בילדותו גילה עניין רב באיפור ותחפושות, ורצה להפוך למאפר אפקטים מיוחדים. בגיל שש בערך, כשהתלווה לאימו לעבודתה כסטייליסטית פרסומות, הוא ראה מה השחקנים עושים והוקסם מכך, והחליט שירצה לעסוק במשחק בחייו.
קריירה.
הוא הופיע לראשונה על המסך בשנת 2009, בתפקיד מינורי, בסרט "The City of Your Final Destination", ומאז השתתף במספר רב של סרטים וסדרות, בהם גילם בעיקר דמויות של ילדים, בחלקם כניצב. בשנה שלאחר מכן גילם את פטריק קרולי בסרט "Extraordinary Measures". מאוחר יותר באותה שנה הופיע בשני פרקים של סדרת הטלוויזיה "העוקץ". הוא הופיע גם במספר פרסומות וסרטוני תדמית.
בשנת 2013 הוא החל להשתתף בקומדיית המצבים "משפחת רעם" המשודרת בערוץ ניקלודיאון, בתפקיד בילי תנדרמן. בשנת 2014 הוציאו ניקלודיאון דיסק שכותרתו "The Fakest Song Ever" עם ולאסקס, ג'ק גריפו, קמרון אוקסיו, קרטיס האריס ובנג'מין פלורס ג'וניור.
פאם דואן צ'אן
פאם דואן צ'אן (בווייטנאמית: Phạm Đoan Trang; נולדה ב-1978 בהאנוי) היא סופרת, בלוגרית, עיתונאית ופעילה דמוקרטית וייטנאמית. היא כלת פרס הומו הומיני לשנת 2017 מטעם ארגון People In Need שכינה אותה "אחת הדמויות המובילות של ההתנגדות הווייטנאמית בת זמננו". באותה שנה פרסמה את ספרה התשיעי "פוליטיקה לכולם" ("Chính Trị Bình Dân").
ב-2019 הוענק לה פרס חופש העיתונות מטעם ארגון עיתונאים ללא גבולות.
באוקטובר 2020 היא נעצרה והואשמה בהפצת מידע כוזב על פעילות המשטר. בדצמבר 2021 נגזרו עליה 9 שנות מאסר, יותר ממה שדרשה התביעה. ארגון אמנסטי אינטרנשיונל הגדיר את ההרשעה "שערורייתית".
פורד מוסטנג SSP
פורד מוסטנג SSP (באנגלית: Ford Mustang SSP) הוא מוסטנג, שיועד להיות ניידת משטרה, שמתבסס על פורד מוסטנג שיוצר על ידי פורד בין השנים 1982-1993
היסטוריה.
בשנת 1982 ביקשה סיירת הכבישים בקליפורניה מפורד לייצר מכונית משטרה קלת משקל עקב תקלות ברכבי המשטרה הישנים.
ייצור.
ההערכה היא שכמעט 15,000 מהיחידות הללו יוצרו משנת 1982 ועד הפסקתן בשנת 1993 עבור למעלה מ־60 ארגוני אכיפת חוק וסוכנויות ממשלתיות. תפקידיהם נעו בין סיור כללי ליחידות מרדף, כשחלקם שימשו בתפקידים מיוחדים כמו תפיסת מבריחי סמים ועד יחידות הכשרה באקדמיה.
ואלרי קוגן
ואלרי קוגן (ברוסית: Валерий Коган; נולד ב-1951) הוא איש עסקים ואוליגרך רוסי, מבעלי נמל התעופה הבינלאומי דומודדובו, המתגורר חלק מהזמן בישראל. ב-2014 דורג קוגן במקום ה-687 ברשימת המיליארדרים של "פורבס" עם הון מוערך של כ-2.5 מיליארד דולר.
ביוגרפיה.
קוגן נולד בעיירה מריופול, שעל שפת ים אזוב באוקראינה. לפי אתר האינטרנט של חברת איסט-ליין, שהוא היושב ראש שלה, קוגן שירת בצי הסובייטי, ועבד בשירות הדיפלומטי, ובעל השכלה אקדמית בתחום הכלכלה. לפי מסמך שפורסם באתר ויקיליקס קוגן היה סוכן ק.ג.ב..
