בשנת 2016 שיחק בתפקיד ראשי בסרט הקולנוע "ירח בבית 12" בבימויה של דורית חכים. בסדרת המתח שיצרה וכתבה קרן ויסמן, "מלאך של אמא", שיחק בתפקיד אורח. בדצמבר אותה שנה החל לגלם את מייקל רוזן בסדרת הנוער "Oboy" בערוץ הילדים לצופי Yes.
בשנת 2017 שיחק בסרט "פוקסטרוט".
בשנת 2014 החל לשמש כפרזנטור של חברת האופנה הישראלית "רנואר". ביולי 2021 פורסם כי שיתוף הפעולה בין ברקאי לרנואר הגיע לסיומו.
בשנת 2019 החל לגלם את דמותו של אדר שיין (תפקיד ראשי) מתנדב במד"א ואחיה של רומי שיין (שירה לוי) בסדרת הנוער "התחנה".
ביולי 2019 החל לשחק בקומדיה הרומנטית של קשת 12, "זה לא הגיל", בתפקיד בן זוגה של מירי מסיקה הצעיר ממנה בשני עשורים.
בשנת 2019 השתתף במופע הפסטיגל השנתי, "play פסטיגל".
Freue dich, erlöste Schar, רי&quot;ב 30
Freue dich, erlöste Schar (בגרמנית: "צהלי מרעה פדוי") היא קנטטה דתית מאת יוהאן סבסטיאן באך. הקנטטה נכתבה במסגרת משרתו בלייפציג עבור יום הקדוש יוחנן המטביל וככל הנראה בוצעה לראשונה ב-24 או ב-27 ביוני 1738 או מאוחר יותר. עבור חג יוחנן נכתבו הקנטטות רי"ב 7 שחיבורה קדם בכעשור (1724) ובעלת אופי שונה בתכלית ו-רי"ב 167 (1723). כמו כן במהלך שירותו בלייפציג ככל הנראה, ניצח באך על ביצועים של קנטטות ויצירות דתיות פרי עטם של מלחינים שונים בשנים השונות במועד זה.
היסטוריה.
מחזור התפילה והלימוד עבור יום יוחנן המטביל כולל את ובהם , ואת תיאור לידת יוחנן והבנדיקטוס ב.
כבר במשפט הפותח פרק הכורו ניתן לזהות ארמז לנבואות השונות בספר ישעיהו ו. אף על פי כן למעט הכוראל שמילותיו שאולות מהבית השלישי בהמנון מאת יוהאן אולאריוס (Johann Olearius), מקור ליברית הקנטטה לוט בערפל, ויש שהציעו כי פיקנדר הוא המחבר האלמוני, וזאת בהמשך ישיר לחיבורו לברית הקנטטה החילונית רי"ב 30a(1737), שהולחנה עבור חנוכת בית של אציל מקומי, ועל פיה הלחין באך קנטטה זו.
מבנה.
הקנטטה כתובה לסופרן, אלט, טנור, בס, מקהלה, שלש חצוצרות, טימפני, שני חליל, שני אבובים, אבוב אהבה, שני כינורות, ויולה ועוגב וקונטינואו. בקנטטה שנים עשר פרקים בסך הכל ואלה מתחלקים לשנים, החלק הראשון מבוצע לפני הטקס והשני בסיומו, מילות הפרק הפותח והפרק המסיים בעלות דמיון רב והן כתובות לאותה המנגינה, כמסגרת לקנטטה כולה.
חלק ראשון (לפני הטקס)
חלק שני (לאחר הטקס)
היבטים ביצירה.
בקנטטה בעלת שני החלקים מספר פרקים כפול מזה של מרבית הקנטטות ולכן גם משכה ארוך יותר משמעותית. היא כוללת אריות לבס, לאלט ולסופרן, ולכן (בשל אורכה) ניתן למצוא בה תבניות שונות כמו למשל מבנה סוויטה בין האריות השונות כמו גם בחילופי הסולמות.
