זמן קצר לאחר מכן הורה הימלר על הקמת חטיבת פרשים של האס אס בפיקודו של הרמן פגליין. כמו כן, הימלר הורה לפון באך להציג בפניו את התוכנית הצבאית של פעולת ההשמדה. "הצו המיוחד" של הימלר מיום 28 ביולי 1941 הורה על פון דם באך להשמיד בחריפות את אוכלוסיית אזור ביצות פריפיאט - לירות בגברים, לגרש נשים וילדים, להחרים את בעלי החיים והאוכל, לשרוף הרגלים. לעומת זאת, היה חשוב "לחוס" על האוכלוסייה "שמפגינה יחס נעים לגרמנים" ואף לחמשה באופן חלקי. פקודותיו של הימלר למבצע הועברו לפגליין דרך סגן בריגדפיהרר קורק קנובלאוך, שנפגש עימו ועם באך-זלבסקי ב-28 ביולי במגוריהם החדשים בליאכוביצ'י בביילורוסיה. פגליין פירש את הוראות אלה באופן הבא: חיילי האויב במדים היו אמורים להילקח בשבי, ואלה שנמצאו מחוץ למדים היו אמורים לירות בהם. גברים יהודים, למעט כמה עובדים מיומנים כמו רופאים ועובדי עור, יחוסלו בירי. פגליין חילק את השטח שיש לכסות לשני חלקים המחולקים על ידי נהר פריפיאט, כאשר הגדוד הראשון לוקח את המחצית הצפונית והגדוד השני בדרום. הגדודים עברו את דרכם ממזרח למערב דרך השטח שהוקצה להם והגישו מדי יום דיווחים על מספר ההרוגים והכלואים.
הימלר הודיע לפגליין במברק ב-1 באוגוסט שהמספרים שנהרגו עד כה היו נמוכים מדי. כעבור כמה ימים הוציא הימלר צו משטרתי מספר 42, שקרא להרוג את כל הגברים היהודים מעל גיל 14. הנשים והילדים יובלו לביצות ויוטבעו. כך היו היחידות של פגליין מהראשונות בשואה שחיסלו קהילות יהודיות שלמות. מכיוון שהמים בביצות היו רדודים מדי ובאזורים מסוימים לא היו ביצות, הוכח שזה לא מעשי להטביע את הנשים והילדים, כך שבסופו של דבר הם נורו גם הם.
השלב הראשון.
כוחות של גדוד פרשים של האס אס הראשון עברו מברנוביץ' לכיוון לחוביצ'ה - איוואצביצ'י - ברזה קרטוסקה - פרוז'ני ו"סרקו" את השטח מדרום, דרום-מזרח ודרום-מערב והגיעו לנהר פריפיאט. כוחות של גדוד הפרשים השני עברו מלוצק לקאמן-קשירסקי, - דרוהיצ'ין, איבאנבה, סארני, לוניניץ ופינסק, וסרקו את השטח מדרום ומצפון לנהר פריפיאט, עד למפגש עם גדוד הפרשים הראשון.
בתיאום עם האס אס, ביצע איינזצגרופן B את ההשמדה ההמונית של האוכלוסייה היהודית בפינסק. מלבד זאת, כמה אלמנטים מדיוויזיות הפרשים של אס אס הקימו את הכוח המוביל שנועד לחסום כוחות סובייטים שפרצו מהכיתור בסביבת כביש סלוצק - באברויסק ב-27 ביולי.
השלב השני.
כוחות חטיבת פרשים של אס אס עברו מקו הרכבת הראשוני של ברנוביץ'-לוניניץ מזרחה וניהלו את עבודת "הטיהור" של הגדה הימנית והשמאלית של נהר פריפיאט.
במהלך שלב זה נלחם הגדוד השני בגדוד אחד או שניים של הכוחות הסדירים והלא-סדירים הסובייטיים ב-21 באוגוסט 1941 ליד טורוב. על פי הדיווח מיום 29 באוגוסט, אבדות החטיבה היו 23 הרוגים ופצועים, ואבדן הכוחות הסובייטים היה בין 600 ל-700 הרוגים ו-10 שבויים.
