הפאראד, יחידה שייעדו קלארק וברייט למדידת מטען, הפכה ליחידת קיבול חשמלי, בגלל הצורך לקבוע גודל תקני של קיבול ובגלל הקשר ההדוק בין קיבול למטען, ואילו "פאראדיי" נותרה יחידת מטען. במקביל, "וולט" הפכה ליחידת מתח, ואילו "גלווט" לא השתרשה. השימוש הראשוני של יחידות חשמליות אלו היה ביישומים הנדסיים, והיה זה ג'יימס קלרק מקסוול שהטמיע את היחידות החדשות במדע הפיזיקה כאשר ניסח את משוואות מקסוול בשנות ה-60 של המאה ה-19.
הקשר בין היחידה למדען.
מקובל לקרוא ליחידה בתחום מדעי מסוים על שם אדם שעסק בתחום זה. כך, למשל, יחידת המידה לרדיואקטיביות, "קירי", נקראה על שם בני הזוג פייר ומארי קירי, מגלי הרדיום ותופעת הרדיואקטיביות. בדומה לכך, היחידה "מאך", המציינת את מהירות הקול, נקראת על שם ארנסט מאך, שחקר בין השאר תנועה במהירות על-קולית.
לכבוד מיוחד זכו אנריקו פרמי ואנדרס יונאס אונגסטרם, שיחידות אורך נקראו על שמם, במקביל ליחידה הבסיסית, מטר. אונגסטרם שעסק בספקטרוסקופיה של אור, זכה שיחידת מידה המשמשת לציון ארכי גל () תיקרא על שמו. פרמי, שעסק בפיזיקה גרעינית, זכה שגודל אופייני של גרעין (), ייקרא פרמי. שתי יחידות אלו, שאינן יחידות SI, מקובלות מאוד בקרב הפיזיקאים והכימאים.
מערכות יחידות.
בשנת 1832 נוצרה מערכת היחידות cgs. הייתה זו מערכת המידות המדעית הראשונה, והיא הורחבה בשנות ה-70 של המאה ה-19 על ידי ג'יימס קלרק מקסוול. המערכת קיבלה את שמה על שם יחידותיה הבסיסיות - הסנטימטר, הגרם והשנייה. הודות לעבודת הארגון של מקסוול, לא נפקד במערכת cgs מקומן של יחידות על שם אישים, בעיקר בקרב יחידות החשמל והמגנטיות. היחידה מקסוול עצמה, יחידת השטף מגנטי, היא יחידת cgs.
כיום מוגדרות היחידות התקניות במערכת היחידות הבינלאומית ("SI"). מערכת זו היא התפתחות של השיטה הצרפתית, ובה יחידת המידה הבסיסית לאורך היא המטר, הזמן נמדד בשנייה והמסה בקילוגרם. מערכת ה-SI הוצעה בשנות ה-40 של המאה ה-20 ונקבעה כתקן מחייב בשנת 1960. מבין שבע יחידות הבסיס של מערכת SI, שתיים קרויות על שם אישים: האמפר, יחידת הזרם החשמלי, והקלווין, יחידת הטמפרטורה. רוב רובן של היחידות המשניות במערכת SI, שנגזרות מיחידות הבסיס, קרויות גם הן על שם אישים.
במערכת יחידות פלאנק, הקרויה כולה על שם הפיזיקאי שהגה אותה, קרויות כל היחידות על שמו, למשל מסת פלאנק ואורך פלאנק.
יחידות מידה ע&quot;ש אישים
פנימיה הצבאית לפיקוד
דפר
מוזיאון העיצוב (לונדון)
מוזיאון העיצוב (באנגלית: Design Museum) הוא מוזיאון בקנזינגטון שבלונדון המתמקד במוצרי תעשייה, מוצרים גרפיים, מוצרי אופנה ובעיצוב ארכיטקטוני. במוזיאון מבקרים מדי שנה כ-200,000 איש.
תצוגות ומבנה המוזיאון.
מבנהו המקורי.
מבנהו המקורי של המוזיאון באזור סאות' בנק היה על גדתו הדרומית של נהר התמזה בקרבת גשר טאוור. מבנה המוזיאון, שימש בשנות ה-40 של המאה ה-20 כמחסן בננות. המבנה שופץ במהלך הפיכתו למוזיאון, כמבנה בסגנון הבינלאומי. בקומת הקרקע של המוזיאון מצויים חנות ובית קפה, וכן תאי שירותים (היחידים במוזיאון) שעוצבו על ידי מעצב המוצר האוסטרלי מארק ניוסון המהווים בעצמם חלק מתצוגת המוזיאון.
