צ'ארלס לי (באנגלית: Charles Lee; 1758 - 24 ביוני 1815) היה עורך דין אמריקאי מווירג'יניה, שכיהן כתובע הכללי של ארצות הברית בשנים 1795–1801. לזמן קצר בשנת 1800 היא שימש כמזכיר המדינה בפועל.
ביוגרפיה.
צ'ארלס לי נולד באחוזת המטעים ליסליבניה של אביו שבמחוז הנסיך אדוארד, וירג'יניה, להנרי לי ולרעייתו לוסי (לבית גריימס) לי. הוא היה השלישי במשפחה של 11 ילדים ואחיו הצעיר של הגנרל הנרי לי, אביו של מפקד צבא הקונפדרציה רוברט אדוארד לי. אח אחר שלו, ריצ'רד בלנד לי, היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית. דודן שלו מדרגה שלישית היה הנשיא זאכרי טיילור. לי סיים ב-1775 את לימודיו בקולג' ניו ג'רזי (כיום אוניברסיטת פרינסטון) ולאחר מכן למד משפטים בהדרכתו של ג'ראד אינגרסון מפילדלפיה לפני ששב לווירג'יניה.
ב-1789 נשא לי לאישה את אן לי, דודניתו מדרגה שנייה ובתו של הסנאטור ריצ'רד הנרי לי. עד למותה של אן ב-1804 נולדו לזוג שישה ילדים. ב-1809 הוא נישא בשנית למרגרט סקוט ולהם נולדו ארבעה ילדים.
לאחר מותו של התובע הכללי של ארצות הברית ויליאם ברדפורד מינה הנשיא ג'ורג' וושינגטון את לי לתפקיד. הוא החל לכהן בו ב-10 בדצמבר 1795 עד לסוף נשיאותו של וושינגטון והמשיך לכהן בו תחת הנשיא הבא ג'ון אדמס עד לסוף נשיאותו של זה האחרון בפברואר 1801.
בתקופת כהונתו כתובע הכללי התגורר לי באלכסנדריה, וירג'ינה, שהייתה אז חלק מוושינגטון די. סי.. הוא תמך בהחזרת השטח הדרומי של הבירה לווירגיניה, מהלך שבוצע בסופו של דבר ב-1847. לאחר תום כהונתו כתובע הכללי הוא היה לפקיד הנמל של מחוז הבירה שעל נהר הפוטומק ואחד מעורכי הדין הבולטים בצפון וירג'יניה ובמחוז קולומביה.
לי ייצג את ויליאם מרבורי ואישים אחרים שמונו על ידי ג'ון אדמס בפסק דין מרבורי נגד מדיסון, שהיה תיק תקדימי ועתירה שהוגשה נגד ממשל תומאס ג'פרסון על מינויים של הממשל הקודם שהוא לא אישר. בו זמנית ייצג לי את יו סטיוארט בתיק "סטיוארט נגד ליירד" .
לי דחה את הצעתו של ג'פרסון להתמנות כשופט בבית המשפט העליון.
צ'ארלס לי נפטר ב-24 ביוני 1815 ונטמן בבית הקברות של וורנטון, וירג'יניה.
חלק א'
חלק א' הוא אלבום הבכורה של צמד הפזמונאים והמפיקים המוזיקליים הישראלי דולי ופן. האלבום יצא לאור ב-12 בנובמבר 2020, על ידי חברת התקליטים NMC. מתוך האלבום יצאו שישה סינגלים.
רקע והפקה.
ביולי 2019, הכריזו דולב רם ופן חזות על הסינגל הראשון שלהם תחת הכינוי "דולי ופן" ומתוך פרויקט חדש בו ישתפו פעולה עם אמנים שונים, "אח שלי מתחתן" בהשתתפות הזמר מוש בן ארי. מאז הוציאו חמישה סינגלים נוספים מתוך האלבום, שכולם בשיתוף אמנים שונים, ובהם "מאושרים" בהשתתפות לירן דנינו ונועה קירל ו"ואז את תראי" בהשתתפות דיקלה ועידן חביב, שזכו להצלחה במצעדי הפזמונים העבריים השנתיים. לצד הסינגלים מתוכו, לאלבום נוספו שתי רצועות נוספות: גרסה אקוסטית לשיר "מאושרים" והשיר "ואז את תראי" בביצוע הצמד, לצד בית שנגנז מתוכו.
