בלית ברירה, סילקה ממשלת סרביה את מרבית הקושרים מתפקידיהם הפוליטיים, אולם כפיצוי העניקה להם תפקידים בכירים יותר בצבא. הפשרה ריצתה את רוסיה ואוסטרו-הונגריה, אשר ב-21 בספטמבר שלחו את נציגיהן לטקס הכתרתו של פטר קראג'ורג'ביץ' כ"פטר הראשון, מלך סרביה". בהדרגה ביטלו גם שאר המעצמות את החרם, פרט להולנד ובריטניה שסירבו להחזיר את שגריריהן עד שהקושרים יועמדו למשפט. ב-1905, הסכימה ממשלת סרביה, אז שוב בראשותו של פאשיץ', להעמיד למשפט את הבכירים שבקושרים, אם כי רבים מהם התחמקו ממנו, ודימטרייביץ' אף הועלה לדרגת קולונל ומונה לראש המודיעין. בעקבות כך, בצו חתום של אדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת, התחדשו היחסים הדיפלומטיים בין בריטניה לסרביה.
מכיוון שהמלך החדש היה בפועל מונרך חוקתי ומיעט להתערב בפוליטיקה, צברו הארגונים הלאומניים בסרביה יותר ויותר כוח. סרביה הפסיקה את יחסיה הקרובים עם אוסטריה לטובת יחסים עם רוסיה. ב-1906 פרץ בין השתיים בסכסוך אשר נודע כמלחמת החזיר, במסגרתו ניסתה אוסטריה לחנוק את הכלכלה הסרבית. מסכסוך זה יצאה סרביה כמנצחת. שנתיים לאחר מכן כבשה אוסטריה את בוסניה והרצגובינה, ובתגובה גייסה סרביה את צבאה ופתחה את משבר בוסניה, אשר הסתיים בניצחון אוסטרי. דימטרייביץ' הקים את ארגון הטרור "היד השחורה", אשר שם לו למטרה לאחד את כל העמים הסלאבים שחיו תחת שלטון האימפריה הוסטרו-הונגרית לאימפריה סלאבית אחת בהנהגת סרביה (יוגוסלביה). ב-1914, ביצע הארגון בעזרת ארגון נוסף בשם "בוסניה הצעירה" את רצח פרנץ פרדיננד אשר הוביל למשבר יולי ולמלחמת העולם הראשונה. ב-1917 החליטה ממשלת סרביה להיפטר מדימטרייביץ', והוציאה אותו להורג במסגרת משפט סלוניקי.
הנסיך איימונה, דוכס אאוסטה
הנסיך איימונה, דוכס אואסטה (באיטלקית: Aimone di Savoia-Aosta; 9 במרץ 1900 – 29 בינואר 1948) היה מדינאי ואיש צבא איטלקי, בתקופת שלטון הפשיזם באיטליה, ששימש כמלך קרואטיה בין השנים 1941–1943.
ביוגרפיה.
איימונה נולד ב-9 במרץ 1900 בטורינו, לאמנואלה פיליברטו, דוכס אאוסטה, בנו של אמדאו הראשון, מלך ספרד, ולהלן, נסיכת אורליאן, בתם של הנסיך פיליפ, רוזן פריז ומארי איזבל, נסיכת אורליאן, וב-29 בספטמבר 1904 קיבל את התואר דוכס ספולטו.
את חינוכו קיבל איימונה במכללת סנט דייוויד באנגליה, ולאחר מכן למד באקדמיית הצי בליוורנו והוסמך לקצין בצי האיטלקי. ב-1 באפריל 1921 מונה איימונה לחבר הסנאט האיטלקי, ככל שאר נסיכי בית סבויה שקיבלו מינוי זה בגיל 21.
בשנת 1929 הוביל איימונה משלחת מדעית לרכס הקארקוראם, 20 שנה לאחר שדודו לואיג'י אמדאו, דוכס אברוצי כשל בניסיונו לטפס על הרכס. על עבודתו ומחקרו קיבל איימונה עיטור כבוד מהחברה הגאוגרפית המלכותית.
לאחר רומן קצר שניהל איימונה עם באטריס, נסיכת ספרד, בתו של אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד, התחתן איימונה ב-1 ביולי 1939 עם אירנה, נסיכת יוון ודנמרק, בתם של קונסטנטינוס הראשון, מלך יוון וסופיה, נסיכת פרוסיה, ממנה נולד לו בן אחד - הנסיך אמדאו, דוכס אאוסטה.
