את ההתקפה על המוצב המרכזי מבין השלושה ניהלו שישה טנקי אי-אם-אקס בני עשר, שנקנו אחרי מבצע סיני. לאחד התקלקל המנוע עוד בדרך. השני פרס זחל בדרך. שלישי עלה על מוקש שפגע בזחל אך עצר את הטנק. רביעי נפל לתוך תעלה על צידו. חמישי נפגע מאש הירדנים, הושבת ונדלק, אך הצוות הצליח לכבותו. האחרון הגיע למוצב ממנו ברחו החיילים הירדנים, אך מנוע הבנזין שהתחמם החל להעלות אדים. יחידת טנקים ירדנית עם טנקי M48 פטון חדישים שזה עתה התקבלו, הגיעה לתגבור, אך משראתה את מצב הישראלים, הסתובבה, כנראה על מנת להצטרף לכוחות בירושלים. התותחן בטנק הפגוע, הלום קרב, יצא והחל לירות במקלע כבד 0.5. אחד הטנקים הירדנים התפוצץ בכדור אש, ושאר הישראלים הצטרפו וירו במקלעים ובנשק קל. כל הטנקים הירדנים הושמדו עד אחד, תוך דקות. התברר שהם נשאו אתם מאחור חביות דלק נוסף, ומכיוון שגם מנועיהם פעלו על בנזין, כדורים נותבים הציתו אותן. לאחר ההבקעה, הצטרפו ללחימה גם חיילים מגדוד 163 של חטיבת ירושלים (חטיבה 16), שנכחו בסביבה כבר בתקופת הכוננות שלפני המלחמה, בפיקוד סא"ל , פלוגה של הגדוד הסתערה על מוצב רדאר 3 והשתלטה עליו במהרה. בקרב נפל חייל אחד.
בחודשיים שלאחר הכיבוש נמצאו באתר על ידי אנשי הרבנות הצבאית גופות לוחמי פלמ"ח הראל אשר נשארו בשטח בבורות באתר מאז הקרבות בתש"ח והובאו לקבורה בהר הרצל ב-28 במרץ 1968.
האנדרטה.
כיבוש הגבעה היווה סגירת מעגל סמלית. אורי בן ארי שלחם על הגבעה כמ"פ בתש"ח ולא הצליח לכבוש אותה - חזר וכבש אותה במלחמת ששת הימים כמח"ט הראל (שאמנם הייתה חטיבת מילואים אשר איננה קשורה לחטיבת פלמ"ח הראל שפורקה). מיד בתום קרבות מלחמת ששת הימים הקימו אנשי הגדוד הכובש, גדוד 104 בחטיבת הראל בשולי אתר הלחימה אנדרטה צנועה לזכר חבריהם, והציבו לוח עליו נחקקו שמות חללי הגדוד בכל המלחמה.
בשל מעמדה החשוב של הגבעה ותדמיתה המיוחדת היה ברור שיש להקים אנדרטה גדולה ומכובדת יותר, והיוזמה קודמה הן על ידי הלוחמים שלחמו בגבעה ובפרט אורי בן ארי, והן על ידי אנשי הקיבוצים השכנים, שלמה בן חיים ממעלה החמישה ויצחק בן אברהם מקריית ענבים.
האנדרטה נחנכה ב-4 ביוני 1975 לאחר שהמוצב נהרס. האתר כולל אנדרטה לזכר הנופלים של חטיבת הראל לדורותיה בכל הגזרות, ותצוגת טנקים ומשוריינים. את האנדרטה, מגדל תצפית מבטון חשוף שגובהו כשישה עשר מטרים, תכננו יחד האדריכלים אריה שרון ובנו אלדר שרון וג'ורג' פרל, והיא מעוצבת כשתי צלחות רדאר המונחות זו על גבי זו וניצבות על שתי רגלים הנראות כשער הפונה אל ירושלים.
על קיר שנשאר מהמוצב, על יד האנדרטה, הוצמדה לוחית ובה שמות עשרות הלוחמים שנפלו בקרבות גבעת הרדאר: שלושים לוחמי חטיבת פלמ"ח הראל בתש"ח, עשרת לוחמי גדוד בית חורון של חטיבת עציוני, שני חברי קריית יערים בתש"ח, וחמישה לוחמי חטיבת השריון הראל בששת הימים בקרבות בגבעת הרדאר והסביבה. הזהות החזקה עם חטיבת הראל הובילה לקביעת לוחות הנושאים את שמות מפקדיה בתש"ח, יצחק רבין ויוסף טבנקין, ועליהם הוסף בשנת 2010,אחרי פטירתו, שמו של אורי בן־ארי.
