אופל אסטרה F (בגרמנית: Opel Astra F) היא מכונית משפחתית קטנה קומפקטית, מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל (בגרמנית: Opel Automobile GmbH), חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, שיוצרה בין השנים 1991–2000
פרנסיסקו גוטרש
פרנסיסקו גוטרש (בפורטוגזית: Francisco Guterres; נולד ב-7 בספטמבר 1954), הידוע גם בכינוי לו-אולו (Lú-Olo) הוא פוליטיקאי מזרח-טימורי, שכיהן בשנים 2017–2022 כנשיא מזרח טימור.
ביוגרפיה.
גוטרש נולד בעיירה אוסו (Ossu) שבמזרח טימור למשפחה ענייה. הוא רומי קתולי.
הוא היה פעיל בארגון הגרילה פרטילין, שפעל למען שחרור מזרח טימור משלטון אינדונזיה, שהשתלטה על מזרח טימור בשנת 1975. בשנת 2001 נבחר לנשיא הארגון. באותה שנה נבחר בבחירות הכלליות במזרח טימור לחבר באספה המכוננת של המדינה. ב-2002 נבחר להיות יושב ראש האספה, ולאחר קבלת עצמאות המדינה ב-2002 היה ליושב ראש הפרלמנט שלה וכיהן בתפקיד עד 2007. באותה שנה שב ונבחר לפרלמנט בבחירות הכלליות.
גוטרש התמודד על משרת הנשיא בבחירות לנשיאות במזרח טימור בשנים 2007, ו-2012, אך לא נבחר. בבחירות לנשיאות שנערכו במרץ 2017 ניצח לאחר שזכה ב-57.1 אחוזים מקולות הבוחרים. הוא נכנס לתפקידו ב-20 במאי 2017.
גורטש התמודד בבחירות 2022, והפסיד לנשיא לשעבר ז'וזה רמוס הורטה.
יוז'ף באלוג
יוז'ף באלוג (במקור בלום, בהונגרית: Balogh József גדלה, 12 ביוני 1893 – בודפשט (?), 2 באפריל 1944) היה היסטוריון ספרות הונגרי-יהודי, עורך עיתון, מתרגם, פילולוג קלאסי. המתרגם להונגרית של היצירה "וידויים" של אורליוס אוגוסטינוס.
ביוגרפיה.
באלוג נולד למשפחה יהודית משכילה כבנם של ארמין באלוג (1857–1937) ושל פאולה רייניץ. אביו (נולד בשם: ארמין בלום) היה מורה להיסטוריה וספרות וספרן בבית המדרש לרבנים בבודפשט. סבו וסבתו היו ליפוט בלום וקרולינה בלום. בין השנים 1911–1915 יוז'ף באלוג למד בבודפשט, בברלין, במינכן ובפרייבורג. הוא היה קצין טייס חיל אוויר במלחמת העולם הראשונה וקיבל עיטורים מספר פעמים. בשנת 1918 קיבל דוקטורט למדעי הרוח בבודפשט.
בשנים 1927–1935 עבד כמזכיר הכללי הראשי של "חברת הסקירה ההונגרית", שנוסדה תחת נשיאותו של הרוזן אישטוואן בתלן. באלוג השתתף בעריכת המגזין "מדיאר סמלה" (Magyar Szemle) כלומר ה"סקירה הונגרית" וגם בעריכת סדרת הספרים באותו שם. בעזרת חוג חבריו המשפיע, בחסותו של הרוזן אישטוואן בתלן שהיה ראש ממשלת הונגריה במשך עשר שנים (1920-1930), הוא התחיל וערך את המגזין בשפה הצרפתית Nouvelle Revue de Hongrie בשנת 1932, ובשנת 1936 את המגזין בשפה האנגלית Hungarian Quarterly. שני מגזינים אלה העבירו בעיקר ערכים תרבותיים הונגריים בחו"ל, והם מילאו חלק גם בהפצת הערכים המערב אירופיים בבית. הוא ערך את הרבעון ההונגרי בשפה האנגלית יחד עם ג'רג' אוטליק, ואחר כך משנת 1939 לבד. העיתון השמרני תמך בהשפעה הפרנקו-אנגלית לנוכח ההשפעה הגרמנית שהלכה וגברה בהונגריה ושירת את יעדי מדיניות החוץ של אישטוואן בתלן.
