מאז סיום לימודיו פרסם כמאה מאמרים בכתבי עת מקצועיים ובספרים. הוא שימש כעורך שותף לכמה כתבי עת והעביר מספר הרצאות פומביות.
בשנת 1993 פרסם וילסון ספר בנושא תמחור לא ליניארי. זהו ניתוח אנציקלופדי של תכנון תעריפים ונושאים הקשורים אליו עבור שירותים ציבוריים, כולל חשמל, תקשורת ותחבורה. הספר זכה בפרס ליאו מלמד בשנת 1995, פרס שהוענק מדי שנה על ידי אוניברסיטת שיקגו.
תרומות אחרות שלו לתורת המשחקים כוללות התמקחות בהקשר לשביתות בתנאי עמימות, ומשא ומתן להסדר בהקשרים משפטיים. וילסון כתב כמה מהמחקרים הבסיסיים של השפעות מוניטין בתמחור "טורף", מלחמות מחירים וקרבות תחרותיים אחרים.
אותות כבוד.
מאז שסיים וילסון את התואר הראשון, התואר השני והדוקטורט במכללת הרווארד ובבית הספר למנהל עסקים בהרווארד, הוא פרסם כ-100 מאמרים בכתבי עת מקצועיים ובספרים, עליהם זכה בפרסים רבים.
פרס נובל בכלכלה.
האקדמיה השוודית המלכותית למדעים הסבירה את בחירתה בווילסון ובפול מילגרום כזוכים במשותף בפרס נובל לכלכלה לשנת 2020, בכך ש"הגילויים התאורטיים שלהם שיפרו את המכרזים בפועל. [...] תגליותיהם הועילו למוכרים, קונים ומשלמי מיסים ברחבי העולם. אלווין רוט (כלכלן שהיה שותף לזכייה בפרס נובל לשנת 2012 שווילסון היה יועץ הדוקטורט שלו) אמר כי וילסון ומילגרום "לא רק שינו באופן מעמיק את הדרך בה אנו מבינים מכירות פומביות - הם שינו את אופן שבו מציעים פריטים במכירה פומבית."
מינויים ופרסים.
וילסון חבר באקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית, distinguished fellow של האגודה הכלכלית האמריקאית, ועמית, מנהל לשעבר וחבר מועצה בחברה האקונומטרית. הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד לכלכלה בשנת 1986 על ידי בית הספר הנורווגי לכלכלה ומנהל עסקים. בשנת 1995 הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד למשפטים מטעם אוניברסיטת שיקגו. בשנת 2014 זכה וילסון בפרס אווז הזהב על עבודתו הכוללת עיצוב מכירות פומביות.
הוא זכה בפרס (BBVA Foundation Frontiers of Knowledge (2015 בקטגוריית כלכלה, מימון וניהול על "תרומתו החלוצית לניתוח אינטראקציות אסטרטגיות כאשר גורמים כלכליים מחזיקים במידע מוגבל ושונה על סביבתם".
ביחד עם עמיתיו דייוויד מ. קרפס ופול מילגרום, הוענק לו פרס ג'ון ג'יי קרטי לשנת 2018 לקידום המדע.
תולדות פרנקנשטיין
תולדות פרנקנשטיין (באנגלית: The Frankenstein Chronicles) היא סדרת דרמת פשע תקופתית בריטית, ששודרה לראשונה ברשת ITV ב-11 בנובמבר 2015, שתוכננה כעיבוד מחודש של הרומן פרנקנשטיין מאת מרי שלי משנת 1818. השחקן הראשי שון בין שימש גם כמפיק שותף בעונה הראשונה. הסדרה עוקבת אחר המפקח ג'ון מרלוט (בין), שוטר שחושף גופה המורכבת מחלקי גופה משמונה ילדים נעדרים המנסה לקבוע מי אחראי לפשעים.
בסדרה מככבים ריצ'י קמפבל בתפקיד ג'וזף נייטינגייל, רובי ג'י בתפקיד בילי אוטס, טום וורד בתפקיד שר הפנים סר רוברט פיל, אד סטופארד בתפקיד הלורד דניאל הרווי, ונסה קירבי בתפקיד ליידי ג'מימה (אחותו של לורד הרווי) ואנה מקסוול מרטין בתור הסופרת מרי שלי. דמויות היסטוריות אחרות שמוצגות כוללות את ויליאם בלייק (בעונה הראשונה), עדה לאבלייס (העונה השנייה) וצ'ארלס דיקנס תחת שם בדוי 'בוז'. העונה הראשונה כוללת שישה פרקים שזכו לשבחי הביקורת ומשכו כ-250,000 צופים בממוצע לפרק.
