דוגמה לשימוש אפשרי יכולה להיות אתרים שמפרסמים חדשות באמצעות ,RSS שיכולים להשתמש ב GeoRSS וכך להציג את הכתבות מקושרות למקומות הרלוונטיים על המפה. מספר ספקי בלוג מאפשרים גם כן שילוב של GeoRSS וכך ניתן לראות את הבלוג על מפה, כקישור רגיל, או אפילו במיקום שונה על המפה לכל כניסה בבלוג.
כמו ב RSS רגיל, מתפתחים כיום כלים להצגה של המידע והם נקראים GEORSS AGGREGATORS והם מאפשרים הצגה משולבת של תוכן ממקורות רבים, ולכן ניתן לראות לדוגמה על מפה חדשות, מידע על רעידות אדמה, תמונות וכל מידע שמופץ מלכתחילה עם GeoRSS.
הלווין קובי
רמבלינג ג'ק אליוט
רמבלינג ג'ק אליוט (Ramblin' Jack Elliott; נולד ב-1 באוגוסט 1931) הוא זמר פולק יהודי אמריקאי.
קורות חיים.
ג'ק נולד בשם אליוט אדנופוז בברוקלין. אביו היה רופא יהודי מצליח, ואמו הייתה עקרת בית. למרות לחץ מצד אביו שיהיה רופא, ג'ק דווקא התעניין בתחרויות הרודאו. בגיל 15 החליט ג'ק לברוח מהבית. הוא הצטרף לרודיאו הנודד, שם נחשף לראשונה לקאובוי מזמר. לאחר שהיה שלושה חודשים ברודאו, מצאו אותו הוריו והחזירו אותו הביתה.
לאחר שחזר הביתה לימד את עצמו ג'ק לנגן גיטרה והתחיל להתפרנס מנגינת רחוב. בסופו של דבר חבר עם הזמר וודי גאת'רי והתגורר אצלו, בתור תלמיד. וודי גאת'רי היה ההשפעה הגדולה ביותר על ג'ק. בנו של וודי, ארלו, מספר שלמד לנגן את כל השירים של אביו ממנו.
ג'ק ונגן הבאנג'ו דרול אדמס, יצאו מאוחר יותר לסיבוב הופעות ברחבי אירופה. סיבובי ההופעות שלו השאירו חתם במוזיקה ועד שנות ה-60 כבר הספיק להקליט שלושה אלבומי פולק אצל חברת תקליטים בריטית.
כמו וודי גם ג'ק היה מספר סיפורים, ולא רק זמר. ג'ק אליוט הוא גם נווד בנשמתו. אומרים עליו ש"לא תמצא את ג'ק אליוט אם תחפש אחריו. כי הוא לא נשאר בשום מקום יותר מדי זמן..." הכינוי "רמבלינג" שדבק לשמו אינו מהפרוש של נווד אלה מהפירוש של בירבור. מספרים שלא היה אפשר לשאול אותו שאלה בלי לשמוע אותו מברבר על איזה סיפור.
בוב דילן מעיד שג'ק אליוט היה אחד ההשפעות הגדולות ביותר על תחילת דרכו. בהופעתו הראשונה של דילן בניו-יורק הוא כינה את עצמו "בנו של ג'ק אליוט".
עד היום מוסיף ג'ק אליוט להופיע ולהקליט. ב 1995 זכה בגראמי הראשון שלו וב-2000 יצא סרט עליו "סיפורו של רמבלינ' ג'ק".
לילה חאלד
תחנת החאן
קצבה
קצבה היא תשלום המשולם לאדם כאנונה (סכום כסף המשולם בתדירות קבועה, בדרך כלל מדי חודש), על ידי גוף ממשלתי (ובהכללה גם על ידי אחרים, כגון קרנות פנסיה ומעסיקים שונים) לזכאים לפי קריטריונים שונים. חלק מהקצבאות נרכשות על ידי מקבליהן, למשל באמצעות תשלום פרמיה, ואחרות הן תשלומי העברה, כלומר ניתנות עקב צורך של מקבלן, בהתאם למבחן אמצעים, ללא שרכש זכאות להן.
קצבאות המשולמות על ידי המדינה.
קצבאות משמשות לקיום מדיניות רווחה. לרוב מטרתן המוצהרת היא לסייע או לפצות אוכלוסיות מסוימות או לעודד סוגי פעילויות מסוימים.
בישראל קצבאות משולמות על ידי המוסד לביטוח לאומי.
קצבאות פנסיה.
