תיבת ההילוכים ברכבי השטח חזקה יותר מאשר ברכב רגיל. עקב כך, היא מסוגלת להעביר יותר כוח לגלגלים מצד אחד, ולא להיכשל כאשר אחד המכלולים נעצר (גלגל תקוע) בנוסף, תיבת ההילוכים נדרשת להעביר את הכוח לארבעה גלגלים ולא לשני גלגלים. כדי לעשות זאת, ברכב שטח מורכבת תיבת העברה ("טרנספר") בנוסף לתיבת ההילוכים. תיבת ההעברה מפצלת את כוח המנוע גם לזוג הגלגלים הקדמי וגם לזוג הגלגלים האחורי. בדרך כלל, רכבי שטח מניעים את זוג הגלגלים האחוריים בלבד ובשעת הצורך משלבים את הקדמיים באמצעות ידית נוספת השולטת על תיבת ההעברה. על פי רוב, לתיבה שלושה מצבים - הילוך גבוה ("רגיל"), נמוך וניוטרל. ההילוך הנמוך משמש כהילוך כוח בעליות תלולות, כבלימת מנוע בירידות ולצורך מעבר איטי של מכשולים. ההילוך הנמוך מהווה המרת הכוח של המנוע בצורה יותר אפקטיבית למומנט ולא למהירות ובכל נותן אפשרות לנהג להשתמש פחות בבלמים (בירידות ומכשולים) ובמצמד (במכשולים הדורשים איטיות).
מתלים.
כדי להעניק לרכב אפשרות לאחיזה גם כאשר פני הקרקע אינם ישרים מצויד רכב השטח במתלים בעלי מהלך ארוך. כלומר, גלגלי הרכב מחוברים לרכב באמצעות מוטות וקפיצים המסוגלים להיפתח ולהסגר למרחק ארוך (מהלך מתלה). יתרון נוסף של המתלים הוא הרחקת גחון הרכב מפני הקרקע, כך שלא ייפגע מסלעים. דבר זה נקרא מרווח גחון. זווית הגישה וזוויות הנטישה מושפעות אף הן מתכנון המתלים. זווית הגישה היא זווית המכשול אותו יכול הרכב לעלות מבלי שהמכשול ישפשף את הרכב מלפנים. זווית הנטישה היא כמו זווית הגישה, אך היא נמדדת בחלקו האחורי של הרכב. מהלך המתלה הארוך הוא חיסרון גדול בנסיעת כביש, שכן בעת פנייה נוטה מרכב הרכב בזווית חדה על מתליו, המאפשרים זאת, עד לסכנת התהפכות.
ישנם שני סוגי מתלים:
צמיגים.
גודל הצמיגים משפיע על יכולות העבירות של הרכב. צמיגים גדולים גם מאפשרים מהירות נסיעה גדולה יותר בשטח. לצמיגים גדולים גם חסרונות כדוגמת עומס גבוה יותר במערכת העברת הכוח ועלות גבוהה של הצמיג. ככל שהצמיג מותאם יותר לשטח, נוחות הכביש שלו פחותה.
רכבי שטח עירוניים.
בשנים האחרונות קיימת מגמה של התרבות רכבי שטח עירוניים (באנגלית: SUV, ראשי תיבות של Sport Utility Vehicle; בישראל הם מכונים "רכבי פנאי-שטח", או "רכבי כביש שטח"), כלומר, כלי רכב בעלי יכולות כביש דומות לרכבי כביש (דומות אך נחותות במידת מה) ובנוסף יכולות שטח, שהן על פי רוב יכולות חלקיות בלבד. כלי רכב אלו יציבים פחות מרכבי כביש, התנהגות הכביש שלהם פחות טובה, הם כבדים וצורכים דלק רב.
רכבי השטח העירוניים עומדים במרכזו של דיון ציבורי, במיוחד עקב עליית מחירי הנפט והעובדה שכלי רכב אלו נתפסים יותר כסמל למעמד חברתי ויוקרה וכן טיולים בחיק הטבע (שניתן לבצעם בקלות במכונית רגילה ללא הנעה כפולה), מאשר לצליחת מסלולי עבירות קשים.
שיפורים ואביזרים נוספים.
לרכבי השטח ישנם מגוון אביזרים אפשריים ושיפורים על מנת לשפר את יכולות השטח שלהם ואת הנוחות שהם מציעים.
כלי רכב אחרים עם יכולות שטח.
