בפארק יש 36 אתרי מחנאות מסודרים בטבע. חלק מהאתרים בתוך בפנים האי נגישים רק באמצעות שבילים או שיט בקאנו או בקיאק על אגמי האי. אתרי מחנאות אחרים נגישים רק בסירה פרטית. השירותים המוצעים באתרי המחנאות שונים בין האתרים, אך בדרך כלל כוללים כמה מבני עץ להגנה ממזג האוויר הבנויים מקירות עץ משלושה צדדים (הקיר הרביעי סגור במסך) שבהם יש רצפה וגג, וכמה אתרים בודדים המתאימים להקמת אוהל קטן. כמה מאתרי אוהלים מכילים מקום לקבוצות של עד 10, והם משמשים עבור מצבים שכל האתרים האחרים מלאים.
המתקנים היחידים בקמפינגים הם שירותי כריעה, שולחנות פיקניק ואזורים להדלקת מדורות במקומות מסוימים. מדורות אינן מותרות ברוב המחנות; מומלץ להביא כירות הפועלות על גז או אלכוהול. מים לשתייה ובישול חייבים להישאב ממקורות מים מקומיים (ימת סופיריור ואגמים פנימיים) לסננם, או להרתיחם, כדי למנוע הידבקות בטפילים. אסור לצוד אבל מותר לדוג ומותר לקטוף פירות יער אכילים (אוכמניות ופטל תימבלברי ("Rubus parviflorus")) מהשביל.
גישה לפארק.
לפארק אפשר להגיע במעבורות, מטוסים ימיים ואוניות נוסעים במהלך חודשי הקיץ – מהאוטון (Houghton) וקופר הרבור (Copper Harbor) במישיגן ומגרנד פורטג' (Grand Portage) במינסוטה. סירות פרטיות שטות לאי מחופי מישיגן, מינסוטה ואונטריו. האי רויאל הוא פופולרי למדי בקרב מבקרים לכמה שעות בסירות פרטיות, ויש שירות מעבורת אל הפארק וממנו מקופר הארבור וגראנד פורטג' למבקרים כאלו.
הפארק הלאומי אייל רויאל הוא הפארק הלאומי היחיד מבין כל הפארקים הלאומיים של ארצות הברית הסוגר את שעריו לגמרי בחודשי החורף מ-1 בנובמבר ועד 15 באפריל, בשל תנאי מזג האוויר הקיצוניים ולשמירה על ביטחונם של המבקרים. מספר המבקרים השנתי היה פחות מ-17,000 בתקופה מ-2007 עד 2016. עם זאת ב-2016 חווה הפארק שיא של 24,966 מבקרים. עדיין, הפארק הלאומי אייל רויאל הוא הפארק שבו מספר המבקרים הקטן ביותר בכל בפארקים הלאומיים בתחומי 48 המדינות של ארצות הברית שבין קנדה למקסיקו. הסיבות הם הסגירה בחורף והשיט הארוך הנדרש בימת סופיריור על מנת להגיע לאי. רק בשלושה מתוך הפארקים הלאומיים המרוחקים ביותר באלסקה: ימת קלארק, עמק קובוק ושערי החוג הארקטי יש פחות מבקרים.
מרקם פויקוליטי
מרקם פויקוליטי הוא מרקם של סלעי יסוד המתאפיין בגבישים גדולים המכילים גבישים קטנים יותר של מינרלים אחרים המפוזרים בחוסר סדר בתוכם. בסלעים פויקוליטיים הגביש הקטן המוכל בגביש הגדול יותר קרוי "צ'אדאקריסט" (chadacryst) והפנוקריסט מכונה "אויקוקריסט" (oikocryst). הדרך הטובה ביותר לצפות במרקם פויקוליטי היא באמצעות שקף פטרוגרפי.
בחלק מהסלעים נראה כאילו יש למינרלים נטייה להימנע מלעטוף מינרלים אחרים. מצב זה מתרחש ברבים מסלעי הגברו, האפליט והגרניט. הגרגירים שוכנים זה בצד זה כאשר פאות הגבישים של המינרלים המאוחרים יותר מותכים או מותאמים למבנה הגבישי המושלם יותר של המינרלים המוקדמים יותר.
כאשר הגבישים הקטנים האידומורפים שנוצרו קודם מפוזרים בחוסר סדר בתוך הגבישים המאוחרים הגדולים יותר, המבנה מכונה "פויקוליטי". מקור המונח מיוונית עתיקה "פויקילוס" (ποικίλος – "מפוזר").
