ב-17 באוגוסט 1944 הועבר הקורפוס אל הארמייה החמישית האמריקאית בפיקודו של מארק קלארק, ובמסגרת זו השתתף בקרבות על הקו הגותי בהרי האפנינים. ב-18 בינואר 1945 חזר הקורפוס אל הארמייה השמינית הבריטית ולחם עמה במהלך מתקפת האביב של בעלות הברית בצפון איטליה. הדיוויזיה הניו זילנדית ה-2 התקדמה אל העיר החשובה טריאסטה, אולם איחרה ביום אחד את היוגוסלבים אשר השתלטו על העיר ב-1 במאי. היוגוסלבים הנהיגו בעיר שלטון טרור והתכוונו לספח אותה לארצם, אולם ב-12 ביוני נכנעו ועזבו את העיר לטובת הניו זילנדים. הקורפוס פורק עוד לפני כן עם כניעת גרמניה הנאצית ב-8 במאי.
אוברלנד
רחב זנב
רחב זנב המכונה קרייט ימי (שם מדעי: "Laticauda") הוא סוג של נחש ארסיים ממשפחת הפתניים החיים ברחבי הימים הטרופיים של האזור האינדו-פסיפי. הם שייכים לתת-ממשפחת נחשי ים אבל חלק מהחוקרים מגדירים אותם כתת-משפחה עצמאית (Laticaudinae). בניגוד לשאר נחשי הים הם מטילי ביצים ביבשה ועל כן עולים לחוף בעונת הרבייה.
נחשים אלו נפוצים בסמוך לחופי דרום-מזרח אסיה מהודו במערב עד לאיי פיג'י במזרח ומצפינים עד ליפן.
צבעם אפור-שחור עם זנב רחב שנתן לו את שמו. הם בעלי ריאות גדולות העוזרות להם לנשום ובעלי נחיריים גדולים הממוקמים גבוה ובעלי קשקשים רחבים. אורכם יכול להגיע ל-1.5 מ'. הם פעילים בלילות בין השוניות ומחפשים דגים, צלופחים דיונונים וסרטנים אותם הם הורגים עם ארסם הקטלני. בכמה איים הם צדים בחבורות גדולות ביחד עם כמה דגים ממשפחת הצניניתיים והמוליתיים.
הם יכולים להרוג גם אנשים שלא נזהרים. הם לא תוקפניים ורוב הנפגעים מהם הם דייגים המעלים אותם מרשתות בטעות.
מינים.
המינים "L. schistorhynchus" ו-"L. semifasciata" לעיתים מסווגים בסוג "Pseudolaticauda".
קפיטן
פייק ניוז
פייק ניוז או חדשות כזב (באנגלית: Fake news; בעברית ביחיד נאמר יְדִיעַת כָּזָב), הידועות גם בכינוי ברווז עיתונאי, הן ידיעות המופצות באמצעי התקשורת, ברשתות החברתיות ובאתרי אינטרנט באופן דומה לחדשות אמיתיות, אך הן למעשה בדיות או הסחות דעת, המשמשות לתעמולה ולדיסאינפורמציה. בחדשות כזב הכנסת המידע השגוי נעשית בכוונה תחילה, לשם הטעיית הקורא, או על ידי תיעדוף חדשותי שמציג חדשות סלקטיביות וחוטא לחשיבות הציבורית האמיתית של הידיעות. אחת ההגדרות המדעיות המקובלות לפייק ניוז היא "כתבות חדשותיות שקריות במכוון שניתן לוודא את שקריותן והן עלולות להטעות את הקוראים". ישנן שתי מוטיבציות מרכזיות לייצור והפצה של פייק ניוז: כלכלית ואידאולוגית.
סוג זה של חדשות המצוי בעיקר במדיה חברתית ובאתרי אינטרנט, אולם גם באמצעי תקשורת מסורתיים, מראה כי לתוכן אין אחיזה במציאות אבל הוא מוצג כמדויק עובדתית.
הכוונה והמטרה מאחורי חדשות כזב היא חשובה בכמה מקרים, מה שנראה כמו חדשות כזב עשוי להיות למעשה סאטירה על חדשות אשר משתמשת בהגזמות ומציגה אלמנטים לא עובדתיים ואשר משמשת לשעשע או להביע דעה יותר מאשר להטעות, גם תעמולה יכולה להיות פייק ניוז.
קלייר וורדל מזהה 7 סוגים של פייק ניוז:
שימוש נפוץ בפייק ניוז הוא שילובן באובר-אינפורמציה: הפצת המון פרטים לא חשובים, חלקיים ומסולפים, בלי להראות את התמונה הגדולה.
