פבל נזרקנו התחנך בקבוצת הנוער של דינמו מינסק ובשנת 2012 החל לשחק בקבוצת עתודה של המועדון. בשנת 2015 הוא הושאל לקבוצת בלשינה בוברויסק ובאפריל שיחק לראשונה בליגת העל בלארוסית. בהמשך פבל נזרנקו שיחק בהשאלה במספר קבוצות. בשנת 2016 בהיותו משחק עבור דינמו ברסט הוא הבקיע את שערו הראשון בליגת העל. בשנת 2019 הוא נמכר לסלוצק וכעבור שנה עבר לויטבסק.
פבל נזרנקו היה שחקן נבחרות הנוער של בלארוס בשנים 2011–2016.
שורוק אמין
שורוק אמין (בערבית: شروق أمين, באנגלית: Shurooq Amin, נולדה ב-1967) היא ציירת ומשוררת כוויתית. בעלת תואר דוקטור PHD בספרות אנגלית. התמחתה בציור ושירה אקפרסטית.
לימודים.
שורוק אמין נולדה בכוויית לאב כוויתי ולאם סורית. אביה נפטר כשהייתה בת 11. היא סיימה תואר ראשון בספרות אנגלית מאוניברסיטת כווית בשנת 1988 ותואר שני בספרות מודרנית מאוניברסיטת קנט שבבריטניה בשנת 1989. היא סיימה את הדוקטורט שלה בספרות אנגלית ובכתיבה יוצרת ממכללת וורנבורו בשנת 2007, והתמחתה בציור, אמנות ושירה אקפרסטית.
אמין היא מרצה באוניברסיטת כוויית, שם היא עומדת בראש היחידה לשפה האנגלית במכללה למינהל עסקים.
קורות חיים אמנותיים.
מאז תערוכת היחיד הראשונה שלה בשנת 1992, עבודותיה של אמין התפתחו לחקר דת ומיניות, תוך קריאת תיגר על גבולות תרבותיים וחברתיים. בשנים 2009 ו -2010 הציגה תערוכה בשם "בנות חברה", בכווית ובלונדון. הנושא של התערוכה בשנת 2012 בגלריית אל-מ' שבכווית סיטי, כוויית, היה, "זה עולם של גברים", אודות גברים במדינות במדינות המפרץ הפרסי ה-GCC. בכירים בעיר כווית סיטי סגרו את התערוכה שלוש שעות לאחר פתיחתה, כי התוכן היה "פורנוגרפי". לדברי אמין, הרשויות התמקדו בעבודה המתארת שלושה גברים משחקי קלפים "ששותים 'מיץ ענבים' מבקבוק אשר הציע אלכוהול ממוחשב" וביצירתה "המאהבת שלי ומשפחה", המתארת גבר עם אישה היושבת בחיקו. תערוכת 2013 בדובאי, "פופקורנוגרפית", חקרה טאבו בחברה המזרח תיכונית. היא מיוצגת על ידי גלריית אייאם-Ayyam. בשנת 2013 זכתה בפרס אמן השנה שחילקה קרן פרסי האישה הערבייה.
אמין כותבת סיפורים קצרים ושירה. בשנת 1994 פרסמה את קובץ השירה "פרפר כוויתי שנחשף". כתביה הופיעו בכתבי העת הספרותיים מילים-מיתוס, תחריטים, דיודה ויופי/אמת. היא הייתה מועמדת לפרס פושקארט האמריקאי בדצמבר 2007 על שירה "צַפִּיחִית פטל-תאנה ועירום ברונזה" - "Framboise Fig and Bronze Nude".
רנו טראפיק
רנו טראפיק (בצרפתית: Renault Trafic) היא מכונית מסחרית המיוצרת במספר תצורות מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית רנו, אשר מיוצרת משנת 1980 בצרפת.
בספרד דגמי "רנו טראפיק" מיוצרים על ידי Renault España , בארגנטינה על ידי Renault Argentina , בצ'ילה על ידי Renault Chile ובסין על ידי Dongfeng Renault חברה במיזם משותף בין "רנו" ו-"Dongfeng Motor Group" ).
בשנת 2002 נבחרה "רנו טראפיק" בגרסה מסחרית ל"מכונית המסחרית הבינלאומית של השנה" ("Light commercial vehicle" ) על ידי פאנל של 20 עיתונאים באירופה.
דגמים זהים ברישיון "רנו".
דגמי "רנו טראפיק" זהים לדגמי "Nissan Primastar" אשר יוצרו על ידי ניסאן היפנית בין השנים 2001–2016.
