האקלים הוא סובטרופי, המשקעים נדירים באיים המזרחיים, ואילו בלה פאלמה, שבמערב הארכיפלג, כמות המשקעים השנתית עולה על 1,200 מילימטרים. אין נהרות באיים, אך ישנם נחלים רבים.
בטנריפה נמצא הפארק הלאומי טיידה שהוא אתר מורשת עולמית. זהו פארק געשי המתאפיין בנוף געשי מיוחד, עם סלעי בזלת שחורים וצבעוניים המזדקרים מתחתית לוע הר הגעש טיידה שגובהו 3,718 מטרים.
ארגון אונסק"ו הכריז על האיים לנסרוטה (ב-1993), אל איירו (ב-2000), לה פלמה (ב-2002), גראן קנריה (ב-2005; כשליש מן האי – בחלק הדרום מערבי), פוארטוונטורה (ב-2009), ולה גומרה (2012) כשמורה ביוספרית. כמו כן, "פארק כפרי" אנאגה שבמסיב אנאגה (מאסיסו דה אנאגה; Macizo de Anaga), שהוא רכס הרים בצפון מזרח האי טנריפה, הוגדר בידי הארגון (ביוני 2015) כשמורה ביוספרית.
היסטוריה.
התושבים המקוריים של האיים היו הגואנצ'ים שעסקו בדיג ובלקט פירות וכן בחקלאות ובגידול צאן.
הכיבוש הספרדי התחיל בשנת 1402, אך גם בשנים הקודמות הפליגו לאיים ספינות ממיורקה, מפורטוגל ומג'נובה. מתחילת המאה ה-15 החלו להגיע לאיים (באישור הכס הקדוש והכתר הספרדי) משלחות מאורגנות בחיפוש אחרי עבדים ואוצרות. הגואנצ'ים ניהלו מאבק חריף לכיבוש ולכן הוא נמשך כמעט מאה שנה והסתיים ב-1496, כשאחרוני הילידים נכנעו והאיים סופחו לממלכת קסטיליה (ספרד).
כיבוש האיים הקנריים היה תקדים לכיבוש יבשת אמריקה והתאפיין בשיעבוד האוכלוסייה המקומית, השלטת הנצרות תוך הרס התרבות המקומית והתערבבות עם האוכלוסייה המקומית. בשל מיקומם האסטרטגי היו האיים לתחנת מעבר לסוחרים בדרכם להודו, לאפריקה ולאמריקה, מה שהביא שגשוג כלכלי למגזרים מסוימים באוכלוסייה. במאה ה-19 זכו המושבות הספרדיות באמריקה לעצמאות מדינית, דבר שהיה אחד הגורמים למשבר כלכלי באיים, אשר הביא להגירתם של רבים מהתושבים לארצות אמריקה. בתחילת המאה ה-20 החלו חברות אנגליות לגדל בננות באיים. ב-1927 חולקו האיים לשתי פרובינציות בגלל העוינות בין שתי אליטות בסנטה קרוס ובלאס פאלמס ולכן שתי ערים אלו כיום הן שתי ערי הבירה של האיים הקנריים. בשלהי שנות ה-70 (תחילת תקופת הדמוקרטיה בספרד) פעל באיים ארגון טרור בדלני בשם FAG שדרש עצמאות מדינית מלאה לאיים, אך לא זכה לתמיכת הציבור וחדל מפעילותו. ב-1982 קיבלו האיים מעמד של קהילה אוטונומית.
הבעיה העיקרית שאיתה מתמודדים כיום האיים הקנריים (שהם חלק מספרד ומהאיחוד האירופי) היא הגעה מסיבית של מהגרים אפריקנים לחופיהם. בכל שנה יותר ויותר מהגרים חסרי מסמכים מפליגים בסירות מחופי מרוקו ומאוריטניה ורבים מהם טובעים באוקיינוס. בשלושת החודשים הראשונים של שנת 2006 הצליחו להגיע לחוף 2,371 מהגרים, אך כאלף אחרים נספו.
תיירות.
מספרי תיירים שביקרו באיים הקנריים בשנת 2016:
דמוגרפיה.
על פי מפקד האוכלוסין של 2019, אוכלוסיית האיים הקנריים היא 2,153,389 נפש:
החברה באיים הקנריים היא ברובה הגדול נוצרית קתולית. בטנריפה נולדו שני קדושים קתוליים חשובים: פדרו דה סן חוסה בטאנקור וז'וזה דה אנשייטה שפעלו כמיסיונרים בגואטמלה ובברזיל, בהתאמה. פעמיים בשנה – ב-2 בפברואר ובלילה שבין ה-14 ל-15 באוגוסט – חוגגים בבזיליקה של קאנדלאריה, המוקדשת לבתולה הברוכה של קאנדלאריה (שהיא הקדושה המגינה של האיים הקנריים), את חגה של הבתולה הברוכה. כמו כן, ישנו באיים מיעוט של נוצרים פרוטסטנטים.
