מאות שנים צמח העץ בקאירהיין, עד שהמלך למן מבית דמודרד כרת אותו על מנת להכין לעצמו כס מלכות מפואר. האיאלים, בזעמם על חילול הקודש, פלשו לקאירהיין ושרפוה, אולם המלך למן הצליח להימלט מפניהם. ארבעת שבטי האיאלים שפלשו לקאירהיין המשיכו במרדפם אל טאר וולון, שכן ראו את העימות כהוצאה להורג (של המלך למן) ולא כמלחמה. בקרב שלג הדם על מורדות הר הדרקון נלחמו כל אומות העולם באיאלים. לא ניתן לדעת מי היה מנצח בקרב אדירים זה, שכן כשהצליחו להרוג את המלך למן חזרו האיאלים אל ארצם באמצע הקרב, שכן ראו את עניינם כסגור. בעקבות התבוסה האדירה שנחלה קאירהיין עלה לשלטון בית ריאטין.
טאר וולון.
טאר וולון נחשבת כעיר היפה והגדולה בעולם, והיא בסיס כוחן של האאס סדאי. העיר מצויה על אי גדול בנהר ארינין, וגשרים עצומים מחברים בינה לבין היבשה. גם הגשרים וגם החומות נבנו בעזרת הכוח האחד מעט לאחר שבירת העולם, והם כמעט בלתי ניתנים לשבירה. מלבד הגשרים לטאר וולון גם שני נמלים, בצפונה ובדרומה. העיר טאר וולון נבנתה בידי בנאי האוגייר, ואלה טוענים (ובצדק) שזוהי מלאכתם היפה ביותר. בטאר וולון כל בניין, אפילו הפשוט ביותר, מעוצב כארמון, ולרבים מהבתים צורות המזכירות צדפים או חולות ים. על העיר כולה שולט המגדל הלבן, הבניין הגבוה בעולם שהוא ספק מצודה ספק ארמון, ובו שוכנות האאס סדאי.
השממה.
השממה היא מדבר גדול המצוי מעבר להרי שדרת העולם ומדרום למצרים. בשממה חיים שנים עשר השבטים האיאלים בכפרים, אוהלים ולעיתים אף ערים קטנות, אם כי ללא חומה. העיר האמיתית היחידה בשממה היא רוהידין, אשר הייתה נטושה ושוממת עד לפני זמן מועט. השממה היא אחת משתי הדרכים היחידות בהם מגיע הסחר משארה, בצורת שיירות של סוחרים. הדרך השנייה היא בדרך הים מעבר למאיין.
המצרים.
המצרים הם השטחים בצפון הנתונים לשלטונו של אדון האופל, והמצויים מצפון לארצות הגבול. במצרים שוכנים עשרות מינים של יצורי אימה כגון טרולוקים ומירדראלים. לבם של המצרים הוא שאיול גאל, הר אש גדול בו נמצא משכנו של אדון האופל.
שארה.
שארה היא ארץ גדולה מעבר לשממות איאל, המהווה מקבילה היסטורית לסין, ומוגנת בידי תוואי קרקע קשה וחומות שהתושבים בנו. ממנה מגיע משי, שנהב ומוצרים אחרים בשיירות או בספינות, והסוחרים המגיעים לערי הגבול שלה אינם מורשים לעבור את חומות הערים אל תוך הארץ, ובשל כך ידוע לנו עליה מעט מאוד. לארץ שארה שמות רבים, ביניהם שמארה, קו'דנסין, טומקה, קיגלי ושיבאויה.
בשארה שולטת צורת משטר מיוחדת מאז שבירת העולם, על פיה המלך מומת שבע שנים לאחר תחילת מלכותו, ואז עולה לכס בת זוגו. גם היא מומתת לאחר שבע שנות שלטון, בן זוגה עולה על הכס וכן הלאה. המלך נקרא תמיד ש'בוטאי, והמלכה נקראת ש'בואן. תושבי שארה טוענים תמיד כי מות המלכים הוא "רצון התבנית". הם מכחישים בתוקף שמלחמות הטרולוקים פגעו בהם או שארתור הוקינג ניסה לכבוש את ארצם בדרך הים, למרות שהאיאלים ואנשי הים טוענים אחרת.
המתעלים בשארה.
האנשים המתעלים בשארה נקראים בשם איאד, ולכאורה הם אינם מתעלים אלא במצוות השליט. עם לידתם של האיאד מקעקעים את פניהם. נשות האיאד אוכפות את חוקיהן בצורה נוקשה, וכמה מהן מקיפות תמיד את השליט, הש'בוטאי או הש'בואן. איאדים זכרים לא לומדים דבר, כולל קרוא וכתוב, ובהגיעם לגיל 21 או כשהם מתחילים לתעל (המוקדם שבהם) נשות האיאד הורגות אותם ושורפות את גופותיהם, לא לפני שהם משמשים להרבעה.
