אשתו הראשונה של מימרן הייתה אן דריי, בתו של המיליארדר ואספן האמנות קלוד דריי. בשנת 2010 נישא לדוגמנית קלאודיה גלנטי, ולזוג נולדו שני בנים ובת. בגיל תשעה חודשים נפטרה בתו מחיידק טורף. בני הזוג נפרדו בשנת 2014.
כיום בת זוגו היא תמרה פיסנולי (ילידת 1983), שהייתה נשואה בשנים 2006–2009 לכדורגלן האיטלקי דניאלה דה רוסי, ולהם בת משותפת. בדצמבר 2014 נעצרה פיסנולי כחלק מכנופיה שעל פי החשד חטפה איש עסקים מרומא וניסתה לסחוט ממנו כסף בעינויים ובאיומים על חייו.
פעילות עבריינית שנקשרה בשמו.
עבירות פיננסיות.
ארנו מימרן הורשע בצרפת בעבירות מס בסוף שנות ה-90, ובשנת 2000 נחקר על עבירות של מסחר במניות על בסיס מידע פנים בארצות הברית, והסכים לשלם עם שותפיו כופר קנס של 1.2 מיליון דולר.
על פי חקירת החברה הצרפתית לשווקים פיננסיים (AMF), בשנים 2005–2006 ביצע מימרן לפחות שתי עסקאות שבהן הרוויח הון רב כתוצאה מסחר במידע פנים. המקרה הראשון היה באוקטובר 2005, בו קנה מימרן מניות של מפעיל תעופה מדנמרק בשם "Københavns Lufthavn" שנרכש לאחר זמן קצר על ידי חברה אוסטרלית. המקרה השני היה בינואר 2006, בו קנה מימרן מניות של חברת סחר פלדה בשם "Mittal" שנרכשה על ידי חברה אחרת לאחר מספר ימים.
על פי ממצאי החקירה, מימרן חמק מעונש מכיוון שהוא ביצע את העסקאות באמצעות חברות חיצוניות הנמצאות מחוץ לצרפת.
פרשת הונאות המע"מ על מכסות פחמן דו-חמצני.
בפרשת הונאות המע"מ על מכסות פחמן דו-חמצני, קבוצת אנשים ביצעה תרגיל עוקץ שבו קשרו קשר להעלמת תשלומי מס ערך מוסף בצרפת בגובה של 280 מיליון אירו או יותר. לטענת התביעה בצרפת, מימרן הוא מנהל הכספים של הקבוצה.
הקבוצה עסקה במסחר במכסות פחמן דו-חמצני, על פי פרוטוקול קיוטו לצמצום גזי החממה, המסדיר את נושא הפליטה של פחמן דו-חמצני. על פי האישום, מימרן גבה מס ערך מוסף על עסקאות בתחום זה, אך לא העביר את הסכומים שנגבו למשרד האוצר הצרפתי.
הוא נעצר ב-20 בינואר 2015 בפריז על ידי חוקרים מטעם בית הדין של שירותי המכס הלאומי (SNDJ) והועמד לדין באשמת הונאה, הלבנת הון והסתרת הונאה מאורגנת. במהלך המשפט התבקש מימרן, בין השאר, להסביר את יחסיו עם בנימין נתניהו, הכוללים מספר תרומות כספיות.
חטיפת בנקאי שווייצרי (2015).
ביוני 2015 יחד עם שותפו פאריד חידר, חטפו ברמות הסן בנקאי ממוצא טורקי, ואילצו אותו לבצע העברה כספית של שני מיליון אירו. ב-2021 הוא הורשע ונשפט ל13 שנות מאסר. המשטרה חוקרת את מעורבותו האפשרית גם בפרשות נוספות.
חשדות ברצח.
באפריל 2021 דיווחה סוכנות הידיעות הצרפתית שמימרן הואשם בבית משפט בפריז בהקשר למותם של סמי סוויד בספטמבר 2010 ושל קלוד דריי באוקטובר 2011. מימרן הואשם ב"רצח בפשע מאורגן" במקרה של סוויד, ישראלי תושב הרצליה שהיה שותף למעשי ההונאה של מימרן. סוויד נורה דקות ספורות לפני שהיה אמור להיפגש עם מימרן, ליד שער הניצחון בפריז. מימרן מואשם בהתנקשות בדריי, אביה המיליארדר של אשתו הראשונה, שנרצח בווילה שבבעלותו בפרבר ניי-סיר-סן ליד פריז.
