הוא שיחק בקבוצות ארסנל קייב וצסק"א קייב. בשנת 2002 נקנה על ידי קבוצת צ'רנומורץ אודסה שבשנה זו עלתה לליגת העל האוקראינית ושיחק בה במשך 3 שנים. תקופה זו היא למעשה שיא הקריירה שלו. במהלכה הבקיע 44 שערים במשחקי הליגה. הוא גם היה מלך השערים של הליגה האוקראינית לעונת 2004/2005.
בשנת 2005 עבר לקבוצת מטאלורג דונצק למשך 3 שנים. גם בשורות המטאלורג הוא המשיך להיות המבקיע המצטיין של הקבוצה. ב-2008 חזר לשנתיים לצ'רנומורץ.
בסוף הקריירה שלו שיחק קוסירין בקבוצות מהליגה האוקראינית השנייה (הליגה השלישית בחשיבותה במדינה). בקיץ 2013 פרש מן המשחק הפעיל.
נבחרת.
קוסירין שיחק שישה משחקים במדי הנבחרת הצעירה של אוקראינה.
בנבחרת הלאומית של אוקראינה שיחק קוסירין בשנים 2003 - 2005. משחקו הראשון במדי הנבחרת היה משחק ידידות מול . בסך הכל הוא השתתף ב7 משחקים. באף אחד ממשחקי הנבחרת לא השלים 90 דקות משחק (הוחלף או ששותף כשחקן מחליף).
Es erhub sich ein Streit, רי&quot;ב 19
Es erhub sich ein Streit (בגרמנית: "התחיל מאבק") היא קנטטה דתית, כוראלית, מאת יוהאן סבסטיאן באך. הקנטטה נכתבה בשנת 1726, במהלך שהותו של באך בלייפציג, עבור יום מיכאל הקדוש, ובוצעה לראשונה בחודש ספטמבר 1726.
לברית הקנטטה נכתבה על ידי כריסטיאן פרידריך הנריצי ומבוססת על אירועי אחרית הימים המתוארים בספר חזון יוחנן אשר בברית החדשה. הקנטטה, במיוחד במסגרת פרקה הראשון, מבטאת מאבק הרואי נגד כוחות הרשע, בו מיכאל וחילו גוברים על דרקון השאול ועריצות השטן.
מבנה.
ככלל בתקופתו של באך נהוג היה לציין את חגיגות יום מיכאל בליווי התזמורת הגדולה ביותר האפשרית. בהתאם, אף בקנטטות אחרות שהוחלנו לרגל מועד זה התמיד באך לכתוב תפקידים עבור חצוצרה וטימפני.
הקנטטה כתובה לסופרן, טנור ובס ומקהלה בת ארבעה קולות וכן עבור שלוש חצוצרות, טימפני, שני אבובים, אבוב ציד, שני אבובי ד'אמורה, שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו.
שבעה פרקים לקנטטה:
חלזונות עתיקים
חלזונות עתיקים או זיפניות (שם מדעי: Vetigastropoda) הוא ענף של חלזונות, שלעיתים מסווג כתת-מחלקה ולעיתים כעל-סדרה. ענף זה כולל כ-3,700 מיני חלזונות ימיים שחיים כיום ועוד מינים רבים שנכחדו. החלזונות בענף זה הם החלזונות העתיקים והפרימיטיביים ביותר, ובעלי היסטוריה אבולוציונית ארוכה שראשיתה עוד בתקופת הדבון (כ-400 מיליון שנה לפני זמננו). המינים בענף זה נמצאים בכל האוקיינוסים בעולם ובסביבות רבות: מאזור התהומות עד לאזור הכרית (גאות ושפל). מינים רבים שנכללו בעבר בסדרה חלזונות קדומים (Archaeogastropoda), שבוטלה בשל היותה פרפילטית (לא ענף), שויכו לענף זה.
תיאור.
המאפיין העיקרי של ענף זה הוא מבנה מוצלב של לוחות הקונכייה. רבים מהם בעלי קונכייה עם חריצים או פתחים נוספים ומבנה פנימי מוצלב של לוחות הקונכייה.
צורת הקונכייה נעה מקונכיות מגדליות גבוהות לקונכיות כדוריות. המרקם על הקונכיות גם הוא מגוון ונע מקונכייה יחסית חלקה דרך קונכיות שבהם רואים בקושי את קווי הגדילה לקונכיות בעלות צלעות בולטות. פתח הקונכייה הוא בדרך כלל אליפטי ולעיתים קרובות משיק לציר הפיתול. לרוב המינים יש אופרקולום, מכסה קשיח על הרגל שסוגר את הקונכייה כאשר החילזון מתכנס לתוכה.
