במהלך ההפסקה מפעילותה עסקו חברי ההרכב במספר פרויקטים באופן עצמאי. ג'ון ואנדי טיילור שחפצו להתרחק מהפופ שיתפו פעולה עם רוברט פלאמר וטוני תומפסון בלהקת הרוק והסופרגרופ "Power Station". סימון לה בון וניק רודס הקימו את להקת הגל החדש "ארקדיה", שהגיעה עם סינגל אחד לעשיריה הפותחת במצעד הבריטי. במקביל להיותו מתופפה הזמני של ארקדיה, ניגן רוג'ר טיילור בכלי הקשה גם בהקלטות אלבומה של "Power Station".
עם חזרתה לפעילות לא הצליחה הלהקה לשחזר את הישגיה. הפרויקט הבא של הלהקה היה הקלטת שיר הנושא לסרט ג'יימס בונד, "רצח בעיניים". השיר, "A View To A Kill", היה שיר הנושא היחיד של סרטי ג'יימס בונד שהגיע למקום הראשון בארצות הברית, ולמיקום הגבוה ביותר (מקום שני) בבריטניה. זהו הסינגל האחרון שהקליטו חמשת חברי ההרכב המקורי.
הופעתה האחרונה של הלהקה בהרכבה המקורי הייתה לפני 90,000 איש, במופע ההתרמה "לייב אייד" באצטדיון קנדי שבפילדלפיה. לא הייתה זו הופעת פרידה מתוכננת, אך בפועל לא הופיעו חמשת חברי ההרכב המקורי יחדיו עד לשנת 2003. ההופעה בלייב אייד הפכה לידועה לשמצה כאשר לה בון זייף בפזמון של "A View To A Kill", מה שמאוחר יותר תיאר את זה כרגע המשפיל בקריירה שלו.
בסוף 1985 התחתן לה בון עם הדוגמנית יסמין פרוונה.
1986–1991.
לאחר חמש שנות עבודה שכללו הוצאת שלושה אלבומי אולפן ואלבום הופעה חיה, עזבו שניים מחברי ההרכב את הלהקה. תחילה היה זה המתופף רוג'ר טיילור שפרש מהלהקה אחרי לייב אייד ופרויקט הצד "ארקדיה", ועבר לגור בכפר אנגלי, כשהוא סובל מתשישות. במקור זו הייתה אמורה להיות שנת שבתון לטיילור אך במהרה התברר כי לא ישוב ללהקה והודעה רשמית לעיתונות בדבר עזיבתו יצאה באפריל 1986.
חבר הלהקה השני לעזוב היה הגיטריסט אנדי טיילור, שגרם לחברי ההרכב הנותרים להאמין כי ישוב ללהקה ויעבוד עימה על האלבום הבא, וזאת למרות חוזה ההקלטות שחתם כאמן סולו בלוס אנג'לס. משלא עמד בהתחייבות זו נקטה הלהקה בצעדים משפטיים כנגדו, אך לאחר עיכובים רבים בהקלטת האלבום ויתרה על הניסיון להשיבו לאולפן.
ללא גיטריסט ומתופף קבועים, נאלצו שלושת חברי ההרכב הנותרים, לה בון, רודס וג'ון טיילור לשכור נגני אולפן להקלטות. בנוסף להם ניגן על גיטרה גם המפיק נייל רוג'רס בכמה שירים באלבום. בספטמבר 1986, נשכר וורן קוקורולו כמתופף. יחדיו עם לה בון, רוד וטיילור הוקלט שאר האלבום "Notorious" שיצא באוקטובר 1986. אף ששיר הנושא של האלבום, "Notorious", הגיע למקום שני בארצות הברית ומכירות האלבום היו טובות, פחת העניין בלהקה. בשלוש השנים שחלפו בין האלבום Seven and the Ragged Tiger ובין Notorious, קהל מעריצי הלהקה התבגר והמוזיקה הפופולרית נטתה לעבר ז'אנר הפאנק. "Skin Trade" ו-"Meet El Presidente", שני הסינגלים הנוספים, נכנסו למצעדי הלהיטים אך לא הצליחו כמו קודמיהם.
