הקרב בין סוואגר לרוסב, ששווק תחת השם "ארצות הברית נגד רוסיה", גרם למחלוקת לאחר שלאנה השיבה בתגובות לפני הקרב אשר מאשימות את ארצות הברית על האירועים בעולם אשר המדינה אחראית להם, בעוד שהיא שיבחה את נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין, על מנת ליצור שנאה כלפי רוסב. אמצעי התקשורת ראו בתגובות אלה הפניה סמויה אל התרסקות טיסה 17 של מלזיה איירליינס שלושה ימים קודם לכן. בתגובה לכך, נציג מה-WWE אמר שלאמירותיה של לאנה אין שום קשר לטרגדיית מלזיה איירליינס", ואף הוסיף שהעלילה של רוסב ולאנה היא חלק מהתוכניות של ה-WWE במשך יותר משלושה חודשים. ארגטו ה-WWE התנצל על אי ההבנה ובפני כל מי שנפגע מכך. בתגובה להצהרתו של הארגון, ג'יימס קאלדוול מהאתר PWTorch.com הביע את נקודת מבטו על ההצרה, כשאמר שהיא "ריקה מתוכן", וכל צופה היאבקות יכול היה להבין שלאנה התכוונה להתרסקות המטוס. סוואגר לא הופיע למחרת בפרק של התוכנית "Raw", אך הוא התמודד בקרב חוזר מול רוסב בתוכנית "Main Event", שבו סוואגר ניצח כתוצאה מפסילה.
ב-21 ביולי בפרק של התוכנית "Raw", טריפל H מינה את ברוק לסנר לטוען לכתר לאליפות ה-WWE העולמית במשקל כבד של ג'ון סינה, כשקבע קרב בין השניים לאירוע סאמרסלאם.
נסיגה (רפואה)
יחסי איטליה–מלטה
יחסי איטליה–מלטה הם יחסי החוץ בין איטליה למלטה. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים זמן קצר לאחר עצמאותה של מלטה.
היסטוריה.
יחסים לפני העצמאות.
למלטה ולחצי האי האיטלקי היסטוריה ארוכה של יחסים בהתחשב בקרבתם. מלטה הייתה חלק מממלכת סיציליה הנורמנית ונשארה קשורה לממלכה האיטלקית עד שנת 1194. ממלכת נאפולי הייתה מעורבת במלחמה נגד הכיבוש הצרפתי באי. בשנת 1800 מלטה הפכה לפרוטקטורט המנוהל במשותף על ידי נאפולי ובריטניה, אם כי לאחר מכן הייתה השפעה רבה יותר. בשנת 1813 האי הפך למושבה בריטית וכך עבר מחוץ לתחום האיטלקי, אם כי נוכחותה של התרבות והשפה האיטלקית נותרה חזקה. ואכן, העיצובים האיטלקיים על האי הודגשו באפריל 1933, כאשר בביקורו באי, מזכיר הממשלה האיטלקית פרנצ'סקו ג'ונטה הצהיר כי הוא נמצא על אדמת איטליה וכי עתיד האי טמון באיחוד מוחלט עם איטליה. שתי המדינות התעמתו במהלך מלחמת העולם השנייה כאשר איטליה הפציצה את האי במהלך המצור על מלטה.
יחסים לאחר העצמאות.
איטליה הייתה המדינה הראשונה שהקימה נציגות דיפלומטית במלטה והראשונה שמינתה שגריר תושב (מאז "התגורר בווילה בל אייר" בתא טא' שביאש) לאחר שמלטה השיגה עצמאות והפכה לחברה מלאה באו"ם. ב-1 בדצמבר 1964, השגריר האיטלקי הראשון הציג את תעודותיו למושל הכללי, סר מוריס דורמן.
בשנת 1980, מלטה התקשרה עם איטליה בהסכם נייטרליות, במסגרתו מלטה הסכימה שלא להתקשר בברית כלשהי ואיטליה הסכימה להבטיח את הנייטרליות של מלטה. היחסים של מלטה עם איטליה תוארו כ"מצוינים בדרך כלל".
יחסים דיפלומטיים.
שתי המדינות חברות באיחוד האירופי ובאיחוד מדינות הים התיכון.
