ויסי יצאה לסיבוב הופעות עולמי בינואר 2007. היא נסעה לאוסטרליה עם קונסטנטינוס כריסטופורו והופיעה בשלושה קונצרטים במלבורן ובסידני, לאחר מכן סיירה גם בצפון אמריקה. בנובמבר 2007 קיימה קונצרט צדקה מיוחד בלונדון עבור "הקרן המיטיבה האוינוסית". הוא נערך ב"בית האופרה המלכותי" בקובנט גרדן עם התזמורת הפילהרמונית של לונדון, שם גייסה 250,000 ליש"ט, למעט כרטיסי הכניסה במחיר של 200 ליש"ט.
האלבום היווני של ויסי "אפגורורמנו" יצא ב-9 בדצמבר 2008, האלבום כלל שירים של פטריק לאונרד, אדם כהן, קארה דיוגארדי, גלן באלארד, דן וילסון, ייניס קפונדיס וויסי עצמה. הפקת האלבום נעשתה ברובה על ידי ויסי עצמה. היה זה האלבום הראשון מאז 1983 שלא כלל שירים ובאופן כללי לא כלל שיתופי פעולה ניקוס קרוולס. בריאיון למגזין "דאון טאון" הסבירה שהשניים עייפו זה מזה, אך הבהירה כי זה לא פוסל שיתוף פעולה בעתיד. האלבום הפך לזהב בשבוע הראשון ליציאתו, והגיע למקום הראשון בשבוע השני שלו במצעדים לפני שהתייצב בסטטוס של פלטינה כפולה. החל מאפריל 2009 מכר האלבום 27 אלף עותקים. כפי שקרה במקרים רבים לאורך הקריירה של ויסי, היא ספגה ביקורת מצד כמה עיתונאים. "Eleftheros Typos" ציין את האלבום ככישלון מסחרי יחסית והמשיך את הירידה המסחרית שעומדת בפני ויסי בשנות האלפיים. אף שהדבר נבע בחלקו מהתלאות שעומדות בפני תעשיית המוזיקה היוונית כולל פיראטיות, המשבר הכלכלי, ושינוי טעמים מוזיקליים, שהובילו לדעיכה כללית. במאמר על "שלישיית זהב" של הפופ היווני, המורכבת מויסי, דספינה וסאקיס רובאס, הביקורות ציינו את ויסי כבעלת הדעיכה הגדולה ביותר מהשלישייה. צוטטו כמה סיבות לכך, כמו התוצאה הלא מוצלחת של ויסי באירוויזיון והיעדרויות ארוכות מיוון במרדף אחר קריירה בחו"ל בגיל מתקדם יחסית, מה שהוביל לכך שהיא איבדה חלק מהבסיס היווני שלה. למרות ביקורות אלו, "אפגורורמנו" הפך לאלבום הנמכר ביותר של אמנית ביוון לשנת 2009.
השנים האחרונות- הווה.
סרט תיעודי בשם "Oso Eho Foni" יצא על ויסי באלפא טלוויזיה היוונית ב-30 במרץ 2011. הסרט מתמקד בחיי היומיום של ויסי. ב-1 באפריל 2013, לאחר המשבר הכלכלי הגדול בקפריסין, הופיעה אנה ויסי יחד עם עוד 49 אמנים אחרים בניקוסיה במטרה לעזור לאנשים נזקקים על ידי בקשת תרומת בגדים, אוכל ותרופות במקום לשלם על כרטיסים. ויסי הופיע בקונצרט דומה למטרות דומות בלרנקה ב-27 במאי, בפני קהל של 30,000 איש. בנובמבר יצא לאור האלבום "דיימונס", האלבום נמכר בכ-80,240 עותקים בשבוע הראשון שלו.
ב-24 בינואר 2014, יצא לאור הסינגל "Ena I Kanena", השיר הגיע לשני המקומות הראשונים ב-iTunes היווני, וב-6 בפברואר הופיע לראשונה כמספר 1 במצעד הסינגלים הדיגיטל הרשמי. בקפריסין השיר הגיע למקום הראשון בתחנות הרדיו הפופולריות ביותר.