עם דעיכת תהילתם ניסתה דוראן דוראן לברוח מתדמית כוכבי הנוער לטובת תדמית של מבצעי מוזיקה מורכבת יותר. ברולינג סטון נכתב כי "בחיפושם אחרי מוזיקה בוגרת, הפסידו חברי להקת דוראן דוראן הנותרים חלק ניכר מזהותם". המשבר בלהקה בא לידי ביטוי גם בפיטוריהם של האחים בארו מניהול הלהקה. וויכוחים על כסף ומעורבותם של האחים בתחביב היאכטות של לה בון הובילו לצעד זה. לאחר פיטורי האחים מניהול הלהקה, החליפה דוראן דוראן מנהלים בתדירות גבוהה ולעיתים אף ניהלה את עצמה. בנוסף לאלו חברת התקליטים EMI איבדה עניין בקידום הלהקה.
האלבום הבא, "Big Thing" שיצא בשנת 1988 הניב את הסינגלים "I Don't Want Your Love", "Do You Believe In Shame?" ו- "All She Want Is".
האלבום היה ניסיוני באופיו ושילב בין סגנונות ההאוס והרייב עם הסינת'פופ הישן של דוראן דוראן. בשנת 1989 שבה הלהקה לפעול כחמישייה, כאשר קוקורולו הפך לחבר רשמי וצורף המתופף סטרלינג קמפבל.
אלבום האוסף Decade: Greatest Hits יצא בסוף 1989 ביחד עם המגה-מיקס "Burning The Ground" שכלל חלקים מלהיטי עבר של הלהקה. גם אלבום זה זכה למכירות רבות.
בשנת 1990 יצא האלבום Liberty שהיה בעל סאונד רך יותר מקודמיו. האלבום שהה במשך תקופה קצרה בלבד במצעד האלבומים הבריטי. הסינגלים מתוכו "Violence of Summer (Love's Taking Over)" ו-"Serious" זכו להצלחה בינונית. הסאונד הרך יותר של האלבום לא התאים לתקופה בה להקות כמו אליס אין צ'יינס וג'יינס אדיקשן היו בראש המצעדים, ובפתח עמדה מהפכת הגראנג' של להקות כמו נירוונה ופרל ג'אם. לראשונה לא נערך סיבוב הופעות לקידום האלבום, והלהקה הופיעה רק בתוכניות טלוויזיה ובמועדונים.
בתחילת 1991 עזב סטרלינג קמפבל את הלהקה והתחיל לעבוד עם סול אסיילום ודייוויד בואי. ארבעת חברי ההרכב: לה בון, רודס, טיילור וקוקורולו נשארו יחדיו עוד שש שנים לאחר מכן.
בדצמבר 1991, נישא טיילור (אז בן 31) לדוגמנית בת ה-19 אמנדה דה קדנט, ולזוג נולד ילד במרץ 1992.
1992–1996.
בשנת 1993 הוציאה דוראן דוראן את האלבום השני הנושא את שמה.
האלבום כונה "אלבום החתונה" (עטיפת האלבום כללה תמונות מחתונות של הוריהם של חברי הלהקה) על מנת להבדיל אותו מהאלבום הראשון שנשא את שם הלהקה שיצא ב-1981.
ביקוש רב של מאזינים הכניס את הסינגל שדלף "Ordinary World" לפלייליסטים של תחנות רדיו הרבה לפני המתוכנן. השיר הגיע למקום שלישי במצעד הבילבורד האמריקאי ושישי בבריטניה.
"Come Undone", הסינגל השני, שנכתב על ידי קוקורולו, הגיע למקום שני באמריקה ו-13 בבריטניה. נראה שגם הלהקה וגם חברת התקליטים הופתעו מהצלחת האלבום.
הבסיסט ג'ון טיילור שקל לעזוב את הלהקה, אבל שינה את דעתו.
סיבוב ההופעות של הלהקה היה גדול מאי פעם, וכלל הופעות במזרח התיכון, בדרום אפריקה ובדרום אמריקה.
מסע ההופעות נעצר לאחר שבעה חודשים בגלל צרידות של לה בון במיתרי הקול.
לאחר שישה שבועות החלמה, הלהקה המשיכה במסע ההופעות לסירוגין במהלך עוד חמישה חודשים, שכלל גם הופעות בישראל, תאילנד ואינדונזיה.
ההצלחה שלה זכו אחרי אלבום החתונה פחתה משמעותית אחרי אלבום גרסאות הכיסוי "Thank You".
האלבום נעשה כמחווה לאמנים שהשפיעו על הלהקה וניסה לחקות את הצלחת אלבום גרסאות הכיסוי של דייוויד בואי, Pin Ups.
חלק מרצועות האלבום הוקלטו באולפנים שהושכרו בבתי מלון בזמן שהלהקה הייתה בסיבוב הופעות.
