מלכתחילה לא היה אמור להיות יורש העצר, שכן היה לו אח בכור מאשתו הראשונה של אביו, איוואן. בעקבות מותו המוקדם של אחיו ואי שביעות הרצון של אביו איוואן מנכדו דמיטרי איוואנוביץ' מונה וסילי ליורש העצר. הוא נשא לאישה את סולומוניה סבורובה, שנבחרה מבין 1500 מועמדות שנאספו מכל רחבי רוסיה. סולומוניה לא באה ממשפחת אצולה. במשך הזמן היא לא הביאה לווסילי ילדים ולכן ב-1525 הוא התגרש ממנה ונשא לאשה את אלנה גלינסקיה, בת האציל הליטאי וסילי לבוביץ' גלינסקי. ב-1530 נולד יורש העצר הנסיך איוואן, שמשל בשם איוואן הרביעי. לאחר מכן נולד בנם השני יורי. וסילי מת ב-3 בדצמבר 1533 כתוצאה מזיהום דם לאחר שנפצע בברכו. בנו איוואן בן ה-3 הוכרז לנסיך גדול, ואלנה שימש כעוצרת.
ראש נסיכות מוסקבה.
וסילי הגדיל את נסיכות מוסקבה וצירף אליה את פסקוב, סמולנסק, ריאזן ונובגורוד-סביירסקי עם זאת פעמים מספר נחל הפסדים במלחמתו עם הליטאים, כמו בקרב אורשה ב-8 בספטמבר 1514 בו הפסיד את מסטיסלבל וקריצ'ב. הוא נלחם בתקיפות באופוזיציה, בייחוד נגד נסיכי שויסקי וורוטינסקי. ב-1521 הגלה את הפטריארך ורלם, נוכח סירובו לתמוך בנסיך בהוקעת מתנגדיו. הגביל את זכויות האצילים.
וסילי ה-3
מרי פופינס
מרי פופינס (אנגלית: Mary Poppins) היא דמות שיצרה פמלה לינדן טרוורס, המופיעה בשמונה ספרים ובסרטי קולנוע של וולט דיסני ב־1964 וב־2018.
ספרי מרי פופינס זכו להצלחה רבה ותורגמו לשפות רבות, אך הסרט של וולט דיסני באמצע שנות השישים הוא שפרסם את הדמות ברחבי העולם כולו. רק בגיל 80 גילתה טרוורס שאת הרעיון לאומנת מעופפת קיבלה מסיפור שהמציאה בילדותה, כדי להעלים את הבהלה והנטישה שחשה כאשר אמה יצאה מהבית בהכרזה שהיא הולכת לעבור לגור במדינה אחרת
אודות הדמות.
מרי פופינס היא אישה מסתורית בעלת כוחות קסם שנכנסת לבית משפחת בנקס בסמטת עץ הדובדבן 17, לונדון, למלא תפקיד של אומנת לילדי המשפחה, ומאז הגעתה דבר במשפחה אינו כפי שהיה טרם הגעתה. מאיירת הספרים הראשונים הייתה מרי שפארד, בתו של מאייר הספר פו הדב, ארנסט שפארד.
הספר וספרי ההמשך.
בשנת 1934 יצא לאור הספר הראשון בסדרת ספרי "מרי פופינס", אותו כתבה טרוורס בזמן שהחלימה ממחלה. לאור הצלחת הספר פנתה טרוורס לכתוב סדרה של ספרי "מרי פופינס", דבר בו השקיעה את כל חייה. ספרי הסדרה הם:
המשוררת דליה רביקוביץ הייתה הראשונה שתרגמה את "מרי פופינס" לעברית בשנת 1961. היא העמידה תרגום פיוטי בשפה מהודרת ואף עברתה את שמות הילדים לחנה ומיכאל.
בשנת 2018 תרגמה גילי בר-הלל את "מרי פופינס" תרגום נוסף אשר בו התפרסמו לראשונה בעברית שני פרקים נוספים. האחד הוא "יום שלישי הרע" והשני נקרא "גברת קודי"- פרק שהושמט מתרגומה של רביקוביץ.
הסרטים.
בשנת 1964 קיבלו אולפני דיסני את הזכויות להפיכת הספר לסרט לאחר ניסיונות מרובים שהחלו כבר בשנת 1948, וכך התפרסמה בכל רחבי העולם הדמות החמה והאוהבת של האומנת שבאה עם הרוח.
את תפקיד מרי פופינס שיחקה ג'ולי אנדרוז שזכתה על התפקיד בפרס האוסקר הראשון שלה. הסרט זכה ב-4 פרסי אוסקר נוספים. עם סיום הפקת הסרט קיבל הבמאי רוברט וייז חשיפה בלעדית מוולט דיסני לחומרים המצולמים. חשיפה זו הובילה אותו ללהק את אנדרוז לסרט "צלילי המוסיקה".
הסרט המוזיקלי של דיסני נחשב ליצירת מופת, אך טרוורס לא התלהבה מהפרשנויות של ספרה וטענה שדיסני לא הבין ואף פירש לא נכון את הדמויות והרס את הסיפור. באולפני דיסני, לעומת זאת, טענו שבזמן הצילומים הייתה טרוורס שחצנית, שתלטנית וחסרת כל הומור, מה שהפך את העבודה איתה לקשה מאוד. תהליך עשיית הסרט, והמתח ששרר בין טרוורס לדיסני ואנשיו, הוא הבסיס לסרט "להציל את מיסטר בנקס".
בשנת 2018 יצא סרט ההמשך 'מרי פופינס חוזרת' למסכי הקולנוע בבימויו של רוב מרשל.
המחזמר.
בשנת 2004 הועלה המחזמר מרי פופינס על במות לונדון. המחזמר הצליח מאוד וזכה בתשע מועמדויות לפרס אוליבייה. בשנת 2006 הועלה המחזמר בהפקת דיסני גם על במות ברודוויי. המחזמר היה מועמד לשבעה פרסי טוני וזכה באחד (על עריכה מוזיקלית).
במהלך שנת 2019 עתידה לעלות בתיאטרון הבימה גרסה בעברית, עיבוד של גרסת 2006.
פמלה לנדון טרברס
ליגת העל הבלארוסית
דייוויד זינמן
דייוויד זינמן (באנגלית: David Zinman; נולד ב-9 ביולי 1936 בניו יורק) הוא מנצח אמריקאי.
קריירה.
השנים הראשונות.
אחרי לימודי כינור בגיל צעיר בקונסרבטוריון אוברלין, למד תאוריה וקומפוזיציה באוניברסיטת מינסוטה וניצוח בטנגלווד. אחר עבד במיין עם פייר מונטה (1958 - 1962) והיה עוזרו מ-1961 עד 1964. זינמן היה מנצח ראשי של התזמורת הקאמרית ההולנדית משנת 1965 עד 1977, מנהל מוזיקלי של התזמורת הפילהרמונית של רוצ'סטר משנת 1974 עד 1985 ומנצח ראשי של התזמורת הפילהרמונית של רוטרדם משנת 1979 עד 1982.
אחרי שנתיים כמנצח אורח ראשי, התמנה זינמן למנהל מוזיקלי של תזמורת בולטימור בשנת 1985, משרה שבה כיהן עד 1998. עם תזמורת זו עשה הקלטות חשובות (ביניהן סדרת הסימפוניות של שומאן והרבה מוזיקה אמריקאית) והפך הרכב אזורי למוסד אמריקאי מן השורה הראשונה. לכשרונותיו המוזיקליים תרמו גם נועם הליכות, מחויבות עמוקה לחינוך מוזיקלי וקשרים בקהילה, שימוש יעיל באמצעי התקשורת ויכולת ללגלג על עצמו בהומור ("אני מל ברוקס של הכינור", הצהיר פעם).
זינמן הופיע גם עם תזמורות מובילות ובפסטיבלים בארצות הברית, קנדה ואירופה. הוא ניצח על ביצועי בכורה רבים מספור בבולטימור ובמקומות אחרים, ביניהם יצירות משל אדמס, בולקום, דניאלפור, דוהרטי, קרניס, קירשנר, ראוס וטורקה. הניצוח שלו על הסימפוניה השלישית של הנריק גורצקי עם הסינפונייטה של לונדון היה רב-מכר בינלאומי. זינמן התמנה למנהל מוזיקלי של תזמורת טונהאלה בציריך בשנת 1995 ובשנה שלאחריה התמנה למנהל מוזיקלי של פסטיבל המוזיקה ובית הספר של אספן וקיבל את פרס פיבודי מאוניברסיטת ג'ונס הופקינס. זינמן סיים את תפקידו בתזמורת טונהאלה בשנת 2014.
כיום.
זינמן השלים עם תזמורת טונהאלה את הקלטת הסימפוניות של בטהובן (2004) ואת הפתיחות של בטהובן (2005) על גבי תקליטורים. הקלטות אלה נהנו משבחים בחוגי מוזיקה נרחבים. הרפרטואר המוקלט שלו מוסיף לגדול בד בבד עם שמה הבינלאומי של התזמורת השווייצרית.
אחרי השלמת מחזור בטהובן, שכלל גם את המיסה סולמניס, הקונצ'רטו המשולש, הקונצ'רטי לפסנתר והקונצ'רטו לכינור בעונת 2005–2006, זינמן מתחיל להקליט את יצירותיו של מאהלר עם תזמורת טונהאלה. שני הקונצרטים שלו עמה בסדרת קונצרטי הפרומס של ה-BBC, האחרון
בשנת 2005, התקבלו בהתלהבות והקונצרט המאוחר יותר שודר בטלוויזיה בבריטניה והציג את בקיאותו המוזיקלית, את רבגוניות פרשנותו ואת שליטתו המרשימה, אם גם ללא הבלטה, בכל היבט של התזמורת ונגינתה.
דייוויד זינמן חי בניו ג'רזי, ארצות הברית ובציריך, שווייץ. נוסף לקונצרטים והקלטות עם תזמורת טונהאלה, שהאריכה את החוזה שלו כמנהל מוזיקלי עד 2010, הוא מנצח על רוב התזמורות המובילות בעולם, ביניהן, לאחרונה, התזמורת הסימפונית של וינה, התזמורת הסימפונית של שיקגו, הפילהרמונית של ניו יורק והפילהרמונית של ברלין. בשנת 1993 ניצח על התזמורת לגרסה המוסרטת של הפקת מפצח האגוזים בבלט ניו יורק סיטי, למוזיקה של צ'ייקובסקי והכוראוגרפיה של ג'ורג' בלנשין.
בינואר 2006 קיבל דייוויד זינמן את פרס תיאודור תומאס מאת אגודת המנצחים.
גלצ
הפרעת דחק פוסט טראומטית
נואף מסאלחה
נואף מסאלחה (בערבית: نواف مصالحة; 26 בנובמבר 1943 – 26 באוקטובר 2021) היה איש ציבור שכיהן כחבר הכנסת, סגן שר, מנהל המחלקה הערבית בהסתדרות וחבר מרכז מפלגת העבודה.
ביוגרפיה.
מסאלחה נולד ב-26 בנובמבר 1943, בכפר קרע. הוא למד באוניברסיטת תל אביב, ובמקצועו היה מורה.
מסאלחה נבחר לכנסת ה-12 מטעם סיעת המערך. הוא חבר לשמינייה של חברי הכנסת הצעירים במפלגת העבודה אברהם בורג, חיים רמון, יוסי ביילין, עמיר פרץ, חגי מרום, נסים זווילי ויעל דיין. מסאלחה היה ראש המגזר הערבי במפלגת העבודה ובישראל אחת. ב-1992 מינה אותו חיים רמון לסגן שר הבריאות, והשניים שיתפו פעולה בקידום שירותי הבריאות הציבורית במגזר הערבי ובעיקר בהקמת כמאה תחנות "טיפת חלב". בממשלת ברק שימש בשנים 1999–2001 כסגן שר במשרד החוץ תחת דוד לוי ושלמה בן עמי. בבחירות המקדימות במפלגת העבודה לקראת הבחירות לכנסת השש עשרה, לא הצליח מסאלחה להתברג למקום ריאלי, ובעקבות כך הצטרף למפלגת עם אחד ושובץ במקום ה-12 הלא-ריאלי ברשימתה.
בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2008 התמודד לראשות עיריית כפר-קרע, אך לא עלה לסיבוב השני, ורשימתו למועצת עיריית כפר-קרע אף לא עברה את אחוז החסימה.
עמדותיו המדיניות של מסאלחה נחשבו חריגות בין חברי הכנסת הערבים. הן לא שללו את המדינה היהודית והציגו תמונה מאוזנת ביחס למעמד הערבים במדינת ישראל. הוא הביע הסתייגות מהזדהות גורפת עם אויבי מדינת ישראל, אף על פי שהעיד על עצמו כי הוא חצוי ברגשותיו, והציג את עצמו כמי ש"מאמין בדרך הפשרה". בריאיון עיתונאי לגידי וייץ מ-2015 אמר: .
מסאלחה נפטר ב-26 באוקטובר 2021 בגיל 77, כתוצאה מסיבוכי מחלת נגיף קורונה.
ליגת העל הפולנית
האקסטראקלאסה (בפולנית: Ekstraklasa), הנקראת גם PKO Ekstraklasa מאז 2019/2020 עקב הסכם חסות עם הבנק PKO Bank Polski, היא ליגת הכדורגל הבכירה בפולין. הליגה מנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל של פולין שנוצרה בשנת 1919, שנה לאחר קבלת עצמאותה של פולין בסיום מלחמת העולם הראשונה, אך רק בשנת 1927 החלה לפעול ליגה רשמית במסגרת הנוכחית.