"האם הפמיניזם מפלה נגד גברים?".
ספרו האחרון של פארל, "האם פמיניזם מפלה גברים?" (), שפורסם על ידי אוניברסיטת אוקספורד ב-2008, הוא ספר המכיל דיאלוג עם הסופר הפמיניסט ג'יימס סטרבה. פארל הרגיש כי תוכניות לימודי המגדר באוניברסיטאות לעיתים רחוקות שילבו את המין הגברי בהן, מעבר לביטויי דמוניזציה של המין הגברי. הספר היה ניסוי של פארל, הנועד לבחון האם פרספקטיבה חיובית על גברים, תורשה להשתלב ברשימת הספרים בתוכניות לימודי המגדר, אפילו אם יהיו בה סתירות לפמיניזם. פארל וסטרבה דנו ב-13 נושאים, מנושאים של זכויות אבות וילדיהם, ועד ל"משבר הבנים".
קבלה וביקורת.
ספריו של וורן פארל, אשר פורסמו בשש עשרה שפות, מושכים התעניינות בינלאומית, וזוכים גם לשבח וגם לביקורת, מהימין ומהשמאל הפוליטיים, וגם מגופים פמיניסטים ואנטי-פמיניסטים. ספרו "מיתוס הכוח הזכרי," זכה למירב התשבחות והביקורת. לדוגמה, ב-2012, כאשר דיבר על ספרו העתידי: משבר הבנים, באוניברסיטה של טורונטו, פארל נתקל במחאה שאורגנה על ידי פמיניסטיות ממפלגת הפועלים הסוציאליסטית שקראו לעברו "מתרץ אונס". קריאה שאמורה הייתה להיות מבוססת על פרק בשם "הפוליטיקה של האונס" בספר "מיתוס הכוח הזכרי". פארל טוען כי הפרק הוא תוכנית אב למניעת אונס.
ביקורת מוקדמת במדור "ביקורת הספרים בניו-יורק טיימס, מאת" לארי מק'מרטרי וג'ון לאונרד כולל לגלוג בשימוש הנייטרלי בשפה בספר: הגבר המשוחרר. לאחרונה, האנטי פמיניסטית השמרנית פיליס שאלפלי, כינתה את פארל הסנגור של הפמיניסטיות, אך שיבחה את המחקר שלו בספר "האיחוד בין האב לילדו".
תשבחות לוורן פארל כוללות את קייט זרניק מהעיתון "הבוסטון גלוב" שדירגה אותו כאביה האינטלקטואלי של תנועת הגברים ו"גלוריה סטיינם של התנועה לשחרור גברים" כפי שכונה על ידי קרול קליימן מה"שיקגו טריביון". המגזין "אסקוויר" דירג את פארל, תומאס אקווינס, ואת ג'ון סטיוארט מיל, כשלושת הגברים הפמיניסטים המובילים.
ב-2012, כתב העת הבינ"ל החדש, ניו מייל סטאדיס, הדגיש "את מיתוס הכוח הזכרי" על ידי שיבוצו כנושא המרכזי בשתי המהדורות הראשונות שלו, ומיצב אותו כקלאסיקה בשדה המחקר של לימודי הגברים.
שיתופי הפעולה האחרונים של פארל עם קן ווילבר, ג'ון גריי, וריצ'רד באלס, הציגו את המסרים שלו לקהלים מגוונים ופתוחים יותר.
חייו האישיים.
פארל נשא את אורסולה (אורסי), מתמטיקאית ובכירה ב-IBM, בשנות השישים. לאחר 10 שנות נישואין, בשנת 1976, הוא ואורסי נפרדו ולאחר מכן התגרשו. אחרי מה שפארל תיאר כ"עשרים שנה של רווקות הרפתקנית", הוא התחתן בשנית עם ליז דאולינג באוגוסט 2002. יש לו שתי בנות שאינן שלו ביולוגית. הם גרים במיל ואלי, קליפורניה.
פעילויות אחרות.
כיום פארל מנחה סדנאות לתקשורת זוגית, ומשמש כעד מומחה במשפטי גרושין בנושאי משמורת ילדים ועורך מחקרים בנושאי ספרו הבא: "משבר הבנים", שייכתב במשותף עם ג'ון גריי. ב-2010/11, הוא שימש כדובר המרכזי, יחד עם דיפאק צ'ופרה, בכנס עולמי על רוחניות (החוויה האינטגרלית-רוחנית), והרצה על האבולוציה של האהבה. הוא הוזמן אז על ידי המרכז לרוחניות עולמית, כדמות מובילה. ד"ר פארל מדבר לעיתים קרובות על סוגיות הקשורות לבנים, גברים ומגדר, ושימוש כדובר המרכזי בכנס הבריטי לפסיכולוגיה של הגבר ב-2016.
