כרפס הוא ירק הנכלל בקערת ליל הסדר, ומוטבל ונאכל בליל הסדר - הלילה הראשון של פסח. הטבילה נעשית במי-מלח, בחומץ או אף בחרוסת. השם "כרפס" הגיע מאחד מסוגי הירק המקובלים לצורך כך, שזהו שמו (נקרא גם סלרי). יש המקפידים על ירק זה, עקב האנגרמה "פרך ס'", רמז לשישים ריבוא בני ישראל שעבדו במצרים בפרך.
המקור.
במשנה () נאמר: "הביאו לפניו, מטבל בחזרת". על פי התלמוד, אין צורך דווקא בחזרת (דהיינו החסה, המרור), והנאמר במשנה הוא רק במקרה שאין לו ירק אחר. נחלקו הראשונים מהו הטיבול האמור, ובמה טובלים. את השיטות מסכם הרב מנחם מנדל כשר בספרו "הגדה שלמה" (עמ' 103):
כיום מקובל לקיים את הטיבול במי-מלח או חומץ, אם כי יש הנוהגים לטבול בחרוסת.
סיבת אכילת הכרפס.
אחת מארבע השאלות ב"מה נשתנה" היא למה טובלים את הכרפס:
הסיבה לאכילת הכרפס היא בעיקר כדי להתמיה את הילדים, שישאלו "מה נשתנה". בנוסף יש שכתבו שאנו עונים לילדים שבאכילת הירק בטרם הסעודה יש סממן של חירות, כדרכם של בני מלכים האוכלים מעט ירק בטרם הסעודה כדי לעורר התיאבון.
סוג הירק.
כאמור, המשנה מדברת על "חזרת" (חסה), והגמרא מסייגת שרק במקרה שבו אין לו ירק אחר יוצאים בשאר ירקות. להלכה, אין הקפדה איזה ירק אוכלים (מלבד חסה, כאמור, אלא אם כן אין לו אחר). עם זאת, היו שכתבו שיש לאכול דווקא כרפס - סלרי, על שם האנגרמה "פרך ס", לרמז על שישים ריבוא בני ישראל שיצאו משיעבוד הפרך של המצרים. רבים נוהגים לאכול ירקות אחרים, כגון תפוח אדמה, צנון, עלי פטרוזיליה או בצל.
זמן אכילת הירק ונטילת הידיים.
הירק נאכל לפני הסעודה, מיד לאחר הקידוש. לפני אכילתו יש הנוטלים את הידיים, אך בשונה מנטילת ידיים שלפני אכילת לחם, המנהג הרווח הוא שלא מברכים ברכה על נטילה זו ויש שנוהגים ליטול ידיים בברכה.
מקור דין נטילה זו הוא בתקנת חכמים ליטול ידיים לפני אכילת דבר שהטבילוהו במשקה בזמן שדיני טומאה וטהרה היו נהוגים, מכיוון שבמשקים יש יותר כח לטמא מאשר במאכלים יבשים. ואף שכיום אין דיני טומאה וטהרה נוהגים, לא התבטלה התקנה. ואף שרבים אינם נוהגים זאת ביום-יום (לאור דעה המקילה בנושא), אך בפסח בכל זאת ישנם שעושים זאת; ויש הנוהגים שרק עורך הסדר נוטל את ידיו.
כמות הירק שיש לאכול.
הרמב"ם כתב שיש לאכול מהירק שיעור כזית (על גודלו יש מחלוקת - מגודל של זית בינוני כבזמן התלמוד, דרך 27 סמ"ק - חצי ביצה, ועד 50 סמ"ק). אחרים, כגון ההגהות מיימוניות, חלקו עליו, וסברו שמספיקה אכילה מועטה יותר, וכן פסקו הטור והשולחן ערוך. השולחן ערוך (סימן תעג סעיף ו') פסק שיש לאכול דווקא פחות מכזית, משום שיש ספק בשאלה אם יש צורך בברכה אחרונה על הכרפס, מכיוון שהוא נאכל לפני הסעודה. בכל אופן, להלכה נפסק שגם אם אוכל כזית, לא יברך לאחריו אבל לכתחילה יצא ידי כולי עלמא (משנה ברורה ס"ק נג).
כרפס הנהרות.
הפטרוזיליה נקראת בשפה הבוטנית "כרפס הנהרות" וכך היא קרויה גם בתרגומי ספרות. למשל בתרגום אברהם שלונסקי לטיל אוילנשפיגל
המונח "כרפס של נהרות" מופיע כבר ב והרמב"ם העתיקו בספרו משנה תורה. אך לא ברור טיבו של הירק.
