לאחר מלחמת ששת הימים מונה לראש מדור מבצעים משולבים במטה חיל האוויר. בתחילת מלחמת ההתשה פיקד על טייסת 124, טייסת מסוקי סיקורסקי S-58. לאחר מכן פיקד על בסיס רפידים וקודם לדרגת אלוף-משנה. בהמשך שירת כמפקד זרוע האוויר במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה ויום לפני פרוץ מלחמת יום הכיפורים נקרא על ידי מפקד חיל האוויר לשוב ולפקד על בסיס רפידים משום שמפקדו הקבוע, אמיתי חסון, שהה בחו"ל. כהן פיקד על הבסיס בימים הראשונים של הלחימה, בהם הותקף השדה מספר פעמים על ידי מטוסים מצריים. לאחר שובו של חסון מונה כהן למפקד מרכז החיפוש וההצלה במפקדת חיל האוויר. לאחר צליחת התעלה נקרא להכשיר את שדה התעופה פאיד לשימוש צה"ל, משימה שבמהלכה נפצע בהתקלות עם חיילים מצריים בשדה. פרש מצה"ל בשנת 1974 בדרגת אלוף-משנה.
לאחר שחרורו מונה למנהל נמל התעופה בן-גוריון, תפקיד אותו מילא עד 1976. בו בזמן החל לעבוד כטייס בחברת אל על, והטיס בואינג 767. כהן פרש מעבודה בחברה בשנת 1999.
במבצע של"ג גויס לשירות מילואים ומונה למפקד שדה התעופה במזרעת אל-בעל שבלבנון, שדה תעופה שהוכשר על ידי צה"ל במהלך המבצע.
כהן חיבר, יחד עם העיתונאי צבי לביא, את הספר "השמים אינם הגבול" על חיל האוויר הישראלי.
באוקטובר 2012 הורשע כהן בביצוע מעשה מגונה בדיילת בטיסת אל על, ונגזר עליו עונש של חודשיים עבודות שירות, שישה חודשי מאסר על תנאי למשך שנתיים ופיצוי בסך 3,000 ש"ח למתלוננת. בערעור לבית המשפט המחוזי הוחלף סעיף ההרשעה ממעשה מגונה לתקיפה (לפי ), ללא שינוי בגזר הדין.
כהן הוא אחיו הבכור של נחמיה כהן, הנושא ביחד עם אהוד ברק את תואר החייל המעוטר ביותר בצה"ל. הוא תושב רמת השרון, נשוי ואב לשלושה.
פוליטיקה.
בשנת 1976 היה פעיל של המרכז החופשי ובין התומכים בפרישה מהליכוד, בין השאר בגלל חוסר אמונתו שמנחם בגין יוכל להוביל את הליכוד לניצחון בבחירות, ובגלל הערכתו שבגין כלל אינו רוצה להיות ראש ממשלה. יחד עם המרכז החופשי הצטרף לתנועה הדמוקרטית לשינוי, היה חבר מועצת התנועה ואף נבחר לנשיאות המועצה. בתחילת 1980 פרש מהתנועה, אותה כינה "פגר המוחזק באמצעים מלאכותיים". הצטרף למפלגת צומת עם הקמתה, אולם לאחר שרפאל איתן החליט להתמודד יחד עם התחיה קרא להצביע לאומץ.
בשנת 1999 הוא נבחר לכנסת ה-15 מטעם ישראל ביתנו. לכנסת ה-16 נכנס רק כחודש לאחר תחילת כהונתה, במקומו של אביגדור ליברמן, שהתפטר בעקבות מינויו לתפקיד שר התחבורה, כדי לאפשר לכהן להיכנס במקומו. לקראת הבחירות לכנסת ה-17 החליט כהן לפרוש מהפוליטיקה ומוקם במקום האחרון ברשימת ישראל ביתנו.
אמנון כהן
אמנון כהן (נולד ב-1 ביוני 1960) הוא חבר הכנסת לשעבר מטעם סיעת ש"ס.
ביוגרפיה.
אמנון כהן נולד בשבועות (ו' בסיוון) ה'תש"ך בסמרקנד שבאוזבקיסטן שהייתה חלק מבברית המועצות באותה העת, ועלה לישראל בשנת 1973. למד בישיבת נחלים וסיים לימודי מכניקה במגמה מקצועית. מגיל 16 עבד ובמקביל למד בבית ספר תיכון ערב. שירת בצה"ל בחטיבת הצנחנים ובזמן שירותו הצבאי נישא. הוא בעל תואר ראשון במנהל עסקים מהקריה האקדמית אונו.
לפני ואחרי שירותו הצבאי עבד במפעל מנועי בית שמש, ממנו פרש לעסקים פרטיים ופעילות פוליטית.
פעילות ציבורית.
