הפארק הלאומי והפארקים המדינתיים רדווד (באנגלית: Redwood National and State Parks) הם מכלול של כמה פארקים מדינתיים ופארק לאומי השוכנים בקצה הצפון-מערבי של אזור החוף בקליפורניה שבארצות הברית. המכלול כולל את הפארק הלאומי רדווד (הוקם ב-1968) והפארקים המדינתיים חוף דל נורטה, ג'דדיה סמית ופרריה קריק (שהוקמו בשנות ה-20 של המאה ה-20) ומשתרע על שטח של 562 קילומטרים רבועים של יערות ראשוניים מטיפוס יער גשם ממוזג. הפארק נמצא כולו במחוזות דל נורטה והמבולדט, ארבעת הפארקים ביחד מגינים על 45% מכל היערות הראשונים של סקוויה נאה (רדווד) ששרדו, על שטח כולל של כ-158 קמ"ר. עצים אלה הם הגבוהים ביותר בכדור הארץ. בנוסף ליערות סקוויה נאה, הפארק הוא גם אזור שימור של בעלי חיים וצמחייה, ערבות דשא, משאבים תרבותיים, נהרות ונחלים, ו-60 ק"מ של חוף קדמוני.
בחוף קליפורניה גדל באמצע המאה ה-19 יער ראשוני שהשתרע על פני שטח של יותר מ-8,100 קילומטרים רבועים. החלק הצפוני של אזור זה, שבתחילה היה מיושב על ידי ילידים, משך אליו חוטבי עצים רבים, ואחרים שהפכו לכורי זהב שנמשכו לאזור כשפרצה בו בהלה לזהב משנית. לאחר שכשלו בכריית הזהב פנו הכורים לכריתת עצי הענק לצורך אספקת משאבים להתפתחות המואצת בסן פרנסיסקו ובמקומות אחרים בחוף המערבי של ארצות הברית. לאחר עשרות שנים של כריתת עצים בלתי מבוקרת החלו גורמים שונים לפעול למען שימור האזור. בעקבות המאמצים להציל את עצי הרדווד נעשו בשנות ה-20 מספר פעולות, שהעיקרית שבהן הייתה הקמת שלושה פארקים מדינתיים. הפארק הלאומי רדווד הוקם ב-1968, ועד לאותה תקופה נכרתו כבר כ-90% מיערות הרדווד. ב-1994 שילבו שירות הפארקים הלאומיים ומחלקת הפארקים והפנאי של קליפורניה את הפארק הלאומי רדווד עם שלושה פארקים מדינתיים הגובלים בו, על מנת ליצור הנהלה משותפת שתנהל את היערות וקווי פרשות המים כיחידה אחת. אופן שיתוף הפעולה הזה בין הרשויות הפדרליות לרשויות המקומיות הוא היחיד מסוגו בארצות הברית.
במערכת האקולוגית של הפארקים גדלים מספר בעלי חיים מאוימים כגון מין הדג "Eucyclogobius newberryi" (באנגלית Northern tidewater goby) ואלתית גמלונית, תת-המין הצפוני של לילית מנוקדת ("Strix occidentalis caurina") ואריה ים שטלר. מתוך הכרה במערכת האקולוגית הנדירה ובהיסטוריה התרבותית שבפארקים, הכריז ארגון אונסק"ו על הפארקים כעל אתר מורשת עולמית ב-5 בספטמבר 1980, ועל חלק מרכסי החוף של קליפורניה כשמורה ביוספרית בינלאומית ב-20 ביוני 1983.
גאוגרפיה.
המערכת של הפארק הלאומי והפארקים המדינתיים רדווד משתרעת לאורך חופי האוקיינוס השקט באזור מיושב בדלילות בצפון מדינת קליפורניה קרוב לגבול עם מדינת אורגון. אורכה 85 קילומטרים מצפון לדרום, ורוחבה המרבי ממזרח למערב הוא קרוב ל-15 קילומטרים. בחלקה המרכזי רוחבה מגיע רק לקילומטר אחד. פני השטח נעים מגובה פני הים בקרבת החוף במערב ועד קרוב ל-1,000 מטרים בגבעות שבמזרח. הנקודה הגבוהה ביותר היא פסגת גראסהופר (Grasshopper Peak, מילולית "פסגת החגב") בגובה 1,014 מטרים בהרי בולד (Bald Hills), חלק מרכסי החוף של קליפורניה. פסגות נוספות הן פסגת סקולהאוז (Schoolhouse Peak, "פסגת בית הספר"), בגובה 944 מטרים ופסגת רוג'רס (Rodgers Peak) בגובה 837 מטרים. הפארק מהווה מחצית משטח מחוזות קליפורניה דל נורטה והמבולדט. הפארק משתרע על שטח של 562 קילומטרים רבועים ומורכב בעיקר ממורדות מיוערים, רצועת חוף באורך 52 קילומטרים, מספר נהרות ואגמים, ואזורי פרריה קטנים. הפארק כולל גם את האוקיינוס השקט עד 400 מטר מקו החוף בחלקים שבהם החוף כלול בו.
