פעילות המסדר כללה שלוש דרגות, שהיו מקבילות לדרגות הסמליות של הבונים החופשיים, אך הדרגה השלישית הייתה קסומה לחלוטין: בה למדו גירוש שדים נגד עין הרע הן ברחבי העולם והן עבור האדם היחיד. דרגה זו הקרובה ביותר לדרגת האביר של מסדר צלב הוורד בה נלמדת תיאורגיה שבאמצעותה ניתן לתקשר עם עולמות הרוח שמחוץ לעולם הפיזי ויציאה חוץ גופית.
לואי קלוד דה סנט-מרטין.
לואי קלוד דה סנט-מרטין נולד בשנת 1743 בצרפת, בעיר אמבואז, ונפטר בשנת 1803, עבד כעורך דין, לאחר ששירת בצבא בבורדו.
חניכתו של סנט-מרטין התרחשה בשנת 1768, והקריירה שלו במסדר נמשכה לפחות שש שנים. ואז הוסמך לדרגה הגבוהה ביותר של המסדר ואף היה מזכירו של פסקוולי בשנת 1770.
סנט-מרטין הרגיש סטייה הולכת וגוברת מהטקסים התיאורגיים, מתוך אמונה כי מסלול זה נטול רגש מכדי להשיג את המטרה הרצויה. הוא נבהל יותר מההתבוננות הפנימית, אותה כינה "דרך הלב". בנוסף, סנט-מרטין קיבל השראה מכתביו של ג'ייקוב בוהם.
סנט-מרטין תיאר את הפילוסופיה שלו במספר ספרים, אותם כתב תחת שם בדוי "הפילוסוף הלא נודע". ביניהם:
יש מחלוקת האם סנט-מרטין קשור בהקמת המסדר המרטיניסטי. רוברט אמבליין, מרטיניסט ומחבר ספרים על מרטיניזם של המאה ה-20, טען תחילה כי סנט-מרטין היה האבא הרעיוני, אולם לאחר מספר שנים התפכח מהמושג. אחרים טוענים כי סנט-מרטין היה מעורב במסדרם הקיים של הפילוסופים הלא נודעים. עם זאת, האמירה שאף על פי שלסנט-מרטין אכן היו חסידים, הם קיבלו ממנו ידע ללא כל ארגון רשמי. המסדר המרטיניסטי עצמו לא היה שב לפעילות ללא מאמציהם של פאפוס ושאבו.
וילרמוז והטקס הסקוטי המתוקן.
ז'אן-בפטיסט וילרמוז נולד בשנת 1730 בליון, שם גם נפטר בשנת 1824. הוא התקבל לבונים החופשיים, בגיל עשרים. בשנת 1767 הוסמך וילרמוז לנשיא לשכה, ובסופו של דבר הגיע לתואר הגבוה ביותר של המסדר.
מודאג לגבי המחלוקות במסדר שהתרחשו לאחר מותו של פסקוולי, ב-1778 וילרמוז גיבש את הרעיון של דרגות נוספות עבור הלשכות של המחוז של אוברן, המכילות את הפילוסופיה של המסדר כולל שיטות כמוסות של כשפים, המייצגות את הדרגות של האבירים הטמפלרים.
הסדר של דרגות אלה הוא כדלקמן:
המהפכה הצרפתית הגבילה באופן משמעותי את פעילותם של הבונים החופשיים בצרפת, אך לא השפיעה על פעילות אחיהם בשווייץ. כשלוחות פזורות בכל רחבי העולם: בשווייץ, ארצות הברית, צרפת. שתי לשכות גדולות של ווייט ולסלי דרינג נמצאות באנגליה, בגרמניה, בלגיה, ספרד, פורטוגל, ברזיל ואיטליה עבור ארתור ווייט, הטקס הסקוטי המתוקן היה המסורת הסודית של המערב שעבורו הגיע למרטיניזם ממסדר השחר המוזהב.
מרטיניזם מודרני.
חסידיו של סנט-מרטין, שנקראו S ::: I :::, ועבדו במערכת בנייה חופשיות של סנט-מרטין, הפיצו את תורתו של הפילוסוף הלא נודע בצרפת, גרמניה, דנמרק ואפילו רוסיה. בשנת 1881 נודע לרופא הצרפתי ג'רארד אנקוסאזה (לימים בשם פאפוס) על תורת סנט-מרטין, ממנו קיבל חניכה בשנת 1882 לבנייה החופשית סנט-מרטין.
