בשנת 2003 הופק סרט נוסף ובו חזר פומיקי למקורות. במקום דמותו של מר אדר, שובץ קרוב משפחתו של אדר, מר פרדיננד אדר. השחקן שגילם אותו היה האנס קלרין, אשר דיבב את קולו של פומיקי בסדרות הקודמות (בגרמנית), ועקב בעיות במיתרי הקול שלו, שכבר לא היה מסוגל להפיק את קולו הצווחני של פומיקי, הוחלט להעבירו לתפקידו של אדר. את קולו של פומיקי מדבב בסרט שחקן חדש בשם קאי טסצנר.
בוטאן
בוטאן (שם מדעי: Butane) הוא אחד הפחמימנים הפשוטים ממשפחת האלקאנים. נוסחתו הכימית היא C4H10 או באופן מורחב: CH3CH2CH2CH3 או, בצורתו האחרת (איזובוטאן, CH(CH3)3). מולקולת הבוטאן בנויה משרשרת בלתי מסועפת של ארבעה אטומי פחמן שאליהם קשורים עשרה אטומי מימן. זהו גז דליק, אשר ניתן לנזל אותו בקלות ומשמש בעיקר לחימום ולבישול. שריפת בוטאן בנוכחות מספקת של חמצן יוצרת פחמן דו-חמצני ומים (שרפה מלאה), בעוד ששריפה בחוסר חמצן יוצרת פיח (פחמן) ופחמן חד-חמצני (שרפה חלקית). מכיוון שהגז חסר צבע וריח, נהוג להוסיף למכלי הגז המיועדים לשימוש ביתי תרכובת גופרית בעלת ריח אופייני: מתאנתיול או אתאנתיול (מתיל / אתיל מרקפטאן), לשם זיהוי דליפות ומניעת תאונות. בין שימושיו הנוספים הוא נמצא במצתים לסיגריות ובמכלי ניקוי בלחץ המיועדים לניקוי מוצרי אלקטרוניקה. גז זה מגיע לצרכנים במצב נוזלי במכלי הגז עקב הלחץ הרב בתוך המכל. כשהבוטאן הנוזלי משתחרר מן המכל הוא מתאייד מיד לגז.
נורמן מנאה
נורמן מנאה (ברומנית: Norman Manea, ברומנית מבטאים "נורמן מאניה" במלעיל; נולד ב-19 ביולי 1936), סופר רומני, יהודי, תושב ארצות הברית משנת 1986.
ביוגרפיה.
מנאה נולד ב"בורדוז'ן" Burdujeni שבמחוז סוצ'אבה, בחבל בוקובינה ברומניה. כילד הצליח לשרוד שהות במחנה ריכוז בטרנסניסטריה, אליו נשלח עם הוריו. הוא למד הנדסה בבוקרשט ועבד כמהנדס. הוא הופיע לראשונה כסופר בשנת 1960, בתקופת המשטר הקומוניסטי. משנת 1974 ויתר על עבודתו כמהנדס, כדי להקדיש עצמו לכתיבה ספרותית. בשנת 1986 עזב את רומניה ולאחר ששהה קרוב לשנה במערב ברלין עבר לארצות הברית. כיום משמש מנאה כפרופסור אורח לספרות בבארד קולג' Bard College שבניו יורק.
בנעוריו התלהב מנאה מהחזון הקומוניסטי, דחה את שיח בני משפחתו על הגטו וחיפש להשתלב במהפכה הקומוניסטית. כיום הוא אומר: "הנאצים היו כנים יותר מהקומוניסטים - הם עשו בהתלהבות ובהתמדה את מה שהודיעו שיעשו. לעומתם הקומוניסטים דיברו על עולם ללא מעמדות, ללא ניצול - חלום ילדות - ומהר מאוד נפערה התהום בין ההבטחות ובין האמת".
מנאה זכה ב"פרס הלאומי של היהודים האמריקאים" באפריל 1993. הוא זכה בשנת 2006 בפרס "לוקס מונדי" Lux Mundi המוענק על ידי Radio Romania Cultural עבור "כישרונו האומנותי והתמדתו המוסרית שבאמצעותה הציג לעולם המראה הכולל של החברה הרומנית ועבור הצורה בה הצליח להעביר את הדרמה של חייו על רקע היסטורי סוער". מנאה תורגם ליותר מ-15 שפות ונחשב לכותב הרומנים הרומני הנקרא ביותר בעולם.
