הספר סוקר את תולדותיה של יהדות גרמניה בעידן המודרני, החל משנת 1743 כאשר נכנס משה מנדלסון לעיר ברלין, אירוע שמסמל את התעוררות תנועת ההשכלה וההשתלבות בחברה הכללית, ומסתיים בהימלטות הפילוסופית חנה ארנדט לחוץ לארץ לאחר עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933. את שאירע בין שני האירועים, פריחה תרבותית ושגשוג כלכלי וחברתי שהוציא מתוכו אישים מובילים בתחומי הרוח, המדעים והחברה ולבסוף הידרדרות לאבדון, סוקר אילון דרך עיון בקורות חייהם של אישים כמנדלסון, היינריך היינה, רחל ורנהגן, ברתולד אוארבך, שלמה בובר, קורט טוכולסקי, חנה ארנדט, לודוויג במברגר, אלזה לסקר-שילר, וילי ליברמן פון ואלנדורף ורבים אחרים. הספר אינו מחקרי ונושאו נסקר באופן אישי-רגשני דרך קורות חיי האישים המתוארים בו, ולא כרצף של עובדות היסטוריות.
אילון היה עיתונאי מוביל בישראל, והפך לסופר וביוגרף. בשנותיו האחרונות חי בטוסקנה, עקב אכזבתו ממדינת ישראל. עם צאתו לאור בישראל עורר הספר עניין רב, ושהה זמן מה ברשימת רבי-המכר.
במסע קידום המכירות שליווה את צאת הספר התראיין אילון לעיתונאי "הארץ" ארי שביט והסביר כי הספר הוא מספד לתרבות רפובליקת ויימאר; כי הקורא את הספר אינו מגיע למסקנה כי סופו הטראגי של מה שתיאר כ"מפעל ההשכלה" של יהדות גרמניה היה מחויב המציאות; וכי ביחסים בין גרמניה ובין יהודיה לא היה דבר מה שחייב את סופם המחריד. עם זאת, מבקרים טענו כי הפופולריות הרבה של הספר נובעת דווקא מכך שהוא מוכיח בעיני קוראים רבים את חוסר התוחלת שב"מפעל ההשכלה" ובהשתלבות של היהודים בתרבות הגרמנית.
כתיבתו של אילון מתבטאת בהזדהות עמוקה עם מושאיו, בסלחנות ואף באהדה להתבוללותם של רבים. הוא לא נרתע מלהביע ביקורת על היהודים השמרנים בגרמניה מחד גיסא, ומאידך על הציונות, שביקרה בחריפות את תחושת הזהות הלאומית-גרמנית של היהודים.
תג כתף
הפעה
טדאמיצ'י קוריבאישי
טדאמיצ'י קוריבאישי (ביפנית: 栗林忠道; 7 ביולי 1891 – 23 במרץ 1945) היה לוטננט גנרל בצבא האימפריה היפנית, הידוע בשל פיקודו על הכוח היפני בקרב איוו ג'ימה.
חייו לפני המלחמה.
קוריבאישי נולד למשפחת אצולה. הוא נשלח ללמוד בקנדה ולאחר מכן כיהן כשנתיים כסגן ליועץ לענייני צבא בוושינגטון. בעקבות מסעותיו ברחבי ארצות הברית, נוכח ביכולתה התעשייתית הגבוהה, ולכן התנגד למלחמה נגדה.
הקרב באיוו ג'ימה.
קוריבאישי נשלח על ידי ראש הממשלה הידקי טוג'ו להגן על האי איוו ג'ימה עם כ-20,000 חיילים ללא תגבורת אווירית או ימית מפני התקפה של כ-110,000 חיילים אמריקאים. בניגוד לרצון הפיקוד העליון היפני, הפקיר קוריבאישי את חופי האי כי ידע שלא ניתן יהיה להגן עליהם מול הפצצות אוויריות וימיות אמריקניות. קוריבאישי אף החליט לבנות מערכת של מנהרות ומערות תת-קרקעיות על האי. עד הקרב הושלמו כ-30 ק"מ ממנה אך התעלה הראשית, שאמורה הייתה לקשר בין הר סוריבאצ'י לבין המפקדה על צפון האי, לא נבנתה עד סופה.
בשל מערכת החפירות התנהל רוב הקרב במנהרות והיפנים הצליחו לגרום לאבדות קשות בצד האמריקני. למרות זאת, הקרב הסתיים בניצחון אמריקני וקוריבאישי נהרג לקראת סוף הקרב.
בקולנוע.
