אנסון פיקח על הצי במהלך רוב תקופת מלחמת שבע השנים והקים שייטת קבועה שבסיסה בדבנפורט הסמוכה לפלימות', כאשר תפקידה היה לסייר במבואות המערביים לבריטניה ולצרפת. בנוסף, הוטרד מאוד מהסכנה של פלישה צרפתית לאיים הבריטיים שגרמה לו להחזיק כוח ימי גדול בתעלה האנגלית. ב-1756 ספג אנסון ביקורת על כך שלא שלח כוחות לסייע לאדמירל ג'ון בינג בהסרת המצור מעל מינורקה בשל חששו מפלישה צרפתית לבריטניה, שגרמה לכישלון משימתו של האחרון ולכיבוש מינורקה על ידי הצרפתים, בעוד שאיום הפלישה לא התממש. עם נפילת הממשלה בראשות תומאס פלהם-הוליס בנובמבר 1756 עזב אנסון את תפקידו כלורד הראשון של האדמירליות, אך שב לתפקידו כשהקים פלהם-הוליס את ממשלתו השנייה ביוני 1757.
ביולי 1758, לאחר שאדוארד הווייק הוריד את דגלו ושב לנמל לאחר אי הבנה אותה ראה כפגיעה אישית, הניף אנסון את דגלו על האונייה מדרגה ראשונה אה"מ רויאל ג'ורג', לקח שוב את הפיקוד על השייטת המערבית, המשיך במשימת הסגר הימי על החוף הצרפתי וסיפק ספינות שסייעו לפשיטות על ערי החוף שרבור וסן מלו באוגוסט ובספטמבר של אותה שנה. אנסון פיקח על הכנות הצי המלכותי כנגד איום פלישה רציני יותר מצד צרפת ב-1759 שהתמקד בהטלת הסגר ימי הדוק על החוף הצרפתי, אשר הוכיח עצמו עם פגיעה בכלכלה המקומית וגם הבטיח ששום ניסיון פלישה לא ייצא לפועל מבלי שיתגלה תחילה. אנסון הנהיג מערכת לוגיסטית מורכבת ומהפכנית, שהתבטאה בכך שספינות אספקה העבירו מים ומזון טרי (בעיקר פירות וירקות) לאוניות שביצעו את ההסגר הימי, במקום שהאחרונות ישובו לנמל להצטיידות, כפי שהיה מקובל עד אותה תקופה. כתוצאה מכך, הצליחו צוותי האוניות להימנע ממחלות ושמרו על רמת מוכנות גבוהה לקרב. הניצחונות הבריטיים בקרבות לגוס וקיברון באוגוסט ובנובמבר 1759 חיסלו את הצי הצרפתי ככוח לחימה והביאו לסופן את התוכניות הצרפתיות לפלוש לאיים הבריטיים.
בנוסף לדאגה על הגנת האי הבריטי, ובצוותא עם ראש הממשלה ויליאם פיט, ארגן אנסון שורה של מתקפות על מושבות צרפתיות ברחבי העולם; עד 1760 נכבשו אקדיה, סנגל וגוואדלופ, באירופה נכבש ב-1761 האי בל-איל-און-מאר הסמוך לברטאן ובאותה שנה נכבשה גם דומיניקה. כניסתה של ספרד למלחמה ב-1762 העניקה לבריטניה הזדמנויות נוספות להשתלטות על מושבות מרוחקות; אנסון תכנן את כיבוש הוואנה שבקובה ומנילה שבפיליפינים, אף על פי שהיה מוטרד מהאפשרות שהכוח הימי המשולב של הצרפתים והספרדים יגבר על הצי המלכותי. בנוסף, כבשו הבריטים באותה שנה את מרטיניק ואת גרנדה. אנסון קודם לתפקיד אדמירל הצי ב-30 ביולי 1761, ומשימתו האחרונה הייתה ליווי הנסיכה שארלוט ממקלנבורג-שטרליץ בדרכה לחתונתה עם ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת.
מותו ומורשתו.
אנסון נפטר באחוזת מוּר פארק שבהרטפורדשייר ב-6 ביוני 1762 ונקבר בכנסיית סיינט מייקל וכל המלאכים (St Michael and All Angels Church) בקולוויץ' (Colwich) הסמוכה לשוגבורו הול. על שמו נקראים מקומות בקרוליינה הצפונית והדרומית (שכונה בצ'ארלסטון ומחוז) ועיירה במיין. כמו כן, במהלך השנים נקראו על שמו שמונה אוניות מלחמה של הצי המלכותי.
