במהלך המצור ניזוק הבניין ופרויקט שחזור הבניין יצא לדרך בשנת 1955 ובוצע על ידי בית המלאכה לאדריכלות ותכנון מספר 5 בהנחיית האדריכלים י. לוינסון וא. פומינה. הפרויקט הושלם עבור חניכץ מכון מחקר מרכזי אקדמאי על שם קרלוב. המכון היה ארגון המחקר המוביל והמוביל של ענף בניית הספינות במדינה וסיפק רעיונות לפיתוח ציי הסוחר והצבא, תכנון ובנייה של אוניות וצוללות.
לאחר התפרקות ברית המועצות התמקמו בו גופי השיטור של העירייה והוא משמש את גופי המשטרה של העיר.
בכרי, דוראר
שדרות סובורוב (סנקט פטרבורג)
שדרת סובורוב (סובורובסקי פרוספקט - Суво́ровский проспе́кт) היא אחת השדרות הגדולות בסנקט פטרבורג, העוברת מפרוספקט נבסקי לכיכר הדיקטטורה הפרולטרית.
מספרי הבתים מתחילים מכיוון פרוספקט נבסקי. נמצאת ברובע המרכזי בעיר ואחד המבנים הבולטים בו הוא בניין האקדמיה לתעשייה קלה, המשמש כמושב בית הדין העירוני לבוררות וכמטה משטרת העיר.
היסטוריה.
השדרה נבנתה באמצע המאה ה-18 והחל מחצר הפילים, הממוקם באתר של מלון אוקטיברסקאיה המודרני. הקטע שבין רחובות סובייטסקאיה השנייה והתשיעית נקרא רחוב סלונובאיה (רחוב הפילים), וחלק מהשדרה מרחוב סובייטסקאיה התשיעי ועד מכון סמולני נקראה רחוב קונוגווארדיסקאיה - ובמשך זמן מה הוא נקרא רחוב פשצ'אני. בשנת 1880 שולבו רחובות אלה לרחוב אחד, רחוב הפילים. מריו פראץ היה אירוני לגבי השם הזה : "אחד הרחובות בלנינגרד נקרא שדרת הפילים או משהו כזה, מכיוון שפעם התגוררו שם פילים, ששוכנו שם על ידי יקטרינה השנייה באותם ימים בהם היה פארק ואז הפילים נכחדו, אך בבירור הותירו עקבות מהגזע שלהם, מכיוון שלרוב הנשים יש טפרים ועגלים חסרי פרופורציה."
בשנת 1900, הכביש המהיר התחבר לפרוספקט נבסקי ושמה של השדרה שונה לסובורובסקי פרוספקט. במאה שנה למותו של אלכסנדר סובורוב בבניין האקדמיה של המטה הכללי (בניין 32, שנבנה בשנים 1900–1901, על ידי האדריכל א. א. פון גוגן והמהנדס א. א. ודינאפין), נוצר מוזיאון זמני, שהועבר בשנת 1904 לבניין מיוחד שנבנה עבורו ברחוב קירוכניה, 43. משנת 1923 עד 1944 נקרא בשם שדרת המועצה, מכיוון שהוביל למכון סמולני, שם שכנה מועצת פטרוגרד (לנינגרד); רחובות חג המולד, שחצו את השדרה נקראו רחובות סובייטים.
חוד התער (סרט, 1946)
אלדמע
בום בום
בום בום הוא פזמון שכתב יוש גרנות, ללחן עממי, ביצע הישאם מסאלחה ויצא לאור בשנת 1990.
רקע.
השיר המבוצע בסגנון המוזיקה המזרחית יצא לאור על ידי הזמר הערבי-ישראלי השאם מסאלחה. יוש גרנות כתב אותו על פוליטיקאים שעסוקים בדיבורים ובהבטחות.
השיר היה ללהיט בתקופת יציאתו.
גרסאות כיסוי.
הזמר דודו יסמין ביצע לשיר גרסת כיסוי, וכך גם הזמר הישראלי-טורקי אג'אר. הזמר מוטי טקה הוציא את השיר "בום בום" המבוסס על השיר.
הבית הגדול בליטייני
הבית הגדול הוא השם הלא רשמי של בניין מינהלי בסנקט פטרבורג בשדרות ליטייני, שנבנה בראשית שנות השלושים כדי לשמש את הסניף המקומי של הנ.ק.ו.ד.. המבנה הפך לסמל לתקופת הטיהורים בתקופת סטלין.
כיום, הבניין משמש כמטה הסניף העירוני של שירות הביטחון הפדרלי של הפדרציה הרוסית. מאז 2001 נכלל הבית הגדול ברשימת האובייקטים למורשת היסטורית ותרבותית בעלי חשיבות לאומית.