בשנת 2009, בשיחת טלפון מהבית הלבן התבקש ד"ר פארל להיות יועץ הבית הלבן למועצת הנשים והנערות של המוסד הנשיאותי, מה שהוביל את ד"ר פארל לצור ולהוביל ועדה ליצירת מועצת הגברים והבנים של הבית הלבן. הוועדה חוצת המגזרים מונה שלושים וחמישה סופרים, מחברים ואנשי מקצוע (למשל, ג'ון גריי, ג'ניפר גראנהולם, מייקל גוריאן, מייקל תומפסון, ביל פולק, לאונרד סאקס) העוסקים בנושאי בנים וגברים. הם השלימו מחקר שהגדיר חמישה מרכיבים ל"משבר הבנים", אשר הוגש כהצעה עבור הנשיא אובמה כדי ליצור את מועצת הבנים והגברים של הבית הלבן. באפריל 2015 הקואליציה הגיעה לאיווה כדי לדון בעמדות שלהם עם המועמדים לנשיאות ארצות הברית ב-2016.במהלך הבחירות החוזרות לתפקיד מושל קליפורניה, פארל התמודד כמועמד הדמוקרטי, עם מצע בחירות בנושא זכויות האבות, וקיבל 626 קולות.
פרדריק רולנד שו
ד"ר פרדריק רולנד סטדרט שו (באנגלית: Frederick Roland Studdert Shaw; 29 בפברואר 1892 - 2 בדצמבר 1935) היה רופא וקצין בחיל הרפואה המלכותי הבריטי והרופא הראשי של חברת הנפט העיראקית. פרדריק שו הוא בן דוד מדרגה שנייה של המחזאי והסופר ג'ורג' ברנרד שו.
קורות חייו.
ראשית דרכו.
פרדריק רולנד שו נולד ב-29 בפברואר 1892 בדבלין בירת אירלנד. בכור מבין ילדיו של הוראס שו (Horace F.C Shaw), פקיד בכיר בוועדת הקרקעות האירית (Irish Land Commission). בתום לימודיו בבית הספר התקבל ללימודי רפואה בטריניטי קולג'. במקביל ללימודיו עסק גם בספורט ואף הגיע להישגים מרשימים באתלטיקה. כך למשל רשם שיאים בריצת ה-100 וה-220 יארד, יצג את אירלנד בשנים 1912–1914 בתחרויות אתלטיקה אוניברסיטאיות כנגד סקוטלנד ואנגליה, והיה לשחקן טניס, סקווש וקריקט מוכשר. כשחקן קריקט שיחק במספר הרכבים לרבות זה של הצבא הבריטי.
שירותו הצבאי.
בשנת 1915, עם סיום לימודיו, התגייס בדרגת סרן לחיל הרפואה המלכותי ושירת עד סוף מלחמת העולם הראשונה בחזית המערבית, בצרפת. בראשית 1917, בעקבות השתתפותו בקרב על הסום, עוטר בצלב הצבאי. בשנת 1919 נשלח להודו, שם פיקד על שיירת אמבולנסים ורכבי פינוי צבאיים במהלך סכסוכי גבולות בחזית הצפון-מערבית של פקיסטן. במסגרת שירותו הצבאי בהודו פעל רבות למען מיגור מגפת הכולרה שפרצה באזור וזיריסטן. בהמשך צורף לצוותו של סר צ'ארלס ברטצ'ל (Charles Bartchell), הממונה על הבריאות בהודו מטעם הצבא הבריטי. בצוות זה עבד עד לשנת 1923, עת נסע לאלדרשוט שבאנגליה. בשנת 1925 נשלח לעיראק שם שירת כרופא בחיל האוויר המלכותי. במסגרת תפקידו טיפל גם במגויסים האשורים.
פרשת שחרור השבויים הבריטים בכורדיסטן.
