קיים סימן שאלה משפטי האם ספייר היה יכול להתפטר מן המועצה המלכותית, או לוותר על תואר האצולה, כיוון שלא קיים מנגנון פורמלי המאפשר לעשות זאת, אולם תגובת ראש הממשלה לפנייתו הייתה תומכת ובה הודיע כי על יסוד הכרות רבת שנים עם ערכיו של ספייר, המלך דוחה את בקשתו. ב-26 במאי 1915 עזב ספייר עם משפחתו את בריטניה והיגר לארצות הברית.
שלילת אזרחותו הבריטית.
ב-2 באוגוסט 1918 נידונה בבית הלורדים הבריטי הצעת חוק לשלילת אזרחות בריטית שהוענקה. במהלך הדיון הועלה נושא חברותו של ספייר במועצה המלכותית. במהלך הדיון הודיע הלורד קרזון כי משרד הפנים הבריטי בוחן את שאלת חברותו של ספייר במועצה המלכותית. לאחר דיון זה הציע ספייר פעם נוספת לראש הממשלה דייוויד לויד ג'ורג' את התפטרותו מן המועצה המלכותית, אולם לא זכה לתגובה על פנייתו.
לאחר שנערכה חקירה חשאית במשרד הפנים הבריטי באשר להתנהגותו של ספייר בתקופת המלחמה, אזרחותו של ספייר נשללה בצו שניתן ביום 1 בדצמבר 1921. ב-13 בדצמבר 1921 ניתן צו של המלך ג'ורג' החמישי למחוק את שמו של ספייר מבין חברי המועצה המלכותית. אירוע דומה התרחש רק בשנת 2011, עת נמחק שמו של אליוט מורלי מבין חברי המועצה המלכותית, אף שמספר חברים התפטרו מרצונם מן המועצה בין שני אירועים אלה. ועדת החקירה של משרד הפנים קבעה כי ספייר "בהתנהגותו ובדבריו הדגים את חוסר קשריו ונאמנותו למלך; וקיים קשרים לא חוקיים עם אזרחי מדינת אויב והיה קשור לעסקים שנוהלו באופן שסייע לאויב בשעת מלחמה." הוועדה הסיקה כי המשך אזרחותו של סר אדגר ספייר אינה עולה בקנה אחד עם טובת הציבור. אף אשתו וילדיו אבדו את אזרחותם הבריטית.
דין וחשבון הוועדה פורסם ב-7 בינואר 1922. באותו היום פרסמו שותפיו של ספייר מכתב התומך בספייר ודוחה את ההאשמות כלפיו בדבר התכתבות עם קרובי משפחתו הגרמנים. במכתב התמיכה נטען כי ספייר לא היה מסוגל לכל מעשה של בגידה בארצו המאומצת. יומיים לאחר פרסום דו"ח הוועדה פרסם ספייר הודעת תגובה הדוחה את פרשנות הוועדה להתנהגותו.
שנותיו האחרונות.
בחודש ינואר 1920 נמכרו אחזקות האחים ספייר בחברת הרכבות החשמליות התחתיות של לונדון בסכום של כמיליון ליש"ט. חודש אחר כך העמיד ספייר את ביתו בלונדון למכירה, הבית נמכר בשנת 1923. ב-1 באפריל 1922 נסגר בנק ספייר בלונדון.
ספייר חידש את חברותו בהנהלת הבנקים המשפחתיים בארצות הברית ובגרמניה והמשיך להתגורר בניו יורק. הוא נפטר ב-16 בפברואר 1932 בברלין, לאחר שנסע לעיר לצורך ניתוח באפו. הוא נקבר בברלין. בשעת מותו עדיין החזיק בתואר האצולה, אף שהתואר פקע עם מותו משלא היה לו בן שירש את התואר.
מורשתו.
מורשתו העיקרית של ספייר בעיר לונדון בתרומתו לתחבורה הציבורית בעיר ולתרבותה המוזיקלית. שלושה קווי רכבת תחתית אשר קמו בזכות הנהגתו את חברת הרכבות החשמליות התחתיות, יחד עם ירקס. קווים אלה פעילים עד היום ומהווים חלק מרכזי בקו נורת'רן, פיקדילי, ובייקרלו. סדרת הקונצרטים הפרומס לא הייתה שורדת לולא מימונו הנדיב את המפעל התרבותי. לאחר שהפסיק לממן את הפרומס תרמה למפעל חברת צ'אפל ושות', מוציאים לאור של מוזיקה. החל משנת 1927 מנהל את הסדרה ה-BBC.
