לאחר עזיבת דורטמונד, שב טינגה באפריל 2010 לאינטרנסיונל, ובאותה שנה זכה עמה בפעם השנייה בקופה ליברטדורס, לאחר ניצחון 3–5 במפגש כפול על גוודלחרה המקסיקנית, אך שיחק רק במשחק הגומלין. בנוסף, טינגה זכה בקדנציה זו עם אינטרנסיונל בתארים מקומיים נוספים, ובגביע רקופה סודאמריקנה לשנת 2011, לאחר ניצחון 3–4 במפגש כפול על אינדפנדיינטה, בו שיחק טינגה רק במשחק הראשון. במאי 2012 עבר טינגה לקרוזיירו, וזכה עמה פעמיים באליפות ליגת העל הברזילאית. באפריל 2015, עם תום חוזהו בקרוזיירו, הודיע טינגה על פרישה ממשחק פעיל.
קריירה בינלאומית.
לטינגה ארבע הופעות במדי נבחרת ברזיל. הראשונה נערכה בשנת 2001, ולאחריה נקרא שוב רק בשנת 2006, כאשר הופעתו האחרונה נערכה בשנת 2007. טינגה מעולם לא שיחק בטורניר נבחרות גדול.
תארים.
עם גרמיו:
עם אינטרנסיונל:
עם בורוסיה דורטמונד:
עם קרוזיירו:
דיק מקגווייר
ריצ'רד ג'וזף "דיק" מקגווייר (באנגלית: Richard Joseph "Dick" McGuire; 26 בינואר 1926 - 3 בפברואר 2010) היה כדורסלן ומאמן אמריקאי ששיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1949–1960. בשנת 1993 הוצג כחבר בהיכל התהילה של הכדורסל כשחקן.
קריירה מקצועית.
מקגווייר נבחר על ידי ניו יורק ניקס בבחירה השביעית של דראפט ה-NBA לשנת 1949. ב-8 עונותיו הראשונות שיחק במדי הניקס, ועזר לקבוצה להעפיל 3 פעמים לגמר ה-NBA, בעונות -, לצד מקס זסלופסקי, וינס בורילה והארי גלאטין. לקראת עונת הועבר בטרייד לדטרויט פיסטונס עבור בחירת דראפט, ושיחק בקבוצה במשך 3 עונות, בין היתר לצד ג'ורג' יארדלי, ג'ין שו, הארי גלאטין וביילי האוול.
מקגווייר התאפיין כמנהל משחק חכם ושקול, שניחן בראיית משחק מצוינת ויכולות מסירה גבוהות. ב-7 עונותיו הראשונות בניקס הוביל מקגווייר את הקבוצה באסיסטים, וב-10 מתוך 11 עונותיו ב-NBA דורג כאחד מעשרת מוסרי האסיסטים המובילים בליגה. במהלך הקריירה נבחר 7 פעמים להשתתף במשחק האולסטאר, ובעונת נבחר לחמישייה השנייה של העונה. ממוצעיו לאורך הקריירה הם 8.0 נקודות, 4.2 ריבאונדים ו-5.7 אסיסטים למשחק.
במהלך עונתו השלישית והאחרונה כשחקן הפיסטונס, , מונה מקגווייר למחליפו של רד רוצ'ה כמאמן הקבוצה, והחזיק בתפקיד של מאמן-שחקן עד סיום העונה. הוא המשיך לאמן את הקבוצה עד סיום עונת , ובכל ארבע עונותיו כמאמן העפילה דטרויט לפלייאוף. באמצע עונת החליף בניקס את המאמן הארי גלאטין, ואימן את הקבוצה בשנתיים הבאות, עד אמצע עונת בה החליף אותו רד הולצמן. מאזן הניצחונות הכולל של מקגווייר כמאמן ראשי ב-NBA עומד על 197 ניצחונות ו-260 הפסדים.
בשנת 1992 הוציאו הניקס לגמלאות את גופייתו של מקגווייר, עם המספר 15. בשנת 1993 הוצג מקגווייר כחבר בהיכל התהילה של הכדורסל, שנה לאחר שהוצג אחיו הצעיר אל מקגווייר, ששיתף איתו פעולה בניקס בין השנים 1951–1953. בכך הפכו האחים מקגווייר לצמד האחים היחיד אי פעם שהוצג בהיכל התהילה.
