בפברואר 2011, רוד חתם על חוזה פיתוח ב-WWE ומיד נשלח לארגון הפיתוח שלו, Florida Championship Wrestling (). מאותה נקודה, הוא השתמש בשם הבמה אריק רואן. את קרב הבכורה שלו ערך בחודש אוגוסט של אותה השנה ובו הוא גבר על קנת' קמרון כאשר הוא לווה לקרב על ידי ביירון סקסטון וג'יימס ברונסון. רואן הצטרף לפיוד של סקסטון עם טייטוס אוניל, כשהוא וברונסון הפסידו בקרב זוגות לאוניל וליאקי. אף על פי שרואן המשיך להתמודד בקרבות יחידים וזוגות עם ברונסון, הוא לא היה מעורב בפיודים אחרים ולא בקרבות על האליפויות השונות של הארגון.
מערב מולדובה
טקוץ'
טקוץ' (ברומנית: Tecuci) היא עיר ברומניה, בחבל מולדובה, במחוז גאלאץ. בטקוץ', נכון ל-2011, היו 34,871 תושבים, העיר הגדולה במחוז אחרי גאלאץ - בעבר הייתה בירת מחוז טקוץ'.
טקוץ' מהווה צומת מסילות ברזל.
תולדות היישוב.
במכתב מ-1 בספטמבר 1435 המופנה למלך פולין מוזכרת העיר. יש תזכורת מוקדמת יותר, מ-20 במאי 1134, במסמך הקרוי Diploma Bârlădeană, שנחשב על ידי ההיסטוריונים כזיוף מעשה ידיו של בוגדן פטריצ'ייקו חאשדאו. תזכורת נוספת בכתובים נמצאה במכתב מ-3 ביולי 1460.
היישוב התפתח בימי הביניים על בסיס חלוקת ההנהגה בין המנהיגות המקומית ובין נציג השליט. היישוב נהנה מאוטונומיה מקומית והונהג על ידי ועד נבחר בראשות "שויטוז" ותריסר "פרגארי". היישוב קיים את עצמו מגביית מיסים וגם הנהיג שיפוט מקומי.
הקהילה היהודית.
בשלהי המאה ה-18 התיישבו יהודים בטקוץ, בעיקר ברחוב הראשי, שהפך לרחוב יהודי מסחרי. היהודים, סוחרי ובעלי מלאכה, בנו בתים בהם בקומה הראשונה היה בית המסחר או בית המלאכה וביתר הקומות התגוררה המשפחה.
בימי מלחמת העולם השנייה אולצו יהודי היישובים הכפריים של הסביבה לעבור לטקוץ, לרחוב הראשי, שהפכה לסוג של גטו. ב-1947, לאחר המלחמה, היו בטקוץ' 2,600 יהודים. במהלך השנים היגרו יהודי טקוץ', מרביתם לישראל.
דנאה
במיתולוגיה היוונית דנאה (Danaë, ביוונית עתיקה: Δανάη) הייתה נסיכה מהעיר ארגוס ואמו של הגיבור פרסאוס. מיוחס לה ייסוד העיר ארדיה שבמחוז לאטיום (מחוז לאציו, הכולל את רומא).
דנאה במיתולוגיה.
דנאה הייתה בתו היחידה של המלך אקריסיוס מארגוס. מאוכזב מהעדר בן זכר שאל המלך את האורקל מדלפי האם זה ישתנה. האורקל הודיע ​​לו שלעולם לא ייוולד לו בן, עם זאת לבתו דנאה כן ייוולד בן, שבבוא היום יהרוג אותו. באותה תקופה לא היו לדנאה בנים, וכדי לשמר את המצב כלא אותה אקריסיוס בתא ארד שהוקם תחת חצר ארמונו (לפי גרסאות אחרות היא נכלאה במגדל ארד גבוה). דנאה הייתה אמורה להישאר כל ימי חייה בתא זה. עם זאת, זאוס מלך האלים חפץ בה, הגיע אליה בדמות גשם של זהב, אשר זלג מטה דרך גג החדר התת-קרקעי אל תוך רחמה, ועיבר אותה. זמן קצר לאחר מכן נולד בנם פרסאוס.
כשנודע הדבר למלך אקריסיוס, הוא לא רצה לעורר את זעם האלים על ידי הרג בתו ונכדו, ועל כן השליך את שניהם לים בתוך תיבת עץ. אל הים פוסידון וזאוס דאגו לכך שהם ישרדו, ובסופו של דבר התיבה נסחפה לחוף באי היווני סריפוס, שם נמצאה על ידי דיקטיס, אחיו של המלך פולידקטס, שגידל את פרסאוס עד בגרותו.