התכנון היה להוציא אלבום קרוב לסיום סיבוב ההופעות, כשהלהקה בשיאה. למרות הניסיונות להוציא אלבום כמה שיותר מהר, הוויכוחים עם חברות התקליטים גרמו לדחיית תאריך יציאת האלבום;
נעשו מיקסים רבים לשירים, שרובם נדחו, וכשיצא האלבום בשנת 1995, הלהקה כבר איבדה את ההתלהבות לפרויקט.
הסינגלים מ"Thank You" כללו גרסאות כיסוי לשירו של לו ריד "Perfect Day" ולשירו של גראנדמאסטר פלאש "White Lines".
בראיון שקידם את האלבום, ריד אמר שהוא תהה אם גרסת הכיסוי של דוראן דוראן היא גרסת הכיסוי הטובה ביותר שעשו לאחד משיריו.
למרות הפירגון של ריד, מבקרים ומאזינים קטלו את ניסיונותיהם של הלהקה בשירים "Lay Lady Lay" (במקור של בוב דילן), "Ball Of Confusion" (הטמפטיישנס) ו-"The Crystal Ship" (הדלתות).
לאחר סיום סיבוב ההופעות, ג'ון טיילור היה שותף להקמת הלייבל B5 Records, הקליט אלבום סולו, ויצא לסיבוב הופעות עם הסופר גרופ Neurotic Outsiders.
טיילור גם הצטרף שוב ללהקת Power Station למרות העובדה שהפרויקט המשיך בלעדיו בזמן שהתעסק בגירושין מדה קדנט.
בסופו של דבר, אחרי מאבק של חודשים להקליט את האלבום הבא, "Medazzaland", בינואר 1997 טיילור הודיע במפגש מעריצים שהוא עוזב את הלהקה.
עזיבתו משאירה את הלהקה כאשר רק שניים ממנה הם חברי ההרכב המקורי (לה בון ורודס) יחד עם קוקורולו, שהחליטו להישאר עם השם דוראן דוראן.
1997–2000.
הלהקה חזרה לאולפן כדי לכתוב ולהקליט מחדש חלק מהשירים באלבום Medazzaland.
אף על פי שהשיר "Out of My Mind" היה בפסקול הסרט "המלאך", השיר היחיד שיצא כסינגל מהאלבום הוא "Electric Barbarella", אשר הפך גם לשיר הראשון שנמכר ברשת האינטרנט.
הקליפ לשיר, בו נראים חברי הלהקה קונים אישה-רובוט ומשחקים איתה, צונזר לפני עלייתו לשידור ב-MTV. הסינגל הגיע למקום 52 בארצות הברית. אף ש-Medazzaland יצא בארצות הברית באוקטובר 1997, האלבום מעולם לא יצא בבריטניה. "Electric Barbarella" יצא מאוחר יותר כסינגל מתוך אלבום האוסף שיצא ב-1998 והגיע למקום 23 במצעד הבריטי.
הלהקה הופיעה במופע המחווה לנסיכה דיאנה ב-27 ביוני 1998 על פי בקשת משפחתה.
דוראן דוראן עזבו את חברת התקליטים Capitol Records/EMI ב-1999 וחתמו על חוזה הקלטות לשלושה אלבומים עם החברה הוליווד רקורדס, אבל לבסוף הוציאה רק אלבום אחד תחת החוזה.
האלבום, "Pop Trash" יצא בשנת 2000 והיה שונה מקודמיו; ההפקה המסובכת של רודס והגיטרה עם הסאונד הניסיוני של קוקורולו לא הספיקו בשביל לעניין את הציבור.
הסינגל "Someone Else Not Me" בקושי שרד שבועיים ברדיו. הלהקה יצאה לסיבוב הופעות של האלבומים Medazzaland ו-Pop Trash עם ווס ווהמילר כבסיסט וג'ו טרוורס כמתופף.
האיחוד (2001–2005).
בשנת 2000, יצר קשר ג'ון טיילור עם לה בון ורודס באשר לאיחוד של דוראן דוראן המקורית. חברי הלהקה התארגנו ועם תום סיבוב ההופעות של האלבום "Pop Trash" שלחו מכתב פיטורין לקוקורולו.
קוקורולו כתב באתר שלו שהוא עוזב את דוראן דוראן כדי להמשיך לעבוד עם להקתו "Missing Persons".
ההודעה זכתה לאישור באתר הרשמי של דוראן דוראן, בצירוף הודעה לעיתונות על איחוד חברי ההרכב המקורי.