במהלך 1958 התמודד הרב שלוש על משרת רב העיר כפר סבא, והיה למועמד מוביל בין 8 מתמודדים. אולם לקראת הבחירות סירבו נציגי המועצה הדתית להמשיך בהליך הבחירה ונציגי העדה הספרדית בכפר סבא הכתירו את הרב שלוש לרב של כפר סבא, בתחילת ספטמבר 1958. בנובמבר 1958 הגיע הנושא לבירור בפני מועצת הרבנות הראשית ובשנת 1959 התמנה הרב שלוש כרבה הראשי של כפר סבא. במשך יותר מעשור הוא כיהן כרב הראשי היחיד בכפר סבא, עד מינויו של הרב יעקב פנחס שיר לרב אשכנזי לצידו בתחילת שנות ה-70.
ב-16 באוגוסט 2017 הורה היועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט על סיום כהונתו של הרב שלוש, עקב מגוריו בירושלים בניגוד לחוק מגורי רבנים במקום כהונתם, וזאת על רקע ירידה בהיקף פעילותו בגילו המתקדם.
הרב שלוש נפטר בנר חמישי של חנוכה, 3 בדצמבר 2021, ונקבר בהר המנוחות.
חיים אישיים.
נשא לאשה את אמיליה מרים שלוש, ממנה צאצאיו בנים נכדים נינים ובני נינים.
BelAZ (ראשי התיבות בבלארוסית של: Беларускі аўтамабільны завод, מפעל הרכבים של בלארוס) היא יצרנית ציוד מכני הנדסי ומשאיות ענק שבסיסה בז'ודזינה בבלארוס. המפעל הוקם בשנת 1948, בתקופת ברית המועצות.
משאית הכרייה 75710 BelAZ.
אחד הדגמים הידועים ביותר של החברה הוא משאית המכרות 75710 BelAZ שנחשב למשאית הגדולה ביותר בעולם. מדובר במשאית המכרות הגדולה בייצור כיום עם יכולת העמסה של 450 טון בארגז המטען, ומשקל כולל של 810 טון. לשם ההשוואה – המשאית הגדולה עד כה הייתה ה-MT 6300AC מתוצרת טרקס, שמסוגלת לשאת מטען מרבי בן 400 טון.
כיחידת כוח משמשים צמד מנועי דיזל עצומים מתוצרת סימנס הגרמנית (מדגם MMT 500), כל אחד בנפח 65 ליטר (65,000 סמ"ק) הבנויים מ-16 צילינדרים והמייצרים כל אחד 2,300 כ"ס. הצמיגים הם מתוצרת מישלן ומערכות הבטיחות, הבלימה וההרתעה בפני שיפועים והעמסות יתר עומדות בסטנדרט המתקדם ביותר כיום.
ממדי המשאית.
ממדי המשאית הם: האורך הוא 20.6 מ', הרוחב 9.87 מ' והגובה 8.16 מ'. למרות התצורה הקונבנציונלית הנשענת על צמד סרנים, בשל הממדים כאן כל ארבעת הגלגלים מצוידים בצמיגים כפולים (בסה"כ שמונה, במידה 59/80 R63) כאשר מנוע חשמלי מניע כל גלגל בנפרד. חריג בדגם זה הוא גם ההיגוי, המתבצע על ארבעת הגלגלים ולא רק על הקדמיים. כפועל יוצא מוצע כאן רדיוס סיבוב מינימלי ביחס לממדי הכלי, בן כ-20 מ'. תא המפעיל מתיימר להציע את התנאים הטובים ביותר לשהייה ממושכת, וכולל בין השאר בקרת אקלים, מסכי LCD המעבירים תמונה של הנעשה מסביב למשאית, כיסא מפעיל מתקדם ומתכוונן ורמת רעש מרבית של 80 דציבלים באזור ראש המפעיל. משאית ראשונה כבר נמסרה לאתר כריית הפחם הגדול בעולם בקוזבס שבסיביר.