ב-18 במאי 1941 הוכתר איימונה בארמון קווירינאלה כטומיסלב השני, מלך קרואטיה, על ידי מנהיגי תנועת האוסטאשה, שהקימו את המדינה העצמאית של קרואטיה. בשל סכסוכים על גורל דלמאטיה, ובשל חשש לביטחונו, נשאר איימונה באיטליה, ולא עבר להתגורר בקרואטיה.
ב-3 במרץ 1942 מת אחיו הנסיך אמדאו, דוכס אאוסטה במחנה שבויים בריטי בניירובי, ואיימונה ירש את התואר "דוכס אאוסטה". בסתיו אותה שנה פנה איימונה לבעלות הברית באמצעות שליחו, ודן עמם על הסכם שלום עם איטליה, במטרה לשמר את שליטת בית סבויה.
ב-31 ביולי 1943 לאחר פיטורי מוסוליני, ויתר איימונה על הכתר הקרואטי, בעקבות בקשת דודנו ויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה.
בחודשים האחרונים של מלחמת העולם השנייה, מונה איימונה למפקד בסיס הצי האיטלקי בטאראנטו, אך הוא פוטר מתפקידו בשל ביקורתו על השופטים שמצאו את הגנרל מריו רואטה אשם בפשעי מלחמה.
לאחר ביטול המונרכיה באיטליה בשנת 1946, עזב איימונה את איטליה בשנת 1947 ועבר להתגורר בארגנטינה. ב-29 בינואר 1948 מת איימונה בבואנוס איירס, ובנו הנסיך אמדאו, דוכס אאוסטה ירש את תאריו.
עמית בר
עמית בר (נולד ב-28 ביוני 1950) הוא אמן ישראלי המתגורר בהולנד.
ביוגרפיה.
בר נולד וגדל בקיבוץ כפר המכבי, לתמרה ואריה בר, שעלו מצ'כוסלבקיה לפני מלחמת העולם השנייה. בנערותו התאמן בשחיה בהדרכתו של יוז'ו טלקי והיה אלוף הפועל לנערים במשחי החתירה. לאחר שירותו הצבאי הוא חזר לקיבוץ ועבד ברפת, בגן הנוי ובהנהלת החשבונות.
ב-1984 הוא למד באוניברסיטת חיפה אמנות יצירה וספרות השוואתית וב-1988 הוא עבר עם אשתו וילדיו להתגורר בהולנד והחל בקריירה אמנותית כצייר, צלם וצייר-גוף.
קריירה מקצועית.
עמית בר החל את דרכו האמנותית כצייר וצלם, אך ב 1992 החל לשלב את שתי האסכולות בקולאז'ים.
ב-1995 הוא החל ליצור ציורי גוף, בהם מיזג את יכולותיו מתחום הציור והצילום.
ב-2012 הוא החל להסריט את הפרויקטים שלו בוידאו ארט והעלה רבות מעבודותיו לרשתות יוטיוב ווימאו.
הוא יוצר מדי שנה עבודות חדשות בעת ביקוריו בישראל.
עבודותיו מצויות באוספים פרטיים וציבוריים רבים, ביניהם הפרלמנט ההולנדי בהאג ומוצגות דרך קבע בשוק הבקר הפתוח בעירו .
עונת 2015/2016 בליגת העל
ג'יין בוקר
ג'יין בוקר (באנגלית: Jane Booker; נולדה ב-9 במאי 1956) היא שחקנית אנגלייה. לבוקר קריירה ארוכה של משחק ביותר מ-40 תוכניות טלוויזיה.
ביוגרפיה.
בוקר נולדה בסטרטפורד-אפון-אייבון שבווריקשייר בשנת 1956.
אחד מתפקידיה הראשונים היה ב-1978 בסרטו של ג'יימס אייבורי "Hullabaloo Over Georgie and Bonnie's Pictures" בכיכובם של דיים פגי אשקרופט ולארי פיין. ב-1979 שיחקה בתפקיד האחות סאלי במיני-סדרה "עדות נעורים" על פי ספר הזכרונות של ורה בירטיין אודות מלחמת העולם הראשונה.
חיים אישיים.
בוקר נשואה לשחקן ג'יימס פליט.
חולדת קנגורו
מתן פלג
מתן פלג (נולד ב-1981) הוא מנכ"ל תנועת "אם תרצו".
קורות חיים.
מתן פלג נולד ב-1981 בקריית ביאליק. כמו אביו וסבו, את שירותו בצה"ל הוא עשה בחיל השריון.
