חכמת האלים. חכמתו של אדאפה הניתנת לו על ידי אאה מתוארת כחכמה אלוהית, וההבדל המשמעותי בין אדאפה לאלים הוא האלמותיות. אמנם בתנ"ך האדם הראשון לא מקבל חכמה כזאת מהאלוהים, אך לאחר האכילה מ'עץ הדעת' מקבל האדם חכמה אלוהית: "וַיֹּאמֶר ה' אֱלֹהִים הֵן הָאָדָם הָיָה כְּאַחַד מִמֶּנּוּ לָדַעַת טוֹב וָרָע"(שם, ג', כ"ב). בפועל בסופם של שני הסיפורים, אדאפה ואדם שניהם מנהיגים את הארץ בעזרת חכמה אלוהית.
חיי הנצח. בדומה לאגדה בו אדאפה מוחזר לארץ ממשכן האלים, כך האדם הראשון מגורש מ'גן עדן', שניהם ללא חיי הנצח. בדומה לסוברים שאאה התכוון למנוע מאדאפה חיי נצח בכוונה תחילה, כך גם הסיבה המובאת לגירושו של האדם הראשון בתנ"ך - כדי שלא יאכל מעץ החיים, ויזכה בטעות בחיי נצח: "וְעַתָּה פֶּן יִשְׁלַח יָדוֹ וְלָקַח גַּם מֵעֵץ הַחַיִּים וְאָכַל וָחַי לְעֹלָם: וַיְשַׁלְּחֵהוּ ה' אֱלֹהִים מִגַּן עֵדֶן". עם זאת, החשש מאכילתו של האדם מעץ החיים עולה רק לאחר שאכל מעץ הדעת, שרק הוא נאסר עליו, ונראה שקודם החטא היה זכאי להנות מחיי נצח.
גי דליל
גי דליל (נכתב גם דה-ליל; בצרפתית-קנדית: Guy Deslile; נולד ב-19 בינואר 1966) הוא קריקטוריסט ואנימטור מקוויבק סיטי, הידוע בעיקר בזכות הרומנים הגרפיים שלו בהם הוא תיעד את מסעותיו לשנג'ן (2000), פיונגיאנג (2003), מיאנמר (2007) וירושלים (2011).
ביוגרפיה.
דליל למד אנימציה במכללת שרידן באוקוויל, עיר קטנה במחוז אונטריו, קנדה. לאחר סיום לימודיו עבד באולפן האנימציה "CinéGroupe" במונטריאול, ולאחר מכן באולפנים שונים בקנדה, גרמניה, צרפת, סין וקוריאה הצפונית. את חוויותיו כמפקח באולפני אנימציה באסיה הוא העלה על הכתב בשני רומנים גרפיים, "שנג'ן" (2000) ו"פיונגיאנג: מסע בצפון קוריאה" (2003). שני הספרים יצאו לאור בצרפתית בהוצאת חברת הקומיקס "L'Association" ותורגמו לשפות רבות, בהן אנגלית, גרמנית, איטלקית, פולנית, צ'כית, ספרדית, פורטוגזית ופינית.
הספר "פיונגיאנג: מסע בצפון קוריאה" נבחר על ידי המגזין "רולינג סטון" כאחד הרומנים הגרפיים הטובים ביותר. תוכננה גם הפקת סרט על בסיס הספר, בכיכובו של סטיב קארל, אך היא בוטלה בדצמבר 2014 בעקבות מתקפת ההאקרים על סרטי סוני.
דליל השתתף בכנס "בין האישי לפוליטי: קומיקס וקריקטורה מכאן" שנערך בבצלאל בשנת 2008, והוצגו בו איוריו מקוריאה הצפונית.
דליל נשוי לנאדז', הפעילה בארגון "רופאים ללא גבולות", ונסע עמה במסגרת עבודתה למיאנמר. את חוויותיו במיאנמר הוא העלה על הכתב ברומן הגרפי "יומני בורמה" (2007).
בשנת 2009 דליל שהה עם אשתו ושני ילדיו במשך שנה בשכונת בית חנינא שבמזרח ירושלים, ואת חוויותיו הוא העלה על הכתב ברומן הגרפי "" (2011). בין השאר מתאר דליל בספר את הרגשתו בתקופת מבצע עופרת יצוקה, וכן מפגשים רבים עם ישראלים ועם פלסטינים. גם ספר זה תורגם לשפות רבות. הספר היה לרב-מכר בצרפת, וזכה בפרס "אלבום השנה" בפסטיבל הקומיקס באנגולם בשנת 2012.
באוקטובר 2014 השתתף ב"פסטיבל הקומיקס הפלסטיני הראשון" בבית לחם.