עד להקמת היישוב הר אדר, הקרוי על שם הגבעה, הייתה האנדרטה מבודדת בסמוך לכפרים הפלסטינים הסמוכים בידו וקטנה, ובמקום התבצעו מעשי חבלה והשחתה רבים. כיום גבעת הרדאר מצויה במרכזו של היישוב הר אדר. אל ראש האנדרטה עולים במדרגות לולייניות הבנויות בתוך רגלי הבטון וממנו ניתן לצפות בנוף פנורמי של הרי ירושלים והר חברון במזרח, השפלה ומישור החוף במערב. באתר מצויים גם שרידים מן המוצב הירדני – חרכי הירי, קטעי חומה ותעלות קשר.
המקאמה של חטיבת הראל.
לכבוד טקס חנוכת האנדרטה בשנת 1975 כתב המשורר והפזמונאי חיים חפר – איש פלמ"ח בעצמו - מקאמה לכבודם של הלוחמים. במקאמה יצר חיים חפר קישור ישיר בין גלגולי עם ישראל בארץ ישראל מימי שחר ההיסטוריה ועד ימינו, ומציג את לוחמי תש"ח כהמשך ישיר לאותה היסטוריה.
המקאמה מתחילה בהזדהות המחבר עם האבות, עוברת במשה רבנו ובמלכים הראשונים שמימשו את חזון האבות התנכ"י, ומסיימת בדור תש"ח ובחיילים (בהם עולים חדשים) שמסרו את נפשם על הארץ:
מגניפיקאט
עמית גורן
עמית גורן (נולד ב-1957) הוא במאי, מפיק, ותסריטאי של סרטים דוקומנטריים ישראלי. יו"ר ומנהל אמנותי בקרן מקור לסרטי קולנוע וטלוויזיה.
ביוגרפיה.
גורן נולד בתל אביב לניצה, פסלת וחיים, סוכן נסיעות, ולו שני אחים קטנים ממנו. כשהיה בן 9 עברה המשפחה לארצות הברית. בגיל 19 התגייס לצה"ל כחייל בודד. את הקריירה שלו החל בלימודים באוניברסיטת ניו יורק, אותם סיים בהצטיינות ב-1983. ב-1984 חזר לישראל. ב-1989 יצא סרטו העלילתי הקצר הראשון "הכלוב".
גורן זכה בפרס שרת החינוך בתחום הקולנוע 1993. כמו כן זכה בפרסים מטעם המכון הישראלי לקולנוע והאקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה, ובפרסים רבים אחרים.
היה בן זוגה של אוצרת האמנות שרית שפירא עד למותה ב-2018, ולהם שלושה ילדים. לפני כן היה נשוי לאנימטורית טל ברלי. הזוג התגרש ולהם שני ילדים. לאחר מכן היה בן זוגה של האמנית מיכל רובנר. כיום (2021) הוא בן זוגה של התסריטאית מאיה הפנר. דודתו היא השחקנית שושה גורן, דודו הוא הסופר והמחזאי יצחק גורמזאנו גורן והשחקן אלון אבוטבול הוא בן דודו.
הושע המלך
דלת הקסמים
דלת הקסמים היא סדרת טלוויזיה לילדים בת 12 פרקים שנוצרה על ידי אברהם הפנר, ושהופקה על ידי שירות הסרטים הישראלי ומשרד החינוך והתרבות בשיתוף משרד התחבורה והמועצה הלאומית למניעת תאונות. הסדרה שודרה לראשונה בשנת 1974 בטלוויזיה הלימודית בימי ג' בשעה 17:30, ובשידורים חוזרים עד סוף שנות השמונים.
שיר הפתיחה, מפרי עטו של המשורר יורם טהר-לב, הולחן על ידי נורית הירש ובוצע על ידי הזמרת חוה אלברשטיין.
הסדרה זכתה להערכה בחו"ל ואף נרכשה על ידי מספר תחנות שידור באירופה.
תקציר העלילה.
דלת הקסמים עסקה בזהירות בדרכים דרך סיפורם של האחים יואבי והגרי ברגמן, שלמדו כיצד להיזהר בכביש, בעזרתו של הקוסם יהויקים קוק, אותו גילם השחקן גדעון זינגר. לקוסם הייתה דלת קסמים מיוחדת שצפצפה (בקול שעון-הקוקייה) כשמישהו לא נזהר בכביש. או אז עבריין התנועה הופיע אצל קוק והוא הראה לו, על גבי מסך בצורת עין, מה היה קורה אילו לא היה נתפס וניצל.
