הביקורת והזעם של אוהדי הנבחרת פגעו וזעזעו את קאריסו, שבמרוצת השנים הבאות סירב למספר זימונים על ידי מאמניה הבאים של הנבחרת להגיע ולייצג אותה. הוא שב לייצג את ארגנטינה ב-1964, בטורניר "גביע האומות". הטורניר נערך בברזיל לכבוד חמישים שנים להיווסדה של קונפדרציית הכדורגל הברזילאית, והשתתפו בו, מלבד ארגנטינה, גם , שזכתה שנתיים אחר כך במונדיאל 1966, שסיימה שלישית באותו המונדיאל, והמארחת ואלופת העולם המכהנת ממונדיאל 1962, עם כוכבה הגדול פלה. קאריסו הפגין יכולת מצוינת במהלך הטורניר. הוא שמר על רשת נקייה בניצחון 0–2 על פורטוגל, היה מכוכבי הניצחון המרשים 0–3 על היריבה הגדולה והמארחת ברזיל כשהציל פנדל מרגליו של ז'רסון, והשלים טורניר נטול ספיגות בניצחון 0–1 על אנגליה. ארגנטינה זכתה בתואר הבינלאומי עם מאזן מושלם של שלושה ניצחונות ואפס שערי חובה.
בסך הכול בעשר שנות קריירה בינלאומית ערך קאריסו עשרים הופעות בלבד.
נפטר ב-20 במרץ 2020.
הרידב&quot;ז
מרכז החלל טנגשימה
מרכז החלל טנגשימה (ביפנית: 種子島宇宙センタ) הוא מרכז שיגור ופיתוח הנמצא באי טנגשימה במחוז קגושימה שביפן. המרכז הוא אתר השיגור הגדול ביותר ביפן. המרכז הוקם בשנת 1969 לאחר הקמת הסוכנות פיתוח החלל הלאומית של יפן (NASDA). כיום המרכז מנוהל בידי JAXA.
היסטוריה.
המתקנים באתר כוללים מתחם טילים, אתר שיגור לטילים גדולים, בדיקות לרכבי חלל ובניינים להרכבה. בעזרת שימוש במתקנים, סדרת מבצעים מבוצעים המבצעים בדיקות תחזוקה, בחינות אחרונות של לוויינים, הטענת לוויינים על רכבי שיגור, שיגורים ומעקב רכבי שיגור אחרי המראתם. מרכז החלל טנגשימה משחק תפקיד מכריע לשיגור לוויינים בין פעילויות פיתוח החלל של יפן, מכיוון שהרבה מבצעים ושיגורים מתבצעים מהאתר.
שיגורים עם מערכת השיגור H-II A.
H-II A היא מערכת שיגור המתופעלת על ידי החברה Mitsubishi Heavy Industries בשביל הסוכנות היפנית לחקר החלל.
בפברואר 2005, שוגר טיל ממערכת השיגור שכלל לוויין רב שימושי שמטרותיו הן ניווט ותצפית מזג אוויר למסלול. במרץ של אותה השנה, שוגרה חללית של הפרויקט שנשאה לוויין דו שימושי המשמש לניווט וחיזוי מזג אוויר. בנוסף, בפברואר 2006 שוגר לוויין גאוסטציונרי שמשמש כלוויין גיבוי ללוויין מזג אוויר אחר וסיוע במעקב אחרי השמיים הצפופים באזור האוקיינוס השקט.
מבנה.
מרכז החלל טנגשימה הוא מרכז השיגור הגדול ביותר ביפן ושטחו כ-9.7 מיליון מטרים רבועים. במרכז ישנם מבנים, יחידות, ומגדלים רבים והם:
רוג'ר הודג'סון
צ'ארלס רוג'ר פומפרט הודג'סון (באנגלית: Charles Roger Pomfret Hodgson; נולד ב-21 במרץ 1950, פורטסמות', אנגליה, הממלכה המאוחדת) הוא זמר, נגן ופזמונאי בריטי שנודע כאחד המייסדים והסולנים של להקת הרוק המתקדם סופרטרמפ. הודג'סון כתב ושר ברבים מלהיטי הלהקה ובכללם: "Breakfast in America", "The Logical Song", ו-"It's Raining Again". ב-1983, לאחר פרישתו מהלהקה המשיך הודג'סון בקריירה עצמאית.
ביוגרפיה.