דליל מתגורר כיום במונפלייה, צרפת.
ביבליוגרפיה.
ספריו, שיצאו לאור בצרפתית:
תרגומי ספריו לאנגלית:
וולפגנג פרומל
וולפגנג פרומל (בגרמנית: Wolfgang Frommel; 1902, קרלסרוהה - 1986), היה סופר וחסיד אומות העולם מגרמניה.
קורות חיים.
פרומל נולד במשפחה פרוטסטנטית דתית. הוא למד בהיידלברג לימודים גרמניים, פדגוגיה ותאולוגיה. בין רעיו ללימודים היו היסטוריון האמנות וילהלם פרנגר והעיתונאי ופעיל ה-SPD תאודור האובך . הוא ייסד עם חבריו קבוצת סטודנטים סוציאליסטים. בתקופה זו התוודע לכתביו של המשורר שטפן גאורגה ועוצבה חברותו עם פרסי גוטהיין . עוד למד פרומל בוורטהיים על מיין שבבאדן-וירטמברג. בשנת 1932 פרסם ספר נגד הנאציזם בשם "ההומניזם השלישי" (Der Dritte Humanismus) וב-1933 הגיש תוכניות ברשתות רדיו בדרום גרמניה ובברלין. בתוכניתו הייתה פינה בשם "הטוב ביותר באומה" (Die Besten der Nation) ובין אורחיו בפינה זו היו יהודים בשמות בדויים. המהדורה השלישית של ספרו, שנועדה להופיע בשנת 1935, הוחרמה על ידי הנאצים ופעילותו ברדיו הופסקה. בתקופה זו של ראשית שלטון הנאצים חי במשך כשנה בביתה של משפחה יהודית בברלין. ב-1936 עבר לבזל, משם לפירנצה ומשם לפריז.
בתקופת מלחמת העולם השנייה.
בתקופת מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש הולנד בידי גרמניה, שהה פרומל בהולנד ולא יכול היה לחזור לפריז. בתקופת שהותו בהולנד היה חברו של הצייר מקס בקמן . כמו כן היה מעורב במאמצים להצלת יהודים באמסטרדם. בין היתר סייע בהצלתם של ילדים יהודים מבית יתומים שהפעילו קווייקרים אנגלים, בית יתומים שהגרמנים הכובשים השתלטו עליו. בין היתר הציל פרומל את הילד היהודי קלאוס ויקטור בוק , בכך שהעבירו למסתור אל האחים יאן וכריס דקר (Jan and Chris Dekker). אלה העבירוהו לאמם, גברת דקר-מאטהויס (Dekker-Maathuis), בברגן שבצפון הולנד. עד שחרור הולנד דאג פרומל לבוק, שעבר בין מספר מקומות מסתור.
כמו כן הסתיר פרומל יהודים בביתו, בהם שני אחים וילד יהודי שהיה חולה בסכיזופרניה. פרומל מצא מסתור גם לסופר ההולנדי היהודי ויקטור ואן פריסלנד (Victor van Vriesland) ולאמן והמשורר בורי-וונגטשובסקי (Buri-Wongtschowski), אותו הכיר פרומל עוד בגרמניה.
לאחר המלחמה.
לאחר המלחמה חי פרומל בהולנד, פרסם סיפורים בשמות בדויים ויסד את כתב העת הספרותי Castrum Peregrini .
בשנת 1973 הכיר יד ושם בוולפגנג פרומל בתור חסיד אומות העולם.
בסיס גדנ&quot;ע שדה בוקר
בסיס גדנ"ע שדה בוקר הוא בסיס גדנ"ע השוכן בסמוך למדרשת בן-גוריון שבשדה בוקר.
שגרת מחנה.
בבסיס משרתות מפקדות נוער, ומגיעים אליו תלמידי כיתה י"א לביצוע אימון התנסות בחיי הטירונות.
האימון כולל: שגרת מחנה, מאפייני משמעת צבאית, אימוני שדאות, שיעורי נשק, מטווח ומורשת קרב לקראת הגיוס לצה"ל.
הכשרה.
מפקדות הנוער בבסיסים עוברות הכשרה הכוללת טירונות וקמ"ד (קורס מפקדות נוער) בסיס בבה"ד החינוך, שבעיר הבה"דים. ההכשרה אורכת כשלושה חודשים ובתוכם תרגיל אמצע (4 ימים) ותרגיל סוף (5 ימים).
מ"מ גדנ"ע- לתפקיד המ"מ בבסיסי הגדנ"ע מגיעים מפקדות נוער ומש"קיות הו"ד שנמצאו מתאימות לקצונה. בהכשרת המ"מ שני חלקים: בחלק הראשון עוברים הצוערים קורס קצינים במגמת נחשון/ מעוז בבה"ד 1 ובחלק השני עוברים השלמת מ"מ גדנ"ע בבה"ד החינוך. ההכשרה כוללת תרגיל אמצע ותרגיל סוף, כשבוע כל תרגיל.
