לאחר שצה"ל פינה את האזור ב-1983, פרצה בו מלחמת ההרים שבמהלכה התחוללו בבחמדון ובסביבתה קרבות בין מיליציות נוצריות לבין המיליציה הדרוזית בפיקודו של וליד ג'ונבלאט. העיירה סבלה מפגיעות הכוחות היריבים, ובין השאר נהרסו כל חמש הכנסיות שהיו בה על ידי כוחותיו של ג'ונבלאט. עקב כך נזנחו אתרי הנופש בעיירה, ורק לאחר תום מלחמת האזרחים היא שבה לתהילתה הקודמת. הכנסיות נבנו מחדש, המלונות, המסעדות ומרכזי הבילוי שופצו, והעיירה מהווה כיום מוקד משיכה לתיירים, בעיקר ממדינות המפרץ הפרסי.
דוד גויטיין
דוד גויטיין (12 בספטמבר 1900 - 1 בינואר 1961) היה שופט בית המשפט העליון בישראל ושגריר ישראל הראשון בדרום אפריקה.
ביוגרפיה.
גויטיין נולד בלונדון ללאה ברנט, ילידת אנגליה, ולקלמן גויטיין, יליד הונגריה. בהיותו בן ארבע התייתם מאביו. אמו גידלה את שני אחיו, אחותו ואותו ברוח המסורת היהודית, ודאגה שילמדו עברית מגיל צעיר.
גויטיין סיים את חוק לימודיו במשפטים וכן למד אנתרופולוגיה וכלכלה בבית הספר לכלכלה של לונדון. באוניברסיטה זו פגש את משה שרתוק וצבי שוורץ והם התיידדו. גויטיין השתייך ל"תנועת הבונים" הציונית ולאחר שנפגש באורה מויאל, אחותו של אל"ם אהרון מויאל, עלה בעקבותיה בשנת 1929 לארץ ישראל. שנה לאחר שעלו בני הזוג לישראל, נישאו בעיר תל אביב ולימים התיישבו בבית גויטיין אשר בירושלים.
בטרם הוסמך לעסוק בעריכת דין תחת המנדט הבריטי, גויטיין התקבל לשמש כעורכו של העיתון Palestine Bulletin, ובין השנים 1929–1931 כתב עבורו מאמרים ופיליטונים. גויטיין כתב אף בעיתונות היהודית והכלל עולמית. מאמריו עסקו בהווי הארצישראלי ובבעיות שעמדו בפני היישוב. גויטיין כתב, בין היתר, אודות בעיית החוקה, בעיית פשע וענישה, שאלת היחסים בין חילונים ודתיים, קיבוץ גלויות והצורך לשמר את המורשת התרבותית שמביאה כל קהילה בעלותה ארצה. הוא דן בבעיית מעמד האישה ובשאלה האם הכול שפיט. בהיותו חניך האסכולה הבריטית לא האמין שהיישוב הארץ הישראלי הקטן רשאי לכתוב חוקה שתחייב את ההמונים שעוד יבואו. גויטיין התנגד לתפיסה שהכול שפיט. הוא התייחס לפשיעה כאל מחלה ושיער ש"יבוא יום ויסתכלו עלינו השופטים כעל ברברים על שהושבנו פושעים אלימים בבתי סוהר בלי לדאוג לריפויים, כמו שאנו מסתכלים היום על השופטים שדנו חולי נפש לעונשים ולמאסר על לא עוול בכפם". כתיבתו הצטיינה בקלילות ובהומור, ולימים נמצאו אלה גם בפסיקותיו כשופט.
הוסמך כעו"ד בלונדון לפני עלייתו לארץ ישראל, ובהמשך הוסמך לעריכת דין בארץ ישראל המנדטורית והצטרף למשרדו של עורך הדין הערבי-נוצרי אבוקריוס ביי, עמו עבד עד שנת 1936. עם פרוץ "המאורעות" פתח משרד עצמאי שעסק בעיקר בעניינים פליליים. בימות המאבק בבריטים ייצג את לוחמי המחתרות מכל הארגונים בפני בתי המשפט הבריטיים, הרגילים והצבאיים. בתחילת מלחמת העצמאות מונה לשופט צבאי מטעם "ההגנה" בירושלים הנצורה ומאוחר יותר השתתף בצוות שהכין את הקודקס המשפטי לספר החוקים של מדינת ישראל. מפעל זה נחשב בעיניו כאחד מהתרומות החשובות שלו למשפט הישראלי ועליו נודעה גאוותו.
