נולד בלבוב שבגליציה לרב מרדכי זאב אורנשטיין, בנו של הרב יעקב משולם אורנשטיין – מגדולי פוסקי ורבני יהדות גליציה בזמנו, ומחבר "ישועות יעקב". אביו כיהן כרבה של פשמישל. למד אצל אביו ואצל הרב שמריה שטיקלר ממוסט ורבנים נוספים. נישא לבת עשירים מסלוצק אך הזוג התגרש לאחר זמן מה, הוא נישא בשנית לשרה עכסה בת ר' יחיאל מיכל בן ציון קריסטינופולר (נפטרה טבת תרנ"א).
בשנותיו הראשונות סירב לקבל תפקידי רבנות, הוא ירש הון רב, רכש אחוזה והתפרנס מדמי השכירות. הוא סבר שרכישת ביטוח רכוש נובעת מחיסרון באמונה ולכן לא ביטח את רכושו. שרפה שכילתה את רכושו כמעט כליל אילצה אותו לחפש משרה רבנית. בשנת ה'תרכ"ג (1863) הדפיס את ספרי "ישועות יעקב" של סבו וצירף להם הערות והשגות משלו, הספר זכה לתפוצה רחבה והקנה לנכד הצעיר שם ברחבי העולם התורני. שנה לאחר מכן חיפשה קהילת בריסק הוותיקה, רב שיחליף את רבה המנוח הרב יעקב מאיר פאדווא, ופנתה בהצעה למינוי אל הרב יוסף שאול נתנזון. האחרון דחה את ההצעה והציע במקומו את הרב צבי הירש אורנשטיין. הוא כיהן ברבנות העיר במשך תשע שנים. בתרל"ג (1873) גורש מבריסק בידי השלטונות הרוסיים בשל היותו נתין זר. הוא נסע לריישא וכיהן ברבנות העיר במשך שנה וחצי.
עם פטירת רבי יוסף שאול נתנזון נפתחה מערכת בחירות סוערת לרבנות העיר לבוב, מרכז יהדות גליציה. הרב אורנשטיין שמלבד קרבת המשפחה שלו לרבני העיר הקודמים, גם שלט בשפה ובספרות הגרמנית והצרפתית, זכה לתמיכת האליטה של הקהילה ולתמיכת החוגים המתקדמים. זו כשלעצמה הייתה סיבה טובה עבור המחנה החסידי להתנגד למינויו ולבחור במועמד אחר, הרב יצחק אהרן איטינגא (אטינגר), שלמרות עושרו היה עממי ואהוב על המעמדות הנמוכים. לאחר מערכת בחירות יצרית ועמוסת כתבי פלסתר הדדיים, ניצח רצ"ה, במה שהגדיר וונדר "ניצחון האריסטוקרטיה על הדמוקרטיה".
לאחר שנבחר, השלימו מתנגדיו עם בחירתו, בעיקר בשל הכבוד הרב שהסב למעמד הרבנות. הוא היה שותף גם בפעילות הציבורית של מוסדות הקהילה וחבר מועצת העיר. התנגד להקמת בית מדרש לרבנים בסגנון מודרני בעיר. היה שותף לתכנון הקמת תנועת מחזיקי הדת של חרדי גליציה, אך בשל נקודות מסוימות שלא התקבלו על דעתו פרש ולא השתתף בכנס היסוד של התנועה.
הוא נפטר בט' בניסן ה'תרמ"ח, 21 במרץ 1888 לאחר מחלה ממושכת ממנה סבל בשנותיו האחרונות.
חתנו הרב אריה לייב ברודא כיהן אחריו כראב"ד לבוב, והביא לדפוס את ספרו "ברכת רצ"ה" שנה לאחר פטירתו (למברג תרמ"ט) בתוספת הערות והגהות בשם "מלחמות אריה".
גורן אגמון
גורן אגמון (נולדה ב-17 באפריל 1954) היא מחזאית, במאית תיאטרון ודרמטורגית ישראלית.
ביוגרפיה.
גורן אגמון נולדה וגדלה בקיבוץ קבוצת שילר.
לאחר שחרורה מצה"ל, למדה תואר ראשון במגמת בימוי בחוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב. המחזה הראשון שכתבה לתיאטרון רפרטוארי "כמו ציפור בודד על גג" עלה בשנת 1979 בתיאטרון הבימה.
לימדה כתיבה דרמטית באוניברסיטת תל אביב, בתיאטרון פסיק ובבית ספר למשחק ענת ברזילי.
בשנת 2001, כתבה את המחזה "מכתב לנועה", שעלה בתיאטרון בית ליסין בבימוי איציק ויינגרטן ובכיכבו של דליק ווליניץ, המחזה הציג כ-400 פעמים ואגמון זכתה בפרס התיאטרון על כתיבתו.
