באפריל 2009 מטוסי קרב של חיל האוויר הוזנקו לעבר מטוס של החברה שעמד לנחות בנתב"ג, לאחר שהטייס דיווח בטעות כי המטוס נחטף עקב שגיאה בהפעלת מערכת האבטחה "קוד פוזיטיבי", שנועדה למנוע חטיפת מטוסים ופיגועי טרור. עם כניסתו של המטוס למרחב האווירי של ישראל לא הזדהה כנדרש מול הבקרה הישראלית, עוכב באוויר כעשר דקות. רק לאחר שנוצר קשר עם הטייס הותר לו לנחות.
לפי תוכניות החברה, ביוני 2009 היו אמורות להתווסף 4 טיסות שבועיות נוספות בקו ניו יורק - תל אביב, מהלך שהיה גורם לדלתא להיות החברה האמריקנית בעלת מספר הטיסות הרב ביותר לישראל. אבל, בדצמבר 2008, החברה הודיעה כי ההתרחבות הבינלאומית של החברה מופסקת. כתוצאה מכך, גם תוכנית הוספת הטיסות לישראל נגנזה. עם כניסת חברה אמריקאית נוספת, יו אס איירווייז, לשוק הישראלי ביולי 2009 הטיסה היומית לניו יורק עברה משימוש בבואינג 777-200LR למטוס קטן יותר - בואינג 767-300ER.
ביולי 2009, בעקבות המשבר הכלכלי העולמי דלתא הודיעה על צמצום פעילויותיה בישראל בעונת החורף על ידי הקטנת התדירות בקו אטלנטה - תל אביב משבע טיסות לארבע טיסות בשבוע. עם זאת, החל מקיץ 2010 הכפילה החברה את מספר המושבים בקו היומי מניו יורק באמצעות שימוש במטוס בואינג 747-400 במקום בבואינג 767-300ER, והעלתה את תדירות הטיסות מאטלנטה בחזרה לטיסה יומית במטוס בואינג 777-200LR.
בספטמבר 2011, ביטלה החברה את הקו בין אטלנטה לתל אביב, בגלל חוסר כדאיות כלכלית.
ב-13 ביולי 2014 מטוס בואינג 747-400 של החברה שהיה בדרכו לניו-יורק סבל מתקלה במדפי הכנף אחרי ההמראה, וביקש לחזור לנתב"ג. אמבולנסים וכבאיות הועמדו בכוננות, ובסופו של דבר המטוס נחת בשלום. כמה ימים אחר כך הפסיקה החברה את טיסותיה לישראל בעקבות מבצע צוק איתן והן וחדשו כעבור שלושה ימים.
במאי 2016 הוסיפה החברה 4 טיסות שבועיות לקו תל אביב - ניו יורק. החל מ-17 ביוני 2019 הוסיפה החברה עוד טיסה יומית בקו לניו יורק. במאי 2021 הודיע שתפעיל טיסה יומית שלישית בקו לניו יורק.
בעקבות מגפת הקורונה בישראל, הפסיקה את טיסותיה לישראל לחלוטין למשך כ-4 חודשים עד יוני 2000. בגל השני בתחילת 2021 שוב בוטלו טיסותיה לישראל למספר שבועות.
החל מ-1 בינואר 2021 החלה החברה לבצע את חלק מטיסותיה לישראל במטוס האיירבוס A330-900neo. אך מדי פעם ממשיכה להשתמש במטוס מסוג האיירבוס A330-302.
במאי 2021, בעקבות ירי רקטות לכיוון אזור נתב"ג, ביטלה את טיסותיה לישראל למספר ימים.
ב-27 במאי 2022, החלה החברה להפעיל שלוש טיסות שבועיות מנתב"ג לבוסטון במטוסי איירבוס A330-900neo.
החברה הודיעה שתפעיל 3 טיסות שבועיות בקו נתב"ג-אטלנטה במטוסי airbus a350 החל ממאי 2023, זאת לאחר שהקו בוטל ב-2011.
אלכסנדר הגדול (סרט)
אלכסנדר הגדול הוא אפוס היסטורי שבוים, נכתב והופק על ידי רוברט רוסן בשנת 1956. הסרט הופק על ידי "יונייטד ארטיסטס" ומככב בו ריצ'רד ברטון בתפקיד אלכסנדר.
תקציר העלילה.
הסרט עוקב אחרי חייו של אלכסנדר הגדול, מלך מוקדון שיצא בראש הליגה הקורינתית לכיבוש ממלכת פרס ולמעשה, לכיבוש רוב העולם שהיה ידוע אז ליוונים והקים אימפריה שהשתרעה מחבל הבלקן ועד הודו.
