לאחר התיכון עבר ללמוד באוניברסיטת דה-פול, אותה הוביל לשלוש הופעות רצופות בטורניר אליפות המכללות ואף להעפלה לשלב 16 הגדולות ב-1986 ו-1987. בשנתו האחרונה בדה-פול העמיד ממוצעים של 20.0 נקודות ו-7.8 אסיסטים למשחק.
קריירה מקצועית.
ניו יורק ניקס.
סטריקלנד נבחר על ידי ניו יורק ניקס בבחירה ה-19 בדראפט ה-NBA לשנת 1988. בניו יורק שימש סטריקלנד כמחליף של הרכז הצעיר מארק ג'קסון, והעמיד בעונת הרוקי ממוצעים של 8.9 נקודות ו-3.9 אסיסטים למשחק, אשר זיכו בבחירה לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה.
סן אנטוניו ספרס.
במהלך עונתו השנייה ב-NBA, , נשלח בטרייד לסן אנטוניו ספרס בתמורה לרכז הוותיק מוריס צ'יקס. בסן אנטוניו החל סטריקלנד לפרוח, וכבר באותה עונה הרוויח את תפקיד הרכז הפותח של הקבוצה ושדרג את ממוצעיו ל-14.2 נקודות ו-8.0 אסיסטים למשחק. לפלייאוף 1990 העפילו הספרס מהמקום השני במערב, אך הודחו ממנו בסיבוב השני כשהפסידו לפורטלנד טרייל בלייזרס בתוצאה 3-4. בשתי העונות הבאות המשיך להציג יכולת טובה בספרס, עם 13.8 נקודות ו-8.3 אסיסטים למשחק, אך קבוצתו הודחה מהפלייאוף בסיבוב הראשון מול גולדן סטייט ווריורס ופיניקס סאנס, בהתאמה.
פורטלנד טרייל בלייזרס.
ביולי 1992 חתם על חוזה עם פורטלנד טרייל בלייזרס, בשורותיה שיחק במשך ארבע העונות הבאות. בתקופתו בפורטלנד שיחק לצד שחקני האולסטאר קלייד דרקסלר וקליפורד רובינסון, והעלה מעט את ממוצעיו העונתיים ל-17 נקודות ו-8.6 אסיסטים למשחק, אך הטרייל בלייזרס כשלו בניסיונם לעבור שלב בפלייאוף ה-NBA.
וושינגטון בולטס/ויזארדס.
לפני עונת הועבר לוושינגטון בולטס בטרייד ששלח את ראשיד וולאס לפורטלנד. בעונת הוביל סטריקלנד את טבלת מוסרי האסיסטים ב-NBA, הצעיד את וושינגטון לשלב הפלייאוף לראשונה מזה שמונה עונות ונבחר בסיום העונה לחמישיית העונה השנייה, בפעם היחידה בקריירה. עם זאת, ולמרות יכולתו הטובה - לא נבחר סטריקלנד להשתתף במשחק האולסטאר גם בעונה זו, ופרשנים רבים מזכירים אותו כאחד משחקני ה-NBA הטובים בכל הזמנים שמעולם לא השתתפו במשחק היוקרתי. בעוד תפוקתו של סטריקלנד השתפרה עם השנים, קבוצתו הלכה ונחלשה, מה שהוביל לשחרורו מהויזארדס במהלך עונת .
סוף הקריירה.
לאחר שחרורו מהויזארדס חתם סטריקלנד בטרייל בלייזרס על חוזה עד סיום העונה, ובארבע העונות הבאות שיחק במיאמי היט, מינסוטה טימברוולבס, אורלנדו מג'יק, טורונטו ראפטורס ויוסטון רוקטס. בסיום עונת הודיע על פרישה ממשחק, בגיל 38.
בעת פרישתו דורג במקום השביעי ברשימת מוסרי האסיסטים המובילים בתולדות ה-NBA, עם 7,987 אסיסטים, וכן במקום ה-20 ברשימת החוטפים, עם 1,616 חטיפות בסך הכול.
הפרעות דיבור בגיל הרך
הפרעות קול ודיבור (SSD), מתייחסות לשני סוגי הפרעות המשפיעים על הדיבור:
הטעויות בדיבור יכולות להיות פונטיות, פונמיות או שתיהן יחד, ויכולות להיות חלק משיבושי היגוי ממוקדים, או נרחבים כגון באפרקסיה התפתחותית ועוד.
שיבושי היגוי ממוקדים.