יוז'ף באלוג השתתף גם בעריכת הפרסומים הדו לשוניים של "התאחדות פרתנון". עבודתו העיקרית בסדרה זו הייתה תרגום ה"וידויים" של אוגוסטינוס (1943). כפילולוג קלאסי, הוא היה מומחה לספרות נוצרית קדומה ולהיסטוריה של ימי הביניים המוקדמים. עם זאת, עבודתו המדעית נדחקה בהדרגה לרקע בשל פעילותו העיתונאות ופעילויות התעמולה שלו בחו"ל.
באלוג נפל קורבן עד מהרה לשואה לאחר הכיבוש הגרמני (הוורמכט ב-19 במרץ 1944) של הונגריה. נסיבות מותו מעורפלות. על פי גרסה אחת, הישועים מסגד הסתירו אותו ומישהו בגד בו; לפי גרסה אחרת, הוחבא בספריה של מנזר טיהני ונלכד שם. חבריו שמעו עליו לאחרונה ממחנה הריכוז שארוואר. לפי טענה מסוימת, העוצר מיקלוש הורטי בעצמו ביקש בעזרת עוזריו לחלצו על ידי גיוסו לצבא, אך ללא הועיל. עם זאת, נראה כי לפי נתוני הלקסיקונים השונים הוא נפטר בבודפשט ב־2 באפריל 1944.
מעניין לדעת.
מיקלוש הובאי וזולטאן האפנר סיפרו על באלוג, כי בכותרת מכתביו הודפס המשפט !Ama nesciri כלומר, תאהב לא לדעת!
מבחר מיצירותיו.
בשפת המקור:
בתרגום לעברית:
שפיק דז'פרוביץ'
תומאס מונטגיו, הרוזן הרביעי מסולסברי
תומאס מונטגיו, הרוזן הרביעי מסולסברי (באנגלית: Thomas Montagu, 4th Earl of Salisbury; 13 ביוני 1388 – 3 בנובמבר 1428) היה בן אצולה ואיש צבא אנגלי בתקופת מלחמת מאה השנים.
ביוגרפיה.
תומאס היה בנו הבכור של ג'ון מונטגיו, הרוזן השלישי מסולסברי, ואמו הייתה מוד פרנסיס, רוזנת סולסברי. אביו נהרג ב-1400 במהלך תכנון מרד כנגד הנרי הרביעי, מלך אנגליה, ואדמותיו הוחרמו. ב-1409 הצליח תומאס להחזיר לעצמו חלק מאדמותיו של אביו, והוא נעשה לחבר בפרלמנט. ב-1414, הוא הפך לאביר מסדר הבירית. ביולי 1415 הוא סייע בהעמדתו לדיון של ריצ'רד מקוניסבורג, הרוזן השלישי מקיימברידג' בעוון קשירת קשר כנגד הנרי החמישי, מלך אנגליה. ולאחר מכן הפליג לצרפת והצטרף לצבאו של הנרי שלחם במלחמת מאה השנים. הוא השתתף בין היתר בקרב אז'נקור. בשנים שלאחר מכן הוא לחם בעוד מספר קרבות, ובהמשך מונה למפקד כוח עצמאי. ב-1419 הוא מונה למושל נורמנדי והוענק לו התואר "רוזן פרש". ב-1421 החזיר לו המלך את כל האדמות שהוחרמו לאביו, וכן את התואר רוזן סולסברי.
אף שהועסק במשימות דיפלומטיות מסוימות, הוא כמעט ולא נטל חלק בפוליטיקה, ובילה את רוב שארית חייו כחייל בצרפת. בשנת 1423 הוא התמנה למושל שמפיין, ובשנת 1425 כבש את העיר לה-מאן. לאחר שנה באנגליה, הוא חזר לצרפת בשנת 1428, והטיל את המצור על אורליאן. הוא נהרג במהלך המצור ב-3 בנובמבר של אותה שנה.
משפחתו.
מונטגיו נישא לאלינור הולנד, רוזנת סולסברי בתו של תומאס הולנד, הרוזן השני מקנט. היא ילדה לו את בתו היחידה, אליס מונטגיו, הרוזנת החמישית מסולסברי. לאחר מותה של אלינור באזור 1413, נישא מונטגיו לאליס צ'וסר, דוכסית סאפוק נכדתו של המשורר ג'פרי צ'וסר.