היסטוריה.
בשנים 1931–1932, באתר עמד בניין בית המשפט המחוזי שנשרף בשנת 1917, ביוזמתו של קירוב, הוחלט להקים מבנה מנהלי עבור המשטרה החשאית. אבן הפינה הונחה בשנת 1931, הוא נפתח ב-7 בנובמבר 1932. אדריכלי הבניין היו אלכסנדר גגלו, אנדריי אול ונוי טרוצקי. בשנת 1934 בניית המתחם הסתיימה. השטח הכולל של הבניין הוא כ-45 מ"ר והוא הוכלל 1345 חדרים.
קומפלקס הבניינים בבעלות נ.ק.ו.ד. כולל גם את "בית אישורי כניסה" בפרוסקט ליטייני 6, שנבנה על ידי בצפלוב בשנות השלושים. באתר של סרז'בסקי והבניין הישן של בית הסוהר של הצאר - בית המעצר הזמני (DPZ) - שכונה "שפלרקה", שנמצא ברחוב שפלרנאיה. שימש את המשטרה, המפלגה ומשרד התובע.
Dusky Grey
העמרנים
הר שרה תאודורה
הר שרה תאודורה (באנגלית: Mount Sara Teodora; בבולגרית: връх Сара Теодора) הוא פסגה המכוסה קרח בהרי אריסטוטל ב חוף אוסקר השני בארץ גרהאם, שבאנטארקטיקה.
גובהה של הפסגה 1,350 מטרים מעל פני הים.
הר שרה תאודורה ממוקם בין הגבעות שמדרום מזרח לכיפת מדריד - ההר ממוקם 15.55 קילומטרים מכיפת מדריד.
כיפת הקרח שעל הפסגה מתנקזת לקרחון סטארבק שמצפון-מזרח לפסגה; לקרחון סטאב שממזרח לפסגה, לקרחון אמברגריס שמדרום לפסגה; ולקרחון בלוגראדצ'יק שמדרום מערב לפסגה.
הרכסים סביב הפסגה הם: פסגות פיפין שממזרח - צפון מזרח להר שרה תאודורה, רכס צ'ינטולוב שמדרום-מזרח להר, ורכס ואלקוסל שמדרום להר.
הר שרה תאודורה ממוקם 12.6 קילומטרים דרומית-מערבית מהר מייהו; ו-10.56 קילומטרקים מרכס היטרינו.
היסטוריה.
מיפוי ההר.
ההר מופה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1976.
מקור השם.
ההר נקרא על שם המלכה הבולגרית שרה תאודורה, שתו השנייה של איוון אלכסנדר, קיסר בולגריה וקיסרית רעיה של בולגריה.
האביר השחור
האביר השחור (באנגלית: Black Knight) הוא דמות בדיונית של גיבור-על המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. האביר השחור המקורי מתור הכסף של הקומיקס הופיע לראשונה בחוברת "Black Knight #1" ממאי 1955 של אטלס קומיקס - קודמתה של מארוול קומיקס משנות ה-50 של המאה ה-20 - ונוצר על ידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ים מאנילי.
האביר השחור הוא האלטר אגו שחלקו ארבע דמויות לאורך ההיסטוריה - אביר מימי הביניים בשם סר פרסיבל מסקנדיה, וצאצאיו הישירים סר איאובר מגרינגטון, נבל-העל נתניאל "נייט" גארט וגיבור-העל מהעידן המודרני של הקומיקס דיין ויטמן, אחיינו של גארט. אביר שחור חמישי בשם אוגוסטין דולאק הופיע בחוברות הפנתר השחור ביוני 2005 בכתיבתו של רג'ינלד הדלין ובאיורו של ג'ון רומיטה הבן, ללא כל קשר גנטי לדמות המקורית.
דמותו של האביר השחור הופיעה בסדרות האנימציה השונות שנעשו לדמויות מארוול, בין היתר , ספיידרמן וחבריו המופלאים, והפנתר השחור: סדרת האנימציה. דמותו של דיין ויטמן בתור האביר השחור הופיע בסרט "נצחיים" כחלק מהיקום הקולנועי של מארוול, בגילומו של קיט הרינגטון.
ביוגרפיה בדיונית.
סר פרסיבל מסקנדיה.
