ב-12 ביוני 1980 פרסם החוקר הראשי לתאונות כלי טיס של ניו זילנד, רון צ'יפינדייל, את דו"ח התאונה. על פי הדו"ח, טעות טייס הייתה הגורם הראשי לתאונה והחוקר ייחס את האחריות לטייס הראשי קולינס בכך שהחליט להנמיך את גובה הטיסה מתחת למינימום הבטיחותי ולהמשיך להטיס את המטוס בגובה זה בשעה שצוות המטוס לא היה בטוח במיקומו. הגובה הבטיחותי המינימלי לטיסה באזור היה 1,800 מטר, אף בתנאי מזג אוויר טובים, אולם צירוף של גורמים הביא את הטייס למסקנה כי המטוס נמצא מעל לשטח הים (מעל מצר מקמרדו) וטייסי טיסות 901 קודמות אף הם הנמיכו מתחת לגובה המינימלי הבטיחותי כדי להעניק לנוסעים תצפית טובה יותר על האזור, כפי שעלה מתמונות שפרסמה חברת אייר ניו זילנד בירחון התיירות שלה ומעדויות של עובדים בבסיס סקוט.
ועדת החקירה הממלכתית.
בתגובה לדרישה ציבורית הודיעה ממשלת ניו זילנד על הקמת ועדת חקירה ממלכתית על האסון, המורכבת מחבר יחיד, שופט בית המשפט העליון של ניו זילנד פיטר מהון. הוועדה פתחה את דיוניה ב-7 ביולי 1980.
הדו"ח של השופט מהון, אשר פורסם ב-27 באפריל 1981, מנקה את צוות המטוס מאחריות לאסון. מהון קבע כי הגורם העיקרי להתרסקות המטוס היה שינוי קואורדינטות נקודות הציון בתוכנית הטיסה אשר נעשה על ידי חברת אייר ניו זילנד במחשב הניווט שבמשרדי החברה, זאת מבלי שנודע על כך לטייסים. תוכנית הטיסה החדשה הובילה את המטוס ישירות אל ההר, במקום לטוס לצד ההר. כיוון שבעת האסון לא ניתן היה להבחין בהר הלבן על רקע לובן העננים, בתנאי האור הייחודיים בחוג הקוטב, הטייסים לא זיהו את ההר הניצב לפניהם, אלא אשליה של אופק מרוחק. מהון ציין כי צוות הטייסים המנוסה באלפי שעות טיסה הכיר את מערכת הניווט האינרציאלית המותקנת במטוס וסמך עליה. מהון גם קבע כי פקח הטיסה בתחנת מקמרדו התיר לטייס קולינס להנמיך לגובה 460 מטר, מתחת לגובה הטיסה הבטיחותי.
בדו"ח קבע מהון כי אנשי הנהלה וטייסים בכירים בחברת אייר ניו זילנד קשרו קשר כדי להטות את תוצאות החקירה והאשים אותם ב"מסכת מתוכננת של שקרים" בכך שהסתירו ראיות ושיקרו לחוקרים. מהון קבע כי דו"ח החקירה של חוקר התאונות הראשי משקף הבנה לקויה של הכרוך בהטסת מטוסי נוסעים, כיוון שהחקירות שבהן היה מעורב עד לאותה עת היו בעיקרן תאונות כלי טיס קלים. הדו"ח מותח ביקורת על שיטות החקירה של החוקר הראשי ועל ידע לקוי, אלה אפשרו את היווצרות הטעויות במסקנותיו. מהון קובע כי החוקר הראשי צ'יפינדייל לא הבין כלל את חשיבות שינוי תוכניות הטיסה ואת תנאי הראות הייחודיים באזור אנטארקטיקה.
מסקנת מהון היא כי לו היו הטייסים מודעים לשינוי בתוכנית הטיסה, התאונה הייתה נמנעת.
