי כבית תה מלכותי. מערכת החכרה החליפה את אחריות משרד מרשל חצר המלכות. לאחר התפטרות הקיסר הפכה בקתת העץ לרכוש ממלכתי, ומשנות ה-20 של המאה ה-20 ועד ימינו מאכסן המבנה מסעדה.
ז'וז'ה גורדון
ז'וז'ה גורדון (במקור גארטנר, בהונגרית: Gordon Zsuzsa; בודפשט, 6 ביולי 1929 – בודפשט, 31 בינואר 2015) הייתה שחקנית יהודייה-הונגרייה, זוכת פרס מארי יאסאי פעמיים ופרס האמן המצטיין.
ביוגרפיה.
גארטנר נולדה במשפחה יהודית כבתם של פאל גארטנר (1900–1975) רופא, פסיכיאטר, מומחה לזיהוי פלילי ושל מגדולנה סלשי (1907–1945) שנספתה בשואה. סבה וסבתה מצד אביה היו מיקשה גארטנר ואירן גולדשטיין, סבה וסבתה מצד אמה היו ליפוט סלשי ואילונה לאוב (1879-1924). אין פרטים כיצד יתר המשפחה ניצלה בשואה. בין השנים 1945–1949 הייתה סטודנטית באוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע בבודפשט. בין השנים 1949–1952 הופיעה בתיאטרון הלאומי של פץ' ולאחר מכן במשך 10 שנים ב"תיאטרון על שם פטפי" (Petőfi Színház) ו"בתיאטרון על שם יוקאי" (Jókai Színház).
בשנים 1962–1968 הייתה שחקנית בתיאטרון הקומדיה של בודפשט. לאחר מכן שיחקה על בתיאטרון בימת מיקרוסקופ במשך שנה (1968–1969). משנת 1969 הייתה חברה בתיאטרון "הבימה הספרותית" (Irodalmi Színpad), ובתיאטרון מיקלוש ראדנוטי (Radnóti Miklós Színház) במשך שלושים שנה.
תפקידיה בתיאטרון.
מספר ההופעות הבכורה שלה שנרשמו במאגר התיאטרון : 89 . ניתן לראות אותה במאגר גם בעשרים ושמונה תצלומי הצגות תיאטרון.
לוריס איטי גמדי
דיילי סיטי
דיילי סיטי (באנגלית: Daly City) היא עיר בקליפורניה שבארצות הברית הממוקמת באזור מפרץ סן פרנסיסקו, דרומית לעיר סן פרנסיסקו. נכון לשנת 2019, אוכלוסיית העיר משוערת בכ-106,000 תושבים.
היסטוריה.
אזור דיילי סיטי היה מיושב עוד במאה ה-28 לפנה"ס.
אמנם האימפריה הספרדית תבעה את אזור קליפורניה עוד בתחילת המאה ה-16, האירופאים הראשונים שממש עברו בסביבה זו היו משלחת פורטולה בשנת 1769. בעשורים שלאחר מכן החלה התיישבות באזור של כמרים ואנשי דת נוצריים. עם זאת, מרבית האזור נותר בלתי מיושב.
ההתיישבות באזור התפתחה בשנת 1906, לאחר רעידת האדמה בסן פרנסיסקו שגרמה לחלק מתושבי העיר לעזוב את בתיהם ולחפש מקום מגורים חדש. התיישבות זו הוכרזה בעיר בשנת 1911. בשנה זו התגוררו בעיירה כ-2,900 איש. העיר חוותה גל צמיחה משמעותי בשנות ה-40 וה-50.
יצחק נחמיאס
יצחק נחמיאס (23 באוגוסט 1935 – 13 ביוני 2017) היה כדורגלן ששיחק בעמדת הקיצוני ימני במכבי תל אביב בשנות ה-50 של המאה ה-20 ותחילת שנות ה-60 של המאה ה-20.
קריירה.
נחמיאס החל את קריירת המשחק שלו בקבוצה הבוגרת של מכבי תל אביב ב-1951, ובסוף עונת 1951/1952 שותף במשחק אחד כאשר היה בן 17 בלבד, במשחק הדרבי נגד הפועל תל אביב. במדי הקבוצה זכה ב-4 אליפויות ו-5 גביעי מדינה. ב-1964 עבר נחמיאס למכבי רחובות כשחקן ומאמן.
