פריון דק מקור
חסידה שחורת-צוואר
חֲסִידָה שְׁחוֹרַת-צַוָּאר (שם מדעי: Ephippiorhynchus asiaticus) היא מין עוף גדול ממשפחת החסידתיים. היא קרובה של חסידת האוכף מאפריקה, אך היא חיה בדרום-מזרח אסיה ומזרחה עד צפון אוסטרליה.
אורכה של חסידה גדולה זו 129–150 ס"מ ומוטת כנפיה מגיעה ל-230 ס"מ. משקלה הממוצע 4,100 גרם. זהו עוף שחור-לבן עם צוואר וראש ירוקים-כהים, מקור גדול שחור ורגליים ארוכות בצבע אדום.
החסידה חיה במקווי מים שונים מביצות ואגמים עד לשפלות, אזורי בוץ ואף בחופי ימים טרופיים. היא מניעה את מקורה בתוך המים בחיפוש אחרי דגים, דו-חיים, זוחלים קטנים, סרטנים, חרקים, עופות מים קטנים ועוד. כמה חסידות מחכות בחופי הים לבקיעה של צבי ים צעירים ותופסים אותם מיד עם בקיעתם.
היא מקננת בעשבים הנמוכים בביצות לעיתים לצד עופות מים אחרים.
קווין פולקנר
קווין לי פולקנר (באנגלית: Kevin Lee Faulconer; נולד ב-24 בינואר 1967) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית שכיהן כראש עיריית סן דייגו שבקליפורניה.
ביוגרפיה.
פולקנר נולד באוקסנארד שבקליפורניה, בנם של קיי וג'ים ולו אחות אחת. אמו עבדה בקולג' קהילתי ונטורה ואביו עבד בעיריית אוקסנארד. הוריו התגרשו בנעוריו והוא גדל בעיקר עם אמו. ב-1990 סיים תואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטת המדינה של סן דייגו, בתקופת לימודיו שימש ראש אחוות קאפה סיגמא, סגן נשיא התאחדות הסטודנטים ונשיא ההתאחדות.
לאחר הלימודים עבד במשך שש שנים בחברת יחסי ציבור בסן פרנסיסקו, ב-1996 חזר לסן דייגו ועבד בחברת יחסי ציבור מקומית בה שימש סגן נשיא.
ב-2002 התמודד למועצת העיר סן דייגו אך נוצח. ב-2005 זכה בבחירות מיוחדות שנערכו לאחר התפטרות חבר המועצה המכהן, וביוני 2006 אחר כך זכה בבחירות לתקופת כהונה מלאה. ב-2010 זכה בבחירות לתקופת כהונה נוספת.
בעקבות התפטרותו של ראש העיר בוב פילנר באוגוסט 2013 על רקע האשמות בהטרדות מיניות, נערכו בחירות מיוחדות לראשות העיר בנובמבר 2013. פולקנר התמודד ועלה לסיבוב השני. בפברואר 2014 נבחר ברוב של 54.5% מקולות המצביעים והושבע לתפקידו בתחילת מרץ. ביוני 2016 זכה בבחירות לתקופת כהונה מלאה ברוב של 58.2%.
בינואר 2021 הודיע על כוונתו להתמודד למשרת מושל קליפורניה במסגרת ניסיון להדחת המושל המכהן גווין ניוסם . פולקנר הגיע למקום השלישי אולם תהליך ההדחה נכשל.
פולקנר נישא ב-1999 לקתרין, בעלת עסק לתכנון אירועים. הם הורים לבן ובת.
עונת 1992/1993 בסרייה א'
עונת 1992/1993 בסרייה א' הייתה העונה ה-91 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית ונוהלה על ידי "ליגת הכדורגל" (Lega Calcio). המשחקים החלו ב-6 בספטמבר 1992 והסתיימו ב-6 ביוני 1993.
בליגה השתתפו 18 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.
ברשה, פסקארה, אנקונה ואודינזה היו הקבוצות שעלו מהליגה השנייה.
מילאן זכתה באליפות בפעם ה-13 בתולדות המועדון.
בסיום העונה, ב-21 באוגוסט 1993 נערך משחק של הסופר קאפ האיטלקי בו מילאן ניצחה את טורינו 1:0 וזכתה בגביע.
בסיום העונה לסרייה ב' ירדו פסקארה, אנקונה, פיורנטינה וברשה. במקום הקבוצות שירדו לסרייה א' העפילו רג'אנה, קרמונזה, פיאצ'נצה ולצ'ה.
כדורגלנים מצטיינים.
