השושלת הקרולינגית ירשה את מקומה של השושלת המרובינגית כמשפחה השליטה בממלכת הפרנקים, ועלתה לשלטון בחסות האפיפיור ובתמיכת הכנסייה. קרל הגדול נודע במחויבותו הגדולה לכנסייה ובדבקותו הדתית, ובהקדמה ל"אדמונציו גנרליס" הוא אף הצהיר שעליו כשליט הממלכה הפרנקית מוטלת החובה לדאוג לישועתם של נתיניו, והשווה עצמו למלך המקראי יאשיהו, שביצע רפורמות בעבודת האל בקרב אנשי ממלכת יהודה. אביו של קרל הגדול, פיפין הגוץ, כינס במהלך תקופת שלטונו ועידות כנסייה אחדות, בהן נידונו רמתם הנמוכה של אנשי הכמורה והתנהגותם והבורות שהפגינו נתיני הממלכה בכל הקשור לעיקרי הנצרות והאמונה הקתולית. קרל הגדול ירש את כסאו של אביו בשנת 768 לספירה. בשנת 774, בעת ששהה ברומא לרגל חג הפסחא, העניק לו האפיפיור אדריאנוס הראשון עותק של אוסף החוק הקנוני, שנערך בראשית המאה ה-6 לספירה על ידי דיוניסיוס אקסיגואוס (Dyonisius Exiguus). חיבור זה זכה לשם "דיוניסיו-הדריאנה" (Dionysio Hadriana). רבים מסעיפיו של ה"אדמונציו גנרליס" מבוססים על תוכנו של החוק הקנוני כפי שהוא מופיע במסמך זה, לאחר שעברו התאמות ושינויים מסוימים על ידי קרל ויועציו.
בשנת 779 פרסם קרל הגדול את הקפיטולר (צו מלכותי) של הרסטל (Herstal). בצו זה נעשה ניסיון ראשון להסדיר נושאים הקשורים להיררכיה הכנסייתית ולהתנהגות הנדרשת מאנשי הכמורה בשטחי הממלכה הפרנקית. הקפיטולר השתמר בשני נוסחים שונים, האחד שיועד לשטחיה של הממלכה הלומברדית, אותה כבש קרל הגדול בשנת 774, והשני כללי. בפתיחת הצו הוכרז כי תוכן הצו נקבע בהסכמה באספה שבה נתכנסו בישופים, אבות-מנזר ורוזנים, וקביעותיה הם בהתאם לרצון האל. הצו כלל בין השאר את הסעיפים הבאים, שמטרתם הייתה להסדיר את ההיררכיה הכנסייתית ולהבטיח פיקוח על התנהגותם של אנשי הכנסייה:
תוכן ה"אדמוניציו גנרליס".
עשר שנים לאחר פרסום הקפיטולר של הרסטל, פרסם קרל הגדול את ה"אדמונציו גנרליס", מסמך שהיווה צעד משמעותי בניסיונות הרפורמה הכנסיתיות שביקש קרל הגדול לבצע.
הצו, שיועד בראש ובראשונה לאנשי הכנסייה, אך גם למחזיקים בסמכות חילונית, כלומר לאצילים, כלל 82 סעיפים, ש-59 מהם התבססו או היוו עיבוד של סעיפים מהחוק הכנסייתי, כפי שנוסח ב"דיוניסיו-הדריאנה". רבים מסעיפיו של הצו מכילים התייחסות והנחיות להתנהגות הנדרשת מאנשי הכנסייה והוראות שנועדו לתקן עיוותים, חריגה מסמכות ומעשי שחיתות, אשר ככל הנראה רווחו באותן שנים בקרב אנשי הכמורה. בסעיפים השונים ניתן למצוא עדות למצבה של הכנסייה ואנשיה, ולמעשי השחיתות שרווחו בה: אי הקפדה על נדרי הנזירות והפרישות בקרב אנשי הכמורה, הסמכת בישופים ללא סמכות או תמורת שוחד.
הצו כלל בין השאר את הסעיפים הבאים:
בנוסף כלל המסמך חיוב של הבישופים לפקח על התנהגותם של אנשי הכמורה הכפופים להם ועל הצורה בה ערכו את הסקרמנטים והטקסים השונים. אנשי הכמורה נדרשו גם לפקח על התנהגותם המוסרית של עדת מאמיניהם ולהוקיע תופעות של שוד, גזל, רצח, הומוסקסואליות, עיוות דין ומעשים של כפירה ופגניות, כגון כישוף והגדת עתידות. סעיף משמעותי נוסף מתוך ה"אדמונציו גנרליס" הוא סעיף מס' 62, אשר קבע כי הבסיס לישועה הוא שילוב של אמונה וציות לחוקי הכנסייה, כמו גם שלום, אחווה ואחדות בין כל הנוצרים. סעיף זה נותן ביטוי לרעיונות אימפריאליים בתפיסתו של קרל הגדול, אשר ינקו מהמסורת הרומאית.