רוג'ר הודג'סון נולד בפורטסמות', אנגליה ב-21 במרץ 1950 לצ'ארלס וג'יל הודג'סון. בגיל צעיר עברה משפחתו לעיר אוקספורד, שם גדל ולמד שירה ונגינה.
הודג'סון למד בפנימייה הקתולית שבוודקוט. הוא היה התלמיד הראשון בפנימייה שלמד לנגן על גיטרה חשמלית. את הגיטרה הראשונה שלו קיבל הודג'סון בגיל 12 מאביו כמתנת הפרידה, כאשר הוריו התגרשו. הודג'סון לקח את הגיטרה לפנימייה, שם לימד אותו המורה שלו שלושה אקורדים. הוא החל להלחין מוזיקה ולכתוב תמלילים. כעבור שנה, כשהיה בן 13, הופיע לראשונה בקונצרט בבית ספרו עם תשעה שירים מקוריים משלו.
ב-7 במרץ 1979, נישא הודג'סון לקארונה. בשנת 1980 נולדה בתו הבכורה - היידי, וב-1982 נולד בנו אנדרו.
במאי 2012 קיבל הודג'סון תואר אביר ממסדר האמנויות והספרות של משרד התרבות הצרפתי.
ראשית הקריירה ולהקת סופרטרמפ.
הלהקה הראשונה של הודג'סון בבית הספר הורכבה ממנו (בתור גיטריסט) ומחברו רוי הובי (בתור מתופף). הם זכו לכינוי "H-Bombs", כלומר פצצות מימן, בגלל שמות משפחתם.
בגיל 19, ערך הודג'סון את הופעת הבכורה שלו באולפן הקלטות כגיטריסט יחד עם להקת "אנשים כמונו", אליה הצטרף זמן קצר לאחר שעזב את הפנימייה.
לאחר שלהקה זו התפרקה הצטרף הודג'סון הצטרף לחברה "איילנד רקורדס" כנגן אולפן ועבד עם אמנים שונים, ביניהם אלטון ג'ון ונייג'ל אולסון.
"סופרטרמפ".
בשנת 1969 פנה המיליונר ההולנדי סטנלי אוגוסט מיסגיס לריצ'רד "ריק" דייוויס, מוזיקאי, זמר ויוצר בריטי שהיה חבר בלהקה "הג'וינט", והציע לו להקים להקה במימונו. דייוויס ש"קפץ" על ההזדמנות פרסם מודעת דרושים במגזין המוזיקה האנגלי "Melody Maker".
הראשון שהשיב למודעה היה רוג'ר הודג'סון, וכך הפך לשותפו העיקרי של דייוויס במטלות השירה והכתיבה. מלבד הודג'סון, גויסו גם הגיטריסט ריצ'רד פאלמר והמתופף בוב סייבנברג.
תחילה נקראה הלהקה "DADDY", אך זמן קצר לאחר היווסדה, שונה שמה ל"סופרטרמפ".ב-1970 פרסמה הלהקה את אלבומה הראשון. בהמשך זכתה הלהקה להצלחה גם בארצות הברית וב-1977 עברו חברי הלהקה להתגורר בלוס אנג'לס.
ב-1979 זכתה סופרטרמפ להצלחתה המסחרית הגדולה ביותר, כשפרסמה את האלבום "Breakfast in America" אשר נמכר ב-20 מיליון עותקים. מתוך האלבום, בלט השיר "The Logical Song" אשר כתב ושר הודג'סון וזכה להצלחה רבה במצעדים.
במצעד הלועזי השנתי-1979 של רשת ג' בישראל נבחר השיר לשיר השנה ולהקת סופרטרמפ ללהקת השנה.
בשנת 1980, הודג'סון זכה בפרס איבור נובלו מהאקדמיה הבריטית של מלחינים וכותבים, עבור "The Logical Song".
ב-1981 עזב הודג'סון את לוס אנג'לס ועבר להתגורר בצפון קליפורניה. הוא בנה שם אולפן ביתי והחל להקליט הקלטות סולו. אך הריחוק מחברי הלהקה הוביל לחיכוכים עימם ובשנת 1983 פרש מלהקת סופרטרמפ.
קריירה עצמאית.
הודג'סון הקליט שלושה אלבומי מוזיקה באולפן ההקלטות הביתי שלו, ומהם "In the Eye of the Storm" זכה להצלחה מסחרית. שיר זה שוחרר בשנת 1984, ונמכרו למעלה מ-2 מיליון עותקים שלו.
