את קורנוול החליפו הסולן פול רוברטס והגיטריסט ג'ון אליס. בשנת 2000 עזב אליס ובמקומו נכנס באז וורן בתור גיטריסט (לאחר שהיה גיטריסט במספר להקות). לאחר שרוברטס עזב, וורן החליף גם אותו בתור הסולן, והוא שר יחד עם דייב גרינפילד וז'אן ז'אק בורנל באלבום האחרון. עד ליציאת האלבום האחרון, הלהקה הופיעה לעיתים רחוקות ושימשה בעיקר בתור להקת חימום ללהקות גדולות אחרות כמו הרד הוט צ'ילי פפרז. לאחר האלבום, בהנהגת באז וורן, הלהקה חזרה להופיע בקביעות.
הלהקה הגיעה לישראל בפעם הרביעית במסגרת סיבוב ההופעות "The Definitive Tour", והופיעה במועדון הבארבי ב-20 ביוני 2018.
סגנון הלהקה.
סגנון הלהקה מעולם לא הוגדר על ידם וידוע כרוק. הלהקה התחילה את דרכה בתור להקת פאנק שמשתמשת הרבה בבאסים ובדיבור רקע ללא קשר למילות השיר, ובהמשך הדרך הפכה למזוהה עם הגל החדש. לאחר עזיבתו של יו קורנוול, חלה בלהקה תפנית קלה, וכעת הם מנגנים בעיקר רוק אלטרנטיבי. הלהקה הואשמה בעבר בשוביניזם, סקסיזם וגנבה אמנותית משירי "הדלתות", מה שנראה נכון בשני האלבומים הראשונים של הלהקה, בעיקר בעקבות הקטעים האינסטרומנטליים הארוכים.
עם כל זאת, לאורך כל שנות הלהקה, היא שמרה על סגנונה שמשלב בתוכו קטעי סולו או דואט של גיטרה חשמלית וקלידים. ידועים השירים "Golden Brown", "Always the Sun" ובעיקר החידוש לשיר "Walk on By" כשירים בהם יש קטעים אינסטרומנטליים ארוכים ומהירים, בעיקר בזכות המלחינים והמעבדים של הלהקה, ז'אן ז'אק בורנל ודייב גרינפילד, שהיה בלהקה בלהקה מיום הקמתה ועד מותו (עם זאת, ניתן לראות דמיון ברור בין הקטעים האינסטרומנטליים של "Walk on By" ושל "Light My Fire" מאת הדלתות מתוך אלבומם "The Doors").
Less is more
תרבות כדורגל
סביב משחק הכדורגל קיימת תרבות ענפה. במדינות רבות הכדורגל מהווה חלק חשוב מן התרבות הפופולרית המקומית. שחקני הכדורגל המקצועיים הופכים פעמים רבות לכוכבים ולמודלים לחיקוי, וכלי תקשורת משדרים משחקי כדורגל ועוסקים בהם. במקרים לא מעטים, לשחקנים, מאמנים, קבוצות ונבחרות לאומיות מעמד של סמלים, המייצגים דבר מה שאינו קשור ישירות לכדורגל כמשחק, כמו מדינה, עיר, השתייכות אתנית, דרך התנהגות או אמונה כלשהי. ברוב המקרים לצבעים הרשמיים של הקבוצות יש מעמד ומקום מרכזי וחשוב מאוד בעניין הענף בכלל והקבוצות בפרט ובשל כך הצבעים משמשים לעיתים קרובות כסמל זיהוי חלופי לשם הקבוצה. מיליוני אנשים משחקים כדורגל בכל רחבי תבל, אף על פי שרובם לא מקבלים תשלום על כך. בשל אלמנטים אלו ואחרים הכדורגל נחשב לענף הספורט הפופולרי ביותר ובעל ההשפעה התרבותית הרבה ביותר בעולם.
על המגרש.
"משחק הוגן".
"משחק הוגן" הוא פרויקט של פיפ"א המקדם את הרוח הספורטיבית ומניעת האפליה במשחקי הכדורגל ואת הפחתת הגזענות במגרשים. התוכנית תומכת גם בנושאים שלא קשורים לכדורגל, בניסיון לתרום לצדקה ולתרום לגופים אשר תורמים לשיפור המצב בעולם. פיפ"א ואופ"א מעניקים את "פרס המשחק ההוגן" ("Fair Play award") למי שפועל לפי העקרונות הללו ויתרום לקהילה.
אוהדים.
שירי אוהדים.
