דווה בוב פוסטומה (בהולנדית: Douwe Bob Posthuma; נולד ב-12 בדצמבר 1992), הידוע בשם דווה בוב, הוא זמר-יוצר הולנדי.
ביוגרפיה.
פוסטומה נולד באמסטרדם, בירת הולנד בשנת 1992. בגיל 6 החל לנגן בפסנתר ולאחר מכן בגיל 14 בגיטרה. כבר כיוצר-זמר כתב שירי קאנטרי ברוח שנות ה-60 וה-70.
בשנת 2012 זכה בעונה הראשונה של תחרות הכישרונות "De beste singer-songwriter van Nederland" (הזמר-יוצר הטוב ביותר בהולנד), בהנחיית יוצרה חיל ביילן (Giel Beelen) בה המתמודדים כותבים את שיריהם בעצמם, שאחריה התפרסם במדינתו לאחר ניצחונו בתחרות.
סגנונו המוזיקלי כולל מוזיקת פולק וקאנטרי. בוב הוחתם בחברת ההקלטות יוניברסל מיוזיק גרופ ובשנת 2015 הוציא את אלבומו הראשון "Pass It On". ב-22 בספטמבר הוכרז על ידי רשות השידור AVROTROS בבחירה פנימית לייצג את הולנד בתחרות האירוויזיון לשנת 2016, עם השיר "Slow Down". ב-10 במאי הוא הופיע בחצי הגמר הראשון והעפיל לגמר. בתום ההצבעה בגמר שהתקיים ב-14 במאי סיים במקום ה-11 עם 153 נקודות. באותו חודש שוחרר האלבום השני "Fool bar" שכלל את שירו לאירוויזיון.
בשנת 2016, בוב הצהיר בראיון כי הוא ביסקסואל.
איוואר ליסנר
איבאר ליסנר
איילה אשרוב
ליה מנוליו
ליה מנוליו-רייקה (ברומנית: Lia Manoliu-Raica; 25 באפריל 1932 - 9 בינואר 1998) הייתה אתלטית רומנייה ואלופה אולימפית (מקסיקו 1968) בזריקת דיסקוס. מנוליו הייתה לאתלטית הראשונה שהתחרתה בשש אולימפיאדות (1952 - 1972).
ביוגרפיה.
בתור ילדה, מנוליו שיחקה טניס, טניס שולחן, כדורעף וכדורסל לפני שפנתה לתחום זריקת הדיסקוס בגיל 16. שנתיים לאחר מכן, הייתה לרומנייה הראשונה שזרקה דיסקוס למרחק של מעל 40 מטרים (41.4 מטר, ב-22 במאי 1950). באמצע שנות החמישים סיימה את לימודיה בפוליטכניון של בוקרשט.
באולימפיאדת הלסינקי (1952) סיימה מנוליו במקום שישי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 42.64 מטר. היא שיפרה את תוצאתה באולימפיאדת מלבורן (1956) וסיימה במקום תשיעי בתוצאה של 43.90 מטר.
באליפות אירופה שנערכה בברן, שווייץ בשנת 1954 סיימה מנוליו במקום 7 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 43.86 מטר.
באולימפיאדת רומא (1960) זכתה מנוליו במדליית ארד בזריקת דיסקוס בתוצאה של 52.36 מטר, אחרי נינה רומשקובה שקבעה שיא אולימפי חדש של 55.10 מטר וטמרה פרס (52.59 מטר), שתיהן מברית המועצות.
באליפות אירופה שנערכה בבלגרד, באותה העת יוגוסלביה בשנת 1962 סיימה מנוליו במקום 14 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 45.02 מטר.
באולימפיאדת טוקיו (1964) זכתה מנוליו פעם נוספת במדליית ארד בזריקת דיסקוס, בתוצאה של 56.96 מטר, אחרי טמרה פרס שקבעה שיא אולימפי חדש של 57.27 מטר ואינגריד לוץ מגרמניה (57.21 מטר).
באליפות אירופה שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 1966 סיימה מנוליו במקום 13 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 49.44 מטר.
אלופה אולימפית.
בחורף שבין השנים 1967 - 1968 איחוד האתלטים הרומני הודיע למנוליו, אז בת 35, שהיא מבוגרת מדי ושהיא יכולה להפסיק את אימוניה. גישה זה הגבירה את נחישותה, ולאחר תקופה של אימונים אישיים היא עברה את מבחני הסף כדי להתקבל לאולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968). היא הגיעה לתחרות עם פציעה בידה ורופא המשלחת קבע חד משמעית כי ידה לא תעמוד ביותר מזריקת דיסקוס בודדת. במשחקים עצמם היא קבעה בזריקתה הראשונה שיא אולימפי חדש של 58.28 מטר שהעניקה לה את מדליית הזהב, לפני ליזל ווסטרמאן ממערב גרמניה (57.76 מטר) ויולאן קלייבר-קונצ'ק מהונגריה (54.90 מטר).
באליפות אירופה שנערכה באתונה, יוון בשנת 1969 סיימה מנוליו במקום רביעי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 57.38 מטר.
באולימפיאדת מינכן (1972) סיימה מנוליו במקום תשיעי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 58.50 מטר.
היא פרשה מהשתתפות בספורט תחרותי זמן קצר לאחר האולימפיאדה ובשנת 1974 זכתה בפרס מאונסק"ו על תמיכה בעקרונות התחרות ההוגנת.
משנות השבעים ועד למותה שימשה מנוליו כסגן-נשיאה וכנשיאת הוועד הרומני האולימפי. היא הייתה חברה בהתאחדות האתלטיקה הבינלאומית בוועדה לנשים (1976 - 1995) ובסנאט הרומני (1990–1992).
בשנת 1998 במהלך ניתוח להסרת גידול מוחי נפטרה מנוליו. היא נקברה בבית הקברות בלו.
רפאל מברשיד
רבי רְפָאֵל בֶּרְטְשְׁטֶער מִבֶּרְשִׁיד (ה'תקי"א - ט"ו בטבת ה'תקפ"ז) היה צדיק חסידי, תלמידו של רבי פנחס מקוריץ.
ביוגרפיה.
נולד בשנת תקי"א לרבי יעקב יאקיל ופייגל ברטשטער, התייתם מאביו ואמו בשנת ה'תקכ"ו בהיותו בן 15 בלבד, וכדי להתפרנס עזר למלמד בעיר הולדתו ברשיד. כשבגר סייעו המלמד לנסוע לברדיטשוב ללמוד שם בישיבה, ולאחר מספר שנים נישא לבתו של מלמד זה. לאחר נישואיו נסע בעצת אחד מידידיו לקוריץ שם היה לתלמידו המובהק של רבי פנחס מקוריץ יחד עם חברו רבי בנימין זאב מבאלטא.
לאחר פטירת רבי פנחס בי' באלול ה'תקנ"א סירב לשבת על כס האדמו"רות ובמקום זאת נהג לנסוע לכל צדיקי דורו ביניהם רבי זאב וולף מזיטומיר ורבי ישראל מרוז'ין, עם זאת לאחר פטירת רבו נתאגדו סביבו רבים מתלמידי רבו. נפטר בטראשטשע בט"ו בטבת ה'תקפ"ז ושם נטמן.
כרבו, הדגיש בקרב חסידיו את מידת האמת והענוה. כך נתפרסמו פתגמיו: "נשמתך תצא ושקר מפיך אל יצא"; "כשם שרוצה אדם בחיים כך עליו לרצות להיות שפל".
רפאל מבערשיד
עמירם גונן
עמירם גונן (3 באוקטובר 1935 – 1 באוקטובר 2018) היה גאוגרף ישראלי, פרופסור מן המניין לגאוגרפיה באוניברסיטה העברית בירושלים, ראש מכון ירושלים לחקר ישראל, ראש מכון פלורסהיימר למחקרי מדיניות בירושלים, ראש המרכז ללימודי אירופה באוניברסיטה העברית ונשיא האגודה הגאוגרפית הישראלית.
ביוגרפיה.
גונן נולד בירושלים לפרומה ולחיים גוּטֶלֶבסקי, עולים מפולין, וגדל במושבה כרכור. בצבא שירת ביחידת הסיור ובקורס מ"כים של חטיבת גולני, מה שבהמשך הוביל אותו לגלות עניין בגאוגרפיה. סיים לימודי תואר הראשון באוניברסיטה העברית, והשתלם באוניברסיטת טוקיו. למד לתואר שני באוניברסיטת סירקיוז, והשתלם בגאוגרפיה ובמדעי החברה באוניברסיטת שיקגו. עבודת הדוקטור שלו באוניברסיטה העברית עסקה במיקום החרושת בעיר תל אביב-יפו. שהה בשנת שבתון במחלקה לגאוגרפיה באוניברסיטת טורונטו, שם התגבש עניינו בחקר הגאוגרפיה החברתית-תרבותית של העיר. עסק בעיור המושבות ובשיכוני העולים והוותיקים אשר קמו בשולי הערים הוותיקות בישראל. במקביל החל לחקור את הדפוסים הגאוגרפיים של האוכלוסייה הקשישה, במסגרת מכון ברוקדייל לחקר התפתחות האדם והגרונטולוגיה. חקר את מערכות התמיכה של אוכלוסייה בוגרת הסובלת ממוגבלות שכלית התפתחותית בעיר, במסגרת שנת שבתון בבית הספר לארכיטקטורה ותכנון ערים של אוניברסיטת פרינסטון.
