חג המולד במלחמת האזרחים האמריקאית נחגג גם בארצות הברית וגם במדינות הקונפדרציה של אמריקה, אף על פי שהיום לא הפך לחג רשמי עד חמש שנים לאחר תום המלחמה. המלחמה המשיכה להשתולל גם במהלך אירועי חג המולד. החלו שנויים בעריכת החגיגות לחיילים ולאזרחים, בנוסף לכך, החלו אנשים, כמו תומאס נאסט , להשתמש באירועי ומנהגי החג לצורכי תעמולה בזמן המלחמה כדי לשקף את אמונותיהם. בשנת 1870 הפך חג המולד לחג פדרלי רשמי, כאשר הנשיא יוליסס סימפסון גרנט עשה זאת, בניסיון לאחד את צפון ארצות הברית ודרום ארצות הברית.
קרבות ופעולות צבאיות במהלך חג המולד.
ביום חג המולד הראשון שנערך במהלך המלחמה אירחה משפחת לינקולן מסיבת חג מולד במהלך ערב החג.
ב-1862 ביקרה משפחת לינקולן חיילים פצועים שטופלו בבתי החולים השונים במדינה. חיילים רבים מצבא האיחוד קיבלו ב-1863 מתנות מטאד לינקולן , שהיה בנו של אב המשפחה (אברהם לינקולן) וזאת לאור העבודה שטאד התרגש מאוד כאשר אביו לקח אותו לראות את מצבם של חיילי צבא האיחוד, המתנות שנשלחו לחיילים היו במרבית המקרים ספרים ובגדים, אחת מהמתנות הידועות ביותר היו המתנה שקיבל הגרנל ויליאם שרמן במהלך מערכת סוואנה.
תרגילים צבאיים התקיימו גם ב-25 בדצמבר, הפעם הראשונה שהדבר התרחש היה ב-1861 ובמהלך חג המולד של אותה שנה התרחשו התכתשויות בווירג'יניה ובמרילנד, גם שנה לאחר מכן נערכה פשיטה של צבא הקונפדרציה בקנטקי, ב-1863 הרסו כוחות האיחוד את אספקת המלח (מצרך המלח במהלך מלחמת האזרחים היה אחד מהמשאבים החשובים והנצרכים ביותר).
במהלך מלחמת האזרחים מלח היה אחד מהמשאבים הכי נצרכים וחשובים) של צבא הקונפדרציה, במקביל ביישובי צפון קרוליינה ובדרום קרוליינה נערכו קרבות בין חיל האיחוד לתותחני צבא הקונפדרציה על גדות נהר סטונו וליד צ'ארלסטון.
חגיגות.
חיילים רבים ניסו לחגוג את החג במספר דרכים, החל מאכילת ארוחת חג שכללה צדפות ותפוחים ועד עריכת ירי חגיגי לקראת החג, בנוסף לכך כאירוע חריג בחג המולד של 1864 כ-90 חיילי צבא האיחוד ממישיגן חילקו לג'ורג'יאנים עניים הרבה מזון וציוד, את העגלות שהביאו את הציוד משכו פרדים (וזאת בדומה לאגדה בה איילים מושכים את מזחלתו של סנטה קלאוס).
לילדים, חג המולד השתנה במהלך המלחמה, נקנו פחות מתנות, במיוחד במדינות הדרום ההרוסות שמרבית תושביהן היו על סף העוני, בעקבות כך נכתבו סיפורי ילדים לחג המולד ברוח התקופה.
תעמולת חג המולד במהלך המלחמה.
תומאס נאסט, שהשתמש בסרטים המצוירים שלו כדי לפרסם תעמולה ברוח מדינות האיחוד, אייר כמה איורים המשקפים את המלחמה, אחד מהציורים הבולטים ביותר היה ציור שפורסם לרגל חגיגות חג המולד ב-1862, בציור נראה אישה מתפללת על עדן חלון ולידה ציור אחר של בעלה גם הוא מתפלל, אך בשדה הקרב, בגיליון הציור מוצגת השאלה האם סנטה קלאוס יתפס בעיני האמריקאים העתידיים כסנטה הרגיל, איש שמן בעל זקן לבן אבל עם נקודת תפנית, בה הוא מגיש מתנות בגרבי חג המולד לחיילי האיחוד וזאת תוך כדי שהוא מחזיק בובה של מנהיג מדינות הדרום, ג'פרסון דייוויס עם חבל קשור על צווארו (ובכך רומז על הוצאתו להורג).
