"האלבום הזה זה אלבום של שיתופי פעולה", אומר שאנן, ומוסיף: "תמיד אנחנו מבצעים, ועכשיו שמנו את עצמנו בצד בקטע של הביצועים והתמקדנו יותר בכתיבת השירים ובהפקה". ואכן, בשמיעה ראשונית של האלבום, ניתן לשים לב כי שומעים פחות את זמרי הדג נחש, ויותר את הזמר האורח, מה גם שכל שיר שונה מאוד בסגנונו. הסיבה לכך, היא שכאשר החלו לעבוד על האלבום, הדג נחש החליטו כי שיטת העבודה שלהם תהיה פיצול הלהקה לקבוצות קטנות יותר של עד 3 איש, כאשר כל קבוצה עובדת על שיר אחר, ובשלב מאוחר יותר יתר הלהקה מצטרפת כדי לסיים.
במילים אחרות, חברי הדג נחש הם המלחינים, המעבדים, והמפיקים של כל שירי האלבום (חוץ מ"Legal Eyes", אותו הפיקו הצמד אינפקטד מאשרום, והשיר "שותפים סמויים" אותו הפיק יוסי מזרחי יחד עם דודוש קלמס), בניגוד לאלבומים קודמים אותם הפיקו יוסי פיין וגם קובי אוז.
בכל שיר באלבום ישנה חותמת של אותו זמר שמשתתף בשיר, בין אם זה בטקסט והן בסגנון השירה. השיר "מרבדים" שמבוצע על ידי ארקדי יעקובסון, שמוצאו רוסי, כולל בתוכו מן שיר אהבה ליופייה של מדינת ישראל מנקודת מבט של עולה חדש: "מרבדים לא נגמרים של דשא עד האופק, פריחה בצבע עז עד שנעתקת הנשימה" שמתארים את מכלול הנופים הרב של ארץ ישראל. בנוסף, בשיר "עד הסוף" שמבוצע על ידי יהודית רביץ, ניתן לראות בבירור את סגנונה של רביץ שמתבטא בשיר, עם התוספות הידועות של הדג נחש לשיר.
השירים ויוצריהם.
כאמור, על כל שיר עבד צוות קטן מהלהקה כולה, בין אם זה על המילים, הלחן, העיבוד או ההפקה.
יחסי נפאל–קטר
יחסי נפאל–קטר הם היחסים בין הרפובליקה הפדרלית הדמוקרטית של נפאל ובין מדינת קטר. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-21 בינואר 1977. נפאל פתחה את שגרירותה בדוחה ב-11 ביולי 2000 רק לאחר יותר מ-11 שנים באוגוסט 2011 קטר פתחה שגרירותה שלה בקטמנדו. משרת השגריר מולאה על ידי שגריר הודו מקטר. שתי המדינות חברות באו"ם, במדינות הבלתי-מזדהות, ובפורומים בינלאומיים אחרים.
הסחר בין קטר לנפאל הוא סחר לא משמעותי במיוחד, אך קטר מייצאת לנפאל גם דרך מדינות צד שלישי כך שנתוני הסחר לא מדויקים.
אם השנה
אם השנה, הוא תואר ופרס שניתן בערים או בשכונות בישראל, במשך שנות השבעים והשמונים למאה העשרים. הוא הוענק לאמהות בקרבת התאריך בו חל יום האם.
טקס הענקת פרס "אם השנה" עדיין מתקיים בערים בודדות, בהן העיר באר שבע.
ג'ולי גרהם
ג'וליה "ג'ולי" גרהם (באנגלית: Julia "Julie" Graham; נולדה ב-24 ביולי 1965) היא שחקנית טלוויזיה וקולנוע סקוטית.
ביוגרפיה.
גרהם נולדה בארווין שבמחוז איירשייר בסקוטלנד. ב-1986 היא הופיעה בסרט "Blood Red Roses" של ערוץ 4 שצולם באיסט קלברייד. ב-1987 שיחקה בסדרה "The Houseman's Tale" של ה-BBC. בשנים 1988–1989 שיחקה בתפקיד אליסון מגקרליס בסדרה "חדר מיון". היא גילמה את אליס בסדרת הדרמה "הארי" (1993–1995), ליסה קנדי בסדרה "The Bill" ב-2010, מייגן הרטנול בדרמה הקומית "At Home with the Braithwaites" מ-2000 עד 2003, אלונה קנינגהם בסדרה "בין הסדינים" (2003) ומרי גילקרסט בסדרה "ויליאם ומרי" (2003–2005).
