הר ויטני (באנגלית: Mount Whitney) הוא ההר הגבוה ביותר בחלק היבשתי הרציף של ארצות הברית וגובהו הוא 4,421 מטרים (הר דנאלי, הנמצא באלסקה, הוא ההר הגבוה ביותר בארצות הברית כולה כיוון שגובהו הוא 6,168 מטרים). ההר נמצא על גבול המחוזות איניו וטוליר של מדינת קליפורניה. המדרונות המערביים נמצאים בשטח הפארק הלאומי סקוויה והמזרחיים ביער הלאומי איניו.
ההר נקרא על שם פרופסור ג'וסיה דוויט ויטני, שהיה הגאולוג הראשי של קליפורניה ויו"ר סוכנות הסקר הגאולוגי של קליפורניה בין השנים 1860–1874, ופרופסור לגאולוגיה באוניברסיטת הרווארד מ-1865.
הר ויטני, נמצא במרחק של כשעתיים נסיעה מהמקום הנמוך ביותר בארצות הברית, עמק המוות.
ברברה מקלינטוק
ברברה מקלינטוק (באנגלית: Barbara McClintock; 16 ביוני 1902 - 2 בספטמבר 1992) הייתה חוקרת ציטוגנטיקה אמריקאית, כלת פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1983, על גילוי הניידות של אלמנטים גנטיים המכונים טרנספוזונים.
חייה.
מקלינטוק נולדה בקונטיקט בשנת 1902. בנעוריה ביקשה ללמוד באוניברסיטה, אך אמה התנגדה בטענה שאם תהיה משכילה יקשה עליה למצוא חתן ראוי, אולם בסופו של דבר אביה התיר לה להירשם ללימודים. מקלינטוק רכשה את שלושת תאריה באוניברסיטת קורנל, ארצות הברית, בין השנים 1919–1927. היא גילתה עניין בביולוגיה, אך בשנות העשרים נשים לא הורשו ללמוד את התחום, ולכן למדה בוטניקה.
את התעניינותה בתחום הגנטיקה גילתה בזכות קורס לתלמידי שנה א' אצל פרופ' הטצ'יסון. אותה העת, חקר הגנטיקה היה עדיין בחיתוליו, ועדיין לא היה בעל יוקרה בקרב הממסד המדעי. יתר הסטודנטים בקורס התעניינו בחקלאות, ומקלינטוק שמחה לקבל מהמרצה הזמנה טלפונית לקורס ההמשך. בזכות פרופ' לסטר שארפ, היא התוודעה לציטולוגיה (חקר התא), והחיבור בין שני התחומים הוביל למחקר בתחום הציטוגנטיקה – האופן שבו פעילות התא, ודרך חלוקתו, משפיעים על התורשה.
מחקרה.
אותה העת, טרום עידן הביולוגיה המולקולרית, המחקרים נעשו בצורה של ריבוי מבוקר של מיני בעלי חיים פשוטים (כגון זבוב הפירות) וצמחים שבהם ניתן היה להבחין בקלות בשינוי בביטויים של תכונות (פנוטיפים) לאורך הדורות. על סמך הפנוטיפים ניסו החוקרים לפענח את הקוד הגנטי ואת התהליכים שיצרו אותו. מאוחר יותר נכנס השימוש בקרני רנטגן כאמצעי ליצירת מוטציות מכוונות, אשר אפשרו לחוקרים לעקוב אחר ביטויים ייחודיים לאורך הדורות.
מקלינטוק זכתה לתהילה כבר כחוקרת צעירה, בשנות ה-30 של המאה ה-20, כאשר הייתה שותפה לגילוי אופן חלוקת תא הרבייה, ותופעת שחלוף הכרומוזומים. מחקרה התמקד בצמח התירס, אותו הצליחה למפות מבחינה גנטית. התירס לקה בחיסרון משום שבמשך שנה ניתן היה לפתח רק דור צאצאים אחד, אולם יתרונו הגדול היה בשלל התכונות שאחרי השינויים בהם ניתן היה לעקוב בנוחות, ובעיקר סידור הצבעים על פני הקלחים.
חקר צמח התירס הצבעוני, תוך מעקב אחר מיקום הפיגמנטים בקלחים, הביא אותה במהלך שנות ה-40 של המאה ה-20, למסקנה כי התאוריות של זמנה אינן מסבירות את השינויים בין הדורות. על סמך ממצאיה היא פרסמה תאוריה לפיה ישנם גנים אשר "מקפצים" בין הכרומוזומים בעת חלוקת תא הרבייה (מיוזה). הממסד המדעי של תקופתה הגיב בלעג מר לטענותיה, ויוקרתה המדעית נשחקה, עד שבתחילת שנות החמישים הפסיקה לפרסם את ממצאיה, על אף שהמשיכה במחקר.