יחסי מין בין איאד לבין הלא-איאד גוררים עונש מוות לאדם שאינו מתעל, ואם הדבר נעשה בכפייה מצד האיאד עונש מוות גם לו. תינוקות מיחסים שכאלה ננטשים לבדם באזור שומם.
תגין
ז'אן פיליפ ראמו
סמל הרפובליקה המרכז-אפריקאית
סמל הרפובליקה המרכז-אפריקאית מורכב ממגן במרכז, עם שני דגלים בקצוותיו, ושמש שזורחת על המגן. מתחת ומעל למגן יש עיטורים, ומתחת למגן ממוקמת גם מדליה.
סימבוליקה.
הפיל ועץ הבאובב מסמלים את הטבע ואומץ הלב של המדינה. כוכב הזהב על מפת אפריקה מסמל את המיקום של הרפובליקה המרכז-אפריקאית. היד (בפינה הימנית התחתונה) הייתה הסמל של המפלגה השולטת בשנת 1963 כשהסמל אומץ.
ליפופוליסכריד
ליפופוליסכרידים (באנגלית ביחיד: Lipopolysaccharide; בראשי תיבות: LPS) הם קבוצה של תרכובות אורגניות.
מולקולות LPS מהוות מרכיב חשוב בממברנה החיצונית של חיידקים גראם-שליליים, והן תורמות במיוחד לאחידות המבנית של ממברנת החיידק ומגינות על הממברנה מפני סוגים מסוימים של התקפה כימית. LPS הוא אנדוטוקסין, ומשרה תגובה חזקה מאוד ממערכות חיסון תקינות של בעלי חיים.
הרכב.
ליפופוליסכריד היא מולקולה גדולה המורכבת מליפיד ופוליסכריד המחוברים ביניהם באמצעות קשר קוולנטי. המולקולה מורכבת משלושה חלקים:
האוליגוסכרידים שבליבת ה-LPS מצומדים לליפיד A, האחראי בחלקו לרעילות של חיידקים גראם-שליליים. LPS מתפקד כמעין אב טיפוס של אנדוטוקסין, כיוון שהוא קושר את קומפלקס הקולטנים CD14/TLR4/MD2, הגורם להפרשה של ציטוקינים קדם-דלקתיים בסוגי תאים רבים, ובייחוד במקרופאג'ים. "אתגר LPS" באימונולוגיה הוא חשיפה של נושא המחקר ל-LPS שעשוי לפעול כטוקסין.
נהוג להתייחס אל שרשרת הצד הפוליסכרידית כאל האנטיגן - O של החיידק. שרשרת הצד O היא גם כן פוליסכריד שבולט החוצה מהליבה הפוליסכרידית. הצירוף של שרשרת הצד O מגוּון בין גזעים שונים של חיידקים גראם-שליליים. שרשראות הצד O מזוהות בקלות על ידי נוגדני המארח, אולם, המאפיינים של השרשרת יכולים להשתנות בקלות על ידי חיידקים גראם-שליליים על מנת להימנע מגילוי. כמו כן, LPS מגדיל את המטען השלילי של מעטפת התא ומסייע לייצב את המבנה הכללי של הממברנה.
ניתן לשנות את הסינתזה של LPS על מנת ליצור מבנה ייחודי של סוכר. ניתן לזהות את אלו על ידי LPS אחר (שמאפשר לעכב רעלנים של LPS) או על ידי גליקוזילטראנספראזות המשתמשים במבנים סוכריים אלה על מנת להוסיף סוכרים ספציפיים נוספים.
אנטיגנים מסוג O הם החלק המשתנה ביותר במולקולת ה-LPS, דבר המקנה לה את הספציפיות האנטיגנית. באופן מנוגד לכך, ליפיד A הוא החלק השמור ביותר. אולם, ההרכב של ליפיד A עשוי גם כן להשתנות (לדוגמה: במספר ובסוג שרשראות האציל). חלק מהווריאציות הללו עשויות להקנות תכונות אנטגוניסטיות למולקולות ה-LPS הללו.
לדוגמה: (Rhodobacter sphaeroids diphosphoryl lipid A" (RsDPLA" הוא אנטגוניסט פוטנציאלי של LPS בתאי אדם, אבל הוא אגוניסט בתאים של אוגר וסוס הבית.
