מעמד האישה בעדה הדרוזית הוא נושא שהדת הדרוזית זו נתנה עליו את הדעת מאז ראשיתה. דתם של הדרוזים מחייבת מונוגמיה, כלומר לכל דרוזי מותר לשאת אישה אחת ולכל דרוזית מותר לשאת גבר אחד. הנישואים חייבים להיות בתוך העדה, והדת אינה מקבלת נישואי תערובת עם בני זוג מדת אחרת. במנהג זה קיים שוויון מגדרי, כך שהדת והחברה אינם סובלנים כלפי נישואים כאלו בין אם המדובר בגבר דרוזי ובין אם מדובר באישה דרוזית. בדרך כלל המשפחה מנתקת מגע עם בן הדת שנישא בנישואי תערובת.
מערכת החוקים של הדת מאפשרת לאישה לבחור את בן זוגה, נותנת לה את האפשרות לגרש את בעלה ומעניקה לה את הזכות לרשת את הוריה. באופן מסורתי, דרוזיות משמשות בתפקיד העתקת כתבי קודש בכתב יד. יתרה מכך, הן יכולות להתמנות לתפקיד של כהנת דת, שחשיבותו רבה, ואכן היו דרוזיות, כמו נזירה ג'ונבלאט סבתו של וליד ג'ונבלאט, שהיו בעלות עמדות כוח והשפעה בחברה הדרוזית.
בפועל, החברה הדרוזית עדיין לא מעניקה לנשים שוויון הזדמנויות, ומעטות הנשים שמצליחות להגיע לעמדות מפתח ולתפקידי ניהול. עם זאת, הזכות לחינוך מיושמת בחברה זו ונשים רבות ממשיכות אף בלימודים על-תיכוניים, ויוצאות לעבוד עם סיום הלימודים.
בשנת 2007 עלה לכותרות סיפורה של אנג'לינה פארס בת ה-18. פארס, ילידת כפר ראמה, עלתה לשלב הגמר של תחרות מלכת היופי של ישראל. בעקבות השתתפותה בתחרות קיבלה איומי רצח בגין "חילול כבוד העדה". המשטרה עצרה חמישה אנשים בחשד לניסיון רצח, ביניהם שני דודיה. לאחר שהופעל עליה לחץ מצד אנשי דת דרוזים החליטה לפרוש מהתחרות לפני שלב הגמר. בשנת 2011, נרצחה אחותה, מאיה נג'ם פארס.
רוב הדרוזים המתגוררים בישראל מזדהים כישראלים ולגברים אחוז גיוס גבוה לצה"ל, לעומת הנשים הדרוזיות שכמעט ולא מתגייסות כלל. עם זאת הדרוזים המתגוררים ברמת הגולן לא מתגייסים לצה"ל ועד מלחמת האזרחים בסוריה, הם העדיפו להזדהות עם משטר אסד הסורי. לפי מחקר משנת 2017 רוב הדרוזים בישראל מגדירים עצמם כערבים (71%).
מעמד האשה בעדה הדרוזית
אלברט השני מלך הבלגים
אלברט הראשון מלך הבלגים
בודואן מלך הבלגים
לאופולד הראשון מלך הבלגים
לאופולד השני מלך הבלגים
לאופולד השלישי מלך הבלגים
אדישי
אדישי (בגאורגית: ადიში) או הדיש או אדיש הוא כפר ב הממוקם בגובה 2,040 מטר מעל פני הים, בנפת מסטיה שבמחוז סמגרלו וסוואנתי עילית, גאורגיה, כ-27 ק"מ מהעיר מסטיה. הנוף הנשקף מהכפר כולל את הרי הקווקז הגדול.
בין האתרים התרבותיים החשובים של אדישי נמנים:
הבשורה מאודיש הידועות (897) נשמרו בכפר במשך מאות בשנים.
ארבע תעניות
האדמו&quot;ר מליאדי
האדמו&quot;ר מלאדי
אדמו&quot;ר מליאדי
אדמו&quot;ר מלאדי
שניאורסון מנחם מנדל
אימפריה הרומית
אנאלפבית
אנאלפביתיות
אנאלפביתיות היא אי ידיעת קרוא וכתוב. מצב זה נחשב להיעדר אוריינות.
אנאלפביתיות תפקודית היא מצב בו אדם רוכש מיומנויות ראשוניות כלשהן של קריאה וכתיבה, אך הן אינן מספיקות לצורך שימוש יעיל בחיי היום יום.
השלכות והשפעות תרבותיות.
