מייסון מופיע שוב כדי למשוך את גודספיד חסר ההכרה אל החוף. כשהוא מתאושש, גודספיד מגלה למייסון שעליו לברוח לפני שה-FBI מגיעים, מכיוון שוומאק קרע את אישור שחרורו מהכלא. גודספיד אומר למייסון שיש לו חליפה ו-200 דולר בחדרו בבית מלון. מייסון מודה לגודספיד, ונותן לו פתק שמכיל את המיקום של המחבוא של המיקרופילם הגנוב. לאחר מכן, כאשר וומאק שואל את גודספיד היכן מייסון, גודספיד אומר לוומאק שמייסון "התאדה". פקסטון שומע זאת אף הוא ומתגובתו ניכר שהוא יודע את האמת אבל הוא לא אומר דבר לוומאק. הסרט מסתיים כשגודספיד ואשתו הטרייה בהריון קרלה (ונסה מרסיל) בפורט וולטון, קנזס, משחזרים את המיקרופילם המכיל חמישים שנה של סודות מדינה, כולל מי באמת הרג את ג'ון קנדי.
שחקנים.
השחקנים קסנדר ברקלי, דייוויד מרשל גראנט, סטיוארט וילסון ופיליפ בייקר הול הופיעו ללא קרדיט בסרט.
בשלב מסוים בהפקה היה נראה שארנולד שוורצנגר יגלם את דמותו ד"ר סטנלי גודספיד. שוורצנגר ויתר לבסוף על התפקיד מכיוון שלא אהב את התסריט.
הכנסות.
הסרט הופק בתקציב של 75,000,000$. הסרט היה שובר קופות בזמנו וגרף סך של 134,069,511$ בארצות הברית ו-200,993,110$ ברחבי העולם, ובסך הכל סכום עולמי כולל של 335,062,621$. בשנת 1996, זה היה הסרט השביעי בגובה הכנסות הסרט בארצות הברית, והסרט הרביעי בגובהו בארצות הברית מבחינת הכנסותיו העולמיות.
הפקה.
קוונטין טרנטינו היה התסריטאי של הסרט, יחד עם יונתן הנסליי ואהרון סורקין (שלושתם ללא קרדיט בסרט). הנסליי נפגע עמוקות מכך שלא ניתן לו קרדיט על פועלו. צמד התסריטאים מלוס אנג'לס (במקור מבריטניה), דיק קלמנט ואיאן לה פרנה, הובאו לבקשתו של קונרי כדי לכתוב את השורות שלו, אבל בסופו של דבר שינו הרבה מהדיאלוגים של הסרט. מרדף המכוניות לא היה בתסריט המקורי, זה היה רעיון של מייקל ביי. הרעיון שהדמות שניקולס קייג' מגלם לא תקלל, אלא תדבר בלשון נקייה שהמקסימום שלה הוא "מצוץ מן האצבע" נהגה על ידי קייג' בעצמו. ביי עבד בשיתוף פעולה הדוק עם אד האריס כדי לפתח את אופיו שיהיה ממשי ככל האפשר, ולאחר מכן כדי להוסיף מעט אהדה להאמל.
רוב הקטעים בסרט צולמו בבית הכלא לשעבר באלקטרז בשעות הלילה. שון קונרי החליט להישאר בזמן הצילומים באלקטרז והתגורר בקראוון שהובא לשם עבורו.
היו מתחים במהלך הצילומים בין הבמאי מייקל ביי לבין מנהלי חברת וולט דיסני שפיקחו על הצילומים. בפרשנות מיוחדת עבור אוסף ה-DVD, ביי נזכר בתקופה שבה הוא התכונן לעזוב את הסרט והלך לפגישה עם המנהלים כאשר פנה אליו שון קונרי לבוש בגולף. קונרי, שגם הפיק את הסרט, שאל את ביי לאן הוא הולך, וכאשר ביי הסביר לו שיש לו פגישה עם המנהלים, שאל קונרי אם הוא יכול להתלוות אליו. ביי ציית וכשהגיעו בחדר הישיבות, הלסתות של ה"מנהלים ירדו כשהם ראו את קונרי מופיע מאחוריו". לפי ביי, קונרי הגן על ביי והתעקש שהוא עושה עבודה טובה וצריך להישאר לבד על הסרט.
