ב-18 באפריל בשעה 23:32 התקבל במשטרה דיווח על אירוע ירי בקהילה הכפרית פוטפיק, צפונית לבירת המחוז הליפקס. כוחות משטרה שהגיעו למקום מצאו מספר הרוגים ופצועים מחוץ לאחד המבנים. חקירת המשטרה העלתה ממצאים בטווח של 50 קילומטר מאותו המקום, מה שהוביל את המשטרה למסקנה כי היורה עדיין מסתובב חופשי, ובעקבות כך, המליצה המשטרה לתושבי האזור להישאר בבתיהם בעוד שחלק מהתושבים פונו למקומות בטוחים יותר. באותו זמן התקבלו דיווחים על שרפה במספר בניינים וכלי רכב באזור.
עד מהרה היורה זוהה כגבריאל וורטמן, שעבד באזור הליפקס. המשטרה הזהירה את הציבור כי היורה עשוי להתחזות לשוטר ולנהוג ברכב משטרתי. עד מהרה התקבלו דיווחים כי היורה החליף את כלי הרכב בו נהג.
12 שעות לאחר הדיווח הראשוני, היורה אותר סמוך לתחנת דלק באנפילד, עיירה הממוקמת דרומית למקום הטבח וצפונית להליפקס, שם נהרג על ידי השוטרים.
היורה.
היורה זוהה כגבריאל וורטמן, גבר בן 51 שבבעלותו מרפאה להתקנת שיניים תותבות באזור הליפקס, והיו בבעלותו בתים באזור דארת'מות ובפוטפיק, שם אירע הטבח. דווח כי וורטמן היה מעוניין עוד בילדותו להיות שוטר, ותואר כ"אובססיבי" לגבי הנושא. בין היתר, החזיק וורטמן ברשותו מזכרות הקשורות למשטרה, ועסק בשיפוץ רכבי משטרה ישנים כתחביב. את רכבי המשטרה ששימשו אותו במהלך מסע הרצח, החביא וורטמן סמוך לקליניקה שלו.
בנוסף לכך, שכניו טענו שהיה מכור לאלכוהול.
קורבנות הטבח.
במהלך מסע הירי, רצח וורטמן לפחות 22 בני אדם, ביניהם קצינה במשטרה הרכובה, בת 23 במותה. קצין משטרה אחר נפצע קשה, בנוסף לעוד אדם אחד לפחות. על פי מפקדת המשטרה ברנדה לוקי, קורבנותיו הראשונים של וורטמן היו מכריו, אך ככל שהתקדם מסע הירי, קורבנותיו הפכו לאקראיים יותר ויותר.
ויליאם מידנדורף
ג'ון ויליאם מידנדורף השני (באנגלית: John William Middendorf II; נולד ב-22 בספטמבר 1924) הוא דיפלומט ופוליטיקאי אמריקאי, חבר המפלגה הרפובליקנית שכיהן כמזכיר הצי של ארצות הברית.
ראשית חייו.
ויליאם מידנדורף נולד בבולטימור, מרילנד וגדל בעיירה צ'ארלסטון הסמוכה, שם הוא התחנך בבתי הספר המקומיים. ב-1945 הוא סיים לימודי תואר ראשון במדעים ימיים בקולג' הולי קרוס.
במלחמת העולם השנייה הוא שירת בצי ארצות הברית בין השנים 1944–1946 כקצין מכונה וכנווט על סיפון אוניית לוחמה אמפיבית מספר 53.
ב-1947 הוא סיים תואר ראשון בקולג' הארוורד. ב-1954 הוא סיים לימודי תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת ניו יורק.
ב-1963 עבר מידנדורף לעסוק בבנקאות השקעות בשותפות עם אוסטן קולגייט ויחד הם הקימו חברה שהיה לה מושב בבורסה לניירות ערך בניו יורק. כאחד מראשוני הפעילים במסע הבחירות של בארי גולדווטר בבחירות לנשיאות של 1964, הוא שימש כגזבר מסע הבחירות והמשיך להיות פעיל בוועדה הרפובליקנית הלאומית בין השנים 1965–1969.
בממשל הפדרלי.
שגריר בהולנד.
זמן קצר לאחר שנבחר לנשיאות, מינה ריצ'רד ניקסון את מידנדורף כשגריר בהולנד. בתפקיד זה כיהן מידנדורף עד יוני 1973. ב-2009 התגלה שב-1969 העניק מידנדורף לראש ממשלת הולנד וילם דריס אבן גדולה של הירח במהלך ביקור צוות אפולו 11 בהולנד, שהתברר שהיא מזויפת. אבן זו הוצגה במשך שנים ברייקסמוזיאום.
