בערב ה-21 בנובמבר 1990, לאחר שחזרה מוועידת פריז שעסקה בסיום המלחמה הקרה, נכנסו ללשכתה בזה אחר זה חברי הקבינט והביעו חוסר אמון ביכולתה להמשיך לכהן כראש הממשלה. למחרת הודיעה תאצ'ר על התפטרותה מתפקיד ראש הממשלה, לא לפני שהגיעה בפעם האחרונה לבית הנבחרים ועמדה מול האופוזיציה באחד הנאומים היותר מרשימים שלה, תוך שהיא מתפארת במילים: " אני נהנית מזה". בנאום התפארה בהישגי ממשלתה, באיכות החיים הטובה יותר של כל השכבות במדינה, וזאת כשהיא שוללת בבוז את הערותיהם של מנהיגי המפלגות הסוציאליסטיות. היא נפרדה מדאונינג 10 בנאום קצר בו אמרה כי היא עוזבת את אנגליה במצב טוב יותר משהייתה, כשנכנסה לתפקידה 11.5 שנים לפני כן, בשנת 1979, ונראתה דומעת, לראשונה, כשנכנסה למכוניתה. השפעתה של תאצ'ר במפלגה לא פחתה, ובסיבוב השני של הבחירות על ראשות המפלגה, היא הפעילה את כל כובד משקלה למענו של ג'ון מייג'ור, בן טיפוחה ומי שהיה שר האוצר ושר החוץ בממשלתה, כממשיכה בתפקיד ראש הממשלה והביאה לבחירתו, על פני האו. בריאיון ל-BBC מספר חודשים לאחר מכן, סיפרה גם כן בדמעות כי ראתה במה שעשו לה חברי מפלגתה וחברי הקבינט מעשה של בגידה.
פרישתה ומותה.
לאחר פרישתה מכס ראש הממשלה נשארה תאצ'ר חברת בית הנבחרים עד שנת 1992, אז קיבלה תואר ברונית.
בשנים האחרונות לחייה סבלה תאצ'ר מאלצהיימר. ב-8 באפריל 2013 היא נפטרה עקב שבץ מוחי. ב-17 באפריל 2013 נערכה הלווייתה של תאצ'ר, שהייתה ההלוויה הגדולה ביותר שנערכה לראש ממשלה בריטי מאז הלווייתו של וינסטון צ'רצ'יל ב-1965. גופתה של תאצ'ר נשרפה ואפרה נטמן בבית האבות המלכותי צ'לסי, לצד אפרו של בעלה.
הערכה וביקורת.
תאצ'ר נחשבת כמנהיגה מעצבת, ומהמנהיגים הבולטים של העולם במאה ה-20. המונח "תאצ'ריזם" שקרוי על שמה מייצג היום כלכלה חופשית, והיא גם סמל למדיניות חוץ בלתי מתפשרת. בעיני רבים בבריטניה ובעולם תאצ'ר נחשבת לאחת מגדולי ראשי הממשלה בכל הזמנים, וזכתה לתארים שונים כגון "ראש הממשלה הטובה ביותר בעתות שלום". כלכלת תאצ'ר הפכה למודל לחיקוי של מנהיגי מפלגות שמרניות בעולם, וממשלות שמאל בעולם הושפעו אף הן מכלכלה זאת.
למרות אוהביה ותומכיה קמו לתאצ'ר מתנגדים רבים בבריטניה ובעולם. ההתנגדות לתאצ'ר עולה על המקובל לרוב בפוליטיקה, ואף על פי שהייתה מנהיגה של מדינה דמוקרטית שנבחרה ברוב מכריע בידי עמה ב-3 מערכות בחירות, ספגה תאצ'ר ביקורת מצד אנשי שמאל שראו בפעולותיה פגיעה בעניים. היא תוארה בתוכניות הסאטירה השונות כזקנה עקשנית או כמכשפה. במשך כהונתה וגם לאחר מכן נכתבו עליה מספר שירים – ביניהם שירו של אלטון ג'ון מתוך המחזמר "בילי אליוט" – "Merry Christmas Maggie Thatcher" – שהכיל את המשפט על תאצ'ר "אנחנו שמחים עכשיו, מכיוון שכל יום שעובר מקרב אותנו יותר למותך" (השיר תורגם לעברית על ידי אלי ביז'אווי בשם "חג שמח גברת תאצ'ר"), או שירו של הזמר הבריטי מוריסי "מרגרט על הגיליוטינה" (Margaret on the Guillotine).
