מוחוריץ' הפך למקצוען בשנת 2014 יחד עם הצטרפותו לקבוצת קנונדייל. הוא סיים חמישי באליפות סלובניה בנגד השעון.
קנונדייל–גארמין (2015).
ב-2015, הצטרף מוחוריץ' לקבוצת קנונדייל–גארמין. הוא סיים חמישי באליפות סלובניה וערך את הופעת הבכורה שלו בגרנד טור, כאשר נבחר לוואלטה אספנייה, אך נטש את המרוץ במהלך הקטע ה-6.
למפרה–מרידה (2016–2017).
ב-2016 הצטרף לקבוצת למפרה–מרידה, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בג'ירו ד'איטליה אך לא בלט, כשהתוצאה הבכירה שלו במרוץ הייתה מקום 18 בקטע ה-18. הוא סיים שני באליפות סלובניה ושביעי באליפות סלובניה בנגד השעון. הוא נבחר לסגל סלובניה לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו, אך לא סיים את המרוץ. הוא ניצח את הקטע החמישי בטור של האיינן.
ב-2017, מוחוריץ' סיים שמיני במרוץ טרופאו לאייגווייה. הוא השתתף שוב בג'ירו ד'איטליה וגם הפעם לא התבלט, כשהתוצאה הבכירה שלו הייתה מקום 25 בקטע ה-13, הוא סיים את המרוץ במקום ה-135. הוא סיים שלישי באליפות סלובניה והשתתף שנית בוואלטה אספנייה, מוחוריץ' ניצח את הקטע ה-7 במרוץ לאחר שהיה חלק מבריחת יחיד, הוא סיים את כל המרוץ במקום השלושים, שהיה המקום הטוב ביותר שלו בגרנד טור עד כה. הוא ניצח מרוץ חד יומי בהונג קונג וסיים שישי ב, 24 שניות מטים ולנס המנצח.
בחריין מרידה (2018–היום).
מוחוריץ' הצטרף לבחריין מרידה ב-2018, בעונה שהפכה לעונת הפריצה שלו. הוא ניצח את גרנד פרי אינדוסטריה-ארטיג'יאנטו והשתתף בפעם השלישית בג'ירו ד'איטליה שהתחיל בישראל, מוחוריץ' ניצח במרוץ את הקטע ה-10, לאחר שגבר על ניקו דנז בספרינט בין שניהם. גם את המרוץ הזה סיים במקום ה-30, וסייע לדומניקו פוצוביבו, בן קבוצתו, לסיים חמישי את המרוץ. הוא סיים שלישי בטור של סלובניה וניצח את אליפות סלובניה. מוחוריץ' ניצח את הקטע הראשון בטור של אוסטריה. הוא התחרה בבינקבנק טור, לאחר הקטע ה-3, בו סיים רביעי, תפס מוחוריץ' את ההובלה במרוץ. בקטע ה-6, ניצח את השלב מייקל מת'יוס האוסטרלי ועלה למקום השני הכללי, 30 שניות אחרי מוחוריץ' המוביל. בקטע ה-7 והאחרון, מת'יוס ניצח, בהפרש של 13 שניות ממוחוריץ' שסיים במקום ה-13 את הקטע. בעקבות כך מוחוריץ' ניצח את המרוץ, בפער של 5 שניות בלבד ממת'יוס השני ו-20 שניות מטים ולנס שסיים שלישי. לאחר מכן ניצח גם את הטור של גרמניה, לאחר שניצח את הקטע ה-3 בשלב ואת קטגוריית הנקודות ואת קטגוריית הרוכב הצעיר. מוחוריץ' הקדים בדירוג הכללי את נילס פוליט ואת מקסימיליאן שכמן. הוא סיים שביעי בג'ירו דל טוסקנה.
ב-2019, מוחוריץ' סיים חמישי במונומנט מילאנו - סן רמו ושביעי בגנט - וולגם. הוא סיים שני באליפות סלובניה בנגד השעון ושלישי במרוץ גראן פרמיו קיטה די לוגאנו. הוא איבד את תוארו כאלוף סלובניה כאשר סיים חמישי. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בטור דה פראנס, התוצאה הטובה ביותר שלו במרוץ הייתה המקום ה-14 בקטע הרביעי. הוא ניצח את הקטע השביעי ב.
