באליפות אירופה שנערכה באיינדהובן בשנת 2012 סיימו מירס ורובינסון-בייקר במקום החמישי, ובתחרות היחידים סיים מירס במקום השמיני. השניים גם ייצגו את בריטניה באולימפיאדת לונדון, וסיימו במקום החמישי. בתחרות היחידים סיים מירס במקום התשיעי. אביו של מירס, פול, היה אחד מנושאי הלפיד האולימפי בעת שזה עבר ברחבי בריטניה לפני תחילת המשחקים, כאות הערכה על התקופה בה שהה לצד מיטת בנו.
באליפות העולם שנערכה בברצלונה ב-2013 הסתפק מירס במקום ה-31 בלבד. בקפיצות הסינכרוניות סיימו מירס ורובינסון-בייקר במקום השמיני. הייתה זו הפעם האחרונה בה התחרו השניים כצמד. בראשית 2014 החל מירס להתחרות יחד עם בן זוגו הנוכחי, ג'ק לו. כדי שיוכלו להתאמן יחד, עבר מירס ללידס. באותה שנה זכו השניים במדליית הזהב במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו בגלאזגו. במשחקים אלה התחרה מירס גם בקפיצה ממטר אחד, וסיים במקום החמישי. באליפות אירופה שנערכה בברלין סיים הצמד במקום החמישי.
אליפות העולם שנערכה בקאזאן ב-2015 סימנה את הפיכתם של מירס ולו לאחד הצמדים הבולטים בזירה העולמית, עם זכייתם במדליית הארד. באליפות אירופה שנערכה בלונדון בשנת 2016 זכו השניים במדליית הזהב, ובהמשך השנה רשמו את הישג השיא שלהם, כשזכו גם במדליית הזהב האולימפית, באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו.
חייו האישיים.
במהלך תקופת החלמתו מהפציעה, טיפח מירס את חיבתו למוזיקה אלקטרונית ומוזיקת האוס, והחל ליצור מוזיקה משלו. בשנת 2013 ערך מופע חימום ללהקות לבירינת' ופנדולום.
יהושע קלייווען
דליה מררי
דליה מררי (נולדה באוגוסט 1942) היא פרופסור חבר בדימוס בבית ספר למקצועות הבריאות בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב. היא מייסדת ונשיאת העמותה הישראלית לפסיכוסומטיקה במיילדות וגינקולוגיה, ומאז 2012 ראש התוכנית לטיפול באומנויות חזותיות בלימודי התואר השני במכללה האקדמית לחברה ואמנויות.
ביוגרפיה.
מררי נולדה בנהלל למשפחת דיין. סבה אליהו וסבתה בתיה, אנשי העלייה השנייה, היו ממייסדי המושב. הוריה איטה ואיתן היו ממקימי קיבוץ חניתה ואביה, שהיה בן דודו של משה דיין, שירת בצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה. למדה בתיכון בבית הספר החקלאי "עיינות", ובתקופת הצבא התנדבה לשרת בישוב ספר, משגב עם שבגבול ישראל–לבנון. בשנת 1961 נישאה לאריאל מררי, שמוכר כיום כמומחה בינלאומי לטרור ולהם שתי בנות, עו"ד עמית מררי, המכהנת כמשנה ליועץ המשפטי לממשלה למשפט פלילי, ויעל מררי צוקרמן, פסיכולוגית קלינית מומחית.
בשנים 1961–1964 למדה בבית הספר לריפוי בעיסוק בירושלים. התמחתה בתחום הפסיכיאטרי ושמשה אחר כך כראש מחלקה בבתי החולים הפסיכיאטריים טלביה (1964-5) וגהה (1971-1984). בשנים 7–1976 למדה תרפיה באמנות חזותית באוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
בשנת 1985 קיבלה תואר שני (M.A) בתרפיה באמנות מאוניברסיטת לסלי שבקיימברידג', מסצ'וסטס, בארצות הברית. עבודת המאסטר שלה עסקה ב"ביטויי דפרסיה סמויה בציוריהם של חולים סכיזופרניים".
