הסלוגן של התחרות, "כולם לעלות!", נחשף ב־7 בנובמבר 2017. העיצוב החזותי שלו כולל מוטיבים של האוקיינוס, רמז למיקומה של ליסבון העיר המארחת לאורך החוף האטלנטי של פורטוגל; לצד הסמל הראשי, המציג קונכייה מסוגננת, שבתוכו 12 סמלים משלימים שנועדו לסמל היבטים שונים של מערכת אקולוגית ימית. ריבוי הלוגואים גם מבטא נושאים מרכזיים כגון מִגְוָן, כבוד וסובלנות.
ב־29 בינואר 2018 נערך טקס שבו הוגרלו המדינות לחצאי גמר. הטקס כולל גם את המעבר של סמל האירוויזיון מראש עיריית קייב (העיר המארחת של התחרות הקודמת) לראש עיריית ליסבון (המארחת הנוכחית).
השנה חזרה רוסיה לתחרות, לאחר שבשנה שעברה נעדרה בעקבות הסכסוך שלה עם אוקראינה והרחקת הזמרת יוליה סמוילובה משטח המדינה. עם זאת, היא לא הצליחה לעבור את שלב חצי הגמר.
עקב חובות מתמשכים, הודיע איגוד השידור האירופי כי מקדוניה לא תוכל להשתתף בתחרות השנה. עם זאת, ב־17 בנובמבר 2017 הודיע איגוד השידור האירופי (EBU) כי מקדוניה תוכל להשתתף באירוויזיון השנה.
שיטת הניקוד השנה הייתה כפי שהייתה בשנתיים הקודמות: מגישי הניקוד מכריזים את שם המדינה שקיבלה 12 נקודות מחבר השופטים לאחר שהופיעו שאר הנקודות (1 עד 8 ו־10) על המסך ועודכנו בהתאם. לאחר מכן יקריאו המנחים את הניקוד שניתן לכל מדינה כתוצאה מהצבעת הקהל (מאחדים את 1-8,10,12 של קהל מכל מדינה) החל מהמדינה שקיבלה הכי פחות נקודות עד למדינה שקיבלה את מרב הנקודות מהקהל. המדינה שקיבלה את סכום הנקודות המשוקלל הגבוה ביותר (שופטים וקהל), תוכרז כמנצחת אירוויזיון 2018.
ב-30 באפריל 2018 פרסם איגוד השידור האירופי את שמות השופטים מהמדינות השונות, שדירוג השירים שלהם יהווה 50% מההצבעה של כל מדינה, ויושלם עם הצבעות קהל הצופים שיהוו 50% נוספים.
עיצוב במת התחרות.
הבמה בליסבון עוצבה בידי פלוריאן וידר (Florian Wieder), בהשראת ארבע נקודות מפתח הקשורות לתרבות ולהיסטוריה של פורטוגל: ניווט, הים, הספינות והמפות.
מדינות משתתפות.
חצי גמר ראשון.
חצי הגמר הראשון התקיים ב-8 במאי והשתתפו בו 19 מדינות, ובו הצביעו גם המדינות הבאות המשתתפות אוטומטית בגמר: פורטוגל, ספרד ובריטניה.
המדינות שהעפילו לגמר הן: אוסטריה, אירלנד, אלבניה, אסטוניה, בולגריה, ישראל, ליטא, פינלנד, צ'כיה וקפריסין.
חצי גמר שני.
חצי גמר זה התקיים ב-10 במאי והשתתפו בו 18 מדינות, ובו הצביעו גם המדינות הבאות המשתתפות אוטומטית בגמר: גרמניה, צרפת ואיטליה.
המדינות שהעפילו לגמר הן: סרביה, מולדובה, הונגריה, אוקראינה, שוודיה, אוסטרליה, נורווגיה, דנמרק, סלובניה והולנד.
גמר.
הגמר נערך ב־12 במאי 2018, והשתתפו בו 26 מדינות: 10 המדינות שקיבלו את הניקוד הגבוה ביותר בכל אחד משני חצאי גמר, 5 המממנות העיקריות של התחרות, והמארחת פורטוגל.
תוצאות סופיות - כולל חצאי הגמר.
זוהי טבלה המציגה את מיקומן הסופי של כל המדינות אשר השתתפו בתחרות האירוויזיון בשנת 2018.
לוח 12 נקודות.
בלוח זה מוצג מי נתן למי 12 נקודות.
