סאפדאר חשד בנאסיר וגייס את המראתים לצדו. הוא ביקש מהם לשלוח אליו חיילים ולחסום את הדרכים להינדוסטן. לאחר שהקיסר ונאסיר הבינו שהם עומדים מול התנגדות חריפה מדי הם זנחו את תוכניתם. הקיסר הגיע למחנה של סאפאד בעצמו על מנת להתנצל, ונאסיר חזר לרמת דקאן.
לאחר הפיוס סאפדאר החל לבצע פשיטות נגד הרוהילים, צפונית לדלהי. הוא תכנן לבוא לעזרת האימפריה לאחר שמוין אל-מולכ ינחל תבוסה במלחמות באזור פונג'ב וכך לזכות באהדתו של הקיסר. תוכניותיו נחלו כישלון כאשר מהלך דיפלומטי של ג'אביד ח'אן מנע ממנו לספק תשלום לשכירי החרב המראתים. בתגובה, החלו המראתים לפשוט על שטחים נרחבים ולבזוז אותם כפיצוי על התשלום שנמנע מהם.
היריבות בין סאפדאר לג'אבד ח'אן הגיעה לשיא וסאפדאר החליט להתנקש בחיי הסריס. ב-27 באוגוסט 1752 כינס סאפדאר פגישת מטה והזמין אליה את ג'אבד ח'אן. במהלך הפגישה הוא לקח את ג'אבד ח'אן לשיחה פרטית, ובעודם שרויים בדין ודברים הגיח מהצללים מוחמד עלי ג'רג'י, קצין טורקי, ודקר את ג'אביד ח'אן למוות. גופתו הושלכה מעבר לחומות המבצר. מותו של ג'אבד ח'אן פינה את הדרך להתעצמותו של סאפדאר ג'אנג בחצר הקיסרות.
מפלתו ומותו של אחמד שאה.
הדחתו של סאפדאר ג'אנג.
בשבעת החודשים לאחר מותו של ג'אבד ח'אן, סאפדאר ג'אנג צבר כוח רב, ובין תחומי השפעתו גם אימץ את תפקידו הקודם של הסריס - שליטה על באי חצר הקיסר. אחמד שאה, שחשש מהתעצמותו של סאפדאר ג'אנג, מינה את עימאד אל-מולכ, בנו של אינתיזאם א-דוולה, לווזיר העליון החדש, ותכנן יחד איתו להדיח את סאפדאר ג'אנג מתפקידו.
עימאד אל-מולכ, עם עזרתו של אחמד שאה, ארגן את המראתים שהיו כפופים לו, וצר על שאהג'האנבאנד - עיר בצורה בה ישבו רוב חייליו של סאפדאר ג'אנג, טורקים ממוצא אסייתי. כוחו של סאפדאר הוחלש עד שלא יכל עוד להתנגד לקיסר ולעימאד אל-מולכ, וב-13 במאי 1753 פוטר סאפדאר מכל תפקידיו.
בגידתו של עימאד אל-מולכ ומותו של אחמד שאה.
עימאד אל-מולכ רתם את המהראתים לטובת תוכניתו להדיח את אחמד שאה, שהחל להתנגד לכוחו, מכס הקיסר. המהראתים צברו כוח רב עד 1754 וכבר כבשו שטחים נרחבים מהאימפריה המוגולית. עימאד אל-מולכ צבר מספיק כוח בשלטון הפנימי של האימפריה כדי להציע את הדחתו של אחמד שאה.
ביוני 1754 הניח עימאד אל-מולכ את ידו על קוראן ונשבע בפני הקיסר לשמור לו אמונים. אולם זמן קצר לאחר מכן הוא שכנע את נאמניו שאחמד שאה אינו מצליח להתמודד עם האיום המראתי ועל כן יש להדיחו. אחמד שאה נכלא בתא יחד עם אימו אודהאם באי, עיניו נוקרו, והוא מת בכלא בשנת 1775 בגיל 50.
ויסלר
ויסלר הוא שם משפחה
רודריק
רודריק (Roderic, בערבית: لذريق, Ludharīq, מת ב-711 או 712) היה המלך הוויזיגותי האחרון ששלט בטולדו, ואחד מאחרוני המלכים בממלכה הוויזיגותית. מעט מאוד ידוע על עלייתו לשלטון ועל מלכותו בכלל, ורוב המידע מוטל בספק. שמו של רודריק מוכר בעיקר עקב מפלתו ומותו בקרב גואדאלטה, מול טאריק בן זיאד וצבא המורים, בשנת 711 לספירה, אירוע שסימן את תחילת הכיבוש המוסלמי של ספרד.
