בין האתרים הבולטים של קהילת האספרנטו ישנו האתר Eventa Servo המאפשר להפיץ ולהירשם לאירועי תרבות ומפגש של אספרנטיסטים הנערכים פנים אל פנים או ברשת. פרויקט בולט נוסף הוא Ekparolu ("התחילו לדבר") המציע מפגשי שיח וירטואליים בין דוברים וותיקים ומנוסים של השפה לבין דוברים חדשים, בדגש על החשיבות של פיתוח יכולות וורבליות ולא רק יכולות קריאה וכתיבה בשפה.
ישנן גם רשתות חברתיות הפועלות באספרנטו. האפליקציה Amikumu ("עשו חברים") הוקמה במקור על מנת לאפשר לאספרנטיסטים להכיר זה את זה ולחפש אספרנטיסטים אחרים בסביבתם ובהמשך פתחה גם ערוצים לדוברי ולומדי שפות נוספות המבקשים לחפש שותפים לשיחה. רשת נוספת, Mia Vivo (חיי), הוקמה באוקטובר 2020 והממשק שלה מזכיר מעט את זה של רשת פייסבוק - אולם היא מתנהלת כולה באספרנטו. לצידן פועלים ערוצים, קבוצות וקהילות באספרנטו, עם אלפי משתתפים, גם ברשתות נוספות שאינן מיועדות באופן מובהק לשפה: פייסבוק, טוויטר, וואטסאפ, טלגרם ומסטודון.
קהילת האספרנטו כוללת גם פעילות ענפה של אלפי בלוגים וולוגים (בין היתר ביוטיוב) אשר חלקם עוסקים בשפה עצמה, בלימודה ובפיתוחה וחלקם עוסקים בנושאים מגוונים אחרים - באמצעות השפה.
גם לוויקיפדיה גרסה בשפת האספרנטו המדורגת במקום ה-32 בעולם מבחינת גודלה, ובה למעלה מ-263 אלף ערכים. מהדורה זו נחשבת למהדורה הרב לאומית ביותר מבין מהדורות האתר, אך עם זאת, רמת הערכים בה אינה נחשבת לגבוהה.
אירוח.
אחת המוטיבציות הבולטות בקרב לומדי אספרנטו לרכישת השפה היא הרצון ליצור קשרי היכרות במדינות שונות לצורכי טיולים ותיירות. Pasporta Servo הוא שירות שנועד לחבר בין דוברי השפה המבקשים להתארח במקומות שונים בעולם לבין אנשים המבקשים לארח אספרנטיסטים בחינם, במודל של כלכלת מתנות. הפרויקט מתוחזק על ידי ארגון הצעירים האספרנטיסטים (TEJO). הפרויקט עובד בסגנון כלכלת מתנות, והמשתתפים בו אינם רשאים לגבות תשלום עבור האירוח במסגרתו. אורחים העושים בו שימוש מתבקשים לשוחח במהלך האירוח עם מארחיהם, רק באמצעות אספרנטו.
הפרויקט התחיל בשנת 1966 על ידי הפסיכולוג רובן פלדמן גונזלס שפתח שירות אירוח לדוברי אספרנטו בארגנטינה. ב-1974 החל לצאת לאור ספרון של כתובות ופרטי הקשר של כ-40 מארחים. באוגוסט 2008, עלה אתר האינטרנט של הפרויקט עם 1225 מארחים מכ-90 מדינות. כיום רשומים בו 2,215 מארחים מ-113 מדינות ו-1,581 ערים ברחבי העולם.
ב-1997 פרסם האספרנטיסט הוגו רולינגר ספר מאוייר ובו רשימה של 1044 אובייקטים ב-54 מדינות שנקראו על שם שפת האספרנטו או מייסדה ד"ר זמנהוף, אותם כינה amenhof/Esperanto-objektoj או בראשי התיבות ZEO. מאז פרסום הרשימה, מציאת אובייקטים שכאלו - ואף אובייקטים שאינם נקראים ישירות על שם השפה אלא עושים בה שימוש במקומות מפתיעים כגון בשמות עסקים ומסעדות, או קרויים על שם פעילים מרכזיים אחרים בתנועה, נעשה לתחביב של דוברי השפה. אספרנטיסטים רבים מבקשים לבקר אתרים שכאלו במהלך טיוליהם בעולם.
