בין המבקרים של חקירה זו נמנים הפסיכולוגים ד"ר דוד מרקס וד"ר ריצ'רד קאמאן, שפרסמו תיאור כיצד גלר יכול היה לרמות במבחן בלתי רשמי של כוחותיו אשר נערך בשנת 1977. מאמרם במגזין "Nature" ב-1978 וספרם מ-1980 "הפסיכולוגיה של העל-טבעי" (הוצאה שנייה משנת 2000) סיפקו הסבר אפשרי פשוט ליכולות הטלפתיה לכאורה של גלר. מרקס וקאמאן מצאו הוכחות לכך שבמהלך הניסויים גלר יכול היה להציץ דרך חור בקיר המעבדה שחצץ בינו לבין הציורים שהתבקש לשחזר. הציורים הוצבו על הקיר שמול חור ההצצה, אותו סתמו טארג ופוטהוף בצמר גפן. בנוסף לכשל זה, ניתנה לגלר גישה לאינטרקום דו-כיווני שאיפשר לו להקשיב לשיחתם בזמן שהם בחרו או הציגו את הציורים. כשלים בסיסיים אלה מדגישים את החשיבות שבנוכחות פסיכולוגים, קוסמים ומומחי תפיסה אחרים - המאומנים בשיטות חסימה של רמזים תחושתיים - במהלך המבחנים שעוברים הטוענים לכוחות מיוחדים. לאחר סיכום הניסויים כתב מרקס כי אף אחת מטענותיו של גלר ליכולות על-טבעיות לא הוכחה בתנאים מבוקרים מדעית. הוא סיכם כי ״לגלר אין שום יכולת על-טבעית, לעומת זאת, אני חושב שהוא קוסם נבון ומוכשר ביותר.״
הקבלה לקסמים.
גלר הודה: "ודאי, ישנם קוסמים שיכולים לשחזר [את ההופעה שלי] באמצעות טריקים." הוא טען שאף כי ניתן לשחזר את כיפוף הכפית הידוע שלו באמצעות פעלולי קסמים, הוא משתמש בכוחות על-טבעיים לצורך כך.
קוסמי במה מכירים מספר שיטות ליצירת האשליה של כפית המתכופפת מעצמה. הנפוצה ביותר היא הסחת הדעת, עיקרון העומד בבסיס קסמים רבים. ישנן דרכים רבות בהן כף מכופפת יכולה להיות מוצגת לקהל תוך כדי מתן הרושם שהיא התכופפה באמצעות כוחות על-טבעיים. דרך אחת היא להשתמש בהסחות דעת רגעיות בהן הקוסם מכופף פיזית את הכף בצורה נסתרת מהקהל, ואז לחשוף את הכיפוף בצורה הדרגתית וליצור את האשליה שהכף מתכופפת אל מול עיני הקהל. דרך אחרת היא להכין את הכף מראש על ידי כיפופים רבים שמביאים אותה קרוב לנקודת השבירה, ובכך להפחית את כמות הכח הדרושה לצורך כיפופה ואף שבירתה בזמן המופע.
בזמן הדגמות ציור טלפתיות, גלר טען שביכולתו לקרוא את מחשבותיהם של מתנדבים בזמן שציירו. אף על פי שבהדגמות אלו אין הוא מסוגל לראות את התמונה המצוירת, לעיתים קרובות הוא נוכח בחדר, מה שמאפשר לו להסיק צורות כלליות מתוך תנועות ורחשי העיפרון, כאשר כח הסוגסטיה עושה את שאר העבודה.
ייצרני שעונים העירו כי "שעונים רבים שנחשבים מקולקלים עומדים רק עקב הימצאותו של שמן דביק במנגנון. עצם החזקת השעון בכף היד מחממת ומרככת את השמן ועשויה להשיב את השעון לפעולה".
בשנת 1978 אמר סוכנו של גלר בבריטניה, יאשה כץ, שכל הופעותיו של גלר היו טריקים, והסביר כיצד באמת בוצעו.
בנובמבר 2008, גלר קיבל פרס במהלך כנס קוסמים מטעם אגודת ברגלאס עבור "שירות לקידום עולם הקסמים". בנאום התודה שלו אמר גלר שאילו לא היו לו כוחות על-טבעיים אז הוא כנראה היה "הגדול מכולם" מכיוון שהצליח לשטות בעיתונאים, מדענים ובברגלאס בעצמו. באוקטובר 2012, גלר נתן הרצאה לקוסמים בארצות הברית לכבוד יום ההולדת ה-75 של עיתון Genii.
