בקרב אוכלוסיות מסוימות, יש לשקול צריכה עודפת של מוצרי סויה. סויה עלולה לשנות את תפקוד בלוטת התריס בקרב אנשים עם מחסור ביוד. אכילת סויה היא בטוחה עבור נשים שחלו בסרטן השד או שנמצאות בסיכון לסרטן השד. עם זאת, לא ברור אם תוספי איזופלאבון בטוחים עבורן. צריכת סויה מעבר לכמות הרגילה הנמצאת במזון עלולה להיות מסוכנת לנשים בהיריון בשל פגיעה אפשרית בעובר. לא ברורה הבטיחות של צריכה גבוהה של סויה בתקופת ההנקה.
חששות לגבי הפיטואסטרוגן.
סויה מכילה כמות יחסית גבוהה של פיטואסטרוגנים, שהם מולקולות דומות במבנה להורמון אסטרוגן, ועשויה להיות להן השפעה חלשה אסטרוגנית או אנטי-אסטרוגנית. הדבר העלה חשש מפני שיבוש של מערכת הרבייה האנושית, כגון התפתחות נשית מוקדמות והפרעה ביצירת הזרע. במחקרים אפידמיולוגיים וקליניים לא נמצאה השפעה שלילית על מערכת הרבייה האנושית. כמו כן אוכלוסיות גדולות במזרח אסיה צורכות סויה כמזון בסיסי, ולא נצפו אצלן כמויות חריגות של וסת מוקדמת או גינקומסטיה (צמיחת שדיים אצל גברים).
האקדמיה האמריקאית לתזונה ודיאטה הוציאה בשנת 2012 מסמך הנחיה לגבי בטיחות הסויה בה מצוין שצריכה של 3 מנות ליום כחלק מדיאטה מגוונת היא בטוחה, כאשר מנה לאדם בוגר היא חצי כוס טופו או טמפה, או כוס חלב סויה.
עמדת משרד הבריאות.
לפי משרד הבריאות ועמותת עתיד - עמותת הדיאטנים והתזונאים בישראל: "צריכת סויה היא בטוחה בכל שלבי החיים לרבות ינקות, ילדות והתבגרות הן בקרב נשים והן בקרב גברים ואף עשויה לספק יתרונות במצבים בריאותיים שונים". עמדה זו, הממליצה על צריכת הסויה, מתבססת על ניתוח 200 מחקרים, שמפריכים חששות נפוצים, ומעידים על יתרונותיה הבריאותיים של הסויה. לפי עמדת משרד הבריאות:
עמק השלום
עמק השלום הוא חווה הנמצאת בתחום רמת השניים (מכונה גם עמק השניים) באפיק נחל השופט באזור רמות מנשה.
היסטוריה.
בעמק השלום התגוררו מאז 1960 שני גרמנים מכת "אוהבי ישראל", השופט ד"ר אוסקר אדר וחברו אדריאן, אחרי שרכשו את חלקת האדמה, שתלו, זרעו ונטעו. בניגוד לבעלי נכסים אחרים הם הציבו במקום שלט גדול שבו נכתב "הכניסה מותרת", והזמינו מטיילים ביערות מנשה להיכנס לשבת, לאכול ולקטוף פירות.
ב-1964 הצטרף למקום חוקר תנ"ך אוסטרי בשם הרמן בצנר מקהילת "ידידי אנוש" שהאמינה שסוף העולם היה אמור להגיע לקראת סוף המאה ה-20, עמק השלום הקרוב למגידו (היא ארמגדון) נראה לו כמקום הולם לקדם את מלחמת גוג ומגוג.
במהלך התקופה עזב אדריאן את המקום.
ב-1967 ד"ר אדר התגייר, עזב את המקום ועבר לירושלים. בצנר נותר לבד והמשיך לעבד את החווה, מדי תקופה היו מגיעים למקום צעירים, בעיקר מגרמניה, לעזור לו.
ב-1972 הצטרף לחווה יוסף אלישע (יוזף שמידט) מצ'כיה, והשניים המשיכו במסורת קבלת הפנים.
לעת זקנה תרמו השניים את המקום למועצה האזורית מגידו וציוו את המקום לפעילות אשר תתרום לעם ישראל ולנזקקים ותשמור על הצביון האקולוגי של המקום.
ב-2000 נפטרו אלישע ובצנר.
את השטח קיבלה עמותת "לטם", המסייעת לאוכלוסייה עם צרכים מיוחדים לצאת לטבע.