על מנת להתמודד עם הביקורת על כך ששליט חילוני מתערב בענייני הכנסייה, נקט קרל הגדול מספר צעדים בניסוח הצו, שסייעו להצדיק את מעשיו. הוא נשען על התקדים המקראי של המלך יאשיהו אשר חולל רפורמות דתיות בממלכת יהודה, והכריז כי רבים מהסעיפים ב"אדמונציו גנרליס" מקורם בהחלטות קודמות שנתקבלו בוועידות הכנסייה הראשונות, כועידת ניקיאה, ועידת אנטיוכיה וועידת כלקדון, וחלקם הגדול של הסעיפים אף נלקח ישירות מחוק הכנסייה הקנוני.
מטרתו העיקרית של ה"אדמונציו גנרליס" הייתה ניסוח של עיקרי הרפורמות שביקש קרל הגדול להנהיג. הרפורמות לא כללו רק את תיקון התנהלות אנשי הכנסייה והסדרת ההיררכיה בה, אלא נועדו בראש ובראשונה לכונן בממלכה הפרנקית חברה נוצרית. אנשי הכמורה נועדו להיות מובילי הרפורמה והמפתח להצלחתה. חלק חשוב מהצלחת הרפורמה היה תלוי בהפצת הרעיונות והתאולוגיה הנוצרית, ולכן הכיל ה"אדמוניציו גנרליס" גם סעיפים אשר נגעו לחשיבות ההשכלה. בסעיף 72 נקבע כי בכל בישופות ומנזר יש לייסד בית ספר שבו ילמדו נערים תחומים כמו מוזיקה, חשבון, דקדוק ותהילים. מטרת בתי ספר אלו הייתה להכשיר אנשי כמורה ונזירים שיהיו משכילים, ויוכלו להטיף ולחנך את העם בדרך האמונה הנוצרית. חלק משמעותי נוסף מהרפורמה כלל גם תיקון של ספרי הקודש הנוצריים והעתקתם ללא טעויות. פעילותו של קרל הגדול לטובת יצירת חברה נוצרית אדוקה המשיכה לאורך כל תקופת מלכותו, ואף בתקופת שלטונו של בנו ויורשו, לואי החסיד.
ויילה (אי)
ויילה (באנגלית: Vaila) הוא אי באיי שטלנד שבסקוטלנד. האי נמצא דרומית לחצאי האי וסטלנד (Westland) שבאי מיינלנד. שטחו של האי כשלושה קמ"ר. נכון ל-2011, אוכלוסיית האי מונה שני תושבים קבועים בלבד.
בעבר שימש האי כבסיס עבור צי הדיג של ארתור אנדרסון.
באי נמצאת טירת מקלאברי וכן אולם ויילה שנבנה בשנת 1895.
כלכלת האי מתבססת על גידול כבשים בשיטות אורגניות.
דובל'ה גליקמן
Dangerously in Love
Dangerously in Love (בעברית: מאוהבת באופן מסוכן) הוא אלבום הבכורה של הזמרת האמריקאית ביונסה, שיצא ב-22 ביוני 2003. האלבום זה הוא הראשון בקריירת הסולו של ביונסה אשר הייתה חברה בלהקת דסטיניז צ'יילד, ובשנת 2002 הודיעו חברות הלהקה כי הן מתכננות לקחת הפסקה מהלהקה ולהתמקד בקריירת הסולו שלהן.
האלבום הצליח רבות בעולם ואף הגיע למקום הראשון בטבלת הבילבורד בארצות הברית (על מכירות של כ-317,000 עותקים בשבוע הראשון), ולמקום הראשון בטבלת האלבומים הבריטית. נכון להיום, האלבום מכר כ-12 מיליון עותקים ברחבי העולם. האלבום הצליח רבות כאשר ביונסה הייתה מועמדת עליו ועל שיריו לחמישה פרסי גראמי, וזכתה בכולם באותו ערב.
במהלך שנת 2003 ביונסה יצאה למסע הופעות לקידום האלבום "Dangerously in Love Tour".
סינגלים.