הוצעה השערה שליפיד A חרוטי (לדוגמה: מהחיידק E.coli) הוא יותר אגוניסטי, ליפיד A פחות חרוטי כמו אלה של "Porphyromonas gingivalis" עשוי להפעיל אות שונה (TLR2 במקום TLR4), וליפיד A גלילי לחלוטין כמו זה של "Rhodobacter sphaeroids" הוא אנטגוניסטי ל-TLR.
התפקיד של LPS נבחן במסגרת מספר ניסויי מחקר במשך מספר שנים עקב תפקידו בהפעלת מספר רב של גורמי תעתוק, הנהפכים לפעילים לאחר עירור עם LPS. כמו כן, LPS מפיק מספר רב של מתווכים המעורבים באלח דם.
צברי הגנים המקודדים לליפופוליסכרידים שונים מאוד זה בזנים שונים, תת-זנים, ובזנים של פתוגנים חיידקיים של צמחים ושל בעלי חיים.
חסידות דושינסקיא
חסידות דושינסקיא (קרי: דושינסקי) היא קהילה בעלת מוטיבים של חצר חסידית שמרכזה בירושלים. החסידות היא אחת הקהילות הגדולות של העדה החרדית.
היסטוריה.
את הקהילה ייסד הרב יוסף צבי דושינסקיא (המכונה "מהרי"ץ דושינסקיא"), שעלה לארץ לאחר פטירתו של רבי יוסף חיים זוננפלד בשנת 1932, כדי לשמש במקומו כגאב"ד העדה החרדית. הוא הקים בירושלים, בשולי שכונת בית ישראל, את ישיבתו, שנקראה על שמו "בית יוסף צבי".
לאחר פטירתו של המהרי"ץ בתש"ח התמנה לראשות הישיבה בנו, רבי ישראל משה דושינסקיא, שכיהן בתפקיד עד לפטירתו בכ"ב באדר ב' תשס"ג (2003). כיהן מספר שנים גם כגאב"ד העדה החרדית. הוא היה עורך מעין טיש. עם זאת, בישראל, מרבית תלמידיו פנו לאחר נישואיהם לחצרות חסידיות, כמו תולדות אהרן, בעלז וויז'ניץ.
רבי יוסף צבי עודד את תלמידיו, אף אלו שמוצאם מיהדות אוברלנד, ללבוש לבוש חסידי (שטריימל בשבת וחליפה ארוכה באמצע השבוע). בתקופת רבי ישראל משה, פעלו כמה תלמידי אביו, בהנהגת יוסף דוידוביץ' והרב אברהם גולדשטיין, לפתח קהילה סביב רבי ישראל משה. הם עודדו אברכים להשתתף בטישים ובאירועים של הישיבה, והחלה להיווצר קהילת אברכים סביב הישיבה. במהלך השנים מרבית תלמידי הישיבה המשיכו להשתייך לקהילה לאחר נישואיהם, והיא הפכה לישיבת של בני הקהילה בלבד. מרבית בני הקהילה אימצו גם את הלבוש הירושלמי בשבתות ("קאפטן", "דז'ובה" וגרביים לבנים). עם זאת, עדיין הקהילה אינה חצר חסידית לחלוטין. כך למשל בטיש בליל שבת משתתפים בעיקר תלמידי הישיבה.
בתקופת רבי ישראל משה הוקמה קהילה בבני ברק. בשנות ה-90 הוקמה קהילה גם בבית שמש. בערים אלו קיימים תלמודי תורה וישיבות קטנות של הקהילה. בירושלים ובבית שמש נפתחו בתי ספר וסמינרים לבנות. בתי מדרש של חסידי דושינסקיא קיימים גם באלעד, בני ברק אשדוד, לונדון וניו יורק. נוסח התפילה של הקהילה נקרא נוסח מהרי"ץ והוא משלב נוסח אשכנז ונוסח ספרד. לדוגמה, אומרים הודו קודם ברוך שאמר, ואומרים קדושה בנוסח נקדישך וכתר, אבל נוסח השמונה עשרה כמעט זהה לנוסח אשכנז. אומרים וידוי וי"ג מדות בתחנון בשחרית, אך לא במנחה.
כיום מנהיג הקהילה וראש הישיבה הוא בנו של הרב ישראל משה, רבי יוסף צבי, חתנו של הרב יקותיאל יהודה (זלמן לייב) מייזליש רבה של קהילת סיגעיט בניו יורק. אחיו, רבי מרדכי יהודה, הוא רבה של קהילת דושינסקיא ברמת בית שמש.