ביוני 2011, תרם טרנס קונרן 17.5 מיליון ליש"ט כדי לאפשר למוזיאון לעבור ממבנהו המקורי לאתר גדול יותר שבו, ששימש בעבר את מכון חבר העמים, במערב לונדון.
המוזיאון בקנזינגטון.
בסוף 2016 עבר המוזיאון למשכנו החדש בקנזינגטון, אחרי חמש שנות שיפוץ של הבניין.
בקומה הראשונה היו מוצגות תערוכות מתחלפות ורטרוספקטיבות. בין התערוכות שהוצגו הייתה הרטרוספקטיבה של עבודותיו של פיטר סוויל ושל נעליו של מנולו בלאניק.
בין הקומות נמצא שטח המשמש למתן הרצאות ואירועים. שטח זה מעוצב כולו בצבע כחול בהיר ונועד להוות מיצג של "בריכת שחייה".
בקומה השנייה של המוזיאון מוצגת התערוכה הקבועה של המוזיאון הדנה בהיסטוריה של העיצוב התעשייתי. תערוכה זו מציגה את התפתחות העיצוב לפי סדר כרונולוגי. בקומה זו מצוי גם המרכז החינוכי של המוזיאון.
פרסים.
פרס מעצב השנה.
מאז שנת 2003 מעניק המוזיאון את פרס "מעצב השנה" בשווי 25,000 ליש"ט. מטרתו של פרס זה לעורר את הדיון הציבורי בנושאים עיצוביים ולעורר את הציבור להשפעה של העיצוב על איכות החיים ועל היכולות לשפר את איכות החיים. טקס מתן הפרס שודר בערוץ השני של ה-BBC. בשנת 2003 זכה בפרס ג'ונתן אייב, סמנכ"ל בכיר במחלקת העיצוב של חברת אפל, והאחראי על עיצובי האיפוד ו-iMac. בשנת 2005 הוענק הפרס לראש מועצת העיצוב הבריטית, הילרי קוטאם, ולא למעצב או מעצבת - החלטה שעוררה מחלוקת. בשנת 2006 הוענק הפרס למעצב הגרפי ג'יימי היולט, מעצב סרטוני המוזיקה (וידאו קליפים) של להקת גורילז. היולט זכה על פני מועמד אחר - האדריכל קמרון סינקלייר הפועל לשיקום קהילות של נפגעי אסונות טבע (גם החלטה זו ספגה ביקורת).
פרס עיצוב השנה.
פרס עיצוב השנה מוענק לעיצובים שהופקו במהלך השנה הקודמת ברחבי העולם. מספר מומחי עיצוב מוזמנים להציע עד חמישה פרויקטים כל אחד, הנכללים בשבע הקטגוריות של אדריכלות, תחבורה, גרפיקה, אינטראקטיב, מוצר, ריהוט ואופנה. מאז 2015 יש שש קטגוריות: אדריכלות, אופנה, גרפיקה, דיגיטל, מוצר ותחבורה. Beazley Insurance הפכה לנותנת חסות לפרס ב-2016.
בשנת 2013 פרס העיצוב ניתן לעיצוב מחדש של אתר ממשלת בריטניה.
בשנת 2014 שני ישראלים, רויטל כהן ונומה בר, היו מועמדים לפרס.
בשנת 2018, זכה אדריכל ישראלי איל ויצמן ומכון "ארכיטקטורה פורנזית" בפרס על "העיצוב המוצלח לשנת 2018".
מוזיאון הדוקלנדס של לונדון
מוזיאון הדוקלנדס של לונדון (באנגלית: Museum of London Docklands) הוא סניף של מוזיאון לונדון הנמצא באזור הדוקלנדס במזרח לונדון באנגליה. המוזיאון, שנפתח בשנת 2003, ממוקם בקבוצת מחסנים שנעשה בהם שימוש בתחילת המאה ה-19 לאחסון סוכר. המחסנים נמצאים לצד רציפי הודו המערבית באייל אוף דוגס, בקרבת קנרי וורף.
