אחת הדוגמאות הקיצוניות ביותר של היפר-אינפלציה התרחשה בהונגריה בשנת 1946, במהלכה הוכפלו המחירים בכל 15 שעות. ביום 5 בפברואר 1946 הונפק בול בעל ערך נקוב של 3000 פנגו, אשר נועד להיות הערך הגבוה ביותר בסדרה. האינפלציה הנוראה שחקה את ערכו של מטבע הפנגו לחלוטין, וביום ההנפקה של הבול ערכו של פני אנגלי אחד היה שווה 150,000,000,000,000 פנגו.
בתנאים אלו החליטו רשויות הדואר להנפיק בולים ועליהם הדפס רכב המציין את סוג השירות עבורו נועד הבול לשלם, דוגמת "גלויה בפנים הארץ", או"מכתב רשום".
סימון התעריף בבולים ללא ערך נקוב.
העובדה שעל פני הבול לא נרשם במפורש הערך הנקוב בספרות או במילים, אין פירושה שהבול הוא חסר ערך. הבול במהותו הוא מסמך שווה כסף, ובהכרח קיימת שיטה אחרת בה ניתן להבין מה ערכו של הבול. לאורך השנים גובשו שיטות שונות לייצג את ערכו של הבול גם כאשר לא רשום עליו סכום מדויק.
צבע מוסכם.
במקרים בהם הוחלט שלא להדפיס את הערך הנקוב עקב הרצון לחסוך בעלות ההנפקה, הקפידו רשויות הדואר לספק אמצעי מוסכם חלופי דוגמת הצבע של הבול. המידע פורסם לציבור הרחב בסמוך למועד ההנפקה, כך שגם פקיד הדואר וגם הלקוח ידעו כמה שווה בול בצבע נתון.
אוסטריה, בולי עיתונים, 1851.
בשנת 1851 הדפיס דואר האימפריה האוסטרו-הונגרית סדרה בת שלושה בולי עיתונים ללא ערך נקוב. הבולים הודפסו מאותו לוח הדפסה בצבעים שונים, וכל צבע תורגם לערך נקוב שונה. הבול בצבע כחול נמכר במחיר של 0.6 קרוייצר, הבול בצבע צהוב נמכר במחיר של 6 קרוייצר, ובול בצבע אדום נמכר במחיר של 30 קרוייצר.
ברבדוס, 1852.
בשנת 1952 הדפיס הדואר הבריטי סדרה בת שלושה בולים עבור המושבה ברבדוס. על מנת לחסוך בעלות הכנת הגלופות הכין הדואר הבריטי את שלושת הבולים בעיצוב אחיד, ללא ערך נקוב. הבולים הודפסו בצבעים שונים שאפשרו להבחין בין הערכים הנקובים השונים. הבול בצבע ירוק נמכר במחיר של חצי פני, הבול בצבע כחול כהה נמכר במחיר של פני אחד, ובול בצבע כחול בהיר אמור היה להימכר במחיר של 2 פני, אולם נגנז ולא הוצע למכירה.
רישום מפורש של סוג השירות.
הנוהג להדפיס בולים המיועדים לספק שירות אחד מסוים נוצר בזמני אינפלציה קיצונית, כאשר ערכו של הכסף נשחק במהירות ועמו ערכו של הבול בעל ערך נקוב מסוים. לקוחות הדואר ביקשו להבטיח את כספם, ולוודא כי המחיר ששילמו עבור הבול יאפשר להם לקבל את השירות המבוקש מבלי שידרשו להוסיף כסף במועד קבלת השירות. מדינות רבות בעולם אימצו את השיטה הזו, והן נוהגות להנפיק בולים מיוחדים עבור השירותים הנפוצים דוגמת "מכתב רגיל בארץ".
הונגריה, 1946.
בתקופה של היפר-אינפלציה החליטו רשויות הדואר של הונגריה להנפיק בולים ועליהם הדפס רכב המציין את סוג השירות עבורו נועד הבול לשלם.
ישראל, 1982.
האינפלציה הדוהרת בישראל של תחילת שנות השמונים הניעה את דואר ישראל להנפיק לראשונה ביום 12 בספטמבר 1982 בול ללא ערך נקוב ועליו רישום השירות אותו נועד לספק, "מכתב רגיל בארץ". הבול החדש זכה להצלחה רבה בקרב לקוחות הדואר, והוביל לכך שהנוהג להנפיק בולים ללא ערך נקוב המשיך גם לאחר ריסון האינפלציה, וממשיך גם בימים אלו.