בשנים 1884–1887 הקים פאפוס ביחד עם פייר אוגוסט שאבו, ועם אחרים את המסדר המיסטי המאוחד. הקמת המסדר הגיעה לאחר אחד מפגישותיו של פאפוס עם שאבו, כאשר נודע כי לשניהם כי יש רצף של שני מסדרים שונים המגיעים מסנט-מרטין ואיחדם לאחד. המסדר המרטיניסטי, של פאפוס, היה בנוי מלשכות, תחת הלשכה הגדולה בכל מדינה. כל הלשכות הגדולות היו כפופות למועצה העליונה הריבונית של המסדר המרטיניסטי. הלשכות עבדו בארבע דרגות:
במערכת דרגות זו, שני התארים הראשונים מספקים למועמד את הרעיונות המרטיניסטים, ואילו השלישית מעבירה ככל הנראה את החניכה הישירה שהעביר סנט-מרטין למקוריים. לרוב, מרטיניסטים מאמינים שכדי להיות אח אותנטי, אדם צריך להיות מסוגל להראות את שרשרת הירושה של החניכה, החל מסנט-מרטין עצמו. עם זאת, על פי ההיסטוריון המרטיניסט מייק רסטיבו, "מידת האותנטיות של החניכה המרטיניסטית אינה תלויה בשאלה אם התקבל המרזניסט בירושה של מרטיניסטים אחרים, מכיוון ששרשת החניכה האישית מלואי-קלוד דה סנט-מרטין קיימת בצורה קדושה. הסמכה, שהיא שיאו של העברת מיומנות בצו החניך".
לגבי טקסי החניכה עצמו: ההתמצאות מיסטיות במרטיניזם מודגשת מהעובדה שכל הלשכות נפתחות על ידי קריאה על הפנטגרמטון כי הוא שם הוי"ה השם האלוהי שבמרכזו מתווספת האות העברית "שין" כמו בפסוק שִׁוִּיתִי יְהוָה לְנֶגְדִּי תָמִיד.
למרות המבנה הארגוני במרטיניזם, הטקסים עצמם דומים לדרגות הסמליות של הבונים החופשיים, אך לטקסים יש תוכן דרמטי אזוטרי וכישופי יותר. הטקסים מכילים אלמנטים מהפילוסופיה של מרטינז דה פסקוואלי, הם מכילים אזכורים לקבלה, יחד עם התוכן העיקרי המורכב מתורתו של סנט-מרטין. בנקודות מפתח בטקסים, המועמד צפוי להגיב מיוזמתו. בו או בה מעודדים כל העת את הרצון להרהר בסמליות המיוצגת במהלך הטקס. הטקסים מכילים לעיתים קרובות אלמנטים של הפתעה כדי להעצים את המוממנטום.
מרטיניזם במאה העשרים.
בשנת 1905, הקיסר ניקולאס השני הזמין את פאפוס ומורו, המאסטר פיליפ ניזייר, לצארסקואה סלו כדי לקבל מהם עצות בנוגע לבעיות פוליטיקת הפנים שנגרמה על ידי המהפכה הרוסית של 1905. פאפוס ביקר באימפריה הרוסית שלוש פעמים: בשנים 1901, 1905, 1906. מטרת הביקור הייתה הרצאות על קסמים ותורת הנסתר וחיזוק המסדר המרטיניסטי באימפריה הרוסית. הוא גם ייעץ למשפחת המלוכה כרופא. על פי מספר עדויות, הקיסר ניקולאי אלכסנדרוביץ' עצמו קודש למרטיניזם על ידי פאפוס.
בשנת 1909, בפטרסבורג, טרויאנובסקי מייסד את המגזין "איזיס", בו הוא מפרסם ספרים ומאמרים, מתורגמים לרוסית מאת פאפוס. מגזין זה היה בהמשך בית ההוצאה הרשמי של מרטיניסטים רוסים, והיה הגוף העיקרי לתרגומם של ספרים על אוקולטיזם ואסטרולוגיה ברוסיה הקדם-מהפכנית.
