תוצאות המסר נבדקות על פי מידת ההתאמה/עקביות שבין סוג המסר לבין התנהגות התינוק. נמדדים מהירות ההתקרבות, זמן העיכוב עד להתקרבות, יצירת מגע עם החפץ והתדירות של תגובות ההנאה. יש הבוחנים גם את הבעת פניו של התינוק בעת ההתקרבות/ העיסוק בחפץ. ההירמזות מוגדרת חיובית כאשר התינוק נראה שמח או מעוניין והתקרב ושיחק עם הצעצוע. ההירמזות מוגדרת כשלילית כאשר תינוק נראה מפוחד או במצוקה ולא התקרב לצעצוע אלא להורה כדי לקבל נחמה. בדרך כלל תינוקות המקבלים מסר עליז לגבי צעצוע אחד ומסר מפוחד לגבי צעצוע אחר, מתייחסים באופן חיובי יותר לצעצוע שההירמזות לגביו הייתה חיובית. כמו כן, השפעתו של המסר ממשיכה גם לאחר שהתקשורת הרפרנציאלית פוסקת. בקרב תינוקות בני 15 חודש אפקט ויסות ההתנהגות ניכר גם 30 דקות לאחר התקשורת הרפרנציאלית. תוצאות המסר קשורות גם למאפייני הטמפרמנט של הילד.
מאפיינים התפתחותיים.
שלב ראשון: סוף שנת החיים הראשונה.
הירמזות חברתית היא תופעה שניתן לראותה אצל תינוקות עוד לפני תום שנת החיים הראשונה. התינוק מביט קודם כל באובייקט ורק לאחריו הוא מביט במבוגר מעביר המסר. במהלך המחצית השנייה של שנת החיים הראשונה, תינוקות ייטו יותר להתקרב לאובייקטים או אנשים אחרי שקיבלו מסר חיובי אודותם, לעומת תגובותיהם לאחר קבלת מסר נייטרלי או שלילי. תינוקות גם ייטו יותר להתקרב לצעצוע כאשר האם מדברת בטון עליז, מאשר במצב בו היא מדברת בטון מפוחד. התנהגות דומה ניתן לראות גם בהתייחסות לאנשים זרים, כשהתינוק מתנהג כלפיהם באופן חברותי יותר לאחר שקיבל מסר חיובי לגבי הזר.
ארבעה שלבים בהתפתחות היכולת של התינוק לעסוק בהירמזות חברתית המתרחשים בשנה הראשונה: יכולת פשוטה להבחין בין הבעות רגשיות, התפתחות של זיהוי המשמעות של רגשות מסוימים, פיתוחה של הענות רגשית מתאימה, הירמזות של הבעות פנים וויסות של ההתנהגות
שלב שני: שנת החיים השנייה.
במהלך השנה השנייה, עם התפתחות היכולת השפתית, מתפתח אצל הפעוט מרכיב של הדדיות וניהול משא ומתן המתלווה לתהליך של ההירמזות החברתית. התינוק נראה מתעניין במסר שיש למבוגר להעביר לו, אך גם יוצר מענה, דיון ושאלות בעניין הרפרנט. ילדים גילאי 14–22 חודשים נגעו בצעצוע שהוגדר כמפחיד ואחר כך הביטו בחיוך לעבר אימם, בכך הם יצרו משא ומתן בפרשנות של האם לגבי משמעות הצעצוע. כאילו הפעוט שואל 'האם הפעולה שביצעתי זוכה לאישורך?'. גם פנייה לאם לשם שיתוף ברגש חיובי תוך מלמול מתרגש ניתן לראות כפנייה לאחר פעולה, בייחוד אם היא נעשית לאחר יצירת מגע עם האובייקט, שאז היא נחשבת כמשרתת פונקציה של שאלה מצד התינוק. ישנם פעוטות שהציגו התנהגות של מעין מרד, ונטו לגעת בצעצוע המפחיד יותר מבצעצוע שהוצג עם יחס חיובי ובכך הם ערערו על הפירוש שנתן ההורה לאירוע.
מבטים מסוג אחר....
