לקראת פרסום החלטת היועץ המשפטי לממשלה בעניין החשדות נגד בנימין נתניהו, יצאה מפלגת הליכוד במסע פרסום נרחב עם המסר "חקירות נתניהו = ניסיון חיסול פוליטי", ומסע פרסום זה נמשך גם לאחר פרסום החלטת היועמ"ש.
הקמפיין של חוסן לישראל.
מפלגת "חוסן לישראל" החלה את תעמולת הבחירות שלה בסדרה של ארבעה סרטונים בערוץ היוטיוב שלה, המציגים את הנזק שנגרם ברצועת עזה במבצע צוק איתן, שעליו פיקד גנץ כרמטכ"ל.
הקמפיין של מפלגת העבודה.
מפלגת העבודה הציגה את תוכניתה המדינית, "נתיבים להיפרדות", שבמרכזה שלושה צעדים להיפרדות ישראל מהפלסטינים: הפסקת הבנייה מחוץ לגושי ההתיישבות ביהודה ושומרון, חקיקת חוק פינוי-פיצוי להתנחלויות שמחוץ לגושי ההתיישבות לשם עידוד פינוי מרצון שלהן, ומשאל עם בנושא מחנות הפליטים והכפרים הפלסטיניים שמסביב לירושלים.
הקמפיין של מפלגת הימין החדש.
ב-17 במרץ יצאה מפלגת "הימין החדש" בקמפיין שסיסמתו: "שקד תנצח על בג"ץ, בנט ינצח את החמאס", גם איחוד מפלגות הימין יצא בקמפיין שבו הבטיח לפעול נגד בג"ץ. בהמשך עורר עניין רב, גם בעיתונות העולם, סרטון שבו הופיעה איילת שקד כפרזנטורית לבושֶׂם בשם "פשיזם", כשעל רקע אמירות על שאיפותיה בתחום המשפטי היא אומרת: "לי זה מריח כמו דמוקרטיה".
נושא הלגליזציה בקמפיינים בבחירות אלו.
הצלחתה בסקרים של מפלגת "זהות", שיוחסה לתמיכתה בלגליזציה של סמים קלים, הביאה להתייחסות של מפלגות נוספות לסוגיה זו, שנחשבה לשולית ביותר במערכות בחירות קודמות. התייחסות חיובית נכללה בדבריהם של ראש הממשלה נתניהו והשרים נפתלי בנט ומשה כחלון (תמר זנדברג ואבי גבאי תמכו בלגליזציה עוד לפני תחילתה של מערכת הבחירות). לעומתם הביע בצלאל סמוטריץ' התנגדות נחרצת ללגליזציה.
פסילות מועמדים על ידי ועדת הבחירות המרכזית.
לוועדת הבחירות המרכזית הוגשו בקשות אחדות לפסילה של אישים ורשימות מהשתתפות בבחירות. הוועדה דחתה את הבקשות לפסילת מועמדותם של מיכאל בן-ארי ואיתמר בן-גביר, ולפסילת הרשימות איחוד מפלגות הימין וחד"ש-תע"ל. הוועדה פסלה את מועמדותו של עופר כסיף ואת רשימת רע"ם-בל"ד. בערעורים שהוגשו לבית המשפט העליון נפסל מיכאל בן-ארי ואושרו רשימת רע"ם-בל"ד ועופר כסיף.
לקראת הבחירות נבחר פנחס עידן למקום ה-19 ברשימת הליכוד. על מנת להתמודד בלי שיצטרך להתפטר מעבודתו ברשות שדות התעופה הורד לבקשתו מדרגה 30 לדרגה 26. לאחר שהיועץ המשפטי לממשלה וועדת הבחירות המרכזית הביעו אי נוחות מן ההליך, הסיר עידן את מועמדותו מרשימת המועמדים.
המרוץ לקראת יום הבוחר.
כיוון שרשימת "כחול לבן" נתפשה כאיום גם על ידי "הליכוד" שבימין וגם על ידי "העבודה" שבשמאל, יצאו שתי המפלגות בטענה ש"כחול לבן" משתייכת למחנה היריב: "הליכוד" שטענה ש"כחול לבן" היא שמאל, ואילו "העבודה" טענה ש"כחול לבן" היא ימין. סרטון התעמולה של "העבודה", בו מוצגת רשימת "כחול לבן" כימין, אומץ על ידי הרשימה לשימוש שלה עצמה לקהל דוברי הרוסית, במטרה למתג את המפלגה כימנית בעיני הקהל הזה.
מועמדים אחדים, ובהם משה כחלון, אבי גבאי ומירי רגב, העלו את הנושא העדתי.