כביש 240
כביש 240 הוא כביש אורך אזורי שמקשר את כביש 232 בצומת חולית, בסמוך לקיבוצים סופה וחולית, עם כביש הביטחון שעובר בסמוך לגדר ההפרדה של רצועת עזה.
בעבר הכביש התחבר למורג, אחד מיישובי גוש קטיף וכן לדרך סלאח א-דין.
יחסי בורקינה פאסו–ישראל
יחסי בורקינה פאסו–ישראל הם היחסים הדיפלומטיים שבין בורקינה פאסו לבין מדינת ישראל.
היסטוריה.
וולטה עילית הצרפתית קיבלה עצמאות ב-5 באוגוסט 1960 (תחת השם וולטה עילית). בספטמבר 1960 יצאה משלחת מוולטה עילית לישראל בראשות שר החקלאות של המדינה, זו הייתה המשלחת הדיפלומטית הראשונה ששלחה לאחר שזכתה לעצמאות. בעקבות הביקור הגיעה משלחת לישראל ללמוד במכון האפרו־אסיאתי שהקימה ההסתדרות (מכון ללימודי כלכלת עבודה וקואופרציה).
בסוף 1960 הקימה ישראל שגרירות באביג'אן, בירת חוף השנהב. שגריר ישראל הראשון בחוף השנהב, שלמה הלל, היה גם שגריר לא תושב בוולטה עילית.
ב-11 ביוני 1961, חתמו ישראל וולטה עילית על אמנה לשיתוף פעולה כלכלי וטכני. בעקבות החתימה שלחה ישראל מומחים חקלאיים לוולטה עילית.
ביולי 1961, נשיא וולטה עילית הראשון, מוריס יאמאוגו, ביקר בישראל. הוא הגיע גם כנציג הארגון האזורי לשיתוף פעולה "קונסיי דה ל'אנטאנט" (מועצת ההסכמה) - שכלל את וולטה עלית, חוף השנהב, דהומיי, וניז'ר. כאות הוקרה על ביקורו הוחלט לקרוא לרחוב בשכונת קריית היובל בירושלים בשם "רחוב וולטה עילית". בנוסף נחתמה ברית ידידות בין המדינות.
באפריל 1962, הגיעה משלחת של ראשי מערכת הביטחון של וולטה עילית לביקור בישראל, כולל שר הביטחון והרמטכ"ל שלה. בצדימבר 1962 נחתם הסכם לסיוע טכני עם וולטה עילית.
ביוני 1963, ביקרה משלחת פרלמנטרית של וולטה עילית בישראל. באוגוסט 1963 הגיש שגריר חוף השנהב בישראל את כתב האמנתו לנשיא המדינה, גם כשגריר וולטה עילית בישראל.
ביולי 1968, שר ההסברה והדואר של וולטה עילית הגיע לביקור רשמי בישראל, במטרה לדון בסיוע ישראלי לבניית מערכת טלפון ארצית במדינה.
בספטמבר 1968, ארבעה אזרחי ישראל זכו לאות הצטיינות של וולטה עילית.
בספטמבר 1973, ביקר היועץ המדיני של ראש־ממשלת וולטה־עילית בישראל וחתם על על שלושה הסכמים לשיתוף פעולה, שכללו: הקמה וניהול של מרכז חקלאי באמצעות מומחים מישראל, סיוע בתוכנית ייעור רחבת היקף, והכשרת מדריכים מקומיים לקואופראטיבים חקלאיים והשתלמויות בישראל בנושאים חקלאיים. אולם שבועיים אחר כך, בעקבות מלחמת יום כיפור, ולאחר שישראל התעלמה מהחלטה 242 והחלטה 339 של האו"ם, ניתקה את היחסים עם ישראל.
ב-4 באוגוסט 1984 שונה שמה של וולטה עילית לבורקינה פאסו.
