בשנת 1825 הוא נבחר כחבר עמית באקדמיה המלכותית. הוא עזב את בריסטול ללונדון ובשנת 1828 הציג את "החותם השישי" שלו במכון הבריטי, וקיבל מאותו גוף פרס של 200 גיני. לאחר תמונה זו הוא צייר שתיים נוספות בנושא האפוקליפסה.
שנים מאוחרות.
בשנת 1829 אשתו של דנבי נטשה אותו, ברחה עם הצייר פול פלקונר פול. דנבי עזב את לונדון, והצהיר שלעולם לא יחיה שם שוב, וכי האקדמיה, במקום לעזור לו, השתמשה בו בצורה מניפולטיבית. במשך עשור הוא התגורר באגם ז'נבה בשווייץ, וצייר רק מדי פעם. בהמשך עבר לפריז לתקופה קצרה.
הוא חזר לאנגליה בשנת 1840, כאשר בניו, ג'יימס ותומאס, שניהם אמנים, התבגרו. דנבי הציג באותה שנה את ציורו הגדול הדרמטי - "המבול", שזכה להצלחה. ההצלחה החזירה מחדש את המוניטין והקריירה שלו.
הוא חי את שנותיו האחרונות באקסמות' בדבון, שם נפטר ב-9 בפברואר 1861.
יחד עם ג'ון מרטין, וילאם טרנר, דנבי נחשב לאחד החשובים באומנים הבריטים בתקופה הרומנטית.
שני בניו של דנבי היו ציירי נוף. המבוגר, ג'יימס פרנסיס דנבי (1816-75), הציג באקדמיה המלכותית. "הוא הצטיין בתיאור זריחה ושקיעה." הצעיר, תומאס דנבי (1817-86), התמחה בצבעי מים של סצנות וולשיות.
נחש הכיפה
שאווייר אספוט זמורה
שאווייר אספוט זמורה (בספרדית: Xavier Espot Zamora; ) הוא פוליטיקאי אנדורי. הוא שר משפטים לשעבר, וכיום הוא ראש ממשלת אנדורה מאז 16 במאי 2019.
תחת ממשלתו של אנטוני מרטי, בין 25 ביולי 2012 ל־28 בפברואר 2019, הוא כיהן כשר הרווחה, המשפטים והפנים. הוא התפטר ממשרתו כשר ב־29 בפברואר 2019, על מנת להגיש את מועמדותו לראשות הממשלה, בבחירות הכלליות לשנת 2019.
זמורה הוא בעל תואר ראשון ותואר שני במשפטים, מהפקולטה למצטיינים במנהל עסקים וניהול (ESADE). בנוסף, הוא גם בעל תואר במדעי הרוח מהפקולטה לפילוסופיה של אוניברסיטת רמון לול בברצלונה.
אופל קדט D
"אופל קדט D" (בגרמנית: Opel Kadett D) היא מכונית משפחתית, מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל (בגרמנית: Opel Automobile GmbH), חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, שיוצרה בין השנים 1979–1984 בגרמניה.
ליאם הפקות
ליאם הפקות היא חברת תקליטים ישראלית בבעלותו של הזמר הישראלי אייל גולן.
היסטוריה.
החברה נוסדה על ידי הזמר הישראלי אייל גולן ומנהלו, היזם בני פרץ. בין האמנים שייצגה החברה לאורך השנים ניתן למנות את גולן עצמו, מושיק עפיה, איתי לוי, נסרין קדרי ולואי עלי.
ב-2011 עלתה לשידור בערוץ 24 התוכנית "אייל גולן קורא לך", תוכנית מציאות בהנחיית אייל גולן העוסקת בגילוי כישרונות מוזיקליים בז'אנר המוזיקה הים תיכונית. הפרס לזוכה התכנית היה הפקת אלבום בכורה וחוזה ייצוג בחברה. בין האמנים שזכו בפרס במסגרת התכנית ניתן למנות את מורן מזור ונסרין קדרי. כמו כן, אף על פי שלא העפיל לגמר, אך בלט במהלך העונה, נחתם הזמר לואי עלי בחברה גם הוא. התכנית ירדה משידור עקב "פרשת משחקי חברה", בה עורב גולן.
