מסירותה לרודן המבוגר בהרבה, שהיה האמן המפורסם ביותר בתקופתו, המשיכה ללא הפוגה במשך עשר השנים הבאות, כפי שתועד באלפי המכתבים הלוהטים ששלחה אליו. רודן נאלץ בסופו של דבר להרחיק אותה ממנו בכוח.
במהלך שנותיה בפריז היא פגשה רבים מהעילית האמנותית המובילים בתקופתה, כולל מאטיס, פיקאסו ועוד, אך ההתפתחויות החדשות באמנות תקופתה לא השפיעו עליה, והיא עבדה בבדידות. בשנת 1910 היא מצאה מגורים במודון, פרבר של פריז, שם נשארה למשך שארית חייה. כאשר הסתיים הרומן שלה עם רודן, חיפשה ג'ון נחמה בקתוליות, ובסביבות שנת 1913 היא התקבלה לכנסייה. יומניה מהתקופה מעידים על מדיטציות ותפילות. היא כתבה על רצונה להיות "אמנית קטנה של אלוהים" ו"להפוך לקדושה".
קריירה.
גוון התקשרה לפטרון חשוב - קווין ג'ון, אספן אמנות אמריקני, אשר משנת 1910 ועד מותו בשנת 1924, רכש את רוב העבודות שגוון ג'ון מכרה. התמיכה של קווין שחררה את ג'ון מהצורך לעבוד כדוגמנית, ואפשרה לה להתמסר לעבודתה. אף על פי שהשתתפה בתערוכות באופן קבוע למדי, הפרפקציוניזם שלה יצר בה אמביוולנטיות ניכרת כלפי תערוכות. אחד מציוריה נכלל בתערוכת הארמורי בניו יורק, שסייע קווין לארגן.
בערך בשנת 1913, כחובה למסדר אחיות הדומיניקניות במודון, היא החלה בסדרת דיוקנאות של מארי פוסה (1653–1744), מייסדת המסדר. ציורים אלה, ייצרו פורמט שהפך לאופייני לגוון ג'ון: דמות נשית בתנוחת ישיבה, באורך שלושה רבעים. היא ציירה מספר רב של גרסאות בנושאים כמו "אישה צעירה בשמלה כחולה מנומרת", "ילדה אוחזת חתול".
במודון היא חיה בבדידות, למעט החתולים שלה. היא רצתה להימנע מקשרים משפחתיים, וההחלטה שלה לגור בצרפת אחרי 1903 אולי הייתה תוצאה של רצונה להימלט מאישיותו של אחיה המפורסם, אף שלדברי היסטוריון האמנות דייוויד פרייזר ג'נקינס, "היו מעט מקרים שבהם היא עשתה משהו בניגוד לרצונה, והיא הייתה השולטת יותר מבין השניים."
גוון ג'ון הציגה בפריז לראשונה בשנת 1919 בסלון הפריזאי, והציגה שם עד אמצע שנות העשרים, לאחר מכן היא התבודדה יותר ויותר וציירה פחות. הייתה לה רק תערוכת יחיד אחת בחייה, בגלריות ניו-צ'ניל בלונדון בשנת 1926. באותה שנה רכשה חדר במודון. בדצמבר 1926, מבועתת לאחר מות חברתה הוותיקה רילקה, היא נפגשה וביקשה הדרכה דתית מצד שכנה, הפילוסוף ז'אק מריטה . היא פגשה גם את גיסתו, וורה אוומנסוף, עמה יצרה את מערכת היחסים הרומנטית האחרונה שלה, שנמשכה עד 1930.
עבודתה האחרונה של גוון ג'ון היא רישום מ-20 במרץ 1933.
ב־10 בספטמבר 1939 היא כתבה את צוואתה ואז נסעה לדייפ, שם התמוטטה ואושפזה. היא נפטרה שם ב-18 בספטמבר 1939.
אומנות.
כמות היצירות שלה ששרדו היא קטנה יחסית. סך הכל 158 ציורי שמן ידועים אשר לעיתים רחוקות עולים על גודל של 60 ס"מ בגובה או ברוחב. רוב הציורים הם דיוקנאות, אך היא ציירה גם טבע דומם, וכמה נופים.
היא כתבה: "חתול או גבר, זה אותו דבר לצייר... לאובייקט אין שום חשיבות." אף על פי שגרה בצרפת מגיל 28 ועד מותה, בעבודתה גילתה תמיד רגישות בריטית.