מלחמת העולם השנייה הייתה הרת אסון עבור המסדר באירופה כמו הראשונה. המשטר הנאצי דיכא את כל האגודות הסודיות ומרטיניסטים רבים מתו במחנות ריכוז. המרטיניסטים באירופה והלשכה הגדולה האמריקנית שלו קיימים עד היום. המרטיניזם פועל כיום כמעט בכל מדינה חופשית בעולם בהגנת הלשכה הגדולה. המרטיניזם עדיין צומח בפופולריות, ועם כניסתו של האינטרנט צצו ברחבי העולם מסדרים חדשים רבים וקבוצות מקוונות המביעות עניין במרטיניזם.
המסדר המרטיניסטי (L'Ordre Martiniste) שאוחד על ידי פאפוס בשנת 1887 ממשיך וצומח ברחבי העולם עם קבוצות ברחבי אירופה, אפריקה, ארצות הברית והמזרח התיכון, המרטיניזם פועל גם בישראל.
תאנום קיטיקצ'ורן
פילדמרשל תָּאַנוֹם קִיטִיקַצ'וֹרְן (בתאית: ถนอม กิตติขจร; 11 באוגוסט 1911 – 16 ביוני 2004) היה דיקטטור צבאי של תאילנד בשנים 1963–1973. קיטיקצ'ורן היה מהפכן אנטי-קומוניסט אשר תמך בגוש המערבי במסגרת המלחמה הקרה. שלטונו הצבאי נפל עקב מחאות ומרידות.
ביוגרפיה.
קיטיקצ'ורן נולד בשנת 1911 למשפחה תאית בעלת שורשים סינים במחוז טאק (בקירוב לגבול עם מיאנמר המודרנית), ממלכת תאילנד. עם סיום לימודיו נכנס לאקדמיה הצבאית המלכותית בשנת 1931. לאחר הכשרתו שירת במלחמת תאילנד–צרפת ומלחמת העולם השנייה. קיטיקצ'ורן היה מקורב של פילדמרשל שרית תאנראט ובתור מפקד הארמייה הראשונה המוצבת בבנגקוק סייע לו להפיל את ממשלתו הדיקטטורית של פלק פיבונסונגרם בשנת 1957. בממשלה הזמנית החדשה החל את דרכו בפוליטיקה, תחילה בתור שר הביטחון ומאוחר יותר לזמן קצר שירת בתור ראש הממשלה בשנת 1958. כאשר שרית השתלט על הממשלה בסוף אותה שנה והחל דיקטטורה צבאית משלו, קיטיקצ'ורן נותר סגן ראש הממשלה ושר הביטחון. עם מותו של שרית בדצמבר 1963, קיטיקצ'ורן ירש אותו כראש ממשלה וממשיכו של משטר צבאי.
ראש ממשלה.
קיטיקצ'ורן הבטיח עם הפיכתו לראש ממשלה להחזיר את הדמוקרטיה הפרלמנטרית תחת המונרכיה החוקתית של ראמה התשיעי, מלך תאילנד ומינה ועדה ממשלתית לכתיבת החוקה השמינית של תאילנד אשר חוקתה לא השתנתה מאז המהפכה החוקתית ביוני 1932. החוקה השמינית אומצה רשמית ביוני 1968, ובחירות דמוקרטיות נערכו בפברואר 1969. מפלגת העם התאילנדית המאוחדת שלו זכתה ברוב פרלמנטרי, והוא המשיך לשרת כראש ממשלה וכשר ביטחון.
האיום הגדול ביותר ביותר לממשלו של קיטיקצ'ורן נבע מהסכנה ההולכת וגוברת של התקוממות קומוניסטית. כוחות לוחמת גרילה, בראשות צוערים שהוכשרו ברפובליקה העממית של סין ובוייטנאם הצפונית, נעשו תוקפניות יותר ויותר, במיוחד בצפון-מזרח תאילנד, לאורך הגבול עם לאוס. קיטיקצ'ורן שכר את שירותם של טייסי ארצות הברית להטיס כוחות תאילנדים במשימות נגד התקוממות והעסיק "יועצים" אמריקאים בדפוס דומה לזה שאימצה וייטנאם הדרומית בתחילת שנות השישים. קיטיקצ'ורן תמך לאורך כל שלטונו במדיניות ארצות הברית בהודו-סין, במסגרת מלחמת וייטנאם והמאבקים שהציפו את כל האזור בגללה. קיטיקצ'ורן שלח כוחות תאילנדים לווייטנאם ולאוס ואפשר שימוש אמריקאי בשישה בסיסי אוויר על אדמת תאילנד למשימות מעל הודו-סין.
נפילת המשטר.