המלך פולידקטס הוקסם על ידי דנאה, אך היא לא גילתה בו שום עניין. לאחר דין ודברים עם פרסאוס, פולידקטס הסכים לא להתחתן עם דנאה אם פרסאוס יביא לו את ראשה של המדוזה מגורגון, דמות נשית מפלצתית שכל המביט בה ישירות היה הופך לאבן.
בסיועם של אלת החוכמה אתנה, אשר סיפקה לפרסאוס ראי שבעזרתו יוכל לראות את המדוזה בלי להביט בה ישירות, זאוס מלך האלים אשר סיפק לו חרב מעוקלת, האל הרמס אשר סיפק לו סנדלים בעלי כנפיים שבאמצעותם יוכל לעוף, אל השאול האדס אשר סיפק לו כובע שהפך אותו לבלתי נראה והנימפות הספרידיות שסיפקו לו תרמיל שבו יוכל לשמור את ראשה של המדוזה, הצליח פרסאוס לעמוד במשימה, ערף באמצעות החרב את ראשה של מדוזה ובדרכו חזרה אף הציל את אנדרומדה ונשא אותה לאישה.
כאשר חזר פרסאוס לסריפוס ובתרמילו ראשה של המדוזה, גילה שפולידטקס לא עמד בדיבורו והמשיך להטריד את אמו דנאה, ואף אנס אותה עד שנאלצה להימלט למקדש. פרסאוס התעמת עם פולידקטס אשר לא האמין לטענתו שערף את ראשה של המדוזה. כהוכחה, חשף פרסאוס את הראש לעיניו של פולידקטס, אשר הפך מיד לאבן.
מאוחר יותר, התגשמה נבואתו של האורקל. פרסאוס התוודע לנבואה וכדי להימנע מהריגת סבו החליט לא לבקר בארגוס. במקום זאת נסע ללאריסה, אשר בה נערכו המשחקים האולימפיים, שם הטיל כידון (לפי גרסאות אחרות דיסקוס) אשר פגע בטעות בראשו של אקריסיוס, שהיה בין הצופים, והרגו.
בספרות העברית.
בספרו מר מאני, משתמש הסופר א.ב. יהושע בדמותה של דנאה באופן אירוני בתיאורו את הספינה בה נשלחו יהודי קפריסין להשמדה. הדובר, הסמל הנאצי אגון ברונר הציעה, כ"מומחה לשינוי זהות ולידה", לשנות את שם האוניה לדנאה על שם הדמות המיתולוגית. בניגוד לדנאה, הנשלחת לטביעה בים, היהודים על האוניה נשלחים אל מותם דווקא ביבשה, ובניגוד לאלים המצילים אותה ומזכים אותה בחיים, המפציץ הבריטי המאתר את הספינה מפציץ אותה ורק מזרז את מותם של הנוסעים.
דנאה באמנות.
דנאה מתוארת בכמה מציורי העירום המפורסמים ביותר, בין היתר על ידי אנטוניו דה קורג'ו, טיציאן ורמברנדט.
דנאה (אנטוניו דה קורג'ו)
דנאה (באיטלקית: Danae) הוא ציור שמן מעשה ידי הצייר אנטוניו דה קורג'ו משנת 1531 המתאר את דנאה. היצירה מוצגת בגלריה בורגזה ברומא.
הסיפור המיתולוגי.
הציור מתאר בגודל טבעי את הרגע במיתולוגיה היוונית שבו דנאה, האסורה בידי אביה בתא תת-קרקעי (פרט אשר אנטוניו דה קורג'ו מתעלם ממנו), מברכת את זאוס מלך האלים (יופיטר בגרסת המיתולוגיה הרומית) המתגנב אל חדרה בדמות גשם של זהב. הוא מעבר אותה, וזמן קצר לאחר מכן נולד בנם פרסאוס.
היסטוריה.
היצירה הוזמנה על ידי הדוכס ממנטובה, פדריקו גונזגה השני, כחלק מסדרת יצירות המתארת את אהבותיו של יופיטר, על בסיס השיר האפי מטמורפוזות מאת המשורר הרומי אובידיוס. ייתכן שהיא יועדה להצגה באחוזתו של הדוכס. לאחר מותו של פדריקו, היצירה נשלחה לספרד.