חברת A&amp;E רכשה את זכויות הסדרה לשידור בארצות הברית ותיארה אותה כ"מרגשת ומפחידה". ב-20 ביוני 2016 הודיעה ITV כי חידשה את הסדרה לעונה שנייה בת שישה חלקים. הצילומים לעונה השנייה החלו במרץ 2017, כאשר לורנס פוקס ומייב דרמודי הצטרפו לצוות השחקנים. צוות הכותבים לעונה השנייה כלל את מייקל רוברט ג'ונסון, פול טומאלין, נואל פרגר, קולין קרברי וגלן פטרסון, כאשר כל ששת הפרקים בוימו על ידי אלכס גבסי. בדצמבר 2017 הוכרז כי נטפליקס חתמה על עסקה להפצת הסדרה בארצות הברית ובשטחים אחרים.
פיליפ פליין
פיליפ פליין הוא מעצב אופנה גרמני ומייסד קבוצת PHILIPP PLEIN הבינלאומית, הכוללת את המותגים פיליפ פליין ופליין ספורט.
קריירה.
פליין למד משפטים כשהחל לעצב מיטות כלבים יוקרתיות. עד מהרה משך העיצוב שלו תשומת לב ממומחים בענף עיצוב הפנים ובשנת 1998 נוסדה החברה במינכן, גרמניה. פליין החל לייצר תיקים ואביזרים משאריות העורות האקזוטיים שנמכרו לצד פריטי העיצוב שלו בירידים. בשנת 2003 התבקש היזם לעצב טרקלין ביריד הסחר הגרמני CPD דיסלדורף, עבור Moët &amp; Chandon, שם הורשה גם למכור את אביזריו. מותג האופנה הקז'ואלי בעל השם הראשוני נולד כעבור שנה בשנת 2004, בעוד המותג היוקרתי הנוכחי של פיליפ פליין הושק בשנת 2008.
פליין הוא אחד האישים או המשפחה העשירים ביותר בשווייץ לשנת 2019, כך על פי המגזין העסקי Bilanz ב"Die 300 Reichsten" השנתי (ברשימת 300 העשירים ביותר) עם שווי נקי של 300 מיליון פרנק שווייצרים.
מגדל הזהב
דאגלס סירק
דגלאס סירק (בגרמנית: Douglas Sirk; 26 באפריל 1897 – 14 בינואר 1987) היה במאי קולנוע גרמני, הידוע בעיקר בבימוי מלודרמות הוליוודיות של שנות ה-50.
קריירה.
סירק החל את דרכו בגרמניה כבמאי תיאטרון חתרני. בשנת 1937 היגר להוליווד עם אשתו היהודית כדי לחמוק מאימת הנאצים.
בשנות ה-50 סירק זכה להצלחה מסחרית גדולה כשיצר מלודרמות קולנועיות כמו: "חיקוי החיים", "כל שהשמיים", "נכתב על הרוח", "השיגעון הנפלא" ו"זמן לאהוב וזמן למות". בעוד שסרטים אלו זכו בזמן אמת לביקורות שליליות מצד המבקרים, שתפסו אותם כ"נשיים מדי" וסנטימנטליים, כיום במאי קולנוע, מבקרים וחוקרי קולנוע מחשיבים אותם ליצירות מופת. עבודתו של סירק נתפסת כ"ביקורת על הבורגנות בכלל ועל אמריקה של שנות החמישים בפרט", תוך ציור "דיוקן חומל של דמויות הכלואות בתנאיהן החברתיים". מקובל לפרש את המיס-אן-סצנה של סירק, המאופיינת בצבעי טכניקולור שופעים, כאמצעי להדגשת אמירתו החתרנית.
My Name Is Barbra (תוכנית טלוויזיה)
My Name Is Barbra (בעברית: שמי הוא ברברה) הוא ספיישל טלוויזיה אשר שודר ב-28 באפריל 1965, שבו כיכבה הזמרת ברברה סטרייסנד. הספיישל נועד על מנת לקדם את אלבומה בעל אותו השם אשר יצא במקביל לשידור התכנית אשר שודרה על ידי רשת CBS. הספיישל זכה להצלחה רבה וגרף פרסים רבים ביניהם חמישה פרסי אמי. בעקבות הצלחתו הרשת הזמינה מסטרייסנד עוד ארבעה ספיישלים נוספים.
ביקורות.
