הסרט הוא קומדיה בריטית במיטב הז'אנר, שגיבורה, מר קרייטון, הוא רב-שרתים בביתו הלונדוני של לורד לואם. הלורד סבור, שהחלוקה למעמדות בחברה הבריטית מלאכותית מעיקרה, אך בעיני קרייטון זו "התולדה הטבעית של חברה תרבותית". כאחראי העליון על הנהלת בית הלורד, הוא מקפיד על קלה כחמורה. כל בוקר נפתח במגש ארוחת הבוקר של הלורד, המובא מן המטבח שבמרתף בידי נערת שרת קטנה, עד לידי רב השרתים. זה מקפיד להגיש את עיתון הבוקר המקופל על המגש אל לחיו כדי לוודא, שהעיתון חומם כיאות לפני שיגיע לידי הלורד. עם זאת, מר קרייטון הרם והנישא מואיל לשבת, ברגעי הפנאי המעטים שלו, על המדרגות האחוריות עם אותה משרתת מטבח קטנה, לשיחת חולין חביבה.
מבין שלוש בנותיו של הלורד, שתיים מאורסות, כיאה וכנאה, לבני אצולה, אבל הצעירה שבשלוש מסתבכת בהפגנת סופראז'יסטיות, נעצרת ומובאת הביתה בחרפה. הלורד, הבנות וארוסיהן והאחות הבכירה, רואים חובה לעצמם להתרחק מן העיר, עד שיישכח הקלון. הפתרון הוא לצאת להפלגה ביאכטה המשפחתית, עם רב השרתים ועם המשרתת הקטנה, העולה לדרגת חדרנית לבנות הלורד. ההפלגה מתנהלת תחילה כשורה, אלא שאז פורצת סערה גדולה, האונייה טובעת והמשפחה עם אנשי הצוות יורדים אל סירות הצלה. רגע לפני שהסירה ניתקת מן האונייה הטובעת, מבחין מר קרייטון שאילייזה, המשרתת הקטנה, חסרה. הוא ממהר לרדת אל תאה ומוצא אותה ישנה שנת ישרים, כשהמים גואים והולכים סביב מיטתה. כשהוא חוזר לסיפון, עם הנערה המבוהלת בזרועותיו, הוא מגלה, שסירת הצוות, שבה אמורים היו לשוט, כבר התרחקה מן האונייה ואין להם בררה אלא להיכנס לסירת המשפחה האצילה, מה שאיננו נראה לו כלל וכלל.
אחרי שעות של שיט בלב ים, בלי צל של מושג לגבי מיקומם ובלי קשר עם סירת ההצלה השנייה, הם מגיעים לבסוף אל אי בודד. כאן מסתבר, שהיחיד שמחונן בכישורי הישרדות הוא רב השרתים החסון והפיקח. גם אם ארוסיהן של הבנות אינם מתפעלים מן הצורך להישמע להוראותיו, אין להם ברירה, אם הם רוצים לשרוד. אין ספק, סדר המעמדות השתנה.
עברו שנים אחדות, והנה הגיע בוקר יום השנה להגיעם אל האי. בהשכמת הבוקר יוצא כבוד הלורד מסוכת המטבח, מגש בידיו ועליו עיתון האי, על גבי קליפת עצים, ואותו הוא מקרב אל לחיו לוודא, שהוא מחומם כיאות. הוא עושה את דרכו אל סוכה מוגבהת, עולה במדרגות ומניח את המגש הערוך לפני מושל האי - הלא הוא מיודענו מר קרייטון.
מתברר לנו, שלא רק כאן השתנו סדרי עולם. מרי, האחות הבכירה, בלונדית קרירה ויהירה, אל-תגע-בי טיפוסית, מתאהבת ברב-השרתים שהיה למושל, ואילייזה הקטנה נשארת זנוחה וגלמודה. אלא שאז קורה הנס - אונייה עוברת לא הרחק, משואת האש המוכנה למקרה כזה מזעיקה אותה אל האי, ותושביו נפרדים ממנו, מי בשמחה ומי (מרי) בצער.
הלורד מציע לקרייטון משרה רמה יותר, אך קרייטון מסרב בתודה ומציג לפניו את שקית הפנינים, שדלה במשך השנים ממצולות הים.
מרי, אשת חברה מעשית, יודעת מה צפוי לה בלונדון. היא נפרדת בצער מאהובה, וזה חוזר לזרועות אילייזה הנאמנה שלו. סוף טוב, הכול טוב.
