ארבעה אנשים נפגעו מיריות התוקף: מצליף הסיעה הרפובליקנית חבר הקונגרס סטיב סקליס מלואיזיאנה, עוזר פרלמנטרי, לוביסט עבור חברת המזון "טייסון פודס", ואחד משוטרי משטרת הקפיטול שהוקצו להגן על סקליס. ככל הנראה נוכחות שוטרי משטרת הקפיטול במקום מנעה פגיעות קשות יותר. סקליס, שנפצע פצעים חמורים באגן, הועבר במסוק למרכז הרפואי מדסטאר בוושינגטון. יתר הפצועים נפצעו קל יותר. סקליס עבר מספר ניתוחים ושוחרר מבית החולים ב-26 ביולי. חבר הקונגרס בראד ונסטרופ שהיה הראשון להעניק עזרה רפואית לפצועים עוטר על פועלו במדליית החייל.
חברי הקונגרס שנכחו בעת הירי היו הסנאטורים ג'ף פלייק וראנד פול; וחברי בית הנבחרים רוג'ר ויליאמס, ג'ף דאנקן, בראד ונסטרופ, רודני דייוויס, מו ברוקס, טרנט קלי, צ'אק פליישמן, מייק בישופ, ג'ק ברגמן וג'ו ברטון.
לאחר הפיגוע התברר כי התוקף היה פעיל במטה של הסנאטור הדמוקרטי ברני סנדרס.
סקאליס הוא חבר הקונגרס הראשון שנורה מאז שנציגת אריזונה גבריאל גיפורדס נורתה בשנת 2011.
ההתקפה על חברי הקונגרס בוירג'יניה
בריכת וינגייט
כריסטיאן הראשון, רוזן פפאלץ-בירקנפלד-בישוויילר
כריסטיאן הראשון, רוזן פפאלץ-בירקנפלד-בישוויילר (גרמנית: Christian I. von Pfalz-Birkenfeld-Bischweiler; 3 בספטמבר 1598 – 6 בספטמבר 1654) היה רוזן פפאלץ-בירקנפלד-בישוויילר בשנים 1600–1654.
ביוגרפיה.
כריסטיאן נולד ב-3 בספטמבר 1598 בבירקנפלד, לקרל הראשון, רוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד ולדורותיאה מבראונשווייג-לינבורג, בתם של וילהלם השישי, דוכס בראונשווייג-לינבורג ודורותיאה מדנמרק, דוכסית בראונשווייג-לינבורג.
בשנת 1600 מת אביו קרל הראשון, רוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד, וכריסטיאן בן השנתיים בלבד ירש את האזור סביב בישוויילר באלזס שהפך לרוזנות פפאלץ-בירקנפלד-בישוויילר. מכיוון שהיה קטין שלט כעוצר דודו פיליפ לודוויג, רוזן פפאלץ-נויבורג עד לבגרותו, ודודתו מריה אליזבת מפפאלץ-צווייבריקן-נויבורג הופקדה על חינוכו.
כריסטיאן שירת בצבא השוודי, ואף הגיע לדרגת גנרל חיל הפרשים. במהלך מלחמת שלושים השנים לחם כריסטיאן יחד עם הצבא השוודי, ופיקד על צבא שגייס בבאדן-דורלאך. לאחר קרב נורדלינגן בשנת 1634 עזב כריסטיאן את הצבא השוודי, ואף השלים עם פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
בשנת 1640 בנה כריסטיאן טירה בבישוויילר, ובשנת 1644 שלח את ילדיו לחצרו של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת.
כריסטיאן הקים את הענף של פפאלץ-בירקנפלד-בישוויילר שהיה חסר חשיבות, אולם ממנו יצאו לבסוף מלכי בוואריה. ב-6 בספטמבר 1654 מת כריסטיאן, ובניו חילקו את נחלותיו: כריסטיאן קיבל את פפאלץ-בירקנפלד-בישוויילר, ואילו יוהאן קרל קיבל את פפאלץ-בירקנפלד-גלנהאוזן.
משפחתו.
ב-14 בנובמבר 1630 התחתן כריסטיאן עם מגדלנה קתרינה, רוזנת פפאלץ-צווייבריקן, בתם של יוהאן השני, רוזן פפאלץ-צווייבריקן וקתרין דה רואן, ממנה נולדו לו תשעה ילדים:
ב-28 באוקטובר 1648 התחתן כריסטיאן עם מריה יוהנה מהלפנשטיין, בתו של רודולף החמישי, רוזן הלפנשטיין, ממנה נולד לו בן אחד:
לו גיש
לו גיש (באנגלית: Lou Gish; 27 במאי 1967 - 20 בפברואר 2006) הייתה שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אנגלייה.
ביוגרפיה.
גיש נולדה בשם לואיז מיקל הנרייטה מארי קוראם, בתם הבכורה של השחקן רולנד קוראם והשחקנית שילה גיש. היא גדלה בלונדון וראתה את עצמה כאמנית יותר מאשר שחקנית. היא למדה בקמברוול וקיבלה תואר בוגר אוניברסיטה בקולג' לאמנות של קמברוול.
קריירה.
גיש משכה את תשומת לבו של סוכן שחקנים כשהופיעה בתפקיד במחזה בתיאטרון שוליים בפדינגטון. דבר זה שכנע אותה לפנות לקריירה על הבמה בעקבות בני משפחתה. היא שיחקה בתיאטרון, בסדרות טלוויזיה ובסרטי קולנוע. ב-2005 הופיעה גיש עם אחותה קיי קוראם במחזה "המלך ליר" בתיאטרון פסטיבל צ'יצ'סטר.
חיים אישיים.
גיש הייתה בת זוגו של השחקן ניקולס רואו עד מותה ב-2006.
היא נפטרה ממחלת הסרטן בגיל 38. היא מתה פחות משנה אחרי מות אמה במרץ 2005 שאף היא נפטרה מסרטן. האם והבת נקברו בבית הקברות הייגייט.
יצחק עבאדי (רב)
הרב יצחק עבאדי (נולד ב-12 במרץ 1933) הוא פוסק הלכה אורתודקסי בולט ביהדות ארצות הברית.
ביוגרפיה.
הרב נולד בוונצואלה, בשנת תרצ"ג, למשפחה ממוצא חלבי. בהיותו בן שנתיים, בשנת 1935, עלו הוריו לארץ ישראל והתיישבו בטבריה. למד תורה מרבני העיר, הרב רפאל קוק והרב מאיר ועקנין, שהמליצו עליו לישיבת תפארת ישראל, שם למד שנתיים. לאחר מכן עבר לישיבת "הישוב החדש" בתל אביב, שם התקרב לחזון איש, והיה נוהג לפקוד את ביתו לעיתים קרובות. לאחר מכן למד תקופה קצרה בישיבת חברון כנסת ישראל, ואחר כך בישיבה במונטרי שבשוויץ.
בגיל 19 המליץ לו החזון איש לנסוע ללמוד אצל רבי אהרן קוטלר בישיבת לייקווד שבניו ג'רזי, הוא בלט בין הבחורים בשקדנותו ובכח זכרונו, ותחת חסותו של הרב קוטלר הפך לפוסק הרשמי של ישיבת לייקווד והקהילה המקומית. גם בביתו של הרב קוטלר נהגו לשאול את הרב עבאדי שאלות בהלכה.
לאחר מותו של הרב קוטלר בשנת 1962, מונו בישיבה פוסקי הלכה אחרים. בשנת 1980 הוא פתח בלייקווד כולל אברכים ללימוד הלכה בשם "אוהל תורה", ובשנת 1993 הוא העביר אותו לשכונת הר נוף בירושלים ועבר בעצמו להתגורר בה. בשנת 2009 הוא שב ללייקווד, אך לא חזר לקהילה.
הרב עבאדי נחשב לאחד מגדולי הפוסקים בארצות הברית, אך כמה תשובות הלכתיות שבהן נטה להקל מתוך חשיבה עצמאית, עוררו נגדו ביקורת רבה. רוב פוסקי לייקווד כיום הם תלמידיו.
בנו ר' אהרן מנהל אתר שאלות ותשובות בו הוא מורה על פי פסקי אביו, וכמו כן מפרסם רשימת מוצרים הכשרים לפסח.
ספר השו"ת שלו "אור יצחק", נערך מכתביו בידי תלמידים.
פרנססק סמפדרו
פרנססק סמפדרו אי ליואסמה (בקטלאנית: Francesc Sampedro i Lluesma, לעיתים נקרא בשם הספרדי "פרנסיסקו" (Francisco); 28 בינואר 1934 - 19 בינואר 2019) היה כדורגלן ספרדי-ולנסיאני ששיחק במהלך שנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20 בעמדת החלוץ. שיחק בין היתר בקבוצות ברצלונה, ראסינג סנטנדר ומיורקה. במשחק בין ברצלונה לאספניול בגמר הגביע הספרדי לשנת 1957 הבקיע את השער היחיד במשחק, מה שהביא לברצלונה את הזכייה בתואר.
קריירה.
