קירב יהודים ליהדות ובהם מעולי ברית המועצות וחבר המדינות לשעבר, ואף גייר מספר נוכרים וביניהם נהגו האישי דידי שנעשה חסיד בלז בשם ידידיה שפירא.
דגל בהשקפה דתית לאומית אך בדרכי הלימוד והחינוך תמך בדרך חרדית. את שני בניו שלח לישיבות חרדיות ואת ארבע בנותיו השיא לחרדים. כן בהנהגותיו היה קרוב לדרך החרדית.
דיבר בחריפות נגד כל היוצאים מארץ ישראל לנופש בחו"ל ובייחוד במועדי ישראל ושזה טרף גם אם האוכל בכשרות מהודרת.
בריאיון בתשל"ב, כעשר שנים לפני עזיבתו את משרת ראש הישיבה, נערך עמו ריאיון. בריאיון בתשובה לשאלה בעניין זה, אמר ש
בתשובה לשאלה על הבעת דעה של רבנים בשאלות חברתיות מדיניות ומוסריות אמר ש והוסיף הרב אידלשטיין ש
לגבי תפקיד הרב השכונתי והרב הראשי אמר ש
בעניין המצב שהיה אז שזמן ממושך לא אויש כסאם של רבני ערים ובכלל זה בחיפה, נשאל האם מצב זה משפיע על המצב הדתי. הוא השיב ש
משפחתו.
ילדיו: לרב ברוך אידלשטיין שישה ילדים:
כידון (סרט)
כידון הוא סרט קומדיית פעולה ישראלי של הבמאי והתסריטאי עמנואל נקש שצולם בשנת 2013. הסרט עוסק בקבוצת אנשים, אשר מתפרסמים מעל גבי העיתונים ככאלה שאחראים לחיסולו של מחמוד אל-מבחוח, בעוד שאנשי "המוסד" מופתעים מכיוון שהם כלל אינם מכירים אותם.
הקרנת הבכורה של הסרט בישראל התקיימה ב-24 באוקטובר 2013. הסרט הוא קו־פרודוקציה ישראלית־צרפתית.
עלילה.
הסרט עוסק בתוצאות חיסולו של מחמוד אל-מבחוח, אשר מספר ימים לאחר חיסולו פורסמו תמונותיהם של המחסלים לכאורה. בתחילת הסרט מוצגות התמונות של המחסלים בעיתוני העולם, אנשי "המוסד" במבוכה מכיוון שאינם מכירים את הדמויות שפורסמו בתקשורת. ארבעת המחסלים ממוצא צרפתי כוללים: נוכל מתוחכם, גאון מחשבים, בעל רשת בתי בושת ומפיץ גלולות ויאגרה מזויפות, וסטודנטית. אנשי "המוסד" לוכדים את חוליית המחסלים אשר טוענים כי הם חלק מיחידת "כידון" של "המוסד", המתמחה בחיסולים.
ישראפון
ישראפון (באותיות לועזיות: Israphone) הייתה חברת תקליטים ישראלית.
החברה הוקמה על ידי האחים נפתלי (1926–1987) וז'ק אלשיך (1923–1979) ב1953 באזור. שני האחים עלו בסוף שנות ה-40 מבולגריה ופתחו בישראל מפעל למוצרי פלסטיק. ב-1958 הצליחו לזכות ברישיון הפצה מחברת התקליטים העולמית "דקה".
ישראפון ייצגה והקליטה זמרים בולטים בישראל, ביניהם בני אמדורסקי, אריק איינשטיין, אילנית, ישראל יצחקי, זוהר ארגוב, שמעון בר ויוסי בנאי.
במרץ 1965 הוקם מפעל התקליטים ברחוב המרכבה 7 באזור התעשייה בחולון וישראפון החלה בייצור עבור חברת חברת ארץ ישראל מזרחית בע"מ (שברשותה היה זיכיון לייצור והפצת תקליטי חברת התקליטים הבריטית EMI). ב-1967 הקימו ישראפון וחברת ארץ ישראל מזרחית את חברת התקליטים ישראדיסק.
ישראדיסק הפיקה בין היתר את אלבומיו הראשונים של שלמה ארצי וכן אלבומים רבים לילדים, בהם אלבומי פסטיבל שירי הילדים.
בסוף שנת 1995 נמחקה ישראדיסק מרשם החברות. פרט לחברת סיביאס (אחר כך אנ.אם.סי, שהיה לה מפעל תקליטים וקסטות נפרד) יצרה ישראפון לכל שאר החברות בארץ (איסטרוניקס, גלרון, ראובני ואף להד ארצי עם סגירת מפעלה ברמת גן בתחילת שנות ה-80).