היסטוריה.
הבסיס הוקם בשנת 1962 כחלק מחזונו של דוד בן-גוריון: להכשיר גדודי נוער, כדי שגם הנוער יוכל לאייש את הצבא בזמן מלחמה. הבסיס הוקם בשטח מדרשת שדה בוקר ובשנת 1972 הועבר למקומו הנוכחי בסמוך למדרשה.
עונת 1970/1971 בליגה הלאומית
עונת 1970/1971 בליגה הלאומית הייתה העונה ה-15 של הליגה הלאומית כליגת הכדורגל הבכירה בישראל.
על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו. הקבוצות שעלו לליגה לאומית לעונת 1970/1971 היו הפועל חדרה והפועל חולון. העונה החלה ב-17 באוקטובר 1970 והסתיימה ב-5 ביוני 1971. בתום העונה סיימה מכבי נתניה במקום הראשון, וזכתה באליפות לראשונה בתולדותיה. המבקיע המצטיין של העונה היה אלי בן רימוז' מהפועל ירושלים שכבש 20 שערים.
בסיום העונה מכבי פתח תקווה והפועל חולון ירדו ליגה. הקבוצות שעלו לליגה לאומית לעונת 1971/1972 היו מכבי יפו והפועל באר שבע.
פייר שאייה
פייר שאייה (בצרפתית: Pierre Chaillet; 1900, סיי-מזייר שבאזור פראנש-קונטה - 1972, ליון) היה כומר, אב ישועי, מורה, איש המחתרת הצרפתית וחסיד אומות העולם מצרפת.
קורות חיים.
שאייה נולד למשפחת איכרים אדוקה. הוא התחנך במספר מוסדות לימוד במספר יישובים באזור פראנש-קונטה, בהם בזנסון. בשנת 1922 הצטרף למסדר ישועי והוסמך לכמורה בשנת 1931. בשנת 1937 נשבע אמונים לכנסייה הראשית של המסדר הישועי . הוא הגיע לאוסטריה ובשנת 1939, לאחר האנשלוס של 1938, היה עד לעליית הנאציזם שם. פעילותו משכה את תשומת לבו של הגסטפו ומאז היה נתון במעקב.
פעילותו בתקופת השואה.
פייר שאייה התגורר בליון והניע קתולים לסייע לאסירי מחנות ריכוז בדרום צרפת. בין שותפיו להצלה היה האב הפרוטסטנטי רולאן דה פורי. שאייה פעל כך לאחר שנוכח לדעת כי ארגונים פרוטסטנטיים ויהודיים פועלים יותר למען אסירים אלה. בשנת 1941 יזם שאייה את הקמתו של עיתון מחתרתי בשם "מחברותיו של עד ראייה נוצרי" (Les Cahiers du Témoignage Chrétien). הגיליון הראשון יצא ב-5,000 עותקים. באחת מכותרותיו הראשונות נכתב: "צרפת, היזהרי, פן תאבדי את נשמתך." הגליונות שראו אור ב-1942 יצאו ב-30,000 עותקים, ומהדורה חדשה של הגיליון הראשון יצאה שוב. העיתון דחה את האנטישמיות ואת מדיניותו האנטישמית של משטר וישי. שאייה פיקח על הוצאתו לאור של העיתון. כשלושים חוברות של עיתון זה יצאו במהלך מלחמת העולם השנייה.
שאייה סיפק לפליטים יהודים מסמכי זהות מזויפים וסייע להבריח יהודים לשווייץ. בסוף אוגוסט 1942 סייע בהצלת 108 ילדים יהודים ממחנה ריכוז שהוקם בעיירה וניסייה שליד ליון, מחנה שממנו נשלחו יהודים למחנות ההשמדה במזרח אירופה. שר הפנים של משטר וישי ציווה על שאייה למסור לו את כתובותיהם של הילדים שהוסתרו. שאייה סירב, וכעונש, נכלא למשך כחודשיים בבית חולים פסיכיאטרי בפריווה , עיר מדרום לליון.
ב-1943 פשט הגסטפו על משרדי הארגון "ידידות נוצרית" (Amitié Chrétienne) ועצר את כל הנוכחים, בהם שאייה. בעת מעצרו הצליח שאייה לבלוע מספר מסמכים מפלילים שהיו ברשותו. הוא נחקר באלימות אך שוחרר והמשיך בפעילות ההצלה וההסברה שלו לטובת היהודים.