לנחמיאס היו 5 הופעות במדי נבחרת ישראל. הופעתו הראשונה הייתה ב-8 באוקטובר 1957 במשחק ידידות נגד נבחרת צרפת. ב-1958 הוא השתתף במשחק אחד במסגרת משחקי אסיה.
ב-13 ביוני 2017 הלך לעולמו.
ספירת דם מלאה
המלשין
המלשין (באנגלית: The Informer) הוא סרט דרמה קולנוע אמריקאי משנת 1935 בבימויו של ג'ון פורד עם ויקטור מקלגלן בתפקיד הראשי.
התסריט מבוסס על הספר "המלשין" של ליאם או'פלהרטי (1925) והיא מתרחשת בדבלין, 1922 השרויה במלחמה אכזרית של כוח המשטרה הבריטי "בלאק אנד טאנס" במחתרת הצבא האירי הרפובליקני.
הסרט היה מועמד לשישה לפרסי אוסקר מהם זכה בארבעה.
ב-2018 נבחר הסרט לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית של ספריית הקונגרס על "היותו בעל ערך תרבותי, היסטורי או אסתטי".
תקציר העלילה.
ג'יפו נולן (ויקטור מקלגלן) משוטט ברחובות דבלין ומתבונן במודעות ובהם תמונה של עמיתו פרנקי מק'פיליפ והצעת פרס של 20 ליש"ט על מי שיביא לתפיסתו. ג'יפו גורש מהמחתרת האירית כיוון שבעת פעולה הוא לא ירה בשוטר מהבלאק אנד טאנס.
הוא נפגש בחברתו שלשעבר, קאתי מאדן (מרגוט גרהם) שעובדת כעת כיצאנית. הם מתבוננים בשלט המכריז על כרטיסים לארצות הברית במחיר של 20 ליש"ט. ג'יפו מבטיח לקאתי שבעתיד הם ייסעו ביחד לאמריקה.
הוא נפגש במסעדה עם עמיתו לשעבר במחתרת, פרנקי מק'פיליפ (וולאס פורד), המבוקש על ידי המשטרה. פרנקי בוטח בו ומגלה לו כי הוא עומד לפגוש את אמו (אונה או'קונור) ואחותו מרי (הת'ר אנג'ל).
ג'יפו הולך למטה המשטרה ומודיע להם על מיקומו של פרנקי. השוטרים פורצים לדירה, פרנקי פותח באש אך נהרג מאש השוטרים. הוא מקבל את הכסף והולך לנחם את האם והאחות כשכל האנשים מביטים בו בחשדנות. הוא מתחיל להשתכר ומפזר כסף במקומות שונים בעיר.
מרי מק'פיליפ מספרת למפקד המחתרת דן גאלגן (פרסטון פוסטר) שהוא גם אהובה, כי אחיה סיפר לה לפני מותו כי נפגש עם ג'יפו. גאלגר מזמן את ג'יפו אך הוא מכחיש כל קשר לעניין. לדעתו המלשין הוא פיטר מאליגן (דונלד מיק) שהיה בסכסוך עם פרנקי. כולם מוזמנים לחקירת בית דין של המחתרת בשעה 1:30 בלילה. בינתיים מבלה ג'יפו במסיבה ומחלק כסף לכולם. הוא נפגש עם קאתי ונותן לה 5 ליש"ט להפתעתה.
לאחר חקירה קצרה מזכה דן את מאליגן ומפרט לג'יפו את כל המקומות בהם בזבז כסך בסך 20 ליש"ט. ג'יפו נשבר ומודה. הוא מובל לחדרון וברטלי נקבע להורגו. ג'יפו מצליח לברוח ולהגיע לדירתה של קאתי. היא מגיעה לדן ומבקשת שיחמול עליו אבל דן מודיע לו שזה לא בידיו. אנשי המחתרת פורצים לדירה ופוצעים אותו. הוא מצליח להגיע לכנסייה שם נמצאת אמו של פרנקי ולבקש את סליחתה. היא סולחת לו והוא מסתכל למעלה, קורא "פרנקי" וצונח מת.
פרסים.
