דוגמה נוספת לאותו עיקרון הוא המבנה הבלתי יציב של מטוסי קרב מודרניים. המבנה של מטוסים אלו הוא בלתי יציב מבחינה אווירודינמית, כלומר אילו היינו מנסים להטיס אותם ללא התערבות בלתי פוסקת של מערכות ההנע וההיגוי שלהם במהירות וכיוון הטיסה, הם לא היו מסוגלים לטוס. מה שמאפשר למטוסים אלו לטוס בכל זאת היא פעילותם של מערכת מחשבים מתוחכמת המתרגמת את הוראות הטייס לסדרה של פקודות להגאים ולמנועים שיוצרת למעשה שיווי משקל דינמי. גישה משונה לכאורה זו, משפרת במידה רבה מאוד את ביצועיהם של כלי הטיס.
קולונוסקופיה
קוֹלוֹנוֹסְקוֹפְּיָה (Colonoscopy, על פי האקדמיה ללשון העברית: שקיפת המעי הגס) היא בדיקה רפואית פולשנית ממשפחת הבדיקות האנדוסקופיות, שבה נבדקת מערכת העיכול התחתונה (ובפרט המעי הגס) באמצעות צינור פלסטי גמיש שבקצהו מצלמת וידאו זעירה והמכיל סיב אופטי לצורך תאורה המוחדר דרך פי הטבעת. באמצעות בדיקה זו ניתן לראות את הדופן הפנימית של המעי הגס ולהגיע אף עד לתוספתן ולאיליאום הטרמינלי.
במהלך הבדיקה ניתן להחדיר, באמצעות הצינור, מכשירים שבעזרתם ניתן לקחת דגימת רקמה מדופן המעי לבדיקה פתולוגית (ביופסיה), ואף לכרות פוליפים. הציוד מאפשר גם לשאוב החוצה שאריות של צואה נוזלית (ככל שנשארו במעי). בדיקה זו עשויה להוות את הבדיקה האולטימטיבית בהכרעה בין מחלת קרוהן לבין קוליטיס כיבית, וכן משמשת כבירור לסרטן המעי הגס.
ההכנה לבדיקת קולונוסקופיה כרוכה בצום, בשתייה של ליטרים של חומר מרוקן ולעיתים בנטילת תרופה משלשלת או שימוש בחוקן מרוקן, לשם ניקוי המעי הגס משאריות. בדיקת קולונוסקופיה יכולה להיות מלאה, שבה נבדק המעי הגס לכל ארכו, או קצרה, שבה נבדק רק חלק מהמעי הגס הקרוי "סיגמואיד" (Sigmoid). הבדיקה הקצרה קרויה גם סיגמואידוסקופיה. הבדיקה נעשית בטשטוש, בדרך כלל באשפוז יום. יש להגיע לבדיקה יחד עם מלווה, וחל איסור על נהיגה מספר שעות לאחר תום הבדיקה.
החל מראשית העשור השני של המאה ה-21, מוצעת גם בדיקה באמצעות טומוגרפיה ממוחשבת (המכונה גם קולונוסקופיה וירטואלית), שההכנות לה זהות לאלה של קולונוסקופיה רגילה, אך היא אינה פולשנית. בנוסף ניתן לבדוק את המעי בעזרת מצלמה זעירה דמוית גלולה, פרי פיתוחה של חברת "גיוון אימג'ינג". הנבדק בולע את הקפסולה האנדוסקופית, וזו עוברת לאורך המעי ומשדרת את המראות לרופאים הבודקים, החסרון בבדיקת המעי באמצעים אלו שבמידה ונמצא פוליפ במעי יש לחזור ולבצע קולונוסקופיה כדי להסירו לבדיקה.
בקעת יבנאל
בִּקְעַת יַבְנְאֵל (בערבית: "סהל אלחמא") היא בקעה במזרח הגליל התחתון, בין רמת פוריה שמעל הכנרת מצפון-מזרח, לרמת יבנאל מדרום-מערב. אורכה המרבי כ-9 קילומטרים ורוחבה 4–5 קילומטרים.
הבקעה משתפלת מגובה כ-50 מטרים מתחת לפני הים בצפון-מערב, לכ-70 מטרים מתחת לפני הים בדרום-מזרח, ומנוקזת על ידי נחל יבנאל הנשפך אל נהר הירדן בקרבת דגניה ב'.
היסטוריה וארכאולוגיה.
בקעת יבנאל מוזכרת לראשונה בתיאור דרום נחלת שבט נפתלי בספר יהושע: . ייתכן והמילה "אלון" מציינת את הבקעה (כך מסביר רש"י, ותרגם אונקלוס, הסבר המקובל על החוקרים).