חשוב להבחין בין מבטים של הירמזות חברתית לבין מבטים אחרים. מבטים שמטרתם איסוף מידע והם מוגדרים כהירמזות חברתית מאופיינים בהבעות פנים שואלות, קשובות ומודאגות. ישנם מצבים שבבסיסם דומים למצב של הירמזות חברתית אבל התינוק אינו חווה בהם הירמזות כזו אלא מפרש את התקשורת של המבוגר כמעידה על מצב הרוח הכללי של המבוגר והדבר גורם לשינוי במצב רוחו של הפעוט ומשפיע על התנהגותו. למשל, כאשר האם מביעה רגש חיובי כלפי זר, יוצרת מגע עם התינוק, והדבר גורם לשינוי במצב רוחו של הפעוט. במצב של הירמזות חברתית הביטוי הרגשי של האם השפיע על התנהגות הפעוט דרך תהליך פרשני (אינטרפרטציה) שהוא ספציפי לאירוע העמום ולא דרך שינוי כללי במצב רוחו של הפעוט. כך הירמזות חברתית כוללת תהליך פעיל ומורכב של הערכה ושיפוט ולא הדבקה פשוטה של רגשות.
מבטים שמפנים פעוטות לעבר מעביר המסר אינם תמיד לשם איסוף מידע. ישנם מבטים שמעידים על יוזמה של התינוק לשיח חברתי או על הצורך שלו להתחלק ברגש משותף.
המרכיב הרגשי בהירמזות.
למרות המרכיב הקוגניטיבי הבולט בתהליך ההירמזות החברתית מוקד ההירמזות הוא דווקא באספקט הרגשי של מעביר המסר כלומר בהבעת הפנים הרגשית שלו האומרת 'איך צריך להרגיש'. אין זה מתפקידו של מעביר המסר להדגים לילד כיצד פועלים עם החפץ. כלומר, הירמזות חברתית מתייחסת לקלט הרגשי הנתפס על ידי הילד ולא לתוצאות הפעולה, למרות שהמסר הרגשי של המבוגר עשוי להשפיע הן על הרגש שהתינוק יביע והן על ההתנהגות האינסטרומנטלית שלו עם החפץ. העניין והמיקוד במסר הרגשי מקורם בעניין המחקרי בהתפתחות הרגשות שהתפתח בעשורים האחרונים ומאז נתפסת ההירמזות החברתית כאחת מצורות החליפין והתקשורת הרגשית החשובות ביותר.
הירמזות והתקשרות.
לאמינותו של מעביר המסר, הכוללת הן את המומחיות שלו והן את האמון שנותן בו התינוק, השפעה רבה על ההירמזות ועל התנהגות התינוק. בדרך כלל, ההירמזות של הילד היא סלקטיבית והוא ימעט להרמז על ידי אנשים אחרים מלבד הוריו. עקרון הסלקטיביות מניח שהקשרים הקרובים והחיוביים עם המטפל העיקרי מגבירים את האמינות שלו בעיני התינוק. לאם יש השפעה רבה יותר מזו של מעבירי מסר אחרים. השפעה זו מבוססת על הקשר שבין היותה של האם בסיס לביטחון לבין היותה בסיס לאינפורמציה. השפעתה הרבה על התהליכים הרגשיים המתרחשים אצל הילד מקורה במערכת ההתקשרות ביניהם. הילד מתייחס לאם כמקור מידע אמין ומקבל את הפרשנות שלה בסיטואציות חברתיות ורגשיות שונות. יחד עם זאת נמצא שכאשר מעביר המסר הוא האב או האם לשניהם כוח השפעה זהה ומכאן ששני ההורים הם מקורות משמעותיים להדרכה רגשית במצבים של אי ודאות, אולם במהלך ההרמזויות הקונפליקטואליות כאשר הילדים חוו מצוקה רבה יותר הם חיפשו יותר קרבה לאמהותיהם ובכך העידו על האם כמקור מועדף לניחום והגנה.
במחקרים בהם האם הגיבה באופן נייטרלי ומעביר המסר הוא דווקא זר, הפנה הילד מבטים רבים יותר לכיוון הזר מאשר לכיוון האם, בייחוד כאשר הרפרנט היה עמום. מכאן ניתן לראות כי התינוק מצליח לזהות בידי מי מצוי הידע בסיטואציה ולהפנות אליו את הקשב שלו. כך למשל, נמצא כי יחסם של תינוקות לאחיהם הבוגרים היה יחס מקבל והם נחשבו כמעבירי מסר בעלי השפעה, לעיתים אף יותר מהאימהות עצמן.
לדפוס ההתקשרות של הילד יש השפעה על מידת ההירמזות החברתית שלו. תינוקות בעלי דפוס התקשרות מתנגד הביטו באם יותר מאשר תינוקות עם דפוס התקשרות נמנע. תינוקות שהיה להם דפוס התקשרות בטוח מוקמו בין שני הקצוות וייתכן שהממצא מצביע על כך שילדים אלה משתמשים באם כבסיס ביטחון יותר מאשר כבסיס למידע.
