במהלך 1969 המחלה התפשטה לחוף השנהב, ניגריה וקמרון, בעוד במרוקו נקודת השיא של המגפה היה דצמבר 1970 עד ינואר 1971. מדינות אחרות שנדבקו בשנת 1970 היו: טוגו, דהומיי, ליבריה, סיירה לאון (פברואר עד יוני), גמביה (אוקטובר) וסנגל (ספטמבר עד דצמבר). 'אפולו' הופיעה לראשונה בקינשה, זאיר, בשנת 1972. ממרוקו זה התפשט דרך אלג'יריה, תוניסיה ולוב ככל הנראה בשנים 1971 ו-1972, זאת על פי דיווחים של רופא עיניים מקומי. במזרח אפריקה, 'אפולו' הופיעה בעיר חוף בקניה בשנת 1971, התפשטה לפנים הארץ והגיעה לניירובי לקראת סוף 1971 ותחילת שנת 1972. ככל הנראה, המגפה בקניה יובאה בדרך הים.
אסיה.
נראה כי המוקד האסייתי היה ג'אווה, אינדונזיה, וככל הנראה המחלה התפשטה משם לחלקים אחרים של אסיה. חלה שמועה לא מאוששת, ש'אפולו' כבר קיימת במקומות אחרים באזור, בג'קרטה ובאלי, וגם בווייטנאם בשנת 1969 אך אישור אפידמיולוגי לא היה אפשרי. למרות זאת, אין ספק לגבי המגפה שאובחנה על ידי רופאי עיניים בג'קרטה, באלי וסורביה בצפון-מזרח ג'אווה בשנת 1970 (יולי עד דצמבר). התפרצויות אלה היו בהיקפים דומים עם אלה במערב אפריקה. לאחר מכן, 'אפולו' פלשה לסינגפור בספטמבר ובאוקטובר של שנת 1970. בשנת 1971 התפשטה המגפה בהיקף רחב ברחבי אסיה, בתוך כך, אינדונזיה, בורמה, הודו, פקיסטן, סרי לנקה, מלזיה, תאילנד, וייטנאם, קמבודיה, לאוס, הונג קונג, טאיוואן, סין, הפיליפינים, קוריאה ויפן. מהירות התפשטות המגפה הייתה דומה לזה של "שפעת אסייתית[TC6] ". בהודו 'אפולו' הוכרה לראשונה בבומביי במרץ 1971. זה התפשט ברחבי הודו וסרי לנקה באותה השנה. מפני שנראה כי ההתפרצות התרחשה מוקדם יותר במערב המדינה, ספק אם הוא הגיע מאינדונזיה, והאמונה הרווחת היא כי פליטים העבירו איתם את המחלה לבנגל ממלחמת בנגלדש. בהתאם לכך, זה נקרא "מחלת שמחה בנגלה" או "דלקת הלחמית בנגלדש". בכלכותה בלבד מספר המקרים שדווחו הגיע למיליון. במדינות אחרות בדרום אסיה ובמזרח הרחוק, 'אפולו' הופיעה במהלך חודש אוגוסט לדצמבר 1971 למעט בבנגקוק שם החלה ביוני. ביפן המגפה החלה לראשונה באוגוסט 1971 בקיושו בדרום-מערב ומשם התפשטה צפונה. השיא הגיע בחודשים אוקטובר-דצמבר בטוקיו ומדצמבר עד ינואר של השנה הבאה בסאפורו.
המזרח התיכון.
אף על פי שהמזרח התיכון ממוקם גאוגרפית בין אפריקה ואסיה, המגפה לא תפסה ממדים רחבים כמו ביבשות האחרות. הדיווח הראשון על המחלה הגיע מבריירין בשנת 1971 אבל המגפות בתימן וג'דה, ערב הסעודית, דווחו בפברואר 1972 ובראשית 1973, בהתאמה. מלבד אלה, לא היו דיווחים על התפרצות המחלה במדינות אחרות באזור.
אמריקה.
נראה כי לא הייתה התפשטות בצפון ודרום אמריקה, אם כי היה דיווח בנומיאה, קלדוניה, בשנים 1972 עד 1974.
אירופה.
באירופה, התפרצויות קטנות של המחלה דווחו בלונדון, רוטרדם, מוסקבה בשנת 1971. במיוחד מאז 1972 המחלה נפוצה בצרפת ובנלוקס, והתפרצות די מבודדת התרחשה במורסקה-סובוטה, יוגוסלביה, 1973.
מקורות אפשריים להתפשטות המגפה.