המרכז המדעי הממלכתי לווירולוגיה וביוטכנולוגיה
המרכז המדעי הממלכתי לווירולוגיה וביוטכנולוגיה "וקטור" של השירות הפדרלי לפיקוח בתחום הגנת זכויות הצרכן (ברוסית: Государственный научный центр вирусологии и биотехнологии „Вектор“» федеральной службы по надзору в сфере защиты прав потребителей и благополучия человека ,ГНЦ ВБ «Ве́ктор») הוא אחד המרכזים הווירולוגיים והביוטכנולוגיים המדעיים הגדולים ביותר ברוסיה, הממוקם בעיר המדעית קולצובו, שבמחוז נובוסיבירסק, במרחק כמה קילומטרים מהעיר נובוסיבירסק. המרכז שידוע גם בכינוי "מכון וקטור" תרם לפיתוח העיירה קולצובו שקיבלה מעמד של עיר מדעית משנת 2003 ועד 2025.
ייעודו של המרכז הוכרז כ"תמיכה מדעית ומעשית בהתמודדות עם איומים זיהומיים גלובליים". עבודות מחקר בסיסיות מתבצעות במרכז המחקר הממלכתי בתחום מחקר יישומי של אפידמיולוגיה, ביולוגיה מולקולרית, וירולוגיה, בקטריולוגיה, הנדסה גנטית, ביוטכנולוגיה, אקולוגיה ובטיחות ביולוגית.
המרכז כולל גם את המכון לביוטכנולוגיה רפואית, שנמצא בעיר ברדסק הסמוכה.
היסטוריה.
בשנת 1974 הוקם מכון המחקר המדעי לביולוגיה מולקולרית (VNII MB). בהתבסס על כך, בשנת 1985 נוצרה האגודה המדעית Vector-m (וקטור NPO) בהנהגתו של לב סנדחצ'ייב.
לדברי העיתונאית והסופרת האמריקאית ד. הופמן, לשעבר ראש לשכת מוסקבה בעיתון "וושינגטון פוסט", תפקידו העיקרי של המרכז היה פיתוח כלי נשק ביולוגיים פוגעניים בניגוד לאמנה הבינלאומית לאיסור נשק ביולוגי ורעלנים, עליהם חתמה ברית המועצות בשנת 1972. הקמת מעבדה והמכון החלה באמצע שנות השבעים, הרבה לפני התאריך הרשמי של הקמת האגודה המדעית. סנדחצ'ייב הכחיש את מעורבותו של המרכז ביצירת נשק ביולוגי.
בשנת 1999 אישר ראש מחלקת ההגנה הביולוגית במשרד ההגנה של רוסיה ו. יבסטינגייב את גרסת הופמן, וקבע כי בתחילת פעילותה המרכז פיתח אמצעי הגנה מפני מילוי פתוגני של נשק ביולוגי מאויב פוטנציאלי, אך בסוף שנות השמונים המרכז החל להיראות כ"בסיס תעשייתי לייצור מוצרים ביולוגיים פוגעניים". ההנחה הייתה כי זני אבעבועות שחורות, טולרמיה, דבר, אנתרקס, מרבורג ואבולה שפותחו על ידי המרכז יועדו לשמש ככלי נשק פוגעניים. באפריל 1988 נדבק ומת ניקולאי אוסטינוב, ראש מעבדת נגיף מרבורג. העבודה הקשורה לשימוש צבאי בנגיפים נפסקה בשנת 1992, זמן קצר לאחר שברית המועצות חדלה להתקיים.
בשנת 1994 הוענק למרכז מעמד של מרכז מדעי ממלכתי של הפדרציה הרוסית - ונקרא בשם מרכז המחקר הממלכתי לווירולוגיה וביוטכנולוגיה (וקטור).
בשנת 1997, אחד משני מרכזים המשתפים פעולה של ארגון הבריאות העולמי לאבחון זיהומים באורתופוקסווירוס ומוזיאון של זני נגיף אבעבועות שחורות ו-DNA נוצרה מעבדה לאיתור נגיפים אלה. זו הייתה המעבדה היחידה ברוסיה שעסקה בנגיפי אבולה ומרבורג ונסגרה בשנת 2004.
בתחילת 2005 ארגן המרכז מעבדה לחקר נגיף שפעת העופות כחלק מהמחלקה לזיהומים. במהלך מגפת H5N1 שפרצה בשנת 2009, נקבע שהמעבדה הייתה אחד המרכזים האחראיים למאבק במגיפות בפדרציה הרוסית. לאחר הקמת השירות הפדרלי לפיקוח בתחום הגנת זכויות הצרכן הפך המרכז לחלק ממנו.
