בראון נולדה בבריסטול שבאנגליה. לפני שפתחה בקריירה מקצועית למדה בבית הספר למשחק רוז ברופורד קולג'. בתיאטרון הופיעה במחזות כגון "ברווז הפרא" (דונמאר ורהאוס), "הנרי הרביעי, חלק ראשון" ו"חלק שני", "Playing with Fire", "Cardiff East", וב-"The Hour We Knew Nothing of Each Other" (התיאטרון הלאומי), "איסטר", "רומיאו ויוליה", "ריצ'רד השלישי", ו-"Bad Weather" (הלהקה השייקספירית המלכותית), "Road", "שירלי", "Downfall", "Gibraltar Straight" ו"שחפים" (תיאטרון רויאל קורט), "Butterfly Kiss" (אלמיידה), "בית ברנרדה אלבה" ו"הכיסאות" (תיאטרון גייט), "You Be Ted and I'll Be Sylvia" (המפסטד), "Playing Sinatra" (קרוידון ורהאוס ותיאטרון גריניץ'), "The Beaux' Stratagem", "חזרה אל מתושלח", "The Vortex", "דרכו של עולם", ו"אישה ללא חשיבות" (להקת התיאטרון של קיימברידג'), "הלילה השנים עשר" (English Touring Theatre), "Small Change", "איפיגניה" (שפילד קרוסיבל), ובמחזה "מלאכים באמריקה".
באוקטובר 1993 שיחקה בראון בתפקיד גברת דימוק בפרק "The Peking Gun" בסדרה "לאבג'וי". היא מוכרת לקהל הבינלאומי בתפקיד ספטה מורדיין בעונה הראשונה של סדרת הפנטזיה "משחקי הכס". הדמות שגילמה מתה בפרק האחרון של העונה. בסרט "אשת הברזל" שיחקה בראון בתפקיד משנה, וגילמה את ג'ון, שהייתה המטפלת של מרגרט תאצ'ר. עוד שיחקה בתפקידי משנה בסדרות הדרמה של ה-BBC "מיילדת" ו"טורצ'ווד".
סוזן בראון
נשיא קרים
נשיא קרים, רשמית נשיא הרפובליקה של קרים (Президент Республики Крым) הייתה המשרה הגבוהה ביותר של הרפובליקה של קרים (על פי חוקת אוקראינה נשמר גם השם הרפובליקה הסוציאליסטית הסובייטית האוטונומית של קרים, ואז שונה השם לרפובליקה האוטונומית של קרים) כחלק מאוקראינה.
המשרה התקיימה רשמית החל מ-6 במאי 1992 עד 17 במרץ 1995, כשהנשיא היחיד היה יורי אלכסנדרוביץ' משקוב (מ-4 בפברואר 1994 עד 17 במרץ 1995).
היסטוריה.
ב-26 בפברואר 1992 על פי החלטת המועצה העליונה של קרים, שונה שם הרפובליקה לרפובליקה של קרים. כבר ב-5 במאי 1992 אימצה המועצה העליונה של קרים חוק המצהיר על עצמאות המדינה של רפובליקת קרים - הקמת מדינה ריבונית וב-6 במאי 1992 במושב השביעי של המועצה העליונה אומצה החוקה של הרפובליקה של קרים, המגדירה את הרפובליקה של קרים כ"מדינה דמוקרטית המורכבת ממדינה דמוקרטית, אוקראינה והעיר סבסטופול - עיר בעלת מעמד מיוחד וחלק בלתי נפרד מקרים". ב-14 ביוני 1993 אימצה המועצה העליונה של קרים את החוק על נשיא הרפובליקה של קרים וב-4 בפברואר 1994 נבחר יורי אלכסנדרוביץ' משקוב לנשיא הראשון והיחיד.
המועצה העליונה של אוקראינה הכירה ברפובליקה של קרים כ"מרכיב אוטונומי באוקראינה, תוך פתרון עצמאי של סוגיות הקשורות לתחום שיפוטה בהתאם לחוקה וחוקיה של אוקראינה". ביוני 1992 תוקן החוק על מעמדה של הרפובליקה של קרים ובלבד שהרפובליקה "תפתור באופן עצמאי סוגיות שנמצאות בסמכותה מכוח חוקת אוקראינה, "חוקת הרפובליקה של קרים". עם זאת, נקבע כי "החוקה של הרפובליקה של קרים אינה יכולה לסתור את חוקת אוקראינה, את עקרונותיה הבסיסיים של מערכת דמוקרטית, משפטית, פוליטית, ולהבטיח זכויות אדם וחירויותיו".