הספיישל זכה לביקורות חיוביות. ארגון יונייטד פרס אינטרנשיונל כתב על הספיישל: "היא [ברברה] כל כך נהדרת שזה מדהים. היא בהחלט יכולה להיות הבדרנית הכי מוכשרת ומושלמת שהמדינה הזו הוציאה אי פעם".
פרסים.
הספיישל היה מועמד לשישה פרסי אמי וזכה בחמישה מתוכם. סטרייסנד עצמה גם זכתה בפרס אמי על הופעתה בתוכנית בקטגוריית Outstanding Individual Achievements in Entertainment. במאי הספיישל זכו בפרס גילדת הבמאים של אמריקה בקטגוריית "עבודת הבימוי הטובה ביותר בטלוויזיה" . נוסף על כך זכתה סטרייסנד בפרס פיבודי הראשון שלה.
האוניברסיטה הפדרלית של קרים
האוניברסיטה הפדרלית של קרים (או בשם הרשמי: האוניברסיטה הפדרלית של קרים על שם ו.א. ורנדסקי, Кры́мский федера́льный университе́т и́мени В. И. Верна́дского) היא אוניברסיטה פדרלית רוסית בעיר סימפרופול שבחצי האי קרים. האוניברסיטה הוקמה בשנת 2014, ממיזוג שמונה אקדמיות ומכוני מחקר, שבע מכללות ומרכזי לימוד ולה 11 סניפים ברחבי קרים ושבעה ארגונים מדעיים מסונפים. זהו המוסד להשכלה גבוהה הגדול ביותר ברפובליקת קרים ואחת מעשר אוניברסיטאות פדרליות ברוסיה.
האוניברסיטה נקראת על שם האקדמאי ולדימיר איוואנוביץ' ורנדסקי.
היסטוריה.
הרעיון להקים אוניברסיטה פדרלית חדשה עלה ב-31 במרץ 2014 ביוזמת ראש הממשלה דמיטרי מדבדב בישיבת הממשלה שנערכה בסימפרופול. ב-10 באפריל, בראיון לעיתון איזווסטיה, שר החינוך והמדע של רוסיה דמיטרי ליוואנוב דיווח כי אוניברסיטה פדרלית תוקם "על בסיס אוניברסיטת ורנדסקי טבריצ'סקי".
האוניברסיטה הוקמה ב-4 באוגוסט 2014 מתוך מיזוג:
מספר הסטודנטים באוניברסיטה הוא 34,355 אנשים. המספר הכולל של עובדי האוניברסיטה הוא 6,567 איש, כולל צוות ההוראה - 2,851 איש.
Hello, I'm Dolly
Hello, I'm Dolly (בעברית: שלום, אני דולי) הוא אלבום הבכורה של הזמרת דולי פרטון, אשר יצא ב-18 בספטמבר 1967 על ידי מונמנט רקורדס. האלבום הופק על ידי פרד פוסטר והגיע למקום ה-11 במצעד אלבומי הקאנטרי. מתוך האלבום יצאו שלושה סינגלים, אשר שניים מהם נכנסו למצעד שירי הקאנטרי כאשר הסינגל השלישי נכנס למקום ה-17 במצעד.
הצלחה מסחרית.
האלבום הגיע בהתחלה למקום ה-43 בלבד במצעד אלבומי הקאנטרי, אך לאחר 10 שבועות הוא הגיע למקום ה-11. סך הכל הוא שהה 14 שבועות במצעד.
יציאה לאור וקידום.
האלבום היה אמור לצאת בפברואר אותה שנה אך מסיבות לא ידועות נדחה. בריאיון אותו העניקה פרטון ביוני אותה שנה היא אמרה כי האלבום אמור לצאת עד סוף חודש זה אך לבסוף הוא יצא בספטמבר אותה שנה לאחר שפרטון הכריזה על כך The Porter Wagoner ב-5 בספטמבר באותה השנה.
על מנת לקדם את האלבום הוציאה פרטון שלושה סינגלים כאשר הסינגל הראשון היה שיר "The Little Things". זהו היה שיר פופ אך זה גם היה שיר הפופ היחיד מהאלבום. השיר יצא ביוני 1966 אך לא זכה להצלחה ונכשל מלהיכנס למצעדים.
הסינגל השני מהאלבום היה השיר "Dumb Blonde" אשר יצא בנובמבר אותה שנה והגיע למקום ה-24 במצעד שירי הקאנטרי האמריקאי, שם שהה 14 שבועות. הסינגל השלישי היה השיר "Something Fishy" אשר הגיע למקום ה-17 במצעד שירי הקאנטרי האמריקאי ושהה שם 12 שבועות.
Christmas in Harlem