קאקא או נסטור דרומי (שם מדעי: "Nestor meridionalis") הוא מין של תוכי מהסוג נסטור, האנדמי ליערות של ניו זילנד. הוא קרוב משפחתו של הקיאה או הנסטור ההררי ("Nestor notabilis"), החי מעט צפונה ממנו. תוכי זה מצוי בסכנה הכחדה בטבע.
מאפיינים.
הנסטור הוא תוכי בינוני שאורכו עד 45 ס"מ ומשקלו עד 500 גרם. לנסטור דו-צורתיות זוויגית והזכרים גדולים יותר מהנקבות אך דומים להן בצבעם האפור עם כתמים אדמוניים על הרגלים, הכנפיים והראש, יחד עם כתם כתום על הלחיים והמקור. הם ניזונים בעיקר מזרעים ומצמחייה שונה, לרבות עשב, פרחים, פירות קטנים וחרקים. הם גם יכרסמו קליפות עצים כדי להגיע לחיפושיות הנמצאות בתוך הגזע.
התוכי חי ביערות ממוזגים ברחבי שני האיים וכן באי קפיטי , האי קודפיש והאי ברייר הקטן .
תוכים אלה נמצאים בסכנת הכחדה, בעיקר עקב יונקים טורפים שלא היו קיימים בניו זילנד והובאו אליה על ידי האדם: בעיקר חולדות, פוסומים וחמוסים, אשר טורפים הן פרטים בוגרים והן צעירים. בנוסף תוכים אלה נפגעים מתחרות עם צרעות פולשות ועם כנימות מגן על צוף של עצים.
קאקא (תוכי)
פרנסואה-לואי קאילר
פרנסואה-לואי קאילר (1796-1852) היה יצרן השוקולד השווייצרי הראשון, ומייסד חברת השוקולד קאילר.
המפגש הראשון של קאילר עם שוקולד היה ביריד מקומי כאשר טעם שוקולד איטלקי. לאחר המפגש הראשוני עבר קאילר לטורינו ולמד את אומנות הכנת השוקולד. כאשר חזר לשווייץ, יסד את מפעל השוקולד הראשון בשווייץ בעיירה קורסייה שליד ווה בשנת 1819. ב 1825 פתח מפעל שוקולד שני, שנמכר מאוחר יותר לבנו ג'וליאן וחתנו דניאל פטר. מאז 1899 נמצא המפעל הראשי בעיירה ברוק שבאזור גרוייר, בשווייץ.
המצאתו הגדולה הייתה פיתוח של שוקולד חלק שהיה ניתן לצוק לתבניות. המצאה זו הייתה סנסציה עולמית.
בשנת 1875 עלה במוחו של דניאל-פטר הרעיון להוסיף לשוקולד את תמצית החלב של שכנו אנרי נסטלה ובכך המציא את שוקולד החלב. משפחת קאילר ופטר חברו בסופו של דבר למיזם של קרל-אמדה קוהלר (ממציא שוקולד האגוזים) על מנת להקים חברה משותפת.
בשנת 1929, נסגר מעגל כאשר נסטלה, שהפכה לחברת ענק, רכשה את החברה המשותפת.
אמודאי (עוף)
אנה הדוויג בול
אנה הדוויג בול (בלעז: Anna Hedvig Büll, במקור: Anna Hedwig Buhl; 4 בפברואר [לפי לוח השנה היוליאני: 23 בינואר] 1887 — 3 באוקטובר 1981) הייתה מסיונרית אסטונית (ממוצא גרמני-בלטי) שסייעה להצלת חייהם של כמה אלפי ילדים יתומים ארמנים, בתקופת רצח העם הארמני.
ביוגרפיה.
בול נולדה למשפחה נוצרית-לותרנית בשנת 1887 בהאפסלו, אסטוניה. בעיירת נופש זו, ניהל אביה אתר מרפא בבוץ שהיה בבעלותו. היא הייתה הילדה השישית מבין שמונה אחים ואחיות. בול למדה בבית ספר ציבורי באסטוניה עד גיל 15, לאחר מכן היא נשלחה לשם השלמת לימודיה לעיר סנט-פטרסבורג, שם למדה במשך שלוש שנים בבית ספר גרמני-פרוטסנטי. במהלך ביקורה בבית המשפחה בשנת 1903, אשר היה בעיירת הולדתה, היא קיבלה השראה מהרצאה שניתנה על ידי אוונגליסט ידוע בשם יוהאן קארגל. דבר זה השפיע על החלטתה להקדיש את חייה למאמץ הסיוע ההומניטרי.