בחוג החברתי של בריטניה, נתפס אדמירל הצי אנסון כ"קר, עצור רגשות וגאה", שהעדיף שלא לבלוט יתר על המידה וספג ביקורת על כך. אף על פי כן, נחשב אנסון כקצין מוערך ביותר, שביצע את תפקידיו היטב, ודאג שהצי המלכותי יאמץ את גישתו. הוא בחר לקדם רק את הקצינים המבריקים ביותר והעניק להם מדים חדשים אשר ישקפו את הכבוד הרב לו זכו בהיבחרם, הורה על בניית אוניות טובות יותר לפעולה סביב העולם ושדרג כל הבט של השירות. אנסון הביא את האדמירליות לעבוד כגוף המתאם טוב יותר בין הפוליטיקה למקצוענות הצבאית בנושאי אסטרטגיה ולוגיסטיקה, הון וכוח אדם. כושר השיפוט שלו היה בלתי ניתן לערעור ומעמדו היה יציב והוא העלה את הצי אל מעל הפוליטיקה והתעמת במהלך כהונתו עם שני מלכים ומספר גדול של שרים על מנת לשמר את העליונות המקצועית שלו.
אנסון שימש כמקור השראה במהלך השנים הבאות של המאה ה-18, תחילה עבור עמיתיו בתקופת הקפת העולם ובהמשך עבור דור של קצינים שהתחנכו על פי מורשתו. כפי שציין היסטוריון בן המאה ה-21: "שלוות הנפש וקור הרוח שהראה אנסון תחת תנאים קיצוניים ביותר היו זכורים היטב בצי ותוך זמן קצר סייעו בעיצוב דמותו של קצין הצי המלכותי שהגיע לממדים אייקוניים בתקופתו של נלסון". היסטוריון בן המאה ה-18 ציין כי "איש מלבדו לא שילב בצורה מוצלחת כל כך את תפקיד הפוליטיקאי והאחראי המקצועי על הצי, כיוון שאף פוליטיקאי לא ידע כה הרבה על השירות ואף אדמירל לא העמיד קריירה פוליטית כה מוצלחת או ניתב את הצלחתו לטובת הצי".
בין בחירותיו לקידום קצינים מבריקים מקצועית, היו שניים שהובילו את הצי המלכותי במלחמה הבאה – ג'ון ג'רוויס וסמיואל הוד – כאשר שניהם קיבלו את הפיקוד הראשון על אוניות מאנסון. ג'ורג' אנסון היה הקצין המקצועי האמיתי הראשון שהטביע את חותמו על הצי המלכותי, והשאיר אחריו מורשת של פיקוד, מנהיגות וניהול שמעולם לא הוטל בהם ספק.
משפחה.
באפריל 1748 נשא אנסון לאישה את ליידי אליזבת יורק, בתו של פיליפ יורק, רוזן הארוויק הראשון והלורד צ'נסלור; לזוג לא היו ילדים ולכן לא הותיר יורש לתואר הברון שלו. אף על פי כן, נוצר ב-1806 התואר ויקונט אנסון עבור נכדה של אחותו ג'אנטה, שאביו לקח את שם המשפחה ואת סמל האצולה בו השתמש אנסון מ-1747 ועד מותו. שניים מקרוביו הגיעו אף הם לדרגות קצונה גבוהות בצי המלכותי הבריטי.
גוסטב סוונסון
גוסטב סוונסון (בשוודית: Gustav Svensson; נולד ב-7 בפברואר 1987) הוא כדורגלן שוודי המשחק בעמדות הקשר והמגן בקבוצת גטבורג מליגת העל השוודית.
קריירה.
סוונסון החל לשחק בילדותו בקבוצה מקומית בעיר הולדתו, וכשהיה בן 14 הצטרף לקבוצת גטבורג. בשנת 2007 הוא סייע לקבוצה לזכות באליפות שוודיה, ואף היה מועמד לתואר השחקן הצעיר של העונה בשוודיה.
ב-1 בספטמבר 2010 חתם סוונסון על חוזה לשלוש שנים בבורסאספור הטורקית.
ב-7 ביולי 2012 חתם סוונסון על חוזה לשלוש שנים בטאבריה סימפרופול מליגת העל האוקראינית. ב-31 באוגוסט 2012 ערך סוונסון את הופעת הבכורה שלו בליגה. באותה העונה, במהלך פגרת החורף, קרע סוונסון את הרצועה הצולבת בברכו, ונאלץ לעבור תקופת החלמה ממושכת.