בשנת 1994 קיבלה תואר דוקטור (Ph.D.) בפסיכותרפיה ואפידמיולוגיה בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב. עבודת הדוקטורט שלה עסקה ב"מאפיינים פסיכולוגיים של זוגות הפונים להפריה חוץ-גופית והשפעותיהם הפסיכופיזיולוגיות על מהלך הטיפול ותוצאותיו". העבודה זכתה ב-1994 בפרס האגודה האפידמיולוגית הישראלית לעבודת המחקר הטובה ביותר.
פעילותה המדעית.
מררי הייתה בין מקימי החוג לריפוי בעיסוק בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב, שם הרצתה ופיתחה תוכניות לימוד מאז 1978. בשנים 1994- 1998 כיהנה כראשת החוג הראשונה שבאה מתחום הריפוי בעיסוק (ראשי החוג שלפניה היו רופאים) והייתה חברת מועצת הפקולטה לרפואה. רבים מסגל החוג כיום הם תלמידיה לשעבר. באותן שנים יזמה והובילה את תוכנית המ.א. בחוג, והייתה בין מקימי בית הספר למקצועות הבריאות בפקולטה לרפואה. כמו כן, הקימה קליניקה של ריפוי בעיסוק לילדים במסגרת האוניברסיטה.
בשנת 1996 יסדה מררי, יחד עם ד"ר יהודית אכמון, את העמותה הישראלית לפסיכוסומטיקה במיילדות ובגינקולוגיה, המסונפת לעמותה הבינלאומית בשם זה (International Society of Psychosomatic Obstetrics and Gynecology), והיא מכהנת כנשיאת העמותה עד עתה. בעמותה חברים כ-100 אנשי מקצוע מתחומי הבריאות ובהם גינקולוגים, פסיכולוגים, פסיכיאטרים, עובדים סוציאליים, ועוד. העמותה עוסקת בקידום שיתוף הפעולה המחקרי והיישומי בין אנשי מקצוע מתחומים שונים העוסקים בהיבטים הפסיכוסומטיים של בריאות האישה.
פרופ' מררי נמנתה על צוות ההקמה של המכללה האקדמית לחברה ואמנויות, בה היא מכהנת כראש התוכנית לתרפיה באמנות חזותית וחברה בוועד המנהל ובמועצה האקדמית של המכללה.
מררי הייתה עמיתת מחקר ב-Mind/Body Medical Institute בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת הרווארד על יד בוסטון ועמיתת מחקר במכללת ולסלי במסצ'וסטס, ארצות הברית (1998–2000). מ-1998 היא חברת הוועד המנהל של הארגון הבינלאומי לפסיכוסומטיקה במיילדות וגינקולוגיה. היא נמנית עם הוועדה המייעצת הבינלאומית של כתבי עת מקצועיים, ובהם Journal of Psychosomatic Obstetrics and Gynecology , ו-Archives of Women's Mental Health Journal והוזמנה לשפוט מאמרים שהוגשו לכתבי עת מדעיים שונים.
מררי השתתפה בכנסים רבים בישראל ומחוצה לה, בהם הציגה את מחקריה. פעילותה האקדמית כללה חברות בעמותות אקדמיות, ובהן:
American Psychosomatic Society,
New York Academy of Sciences ,
International Society of Women’s Mental Health,
International Society of Psychosomatic Obstetrics and Gynecology
Medart International,
האגודה הישראלית לריפוי בעיסוק,
האגודה הישראלית לריפוי באמנות.
תרומתה המחקרית.
במחקרה בנושא הדיכאון המוסווה בקרב חולים סכיזופרניים איתרה פרופ' מררי אפשרות לזהות סימנים אובדניים בציוריהם של חולים הלוקים בסכיזופרניה, שהנטיה האובדנית שלהם אינה מזוהה בדרכים אחרות. עבודה זו תרמה ליכולת אבחון אובדנות מוסווית באמצעים לא-ורבאליים.
מחקרה של מררי, שעסק בהשפעות הפסיכולוגיות על תהליך ההפריה החוץ-גופית (IVF) מהווה תרומה לידע בתחום זה. היא הייתה בין הראשונים שבדקו את השוני בעמדות בני הזוג בתהליך ההפריה החוץ-גופית והראשונה שבחנה את השינויים הפסיכופיזיולוגיים בקרב הנשים לאורך כל שלבי ההפריה, ואת השפעת הלחץ הנפשי על הצלחת הטיפול. מחקר נרחב זה זוכה לציטוטים רבים בספרות המקצועית, והוא נבחר בשנת 1993 על ידי Fertility Digest כאחד מששת המחקרים המעניינים והרלוונטיים בתחומו בעולם.
