עוד תכונה שאִפיינה את קריקטורותיו היא השנינות שהפגין. במיוחד הצטיין במשחקי מילים שסביבם כרך את ציוריו. דוגמה לכך הייתה אחת מהקריקטורות הגדולות שלו מהמדור "על כל פנים" שעסקה בבעיותיו של ריצ'רד ניקסון בעקבות פרשת ווטרגייט בראשית שנות ה-70: הקריקטורה התבססה על "פסל לאוקואון" המפורסם שבו לאוקואון ושני בניו נחנקים על ידי נחשים; זאב צייר את ניקסון ושני עוזריו סבוכים וכרוכים בסלילים מגנטים של קלטות אודיו, וקרא ליצירתו "לאוניקסון". קריקטורה אחרת משנת 1963 שהיה גאה בה דנה ברצח קנדי: בציור נראה קנדי מוטל מת על הארץ, חרבו לידו וסכין נעוצה בגבו; מצד ימין עומד ניקיטה חרושצ'וב נדהם, מחזיק בחרב אף הוא. בציור פשוט זה הצליח זאב להעביר גם את האופן הבלתי-צפוי שבו נהרג קנדי וגם את חוסר האיזון שנוצר עקב מותו של מנהיג מעצמה עולמית. שבוע לאחר מכן פרסם השבועון האמריקני "טיים" תגובות על מותו של קנדי, והקריקטורה של זאב כיכבה בראשן.
תערוכות.
לאחר מותו:
לקריאה נוספת.
קטלוגים של תערוכות:
קישורים חיצוניים.
מיצירתו:
זאב פרקש
יעקב (זאב) פרקש
מאורות הדף היומי
מאורות הדף היומי הוא ארגון שהוקם מתוך מטרה להנחיל את לימוד הדף היומי בקרב שכבות שונות של לומדים בארץ ובעולם. בשנים האחרונות הארגון הרחיב את פעילותו והיום יוזם פרויקטים נוספים שמטרתם עידוד 'לימוד התורה' בקרב הציבור הרחב. הארגון נוסד בשנת תשנ"ט (1999), ועומד בראשו הרב חיים דוד קובלסקי. פעילותו העיקרית של הארגון היא הפעלת מגידי שיעור שונים שמוסרים את השיעור במקומות רבים ברחבי הארץ.
הארגון מפעיל בתי מדרש שונים ברחבי הארץ, בהם עוסקים תלמידי חכמים בלימוד הדף היומי. המפעל המרכזי של מאורות הדף היומי הוא בתי המדרש להכשרת מגידי שיעורים בדף היומי, הוותיק שביניהם נמצא בבית המדרש של חסידות סוכטשוב בבני ברק. בבית מדרש זה מכשירים את מגידי השיעורים. בשנת תשס"ג (2003) הוקם בית מדרש כזה גם בירושלים, ובשנת תשס"ה (2005) גם בעמנואל וברכסים.
מפעם לפעם עורך הארגון מעמדי סיום פומביים בראשות גדולי ישראל.
באתר האינטרנט של הארגון אלפי שיעורים מצולמים, כולל שיעורי דף יומי על כל הש"ס.
עזרי לימוד.
החל משנת תשס"ג החלו להוציא ספרי תלמוד בהדפסה מחדש. מתחילת המחזור ה-12 בדף היומי, החלו להוציא אף תלמוד במהדורת "ותלמודו בידו" – בפורמט קטן, שמכילה כ-30 דפים כל אחת. כמו מהדורות חדשות אחרות הקיימות בשוק, הוסיפו אנשי "מאורות הדף היומי" בסוף התלמוד קונטרסים אשר נועדו לעזור ללומד להבין את דברי הגמרא. במסכתות שדורשות הבהרה ויזואלית (לדוגמה מסכת עירובין ומסכת סוכה) צירפו איורים תלת-ממדיים ממוחשבים, ובמסכתות אחרות תוספות אחרות, כגון הסברים לדברי האגדה שבגמרא. בנוסף, מצורף גם חלק העוסק בענייני ההלכה העולים מתוך הגמרא, במגמה לעודד את לימוד ההלכה למעשה במקביל ללימוד העיוני.
לקראת סוף המחזור ה-11 החלה "מאורות הדף היומי" בהוצאת מהדורה מיוחדת של תקליטורים, בהם שיעורי הדף היומי הנמסרים בארבע שפות: עברית, אנגלית, יידיש וצרפתית.