ב-14 ביוני 1926, במהלך הפעילות הבריטית כנגד הכורדים בהנהגתו של השייח' מחמוד ברזאני בדרום כורדיסטן, נאלץ מטוס בריטי מדגם DH.9A לבצע נחיתת חירום בנפת פנג'ווין (Penjwin) שבמחוז סולימאניה. כתוצאה מכך שני אנשי הצוות, הטייס והמכונאי המוטס, נלקחו בשבי הכורדים והועברו אל הכפר ולאז'יר (Wlazher) בצד הפרסי של כורדיסטן. ב-13 בספטמבר התקבל מכתב ממחמוד ברזאני בו צוין כי חלה הידרדרות במצבם הבריאותי של שני השבויים הבריטים והוא מבקש לשלוח ציוד רפואי עבורם בהקדם. חיל האוויר המלכותי החליט לשלוח את הציוד הנדרש, אולם במקביל ביקש לקבל אישור לכך שרופא צבאי בריטי יגיע לוולאז'יר על מנת להעריך באופן מקצועי את מצבם הבריאותי. מספר ימים אחר כך החל הצבא הבריטי להתקדם לעבר נפת פנג'ווין כאשר ד"ר שו משמש בתור הרופא היחידתי. ב-20 בספטמבר התקבל מכתב נוסף מהכורדים בו הם מאשרים את הבקשה, וכך נוצר מצב שבו ד"ר שו היה לרופא הבריטי הזמין ביותר למשימה. בבוקר ה-24 בספטמבר יצא ד"ר שו מלווה במתורגמן אל עבר קווי הכורדים, ולאחר המפגש עימם החל במסע רכוב לכיוון הכפר ולאז'יר. בוולאז'יר התקבל ד"ר שו בכבוד רב ולמחרת, לאחר בדיקת מצבם הגופני של השבויים, נפגש עם מחמוד ברזאני.
חרף העובדה כי לא קיבל שום ייפוי כוח מהצבא הבריטי לנהל משא ומתן להחזרת השבויים, לקח ד"ר שו את היוזמה והחל בסדרת מאמצי שכנוע בדבר החזרת השבויים. את טענותיו בפני ברזאני ביסס בשני מישורים; מדיניות החוץ הבריטית ובריאות השבויים. בבוקר ה-26 בספטמבר, לאחר מאמצים רבים, קיבל ד"ר שו את הבטחתו של ברזאני כי שני השבויים יוחזרו כעבור 10-15 ימים, וזאת על מנת להראות שהדבר נעשה מתוך מחווה כורדית ולא מתוך עמדה של חולשה. הודות ליוזמה אשר נקט ד"ר שו שוחררו שני השבויים כעבור כשבועיים, ב-9 באוקטובר.
את קורות הפרשה תיאר פרדריק שו בפרוטרוט במאמר שהתפרסם בכתב העת המדעי Journal of the Royal Army Medical Corps בחודש דצמבר 1927.
עבודתו במסגרת חברת הנפט העיראקית.
עם תום שירותו הצבאי באוקטובר 1927 הצטרף ד"ר שו לחברת הנפט העיראקית. במסגרת עבודתו בחברה פעל רבות במישור הרפואי-מניעתי על מנת למזער התפרצויות של תחלואה בקרב העובדים שעמלו באותה התקופה על הקמת צינורות הנפט מכירכוכ לבניאס, מכירכוכ לטריפולי ומכירכוכ לחיפה. עם התרחבות החברה מונה לרופאהּ הראשי ובמסגרת תפקידו היה מסייר בין 8 תחנות ההגברה לאורך צינור הנפט כירכוכ-חיפה. ב-2 בדצמבר 1935, עם חזרתו מביקור רופא אצל עמית לעבודה בכירכוכ, נפטר ד"ר שו לאחר נחיתתו על מסלול ההמראה של תחנת הגברה K3 בסמוך לחדיתה, ככל הנראה כתוצאה מסיבוך של דלקת שקדים.
פרדריק רולנד שו היה נשוי ולו שני ילדים. הוא נקבר ב-4 בדצמבר בבית הקברות האנגליקני בחיפה.
חוג'יירת אל-ע'זלאן
מחלוקת קביעת לוח השנה
מחלוקת בן מאיר ורס&quot;ג
אתנאסה נגואיצה
אתנאסה נגואיצה (; 3 ביולי 1903 סיאקה, טלאורמן - 1994 בוקרשט) היה כומר ותאולוג נוצרי אורתודוקסי, מזרחן ומתרגם רומני. הוא תרגם לרומנית טקסטים חשובים מן השפות השמיות של המזרח הקדום ומן השפה החתית, ותרם תרומות לתאולוגיה התנ"כית של הנצרות האורתודוקסית. נגואיצה כיהן למשך שנים אחדות כפרופסור ממלא מקום לפרשנות התנ"ך במכון התאולוגי האוניברסיטאי בבוקרשט וכמרצה לעברית.
ביוגרפיה.
שנותיו הראשונות ולימודיו.