"Crazy in Love" - הסינגל הראשון מהאלבום יצא ברחבי העולם ב-18 במאי 2003, בשיתוף הזמר ג'יי זי. השיר זכה לביקורות חיוביות והייתה לו הצלחה עצומה במיוחד בארצות הברית, כאשר נכנס למצעד הבילבורד במקום הראשון ושהה שם שמונה שבועות. והוא צעד במקומות הראשונים במצעדים של ארצות הברית, בריטניה, וצעד בעשרת המקומות הראשונים בארצות רבות אחרות. השיר זכה בשני פרסי גראמי בשנת 2004 בקטגוריות Best R&amp;B Song ו-Best Rap/Sung Collaboration.
"Baby Boy" - הסינגל השני יצא ב-3 באוגוסט 2003, בשיתוף הזמר שון פול. הסינגל זכה להצלחה גדולה בעולם, כאשר היה לסינגל השני מהאלבום שנכנס למקום הראשון במצעד הבילבורד האמריקאי, ואף שהה שם תשעה שבועות. ובנוסף השיר הגיע למקומות ראשונים במצעדים שונים בעולם.
"Me, Myself and I" - יצא כסינגל השלישי ב-19 באוקטובר 2003. הוא הגיע לחמישייה הפותחת במצעד הבילבורד האמריקאי וזכה להצלחה במצעדים בעולם.
"Naughty Girl" - יצא כסינגל הרביעי מן האלבום ב-14 במרץ 2004. כמו הסינגל השלישי הוא הגיע לחמישייה המובילה במצעד הבילבורד האמריקאי וזכה להצלחה במצעדים בעולם.
זכיות בפרסים.
האלבום Dangerously in Love זכה בחמישה פרסי גראמי:
סיני אדלר
הרב סיני יצחק הלוי אדלר (תמוז תרפ"ח, 11 ביולי 1928 – י"ט בתמוז ה'תש"פ, 11 ביולי 2020) היה רבה הראשי של אשדוד ומרבני כולל מר"ץ במבשרת ציון.
ביוגרפיה.
נולד בפראג, צ'כוסלובקיה לרב דוקטור שמעון אדלר ורייזל בתו של הרב סיני שיפר שהיה רב הקהילה החרדית בקרלסרוהה ומחבר פורה. נלקח לגטו טרזיינשטט במרץ 1943, ובקיץ 1944 הועבר לאושוויץ ומשם למחנות הריכוז מאוטהאוזן וגונסקירכן, ויצא עם שחרור המחנה. הוא הגיע ללונדון ולמד בישיבת "עץ חיים" בעיר, אצל הרב אליהו לופיאן.
בסוף חורף ה'תש"ו, 1946, עלה לארץ ישראל ולמד בישיבת חברון בירושלים (1946–1952), ולאחר מכן בכולל "בית זבול" (1952–1954). בשנות ה-50 נישא לשרה מרים בתם של הרב מרדכי יהודה לייב זק"ש, רבה של שכונת שערי חסד ורוחמה חיה בריינה בתו של הרב יעקב משה חרל"פ. היה לרב הראשון שהצטרף לרב גולדוויכט ולימד בישיבת כרם ביבנה.
בשנת תשכ"ב (1962) התמנה כרב ראשי אשכנזי באשדוד, במקביל לרב הספרדי ישראל אליזרע.
בשנות ה-80, לאחר פטירת אשתו, עזב את רבנותו באשדוד ועבר להתגורר במבשרת ציון, שם החל ללמד בכולל מר"ץ. תחתיו מונה כרב העיר הרב יוסף שיינין.
אחיו הבכור היה מתתיהו אדלר, שהיה שגריר ישראל בשווייץ.
נפטר ב-11 ביולי 2020.
הדמות מלאה
לודוויג טיק
יוהאן לודוויג טיק (בגרמנית: Johann Ludwig Tieck; 31 במאי 1773 – 28 באפריל 1853) היה משורר, סופר, מתרגם, עורך ומבקר ספרותי גרמני, בן הזרם הרומנטי של שלהי המאה ה-18 וראשית המאה ה-19. טיק נחשב ליוצר הבולט בקרב חוג "הרומנטיקה של ינה".
מחבר הקומדיה הפרודית "החתול במגפיים", לפי אגדת עם אירופית שעובדה עוד קודם לכן על ידי שארל פרו.
לודביג טיק
משחזת זוית
לינצר טורטה
לינצר טורטה (בגרמנית: Linzer Torte היא עוגה מהמטבח האוסטרי, קרויה על שם העיר לינץ באוסטריה, מוכרת גם כלינזר טורט) .
לינצר טורטה היא עוגה מתובלת נמוכה, עשויה מבצק בחוש המכיל שקדים או אגוזים טחונים, ומתובלת בציפורן וקינמון, ותבלינים נוספים. העוגה מצופה בריבה חמצמצה כגון ריבת דובדבנים או פירות יער, ומעליה רצועות בצק בצורת שתי וערב.