ראשית חייו.
רודריק נולד לשושלת מלוכה ויזיגותית שישבה בחצי האי האיברי. יריבות בין שתי שושלות מלוכה גרמה לכך שהמלך אגיקה מהשושלת היריבה, במהלך שלטונו בסוף המאה השביעית, עיוור את אביו של רודריק, תיאופורד, על מנת להשאיר את המלוכה בשושלתו. תיאופורד העיוור התיישב בעיר קורדובה ונשא שם לאישה את ריקולו, נערה ממשפחה אריסטוקרטית מקומית, אמו של רודריק. על פי גרסה אחרת, רודריק הוא בעצמו בנו של המלך אגיקה, ועל פי גרסה שלישית, רודריק הוא בנו של המלך הוויזיגותי ויתיזה שמלך בין השנים 702–710 לספירה. על פי המחקר אף לא אחד מסיפורים אלו ניתן לאימות.
פיצול המלוכה ועלייתו לשלטון.
בשנת 710 מת המלך הוויזיגותי ויתיזה, ותמיכת האצולה הוויזיגותית התפצלה בין אקילה השני, בנו של ויתיזה, לבין רודריק, אשר נבחר על ידי האצולה. אקילה, שייתכן שהיה צעיר מדי ולכן לא נבחר לרשת את הכתר, הומלך בידי תומכיו בצפון מזרח חצי האי האיברי. מיד עם עלייתו לשלטון נאלץ רודריק להתמודד עם חיכוכים ברחבי הממשל הוויזיגותי - יריבות עם אקילה, מרידות של שבטים בסקים ששכנו בצפון חצי האי, ובגידות פנימיות של אצילים שערקו מתוך מחנהו. סביר להניח שפיצול כוחותיו וצבאו של רודריק פגע ביכולתו לעמוד אל מול ההתקפה המוסלמית בגיברלטר.
קרב גואדאלטה ומפלת הוויזיגותים.
ביום ראשון ה-19 ביולי 711 נערך קרב בין הכוחות הוויזיגותים בהובלת המלך רודריק, לבין הכוחות המוסלמים בהובלת טאריק אבן-זאיד. טאריק, ברברי שהתאסלם, היה מושל העיר טנג'יר ונשלח על ידי מוסא בן נציר, המנהיג הדתי האומיי, לפלוש לאירופה ולכבוש את חצי האי האיברי. החיילים המוסלמים החלו לעבור באניות מסחר מצפון אפריקה לדרום חצי האי, וקבעו מחנה ליד ההר שלימים יקרא על שם מנהיגם ג'בל טאריק, ובשפות האירופיות - גיברלטר. המלך רודריק, שהיה עסוק במרידות בצפון האי, איחר להגיע אל הפולשים המוסלמים. עד להגעתו של הצבא הוויזיגותי, הצליח טאריק לצבור כמות של כעשרת אלפים לוחמים.
הכוחות הוויזיגותים המותשים שהגיעו מהצפון לפגוש את הפולשים המוסלמים לא היוו כל בעיה עבור צבאו של טאריק, שהביס אותם בצורה מוחצת, והרג את המלך רודריק. פרט לעייפותם הפיזית של הוויזיגותים, תרמה לניצחון המורים גם נטישה המונית של שדה הקרב, לאחר בגידה של אצילים ובעלי דרגות במלך, התבוסה הובילה למסע הכיבוש של כל חצי האי עם כעשרת אלפים חיילים בארבע שנים בלבד.
הסיבות לפלישה.
מעבר למצוות הג'יהאד האסלאמי אשר המריץ את הכוחות המוסלמים לכבוש את העולם, ניתנו הסברים פנימיים לאירועים שאפשרו למוסלמים להעביר כמות גדולה של לוחמים לתוך אירופה ללא כל התנגדות. גורמים דתיים נוצריים האשימו במפלתם של הוויזיגותים את המלך ויטיזה (702–710), אשר בנוסף להתנהגות הפרטית ההוללת שלו, אילץ את הכמורה המקומית להינשא למרות האיסור שהטילה הכנסייה הקתולית. אחרים האשימו דווקא את המלך רודריק על כך שאנס את בתו של מושל סאוטה, יוליאנוס. כתגובה לכך הזמין יוליאנוס את כוחותיו של טאריק על מנת לנקום ברודריק, ואף שלח ספינות שיעבירו את הכוחות המוסלמים לתוך חצי האי.