גודלם של החלזונות העתיקים נע בין 2 מילימטר ל-300 מילימטר (30 סנטימטר). רוב המינים בענף זה הם בעלי צבעים דהויים ואפרוריים, אך במספר קבוצות, כגון ה-Tricolioidea וה-Pleurotomarioidea, המינים מאופיינים בצבעים בהירים ומגוונים וקונכיות בוהקות.
לחלזונות יש זו משושי ראש וחוטם בולט המכיל את הפה. בצידי הגוף יש איברי חישה. בנוסף, יש להם חוסר סימטריה בחלק מאיבריהם הפנימיים.
אורג התאו
אורג התאו (שם מדעי: "Bubalornis") הוא סוג של ציפורי שיר ממשפחת האורגיים החיים בסוואנות של אפריקה.
סוג זה כולל 2 מינים של אורגים בעלי נוצות כהות ומקורים גדולים והם מעופפים בקבוצות גדולות לאורך הסוואנות. אורגים אלה קיבלו את שמם בגלל שנראו לחוקר שצפה בהם מסתובבים לרגלי תאואים באפריקה והניח שמדובר בשיתוף פעולה הדדי בין שני המינים. עם זאת אין קשר ביניהם ומרבית הזמן האורגים מצויים הרחק מהתאואים.
ציפורים אלה ניזונים בעיקר מחרקים גדולים וגם מזרעים.
מינים.
בעבר היה שייך לסוג המין היחידי אורג תאו לבן-ראש (Dinemellia dinemelli).
סופיה שרלוטה, נסיכת בוואריה
סופיה שרלוטה, נסיכת בוואריה (; 23 בפברואר 1847 - 4 במאי 1897) הייתה נסיכה בווארית מבית ויטלסבאך.
ביוגרפיה.
מתילדה נולדה בטירת פוסנהופן שבממלכת בוואריה. אביה היה מקסימיליאן יוזף, דוכס בבוואריה ואמה הייתה לודוביקה, נסיכת בוואריה. סבה מצד האם היה מקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה. ילדותה עברה עליה בטירת פוסנהופן שליד אגם סטרנברג, אשר אותה רכש אביה. אחותה הגדולה הייתה אליזבת "סיסי", אשר נישאה לפרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה. אחות אחרת שלה הייתה מריה סופיה אשר נישאה לפרנצ'סקו השני, מלך שתי הסיציליות. בילדותה היא כונתה במשפחתה "סופרל".
ב-22 בינואר 1867 התארסה סופיה שרלוטה עם בן דודה לודוויג השני, מלך בוואריה. לודוויג, שכבר אז החל להתבלט כמלך מטורף, לא התלהב מהרעיון, אולם הסכים בעקבות בקשותיהם של הוריה. לודוויג אכן החל בהכנות לחתונה, אולם דחה אותה שוב ושוב. במהלך תקופה זו סופיה שרלוטה ניהלה רומן עם אדגר האנפשטנגל (אביו של ארנסט האנפשטנגל). האנפשטנגל היה הצלם האישי של לודוויג, אשר ביקש ממנו לצלם את הכלה מספר פעמים. כך הם נפגשו והתאהבו. מספר מכתבי אהבה שכתבה סופיה שרלוטה להאנפשטנגל שרדו. בסופו של דבר באוקטובר, ביטל לודוויג את האירוסין. הוריה המשיכו לחפש שידוך עבורה. בין ההצעות שעלו על שולחנם נמנו לודוויג ויקטור, ארכידוכס אוסטריה, לואיש הראשון, מלך פורטוגל ופיליפ, דוכס וירטמברג. כל ההצעות נדחו, חלקן בידי סופיה שרלוטה וחלקן בידי המוצעים.