ישראל באירוויזיון 2018.
אירוויזיון 2018 הוא הראשון ששודר בישראל על ידי התאגיד "כאן", לאחר סגירתה של רשות השידור כשנה קודם לכן.
שידור גמר התחרות זכה לפופולריות רבה בישראל וקיבל חשיפה לכ-2 מיליון צופים. את הגמר פרשנו ארז טל ועידית הרשקוביץ.
לוסי איוב, המגישה הערבייה-ישראלית נבחרה לראשונה על ידי תאגיד השידור הישראלי למסור את תוצאות הניקוד הישראלי לשירי אירוויזיון 2018 (ובכך החליפה את עופר נחשון של רשות השידור). דבר שגרם להד תקשורתי עקב תגובתה של שרת התרבות מירי רגב במחאה על כך שאיוב החליטה לדבר בשידור הבינלאומי גם בערבית וגם לא אזכרה את ירושלים.
השיר "Toy" שביצעה נטע ברזילי (זוכת "הכוכב הבא לאירוויזיון") נבחר לייצג את ישראל בתחרות.
הפך לפופולרי בעולם טרם תחילת התחרות.
השיר זכה במקום ה-1 עם 529 נקודות, מה שהביא לניצחון הרביעי בתחרות של ישראל.
עונת 1990/1991 בפוטבול ליג
עונת 1990/1991 הייתה העונה ה-92 של הפוטבול ליג, שעד 1992 הייתה הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-25 באוגוסט 1990 והסתיימה ב-20 במאי 1991. בעונה זו התחרויות התקיימו בליגה הבכירה, בליגת משנה, בדיוויזיון השלישי ובדיוויזיון הרביעי.
הליגה הבכירה כללה 20 קבוצות. לידס יונייטד, שפילד יונייטד ודנברלנד היו הקבוצות שעלו מליגת משנה.
עבור הניצחון הוענקו שלוש נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון הפרש שערים דורגה במקום גבוה יותר.
ארסנל זכתה באליפות בפעם ה-10 בתולדות המועדון.
בסוף העונה לליגת משנה ירדו סנדרלנד, ודרבי קאונטי. במקומן לליגה הבכירה עלו אולדהאם אתלטיק, וסטהאם יונייטד, שפילד וונסדי ונוטס קאונטי. זאת בעקבות החלטה להחזיר הרכב הליגה ל-22 קבוצות.
כדורגלנים מצטיינים.
אלן סנמית' מארסנל כבש 22 שערים וזכה בתואר מלך השערים. זאת בפעם השנייה בקריירה.
גורדון סטראכן מלידס יונייטד זכה בפרס כדורגלן השנה של התאחדות עיתונאי הכדורגל האנגלית.
מארק יוז ממנצ'סטר יונייטד זכה בפרס כדורגלן השנה שהוענק על ידי התאחדות שחקני הכדורגל.
פושע נגד האנושות
אסטון מרטין DBS
אסטון מרטין DBS (באנגלית: Aston Martin DBS) היא מכונית ספורט, 2 דלתות, בתצורת קופה, אשר יוצרה על ידי חברת אסטון מרטין הבריטית בין השנים 1967–1970.
סך הכול יוצרו 787 יחידות.
מחיר דגם ה- "אסטון מרטין DBS" בהשקה בשנת 1967 ב- בריטניה עמד על 4,473 לירות שטרלינג. מחיר דגם "אסטון מרטין DBS V8" בהשקה עמד על 5,281 לירות שטרלינג.
הדגם מסדרת "DB", אשר הייתה קרויה על שמו של David Brown, אשר רכש את חברת אסטון מרטין בסוף שנות הארבעים של המאה העשרים.
אסטון מרטין DBS בסרטים.
בשנת 1969 כיכב דגם ה- "אסטון מרטין DBS" בסרט בשירות הוד מלכותה בסדרת סרטי ג'יימס בונד.
בסרט יהלומים לנצח, בסדרת סרטי ג'יימס בונד, מופיע "אסטון מרטין DBS" לפרק זמן קצר.
בסדרת הטלוויזיה "המשכנעים" (The Persuaders), (1971-1972), בכיכובו של רוג'ר מור מככבת "אסטון מרטין DBS V8".
