סבו של ואן קאסל, יאן ברויגל האב, מילא תפקיד מפתח בהמצאה ופיתוח של ז'אנר ציורי הגרלנד בשני העשורים הראשונים של המאה ה-17. ציורי גרלנד מראים בדרך כלל זר פרחים סביב תמונה או דיוקן. אמנים אחרים שהיו מעורבים בפיתוח מוקדם של הז'אנר כללו את הנדריק ואן באלן, פטר פאול רובנס ואחרים. הז'אנר התחבר בתחילה לדימויים הוויזואליים של התנועה נגד הרפורמציה. הדוגמאות המוקדמות ביותר של הז'אנר כוללות לעיתים קרובות דימוי דתי בכרטוש, אך מאוחר יותר הדימוי בכרטוש יכול להיות דתי כמו גם חילוני.
ציורי גרלנד היו בדרך כלל שיתופי פעולה בין ציירי טבע דומם לצייר דמויות. ואן קאסל בדרך כלל היה מצייר את טבע הדומם שמסביב, בעוד שצייר דמויות היה אחראי לדמות או לדימוי אחר בכרטוש. על פי ההערכה, משתפי הפעולה שלו בציורי גרלנד כללו את דודו דוד טנירס הבן, הנדריק ואן באלן, ואולי גם יאן בוקהורסט.
דוגמה לציור גרלנד שיתופי שנעשה על ידי יאן ואן קאסל ודוד טניאר הבן הוא הקומפוזיציה "בועות הסבון" (בערך 1660–1670). בעבודה זו צייר יאן ואן קאסל זר דקורטיבי המייצג את ארבעת היסודות סביב כרטוש שמראה צעיר הנופח בועות סבון, המסמל יהירות, כלומר ארעיות החיים.
הפוליקליניקה האוניברסיטאית אגוסטינו ג'מלי
הפוליקליניקה האוניברסיטאית אגוסטינו ג'מלי (באיטלקית: Fondazione Policlinico Universitario Agostino Gemelli) היא בית חולים כללי בעיר רומא, בירת איטליה. בבית החולים 1,558 מיטות אשפוז, וככזה הוא הגדול ברומא ובית החולים השני בגודלו באיטליה כולה.
בית החולים.
הקמת בית החולים החלה בשנת 1959 על גבי גבעת מונטה מריו שבצפון-מערב רומא. הוא החל לפעול ב-1964. הוא נקרא על שמו של מייסד האוניברסיטה הקתולית של הלב הקדוש, האח הפרניצסקני והרופא אגוסטינו ג'מלי.
המוסד הוא בית חולים אוניברסיטאי ומסונף לבית הספר לרפואה של האוניברסיטה הקתולית הלב הקדוש. מתקיימים בו גם לימודי סיעוד ופיזיותרפיה.
קמפוס בית החולים משתרע על פני שטח של 370 דונם וטובל בירק ועצים. הוא כולל גם מעבדות מחקר ומעונות סטודנטים. וילה ששכנה על הגבעה לפני בניית בית החולים עליה ושימשה בעבר כמנזר משולבת כיום בקמפוס ומשמשת ככנסייה המרכזית בו וכמקום מושבו של מכון לביואתיקה. בתחילת שנות האלפיים נבנה בקמפוס בניין חדש, שבו שוכנים כיום המחלקה לרפואה דחופה ומרבית חדרי הניתוח. בשנת 2015 נפתח בו אולם להקרנת סרטים (Medicinema) בקיבולת של 130 מקומות, המותאם לשימושם של חולים במיטות ובכיסאות גלגלים.
סטטיסטיקת פעילות לשנת 2015:
בית החולים הוא מרכז בולט באיטליה לניתוחי גידולים בכבד ובמערכת העיכול ולהשתלת איברים. תחום מומחיות נוסף בו הוא טיפול במחלות אנדוקריניות ומטבוליות. בשנת 2015 נפתח בבית החולים חדר ניתוח היברידי ובו מכשירי הדמיה. קיים בו מכון רדיותרפיה חדיש, מרכז לטיפול במחלות נוירו-מוסקולריות ומרכז סימולציה רפואית בשטח של 1,200 מטר רבוע.
בין המטופלים הידועים שטופלו בבית החולים היה האפיפיור יוחנן פאולוס השני, שעבר בו ניתוח חירום לאחר ניסיון ההתנקשות בחייו בשנת 1981. האפיפיור טופל בבית החולים מספר פעמים נוספות במהלך השנים. מטופלים מפורסמים אחרים היו הפוליטיקאים ג'וליו אנדראוטי ופרנצ'סקו קוסיגה, האם תרזה וסטפן הוקינג וכן האפיפיור פרנציסקוס. בשנת 2009 הוצב מול הכניסה לבית החולים פסל של יוחנן פאולוס השני.
