בובת ההחייאה "אנני" (באנגלית: Resusci Anne), הידועה גם בשם בובת ההחייאה "אן", היא בובת הכשרה לתרגול פעולות החייאה באנשים מבוגרים. בובת ההחייאה "אן" פותחה על ידי יצרן הצעצועים הנורווגי אסמונד לארדל (Asmund Laerdal), הרופא האוסטרי-צ'כי פיטר ספאר (Peter Safar) והרופא האמריקאי ג'יימס אלאם (James Elam), ומיוצרת על ידי חברת "Laerdal Medical" . הבובה משמשת לשם הדמיה ואימון עבור אנשי מקצוע בתחום הרפואה. ההערכה היא כי כ-300 מיליון אנשים ברחבי העולם הוכשרו בהחייאה באמצעות הבובה.
היסטוריה.
רעיון פיתוח הבובה החל ב-1958 בכנס של רופאים מרדימים סקנדינבים בגאוסדל, נורווגיה, אשר במהלכו הציג ד"ר פיטר ספאר, הרופא הראשי של הצלב האדום השוודי, את ממצאיו: ניתן להציל חיים באמצעות ביצוע הנשמה מפה לפה. בשל המודעות לקשיים של הדרכת מיומנות ההנשמה מפה לפה, הוחלט כי ניסיונו של אסמונד לארדל בייצור צעצועים עשוי לסייע ביצירתה של בובה שתשמש להדרכה ותרגול של מיומנות זו.
תווי פניה של הבובה מבוססים על ה-L'Inconnue de la Seine, יצירת אמנות מן המאה ה-19, כאשר בשנת 1880 נמצאה בסמוך לגדות נהר הסן גופתה של נערה אלמונית, רופאים הניחו כי היא התאבדה, על פי הפולקלור הפריזאי, הפתולוג שבחן את גופתה הוקסם כל כך מיופייה של הנערה שהוא החליט לשמר את פניה כמזכרת באמצעות מסכת מוות - העתק שלהן משעווה . בשנת 1958 ד"ר פיטר ספר (רופא מרדים) ואסמונד לרדל (מהנדס ציוד רפואי) השתמשו בצורת פניה של הנערה הפריזאית כפני הבובה. שנתיים אחרי ייצור הבובה הראשונה, השניים החלו לבצע שיעורי החייאה בעזרת הבובה הפלסטית עם פניה של הנערה. בגלל תרגול הנשמה מפה לפה זכתה הבובה לכינוי "הפנים שנישקו אותם הכי הרבה פעמים בהיסטוריה".
ב-1960 הוצגה הבובה בניו יורק בפני פיטר ספאר מהצלב האדום האמריקני וד"ר ארצ'ר גורדון (Dr. Archer Gordon). שני המומחים התרשמו מהמוצר. ב-1961, ד"ר ג'יימס ג'וד (Dr. James Jude), ד"ר גיא קניקרבוקר (Dr. Guy Knickerbocker) וד"ר ויליאם קוונהובן (Dr. Wiliam Kouwenhoven) הוכיחו כי דחיסת החזה בלחיצות יכולה לספק זרימת דם למוח גם אם הלב לא פועם, וכך להגדיל משמעותית את סיכויי ההצלחה של ההחייאה. הממצאים האלו עודדו את לארדל להמשיך בפיתוח בובת ההחייאה "אנני" על מנת שתאפשר אימון בהחייאה.
תהליך פיתוח בובת ההחייאה דרש שלבובה יהיה מראה ריאליסטי, נתיבי אוויר הניתנים לחסימה ולניקוי, ראש היכול להסתובב, בית חזה מחומר גמיש, משקל נמוך המאפשר הובלה, וגוף מחומר קל לניקוי על מנת שאנשים רבים יוכלו לתרגל ללא חשש מזיהומים.
האלידה אדיב אדיוואר
קבוצת הארמיות הצפונית
קבוצת הארמיות הצפונית (באנגלית: Northern Army Group) הידועה גם בראשי התיבות "נורתא"ג" (NORTHAG) הייתה קבוצת ארמיות של נאט"ו, אשר במהלך המלחמה הקרה הוצבה בגרמניה המערבית במטרה לקדם פלישה אפשרית של ברית ורשה.
היסטוריה.
