מלבד החומה, מגן על הטירה מדרום וממזרח ברביקן, מעין חומה קדמית שמנעה מכלי מצור להתקרב אל החומות. בצפון ובמערב לא היה צורך בברביקן מכיוון שמכיוונים סיפקה לה גבעה תלולה הגנה. בנוסף, הטירה מוקפת בחלקה על ידי חפיר, שכיום יבש. הכניסה הראשית לטירה היא דרך גשר אבן.
עיר תת קרקעית
טירת ליסבון
Mamma Mia!
שיטת ריילי
שיטת רַיילֵי היא שיטת אנרגיה בתחום תורת האלסטיות על שמו של ג'ון ויליאם סטראט ריילי, המשמשת למציאת התדירות היסודית (fundamental frequency) של מבנה הנתון לעמיסה דינמית. התדירות המתקבלת תהיה תמיד מעט גבוהה יותר מן התדירות האמיתית עקב הזנחות בחישוב אנרגיית העיבורים של המבנה.
המאפיין המרכזי של מערכת דינמית הוא התדירויות האופייניות שלה, אשר מהוות אינדיקציה לכשל אפשרי של המבנה בעת עמיסה דינמית. עקרון ריילי מבוסס על מספר הנחות:
נבחן מקרה שבו הקורה בעלת מסה זניחה ועליה מורכבות משקולות במשקל Wi כל אחת. האנרגיה הפוטנציאלית המקסימלית במערכת שווה לעבודת המשקולות, כאשר yi היא משרעת התנודה המקסימלית:
מצד שני, האנרגיה הקינטית המקסימלית מתקבלת מכך שהמהירות המקסימלית בתנועה הרמונית פשוטה שווה למכפלת המשרעת בתדירות:
כאשר נשווה בין שני הביטויים נקבל את מנת ריילי (Rayleight quotient):
אם מדובר בקורה בעלת פילוג מסה μ ליחידת אורך, אנרגיית העיבורים האגורה כתוצאה מכפיפה שווה:
כאשר M הוא פילוג המומנט ו-θ היא פילוג שיפוע הקורה. מתורת אוילר ברנולי ידוע:
באמצעות הפיכת הסכימה לאינטגרציה והצבת הקשר האחרון, נקבל:
כאשר μ היא מסה ליחידת אורך של המוט.
בבעיות מציאותיות לא נזניח את מסת הקורה ואז, על מנת לחשב את התדירות העצמית, נציב את משוואת השקיעה עבור אותה תדירות. מאחר שצורת השקיעה לרוב אינה ידועה, נוח להציב את משוואת השקיעה הסטטית (העקום האדום באיור) או משוואה אקוויוולנטית מבחינה אנרגטית (העקום הירוק באיור).
במקרה הכללי ביותר, בו μ,E,I משתנים לאורך הקורה, המשוואה המתארת את המערכת היא:
מהפכת הורדים
אליהו טסלר
אליהו טֶסלֶר (1901 – 25 באוגוסט 1965) היה משורר עברי ומתרגם.
ביוגרפיה.
אליהו טסלר נולד בעיר אומן שבאוקראינה, ועבר לפולין. בשנת 1920, בגיל 19, עלה לארץ ישראל בעלייה השלישית. הוא היה פועל חקלאי ופועל בנין ועסק במלאכות נוספות.
בשנת 1942 החל לעבוד כמנהל חשבונות בעיתון "דבר", ועבד שם עד שנת 1960. טסלר החל לפרסם את שיריו בכתב העת הספרותי "הדים", שהוציאו לאור בארץ הסופרים אשר ברש ויעקב רבינוביץ. הוא לא כתב שירים רבים, וזכה לכנס לראשונה את שיריו בשנת 1960, בספרו "גבעול במרחבים".
טסלר לא זכה בחייו לפרסום ולתפוצה רחבה של שיריו. הוא עמד כל חייו בצילם של גדולי המשוררים העבריים בארץ, מאנשי העלייה השלישית. תחייה מסוימת ועניין מחודש בשיריו התעוררו עם פרסום מסתו הגדולה של דן מירון, בשנת 1975, עליו ועל יצירתו.
בשנת 2016 יצא לאור הספר "פתחים קורעת עיר: שירים ותרגומים", בעריכתה של חיותה זילברמן, ובו אוסף משיריו ומתרגומיו של טסלר.
בתו, המתרגמת דליה טסלר, תרגמה מיצירותיו של טולקין, בכינויה הספרותי - דליה בת אליהו טסלר. (גילס האכר מפרזון, הרפתקאותיו המופלאות ועליתו לגדולה של גילס האכר, מאת טולקין, הריקה אל השפה העברית, בלוית הערות - דליה בת אליהו טסלר).