מזכיר הצי.
לאחר שובו לארצות הברית מונה מידנדורף כתת-מזכיר הצי. זמן לא רב אחר כך פרש מזכיר הצי ג'ון וורנר כדי להיות ראש הוועדה לחגיגות המאתיים לארצות הברית, ונאמר למידנדורף שהוא יקודם לתפקיד מזכיר הצי. עם זאת, כאשר הוצגה מועמדותו, התברר לו שמזכיר ההגנה ג'יימס ר' שלזינגר הציג מועמד מטעמו, זאת מבלי ליידע את מידנדורף. מידנדורף קיים שיחות עם רבים מהסנאטורים שעבדו איתו כאשר שימש כגזבר הוועדה הרפובליקנית הלאומית, וכך עלה בידו להיבחר כמזכיר הצי, תפקיד בו הוא כיהן עד סוף נשיאותו של ג'רלד פורד. לימים הוא כתב: "החיים הם מערכת יחסים. פוליטיקה היא פשרה".
במהלך תקופת כהונתו כמזכיר הצי, ושוב תוך כדי ניצול קשריו בקונגרס, דאג מידנדורף להגדיל את תקציב הצי ב-60%, זאת בשעה שתקציבי הצבא וחיל האוויר נותרו יציבים יחסית. המיזמים שהוא הוביל כללו את הצוללות הגרעיניות מסדרת אוהיו ואת טילי הטריידנט שנלוו אליהן ואת מערכת הנשק "איג'יס". הוא גם הוביל את בניית מטוסי ה-F/A-18 הורנט המבוססים על נושאות מטוסים. את הכינוי "הורנט" של מטוסים אלה הציע מידנדורף כמחווה לאחד מאבותיו שלחם במהפכה האמריקאית, קפטן ויליאם סטון, שתרם שתי ספינות לצי הצעיר של אז, שנקראו "ווספ" ו"הורנט". את השמות הללו נשאו במשך שנים ספינות רבות, אך כאשר החלו להצטמצם ממדיו של הצי, ומתן השמות הפך יותר ויותר לסוגיה פוליטית, כלומר שבירת המסורת וקריאת ספינות על שמם של פוליטיקאים חיים, לא נותרו הרבה ברירות למתן השמות המסורתיים.
חגיגות ה-200 - בקיץ 1976 אירח מידנדורף כמזכיר הצי, כחמשים אוניות מציי העולם שהגיעו לברך את ארצות הברית לרגל 200 שנה למהפיכה האמריקאית. ביניהן גם אח"י יפו (סער 4) ואח"י תרשיש (סער 4), במבצע פעמון החירות.
תפקידים נוספים.
ב-1977 הציע הנשיא החדש ג'ימי קרטר למידנדורף להמשיך ולכהן כמזכיר הצי בממשלו. עם זאת, כפי שציין מידינדורף בספר זיכרונותיו שיצא לאור ב-2011, "קדחת פוטומק", הוא אמר לנשיא הנבחר "שזו הייתה המשרה הטובה ביותר בממשלה ולפיכך התפקיד הכי לא בטוח לרפובליקני בממשל דמוקרטי". במהלך נשיאותו של קרטר שב מידנדורף למגזר הפרטי כנשיא וכמנהל הכללי של הבנק Financial General Bankshares. לאחר מכן הוא עמד בראש צוות המעבר של ה-CIA לקראת כניסתו ב-1980 לתפקיד של הנשיא החדש רונלד רייגן ואז מונה כנציג הקבוע של ארצות הברית לארגון מדינות אמריקה במעמד של שגריר. בתפקיד זה הוא שימש עד 1984, אז הוא קיבל את המינוי של נציג ארצות הברית בקהילה האירופית (כיום האיחוד האירופי) ובתפקיד זה שימש עד 1987.
עיסוקים נוספים.
ב-2006 פרסם מידנדורף ספר שמתאר את עבודתו במסע הבחירות של בארי גולדווטר. ספר זה, הקרוי "אסון מפואר: המערכה לנשיאות של בארי גולדווטר ושורשי התנועה השמרנית", מתאר כיצד מסע הבחירות של גולדווטר הפך ליסודות השמרנות המודרנית.
ב-2011 הוא פרסם את האוטוביוגרפיה שלו, "קדחת פוטומק" (Potomac Fever).