מועמדויות וזכיות.
במאי הסרט, רוברט רוסן קיבל מועמדות לאיגוד הבמאים האמריקני. באופן מפתיע, הסרט לא קיבל ולו מועמדות אחת לפרס האוסקר, זאת אף על פי שידוע כי חברי האקדמיה האמריקנית לקולנוע אוהבים אפוסים מרשימים (כדוגמת "לורנס איש ערב", "גנדי" ו"לב אמיץ").
פייר אמין ג'ומאייל
פייר אמין ג'ומאייל (ערבית: بيار أمين الجميل; 23 בספטמבר 1972 – 21 בנובמבר 2006), פוליטיקאי לבנוני, נוצרי-מארוני, פעיל במפלגת הפלנגות, נרצח בעת שכיהן כשר התעשייה בממשלת לבנון.
חייו.
פייר אמין ג'ומאייל הוא נצר למשפחה הנמנית עם האליטה הפוליטית של לבנון זה מספר דורות: אביו אמין ג'ומאייל היה נשיא לבנון, דודו בשיר ג'ומאייל שירת אף הוא כנשיא לבנון עד שנרצח, וסבו פייר ג'ומאייל, שעל שמו הוא נקרא, הוא מייסד תנועת הפלנגות, המפלגה שייצגה שנים רבות את העדה הנוצרית מארונית בלבנון.
ג'ומאייל למד משפטים בביירות ובפריז והחל בקריירה משפטית בלבנון, כאשר הוא נוטל לידיו את ניהול ענייניו המשפטיים של אביו אמין ג'ומאייל. בשנת 2000 נבחר לפרלמנט הלבנוני כנציג מחוז אל-מתן מטעם תנועת הפלנגות. במהלך הקריירה הפוליטית שלו נודע ג'ומאייל בדעותיו האנטי-סוריות ובתמיכתו בעצמאות לבנון. בין היתר היה מתנגד חריף לנשיא לבנון הפרו-סורי אמיל לחוד ותמך במהפכת הארזים. לאחר בחירות מאי-יוני ב-2005, בה התמודדה מפלגת הפלנגות בתוך האיחוד "מפגש קורנת שהוואן", הצטרפה המפלגה לקואליציה של "כוחות ה-14 במרץ". ביולי מונה ג'ומאייל לשר התעשייה בממשלתו של פואד סניורה.
מותו.
ב-21 בנובמבר 2006, ערב יום העצמאות הלבנוני, פתחו שלושה חמושים באש על מכוניתו של ג'ומאייל לאחר שהתנגשו בה, וזמן קצר מאוחר מכן נקבע מותו בבית חולים מקומי. אנשי ממשל לבנונים, בכללם סעד חרירי ווליד ג'ונבלאט, מאשימים גורמים סוריים או פרו-סוריים בתכנון הרצח ובביצועו, אחרים מאשימים את מישל עאון (הנוצרי הפרו-סורי), הרמטכ"ל לשעבר של לבנון. ממשלת סוריה הכחישה את מעורבותה ואף גינתה את הרצח. בעקבות הרצח הוכרזו בלבנון שלושה ימי אבל וחגיגות העצמאות בוטלו.
חשבון ואריאציות
פנחס עשת
פנחס עשת (10 ביוני 1935 – 19 בנובמבר 2006) היה אמן, דפס פסל ומורה לפיסול ישראלי.
ביוגרפיה.
עשת נולד ביאשי שברומניה ועלה לישראל אחרי מלחמת העולם השנייה. בשנותיו הראשונות בארץ התגורר בקיבוץ שדות ים שליד קיסריה.
בשנות ה-50 למד פיסול תחילה בישראל ואחר כך באיטליה, אצל מרינו מריני.
בשנת 1965 נמנה עם מייסדי קבוצת+10, יחד עם רפי לביא והציג מיצירותיו בתערוכות עם הקבוצה.
בשנת 1966 זכה בפרס דיזנגוף על יצירתו "במפורש 16".
בשנת 1968 זכה בפרס איקה לאמנות צעירה מטעם מוזיאון ישראל.
רבות מיצירותיו הן פסלי מתכת גאומטריים בסגנון מופשט, אולם הוא פיסל גם בקרמיקה ( קיר אמנותי בבית אסיה, תל אביב ), שיש וחומרים אחרים. עבודותיו מוצגות, בין היתר, במוזיאון ישראל ובמוזיאון תל אביב.
