החוטפים השכיבו את קורנגולד על רִצפת המכונית, כשעיניו קשורות, והביאוהו לחדר המעצר במערה שליד משמר העמק. אחר-כך הוסרה המטפחת מעל עיניו, אך השומרים היו נכנסים אליו במסכות על פניהם ולא דיברו אתו הוא עצמו ביקש מהם רק תפילין וסידור ונענה בחיוב. בהמשך שהה מספר ימים בבידוד מוחלט. אחר-כך הובא לחקירה במהלכה ספג מכות. קורנגולד נשאל על חבריו, שהיו אנשי אצ"ל, ונתבקש לספר על פגישותיהם ומעשיהם. חוקריו האשימו אותו בהדבקת כרוזים של אצ"ל והוא נדרש למסור את שמות החברים שהיו אתו. כן שאלו אותו על עבודתו בסוכנות היהודית ועל הקשר בין עבודתו לבין פעילותו המחתרתית. קורנגולד הכחיש שהיה חבר באצ"ל, אבל לא סיפר לחוקריו כי היה חבר לח"י. כשעובדת חברותו בלח"י נודעה לחוקריו הם הודיעו לו על שחרורו.
השחרור.
קורנגולד הוכנס למכונית, כשעיניו קשורות, והוסע לאחד הפרדסים בקרבת כפר-סבא. שם הוסרה המטפחת מעיניו, נמסר לו כי נחטף בטעות, ניתנה לו חצי לירה להוצאות הדרך, ונאמר לו: "רוץ לכיוון האורות. זוהי כפר-סבא". מרוב התרגשות, מעד ונפל. שומריו האיצו בו לקום ולהמשיך בריצה, ותוך כדי כך הסתלקו מן המקום.
לאחר שחרורו, הוזמן קורנגולד למשרדי הבולשת בירושלים ונתבקש לתאר את פרטי חטיפתו, מקום מעצרו ומה עשו בו בזמן המעצר. לאחר מכן הודיעו לו שהוחלט להטיל עליו מעצר בית. כן הוטל עליו להתייצב פעמיים ביום בתחנת המשטרה.
יוסף טייב
ת&quot;ה (פירושונים)
מני גירא
יוהאן גוטפריד שדו
יוהאן גוטפריד שדו (בגרמנית: Johann Gottfried Schadow; 1764, ברלין – 1850) היה פסל גרמני.
ביוגרפיה.
שדו נולד בברלין לחייט עני.
שדו החל את לימודי הפיסול של אצל ז'אן-פייר-אנטואן טאסרט בחסות פרידריך השני, מלך פרוסיה. טאסרט הציע לשדו את ידה של ביתו אבל הוא העדיף להתחתן עם אישה יהודיה מבוגרת מווינה בשם מריאן דה וידל. טאסרט לא נעלב וסייע לו להמשיך בלימודיו ברומא.
לאחר שלוש שנים חזר שדו לברלין והמשיך את דרכו של טאסרט בחצר המלך וכמזכיר האקדמיה הפרוסית לאמנות.
שדו היה בקשרי ידידות עם יוהאן וולפגנג פון גתה ולאחר שבנו של גתה ביקר אותו בוויימאר שדו יצר שתים עשרה מדליות של גתה.
בין תלמידיו של שדו: כריסטיאן דניאל ראוך, ואמיל וולף האחיין שלו.
שדו היה אביהם של הפסל רודולף שדו והצייר וילהלם פרידריך שדו מאשתו הראשונה והצייר פליקס שדו. לשדו ולאשתו השנייה היה נכד האדמירל פליקס פון בנדמן.
תי&quot;ט (פירושונים)
בלש בעל כרחו
בלש בעל כרחו (באנגלית: The Man from the Diners' Club) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1963 עם דני קיי וטלי סוואלס בתפקידים הראשיים.
זה סרטו האחרון של דני קיי בתפקיד ראשי.
תקציר העלילה.
ארנולד "ארני" קלנק (דני קיי) עובד כפקיד בחברת כרטיסי האשראי דיינרס קלאב. הוא עצבני בגלל הרעש שהוא שומע כל הזמן מה"מחשב" של החברה וזקוק לתרופות הרגעה. הוא מאורס ללוסי (מרתה הייר) מזכירת הבוס מר מרטינדייל (אוורט סלואן). הם עומדים להתחתן לאחר שארני דחה זאת ארבע פעמים. תפקידו של ארני הוא לאשר בקשות הצטרפות לחברה.
"פוטס" פולארדוס (טלי סוואלס) הוא עבריין מורשע על העלמות מס. הוא מעוכב יציאה ורוצה להגיע למקסיקו סיטי שם נמצא כספו בכספת. יש לו מכון כושר "Sweet Shop" המשמש להלבנת כספים ומנוהל על ידי עוזרו, ג'ורג' (ג'ורג' קנדי).