אנאלפביתיות נחשבת לצורת הבערות הקיצונית ביותר משום שחלק ניכר מהידע האנושי, בפרט בתקופה שקדמה ליצירת התקשורת האלקטרונית לסוגיה, מועבר בכתב.
עם זאת, המיומנויות האורייניות הדרושות לאדם על מנת להשתלב בחברה משתנות בהתאם לתרבות ולתקופה בה הוא חי. בהתאם לכך, אנשים רבים במדינות המתפתחות אינם רואים טעם בלימוד הקריאה, מכיוון שהם מסוגלים להתקיים בצורה מוצלחת מאוד גם בלי לדעת לקרוא.
אנשים אשר אינם יודעים קרוא וכתוב יכולים להסתייע בשרותיו של הלבלר, אשר לרוב ניתנים בעבור שכר כלשהו.
שכיחות האנאלפביתיות בעולם.
תופעת האנאלפביתיות נפוצה יותר בארצות המתפתחות מאשר בארצות מפותחות. רבים מודאגים בעניין תופעת האנאלפביתיות באוכלוסיית העולם, למרות העובדה ששיעורי האנאלפביתיות ירדו באופן קבוע בעשורים האחרונים, במיוחד במדינות המתפתחות. בין המדינות המתפתחות נצפו הירידות המשמעותיות ביותר ברמת האנאלפביתיות בסין, בווייטנאם, בהודו, בקובה ובדרום אפריקה.
נתוני שנת 1998 מראים כי 16% מאוכלוסיית העולם, לפי הגדרת האו"ם, סובלת מאנאלפביתיות. בארצות הברית לבדה, כ־5% מהאוכלוסייה אנאלפביתית לפי הגדרת ממשלת ארצות הברית, לפי מפקד 1990. 7 מיליון מאזרחי בריטניה הם אנאלפביתים לפי הנתונים של הממשלה. במדינות ערביות, למעלה מ־25% מהגברים וכ־50% מהנשים היו אנאלפביתים בשנת 2000.
לפי אתר האו"ם עומד שיעור האנאלפביתיות במדינת ישראל על 2.7% בקרב הגברים ו-6.6% בקרב הנשים, כאשר המספר הגבוה אצל נשים מיוחס בדרך-כלל לאוכלוסיית הנשים הערביות.
הבשורה מאודיש
הבשורה מאדיש (בגאורגית: ადიშის ოთხთავი, אדישיס אוֹתחתאווי) הוא ספר בשורות גאורגי, מתחילת ימי הביניים.
כתב היד הקיים הקדום ביותר של הגרסה הגאורגית של הבשורה על-פי מתי, הוא זה שנוצר במנזר שתברדי, בנסיכות הדרום-מערבית של קלארג'תי (ממוקמת כיום בצפון-מזרח טורקיה), בשנת 897. מאוחר יותר הועבר משם לשימור בכפר הנידח של אדישי שב סוואנתי. חמשת הדפים הראשונים (30X25 ס"מ) של כתב היד מקושט.
כתב-היד פורסם לראשונה בשנת 1916, על ידי המלומד הגאורגי הבולט, אֶכְּווְתִּימֶה תָּאקָאִישְׁווִילִי (1863-1953), הוא נבחן במידה רבה על ידי היסטוריונים גאורגיים ובינלאומיים. כתב-הים כיום משומר במוזיאון האתנוגרפי במסטיה שבגאורגיה.
טיטוף
טיטוף (בצרפתית: Titeuf; "טִיטֶף") היא סדרת ספרי קומיקס וסרטי טלוויזיה צרפתית, המשודרת מאז 2001. סדרת הקומיקס, שנכתבה במקור על ידי המאייר השווייצרי Zep (שם העט של פיליפ שאפואי, נולד ב-1967 בשווייץ), הופיעה לראשונה בכתב העת ספירו. בישראל שודר העיבוד הטלוויזיוני בערוץ הילדים. במוקד הסדרה טיטוף בן העשר, הלומד בכיתה ה'. טיטוף מאוהב בנדיה, הילדה היפה בכיתה, אך מתקשה לזכות באהבתה. טיטוף מתוסכל כיוון שנדיה מסרבת להיות חברתו. לטיטוף אחות קטנה, והוא מרבה לנצלה.
ביולי 2016 עלתה עונה חדשה בעיבוד הטלוויזיוני של טיטוף לערוץ הילדים.
