בל נחשב לחוקר מוביל בתחום הניתוח הכלכלי של המשפט, והוא כיהן כנשיא האגודה הישראלית למשפט וכלכלה, וכן כחבר במקבילתה בארצות הברית, American Law and Economics Association. מאמרים שכתב הוצגו בכנסים השנתיים של אגודות אלו וכן ב-International Society for New Institutional Economics, ופורסמו בכתבי העת המשפטיים המובילים בעולם, בהם Yale Law Journal, Stanford Law Review ו-Columbia Law Review. כמו כן, בל כיהן כמנהל הפורום המשפטי העולמי במרכז ירושלים לעניינים ציבוריים.
בשנת 2011 השתתף בל בדיון באוניברסיטת סטנפורד בנושא "דו"ח גולדסטון והחלת המשפט הבינלאומי על הסכסוך הערבי-ישראלי", בו התפלמס עם ריצ'רד גולדסטון באשר לממצאי הדו"ח.
בל כיהן כפרופסור אורח באוניברסיטאות פורדהם וקונטיקט.
חבויי צוואר
צב יבשה דורבני
תיאוקסנה מסירקוסאי
תיאוקסנה (ביוונית: Θεόξενα; נולדה לפני 317 לפנה"ס - נפטרה אחרי 289 לפנה"ס) הייתה נסיכה מצרית, ואשתו של אגתוקלס טיראן סירקוסאי.
ביוגרפיה.
למעשה, מוצאה של תיאוקסנה אינו מצוין במפורש באף מקור. יוסטינוס מציין כי היא באה ממצרים התלמיית, ועל בסיס הערתו זו, סוברים מרבית החוקרים שהיא הייתה בתה של ברניקי הראשונה, אם כי לא ברור אם היא נולדה מבעלה הראשון של ברניקי, המצביא המוקדוני פיליפוס, או שמא היא הייתה מבעלה השני תלמי הראשון מלך מצרים. כך או כך, תלמי התייחס אל ילדיו הן הביולוגיים והן המאומצים כנסיכים.
בתקופה הסוערת של מלחמות הדיאדוכים, החל תלמי להשיא את בניו ובנותיו לשליטים שונים במטרה לצבור השפעה. אחותה של תיאוקסנה, אנטיגונה, הושאה לפירוס הראשון מלך אפירוס. אחיה מגאס מונה למושל קירנה, ליסנדרה נישאה לאלכסנדר החמישי, מלך מוקדון וארסינואי נישאה לליסימכוס מלך תראקיה.
תיאוקסנה עצמה, נישאה באזור שנת 300 לפנה"ס לאגתוקלס טיראן סירקוסאי. היא ילדה לו שני בנים, שאחד מהם היה בוודאות בן. לא ברור האם השני היה בן או בת. בשנת 289 לפנה"ס מת אגתוקלס. על פי יוסטינוס, כאשר אגתוקלס עמד למות, הוא חשש שאשתו וילדיו יקלעו למאבקי הירושה האכזריים שיפרצו לבטח, ועל כן הורה להם לחזור למצרים. עם זאת, תיאוקסנה נעמדה ליד מיטתו והצהירה שכאשתו היא מחויבת לחלוק עמו לא רק את עושרו ומזלו הטוב, אלא גם את צרותיו. היא סרבה לעזוב וביקשה להישאר עמו ברגעיו האחרונים, אולם הוא עמד על דעתו. לאחר מכן מתאר יוסטינוס באריכות את פרידת ילדיה של תיאוקסנה מאביהם, וכותב כי "הארמון כולו הדהד" מעוצמת הבכי שלהם.
גורלה של תיאוקסנה לאחר מכן לא ידוע.
אנסטסיה (סרט, 1956)
אנסטסיה (באנגלית: Anastasia) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1956 המבוסס על מחזה בריטי בשם דומה שהועלה ב-1950.
אינגריד ברגמן זכתה בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר לשנת 1957 על משחקה בסרט זה וכן בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה. זה היה סרטה הראשון לאחר שובה לארצות הברית לאחר היעדרות ארוכה בעקבות נישואיה עם הבמאי רוברטו רוסליני.