חברתו, "שוגר פאי" (קארה ויליאמס) מציעה לו להגיש בקשת חברות ב"דיינרס קלאב". ארני המבולבל מאשר זאת לפני שהוא רואה על הלוח שפולארדוס ברשימת מסורבי בקשות. כעת מטרתו לבטל את האישור. הוא נכנס לחדר ה"מחשב" המלא באלפי אישורים ומנצל את העובדה שהמפעילה אלן (אן מורגן גילברט) יצאה להפסקת צהרים. בסופו של דבר כל האישורים מתעופפים ואלן שחוזרת מההפסקה, מתעלפת.
ארני מחליט לבלוש ולגנוב את כרטיס האשראי שאישר. הוא מגיע למכון הכושר ומבקש להתקבל כמאמן כושר. ג'ורג' מסתכל על רגליו ורואה שכף הרגל השמאלית שלו גדולה מהימנית ומיד מתגבשת תוכנית למילוט פולארדוס. פולארדוס יקנה זוג כרטיסים למקסיקו בכרטיס האשראי של ארני. ארני יוחזק במכון ותבויים שרפה בה הוא יישרף וגופתו תזוהה כזו של פולארדוס בגלל צורת כפות הרגליים.
ארני מנסה בכל מיני הזדמנויות לגנוב את כרטיס האשראי של פולארדוס אך נכשל. למכון נכנס פקיד בכיר מ"דיינרס" וארני מתחפש למסז'אזיסט ומעניק לו "עיסוי" טראומטי. בין כל הבעיות האלה אמור ארני גם להינשא ללוסי. פולארדוס מסביר לארני את תוכניתו השטנית.
פולארדוס מבחין בסוכני FBI מתצפתים על המכון ומוצא דרך להתחמק משם. הוא מזמין 50 שליחים עם אופנים ויוצא אתם מהמכון. הבלשים לא מזהים אותו בין כל הרוכבים. בינתיים מצליח ארני להשתחרר, מגיע לטקס החתונה וביחד עם לוסי הוא נכנס למכונית, רודף אחרי פולארדוס וחברתו בדרך לשדה התעופה וגורם לו לעצור ולהיתפס.
ארני מתפרסם בכל העיתונים ומקבל העלאה בחברה לעבוד במחלקת הבלשים.
ת&quot;כ (פירושונים)
תכ&quot;ד (פירושונים)
וקטור W8
וקטור W8 (באנגלית : Vector W8, קרוי גם : Vector W8 Twin-Turbo) היא מכונית ספורט בתצורה קופה המוגדרת מכונית על מתוצרת יצרנית הרכב Vector Motors Corporation חברת בת של Megatech אשר יוצרה בין השנים 1993–1989 בארצות הברית
ג'וזף דה קאמפ
ג'וזף רודפר דה קאמפ (באנגלית: Joseph Rodefer DeCamp; 5 בנובמבר 1858 - 11 בפברואר 1923) היה צייר ומחנך אמריקאי.
ביוגרפיה.
נולד בסינסינטי, אוהיו, שם למד אצל פרנק דובנק. במחצית השנייה של שנות ה-70 של המאה ה -19 הוא נסע עם דובנק ועמיתיו ללימודים לאקדמיה המלכותית במינכן. לאחר מכן בילה בפירנצה, איטליה, וחזר לבוסטון בשנת 1883.
דה קאמפ התפרסם כחבר באסכולת בוסטון בראשות אדמונד צ'ארלס טרבל ואמיל אוטו גרונדמן, כשהוא מתמקד בציור דיוקנאות, ובשנות ה-1890 אימץ את סגנון הטונליזם. בגיל 12 החל לצייר רישומים בעפרון ציור שפורסמו.
הוא היה מייסד "העשירייה" - קבוצת ציירים אימפרסיוניסטים אמריקאים, בשנת 1897. בעקבות מותו הפתאומי של תומאס הובנדן בשנת 1895, נשכר דה קמפ ללמד באקדמיה לאמנויות פנסילבניה בפילדלפיה, פנסילבניה, אך התפטר לאחר שנה. בגלל בריאות לקויה.
בשנת 1902 הוא נבחר לאקדמיה הלאומית לעיצוב כאקדמאי חבר.
משנת 1903 עד מותו בשנת 1923, היה חבר סגל בבית הספר לאמנות במסצ'וסטס, עכשיו הקולג' לאמנות ועיצוב במסצ'וסטס. שם לימד ציור על פי דגמים ודיוקנאות חיים. הוא גם לימד שיעורי ציור בבית הספר של המוזיאון לאמנויות יפות בבוסטון. בין תלמידיו הייתה גרטרוד נייסון.