דגמי "Opel Vivaro" (2000-1997) מתוצרת אופל זהים לדגמי "רנו טראפיק". בארצות הברית הדגם היה קרוי "Chevrolet Trafic".
דגם "Fiat Talento (2016)" מיוצר על בסיס "רנו טראפיק".
בבריטניה, דגם "Vauxhall Vivaro" מתוצרת ווקסהול מוטורס יוצר על בסיס "רנו טראפיק".
דגם "Mitsubishi Express" מתוצרת מיצובישי מוטורס יוצר עד שנת 2018 על בסיס "רנו טראפיק".
משנת 2007 יצרנית הרכב ההודית טאטא מוטורס מייצרת את דגם "Tata Winger" על בסיס דגמי "רנו טראפיק", דגמים שיוצרו בין השנים 1995–2001.
אלברט פון קלר
אלברט פון קלר (בגרמנית: Albert von Keller; 27 באפריל 1844 - 14 ביולי 1920) היה צייר גרמני ממוצא שווייצרי. הוא התמחה בפורטרטים ובסצינות בייתיות, בהן דמויות נשים הן מאפיין בולט.
ביוגרפיה.
קלר נולד בגאיס, שווייץ. הוא היה אחד משמונה ילדים שנולדו לקרוליין קלר, שהתגרשה לאחר לידתו. כנהוג באותם ימים, היא חידשה את השימוש בשם הנעורים שלה. כשהיה בן שלוש, לאחר מספר מעברי דירה, התיישבה המשפחה בביירוית, שם למד בבית הספר היסודי ולקח שיעורי פסנתר.
בשנת 1852, אמו קיבלה אזרחות בבוואריה. באמצע 1854 הם עברו להתגורר במינכן והוא נרשם לגמנסיה, וכשסיים את לימודיו בשנת 1863, עבר לאוניברסיטת לודוויג מקסימיליאן כדי ללמוד משפטים.
לאחר 1865 החליט להמשיך בקריירה באמנות במקום משפטים, ולמד זמן קצר בלבד באקדמיה לאמנויות יפות. הוא ערך מספר נסיעות לימודים ברחבי גרמניה, צרפת, איטליה ומדינות השפלה.
בשנת 1878 נישא לאירנה פון איכטאל (1858–1907), נכדתו של בנקאי החצר הבווארית. בסופו של דבר הוא יצייר למעלה מארבעים דיוקנאות שלה. בנם הראשון נפטר כתינוק. בנם השני, נולד בשנת 1884, אך נפטר בשנת 1906, זמן קצר לפני אמו.
יצירה.
משנת 1867 עבד בכמה אולפני אמנים שונים ברחבי מינכן, כולל זה של ארתור פון רמברג, שם למד ציור עירום.
בנוסף ללימודיו האקדמיים, קלר התמצא בעבודתם של ציירים איטלקים. לאחר קרבה מסוימת לציור סלוני אקדמי, הוא הגיע לסגנון אקספרסיבי באמצעות מגע עם אימפרסיוניזם, אך בעיקר עם ציורו של חברו לכל החיים הוגו פון הברמן.
הוא צייר דיוקנאות ועירום בסגנון ובפורמט גדול. לאחר שנכנס להיות חבר בחברה הפסיכולוגית בשנת 1866, עסק גם בנושאים מיסטיים ודתיים.
משנת 1869 היה קלר מציג שותף בארמון הזכוכית המלכותי ובאגודת האמנות במינכן, והחל מ־1873 חבר בעמותת האמנים "אלוטריה". את פריצתו האמנותית הוא השיג בשנת 1873 עם הציור "שופן" עליו קיבל מדליה בווינה.
ייצוג הנשים שולט בכל היצירה של אלברט פון קלר. הספקטרום נע בין עירום לדיוקנאות קונבנציונליות, כולל הצארית אלכסנדרה פיודורובנה הרוסית. במיוחד בעבודתו המאוחרת, בולט אצלו הצגת נשים בסביבה מפוארת בתנוחות שונות. מקום מגוריו המפואר במינכן שימש מוטיב רקע בתמונות.
בשנת 1892 הוא היה אחד ממייסדי הזצסיון במינכן ושימש כסגן נשיא בשנים 1904 עד 1920. הוא היה גם חבר הנהלה ב"דויטשר קונסטלרבונד ". בשנת 1898 הוא קיבל את צלב האבירים של מסדר הכבוד של הכתר הבווארי, שהעניק לו זכות שימוש בשמו בתואר האצילות.