ברביקיו
מרגלית צנעני
מרגלית (מרגול) צנעני (נולדה ב-19 בדצמבר 1948) היא זמרת, מלחינה ומנחת טלוויזיה ישראלית, אשר משלבת במוזיקה הים תיכונית אלמנטים האופייניים למוזיקה אמריקאית ומוזיקת נשמה. בשיריה היא משלבת סגנונות כרוק, פאנק ובלוז.
ביוגרפיה.
צנעני נולדה בתימן בשנת 1948, בת בכורה מבין שבעה אחים לשלום ולוֹלה, בני יהדות תימן, אשר השפעתם ניכרת בשירתה. בגיל שנה עלתה עם משפחתה לישראל והתיישבה בנתניה.
צנעני החלה את דרכה הבימתית כרקדנית בהפקה הישראלית למחזמר "שיער" בשנת 1970. השתתפה כניצבת בסרט הקולנוע "קזבלן" שיצא לאקרנים בשנת 1973, ובשנה זו גם השתתפה במחזמר "לילי גם", לצדם של יזהר כהן ורומן שרון.
בשנת 1973 נטלה חלק ברביעיית "הכנופיה" לצד יזהר כהן, רזי אמיתי ואסתי כץ. הרביעייה שרה שירי בלוז ונשמה בסגנון מוזיקה אפרו-אמריקאי של אותה תקופה, והופיעה בפני חיילים במלחמת יום הכיפורים. סגנון המוזיקה של הרביעייה היה מיוחד וחדש בנוף המוזיקלי הישראלי של אותה התקופה, והיא לא הצליחה מבחינה מסחרית, על אף הלהיט הגדול שלה "אשליות". כעבור זמן קצר הרביעייה התפרקה, ומעולם לא השלימה הקלטת אלבום.
בין השנים 1970 עד 1980 פעלה צנעני בלהקת חתונות בשם "שוקולדה", שזכתה להצלחה מרובה.
בשנת 1985 השתתפה בביצוע השיר "רוצים שלום", שהיה מעין גרסה ישראלית לשיר "We Are the World" של מייקל ג'קסון, שבו נטלו חלק זמרים רבים.
פרסום.
הפריצה הגדולה של צנעני כזמרת סולנית הגיעה רק בשנת 1986, כשהופיעה בתוכנית הבידור הפופולרית של ליל שבת "סיבה למסיבה", בהגשת רבקה מיכאלי, בערוץ הראשון, שהיה אז ערוץ הטלוויזיה היחיד (ועל כן זכה לאחוזי צפייה גבוהים במיוחד). בתוכנית היא שרה את השיר "נערי שובה אלי", שכתב והלחין לה דני שושן, והעידה על עצמה: "אני זמרת חתונות, אשכרה חַבָּר". שיר זה הפך ללהיט ענק ובהמשך גם לשיר המזוהה במיוחד עם צנעני. באותה השנה הוציאה את אלבומה הראשון, הנושא את שם השיר, "נערי שובה אלי", בעזרתם של יהודה קיסר והמעבד המוזיקלי חיים חדד, ובו הלהיטים "נערי שובה אלי", "עלם חמודות", ו"רוברטו". קיסר וחדד מימנו את המאסטר, ומכרו אותו לניסים בן חיים, ששימש כמפיקה הראשון. צנעני חתמה חוזה עם האמרגן אשר ראובני. האלבום יצא על גבי תקליט וקלטת אודיו, שעטיפתה הייתה שונה מזו של התקליט.
ב-1987 הוציאה את אלבומה השני "שמור אותי", ממנו בלטו השירים "שמור אותי", "מלכה בלי מלך" (בשניהם - מילים ולחן: ציון שרעבי), "כמו שאתה יודע" (מילים ולחן: עוזי חיטמן), וכן החידוש לשירה של עירית סנדנר - "ניגונים". יגאל חרד עיבד את מרבית שירי האלבום, כשננסי ברנדס וחיים חדד עיבדו שני שירים כל אחד. בדצמבר 1987 היא הלחינה ושרה בפסטיבל שירי הילדים את השיר "אסף שלי" (מילים: לאה לופנפלד וינקלר, לחן ועיבוד: מיקי שביב), שנכתב לבנה אסף.