הירמזות חברתית במסגרת החינוכית.
למרות שההירמזות של הילד היא סלקטיבית והוא ימעט להרמז על ידי אנשים אחרים מלבד הוריו, מצביעים מחקרים על כך שבמסגרת החינוכית ניתן לראוות מגוון גדול של אירועי הירמזות והדבר מצביע על היותה של המחנכת דמות התקשרות משמעותית. נראה שילדים מתייחסים למטפלות אקספרסיביות יותר כמקור למידע רגשי משמעותי במהלך אירוע לא ברור. במחקר נמצא גם שהבעות שליליות מלאות, בדומה לאלה שבהם השתמשו במחקר, כמעט שלא נצפו בסביבה הטבעית. לעומת זאת הבעות שליליות משוככות (שמצביעות כנראה על כעס קל ) שאופייניות יותר למטפלות במהלך היומי במעון ואפיינו חלק מהמטפלות בעת המחקר, דווקא הן שהשפיעו על הימנעות רבה יותר מהחפץ כיון שהילדים כבר למדו שהבעות אלה הן מקור למידע יעיל לגבי פעולות אסורות.
אנטוניו טאיאני
אנטוניו טאיאני (באיטלקית: Antonio Tajani; נולד ב-4 באוגוסט 1953) הוא פוליטיקאי איטלקי שכיהן כנשיא הפרלמנט האירופי מינואר 2017 עד יולי 2019. קודם לכן כיהן כאחד מ-14 סגני נשיא הפרלמנט האירופי, מ-2014 עד 2016, כנציב האירופי לתעשייה ויזמות, כסגן נשיא הנציבות האירופית, מ-2010 עד 2014, וכנציב האירופי לתחבורה בשנים 2008–2010. טאיאני מייצג את איטליה כחבר הפרלמנט האירופי מ-2014, וקודם לכן בשנים 1994–2008.
שנותיו הראשונות.
לאחר לימודים בבית ספר תיכון על שם טורקוואטו טאסו ברומא, פנה טאיאני ללימודי משפטים בספיאנצה – אוניברסיטת רומא.
טאיאני כיהן כקצין בחיל האוויר האיטלקי. לאחר שסיים קורס מיוחד בהגנה אווירית, בלאטינה שבלאציו, החל לשרת כבקר המפעיל מכ"ם לצורכי הגנה אווירית, בבסיס מכ"ם של חיל האוויר האיטלקי, בסן ג'ובאני טיטינו שבנפת קייטי.
טאיאני הפך לעיתונאי מקצועי, עורך לעניינים פרלמנטריים, עבור השבועון Il Settimanale, מגיש תוכנית החדשות של ערוץ הרדיו Rai Radio 1, וראש המערכת ברומא של העיתון איל ג'ורנלה. הוא היה שליח מיוחד של העיתון ללבנון, ברית המועצות וסומליה.
מלבד איטלקית, טאיאני שולט באנגלית, צרפתית וספרדית.
ב-1988 נישא טאיאני לברונלה, איתה הביא לעולם שני ילדים.
קריירה פוליטית מוקדמת.
בצעירותו היה טאיאני חבר מיליטנטי ב-Fronte Monarchico Giovanile (הברית האנרכיסטית הצעירה), ארגון הסטודנטים של ה-Unione monarchica italiana (האיחוד המונרכיסטי האיטלקי). הוא סינגר בעקביות על השאיפה לאפשר לצאצאי בית סבויה לשוב לאיטליה מגלותם (שובם לאיטליה נאסר על ידי חוקת איטליה עד לשנת 2002, אז ביטל הפרלמנט האיטלקי את האיסור).
ב-1994 נמנה טאיאני עם מייסדי מפלגת פורצה איטליה, ואז שימש כמתאם אזורי של המפלגה בלאציו, מ-1994 עד 2005.
בעת כהונת ממשלו הראשון של סילביו ברלוסקוני, בשנים 1994–1995, כיהן טאיאני כדובר ראש הממשלה.
ב-1996 התמודד טאיאני על לקיחת חלק בקולג' האלקטוראלי של העיירה אלטרי, אך זכה ב-45.3% בלבד מהקולות, והפסיד למועמדהּ של הברית L'Ulivo (עץ הזית - ברית פוליטית של מפלגות מרכז-שמאל).
ב-2001 התמודד טאיאני על תפקיד ראש עיריית רומא, מטעם קואליציית Casa delle Libertà (בית החירות), אך הפסיד לוולטר ולטרוני, לאחר שזכה רק ב-47.8% מהקולות.