בשל הצלחתו הגדולה והתארים הרבים בהם זכה ב-NBA, נחשב נוביצקי על ידי רבים לאחד מהפורוורדים הגדולים בתולדות הכדורסל ולכדורסלן האירופי הגדול בכל הזמנים. ב-2005 נבחר נוביצקי על ידי ESPN לפאוור פורוורד העשירי בטיבו בהיסטוריית ה-NBA, והוזכר גם בתור הפורוורד הקלעי הטוב בכל הזמנים.
הוא אחד מהכדורסלנים בעלי ההשפעה הגדולה ביותר בדורו, כאשר יחד עם שחקנים כמו פאו גאסול וטוני פארקר הוא אחראי לפיתוחו הגדול של הכדורסל האירופי. השפעתו מתבטאת, בין היתר, בכך שבעקבות הצלחתו והפרסום שקנה לכדורסל באירופה, נבחרו מספר כדורסלנים אירופים, כדוגמת אנדראה ברניאני וניקולוז צכיטישווילי, במקומות גבוהים בדראפט ה-NBA. נוביצקי גם אחראי להתקדמות הגדולה שנרשמה לזכות הכדורסל הגרמני ובפרט הישגיה של נבחרת גרמניה, וכן להפיכתה של דאלאס מאבריקס לקבוצה בכירה ב-NBA. הוא נחשב למי שהנהיג את דאלאס להישגים מרשימים לאורך שנותיו במועדון, בייחוד הזכייה באליפות ב-2011, ללא כוכבים בולטים ששיחקו לצדו בקבוצה.
אף שעמדתו הטבעית של נוביצקי היא כפאוור פורוורד, הוא היה מסוגל לשחק גם כסנטר או כסמול פורוורד, בשל הניידות הגבוהה ויכולת החדירה לסל בה הוא ניחן במשחקו. הוא נחשב לשחקן דומיננטי במאבקים מתחת לסל המתקרב באופן קבוע להשגת "דאבל דאבל". נוביצקי נחשב גם לאחד מהקולעים הטובים בתקופתו מכל הטווחים: הוא מדורג בין עשרים הראשונים בתולדות הליגה באחוזי קליעה מקו העונשין, וקולע בקרוב ל-50 אחוז מ ול-40 אחוז מטווח שלוש נקודות. נוביצקי נודע בסגנון הזריקה הייחודי שפיתח, שיחד עם גובהו הרם, מעניק לו יתרון במאבקים מול השחקנים היריבים ששומרים עליו.
התמחותו של נוביצקי בהיבטים רבים של המשחק מתבטאת בכך שהוא מחזיק בשיאי כל הזמנים של דאלאס מאבריקס במדדים רבים: נקודות, ריבאונדים, קליעות מהשדה וניסיונות מהשדה, קליעות משלוש נקודות וניסיונות לשלוש נקודות, קליעות מקו העונשין וזריקות מקו העונשין.
חיים אישיים.
נוביצקי היה בחברות עם סיבילה גרר, כדורסלנית מקבוצת הנשים של המועדון המקומי DJK וירצבורג. הקשר ביניהם החל ב-1992 ונמשך עשר שנים עד שנפרדו. ב-2010 החל מערכת יחסים זוגית עם ג'סיקה אולסון שוודית ממוצא קנייתי, שני אחיה התאומים של אולסון, מרקוס ומרטין הם כדורגלנים ומשחקים בנבחרת שוודיה. ב-2012 נישאו בביתו של נוביצקי בדאלאס, ב-2013 נולדה בתם הבכורה וב-2015 נולד להם בן.
הוא שמר על קשר גם עם הולגר גשווינדר, המאמן הראשון בחייו שהביא אותו לעולם הכדורסל. כמו כן, הוא בידידות עם סטיב נאש, חברו לקבוצה לשעבר בדאלאס מאבריקס. נאש אמר על משחקו יחד עם נוביצקי: "שנינו הצטרפנו למועדון חדש, חיינו בעיר חדשה, ושנינו היינו בודדים וזרים: זה יצר קשר... הוא עשה את החיים קלים יותר בשבילי ואני בשבילו... החברות שלנו נשארה יציבה בעולם מאוד הפכפך".
מחוץ לכדורסל.
נוביצקי העיד על עצמו כחובב של קריאה ונגינה בסקסופון. הוא עבר את מבחן האביטור שלו, הוא המבחן המסיים את לימודי התיכון בגרמניה, ב"בית הספר להתעמלות של רונטגן" שבוירצבורג. הוא הקים קרן צדקה על שמו, שמטרתה להילחם בעוני במרבית מדינות אפריקה. מטרותיה המוצהרות של הקרן הן נתינת תנאי חינוך ובריאות טובים לילדים כאלו, כך שייווצר שינוי בחיים שלהם.