גורמים אחרים מאשימים את המלך הוויזיגותי אקילה בנו של המלך ויטיזה, ששלט בחלקים מצפון האי, בכך שרצה להחזיר לעצמו את המלוכה ולכך הזמין את טאריק על מנת להשמיד את כוחותיו של רודריק. אפשרות נוספת היא שטאריק הוזמן על ידי היהודים המקומיים שסבלו מהתעצמות שנאת היהודים בחצי האי, וראו בשלטון המוסלמים תחליף טוב יותר. אפשרות שלישית היא שפלישת המוסלמים לא הרתיעה את המקומיים, ואולי אפילו התקבלה בברכה על ידם, בדיוק כפי שקרה בפלישות הרומאים, היוונים והפיניקים לפני כן.
המלך רודריק בספרות.
המלך רודריק הוזכר בכמה וכמה יצירות ספרות. הראשונה שבהם היא הטרגדיה הרומנטית ‘All’s Lost by Lust’, 'מפלה בגלל תשוקה', שנכתבה על ידי הסופר האנגלי ויליאם ראולי. במחזה, שהוצג בשנת 1619 ופורסם בשנת 1633, מסופר כי המלך התאהב בנערה בשם יסינטה, בתו של אחד ממפקדי הצבא, יוליאנוס (ג'וליאן) שמו, חיזר אחריה וניסה לזכות באהבתה. כאשר יסינטה לא נענתה לחיזוריו, שלח רודריק את יוליאנוס להילחם במֻורים, המוסלמים שבאו להילחם בו, את יסינטה אנס ושם בשמירה בארמון. בשלב מסוים יסינטה הצליחה לברוח מהארמון אל אביה בשדה הקרב, וסיפרה לו על האונס. יוליאנוס כרת ברית עם מולי מוזמן, מנהיג המורים, על מנת לנקום ברודריק. מולי מומן התאהב גם הוא בנערה וביקש את ידה, יסינטה ויוליאנוס סירבו, ובעקבות כך מולי מומן בגד ביוליאנוס, עיוור אותו וכרת את לשונה של יסינטה. הטרגדיה מסתיימת בסצנה בה מולי מומן נותן לכאורה ליוליאנוס להתנקם בו, ושם חרב בידו. יוליאנוס מנסה לדקור את מולי מומן, אך זה מעמיד בפניו את יסינטה, וכך גורם ליוליאנוס לדקור ולהרוג את בתו.
סיפורי רודריק והפלישה המוסלמית מסופרים גם בשירו של המשורר הסקוטי וולטר סקוט: "חזונו של דון רודריק" ובשיר "רודריק - אחרון הוויזיגותים" של המשורר האנגלי רוברט סאות'י.
רודריק מופיע גם בשתי אופרות: "רודריק" של גאורג פרידריך הנדל, וב-"דון רודריק" של אלברטו חינסטרה.
מטב עמותה לשרותי טיפול ורווחה
מטב עמותה לשרותי טיפול ורווחה היא עמותה שנוסדה בשנת 1958 על ידי קבוצת עובדים סוציאליים, והפכה עם השנים לארגון הסיעוד הגדול בישראל.
שירותי העמותה:
יחסי פקיסטן–קטר
יחסי פקיסטן–קטר הם היחסים שבין הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן לבין מדינת קטר. לקטר יש שגרירות באיסלאמבאד וקונסוליה בקראצ'י ופקיסטן הסתפקה בשגרירות אשר בדוחה. היחסים בין שתי המדינות מעוצבים על ידי הקשרים ההדוקים באופן כללי של פקיסטן עם מדינות ערב והעולם הערבי והתמיכה של העולם הערבי- מוסלמי כלפי פקיסטן המוסלמית. כמו במדינות מפרץ אחרות, גם בקטר ישנה קהילה גדולה של פקיסטנים, הם עובדים בתחומים מגוונים ועמיתיהם בפקיסטן מרבים לשלוח סחורה לקטר בכל שנה. קטר סיפקה סיועים רבים לפקיסטן בזמן השיטפונות הרבים והנוראיים שאירעו בפקיסטן בשנת 2010.
גליזה 83.1
גליזה 83.1, נקרא גם TZ בטלה וכן LHS 11, הוא ננס אדום הנמצא בקבוצת הכוכבים טלה במרחק של 14.5 שנות אור (4.45 פארסק) מכדור הארץ. לכוכב בהירות נראית מדרגה 12.298, בשל בהירותו הנמוכה הכוכב עמום מכדי שיראה בעין בלתי מזוינת. הכוכב הוא כוכב מסוג כוכב הבזק, מה שאומר שהוא יכול להגביר את בהירותו לפרקי זמן קצרים ובשל כך קיבל את הסימון של כוכב משתנה, TZ בטלה.
מלחית מבאישה