נענע דיסק היא חברת תקליטים ישראלית שנוסדה ב-7 בדצמבר 1988 על ידי ניצן זעירא. האלבום הראשון שיצא בחברת התקליטים הוא סיפורים מהקופסא של רמי פורטיס.
בלייבל יצאו יותר מ-200 אלבומים, ביניהם אלבומים של רמי פורטיס, ברי סחרוף וכצמד פורטיסחרוף, שולי רנד, כרמלה גרוס ואגנר, מאיר אריאל, נקמת הטרקטור, דן תורן, אפרת בן צור, כנסיית השכל, מוניקה סקס, אהובה עוזרי, יסמין אבן, מאור כהן, עוזי נבון, אלגנט ועוד. האמנים ג'וני שועלי, רעש, שניר ימין, רוקפור ואחרים הוציאו בנענע דיסק אלבומים תחת הכינוי "בננה".
היסטוריה.
הלייבל נוסד ב-1988 ובאותה שנה הוציא רק את האלבום סיפורים מהקופסא של רמי פורטיס. בשנותיו הראשונות הוציא אלבומים גם לברי סחרוף, מאיר אריאל, נקמת הטרקטור ועוד. ב-1998, לכבוד חגיגות שנת ה-50 למדינת ישראל, יצא בלייבל האוסף עבודה עברית, שבו אומנים ישראלים מובילים הקליטו גרסאות חדשות לשירים בולטים של אמנים אחרים.
בשנת 2001 חגג המותג "בר מצווה" בהוצאת אלבום אוסף ובשתי הופעות ענק של אמניו שהתקיימו באולם הסינרמה בתל אביב.
באמצע 2004 נפתח אתר iMusic, שמציע למכירה את כל אלבומי הלייבל ואלבומים נוספים בפורמט MP3.
לנענע דיסק חברת בת בשם "מימ", שהם ראשי תיבות של מוזיקה יהודית מקורית. תחת הלייבל מימ יצאו אלבומים לאהרון רזאל, עדי רן, אליעד אליהו ועוד.
עם התפרצות נגיף הקורונה בישראל בשנת 2020 שוקדת "נענע דיסק" יחד עם ניצן זעירא על ניהול פרויקט צו השעה.
נענע דיסק הפיצה בעבר את אלבומיה באמצעות מערך ההפצה של חברות תקליטים אחרות בישראל (בהן NMC, התו השמיני והליקון), אך החל משנת 2016 הם מופצים עצמאית על ידה הן פיזית והן דיגיטלית.
עגורן גשר
עגורן גשר הוא מנוף (עגורן) המותקן בתקרת אולמות ייצור או מחסנים, ונועד להרמה ושינוע חומרים או חלקים כבדים. יתרונו של העגורן מסוג זה שהוא מרחף מעל למשטח העבודה ויכול לנוע לכל נקודה באזור הכיסוי שלו ללא כל הפרעה למעט קירות ועמודים. הוא משמש להעברת חומר מנקודה לנקודה, העמסת חומר וסיוע בהרכבת מכונות וציוד.
מבנה העגורן.
לעגורן הגשר שלושה צירי תנועה: אורכי, רוחבי וציר הגובה. העגורן מורכב מקורת רוחב אחת או יותר (מיפתח העגורן) אשר באמצעות גלגלים ומערכת הנע מונחת בקצותיה על שתי קורות אורך ויכולה לנוע לאורכן. כך מתקבל ציר התנועה האורכי. על הקורה מותקנת כננת אשר יכולה לנוע לאורך הקורה אף היא בעזרת גלגלים ומערכת הנע. מכאן מתקבל ציר התנועה הרוחבי. הכננת היא מערכת הרמה הכוללת גלגלת, כבל ומנוע. על הגלגלת נגלל כבל ובקצה וו או אמצעי תפיסה אחר.
עגורני גשר מיועדים לשאת משקלים כבדים ויכולים להגיע לעומסים של 800 טונות. מיפתחי העגורן יכולים להגיע עד 60 מטר.
קורות האורך נתמכות על עמודים המותקנים בצידי אזור הכיסוי של העגורן או מהווים חלק מהמבנה עצמו. כדי להגיע למיפתחים גדולים ומשקלים גבוהים יש צורך בשתי קורות רוחב עליהם מותקנת עגלה המהווה כננת.
אמצעי התפיסה של עגורן הגשר מגוונים ומותאמים ליישום: ווים רגילים, שרשראות עם מענבים, חובקים צורתיים (לדוגמה: חבק להרמת גלילי נייר בבית דפוס), זרועות עם פיות ואקום נצמדות להרמת חומרים שטוחים (פחים, זכוכית) או אלקטרומגנט.
