עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 נכללה הדיוויזיה של בלוייב במסגרת הקורפוס ה-14 אשר היה חלק מהארמייה הרביעית. הארמייה נכללה במסגרת החזית הדרום-מערבית, ופלשה לגליציה אשר הייתה תחת שליטת האימפריה האוסטרו-הונגרית. לאחר מספר מבצעים מוצלחים שלו בחזית, ב-30 באוגוסט הוא הועבר לפקד על הקורפוס ה-6 אשר היה חלק מהארמייה השנייה. הקורפוס שלו שחרר את מצודת אוסובייץ ובספטמבר הועבר אל הארמייה העשירית ובהמשך אל הארמייה הראשונה. ב-9 בנובמבר הוא נפצע ולפיכך הועבר למטה המחוז הצבאי מינסק. ב-6 בדצמבר הוא הוחזר לשירות פעיל כמפקד הקורפוס ה-5. בלוייב פיקד על הקורפוס בהצלחה במהלך מתקפת אגם נארוץ' וב-18 בספטמבר 1915 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. בפברואר 1916 הוא מונה למפקד הקבוצה השמאלית של הארמייה השנייה ופיקד עליה במהלך מתקפת ברוסילוב. ב-10 בנובמבר של אותה שנה הוא מונה למפקד הארמייה המיוחדת אשר הייתה חלק מהחזית הדרום-מערבית. ב-9 ביולי 1917 הוא מונה למפקד הארמייה ה-11. ב-18 ביולי של אותה שנה הוא מונה בשוגג למפקד החזית הדרום-מערבית, וכבר ב-31 ביולי הוחלף באנטון דניקין.
בעקבות מהפכת נובמבר, הוא הושעה מתפקידו ונעצר בחזית על ידי הוועדה הצבאית המהפכנית. ב-1918 הוא שוחרר והתגייס ל. ב-1919 הוא מונה למפקח על התקשורת הצבאית. ב-1920 הועבר לתפקידי הוראה. הוא נפטר במוסקבה ב-1923.
SRS (ראשי תיבות של: Software Requirements Specification, תרגום: מפרט דרישות תוכנה) הוא תיאור של מערכת תוכנה העתידה להיות מפותחת. SRS מודל במקור על בסיס מפרט דרישות עסקי (CONOPS, כונה גם StRS). מסמך SRS מפרט דרישות פונקציונליות ודרישות לא-פונקציונליות, ועשוי לכלול סט של תרחישי שימוש המתארים אינטראקציות עם משתמשים שהתכנה חייבת לספק למשתמש עבור אינטראקציה שלמה.
מפרט דרישות תוכנה, קובע את הסכם הבסיס בין לקוחות, לקבלנים או ספקים על כיצד מוצר התכנה צריך לתפקד.
SRS הוא מפרט יסודית וקפדני, המבצע הערכה מקיפה של הדרישות לפני שלבים מתקדמים יותר של תיכון מפורט, במטרה להפחית שינויים מאוחרים יותר בעיצוב ככל שניתן. אחת המטרות המרכזיות של SRS היא לספק בסיס מציאותי להערכת עלויות המוצר, הסיכונים, ולוחות הזמנים הצפויים. עם שימוש נכון, מפרט דרישות תוכנה יכול למנוע כישלון פרויקט תוכנה.
מפרט דרישות תוכנה מגדיר דרישות הכרחיות ומספיקות לפיתוח הפרויקט. כדי להתבסס על הדרישות, המפתח צריכה להיות הבנה ברורה ויסודית של המוצר המיועד לפיתוח. זו מושגת באמצעות תקשורת מתמשכת ומפורט עם צוות הפרויקט והלקוח לאורך כל תהליך פיתוח תוכנה.
מסמך SRS עשוי להיות אחד מהתוצרים הנדרשים בחוזה התקשרות, או שיכיל צורות אחרות של תוכן מחויב חוזית.
בדרך כלל SRS נכתב על ידי כתב טכני, ארכיטקט מערכות, או מהנדס תוכנה.
מבנה.
דוגמה למבנה של SRS הוא כדלקמן (ראשי פרקים באנגלית):
גיארמט
גיארמט (בהונגרית: Gyarmat) הוא כפר קטן במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם בגיארמט מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 1,391 תושבים, ובשנת 2019 רק 1,301 תושבים.
יהודי גיארמט.
בגיארמט חיו יהודים בתקופות זמן שונות ובמקום קיים בית קברות יהודי.