הסצנה שבה וומאק, מנהל ה-FBI, נזרק מהמרפסת צולמה במלון פיירמונט בסן פרנסיסקו. הצילומים הובילו לטלפונים רבים למלון על ידי אנשים שראו אדם תלוי על המרפסת.
צנזורה.
ב-DVD המקורי שהופץ בבריטניה, הסצנה שבה קונרי זורק סכין לתוך גרונו של השומר ואומר לקייג' "אתה לא צריך להסס" נחתכה, אם כי התמונה עצמה הוצגה בטלוויזיה הבריטית. כתוצאה מכך, כאשר קונרי אומר לקייג' בסצנה מאוחרת יותר "אני שמח שלא היססת זמן רב מדי", הסצנה איבדה את השפעתה על צופים שלא ראו את הסצנה הראשונה. חיתוכים אחרים כללו הקטנת ההשפעות של היריות המרובות לתוך רגליו של גמבל בחדר המתים לפגיעה אחת; חיתוך תמונה שמציגה תקריב של גמבל צורח כאשר המזגן מועך אותו; הקול כשמייסון משסף את צווארו של מרינה ושני פצעי ירי עקובים מדם (של האמל ובקסטר), שניהם לקראת סוף הסרט.
כאשר הסרט הוצג בבכורה בטלוויזיה הגרמנית (RTL), הוא הוצג בשתי גרסאות: מהגרסה הראשונה (החל מהשעה 20:15) נחתכו רוב הקטעים האלימים והדם. צנזורה זו הרחיקה לכת עד כדי שלא ניתן היה לדעת כמה מהחיילים שרדו. הגרסה השנייה התחילה ב-01:00, והשאירה את כל הסצינות שלמות. אותו עיקרון חזר על עצמו גם בהקרנה השנייה של הסרט.
מהסרט צונזרו כמה קללות במהדורות האסיאתיות שלו; המונחים "לזיין" או "לעזאזל" מושמטים בדרך כלל או מוחלפים. למשל, בכל פעם ש"סרטי כוכב" (ערוץ סרטים פופולרי באסיה) מציג את הסרט, המשפט של קונרי, שבו הוא אומר לקייג' "המנצחים הולכים הביתה ומזיינים את מלכת הנשף" מוחלף ב"המנצחים הולכים הביתה לדייט עם מלכת הנשף".
פרסים והכרה.
הפריצה לאלקטרז זכה במספר פרסים קטנים, כולל "הצמד הקולנועי הטוב ביותר" עבור קונרי וקייג' בטקס פרסי MTV Movie כמו גם במועמדות לפרס האוסקר עבור המוזיקה הטובה ביותר (קווין אוקונל, גרג פ' ראסל וקית' א ווסטר). בשלב זה הוא בעל דירוג "טרי" (67%) באתר Rotten Tomatoes על פי 48 ביקורות, מה שהופך אותו לסרט עם דירוג הטריות הגבוה ביותר של מייקל ביי והסרט הראשון והיחיד שלו שמוגדר כ"טרי".
הסרט נבחר למהדורת DVD מוגבלת על ידי "אוסף קריטריון", שמפרסם בעיקר סרטי arthouse, וסווג ברשימת "סרטים קלאסיים ועכשוויים חשובים" ו"הקולנוע במיטבו". במאמר התומך בבחירתו של הפריצה לאלקטרז נתן רוג'ר איברט, שהיה ביקורתי מאוד כלפי רוב הסרטים המאוחרים יותר של ביי, 3.5 כוכבים מתוך ארבעה כוכבים לסרט, וכינה אותו "הסרט נמצא בראשו של הז'אנר בגלל התסריט, הדיאלוגים השנונים והמיומנות בצילום והאפקטים המיוחדים".