בקולנוע הופיעה גרהם בסרטים "The Fruit Machine" (מ-1988), "צעקות שקטות" (1990), "נזירות ממין זכר" (1990), "איש גדול" (1990), "The Near Room" (מ-1995), "Preaching to the Perverted" (מ-1997), "חדרי שינה" (1998) וב"קולות" (2000). בשנת 1991 כיכבה בסרט קצר בשם "Rosebud" יחד עם הציירת הבריטית סיידי לי .
באמצע שנות התשעים של המאה העשרים השתתפה גרהם בדמות רוזי בסדרה של פרסומות טלוויזיה בשם "Leave It All Behind" עבור מכונית פיג'ו 106 יחד עם אנני דאנקלי ומייקל מק'קל.
ב-2006 שיחקה בשני פרקים בסדרה "שרמן" בתפקיד קיילי/פטרישה.
ב-2007 הופיעה בתפקיד דונה דואיג בסדרת דרמה בת שלושה חלקים של רשת ITV בשם "Mobile". ב-2008 גילמה את ד"ר ג'יליאן מגוויילד, ארכאולוגית, בסדרת הדרמה "Bonekickers" של ה-BBC. ב-2008 החלה לככב בתפקיד אבי גרנט בסדרת הדרמה "ניצולים".
ב-2010 שיחקה בתפקיד ליסה קנדי בשבעה פרקים בסדרה המשטרתית "The Bill", וגם כיכבה בתפקיד אורח בסדרה "הרפתקאות שרה ג'יין", הספין אוף של סדרת המדע בדיוני "דוקטור הו", בתפקיד החייזרית רובי וייט בפרק "שלום, שרה ג'יין סמית'". עוד הופיעה בתפקיד אורח בעונה החמישית של סדרת הדרמה הפופולרית "דוק מרטין" של רשת ITV, ששודרה בסתיו 2011. ב-2012 שיחקה גרהם בתפקיד ג'ין במיני-סדרה "The Bletchley Circle".
ב-2011 השתתפה גרהם בדרמה לחג המולד בשם "לפלנד" בכיכובה של סו ג'ונסטון. היא המשיכה לגלם את הדמות בסדרת המשך לסרט בשם "להיות איילין" ששודרה החל מפברואר 2013.
ב-2012 שיחקה גרהם בסרט "Tower Block".
ב-2013 הופיעה בפרק בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "Death in Paradise".
ב-2016 החלה גרהם לגלם את שרון דוסון בסיטקום של ITV "בנידורם".
חיים אישיים.
גרהם הייתה נשואה לשחקן ג'וזף א. בנט משנת 2002 ועד שהתאבד ב-13 באפריל 2015. ב-5 בפברואר 2004 ילדה את בתה הבכורה, אדי מאי, בלידה מוקדמת. ב-3 במרץ 2006 ילדה את בתה השנייה, סיד בטי, בלידת בית.
ג'ולי גרהאם
תקרת שכר
תקרת שכר או שכר מקסימום היא הגבלה על גובה השכר המרבי שניתן לשלם במדינה מסוימת או בענף כלכלי מסוים. תקרת שכר נקבעת בחוק או בהסכם.
שכר מקסימום מהווה תפיסה כלכלית שנויה במחלוקת, שתומכיה רואים בה את המשכה של תפיסת שכר המינימום, שהוא הסכום הנמוך ביותר שמותר למעביד לשלם לעובד. שניהם, שכר המינימום ושכר המקסימום, הם שיטות לוויסות פיזור ההון בחברה.
על אף שבמדינות רבות ובכללן ישראל, נחקקו חוקים הקובעים שכר מינימום, מעטים הם המקרים בהם נחקקו חוקים הקובעים שכר מקסימום. חוקים שכאלו חוקקו לרוב במדינות רווחה, כגון שוודיה, בה פעל החוק תקופה מסוימת בשנות ה-60 של המאה ה-20 לפני שבוטל במסגרת הליברליזציה במשק השוודי. במהלך המאה ה-16 חוקק הפרלמנט האנגלי חוק שקבע כי פקידי מחוזות יכולים לקבוע תקרות שכר עבור תושבי האזור, בהתאם לצורכי התקופה. ניסיון מודרני יותר לשכר מקסימום אירע בבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנת 2000, עת מתמודד מטעם מפלגת הירוקים, הכניס למצעו חוק זה, אך כצפוי לא זכה בבחירות וההצעה נגנזה.
בשנת 2010 עלתה הצעה לחוקק בישראל חוק "שכר מקסימום" על ידי ח"כ שלי יחימוביץ' וח"כ חיים כץ, עיקר הצעת החוק היה לקבוע כי הפער המרבי בין מקבל השכר הגבוה ביותר למקבל השכר הנמוך ביותר בחברה ציבורית יהיה עד פי חמישים. ההצעה נגנזה.
