אמליה אליזבת נולדה ב-29 בינואר 1602 בהנאו לפיליפ לודוויג השני, רוזן הנאו-מינצברג ולקתרינה בלגיקה, רוזנת נסאו, בתם של וילם הראשון, נסיך אורנז' ושארלוט דה בורבון.
בשנת 1619 התחתנה אמליה אליזבת עם וילהלם מהסן-קאסל, ממנו נולדו לה 12 ילדים. בשנת 1627 מת חמיה מוריץ, רוזן הסן-קאסל, ובעלה וילהלם עלה לשלטון במקומו. בשנת 1630 כרת וילהלם ברית עם גוסטב השני אדולף, מלך שוודיה, ולחם יחד עמו בקרב ברייטנפלד בשנת 1631. בשנת 1632 כרת בן דודו גאורג השני, רוזן הסן-דרמשטדט ברית עם פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ובעקבות כך קרא וילהלם לעזרת שוודיה, אולם גוסטב אדולף נהרג בקרב ליצן. לאחר שלום פראג בשנת 1635 ניסה וילהלם לכרות ברית עם צרפת, ובעקבות כך הוכרז כ"אויב האימפריה". כתוצאה מכך הותקפה רוזנות הסן-קאסל, ובשנת 1637 נכבשה הרוזנות על ידי כוחות הקיסר. כתוצאה מכך נאלצו וילהלם ואמליה אליזבת לברוח לרוזנות פריזיה המזרחית, שם מת וילהלם בעיר לר ב-21 בספטמבר אותה שנה.
לאחר מותו של וילהלם, הייתה אמליה אליזבת עוצרת בשם בנה וילהלם השישי, רוזן הסן-קאסל, ובסיוע צרפתי ושוודי, השתלטה מחדש על שטחים שהשתייכו בעבר לרוזנות. בשנת 1650 הגיע וילהלם השישי לבגרות, ונטל לידיו את השליטה ברוזנות. באותה שנה נסעה אמליה אליזבת לחתונת בתה שרלוטה עם קרל הראשון לודוויג, הנסיך הבוחר מפפאלץ בהיידלברג, מה שהתיש אותה לחלוטין, וב-8 באוגוסט 1651 היא מתה בקאסל.
משפחתה.
בשנת 1619 התחתנה אמליה אליזבת עם וילהלם החמישי, רוזן הסן-קאסל, ממנו נולדו לה 12 ילדים:
אמליה אליזבת, רוזנת הנאו-מינצברג
וולדורף אסטוריה
וולדורף אסטוריה (באנגלית: Waldorf Astoria Hotels &amp; Resorts) הוא מותג רשת בתי מלון השייך לרשת המלונות הילטון.
הרשת ממותגת בתור ספינת הדגל בפרוטפוליו של הילטון עם בתי מלון אשר מציעים סטנדרטים גבוהים ויוקרתיים.
היסטוריה.
בינואר 2006, הודיעה רשת הילטון מלונות על השקת מותג יוקרה בשם The Waldorf Astoria Collection, אשר נקרא על שם ספינת הדגל שלהם, מלון וולדורף אסטוריה בניו יורק.
בשנת 2014, נמכר מלון וולדורף אסטוריה בניו יורק לחברת הביטוח Anbang תמורת 1.95 מיליארד דולר, אומנם הילטון עדיין מנהלת בפועל את המלון תחת המותג שלה. חלק מהנכסים של הילטון נושאים את השם "וולדורף" בכותרתם, אך הם אינם חלק מרשת וולדורף אסטוריה - הילטון וולדורף, לונדון.
בשנת 2014 נפתח מלון וולדורף אסטוריה ירושלים.
בינואר 2017, פורסם כי מלון הרשת מדובאי התלונן כי דוגמניות רוסיות מצלמות תמונות אירוטיות במלון ומעלות לחשבון האינסטגרם עם אזכור שם המלון.
בפברואר 2018 הודיעה הרשת כי תפתח מלון בקהיר, הראשון ביבשת באפריקה.
לוולדורף אסטוריה 34 בתי מלון ברחבי העולם, מתוכם 16 בארצות הברית, בהם מלון וולדורף אסטוריה המפורסם בניו יורק.
