שכנו של גולדפינגר, שהתגורר בסמוך אליו ברחוב וילו היה הסופר איאן פלמינג. פלמינג שנא את ביתו של גולדפינגר, שלצורך בנייתו נהרסו מבנים ויקטוריאניים שהיו במקום, ועל כן קרא על שמו את דמות אויבו של ג'יימס בונד - "יוריק גולדפינגר". האדריכל התייעץ עם עורכי דינו לאחר פרסום הספר בשנת 1959 ולאחר שפלמינג איים שישנה את שם הדמות "גולדפריק" (איבר מין מוזהב), החליט גולדפינגר שלא לתבוע את פלמינג. במסגרת הצעת הפשרה, הסכימו מו"לים של פלמינג לשלם את ההוצאות המשפטיות של גולדפינגר ולתת לו שישה עותקים של הספר.
המגדלים הברוטליסטים.
בניסיון לפתור את בעיות המחסור בדיור בבריטניה לאחר מלחמת העולם, מחסור שמקורו בכך שלמעלה מ-4 מיליון בתי מגורים נהרסו במהלך המלחמה, ממשלת בריטניה יזמה בניית גורדי שחקים למגורים. גולדפינגר נבחר לתכנן כמה ממגדלים אלה, ובהם עיקר פרסומו.
בין מבנים ידועים אלה שתכנן גולדפינגר נימנים מגדל בלפרון בן ה-27 קומות, שנבנה בשכונת פופלר ברובע טאוור המלטס שבלונדון, ובית קאראדייל הסמוך. מגדל בלפרון אף היווה בסיס למגדל טרליק בן ה-31 קומות, שנבנה בצפון קנזינגטון.
גולדפינגר אהב את מגדליו ואף התגורר בהם זמן מה, אולם הם היו בלתי פופולריים בשל סגנונים הברוטליסטי ואדריכלים פוסט מודרניים מחשיבים אותם כמבנים מכוערים ביותר.
רק לקראת סוף המאה ה-20 גברה ההערכה לבניינים והם הוכרזו מבנים הראויים לשימור. מגדל טרליק אף הפך לסמל תרבות המופיע על חולצות טי, ציורים, והוא מוזכר בשיר של להקת בלר.
גולדפינגר נפטר בביתו בשכונת המפסטד בלונדון ב-1987 בגיל 85. גופתו נשרפה ואפרו נשמר בקרמטוריום גולדרס גרין.
רובר פוריסון
רוֹבֶּר פוֹרִיסוֹן (בצרפתית: Robert Faurisson; 25 בינואר 1929 - 21 באוקטובר 2018) היה פרופסור לספרות ומכחיש שואה צרפתי.
שנים ראשונות.
פוריסון נולד בבריטניה אך עבר בילדותו לצרפת, בה קיבל השכלה אקדמית. בהמשך הוא כיהן כפרופסור לספרות באוניברסיטת ליון והיה מתומכיה של הביקורת החדשה, אותה הרחיב לעמדה קיצונית הטוענת שאין לבחון טקסט על סמך כל מידע מחוץ לטקסט עצמו. בסביבות שנת 1960 הוא נחשף לטענות של הכחשת שואה מפי פול רסינייה, ולטענתו הוא חשב עליהם רבות במשך השנים. החל משנת 1974 החל פוריסון במחקר היסטורי על השואה. לאחר שגילה סתירות בין מסמכים שונים, למשל לגבי המספר המדויק של הנרצחים באושוויץ, הוא טען שהשואה לא הייתה כלל.
פרשת פוריסון.
כתבי העת המרכזיים בצרפת סירבו לפרסם את כתביו בעניין, ופרסום ראשון הופיע בכתב עת של הימין הקיצוני ביוני 1978. פוריסון גם שלח תקציר של מסקנותיו לאישים ברחבי צרפת כדי לעורר עניין בנושא. בעקבות זאת, פרסמו אלפרד רוזנברג וג'ורג'ס וולרס, עורך הלה מונד, קונטרס בשם "השואה וטירוף המיתוס של הנאו-נאצים", אך במקום לחסל את הדיון הדבר הגביר את הדיון וההתעניינות בנושא. לאחר שהתפרסם ראיון עם לואיס דרקווייר, הממונה על היהודים בצרפת של וישי, שטען שרק כינים נהרגו בתאי הגזים באושוויץ, הצליח פוריסון לפרסם את טענותיו במאמר בעיתון הסוציאליסטי לה מטין. בהמשך, לאחר איום בהליכים משפטיים הצליח פוריסון להכריח את לה מונד לפרסם מאמר שלו וב-28 בדצמבר 1978 פורסם מאמר של פוריסון בלה מונד שבו טען שהשואה לא התרחשה ושתאי הגזים לא יכלו להתקיים מבחינה טכנולוגית. במקביל למאמרו פורסם מאמר שתקף את פוריסון, דבר שהקנה לפוריסון זכות למאמר תגובה, על פי החוק בצרפת. ב-16 בינואר 1979 פרסם פוריסון בלה מונד את תגובתו, שבה טען שהוא האמין בתאי הגזים עד שקרא את דבריו של רסנייר ומאז לא נתקל אפילו בהוכחה אחת שהתקיימו תאי גזים.