השנאה העזה של מתנגדיה לתאצ'ר המשיכה גם בעשורים שלאחר כהונתה ואף לאחר מותה, לאחר מותה עלה למקום הראשון במצעד ההורדות השבועי בבריטניה השיר "Ding Dong The Witch Is Dead" מהסרט הקוסם מארץ עוץ משנת 1939, ומתנגדיה הקיצוניים אף יצאו לרחובות לחגוג ולשרוף דגלים עם תמונותיה.
בשנת 2011 הופק סרט על דמותה וחייה של תאצ'ר בכיכובה של מריל סטריפ – "אשת הברזל".
הערכת מורשתה הכלכלית.
רבים מהשינויים שהובילה תאצ'ר בכלכלה הבריטית נשארו עד היום, והם מוסכמים היום גם על מפלגת הלייבור. לדוגמה - הפסקת ההלאמות, הורדה משמעותית של מס ההכנסה, הפסקת סבסוד נרחב של משרות כדי להילחם באבטלה ועוד.
בשנותיה של תאצ'ר בהנהגת בריטניה, החוב הלאומי של בריטניה ירד מאוד. התוצר הלאומי צמח, והמשיך לצמוח בקצב גבוה במשך עשרות שנים. האינפלציה נעצרה ונשארה נמוכה.
המבקרים את תאצ'ר מתייחסים לכך שבתקופתה של תאצ'ר גדל אי השוויון בין העשירון העליון לעשירון התחתון בעשרות אחוזים. בנוסף, אחוז האבטלה הגיע לרמות הגבוהות ביותר בבריטניה מאז שנות ה-30.
יחסה לישראל וליהדות.
אחד האירועים בהם התגאתה מרגרט תאצ'ר לאורך כל חייה התרחש בילדותה, זמן רב לפני תקופת כהונתה כראש ממשלה: בתקופת השואה התכתבה אחותה, מוריאל רוברטס, עם חברה לעט בשם אדית מלבאואר, נערה יהודיה בת 17 מאוסטריה. מלבאואר ביקשה מרוברטס שתסייע לה להימלט מארצה לאחר סיפוחה לגרמניה. מכיוון שמשפחת רוברטס התפרנסה בדוחק מהמכולת אותה ניהל אבי המשפחה ולא היה באפשרותם לממן אדם נוסף, גייסו מרגרט, שהייתה אז רק בת 12, ואחותה, כספים במטרה לסייע למלבאואר. מלבאואר הצליחה להגיע לבריטניה, והתארחה שם במשך שנתיים בידי משפחות שונות, בהן משפחתה של תאצ'ר עצמה.
כפוליטיקאית וכראש ממשלה נחשבה תאצ'ר לידידה קרובה לעם היהודי. כחברת פרלמנט ושרה היא נאבקה כנגד אנטישמיות, ואף ביקרה בישראל במרץ 1976, טרם היבחרה לראשות הממשלה, ופגשה גם את ראש הממשלה לשעבר גולדה מאיר. בתקופת כהונתה כראש ממשלה ביקרה תאצ'ר בישראל בשנת 1986 ובכך הייתה לראש הממשלה הבריטי הראשון שמבקר בישראל בעת כהונתו. תאצ'ר נחשבה לידידת ישראל. היא התנגדה לבניית ההתנחלויות.
תפילת ערבית של שבת
תפילת ערבית של שבת היא התפילה הראשונה של השבת, והיא נערכת על פי רוב זמן מה לאחר שקיעת החמה של יום שישי, לאחר קבלת שבת.
מבנה תפילת ערבית של שבת דומה לתפילת ערבית רגילה. היא פותחת בברכו, לאחריו נאמרות קריאת שמע וברכותיה, חצי קדיש, תפילת עמידה (בנוסח מקוצר לשבת), קדיש תתקבל, עלינו לשבח וקדיש יתום. בנוסף כלולות בנוסח תפילת השבת תוספות מיוחדות לשבת, כדוגמת פרשת 'ויכולו' וחזרת הש"ץ מקוצרת (מעין שבע).
תוספות והשמטות בתפילה.
ברכות קריאת שמע.
בניגוד לתפילת יום חול, מושמטים פסוקי 'והוא רחום' הנאמרים קודם ברכו. על פי נוסח ספרד קודם לברכו נאמר הקטע 'כגוונא' מהזוהר.
בנוסח האיטלקים, יש נוסח מיוחד לחלק מהברכות של ברכות קריאת שמע לשבת.
