בסה"כ מציג המוזיאון שלוש קומות המלאות ב-14,000 עבודות (רובן עבודות לא גמורות) העשויות ממגוון חומרים: מבד וצבעים (מכל הסוגים) ועד לזפת וריקועי נחושת והוא מרכז את המיטב מהיצירות של ז'ואן (חואן) מירו.
אורי אסף
אוּרי אסף (נולד ב-1936) הוא משורר, פזמונאי ומחזאי ישראלי.
ביוגרפיה.
אסף כתב שירים רבים, מהם כמה שהיו לנכסי צאן ברזל בזמר העברי, כמו "דבר אלי בפרחים", "פרח הלילך", "עפרה", ו"כשהיינו ילדים". עם הזמרים שהרבו לבצע את שיריו נמנים חוה אלברשטיין ("פרח הלילך", "צעצועיה של אסנת", "עלי זהב", "מכתב לאברהם דחרוג'") ויהורם גאון ("כשהיינו ילדים", "אותך", "עלה ברוח סתו").
נולד וגדל בקיבוץ כפר מנחם. הוריו היו ממייסדי הקיבוץ. החל לכתוב שירים כבר בנערותו והתאימם למנגינות ידועות. שרת בצה"ל כקצין סיור ומודיעין והשתתף במלחמת סיני בלחימה יחד עם גדוד 51 של חטיבת גולני בפיקוד מאיר פעיל. לאחר שירותו הצבאי החל לכתוב שירים ללחנים מקוריים. הוא נשלח על ידי הקיבוץ ללמוד הוראה ובמסגרת עבודת ההוראה כתב מילים למחזה מוזיקלי שהעלתה חברת הילדים בקיבוץ. את שירי המחזה הלחין שלמה (בירן) בידרמן ודרכו הגיע אסף לזמרות המובילות בתחילת שנות ה-60 כמו נחמה הנדל ואסתר עופרים. השיר "צללים", בביצוע נחמה הנדל, היה שירו הראשון שהושמע ברדיו.
יחד עם יפה אליאך כתב את המחזה "היהודי האחרון : דרמה ב-5 מערכות".
בגיל 40 עזב את הקיבוץ, התגורר מספר שנים בכפר מרדכי וכיום הוא מתגורר ביישוב גן יבנה. לאסף תואר שני בספרות עברית ותיאטרון מאוניברסיטת תל אביב, וכמו כן הוא מומחה להפעלת קהל. אסף כתב מחזות להצגות ילדים ומבוגרים שהוצגו במסגרות שונות.
אמדאוס (סרט)
אמדאוס (באנגלית: Amadeus) הוא סרט דרמה-ביוגרפיה אמריקני משנת 1984 בבימוי מילוש פורמן, ובכיכובם של טום הולס, פ. מארי אברהם ואליזבת ברידג'. הסרט זכה בשמונה פרסי אוסקר, כולל לסרט הטוב ביותר, ובארבעה פרסי גלובוס הזהב. הסרט מבוסס חלקית על המחזה "אמדאוס" משנת 1979 מאת פיטר שאפר, המציג את סיפור חייו הבדיוני של וולפגנג אמדאוס מוצרט.
הסרט הופק על ידי סול זאנץ, וצולם בצ'כיה, בצרפת ובאוסטריה בתקציב של 18 מיליון דולר.
עלילה.
העלילה מתארת את חייו של המלחין האוסטרי בן המאה ה-18 וולפגנג אמדאוס מוצרט (טום הולס), בעיקר מנקודת מבטו של המלחין האיטלקי אנטוניו סליירי (פ. מארי אברהם), שהיה מלחין החצר של הקיסר יוזף השני בווינה. סליירי המבוגר מאושפז בבית משוגעים, ומבקש להתוודות בפני כומר על חטאיו לפני מותו.
סליירי מוקסם כל חייו ממוזיקה קלאסית ורואה בה את קולו של אלוהים. לפני שנפגש עם מוצרט, סליירי מתרשם מאוד מיצירותיו ומכישרונו. לאחר הפגישה הראשונה עמו ועם רעייתו לעתיד קונסטנצה (אליזבת ברידג'), כקתולי אדוק ושמרן, הוא מזדעזע מאופיו הגס והילדותי של מוצרט, ובעיקר מהפער שבין גאונות המוזיקה שלו לבין ערכיו. כיוון שיצירתו שלו (של סליירי) נתפסת בעיניו כבינונית, הוא נתקף קנאה עזה במוצרט ובכעס גדול כלפי אלוהים שבחר "להשמיע את קולך באמצעות נער מגונה, תאוותן, שחצן ואינפנטילי ואילו לי הענקת רק את היכולת לזהות את התגלמותך עלי אדמות". הוא מחליט לנקום באלוהים דרך הריסת מוצרט. סליירי מתחבר עם מוצרט, וללא ידיעתו הוא עושה כל שביכולתו כדי לפגוע במוניטין של מוצרט, בהצלחת יצירותיו ובשפיותו. בין השאר, הוא מנצל את השפעתו כדי למנוע את הצגת האופרה דון ג'ובאני יותר מחמש פעמים, משתמש במוטיבים מיחסיו המורכבים של מוצרט עם אביו ומזמין ממוצרט רקוויאם בעילום שם. מאוחר יותר יציג סליירי את הרקוויאם כיצירה מקורית שלו.