קבוצת הארמיות הצפונית הוקמה ב-1 בנובמבר 1952 על בסיס המפקדה של הכוחות הבריטיים בגרמניה, אשר בתורה הוקמה על בסיס קבוצת הארמיות ה-21. מפקדת קבוצת הארמיות הייתה בתחילה בעיר באד אוינהאוזן, אך ב-1954 היא הועברה לריינלנד. הקבוצה כללה כוחות בריטיים, גרמניים, הולנדיים, בלגיים וצרפתיים, ובמקרה של מלחמה היו אמורים לעבור תחת פיקודו גם כוחות אמריקניים. הכוחות היו כפופים לצבאותיהם שלהם, ורק במקרה של מלחמה היה יכול מפקד קבוצת הארמיות להפעיל את כל הכוחות. מפקד הקבוצה היה גנרל בריטי אשר שימש במקביל כמפקד ארמיית הריין הבריטית כראש מטהו היה ממונה גנרל מיור גרמני, וכסגנו היה ממונה מפקד הולנדי או בלגי.
כוחות האוויר של קבוצת הארמיות כללו את חיל האוויר הטקטי השני של בעלות הברית (2 ATAF), ואת חיל האוויר המלכותי גרמניה (RAFG). משימת קבוצת הארמיות הייתה ההגנה על מישורי צפון גרמניה מדרום לנהר האלבה עד העיר קאסל. ההגנה מצפון לאלבה הייתה מופקדת בידי פיקוד בעלות הברית בשלזוויג הולשטיין ויוטלנד (COMLANDJUT), ומדרום לקאסל הייתה ההגנה מופקדת בידי קבוצת הארמיות המרכזית (סנטא"ג). במקרה של מלחמה נגד ברית ורשה, הייתה עתידה הגזרה של קבוצת הארמיות הצפונית להיות בעייתית במיוחד. חרף התיעוש שעברה גרמניה המערבית בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה, עדיין בצפון גרמניה היו מישורים פתוחים רבים וכבישים נוחים שמהם ניתן היה בקלות להגיע למזרח ומערב. ההשערה הרווחת בקרב מפקדי נאט"ו הייתה שזה יהיה יעד ההתקפה המועדף על ברית ורשה. בשל כך, בימות שלום כללה הקבוצה 220,000 חיילים, 3,500 טנקים, 2,000 תותחים ואף נשק גרעיני טקטי. מתוך כל חיילי הקבוצה, 106,000 היו גרמנים (כולל דיוויזיית הפאנצר השביעית), ובמקרה של מלחמה מספרם של אלו היה עתיד לגדול ל-170,000. במקרה של מלחמה הייתה מפקדת הקבוצה אמורה לעבור למאסטריכט.
בפועל, הקבוצה לא לחמה לאורך כל המלחמה הקרה, למעט סיוע מזערי לכוחות הבינלאומיים במלחמות יוגוסלביה. הקבוצה פורקה ב-24 ביוני 1993. כמפקדה האחרון שימש סר צ'ארלס גתרי, וראש המטה האחרון שלה היה הלמוט וילמן.
אלכסנדר מקלין
יוסף הכט (רב)
הרב יוסף הכט (נולד בי"ד בשבט ה'תשי"א, 21 בינואר 1951) הוא רבה הראשי האשכנזי של אילת והמחוז, רב קהילת חב"ד וחבר בבית דין רבני חב"ד.
ביוגרפיה.
נולד בניו הייבן, לשליח חב"ד הרב משה יצחק ורבקה הכט. למד במוסדות חב"ד במקום, ובישיבת אהלי תורה בשכונת קראון הייטס וישיבת תומכי תמימים המרכזית 770 בברוקלין, שם היה אחד מבחירי התלמידים (אחד משבעה "קנים" - תלמידים מצוינים בלימודם שהיו מעבירים שיעורים בנושאים שונים בחסידות ובנגלה), ונמנה עם קבוצת ה"חוזרים" על מאמרי הרבי מלובביץ'. המזכיר הראשי הרב חיים מרדכי אייזיק חדקוב שלח אותו מדי חג עם קבוצת תלמידים להשתתף בדרשתו של הרב שמחה עלברג ולהעביר אליו את תוכנה, ולמשימות נוספות.
נישא בשנת ה'תשל"ו לטילא בת שלום דובער פופאק, ולמד בכולל אברכים בשכונת קראון הייטס. בחודש שבט תשל"ז, 1977 נשלח על ידי הרבי מחב"ד לארץ ישראל, כחלק מקבוצה של שלוחים, שם למד בכולל "צמח צדק" בצפת.
