באקספו 2015 נחשפה שעלילת הסרט תתרחש שבע שנים לאחר עלילת הסרט השלישי בסדרה, ותתמקד בסיפור אהבתם של וודי ושל בו פיפ. דמותה של בו פיפ לא הופיעה בסרט השלישי מפני שנמכרה. בסרט הרביעי ייצאו וודי ובאז שנות-אור למסע בחיפוש אחריה. ג'ון לסטר וג'ים מוריס, נשיא פיקסאר, ציינו כי הסרט לא יהיה המשך לסרט השלישי, אלא יהיה פרק נפרד בסדרה.
דון ריקלס היה אמור לדבב את מר ראש תפוד, אולם, ריקלס נפטר ב-6 באפריל 2017 ולא הספיק להקליט את הדיאלוגים לסרט לפני מותו. לפי הבמאי ג'וש קולי, פיקסאר תשתמש בחומרים של ריקלס שלא נעשו בסרטים הקודמים ובעוד פרויקטים של "צעצוע של סיפור".
יציאה לאקרנים.
הסרט אמור היה לצאת לאקרנים ב-16 ביוני 2017, אך ב-8 באוקטובר 2015 הוחלט לדחות את תאריך ההפצה ל-15 ביוני 2018, ולשבץ בתאריך המקורי את מכוניות 3. ב-26 באוקטובר 2016 נדחה תאריך ההפצה של הסרט פעם נוספת, ל-21 ביוני 2019, והתאריך הקודם ניתן לסרט משפחת סופר-על 2 שהיה בשלבי הפקה מתקדמים יותר.
השקה.
הטריילר הראשון הופץ ב-12 בנובמבר 2018 והציג לראשונה את דמותו של "פורקי" בדיבובו של טוני הייל, טריילר נוסף שהופץ הציג שתי דמויות נוספות חדשות בשם דאקי ובאני
מוזיקה.
את המוזיקה לסרט הלחין וכתב רנדי ניומן. ניומן כתב שני שירים לסרט: "The Ballad of the Lonesome Cowboy" ו-"I Can't Let You Throw Yourself Away". השיר "Cowboy" בוצע על ידי כריס סטאפלסטון.
קישורים חיצוניים.
ביקורות
פיק סגד
פיק סגד (בהונגרית: Pick Szeged) היא חברה הונגרית לייצור נקניקים, מותג מוביל של סלמי ובית חרושת לעיבוד בשר בעיר סגד. המעסיק הגדול באזור וספונסר קבוצת הכדוריד של העיר, אחת הטובות בהונגריה.
היסטוריה.
את המפעל הקים בשנת 1869 מרק פיק (1843–1892), יליד העיר סגד הונגרי-יהודי שמוצא אבותיו ממוראביה. פיק נהג לנדוד בעולם וכשהיה באיטליה הכיר את נקניק הסלמי. הוא בחר להקים מפעל על גדות נהר טיסה בעיר סגד. הייחוד של הסלמי שלו היה שהוא קצוץ בסכין ולא טחון ועשוי עם תערובת תבלינים סודית, הנקניק מיוצר רק בחודשים אוקטובר עד מרץ ועובר יישון של שלושה חודשים באוויר הקר. ב-1883 עבר לייצור המוני. באותה תקופה היה מפעל הבשר היחיד בהונגריה (השאר היו רק קצבים פרטיים קטנים). אפילו שעסק בבשר חזיר לא כשר, היה פיק חבר מכובד בקהילה היהודית וסייע בהקמת בית הכנסת הגדול של סגד, השני בגדלו בהונגריה.
עם מותו של פיק ב-1892, המשיכה אשתו קטרינה את המפעל וב-1898 המשיך אותו בנו ינו (Jenő) עד שברח מהעיר מן הנאצים ב-1944. המפעל הולאם על ידי הממשלה הקומוניסטית ב-1948 והפך למותג של מונופול הנקניק הממשלתי ולשם נרדף לסלמי הונגרי. ב-1992 הפכה החברה לחברה ציבורית וב-2009 נרכשה על ידי תאגיד המזון בונפארם (Bonafarm).
בשנת 2010 החברה רכשה את "הרץ", מותג סלמי הונגרי נוסף.
עדי עד
עֲדֵי עַד הוא מאחז ויישוב קהילתי בגוש שילה. היישוב שייך למועצה אזורית מטה בנימין. שם היישוב נגזר מהפסוק . ונזכר בפסוקים נוספים . היישוב ממוקם על הר בגובה של 854 מטר, צופה אל הסרטבה ואל עבר הירדן, וחולש על יישובי הבקעה ממזרח ועל יישובי גוש שילה בצפון־מערב.
