מיד לאחר שחרורו מהכלא בשנת 2009 החל ויקרנס לכתוב חומרים חדשים לקראת אלבומה הבא של בורזום. האלבום, שנקרא "Belus", יצא לאור במרץ 2010. כשנה לאחר מכן, במרץ 2011, יצא לאור אלבומה השמיני של הלהקה, "Fallen". בנובמבר של אותה השנה יצא האלבום "From the Depths of Darkness", אשר כלל בעיקר שירים מתחילת דרכה של בורזום שהוקלטו מחדש. במאי 2012 יצא האלבום "Umskiptar" (מנורדית עתיקה: "מטמורפוזה"), אלבומה העשירי של בורזום. שני האלבומים הבאים של בורזום, אלבומיה האחרונים של הלהקה, יצאו לאור במאי 2013 וביוני 2014 ונקראו "Sôl austan, Mâni vestan" (מנורווגית: "מזרחה מהשמש, מערבה מהירח") ו-"The Ways of Yore" בהתאמה.
ביוני של שנת 2018 ויקרנס הודיע בערוץ היוטיוב הרשמי שלו על הפסקת הפרויקט ועל סוף דרכה של בורזום.
לאחר ההודעה על הפסקת הפעילות, בשנת 2020 הוציא לאור את אלבום האוסף Thulean Mysteries הכולל קטעים מוזיקליים בהן השתמש כמוזיקת רקע בסרטוני היוטיוב שלו, האלבום שוחרר מספר חודשים לאחר שערוץ היוטיוב הוסר בטענות של תוכן קיצוני ומסית.
שיגרו מיאמוטו
שיגרו מיאמוטו (ביפנית: 宮本茂, באנגלית: Shigeru Miyamoto, נולד ב־16 בנובמבר 1952) הוא מעצב משחקי וידאו יפני ובכיר בחברת המשחקים נינטנדו.
מיאמוטו הוא אחד ממעצבי המשחקים המוערכים ביותר בתעשייה. רבים ממשחקיו היו לאבני דרך בתעשיית משחקי הווידאו והוא לעיתים קרובות מכונה "אבי המשחקים המודרניים". בין יצירותיו המפורסמות סדרות המשחקים "דונקי קונג", "סופר מריו"', "זלדה" וקונסולת המשחק Wii.
ביוגרפיה.
לפני נינטנדו.
שיגרו מיאמוטו נולד ב-16 בנובמבר 1952, בעיירה הכפרית סונובה אשר בקיוטו, יפן. בילדותו אהב לטייל בטבע ולצייר נופים, חוויות שהיו מקור השראה חשוב לעבודתו כמעצב.
בשנת 1970 החל ללמוד במכללת "קאנאזאווה מוניצ'י לאומנות תעשייתית ומלאכה", לימודים אותם סיים כעבור חמש שנים כמעצב תעשייתי.
עבודתו בנינטנדו.
מיאמוטו תכנן קריירה כמאייר מנגה, אך ב-1977, שנתיים מסיום לימודיו ולאחר מפגש מוצלח עם מנכ"ל נינטנדו, החל מיאמוטו לעבוד בזרוע פיתוח המשחקים של נינטנדו כמעצב.
בשנת 1980 היה מיאמוטו שותף בפיתוח משחק הארקייד Radar Scope. לאחר הצלחת המשחק ביפן, ניסתה החברה לשווק את המשחק גם לשוק האמריקאי ויחידות רבות של מכונת המשחק נשלחו לארצות הברית. אלה לא נמכרו, מה שהוביל לתסבוכת כלכלית. בניסיון להיפטר מהסחורה העודפת, מנכ"ל החברה הטיל אז על מיאמוטו את מלאכת הסבת מכונות המשחק הקיימות למשחק חדש. מיאמוטו הגה ופיתח רעיון למשחק, וצוות טכני דאג לשלבו בחומרה הקיימת. המשחק שנקרא "דונקי קונג", על שם דמות במשחק, היה ללהיט מסחרר. לא רק שהמשחק הציל את החברה מפשיטת רגל, הוא גם הוליד את דמותו של סופר מריו, הנחשבת עד היום לספינת הדגל של נינטנדו ולאחת הדמויות המצוירות האהודות ביותר. המשחק זוכה גם כיום לאזכור של כבוד כמשחק הפלטפורמה ה"אמיתי" הראשון.
לאורך שנות פעילותו בתעשייה היה מיאמוטו מעורב בפיתוח שלל כותרים פורצי דרך.