הנס פון פונק
גנרל הנס פון פונק (בגרמנית: Hans von Funck; 23 בדצמבר 1891 - 14 בפברואר 1979), היה מפקד בכיר בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
פון פונק נולד ב-23 בדצמבר 1891 באאכן, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייס פון פונק לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הדרגונים ה-2 (ברנדנבורג ה-1), ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה, שבמהלכה נפצע כמה פעמים. ב-18 ביוני 1915 הועלה פון פונק לדרגת אובר לוטננט, ובאביב 1916 הועבר לרגימנט הפרשים במילואים ה-2. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, אות הפציעה בכסף, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף פון פונק לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באוקטובר 1932 מונה פון פונק למפקד פלוגה 11 ברגימנט הפרשים ה-1 (הפרוסי), וב-1 ביולי 1933 מונה לשלישו של מפקד הצבא. ב-1 באוגוסט 1934 הועלה לדרגת מיור, וב-1 באוקטובר 1936 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט.
בנובמבר 1936 מונה פון פונק לנספח צבאי בשגרירות הגרמנית בספרד, ובתפקידו זה סייע רבות לכוחות הלאומנים בראשות פרנקו במלחמת האזרחים בספרד. ב-1 בדצמבר 1938 הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 בינואר 1939 מונה גם לנספח צבאי גרמני בפורטוגל.
מלחמת העולם השנייה.
ב-15 באוקטובר 1939 מונה פון פונק למפקד רגימנט הפאנצר ה-5, ובמהלך המערכה על צרפת לחם עמו כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-3 במסגרת הקורפוס הממונע ה-16, ובשלב השני במסגרת הקורפוס ה-24. ב-13 בנובמבר 1940 מונה פון פונק למפקד חטיבת הפאנצר ה-3, וב-1 בינואר 1941 הועלה לדרגת גנרל מיור, ומונה למפקד הדיוויזיה הקלה ה-5 בלוב. ב-15 בפברואר 1941 מונה פון פונק למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-7, ובמהלך מבצע ברברוסה לחם עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס הממונע ה-39 במסגרת ארמיית הפאנצר השלישית. ב-15 ביולי 1941 קיבל פון פונק על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, ובמהלך הקרב על מוסקבה לחם עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוסים ה-8, ה-56, וה-41 במסגרת ארמיית הפאנצר השלישית. בינואר 1942 הוכפפה הדיוויזיה לארמייה התשיעית כחלק מהקורפוסים ה-56, ה-41, וה-27 לסירוגין. ביוני נשלחה הדיוויזיה לצרפת לצורך מנוחה והתארגנות, והוכפפה לקורפוס ה-80, שהיה חלק מהארמייה השביעית, ולאחר מכן חלק מהארמייה הראשונה. ב-1 בספטמבר 1942 הועלה פון פונק לדרגת גנרל לוטננט, ובינואר 1943 לחמה הדיוויזיה בקרבות סביב סטלינגרד, בתחילה כחלק מקורפוס הפאנצר ה-48 במסגרת פלגת הארמייה הולידט, ולאחר מכן כחלק מקורפוס הפאנצר ה-3 במסגרת פלגת הארמייה פרטר פיקו. בפברואר הוכפפה הדיוויזיה לארמיית הפאנצר הראשונה, ופעלה לסירוגין כחלק מקורפוסי הפאנצר ה-3 וה-40, וב-14 במרץ קיבל פון פונק את עיטור הצלב הגרמני בזהב. באפריל הוכפפה הדיוויזיה לפלגת הארמייה קמפף, כחלק מקורפוס הפאנצר ה-3, ולחמה עימה בקרב חרקוב השלישי ובקרב קורסק. ב-17 באוגוסט 1943 פרש פון פונק מתפקידו, וב-22 באוגוסט קיבל על פעולותיו בקרב קורסק תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל.
ב-7 בדצמבר 1943 מונה פון פונק למפקד הקורפוס ה-23, שהיה חלק מארמייה התשיעית, ולאחר מכן חלק מהארמייה השנייה במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, וב-2 בפברואר 1944 פרש מתפקידו. ב-1 במרץ 1944 הועלה פון פונק לדרגת גנרל חיל השריון, וב-5 במרץ מונה למפקד קורפוס הפאנצר ה-47, שהיה חלק מהארמייה השמינית במסגרת קבוצת ארמיות דרום שהפכה בסוף אותו חודש לקבוצת ארמיות דרום אוקראינה. ביוני הועבר הקורפוס לצרפת, והשתתף בקרבות המרים בנורמנדי. ב-21 באוגוסט מונה פון פונק למשך יומיים למפקד הארמייה השביעית, וב-4 בספטמבר נפצע באורח קשה בקרבות. ב-28 בפברואר 1945 פרש פון פונק לביתו, ובסוף המלחמה נפל בשבי הרוסי.
