במהלך תקופה זו החל להיות מעורב במאבקים על רקע הקיצוצים במערכת ההשכלה הגבוהה. בשנת 2005 התמנה ליו"ר ארגון הסגל האקדמי הזוטר באוניברסיטת תל אביב והוביל את המאבק כנגד הקיצוצים בהעסקת תלמידי מחקר והמרתם במורים מן החוץ. בשנת 2007 נבחר ליו"ר הפורום המתאם של ארגוני הסגל האקדמי הזוטר באוניברסיטאות ובמסגרת תפקיד זה הנהיג את המאבק להסדרת תנאי ההעסקה של המורים "מן החוץ" באוניברסיטאות, מאבק שהסתיים ביצירת מסלול העסקה נורמטיבי חדש. כיום, להר נמנה בין המרצים באוני' לקורסי אלגברה ליניארית, חדו״א ופונקציות מרוכבות.
להר עוסק גם בכתיבה דרמטית וסאטירית. "אני אוהב את תמיר", רומן פרי עטו אשר עוסק בלבטי ההתבגרות של נער הומוסקסואל, ראה אור ב-2005 בהוצאת ספרית מעריב.
בניהו בן יהוידע
בְּנָיָהוּ בֶּן יְהוֹיָדָע, דמות מקראית, היה אחד מגיבורי דוד המלך, מפקד הכרתי והפלתי. סייע לדוד בהשלטת סדר ויציבות בממלכה. מאוחר יותר התמנה לשר הצבא של שלמה המלך, בנו של דוד.
דמותו במקרא.
בניהו היה בן העיר קבצאל שבנחלת שבט יהודה, בספר דברי הימים כתוב שהיה כהן מבני אהרון.
נמנה עם 30 גיבורי דוד. הוא הכה אריה, ניצח בקרב שהתחיל כשלבניהו מקל בלבד וליריבו המצרי חנית: "בְנָיָהוּ בֶן-יְהוֹיָדָע בֶּן-אִישׁ-חי (חַיִל) רַב-פְּעָלִים - מִקַּבְצְאֵל. הוּא הִכָּה אֵת שְׁנֵי אֲרִאֵל מוֹאָב וְהוּא יָרַד וְהִכָּה אֶת האריה (הָאֲרִי) בְּתוֹךְ הַבֹּאר בְּיוֹם הַשָּׁלֶג."
בניהו נשאר נאמן לדוד המלך גם אחרי התערערות שלטונו של דוד, בשלהי תקופת מלכותו. לבקשתו של דוד משח את שלמה, בנו של דוד, למלך, יחד עם נתן הנביא. אחרי מותו של דוד התברר כי בנו, אדוניה, מעוניין עדיין במלוכה, כשביקש לשאת את אבישג השונמית, מעשה שהיה מסמל את היותו יורש המלכות. משום כך ציווה שלמה על בניהו להרוג את אדוניהו, וכך עשה בניהו. שלמה הבין שיואב עמד מאחרי יוזמת אדוניהו ופקד על בניהו להרוג גם את יואב (זאת בהתאם לצוואתו של דוד המלך לשלמה להוריד את שיבתו של יואב בן צרויה בדם אבנר בן נר ועמשא בן יתר). בניהו בן יהוידע מילא אחרי צו זה, ולאחר שהרג את יואב בן צרויה למרות שאחז בקרנות המזבח, התמנה במקומו לשר הצבא.
דמותו על פי חז"ל.
בתלמוד הבבלי מופיעים פועלו והישגיו הפיזיים של בניהו בן יהוידע כהישגים רוחניים. למשל ההישג המופיע בתנ"ך - "הוא הכה את שני אריאל מואב" מפורשת בתלמוד - "שלא הניח כמותו לא במקדש ראשון ולא במקדש שני", ובמקום אחר הוא מתואר כראש הסנהדרין. בכך מתוארת דמותו כתלמיד חכם לצד היותו מצביא.
עוד מופיע בתלמוד שבניהו נשלח על ידי שלמה להביא את אשמדאי שיגלה את מקום השמיר. בניהו לקח אזיק עם השם המפורש, גיזת צמר ונאד יין והלך אל בור המים של אשמדאי. כשהגיע אל בור המים הוא חפר תעלה והעביר את המים לבור אחר - את התעלה סתם עם גיזת הצמר, ובבור מילא יין. אשמדאי לא היה מעוניין לשתות מן היין בדורשו אך לבסוף גבר עליו הצמא ושתה מן היין ונרדם. בניהו אזק אותו עם האזיק ומכיוון שהשם המפורש חקוק עליו, הוא לא יכל לברוח ובניהו הביא אותו לשלמה.
