גמל השלמה הירוק, כמו כל גמלי השלמה, הוא בעל גלגול חסר ולכן משיל עצמו כמה פעמים במצב הנימפה עד שמגיע לצורת הבוגר עם הכנפיים. בזמן היותו נימפה נוהג לפעמים לקפל את בטנו מעלה, מנהג שנעלם בגלגולו האחרון עם צמיחת הכנפיים. כמו שאר המינים במשפחתו נוהג להידמות לענף בזמן ציד ומתנועע קלות בזמן התקדמותו על העץ כאילו הרוח נושבת בו, מכאן השם גמל שלמה מתפלל. כאשר הוא מרגיש מאוים ומחליט שאין טעם לברוח נוהג לפרוס את כנפיו ולהצמיד את גפיו הקדמיות לצידי גופו בניסיון להשוות לגופו מראה רחב ומאיים יותר.
הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
שמעון בן יוחאי
Donkey Kong (משחק ארקייד)
מה קשור?
המושבה האמריקאית ביפו
נס מלכותי
במדינה מונרכית, נס מלכותי הוא הדגל האישי של המונרך, אשר מונף מעל בניין בו המונרך נמצא, או מוצב במקום בו הוא נמצא. כמו כן, הוא מונף על מכוניות, מטוסים או כל כלי רכב אחר בו נמצא המונרך. לעיתים מונף נס מלכותי אישי למונרך מסוים ולעיתים יש גם נסים מלכותיים לחברי המשפחה המלכותית.
רצח העם של ההררו והנאמה
רצח העם של ההררו והנאמה היה רצח עם מכוון ושיטתי שביצע השלטון הקולוניאלי הגרמני בדרום-מערב אפריקה הגרמנית (כיום נמיביה) כנגד בני שבט ההררו, ההימבה (Himba) וה (Namaqua) בין השנים 1904 ו-1907. ברצח העם נספו כ-65,000 מבני שבט ההררו (80 אחוזים מאוכלוסיית ההררו) ו-10,000 מבני שבט הנאמה (50 אחוזים מאוכלוסיית הנאמה). היה זה רצח העם הראשון במאה ה-20, והוא כלל מעשי טבח, כליאה במחנות ריכוז, הרעבה למוות והרעלה של בארות מים.
הקולוניה הגרמנית בדרום מערב אפריקה.
החל מסוף שנות השמונים של המאה התשע עשרה שלטו הגרמנים על קולוניה בדרום מערב אפריקה בשטח בו נמצאת היום נמיביה. במקום היו קבוצות שונות של שבטים ילידים, הגדולות מביניהן היו ההררו - קבוצה של כ-75,000 מגדלי בקר, ושבט הנאמה. השבטים ניסו להתקומם מספר פעמים נגד השלטון הגרמני, והללו נהגו בהם ביד קשה. ניתן להבין זאת מדבריו של מפקד הכוחות הגרמניים שכבשו את המקום, קורט פון פרנסואה, שאמר בשנת 1888 כי "רק קשיחות חסרת פשרות תוביל להצלחה (בקולוניה)". מושל הקולוניה הגרמנית, תיאודור לוטווין, אמר כי "בעוד 15 שנה לא יישאר הרבה עבור הילידים, אך יש לשמור זאת בסוד, שכן אחרת המהפכה תהיה בלתי נמנעת".
רצח העם ההררו והנאמה.
ב-12 בינואר 1904 בני שבט ההררו בהנהגתו של סמואל מההררו יצאו למרד נגד השלטון הקולוניאלי הגרמני. ההררו החלו לתקוף חוות של מתיישבים לבנים. הם הרגו 150 מתיישבים וסוחרים גרמנים, אך כיבדו את פקודתו של מנהיגם וחסו על נשים, ילדים ולבנים שאינם גרמנים. לאחר כמה קרבות קשים התגברו הגרמנים חיש מהר על ההררו תוך שימוש באלימות רבה ואכזריות ותגבור הכוחות באזור.
במאי התמנה הגנרל לותר פון טרוטה למפקד הכוחות הגרמניים. הוא דיווח למושל לוטווין, שהקייזר וילהלם השני רוצה ניצחון בכל מחיר. עוד לפני שהגיע לדרום מערב אפריקה ביוני 1904 הצהיר פון טרוטה כי הוא מתנגד להצהרתו המתוכננת של לוטווין לחון את בני ההררו החפים מפשע, בטענה ש"לא ניתן לנהל מלחמה אנושית נגד כאלה שאינם אנושיים" ומאוחר יותר הוסיף: "בכוונתי להשמיד את השבטים המורדים בנהרות של דם ונהרות של זהב. רק לאחר עקירה מוחלטת יוכל דבר מה לשוב ולהופיע". טרוטה פרש כוחות רבים סביב אזורי המחיה של 60,000 אנשי הררו, שבהם גידלו את עדריהם, והשאיר פתח מילוט לכיוון דרום מזרח אל תוך מדבר אומהק. באוגוסט אותה שנה, כוחותיו של הגנרל הגרמני פון טרוטה הביסו לבסוף את ההררו בקרב ווטרברג והניסו אותם ואת משפחותיהם למדבר אומאקה, שם מתו רובם ברעב וצמא.