קלינט איסטווד הפיק שני סרטים על קרב איוו ג'ימה. אחד מהם, "מכתבים מאיוו ג'ימה", התמקד בצד היפני בקרב. המילה "מכתבים" מתייחסת, בין היתר, למכתבים הרבים ששלח טדאמיצ'י קוריבאישי למשפחתו במהלך ההכנות לקרב והקרב עצמו. את דמותו של קוריבאישי גילם בסרט קן ואטאנבה.
ההסטוריה של חוזק החומרים (ספר)
ידיים אדומות
ידיים אדומות (נקרא גם משחק הידיים, ידיים מהירות או בוא שים) הוא משחק ילדים לשני שחקנים.
גרסה ללא הגבלת זמן.
שחקן אחד (ה"עליון") מציג ידיו כשכפותיהן מטה מעל ידיו של השחקן השני (ה"תחתון"), אשר מציג ידיו כאשר כפותיהן כלפי מעלה. הידיים מוצגות בגובה הבטן, כשהן קרובות מאוד האחת לשנייה. מטרת השחקן התחתון להכות בכף ידו על גב ידו של השחקן העליון. על השחקן העליון להתחמק מן המכה, אך אסור לו להציג את ידיו באופן קבוע במקום מרוחק מידיו של השחקן התחתון. מותר לשני הצדדים לבצע הטעיות, אך אם העליון מושך ידיו ממקומן באופן קבוע הדבר מביא אך ורק להפוגה במשחק, ולעיתים אף לרוגז של השחקן השני.
אם הצליח התחתון לסטור לעליון, התחתון מנצח. אם הצליח העליון להתחמק מן התחתון כך שהתחתון סטר לעצמו (במקרה של סטירה ביד אחת על היד המוצגת בצד השני) או אם סטר התחתון "באוויר", כלומר העביר ידו דרך המקום בו הייתה אמורה להיות ידו של העליון, אך זו לא הייתה שם, העליון מנצח.
חילופי תפקידים מתבצעים על פי רוב לאחר ניצחון של התחתון.
גרסה מוגבלת זמן.
במהלך ספירה לאחור של 10-15 שניות מותר לתחתון לבצע ניסיון אחד לסטירה. אם העליון מושך ידיו מוקדם מדי (כאשר לא נעשתה עדיין תזוזה מספיקה של התחתון, או שבוצעה הטעיה בלבד) עוצרת הספירה לאחור, ועל העליון להחזיר ידיו למקום.
בנוסף לדרכי הניצחון שבגרסה ללא הגבלת זמן, התחתון מפסיד אם לא ביצע סטירה במשך פרק הזמן הקצוב.
הגרסה האלימה.
המשחק נקרא "ידיים אדומות" כיוון שלאחר שהוא משוחק די זמן - ידי המשתתפים (ובעיקר ידי השחקן שנוטה להפסיד) הופכות לאדומות מכאב.
בחוגים מסוימים, מוכרת גרסה אלימה יותר של המשחק, תוך שימוש באגרופים. שני השחקנים מציבים את שני אגרופיהם זה מול זה (במקביל), והמטרה של אחד השחקנים היא להכות באמצעות אחד מאגרופיו באגרופו של השחקן שמולו. גם כאן, אם השחקן השני מספיק למשוך את אגרופו בזמן, והמכה מחטיאה, השניים מתחלפים בתפקידים. משחק זה אלים הרבה יותר, ומביא לעיתים לדימום ובכי. ברור כי כאשר אחד השחקנים מפסיד מספר פעמים ברציפות, הוא עלול להמשיך ולהפסיד כיוון שהכאב גורם לרעידות ומונע ממנו למשוך את ידו בזמן.
אזכורים בתרבות.
המשחק מופיע במשחק המחשב הסימס 2.
המנון נפאל
ההמנון הלאומי של נפאל קרוי "ראסטריה גאאן" (בעברית: "המנון לאומי").
ההמנון הלאומי החדש.
לאחר החלטה שהתקבלה פה אחד ב-19 במאי 2006, הוחלף ההמנון הישן. צוות משימה בחר בשירו של המשורר ביאקול מאילה כהמנון החדש של נפאל. ההמנון נבחר מתוך כ-1,272 הצעות שהוגשו לצוות מרחבי המדינה.
ההמנון החדש הוא בעל מילים נהירות יותר. הוא משבח את ריבונות נפאל, את אחדותה, את אומץ ליבה, את גאוותה, את יופייה, את קדמתה, את שלוותה ואת תרבותה.
ההמנון הלאומי הישן.