אנה סמשנובה
אנה סמשנובה (ברוסית: Анна Смашнова; נולדה ב-16 ביולי 1976) היא טניסאית עבר ישראלית, הנחשבת לאחת הטניסאיות הישראליות הטובות ביותר בכל הזמנים. בשיאה דורגה במקום ה-15 בסבב העולמי לנשים (ב-3 בפברואר 2003) שהיה אז הישג שיא של שחקנית טניס ישראלית בדירוג הנשים העולמי. גובהה 1.57 מטר, הנמוך משמעותית מהגובה הממוצע בסבב הנשים העולמי.
סמשנובה שיחקה בנבחרת טניס הנשים של ישראל במשך 15 שנים, שיא משותף עם ציפי אובזילר. היא בעלת מספר הניצחונות ביחידות הגבוה ביותר בנבחרת (38), ובעבר החזיקה בשיא העולמי של מספר ההתמודדויות בהן שיחקה (61), בצוותא עם אובזילר. סמשנובה פרשה מטניס מקצועני בשנת 2007, בתום 16 שנות פעילות כטניסאית מקצוענית.
ביוגרפיה.
סמשנובה נולדה במינסק שבבלארוס הסובייטית. היא החלה לשחק טניס בגיל צעיר, ובגיל 14 זכתה בתואר אלופת ברית המועצות לנערות. ב-1991, כשהגיעה לגיל 15 הזמין אחד מהספונסרים של הטניס הישראלי, פרדי קרבין, את אנה ומשפחתה לעלות ארצה- ובכך הצליח לשים את הטניס הנשי בישראל על המפה העולמית.
הקריירה המקצוענית.
סמשנובה היא הישראלית הראשונה שהופיעה בטורנירי גראנד סלאם ואף דורגה במקום ה-15 בעולם.
ב-1990 כשהייתה רק בת 14, זכתה ברולאן גארוס לנערות ובמקביל באליפות ברית המועצות לנערות. באותה שנה גם הגיעה לחצי גמר וימבלדון לנערות. ב-1 בינואר 1991, החלה סמשנובה בקריירת הבוגרות המקצוענית שלה.
הישגה המשמעותי הראשון כבוגרת היה בגיל 18, כשהביסה בסיבוב הראשון ברולאן גארוס את המדורגת במקום ה-5 בעולם יאנה נובוטנה. באותה שנה נכנסה סמשנובה לראשונה לרשימת 100 הטניסאיות הטובות בעולם, ואף ניצחה את לורי מקניל המדורגת במקום ה-15 בסיבוב הראשון של אליפות ארצות הברית הפתוחה. בשנת הפתיחה של סמשנובה כבוגרת השיגה את אחד ממקבציה הגבוהים בתחרויות גראנד סלאם, אשר הפכו מאוחר יותר לעקב אכילס של הקריירה שלה.
אחרי שבשנת 1995 הצליחה להגיע לשמינית גמר הרולאן גארוס (שם הודחה רק על ידי המדורגת מספר 1 דאז, ארנצ'ה סנצ'ס ויקאריו), והתקדמה אל 50 הראשונות בעולם, התגייסה סמשנובה לצה"ל והחלה נסיגה משמעותית בקריירה שלה. היא נסוגה עד לסביבות המקום ה-220 בעולם ואף החמיצה את האולימפיאדה, למרות שעמדה בקריטריון העולמי.
למרות הנסיגה הזו, השכילה סמשנובה לעבור את תקופת המשבר וחזרה למאה המקומות הראשונים בשנת 1998, אז הגיעה שוב לשמינית גמר הרולאן גארוס ואף לחצי גמר מקצועני ראשון בפולין.
בשנת 1999 זכתה סמשנובה בתואר המקצועני הראשון שלה בסבב העולמי לנשים (WTA) בטשקנט. התואר ביסס אותה היטב ב-50 המקומות הראשונים. בשנת 2000 קטפה את התואר השני בטורניר קנוקה-הייסט בבלגיה, שם הביסה בגמר את הטניסאית הטובה בבלגיה, דומיניק ואן רוסט, שדורגה במקום ה-11 בעולם. הישג זה הקפיץ אותה לדירוג שיא - למקום ה-36, אך הוא לא הספיק לוועד האולימפי הישראלי, ששוב השאיר אותה מחוץ לאולימפיאדה.