ביישוב מתגוררות כחמישים משפחות.
היישוב הוקם בשנת 1998 (ה'תשנ"ט) על ידי תושבי שבות רחל הסמוכה כתגובה להסכם וואי. בעבר פעלה במקום ישיבה חקלאית בשם "שדות אמיר".
ב-2015 הודיעה המדינה על כוונתה להכשיר את המאחז, וחזרה על הדברים בבג"ץ, ב-2018.
החקלאות ביישוב מבוססת על כרמים ויקב בו מייצרים שיכר, פרחים, פירות וירקות בחממות, מלונים, אבטיחים, עצי זית, מאפייה אורגנית, וגבינות תוצרת בית. במקום גם חוות סוסים.
בולשביק
יער בראשיתי
טוויסט (פירושונים)
1941 בספורט
אתלטיקה.
נשים.
אסתר ברנד ( דרום אפריקה)
אילזביל פנינג ()
גברים.
הרולד דייוויס ()
גרובר קלמר ()
רודולף הרביג ()
גונדר האג ()
פרד וולקוט ()
לסטר סטירס ()
קורנליוס וורמרדם ()
ארצ'י הריס ()
אדולו קונסוליני ()
טניס.
גביע דייוויס.
לא נערך עקב מלחמת העולם השנייה.
כדורגל.
כדורגל לפי מדינות.
אנגליה.
תחרויות לא התקיימו
ברזיל.
בשל גודלה של ברזיל, אליפויות נערכו על בסיס אזורי.
כדורסל.
תחרויות בינלאומיות.
אליפות דרום אמריקה.
ארגנטינה () זכתה באליפות ופרו () זכתה במקום השני.
שחייה.
שיאי עולם.
נשים.
רנהילד ווגר ()
גברים.
ביל סמית' ()
אדולף קיפר ()
אלפרד נקש ()
קניאטה
קורבין
אשרוב
אשרוב הוא שם משפחה בשפות סלאביות ובאוזבקית שפירושו היא "בנו של אשר".
דיפנבכיה
דיפנבכיה (שם מדעי: "Dieffenbachia") הוא סוג צמחים בעלי פרחים ממשפחת הלופיים. משמש כצמח נוי, לרוב לצל חלקי או לפנים בתים. הצמח נקרא על ידי הבוטנאי היינריך וילהלם שוט, מנהל הגנים הבוטניים של וינה בשם זה כדי לכבד את הגנן הראשי מר יוזף דיפנבאך. מוצאו באזורים הטרופיים של אמריקה ממקסיקו עד ארגנטינה.
מאפיינים.
לצמח עלים גדולים ובשרניים, פשוטי שפה ומסורגים. לעיתים יש על העלים דוגמת כתמים בגווני ירוק וצהוב (תלוי בזן).
העלים החדשים בוקעים מגולגלים ונפרשים בהדרגה. הצמח ירוק עד, ולא מאבד את עליו פרט לתהליך טבעי של התחדשות הדרגתית.
העץ מתפתח לגובה ככל שהוא מתבגר - עלים חדשים צצים בראש הצמח ועלים ישנים מצהיבים ונושרים בתחתיתו, מה שמייצר עם הזמן גזעים צינוריים ירוקים בעלי פסים אופקיים ובראשם ציצת עלים.
הצמח מעדיף אדמה יבשה יחסית ואור שמש בינוני, ללא חשיפה לשמש ישירה. לפיכך הוא מהווה צמח בית עם דרישות השקיה מועטות ומתאים לאור המגיע דרך חלונות.
רעילות.
מוהל הצמח רעיל ומכיל גבישים דמויי-מחט של אוקסלט הסידן (Calcium oxalate), היכולים לגרום בין השאר צריבה ונפיחות בפה במקרה אכילה. מנגנון הפגיעה הוא מכני ואיריטטיבי (בגירוי). רובן המכריע של הפגיעות כואבות אך מוגדרות כקלות, ואינן מסכנות חיים. במקרים נדירים תיתכן פגיעה קשה יותר, בעיקר לאחר לעיסה ממושכת של העלים או שתייה של מיץ הצמח. במקרים אלו הפגיעה מתבטאת בבצקת בנתיב האוויר וחסימתו עד כדי סכנת חנק.. לא תוארו בספרות תגובות סיסטמיות או אנפילקסיס בחשיפה לצמח זה. סיפורים על הסכנה שבגידול הצמח נפוצים כאגדה אורבנית.
