פסיכואקוסטיקה היא המחקר המדעי של תפיסת קול. תפיסה זו אינה נגזרת של מאפיינים פיזיולוגיים בלבד ותלויה במידה רבה גם במאפיינים פסיכולוגיים. זהו ענף מדעי החוקר את התגובות הפסיכולוגיות והפיזיולוגיות הקשורות בצליל (כולל דיבור ומוזיקה). נושאי הלימוד בתחום כוללים את אופן התפיסה של הגובה, הגוון, העוצמה ומשך הצלילים המוזיקליים, והרלוונטיות שלהם לקוגניציה של המוזיקה (או למבנה הנתפס של המוזיקה). בנוסף, נושאי הלימוד עוסקים גם באשליות שמיעה וכיצד בני האדם ממקמים צלילים בראשם, אשר יכולים להניב מידע חדש לגבי הלחנות מוזיקליות ולגבי הארכיטקטורה של האקוסטיקה. פסיכואקוסטיקה היא גם ענף של פסיכופיזיקה.
תדירות ומהירות גלי קול ניתנים למדידה מדויקת בעזרת מכשור, אך קשה יותר להבין היכן וכיצד מעובדים גלי קול אלו במוח האנושי.
מוזיקולוגיה קוגניטיבית.
מוזיקולוגיה קוגניטיבית היא ענף של מדעי הקוגניציה העוסקים במידול ממוחשב של ידע מוזיקלי, במטרה להבין הן את המוזיקה והן את ההכרה (קוגניציה).
ניתן להבדיל בין מוזיקולוגיה קוגניטיבית לבין תחומי הקוגניציה המוזיקלית והנירוביולוגיה הקוגניטיבית של המוזיקה באמצעות הבדלים בדרך המתודולוגית. מוזיקולוגיה קוגניטיבית משתמשת במודלים חישוביים כדי ללמוד על ייצוג ידע הקשור למוזיקה. השימוש במודלים ממוחשבים מספק תשתית מדויקת ואינטראקטיבית בה ניתן לנסח ולבדוק תאוריות שונות.
תחום אינטר-דיסציפלינרי זה חוקר נושאים כגון הקבלות בין שפה ומוזיקה במוח. בהשראת מודלים חישוביים בביולוגיה, נכללים לעיתים קרובות שדות מחקר כמו רשתות עצביות ותוכניות אבולוציוניות. ענף זה מבקש להדגים כיצד הידע המוזיקלי מיוצג, מאוחסן, נתפס, מבוצע ומיוצר. באמצעות סביבת מחשב מתוכננת היטב, ניתן לחקור את המבנים השיטתיים של תופעות קוגניטיביות אלה.
מוזיקולוגיה אבולוציונית.
המוזיקולוגיה האבולוציונית עוסקת בנושאים כמו מקורות המוזיקה, שירי בעלי החיים וההתפתחות ההיסטורית של המוזיקה ושל בני האדם. היא מבקשת להבין את הפעילות והחישה המוזיקלית בהקשר של תורת האבולוציה. צ'ארלס דרווין שיער כי ייתכן שלמוזיקה יש יתרון מסתגל והיא פעלה כ"פרוטו-שפה" (שפה קדומה), השקפה שהולידה מספר תאוריות מתחרות באבולוציה של המוזיקה. השקפה חלופית רואה במוזיקה תוצר לוואי של אבולוציה לשונית המשמחת את החושים מבלי לספק איזושהן פונקציות הסתגלותיות. השקפה זו הושגה ישירות על ידי חוקרי מוזיקה רבים.
פסיכולוגיה של החינוך המוזיקלי.
קרל אורף.
המלחין הגרמני קרל אורף ידוע בחוגים הפדגוגיים בזכות יצירתו "Schulwerk", אשר תזמורה המוזיקלי הפשוט אפשר גם לילדים בלי הכשרה ארוכה לנגן יצירה שלמה בקלות יחסית. במשך רוב חייו עבד אורף עם ילדים, והשתמש במוזיקה ככלי חינוכי. גישתו של אורף לחינוך המוזיקלי התפתחה לשיטה הקרויה על שמו: Orff Schulwerk. ממהיבט הפסיכולוגי גורסת שיטתו של אורף כי יש לנצל את הכישורים והדחפים הבלתי מודעים שקיימים אצל הילד באופן טבעי ליישום מטרות הוראה. הילד הוא מעין יצור פרימיטיבי שהתפתחותו מחקה את התפתחות האנושות כולה, על כן יש להתחיל את ה"אבולוציה" של חינוכו עם עקרונות מוזיקליים פשוטים, כגון שימוש בכלי הקשה, אוסטינטו (חזרה "עקשנית" על תבנית מלודית או רתמית) ומחול.
