בשנת 1898, בהמלצתו של ד"ר אראקי, החל האטה לעבוד בתור חוקר במכון לחקר מחלות מידבקות שבטוקיו בניהולו של קיטסאטו שיבסבורו, תפקיד שביצע במשך כעשר שנים. במהלך תקופה זאת עסק רבות בתחום הבקטריולוגיה בכלל ובמחלת הדבר בפרט, וכן בשכלול שיטות הבידוד וההסגר בכל הקשור למחלות זיהומיות, ואף פרסם מאמרים רבים בנושאים אלה. עבודתו המחקרית במכון הופסקה רק במהלך מלחמת רוסיה–יפן, עת שימש כרופא ומאוחר יותר כאפידמיולוג בתחנת ההסגר שהוקמה באי נִינוֹשִׁימָה (Ninoshima), כ-4 ק"מ דרומית לנמל הירושימה, לצורך בדיקת מצב בריאותם של חיילים יפנים שחזרו מהחזית
בשנת 1907 יצא האטה, בשליחות ממשלת יפן, לכנס הבין-לאומי ה-14 להיגיינה ודמוגרפיה, אשר התקיים בברלין. במסגרת הכנס הרצה אודות המחקר על הדבר, מחקר שערך במעבדתו של קיטסאטו, ואף זכה להערכתו של פאול ארליך, אשר נכח במקום. בתמיכתו של קיטסאטו יצא האטה בהמשך אותה השנה להשתלמות בתחום האימונולוגיה במכון רוברט קוך שבברלין תחת הנחייתו של אוגוסט פון וסרמן, ושלושה חודשי השתלמות בבית החולים מואבּיט שבעיר (Krankenhaus Moabit). כעבור שנה החל להתמחות בתחום הכימותרפיה במכון הלאומי הגרמני לתרפיה ניסיונית שבפרנקפורט (Staatliches Institut für Experimentelle Therapie und das Georg-Speyer-Haus in Frankfurt am Main) תחת הנחייתו של פאול ארליך, אשר זכר את האטה מהכנס בברלין והתרשם מניסיונו הרב בתחום חקר מחלות זיהומיות מסוכנות. בפרנקפורט החל האטה לבדוק את יעילותן של תרכובות ארסן שונות בתור פוטנציאל אנטי-בקטריאלי נגד חיידקי מערכת ה-Spirochaete. תחילה עבד עם עכברים ועם חולדות כחיות מודל לקדחת חוזרת, ושלושה חודשים לאחר הגעתו נסע לאיטליה על מנת להשיג זן מיוחד של ארנבות אשר שימשו כחיות מודל למחלת העגבת. ב-31 באוגוסט 1909 זכה לפריצת הדרך המשמעותית שלו עת הצליח להראות כי לתרכובת 606, אותה סינתז פאול ארליך בשנת 1906, קיים פוטנציאל אנטי-בקטריאלי ספציפי בטיפול נגד חיידקי הסוג "Treponema", לרבות המין "Treponema pallidum" - מחולל מחלת העגבת. גילוי זה היה, למעשה, "כדור הקסם" שניסה פאול ארליך לפתח במשך תקופה ארוכה. תרכובת 606, אשר נרשמה כתרופה בשנת 1910, לה קרא ארליך "ארספנאמין", שווקה תחת השם המסחרי "סַלְבַרְסָן" (Salvarsan). סלברסן והנגזרת המשופרת נאו-סלברסן (Neo Salvarsan) שימשו כתרופות הבחירה נגד העגבת עד לגילוי הפניצילין.
באוגוסט 1910 שב האטה ליפן והמשיך את מחקרו על הסלברסן בהיבט הפרמקולוגי והפרמקוקינטי, אולם עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה וניתוק היחסים הדיפלומטיים עם גרמניה, הופסק גם ייבוא הסלברסן ליפן. עובדה זאת אילצה את יפן להתחיל בייצור מקומי של התרופה. תהליך הייצור המוצלח של סלברסן, עליו היה ממונה האטה, סיפק את הביקוש לתרופה גם לשאר מדינות ההסכמה במהלך כל המלחמה.
