אזור באהיה היה האחרון במדינות ברזיל שהצטרף לקונפדרציה העצמאית והוא נותר נאמן לכתר הפורטוגזי כשנתיים לאחר ששאר ברזיל קיבלה עצמאות.
בין המאות ה-16 וה-18 הייתה באהיה מרכז לגידול סוכר, ומספר ערים היסטוריות הוקמו בתקופה זו. אחד מהגורמים החשובים בכלכלת גידולי הסוכר הייתה יבואם של עבדים מאפריקה. יותר מ-37% אחוזים מכלל העבדים אשר נלקחו מאפריקה הובאו לברזיל, ורובם עברו דרך באהיה, לפני שהועברו למטעים ברחבי המדינה. צ'ארלס דרווין ביקר בבאהיה ב-1832 במסעו המפורסם.
כלכלה.
באהיה היא מרכז הייצור והייצוא העיקרי של קקאו בברזיל. בנוסף לחקלאות והתעשייה החשובים, קיימים בבאהיה גם מרבצים של מינרלים ונפט. יסוד נוסף בכלכלה הוא תיירות: קו החוף הארוך, החופים היפים ואוצרות התרבות שלה הופכות אותה לאחד מן היעדים העיקריים לתיירות בברזיל.
תרבות באהיה.
כאמור, כאשר מתייחסים לתרבות בבאהיה, הכוונה בעיקר לתרבות בסלוואדור ובאזור מפרץ "כל הקדושים", שבהם נפוצה אוכלוסייה ממוצא אפריקאי. בגלל היותה המרכז העיקרי של סחר העבדים בברזיל, קיים גם כיום חותם אפריקאי על התרבות והמנהגים בבאהיה, המשפיעים על ברזיל כולה. בין ערכי התרבות החשובים בבאהיה אפשר לראות את דת הקנדומבלה המושפעת מהאמונות של היורובה, אמנות הלחימה קפואירה, מוזיקה המושפעת מאפריקה (כמו אשה), סגנון הריקוד אפוקסה וסגנון בישול המושפע מן המטבח המערב אפריקאי.
באהיה היא מקום הלידה של מוזיקאים ברזילאים מפורסמים כמו דוריבאל קאיימי, ז'ואאו ז'ילברטו, ז'ילברטו ז'יל, קייטנו ולוזו ואחותו מאריה בתניה, ההרכב Novos baianos, דניאלה מרקורי, איווטי סנגלו, וקארליניוס בראון. במחוז פועלות להקות מפורסמות כמו אולודום, ארה קטו ואילה איה, וכן היא מחוז הולדתו של הסופר ז'ורז'י אמאדו.
נוסח איטליה
נוסח איטליה (או בשמותיו האחרים "מנהג איטליאני", "מנהג בני רומי", "מנהג לועזים") הוא נוסח תפילה המקובל על יהודי איטליה שאינם ממוצא אשכנזי או ספרדי.
מנהג לועזים.
נוסח התפלה המיוחד של יהודי איטליה מכונה בשם "מנהג לועז" או "מנהג לועזים", דהיינו, נוסח התפלות השגור בפי דוברי השפה הלטינית. מבחינה הלכתית יהודים אלו אינם פוסקים כיהדות אשכנז או יהדות ספרד, אשר כפופים לשולחן ערוך או להגהות הרמ"א, אלא לפי חכמי רומי, כמו ספר 'שבלי הלקט' לר' צדקיה ב"ר אברהם הרופא, עיבודו וקיצורו ספר 'תניא', מאת קרוב משפחתו ר' יחיאל ב"ר יקותיאל מן הענוים (שניהם ממחצית השנייה של המאה הי"ג) וכן מתוך 'ספר התדיר' לר' משה ב"ר יקותיאל מרומה (סוף המאה הי"ד), (לשם דוגמה, הם מתירים אכילת קטניות בחג הפסח, אך מברכים שתי ברכות על הנחת תפילין). מתוכם, נאספו הלכות ומנהגים, בעיבודים שונים ובהשמטות, חזרו ונדפסו גם בהוצאות המאוחרות של המחזור כמנהג בני רומה.
הקהילות בהן מקובל נוסח איטליה.
ליהודי איטליה נוסח תפילה ייחודי משלהם שאינו נוסח הספרדים, נוסח האשכנזים או נוסח ספרד, ואף אינם כפופים למרות הקבלה. באיטליה היו קיימות אמנם גם קהילות שמוצאן מספרד שהתפללו בנוסח הספרדים וקהילות שמוצאן מגרמניה שהתפללו בנוסח אשכנז, אשר היו בעיקר בצפון איטליה. נוסח איטליה, אם כן, אינו הנוסח של כל היהודים באיטליה, אלא הנוסח של יהודי איטליה הוותיקים, הנקראים לועזים.