פולקסווגן ID.4
פולקסווגן ID.4 הוא SUV חשמלי מתוצרת חברת פולקסווגן. הדגם הוא השני שהגיע לייצור סדרתי מתוך משפחת דגמי פולקסווגן ID והוא מבוסס על פלטפורמת MEB, שבנתה החברה לרכבים החשמליים מתוצרתה. ייצור הדגם החל לאחר שכבר הוחל בייצור הפולקסווגן ID.3, אך זהו הדגם הראשון שישווק גם מחוץ לאירופה (סין וצפון אמריקה), אמור להיות הדגם החשמלי הראשון מהמשפחה שמיובא לישראל.
פיתוח וייצור.
ה-ID.4 מבוסס על דגמי הקונספט I.D. Crozz ו-I.D. Crozz II שהוצגו לראשונה ב-2017 בתערוכת הרכב הבינלאומית של שאנגחאי ותערוכת הרכב של פרנקפורט, בהתאמה. גרסת הייצור הוצגה לראשונה בתערוכת הרכב של פרנקפורט, לצד הפולקסווגן ID.3, כמחליף עתידי לדגם הטיגואן.
ייצור המכוניות החל במהלך חודש אוגוסט 2020 במפעלי החברה בצוויקאו. המסירה ללקוחות הראשונים מתוכננת לתחילת שנת 2021.
מפרט טכני.
שיווק ה-ID.4 החל עם שתי גרסאות: ה-1st וה-Max. לשתי הגרסאות מנוע חשמלי המפיק 204 כ"ס ו-32 קג"מ מאפס סל"ד, תיבה בעלת הילוך אחד וסוללת 77 קילוואט והמהירות המרבית היא 160 קמ"ש. טווח הנסיעה להטענה חלקית עומד על 320 ק"מ, בהטענה מלאה הטווח גדל עד ל-520 ק"מ.
פולקסווגן ID.4 GTX.
היא הגרסה הספורטיבית לגרסה הבסיסית שהוצגה באפריל 2021. היא כוללת עיצוב יותר ספורטיבי ושני מנועים חשמליים היוצרים הנעה כפולה המספקים יחד 300 כ"ס. התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש אורכת 6.2 שניות והמהירות המרבית מוגבלת אלקטרונית ל-180 קמ"ש. סוללת ליתיום-יון בקיבולת 77 קוט"ש המאפשרת טווח נסיעה חשמלי של 480 ק"מ.
פולקסווגן ID.5.
באוגוסט 2021 הוצגה לראשונה גרסת SUV-קופה תחת השם ID.5. המכונית זהה לחלוטין מבחינת מאפיינים ל-ID.4 ונבדלת רק במראה החיצוני.
אדולף פדר
אדולף (אייזיק) פדר (16 ביולי 1886 – 13 בדצמבר 1943) היה צייר ומאייר יהודי-אוקראיני. הוא עבר לצרפת ב-1908, שם התגורר, עד שגורש ונרצח בתקופת שואת יהודי צרפת בידי משטר וישי. פדר ידוע כיום בזכות יצירות האמנות שצייר, בהן תיאר כלואים במחנה הריכוז דראנסי.
ביוגרפיה.
ראשית חייו.
אדולף נולד להורים יהודים-אוקראינים שעסקו במסחר. בשנת 1905 הצטרף פדר לארגון הבונד. מעורבותו בארגון אילצה אותו לברוח לברלין בגיל 19.
לאחר שהות בברלין עבר פדר לז'נבה, ולאחר מכן הגיע לפריז בשנת 1908, ללמוד באקדמיה ז'וליאן. באקדמיה למד ציור ועבד בסדנתו של הצייר הצרפתי, אנרי מאטיס.
ביקור בארץ ישראל.
בשנת 1926 ערך פדר מסע לארץ ישראל. בטיולו נתקל באלמנטים יהודיים רבים אותם צייר. הטיול השפיע עליו מאוד ומסע זה הניב ציורים רבים שהבולט ביניהם הוא "Juif à barbe tenant un plateau" ("יהודי מזוקן מחזיק מגש"). כשחזר פדר לפריז, הוא החזיר איתו רבים מציורים אלה, מה שהביא לו הכרה בקהילה האמנותית הפריסאית.
כליאה ומוות.
כשכוחות נאצים צעדו ברחבי צרפת בשנת 1942, פדר, בן 52, ניסה ליצור קשר עם תנועת ההתנגדות הצרפתית אך נתפס על ידי המיליציה הצרפתית. הוא ואשתו נעצרו ב-10 ביוני 1942 ונכלאו בכלא שֶרשֶה מִידִי ליד פריז. הוא הועבר למחנה הריכוז דראנסי בספטמבר 1942.