בשנת 1914 נמנה עם החוקרים אשר פרשו יחד עם קיטסאטו מהמכון לחקר מחלות מידבקות והיה בין מקימי מכון קיטסאטו. החל משנת 1928 עסק בעיקר בפיתוח תכשירי חיטוי חדשים מבוססי קווינולינים וכן הצליח להראות כי לסלברסן פעילות אנטי-בקטריאלית גם נגד החיידק "Spirillum minus" - מחולל קדחת נשיכת חולדה (Rat-bite fever). באותה השנה הוזמן האטה לוועידה בנושא ניסויים קליניים בסלברסן, אשר נערכה בפרנקפורט בחסות חבר הלאומים. בוועידה העלה את נושא חשיבותו של כינון אמות מידה בינלאומיות לניסויים קליניים.
האטה היה מועמד שלוש פעמים לזכייה בפרס נובל: בכימיה (1911) ובפיזיולוגיה או רפואה (1912, 1913), אולם בסופו של דבר לא זכה בו.
לכל אורך חייו שמר האטה על קשר מיוחד עם פאול ארליך ורעייתו. סהאצ'ירו האטה נפטר ב-22 בנובמבר 1938, בגיל 65. הוא נקבר בבית הקברות אַאוֹיָאמַה (Aoyama) שבטוקיו. בהלווייתו, שנערכה ב-25 בנובמבר, נכחו כ-2,000 משתתפים.
תארים ומינויים.
להלן המינויים והתארים בהם זכה האטה במהלך הקריירה שלו:
פמלה לאופר-יוקליס
פמלה לאופר-יוקליס (Pamela Laufer-Ukeles) היא פרופסור במרכז האקדמי שערי מדע ומשפט, בו היא מכהנת כחברת סגל מאז 2014. קודם לכן היא הייתה חברת סגל בבית הספר למשפטים באוניברסיטת דייטון, אוהיו. פרסומיה עוסקים בדיני משפחה, ביואתיקה, תאוריה פמיניסטית, וזכויות ילדים. במחקריה ובהוראה היא מיישמת גישה השוואתית במשפט.
השכלה אקדמית.
ללאופר-יוקליס תואר BA (בהצטיינות) בפילוסופיה וכלכלה מאוניברסיטת קולומביה (1996). במהלך לימודיה היא זכתה בפרס מחלקתי על עבודת גמר בפילוסופיה, והייתה ברשימת הדיקן בכל מהלך הלימודים. יש לה תואר JD במשפטים מאוניברסיטת הארוורד (2001). במהלך לימודיה היא הייתה עורכת המאמרים בכתב העת Harvard Journal of Law and Technology, ולימדה פילוסופיה פוליטית.
במהלך לימודיה קיבלה יוקליס מלגות מאוניברסיטת הארוורד (1999-2000, 2000-2001), מלגת פולברייט (1999-2000), ובשנת 2010 היא הייתה עמיתת מחקר במרכז צגלה למחקר בין-תחומי של המשפט באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה.
בשנים 1998-1999 לימדה לאופר-יוקליס בבית הספר לממשל בקולג' הארוורד.
בשנים 1999-2000 היא לימדה אתיקה יהודית וסוגיות במשפט עברי מודרני במכון מת"ן - מכון תורני לנשים.
בשנים 2001-2002 וכן ב-2004 עבדה לאופר יוקליס כעורכת דין במשרד Debevoise &amp; Plimpton בני יורק. עבודתה התמקדה בבוררות מסחרית בינלאומית, בין היתר בבית הדין לבוררות בהאג. היא נתנה שירותי פרו בונו לפרויקטים המסייעים לנשים מאוכלוסיות חלשות בהליכי גירושין ומזונות.
בשנים 2002-2003 היא התמחתה בלשכתו של השופט ויקטור מררו בבית המשפט המחוזי של מחוז דרום בעיר ניו יורק.
בשנים 2004-2006 עבדה לאופר-יוקליס כעורכת דין במשרד עורכי הדין מיתר, ליקוורניק, גבע, לשם וברנדוויין. היא ייצגה חברות ישראליות בהליכי בוררות של לשכת המסחר הבילאומית, ונתנה ייעוץ משפטי לחברות המעורבות בהתדיינות בארצות הברית ובמנגנונים בינלאומיים שונים. היא אף נתנה ייעוץ ללקוחות אמריקאים המעורבים בהליכים בישראל, לרבות בתובענות ייצוגיות.