מידנדורף הוא מלחין פורה שהלחין מספר סימפוניות (כולל "סימפוניית הולנד", שהוגשה ליוליאנה, מלכת הולנד לכבוד יום השנה ה-25 לעלייתה לכס המלכות) ו-100 מארשים לספינות של צי ארצות הברית.
מידנדורף הוא חבר במועצת המנהלים של "המכון הרפובליקני הבינלאומי". הוא גם חבר במועצת הנאמנים של The Heritage Foundation, מכון מחקר למדיניות ציבורית שמושבו בוושינגטון הבירה.
מידנדורף הוא חבר באגודת רוד איילנד של "בני המהפכה האמריקאית" (Sons of the Revolution) וב"מסדר הימי של ארצות הברית" (Naval Order of the United States).
פילוסופיה של הדיאלוג
פילוסופיה של הדיאלוג או פילוסופיה דיאלוגית היא פילוסופיה שצמחה מתוך המסורת האקזיסטנציאליסטית, ובשל כך ניתן לכנותה "קו-אקזיסטנציאליסטית". בדומה לאקזיסטנציאליזם, הפילוסופיה הדיאלוגית עוסקת בשאלות אתיות של משמעות החיים, בדידות קיומית, חופש הרצון ואותנטיות, והיא שותפה להתנגדות למחשבה הכוּלית (טוטאלית) המקובלת בפילוסופיה, דוגמת השיטה הפילוסופית של הגל. אולם, בשונה מהאקזיסטנציאליזם, הפילוסופיה הדיאלוגית נותנת קדימות לדיאלוג עם האחר על פני הקיום האינדיבידואלי כראשוני. היא רואה בדיאלוג מרחב קיום המאפשר משמעות, הקשבה, יצירתיות, מעורבות, ונטילת אחריות.
השפעות.
מקורותיה של הפילוסופיה הדיאלוגית משיקים למומנטים שונים בתולדות הדת והפילוסופיה. בפילוסופיה המערבית ניתן לציין את הדיאלקטיקה נוסח אפלטון, שכתביו הפילוסופים בנויים כדיאלוגים, מתוך תפיסה שהדיאלוג הוא מבנה יסודי של החשיבה. תנאי האפשרות לחשיבה, משמעות ואמת, לא מצויים באינדיבידואל הבודד אלא מצויים ביחס עם בין השיח האחר (צורת כתיבה שהמשיכה להתפתח גם אחריו). בפילוסופיה המזרחית, יש מקום משמעותי לחשיבה הדיאלוגית, למשל באופנישדות ובקואנים. גם ביהדות יש ביטוי חשוב לחשיבה הדיאלוגית, למשל בתושב"ע ובחסידות.
שתי מגמות משמעותיות בתולדות הפילוסופיה של המאה ה-20 השפיעו באופן נחרץ על התהוות הפילוסופיה הדיאלוגית:
הוגים.
מרטין בובר.
ההוגה הבולט של זרם זה הוא מרטין בובר. בובר שאב השראה הן מהמסורת המערבית (והאקזסטנציאליזם בפרט), הן מפילוסופיות מזרחיות, והן ממסורת הפולמוס היהודית. בובר פיתח את משנתו הדיאלוגית בספרו "אני ואתה" משנת 1923. בעיניי בובר, הרציונליזם, הפוזיטיביזם, והחשיבה הכוּלית-אבסולוטית מניחים צורת קיום היוצרת חיץ בין האני לבין כל דבר אחר מהאני. עם זאת קיים גם אופן קיום דיאלוג, המאפשר מפגש, שאותו הוא מכנה "אני-אתה" ומבדילו מן ה"אני-לז" המחפיץ.
הוגים נוספים.
כמו כן, ניתן לציין כי הוגים פוסט-סטרוקטורליסטים כמו לוס איריגארי, ז'אק דרידה, ז'וליה קריסטבה, וג'ודית באטלר הושפעו רבות מהפילוסופיה הדיאלוגית, וקיימו איתה "דיאלוג".
פילוסופיה דיאלוגית
חדר המצב הלאומי
חדר המצב הלאומי מתייחס לגוף האחראי בממשלת ישראל על עיצוב תמונת המצב, במסגרת אגף מודיעין, אינטגרציה וועדות שרים במטה לביטחון לאומי, לצורך גיבוש תמונת מצב לאומית רציפה ואינטגרטיבית יומית, לשימוש המל"ל ולשימוש שרי הקבינט בשגרה ובחירום. הוא פועל במתוכנת רציפה (24/7) ומקום מושבו במשרד ראש הממשלה בירושלים.