נולד בשלזוויג-הולשטיין, למד בגימנסיה בגליקשטאדט ואחר כך למד משפטים וסינית בברלין. בראשית המאה ה-20 החל במעורבות פוליטית בהמבורג, וב-1912 נבחר לראשונה לרייכסטאג.
בעת המהפכה הגרמנית נעצר בידי חברי מועצת הפועלים הרדיקליים, בדצמבר 1918. בין השנים 1919–1920 היה חבר המפלגה הדמוקרטית הגרמנית (DDP) באספה הלאומית של ויימאר , ובין 1920 ל-1924 כחבר הרייכסטאג מטעם המפלגה. לאחר הפוטש של קאפ, הצטרף עם המפלגה לממשלתו של הרמן מילר וכיהן כשר המשפטים עד התפטרות הממשלה ביוני 1920 לאחר הבחירות לרייכסטאג.
הוא מת באומיל ב-12 באפריל 1933.
בלונק
בלונק (Blunck) הוא שם משפחה.
גרד ביניג
גרד ביניג (בגרמנית: Gerd Karl Binnig; נולד ב-20 ביולי 1947) הוא פיזיקאי גרמני שזכה בפרס נובל לפיזיקה לשנת 1986 על חלקו בפיתוח מיקרוסקופ מנהור סורק.
קורות חיים.
יליד פרנקפורט, משפחתו חייה לפרקים בעיר זו ולפרקים באופנבך ולכן למד בבתי ספר בשתי הערים. בגיל עשר עלתה בראשו המחשבה להפוך לפיזיקאי. בשנות נעוריו למד מוזיקה וניגן בלהקה. בגיל 15 החל לנגן בכינור והיה חלק מתזמורת בית הספר.
ביניג למד פיזיקה באוניברסיטת פרנקפורט, את התואר הראשון סיים בשנת 1973 והמשיך ללימודי דוקטורט.
בשנת 1969 נישא ללור ווגלר, פסיכולוגית. בתם הבכורה נולדה בשווייץ ובנם השני נולד בקליפורניה. תחביביו של ביניג הם קריאה, שחייה וגולף.
בשנת 1978, נעתר להצעה של חברת IBM והצטרף לקבוצת המחקר שלהם בציריך, שם עבד עם היינריך רורר, כריסטוף גרבר ואדמונד וייבל. יחד, הם פיתחו את המיקרוסקופ מנהור סורק, מיקרוסקופ אשר בעזרתו ניתן לבחון משטחים ברמה האטומית. ועדת נובל תיארה את ההשפעה של המכשיר על עולם המדע באומרה "תחומים חדשים לחלוטין נפתחו לחקר מבנה החומר". העקרונות הפיזיקליים עליהם מתבסס הממ"ס היו ידועים עוד לפי שחברת IBM יצרה אותו, אך ביניג ועמיתיו היו הראשונים שהתגברו על הקשיים הטכניים הכרוכים בהרכבתו.
צוות המחקר של IBM בציריך זכה בתוך זמן קצר בפרסים רבים ויוקרתיים. בשנת 1986, ביניג ורוהר חלקו מחצית מפרס נובל לפיזיקה, והחצי הנוסף חולק לארנסט רוסקה.
ביניג, כריסטוף גרבר וקלווין קווייט המשיכו לפתח את מיקרוסקופ הכוח האטומי.
בשנת 1994, פרופסור ביניג הקים את חברת "דפיניאנס". החברה מתמקדת בפיתוח מוצרים לתועלת תחומי מדעי החיים ומדעי כדור הארץ. בשנת 2014 החברה נרכשה על ידי תאגיד אסטרה בסכום של 150 מיליון דולר.
"מרכז הננוטכנולוגיה ביניג-רורר", הממוקם באחד ממחוזותיה של ציריך ובבעלות IBM קרוי על שם היינריך רורר וגרד ביניג.
ויואנס
וויוואנס
ויוואנס
מלכי דנמרק
דובז'ין על נהר ויסלה
דובז'ין על נהר ויסלה (בפולנית: Dobrzyń nad Wisłą, בגרמנית: Dobrin (דוברין) או Dobrin an der Weichsel (דוברין על נהר ויסלה)) היא עיירה במחוז ליפנו שבפרובינציית קויאוויה-פומרניה בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
היישוב נזכר לראשונה במאה ה-11, ובמהלך המאה ה-13 שימש כמקום מושב למסדר אבירים, וקיבל זכויות עיר.
במאה ה-15 נכללה העיירה בשטחי ממלכת פולין, ושימשה כתחנת ביניים בנתיב המסחר על נהר ויסלה. במהלך הפלישה השוודית לפולין נפגעה העיירה קשות.
