IS-3 (יוסיף סטלין, ИС-3) היה טנק סובייטי כבד, אשר תוכנן ויוצר בשלהי מלחמת העולם השנייה. טנק כבד זה היה למעשה דגם משופר של קודמו - טנק IS-2.
פיתוח וייצור.
פיתוח הטנק החל בסוף שנת 1944 והתבסס על לקחים שהופקו מהפעלתו הקרבית של הטנק IS-2. לטנק החדש היה שריון משופר וצריח יצוק בצורת חצי כדור. הצריח היה נמוך בכ-40 ס"מ לעומת הצריח של IS-2. השריון הקדמי עובה ל-200 מ"מ לעומת 120 ב-IS-2. עיבוי השריון לא הביא להעלאת משקל הטנק (לעומת IS-2) - הקטנת גובה הצריח פיצתה על עיבוי השריון.
הייצור של טנקי IS-3 נמשך תקופה קצרה יחסית ונפסק כבר בסוף 1946. בסך הכול יוצרו כ-2,300 טנקים.
בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20 הוחזרו מרבית הטנקים למפעלים, שם עברו הסבה לדגם משופר יותר, אשר נקרא IS-3M. מטרת ההסבה הייתה התאמת טנקים אלו לרמתם של הטנקים החדישים (דאז) כמו T-54. בדגם החדש המקלעים הוחלפו בדגמים משופרים, הותקן מכשיר לראיית לילה לנהג, הוחלף סוג מנוע (אך הספק המנוע לא השתנה), הוכנסו שינויים במערכת סינון אוויר, משאבת שמן ידנית הוחלפה במשאבה חשמלית ועוד.
על בסיס טנק זה פותח טנק IS-7 שממנו נבנו מספר טנקים אך הוא לא הגיע לייצור סדרתי.
שימוש.
טנקי IS-3 לא הספיקו להשתתף בקרבות של מלחמת העולם השנייה, כיוון שסדרת הייצור הראשונה הסתיימה במאי 1945, כאשר פסקה הלחימה באירופה. לפי מספר מקורות גדוד אחד של טנקי IS-3 השתתף במלחמה עם יפן. הטנק התגלה לראשונה לעיניים מערביות ב-7 בספטמבר 1945 במצעד המשותף של בעלות הברית שנערך בברלין, לרגל סיום מלחמת העולם השנייה. הטנקים הללו הותירו רושם רב על הקצינים האמריקאים והבריטים שנכחו במצעד.
בצבא האדום שירתו טנקים אלו עד סוף שנות ה-60. ביחידות שריון קדמיות הם הוחלפו בטנקי T-54. טנקי IS-3 הועברו ליחדות דרג שני ולאחר מכן הועברו לשימושן של יחידות מילואים במקרה של מלחמה כוללת.
לעומת הטנקים האחרים שיוצרו בברית המועצות לאחר מלחמת העולם השנייה הם לא סופקו למדינות ברית ורשה. שני הצבאות היחידים (חוץ מברית המועצות) בהם שירת טנק זה היו צבא קוריאה הצפונית וצבא מצרים (בשנים 1962–1967 קיבלה מצרים מברית המועצות כ-100 טנקים מסוג IS-3). לקוריאה הצפונית הטנקים סופקו רק לאחר מלחמת קוריאה, כך שהם לא הספיקו להשתתף בלחימה.
השימוש הקרבי היחיד בטנקי IS-3 היה במהלך מלחמת ששת הימים. כ-40 טנקים מסוג זה היו ברשותה של הדיוויזיה המצרית השביעית שנלחמה באזור רפיח. למרות השריון העבה שלהם והתותח האימתני לא הצליחו טנקים אלו להוות יריב של ממש לכוחות השריון הישראלים. טנקי פטון של חטיבה 7 הצליחו לפגוע ולהוציא משימוש כ-15 טנקי IS-3, שאר הטנקים נפלו לידי צה"ל בשלמותם לאחר שננטשו על ידי אנשי צוותיהם.
לאחר המלחמה השתמש צה"ל בכמה טנקי IS-3 כגררים לפינוי כלי הרכב המצריים שהושארו בסיני. עם פרוץ מלחמת ההתשה נמצא שימוש מקורי ל-4 טנקי IS-3. מטנקים אלו פורק המנוע ותיבת ההילוכים והם הוצבו במעוזי קו בר-לב כעמדות ירי נייחות. הטנקים הוצבו על משטחי בטון משופעים על מנת לאפשר הרמת תותח הטנק בזווית של 45 מעלות (במצב מאונך ניתן היה להרים את התותח של IS-3 בזווית של 22 מעלות בלבד). 2 מהטנקים הוצבו במעוז "אורקל" ושניים נוספים - במעוז בודפשט. הטנקים השתתפו בירי על הצד המצרי של התעלה במהלך המלחמה. במלחמת יום הכיפורים לא השתתפו הטנקים בעמדות אלו בשל היעדר תחמושת. התחמושת של הטנקים מקורה בשלל שנלקח במהלך מלחמת ששת הימים ולא היה מקור נוסף להספקת התחמושת.