ב-23 במרץ 2014 חזר סוונסטו לקדנציה נוספת בגטבורג בה חתם על חוזה לארבע שנים.
ב-14 בינואר 2016 חתם סוונסון על חוזה לשלוש שנים במועדון הסיני גואנגג'ואו סיטי.
ב-30 בינואר 2017 חתם סוונסון בסיאטל סאונדרס האמריקאית.
ב-9 באפריל 2021 חזר סוונסון לגואנגג'ואו סיטי.
ב-22 ביולי 2021 חזר סוונסון לאחר 11 שנה לקבוצת נעוריו, גטבורג.
נבחרת לאומית.
לזכותו של סוונסון 24 הופעות במדי הנבחרת הצעירה של שוודיה, במדיה הופיע באליפות אירופה עד גיל 21 אשר נערכה בשוודיה בשנת 2009. באותו הטורניר כבש סוונסון את שערו היחיד במדי הנבחרת הצעירה במשחק נגד במסגרת שלב הבתים.
ב-25 בינואר 2009 ערך סוונסון את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת של במשחק חוץ מול  אשר הסתיים בניצחון הנבחרת השוודית בתוצאה 2–3.
לאחר שהיה חלק מסגל נבחרתו בטורניר יורו 2020 ושותף במהלכו במשחק אחד, הודיע סוונסון על פרישה מהנבחרת.
ג'ירונה (כדורגל)
אליעד מאור
אליעד מאור (מואטי) (נולד בשנת 1978) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, המשמש מפקד חטיבת גבעתי. קודם לכן שימש קצין אג"ם של מפקדת העומק, מפקד עוצבת ברעם, סגן מפקד חטיבת גבעתי, מפקד גדוד גפן ומפקד גדס"ר גבעתי.
ביוגרפיה.
מאור, בנם של צבי ופנינה מואטי, נולד וגדל באלקנה ולמד במכינה קדם-צבאית בני דוד בעלי במחזור ט'.
התגייס לצה"ל בשנת 1997, והתנדב ליחידת דובדבן. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס שב ליחידת דובדבן ומונה למפקד צוות. חודש וחצי לאחר מינויו, ב-26 באוגוסט 2000, פיקד על צוותו במבצע סימפוניית החיים שהתקיים בכפר עסירה א-שמאלייה, במהלך המבצע נהרגו שלושה מחייליו מירי דו-צדדי, לאחר שצלפים מצוות אחר ביחידה סברו בטעות שהם למעשה מחבלים וירו בהם למוות. לאחר מכן השתתף במבצעים מיוחדים נוספים, במהלך הלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה ביהודה ושומרון. בשנת 2003 שימש כמפקד פלגת מסלול ביחידה. בשנת 2004 מונה למפקד פלגת לוחמים ביחידה. בהמשך שירת כמפקד בית הספר להכשרות של יחידת דובדבן בין השנים 2006–2007. לאחר מכן מונה לסגן מפקד יחידת דובדבן בין השנים 2007–2008. בשנת 2008 עבר לחטיבת גבעתי ומונה לסגן מפקד גדוד רותם, ושימש בתפקיד בין היתר במהלך מבצע עופרת יצוקה. בתפקיד זה שירת עד שנת 2009. בהמשך שימש כמפקד "סדרת קומנדו" בחטיבת גבעתי. לאחר מכן יצא ללימודים בפו"ם.
בשנת 2011 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדס"ר גבעתי, וכיהן בתפקיד עד שנת 2013. בהמשך שימש כמפקד צוות במכללה לפיקוד טקטי בין השנים 2013–2014. לאחר שבמהלך מבצע צוק איתן נהרג מפקד גדוד גפן, , מונה למפקד הגדוד והוביל אותו בהמשך הלחימה ברצועת עזה, לאחר המבצע המשיך לכהן בתפקיד עד שנת 2015. לאחר מכן מונה לסגן מפקד חטיבת גבעתי בין השנים 2015–2016. ב-16 ביוני 2016 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד עוצבת ברעם, ושימש בתפקיד עד 27 ביוני 2018. בהמשך שימש כקצין אג"ם של מפקדת העומק בין השנים 2018–2020. לאחר מכן היה חניך במכללה לביטחון לאומי במחזור מ"ח (2021-2020). ב-7 ביולי 2021 מונה למפקד חטיבת גבעתי.
ב-11 ביולי 2022 הוחלט על העלאתו לדרגת תא"ל ומינויו למפקד הבא של חיל הגנת הגבולות.
חיים אישיים.