השלב השני של המבצע הסתיים ב-29 באוגוסט או ב-31 באוגוסט. בדו"ח הסופי של פגליין על המבצע, מיום 18 בספטמבר, נכתב כי הם הרגו 14,178 יהודים, 1,001 פרטיזנים, ו-699 חיילים מהצבא האדום עם הפסדים של 17 הרוגים, 36 פצועים ו-3 נעדרים. ההיסטוריון הנינג פייפר מעריך שמספר היהודים שנהרגו בפועל היה קרוב יותר ל-23,700.
מועצת העם הסורית
Yad Vashem
רעידות האדמה בנפת שוף בלבנון (1956)
עוד אח אחד
עוד אח אחד הוא פזמון עברי שנכתב, הולחן ובוצע על ידי פישי הגדול, והתפרסם בביצועה של להקת הדג נחש.
רקע.
השיר בוצע במקור על ידי פישי הגדול ויצא לאור בשנת 1999 באלבום האוסף של חברת התקליטים של קובי אוז, "לבנטיני", בה היה חתום פישי הגדול "דליקטס לאוזניים". בשנת 2000, נכלל השיר גם באלבומו הראשון של פישי הגדול, "הסנדק". השיר הוקלט בשנת 1996 ונחשב לאחד משירי הדאנסהול הראשונים שהופקו בישראל. השיר הוא שיר מחאה שנכתב לזכרו של סהר אזולאי, חבר בכנופיית פרדס כץ, שהייתה מעורבת בסכסוך דמים רצחני. פישי הגדול סיפר כי ההשראה לשיר הגיעה משירו של זמר הדאנסהול ביני מאן, "Berry Yuh Ded Now".
ב-2010, הקליטה להקת הדג נחש עבור אלבום האולפן החמישי "6" גרסת כיסוי לשיר המשלבת בתוכה מילים נוספות שכתבו חברי הלהקה. השיר הגיע בשיאו למקום הראשון במצעד השבועי של רשת ג'. במצעד השנתי של התחנה, דורג השיר במקום ה-30. במצעד השנתי של גלגלצ, דורג השיר במקום ה-20.
רולס-רויס קולינן
רולס-רויס קולינן (באנגלית: Rolls-Royce Cullinan) הוא SUV (ראשי תיבות של Sport utility vehicle) מפואר, המוגדר כמכונית סלון מתוצרת יצרנית רכבי היוקרה הבריטית רולס-רויס המיוצר משנת 2018 בבריטניה.
"רולס-רויס קולינן" הוא ה-SUV הראשון שמייצרת היצרנית רולס-רויס.
איורים לאליס בארץ הפלאות
ישראל בונדק
ישראל בונדק (נולד ב-1955) הוא אמרגן, פזמונאי ומלחין ישראלי.
ביוגרפיה.
בונדק נולד וגדל בירושלים. אביו פועל בניין ואמו הייתה עקרת בית. הוריו עלו בשנות החמישים מכורדיסטן והתיישבו בשכונת הכורדים.
בגיל 14 החל להיות פעיל בתנועת "הפנתרים השחורים".
בונדק שימש כאמרגנם של זהבה בן, מייק שריף ולינט ומשמש כאמרגנה של אתי לוי. בשנת 1992 כתב והלחין את השיר "נשבע לך לא בוגד".
באותה שנה הקים בונדק את תחנת הרדיו הפיראטית "קול המזרח", ששידרה מוזיקה מזרחית. בשנת 2009 הורשע בהפעלת תחנת רדיו פיראטית ונגזרו עליו שנתיים מאסר. היה זה העונש הכבד ביותר שהוטל עד אז על מפעיל תחנת רדיו פיראטית. העונש הופחת בהמשך ל-18 חודשי מאסר, בתוספת קנס של 25,000 שקל. דבריו של השופט אלכסנדר רון עוררו סערה לאחר שהתייחס לפעילותו של בונדק בפנתרים השחורים וכתב "תרבות המאבק הזו על נגזרותיה, וליתר דיוק תת-התרבות הזאת, עבר זמנה, אם בכלל היה לה מקום אי פעם". נציב תלונות הציבור על שופטים, השופט בדימוס אליעזר גולדברג הביע ביקורת כלפי אמירתו של השופט רון. בשנת 2013, לאחר שלא שילם את הקנס שהוטל עליו, החל לרצות 50 ימים מאסר.