סורת אל-כות'ר
סורת אל-כַּוּתְ'ר (ערבית: سورة الكوثر), או סורת השפע, היא סורה מספר 108 בקוראן. סורה קצרה זו, הקצרה ביותר בקוראן, מונה שלושה פסוקים (אַיאַת) בלבד, ולפי האמונה המוסלמית היא הורדה למוחמד באמצעות המלאך גִ'בְריל (جبريل) במכה. לפי ספרו של אבּן אלצֻ'רַיְס, פַצָ'אאִ'יל אלקֻראן (מהמאה ה-10), המיוחס לפרשן הקוראן עַטָאא' אלחֻ'ראסאני (בן המאה ה-8), הורדה סורה זו אחרי סורת אל-אעדיאת ולפני סורת א-תכאת'ר.
ישנן גרסאות שונות לגבי נסיבות ירידת הסורה. לפי ההיסטוריון המוסלמי אבן אִסְחאק ירדה סורה זו למוחמד במכה זמן קצר לפני המסע הלילי של מוחמד, כאשר אעץ אבן וַאיל, ממנהיגי עובדי האלילים בתקופה שלפני מדינה, עלב במוחמד על שאין לו בנים שישאו את שמו וזכרו, ועל כן יישכח. פרשנים אחרים מייחסים את העלבון לאבו להב אבן עבד אל-מֻטַלִב (أبولهب), שהיה דודו של מוחמד וחתנו, או לכעב אבן אל-אשרף, משורר בן שבט בני נדיר היהודי אשר עיין את מחמד וכתב נגדו.
המילה "אל-כַוּתְ'ר" היא מילה יחידאית בקוראן, המתארת את אשר ניתן למוחמד. תפסירים (פירוש לקוראן) מפרשים כי מדובר בשמו של נהר בגן עדן אליו יובלו כל המאמינים האמיתיים באללה ביום אלקיאמה, הוא יום הדין באסלאם, ממנו ישתו פעם אחת ויחידה, ולעולם לא יצמאו עוד. התפסירים גם מאמינים כי אל-כַוּתְ'ר מתאר את כל הטוב שהוענק למוחמד -ובכלל זאת ההתגלויות האלוהיות שיצרו את הקוראן.
המסורת השיעית טוענת כי אל-כות'ר היא כינוי לפאטמה בת מוחמד, אשתו של האימאם השיעי הראשון עלי בן אבי טאלב ואימם של האימאם השני חסן אבן עלי והשלישי חוסיין אבן עלי, דרכו נולדו שאר האימאמים שהנהיגו את הקהילה השיעית.
אסקיאל גאראי
אסקייל מרסלו גאראי (ספרדית: Ezequiel Marcelo Garay; נולד ב-10 באוקטובר 1986 ברוסריו) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי. ידוע כבעל יכולת טובה בבעיטות חופשיות ובבעיטות עונשין.
ביוגרפיה.
גאראי ערך את הופעת הבכורה שלו בשנת 2004 במדי ניואל'ס אולד בויס, במסגרת ליגת העל הארגנטינאית. משחק זה היה מול חימנסיה לה פלאטה, וגאראי סייע לקבוצתו לזכות באליפות האפרטורה.
הוא זכה לפרסום נוסף ב-2005 כשנמנה עם סגל הנבחרת עד גיל 20 שזכתה בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20. באותה שנה השתתף גאראי ב-12 משחקים נוספים במדי ניואל'ס, והבקיע את שערו הראשון בניצחון 2 - 1 על רוסאריו סנטרל במסגרת הדרבי של רוסאריו. בשלהי 2005 הוא עבר לראסינג סנטנדר מליגת העל הספרדית, לאחר שהשתתף ב-13 משחקים מקצועניים בלבד במדי ניואל'ס.
תוך זמן קצר הצליח גאראי לבסס את מקומו בהרכב הפותח של סנטנדר. הוא פתח ב-30 מתוך 38 משחקי הליגה של הקבוצה בעונת 2006/2007, ובנוסף ליכולתו בהגנה הוא הצליח לשחק היטב גם בהתקפה עם תשעה שערים. רוב השערים נבעו מבעיטות עונשין או בעיטות חופשיות. אחד מהשערים שלו היה במשחק הבית מול ריאל מדריד, ובאמצעותו הוא סייע לקבוצתו להימנע מהפסד. סנטנדר סיימה את העונה במקום ה-10, שהיה הטוב ביותר שלה מאז שעלתה מליגת המשנה ב-2002. הוא זומן לסגל של נבחרת ארגנטינה, אך עד כה השתתף במשחק אחד בלבד.
