עם הקמת הרפובליקה העממית של סין ב-1949 בחר להישאר בה, עבר לצ'וֹנְגצִ'ינְג ועסק בבקרת מחלות מגפתיות ומניעתן בקרב מיעוטים וביישובים נידחים בחבלי דרום-מערב סין. כמו כן לימד בבית-הספר לרפואה של צ'ונגצ'ינג בתחום התמחותו – אפידמיולוגיה. התוצר המדעי של עבודתו באותה תקופה היה תיעוד נרחב של המחלות האנדמיות שבהן נתקל במחוזות הללו.
בתקופת מהפכת התרבות בסין סבל זמן מה מדיכוי כ"סוכן זר", ובתוך כך אף בוטלו נישואיו. בשוך המהפכה שב למעמדו. ב-1962 מונה ליועץ לאקדמיה הסינית למדעי הרפואה בבייג'ינג בתחום המידע הרפואי. בשנות ה-80 הקים וניהל את מסד הנתונים הממוחשב הראשון במרכז למידע רפואי בבייג'ינג ודאג לחיבורהּ לרשת הבינלאומית . לפני פרישתו כיהן כיו"ר המכון למידע וכאוצר ספריית האקדמיה הרפואית המדעית של סין. בצד פעילותו המדעית שימש כיועץ לקשרי חוץ של המפלגה הקומוניסטית הסינית עם ארצות המערב. היה חבר במליאות השישית עד התשיעית (1983–1998) של המועצה המדינית המייעצת של סין (CPPCC).
ריכרד פריי נפטר בגיל 84 בבייג'ינג. תרם את אבריו למדע. מצבתו הוקמה באתר ההנצחה לנופלים בבאודינג שבחבל חביי, בצד מצבות הזיכרון לרופאים נורמן בֶּתוּן הקנדי ודווארקנאת קוֹטנִיס ההודי, שסייעו לסינים במלחמתם ביפנים. הן נשיא סין חוּ גִ'ינְטָאו והן נשיא אוסטריה היינץ פישר הניחו זרים על מצבתו. פועלו מונצח בספרות על תולדות סין ובמספר מקומות ברחבי סין.
קישורים חיצוניים.
גרגוריוס השישה עשר
גרגוריוס השישה עשר (בלטינית: Gregorius XVI; 18 בספטמבר 1765 – 1 ביוני 1846) היה אפיפיור מ-2 בפברואר 1831 ועד מותו. שמו לפני הכתרתו היה ברתולומאו אלברטו קאפלארי (Bartolomeo Alberto Cappellari). היה אפיפיור שמרני שהתנגד לרוחות של דמוקרטיזציה במדינת האפיפיור בפרט ובאירופה בכלל. האפיפיור האחרון שנבחר לתפקיד מבלי שהיה בישוף והאחרון שנשא בשם גרגוריוס.
לפני הכתרתו.
נולד למשפחת אצולה זעירה בבלונו (Belluno), 100 ק"מ מצפון לוונציה. בגיל צעיר הצטרף למסדר הקמלדולגי, מסדר נזירים בנדיקטיני במנזר במוראנו שליד ונציה. נודע כתאולוג וב-1800 נבחר לאקדמיה הקתולית. ב-1814, לאחר שקונגרס וינה החזיר לאפיפיור את סמכותו במדינת האפיפיור עם תום מלחמות נפוליאון, מונה לכומר הראשי של מסדרו ושירת כחבר האינקוויזיציה והמועצה להפצת האמונה (Congregatio pro Propaganda Fide) של הקוריה הרומאית.
ב-21 במרץ 1825 מינה אותו האפיפיור לאו השנים עשר לקרדינל והוא נשלח לארצות השפלה לפעילות דיפלומטית להסדרת זכויותיהם של הקתולים, שליחות שהוכתרה בהצלחה. כן גישר בין הכנסייה הארמנית הקתולית לבין האימפריה העות'מאנית.
בחירתו וכהונתו כאפיפיור.
לאחר קונקלווה בת חמישים יום נבחר לרשת את פיוס השמיני. הוא נבחר כמועמד של פשרה לאחר 83 הצבעות ובלבה של סערה פוליטית. שני פפאבילים (מועמדים מבטיחים) לא נבחרו, ברתולומאו פצ'ה, נונציו בכיר בשלטונו של פיוס השביעי ומזכיר המדינה בימי פיוס השמיני, שעל בחירתו הוטל וטו מצד צרפת ואימנואלה דה גרגוריו שהיה פפאביל להחלפתם הן של פיוס השמיני והן של לאו השנים עשר.
