סטודיבייקר לארק (באנגלית: Studebaker Lark) היא מכונית קומפקטית אמריקאית תוצרת יצרנית כלי הרכב סטודיבייקר, שהורכבה במדינת ישראל על ידי "קייזר-אילין תעשיות" משנת 1960 עד שנת 1967. במשך תקופה זו נמכרו 3,956 לארקים.
היסטוריה.
סטודיבייקר החלה דרכה כמפעל משפחתי "Studebaker Brothers Manufacturing Company" של האחים ג'ון וקלמנט סטודיבייקר ליצור מרכבות, בשנת 1852.
בשנת 1902 ייצרו את הסטודיבייקר אלקטריק אשר הוטען בסוללות. בשנת 1904 נכנסו לתעשיית הרכב, המונע על ידי מנועי בנזין.
במרוצת השנים שם המפעל שונה ל-"Studebaker Corporation". במלחמת העולם השנייה ייצרו משאיות ומנועים למטוסים. בשנת 1950 החלו לייצר רכב משפחתי מדגם Bullet Nose, "בולט נוס". בשנת 1959 החלו לייצר את הלארק.
בשנת 1958 נקלעה חברת סטודיבייקר מאינדיאנה למצוקה, כשנכנסה כלכלית לתחרות עם שלושת ענקיות הרכב מדטרויט: ג'נרל מוטורס, פורד וקרייזלר. בניסיון הישרדות, הוציאה החברה את הלארק – דגם קומפקטי במונחי הרכב האמריקאי. הוצגו בארצות הברית מספר גרסאות: סדאן 4 דלתות, סדאן 2 דלתות, סדאן 2 דלתות הרדטופ, קונברטיבל (גג-פתוח), Lark Wagon סטיישין 2 דלתות, סטיישין 4 דלתות.
בארצות הברית ובקנדה נמכר דגם ה-"לארק" גם בשם סטודיבייקר קומנדר.
החל מסוף 1960, הסטודבייקר לארק הורכב גם באוסטרליה.
המפעל של סטודיבייקר באינדיאנה נסגר בשנת 1963. ייצור הלארק נמשך עד 1965 במפעל של החברה בקנדה עד לסגירתו הסופית.
השחקנית ז'ה ז'ה גאבור רכשה לארק מודל 1963.
הרכבת הלארק במדינת-ישראל.
בהסכם שיתוף הפעולה עם "קייזר-פרייזר" ניתן למפעל בחיפה היתר להרכיב את הלארק. עד לסגירת המפעל בארצות הברית יוצאו לישראל כ-3,500 קיטים להרכבת הלארק. במפעל בחיפה המשיכו להרכיב אל הלארק ולספק חלקי חילוף עד שנת 1969. מאוחר יותר צויד הלארק במנוע שברולט.
הלארקים שהורכבו בארץ היו מדגם סדאן, 4 דלתות.
בארץ, הוצגו 2 דגמי מנוע: 6 צלינדר טורי, בנפח של 2,800 סמ"ק, ובהספק של 90 כ"ס. הדגם השני היה בעל מנוע 8 צילינדר, בנפח 4,250 סמ"ק, ובהספק של 180 כ"ס. בסך הכל הורכבו כ-3,500 קיטים, מתוכם כ-60 בעל נפח המנוע הגדול יותר. מידות הלארק: אורך 4,445 מ"מ, רוחב 1,813 מ"מ, גובה 1,461 מ"מ, מכל דלק בעל קיבולת של 68 ליטר, הרכב עם מעצורי דיסק קדמיים.
מחיר הלארק ב-1960 היה כ-11,000 ל"י. בשנת 1961 מחירו של הלארק היה 10,969 ל"י.
מלבד לציבור הפרטי שרכש את הלארק שהיה נחשב לרכב יוקרתי השתמשו ברכב: הנהגת המדינה, שגרירים של ישראל בעולם וקציני צה"ל מדרגת אל"ם ואלופי צה"ל כולל הרמטכ"ל יצחק רבין. בשנים 1966 ועד 1975 שימשה המכונית ניידת מבצעית במסגרת מערך הסיור והתנועה במשטרת ישראל ורכב מפקדים בכירים, כולל המפכ"ל פנחס קופל. הניידות נחשבו לגדולות ומרווחות, חזקות במיוחד ובעלות אמינות גבוהה. בשנת 1963 לארק הנשיא הייתה מכונית מיוחדת במינה שנבנתה במיוחד לנשיא המדינה זלמן שזר. הייתה זו המכונית היחידה בעולם עם גג מתקפל וארבע דלתות.
שמעון פרס נסע בלארק 1963 לצידו של בן-גוריון.