ב-4 באוקטובר 1993, היחסים כוננו מחדש, בעקבות החתימה על הסכמי אוסלו ושיפור המצב המדיני, זאת לאחר מפגש של שר החוץ שמעון פרס עם נציגי בורקינה פאסו במטה האומות המאוחדות בניו יורק.
במחצית השנייה של שנות ה-90 של המאה ה-20, סופק למדינה נשק מישראל, באמצעות סוחר הנשק שמעון נאור-הרשקוביץ. עם זאת חלק גדול מהנשק שסחר בו היה תוצרת מזרח אירופה (רומניה ואוקראינה).
ב-29 בנובמבר 2012, תמכה בורקינה פאסו בהחלטה בהחלטה 67/19 של העצרת הכללית של האו"ם, על קבלת פלסטין כחברה ה-194 באו"ם.
במאי 2015, השגריר של בורקינה פאסו ביקר בישראל (שגריר לא תושב שמקום מושבו בקהיר). במהלך ביקורו, נפגש עם הנשיא ראובן ריבלין. במהלך הפגישה, השגריר ציין שבורקינה פאסו מעוניינת בפנסיונרים ישראליים, שיגורו בבורקינה פאסו וייסעו לה כלכלית. ראובן קיבל בברכה את השגריר.
ב-4 ביולי 2017 בורקינה פאסו הייתה אחת מהמדינות היחידות (יחד עם ג'מייקה והפיליפינים) שהתנגדו להחלטה הקובעת כי ישראל אינה הריבון בירושלים ומגנה אותה על החפירות הארכאולוגיות בעיר העתיקה.
ב-21 בדצמבר 2017, תמכה בורקינה פאסו בהחלטה של העצרת הכללית של האומות המאוחדות השוללת את ההכרה האמריקאית בירושלים כבירת ישראל.
יחסים כלכליים.
בנובמבר 1961 הקימו החברה לעבודות חוץ של סולל בונה, חברת תה"ל וממשלת וולטה עילית חברה משותפת לתשתיות והנדסה. בדצמבר 1961 החליטה ישראל להקים נציגות דיפלומאטית בוולטה עילית, עם זאת שלמה הלל המשיך לשמש שגריר לא תושב.
בשנת 2003 זכתה החברה הישראלית אלווריון בחוזה לפרישת מערכות תקשורת אלחוטיות בבורקינה פאסו. אלווריון זכתה אחר כך בכמה חוזי המשך במדינה.
בשנת 2003 זכתה החברה הישראלית אופק צילומי אויר בחוזה למיפוי בורקינה פאסו.
גרובייס
לייסי אוואנס
מייסי אוואנס או בשמה לאחר הנישואים מייסי אסטרלה-קדלץ (באנגלית: Macey Estrella-Kadlec; נולדה ב-24 במרץ 1990), הידועה יותר בשם הבמה שלה, לייסי אוואנס היא מתאבקת אמריקאית, המופיעה בארגון ההיאבקות WWE, בתוכנית הדגל Raw.
קריירת היאבקות מקצועית.
ארגונים עצמאיים (2014–2015).
אסטרלה התאמנה תחת הדרכתו של טום קייאזו במתקן האימון של הארגון American Premier Wrestling, שנמצא בסטייטסבורו, ג'ורג'יה. את הופעת הבכורה שלה בזירת הארגון ערכה בשנת 2014, כשלאחר מכן זכתה באליפות העולם במשקל כבד של הארגון.
NXT (2016–2018).
ב-12 באפריל 2016 נודע שאוואנס חתמה על חוזה עם ה-WWE. ב-20 באוקטובר ערכה את הופעת הבכורה שלה בקרב באטל רויאל, שבו ניצחה אמבר מון. ב-17 בנובמבר אסטרלה גילמה את הדמות הרעה בקרב מול שרה ברידג'ס, שבו הפסידה לברידג'ס, בילי קיי ופייטון רויס. ב-15 במרץ הפסידה לניקי קרוס. חודשיים לאחר מכן אוואנס נטלה חלק בקרב באטל רויאל תחת השם לייסי אוואנס, שבו הודחה על ידי קיי ורויס. שבועיים לאחר מכן היא נוצחה על ידי סוניה דוויל.