בגרמניה, מנאה הוא הסופר הרומני הנקרא ביותר ובמיוחד זוכה להדים ספרו "שובו של החוליגאן". כאן המקום לציין את שורשי שמו - ברומניה יצאו לאור בעבר הספרים "החוליגאנים" של הוגה הדעות והסופר הרומני שהתקרנף בתקופת מלחמת העולם השנייה, מירצ'ה אליאדה וספרו של הסופר היהודי רומני מיכאיל סבסטיאן, "איך הייתי לחוליגאן".
הנושאים המועדפים בספריו הם טראומת השואה, חיי היום-יום במדינה טוטליטרית והגלות מהמולדת. ספריו מושווים עם יצירותיהם של ברונו שולץ ורוברט מוסיל ויש הטוענים שהם המשך טבעי לסגנון הגרוטסקי של פרנץ קפקא.
קישורים חיצוניים.
Observator Cultural, mai 2012, Nr.625
צפון אוסטיה-אלניה
אלף כץ
אלף כץ (בכתיב יידי: אַלעף קץ; באנגלית: Aleph Katz) הוא שם העט של משה אברהם כץ (באנגלית: Moris (Moshe) Abraham Katz; 1898, מלינוב, ווהלין, רוסיה (אוקראינה) – ינואר 1969, ניו יורק) היה משורר יידיש, בלשן, מתרגם, עיתונאי ומחזאי יהודי אמריקאי יליד אוקראינה.
קורות חיים.
כץ נולד בשנת 1898 למשפחת רבנים נאורה בעיר מלינוב שבווהלין, בדרום-מערב רוסיה (אוקראינה). התחנך חינוך דתי מסורתי בחדר, אך גם למד בבית הספר הרוסי המקומי. בשנת 1913, כשהיה בן חמש-עשרה, היגרה משפחתו לארצות הברית, והשתקעה בניו יורק. כץ חי את כל חייו בעיר.
להשלמת לימודיו עבד בימים במלאכות שונות, ובערבים למד בסיטי קולג'. הוא השתלב בעולם התקשורת היידישאי בניו יורק, וכיהן יותר מ-40 שנה כעורך החדשות של סוכנות הידיעות "יט"א" (סוכנות הידיעות היהודית). במסגרת עבודתו רבת השנים בעיתונות פרסם כץ עשרות מאמרים, מאמרי ביקורת על ספרים, ריאיונות ועוד. בין היתר כתב לעיתונים "אין זיך", "פֿרייע אַרבייטער שטימע", "די וואָך", "דאָס יידישע פֿאָלק", "ייִדישע קעמפֿער", "אויפֿקום", "צוקונפֿט", "קינדער זשורנאַל".
אלף כץ היה בין מייסדי אגודת הנוער היידישאית "בני עם חי" בניו יורק, ושימש כמזכירהּ במשך שנים רבות. עבודת הבלשנות שלו בלשון יידיש, הביאה אותו לחברות במערכת המצומצמת של מילון היידיש הגדול. שירי הילדים שלו התפרסמו בכל עולם קוראי היידיש של התקופה. שירו הראשון נדפס בשנת 1920, בשבועון ההומוריסטי "דער גרויסער קונדס" (יידיש: "הקונדס הגדול"). כץ היה במשתתפים הקבועים של רוב עיתוני הילדים היידיים בארצות הברית, באירופה ואף בארגנטינה.
ספריו נדפסו בשלוש יבשות: בניו יורק, בבואנוס איירס, בריו דה ז'ניירו ובתל אביב.
אלף כץ פרסם יותר מעשרה ספרים, בהם שירי הילדים האהובים שלו, מחזות קצרים, תרגום מיצירות רוברט לואיס סטיבנסון, ומבחר משיריו בשם "כוכב השחר", שנדפס בישראל לאחר מותו.
רק שירים בודדים משלו תורגמו לעברית בידי שמשון מלצר.
צבעוני השרון
צבעוני השרון (שם מדעי: "Tulipa agenensis subsp. sharonensis") הוא גאופיט מהסוג צבעוני בעל פרחים בצבע אדום בהיר עד כתום, תת-מין של צבעוני ההרים.
מאפיינים.
צבעוני השרון בעל פרחים גדולים ועלים זקופים וצרים. הפרח דמוי גביע בעל 6 עלי עטיף צבעוניים, צבעו אדום ובמרכז הוא חום.
צבעוני השרון נפוץ בישראל בחולות מישור החוף ובגבעות הכורכר עד הנגב. לרגלי הכרמל גדלה צורה מיוחדת שהיא צורת מעבר עם צבעוני ההרים. הפריחה בחודשים פברואר עד מרץ .
מקורות.
&lt;hr&gt;
רפעת אל גמאל
רפעת אל גמאל (בערבית: رفعت الجمال; 1 ביולי 1927 – 30 בינואר 1982) היה סוכן כפול מצרי שפעל בישראל.