שירי אוהדים נפוצים מאוד בקרב אוהדים, והם לרוב קליטים ובעלי 2-6 שורות. רוב שירי האוהדים מהללים את קבוצתם או את שחקניה. לקבוצות רבות גם יש שיר המייחד את הקבוצה, כמו "You'll Never Walk Alone" של ליברפול.
לעיתים קרובות לפני משחק בין שתי קבוצות המתחרות באותו אזור בטבלה או במשחק גביע, האוהדים מכינים שירים בגנות הקבוצה מבעוד מועד.
לאחר משחק השרוכים יצא דיסק שלם שכולו שירי גנאי לקבוצת הפועל בית שאן ושחקנה, איתן טייב.
בתקופת האינתיפאדה השנייה, שירים רבים בגנות שחקנים השתמשו במילה "ערבי" כמילת גנאי, בעקבות המצב הרגיש באותה תקופה.
אולטראס.
למועדונים רבים יש אולטראס, חבורות מאורגנות של אוהדים אדוקים. האולטראס מעודדים את הקבוצה במשך המשחק באמצעות שירים, תפאורה, דגלים, שלטים ואבוקות.
אוכל.
האוהדים שצופים במשחק נהנים בדרך כלל מאוכל מלוח וקל להגשה כגון: גרעינים (לרוב גרעיני חמנית), טוגנים (צ'יפס), פופקורן. השתייה היא גם חלק דומיננטי בצפייה במשחק, וכוללת לרוב משקאות אלכוהוליים קלים כגון בירה, או משקאות מוגזים כגון קולה. יש החוגגים ניצחון גדול בשתיית יין או שמפניה.
ליגת החלומות.
"ליגת החלומות" הוא שם של שעשועון ספורט נפוץ המתקיים במקביל לליגת כדורגל מסוימת (אמיתית) בו על האוהדים להרכיב קבוצת כדורגל במסגרת תקציב נתון, ומקבלים ניקוד לפי ביצועים האמיתיים בליגה הרלוונטית של השחקנים שבחרו. המנצח בכל שבוע זוכה בפרס והמנצח בסוף העונה זוכה בפרס גדול יותר. את השעשועון מארגנים לרוב כלי תקשורת העוסקים בספורט ואתרי אינטרנט העוסקים בכדורגל.
אלימות וגזענות.
בשל ריבוי הלאומים והשחקנים הזרים בקבוצות בישראל ובאירופה, ובשל אופיו הקשוח של המשחק (בעיקר בקרב האוהדים), ישנה גזענות רבה וקריאות גנאי לשחקנים זרים באירופה, ולשחקנים ערבים בישראל.
באירופה הגזענות מתבטאת בעיקר כנגד שחורים או שחקנים ממדינות שהיו אויבות בעבר למדינות שהשחקנים משחקים בהם.
לעיתים קרובות הגזענות או התחרותיות בין הקבוצות נגררת לאלימות, שהובילה בעבר אף לרצח.
מקרה קיצוני אירע ב-26 בפברואר 2006 במשחק בליגה הספרדית בין ברצלונה, לבין המארחת, ריאל סרגוסה, במגרש הרומרדה, כאשר אוהדי סראגוסה קראו קריאות גנאי לעבר סמואל אטו, מה שגרם להפסקה קצרה במשחק, ואף לאיום מצידו של אטו לעזוב את המגרש.
ארגונים נגד גזענות בכדורגל.
בשנת 1999 הוקם הארגון "כדורגל נגד גזענות באירופה" (Football against racism in europe או FARE), במטרה למגר את הגזענות באמצעות משחקים בין קבוצות אתניות שונות, בעיקר של ילדים. הארגון מקבל סיוע מאופ"א ומהנציבות האירופית.
הפרויקט הישראלי-אנגלי בועטים את האלימות והגזענות מהכדורגל יוסד בשנת 2005 על ידי ההתאחדות לכדורגל בישראל, התאחדות הכדורגל של אנגליה ומרכז פרס לשלום, ומארגן מפגשים על המגרש בין ילדים ישראלים, ערבים ואנגלים, הפרויקט נתמך על ידי עסקנים ישראלים ואנגלים.
חברה.
עם התפתחות הענף, הכדורגל השפיע גם על החיים שמחוצה לו, כאשר הוא מהווה דוגמאות למפגשים חברתיים בתרבות, רקע בסרטים, ערבוב בין כדורגל לאופנה, לבידור ולדת ועוד.
קולנוע.