בשנת 2006 כתבה את המחזה האוטוביוגרפי "קפה ערבה", שעלה בתיאטרון בית ליסין. המחזה מספר את סיפור ילדותה כילדה חריגה בחברה הקיבוצית הקונפורמיסטית.
נישאה לעידן אגמון, בנו של יעקב אגמון. מאוחר יותר השניים התגרשו. אמא לשני בנים וסבתא לארבעה נכדים.
רב יוסף בריה דרבי יהושע בן לוי
רבי יוסף בריה דרבי יהושע בן לוי (בעברית: רבי יוסף בנו של רבי יהושע בן לוי) היה אמורא מארץ ישראל בדור השני, ובנו של האמורא המפורסם רבי יהושע בן לוי מהדור הראשון לאמוראי ארץ ישראל.
אביו גם היה רבו כמסופר במסכת חולין ששאל את אביו שאלה בהלכות טרפות, ואמו הייתה כנראה בתו של רבי יוסי בר פיטרס.
כונה "בן ארי" בגלל אביו הגדול, כמובא במסכת יומא, שזעירא בר חמא סיפר לו כמה דברים מעניינים שהיה עושה אביו, ופתח במילים אלו: , כלומר: "בן ארי! בא ואומר לך דברים טובים שהיה עושה אביך".
בניו.
יש לשער שרבי יוסף היה בנו היחיד של רבי יהושע בן לוי, מאחר שלא מוזכרים בתלמוד בנים אחרים. לפי זה, רבי מיאשא בר בריה דרבי יהושע בן לוי, המוזכר כמה פעמים בתלמוד היה בעצם בנו.
קשריו לבית הנשיא.
במסכת קידושין הובאו דברי רבי יהושע בן לוי שהסביר את מנהגו לקום מפני בנו ואמר: "אין זה מן הראוי שאעמוד מפני בני, אבל בכל זאת אני עומד מפניו מפני כבוד בית הנשיאות", ואם אכן לא היו לרבי יהושע בן לוי עוד בנים הרי שדברים אלו נאמרו על רבי יוסף, ומכאן שאשתו של רבי יוסף הייתה בתו או נכדתו של הנשיא שבאותה תקופה.
חליו והחלמתו.
במסכת פסחים ובמסכת בבא בתרא מסופר: רבי יוסף בריה דרבי יהושע בן לוי חלש ואינגיד (כלומר: גוע ופרחה רוחו, כנראה מוות קליני), כי הדר (כשהתעורר חזרה) אמר ליה אבוה מאי חזית? (שאל אותו אביו (רבי יהושע בן לוי) מה ראית?, כלומר מה ראית בעולם האמת), אמר ליה עולם הפוך ראיתי, עליונים למטה ותחתונים למעלה (כלומר אנשים שבעולם שלנו היו חשובים ונעלים ראיתי אותם בעולם העליון למטה, ואנשים שבעולם שלנו היו נחותים שם ראיתי אותם למעלה), אמר ליה עולם ברור ראית! לאחר מכן שאל אותו אביו אנחנו (כלומר החכמים והתלמידים) איך אנחנו נחשבים שם, וענה לו שבזה לא ראה הבדל אלא כסדר חשיבותנו פה כך חשיבותנו שם.
לאחר מכן סיפר ששמע שהיו אומרים (בעולם האמת) אשרי מי שבא לכאן ותלמודו בידו, ועוד שמע שהיו אומרים שהרוגי מלכות (הרוגי לוד) אין כל בריה יכולה לעמוד במחיצתן.
אפטונבלדט
Adult Swim
Adult Swim (בתרגום חופשי: "שחייה למבוגרים"), היא רצועת שידור המחליפה את Cartoon Network בשעות הלילה, בבעלות חברת טרנר וחטיבה של טיים וורנר. שעות השידור הן בין 20:00 ל-6:00 לפי שעון ארצות הברית. הרצועה נוצרה על ידי Williams Street Studios שגם היא חטיבה של חברת טרנר. שגם פיתחה שתי רצועות שידור נוספות ב-Cartoon Network: Toonami ו-Miguzi.
השם בא מהביטוי "Adult Swim" שבשימוש בבריכות שחייה ציבוריות, אשר השימוש בהן מיועד למבוגרים בלבד בשעות בהן ילדים אינם יכולים להשתמש בהן ללא השגחת מבוגרים.
