ב-23 במאי 2011, הופיעה לבל בספיישל הפרידה מאופרה וינפרי, כאשר פרשה מתוכניתה היומית רבת השנים. היא שרה את "Over the Rainbow", עם ג'וש גרובן. לבל זכתה בפרס מפעל חיים בטקס פרסי BET ב-26 ביוני 2011. לבל וארית'ה פרנקלין, בין אמניות נוספות, הופיעו באירוע "Women of Soul: In Performance at the White House" קונצרט בחסות הנשיא ברק אובמה בהלבן הבית.
ב-10 ביוני 2014, לבל חזרה לברודוויי בהופעת אורחת במחזמר הפופולרי ומועמד-הטוני, After Midnight. ב-2014, השתתפה לבל בעונה הרביעית של סדרת FX, .
ב-2015 התחרתה לבל בעונה ה-20 של רוקדים עם כוכבים. היא ובן זוגה לריקודים, ארטם צ'יגבינצב, הודחו בשבוע השישי, וסיימו במקום השמיני. באותה שנה, הופיעה לבל בהופעת אורח בסדרה אימפריה של פוקס, בתור עצמה.
ב-2016 השתתפה לבל כיועצת למתחרים בתוכנית הריאליטי המוזיקלית, "The Voice".
ב-107 הוציאה את אלבום הג'אז הראשון שלה, "Bel Hommage".
חיים אישיים.
באוטוביוגרפיה שלה, לבל סיפרה שהיא הותקפה מינית על ידי ג'קי וילסון, בתיאטרון פוקס שבברוקלין, בשנות ה-1960. ב-1964, לבל הייתה מאורסת לאוטיס ויליאמס, ממייסדי The Temptations, אך השניים נפרדו עקב התנגשויות בלוחות זמני ההופעות שלהם. ב-1969 נישאה לבל לחברה הוותיק, ארמסטד אדוארדס. אדוארדס נהיה למנהל של לבל עד שהשניים נפרדו בסוף שנות ה-90 המאוחרות. הזוג התגרש רשמית בשנת 2003. יש להם בן, זורי קיי אדוארדס (יליד 1973), שהוא המנהל הנוכחי של לבל. בנוסף לזורי, ללבל יש שני אנשים נוספים בחייה שהיא רואה כבניה, דוד וסטנלי, שני אחים שלבל הכירה אחרי מות אמם, וואוניטה, שכנה של לבל.
בשנת 1972, אחותה הבכורה ויויאן רוג'רס מתה מסרטן ריאות בגיל 42. ב-1982, הלכה לעולמה אחותה ברברה פוריפוי, מסרטן המעי הגס בגיל 41. ב-1978, היא איבדה את אמה, ברטה, מסוכרת. ב-1989, היא איבדה את אביה, הנרי, מנפחת שסבל כתוצאה מסיבוכים של מחלת אלצהיימר, וכן את אחותה הצעירה ביותר, ג'קלין "ג'קי" פדג'ט, לסרטן הריאות. ג'קי הייתה בת 43 במותה. לבל הקדישה את האלבום שלה, "'Burnin" ואת גרסתה לשיר "Wind Beneath My Wings" לפדג'ט. ב-1995, לבל אובחנה עם סוכרת. לבל מחלקת את זמנה בין בתיה בווינווד, פרבר של פילדלפיה, לוס אנג'לס ואיי הבהאמה.
השפעה מוזיקלית.
כסולנית הלהקה לבל, פטי לבל נמנית בין חלוצי תנועת הדיסקו בשל סינגלים כגון "Lady Marmalade" ו-"Messin' With My Mind". בתורו, "Lady Marmalade" נחשב לאחד מלהיטי הדיסקו הראשונים שהגיעו למיינסטרים (Jones and Kantonen, 1999). המגזין "רולינג סטון" מנה את לבל בין 100 הזמרים הגדולים בכל הזמנים ברשימתם משנת 2011, והצהירו שהיא השפיעה על "דורות של זמרי נשמה", הכוללים את לותר ואנדרוס, אלישה קיז, מרי ג'יי בלייג', Ledisi וכריסטינה אגילרה.
השפעה ברשתות החברתיות.
בסוף 2015 לבל הייתה בכותרות כאשר vlogger הידוע כג'יימס רייט דיבר בהתלהבות על המותג של לבל של פאי בטטה בערוץ ה-YouTube שלו. הווידאו נהיה כל כך ויראלי, שמכירות הפאי נסקו, בקצב שפאי אחד נמכר בכל שנייה ב-Walmart, ברחבי ארצות הברית. בעקבות זאת, לבל הופיעה בשתי פרסומות עבור חברת וולמארט.
