מליטה שיפר נולדה בטריאסטה, איטליה (האימפריה האוסטרו-הונגרית דאז) לאהרון (אריגו) ואנה דיקשטיין, מהגרים מבוקובינה.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, גויס אביה של מליטה לצבא ואילו אימה, אנה, עברה עם המשפחה לעיר ויימאר בגרמניה, האב איבד את מרבית מאור עיניו ב-1916 ונטל הפרנסה נפל על כתפי האם, שהפכה לאשת עסקים.
מליטה ציירה משחר ילדותה ובגיל 15 התקבלה ללמודים באקדמיה לאמנות בויימאר. לימודיה נמשכו 5 שנים. הארכיטקט-אמן ולטר גרופיוס שינה את שמה של האקדמיה ל"באוהאוס" אסכולה המפורסמת עד היום בשל פילוסופית האמנות המיוחדת שלה. מליטה סיימה את בית הספר בתואר "מייסטר" בראש הכיתה העליונה.
עבודתה בגרמניה.
בשנת 1921 היא פגשה את מיכאל שיפר ונישאה לו. הם עברו לעיר יינה (Jena) שם נולדו שני ילדיה ושם התפרסמה בציוריה. ב-1933, עם עליית היטלר לשלטון, נאלצה המשפחה להגר מגרמניה. בדרכם, גרו כחצי שנה בברלין, ושם, בשנת 1936 הציגה מליטה תערוכה במרכז התרבות היהודי, שתפקד עדיין. לתערוכה הייתה הצלחה גדולה ופרסום נרחב בעיתונות.
השנים בארץ ישראל.
עם עלותם ארצה, התיישבה המשפחה בעיר חיפה. מליטה התקבלה מיד לאגודת הציירים והפסלים בארץ. היא הציגה תערוכות רבות ומכרה הרבה מתמונותיה.
בשנות החמישים, ייסד מרסל ינקו, מראשי תנועת דאדא, את כפר האמנים עין-הוד, ומליטה הייתה מראשוני המצטרפים בהיותה מעורבת בחיי האמנות המגוונים שבכפר.
בשנת 1966 עשתה סיור נרחב באירופה והציגה ברומא, פריז, בריסל ולונדון. בבריסל פגשה אותה עורכת תוכניות ברדיו שהקליטה ראיון עמה (בגרמנית).
ליום הולדתה ה-90 ארגנה לה עיריית חיפה תערוכה גדולה בכניסה לתיאטרון העירוני בחיפה.
מליטה שיפר הלכה לעולמה ב-5 באוקטובר 1991.
טיל ים-קרקע
טיל ים-קרקע הוא טיל המשוגר מכלי שיט ימי (כגון סיירת, משחתת, או צוללת) לעבר מטרות על היבשה.
לרוב, טילים אלו הם טילי שיוט ימיים המסוגלים לפגוע במטרות במרחק אלפי קילומטרים מנקודת השיגור. טילי ים-קרקע נוספים הם טילים בליסטיים הנושאים ראשי נפץ גרעיניים, המוצבים בדרך כלל על צוללות טילים בליסטיים שיכולות לשגר אותם בהתרעה של רגע.
ישנם טילים ימיים המסוגלים לשמש הן נגד ספינות והן נגד מטרות קרקע.
שונית קרונדלט
שונית קרונדלט (באנגלית: Carondelet Reef) היא שונית אלמוגים תת-מימית באיי פניקס שבמרכז האוקיינוס השקט. איי פניקס, ובהם השונית, נמצאים בשליטת רפובליקת קיריבטי.
מיקום השונית 5 מעלות 34 דקות צפון, 173 מעלות 51 דקות מערב, והיא נמצאת 3-4 מטרים מתחת לפני הים בשעות השפל.
השונית התגלתה לראשונה במהלך החיפוש אחר מטוסה של אמיליה ארהארט ב-16 ביולי 1937.
זוטרמר
זוטרמר (בהולנדית: Zoetermeer, ) היא עיר במחוז דרום הולנד. משמעות השם זוטרמר היא "אגם מתוק".
בזוטרמר חיים 117,573 תושבים (נכון ל-1 באוגוסט 2006), ושטחה 37.06 קילומטרים רבועים (מתוכם 2.15 קילומטרים רבועים של מים).
זוטרמר היא העיר השלישית בגודלה בדרום הולנד אחרי רוטרדם והאג.
בעיר נמצא מטה שירות הביטחון והמודיעין הכללי.
