מקור המצווה.
מקור מצוות השחיטה הוא בפסוק :. כשרותו של בשר בהמה, חיה או עוף מותנית בין היתר בשחיטה כהלכתה – יש לוודא שבעל החיים נשחט ונבדק כהלכה מטרפות על ידי שוחט ובודק.
הלכות השחיטה.
בגמרא נזכרים חמישה דברים הפוסלים בשחיטה. חמש הלכות אלו אינן כתובות בתורה ומקורן בתורה שבעל פה.
סכין השחיטה.
סכין השחיטה, הנקראת חלף, חייבת להיות חלקה מכל פגימה שהיא כדי למנוע עיקור. לסכין השחיטה אין חזקה הלכתית אם הוא תקין או פגום, ועל כן יש לבדוק אותו לפני מעשה. אף על פי שבבדיקה הראשונה יצא הסכין מחזקת איסור, צריך בדיקה שנייה לכתחילה אחר השחיטה, שמא נפגם הסכין בעור הצוואר.
השוחט משחיז ומחליק את הסכין באמצעות סדרת אבנים בדרגות חספוס שונות עד לקבלת סכין כשרה לשחיטה. לפני השחיטה בודק השוחט את הסכין היטב, במתינות ובריכוז רב, באמצעות העברת ציפורן האצבע על להב הסכין, הלוך וחזור על כל אחד משלשת צידי הלהב, ובסך הכל שש בדיקות. ולאחר בדיקת הסכין על ידי הציפורן, יש מחמירים לבדוק את הסכין על העור בזהירות. יש נוהגים לבדוק את הסכין על האצבע, ויש נוהגים לבדוק את הסכין על כף היד בחלק שקרוב לאגודל. "אמר רב פפא: צריכא בדיקת אבישרא ואטופרא ואתלתא רוחתא (מסכת חולין, דף י"ז, עמוד ב). אבישרא זה הבשר (העור), ואטופרא זה טפרים (ציפורניים). מכאן אנחנו לומדים שצריך לעשות בדיקה לסכין על הציפורניים ועל הבשר. לאחר השחיטה בודק השוחט שוב את הסכין, ואם נמצאה בה פגימה, השחיטה פסולה.
ברכת השחיטה.
לפני פעולת השחיטה השוחט מברך: .
מן המובחר, שבפעולת השחיטה ייחתכו גם הקנה וגם הוושט של הנשחט, אך השחיטה כשרה אם נחתך רובו של אחד מהם בעוף, והרוב של שניהם בבהמה ובחיה. הקנה והוושט מכונים בהלכה "סימנים". לאחר השחיטה על השוחט לבדוק אם הקנה והוושט נחתכו כשיעור הנדרש, פעולה זו נקראת "בדיקת סימנים".
בדיקות לאחר השחיטה.
לאחר השחיטה, יש לבדוק שבעל החיים אינו טרפה. רוב הבהמות והעופות אינן טרפות, ואין צורך לבדוק את 18 סוגי הטרפות המצויות בבהמה, אפילו לכתחילה. אם נמצא יסוד סביר לפגם (ריעותא), יש לבדוק את האיבר הספציפי. החריג לכלל זה הוא הריאות של הבהמה (חוץ מגדי ותיש, וראו בהמשך); מנהג כל ישראל לבדוק המצאות סירכות בריאה, משום שהן שכיחות.
בדיקת הריאות.
הסירכא היא גידול שפיר בדופן החיצונית של הריאה, המעיד על נקב בריאה.
בריאה יש שתי בדיקות:
"סירכות" אפשריות בריאה:
לעיתים קרובות, אף על פי שאין נקב גלוי בריאות, ישנה הצטברות ריר או גוש רקמה על גבי הריאות, והוא נקרא "סירכא". נגזרת של המילה "שרוך נעל".
החשש בסירכא כזו, לפי דעת רש"י, משום שהיא עשויה להסתיר נקב ברקמת הריאה עצמה, ולפי דעת בעלי התוספות, משום שהסירכא עשויה להיפרד מהרקמה ולגרום לנקב. התלמוד הבבלי והשולחן ערוך מבארים סוגים שונים של סירכות, לפי מיקומן בריאות ולפי הידבקותן לאיברים אחרים הסמוכים לריאות. קיימת מחלוקת בין הפוסקים האם מותר למשמש ולמעך את הסירכא, ואם התנתקה הרי מתברר שלא הייתה סירכא של ממש אלא ריר בעלמא, או שמא אסור למעך אלא יש להסיר את הסירכא ולבדוק. שיטת הבית יוסף להחמיר ("וכל הנוהג כן כאילו מאכיל טריפות לישראל"), בעוד הרמ"א מביא את מנהג האשכנזים להקל, אך הוסיף ואמר שצריך להקפיד מאוד לעשות את המשמוש כראוי ולא בחוזק רב.
