דגם של "רובר P5", שנת 1974 צבוע בשחור, בבעלות אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת ושימש את המלכה כרכב אישי (ראו תמונות).
דגם של "רובר P5B" הייתה מכונית השרד של ראשי ממשלת בריטניה: הרולד וילסון, אדוארד הית', ג'יימס קלהאן ומרגרט תאצ'ר (דגם "רובר P5B" קופה) (ראו תמונות).
דייוויד קייבס
דייוויד קייבס (באנגלית: David Caves) הוא שחקן צפון אירי שידוע בעיקר מהופעתו בתפקיד ג'ק הודג'סון בסדרת הדרמה של ערוץ BBC One "עדות אילמת".
ביוגרפיה.
קייבס התחנך בקמפבל קולג' בבלפסט. הוריו ודודו היו כולם מורים. הוא למד שפות מודרניות בהן צרפתית וגרמנית באוניברסיטת סנט אנדרוז.
לפני שהתחיל ללמוד באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון (LAMDA) תכנן קייבס להיות מורה. הוא לימד בצרפת במסגרת קורס באוניברסיטה, אבל כשחזר לבריטניה "איבד את החשק לעסוק בצד האקדמי של הדברים" והתחיל לעסוק יותר במחזות ומחזות זמר באוניברסיטה.
לקייבס התקבל הן ל-LAMDA והן לבריסטול אולד ויק, והוא בחר ב-LAMDA בגלל הפיתוי שבלונדון. בלימודיו התמקד בתיאטרון וטרם שהצטרף לצוות השחקנים של הסדרה "עדות אילמת" היה ידוע כשחקן תיאטרון. הוא הרשים בהופעתו בדמות פטרוצ'יו בהפקה של הלהקה השייקספירית המלכותית למחזה "אילוף הסוררת" שהוצג בסיבוב הופעות ב-2012. עוד כיכב בסרט המלחמה "Ironclad: Battle for Blood".
תפקידים בולטים נוספים בתיאטרון היו בדמות דפלורס במחזה "The Changeling" בתיאטרון סאות'ארק פלייהאוס; מקהית' ב"אופרת הקבצנים" בתיאטרון הפתוח בריג'נטס פארק, ובתפקיד בוסולה במחזה "הדוכסית ממאלפי" בנורת'המפטון.
ב-2014 השתתף קייבס בסרט התיעודי "The Crime Thriller Club" בהגשת בראדלי וולש. הסרט הוא תערובת של ראיונות, קטעים מסרטים ושעשועון טלוויזיה על ז'אנר הבלשים בקולנוע ובספרות.
ב-2016 גילם קייבס את קלינט היל בסרט הקולנוע "ג'קי".
חיים אישיים.
קייבס היה שגריר עבור הוספיס צפון אירלנד (Northern Ireland Hospice). ב-2013 זכה בפרס Spirit of Tomorrow בטקס פרסי "Belfast Top 40 Under 40".
לאוניד שטיין
לאוניד שטיין (ברוסית: Леонид Штейн; 12 בנובמבר 1934 קמניץ-פודולסקי - 4 ביולי 1973 מוסקבה) היה שחמטאי סובייטי ממוצא יהודי. הוא היה שלוש פעמים אלוף ברית המועצות בשחמט והשתתף בתחרויות רבות.
לאוניד שטיין נולד בעיירה קמניץ-פודולסקי באוקראינה הסובייטית. לאחר מלחמת העולם השנייה המשפחה עברה ללבוב. בעיר זו הוא התחיל לשחק שחמט. בשנת 1949 השתתף שטיין לראשונה בתחרות לנוער. ב-1950 הוא השתתף באליפות ברית המועצות לקבוצות נוער, אך ללא הצלחה יתרה. בסוף 1953 גויס לצבא ברית המועצות. במהלך שרותו הצבאי הוא היה פעמיים אלוף הצבא בשחמט.
לאחר שחרורו מהצבא, החל לאמן ילדים, ובמקביל השתתף בתחרויות באוקראינה. בשנת 1960 הוא זכה באליפות אוקראינה, והעפיל לאליפות ברית המועצות בשחמט. בתחרות זו הוא זכה במקומות 3–5 לצד אלכסנדר קוטוב וסמיון פורמן. בשנת 1961 הוא השתתף באליפות ברית המועצות בשחמט בפעם השנייה. באליפות זו הוא זכה במקום ה-6, ובכך קיבל ציון ראשון לתואר רב אמן, והעפיל לתחרות בינאזורית לדו-קרב עם אלוף העולם. בעקבות הצלחה זו, נשלח לראשונה לתחרות בינלאומית בהלסינקי.
