בשנת 1962 נפתח במסגרת הרשת בית הספר האינטגרלי "רמת שלום" ב-Ramos Mejia (פרבר של בואנוס איירס). בית הספר "רמת שלום" היווה שילוב של חינוך ממשלתי בבוקר עם העשרה של תכנים יהודיים אחרי הצהריים. בבית הספר קמו מגמות למוזיקה, מקהלה ותיאטרון.
בית הספר זכה לביקוריהם של נשיאי מדינת ישראל הצעירה חיים ויצמן וזלמן שזר, שרים (גולדה מאיר, לוי אשכול, משה כרמל), סופרים ואנשי ציבור.
בתי ספר נוספים, השייכים לרשת, הוקמו בשכונות מטדרוס ופלורידה בבואנוס איירס, ובמונטווידאו, אורוגוואי.
רובם של בוגרי בית הספר היגרו לישראל, והשתלבו בענפים מתקדמים של המשק הישראלי, ובעיקר ברפואה, בחינוך, בחקלאות (בעיקר בקיבוצים) וכן בתעשיות הטכנולוגיות ובאקדמיה.
מדיניות בית הספר.
חיים פינקלשטיין, ממייסדי "צווישא" ולימים ראש המחלקה לחינוך ולתרבות בגולה של ההסתדרות הציונית העולמית, הגדיר את המדיניות של המוסד כך: "בית הספר (שלום עליכם) צריך למזג את הלימודים ואת החינוך עם ההשפעה של הבית ושל הסביבה. במילים אחרות, דרוש לנו בית ספר לא רק לילדים, אלא גם לאימהות ולאבות ולמשפחות. במקומות בהם השכילו להקים גשר כזה בין בית הספר לבין ההורים, ההצלחה האירה פנים לחינוך. איני יודע אם הילדים יודעים שם יותר, אך מה שהם יודעים מקבל משמעות אחרת... אין לסיים את החינוך עם הגיעו של הילד לגיל 17, 18. על החינוך להיות שרשרת רצופה של פעולות חינוכיות ותרבותיות... גורל החינוך היהודי נתון במידה רבה בידי המורה... לצערנו, מורים כאלה אין הרבה. עתודת המורים הוותיקים והאידיאליסטים הולכת ונעלמת, ומועטים הכוחות הצעירים המצטרפים, והסיבה פשוטה: המצב הכלכלי והסטטוס החברתי של המורה היהודי הם נחותים..."
תוכני הלימוד.
בית הספר שם דגש על פעילות חברתית, תרבותית וציונית; המושג שביטא את מדיניותו היה "ציוניסטישע יידישע וועלטלעכקייט" (חילוניות יהודית ציונית). באותה תקופה הייתה בארגנטינה מערכת חינוך ציבורית בחינם וברמה גבוהה, וכדי לשרוד היה בית הספר חייב להציב אלטרנטיבה אטרקטיבית לילדי הקהילה, עובדה שדרבנה את המוסד להצטיין ברמתו האקדמית. בעקבות המעבר ההדרגתי מחינוך סוציאליסטי-כללי לחינוך ציוני ויהודי יותר, הלימודים היו דו-לשוניים, בעברית וביידיש.
דגש חזק הושם על לימוד החגים על רקע מקומות התרחשותם בארץ ישראל, וגם על לימוד הסביבה הכללית בה חיו התלמידים. כך למשל הוצמדו הלימודים על חג החירות ללימוד על יום השחרור של ארגנטינה, ה-25 במאי. תחת השם "יהודים על האדמה" למדו הילדים על חקלאות יהודית ברוסיה, פולין, אמריקה וארץ ישראל.
בית הספר כיום.
בשנת 2004 התמנה דניאל פילמוס (), פרופסור לסוציולוגיה באוניברסיטת בואנוס איירס ובוגר בית הספר, לשר החינוך של ארגנטינה.
ארכיון יד טבנקין ברמת אפעל עוסק כיום (2017) בתיעוד ההיסטוריה של בית הספר.
נמנמן זוטי
נַמְנְמָן זוּטִי או נמנמן מצוי או נמנמן הלוז (שם מדעי: "Muscardinus avellanarius") הוא מכרסם לילי קטן ממשפחת הנמנמניים והוא המין היחיד בסוגו. הוא מצוי ברחבי אירופה.