ציוריה המוקדמים, צבועים באמצעות זיגוג דק באופן המסורתי של הציירים הישנים. החל מסדרת ציוריה של מארי פוסה (1913 בקירוב), סגנונה מאופיין בצבע עבה יותר המרוח בנגיעות קצרות, דמוי פסיפס. ההרגל שלה היה לצייר שוב ושוב את אותו נושא. דיוקנאותיה הם בדרך כלל נשים אנונימיות, שיושבות בתבנית אורך של שלושה רבעים, כשידיהן בחיקם.
הרישומים של ג'ון נספרים באלפים. בנוסף לעבודות סטודיו, היא הכינה רישומים וצבעי מים רבים של נשים וילדים בכנסייה. בניגוד לציורי השמן שלה של נשים בודדות, הרישומים האלה מתארים לעיתים קרובות קבוצות. היא גם ערכה רישומים רבים של החתולים שלה. מלבד שני תחריטים שציירה ב-1910, היא לא הדפיסה הדפסים.
היומנים והמכתבים שלה מכילים ביטויים אישיים רבים בהתבוננות בטבע, צביעת דיוקן, ייעוד צבעים לפי מערכת מספרים וכדומה. משמעותם לעיתים קרובות מעורפלת, אך הם חושפים את נטייתה לסדר ואת השפעתו המתמשכת של ויסלר, שתורתו הדגישה הכנה שיטתית.
האומנות של גוון ג'ון, בזכות הצבעים העדינים שלה, עומדת בניגוד ליצירה האסרטיבית של אחיה. אף על פי שאחיה היה הפופולרי, הראיה הביקורתית המודרנית נוטה לראות בגוון מוכשרת יותר מבין השניים. אוגוסטוס עצמו ניבא את ההיפוך הזה, באומרו "בעוד 50 שנה אהיה ידוע כאחיה של גוון ג'ון."
מורשת.
תמונותיה של גוון ג'ון מוחזקות באוספים ציבוריים רבים. כמה מהדוגמאות הטובות ביותר הן במוזיאון הלאומי קארדיף ובגלריית טייט בריטניה, לונדון.
המחזה "עדיין חיה", מאת קנדידה קייב, עוסק בשלוש נשים: גוון, אידה (אשתו של אחיה, אוגוסטוס ג'ון) ודורליה (פילגשו של אוגוסטוס ג'ון).
הרומן הבלשי "אמנות הפיסול גוון ג'ון" מאת ג'ון מלקולם מציג את תקופת חייה במודון, צרפת ואת מערכת היחסים שלה עם רודן.
מגדל 2000
מגדל 2000 (ברוסית: Башня 2000) הוא גורד שחקים בן 32 קומות שנמצא ב"מוסקבה סיטי", מרכז העסקים הבינלאומי של מוסקבה.
מגדל 2000 היה בניין המשרדים הראשון שהוקם במוסקבה סיטי. בניגוד למבנים אחרים במתחם, המגדל ניצב בגדה הימנית של נהר מוסקבה. בנייתו החלה בשנת 1996 והושלמה בשנת 2001. הבניין מחובר ישירות על ידי הלובי עם גשר בגרטיון, שמוביל לטריטוריה הראשית של "מוסקבה סיטי".
ניגון חב&quot;ד
המגדל הצפוני (מוסקבה סיטי)
המגדל הצפוני (ברוסית: Северная Башня) הוא בניין בן 27 קומות שנמצא ב"מוסקבה סיטי", מרכז העסקים הבינלאומי של מוסקבה.
המגדל הוקם בשנים 2007-2005. הבנייה בוצעה על ידי חברת הבנייה האוסטרית Strabag SE. זהו הבניין השלישי שהוקם במוסקבה סיטי אחרי מגדל 2000 ומגדל על הגדה.
המגדל מסתיים בעמודי ברזל משמעותיים המשמשים כפונקציה דקורטיבית. לבניין אטריום בן 18 קומות שמגיע לשיאו בכיפה, התורמת לתאורה נוספת של חלל המשרדים.
המיצלולוזה
גשר בגרטיון
גשר בגרטיון (ברוסית: Мост Багратион) הוא גשר מסחרי והולכי רגל מעבר לנהר מוסקבה, נפתח בשנת 1997 והפך למבנה הראשון של מוסקבה סיטי. הגשר מחבר בין גדת קרסנופרסננסקאיה, תחנת המטרו ויסטווצ'נאיה ומוסקבה סיטי עם גדת טרס שבצ'נקו ומגדל 2000.
לגשר בגרטיון שני מפלסים: התחתון הוא גלריה מקורה ומזוגגת עם טרוולטורים, והגבוהה יותר מזוגגת חלקית, עליה יש שבילי קניות, כמו גם מרפסת תצפית פתוחה. במתחם חניה תת-קרקעית בעלת ארבע מפלסים ליותר מ-300 מקומות חניה וחניה קרקעית שמורה ל -70 מקומות.