עוד לפני שהואשם מימרן, חלק מהנחקרים בפרשת ההונאה של מימרן סירבו להעיד נגדו מחשש לחייהם והצביעו על שורת מקרי הרצח כהסבר לסירובם. מלבד מקרי הרצח של סוויד ודריי, נקשר לפרשה גם מותו ביריות של אלבר טאייב, נהגו ושומר ראשו של סיריל מולי, שחקן פוקר ידוע שהיה שותף עסקי של מימרן, במאי 2014.
שיחוד גורמים בבית הסוהר.
מספר סוהרים נחקרו על נתינת תנאים מיוחדים במעצר למימרן וחבריו תמורת שוחד
קשריו עם בנימין נתניהו.
במשך שנים רבות נהגה משפחת מימרן לתרום כספים בקביעות לתנועת הליכוד בצרפת. הקשר בין נתניהו ומימרן נוצר על ידי מאיר חביב, מראשי הליכוד בצרפת וחבר הפרלמנט הצרפתי.
מראשית שנות ה-2000 השאילה משפחת מימרן לבנימין נתניהו דירה גדולה בשדרות ויקטור הוגו, בלב הרובע השישה-עשר של פריז. בפנקס התורמים שנתניהו גיבש בשנת 2002, ואשר פורסם על ידי רביב דרוקר בערוץ 10, מוזכר ארנו מימרן ברשימת התורמים החשובים ביותר.
ארנו מימרן סיפר שנתניהו עזר לו לגייס משקיעים כשנתניהו לא היה בפוליטיקה והתקיימו ביניהם קשרי ידידות.
באוגוסט 2003 צולמו מימרן ובנו בחברת בנימין נתניהו בזמן חופשה במונקו. נתניהו היה אז שר האוצר בממשלת שרון השנייה. התמונה פורסמה בכלי התקשורת במרץ 2016. באותה תקופה היה מימרן מנהל השיווק של מועדון פרטי בפריז בשם "קן קלאב", ואליו נהג להביא ידוענים שונים, ביניהם בנימין נתניהו. כמו כן מימן לנתניהו ולמשפחתו חופשות בהרי האלפים ובריביירה הצרפתית.
במהלך המשפט על "עוקץ המאה" התבקש מימרן, בין השאר, להסביר את יחסיו עם נתניהו, הכוללים מספר תרומות כספיות. ב-19 במאי 2016 העיד מימרן במשפט כי העביר כמיליון אירו לנתניהו, למימון עלויות של מערכת הבחירות. נתניהו הכחיש תרומה זו. בעדותו אמר מימרן גם כי נפגש עם נתניהו בישראל בשנת 2009 לכבוד בחירתו מחדש לראשות הממשלה. ב-7 ביוני העניק ארנו מימרן ריאיון לחדשות 10, שם טען שהעביר לנתניהו מיליון פרנקים צרפתים, ולא מיליון אירו כפי שהעיד במשפט. באותו יום טען עורך דינו של נתניהו כי הסכום שניתן במתנה היה רק 40 אלף דולר, והוא הועבר לקרן ציבורית ולא לחשבונו הפרטי של נתניהו
נתניהו עצמו התייחס לפרשה ב-7 ביוני: "ההר הוליד עכבר ואפילו לא, הוליד עכברון. בקושי. דובר על מיליון אירו לקמפיין בחירות ב-2009. לא מיליון אירו, לא קמפיין בחירות, לא 2009. מדובר על תרומה חוקית לקרן שהקמתי לפעילות ציבורית לטובת מדינת ישראל כשהייתי אזרח פרטי בשנת 2001. אז גם מהבלון הזה יצא כל האוויר. זה ברור שזה חלק מרדיפה פוליטית שיטתית."
660-669 לפנה&quot;ס
שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 669 - 660 לפנה"ס
Antaresia
קרלו (תת-מקלע)
קרלו הוא כינוי נפוץ לתת-מקלע מאולתר שמיוצר במחרטות ומסגריות ביהודה ושומרון. הנשק מאולתר על בסיס תת-מקלע קרל גוסטב (בערבית, كارلوجستاف (כארלו ג'וסתאף)) ומכאן שמו. פעמים רבות חל בלבול בכלי התקשורת בין נשק זה לתת-מקלע קרל גוסטב המקורי.
בשל מספר היצרנים הרב, קיים מגוון רחב של תתי-דגמים לדגם זה, הנבדלים ביניהם גם באיכות הייצור. תת-מקלע זה נתפס באירועים רבים בידי משטרת ישראל, במהלך חיפושים שנערכו במגזר הערבי.