קוגן עשה את הונו בעזרת קשרים שהיו לו בממשל הרוסי בתקופת פירוק ברית המועצות, יחד עם שותפו דימיטרי קמינשק. קמינשק הקים סוכנות נסיעות ואחר כך חברה לטיסות שכר "איסט-ליין", שעסקה גם בהובלות סחורות מרוסיה לסין ובחזרה. החברה השתלטה ב-1997 על נמל התעופה דומודדובו, לאחר שהופרט. ובהמשך נכנסו גם לעסקי נדל"ן. החברה נמצאת בבעלות חברת החזקות בשם FML, הרשומה במקלט מס, האי מאן (כך שאין מידע גלוי על בעלי המניות שלה). בשנת 2005 פרץ סכסוך בין הרשויות לבין החברה בנוגע לגובה דמי החכירה של שדה התעופה דומודדובו, והמדינה איימה להלאים את השדה. נראה שבתקופה זו הגיע קוגן לישראל וקיבל אזרחות ישראלית כעולה חדש. ברשימת 500 עשירי רוסיה של המגזין הרוסי "פיננס", בשנת 2007 במקום 157 עם הון אישי מוערך של 600 מיליון דולר (אם כי שנה קודם דורג עם הון אישי של 90 מיליון דולר).
חיים אישיים.
קוגן, נשוי, אב לשניים וסב לשניים, מתגורר רוב הזמן במוסקבה. בנו אלכס קוגן, הוא זמר שהופיע יחד עם חוליו איגלסיאס. בתו, דרינה לוזובסקי, היא עורכת דין. ב-2018 פורסם בעיתונות הבינלאומית כי קוגן שילם יותר מ-4 מיליון דולר למריה קארי ואלטון ג'ון, כדי שישירו בחתונת נכדתו שנערכה בלונדון. השחקן אנטוניו בנדרס הנחה את האירוע.
קוגן התפרסם לראשונה בישראל, בפברואר 2008, לאחר שביצע עסקה מורכבת במהלכה רכש, חמש וילות צמודות, הממוקמת על שטח של 11.5 דונם בקיסריה בקו ראשון לים, תמורת 64 מיליון שקל (17 מיליון דולר). קוגן קנה אותם כדי להרוס אותם ולבנות על השטח אחוזה פרטית. הוועדה מקומית לתכנון ולבנייה של מועצה אזורית חוף הכרמל, אישרה את התוכנית לאיחוד המגרשים והריסת הבתים, במרץ 2008. בניית האחוזה בפועל החלה בשנת 2012 והסתיימה ב-2015, בעלות מוערכת של 350 עד 500 מיליון שקל. בשנת 2013 דווח כי קוגן רכש עוד שני בתים סמוכים הנמצאים ברחוב הדר.
במאי 2009, התפרסם כי קוגן רכש פנטהאוז בפרויקט Sea One ברחוב הירקון, מול הטיילת בתל אביב. הפנטהאוז הורכב מחמש דירות שונות ונמכר במחיר של 110 מיליון שקל, המחיר הגבוה ביותר ששולם עבור דירה בישראל עד אז.
הסליק בטירת צבי
הסליק בטירת צבי היה הסליק המרכזי של קיבוץ טירת צבי שבעמק בית שאן. הסליק נבנה ב-1944 מתחת למחסן התבואה ושימש את הקיבוץ לאחסון נשק. הסליק נפתח רק בשנות ה-70, הוגדר כאתר מורשת ונפתח לביקורים.
רקע.
עם סיום מלחמת העולם הראשונה החל היישוב בארץ לאגור נשק לא חוקי (קנוי וגנוב) בסליקים ישוביים רבים (חלקם הגדול מאולתר) מתוך הבנה שהשלטון הבריטי לא ייתן תמיד מענה ביטחוני ליישוב היהודי. מגמה זו התחזקה ב-1925 כשארגון ההגנה הוקם והחל לבנות סליקים מרכזיים ברחבי הארץ.
גם בקיבוץ טירת צבי, שהוקם ב-1937, החל תהליך התקנה והטמנה של סליקים קטנים בחביות. ב-1944 הוחלט על בניית סליק מרכזי.
ההיסטוריה של הסליק.
הסליק נבנה ב-1944 בעומק של כמטר מתחת למחסן התבואה וקירותיו נוצקו מבטון. הכניסה לסליק הייתה דרך פתח מרובע שנחצב ברצפת המחסן. על הפתח הותקן לוח מתכת ומעליו הוצב עמוד מתכת שהיה דומה לעמודים אחרים באסם שנועדו לתמוך בגג אך את העמוד שמעל פתח הסליק ניתן היה להזיז ממקומו ובכך להגיע ללוח המתכת שכיסה על פתח הסליק. הצינור גם שימש לאוורור הסליק. מעל מכסה הברזל הוערמו שקים של חיטה שהסתירו את הלוח.