הנהר קלאמת נשפך לאוקיינוס השקט בחלק הצפוני של הפארק והעיירה קרסנט סיטי גובלת בפארק ושוכנת מצפון לו. אף על פי שיש ליישוב שדה תעופה בשם נמל התעופה מחוז דל נורטה (Del Norte County Airport), היו בו פחות מ-5,000 תושבים בשנת 2000. עיירות נוספות סביב הפארק כוללת את אוריק (Orick) וקלאמת.
הפארק גובל מצפון-מזרח ביער הלאומי שישה נהרות, המשמש ברובו לכריתת עצים מסחרית. חלקים מהיער הלאומי מוגדרים כאזור הנופש הלאומי הנהר סמית (Smith River National Recreation Area), אזור שפותח לפעילויות נופש, בעיקר דיג.
הפארק ממוקם כ-500 קילומטרים צפונית לסן פרנסיסקו ולסקרמנטו, וכ-500 קילומטרים דרומית לפורטלנד, כ-15 קילומטרים דרומית לגבול המדינה בין קליפורניה לאורגון. פארקים לאומיים אחרים באזור כוללים את הפארק הלאומי קרייטר לייק באורגון (225 קילומטרים צפונית-מזרחית משם), את הפארק הלאומי הגעשי לאסן (370 קילומטרים ממזרח) ואת הפארק הלאומי יוסמיטי (750 קילומטרים מדרום-מזרח) בקליפורניה.
אקלים.
האקלים במערכת של הפארק הלאומי והפארקים המדינתיים רדווד הוא אקלים ימי של יער גשם ממוזג, עם מאפיינים של אקלים ים תיכוני קיץ-חמים (סיווג CSb בשיטת קפן). מזג האוויר במערכת הפארקים מושפע במידה רבה על ידי האוקיינוס השקט, כשהתנודות העונתיות נמוכות. הטמפרטורות המקסימליות בחוף הן בין 12°C ל-17°C, והטמפרטורות הנמוכות ביותר בדרך כלל בין 4°C ל-11°C לאורך כל השנה. עם זאת, ככל שמתרחקים מהחוף עונת הקיץ היא חמה ויבשה יותר, והחורף קר יותר. עצי הסקוויה הנאה גדלים בדרך כלל במרחק של 1.5 עד 3 קילומטרים מהחוף, ועד למרחק מרבי של 80 ק"מ. באזור חוף ממוזג אך לח זה קולטים העצים לחות הן מגשמי החורף הכבדים, בין אוקטובר לאפריל, עם שיאים בדצמבר ובינואר, והן מהערפל התמידי במהלך הקיץ, בין יוני לספטמבר. אולם, נראה כי לנוכחותו של ערפל הקיץ יש חשיבות רבה יותר בשמירה על הבריאות הכללית של העצים יותר מכמות המשקעים הכבדים בחורף. עובדה זו מתגלמת בכמות המשקעים השנתית הכוללת, שנעה בין 630 ל-3,100 מ"מ, כאשר יערות הסקוויה הנאה הבריאים המפוזרים באזורי הפארק שבהם יש כמות משקעים נמוכה יחסית בחורף משלימים את כמות המים החסרה בעזרת ערפל הקיץ התמידי ובטמפרטורות הנמוכות הנובעות ממנו. בחורף יורד שלג קל בפארק המעורב לעיתים בגשם.
גאולוגיה.