ב-21 בספטמבר 1994, שונה שם הרפובליקה לרפובליקה האוטונומית של קרים.
כתוצאה ממשבר החוקתי שהתרחש ב-17 במרץ 1995, ביטלה הראדה העליונה את חוקת הרפובליקה של קרים משנת 1992 וביטלה את תפקיד נשיא הרפובליקה של קרים.
סטאוט (בירה)
פורטר (בירה)
ראש רפובליקת קרים
ראש רפובליקת קרים (ברוסית: Глава Республики Крым) הוא הפקיד הבכיר ביותר ברפובליקת קרים והוא יכול לעמוד בראש מועצת השרים של קרים.
ראש הרפובליקה נבחר על ידי צירי "מועצת המדינה של קרים" והוא נבחר לתקופה של חמש שנים ואינו יכול למלא תפקיד זה יותר משתי קדנציות ברציפות.
היסטוריה.
ב-11 במרץ 2014 אימצו המועצה העליונה של הרפובליקה האוטונומית של קרים ומועצת העיר סבסטופול הצהרה על עצמאותה של הרפובליקה האוטונומית של קרים ושל העיר סבסטופול מאוקראינה. בהתאם להכרזה, במקרה של החלטת עמי קרים כתוצאה ממשאל עם להצטרפותה לפדרציה הרוסית, הוחלט שקרים תוכרז כרפובליקה ריבונית ובמעמד זה תתאחד עם הפדרציה הרוסית כסובייקט פדרלי.
על פי חוקת קרים, שאושרה ב-11 באפריל 2014, נבחר ראש הרפובליקה של קרים על ידי צירי מועצת המדינה של הרפובליקה של קרים בהתאם לחקיקה של הפדרציה הרוסית ושל הרפובליקה של קרים.
מאז 14 באפריל 2014, את תפקידו של ראש הרפובליקה של קרים מצלא יו"ר מועצת השרים של קרים סרגיי אקסיונוב. ראש הרפובליקה של קרים עומד בראש ממשלת הרפובליקה - מועצת השרים של הרפובליקה של קרים (בשילוב עם תפקיד יו"ר מועצת השרים), או בהסכמת מועצת המדינה ממנה יו"ר למועצת השרים. מ-27 בפברואר 2014 את תפקיד יו"ר מועצת השרים מילא סרגיי אקסיונוב שנבחר לתפקיד זה על ידי המועצה העליונה של קרים, עוד כשזו הייתה כחלק מאוקראינה.
ב-9 באוקטובר 2014 בחרה מועצת המדינה של קרים פה אחד את סרגיי אקסיונוב לראש הרפובליקה של קרים.
Feline
Feline (בעברית: חתוליים) הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת הבריטית אלה אייר. האלבום יצא לאור ב-28 באוגוסט 2015, על ידי חברת התקליטים וירג'ין EMI. מתוך האלבום יצאו ארבעה סינגלים.
דומיננטיות וכניעה (מיניות)
דומיננטיות וכניעה (באנגלית: Domination and submission, או בקיצור D/s) הן קבוצה של התנהגויות, מנהגים וטקסים פסיכוסקסואלים בהם אדם מאפשר מרצון לאדם אחר למלא תפקיד דומיננטי עליו/עליה. תחום זה נחשב לחלק מקבוצת הפרפיליות BDSM.
מגע פיזי אינו הכרחי במערכות יחסים עם D/s ועל כן יש אנשים שמנהלים מערכות יחסים אנונימיות המלוות באלמנטים של דומיננטיות וכניעה באמצעות שירותי טלפון, דואר אלקטרוני, או שירותי מסרים מידיים. במרבית המקרים מדובר במערכת יחסים פיזית אשר לעיתים אף חוצה אל תחום הסאדו-מזוכיזם.
ב-D/s אחד השותפים מפיק הנאה ארוטית מהשליטה באדם אחר או מכך שהוא/היא נתונים לשליטת אדם אחר. האדם בתפקיד הדומיננטי מכונה "Dom" (זכר) או "Domme" (נקבה), ואילו האדם בתפקיד הנשלט מכונה "Sub" (זכר או נקבה).
יכול להיות מספר פרטנרים במערכת יחסים מסוג D/s, אף על פי כן לרוב ישנם רק שני אנשים מעורבים - לעיתים רבות זוג במערכת יחסים מחויבת מתמשכת. במפגשי D/s בדרך כלל יהיו יותר אנשים בתפקיד Sub מאשר אנשים בתפקיד Dom. המונח "דומינטריקס" מתאר בדרך כלל Domme אשר ממלאת תפקיד זה בתשלום.