לאחר המלחמה.
פון פונק שוחרר מהשבי רק בשנת 1955. לאחר שחרורו התגורר פון פונק בעיר פירזן, עד למותו ב-14 בפברואר 1979, והוא בן 87 שנים.
פלטאיה
פלטאיה (ביוונית: Πλαταιές) הייתה עיר עתיקה ביוון. העיר שכנה בדרום בויאוטיה על הגבול בין אטיקה לתבאי.
היסטוריה.
מעט מאוד ידוע על ההיסטוריה המוקדמת שלה. בשנת 519 לפנה"ס, החלו מנהיגי העיר לחשוש מפני כוחה העולה של העיר תבאי, ועל כן פנו אל מלך ספרטה קלאומנס הראשון, בבקשה לכרות ברית עמו. קלאומנס שלא שש להסתבך עם תבאי, הציע לפלטאים בתחכום פוליטי רב, לנסות לכרות ברית עם אתונה. הפלטאים קיבלו את ההצעה בהתלהבות והזיזו את אבני הגבול שלהם מהגבול האטי לגבול הבויאוטי, העיר היוותה מאז נקודת מחלוקת בין אתונה לתבאי.
הפלטאים היו נאמנים מאוד לאתונאים, לפני קרב מרתון כאשר כל בעלות בריתה של אתונה נטשו אותה, שלחה פלטאיה 1,000 לוחמים בפיקודו של ארימנסטוס. הפלטאים לחמו במהלך הקרב באגף השמאלי, האתונאים גמלו להם בכך שהרשו להם להשתתף בחגיגות הניצחון, שכללו משתאות קורבנות לאלים ומשחקים, שהיו לרוב מוגבלים לאתונאים בלבד. בשנת 479 לפנה"ס, נערך בעיר קרב ההכרעה בין המצביא הספרטני פאוסניאס לבין המצביא הפרסי מרדוניוס. הקרב הסתיים בניצחון יווני מכריע, וסילק למעשה באופן סופי את האיום הפרסי על יוון. כאות תודה קידשו נציגי הערים היווניות את פלטאיה, והתחייבו לא לפגוע בה.
ההבטחה לא קוימה, ובשנת 431 לפנה"ס, בתחילת המלחמה הפלופונסית, הטילה תבאי מצור על פלטאיה. אתונה ניסתה להגיש סיוע לעיר, אולם ללא הועיל. בקיץ של השנה הבאה, לאחר שאזל המזון, נכנע חיל המצב בעיר. האזרחים נמלטו לאתונה, והתבאים החריבו את העיר. בשנת 387 לפנה"ס, שוקמה העיר מחדש. אולם נכבשה שוב בידי תבאי בשנת 372 לפנה"ס. האזרחים נמלטו שוב לאתונה, ונותרו שם עד אחרי קרב כירונאה. לאחר הקרב, שוקמה העיר שוב, אולם הפסיקה למלא תפקיד חשוב בפוליטיקה היוונית, ונגררה לרוב אחר שכנותיה.
אנטוניו דה לה קרוס
חסוס אנטוניו "טוניו" דה לה קרוס גאייגו (בספרדית: Jesús Antonio "Toño" De La Cruz Gallego, נולד ב-7 במאי 1947 בלאון שבספרד) הוא כדורגלן ומאמן עבר ספרדי. כשחקן, מילא דה לה קרוס את עמדת הבלם והוא נודע בעיקר בשל תקופתו בברצלונה, שם שיחק בין 1972 ל-1980. לפני ששיחק בברצלונה שיחק במדי ריאל ואיאדוליד וגרנדה. כמו כן, ייצג את נבחרת ספרד במספר משחקים ואף נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 1978. לאחר פרישתו ממשחק עבד כמאמן, לרוב במערכת הנוער של ברצלונה.
קריירה כשחקן.
קריירת מועדונים.