אדווין לנדסייר
אדווין הנרי לנדסייר (באנגלית: Edwin Henry Landseer; 7 במרץ 1802 - 1 באוקטובר 1873) היה צייר ופסל אנגלי, הידוע היטב בזכות ציורי בעלי החיים שלו - במיוחד סוסים, וכלבים. עם זאת, עבודותיו הידועות ביותר הם פסלי האריות בבסיס עמוד נלסון בכיכר טרפלגר.
חייו.
לנדסייר נולד בלונדון, בנו של החרט ג'ון לנדסייר הוא היה עילוי שכשרונותיו האמנותיים הוכרו כבר בשלב מוקדם. הוא למד אצל כמה אמנים, כולל אביו, וצייר ההיסטוריה, בנג׳מין רוברט היידון, שעודד את לנדסייר הצעיר לבצע נתיחות כדי להבין היטב את שרירי בעלי החיים ומבנה השלד. חייו של לנדסייר היו שזורים באקדמיה המלכותית. בגיל 13 בלבד, בשנת 1815, הוא הציג שם עבודות. הוא נבחר כחבר בגיל 24, ואקדמאי חמש שנים מאוחר יותר בשנת 1831.
בשנת 1823 הוזמן לנדסייר לצייר דיוקן של ג'ורג'יאנה ראסל, הדוכסית מבדפורד. למרות היותה מבוגרת ממנו בעשרים שנה, נוצר רומן ביניהם.
הוא קיבל תואר אבירות בשנת 1850, ונבחר להיות נשיא האקדמיה המלכותית בשנת 1866, אך הוא דחה את ההזמנה.
בשלהי שנות השלושים לחייו סבל לנדסייר מהתמוטטות עצבים משמעותית, ובמשך שארית חייו היה מוטרד מהתמודדויות חוזרות ונשנות של מלנכוליה, היפוכונדריה ודיכאון, שהחמירו לעיתים קרובות על ידי שימוש באלכוהול וסמים. באחרית ימיו היציבות הנפשית של לנדסייר הייתה בעייתית, ולבקשת משפחתו הוא הוכרז מטורף ביולי 1872.
קריירה.
לנדסייר היה דמות בולטת באמנות הבריטית של המאה ה-19, וניתן למצוא את עבודותיו בטייט בריטניה, במוזיאון ויקטוריה ואלברט, בבית קנווד ובאוסף וואלאס בלונדון. הוא גם שיתף פעולה עם הצייר פרידריק ריצ'רד לי.
הפופולריות של לנדסייר בבריטניה הוויקטוריאנית הייתה משמעותית, והמוניטין שלו כצייר בעלי חיים היה ללא תחרות. חלק גדול מתהילתו - והכנסותיו - נוצר בעקבות פרסום הדפסים מיצירתו, רבות מהן על ידי אחיו תומאס.
אחד מציוריו המוקדמים ביותר היה מקור למיתוס של כלבי הצלה סנט ברנרד בהרי האלפים, הנושאים על צוואריהם מארז קטן של ברנדי. (1820) הציור מראה שני כלבים העומדים מעל אדם שקבור חלקית בשלג. כלב אחד נובח כדי למשוך תשומת לב ואילו השני, לצווארו חבית מיניאטורית, מנסה להחיות את האיש על ידי ליקוק ידו.
עבודתו חצתה את גבולות המעמדות בבריטניה. רפרודוקציות של יצירותיו היו נפוצות בבתים של המעמד הבינוני, בעוד שציוריו היו פופולרי באצולה. המלכה ויקטוריה הזמינה תמונות רבות מהאמן. בתחילה התבקש לצייר חיות מחמד מלכותיות שונות. בשנה שקדמה לנישואיה, הזמינה המלכה דיוקן של עצמה, כמתנה לנסיך אלברט. הוא לימד את ויקטוריה וגם את אלברט לחרוט, וצייר דיוקנאות של ילדיה כתינוקות, בדרך כלל בחברת כלב. [ הוא גם צייר שני דיוקנאות של ויקטוריה ואלברט, בהם הוא היה אורח בעצמו. אחד מציוריו האחרונים היה דיוקן סוס בגודל טבעי, שהוצג באקדמיה המלכותית בשנת 1873, שנערך משרטוטים קודמים.
לנדסייר היה קשור במיוחד לסקוטלנד, בה ביקר לראשונה בשנת 1824 שסיפקה לו דמויות ונופים לרבים מציוריו החשובים. אחד מהם הוא ציור של האייל - "מלך הגלן" (1851).
