היחידה, תחת פיקודו של דורון אלמוג, נטלה חלק מרכזי בהעלאתם של יהודי אתיופיה ארצה, ופעלה רבות בתחום עד לחשיפת המבצע בעיתונות הישראלית, חשיפה שהובילה לפיצוצו של ההסכם בין ישראל לסודאן.
בספרו של ויקטור אוסטרובסקי מופיע תיאור של לילה דרמטי, בו חילצו לוחמי היחידה את אנשי המוסד מסודאן בעקבות המהפך הפוליטי שעבר על המדינה ועליית שלטון מוסלמי קיצוני. על המבצע כולו פיקד אליק רון (הרמטכ"ל משה לוי וראש המוסד נחום אדמוני ישבו במטוס החפ"ק שחג מעל לים סוף). לאחר שהתחדשה העלייה מאתיופיה, הוסיפו אנשי היחידה ואנשי חיל האוויר לתרום רבות למערך העלייה.
בראשית 1991 עמד שלטונו של מנגיסטו היילה מריאם בפני התרסקות נוכח כוחות המורדים שהתקרבו לבירת אתיופיה, אדיס אבבה. הדחתו הקרובה של מנגיסטו עוררה את החשש כי גורלם של אלפי היהודים שהמתינו בעיר לעלייה ארצה נתון בסכנה. בהתאם לכך החלה ממשלת ישראל (בראשות יצחק שמיר) בניהול משא ומתן, בתיווך ארצות הברית, עם השליט האתיופי, במטרה לסכם על הוצאתם המהירה של היהודים מאתיופיה לישראל.
וכך, בתוך 34 שעות (ב-24 וב-25 במאי 1991) הועלו ארצה כ-14,400 יהודים במבצע אשר נשא את השם "מבצע שלמה". על היחידה, תחת פיקודו של בני גנץ, הוטל לאבטח את שדה התעופה. אחד מקציני יחידת שלדג לשעבר סיפר בשנת 2010 על ההכנות להשתתפות היחידה במבצע:
מלחמת לבנון.
במלחמת לבנון הראשונה מפקד שלדג היה סא"ל גיורא ענבר. באותם ימים הייתה היחידה כפופה למפקדת קצין חי"ר וצנחנים ראשי והייתה מסונפת לחטיבת הצנחנים. לוחמי היחידה, שלמרות הקשרים ההדוקים עם חיל האוויר, היו אז למעשה "ירוקים" ולבשו אז מדי א' ירוקים ונעלו נעליים אדומות (בדומה ליחידות המובחרות של הצנחנים וסיירת מטכ"ל).
ליחידה היו תוכניות מגירה לפעולה בלבנון. עם פרוץ הקרבות ב-6 ביוני 1982 פעלה "שלדג" בשני כוחות עיקריים. כוח אחד הגיע לאזור בקעת הלבנון, שהיה אז בשליטת הצבא הסורי, וסייע לחיל האוויר הישראלי בהשמדת סוללות טילי קרקע-אוויר ותותחי נ"מ, כחלק ממבצע ערצב 19 הכוח השני, בפיקודו של טל רוסו פעל בציר החוף וכבש את מתחם המוזיאון בביירות, בו התבצרו לוחמים רבים של הקומנדו הסורי, והשתתף בקרבות אחרים בעיר כנגד מפקדות מבוצרות היטב של אש"ף. מאוחר יותר סיפר רוסו בראיון שזו הייתה "מלחמה מעניינת". בטרם הקרב על המוזיאון, מצא קצין המודיעין של היחידה תרשים מדויק של המבנה בארכיון הלאומי של ביירות. הלוחמים פשטו בו זמנית דרך כל הפתחים, והסתערו באש וברימונים על המחבלים המבוצרים. טל רוסו, שהיה אז מפקד פלגה בשלדג, תיאר בראיון את הפריצה למתחם המוזיאון – את הקרב מול אנשי הפת"ח, ניהלו לוחמי שלדג כשהם מתרוצצים בין חפצי אומנות ואוסף של מטבעות עתיקים המוטלים על הרצפה.
שישה ימים לאחר תחילת המלחמה סייר סגן הרמטכ"ל האלוף יקותיאל אדם, בכפר דוחא, בפאתי העיירה דאמור. בעת הסיור בכפר נפתחה לעברו אש מחבלים, והוא פנה למצוא מסתור בבית שטרם טוהר. באותו בית הסתתרה חוליית מחבלים והם ירו בו למוות. גיורא ענבר, שהיה בקרבת מקום והוביל כוח של היחידה, הוביל את הלוחמים, ובהם צוות בפיקוד טל ורדי ואת לוחמי חטיבת גולני להסתערות והמחבלים חוסלו.