שיבושי היגוי משפיעים על מובנות הדיבור של הילד, בטווח של קל, בינוני וחמור, דבר אשר נקבע לפי תדירות וסוג השיבושים. שיבושי היגוי פשוטים ואופייניים בדרך כלל אינם מצריכים טיפול, באים לידי ביטוי בשיבושים בהפקה של הגה בודד או מספר קטן של הגאים, תהליכים פונולוגיים התפתחותיים פשוטים כגון תהליך של השמטת עיצור ממילה, או החלפת עיצור אחד בעיצור אחר, ושיבושים באחד האפיונים של ההגה (למשל תופעת "השנשון" כאשר הלשון מונחת בין השיניים והוגים את העיצורים /ס/, /ז/, /ש/ ו-/צ/ בצורה אינטרדינטאלית),ואינם גורמים להפרעה חמורה למובנות הדיבור אם תדירותם נמוכה.
רכישת צלילי הדיבור אצל ילדים, כלומר, ההתפתחות הפונולוגית, מתרחשת בשלבים אשר בתורם כרוכים בטווח זמן משוער במהלך ההתפתחות של הילד. ליקוי בהיגוי פירושו קושי בהפקת הגה מסוים, בשלב שבו היה צריך להיות מופק באופן תקין.
במחקר שבוצע בישראל, בו נבדקה ההתפתחות הפונולוגית של תינוקות ופעוטות דוברי עברית בגילאים 14 חודש עד 34 חודש, נמצא כי קיימים מעט מאוד הבדלים בין-אישיים בתהליך הרכישה של צלילי הדיבור וכי אצל כל הילדים דוברי עברית קיים סדר רכישה דומה המפורט להלן.
כבר בגילאי שנתיים וחצי עד שלוש שנים מתבצעת רכישת ההגאים הראשונים. עד גיל 4 וחצי, נרכשים ההגאים הממושכים, האחוריים וההגה /ל/ נרכשים. ואילו עד גיל 5 וחצי יכולים להופיע ההגאים השורקים וההגה (r). כלומר, יכולת ההגייה של ילד, העומד בכניסה לבית הספר, צריכה להיות תקינה. אם ילד עבר את גיל הרכישה של הגה מסוים, וההגה עדיין משובש, יש לשקול את הפניית הילד לאבחון של קלינאי/ת תקשורת.
סיבות להפרעה.
לשיבושי היגוי יכולה להיות סיבה ספציפית ידועה, כגון פגיעה מוחית או תסמונת גנטית, או שהם ממקור לא ידוע. המשמעות ההתפתחותית של שיבושי היגוי אשר נמשכים לאחר גיל הרכישה של הצליל, היא שהילד למד את התבנית המוטורית השגויה לייצור צלילי הדיבור הספציפיים. בנוסף, צריך לבחון את אברי ההיגוי ולשלול קיומו של ליקוי מבני (אנטומי), כגון לשון קשורה או , או ליקוי תפקודי (פיזיולוגי) כסיבה לשיבושי ההיגוי.
ההפרעה בדיבור יכולה גם להיות משנית לבעיות מבניות או נוירולוגיות, כגון: הפרעות התפתחותיות (למשל, אוטיזם), תסמונות גנטיות (למשל, תסמונת דאון), הפרעות נוירולוגיות (למשל, שיתוק מוחין CP) או לקות שמיעה (כולל לקות שמיעה משנית לדלקת אוזן תיכונה). טעויות בדיבור נראות בדרך כלל באופן נורמלי בהתפתחותם של ילדים בגיל הרך, במהלך תקופת הרכישה של העיצורים והתנועות השונים.
טיפול.
קיימות מספר דרכי טיפול, בהתאם לחומרת הליקוי, כאשר בחלקו הטיפול יתבסס על למידה מחדש של הצלילים המשובשים, בין היתר דרך חידוד אבחנה שמיעתית ולמידת תבנית מוטורית נכונה.
אצל ילדים עם הפרעה פונולוגית בינונית-חמורה, מתאים לטפל בגישת השפה כמכלול, כאשר מתייחסים לשיבושי ההיגוי דרך קונטקסט שפתי, בדומה לסיפור, אשר הצליל המשובש חוזר בו בתדירות גבוהה, ואז מנסים לתרגל את ההפקה, עם אורך מבע הולך ועולה. אצל אותם ילדים, נהוג גם להשתמש בהתערבות מבוססת שפה, המתמקדת בטכניקות טבעיות וממוקדות בשיחה, כגון חזרה והרחבה לדברי הילד, נרטיבים מתווכים או שימוש בשאלות סגורות המחייבות תשובה מילולית.
אפרקסיה התפתחותית (Childhood Apraxia of Speech (CAS.
