צינמון חוקרת בתחום התפתחות הקריירה את הממשק שבין עבודה ומשפחה תוך התמקדות באוכלוסיות מוחלשות כמו נשים, מיעוטים ואנשים בעלי צרכים מיוחדים. מחקריה בוחנים את תהליכי הבניית הזהות התעסוקתית והזהות המשפחתית, ואת ההקשרים הסביבתיים המאפשרים ומעודדים בניית תמונת עתיד הכוללת את השילוב של שני תפקידי חיים משמעותיים אלה.
צינמון פרצה את הדרך בחקר אוכלוסיית הצעירים בישראל (גילאי 18–30), והיא נחשבת למומחית בתחום זה. מחקריה תרמו להעלאת המודעות של המאפיינים הייחודיים לקבוצת גיל זו באקדמיה ובפעילות בשטח.
ביוגרפיה.
רחל גלי צינמון סיימה את לימודי התואר הראשון והשני שלה בחינוך באוניברסיטת בר-אילן בהצטיינות. נושא הדוקטורט שלה, גם הוא מאוניברסיטת בר-אילן, היה קונפליקט בית-קריירה.
פעילות חברתית וחינוכית.
צינמון הקימה באוניברסיטת תל אביב מעבדה למחקר ופיתוח של מודלים ישימים להתערבות בייעוץ קרירה עבור צעירים בגילאי 18-30. בנוסף, הקימה את התוכנית הראשונה בישראל ללימודים מתקדמים, שמכשירה יועצי קריירה לעבודה עם צעירים.
צינמון שותפה במחקר ובייעוץ בתחום הצעירים בסיכון בשולחנות עגולים במשרד ראש הממשלה ובמכון הישראלי למנהיגות בית ספרית, ובארגונים חברתיים רבים. היא מרצה על היבטים תאורטיים ומעשיים בהתפתחות וחינוך לקריירה, ועוסקת גם בהשפעת לקויות למידה על העבודה והמשפחה.
בספטמבר 2020 מונתה לדיקנית הפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת תל אביב.
מחקרים.
אחד מתחומי המחקר של צינמון הוא בניית תמונת עתיד ככלי חינוכי אצל ילדים, בני נוער ובוגרים צעירים. באמצעות דמיון של מהלך חייהם בעתיד יכולים ילדים ובני נוער להעשיר את מגוון אפשרויות התעסוקה הפתוחות בפניהם, ואף את האפשרויות השונות הקיימות לניהול משק בית משותף. לדעתה, ליצירת תמונת עתיד אצל ילדים ובני נוער יש חשיבות בתחומים של השכלה אקדמית, תעסוקה, קהילה, משפחה ופנאי, ולבתי הספר צריך להיות תפקיד משמעותי בהקשר זה.
לדעת צינמון, "לילדים שרואים את שני ההורים עובדים יש יותר סיכוי להיות הורים עובדים בעצמם". היא מאמינה כי הם יחזיקו בעמדות יותר חיוביות לגבי חלוקת תפקידים שוויונית בבית, יהיו אופטימיים יותר לגבי השילוב של קריירה ומשפחה, ויחזיקו בשאיפות קריירה יותר גבוהות מאשר במקרה שבו רק אחד מההורים עובד.
צינמון מדגישה את חשיבותה של תקופת הבגרות הצעירה, בגילאים 18–30. לדבריה, לתקופת החקירה שמאפיינת את הבגרות הצעירה יש היבטים אופטימיים ומלאי תקווה, שבהם צעירים מנסים לבנות את חייהם העצמאיים, אך גם היבטים של דכדוך ובלבול, לנוכח ריבוי האפשרויות וחוסר היציבות של עזיבת בית ההורים.
פרסים והישגים אקדמיים.
צינמון זכתה בשנת 2010 בפרס המאמר הטוב ביותר של כתב העת הבינלאומי לפיתוח הקריירה (Journal of Career Development). היא זכתה במלגות ובמענקים רבים, בין היתר של קרן הפסיכולוגיה האמריקאית (American Psychology Foundation), הקרן הלאומית למדע (ישראל), יד הנדיב וקרן גנדיר. היא חברת מערכת בכתב העת לפיתוח הקריירה ובכתב העת הבינלאומי להכוונה מקצועית וחינוכית (International Journal for Educational and Vocational Guidance).
מיגל אנחל גונסאלס סוארס
מיגל אנחל גונסאלס סוארס (; נולד ב-24 בדצמבר 1947 באורנסה) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת השוער.