"פויקיובלסט" (poikioblast) הוא גביש גדול המכיל גבישים קטנים יותר של מינרלים אחרים בסלעים מותמרים.
מרקם אופיטי.
וריאציה של מרקם פויקוליטי המכונה "מרקם אויפטי" (ophitic מיוונית "אבן הנחש") הוא מרקם אופייני נפוץ לסלעי דיאבז רבים, שבהם גבישים גדולים של אוגיט עוטפים רצועות קטנות יותר של פצלת השדה מסוג פלגיוקלז. ביוטיט והורנבלנדה עוטפים את פצלת השדה לעיתים קרובות במרקם אופיטי. נפוצים פחות הם גבישים של תחמוצות ברזל וטיטניט. בפרידוטיט המבנה המכונה "מבריק-מנומר" (lustre-mottled) נובע מפירוקסן או הורנבלנדה העוטפים אוליבין באותה צורה. במקרים אלו אין קשר קריסטלוגרפי בין שני המינרלים (העוטף והנעטף).
Grøstl
Grøstl (גרוסטל) היא פונקציית גיבוב קריפטוגרפית שהייתה מועמדת ל-SHA-3 והייתה בין חמשת האלגוריתמים שעלו לגמר. Grøstl היא פונקציית גיבוב איטרטיבית ברמת בתים, עם זיכרון פנימי רחב (wide pipe), בסגנון רשת החלפה-תמורה בדומה ל-AES והיא למעשה משתמשת במספר מרכיבים דומים. פונקציית הכיווץ הפנימית בנויה משתי תמורות גדולות וקבועות שנבנו כך שתהיה להן "עקבה" רחבה באופן שאפשר להראות את עמידותן נגד התקפות קריפטואנליטיות שונות. יתרה מזו אם מניחים שהתמורות הפנימיות "אידיאליות" קיימת הוכחה לביטחון פונקציית הגיבוב. Grøstl באופן כללי מבוססת על עקרונות שונים למדי ממשפחת האלגוריתמים SHA והיא בעלת ביצועים טובים על מגוון פלטפורמות.
מוטיבציה ושיקולי פיתוח.
פונקציית הגיבוב Grøstl פותחה ב-2011 על ידי Praveen Gauravaram, Lars Knudsen, Krystian Matusiewicz, Florian Mendel, Christian Rechberger, Martin Schläffer, ו-Søren S. Thomsen. המפתחים ממדינות שונות, דנמרק, פולין אוסטריה ובלגיה.
מקור השם Grøstl נובע משילוב של שתי שפות. Gröstl מתאר מאכל אוסטרי מסורתי, כאשר האות "ö" הוחלפה ב-"ø" שהיא מהאלפבית הדני, אותה מבטאים באופן דומה. ביטוי השם בשפות רבות קשה, במיוחד בגלל האות ø אותה אפשר להחליף בהלחם האותיות "oe".
הפונקציה פותחה עקב הקריאה של NIST לפיתוח תקן חדש של פונקציות גיבוב קריפטוגרפיות שכונה SHA-3, בסוף 2008 הוכרזה התחרות שבה השתתפו מועמדים רבים ומתוכם רק חמישה הגיעו לקו הסיום ביניהם גרוסטל. באוקטובר 2012 נבחר קצ'אק מבין חמשת המועמדים המובילים לאלגוריתם הזוכה בתחרות. המארגנים הצהירו כי חמשת האלגוריתמים המובילים נבדקו היטב ונמצאו ראויים לשימוש ולא התגלו בהם פגמים רציניים.
השיקולים העיקריים שהנחו את המפתחים הם: פשטות המקלה על קריפטואנליזה, ביטחון מוכח (בתנאים מסוימים), עקרונות פיתוח ידועים ובדוקים, אי תלות בחומרה או בתוכנה, עמידות נגד התקפות קריפטואנליטיות ידועות והתקפות ערוץ צדדי, ביצועים טובים ותמיכה במקביליות.
בגלל העובדה שהמצב הפנימי של הצופן רחב הרבה יותר מהפלט בסיביות, התקפות גנריות כמו התקפת יום הולדת אינן ישימות. כמו כן התקפות שמנצלות תכונות מיוחדות בתמורות הפנימיות אינן אפקטיביות אלא רק במספר מועט של סבבים. חולשות בפונקציית הכיווץ לא בהכרח ניתנות לתירגום להתקפות יעילות נגד פונקציית הגיבוב עצמה ולא ידוע על התקפות יעילות כאלה למיטב ידיעת המפתחים.
בניגוד לצופן בלוקים, התמורות הפנימיות אינן תלויות במפתח. גישה זו נועדה גם כדי להגן על הפונקציה מפני התקפות שמתמקדות בתהליך הכנת המפתח וגם לשיפור ביצועים כי תהליך הכנת המפתח עלול להוות צוואר בקבוק.
תיאור האלגוריתם.
אלגוריתם גרוסטל הוא פונקציית גיבוב איטרטיבית במבנה מרקל-דמגרד הפועלת ברמה של בתים, מקבלת מסר באורך כלשהו ומחזירה תמצית גיבוב באורך משתנה בין בית אחד ל-64 בתים לפי בחירת המשתמש. אורכים שונים של הפלט מבוטאים במספר המופיע לאחר השם, לדוגמה Grøstl-256 מחזירה מחרוזת באורך 256 סיביות או 32 בתים. הקלט formula_1 תחילה מרופד, לפי שיטת ריפוד שתובא בהמשך, באופן שיתחלק ל-formula_2 בלוקים שלמים באורך formula_3 סיביות כל אחד המסומנים formula_4. האורך formula_3 מייצג את גודל הזיכרון הפנימי של האלגוריתם הנקרא מצב (state) וצריך להיות 512 סיביות עבור תמציות באורך של עד 256 סיביות או 1024 סיביות במידה שאורך התמצית המבוקשת גדול יותר. המבנה הכללי של האלגוריתם פשוט בתכלית כמתואר בתרשים משמאל. האלגוריתם מקבל וקטור אתחול formula_6 באורך formula_3 סיביות ואת הבלוקים של הקלט ומעבד אותם בזה אחר זה:
בכל סבב של האלגוריתם פונקציית הכיווץ הפנימית formula_11 מקבלת שני קלטים באורך formula_3 סיביות כל אחד, הראשון הוא תוצאת הפונקציה מהסבב הקודם הנקראת ערך ביניים והשני נקרא בלוק מסר ומחזירה בלוק אחד formula_13 מסיבה זו היא נקראת פונקציית כיווץ. לאחר עיבוד כל הבלוקים התוצאה היא formula_14. פלט האלגוריתם הסופי הוא formula_15 כאשר formula_16 היא פונקציה מסיימת שמקצצת (truncate) את הפלט לאורך הרצוי והיא מוגדרת להלן. הפלט שלה באורך formula_17 סיביות הוא תמצית המסר הסופית.
פונקציית הכיווץ.
פונקציית הכיווץ formula_11 השוכנת בלב האלגוריתם היא פונקציה מהצורה: formula_19
המבוססת על שתי תמורות פנימיות גדולות וקבועות הנקראות formula_20 ו-formula_21 בהתאמה, באורך formula_3 סיביות כל אחת. שים לב שעבור תמצית באורך formula_17, רוחב המצב הפנימי חייב להיות formula_24. באופן פורמלי פונקציית הכיווץ מבצעת, כמתואר בתרשים משמאל:
פונקציה מסיימת.
הפונקציה formula_26 שהיא מעין פעולת "קיצוץ" שמחזירה רק את formula_17 הסיביות המסיימות של הקלט formula_28 ומתעלמת מכל היתר. הפונקציה המסיימת של האלגוריתם formula_16 המתוארת בתרשים משמאל היא:
התמורות.
כאמור פונקציית הכיווץ הפנימית פועלת בשתי גרסאות, גרסת 512 סיביות עם התמורות: formula_31, formula_32, עבור תמצית מסרים קצרה והשנייה גרסת 1024 סיביות עם התמורות formula_33, formula_34, עבור תמצית ארוכה. כל גרסה משתמשת בזוג תמורות formula_20 ו-formula_21 אחרות. כך שבסך הכול קיימות ארבע תמורות שונות. התמורות הן בהשראת צופן הבלוקים AES, כלומר כל אחת מהן מורכבת למעשה מ-formula_37 סבבים שבכל אחד מהם מתבצעות ארבע פעולות ערבוב ופיזור שונות בהתאם לטבלאות קבועות. היות שהמצב הפנימי גדול בהרבה מזה של AES היה צורך לחשב מחדש את ערכיהן. הפעולות של התמורות הן: