חיסון זה הוכנס לראשונה לשימוש ב-6 בדצמבר 2010 בבורקינה פאסו, מאלי וניז'ר. עד לסוף אותה השנה חוסנו כ-20 מיליון בני אדם בגילים 1-29. בין השנים 2010 - 2015 למעלה מ-235 מיליון בני אדם חוסנו בתרכיב MenAfriVac ב-26 מדינות בתחום חגורת המנינגיטיס והצפי הוא שעד שנת 2020 תחוסן כמעט כל האוכלוסייה בחגורה זאת, דבר אשר יגן, לפי הערכות, על כ-400 מיליון בני אדם וימנע כמיליון מקרי דלקת קרום המוח, 150,000 מיתות ו-250,000 פגיעות בלתי הפיכות במערכת העצבים המרכזית.
להלן השנים והמדינות שבהן ניתן החיסון המצומד באופן מרוכז לאוכלוסייה בתחום חגורת המנינגיטיס:
החיסון המצומד MenAfriVac החליף למעשה את החיסון הפוליסכרידי בו היו משתמשים במדינות חגורת המנינגיטיס בעתות של מגפות. להלן יתרונותיו הבולטים על פני קודמו:
השימוש הרחב בתרכיב MenAfriVac גרם לירידה משמעותית בהיארעות דלקות קרום המוח בחגורת המנינגיטיס שנגרמות מזן A, אולם הוא אינו מקנה הגנה מפני יתר זני "Neisseria meningitidis" שמצויים באזור. נכון להיום, במסגרת מיזם MVP, נערכים מחקרים לשם פיתוח תרכיבי חיסון כנגד כל זני החיידק שמצויים במדינות החגורה.
הוראות מניעה וחיסון למטיילים באפריקה.
למטיילים שברצונם לבקר במדינות חגורת המנינגיטיס ובמיוחד במהלך העונה היבשה מומלץ להתחסן כנגד דלקת קרום המוח על רקע זיהום במנינגוקוקוס בתרכיב קודרי-ולנטי, כנגד 4 זני "Neisseria meningitidis": Y, W135, C, A (Mencevax) לפחות 10 ימים לפני הנסיעה. במקרה של מגע הדוק עם חולה בדלקת קרום המוח מומלץ לקחת טיפול אנטיביוטי מונע במהלך 24 השעות הראשונות מרגע החשיפה. הטיפול המונע שמומלץ מתבסס על מתן ריפמפיצין או ציפרופלוקסצין דרך הפה, או צפטריאקסון בהזרקה לשריר.
כותב
ולטר קריגר
ולטר קריגר (בגרמנית: Walter Krüger, 27 בפברואר 1890 - 22 במאי 1945), קצין בכיר בוואפן אס אס בדרגת אובר-גרופנפיהרר אשר פיקד בין היתר על דיוויזיית אס אס "דאס רייך" בקרב קורסק, ועל קורפוס האס אס השישי במהלך קרבות בכיס קורלנד.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
ולטר קריגר נולד בשטרסבורג שבאלזס (אז חלק מהאימפריה הגרמנית) למשפחתו של קצין פרוסי, אוברסט אלפרד קריגר. הוא היה הבכור מבין שני בנים (אחיו הצעיר פרידריך-וילהלם קריגר היה אף הוא קצין בכיר באס-אס). למד בפנימיה צבאית בקרלסרוהה ובבית הספר לקצינים בברלין. בשנת 1908 הוסמך לקצונה. במלחמת העולם הראשונה שירת ביחידות הרריות של הצבא הגרמני. במהלך המלחמה עוטר בשתי דרגות של צלב הברזל והועלה לדרגת האופטמן. בסיום המלחמה שירת בפרייקור ונטל חלק בקרבות עם הצבא האדום בלטביה.
בשנת 1935 גויס לוואפן אס אס. בזכות ניסיונו הצבאי הועלה מיד לדרגת אובר-שטורמבאנפיהרר. שירת כמדריך בבית הספר לקציני אס אס בעיר באד טלץ. בשנת 1939 מונה לראש מטה של דיוויזיית אס אס ה-4.
מלחמת העולם השנייה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה השתתף עם הדיוויזיה ה-4 בקרבות בפולין ובצרפת.
בשנת 1941 הועלה לדרגת בריגדפיהרר ומונה למפקד דיוויזיית אס אס הרביעית, עמה השתתף בשלבים הראשונים של המצור על לנינגרד.
במרץ 1943 מונה למפקד דיוויזיית אס אס "דאס רייך". במהלך קרב קורסק הוביל את הדיוויזיה למתקפה בחלק הדרומי של מבלט קורסק.
