בעמדה המוצגת שחור משחק לעיתים קרובות 6... פה7 (החלופה המרכזית היא 6... מהג7 שיכולה להעביר את המשחק לפסים המרכזיים אחרי 7. מהז4 מהג7, אך לשחור אפשרות נוספת להשיב למסע 7. מהז4 במסע 7...ו5). כעת יכול הלבן לנצל את העדר הרץ שחור הצבע של השחור על ידי המסע 7. מהז4 תוך מתן שתי ברירות לשחור: הוא יכול להקריב את הרגלים באגף המלך על ידי 7...מהג7 8. מה:ז7 צז8 9. מה:ח7 ג:ד4 אך להרוס את מרכז הלבן מנגד, זו קרויה "הסתעפות הרגלי המורעל", או לחלופין לשחק 7... 0-0 8. רד3 פבג6 שמונע הפסד חומר, אך משאיר את המלך באגף בו הלבן מנסה לתקוף. בין המומחים להסתעפות זו נמנית רב האמן יהודית פולגאר.
ההסתעפות המתקדמת (1. ה4 ה6 2. ד4 ד5 3. ה5): הסתעפות זו הייתה בשימוש רב בימים המוקדמים של ההגנה הצרפתית. נימצוביץ' האמין שזו הבחירה הטובה ביותר של הלבן והעשיר את התאוריה בהרבה רעיונות מעניינים. למרות זאת ירדה הפופולריות של ההסתעפות המתקדמת במהלך המאה ה-20 עד שהוחייתה בשנות ה-80 על ידי רב האמן ייבגני סוושניקוב שממשיך להיות המומחה המוביל בהסתעפות זו. בשנים האחרונות הפתיחה הפכה פופולרית כמעט כמו המסע 3. פד2. רב האמן אלכסנדר גרישצוק הצליח בפתיחה זו בהתמודדות ברמות הגבוהות ביותר.
הקו הראשי בהסתעפות המתקדמת ממשיך 3... ג5 4. ג3 פג6 5. פו3 (אסטרטגיה חלופית לשחור היא 4..מהב6 5. פו3 רד7 עם הכוונה לשחק רב5) בשלב זה השחור בדרך כלל משחק 5... מהב6 או 5... רד7.
נימצוביץ' היה אף חלוץ בשתי הסתעפויות פְּרוֹבוֹקָטִיבִיות בהגנה הסיציליאנית:
אישיותו.
נימצוביץ' התנגד באדיקות לעישון ולשתיית אלכוהול וסבל מבריאות רופפת.
ישנן אָנֶקְדּוֹטות רבות ומשעשעות ביחס לנימצוביץ'. בתחרות שהשתתף בה בברלין הוא החמיץ את הפרס הראשון עקב הפסדו לזמיש. מיד לאחר מכן עלה נימצוביץ' על השולחן וצעק "מדוע הייתי צריך להפסיד לאידיוט הזה?" לנימצוביץ' היו גם עימותים ארוכים ומרים עם טאראש לגבי השאלה אילו רעיונות מהווים שחמט לשמו.
כמתנגד חריף לעישון, נימצוביץ' הוטרד מיריבים שהיו מעשנים כבדים. בהזדמנות אחת, לאחר שיריבו מילן וידמר הניח סיגר על השולחן, התלונן נימצוביץ' בפני שופט התחרות: "הוא מאיים לעשן, וכשחקן ותיק אתה ודאי יודע שאיום לעיתים קרובות חזק מהמימוש!"
היוהרה של נימצוביץ' ואמונתו ברעיונותיו על הגנת היתר עוררו את הנס קמוך לכתוב פרודיה עליו בפברואר 1928. הפרודיה כללה משחק מדומה נגד השחקן הדמיוני "שיטתון", שכביכול שוחק ונותח על ידי נימצוביץ' עצמו. ההערות הנלוות לניתוח המשחק מגזימות את רעיון הגנת היתר כמו גם מכריזות על הגאוניות האמיתית של הרעיון הנפלא. קמוך היה למעשה תומך גדול של נימצוביץ', אשר בעצמו שועשע מהמאמץ שהושקע בפרודיה.
גלקסית אנדרומדה
אהרן נימצוביץ'
Jeremy
Jeremy הוא סינגל מועמד לפרס גראמי של להקת הגראנג' פרל ג'אם מתוך אלבום הבכורה שלה, Ten. השיר הוא אחד הראשונים שהוציאה הלהקה והוא נחשב לאחד מלהיטי הרוק הגדולים של ראשית שנות התשעים. מילות השיר הושפעו מכתבה עיתונאית על ילד בשם ג'רמי וייד דל שירה בעצמו לעיני בני כיתתו בבוקרו של ה-8 בינואר 1991.