סמפדרו שיחק בילדותו בקבוצת אסרו שבקרבת מקום הולדתו בעיירה קנט ד'אן ברנגר. ב-1953, בגיל 19, עבר ללבאנטה, שהייתה אז בליגה השלישית. הוא עזר לקבוצה להעפיל לליגה השנייה כעבור עונה. בקיץ 1955 חתם במדי ברצלונה, מהבכירות שבכדורגל בספרד, בתמורה לסכום העברה של 300,000 פסטות. בתחילה הוצב בקבוצת המילואים של המועדון, אספנייה אינדוסטריאל, שהייתה אז בליגה השנייה. בדצמבר אותה שונה, לאחר שצבר ניסיון בקבוצה, קודם לקבוצה הבוגרת של המועדון. את הופעת הבכורה שלו בליגה הראשונה ערך בתיקו 0-0 עם סלטה ויגו ב-4 בדצמבר. בהופעתו השנייה בליגה כבש צמד בניצחון 7 - 0 על דפורטיבו לה קורוניה ב-5 בפברואר 1956. בהמשך גם כבש נגד הרקולס ולאס פאלמס, וכך העמיד את מאזנו בעונתו הראשונה בקבוצה על 4 שערי ליגה ב-8 הופעות. בסוף העונה פתח ב-4 משחקי הקבוצה בגביע הספרדי ואף הבקיע שער, אך קבוצתו הודחה על ידי אספניול ברבע הגמר.
למרות ההתחלה הנאה, בעונת 1956/1957 התקשה סמפדרו למצוא את הרשת והוא כבש רק שער ליגה אחד ב-13 הופעות, בניצחון 3 - 1 על דפורטיבו לה קורוניה ב-7 באוקטובר 1956. הוא איבד את מקומו בהרכב בדצמבר והוא שב אליו רק בחצי גמר הגביע הספרדי, ביוני 1957. הוא פתח בשני משחקי הגמר נגד ריאל סוסיאדד, שאת שניהם ניצחה ברצלונה 5 - 1, ובמשחק הגמר נגד אספניול, יריבתה העירונית של ברצלונה, שנערך במונז'ואיק, כבש את השער היחיד במשחק, שער שבזכותו זכתה ברצלונה בתואר. בעונה הבאה דעך מעמדו של סמפדרו בקבוצה עד כדי כך ששותף רק בשני משחקי ליגה לקראת סוף העונה, בראשון מביניהם, בניצחון 5 - 1 על ריאל סרגוסה ב-20 באפריל 1958, הבקיע שער. ברצלונה זכתה בגביע ערי הירידים אך סמפדרו לא שותף באף משחק במפעל.
בשל הירידה במעמדו, הושאל סמפדרו לקונדל, ששימשה קבוצת מילואים לברצלונה, במהלך עונת 1958/1959. במהלך 26 משחקים בליגה השנייה עם הקבוצה כבש 16 שערים, ביניהם 4 צמדים. בתום העונה עז את ברצלונה והצטרף לראסינג סנטנדר, שהייתה אז בליגה השנייה. בעונתו הראשונה בקבוצה היה משמעותי בעלייתה לליגה הראשונה מהמקום הראשון, בכך שהיה המבקיע המוביל שלה עם 17 שערים ב-20 משחקים. בין היתר כבש שלושער בניצחון על ססטאו ב-26 באוקטובר 1959 ורביעייה בניצחון 8 - 2 על בסקוניס ב-3 בינואר 1960.
החזרה לליגה הראשונה הייתה לא פשוטה עבור סמפדרו, שמיעט לכבוש. למרות זאת, ב-26 בספטמבר כבש צמד בניצחון 3 - 0 על ריאל אוביידו ושלושער בניצחון 5 - 1 על אלצ'ה ב-20 בנובמבר, ובסך הכול סיים את העונה עם 7 שערים ב-24 הופעות. בנוסף, במשחק נגד ריאל מדריד ב-30 באפריל 1961, כבש שער עצמי, והמשחק הסתיים בתיקו 1-1. סנטנדר סיימה את העונה במקום ה-12, בחצי התחתון של הטבלה. בשלב הראשון של הגביע הספרדי, הגיעה ההתמודדות נגד קורדובה למשחק שובר שוויון, שבעצמו הגיע להארכה. סמפדרו הבקיע שער ניצחון בדקה ה-105 ושלח את סנטנדר לשמינית הגמר, שם הודחה על ידי ריאל מדריד. העונה הבאה הייתה אף קשה יותר הן עבור סמפדרו והן עבור סנטנדר, שירדה חזרה לליגה השנייה בסיום העונה מהמקום ה-14. סמפדרו הבקיע 4 שערי ליגה בלבד, שניים מהם בניצחון 2 - 1 על טנריפה ב-5 בנובמבר. בעונה זו הודחה סנטנדר בשלב שמינית הגמר פעם נוספת, כאשר סמפדרו מבקיע פעמיים ב-6 המשחקים בהם שותף.