איציק אלשיך, בנו של נפתלי אלשיך, הקים בשנת 1985 את חברת התקליטים "הליקון".
בשנת 1993 נרשמה ישראפון תחת השם "טליסף נט (1993) בע"מ" ופעילה תחת חברת הליקון.
בשנת 2009 השיקו פלאפון והליקון את קטלוג "ישראפון" שכלל את קטלוג השירים הישראליים המצליחים ביותר משנות ה-50 עד שנות ה-70. היוצר נחום היימן עסק בליקוט החומר.
הקאן קלהאנוגלו
מצר אנדיקיתירה
מצר אנדיקיתירה (ביוונית: Στενό των Αντικυθήρων) הוא מצר ים ביוון, המפריד בין האיים אנדיקיתירה וכרתים, ומחבר את ים כרתים ממזרח עם הים התיכון ממערב.
רוחבו של המצר בין כף אפוליטארס (באנדיקיתירה) לבין האיון גראמבוסה (מול חופי כרתים) הוא 16 מיילים ימיים (כ-30 קילומטרים).
פיקה (בעל חיים)
החרבת נכסי תרבות על ידי המדינה האסלאמית
נמייה לבנת-זנב
נמייה לבנת-זנב (שם מדעי: Ichneumia albicauda) היא מין יחיד בסוגה של נמייה החיה ברחבי אפריקה ובחצי האי ערב והיא למעשה הנמייה הגדולה ביותר בעולם עם אורך של 21-28 ס"מ, זנב באורך 16-19 ס"מ ומשקל של 6.4-9.5 ק"ג. כפי ששמה רמז זנבה הוא בצבע לבן.
מאפיינים.
הנמייה חיה במרבית אפריקה שמדרום לסהרה וגם בחלק מחצי האי ערב. הם חיים במגוון בתי גידול מסוואנות טרופיות וערבות שופעות או ביצות ועד לבתות יבשות ואזורים תת-מדבריים. הם לא נוטים להימצא ביערות צפופים מדבריות או הרים.
לנמייה זו גוף גדול בצבע אפור כהה עם שערות שחורות בעיקר על גבה והזנב לבן. היא בעלת רגליים ארוכות וגבוהה יותר ממרבית הנמיות והיא בעלת טפרים חדים, אוזניים גדולות ושיניים חדות.
הנמייה היא יצור לילי הנמצא במהלך היום בין שורשים, אבנים או בגזעי עצים. הם חיים בדרך כלל לבד בטריטוריות מוגדרות, אך נקבות עם צאצאים מקימים קבוצה איתה הם שומרים על הגורים.
הנמייה אוכלת יצורים קטנים כמו חרקים, יונקים קטנים, עקרבים וזוחלים קטנים וכנפוץ אצל נמיות גם נחשים כולל ארסיים. הם גם אוהבים לאכול ביצים ונעזרים באבנים כדי לשבור אותם.
ברית מנוחה
ברית מנוחה הוא ספר קבלי שמיוחס לרב אברהם ב"ר יצחק מרימון (=גרנדה) הספרדי, שחי במאה השנייה לאלף הששי (1340–1440), אך בספרות המחקר נטען שהייחוס מוטעה. הספר נדפס לראשונה בשנת ה'ת"ח. החיד"א ציין שראה את הספר בכתב יד והנדפס הוא כמחצית בלבד ויש בו טעויות, וכי יש מייחסים אותו ל"רב חמאי גאון".
הרמ"ק בספרו פרדס רמונים מצטט מדבריו בכמה מקומות ומציין את חשיבותו. בשער כ', שער השמות פרק א: "בוודאי כל דברי הספר הנחמד ההוא דברי אלהים חיים נאמרים ברוח הקודש או מקובלים מפי אנשים גדולים". בשער כ"ח, שער הנקודות פרק א: "ועוד נביא ראיה מספר ברית מנוחה והוא ספר נחמד בביאור עשר נקודות משם בן ד', ומתוך דבריו נראה ודאי היותם דברי קבלה מפה אל פה או מפי מלאך, שאינם דברים מושגים ברוב עיון או דקות שכל אלא השגה נפלאה קרוב אל רוח הקודש".
הרב חיים ויטאל בהקדמתו לשער ההקדמות ונדפסה גם בהקדמה לספרו עץ חיים: "בעניין ספרי הקבלה האמיתיים הנמצאים, אמר לנו מורי האר"י זלה"ה כו' דספר ברית מנוחה הוא אמיתי וחברו חכם גדול בתורה ובחכמה ונאמן רוח, וכיסה את דבריו בעומק, ונעשה על פי נשמת צדיק אחד קדמון שנגלה אליו אליהו ז"ל ולמדו".