בשנת 1988 יצא אלבומה השלישי "אהבה אבודה", שבו הופיעו שתי מחרוזות שירים: "קול אורלוגין", המורכבת משירים עבריים ומחרוזת בערבית המורכבת מלהיטים ערביים ידועים. שיר הנושא של האלבום שצנעני הלחינה (מילים: מיכל חזון) זכה להצלחה. עוד בלטו באלבום השיר "שלום תברכנו" שביצעה בדואט עם אביהו מדינה, ואשר נכתב והולחן על ידו לכבוד 40 שנות עצמאות למדינת ישראל, "מי שבוכה בלילה" (מילים: עוזי חיטמן, לחן: אנטוניס ראפניס - יווני), "אנטוניו" (גרסה עברית: שלמה כישור), וחידוש ל"בכרמי תימן", שביצעה במקור שושנה דמארי בשנות ה-50. חיים חדד-הדר עיבד את מרבית שירי האלבום, לצד ננסי ברנדס שיעבד 2 שירים. באותה שנה יצא על גבי דיסק האוסף הראשון של צנעני - להיטי זהב.
בשנת 1989 הוציאה את אלבום האולפן הרביעי - "מנטה", שבו שיתפה לראשונה פעולה עם ירוסלב יעקובוביץ', שעיבד והפיק אותו בסגנון ג'אז בלוז, וכן הלחין בו מספר שירים. האלבום כלל להיטים כמו "עוד יהיה לי" (מילים: רחל שפירא, לחן: ירוסלב יעקובוביץ'), "כל כך מוכר" (מילים: רוני ערן, לחן: יאיר קלינגר). באלבום הופיע ביצועה של צנעני לשירה של נעמי שמר - "ילד רע תל אביב" וכן השיר "ירוק חום ותכלת" (מילים ולחן: שלומי מחדון). עוד באותה השנה היא השתתפה בסרט המתיחות "על הפנים" לצד רבקה מיכאלי ונולי עומר, התארחה באלבומה השלישי של סי היימן "עובדים בכביש" וביצעה עימה בדואט את "פתח לי", הלחינה ושרה בפסטיגל את השיר "נסיכות שחורות" (מילים: יואב גינאי, עיבוד: ירון בכר),
שנות ה-90.
בסוף 1990 יצא אלבומה החמישי "חומות חימר", שגם אותו הפיק מוזיקלית ירוסלב יעקובוביץ', כאשר מרבית השירים הולחנו על ידי צנעני עצמה. בלטו באלבום השירים: "צל על פני העשב", "חומות חימר", "שחור הוא הצבע" (בשלושתם - מילים: רחל שפירא) ו"אנ'לא מכפר שמריהו" (מילים: חנה גולדברג), שהופיע באלבום גם בגרסה אנגלית שבוצעה בדואט עם ירוסלב יעקובוביץ' ונקראה "Every Body Must Get". עוד באותה שנה, השתתפה בתפקיד הראשי בעיבוד מחודש להצגה "עליזה מזרחי", וכן בפעם השנייה בפסטיגל עם שיר שהלחינה בעצמה - "גן עדן" (מילים: יואב גינאי, עיבוד: אייל קליין) והופיעה עם גרי אקשטיין בפסטיבל "בלוז ים המלח". השניים הקליטו עבור הפסטיגל שיר שגם הוא נקרא "בלוז ים המלח".
בינואר 1991 הוציאה צנעני את אלבום האולפן השישי שלה - "פגישה", בו הלחינה את מרבית השירים. בין שירי האלבום בלטו שיר הנושא ו"בקצב מחשמל" (בשניהם - מילים: נורית בת-שחר צפריר), "חלומות האתמול" (מילים: אלון אבידר), ו"הבטחה" (מילים: מיכל חזון). באלבום הופיעה רצועה שאורכה כ-11 דקות ו-15 שניות שהיא שיר תימני עממי בשם "חביב זכריה". הקלידן אייל קליין עיבד את כל שירי האלבום. עוד באותה שנה הקליטה צנעני בדואט עם חנן יובל את השיר "ימי הרדיו", אותו הלחין יובל למילים של יואב גינאי שנכתבו בעקבות מלחמת המפרץ שפרצה בשנה זו.
בשנת 1992 הופיעה צנעני במופע משותף עם שלמה גרוניך, במסגרת חגיגות הזמר העברי בערד. יחד הם הקליטו את השיר "במעגל" (מילים: אהוד מנור, לחן: שלמה גרוניך), לכבוד תוכניתו של דן שילון "בשידור חי", ששודרה בערוץ 2 הנסיוני. עוד הקליטו יחדיו את השיר "בואו נתערבב", שאותו הלחינו שניהם. שיר זה היה שיר השירותרום של אותה שנה.