לארק וחיפושית היו הרכבים הפופולרים ביותר ללימוד נהיגה, מאמצע שנות השישים ועד שנות השמונים של המאה הקודמת.
פרט ללארק יצר אילין גם משאיות טראנסטאר למשך תקופה קצרה, וכאלף טנדרים מדגם צ'אמפ שחלקם יוצאו לאיראן.
דבורה וייסמן
דבורה וייסמן (נולדה ב- 23 באפריל 1931) היא סופרת אוסטרלית-ישראלית.
קורות חיים.
דבורה אופס נולדה במלבורן. עלתה לישראל ב-1971 עם בעלה וארבעת ילדיהם. המשפחה גרה בירושלים. שימשה כקצינת העיתונות של בית החולים שערי צדק.
וייסמן כתבה ספרים שהוצאו לאור על ידי כ-20 הוצאות ברחבי העולם. כתבה מאמרים רבים לג'ואיש פרס. בעיקר, היא כותבת בנושאי טיולים, משפחה וחגים יהודיים. במשך שלושה עשורים לימדה וייסמן כתיבה יוצרת.
וייסמן זכתה ב-1981 בפרס "לירושלים" על חיבוריה על העיר ירושלים וזכתה ב-1988 בפרס Seeff.
ב-2014, הסרט רימון הזהב (בבימויו של דן תורג'מן), המבוסס על ספרה של וייסמן, תליון הזהב, זכה בפרס שבזי לחקר מורשת יהודי תימן לספרות.
עונת 1930/1931 בלה ליגה
עונת 1930/1931 הייתה העונה השלישית של לה ליגה שהיא הליגה הספרדית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-7 בדצמבר 1930 והסתיימה ב-5 באפריל 1931.
הליגה כללה 10 קבוצות. דפורטיבו אלאבס עלתה למהליגה השנייה.
אתלטיק בילבאו זכתה בפעם השנייה ברציפות. בנוסף לכך, היא זכתה בגביע המלך הספרדי.
בהתאם לתוצאות העונה קלוב אירופה ירדה ליגה ולא חזרה לליגה הבכירה.
כדורגלנים מצטיינים.
בהתאם לנתונים הרשמיים של LFP זוכה פרס הפיצ'יצ'י הוא: אגוסטין סאוטו ארנה ( ספרד), אתלטיק בילבאו, שכבש 27 שערים ב-17 משחקים.
השוער הטוב ביותר של העונה הוא: ריקרדו זאמורה ( ספרד), ריאל מדריד, שספג 27 שערים ב-14 משחקים.
אלפרד קסטלר
אלפרד קסטלר () היה פיזיקאי צרפתי, אשר זכה בפרס נובל לפיזיקה ב-1966, על גילוי ופיתוח שיטות אופטיות למחקר תהודה הרציאנית באטומים.
ביוגרפיה.
קסטלר נולד באלזס-לורן (אז תחת ההקיסרות הגרמנית). למד בקולמר ואחר כך באקול נורמל סופרייר. לימד פיזיקה בבורדו.
קסטלר כתב גם שירים בגרמנית.
מחקר מדעי.
עיקר מחקריו היו בתחום מכניקת הקוונטים, הקשר בין אור לאטום וספקטרוסקופיה. מחקריו בתחומי המהוד האופטי ותהודה מגנטית גרעינית תרמו רבות לפיתוח הלייזר.
קסטלר זכה בפרס נובל לפיזיקה ב-1966, על גילוי ופיתוח שיטות אופטיות למחקר תהודה הרציאנית באטומים.
שמואל אלכסנדרוב
שמואל אלכסנדרוב (ח' בטבת ה'תרכ"ו, 26 בדצמבר 1865 - י"ז בחשוון ה'תש"ב, 7 בנובמבר 1941) היה מלומד יהודי אוטודידקט מאנשי תנועת המזרחי, שנספה בשואה.
קורות חיים.
נולד בבוריסוב, פלך מינסק, לרב הלל אלכסנדרוב שנודע בתואר "העילוי משקלוב". למד בבתי המדרש המקומיים ובהיותו בן חמש עשרה למד בחברותא מפי הרב המקומי ר' יהודה צירקל. זמן מה למד בישיבת וולוז'ין אך אז החל לעסוק בלימודי היסטוריה, פילוסופיה ומדעי הטבע ועזב את הישיבה. בנסותו לשלב את דברי חז"ל והמסורת היהודית עם הידיעות החדשות שרכש, למד גם קבלה ואת ההגות החב"דית והחל לגבש לעצמו תפיסת עולם עצמאית.