ב-2013 החלה חקירה משטרתית נגד הזמר אייל גולן בשם "פרשת משחקי חברה", בחשד לבעילה אסורה בהסכמה של קטינות. רוב המקרים המתוארים בפרשה, התקיימו במשרדי החברה. כמו כן, היו מעורב בפרשה גם מנהלו של גולן ומייסד החברה בני פרץ ומנהל הכספים של החברה צחי אסולין.
ב-2019, עקב סכסוך בין גולן לפרץ, הוחלף מנכ"ל החברה מפרץ לאבי רז.
שפיק ג'פרוביץ'
שפיק ג'פרוביץ' (בבוסנית: Šefik Džaferović; נולד ב-9 בספטמבר 1957) הוא פוליטיקאי בוסניאקי, המכהן כנשיאות בוסניה והרצגובינה, מטעם בוסניה. חבריו לנשיאות הם ז'לקו קומשיץ' (קרואטי) ומילורד דודיק (סרבי). בשנת 2020 כיהן כיושב ראש נשיאות בוסניה והרצגובינה.
ביוגרפיה.
ג'פרוביץ' נולד בעיר זאבידוביצ'י בבוסניה, אז חלק מהרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה. הוא למד משפטים באוניברסיטת סרייבו. לאחר סיום לימודיו עבד עד 1996 בערים זאבידוביצ'י וזניצה כעורך דין, כתובע וכשופט וכן מילא מספר תפקידים מנהליים.
ג'פרוביץ' נשוי מאז 1980 לאשתו וילדאנה ולהם שני ילדים. הם מתגוררים בסרייבו.
בפוליטיקה.
בשנת 1996 הצטרף ג'פרוביץ' למפלגת הפעולה הדמוקרטית הבוסנית. בשנת 1996 נבחר לחבר בבית המחוקקים של קנטון זניצה-דובוי, אחד מעשרת הקנטונים המרכיבים את הפדרציה של בוסניה והרצגובינה. באותה שנה מונה לחבר הבית העליון של פרלמנט המדינה כולה ובשנת 2000 מונה שוב לאותה כהונה. משנת 2001 ועד 2005 כיהן כמזכיר הכללי של מפלגת הפעולה הדמוקרטית. מאז 2005 הוא משמש כסגן יושב ראש המפלגה.
בשנת 2002 נבחר ג'פרוביץ' לחבר הבית התחתון של הפרלמנט של בוסניה והרצגובינה מטעם המחוז הרביעי של בוסניה, מחוז הכולל את קנטון זניצה-דובוי ואת קנטון מרכז בוסניה. לאחר מכן שב ונבחר לכהונה פעמים נוספות וכיהן בתפקיד זה עד 2018.
בבחירות 2018 נבחר ג'פרוביץ' לחבר נשיאות בוסניה והרצגובינה, החבר השמיני במספר מטעם בוסניה מאז ייסוד הנשיאות, לאחר שזכה ב-36.6 אחוזים מקולות המצביעים.
ב-20 במרץ 2020 החל ג'פרוביץ' בכהונה בת שמונה חודשים כיושב ראש הנשיאות, תפקיד שאותו ממלאים שלושת חברי הנשיאות בתורנות. היה יושב הראש ה-36 שלה.
חאסאן
חאסאן (ברוסית: Хасан) הוא יישוב עירוני במחוז חאסאנסקי בפרימוריה, רוסיה הממוקם ליד משולש הגבולות על נהר טיומן, שם נפגשים גבולות רוסיה, סין וצפון קוריאה. אוכלוסייה: 742  (על פי מפקד 2010).
גאוגרפיה.
חאסאן הוא היישוב הרוסי היחיד המאוכלס בגבול עם צפון קוריאה והוא שוכן ליד אגם חאסאן ונהר טיומן. הגבול בין רוסיה לצפון קוריאה נוצר על ידי הנהר, אך מסלולו משתנה לעיתים במהלך שיטפונות, ובכך למעשה מצמצם את שטחה של רוסיה ומאיים להציף את היישוב ותחנת הגבול פשצ'אנאיה.
מאז 2003 מתקיימות עבודות לחיזוק האזור בקרקע סלעית להגנה מפני סחף ליד הנהר. יש מאחז רוסי ליד הגבול עם מערך מכ"ם גדול. בצד הצפון קוריאני של הגבול שוכנת טומנגאנג. העיירה הסינית הקרובה ביותר היא פנגצ'ואן.
תחבורה.
רכבות.