פילמוגרפיה.
קולנוע
Viasat 4
Viasat 4 הוא ערוץ טלוויזיה המשדר בנורווגיה ובבעלות קבוצת המדיה Modern Times Group. הערוץ הושק ב-8 בספטמבר 2007, שבוע לאחר השקת שירות הטלוויזיה הקרקעי הדיגיטלי בנורווגיה, והחליף את ZTV, שסיים את שידוריו זמן קצר קודם לכן.
הערוץ החל את שידוריו בשידור אליפות אירופה בין מולדובה ונורווגיה. הערוץ משדר תוכניות בידור, ספורט ותעודה. כמו כן הערוץ משדר תוכניות רכש שונות דוגמת סטארגייט אטלנטיס, ה-4400, מסע בין כוכבים, משפחת סימפסון, איש משפחה וגם משדר ספורט דוגמת ליגת האלופות. Viasat 4 משדר סדרות קומדיה כמו נשואים פלוס, 8 חוקים פשוטים ועוד.
במקור שמו של הערוץ היה אמור להיות TV4, אך לאחר תלונה של ערוץ TV4 שונה שם הערוץ.
הכוונה המקורית הייתה שהערוץ יופץ באופן חופשי, אך כיום מפעילי הטלוויזיה השונים בנורווגיה משדרים את הערוץ בתשלום נוסף.
זמינות.
הערוץ היה זמין בקרב 74.8% בקרב משקי האב בנורווגיה בשנת 2012.
שיעור צפייה ממוצע.
בשנת 2016 עמד אחוז הצפייה הממוצע בערוץ על 2.1%, נתון זהה לזה של שנת 2015.
הקהילה היהודית בסנקט פטרבורג
הקהילה היהודית בסנקט פטרבורג (ברוסית: Еврейская община Санкт-Петербурга) או מרכז הקהילה יהודית בסנקט פטרבורג (ברוסית: Еврейский общинный центр Санкт-Петербурга) הוא ארגון המוקדש ללימוד, פיתוח והפצה של התרבות היהודית בעיר סנקט פטרבורג.
מרכז הקהילה היהודית ממוקם בעיר סנקט פטרבורג ברחוב רובינשטיין 3
היסטוריה.
המאה ה-18.
הקהילה היהודית בסנקט פטרבורג הופיעה בשלהי המאה ה-18.יהודים אחדים, מומרים או אנוסים, הופיעו בסנקט פטרבורג סמוך להיווסדה ב-1703. היהודי אנטון דיבייר, שנודע בכינויו "הפורטוגלי", נתמנה לשר המשטרה הראשון בבירה הרוסית החדשה ב-1718, והיהודי יאן ד'אקוסטה היה בין ליצני החצר במחצית הראשונה של המאה. באותה התקופה חיו בעיר כמה יהודים שהיו רופאים ואנשי כספים. יהודי בשם ליפמן שימש כסוכן כספים בחצר המלכות בשנות העשרים של המאה ה-18.
הקיסרית יקטרינה השנייה שביקשה למשוך לבירה קבלני בנייה, בעלי תעשייה ורופאים, ציוותה על המשטרה להתיר ישיבתם בעיר של "יהודים מועילים". בסוף ימיה התגבש שם יישוב יהודי גדול. נודע הקבלן אברהם פרץ, שבין בני ביתו היו מנדל מסאטאנוב ול' נוואחוביץ', מי שפרסם בשנת 1803 חיבור יהודי ראשון בלשון הרוסית.
בשנת 1802 נחנך בית הקברות היהודי בחלק הלותרני של בית העלמין וולקוב ובאותה שנה הודפס לראשונה הספר הקהילתי "פנקס". 20 שנה אחר כך, כבר חיו בעיר כ-370 יהודים. מאחר שבאותה עת ברוסיה הוגדר תחום המושב היהודים סבלו מרדיפות השלטונות.
עם סיפוח אזורים גדולים מפולין בעת חלוקת ממלכת פולין בסוף המאה ה-18, שבהם ישבו יהודים רבים, התחילו נוהרים לבירה עסקנים ולוביסטים של קהילות יהודיות, וגם אנשי עסקים שחיפשו מקום לפעולתם בעיר המשגשגת.
המאה ה-19.