בית קפה אינטרנט
קיסרות ניקאה
Civilization (סדרת משחקים)
ציוויליזציה (באנגלית: Civilization) היא סדרת משחקי אסטרטגיית 4X מבוססי תורים שנוצרה על ידי סיד מאייר. המשחקים בסדרה בעלי מאפיינים דומים, כגון, הנהגת ציוויליזציה שלמה מתקופת הפרהיסטוריה עד להווה. הסדרה, אשר משחקיה נחשבים לממכרים במידה רבה, נהנתה מפופולריות מתמשכת.
על המשחקים.
לכל הכותרים בסדרה שיטת משחק בסיסית דומה. כל שחקן בתורו צריך להזיז את היחידות שלו על מפת העולם, לבנות בערים מבנים או יחידות, לחקור טכנולוגיות חדשות, להילחם בציוויליזציות אחרות או לנהל מולן משא ומתן על הסכמים. בין התורים של השחקן או השחקנים, שאר הציוויליזציות נשלטות על ידי המחשב ומבצעות פעולות דומות בתורן. על השחקן לקבל החלטות שוטפות, כמו אילו טכנולוגיות לחקור או אילו תשתיות לפתח, והתקדמות זו מתרחשת בהדרגה במהלך התורים. השחקן משיג את כספו, בין היתר, דרך מיסוי של תושבי הציוויליזציה שתחת שליטתו.
פיתוח טכנולוגיות בדרך כלל מאפשר לשחקן לבנות סוגים חדשים של יחידות או מבנים. המבנים השונים תורמים לפיתוחן של הערים בתחומי התרבות או הכלכלה, מאפשרים ייצור ובנייה מהירים יותר או מקנים נקודות ריגול (החל ב-Civilization IV). ניתן גם לסחור בטכנולוגיות עם הציוויליזציות היריבות באמצעות פעולות דיפלומטיות.
לפני שהשחקן מסוגל להורות ליחידות שלו לתקוף שחקן אחר, השחקן חייב להצהיר על מלחמה באופן רשמי נגד השחקן האחר. בכל משחקי Civilization ניתן להשיג ניצחון דרך כיבוש או השמדת כל הערים של הציוויליזציות היריבות, צבירת הניקוד הגבוה ביותר בסוף המשחק, או הפיכה לציווילזציה הראשונה שמשלימה את שיגורה של ספינת חלל בין כוכבית (המדמה את המירוץ לחלל). החל מ-"Civilization III" נוספה אפשרות לנצח על ידי שליטה (כיבוש של שני שלישים מאדמות העולם), מדינאות (באמצעות בחירות של האו"ם), ותרבות (כאשר המחשב מחשיב את סה"כ נקודות אשר נצברו לכלל הערים של שחקן, נקודות התרבות הן אשר יהפכו את התרבות של השחקן לתרבות בעלת ההשפעה העולמית).
המשחקים.
משחקים נוספים הקשורים לסדרה.
כאשר סיד מאייר פרש מ-MicroProse בשנת 1996 הזכויות לסדרת "Civilization" היו שייכות עדיין מבחינה חוקית ל-MicroProse, תקופת ביניים זו הובילה ליצירת המשחקים הבאים:
מיכאיל קלשניקוב
מיכאיל טימופייביץ' קלשניקוב (10 בנובמבר 1919- 23 בדצמבר 2013; ברוסית: Михаи́л Тимофе́евич Кала́шников, Mihail Timofeevič Kalašnikov) היה גנרל ומעצב נשק רוסי שהתפרסם בזכות פיתוח הרובה AK-47, הנקרא "קלשניקוב", על שמו.
רקע.
קלשניקוב נולד למשפחת איכרים בכפר קיוריה במחוז אלטאי. הוא התחיל את הקריירה שלו בעבודה בתחנת רכבת, שם למד מכונאות. בשנת 1938 התגייס לצבא האדום, ושירת כמפקד טנק בחודשים הראשונים של מלחמת העולם השנייה (מכונה ברוסיה המלחמה הפטריוטית הגדולה). באוקטובר 1941 נפצע בקרב ונשלח לביתו. בבית החולים עיצב את הנשק הראשון שלו, ובמהרה הצטרף לעבודה במוסד לתעופה במוסקבה. שם הפיק קלשניקוב חידושים לטנקים כמו מונה יריות מכני. תוך כמה שנים, קודם למהנדס ראשי. בשנת 1947 עיצב קלשניקוב את רובה הסער שזכה לכינוי AK-47 (קיצור ל-Avtomat Kalashnikova - האוטומט של קלשניקוב - מודל 1947). בשנת 1949 הפך ה-AK-47 לנשק הבסיסי בצבא הסובייטי, ומאוחר יותר היה להמצאה המפורסמת ביותר של קלשניקוב.