בהתאם להוראת הרבי מלובביץ' לשלוחים לנסות ולהשיג משרות רבנות, הגיש הרב הכט מעמדות לרבנות בעיר אילת. בחודש אלול ה'תש"ם, 1980, נבחר להרב הראשי האשכנזי של העיר, (בגיל 29) מעמד הכתרה נערך בט"ו בתמוז תשמ"ב.
בשנת ה'תשמ"ו, 1986, התמנה לחבר בבית דין רבני חב"ד.
הרב הכט הקים בעיר שלשה בתי חב"ד ובית תבשיל המחלק ארוחות חמות מדי יום. כן דאג להקמת מקוואות מהודרים. על עבודתו זו זכה בשנת 2011 לתואר "יקיר העיר" אילת.
פעילויות מיוחדות.
משנת תשנ"ב עורך הרב הכט תהלוכה בליל שביעי של פסח לעבר שפת הים ליד מלון מרידיאן, לציון קריעת ים סוף שהתחוללה לפי המסורת ביום זה.
במשך כמה שנים מאז תשמ"ה יזם. משלחת של רבני חב"ד שנסעה למצרים לחגוג את סיום לימוד משנה תורה לרמב"ם במסגרת הרמב"ם היומי בבית הכנסת הרמב"ם.
בשנת תשע"ה פעל לשינוי הלוגו הרשמי של הרבנות הראשית לישראל הכולל בתוכו לוחות הברית כך שהלוחות המוצגות בו יהיו מרובעות, לאחר שקודם לכן היו מעוגלות.
משפחתו.
לרב הכט שבעה בנים וחמש בנות. בנו הקטן נפטר בשבט תשפ"ב.
פיקוד הסייבר של צבא ארצות הברית
פיקוד הסייבר של צבא ארצות הברית (באנגלית: United States Army Cyber Command; בראשי תיבות: ARCYBER) הוא פיקוד האחראי על לוחמת הסייבר של צבא ארצות הברית.
הפיקוד נוסד ב-2010 ומפקדתו התמקמה בפורט גורדון שבג'ורג'יה. הפיקוד אחראי למבצעים במרחב הקיברנטי בתחום ההגנה, בתחום ההתקפה ובתחום המודיעין.
מבנה ארגוני ויעדים.
הפיקוד הוא אחד מהפיקודים הפונקציונליים המרכזיים בצבא ארצות הברית. הוא מדווח ישירות למטה החיל ומונחה על ידי פיקוד הסייבר של ארצות הברית.
רנו Type EF
רנו Type EF (בצרפתית: Renault Type EF) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית רנו אשר יוצרה בשנת 1914.
בנוסף, דגמי רנו Type EF נבנו בתצורות לימוזינה, לנדולט, גרסת קבריולה וגרסת קופה.
אנה גאסטייר
אנה קריסטינה גאסטייר (באנגלית: Ana Kristina Gasteyer; נולדה ב-4 במאי 1967) היא שחקנית, קומיקאית ומוזיקאית אמריקאית.
ביוגרפיה.
גאסטייר נולדה בוושינגטון די. סי. שבארצות הברית, למשפחה מרקע נוצרי. אמה מריאנה רומל-גאסטייר היא אמנית, בעלת שורשים רומנים ויוונים, ואביה פיל גאסטייר שדלן שמכהן גם כראש עיר של העיירה קוראלס שבניו מקסיקו.
לאחר התיכון היא למדה באוניברסיטת נורת'ווסטרן.
קריירה.
ב-1996 הצטרפה לצוות תוכנית המערכונים "סאטרדיי נייט לייב" ובין חיקוייה הידועים בתוכנית נמנים אלו של מרתה סטיוארט וסלין דיון, ב-1998 שיחקה עובדת סוציאלית בפרק של חוק וסדר.
ב-2004 הופיעה במחזה אופרה בגרוש בברודוויי ובאותה שנה שיחקה את אמה של דמותה של לינדזי לוהן בסרט "ילדות רעות".
ב-2005 שיחקה במחזה מרשעת שהועלה בשיקגו. היא שיחקה שופטת בשלושה פרקים של הסדרה האישה הטובה, ב-2008 שיחקה בסרט "הנשים" בכיכובן של מג ראיין ואווה מנדז. ב-2009 שיחקה בסרט העצמאי "להעז", בכיכובה של אמי רוסום.
בשנת 2011 החלה לשחק בסיטקום של ABC "פרברי הגיהנום", בתפקיד שילה שיי, תפקיד אותו גילמה למשך 3 עונות עד לסיום שידור הסדרה ב-2014. בשנת 2012 שיחקה בסרט הקומדיה "רובוט ופרנק" לצד סוזן סרנדון.