יהודי דובז'ין.
בשנת 1765 נמנו בעיירה 757 יהודים, ולקהילה השתייכו 330 יהודים נוספים מכפרי הסביבה. תחת שלטון פרוסיה מסוף המאה ה-18 סבלו יהודי העיירה מהגבלות כלכליות, שהביאו לעזיבה של רבים מהם את היישוב.
בין מלחמות העולם התקיימו בעיירה סניפים של המפלגות הציוניות השונות, לצד סניף של אגודת ישראל, אשר רוב חבריו נמנו על חסידות גור, וסניף של הבונד. כמו כן, פעלו בעיירה בית ספר מרשת תרבות ושתי ספריות יהודיות. בתקופה זו נמנו בעיירה 775 יהודים, מתוך כ-2,693 תושבים.
עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים בספטמבר 1939, החלו אלו לבצע בתושביה היהודים מעשי התעללות וביזה, וחטפו יהודים לעבודות כפייה. ב-24 בספטמבר 1939 הועלו באש בית הכנסת ובית המדרש בעיירה, וכן השטיבל של חסידות גור במקום. בתחילת אוקטובר 1939 גורשו יהודי העיירה לגנרל גוברנמן, שם נספו מאוחר יותר. בית העלמין היהודי של העיירה נהרס גם הוא בתקופת השואה.
Versus the World
Versus the World (מאנגלית: נגד העולם) הוא האלבום החמישי של להקת הדת' מטאל המלודי השוודית אמון אמארת'. האלבום יצא לאור בנובמבר 2002.
בשנת 2005, האלבום דורג במקום ה413 ברשימת "500 אלבומי הרוק והמטאל הגדולים בכל הזמנים" של מגזין "Rock Hard".
רשימת שירים.
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי אמון אמארת'.
מבצעים.
אמון אמארת'
מגדל אלהבל
מגדל אלהבל (ידוע גם בשם מגדל 13, או קֻבּת אל-ערוּס, قبة العروس) היה מבנה בן ארבע קומות ששימש לקבורה בעיר העתיקה תדמור. המגדל, שנבנה באבן חול, היה אחד מסדרת מגדלי קבר שהוקמו מחוץ לחומות העיר תדמור, ב"עמק הקברים" . בקבר שבמגדל נמצאו חוטי משי מסין, שתוארכו למאה הראשונה לספירה, ממצא מוקדם בסוגו בתולדות תעשיית הטקסטיל. המגדל, שנכלל באתר המורשת העולמית של תדמור, נהרס על ידי ארגון המדינה האסלאמית באוגוסט 2015.
המבנה.
המגדל היה חלק ממתחם של מגדלי קבורה בעלי מספר קומות בנקרופוליס של תדמור שנמצא כמה מאות מטר מחוץ לחומת העיר. הנקרופוליס נמצא באזור גבעות מדרום וממערב לעיר. המגדל נבנה בשנת 103 לספירה  והוא שכן בתחתיתו של גבעת אום אל-ביקיס במרחק של כ-500 מטר ממערבו של מגדל דומה (מגדל ימבליכוס) שנבנה בשנת 83 לספירה. המגדל נבנה על ידי אציל תדמורי בשם מרקוס אולפיוס אלהבלוס (Marcus Ulpius Elahbelus) ושלושת אחיו: מנאי (Manai), שקאיי (Shakaiei) ומאלקו (Malku). שלושתם היו בנין של ואהבלאט שהיה בנו של מנאי אלהבל. ההשערה היא שבונה המגדל קיבל אזרחות רומית בתקופת מלכותו של הקיסר הרומי מרקוס אולפיוס טראיאנוס שהיה קיסר רומא בין השנים 117-98 לספירה וזאת הסיבה ששמו כלל את השם מרקוס אוליפיוס כשמו של הקיסר. אלהבל היה ידוע גם מכתובת שנמצאה במקדש לאל נבו בתדמור.
