יוראת' החל כחניך בלידס יונייטד, וחתם על חוזה מקצועני במועדון בגיל 17. יחד עם שחקנים נוספים בקישור של לידס באותה תקופה, כגון מיק בייטס וטרי היביט, הוא התקשה לבסס את עצמו אל מול הציוות המועדף על מאמנה של לידס דאז, דון ריווי בקישור הקבוצה בדמותם של בילי ברמנר וג'וני ג'יילס. בין השנים 1967 ל-1972 רשם יוראת' כ-14 הופעות ליגה בלבד במדיה של לידס.
לידס יונייטד.
בעונת 1972/1973 בשל פציעות והרחקות, הצליח יוראת' לבסס את עצמו כשחקן הרכב קבוע. עונתו הראשונה כשחקן הרכב הסתיימה כשלידס סיימה פעמיים כסגנית, פעם בהפסד בגמר הגביע האנגלי, 1-0 מול סנדרלנד, ובהפסד נוסף, גם הוא בתוצאה 1-0 למילאן בגמר גביע מחזיקות הגביע השנוי במחלוקת שהתקיים בסלוניקי ביוון. יוראת' זכה לבסוף בתואר האליפות עם לידס בעונה העוקבת, בה היה שחקן מפתח בקבוצה. הוא היה השחקן הולשי הראשון ששיחק בגמר גביע אירופה לאלופות בו הפסידה לידס 2-0 לבאיירן מינכן במשחק שנסיבותיו שנויות במחלוקת.
דון ריווי עזב את לידס בתום עונת האליפות והתמנה למאמן נבחרת אנגליה, ומחליפו בתפקיד, ג'ימי ארמפילד החליט לוותר על שירותיו של יוראת' ב-1976, והוא נמכר לקובנטרי סיטי תמורת כ-125,000 ליש"ט. יוראת' הופיע במדי לידס כ-120 פעמים בהן הבקיע 10 שערים.
קובנטרי סיטי.
יוראת' היה קפטן קובנטרי סיטי באחת העונות הבודדות של המועדון בצמרת הליגה הראשונה בה בילתה את העונה כולה בין 10 הראשונות. בהובלתם של צמד החלוצים הפוריים של המועדון, איאן ואלאס ומיק פרגוסון, שחקן הכנף האגדי טומי האצ'ינסון, והמגינים התוקפים גרהאם אוקיי ובובי מקדונלד, סיימה הקבוצה את עונת 1977/1978 במקום השביעי, כשהיא מחמיצה במעט השתתפות באירופה. עם יוראת' בשורותיה כללה קובנטרי בנוסף מספר שמות שזכורים לאוהדי המועדון עד היום כגון אלן גרין, מקדונלד, ומיק קופ. ניצחון ביתי מרשים, 4-5 מול נוריץ' סיטי בחג המולד של 1977 עדיין חקוק בזיכרונם של אוהדי הקבוצה.
יוראת' שיחק במדי קובנטרי במשך 3 שנים, במהלכן הופיע במדיה כ-99 פעמים והבקיע 3 שערים. במשך רוב תקופה זו הוא שימש כקפטן. ב-1979 עבר יוראת' לטוטנהאם תמורת כ-300,000 ליש"ט, ואז עבר ב-1981 לתקופה קצרה לקבוצת ונקובר וייטקאפס בה ערך כ-59 הופעות והבקיע 4 שערים בשתי עונותיו במועדון.
קריירה בינלאומית.
יוראת' ערך את הופעתו הראשונה מבין 59 במדי נבחרת ויילס מול נבחרת איטליה ב-1970, ושמר על נוכחות קבועה בסגל הנבחרת עד 1981. הוא שימש כקפטן ב-42 משחקים.
קריירת אימון.
ב-1982 הצטרף יוראת' כשחקן ועוזר מאמן לברדפורד סיטי. הוא נפצע במהלך שרפה שפרצה באצטדיון הקבוצה ב-1985, כשנאלץ לקפוץ מחלון בעת שסייע לפנות אוהדים שנכחו בבר במקום. ב-1986 מונה למאמנה של סוונסי סיטי, שם ערך את הופעתו האחרונה כשחקן. הוא הוליך את המועדון לעלייה מהליגה הרביעית אל השלישית בתום עונת 1987/1988. ב-1989 הוא מונה למאמן ויילס במשרה חלקית, כשלבסוף הפך למאמן קבוע בעת שעדיין אימן את סוונסי. הדבר עורר מחלוקת במועדון, ויוראת' עזב לבסוף והתמנה למאמנה של ברדפורד. הוא פוטר מאימון הקבוצה לאחר שנה אחת בלבד בתפקיד וחזר לאמן את סוונסי.