הקצבאות הנפוצות ביותר הן קצבאות פנסיה שמטרתן העיקרית היא לאפשר המשך זרם ההכנסות לאדם העובד ולתלויים בו, גם כאשר נפגע זרם זה במקרי נכות, זקנה ומוות. לפיכך, סוגי הפנסיה העיקריים הם: פנסיית זקנה, פנסיית נכות ופנסיית שאירים.
הפנסיות יכולות להיות משולמות באמצעות קרן פנסיה או ישירות על ידי המעביד (בדרך כלל, המדינה לעובדיה, אך קיימים גם מעבידים אחרים המשלמים פנסיות ישירות לעובדיהם). מימון הפנסיה יכול לבוא מכספי המעביד בלבד, מכספי העובד והמעביד או על חשבון העובד בלבד (בעיקר עובדים עצמאיים). הפנסיה יכולה להיות ממומנת על ידי צבירת כסף והשקעתו במשך תקופת העבודה עוד לפני התחלת התשלומים לפנסיונר ("פנסיה צוברת") או שהפנסיה מכוסה על ידי תשלומים הנעשים רק בעת תשלום הפנסיה לזכאים, ללא צבירה של כספים מוקדמת (פנסיה תקציבית).
בישראל נהוגות שתי שיטות עיקריות: פנסיה צוברת במסגרת קרנות פנסיה, הממומנת על ידי המעביד והעובד ופנסיה תקציבית הממומנת על ידי המעביד (בדרך כלל המדינה) בשיטת pay as you go. מתחילת המאה ה-21, נדרשת גם השתתפות של עובדים במימון הפנסיות התקציביות שלהם.
סוגי קצבאות.
הקצבאות ניתנות לאורך זמן מסוים, אך קיימת הפרדה בין קצבאות המוענקות ללא הגבלת זמן, ובין כאלה הניתנות באורח זמני בלבד.
קצבאות תמידיות.
כמו כן, קיימות קצבאות ייחודיות הניתנות לקבוצות מיוחדות, כגון ניצולי השואה או נפגעי מלחמה ואחרים.
קצבאות זמניות.
קצבאות מסוג זה מניתנות לפרק זמן מוגבל, כדי לסייע לאדם בתקופה בה הוא פגיע במיוחד, תקופה שללא סיוע שיקבל, עלולה להוות עבורו נקודת מעבר אל מתחת לקו העוני או הרבה מתחת לרמת החיים אליה הורגל.
סחלין
סחלין (ברוסית: Сахали́н) הוא אי ארוך וצר בצפון האוקיינוס השקט, הנמצא בין קווי הרוחב '54°24 ו־'45°50 צפון. אי זה הוא האי הגדול ביותר בפדרציה הרוסית, האי ה־22 בגודלו בעולם ועיר הבירה שלו היא יוז'נו־סחלינסק (ברוסית: Ю́жно-Сахали́нск). האי הוא חלק ממחוז סחלין, הנמצא במזרח הרחוק וכולל גם את האיים הקוריליים הסמוכים לסחלין. יפן טוענת שהאיים שלה, או שהיו שלה בעבר, ותמיד התייחסה אל האזור הזה כאל "הצפון הרחוק היפני", אך כיום יפן אינה טוענת בעלות על האי, בניגוד לאיים הקוריליים.
השם האירופאי מבוסס על אי־הבנה של השם המנצ'י "Sahaliyan ula angga hada", שמשמעותו: "אי בשפך נהר אמור". סחליאן בשפה המנצ'ית משמעותו "שחור", וזהו השם שהמקומיים העניקו לנהר אמור. שמו של האי בשפתם של בני אינו, קָרַפּוּטוֹ, הוחזר לאי על ידי היפנים כאשר אלה שלטו בחלקו הדרומי של האי בין השנים (1945-1905)
היסטוריה.
האי מאוכלס מאז תקופת האבן החדשה. המתיישבים הראשונים הם שבטי הקסיאנבי והחזא שחיו מדייג. בזמן שושלת מינג, קראו הסינים לאי בשם קואי ואחרי כן, קואה. על פי ספר השנגמו, סין שלחה 400 חיילים לסחלין בשנת 1616 אך מאוחר יותר החיילים הוחזרו כיוון שנראה היה כי אין נשקפת לסין סכנה רבה מצד האי. אימפריית צ'ינג טענה שהאי שייך לה וסחלין הייתה תחת שלטון סיני החל משושלת ג'ין והלאה. למרות זאת, כיוון שלסין לא הייתה נוכחות צבאית באי, כוחות יפניים וכוחות רוסיים ניסו לכבוש את האי מהסינים. עיירה יפנית באוטומרי נוסדה ב־1679. היפנים ציירו מפות של האי וקראו לו קיטה־אזו ("אזו הצפונית" ביפנית, איזו הוא שם עתיק להוקאידו, האי הצפוני של יפן). לפי הסכם נרצ'ינסק בין רוסיה וסין, שנחתם ב־1686, סחלין הייתה שייכת לסין. למרות זאת, החלה רוסיה להחזיק את האי, החל מהמאה ה־18, על ידי חיל מצב שהורכב מפושעים שגויסו בכפייה. בשנת 1855 סוכם שהאי יהיה בריבונות משותפת של האימפריה הרוסית ויפן. בשנת 1875 סוכם במסגרת חוזה סנקט פטרבורג שהאי כולו יעבור לריבונות רוסית ואיי קוריל יהיו בריבונות יפנית. בעקבות כך, נשלחו לאי אסירים רבים מבתי הכלא באודסה, קישינב, חרקוב ומוסקבה. בשנת 1890 ביקר באי אנטון צ'כוב אשר תיאר בספרו "האי סאכאלין" את מצוקת האסירים במקום.