המרכז הרוסי לחינוך וחקר השואה
המרכז הרוסי לחינוך וחקר השואה הוקם בשנת 1992 במוסקבה, ומאז הוא עובד על העלאת המודעות לשואה בחברה הרוסית. זהו הארגון הלא-ממשלתי היחיד בפדרציה הרוסית, המוקדש לחקר חיי היהודים הסובייטים במלחמה הפטריוטית הגדולה.
אחריות ופעילויות.
המשימות העיקריות של המרכז כוללות מחקר היסטורי, ביצוע טקסי זיכרון, שילוב נושא השואה בתוכניות הלימודים של בתי ספר תיכוניים ואוניברסיטאות, קידום גיבוש דעות וכן ראיונות עם ניצולי שואה. בנוסף, המרכז מארגן תערוכות קבועות.
מרכז השואה שם לעצמו למטרה ליידע את הציבור הרוסי על רצח העם של יהודים. הבסיס למטרה זו הוא ספריית המומחים, בה ניתן למצוא מספר רב של פרסומים הנוגעים לשואה בברית המועצות לשעבר. מלבד זאת, הספרייה כוללת אוסף וידאו וארכיון לשימור חפציהם האישיים של אסירי הגטאות לשעבר, משתתפים במלחמה הפטריוטית הגדולה וחברי המחתרות. הוא מציע גם חדר סמינרים משלו עם תערוכה תיעודית קבועה. מעבר לכך, נערכות מעת לעת תערוכות מתחלפות.
קבוצת היעד החשובה ביותר לתוכניות החינוך של המרכז היא מורים. פרויקטים חדשים מפותחים ומיושמים ללא הרף על מנת לאפשר למורים להשתתף בקורסים ספציפיים ולהעביר את הידע שצברו לתלמידיהם. יוזמה זו מכוונת לנטרל אנטישמיות ולהעלות את המודעות לאירועי העבר באמצעות חינוך.
ישיבות של קבוצת הדיון "שואה לא ידועה", מרכז הנוער ואיגוד חסידי אומות העולם מתקיימות במרכז על בסיס חודשי. מומחים עולמיים מובילים מקיימים באופן קבוע הרצאות ומקיימים מצגות כמו פרופסור מייקל ברנבאום, ממקימי מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה, מנהל לשעבר של מוזיאון יד ושם יצחק ערד, פול לוין וסטפן ברוהפלד (שוודיה), מחברי הספרים הספר "ספר לילדיך על כך", ושמעון סמואלס, מנהל הלשכה האירופית במרכז שמעון ויזנטל. מדי שנה עורך המרכז טקסי ערב להנצחת קרבנות השואה וגיבורי ההתנגדות. באירועים אלה משתתפים גם מנהיגי הממשלה המעוררים תגובה חזקה מצד החברה והתקשורת.
ניהול.
המרכז נמצא בניהולה של אלה גרבר, סופרת, עיתונאית וחבר לשעבר ב"דומה", כיום משמשת כנשיאת הקרן ויו"ר משותף של המרכז, יחד עם איליה אלטמן, שהוא היסטוריון ידוע. אנרי רזניק, עורך דין רוסי מפורסם, הוא יו"ר הדירקטוריון, הכולל אישים נוספים מהתחומים של כלכלה, מדע, תרבות ופוליטיקה.
שיתופי פעולה בינלאומיים.
רשת השותפים הזרים מהווה נדבך מרכזי בעבודת מרכז השואה, בעיקר כמוסד מחקר וחינוך. המרכז עובד בשיתוף פעולה הדוק עם כמה ארגונים זרים: