פרסים והוקרה.
מקיואן היה מועמד לפרס מאן בוקר שש פעמים עד כה וזכה בפרס לאמסטרדם בשנת 1998. המועמדות האחרות שלו היו לנחמת זרים (1981), כלבים שחורים (1992), כפרה (2001), שבת (2005), ובחוף צ'זיל (2007). מקיואן גם היה מועמד לפרס מאן בוקר הבינלאומי בשנים 2005 ו-2007.
בינואר 2011 פורסם כי פרס ירושלים יוענק למקיואן. נכונותו לקבל את הפרס עוררה זעם בקרב מתנגדים לשליטת ישראל בשטחים, שביקשו שיסרב לקבל את הפרס. ראש עיריית ירושלים, ניר ברקת, העניק לו את הפרס ב-20 בפברואר כמתוכנן. ימים ספורים אחרי קבלת הפרס הכריז מקיואן כי הוא מעניק אותו לארגון "לוחמים לשלום".
מקיואן עמית האגודה המלכותית לספרות, עמית האגודה המלכותית לאמנויות ועמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ומדעים. הוא זכה בפרס שייקספיר מטעם קרן אלפרד טופר, המבורג, בשנת 1999. הוענק לו תואר מפקד במסדר האימפריה הבריטית - CBE, בשנת 2000. בשנת 2008 הוענק לו דוקטור לשם כבוד לספרות על ידי יוניברסיטי קולג' לונדון, שם לימד בעבר ספרות אנגלית.
חיים אישיים.
מקיואן היה נשוי פעמיים. אשתו הראשונה, פני אלן, נמלטה לצרפת יחד עם בנם בן ה-13 אחרי שבית משפט פסק שעל הבן ואחיו בן ה-15 להישאר עם אביהם. אשתו השנייה, הסופרת והעיתונאית אנלנה מקאפי, הייתה עורכת של הגארדיאן.
ב-2002 גילה מקיואן שיש לו אח שנמסר לאימוץ בשנות המלחמה. האח, דייוויד שארפ, גדול ממנו בשש שנים ונולד כתוצאה מרומן שהיה בין הוריו בשעה שאמו הייתה נשואה לגבר אחר. אחרי שבעלה הראשון נהרג במלחמה, נשאו אמו ואביו ואיאן נולד אחרי שנים אחדות.
קישורים חיצוניים.
מתוך ספריו:
על ספריו:
סנטיאגו קלאטרווה
סימונידס
סִימוֹנִידֶס איש קיאוס (ביוונית עתיקה: Σιμωνίδης ὁ Κεῖος; 468-556 לפנה"ס) היה משורר יווני לירי מפורסם שזכה להימנות ברשימה המכובדת של יוצרים בדמות הקאנון האלכסנדרוני ההלניסטי, שרק מעטים התכבדו בו. סימונידס נהג להסתופף בצל קורתם של שליטים גדולים, מצנטים תרבותיים.
בצעירותו.
סימונידס היה בן אחותו של המשורר הנודע באקכילידס. הוא נולד בלוליס – עיר ידועה באי קיאוס, וכישוריו התפרסמו עוד בצעירותו, כאשר חיבר פיוטים ליריים לחגיגות הדתיות לכבוד האל אפולו ואף הורה שירה ומוזיקה בעיר הולדתו.
חיפוש מצנטים.
סימונידס, כמשוררים ובכלל כאמנים בני דורו, חיפש לעצמו פטרונים כלכליים, אשר בחסותם יוכל לממש את כישוריו. ביודעו כי בעיר הולדתו עלולים כישורים להיבלם עקר סימונידס לאתונה, עיר גדולה במרכז יוון, והסתפח לחצרו של היפרכוס הידוע, מי שנחשב לפטרון הסופרים והמשוררים. בשנת 514 לפנה"ס נרצח היפרכוס, וסימונידס עלה צפונה לתסאליה שבצפון-מזרח חצי האי הבלקני, שם יצר ופעל בחסות שתי משפחות תסאליות ידועות בפטרוניותן: סקופאס ואלאוס. עם אחת מהן הסתכסך, והדבר עלה לו כמעט בפרנסתו.
עיסוקו בפוליטיקה.
כמה עובדות גרמו לו לעסוק בפוליטיקה: רדיפתו אחר פטרונים שונים, זו שחשפה אותו לידע אודות תככים פוליטיים; היותו מקורב לפוליטיקאים מפורסמים כגון תמיסטוקלס האתונאי ופאוסניאס הספרטני; כישוריו ורגישותו המדינית והחברתית – כל אלה הביאו אותו לכך שהוא יצטייר בעיני סביבתו הקרובה וגם הרחוקה כמבין דבר ועניין בתחום הפוליטיקה, ואף מסופר עליו כמי שגישר ופישר בין שני יריבים, היירו ותארו, שהיו נכונים להתכתש עד מוות עם כוחות הצבא שברשותם.
רגישותו הפוליטית, ההלנית, הביאה אותו לכך שיחבר יצירות לא רק מתחום הדת והפולחן ובוודאי שלא רק על פי הזמנות הפטרון האישי שלו, אלא גם מתוך ראייה מחד והערכה מאידך לאירועים היסטוריים חשובים בתולדות יוון. כך למשל חיבר יצירות הנוגעות לשני הקרבות הקלאסיים בתקופת הפלישות הפרסיות: קרב מרתון וקרב תרמופילאי. ביצירותיו מגלה סימונידס הערצה רבה לגיבורי הקרב, לבכירים ולזוטרים.
יצירותיו.
מיצירותיו של סימונידס, ממש כמו משוררים מפורסמים בני דורו, כמעט לא שרד דבר. כמה אלגיות קצרות, אך המציגות כישרון לירי משובח. אלגיה היא שיר צער או אבל (מקור המילה הוא פריגי ומשמעו "חליל"), ובמאה השישית לפנה"ס קיבלה האלגיה, בזכותם של המשוררים סימונידס ותאוגניס, תוכן מעורב: הטפת מוסר, ותיאור תענוגות האהבה.
סימונידס כתב הרבה אפיגרמות (מיכתמים), שבהם ידע לסגל תוכן רב-משמעות למסגרת מצומצמת. במיכתמו לכבוד גיבורי תרמופילאי העלה על נס את זכר הקורבן ההירואי שלהם בשתי שורות קצרות ומאוזנות. התפרסמו מיכתמיו, ובעיקר האישיים שבהם, כשופעי חום וגוונים מלטפים. סימונידס כתב גם עשרות רבות של פרגמנטים ליריים, ונודע גם כמחבר מוכשר של שירי דיתירמבוס.
מספרים כי יצירותיו היו כה מפורסמות עד כי יכול היה לתבוע כל סכום, אף אגדי, עבור כל אחת מהן, והיו אף שהאשימוהו באהבת בצע.
לצד כישוריו הליריים קנה לו שם אף כמי שהציג בפעם הראשונה את ההבדלים בין אותיות-תנועה ארוכות וקצרות ונחשב גם לממציא המנמוניקה: תורת השבחת הזיכרון.
מאתונה לסיקיליה.
לאחר קרב מרתון (490 לפנה"ס) שב המשורר סימונידס לאתונה, אך לאחר פרק זמן קצר עקר לסיקיליה (סיציליה) על-פי הזמנתו של המלך השליט היירו, אף הוא פטרון ידוע של יוצרים ומחברים. תחת חסותו, אם כי בעל חירות אמנותית, חי ופעל סימונידס עד יומו האחרון. סימונידס נקבר בעיר אקרגס שבסיקיליה.
סימונידס איש קיאוס
סימונידס מקיאוס
אלמון סטראוג'ר
אלמון בראון סטראוג'ר (באנגלית: Almon Brown Strowger; 11 בפברואר 1839 – 26 במאי 1902) היה קברן וממציא אמריקאי אשר המציא את מתגי הטלפוניה האוטומטיים הראשונים. מתגי טלפוניה ישנים, הפועלים בטכנולוגיה אלקטרו-מכנית שהמציא, נקראים גם מתגי סטראוג'ר.
שנותיו הראשונות.
אלמון סטראוג'ר נולד בעיירה פנפילד שבמדינת ניו יורק, ארצות הברית. אף כי מעט ידוע אודות שנותיו הראשונות, נראה כי נטל חלק במלחמת האזרחים האמריקנית. הכיתוב על מצבתו מעיד כי שירת בדרגת סגן בצבא הצפון.
לאחר מלחמת האזרחים, עבד תקופה מסוימת כמורה בית-ספר במדינת קנזס, ולאחר מכן הסב את מקצועו לקברן. בתקופה זו עבר להתגורר בעיר קנזס סיטי שבמדינת מיזורי.
סטראוג'ר מזוהה כיום בעיקר כקברן שהמציא את מתג הטלפוניה האוטומטי. היסטוריונים מדווחים כי אנשים שהכירו אותו תיארו אותו כאדם "אקסצנטרי, מוזר, נרגן ואף משוגע".
המצאת מתג הטלפוניה האוטומטי הראשון.
רקע.
מהמצאת הטלפון על ידי אלכסנדר גרהם בל בשנת 1876, הותקנו רשתות טלפוניה בערים רבות בארצות הברית. ברשתות טלפוניה ראשונות אלו, יצירת הקשר בין מנוי אחד למנוי אחר היה מתבצע באמצעות מרכזיית טלפון ידנית: כאשר מנוי הטלפון היה מרים את שפופרת מכשיר הטלפון שברשותו, היה נוצר קשר בינו לבין מרכזנית, העובדת במרכזיית הטלפון. המנוי היה משוחח עם המרכזנית ומבקש לקשרו אל היעד המבוקש. לאחר שהובהר היעד המבוקש, הייתה המרכזנית דואגת לקישור בין המנוי לבין היעד: המרכזנית הייתה מחברת כבל מיוחד בין שני שקעים בלוח החיבורים של המרכזייה – בין קו הטלפון של יוזם השיחה לבין קו הטלפון של היעד.
ברשתות הטלפוניה הראשונות, אם כך, מרכזניות אנושיות היו אחראיות ליצירת הקשר בכל שיחה. למנויים לא הייתה אפשרות לחייג ישירות אל היעד המבוקש. למעשה, בטלפונים הראשונים כלל לא הייתה חוגה או לחיצי חיוג – שהרי כלל לא היה צורך בהם.
באותה תקופה, בתפקיד מרכזניות טלפון הועסקו כמעט אך ורק נשים, שנקראו גם "נערות טלפון" (כיום, למונח "נערת טלפון" משמעות שונה, הנחשבת לעיתים כעלבון).
המניע להמצאת מתגי טלפוניה אוטומטיים.
המוטיבציה להמציא מתג טלפוניה אוטומטי התעוררה אצל סטראוג'ר לאחר שנתקל בבעיות אישיות בינו לבין המרכזניות שעבדו במרכזיית הטלפון המקומית בעיר מגוריו, קנזס סיטי. סטראוג'ר היה משוכנע כי המרכזניות מפנות שיחות טלפון של לקוחות אל קברנים מתחרים, ולא אל העסק הפרטי שלו. יתר על כן, הוא גם חשד כי כאשר מנויים כבר מבקשים להתקשר אל עסקי הקברנות שלו, המרכזניות מנסות להשפיע ולשנות את בחירתם. מסופר כי חשדותיו התעוררו כאשר נפטר אחד מחבריו, ומשפחת הנפטר יצרה קשר עם קברן מתחרה. סיפורים אחרים טוענים כי ייתכן שאשתו או קרובת משפחה אחרת של קברן מתחרה עבדה כמרכזנית, וסטראוג'ר חשד שהמרכזניות מספרות למנויים שביקשו להתקשר אליו כי הקו תפוס, וכן שהן מפנות שיחות שמיועדות אליו דווקא אל מתחריו.
המצאת מתג הטלפוניה האוטומטי.
סטראוג'ר הפך נחוש לשים קץ ל"תופעת מרכזניות הטלפון". כשהוא משוכנע כי למנויי רשת הטלפונים מגיעה הזכות לבחור לאן הם מתקשרים, ולא למרכזניות הטלפון, עלה במוחו של סטראוג'ר הרעיון להמצאתו לראשונה בשנת 1888. את הפטנט עבור מתג טלפוניה אוטומטי רשם בשנת 1891. הפטנט שרשם כלל:
בדגמים מאוחרים יותר, נוספו למתג מנגנונים ושיפורים נוספים, כגון:
המודולריות הבסיסית של מתגי סטראוג'ר, המבוססים על יחידות מיתוג פשוטות יחסית שניתן לשרשר ביניהן, וכן מנגנון הצעד-אחר-צעד, שבאמצעותו מתבצע מיתוג השיחה, הקנו למתגים אלו יתרונות טכניים רבים. באזורים מסוימים, מתגי סטראוג'ר מכונים גם מתגי "צעד-אחר-צעד" (Step-by-step).
אף כי סטראוג'ר הגה את רעיון המתג האוטומטי, הוא לא פעל לבד במאמציו למימוש רעיונו. הוא נעזר באחיינו ויליאם וכן באחרים – בעלי ידע בחשמל ובעלי ממון – על-מנת לממש את חזונו. עם עזרה זו נוסדה חברת סטראוג'ר למתגי טלפוניה. החברה התקינה וחנכה את מתג הטלפוניה האוטומטי המסחרי הראשון בעיירה לה-פורט, אינדיאנה ב-3 בנובמבר 1892. למתג הראשון היו כ-75 מנויים, וקיבולת מרבית ל-99 מנויים.
סטראוג'ר, בעל האישיות הצבעונית, נהג להתרברב כי המערכת שהמציא היא "נטולת בנות, נטולת בלבולי מוח ונטולת המתנות".
לאחר ההמצאה.