סימון סוג השירות באמצעות אותיות או ספרות.
כתחליף לציון מפורש של שם השירות על הבול בחרו מדינות שונות לקודד את סוג השירות באמצעות אותיות או ספרות שהודפסו על פני הבול.
בריטניה, 1990.
מאז תחילת שנות התשעים של המאה העשרים מנפיקה בריטניה בולים המיועדים למשלוח מכתב רגיל ברמת מחלקה ראשונה (1st) ובולים המיועדים למשלוח מכתב רגיל ברמת מחלקה שנייה (2nd).
אוקראינה, 1994.
ביום 2 ביולי 1994 החלה אוקראינה להנפיק בולים ללא ערך נקוב ועליהם אותיות (בכתב קירילי) שסימלו את סוג השירות המיועד.
סלובניה, 2000.
בחודש אפריל 2000 החלה סלובניה להנפיק בולים ללא ערך נקוב ועליהם אותיות שסימלו את סוג השירות המיועד (A - מכתב רגיל בתוך הארץ; B - מכתב כבד בתוך הארץ; C - מכתב רגיל לחו"ל; D - מכתב כבד לחו"ל).
סימון סוג השירות באמצעות ציורים.
בדומה לשיטת הסימון באמצעות אותיות, במקרה אחד נעשה שימוש בשיטת זיהוי סוג השירות על פי הציור המופיע בעיצוב הבול.
סין, 1949.
ביום 1 במאי 1949, בתקופה של אינפלציה משתוללת, הנפיק דואר סין סדרה בת ארבעה בולים ללא ערך נקוב. התמונה שעל הבול סימלה את סוג השירות אליו מיועד הבול (קטר רכבת - מכתב רגיל; מטוס - דואר אוויר; רוכב אופנוע - מכתב אקספרס; נוף הרים - דואר רשום).
פרנץ, דוכס הוהנברג
פרנץ, דוכס הוהנברג (; 13 בספטמבר 1927 – 16 באוגוסט 1977), היה נכדם של פרנץ פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה וסופיה, דוכסית הוהנברג, אשר רציחתם בסרייבו ב-1914 הובילה למלחמת העולם הראשונה, וחתנה של שארלוט, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג.
ביוגרפיה.
פרנץ נולד ב-13 בספטמבר 1927 בווינה, למקסימיליאן, דוכס הוהנברג ולרוזנת מריה אליזבת בונה פון ואלדנבורג צו וולפיג אונד ואלדזה, בתם של מקסימיליאן, נסיך ואלדנבורג צו וולפיג אונד ואלדזה ומריה זידוניה, נסיכת לובקוביץ'.
אביו ודודו ארנסט, התנגדו לאנשלוס, ולפיכך ב-14 במרץ 1938 נשלחו יחד למחנה הריכוז דכאו. הם הועסקו בעבודות משפילות שנועדו לשבור את רוחם, אולם נשאו אותם באורך רוח ובעליזות, והיו ביחסים חבריים עם מרבית האסירים. אמו נפגשה עם הרמן גרינג, והצליחה לפעול לשחרורו לאחר חצי שנה. ארנסט לעומת זאת הועבר למחנה אחר ושוחרר רק ב-1943. מרבית נכסי בית הוהנברג הופקעו או נמכרו בכפייה בידי הנאצים. בשנת 1945, נבחר אביו, בהסכמת שלטונות הכיבוש הסובייטיים לראש עיריית ארסטטן. הוא שימש בתפקיד במשך שתי קדנציות שנמשכו חמש שנים. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, הוא היה נציגו של הנסיך אוטו במשא ומתן מול ממשלת אוסטריה על החזרת נכסים של בית הבסבורג לידיים המקוריות ועל ביטול החוק ההבסבורגי אשר מנע מבני הבסבורג להיכנס לאוסטריה.
ב-9 במאי 1956 התחתן פרנץ עם אליזבת, נסיכת לוקסמבורג, בתם של פליצ'ה, נסיך בורבון-פארמה ושארלוט, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג, ממנה נולדו לו שתי בנות. בשנת 1962 מת אביו מקסימיליאן, דוכס הוהנברג, ופרנץ ירש את תאריו. ב-16 באוגוסט 1977 מת פרנץ ברידמארק, ומכיוון שהיו לו רק בנות, ירש את תאריו אחיו גאורג, דוכס הוהנברג.