הכורו מלא חיוניות ופותח מיד בשירת המקהלה יחד עם נגינת התזמורת בקצב סינקופי השב להופיע באריה לאלט. הפרק כתוב ברה מז'ור, במשקל שני רבעים, והוא בין כתוב דה קאפו אך מכיל מבנה פנימי של רונדו, כשחלק A (תיבות 1 - 32) שב להופיע באמצע חלק B (תיבות 33 - 64), לתבנית כללית של A-B-A-B ודה קאפו. הפרק נטול מבוא, שלמעשה מגיע רק לאחר הפתיחה ב"עוצמה מלאה" בהצגת הנושא על ידי התזמורת בלבד. חלק B נוטה יותר לאינטימיות. בתיבה מספר ארבעים משתחרר הקונטרפונקט המקביל למדי בשירת המקהלה, ליצירת מרקמים מורכבים יותר בעיקר בין תפקיד הסופרן לאלט וליתר הקולות. כפי שמקובל בכתיבתו של באך המליסמות (מליסמה היא שירה תוך החזקת הברה אחת אך עם שינוי צלילים, כלומר שירת מנגינה על הברה אחת) הארוכות חוזרות מלוות כל פעם בהרמוניה שונה.
בחלק הראשון הרצ'יטטיבי כולם "יבשים". הרצ'יטטיב לבס כמקובל מלא שינויים הרמוניים דרמטיים, הוא פותח במינור היחסי למז'ור מפרק הפתיחה, סי מינור, יוצא וחוזר אליו בקטעי נגינה מסוימים של הקונטינואו, עד שבתיבה השמינית עובר לסולם סול מז'ור כפתרון.
האריה לבס כתובה לכלי הקשת ולקו האורגן והקונטינואו. הסולם ממשיך כצפוי מהכנת הרצ'יטטיב בסול מז'ור. הפרק מאופיין במספר תבניות משולשות, החל במשקל שלש שמיניות ועבור במוטיב טריולות השב ומופיע בתפקידים השונים. האריה כתובה בצורה A-B-A ("צורת שיר" או פזמון חלקי), מהירה למדי ותוארה בין היתר כ"מטלטלת ומבריקה".
הרצ'יטטיב לאלט חוזר לסולם רה מז'ור וכתוב במשקל מרובע ויוצר ההכנה לאריה הבאה לאלט באופן הסיום שלו.
האריה כתובה בלה מז'ור, גם כן במשקל מרובע, היא ריטורנלו בצורה בינארית ומאופיינת בניגודים כמו "שקט אחוז תזזית" וכפי שכבר צוין בקצב סינקופי. האריה נפתחת במבוא כלי (אינסטרומנטלית) ארוך לטרברסו לכלי הקשת ב"קון סורדינו" ולקונטינואו. היא נפתחת בקדמה ואחרי שמונה תיבות (להוציא הקדמה) ישנה חזרה, אז ממשיך המבוא הכלי בעוד תבנית זהה של קדמה, שמונה תיבות וחזרה. בתיבה 19 נכנס תפקיד האלט ובסיום דל סניו. מינצ'ם עומד על מבנה הגבוט המאפיין האריה על אף המשקל המצוין שאינו אופייני לריקוד זה.
לאריה לבס ולאריה לאלט מוטיב יסודי משותף: בעליה רה-סול-לה-סי (המקבילה בלט ל: מי-לה-סי-דו דיאז).
החלק האחד נחתם בכוראל היחידי בקנטטה בלה מז'ור, במשקל מרובע לכל התזמורות להוציא החצוצרות והטימפני.
החלק השני נפתח ברצ'יטטיב לבס מלווה (accompagnato) באבובים ובקונטינואו במי מינור, הרצ'יטטיב המלווה היחידי בקנטטה, ומהווה הכנה לאריה העוקבת גם כן לתפקיד הבס.
האריה לבס חוזרת לסולם רה מז'ור, במשקל שני רבעים אף על פי שכתובה באחד חלקי שש-עשרה ואחד חלקי שלושים ושתים, וכתובה לאבוב ד'אמורה, כינור סולו, כלי קשת וקונטינואו. נפתחת במבוא כלי, בריטורנלו בקצב לומברדי (כלומר סינקופי) "אגרסיבי", בתיבה 23 נכנס תפקיד הבס בנושא (ריטורנלו) בו פתחו כלי הסולו. בתיבה 98 מוצג הקטע האמצעי באריה, אחרי שהקטע הראשון מסתיים, כאמור בתיבה 97. לכל אורך הקטע האמצעי, שזורים רעיונות מהקטע הראשון, ובתיבות 110 - 118 חוזר הריטורנלו הפותח ומכאן ואילך נשזר בקטע האמצעי המסיים במינור. האריה כתובה "דל סניו" ומסיימת בחזרה מהסומן (לא מהפתיחה אך מאותו הנושא) עד תיבה 97.
אחרי רצ'יטטיב יבש האריה לסופרן במי מינור, במשקל תשע שמיניות ובמבנה ג'יג מובהק (בהמשך למבנה הגבוט המוסתר באריה לאלט).