מריה יוזפה, נסיכת סקסוניה (1867–1944)
מריה יוזפה, נסיכת סקסוניה (בגרמנית: (Maria Josepha Prinzessin von Sachsen 31 במאי 1867 - 28 במאי 1944), הייתה בתו של גאורג, מלך סקסוניה, ואמו של קרל הראשון, קיסר אוסטריה.
ביוגרפיה.
מריה יוזפה נולדה ב-31 במאי 1867 בדרזדן לגאורג, נסיך סקסוניה ולמריה אנה, נסיכת פורטוגל, בתם של פרננדו השני, מלך פורטוגל ומריה השנייה, מלכת פורטוגל.
ב-2 באוקטובר 1866 התחתנה מריה יוזפה עם אוטו פרנץ, ארכידוכס אוסטריה, אחיינו של פרנץ יוזף, קיסר אוסטריה. על אף בגידותיו הרבות של בעלה, אדיקותה הדתית של מריה יוזפה, היא הגורם שסייע לה בנישואיה, ועזר לה להרחיק את שני ילדיה מהשפעתו הרעה של אביהם. בסופו של דבר פיתחה מריה יוזפה רומן עם השחקן אוטו טרסטלר, שאותו הכיר לה הקיסר פרנץ יוזף שריחם עליה בגלל יחסיה עם בעלה. בשנת 1906 מת בעלה אוטו פרנץ, ארכידוכס אוסטריה, ולאחר מותו ניתקה את קשריה עם טרסטלר, משום שחשה שזו לא התנהגות הולמת לאלמנה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה טיפלה מריה יוזפה בפצועים בארמון אוגרטן בווינה, שהוסב לבית חולים. בשנת 1916 מת פרנץ יוזף, קיסר אוסטריה, ובנה קרל הראשון, קיסר אוסטריה עלה לשלטון במקומו. בנובמבר 1918 התפטר בנה קרל מתפקידו, ובשנת 1919 יצאה מריה יוזפה עם שאר המשפחה לגלות. בתחילה התגוררה מריה יוזפה בשווייץ, ובשנת 1921 עברה לגרמניה, שם התגוררה באחוזת המשפחה בארלנגן, עד למותה ב-28 במאי 1944.
משפחתה.
ב-2 באוקטובר 1866 התחתנה מריה יוזפה עם אוטו פרנץ, ארכידוכס אוסטריה, אחיינו של פרנץ יוזף, קיסר אוסטריה. ממנו היו לה שני ילדים:
אמליה אוגוסטה, נסיכת בוואריה
אמליה אוגוסטה, נסיכת בוואריה (בגרמנית: Amalie Auguste Prinzessin von Bayern; 13 בנובמבר 1801 - 8 בנובמבר 1877), הייתה נסיכה בווארית ואשתו של יוהאן, מלך סקסוניה.
ביוגרפיה.
אמליה אוגוסטה נולדה ב-13 בנובמבר 1801 במינכן, למקסימיליאן הראשון, מלך בוואריה ואשתו קרולינה מבאדן, בתם של קרל לודוויג, נסיך הכתר של באדן ואמליה, נסיכת הסן-דרמשטדט. היא הייתה תאומה זהה של המלכה אליזבת מפרוסיה (אשתו של פרידריך וילהלם הרביעי, מלך פרוסיה) ואחותה של סופי, נסיכת בוואריה, אמם של הקיסרים פרנץ יוזף הראשון מאוסטריה ומקסימיליאן הראשון ממקסיקו.
ב-21 בנובמבר 1822 התחתנה אמליה אוגוסטה עם יוהאן, נסיך סקסוניה, ממנו היו לה 9 ילדים. בשנת 1851 מונתה אמליה אוגוסטה ליו"ר "אגודת נשי דרזדן", ארגון שהוקם על ידי אחותה מריה אנה, מלכת סקסוניה, אשתו של פרידריך אוגוסט השני, מלך סקסוניה. בשנת 1854 מת גיסה פרידריך אוגוסט השני, מלך סקסוניה, ובעלה עלה לשלטון במקומו כיוהאן, מלך סקסוניה. בשנת 1873 מת בעלה יוהאן, ובנה אלברט, מלך סקסוניה עלה לשלטון במקומו, וב-8 בנובמבר 1877 מתה אמליה אוגוסטה בביתה בדרזדן.
משפחתה.
ב-21 בנובמבר 1822 התחתנה אמליה אוגוסטה עם יוהאן, מלך סקסוניה, ממנו היו לה 9 ילדים:
היסטוריה נוגדת-עובדות