קבוצת ארמיות צפון.
קבוצת ארמיות צפון הייתה בפיקודו של גנרל-פלדמרשל וילהלם פון לב. מטרות קבוצת הארמיות היו לכבוש את המדינות הבלטיות, ולהתקדם צפונה לעבר לנינגרד.
הארמייה ה-16.
הארמייה ה-16 הייתה בפיקודו של גנרל אוברסט ארנסט בוש:
הארמייה ה-18.
הארמייה ה-18 הייתה בפיקודו של גנרל אוברסט גאורג פון קיכלר:
ארמיית הפאנצר הרביעית.
ארמיית הפאנצר הרביעית הייתה בפיקודו של גנרל אוברסט אריך הפנר:
קבוצת ארמיות מרכז.
קבוצת ארמיות מרכז הייתה בפיקודו של גנרל-פלדמרשל פדור פון בוק. מטרות קבוצת הארמיות היו לכבוש את בלארוס, ולהתקדם מזרחה לעבר מוסקבה.
הארמייה הרביעית.
הארמייה הרביעית הייתה בפיקודו של גנרל-פלדמרשל גינתר פון קלוגה:
הארמייה התשיעית.
הארמייה התשיעית הייתה בפיקודו של גנרל אוברסט אדולף שטראוס:
ארמיית הפאנצר השנייה.
ארמיית הפאנצר השנייה הייתה בפיקודו של גנרל אוברסט היינץ גודריאן:
ארמיית הפאנצר השלישית.
ארמיית הפאנצר השלישית הייתה בפיקודו של גנרל אוברסט הרמן הות:
קבוצת ארמיות דרום.
קבוצת ארמיות דרום הייתה בפיקודו של גנרל-פלדמרשל גרד פון רונדשטט. מטרות קבוצת הארמיות היו לכבוש את אוקראינה, ולהתקדם מזרחה לעבר קייב.
הארמייה השישית.
הארמייה השישית הייתה בפיקודו של גנרל-פלדמרשל ולטר פון רייכנאו:
ארמיית הפאנצר הראשונה.
ארמיית הפאנצר הראשונה הייתה בפיקודו של גנרל אוברסט אוואלד פון קלייסט:
הארמייה ה-17.
הארמייה ה-17 הייתה בפיקודו של גנרל חיל הרגלים קרל-היינריך פון שטילפנגל:
קבוצת ארמיות אנטונסקו.
קבוצת הארמיות אנטונסקו הייתה בפיקודו של הגנרל הרומני יון אנטונסקו. מטרות קבוצת הארמיות היו לכבוש את בסרביה, ולהתקדם מזרחה לעבר אודסה.
הארמייה השלישית הרומנית.
הארמייה השלישית הרומנית הייתה בפיקודו של גנרל פטרה דומיטרסקו:
הארמייה ה-11.
הארמייה ה-11 הייתה בפיקודו של גנרל אוברסט אויגן פון שוברט:
הארמייה הרביעית הרומנית.
הארמייה הרביעית הרומנית הייתה בפיקודו של גנרל ניקולה צ'יופרקה:
עתודת ה-OKH.
עתודת ה-OKH כללה כוחות שנועדו להשתלב בהמשך הלחימה.
הארמייה השנייה.
הארמייה השנייה הייתה בפיקודו של גנרל אוברסט מקסימיליאן פון וייכס:
ברית המועצות.
כוחות הצבא האדום במחוזות הצבאיים המערביים של ברית המועצות, אורגנו במסגרת חמש חזיתות/קבוצות ארמיות, שהחליפו את המחוזות הצבאיים מיד לאחר פתיחת מבצע ברברוסה - החזית הצפונית (בפיקוד מרקיאן פופוב), החזית הצפון-מערבית (בפיקוד פיודור קוזנצוב), החזית המערבית (בפיקוד דמיטרי פבלוב), החזית הדרום-מערבית (בפיקוד מיכאיל קירפונוס), החזית הדרומית (בפיקוד איוואן טיולנב). בנוסף, 6 ארמיות נשמרו בעתודת הסטבקה, והיו כפופות ישירות לפיקוד העליון של הצבא הסובייטי.
עתודת הסטאבקה.
ב-23 ביוני 1941 הוקמה הסטאבקה על פי החלטת מועצת הקומיסרים העממיים, ובראשה הועמד מרשל ברית המועצות סמיון טימושנקו עתודת הסטאבקה כללה מספר ארמיות עתודה, שנמצאו תחת שליטה ישירה של הפיקוד העליון של הצבא הסובייטי, והוצבו במרחק מאות ק"מ מאחורי קו החזית, בדרג האסטרטגי השני או השלישי של כוחות הצבא האדום במחוזות המערביים של ברית המועצות.
הארמייה ה-16.
