הלסטרום ערך את הבכורה במדי נבחרת שוודיה בשנת 1968. הלסטרום השתתף עם הנבחרת השוודית במונדיאל 1970, בו פתח בהפסד 0–1 לנבחרת איטליה, אך איבד את מקומו בהרכב לסוון-גונאר לארסון בשני המשחקים הנותרים בשלב הבתים, בהם שוודיה נפרדה בתיקו 1-1 מנבחרת ישראל וניצחה 0–1 את נבחרת אורוגוואי. שוודיה והלסטרום הודחו מהמונדיאל כבר בשלב הבתים. בשנת 1974 השתתף הלסטרום עם נבחרת שוודיה במונדיאל 1974, ופתח בכל ששת משחקיה של שוודיה, שצלחה את שלב הבתים הראשון והודחה בתום שלב הבתים השני. הוא הצטיין בשלב הבתים הראשון כשלא ספג שער בשלושת משחקי נבחרתו, אולם בשלושת משחקי השלב השני ספג שישה שערים.
הטורניר האחרון בו השתתף הלסטרום היה מונדיאל 1978, שנערך בארגנטינה. בטורניר זה שוודיה השיגה נקודה אחת בלבד בשלב הבתים והודחה, אך הלסטרום שיחק היטב בשער ונבחר ככדורגלן השנה בשוודיה לשנת 1978. באותו מונדיאל, לקח הלסטרום חלק בהפגנות של האמהות של כיכר מאי נגד שלטון החונטה הצבאית הארגנטינאי, ביחד עם חבריו לנבחרת, רוי אנדרסון ורולאנד אנדרסון. בשנת 1980 ערך הלסטרום את הופעתו ה-77 והאחרונה במדים הלאומיים.
נפטר ב-6 בפברואר 2022.
אמה פילדינג
אמה ג'ורג'ינה אנאליס פילדינג (באנגלית: Emma Georgina Annalies Fielding; נולדה ב-10 ביולי 1966) היא שחקנית אנגלייה.
ביוגרפיה.
פילדינג נולדה בקטריק שבצפון רידינג של יורקשייר, לאב שהיה חייל בצבא הבריטי. היא גדלה כקתולית וחלק מילדותה עברה עליה במלזיה ובניגריה. זמן מה גרה במלאברן בבית מעל לחנות של סבה וסבתה. בעת לימודיה בפנימיית ברקהמסטד קולג'ייט , היא התקבלה ללמוד משפטים באוניברסיטת קיימברידג'. אחרי שנה זנחה את הלימודים, ובמשך חמישה חודשים שהתה בקיבוץ בגדה המערבית ועסקה בקטיף אבטיחים. עוד באותה שנה הייתה סדרנית באוקספורד אפולו. אחר כך נרשמה ללמוד משחק באקדמיה המלכותית הסקוטית למוזיקה ודרמה .
אחרי סיום הלימודים עבדה פילדינג עם התיאטרון המלכותי הלאומי ועם הלהקה השייקספירית המלכותית. ב-1993 זכתה להכרה בקרב המבקרים כששיחקה בתפקיד תומאסינה במחזה "ארקדיה" מאת טום סטופארד. היא זכתה בפרס "דיים פגי אשקרופט" לשחקנית הטובה ביותר על הופעתה במחזה "The Broken Heart" מאת ג'ון פורד. עוד ב-1993 שיחקה בתפקיד אגנס במחזה "בית ספר לנשים" בתיאטרון אלמיידה. על תפקיד זה זכתה בפרס איאן צ'ארלסון. הופעת הבכורה שלה בברודוויי הייתה ב-2003 במחזה "Private Lives" מאת נואל קאוורד.
פילדינג השתתפה במחזות רבים שעובדו לרדיו ה-BBC, בהם שיחקה בדמות אזמה במחזה "רוק'נרול" מאת טום סטופארד, תפקיד אותו גילמה גם בהצגה בווסט אנד. בטלוויזיה השתתפה במיני-סדרה "קרנפורד" של ה-BBC.
ב-2009 הופיעה פילדינג בתפקיד דייזי לצדו של טימותי וסט בעיבוד של רדיו 4 לספר "Rumpole and the Penge Bungalow Murders" מסדרת "רמפול" מאת ג'ון מורטימר. היא שיחקה בתפקיד אורח, בדמות אסטריד נייט, בפרק בסדרת הפשע "Death in Paradise". ב-2014 הופיעה בפרק בסדרת פשע אחרת "פקד בנקס".
ספרי שמע.
