בשנת 1910 שדרגה צ'ילה את הנציגות הדיפלומטית שלה בהולנד, וב-26 במאי 1937 נחתם הסכם סחר בין שתי המדינות, שהתיר לצ'ילה לייצא נפט, נחושת, דגני בוקר ודבש, ואילו הולנד ייצאה אורז, קקאו ואמפולות. היחסים ההדוקים בין שתי המדינות אושרו לרגל הביקור הרשמי שערך הנסיך ברנהרד בצ'ילה, בעלה של המלכה יוליאנה בין 10 ל-20 באפריל 1951, כאשר עוטר על ידי הנשיא גבריאל גונזלס וידלה, בעיטור מסדר הכבוד של צ'ילה, אשר בתורו עוטר על ידי הנסיך בעיטור הצלב הגדול של האריה מהולנד. בשנת 1955, שתי המדינות החליטו לשדרג שוב את היחסים הבילטרליים שלהן לרמת השגרירות.
בשנת 1961 הקימה ממשלת הולנד מערכת ערבות אשראי שתאפשר ייצוא של מוצרי הון לצ'ילה, שאושרה על ידי הבנקים המרכזיים של שתי המדינות. בשנה שלאחר מכן שתי המדינות חתמו על הסכם הגירה, שמכוחו הועדפה הגירה הולנדית בצ'ילה, במיוחד של חקלאים, חוואים וטכנאים להתמסר לעסקי החלב בדרום המדינה. בשנת 1966 הציעה משלחת סחר הולנדית לממן מטעם הולנד הקמת רשת טלקומוניקציה בתדירות גבוהה בצ'ילה, שהופקדה בידי חברת התקשורת הלאומית במשאבים בהיקף של יותר מ-2.5 מיליון פלורינים בארגון בנק ההשקעות ההולנדי.
לאחר ההפיכה בשנת 1973 בצ'ילה, היחסים בין שתי המדינות התדרדרו. שנה קודם לכן, שר שיתוף הפעולה ההולנדי, יאן פרונק, ייסד תנועת סולידריות עם ממשלת סלבדור איינדה, והייתה אהדה מצד איגודים מקצועיים ועובדים הולנדיים שבהם ראש הממשלה יופ דן אויל ראה "ניסוי סוציאלי דמוקרטי". ימים לאחר ההפיכה הצבאית צעדו כ-20,000 הולנדים דרך אמסטרדם וערים אחרות נגד הדיקטטורה, כולל פוליטיקאים וחברי ממשלה. התגובה המיידית של ממשלת הולנד הייתה ההתנגדות המוחלטת ואימוץ הצעדים להקפאת היחסים הפוליטיים והכלכליים עם הממשלה הצ'יליאנית החדשה, כמו גם הגינוי המוחלט של הפרות זכויות אדם ברמה הבינלאומית והדו-צדדית. הולנד לא ניתקה את היחסים הדיפלומטיים עם צ'ילה, מכיוון שרצתה לקיים מגעים למתן סיוע לאסירים פוליטיים ולהציע להם מקלט, כמו גם להגן על אזרחים הולנדים השוהים בצ'ילה ועל מתנגדי המשטר הצבאי האחרים.
עם חזרת הדמוקרטיה לצ'ילה במרץ 1990, היחסים בין שתי המדינות שבו לקדמותם. ב-4 באוקטובר אותה שנה, שתי המדינות חתמו על הסכם לשיתוף פעולה כלכלי וטכנולוגי, ואילו בינואר 1996 נחתם הסכם על ביטוח לאומי.
המאה ה-21.
בשנת 2009 שתי המדינות חתמו על הסכמי שיתוף פעולה להכשרת הון אנושי מתקדם ובתחום העברת הטכנולוגיה והתנסויות בחקלאות ובמזון.
ביקורים רשמיים.
