בישראל ראו בהחלטות ועידת ח'רטום אישוש לטענה שפני הערבים להמשך המאבק נגד ישראל וכי אין פרטנר למשא ומתן לשלום. ממשלת ישראל הוציאה החלטה המחויבת להשגת הסכמי שלום עם מדינות ערב, אך קובעת שאל מול סירוב הערבים לשאת ולתת על הסכם שלום, ישראל תעמוד "בעמדות החיוניות לביטחונה ולהתפתחותה הבלתי מופרעת של ישראל". גולדה מאיר הגדירה את החלטות ועידת ח'רטום כקריאה להשמדת ישראל והוכחה לכך שהעמדה הערבית לא השתנתה. ראש ממשלת ישראל, לוי אשכול, הגיב להחלטות הוועידה בעת שביקר בתעלת סואץ ואמר: "כשאין הידברות, אין דרך אלא לחפש ולמצוא גבולות טבעיים, ואין גבול טבעי מתעלה זו - תעלת סואץ". אבא אבן שלל את הפרשנות שהערבים גילו מתינות בוועידה. תגובה דומה נשמעה מהנרי קיסינג'ר שראה בהחלטות ועידת ח'רטום סימן לקיצוניות שהשתלטה על העולם הערבי לאחר מלחמת ששת הימים. פרופסור ויליאם קוונדט אמר שהעמדה הערבית הוקשחה בוועידה. היו גם אישים בעולם הערבי, כמו עבד אל עזיז רמאדאן, שהציגו את הוועידה כסתימת הגולל על כל פתרון פוליטי.
מנגד, אחמד שוקיירי הגיב להחלטות הוועידה כתבוסה שנייה של הערבים לאחר התבוסה במלחמת ששת הימים. לטענתו, הוועידה היא התחלה של ויתורים פוליטיים גדולים וויתור על המאבק לשחרור פלסטין. בהתבטאויות של אישים ערביים נאמר שהחלטות ועידת ח'רטום שוללות הסכם שלום עם ישראל, אולם אינן שוללות הגעה למצב של אי לוחמה.
התקשורת בארצות הברית ציינה את השינוי בעמדה הערבית וראתה בכך התפתחות חיובית. עמדה דומה הופיעה בדו"ח שהוגש לנשיא לינדון ג'ונסון והובעה על ידי גורמים מערביים שונים.
התפתחויות מאוחרות.
לאחר קבלת החלטה 242 של מועצת הביטחון של האו"ם ותחילת שליחותו של גונאר יארינג, ביקש המלך חוסיין לכנס ועידה ערבית נוספת, בטענה שהחלטות ועידת ח'רטום כבר אינן רלוונטיות למצב החדש שנוצר. ככל הנראה, חוסיין הרגיש שהחלטות ועידת ח'רטום אינן מאפשרות לו מספיק גמישות במשא ומתן עם יארינג. תגובת פייסל, מלך ערב הסעודית, הייתה שלילית. דבריו הביעו את העמדה שהחלטות ועידת ח'רטום היוו את קצה גבול הוויתורים של הערבים וועידה נוספת צריכה להתכנס רק כדי להחליט על כישלון הניסיונות להגיע לפתרון פוליטי וחזרה למאבק מזוין.
המגבלות שנכללו בשלושת הלאווים הביאו להבנה בינלאומית רבה לעמדה הישראלית שעמדות הערבים אינן ריאליסטיות ובכך תרמו ככל הנראה למניעת השגת הסדר.
הערכה.
בוועידת ח'רטום החליטו מנהיגי המדינות הערביות - לראשונה - לנקוט דרכים מדיניות ודיפלומטיות להשבת אדמותיהם "הכבושות". עד אז דובר תמיד על "שחרור" האדמות ו"השמדת מדינת ישראל" בדרכים צבאיות. הדעות חלוקות לגבי המשמעות המעשית של שינוי זה בטון הערבי. בני מוריס הציג את החלטות הוועדה כמסמור עמדה סרבנית שטרפדה כל מהלך לשלום באזור למשך עשור. יהושפט הרכבי טען שהחלטות ועידת ח'רטום מבטאות מחויבות להשמדת מדינת ישראל. לדבריו, הערבים דחו את האפשרות של משא ומתן עם ישראל "לא בגלל שהם העדיפו דרך אחרת לשלום". לפי עמדה זאת, הטון הערבי שלפחות כלפי חוץ הוצג כמתון יחסית בוועידת ח'רטום לא היווה יותר מניסיון לקדם לחץ בינלאומי לנסיגה ישראלית כמו שאירע לאחר מלחמת סיני.