סקירה כללית.
דל, שהיה בן 16 במותו, תואר על ידי בני כיתתו כילד שקט ועצוב. הוא הגיע לכיתה באיחור באותו היום והתבקש על ידי המורה להביא אישור על איחורו ממשרד המנהל. הוא חזר אל הכיתה כשבידו אקדח תופי עם קליעי 357. מגנום. הוא התייצב אל מול שאר התלמידים והודיע "גבירתי, הבאתי את מה שבאמת הלכתי לשמו". הוא הכניס את לוע האקדח לפיו, וירה.
סולנה של פרל ג'אם, אדי ודר, נשאל על נושא השיר וענה כי "אתה מתאבד ומנסה להשיג את נקמתך על ידי הקרבה גדולה. כל מה שיישאר הוא כתבה בעיתון... שום דבר לא מתרחש בפועל... דבר אינו משתנה. העולם ממשיך בשלו ואתה אינך. הנקמה הטובה ביותר היא להמשיך לחיות ולהוכיח את עצמך. היה חזק יותר מאותם האנשים ונקמתך תהיה שלמה".
הוידאו קליפ לשיר, שזכה ב-4 פרסים בטקס פרסי המוזיקה של MTV לשנת 1993, בוים בידי מרק פלינגטון ופורסם ב-1992. הקליפ מציג ילד שהוריו מתעלמים ממנו ובני כיתתו מציקים לו, אשר רץ דרך יער וצועק על הוריו במהלך ארוחת הערב. ככל שהשיר הופך להיות דחוס ורגשי יותר, הופכת התנהגותו של הילד נרגשת יותר. הילד נראה עומד כאשר ידיו מורמות בצורת V (כפי שמתואר בתחילת השיר) מול קיר עולה בלהבות. מאוחר יותר הוא נראה מביט אל המצלמה כאשר הוא עטוף בדגל ארצות הברית. הסצנה האחרונה מציגה את הילד נכנס אל הכיתה, משליך תפוח אל עבר המורה ושולף רובה מתוך כיסו, כאשר הרובה עצמו אינו נראה על המסך אך כתפו של הילד נשמטת כתוצאה מן הכובד. הווידאו מסתיים בקלוז-אפ על פניו של הילד תוך שהוא עוצם את עיניו, ולאחר הבזק של אור המסך מחשיך ומיד לאחר מכן המצלמה עוברת באיטיות על פני הכיתה ומציגה את התלמידים קפואים לגמרי, מגוננים על עצמם, מכוסים בדמו של הילד ופניהם מביעות אימה.
MTV מנעה מפלינגטון לכלול בקליפ את הסצנה האחרונה שהוא תכנן להציג במקור, בה הילד מכניס את לוע הרובה לפיו ולוחץ על ההדק. הגרסה החלופית עשויה להתפרש כאלימה אפילו יותר מן הגרסה המקורית, ורבים חשבו שהילד ירה בבני כיתתו. הגרסה החדשה הציגה את התלמידים מצדיעים בצורה דומה למועל-יד, כאשר בגרסה הישנה הוצג דגל נאצי על קיר הכיתה. פלינגטון עצמו הודה כי הוא נרתע מהגרסה החדשה של הקליפ, ופרל ג'אם הפסיקו להפיק וידאו קליפים לאחר מכן, עד הקליפ לשיר "Do the Evolution" מ-1998 שכלל אנימציה בלבד.
הילד ג'רמי גולם בקליפ על ידי טרבור וילסון, שהיה בן 12 בעת צילום הקליפ. וילסון הופיע יחד עם חברי הלהקה כאשר הם קיבלו את פרסי ה-MTV של 1993, ובאותה ההזדמנות הציג אותו ודר בפני הקהל וקרא לעברם "זהו טרבור, הוא חי!" לפני שהעביר לו את הפרס לעיני כל. וילסון טבע למוות ב-2016 בפוארטו ריקו, והוא בן 36.
גברות בלוונדר
גברות בלוונדר (באנגלית: Ladies in Lavender) הוא סרט קולנוע משנת 2004 שביים השחקן צ'ארלס דאנס. הסרט מתרחש במחוז קורנוול שבאנגליה בשנות השלושים של המאה העשרים. צעיר פולני נסחף לחוף אחרי שספינתו נטרפה. שתי נשים מבוגרות אוספות אותו אל ביתן, ומגלות שיש לו כישרון מוזיקלי. השחקן הגרמני דניאל ברוהל בתפקידו הראשון בשפה האנגלית.
פס-קול.
בסרט משולבות מספר רב של יצירות לכינור ולתזמורת, אשר מרביתן נכתבו במיוחד לסרט על ידי נייג'ל הס. בנוסף, מנוגנות יצירות מאת מאסנה, סרסטה, דביסי ופאגאניני.