בשנת 1972 ביקר בצ'ילה, ראש ממשלת הולנד, יופ דן אול, בקשר לוועידת האו"ם לסחר ופיתוח (UNCTAD III) שהתקיימה בסנטיאגו דה צ'ילה בין אפריל למאי אותה שנה. לאחר חזרת הדמוקרטיה לצ'ילה, ערך נשיא צ'ילה פטריסיו איילווין ביקור רשמי בהולנד באפריל 1991, ובתגובה ערך ראש הממשלה וים קוק ביקור רשמי בצ'ילה בשנת 1998, שהביא לאיחוד של הקשרים בין שני העמים. ביאטריקס, מלכת הולנד ביקרה בצ'ילה במרץ 2003 והגישה הזמנה לנשיא ריקארדו לאגוס לבקר בהולנד בשנת 2005, אולם הביקור לא יצא לבסוף אל הפועל. שר החוץ הצ'יליאני איגנסיו ווקר נסע מטעם ראש המדינה הצ'יליאני ביוני 2005, כאשר נפגש עם מקבילו ההולנדי ברנרד בוט וחתם על הסכמים בענייני מכס וביטוח לאומי. לאחר מכן, הנשיאה מישל בצ'לט וראש הממשלה יאן פיטר בלקננדה נפגשו בכמה הזדמנויות במסגרת גופים רב-צדדיים, כמו הפגישה הדו-צדדית שקיימו בספטמבר 2008 במהלך האספה הכללית ה-63 של האו"ם. בתחילת 2009 נסיך הכתר וילם אלכסנדר, בליווי הנסיכה מקסימה, ערך ביקור פרטי בצ'ילה, במהלכו סיירו בפטגוניה וביקרו בשטח האנטארקטי הצ'יליאני. בתאריכים 25–27 במאי אותה שנה, ערכה הנשיאה מישל בצ'לט ביקור ממלכתי בממלכת הולנד, והתקבלה על ידי המלכה ביאטריקס, ראש הממשלה יאן פיטר בלקננדה ונשיאי המדינות הכלליות.
יחסי סחר.
בתחום הכלכלי-מסחרי, היחסים בין שתי המדינות הם חלק מהסכם ההתאגדות בין צ'ילה ל, שנכנס לתוקף מאז 2003. בשנת 2016, חילופי המסחר בין שתי המדינות הסתכמו ב-2.161 מיליארד דולר. המוצרים העיקריים שייצאה צ'ילה היו קתודות נחושת, עיסת עץ אקליפטוס, אבוקדו ומוליבדן, ואילו הולנד ייצאה לצ'ילה בעיקר ספינות מכולה, בנזין, תכשירי מזון ותפוחי אדמה קפואים.
ציין לייזר
ציין לייזר הוא מקור קרינה המפיק אלומת לייזר בתחום בלתי נראה, לסימון והרכשת מטרות. צייני לייזר "מאירים" מטרות באופן ממוקד ומאפשרים לנשק מונחה רוכב קרן לייזר כמו טילים או פגזי ארטילריה מדויקת כמו AGM-114 הלפייר, פגיעה מדויקת במטרות. כאשר מטרה מסומנת על ידי המציין, מופעלות סדרת פעימות מקודדות של אור לייזר המאירות את המטרה. החזרי האור מהמטרה מזוהים על ידי פוד ציון מטרות התר ומחפש קרני לייזר. עם ההרכשה החימוש "רוכב" על הקרן המנווטת אותו לעבר מרכז האות המשתקף. מצייני לייזר מוגבלים בתנאי הראות. כיסוי עננים, גשם או מיסוך עשן העלולים להקשות או לא לאפשר סימון אמין של המטרות.
היישומים הצבאיים בלייזר החלו זמן לאחר קצר המצאתו בשנות ה-60 של המאה ה-20. בנוסף לצייני לייזר הם כוללים שימושים כמו מדי טווח, מערכות-נגד לזיהוי לייזר, מכ"ם לייזר, מערכות לגילוי חל"כ ומערכות התרעה בפני מכשולים למסוקים. הם יכולים להיות מותקנים על מטוסים, כלי רכב, כלי שיט, או נישאים בכף היד.
מערכות מוטסות.
חיל האוויר האמריקאי בחר ב-2004 את פוד ציון המטרות של לוקהיד מרטין ה-Sniper ATP . הוא צייד מספר פלטפורמות כגון F-166, F-15E, B-1, B-52 ו-A-10C. הצי האמריקני משתמש כיום פודים של רפא"ל הלייטנינג ו-ATFLIR במגוון מטוסי תקיפה. לייטנינג II נמצא בשימוש נרחב בחיילות אוויר רבים. חיל האוויר הבריטי משתמש במערכת ליטנינג III והצרפתים משתמשים בדמוקלס וב-ATLIS II .
מערכות קרקעיות.
בקרי אוויר קדמיים (FAC) של חילות האוויר והצי האמריקאים מפעילים מכשירים קלי משקל כגון AN/PED-1 של נורת'רופ גראמן. זהו מציין לייזר וטווח המספק יכולת לזהות מטרות גם בלילה ובתנאי ראות לקויה, למדוד טווח למטרה ולחשב את מיקומה עם מערכת GPS. המערכת ניתנת לתפעול פשוט וכולה להעביר מידע גם למערכות שדה קרב דיגיטליות אחרות ומאפשרת לייצר מטרות גם לאמצעי לחימה שאינם מונחים.
צייני לייזר בצה"ל.
צה"ל הוא בין הצבאות המתקדמים בעולם ביישום מערכות לייזר בשדה הקרב. רוב המערכות פותחו בתעשייה הישראלית. מדי טווח וצייני לייזר של אל-אופ משולבים במערכות נשק לטנקים, למסוקים ולמטוסים - מאוישים ובלתי מאוישים.
בין המערכות ניתן לציין את מערכות בקרת האש לטנקים מסוג ו"בז" ו"גל", את פוד הציון למזל"ט ופוד התקיפה של רפא"ל הלייטנינג למטוסי הקרב. מערכת נוספת LORD - (אנגלית: Lightweight Target Designator Rangefinder) של אל-אופ מותקנת במסוקים למניעת התנגשות במכשולים כמו קווי גבוה מתח ואנטנות ועוד.
"הטכנולוגיה נכנסת לצבא ונוגעת בכל תחום. בעבר מערכות מתוחכמות היו במטוסי קרב, לאחר מכן בכל טנק, ולאט לאט כל חייל לובש על עצמו מערכות שכוללות טכנולוגיות שונות כמו מערכות תצפית ולייזר, מערכות נשק, ניווט, קשר ועוד".
קאנט 10
קאנט 10 (באיטלקית: CANT 10) היה מטוס ימי דו-כנפי מסוג "ספינה מעופפת" וחד-מנועי שהוגדר כמטוס נוסעים מתוצרת חטיבת כלי הטיס של יצרנית המטוסים האיטלקית Cantieri Riuniti dell'Adriatico (שם רשמי: Cantieri Riuniti dell'Adriatico C.R.D.A) אשר ערך את טיסת הבכורה ב-25 ביולי 1925.
מנהל התכנון והייצור היה המהנדס האווירונאוטי "Raffaele Conflenti" .
ערוץ השוויון
שנות ילדות
Üzülmedin mi?
' (באנגלית: ', ובעברית: לא הצטערת?) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הטורקייה סימגה, מתוך אלבום הבכורה שלה, "Ben Bazen". השיר יצא לאור ב-29 בנובמבר 2017, כסינגל הראשון מתוך האלבום, על ידי חברת התקליטים דואן מיוזיק קומפני.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד טורקיה טופ 20.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי ארסיי אונר שהשתתף בכתיבה הלהיט של סימגה "Yankı", שיצא בשנת 2016, תוך שהוא הופק על ידי אוזן בייראשה שעבד עם סימגה בעבר גם כן. השיר היה לשירה הראשון של סימגה שהצליח לכבוש את פסגת מצעד טורקיה טופ 20 מאז להיטה "Miş Miş", שעשה זאת בשנת 2015.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-12.5 מיליון השמעות.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של Netd Müzik ב-29 בנובמבר 2017, ביום צאתו של השיר כסינגל. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את סימגה עם בחור במכונית, כשהם נפרדים לשלום והיא נושקת ללחי שלו. בהמשך, היא חוזרת הביתה ומתחילה להיזכר ברגעים יפים שלהם, מה שמצביע על כך שייתכן והם נפרדו.
נכון לפברואר 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-152 מיליון צפיות.
החלמה
החלמה (נקרא גם "התאוששות") הוא תהליך של שיפור הדרגתי בבריאות האדם לאחר שחלה במחלה, או נפצע והיא מתרחשת כאשר החולה חוזר לבריאותו או מרגיש טוב יותר כחלק ממנגנון הריפוי העצמי של גוף האדם. לעיתים החלמה כוללת גם טיפול בחולים לאחר שעברו ניתוח רפואי שבמסגרתו הם נדרשים לבקר את הרופא למען בדיקות באופן תדיר.
מתקני טיפול רפואי לאנשים שבהחלמה נקראים בקיצור "CCF".
התאוששות
נחל אמציהו
נחל אמציהו הוא נחל בצפון הערבה. אורכו כ־20 קילומטר ושטח אגן ניקוזו כ־190 קמ"ר. מוצאו בגבעות יועדן, כ־5 קילומטר מדרום לפתחו של המכתש הקטן, והוא נשפך למלחת סדום ליד מושב עין תמר שמדרום לים המלח.
הנחל מתאפיין בפיתולים שתוחמים אותם מצוקים גבוהים של תצורת חוואר הלשון.