ישנם התולים את הדחייה של הממסד המדעי את ממצאיה בכך שאותה העת התקיים ויכוח מר אם אמנם קיים חומר גנטי. מכיוון שניתן היה להבחין רק בפנוטיפים, ואת התהליכים המקדדים – הגנטיים – ניתן היה רק לשער, היו חוקרים שסברו שאין כלל חומר גנטי תורשתי, וכי מדובר רק בהמשגה אנושית של תופעה שלא ניתן להוכיח את קיומה (בדומה ליחס בין גוף לנפש). הממסד המדעי, שתמך ברעיון של חומר מקדד, סבר שהשערותיה של מקלינטוק משרתות את הצד השולל בוויכוח, ולכן דחה את ממצאיה.
ההכרה המדעית ופרסים.
בשנות השישים, עם התפתחות כלי מחקר חדשים, ובעיקר אמצעי ההגדלה האלקטרוניים והביולוגיה המולקולרית, הוכחו השערותיה של מקלינטוק, ואף התברר שהן תקפות לגבי מרבית האורגניזמים, ובעלות חשיבות עצומה במגוון רב של תחומי מחקר. הגנים הקופצים כונו טרנספוזונים, ומקלינטוק זכתה ליוקרה רבה כמי שהקדימה את זמנה ומשום שהתעקשה על ממצאיה מול הפרדיגמות השגויות של הממסד המדעי.
בשנת 1982 זכתה בפרס וולף יחד עם הביולוג המולקולרי סטנלי כהן (זוכה פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1986), ובשנת 1983 זכתה בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לבדה, והייתה בכך לאישה הראשונה והיחידה, שזכתה לכבוד נדיר זה.
General Packet Radio Service
GPRS או General Packet Radio Service היא טכנולוגיה לתקשורת נתונים ברשתות לתקשורת סלולרית מסוג GSM. לעיתים קרובות מתוארת כדור 2.5G, ממוקמת כהתפתחות מהדור השני 2G לדור השלישי 3G של הטלפוניה הסלולרית.
בGPRS נעשה שימוש לראשונה במיתוג מנות על גבי רשת GSM, לעומת טכנולוגיות קודמות כ-CSD או HSCSD שעשו שימוש במיתוג מעגלים.
במיתוג מנות ערוצי התקשורת מנוצלים רק כאשר ישנה דרישה לנתונים מהמשתמש או פניה אליו מהרשת.
ה-GPRS מביא את פרוטוקול האינטרנט (IP) לרשתות ה-GSM, ובכך מגביר את קצבי העברת הנתונים ומקטין את העלויות עבור המשתמש. חיוב המשתמש נעשה בדרך כלל על פי כמות המידע שנצרכה, ולא על פי משך זמן החיבור.
השימושים העיקריים בGPRS הם חיבור לרשת האינטרנט הסלולרי WAP, שליחת SMS (אופציונלי), שליחת MMS וחיבור המחשב (בדרך כלל נייד) לרשת האינטרנט על ידי מודם סלולרי.
סיווגי המכשירים.
ציוד הקצה מסווג על פי CLASS A, CLASS B, CLASS C
CLASS A.
ציוד מסוג CLASS A יכול להיות מחובר בו-זמנית לשירותי GSM ולשירותי GPRS.
לדוגמה: ניתן לגלוש באינטרנט ולדבר במכשיר בו זמנית.
CLASS B.
ציוד מסוג CLASS B יכול להיות מחובר לשירותי GSM ולשירותי GPRS אולם לא ביחד.
לדוגמה: אם בזמן גלישה באינטרנט נתקבלה שיחה, שירות האינטרנט יושהה עד סיומה.
CLASS C.
בציוד מסוג CLASS C לא ניתן לעבור משירות GSM לשירות GPRS ויש לעבור בצורה ידנית ביניהם.
קצב העברת המידע.
כאמור, רשת GPRS עושה שימוש ברשת ה־GSM, שהיא מסוג TDMA, כלומר לכל משתמש מוקצים חריצי זמן timeslots שבהם הוא יכול לשדר או לקלוט מידע. מספר חריצי הזמן קובע את קצב העברת המידע למשתמש כאשר כל חריץ זמן מאפשר בין 9.05 kbps 21.4 - Kbps.