ב-2020, השדות החקלאיים של רמת השניים, שם עמק השלום נמצא, עמדו מול אפשרות הריסה עבור בנייה של כ-3,000 יחידות דיור עבור הרחבת העיר יקנעם עילית. בין ראש עיריית יקנעם עילית, סימון אלפסי, לבין ראש המועצה האזורית מגידו, איציק חולבסקי, מתנהל מאבק משפטי וציבורי בעניין זה, שכן כל אחד מהם תובע את השטח לעצמו ומייעד לו שימוש שונה. שני הצדדים מעוניינים לפתח באזור, אלפסי את עירו וחולבסקי את מושב עין העמק ושאר המושבים והקיבוצים הסמוכים, וההחלטה בעניין ניתנה לשרת הפנים איילת שקד, שהחליטה להותיר את שטח עמק השלום כשטח טבע לרווחת הציבור.
לטם
לֹטם - טבע נגיש לכולם, היא עמותה הפועלת למען קידום יכולות של אנשים עם צרכים מיוחדים על ידי פעילות חווייתית בטבע. עבור 10% מהאוכלוסייה בישראל, טיול בטבע אינו דבר מובן מאליו. בעלי לקויות פיזיות, חושיות ונפשיות זקוקים לגירויים שמזמן להם השטח הפתוח, אך הנגישות לפעילות במקומות אלו כמעט בלתי אפשרית עבורם.
משנת 1993 עוסקת העמותה בהדרכת אוכלוסיות מיוחדת באופן נגיש ומותאם בחיק הטבע. בהגדרה זו נכללים כל מי שצריכים סיוע ביציאה לפעילות מודרכת בשטח הפתוח: כבדי ראיה או עיוורים, כבדי שמיעה או חירשים, בעלי מוגבלות שכלית התפתחותית ברמות שונות, ילדים ונוער בסיכון, בעלי נכות פיזית ועוד.
ההדרכה בלטם נעשית על ידי אנשי חינוך, אנשי טיפול, מורות חיילות ובנות שירות לאומי בעלות תו תקן להדרכת טיולים. ההדרכה היא בקבוצות קטנות ומשלבת מערכי הדרכה ייחודים המותאמים לקהל היעד, כגון: המחשות בכתב ברייל לעיוורים, לוחות תקשורת לאוטיסטים ועוד.
בנוסף מקדמת העמותה נגישות באתרי טבע כגון השביל הנגיש בנחל השופט. מדי שנה מדריך צוות ההדרכה המקצועי של לטם כ-18,000 משתתפים, בהם: ילדי גנים טיפוליים, תלמידי בית ספר לחינוך מיוחד, בוגרים ממסגרות דיור מוגן ועוד.
בלטם מאמינים כי לכל אדם הזכות ללמוד וליהנות בחיק הטבע באופן נגיש ומותאם. עמותת לטם מאפשרת לרבים לממש זכות זו ולפתוח "דלת אל הטבע" לכלל האוכלוסייה בישראל.
בין הפעילים בעמותה נמצאים:סורין הרשקו היו"ר, ראומה ויצמן, מינה צמח, מיקי חיימוביץ'. העמותה משתפת פעולה עם משרדים ממשלתיים, הקרן הקיימת לישראל, הסוכנות היהודית, הג'וינט ועוד. העמותה נתמכת על ידי תמיכות ממשלתיות, תורמים פרטיים, קרנות ועסקים התורמים לפעילותה. עמותת לטם מפוקחת על ידי משרד החינוך.
פעילויות עיקריות.
טיולים.
עמותת לטם מתאימה את מסלול הטיול ליכולת של כל קבוצה, הן מבחינה פיזית והן מבחינה קוגניטיבית. הטיולים נערכים בצפון הארץ, באזור ירושלים ובאר שבע. ההדרכה מתבצעת בקבוצת קטנות (8-15 משתתפים), במהלך הטיול נעזרים המדריכים באמצעי המחשה רבים ובהפעלות מגוונות.
חוגים.
העמותה מקיימת חוגי טבע במסגרתם מגיעים מדריכים למפגשים המקרבים את הטבע אל המשתתפים ואת המשתתפים אל הטבע. חוגי הטבע קושרים בין עונות השנה והחגים לטבע המשתנה ומשלבים פעילות רב חושית: פעילויות יצירה, חידונים, הכנת מטעמים מהטבע, שירים ואגדות, משחקים וניסויים ועוד.
סדנאות.