עשת היה פרופסור בבית הספר לאמנות בצלאל בירושלים וכן במכון אבני לאמנות. כמו כן לימד במגמת פיסול בהמדרשה לאמנות ברמת השרון.
פנחס עשת נפטר ב-2006, בגיל 71. הותיר שלוש בנות.
עיריית תל אביב קבעה לוחית זיכרון על ביתו של פנחס עשת ברחוב צבי פרץ חיות 5 בתל אביב.
בשנת 2021 פורסם הספר "פנחס עשת - דיוקן" על ידי מוזיאון ינקו דאדא בעין הוד בעריכתה של אירית מלר.
איבי-סין
איבי-סין, מלך שומרי בסוף האלף השלישי לפני הספירה, האחרון בשושלת השלישית של אור.
חייו.
על פי הכרונולוגיה התיכונה, איבי-סין נולד בשנת 2028 לפני הספירה והיה הדור החמישי לשושלת השלישית של אור, השושלת שהקימה את האימפריה המפוארת בשומר של סוף האלף השלישי, ושבמסגרתה פרחה ושגשגה הספרות והתרבות השומרית.
בשנתיים הראשונות לשלטונו התנהלו ענייני הממלכה על מי מנוחות, אולם החל משנתו השלישית החל כרסום חמור בשלטונו. האמורים, שבטי נוודים שהגיעו ממזרח, החלו לפלוש אל תוך האימפריה. הם חדרו את החומה העצומה שהקים שו-סין, אביו של איבי-סין, כחיץ בפניהם, והחלו במסעות רצח וביזה ברחבי האימפריה.
התוצאות ההרסניות של פלישותיהם לא היו רק פוליטיות וצבאיות אלא גם כלכליות: החקלאות חדלה מלפעול כסדרה והדרכים נחסמו, עובדה שהפריעה לייבוא תבואה מחוץ לאור. באופן זה נוצר מצב של מחסור, שהגיע במהרה לאינפלציה קשה. מחירי התבואה נסקו פי שישים ובזו אחר זו חדלו הערים בפריפריה, אשר היו משועבדות לאור הבירה, להכיר בשלטונו של איבי-סין, ובכך פוררו את האימפריה עד שנשארה רק הבירה אור לבדה. עדות חשובה להתפוררות האימפריה הם המסמכים הכלכליים שנמצאו בערי שדה אלו, אשר מציינים פחות ופחות את תאריך כתיבת המסמך על פי שמות השנים שקבע איבי-סין. כמו כן, ישנן עדויות על הפסקת תשלומי מס הקרבן למקדש הראשי באור.
בחולשתו, שלח איבי-סין את הפקיד הבכיר אישבי-ארה כדי לקנות תבואה בצפון, וזה השיב לו במכתב בו הוא מפרט את קשיי העברת התבואה לאור בגלל שליטתם של האמורים על המצודות והדרכים. בסופו של המכתב, מציע אישבי-ארה למנותו לשליט של שתי ערים חשובות: איסין וניפור. איבי-סין הסכים להצעה זו, שייתכן ונאמרה אף בנימה של איום, ובכך סלל את הדרך לאישבי-ארה להיות המלך החשוב הבא במסופוטמיה שיבוא תחתיו. לאחר זמן לא רב, פלשו אף העילמים לאימפריה המפוררת, החריבו את הבירה אור ואת מקדשה, הרגו את תושביה והגלו את המלך איבי-סין לעילם, שם מצא את מותו. אירוע זה התרחש בשנת 2004 לפני הספירה, ועם נסיגת הפולשים מילא אישבי-ארה את הוואקום השלטוני שנוצר והקים שושלת מלוכה חדשה וחזקה, שושלת איסין.
נפילתו של איבי-סין היא גם נפילתה של ממלכת אור III, אשר תחת שלטונה זכתה התרבות השומרית לפריחה חסרת תקדים שהניבה את רוב היצירות השומריות הקלאסיות המוכרות לנו כיום. אמנם, בתקופות שבאו אחר כך המשיכו לכתוב בשומרית, אך השפה הלכה והתנוונה ואת מקומה דחקה השפה האכדית, שהפכה במהרה לשפה העיקרית של המסופוטמים ושל המרחב כולו. חורבנה של העיר אור ועימה הממלכה כולה מתועד בחמש קינות שומריות פיוטיות, שכל אחת מהן מוקדשת לחורבנה של עיר אחרת: הקינה על חורבן אור, הקינה על חורבן שומר ואור, הקינה על חורבן ניפור, הקינה על חורבן ארידו והקינה על חורבן ארך.
גדוד 202
אפופיס (אסטרואיד)