במשך המאה ה-20 הופקו סרטים רבים העוסקים באופן ישיר בכדורגל. אחד הסרטים המפורסמים שבהם הוא "בית חרושת לכדורגל" (באנגלית: The Football Factory) שמבוסס על ספרו של ג'ון קיו שמתאר את האובססיה של האנגלים לכדורגל והשני הוא הסרט "בלי חוקים". שני הסרטים מתארים את אורח החיים של האוהדים האנגלים הפנאטים שכולל בתוכו: צפייה במשחקי הכדורגל במגרשים, בילוי בפאב, שתיית בירה וקטטות בין אוהדים של קבוצות אחרות.
מוזיקה.
שירים רבים ברחבי העולם עוסקים בכדורגל. בין היתר, הביטלס הזכירו את מנג'ר מנצ'סטר יונייטד, מאט באזבי, בשיר, ובאחד מאלבומי פינק פלויד מופיע סימפול של אוהדי ליברפול שרים You'll Never Walk Alone. בארץ, זכור בעיקר אריק איינשטיין שהזכיר את הפועל תל אביב במספר שירים ואף ביצע שיר שמורכב משמות כדורגלנים, ואלה שמות.
ספרים.
ידוע במיוחד הוא ספרו של ניק הורנבי "קדחת הדשא" (שידוע בעברית כ"אהבה על הדשא") המתאר את חייו של אוהד ארסנל. הספר אף הוסרט בקולנוע.
כדורגל בתקשורת.
תקשורת כדורגל היא שם כולל לסיקור משחק הכדורגל בכלי התקשורת השונים. כיום סיקור ענף זה תופס חלק נכבד בכלי התקשורת בעולם.
סיקור הכדורגל בתקשורת מתחלק לכמה קטגוריות:
סיקור טלוויזיוני.
זהו סיקור כדורגל המובא בטלוויזיה. משחקי כדורגל מהליגות והטורנירים המרכזיים משודרים לרוב בשידורים ישירים ברחבי העולם, לרוב בערוצי הספורט אך לעיתים גם בערוצים הממלכתיים והמסחריים. את השידורים הישירים מלווים מספר אנשים:
בנוסף לתיאורים המילוליים, בשידור הישיר מופיעים כלי עזר גרפיים המשרתים את הצופה: לוח תוצאות המראה בכל רגע את התוצאה ואת הזמן, כתוביות המציגות את השחקנים וכו'. מדי פעם מופיעות גם סטטיסטיקות הקשורות למשחק ולשחקנים.
פעמים רבות את השידור הישיר מלוות תוכניות מיוחדות לסיקור המשחק לפניו, במחציתו ואחריו. תוכניות אלו, לרוב מורכבות מצוות של מגיש ומספר פרשנים, מנתחות את המשחק בדיעבד ולעיתים קרובות משדרות גם "כתבות צבע" הקשורות למשחק. דוגמאות בולטות הן "פורד סופר סאנדיי" בהגשת ריצ'רד קיז (מסקרת את משחקי הפרמייר ליג ברשת סקיי ניוז הבריטית) ו"אולפן ליגת האלופות" בהגשת מודי בר און (המסקרת את משחקי ליגת האלופות בערוץ הספורט הישראלי).
סיקור עיתונאי.
סיקור המובא בעיתון. ישנם שני סוגים של עיתונים המסקרים הכדורגל:
סיקור אינטרנטי.
סיקור המובא ברשת האינטרנט. דומה לסיקור העיתונאי, מלבד זאת שהיותו קיים בכל רגע ולא מדי תקופה מאפשר לו הבאת תוצאות ועדכונים באופן מהיר יותר, ולעיתים קרובות אף בזמן אמת.
כדורגלנים בברנז'ה.
כדורגלנים מפורסמים רבים הפכו עם השנים לסלבריטאים ולאנשים המזוהים לא רק עם כדורגל. בין הדוגמאות הבולטות נמנים אריק קאנטונה שהחל אחרי פרישתו לככב בסרטי קולנוע, גארי ליניקר שהפך למגיש טלוויזיה ב-BBC, ודייוויד בקהאם שכיכב במספר קמפיינים של דוגמנות וזכה לעניין רב בתקשורת הבריטית והעולמית, בין השאר בגלל נישואיו לוויקטוריה אדמס מהספייס גירלז. בישראל, בין היתר, שמעון גרשון הוציא אלבום מוזיקלי, בוני גינצבורג הוא מגיש הספורט של הערוץ הראשון, איציק זוהר כיכב במספר תוכניות טלוויזיה ואייל ברקוביץ' הפך לאיש תקשורת ופרשן כדורגל.
כסף וכדורגל.