האביר השחור המקורי היה סר פרסיבל מסקנדיה, אביר מהמאה ה-6, אשר שירת בחצר המלכות של המלך ארתור כלוחמו האישי הגדול ביותר. הוא גויס בידי מרלין הקוסם ואימץ לעצמו שתי זהויות, כאשר התחזה לחסר תועלת מוחלט עד אשר השתנה לאישיותו של אביר השחור. בתור האביר השחור, פרסי החזיק בחרב ההובנה שחישל מרלין ממטאוריט, יריב תמידי של מורדרד האביר המרושע, אחיינו הבוגדני של ארתור. אף על פי שמורדרד נהרג מפצעיו שנגרמו בידי ארתור, פרסי נהרג בסופו של דבר על ידו במהלך נפילתה של קמלוט כאשר חרב מכושפת שיספה אותו בגבו. מרלין הבטיח שרוחו של פרסי תמשיך לחיות על ידי הטלת כישוף שתחיה אותו מחדש אם מורדרד יחזור לחיים אי פעם. בהמשך, רוחו של סר פרסיבל הופיעה מספר פעמים כדי לייעץ לצאצאו דיין ויטמן.
סר איאובר מגרינגטון.
איאובר מגרינגטון היה אחד מצאצאי האבירים השחורים שנולדו אחרי סר פרסיבל מסקנדיה, האביר השחור המקורי, בתקופת המאה ה-12. בזמן זה, איאובר היה חברו למסע של בנט דופרי - אשר לימים יהפוך לנבל אקסודוס - בחיפוש אחר מגדל הכוח, מקום מושבו של פרעה הנצחי בעקבה. בהמשך, גופתו של איאובר נשלטה בידי רוח צאצאו דיין ויטמן, והוא נטש את המסע למרבה זעמו של דופרי. מסעו של דופרי הוביל אותו לבסוף למפגש אירעי עם אפוקליפס ולהתפתחות כוחותיו המוטאנטים. באשר לאיאובר - כאשר ויטמן עזב את גופו וחזר לתקופת הזמן שלו, כל שנותר מגופו של איאובר היה שלד ועצמות.
נתניאל גארט.
פרופסור נייתן גארט היה ביולוג וצאצאו הישיר של סר פרסיבל, אשר מצא את קברו ואת חרב ההובנה. אולם, כוונותיו הזדוניות של נייתן הפכו אותו לבלתי ראוי לשאת את החרב ורוחו של סר פרסיבל גינתה אותו. בשל כך, גארט הממורמר המציא שורה של כלי נשק מימי הביניים המשתמשים בטכנולוגיה מודרנית וכן יוצר באמצעות הנדסה גנטית סוס מכונף. הוא קורא לעצמו "האביר השחור" ופוצח בחיי פשע כדי להרגיז את אבות אבותיו. לאחר קרב עם האיש הענק, גארט מצטרף לקבוצת נבלי-העל אדוני הרשע לבקשתו של ברון זמו, אך הוא מובס בידי תור. לאחר שני קרבות כושלים נגד האוונג'רס, הוא ברח מהכלא בעזרתה של מכשפת ונלחם נגד איירון מן לאחר שנשלט בידי מכשיר לשליטה מחשבתית אותו בנה דוקטור דום במטרה לתקוף במהלך חתונתם של מיסטר פנטסטיק והאישה הבלתי-נראית. לבסוף הוא נפצע אנושות בידי איירון מן כשהוא נופל מסוסו המכונף, ועל ערש דווי קורא לאחיינו דיין ויטמן, חושף את זהותו וזוכה לכפר על עוונותיו. לאחר מכן, ויטמן מאמץ את הזהות לעצמו.
דיין ויטמן.
האביר השחור של העידן המודרני הוא דיין ויטמן, אשר ירש את החרב המיסטית שידועה כחרב ההובנה ואשר נשאה בחובה קללה. אימץ את זהות האביר השחור כדי להשיב את הכבוד האבוד למסדר האבירים השחורים בעקבות מעשיו הנפשעים של נתניאל גארט. חבר כבוד של האוונג'רס שגם היה חבר בקבוצות MI13 של קפטן בריטניה, דפנדרס וגיבורים להשכרה.
אוגוסטין דולאק.
אוגוסטין דולאק היה אביר שחור מטעם הותיקן אשר קיבל לרשותו את חרב ההובנה לאחר שסוכני הוותיקן לקחו אותה מקן ערפדים עיראקי. הוא השתתף בפלישתם של קבוצת נבלי-על לאומה האפריקנית ואקאנדה, וקיווה להמיר את דתם של בני ואקאנדה לקתוליות. לבסוף, הוא הובס בידי הפנתר השחור, שלוקח ממנו את חרב ההובנה. דולאק משתמש בסוס מכונף משלו, שנלכד מאוחר יותר בידי אליושה קרבינוף ונהרג לצורך מזון.