אזור החוף הצפוני של קליפורניה, הכולל את מערכת הפארקים והאזור הסמוך לחוף, הוא האזור הפעיל ביותר מבחינה סייסמית בארצות הברית. באזור הפארקים ובקרקעית האוקיינוס שמול חוף הפארק מתחוללות רעידות אדמה קטנות בתדירות גבוהה, הגורמות להסטת ערוצי נהרות, גלישת אדמה, וסחיפה של הצוקים לחוף הים. כ-60 קילומטרים בלבד דרומית לפארק וכמה קילומטרים מהחוף מתנגשים שלושה לוחות טקטוניים. הלוח הפסיפי נע צפונה לאורך הלוח הצפון-אמריקאי (עם העתק סן אנדראס הידוע כתוצאה מכך), ומצפון-מערב מגיע ליבשת חלקו הדרומי של לוח חואן דה פוקה, המכונה לוח גורדה. המפגש בין שלושת הלוחות יוצר צומת משולש המכונה הצומת המשולש מנדוסינו (Mendocino Triple Junction). בהתנגשות החזיתית בין הלוחות נוחת לוח גורדה מתחת ללוח הפסיפי וללוח הצפון-אמריקאי, ועקב כך הם מורמים ונמתחים. התוצאה היא רכס הרי קלאמת, שחלקים ממנו מהווים את הרי סיסקיו (Siskiyou Mountains) בצפון והרי סלמון (Salmon Mountains) בדרום שבעורפו של הפארק הלאומי. מצב גאולוגי בלתי יציב זה גורם לרעידות אדמה ורעידות ים תכופות באזור, רעידת האדמה של יום שישי הטוב (1964) באלסקה עוררה את הצונאמי הקשה ביותר בתולדות ארצות הברית וגרמה נזק אדיר לעיירה קרסנט סיטי, בקצה הצפוני של הפארק, שבה היו 11 הרוגים. במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 התחוללו יותר מתשע רעידות אדמה בעוצמה גבוהה מ-6 בסולם מגניטודה לפי מומנט לאורך אזור העתקים זה, וגרמו למוות אחד ולאובדן רכוש רב, כשתמיד קיים הפוטנציאל לרעידת אדמה גדולה. הנהלת הפארק אחראית ליידע את המבקרים בדבר סכנת רעידת האדמה באמצעות עלונים ומידע על השלטים ברחבי הפארק. איום הצונאמי הוא אחת ההשלכות האפשריות החמורות של רעידות האדמה, ותיירים המבקרים באזור החוף מונחים לחפש מיד מקומות גבוהים לאחר התרחשות של רעידת אדמה חזקה.
בתוך גבולות הפארקים כלולים אזורי קו חוף ורכסי הרים. רוב הסלעים בפארק שייכים למאסף הפרנסיסקני (Franciscan Assemblage), פיסת קרום משלהי המזוזואיקון של סלעים הטרוגניים שנמצאים ברחבי רכסי החוף בקליפורניה, ובמיוחד בחצי האי סן פרנסיסקו. המכלול מאופיין בקלות על ידי צבעו האדום-ירוק (לעיתים כחול כהה), והמראה המקופל והמעוות שלו, בדרך כלל מאופיין כאסופה של סלעים מותמרים. הסלעים הידועים ביותר שלו הם סרפנטיניט וצפחות כחולות. עם זאת המכלול מכיל מגוון רחב של סלעים שונים בשלבים שונים של מחזור הסלעים. מחשוף בודד עשוי להכיל סלעי בזלת, צור וסוגים נוספים בנוסף לצפחות. סלעי המשקע שבמאסף הם בעיקר אבן חול, אבן טין, צור ופצלים, כאשר יש גם כמויות קטנות יותר של סלעים מותמרים כגון לווחה וצפחות ירוקות. ברוב המקרים נסחפים הסלעים הללו בקלות, וניתן למצוא אותם לאורך חוף הים, ובמקומות בהם נהרות ונחלים חרצו בהם ערוצים קטנים. סלעים אלו נוצרו במהלך הקרטיקון, והם התעוותו במידה רבה עקב ההתרוממות ותהליך ההתקמטות שהתרחשו לאחר מכן. באזורים מסוימים מערכות הנהר יצרו משקעים של חול, בוץ וחצץ, שנעו לתוך הפארק במורד הזרם. המסלול שבו עובר נחל רדווד (Redwood Creek) תואם לזה של העתק גרוגאן (Grogan Fault). לאורך הגדה הדרומית-מערבית של הנחל ניתן למצוא צפחה וסלעים מותמרים אחרים, ואילו סלעי המשקע של המאסף הפרנסיסקני נמצאים לאורך הגדה הצפונית-מזרחית. העתק סאות פורק (South Fork fault) חותך את הפינה הצפון-מזרחית של הפארק בהרי ליטל בולד (Little Bald Hills) מזרחית לקרסנט סיטי.
אקולוגיה.
צמחייה.