ב-1997 הופק סרט אנימציה בשם זהה עם סיפור שמבוסס בחלקו על אותה פרשה. לאחר מהפכת אוקטובר ברחו רוסים רבים מהמעמד העליון כשהם משאירים את כספם ורכושם ברוסיה. עלילת הסרט מתרחשת בפריז בשנת 1928. בפריז מתרכזים רוסים מרוששים ומחפשים איך לשים ידם על אוצר של הצאר בסך 10,000,000 פאונד בבנק של אנגליה. משפחת הצאר ניקולאי השני הוצאה להורג ב-1918 ומאז צצו מדי פעם מתחזים לאחד מבני המשפחה. המקרה המפורסם ביותר עליו מבוסס הסרט הוא של אנה אנדרסון, מאושפזת בבית חולים לחולי נפש בברלין שטענה שהיא בעצם הדוכסית הגדולה אנסטסיה ניקולאיבנה, בתו הצעירה של הצאר. לאחר חקירה ארוכה הוכח שהיא למעשה פועלת פולנייה בשם פרנצ'סקה שנצקלובסקה, בעלת היסטוריה של מחלת נפש. ב-2007 הוצאו שלדי משפחת הצאר ועברו בדיקות DNA. הוכח שאף אחד מהם לא שרד וכי בדיקת DNA משערה של אנדרסון לא התאימה ל-DNA של משפחת רומנוב.
נעימת הנושא מהסרט, בביצועו של פאט בון, הפכה ללהיט ענק.
תקציר העלילה.
גנרל בונין (יול ברינר), פליט רוסי בפריז מתכנן כיצד לתפוס את האוצר הגדול של הצאר. בעזרת עוזריו, פטרובין וצ'רנוב (אקים טמירוף) הוא מגלה אשה הדומה לדוכסית אנסטסיה שברחה ממוסד לחולי רוח שם הפיצה את הידיעה שהיא הדוכסית הגדולה אנסטסיה. האשה המסתורית (אינגריד ברגמן) משוטטת ברחובות פריז, מגיעה לנהר סן ומנסה להתאבד בטביעה אך בונין מציל אותה ברגע האחרון.
היא סובלת משכחה ואינה יודעת מה שמה ואיך הגיעה לכאן. בונין ועוזריו מתחילים בקורס מזורז ומרוכז כדי שתוכל להיראות כנסיכה - הליכה, נימוסים, ריקודים, איפור ובעיקר פרטים רבים על אנסטסיה כדי שתוכל לעמוד בחקירות.
לאחר האימון הוא מביא אותה להחלטת נציגי המהגרים הרוסים בפריז שדעתם חשובה בקשר לאישור זהותה. אף על פי שהיא יפה, זוהרת ומלכותית היא אינה עומדת בחקירה ורובם חושבים עדיין שהיא מתחזה.
האפשרות האחרונה שנשארה לבונין היא להפגיש אותה עם הקיסרית האלמנה מריה פרודורובנה (הלן הייז), אלמנתו של אלכסנדר השלישי וסבתה של אנסטסיה, היושבת בקופנהגן. בונין מסדר לה ויזה לדנמרק בשם אנה אנדרסון.
הקיסרית מסרבת בתחילה לראות אותה אבל לאחר שהיא מתבוננת בה דרך משקפת בהופעת בלט, היא מבחינה בדמיון שלה לנכדתה אנסטסיה ומחליטה לבוא בעצמה למלון בו היא מתאכסנת עם בונין.
בתחילה היא מתייחסת אליה בבוז ומכנה אותה "מתחזה" אולם לאחר שהיא רואה שהיא משתעלת מפחד והתרגשות כמו אנסטסיה, היא נשברת, מחבקת אותה וקוראת לה אנסטסיה.
בונין משדך לה את אחיינה של הקיסרית, הנסיך פאול, כדי לחזק את מעמדה והנסיך לא מסרב בתקווה שיירש את הסכום הגדול בבנק. הקיסרית עורכת נשף גדול כדי להודיע על האירוסין אבל אחד העיתונאים מזהה את "אנסטסיה" כאנה קורב שהייתה מאושפזת בבית חולים בבוקרשט. הקיסרית משוחחת עם "אנה" ובונין ורואה שהם נמשכים אחד לשני. הם בורחים מהארמון והקיסרית יורדת למוזמנים ואומרת שההצגה נגמרה.
מיאולניה
מיאולניה (שם מדעי: Meiolania) הוא סוג של זוחל דומה לצב בן למשפחת המיאולניים מתקופת האוליגוקן - הולוקן שחי באוסטרליה ובאיים סביבה ונכחד לפני 3,000 לפנה"ס. הוא תואר ב-1886 בידי החוקר ריצ'רד אוון. משמעות שמו היא: "נודד קטן".