תפעול העגורן.
העגורן מופעל מהקרקע באמצעות כבל חשמלי ומערכת בקרה או באמצעות מערכת בקרה מרחוק על ידי רדיו או תת-אדום. לרוב העובד מחזיק את מערכת הבקרה בידו ומתקדם יחד עם העגורן.
מערכות בקרה, גובלי תנועה ועומס, התראות בפני עומס יתר ומפסקי בטיחות מותקנים על העגורן כדי להגן על העובדים, המבנה והעגורן עצמו. עגורן הגשר מוגדר מתקן הרמה וחייב במדינת ישראל ברישוי ובבדיקות תקינות תקופתיות על פי תקנות הבטיחות.
ניאופלטוניזם
אלוין איילי
Juno Reactor
Juno Reactor הוא הרכב גואה טראנס פסיכדלי המשלב אלמנטים שבטיים. ההרכב כולל בהווה את בן ווטקינס ומייק מקגויר ובעבר כלל גם את יוהאן בליי, סטיבן הוולק וג'נס ולדנבק. מוזיקה של ההרכב שימשה, בין השאר, בפסקול של סרטי המטריקס. באוקטובר 1997 הגיעו חברי ההרכב להופעה בסינרמה בתל אביב אך כניסתם לארץ נאסרה על ידי המשטרה בטענה שהם נתפסו בעבר משתמשים בסמים לא חוקיים. מאז התקרית הופיע ההרכב בישראל מספר פעמים.
היסטוריה.
פרויקט הטיל.
ההרכב נוצר במקור בשנת 1990 על ידי בן ווטקינס וסטיבן הוולק כפרויקט אמביינט ניסיוני לכתיבת מוזיקה לליווי מופע פסלים אמנותי של הפסלת נורמה פלצ'ר (חברתו של ווטקינס) שנקרא פרויקט הטיל. חלקו העיקרי של המופע היה העתק של טיל צבאי בגובה עשרים מטרים בשם "Juno Reactor" אשר הוצא משימוש אותו ניידה החבורה ברחבי לונדון תוך כדי נגינת מוזיקה של ההרכב ברמקולים - כל זאת במטרה לעורר את מודעות הציבור למלחמה גרעינית. "[זה] היה עשוי בטון כחול ונראה כמו זנב של דינוזאור שיוצא ממנו עשן" - אמר ווטקינס בראיון. בנייתו של הפרויקט נמשכה כחודש אולם המופע ארך שעות בודדות בלבד - עד שהגיעה משטרת לונדון, פירקה את הפסל ולקחה את כולם למעצר. המוזיקה שוחררה לבסוף כאלבומו השני של ההרכב - Luciana.
1993 ואחרי.
ב-1993 הוציא ההרכב את הסינגל הראשון "Laughing Gas", אך אלבומם השלישי, Beyond the Infinite, הוא שזכה להצלחה גדולה ואף נחשב לאחד מאלבומי הגואה-טראנס הראשונים. האלבום הרביעי, Bible of Dreams, סימן שינוי בכיוון המוזיקלי - צמצום במקצבי הריקוד תוך הוספת אלמנטים שבטיים.
ביולי 2006 מתוכנן לצאת מיני אלבום חדש של ההרכב (תחת השם - Superman – the immaculate Crucifixion) בצמוד להשקת הסרט "Brave Story" ביפן. בכתיבת אחת הרצועות באלבום משתתף Ghetto Priest חבר ההרכב Asian Dub Foundation.
מקור השם.
יונו הוא שמה של אלה רומאית עתיקה. לפיכך נאמר כי שם הלהקה מסמל "תחנת כוח של הדתות העתיקות". אחד מעיצובי הלוגו של ההרכב הוא בצורת סמל המקושר עם האסטרואיד יונו.
Dryopithecidae
זאק סטארקי
זאק סטארקי (באנגלית: Zak Starkey; נולד ב-13 בספטמבר 1965) הוא מתופף בלהקות אואזיס והמי, ובנו של המתופף המפורסם רינגו סטאר, חבר להקת הביטלס לשעבר.
ביוגרפיה.
חייו האישיים.
סטארקי נולד בלונדון, אנגליה למורין וריצ'רד סטארקי ג'וניור (רינגו סטאר). יש לו שני אחים צעירים ממנו. הוריו של סטארקי נפרדו ב-1974, והתגרשו ב-1975. שניהם התחתנו שוב. אמו של סטארקי נפטרה ב-1994 מלוקמיה, למרות שתרם לה מח עצם לצורך השתלה.