מ-1998 כיהן כממלא מקום ראש עיריית רמלה וכיושב ראש העמותה לשיקום האסיר ברמלה וכן נשא במספר תפקידים עירוניים.
ב-1999 נבחר לכנסת מטעם ש"ס כנציג העדה הבוכרית. בכנסת ה-15 כיהן כיושב ראש הוועדה לפניות הציבור, ובכנסת ה-16 כיהן כיושב ראש הוועדה לביקורת המדינה וכיושב ראש ועדת הכלכלה.
בכנסת ה-17 כיהן כהן כסגן יושבת ראש הכנסת. בשנת 2006 קיבל אות אביר איכות השלטון לרשות המחוקקת.
במהלך כהונתו בכנסת יזם מספר חוקים, ובהם:
בבחירות לכנסת ה-18 הוצב במקום הרביעי ברשימת ש"ס לכנסת. בשנת 2011 התמנה ליושב ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה.
בינואר 2015 הודיע על פרישה מהחיים הפוליטיים. ב-4 בפברואר 2016 מונה לראש מכון התקנים הישראלי. ב-14 במרץ התפטר מהתפקיד.
כהן שימש יו"ר אגודת הידידות הפרלמנטרית ישראל-אוזבקיסטן.
חשדות לשחיתות וסגירת התיק.
ב-10 במרץ 2016 פורסם בתוכנית "עובדה" תחקיר לפיו קיבל כהן טובות הנאה שונות, חלקן בעלות אופי מיני, מהברוקר ואיש העסקים דניאל מולקנדוב (שהוא עבריין מורשע), ובתמורה פעל לחוקק ולקדם חוקים בתחום שוק ההון שיסייעו לפעילותו ולעסקיו של מולקנדוב. המשטרה פתחה בחקירה לאחר שמולקנדוב פנה אליה וביקש להיות עד מדינה, אך הפרקליטות בחרה לסגור את התיק. כהן הכחיש את שיוחס לו בתוכנית. בדצמבר 2016 החקירה נפתחה מחדש במהלכה כהן נעצר ונערך לו עימות עם עדה שהגיעה מחוץ לישראל. ב-7 בדצמבר 2016 האריך בית משפט השלום בראשון לציון את מעצרו בשבוע ימים, ובתומו הוא שוחרר למעצר בית. ב-1 בינואר 2017 מסרה העדה עדות מוקדמת בדלתיים סגורות בבית המשפט המחוזי בלוד. במאי 2021, חמש שנים לאחר פרוץ הפרשה, פתיחת התיק בחשד לשוחד מרמה והפרת אמונים, והתפטרות כהן מראשות מכון התקנים הישראלי, החליטה פרקליטות מיסוי וכלכלה לסגור את התיק נגדו.
חיים אישיים.
כהן מתגורר ברחובות, נשוי לפנינה, אב לארבעה.
יצחק כהן (חבר הכנסת)
יצחק (איציק) כהן (נולד בב' בתשרי ה'תשי"ב, 2 באוקטובר 1951) הוא איש מפלגת ש"ס שהיה מטעמה חבר הכנסת, שר הבינוי והשיכון, שר במשרד האוצר ושר הממונה על שירותי הדת במשך שלוש קדנציות.
ראשית חייו.
הוריו של יצחק, מנטינה לבית אבטה וחיים כהן, הם ילידי טריפולי. בלוב, תרם חיים מבנה לפעילות עלייה. המשפחה עלתה לישראל בשנת 1949 כשבה בן ושתי בנות, ובישראל נולדו שני בנים נוספים. יצחק - צעיר הבנים - נולד בב' בתשרי ה'תשי"ב (2 באוקטובר 1951) באשקלון. את שירותו הצבאי, שירות חובה וקבע, עשה בחיל האוויר בתפקיד מקצועי.
פוליטיקה.
לאחר שהשתחרר היה ממקימי מפלגת ש"ס ב-1982. משנת 1983 היה חבר מועצת העיר אשקלון (שתי קדנציות וחצי), ומרכז "מעיין החינוך התורני" (מוסדות החינוך של תנועת ש"ס). בשנת 1996 נבחר לכנסת מטעם סיעת ש"ס, וכיהן בה עד חודש אפריל 2021. בכנסת ה-15 כיהן בממשלת ברק כשר הדתות (עד פרישת ש"ס מהקואליציה ב-11 ביולי 2000), ובממשלת שרון הראשונה כסגן שר האוצר (מ-2 במאי 2001).
עם הקמת הממשלה ה-31, ב-4 במאי 2006, מונה כהן לתפקיד שר לענייני דתות במשרד ראש הממשלה. וכחבר בועדת השרים לענייני ביטחון לאומי, המכונה באמצעי התקשורת וידועה בציבור כ"הקבינט המדיני-ביטחוני"
מאז היבחרו פעלה מפלגת ש"ס להקמתו מחדש של משרד הדתות, וב-14 בינואר 2008, עם הקמתו וחידוש עצמאותו של המשרד לשירותי דת, מונה לעמוד בראשו.
