בשנים 1992 - 1993 עמד יחד עם פרופ' יוסי יונה, יצחק שפירא ויעל פישביין בראש צוות החינוך של "הוועדה המיוחדת לפיתוח חברתי", שפעלה במשרד ראש הממשלה יצחק רבין. דהאן נמנה עם מייסדי הפורום לצדק חברתי ולשלום, שפעל בסוף שנות השמונים ובתחילת שנות התשעים, בחסות המרכז הבינלאומי לשלום. הפורום קיים תוכניות הכשרה למנהיגות קהילתית לאוכלוסיות מעורבות: יהודים וערבים, תושבי הערים ועיירות הפיתוח, ותיקים ועולים חדשים. במסגרת פעילותו בפורום שימש דהאן, יחד עם פרופ' יוסי יונה, ראש ועדת ההיגוי האקדמית לתוכניות ההכשרה של הפורום. דהאן היה ממייסדי הקשת הדמוקרטית המזרחית. דהאן היה בעל טור דעות בעיתונים "על המשמר", "חדשות", וכיום הוא בעל טור דעה ב"ידיעות אחרונות". חבר הוועד המנהל של הקרן החדשה לישראל.
חיים אישיים.
יוסי דהאן נשוי למירי, מעצבת גרפית, ואב לאיילת, נילי ונעם.
מחקריו ועמדותיו.
"תאוריות של צדק חברתי", ספרו זה של דהאן ראה אור לראשונה בהוצאת האוניברסיטה המשודרת בשנת 2007. הספר סוקר באופן נרחב וביקורתי תאוריות מרכזיות של צדק חברתי בנות זמננו (תאוריית הצדק של ג'ון רולס, ליברטריאניזם, גישת היכולות של אמרטיה סן ומרתה נוסבאום, תורות גמול של צדק, תאוריית הצדק של מייקל וולצר, צדק גלובלי, צדק ופמיניזם, צדק ורב-תרבותיות).
גרסה מורחבת ומעודכנת של הספר הכוללת פרק חדש על צדק ודמוקרטיה, יצאה לאור בשנת 2013 בהוצאת האוניברסיטה הפתוחה. הספר משמש טקסט מרכזי בקורס "תאוריות עכשוויות של צדק כלכלי וחברתי" של האוניברסיטה הפתוחה. דהאן כתב את אחרית הדבר לספרו של רולס "צדק כהוגנות" שהופיע בתרגום לעברית בהוצאת עליית הגג ומשכל, בשנת 2011.
מאז שנת 2008 דהאן שותף לסדרת מחקרים, יחד עם דר' חנה לרנר מהחוג למדע המדינה באוניברסיטת תל אביב, ודר' פאינה מילמן מהפקולטה למשפטים באוניברסיטת חיפה, העוסקים בזכויות עובדים במשפט הבינלאומי וצדק גלובלי. פרויקט המחקר שהוא בעל אופי נורמטיבי ואמפירי מפתח תאוריה של חלוקת אחריות ועקרונות של הטלת אחריות שמטרתם להצדיק הגנה על זכויות עובדים בשרשרות ייצור גלובליות הנשלטות על ידי תאגידים כלכליים בינלאומיים. פרויקט המחקר זכה במימון קרן המחקר הישראלית למדע - ISF. במסגרת פרויקט מחקר זה פורסמו מספר מאמרים בכתבי עת משפטיים ופילוסופיים, ובתחילת שנת 2016 יצא לאור ספר מאמרים בעריכת החוקרים 'International Labor Rights and Global Justice בהוצאת קיימברידג'. יחד עם פאינה מילמן הוא גם ערך גיליון מיוחד של כתב העת Law&amp;Ethics of Human Rights על הנושא Labor Rights in an Era of Gobalization
במסגרת מחקריו בחינוך פרסם דהאן סדרת מאמרים בכתבי עת ישראליים ובינלאומיים בנושא שוויון הזדמנויות והפרטה. בין היתר, פרסם מספר מאמרים יחד עם פרופ' יוסי יונה מאוניברסיטת בן-גוריון העוסקים בתיאור וביקורת של אספקטים אידאולוגיים ונורמטיביים של רפורמות ניאו ליברליות הפוקדות את מערכת החינוך הישראלית ומערכות חינוך במדינות רבות בעולם מאז שנות השמונים של המאה הקודמת.