סטארקי נישא לשרה ב-22 בינואר 1985. ב-7 בספטמבר 1985, נולדה בתו.
קריירה.
סטארקי קיבל את מערכת התופים הראשונה שלו מאביו. בגיל 8, הוא התחיל להתעניין במוזיקה. בגיל 10, הוא התחיל ללמד את עצמו לנגן בתופים, לאחר שקיבל רק שיעור אחד מאביו, שדיווח שלא רצה שבנו ילך בעקבותיו, ותמיד חשב שבנו יהיה עורך דין או רופא, ולא מתופף כמוהו.
&lt;BR&gt;בגיל 12, סטארקי כבר הופיע עם להקה בפאב.
בנעוריו, סטארקי היה חבר בלהקת הגראז' רוק "The Next". לאחר מכן עבד עם להקת "Spencer Davis Group". ב-1985, זמן קצר לאחר שהתחתן, הוציא סטארקי גרסה מוזיקלית לספר הרוח בערבי הנחל ביחד עם אדי הארדין.
סטארקי השתתף באלבום האחרון של להקת המי ובמספר הופעות עימם.
ב-2004, הצטרף סטארקי ללהקת אואזיס. במאי 2008 נודע כי סטארקי עוזב את הלהקה לאחר ריב שהתקיים בינו לבין נואל גלאגר. גלאגר אימת את הידיעה, וסיפר שמתופפו של רובי ויליאמס, כריס שארוק יחליף את מקומו של סטארקי.
צמח שאבאד
צֶמַח שַׁאבַּאד (5 בפברואר 1864–1935) היה עורך עיתונות ביידיש, רופא ופוליטיקאי יהודי ליטאי, בין שתי מלחמות העולם.
חייו.
צמח שאבאד נולד בגטו היהודי בווילנה, לאב סוחר שחי כל ימיו במוסקבה. עם מות אביו הוצא מה"חדר" והועבר לגימנסיה רוסית. בשנת 1881, עבר עם הוריו למוסקבה, לאחר שלוש שנים החל ללמוד באוניברסיטה בעיר, ובשנת 1883 סיים את לימודיו עם תזה בנושא מחלת הסוכרת. כמו כן היה חבר בולט בתנועות שונות, בהן חברת מרבי השכלה, הס"ר ו"הקבוצה הדמוקרטית היהודית". לאחר זמן חזר לווילנה, והפיץ את רעיונות התנועה המהפכנית בעיר. בעקבות מהפכת 1905 נאסר על ידי השלטונות וישב כחצי שנה בכלא. הוא נידון לגלות, שהומרה לאחר השתדלויות רבות אצל השלטון בהרחקה מהמדינה למשך שלוש שנים. התגורר במשך שנתיים בגרמניה, בשווייץ ובאנגליה, ובשנת 1907 הורשה לחזור לווילנה. עם שובו חזר לפעילותו הציבורית, והשתייך להסתדרות הדמוקרטית של המיעוטים הלאומיים. בעת מלחמת העולם הראשונה התנדב לשרת כרופא צבאי, ונשלח לחזית גליציה. עם תום המלחמה הצטרף וייסד ועדי-עזרה רבים לפליטים ונצרכים יהודים. ייסד וניהל מוסדות ציבור רבים, והיה רופא ילדים מפורסם. בשנת 1911 העלה רעיון הקמת החברה ההיסטורית אתנוגרפית יהודית בליטא, חזון שהגשים עצמו.
שאבאד הקים, ערך והוציא לאור במשך שנים רבות דו-שבועון ביידיש, בשם "פאלקס-געזונט", לבריאות העם, ותרם רבות לקידום הבריאות, ההיגיינה והרפואה המודרנית בקהילת וילנה. כתב-העת נתקיים משנת 1923 ועד יוני 1940 (כתב העת המשיך לצאת בווילנה גם אחרי מותו של צמח שאבאד). היה מקימה של "המפלגה היהודית הדמוקרטית", ששמה הוחלף לאחר מכן ל"מפלגה העממית", חבר במועצת העיר, ונציג ב"סיים" הפולני כחבר רשימת המיעוטים.
במסגרת פעילותו הציבורית והציונית סייר ד"ר שאבאד עם קבוצת רופאים ליטאים בארץ ישראל ב-1932. במהלך מסעו נערכה לכבודו ולכבוד ד"ר אבא לפין מקובנה, קבלת פנים על ידי ועדת הבריאות של כנסת ישראל והסתדרות הרופאים בירושלים.