בפברואר 1905 הציג מוזיאון במינכן תערוכה של עבודותיו. בשנת 1914, כאשר אורגן מחדש ה- Neue Pinakothek במינכן, עשרים ציורים של האמן נכללו בתערוכת הקבע.
תמונותיו פורסמו בפרסומים רבים במהלך חייו, כולל כתב העת Jugend.
הוא נפטר ב־14 ביולי 1920 במינכן. הוא ואשתו איירין נקברו באלתר סודריפהוף.
יונאקומיס
יונאקומיס (שם מדעי: Unnuakomys) הוא סוג של יונק נכחד שחי בקרטיקון עליון לפני 69 מיליון שנה באלסקה. הוא התגלה בתצורת ערוץ הנסיך ונחקר ב-2019.
סוג קדום זה השתייך לקבוצת המטאתריה, בה יונקי הכיס המודרניים וסוגים נכחדים כמו האלפדון והדידלפודון הקרובים. הוא הגיע לגודל של עכבר בלבד, שבהתבסס על מבנה שיניו היה אוכל חרקים קטן וזריז שחי באקלים הקר של אלסקה והיה בעל פרווה עבה מבודדת לגונן עליו מהקור. זהו הכיסאי הצפוני ביותר שנודע למדע.
סאנג'ונג, קיסר קוריאה
סוּנְג'וֹנְג, קֵיסַר קוֹרֵיאָה (קוריאנית: 순종) נודע בתוארו המלכותי הַקֵיסָר יוֹנְג-חְווּי (קוריאנית: 융희제, הנג'ה: 隆熙帝) היה אחרון המונרכים של קוריאה ושליטה האחרון של האימפריה הקוריאנית. הוא שלט מהדחת אביו קוג'ונג, קיסר קוריאה בשנת 1907 ועד סיפוח קוריאה לתוך האימפריה היפנית והתחלת תקופת הכיבוש היפני בקוריאה בשנת 1910. לאורך שלוש שנות שלטונו ההשפעה היפנית שלטה בפועל בממשל הקוריאני בסיאול ולאחר הדחתו ומותו בשנת 1926 הוא הפך לסמל למאבק הקוריאני לעצמאות.
ביוגרפיה.
סונג'ונג נולד בשנת 1874 בסיאול (דאז נודעה בתור האנסאונג) והיה בנם הרביעי של קוג'ונג, דאז מלך קוריאה והמלכה מין (מִיּוֹנְגְסוֹנְג) אך הראשון מילדיהם להגיע לבגרות. כשהיה בן שנתיים הוכרז סונג'ונג כנסיך הכתר של ממלכת קוריאה תחת שושלת ג'וסון. בשנת 1882 הוא נישא לבת שבט המין, שהפכה לימים לקיסרית סונמיונגיו. בשביל לבסס את עצמאותה וריבונותה של קוריאה משכנותיה האימפריה היפנית והאימפריה הסינית של שושלת צ'ינג, אביו של סונג'ונג, קוג'ונג, הכריז על הקמתה של האימפריה הקוריאנית בשנת 1897, וסונג'ונג הפך לנסיך הכתר הקיסרי בעוד אביו הפך לקיסר.
קיסר.
הניסיון לשמור על עצמאות קוריאה נכשל ולאחר מלחמת סין–יפן הראשונה ומלחמת רוסיה–יפן, האימפריה היפנית הגבירה את השפעתה על קוריאה. ביולי 1907 כפתה יפן על קוריאה להדיח את קוג'ונג, וזאת לאחר שהיפנים גילו כי הוא שלח חלק מתומכיו לדון באירופה על עצמאות קוריאה. כתוצאה מהדחת אביו, הוכרז סונג'ונג כיורשו והפך לקיסר קוריאה. לצידו של סונג'ונג הוכתר אחיו הצעיר יוימין כנסיך הכתר ויורש העצר שכן נודע בנאמנותו לרשויות היפניות.
סנג'ונג עבר מארמון דאוקסוגונג לבית המגורים הקיסרי בארמון צ'האנגדאק. סונג'ונג שלט שלוש שנים בלבד. סמכויות שלטונו הוגבלו על ידי התערבות מזוינת הדרגתית של היפנים בקוריאה. ביולי 1907 הוא הפך לקיסר ונאלץ באופן מיידי לחתום על חוזה יפן-קוריאה משנת 1907. חוזה זה איפשר ליפנים לפקח ולהתערב בממשל של קוריאה, מה שאיפשר גם מינוי שרים יפנים בתוך הממשלה הקוריאנית.