דו"ח ועדת החקירה הממלכתית של מהון עמד לביקורת בתי המשפט בשתי ערכאות. תחילה יזמה חברת אייר ניו זילנד פניה לבית המשפט העליון של ניו זילנד, זאת לאחר שבדו"ח נקבע כי לאור התנהגות החברה, עליה לשאת ביותר ממחצית הוצאות ועדת החקירה. כן בקשה חברת התעופה לבטל את הקביעות שנקבעו כנגדה על קשירת קשר להסתרת ראיות, בטענה שלעדים אשר הופיעו מטעמה בפני השופט מהון כלל לא ניתנה הזדמנות להשיב להאשמה זו. בית המשפט העליון ביטל את החלטת מהון להטיל הוצאות על חברת התעופה, אולם לא ביטל, בדעת רוב, את קביעותיו באשר להתנהגותה לאחר האסון. על החלטה זו ערער מהון למועצה המלכותית של הממלכה המאוחדת. ב-20 באוקטובר 1983 פסקה המועצה המלכותית כי יש לדחות את ערעורו של מהון וקבעה כי מהון חרג בכללי הצדק הטבעי בקביעותיו באשר לקשר שקשרה חברת התעופה להטות את החקירה. קביעות המועצה המלכותית, אף שאינן סותרות את מסקנות מהון באשר לאחריות חברת התעופה לאסון, הציתו מחדש את הוויכוח בציבור הניו זילנדי בשאלה: איזה מבין הדו"חות הגיע למסקנות הנכונות בחקירתו? בעוד אייר ניו זילנד ורשות התעופה האזרחית הניו זילנדית תמכו במסקנות חוקר התאונות צ'יפינדייל, משפחתו של הטייס הראשי קולינס ורבים מטייסי מטוסי הנוסעים באייר ניו זילנד, תמכו במסקנות השופט מהון.
מורשת האסון.
התרסקות טיסה 901 הייתה אחד האסונות הבולטים בהיסטוריה המודרנית של ניו זילנד והאסון האווירי הרביעי בעולם במספר ההרוגים, בעת שאירע.
התרסקות טיסה 901, לצד התרסקות טיסה 191 של אמריקן איירליינס שאירעה חצי שנה לפני כן, פגעו באופן קשה בתדמיתו של המטוס מדגם DC-10. המטוס שהתרסק, יחד עם שבעת המטוסים האחרים מדגם זה שאותם הפעילה חברת אייר ניו זילנד, חזרו לטיסה זמן קצר קודם התאונה לאחר שהיו מושבתים בעקבות חקירת טיסה 191 של אמריקן איירליינס. האסון תרם להוצאת המטוסים מדגם DC-10 משירות אייר ניו זילנד והחל מאמצע שנת 1981 הוצאו מטוסים אלה משירות החברה והוחלפו במטוסי בואינג 747, תהליך שהסתיים בדצמבר 1982. לאחר האסון הופסקו גם טיסות התיירות של חברת אייר ניו זילנד לאנטארקטיקה. חברת קואנטס הפסיקה אף היא את טיסות התיירות לאנטארקטיקה בפברואר 1980 וחידשה אותן באופן מוגבל בשנת 1994.
כמעט כל שברי המטוס מונחים עדיין על הר ארבוס תחת שכבה של שלג וקרח. בתקופות של התחממות באזור, עם נסיגת השלגים, ניתן לראות את השברים מן האוויר.
בשנת 1988 שודרה בניו זילנד ובאוסטרליה מיני-סדרה בשם: "ארבוס: אחרי האסון" אשר התמקדה בחקירה ובוועדת החקירה הממלכתית.
מצבת זיכרון לנוסעי המטוס שלא זוהו או נמצאו ניצבת בבית קברות בפרבר של העיר אוקלנד, באתר ההתרסקות על הר ארבוס הוצבה אנדרטה לאסון, ובשטח שדה התעופה של אוקלנד אנדרטה לאנשי צוות המטוס.
פועה שלו-תורן
פועה שלו תורן (מרץ 1930 - 4 בנובמבר 2017) הייתה משוררת, מתרגמת ומאיירת ישראלית.
ביוגרפיה.
פועה שלו תורן נולדה בתל אביב להורים יוצאי רוסיה הלבנה. היא למדה בגימנסיה הרצליה ובעלת תואר דוקטור בספרות עברית באוניברסיטה העברית. שלו החלה לכתוב עוד כשהייתה תלמידה ביסודי. ב-1954 זכתה בתואר "מיס ירושלים" והשתתפה בתחרות מלכת היופי של ישראל. הייתה חברה באגודת הסופרים, באקו"ם, בפא"ן ישראל, שם היא שימשה יו"ר סניף ירושלים וחברת הנהלה והייתה חברה באקדמיה העולמית לאמנות ולתרבות (W.A.A.C). שיריה תורגמו לשפות רבות. כמה משיריה הולחנו והוקלטו.
הייתה נשואה לסופר חיים תורן ובנה היחיד הוא המעצב רוני תורן.
מריוט (פירושונים)
סיונרה
סיונרה (באנגלית: Sayonara) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1957, המבוסס על רומן בשם זה מאת ג'יימס מיצ'נר.
