בקופה אמריקה 2015 פתח רונדון בהרכב ולא הוחלף בכל שלושת משחקיה של ונצואלה. רונדון כבש את השער היחיד בניצחון 0–1 על , אך הפסדים 0–1 לפרו ו-1–2 לברזיל סיימו את דרכה של ונצואלה כבר בשלב הבתים. שנה אחר כך, במסגרת קופה אמריקה 2016, עלה רונדון בהרכב בניצחון 0–1 על שפתח את משחקיה של ונצואלה בטורניר. במשחק השני מול , כבש רונדון בדקה ה-36 את השער היחיד במשחק, שהסתיים בניצחונה המפתיע של ונצואלה. במשחק האחרון של שלב הבתים, בו נפרדה ונצואלה בשוויון 1-1 עם , עלה רונדון מהספסל לכרבע שעה. ונצואלה העפילה לרבע הגמר, שם הודחה על ידי עם תבוסת 1–4. רונדון כבש את שערה היחיד של נבחרתו במשחק.
קנדלריה מולפסה
קנדלריה מולפסה (בספרדית: Candelaria Molfese; נולדה ב-3 בינואר 1991) היא שחקנית, זמרת, רקדנית ומנחת טלוויזיה ארגנטינאית.
ביוגרפיה.
מולפסה נולדה בבואנוס איירס, כקטנה מבין חמש אחיות. שיחקה בסדרה ויולטה ששודרה בערוץ דיסני משנת 2012 עד 2015, משם דמותה הידועה ביותר, קמילה טורס.
ב-2013 השתתפה בסיבוב הופעות של "ויולטה" באירופה ובאמריקה הלטינית. במקביל, שימשה מנחה בתוכנית "חברים למען העולם" - "Amigos Por El Mundo" שהיא גרסה ארגנטינאית לסדרה בערוץ דיסני שנועדה לקשר וליצור שלום בין אנשים בעולם ולשמור על איכות הסביבה.
מולפסה כתבה ספר הנקרא "העולם של קנדה" שם היא כותבת על חייה, חבריה וסודותיה, ובנוסף, עצות באיפור, ציפורניים ואופנה, תסרוקות ואביזרים שיעזרו להראות טוב ומתכונים.
מולפסה משתתפת בתוכנית "fans en vivo" שהיא סדרת רשת (תוכנית טלוויזיה באינטרנט) שבה מדברים על נושאים המעניינים בני נוער ועורכים ראיונות. היא מנחה בתוכנית יחד עם אגוסטין סיירה ומיכאלה ואסקס.
בחודש אוגוסט לשנת 2016 מולפסה הצטרפה לפרויקט "Upload" שמטרתו להביא יוטיוברים מדרום אמריקה שיתעדו את השהות שלהם בישראל וכך יזמינו עוד תיירים לבוא ולא לפחד משהות בישראל.
אבו עוגילה
אבו עיסי
יצחק בן יעקב עובדיה אבו עיסי
אבו עיסא אל-אספהאני
אבו עמראן אל טפליסי
קמיל ואצ'ק
כנסיית סנט אנדרוז
חיים אבולעפיה (השלישי)
רבי חיים בן דוד אבולעפיה (נפטר ה'תקל"ה, 1775) היה רב עות'מאני במאה ה-18.
ביוגרפיה.
נולד לדוד אבולעפיה בטבריה באמצע המאה ה-18, למד בישיבות טבריה והיה תלמידו של הרב יצחק הכהן רפפורט מחבר הספר "בתי כהונה".
בראשית דרכו הרבנית כיהן כרב ודיין בצפת וכעבור שנים אחדות הוזמן לכהן כרבה של העיר לריסה ביוון.
בשנותיו האחרונות כיהן כרבה של איזמיר עד פטירתו בחודש אדר ב' ה'תקל"ה.
כתביו.
מלבד כתביו אלו, ידוע שחיבר "חידושי דינים" על כמה מצוות, כתב היד היה בידי הרב חיד"א שמצטט אותו בכתביו. שתי תשובות הלכתיות שלו נדפסו בסוף שו"ת "בעי חיי" של רבי חיים בנבנישתי על חושן משפט, חלק א (שלוניקי תקמ"א).
אל פאתח
אברהם קאהאן
אברהם (אייב) קאהאן (ביידיש: אַב. קאַהאַן; באנגלית: Abraham "Abe" Cahan; 7 ביולי 1860 – 31 באוגוסט 1951) היה עיתונאי, סופר ומנהיג פועלים יהודי אמריקאי ממוצא ליטאי.