בבחירות לכנסת ה-18 הוצב במקום השלישי ברשימת ש"ס לכנסת.
כהן שייך לאגף המתון בש"ס, ונחשב למקורבו של אריה דרעי. במאי 2013 קרא במכתב לראש הממשלה לדו-שיח עם הליגה הערבית על בסיס יוזמת השלום שלה, והיה הראשון בסיעת ש"ס שהביע בפומבי עמדות שמאל. בממשלה ה-32 ויתר כהן על כהונת שר לטובת עמיתו לסיעה יעקב מרגי, ומונה לסגן שר במשרד האוצר. ביוני 2013 בחרה בו הכנסת כאחד משני נציגיה בוועדה לבחירת שופטים. בנובמבר 2013 זכה באות אביר איכות השלטון בקטגוריית הרשות המבצעת.
בבחירות לכנסת ה-19 הוצב כהן במקום הרביעי בעקבות חזרתו של אריה דרעי לש"ס, כהן מונה לכהן כיו"ר ועדת האתיקה ובנוסף לזה הוא מכהן כחבר בוועדת הכספים וכיו"ר ועדת המשנה שלה האמונה על שוק ההון. בבחירות לכנסת ה-20 הוצב כהן במקום השני ברשימת ש"ס ובממשלה שהוקמה אחריהן מונה לסגן שר במשרד האוצר. ב־22 בפברואר 2018 הפסיק כהן את חברותו בכנסת במסגרת "החוק הנורווגי הקטן" על מנת לאפשר לדני סיידה לכהן בכנסת.
בבחירות לכנסת ה-21 הוצב במקום השני וכך גם לקראת הכנסת ה-22 והכנסת ה-23. עם הקמת הממשלה נותר סגן שר האוצר. באוקטובר 2020, לאחר התפטרות יעקב ליצמן מתפקיד שר השיכון, הוחלט שכהן ימלא את מקומו כשר ויקודם גם לשר במשרד האוצר. בנובמבר אותה השנה, לקראת חזרת ליצמן לתפקידו, התפטר כהן מתפקידיו כשר וחזר לכהן כסגן שר האוצר.
בפברואר 2021 הודיע כי יפרוש מן החיים הפוליטיים, ושלא יתמודד בבחירות לכנסת ה-24.
חיים אישיים.
אחיו הבכור - (מינו) - שירת בחיל ההנדסה ונהרג בפעילות צבאית ב-1956, בהיותו כבן עשרים.
גר באשקלון, נשוי לברוריה ולהם עשרה ילדים.
לארי פייג'
לורנס "לארי" פייג' (באנגלית: Lawrence "Larry" Page; נולד ב-26 במרץ 1973) הוא מדען מחשב ויזם יהודי-אמריקאי. פייג' ייסד יחד עם סרגיי ברין את חברת גוגל ושימש כמנכ"ל חברת ההחזקות שלה, אלפאבית, עד שהוחלף בידי סונדאר פיצ'אי ב-4 בדצמבר 2019.
על פי פורבס, הונו של פייג' עמד בנובמבר 2021 על למעלה מ-127 מיליארד דולר.
קורות חיים.
אביו, קרל ויקטור פייג', היה פרופסור למדעי המחשב ואינטליגנציה מלאכותית באוניברסיטת מישיגן. אמו, גלוריה, היא מרצה לתכנות מחשבים באוניברסיטת מישיגן. אמו יהודייה, וסבו מצד אמו עלה לישראל.
פייג' הוא בוגר "תיכון מזרח לאנסינג". סיים בהצטיינות את לימודי התואר הראשון בהנדסת מחשבים באוניברסיטת מישיגן. עבר לאוניברסיטת סטנפורד וסיים לימודי תואר שני.
ברין ופייג’ הכירו במרץ 1995, במפגש הכוונה למועמדי דוקטורט במחשבים. פייג', שכבר היה שנתיים בתוכנית, נבחר להציג לסטודנטים, ביניהם ברין, את הקמפוס, ובהמשך השניים התיידדו.
באותו זמן פייג' הגה את רעיון ה-BackRub, זחלן אשר יעבור בין מיליוני מסמכים ברשת המקושרים ביניהם. מורכבותו וממדיו של הרעיון משכו את ברין לעבוד עם פייג'; לדבריו, "דיברתי עם הרבה קבוצות מחקר בקמפוס, וזה היה הפרויקט המעניין ביותר, גם מפני שהוא מנסה להתמודד עם גודלה של הרשת, שמסמלת את ידע האנושות, וגם מפני שחיבבתי את לארי".