תחבורה בזוטרמר.
בזוטרמר שתי תחנות רכבת, וכן נבנה קו "טראם" (רכבת קלה), שבנייתו היא חלק מפרויקט רנדסטד רייל.
זוטרמר נמצאת ליד הכביש המהיר A12 בין האג לאוטרכט.
טבע.
בזוטרמר מספר רב של פארקים. הגדול ביניהם הוא "Westerpark" שבמערב העיר, גודלו כמעט זהה לסנטרל פארק בניו יורק.
היסטוריה.
בין השנים 900 עד 1000 לספירה הייתה זוטרמר כפר קטן עם חקלאים ודייגים. עד המאה ה-13 היא נקראה בשמה הנוכחי, אך מהמאה ה-13 עד 1935 היא נקראה זוטרמר דורפסטררט.
עד 1935 מרכז הכפר כפי שאנו מכירים היום התחלק בין שני כפרים שנקראו זוטרמר וזגוארד. זוטרמר החלה לגדול לראשונה כאשר שירות הרכבות החל בשנת 1868, אך הצמיחה האמיתית התרחשה בשנת 1966, כאשר הייתה צריכה גדולה של בתים סביב האג, ובתקופה זו נבנו רבעים חדשים סביב מרכז הכפר.
כיום זוטרמר היא עיר מודרנית, אך עדיין ישנם סימנים לתקופה שהייתה עיר כמו האזור המרכזי עם הבתים הקטנים, הכנסייה ומגדל הפעמון מן המאה ה-15.
נוברטיס
נוברטיס (Novartis Pharma AG) היא חברת תרופות מהגדולות בעולם.
נוברטיס הוקמה ב-1996, בעסקת ענק בה התמזגו שתי חברות תרופות - סיבה גייג'י (Ciba-Geigy) וסנדוז (Sandoz). מטה החברה ממוקם בעיר בזל שבשווייץ. היא אחת החברות הגדולות בעולם (לא רק בתחום התרופות, אלא בכלל) בהיקף פעילות, ושווי השוק שלה נאמד בכ -220.36 מיליארד דולר ביוני 2014.
שם החברה, נוברטיס, מגיע משתי מילים לטיניות: נובה (חדש) וארטס (אומנות, מלאכה) - כלומר ידע חדש, מיומנות חדשה.
מניות החברה נסחרות בבורסה לניירות ערך בניו יורק ובבורסה השווייצרית . חברת הבת שלה Novartis India נסחרת בבורסת בומביי .
בין מגוון התרופות המיוצרות על ידי נוברטיס, נכללות ריטלין ווולטרן.
נוברטיס מיוצגת בישראל על ידי חברת נוברטיס ישראל בע"מ.
מבנה החברה.
החברה מחולקת ל-4 מחלקות:
מוצב הבופור
דאו כימיקלים
דאו כימיקלים (באנגלית: Dow Chemical Company) היא חברה לייצור כימיקלים, אחת הגדולות בעולם. מטה החברה שוכן במידלנד שבמישיגן, ארצות הברית.
היסטוריה.
חברת דאו כימיקלים נוסדה בשנת 1897 על ידי הכימאי הקנדי הרברט הנרי דאו שהמציא שיטה חדשה להפקת ברום מתוך מי-תהום במידלנד שבמישיגן. בשנת 1898 החלה החברה לשווק חומרי הלבנה על בסיס ברום ואשלגן ברומי. אז גם עוצב לראשונה סמלה המסחרי של החברה, המכיל את שמה במסגרת מעוינת (יהלום), כדי לסמן את מוצריה. בשנת 1900 התמזגה חברת מידלנד כימיקלים עם חברת דאו כימיקלים. ב-1906 נכנסה החברה לראשונה לתחום מוצרי החקלאות, כאשר החלה בייצור חומרי ריסוס להדברת מזיקים. באותה שנה ייצרה דאו לראשונה נתרן בנזואט, חומר משמר לתעשיית המזון, הנמצא בשימוש עד היום. ב-1910 החלה החברה לשווק סידן גופריתי לצורכי חקלאות. ב-1918 אימצה חברת דאו באופן רשמי את סמלה המסחרי. ב-1919 פתחה דאו מעבדת מחקר תעשייתי ראשונה והחלה למכור מגנזיום מתכתי. ב-1930 הלך לעולמו מייסד החברה ונשיאה, הרברט הנרי דאו. בנו של המייסד, ויליאם הנרי דאו, המשיך את דרכו של אביו והתמנה לנשיא במקומו. בשנות השלושים החלה החברה לייצר פלסטיק. ב-1937 הונפקה לראשונה מניית החברה בבורסת ניו יורק NYSE.