ג'וזפה סיניורי שחקנה של לאציו, כבש 26 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
תומאש סיבוק
תומאש סיבוק (בצ'כית: Tomáš Sivok; נולד ב-15 בספטמבר 1983) הוא כדורגלן צ'כי המשחק בצ'סקה בודייוביצה בעמדת הבלם.
קריירת מועדונים.
סיבוק התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של דינמו צ'סקה בודייוביצה, ובקיץ חתם בספרטה פראג. בינואר הושאל בחזרה לצ'סקה בודייוביצה עד לסיום העונה. עם סיום עונת , סיבוק חזר לספרטה והפך לשחקן הרכב בקבוצה. בספטמבר הפך לקפטן הקבוצה.
בינואר סיבוק חתם באודינזה מהסרייה א' ל-4 וחצי שנים תמורת כ-2.5 מיליון לירה שטרלינג. בינואר סיבוק חזר לקדנציה שלישית בספרטה פראג עד לסיום העונה.
במאי נמכר לבשיקטש מליגת העל הטורקית בה חתם ל-4 שנים תמורת 4.7 מיליון אירו. בעונתו הראשונה בבשיקטש, סיבוק זכה עם המועדון בדאבל.
בקיץ חתם בבורסאספור.
ב-4 ביולי 2017, סיבוק חתם במכבי פתח תקווה בה ירוויח 350 אלף אירו לעונה, ובכך הפך לכדורגלן המשתכר ביותר בתולדות המועדון.
ב-2 בספטמבר 2019 סיבוק חתם בצ'סקה בודייוביצה מליגת העל הצ'כית.
קריירה בינלאומית.
סיבוק שיחק בצעירותו בנבחרת הצעירה של צ'כיה בה שימש גם כקפטן. ב-3 בספטמבר 2005 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בהפסד 2-0 ל במסגרת מוקדמות מונדיאל 2006. ב-26 במאי 2010 סיבוק הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 2-4 נגד . סיבוק משמש כיום כקפטן הנבחרת.
תמר אריאל
תמר אריאל (12 בספטמבר 1989 – 14 באוקטובר 2014) הייתה נווטת הקרב הדתיה הראשונה בחיל האוויר הישראלי. נסיבות חייה ומותה בסופת שלגים בנפאל הפכו את דמותה לסמל ולמודל חיקוי לנשים דתיות רבות בישראל, המתגייסות לשירות צבאי מלא בצה"ל במקום לשירות לאומי. על שמה קרויים בית ספר תיכון בנתניה, מכינה קדם-צבאית, בית מדרש, מרכז חינוך וספורט, בית כנסת ועוד. כמו כן, מתקיימים מדי שנה אירועים על שמה, כמו "מרוץ שפיר" השנתי ועוד.
קורות חיים.
תמר אריאל נולדה ב-1989 במושב השיתופי הדתי משואות יצחק, השלישית מששת ילדיהם של ענת וחנן אריאל. אביה הוא דור שני במושב ואביו היה ממייסדי משואות יצחק בגוש עציון ונפל בשבי הירדני ב-1948 עם נפילת הגוש. האם הגיעה מפוארטו ריקו לשנת ציונות בעבודה חקלאית בישראל, ופגשה את האב בשדות המושב.
אריאל למדה בבית הספר היסודי האזורי "שפיר" במרכז שפירא והמשיכה לאולפנה באבן שמואל. הייתה מדריכה בתנועת בני עקיבא במשואות יצחק. כמו רוב גדול של בנות הציונות הדתית באותה תקופה, בסיום לימודיה היא המשיכה לשנת שירות לאומי באולפנה, כמדריכה, ושנת שירות שנייה עשתה בקיבוץ עלומים, כקומונרית של בני עקיבא. בניגוד לאותו רוב, אחרי שנתיים של שירות לאומי החליטה להתגייס לצה"ל.
חיל האוויר.
ב-2009 התקבלה אריאל לקורס טיס בחיל האוויר, ובתום השנה הראשונה צורפה למגמת טייסי קרב בקורס. בטיסת הסולו הראשונה שלה על מטוס האימונים T-6 טקסאן II, המכונה בחיל האוויר הישראלי "עפרוני", במהלך הנחיתה, נאלצה לנטוש בשל תקלה, נפצעה בגב ונזקקה לחצי שנה של התאוששות. עם החלמתה שבה לקורס הבא וצורפה למגמת נווטי קרב בקורס 165, כשבמקביל למדה לתואר ראשון בפוליטיקה וממשל.
