איינהורן ייסדה והייתה העורכת הראשית הראשונה של כתב העת המדעי 'European Business Organization Law Review', פרסום של המכון הבין-אוניברסיטאי ט.מ.ק אסר (T.M.C. Asser Instituut) לחקר המשפט הבינלאומי והמשפט האירופי בהאג שבהולנד. באוקטובר 1997 הופיעה בפני הוועדה הכלכלית המשותפת לבית הנבחרים ולסנאט האמריקני כעדה מומחית בנוגע ליחסים הכלכליים בין ישראל לרשות הפלסטינית. ב-1998 מונתה לפרופסור מן המניין בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה הבינלאומית קונקורדיה בטאלין שבאסטוניה. ב-2002 החלה לכהן כחוקרת בכירה אורחת בפקולטה לניהול של אוניברסיטת תל אביב. בשנים 2003–2008 הייתה פרופסור למשפטים במכללת שערי משפט. בשנים 2002–2004 הצטרפה לחוג הפרופסורים לחוסן מדיני וכלכלי, והייתה חברה בהנהלת החוג. בשנים 2009–2010 הייתה פרופסורית אורחת באוניברסיטת אינדיאנה וב שבניו יורק, וב-2011 באוניברסיטת קליפורניה שבסנטה קלרה.
בשנת 2010 מונתה לפרופסור מן המניין לכלכלה ומינהל עסקים באוניברסיטת אריאל. ב-2014 הייתה שותפה להקמת כתב העת "הון משפחתי". ב-2016 הרצתה קורס קיץ במשפט בינלאומי פרטי השוואתי באקדמיה למשפט בינלאומי בהאג. ב-2019 מונתה על ידי שר המשפטים אמיר אוחנה כחברה בוועדה לבחינת הרפורמה בסדר הדין האזרחי בישראל.
פרסמה שורת ספרים ומאמרים בספרי מחקר ובכתבי עת מובילים בישראל, באירופה ובארצות הברית. בנוסף, חיברה ערכים לאנציקלופדיה למשפט בינלאומי-פומבי היוצאת לאור תחת חסות מכון מקס פלאנק בהיידלברג, לאנציקלופדיה הבינלאומית למשפט בינלאומי-פרטי ולאנציקלופדיה הבינלאומית למשפט השוואתי. בנוסף, הרצתה באוניברסיטאות ובמוסדות מחקר בישראל, באירופה ובארצות הברית.
איינהורן היא חברת הוועדה המייעצת של הפורום הישראלי למשפט וחירות.
תחומי מחקר.
תחומי המחקר של איינהורן הם בנושאים הבאים: משפט בינלאומי פרטי, משפט פרטי השוואתי, ארץ ישראל ויישובה במשפט הבינלאומי, משפט עסקי בינלאומי, הון משפחתי, משפט הסחר הבינלאומי, ארגונים עסקיים בינלאומיים, בוררויות מסחריות בינלאומיות, משפט המורשת התרבותית.
פעילות ציבורית.
איינהורן היא חברה קבועה (titular member) באקדמיה הבינלאומית למשפט השוואתי, חברת , חברת האגודה הגרמנית למשפט בינלאומי, ובהנהלה המדעית המייעצת של האגודה הבין-תחומית למשפט פרטי השוואתי ובינלאומי פרטי. בנוסף, איינהורן חברה בוועדת הבוררויות הבינלאומיות באיגוד המשפט הבינלאומי, בו הייתה בעבר חברה בוועדת הסחר הבינלאומי (1997–2014) ובוועדת משפט המורשת התרבותית (1997–2016). בישראל הייתה לזמן קצר חברה במועצת הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו.
הצעות חוק.
איינהורן הגישה ניירות עמדה בנושאי הצעות חוק, דיני ממונות וחוק ההסדרה, והשתתפה בישיבות של ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת בנושאים אלה. ניירות העמדה שכתבה ודיוני ועדת הכנסת עסקו בנושאים הבאים:
הוועדה המייעצת למינוי בכירים בשירות המדינה.
ב-7 באוקטובר 2018 אישרה ממשלת ישראל את צירופה של איינהורן לוועדה המייעצת למינוי בכירים בשירות המדינה.
הכתבת טלי חרותי-סובר פרסמה בהארץ מספר טענות סביב המינוי, ובין השאר טענה כי תואר ה"דוקטור יוריס או יוריס דוקטור" אותו קיבלה, אינו מקביל לתואר "דוקטור למשפטים", וטענה שאיינהורן חתמה על גילוי דעת הקורא לחיילי צה"ל לסרב פקודה ולא להשתתף בפינוי התנחלויות. בעקבות הטענה הראשונה, פנתה ב-15 באוקטובר חברת הכנסת תמר זנדברג אל היועץ המשפטי לממשלה.
ב-17 באוקטובר 2018 הוגשה עתירה לבית המשפט הגבוה לצדק בידי עורך הדין רפי נץ־צנגוט נגד מינויה, בטענה לבעיות מנהליות בהגשת הטפסים, אי דיווח כי בנה הוא יועץ של שר הביטחון אביגדור ליברמן, טענה כי הסיתה לסירוב פקודה של חיילי צה"ל, וכי היא מציגה את עצמה כ"דוקטור" וכ"פרופסור" באופן מזויף. לאחר בדיקה שערך הגף להערכת תארים אקדמיים מחו"ל במשרד החינוך, נמסר כי תואר ה"דוקטור יוריס" שניתן בגרמניה אכן מקביל לתואר שלישי. במהלך העתירה התבררו הסמכותיה לתארים במשפטים, התברר כי לא קראה לסירוב פקודה וכי לא הסתירה כי בנה הוא יועץ של שר הביטחון. השופטים יעצו למגיש העתירה למשוך אותה, כפי שאכן קרה, ובפסק הדין נדחתה העתירה. לאחר דחיית העתירה נמחקו מאתר הארץ כל הכתבות שפורסמו בנושא. דו"ח של נציב תלונות הציבור על מייצגי המדינה בערכאות, דוד רוזן, קבע כי הפרקליטות הטעתה את בג"ץ בדיון זה.
בעקבות פרסום ביקורת על נפתלי בנט וממשלתו, זומנה באוגוסט 2021 לשימוע לפני הדחה מהוועדה למינוי בכירים, אותו יערכו מזכיר הממשלה שלום שלמה והיועצת המשפטית של משרד ראש הממשלה שלומית ברנע פרגו, אך היא המשיכה להיות חברה בוועדה.
משפט נתניהו.
במהלך משפט נתניהו השתתפה איינהורן בקביעות בצוות "האולפן הפתוח" של כנרת בראשי. איינהורן הביעה דעתה: "ברור לי שלתיק השוחד אין ולא היו ידיים ורגליים".
ביקורת על בג"ץ והתשתית המשפטית.
איינהורן היא מבקרת חריפה של שיטת המשפט הישראלית, ובפרט של הליכי בג"ץ בבית המשפט העליון. לדבריה, להליך בג"ץ הישראלי מספר מאפיינים ייחודיים:
בנוסף לכל אלה, הסמכות שיש לנשיא בית המשפט העליון לקבוע את הרכב השופטים שידון בתיק נחשבת במדינות אחרות כהפרת הזכות היסודית של מתדיין להופיע בפני בית משפט נייטרלי שהרכבו נקבע באופן אקראי.
עקב עמדתה הביקורתית כלפי הרפורמה בסדר הדין האזרחי שתחילתה תוכננה לספטמבר 2020, מונתה על ידי שר המשפטים אמיר אוחנה ב-2019 כחברה בוועדה שתבחן את הרפורמה לצד עו"ד ד"ר אסף פוזנר. לאחר שלוש ישיבות שקיימה הוועדה, דרשה נשיאת בית המשפט העליון אסתר חיות מיושב ראש לשכת עורכי הדין אבי חימי להחליף את איינהורן ואת ד"ר אסף פוזנר מהוועדה לבחינת תקנות סדר הדין האזרחי, בשל "התנהגות לעומתית".
איינהורן העבירה גם ביקורת על סדר הדין הפלילי בישראל שלדבריה אינו תואם את הסטנדרטים המקובלים בדמוקרטיות מערביות.
איינהורן מבקרת גם את המצב שבו, לטענתה, היועץ המשפטי לממשלה הפך, על פי פסיקת בג"ץ, לרשות רביעית, המחייבת את הממשלה ולא רק מייעצת לה. כך נוצר לדעתה מצב אנומלי שהיועץ המשפטי, המיוצג על ידי פרקליטות המדינה, מוסמך לייצג עמדה עצמאית, לעומתית, שאיננה מבטאת את עמדת ראש הממשלה, את עמדת השר או את עמדת הממשלה, ואף יכולה לחבור לעמדת העותרים לבג"ץ, בניגוד לעמדת הממשלה, דבר שעלול להביא לכך שהממשלה לא תקבל סיוע משפטי ראוי בבית המשפט. לפי איינהורן אין למצב זה אח ורע בדמוקרטיות מערביות.