מהפכת יולי 1830 בצרפת הורידה מן הכס את בעל-הברית הקרוב של רומא ומגנה, שארל העשירי מבית בורבון. כך נותרה מדינת האפיפיור חשופה למהפכנים וכוחות גרילה והאפיפיור נאלץ לא אחת לקרוא לעזרתו את כוחות צבא האימפריה האוסטרית שישבו בלומברדיה. מיד עם בחירתו לאפיפיור פרצה מרידה בבולוניה בהנהגתו של ג'וזפה מציני, מייסד התנועה המהפכנית "איטליה הצעירה" (Giovane Italia). ב-1831 התכנסו נציגים בבולוניה כפרלמנט של המחוזות המאוחדים על מנת להקים ממשל רפובליקני ולבחור ממשלה זמנית. האפיפיור ביקש את עזרת אוסטריה והצבא האוסטרי השתלט על בולוניה, מודנה ופארמה. עם עזיבת הצבא פרצו מיד מהומות חדשות בבולוניה והאפיפיור ביקש שוב את סיועם של האוסטרים, אשר כבשו את בולוניה שוב ונשארו בה הפעם עד 1838. מטרניך, קנצלר אוסטריה, הזהיר את מלך צרפת המתקדם, לואי פיליפ, כי אוסטריה לא תסבול התערבות צרפתית. ואכן, ממשלת צרפת, שהייתה אז בשליטת המדינאי קזימיר פרייה השמרן והמתון, לא התערבה לטובת המהפכנים האיטלקים, ואף עצרה את אלו מהם שניסו לפעול בשטחה. במקביל השתלט הצבא הצרפתי על אנקונה.
גרגוריוס השישה עשר התנגד לכל פיתוח טכנולוגי ובכלל זה תאורת גז ומסילות רכבת (והוא ידוע באמירתו "chemin de fer, chemin d'enfer" (בעברית: "מסילת הברזל, מסילה לגיהנום").), בהם ראה נשאי ליברליזציה, זרזים של מסחר חופשי וחיזוק הבורגנות על פני הכוחות המסורתיים. כתוצאה משמרנותו הקיצונית פרצו מרידות במדינת האפיפיור בוויטרבו (1836), רוונה (1843) ורימיני (1845), אשר דוכאו ביד קשה.
עם זאת, תמך הכס הקדוש ביד רחבה במיזמי אדריכלות (למשל מוזיאון גרגוריאנו אטרוסקו שנוסד בשנת 1837). תחת הוראתו נערכה עריכה מחדש של אינדקס הספרים האסורים, במסגרתה הותרה ב-1835 הוצאתם לאור של ספרי קופרניקוס, גלילאו גליליי ויוהאנס קפלר. ב-3 בדצמבר 1839 פרסם בולה אפיפיורית בכותרת "In supremo apostolatus" ("השליחות הגבוהה ביותר"), שנשלחה כמכתב פומבי לראשי הקהילות בבלטימור, במסגרתה הבהיר את עמדת הכנסייה השוללת את סחר העבדים האטלנטי. לעמדה כנסייתית זו הייתה השפעה על מחזיקי עבדים קתולים בארצות הברית, בעיקר במדינת מרילנד.
האפיפיור גרגוריוס השישה עשר נפטר מהתפרצות של מחלת השושנה ונקבר בבזיליקת פטרוס הקדוש.
אתרי טוסה
אתרי טוסה (בסינית: 土司遗址; בפין-יין: Tǔsī Yízhǐ) הם אחד מאתרי מורשת עולמית של אונסק"ו ברפובליקה העממית של סין שנוסף לרשימת אתרי המורשת העולמית ב-3 ביולי 2015. זהו אתר המורשת העולמית ה-48 בסין. אתר המורשת העולמית כולל שלושה אתרים ארכאולוגיים של מרכזים מנהליים של מערכת טוסה.
רקע.
מערכת טוסה (בסינית: 土司; בפין-יין: Tǔsī, מילולית המנהיג / מנהיג השבט) הייתה שיטת שלטון באימפריה של סין מאז המאה ה-13, מנהיגי השבטים או קבוצות האתניות באזורים עם מיעוטים לאומיים בדרום-מרכז ודרום-מערב סין מונו לפקידי ממשל סיניים. התואר טוסה עבר בירושה. לדוגמה, היו שליטי טוסה ביונאן, בגוויג'ואו, בסצ'ואן ובטיבט, ובמחוזות האוטונומיים של שְׂיָאנְגְשִׂי בחונאן ואֶנְשְׁה בחוביי. המערכת התנהלה באופן זה למשך 1,000 שנים, ולאחר הקמת הרפובליקה העממית של סין היא בוטלה.