היצירות כולן מבוצעות על ידי הכנר האמריקני ג'ושוע בל.
ראוטר
הקרן הקיימת לישראל
רצח דני כץ
רצח דני כץ הוא פרשת רצח ואונס של נער ישראלי שנרצח בשנת 1983 בחיפה. פרשת הרצח זכתה להד רב במדינה לא רק בגלל אופיו האכזרי של הרצח, אלא גם בגלל משפטם של חמשת הרוצחים, שטענו כי ההודאות נגבו מהם תוך שימוש באמצעי חקירה פסולים. בעקבות דוח שכתבה המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, יהודית קרפ נערך לנאשמים משפט חוזר בו הורשעו שנית כמו גם בערעור.
חמשת הרוצחים הם ערבים ישראלים והרצח מוגדר כבעל רקע לאומני. דני כץ מונצח כחלל טרור באתר ההנצחה של חללי פעולות האיבה של הביטוח הלאומי.
הרצח והחקירה.
דן כץ, נער כבן 14 (נולד ב-6 בינואר 1969) תושב שכונת דניה בחיפה, יצא מביתו לבית חברו בתאריך ה-8 בדצמבר 1983. משלא שב לביתו החלה המשטרה בחיפושים נרחבים אחריו. שלושה ימים לאחר מכן נמצאה גופתו באקראי על ידי רועה צאן במערה ליד המושב יעד. הגופה הייתה עירומה, ללא חפציו של כץ, ועליה סימני מכות, חנק וחשד לתקיפה מינית.
ליד המערה שבה נמצאה גופתו של כץ נמצאה ערימת אשפה ובה עטיפת מחברת ומעטפה שעליה שמו של סמיר ג'נאמה. בדיקה העלתה שסמיר, תושב סכנין, עובד במשלוחים בסופרמרקט בשכונת דניה והדבר העלה את חשד המשטרה. סמיר נעצר ומסר אליבי שלפיו הוא עסק בחלוקת משלוחים באותו אחר הצהריים יחד עם פתחי ג'נאמה, בן-דודו, ועלי טראד גנאיים, גם הם תושבי סכנין. כן מסר שמות של שניים נוספים שטען שפגש באותו אחר הצהריים, אחמד מזייד קוזלי ועאטף איברהים סביחי, תושבי ואדי אל עין מתחת לדניה.
חמשת הנחקרים הכחישו בתחילה כל קשר לרצח, אולם ב-29 בדצמבר 1983 הודה אחמד בביצוע הרצח, אך ציין פרטים שגויים על הרצח ועל כן חוקרי המשטרה סברו שאין ממש בהודאה. לאחר שעברו שלושים ימי המעצר המותרים בחוק ללא אישור מיוחד מהיועץ המשפטי לממשלה שוחררו העצורים. בסוף ינואר נעצר סטודנט מסכנין שנעדר מלימודיו בימים סביב הרצח, בחשד למעורבות בו. בתחילת פברואר 1984 פרש ראש צוות החקירה, רפ"ק דב גנור, ובמקומו מונה סגן ניצב משה גולדגארט.
במרץ 1984, לאחר שלצוות החקירה צורפו חוקרים נוספים, שבה המשטרה ועצרה את סמיר, פתחי ועלי. לאחר חקירות חוזרות, הודו שלושתם והפלילו גם את אחמד ועאטף, שגם הם הודו בהמשך בביצוע הפשע. המשטרה הציגה את הודאת אחד החשודים שאמר שהרצח נועד לזעזע את הציבור היהודי בישראל. חלק מהחשודים טענו שההודאות הוצאו מהם באלימות קשה, אך אחמד סיפר שהוא רצח את דני כץ. לאחר תום החקירה במשטרה הועברו החשודים לחקירת שב"כ שהגיעה למסקנה שהנאשמים לא השתייכו להתארגנות או לגוף לאומני.
בכתב האישום שהוגש ב-12 באפריל 1984 נטען שהחמישה הבחינו בנער כשהוא צועד לבדו, וחטפו אותו ברכבם לכיוון אתר בנייה שומם. במהלך הנסיעה חסמו את פיו בסמרטוט והכו אותו עד שאיבד את הכרתו. באתר הבנייה, הכו החמישה את כץ מכות מוות וארבעה מהם אנסו אותו. לאחר מכן, השליכו את גופתו בין שיחים סמוך לאוניברסיטת חיפה. מאוחר יותר, בשעות הערב, חזרו החמישה אל המקום שבו הניחו את הגופה והעבירו אותה למערה באזור סכנין.
המשפט.