עם צאת האלבום, הכריזו הצמד על אלבומם הבא, "חלק ב'", שיהווה המשך לאלבום זה, ועל הסינגל הראשון מתוכו, "על מה בנות חושבות בלילה", בביצוע עומר אדם, בליווי וידאו קליפ שצולם בדובאי.
לואיז קתרין ברסלאו
לואיז קתרין ברסלאו (באנגלית: Louise Catherine Breslau; 6 בדצמבר 1856 - 12 במאי 1927) הייתה ציירת שווייצרית ילידת גרמניה, שלמדה ציור להעביר את הזמן כשהיא מרותקת, למיטה עם אסתמה כרונית. היא למדה אמנות באקדמיה ז'וליאן בפריז, והציגה בסלון של Société Nationale des Beaux-Arts, שם הפכה לעמית כבוד לצד דמויות ידועות כמו אדגר דגה ואנטול פראנס.
שנים מוקדמות.
מריה לואיז קתרינה ברסלאו נולדה למשפחה יהודית גרמנית במינכן, ממוצא יהודי פולני. בשנת 1858, כאשר ברסלאו הייתה בת שנתיים, אביה קיבל את תפקיד הפרופסור והרופא הראשי למיילדות וגינקולוגיה באוניברסיטת ציריך, והמשפחה עברה לשווייץ. בדצמבר 1866 נפטר פתאום ד"ר ברסלאו מדלקת שנדבק במהלך ביצוע בדיקה לאחר המוות.
מריה סבלה מאסתמה כל חייה ופנתה לצייר בילדותה כדי להעביר את הזמן כשהיא מרותקת למיטתה. היא בילתה את ילדותה בציריך, שווייץ, וכבוגרת עברה לפריז לביתה שם גם הורידה את השם "מריה", אולי כי חשבה שאינו הולם יהודיה.
פטרונית האמנות, ואחת הנשים העשירות בשווייץ באותה העת - לידיה אשר (1858–1892) הייתה חברת ילדות של לואיז ברסלאו בציריך, ובמכתביה הציעה ללואיז לקחת שיעורי שירה ופסנתר.
השכלה.
לאחר מות אביה נשלחה ברסלאו למנזר ליד אגם קונסטנץ בתקווה להקל על האסתמה הכרונית שלה. במהלך שהותה הארוכה במנזר התעוררו כישרונותיה האמנותיים.
בסוף המאה ה -19 צפויות היו נשים צעירות בורגניות להתחנך בבית לאמנויות כולל ציור ונגינה בפסנתר. אלה היו תכונות ראויות ונעלות להערצה לאישה ואם מכובדות. לנשים לעסוק בציור או בנגינה כקריירה בחיים היה דבר יוצא דופן למדי ולעיתים קרובות אסור. בשנת 1874, לאחר שלמדה שיעורי ציור אצל אמן שווייצרי מקומי, אדוארד פיפפר (1836–1899), הבינה לואיז ברסלאו שהיא תצטרך לעזוב את שווייץ אם תרצה להגשים את חלומה ללמוד אמנות ברצינות. אחד המקומות הבודדים שנתן לנשים צעירות ללמוד בהם הייתה אקדמיה ז'וליאן בפריז.
באקדמיה בפריז, ברסלאו זכתה במהרה לתשומת ליבם של המדריכים החשובים ביותר ולקנאה של כמה מחבריה לכיתה. היא פגשה שם את חברתה ארוכת השנים האמנית האירית שרה פורסר וסופי שייפי (שווייץ), מריה פלר (איטליה), ג'ני זילהרדט ואחותה, מדלן זילהרדט.
בשנת 1879, ברסלאו הייתה התלמידה היחידה מסדנת הנשים באקדמיה ז'וליאן שהופיעה לראשונה בסלון פריז. היא הציגה דיוקן Tout passé שהיה דיוקן עצמי שכלל את שתי חברותיה. זמן קצר לאחר מכן שינתה ברסלאו את שמה ללואיז קתרין, פתחה אטלייה משלה והפכה לתורמת קבועה וזוכה במדליות בסלון השנתי.
בשל הצלחתה בסלון וביקורת טובה מצד המבקרים, קיבלה ברסלאו עבודות רבות של פריזאים עשירים. היא הצטרפה ל Salon de la Société Nationale des Beaux-Arts בפריז בשנת 1890, לא רק שהציגה בסלונים של האגודה, אלא גם שימשה בתפקיד בחבר הנאמנים. בסופו של דבר היא הפכה לאמנית האישה השלישית, והאמנית הזרה הראשונה שזכתה בפרס לגיון הכבוד של צרפת.