ב-3 בפברואר 2010 מת מקגווייר כתוצאה מקרע באבי העורקים, בגיל 84.
דיק מגווייר
דיק מגוויר
טינגה
ג'ון קולינס (כדורגלן)
ג'ון אנגוס פול קולינס (באנגלית: John Angus Paul Collins; נולד ב-31 בינואר 1968) הוא כדורגלן עבר סקוטי ששיחק בעמדת הקשר, וכיום עוזר מאמן קבוצת סלטיק.
קולינס שיחק במהלך הקריירה בליגות הבכירות בסקוטלנד, בצרפת ובאנגליה, ובעברו זכייה עם מונקו באליפות צרפת בעונת . הוא ייצג את נבחרת סקוטלנד ב-58 הופעות, בהן כבש 12 שערים. בין היתר, נכלל קולינס בסגל סקוטלנד לטורניר יורו 1996 ובשני טורנירי מונדיאל.
לאחר פרישתו שימש בתפקידים שונים, בהם מאמן קבוצת נעוריו היברניאן ושרלרואה הבלגית ומנהל מקצועי בליווינגסטון.
קריירת משחק.
קולינס החל את קריירת המשחק המקצוענית בקבוצת היברניאן מליגת העל הסקוטית בעונת . כבר בעונתו הראשונה בקבוצה החל קולינס להשתלב בהרכב קבוצתו, ובעונת לא החמיץ ולו הופעת ליגה בודדת. באותה עונה אף עשה את צעדיו הראשונים בנבחרת סקוטלנד. על אף שלא הצליח להגיע להישגים עם קבוצת נעוריו, שיחק בה קולינס במשך חמש עונות בהן רשם 163 הופעות ליגה בהן כבש 16 שערים.
לקראת עונת חתם קולינס בסלטיק של המאמן בילי מקניל. קולינס היה לשחקן סלטיק הראשון שהעברתו חצתה את רף המיליון ליש"ט. קולינס הוצב על פי רוב בצד שמאל של הקישור, ונהנה מתקופה פורה יחסית מבחינה התקפית, שכללה 47 שערים ב-217 הופעות ליגה במדי המועדון. סלטיק סבלה באותן שנים משלטונה של גלאזגו ריינג'רס, יריבתה העירונית, בליגה המקומית, והתקשתה לזכות בתארים.
באפריל 1994 היה קולינס לכדורגלן הראשון שכובש שער עם נעלי הפרדטור של אדידס. היה זה שער היתרון של סלטיק בדרבי של גלאזגו באצטדיון אייברוקס, בבעיטה חופשית ישירה על קצה הרחבה. המשחק עצמו הסתיים בשוויון 1-1. בעונת זכה קולינס לראשונה עם קבוצתו בתואר, לאחר שסלטיק הניפה את הגביע הסקוטי לאותה עונה. קולינס פתח בהרכב קבוצתו בניצחון 1-0 בגמר על איירדריוניאנס. עונה אחר כך, עם 11 שערי ליגה ב-29 הופעות, סייע קולינס לקבוצתו לסיים כסגנית האלופה, בפעם הראשונה מאז הגיע לקבוצה. הייתה זו עונתו השישית והאחרונה של קולינס בסלטיק.
לקראת עונת ניצל קולינס את חוק בוסמן ועבר למונקו מהליגה הצרפתית בהעברה חופשית. סלטיק דרשה פיצוי על מעברו של קולינס, בטענה כי חוק בוסמן לא תקף במונקו מכיוון שאינה חברה באיחוד האירופי. הטענה לא התקבלה, ומעברו של קולינס אושר ללא תמורה.
מבחינה מקצועית, רשמה מונקו עונה מוצלחת מאוד. קולינס הצטרף למאמן ז'אן טיגנה ולסוללת הכוכבים שכללה בין היתר את פביאן בארטז, עמנואל פטי, אנזו שיפו, תיירי הנרי, סוני אנדרסון ודויד טרזגה. מונקו הרשימה באותה עונה בליגה הצרפתית וזכתה באליפות צרפת בפער ניכר מסגניתה פריז סן-ז'רמן. הקבוצה נחלה הצלחה גם בגביע אופ"א, כשהגיעה עד לחצי גמר המפעל. קולינס תרם לזכייה באליפות שישה שערי ליגה ב-28 הופעות. עונה אחר כך איבדה מונקו את הפסגה וסיימה שלישית בלבד, אך רשמה קמפיין מוצלח נוסף באירופה, כשהצליחה להעפיל עד לחצי גמר ליגת האלופות, תוך שהיא מדיחה את מנצ'סטר יונייטד ברבע הגמר. קולינס היה לשחקן הרכב משמעותי גם בעונה זו.