הארמייה ה-16 הייתה בפיקודו של גנרל לוטננט מיכאיל לוקין:
הארמייה ה-19.
הארמייה ה-19 הייתה בפיקודו של גנרל לוטננט איוואן קונייב:
הארמייה ה-20.
הארמייה ה-20 הייתה בפיקודו של גנרל לוטננט פיודור רמזוב:
הארמייה ה-21.
הארמייה ה-21 הייתה בפיקודו של גנרל לוטננט וסילי גרסימנקו:
הארמייה ה-22.
הארמייה ה-22 הייתה בפיקודו של גנרל לוטננט פיליפ ארשקוב:
הארמייה ה-24.
הארמייה ה-24 הייתה בפיקודו של גנרל לוטננט סטפה קלינין:
החזית הצפונית.
החזית הצפונית הוקמה מכוחות שהשתייכו למחוז הצבאי של לנינגרד, ופעלה בפיקודו של קולונל-גנרל מרקיאן פופוב.
הארמייה השביעית.
הארמייה השביעית הייתה בפיקודו של גנרל לוטננט פיליפ גורלנקו:
הארמייה ה-14.
הארמייה ה-14 הייתה בפיקודו של גנרל לוטננט ולריאן פרולוב:
הארמייה ה-23.
הארמייה ה-23 הייתה בפיקודו של גנרל לוטננט פיוטר פשניקוב:
החזית הצפון-מערבית.
החזית הצפון-מערבית הוקמה מכוחות שהשתייכו למחוז הצבאי של ריגה, ופעלה בפיקודו של קולונל גנרל פיודור קוזנצוב.
הארמייה השמינית.
הארמייה השמינית הייתה בפיקודו של גנרל לוטננט פיוטר סובניקוב:
הארמייה ה-11.
הארמייה ה-11 הייתה בפיקודו של גנרל לוטננט וסילי מורוזוב:
הארמייה ה-27.
הארמייה ה-27 הייתה בפיקודו של גנרל לוטננט ניקולאי ברזרין:
החזית המערבית.
החזית המערבית הוקמה מכוחות שהשתייכו למחוז הצבאי של מינסק, ופעלה בפיקודו של קולונל גנרל דמיטרי פבלוב.
הארמייה השלישית.
הארמייה השלישית הייתה בפיקודו של גנרל לוטננט וסילי קוזנצוב:
הארמייה הרביעית.
הארמייה הרביעית הייתה בפיקודו של גנרל לוטננט אלכסנדר קורובקוב:
הארמייה העשירית.
הארמייה העשירית הייתה בפיקודו של גנרל לוטננט קונסטנטין גוליבב:
הארמייה ה-13.
הארמייה ה-13 הייתה בפיקודו של גנרל לוטננט פיוטר פילאטוב:
החזית הדרום-מערבית.
החזית הדרום-מערבית הוקמה מכוחות שהשתייכו למחוז הצבאי של קייב, ופעלה בפיקודו של קולונל גנרל מיכאיל קירפונוס.
הארמייה החמישית.
הארמייה החמישית הייתה בפיקודו של גנרל לוטננט מיכאיל פוטפוב:
הארמייה השישית.
הארמייה השישית הייתה בפיקודו של גנרל לוטננט איוואן מוזצ'נקו:
הארמייה ה-12.
הארמייה ה-12 הייתה בפיקודו של גנרל מיור פאבל פונדלין:
הארמייה ה-26.
הארמייה ה-26 הייתה בפיקודו של גנרל לוטננט פיודור קוסטנקו:
החזית הדרומית.
החזית הדרומית הוקמה מכוחות שהשתייכו למחוז הצבאי של אודסה, ופעלה בפיקודו של קולונל גנרל איוואן טיולנב.
הארמייה התשיעית.
הארמייה התשיעית הייתה בפיקודו של גנרל לוטננט יעקב צ'רביצ'נקו:
קבוצת אלון
ויסנס פיירה
ויסנס פיירה אי פאניילה (בקטלאנית: Vicenç Piera i Pañella, לעיתים נקרא בשם הספרדי "ויסנטה" (Vicente); נולד ב-11 ביוני 1903 בברצלונה שבספרד, נפטר ב-13 ביוני 1960 בברצלונה) היה כדורגלן קטלאני-ספרדי ששיחק בעמדת הקיצוני הימני. פיירה שיחק במשך כל הקריירה שלו במדי ברצלונה, בין 1920 ל-1933, ולצד זה גם הופיע 15 פעמים במדי נבחרת ספרד.
ביוגרפיה.
