העורק מתעקל סביב הגבול צדי של עצם השכמה ועובר דרך המרווח המשולש הנוצר מהשריר העגול הקטן, השריר העגול הגדול והראש הארוך של שריר הזרוע התלת-ראשי. הוא נכנס לגומץ המך-קוצי תחת המעטה של השריר העגול הגדול, ויוצר השקה עם העורק הרום-שכמי ועם הענף היורד של עורק הצוואר הרוחבי.
לעורק שני סעיפים: האחד נכנס לגומץ התת-שכמי מתחת לשריר התת-שכמי, שאותו הוא מספק, ויוצר השקה עם העורק העורק הרום-שכמי ועם הענף היורד של עורק הצוואר הרוחבי, ואילו השני ממשיך לאורך הגבול הצדי של עצם השכמה, בין השרירים העגולים, ועל פני החלק הגבי של הזווית התחתונה של עצם השכמה יוצר השקה עם הענף היורד של עורק הצוואר הרוחבי. בנוסף לאלה, סעיפים קטנים מפוזרים בחלקיהם הגביים של שריר הדלתא והראש הארוך של שריר הזרוע התלת-ראשי, תוך שהם יוצרים השקה עם הענף העולה של עורק הזרוע העמוק.
נסיכות הבוחר ממיינץ
נסיכות הבוחר ממיינץ הייתה אחת המדינות החשובות ובעלות ההשפעה באימפריה הרומית הקדושה, והשליט בה נחשב כשני לקיסר. הנסיכות התקיימה עד לשנת 1803, שאז הוחלט על חילוט שטחי הכנסייה בגרמניה, ומסירתם לנסיכויות חילוניות סמוכות.
היסטוריה.
בישופות מיינץ נוסדה עוד בתקופת השלטון הרומי בעיר, ועם הזמן תפסה מקום חשוב ככנסיית המטרופולין. בשנת 780 קיבלה הבישופות מעמד של ארכיבישופות, ובשנת 1356 קיבלה הארכיבישופות מעמד של נסיכות הבוחר, והנסיך-ארכיבישוף של המחוז היה אחד מהנסיכים שבחרו בקיסר האימפריה הרומית הקדושה.
הארכיבישוף של מיינץ, היה הממונה על בחירת הקיסר, והוא היה מזמן את שאר הנסיכים לצורך הבחירה, ולאחר מכן היה מושח ומקדש את הקיסר החדש. בנוסף היה הארכיבישוף קנצלר האימפריה הרומית הקדושה, ונחשב כשני לקיסר וראש לכל נסיכי האימפריה.
שטח הארכיבישופות השתרע על שטחים באזור מיינץ משני צידי הריין, על שטח לאורך המיין, ועל שטחים בסקסוניה התחתונה ובתורינגיה סביב ארפורט.
בשנת 1803 הוחלט על חילוט נכסי הכנסייה באימפריה, ואף הארכיבישופות של מיינץ פורקה, ושטחיה חולקו בין צרפת, ממלכת פרוסיה, הדוכסות הגדולה של הסן, דוכסות נסאו, ונסיכות אשפנבורג.
עורק החזה והגב
עוֹרֵק הֶחָזֶה וְהַגַּב (TA: arteria thoracodorsalis) הוא עורק באזור עצם השכמה המתפצל מהעורק התת-שכמי ומספק דם לשרירים בגב עצם השכמה. העורק יורד לאורך גבולה הצדי של השכמה, בהמשיכו את המסלול של העורק התת-שכמי, עד לזווית התחתונה של העצם. הוא מספק את השרירים הסמוכים, ובעיקר את שריר הגב הרחיב. העורק גם יוצר השקות עם עורקים נוספים מסביב לשכמה.
עצם השכמה
ליל המסכות (2007)
עורק עצם הזרוע הכותר הקדמי
עוֹרֵק עֶצֶם הַזְּרוֹעַ הַכּוֹתֵר הַקִּדְמִי (TA: "arteria circumflexa humeri anterior"), שנקרא בעבר עוֹרֵק עֶצֶם הַזְּרוֹעַ הַכַּפִּי הַכּוֹתֵר (arteria circumflexa humeri volaris), הוא עורק בזרוע המסתעף מחלקו השלישי של עורק בית השחי ומספק דם לכתף. העורק הוא אחד משני עורקים כותרים המסתעפים מעורק בית השחי.