מיגל אנחל שיחק לאורך רוב הקריירה בריאל מדריד, במדיה זכה בין היתר פעמיים בגביע אופ"א, בשמונה אליפויות ספרד ובחמישה גביעים. הוא היה לזוכה הראשון בפרס דון בלון לכדורגלן הספרדי של העונה, עם היווסדו של הפרס בעונת , ובאותה עונה זכה גם בפרס ריקרדו זאמורה על הופעותיו בשער הקבוצה. לזכותו 18 הופעות במדי , אותה ייצג בשני טורנירי מונדיאל.
קריירת משחק.
מיגל אנחל החל את הקריירה כשחקן כדוריד, ועבר לתפקיד השוער בגיל מאוחר יחסית. הוא החל את דרכו בקבוצת הנוער קוטו, שם נצפה לראשונה על ידי סקאוטים של ריאל מדריד. לאחר שהחל את הקריירה הבוגרת עם עונה אחת במדיה של אורנסה, הקבוצה מעיר הולדתו ששיחקה בליגה השלישית, נרכש מיגל אנחל לקראת עונת על ידי ריאל. מיד עם הגעתו לריאל, הושאל מיגל אנחל לעונה אחת במדי קאסטיון מליגת המשנה. הוא ערך 26 הופעות ליגה במדיה של קאסטיון, שסיימה את העונה במקום העשירי בטבלה, בטרם חזר באופן אוטומטי לריאל מדריד.
שש העונות הראשונות של מיגל אנחל כשוער צעיר בריאל מדריד תחת המאמן מיגל מוניוס עברו עליו בעיקר על ספסל הקבוצה. בעונה הראשונה שלו בסגל ריאל, עונת , הוא כלל לא שותף במשחקי הליגה של הקבוצה, ובמשך שש עונות לא ערך מיגל אנחל יותר משמונה הופעות ליגה בכל עונה. נקודת המפנה הייתה החלפתו של מוניוס בלואיס מולוני בינואר 1974. כבר בתום אותה העונה הביסה ריאל, עם מיגל אנחל בשער, 4-0 את ברצלונה בגמר הגביע הספרדי וזכתה בתואר.
החל מעונת היה מיגל אנחל לשוער הבכיר של הקבוצה, וכבר בעונה זו זכה עמה בדאבל המקומי, כולל ניצחון בגמר הגביע על אתלטיקו בדרבי של מדריד בדו-קרב בעיטות עונשין, אחרי 0-0 בהארכה. עונה אחר כך, תחת המאמן מיליאן מיליאניץ', ספג מיגל אנחל 23 שערים בלבד ב-32 הופעות ליגה, ועל כך זכה הן בפרס ריקרדו זאמורה לשוער בעל יחס הספיגות הנמוך ביותר בליגה, והן במהדורה הראשונה של פרס דון בלון בתואר הכדורגלן הספרדי של העונה. עם זאת, לאחר ארבע עונות כשוער הבכיר בקבוצה, איבד את מקומו למריאנו גארסיה רמון, ובהמשך אף חלק את אפודת השוער הראשון עם אגוסטין רודריגס סנטיאגו. בסיום עונת נכלל בסגל הקבוצה שהעפילה עד לגמר גביע אירופה לאלופות. הוא ישב על הספסל במשחק הגמר, בו הפסידה ריאל 0–1 לליברפול.
החל מעונת , כשהוא בן 36, שב מיגל אנחל להיות השוער הבכיר של ריאל מדריד למשך שתי עונות. השנייה שבהן, עונת , הסתיימה עבור ריאל עם זכייה בגביע אופ"א לאחר ניצחון בגמר על וידאוטון. מיגל אנחל עמד בשערה של ריאל בצמד משחקי הגמר. בסיום עונת , בה לא שיחק כלל בליגה, פרש מיגל אנחל בגיל 39 ממשחק פעיל. לזכותו 247 הופעות ליגה במדי ריאל מדריד לאורך 18 עונות, בהן זכה בשמונה אליפויות ספרד (ארבע מתוכן כשוער הבכיר בקבוצה), חמישה גביעים (בשניים מתוכם פתח בהרכב למשחק הגמר) ושני גביעי אופ"א (פתח בהרכב בצמד משחקי הגמר בזכייה הראשונה).
גם לאחר פרישתו נותר מיגל אנחל בתפקידים שונים במערכת המקצועית בריאל מדריד, כולל מאמן שוערים ומנהל מתחם האימונים של המועדון.
