ב-2013 הגישה עונה אחת של הסדרה הדוקומנטרית "Caroline Quentin’s National Parks".
ב-2013 כיכבה קוונטין בסדרה "Big Bad World" של ערוץ "Comedy Central", בתפקיד ג'אן אמו של הדמות הראשית, בן (בלייק האריסון).
ב-2015 שיחקה בתפקיד אורח בדמות אנג'לה סים בפרק בסדרה "דוק מרטין". עוד ב-2015 השתתפה בתפקיד גברת באמבל בסדרת הדרמה "עלילות דיקנס".
חיים אישיים.
קוונטין הייתה נשואה לקומיקאי פול מרטון מ-1990 עד לגירושיהם ב-1998. ב-1999 הכירה את סם פרמר באתר הצילומים של "ג'ונתן קריק". לבני הזוג נולדו שני ילדים אמילי (נולדה 1999) וויליאם (נולד ב-2003). קוונטין ופרמר התחתנו ב-2006. הם גרים ב"מורבאת' מנור" שבקרבת הכפר מורבאת' במחוז דבון.
קוונטין סובלת ממחלת הצליאק והיא פטרונית של ארגון "Coeliac UK".
סימן (אריתמטיקה)
Arena (מערכת הגנה אקטיבית)
סרטן פרסת הסוס
ולדמר
דז ווקר
דזמונד סינקלייר "דז" ווקר (באנגלית: Desmond Sinclair "Des" Walker; נולד ב-26 בנובמבר 1965 בהאקני) הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק בעמדת הבלם.
ווקר שיחק לאורך הקריירה בעיקר בשני מועדונים, נוטינגהאם פורסט, בה גדל ובמדיה זכה פעמיים בגביע הפוטבול ליג, ושפילד ונסדיי. בנוסף, שיחק עונה אחת במדי סמפדוריה האיטלקית. ווקר ערך 59 הופעות במדי נבחרת אנגליה, והיה שותף לסגל הנבחרת בטורנירי מונדיאל 1990 ויורו 1992.
קריירת משחק.
ווקר החל את הקריירה בקבוצת הנוער של נוטינגהאם פורסט. כחודשיים לסיום עונת , כשהוא בן 18 בלבד, זכה ווקר לארבע הופעות ליגה ראשונות במדי הקבוצה הבוגרת, אותה אימן אז בריאן קלאף, שהיה ידוע בשילוב צעירים בקבוצה.
החל מעונת היה ווקר לבלם מוביל בקבוצה. עונה אחר כך, אף זכה בתואר כדורגלן העונה של המועדון. במשך שבע עונות הוביל ווקר את הגנת נוטינגהאם, ובעונת אף זכה עם הקבוצה בשני גביעים - גביע פול ממברס, לאחר ניצחון בגמר על אברטון 4-3 בהארכה, וגביע הפוטבול ליג, לאחר ניצחון בגמר 3-1 על לוטון טאון. נוטינגהאם חיפשה זכייה בגביע שלישי באותה העונה, אך הפסידה לליברפול בחצי גמר גביע ה-FA, במשחק חוזר לאחר ביטולו של המועד המקורי עקב אסון הילסבורו. עונה אחר כך שמרה קבוצתו של ווקר על גביע הפוטבול ליג עם 1-0 בגמר על אולדהאם אתלטיק, ובפעם השנייה זכה ווקר בתואר כדורגלן העונה של הקבוצה.
בעונת הניפה פעם נוספת את גביע פול ממברס, עם 3-2 בהארכה על סאות'המפטון בגמר, בעוד ווקר זכה בפעם השלישית בתואר שחקן העונה של נוטינגהאם. באותה עונה, במשחק ליגה מול לוטון טאון שנערך ב-1 בינואר 1992, כבש ווקר את השער היחיד בקריירה במשחק רשמי, כשהקבוצות נפרדו בשוויון 1-1. בתום העונה
לאחר טורניר יורו 1992, ובתום תשע עונות בנוטינגהאם פורסט, מתוכן שבע כשחקן הרכב קבוע, נמכר ווקר לסמפדוריה מהסרייה א' תמורת כמיליון וחצי ליש"ט. הקבוצה של המאמן השוודי סוון-יוראן אריקסון שהעפילה עונה קודם לכן לגמר גביע אירופה לאלופות. ווקר שיחק בקבוצה בעונת בלבד, בה סיימה הקבוצה במקום השביעי בטבלה. על אף שהיה שחקן הרכב קבוע וזכה לשלושים הופעות ליגה, תופקד ווקר לעיתים קרובות בעמדה זרה לו, עמדת המגן.