בתחום הבקעה ובשוליה מספר רב של אתרים ארכאולוגיים המעידים על יישוב קדום שהיה בה בתקופות שונות, בייחוד בתקופת התלמוד, ובהם:
בעת החדשה.
בתקופת העלייה הראשונה נרכשו אדמות בקעת יבנאל על ידי הברון רוטשילד, והוקמו עליהן המושבות יבנאל (1901) ובית-גן (1904). סמוך להן הוקמו המושבים משמר השלושה (1937) וסמדר (1953). ארבעת יישובים אלו אוחדו בראשית שנות ה-50 של המאה ה-20 למועצה המקומית יבנאל. בצפונה של הבקעה הוקם בתקופת חומה ומגדל מושב הזורעים (1939).
בקעת יבנאל שימשה פעמיים כשדה תעופה, במסגרת ההעפלה הבלתי-חוקית לישראל:
עדה סרני, אשתו של אנצו סרני, הנחיתה במקום מטוס בכדי לבדוק האם ניתן להביא בדרך האוויר לכאן עולים ממחנות העקורים בדרום איטליה. הבריטים עצרו אותה ואת העוזר שלה, אולם קשריה בצמרת המנדט עזרו להם להשתחרר. הנהג שלה, מרדכי (מוטי) הוד (פיין), שלא נעצר, ביקש ממנה לרשום אותו לקורס טיס באיטליה, ולימים הפך למפקד חיל האוויר השביעי.
בעקבות כך, באוגוסט ובספטמבר 1947 המוסד לעלייה ב' הנחית בבקעת יבנאל מטוס קרטיס C-46 קומנדו, בהם היו 157 עולים בלתי חוקיים מעיראק ואיטליה. העולים פוזרו ביישובי הסביבה טרם הגעת הבריטים. המטוסים הספיקו להמריא לרומא מבלי להיעצר, ולהביא גם משם עולים. המבצע נקרא על שם שני הטייסים האמריקאים שהטיסו את המטוס - וסנברג ומייקל - מבצע מייקלברג. מטוס הקרטיס קומנדו הובא מאלסקה לישראל והוצב במחנה המעפילים בעתלית.
גאולוגיה.
כחלק מהגליל התחתון המזרחי - הקרקע בבקעת יבנאל היא קרקע סחף והמדרונות הסמוכים לבקעה מכוסים בזלת הכיסוי.
אקלים.
הגליל התחתון המזרחי נודע בעבר כ-"נגב של הגליל". השפעתו הממזגת של הים התיכון נמוכה יחסית למערב הגליל, ולכן האזור מתאפיין בקיץ בטמפרטורות גבוהות ולחות נמוכה. בקעת יבנאל היא אחד מן האזורים החמים בישראל. נתונים מן השנים 1995-2009 מראים ממוצע טמפ' מקסימום יומיות של 32.5 עד 34 מ"צ בחדשים יוני עד ספטמבר. ערכי המקסימום הממוצעים בחודשים דצמבר עד פברואר הם 17-19 מ"צ.
ביבנאל ממוצע המשקעים השנתי בשנים 1980-2010 היה 420 מ"מ. ערכי הקיצון בשנים הללו היה 220 מ"מ בחורף השחון ביותר, ו-830-960 מ"מ בחורף הרטוב ביותר (חורף 1991-'92). המשקעים מתמעטים ככל שנרד בגובה.
החל משעות אחר הצהריים ניתן לצפות לרוח מערבית, ברוב ימות השנה.
אקולוגיה.
בקעת יבנאל מכילה שטחים חקלאיים, שטחים טבעיים וכן שטחים מיוערים - בנוסף למספר יישובים בעלי אופי כפרי. את הבקעה מנקז נחל יבנאל, בעל זרימת מים קבועה. בבקעת יבנאל ישנו רצף שטחים פתוחים מן הגדולים בצפון הארץ. רצף שטחים פתוחים ומזדרונות אקולוגיים - חיוניים לשמירה על המגוון הגנטי באוכלוסיות צמחים ובעלי חיים שונים. המסדרון האקולוגי בבקעת יבנאל חיוני לשמירה על רצף השטחים הטבעיים בין רמת סירין, רמת פוריה, רמות יששכר, נחל תבור, והשטחים הסובבים אותם.
צומח.
בספרה "ארצות הגליל", מתארת אביבה רבינוביץ' מאפייני בית הגידול הבזלתי בגליל התחתון המזרחי: בזלת הכיסוי יוצרת רמות מישוריות עם ערוצים חדים בעלי קירות תלולים. הקרקע הבזלתית היא כהה, חרסיתית וכבדה. בקיץ נפערים בה סדקים עמוקים, ובחורף היא בוצית. בית הגידול הוא אחיד למדי.