פייק ניוז נכנסו לשיח הפוליטי בהקשר לבחירות לנשיאות בארצות הברית בעשור השני של המאה ה-21, ונוצרה מחלוקת סביב התופעה כאשר היו שהגדירו את הדאגה של הציבור סביבן כ"פאניקה מורלית" או "היסטריה של ההמונים", ואחרים הביעו דאגה על הנזק באמון הציבור. בינואר 2017 בית הנבחרים הבריטי ניהל מחקר פרלמנטרי על התופעה המתרחבת של פייק ניוז.
דוגמאות היסטוריות.
העת העתיקה.
במאה ה-13 לפני הספירה, רעמסס השני צייר את קרב קדש כניצחון סוחף ומרשים לטובת העם המצרי. הוא הציג סצנות שבהם הוא נראה מביס את אויביו במהלך הקרב. כל זאת על אף שבכתובים מצוין שהקרב הוכרע בתיקו.
גם קרב קרקר, בו התייצבה קואליציה של 12 מלכים כנגד מלך אשור, הוצג על ידי האשורים במונולית מכורח' כניצחון מוחץ שהביא להשמדתם המוחלטת של כל צבאות האויב. בפועל נראה כי הקרב הסתיים ללא הכרעה לאור העובדה שההתקדמות האשורית נבלמה למספר שנים.
בתקופה מאוחרת יותר, אוגוסטוס קיסר רומא, החל בהפצת שקרים כנגד יריבו מרקוס אנטוניוס, תוך שהוא מצייר אותו כשיכור, רודף נשים וכמריונטה של קלאופטרה מלכת מצרים, מה שהביא על אנטוניוס יריבים רבים ושונאים.
במהלך המאות השנייה והשלישית החלו שמועות כזב נרחבות בנוגע לנוצרים על כך שהם עוסקים בפולחן, מקיימים גילוי עריות וקניבליזם.
ימי הביניים.
בימי הביניים נפוצו באירופה עלילות הדם ולחם הקודש. עלילות אלו כוונו נגד היהודים, ונטען בהן כי היהודים משתמשים בדם נוצרים (לרוב ילדים) לצורכי פולחן, וכן שפוגעים ב"לחם הקודש" המהווה למעשה את ישו עצמו (טרנסובסטנציאציה). עלילות אלו הוכחו כשקריות ואנטישמיות.
העת החדשה.
אחרי המצאת הדפוס במאה ה-15, הפרסום נהיה שכיח ולא היו שום אמות מידה בנוגע לאתיקה עיתונאית ופייק ניוז היה כדבר שבשגרה. רק במאה ה-17 החלו להופיע פרסומי המקורות בהערות שוליים. לאורך ההיסטוריה נוצרו לעיתים פייק ניוז שחזרו פעם אחר פעם בתחומים מסוימים, למשל פייק ניוז אל מול הממסד הרפואי.
המאה ה-20.
אמצעי מדיה כמו עיתונים, מאמרים ומגזינים היו בדרישה גבוהה והופצו לכל בעקבות השתפרות הטכנולוגיה. בעקבות כך גם הפייק ניוז שהופיע בהם התפשט והכה גלים. במלחמת העולם הראשונה ניתן למצוא דוגמה מובהקת לפייק ניוז כאשר מדינות ההסכמה טענו שישנו מפעל בגרמניה שאליו נאספות גופות הנופלים בקרבות שנערכו על אדמתה, על מנת לייצר מהן שומנים להפקת ניטרוגליצרין, נרות ומוצרי היגיינה וקוסמטיקה. הטענות על מפעל שכזה החלו לצוץ עוד בשנת 1915 בעיתון הבריטי "צפון סין דיילי ניוז" במטרה לשכנע את ממשלת סין להצטרף למאמץ המלחמתי לצד מדינות ההסכמה. טענות שווא אלה התגלו כשקריות לאחר המלחמה.
כ-18 שנה מאוחר יותר, כאשר הוקם בשנת 1933 משרד הרייך לתעמולה ולהשכלת העם על ידי יוזף גבלס, השתמשו הנאצים בעזרתו לפרסום סדר היום שלהם דרך העיתונות המודפסת והמשודרת, על מנת להשפיע על התודעה. רבים מן הפרסומים שהוצאו על ידם היו שקריים ורחוקים מהאמת.
פייק ניוז במאה ה-21.
בתחילת המאה ה-21, ההשפעה של פייק ניוז הפכה נפוצה מאוד. פתיחת האינטרנט לכלל הציבור בשנות ה-90 העניקה גישה למידע רב, אך עם הזמן האינטרנט גדל לממדים עצומים עם כמויות מידע גדולות, וככל שהתפשט המידע האמיתי, כך התפשט המידע הלא-אמיתי גם כן.