קאהאן אשר נולד למשפחה מסורתית וקשת יום הפך בבחרותו לסוציאליסט, עסק בהוראה ולאחר הסופות בנגב היגר לארצות הברית. נודע בעיקר כעורך וכמייסד של העיתון האמריקני ביידיש "פֿאָרווערטס", שתפוצתו ב-1924 הגיעה לכרבע מיליון קוראים.
הוא נקלע לעימות על דרכו של העיתון עם חבריו לאיגוד המקצועי אשר דגלו בקו אידאולוגי נוקשה, בעוד שקאהאן נטה לעסוק גם בענייני דיומא כדי להגדיל את תפוצתו של העיתון ולמצב אותו כמוביל בתחומו. דרכו של קאהאן הפכה את ה"פארווערטס" לעיתון המצליח ביותר בארצות הברית בשפה שאינה אנגלית, ולעיתון היידי המוביל בעולם כולו.
במקביל, כתב קאהאן מספר רומנים וסיפורים קצרים באנגלית שעסקו בעיקרם בחיי המהגרים היהודים מתחום המושב בארצות הברית. הוא ביקר בארץ ישראל המנדטורית ונפגש עם ראשי היישוב. קאהאן כתב שאין סתירה בין הציונות לסוציאליזם, משום שהציונות היא עניין יהודי והסוציאליזם הוא עניין עולמי. לביקורו נודעה השפעה רבה בקרב הציבור היהודי באמריקה. לאחר מותו תרמו קרוביו שליש מהונו להסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל.
ראשית דרכו.
קאהאן נולד בשנת 1860 בעיירה פּוֹדְברזה שבפלך וילנה של האימפריה הרוסית (כיום בליטא), כ-30 ק"מ מצפון לעיר הפלך וילנה, בן למשפחה יהודית מסורתית וענייה. סבו יעקב היה רב בוִוידז (פלך ויטבסק), אביו היה מלמד ואמו לימדה בנות קרוא וכתוב. בילדותו למד קאהאן בחדר', בישיבה ובבית ספר עממי רוסי-יהודי. באוטוביוגרפיה שלו, "דפים מחיי", תיאר כיצד בגיל 3 ראה לראשונה בעלי אדמות פולנים שהוצאו להורג בתלייה לאחר מרד ינואר (1863) וכיצד חווה את הפחד מחיילי הצאר אלכסנדר השני כשצעדו בעיירה. בשנת 1866 עקרה משפחתו האדוקה לעיר הפלך וילנה. את המעבר לווילנה תיאר כחוויה עצובה ומלאת געגועים לעיירה הקטנה שהותירו מאחור. בווילנה, העיר הגדולה, התקיימה המשפחה בדוחק. קאהאן תיאר את חיי הקהילה היהודית במקום: ערבי שבת, חגים יהודיים, זמירות, בני משפחה וחברים. בין היתר, תיאר בפרוטרוט את סעודת השבת שבה דיבר אביו על חשיבות התרומה לטובת הקהילה, עשיר כעני, וכתב כי בשנים מאוחרות יותר, כשהפך לסוציאליסט, הדהדו במוחו מילותיו של אביו, אף שהיה, כך כתב בהומור, "רחוק מסוציאליזם כפי שהיה רחוק מאלגברה".
בזיכרונותיו תיאר קאהאן את לימודיו, את מוריו, שהיו ברובם קרובי משפחתו, ואת העובדה שלמרות עוניה של משפחתו וחיי הדחק ששררו בעיר, לא ויתרה משפחתו על השכלתו. וילנה הייתה מרכז פוליטי, חינוכי, כלכלי ותרבותי של ליטא. העיר הייתה אבן שואבת למשכילים ושימשה כמרכז ספרות ועיתונות ביידיש ובעברית, שבין כותביה היו הוגה הדעות הלל צייטלין והסופרים יצחק דב ברקוביץ ודוד פרישמן. קאהאן ידע עברית ויידיש, והחל ללמוד בגפו בחשאי את השפה הרוסית. בשנת 1878, החל ללמוד בסמינר למורים הממשלתי של וילנה, ששפת ההוראה שבו הייתה רוסית. הסמינר נועד להכשיר אנשי חינוך שיפיצו את השפה ואת תרבות המדינה בקרב המוני היהודים דוברי-היידיש שהיו מסוגרים בינם לבין עצמם. ב-1881 הוא סיים את לימודיו ומונה למורה בבית-ספר יהודי ממשלתי בעיירה השכנה וֶלִיז'. את מאמרו הראשון פרסם בשבועון היהודי בשפה הרוסית "רוסקי ייבריי" (); היה זה מאמר איזוטרי שעסק בצורך בבית ספר טכני בווליז', אך עם זאת גרם לחשדנות באשר למטרותיו של המורה "היהודי קאהאן, שכותב עבור עיתונים רוסיים".