דתות אחרות הן: אסלאם, הינדואיזם, דתות סיניות , בודהיזם, יהדות, הדת המורמונית, הדת הבהאית, דת אפרו-אמריקאית והדת הנאו-פגאנית – כנסיית העם הגואנצ'י.
קימברים
הקימברים היו שבט גרמאני עתיק שמוצאו היה כנראה מחצי האי יוטלנד בצפון אירופה.
בסוף המאה ה-2 לפנה"ס החלו להגר בני שבט זה דרומה. כבר בשנת 113 לפנה"ס החלו בני שבט זה לנוע לעבר מעברי האלפים, שהם סוחפים איתם, ככל הנראה, גם מספר שבטים קלטיים וגאליים.
הגירתם של הקימברים דרומה הובילה להתנגשותם עם הרפובליקה הרומית ולפריצתה של מלחמת הקימברים והטווטונים. הקימברים הנחילו לכוחות רומא מפלה אחר מפלה, בשנת 113 לפנה"ס בנוריקיום, בשנת 109 לפנה"ס בעמק הרון, ובשנת 105 לפנה"ס בקרב אראוסי, ליד אורנז' של ימינו.
קרב אראוסי היווה את התבוסה הגדולה של הרומאים מאז תבוסת קרב קאנאי בשנת 216 לפנה"ס, ומעריכים שכ-80 אלף חיילים רומאים נפלו בו חלל.
לאחר הקרב בחרו הקימברים להמשיך מערבה לעבר גאליה וחצי האי האיברי ולא להמשיך דרומה לאיטליה. בשנת 103 לפנה"ס החלו הקימברים לחזור מזרחה. צבאם תוגבר בשבטים הטווטוניים ולווה על ידי שבטים קלטיים וגאליים שנגררו אחריהם. לפני שהגיעו לאיטליה התפלגו הקימברים ומלוויהם, על מנת לחדור לאיטליה דרך שני מעברים שונים של האלפים. הקימברים הצליחו לחדור למישור האיטלקי מצפון, לאחר שחצו את האלפים דרך מעבר סן ברנאר הגדול. הקונסול הרומי של שנת 102 לפנה"ס, קווינטוס לוטאטיוס קאטולוס, שהיה מופקד על גזרה זו, לא הצליח לעוצרם, נסוג אל מעבר לנהר הפו והשאיר את כל השטח שבין הפו לאלפים לשליטת הקימברים.
שליטתם של הקימברים על עמק הפו לא נמשכה זמן רב. באביב של שנת 101 לפנה"ס חצה הצבא הרומאי, שמנה על פי ההערכה כ-50 אלף איש, בראשות הקונסול גאיוס מריוס והפרוקונסול קטאלוס את נהר הפו והחל לנוע לעבר הכוח המרכזי של הקימברים.
ב-30 ביולי (לפי המסורת הרומית) נפגשו הצבאות הקימברי והרומי ליד ורקלה (Vercellae) בשדות הרודים. הצבא הרומי נחל ניצחון מוחץ: רוב הצבא הקימברי, כ-65,000 איש ומלכם בראשם, נפלו חלל, ועשרות אלפים נפלו בשבי.
השבט חוסל למעשה בידי מריוס, ורק שרידים מעטים שלו הוסיפו להתקיים במכורתם שביוטלנד.
אולפני האחים וורנר
אולפני האחים וורנר (באנגלית: Warner Bros. Pictures) הוא אולפן הפקה והפצה קולנועית אמריקאי בבעלות קבוצת אולפני ורנר מדיה. מטה האחים וורנר ממוקם במתחם האולפנים בברבנק, קליפורניה, זהו מותג הדגל של האחים וורנר ומנוהל על ידי האחים וורנר, בעצמה חטיבה של WarnerMedia שנמצאת בבעלות AT&amp;T. האולפנים נוסדו בשנת 1923 על ידי הארי וורנר, אלברט וורנר, סם וורנר וג'ק ל. וורנר, בנוסף להפקת סרטים משלה, היא מטפלת בכל תחומי הקולנוע, לרבות הפצה, שיווק וקידום לסרטים שהופקו ויצאו לאור על ידי חברות בבעלות האחים וורנר, כולל אולפני ההנפשה של האחים וורנר, קבוצת Warner Animation Group, חברת New Line Cinema, קו סרטי DC Films, וסרטי Castle Rock Entertainment, כמו גם מפיקים צד שלישי שונים.