בהשוואת חוץ, אין מקבילה להופעה של וירוס בסדר גודל כזה. סביר מאוד שבהתחלה היו שני מוקדים למגפה, בגאנה ובג'אווה שהתרחשו במקביל במרחק של כ-13,000 ק"מ זה מזה, וכך במהרה התפשטה למדינות נוספות באפריקה ובאסיה. חוקרים הודים שחקרו את התפשטות המגפה העלו מספר סברות להתגלות נגיף ייחודי זה בשתי מקומות מרוחקים בערך באותו זמן באופן עצמאי. סברה אחת שהועלתה על הדעת היא מצוות החג' באסלאם. יכול להיות שמצוות העלייה לרגל המוסלמית מילאה חלק בתחילת הפצת המחלה וכך הביאה להפצה בשני המוקדים. סברה שנייה שעלתה מעלה את האופציה כי מדובר בנגיף שהגיע מבעלי חיים אשר לוקח חלק מהתהליך האבולוציוני של הברירה הטבעית לדילול אוכלוסיית בני האדם.
תכונות אפידמיולוגיות.
לפי סקר שנעשה בניגריה על ידי החוקר סלמי, שיעור התחלואה במחלת האפולו בקרב גילאי 5–6 היה 9%, בקרב גילאי 11–12 הוא עלה ל-15.3%, והגיע ל-34.6% בקרב ילדים מעל גיל 13. במחקרו סלמי הבחין כי שיעור התחלואה הנשית גבוה יותר, אך חשד כי ייתכן והדבר נובע מחוסר דיווח של בנים. ממחקרו ניתן להבחין כי אחוז החולים בקרב ילדים מתחת לגיל 10 היה קטן יחסית לשכבות גיל מבוגרות יותר [1].
להלן טבלה שמציגה התפלגות גילאים של חולים עם אפולו תחת טיפולים במרפאות עיניים בהתפרצות הראשונה של ארבע מדינות שונות (כל המספרים, למעט מספר מקרים, מוצגים באחוזים):
ניתן לראות כי ילדים מתחת לגיל 10 היוו אחוז קטן יותר מהמקרים מאשר קבוצות גיל מבוגרות. השיעורים הגבוהים ביותר היו בקבוצה בת 10- עד 20 בבנגקוק ובסינגפור ובקבוצה בת 20 עד 30 בהודו, ניירובי ויפן. שיעור גבוה יחסית של חולים מבוגרים נצפה ביפן. הבדלים אלה עשויים לשקף התפשטות קהילתית באזורים טרופיים והתפשטות הטרוגנית מרוכזת עיניים ביפן. נתוני הגילאים בסך הכל תואמים את שיעורי ההתקפה הספציפיים לגיל המדווחים מניגריה.
אולם, שכיחות הנוגדנים לאחר המגפה הייתה הגבוהה ביותר בקרב ילדים מתחת לגיל 9 בפונטיאנק, מערב בורניאו, כמו גם באקרה, גאנה. תצפיות אלה מראות כי תינוקות וילדים עשויים לחוות זיהום גבוה יותר אך שיעורי התקף קליני נמוכים יותר.
סקר שנעשה בפריטאון שבסיירה לאון איתר 582 חולים ב -154 משקי בית (3.8 מקרים למשפחה) בקרב 1,547 תושבים. שיעורי ההתקפה המשפחתית נמצאו פרופורציונליים למספר הנפשות בחדר: 20.3 אחוז במשקי בית עם 1.9 נפשות לחדר אך 48 אחוז בקרב אלה עם יותר מ־3.5 נפשות לחדר. נתונים אלה מראים כי צפיפות יתר מגבירה את התפשטות האפולו.
הקשר בין המחלה ל"אפולו 11".
ביוני 1969 במקביל לדיווח בגאנה על דלקת עיניים וכי היא מתפשטת במהירות כמגפה ברחבי המדינה, חל אירוע נוסף גדול ומשמעותי בעולם - נחיתת האדם הראשון על הירח בחללית שכונתה "אפולו 11". סמיכות אירועים אלו יצרה דעה רווחת בקרב אזרחי המדינה אשר קיים קשר ישיר בין המחלה לבין נחיתת החללית על הירח. מלבד שהחליטו להעניק למחלה שם זהה, דבקו רבים בטענה כי המגפה הובאה מהחלל אל כדור הארץ. אנתרופולוגים טוענים כי קהילות קטנות ובעלות מבנה חברתי מגובש באפריקה נוטות להאמין בקסמים משום שהן חשות מאוימות . נושא האמונות התפלות והכישופים נפוץ מאוד במדינות שונות ביבשת אפריקה, הם מאמינים כי קיים קשר בין התפרצותה של מחלה מסוימת לאירועים שונים שקורים הגורמים לכישוף שהתוצאה שלו היא מחלה מסוימת ואף מוות. למשל, בדרום אפריקה מאמינים כי כל מוות שלא נובע מזקנה או אלימות נגרם מכישוף כלשהו . כך גם מחלת האפולו, נתפסת כאחת שנגרמה מכישוף כאשר הובאה מהחלל על ידי האסטרונאוטים שנחתו על הירח וחזרו בשלום לכדור הארץ.