ה-ZEO הישן ביותר הוא ספינה בשם אספרנטו שהושקה בשנת 1896 בספרד. ה-ZEO הגבוה ביותר הוא אנדרטה בגובה 12 מטרים מ-1989 הממוקמת בסבאדל שבספרד. הרחוב הארוך ביותר הקרוי על שם השפה הוא רחוב אספרנטו בעיר São Sebastião do Caí שבברזיל. כמו כן, ישנם שני אסטרואידים הקרויים אף הם על שם השפה ומייסדה: 1421 Esperanto ו-1462 Zamenhof.
שידורי רדיו.
למספר תחנות רדיו יש שידורים קבועים באספרנטו, וכן ישנן תחנות המשדרות באספרנטו ברשת האינטרנט בלבד. בוושינגטון פועלת תחנת TutMonde הזמין גם ברשת. הרדיו הבינלאומי של סין משדר שעה באספרנטו מדי יום מאז שנת 1964. רדיו ותיקן משדר תכנים באספרנטו מאז 1980. גם לרדיו הוואנה הקובני ישנן תוכניות באספרנטו. מלבד שידורי הרדיו ישנם עשרות פודקסטים המוקלטים באספרנטו וזמינים ברשת.
זמנהוף עצמו תרגם את כתבי התנ"ך, הברית החדשה ומספר תפילות נוצריות. לאורך השנים, נעשה גם שימוש בשפת האספרנטו לצורך קיום טקסי תפילה המשותפים לבני לאומים שונים הדוברים שפות שונות ואף לעריכת אירועים בין דתיים. ארגוני אספרנטו בעלי אוריינטציה דתית קמו אף הם, בהם: התאחדות האספרנטיסטים הקתולים (IKUE), מעגל האספרנטיסטים הנוצרים אורתודוקסים, אגודת האספרנטו המוסלמית, ליגת האספרנטו הבודהיסטית (BLE) ומנגד - ארגון האספרנטו האתאיסטי העולמי.
מספר דתות ואמונות פיתחו יחס מיוחד כלפי השפה, וזאת בשל המסר הכלל אנושי שלה. כך למשל בהאא אללה, מייסד האמונה הבהאית, ביקש לקבוע אותה כשפה בינלאומית והיא משמשת כשפה המגשרת "אד הוק" במוסדות הדת הבהאית. אספרנטו ממלאת גם תפקיד ניכר גם בפלג הדתי היפני אומוטו, שמאמיניו רואים בזמנהוף, הוגה השפה, בחזקת אל.
זמנהוף עצמו פיתח גם שיטה פילוסופית שביקש להפוך למעיין דת אנושית על-לאומית ונייטרלית. תחילה כינה אותה "הלליסמו" ברוח מדרשו של הלל הזקן על "ואהבת לרעך כמוך", ומאוחר יותר כינה אותה "הומארניסמו" (בתרגום חופשי: אנושית).
מוזיאונים לאספרנטו.
ברחבי העולם ישנם מספר מוזיאונים, ארכיונים ותערוכות המציגים פריטים מההיסטוריה של השפה והתפתחות התרבות והתנועה סביבה. מוזיאונים אלו פועלים פעמים רבות בצמוד לספריות האספרנטו הגדולות. בין המוזיאונים המפורסמים אפשר למנות את מוזיאון האספרנטו ואוסף השפות המתוכננות בווינה בירת אוסטריה, את מרכז לודוויג זמנהוף בעיר הולדתו ביאליסטוק שבפולין, את אוסף האספרנטו של המוזיאון העירוני בעיירה Česká Třebová ואת מוזיאון האספרנטו בעיירה סביטבי שבצ'כיה, מוזיאון האספרנטו האוניברסלי שבזאוזהואנג (Zaozhuang) שבסין, את מוזיאון האספרנטו הלאומי בעיירה גריי בצרפת, את מוזיאון האספרנטו של העיירה סובירטס שבחבל קטלוניה בספרד.
סמלים.
על אף שאספרנטו איננה שפה של עם מסוים או מדינה מסוימת, לקהילה דוברת השפה ישנו סמל ודגל - הירוק המייצג תקווה, והכוכב עם חמש הזרועות המייצגות את חמש היבשות. סמל נוסף של הקהילה האספרנטיסטית הוא סמל 'היובל' שעוצב לציון מאה שנים להולדת השפה, ובו משולבות האותיות Э ו-E, האותיות הראשונות של המילה אספרנטו בכתב לטיני ובכתב קירילי, המייצגות את אחדות הקהילה האספרנטיסית ברחבי העולם, בדגש על תקופת המלחמה הקרה בה נוצר סמל זה.
