יש בישראל ובעולם מטפלים רבים הממשיכים את דרכה אבל לא כולם דבקים בנאמנות בתורתה כפי שפותחה על ידה ובוססה מדעית על ידי ד"ר יצחק מנדלברוד (יליד 1931) שהיה תלמידה הראשון. יש כאלו היוצקים בשיטה גוון שונה.
מחקרים שנערכו על שיטתה.
במהלך השנים נערכו מחקרים רבים שבדקו את יעילות השיטה. בהם:
במחקר קליני מבוקר שנערך בבית החולים הדסה בירושלים הושוו שתי שיטות התעמלות (שיטת פאולה ושיטת תרגול שרירי רצפת האגן).
מחקר ממוקד נערך בהתייחס לפגועי חוט השדרה.
מחקר שבדק את יעילות שיטת פאולה התייחס לטיפול בואגיניזמוס - כיווץ לא רצוני של הנרתיק אצל נשים, הגורם לכאב ומפריע לקיום יחסי מין תקינים .
מחקר שנערך בנושא דליפת שתן ושיטת פאולה על ידי מיכל ליברגל וישניצר, דרורית הוכנר צלניקר, יובל לביא, אורלי מנור ואורה פלטיאל נועד לבדוק האם יעילות הטיפול על ידי שיטת פאולה (על פי מבחן פד), דומה ליעילות הטיפול הניתן לבעיה על ידי תרגול שרירי רצפת האגן, באוכלוסיית נשים בקהילה הסובלות מדליפת שתן במאמץ. ממצאי עבודה זו, נותנים לגיטימציה לשיטת פאולה כשיטת טיפול יעילה לבעיית דליפת השתן.
לקריאה נוספת.
לקריאה נוספת על שיטת פאולה:
מייקל קולינס (אסטרונאוט)
מַיְיקְל "מייק" קוֹלִינְס (באנגלית: Michael Collins; 31 באוקטובר 1930 – 28 באפריל 2021) היה אסטרונאוט אמריקאי, שהשתתף בתוכנית ג'מיני ותוכנית אפולו. היה טייס תא הפיקוד במשימת אפולו 11 ההיסטורית, בעת ששותפיו לצוות, ניל ארמסטרונג ובאז אולדרין, היו האנשים הראשונים שנחתו על הירח.
תחילת דרכו.
נולד ברומא שבאיטליה. משפחתו של קולינס הייתה בעלת רקע צבאי: אביו, ג'יימס לוטון קולינס היה קצין בדרגת מייג'ור גנרל (מקבילה לאלוף בצה"ל) בצבא היבשה. דודו היה רמטכ"ל צבא היבשה. עד גיל 17 התגורר במקומות רבים עקב שירותו של אביו. למד במשך שנתיים באקדמיה בבירת פוארטו ריקו, סן חואן. בעקבות פרוץ מלחמת העולם השנייה עבר עם משפחתו לוושינגטון די. סי. ,שם סיים את לימודיו התיכוניים ב-1948. למרות רצונה של אמו, שיצטרף לסגל הדיפלומטי הוא בחר בקריירה צבאית והחל לימודיו בווסט פוינט. בשנת 1952 סיים לימודי מדעים בהצלחה בתואר ראשון.
אחיו למד גם כן בווסט פוינט.
בוגר במדעים מהאקדמיה הצבאית בווסט פוינט, 1952. בוגר התוכנית המתקדמת לניהול של בית הספר למנהל עסקים באוניברסיטת הרווארד, 1974.
שירות צבאי.
לאחר שסיים את לימודיו, הצטרף לחיל האוויר האמריקני ועבר הכשרה כטייס. באותה תקופה שירת דודו, ג'וזף לוטון קולינס, כראש מטה הצבא האמריקאי.
הוצב בטייסת בצרפת ביוני 1954. בשנת 1956 הוצב במערב גרמניה.
ב־1961 עבר לשרת כטייס ניסוי במרכז ניסויי הטיסה בבסיס חיל האוויר אדוארדס בקליפורניה.
שירות בנאס"א.
הצטרף לצוות האסטרונאוטים במסגרת הקבוצה השלישית, באוקטובר 1963. היה טייס גיבוי של ג'מיני 7. ב־18 ביולי 1966 שוגר כטייס במשימת ג'מיני 10, יחד עם ג'ון יאנג. משימה זו פרצה דרך בתחום העגינה החללית. במסגרתה עגנה ג'מיני 10 עם רכב "אג'נה" ששוגר מראש, השתמשה בו כדי לעבור למסלול שונה, שם עגנה עם רכב "אג'נה" שני שהושאר על ידי ג'מיני 8. במסגרת משימה זו גם השלים שתי יציאות מרכב החלל.
