בשנת 2010 ראה אור האלבום "Above the Noise". מ-2013 עד 2015 הם שיתפו פעולה עם להקת באסטד בהרכב משותף בשם McBusted. ההרכב הוציא לאור אלבום בשנת 2014 וערך מספר סיבובי הופעות גדולים. בשנת 2015 שבו מקפליי להופיע בשמם, אך לא הקליטו חומר חדש, ובשנת 2016 לקחו פסק זמן, וחברי הלהקה עבדו על פרויקטים אחרים. לדוגמה, הסולן טום פלטצ'ר פרסם מספר ספרי ילדים.
2019: האיחוד.
בשנת 2019 התאחדה הלהקה, והוציאה לאור את האלבום "The Lost Songs" ובו שירים שהוקלטו בשנת 2011 אך לא פורסמו מאז. בספטמבר נערכה הופעה גדולה בO2 ארנה בלונדון. הם תכננו להופיע ברחבי העולם בשנת 2020, אך סיבוב הופעות זה נדחה עקב מגפת הקורונה.
בספטמבר 2020 ראה אור אלבום חדש של הלהקה בשם "Young Dumb Thrills".
הופעות בטלוויזיה ובסרטים.
בינואר 2005, מקפליי שיחקו בהופעת אורח בדרמה הבריטית "Casualty".
ב-2006 הם השתתפו בסרט הקומדיה הרומנטית "אני והמזל שלי" בכיכובם של לינדזי לוהן וכריס פיין. בסרט זה הם מגלמים את עצמם כלהקה מתחילה שמנסה לפרוץ, ופסקול הסרט כולל מגוון שירים מתוך שני אלבומיהם הראשונים.
כמו כן, הלהקה הקליטה שיר נוסף בשם "Just My Luck", אשר נושא את שם הסרט; השיר נכלל באלבומם "Just My Luck" שיצא בארצות הברית.
ב-22 באוקטובר 2007 מקפליי אירחו את הטקס של "Nickolodeon UK Kids' Choice Awards" שנערך בבריטניה בפעם הראשונה. הם לקחו חלק בתוכנית "...Ghosthunting With" ב-2007, וכן השתתפו בתוכניתו של גורדון רמזי, "The F Word" במאי 2008. ב-20 ביולי 2008 מקפליי הופיעו בתוכנית "T4 on the Beach". באוגוסט של אותה השנה, הם הופיעו בפארק האולימפי בלונדון, שנבנה לקראת אולימפיאדת 2012. בהמשך, ב-14 בדצמבר 2008 מקפליי היו המופע האמנותי המוזיקלי המרכזי בתחרות מיס עולם שבדרום אפריקה, תוכנית שזכתה לקהל של כשני ביליארד צופים מכל רחבי העולם. ב-8 במאי 2009 הם הופיעו בסדרת הנעורים "Hollyoaks" הבריטית, שם הם שיחקו בתפקיד עצמם. בנוסף, ב-31 במאי 2009 הופיעו הארבעה בתוכנית הטלוויזיה הגדולה בברזיל, "Domingão do Faustão", כחלק מסיבוב ההופעות שערכו שם במהלך השנה; קהל התוכנית היה מעל 30 מיליון צופים.
ביוני וביולי 2009, מקפליי יצאו לסיבוב הופעות והופיעו בכל העיירות בבריטניה. בחודש ינואר 2010, התחרה דני ג'ונס בערוץ ITV בתוכנית הנקראת "Popstar To Operastar". לפני המופע דני אמר "אני כל כך נרגש להשתתף בכוכבי פופ הופכים לכוכבי אופרה. אני חושב שזה יכול להציג את האופרה בפני קהל חדש לחלוטין. אני מקווה לעשות אופרה מגניבה!". התוכנית החלה ב-15 בינואר, אך מזלו של ג'ונאר נגמר ב-5 בפברואר, ולפני היציאה שלו, המילים האחרונות שהוא אמר לשופטים היו: "היה לי כל כך כיף. למדתי הרבה ואני מתכוון לצאת לחופשה".
Super Records.
סופר רקורדס בע"מ (.Super Records Ltd) היא חברת תקליטים/לייבל עצמאית, בבעלותה וניהולה של מקפליי. בתחילה, מקפליי היו חתומים בחברת התקליטים הידועה יוניברסל איסלנד רקורדס ( Universal Island Records), אך לאחר זמן-מה, חשו צורך בשליטה יצירתית מלאה, ולכן, לקראת סוף 2007 הקימו את סופר רקורדס. למרות עזיבתם את איסלנד, הסינגלים של הלהקה מסופקים על ידי חברה בשם "אבסולוט", שמהווה חלק מקבוצת יוניברסל.
