סטודרט נולד באדינבורו, סקוטלנד. למד בבית ספר יסודי בכפר המקומי הסמוך קארינגטון שבמחוז מידלוד'יאן, ובבית הספר התיכון הפרטי "מלוויל קולג'" שבעיר הולדתו. ב-1964 הוענק לו תואר בוגר במדעים וב-1967 תואר דוקטור מאוניברסיטת אדינבורו עבור מחקרו על שרף טבעי באקסייה (ראו שיטה) בהנחיית אדמונד לנגלי הירסט ודי. אמ. וו אנדרסון.
חייו האישיים.
סטודרט נישא לנורמה אגנס ב-1968, ולהם שתי בנות.
על שם הזוג ובמימונו מוענק פרס לדוקטורים בכימיה בעלי הישגים יוצאי דופן באוניברסיטת אדינבורו החל מ-2013.
הוראות הפעלה
מדריך למשתמש (מכונה גם הוראות הפעלה) הוא ספר או חוברת המסופקים עם מוצר ומפרטים כיצד להשתמש בו. מדריך למשתמש נחוץ במוצרים שהפעלתם מורכבת, כגון כלי רכב, מכשירי חשמל ביתיים ומחשבים, אך מלווה פעמים רבות, בגרסה מצומצמת, גם מוצרים פשוטים.
המידע הכלול במדריך למשתמש כולל:
עד לפני עשור או שניים של סוף המאה העשרים היה נפוץ כי מדריך למשתמש כולל מידע מפורט  לביצוע תיקון, כגון סכימת חשמל; עם זאת, ככל שמוצרים נעשו מורכבים יותר, מידע זה הפך בהדרגה לנחלת אנשי מקצוע בלבד בצורת מדריכי שירות, או שתיקון מכשירים הפך זול מדי כדי להיות כדאי כלכלית לתיקון.
הוראות הפעלה של מכשירים פשוטים יותר הן לעיתים קרובות רב-לשוניות - אותו מוצר יכול להימכר בשווקים שונים ברחבי העולם. לעיתים, הוראות הפעלה מגיעים עם מגוון של מוצרים הקשורים והספר מכיל מספר פרקים שרק חלקם רלוונטיים למוצר.
עם המורכבות הגוברת של מכשירים מודרניים, רבים מספרי הוראות ההפעלה צריכים להיות מקיפים, עד כי מדריך התחלה מהירה מסופק בנפרד. הוראות הפעלה של מחשבים וציודם מסופקות על-גבי תקליטור כדי לצמצם את עלויות הייצור, שכן ההנחה היא שלבעלים יש מחשב המסוגל לקרוא את התקליטור. מגמה נוספת היא לספק עם המוצר חומרי הדרכה בווידאו, כגון קלטת או DVD, בנוסף לספר הוראות ההפעלה.
עסקים רבים מציעים עותק PDF של הוראות הפעלה שניתן להוריד בחינם מאתרי האינטרנט שלהם.
ספר רכב.
כל המכוניות החדשות מגיעות עם ספר רכב מהיצרן. רוב בעלי המכוניות מעדיפים להשאיר אותם בתוך תא הכפפות לעיון קל. ספרי רכב מקיפים בדרך כלל שלושה נושאים עיקריים: תיאור של מיקום ותפעול של כל מערכות הבקרה; לוח זמנים ותיאורים של התחזוקה הנדרשת, הן על ידי הבעלים ועל ידי מכונאי; ומפרטים כגון שמן, דלק קיבולת ומספרי חלקים של נורות בשימוש. ספרי רכב הפכו זה מכבר הרבה יותר גדולים בעיקר בשל אזהרות בטיחות רבות. מערכות הניווט והשמע גם כן הפכו מאוד מורכבות, ולעיתים קרובות הן מגיעות עם הוראות הפעלה נפרדות.
Luca Turilli's Rhapsody
פרייזר סטודארט
ממלכת מצרים
ממלכת מצרים (בערבית: المملكة المصرية), הייתה ממלכה שהתקיימה במצרים, מההכרזה על העצמאות בשנת 1922 ועד מהפכת הקצינים החופשיים בשנת 1952. הממלכה הייתה בתחילתה עצמאית רק להלכה, משום שלמעשה הבריטים שלטו במדינה, ורק בשנת 1936 נחתם ההסכם האנגלו-מצרי שהסדיר את סיום הכיבוש האנגלי במצרים, את נסיגת הכוחות הבריטים ממצרים, ואת היחסים בין שתי המדינות בהקשר של יחסי החוץ, וניהול סודאן ותעלת סואץ.