התקפות אישיות הופנו על ידי "הליכוד" (ובעיקר נתניהו) כלפי גנץ, בנושא הפריצה לטלפון הסלולרי שלו, שלדברי נתניהו הופכת אותו לסחיט בידי איראן, ועל ידי רשימת "כחול לבן" כלפי נתניהו, בטענה לשחיתות שלו בפרשת הצוללות, שלדברי משה יעלון "עלולה להגיע עד כדי בגידה של נתניהו". ב-18 במרץ כינסו מנהיגי כחול לבן מסיבת עיתונאים שבה דיברו על החשיפות השונות שמקשרות את נתניהו לפרשת הצוללות ואמרו שכשייבחרו יפעלו להקמת ועדת חקירה ממלכתית לחקירת הנושא.
ב-14 במרץ, בעיצומה של מערכת הבחירות, נורו שתי רקטות פאג'ר מרצועת עזה לגוש דן על ידי ארגון החמאס, ולא גרמו נזק. בלילה שאחרי כן תקף צה"ל מטרות רבות ברצועת עזה. בעקבות עוצמת התגובה נמתחה ביקורת על נתניהו מכל צידי המפה הפוליטית, מצד אחד ממפלגות ימין כדוגמת איחוד מפלגות הימין, הימין החדש וישראל ביתנו ומצד שני ממפלגות מהגוש היריב כמפלגות כחול לבן והעבודה.
ב-19 במרץ שודרו ראיונות עם יו"ר כחול לבן, בני גנץ, במהדורות החדשות המרכזיות בערוצים כאן 11, קשת 12 ורשת 13, בריאיון ענה גנץ על שאלות בנושאים רבים, בין היתר אמר שלא יֵשב עם נתניהו בממשלה בסיטואציה שנוצרה, שיֵשבו בקואליציה עם כל מפלגה ציונית שתסכים לקווי היסוד שלהם, שאינו דואג בקשר לפריצת האיראנים למכשיר הטלפון הנייד שברשותו ושאין עליו מידע ביטחוני חשוב ושהוא מקווה שנתניהו אינו מושחת אך קרא להקים ועדת חקירה ממלכתית בעניין פרשת הצוללות. ב-23 במרץ ראש הממשלה נתניהו הגיע במפתיע לריאיון בחדשות סוף השבוע של קשת 12 באולפן חברת החדשות. בריאיון נשאל על ידי המגישה קרן מרציאנו והפרשן הפוליטי עמית סגל שאלות בנושאים שונים, לטענת נתניהו הוא הגיע כי "השקרים הביאו אותי לכאן", זאת בהתייחסות לאמירותיהם של מנהיגי מפלגת כחול לבן נגדו בעניין פרשת הצוללות, הוא קרא לגנץ לחשוף מה היה לו בטלפון שנפרץ, ובקשר לטענות נגדו בקשר לפרשת הצוללות טען נתניהו שראשי כחול לבן מנסים לגרום לו לחשוף סודות מדינה שהוא אינו יכול לחשוף. בתגובה לריאיון של נתניהו, ענה גנץ במסיבת עיתונאים בוושינגטון: "לא מכיר סוד מדינה שרמטכ"ל ושר ביטחון לא שותפים בו".
ב-25 במרץ, 15 ימים לפני הבחירות, נורתה רקטה מרצועת עזה ופגעה בבית במושב משמרת שבמועצה האזורית לב השרון, בפגיעה נהרס הבית, נפצעו 7 אנשים. בעקבות הירי החליט נתניהו לקצר את ביקורו בארצות הברית ולחזור לישראל לאחר פגישתו עם נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ, ובכך ביטל את נאומו בוועידת ארגון איפא"ק. בתגובה לירי צה"ל תקף מטרות רבות ברצועת עזה, ובמקביל הורו בצה"ל על גיוס חלקי של מילואים והורדת שתי חטיבות חי"ר ושריון לגבול רצועת עזה. במקביל נפתחו מקלטים בעוטף עזה, ערי השרון (הרצליה, כפר סבא, רעננה והוד השרון), אשקלון, באר שבע, ראשון לציון ותל אביב, והוחלט לסגור כבישים באזור הגבול ולהפסיק את תנועת הרכבות בין אשקלון לשדרות. כאמור באותו יום נפגש נתניהו עם נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ בבית הלבן, ובמסגרת הפגישה חתם טראמפ על צו נשיאותי על הכרה אמריקאית בריבונות הישראלית ברמת הגולן. באותו הזמן, נאם בני גנץ בוועידת איפא"ק, שם גם נתניהו היה אמור לנאום.
ב-31 במרץ הודיע אריה דרעי כי מפלגת ש"ס לא תשב בממשלה בראשות כחול לבן, בשל התבססות הרשימה על האידאולוגיה של יש עתיד בנושאי דת ומדינה.