מאפיינים.
נמנמן זוטי קטן ביותר - אורכו 6-9 ס"מ ומשקלו 17-20 גרם, אך לפעמים נמצאים פרטים ששוקלים 30-40 גרם. צבעו חום בהיר והוא בעל אוזניים גדולות, עיניים קטנת ושחורות ואף קצר ומשופם. הנמנמן מצוי בתרדמת חורף בחודשי החורף שבין אוקטובר לאפריל.
הוא מצוי בחורשות ויערות נשירים באירופה וכן במערב אסיה. הנמנמן פעיל לבדו וניזון ממגוון מזונות ביניהם אגוזים, זרעים, פרחים, פירות יער, חרקים כמו כנימות וזחלים אך בעיקר אגוזי לוז מהם קיבל את שמו השני.
הוא עצמו נטרף על ידי שועל אדום, שונר, גירית מצויה, סמור, חתול ועופות דורסים. הוא עלול גם להירמס תחת רגלי איילים או אנשים ולהיפגע מתחרות עם סנאים על מקורות מזון או לא למצוא מספיק מקורות מזון לחורף.
Indeed.com
Indeed.com הוא מנוע חיפוש משרות שהושק בארצות הברית בשנת 2004. המערכת מקבצת משרות פתוחות מאלפי אתרים כולל לוחות דרושים, חברות השמה ועמודי קריירה באתרי חברות. בחודש אוקטובר 2010 עקף אתר Indeed.com את monster.com והפך לאתר חיפוש העבודה בעל תעבורת הגולשים הגדולה היותר בארצות הברית. הנהלת האתר ומשרדיה הראשיים ממוקמים באוסטין שבטקסס.
המערכת זמינה במעל ל-60 מדינות ברחבי העולם וב-28 שפות שונות.
היסטוריה.
אתר Indeed נוסד על ידי רוני קאהן (Rony Kahan) ופול פורסטר (Paul Froster) באוסטין, טקסס.
בשנת 2005, Indeed השיקה את גרסת הבטא על פי מודל המכונה על ידיהם "רשת פרסום משרות -תשלום על פי קליק" ("pay-per-click job advertising network"). בנוסף לחיפוש משרות על פי תפקיד ניתן לחפש על פי מילות מפתח כביטוי למגמות בשוק העבודה.
ב-1 באוקטובר 2012 הפכה Indeed ליחידה תפעולית עצמאית של חברת Recruit Co. Ltd היפנית. ביולי 2016 הודיעה Recruit Holdings Co Ltd שרכשה את נכסי חברת Simply Hired המתחרה של Indeed אשר תהפוך לשותפה פרסומית של Indeed.
Indeed ישראל.
ביוני 2010 השיקה Indeed אתר בעברית עם משרות הממוקמות בישראל. באוקטובר 2016 החל אתר Indeed ישראל לאפשר למחפשי עבודה להגיש מועמדות למשרות ישירות מאתר Indeed. בפברואר 2017 החלה Indeed לאפשר למעסיקים לפרסם משרות בעברית באתר הישראלי.
שירותים.
שירותי אתר Indeed כוללים חיפוש עבודה, טרנדים בשוק העבודה, העלאת, אחסון וחיפוש קורות חיים, יצירת עמוד קריירה, חיפוש טרנדים בתעשיות עבודה שונות, חיפוש משכורות ופורומים בנושא חיפוש עבודה.
אנדרה בלוטי
אברם דרגומירוב
אברם מיכאילוביץ' דרגומירוב (; 21 באפריל 1868 – 9 בדצמבר 1955) היה גנרל בצבא האימפריה הרוסית אשר פיקד על הארמייה החמישית במלחמת העולם הראשונה ולקח גם חלק במלחמת האזרחים ברוסיה.
ביוגרפיה.
תחילת דרכו.