מכון "וקטור" (בשמו העממי) הוא אחד משני המשתתפים הישירים בתהליך השנוי במחלוקת ל"חיסול אבעבועות שחורות והרס מלאי נגיפים": על פי המלצת ארגון הבריאות העולמי וביוזמת המרכז לבקרת מחלות ומניעתן (CDC) ומחלקת המדינה האמריקנית, פותח פרויקט למימון והרס פיזי של מלאי נגיפים הזמין רשמית רק בארצות הברית (מאגר מבוסס CDC) וברוסיה (במאגר מרכז וקטור). בשנת 2014 הוחלט כי אוסף הזנים לא ייהרס. החל משנת 2014 המרכז עוסק בפיתוח שיטות לרפואה מונעת, אבחון וטיפול במחלות זיהומיות ופיתוח אמצעים למניעת פתוגנים זיהומיים.
בינואר 2020 המרכז, על בסיס מידע שהתקבל מעמיתים סינים, תוך שבוע, הכין במהירות וביעילות מערכות בדיקות אבחון לאיתור וירוס Covid-19 בגוף והקים את ייצורן, תוך זמן קצר על מנת לתת מענה לצרכיה של המדינה במאבק על הנגיף למערכות בדיקות מסוג זה. המרכז החל גם לפתח חיסונים נגד נגיף קורונה מסוג זה, שהיו מוכנים עד קיץ 2020.
תקריות.
באפריל 1988 נדבק ראש מעבדת נגיף מרבורג, ניקולאי אוסטינוב ומת.
ב-5 במאי 2004 נדבקה עוזרת המעבדה אנטונינה פרזניאקובה בנגיף האבולה כתוצאה מתאונה במעבדה. למרות הטיפול ועזרתם של מומחים, היא מתה שבועיים לאחר מכן.
ב-16 בספטמבר 2019, במהלך תיקון בבניין חדר הבידוק הסניטרי בבניין המעבדה, התפוצץ גליל גז ואחריו פרצה שרפה. אדם אחד אושפז עם כוויות. חרף החשש לאיומים על זיהום ביולוגי אלה נשללו.
אלקסיס ג'ורדן
אלקסיס ג'ורדן (באנגלית: Alexis Jordan; נולדה ב-7 באפריל 1992) היא זמרת-יוצרת אמריקאית. בשנת 2011, הוציאה את אלבום הבכורה Alexis Jordan, אשר זכה להצלחה כאשר הגיע אל המקום התשיעי במצעד האלבומים הבריטי. מתוך האלבום יצא הלהיט "Happiness".
בשנת 2011, הוציאה ביחד עם שון פול את השיר "Got 2 Luv U", שהפך לאחד מהלהיטים המצליחים ביותר באותה השנה בה יצא. איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי העניק לשיר את תואר הכסף על מכירות של למעלה מ-200,000 עותקים במדינה.
קריירה.
בשנת 2011, הוציאה אלקסיס ג'ורדן את אלבום הבכורה שלה, Alexis Jordan. הסינגל הראשון מתוכו "Happiness", הפך ללהיט בינלאומי, תוך שהצליח לכבוש את פסגת מצעד שירי ה-R&amp;B של חברת המצעדים הרשמית, מצעד שירי הדאנס קלאב, והגיע למקום השלישי במצעד הסינגלים הבריטי. כמו כן, הוכתר לשיר השנה לשנת 2011 של הולנד. הסינגל השני מתוך האלבום "Good Girl", כבש את פסגת מצעד שירי הדאנס קלאב גם כן. הסינגל השלישי והאחרון מתוך האלבום "Hush Hush", זכה להצלחה בהולנד.
לאחר שסיימה להוציא סינגלים מתוך אלבום הבכורה שלה, החליטה ג'ורדן להקליט ביחד עם הראפר שון פול, את השיר "Got 2 Luv U". השיר הפך ללהיט בינלאומי, ולאחד מהלהיטים המצליחים ביותר של השניים, כאשר צבר למעלה מ-350 מיליון צפיות ביוטיוב, כבש פסגות מצעדים, וקיבל תארים שונים. בשנת 2013, הוציאה את הסינגל האחרון שלה "Acid Rain", אשר כבש את פסגת מצעד שירי הדאנס, תוך שנכנס לשתי רשימות סוף שנה של בילבורד.
אלכסיס ג'ורדן
Big Ole Freak
Big Ole Freak הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפרית האמריקאית מייגן די סטליון, מתוך המיני-אלבום השני שלה, Tina Snow. השיר יצא לאור ב-22 בינואר 2019, על ידי חברות התקליטים 1501 סירטיפייד ו-300 אנטרטיינמנט, כסינגל השני והאחרון מתוך המיני-אלבום.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-65 במצעד הבילבורד הוט 100.
רקע וכתיבה.