בעקבות בג"ץ התנועה למען איכות השלטון בישראל נגד יושב ראש הכנסת יולי אדלשטיין, כתבה איינהורן כי על פי תיקון ל שהתקבל ברוב של 91 חברי כנסת יושב ראש הכנסת הקודמת ממשיך לכהן עד בחירת יושב ראש חדש, ועל פי תקנון הכנסת הוא לבדו מוסמך להחליט על כינוסה של הכנסת לצורך החלפתו במועד שיקבע עד השבעת הממשלה החדשה. לדבריה בג"ץ נתן פסק דין בחוסר סמכות.
חיים אישיים.
איינהורן מתגוררת בתל אביב, אלמנה ולה ארבעה ילדים.
קישורים חיצוניים.
מאמרים אקדמיים:
מאמרי דעה:
עוצר לילי
קנדיגלידה
קנדיגלידה היא חברה ישראלית לייצור שיווק וייבוא גלידות, שבסיסה בעיר באר שבע.
היסטוריה.
בשנת 1998 הקים שמעון חזוט את חברת קנדילידה בבאר שבע והחברה עסקה בתחילת דרכה בעיקר בשיווק הגלידות של פלדמן באזור הדרום בנוסף לשיווק ממתקים וחטיפים. בשנת 2015 הקים נריה חזוט את קנדיגלידה והמשיך את העבודה של אביו עם דגש על הצד הטכנולוגי, הלואו-קוסט ייבוא וייצור עצמי (הורדת עלויות ופיתוח מותג פרטי).
בתחילת שנות האלפיים נפתחה חנות ראשונה בשכונת נווה זאב בבאר שבע, אשר הייתה הראשונה מסוגה (חנות לממכר גלידות ארוזות בלבד) ומכרה ללקוחות במחירי חנות המפעל בעיר עצמה.
עם הצלחת החנות בנווה זאב, פתח חזוט חנויות נוספות כך שהרשת פרושה בכל אזור הדרום עם 11 סניפים (באר שבע (3), דימונה, ירוחם, אופקים, נתיבות, שדרות וערד) וחנות וירטואלית אחת. ב-2020 נפתח סניף בקריית ארבע וסניף במדרחוב רוגוזין באשדוד.
לחברה מוצרי גלידות הנמכרים אצלה בלעדית תחת המותג הפרטי "קנדיגלידה" בישראל כגון עוגימאניה, יוגיביס, ביסקוטה (קסטה), רולאין, אייסטיק, דה לה קראנץ' ועוד.
בשנת 2019 החברה החלה לייבא סדרת גלידות שמנת "דיאון" (Dione) מליטא אשר מנסה להתחרות בתחום הפרימיום בסדרת מגנום של שטראוס גרופ ובמותג "נוק אאוט" (Nok-Out) אשר מיוצר ומשווק על ידי גלידות נסטלה.
אסיף איזק
אסיף איזק (נולד ב-28 במאי 1973) הוא ראש המועצה האזורית חוף הכרמל, ויושב ראש איגוד ערים שרון כרמל לאיכות הסביבה. לשעבר מנהל אגף צעירים ומעורבות בחברה בתנועה הקיבוצית.
ביוגרפיה.
איזק נולד בקיבוץ החותרים ליצחק ואנה, שעלו לישראל מדרום אמריקה. התחנך בבית-הספר האזורי המשותף במעגן מיכאל. לאחר סיום לימודיו התגייס לצה"ל ושרת ביחידת שמשון, בתחילה כלוחם ולאחר מכן כקצין מפקד פלגת לוחמים. עם סיום שירותו שהה בחוץ לארץ למספר שנים, ומילא תפקידים שונים בשליחות משרד הביטחון. המשיך לשרת במילואים ביחידת שלדג. עם שובו ארצה בתחילת שנות ה-2000 נבחר איזק לכהן כיושב ראש הוועד המקומי בהחותרים, יושב ראש הוועד הממונה וכן כיושב ראש האגודה השיתופית. במקביל נבחר גם כחבר מליאת המועצה האזורית. כיהן גם כחבר דירקטוריון גרנות מפעלים אזוריים. לאיזק תואר ראשון במנהל עסקים ותואר שני במשפטים, והוא מוסמך גם כמגשר. נשוי ליעל ואב לשלושה.
פעילות ציבורית.