בקבלה מודגש השימוש של חנית המצרי כדי להכות את המצרי כשיטה כללית להצלחה במלחמת הרוח, ובאופן כללי, אדם המסוגל להשיג את כל מה שנדרש ממנו על ידי שימוש בחכמה, כ"עבדו של שלמה". הפסוק "הוא הכה את הארי" - מקושר לאר"י לוריא, והמסורת העממית מספרת שקברו זוהה בידי האר"י. רבי חיים ויטאל מספר כיצד מצא את הקבר על פי הוראתו של האר"י, למרות שלא היה ציון כלשהו על גביו.
בזהר מסופר על בניהו המשמש שליח לקבלת פני מלכת שבא בהגיעה לירושלים. מלכת שבא טועה תחילה וחושבת שמדובר במלך עצמו. לאחר מכן היא מתפעלת מבניהו בפני עבדיה, כמו התפעלותה המתועדת בספר דברי הימים, משלמה עצמו.
דמותו בתרבות.
בניהו בן יהוידע הוא הגיבור הראשי במעשיית "חלב הלביאה" המופיעה במדרש ושעובדה על ידי חיים נחמן ביאליק. במסגרת סדרת האנימציה בפלסטלינה הישראלית "אגדות המלך שלמה" של רוני אורן, הופק פרק המבוסס על המעשייה. גם אגדת "שלמה המלך ואשמדאי", שמקורה בתלמוד ובניהו בין גיבוריה, נכתבה על ידי ביאליק במסגרת אגדות המלך שלמה בספרו "ויהי היום". אגדה זו עובדה אף היא לפרק בסדרה.
קברו.
על פי רבי חיים ויטאל נמצא קברו בביריה. בשנת תרכ"ט (1869), ביקר בקבר הרב יוסף חיים מבגדאד ושהה שם כמה ימים. בהקדמת ספרו בן איש חי כתב כי נתגלו לו שם "סודות רבים וגדולים", ואף ש"נשמתו באה מנשמתו של בניהו בן יהוידע" ולכן קרא לספריו בשמותיו של בניהו בן יהוידע ובכינוייו.
סיפור טוקיו
סיפור טוקיו (Tokyo Story, ביפנית Tokyo monogatari) הוא סרט יפני משנת 1953 בבימויו של יסוג'ירו אוזו. הוא מספר את סיפורם של אם ואב הנוסעים למטרופולין ההומה של טוקיו על מנת לבקר את ילדיהם, אולם מוצאים אותם טרודים יתר על המידה בחייהם שלהם מכדי להקדיש זמן להוריהם.
תקציר העלילה.
הזוג הקשיש מעיר החוף אנומיצ'י שבדרום-מערב יפן מבקרים את ילדיהם העסוקים בטוקיו - מסע שבימים שעוד לא הייתה רכבת מהירה, ארך כמעט יום - ומוצאים את עצמם נטושים מידיהם. הילדים באמת ובתמים מעוניינים לבלות זמן עם הוריהם, אולם מכיוון שהם מטפלים במשפחותיהם, הם מתקשים לאזן בין השניים. רק כלתם האלמנה של הזוג, אותה משחקת סצוקו הארה, יוצאת מגדרה על מנת לבדר אותם.
סגנון.
כמו רוב סרטיו של אוזו, כך גם 'סיפור טוקיו' אינו מלודרמה או סרט בסגנון הוליוודי, קצבו הוא איטי (או כפי שדייוויד בורדל מתאר זאת: "מיושב"). אירועים חשובים לעיתים תכופות אינם נראים על המסך, אלא רק נחשפים מאוחר יותר באמצעות דיאלוג; לדוגמה, אוזו כלל אינו מתאר את מסעם של האב והאם לטוקיו.
הצילום בסרט זה מתאפיין סגנון המצלמה הייחודי לאוזו, שבו גובה המצלמה נמוך (באופן טיפוסי בגובה ישיבה) והיא נעה רק לעיתים רחוקות; מבקר הסרטים רוג'ר איברט מציין בחצי הומור שפעם אחת נעה המצלמה בסרט ויצאה ממצבה הנייח, דבר שהוא "אינו רגיל" אצל אוזו.
תשבחות ומעמד.
במשאל של כתב העת Sight &amp; Sound, נכלל 'סיפור טוקיו' בקביעות כאחד מעשרת הסרטים הטובים ביותר שנעשו אי פעם. ג'ון וורנר, עורך מדריך הסרטים של האליוול, ממקם את 'סיפור טוקיו' בראש הרשימה של אלף הסרטים הטובים ביותר שנעשו אי פעם. 'סיפור טוקיו' נכלל גם ברשימת הסרטים של מבקר הסרטים דרק מלקולם 'מאה של סרטים', שמקטלגת סרטים בעלי חשיבות אומנותית ותרבותית רבה, וברשימת כתב העת הטיים של מאה הסרטים הטובים ביותר בכל הזמנים. רוג'ר איברט מכליל אותו בסדרה שלו של סרטים גדולים.