פרסום מאמרו של קאהאן עודד אותו לעסוק בכתיבה ולפרסם מאמרים נוספים, שגזלו מזמנו בעת עבודתו כמורה. תסכולו המקצועי הלך וגבר, ולכך נוספו געגועיו לווילנה ולמשפחה שהותיר שם, ועל כן החליט לעזוב את וליז' ולשוב לווילנה.
בעקבות ההתנקשות באלכסנדר השני, קיסר רוסיה, נעצרו חלק מחבריו בתא היהודי-קומוניסטי בווילנה על ידי המשטרה. קאהאן קבל מאמו אזהרה על המעצרים והספיק להעלים את חומרי התעמולה שהיו ברשותו לפני שהמשטרה הגיעה לבצע חיפוש בדירתו. לאחר שקיבל אזהרה מפורשת מאחד השוטרים, ולאחר שערכו חיפוש נוסף וממושך בדירתו, נאסר עליו לעזוב את העיר והוא היה נתון למעקב משטרתי. קאהאן החל לחשוב על דרך מילוט.
בראשית שנות ה-80 של המאה ה-19, לנוכח הפרעות בתחום המושב, החלו רבים בשכבת המשכילים היהודיים להפנים כי האימפריה הצארית אינה יכולה עוד להיות בית ליהודים. אלה מביניהם שהחליטו להגר, נחלקו בין שתי תנועות אידאולגיות מרכזיות: האחת שדגלה בהגירה לארץ ישראל, ביתו ההיסטורי של העם היהודי (ביל"ו), והשנייה, "עם עולם", שדגלה בהגירה לאמריקה ובהקמת מושבות חקלאיות. האחרונה תמכה בהפיכת היהודים לחקלאים העומדים בזכות עצמם, וראתה בהגירה לאמריקה ובהתיישבות בסְפר כאידיאל ולא רק כפתרון זמני למשבר. קאהאן הושפע מעם עולם, והחליט להגר לארצות הברית; הוא רכש דרכון מזויף ועלה על הספינה Marusia בדרכו לאמריקה.
הגירתו לארצות הברית.
ביוני 1882 החליט קאהאן להשתקע בניו יורק וכמהגר חדש התפרנס מעבודות שונות כייצור סיגריות ומוצרי פח. עוד מימיו ברוסיה כסוציאליסט נלהב, הוא החל להקדיש את זמנו הפנוי מעבודתו ומלימודיו להפצת רעיונותיו בקרב הפועלים היהודים בעיר, וכך נעשה למנהיג פועלים סוציאליסט בקרב אנשי הקהילה, והיה הראשון שנשא נאומים סוציאליסטיים ביידיש בארצות הברית.
קאהאן ערך וכתב כמעט בכל העיתונים הסוציאליסטיים שהתפרסמו באמריקה ביידיש. כשנה לאחר בואו כבר שלט בשפה האנגלית, כך שהחל ללמד מהגרים אנגלית בקורסי ערב. בשנת 1886, כארבע שנים לאחר הגעתו לארצות הברית, ניסה לראשונה להוציא לאור עיתון סוציאליסטי ביידיש. הניסיון לא צלח, אך קאהאן המשיך לחפש באדיקות אכסניה ראויה להפצת רעיונותיו כמו גם עבודה ראויה שבה יוכל לבטא את כישרונו, כך שב-1890 השתתף בעריכת 'ארבייטר-צייטונג', היומון הסוציאליסטי הסדיר הראשון שראה אור בניו יורק, וב-1891 כבר היה נציגם של הסוציאליסטים האמריקנים בקונגרס של האינטרנציונל הסוציאליסטי שהתכנס בבריסל. בהמשך, בשנים 1893–1897, כבר ערך את 'צוקונפט', הירחון המדעי-ספרותי של הסוציאליסטים היהודים בניו-יורק.