התדיינויות משפטיות.
גלר תבע או איים בהליכים משפטיים כנגד מספר מבקרים שלו בהצלחה חלקית. אלה כללו האשמות של הוצאת לשון הרע שהופנו כנגד ג'יימס רנדי ואמן האשליות ג'רארד מג'קס.
בשנת 1989 צוטט רנדי בריאיון לעיתון יפני כאומר שגלר גרם למדען "לירות לעצמו בראש" לאחר שגילה שגלר הונה אותו. רנדי טען לאחר מכן שזו הייתה מטאפורה שלא הובנה כראוי בשל קשיי תרגום. הסיפור דווח גם בעיתון קנדי, שציטט את רנדי כאומר בערך אותו הדבר: "מדען אחד, מטלורג, כתב מאמר שתומך בטענות של גלר על כך שהוא מסוגל לכופף מתכות. המדען ירה בעצמו לאחר שהראיתי לו כיצד מתבצע התעלול".
בשנת 1982 פרסם רנדי את הספר שחשף כי גלר הוא קוסם ואין לו כוחות על-טבעיים. גלר תבע את רנדי אך הפסיד במשפט ונאלץ לפצות את רנדי. בשנת 1990 גלר ניסה להחזיר את כבודו מול רנדי ותבע אותו בבית משפט ביפן בשל הציטטה שפורסמה בעיתון היפני. רנדי טען שהוא לא יכול להרשות לעצמו הגנה משפטית ולכן הוא הפסיד במשפט מסיבת ברירת מחדל. בית המשפט הכריז על התבטאותו כ"עלבון" (Insult) ולא כ"השמצה" (Libel), ופסק תשלום סמלי של "שליש אחוז ממה שנתבע". בסופו של דבר רנדי לא נדרש לשלם את הקנס. מאוחר יותר, בשנת 1995, הסכים גלר להפסיק לתבוע את תשלום הקנס היפני כי בין כך למעשה גלר לא זכה לפיצוי ממשי.
בשנת 1992 הגיש גלר תביעה בסך 15 מיליון דולר נגד רנדי והארגון הספקני CSICOP כתגובה להצהרות שנכתבו בריאיון ל- International Herald Tribune ב-9 באפריל 1991, אך היא נכשלה היות שחלה על הדברים התיישנות. בשנת 1994 ביקש גלר למחוק את התביעה והצטווה לשלם 50 אלף דולר עבור שכר הטרחה של עורכי דינו של המו"ל. לאחר שלא שילם בזמן, חויב גלר בתשלום של 20 אלף דולר נוספים. לאור הוראה זאת נדחתה התביעה, דבר אשר אומר, על פי עורכי דינו של רנדי, שגלר לא יוכל להביא את אותה התביעה בפני אף ערכאה משפטית נוספת. בשנת 1995 הודיעו גלר ורנדי כי יישבו את אחרונת התביעות בין גלר ל-CSICOP. כחלק מההסדר, הסכים גלר לא לדרוש את התשלום מפסק הדין היפני מ-1990, בתמורה לכך שהוצאת ספרים Prometheus Books תכניס תיקון בכל המהדורות העתידיות של הספר "Physics and Psychics" להצהרות שגויות המתייחסות לגלר. על פי Marcello Truzzi, רנדי הוציא את כל הכסף שקיבל מפרס McArthur ועורך הדין הנוכחי שלו עובד פרו בונו.
בשנת 1991 תבע גלר מיליוני דולרים מתאגיד טיימקס ומחברת הפרסום פאלון מקאליגוט בגין פרסומת בה נראה אדם מכופף מזלגות וחפצים אחרים, אך נכשל בעצירת שעון טיימקס. גלר חויב לשלם 149,000$ על הגשת תביעה קטנונית.
בשנת 1998 דחתה רשות התקשורת הבריטית (BSC) תלונה שהגיש גלר, בטענה כי "אין חוסר הגינות בכך שקוסמים הדגימו כיצד לחקות 'מעשים על-טבעיים'" בפרק "סודותיהם של בעלי הסופר-כוחות על-טבעיים" בתוכנית המדע הבריטית Equinox. ההחלטה המלאה של רשות התקשורת הבריטית זמינה כאן .