סופר סיטי.
אתר מקפלי הרשמי הפך לסופר סיטי שבו כל מעריצי מקפליי מכל רחבי העולם יוכלו להיות ביחד. האתר נותן למעריצים גישה בלעדית ללהקה, כל עדכון חדש מופיע באתר. החבר'יה עורכים גם שיחת וידאו ורק למשתשמים אשר נקראים "pioneers" ישנה האפשרות לראות זאת. כמו כן ה- "pioneers" הם הראשונים לדעת על חומר חדש שפורסם בסופר סיטי על ידי הלהקה. אתר זה של הלהקה הוא מקור של מידע שמגיע ישירות מתוך חברי הלהקה עצמם.
פרסים.
ארץ כינרות
אֶרֶץ כִּנְרוֹת היא חלק מבקעת הירדן, הכוללת את הכנרת ואת העמקים הסובבים אותה.
גבולותיה נתחמים בדרום על ידי שפכי הירמוך ונחל תבור, בצפון על ידי רמת כורזים (רמת הבזלת שמדרום לעמק החולה), במזרח על ידי מורדות הגולן ובמערב על ידי הגליל המזרחי.
ארץ כינרות כוללת את בקעת גינוסר, בקעת יבנאל, בקעת בית צידה ואת בקעת כינרות, שמדרום לכנרת והיא מגיעה עד דרומית לצומת כוכב הירדן. הבקעה היא חלק מהשבר הסורי אפריקאי. בקעות פוריות וחקלאיות אלו ריכזו סביבן יישובים עוד משחר ההיסטוריה.
כיסוי בשכבה דקה של בזלת מייחד את העמקים הסובבים את הכנרת. אל הבקעות מגיעים נחלים מההרים שמסביב. נחלים אלו חתרו בשכבת הבזלת הדקה וחשפו סלעי משקע שנוצרו בתקופות גאולוגיות קדומות יותר ולכן נמצא בשטח תערובת של סלעי משקע עם סלעי בזלת. הנחלים מביאים סחף רב מההרים שיוצר שכבת קרקע והופך את הבקעות לאזורים חקלאיים פוריים.
מאפיין ייחודי נוסף לאזור זה הם מעיינות חמים, עשירים במינרלים, הנובעים לאורך קווי השבירה של הבקע כגון מעיינות חמי טבריה וחמת גדר. מעיינות אלו משכו מתרחצים ומחפשי מזור למחלותיהם לאורך ההיסטוריה ותרמו לפריחת הערים גדר וטבריה.
ארץ כינרות שימשה כמו שאר חלקי הבקע ציר מעבר חשוב. דרך האורך החשובה עברה לאורך החוף המערבי של הכנרת וחצתה את העיר טבריה. דרכי הרוחב עקפו את האגם מדרום ומצפון. אפיק הירדן, המתחתר בקניון צר ועמוק מצפון לכנרת. והביצות שיצרו נחלי הגולן באזור הבטיחה לא אפשרו מעבר לאורך החוף הצפוני של הימה. בשל כך הדרך הראשית חצתה בעבר את הירדן רק צפונית יותר, באזור גשר בנות יעקב. כיום קיים נתיב תחבורה גם בסמוך לחוף הצפוני, המקשר את מערב הכנרת עם רמת הגולן. מדרום לכנרת נצמד המעבר הראשי בחלקו לאפיק נהר הירמוך, שם גם עברה מסילת הרכבת שנבנתה על ידי הטורקים והגיעה לסוריה. כפי הנראה, המעבר בתקופות הקדומות בין היישובים שהיו על שפת הכנרת התבצע באמצעות סירות.
כלכלת תושבי עמק כינרות התבססה לאורך הדורות במידה רבה על הכנרת. תושבי האזור משתמשים במי הכנרת להשקיה, לדיג ולפיתוח ענף התיירות באגם ובסביבתו.
וסטי
וסטי (ברוסית, Вести) היה שבועון ישראלי בשפה הרוסית, מקבוצת "ידיעות אחרונות", אשר נסגר בסוף דצמבר 2018. שם העיתון הוא תרגום המילה "בשורות" לשפה הרוסית.
בהשוואה לעיתונים יומיים, "וסטי" הרבה בטקסט והמעיט בתמונות, אפילו בעמוד השער, בהתאם למנטליות המוצהרת של הקורא בשפה הרוסית. נציגויות העיתון נמצאות בכל רחבי הארץ: ירושלים, חיפה, אשדוד ובאר-שבע עם יותר ממאה עובדים. המשרד הראשי של "וסטי" נמצא ברחוב חומה ומגדל 2, תל אביב.