הרצועה שודרה לראשונה ב-Cartoon Network בשנת 2001, הרצועה נוצרה כתחליף ל-Cartoon Network ששידר תוכני אנימצה לילדים בשעות הבוקר לגילאים 7–15 ואדולט סווים ששידר בשעות הלילה תכנים למבוגרים כגון: סדרות לייב אקשן, סדרות אנימצה למבוגרים, הפקות מקור, וסדרות אנימה יפניות.
מזלף
מזלף הוא כלי גינה המשמש להשקיית צמחי גינה ביתית, עציצים, אדניות וכיוצא באלה.
המזלף הוא מכל מים קטן, בדרך כלל בקיבול של בין 0.5 ליטר ל-10 ליטר, שנועד לנשיאה ממקום למקום בגינה, שבקצהו מותקנת זרבובית ארוכה לצורך הזלפת המים על הצמחים.
מבנה.
המזלף עשוי פח מגולוון או פלסטיק (חומרים שלא יפגעו משיתוך כתוצאה ממגע המים) ומבנהו מזכיר קנקן בעל ידית אחיזה גדולה וזרבובית ארוכה. ידית האחיזה קבועה בחלקו האחורי של המזלף. הזרבובית בוקעת מתחתית הצד הקדמי של המזלף ומתעקלת למעלה.
אופן שימוש.
המזלף מיועד לנשיאה ולשימוש על ידי אדם אחד.
המזלף מיועד להשקיית עציצים, אדניות וערוגות פרחים ביתיות. השקיית שדות ומטעים נעשית בעזרת ציוד השקיה ייעודי כגון ממטרות, טפטפות, צינורות השקיה ותעלות השקיה. אולם, במדינות מאותגרות טכנולוגית, בהן לא קיימת תשתית מתקדמת או אמצעים מתקדמים להשקיית שטחים נרחבים, עושים המקומיים שימוש במזלפים גדולים וכבדים להשקיית שדותיהם. המקומיים נאלצים למלאה את המזלפים הכבדים ממקור מים סמוך, לשאתם על גבם באמצעות אסל (מוט המחבר שני חפצים כבדים ומאפשר לשאתם על הגב) וללכת לאורכם של התלמים שבשדה כשהם מטים את המזלפים ומשקים את הגידולים. מדובר בעבודה קשה (משקל כל מזלף מלא עשוי להגיע ל-15 קילוגרמים) ומפרכת, המצריכה הליכה רבה וזמן רב ולכן נפוצה רק בחברות מתפתחות.
אטימולוגיה.
מזלף, שם עצם ממין זכר, מהשורש ז.ל.פ., שורש זה קרוב לשורש ד.ל.פ., שמשמעו זליגה וטיפטוף נוזל. ברבים: "מזלפים".
המונח מזלף הוא במשקל מַקְטֵל, בדומה למונחים "מברג", "מדחף", "מחשב" וכולי.
באנגלית, נקרא המזלף "Watering can" (בתרגום חופשי: "פחית השקיה" או "מכל השקיה").
לעיתים, מכונה המזלף בטעות "משפך", אולם זו טעות מובהקת והמונח "משפך" מתאר עצם שונה לחלוטין המסייע להכניס נוזלים לכלי קיבול בעלי פתח צר ואינו קשור להשקיית צמחים.
המזלף באומנות.
מאחר שהמזלף הוא כלי בית נפוץ ופשוט אך עם זאת בעל חן ויחוד משלו, מופיעה דמותו בעבודות אומנות רבות. לדוגמה:
העובדה שהמזלף הוא כלי נפוץ בכל העולם, המשמש להשקיית צמחים שגם היא פעולה מוכרת ונפוצה הנתפסת כפעולה "חיובית" או "נייטרלית", הם ככל הנראה הגורם להופעתו בסצנות רבות באומנות.
שימושים אחרים למזלף.
למרות שהמזלף נועד במקור לצורך השקיית ערוגות גינה ביתיות, הרי שבמהלך השנים נעשה בו שימוש גם לצרכים אחרים:
יגאל גואטה
ניסן יגאל גוּאטה (נולד בכ"ו באדר ה'תשכ"ו, 18 במרץ 1966) הוא עיתונאי ואיש תקשורת ישראלי, פוליטיקאי בעברו. כיהן כחבר בכנסת העשרים מטעם מפלגת ש"ס, כחבר מועצת העיר בני ברק וכמזכ"ל תנועת ש"ס. הוא מגיש את התוכנית "האזרח גואטה" בכאן 11, ומגיש בכאן ב' מדי יום שישי תוכנית רדיו אישית ואת התוכנית "כאן הערב". תחילה הגיש אותה עם רן בנימיני ולאחר מכן עם שלי יחימוביץ' ולבסוף שוב עם בנימיני.
ביוגרפיה.