משפחתו.
ב-9 במאי 1956 התחתן פרנץ עם אליזבת, נסיכת לוקסמבורג, בתם של פליצ'ה, נסיך בורבון-פארמה ושארלוט, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג, ממנה נולדו לו שתי בנות:
ג'וני אייזקסון
ג'ון הארדי אייזקסון (באנגלית: John Hardy Isakson; 28 בדצמבר 1944 – 19 בדצמבר 2021) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כמייצגה של מדינת ג'ורג'יה בסנאט של ארצות הברית. לפני כן, היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המחוז השישי של ג'ורג'יה.
נולד באטלנטה, שירת במשמר הלאומי של חיל האוויר של ג'ורג'יה בשנים 1966–1972 וסיים את לימודיו הגבוהים באוניברסיטת ג'ורג'יה. הוא פתח סניף מקרקעין עבור חברת נורת'סייד רילטי (Northside Realty) ולאחר מכן היה נשיא החברה במשך 22 שנים. ב-1974 לא נבחר לבית הנבחרים של ג'ורג'יה אך התמודד מחדש ונבחר ב-1976. הוא היה חבר בית הנבחרים של ג'ורג'יה במשך שבע תקופות כהונה, ארבע מהן כמנהיג המיעוט. ב-1990 היה מועמד המפלגה הרפובליקנית לתפקיד מושל ג'ורג'יה אך הפסיד לסגן המושל הדמוקרטי, זל מילר. שנתיים אחר כך, נבחר לסנאט של ג'ורג'יה. הוא הוסיף להפסיד בבחירות המקדימות למועמדות הרפובליקנית לסנאט של ארצות הברית מטעם ג'ורג'יה.
לאחר שיושב ראש בית הנבחרים של ארצות הברית ונציג מחוז הקונגרס השישי של ג'ורג'יה שם ניוט גינגריץ', התפטר, אייזקסון התמודד בפברואר 1999 על מנת להחליף אותו וניצח בבחירות המיוחדות. הוא ניהל מסע בחירות לסנאט של ארצות הברית בנובמבר 2004 עם החלטתו של הסנאטור הדמוקרטי והשמרן המכהן זל מילר שלא להתמודד לבחירה מחדש. עם גיבוי של רוב הממסד הרפובליקני בג'ורג'יה, הוא זכה הן בבחירות המקדימות והן בבחירות הכלליות ברוב גדול. ב-2016 נבחר בפעם השלישית לסנאט. הוא הפך לסנאטור הבכיר כאשר סאקסבי צ'אמבליס פרש ב-2015. ב-31 בדצמבר 2019 פרש מהסנאט של ארצות הברית מסיבות בריאותיות ובמקומו נכנסה קלי לפלר.
ביוגרפיה.
אייזקסון נולד ב-28 בדצמבר 1944 באטלנטה לג'וליה (לבית בייקר) ואדווין אנדרו אייזקסון. אביו היה נהג בחברת קווי גרייהאונד ומאוחר יותר ייסד חברת מקרקעין באטלנטה. הסבים והסבתות מצד אביו היו ממוצא שוודי, וסבו מצד אביו נולד באסטרסונד (Östersund), בירת מחוז ימטלנד. אמו ממוצא בריטי, ומשפחתה חיה בדרום ארצות הברית מאז התקופה הקולוניאלית. הוא שירת בחיל האוויר של המשמר הלאומי של ג'ורג'יה מ-1966 עד 1972, והשתחרר בדרגת סמל ראשון (staff sergeant). אייזקסון למד באוניברסיטת ג'ורג'יה, שם היה חבר באחוות סיגמא אלפא אפסילון. זמן קצר אחרי סיום לימודיו, פתח את המשרד הראשון במחוז קוב של נורת'סייד רילטי, חברת מקרקעין בולטת באטלנטה, שאביו סייע לייסודה. אייזקסון הפך לנשיא החברה ב-1979 והחזיק במשרה במשך 22 שנים, שבמהלכן הפכה לחברת הנדל"ן העצמאית הגדולה ביותר בדרום-מזרח ארצות הברית, ואחת הגדולות באמריקה.