תֶתרי גיאורגי (בגאורגית: თეთრი გიორგი, בתרגום לעברית: גיאורגי הלבן), כונה גם "צמינדה גאורגי" (წმინდა გიორგი, בתרגום לעברית: גיאורגי הקדוש), הוא אחד משמותיו של גיאורגי הקדוש, הקדוש הפטרון של גאורגיה,
בהרי מערב גאורגיה. הרבה אתנוגרפים מציינים כי השם הגיע בירושה מתתרי גיאורגי,
הלוחם המיתולוגי מהמיתולוגיה הגאורגית. יום גיאורגי הלבן הוא ב-14 באוגוסט, בליל ירח מלא היו מגיעים מכארתלי-קאחתי ומטוש-פשבי-חבסורתי.
תתרי גיאורגי היה דמות מרכזית בסמל גאורגיה בשנים 1918–1921, 1990-2004, ומשנת 2004.
תתרי גיאורגי (פוליטיקה)
תֶתרי גיאורגי (בגאורגית: თეთრი გიორგი) הוא שמו של ארגון לאומי פוליטי שנוסד על ידי גולים גאורגים בשנת 1924 ואשר נקרא על שמו של תתרי גיאורגי - סמל גאורגיה.
המייסדים והמנהיגים העיקריים של הארגון היו מיכאיל צרתלי, לאו קרסלידזה, שלווה מגלקלידזה, אלכסנדר מנוולישווילי, גריגול רוביכדזה, ויקטור נוזדזה, קליסטרטה סליה ונציגים מפורסמים אחרים של הגולים הפוליטיים הגאורגים. אחת ממטרותיו העיקריות של הארגון הייתה שחרור גאורגיה מעול הכיבוש הסובייטי. במהלך מלחמת העולם השנייה שיתף הארגון פעולה עם הוורמאכט.
בשנת 1926 נוסדה קבוצת המחתרת הראשונה בטביליסי. באוגוסט 1937 עצר הק.ג.ב. את מנהיג הקבוצה, אגוון גבלדזה (1900-1937), וכן את יתר החברים.
תתרי גיאורגי (מיתולוגיה)
תֶתרי גיאורגי (בגאורגית: თეთრი გიორგი, בתרגום לעברית: גיאורגי הלבן), כונה גם "צמינדה גאורגי" (წმინდა გიორგი, בתרגום לעברית: גיאורגי הקדוש), הוא לוחם מיתולוגי מזוהה בצורות שונות כאל הירח מהמיתולוגיה הגאורגית, וכמקבילה לקופלה אל הסערה או האל השולט במזג האוויר. הוא נערץ בתחילה בקאחתי שבמזרח גאורגיה.
בעידן הנוצרי עבר המיתוס של תתרי גאורגי מהפך והוא זוהה עם גיאורגי הקדוש. האגדה על מות הקדושים של גיאורגי הקדוש. על פי אגדה זו, גיאורגי הקדוש חילק את גופתו ל-360 חלקים ומקדשים נבנו במקומות בהם פוזרו. הרשומות הגאורגיות ומקורות היסטוריים נוספים תיעוד של ייצוגם של חיות הקורבן שנראות כאילו הולכות מרצונן למקדשים המוקדשים לגיאורגי הקדוש לשחיטה.
תתרי גיאורגי
ברונזות בנין
ברונזות בנין (באנגלית: Benin Bronzes) הם אוסף של כ-1,000 לוחות פליז שהובאו בשנת 1897 במהלך מסע עונשין של צבא בריטניה מארמון המלוכה של ממלכת בנין. 200 מאותם לוחות הוענקו על ידי משרד החוץ הבריטי למוזיאון הבריטי בלונדון, ויתרת הלוחות חולקה בין מספר אוספים.
תיאור הלוחות והשפעה תרבותית.
הבאת הברונזות לבריטניה הביאה לשינוי בתפיסה האירופאית ובהתייחסות האירופאית לאמנות אפריקאית, לשינוי ההשקפה כי מדובר באמנות פרימיטיבית נחותה, ולהערכה של הייחוד האמנותי של היצירות. בשל הטכניקה הנדרשת ליצירת לוחות מורכבים אלה, גברה ההערכה גם לגבי שיטות העבודה האפריקאיות השבטיות.
הלוחות נוצקו, ככל הנראה, במהלך המאה ה-13 (אף שמיעוטם נוצק ככל הנראה במהלך המאה ה-16).