השתתפותו של שטיין בתחרות בינאזורית בשנת 1962 הייתה מוצלחת, הוא זכה במקום ה-6, ובעקבות כך הוענקה לו דרגת רב אמן.
בשנת 1963 זכה באליפות ברית המועצות בשחמט, ובהמשך זכה בתואר זה גם ב-1965 ו-1966.
מחצית השנייה של שנות ה-60 של המאה ה-20 היו שנות הזוהר של שטיין. בתקופה זו הוא זכה במספר תחרויות והיה חלק של נבחרת ברית המועצות בשחמט שהייתה בלתי מנוצחת. באותה תקופה הוא סיים לימודים באוניברסיטת לבוב ועבר עם משפחתו לקייב.
בשנת 1973 הוא היה צריך להשתתף בתחרות בינאזורית בברזיל. כחלק מההכנות הוא לא השתתף באליפות ברית המועצות, וניצח בתחרות במיורקה. בתחילת יולי 1973 היה אמור להשתתף באליפות אירופה לנבחרות באנגליה, ולאחר סיום האליפות לטוס לברזיל לתחרות בינאזורית. אולם, סמוך לנסיעה לאנגליה הוא לקה בהתקף לב ונפטר.
לאוניד שטיין באולימפיאדת השחמט.
בין השנים 1964 ל-1966 השתתף לאוניד שטיין ב-2 אולימפיאדות שחמט:
דיוויד קייבס
שמואל שבבר
שמואל שבבר (בספרדית: Samuel Schweber; 16 ביולי 1936, בואנוס איירס, ארגנטינה - 1 בינואר 2017 בואנוס איירס) היה שחמטאי ארגנטינאי ממוצא יהודי בדרגת אמן בינלאומי.
הוא שיחק פעמים רבות באליפות ארגנטינה בשחמט, ופעמיים (ב-1963 וב-1968) זכה במקום השני.
בשנת 1962 הוא השתתף בתחרות בין-אזורית (המהווה שלב בהעפלה לדו-קרב מול אלוף העולם בשחמט) וסיים במקומות 19–20.
שבבר המשיך להשתתף בתחרויות שנערכו בדרום אמריקה עד לתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20.
בשנת 1961 הוא קיבל דרגת אמן בינלאומי.
שמואל שבבר במשחקי אולימפיאדת השחמט.
בין השנים 1960 ל-1984 השתתף שבבר ב-5 אולימפיאדות שחמט:
מגשר אירו-אסיה
מגשר אירו-אסיה (באנגלית: EuroAsia Interconnector) הוא כבל חשמל תת-ימי המיועד לחבר בין רשתות החשמל של יוון, ישראל וקפריסין. כבל חשמל תת-ימי זה יהיה הארוך ביותר בעולם מסוגו.
המגשר יספק חשמל בהספק של 2,000 מגה-ואט בכל כיוון, אך בשלב הראשון ההספק יהיה רק 1,000 מגה-ואט בכל כיוון. עלות הפרויקט הוערכה ב-1.5 מיליארד אירו, מתוכם 500 מיליון אירו במימון משותף של ישראל וקפריסין, אולם על פי נתונים מעודכנים באתר הרשמי של הפרויקט עלות השלב הראשון בלבד היא כ-3.5 מיליארד אירו.
הפרויקט החל בשנת 2012. לאחר בדיקות ראשוניות נחתמו הסכמי שיתוף פעולה בין המדינות, והחלו העבודות להקמת מקטעי הכבלים. המקטע המחבר בין תחנות הכוח של כרתים ויוון עתיד להיות פעיל בסוף שנת 2022, וקטעים בין כרתים לקפריסין ובין קפריסין לישראל צפוים להשלמה בדצמבר 2023.
פרויקט מגשר אירו-אסיה יוקם לצד פרויקט צינור הגז איסטמד, צינור הגז צפוי לעבור באותו מסלול של הכבל התת-ימי.
רקע: משק האנרגיה בקפריסין, כרתים וישראל.
מגשר אירו-אסיה יחבר את ישראל, קפריסין וכרתים לרשת החשמל האירופית .
קפריסין מבודדת לחלוטין מרשתות החשמל של האיחוד האירופי, והיא נאלצת לייבא כ-95% מהאנרגיה שלה, בעיקר נפט ומוצרי נפט. בקפריסין אין בתי זיקוק לנפט, והנפט המיובא נמכר לצרכנים במחיר גבוה משמעותית משאר מדינות אירופה.