תפקידם של יואב והגר היה לדווח לו על עברייני התנועה. מדי פעם הם היו נמלטים מהרוקח דוקטור טוביה גוטמן (מרדכי בן-זאב), בעל בית מרקחת שהיה שולח את עוזרו העצלן הרצל (גידי גוב) לרדוף אחרי שני הילדים האומללים. הגרי הייתה צועקת ליואבי "יואבי, תברח!" והוא הצליח להימלט מהעוזר המגושם. כשגוטמן עצמו רדף אחרי יואבי, צעקה הגר: "יואבי, תיזהר! גוטמן מאחוריך!" משפט אשר הפך לסיסמת אזהרה פופולרית באותה תקופה.
מיקום ההתרחשויות בסדרה.
הסדרה מתרחשת בתל אביב. הבית של אדון גוטמן הוא בטשרניחובסקי 3, קומה 2, אבל הבית המצולם כנראה לא בכתובת הזאת.
החנות של אדון קוק כנראה באזור רחוב המכבי הסמוך לטשרניחובסקי.
איים בים הבלטי
פייר דה וילנב
מנחם כהן (אדריכל)
מנחם כהן (נולד ב-27 במאי 1931) הוא אדריכל ישראלי.
ביוגרפיה.
כהן נולד בעיר ריגה שבלטביה, לזוג הורים דוקטורים לאגרונומיה. עלה לארץ בשנת 1938 בגיל שבע. משפחתו התגוררה בתל אביב, שם גם למד בגימנסיה הרצליה.
בשנת 1948 סיים את לימודיו והצטרף לאחר תקופת שירות ב"הגנה" לשירות צבאי בצה"ל. במהלך שירותו הצבאי שימש בין השאר במשך חצי שנה כשרטט, כך התוודע לתחום האדריכלות. עם תום שירותו הצבאי החל את לימודיו בטכניון בחיפה, ובשנת 1954 סיים את לימודיו והצטרף כשכיר למשרדו של האדריכל נחום זלקינד. כבר בשנתו הראשונה כאדריכל ניגש לתחרות לתכנון האקדמיה ללשון העברית בירושלים בה זכה בפרס קניה. לאחר תקופה קצרה, עזב את משרדו של זלקינד ועבר לעבוד אצל האדריכל יצחק פרלשטיין, שם עסק בין השאר ביצירת הסקיצות הראשונות לעיר אשדוד וכן למבנה תעשייה בבעלות משפחת מאיר.
שנה מתום לימודיו ניגש כהן לתחרות אדריכלים לתכנון בניין האקדמיה ללשון העברית באוניברסיטה העברית בירושלים. הצעתו זכתה במקום חמישי מבין שמונים ההצעות שהוגשו לתחרות. מעודד מהתוצאה, ניגש כהן לשתיים מהתחרויות היוקרתיות ביותר בתולדות מדינת ישראל: בניין משכן הכנסת ובניין עיריית תל אביב. בתחרות לבניין משכן הכנסת זכה בפרס קניה בלבד, אך בתכנון בית עיריית תל אביב, גבר על הצעותיהם של טובי ומובילי האדריכלים הישראלים של אותה העת. מבין חמישים ההצעות שהוגשו לתחרות, זכתה הצעתו במקום הראשון. על בניין העירייה עמל כהן במשך 8 שנים רצופות (1956 - 1964).
בין השנים 1968–1971, שימש כהן כמרצה אורח במחלקה לארכיטקטורה בטכניון.
כהן נשוי לעדה, בתו של האדריכל מאיר הורמן ולזוג שני ילדים, וארבעה נכדים. בשנת 2014 סגר כהן את משרדו. באותה שנה העביר את ארכיונו המקצועי לארכיון אדריכלות ישראל. כמו כן, פרסם כהן את הספר "האדריכל שתכנן את בניין העירייה" - ביוגרפיה מקצועית המתמקדת בבניין עיריית תל אביב ובשאר המבנים שתכנן לאורך השנים, בעריכת מיכאל יעקובסון.
קרב אבוקיר
פרגולזי
ק. פ. ע. באך
ג'&quot;מ קוטזי
רוג'רס והמרסטיין
קרב קופנהגן (1801)
קרב קופנהגן היה קרב ימי שהתחולל ב-2 באפריל 1801, בין הצי הבריטי בפיקודו של אדמירל סר הייד פארקר, לבין צי דני-נורווגי שעגן ליד העיר קופנהגן. ההתקפה הבריטית העיקרית התבצעה תחת פיקודו של תת-אדמירל (vice admiral) הוריישו נלסון, שבמהלך מפורסם התעלם מפקודתו של פארקר להפסיק את הקרב ולסגת, והרס ספינות אויב רבות לפני שדנמרק ונורווגיה (שהיו מאוחדות באותה תקופה) הסכימו להפסקת אש.
רקע.
רקע דיפלומטי.