לאחר שהשלימה את לימודי התואר הראשון בשנת 1903, בול בילתה את עיקר זמנה בבית המסיון "Malche", אשר בעיירה הגרמנית "Bad Freienwalde (Oder)". שם היא למדה על גורל הארמנים תחת האימפריה העות'מאנית. חדורת מטרה לסייע לבני העם הארמני, היא סיימה את לימודיה בבית הספר האוונגליסטי. במהרה היא הוזמנה לשרת בתחנת מסיון ארמנית במארש. עם זאת, בשל גילה הצעיר וחוסר ניסיונה היא נאלצה תחילה לעבור התנדבות עם נשים וילדים בכפרים גרמניים ולאחר מספר חודשים להתנסות בסיוע לאביונים בסנט-פטרסבורג.
בשנת 1909, ניסתה שוב בול לסייע לארמנים, אך ניסיון זה נקטע באבו בשל התפשטות הידיעה אודות הטבח בנפת אדנה שבקיליקיה (כיום חלק מטורקיה). משלא צלח הדבר בידה, המשיכה בול לסמינר הוראה מסיונרי. בסופו של דבר, לאחר שהוסמכה לחינוך, עברה בול לקיליקיה. באזור זה היא עבדה כמורה בבית יתומים ארמני במארש, בין השנים 1911-1916. בשנת 1915, הייתה בול עדה למעשה הטבח בקיליקיה ופעלה להצלת חייהם של כמעט אלפיים ילדים ארמנים ונשים ארמניות. בתקופה זו הוכרה העיר מארש כ"עיר היתומים". בול נקראה לחזור מהעיר מארש בשנת 1916 ונדרשה לעזוב.
בשנת 1921, נשלחה בול לחלב שבסוריה על ידי ארגון "סיוע נוצרי לאלפו" (בלעז: "Chrétienne en Orient to Aleppo") שהוקם זה מכבר, שם הקימה מחנה פליטים לניצולי רצח העם הארמני. בנוסף לכך, היא קידמה סיוע רפואי לחולי דבר, הייתה שותפה לבניית שני בתי חולים, ארגנה סדנאות אריגה וגינון, לימדה שיעורי ארמנית וכן עסקה ביוזמות נוספות שנועדו לשפר את חייהם ואיכות חייהם של הפליטים.
בשנת 1951, בעת שהחלו הפליטים לבקש מקלט בארמניה הסובייטית, בול לא קיבלה אשרה מטעם רשויות ברית המועצות. בהמשך אותה השנה היא חזרה לאירופה. היא נפטרה במוסד סיעודי למסיונרים ב-3 באוקטובר 1981, בפאתי העיר היידלברג שבגרמניה.
לאורך 40 שנים מחייה היא השקיעה את מירב מאמציה לשיפור מצבם החברתי של הפליטים הארמנים. ב-29 באפריל 1989, הוקם לוח זיכרון בבית הולדתה שברחוב קולי 5, אשר הוקדש לה על ידי האיגוד לתרבות ארמניה-אסטוניה. בארמניה הוקמה לזכרה אנדרטה, אשר הוצבה בחלל המוזיאון לרצח העם הארמני בירוואן. בפי הפליטים הארמנים, נודעה לעיתים בכינוי "אמא של הארמנים".
חייה של בול, כמו חייהן של עוד ארבע פעילות הומניטריות אירופאיות, שהיו עדות לזוועות רצח העם הארמני, מסופרים בסרט "מפת הגאולה" (באנגלית: "Map of Salvation"), שיצא ב-2015.
צ'יקה ומפירו
צ'יקה ומפירו (בספרדית: Chica Vampiro, בתרגום חופשי: "נערה ערפדית") היא טלנובלה קולומביאנית משנת 2013. הטלנובלה עוסקת במערכת יחסים בין אדם לערפד ועל מכשולים בדרך לאהבה נצחית.
הסדרה שודרה במקור במשך עונה אחת בת 120 פרקים. בישראל משודרת הסדרה בערוץ זום, תוך פיצול לשתי עונות בנות 60 פרקים.
עלילה.