פיירה שיחק בנעוריו במרכז הספורט סאנטס (Centre d'Esports de Sants), קבוצה מעיר הולדתו, ברצלונה. ב-1920 החל לשחק עם הנוער של מועדון הכדורגל ברצלונה. אחרי שהרשים את מאמן הקבוצה הבוגרת של המועדון ז'ואן גאמפר, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדיה ב-1 בינואר 1921, בניצחון 3-1 על ארנס גצ'ו. מנקודה זו והלאה הפך לאחד מעמודי התווך של הקבוצה, תוך שיתוף פעולה פורה עם שחקנים כגון ז'וזפ סמיטייר, פאולינו אלקנטרה, אמילי סאגי-ברבה, ויסנס מרטינס, פטריסי ארנאו וריקרדו זאמורה. פיירה, ששיחק בעמדת הקיצוני הימני, בישל שערים רבים עבור חבריו לקבוצה באמצעות מסירות רוחב, הרמות לרחבה ובבעיטות קרן.
עם ברצלונה זכה 10 פעמים באליפות קטלוניה. ב-1922 זכה לראשונה עם ברצלונה בגביע הספרדי, אחרי ניצחון 5-1 על ריאל אוניון במשחק הגמר, בו פתח פיירה בהרכב הקבוצה. ב-1925 וב-1926 זכה עם ברצלונה בשתי מהדורות רצופות של הגביע, כשהוא פותח בהרכב במשחקי הגמר. בגמר של הגביע ב-1928 פגשה ברצלונה את ריאל סוסיאדד. מכיוון שהמשחק הראשון הסתיים בתיקו, נערך משחק חוזר. במשחק החוזר הבקיע פיירה את שערה היחיד של קבוצתו, והמשחק הסתיים בתיקו נוסף. נערך משחק חוזר שני, בו ניצחה ברצלונה 3-1 וכך זכתה בגביע. ב-1929 החלה להתקיים הליגה הספרדית. ברצלונה זכתה באליפות ספרד הראשונה, כשפיירה מופיע ב-13 מ-18 המחזורים בעונה. פיירה הבקיע לראשונה בליגה הספרדית ב-22 בדצמבר 1929, צמד בניצחון 5-0 על ראסינג סנטנדר. פיירה שיחק במדי ברצלונה עד 1933, לאחר שבעונת 1932/33 שיחק במשחק ליגה בודד. בסך הכול השתתף פיירה ב-395 משחקים במדי ברצלונה, רשמיים ולא רשמיים, בהם כבש 123 שערים.
יכולתו של פיירה לא נעלמה מעיני מאמניה של נבחרת ספרד, וב-17 בדצמבר 1922 ערך את הופעת הבכורה במדיה, במשחק מול , בו גם הבקיע שער. פיירה ייצג את מדינתו באולימפיאדת פריז ב-1924, אך נבחרתו הפסידה ל כבר במשחק הראשון, בשמינית הגמר. בהמשך השתתף במספר משחקי ידידות של הנבחרת, אך הוא לא לקח חלק באולימפיאדת אמסטרדם ב-1928. משחקו האחרון במדי נבחרת ספרד היה משחק ידידות נגד ב-26 באפריל 1931. בסך הכול הופיע במדי הנבחרת ב-15 משחקים. לצד משחקיו בנבחרת ספרד, שיחק פיירה גם במשחקיה של נבחרת קטלוניה.
לאחר פרישתו מכדורגל שמר על קשר טוב עם מועדון הכדורגל ברצלונה, והוא הרבה להרצות בכנסים, סמינרים ומפגשים שקשורים למועדון בפרט ולכדורגל בקטלוניה בכלל. זמן קצר לפני מותו, קיבל מהתאחדות הכדורגל הקטלאנית את מדליית "מצוינות הספורט" על תרומתו לתחום הכדורגל. פיירה נפטר ב-13 ביוני 1960, בגיל 57.
הילה להב
הילה להב (נולדה ב-2 במרץ 1985) היא משוררת ונגנית חלילית.
ביוגרפיה.
להב נולדה בזכרון יעקב. החלה לכתוב בגיל צעיר מאוד, ובגיל 18 פרסמה לראשונה משיריה בכתב העת מטעם בעריכת יצחק לאור, בו המשיכה לפרסם עד לסגירתו בשנת 2011. שיריה התפרסמו בהמשך גם בכתב העת הו!.
בשנת 2012 יצא לאור ספרה הראשון, "יחידה", במסגרת סדרת ריתמוס לשירה בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
בשנת 2014 יצא לאור ספרה השני "עד הבֹקר", גם הוא בהוצאת הקיבוץ המאוחד. הספר ערוך כפואמה בהשראת סיפור פילגש בגבעה, וזכה לשבחי המבקרים על מקוריותו ועוצמתו.
בשנת 2019 יצא לאור ספרה השלישי "גג עץ", אף הוא בסדרת ריתמוס לשירה.
קישורים חיצוניים.
משיריה:
ויסנטה פיירה
ברקין
ברקין (באנגלית: Баркин ,Barquín, Barkin) הוא שם משפחה.
בארקין
פרדה