לאחר קום המדינה היה אחד משבעה מועמדים לכהונת שופט בבית המשפט העליון, בהיותו אחד מבכירי עורכי הדין בארץ, אולם לבסוף התמנו רק חמישה והוא לא היה אחד מהם. בין השנים 1949–1953 שימש כשליח מדינת ישראל הראשון בדרום אפריקה, תחילה כציר ולאחר מכן כשגריר, וכציר בשגרירות ישראל בוושינגטון הבירה.
עם שובו לישראל, ב-11 בדצמבר 1953 מונה לכהונת שופט בית המשפט העליון. ישב בערכאת הערעור בפרשת קסטנר וכתב את דעת המיעוט. בהכנות מערכת המשפט הישראלית לשפיטת אדולף אייכמן נקט בדעה שהמידע בנושא מועט מכדי להעמידו לדין. גויטיין היה השופט הישראלי הראשון ששימש כשופט בבית הדין הבינלאומי לצדק בהאג, וישב כנציג ישראל במשפט נגד בולגריה בנושא הפלת מטוס אל על. במשפט זה כתב את דעת המיעוט, בפסק דין שנלמד עד היום.
בהשקפותיו היה גויטיין ליברל וסוציאליסט.
בימיו האחרונים עסק במפעל גדול של תרגום פסקי הדין של בית המשפט העליון לאנגלית, מלאכה שלא זכה לסיים.
אלמנתו אורה, יקירת העיר ירושלים, נפטרה ב-23 ביולי 2006. הפרופסור קלמן גויטיין הוא בנם של בני הזוג.
השופט דוד גויטיין הונצח ברחוב על שמו בשכונת פסגת זאב בירושלים.
בשארה אל חורי
בטון מזויין
האימפריה האיסלאמית
רפיק אלחרירי
סודותיי
סודותיי הוא אלבום הבכורה של הזמרת דין דין אביב שיצא לאור לחנויות בשנת 2006 על ידי חברת התקליטים הד ארצי בהפקת משה דעבול.
שוחררו ממנו הסינגלים "סודותיי", "משמעויות" (דואט עם יעל נעים), "חולמת" (דואט עם מוש בן ארי), "מוכרת לי מפעם" ו"אליה" שזכו להצלחה רבה ולחלקם אף צולמו וידאו קליפים. ב-20 במרץ 2007 הגיע האלבום למעמד זהב לאחר שנמכרו ממנו 20,000 עותקים.
איחול
ישיבת עטרת ירושלים
ישיבת עטרת ירושלים (בעבר ישיבת עטרת כהנים ורבים ממשיכים להשתמש בשם זה) היא ישיבה גבוהה בראשות הרב אבישי צרויה והרב אביב צוברי, ובנשיאות הרב שלמה אבינר הממוקמת ברחוב הגיא שברובע המוסלמי בירושלים.
בבניין הישיבה שוכן "בית הכנסת איגוד לוחמי ירושלים". ליד הישיבה פועלת גם המכינה הקדם צבאית "עטרת ירושלים".
היסטוריה.
ישיבת עטרת כהנים הוקמה בשנת 1983 כחלק מפעילות עמותת עטרת כהנים ליישוב יהודים ברובע המוסלמי, במבנה ששימש בעבר את ישיבת תורת חיים, ונעזב בעקבות מאורעות תרפ"ט, ובאופן סופי במאורעות תרצ"ו.
הקמת הישיבה.
בראש הישיבה הועמד מראשיתה הרב שלמה אבינר הישיבה היא אחת מישיבות הקו ונוקטת בקו ממלכתי. בסביבות שנת 1991 הופרדה הישיבה מעמותת עטרת כהנים, כדי להפריד בין לימוד התורה ובין פעילות הרכישה, ושמה שונה לישיבת "עטרת ירושלים".
אופי הישיבה.
בישיבה לומדים רוב היום גמרא בעיון. כמו כן מושם דגש על לימודי אמונה ומחשבת ישראל והרב אבינר מוסר שיעורים כלליים בכתבי הראי"ה פעמיים בשבוע, וכן שיחות צהריים מדי יום בנושאים שונים. הישיבה הייתה מהישיבות הראשונות שפתחו שיעור עבור בוגרי צבא, בסוף שנות השמונים של המאה ה-20.