דרך בלקפריירס
דרך בלקפריירס (באנגלית: Blackfriars Road) הוא כביש בסאות'ווארק , לונדון. הוא נמצא בין רחוב סיינט ג'ורג'ס סירקוס בקצה הדרומי וגשר בלקפריירס מעל נהר התמזה בקצה הצפוני. באמצע הדרך בצד המערבי נמצאת תחנת הרכבת התחתית סאות'ווארק , בפינה עם כביש הקאט . ממול לתחנת הרכבת, נמצא פלסטרה, בניין משרדים גדול וחדש שמאכלס את חטיבת התובלה השטחית של לונדון .
הכביש מהווה חלק מכביש A201 . הכביש צמוד לרחוב סטמפורד ורחוב סאות'ווארק בקצה הצפוני. הדרך, שנודעה במקור בשם רחוב סורי, הוקמה בשנות ה-60 של המאה ה-20 כשגישה דרומית לגשר בלקפריירס, והוצבה על ידי האדריכל הבריטי רוברט מילן .
החל מ-2010, מספר תוכניות פיתוח מרכזיות שינו את דרך בלקפריירס. מלונות ובניינים למגורים חדשים החליפו את המשרדים שהוקמו לאחר מלחמת העולם השנייה, במיוחד בצומת עם רחוב סטמפורד .
אבריל ניאמבורה
ג'ודית ניאמבורה מוואנג (Judith Nyambura Mwangi, נולדה ב־30 באפריל 1986), הידועה גם בשם הבמה "אבריל", היא זמרת, כותבת שירים ושחקנית קנייתית. ידועה בעיקר בזכות עבודתה המוזיקלית שזיכתה אותה בפרסים רבים בתחרותיות מקומיות ובינלאומיות.
ביוגרפיה וקריירה מוזיקלית.
אבריל נולדה בעיר נאקורו , במזרח קניה. עוד בתקופת התיכון החלה בקריירה מוזיקלית והייתה פעילה בפסטיבלי דרמה ומוזיקה. עם סיום לימודיה עברה אבריל לניירובי, והחלה ללמוד עיצוב ב"אוניברסיטת ניירובי" . בשנת 2005, פגשה את סוכן הכישרונות עמנואל בנדה שעודד אותה לנצל את הפוטנציאל המוזיקלי שלה וסייע לה רבות לפרוץ לתודעה הקניינתית. היא הוחתמה על ידי חברת התקליטים Ogopa Deejays ובשנת 2007 הקליטה את סינגל הבכורה שלה "mama", אך השיר יצא לאור רק 3 שנים לאחר מכן ובזמן זה אבריל פיתחה את עצמה מבחינה מוזיקלית. הסינגל זכה להצלחה רבה, והושמע בתדירות גבוהה בערוצי רדיו קנייתים שונים. לאחר ההצלחה הראשונית, הוציאה אבריל את השיר "Mtaani dot com" וכן את השיר "Leo remix". בשנת 2011 שיתפה פעולה עם הזמרת הקנייתית מאריה בשירה "Chokoza" שהיה להיט. עם הצלחתו הודלפו לאינטרנט תמונות שנויות במחלוקת של אבריל אשר עוררו סערה בקרב מעריציה. אבריל עצמה בחרה שלא להתייחס לנושא.
בשנת 2012 הוציאה אבריל את להיטה "kitu kimoja". בשנת 2014 בחרה אבריל לעזוב את חברת התקליטים Ogopa Deejays. באותה שנה שיתפה אבריל פעולה עם להקת ה- Boomba Boyz's בשיר Piga Kengele.
בשנת 2019 ילדה אבריל בן. את ההריון ואת זהות אבי בנה שמרה בסוד. אבריל סיפרה לאחר לידתו של בנה כי אימהות היא דבר בו הייתה מעוניינת זמן מה.
קריירת משחק.