קודם למינויו למטה לביטחון לאומי (2000–2005) שימש חוקר בכיר לעניינים אסטרטגיים במשרד הביטחון (2000-1992), נציג במשלחת ישראל לאו"ם (1983) ובתפקידי מחקר מדיני ותכנון אסטרטגי בצה"ל (1982-1977).
הוא בעל תואר ראשון במדע המדינה מהאוניברסיטה העברית ובעל תואר שני בהתנהגות ארגונית מאוניברסיטת תל אביב. לאחר מכן למד תואר שני במדע המדינה וקיבל דוקטורט מאוניברסיטת קולומביה. כתב עבודת דוקטור (שהפכה מאז לספר) על ההשלכות המעשיות של הקמת המל"ל בישראל לתהליך קבלת ההחלטות הישראלי.
פרייליך הצטרף למל"ל עם הקמתו ושירת בו בשנותיו המעצבות הראשונות. בין השאר, עסק במל"ל בסוגיות כגון יחסי ארצות הברית-ישראל, איראן ואיום הגרעין, עיראק, לבנון, הודו ועוד. פרייליך השתתף בדיאלוגים האסטרטגיים הראשונים עם רוסיה והודו, הדיאלוג הנמשך עם ארצות הברית ובצוות המיוחד ששוגר לוושינגטון להתייעצות האסטרטגית האחרונה ערב מלחמת המפרץ השנייה.
מאז פרש משירות המדינה, פרייליך מחלק את זמנו בין ישראל וארצות הברית. החל משנות ה-90 הוא מרצה באוניברסיטת תל אביב ומרצה אורח באוניברסיטת קולומביה. בעבר שימש גם כמרצה ועמית בכיר בבית הספר ע"ש קנדי באוניברסיטת הרווארד.
פרייליך מלמד קורסים על סוגיות מדיניות וביטחוניות מרכזיות במזרח התיכון, הסכסוך הערבי-ישראלי, מדיניות הביטחון הלאומי של ישראל, תהליכי קבלת החלטות בענייני חוץ וביטחון בישראל ובכלל, וכן תהליכי תכנון אסטרטגי. נוסף על עיסוקו האקדמי כותב פרייליך ספרים ומאמרים אקדמיים על סוגיות של הביטחון הלאומי של ישראל, מאמרי דעה ומרצה בפני קהלים בישראל ומחוצה לה.
בין השאר, הופיע פרייליך בפני מכון INSS ומכון ירושלים לאסטרטגיה ולביטחון, כנס הרצליה, כנס תפיסת הביטחון באוניברסיטת תל אביב, משרד ראש הממשלה, המל"ל, מרכז דדו לחשיבה צבאית בינתחומית, המועצה הישראלית לקשרי חוץ ועוד. בארצות הברית הופיע, בין השאר, בפני מגוון ארגונים יהודים, כגון איפא"ק, הוועד היהודי-אמריקאי, אגודת ידידי צה"ל וקק"ל, כמו גם מכון וושינגטון למדיניות המזרח התיכון, מכון ברוקינגס ומכון ראנד, המועצה ליחסי חוץ, המועצות לסוגיות גלובליות של בוסטון, שיקגו ויוסטון, האוניברסיטה לביטחון לאומי, MIT, פורום הקנדי סקול, בית הספר לממשל פלטשר ועוד.
פרייליך היה חבר הנהלת התנועה למען איכות השלטון בישראל ותנועת מפקדים למען ביטחון ישראל.
פרייליך מופיע תדיר בתקשורת, בין היתר הופיע במגוון תחנות טלוויזיה ורדיו בישראל ומחוצה לה, לרבות NBC, ABC, CNN, NPR, Al Jazeera, France 24 ו-CCTG הסינית.
הוא פרסם עד היום למעלה מ-170 מאמרי דעה בעיתונות הישראלית ובארצות הברית. מאמריו הופיעו בהארץ, ידיעות אחרונות ו-ynet, ג'רוזלם פוסט ו- The Times of Israel, הניו יורק טיימס, Foreign Policy, האמריקן אינטרסט, נשיונל אינטרסט ועוד.
הוא נשוי, אב לשניים ומתגורר בהוד השרון.
טביעת קול
חזון אלוהי (סרט)
חזון אלוהי (ברוסית: Глаз Божий) הוא סרטו התיעודי של לאוניד פרפיונוב במלאת 100 שנה למוזיאון פושקין.