בדראנסי המשיך פדר לצייר ויצר דיוקנאות של הסובבים אותו, כמו האסירים ושומרים במחנה. הוא הפסיק לצייר עם גירושו לאושוויץ ב-13 בדצמבר 1943 שם נרצח. אשתו של פדר, סימה פדר, תרמה את יצירותיו של פדר שצייר בדראנסי למוזיאון בית לוחמי הגטאות עם מותה בשנת 1967.
קריירה.
הצלחתו של פדר הגיעה בשנת 1912, כאשר עבודות הנוף שלו הוצגו בתערוכת סלון הסתיו. הוא המשיך לצייר בעקבות זאת, בין היתר סדרה של 45 איורים שנוצרו לספר שירה של המשורר הצרפתי ארתור רמבו. הספר יצא בהוצאה מוגבלת של 350 עותקים בשנת 1924, אך זכה לשבחים על איוריו בצבעי מים.
מונוגרפיה על פדר נכתבה בשנת 1929 על ידי גוסטב קהן.
יצאת נסיך
יצאת נסיך (באנגלית: The Prince &amp; Me) הוא סרט קומדיה רומנטית אמריקאי משנת 2004, בבימויה של מרתה קולידג', ובכיכובם של ג'וליה סטיילס, לוק מאבלי ובן מילר.
הסרט מתמקד בפייג' מורגן, סטודנטית במכללה בוויסקונסין, המתאהבת בסטודנט בשם אדי, שמתברר כנסיך דנמרק. פייג' היא סטודנטית מצטיינת ושאפתנית, המנסה להתקבל לג'ונס הופקינס ללימודי רפואה. אדי מגיע למכללה בניסיון להתחמק מתפקידו כנסיך. השניים מתעמתים בתחילה, אך בהמשך מתיידדים ובסוף אף מתאהבים. אדי חווה לראשונה חיים כאדם פשוט, מבלי שאיש יודע שהוא נסיך. פייג' צריכה להחליט האם היא נשארת עם אדי בדנמרק בתור בת מלוכה, או ממשיכה ללימודי הרפואה, ולשאיפתה להיות רופאה בתוכנית רופאים ללא גבולות.
סרטי המשך.
הסרט גרר שלושה סרטי המשך ישירים לווידאו, שהופקו על ידי כותבים שונים ובמאית חדשה, כאשר קם חסקין החליפה את ג'וליה סטיילס בתפקיד פייג' מורגן: " (2004), " (2008), ו"" (2010).
קרל מול
קרל מול (בגרמנית: Carl Moll; 23 באפריל 1861 – 13 באפריל 1945) היה צייר אוסטרי של אר נובו, השתייך לתנועת "הזצסיון הווינאי".
משפחתו.
קרל מול היה בנו של הסיטונאי, היצרן וחבר מועצת העיר וינה יוליוס יוהאן פרנץ מול (1829–1877) ומריה מגדלנה רוזינה שמיד (1835–1919). דודו מצד אימו קרל שמיד (1837–1871), היה צייר נוף בווינה, שהשפיע עליו כבר בגיל צעיר ועורר את התעניינותו בציור.
ב-3 בנובמבר 1895 התחתן קרל מול עם השחקנית והזמרת ילידת המבורג אנה סופי ברגן (1857–1938). היא הייתה אלמנתו של צייר הנוף אמיל ג'יקוב שינדלר, שמת בשנת 1892 וקרל מול היה תלמידו ועוזרו. אשתו הביאה שתי בנות לנישואין, אחת מהן הייתה הסופרת עלמה מאהלר-ורפל. קרל מול לא אימץ את שתי הבנות.
לו ולאשתו אנה נולדה בת ביולוגית מריה (1899–1945), לימים רעייתו של סגן נשיא בית המשפט המחוזי ריצ'רד אברסטלר.
חייו.
מול למד באקדמיה לאמנויות יפות בווינה ב-1880/1881 אצל כריסטיאן גריפנקרל. מאוחר יותר הוא הפך לתלמידו של אמיל יעקב שינדלר.
בשנת 1896 קיבל מדליית זהב קטנה בתערוכת האמנות הבינלאומית בברלין. בשנת 1897 הוא היה ממייסדי "הזצסיון הווינאי". התנועה הזאת הביאה לווינה תערוכות של אמנות מודרנית. בשנת 1901 בנה האדריכל יוזף הופמן בית דו משפחתי גדול עבור מול וקולומן מוזר ברובע ה-19 של וינה, הבית הראשון של שכונת וילות מתוכננת לאנשים עשירים. מול התגורר שם עד 1908. באותה שנה עבר לוולרגאסה 10, שם התגורר עד מותו.
בשנת 1903 ביוזמת מול הוקמה הגלריה המודרנית הממלכתית – גלריית בלוודר האוסטרית.