דרגומירוב נולד ב-21 באפריל 1868 בעיר צ'רניהיב שהשתייכה אז לאימפריה הרוסית. העיר נמצאת כיום בתחומי אוקראינה המודרנית. אביו היה הגנרל מיכאיל דרגומירוב, ואמו הייתה סופיה אברמובנה גריגורביץ' (1845-1912). ב-1887 התגייס לצבא האימפריה הרוסית והוצב בדרגת סגן משנה ברגימנט סמיונובסקי של המשמר הקיסרי. ב-7 באוגוסט 1891 הועלה לדרגת לוטננט, וב-20 במאי 1893 סיים את לימודיו באקדמיית המטה הכללי והועלה לדרגת קפטן. הוא הוצב במחוז הצבאי הקווקזי, וב-1895 מונה לקמ"ט למשימות מיוחדות של המחוז. באוקטובר 1895 נכנס ללימודים בבית הספר לקציני פרשים אותו סיים באוגוסט 1896. הוא הוצב לזמן מה ברגימנט הדרגונים ה-44 (ניז'ני נובגורוד), ולאחר מכן מילא סדרה של תפקידי ניהול ומטה וטיפס בסולם הדרגות. ב-6 בדצמבר 1902 הועלה לדרגת פולקובניק ומונה לראש המטה של דיוויזיית הפרשים ה-7. בפברואר 1903 הועבר למלא את אותו התפקיד בדיוויזיית הפרשים ה-10. ב-21 במאי 1912 הועלה לדרגת גנרל מיור ומונה למפקד מבצר קובנה, וב-27 בנובמבר של אותה שנה מונה למפקד בריגדת הפרשים ה-2.
מלחמת העולם הראשונה ואחריתו.
ב-16 באוגוסט 1914, זמן קצר לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה, הועלה דרגומירוב לדרגת גנרל לייטננט. ב-12 בדצמבר של אותה שנה הוא הועבר לפקד על דיוויזיית הפרשים ה-16, וב-6 באפריל 1915 מונה למפקד הקורפוס ה-9 אשר היה חלק מהארמייה השלישית. הוא לחם בקרב גליציה, ובמהלך מתקפת גורליצה-טרנוב הצליח להדוף בהצלחה את ההתקפה של הארמייה האוסטרו-הונגרית הרביעית בפיקודו של הארכידוכס יוזף פרדיננד. עם זאת, בשל תבוסת שאר הצבא הרוסי נאלץ גם דרגומירוב להצטרף לנסיגה הגדולה. ב-14 באוגוסט 1916 הוא מונה למפקד הארמייה החמישית והועלה לדרגת גנרל חיל הפרשים. ב-29 באפריל 1917 הוא מונה לראש מטה החזית הצפונית, אולם ב-1 ביוני סולק מתפקידו כיוון שלא היה נאמן מספיק למשטר החדש שקם לאחר מהפכת פברואר.
במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה, דרגומירוב הצטרף לצבא הלבן. מאוקטובר 1918 עד ספטמבר 1919 שימש כמושל העליון של דרום-רוסיה מטעם הצבא הלבן, ויחד עם אלכסנדר קולצ'ק נפגש בפריז עם מנהיגי מדינות ההסכמה בניסיון לשכנע אותן להתערב בלחימה בדרום רוסיה. לאחר מכן שימש כמפקד העליון של אזור קייב. בעקבות סיום המלחמה בתבוסת הצבא הלבן, הוא עבר ליוגוסלביה, וב-1931 עקר לצרפת. הוא היה פעיל מאוד במסגרת הארגון הצבאי הכלל רוסי אשר הקים פיוטר וראנגל, ונועד לאחד את כל מתנגדי הקומוניזם הרוסים ברחבי אירופה. ב-1934 הוא עבר לאוסטריה. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא תמך בפעילותו של הגנרל אנדריי ולאסוב, וב-1945 אף התגייס לצבא השחרור הרוסי והוצב בכוחות המילואים שלו. ב-1950 הוא חזר לגור בצרפת, ונפטר בפריז ב-9 בדצמבר 1955 בגיל 87.
יורי דנילוב
יורי ניקיפורוביץ' דנילוב (; 13 באוגוסט 1866 - 3 בפברואר 1937) היה גנרל בצבא האימפריה הרוסית אשר פיקד על הארמייה החמישית במלחמת העולם הראשונה. כונה "דנילוב השחור", במטרה להבדילו מדנילוב האדום ומדנילוב הלבן.
ביוגרפיה.
תחילת דרכו.