למחרת, בפעולה מיוחדת בעומק של שישה ק"מ מעבר לקווי הכוחות הישראלים, אליה יצאו ארבעה לוחמי שלדג, בפיקוד המ"פ, סרן אייל גור, זוהה הכוח על ידי חיילים סורים ושלושה מתוך ארבעת הלוחמים נפצעו.
בהמשך הלחימה בלבנון היחידה לקחה חלק במבצעי צה"ל, ובהם מבצע עיניים ירוקות, מבצע כחול וחום, מבצע דין וחשבון, ופעלה במספר רב של מבצעים חשאיים כנגד החזבאללה. במהלך תקופת פיקודו של גל הירש על היחידה, הוביל הירש כוח של לוחמי שלדג במבצע עומק בלבנון, מבצע שכמעט והסתיים בהדחתו מצה"ל. הוא פעל עם כוח קטן שחדר לבסיס חזבאללה, ומשהתגלה איחור בלוח הזמנים סירב לסגת מבלי לבצע את המשימה כפי שדרשו ממנו מפקדיו. הירש אף ניתק את מכשיר הקשר, כדי להשלים את המשימה מבלי שיוכלו לתת לו פקודה מפורשת לסגת. הכוח הצליח לבצע את המשימה וחולץ בעור שיניו מלבנון מבלי שהתגלה. על הירש נמתחה ביקורת קשה מצד הרמטכ"ל, אמנון ליפקין-שחק, אך הלה גם חלק לו שבחים על אומץ הלב שגילה. במהלך פיקודו על היחידה קיבלה שלדג שני פרסי רמטכ"ל, וכן צל"ש הרמטכ"ל יחידתי על תעוזה במבצעים, בין היתר במבצע ענבי זעם.
האינתיפאדה השנייה.
עם פרוץ האינתיפאדה השנייה נדרשה היחידה, תחת פיקוד רוני נומה, להתמודד עם אתגרי הלחימה בעימות המוגבל. היחידה נטלה חלק במספר מבצעים וסיכולים ממוקדים במהלך האינתיפאדה השנייה. בנובמבר 2000 השתתפה היחידה במבצע סיכול ממוקד של השב"כ והרגה את ג'מאל עבד א-ראזק, מפקד גדודי חללי אל אקצה ברפיח. היה זה ראשון מבצעי הסיכול הממוקד באינתיפאדה החדשה. משאית חסמה את הרכב שבו נסע, בסמוך לצומת מורג, לוחמי היחידה שהתחבאו בתוך המשאית ירו בו למוות מטווח קרוב ובסייענו שישב לידו ברכב. אדם נוסף שישב ברכב סמוך נפגע בטעות ונהרג.
מלחמת לבנון השנייה.
לוחמי שלדג נטלו חלק במספר פעולות במהלך מלחמת לבנון השנייה, בהם מבצע "חד וחלק", בשיתוף עם סיירת מטכ"ל. המבצע התבצע בעומק לבנון וכלל חדירה למפקדת חזבאללה בבית החולים בבעלבכ. במהלך המבצע אספו לוחמי היחידה מודיעין ואמצעי לחימה מהמפקדה, וכן הרגו 19 מחבלים ולקחו שבויים. בנוסף, במסגרת מבצע "ושבו בנים" חילץ צוות של היחידה, בשיתוף פעולה עם היחידה הטקטית לחילוץ מיוחד (669), את גופתה של קרן טנדלר, מכונאית מוטסת מצוות מסוק היסעור שהופל בעומק שטח לבנון ב-12 באוגוסט.
הלחימה ברצועת עזה.
היחידה לקחה חלק בלחימה גם במבצע עופרת יצוקה, בין היתר בפשיטה סמוך לחוף הרצועה שמטרתה סימון מטרות להפצצה אווירית במהלכה נתקל בפעילי חמאס חמושים וספג מספר פצועים. הכוח פונה לסטי"ל של חיל הים וזכה לטיפול רפואי. כן לקחה היחידה חלק במבצע צוק איתן, במהלכו פגעה במחבלים רבים, איתרה מנהרות לחימה, סייעה לכוחות המתמרנים והשמידה תשתיות ואמצעי לחימה אשר שימשו את ארגון החמאס.
מפקדי היחידה.
להלן רשימת המפקדים של היחידה לדורותיה:
מיון, הכשרה ושירות.