בתרבות.
בארצות הברית, שמו המקובל של הצמח הוא מוט אילם, ונקרא לעיתים "צמח לשון החותנת".
בברזיל, הצמח נחשב כמרחיק רוחות רעות ובר מזל, ונכרך עם עוד צמחים כגון רוזמרין ופלפלת צ'ילי בכד צמחים בני-מזל.
L-DOPA
גוסטב אנטון פון ויטרסהיים
גנרל חיל הרגלים גוסטב אנטון פון ויטרסהיים (בגרמנית: Gustav Anton von Wietersheim; 11 בפברואר 1884 - 25 באפריל 1974), היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על קורפוס פאנצר במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
פון ויטרסהיים נולד ב-11 בפברואר 1884 בברסלאו שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1902 התגייס פון ויטרסהיים לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט משמר הגרנדירים ה-4 (המלכה אוגוסטה). פון ויטרסהיים לחם במלחמת העולם הראשונה, וב-8 באוקטובר 1914 הועלה לדרגת האופטמן. בשנת 1917 הועבר פון ויטרסהיים למטה הכללי, ולאחר מכן שירת כקצין מטה בדיוויזיה ה-3 ובקורפוס המילואים ה-25.
לאחר המלחמה נשאר פון ויטרסהיים ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1924 מונה למפקד פלוגה 6 ברגימנט ה-5 (הפרוסי), ובשנת 1925 הועלה לדרגת מיור. בשנת 1929 מונה למפקד הגדוד ה-3 (יגר) ברגימנט ה-17, ובשנת 1930 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. בשנת 1932 מונה לראש מטה דיוויזיית הפרשים ה-3, והועלה לדרגת אוברסט. בשנת 1933 מונה לראש מטה הדיוויזיה ה-3 במקום ויקטור פון שבדלר. בשנת 1935 מונה לראש אגף האפסנאות, והועלה לדרגת גנרל מיור. בשנת 1936 הועלה פון ויטרסהיים לדרגת גנרל לוטננט, ומונה למפקד הדיוויזיה ה-29, שהוסבה תחת פיקודו לדיוויזיה ממונעת. בשנת 1938 הועלה פון ויטרסהיים לדרגת גנרל חיל הרגלים, ומונה למפקד הקורפוס ה-14.
מלחמת העולם השנייה.
בפרוץ המלחמה היה פון ויטרסהיים מפקד הקורפוס ה-14 שהיה חלק מהארמייה העשירית במסגרת קבוצת ארמיות דרום, ופיקד עליו בפלישה לפולין. במהלך המערכה על צרפת לחם פון ויטרסהיים עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מקבוצת הפאנצר קלייסט במסגרת קבוצת ארמיות A, ולאחר מכן נשאר כחיל כיבוש בצרפת. במהלך המערכה בבלקן לחם פון ויטרסהיים עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מקבוצת הפאנצר קלייסט, ובמהלך מבצע ברברוסה לחם פון ויטרסהיים עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מארמיית הפאנצר הראשונה במסגרת קבוצת ארמיות דרום, והשתתף עמו בקרב קייב ובקרב חרקוב הראשון. על הצלחתו בקרבות קיבל פון ויטרסהיים ב-21 באפריל 1941 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל.
ב-21 ביוני 1942 הוסב הקורפוס ה-14 לקורפוס פאנצר, והשתתף במתקפת הקיץ הגרמנית ב-1942 כחלק מארמיית הפאנצר הראשונה. באוגוסט הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה השישית, ולחם עימה בקרב סטלינגרד. ב-14 בספטמבר 1942 הודח פון ויטרסהיים מתפקידו, עקב הצעתו לנסיגה חלקית לעבר נהר הדון, בעקבות האבדות הקשות שספגו כוחותיו. הוא הועבר לעתודת המילואים, ולקראת סיום המלחמה לחם כחייל פולקסשטורם בפומרניה.
לאחר המלחמה.
לאחר המלחמה העיד פון ויטרסהיים במשפטי נירנברג, וב-25 באפריל 1974 מת פון ויטרסהיים בבון והוא בן 90 שנים.
ראובן איל
ראובן איל (נולד ב-1935) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף. שירת כראש להק המודיעין בחיל האוויר.
ביוגרפיה.