מחקר שנערך בשנת 2019 על ידי חוקרים מאוניברסיטת פרינסטון ואוניברסיטת ניו יורק, מצא כי הסבירות שאדם ישתף פייק ניוז קשורה במיוחד לגיל, מאשר לנתונים כמו חינוך, מגדר או השקפה פוליטית. בנוסף נמצא ש-11% מהמשתמשים מעל גיל 65 שיתפו פייק ניוז לעומת 3% ממשתמשי הקצה שהיו בטווח הגילאים 18-29.
תחום נוסף בהקשר לפייק ניוז הוא השימוש במסנן תוכן או "בועה". כאשר מתפרסמת ידיעה חדשותית כלשהי היא מוצגת תחילה בפרומו לצופה, הצופה נחשף רק לחלק ממנה. התקשורת תחשוף בפרומו רק את החלק ה"עסיסי" ובכך תשכנע את הצופה להישאר ולהמשיך לצפות.
זאת ועוד שמחקרים מצאו כי חדשות מזויפות מצויות ברשתות חברתיות ובתכנים מבוססים אינטרנט בשיעורים גבוהים יותר מאשר בתקשורת המסורתית. סקר שנערך מצא כי ל-58% מהאנשים שנשאלו לא היה אמון בידיעות שמובאות דרך הרשתות החברתית, לעומת 24% בלבד שלא היה להם אמון בתקשורת המסורתית.
לפייק ניוז יש נטייה להתפשט במהרה בקרב הציבור. בפלטפורמות חברתיות כמו טוויטר או פייסבוק קל יותר להפיץ את הבדיות. מחקרים מצאו כי מידע פוליטי כוזב נוטה להתפשט פי 3 יותר מהר, ממידע כוזב שאינו פוליטי. הנטייה של בני אדם להפיץ מידע כוזב קשורה להתנהגות האנושית. על פי מחקר שפורסם-כאשר אדם נחשף לידיעה חדשה ומפתיעה, נוצרת תגובת שרשרת ביולוגית המביאה לכדי עוררות גבוהה בחלקים במוח.ההשפעה הזאת מובילה את האנשים שלא לאמת את המידע ולשתף אותו באופן מיידי, מה שגורם להפצה נוספת ולהגדלת הפייק ניוז כל פעם מחדש.
מורדכי גורדון מציג במאמרו משנת 2018 כיצד כוחן ההרסני של פייק ניוז בשילוב עם הטכנולוגיה המאיצה את הפצתן הופכות לכלי לערעור הדמוקרטיה.
התפרצות מגפת הקורונה ברחבי העולם בתחילת שנת 2020 העלתה את ההשלכות של הפצת פייק ניוז, באופן שעלול היה לגרום לנזק בחיי אדם ובכסף בקנה מידה גדול, והנסיבות גרמו לצעדים יוצאי דופן למיגור פייק ניוז, למשל, מוקד שהקים ארגון הבריאות העולמי שהפיק תגובות מבוססות למידע שגוי 24/7, ופייסבוק נתנה קדימות למידע של ארגון הבריאות העולמי, ולצד גוגל הציגו מידע מבוסס מטעם הגורמים הרשמיים בתגובה לכל ניסיון של גולשים לחפש מידע בנושא. בתקופת המגפה נחקקו במדינות רבות חוקים בנוגע לפייק ניוז הנוגעים למחלת הקורונה, ובמדינות רבות נעצרו אזרחים על הפצת מידע שקרי בנושא.
חקיקה.
באוקטובר 2019 חוקקה סינגפור חוק שעסק, באופן מוצהר, בפייק ניוז, ועל פיו שרי ממשלה יכולים להורות לחברות טכנולוגיות לדווח על פוסטים שהרשויות רואות כשקריים, ובמקרים קיצוניים אף למחוק אותם. החוק עורר התנגדות וביקורת בקרב חברות טכנולוגיה וארגוני זכויות אדם שהביעו חשש שהחוק יפגע בחופש הביטוי.
החוק הסינגפורי עורר יזמות לחוקים דומים גם במדינות נוספות דוגמת מלזיה, ניגריה ותאילנד, יזמות שקיבלו רוח גבית עם התגברותה של מגפת הקורונה בשנת 2020. בחודשים שלאחר מכן העבירו חקיקה בנושא גם באיחוד האירופי.
בפינלנד גובשה תוכנית לימודים, במסגרתה לומדים תלמידי תיכון איך לזהות פייק ניוז באינטרנט, במטרה להיאבק במאמץ רוסי להפצת דיסאינפורמציה.