מבנה הספר.
הספר נפתח בהקדמה המתארת את השתלשלות מוסרי תורת הקבלה בעם ישראל, ולאחריה באים עשרה "דרכים" פרקים שהם מדריך לקבלה מעשית: חכמה, אהבה (כולל עשרה ניקודים לשם ה'; ביאור ארבע פינות המרכבה), שלום, יראה (ולאחריה "תפילה גדולה"), בינה, השכל, חמדה, יחוד, המשך היחוד, מבוא המגדל.
מהדורות הספר.
מבין המהדורות:
גנייבושוב
גנייבושוב (בפולנית: Gniewoszów) הוא כפר במחוז קוז'יניצה שבפרובינציית מזוביה בפולין, כ-21 ק"מ דרומית מזרחית לקוז'יניצה, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
היישוב, השוכן ליד נהר ויסלה, נוסד במאה ה-17, והיה בבעלות אצולה. בשנת 1735 הוענקו ליישוב זכויות עיר, אשר ניטלו ממנו בהמשך.
יהודי גנייבושוב.
יהודים התיישבו בגנייבושוב בסוף המאה ה-18, ובשנים אלה בנו בו בית כנסת מעץ. בתחילה הייתה הקהילה ביישוב משותפת עם קהילת גרניצה הסמוכה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה נפגעו יהודי היישוב כתוצאה מתשלומי כופר גבוהים שהוטלו עליהם בידי החיילים הרוסים, ויהודים רבים עזבו את המקום. בשנת 1925 נמנו בכפר כ-2,530 יהודים, רוב תושביו.
בין מלחמות העולם התקיימה בכפר פעילות ציונית, שבה תמך גם רב הקהילה, ישראל אליעזר הופשטיין. במסגרת זו פעלו בכפר תנועות נוער ציוניות, וכן חוות הכשרה של החלוץ. טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמנו בכפר כ-1,600 יהודים, רוב תושביו.
בשואה.
עם כיבוש הכפר בידי הגרמנים בספטמבר 1939 הוטלו על יהודי המקום גזירות שונות, ובית הכנסת המקומי הוסב לאורוות סוסים. בהמשך מונה ביישוב יודנרט, בראשות יעקב דינר, שנצטווה לספק לגרמנים מדי יום כוח אדם יהודי לעבודות כפייה.
בסתיו 1941 רוכזו יהודי הכפר בגטו שהוקם במקום, אליו הועברו גם יהודים רבים מערי מערב פולין, ובעיקר מקרקוב ומראדום, ומספר יושביו הגיע לכ-7,000 נפש. בתקופה זו חויבו יהודי הגטו בתשלום סכום כופר גבוה לגרמנים, והם צוו לגלח את שער ראשם וזקניהם.
באוגוסט 1942 בוצעה בגטו גנייבושוב אקציה, במהלכה הועברו כ-5,000 יהודים לגטו זבולן, וממנו למחנה ההשמדה טרבלינקה, וכ-600 צעירים יהודים נלקחו למחנה עבודה באזור דמבלין.
כאלף יהודים שנותרו בגטו בגנייבושוב שולחו לטרבלינקה בנובמבר 1942.
גניבושוב
נמייה מפוספסת גמביאנית
נמייה מפוספסת גמביאנית או מונגוס גמביה (שם מדעי: "Mungos gambianus") הוא מין בינוני ממשפחת הנמייתיים החי באזור הטרופי שבמערב אפריקה. הוא חי מגמביה עד לניגריה. הוא אינו מין נפוץ ביותר אך גם אינו בסכנה. קרוב משפחתו היחיד לסוג הוא הנמייה מפוספסת.
המונגוס בעל פרווה חומה-אפורה ובעל פס כהה לאורך הצוואר. יש לו זנב קצר ומחודד, הרגליים בינוניות באורכם לנמיות עם 5 טפרים באצבע. הפנים קצרות והשיניים לא בולטות. לנקבות 6 זוגות פטמות. אורכם של הנמיות 30-45 ס"מ והמשקל 1-2.2 ק"ג. אין בין שני המינים דו צורתיות זווגית מובהקת.
המונגוס הוא אוכל כל הניזון ממגוון יצורים קטנים כמו חרקים, עקרבים, מכרסמים וגם מנחשים, כולל ארסיים. הוא יכול להפנט את הנחש בריקוד מסובב ואז להפתיע אותו ולנשוך לו את הראש וכך להורגו.