הסרט כולל מגוון הופעות קמע של נסיכות דיסני ביניהן: שלגיה (פמלה ריבון / נעמה שטרית), סינדרלה (ג'ניפר הייל / אורלי תגר), אורורה (קייט היגינס / רויטל זלצמן), אריאל (ג'ודי בנסון / מייה קדוש), בל (פייג' אוהרה / אלונה אלכסנדר), יסמין (לינדה לרקין / רונה בקרמן), פוקהונטס (איירין בידרד / ריטה), מולאן (מינג-נה ון / דון לני גבאי), טיאנה (אניקה נוני רוז / אילנית גרשון), רפונזל (מנדי מור / משי קלינשטיין), מרידה (קלי מקדונלד / אילנית גרשון), אנה (קריסטן בל / עינת אזולאי), אלזה (אידינה מנזל / מונה מור) ומואנה (אאולי'אי קרוואלהו / משי קלינשטיין). כמו כן מופיעות בסרט דמויות נוספות ביניהן באז שנות-אור (טים אלן/אלון נוימן), איירון מן וגרוט מיקום מארוול ו-C-3PO ממלחמת הכוכבים. סוניק הקיפוד (רוג'ר קרייג סמית') מופיע גם בסרט זה לאחר הופעת הקמע שלו בסרט הראשון.
הפקה.
באוקטובר 2012, ריץ' מור ציין בראיון כי הוא מעוניין בהפקת המשך ל"ראלף ההורס" וכי לו ולדיסני ישנם כמה וכמה רעיונות לגביו. בראיון נוסף מסר כי מריו ייקח חלק בסרט, ואף ציין את יחסיו הטובים עם נינטנדו, חברת האם של משחקי מריו. כמו כן ציין כי הוא רוצה שבחלק השני תופיע דמותו של טרון, זיכיון שנמצא בבעלות חברת דיסני. בנובמבר 2013 ציין מור כי המדבבים הראשיים הביעו הסכמה לחזור ולדובב את דמויותיהם בסרט המשך, וביולי 2015 סיפר ג'ון סי. ריילי כי הוא אף חתם לדיבוב בסרט המשך. בנוסף, בראיון שנתן באפריל 2014 הנרי ג'קמן, כותב הפסקול, הוא אמר כי תסריט סרט ההמשך נכתב. ב-30 ביוני 2016, נודע כי סרט ההמשך יופץ ב-8 במרץ 2018 ובסרט זה "ראלף יעזוב את הארקייד ויהרוס את האינטרנט".
בסוף חודש אפריל הודיעה דיסני על דחיית מועד ההפצה של הסרט ל-21 בנובמבר 2018.
מוזיקה.
ב-19 בספטמבר 2018 הוציאו אימאג'ין דראגונז את השיר המרכזי בפסקול בשם "Zero", אשר הושמע במהלך כתוביות הסיום של הסרט. ב-23 באוקטובר 2018, הקליפ של "Zero" הוצג ביוטיוב של הלהקה. בשיר ישנו קטע מוזיקלי בביצוען של שרה סילברמן וגל גדות בשם "A Place Called Slaughter Race", השיר נכתב על ידי טום מקדוגל ופיל ג'ונסטון והולחן על ידי אלן מנקן, כמו כן גרסת פופ בשם "In This Place" בוצעה על ידי ג'וליה מיקאלס. כמו כן, לאחר כתוביות הסיום, ראלף (ג'ון סי. ריילי) ביצע את השיר "Never Gonna Give You Up" של ריק אסטלי. הפסקול עצמו הולחן על ידי הנרי ג'קמן אשר הלחין את הפסקול של הסרט הקודם.
קישורים חיצוניים.
ביקורות
הדיוויזיה ה-31 (ורמאכט)
הדיוויזיה ה-31 הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה במערכה בפולין, בקרב על צרפת, בקרבות החזית המזרחית, והושמדה במהלך מבצע בגרטיון. לאחר מכן הוקמה הדיוויזיה כדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-31, שלחמה בכיס קורלנד ובפרוסיה המזרחית.
היסטוריה.
הדיוויזיה ה-31.
