אנטון ויינו נולד ב-17 בפברואר 1972 בטאלין, אסטוניה, ברית המועצות.
מגיע ממשפחה של פעילי מפלגה סובייטים ועובדי משק רוסיים. סבא רבא של אנטון, היינריך (היינריך) ויינו, היה בכיר בוועד המחוזי של המפלגה בעיר טומסק, היה משתתף פעיל במאבק להקמת הכוח הסובייטי בסיביר. בפרט, הוא השתתף בדיכוי מרד הלגיון הצ'כוסלובקי, וכן בדיכוי מרד האיכרים האנטי-סובייטי במחוז טומסק. בנו של היינריך, קרל ויינו (יליד 1923) היה בכיר במפלגה: בשנים 1978–1988 שימש כמזכיר הראשון של הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית באסטוניה, בפועל היה ראש הרפובליקה האסטונית.
אביו של אנטון, אדוארד (יליד 1949), היה יו"ר המועצה העסקית של קובה-רוסיה בלשכת המסחר והתעשייה של הפדרציה הרוסית, בשנים 1990 ל-1997 היה הנציג הראשי של חברת AvtoVAZ בארצות הברית; משנת 2009 משמש כסגן נשיא ליחסי חוץ ואינטראקציה עם בעלי המניות בחברת אווטוואז. שם אמו טטיאנה גלינסקיה.
המשפחה עזבה למוסקבה כשהיה אנטון בן 5.
בשנת 1996 סיים אנטון ויינו את לימודיו בפקולטה ליחסים בינלאומיים של המכון הממלכתי למוסקבה ליחסים בינלאומיים של משרד החוץ של רוסיה.
בשירות המדינה.
את שנותיו הראשונות בשירות המדינה עשה כדיפלומט, כך בשנים 1996–2001 עבד בשגרירות רוסיה ביפן (טוקיו) ובשנים 2001–2003 עבד במחלקת אסיה במשרד החוץ הרוסי.
בשנים 2003–2004 התקבל לעבודה בסגל הנשיאותי בקרמלין ועבד במחלקת הפרוטוקול של נשיא הפדרציה הרוסית. הוא מילא תפקידים של יועץ וסגן ראש המחלקה. בשנים 2004–2007 היה סגן ראש הפרוטוקול והארגון של נשיא הפדרציה הרוסית והיה אחראי לניהולם התקין של טקסים נשיאותיים. ב-4 באוקטובר 2004 הוענקה לו דרגת יועץ ממלכתי של הפדרציה הרוסית, מדרגה 2.
מ-26 באפריל עד 8 באוקטובר 2007 שימש כממלא מקום ראש מחלקת הפרוטוקול של נשיא הפדרציה הרוסית. לאחר מכן מ-8 באוקטובר 2007 עד 25 באפריל 2008 שימש כסגנו של מזכיר הממשלה ויקטור זובקוב. ב-22 בינואר 2008 הוענקה דרגת יועץ ממלכתי של הפדרציה הרוסית מדרגה ראשונה, כהוקרה על שירותו המצוין וידוע בחוגי הממשל כבעל ארגון וכושר ניהולי טוב.
ב-25 באפריל 2008 מונה לראש מחלקת הפרוטוקול של ראש ממשלת הפדרציה הרוסית וכסגן מזכיר הממשלה. ב-27 בדצמבר 2011 ועד 21 במאי 2012 שימש כמזכיר הממשלה בדרגת שר פדרלי.
ב-22 במאי 2012 פוטין בחר בו לשמש כסגן ראש המינהל הנשיאותי של הפדרציה הרוסית, בפועל ממלא מקום ראש סגל הקרמלין. ב-12 באוגוסט 2016 מונה לשמש כראש המינהל הנשיאותי של הפדרציה הרוסית האחראי לניהול הסגל הנשיאותי ובמסגרת התפקיד נכלל כחבר במועצת הביטחון של הפדרציה הרוסית. ב-7 בנובמבר 2016 הוא נכלל כחבר קבוע גם במועצה הכלכלית שתחת נשיא הפדרציה הרוסית.
פעילות מדעית.
העיתונות הרוסית מייחסת לויינו את המצאת ה"נואוסקופ", מכשיר להקלטת שינויים בנואוספירה. אחד ממחבריו לעבודה זו הוא יועצו של נשיא הפדרציה הרוסית אנטון קוביאקוב.