גלר שקל גם תביעה כנגד איקאה על ששיווקה קו רהיטים בשם "אורי", שהתאפיין ברגליים עקומות. למעשה גלר הפסיד ברוב המשפטים שבהם תבע אחרים שפקפקו ביכולותיו העל-טבעיות, ונגרם לגלר נזק כספי בשל כך.
טענות בדבר זכויות יוצרים.
בנובמבר 2000 תבע גלר את חברת משחקי הווידאו נינטנדו בסכום של 60 מיליון פאונד עקב דמות פוקימון בשם "יונגרר", שבאנגלית הפכה ל"קדברה" (Kadabra). לטענתו, הדמות ניכסה את זהותו ללא אישורו המפורש. דמות הפוקימון המדובר ניחנה בכוחות על-טבעיים וחומשה בכפית עקומה. גלר טען שהכוכב על מצחה ושלושת הברקים על בטנה הם סממנים פופולריים לזרוע הצבאית של האס-אס הנאצי (וואפן אס אס). הקטקנה (מערכת ההברות היפנית) של הדמות (ユンゲラー), נראית דומה לתעתיק שמו של גלר ביפנית (ユリゲラー). ציטוט של גלר: "נינטנדו הפכו אותי לדמות פוקימון שטנית ומרושעת. נינטנדו גנבו את זהותי על ידי שימוש בשמי ובסממני הזהות שלי." השופט המחוזי וואן וואקר ביטל את טענותיו של גלר בהיעדר סמכות שיפוטית.
ב-2007 הוציא גלר התראת DMCA (הפרת זכויות) ל- YouTube להסרת סרטון שהועלה על ידי Brian Sapient מה"חוליה לחשיבה רציונלית" שהציג קטעים מפרק של סדרת הטלוויזיה Nova (סדרת אמריקאית שעוסקת במדע פופולרי) שכותרתו: "סודות המדיומים". בסרטון זה נכללו תמונות של גלר נכשל בביצועיו. בתגובה, Sapient יצר קשר עם קרן החזית האלקטרונית, הוציא התראת-נגד מסוג DMCA ותבע את גלר על שימוש לרעה ב-DMCA. החברה של גלר, Explorologist, מילאה תביעת-נגד. שתי התביעות יושבו מחוץ לכותלי בית המשפט; הסדר כספי שולם (לא ברור על ידי מי ולמי) ושמונה השניות של צילומים בבעלות Explorologist קיבלו רישיון לא מסחרי (Creative Commons license).
אי הכבש, סקוטלנד.
ב-11 בפברואר 2009 רכש גלר חלקת אדמה בלתי מיושבת בגודל 100 על 50 מטר ב"אי הכבש", הממוקם בחופה המזרחי של סקוטלנד. המקום נודע במשפטי המכשפות שנערכו בו, ובחופים שנאמר עליהם כי שימשו את רוברט לואיס סטיבנסון בתיאוריו בספרו "אי המטמון". גלר טוען כי באי קבור אוצר מצרי שהובא לשם לפני 3500 שנה על ידי סקוטה, אחותו-למחצה של תות ענח' אמון, וכי הוא ימצא את האוצר על ידי דאוזינג. גלר טוען גם שהגביר את כוחותיו המיסטיים של האי בכך שקבר שם גביש שהיה שייך פעם לאלברט איינשטיין.
ספריו.
לאורך השנים כתב 16 ספרים בדיוניים ומדע בדיוניים וערך הרצאות בתשלום ברחבי העולם בפני חברות שונות.
ספרים שאינם בדיוניים אותם גלר כתב:
ספרים בדיוניים אותם גלר כתב:
הערות שוליים.
[[קטגוריה:ישראלים שהיגרו לממלכה המאוחדת]]
[[קטגוריה:כותבי אוטוביוגרפיה ישראלים]]
[[קטגוריה:פסאודו-מדע]]
[[קטגוריה:צמחונים ישראלים]]
[[קטגוריה:קוסמים ישראלים]]
[[קטגוריה:שיאני גינס ישראלים]]
[[קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946]]
הליגה נגד השמצה