ההמנון הישן אומץ בשנת 1962, כמחווה לשליט נפאל. שם ההמנון הישן הוא "מי יתן והתהילה תעטוף אותך, שליט נועז". המנגינה הולחנה על ידי בקהאט באהאדור בודהפירת'י בשנת 1899. מילות ההמנון נכתבו על ידי צ'קרה פאני צ'אליס בשנת 1924.
עמודי תבל
עמודי תבל (באנגלית: The Pillars of the Earth) הוא רומן היסטורי שנכתב על ידי הסופר האנגלי קן פולט. עלילתו של הרומן נמשכת עשרות שנים, כאשר ברקע בניית קתדרלה בקינגסברידג' (עיר בדיונית).
הרומן מתרחש במהלך המאה ה-12 בתקופת מלחמת אזרחים שכונתה האנרכיה, ומכסה את התקופה שבין טביעת הספינה הלבנה ועד להירצחו של תומאס בקט.
בהקדמה לספר מתוודה פולט על משיכתו הרבה לקתדרלות ולבנייתן, ואף מגלה כי השקיע זמן רב בביקור בקתדרלות עתיקות ברחבי אירופה. לא פלא, אפוא, שעלילת הסיפור סבה סביב בנייתה של קתדרלה בעיר קינגסברידג', דרך עיניהם של אמני בניין ואדריכלים. מבחינה זו מפליא פולט בתיאור מדויק של המהפך הדרמטי שהתחולל באירופה, עם המעבר מבניית קתדרלות בסגנון הרומנסקי לבנייה בסגנון הגותי, וזאת מבלי להזכיר את שני הביטויים הנ"ל אפילו פעם אחת לכל אורך הספר.
כאשר פורסם הרומן בשנת 1989 הפתיע פולט את קוראיו שכן טרם פרסום הספר הוא היה ידוע בספרי המתח שלו. למרות זאת הספר היה לרב-המכר הנמכר ביותר של פולט. בסוף שנת 2004 הודיע פולט באתרו הרשמי על כתיבת ספר המשך, "עולם ללא קץ" (יצא לאור בעברית בשנת 2008), הספר יצא לאור בסוף שנת 2007, ובו מתוארים חייהם של ארבעה מילדי קינגסברידג', אחד מהם בנאי גאון המשפץ את הקתדרלה שנבנתה מאתים שנה קודם לכן. ב-2017 יצא חלקה השלישי של הטרילוגיה, "עמוד האש" (A column of fire). בשנת 2021, יצא הקדם לסדרה, "הערב והבוקר".
ב-2010 שודרה מיני סדרה המבוססת על הספר, בהפקתם של רידלי וטוני סקוט. קן פולט שיחק בסדרה בתפקיד אורח.
אגד וקטורי
במתמטיקה, אגד וקטורי הוא מבנה גאומטרי הנוצר מהדבקה של מרחבים וקטוריים לכל נקודה במרחב X, וקשירתם זה לזה באופן רציף. לדוגמה, כיוון התנועה הרגעי של מטוס מתמרן הוא אגד וקטורי, הקרוי "האגד המשיק" למסלול שבו נע המטוס. אגד וקטורי על מרחב (מרחב טופולוגי, יריעה חלקה וכדומה) הוא בדרך כלל מרחב מאותו סוג.
הבניה מאפשרת לחקור עצמים גאומטריים מורכבים בשיטות ליניאריות, והיא מהווה מרכיב יסודי בגאומטריה אלגברית, גאומטריה דיפרנציאלית ותחומים נוספים במתמטיקה.
נניח למשל formula_1 היא עקומה רציפה במישור האוקלידי, שאינה עוברת דרך ראשית הצירים. לכל נקודה formula_2 על גרף הפונקציה נוכל להעביר ישר formula_3 העובר דרך הראשית ודרך הנקודה formula_2 שעל גרף הפונקציה (ראו איור משמאל). מכיוון שישר העובר דרך הראשית הוא תת-מרחב וקטורי (ממימד 1) של formula_5, הרי שבדרך זו התאמנו לכל נקודה formula_2 על גרף הפונקציה מרחב וקטורי formula_3. אוסף המרחבים הווקטורים הללו "משתנה בצורה רציפה", ולפיכך מהווה אגד וקטורי רציף מעל המרחב המוגדר על ידי גרף הפונקציה "f".
הדוגמה הפשוטה ביותר לאגד וקטורי היא משפחה קבועה של מרחבים וקטורים, כלומר, יש מרחב וקטורי קבוע "V" כך שלכל x ב X מתקיים "V"("x") = "V". במקרה זה יש עותק של "V" לכל נקודה ב-X, ועותקים אלו יוצרים את האגד הווקטורי "X"×"V" מעל X. אגד כזה נקרא אגד טריוויאלי.