מערכות יחסים מסוג זה מבוססות תמיד על אמון הדדי והסכמה מלאה.
דומיננטיות וכניעה בתרבות הפופולרית.
ספרות.
אחת העבודות הנודעות ביותר שעוסקות בנושא הוא הרומן משנת 1870 "ונוס בפרווה" מאת הסופר האוסטרי לאופולד פון זאכר-מאזוך בו הגיבור, סברין, משכנע אישה, בשם וונדה לקחת אותו כעבד שלה, להשתמש בו, ומאפשר לה לבזות אותו. בהשראת הספר הפסיכיאטר והסקסולוג האוסטרי-גרמני ריכרד פון קראפט-אבינג טבע את המונח "מזוכיזם". הדמות הנשית המרכזית בנובלה, מבוססת על דמותה של פאני פיסטור, אשתו של מאזוך.
ראש ממשלת קרים
ראש ממשלת קרים, רשמית יו"ר מועצת השרים של הרפובליקה של קרים הוא ראש הממשלה של הרפובליקה של קרים, (בעבר הרפובליקה האוטונומית של קרים באזור דרום אוקראינה) ובכך עומד בראש הרשות המבצעת של חצי האי והוא כפוף לראש הרפובליקה ולמועצת המדינה של קרים.
דרכי מינוי.
עד 2014 ראש הממשלה, שמינויו הוצע על ידי הפרלמנט של קרים באישורו של נשיא אוקראינה ואושר אז על ידי פרלמנט קרים, שימש כראש מועצת השרים של קרים.
מאז 2014 ממונה ראש הממשלה על ידי ראש רפובליקת קרים, לאחר אישור מועצת המדינה של קרים (הפרלמנט המקומי). ראש הרפובליקה של קרים יכול לנהל בעצמו את ממשלת קרים, כפי שעשה זאת אקסיונוב בשנים 2014–2019, אך עליו לזכות באישור מועצת המדינה.
קיאנקוונצי
מחוז קיאנקוונצי (באנגלית, בסווהילי: Kyankwanzi) הוא אחד ממחוזותיו האדמיניסטרטיביים של האזור המרכזי במדינת אוגנדה. בדומה למחוזות נוספים במדינה, המחוז נקרא על שם העיר הראשית שלו, קיאנקוונצי.
מיקום.
המחוז גובל במחוזות הוימה ומאסינדי מצפון, במחוז נאקאסאקה ממזרח, במחוז קיבוגה מדרום מזרח ובמחוזות מובנדה וקיבאלה מדרום מערב. מטה המחוז יושב בעיר הבירה של המחוז. עיר הבירה והעיר הגדולה של המחוז היא קיאנקוונצי.
רקע כללי.
במקור נחשב המחוז לחלק ממחוז קיבוגה. ב-1 ביולי 2010, התפצל המחוז והפך למחוז עצמאי, כחלק מתוכנית ממשלתית להקטין את המחוזות במדינה, ובכך יועברו הכספים גם לעיירות הקטנות, ולא יישארו בידיי הערים הגדולות במחוז, כפי שקרה עד אז. עוד לפני כן היה המחוז נפת הגבול הצפון-מזרחי של ממלכת בוגנדה.
בתחילה, שירותי הנהלת המחוז סופקו לתושבים מעיר הבירה של מחוז קיבוגה, אך בשל המרחק, עברה מועצת המחוז לשבת במרדי הנהלת מחוז מובנדה הסמוך, ולבסוף עברה לשבת בעיר הבירה של המחוז. סיבה נוספת להקמת המחוז הייתה המרחק הרב אותו נדרשו התושבים לעבור כדי לקבל שירותים מהנהלת המחוז שישבה בעיר קיבוגה.
בתקופת מלחמת האזרחים האוגנדית, הפך המחוז לבסיס עבור כוחות תנועת ההתנגדות הלאומית (NRM), והיה מוקד השליטה החזק שלהם במדינה עד שניצחו במלחמה. כיום יושב בעיר הבירה של המחוז המכון למנהיגות לאומית, שמספק הדרכה לכוחות הצבאיים ולמשרתי הציבור של אוגנדה.
כלכלה.
בבדיקה ממשלתית שנערכה בשנת 2009, נמצא המחוז, שבאותה התקופה היה מוגדר כנפה במחוז קיבוגה, בתחתית רשימת העושר באזור המרכזי של המדינה, כאשר 40% מהאוכלוסייה מתפרנסים בפחות מדולר ליום.