סופיה שרלוטה נשלחה לשהות בממלכת סקסוניה אצל דודתה אמליה אוגוסטה, נסיכת בוואריה אשתו של יוהאן, מלך סקסוניה. בסקסוניה היא נפגשה עם פרדיננד, דוכס אלנסון - בנם של הנסיך לואי, דוכס נאמור וויקטוריה, נסיכת סקסוניה-קובורג-גותה, ונכדו של לואי פיליפ, מלך הצרפתים לשעבר. הם נישאו ב-28 בספטמבר 1868 בטירת פוסנהופן. יחסיה עם בעלה היו טובים, על אף שהיא הייתה מסוכסכת עם חמיה. שנה לאחר נישואיהם, עבר הזוג ללונדון, שם ילדה סופיה שרלוטה שני ילדים. ב-4 במאי 1897 ביקרה סופיה בבזאר דה לה שריטה - אירוע צדקה שארגנה האצולה הצרפתית בפריז מדי שנה. במקום פרצה שרפה גדולה, אולם סופיה סרבה לניסיונות לחלצה ודרשה שיצילו קודם את משרתותיה. היא נספתה במקום יחד עם עוד 126 נשות אצולה. ניסיונות לזהות את גופתה בידי המשרתות שלה לא צלח, והיא זוהתה תודות לרופא השיניים שלה שזיהה את סתימות הזהב שלה.
משפחתה.
סופיה שרלוטה ילדה שני ילדים:
Apaf1 (ראשי תיבות באנגלית של Apoptotic protease activating factor 1 – גורם משפעל פרוטאז אפופטוטי 1) הוא גן המקודד לחלבון ציטופלזמי היוצר את מכלול האפופטוזום, יחד עם ציטוכרום c ועם dATP. מכלול זה מהווה את אחד ממרכזי הבקרה החשובים ביותר של האפופטוזה - הוא קושר ומבקע את החלבון פרוקספאז 9, משחרר אותו בצורתו הבוגרת והפעילה, וכך מפעיל את המסלול האפופטוטי הפנימי המסתיים במוות מכוון של התא. גן זה ממוקם בבני אדם בכרומוזום 12, והוא הומולוג לגן "CED4" אצל "C. elegans".
מבנה.
החלבון Apaf-1 בנוי בצורת Y, ומשקלו המולקולרי נע בטווח שבין 133.3-141.8 קילודלטון בין האיזופורמים השונים (למעט האיזופורם Apaf1ALT). Apaf-1 מורכב מדומיין CARD המשמש לגיוס קספאזות בקצה האמיני שלו, מדומיין NOD מרכזי ומדומיין WD40.
לשחבור החליפי תפקיד חשוב בבקרת ביטוי הגן Apaf1 ובתפקודיו התאיים. שחבור חליפי של ה-mRNA של Apaf1 יכול ליצור אקסון נוסף בעל 11 חומצות אמינו בקצה האמיני של החלבון בין דומיין CARD לדומיין NOD, או/ו אקסון שני הכולל חזרה נוספת של רצף WD40 בת 43 חומצות אמינו בין החזרה החמישית והשישית בדומיין WD40 בקצה הקרבוקסילי של החלבון. עד כה דווחו לפחות על 6 איזופורמים של Apaf1: Apaf1XL, Apaf1L, Apaf1M, Apaf1S, Apaf1XS ו-Apaf1ALT. האיזופורם Apaf1XL הוא האיזופורם העיקרי שמבוטא אצל יונקים; גודלו 142 קילודלתון והוא מורכב מ-1,248 חומצות אמינו, והוא כולל את 2 האקסונים הנוספים - הן זה שבצד האמיני והן זה שבצד הקרבוקסילי.
דומיין CARD.
דומיין CARD (Caspase Activation and Recruitment Domain) מורכב מ-100 (בקירוב) שיירי חומצת האמינו הראשונים של Apaf-1, ומתפקד כאתר הגיוס של פרוקספאז 9 באמצעות יצירת אינטראקציית CARD-CARD יחד עם דומייני CARD אחרים המצויים אצל פרוקספאז 9. המבנה התלת ממדי של Apaf-1 ושל האפופטוזום האנושי נחקר ונקבע באמצעות מיקרוסקופ אלקטרונים ובאמצעות קריסטלוגרפיה בקרני רנטגן; לדומיין CARD של Apaf-1 מבנה גלובולרי ארוז היטב, והוא מורכב מצרור של 6 סלילי המקופל בצורת מפתח יווני (Greek key), הידועה גם בשם "קיפול המוות". פני השטח של הסלילים H1/H1'/H4 מורכב משיירי חומצות אמינו בסיסיות - ליזין וארגינין (Arg6 ,Arg13 ,Lys42 ,Lys58 ,Lys62 ו-Lys63), הגורמים לפני השטח להיות קעורים, בה בשעה שהצד הנגדי של החלבון (סלילים H2/H3/H5/H6) הוא בעיקרו חומצי ומורכב בעיקר מחומצות האמינו אספרטט וגלוטמט (Asp27, Asp32 ,Asp64 ,Asp66 ,Glu40 ,Glu41 ו-Glu78), הגורמים לפני השטח להיות קמורים.