גם החוכמה מוצגת במחזה כתלויה בהילה של המעמד או התפקיד: השליט והעשיר יכולים להיחשב לחכמים רק בזכות מעמדם בדיוק כמו שהעניים עשויים להיתפס בטעות כטיפשים. דוגמה לכך מתרחשת כאשר נותנים אנשי השוק לשלמי "לשפוט" בפרשה הנדונה בארמון המלך, הנודעת כמשפט שלמה (הסיפור המפורסם העוסק במריבה על תינוק בין שתי נשים). שלמי טוען כי יש לחתוך את התינוק לשניים ולחלק אותו: חצי לזאת וחצי לזאת ומדגים זאת בעזרת כיכר לחם ומושם בשל כך ללעג בקרב אנשי השוק. כששלמה נותן פסיקה זהה, המעשה נחשב לחכם ביותר בגלל שאחת הנשים קפצה ואמרה לתת את התינוק לאחרת, מה שהבהיר מי האם האמיתית. לאחר החילוף בארמון, שלמי עונה היטב על חידות מלכת שבא וגם שלמה עונה ברחוב את תשובותיו שלו כשהוא שומע אותן מפי אנשי השוק, אך אלו רק לועגים לשלמה וטוענים שדבריו הבלים הם. גם כששלמי נאלץ להיות שופט במשפטים, הוא מגלה באמצעות המזל את הצדק. דבר זה מראה שהחוכמה לעיתים תלויה במזל או בסטראוטיפ החברתי.
יחד עם התובנה שמגלים שלמה, שלמי ונעמה על חיי העם והמלוכה, גם אנשי העם אינם יוצאים במחזה כשידם נקייה: מחאת הנתינים נשכחת ברגע שהמלך שלמי מחלק להם מתנות קטנות, כמו יין חינם. העם מעדיף לקבל את מתנות השליט על פני מאבק עקרוני בשחיתות ולמען יתר פתיחות ודמוקרטיה. כך המחזה טוען לפנינו שעל זכויות יש להיאבק, וברגע שהעם דורש זכויות וצורת שלטון תקינה אך לא מוכן לעשות דבר לשם כך, הוא עשוי להיות צבוע לא פחות משליטיו.
שירי המחזמר.
למחזמר נכתבו 12 שירים. הבולטים בהם הם:
המחזה בדפוס.
המקור:
התרגום העברי:
המחזמר:
בלוטות זיעה
בלוטות זיעה נחלקות לשני סוגים: בלוטות זיעה אקריניות ובלוטות זיעה אפוקריניות.
בלוטות זיעה אקריניות מפוזרות על פני כל שטח העור, מלבד השפתיים ואיברי המין. בלוטות זיעה רבות שכאלו נמצאות על כף היד ובגב העליון. בלוטת זיעה בנויה כצינור מתפתל. בבסיס הצינור, השכבה התת-עורית, נוצרת הזיעה. הצינור עובר בעיקר דרך הדרמיס.
תפקיד הבלוטות האקריניות הוא סילוק פסולת דרך הזיעה שהן מפרישות וכן איבוד חום יתר על ידי התאדות הזיעה, תופעה שמאפשרת ויסות ושמירה על טמפרטורת גוף קבועה.
בלוטות זיעה אפוקריניות מופיעות בריכוזים גבוהים בבית השחי ובמפשעה. הבלוטה מתפתלת ומתחילה בשכבה התת-עורית. בלוטות אלו גדולות יותר מהבלוטות האקריניות ומתפתחות בגיל ההתבגרות.
הנוזל אותו הן מפרישות הוא יותר צמיג וכהה מן הזיעה, והריח הלא נעים שניתן להרחה בקלות אצל אנשים שלא משתמשים בדאודורנט נובע מחיידקים שניזונים מההפרשה, כיוון שבית השחי הוא מקום לח וחם - בית גידול אידיאלי לחיידקים. הבלוטות מפרישות חומר אנטי-פטריתי.
סימפטומים
נטייה מוקדמת
ברפואה, נטייה מוקדמת (או "פרה דיספוזיציה") היא נטייה לחלות במחלות מסוימות. נטייה מוקדמת יכולה לנבוע ממבנה גנטי המועד לפורענות או מתנאים סביבתיים. לחלקים באוכלוסייה שיש להם נטייה מוקדמת ישנה נטייה לחלות במחלות מסוימות, לעומת אנשים אחרים שהם חסינים יותר.