קצין טקטיקות מיוחדות בחיל האוויר האמריקאי
קצין טקטיקות מיוחדות (באנגלית: Special Tactics Officer, בראשי תיבות: STO) בחיל האוויר של ארצות הברית הוא מפקד צוות בכוחות הטקטיים המיוחדים, המהווים את הזרוע הקרקעית של חיל האוויר במבצעים מיוחדים.
קציני הטקטיקות המיוחדות מאורגנים במסגרת כנף המבצעים המיוחדים ה-24 וכפופים לפיקוד המבצעים המיוחדים של חיל האוויר ופיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים (JSOC).
תפקיד.
קצין טקטיקות מיוחדות STO אחראי על האימונים וההערכות של לוחמי הטייסות הטקטיות המיוחדות, ובלחימה הוא פורס כמפקד צוות או כמפקד משימה. תפקידו לנהל את השתלבות הממד האווירי במבצע היבשתי. המשימות כוללות הפעלת מנחתים מאולתרים ושדות תעופה קדמיים, חיפוש והצלה קרבי, איתור נעדרים ומנותקים, ביצוע ניתוחי שדה, תצפיות ואיסוף מודיעין, וסיוע אש כולל הכוונת תקיפות אוויריות, אמנעה, סימון מטרות לנשק מונחה וסיוע אווירי קרוב
מסלול הכשרה.
ההכשרה ממיינת וכוללת סבולת ומאמצים גופניים, מסעות והישרדות, וכישורי קרב ונשק. שיעור הנפל הוא בין הגבוהים ביותר ב-SOF ועומד סביב 90–95%.
ניוון (ביולוגיה)
ניוון (מוכר גם בשמו הלועזי אַטְרוֹפְיָה - Atrophy) הוא אבדן פעילות או העלמות של רקמה.
ניוון נגרם כחלק מתהליך התפתחותי נורמלי או כתוצאה של הרעת תנאים (לדוגמה: תת-תזונה או הזדקנות) או מחלה.
ניוון כחלק מתהליך ההתפתחות.
ניוון רקמות הוא חלק מן ההתפתחות התקינה, כך למשל התימוס מגיע לשיא גודלו במהלך תקופת ההתבגרות המינית, ולאחריה הוא מתחיל להתכווץ וגופיפי ההסל גדלים ומתנוונים. בגיל זקנה האיבר נעלם כבר כמעט לגמרי. גם החגורה הלימפטית על שם ולדייר מגיעה לגדלה המקסימלי בגיל ההתבגרות ולאחר מכן מתנוונת בהדרגה.
בגילאים מבוגרים, נפוץ ניוון של רקמות הכוללים: אובדן שיניים, שיער, דילול עור היוצר קמטים, היחלשות שרירים וירידה במשקל.
ניוון במערכת הרבייה הנשית.
סוגי ניוון הנפוצים אצל נשים הם ניוון השחלות אצל עם תום תקופת הפריון וניוון של הגופיף הצהוב במהלך מחזור הווסת.
תיק קלאץ
גביע המדינה בכדורגל נשים 2000/2001
גביע המדינה בכדורגל נשים לעונת 2000/2001 הייתה התחרות ה-3 מאז היווסדה. משחקי התחרות החלו ב-5 בפברואר 2001 ומשחק הגמר נערך ב-22 במאי 2001 והסתיים בניצחון של הפועל תל אביב על מכבי חיפה בדרך לזכייה ראשונה בתואר ולהשלמת דאבל היסטורי.
כל 14 הקבוצות ששיחקו בעונה זו בליגת כדורגל נשים נרשמו להתמודדות בגביע.
לפי תקנון התחרות, בעונה זו נערכו 4 סיבובים כשבסיבוב הראשון השתתפו 12 קבוצות ו-2 האחרות התחילו מהשלב הבא שהיה גם רבע הגמר.
שמינית הגמר.
הסיבוב הראשון בתחרות נערך ב-5 בפברואר 2001 והיה למעשה שמינית הגמר. 12 מתוך 14 הקבוצות שנרשמו לתחרות הוגרלו לקחת בו חלק.
רבע הגמר.
אל 6 המנצחות מהסיבוב הראשון הצטרפו 2 קבוצות שהוגרלו להתחיל בשלב זה. המשחקים נערכו ב-5 במרץ 2001.
חצי הגמר.
המשחקים נערכו ב-23 באפריל 2001 באצטדיון העירוני בת-ים.
פיאט צ'אנטו-ונטי