היסטוריה.
בשנת 1927, האחים וורנר חוללו מהפכה בתעשיית הקולנוע כאשר הוציאו את סרט הסאונד הראשון זמר הג'אז בכיכובו של אל ג'ולסון. לרוע המזל, המייסד סם וורנר מת לפני הצגת הבכורה של הסרט. בשנים 1923 עד 1967, האחים וורנר נודעו בשם סרטי האחים וורנר בע"מ והתמקדו בעיקר בתעשיית הסרטים. כשהחברה גיוונה עם השנים בעיסוקיה השונים, בסופו של דבר נערך מיתוג מחדש לחברה האם כאשר אולפני האחים וורנר שימשו כזרוע הפקת הסרטים של החברה.
סרטי האחים וורנר.
החטיבה שולבה בשם סרטי האחים וורנר (Warner Bros. Pictures) ב-3 במרץ 2003 כדי לגוון בתחום הקולנוע ולהרחיב את הקהל למהדורות הסרטים שלהם. החברה הפכה לחלק מקבוצת סרטי האחים וורנר, שהוקמה בשנת 2008 וג'ף רובינוב מונה לנשיא הראשון של החברה. ב-2017 הצטרף לנשיא מנכ"ל ניו-ליין הוותיק טובי אמריך. בינואר 2018 הוא מונה ליו"ר החברה. ב-23 באוקטובר 2018 הוכרז כי לין פרנק, נשיאת האחים וורנר, תעזוב את החברה כדי לחפש הזדמנויות חדשות. ביוני 2019, האחים וורנר חתמו על הסכם עם אולפני SF להפצת סרטיהם בשוודיה, דנמרק, נורווגיה ופינלנד.
החברה מחזיקה בזכויות העיבוד וההפצה של סרטי הארי פוטר והסרטים חיות הפלא והיכן למצוא אותן, חיות הפלא והיכן למצוא אותן 2 והמשכו חיות הפלא והיכן למצוא אותן 3.
מאז 2004 החברה מפיצה באופן בלעדי את סרטי הקומיקס המבוססים על DC קומיקס, לרבות סרטים שהופקו על ידי DC Films וסרטי היקום הקולנועי של DC.
ספריית סרטים.
ספריות נרכשות.
מיזוגים ורכישות סייעו לאחים וורנר לצבור אוסף מגוון של סרטים, סרטים מצוירים ותוכניות טלוויזיה. נכון לשנת 2019, האחים וורנר החזיקו יותר מ-100,000 שעות תוכניות, כולל 8,600 סרטי קולנוע ו-5,000 תוכניות טלוויזיה הכוללות עשרות אלפי פרקים בודדים.
בעקבות תביעת ההגבלים העסקיים ב-1948, האחים וורנר נאלצו בשנת 1956 למכור את מרבית הסרטים וסרטי האנימציה שהופקו לפני 1950 לחברות אחרות ובכך איבדה את הזכויות על פופאי המלח, במקור של Paramount Pictures.
בשנת 1986, טרנר, שהחזיקה בבעלות על האחים וורנר, רכשה את מטרו-גולדווין-מאייר. כשהיא מצאה את עצמו בחובות, טרנר שמרה את ספריות הסרטים והטלוויזיה של MGM לפני מאי 1986.
בשנת 1991 רכשה טרנר את אולפן האנימציה האנה-ברברה ואת ספריית רובי-ספירס מידי Great Broadcasting, וכעבור שנים רכשה את Castle Rock Entertainment ב-22 בדצמבר 1993 ואת New Line Cinema ב-28 בינואר 1994. ב-10 באוקטובר 1996 רכשה טיים וורנר את שאר התכנים מלפני שנת 1950 ובכך קיבלה לידיה חזרה את הזכויות שנמכרו בזמנו. בנוסף, האחים וורנר מחזיקים רק בספריה של Castle Rock Entertainment לאחר שנת 1994.
בשנת 2008 שילבה טיים וורנר את New Line Cinema כחברת בת של האחים וורנר ובכך קיבלה לידיה את הזכויות המלאות על טרילוגיית שר הטבעות ואת הזכויות על סרטי ההוביט.
ביוני 2016 היא הקימה את צוות פיתוח הזכיינות הגלובלי של הארי פוטר כדי לפקח על הבעלות על זכיינות הארי פוטר ברחבי העולם (כולל הסימן המסחרי Wizarding World).