לעומת זאת, היו שראו בהחלטות הוועידה יותר מפתח להשגת הסדר בין ישראל למדינות ערב. אבי שליים הציג את הוועידה כנקודת מפנה בעמדה הערבית. לטענתו, הערבים פירשו את שלושת הלאווים כ-"לא לשלום רשמי עם ישראל, אך לא דחייה של השלום, לא למשא ומתן ישיר, בלא לסרב למשא ומתן עקיף, לא להכרה דה יורה בישראל אך קבלת התקיימותה כמדינה. שלמה גזית מעלה את השאלה האם ישראל החמיצה הזדמנות לפתוח בדיאלוג עם מדינות ערב בפרשנותה המחמירה של המשמעות של החלטות ועידת ח'רטום. אלן הארט, הידוע כמבקר חריף של ישראל, טען שהחלטת ועידת ח'רטום נתנה לחוסיין ונאצר אור ירוק להתקדם בזהירות לקראת הסדר עם ישראל ואילו המנהיגים הישראלים רצו בשלום תמורת שטחים ולא היו מתעלמים מהשינוי בעמדה הערבית שהשתקפה בהחלטת ח'רטום, ההיסטוריה הייתה אחרת.
שלושת הלאווים
אדר היקר
אֶדֶר הַיְקָר הוא שם אחד מספריו המוקדמים של הרב קוק. שם הספר הוא ראשי תיבות של (הרב) אליהו דוד רבינוביץ' אשר היה חותנו של הרב קוק. מקור הביטוי "אדר היקר" הוא מ: הפרק השלם בזכריה הוא משל העוסק בגאולת ה' את עמו. כמו כן, לפני המאמר הראשון בספר מצוטט פסוק מאותו פרק (פסוק ז') ודרשת חז"ל עליו.
בספר זה משרטט הרב קוק בהרחבה קווים לדמותו של חותנו, האדר"ת, תוך שהוא משלב קטעים אוטוביוגרפיים מכתבי האדר"ת, אולם רובו של הספר מוקדש לרעיונות מחשבתיים של מחברו. הספר נדפס לראשונה ביפו בשנת ה'תרס"ו (1906) בידי שמואל קוק, אחיו של המחבר.
בקיץ תשכ"ז (1967), לאחר שהמהדורה הראשונה הפכה בלתי ניתנת להשגה, הדפיס מחדש בנו של הרב קוק ועורך כתביו, הרב צבי יהודה קוק, את אדר היקר כשהוא מצרף אליו כנספח עשרים איגרות פרי עטו של האדר"ת.
במהדורה זו צירף הרב צבי יהודה ספר נוסף שכתב הרב קוק באותה תקופה - עקבי הצאן. הספר הכולל מאמרים בכמה תחומים, המפורסם שבהם הוא "מאמר הדור". בין המאמרים הנוספים המופיעים בספר - "הפחד" ו"הענג השמחה".
הספר יצא לאור על ידי מוסד הרב קוק.
מתכני הספר.
בהיותו בתשתיתו ספר ביוגרפיה של האדר"ת, אחד התכנים בספר הוא ערך סיפור תולדותיהם של צדיקים. לדברי הראי"ה עצם סיפור תולדותיהם של הצדיקים מטהר את העולם:
תגובות לספר.
כתגובה לספר כתב הרב אליקים געציל ליובאוונא, מחסידי ברסלב איגרת תגובה, לפיה אילו היה משתמש הראי"ה בכתבי רבי נחמן מברסלב לא היה צריך להשתמש במילים לועזיות: "אילו ידעתם את טוב הספרים האלה ואת שיחם אז לא הוכרחתם לשנות את מלבושכם כל-כך". הוא מבקש מהראי"ה שיבאר את המילים הזרות שנמצאות בספרו, ושיודיע האם כוונתו לתמוך בדרך הציונות.
טבעת
טבעת היא תכשיט הנענד סביב האצבע של כף היד או של כף הרגל.
הטבעות נענדות הן על ידי גברים והן על ידי נשים. טבעות עשויות ממתכת (בעיקר זהב, כסף ופלטינה), פלסטיק, עץ, עצם, זכוכית וחומרים נוספים. טבעות מעוטרות לעיתים באבנים יקרות או יהלומים.
בתרבות המערבית משמשת טבעת כדי לסמל נישואין או אירוסין.
מידת טבעת.