היסטוריה.
סולטנות מצרים.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914 צידד עבאס השני חדיו מצרים באימפריה העות'מאנית, ובשל כך הודח על ידי הבריטים לטובת דודו חוסיין כאמל. הריבונות העות'מאנית הרשמית במצרים, הסתיימה באופן רשמי, חוסיין כאמל הוכרז כסולטן מצרים, והארץ הפכה לפרוטקטורט בריטי.
מהומות 1919 והקמת הממלכה.
לאחר מלחמת העולם הראשונה דרשה קבוצת אל ופד להשתתף בועידת השלום בפריז, לדרוש עצמאות למצרים. בעקבות סירוב הבריטים, וגירוש ראשי הקבוצה למלטה, פרצו ב-1919 מהומות ענק במדינה. הדיכוי הבריטי של המהומות, הביא למותם של כ-800 בני אדם. בנובמבר 1919, נשלח אלפרד מילנר בראש ועדה, כדי לנסות לפתור את המצב. בשנת 1920 המליץ לורד מילנר לשר החוץ הבריטי לורד קרזון, כי מדינת חסות צריכה להחליף את הפרוטקטורט הבריטי במדינה.
לאחר שעזבה ועדת מילנר את מצרים החלו הבריטים להתוות גישה חדשה. מילנר הכיר בכך שנחוצה גישה ישירה יותר ושעתידה של מצרים צריך לכלול משא ומתן עם מפלגת אל-ופד, ושיחות אישיות בינו לבין זע'לול החלו ב-7 ביוני ונמשכו במהלך קיץ 1920 בלונדון. כתוצאה ממה שכונה בשם "הסכם מילנר-זע'לול", הכריזה הממשלה הבריטית בפברואר 1921 על הסכמה לביטול הפרוטקטורט כבסיס למשא ומתן להסכם עם המצרים.
ב-4 באפריל 1921 שב זע'לול למצרים, שם זכה לקבלת פנים חסרת תקדים שהצביעה על התמיכה המכרעת לה זכה בקרב המצרים. אך אלנבי היה נחוש לשבור את כוחו הפוליטי של זע'לול וליצור קבוצה פרו-בריטית איתה תוכל בריטניה לדון בהענקת עצמאות בתנאים נוחים יותר. ב-23 בדצמבר הוגלה זע'לול בשנית לסיישל דרך עדן. הגלייתו לוותה בהפגנות, התנגשויות אלימות עם המשטרה ושביתות סטודנטים ופקידי ממשל שהשפיעו על קהיר, אלכסנדריה, פורט סעיד וסואץ, וכן על ערים קטנות יותר בפרובינציה.
לאחר שלוש שנים של משא ומתן ללא תוצאות הגיעו הבריטים בחוסר רצון להכרה כי הסכם שרק ישמור על הסטטוס קוו אינו בר-השגה. לכן, הכריזה בריטניה ב-28 בפברואר 1922 באופן חד-צדדי על ביטול הפרוטקטורט והענקת עצמאות למצרים. ארבעה נושאים "נותרו לשיקול דעתה של בריטניה" עד שהסכמים הנוגעים להם ייחתמו רק לאחר משא ומתן:
מצרים הוכרזה כמלוכה חוקתית, הסולטאן אחמד פואד הפך למלך פואד הראשון ובנו, פארוק, נבחר כיורשו. ב-19 באפריל 1922 אושרה חוקה חדשה ובהמשך החודש הוכרז על בחירות לפרלמנט בן שני בתים. הבחירת שנערכו לבסוף ב-12 בינואר 1924 הסתיימו בניצחון מפלגת הופד בראשות סעד זע'לול אשר זכתה להקים את ממשלתה העצמאית הראשונה של מצרים. עיקר הכוח הפוליטי נותר בידי המלך, אשר היה בעל זכות וטו על חוקים חדשים ויכולת למנות בעצמו חלק מחברי הפרלמנט.