למיון ליחידה יש דרישה מוקדמת של פרופיל 82–97. המתמיינים עוברים גיבוש סיירת מטכ"ל/שלדג/669 (חמישה ימים) אחרי מעבר יום סיירות. מחזור הגיוס ליחידה הוא בסוף נובמבר, כאשר חובשים מתגייסים באוגוסט.
מסלול לוחם נמשך כ-20 חודשים, וכולל טירונות חיל רגלים בבסיס בא"ח נח"ל, טירונות יחידה, קורס לוט"ר, קורס צניחה, סדרת שבי ומסלול הכשרה ייעודי.
חיילי היחידה מתחייבים לחתימה של 24 חודשי שירות בקבע בנוסף לשנתיים ו-8 חודשים של שירות סדיר. בשנת 2017 הוחלט על הארכת השירות ל-8 שנים לכלל היחידות המובחרות (סיירת מטכ"ל, שייטת 13, 669 ויחידת שלדג) השירות כולל קורס קצינים ולימודים.
Fabaceae
קטיושה (שיר)
קַטְיוּשה (ברוסית: Катюша) הוא אחד מהשירים הרוסיים המפורסמים ביותר בתקופת מלחמת העולם השנייה והידועים ביותר בעולם. השיר הושמע לראשונה ב-1938 בידי הזמרת ולנטינה בטישצ'בה בליווי התזמורת של ויקטור קנושוויצקי, ולאחר מכן הפך לאחד השירים הקבועים ברפטואר של מקהלת הצבא האדום. השיר הולחן על ידי המלחין היהודי מרדכי מטוויי בְּלַנְטֶר והמילים נכתבו על ידי המשורר מיכאיל איסאקובסקי. השיר עוסק בקטיושה (שם חיבה הנגזר מיקטרינה או קטרינה: יקטרינה -&gt; קטיה -&gt; קטיושה) – שם נפוץ לנערות רוסיות. מילות השיר עוסקות באהוב נפשה של נערה, שיצא להגן על המולדת, ולו היא שומרת אמונים. בתקופת מלחמת העולם השנייה הפך השיר גם להמנון הפרטיזנים האיטלקיים.
השיר תורגם לעברית על ידי נח פניאל, יהודי יליד פולין שנמלט בתקופת מלחמת העולם השנייה לווילנה ועלה ארצה בשנת 1941 עם קבוצת חלוצים שהתפזרו בקיבוצים שונים והפיצו את השיר. בעברית מכונה השיר לעיתים "לבלבו אגס וגם תפוח".
הבית הראשון של הגרסה העברית, בתרגום נח פניאל, שניסה לשמור על רוח המקור:
לִבְלְבוּ אַגָּס וְגַם תַּפּוּחַ,
עַרְפִלִים כִּסּוּ אֶת הַנָּהָר
וְקַטְיוּשָׁה אָז יָצְאָה לָשׂוּחַ
אֱלֵי חוֹף תָּלוּל וְנֶהְדָּר.
תרגומים מעברית.
הזמרת ריקה זראי, שעברה מישראל לצרפת, ביצעה שם את תרגומו של השיר לצרפתית בשם "קאזאצ'וק" (Casatchok). מאוחר יותר לקחה הזמרת דלידה את הגרסה הזאת ושרה אותה בגרמנית ואיטלקית. הזמרת טובה פורת הקליטה אותו בטורקיה שרה אותו בטורקית (Yarın Yok (Orijinal Plak Kayıt) ב 1969.
ישמעאל אדו
ישמעאל אדו (באנגלית: Ishmael Addo; 30 ביולי 1982) הוא כדורגלן גנאי המשחק בעמדת החלוץ. בישראל שיחק אדו בקבוצות מכבי נתניה ומכבי תל אביב.
קריירה.
אדו החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של קבוצת אקרה הארטס אוף אוק הגאנאית והשתתף במדי נבחרת הנערים של גאנה במונדיאל עד גיל 17 בו סיימה נבחרתו במקום השלישי, והוא הוכתר כ"מלך השערים" של הטורניר עם 7 כיבושים בסך הכל.
אדו החל את קריירת הבוגרים שלו בהארטס אוף אוק, עמה שיחק גם בליגת האלופות האפריקאית ואף כבש במדיה בשני משחקי הגומלין של גמר המפעל וזכה עם הקבוצה בתואר. לאחר הזכייה עבר אדו לבסטיה הצרפתית אך חזר להארטס אוף אוק אחרי חצי עונה בלבד. בעונת 2001/02 הוכתר כמלך השערים של הקבוצה עם 22 כיבושים, ולאחר שהופיע במדי הנבחרת הצעירה של גאנה קיבל הצעה לעבור לשחק בישראל בקבוצת מכבי נתניה.