היסטוריה.
הפעם הראשונה שבה כוחות הביטחון הישראלים ראו את רובי הקרלו הייתה בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21, כאשר כוחות של משטרת ישראל נתקלו ברובי קרלו שהוחזקו על ידי כנופיות של ערבים ישראלים. במהלך אינתיפאדת הבודדים הקרלו החל לצבור פופולריות בקרב הפלסטינים, ומאז נעשה בו שימוש במספר פיגועים נגד אזרחים ישראלים, בין היתר בפיגועים הבאים:
מחיר.
בתחילת שנת 2016, מחירו של רובה קרלו עמד על 1,500 שקלים. במהלך שנת 2016 כוחות צה"ל איתרו כ-43 בתי מלאכה לייצור נשק ביהודה ושומרון לעומת 0 ב-2015, מה שגרם לעלייה חדה במחירו של רובה הקרלו, שזינק ל-7000 שקלים חדשים בינואר 2017.
נכון ל-2018 מחירו של רובה הקרלו בשוק השחור נע בין 3,500 ל-8,000 שקלים.
טיימס אוף אינדיה
הטיימס של הודו (באנגלית: Times of India, TOI וגם India Times) הוא עיתון יומי בשפה האנגלית המופץ בהודו. זהו העיתון השלישי בתפוצתו בתת-היבשת ההודית והעיתון היומי בשפה האנגלית בעל התפוצה הגדולה בעולם.
היסטוריה.
גיליונו הראשון של העיתון ראה אור במומבאי, הודו הבריטית, ב-3 בנובמבר 1838 בשם "The Bombay Times and Journal of Commerce" ("הטיימס של בומבי ועלון למסחר") ויצא בימים רביעי ושבת. ב-1860 התאחד העיתון עם מתחרהו, ה-"Bombay Standard" והפך לזכיין של סוכנות הידיעות רויטרס בהודו. ב-1861 התקבע שמו ל-"Times of India". ב-1892, לאחר שעבר מיד ליד בין בעלים שונים, נרכש העיתון על ידי חברת ההוצאה לאור של תומאס בנט ופרנק מוריס קולמן Bennet, Coleman &amp; Co. Ltd.
לאחר קבלת העצמאות של הודו, עברה השליטה בעיתון למשפחת התעשיינים ג'אין (Jain). בין השנים 1969–1976 הולאם העיתון, ושב לאחר מכן לשליטת משפחת ג'אין, המוציאה אותו לאור באמצעות "קבוצת טיימס" שבשליטתה, הכוללת כתבי עת נוספים. התעקשותו של העיתון לדיוק, הימנעותו מסנסציוניזם, הטון הרציני והסיקור שלו בחדשות בינלאומיות, שיפרו את יוקרתו בהודו, שם עם השנים התפרסם כעיתון אינטלקטואלי. הסיקור שלו על חדשות בינלאומיות הוא יסודי, ומהווה רבע משטח העריכה שלו.
קרלו (תת מקלע)
אקדמיה גראנד שומיאר
אקדמיה גראנד שומיאר (בצרפתית: Académie de la Grande Chaumière) היא בית ספר לאמנות שהוקם בפריז, צרפת, בשנת 1902.
בית הספר הוקם על ידי האמנית השווייצרית מרתה סטטלר והצרפתיה אליס דנברג . בשונה מבתי ספר אחרים, נטה ה"גרנד שומייאר" למודרניזם ולשיטות לימוד חופשיות. אחד מן הגורמים העיקריים לפופולריות של המוסד היה דמי הרישום הנמוכים, שכללו את התשלום למודלים וחימום בימי החורף.
בשנת 1957 נרכשה האקדמיה על ידי משפחת צ'רפנטייה. עידן הזהב שלה היה ככל הנראה שנות משנות ה-10 עד שנות ה-40 - תקופה שראתה אמנים מפורסמים רבים עוברים דרך דלתותיה. בין המפורסמים שבהם ניתן למנות את מודיליאני ומירו, הפסלים אנטואן בורדל ואוסיפ צדקין, פרננד לאגר, חיים סוטין, תמרה דה למפיקה, אלברטו ג'קומטי, לואיז בורז'ואה ויוג'ין גראסט.
ישמונית רביבים
אינדיה טיימס
איתי טלגם
איתי טַלְגָם (נולד ב-24 במרץ 1958) הוא מנצח, מרצה ויועץ עסקי ישראלי.
ביוגרפיה.