עוד הקליטה את הספרים הבאים בהוצאת Naxos Audiobooks:
בהוצאת Random House Audio
הסכמה בשתיקה
מיזם המהדקים
ג'בהת א-נוסרה
מהדק ניירות אדום אחד
"מהדק אדום אחד" (באנגלית: One red paperclip) הוא אתר האינטרנט שנוצר על ידי קייל מקדונלד, בלוגר קנדי, ​​והוא תיאר בו את הדרך שבה הוא ביצע סדרת עסקאות חליפין החל ממהדק ניירות אדום בודד עד לבית באינטרנט במשך שנה. במקדונלד התעוררה ההשראה לכך עוד בילדותו מהמשחק "גדול יותר טוב יותר". האתר קיבל כמות ניכרת של תשומת לב במעקב אחרי עסקאות החליפין שביצע מקדונלד. בריאיון ל-BBC אמר מקדונלד "הרבה אנשים שאלו אותי איך עוררתי פרסום כל כך גדול סביב הפרויקט, התשובה הפשוטה שלי היא: 'אין לי מושג'".
מהלך סחר החליפין.
ב-12 ביולי 2005 ראה קייל מקדונלד, בין החפצים על שולחנו, מהדק אדום. באותו רגע עלה בראשו רעיון: להחליף את המהדק האדום הקטן, פחות הערך, ובתמורתו לקבל בית, תוך שנה (מקסימום) לאחר מכן, עד ל-12 ביולי 2006.
מקדונלד עשה את עסקת החליפין הראשונה שלו, מהדק אדום תמורת עט בצורת דג, ב-14 ביולי 2005. מקדונלד הגיע למטרה של עסקאות החליפין שהציב לעצמו, השגת בית, בעסקה מספר 14, שבה הוא החליף תפקיד בסרט תמורת בית. הרשימה של כל העסקאות שמקדונלד עשה:
כך זכה קייל מקדונלד בחמש עשרה דקות של תהילה, בזכות מהדק אדום אחד.
רוב ההחלפות נעשו בערים שונות, דבר שגרם לכך שמקדונלד בילה הרבה מאוד זמן בנסיעות, והוביל אותו לפגוש אנשים שאיתם היה לו הרבה במשותף. הוא המשיך לכתוב בלוג יומי גם על החוויות שהוא חווה כתוצאה מכך.
קייל מקדונלד נכנס לספר השיאים של גינס לשנת 2008, בקטגוריה של "סחר החליפין האינטרנטי המצליח ביותר".
בשנת 2007 הוצב בקיפלינג, לכבודו של מקדונלד, פסל של מהדק אדום ענק.
קייל מקדונלד.
קייל מקדונלד נולד ב-3 באוקטובר, 1979 בפורט מודי, פרבר מזרחי של ונקובר, וחי במשך שנים עם חברתו דומיניק במונטריאול. מקדונלד התפרסם בזכות הבלוג "מהדק אדום אחד". כיום הוא חי עם חברתו, דומיניק, בביתו בקיפלינג שקיבל במהלך 14 פעולות החליפין. על בסיס חוויותיו הוא כתב את ספרו "One Red Paperclip: How a Small Piece of Stationery Turned into a Great Big Adventure" ("מהדק אדום אחד: כיצד פיסה קטנה של ציוד משרדי הפכה להרפתקה גדולה"), שאף תורגם לגרמנית. את פעולת החליפין הוא מכנה לעיתים קרובות בשם "פעולת שיתוף הקבצים באינטרנט המטורפת ביותר בעולם". ב-18 ביוני 2008 הוא הכריז שהוא מעוניין להחליף את הבית שקיבל מכיוון שאת מרבית זמנו הוא מבלה במונטריאול.
סורן קולדינג
מהדק אדום אחד
סרן
מבצר ניזווא
מבצר ניזווא (בערבית: قلعة نزوى, בתעתיק מדויק: קלעת נזוא) הוא מבצר גדול בעיר ניזווא שבעומאן. המבצר נבנה בשנת 1650 בקירוב על ידי האימאם סלטאן בן סיף אליערבי על יסודות של מבצר קדום יותר מהמאה ה-12. בעבר היה המבצר מרכז שלטוני חשוב ונקודת הגנה מרכזית על אזור ניזווא, כיום הוא האתר הלאומי המתוייר ביותר בעומאן.
המבנה.
המבצר בנוי בצורה המעידה על התקדמות גדולה בהקמת ביצורים, בעיקר מבחינת ההתחשבות באיום התותחים. למצודה יסודות חזקים שבחלקם בנויים בעומק של 30 מטר בקרקע. הקירות והדלתות בנויים בצורה יציבה וחזקה מאוד שמאפשרת להם להתמודד עם מטחי ירי מתותחים. החלק המרכזי של המבצר הוא מגדל גדול בגובה של 30 מטר ובקוטר של 36 מטר, בראשו יש 24 פתחים עבור ירי מתותחים.