בתום עונה אחת באיטליה, חזר ווקר לאנגליה וחתם בשפילד ונסדיי של המאמן טרוור פרנסיס, ששיחקה אז בפרמייר ליג. סכום ההעברה עמד על כ-2.7 מיליון ליש"ט. במשך שמונה עונות, ותחת שמונה מאמנים שונים, היה ווקר לאחד משחקניה היציבים והטובים של שפילד. הוא היה לשחקן הרכב למשך כל תקופתו בקבוצה, ובסך הכל ערך מעל ל-300 הופעות ליגה במדיה של הקבוצה. הוא זכה לאהדה רבה בקרב אוהדי הקבוצה, ובעונה הראשונה שלו במדיה אף זכה בתואר כדורגלן העונה של הקבוצה. בתום עונת , העונה השביעית שלו במועדון, נשרה הקבוצה לליגת המשנה מהמקום ה-19 בטבלה. ווקר נותר בקבוצה לעונה אחת בליגת המשנה, עונת שהסתיימה באופן מאכזב במקום ה-17 מתוך 24. ירידת הליגה, היכולת החלשה והקשיים הכלכליים המתגברים של שפילד, הביאו אותה להתיר את חוזהו של ווקר בתום העונה ולהפכו לשחקן חופשי.
במהלך עונת נעדר ווקר ממשחק פעיל. הוא התאמן תקופה קצרה בקבוצת ברטון אלביון, אותה אימן חברו לשעבר בנוטינגהאם נייג'ל קלאף, והשתתף במשחק צדקה במדיה של ניו יורק מטרוסטארס מול די.סי. יונייטד לנפגעי פיגועי 11 בספטמבר. פול הארט, מי שאימן אז את נוטינגהאם פורסט, הציע לווקר לחזור ולהתאמן בקבוצה, שהתקשתה אז בתחתית ליגת המשנה. ווקר קיבל את ההצעה, ולקראת עונת חזר רשמית לקדנציה שנייה במדי מועדון נעוריו. במשך שתי עונות היה ווקר שחקן הרכב בקבוצה, עד שבאוגוסט 2004, בגיל 39, פרש ממשחק פעיל.
נבחרת אנגליה.
ווקר ערך את הופעת הבכורה במדי נבחרת אנגליה ב-14 בספטמבר 1988, תחת המאמן בובי רובסון, כשעלה מהספסל במקומו של טוני אדמס במהלך משחק ידידות מול . אנגליה ניצחה בסיום בתוצאה 1-0. תוך זמן קצר הצליח ווקר לתפוס את עמדת הבלם הראשון, עליה התחרה עם שחקנים בכירים ובהם אדמס, מארק רייט וטרי בוצ'ר. ווקר ערך שש הופעות במסגרת מוקדמות מונדיאל 1990, ובכולן שמרה נבחרתו על רשת נקייה.
ווקר זומן על ידי רובסון לטורניר מונדיאל 1990 באיטליה, ופתח בהרכב בכל שבעת משחקיה של אנגליה בטורניר. אנגליה צלחה את שלב הבתים מהמקום הראשון, תוך שהיא סופגת שער אחד בלבד. ווקר שמר על מקומו בשלבי הנוקאאוט, כשאנגליה גברה 1-0 בהארכה על בשמינית הגמר, 3-2 בהארכה על ברבע הגמר, והודחה לבסוף בחצי הגמר בדו-קרב בעיטות עונשין, על ידי. ווקר עלה בהרכב גם בהפסד 2-1 ל המארחת במשחק על המקום השלישי. על אף שלא זכה למקום בנבחרת הטורניר, זכה ווקר לתשואות רבות על הופעותיו במהלך הטורניר.
עם פרישתו של בוצ'ר מהנבחרת לאחר הטורניר, ולאחר מינויו של גרהאם טיילור לתפקיד המאמן, היה ווקר לשחקן המרכזי בחולייה האחורית של אנגליה. ווקר העפיל עם נבחרתו ממוקדמות יורו 1992, וזומן על ידי טיילור לטורניר הגמר בשוודיה. ווקר פתח בהרכב ושיחק לאורך כל משחקיה של אנגליה בשלב הבתים. בשני המשחקים הראשונים סייע לנבחרתו לשמור על רשת נקייה עם שתי תוצאות תיקו 0-0 רצופות, מול ומול . במשחק השלישי הפסידה אנגליה 2-1 למארחת , ונותרה במקום האחרון בבית ללא ניצחון. הופעותיו של ווקר בטורניר זכו לשבחים, על רקע הביקורת על יכולתה הכללית של הנבחרת.