הקיסר ניקולאי הראשון, עם עלייתו לכס המלוכה בשנת 1825, ציווה לגרש את כל היהודים "שיושבים בעיר ואינם עושים דבר". לפי הערכה רשמית ישבו אז בסנקט פטרסבורג 370 יהודים - בעלי מלאכה, סוחרים ומתווכים למיניהם. ליהודים שבאו מחוץ לעיר הותר להתעכב בה לרגל עסקיהם לתקופה של כמה שבועות. היתר מגורים הוענק לכמה רופאים, ביניהם לרופא השיניים ולמיילדת בחצר המלכות. אחרי 1827 הגיעו לבירה קנטוניסטים רבים עם משפחותיהם. איסור המגורים נשמר בקפדנות ומפעם לפעם היו נערכים חיפושים אחר יהודים "בלתי לגאליים".
מספר המשתמדים עלה בהתמדה; רובם שינו את שמם ונטמעו באוכלוסייה הכללית.
רוח הליברליזם של אלכסנדר השני הובילה לעלייה חדה בכמות האוכלוסייה היהודית, מפני שהוא התיר לסוחרים יהודים מן הגילדה הראשונה, למשכילים ולאומנים להתגורר מחוץ לתחום המושב. בבירה השתקעו אז יהודים בעלי הון, דוגמת משפחות גינצבורג, וארשבסקי פוליאקוב, פרידלנד, ורוזנטל; רופאים, עורכי דין ואנשי מדע יהודים. מאות צעירים יהודים נרשמו לאוניברסיטה ולמוסדות חינוך אחרים בעיר. השפעת העשירים והמשכילים הייתה חזקה; יהודים ומומרים תפסו עמדות בולטות בעיתונות ובהוצאות לאור, בפרקליטות וברפואה, בחיי המדע ובאמנות.
על פי מפקד האוכלוסין מ-1869 חיו בעיר 6,624 יהודים ו-6,745 דוברי יידיש, ב-1881 — 14,249 יהודים ו-16,826 דוברי יידיש, 1890 — 15,331 יהודים ו-10,353 דוברי יידיש. דוברי היידיש שלא נספרו כיהודים היו אלו שהתנצרו. באותה תקופה היהודים לא היוו יותר מ-1.64% מהאוכלוסייה.
בזכות קרבתה לכס השלטון ובזכות בעלי ההון שבקרבה, מילאה הקהילה היהודית בבירה תפקיד חשוב בחיי היהודים במדינה כולה. הברונים לבית גינצבורג ואחרים נחשבו כדובריה של יהדות רוסיה בפני השלטון המרכזי. מדי פעם נערכו בעיר כינוסים של רבנים ואנשי ציבור.
הקהילה היהודית התארגנה בשנות ה-60 וזכות ההצבעה לוועד הקהילה ניתנה תמורת תשלום שנתי גבוה. המשורר י"ל גורדון שימש כמזכיר הקהילה בשנים 1879-1872.
בשנת 1862 התקבל רבי יצחק בלאזר לרבנות העיר, וכיהן בה שש עשרה שנה ברבנות.
פטרבורג הייתה בבואו אליה כמעט ריקה מפעילות דתית יהודית (זו הייתה השנה הראשונה בה מונה רב ראשי לעיר), ולעומת זאת כבר נחשבה מרכז של נציגי המודרנה ביהדות, אנשי ההשכלה ברוסיה. בבוא רבי יצחק בלאזר לשם החל בביסוס חיי הדת בעיר, ופתח במלחמה חזיתית עם ראשי המשכילים שבה. המשכילים לא טמנו ידם, והשמיצוהו מעל גבי עיתוניהם. הסופר יהודה לייב גורדון נהג להשתלח בו מעל גבי העיתון "המליץ" ולכנותו בלעג "רבי יצחק נפחא" (בלאזר פירושו נפח). במהלך שנות רבנותו בפטרבורג חיבר הרב יצחק בלאזר והדפיס את ספרו "פרי יצחק". עוגמת נפש רבה נגרמה לו בפטרבורג בעיקר מריבוי הבעיות בסידור הגיטין בעיר. בעקבות בעיות רבות בתחום, בעיקר בשל מומרים רבים, החליט לבסוף להתפטר ממשרתו.
באמצע שנות השמונים הופיע בעיר עיתון יומי עברי חדש: 'היום (עיתון רוסי)' ועשה היסטוריה: היה זה כנראה העיתון היומי הראשון בעולם בשפה העברית. באותן שנים הפך גם השבועון 'המליץ' שיצא לאור בפטרבורג, לעיתון יומי. ב-1893 נחנך בית הכנסת הכוראלי הגדול. על פי מפקד 1900 בסנקט פטרבורג חיו 19,279 יהודים.
המאה ה-20.