מחאה שהחלה כהצעה פוליטית שקטה, שהונהגה בתחילה בידי מצרים בני המעמד הגבוה אשר הושפעו מנאומיו של נשיא ארצות הברית לגבי ההגנה על זכות הגדרתם העצמית של עמים, הפכה למהומות בעלות אופי מהפכני בהן השתתפו המוני העם. באופן אירוני, לא הייתה כוונתם של מייסדי אל-ופד לעמוד בראש מהפכה פוליטית או להאיץ שינויים סוציאליים נרחבים, אלא להפעיל לחץ מתוכנן באמצעות מצרים בתפקידים בכירים במנגנון השלטוני ולשכנע את הבריטים לוותר בהדרגה על חלק מכוחם. במקום זאת, המצב שנוצר בשטח עם תחילת המהומות הביא את האוכלוסייה למחאה קיצונית יותר מכפי שהמפלגה עצמה תכננה. בדומה למדינות אחרות תחת שלטון קולוניאלי לאחר מלחמת העולם הראשונה, מצאו המצרים כי רצונם להגדרה עצמית בינלאומית סיפקה בסיס ואף העצימה את המחאה.
המהומות לא גרמו לפינוי הבריטים ממצרים, אך הכניסו למודעות פוליטית אוכלוסייה שגילתה מחדש את גאוותה הלאומית ורכשה מידה של כוח בזירה הלאומית. כוח זה הביא את אלנבי והממשלה הבריטית להכיר בסעד זע'לול ומפלגתו, ולא בממשלת מצרים הרשמית, כגוף המייצג עמו יש לשאת ולתת על עתיד מצרים.
בשנת 1927 מנתה אוכלוסיית מצרים 14.187 מיליון נפש.
בשנת 1936 חתמו בריטניה ומצרים על הסכם להסדרת היחסים בין המדינות. תוקפו של ההסכם היה עשרים שנה, והוא הסדיר את עצמאותה של מצרים כמדינה החברה בחבר הלאומים. המדינות הסכימו על ברית צבאית ומדינית, וסוכם כי הצבא הבריטי יקטין את נוכחותו במצרים ל-10,000 חיילים וכוחות עזר, שיוצבו באזור תעלת סואץ. כן סוכם כי סודאן תמשיך להתנהל כקונדומיניום (משטר משותף) אנגלו-מצרי. בשנת 1937 מילאה בריטניה אחר שתי התחייבויות חשובות לפי ההסכם. האחת - צירופה של מצרים לחבר הלאומים, והשנייה, הסכמה לוויתור על הקפיטולציות, הזכויות המיוחדות לתושבי חוץ, שנהגו עוד מימי השלטון העות'מאני.
מלחמת העולם השנייה ולאחריה.
ב-4 בפברואר 1942 כפתה בריטניה בכוח על המלך פארוק לפזר את ממשלתו, שהייתה פרו-גרמנית, ולשוב ולמנות את מוסטפא אל נחאס פאשה שהיה פרו-בריטי לראש ממשלה, לאחר שהקיפה את ארמונו בצבא. בעקבות הפעולה התעוררה תסיסה בקרב העם על ההשפלה שהושפל פארוק, ובעקבות כך ירד מאוד כבוד בית המלוכה בעיני העם.
במהלך מלחמת העולם השנייה שימשה הממלכה כמחסום אחרון לפני גייסותיו של רומל, מלכבוש את ארץ ישראל ולהשתלט על תעלת סואץ. עם תום המלחמה, בשנת 1947 נסוגו כוחות הצבא הבריטי מרוב מצרים אל האזור האסטרטגי של תעלת סואץ.
בשנת 1948, עם הכרזת העצמאות של מדינת ישראל, הייתה מצרים ממנהיגות פלישת צבאות ערב, אולם נחלה מפלה, ובסוף המלחמה נותר בידה רק השטח של רצועת עזה.
לאחר כישלון מצרים במלחמת העצמאות, הקים גמאל עבד אל נאצר, קצין צעיר בצבא המצרי, את תנועת הקצינים החופשיים, שמטרתה הייתה להפיל את שלטון המלך ולסלק את ההשפעה הבריטית במצרים. בשנת 1949 העמיד הארגון ועדה מכוונת, ובשנת 1950 הועמד נאצר בראשה. מוחמד נגיב הצטרף לתנועה בשנת 1949, ומאוחר יותר התמנה לראשה, אם כי, ככל הנראה, השליטה המעשית נשארה בידיו של נאצר.
ביטול המונרכיה.