שנתיים לאחר ההפצה של "האחים מריו", ראשון הכותרים בכיכוב האחים, ראה אור ב-1985 משחק ההמשך "האחים סופר מריו" שפותח למכשיר ה-NES. המשחק הוכר עד לאחרונה כמשחק הווידאו הנמכר בכל הזמנים והנחיל סטנדרטים חדשים לז'אנר משחקי הפלטפורמה. מיאמוטו הוביל את פיתוחו של משחק המשך נוסף בשם Super Mario 64, ששוחרר בשנת 1996 והיה למשחק הפלטפורמה התלת-ממדי הראשון, המשחק אפשר לראשונה שליטה בנקודת ההשקפה ולווה בשלט אנלוגי, בעיצובו של מיאמוטו, שנהיה הסטנדרט לאלו שעקבו.
בנוסף לעבודתו בפיתוח משחקים, מיאמוטו היה מעורב גם בפיתוח קונסולות. כשנינטנדו עבדה על ה-SNES, הוא הציע עיצוב של שלט הכולל ארבעה כפתורים מקימה ועוד שני "כפתורי כתף", הנמצאים בצד השלט. עיצוב זה שופר במהלך השנים והפך למבנה המקובל של שלט קונסולה.
בשנת 1986 ראה אור ראשון הכותרים בסדרת "האגדה של זלדה", משחק הנחשב לאבי משחקי התפקידים (אף שלא היה משחק תפקידים בעצמו), וב-1998 יצא הכותר החמישי מסדרת זלדה, רב מכר (גרף 150 מיליון דולר עד לסוף השנה) הנחשב על ידי רבים כמשחק הטוב בכל הזמנים. שניהם פירות רוחו של מיאמוטו.
בשנת 2015 כהן בקצרה כנשיא נינטנדו בעקבות מות הנשיא, אך הוחלף.
חיים אישיים.
מיאמוטו גר ביפן ונשוי ליאסוקו, לזוג שני ילדים.
מיאמוטו מספר שאינו מרבה לשחק מחוץ למסגרת העבודה, אלא מעדיף להעביר את זמן הפנוי בנגינה בגיטרה ובבנג'ו.
פרסים.
מיאמוטו זכה לא אחת להכרה בתרומותיו, בקרב קהילת השחקנים ועמיתיו. בשנת 1998 חנך את היכל התהילה של האקדמיה לאמנות ומדע אינטראקטיביים. בטקס הנבחרים של מפתחי המשחקים שנערך במרץ 2007, זכה מיאמוטו בפרס מפעל חיים על עבודתו בתחומי משחקי הווידאו ומערכות המשחק.
משחקים.
משחקים בהם היה מעורב:
סטיריקון (להקה)
סטיריקון (Satyricon) היא להקת בלאק מטאל נורווגית חלוצה בתחומה.
הלהקה נחשבת לאחת המשפיעות בתחומה (כמו שניתן לשמוע למשל באלבום הבכורה של מלכאש הישראלית). בתחילת דרכה עשתה שימוש נרחב בכלי נגינה מתקופת ימי הביניים. לאחר מספר אלבומים מצליחים הוציאה ב-1999 את האלבום "Rebel Extravaganza", שניסה להרחיב את הגבולות המוכרים של הז'אנר בעזרת אלמנטים של פרוג מטאל וב-2002 את "Volcano" הדומה בגישתו.
סטיריקון קיימה במשך השנים שיתופי פעולה הדוקים עם האמנים הבולטים ביותר של הבלאק מטאל הנורווגי, גם באולפן וגם על הבמה.
אלבומם מ-2006, "Now, Diabolical" הצליח מאוד, אך גם זכה לביקורות שליליות על רקע שיריו הקליטים וגישתו ה"מיינסטרימית" מדי ליצירת בלאק מטאל, לדעת המעריצים הוותיקים.
הלהקה הייתה אמורה להופיע בישראל באוגוסט 2008 במסגרת ה-Anthem Metal Festival, אך הפסטיבל התבטל ולכן הלהקה לא הגיע לארץ. סטיריקון הופיעה לראשונה בישראל במועדון הבארבי בינואר 2018, במסגרת סיבוב ההופעות לקידום אלבומה התשיעי "Deep Calleth Upon Deep".
ואנגליס
ואנגליס פאפאת'נאסיו (ביוונית: Βαγγέλης Παπαθανασίου; 29 במרץ 1943 – 17 במאי 2022), המוכר כ"ואנגליס", היה מוזיקאי ומלחין יווני. יצירותיו נעשו בדרך כלל בז'אנר העידן החדש והמוזיקה האלקטרונית.