משאיות עפר שנועדו לעבודות עפר ובפרט לעבודה במחצבות, מכרות ואתרי בניית תשתיות, הן בעלי יכולת נסיעה בשטח. כך גם משאיות צבאיות שנועדו לפעול בסמוך לחזית. דגם ה"ליילנד היפו" הבריטי, הנעה 6x4, תיפקד גם כרכב שטח
ציוד מכני הנדסי דוגמת דחפורים ושופלים גם הם בעלי יכולת עבירות גבוהה מאוד בשטח. עם זאת, התכנון שלהם שונה מזה של כלי רכב רגילים (ובפרט כלי רכב פרטיים או מסחריים).
זכריא זבידי
יוליוס קלנגל
יוליוס קלנגל (בגרמנית: Julius Klengel; ) היה צ'לן, שעיקר פרסומו בא מן האטיודים ויצירות הסולו שכתב לכלי זה.
חייו.
קלנגל נולד בלייפציג, בן לעורך דין, ולמד בנעוריו אצל אמיל הגאר. אחרי שמלאו לו 15, הצטרף קלנגל לתזמורת הגוונדהאוז ויצא למסעות קונצרטים באירופה וברוסיה. בזמן זה גם היה קלנגל לסולן והרבה להופיע בנגינת סולו.
קלנגל עלה לדרגת צ'לן ראשי בתזמורת בשנת 1881 ונשאר בתפקידו זה למשך יותר מארבעה עשורים. במשך תקופת זמן זו, התמנה קלנגל למורה בקונסרבטוריון של לייפציג והחל להלחין. במשך הזמן חיבר מאות יצירות לצ'לו, ביניהן ארבעה קונצ'רטי לצ'לו, 2 קונצ'רטי לקונטרבס, רביעיות צ'לו, סונאטה לצ'לו ומספר רב של קפריצ'י, אטיודים וקטעים טכניים אחרים.
בין תלמידיו של קלנגל היו עמנואל פוירמן, גילהרמינה סוג'ה, פאול גרימר, גרגור פיאטיגורסקי וויליאם פלית'. קלנגל מת באוקטובר 1933 בעיר הולדתו, לייפציג.
יוליוס קלנגל היה אחיו של פאול קלנגל ובן דודו של הכנר יוליוס רנטגן.
מועצת המדינה של גרמניה המזרחית
שטאטסראט (גרמנית: Staatsrat, מועצת המדינה) הייתה לפי חוקת גרמניה המזרחית הגוף הקולקטיבי העליון במדינה. השטאטסראט נוצרה באמצעות חוק ב-12 בספטמבר 1960 כמחליפה של מוסד הנשיאות, לאחר מותו של נשיא גרמניה המזרחית וילהלם פיק ב-7 בספטמבר אותה שנה.
לפי סעיף 66 של חוקת גרמניה המזרחית, יושב ראש מועצת המדינה הוא ראש המדינה.
מועצת המדינה כללה, מלבד היושב ראש, את ששה עשר סגניו ומזכיר. חברי מועצת המדינה נבחרו על ידי הפרלמנט המזרח-גרמני (הפולקסקאמר) אחת ל-5 שנים. דה פקטו, לא היה לחברי המועצה כוח של ממש בקביעת המדיניות, וזו הודרכה בעיקר על ידי היושב ראש.
בשנות ה-70, לאחר הדחת ולטר אולבריכט ב-1971, גבר כוחה של מועצת המדינה; תפקידיה כללו פרסום תאריך בחירות לפולקסקאמר וגופים ממשלתיים אחרים, בחירת חברי מועצת ההגנה הלאומית, חנינה, חתימה על הסכמים עם מדינות זרות ויצירה והענקה של עיטורי גרמניה המזרחית. על אף כוחה, מרכז הכוח התרכז בפוליטביורו של מפלגת האיחוד הסוציאליסטי, המפלגה השלטת בגרמניה המזרחית. לכן, גם ולטר אולבריכט וגם אריך הונקר לקחו את תפקיד יושב ראש מועצת המדינה בנוסף להיותם מזכירי המפלגה. ב-5 באפריל 1990 בוטלה מועצת המדינה של גרמניה המזרחית ותפקידיה הועברו ליושב ראש הפולקסקאמר. כמה חודשים לאחר מכן אירע איחוד גרמניה.
חסידות קאמרנא
פיז'
אלקטל-לוסנט
אַלְקָטֶל-לוּסֶנְט (בצרפתית: Alcatel-Lucent) היא תאגיד בינלאומי המספק חומרה, תוכנה ושירותים לספקי שירותי תקשורת ותאגידים מסביב לעולם. בסיס החברה בצרפת, משרדי ההנהלה הבכירה בפריז ומשרדי ההנהלה של צפון אמריקה נמצאים בניו ג'רזי. החברה פעילה ב-132 מדינות. אלקטל-לוסנט הוקמה לאחר מיזוג של חברת אלקטל וחברת לוסנט טכנולוגיות ב-1 בדצמבר 2006.
היסטוריה.
