מיד לאחר שנמסרו ממצאי ועדת הבדיקה ליושב ראש הכנסת, אסף חבר הכנסת דוד אזולאי 50 חתימות של חברי כנסת בדרישה לקיים הצבעה חוזרת. ריבלין סירב לעשות כן, משום שההליך אינו מעוגן בתקנון הכנסת ומשום שלא היה בכך כדי לשנות את תוצאות ההצבעה.
ב-31 ביולי 2003, דחה בג"ץ עתירה שהגיש חבר הכנסת ליצמן, שדרש להורות על בטלותו של חוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל. בפסק הדין, כתב הנשיא אהרן ברק, כי ההצבעה הפסולה פגעה בערכי היסוד של המשטר הדמוקרטי, כמו עקרון הייצוג והשוויון, וכי חברי הכנסת הפרו את חובת הנאמנות שלהם. עם זאת, מאחר שלהצבעתם לא הייתה השפעה על הרוב הנדרש לאישור החוק, לא נפגע עקרון הכרעת הרוב, ולכן אין צורך בהתערבות דרסטית כמו ביטול החוק, ויש להסתפק בהליכים נגד חברי הכנסת המעורבים בדבר.
התפתחויות נוספות.
בנובמבר 2008 פרסם העיתון "ידיעות אחרונות" צילומי וידאו בהם נראה גם חבר הכנסת רוני בר-און כשהוא מצביע במקומה של חברת הכנסת גבריאלי. בר-און טען כי להבדיל מחברי הכנסת האחרים, שהצביעו במקום חברי כנסת שלא נכחו במליאה, הצביע הוא ברשותה של חברת הכנסת גבריאלי, שנכחה במקום אך לא הספיקה להצביע. בעקבות הפרסום, פנה חבר הכנסת צבי הנדל ליועץ המשפטי לממשלה בדרישה להורות על חקירת המקרה.
בפברואר 2009 הודיע היועץ המשפטי לממשלה כי אין תשתית ראייתית לפתיחת חקירה פלילית נגד בר-און, וכי ממצאיו יועברו לוועדת האתיקה של הכנסת. לפנייתו של היועץ המשפטי לממשלה הצטרפו קובלנות מטעם הפורום המשפטי למען ארץ ישראל ואזרח נוסף. ביולי אותה שנה קיבלה ועדת האתיקה את החלטתה בעניין. הוועדה הודיעה כי היא רואה בחומרה רבה את התנהלותו של בר-און במהלך ההצבעות ובעת חקירתו במשטרה, וכן כי כהונתו כיושב ראש ועדת הכנסת שדנה בענייניהם של חזן וגורלובסקי הציבה אותו בניגוד עניינים. עם זאת, החליטה הוועדה להסתפק בעונש של נזיפה חמורה, בשל חלוף הזמן מהאירועים ובשל העובדה שכיום החומרה שבהצבעה כפולה ברורה לכל, ואין צורך בענישה הרתעתית.
פלורנס דבואר
דגלי אוסטריה
דינאמו קייב
אווטאר (סדרה מצויירת)
ארז בן הרוש
ארז בן הרוש (נולד ב-28 בנובמבר 1970) הוא איש תקשורת, קומיקאי, במאי, שחקן, תסריטאי ויוצר טלוויזיה ישראלי. החל משנת 2011 עד 2018 שימש כסמנכ"ל התוכן של חברת רשת, בעבר מזכייניות ערוץ 2 וכיום מפעילת ערוץ רשת 13.
ביוגרפיה.
ארז בן הרוש נולד בראשון לציון ומתגורר כיום בתל אביב. נשוי ואב לשלושה.
קריירה.
קריירת המשחק.
בין השנים 1999-1992, שיחק בתיאטרון הקאמרי. במקביל, השתתף בעונה הראשונה של "הקומדי סטור" ששודרה ב-1994, וכן שימש כמנחה בערוץ הילדים בין השנים 1999-1996. בשנת 1998, השתתף בפסטיגל עם השיר "חברים טובים" שזכה במקום השמיני.
בין השנים 2003-2002, שיחק בסדרות הקומיות "שוטטות", ו"אחד העם 1".
בשנת 2006, החל להנחות את השעשועון "פפראצי" לצד מיכאל הנגבי, ב-יס. ב-2007, שיחק בסדרה "מסכים" ואת "אחיקם צוקר" בעונה הרביעית של הסדרה "ראש גדול" ששודרו גם הן ב-יס. ב-2008 שיחק בסדרת הדרמה "חמישה גברים וחתונה", ששודרה בערוץ 10.
בשנת 2010, בן הרוש יצר, ביים ושיחק ב"אחד העם 101", סדרת הספין אוף ל"אחד העם 1".