יצירותיו הידועות ביותר הן שיר הנושא לסרט "מרכבות האש" והפסקול לסרטים "בלייד ראנר" ו-"", יצירות שעבורן זכה בפרסי אוסקר.
ביוגרפיה.
נעוריו (1943 - 1960).
ואנגליס נולד בשם אוונגלוס אודיסיאס פאפאת'נאסיו (ביוונית: Ευάγγελος Οδυσσέας Παπαθανασίου) בוולוס, יוון. הוא התחיל להלחין עוד בגיל 4, ונודע כמוזיקאי אוטודידקט. הוא סירב לקחת שיעורים על פסנתר מסורתי, ולמד ציור באקדמיה לאמנויות יפות באתונה.
תחילת הקריירה (1961–1972).
בשנות ה-60 המוקדמות הקים את להקת הפופ פורמינקס (Forminx), שהייתה אז פופולרית ביוון.
במהלך מהומות הסטודנטים ב־1968 עבר ואנגליס לפריז, ויחד עם דמיס רוסוס ולוקאס סידראס הקים להקת רוק מתקדם בשם בנה של אפרודיטה.
ללהקה היה להיט יחיד באירופה בשם "Rain and Tears", שנחשב לציר חשוב בהתפתחות הרוק המתקדם, במיוחד בגלל פריצת הדרך של אלבומם "666".
בשנת 1972 התפרקה הלהקה, אך מאז הספיק ואנגליס להפיק כמה אלבומים וסינגלים לרוסוס וגם רוסוס תרם קטע מושר לפסקול של "בלייד ראנר".
קריירת הסולו (1973–1980).
בשנת 1973 התחיל ואנגליס את קריירת הסולו שלו כשכתב מוזיקת רקע לשני סרטים של הבמאי הצרפתי פרדריק רוסיף. אלבום הסולו הרשמי הראשון שלו נקרא "Earth", והוקלט גם הוא ב־1973. בערך באותו הזמן, הוא חזר למשך שבועיים ללהקת פרוג-רוק אחרת, שנקראה יס. אף על פי שמעולם לא הצטרף ללהקה, הוא נעשה לידידו של זמר הלהקה ג'ון אנדרסון.
אחרי שעבר ללונדון, ואנגליס חתם על עסקה עם RCA Records, להקמת אולפן - Nemo Studios. שם הוא החל להקליט סדרה של אלבומי מוזיקה אלקטרונית, בהם האלבומים "Heaven and Hell" (1975), "Spiral" (1977) ו-"China" (1979). בנוסף הוא תרם כמפיק וקלידן לאלבום "Phos", שייתכן שהיה האלבום החשוב ביותר של להקת הרוק היוונית Socrates Drank the Conium.
(1981–1999) העבודה בסרט וההצלחה המסחרית.
בשנת 1981 ואנגליס כתב את מוזיקת הרקע ל"מרכבות האש". הסרט גרף שישה פרסים, וואנגליס עצמו זכה בפרס אוסקר למוזיקת הרקע המקורית. נעימת הפתיחה של הסרט יצאה לאור ב־1982 וטיפסה לפסגת מצעד ה"בילבורד הוט 100" לשבוע אחד. בשנת 1982 הלחין את פסקול הסרט נעדר.
עקב הצלחת "מרכבות האש", בשנת 1983, הבמאי פיטר ויר השתמש במוזיקה של ואנגליס שיצאה לפני כן, בסרטו "שנה בצל הסכנה", בייחוד ב"L'enfant" מהאלבום "Opera Sauvage". ב-1984 חיבור את פסקול המוזיקה לסרט "הבאונטי".
בשנת 1982 ואנגליס התחיל לעבוד עם הבמאי רידלי סקוט: הוא חיבר את מוזיקת הרקע ל"בלייד ראנר" (1982), ולאחר מכן את מוזיקת הרקע ל־"" (1992). שיר הנושא של הסרט Conquest of Paradise הפך ללהיט עולמי וזכה לגרסאות כיסוי רבות. באותה שנה הוא גם כתב את המוזיקה לסרטו של רומן פולנסקי "ירח מר". כמו כן חיבר מוזיקת רקע לסרטיו התיעודיים "מתחת לפני הים" של ז'אק איב קוסטו. בשנת 1992 הוא קיבל מצרפת הזמנה למסדר האמנויות והספרות.
במקביל לעבודתו בסרטים במשך שנות ה-80 וה-90 של המאה ה-20, הקליט יחד עם ג'ון אנדרסון מספר אלבומים בשם ג'ון &amp; ואנגליס.
שנותיו האחרונות ומותו.