לאופר-יוקליס קיבלה הסמכה לעריכת דין מלשכות עורכי הדין של ניו יורק, מחוז דרום של ניו יורק, וישראל.
מינויים אקדמיים.
לאופר-יוקליס קיבלה פרופסורה ב-2013. מאז 2014 לאופר-יוקליס מלמדת במרכז האקדמי שערי מדע ומשפט. קודם לכן היא הייתה מרצה בכירה למשפטים באוניברסיטת דייטון, אוהיו, שם היא לימדה דיני נזיקין, דיני משפחה, יישוב סכסוכים ואתיקה בדיני משפחה. לאופר-יוקליס לימדה כמרצה מן החוץ גם באוניברסיטה העברית, באוניברסיטת בר-אילן, במרכז הבינתחומי, במרכז האקדמי למשפט ולעסקים ברמת גן, ובמסלול האקדמי, המכללה למנהל. בין היתר היא לימדה משא ומתן, תאוריה של מגדר, דיני משפחה גלובליים, וילדים במשפט.
תחומי התמחות.
לאופר-יוקליס מתמחה בדיני משפחה, זכויות פריון, זכויות ילדים, ביואתיקה, נזיקין, טכנולוגיות לסיוע בפריון ואימוץ, ביניהן פונדקאות והפריה מלאכותית, יחסי הורים-ילדים, ומשפט עברי. היא מלמדת קורסי מבוא וקורסים מתקדמים בדיני משפחה, אתיקה רפואית ומשפט.
פרס באפט&quot;א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי
פרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי (באנגלית: BAFTA Award for Best Actress in a Leading Role) הוא פרס המוענק על ידי האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה לשחקנית על הופעה מצטיינת בתפקיד ראשי בסרט קולנוע.
רונה שוז
רונה שוז (באנגלית: Rhona Schuz) (נולדה ב-1958) היא פרופסור חבר למשפטים במרכז האקדמי שערי מדע ומשפט. עבודתה מתמקדת במחקר של חטיפת ילדים בינלאומית, זכויות ילדים ומשפט בינלאומי פרטי. ספרה The Hague Child Abduction Convention: A Critical Analysis (Hart Publishing, December 2013 הוכתר כ"ספר המוביל בעולם בתחום זה".
ביוגרפיה.
שוז נולדה וגדלה באנגליה. עלתה לארץ בשנת 1993. היא נשואה ואם לשבעה ילדים.
רונה שוז סיימה תואר ראשון במשפטים (first class) מאוניברסיטת קיימברידג' (1979) ותואר שני במשפטים (first class), אף הוא מאוניברסיטת קיימברידג' (1980). ב-1994 היא קבלה דוקטורט ב-London School of Economics באוניברסיטת לונדון.
במהלך לימודיה היא קיבלה פרסים ומלגות שונות מ-Newnham College ומאוניברסיטת קיימברידג' (1978-80), וכן מלגה ע"ש גולדה מאיר מהאוניברסיטה העברית בירושלים (1990–1991).
מינויים אקדמיים.
בשנים 1980–1982 כיהנה שוז כמרצה באוניברסיטת נוטינגהאם, אנגליה.
בשנים 1982–1993 היא לימדה משפטים ב-LSE, לונדון.
מאז 2001 שוז היא חברת סגל במרכז אקדמי שערי מדע ומשפט. בשנת 2014 היא קיבלה דרגת פרופסור-חבר. נוסף על כן היא מרצה מן החוץ באוניברסיטת בר-אילן (משנת 2001). בנובמבר 2014 היא כיהנה כמרצה אורחת בפקולטה למשפטים באוניברסיטת וינה.
שוז היא עורכת-שותפה (יחד עם ד"ר איילת בלכר-פריגת) של כתב העת "משפחה במשפט" (משנת 2007), מנהלת-שותפה של המרכז לזכויות הילד והמשפחה במרכז האקדמי שערי מדע ומשפט (משנת 2005), ויועצת לנשיא של המרכז האקדמי שערי מדע ומשפט בעניין קידום נשים (מ-2014).
פעילות מקצועית נוספת.
שוז היא הדווחית לעניין ישראל למאגר incadat של ועדת האג, העוסק בפסיקה על פי אמנת האג בדבר חטיפה בינלאומית של ילדים (משנת 2004).