זולטאן קודאי.
זולטאן קודאי ההונגרי גילה עניין רב בבעיות החינוך המוזיקלי וכתב כמות גדולה של מוזיקה חינוכית לבתי ספר, ואף ספרים באותו נושא. לעבודתו בתחום זה הייתה השפעה עמוקה על החינוך המוזיקלי, הן בארצו והן מחוצה לה. כמה פרשנים מתייחסים לרעיונותיו כשיטת קודאי, אם כי נראה שזה כינוי מטעה, שכן קודאי לא יצר שיטה מקיפה, למעשה, אלא קבע מערכת עקרונות שיש למלא אחריהם בחינוך המוזיקלי. הגותו בכל הנוגע לחינוך היוו השראה לשיטה, שעמיתיו פיתחו במשך השנים הבאות.
ראו גם: Kodály Hand Signs.
שיטת סוזוקי.
שיטת סוזוקי בהוראת מוזיקה מתבססת על הנחת היסוד של המורה, המחנך והיוצר היפני סוזוקי, לפיה יכול כל ילד לפתח את כישוריו המוזיקליים, בתנאי שיזכה לעידוד המתאים מהוריו וממוריו.
סוזוקי פיתח את שיטת החינוך מוזיקלי שלו אחרי מלחמת העולם השנייה, כחיקוי ללימוד שפת האם אצל תינוקות וילדים רכים. גישתו הייתה, שלימוד מוזיקה טבעי לאדם כמו רכישת שפה, כל עוד אין דוחקים בילד להגיע להישגים אלא מאפשרים לו להתפתח באופן טבעי. בגישתו זו הסתמך על הפילוסופים היוונים פיתגורס ואפלטון והגותם בנושא הפרופורציות בטבע והשפעתה העצומה של המוזיקה על נפש האדם, שהוא חלק מהטבע.
בשיטתו משלב סוזוקי את הגישה של פרידריך פרובל, מי שייסד את גן הילדים במחצית הראשונה של המאה ה-19 בגרמניה וגרס שהרוח הרומנטית היא שצריכה להנחות את המורה ואין להגביל או לחסום אותה בשום צורה. בדרכו של המחנך אל הגשמת השאיפה האמנותית, עליו להוביל את הילד שלב אחר שלב אל השלמות, שהשאיפה אליה היא עיקרון רומנטי חשוב. לצד גישה זו, ניתן מקום חשוב לקסם ההרמוניה שבטבע ולרוח הדמוקרטיה והשוויון, שפשטה בעולם אחרי מלחמת העולם השנייה. בלימוד המוזיקה כשפה ראה דבר מרכזי ושיטת סוזוקי מבחינה בין חינוך מוזיקלי לבין חינוך מוזיקאים. לא כל ילד הלומד מוזיקה צריך להגיע להישגים מקצועיים, הואיל והחינוך המוזיקלי מפתח באדם תכונות ואיכויות שאין ערוך לחשיבותן ועל כן חשוב לעשותו זמין לכל ילד.
נקודה חשובה היא התאמת שיטת סוזוקי לחברות ולתרבויות שונות. לדברי ורד רייך, מורה למוזיקה וכנרת מקצועית, "השיטה נתפשת בכל הארצות כגישה חינוכית רגועה, תומכת, לא תחרותית ומטפחת, ולא רק כשיטה להוראת הנגינה בכינור".
הבדלים בין אישיים בהעדפות מוזיקליות.
ישנם מספר תת-תחומים בפסיכולוגיה העשויים להשפיע על התפתחות העדפותיו המוזיקליות של המאזין, ביניהם פסיכולוגיה חברתית, פסיכולוגיה קוגניטיבית ונוירופסיכולוגיה. מחקרים שונים המבוססים על סקרים וממצאים אמפיריים מנסים לקשור בין תכונות האופי ודפוסי ההתנהגות של אדם לסגנונות המוזיקליים אליהם הוא מאזין. כך למשל נמצא בסקר שנערך באנגליה בשנת 2006, כי אנשים המאזינים למוזיקה קלאסית נוטים לצבור יותר קנסות בעקבות עבירות תנועה מאלו המקשיבים למוזיקה של מחזות זמר. כמו כן, טענו בסקר יותר ממחצית מחובבי ההיפ-הופ כי ביצעו לפחות פשע אחד בחייהם.