השחקן עמנואל שיקנדר (סיימון קאלו), חברו של מוצרט, מציע לו להלחין אופרה שתיועד לקהל הרחב. מוצרט מלחין לבקשתו את האופרה חליל הקסם שזוכה להצלחה רבה, אך בהצגה הראשונה שלה הוא נופל למשכב ונלקח לביתו בידי סליירי, שדוחק בו לסיים את כתיבת הרקוויאם למרות מצבו הקשה. קונסטנצה חוזרת למחרת לביתם, ומסלקת את סליירי בכעס, אך מוצאת את מוצרט מת. מוצרט נקבר בקבר אחים לא מסומן.
נמל ימי
טבעת ארומטית
יש בי אהבה
"יש בי אהבה" הוא אלבום האולפן ה-29 של הזמר הישראלי אריק איינשטיין, בשיתוף המוזיקאי שם טוב לוי, שיצא בשנת 1995.
הפקה.
זהו שיתוף הפעולה המלא הרביעי של איינשטיין ולוי, לאחר ששיתפו פעולה באלבומים החל מראשית שנות ה-70.
מרבית שירי האלבום הולחנו ועובדו על ידי לוי. יוצאי דופן הם השירים "יש בי אהבה", שכתב והלחין ארקדי דוכין, "בגללך", שכתב מיכה שטרית והלחין דוכין, "לבכות לך", שכתב והלחין אביב גפן (ואף הוקלט על ידיו מאוחר יותר) ו"כאן לבד הלילה", שכתב והלחין יצחק קלפטר. איינשטיין עצמו כתב ארבעה שירים מהאלבום, וכמו כן נעשה שימוש בטקסטים מאת המשוררים יונתן רטוש ואברהם חלפי. האלבום עצמו נפתח ב"סע לאט ב'" שהוא מעין שיר המשך לשיר הנושא מהאלבום "סע לאט", שהוקלט למעלה מ-20 שנה קודם לכן.
הצילום על גבי עטיפת האלבום מאת אלונה איינשטיין, אשתו הראשונה של איינשטיין, מציג את פניה של אשתו השנייה, סימה אליהו, בעת צילומי מערכון "אליפות הכדורגל" לתוכנית הטלוויזיה "לול", מראשית שנות ה-70.
האלבום היה הצלחה מסחרית גדולה ומכר יותר מ-100 אלף עותקים.
שלונסקי
שְׁלוֹנְסְקִי הוא שם משפחה רוסי או פולני שמשמעו שיוך לשלזיה.
הארמדה הגדולה
פרנצ'סקה קאצ'יני
פרנצ'סקה קאצ'יני (איטלקית: Francesca Caccini; 18 בספטמבר 1587–1640) הייתה מלחינה, זמרת, נגנית לאוטה, משוררת ומורה למוזיקה איטלקייה מראשית תקופת הבארוק. פרנצ'סקה הייתה בתו של ג'וליו קאצ'יני וכנראה המלחינה האירופאית המפורסמת ובעלת ההשפעה הרבה ביותר, בכל סוגה שהיא, מאז הילדגרד פון בינגן במאה ה-12 ועד המאה ה-19. האופרה שלה, "שחרור רוג'רו" הייתה האופרה הראשונה שכתבה מלחינה.
חייה.
קאצ'יני נולדה בפלורנץ וסביר להניח, שאת ראשית הכשרתה המוזיקלית קיבלה אצל אביה. הופעתה הראשונה המתועדת בציבור הייתה כזמרת בחגיגת הכלולות של אנרי הרביעי מצרפת עם מריה דה מדיצ'י בשנת 1600; אביה היה שותף לארגון חגיגת הכלולות ולהלחנת המוזיקה לאירועי הבידור עתירי הפאר והפזרניים שהיו כרוכים בכך.