במרץ 1944 מונה לפקד על כוחות האס אס באוסטלנד. ביולי 1944 - מונה לפקד על קורפוס האס אס השישי, שהיה חלק מקבוצת ארמיות צפון. לאחר נסיגת הצבא הגרמני אל אזור קורלנד הפך הקורפוס בפיקודו של קריגר לחלק מקבוצת ארמיות קורלנד.
ב-9 במאי 1945 נכנעה קבוצת ארמיות קורלנד (יחד עם כל גרמניה הנאצית). קריגר לא רצה ליפול לידיהם של חיילי הצבא האדום, לכן הפר את פקודת הכניעה ויחד עם כ-300 קצינים וחיילים בפיקודו החל לנוע מערבה לכיוון פרוסיה המזרחית. ב-22 במאי הקיפו חיילים סובייטים את הכוח בפיקודו של קריגר ולאחר קרב קצר הכניעו אותו. קריגר עצמו התאבד בירייה, כדי לא ליפול בשבי.
בו אנדרסון
בו אינגה אנדרסון (בשוודית: Bo Inge Andersson, נולד ב-16 באוקטובר 1955 בפאלקנברג, שוודיה) הוא קצין שוודי לשעבר, איש עסקים ודיפלומט. הוא היה המנכ"ל הלא-רוסי הראשון של חברת אווטוואז.
קריירה.
אנדרסון עבד כמנהל הרכישות בחברת SAAB וג'נרל מוטורס ששם הוא היה סגן הנשיא של מחלקת הרכישות העולמיות והלוגיסטיקה.
מ-2008 עד-2013 עבד אנדרסון עבד ברוסיה בקבוצת GAZ . שם הצליח לפנות את החברה מ-1 מיליארד דולרים של הפסד לרווח קבוע של כ-256 מיליונים דולרים ב-2012. בזמן עבודתו תיקן את העסק, צמצם את מספר העובדים ל-50,000 עובדים. בנוסף על כך, סגר את קווי התפוקה הבלתי רווחיים וחידש את התוצרת העיקרית.
ב-2014 החל לעבוד כנשיא ומנכ"ל של אווטוואז – יצרן המכוניות הגדול ביותר ברוסיה. במשך השנים שהוא עבד באווטוואז השיקה החברה 14 רכבים, בינם שני הרכבים לאדה וסטה ו-לאדה אקסריי , שהיוו את הדגמים החדשים הראשונים של הרכב מסוג "לאדה" ב-30 השנים האחרונות של החברה. כן צמצם אנדרסון את מספר העובדים באופן משמעותי.
אשדות הנילוס
אַשְׁדֵי הנילוס היא סדרת אֲשָׁדִים של הנהר נילוס, שישה במספר, אשר נספרים מצפון אל דרום הנהר. בלועזית הוגדר שמם כקאטארקטות ('נשפכים מטה' ביוונית) על אף שלא ניתן להגדיר אף אחד מהם כ'מפל'. הם מאופיינים במים לבנים ואיונים בתחומם.
השיוך לאורך ההיסטוריה האנושית.
בתקופת מצרים העליונה לאחר התפרקות השליטה של מצרים הוגבלה על האשד הראשון בלבד ושאר האשדים היו בשליטת ממלכת כוש. בשנת 727 לפנה"ס עת השתלטה הממלכה על כל אגן הנילוס ונכנסה להיסטוריה כשושלת ה-25 של מצרים.
השליט האחרון ששלט בכל האשדים היה מלך אשור החדשה אשורבניפל. מאז המאה ה-20 שולטת מצרים על האשד הראשון, ושאר האשדים נמצאים בשליטת סודאן.
קשר הגת והפרוזדור
קשר הגת והפרוזדור (Sinoatrial node, נקרא לרוב בקיצור SA node) הוא הקוצב הראשי בלב. קשר הגת והפרוזדור מייצר עצמונית זרם חשמלי שעובר דרך מערכת ההולכה החשמלית של הלב ובכך גורם להתכווצותו. למרות שהקשר מייצר את הזרמים בצורה עצמונית, קצב הזרמים (ובכך הדופק) מושפע מעצבים רבים המעצבים את הקשר ומשפיעים על פעילותו.
קשר הגת והפרוזדור ממוקם בעלייה הימנית, בשריר הלב, בסמוך לפתח הווריד הנבוב העליון. רוחבו של הקשר הוא שלושה מילימטרים, אורכו חמישה עשר מילימטרים ועוביו מילימטר אחד.