ארגון התקינה הבינלאומי (ISO) מגדיר את מידת הטבעת לפי הקוטר הפנימי שלה, הנמדד במילימטרים. המידה מצוינת באופנים שונים ברחבי העולם:
בישראל יש שתי שיטות נפוצות למידות של טבעות:
בארצות הברית וקנדה משתמשים גם כן בשיטה נומיטרית למדידת טבעת: המידות נעות בין 0 ל-16 ומחולקות לרבעים וחצאים. בבריטניה ואירלנד משתמשים באותיות A-Z למידת הטבעת, עם חלוקה לחצאים. בספרד, איטליה ושווייץ נהוג לציין את מידות הטבעות לפי הנוסחה הבאה: הקוטר הפנימי של הטבעת פחות 40 מ"מ. המידות של טבעות ברוסיה מצוינות לפי הקוטר הפנימי שלהן.
וינה הצעירה
"וינה הצעירה" (Jung-Wien) הייתה תנועה רוחנית-ספרותית שפעלה בעיר וינה, בירת האימפריה האוסטרו-הונגרית, בעשורים האחרונים של המאה ה-19 וב"מפנה המאות", בין השנים 1890 ו-1914.
בקבוצת "וינה הצעירה" נקבצו טובי המשוררים וסופרים האוסטרים, והתנועה פעלה עד מלחמת העולם הראשונה. בין הבולטים שבחברי "וינה הצעירה" היו המשוררים ריינר מריה רילקה והוגו פון הופמנסתאל, המספרים ריכרד בר-הופמן, ארתור שניצלר, פטר אלטנברג ושטפן צווייג, וכן עיתונאים-הוגים כקרל קראוס.
התנועה הולידה הלכי רוח וזרמים ספרותיים שהתייחדו בנאו-רומנטיות, בליריקה בעלת הלך רוח קדורני, באסתטיזם קיצוני, ואפילו באימפרסיוניזם. התנועה צמחה על רקע הרגשת החידלון, סוף התקופה, האופיינית ל"מפנה המאות" באימפריה המתפוררת.
תנועת "וינה הצעירה" נטלה את שמה וחלק ממטרותיה מתנועת "גרמניה הצעירה", תנועה ליברלית של אנשי רוח ויוצרים, שקמה בגרמניה, באמצע המאה התשע עשרה, ברוחה של המהפכה הצרפתית.
Lightbulb Sun
Lightbulb Sun הוא אלבום האולפן השישי של להקת הרוק המתקדם הבריטית פורקיופיין טרי. האלבום יצא בשנת 2000, ונחשב לאחד האלבומים המוצלחים יותר של הלהקה.
שי להב (מוזיקאי)
שי להב (נולד בטבריה ב-15 בספטמבר 1968) הוא זמר, קלידן ומפיק ישראלי. חבר בלהקת מופע הארנבות של ד"ר קספר.
ביוגרפיה.
בשנות התשעים במקביל לחברותו במופע הארנבות של ד"ר קספר, כתב והלחין מספר שירים לשרון חזיז (ביניהם הלהיט: "קח אותי לשם" אותו חלק בקרדיט בכתיבה עם מאיר גולדברג). להב הפיק, הלחין ועיבד את אלבומיהם של
להקת היי פייב.
ב-1998 מונה למנהל המחלקה העברית בחברת התקליטים "אן אם סי" ושימש בתפקיד עד לשנת 2000.
בשנת 2004, הוציא להב את האלבום "אדוני הממון", כשבמקביל אליו יצא לסיבוב הופעות. האלבום כולל 11 רצועות כאשר הרצועה האחרונה, "הקומיקאים", בוצעה במקור על ידי "מופע הארנבות של ד"ר קספר" ובגרסה זו, בנוסף לבתים המקוריים, היא קיבלה טקסט נוסף המודיע כי כל עניין הקומיקאים שבוצע בעבר היה משחק ואילו עתה אין זמן לחלום.
בשנת 2012 שי להב השתתף במיזם של הצגת פרינג' של תיאטרון באר שבע ובו הצגה מאת העיתונאי שי להב מתרחשת על הבמה ובמקביל שי להב המוזיקאי מלווה בנגנים ויפעת נוח להב (ליברה) מבצעים שירים הקשורים למתרחש בעלילה, על הבמה. המחזה אשר נקרא "משחק באש" הוקלט לאלבום והופץ במקביל ליציאת המחזה ולהצגתו. עיקרו של המחזה עוסק בזוגיות רומנטית ובשגרה היום-יומית אשר חווים זוג נשוי במשך שנות חייהם.
בשנת 2013 שימש כמעבד המוזיקלי בסדרת הריאליטי "מה שקורה באילת VIP" שם חבר לאיתי שגב, במאי ויוצר הסדרה. שיתוף הפעולה ביניהם הניב עבודה על פרויקט ייחודי ובשנת 2014 הקליטו אלבום חושפני אשר נקרא "זמנקליני".
להב הוא הקלידן של להקת אור כשדים.