אפרקסיה התפתחותית מופיעה בהתפתחות המוקדמת, והיא נחשבת להפרעה בשליטה המוטורית או ביישום של הדיבור, קיימת הסכמה כי ליבת הקושי אצל ילדים עם אפרקסיה התפתחותית היא יכולת מופחתת להמיר קודים פונולוגיים מופשטים, לפקודות דיבור מוטוריות, המכונים תכנון ו/או תכנות מוטורי.
בהיעדר מאפיינים קבועים לילדים עם אפרקסיה התפתחותית והיותה קבוצה הטרוגנית, קיים קושי לאבחן ולהבדיל CAS מההפרעות השונות, עם זאת, האגודה האמריקאית של דיבור-שפה-שמיעה, זיהתה שלושה מאפיינים עיקריים:
שכיחותה של אפרקסיה התפתחותית מסתכמת ב-1 מתוך 1000 ילדים, חמישה מבין 100 ילדים בעלי הפרעת היגוי\פונולוגיה מוגדרים כבעלי דיספרקסיה התפתחותית.
סיבות להפרעה.
הפרעה נגרמת מקושי לתכנן פקודות סנסומוטוריות למיקום ותנועת השרירים, לצורך הפקת דיבור, ללא פגיעה נוירולוגית ידועה, כך שאין תכונה נוירולוגית או התנהגותיות אשר מהווה סמן אבחוני המאחד את כל המקרים של CAS. הפרעה זו פוגעת ביכולת לתכנן באופן רצוני, רצף מתואם ומדויק של תנועות אברי ההיגוי, על מנת להפיק דיבור ברור, והיא יכולה להופיע ללא חולשה או איטיות שרירית, ובהיעדר הפרעה ביכולת המנטלית או בשפה, כאשר הקושי מופיע במהלך רכישת מיומנויות התפתחותיות של דיבור, שפה ותנועה ולא אחריהן.
בנוסף, הפרעה זו יכולה להתרחש כתוצאה מהפרעה התפתחותית ידועה, או מוטציה גנטית.
מאחר שכיום לא ידוע בדיוק איזה ליקוי במוח גורם להפרעה, התאוריות על המקור המוחי של ההפרעה רחבות ונעות בין הנחה שהסיבה היא פגיעה מזערית ומאוד ספציפית או הבדל באזור הדיבור במוח ועד לשינוי מוחי מפוזר אשר לא ניתן לבודד. אף על פי שרבים מהילדים עם אפרקסיה התפתחותית מאופיינים בכך שעברו פציעה או תקופה ללא חמצן בלידה או טרם לכך, רוב הילדים הם ללא היסטוריה היכולה להעיד על גורם מסוים. עם זאת קיים דמיון רב בין ילדים עם אפרקסיה התפתחותית בהיסטוריה שלהם, אולם לא הוכח כי כל אחד או כל שילוב ספציפי לגורמים אלו אחראי להפרעה, עם זאת, ברוב המקרים של אפרקסיה הסיבות היו ממקור לא ידוע. תפיסות שונות המתייחסות להבנת מקור האפרקסיה כוללות:
טיפול.
ילד עם אפרקסיה התפתחותית זקוק לטיפול אצל קלינאית תקשורת, הטיפול מתחיל מרגע זיהוי ההפרעה ובהיות שהילד בשל דיו להשתתף בטיפול (18-30 חודשים), מומלץ לבצע טיפול אינטנסיבי על-מנת לטפל בקשיי הדיבור במקרים של אפרקסיה ילדית של הדיבור. רוב הילדים עם אפרקסיה התפתחותית יהיו בטיפול של לפחות שנתיים. עם זאת, רובם, גם אלה עם אפרקסיה קשה, יתקשרו בסופו של דבר באמצעות תקשורת מילולית מוסכמת. ובמקרים חמורים, יהיה צורך תקשורת תומכת וחליפית (תת"ח).
הטיפול מערב מגוון תחומים, כאשר המטרה הראשונית היא תקשורת כללית ותקשורת אוראלית, ומטרות במערכת הצלילים, כגון הרחבת רפרטואר צלילים והרחבת מבנים. ולבסוף, מטרות ליצירת רצף תנועות.
גמגום.
גמגום הוא הפרעה תקשורתית, מתבטא בחוסר שטף לא רצוני הגורם להאטת קצב הדיבור, כאשר האדם יודע מה הוא רוצה ומתכוון לומר, אך אינו מצליח לומר זאת, ודיבורו מופק במאמץ.
גמגום מאופיין בין היתר בהימנעות ממילים או החלפתן במילים הנוחות יותר להיגוי, הפסקות באמצע מילה או משפט, הארכה של הדיבור וחסימה של האוויר וגל הקול תוך כדי דיבור.