ציורי הכלבים של לנדסייר היו פופולריים מאוד עד שהשם לנדסייר נהפך לשם רשמי למגוון הכלבים הניופאונדלנדיים, שיש בהם שילוב של צבעי שחור ולבן. זה היה הסוג הפופולרי בציוריו של כלבי ההצלה. הציורים משלבים את התפיסה הוויקטוריאנית עם הרעיון הנפוץ של בעלי חיים אצילים המוקדשים למין האנושי, במסירותם ללא פשרות.
כמה מיצירותיו המאוחרות של לנדסייר, הם פסימיים במסריהם. אחד מהם מראה שני דובי קוטב שמשחקים בעצמות אנשים מתים ושרידים אחרים, ממסעו הארקטי הכושל של סר ג'ון פרנקלין. הציור נרכש במכירה פומבית על ידי תומאס הולוואי ותלוי בגלריית התמונות של רויאל הולוויי, אוניברסיטת לונדון.
פיסול.
בשנת 1858 הממשלה הזמינה את לנדסייר לפסל ארבעה אריות ברונזה לבסיס העמוד של נלסון בכיכר טרפלגר, לאחר דחיית פסלי האבן שנעשו בידי תומאס מילנס. לנדסייר הסכים בתנאי שלא יצטרך להתחיל לעבוד עוד תשעה חודשים, והיה עיכוב נוסף כאשר ביקש שיסופקו לו עותקים של גבס של אריה אמיתי שהכיר שהיו ברשות האקדמיה בטורינו. הבקשה התבררה כמורכבת, והיציקות לא הגיעו עד קיץ 1860. האריות נוצרו באולפן קנסינגטון של קרלו מרוצטי, שגם התקין אותם. העבודה הייתה איטית בגלל מצב בריאותו של לנדסייר, ומערכת היחסים השברירית שלו עם מרוצטי. הפסלים הותקנו בשנת 1867.
מוות.
מותו של לנדסייר ב־1 באוקטובר 1873 התבטא באבל כבד בבריטניה: חנויות ובתים הורידו את תריסיהם, דגלים התנופפו בחצי התורן, אריות הברונזה שלו בבסיס עמוד נלסון היו מכוסים עם זרי פרחים, והמוני אדם מלאו את מסלול הלוויה.
לנדסייר נקבר בקתדרלת סנט פול, לונדון.
היי - טק מאבריק
היי - טק מאבריק (באנגלית: I-TEC Maverick) הוא מצנח ממונע גלגלי, מבוססת מצנח רחב (מצנח המשמש לעילוי מחובר למנוע והגלגלים), אשר פותח על ידי Indigenous People's Technology and Education Center .
פיתוח ומאפיינים.
"היי - טק מאבריק" פותח במקור על ידי מקים המכון "מרכז הטכנולוגיה והחינוך של אנשים הילידים" המסיונר, הטייס והטכנאי Steve Saint שהגיע עם הדגם לאזורים מרוחקים באקוואדור. לדבריו הדגם שירת חקלאים בחוות, במשימות פיקוח עם דרישה לחצות קרקע גסה ונטולת דרכים.
"היי - טק מאבריק" הוא רכב דמוי באגי שטח ("Dune buggy" ) המבוסס על מסגרת שלדה צינורית המסוגל לנוע על דיונות חול, מחוץ לכבישים סלולים, בנוסף, הרכב יכול לפרוס מצנח ולעוף כמצנח מופעל. יכולת נשיאה שימושית שווה ערך למטוס ססנה 172 (דלק ומטען של 550 פאונד).
ה"היי-טק מאבריק" יכול להמריא ולנחות בתנאי מזג אוויר בהם מצנחים מונעים אחרים לא יוכלו לפעול בבטחה.
הדגם קיבל אישור "כשירות אוויר ניסיונית" ב־14 באפריל 2008, עם רישום כלי טיס (מספר רישום "356MV"). הדגם אושר על ידי רשות התעופה הפדרלית מאז ספטמבר 2010 כמטוס ספורט קל.
נכון ל-1 בינואר 2012 מחיר הדגם עמד על 84,400 דולר (בארצות הברית).
כתב העת מדע פופולרי "מכניקה פופולרית" ("Popular Mechanics" ) העניקה את פרס פריצת הדרך שלהם לדגם "היי - טק מאבריק" בשנת 2009.
WAP (שיר)