ב-1991 לאחר רצף של 9 הפסדים רצופים עזב יוראת' את סוונסי בפעם השנייה, והתרכז באימון נבחרת ויילס. הוא נחשב לפופולרי בין שחקני ואוהדי ויילס והוליך את הנבחרת לניצחונות על נבחרת ברזיל ב-1990, ועל מחזיקי גביע העולם, נבחרת גרמניה ב-1991 במסגרת מוקדמות יורו 1992. תחת ניהולו השיגה ויילס ב-1993 את הדירוג הגבוה ביותר שלה מאז ומעולם בפיפ"א כשהגיעה למקום ה-27, והייתה קרובה להעפיל למונדיאל 1994.
יוראת' הצטרף לקארדיף סיטי כמנכ"ל ב-1994, אך פוטר במרץ 1995 כאשר המועדון היה בדרך לירידת ליגה. לאחר מכן התמנה למאמן נבחרת לבנון, ועזר לה לעלות כ-60 מקומות בדירוג פיפ"א העולמי לפני שעזב ב-1997. בין השנים 1997 ל-2000 שימש כמאמן בהאדרספילד טאון וב-ברדפורד סיטי, ואז הצטרף כעוזר מאמן לשפילד ונסדיי. בעקבות פיטורי מאמן הקבוצה, פול ג'ול, הפך יוראת' למאמנה ב-2001, אך התפטר ב-2002 לאחר רצף של 5 הפסדים ב-6 משחקים שהציב את המועדון באזור הירידה.
ביוני 2008 חזר יוראת' לכדורגל כשמונה למנהל בקבוצה החצי מקצוענית, מרגייט, שבה שיחקו אחיו דאי ואחיינו, דין. בנובמבר 2008 מונה יוראת' למאמן הקבוצה, אך התפטר בספטמבר 2009 עקב רצף תוצאות מאכזבות.
יותם ברגר
יותם ברגר (יליד 1994) הוא עיתונאי ומשפטן ישראלי. שימש כתב "הארץ" בשטחים.
ביוגרפיה.
ברגר נולד ב־1994. הוא למד בבית הספר התיכון ליד האוניברסיטה. בשנותיו בתיכון כתב במגזין מעריב לנוער טור שבועי. כן היה חבר תנועת "חלום ומעשה", המאגדת בני נוער התומכים בתנועת שלום עכשיו. בסיום לימודיו גויס לגלי צה"ל שם שימש ככתב בירושלים ובדסק הפוליטי. לאחר שימש כתב גלי צה"ל לענייני כלכלה.
בסוף 2015 מונה לתפקיד כתב "הארץ" בשטחים ובכך החליף את חיים לוינסון בתפקידו.
ב"הארץ" מרבה ברגר לעסוק בסוגיות הקשורות בבניית התנחלויות ובקרקעות בשטחי יהודה ושומרון. הוא פרסם מספר תחקירים העוסקים במימון גופי ימין כאמנה ורגבים, באלימות כנגד פלסטינים וכוחות הביטחון ובהפרת זכויות של פעילי ימין בחקירות בשירות הביטחון הכללי.
ב־2016 פרסם תחקיר בנוגע למבקר תלונות נחקרים בשב"כ, ולפיו מעולם לא פתח הגוף בחקירה כנגד איש שב"כ. ב־2018 פרסם כי נפתחה חקירה כזו לראשונה.
בתחילת 2018 פרסם ברגר אירועים רבים המתעדים תקיפות אלימות מצד אזרחים ישראלים כלפי פלסטינים, בהם נוכחים גם חיילי צה"ל שאינם פועלים על מנת למנוע את הפגיעה. מקרים אלו לא נחקרים ואיש לא נעצר. ברגר מציין כי החיילים מחויבים להגן על הפלסטינים וקיים נוהל אוגדה המקנה להם סמכות לעכב את הפוגעים עד שתבוא המשטרה, אך הם אינם עושים זאת.
ב-2019 הודיע על עזיבתו את העיתון לצורך התמחות במשפטים.
ביקורת.
על ברגר נמתחה ביקורת על ידי חברי כנסת וכותבים ימניים מספר פעמים. קלמן ליבסקינד האשים אותו בטורים במעריב בדיווח מוטה על הנעשה במזרח ירושלים בטוריו ובין השאר דיווח כי היה פעיל בארגון התומך בשלום עכשיו. בתגובה לתחקיר שביצע על האופן בו בנה חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' את ביתו, הגיב סמוטריץ׳ כי ברגר הוא "כתב שמנסה לייצג הפלסטינים". לאחר פרסום ידיעה על בניה ישראלית בחברון כתב עליו חבר הכנסת לשעבר ינון מגל: "לא הבנתי מי משלם לו, הארץ או הבית הלבן".