הלוחות מציגים סצנות הכוללות בעלי חיים, דגים ובני אדם, וכן סצנות המתארות את חצר בית המלוכה. הלוחות נוצקו בזוגות (מבחינה ההתרחשויות והסצנות המתוארות בהם) אף שכל לוח נוצר בנפרד, וככל הנראה נועדו לתלייה על קירות ועמודי הארמון.
בשנות ה-50 וה-70 של המאה ה-20 רכשה ניגריה 50 לוחות מהמוזיאון הבריטי, ובמקביל החלה במסע של לחץ ציבורי במטרה להביא להשבת הלוחות לאפריקה, בדומה למאבק הציבורי בעניין שיש אלגין.
קו אונידין
קו אונידין (אנגלית: The Onedin Line) הייתה סדרת טלוויזיה של רשת השידור BBC. יוצר הסדרה היה הסופר והתסריטאי האנגלי סיריל אברהם, שגם כתב את התסריט ל-22 מפרקי הסדרה וכן חמישה ספרים שהתבססו עליה. הקרנת הסדרה החלה ב-15 באוקטובר 1971 והיא הסתיימה ב-26 באוקטובר 1980, כשנה לאחר מותו של אברהם. סך הכל כללה הסדרה 91 פרקים.
הסדרה תיארה את הסיפור הדרמטי של עלייתו, נפילתו ושוב עלייתו של איש צעיר ועני אך מוכשר ושאפתן, שהפך מימאי חסר פרוטה לבעל חברת ספנות גדולה בליברפול במחצית השנייה של המאה ה-19. זאת, למרות אין ספור מכשולים העומדים בדרכו הן במשפחתו הן מחוצה לה.
השחקנים בתפקידים הראשיים היו פיטר גילמור בתפקיד ג'יימס אונידין, אן סטליבראס בתפקיד בתו הלא אטרקטיבית של בעל הספינה אן ובסטר ומיכאל בילינגטון בתפקיד מלח צעיר בשם דניאל פוגרטי.
מוזיקת הנושא המפורסמת של הסדרה על רקע תמונות של ג'יימס אונידין בספינתו נלקחה מיצירה קלאסית ידועה בשם "ספרטקוס" של המלחין אראם חאצ'טוריאן.
שלמה גיורא שוהם
שלמה גיורא שוהם (נולד ב-14 באפריל 1929 - ד' בניסן ה'תרפ"ט) הוא קרימינולוג ישראלי, הוגה דעות בין-תחומי, שחשיבתו מושפעת מהפילוסופים והסופרים של תורת האקזיסטנציאליזם, חתן פרס ישראל לשנת תשס"ג (2003) ופרס א.מ.ת לשנת 2007.
ביוגרפיה.
שוהם נולד בשנת 1929 בליטא. ב-1935 עלה לארץ ישראל עם הוריו. גדל בפתח תקווה. בגיל 14 התגייס ל"הגנה" ולאחר מכן למשטרת היישובים. ב-1947 קיבל תעודת בגרות מאוניברסיטת לונדון. השתתף במלחמת העצמאות בקרב על גוש עציון ונפל בשבי הירדנים.
ב-1950 החל ללמוד משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים, וקיבל תואר שני ב-1953. לאחר מכן היה עוזר פרקליט מחוז ירושלים ועוזר היועץ המשפטי לממשלה חיים כהן. בשנים 1958–1959 היה עמית מחקר במכון לקרימנולוגיה באוניברסיטת קיימברידג' באנגליה. בשנת 1960 השלים את הדוקטורט בפקולטה למשפטים ובמכון לקרימנולוגיה באוניברסיטה העברית. באותה שנה ייסד את המכון לקרימינולוגיה באוניברסיטת בר-אילן. חקר את העבריינות, הסטייה והטיפול בהן. ב-1961 מונה למרצה בכיר באוניברסיטה זו. ב-1965 קיבל מינוי פרופסור חבר באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטת בר-אילן.
בשנים 1968–1969 היה פרופסור אורח באוניברסיטת פנסילבניה בפילדלפיה שבארצות הברית. ב-1969 הקים את המחלקה לקרימינולוגיה ולמשפט פלילי באוניברסיטת תל אביב ומ-1970 הוא פרופסור מן המניין באוניברסיטה זו. הצטרף לסגל הפקולטה למשפטים של אוניברסיטת תל אביב, שם הוא מכהן עד היום. בנוסף, הוא מרצה במכללה האקדמית צפת.
במלחמת יום הכיפורים נהרג בנו בכורו, , והוא הוסיף את שם בנו לשמו והדבר חולל מפנה בהשקפת עולמו ושינה את גישתו המחקרית, שהפכה להיות אינטרדיסציפלינרית, הטומנת בחובה אינטראקציה בין המדעים השונים (מדעי החברה, מדעי הרוח וביולוגיה) ומסנתזת אותם לכדי תורה הוליסטית.