עונת 2007/2008 הייתה מעורבת מבחינתו. הוא אמנם מילא תפקיד חשוב בכך שסנטנדר סיימה במקום ה-6 והעפילה לגביע אופ"א בעונה שלאחר מכן, אך מנגד סבל ממספר פציעות שהגבילו אותו ל-22 משחקי ליגה. יכולתו הטובה זיכתה אותו בתשומת לבם של מועדונים בכירים יותר מסנטנדר.
במאי 2007 זימן מאמן הנבחרת אלפיו באסילה את גאראי לקראת סדרת משחקי ידידות והקופה אמריקה 2007. אולם, גאראי לא זכה להשתתף באף אחד מהמשחקים הללו כיוון שסבל ממספר פציעות. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארגנטינה בהפסד 1 - 2 לנבחרת נורווגיה במשחק הידידות שנערך ב-22 באוגוסט 2007. בהמשך זומן לנבחרת האולימפית לקראת משחקי הכדורגל באולימפיאדת בייג'ינג, בהם הוביל אותה לזכייה במדליית הזהב.
ראסינג מכרה את כרטיס השחקן שלו לריאל מדריד ב-2008, שהשאילה אותו בחזרה עד יוני 2009. גאראי ערך את הופעת הבכורה שלו בריאל ב-29 באוגוסט 2009, בניצחון 3 - 2 על דפורטיבו לה קורוניה במשחק הפתיחה של הליגה.
ביולי 2011 חתם בבנפיקה ליסבון תמורת 5 מיליון €. ב-25 ביוני 2014 חתם בזניט סנט פטרסבורג הרוסית עבור 6 מיליון € ושיחק בשורותיה במשך שנתיים.
ב-1 בספטמבר 2016 גאראי עבר לולנסיה תמורת 20 מיליון €.
במרץ 2020 נודע כי נדבק בנגיף הקורונה במהלך מגפת הקורונה והפך לכדורגלן הראשון בלה ליגה שאובחן כחולה בנגיף.
ב-16 ביולי 2021 הודיע על פרישה מכדורגל.
תארים.
נבחרת ארגנטינה.
מדליה אולימפית: 2008
פאבלו סבאלטה
פאבלו חבייר סבאלטה חירוד (בספרדית: Pablo Javier Zabaleta Girod; נולד ב-16 בינואר 1985 בבואנוס איירס, ארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדות המגן הימני והקשר הימני.
סבאלטה החל את הקריירה בסן לורנסו ושיחק בשורותיה 3 שנים, הוא הועבר לידי אספניול בקיץ 2005 תמורת 3 מיליון אירו. הוא נחשב לאחד השחקנים החשובים של הקבוצה ובקיץ 2007, לאחר שהגיע עם קבוצתו לגמר גביע אופ"א שם הפסידה אספניול לסביליה, נפוצו שמועות על כך שאינטר מילאנו האיטלקית מעוניינת להחתים אותו כמחליף אפשרי לחבייר זאנטי. לקראת סוף אוגוסט 2008 חתם סבאלטה על חוזה בקבוצת מנצ'סטר סיטי תמורת 12 מיליון אירו עבור כרטיסו. סבאלטה נחשב ליורשו של חבייר זאנטי בנבחרת. בעונת 2012/2013 זכה בתואר שחקן העונה של מנצ'סטר סיטי. לקראת סיום עונת 2016/17 פאבלו סבאלטה הודיע שהוא לא ימשיך בעונה הבאה במנצ'סטר סיטי אחרי 9 שנים במועדון בהן זכה ב־6 תארים. ב-26 במאי 2017 חתם סאבלטה לשנתיים בווסטהאם יונייטד.
סבאלטה היה מהשחקנים הבולטים בשורות הנבחרות הצעירות של ארגנטינה והשתתף בשני גביעי עולם לנוער (2003, 2005). בטורניר השני אף שימש כקפטן הנבחרת שזכתה בו. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת באוגוסט 2005 כשפתח בהרכב משחק הידידות מול הונגריה, במשחק בו ערך גם ליונל מסי את הופעת הבכורה שלו.
סבאלטה היה אחד השחקנים המרכזיים בזכייתה של הנבחרת האולימפית של ארגנטינה במדליית הזהב באולימפיאדת בייג'ינג (2008).