התיאטרון הלאומי (בודפשט)
התיאטרון הלאומי של בודפשט (בהונגרית: budapesti Nemzeti Színház) הוא תיאטרון ותיק, הממוקם ברובע 9, בודפשט. הוא נפתח בשנת 2000. התיאטרון הוקם מחדש ב-1 באוגוסט 2002 עם הקמת חברת "התיאטרון הלאומי בע"מ" (Nemzeti Színház Rt). התיאטרון פתח את שעריו באופן סמלי ב-15 במרץ יום העצמאות של הרפובליקה ההונגרית דהיום. חברת התיאטרון הצהירה בתקנונה: "החברה מתכוונת להמשיך במסורת של הערכת כל כותבי ויוצרי ספרות הדרמה ואמנות הבמה ההונגרית והאוניברסלית בתיאטרון הלאומי החדש שנבנה, באופן הראוי לחשיבות המוסד."
ההתחלה.
התיאטרון הלאומי נפתח לראשונה בשנת 1837 מול מלון אסטוריה (1837–1908) אבל אז היה שמו "התיאטרון ההונגרי של פשט" והחל לפעול תחת שם זה עד 1840 כאשר הפך לבעלות של המדינה ולא של מחוז בפשט, כדי לפעול בשם זה מעל 163 שנים. התיאטרון החליף מבנים לתקופת פעילות זמנית (שהפך לדי קבוע) לאחר המבנה הראשון. תחילה בכיכר לויזה בְּלַהַה (1908–1964), ואחרי זה בבניין בכיכר שאנדור הבשי (מ-1966).
התיאטרון החדש.
זהו המוסד הראשון שהוקם ממש כתיאטרון לאומי בבודפשט, ושבנייתו נועדה במקור למטרה זו, ולא הוקם באופן ארעי. ב־1 באוגוסט 2000 הוקם התיאטרון על ידי המדינה ופועל כחברת מניות פרטית מוגבלת ונמצא תחת שליטתו הישירה של המשרד הממשלתי למשאבי אנוש. אף על פי שהתיאטרון החדש איננו היורש של התיאטרון הלאומי שנפתח בשנת 1837 - ששמו שונה חודש לאחר מהקמתו ל"תיאטרון ההונגרי של פשט" אף על פי שעל פי החלטת הפרלמנט תפקידו האמנותי היה להעריך את יוצרי "ספרות התיאטרון ההונגרית והאוניברסלית" התיאטרון הלאומי החדש כיום ממשיך את מסורתו ארוכת השנים.
הבניין של התיאטרון החדש הוקם על מגרש בבעלות המדינה.
הבנייה נמשכה מספטמבר 2000, כמעט 16 חודשים.
הצגת חנוכת הבית הייתה מחזהו של אימרה מדאץ': טרגדיית האדם, בבימויו של יאנוש סיקורה.
פורד פלקון XB
פורד פלקון XB (באנגלית: Ford Falcon XB, קרוי גם : Ford Futura (XB), קרוי גם : Ford Fairmont (XB)) היא מכונית משפחתית גדולה מתוצרת יצרנית הרכב Ford Australia , חברת בת של פורד אשר יוצרה בין השנים 1973–1976 באוסטרליה
יחסי דנמרק–תימן
יחסי דנמרק–תימן הם היחסים הדו-צדדיים שבין ממלכת דנמרק לבין הרפובליקה התימנית. דנמרק מיוצגת בתימן על ידי השגרירות שלה בריאד, ערב הסעודית, ואילו תימן מיוצגת בדנמרק באמצעות השגרירות שלה בברלין, גרמניה.
היסטוריה.
במהלך מלחמת האזרחים בתימן ומבצע סופה נחרצת, וכן לאחר רצח העיתונאי ג'מאל ח'אשוקג'י, דנמרק השעתה את כל ייצוא הנשק שלה לערב הסעודית, בין היתר לאחר שהביעה חששות מהנעשה בתימן.
כמו כן, בינואר 2019 מונה הגנרל הדני מייקל לולסגארד לעמוד בראש כוח המשקיפים הבינלאומי בתימן.
סחר.
בשנת 2015 הסתכם היקף הסחר בין שתי המדינות בכ-50 מיליון דולר. עיקר המוצרים שייצאה דנמרק לתימן כללו מוצרי חלב, דבש, ביצים ומוצרי מזון נוספים, ועיקר הייצוא של תימן לדנמרק כלל פלסטיק ומוצרי מזון.