הרצ'יטטיב לטנור כתוב "סקו" רובו למעט קישוט בתיבה שש ומסיים באדאג'יו בתיבות 12 – 14. אופיו מנוגד באופן מוחלט לפרק שאחריו, בעוד הוא איטי, מהורר, דרמטי, בעל מוטיב כרומטי המקובל בתיאורי הצליבה וסבל, וכמקובל ברצ'יטטיבי תזמורו אינטימי (טנור וקונטינואו בלבד).
הכורו החותם הקנטטה הוא למעשה הפרק הפותח רק למילים מעט שונות, צוהל ומתוזמר באופן עשיר ונפוח (ראו תיאור הכורו הפותח).
ביצוע.
האריה לאלט (הפרק החמישי) מפורסמת למדי, וזכתה לביצועים רבים גם על ידי זמרות וזמרים שאינם ממוקדים בביצוע מוזיקת בארוק.
הערות שוליים.
[[קטגוריה:קנטטות מאת יוהאן סבסטיאן באך]]
ג'ניס דיקנסון
ג'ניס דיקנסון (באנגלית: Janice Dickinson; נולדה ב-15 בפברואר 1955) היא דוגמנית וסוכנת אמנים אמריקאית.
ביוגרפיה.
דיקנסון נולדה בברוקלין ולה אחות גדולה ואחות קטנה.
בתחילת שנות השבעים היא נסעה לעיר ניו יורק על מנת לדגמן לאחר שזכתה בתחרות "דוגמנית אופנת עלית" ובאותה תקופה בלונדיניות עם עיניים כחולות היו דומיננטיות בעולם האופנה.
היא התגלתה על ידי צלם אופנה לאחר שחברתו לוריין בראקו אמרה שהיא אוהבת את איך שהיא נראית. היא דיגמנה תקופה בפריז ולאחר מכן שבה למולדתה. היא טוענת שהיא המציאה את הביטוי "סופרמודל" (דוגמנית על) זאת לאחר שמנהלה שם לב שהיא עובדת הרבה מאוד ובצורה אינטנסיבית אז הוא אמר לה "את לא סופרמן ואז היא ענתה לא "נכון, אני לא סופרמן, אני סופרמודל".
היא כיכבה על השערים של חשובי מגזיני האופנה ווג, קוסמופוליטן, מארי קלייר ופלייבוי.
בנוסף היא שימשה כפנים של חברות כמו רבלון והאש פאפיז.
ב-2003 היא החלה לשמש כשופטת בתוכנית הריאליטי המצליחה "הטופ מודל הבאה" ושם היא נודעה בקשיחותה כלפי המתמודדות בתחרות. היא השתתפה בתוכנית במשך ארבע עונות אך לא המשיכה לעונה החמישית וזאת לאחר שהפקת התוכנית לא הסכימה להעלות את משכורתה.
ב-2006 עלתה תוכנית הטלוויזיה "הסוכנות של ג'ניס דיקנסון" שעקבה אחר הקריירה החדשה של דיקנסון כסוכנת דוגמנות.
חיים אישיים.
דיקנסון הייתה נשואה שלוש פעמים ולה בן מבעלה השני ועוד בת מבן זוגה לשעבר.
ג'ון גלניסטר
ג'ון גלניסטר (באנגלית: John Glenister; נולד ב-12 באוקטובר 1932) הוא במאי טלוויזיה אנגלי. הוא ביים בין השאר את הסדרה "שש נשותיו של הנרי השמיני", מיני-סדרה "אמה", "רמפול", "Play For Today", "קזנובה", סרט ביוגרפי מאת דניס פוטר משנת 1971, "A Touch of Frost", המחזה "On Your Way, Riley" מאת אלן פלייטר, "הטי ויינת'רופ חוקרת" וסדרת הדרמה קומית "A Bit of a Do".
גלנסיטר הוא אביהם של השחקנים פיליפ גלניסטר ורוברט גלניסטר.
גלניסטר
טאראס בולבה (סרט, 1962)
טאראס בולבה (באנגלית: Taras Bulba) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1962 המבוסס על חלק של רומן בשם זה מאת ניקולאי גוגול.
גוגול כתב את הרומן לראשונה ב-1835. הוא מתבסס על עובדות היסטוריות של המלחמות בין העות'מאנים, הקוזאקים והפולנים בסוף המאה ה-16. הדמויות בספר הן ספרותיות, פרי דמיונו של גוגול. המהדורה הראשונה הייתה פרו אוקראינית ובלחץ השלטונות הרוסים הוא פרסם גרסה שנייה ב-1841 עם מוטיבים רוסים לאומיים.