האמון הרב שנתנו בו מאמניו, וריבוי המשחקים הבינלאומיים של אנגליה באותן השנים, הפכו את ווקר לכדורגלן האנגלי שמגיע לחמישים הופעות בינלאומיות בזמן הקצר ביותר. הוא השלים את ההישג בתוך מעט יותר מארבע שנים, ב-18 בנובמבר 1992 בניצחון הביתי 4-0 על במוקדמות מונדיאל 1994. ווקר שותף עד אז ב-50 מתוך 53 משחקיה הבינלאומיים האחרונים של נבחרתו.
טורניר המוקדמות היה לנקודת מפנה בקריירה הבינלאומית של ווקר, שהחל להפגין יכולת חלשה במדי הנבחרת ולאבד ממעמדו בחוליית ההגנה האנגלית. ב-28 באפריל 1993 פגשה אנגליה את . ארבע דקות לסיום, כשאנגליה צעדה ביתרון 2-1, ניצל מארק אוברמארס את מהירותו, חלף על פני ווקר וחדר לרחבה. ווקר הכשיל את אוברמארס ברחבה, גרם לפנדל שבוצע בהצלחה והולנד השיגה שוויון 2-2 בסיום. חודש אחר כך, במשחק חוץ מול , שוב נכנע ווקר למהירות של שחקן יריב, הפעם דריוש אדמצ'וק והקשית פנימה מעל השוער כריס וודס. המשחק הסתיים בשוויון 1-1. ארבעה ימים חלפו, ושוב אנגליה איבדה נקודות, הפעם עם הפסד 2-0 ל בחוץ. לווקר, שהתקשה באופן ברור להתמודד עם שינוי השיטה של טיילור, היה חלק משמעותי בשער הראשון. לאחר שביצע עבירה סמוך לדגל הקרן, עצר כדי להתווכח עם שופט המשחק בזמן שנורווגיה ביצעה תרגיל בעיטה חופשית מהיר שהסתיים בשער נגיחה של אויבינד ליאונרדסן.
לאחר שהחמיץ שני משחקים חשובים במסגרת המוקדמות, חזר ווקר להרכב נבחרתו בנובמבר 1993 למשחקה האחרון של אנגליה בטורניר, מול . אנגליה ניצחה בסיום 7-1, שלא הספיק לה כדי לעלות למונדיאל 1994 בעקבות ניצחונה של הולנד במשחק המקביל. היה זה משחקו האחרון של טיילור בתפקיד, ומחליפו טרי ונבלס מעולם לא זימן את ווקר לסגל, ובכך הסתיימה הקריירה הבינלאומית של ווקר בגיל 27 בלבד. בתוך כחמש שנים שותף ווקר ב-59 משחקים בינלאומיים מתוך 64 שערכה נבחרתו, יחס מרשים שמצביע על כך שווקר היה לאחד משחקניה המובילים באותן השנים של נבחרת אנגליה.
דס ווקר
ציפורה דולפין
ציפורה (ציפי) דולפין (נולדה ב-1945) היא רופאה ומנהלת רפואית ישראלית, שבנתה וניהלה את מחלקת תינוקות וטיפול נמרץ פגים (פגיה) של בית חולים מאיר במשך 25 שנה. נמנית עם קבוצת אבות הנאונאטולוגיה וכיהנה כיושבת ראש האיגוד הנאונאטולוגי בשנים 2002–2004.
היא כיהנה כפרופסור לרפואת ילדים בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר של אוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה.
נולדה בארגנטינה בשם פליסה רוזנברג להורים פליטי פולין (1938) במושבה ריביירה של פיק"א והברון הירש.
בגיל 6 החלה ללמוד בבית ספר ביאליק בבואנוס איירס. סיימה תיכון והחלה ללמוד רפואה בו זמנית. עלתה לישראל בשנת 1965 והתקבלה לשנת הלימודים השלישית באוניברסיטה העברית בירושלים.
עם סיום הלימודים נישאה, והחלה התמחות ברפואת ילדים בבית חולים פוריה בטבריה. לאחר שנתיים עברה לבית חולים קפלן ברחובות ושם סיימה את ההתמחות. התמקדה ברפואת פגים (נאונאטולוגיה). בשנים 1979–1982 התמחתה ברפואת פגים בבתי החולים האוניברסיטאיים Sick Children ו Women's College בטורונטו, קנדה, שם התמקדה בביצוע איבחונים של מחלות המוח בפגים בעזרת מכשיר האולטראסאונד המוחי, נושא שבארץ היה עדיין בחיתוליו. באותה עת כתבה והשתתפה בכתיבת מספר מאמרים פורצי דרך בנושא זה.