הדיוויזיה הוקמה ב-1 באוקטובר 1936 בבראונשווייג, והועמדה תחת פיקוד הרברט פישר. במהלך המערכה בפולין השתתפה הדיוויזיה בלחימה כחלק מהקורפוס הממונע ה-16 במסגרת הארמייה העשירית, ובמהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-11 במסגרת הארמייה השישית. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-12 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה, והשתתפה בקרב ביאליסטוק-מינסק ובקרב סמולנסק. במהלך הקרב על מוסקבה לחמה הדיוויזיה בתחילה כחלק מהקורפוס ה-53 במסגרת הארמייה השנייה, ולאחר מכן כחלק מהקורפוס ה-43 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה והארמייה הרביעית לסירוגין. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות שונים בגזרה המרכזית, ואף השתתף בקרב קורסק כחלק מקורפוס הפאנצר ה-46. ביוני 1944 הועברה הדיוויזיה לקורפוס הפאנצר ה-39, ולחמה עמו במהלך מבצע בגרטיון, עד להשמדתה באזור מוגילב ב-21 ביולי 1944.
דיוויזיית הגרנדיר ה-31.
ב-21 ביולי 1944 הוקמה דיוויזיית הגרנדיר ה-31 על בסיס דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-550 ושרידי הדיוויזיה ה-31, והועמדה תחת פיקוד הנס יואכים פון שטולצמן. הדיוויזיה לחמה בגזרה הצפונית בלטביה, כחלק מהקורפוס ה-28 במסגרת הארמייה ה-18.
דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-31.
ב-9 באוקטובר 1944 שונה שמה של הדיוויזיה לדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-31, והיא המשיכה להילחם בכיס קורלנד. בינואר 1945 פונתה הדיוויזיה דרך הים לפרוסיה המזרחית, שם לחמה בקרבות הקשים כחלק מהארמייה השנייה, עד סוף המלחמה.
עונת 1975/1976 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל
עונת 1975/1976 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל הייתה העונה ה-21 של התחרות האירופית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי אופ"א. המשחק הראשון התקיים ב-17 בספטמבר 1975 ותחרות הסתיימה ב-12 במאי 1976.
בתחרות השתתפו 32 קבוצות.
משחק הגמר נערך בהאמפדן פארק, גלאזגו. התחרות הסתיימה בניצחון של באיירן מינכן בפעם השלישית ברציפות. בכך היא שחזרה הישג של אייאקס שתחילת שנות ה-70.
מתכונת התחרות.
בתחרות השתתפו 32 קבוצות. כל הקבוצות חולקו לזוגות ונפגשו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ לקביעת הקבוצה שתעפיל לשמינית הגמר.
בכל השלבים למעט משחק הגמר נערכו משחק בית ומשחק חוץ. חוק "שער חוץ", היה בתוקף לכל שלבי התחרות. במקרה שאין אפשרות להגיע להכרעה תוך יתרון שער חוץ, המנצח נקבע בסדרת בעיטות עונשין.
ראו גם.
גמר גביע אירופה לאלופות 1976.
ברוך פרצמן
ברוך פרצמן הוא אלוף פאראלימפי ישראלי בשחייה ואלוף ישראל בשייט מפרשיות.
ביוגרפיה.
פרצמן היה לוחם הקומנדו הימי. ב-8 בנובמבר 1972 צלח עם חבריו לקומנדו את תעלת סואץ, עלה על מוקש, ופלג גופו השמאלי נפגע קשות. כתוצאה מהאירוע איבד את ידו ואת עינו.
פרצמן החל לעסוק בספורט נכים וייצג את ישראל בתחרויות שחייה של המשחקים הפאראלימפיים בשנים 1980, 1984, 1988. באולימפיאדת הנכים ארנהם (1980) השתתף בארבעה משחים וזכה בארבע מדליות: מדליית זהב במשחה 50 מטר בסגנון חזה ושלוש מדליות כסף במשחי 50 מטר בסגנונות גב וחופשי ובמשחה 150 מטר בסגנון מעורב. באולימפיאדת הנכים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984) השתתף וזכה שוב בארבעה משחים: שלוש מדליות כסף במשחי 100 מטר בסגנונות חזה וגב ובמשחה 200 מטר בסגנון מעורב ומדליית ארד במשחה 100 מטר בסגנון חופשי.
באליפות אירופה 1985 שנערכה בגרמניה היה פרצמן אלוף אירופה במשחה 100 מטר חזה וזכה בשתי מדליות כסף נוספות: במשחה 100 מטר גב ומשחה 50 מטר חופשי.