לקראת סיום מערכת הבחירות הבטיח נתניהו שיקדם "החלת ריבונות ישראלית בהדרגה בשטחי יהודה ושומרון". דבר שלא קרה בכנסת הזאת
יום הבחירות.
ביום הבחירות, כ-1,300 חברי ועדות קלפי ומשקיפים מטעם הליכוד שפעלו בקלפיות במגזר הערבי, צוידו במצלמות שנשאו בחשאי על גופם או הניחו באזור הקלפי. בצהרי יום הבחירות, בעקבות תלונות רבות על הצילומים, הנחה יושב ראש ועדת הבחירות המרכזית, השופט חנן מלצר, כי תיעוד חזותי (וידאו) אסור בשעות ההצבעה ומותר רק כשיש חשש לפגיעה מהותית בטוהר הבחירות או בסדרן התקין. עם זאת התיר הקלטות שמע, ובמהלך ספירת הקולות גם צילום בידיעת הנוכחים, ולמטרות אלו הנחה את השוטרים המוצבים בקלפיות להחזיר את המצלמות שהוחרמו. טענות 97 חברי ועדות קלפי לזיופים רוכזו בקובץ שהועבר לוועדת הבחירות המרכזית ארבעה ימים לאחר הבחירות, שבהמשך העבירה אותו למשטרה, ונכון לספטמבר 2019 לא נבדקו.
המבצע כונה "טוהר הבחירות" ומטרתו המוצהרת הייתה מניעת זיופים כגון התחזות למצביעים אחרים. ביום המחרת התגאה משרד הפרסום בפרויקט, וטען ש"בזכות זה שהוצבו משקיפים מטעמנו בכל קלפי, אחוז ההצבעה ירד מ-50%, הנמוך ביותר שנראה שנים האחרונות". חברי כנסת מהרשימה המשותפת טענו כי הייתה מטרה להוריד את אחוזי ההצבעה במגזר הערבי באמצעות הרתעת מצביעים לגיטימיים.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושתיים, בעקבות עתירה שהוגשה לוועדת הבחירות המרכזית, החליט מלצר כי הצבת מצלמות באופן שיטתי בקלפיות טעונה חקיקה ראשית, וזאת בדומה לעמדת היועץ המשפטי לממשלה. בעקבות כך, היה ניסיון לחקיקת בזק של הצעת חוק המצלמות בקלפיות, שלא צלח. בכל הקלפיות נתלו שלטים לפיהם צילום הוא עבירה פלילית.
תוצאות הבחירות.
נתונים עיקריים:
שבועיים לאחר פרסום התוצאות הרשמיות ערער עליהן מספר 36 ברשימת הליכוד, עמית הלוי. הערעור התנהל בפני בית המשפט המחוזי בירושלים והתבסס על טעויות בהקלדת הנתונים, טעויות שאושרו בידי ועדת הבחירות המרכזית, והיה בהן לכאורה כדי להעביר מנדט מיהדות התורה לליכוד, וגם בהמשך להקדמת הבחירות לכנסת ה-22, כמיליון וחצי שקלים של תקציב מימון מפלגות. ועדת הבחירות התנגדה לפתיחת התוצאות. בית המשפט הורה על ספירה חוזרת של 50 קלפיות שיבחרו בידי כל אחת משתי הסיעות וגם ספירה זו העלתה שהמנדט שבמחלוקת היה צריך להיות של הליכוד. בסופו של דבר החליט בית המשפט באפריל 2021 לדחות את הערעור.
כומתות צה&quot;ל
פוסטה
יצחק בן-דור
יצחק בן-דור (30 במאי 1893, ט"ו בסיוון תרנ"ג – 9 ביוני 1948) היה עיתונאי ירושלמי, חבר מערכת "דבר".
ביוגרפיה.
נולד לפייגה רבקה ואברהם אליעזר בינדר בעיירה סאד (Seda), מחוז טלז, פלך קובנה בליטא. בילדותו למד בחדר ובנעוריו למד בישיבה וכן למד צילום אצל משה קפלנסקי. כבר בגיל 12 נתפרסמה רשימה פרי עטו בעיתון העברי "הד הזמן" שיצא בווילנה. בנערותו החל בפעילות ציונית והיה ממקימיה של אגודה ציונית בישיבת קדימה. ב-1913 עלה לארץ ישראל ועבד כפועל חקלאי בחולדה וברחובות. ב-1914 הצטרף לקבוצה שעלתה על אדמת דולב, אשר הקימה את קיבוץ קריית ענבים. בהמשך עבד כפועל במקומות נוספים בארץ ישראל.