ברכת השכיבנו, הברכה האחרונה של ברכות קריאת שמע כוללת חתימה מיוחדת לשבת: "(ה)פורש סוכת שלום עלינו, ועל כל עמו ישראל, ועל ירושלים", וזאת במקום החתימה הרגילה בימות החול: "שומר עמו ישראל לעד". בחלק מהקהילות נהוג להוסיף את פסוקי 'ושמרו בני ישראל את השבת' (ספר שמות לא, טז-יז) לאחר ברכת השכיבנו, בעוד קהילות אחרות רואות בכך הפסק, ונמנעות מאמירת התוספת. סיבת השינוי בחתימת ברכת השכיבנו והוספת פסוקי 'ושמרו' מוסברת בכך שהיא באה לסמל שהשבת שומרת על עם ישראל, ועל כן אין צורך בבקשה לשמירה כמו ביום חול. סיום הברכה קודם החתימה ("כי אל שומרנו... ושמור צאתנו...") מושמט בנוסח הספרדים והתימנים, אך נאמר בנוסח האשכנזים, האיטלקים ופרובאנס. בנוסח רומניא, השמיטו את רוב נוסח הברכה ואמרו "השכיבנו יי אלהינו לשלום והעמידנו מלכנו לחיים ולשלום ופרוס עלינו סכת שלומך. בא"י הפורס סכת שלום עלינו ועל כל עמו ישראל ועל ירושלם עיר הקדש".
ברוב הקהילות, אומרים אחרי השכיבנו את פסוקי "ושמרו בני ישראל את השבת". הם לא מופיעים בתכלאל הישן (אולם נתאמצו בתקופה מאוחרת על ידי רוב קהילות התימנים) ולא בנוסח קטלוניה, וכן הגר"א ואדמו"ר הזקן בטלו את אמירתם משום חשש הפסק, ולכן הם לא נאמרים לא אצל חסידי חב"ד, ולא אצל רוב קהילות נוסח אשכנז בארץ.
תפילת עמידה.
תפילת העמידה של שבת היא תפילה מקוצרת בת שבע ברכות הכוללת את שלוש הברכות הראשונות והאחרונות של תפילת עמידה, כאשר ביניהם נאמרת ברכה מיוחדת לתפילה זו שתוכנה הוא הציווי על שבת בבריאת העולם. הברכה כוללת את הקטעים: "אתה קדשת", פרשת "ויכולו" (בנוסח תימן אומרים רק את הפסוק האחרון שלה; במנהג איטליה המקורי, חסר פסקה זו באמצע התפילה, ונאמרת רק אחרי התפילה.), "ישמחו במלכותך" (לפי חלק מהנוסחים) ו"רצה (נא) במנוחתנו" (שני החלקים הראשונים ייחודיים לתפילה זו).
נוסח חילופי ל"אתה קדשת" הוא "מאהבתך ה' אלהינו", שמופיע בסדר רב עמרם גאון. נוסח זה מופיע בתוספתא, ומופיע גם במסורת הארץ ישראלית הקדומה, שנתקבלה בישיבות בבל, ונדחתה רק בראשית ימי הביניים. שרידים לה נשתמרו באשכנז, והיא עדיין נאמרת על ידי חלק מהאיטלקים. קיימת התאמה בין ראשית הברכה "מאהבתך" לחתימתה "וישמחו בך ישראל אוהבי שמך" הנהוגה בחלק מהקהילות.
אם בשבת חל גם יום טוב (אך לא חול המועד), תפילת העמידה היא תפילת עמידה של יום טוב, תוך אזכורים קצרים לשבת במהלכה. במקרה כעין זה פרשת 'ויכולו' לא נאמרת בתוך תפילת העמידה.
המקור לאמירת פרשת 'ויכולו' באמצע התפילה הוא בגמרא:
לאחר תפילת עמידה.
לאחר תפילת העמידה אומר כל הקהל יחד עם החזן פעם שנייה את פרשת "ויכולו" (בראשית ב א-ג), בפעם זו בקול ובציבור (בחלק מקהילות הספרדים והאיטלקים נהוג להקדים ולהוסיף את המילים: "יום השישי" לפני אמירת פרשת "ויכולו"). כאשר יום טוב חל בשבת, תפילת העמידה של ליל שבת היא תפילת עמידה של יום טוב, ואז זו הפעם היחידה בה נאמר 'ויכולו'. אמירת 'ויכולו' זו נועדה להיות כעדות בציבור, ועל כן המתפלל ביחידות אינו אומרה, ולכן יש אשכנזים שנוהגים שלא לאומרה כשמתפללים ביחידות, יש מקפידים לאומרה לפחות שני אנשים ביחד. הספרדים נוהגים לאומרה גם ביחידות, אך יש שנוהגים לאומרה כקורא בתורה.