האלבום "Sinentefxi" יצא לאור ב-30 בנובמבר 2015, ובו 14 שירים חדשים. כל השירים הולחנו על ידי ניקוס קרוולס. האלבום הגיע למקום הראשון בטבלאות ה-iTunes של קפריסין ויוון, ונכנס גם למאה המובילים במלטה ובספרד. האלבום זכה ב"אלבום השנה" בטקס פרסי Super Music- 2016 בקפריסין.
מאז 2015 ובמשך 5 שנים ברציפות אנה ויסי מחזיקה בתושבות מצליחה במועדון ארמו באתונה. בשנים 2018 ו-2019 היא ביצעה את אותה הצגה בהצלחה גדולה במועדון הלילה "BARBARELLA" שבסלוניקי וסיירה בהרחבה במהלך כל הקיץ ביוון, קפריסין ובעולם.
חיים אישיים.
ויסי פגשה את ניקוס קרוולס בראשית שנות השמונים, והם נישאו בשנת 1983. יש להם בת, סופיה קרבלה שגרה בניו יורק. בהמשך הם התגרשו, אך נשארו חברים טובים. קרוולס ממשיך לכתוב את מרבית שיריה של ויסי.
אלזער הורן
אוניברסיטת יוסטון
אוניברסיטת יוסטון (באנגלית: University of Houston) היא אוניברסיטת מחקר ציבורית הממוקמת ביוסטון, שבמדינת טקסס אשר בארצות הברית. האוניברסיטה הוקמה ב-1927 והיא האוניברסיטה השלישית בגודלה במדינה, עם כ-46,000 סטודנטים, ושטחה מתפרס על כ-66 דונם. במוסד ישנן כ-282 תוכניות לימוד שונות, וכ-40 מכוני מחקר. ההשפעה הכלכלית של האוניברסיטה תורמת יותר משלושה מיליארד דולר לשנה לכלכלה של טקסס, תוך שהיא מייצרת כ-24,000 משרות. פועלים בה כ-400 ארגוני סטודנטים ו-17 קבוצות ספורט.
האוניברסיטה חברה באוניברסיטאות הערים הגדולות וחברה באיגוד אוניברסיטאות המחקר.
היסטוריה.
עם הייוסדה בשנת 1927, למדו באוניברסיטת יוסטון כ-232 סטודנטים ועבדו בה כ-12 אנשי סגל. בשנת 1939 שופץ הקמפוס והורחב מאוד, ולמדו בו למעלה מ-2,500 סטודנטים. במהלך מלחמת העולם השנייה חלק משמעותי מן הסטודנטים גויסו והאוניברסיטה הכשירה טכנאי רדיו עבור צי ארצות הברית. בשנת 1947 החלו לימודי משפטים במוסד, וכשנתיים לאחר מכן נבנתה ספרייה חדשה. בתקופה זו למדו כבר כ-14,000 סטודנטים עם כ-300 אנשי סגל. בשנות ה-50 אוניברסיטת יוסטון פעלה כאוניברסיטה פרטית, אך לאחר משבר כספי היא חזרה להיות ציבורית בתחילת שנות ה-60. בתקופה זו התנועה האפרו-אמריקאית לזכויות האזרח קיימה מחאות כנגד האוניברסיטה, על היותה פתוחה אך ורק ללבנים.
מחלקות ובתי ספר.
בין הקולג'ים ובתי הספר של אוניברסיטת יוסטון:
טיינג'ין טיינהי
יחסי איטליה–הודו
יחסי איטליה–הודו הם היחסים הבינלאומיים שקיימים בין הודו ואיטליה. היחסים מאופיינים בחום ובחברות.
היסטוריה מוקדמת.
יחסים הודו-רומיים.
היחסים בין הודו ואיטליה מתוארכים לתקופות קדומות. עבודות של סופרים כגון "Library of History" של דיודורוס סיקולוס, "אינדיקה" של אריאנוס, ו"Natural History" של פליניוס הזקן מתייחסים להודו. קשרי המסחר פרחו בין הודו לאימפריה הרומית, במיוחד במאה הראשונה והשנייה לספירה. מטמון מטבעות רומיים התגלה ברחבי חצי האי ההודי, וראיות מצביעות על קיומן של התנחלויות קבועות של סוחרים רומיים בדרום הודו. גילוי פסלון שנהב הודי בהריסות פומפיי מאשר כי סחורות נסחרו בשני הכיוונים. האימפריה הרומית והתרבויות ההודיות החליפו גם משלחות דיפלומטיות. משלחת הודית הפליגה מברוץ' (המכונה הרומאים ברגיזה) בשנת 25 לפני הספירה והגיעה לרומא ארבע שנים לאחר מכן. קיימים רשומות של משלחות הודיות שנשלחו לטראיאנוס, אנטונינוס פיוס, יוליאנוס הכופר ויוסטיניאנוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית.