בשנת 1978 התמנה לפרופסור חבר באוניברסיטה העברית. בשנים 1979–1981 שימש כראש המחלקה לגאוגרפיה וניהל את העברתה לקמפוס הר הצופים. בשנים 1982–1984 כיהן כדקאן הסטודנטים של האוניברסיטה. בשנת 1985 שהה בשבתון והיה חבר-מחקר אורח בבית הספר לכלכלה של לונדון. בשנים 1986–1989 עמד בראש מכון ירושלים לחקר ישראל. בתקופת ניהולו התרחבו מאוד תחומי הפעילות של המכון. בשנים 1988–1990 היה נשיא האגודה הגאוגרפית הישראלית. ב-1995 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין באוניברסיטה העברית.
בשנת 1990 נקרא גונן להקים את מכון פלורסהיימר למחקרי מדיניות, ובשנים 2000–2006 עמד בראש המכון. עסק בחקר האוכלוסייה הערבית בישראל. השתתף בצוותי תכנון חשובים, ביניהם צוות הכנת תוכנית אב לשנת 2020, בראשות אדם מזור. בשנת 2000 עסק במחקר מקיף על המעבר של חרדים מעולם הישיבות למעגל העבודה באזור ניו יורק. תיעוד המחקר, המעריך את הניסיון האמריקני בתחום זה והמפיק את הלקחים הרלוונטיים לישראל, יצא לאור כספר. בשנת 2005 היה לפרופסור אמריטוס. עד מותו כיהן כראש המרכז לחקר החברה החרדית במכון ירושלים למחקרי מדיניות, במסגרתו ייסד את כתב העת לחקר החברה החרדית.
משפחתו.
גונן היה נשוי לרבקה ואב לשלושה בנים. בנו הבכור הוא נועם גונן, מנהל בכיר בחברת דלויט ישראל.
נפטר בשמחת תורה תשע"ט, ב-1 אוקטובר 2018, בגיל 83. נקבר בבית העלמין בכרכור.
איוור ליסנר
פאול ארנסט פקנהיים
פאול ארנסט פקנהיים (בגרמנית: Paul Ernst Fackenheim; (1892 – ?) היה יהודי, אשר בימי מלחמת העולם השנייה שימש כמרגל של האבווהר, שירות המודיעין הצבאי של גרמניה הנאצית.
ראשית דרכו.
פאול ארנסט פקנהיים היה תושב העיר לייפציג בגרמניה. הוא לחם בהצטיינות כקצין בדרגת סגן במלחמת העולם הראשונה והוענקו לו עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ודרגה שנייה. הייתה לו היכרות מסוימת עם הרמן גרינג, שהוכר כגיבור מעוטר באותה מלחמה. לאחר המלחמה עבד פקנהיים כטבח במלונות יוקרה בינלאומיים, כולל במלון "שפרד" בקהיר. עד לעליית הנאצים לשלטון ראה עצמו פקנהיים כפטריוט גרמני. בשנת 1939 נכלא במחנה הריכוז דכאו כאסיר מספר 26,336.
בשירות האבווהר.
באפריל 1941 הוציא האדמירל וילהלם קנריס, ראש האבווהר, את פקנהיים מדכאו וגייס אותו לשורות האבווהר, תוך שאמו מוחזקת כבת ערובה לצייתנותו לאבווהר, באיום שתוצא להורג אם לא ימלא את תפקידו. מטרת גיוסו הייתה לשרת כמרגל בארץ ישראל שבשלטון המנדט הבריטי, לעקוב אחרי פעילות הצבא הבריטי בארץ ולדווח עליה לאבווהר, למען מאמץ המלחמה של הגנרל ארווין רומל, מפקד קורפוס אפריקה שלחם בצפון אפריקה והתקדם לעבר מצרים וארץ ישראל.