בהופעתו האחרונה באולימפיאדה ב-1988 התחרה בארבעה משחים וסיים את כולם במקומות הרביעי והחמישי. מאוחר יותר החל לעסוק בשיט מפרשיות וזכה באליפות ישראל.
פרצמן עומד בראש אגף קרטוגרפיה של המרכז למיפוי ישראל.
דימיטרי בראמכי
__ללא_תוכן__
דימיטרי קונסטנטין בַּראמכּי (Dimitri Constantine Baramki, בערבית: ديمتري برامكي; 1909, ירושלים – 1984, קליפורניה, ארצות הברית) היה ארכאולוג פלסטיני ששימש בשנים 1938–1948 כמפקח העתיקות הראשי במחלקת העתיקות של ממשלת המנדט הבריטי. משנת 1952 ועד לפרישתו היה אוצֵר המוזיאון הארכאולוגי באוניברסיטה האמריקנית בביירות שבלבנון וכיהן בה כפרופסור לארכאולוגיה.
קורות חייו ופועלו.
דימיטרי בַּראמכּי נולד בירושלים, אז באימפריה העות'מאנית, למשפחה ערבית נוצרית אורתודוקסית. למד בבית הספר סנט ג'ורג' . ב-1929 החל בעבודתו במחלקת העתיקות של ממשלת המנדט הבריטי כמפקח עתיקות. ב-1934 סיים לימודים אקדמיים כאקסטרן באוניברסיטת לונדון. בשנים 1938–1948 כיהן כמפקח עתיקות ראשי במקומו של רוברט המילטון, שמוּנה למנהל המחלקה.
במשך שנות עבודתו בארץ ישראל פרסם בַּראמכּי מאמרים לרוב, בעיקר בכתב העת של מחלקת העתיקות ("QDAP"), על אתרים שונים – מקברים של תקופת הברונזה ועד כנסיות ביזנטיות. אתרי פעולתו המועדפים היו באזור יריחו. מ-1934 ועד 1948 ניהל חפירות וחקירות בח'רבת אל-מפג'ר. בַּראמכּי מצא במקום את כתובת הגרפיטי המזכירה את השאם אבן עבד אל-מלכ ובהתאם לכך תיארך את בנייתו של הארמון (קביעה שנדחתה בהמשך המחקר) לשנות שלטונו (724–743), בהקבלה לקסר אל-חייר אל-ע'רבי שבסוריה, וכינה אותו "ארמון הִשׁאם". התזה לתואר דוקטור של בַּראמכּי, שהוגשה ב-1953 לאוניברסיטת לונדון, עסקה באדריכלות האומיית והסתמכה על ממצאי חפירותיו בח'רבת אל-מפג'ר.
במסגרת עבודתו באזור יריחו גילה בַּראמכּי ב-1936 את בית הכנסת שלום על ישראל.
בסיום המנדט הבריטי במאי 1948 ניהל דימיטרי בַּראמכּי במשך תקופה קצרה את מוזיאון רוקפלר. דוּבר על מינויו לראש מחלקת העתיקות של הגדה המערבית מטעם ממשלת ירדן, אך הוא מצא את מקומו בבית הספר האמריקאי לחקר המזרח בירושלים כיועץ וכספרן. ב-1950 וב-1951 המשיך בחפירותיו באזור יריחו במשלחתו של האמריקני ג'יימס קֶלסוֹ.
ב-1952 הוזמן בַּראמכּי לשמש כאוצֵר המוזיאון הארכאולוגי באוניברסיטה האמריקאית בביירות שבלבנון ובה לימד עד לפרישתו ב-1975.
בשנת 1969 פרסם בַּראמכּי את ספרו על "האמנות והאדריכלות בארץ-ישראל מימי קדם ועד התקופה העותמאנית".
הספר, שראה אור בהוצאת מרכז המחקר של אש"ף בביירות, הוגדר כ"חיבור -פוליטי".
בַּראמכּי נישא לוויולט לבית חמיס. בסוף חייהם חי הזוג בקרבת בנם בהנטינגטון ביץ', מחוז אורנג', קליפורניה.
בורסת פרנקפורט
אולבני (ג'ורג'יה)
אולבני (באנגלית: Albany) היא בירת מחוז דוהרטי שבמדינת ג'ורג'יה שבארצות הברית. העיר מהווה את מרכזו של האזור המטרופוליטני הקרוי על שמה והיא העיר השמינית בגודלה במדינת ג'ורגיה.
היסטוריה.