נשים בצבא הגנה לישראל
בגתן
בגתנא
תרש
בית לייוויק
בית לייוויק (ביידיש: לייוויק הויז) השוכן ברחוב דב הוז 30 במרכז תל אביב הוא מרכז לתרבות היידיש, ומקום משכנה של אגודת סופרי ועיתונאי יידיש בישראל. במקום נערכות פעילויות חברתיות, חינוכיות ותרבותיות, במטרה לשמר את שפת היידיש ואת העולם התרבותי היידי. בית לייוויק נחנך ב-1970, ונקרא על שם הסופר ה. לייוויק (לייוויק הלפרן). הסופר והבלשן מרדכי צאנין נמנה עם יוזמי הקמת הבית וכיהן כיושב ראש הראשון שלו. יושב ראש בית לייוויק, נכון לשנת 2021, הוא דניאל גלאי.
בתחילת שנות האלפיים הוקצה מרתף המבנה לכמה שנים עבור עמותת יונג יידיש (עמותה) לצורך איסוף ושימור ספרי יידיש, העמותה עברה אחר כך למתחם אחר.
פעילויות.
בבית לייוויק מאורגנים קורסים והרצאות חד-פעמיות ביידיש ובנושאים מתרבות היידיש. המוסד מארגן גם סדנאות חינוך בבתי ספר ובגנים, במטרה לחשוף את הדור הצעיר בישראל למורשת יהדות מזרח אירופה. בין אירועי התרבות שנערכים במקום - הקרנות סרטים, הופעות מוזיקה, הקראות שירה ומחזות.
ארכיון בית לייוויק משמש לצורכי מחקר בנושא היידיש וספרותה, בדגש על תולדות היידיש בארץ ישראל והשפעות הגומלין בינה ובין העברית. הוצאת הספרים ה. לייוויק, שליד בית לייוויק, מוציאה לאור ספרי פרוזה, שירה ומחקר ביידיש, וכן תרגומים מיידיש לעברית ולרוסית ומהדורות דו-לשוניות. מאז הקמתה ב-1970 הוציאה כמאה כותרים.
קישורים חיצוניים.
בית ליויק
בית ליוויק
Cetuximab
קלבסיאלה
מכונת רוב גולדברג
מכונת רוב גולדברג (באנגלית: Rube Goldberg machine) הוא כינוי שניתן למערכת מסובכת מאוד, המורכבת מחלקים רבים ולעיתים שונים מאוד באופיים, המבצעת תהליך ארוך, צעד אחר צעד בתגובת שרשרת, על מנת לבצע בסופו פעולה פשוטה.
הכינוי למכונת רוב גולדברג ניתן בשנות ה-30 של המאה ה-20 על שמו של הקריקטוריסט האמריקאי רוב גולדברג, שהתפרסם ביצירת קריקטורות המתארות מערכות מסוג זה.
הכינוי מכונת רוב גולדברג מתייחס הן למכונה ממשית המוצגת באתר מסוים, לעיתים קרובות במוזיאונים למדע, נמלי תעופה או ירידי מדע, והן לקריקטורה המייצגת מכונה כזאת, או לייצוג ממוחשב של מכונה על ידי מחשב. ישנם משחקי מחשב שונים המאפשרים לשחקנים ליצור ולדמות מכונות גולדברג פרי יצירתם, לדוגמה המשחק המכונה המופלאה.
החוקים ליצירת מכונת רוב גולדברג הם התחלה בפעולה פשוטה מאוד (כגון לחיצה על לחצן, הטלת גולה, דחיפה קלה של מנוף או עצם אחר וכדומה) והתקדמות בצעדים, כאשר בכל אחד מהם מתבצע מעבר אנרגיה או הוספת אנרגיה למערכת (על ידי נפילה (הוספת אנרגיה פוטנציאלית), שחרור קפיץ דרוך מראש, שחרור אנרגיה כימית, שחרור לחץ וכדומה).