בעקבות יכולתו המרשימה ב-NBA נוביצקי נחשב לאחד מהספורטאים הגרמנים המפורסמים ביותר, יחד עם נהג הפורמולה 1, מיכאל שומאכר. ב-2004 פרסמו כתבי הספורט הגרמנים דינו רייזנר והולגר סאוור ספר על קריירת הכדורסל של נוביצקי בשם "Dirk Nowitzki - German Wunderkind". הספר מתאר את התחלת הקריירה של דירק נוביצקי בעירו וירצבורג, עוקב דוקומנטרית אחר כניסתו והתקדמותו הגדולה ב-NBA, ומסתיים בתחילת עונת של הליגה.
אנטים
אנג לי
אנג לי (נולד ב-23 באוקטובר 1954) הוא במאי קולנוע יליד טאיוואן, זוכה שני פרסי אוסקר.
ביוגרפיה.
לי נולד בפינגטונג שבדרום טאיוואן, המבוגר מבין חמישה אחים. הוריו ברחו מסין לטייואן לאחר המהפכה הקומוניסטית בסין ב-1949 ומותם של סבו וסבתו שהוצאו להורג בשל היותם בעלי קרקעות.
בגיל 19 (1973) הפתיע את הוריו כשהודיע להם על כוונותיו ללמוד משחק. לאחר 5 שנים של לימודי משחק עבר לי לארצות הברית שם למד באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין ואף פגש את אשתו לעתיד, ג'ניס לין, איתה התחתן ב-1983. את תואר מוסמך אוניברסיטה רכש באוניברסיטת ניו יורק שם למד בבית הספר לקולנוע באותו מחזור עם ספייק לי ואף השתתף בצוות בסרט התזה של לי. הסרט ששימש כעבודת התזה שלו מ-1984 נקרא Fine Line.
לאחר שסיים את לימודיו התקשה לי למצוא עבודה, ופרויקטים שונים שעליהם עבד לא יצאו אל הפועל. באותה תקופה שימש לי כעקר בית בעוד אשתו, ג'ניס לין, מיקרוביולוגית, הייתה המכלכלת הראשית של המשפחה. תפקידו במשפחה הקנה לו כישורים רבים בתחום האוכל, כישורים שמאוחר יותר הוכנסו כמוטיבים בסרטיו הראשונים.
ב-1990 הכניס לי שני סרטים לתחרות לאומית בטאיוואן. הסרטים, "ידיים דוחפות" ו"מסיבת החתונה", זכו במקום הראשון והשני. שני הסרטים יחד עם הסרט השלישי, "אוכל, שתייה, גבר, אישה", היוו טרילוגיה בעלת קונספט אחיד אודות האב המתערב בעסקי ילדיו. הסרטים שילבו את המסורת הטאיוואנית לצד המודרניות שחדרה למדינה. מוטיב האוכל ניכר בשלושת הסרטים.
לי הגיע להכרה ציבורית בינלאומית לאחר סרטו השני, "מסיבת החתונה", ב-1993. הסרט נחשב לרווחי ביותר באותה שנה (החזיר את ההשקעה פי 4,000) ואף היה מועמד לפרס אוסקר לסרט הזר באותה שנה ובכך היה לסרט הטאיוואני הראשון שמגיע למעמד שכזה. "אוכל, שתייה, גבר, אישה" זכה אף הוא למועמדות לאוסקר הזר ב-1994.
ב-1995 ביים את "על תבונה ורגישות", על פי ספרה של ג'יין אוסטן, תבונה ורגישות. זהו סרטו הראשון דובר האנגלית של אנג לי. הסרט היה מועמד לשבעה פרסי אוסקר בקטגוריות שונות וזכה בפרס אוסקר על התסריט המעובד.
ב-1997 יצא "סופת קרח" העוסק בהתפוררות מוסד המשפחה המסורתי בשנות ה-70, על רקע תקופת ניקסון, חילופי זוגות וההתברגנות האמריקנית, דרך עיניהם של הצעירים והמבוגרים בעיירה אמריקנית בלילה חורפי.
ב-1999 יצא סרטו של לי "לרכוב עם השטן" שעוסק במלחמת האזרחים האמריקנית ובקבוצת פרשים עצמאית הלוחמת לצד כוחות הקונפדרציה. הסרט זכה להצלחה מסחרית מועטה.