בדיקת הכרס.
בשנים האחרונות התברר שבמדינות דרום אמריקה בפרט, וגם במקומות אחרים נוהגים הבוקרים במקרים מסוימים של התנפחות כרס הבהמה, לדקור את הכרס (על ידי הכנסת סכין או פגיון ליד הצלע ה-13 של הבהמה) כדי להוציא ממנו אוויר, לפי רוב הפוסקים דבר זה מטריף את הבהמה, לכן יש צורך בבדיקת הכרס של כל בהמה ובהמה לשלל דבר זה, מאחר שישנה סבירות גבוהה שהבהמה נדקרה.
בדיון שנערך ברבנות הראשית לישראל בשנת 2008 ניתנה הוראה ל'בודקי פנים' לעקוב אחרי טרפה זו, ובבד"צים שונים יש משגיחים מיוחדים שמשגיחים על כך.
בשר חלק (גלאט).
לכל השיטות לאחר הבדיקות, אם מסתבר שלא היה נקב מתחת לסרכא, הרי שהבשר כשר. עם זאת היות שלעיתים התעוררו שאלות, והיה צורך בבדיקת הריאות, ההחלטה על כשרות הבשר לא התקבלה באופן "חלק" [ביידיש - גלאט] ולכן לא יוגדר הבשר כגלאט. בשר גלאט הוא רק כזה שבעת השחיטה לא נמצאו סירכות בריאה, ולא התעוררה על כשרותו כל שאלה.
אנשים הרוצים להדר בכשרות קונים בשר גלאט. רוב מערכות הכשרות מספקות לצד בשר כשר, גם בשר בכשרות מהודרת - "גלאט". ישנם גם בד"צים פרטיים המספקים רק בשר "גלאט". תגית "חלק-בית יוסף" מצביעה על כך שהריאה נבדקה על פי חומרות הבית יוסף. (שגם קרומים ממחצית האונה ופנימה, וכן רירים סתם, הם בגדר סירכות).
שימושים נוספים במונח גלאט.
כיום אנשים רבים משתמשים בהשאלה במונח גלאט, לתאר מוצר המיוצר בכשרות תוך הקפדה גבוהה במיוחד (כשר למהדרין), ועל כן ניתן לראות תגיות גלאט גם על עופות, שלא שייכות בהם סירכות. בעופות אלו בוודאי נבדק צומת הגידין, ועל כן הם כשרים למהדרין, אך לא שייך להגדירם "חלק". כמו כן ישנם שלטי גלאט מעל מסעדות חלביות שכשרותן מהודרת, אך אין בהן בשר כלל, וכן גידולי ירק ללא חרקים הנושאים את השם גלאט.
גם מוצרים שאינם קשורים למזון כלל, זוכים לשם גלאט כגון: ספקי אינטרנט גלאט, אתרי קניות ולוחות דרושים - גלאט. המונח גלאט הפך לנחלת הכלל, כך שניסיון לרשום אותו כסימן מסחרי נכשל, והרשם הסכים לרושמו כ"סימן מתאר" בלבד.
מצוות כיסוי הדם.
לאחר שחיטת חיה או עוף (אך לא לאחר שחיטת בהמה) ישנה מצווה על השוחט לכסות את דם השחיטה בחול, כמפורש בספר :
חובת כיסוי הדם חלה רק על דם השחיטה של עופות וחיות, בעוד שדם שחיטת בהמות אינו מחייב כיסוי.
כיום במשחטות, דם העופות זורם לתוך כלי גדול ומניחים בתחתיתו עפר או נסורת כדי שהדם יזרום עליו, ובדרך כלל לאחר סיום משמרת שחיטה מכסים השוחטים את הדם שבכלי.
המאבק על השחיטה הכשרה.
מאז אמצע המאה ה-19 החלו להישמע קולות המבקשים לאסור את הליך השחיטה הכשרה וכן את השחיטה המוסלמית, בטענה שאלו שיטות אכזריות להרג בעלי חיים. המתנגדים לשחיטה הכשרה טוענים כי ההכנות לשחיטה, ובמיוחד השכבת בעל החיים לפני השחיטה, הן אכזריות, וכי בעל החיים נשאר בהכרה לאחר השחיטה לכמה דקות, וממילא סובל סבל רב. מנגד נטען שטענות אלו שגויות עובדתית, מונעות מאנטישמיות, ושאיסורים על השחיטה הכשרה פוגעים בחופש הדת.