לאחר השלמתו שימש הסליק לאחסון הנשק והתחמושת של הקיבוץ. בשבת השחורה ב-1946 ערכו הבריטים חיפוש בקיבוץ אך לא מצאו את הסליק. במהלך מלחמת העצמאות נעשה שימוש בנשק שאוחסן בסליק.
לאחר מלחמת העצמאות.
ב-1950 הועבר מפעל הבשר הקיבוצי ממבנה "הטירה" למחסן התבואות ורצפת המבנה (כולל פתח הסליק) כוסתה בבטון ורוצפה באריחים. ב-1967 הוקם מפעל חדש והמבנה ננטש.
ב-1971 נפרצה רצפת המבנה ונתגלה הסליק. בבניין בו נמצא נפתח מרכז מבקרים בשם "דרך התמר" המספר את סיפורו של עץ התמר ושימושיו והסליק השתלב במרכז זה.
בום ז'זוש דו מונטה
בום ז'זוש דו מונטה (פורטוגזית Santuário do Bom Jesus do Monte - "המתחם הקדוש של ישו הטוב של ההר") הוא אתר קתולי קדוש, השוכן על מורדות הר אספיניו (Espinho), סמוך ממזרח לעיר בראגה בצפון פורטוגל. האתר מוקדש לישו הטוב ונחשב לאחד מאתרי העלייה לרגל החשובים במדינה. המכלול הוא מתחם אדריכלי-נופי המשלב בזיליקה כנסייתית, גרם מדרגות מונומנטלי שכולל דרך קדושה, קפלות, גנים, חורשה, אזור מיוער, פוניקולר ובתי מלון. האתר מוכר כמונומנט לאומי מאז 1970 ובשנת 2019 הוכרז כאתר מורשת עולמית. האתר ממחיש את המסורת האירופית של הקמת "הרים קדושים" (Sacri Monti), כפי שקודם בידי הכנסייה הקתולית בוועידת טרנטו במאה ה-16.
היסטוריה.
בהר אספיניו הייתה נוכחות נזירית החל במאה ה-14, וכבר ב-1373 שכנה במקום קפלה המוקדשת לצלב הקדוש. ב-1629 הוקמה במקום "אחוות ישו הטוב של ההר" אשר נוסדה בתגובה לרפורמציה הפרוטסטנטית, ואשר הקימה במקום כנסייה, שש קפלות המוקדשות לפסיון של ישו, צריפים עבור עולי רגל, וכן בנתה מחדש את המבדדים הנזיריים. האחווה מנהלת את האתר מאז ועד היום. כנסייה מעוגלת וקפלות נוספות הוקמו ב-1725 ונסלל שביל המחבר בין המבנים אשר שימש כ"דרך קדושה" (Via Sacra). בערך בשנת 1781 החליט הארכיבישוף של ברגנסה להקים את גרם המדרגות וכנסייה חדשה במקום הכנסייה העגולה שנצבה באתר, שהייתה קטנה מידי ושמצבה התדרדר. הכנסייה הנוכחית בסגנון נאו-קלאסי, הוקמה בין השנים 1784–1811. היא הוקדשה בשנת 1834, אך פנים הכנסייה הושלם רק ב-1857. הפוניקולר נוסף ב-1882 והוא מאפשר גישה אל ראש ההר, שלא באמצעות גרם המדרגות. בתקופה זו הלכו צריפי עולי הרגל והפכו לבתי מלון, והדבר מסמן את הפיכת המקום מאתר עלייה לרגל לאתר שגם מאפשר הלנת תיירים. החורש והגנים הושלמו בסוף המאה ה-19, והחל תהליך של חידוש המבנים באתר אשר נמשך אל תוך המאה ה-20. ב-5 ביולי 2015 הועלתה הכנסייה לדרגה של בזיליקה מינורית.
האתר.
האתר הוא מכלול אדריכלי-נופי אשר התפתח במשך 600 שנים, הכולל מבנים ומאפיינים אומנותיים דוגמת קירות, גרמי מדרגות, חצרות פטיו, גנים, קפלות, כנסייה, מזרקות ופסלים. באזור החורש יש מערך שבילים ואגמים וכן בניינים בשימוש חילוני. המכלול כולל מבנים בעיקר בסגנון הבארוק, אך גם בסגנון הרוקוקו ובסגנון נאו-קלאסי, והם בנויים בעיקר מגרניט.
גרם המדרגות.