היסטוריה.
בסתיו 1990 יצא רוברט מקסוול, הבעלים של "מעריב", ביוזמה להפיק עיתון בשפה הרוסית. פרי מאמציו היה העיתון "ורמיה". לאחר מותו של מקסוול עברו בעקבות סכסוך מתוקשר היטב מיטב העיתונאים, כולל העורך אדוארד קוזניצוב, לקבוצת "ידיעות אחרונות" והקימו, בשנת 1992, עיתון רוסי בשם "וסטי", כשהם מחליפים עיתון קודם של הקבוצה ברוסית בשם "ידיעות ישראל". השם החדש נקבע כמשחק מילים: שיחת היום ברחוב הרוסי באותו זמן הייתה על מלחמה תקשורתית בין "ורמיה", המהדורה המרכזית של חדשות הערב בערוצי הטלוויזיה הסובייטית, שגם נתנה את השם לעיתון הקודם, לבין "וסטי", חדשות השעה של הטלוויזיה הרוסית החופשית. העיתון צבר מוניטין בקרב עולי חבר העמים ונחשב כעיתון העיקרי של קהילת דוברי רוסית בישראל.
כחלק מקבוצת "ידיעות אחרונות", העיתון היה מקבל מאמרים מעיתוני הקבוצה. "וסטי" הוא בין העיתונים הבודדים הניזונים מדיווחי עיתונאים בשטח ולא מהאינטרנט או מסוכנות ידיעות. מאמרים מגיעים מכל העולם לרבות ארצות הברית, רוסיה, אוקראינה, ליטא, מולדובה ועוד. העיתון מציג מגוון דעות מכל מחנה פוליטי, אם כי הוא נודע בנטייה הברורה שלו לימין המפה הפוליטית, במתן במה לפוליטיקאים ימניים, כמו אביגדור ליברמן ויורי שטרן ממפלגת "ישראל ביתנו". העיתון ידוע גם בקו ההטרונורמטיבי והשמרני שהוא מציג ובביטויים גזעניים גלויים יותר או פחות.
בדומה לעיתונים אחרים בשפה הרוסית בישראל, "וסטי" נמצא במגע רצוף עם עיתונים חשובים ברוסיה, כגון העיתון "ניזביסימיה גזטה".
ב-1999 פוטר אדוארד קוזניצוב מעריכת העיתון. בשנת 2002 מונה לב בלצן לעורך העיתון ולאחר סכסוך עם ההנהלה אודות התפתחות העיתון, פוטר בפברואר 2005, ולעורך בפועל מונה סרגיי פודרז'נסקי, שהיה עורך מוסף "וסטי-2". בשנת 2006 מונתה אנה סדגורסקי לעורכת העיתון ובשנת 2014 היא הוחלפה על ידי דני ספקטור. מנכ"ל העיתון הוא דוד מאיר. העורכת האחראית של העיתון (מאי 2016) היא יעל אדמוני, שאינה מבינה רוסית.
מבנה העיתון השתנה בינואר 2017. העיתון היומי נסגר והפך לשבועון וחלק גדול מהמערכת עבר לאתר חדש בשפה הרוסית, וסטי, שמהווה חלק מ-ynet. בסוף דצמבר 2018 נסגר השבועון ונותר אתר האינטרנט בלבד.
פרדוכס המעטפות
פרדוכס
יוזף שלייך
יוזף שלייך (גרמנית: Josef Schleich; 1902 - 7 בפברואר 1949) היה אוסטרי אשר הבריח ככל הנראה אלפי יהודים מן המדינה, בעיקר לכיוון יוגוסלביה, בין השנים 1938 ו-1941.
חייו.
שלייך התגורר בעיר גראץ, הסמוכה לגבול דאז עם יוגוסלביה וניהל חוות תרנגולות. הוא היה בעל עבר פלילי, בתחום ההברחות, והיו לו עד 1938 16 הרשעות. ב-1938 החל לחלק לאנשי הקהילה היהודית בעיר תעודות המעידות על כך שעברו הכשרה חקלאית (תחילה אכן העביר הכשרות כאלו בחוותו, ולאחר מכן חילק תעודות ללא הכשרה), על מנת שאלו יסייעו בידם להגר. מאוחר יותר פתח משרד נסיעות בווינה אשר סייע ליהודים להימלט מאוסטריה. שלייך קיבל כסף מהקהילה היהודית בעבור פעילותו זו. בהתבסס על מסמכים בארכיון העיר גראץ, מוערך כי שלייך הצליח להבריח כ-20,000 איש.