ג'ון המילטון מורטימר
ג'ון המילטון מורטימר (באנגלית: John Hamilton Mortimer; 1740–1779) היה צייר נוף והדפסים בריטי, הידוע בזכות ציורים רומנטיים, שצייר באיטליה. ויצירות בהם תוארו סצנות מלחמה, בדומה לציורים של סלבטור רוזה. מורטימר התמנה לנשיא אגודת האמנים הבריטיים בשנת 1774, חמש שנים לפני מותו בגיל 39.
ביוגרפיה.
מורטימר נולד ב־17 בספטמבר 1740 באיסטבורן. אביו, תומאס מורטימר, היה קצין מכס, סוחר ובעלים של כמה טחנות קמח. עד 1757, כשהיה עדיין צעיר, למד מורטימר בלונדון. במהלך תקופה זו הוא הפך לחברו של ג'וזף רייט, סטודנט עמית באקדמיה - ידידות שתעמוד לאורך כל חייו של מורטימר. מורטימר ניהל קשרים מקצועיים גם עם האמן סמואל אירלנד, שהיה מעורב בחריטת עבודותיו. חבריו באקדמיה כתלמידים כללו את תומאס ג'ונס וויליאם פרס. מורטימר למד גם אצל רוברט אדג' פיין וג'ושוע ריינולדס.
בשנת 1759 זכה מורטימר בפרס ראשון בעקבות "בקכוס" יצירתו של מיכלאנג'לו ובפרס שני לציור נושא חי. הוא החל להציג את עבודותיו על בסיס קבוע בראשית שנות ה-60 של המאה ה-18, והפך לחבר פעיל בחברת האמנים שהעניקה לו פרסים על ציורים של נושאים מההיסטוריה הבריטית בשנת 1763 ו -1764. אחד הפרסים היה לתמונה שכותרתה "סנט פול המטיף לדרואידים הקדמונים בבריטניה" . הוא התמנה לנשיא החברה בשנת 1774.
מורטימר צייר את הדמויות למספר ציורים של תומאס ג'ונס, בעבודה על "סערת אדמות" של האמן הוולשי, עם "סיפורם של דידו ואנייס" (1769), "מותו של אורפיאוס" (1770) וזוג ציורים בהזמנת בנימין בייטס (1774).
בשנות השבעים של המאה ה-17 מורטימר התרכז בציורים גבריים לאחר תקופה של תמונות רכות יותר. הוא קיבל השראה הן מהיצירה והן מהאגדה על חייו של הצייר הנפוליטני בן המאה השבע-עשרה, סלבטור רוזה, שלטענתו, חונך על ידי שודדים. מורטימר הציג לראשונה ציור של נושא השודד בשנת 1772, ובהמשך עשה תחריט בעקבות דיוקן עצמי של רוזה.
בשנים 1770 - 1773 עסק בעיטור סלון בבית אחוזה גדול, בהרטפורדשייר. בעבודה זו הוא נעזר בתומאס ג'ונס, פרנסיס וויטלי, ג'יימס דורנו ואחרים.
בשנת 1775 התחתן עם ג'יין הורל.
בגלל השתייכותו לאגודת האמנים, מורטימר לא הציג באקדמיה המלכותית עד 1778. אז הציג חמש יצירות, בהן סר ארתגל ושלוש סצינות של שודדים איטלקיים. [11] ב־2 בנובמבר באותה שנה הוא נבחר כחבר באקדמיה המלכותית.
הוא נפטר מסיבות לא ידועות ב־4 בפברואר 1779.
הדיוויזיה ה-121 (האימפריה הגרמנית)
הדיוויזיה ה-121 (בגרמנית: 121. Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
היסטוריה.
הדיוויזיה הוקמה ב-25 במרץ 1915, ולמפקדה מונה ארנסט וגנר. בתחילה לחמה הדיוויזיה בחזית המערבית והשתתפה בקרב ורדן וב, וב-18 ביולי 1916 הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם לחמה במתקפת ברוסילוב. בשנת 1917 הועברה הדיוויזיה שוב לחזית המערבית, שם היא השתתפה בקרב פשנדל ובשנת 1918 היא לחמה במתקפת האביב, ובכלל זה ב, ולאחר מכן לחמה ב ובמתקפת מאה הימים. לאחר המלחמה חזרה הדיוויזיה לגרמניה, ופורקה ב-17 בדצמבר 1918.
מוסטפא ח'ליל
מוסטפא ח'ליל (בערבית: مصطفى خليل; 18 בנובמבר 1920 – 7 ביוני 2008) היה מהנדס אזרחי ופוליטיקאי מצרי שכיהן בשנים 1978 עד 1980 כראש הממשלה ה-40 של מצרים.