לאחר ששוב לא נכנסה לאולימפיאדה, התדרדרה סמשנובה בדירוג, כמעט עד למקום ה-90 בעולם. אולם בקיץ 2001 הכירה את קלאודיו פיסטולסי, מאמן טניס איטלקי שהפך למאמנה ואחר כך לבעלה (ומאוחר יותר הם התגרשו). השידוך בין הטניס והאהבה התגלה כמוצלח בשנת 2002, כאשר סמשנובה פתחה את העונה בזכיות רצופות בשני טורנירים באוקלנד ובקנברה. ההצלחה המשיכה גם בשנת 2002. סמשנובה הגיעה לרבע גמר הטורניר באינדיאן ולס. שבוע אחר כך היא גברה על ז'סטין הנין, המקום ה-7 בעולם דאז, בטורניר מיאמי.
בעונת החימר השיגה ניצחון על קים קלייסטרס, בעלת המקום ה-3 בעולם, ואף הגיעה עד חצי גמר טורניר ברלין, אחד הגדולים בסבב העולמי.
סמשנובה המשיכה להלהיב, כשזכתה בטורניר וינה ובטורניר שאנגחאי כשהיא מנצחת בגמר את אנה קורניקובה. כל ההישגים הללו, במקביל לאי ההצלחה בטורנירי הגראנד סלאם, הביאו אותה למקום ה-15 בעולם בדירוג השנתי, ואף זיכו אותה בכניסה לאליפות סבב ה-WTA בסוף השנה, שם הודחה בסיבוב הראשון על ידי סרינה ויליאמס.
את שנת 2003 החלה סמשנובה עם קשיים, אף על פי שכבר הייתה במקום ה-15 בעולם. אולם היא התאוששה במהירות והגיעה שוב לשיא בסדרה מלהיבה של 14 ניצחונות רצופים, הכוללים שוב זכייה בשני טורנירים רצופים, הלסינקי וסופוט בפולין, וכמו כן ניצחונות על הרוסיות ורה זבונרבה ואנסטסיה מיסקינה. היא נעצרה רק ברבע גמר ניו הייבן על ידי ג'ניפר קפריאטי. אולם כל רצף הניצחונות הזה לא מנע ממנה הפסד בסיבוב הראשון של אליפות ארצות הברית הפתוחה לקלודין שול. את שנת 2003 היא סיימה כשהיא שוב במקום ה-16 בעולם, אלא שאליפות סבב ה-WTA צומצמה ל-8 טניסאיות בלבד.
לאורך השנים, לא זכתה סמשנובה לפופולריות בישראל, למרות הישגיה המרשימים. בשנת 2004 הגיעה סוף סוף לאולימפיאדת אתונה, אך נוצחה בסיבוב הראשון. סמוך לתאריך זה עברה משבר גדול ונפרדה מבעלה-מאמנה.
בשנים 2004–2005, לא הצליחה סמשנובה להישאר בפסגת הדירוג, וירדה למקומות 30-40. בשנת 2006 איבדה את מקומה כטניסאית הבכירה בישראל לשחר פאר, ודורגה בסביבות המקום ה-60 בעולם. למרות הירידה בדירוג, זכתה בשנים אלו ב-4 טורנירים נוספים מהסבב העולמי לנשים (WTA), מה שהביא אותה להישג שיא נדיר של 12 ניצחונות מתוך 12 הופעות במשחקי הגמר. רצף זה נקטע כאשר נוצחה בגמר ה-13 במספר שהשתתפה בו, על ידי מגאן שונסי בטורניר "פורסט הילס" (ניו יורק, 2006).
ביוני 2007, כשהייתה בת 31, הכריזה על פרישה מטניס מקצועני לאחר שהובסה בטורניר וימבלדון.
לאחר פרישתה שימשה מאמנת בכירה במרכז לטניס בישראל, ואימנה בין היתר את חן אסטרוגו.
ב-15 בספטמבר 2017 קיבלה את הפרס "Fed Cup Commitment Award" מטעם איגוד הטניס הבינלאומי (ITF).
נגוע
נגוע הוא סרט ישראלי משנת 1983 בבימויו של עמוס גוטמן, אשר כתב את התסריט ביחד עם עדנה מזי"א. בסרט מככב יהונתן סגל. הסרט עוסק בנושאים אוטוביוגרפיים הקשורים בחייו של גוטמן.
רקע.
בשנת 1982 ביים גוטמן את הסרט הקצר "נגוע", ובשנת 1983 ביים גוטמן את נגוע הארוך (80 דקות). אין כל קשר בין שני הסרטים. את התסריט כתב גוטמן ביחד עם עדנה מזי"א ואת פסקול הסרט הלחין אריק רודיך. זהו הסרט הישראלי באורך מלא הראשון שעסק באופן רציני ברגשות, בכמיהות ובחיי המין של הומוסקסואלים בישראל, בסביבה עוינת לזהויותיהם. הסרט נפסל להקרנה ברשות השידור.
תקציר העלילה.