ב-10 (סירת נפץ)
יחסי אריתריאה–אתיופיה
היחסים בין אריתריאה לבין אתיופיה כוללים היסטוריה רבה של יריבות. מיד לאחר העצמאות של אריתריאה מאתיופיה בשנת 1993, היו בין המדינות יחסים לבביים, למרות ההיסטוריה של היחסים ביניהם, אולם בהמשך היחסים התדרדרו ואף פרצה מלחמה בין המדינות. הקשרים כוננו מחדש ב-9 ביולי 2018, והובילו לשיפור יחסי של יחסי המדינות.
היסטוריה.
אריתריאה פרשה מאתיופיה בעקבות מלחמת העצמאות של אריתריאה (1961-1991), ועצמאותה הוכרה באופן רשמי על ידי האו"ם לאחר משאל עם.
בדצמבר 2000, אריתריאה ואתיופיה חתמו על הסכם השלום שסיים את המלחמה והקימו זוג ועדות שיפוטיות מחייבות, ועדת הגבול בין אריתריאה לאתיופיה וועדת התביעות האריתריאנית-אתיופית, כדי לקבוע את גבולות המחלוקת ביניהם ואת התביעות הקשורות. באפריל 2002 הוועדה פרסמה את החלטתה (עם הבהרה ב-2003), אולם חילוקי דעות בעקבות המלחמה גרמו למבוי סתום שלווה בשל תקופות של מתיחות מוגברת ואיומים מחודשים במלחמה. מאז החלטות אלו אתיופיה סירבה להתיר את הסימון הפיזי של הגבול, בעוד שאריתריאה מתעקשת כי הגבול חייב להיות כפי שהוגדרו על ידי הוועדה. כתוצאה מכך, הגבול נקבע רק באופן וירטואלי, ובזאת סיימה הוועדה את עבודתה.
אריתריאה שומרת על כוח צבאי באזור הגבול עם אתיופיה, המקביל בגודלו לכוח האתיופי, ובעקבות כך היא נזקקת לגיוס כללי של חלק משמעותי מהאוכלוסייה. אריתריאה ראתה בסכסוך הגבול הזה איום קיומי על עצמה בפרט ועל האיחוד האפריקאי בכלל, משום שהיא עוסקת בעליונות הגבולות הקולוניאליים באפריקה.. מאז העימות בגבולות, אתיופיה כבר לא משתמשת בנמלים האריתראיים עבור הסחר שלה.
במהלך עימות הגבול ומאז, אתיופיה טיפחה לוחמים נגד אריתריאה (כולל בדלנים אתניים וארגונים דתיים). אריתריאה הגיבה גם על ידי אירוח קבוצות מיליטנטיות נגד אתיופיה. מועצת הביטחון של האו"ם טוענת כי אריתריאה ואתיופיה הרחיבו את המחלוקת ביניהן אף ללחימה בסומליה.
במרץ 2012 תקפה אתיופיה מאחזים צבאיים אריתראים לאורך הגבול. אדיס אבבה אמרה כי ההתקפה הייתה בתגובה לפעולות האימון והתמיכה של אסמרה לחתרנות, בעוד אריתריאה אמרה כי ארצות הברית ידעה על ההתקפות, האשמה שנדחתה על ידי פקידים אמריקנים.
במפגש פסגה שנערך ב-8 ביולי 2018 באסמרה, נשיא אריתריאה, איסאייס אפוורקי וראש ממשלת אתיופיה אבי אחמד התחייבו לשקם את קשריהן הדיפלומטיים ולפתוח את הגבולות ביניהן. למחרת, הם חתמו על הצהרה רשמית משותפת לסיים את סכסוך הגבול האריתראי-אתיופי.
מוד מנוני
מוד (מגדלנה) מנוני (בצרפתית - Maud Mannoni ; 23 באוקטובר 1923 – 15 במרץ 1998) הייתה פסיכואנליטיקאית בלגית, שהפכה לדמות מרכזית בתנועה הלאקאניאנית.
ביוגרפיה.
מוד מנוני נולדה בעיר הבלגית קורטרייק‎, אך בילתה את שנות ילדותה הראשונות בסרי לנקה. לאחר שלמדה קרימינולוגיה באוניברסיטת בריסל, היא החלה בהכשרה אנליטית אצל אחד הפסיכואנליטיקאים החלוצים בבלגיה, Maurice Dugautiez. לאחר מכן, ב-1949, היא עברה לצרפת, שם התחתנה עם אוקטב מנוני.
בזמן שהותה בפריז, היא יצרה קשר עם פרנסואה דולטו (Francoise Dolto), ועברה אנליזה נוספת אצל ז'אק לאקאן, שבו תמכה, ביחד עם סרז' לקלייר ו- Jean Clavreul, בזמן הפיצולים שהתרחשו בפריז ב-1953 ואחר כך שוב ב-1963.