ימי הביניים.
היחסים והסחר בין אגן הים התיכון להודו הסתיימו לאחר נפילת האימפריה הרומית, אך התחדשו לאחר כמה מאות שנים. בימי הביניים שוב החלו סוחרים איטלקיים לרשום את המסלולים הישנים לעבר המזרח בהם השתמשו הרומאים. הבולט בין הסוחרים הללו היה מרקו פולו, שביקר בדרום מזרח הודו ונמלים כמו קיאק, קומורין (כיום קניאקומארי), קווילון (כיום קולאם), ת'אנה, סומנת וקמבי. מרקו פולו פרסם את מסע המסע שלו "מסעות מרקו פולו" בו תיאר את החיים והמנהגים בהודו בסוף המאה ה-13.
ונציאנים בולטים אחרים ביקרו גם בהודו. ניקולו דה קונטי עזב את ונציה בשנת 1419 כדי לבקר במזרח התיכון, בפרס ואז בהודו. קונטי חצה את חצי האי ההודי מחוף לחוף, וגם עבר ביבשה לוויג'יאנגארה. צ'זארה פדריצ'י הפליגה מוונציה בשנת 1563 לכיוון מזרח. הוא ביקר "בוויג'יאנאגארה ובמדינת" קרלה של ימינו, ותיעד את מסעותיו ב-"Viaggio nell'India Orientale et oltra l'India nel quale si contengono cose dilettevoli", 1587. סוחר ותכשיטן ונציאני, גספרו בלבי ביקר בפרס ובהודו בשנים 1579–1588, ופרסם את חוויותיו ב- "Viaggio dell'Indie Orientali, di Gasparo Balbi, Gioielliero Venetiano", "1590". אמברוסיו במבו נסע מוונציה בשנת 1671 ובילה ארבע שנים בביקור במזרח התיכון, הודו ופרס. הוא תיעד את ביקוריו בגואה ובומביי (כיום מומבאי) ביומנו "Viaggio e giornale per parte dell'Asia di quattro anni circa fatto da me Ambrosio Bembo, Nobile Veneto". ניקולו מנוצ'י עזב את ונציה בגיל ארבע עשרה ופנה להודו. הוא שירת את האימפריה המוגולית ומאוחר יותר נפטר בהודו. "Storia do Mogor" של "מנוצ'י" הוא בין ההיסטוריה המפורטת ביותר של האימפריה המוגולית (בתקופה 1653–1708) שנכתבה על ידי צופה אירופי באותה העת.
המבקרים הגיעו גם מאזורים אחרים באיטליה. פיליפו סאסטי, חוקר והומניסט מפירנצה, ביקר גם הוא בהודו. הוא נפטר בגואה בשנת 1588. סאסטי כתב כמה מכתבים בהם ציין קווי דמיון בין סנסקריט לאיטלקית. פייטרו דלה ואלה מרומא הגיע להודו בשנת 1624, שם ביקר בסוראט, גואה וקלדי. הוא פרסם את "המסעות בפרס ובהודו" בין השנים 1658 ל-1663. ג'ובאני פרנצ'סקו ג'מלי קאררי, עורך דין מנאפולי, ביקר בדרום הודו במהלך מסע ברחבי העולם שהחל בשנת 1693. ג'מלי קאררי מספקת תיאור מפורט של מחנהו של קיסר המוגולי אורנגזב במהלך המערכה של דקאן בשנת 1695, "בג'ירו אינטורנו אל מונדו", שפורסם בשנת 1699. איטלקים רבים אחרים ביקרו גם בהודו ושמם מוזכר בכרוניקה ישנה. מלבד סוחרים ומטיילים, איטלקים שירתו גם בתפקידים אחרים בהודו כמו רופאים ותותחנים. ז'אן-בפטיסט ונטורה האיטלקי תרם לארגון החי"ר בצבא ראנג'יט סינג בשנות ה-30 וה-40 של המאה ה-19.
הראג' הבריטי.