הטרוטרופ
חוקי דה מורגן
ועדת בית הנבחרים לפעילות אנטי אמריקאית
ישראל פלד
ישראל פלד (פלדמן) (2 באוקטובר 1921 - 14 ביולי 2016) היה ראש העירייה השני של רמת גן, בשנים 1969–1983.
ביוגרפיה.
ישראל פלד, נין לגרשון ושרה (הלוי-סופר) גולדמן, נכד לחיים - דב ורבקה (לבית גולדמן) פלדמן, ממייסדי ראש פינה, ובנם של ראובן וחנה פלדמן, מוותיקי תל אביב, נולד בכ"ט באלול תרפ"א. גדל וחונך בתל אביב.
בצעירותו היה פעיל בתנועות הנוער "המכבי הצעיר" ו"הצופים הקשישים". שירת ב"הגנה" בגדנ"ע, בקשר וביחידת סיור. ב-1938 סיים לימודיו בגימנסיה הרצליה, ולמד אחר-כך בבית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה בתל אביב. בשנים 1944/45 השלים דוקטורט במשפטים באוניברסיטת ליון הצרפתית, שפעלה בזמן מלחמת העולם השנייה בביירות. היה פעיל במפלגת הציונים הכלליים ויסד את השכבה הצעירה של מפלגה זו.
שירת בחיל המודיעין במלחמת העצמאות והיה בגרעין הראשון של קציני עיבוד מידע ביחידת ההאזנה המרכזית (המוכרת לימים כיחידה 8200). לאחר שיחרורו עבר לרמת גן ועבד במקצועו – עריכת דין. ב-1959 הציע לו ראש עיריית רמת גן, אברהם קריניצי, להצטרף לרשימת "הציונים הכלליים" בבחירות למועצת העיר, וכך החלה הקריירה המוניציפלית שלו. עד 1969 כיהן פלד בתפקידים שונים במועצת העיר רמת גן ואף נבחר לסגן ראש העיר.
בנובמבר 1969 נספה קריניצי בתאונת דרכים, ואתו חתנו ונהגו. הדבר היה זמן קצר לאחר הבחירות למועצת העירייה. חבריו למפלגה לחצו על פלד שיציג מועמדותו לתפקיד ראש העירייה ואף הוא, לאחר שבמשך עשור נדבק בחיידק המוניציפלי, נמשך לכך. אולם מצד שני היה עליו לוותר על משרדו ועבודתו כעורך דין. לאחר לבטים הכריעה הכף לטובת התפקיד הציבורי, וב-1 בדצמבר 1969 נבחר על ידי מועצת העיר לתפקיד ראש העירייה. בתפקידו זה כיהן בשלוש קדנציות, במשך 14 שנים, והטביע את חותמו על התפתחותה וצביונה של רמת גן.
בין הפרויקטים שהוקמו וקודמו בזמנו: פארק הספארי, קניון איילון ומתחם בורסת היהלומים.
בבחירות למועצת העיר בשלהי 1983 כשל פלד ולא נבחר, ואף כי חבריו לחצו עליו להמשיך בפעילות המוניציפלית ברמת גן, התלבט בין פעילות כזו באופוזיציה ואפשרות לכבוש את ראשות העיר בחזרה, לבין מעבר לפעילות בשטח אחר שהיה קרוב ללבו - הקמת יישוב ומרכז חינוכי לתנועת המכבי העולמי שבראשה עמד, באזור מודיעין - ארץ המכבים.
בשנים 1973 עד 1986 כיהן ד"ר פלד כיו"ר תנועת המכבי העולמי, כיו"ר הוועד המארגן של שלוש מכביות וכיו"ר כפר המכביה. באותה תקופה שימש גם כחבר הנהלת ההסתדרות הציונית והסוכנות היהודית.
בשנת 1983 היה מיוזמי היישוב מכבים והמוסד החינוכי של תנועת המכבי העולמי. פלד אף נמנה עם המתיישבים הראשונים במכבים, בו הוא התגורר מאז הקמתו. מכבים, שהיה ראשון בחבל ארץ זה, משך אחריו את היישובים רעות ומודיעין (כל השלושה אוחדו בשנת 2003 לעיר אחת), ויישובים נוספים.
בשנת 1997 הוענק לו אות יקיר העיר רמת גן.
פלד נפטר בביתו שבמכבים ונטמן בבית העלמין במודיעין. היה נשוי לחיה מרים לבית ריבלין, בת ירושלים ודור שביעי בארץ ישראל. לזוג חמישה ילדים.
על שמו צומת ברמת גן (במפגש הרחובות בן-גוריון ואבא הלל סילבר), הספארי ברמת גן וכן רחוב במכבים-רעות.
איילון לבן-נקודות