היסטוריה.
בסוף המאה ה-19 סבלה הבקעה מבעיות ניקוז קשות, שגרמו להיווצרות ביצות במרכזה. עד היום ניתן להבחין בקבוצות אקליפטוסים שניטעו בראשית המאה ה-20, על מנת לייבש את הביצות.
כיום בקעת יבנאל מתאפיינת במיעוט עצי בר. עצי שיזף מצוי, על פי רוב בעלי ממדים קטנים, פזורים פה ושם בשיחיות ובשטחים העשבוניים. מאידך, ניתן למצוא מספר "רמזים" לכך שבעבר הרחוק השטח התאפיין במגוון וצפיפות רבה יותר של עצים, ושהמצב הקיים הוא תוצאה של כריתה, חקלאות ורעיה במשך דורות רבים.
ה"רמזים" הם:
כמו בשטחי בזלת אחרים - גם בבקעת יבנאל ישנו קושי להתחדשות היער הטבעי שהיה באזור לפני כריתתו.
כיום.
הצומח האופייני למישורים, על פי רבינוביץ', הוא פיזור דליל של שיזף השיח, ושברק קוצני, וביניהם מגוון עשבים. מספר מיני צמחים ייחודיים המופיעים בחברה זו, הם: גביעונית הלבנון, וינקה עשבונית וספלול השדה. באדמות העמוקות שכיחים ינבוט השדה והגה מצויה. בגלי האבנים ובמצוקים ישנה התחדשות של הצומח הרב שנתי, שראשיתה בבלוטה גלונית וקידה שעירה, צחנן מבאיש ואשחר ארצישראלי.
בשטחים הפתוחים שאינם חקלאיים, ישנו נוף דמוי סוואנה, המתאפיין בעשביה חד-שנתית רבה, ופיזור דליל של שיחים ועצים - עם שליטה ברורה של שיזף השיח ושיזף מצוי. במורדות התלולים ניתן לראות בתות בני שיח - לרוב בשלטון סירה קוצנית או גלונית מצויה. בנחל יבנאל וכן בכמה מיובליו ניתן לראות צמחיית נחלים - הרדוף הנחלים, פטל קדוש, עבקנה שכיח, גרגר הנחלים ועוד. בסקר שטח משנת 2012 נצפו 3 מינים בסכנת הכחדה ועוד מספר מינים נדירים. מהאזור ידועים מהעבר עוד 8 מינים בסכנת הכחדה. חלק ניכר מהנ"ל הם מינים של שולי שדות, שנעלמו כנראה עקב שינויים בשיטת העיבוד החקלאי.
פעולות שימור ושיקום מומלצות לשם הגנה על הצומח.
הרבה ממיני הצמחים בסכנת הכחדה שנרשמו (בעבר הקרוב והרחוק) בבקעת יבנאל הם מינים המצויים בעיקר בשדות ובשולי שדות. לכך מתייחסים כמה מן הצעדים הבאים:
זוחלים ודוחיים.
זוחלים הם בעלי חיים בעלי דם קר – הם תלויים במידה רבה בגורמים חיצוניים על-מנת לווסת את טמפרטורת הגוף שלהם. לכן, פיזור עצים ושיחים דליל מאפשר לזוחלים ודוחיים למצוא את האיזון לו הם זקוקים בין אור לצל. בקעת יבנאל מתאפיינת באקלים יובשני למחצה, עם שטחי סוואנות – ריבוי עשבוניים חד שנתיים, ופיזור דליל של שיחים ועצים (בעיקר מהמין שיזף). תצורת נוף צמחי כזו מהווה בית גידול למגוון מיני זוחלים הרב ביותר.
יער דליל, המתאפיין בכיסוי מפותח של צמחים עשבוניים בין העצים והשיחים – תומך במגוון מינים גבוה – וזאת ללא קשר למיני העצים השליטים ביער..
לעומת זאת, יער צפוף נוטה לאפשר מגוון נמוך יותר של מיני זוחלים ודוחיים – ככל הנראה משום שהוא פחות מורכב (מכיל פחות נישות אקולוגיות בעלות תנאים משתנים). יער צפוף מאפשר פחות חדירה של אור מבעד לעצים, ולכן פחות מיני צמחים בין העצים. בנוסף, מחסור באור מקשה גם על זוחלים ודוחיים - התלויים באור לשם ויסות חום גופם.
פרפרים.