בשנת 1604, כשכל משפחת קאצ'יני ביקרה בצרפת, השתפך אנרי בדברי הלל ושבח לשירתה - "את הזמרת הטובה ביותר בכל צרפת" - וביקש ממנה להישאר בחצרו; אבל פקידי הרשות הפלורנטיניים דחו את בקשתו ופרנצ'סקה חזרה לאיטליה, שם המשיכה תהילתה לגדול. זמן קצר אחר כך עוררה גם את תשומת לבו של קלאודיו מונטוורדי, ששיבח את שירתה ואת נגינתה. ב-1607 נישאה לאחד מחברי הקמראטה הפלורנטינית, ג'ובאני בטיסטה סיניוריני.
בילדותה הופיעה קאצ'יני עם הוריה, אחיה ואחותה, תחת הכותרת "קונצ'רטו קאצ'יני". בהמשך, כשהייתה למבצעת וירטואוזית, הקימה את "קונצ'רטו דלה דונה" (דומה ל"קונצ'רטה דה דונה" של פרארה) עם אחותה, סטימיה קאצ'יני, והמבצעת מרומא, ויטוריה ארכילאי (1550 - בסביבות 1620). היא הופיעה באופרה השנייה שנכתבה מאז ומעולם, "אאורידיצ'ה" של יאקופו פרי, אם כי התפקידים ששרה נכתבו על ידי אביה, ג'וליו. בתקופה זו נקראה לעיתים לה צ'קינה.
במשך הזמן הזה גם פיתחה את כישוריה כמלחינה. יחד עם הליבריתן מיכלאנג'לו בואונארוטי הצעיר (בן-אחיינו של הצייר) כתבה את המוזיקה לאירועים רבים בחצר מדיצ'י ואף החלה לכתוב בצורה החדשה אז - האופרה. בשנת
1618 הייתה בין מקבלי המשכורות הגבוהות ביותר בחצר. שכרה היה גבוה מזה של אביה.
אחת ההצלחות הגדולות ביותר שלה הייתה בשנת 1625, כשכתבה אופרה לנסיך אורח מפולין, לאדיסלאוס זיגיסמונדו (בהמשך ולדיסלב הרביעי). האופרה הזו, La liberazione di Ruggiero dall'isola d'Alcina, בוצעה גם בוורשה בשנת 1628; זו ההצגה הראשונה המתועדת ומאומתת של אופרה איטלקית מחוץ לאיטליה.
תיעוד שנות חייה האחרונות קלוש וזעום. רשומות פלורנטיניות מלמדות, שפרנצ'סקה קאצ'יני, אשת סנאטור, מתה ב-1640, ומכאן אפשר להסיק, שנישאה בשנית אם הייתה זו היא; ייתכן גם שהייתה זו מישהי אחרת, ואפשר שהיא מתה מוקדם יותר. תאריך מיתה של 1630 מוזכר באחד המקורות.
יצירותיה.
פרנצ'סקה כתבה חמש אופרות, שארבע מהן אבדו (רק "שחרור רוג'רו" נותרה לפליטה). מבין שפע חיבוריה הקטנים יותר, הכוללים מוזיקה כנסייתית, חילונית, ווקאלית ואינסטרומנטלית, הקובץ היחיד שנותר הוא פרסום שלה משנת 1618, "ספר המוזיקה הראשון" ( Il primo libro delle musiche), המכיל קטעים לקול אחד או שניים ובאסו קונטינואו. הקטעים כוללים מדריגלים, קנצונטות, מוזיקה למילים של סונטות, וריאציות סטרופיות וכמה קטעים של מוזיקת קודש, שאפשר לסווגם כמוטטים בארוקיים מוקדמים. על פי סגנונן אלה מונודיות, ומכמה בחינות השיגה פרנצ'סקה את אביה בהעזה מלודית והרמונית; אין ספק, שכתיבתה נועדה, ברוב המקרים, לקולה היא וליכולות השירה הווירטואוזיות שלה עצמה.
הנרקוד?
הנרקוד? (באנגלית: Shall We Dance?) הוא סרט שיצא לאקרנים ב-2004. הסרט מבוסס על סרט יפני בשם דומה משנת 1996.
עלילה.
ג'ון קלארק (ריצ'רד גיר) הוא עורך דין נשוי שאמנם מצליח בעבודתו ובחייו אך אינו חש סיפוק בחייו. בדרכו חזרה מעבודתו הוא עובר כל יום ליד סטודיו לריקודים ומתאהב באחת המורות לריקוד - פאולינה (ג'ניפר לופז). ג'ון מחליט להירשם לחוג לריקוד על מנת לפגוש את פאולינה אך ככל שהוא מתקדם בלימוד גדלה אהבתו לריקודים מאהבתו לפאולינה. בברלי, אשתו של ג'ון (סוזן סרנדון), חושדת בו ושוכרת חוקר פרטי שיעקוב אחרי בעלה.
קרלוס טבס