אתר המורשת העולמית.
ב-3 ביולי 2015, נוספו שלושת אתרי טוסה לרשימת אתרי מורשת התרבות העולמית, במפגש ה-39 של ועדת המורשת העולמית בבון, גרמניה. על פי הודעת הוועדה, מערכת טוסה נועדה לאחד את הממשל, ובו זמנית להרשות למיעוטים אתניים לשמור על מנהגיהם ודרך חייהם.
שלושת אתרי טוסה שהוכרזו על שטח כולל של 7,813 דונם ושטח חיץ בן 31,253 דונם, כוללים חורבות של מבנים ששימשו את המערכת הפוליטית העתיקה של טוסה: בית מגורים, מקדש, בית קברות, מבצר, בית משפט, תעלת שפכים ועוד.
יוניסטרים
עמותת יוניסטרים (Unistream) היא עמותה ישראלית שמטרתה להגביר את המוביליות החברתית והכלכלית בישראל באמצעות הכשרת בני נוער וצעירים, שאינם חשופים להזדמנויות, לפרוץ את תקרת הזכוכית, ליזמות עסקית וחברתית כאמצעי למימוש יכולותיהם, ובכך לשנות את מסלול חייהם ואת פני מדינת ישראל. מנכ"לית העמותה היא יפעת בכור.
רקע להקמת העמותה.
רקע ונקודת הזינוק.
העמותה הוקמה בשנת 2001 על ידי היזם ואיש העסקים רוני צארום, יזם ואיש עסקים, אשר גדל בעיר רמלה וזיהה כי באפשרותו לסייע בצמצום פערים על ידי יסוד והובלה של עמותה, אשר תאפשר לבני נוער המגיעים מפריפריה כלכלית וחברתית להכיר, להיחשף ולהתנסות בתהליכים יזמיים עסקיים ובכך לקחת חלק בעשייה עסקית ולהשתלב בקהילה העסקית בישראל.
חזון העמותה.
שינוי חברתי בישראל באמצעות הכשרת בני נוער וצעירים מהפריפריה למנהיגות ויזמות עסקית וחברתית, הקניית ידע, ניסיון יזמי מעשי, מגוון הכולל כישורים רכים, כישורי המאה ה-21, כישורים טכנולוגיים וכישורים ניהוליים.
העיקרון המנחה הוא שכאשר מציידים בני הנוער בכלים יזמיים ועסקיים ומקנים להם מיומנויות שיוכלו לפתח ולמנף, ניתן לסלול את דרכם מהשוליים אל מרכז החברה כאזרחים תורמים ומשגשגים, ובמקביל ליצור מעגלי השפעה רחבים יותר.
תחומי עשיה.
יוניסטרים עושה שימוש בפלטפורמה של חינוך ויזמות על מנת ליצור מוביליות חברתית כלכלית ולעצב מחדש את עתידם של מאות בני נוער בכל שנה. תוכניות יוניסטרים מלוות את המשתתפים בהן החל מגיל התיכון ועד שנות ה-30 לחייהם ובכלל זה השתלבות מוצלחת בשוק התעסוקה בדגש על מגזרי ההיי-טק והפיננסים.
יוניסטרים מפעילה 150 קבוצות נוער בהן לוקחים חלק 3,500 משתתפים ב-75 יישובים סה"כ.
בליווי צמוד של כ 4,500 מנטורים - אנשי עסקים ויזמים שלוקחים חלק קבוע בפעילות העמותה – מקימים בני הנוער במסגרת יוניסטרים חברות הזנק ומפתחים מיזמים עסקיים על כל השלבים והתהליכים הכרוכים בכך. כפועל יוצר רוכשים בני הנוער כישורי יזמות, הבנה עסקית כישורים 'רכים', כישורי מנהיגות ומצוינות, ביטחון עצמי. כישורים אלו מאפשרים לבני הנוער לפרוץ קדימה ולכייל מחדש את מסלול חייהם - החל מהישגיהם בלימודים, מעורבות חברתית בקהילה, שירות משמעותי בצבא, לימודים גבוהים, דרך בחירת מקצוע, וכלה בהשתלבות מוצלחת בשוק העבודה.
יוניסטרים מפעילה מספר תוכניות:
יוניסטרים פועלת בקרב כל המגזרים במדינת ישראל ומאפשרת פלטפורמה לחיבורים ודיאלוג בין קצוות שונים בחברה. ביוניסטרים משתתפים: ערבים ויהודים, חילונים, דתיים וחרדים, עולים חדשים, ילדים בסיכון, ילדי מהגרים, וקהילת העבריים.