הסרט שוחזר לאחרונה והופץ ב-DVD על ידי אוסף קריטריון כדי.וי.די. כפול (Region 1).
סמל (פירושונים)
יאן גהל
יאן גהל (בדנית: Jan Gehl; נולד ב-1936) הוא אדריכל ומתכנן ערים דני, אשר בולט בעבודתו אשר שמה דגש בשיפור חיי הולך הרגל העירוני והמרחב העירוני.
חייו.
גהל קיבל את התואר השני שלו בארכיטקטורה בקופנהגן, מהאקדמיה הדנית המלכותית לאמנויות יפות, בשנת 1960, ועסק בתכנון אדריכלי בין 1960 ל-1966, אז קיבל מלגה למחקר אודות "לימודים אודות המרחב והשימוש של חללים ציבוריים".
גהל הוא מרצה אורח בקנדה, בארצות הברית, במקסיקו, באוסטרליה, בבלגיה, בגרמניה, בפולין ובנורווגיה, והוא הבעלים של משרד ייעוץ תכנוני בנושאי תכנון עירוני.
לזכותו של גהל מוכר הרעיון של יצירת המדרחוב הראשון בעולם, מרחב עירוני מרכזי נטול תנועת כלי-רכב ממונעים. הרעיון, אשר בתחילה התקבל בתמיהה, התגלה כמוצלח ומאז אומץ בערים רבות ברחבי העולם.
העיר הראשונה שיישמה רעיון זה הייתה קופנהגן בשנת 1962, ברחוב הקניות הראשי שלה סטרוגט, שהוא גם המדרחוב הארוך באירופה.
ז'אנר מוזיקלי
סגן-משנה
רס&quot;נ
סגן-אלוף
זהב&quot;י
זהב"י (ראשי תיבות של זכויות המשפחות ברוכות הילדים) היא תנועה חברתית שהוקמה בשנת 1972 על ידי העובד הסוציאלי אברהם דנינו ופרופסור אליעזר יפה, שגדלו במשפחות מרובות ילדים, וכן על ידי ד"ר יוג'ין וינר. מטרת התנועה הייתה להעלות את מעמד המשפחות מרובות הילדים ולקדם יוזמות חקיקה לטובת משפחות אלו, באמצעות מגעים ושדלנות בקרב המפלגות השונות בכנסת.
לתנועה היו עשרות סניפים ברחבי הארץ, אולם רק מפלגת תמ"י אימצה את מצעה בשנות השמונים; עם זאת, היא נכשלה בהעברת חוקים לטובת הנושא בכנסת.
פעילות התנועה דעכה עם מותו של דנינו בשנת 1986.
כיום מקיים ארגון בשם זה, שנוסד ב-1984, פעילות המתמקדת בייעוץ והדרכה למשפחות מרובות ילדים בתחומי החינוך, תרבות ופנאי, כלכלת הבית, וכן קידום פעולות עזרה עצמית והדדית בקהילת משפחות אלו בכל יישוב.
ספור טוקיו
סיפור לואיזיאנה
סיפור לואיזיאנה (באנגלית: Louisiana Story) הוא סרט אמריקאי בשחור לבן שאורכו 78 דקות, לעיתים תכופות רואים בו בטעות סרט תיעודי. הוא נכתב בידי פראנסס ה. פלאהרטי ובעלה רוברט ג. פלאהרטי. הסיפור דן בהרפתקאותיו של ילד ממוצא קיג'ון ודביבון המחמד שלו, שחיים באורח אידילי בשחקם במוצא הנהר של לואיזיאנה.
עלילת המשנה העיקרית עוסקת באביו הקשיש המתיר לחברת נפט לקדוח נפט בלשון הים בכניסה לביתם. בצילום מרשים בסרט ניתן לראות בזעיר אנפין מתקן לקידוח נפט מורכב על הסכר הדקיק. למרות שישנו רגע של משבר כשמתקן אחר גורם כמעט לאסון, הבעיה נפתרת והסכר והמתקן והקודחים הידידותיים עוזבים במהרה, מותירים מאחוריהם סביבה נקיה באופן לא רגיל ומשפחת קיג'ון עשירה. הסרט מומן למעשה בידי חברת נפט גדולה.
היבט אחר משמעותי של העלילה הוא הימצאותו של תמסח ענק באזור, שמאמינים שהוא טרף את הדביבון והוא ניצוד כנקמה.