למרות היותו נוסח תפילה דומיננטי בקרב יהודי איטליה, נוסח איטליה מיעט להתפשט מחוץ לגבולותיה, בניגוד לנוסחי תפילה אחרים כמו נוסח הספרדים, שאותו העבירו מגורשי ספרד למקומות רבים או נוסח אשכנז שאף הוא הגיע למחוזות חדשים החל מהמאה ה-19. הנוסח האיטלקי כמעט לא יצא מחוץ לגבולות איטליה, למעט מקרים בודדים שבהם הגיע לקהילות אחרות במזרח התיכון. כך למשל בערים קושטא וסלוניקי פעלו מספר בתי כנסת איטלקיים עד מלחמה העולם השנייה, וכן בעיר צפת במאה ה-16 וה-17. כיום פעילות בירושלים ובנתניה קהילות בנוסח האיטלקי, המרכזית שבהן בבית הכנסת כמנהג בני רומה, והן היחידות בעולם מחוץ לאיטליה.
עקב גלי ההגירה של יהודים מלוב לאיטליה, לאחר הקמת מדינת ישראל עד סוף שנות השישים, נהפך נוסח הספרדים להיות הנוסח הדומיננטי בדרום ומרכז איטליה.
מאפייני נוסח איטליה.
נוסח איטליה מתאפיין בכך שלמרות היותו מבוסס בעיקרו על נוסח בבל, הוא מכיל בתוכו נוסחאות ארץ ישראליות קדומות יותר מכל שאר נוסחאות התפילה האחרות (חוץ מנוסח רומניא), שהמרכיב הבבלי בהן גדול יותר.
להלן כמה משינויי הנוסח אצל יהודי איטליה:
במנהג האיטלקי המאוחר קיימת השפעה של נוסחי תפילה אחרים שדחקו מסורות איטלקיות קדומות. למשל אצל יהודי העיר טורינו אומרים בשבת את הנוסח הרגיל של ברכת מעריב ערבים. בקצת קהילות ביטלו את אמירת הקטע "והשיאנו" בראש השנה, ויש האומרים "אתה קדשת" בעמידה של ליל שבת במקום "ומאהבתך". ברוב הקהילות, הפסיקו לומר קדושת כתר חוץ מבמוסף, והנוסח המקורי נשמר רק בקהילה האיטלקית בירושלים ובפדובה.
הפיוטים בנוסח איטליה.
המאפיין את הפיוט אצל יהודי איטליה הוא בעיקר שילוב של יצירה פיוטית מקומית יחד עם איסוף פיוטים ממקורות שונים ומגוונים. בדומה לנוסח אשכנז ובשונה מנוסח הספרדים, בנוסח איטליה השתמרו פיוטים רבים ממוצא ארץ ישראלי, למשל בסדר ההושענות האיטלקי, בפיוטי הימים הנוראים וביוצרות לארבע פרשיות. ישנם גם פיוטים מתור הזהב בספרד המקובלים אצל יהודי איטליה כמו למשל הרשות לקדיש "יה שמך ארוממך" לר' יהודה הלוי, וכן מי כמוך ואין כמוך לשבת זכור. במנהג האיטלקי המאוחר אמצו בקצת קהילות את "אחות קטנה" בליל ראש השנה. הפיוט "עת שערי רצון להפתח" נאמר במסורת האיטלקית כסליחה בתפילת נעילה (בשונה מן המסורת הספרדית בה הוא נאמר לפני תקיעת שופר).
נוסח רומניא
נוסח רומניא (הידוע גם כ"נוסח הרומניוטים") הוא נוסח התפילה של היהודים הרומניוטים. עדה זו מורכבת מיהודים שחיו בטורקיה האירופית, יוון והבלקן, עוד בימים שנשלטו על ידי ה.