בשנת 1987, שבר הודג'סון את שני המפרקים בידיו, לאחר שנפל מעליית הגג בביתו, מה שמנע ממנו להמשיך בכתיבה, בנגינה ובהקלטות. לאחר זמן קצר, החליט לקחת הפסקה ארוכה מהופעות, על מנת לבלות יותר זמן עם משפחתו. ב-1990 הוא דחה פנייה מלהקת יס להצטרף אליה כסולן. רק לאחר הפסקה של כעשור, חזר הודג'סון לערוך הופעות פומביות.
ב-2001 חידש הודג'סון את מסע הופעותיו הפומביות. הוא הופיע ביחד עם רינגו סטאר ולהקתו ושיתף פעולה עם טרבור רבין. ב-2005 הופיע בלונדון לאחר יותר מ-20 שנים בהם לא הופיע בבריטניה.
סיבוב ההופעות האחרון שלו עד כה, נערך כעת (2016) במדינות גרמניה, ספרד, הולנד, בלגיה, פורטוגל, הממלכה המאוחדת וצרפת.
דיסקוגרפיה.
הודג'סון הוציא מספר רב מאוד של שירים, אך רובם מרוכזים באחד מהאלבומים שלו, או של הלהקה "סופרטרמפ". להלן אלבומיו:
אליהו קלצקי
אליהו קלאצקי
זאב מקסיקני
זאב מקסיקני (שם מדעי: Canis lupus baileyi) הידוע בכינויו "לובו", הוא תת-מין של זאב אפור, הקטן ביותר מבין זני הזאבים האפורים של אמריקה הצפונית. הזאב המקסיקני הוא מין טורף ממשפחת הכלביים ששכן בעבר בעיקר בצפון מקסיקו ובדרום-מערב ארצות הברית: דרום-מזרח אריזונה, בדרום ניו מקסיקו ובמערב טקסס.
תיאור כללי.
הזאב המקסיקני הוא תת-המין הקטן ביותר, הנדיר ביותר והברור יותר מבחינה גנטית של זאבים אפורים באמריקה הצפונית. משקלם של הזאבים המקסיקניים הוא בדרך כלל בין 23–41 ק"ג וגובהם מהקרקע עד כתפיהם הוא 65–80 סנטימטרים, ואורכו 170 סנטימטרים (כולל הזנב). צבע פרוותו של הזאב המקסיקני הוא אפור, שחור וגוון של חלודה. תוחלת חייו בשבי היא 15 שנים. לזאבים אלו יש חוש ריח מצוין ומחודד מאוד, שמיעה מצוינת וחזון רגיש מאין כמותו- כלומר הם צופים סכנות מראש, יודעים להתמקם במקומות הנכונים ויודעים להיות במקום הנכון בזמן הנכון. הם אינטליגנטיים מאוד וחיים בדרך כלל בלהקות.
טקסונומיה ואבולוציה.
התיעוד והתיאור הראשון של תת-המין היה בשנת 1929 על ידי אדוארד נלסון (Edward William Nelson; 1934-1855) ואדוארד גולדמן (Edward Alphonso Goldman; 1946-1873). הם זיהו את הגולגולת הקטנה והצרה, ואת פרוותו הכהה של הזאב המקסיקני. ממחקרים גנטיים עולה כי הזאב המקסיקני הוא הבסיס הגנטי הברור של זאבים אפורים בצפון אמריקה.
הכלאה עם זאבים והזאב האדום.
בניגוד לזאבים מזרחיים וזאבים אדמוניים, לעיתים נדירות הזדווג מין הזאב המקסיקני עם זאבי ערבות בטבע. הכלאה ישירות בין זאבי ערבות וזאבים מקסיקניים לא נצפו במפורש. עם זאת, במחקר שניתח את ה-DNA של זאבי הערבות לעומת הזאבים האדמוניים ההיסטוריים והזאבים המקסיקניים מטקסס, כמה סימנים גנטיים של זאבי ערבות נמצאו בדגימות של כמה מהזאבים האדמוניים, פרט לאחד. מחקר זה הראה כי הזאב המקסיקני פחות נוטה להיכלא עם זאבי ערבות לעומת הזאב האדמוני, אך עדיין לעיתים נדירות נעשו הכלאות כאלה.
חיים בלהקה.