המושג "נואוסקופ" והמאמר המדעי "קפיטליזציה של העתיד", שפורסם בכתב העת "ענייני כלכלה ומשפט" בשנת 2012, הפכו לנושאים הנדונים ביותר הקשורים למינויו של ויינו לתפקיד ממשלתי גבוה. מחקרו של ויינו זכה לסיקור בתקשורת הבינלאומית.
רכוש והכנסה.
על פי ההצהרה הרשמית לשנת 2015, אנטון ויינו הרוויח 2 מיליון 157 אלף רובל והוא הבעלים של דירה בשטח 111.7 מ"ר, מגרש בשטח של 2,840 מ"ר, שתי חניות (13.9 מ"ר ו-12.7 מ"ר), וכן בשימושו דירה נוספת בשטח 155.5 מ"ר ומגרש בשטח 6,058 מ"ר.
הוא מחזיק בבניין בן 2 קומות (454.2 מ"ר) במאגר קליאזמינסקויה ברובע מיטישצ'י במחוז מוסקבה. בעבר, מבנה המגורים היה שייך לפנסיון תיירים ואז חברת Klyazma-House-6 הפכה לבעלים, בין מקימי החברה היו חברת "הדרגש השלישי". "הדרגש" נמצא בבעלות חברת האחזקות גוטה וחברה קפריסאית בשם Tekilina Investment Ltd, שאנטון הוא מבעליה.
רעייתו של וויינו, ילנה שולנקובה, הרוויחה באותה תקופה 10 מיליון 111 אלף רובל. בבעלותה דירה (155.5 מ"ר), בניין מגורים (35.3 מ"ר), מקום חניה (13.4 מ"ר) ושטח אדמה (3,200 מ"ר).
ב-14 באפריל 2012, חודש לפני מינויו של אנטון ויינו לסגן ראש הסגל הנשיאותי של הפדרציה הרוסית, טטיאנה אז'בסקה בת ה-64 (לבית גלינסקיה, בנישואיה הראשונים של ויינו), ילידת טאלין, הפכה לבעלת חלקת האדמה ואחוזת אשתו בכפר הקוטג' רצ'נויה. טטיאנה היא אמו של אנטון ויינו, אשתו של ויקטור אז'בסקי, בנו של שר ההנדסה החקלאית לשעבר של ברית המועצות (1980–1988) אלכסנדר אז'בסקי (1915–2017), שישב עם קרל ויינו בסובייט העליון של ברית המועצות במושב ה-11.
על פי הנתונים שפורסמו בהצהרה הרשמית המכילה מידע על הכנסות, הוצאות, רכוש וקבלת חובות של בעלי תפקידים ממשלתיים בפדרציה הרוסית, אנטון ויינו הרוויח 9,649,906 רובל בשנת 2018. הכנסות אשתו באותה תקופה הסתכמו ב-5,003,704 רובל.
חיים אישיים.
אישה - אלנה אלכסייבנה שולנקובה (ילידת 1968), ילידת ליוברסי.
לשניים בן - אלכסנדר אנטונוביץ' ויינו, בוגר MGIMO.
מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2021
מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2021 היה טורניר שאורגן על ידי קונפדרציית הכדורגל של אפריקה שממנו נקבעו 24 הנבחרות העולות לטורניר גביע אפריקה לאומות 2021 שיערך בקמרון.
בתחרות השתתפו 52 קבוצות, כולל המארחת קמרון שכבר העפילה. נבחרות אריתריאה וסומליה החליטו שלא להשתתף בטורניר.
טורניר המקדמות חולק לשני שלבים:
ההגרלה.
הנבחרות חולקו ל־5 רמות לפי דירוג פיפ"א יוני 2019. הנבחרות ברמה 5 שיחקו בשלב המוקדמות והמנצחות יצטרפו לנבחרות ברמה 4 להגרלת שלב הבתים. בכל בית הוגרלה קבוצה אחת מכל רמה.
שלב הבתים.
48 הנבחרות חולקו ל-12 בתים של 4 הבחרות. נבחרת קמרון, המארחת, כבר העפילה ושובצה לבית. המשחקים מולה יחשבו והנבחרת הראשונה בבית תעלה יחד איתה. אם קמרון תסיים ראשונה הנבחרת השנייה תצטרך אליה.
בית א.