נפח המידע שניתן להעביר בחריץ זמן אחד נקבע על פי שיטת קידוד המידע (Coding Schemes).
ישנן ארבע שיטות קידוד:
הרשת מחליטה על שיטת הקידוד על פי מספר פרמטרים כשהעיקרי בהם הוא איכות ועוצמת הקליטה של המכשיר באותו הרגע. הרשת יכולה לשנות את שיטת הקידוד בכל רגע נתון. לדוגמה: עבור מכשיר שנמצא באזור קליטה איכותית הרשת תבחר בקידוד מסוג CS4.
בנוסף לסיווג ל־CLASS A/B/C, כל ציודי הקצה הנתמכים ברשת ה-GPRS כגון טלפונים סלולריים, כרטיסי מודם, מצלמות וכו' מסווגים על פי מספר חריצי הזמן המקסימלי שהם יכולים לשדר ולקלוט מידע.
סיווג זה ממוספר CLASS 1 - CLASS 12
לדוגמה, מכשיר נוקיה דגם 6310 מוגדר כ- CLASS 6, כלומר, אם הרשת מאפשרת, ינצל המכשיר 3 חריצי זמן להורדת מידע (Downlink Slots) ושני חריצי זמן להעלאת מידע (Uplink Slots, אולם רק 4 חריצי זמן בו זמנית (Active Slots).
על פי הטבלה ניתן לראות כי קצב העברת המידע המקסימלי המעשי בGPRS הוא 85.6 Kbps לכל כיוון עבור מכשירים מ־CLASS 12 באיכות קליטה טובה. (לדוגמה כרטיס מודם PCMCIA Sierra Wireless Aircard 750).
מבנה ורכיבי הרשת.
ניתן לחלק את רכיבי רשת הGPRS לשלושה חלקים עיקריים:
תקני הGPRS מגדירים ממשקים המקשרים בין הרכיבים השונים. ממשקים עיקריים הם:
תקני הGPRS כמו תקני ה־GSM נקבעים על ידי 3GPP.
רשת ה EDGE או Enhanced Data rates for GSM Evolution הנקראת גם EGPRS, היא הרחבה של רשת ה־GPRS בממשק הרדיו ומאפשרת קצבי שידור גבוהים יותר.
רוב מוחלט של מפעילי רשתות סלולריות מסוג GSM בעולם מפעיל בנוסף גם רשת GPRS.
בישראל מופעלות רשתות GPRS על ידי חברת פרטנר (אורנג') וחברת סלקום.
ברית ערי ההנזה
בורוג'רד
בורוג'רד (בפרסית: بروجرد) היא עיר בפרובינציית לורסתאן במערב איראן ומרכז מנהלי של מחוז בורוג'רד (شهرستان بروجرد).
גאוגרפיה.
בורוג'רד נמצאת כ-1,700 מטרים מעל פני הים. הנקודה הגבוהה ביותר במחוז היא הר גארין שמתנשא לגובה 3,623 מטרים, האזור הנמוך ביותר הוא נהר גלרוד בדרום שנמצא בגובה 1,400 מטרים. שטח השיפוט של המחוז, הכולל יותר מ-180 כפרים, הוא 2,600 קילומטרים רבועים בהם חיים כ-400,000 תושבים.
הרי הזגרוס סובבים את העיר מדרום-מזרח עד לצפון מערב, פסגות ההרים מכוסות שלג רוב השנה. הכפריים עובדים בחוות או ברעיית צאן. אחרים עובדים במשרדים ממשלתיים, בצבא, במפעלים או בעסקים מקומיים. האזור שלמרגלות הרי זגרוס מתאים לתנאי המחיה של נוודים. רבים מהנוודים הלורים והבח'תיארים עוברים לשם בקיץ.
בבורוג'רד כבישים מהירים רבים מכיוון שהיא מהווה נקודת מעבר מטהראן לפרובינציות ח'וזסתאן, אספהאן וכרמאנשאה. תושבי האזור מדברים בעיקר בניב הבורוג'רדי שהוא מעין שילוב בין פרסית ללורית.
העיר.
העיר בורוג'רד היא אחת הערים העתיקות באיראן. מאז הכיבוש האיסלאמי של פרס (637-651), נחשבה בורוג'רד לאזור אסטרטגי, במיוחד בתקופה הסלג'וקית ובתקופה הקאג'ארית. בתקופות אלו קיבלה העיר תשומת לב מיוחדת מהשלטונות ונבנו בה מסגדים, בתי ספר, גשרים וטירות.