הסרט היה מועמד לשישה פרסי אוסקר וזכה בארבעה:
ג'רלד גרדנר
ג'רלד גרדנר (באנגלית: Gerald Gardner; 13 ביוני 1884 - 12 בפברואר 1964) היה מיסטיקן בריטי, המייסד של הדת הנאו-פגנית ויקה, בונה חופשי, סופר, ואנתרופולוג.
חייו.
ג'רלד גרדנר נולד ב-13 ביוני 1884 בלנקשיר, אנגליה. הוא השלישי מבין ארבעה אחים: הארולד, שנולד בשנת 1870, רוברט, שנולד ב-1874, ופרנסיס שנולד בשנת 1886. גרדנר סבל מאסתמה כבר מגיל צעיר, והמטפלת שטיפלה בו הציעה לאביו לשלוח אותו ביחד איתה לטייל במקומות חמים יותר, בתקווה שבריאותו תשתפר. בקיץ של 1888,ג'רלד והמטפלת שלו נסעו לניס שבצרפת. ב-1891, הם נסעו לאיים הקנריים. משם, הם המשיכו לאקרה. לאחר מכן הם המשיכו לפונשל שבמדיירה. את רוב זמנם במשך תשע השנים הבאות הם העבירו במדיירה, מלבד ביקורים באנגליה בחודשי הקיץ.
ב-1900, התחתנה המטפלת של גרדנר עם דייוויד אלקינגטון, אחד ממחזיריה הרבים שהיו בבעלותו מטעי תה במושבה הבריטית בציילון, סרי לנקה של ימנו. הוריו של ג'רלד הסכימו שהוא יעבור לגור עמם בציילון. הוא המשיך לגור עם הזוג עד 1904, אז הוא עבר לגור בבונגלו משל עצמו. ב-1907, חזר גרדנר לבריטניה למספר חודשים, ומאוחר יותר באותה שנה הוא חזר לציילון. ב-1910, הצטרף גרדנר למסדר הבוניים החופשיים. ב-1911, עבר גרדנר לצפון בורנאו, אך לאחר שהוא חלה במלריה הוא עבר לסינגפור.
ב-1916, חזר גרדנר לבריטניה, בתקווה להתגייס לצי המלכותי הבריטי ולעזור לבריטניה במלחמת העולם הראשונה, אך בגלל בעיות בריאותיות לא הסכימו לגייס אותו. ב-1920, נפטרה אמו של גרדנר, וב-1926 אביו חלה בשיטיון.
ב-28 ביולי 1927, פגש ג'רלד גרדנר את דורות׳יאה פרנצ׳ס רוזדייל, הידועה גם בכינוי "דונה". ביום שלאחר מכן, הוא הציע לה להינשא לו, והיא הסכימה. ב-16 באוגוסט של אותה שנה, הם נישאו. ב-1939, הצטרף גרדנר לאגודת הפולקלור (). באותה שנה, או שנה קודם לכן, הצטרף גרדנר גם ל-Rosicrucian Order Crotona Fellowship, אחווה ששילבה אלמנטים ממסדר צלב הוורד, מהתאוסופיה ומהבנייה החופשית. לפי עדותו של גרדנר, באחד הלילות בספטמבר 1939 הוא התלווה למספר אנשים מהאחווה אליה הצטרף, והלך איתם לבית גדול שהיה בבעלותה של אישה עשירה, שם הוא הופשט מבגדיו ועבר טקס חניכה למעגל של מכשפים ומכשפות.
באוגוסט 1946, התמנה גרדנר ככומר בכנסייה הבריטית העתיקה (). ב-1947, פגש גרדנר את אליסטר קראולי, מפגש שהוביל להצטרפותו של גרדנר ל"מסדר הטמפלרים של המזרח" (). בין 1949 ל-1950, קיבל גרדנר את החניכים הראשונים אל ויקה. ב-1952, החל גרדנר להתכתב עם דורין וליאנטה (), וב-1953 הוא חנך אותה אל ויקה.
ב-1954, גרדנר הוציא לאור את הספר Witchcraft Today (), וב-1959 הוא הוציא את לאור את הספר The Meaning of Witchcraft ().
פטירה.
ג'רלד גרדנר נפטר מהתקף לב ב-12 בפברואר 1964, הוא היה בן 79 במותו.
מיראמאר