בשנת 2000 התאפשר ללי להגשים את אחד מהפרויקטים הגרדניוזים שאותו תכנן - "נמר, דרקון". בסרט זה חזר לי אל מקורותיו התרבותיים בקולנוע הטאיוואני כשהוא משלב רומן היסטורי בסרט "אמנויות לחימה". הסרט זכה להצלחה מסחרית גדולה הן באסיה והן בארצות הברית, וקטף גם את תשואות המבקרים. הסרט היה מועמד לעשרה פרסי אוסקר וזכה באוסקר לסרט הזר.
ב-2003 ביים את הסרט "הענק", המבוסס על הקומיקס "הענק הירוק". הסרט נקטל על ידי המבקרים.
בשנת 2005 יצא סרטו של לי, "הר ברוקבק", העוסק במערכת יחסים הומוסקסואלית של שני בוקרים במערב התיכון בארצות הברית. הסרט זכה בשלושה פרסי אוסקר, כולל פרס הבמאי הטוב ביותר ללי, אשר היה לאסייתי הראשון שזוכה בפרס. לי זכה אף בפרס גלובוס הזהב ובפרס באפט"א על בימוי, בנוסף למספר פרסים נוספים.
בשנת 2007 ביים אנג לי את הסרט "תשוקה, זהירות" (Lust, Caution) שעוסק במערכת יחסים בין סיני המשמש כמפקד המשטרה החשאית של המשטר שמשתף פעולה עם הכובשים היפנים בתקופת מלחמת סין–יפן השנייה ובין פטריוטית סינית החברה במחתרת שמתכוונת להביא לחיסולו.
בשנת 2009 יצא לאקרנים סרטו "לקחת את וודסטוק" המגולל את המאורעות בקיץ 1969 שהביאו לקיומו של פסטיבל וודסטוק ההיסטורי.
ב-2012 יצא סרטו "חיי פיי", המבוסס על הספר רב המכר חיי פיי. סרט זה זיכה אותו בפרס אוסקר נוסף בקטגוריית הבימוי הטוב ביותר.
בשנת 2019 ביים את הסרט "איש מזל התאומים", בכיכובו של ויל סמית'.
סגנון אמנותי.
רוב סרטיו של לי עוסקים בקשר שבין המסורת למודרניות. יחודו של לי הוא בטון הקומי הקליל שנושאים סרטיו לעיתים בניגוד לאופי של הקולנוע הטאיוואני בתקופה שלאחר סיום המשטר הצבאי במדינה ב-1987. מוטיב חוזר נוסף בסרטיו של לי הוא הסוד המייסר את הדמות עד אשר הוא נדרש לעלות אל פני השטח.
סרטיו של לי הם מז'אנרים שונים - דרמות משפחה, סרט תקופתי בריטי, דרמת משפחה אמריקאית, סרט אקשן סיני, סרט קומיקס אמריקאי ועוד. את הסרטים מביים לי על פי הסגנון הנדרש על פי מסורת הז'אנר, בדיוק כה רב ובאופן כה שונה בין סרט לסרט, עד כי לעיתים קשה לזהות שאותו הבמאי ביים את הסרטים הללו.
בסרטיו הראשונים גם מופיע האוכל האסייתי כמוטיב מרכזי וחשוב. כמו כן בסרטיו אלו מתעסק לי רבות בסוגיית מקום האב במשפחה המסורתית. מוטיב זה מופיע בסרטים "על תבונה ורגישות", "סופת קרח" ובטרילוגיה הטאיוואנית.
נגמשו&quot;ט
מרסל דליו
מרסל דַליוֹ (בצרפתית: Marcel Dalio; 17 ביולי 1900 – 20 בנובמבר 1983) היה שחקן צרפתי - יהודי.
ביוגרפיה.
דליו נולד בשם ישראל משה בלאושילד (Blauschild) בפריז למהגרים יהודים מרומניה. בשנות ה-20 החל להופיע על במת הקברט והתיאטרון בפריז. בשנת 1933 התחיל לשחק בקולנוע. בשנת 1937 הופיע בסרט "פפה לה מוקו" (Pépé le Moko) של ז'וליאן דוביבייה (Duvivier), שנחשב לאחד ממבשרי הסרט האפל. בשנה זו הופיע גם ביצירת המופת של הבמאי ז'אן רנואר "האשליה הגדולה", ובשנת 1939 הופיע ביצירת מופת נוספת של רנואר: "חוקי המשחק". בתקופה זו נישא לשחקנית מדליין להבו, שהייתה אז בת 17, לאחר שהתגרש מאשתו הראשונה, שחקנית צרפתייה ממוצא רומני שכונתה ג'ני הולט.