בשנת 1584 מציין הצייר ג'ובאני פאולו לומצו את הציור כחלק מאוסף הפסל ואספן האמנות לאונה לאוני. בנו של לאוני מכר את הציור לרודולף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה שהעבירה לפראג (1601–1603). במהלך מלחמת שלושים השנים היא נלקחה כשלל מלחמה על ידי גוסטב השני אדולף, מלך שוודיה, שהעבירה לסטוקהולם. כריסטינה, בתו ויורשתו של המלך, הביאה את הציור אתה לרומא אחרי שהתפטרה מתפקידה. לאחר מותה היצירה הגיעה לידיו של פיליפ השני, דוכס אורליאן. בשנת 1792, יחד עם מרבית "אוסף אורליאן" , היצירה נמכרה לדוכס אנגלי והועברה לאנגליה. בשנת 1827 היא נמכרה לקמיליו בורגזה והועברה לגלריה בורגזה ברומא.
תיאור היצירה.
דנאה שוכבת על המיטה כאשר מולה יושב קופידון, בדמות נער מכונף המסיר מעליה סדין שמכסה את גופה. אין אזכור של קופידון בסיפור המיתולוגי ולכן החידוש של קורג'ו הוא יוצא דופן. למרגלות המיטה, שני קופידונים נראים בוחנים את גשם הזהב.
דנאה מוצגת בתור נערה, שלא מודעת לנוכחותנו, אשר מחייכת לעצמה כשהיא מברכת בעדינות את טיפות הזהב הזורמות מהענן אל תוך רחמה. בשונה מתיאורים רבים אחרים של אותו מיתוס, שום הפרעה לא מלווה את דמותה, וגם לא את דמות קופידון, אשר מתבונן בפליאה בענן הגשם המוזהב. מקור האור העיקרי מגיע מימין והוא מייצר אפקטים רכים של אור וצל (טכניקה הקרויה קיארוסקורו ואשר אנטוניו דה קורג'ו התמחה בה). מן החלון הפתוח נשקפים נוף טבעי, עננים ושמיים בצבע כסף בוהק, המנוגד לצבעים החמים והעמוקים בהם מתואר פנים החדר. הווריאציות המופלאות של התאורה המלטפת רומזות כי הדמויות נחקרו בקפידה על ידי מודלים חיים.
יצירה זו הייתה בעלת השפעה רבה על טיציאן, שהעריץ אותה וצייר לפחות שש גרסאות של דנאה. בעקיפין הייתה לה השפעה גם על גרסאות של רמברנדט ואחרים.
דנאה (טיציאן, סדרה)
דנאה (באיטלקית: Danae) הוא שמם של שישה ציורי שמן מעשה ידי הצייר טיציאן שצוירו החל משנת 1544 עד שנת 1565 לערך, ומתארים את דמותה של דנאה. היצירות מוצגות במוזיאונים בנאפולי, מדריד, לונדון, וינה, סנקט פטרבורג ושיקגו.
דנאה במיתולוגיה.
היצירות מתארות את הרגע במיתולוגיה היוונית שבו זאוס מלך האלים (יופיטר בגרסת המיתולוגיה הרומית), אשר חושק בדנאה, הכלואה במצוות אביה בתא תת-קרקעי (פרט אשר טיציאן מתעלם ממנו ברוב ציוריו), מבקר אותה בדמות גשם של זהב. הוא מעבר אותה וזמן קצר לאחר מכן נולד בנם פרסאוס.
סדרת הציורים.
טיציאן וסדנתו ייצרו לפחות שש גרסאות של הציור, השונות זו מזו במידת מה. הגרסאות העיקריות שנותרו הן בנאפולי, לונדון, מדריד, וינה, סנקט פטרבורג ושיקגו.
העבודות השפיעו על יצירותיהם של אמנים רבים ובהם אנתוני ואן דייק, גוסטב קלימט ורמברנדט (ציור משנת 1636), שציירו כולם גרסאות לסצנה. ג'ורג'ו וזארי מתאר בספרו חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר ביקור שערך עם מיכלאנג'לו בסדנתו של טיציאן, שם הם ראו את הציור במהלך יצירתו. מיכאלאנג'לו שיבח את השימוש בצבעים של טיציאן, אם כי אחר כך, באופן פרטי, היה ביקורתי כלפי יכולותיו כצייר.
דמותה החושנית של דנאה כמעט ולא משתנית, היא עירומה או עם ירך שמאל עטופה חלקית בסדין, שוכבת על ספה עם ברכיה מורמות ורגליה פשוקות למחצה. המיטה, המצעים והוילונות כמעט ולא משתנים אף הם. זאוס, אשר במיתולוגיה מופיע בדמות גשם של זהב, נראה כמו התפוצצות זהובה בשמיים. אלמנטים אחרים משתנים במידה ניכרת.