מחלות רבות מושפעות מנטייה גנטית מוקדמת ובהן מחלות לב, סרטן ולחץ דם.
בקעת סיירים
בקעת סיירים היא בקעה באזור דרום הנגב.
הבקעה גובלת בצפון בבקעת עובדה וצוקי עובדה, במזרח בהר ברך, בדרום בהרי אילת ובמערב בהר הוגן, הר שגוב וגבול ישראל-מצרים.
רוחבה של הבקעה הוא כ-2 ק"מ ואורכה כ-6 ק"מ. הבקעה נמצאת באחד מקטעיו של נחל חיון הזורם אל אזור הערבה.
הבקעה נכבשה במהלך מלחמת העצמאות במבצע עובדה שנערך בשנת 1949. הבקעה נקראה על שם סיירי הפלמ"ח מחטיבת הנגב אשר סיירו באזור במהלך מבצע עובדה בניסיונם למצוא דרך לאילת אשר תעקוף את מעבר ראס א-נקב שנשלט על ידי הצבא המצרי ואשר היה המעבר היחידי דרכו היה ניתן להגיע למפרץ אילת (מלבד המעבר מכיוון הערבה בה פעלה חטיבת גולני). במהלך מבצע עובדה הוקם במקום מנחת בשם "שדה אברהם", ששימש להנחתת כוחות למבצע.
בבקעה נמצא מחנה מגן סיירים, מחנה צבא הקרוי על שמו של האלוף קלמן מגן. המחנה שימש בעבר את חיל השריון וכיום משמש את חיל הגנת הגבולות.
אסטרוציט
אסטרוציטים או תָּאיִם כּוֹכָבִיִים (מיוונית: άστρο – כוכב, κύτος- תא), הנקראים גם אסטרוגְלִיָה, הם תאי גלייה בצורת כוכב במוח ובחוט השדרה. הם ממלאים תפקידים רבים, ובכלל זה תמיכה ביוכימית בתאי האנדותל הבונים את מחסום דם-מוח; הספקת חומרי הזנה לרקמת העצבים; שימור של מאזן היונים החוץ-תאי; וכן ממלאים תפקיד בתהליכי תיקון ותהליכי הצטלקות במוח ובחוט השדרה לאחר פגיעות טראומה.
מחקרים החל מאמצע שנות ה-90 הראו שאסטרוציטים מפיצים גלי סידן (Ca2+) למרחקים ארוכים בעקבות גירוי, ובדומה לנוירונים משחררים מוליכים (הקרויים גליוטרנסמיטרים) באופן התלוי-בסידן. קיים מידע המעלה את האפשרות לפיה אסטרוציטים אף מאותתים לנוירונים באמצעות שחרור תלוי-סידן של גלוטמאט. גילויים מעין אלו הפכו את המחקר על אסטרוציטים לתחום המתפתח במהירות במדעי המוח.
מאפיינים וסוגים.
אסטרוציטים הם תת-קטגוריה של תאי גליה במערכת העצבים המרכזית, וידועים גם בשם תאי גליה אסטרוציטיים. הם בעלי צורת כוכב, המורכב משלוחות רבות העוטפות סינפסות שנוצרות על ידי תאי עצב. אסטרוציטים מזוהים באופן מסורתי על ידי שימוש באנליזה היסטולוגית, שכן רבים מתאים אלו מבטאים קורי ביניים מסוג GFAP (ראשי תיבות של Glial Fibrillary Acidic Protein).
שלוש צורות של אסטרוציטים קיימות במערכת העצבים המרכזית: סיביים, פרוטופלסמיים, ורדיאליים.
בקרבת רקמת הפיה מאטר, שלושת סוגי האסטרוציטים שולחים שלוחות היוצרות את קרום הפיה-גליה.
בעבר, בתחום הרפואה, רק רשת תאי העצב נתפסה כבעלת חשיבות, ולאסטרוציטים התייחסו כ'ממלאי חורים'. לאחרונה, חל שינוי בתפיסת תפקידם של אסטרוציטים, וכיום מעריכים כי הם ממלאים מספר תפקידים פעילים במוח, כולל הפרשה או ספיגה של מעבירים עצביים ושימור של מחסום דם-מוח. בעקבות הרעיון הזה, הוצע מושג של "סינפסה תלת צדדית", המתייחסת ליחסים ההדוקים בסינפסה בין תא עצב פרה-סינפטי, תא עצב פוסט-סינפטי, ותא גליה.