סאמאנג'
סאמאנג' (Samanage) היא חברת תוכנה שבסיסה במדינת קרוליינה הצפונית, החברה מפתחת תוכנה המיועדת למחלקת ה-IT בארגון, לניהול השירות בארגונים וניהול נכסי מחשוב. לחברה מעל 1,400 לקוחות ביותר מ-50 מדינות.
באפריל 2019, הודיעה חברת SolarWinds על רכישת סאמאנג' תמורת 350 מיליון דולר.
היסטוריה.
החברה נוסדה ב-2007 על ידי דורון גורדון.
תחילת דרכה של החברה היה בתוך החממה הציבורית קסניה, שסיפקה לה את השקעת הסיד ולאחר מכן עברה סבבי גיוס נוספים בשיתוף קרן ההון סיכון Carmel Ventures, וקרן ההון סיכון Gemini Ventures.
המוצר הראשון של החברה היה פתרון לניהול נכסי מחשוב (IT asset management) שהושק ב-2010 לאחר שלוש שנים של פיתוח ובדיקות.
ב-2011 הושק מודול ניהול השירות (service desk) לאחר פיתוח ובדיקות של שנתיים.
הפתרונות של סאמאנג' מיועדים לחברות בגדלים שונים והיא מציעה תוכנות בסיסיות הפונות לחברות קטנות לצד גרסאות משודרגות יותר שפונות לארגונים גדולים (Enterprise).
מטרת התוכנה לנהל את כל הבקשות שמגיעות ללשכת השירות ולהפנות אותן אל האנשים המתאימים תוך ניהול הטיפול בבקשה.
בנוסף, הפלטפורמה של החברה יודעת לעזור לארגון לנהל את כל הציוד במחלקת המיחשוב של הארגון, אם מדובר במחשבים ניידים, שרתים, מכונות וירטואליות, סמארטפונים, טאבלטים וכו' – מי משתמש בציוד, מה הקונפיגורציה של הציוד, מתי הוא התחיל להשתמש בו, וקישור, אם צריך, לתקלות רלוונטיות בציוד.
מטה החברה יושב בצפון בצפון קרוליינה ולחברה מרכז פיתוח בנתניה.
בית עווא
בית עווא (ערבית: بيت عوّا) היא עיירה פלסטינית במעמד של מועצה מקומית בנפת חברון, במערב חבל יהודה. העיר נמצאת 22 ק"מ מערבית לחברון ו-4 ק"מ ממערב לדורא. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, בית עווא מנתה 8,064 תושבים נכון לשנת 2007.
במפקד 1931 של ארץ ישראל נמנתה אוכלוסיית בית עווא כחלק מדורא.
בנובמבר 1948, במהלך מלחמת העצמאות, תקפו חיילי חטיבת גבעתי את בית עווא, אידנא וחירבת סיקה. החטיבה נסוגה ללא הצלחה לכבוש את המקום. ב-19 במרץ 1949 תקפה חטיבת קרייתי את בית עווא והכפרים הסמוכים. לאחר הקרב גורשו כ-1,800 איש מן הכפר מזרחה.בשל מאמצי האו"ם התושבים הורשו בסופו של דבר לחזור.
בעקבות מלחמת העצמאות, ולאחר הסכם שביתת הנשק בין ישראל וירדן משנת 1949, עבר בית עווא לשלטון ירדני.
בשנת 1961 הייתה אוכלוסיית בית עווא 1,368.
במלחמת ששת הימים ב-1967, עברה בית עווא לשליטה ישראלית.
במפקד האוכלוסין של 1967, שנערך על ידי הרשויות הישראליות נמנו 1,468 תושבים.
אחרי מלחמת ששת הימים נהרסה בית עווא. משה דיין טען כי ההרס בוצע בהוראת קצין שביקש לגרש את התושבים, והאלוף עוזי נרקיס טען כי הוא עמד מאחורי ההוראה.
שתי החמולות הבולטות בבית עווא הם "סאלאם" ו"סוויטי". האחרונה היגרה לאזור מא-רמת'א שבירדן.
שטחה הבנוי של העיירה הוא 470 דונם, 30% ממנו היה שיך לעיירה עוד לפני 1948; בשל קרבתה של העיירה לקו הירוק, מאות דונמים הם חלק ממדינת ישראל.
מפקד 1931
נפת חברון
מבט לאחור