בשלהי מלחמת רוסיה–יפן, ביולי 1905, פלשו הכוחות היפניים לסחלין והשתלטו עליו, ובסיומה של המלחמה, בהתאם להסכם פורטסמות', הועבר החלק הדרומי של האי לשליטת יפן והפך למחוז קאראפוּטוֹ . במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה נכנסה יפן לחלק הצפוני של האי ושלטה בו עד לשנת 1925, אז עזבה אותו בעקבות הסכם בייג'ינג עם ברית המועצות. כוחות יפן חזרו לקו הגבול שסוכם לגביו בשנת 1905. בשנת 1945, עם סיום מלחמת העולם השנייה, הועבר החלק הדרומי לברית המועצות.
ב־27 במאי 1995 התרחשה באי רעידת אדמה בדרגה 7.6 בסולם מגניטודה לפי מומנט, שגרמה למותם של כ־2,000 בני אדם.
גאוגרפיה.
סחלין הוא אי באוקיינוס השקט בין ים אוחוצק לים יפן. בצפון הוא מופרד מהיבשת על ידי מצר הטטרים, שרוחבו רק 7.3 ק"מ בנקודה הצרה ביותר (מצר נבלסקוי); בדרום, מצר לה פרוז מפריד אותו מהאי הוקאידו של יפן. האי סחלין הוא הגדול ביותר בשטחו ברוסיה עם שטח של 78,000 קמ"ר; אורכו 948 ק"מ ורוחבו בין 25 ל־170 ק"מ.
שני רכסים מקבילים משתרעים לאורך האי מצפון לדרום. גובה ההרים נע בין 600 ל־1,500 מטרים. ברכס המערבי, ההר הגבוה ביותר הוא איצ'רה (Ichara) המתנשא לגובה 1,481 מטרים, וברכס המזרחי, ההר הגבוה ביותר הוא לופטין (Lopatin) המתנשא לגובה 1,609 מטרים. עמק טים־פורונאיסקי (Tym-Poronaiskaya) מפריד בין שני הרכסים.
כלכלה.
כלכלתו של האי נשענת בעיקר על משאבים טבעיים. האי מייצא נפט, גז, כריית פחם, יערנות ודיג. באי יש גם גידולים שונים אך היקפם מצומצם. הגידולים העיקריים הם: שיפון, חיטה, שיבולת־שועל, ושעורה וירקות שונים. כמותם המצומצמת נובעת בעיקר מאורכה של העונה במהלכה ניתן לגדל גידולים שהיא פחות מ־100 יום בשנה בממוצע.
עם נפילת ברית המועצות גדל היקף שאיבת הנפט באי באופן משמעותי וההפרטה שעברה המדינה אפשרה לתאגידים רב־לאומיים רבים לנצל את עושרו של האי בנפט. על פי ההערכות הנוכחיות יש באי מאגרי נפט טבעיים בהיקף של כ־14 מיליארד חביות וכ־2,700 קילומטר מעוקב של גז טבעי.
בשנת 1996 נחתמו חוזים עם שני תאגידים גדולים שעסקו בחיפושים אחרי מאגרי נפט וגז חדשים. ההשקעה בפרויקט אותה שנה הוערכה ב 21 מיליארד דולר אמריקאי. ההערכה היא שעד 2005 ההשקעה בפרויקט גדלה עד לכדי 37 מיליארד דולר, מה שעורר את התנגדותה של הממשלה הרוסית. ההערכה היא שמתוך סכומים אלה קרוב למיליארד דולר הושקעו בתשתיות האי ובכללותן כבישים, גשרים, מסילות ברזל, שדות תעופה, נמלי ים, תקשורת ואתרי פסולת.
דמוגרפיה.