החל מ-1964, עם הפריצה קדימה של התנועה הלאקאניאנית, מנוני החלה להשפיע באמצעות עבודתה באופן מהפכני על דור שלם בצרפת - הורים, מורים, מטפלים בילדים ואנליטיקאים. היא נפטרה בפריז.
על הילד המעוכב.
בסמינר הראשון שלו שהתפרסם, לאקאן הזכיר את מוד מנוני והמליץ על הספר שלה שבדיוק יצא לאור, 'הילד המפגר ואמו'. בספר הזה מנוני קובעת שהמטופל שאינו עומד בנורמות אינו מסוגל להפריד את האגו שלו מהאם. במקום זאת, מתקיימת סימביוזה מסוימת: השורשים של פסיכוזות אלה, במילים של Bernard Touati הלאקאניאני, "רשומים בלא-מודע האימהי, כשהילד הפסיכוטי אינו מקבל הכרה כסובייקט מתאווה... וקופא כאובייקט חלקי הנתון לאומניפוטנטיות האימהית".
הדיבור של הילד.
מנוני יצרה הבחנה בין מה שהיא כינתה "דיבור מלא" ו"דיבור ריק" - ביחס לשפה של הילד. הדיבור הריק מתייחס לשפה של הילד הספוגה בסמלים של ידע הורי, והוא מנוגד ל'דיבור המלא' - המדובר מהלב. בקישור שעשתה בין הרעיונות שלה ובין תפישתה של אליס מילר על הילד הצייתן-מדי, מנוני טענה ש"הסובייקט של המילים אינו בהכרח הילד", והחלה להיות מודאגת מן האפשרות שהורים המציפים רגשית מונעים מהילד את האכלוס והבעלות שלו על התנסויותיו שלו-עצמו.
כל ילד, היא מציינת, נולד לתוך שיח הורי הקיים לפני לידתו; ובנסיבות מסוימות הנטל המנכר שבציפיות ההוריות עלול לחסום את תחושת הזכאות של הילד לדיבור ולחיים משלו.
מרכזי תמיכה ואנטי-פסיכיאטריה.
מנוני התמחתה במחלות נפש אצל ילדים, וב-1969 הקימה את בית הספר  Bonneuil-sur-Marne, פרויקט של קהילה שבה חיים ילדים עם אוטיזם ופסיכוזה. בכך, היא תוארה כ"כזאת שהושפעה באופן עמוק מהאנטי-פסיכיאטריה של ליינג וקופר", השפעה אשר ניתן אולי גם לראותה בתפישתה את הילד כדובר של המשפחה הלא-מתפקדת. עד לרפורמה שנעשתה בו כבית-חולים לאשפוז יום ב-1975, Bonneuil היה מוסד מוביל ובעל השפעה, שהיה ידוע במגוון הרחב של שיטות טיפול וההתעלמות שלו מגבולות מסורתיים.
מנוני גם תרמה בהקמת ה- LVA, "מקום מגורים ואירוח", מרכזי תמיכה קטנים רפואיים-חברתיים שמספרם עלה על ארבע מאות בשנת 2007.
השפעות רחבות.
אחרי מותו של לאקאן, וההתפצלות של התנועה הלאקאניאנית, מנוני, ששמרה על החברות שלה ב- IPA באמצעות החברה הבלגית, החלה למלא מעין תפקיד מאחד, בניגוד לזה של לה-קלייר.
הסינתזה הייחודית שהיא עשתה בין התאוריות הלאקאניאניות ובין אלה של ויניקוט הובילה לכך שנקודות המבט החדשות הללו על התפתחות הילד יכלו להיות מובאות לכדי בולטות רחבה הרבה יותר.
מחקרים בספרות.
מנוני חשבה שהמוות המוקדם של אימו של Poe, והחשיפה שלו לגופתה, הם המפתח לרומנטיציזם הקודר של כל כתביו שהופיעו לאחר מכן.
טים הילי (שחקן)
טימותי מלקולם הילי (באנגלית: Timothy Malcolm Healy; נולד ב-29 בינואר 1952) הוא שחקן אנגלי. הוא מוכר בעיקר מתפקידו בדמות דניס פטרסון בסדרת הטלוויזיה "Auf Wiedersehen, Pet", לזלי בסדרת הדרמה הקומית "בנידורם" וגסטריק בסיטקום "עדיין פתוחים ברציפות".
ביוגרפיה.