סיכון מחושב
סיכון מחושב (באנגלית: Dangerous Minds) הוא סרט דרמה משנת 1995 בבימויו של ג'ון סמית' ובכיכובה של מישל פייפר.
תקציר העלילה.
לואן ג'ונסון (מישל פייפר) היא חיילת מארינס לשעבר אשר עשתה הסבה להוראה, ומעוניינת לעבוד כמורה מחליפה. להפתעתה היא מתקבלת לעבודה כמורה במשרה מלאה בתוכנית "אקדמיה" לתלמידים מרקע חברתי וכלכלי קשה. היא מגיעה חדורת מוטיבציה לתפקיד, על אף הקושי שכיתה מסוג זה טומנת בחובה. עם הגעתה לכיתה היא אינה מצליחה להשתלט על התלמידים שעושים הכל על מנת לשבור את רוחה, כשם שעשו עם קודמותיה לתפקיד. במקום להישבר, היא קוראת ספרים בניסיון למצוא בהן דרכים להתגבר על הבעיה. היא משתמשת בשיטות בלתי מקובלות בהוראה על מנת למשוך את תשומת לבם של התלמידים: חלוקת ממתקים למשיבים תשובות נכונות, קיום תחרות דילן-דילן, שיעור קרטה, הבטחה לביקור בלונה פארק במקרה של הצלחה בלימודים, ביקורים אישיים בבתי התלמידים וכדומה, וכך היא זוכה באמונם. חרף גינוי מנהל בית הספר את שיטות הוראתה, לואן מתעלמת מהנהלים הרשמיים וממשיכה בדרכה. היא מלמדת אותם ספרות ושירה, ומלמדת אותם לאהוב זאת ואף ללכת לספריה ולקרוא באופן עצמאי. היא מעודדת אותם להאמין בעצמם בעקביות, והיא מדגישה בפניהם שציון "A" כבר ניתן להם ועליהם רק לשמור עליו.
לצד הצלחתה נתקלת לואן גם בקשיים. אמם של שני אחים בכיתתה אוסרת עליהם לבוא לבית הספר מכיוון שהחלו להשקיע בלימודיהם במקום לעזור בתשלום חשבונות הבית; תלמידה נוספת נכנסת להריון ומכוונת על ידי ההנהלה לעזוב לבית ספר לאמהות, על אף שהיא מבריקה לטענתה של לואן; והיא נאלצת להתמודד עם אמיליו, אחד התלמידים המשפיעים ביותר בכיתה, שהתחיל לצאת עם תלמידה מהכיתה שלא מזמן נפרדה מאסיר שהשתחרר זה עתה מהכלא ובא לנקום בו על כך שלקח לו אותה. כשנודע ללואן שאסון בפתח, היא לוקחת את אמיליו אליה הביתה ומשכנעת אותו לפנות למנהל ובכך "להציל אותו מהחיים של עצמו" וממה שתכנן- להרוג אותו לפני שהוא יעשה זאת לפניו. אמיליו משתכנע, נכנס לחדר המנהל, שמסלק אותו מכיוון שלא דפק קודם בדלת. אמיליו נרצח ולואן נשברת. היא מחליטה לעזוב, כי לא מצליחה להתגבר על רצף האירועים. התלמידים מתחננים בפניה שתישאר ומדגישים בפניה שהיא האור שלהם ושהם צריכים אותה ולבסוף היא משתכנעת ונשארת.
פסקול.
שיר הנושא מהסרט "Gangsta's Paradise" ("גן עדן של גנגסטרים") של Coolio נחשב לאחד משירי הראפ המוצלחים וזכה בפרס גראמי בקטגוריית שירי ראפ.
הקדוש מכולם
הקדוש מכולם (באנגלית: Holy Man) הוא סרט בבימויו של סטפן הרק ובכיכובם של אדי מרפי, ג'ף גולדבלום וקלי פרסטון. הסרט הוא סאטירה על תרבות הצריכה, והוא יצא לאקרנים בשנת 1998. הסרט נחשב לכישלון הן מבחינת הכנסות, והן מבחינת ביקורות.
תקציר העלילה.