מצודת ניזווא
פרנק טווארס
וייס (סרט)
וייס (אנגלית: Vice) הוא סרט פעולה אמריקאי משנת 2015. הסרט מבוים על ידי בריאן א. מילר. ומככבים בו ברוס ויליס, תומאס ג'יין, בריאן גרינברג, ואמביר צ'ילדרס לצד אנסמבל שחקנים. הסרט יצא לאקרנים לראשונה ב-16 באפריל 2014 ברוסיה. הסרט מגלם בפני הצופה את ההשלכות ההרסניות שנגרמות כתוצאה מהתחדשות הטכנולוגיה של המאה ה-21 ובפרט בתחום האנטומיה וההנדסה גנטית.
עלילות הסרט.
הסרט מגלה עולם חדש ששם הכל מותר והלקוחות יכולים לממש את הפנטזיות הפרועות ביותר שלהם ללא שרשויות החוק יאכפו את חוקם, ובכך מתואר כיצד "חברת וייס" מציגה אנשים אשר במהותם הם רובוטים לכל דבר חרף זה שמחשבותיהם, הלך רוחם וסגנונם הם כמו בני האדם ובכך קיים קושי להבחין במהותם. החלק הרובוטי שבהם מתבטא בכך שלמפעיל הרובוט שליטה מוחלטת על פעולותיו, ובפרט בהעלאת זכרונות וסצנות שונות באמצעות לחיצה על כפתורים בתוכנות שונות שפותחו על ידם, ובכך לגרום לרובוט להימשך למקומות שונים או לחזור על פעולותיו בדיוק מוחלט.
העלילה מתארת את גיבורת הסרט בחורה בשם קיל שמתפקידה היא ברמנית בפאב, ובה היא נפגשת לראשונה בגבר (בריאן גרינברג) שלבסוף מתברר לה שבעקבות מות אשתו מסרטן הוא מזמין אצל "חברת וייס" מודל מדויק של אשתו המנוחה הכולל מראה חיצוני תואם, אופי, מנטליות וסגנון שתואמים במדויק לה, ובעקבות כך נוצרים בין אותו הגבר לקיל מעין חברות מסוימת המושתתת על הזדהותה של קיל עם אשתו המנוחה מהדמיון המוחלט לה. בהמשך מתואר רגע יציאתה מהבר שבה היא וחברתה קאת' נורים על ידי גבר ונהרגים, וכתגובה לכך נלקחים גופותיהם לחברת וייס ובה מטפלים בהם מהנדסי החברה אשר מחזירים אותם לחיים, אך מנסים להורגם לאורך הסרט מחשש לפגיעה תדמיתית. עבור לכך שבלש פרטי בשם גריי שנשכר לשירותיה האישיים של החברה ומגלה את הפשעים שמחוללים עובדי החברה לאנושות, ובכך מנסה לנטרל את מחשבי החברה ולחשוף לרשויות את עוצמת הפשעים שמחוללים החברה, דבר שעולה בידו וחושף את קהילת הרובוטים שיצרה החברה, ובנוסף מחסל את מנכ"ל החברה ג'וליאן מייקלס (ברוס ויליס).
קורפוס הפאנצר ה-58 (ורמאכט)
קורפוס הפאנצר ה-58 (בגרמנית: LVIII. Panzerkorps) היה קורפוס שריון של הורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
הקורפוס הוקם בצרפת ב-28 ביולי 1943 בשם "קורפוס המילואים ה-58", והועמד תחת פיקוד לאו גייר פון שוופנבורג, שהוחלף ב-1 בדצמבר 1943 על ידי הנס-קרל פון אזבק.
ב-10 בפברואר 1944 מונה ולטר קריגר למפקד הקורפוס, וב-6 ביולי 1944 הוסב הקורפוס לקורפוס פאנצר. באוגוסט נשלח הקורפוס לנורמנדי כחלק מארמיית הפאנצר החמישית, ובאוקטובר הועמד תחת פיקוד הארמייה הראשונה. בדצמבר לחם הקורפוס במהלך הקרב על הבליטה, כחלק מארמיית הפאנצר החמישית, ובפברואר 1945 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה ה-15. ב-27 במרץ 1945 מונה ולטר בוטש לפקד על הקורפוס, שהעבר שוב תחת פיקוד ארמיית הפאנצר החמישית, ופיקד עליו עד לכניעת כל כוחות קבוצת ארמיות B בכיס הרוהר, ב-18 באפריל 1945.
סדר הכוחות.
הקרב על הבליטה.