דייזי אובריאן היא נערה רגילה שאוהבת לבלות עם חבריה וחולמת להיות זמרת מפורסמת. רגע לפני מסיבת יום הולדתה ה-16, בדרך לפגישה עם אהוב ליבה, מקס, היא מעורבת בתאונת דרכים קשה. כדי להציל אותה, הוריה הערפדים נושכים אותה והופכים אותה לנערה ערפדית, ומאותו רגע חייה משתנים מקצה לקצה. כשהיא מנסה להסתגל לאורח החיים החדש שלה, מסתבכת עוד יותר מערכת היחסים שלה עם מקס, שלא שותף לסוד הערפדים. ללא ידיעתו של מקס, לחייה של דייזי נכנס מירקו, כוכב רוק ערפדי שמתאהב בה מהרגע הראשון ונחוש לא פחות לזכות בליבה.
בפרק 60 (האחרון בעונה הראשונה לפי פיצול הפרקים בישראל) מתרחשות כמה תפניות בעלילה: יחסיהם של דייזי ומקס מתחזקים, מירקו מגלה כי אהבתו האמיתית היא לוסיה ולא דייזי. בפרק האחרון דייזי מספרת למקס שהיא ערפדית, מקס מציע לה נישואים ומבקש ממנה לנשוך אותו.
יוסף אזובי
יוסף האזובי
זאב הודי
זאב הודי (שם מדעי: "Canis lupus pallipes") הוא תת-מין של זאב מצוי מהסוג כלב. הוא דומה מאוד לתת-המינים הקרובים אליו זאב ערבי ("Canis lupus arabs") וזאב טיבטי ("Canis lupus chanco") וכן לזאב ההימלאיה ("Canis lupus chanco"). זאבים אלה חיים בדרום אסיה, בעיקר בהודו ובמזרח התיכון, כולל בישראל, בה הוא נפוץ בעיקר ברמת הגולן - שם הוא מזיק גדול למגדלי פרות וכבשים, וכן במרכז, בירושלים וביהודה ושומרון.
מאפיינים.
זאבים אסייתים אלה קטנים יותר מהזאב האירופי ("Canis lupus lupus"), דקים יותר ממנו ופרוותם בהירה וזהובה עם מעט שערות. לעיתים הפרווה גם מעט אדמונית עם שערות לבנות. זאבים אלה חיים בלהקות קטנות של לא יותר מ-10 זאבים, והם נודדים למרחקים רבים בחיפוש אחר טרף. הם נפוצים בעיקר בשמורות טבע, שם מתקבצות הרבה חיות ויש מים בהישג יד.
הזאבים יאכלו כל טרף שימצאו ובדרך כלל צדים בזוגות. הם ניזונים מארנבות, מכרסמים שונים ואנטילופות. הם פחות מותאמים למרוצים ממושכים ויעדיפו לתקוף את האנטילופות ממארב או על ידי מרדף בין השיחים כך שפרט אחד יכול להצטרף באמצע המרדף מבלי להיראות. לעיתים הם גם מבריחים את האנטילופות אל זאב נוסף המסתתר בסבך.
לעיתים הם מזדווגים עם דולים בשמורות בהודו.
זאבים אלה הם הזאבים שתוארו בספר הג'ונגל של רודיארד קיפלינג, בו מתוארים משפחת זאבים שאימצה גור אדם וקראו לו מוגלי. הזאבים לא תוקפניים לבני אדם.
רי&quot;ב 69א
רב מתנא
שמעון בן פזי
פונקציית הזרם של סטוקס
במכניקת הזורמים, פונקציית הזרם של סטוקס (באנגלית: Stokes stream function) משמשת כדי לתאר את קווי הזרימה ומהירות הזרימה בזרימה אי-דחיסה תלת-ממדית עם סימטריה גלילית. משטח עליו יש ערך קבוע של הפונקציה תוחם שפופרת זרימה, המשיקה בכל מקום לווקטורי שדה הזרימה. יותר מכך, השטף הנפחי של הזרימה לאורך שפופרת הזרימה הזאת קבוע - בהגדרתה פונקציית זרם היא נקייה מדיברגנצים (אין בה בורות או מקורות). פונקציית הזרם הזאת נקראת על שם ג'ורג' גבריאל סטוקס.
השימוש בפונקציית הזרם הוא בכל בעיה בה הזרימה היא בעלת סימטריה סביב ציר מסוים. סטוקס נעזר בה במקור כדי לחשב את שדה המהירות מסביב לספירה ברדיוס a בגבול של מספרי ריינולדס נמוכים. הדבר אפשר לו לגזור את חוק סטוקס לזרימה צמיגה.
רקע: פונקציית זרם ופוטנציאל מהירות.