המגדל היה מבנה מרובע בעל ארבע קומות, בנוי מלבני אבן חול גדולות. קומת הבסיס הייתה קצת גדולה יותר מהקומות העליונות. המעבר בין המרובע של הקומה הראשונה לבאות אחריה נעשה באמצעות שלוש מדרגות שנכנסו פנימה והקטינו את גודל השטח של הקומות שמעל. הכניסה לתוך המגדל נעשתה  בקומה הראשונה באמצעות דלת אחת בצידו הדרומי של המגדל. בקיר הדרומי נמצאה כתובת ומעליה נישה עם עיטור דמוי חלון. חלקו הפנימי של המבנה חולק לתאים שעוטרו בצידם הפנימי עם אומנות בעצוב קורינתי. התקרה עוטרה במשושים מצוירים. בשנת 1900 ביקרה במגדל גרטרוד בל ארכאולוגית בריטית. המגדל עבר שיפוץ בשנים לאחר ביקורה. בתוך המגדל נמצא גרם מדרגות שאִפשר למבקרים לעלות לתא הקבר העליון וגם לגג. חלקו הפנימי של המגדל חולק לתאים קטנים נפרדים בקומות  דמויי קולומבריום ששימשו לאחסון סרקופגים של אנשי תדמור העשירים. כל תא נחתם בציור וגילוף דמותו של הנקבר בתא.
תדמור נכבשה על ידי ארגון המדינה האסלאמית במאי 2015.  חלק מהתגליפים שהיו במגדל שניתן היה להעבירם הוסרו מסיבות ביטחוניות עוד לפני הכיבוש. חלקים אחרים הוסרו והועברו בשנים שלפני כן ונמצאו במוזיאונים שונים.
בחודש אוגוסט 2015 הרס ארגון המדינה האסלאמית את מקדש בעל שמין ואת מקדש בל. על פי הדיווחים הארגון פוצץ גם את מגדל אלהבל וכן את מגדל ימבליכוס.
נוסחת ויאטה
נוסחת וייטה
דוביינקה
דוביינקה (בפולנית: Dubienka; באוקראינית: Дубенка) הוא כפר במחוז חלם שבפרובינציית לובלין בפולין, כ-31 ק"מ מזרחית לחלם, על נהר הבוג המערבי שמתפקד גם כגבול עם אוקראינה. עד השואה התקיימה בכפר קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב.
הכפר נזכר לראשונה במאה ה-15, ובשנת 1588 הוענקו לו זכויות עיר בידי המלך זיגמונט השלישי ואזה, אשר ניטלו ממנו בהמשך.
באמצע המאה ה-16 נהרס היישוב כתוצאה מפלישת האימפריה השוודית, אך במאה ה-18 חזר להתפתח. בשנת 1792 נערך בסמוך ליישוב קרב בין צבאות רוסיה ופולין.
כיום דוביינקה היא מרכז גמינה שמרכזת 22 כפרים בסביבה לרבות סטרושלה.
יהודי דוביינקה.
יהודים התיישבו בדוביינקה מסוף המאה ה-16, והשתלבו בתעשיית המסחר המקומית על נהר בוג. בסוף המאה ה-18 ישב בכפר הרב אורי שרגא פייבל, תלמידו של החוזה מלובלין.
במחצית השנייה של המאה ה-19 הקימו יהודים בכפר טחנות מונעות בקיטור. במהלך מלחמת העולם הראשונה נפגעו תושבי הכפר מהקרבות שהתנהלו בסביבתו, ורבים מיהודי המקום עזבו אותו.
בין מלחמות העולם התקיימה בכפר פעילות ציונית, לצד אורח חיים דתי ומסורתי. בשנים אלה נמנו בכפר 2,160 יהודים, רוב תושביו.
בשואה.
עם כיבוש הכפר בידי הגרמנים, החלו אלו לבצע ביהודיו מעשי ביזה והתעללות, תוך גזיזת זקנים ופיאות. עד מהרה הוקם בכפר יודנרט, אשר נצטווה לספק לגרמנים כוח אדם לעבודות כפייה, ולמסור לגרמנים דברי ערך.
בדצמבר 1939 צוו כל יהודי הכפר להתרכז בכיכר השוק, ושם נערכה בהם סלקציה. את הצעירים והבריאים הריצו הגרמנים להרוביישוב, תוך רצח יהודים בדרך, ושם נכלאו עם מאות מיהודי המקום בגדרות תיל. בהמשך הוצעדו אלו בצעדת מוות לעבר גבול השטח הסובייטי, תוך רצח כמחציתם בדרך, ואילוץ היתר לחצות בשחייה את נהר בוג, בו רבים טבעו.
בתחילת 1940 הובאו לדוביינקה פליטים יהודים מווייליצ'קה, ויהודי המקום הועסקו בעבודות כפייה, בין היתר בביאלא פודולסק. בד בבד, צוו יהודי המקום לענוד על זרועם סרט עם מגן דוד, בית הכנסת ובית המדרש המקומיים נהרסו, וספרי התורה שבהם הועלו באש. בהמשך, שולחו מאות יהודים מהכפר לעבודות כפייה במחנה בלז'ץ.