בחוות עמק השלום נערכות סדנאות בנושאי חקלאות קדומה, שמטרתן לחזק את הקשר לטבע ולמקורות, תוך התנסות מעשים בהפעלת מתקנים חלקיים משוחזרים ונגישים. בין המתקנים בחווה: גת נגישה לדריכת ענבים, בית בד נגיש להפקת שמן זית, גורן לדיש חיטה, באר אנטיליה ומערכת חקלאות שלחין.
ימי טבע.
בימי הטבע מבצעים מגוון הפעלות: משחקים קבוצתיים, פעילויות יצירה, סיפורים, מוזיקה ושירים, הצגות ותחרויות בעזרתם נחקור, נלמד, נהנה וניצור. ימי הטבע עוסקים בנושאים רבים, עונות ומועדי השנה, איכות הסביבה, צמחים ופרחים, בעלי חיים, תופעות טבע ועוד.
המלחמה הקורינתית
המלחמה הקורינתית התרחשה ביוון מ-395 לפנה"ס עד 387 לפנה"ס; במהלכה ניצבה ספרטה ובנות בריתה מהליגה הפלופונסית נגד קואליציה של תבאי, אתונה, קורינתוס וארגוס, שנתמכו על ידי פרס. הגורם המיידי למלחמה היה סכסוך מקומי בצפון-מערב יוון, בו התערבו הן תבאי הן ספרטה. הגורם העמוק יותר היה האיבה כלפי ספרטה, שנתעוררה בשל שליטתה החד-צדדית בפוליטיקה היוונית בתשע השנים שלאחר המלחמה הפלופונסית.
המלחמה ניטשה בשתי זירות, האחת ביבשה ליד קורינתוס ותבאי והשנייה בים האגאי. ביבשה נחלו הספרטנים ניצחונות אחדים כבר בראשית המלחמה, אך לא הצליחו לנצל את יתרונם והלחימה הגיעה למבוי סתום. בים נחל הצי הספרטני תבוסה מכרעת מידי צי פרסי בתחילת המלחמה, אירוע ששם קץ לנסיונותיה של ספרטה להפוך למעצמה ימית. אתונה ניצלה את מפלת הצי הספרטני וערכה מבצעים ימיים אחדים בשנות המלחמה האחרונות, והשתלטה מחדש על כמה איים שהיו חלק מהברית הדלית במאה ה-5 לפנה"ס.
הפרסים, שניצחונות האתונאים עוררו את דאגתם, פסקו לתמוך בחברות הברית והחלו מסייעים לספרטה. הסתלקותם אילצה את חברות הברית לבקש שלום. שלום אנטלקידס, הידוע גם בשם "שלום המלך", נחתם ב-387 לפנה"ס וסיים את המלחמה. החוזה קבע כי פרס תשלוט באיוניה, וכי כל שאר הפולייס היווניות יהיו עצמאיות. השמירה על השלום תופקד בידי ספרטה, ובידיה הסמכות לכפות את תנאיו. תוצאות המלחמה היו על כן ביסוס יכולתה של פרס להתערב בפוליטיקה היוונית ואישוש מעמדה ההגמוני של ספרטה במערכת הפוליטית היוונית.
האירועים שהובילו למלחמה.
העילה המידית למלחמה הייתה סכסוך גבול פעוט בין פוקיס, שנתמכה על ידי ספרטה ללוקריס, שנתמכה על ידי תבאי, אך שורשיו עמוקים הרבה יותר. במהלך המלחמה הפלופונסית, שהסתיימה ב-404 לפנה"ס, נהנתה ספרטה מהתמיכה של כמעט כל הערים היווניות ביבשת ומזו של האימפריה הפרסית, ובשנים שלאחריה סרו למרותה גם כמה מאיי הים האגאי. ברם, לא חלף אלא זמן קצר, והבסיס המוצק של תמיכה זו נתערער. אף על פי שלניצחון על אתונה היו שותפים רבים, נטלה ספרטה לעצמה את שלל המנוצחים, והוסיפה לגבות מיסים מן הערים אותן שחררה מן האימפריה האתונאית לשעבר. הניכור של בנות בריתה של ספרטה הלך וגדל כאשר ב-402 לפנה"ס תקפה והכניעה את אליס, חברת הליגה הפלופונסית, על שלא סרה למרותה במהלך המלחמה באתונה. משנקראו קורינתוס ותבאי לשלוח חיילים לעזרת ספרטה במלחמתה נגד אליס, מיאנו לעשות כן.