כחלופה לנפט נבדקת אפשרות שימוש באנרגיה מתחדשת, ובשנת 2011 התגלה שדה הגז "אפרודיטה" בשטח המים של קפריסין, בסמוך לשדה הגז "לווייתן" שנמצא בתחום המים הכלכליים של מדינת ישראל. מאגר "לווייתן" צפוי לספק גז בכמות גדולה יותר מהצריכה הצפויה בישראל, ואחת הדרכים לנצל את עודפי הגז היא ייצור חשמל והעברתו באמצעות הכבל התת-ימי.
גם האי היווני כרתים, בדומה לקפריסין, מבודד מרשתות החשמל של האיחוד האירופי, ותחנות הכוח שבו מיושנות. חיבור כרתים לרשת החשמל היבשתית של יוון יוזיל משמעותית את מחירי האנרגיה לתושבי האי.
משק האנרגיה של ישראל מושפע מיחסיה עם המדינות השכנות והמצב הביטחוני במזרח התיכון. עד שנת 2010 רוב האנרגיה בישראל הופקה מנפט ופחם מיובאים, אך עם גילוי שדה הגז "לווייתן" נפתחה האפשרות לספק אנרגיה הן לשוק המקומי והן לייצוא, בין השאר בעזרת כבל תת-ימי.
היסטוריה ופיתוח.
פרויקט מגשר אירו-אסיה הוא יוזמה של התאגיד "קוואנטום אנרג'י" ("Quantum Energy"), העוסק בהקמה ותפעול של תחנות כוח באירופה, בעיקר ביוון וקפריסין. התאגיד מנהל פרויקטים נוספים דומים, בהם כבל חשמל תת-ימי נוסף המחבר בין יוון למצרים, כבלים תת-ימיים להעברת גז טבעי, וכבלי תקשורת נתונים המחברים בין יוון, איטליה וספרד. התאגיד קיבל גם רישיון להקמת בנק בקפריסין.
הפרויקט החל ב-23 בינואר 2012, כאשר נשיא תאגיד "קוואנטום אנרג'י" פרסם את התוכנית בניקוסיה, תוך שימת דגש על התפקיד המרכזי של קפריסין כגשר של אנרגיה בין אירופה לאסיה.
ב-4 במרץ 2012 נערכה פגישה בתל אביב בה השתתפו נציגי התאגיד "קוואנטום אנרג'י", שר האנרגיה דאז עוזי לנדאו, ומנהלי חברת החשמל לישראל. בפגישה זו הסכימה ישראל להשתתף בפרויקט. במהלך 2012 נערכו מבדקי היתכנות, וב-8 באוגוסט 2013 נפגשו בקפריסין שרי האנרגיה של קפריסין, ישראל ויוון, וחתמו על הסכם בין הצדדים לתחילת העבודות להקמת הכבל התת-ימי. לאחר מכן נערכו פגישות נוספות בין הצדדים.
הפרויקט משדרג את תשתיות החשמל והאנרגיה של מדינות אירופאיות, ולכן קיבל תמיכה של פרלמנט האיחוד האירופי והנציבות האירופית. הוא מוגדר "פרויקט של אינטרס משותף" ומקבל מימון חלקי מהאיחוד האירופי.
בפגישה בין שרי האנרגיה של ישראל וקפריסין ביוני 2015, הציע השר יובל שטייניץ להכפיל את נפח החשמל שתוכנן לעבור בתוואי מגשר אירו-אסיה, ולנצל את הקיבולת הגבוהה לייצוא גז טבעי מישראל וקפריסין על ידי הפיכתו לחשמל והובלתו לאירופה.
ראשי המדינות אישרו לראשונה את הפרויקט במפגש שנערך בניקוסיה ב-28 בינואר 2016. במפגש נכחו נשיא קפריסין, ניקוס אנסטסיאדיס, ראש ממשלת יוון, אלכסיס ציפראס, וראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, והביעו את תמיכתם המלאה. בעקבות הפגישה פרסם נתניהו את ההצהרה המשותפת של ראשי המדינות באתר משרד ראש הממשלה. מפגשים דומים נערכו ב-8 בדצמבר 2016 בירושלים, ב-15 ביוני 2017 בסלוניקי, ב-8 במאי 2018 בניקוסיה ובירושלים ב-20 במרץ 2019, בהשתתפות מזכיר המדינה האמריקני מייק פומפאו.
ב-30 במרץ 2018 מונה יואניס קסולידס, שר החוץ של קפריסין לשעבר, לראש המועצה האסטרטגית של הפרויקט.