היה טייס תא הפיקוד של אפולו 11, ששוגרה ב־16 ביולי 1969. במשימה זו הוא נשאר במסלול סביב הירח בתא הפיקוד, "קולומביה", בעת שניל ארמסטרונג ובאז אולדרין ירדו אל פני השטח.
פרש מנאס"א ומחיל האוויר בדרגת מייג'ור ג'נרל בינואר 1970.
לאחר נאס"א.
לאחר שפרש מנאס"א שירת לזמן קצר כעוזר לענייני יחסי ציבור של מזכיר המדינה. באפריל 1971 התמנה למנהל הראשון של מוזיאון האוויר והחלל הלאומי במכון הסמית'סוניאן בוושינגטון, והחזיק בתפקיד עד 1978. ב־1980 הצטרף לחברת TLV העוסקת במערכות אוויריות ומערכות הגנה, כסגן נשיא ומנהל הפעילות בוושינגטון. בינואר 1997 פתח חברת ייעוץ לתעופה בשם "מייקל קולינס ושות'".
כתב ארבעה ספרים: Carrying the Fire (לשאת את האש) (1974), ספר אוטוביוגרפי בשם Flying to the Moon and Other Strange Places (לטוס לירח ולמקומות אחרים, בעברית יצא בספרית פועלים) (1976), Liftoff: The Story of America's Adventure in Space (שיגור: סיפורה של ההרפתקה של אמריקה בחלל) (1988) ו־"Mission to Mars (משימה למאדים) (1990)."
קולינס מת ב-28 באפריל 2021, בגיל 90, כתוצאה ממחלת הסרטן.
אותות ועיטורים.
ועוד עיטורים מנאס"א וחיל האוויר האמריקאי.
פסטיבוס
אלמתן
ג'נגו (זמר)
עמיר רוסיאנו, הידוע בשם הבמה "ג'נגו", (נולד ב-1 ביוני 1970) הוא נגן וזמר רוק ישראלי. "ג'נגו" הוא גם שמה של להקת רוק תל אביבית שפעלה בין השנים 1995–2001 ובה שימש רוסיאנו כסולן.
היסטוריה.
הלהקה הוקמה על ידי עמיר "ג'נגו" רוסיאנו (שניגן לפני כן במסגרת הרכבי הרוק "האחים פורטיס", "תערובת אסקוט", ״תופעת דופלר״ ו"ירמי קפלן והפרחים"), הגיטריסט נושי פז (שהיה המתופף של להקת "פורטרט") ורן שמעוני (המתופף של להקת "השוונג של הפיתה", פיטר רוט, יהודית רביץ וירמי קפלן).
הפרויקט הראשון של ההרכב היה האלבום קשורים, שיצא ב-1995, ומתוכו הסינגל שזוהה עם הלהקה בתקופה ההיא - מה היא חשבה.
ב-1998 הוציאה הלהקה את אלבומה השני, "מרחק של מטר", אשר זכה להצלחה ולביקורות משבחות, הרבה בזכות הסינגלים לילה, כמו פעם וכשתבוא השעה.
ב-1999 הוקלט תוך יומיים בלבד אלבומה השלישי של הלהקה - "מאה שקל אחרונים". אלדד גואטה, שתיפקד על תקן קלידן אורח באלבום הקודם והצטרף להרכב בסיבוב ההופעות שבא בעקבותיו, צורף כבסיסט ללהקה. האלבום הוקלט באולפני הלייבל "פאסט מיוזיק", והוא אחד התקליטים הראשונים שיצאו בלייבל זה, שהקימו אמיר שור וג'נגו. הלייבל חרת על דגלו את הפצת המוזיקה המחתרתית והאלטרנטיבית ללא שיקולי מסחריות. באותו הלייבל גם הוציא ג'נגו שני תקליטים אינסטרומנטליים.
ב-2002 יצא "לנשום במים", תקליט בו ג'נגו מנגן בכל הכלים (תופים, בס, גיטרות), ומתוכו הסינגלים שבוע נשאר ולנשום במים.
מאז ועד שנת 2004 הופיע ג'נגו בהרכב חדש ומצומצם שכלל את אלדד גואטה על בס וגילי רייכנטל על תופים. ב-2004 עבר ג'נגו להופיע לבד עם גיטרה אקוסטית.
בשנת 2010 החל להופיע עם הרכב חדש הכולל את גלעד שמואלי (תופים), מרק לזר (בס) ורון בונקר (גיטרה).
באוגוסט 2017 הוציא אלבום עם להקת Vegan Friendly כבסיסט ובספטמבר הוציא אלבום סולו בשם בתוך רגע. שנה לאחר מכן השתתף בהפקת אלבומו של גבע אלון "מחפש שמיים".