תא אפנדימלי
תא האפנדימה ("Ependyma cell") הוא אחד מארבעת סוגי תאי הגליה במערכת העצבים המרכזית, הם אינם יכולים לייצר CSF אך יכולים להתמיין לתאים המייצרים את נוזל ה-CSF, הנוזל מוחי שדרתי, המגן על מערכת העצבים המרכזית, ויצירת רקמת אפיתל המרפדת את המוח וחוט השדרה.
בקרום תאי האפנדימה הפונה לחלל נמצאות שלוחות ארוכות דמויות ריסים המכונות סיליה ("Cilia"), שתפקידן להניע את נוזל ה-CSF במערכת.
על קרום זה ישנן גם שלוחות קצרות יותר, חסרות יכולת תנועה, בשם מיקרווילי ("Microvilli"), אשר משמשות לספיגה מחודשת של הנוזל המוחי שדרתי כדי למחזרו.
מיקרוגלייה
מיקרוגְלִייָה (Microglia) הם סוג של תאי גלייה במערכת העצבים המרכזית. הם מהווים את קו ההגנה הראשון בהגנה על המוח מפני פגיעות.
גודלם קטן יחסית לתאי גלייה אחרים, ומכאן שמם – מיקרו-גלייה.
הם שונים במוצאם העוברי ובפונקציה שלהם במוח.
תאי המיקרוגלייה מהווים כ-20% מכלל תאי הגלייה במוח, וכ-12% מכלל תאי המוח.
תאי המיקרוגלייה נמצאים בכל חלקי המוח כשהם במגע הדוק עם הסינפסות, גופי תאי העצב וכלי הדם.
מוצא תאי המיקרוגלייה הוא במזודרם (המקור ליצירת מח העצם), ובשלב מסוים של ההתפתחות העוברית הם נודדים למערכת העצבים ומתיישבים בה.
ניתן לזהות במורפולוגיית המיקרוגלייה מורפולוגיה אמבואידית (דמוית אמבה): הם תאים גדולים ונפוחים. צורה זו משמשת אותם בתפקידם בסילוק שיירי תאי העצב המתים.
במוח הבוגר קיימת מורפולוגיה שונה לתאי המיקרוגלייה: גוף תא קטן והרבה שלוחות מסועפות, הנמצאות בתנועה מתמדת וחשות את סביבתן.
כאשר נוצר נזק למוח יש התקבצות שלוחות מיקרוגלייה בזמן קצר מאוד.
הכניסה המסיבית של השלוחות יוצרת בידוד של האזור הפגוע מהסביבה.
תגובת המיקרוגלייה.
המידע על הנזק מתקבל מתאי העצב ותגובת המיקרוגלייה נחלקת לשני סוגים: תגובה מהירה ותגובה מאוחרת.
תגובה מהירה – שליחה מסיבית של שלוחות מגוף תא המיקרוגלייה לאזור הנזק ליצירת בידוד האזור.
תגובה מאוחרת – עלייה במספר תאי המיקרוגלייה על ידי חלוקת תאים נמרצת ונדידת התאים החדשים (לאחר החלוקה) לאזור הנזק.
התאים שנדדו לאזור במוח שניזוק משנים את המורפולוגייה שלהם לצורה עגולה ואמבואידית, המאפיינת תאים בעלי יכולת פגוציטוזה.
בקעת עובדה
בקעת עוּבדה היא בקעה חולית מוקפת גבעות בנגב הדרומי. הבקעה וצוקי עובדה הסמוכים, נקראים על שם מבצע עובדה שהתרחש בשנת 1949 לקראת סוף מלחמת העצמאות, ובמהלכו נכבש, בין היתר, גם שטחה. יחד עם בקעת סיירים, הבקעה היא אחת משתי הבקעות העוברות בקטעים העיקריים של נחל חיון. הבקעה גובלת בדרום בבקעת סיירים ובצפון צוקי תמנע וצפון הר ברך, במזרח בהר שחרות, הר גרופית והר ארגמן, בצפון בהר שחרור והר פרוט ובמערב בצוקי עובדה.
היסטוריה.