ניהול.
בשנת 2002, יצר בן הרוש את תוכנית הנוער "אקזיט" ששודרה בערוץ 10. בין השנים 2005-2003 הקים את ערוץ ניקלודאון, ושימש כעורך הראשי של הערוץ ויצר את הסדרה הקומית "בצפר" ששודרה בערוץ.
במרץ 2005, הצטרף למחלקת התוכניות של ערוץ 10, כמנהל פיתוח. בשביל התפקיד בערוץ 10 פרש מערוץ ניקולדאון.
בשנת 2011, מונה בן הרוש לתפקיד סמנכ"ל התוכן של זכיינית ערוץ 2, "רשת". במסגרת תפקידו זה, הוביל את תהליכי הפיתוח של הגרסאות הישראליות למותגי הריאליטי הבינלאומיים "The Voice", "אקס פקטור" ו"המירוץ למיליון".
בן הרוש עמד בראש תהליך הפיתוח של "משחקי השף", פורמט ריאליטי בישול, אשר משודר ב"רשת" החל משנת 2014 ופותח על ידי "רשת" ו-ITV הבריטית.
באפריל 2018 הודיע בן הרוש על פרישתו מתפקיד סמנכ"ל התוכן, ובנוסף ימשיך לנהל את פרויקט "האח הגדול" של רשת.
בשנת 2022 צפויה לעלות הסדרה "ממושטרות", הסדרה הראשונה של חברת ההפקות שלו NODRAMA studio שהקים יחד עם בני מנשה.
מייק טייסון
מייקל ג'ררד "מייק" טייסון (באנגלית: Michael Gerard "Mike" Tyson; נולד ב-30 ביוני 1966) הוא מתאגרף עבר אמריקאי, שהיה אלוף העולם הבלתי מעורער במשקל כבד, ומחזיק בשיא המתאגרף הצעיר ביותר שזכה ב-WBA, ב-WBC וב-IBF במשקל כבד והראשון שהחזיק אותם בו זמנית.
טייסון נחשב לאחד המתאגרפים במשקל כבד הטובים ביותר בכל הזמנים. במהלך הקריירה שלו, הוא נודע בסגנון האיגרוף האימתני ובסגנון התנהגות שנוי במחלוקת, בזירה ומחוצה לה. כונה גם "מייק הברזל" ו"האיש האכזרי ביותר בעולם".
טייסון זכה ב-19 הקרבות הראשונים שלו בנוקאאוט, מתוכם 12 בסיבוב הראשון.
טייסון דורג במקום ה-14 ברשימת "מתאגרפי המשקל הכבד הטובים ביותר בכל הזמנים" שנערכה בשנת 1998, במקום ה-72 ברשימת "80 המתאגרפים הכי טובים של 80 השנים האחרונות" שפורסמה בשנת 2002
ובמקום ה-16 ברשימת "100 המתאגרפים הטובים בכל הזמנים" בשנת 2003, בדירוגים שבוצעו על ידי מגזין הזירה.
ביוגרפיה.
טייסון נולד וגדל בברוקלין, ניו יורק, בשכונות העוני השחורות של ארצות הברית למשפחה בת שלושה ילדים, רודני, מייק ודניס (שנפטרה מהתקף לב בגיל 25). אביו, ג'ימי קירקפטריק, נטש את המשפחה כשמייק היה בן שנתיים, והותיר את אמו, לורנה סמית טייסון, לטפל בילדים. כשטייסון היה בן 16, נפטרה אמו.
טייסון גדל והסתובב בשכונות פשע. הוא נתפס שוב ושוב על ביצוע פשעים קלים וקטטות עם אנשים שהקניטו אותו בשל קולו הגבוה. עד גיל 13, הספיק טייסון להיעצר 38 פעמים. הוא נלקח לפנימייה בניו יורק, בה התגלו יכולות האיגרוף שלו על ידי המתאגרף לשעבר, בובי סטיוארט, שהדריך שם. סטיוארט ראה בטייסון כישרון יוצא דופן ואימן אותו באיגרוף מספר חודשים עד שהציג אותו בפני המאמן קאס ד'אמאטו. ד'אמאטו, לקח אותו תחת חסותו והפך לאפוטרופוסו החוקי. בין ד'אמאטו לטייסון התפתח קשר עמוק כפי שסיפר האחרון בסרטו התיעודי.
קריירה.
תחילת הקריירה.