בדומה לנוסח איטליה גם הנוסח הרומניוטי מתאפיין בקרבה מסוימת לנוסח הארץ-ישראלי הקדום. למעשה הנוסח הקרוב ביותר לנוסח הרומניוטי הוא הנוסח האיטלקי, ושני הנוסחים יחד מכילים מסורות קדומות שנעלמו בנוסחי תפילה אחרים, כדוגמת אמירת כל נדרי בעברית. על פי המסורת של הקהילה, מוצאם של היהודים הרומניוטים הוא מארץ ישראל, דבר שהביא להשפעה גם על נוסח התפילה. גם התוכן הפיוטי במחזור רומניא כולל גם מפיוטי ארץ ישראל הקדומים והוא הולך בזה כפי מנהגי איטליה, אשכנז וצרפת שאימצו את הפיוט הארץ ישראלי ושלא כמנהג ספרד ותימן.
לרומניוטים היו גם מנהגים מיוחדים במבחר ההפטרות. ההפטרות לפי נוסח רומניא מבוססות על פי ההפטרות במנהג הארצישראלי הקדום, לעומת מנהגי שאר העדות שמבוססים על המנהג הבבלי. לפי נוסח רומניא סיימו את התורה בשנה אחת כמנהג הבבלי, ולכן נבחרה הפטרה אחת מתוך הפטרות שלשת הסדרים, המקבילים לכל פרשה.
נוסח הרומניוטים כמעט ונעלם לחלוטין לאחר גירוש ספרד, כשהגיעו לארצות אלו גם יהודים ספרדים וגם יהודים אשכנזים שהביאו איתם את נוסח התפילה שלהם, שדחק את הנוסח הרומניוטי. סידורים על פי נוסח הרומניוטים נדפסו במספר קטן מאוד של מהדורות, וכיום כמעט שאין מתפללים בו. בתי כנסת רומניוטים מצויים ביוון - בערים יאנינה ואתונה, (תפילות בעיקר בימים נוראים), בעיר קונסטנצה שברומניה, ב"בית הכנסת הגדול" שבעיר זו ובעוד קהילות בבלקן. בשכונת אהל משה בנחלאות שבירושלים קיים עד היום בית כנסת של רומניוטים יוצאי יאנינה בשם "בית אברהם ואהל שרה לקהילת יאנינה". בלואר איסט סייד, בניו יורק, קיים בית כנסת "קהילה קדושה יאנינה", שבו מתקיימות תפילות בשבת ובחגים. בתי כנסת אלה שומרים על חלק מפיוטי המחזור הרומניוטי והמנגינות של בני קהילת העיר יאנינה שביוון, אולם מתפללים שם לפי נוסח הספרדים.
נוסח צרפת
נוסח צרפת הוא השם המקובל לנוסח תפילה שהיה קיים בעבר בקהילות בצפון צרפת, כאשר הנוסח של דרום צרפת מכונה "מנהג פרובינצא" או "מנהג פרובנס". אחד המקורות החשובים לנוסח צרפת הוא "מחזור ויטרי". נוסח צרפת קרוב במידת מה לנוסח האשכנזי אך שונה ממנו גם בנוסח התפילה וגם בפיוטים. יש לציין שכמו נוסח אשכנז קודם המצאת הדפוס, הנוסח אינו אחיד, ויש חילוקי מנהגים בין קהילה לחבירתה ובין אזורים שונים.
לאחר גירוש יהודי צרפת הסופי בשנת 1394, חדל נוסח צרפת להתקיים כמעט לחלוטין. אמנם, שלוש קהילות בצפון איטליה, בערים אסטי, פוסאנו ומונקאלוו (בראשי תיבות אפ"ם), שהוקמו על ידי יהודים ממגורשי צרפת שמרו בימים הנוראים בלבד על מנהגם של יהודי צרפת, עם מעט השפעות מנוסחים אחרים (בשאר השנה התפללו לפי נוסח אשכנז המערבי עם השפעות של נוסח איטליה). נוסח צרפת נעלם בטרם הומצא הדפוס ועל כן מעולם לא נדפס. גם נוסח אפ"ם בימים הנוראים לא נדפס מעולם, ויהודי אותן קהילות אמרוהו מתוך כתבי יד ששמרו בידיהם והעתיקו.
היהודים ששבו לצרפת לאחר הגירוש לא חידשו את הנוסח הצרפתי הקדום אלא שמרו על המנהגים מהארצות מהן היגרו. לפיכך, נוסח התפילה העיקרי היום בקהילות היהודיות של צרפת הוא נוסח הספרדים ולאחר מכן נוסח אשכנז ונוסח ספרד.
לקריאה נוספת.
על מחזור אפ"ם:
נוסח פרס
נוסח פרס הוא נוסח תפילה בו נהגו להתפלל בעבר יהודי פרס ובוכרה. הנוסח מבוסס רובו ככולו על סידור רב סעדיה גאון.