הסרט הופק על ידי אולפן "Namedni" בהשתתפות הקרן של המוזיאון הממלכתי לאמנויות יפות על שם פושקין ובמימון האוליגרך דמיטרי ריבולובלב. שידור הבכורה התקיים ב-31 במאי 2012 בערוץ הראשון.
עלילה.
זהו סרט דוקומנטרי בן שני חלקים המוקדש לתולדות מוזיאון פושקין. סצנות היסטוריות נפרדות שוחזרו על ידי שחקנים מפורסמים.
הפקה.
הסרט הוכרז בתוכנית "אורגנט בערב" ב-30 במאי 2012. את פבלו פיקאסו בסרט גילמו שני אנשים: בפרק הראשון - המוזיקאי פיטר נאליץ', בשני - עיתונאי הטלוויזיה ולדימיר פוזנר.
ג'ורג' רוסו
אהרון בינה
הרב אהרון בינה (נולד בה'תש"ח, 1948) הוא ראש ישיבת נתיב אריה בעיר העתיקה המיועדת לתלמידים מארצות הברית.
ביוגרפיה.
נולד בכפר הראה לרב אריה בינה ראש ישיבת נתיב מאיר, ולרחל אסתר לבית אפלגרד. הסנדק שלו היה הרב שאול ישראלי.
למד בישיבת פוניבז' בבני ברק כעשר שנים. לדבריו למד שם ולא בישיבה תיכונית, בעקבות הבטחת אביו לרב אליעזר יהודה פינקל, ובהשפעת הרב זלמן רוטברג. בין החברותות שלו היה הרב אליעזר כהנמן, לימים נשיא הישיבה. את רבו בישיבת פוניבז' לצעירים, הרב מיכל יהודה ליפקוביץ, הוא מחשיב לאחד מרבותיו העיקריים.
נישא למלכה מיליקובסקי מבולטימור, לאחר החתונה למד כשנה בישיבה יוניברסיטי בארצות הברית, והוא תלמידו של הרב יוסף דב סולובייצ'יק. לאחר מכן חזר לארץ ישראל, שם החל בלימודי הרבנות וקיבל סמיכה לרבנות מהרבנים הראשיים הרב עובדיה יוסף והרב איסר יהודה אונטרמן, וכן שירת בצה"ל בדרגת סרן.
בשנת 1974 החל לכהן כר"מ בישיבת הכותל ועסק בעיקר בתוכנית לבני חו"ל, עד עזיבתו בשנת 2002. בסמוך לעזיבתו עם חלק מאברכיה הוותיקים של הישיבה וראש הכולל הרב יעקב כ"ץ, בשנת 2003, הקים את ישיבת "נתיב אריה" לתלמידים מחו"ל, והוא עומד בראשה.
הרב אהרן בינה שימש גם כמנהל קרן הצדקה בישראל של המיליארדר איירה רנרט. מקורב לרבנים דוד אבוחצירא ונתן בוקובזה.
משפחתו.
נשוי למלכה בינה מייסדת מדרשת מת"ן, ומחלוצות מהפכת לימוד התורה לנשים. הזוג מתגורר ברובע היהודי בירושלים ולהם חמישה ילדים, בנו הבכור משה, היה עורך דין ונפטר ממחלה בהושענא רבה ה'תשפ"ב. בניו חנן וצבי, מלמדים אף הם בישיבת "נתיב אריה".
ססילי אוטרופ לודוויג
ססילי אוטרופ לודוויג (בדנית: Cecilie Uttrup Ludwig; נולדה ב-23 באוגוסט 1995) היא רוכבת אופני כביש דנית בקבוצת FDJ Nouvelle-Aquitaine. לודוויג היא אלופת דנמרק בנגד השעון בשנים 2016–2018 וסגנית אלופת העולם בנגד השעון עד גיל 19 בשנת 2012.
ביוגרפיה.
לודוויג נולדה בעיירת פרדריקסברג בדנמרק.
בשנת 2012, השתתפה לודוויג באליפות העולם עד גיל 19 שנערכה בואלקנבורג, במקצה נגד השעון זכתה במדליית הכסף, 35 שניות אחרי זוכת מדליית הזהב אלינור בארקר הבריטית. במקצה הכביש, סיימה לודוויג שמינית.
ב-2013 השתתפה שוב באותה התחרות, שהתקיימה הפעם בפירנצה. היא סיימה במקום ה-12 במקצה נגד השעון ובמקום הי16 במקצה הכביש.