הקשר מעוצבב מאוד הן על ידי המערכת הפאראסימפטטית (על ידי העצב התועה) והן על ידי המערכת הסימפטטית (על ידי עצבי השדרה, עצבים T1-4). גירוי העצב התועה מנמיך את קצב יצירת הזרמים על ידי הקשר (ובכך את הדופק), בעוד שגירוי סימפטטי מגביר קצב זה.
אספקת הדם לקשר מתבצעת על ידי העורקים הכליליים, ברוב האנשים על ידי העורק הימני הכלילי (ב-60–70 אחוז מהמקרים) ובחלק על ידי העורק השמאלי הכלילי (ב-20–30 אחוז מהמקרים, בדרך כלל על ידי העורק הכותר).
למרות שלא רק קשר הגת והפרוזדור אלא גם תאי עצב אחרים בלב יכולים ליצור זרם חשמלי, בדרך כלל, קשר הגת והפרוזדור מייצר את הזרם הראשוני בלב הגורם להתכווצות הלב. מצב זה קורה שכן הקשר מייצר זרם מעט מהר יותר משאר תאי העצב ואז הזרם מתפשט במערכת ההולכה ולא נותן לתאים האחרים הזדמנות ליצור זרם נוסף.
תפקוד לקוי של קשר הגת והפרוזדור עלול לגרום להפרעות קצב שונות. ירידה באספקת הדם לקשר, לרוב עקב מחלת לב איסכמית, עלולה לגרום לאיסכמיה ומוות של תאים בקשר. איסכמיה זו עלולה לגרום להפרעות קצב ואף לתסמונת הסינוס החולה.
גשר רוסקי
גשר רוסקי או פשוט הגשר הרוסי (ברוסית: Русский мост) הוא גשר מעוגן כבלים בעיר ולדיווסטוק העובר מעל מפרץ בוספורוס המזרחי ומאחד את חצי האי נאזימוב עם כף נובוסילסקי באי הרוסי. בניית הגשר החלה ב-3 בספטמבר 2008 והושלמה לקראת אירוח פסגת APEC בשנת 2012.
זהו הגשר השני בגובהו בעולם, גובהו מגיע ל-324 מטרים ובעת בנייתו הוא היה לגשר מעוגן כבלים הגדול בעולם, באורך 1,104 מטרים. שר התחבורה איגור לוויטין תיאר את הגשר בתור האובייקט המורכב והייחודי ביותר, לא רק כחלק מההכנות לפסגת APEC כי אם בתחום ההנדסה בכלל ברוסיה ובעולם.
הפרויקט נבנה על ידי חברת NPO Mostovik.
תוכנית ראשונה לבניית גשר בלב העיר ולדיווסטוק, שיחבר את חצי נאזימוב עם האי הרוסי (רוסקי) הוקמה עוד בשנת 1939 אך לא יושמה.
באוקטובר 2007 חברת NPO Mostovik זכתה במכרז לבניית גשר שיחבר את העיר עם האי הרוסי, כאשר כשותף עיקרי לבנייה הצטרף מכון Giprostroymost מסנקט פטרבורג, שהתמחה בבניית גשרים. עלות התכנון עצמו עלה 643 מיליון רובלים רוסיים והושלם כחצי שנה לפני תום מועד ההגשה במרץ 2008.
במאי 2008 הוגשו תוכניות העבודה לממשלת מחוז פרימוריה וב-31 באוגוסט 2008 אושר בהתחלת העבודה בתאם להנחיית הממשל המקומי וצו נשיאותי. הבנייה הושלמה 4 שנים לאחר מכן והגשר נחנך ב-2 ביולי 2012. חודש לאחר מכן נפתח הגשר לכלל הציבור.
טרויה (עיר באיטליה)
טרויה (באיטלקית: Troia) היא עיר וקומונה בנפת פוג'ה שבאיטליה.
היסטוריה.
בעת העתיקה היא נקראה איקאי (Aecae), היא נזכרת לראשונה במהלך המלחמה הפונית השנייה בקשר לפעולות צבאיות בין חניבעל ברקה לפאביוס מאקסימוס בשנת 217 לפנה"ס. בשנת 216 לפנה"ס, בעקבות קרב קאנאי, הצטרפה העיר לברית עם חניבעל, אולם בשנת 214 לפנה"ס נלכדה חזרה בידי הרומאים. תיאור העיר בידי פליניוס הזקן מאשש את הסברה שטרויה הוקמה בתחיל המאה ה-11 על חורבות איקאי העתיקה.