סיוע דני לתימן.
כחלק ממעורבותה במלחמת האזרחים בתימן, בשנת 2018 דנמרק העבירה לתימן סיוע בסך 70 מיליון כתר דני, זאת נוסף ל-219 מיליון כתר דני שהעבירה במהלך 2017 במטרה לסייע הומניטרית לתושבי תימן.
יחסי דנמרק–תוניסיה
יחסי דנמרק–תוניסיה הם היחסים הדו-צדדיים שבין ממלכת דנמרק לבין הרפובליקה התוניסאית. שגרירות דנמרק באלג'יר אמונה על היחסים עם תוניסיה לצד קונסוליה של כבוד בתוניס, ואילו שגרירות תוניסיה בהאג מייצגת אותה בדנמרק, וכן יש לה קונסוליה של כבוד בקופנהגן. בנוסף, שתי המדינות חברות באיחוד מדינות הים התיכון.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ביניהן ב-1959.
סחר.
בשנת 2017 הסתכם היקף הסחר בין המדינות בכ-30 מיליון דולר. עיקר הסחורות שייצאה דנמרק לתוניסיה כללו נייר, מכונות וציוד אלקטרוני, ואילו עיקר הסחורות שייצאה תוניסיה לדנמרק כללו ציוד חשמלי ואלקטרוני, מלח, גופרית, אדמה, אבן, טיח ועוד.
ג'סי (צעצוע של סיפור)
ג'סי (באנגלית: Jessie) היא דמות מתוך הזיכיון "צעצוע של סיפור", שהופיעה לראשונה בתור דמות משנית בסרט "צעצוע של סיפור 2". הדמות נוצרה כדי להוסיף דמות נשית לזיכיון, כחלק מקמפיין של דיסני לשילוב דמויות ראשיות נשיות בחזית סרטי האנימציה שלהם. הדמות דובבה במקור על ידי ג'ואן קיוזאק, ובעברית על ידי שרית וינו אלעד.
אודות הדמות.
צעצוע של סיפור 2.
ג'סי הייתה חלק מקבוצת צעצועים שיצאו בשנות החמישים של המאה העשרים כחלק מפרויקט שיווקי של סדרת הטלוויזיה "וודי הקאובוי". ג'סי עצמה השתתפה בסדרה כבובה על חוט, לצד שריף וודי, עין השור ופיט המסריח. אלא שאז הסדרה נגמרה והבובות האקסלוסביות אבדו. שריף וודי נלקח משם והתגלגל מבית לבית כשלבסוף הגיע לביתו של אנדי דייוויס ושימש כצעצוע שלו מבלי לזכור שהיה חלק מהסדרה. בזמן הזה ג'סי, שגם היא אבדה, התגלגלה בין בתים של ילדים עד שלבסוף הגיעה לביתה של ילדה בשם אמילי, שמאמצת אותה להיות צעצוע שלה. ג'סי הרגישה כאילו היא לא יכולה לאהוב אף אחד כמו שאהבה את אמילי, ואף אומרת כי: "אמילי הייתה כל עולמי". אלא שאז, אמילי מתחילה פחות ופחות להתעניין בבוקרים ומפסיקה בהדרגה לשחק בצעצועים, עד שלבסוף בטיול משפחתי ג'סי נשכחת והמשפחה נוסעת הלאה, כשהיא משאירה אותה באמצע הטבע. לאחר שנים שבהן איבדה ג'סי את האמון שלה בילדים, היא נמצאת על ידי אדם בשם אל, מוכר בחנות צעצועים ואספן של פרטים אקסקלוסיביים, שמגלה כי היא אכן הדמות המקורית מהסדרה, ומתכנן למכור אותה יחד עם פיט המסריח ועין השור (שאותם מצא קודם לכן) למוזיאון צעצועים בשם "קונישי" בטוקיו שביפן, אך הקונה מסביר לו כי השלושה לא יספיקו להם, וכי הם ייקנו רק את כל ארבע הדמויות יחד. ג'סי מבינה כי ההזדמנות היחידה שלה להיות שוב במקום גדול שבו תוכל לראות את כל הילדים ולא להיות תקועה במחסן החשוך שבה נשמרו עד עתה היא לגרום לוודי להישאר איתם. אלא שכשזה מגיע הוא מתעקש שעליו לחזור לביתו והשניים רבים כשלבסוף הם מגיעים להחלטה כי ג'סי ועין השור יבואו יחד איתו לבית של אנדי. בהמשך ג'סי מתאהבת בידידו הטוב של וודי, באז שנות אור שמתאהב בה בחזרה והשניים נעשים זוג.
צעצוע של סיפור 3.