בשנות הארבעים הקימה דאו מפעל בטקסס לצורך הפקת ברום ומגנזיום ממי-ים במפרץ מקסיקו. ב-1942 פתחה דאו מפעל בקנדה, הראשון לחברה מחוץ לארצות הברית. בשנת 1943 הקימה יחד עם חברת הזכוכית קורנינג חברה משותפת בשם "דאו-קורנינג" שהחלה בייצור צורן לצרכים צבאיים. באותה שנה ייצרה דאו סטירן לראשונה. ב-1944 הגיע מספר העובדים בחברה ל-12,300. בשנת 1946 החל ייצור פוליסטירן במפעל החברה באונטריו בקנדה. בסוף שנות הארבעים הגיעו מכירות הפלסטיק לחמישית מכלל מכירות החברה. בסוף שנות הארבעים עלה סך מכירות החברה על 200 מיליון דולר.
בשנות החמישים הקימה החברה מפעלים מעבר לים, ביפן ובאירופה. היא פיתחה את החומר Saran Wrap (המוכר כ"ניילון נצמד") לשימוש ביתי. בסוף שנות החמישים היו כמחצית ממכירות החברה בתחום הכימיקלים, וכשלושים וחמישה אחוז בתחום הפלסטיקה.
בשנות השישים החדירה דאו לשוק עשרות מוצרים חדשים, ומכירות החברה חצו לראשונה את סף מיליארד הדולר. בחברה נפתחה מחלקה למוצרים ביולוגיים, שמטרתה היה ליזום מחקר בתחום התרופות, מוצרים לבעלי חיים ולתעשיית החקלאות. באותה תקופה פיתחה דאו חיסון בזריקה בודדת נגד חזרת ונכנסה לתחום הדבקים האפוקסיים. מגן החום של החללית אפולו 8 צופה בדבק אפוקסי מתוצרת החברה. החברה אף ייצרה לראשונה את שקיות הזיפלוק (Ziploc).
בשנות השבעים החדירה דאו לשוק שורת מוצרים לתעשיית הרכב. החברה הפכה לחברה הזרה הראשונה שנסחרה בבורסה של טוקיו (TSE). בשנים אלה עלה מספר עובדי החברה מעל 50,000. הקלקר (Styrofoam) שפיתחה החברה שימש לבודד את צינור הנפט באלסקה שנבנה באותן שנים. הסיסמה שאימצה החברה באותה תקופה הייתה: "היגיון מצוי / כימיה נדירה" (Common Sense/Uncommon Chemistry).
בשנות השמונים התמזגה דאו עם חברת התרופות מרל-ריצ'רדסון ויצרה את חברת מרל-דאו (Merrell Dow). מכירות החברה חצו את סף 10 מיליארד דולר. ב-1983 שיווקה דאו לראשונה את הקומפקט דיסק (CD). החברה שינתה את סיסמתה: "דאו מאפשרת לך לעשות דברים גדולים". היא הכניסה לשוק את DryTech, חומר פולימרי סופג, הנמצא עד היום בחיתולים סופגים רבים. עוד בשנות השמונים הייתה דאו לחברה הגדולה בעולם לייצור יריעות פלסטיק לבידוד. דאו הייתה גם החברה הגדולה, הראשונה בעולם, לאסור על עובדיה לעשן במקום העבודה ולקבוע מקומות מיוחדים לעשן מחוץ לבניין.
בשנות התשעים שתפה דאו פעולה עם משרד הפנים של הממשל האמריקאי, ביוזמה לתוכנית מיחזור פלסטיק, זכוכית ואלומיניום בגנים הלאומיים של ארצות הברית. בשנת 1993 קבע המגזין פורצ'ן כי דאו היא אחת מעשר החברות הידידותיות לסביבה. ב-1995 עברו מכירות דאו את סף 20 מיליארד דולר. בשנת 1997 חגגה דאו מאה שנים להיווסדה.
החברה היום.
כיום לחברת דאו שבעה תחומי ייצור, עם מגוון גדול של מוצרים בכל אחד מהם. מכירות החברה ב-2005 הסתכמו ב-46.3 מיליארד דולר, עם רווח נקי של 4.5 מיליארד דולר. לדאו מעל מאה אלף מחזיקי מניות.