בעל תואר ראשון במדעי המדינה והמזרח התיכון מאוניברסיטת חיפה, ותואר שני בחקר סכסוכים מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
מתן נשוי לאדרית, גננת במקצועה. הם מתגוררים ברמת רזיאל ולהם שני בנים ובת.
פעילות ציבורית.
פלג החליף את רונן שובל בתפקיד מנכ"ל "אם תרצו" בסוף 2013. קודם לכן הקים את תא "אם תרצו" בחיפה ושימש כמנהל המשימות הארצי.
בינואר 2016 השעה עצמו מהתפקיד לשלושה חודשים על רקע קמפיין "השתולים". עם חזרתו להובלת התנועה פרסם חוברת בשם "הקרב על הרעיון הציוני" בה חזר על ההאשמות כלפי חלקים באליטה הישראלית שלטענתו מסייעים לתנועת ה-BDS.
ביולי 2016 אמר בריאיון לערוץ 7 כי: .
הוא הגיש וערך תוכנית רדיו ב-FM106 רדיו קול הכנרת בשם "RADIO ZION – על מודעות ציונית וחברתית". בשנת 2014 פרסם את ספרו "בין רישיקש להר הבית".
הוא פאנליסט קבוע בתוכנית הפטריוטים שבערוץ 14, כותב טורי דעה בערוץ 7, ומנחה אחת לשבוע תוכנית רדיו עם יערה זרד ברדיו גלי ישראל.
יוזמות חקיקה.
פלג היה מיוזמי החקיקה לשלילת תקני השירות הלאומי מארגונים שעיקר ממונם מישויות זרות שהגיש חבר הכנסת אמיר אוחנה.
היה ממובילי הצעת חוק איסור הפליה בכניסה למקומות ציבוריים שהוגשה על ידי חבר הכנסת רוברט אילטוב במטרה למנוע אפליה כלפי לובשי מדים בכניסה למסעדות. בפועל המאבק לתיקון החוק החל עוד כשפלג היה הרכז של "אם תרצו" בחיפה.
יורם יעקבי
יורם יעקבי (נולד ב-29 במרץ 1957) הוא איש מחשבים ששימש מנכ"ל מיקרוסופט ישראל מחקר ופיתוח - מרכז המחקר והפיתוח של מיקרוסופט בישראל, משנת 2011 ועד סוף 2017.
ביוגרפיה.
יורם נולד בקריית מוצקין ב-29 במרץ 1957. הוא בעל תואר ראשון במדעי המחשב מהטכניון. בשנת 1983 החל את הקריירה שלו באלביט, שבה עסק בתכנות מערכת תקשורת חדשנית בזמן אמת למטוסי חיל האוויר. ב-1984 הצטרף לאינטל שבה עבד 9 שנים בתפקידי הנדסה, ייעוץ והדרכה ובכלל זה שיתופי פעולה עם חברות מובילות בישראל והובלת צוות פיתוח של Unix ו-X-Windows במטה אינטל בארצות הברית.
ב-1993 הצטרף למיקרוסופט ובמשך 11 שנות עבודתו במטה החברה ברדמונד מילא שורה של תפקידי פיתוח תוכנה וניהול פיתוח תוכנה של מוצרים וטכנולוגיות וביניהם: Windows 95, NetMeeting, Microsoft Reader, ClearType, MSN Communities, Microsoft Rights Management (DRM) Server ועוד. בתפקידו האחרון ברדמונד שימש כמנהל קבוצה בחטיבת Information Worker והיה אחראי לפיתוח Office Information Bridge Framework.
בשנים 2004–2008 שימש בתפקיד סגן נשיא בכיר באמדוקס, ספקית מובילה של תוכנה לתעשיית הטלקום. באמדוקס הוביל את פיתוח סל המוצרים של החברה בתפקידיו כראש ארגון פיתוח המוצרים של החברה ומאוחר יותר כמנהל התפעול של קבוצת המוצרים.
בשנת 2008 חזר לחברת מיקרוסופט ובמשך שלוש שנים כיהן כ-CTO במרכז המחקר והפיתוח של מיקרוסופט בישראל. תחומי אחריותו כללו הובלת מעבדות וקבוצות החדשנות, שיתופי פעולה של מרכז המו"פ עם האקדמיה והתעשייה המקומית וכן את הקשרים הטכנולוגיים עם מטה החברה בארצות הברית. כמו כן, מיסד במסגרת תפקידו הסכמי שיתוף פעולה עם האוניברסיטאות המובילות בישראל והיה מעורב באופן ישיר במרבית הרכישות של מיקרוסופט בישראל בשנים הללו.