כלב צהוב דמוקרטי
Almost Is Never Enough
Almost Is Never Enough (בעברית: כמעט זה אף פעם לא מספיק) הוא סינגל שיווקי שהוקלט על ידי הזמרת האמריקאית אריאנה גרנדה והזמר האנגלי ניית'ן סייקס. את השיר כתבו גרנדה, הרמוני סמואלס, כרמן ריס, אל שרוד למברט, אולניי אקינפלו, והמפיק שלו, מוזס סמואלס. לשיר קיימות שתי גרסאות רשמיות – האחת גרסה מקוצרת שנכללה בפסקול של סרט הפנטזיה משנת 2013 "" ויצאה לאור ב-19 באוגוסט 2013 על ידי חברת התקליטים ריפבליק רקורדס, והשנייה גרסה ארוכה יותר שחודשה עבור הכנסת השיר לאלבום הבכורה של גרנדה, Yours Truly.
לחן.
השיר מולחן בסולם די מז'ור. המנעד הקולי של הצמד נע בין 2 אוקטבות ו-2 צלילים, מ-F#3 ל-D6.
ביקורת.
הדואט קיבל בעיקר ביקורות חיוביות. מייק ואס, עורך אתר Idolator, כינה את השיר המנון "נהדר" ו"מלא רגש" ושיבח את שיתוף הפעולה בין שני האומנים; "ההפקה הפשוטה היא נצחית ומציגה את הקול העוצמתי להפליא של אריאנה. ומי ידע שניית'ן יכול לשיר ככה? 'Almost Is Never Enough' הוא גילוי ברוך כישרון ומבטיח דברים טובים מאוד לאלבום הבכורה של גרנדה." ברנט פוקנר מ-Star Pulse ראה בדואט תערובת מפתיעה לטובה של אלמנטים מודרניים וקלאסיים וציין כי השיר "אמור להיות רגשני אך הוא לא." הדעה הזאת נשקפה גם אצל אנדרו אונטרברגר מ-Popdust, שציין כי השיר "מצליח בעיקר לא להפריע לשני הזמרים הצעירים והמוכשרים שלו... ונותן להם לשאת אותו עם הכוח שבקולותיהם, ושל השיר עצמו. התוצאה היא בלדה בוגרת שנשמעת קלאסית באופן מפתיע. בנוסף צייר אונטרברגר השוואות למריה קארי ולדואט שלה "One Sweet Day" בשיתוף עם Boyz II Men, וגם ל"Brokenhearted" של ברנדי נורווד בהשתתפות ואניה מוריס במיוחד.
מרי אליזה הייויס
מרי אליזה הייויס, לבית ג'וי (באנגלית: Mary Eliza Haweis; 21 בפברואר 1848 – 24 בנובמבר 1898) הייתה סופרת בריטית. כבתו של צייר הז'אנר והדיוקנאות, תומאס מוסגרב ג'וי, היא הייתה ידועה במיוחד בזכות יצירות האמנות והכתיבה ספרותית שלה. בתחילת חייה התמקדה בעיקר בציור ורישום. עם זאת, לאחר הנישואין, היא התוודעה היטב לספרות ולהיסטוריה. היא כתבה ועיצבה את כריכות הספרים שלה. חלק מיצירותיה שפורסמו כוללות ג'פרי צ'וסר לילדים (1877), צ'וסר לבתי ספר (1881), אמנות היופי (1878), אמנות הלבוש (1879), אמנות הקישוט (1881) ואומנות משק הבית (1889), בתים יפים (1882), להבת אש (1897). ז'אנרי עבודתה כוללים עיתונות, פוליטיקה, פילוסופיה, מאמרים ורומנים בדיוניים. היא הייתה אחת הנשים המבריקות והמחוננות ביותר בזמנה, היא הפכה באופן טבעי לסלבריטאית בספרות ובאמנות.
ביוגרפיה.
הייויס נולדה ברחוב סלואן, צ'לסי, לונדון, בשנת 1848, הבכורה מבין שתי בנות שנולדו לתומס מוסגרב ג'וי, ואליזה רוהדה ג'וי, לבית שפרט. אמה הייתה בתו של צ'ארלס ספרט, מסליסברי, שהתייחסה לבישוף ספרט, הדיקן מווסטמינסטר, איש כנסייה בולט בשלטון ג'יימס השני ואן. תומאס מוסגרב ג'וי, היה צייר מוערך מאוד, שהצטווה על ידי המלכה לצייר את ילדי המלוכה בשנת 1841. הוא גם עשה כמה תמונות עבור הנסיך אלברט ועבודתו זכתה לשבחים היא הוטבלה ב־25 בפברואר 1848 בכנסיית סנט סביור, קנזינגטון וצ'לסי.