הסרט הוא דרמה רומנטית המתארת את היחסים הרומנטיים בין חיילי צבא ארצות הברית והנשים היפניות ואת יחסו הגזעני של הצבא נגד תופעה זו.
התקופה היא מלחמת קוריאה, חיילים אמריקאים רבים מוצבים ביפן וחלק מהם מפתחים קשרי אהבה עם נשים יפניות ואף נישאים להן, דבר שאינו מוצא חן בעיני שלטונות הצבא העושים הכול כדי להפסיק תופעה זו ולפעמים זה נגמר בטרגדיה.
בסרט מושמע השיר "סיונרה" שכתב והלחין אירווינג ברלין.
פירוש המילה סיונרה ביפנית הוא "להתראות" וזו המילה האחרונה שמשמיע גיבור הסרט, מייג'ור לויד גרובר, בסוף הסרט.
תקציר העלילה.
מייג'ור לויד "אייס" גרובר (מרלון ברנדו) הוא טייס קרבי מצטיין המוצב בקוריאה שלזכותו מספר הפלות מיגים. עמו משרת בבסיס ידידו ג'ו קלי (רד באטנס), המאוהב באישה היפנית קטסומי (מיושי אומקי) ורוצה לשאתה לאישה למרות הסתייגותו של לויד.
לויד מקבל פקודת העברה לבסיס חיל האוויר בעיר קובה שביפן. מפקד הבסיס גנרל וֵבסטר הוא שיזם את ההעברה. לויד הוא חבר של בתו איילין (פטרישיה אוונס), שהגיעה לבסיס לפגוש את לויד ולבדוק את היחסים ביניהם. בכניסה למלון הוא נתקל לראשונה ביחס של גזענות כלפי היפנים. קפטן מייק ביילי (ג'יימס גארנר) מבקש להכניס את חברתו היפנית למלון, ונענה בשלילה ובנזיפה מהגנרל על מערכת היחסים שהוא מקיים עם אישה יפנית.
גם קלי מגיע לקובה ומבקש מלויד להיות נוכח בטקס נישואיו אצל הקונסול. לויד נענה לו לאחר היסוס, ולאחר מכן ננזף על ידי גנרל ובסטר כי עבר על חוקי הצבא שאוסרים מגע עם נשים יפניות, ובשל חששו של הגנל כי הדבר יפגע בשמו הטוב של הגנרל עצמו. לויד נפגש עם איילין ומפגין כלפיה קרירות כאשר היא מעלה את שאלת נישואיהם. היא מתיידדת עם רקדן הקבוקי נאקומרה (ריקרדו מונטלבן).
הוא פוגש את קפטן ביילי, שחברתו רוקדת בלהקה יפנית גדולה. לויד מתבונן ברקדניות ההולכות ממקום מגוריהם למקום ההופעה, ובראשן מדריכת הלהקה האנה-אוגי (מיקו טאקה), בה הוא מתאהב מיד. לאחר חיזור ממושך היא נענית לו.
קלי מקבל פקודת העברה לארצות הברית. פקודה זו כוללת בעיקר אנשי צבא שנישאו ליפניות. לפי החוק אין האישה יכולה להתלוות לבעלה. החוק חוקק בעיקר כדי להניא את האמריקאים להינשא ליפניות. לויד מנסה לעזור לו, ופונה לגנרל ובסטר, אך ללא הועיל. לבסוף קלי יורה בקטסומי ומתאבד.
הרומן בין לויד והאמה-אוגי לא מוצא חן בעיני האמריקאים והיפנים. לויד מקבל העברה לארצות הברית והאנה-אוגי מועברת ללהקת ריקוד בטוקיו. לויד טס לטוקיו ומשכנע אותה לבסוף להינשא לו. בצאתם נשאל לויד על ידי כתבי "כוכבים ופסים" מה יש לו להגיד לחבריו וליפנים שאינם מרוצים מיחסיהם והוא משיב: "אִמרו להם: סיונרה".
פרסים.
הסרט זכה בארבעה פרסי אוסקר והיה מועמד לארבעה נוספים.
פרסים:
מועמדויות:
ביאזיט הראשון
השערת המקדמים
ביאזיד הראשון
דני דרינקווטר
דניאל "דני" נואל דרינקווטר (באנגלית: Daniel Noel "Danny" Drinkwater; נולד ב-5 במרץ 1990) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת הקשר.
קריירה.