לאחר חזרתה ארצה מהמכון Mind/Body Medical Institute בהרווארד, הוזמנה מררי לערוך מחקר משווה לזה שנערך בבוסטון, לנשים העוברות טיפולי IVF במרכז הרפואי שיבא. לצורך המחקר נשלח צוות מהמרכז הרפואי להשתלמות במודל המחקרי-טיפולי הנהוג במכון בבוסטון. המחקר בדק את השפעת טיפול קוגניטיבי-התנהגותי על תוצאות הטיפול בהפריה חוץ-גופית, על השפעתו על הדיכאון והחרדה של הנשים ובני זוגן.
מירס (פירושונים)
צ'ינקואה טרה
ראזינאי
Sony Pictures Entertainment
דאגמאר וורל
אפרים אליעזר יולס
יולס
יולס הוא שם משפחה.
ברוך לייזרובסקי
הרב ברוך לייזרובסקי (ה'תרס"ו, 1906 - י' באדר ב' ה'תש"ס, 17 במרץ 2000) היה רב פולני בוגר ישיבות ליטא, שכיהן כרבה הראשי של מינכן (1946–1952), גאב"ד פילדלפיה מטעם הקהילה האורתודוקסית בעיר, וסגן יושב ראש אגודת הרבנים דארצות הברית וקנדה.
ביוגרפיה.
נולד לרב שרגא ולמטלא לייזרובסקי, בתחילת דרכו למד באיוויה אצל הרב שמואל וינטרוב, מאוחר יותר באולקניק בסניף ישיבת נובהרדוק שבראשו עמד אחיו הרב יצחק לייזרובסקי. בבגרותו למד בישיבת ראדין אצל רבי נפתלי טרופ ולאחר פטירתו אצל רבי ברוך יוסף פייבלזון ורבי מנחם מנדל זקס שגם העניק לו כתב סמיכה לרבנות בציינו כי הוא בקי בשלושה סדרים: מועד, נשים ונזיקין. לאחר נישואיו נסמך גם על ידי הרב מרדכי שטיינברג רבה של רוז'ינוי והרב ישראל יעקב לידר, רבה של טיקטין.
התגורר בלודז' והיה מקורבו של הראב"ד ר' משה מנחם יוסף סגל. בלודז' כיהן משנת 1934 כרב בית הכנסת "חברה ש"ס" של יוצאי ליטא שהגיעו ללודז' בשל עסקיהם, והיה מעביר בו שיעור יומי בגפ"ת. בתקופת שהותו בלודז' השתתף בכתיבת כתב העת התורני "חידושי תורה" של בני ישיבת מיר בעיר. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה וכיבוש לודז' בידי הנאצים, הועבר עם שאר יהודי העיר לגטו לודז'. הוא נתפס ונשלח לאושוויץ, משם נשלח לדכאו שם הועבד בסלילה ועבודות שונות במשך שנה, עד שחרור המחנה בידי הצבא האמריקאי. הוא נלקח לבית החולים בסנטה אטיליה ושם החלים. עם התארגנות מחנות העקורים, קיבל הרב לייזרובסקי יחד עם רבנים נוספים שטיפלו בכינון חיים דתיים לחפצים בכך מקרב העקורים, הם קיבלו משרד במשרדי "הוועד המרכזי של היהודים המשוחררים" במינכן וארגנו אגודת רבנים שאיגדה את הרבנים הפליטים ששימשו כרבנים במחנות השונים. הרב לייזרובסקי התמנה התמנה כסגן יו"ר "אגודת הרבנים באשכנז". מיד לאחר כינון האגודה, נזקקו הרבנים לטפל בשאלות סבוכות של עגונות מלחמת העולם השנייה ובעניינים יומיומיים של סידורי גיטין וקידושין, הם כתבו לבנו של הרב חנוך ארנטרוי, רבה האחרון של מינכן לפני המלחמה כדי להשיג עותק של גט שנכתב במינכן, כדי לברר את המסורת המקומית בכתיבת הגט, אך לא מצאו גט כזה. הם נאלצו לסדר את הגירושין בפירת, שמסורת כתיבת הגיטין שם הייתה ידועה.