כחלק מהבנת הצורך בהפשטת מושגי הגמרא הקשים אל הציבור הפשוט מוציאה "מאורות הדף היומי" מפעם לפעם עזרים העוסקים בלימוד הגמרא. למשל, כאשר נלמדו מסכתות סדר קדשים, העוסקים במלאכת הקרבנות והמקדש, הוכן דגם של בית המקדש מקרטון. כאשר נלמדה מסכת עירובין, אשר היא מהמסכתות הקשות שבש"ס, הוציאו "מאורות הדף היומי" את "המאור המבואר", ובו מאות תמונות צבעוניות ותלת-ממד, כדי לפשט את המונחים הקשים המופיעים במסכת. כאשר נלמדה מסכת חולין ערכו מעמד גדול של טקס שחיטה וראשית הגז ליד ביתו של הרב יוסף שלום אלישיב ובהשתתפותו, ובליווי הסברים מפורטים ממומחים בתחום שהדגימו בצורה מוחשית את המושגים הקשים שבהלכות שחיטה וטריפות המופיעים במסכת זו.
תוספות לדף היומי.
רבני בית המדרש למגידי שיעורים מוציאים לאור מדי שבוע גיליון בשם "מאורות הדף היומי" העוסק בנושאים אקטואליים ומעט מעמיקים יותר היוצאים מדפי הגמרא שנלמדים מדי שבוע. הגיליון מופץ בעשרות אלפי עותקים בשפות עברית, צרפתית ואנגלית, באופן חופשי ולמנויים.
עם תחילת המחזור ה-12 של הדף היומי, בחודש אדר א' תשס"ה, החל הארגון בהוצאת גיליון שבועי לילדים בנושאי הדף היומי של אותו השבוע. בכל עלון מופיעים 7 קטעים, קטע אחד מכל דף שילמד באותו השבוע. העלון נכתב בשפה העברית, ומופץ מדי שבוע בבתי הכנסת בכ-30 אלף עותקים.
החל מתחילת המחזור ה-12 החלו "מאורות הדף היומי" להוציא חוברת ובה שתי הלכות רלוונטיות על כל דף מדפי הגמרא הנלמדת. החוברת מודפסת הן בסוף הגמרא בהוצאת "מאורות הדף היומי" והן כחוברת נפרדת. מאורות הדף היומי הוציאה עד עתה 10 כרכים שמאגדים בתוכם את הנושאים אשר נדונו במהלך השנים בגיליונות השבועיים של "מאורות הדף היומי".
מכיוון שמי שמסיים את מסלול הדף היומי לא מסיים את כל ש"ס המשניות (על כ-43% מהמשניות אין תלמוד בבלי), במחזור השלושה עשר (מאז תשע"ב) יזם הארגון תוספת של לימוד משנה אחת מדי יום, מהמסכתות שאין עליהם גמרא, וכך ניתן בסוף המחזור לסיים את הש"ס כולו, כולל המשניות.
אהרן זאב
אהרן זאב (28 באפריל 1900, כ"ט בניסן תר"ס – 10 באוקטובר 1968, י"ח בתשרי תשכ"ט) היה משורר וסופר עברי, סופר ומשורר ילדים, עורך, מחנך, קצין החינוך הראשי של צה"ל (בדרגת אלוף-משנה) ונשיא הוועד למען החייל. נהג לחתום על יצירותיו בשם "זאב". על שמו נקרא "פרס זאב" לספרות ילדים, מיסודם של משרד החינוך והתרבות ומשפחתו.
קורות חייו.
הוא נולד בשם אהרן זאב וינטרוב בעיירה סוקולוב פודלסקי (Sokolów Podlaski) שבמזרח פולין, אז בשליטת האימפריה הרוסית. אביו צבי-חיים היה סוכן נוסע, סוחר נודד, שאהב ספרים וספרות, אך לא התפנה בחייו לכתיבה. בהיותו בן עשר נפטר אביו כתוצאה מתאונה. זאב סיים את בית הספר התיכון העברי בסוקולוב, והשלים לימודיו בבית מדרש למורים עבריים. בשנת 1920, במהלך המלחמה הפולנית-סובייטית שלאחר המהפכה, הואשם זאב בפתיחה באש על חיילי הצבא האדום הכובש; הוא נשפט ונידון למוות, אך ניצל ברגע האחרון בעזרת ידידים יהודים.
הוא נמלט למרכז פולין, החליף את זהותו ושינה את תעודותיו, לימד בבית הספר העברי "הרצליה" בעיר קובל שבווהלין ועלה לארץ ישראל בשנת 1925, בשם זאב צ'רניצקי. מאותה שנה ועד מותו הקדיש את כל חייו לחינוך. קודם בבתי ספר יסודיים ותיכוניים, ומאוחר יותר במסגרות ארגון ההגנה, וצה"ל.