מכיוון שבילדותה היו לה פנים יפות מאוד, מרי שימשה מודל ליצירות אביה. עם זאת, היא הייתה יותר מדוגמנית, היא גם הייתה החקיינית שלו. כמו אביה, היה לה כשרון טבעי לציור. אף על פי שלא קיבלה שום הכשרת ציור רשמית, היא צפתה באביה עובד בסטודיו שלו. כשציירה, הסיוע היחיד שקיבלה היה ההדרכה של אביה. מדי פעם הוא היה סוקר את עבודתה ומעיר. מכיוון שבגיל צעיר מאוד הציגה עין טובה לצבע, אביה שלח ציורים שלה לתערוכה כשהייתה בת שש או שבע.
בשנת 1866, בהיותה בת 18, הציגה ציור ב בשם נעוריה, מיס מ' ג'וי. באותה שנה נפטר אביה, בגיל 54. תמונתה נקנתה ואיירה את אחד משיריו של ז'אן אינגלו. היא התחייבה גם לציור עבודות דיוקן. לאחר מות אביה, היא השלימה כמה מציוריו הלא גמורים. אף על פי שהצטיינה גם ברישום וגם בציור, היא גילתה גם כישרון ספרותי.
נישואיה ומשפחתה.
כשהייתה בת שבע-עשרה או שמונה-עשרה, היא הפכה לחברה בקהילתו של הכומר יו רג'ינלד הייויס בסנט ג'יימס, ווסטמינסטר, וכתבה הערות על דרשותיו בעט ובנייר תוך כדי דיבורו. ב־30 בנובמבר 1867, שנה לאחר מות אביה, היא התחתנה עם הייויס בכנסיית סנט מרי, קילבורן. כנישואים צעירים הם התגוררו ברחוב וולבק, בסנט מרילבון 16, לונדון. נולדו להם ארבעה ילדים. בנם הבכור, רג'ינלד ג'וי, נפטר בינקותו בשנת 1869, אך שלושה ילדים נוספים שרדו: ליונל (נולד 1870), הוגולין אוליב (נולדה ב־1873) וסטיבן יו וילימס (נולד ב־1878), שגם הוא הפך לצייר. במפקד האוכלוסין באנגליה בשנת 1880, המשפחה מתועדת כמתגוררת ברחוב סנט ג'ונס ווד 34, סנט מרילבון עם מטפלת וטבחית.
מכיוון שהכומר יו רג'ינלד הייויס היה מטיף פופולרי, מרי אליזה הייויס ליוותה את בעלה בסיורי הטפה ביבשת ובצפון אמריקה. עד מהרה נסיעותיה בעולם הפכו לאירוע שנתי, מה שאפשר לה לבקר בגלריות אמנות גדולות רבות במדינות אירופה כמו צרפת, גרמניה ואיטליה. בשנת 1885 נסעה היא ובעלה לאמריקה, שם היה הכומר הייויס מרצה בבוסטון ומטיף באוניברסיטת הרווארד. בסופו של דבר, מטרתם הייתה להכיר את האזרחים האמריקאים במהלך שהותם בארצות הברית. השתתפותה של גברת הייויס בתערוכת שיקגו בשנת 1893 עשתה רושם גדול, בדיוקנה, שהוצג אחר כך בעיתון שיקגו הראלד.
קריירה וספרות.
לאחר נישואיה המשיכה הייויס לצייר. עם זאת, היא חוותה הפרעות רבות שנגרמו כתוצאה מחובות חברתיות ומעניינים משפחתיים. בשלבים הראשונים של הקריירה שלה, היא הפיקה כמה חיתוכי עץ יפים למגזין Cassell, אותו ערך בעלה. בעלה הכומר היה גם סופר, של ספרות ילדים. היא החלה לאייר ולעצב את כריכות ספריו. במהלך נישואיה, היא העבירה את תחומי העניין שלה מאמנות לספרות.
היה בה שילוב נרחב של ידע באמנות, אופנה, היסטוריה וספרות. כדי להשלים את הכנסות משק הבית, היא כתבה עד מהרה ספרים בנושאים שמעניינים אותה. הייויס פרסמה כמה עבודות בנושאים הקשורים לעיצוב אמנות מימי הביניים והתקופה המודרנית, בדגש על הבנת הצופים וניצולם לשיפור הסביבה האמנותית. לעיתים קרובות היא עשתה שימוש חוזר בחומרים מפרסום אחד לפרסום אחר.