בשנת 1891 התחתן עם אדית פרנקלין בייקר (1868–1955). נולדו להם ארבעה ילדים: שרה "סאלי" (1892–1973), תיאודור "טד" (1894–1955), לידיה (1896–1974), ופאולין (1899 -). בני המשפחה שימשו דוגמנים למספר מציוריו.
שרפה ב-1904 באולפן בוסטון הרסה כמה מאות מציוריו המוקדמים, כולל כמעט את כל נופיו.
הוא נפטר בבוקה גרנדה, פלורידה, 1923
כבוד.
הוא זכה במדליית הזהב של טמפל בשנת 1899, מדליית הזהב של בק ב-1912, ופרס ליפינקוט בשנת 1920 שניתן על ידי האקדמיה לאמנויות פנסילבניה בפנסילבניה.
בנוסף לאלה זכה במדליות זהב בפריז, בפילדלפיה ועוד.
ת&quot;ל (פירושונים)
הוא אלוקינו
הוא אלוקינו הוא ניגון שמחה מניגוני חב"ד, אחד הניגונים שלימד הרבי מלובביץ'. הניגון נפוץ גם מחוץ לחסידות חב"ד, מושר בקהילות שונות וזכה לביצועים רבים.
בהיות הלחן ממוצא חרדי, כל מבצעי השיר שרים אותו, כשמגיעים בשיר למילים שמוזכר בהן אלוהים, בצורה מצונזרת – "אלוקינו" ו"אלוקים", כדי להימנע מהוצאת שם שמים לבטלה. בעת התפילות בשבת וחג שרים את השיר ללא צנזור.
אודות הניגון.
מילות הניגון הם מתפילת מוסף של שבת ויום טוב, המתפרש כתקוה וביטחון שה' יגאל אותנו בקרובה, מלחין הניגון היה ר' יחיאל הלפרין שהיה החזן אצל רבי שלום דובער שניאורסון ובנו רבי יוסף יצחק.
את הניגון לימד הרבי הרבי מלובביץ' את חסידיו בשמחת תורה ה'תשכ"ד (1963) הניגון היה מושר בחצר הרבי מדי פעם בזמן אמירת המילים 'הוא אלוקינו' בתפילת 'כתר' שבחזרת הש"ץ במוסף לשבת, מאז חודש אב תש"ם (1980) החלו לניגון אותו בקביעות בחצר הרבי בתפילת חזרת הש"ץ בשבת ויום טוב, וכך נהוג בבתי כנסיות של חב"ד בעולם.
הניגון מופיע בספר הניגונים – חב"ד ניגון מספר רכ"ב (222).
עיבודים מוזקליים.
בשנות ה-60 של המאה ה-20 הופיע השיר באלבום "ניגוני חב"ד" 5 של ניח"ח, ב־1995 הופיע הניגון באלבום "ניגוני הרבי" של אבי פיאמנטה בביצוע מנדי ג'רופי, ב־2011, הופיע הניגון באלבום "עתיקא קדישא" של יצחק מאיר ובאלבום לחיים טיש חב"ד, ב־2015 באלבום צמאה 1 בביצוע של אריאל זילבר, ועוד.
השיר בוצע במהלך השנים גם על ידי שולי רנד, אודי דוידי, ישי ריבו, אברהם פריד ואחרים. בשנת תש"ף (2020) נחשף הקלטה של הרב יואל כהן ששר את הניגון בחשוון תשכ"ד, זמן קצר אחרי שהרבי לימד את הניגון
תומאס הובנדן
תומאס הובנדן (באנגלית: Thomas Hovenden; 28 בדצמבר 1840 - 14 באוגוסט 1895), היה אמן ומורה אמריקאי ממוצא אירי. הוא צייר סצנות משפחתיות, ונושאים עלילתיים.
ביוגרפיה.
תומאס הובנדן נולד בקורק, אירלנד. הוריו נפטרו בזמן הרעב הגדול באירלנד והוא הועבר לבית יתומים בגיל שש. שם הוא למד נגרות ומאוחר יותר למד בבית הספר לעיצוב בקורק.
בשנת 1863 היגר לארצות הברית, ולמד באקדמיה הלאומית לעיצוב בעיר ניו יורק. הוא עבר לבולטימור בשנת 1868 ואחר כך נסע לפריז בשנת 1874. הוא למד בבית הספר לאמנויות אצל קבנל אך את רוב זמנו בילה במושבת האמנים האמריקאיים בפונט-אוון בבריטני בראשות רוברט וילי, שם צייר תמונות רבות של האיכרים.