ברסלאו הפכה עם השנים לעמיתה חשובה לחלק מהאמנים והסופרים הפופולריים ביותר באותם ימים, כולל אדגר דגה ואנטולה פרנס.
אשה אחת הייתה מאוד מיוחדת בחייה של לואיז ברסלאו הציירת מדלן זילהרדט איתה חייה בזוגיות למעלה מארבעים שנה. מדלן, סטודנטית עמיתה באקדמיה ז'וליאן, הפכה למוזה, דוגמנית, אמנית ותומכת של ברסלאו. זילהרדט ירשה את עיזבונה של ברסלאו ומאוחר יותר תרמה שישים מהפסטלים והציורים של האמנית למוזיאון בדיז'ון. בשנת 1932 פרסמה זילהרדט ספר על לואיז ברסלאו שכותרתו "לואיז קתרין ברסלאו וחבריה" .
ברסלאו נפטרה בשנת 1927, ובשנת 1928, האקול דה בו-ארטס בפריז כיבד אותה ברטרוספקטיבה. עבודתה הוצגה גם ברטרוספקטיבה בשנת 1932 בגאלרי שרפנטייה שהוקדשה לנשים שהוכשרו באקדמיה ז'וליאן.
חיים אישיים.
במהלך מלחמת העולם הראשונה נותרו ברסלאו וזילהרדט בביתן מחוץ לפריז. אף שהייתה אזרחית שווייץ שנים רבות קודם לכן, היא גילתה את נאמנותה לצרפתים על ידי ציור דיוקנאות רבים של חיילים ואחיות צרפתיים בדרכם לחזית. לאחר המלחמה פרשה ברסלאו מהציבור והשקיעה חלק ניכר מזמנה בציור פרחים מהגן שלה ואירוח חברים.
בשנת 1927 נפטרה ברסלאו לאחר מחלה ממושכת.
ברסלאו נקברה לצד אמה בעיירה הקטנה באדן, בקנטון ארגאו, שווייץ.
שרה ג'ייקובס
שרה ג'ייקובס (באנגלית: Sara Jacobs; נולדה ב-1 בפברואר 1989) היא פוליטיקאית יהודייה-אמריקאית, המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-53 של מדינת קליפורניה. מחוז הבחירה שלה חולש על שטח קטן בדרום-מערב קליפורניה, והוא כולל חלק ממחוז סן דייגו, בחלק המזרחי של העיר צ'ולה ויסטה, וחלקים ממרכז ומזרח העיר סן דייגו ופרווריה המזרחיים.
היא נבחרה לתפקיד בנובמבר 2020, והושבעה לתפקידה ב-3 בינואר 2021, עם התכנסות הקונגרס ה-117 של ארצות הברית, והיא הצעירה במשלחת קליפורניה לקונגרס.
ביוגרפיה.
ג'ייקובס נולדה בעיר דל מאר השוכנת במחוז סן דייגו שבדרום קליפורניה בפברואר 1989, וגדלה בסן דייגו. היא נכדתו של איש העסקים ומייסד קוואלקום ארווין ג'ייקובס ובתו של הנדבן גארי א. ג'ייקובס. דוד שלה, פול א. ג'ייקובס, היה המנכ"ל ויושב ראש החברה בעבר. ג'ייקובס סיימה את לימודיה התיכוניים בתיכון טורי פינס שבסן דייגו וב-2011 השלימה לימודי תואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטת קולומביה. כעבור שנה, ב-2012, קיבלה תואר שני ביחסים בינלאומיים מאותה האוניברסיטה.
עם תום לימודיה הגבוהים, עבדה ג'ייקובס עבור האומות המאוחדות וקרן החירום הבינלאומית של האומות המאוחדות לילדים. בפברואר 2014 החלה לעבוד כקבלנית במחלקת המדינה של ארצות הברית. לאחר מכן שימשה כיועצת לענייני מדיניות במטה הבחירות של הילרי קלינטון לנשיאות ארצות הברית בבחירות 2016. לאחר הבחירות ייסדה ג'ייקובס עמותה בשם "סן דייגו לכל ילד: הקואליציה לסיום עוני ילדים".