בישיבה לומדים 230 תלמידים ואברכים. היא מוציאה ירחון בשם עיטורי ירושלים (נקרא בעבר עיטורי כהנים), שבו מופיעות תשובות של הרב אבינר במגוון נושאים ומאמרים של רבני הישיבה ותלמידיה, כמו גם כתבים של הרב צבי יהודה הכהן קוק וסיפורים עליו. הישיבה עורכת כנסים תורניים בחול המועד סוכות ופסח. בעבר התמקדו הכנסים בסוגיות הקשורות למקדש, אולם כיום הם עוסקים בעיקר בנושאים אחרים.
בשנת תשפ"א פרש הרב אבינר מראשות הישיבה ומונה לנשיא הישיבה, והרבנים אבישי צרויה ואביב צוברי מונו לראשי הישיבה.
הישיבה פועלת בשיתוף פעולה עם עמותת עטרת כהנים ליישוב יהודים ברובע המוסלמי, המכונה בישיבה "הרובע היהודי המתחדש". תלמידי הישיבה נוהגים להתפלל בשבת תפילת מנחה ליד הכותל הקטן ומשתתפים במבצעי אכלוס של בתים שנקנו על ידי העמותה. ארבעה מתלמידיה נרצחו וכמה נפצעו על רקע לאומני באירועי טרור באזור.
בין הרבנים כיום ובעבר: הרב אביחי רונצקי, הרב עמיאל שטרנברג, הרב מרדכי שטרנברג, הרב יוסף קלנר, הרב אליהו מאלי, הרב חיים אביהו שוורץ, הרב מנחם פרומן, הרב אייל קרים, הרב מנחם בורשטין והרב בנימין אלון.
הישיבה קשורה למדרשת ראשית ירושלים, העוסקת בהנחלת מורשתה של ירושלים בציבור, וכן למכינה קדם צבאית עטרת כהנים, שהקים הרב אייל קרים, כיום הרב הצבאי הראשי.
הישיבה מחנכת לשירות בצה"ל ומרבית התלמידים בה מתגייסים לשירות דרך מסלול ישיבות ההסדר (חיצוני לישיבה) או מסלול הסדר מרכז, מיעוטם מתגייסים לשירות מלא.
"בית הכנסת איגוד לוחמי ירושלים".
תקופה קצרה לאחר מלחמת ששת הימים, גילה מרדכי קופ ראש "איגוד לוחמי ירושלים" את בית הכנסת תורת חיים ברובע המוסלמי של העיר העתיקה, היחיד ששרד גם במהלך שנות השלטון הירדני. האיגוד הקים במקום את "בית הכנסת איגוד לוחמי ירושלים". גם לאחר הקמת ישיבת עטרת ירושלים במתחם, בית הכנסת ממשיך לפעול במקביל לישיבה.
Fireball
Fireball (בעברית: כדור אש) הוא אלבומה החמישי של להקת הרוק הבריטית דיפ פרפל והשני של הרכבה השני והקלאסי שיצא לאור בבריטניה בספטמבר 1971 ובארצות הברית ביולי 1971.
אודות האלבום.
ההקלטות נערכו במספר פעמים, בין ספטמבר 1970 לבין יוני 1971 באולפני "De-Lane Lea Studios" שבלונדון. ניצני המתיחות, שלבסוף הביאו לפרישת גילן מהלהקה, החלו להתגלעות במהלך ההקלטות לאלבום, כשאחת הסיבות לכך היא מורת רוחו של בלקמור מההסכם בו כל אחד מחברי הלהקה יזכה בקרדיט שווה באלבום, בעוד שלמעשה הכותב הדומיננטי והמרכזי היה בלקמור.
התקליט המקורי שיצא בבריטניה כלל את השיר "Demon's Eye" כשיר השלישי באלבום, אך לא כלל את השיר "Strange Kind of Woman" שיצא במקום זאת כסינגל. ההפך הגמור היה הסדר בתקליט המקורי שיצא בארצות הברית וביפן. הסינגל "Strange Kind of Woman" זכה להצלחה רבה בבריטניה, וזינק למקום ה-8 במצעד הבריטי. השיר מבוצע רבות בהופעותיה החיות של הלהקה, מאז שחרורו ועד היום. שיר זה יחד עם השיר "The Mule" נכללו באלבום ההופעה המפורסם Made in Japan.
תוכן אלבום.
האלבום מכיל קטעי רוק כבד שנחשבו ל"כבדים" ביותר לאותה התקופה. השפעות הבלוז שעוד נראו באלבומם הקודם, כמעט ונעלמו.
סקירת השירים.
Fireball