הערה: בעקבות התערבות הממשלה בצ'אד בהתאחדות לכדורגל, צ'אד הורחקה מהמשחקים ולכן שני המשחקים האחרונים היא הפסידה הפסד טכני 0–3
בית י"ב.
הערה: המשחק בין סיירה לאון לבנין ב-30 במרץ 2021, בוטל בגלל שהרבה שחקנים של בנין נמצאו חיוביים לנגיף הקורונה זמן קצר לפני המשחק ולכן נבחרת בנין החרימה את המשחק. קונפדרציית הכדורגל של אפריקה החליטה שהמשחק ישוחק ב־14 ביוני 2021. במשחק נצחה סיירה לאון ועלתה לגביע אפריקה
שמואל רולבנט
שמואל רולבנט, (17 בנובמבר 1917- 18 באוגוסט 1984) היה ד"ר לכלכלה, ולמדע המדינה, היה סופר, נואם,
איש מפא"י, שימש כדובר ההסתדרות ועיתונאי בדבר בשנות ה-50.
רולבנט היה יליד בריטניה, ב-1972 נישא לסוניה, ניצולת שואה, מורה לצרפתית בתל אביב.
קרל ויינו
קרל ויינו (ברוסית: Карл Ва́йно; 28 במאי 1923 - פברואר 2022) היה מדינאי ופוליטיקאי סובייטי, המזכיר הראשון של הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית באסטוניה בשנים 1978–1988 ובפועל שימש כראש הרפובליקה האסטונית באותן שנים, סבו של אנטון ויינו.
ביוגרפיה.
נולד ב-28 במאי 1923 בטומסק, רוסיה הסובייטית, ברית המועצות במשפחת הקומוניסט היינריך ויינו (1889–1965), שעבר מאסטוניה בשנת 1918, ולידיה סאווי, בתם של מתיישבים אסטוניים שהתיישבו בסיביר בראשית המאה העשרים. היינריך ויינו, לאחר ניסיון כושל למרד בולשביקי באסטוניה, ברח לרוסיה, לעיר טומסק, שם נולד בנו קרל. לאחר שסיים את לימודיו במכון טומסק לאלקטרומכניקה למהנדסי תחבורה (כיום OmGUPS (OmIIT)) (1947), עבד כמהנדס וטכנאי באגף האסטוני של משרד הרכבות.
היה חבר במפלגה הבולשביקית מאז 1947 ומאז 1948 עבד בגופי המפלגה. היה מזכיר הוועדה המחוזית של המפלגה בטאלין, 1953-1957 (בפועל, ראש עיריית טאלין), ראש המחלקה של הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית באסטוניה, 1957-1960, סגן יו"ר מועצת המשק העממי של אסטוניה הסובייטית, 1960-1978 ולאחר מכן היה מזכיר הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית באסטוניה. היה בוגר בית הספר הגבוה של המפלגה (1957).
בשנים 1978–1988 שימש כמזכיר ראשון של הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית באסטוניה (כשהחליף בתפקיד זה את יוהנס קבין), בפועל הוא ניהל מדיניות בהסכמה מלאה עם מוסקבה וחיזק את מדיניות הרוסיפיקציה של אסטוניה וניהל את הרפובליקה בשנותיה האחרונות.
בשנת 1979 נעשה ניסיון לא מוצלח להתנקש בחייו. במהלך ההפגנות בשנת 1988 הוא ביקש ממרכז המפלגה אישור לבצע פעולה צבאית, כתוצאה מהפגנות רבות מצד הציבור האסטוני הוא פוטר מתפקידו והועבר לעבוד במוסקבה. בשנים 1988–1990 שימש כחבר בוועדת הבקרת המפלגתית שתחת הוועד המרכזי של המפלגה שהיה הגוף המרכזי למאבק בשחיתות באותה עת. הוא פרש מהפוליטיקה בשנת 1990 ועבר להתגורר במוסקבה.
נפטר בפברואר 2022.
משפחתו.
בתו אליאונורה קרלובנה קוצ'טובה (ילידת 1945), אלמנתו של אנדריי וסבולודוביץ' קוצ'טוב (1942–2017), בנו של הסופר וסבולוד קוצ'טוב. עובדת כמרצה באוניברסיטת מוסקבה. נכדו של קרל ויינו, אנדריי קוצ'טוב (יליד 1969), עבד במשרד הפנים של רוסיה.