ראשית עבודתו של זאב בארץ הייתה בקבוצת דגניה א'. לימים עבר לתל אביב והשתקע בעיר. שם לימד בשכונת בורוכוב, והיה בין מקימי בית החינוך לילדי עובדים. אחד מתלמידיו אז היה יצחק רבין, לימים ראש ממשלת ישראל. הוא החל בכתיבת שיריו וסיפוריו במיוחד עבור תלמידיו, שחסרו ספרות ילדים עברית עכשווית ומודרנית. אפשר ובשל כך יצירתו לילדים יש בה נימה סיפורית מובהקת, והדו-שיח בין המספר למאזין בולט בה.
בשנות ה-30 חיבר זאב את השיר "אנו נושאים לפידים". השיר חובר בבית החינוך של זרם העובדים, שם לימד זאב. השיר חובר למצעד חנוכה, יש אומרים שכוון מראש להתחרות במצעד מכבי שנערך תמיד בחג זה. השיר בא מנקודת מבט הפוכה לזו של חג חנוכה המסורתי. לא הנס מביא את הדברים לקרות אלא מעשה החלוצים: "נס לא קרה לנו, פך שמן לא מצאנו"; במילים אחרות: "אנו בעצמנו בנינו את הארץ, הקמנו מחדש את בית המקדש". והוא מסיים באמירה הדרמטית: "בסלע חצבנו עד דם ויהי אור", הנשמע כקריאת תגר למעשה הבריאה האלוהי.
בראשית שנות ה-40 יצא זאב לשליחות מטעם התנועה החלוצית לארצות הברית. הוא נדד והרצה בה מחוף אל חוף, ונפגש עם קהילות יהודיות רבות. עם פרוץ המלחמה חזר, לאחר שנתיים בלבד, לארץ ישראל, במסע מלא הרפתקאות, בספינת משא, דרך האוקיינוס ההודי.
בשנת 1947 נשלח זאב על ידי ארגון "ההגנה" אל מחנות המעצר בקפריסין, לרכז את פעולת החינוך במחנות המגורשים. זאב חי עם המעפילים וחלק עמהם את הכל, וזכה להכרה ואהבה רבה, ואף כונה "המלך הבלתי מוכתר" של מגורשי קפריסין. עם שובו ארצה, ב-1948, החל את עבודתו כעורך השבועון דבר לילדים.
לאחר מלחמת העצמאות התמנה אהרן זאב לראש מחלקת התרבות של הצבא הצעיר. הוא היה ממקימי חיל החינוך וממעצבי דמותו ודפוסי עבודתו. חלומו היה להפוך את השירות הצבאי לבית ספר משלים למגויסים שלא זכו להשכלה. ביוני 1960, במהלך הופעה של רביעיית מועדון התיאטרון כששרה את השיר "תן תרומה" שהייתה סאטירה על השנור הישראלי, התפרץ זאב להופעה, דרש מהרביעייה לרדת מהבמה וכינה את חברי הרביעייה "אדיוטים". לאחר מספר שבועות התנצל ראש אכ"א, אהרון דורון, בפני חברי הרביעייה על התנהגותו של זאב.
זאב שירת כקצין החינוך הראשי של צה"ל כ-15 שנים והשתחרר בדרגת אלוף-משנה. עם פרישתו מצה"ל המשיך בעבודתו הציבורית וכיהן כיושב ראש הוועד למען החייל עד מותו.
בהקדמה על תולדות תחנת הרדיו גלי צה"ל, נכתב באתר התחנה: "סגן-אלוף אהרן זאב, ראש ענף הסברה והשכלה באגף כוח אדם במטכ"ל, ראה בתחנה כלי מצוין שיסייע לצה"ל במשימת החינוך שקיבל על עצמו בעיקר בקליטת עולים."
מדבריו של זאב עצמו: "רמתו הנוכחית של ציבור החיילים מחייבת גישה חינוכית מיוחדת, המבוססת על הסברה והשכלה, המוגשת בדרכי עקיפין, ובצורה מושכת ומשעשעת".
בשנת תשכ"ה (1965) קיבל בשם צה"ל את פרס ישראל לחינוך.
בחברת RCA יצא תקליט ובו חנה רובינא מקריאה 10 שירי ילדים של זאב.
אהרן זאב נפטר בתל אביב ונקבר בטקס צבאי מלא בבית העלמין קריית שאול (בקרבת החלקה הצבאית), בלוויה המונית.
הותיר אחריו אישה, רחל לבית קטינקא.
ארכיונו האישי נמצא בארכיון גנזים של אגודת הסופרים בבית אריאלה בתל אביב.
לקריאה נוספת.