יצור מוזר זה ששייך למשפחה נכחדת השונה משאר הצבים, והזכיר במראהו אנקילוזאורוס או גליפטודון. הוא היה בעל ראש גדול עם 2 קרניים, שריון מגושם באורך 60 ס"מ, מאחוריו השתרך זנב גדול בעל חוליות טבעתיות קשיחות וקוצים לקראת קצה הזנב. אורכו הגיע עד לכ-2.5 מ' והוא היה הצב היבשתי הגדול ביותר לאחר המין הנכחד צב האטלס מאסיה.
מינים אלה חיו באוסטרליה, אי הלורד האו, קלדוניה החדשה והאי ונואטו. הוא נהיה צמחוני לגמרי והתנהל בצורה מגושמת. הפרטים שהתגלו בקלדוניה החדשה היו קטנים יותר מקרוביהם מאוסטרליה.
המאובנים האחרונים שלו התגלו לפני 3,000 שנה לפנה"ס. ככל הנראה הם נכחדו עקב ציד בידי שבטים קדומים של פולינזים שפלשו לאיים 300 שנה לפני ההכחדה.
צב נשכן מצוי
צב נשכן מצוי (שם מדעי: "Chelydra serpentina") הוא מין גדול של צב ממשפחת צבים נשכניים.
הצב הנשכן הוא צב בעל מראה מאיים, המגיע לאורך 25-47 ס"מ ולמשקל של עד 40 ק"ג. הוא טורף מגושם המצוי לאורך ביצות ונהרות אמריקה הצפונית מנובה סקוטיה שבקנדה עד פלורידה במזרח ומערבה עד להרי הרוקי.
צב זה בעל שריון מגודל, בדרך כלל מכוסה בוץ, רגליים קצרות עם טפרים גדולים, צוואר קצר עם לסתות חזקות ביותר ועיניים ומקור גדולים ומרשימים. הזנב ארוך ובעל קוצים לאורכו. צבעו העיקרי צהוב בהיר עד ירוק והשריון חום עם טבעות שחורות.
הצב מסתתר בביצות ובריכות באזורי המחיה ובכמה אזורים הוא מסוגל להימצא במים מליחים ומחפש יצורים קטנים. הוא ניזון מחרקים ועוד חסרי חוליות, דו-חיים, דגים, זוחלים שונים (כולל נחשים וצבים אחרים), עופות מים ויונקים קטנים. הוא תוקף ממארב ומתקיף במהירות עם הלסתות החזקות שלו ובולע את טרפו או גוזר אותו לחתיכות, באמצעות הטפרים והמקור.
בשנותיהם הראשונות גם הצבים צריכים להיזהר מטורפים כמו שועלים, חורפנים, סמורים, בואשים, עורבים, עופות דורסים, אנפות (בעיקר המין אנפה כחולה גדולה), ראקונים, דגים גדולים, נחשים, וצפרדע שור אמריקאית (Lithoabtes catesbeianus).
כשהצבים מתבגרים יש להם הרבה פחות טורפים, אשר כוללים קויוטים, לוטרות נהר, דובים, אליגטור אמריקני וקרוב משפחתם - צב אליגטור מצוי (Macrochelys temminckii) הקטלני.
כיכר פיקוד מרכז
כיכר פיקוד מרכז היא כיכר עירונית על קו התפר בין מזרח ירושלים לבין מערב ירושלים על כביש 60 במפגש הרחובות חיל ההנדסה, שדרות חיים בר-לב, שבטי ישראל, שמואל הנביא וסנט ג'ורג'. הכיכר ניצבת במקומו של מעבר מנדלבאום שעמד במקום עד מלחמת ששת הימים, וקרויה על שם פיקוד מרכז. סמוך לכיכר נמצאים רחוב פיקוד מרכז, כיכר מנדלבאום ומוזיאון על התפר. בצפון הכיכר נמצאת תחנת "שבטי ישראל" של הרכבת הקלה בירושלים.
טוביאס ראו
טוביאס ראו (בגרמנית: Tobias Rau, נולד ב-31 בדצמבר 1981 בבראונשווייג שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת המגן השמאלי. לזכותו של ראו שבע הופעות במדי נבחרת גרמניה. פציעות רבות אילצו את ראו לפרוש בגיל 28 בלבד ממשחק פעיל, אך לעת מצוא הוא משחק במועדון הכדורגל נוינקירכן.
קריירת מועדונים.