כמו כן, לאספרנטו גם המנון משלה, La Espero (התקווה), אשר חובר על ידי זמנהוף עצמו והולחן על ידי הברון הצרפתי פליסיאן מני דה מניל, והמושר בכל אירוע אספרנטיסי מרכזי.
לשנצטומאי
לשנצטומאי (בהונגרית: Lesencetomaj) הוא כפר קטן במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו כפרים רבים באירופה גם בלשנצטומאי מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 1,109 תושבים, ובשנת 2020 רק 1,082 תושבים.
יהודי לשנצטומאי.
בלשנצטומאי חיו יהודים בתקופות זמן שונות.
הולו נייט
מינדסנטקאלה
מינדסנטקאלה (בהונגרית: Mindszentkálla) הוא כפר קטן במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו כפרים רבים באירופה גם במינדסנטקאלה מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 380 תושבים, ובשנת 2020 רק 224 תושבים.
יהודי מינדסנטקאלה.
במינדסנטקאלה חיו יהודים בתקופות זמן שונות.
בית הכנסת בגבעת דוליס
בית הכנסת של גבעת דוליס (באנגלית: Dollis Hill Synagogue) הוא בית כנסת יהודי אורתודוקסי לשעבר בגבעת דוליס, בלונדון.
היסטוריה.
הקהילה התכנסה לראשונה בראשית המאה העשרים, לאחר עלייה בהגירה היהודית מאירופה ללונדון. הקהילה נפגשה לראשונה בבית פרטי, ולאחר מכן החלה לשכור אולמות של ישיבות בעקבות ריבוי המתפללים. בית הכנסת המקורי נבנה בשנת 1933 תמורת 1,400 לירות שטרלינג, אך הבית הכנסת היה קטן מדי ובפברואר 1937 החלה בנייתו של בניין גדול יותר.
בית הכנסת עוצב על ידי אוון ויליאמס, ששימש גם כאדריכל וגם כמהנדס בפרויקט, מבנה הבטון בן שתי הקומות תוכנן להכיל 324 גברים במפלס הקרקע ו-316 נשים בעזרת הנשים. תכנון בית הכנסת הציג שני דפוסי חלונות יוצאי דופן שנועדו להצביע על סמליות דתית יהודית: משושה, שוויליאמס התכוון להציע את מגן דוד, וקשת הפוכה, בהשראת צורת המנורה. למרות שהבניין הוקדש בשנת 1938 כחלק מק"ק כנסת ישראל, הקהילה הביעה מורת רוח מהמבנה המוגמר וויליאמס החזיר חלק מדמי התכנון שלו לנוכח חוסר שביעות רצון זה.
בינואר 1947 היה בית הכנסת אחד מכמה בתי כנסת בלונדון שהושחתו בתגובה לליל ההלקאות שבו הלקו לוחמי אצ"ל חיילים בריטים בארץ ישראל המנדטורית. ספרי קודש נהרסו על ידי קהל מתלהם וכתובות גרפיטי הנושאות את המסר "אתם מלקים, אנחנו שורפים" רוססו על הקיר.
ביוני 1993 בית הכנסת היה אחת משבע הקהילות הבריטיות שנקראו על ידי ק"ק כנסת ישראל כעל "גירעונות כרוניים". בתקופה זו מספר חברי הקהילה ירד ל-300 משפחות, כאשר מחצית מהקהילה מעל גיל 70. בפברואר 1995 נמכר הבניין למארגני בית הספר היסודי אביגדור הירש של רשת תורה תמימה. קהילת בית הכנסת העבירה את התפילות לבניין קטן יותר. לאחר מכן התפילות חזרו להתקיים בבניין בית הכנסת המקורי, שהפך לאולם בית הספר. ב-2011, ובעקבות שנים רבות של המשך הירידה במספר המתפללים, מנתה הקהילה כ-130 חברים, בעיקר מעל גיל 70, שבמקרים רבים כבר לא גרו קרוב לבית הכנסת; והקהילה, שכבר זמן מה לא קיימה תפילות מלבד בשבתות ובחגים, מצאה עצמה לא מסוגלת לגייס מניין קבוע. ביולי 2011 התקבלה ההחלטה לפרק את הקהילה באופן רשמי.
הבניין הוא כעת חלק מבית הספר היסודי "תורה תמימה".
מייגן ברנן