נבחרת ספרד.
מיגל אנחל ערך את הופעת הבכורה שלו במדי תחת המאמן לאסלו קובאלה ב-12 באוקטובר 1975, בניצחון הביתי 0–2 על במסגרת מוקדמות יורו 1976. לאחר שנטל חלק בשלושה משחקים במסגרת מוקדמות מונדיאל 1978, זומן מיגל אנחל על ידי קובאלה לסגל ספרד לקראת טורניר הגמר בארגנטינה. הוא פתח בכל שלושת משחקיה של ספרד בשלב הבתים, בסיומו הודחה מהטורניר. ספרד נוצחה 1–2 על ידי , נפרדה בשוויון 0-0 מול והצליחה לגבור 0–1 על , אך סיימה שלישית בלבד בטבלת הבית.
משחקו האחרון של מיגל אנחל בשורות הנבחרת היה ב-13 בדצמבר 1978, בניצחון 0–5 על במסגרת מוקדמות יורו 1980. עם זאת, הוא המשיך לשמש כשוער מחליף בסגל הנבחרת גם בשנים שאחר כך, ואף זומן על ידי חוסה סנטמריה לסגל ספרד לקראת מונדיאל 1982. במהלך הטורניר שימש לואיס ארקונדה כשוער הבכיר והן כקפטן הנבחרת, ומיגל אנחל נותר ללא דקות בטורניר.
בסך הכול ערך מיגל אנחל 18 הופעות במדי ספרד.
קרל השני, ארכידוכס אוסטריה
קרל השני, ארכידוכס אוסטריה (בגרמנית: Karl II. Franz von Österreich; 3 ביוני 1540 – 10 ביולי 1590), היה ארכידוכס אוסטריה הפנימית, ואביו של פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
ביוגרפיה.
קרל השני נולד ב-3 ביוני 1540 בווינה, לפרדיננד הראשון, מלך בוהמיה והונגריה, ולאנה, נסיכת בוהמיה והונגריה בתו של אולסלו השני, מלך בוהמיה והונגריה ואן דה פואה.
בשנת 1559, ושוב בין השנים 1564–1568, התנהל משא ומתן על מנת להשיאו עם אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה, אולם הנישואים לא יצאו אל הפועל, בעיקר בעקבות הבדלי הדת ביניהם. בשנת 1563 הציעו לקרל את מרי, מלכת הסקוטים, אך היא סירבה להתחתן עמו.
בניגוד לאחיו מקסימיליאן השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה שהיה מתון כלפי הפרוטסטנטים, היה קרל קתולי אדוק, ואף הזמין את הישועים לחצרו. אולם, בשנת 1572 נאלץ לעשות ויתורים לפרוטסטנטים בגראץ, ובשנת 1578 נאלץ לעשות זאת בברוק.
קרל השתתף במלחמות נגד הטורקים, ואף ייסד בשנת 1579 את העיר קרלובאץ בקרואטיה על שמו. קרל טיפח מאוד את האמנות והמדעים, ואף החזיק בחצרו את המלחין אורלנדו לאסוס. בשנת 1573 הקים קרל את הגימנסיה האקדמית בגראץ, ובשנת 1585 הקים את אוניברסיטת גראץ.
ב-10 ביולי 1590 מת קרל השני בגראץ, ובנו פרדיננד משטיריה, ארכידוכס אוסטריה ירש את נחלותיו.
משפחתו.
בשנת 1571 התחתן קרל השני עם אחייניתו מריה אנה מבוואריה, בתם של אלברכט החמישי, דוכס בוואריה ואחותו אנה, ארכידוכסית אוסטריה, ממנה נולדו לו 15 ילדים:
לעבור את הקיר
לעבור את הקיר הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויה של הבמאית החרדית רמה בורשטין העוסק בסיפורה של חוזרת בתשובה בשנות השלושים לחייה, המחפשת שידוך לעצמה. כמו סרטה הקודם של בורשטין, "למלא את החלל", גם סרט זה הוצג לראשונה בפסטיבל ונציה.
הסרט זכה בשלושה פרסי אופיר בשנת 2016: בפרס עיצוב התלבושות (חוה לוי רוזלסקי), השחקנית הטובה ביותר (נועה קולר), ופרס התסריט לרמה בורשטין.
תיאטרון בית ליסין העלה מחזמר המבוסס על הסרט, כאשר את מיכל, הדמות הראשית, מגלמת חן אמסלם-זגורי.
עלילת הסרט.