בשנים האחרונות עובד דהאן על ספר העוסק בבחינה נורמטיבית ואמפירית של שלש סוגיות, שוויון הזדמנויות הפרטה ולימודי ליבה. הספר מתוכנן לצאת לאור בשנת 2015.
דהאן ערך יחד עם פרופ' הנרי וסרמן את הקובץ "להמציא אומה" בהוצאת האוניברסיטה הפתוחה הספר כולל מאמרים העוסקים בתאוריות מודרניסטיות של לאומיות. הספר יצא בשנת 2006 במסגרת סדרה בקורס "סוגיות בחקר הלאומיות" שבה יצאו לאור תרגומים לעברית של הספרים: "קהילות מדומיינות" מאת בנדיקט אנדרסון, "לאומים ולאומיות" מאת ארנסט גלנר ו"חשיבה לאומית והעולם הקולוניאלי: שיח משני?" מאת פרתה צ'טרג'י.
בשנת 2018 דהאן פרסם את ספרו "צדק חינוכי, הפרטה ומטרות החינוך" בהוצאת מכון ון ליר והקיבוץ המאוחד, סדרת הקשרי עיון וביקורת. הספר המשלב ניתוח נורמטיבי בכלים פילוסופיים וניתוח אמפירי בכלים כלכליים, תרבותיים ופוליטיים עוסק בשלוש מחלוקות המעסיקות את מערכת החינוך בכל המדינות הדמוקרטיות ובכלל זה ישראל: פערי הישגים במערכת החינוך, אחריות המדינה ותהליכי הפרטה ומטרות החינוך במדינה דמוקרטית.
ספריו.
ספר זה ראה אור בהוצאת מכון ון ליר והקיבוץ המאוחד, סדרת הקשרי עיון וביקורת, בשנת 2018. הספר מציע ניתוח ביקורתי של שלוש מחלוקות המעסיקות את מערכת החינוך בכל המדינות הדמוקרטיות, ובכלל זה ישראל: המחלוקת על צדק חלוקתי, המתבטאת בפערים בהישגים הלימודיים על רקע לאומי, אתני, מגדרי ומעמדי, המחלוקת על אחריות המדינה ותהליכי הפרטה בחינוך והמחלוקות על מטרות החינוך ועל הדיוקן הראוי של בית הספר, לרבות התכנים, דרכי ההוראה והמורים. הספר משלב ניתוח נורמטיבי בכלים פילוסופיים וניתוח אמפירי בכלים כלכליים, תרבותיים ופוליטיים.
ספרו זה של דהאן ראה אור בהוצאת האוניברסיטה המשודרת בשנת 2007. גרסה מורחבת ומעודכנת של הספר הכוללת פרק חדש על צדק ודמוקרטיה, יצאה לאור בשנת 2013 בהוצאת האוניברסיטה הפתוחה. הספר משמש טקסט מרכזי בקורס "תאוריות עכשוויות של צדק כלכלי וחברתי" של האוניברסיטה הפתוחה.
דהאן ערך יחד עם פרופ' הנרי וסרמן את הקובץ "להמציא אומה" בהוצאת האוניברסיטה הפתוחה הספר עוסק בתאוריות מודרניסטיות של לאומיות, 2006.
International Labor Rights and Global Justice.
"International Labor Rights and Global Justice," Cambridge University Press, Yossi Dahan, Hannal Lerner, Faina Milman Sivan, (eds.) 2016
בנושא זכויות עובדים וצדק גלובלי:
קישורים חיצוניים.
מכתביו
בלניים
בלניים (שם מדעי: Balaenidae) הם משפחה של לווייתנים המשתייכים לתת-סדרת לווייתני המזיפות. כל מיני הבלניים משתייכים לסוג אובלנה ("Eubalaena"), להוציא את הבלנה הגרינלנדית (לווייתן ארקטי קשות-פה) - גם הוא בן המשפחה - שמשתייך לסוג בלנה ("Balaena").
אורך גופם של הבלניים יכול להגיע עד ל- ומשקלם עד ל-100 טונות. גופם הגדול הוא לרוב שחור; העור בראש ובחלק מהבטן מחוספס וצבעו לבן. שמם האנגלי של הבלניים - Right whale (Right פירושו "נכון" או "צודק") מקורו בכך שציידי לווייתנים סברו שהלווייתנים הללו היו אלה ש"נכון" לצוד אותם, בשל ציפתם לאחר מותם ולעיתים התקרבותם לחופים. אוכלוסיית הבלניים הצטמצמה באופן משמעותי בשנות הפעילות העיקריות של תעשיית ציד הלווייתנים. כיום במקום לצוד אותם בני אדם לרוב צופים בלווייתנים האקרובטיים הללו לשם הנאה.