עם חברו יוסף מאיר אייזנשטדט למד עצמאית לקרוא ולכתוב ברוסית ובגרמנית, וכך התאפשר להם להרחיב את תחומי הידע שבהם התעניינו. בחוברת "מסכת נגעים" שהדפיס, ביקר חריפות את דברי התורה שהודפסו בכרכי כתב העת "האסיף", החוברת נדפסה במימון שהשיג חברו שהיה חתנו של אדם עשיר, וקוממה את חוגי המשכילים.
במאמריו ניסה לשלב מהגותם של פילוסופים ידועי שם, בין היתר: שלינג, סולוביוב, קאנט, הגל וברגסון, עם מחשבת ישראל. הוא מצא קווים משותפים בין הגות חב"ד להגותו של שלינג, ומיקד בקו זה את מחשבתו הפילוסופית.
חיבורו "אגדת פך השמן" שתמך במאמרו של חיים זליג סלונימסקי "מאי חנוכה" שפירש באופן אליגורי את סיפור נס פך השמן, כפר בהתרחשותו של הנס בפועל, ועורר תגובות קשות ברחוב השמרני, הקנה לאלכסנדרוב מעמד מכובד בקרב המשכילים, אך גרם לגינוי חריף שלו בחוגי החרדים. בשנת תרנ"ג, כתב את מאמרו "אגדת אש מן השמים" והקדיש אותה לחז"ס, המאמר נדפס שנתיים לאחר מכן בכתב העת "תלפיות". במכתב למו"ל תלפיות כתב אלכסנדרוב, כי הוא מצטער על ביטויים בחיבורו מהם עלה כי הוא שולל את המסורת היהודית בדבר נס פך השמן, וכתב אותם רק כדי להדגיש את הסברו החלופי לאגדה. אך לגופו של עניין הוא מקבל בנושא זה את "קבלת חז"ל". כך כתב גם בהקדמתו לחיבורו טל תחיה" על מסכת אבות: "הנני מתחרט חרטה גמורה על הבטויים הקשים הנוגעים בגוף קבלת פך השמן הנמצאים בספרי אפ"ה [=אגדת פך השמן] ודעתי ככל שלומי אמונים בזה".
בשנת 1902 הצטרף לתנועת המזרחי ונטל חלק במאמצים לשדל את הרב אברהם יצחק הכהן קוק להצטרף להנהגת התנועה. הוא המשיך להתכתב עם הרב קוק בשנים הבאות בכל תחומי התעניינותו.
עד המהפכה עבד בבנק. לאחר המהפכה היה מצבו הכלכלי קשה, ב-1923 הוצעה לו רבנות בוברויסק במקומו של רבי שמחה נח שניאורסון שנפטר, הוא סירב אך הקים אגודת "אוהבי תורה" שפתחה שיעורים בתלמוד, משניות וספרות חז"ל בבוברויסק. בעקבות התארגנות זו נפתחו שיעורים דומים בעיירות הסביבה. תחת השלטון הקומוניסטי המשיך להתכתב עם רבנים שונים ברחבי רוסיה, אך לא היה יכול לפעול רבות.
אחיו וקרוביו העמידו לרשותו קרן של 1,000 דולר לצורך עלייתו לארץ ישראל או הדפסת כתביו בארצות הברית. הוא בחר באפשרות השנייה.
שמואל אלכסנדרוב נספה עם חיסול גטו בוברויסק בי"ז בחשוון ה'תש"ב, 7 בנובמבר 1941.
משפחתו.
בשנת ה'תרמ"ט נישא לגיטל בת מרדכי קצנלסון מבוברויסק. משפחת אשתו של אלכסנדרוב ראתה בו בטלן והרחיקה ממנו את שתי בנותיו ואת בנו היחיד. הלל אלכסנדרוב, בנו, נשלח בניגוד לרצונו ללמוד בבתי ספר רוסיים, הצטרף לחוגי המהפכה ולאחר מהפכת אוקטובר היה עסקן תרבות ביבסקציה. הוא נודע כהיסטוריון וחוקר ספרות יהודית, וניהל את החוג להיסטוריה יהודית בימי קדם ובימי הביניים במכון למדעי המזרח באוניברסיטת לנינגרד.
ארכיון.
חומרים משלו נמצאים בארכיון גנזים אגודת הסופרים בבית אריאלה בתל אביב.
יהושע אייזנשטדט
אלחנן ישעיה
נסיכות הוהנצולרן-זיגמרינגן
הצבא הרומני
מריה, נסיכת הוהנצולרן
מריה, נסיכת הוהנצולרן (בגרמנית: Maria von Hohenzollern, 17 בנובמבר 1845 - 26 בנובמבר 1912), הייתה נסיכה גרמנית מבית הוהנצולרן-זיגמרינגן, ואמו של אלברט הראשון, מלך הבלגים.
ביוגרפיה.