לחאסאן תחנת רכבת בקו הרכבת בראנובסקי-חאסאן מולדיווסטוק לראסון שבצפון קוריאה. זהו הקישור בין רוסיה לצפון קוריאה, על ידי גשר רכבת מעל נהר טיומן הנקרא גשר הידידות קוריאה-רוסיה (קוריאנית: 조로 친 선교). התחנה הצפון קוריאנית במחוז הפועלים טומנגאנג, מחוז סונבונג, נמצאת ממש מעבר לנהר.
הבנייה החלה על קו הרכבת מתחנת הרכבת בראנובסקי עד הקילומטר ה-190 בכיוון ההפוך לקרסקינו והושלם בשנת 1941. לאחר מלחמת העולם השנייה המשיך קו בראנובסקי-קרסקינו לגבול עם צפון קוריאה, והתוצאה הייתה אורך כולל של 238 קילומטרים. סוף הקו היה תחנת חאסאן שנמצאת בסמוך לאגם חאסאן. תחנת חאסאן נפתחה ב-28 בספטמבר 1951. זמן רב נותר כמבוי סתום: מעבר לנהר טיומן, המהווה את גבול המדינה, הוקם גשר עץ זמני שהוביל את הרכבת הראשונה לקוריאה בשנת 1952. החלפת סחורות בין ברית המועצות וצפון קוריאה ברכבת בתחנת חאסאן החלה בשנת 1954. 65 מכוניות או 1,300 טון מטען יוצאו לצפון קוריאה, עם יבוא של 153 מכוניות או 3,123 טונות. בשנת 1955 ייצאו לצפון קוריאה 530 מכוניות או 7,200 טונות, בעוד שיובאו 295 מכוניות או 4,800 טון מטען. שנתיים לאחר מכן, הייצוא בתחנת חאסאן גדל פי ארבעה עשר והייבוא פי שישה. גשר העץ הזמני לא הספיק לתנועה הגוברת, ולכן בשנת 1959 התקבלה החלטה משותפת לבנות גשר מתכת, המכונה "גשר הידידות". הוא הוזמן באוגוסט 1959. יש פער מסילתי בין שתי הרכבות מאחר שמערכת הרכבות הרוסית היא בעוד מערכת הרכבות הצפון קוריאנית היא .
קו זה נמצא כיום בשימוש מועט, כשרק 10,000 נוסעים הועברו בשנת 2005. בשנת 1988 תעבורת המטען הדו-כיוונית עברה את היקף 5 מיליון טון בשנה, אך עד שנת 2001 נפח ההיקף הכולל ירד ל-144,000 טון בלבד. בשנת 1989 עברו 830,000 טון משא בגבול מרוסיה (חאסאן) לצפון קוריאה (טומנגאנג). עד 1998 מספר זה עמד על 150,000 טונות ובשנת 2001, רק 92,000 טון משא עברו את הגבול, על פי משרד המכס של המזרח הרחוק. החלק הקוריאני מטומנגאנג לנמל ראג'ין נהרס בשנת 1950.
לאורך שנות ה-90, מצב הרכבת הידרדר בחדות בשל המשבר הכלכלי ברוסיה. עד 1996, צפון קוריאה הייתה חייבת 20 מיליון דולר למפעילת הרכבות הרוסית, חברת הרכבות הרוסית. חוב זה הצטבר במהלך חמש השנים הקודמות כאשר צפון קוריאה השתמשה בקרונות רכבת רוסיים שהיו בצפון קוריאה. המצב הוביל לכך שמשרד הרכבות ברוסיה הוציא הנחיה האוסרת מעבר של רכבות מחאסאן לצפון קוריאה, ובכך למעשה בודד את צפון קוריאה מהשוק הרוסי. המשבר נפתר בספטמבר 1996, כאשר צפון קוריאה הסכימה לשלם 26 מיליון דולר.
שיפוץ.
בתחילת המאה ה-21 המצב השתפר והושקע הון בשיפור ומודרניזציה של מערכת הרכבות באזור. תחנת הרכבת קיבלה גג חדש בשנת 2002 ומסילת הרכבת הוגבהה באמצעות אבנים מרוסקות בשנים 2002–2003. בשנת 2001, חברת הרכבות הרוסית הניחה סיבים אופטיים לקישור אוסוריסק ים תחנת רכבת חאסאן, אשר אפשרו לחבר את חאסאן למערכת הנתונים המאוחדת של הרכבות במזרח הרחוק.