בעקבות זאת הוא ספג ביקורת רבה מצד הממסד בצרפת. ב-21 בפברואר 1979 פרסם לה מונד עצומה של 37 היסטוריונים שהצהירו שתאי הגזים התקיימו ושאין כל דיון ולא יכול להתקיים דיון על קיומם של תאי הגזים, מכיוון שהם התקיימו. סטודנטים באוניברסיטת ליון-2 הפגינו נגד פוריסון והאוניברסיטה השהתה את הרצאותיו לסמסטר בטענה שאינה יכולה לדאוג לביטחונו. הארכיון היהודי בפריז סירב לאפשר לו המשך גישה לארכיון. בהמשך השנה התגייס נעם חומסקי להגנתו ופרסם עצומה הקוראת להגן על חופש הביטוי של פוריסון. בשנת 1980 הוא פרסם ספר המכחיש את השואה ופרסם בראשו מאמר של נעם חומסקי המגן על חופש הביטוי של דעות לא פופולריות וטוען שהכחשת שואה אינה מעידה על אנטישמיות.
בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 פרסם מחמוד עבאס, לימים ראש הרשות הפלסטינית, את הספר "". בהקדמה לספר הטיל ספק בקיומם של תאי הגזים כאמצעי השמדה, בעקבות פוריסון, וכתב: "אשר לתאי הגזים, שנאמר כי נועדו לרצוח יהודים: במחקר מדעי שפרסם הפרופ' הצרפתי רובר פוריסון הוא שולל את קיומם של תאים אלה למטרת רצח אנשים, וטוען שהם נועדו לשריפת גופות בלבד, מחשש להתפשטות מחלות וזיהומים באזור."
המשך תולדותיו.
בשנת 1984 הוא הוזמן על ידי מכחיש השואה ארנסט צינדל לנהל את ההגנה שלו במשפט בקנדה. השניים ניסו להדגים באמצעות דו"ח לוכטר כי לא הייתה השמדה בגז במהלך השואה. למרות ההפסד במשפט, יצאו מכחישי השואה מהמשפט בתחושת ניצחון שעמדתם זוכה לקהל רחב יותר.
בשנת 1988 פרסם פוריסון ביקורת על ספרו של ארנו מאייר "למה לא חשכו השמיים?", שבו כתב שהכחשת השואה השיגה דרך ארוכה מאז שנת 1979 בכך שמאייר, היסטוריון מהממסד המרכזי, קיבל חלק מטענות המכחישים בכותבו שרוב המתים באושוויץ מתו ממחלות.
בספטמבר 1989 הוא הותקף ליד ביתו בווישי כאשר אלמוני התיז עליו חומצה ולסתו נשברה. במרץ 1991 הוא נדון לקנס של 20,000 דולר על הכחשת שואה, בהתאם לחוק גייסו שחוקק בשנת 1990. בשנת 1998 הוא העיד במשפטו של מכחיש השואה ניק גריפין וטען שלא נמצאו חורים בתאי הגזים לכניסת הגז הרעיל, ואמר: "העניין פשוט, אם אין חורים, אין שואה".
באוקטובר 2006 נדון פוריסון בצרפת לשלושה חודשי מאסר ולקנס של 7500 אירו על הכחשת שואה בריאיון לטלוויזיה האיראנית. ב-11 בדצמבר 2006 השתתף פוריסון בוועידת השואה הבינלאומית באיראן, ובתגובה הורה נשיא צרפת ז'אק שיראק לפתוח בחקירה נגדו.
נפטר ב-21 באוקטובר 2018.
עמדותיו.