עורק עצם הזרוע הכותר הקדמי יוצא מחלקו הצדי של עורק בית השחי, נגדי לעורק עצם הזרוע הכותר האחורי הגדול ממנו. העורק נע בצורה אופקית, מתחת לשריר החרטום והזרוע ולראש הקצר של שריר הזרוע הדו-ראשי וקדמית לצוואר עצם הזרוע.
בהגיעו למענית הבין-גבשושיתית יוצא ממנו ענף העולה במענית כדי לספק את ראש עצם הזרוע ומפרק הזרוע. לאחר מכן העורק ממשיך מתחת לראש הארוך של שריר הזרוע הדו-ראשי ושריר הדלתא ויוצר השקה עם עורק עצם הזרוע הכותר האחורי.
זאב זהוב אפריקני
עורק עצם הזרוע הכותר האחורי
עוֹרֵק עֶצֶם הַזְּרוֹעַ הַכּוֹתֵר הָאֲחוֹרִי (TA: arteria circumflexa humeri posterior), שנקרא בעבר עוֹרֵק עֶצֶם הַזְּרוֹעַ הַגַּבִּי הַכּוֹתֵר (arteria circumflexa humeri dorsalis), הוא עורק בזרוע המסתעף מחלקו השלישי של עורק בית השחי ומספק דם לכתף. העורק הוא אחד משני עורקים כותרים המסתעפים מעורק בית השחי.
עורק עצם הזרוע הכותר האחורי יוצא מחלקו התיכון של עורק בית השחי, נגדי לעורק עצם הזרוע הכותר הקדמי הקטן ממנו, בגבולו התחתון של השריר התת-שכמי. הוא נע אחורנית יחד עם עצב בית השחי דרך המרווח המרובע, אשר נוצר מהשריר העגול הגדול, השריר העגול הקטן, הראש הארון של שריר הזרוע התלת-ראשי והצוואר הכירורגי של עצם הזרוע שלהם הוא מספק דם, ומתעקל סביב צוואר עצם הזרוע, שם הוא נותן סעיפים לשריר הדלתא ולמפרק הזרוע. בסופו הוא יוצר השקה עם עורק עצם הזרוע הכותר הקדמי ועורק הזרוע העמוק.
פאולו דיבאלה ( כדורגלן ארגנטינאי )
בית חילני
מבצע קה
מבצע קה (ביפנית: ケ号作戦) היה מבצע נסיגה של כוחות האימפריה היפנית מהאי גוודלקנל שבאיי שלמה, שנערך בין ה-14 בינואר ל-7 בפברואר 1943, והיה חלק מקרב גוודלקנל במלחמת העולם השנייה. הנסיגה הייתה מבצע משולב של הצי הקיסרי היפני והצבא היפני הקיסרי, ובראשו עמדו אדמירל איסורוקו יממוטו וגנרל היטושי איממורה.
היפנים החליטו לסגת מגוודלקנל בשל מספר סיבות: ראשית, כל ניסיונותיהם לכבוש מחדש את שדה התעופה שדה הנדרסון, בו השתמש כוח האוויר של בעלות הברית, נכשלו במחיר אבדות רבות. בנוסף, החיילים היפנים על האי סבלו מתת-תזונה ומתו בקצב גבוה מרעב וממחלות טרופיות, דוגמת מלריה ודיזנטריה, בשל היעדר טיפול רפואי. גם כוחות הצי הקיסרי באזור ספגו אבדות רבות כשניסו להביא אספקה ותגבורות לחיילים באי, וברבות מהפעמים לא הגיעה האספקה לחוף. אבדות אלה, בצירוף המשאבים שנדרשו ליפנים כדי לכבוש את האי מחדש, הפכו לבעיה אסטרטגית משמעותית, ואף השפיעו על זירות לחימה אחרות, ולפיכך הוחלט לנטוש את האי.
מבצע קה התחיל ב-14 בינואר עם הנחתת גדוד שתפקידו לשמש משמר מאסף עבור הכוחות המתפנים. במקביל, פתח הצי הקיסרי במבצע להשבת העליונות האווירית באיי שלמה לידי היפני, ובמהלכו טיבעו מטוסים יפנים סיירת אמריקנית בקרב האי רנל, ויומיים לאחר מכן טיבעו גם משחתת. הנסיגה עצמה התבצעה ב-1, ב-4, וב-7 בפברואר, מבלי שבעלות הברית ניסו להפריע לתהליך.