ב-2014 ו-2015 רכבה בקבוצת Rytger הדנית. בעונת 2016 עברה ל-Team BMS BIRN, גם היא דנית. היא ניצחה במדי הקבוצה את טור דה פמינין בצ'כיה ושני קטעים במרוץ. היא ניצחה גם את קטגוריית ההרים ב-Gracia Orlova (גם המרוץ הזה נערך בצ'כיה) ובטור של נורווגיה. לודוויג ניצחה את דירוג הרוכבת הצעירה ב-Auensteiner - Radsporttage וביולי ניצחה לראשונה את אליפות דנמרק בנגד השעון, מקדימה את טרין שמידט ב-1:05 דקות ואת קמילה סופה ואלין ב-1:18 דקות. בספטמבר סיימה תשיעית באליפות אירופה, 12 שניות אחרי אנה ואן דר ברחן המנצחת.
ב-2017 עברה לקבוצת סרוולו–ביגלה הגרמנית. היא ניצחה את מרוץ הקטעים סטמנה ולנסיה ולאחר מכן סיימה שלישית בסטראדה ביאנקה. היא סיימה שביעית ב-Emakumeen XXX. Bira בספרד, שלישית ב-La Classique Morbihan וחמישית ב-Grand Prix de Plumelec-Morbihan Dames בצרפת. לאחר מכן התחרתה בטור של בריטניה וסיימה שמינית. היא שמרה על תוארה את כאלופת דנמרק כנגד השעון לאחר שניצחה את המרוץ, והתחרתה בג'ירו רוסה לראשונה. לודוויג ניצחה את דירוג הרוכבת הצעירה במרוץ וסיימה במקום ה-16 כללי. היא זכתה במדליית כסף באליפות אירופה בנגד השעון עד גיל 23, לאחר שהגיעה 4 שניות אחרי דנית אחרת, פרנילי מאת'יסן. היא סיימה שנייה בג'ירו טוסקנה וניצחה את דירוג הרוכבת הצעירה במרוץ. באליפות העולם, זכתה במדליית ארד יחד עם סרוולו–ביגלה בנגד השעון לקבוצות וסיימה במקום ה-10 במקצה האישי בנגד השעון, 1:34 דקות אחרי אנמיק ואן פלוטן.
את 2018 פתחה שוב בסטמנה ולנסיה, אך לא שחזרה את הישגה משנה שעברה וסיימה רביעית. היא סיימה שביעית בטרופאו אלפרדו בינדה וניצחה את אליפות דנמרק בנגד השעון בפעם השלישית ברציפות, במקצה הכביש באליפות דנמרק, סיימה עשירית. היא התחרתה שוב בג'ירו רוסה וסיימה במקום השישי הכללי, 10:38 דקות אחרי אנמיק ואן פלוטן. לאחר מכן סיימה רביעית במרוץ החד יומי "La Course by Le Tour de France".
ב-2019, רשמה לודוויג עונת קלאסיקות מוצלחת, כשסיימה כמעט בכל המרוצים בעשירייה הראשונה, אך לא הצליחה לנצח אף אחד מהמרוצים כשסיימה שלישית חמישית בסטראדה ביאנקה ושלישית ברונדה ון פלנדרן, אחרי המנצחת מרתה בסטיאנלי ואנמיק ואן פלוטן. לאחר מכן סיימה שישית במרוץ אמסטל גולד, שמינית בלה פלש ואלון ועשירית בלייז'–בסטון–לייז'. היא ניצחה את המרוץ החד יומי - Grand Prix de Plumelec-Morbihan Dames וסיימה רביעית בטור דה ברטאן. היא סיימה במקום ה-14 בג'ירו רוסה במקום השלישי ב-"La Course Be Tour de France", אחרי מריאנה ווס המנצחת ולאה קירצ'מן. בטור של סקוטלנד, ניצחה לודוויג את קטגוריית ההרים.
ב-2020, עברה לודוויג לקבוצת FDJ Nouvelle-Aquitaine הצרפתית.
מוסקבה מדיה
מוסקבה מדיה (ברוסית: Москва Медиа) הוא ארגון של עיריית מוסקבה, המאחד את כלל נכסי התקשורת של עיריית מוסקבה. נוצר בשנת 2011 ומאגד תחנות רדיו, עיתון, סוכנות ידיעות, ערוצי טלוויזיה ואתר אינטרנט.
היסטוריה.