תחרות בניית מכונות גולדברג נערכת בחודש מרץ מדי שנה באוניברסיטת פרדו במדינת אינדיאנה בארצות הברית. התחרות הראשונה נערכה בשנת 1949 בין שתי אחוות לתלמידי הנדסה באוניברסיטה, והופסקה בשנת 1956. התחרות חודשה כתחרות בין כל תלמידי המוסד בשנת 1983 על ידי הסניף של אחוות תטה-טאו (Theta Tau), שהוא ארגון האחווה האמריקאי הגדול ביותר למהנדסים. משנת 1988 התחרות נפתחה לקבוצות מכל רחבי המדינה. מדי שנה נבחר נושא מסוים למכונות, ולפיו צריך לבנות את המכונה. בשנת 2007 לדוגמה, הנושא היה לקחת תפוז, לסחוט אותו אל קנקן ולמזוג לכוס שתייה בלא פחות מ-20 צעדים.
טבע או הסכמה
טבע והסכמה הם מונחים מרכזיים במחלוקת השייכת לתחום הפילוסופיה של הלשון. עיקר המחלוקת סובב סביב השאלה האם השפה מורה על מהותם של הדברים או שמא היא הסכמה שרירותית שהומצאה למען הנוחות האנושית.
לשון אחר, האם המילים נקבעו לפי הסכמה (thesis) או לפי טבע (physis).
בעת העתיקה.
אחד מהדיונים הראשונים בנושא מופיע אצל הפילוסוף היווני אפלטון בדיאלוג קראטילוס המוקדש כולו לעניין זה.
בעקבות ויכוח שהתנהל בין הרמגונס לקראטילוס פונים אלו אל סוקרטס ושוטחים לפניו את טיעוניהם. לפי קראטילוס המילים הן תיאור נכון של הנמצאים והן מורות על מהותם הפנימית. לדידו, החכם יודע את טבעם האמיתי של הדברים ויכול לתת להם שם המשקף טבע זה.
הרמגונס חולק על קראטילוס וטוען שאין המילים אלא הסכמה שרירותית בין בני אדם ויכולנו להחליף את שמות הדברים ככל שנרצה.
לאחר שדברים אלו הועלו על ידי אפלטון המשיכה המחלוקת בקרב פילוסופים שונים ואסכולות שונות, כשכל אחד אוחז בדעה ונימוקים משלו.
לדעת אריסטו השמות נקבעו לפי הסכמה, ואת דעתו ירשו הפילוסופים הערביים והיהודיים בימי הביניים.
במסורת ישראל.
הוגי דעות יהודיים לא פסחו על שאלה פילוסופית זאת ובמהלך הדורות ניתנו תשובות שונות לסוגיה.
על הפסוק מספר בראשית: נאמר במדרש:
לשיטת המדרש השם של כל חיה מותאם לתכונותיה, כלומר לטבעה, והאדם הראשון ידע לתת שמות שמורות על מהות הדברים.
רבנים גדולים חלקו בשאלה זאת. הרציונליסטיים גרסו שבני אדם במהלך הדורות פיתחו את השפה ושכללוה, ואילו המיסטיקנים האמינו שכיוון שבתורה מתואר שאלהים ברא את העולם בדיבור אזי יש שפה אלהית ואמיתית, כפי שנאמר "ותהיי הארץ שפה אחת ודברים אחדים" ופירש רש"י - לשון הקודש.
הרמב"ם, שנחשב לגדול הפילוסופים היהודיים, כתב:
הרמב"ם דייק מתוך הפסוק את המילים 'ויקרא האדם' והסיק מכך שהאדם נותן לדברים את שמותיהם ואין להם שמות מעצם מהותם. גם בעניין זה הרמב"ם נאמן לשיטה הרציונליסטית.
הוגים שונים צידדו בגישה השנייה ודייקו מתוך פסוקים אחרים במקרא נימוקים לדעה זאת. כך למשל כתב רבי יהודה הלוי בספרו הכוזרי:
ריה"ל מדייק מתוך הפסוק את המילים 'הוא שמו' כמורות על כך שהשם שנתן האדם לחיות היה שמן המהותי משעת בריאתן.
בדעה הזאת אחזו מרבית המקובלים ומצאו לה סימוכין מתוך המקורות וכתבי הקבלה.
בבלשנות המודרנית.
הפילוסוף פרדריך ניטשה כתב:
בבלשנות המודרנית קבע דה סוסיר דברים שדומים באופיים לדבריו של ניטשה על הסמיוטיקה: הסימן הלשוני הוא שרירותי. כראיה לדעתו הוא מציין את העובדה שציין ניטשה, אותו עצם מכונה בשפות שונות בשמות שונים, דבר שלא ייתכן לו היה קשר בין מושג לשם. כמה מנימוקיו של סוסיר הועלו כבר לפניו על ידי רבי סעדיה גאון.
בלשנים רבים קמו נגד קביעותיו של דה סוסיר והראו כיצד מסמנים מסוימים קשורים למסומניהם.