טייסון התחרה במשחקים האולימפיים לנוער בשנים 1981 ו-1982, וזכה במדליות זהב בשניהם. הוא מחזיק בשיא הנוקאאוט המהיר ביותר במשחקים האולימפיים לנוער - 8 שניות. בנוסף, הוא ניצח בנוקאאוט כל קרב במשחקים האולימפיים לנוער. טייסון התמודד מול הנרי טילמן כחובב והפסיד פעמיים בניקוד צמוד. טילמן זכה לאחר מכן במשחקים האולימפיים בלוס אנג'לס.
קריירה מקצועית.
טייסון החל את הופעתו המקצועית בגיל 18, ב-6 במרץ 1985. בשנתו הראשונה כמקצוען התמודד ב-15 קרבות. איכות מתמודדיו עלתה בהדרגה והוא החל להתמודד מול מתאגרפים כג'יימס טיליס ודייוויד ג'קו. ניצחונותיו המרשימים זכו לתשומת לב התקשורת, והובילו אותו להתמודד על אליפות האיגרוף למשקל כבד.
בשנת 1985, מת קאס ד'אמאטו, מספר קרבות לפני שטייסון התמודד על תואר האליפות. יש סוברים כי מותו של ד'אמאטו גרם לתחילתן של בעיות רבות שצצו מאוחר יותר בקריירה של טייסון.
אחרי פחות משנה, בגיל 20, זכה טייסון בתואר ה-WBC) World Boxing Council) והפך למתאגרף הצעיר ביותר שזוכה בו, לאחר שניצח את טרוור ברביק בנוקאאוט, בסיבוב השני. ההופעה הדומיננטית של טייסון זיכתה אותו בשבחים רבים. הציפיות מטייסון היו גבוהות מאוד והוא יצא בקמפיין שאפתני להתחרות בכל צמרת המתאגרפים בעולם. טייסון הגן על התואר מול ג'יימס סמית', ניצח והוסיף את תואר ה-WBA) World Boxing Association) של סמית', אליו.
ב-31 במאי 1987, טייסון ניצח את פינקלון תומאס בנוקאאוט, בסיבוב השישי. שהיה הניצחון ה-30 שלו ללא הפסד וה-27 בנוקאאוט. באוגוסט, הוא זכה בתואר ה-IBF) International Boxing Federation) אחרי שניצח את טוני טאקר ב-12 סיבובים. בכך הוא הפך למתאגרף משקל הכבד הראשון שזוכה ב-WBA, WBC, ו-IBF בו זמנית. טייסון המשיך להפגין יכולת טובה בזירה ולנצח קרבות בנוקאאוטים.
ב-27 ביוני 1988 התמודד טייסון מול מייקל ספינקס. ספינקס, שלקח את אליפות המשקל הכבד מארי הולמס באמצעות החלטה של השופטים לאחר ​​חמישה-עשר סיבובים בשנת 1985, לא איבד את תוארו בזירה, אך לא הוכר כאלוף על ידי ארגוני האיגרוף הגדולים. אך ורבים ראו שיש לו טענה לגיטימית להיות האלוף האמיתי במשקל כבד. ההתמודדות הייתה, באותה עת, קרב האיגרוף המתגמל ביותר בהיסטוריה עבור המתאגרפים: טייסון קיבל מראש 22 מיליון דולר וספינקס 13 מיליון, והציפיות היו גבוהות מאוד. מומחי איגרוף ניבאו קרב סגנונות טיטני, כאשר הסגנון האגרסיבי של טייסון יתנגש עם סגנון האגרוף המיוחד של ספינקס ורגליו הזריזות. הקרב הסתיים אחרי 91 שניות כשטייסון הפיל את ספינקס בסיבוב הראשון; רבים רואים בקרב את פסגת התהילה ויכולת האיגרוף של טייסון.
במהלך תקופה זו, החלו לצוץ בעיות מחוץ לזירת האיגרוף. גירושיו, מריבות על החוזה העתידי שלו, המשמעת האישית והרגלי האימון שהפכו גרועים גרמו לשיח תקשורתי שלילי נרחב.
בפברואר 1990 התמודד טייסון מול בסטר דגלס בקרב על אליפות IBF, WBA WBC שהתקיים בטוקיו שביפן. טייסון היה פייבוריט ברור לניצחון, הוא הפיל את דגלס לקרשים בסיבוב השמיני, אך לא השיג הכרעה. בסיבוב העשירי הצליח דגלס להכות את טייסון בסדרת מכות שהפילה אותו לראשונה בקריירה לקרשים ולהפסד בנוקאאוט באחת ההפתעות הגדולות בתולדות האגרוף.
המאסר וההשעיה.
טייסון הורשע באונס דזירה וושינגטון, בת ה-18, בשנת 1992 ונכנס לכלא למשך שלוש שנים. בכלא התאסלם ושינה את שמו למאלכ עבד אלעזיז.