בדצמבר 2012 סיימה את הקורס, "הנווטת הדתייה הראשונה בצבא" ופורצת דרך לבנות המגזר הדתי, כלשון עיתוני התקופה. בריאיון עיתונאי שנערך עימה אז, ופורסם בעילום שם ותמונה ופורסם בשנית באופן מלא רק לאחר מותה, סיפרה על הקורס ועל הקשיים המיוחדים והחוויות, כמו ליל הסדר שנאלצה לנהל בעצמה, וסיכמה: "לא באתי לקורס טיס כנושאת דגל הציונות הדתית או כמייצגת הנשים הדתיות באשר הן. זה קרה ככה, מטבע הדברים. חניכה בבית הספר לטיסה, שלובשת חצאית במדי הא' שלה. זה נראה מוזר בהתחלה. היו כאלה ששאלו מתוך עניין, סקרנות. שאלו על תפילות, על שמירת נגיעה, על צניעות, על שמירת שבת. אחר כך כבר מתרגלים. אפילו צוחקים על יתרונות החצאית, שלא צריך גומיות בנעליים. אבל בסך הכול, ביום-יום, הייתי עם מכנסיים של מדי ב' או עם סרבל, בדיוק כמו כולם".
הוצבה כנווטת בטייסת העמק והתפקיד המשמעותי ביותר שמילאה בה היה פיקוד על גף מודיעין וניווט, האחראי על הפקדת החומר לטיסה. הספיקה לשרת כנווטת בטייסת במשך כשנה, והשתתפה בשלושים ושלוש גיחות מבצעיות, אשר עשרים ואחת מהן נערכו במבצע "צוק איתן" ביולי-אוגוסט 2014, נגד החמאס ברצועת עזה. ההשתתפות כללה גיחות תקיפה לאורך כל המבצע, פיקוד על גף מודיעין וניווט, והשתתפות במאמץ המבצעי בבור של חיל האוויר. בתום המבצע נבחרה על ידי מפקד הטייסת כלוחמת המצטיינת של היחידה.
מותה.
באוקטובר 2014 יצאה אריאל לחופשה וטסה עם חברים לטיול בהרי ההימלאיה שבנפאל. במהלך הטיול בטרק סובב אנאפורנה הקבוצה נקלעה לסופת שלגים קשה והיא ושלושה מחבריה נספו. אחרי מותה הועלתה לדרגת סרן.
ב-18 בספטמבר 2019 פורסם שאגף משפחות הנצחה ומורשת במשרד הביטחון החליט להכיר בתמר כחלל צה"ל ובמשפחתה כמשפחה שכולה, בהתאם לחוק תגמול לחייל הנפגע בהצלת חיי הזולת, ולאחר שהוצגו בפני המשרד ראיות המעידות שתמר נספתה במהלך ניסיון להציל חיים של אחרים.
הנצחתה.
במהלך השנים לאחר מותה, נקראו על שמה: בית ספר תיכון בנתניה, אולם באולפנה באבן שמואל ובמרכז שפירא, מכינת צהלי במשואות יצחק, בית הכנסת "מורשת תמר", בקיבוץ שדה נחמיה, מרכז חינוך וספורט במשואות יצחק, בית מדרש בירוחם ועוד. בנוסף, אירועים רבים מתקיימים מדי שנה ולעיתים אף תכופות יותר, לזכרה, ובהם: הרצאות בראשי חודשים "לאורה של תמר", בנושאים מגוונים הקשורים לדמותה; הוקמה קבוצת ריצה על שמה במועצה האזורית שפיר; מרוץ שפיר הנערך מדי שנה לאחר יום העצמאות ובו היא עצמה השתתפה קרוי על שמה; בבית חיל האוויר בהרצליה נערך כנס "כנפי תמר – צעירים פורצי דרך", במרוץ הר לעמק הוקמו שתי קבוצות הרצות לזכרה.
האירועים שהתרחשו במהלך סופת השלגים ולאחריה היוו בסיס לרומן הבדיוני ״בית התה על פס המוות״ מאת דניאל אדלסון. קורות חייה היוו בסיס לסרט תיעודי בבימויה של נטע אריאל, "המראה של השמש", שהוקרן ב-2018 בערוץ 10 וגם השתתף בתחרות סרטים תיעודיים בפסטיבל חיפה.
הערות שוליים.
[[קטגוריה:נווטי חיל האוויר הישראלי]]
[[קטגוריה:חיילות חיל האוויר הישראלי]]
[[קטגוריה:נשים בצה"ל]]
[[קטגוריה:חללי צה"ל]]
[[קטגוריה:משואות יצחק: אישים]]