ביוגרפיה.
אל גמאל נולד בדמיאט שבמצרים. אביו היה סוחר פחם ואמו הייתה דוברת אנגלית וצרפתית. למד בבית ספר פרטי בצעירותו, וכך קנה שליטה באנגלית ובצרפתית. בתום לימודיו עבד כפקיד עד שנחשד במעילה ופוטר. לאחר מכן עבד ככלכל בצי הסוחר המצרי. הוא שהה בארצות הברית ובגרמניה וגורש משם למצרים. במצרים חי בזהות בדויה ולבסוף נעצר על ידי המשטרה ונאלץ לגלות את זהותו האמיתית. המודיעין המצרי הציע לו לשמש כסוכן או לעמוד לדין. הוא בחר לשמש כסוכן והתבקש להשתלב בקהילה היהודית באלכסנדריה. שם הכיר את אלי כהן ומרסל ניניו. אל-גמאל וכהן נעצרו יחד ב-1954 ולאחר זמן מה שוחררו שניהם. הוא נשלח כיהודי בשם ז'אק ביטון דרך צרפת לישראל. בישראל, בעצת המודיעין המצרי, השתקע בתל אביב ופתח סוכנות נסיעות ברחוב ברנר שבעיר.
מידע שהצטבר מאנשים שפגשו בו, וכן חשדות שעלו בחקירה שגרתית שנערכה לו, הביאו למסקנה כי ביטון מרגל. הוא נעצר באישון ליל, ושוכנע לשמש כסוכן כפול. שם הצופן שניתן לו היה "יתד". המודיעין הישראלי אפשר לו להעביר מידע אמין, אם כי לא קריטי, למפעיליו המצרים כדי לשמור על ערכו בעיניהם.
מדי פעם העבירו אותו גם המצרים וגם הישראלים תחקירים מייגעים, כדי לוודא שאין הוא משרת למעשה את הצד השני.
ביטון הכיר במהלך נסיעה עסקית לגרמניה, ב-1963, את וולטראוד שפלט, אז בת 22, גרושה ואם לילד קטן. השניים נישאו ושבו לישראל.
לדיסאינפורמציה שניתנה בידי "יתד" היה חלק מכריע בהטעיה שקדמה למלחמת ששת הימים, ואפשרה את מכת המחץ על חיל האוויר המצרי במבצע מוקד. "יתד" מסר למפעיליו במצרים כי המלחמה אמורה להתחיל במהלכים יבשתיים, מה שהוביל לשאננות בחיל האוויר המצרי. אחרי המלחמה, סיים את פעילותו ועזב את ישראל עם משפחתו בשנות ה-70 לגרמניה, בה מת ב-1982.
ז'אק ביטון הפך לגיבור לאומי במצרים, אחרי שסדרת טלוויזיה על חייו הציגה אותו כמי שריגל למען מולדתו בתוככי ישראל (שם הסדרה היה "ראפת אלהגאן"). גרסה זו, כנראה, אינה נכונה ומסווה את תפקידו האמיתי של ביטון כסוכן כפול. יש הקושרים את שמו לחשיפת אלי כהן כמרגל ישראלי על ידי הסורים.
ז'אק ביטון
משה אברהם כץ
יעקבוס קמבנליס
יעקבוס קמבנליס (ביוונית Ιάκωβος Καμπανέλλης; 2 בדצמבר 1922 - 29 במרץ 2011) היה מחזאי, משורר וסופר יווני. קמבנליס כתב יותר מ-30 מחזות ונחשב לגדול מחזאי יוון בעת החדשה. הוא גם כתב טקסטים לשירים שהפכו פופולריים מאוד ביוון.
קמבנליס נולד באי היווני נקסוס ב-1922. ב-1934 עברה משפחתו לאתונה בעקבות קשיים כלכליים. בזמן מלחמת העולם השנייה נאסר ונשלח למחנה הריכוז מאוטהאוזן. לאחר שחרורו ושובו לאתונה החל ללמוד תיאטרון.
הרומן היחיד שכתב, "מאוטהאוזן", מבוסס על חוויותיו כעציר במחנה הריכוז מאוטהאוזן. היצירה שימשה כהשראה עבורו לכתיבת מחזור שירים - הבלדה על מאוטהאוזן - שהלחין מיקיס תאודוראקיס. אחד השירים תורגם לעברית וידוע בביצועם (בנפרד) של ליאור ייני ושל אלינוער מואב.
קמבנליס גם כתב תסריטים לשני סרטים יוונים בולטים; "סטלה", בבימויו של מייקל קקויאניס ו"או דראקוס" בבימויו של ניקוס קונדורוס.
פרשת פקודי