ההיסטוריה של אלקטל.
אלקטל הוקמה בשנת 1898 עם יסודה של Compagnie Générale d'Electricité) CGE). החברה הוקמה באזור אלזס, והיא עדיין מפעילה מרכז פיתוח באזור שטראסבורג. השם הנוכחי, "אלקטל", נקבע לאחר הרכישה בשנת 1968 - "Société Alsacienne de Constructions Atomiques, de Télécommunications et d' Electronique".
בשנת 1991 CGE שינתה את שמה לאלקטל אלשטום ובשנת 1998 לאלקטל .
החברה עברה מספר מיזוגים ורכישות מאז הקמתה. בשנת 1986 רכשה החברה את חברת ITT ומאז נקראה אלקטל אלשטום. אלקטל שמרה על מחקר ופיתוח משמעותי בצרפת (באזור פריז, בריטני, ודרום צרפת), אנטוורפן (בלגיה), במבני התפעול של חברת ITT לשעבר, בשטוטגרט (גרמניה), באיטליה (וימרקט, גנואה, רייטי, טרייסט, בטיפגליה), בהודו (גורגאון, NOIDA וצ'נאיי), ומאז 2000 בשאנגחאי (סין) וב-2005 סנקט פטרבורג (רוסיה).
מאז שנת 1990, נרכשו מספר חברות צפון אמריקאיות – ספטיאל וויירלס, רוקוול טכנולוגיות, DSC תקשורת, קסילן, פאקט אנג'ין, אשורד אקסס, ניוברידג' רשתות, iMagicTV, טימטרה ואידייל – אשר העניקו לאלקטל אחיזה ונוכחות בארצות הברית וקנדה. אלקטל החזיקה את משרדי ההנהלה בצפון אמריקה בפלנו, טקסס, ומרכז מחקר ופיתוח באוטואה, אונטריו, מאונטיין ויו, קליפורניה, פטאלומה, קליפורניה, סיינט ג'ון, ניו ברנסוויק, קלבאסאס, קליפורניה וראלי, צפון קרוליינה.
מאוחר יותר באותה שנה, חברה אלקטל להקמת עסק חדש עם TCL של סין שנקרא TCL ואלקטל טלפונים ניידים (TAMP).
ההיסטוריה של לוסנט.
אחת מהסיבות העיקריות שחברת AT&amp;T החליטה להפריד את עסקי ייצור הציוד הייתה כדי לאפשר לעצמה להרוויח ממכירה לספקי תקשורת מתחרים; לקוחות אלו הסתייגו מרכישה ישירות ממתחרה. מעבדות בל הביאו יוקרה לחברה החדשה, כמו כן גם את ההכנסות מאלפי פטנטים.
לוסנט הפכה עם השנים למנייה רווחית לקהילת המשקיעים בסוף שנות ה-1990. ערכה עלה מערך של 7.56 למניה עד ל-84 דולר. ב-6 בינואר 2000, לוסנט פרסמה אחת מתוך שורה של הודעות על אי עמידה בתחזיות הרבעון, אשר מאוחר יותר התגלה כנתוני חשבונאות ומכירות מפוקפקים. באוקטובר 2002, כאשר מחיר המניה הגיע ל-55 סנט, הוחזר המנכ"ל הראשון כדי להחיות את החברה.
בשנת 1999, לוסנט רכשה את חברת אסנד תקשורת, יצרנית ציוד תקשורת. לוסנט ערכה שיחות לקראת רכישת חברת ג'וניפר נטוורקס, אבל החליטה במקום לבנות נתבים בעצמה. באפריל 2000, לוסנט מכרה את יחידת מוצרי הצרכן לחברת VTech וחברת שירותי טלפון לצרכן. באוקטובר 2000, לוסנט הפרידה את זרוע המערכות העסקיות שלה לחברה נפרדת בשם אוויה (Avaya), וביוני 2002 נפרדה גם מחטיבת המיקרו אלקטרוניקה לחברה נפרדת בשם אגר סיסטמס.
ב-2002, החלה לוסנט לבצע קיצוצים בתנאי הביטוח הרפואי והפנסיה של עובדיה (כ-125,000 פנסיונרים). לוסנט טענה כי קיצוצים אלו הכרחיים להישרדותה. ב-2006 העסיקה לוסנט כ-30,500 עובדים. לוסנט פעילה בתחום מיתוג טלפוני, אופטיקה, תקשורת אלחוטית ונתונים.
מיזוג.
ב-2 באפריל 2006, אלקטל הודיע על מיזוג עם המתחרה האמריקאי לוסנט. החברה הממוזגת, אלקטל-לוסנט, הייתה אמורה להשיג הכנסות של כ-25 מיליארד דולר לשנת 2005.