הגרמנים רצחו גברים, נשים וילדים, וחיסלו את הפצועים והשבויים. מספר ההרוגים בקרב ההררו הגיע במהירות ל-5,000 הרוגים ו-20,000 פצועים. היחידות הגרמניות השתלטו על מקורות המים והכריחו את ההררו ששרדו לברוח אל המדבר. כוחות הצבא שרדפו אחריהם טבחו כמעט בכל מי שמצאו ובנוסף הרעילו את בורות המים במדבר. עד סופו של חודש ספטמבר הצליחו הגרמנים להשמיד ביעילות את רוב אנשי ההררו.
ב-2 באוקטובר 1904 פרסם טרוטה את צו ההשמדה. הוא הצהיר: "אנשי ההררו חייבים לעזוב את האדמה הזאת. אם לא יעשו כן אכריח אותם בעזרת הנשק הגדול (ארטילריה) [...] לא נקבל יותר נשים וילדים, אלא נגרש אותם בחזרה או נירה בהם". ההררו ברחו אל המדבר, שם, כאמור, הרעילו הגרמנים את מקורות המים. ב-4 באוקטובר 1904 כתב פון טרוטה לראש המטה הכללי: "אני מאמין שהאומה צריכה להיות מושמדת כאומה [...] אני חושב שעדיף שהאומה תיעלם כולה מאשר שתזהם את חיילינו". שבטים אחרים, למשל שבט הנאמה, ראו את שאירע להררו והחלו לנטוש את הגרמנים ולהתמרד. המתיישבים הגרמנים קראו מפורשות להשמדת הנאמה. בני ההררו והנאמה שנכנעו נשלחו למחנות ריכוז. בדרך אליהם מתו כשליש. רבים מתו במחנות ממחלות: טיפוס, אבעבועות ומחלות אחרות. עבודת פרך נכפתה עליהם, והם ספגו מכות והצלפות שוט משוביהם. בני הררו רבים נתלו והנשים נאנסו והיו לשפחות מין.
בסך הכול נספו כ-65,000 מבני שבט ההררו (80 אחוזים מאוכלוסיית ההררו) ו-10,000 מבני שבט הנאמה (50 אחוזים מאוכלוסיית הנאמה). בשנת 1908 פורקו מחנות הריכוז של ההררו, אך נאסר עליהם להחזיק בנשק, באדמות או בפרות, והם הפכו לעבדים של המתיישבים הגרמנים. לסיכום נכתב: "העונש הגיע לסיומו. ההררו חדל להיות שבט עצמאי".
יחסה של גרמניה לרצח העם.
במקביל לרצח העם של ההררו והנאמה פרץ במזרח אפריקה הגרמנית מרד המאג'י מאג'י (1905–1907). הגרמנים השיבו למרד זה ביד קשה ותגובתם גרמה למותם של 100,000–200,000 בני אדם.
בשנת 1985 דו"ח ואיטאקר של ארגון האומות המאוחדות הכיר בכך כי הניסיון הגרמני להשמיד את בני ההררו והנאמה בדרום מערב אפריקה היה אחד הניסיונות המוקדמים של רצח עם במאה ה-20.
בשנת 1998 נשיא גרמניה רומן הרצוג ביקר בנמיביה והביע חרטה אך לא התנצל באופן רשמי.
רק ב-2004, באירוע למלאת 100 שנה לתחילת המרד, שרת סיוע הפיתוח הגרמנית, היידמארי ויצ'ורק-צויל, התנצלה בשם ממשלת גרמניה והצהירה כי: "אנו הגרמנים מקבלים את האחריות ההיסטורית והמוסרית שלנו ואת האשמה". יחד עם זאת גרמניה סירבה לשלם פיצויים, אך העניקה לנמיביה סיוע רב (הגדול ביותר באפריקה, בחישוב לנפש). בין 1990 ל-2004 העבירה גרמניה כחצי מיליארד אירו, ובשנת 2005 הודיעה שרת סיוע הפיתוח הגרמנית כי גרמניה מוכנה להעביר מדי שנה 20 מיליון יורו עד לשנת 2016.בשנת 2021 הודתה גרמניה רשמית ברצח העם והודיעה כי תעניק פיצוי כספי של 1.1 מיליארד אירו שיועברו לנמיביה לצורכי פיתוח.