לקראת עונת עבר קולינס לאברטון מהפרמייר ליג, אותה אימן אז בן ארצו וולטר סמית', תמורת כשני מיליון ליש"ט. הוא שיחק בקבוצה במשך שתי עונות, שבמהלכן אף הוביל את הקבוצה כקפטן בחלק מהמשחקים. הוא הביע את רצונו לעזוב את הקבוצה לקראת עונת , ונמכר לפולהאם מליגת המשנה שם התאחד עם מאמנו לשעבר במונקו, ז'אן טיגנה. כבר בעונת הבכורה שלו בפולהאם סייע קולינס לקבוצתו לזכות באליפות ליגת המשנה ולעלות לפרמייר ליג. הוא היה לשחקן מפתח בקבוצה בעונת , בה סיימה במרכז הטבלה במקום ה-13 ושמרה על מקומה בליגה הבכירה.
עונה אחר כך סבל קולינס מחוסר בדקות משחק, ושותף רק בשישה משחקי ליגה. בסיום העונה פרש ממשחק פעיל בגיל 35.
נבחרת סקוטלנד.
קולינס ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת סקוטלנד ב-17 בפברואר 1988, תחת המאמן אנדי רוקסברג, במשחק ידידות בחוץ מול . במשחק זה כבש קולינס את שער הבכורה שלו בנבחרת, שערה השני של סקוטלנד בדרך לשוויון 2-2 בסיום.
מאז אותו משחק נאלץ קולינס להמתין מעל לשנתיים עד להופעתו הבאה בנבחרת, אז זומן למשחקי ההכנה לקראת מונדיאל 1990 באיטליה. קולינס הפגין יכולת טובה וזומן על ידי רוקסברג לסגל סקוטלנד לטורניר, אך לא זכה להופיע כלל במהלכו. הופעתו הראשונה במשחק תחרותי הייתה במסגרת מוקדמות יורו 1992. קולינס רשם שתי הופעות במהלך המוקדמות ואף כבש שער אחד, אך לא זומן לסגל הנבחרת לטורניר הגמר.
לאחר טורניר היורו אליו לא זומן, היה קולינס לדמות חשובה יותר בנבחרת. הוא כבש שני שערים בשש הופעות במוקדמות מונדיאל 1994, מהם לא הצליחה סקוטלנד להעפיל, ובלט במיוחד במוקדמות יורו 1996, אז שותף בכל עשרת משחקיה של סקוטלנד וכבש ארבעה שערים שסייעו לנבחרתו להעפיל מהמוקדמות. קרייג בראון, מאמנה של סקוטלנד, בחר לזמן את קולינס לטורניר יורו 1996 באנגליה. קולינס פתח ושיחק לאורך כל שלושת משחקיה של סקוטלנד בטורניר, שהסתיים בהדחתה בתום שלב הבתים.
קולינס היה שותף להעפלתה של סקוטלנד ממוקדמות מונדיאל 1998, עם שמונה הופעות מתוך עשר במהלך הטורניר. בראון זימן את קולינס לסגל סקוטלנד לקראת מונדיאל 1998 בצרפת, וכמו בטורניר היורו הקודם, קולינס לא החמיץ ולו דקה אחת משלושת משחקיה של סקוטלנד בטורניר. במשחק שפתח את הטורניר, ובו פגשה סקוטלנד את , כבש קולינס בדקה ה-38 בפנדל את השער השוויון הזמני של נבחרתו, שקבע 1-1 בדרך להפסדה של סקוטלנד, 2-1 בסיום.
הטורניר האחרון של קולינס במדי סקוטלנד היה מוקדמות יורו 2000. סקוטלנד הגיעה לשלב הפלייאוף, שם פגשה את לצמד משחקים. האנגלים גברו 2-1 בסיכום שני המפגשים על סקוטלנד, ובסיום הפלייאוף פרש קולינס ממשחק בינלאומי. לזכותו 58 הופעות במדי הנבחרת, בהן כבש 12 שערים.
קריירת אימון.