ב-1977 הוענק לו פרס סלין גליק מהאגודה האמריקאית לקרימינולוגיה. ב-1975 זכה בפרס הציטוט הנשיאותי וב-1981 קיבל אות הוקרה מראש ממשלת צרפת,
ספרו המפורסם ביותר הוא "אות קין" שפורסם בתחילת שנות השבעים ותורגם לשפות רבות, ובו הוא שוטח את תורת הסטיגמה שלו בתחום הפשיעה והסטייה החברתית. בספרו " אנטישמיות : ואלהאלה, גלגלתא ואושוויץ" הסביר את המפלגה הנאצית ואת השואה מנקודת מבט קרימינולוגית.
מפעלו האקדמי הושפע מפילוסופים וסופרים כמו מרטין בובר, אלבר קאמי וז'אן-פול סארטר, והוא כולל מוטיבים רבים ממיתולוגיות עמי העולם.
תורתו היא פיתוחה של תורת מורו יוהאן ת'ורסטן סלין בדבר יחסי הגומלין בין פשיעה לתרבות. חקר את הפשיעה בישראל, על רקע היות המדינה ארץ הגירה שבה מתקיימות התנגשויות בין תרבויות שונות. פרופסור שוהם פועל ביחד עם בתי החולים ורשויות עירוניות בדרכי הטיפול והשיקום של סוטים וחולי נפש, ומסייע בידי המשטרה, שירות הביטחון ובתי הסוהר בשיקום עבריינים.
בין השנים 1989 עד 1990 היה פרופסור אורח באוניברסיטת הסורבון שבפריז. ב-1990 קיבל פרס מהחברה הבינלאומית לרפואה משפטית. בין השנים 1991 ל-1992 היה פרופסור אורח באוניברסיטת אוקספורד. בשנת 2001 נהיה פרופסור אמריטוס באוניברסיטת תל אביב, אך הוא ממשיך במחקריו ובפעילויותיו גם כיום. בשנת 2013 קיבל את אות יקיר עורכי הדין. בשנת 2014 קיבל את אות "איש השנה" מטעם הלשכה הגדולה ירושלים.
כיהן בוועדות ציבוריות רבות: חבר ועדת חיים כהן לדרכי ענישה, ראש ועדת שוהם לסיווג בתי הסוהר, נציג ישראל לוועדה החברתית במועצת אירופה וחבר הוועדה המדעית של האגודה הבינלאומית לקרימינולוגיה. הוא הרצה בכעשרים ארצות. הרצה וחקר בין השאר באוניברסיטאות הרווארד, אוהיו, אולבאני וראטגרס.
שוהם כתב וערך כשבעים ספרים, ובנוסף לכך כתב מאות מאמרים שהופיעו בכתבי עת אקדמיים. תחומי כתיבתו מגוונים וכוללים פילוסופיה, פסיכולוגיה, קרימינולוגיה, סוציולוגיה, משפטים, דת, היסטוריה, קבלה ופוליטיקה. כתב גם מחזה ורומן.
משפחתו.
פרופ' שוהם היה נשוי לרות לבית לוריא עד למותה ב-2020. לזוג בת, יעל, בן, בועז, וארבע נכדות. בנם בכורם, גיורא, נפל במלחמת יום הכיפורים, נעמי שמר שהייתה ידידת המשפחה כתבה לזכרו את השיר בכל שנה בסתיו גיורא.
משנתו.
בסוף שנות השבעים פיתח יחד עם פרופסור יהודה פריד את שיטת הטיפול האקזיסטנציאליסטית "התרפיה הפרומיתאית" לשיקומם של המכורים לסמים, שיושמה בהצלחה במוסדות רבים וכן בבית הסוהר חרמון, שיטת הטיפול שלו מבוססת על תאוריית יחסי אובייקט של רונלד פיירברן, הפילוסופיה האקזיסטנציאליסטית והפילוסופיה הדיאולוגית של מרטין בובר. הוא מקיים עד היום קבוצות לטיפול בהתמכרויות.
MIM-104
MIM-23
פותי
פּוֹתי (בגאורגית: ფოთი, במגרלית: ფუთი, פּוּתי, בלאזית: ფაში, פּאשי, בעבר נקראה על ידי הטורקים פאש - Faş) היא אחת משלוש ערי הנמל של גאורגיה, לחופיו המזרחיים של הים השחור. היא שוכנת במחוז סמגרלו וסוואנתי עילית במערב גאורגיה. ואוכלוסייתה מונה 41,465 תושבים.