בסך הכל עזבו כמעט 11,000 חיילים יפנים את גוודלקנל על גבי משחתות, וב-9 בפברואר הכריזו בעלות הברית על הכיבוש הסופי של האי, לאחר שישה חודשי קרב.
רקע.
המערכה בגוודלקנל.
ב-7 באוגוסט 1942 נחתו כוחות בעלות הברית בגוודלקנל, באי טולאגי ובאיי פלורידה שבאיי שלמה. מטרת הנחיתות הייתה כיבוש האיים ומניעת השימוש בהם בידי היפנים לשיבוש קווי השיט והתקשורת בין ארצות הברית ואוסטרליה, וכן כיבוש אי שיהווה נקודת פתיחה לכיבוש איי שלמה, שנועדה להגן על אגפן של בעלות הברית שהתקדמו צפונה בגינאה החדשה. הנחיתה פתחה מערכה שנמשכה שישה חודשים.
היפנים לא היו מוכנים להגעת בעלות הברית, ולכן צלחו הנחיתות בטולאגי ובסביבותיו, והנחתים האמריקנים כבשו את שדה התעופה שהקימו היפנים בגוודלקנל עד שעות הערב, ה-8 באוגוסט. ב-20 באוגוסט נחתו בשדה הנדרסון המטוסים הראשונים של כוח האוויר של גוודלקנל, שנקרא כוח אוויר קקטוס, על שום שם הקוד שנתנו בעלות הברית לגוודלקנל. על פני החודשיים הבאים שלחו בעלות הברית תגבורות לאי, ובחודש דצמבר היו באי מעל 20,000 נחתים.
כדי לכבוש מחדש את גוודלקנל, שלח הפיקוד העליון של האימפריה היפנית את הארמייה ה-17 של הצבא היפני הקיסרי שחנתה ברבאול, והייתה תחת פיקודו של לוטננט גנרל הארוקיצ'י היאקוטאקה. באותה עת נלחמו רוב יחידות הארמייה ה-17 בגינאה החדשה, ולכן הוחלט לשלוח רק חלק מהארמייה לאיי שלמה, והאלמנט הראשון נחת בגוודלקנל ב-19 באוגוסט.
בשל האיום ממטוסי כוח אוויר קקטוס, לא יכלו היפנים להשתמש בספינות תובלה איטיות כדי להוביל תגבורות לגוודלקנל, ולכן החלו להשתמש בסיירות ובמשחתות במקום. אוניות אלה היו מהירות דיו כדי להפליג מהבסיס היפני באיי שורטלנד שבאיי שלמה המערביים לגוודלקנל ובחזרה בתוך לילה אחד, בנתיב שכונה "החריץ" ("The Slot"), וכך נמנעו מלחשוף עצמן להתקפת מטוסי בעלות הברית, שלא פעלו בלילות. עם זאת, במשחתות לא היה די מקום כדי לשאת ציוד כבד, כלי רכב, ארטילריה ואספקה, והחיילים נאלצו לצד לקרב עם ציוד קל וכל אספקה שיכלו לשאת עליהם בלבד. משימות הפלגה מהירות אלה במורד איי שלמה ולגוודלקנל וחזרה זכו לכינוי טוקיו אקספרס על ידי חיילי בעלות הברית, ו"תחבורת עכברושים" בפי היפנים.
הצבא היפני הקיסרי ניסה לכבוש את שדה הנדרסון לראשונה ב-21 באוגוסט בקרב טנרו, בשנית ב-12-14 בספטמבר בקרב רכס אדסון, ופעם נוספת ב-23 עד ה-26 באוקטובר בקרב על שדה הנדרסון, אך כל הניסיונות נכשלו במחיר אבדות רבות, והיפנים נאלצו לסגת מערבית למטניקאו. גם ניסיון נוסף להוביל אספקה ותגבורות לארמייה ה-17 נכשל בקרב הימי על גוודלקנל, ב-12-15 בנובמבר, והיפנים נאלצו לוותר על מתקפה נוספת על שדה הנדרסון.
באמצע נובמבר תקפו בעלות הברית את היפנים בבונה ובגונה שבגינאה החדשה, ושינו את התוכנית היפנית. מפקד הצי היפני המשולב, אדמירל איסורוקו יממוטו ראה בהתקדמות בעלות הברית בגינאה החדשה איום גדול יותר לאימפריה היפנית מאשר הנוכחות הצבאית שלהן בדרום איי שלמה, ולכן החל מטה הצי המשולב לתכנן את נטישת גוודלקנל והעברת המשאבים לגינאה החדשה.