פוריסון טען כי השואה היא הונאה רחבת היקף שנהגתה על ידי ציונים אמריקאים בשנת 1942, שהנהנית העיקרית ממנו היא מדינת ישראל שהרוויחה את כספי השילומים ואהדה פוליטית, על חשבון העם הגרמני והפלסטינים. לטענתו של פוריסון, אדולף היטלר מעולם לא הורה על רציחתו של אדם בגלל גזעו או דתו וש"חיים ויצמן היה לשופר של הקהילה היהודית הבינלאומית, אשר הכריזה מלחמה על גרמניה בספטמבר 1939". לטענתו, היהודים נכלאו במחנות עבודה בגלל שהיוו סכנה למשטר ואלו שלא נכלאו נדרשו לשאת טלאי צהוב כדי שהחיילים הגרמנים יוכלו לזהות אותם בקלות. כהוכחה למסוכנות היהודים הוא מביא את קיומם של בונקרים בגטו ורשה.
פוריסון גם טען שיומנה של אנה פרנק הוא זיוף.
חסר ב-MTHFR
רודי ד'אמיקו
רודי ד'אמיקו (באנגלית: Rudy D'Amico; נולד ב-18 באוגוסט 1940) הוא מאמן כדורסל אמריקאי, שאימן את מכבי תל אביב למשך עונה אחת בלבד (1980/1981) וזכה עמה בהישג הייחודי של ארבעה תארים בעונה אחת.
העונה המושלמת החלה בזכייה בטורניר הגביע הבין-יבשתי שנערך בסרייבו. בהמשכה זכתה הקבוצה באליפות המדינה עם מאזן מושלם של 22 ניצחונות בלא הפסד. גם גביע המדינה הוענק לה לאחר שגברה בגמר על הפועל רמת גן בתוצאה 105–95.
גולת הכותרת של ההישג של ד'אמיקו במכבי תל אביב היא הזכייה בגביע אירופה. מכבי עלתה למשחק הגמר שנערך בשטרסבורג ושיחקה מול סינודינה בולוניה. המשחק הוכרע בשניות הסיום בתוצאה 80–79.
למרות מאה אחוזי ההצלחה שהשיג עזב ד'אמיקו את מכבי בסוף אותה עונה. כיום הוא משמש כסקאוט המכסה את הכדורסל האירופי עבור קבוצת ה-NBA אורלנדו מג'יק, לאחר שמילא תפקיד דומה במשך 11 שנים עבור הקליבלנד קאבלירס. קודם לכן אימן מספר קבוצות באירופה.
חוסר באנזים G6PD
אוניברסיטת קליפורניה
אוניברסיטת קליפורניה (באנגלית: University of California; בראשי תיבות: UC) היא אוניברסיטה ציבורית ואחת משלושת המוסדות להשכלה גבוהה של מדינת קליפורניה בארצות הברית. שני המוסדות האחרים הם; ו. משרדי ההנהלה שלה הם בעיר אוקלנד בקליפורניה.
באוניברסיטה עשרה קמפוסים:
האוניברסיטה מנהלת ישירות שתי מעבדות לאומיות:
האוניברסיטה גם משתתפת בניהול מעבדות לוס אלאמוס.
לאוניברסיטה קשרים עם קולג' אחד למשפטים:
כאוניברסיטה של מדינת קליפורניה, שכר הלימוד מסובסד על ידי המדינה. אולם היקף הסבסוד מצטמצם והולך. ב-1980 עמד שכר הלימוד השנתי על 776 דולר ואילו עד 2011 האמיר שכר הלימוד לכדי 13,218 דולר..
האוניברסיטה מחזיקה בהוצאת ספרים עצמאית, בשם הוצאת אוניברסיטת קליפורניה.
החל מ-2020, נשיא האוניברסיטה הוא .
דלק (פירושונים)
ראול הילברג
ראול הילברג (Raul Hilberg; 2 ביוני 1926 – 4 באוגוסט 2007) היה היסטוריון יהודי אמריקאי, אחד החוקרים הידועים ביותר של ההיסטוריה של רצח עם והשואה. ספרו בן שלושת הכרכים ו-1,273 העמודים "The Destruction of the European Jews" (יצא לאור בעברית בשם "חורבן יהודי אירופה") זכה להערכה כאחד המחקרים המשפיעים ביותר בנושא הפתרון הסופי של הנאצים. הוא נבחר לחבר האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים ב-26 באפריל 2005.
רקע.