המוזיאון מציג את ההיסטוריה של האזור מבחינה תרבותית וחברתית באמצעות אוסף חפצים היסטורי, דגמים, תמונות ואמצעים ממוחשבים. במוזיאון 12 אולמות תצוגה המסודרים בסדר כרונולוגי, החל מהנמל הראשון של לונדיניום בתקופה הרומית ועד סגירת נמל לונדון בשנות ה-70 של המאה ה-20 והפיכת אזור הנמל לאזור עסקים, מגורים ותיירות.
עוז אלמוג
עוז אלמוג (נולד ב-4 במאי 1960) הוא סוציולוג והיסטוריון ישראלי, החוקר את החברה והתרבות בישראל החל מתקופת היישוב; פרופסור באוניברסיטת חיפה.
ביוגרפיה.
אלמוג הוא בנם של ד"ר גאולה אלמוג, כותבת לילדים וחוקרת ספרות הילדים, ושל זאב אלמוג, מפקד חיל הים לשעבר. הוא בוגר בית הספר הריאלי בחיפה. את התארים הראשונים שלו, בפילוסופיה ובסוציולוגיה ואנתרופולוגיה, וכן את התואר השני בסוציולוגיה, השלים באוניברסיטת תל אביב. את הדוקטורט בסוציולוגיה קיבל באוניברסיטת חיפה.
עוז אלמוג מתראיין בקביעות בכלי התקשורת בארץ ובעולם על תופעות שונות בחברה הישראלית, ומרצה בכנסים וימי עיון העוסקים בתרבות הישראלית. אלמוג משמש כיועץ למוזיאונים ומוסדות מחקר, לכלי תקשורת ולמוסדות ממשלתיים וציבוריים שונים. בין המפיקים שנעזרו בשירותיו המקצועיים נמנים: מפיקי סדרת הכתבות של ה-BBC על ישראל (לרגל שנת היובל), מפיקי הסדרה "תקומה" (סדרה היסטורית על תולדות המדינה לרגל יובל למדינת ישראל, ערוץ 1, 1998), מפיקי הסדרה "סוסיתא בחלל" (סדרה תיעודית היתולית על תולדות התרבות הפופולרית בישראל, ערוץ 8, 1998) ומפיקי הסדרה "סקס ישראלי" בכבלים (2003).
אלמוג הוא פרופסור בחוג ללימודי ארץ ישראל באוניברסיטת חיפה משנת 2004 ועמית מחקר בכיר במוסד נאמן למדיניות ציבורית בטכניון משנת 2007.
ב-2010 מונה ליו"ר "ועדת המקצוע להוראת מדעי החברה – סוציולוגיה" במשרד החינוך.
נשוי לד"ר תמר אלמוג, המלמדת בפקולטה לחינוך באוניברסיטת חיפה.
קישורים חיצוניים.
על הספר "פרידה משרוליק":
על הספר "כל שקרי האקדמיה":
על האתר "אנשים - ישראל":
אקווה - עמותה ישראלית לדגי נוי
אקווה - עמותה ישראלית לדגי נוי הוקמה בשנת 2004 על ידי מספר חובבים, אשר ביקשו לאגד תחת גג אחד את החובבים, היבואנים ואת בעלי החנויות בתחום דגי נוי, ובכך לעודד, לקדם ולטפח את קהילת חובבי גידול דגי הנוי בישראל. העמותה מתקיימת ממכירת שטחי פרסום בפורטל שהיא מפעילה ומדמי החבר.
מיזמי העמותה העיקריים:
מטרות העמותה הן לעודד, לקדם ולטפח את קהילת חובבי גידול דגי הנוי בישראל, ולקדם את האינטרסים של כלל החובבים בישראל אגב סיוע בהכוונה מקצועית. העמותה יוזמת כנסים, ימי עיון, הרצאות, דיונים פתוחים, סדנאות וחוגים, וכן מנהלת אתר אינטרנט ומפרסמת פרסומים אחרים. העמותה מבקשת לקדם את הידע והמחקר בתחום עיסוקה, מקיימת קשר עם ארגונים דומים בעולם ומחליפה עימם מידע. עוד מבקשת העמותה לשמר את ערכי הטבע בישראל, תוך יצירת קשרים עם משרדים ממשלתיים וגופים נוספים.
חתימה אלקטרונית
לאנה לאנג
לאנה לאנג (באנגלית: Lana Lang) היא דמות משנה בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס סופרמן ביקום DC קומיקס. דמותה הופיעה לראשונה בחוברת "Superboy #10" מספטמבר/אוקטובר 1950, והיא נוצרה על ידי הכותב ביל פינגר והמאייר ג'ון סיקלה.