מחקר דומה, שנערך באוניברסיטת טקסס, מעריך כי ישנם ארבעה "ממדים" של סגנונות מוזיקליים התוחמים את העדפותיו המוזיקליות של המאזין. לדוגמה, המחקר מניח כי מי שמאזין למוזיקה קלאסית, סביר שיתחבר גם למוזיקת ג'אז, אך לא למוזיקת קאנטרי. הקאנטרי, על פי הנחת היסוד של המחקר, משתייך לממד המוזיקה ה"כיפית" יחד עם הפופ, בעוד שהמוזיקה הקלאסית היא מוזיקה "מורכבת", ממד אליו משתייכים גם הג'אז והבלוז.
השראה, כישרון ויצירתיות מוזיקלית.
המושגים כישרון ויצירתיות מתקשרים באופן אסוציאטיבי לתחום היצירה האמנותית. מידת כישרונו האמנותי של אדם מיוחסת לעיתים ליכולות מולדות או למזל, כמו גם לאינטליגנציה ולנירוביולוגיה. עם זאת יש המקשרים את הדבר לתהליכים פסיכולוגיים, ובפרט לפסיכולוגיה הקוגניטיבית והחברתית.
טיפול במוזיקה.
טיפול במוזיקה היא חלק מענף הטיפול באמנויות, מתחום הפסיכותרפיה. באמצעות האזנה למוזיקה, כתיבת שירים ונגינה, ובהנחייתם של מומחים לתחום, ניתן לעשות שימוש רפואי במוזיקה על מנת לטפל בקשת רחבה של קשיים נפשיים. מטרות אפשריות של טיפול במוזיקה הן שיפור הכישורים החברתיים, טיפול בהפרעות אכילה ובקשיי הסתגלות, סיוע בהתפתחות קוגניטיבית, פיתוח המודעות העצמית, והעשרה רוחנית. טיפול במוזיקה יכול גם לסייע בשיקום הפיזי ובהתפתחות המוטורית.
בשנת 2006 התגלה כי ניתן לסייע בשיפור מצבם של לוקים בסכיזופרניה באמצעות טיפול במוזיקה.
תופעות פסיכולוגיות-מוזיקליות ייחודיות.
ציפייה מלודית.
ציפייה מלודית היא נטייה של אדם המקשיב למוזיקה להרגיש או להעריך כיצד תתפתח המנגינה מבחינה מלודית. נטייה זו יכולה להתקיים הן מסיבות של הבנה מוזיקלית תאורטית, והן מסיבות קוגניטיביות. דוגמה אפשרית היא מאזינים הנוהגים לשמוע מוזיקה מערבית, ומצפים שהסולם העולה "דו-רה-מי-פה-סול-לה-סי", יפתר לבסוף לתו "דו" שישלים את האוקטבה.
התאורטיקן יוג'ין נרמור הציע מודל להבנת הציפייה המלודית אשר מבוסס על היבטים קוגניטיביים. בבסיס המודל מצויה ההשערה כי:
כאשר B A ו-C מייצגים מלודיות הנבדלות זו מזו במבנה או במנעד.
תולעת אוזן.
המונח (באנגלית: Earworm), מתייחס לתופעה שבה שיר או מנגינה "נתקעים" וחוזרים על עצמם שוב ושוב בראשו של המאזין. מחקר בנושא שנערך על ידי ג'יימס קלאריס מאוניברסיטת סינסינטי הראה כי ישנם אנשים מסוימים הרגישים יותר לתופעה, אך כמעט כל אדם חווה אותה במידה מסוימת במהלך חייו. המחקר מראה כי השירים עם הסיכוי הגבוה ביותר להפוך לתולעי אוזן הם שירים עם חזרות מלודיות ומנגינה פשוטה וקליטה, אשר על פי רוב מוגדרים על ידי המאזינים כ"שירים מעצבנים" או "שירים קליטים".
החדרת מסרים תת-ספיים לשירים.