ארבעת מיני הלווייתנים המשתייכים למשפחת הבלניים חיים באזורים שונים: בסביבות 300 פרטים של בלנה שחורה חיים באוקיינוס האטלנטי; קרוב ל-200 פרטים של אובלנה צפון-פסיפית חיים באוקיינוס השקט; כ-7,500 פרטים של אובלנה דרומית חיים בכל דרומו של חצי הכדור הדרומי; ובין 8,000 ל-9,200 פרטים של בלנה גרינלנדית חיים באוקיינוס הקרח הצפוני.
טקסונומיה.
במשך שנים רבות לא היה ברור בוודאות למדענים כמה מינים נכללים במשפחת הבלניים והיו דעות חלוקות באשר לכך. לאחרונה הוכיח ניתוח פילוגנטי כי במשפחה נכללים ארבעה מינים, הנחלקים לשני סוגים שונים. בעוד האובלנה הצפון-אטלנטית, האובלנה הצפון-פסיפית והאובלנה הדרומית משתייכים כולם לסוג אובלנה ("eubalaena"), הרי שללווייתן הארקטי גדול הפה מאפיינים שונים מאשר לשלושת המינים האחרים, ולכן הוא מוין בסוג יחיד נפרד - בלנה ("balaena"). עם זאת, אין עדויות גנטיות רבות התומכות בחלוקה זו לשני סוגים שונים; אמנם קיימים הבדלים בן שלושת המינים לבין המין הרביעי, אך נראה כי בעתיד המדענים ימיינו את כל ארבעת המינים בסוג יחיד.
ביחס לסוג אובלנה (שכיום מוכללים בו שלושה מינים), היו הדעות חלוקות האם נכלל בו מין אחד, שניים או שלושה. בעת שציד הלווייתנים פרח, נטו לחשוב כי שלוש האוכלוסיות הן מין אחד. בתקופה מאוחרת יותר פרטים מורפולוגיים, כגון הבדלים קטנים בצורת הגולגולת של האוכלוסיות הדרומית והצפוניות, הביאו את החוקרים למסקנה כי הסוג אובלנה כולל לפחות שני מינים: האחד בחצי הכדור הצפוני והשני - באוקיינוס הדרומי.
מחקרים גנטיים הוכיחו כי שתי האוכלוסיות העיקריות - הדרומית והצפונית (שכיום נכללים בה שני מינים - צפון-אטלנטי וצפון-פסיפי) - לא התרבו זו עם זו לפני לפחות בין 3 ל-12 מיליון שנים, דבר שאישר את היותה של האובלנה הדרומית מין נפרד. יתרה מכך, במחקרים התגלו גם הבדלים באוכלוסייה הצפונית עצמה. לדוגמה, התגלה כי המין הפסיפי קרוב גנטית יותר לאובלנה הדרומית מאשר למין האטלנטי - דבר שאישש סופית את חלוקת האוכלוסייה הצפונית גם היא לשני מינים שונים.
מאובנים.
בסך הכול, נמצאו חמישה מאובנים של לווייתנים בסוג בלנה באירופה ובצפון אמריקה. מאובנים אלו תוארכו בין תקופת המיוקן המאוחרת לבין תחילת הפליסטוקן. המאובנים כולם הם מינים שהיו בעבר בסוג בלנה ונכחדו, להוציא אחד שנראה שהוא הלווייתן הארקטי גדול הפה המוכר לנו כיום, או לפחות קרוב אליו.
שמות.
מאחר שהבלניים היו בעל כורחם מטרה נוחה לציידי הלווייתנים במשך זמן רב, הם זכו למספר רב של שמות וכינויים. שמות אלו תיארו כל אחד את כל הבלניים ברחבי העולם - עובדה הממחישה את הדעה הרווחת באותם הימים, לפיה אוכלוסיות הבלניים ברחבי העולם הן מין אחד. ברומן מובי דיק של הרמן מלוויל מזכיר מלוויל את הבלניים בשמות "לווייתן גרינלנד", "לווייתן שחור", "לווייתן גדול", "הלוויתן האמיתי" ו"לווייתנים בלניים" סתם.
שמות מדעיים נרדפים:
אנטומיה ומחזור חיים.
מראה ואנטומיה.