בפברואר 2020 לקח עם אור אדרי חלק באלבום המחווה ליענקל'ה רוטבליט בשם "הוצאו מהקשרם - שרים רוטבליט" ובו חידשו את שירו "ימי ראשית הקיץ". באותה שנה השתתף בפסטיבל "סימנים חיוניים" אשר התקיים במשך שמונה ימים במאי 2020, ביוזמת עיריית תל אביב וקרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב במסגרתה עלו בשידור חי אמנים ישראלים מוכרים, עם הופעות בסגנונות אינדי-פולק-רוק, אלקטרוני, ג'אז ואקספרימנטלי.
חיים אישיים.
ג'נגו נשוי ואב לבת ובן. הוא טבעוני, ועל גופו אף קעקע את דמויותיהם של מהטמה גנדי ופיל משום שרצה ליצור משהו שקשור לטבעונות.
קרב כפר שלמא
קרב כפר שלמא הקרב השישי בסדרת הקרבות של מרד החשמונאים, התרחש בשנת 162 לפנה"ס בין יהודה המכבי ואנשיו לכוח צבא סלאוקי בפיקודו של ניקנור, מצפון ירושלים, בגבעה מול גבעון בין קלנדיה לגבעת זאב, והסתיים בניצחון המורדים ונסיגה של ניקנור לירושלים.
רקע.
מרד החשמונאים שפרץ במודיעין וסביבתה, תוך שנים בודדות התפשט לאזורים רבים ובהם, עבר הירדן, הגלעד, הבשן, הגליל ואדום. בארבעת הקרבות הראשונים המרכזיים נחלו המורדים היהודיים ניצחונות, ובקרב החמישי ספגו מפלה. בשל יריבויות פוליטיות בין עוצרי הממלכה הסלאוקית, ליסיאס ופיליפוס, לא דוכא המרד כליל, ואף נחתם הסכם בין אנטיוכוס החמישי וליסיאס עוצרו לבין המורדים היהודיים, אשר העניק להם חירות דתית מלאה וביטול גזירות אנטיוכוס הרביעי.
אנטיוכוס וליסיאס הודחו מכסאם ונרצחו בשנת 162 לפנה"ס על ידי דמטריוס הראשון, אשר השתלט על הממלכה הסלאוקית. דמטריוס לא ראה בעין יפה את האוטונומיה החשמונאית ביהודה ורצה להחזיר את המצב לקדמותו.
לשם כך הוא שלח כוח צבאי גדול, אשר עמד בראשו בקכידס. המורדים לא התייצבו נגד הצבא הגדול שהוביל בקכידס, והוא החזיר את השלטון בירושלים לסלאוקים והעלה לכהונה גדולה את אלקימוס המתיוון. לאחר מכן ביצע פעולות "טיהור" והרג מנהיגים דתיים בבאר זית, אך הוא לא הספיק לבער את קני המרד והיה צריך לעזוב את הארץ בשל אילוצים צבאיים, אשר נבעו מהידרדרות במחוזותיה המזרחיים של הממלכה.
מקורות.
הקרב נזכר בספר מקבים א' (ז' 26–32), אך לא בספר מקבים ב'. תיאור הקרב קצר ותמציתי, ויש בו רק מקום הקרב ומספר חללי האויב.
פיקוד.
ניקנור, בכיר בצבא הסלאוקי, החליף את בקכידס ומונה למושל צבאי ואזרחי (סטרטגוס). בתפקידו הקודם היה מפקד מאגר הפילים הסלווקי. מקום מושבו היה עם כוחות הסלאוקיים ששהו במצודת החקרא.
עילה.
על פי אבי יונה, כוונתו הייתה לשחרר את קווי התחבורה שלו עם הבסיסים היווניים שם, אף שעמדה לרשותו דרך בית צור. היא הייתה ארוכה מאוד, וניקנור שאף לפתוח את הדרך הקצרה דרך בית חורון.
מהלך הקרב.
ניקנור הצליח בתחילה להביס כוח מורדים קטן בפיקודו של שמעון התרסי בקרב ליד כפר דסאו, אך כוחו היה מצומצם, והוא ניסה לסיים את המרד במשא ומתן ואף בדרכי עורמה, שבהן יהרוג את יהודה.
ניקנור ניסה לפתות את יהודה ואת מנהיגי המרד אל מארב, אך מזימתו התגלתה, והוא נאלץ לצאת עם גיסותיו לקרב פנים אל פנים נגד המורדים. ניקנור הגיע מהחקרא מדרום לצפון, ואילו יהודה הגיע מהרי גופנא מצפון לדרום.