בספורט.
בספורט מקצועני נקבעת לעיתים תקרת שכר שקבוצת ספורט מקצוענית רשאית לשלם לשחקניה כמשכורת. הגבול נקבע על ידי הגבלה יחידנית (הגבלת משכורת לשחקן בודד) או הגבלה קבוצתית (הגבלת הסכום הכולל של המשכורות שהקבוצה משלמת לשחקניה), או על ידי שתי ההגבלות יחד. מספר ליגות ספורט מקצועניות אימצו את שיטת תקרת השכר, כדי להפחית את העלויות הכוללות של שכר השחקנים וכדי ליצור שוויון וסטנדרט אחיד בין כל קבוצות הליגה.
בתאגידים פיננסיים בישראל.
במרץ 2016 אישרה הכנסת את חוק תגמול לנושאי משרה בתאגידים פיננסיים (אישור מיוחד ואי-התרת הוצאה לצורכי מס בשל תגמול חריג), התשע"ו-2016, העוסק בהגבלת השכר המשולם לבכירים בגופים פיננסיים (בנקים, חברות ביטוח, קרנות נאמנות וכדומה). החוק קובע שבהתקשרות של תאגיד פיננסי עם נושא משרה בכירה או עובד בתאגיד הפיננסי אין לאשר תגמול שגובהו עולה על פי 35 מהתגמול (למשרה מלאה) של עובד התאגיד, לרבות עובד של קבלן כוח אדם שהתאגיד הוא המעסיק בפועל שלו, ועובד של קבלן שירות המועסק במתן שירות אצל התאגיד. בנוסף, חלק השכר שמעל 2.5 מיליון ש"ח בשנה (וחלק יחסי של סכום זה בהעסקה של פחות משנה) לא יוכר למעסיק כהוצאה, לעניין חישוב המס החל עליו (כלומר יהיה חייב במס חברות).
בדברי ההסבר להצעת החוק הוצג המניע לצעד זה:
ג'ולי גראהם
לבקוביץ
השם לבקוביץ (והגרסאות הרבות שלו) מגיעים מהשם הפולני Lewek, צורת הקטנה של Lew, כלומר אריה. שם זה לפעמים מקוצר ל"לבקוב".
לבקוב
לבקוביץ'
ליפקוביץ
ליפקוביץ'
האגין דילקריס
הספריות הגדולות בעולם
הספריות המרכזיות בעולם מרכזות בתוכן את הפריטים החשובים ביותר, ובהן ספרים שהתפרסמו ברחבי העולם, מידע ארכיוני, מוזיאוני, פריטים של מוזיקה מודפסת ואף מוקלטת, ובימינו אף מדיה דיגיטלית.
הספריות הגדולות בעולם.
רשימה ממוינת זו של הספריות הגדולות ביותר בעולם כוללת ספריות שיש להן מעל 15 מיליון עותקי ספרים, נכון ל-2008.
דייוויד דינקינס
דייוויד דינקינס (באנגלית: David Dinkins; 10 ביולי 1927 – 23 בנובמבר 2020) היה פוליטיקאי אמריקאי, האפרו-אמריקאי הראשון שנבחר לראשות עיריית ניו יורק (1 בינואר 1990 – 31 בדצמבר 1993).
קורות חייו.
דינקינס נולד וגדל בעיירה טרנטון, ניו ג'רזי. אביו התגרש מאמו בשנת 1934 והתרחק ממשפחתו. הוא סיים את לימודיו התיכוניים בהצטיינות בשנת 1945, וניסה להתגייס לחיל הנחתים, אבל נדחה על רקע אפליה גזעית, לאחר שנאמר לו שהמכסה השנתית שהוקצתה לשחורים מולאה. עקב כך נסע לבסיס מרוחק יותר, ושם הסכימו לגייסו. הוא נלחם בחזית בשלהי מלחמת העולם השנייה, וקיבל אות הצטיינות על שירותו.
לאחר השירות הצבאי למד מתמטיקה באוניברסיטת הווארד ובשנת 1950 סיים את לימודיו בהצטיינות. בשנת 1956 סיים תואר במשפטים בבית הספר למשפטים בברוקלין , והחל קריירה משפטית ופוליטית.
בשנת 1966 נבחר למועצת העיר ניו יורק כנציג מחוז הארלם. בשנת 1971 ייסד, יחד עם פעילים אפרו-אמריקאים נוספים, רשת של תחנות רדיו שהשמיעו מוזיקה שחורה, וכן תוכנית חינוכית שסייעה לתלמידים במעמדות הנמוכים.