ההיסטוריון בעז נוימן הזכיר כי עשרות שנים לפני עליית הנאציזם הקימו הגרמנים מחנות ריכוז כחלק ממדיניות ההשמדה, וכי התרגום הגרמני למושג האנגלי "מחנה ריכוז" נטבע שם לראשונה, כמו גם המונח הגרמני "פקודת השמדה".
הסעדה
הַסְעָדָה (בלועזית: קייטרינג, מאנגלית: Catering) היא אספקת מזון באתר שאינו צמוד למטבח בו מבושל המזון. משתמשים בשירותי הסעדה באירועים כגון חתונה, בר מצווה, בכנסים, חינה, במקומות עבודה, בבתי ספר וגני ילדים ובטיסות מסחריות.
הסעדה עשויה לכלול החל מהבאת מנות מזון בחמגשיות מוכנות בלבד ועד שירות מלא לסעודה חגיגית. קהל היעד לחמגשיות מוכנות הוא בדרך כלל מוסדות חינוך, מטיילים בתנאי שטח וחברות תעופה.
הסעדה באירועים כוללת שירות על ידי צוות מלצרים וברמנים, בהגשה לשולחנות או בשיטת מזנון. המזון עשוי להגיע מוכן להגשה, להיות מוכן באתר (למשל ברביקיו) או להגיע מוכן אך דורש סידור סופי.
סוגי הקייטרינג השונים הם: קייטרינג בשרי, קייטרינג חלבי, קייטרינג צמחוני. קייטרינג מוסדי יהיה לרוב זול יותר מקייטרינג לאירועים.
העוסקים בהסעדה לאירועים נדרשים להתמצא לא רק בהכנת מזון אלא גם בהגשה מושכת עין ובעיצוב המותאם לעיצוב מקום האירוע. ישנן חברות הסעדה המטפלות גם בעיצוב השולחנות ובקישוט האולם, לעיתים אף בתאורה. מלבד הכנת המזון והגשתו, חברת ההסעדה דואגת גם לשינוע המזון בכלי רכב המותאמים לכך ולעיתים גם לנקיון אתר האירוע לאחר האירוע.
תמחור האירוע מחושב לרוב על פי מספר הסועדים, לעיתים קיים מחיר מינימום. תוספות מיוחדות כגון כלים חד פעמיים, קינוחים, מלצרים לאירוע, ומשלוחים על פי רוב עשויות להיות מתומחרות גם הן לפי מספר הסועדים או בתמחור נפרד.
אצטדיון סאן פאולו
אצטדיון סאן פאולו (באיטלקית: Stadio San Paolo), הידוע רשמית כאצטדיון דייגו ארמנדו מראדונה (Stadio Diego Armando Maradona), הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בנאפולי והוא האצטדיון השלישי בגודלו באיטליה אחרי אצטדיון סן סירו במילאנו ואצטדיון סטאדיו אולימפיקו ברומא. האצטדיון משמש כמגרשה הביתי של קבוצת הכדורגל נאפולי מהסרייה א'.
היסטוריה.
האצטדיון נבנה בשנת 1959 ועבר שיפוצים נרחבים ב-1989 כהכנה לקראת משחקי הגביע העולמי שנערכו באיטליה. במסגרת הטורניר, אירח האצטדיון את משחק חצי הגמר המפורסם בין איטליה לארגנטינה. המשחק קיבל חשיבות מיוחדת בשל העובדה שכוכב נבחרת ארגנטינה, דייגו מרדונה, אשר שיחק בקבוצה המקומית, קרא לתושבי העיר טרם המשחק לעודד את נבחרתו במקום הנבחרת המקומית.
בשנים האחרונות, בשל תקנות בטיחות, הוגבלה תכולת האצטדיון ל-60,240 צופים בישיבה.
ביולי 2019 אירח האצטדיון את טקס הפתיחה ותחרויות האתלטיקה במשחקי האוניברסיאדה ה-30 שאירחה איטליה בנאפולי. לצורך כך עבר שיפוץ קוסמטי קל שכלל בין השאר החלפת הכיסאות והכשרת מסלול אתלטיקה לתחרויות.
ב-4 בדצמבר 2020, בעקבות מותו של דייגו מראדונה, הנחשב לגדול שחקני המועדון בכל הזמנים, נאפולי הודיעה כי האצטדיון ייקרא על שמו של מראדונה.
קייטרינג