אקסנפלד חי ויצר רוב חייו באודסה, שהייתה מרכז עירוני ויהודי תוסס. עינו הבוחנת וזכרונו המצוין תרמו לכתיבתו השופעת והריאלית ביידיש, שפת הדיבור של היהודים בתקופה זו. אך ניסיונו לפרסם את כתביו נתקל במחסומים רבים מצד הצנזורה הרוסית מחד ובתי הדפוס העבריים מאידך. בעידן ההשכלה היהודית הופיעו כתביהם של סופרים עבריים רבים, ביניהם אד"ם הכהן, בנו מיכ"ל, אברהם מאפו, לילינבלום, יל"ג, פרץ סמולנסקין ורבים אחרים. לצדם הופיעו רק מעט סופרים בשפה היידית, שהבולטים ביניהם היו: אייזיק מאיר דיק, יצחק יואל לינצקי וישראל אקסנפלד. מתוך שפע יצירותיו של אקסנפלד יצא לאור רק מספר קטן של ספרים ומחזות, וגם הם לא כולם שרדו.  שביס הפנינים, אפוא, הוא דוגמה ייחודית לרומן משכילי מובהק ביידיש. הוא ממזג בתוכו את הביקורת הנוקבת על העולם החרדי והממסד הרבני מצד אחד, ומעמיד באור חיובי את הצד ה"מתפקח" המשכילי.
הרומן מספר על צעיר יהודי, שעוזב את הקהילה היהודית המסורתית ואת החסידות ועובר לגרמניה, שמסמלת את התגשמות האידיאל המשכילי. לאחר שהצעיר הפך לסוחר מצליח הוא חוזר לעיירת הולדות ואל העולם בו צמח, כדי לחשוף את מגרעותיו.
שביס פנינים, מסביר דן מירון, היה "תפארת לבושה של בת ישראל במזרח אירופה שלפני הזמנים החדשים". היה זה סוג של קישור מקטיפה  שענדו הנשים על מצחן. השביס היה מעוטר ברקמת פנינים ואבנים טובות אחרות, ושזור בחוטי זהב או כסף. הוא נחשב לפריט היקר ביותר במלתחתן של הנשים היהודיות, והיווה מעין סמל סטטוס, על פי גודלו וערכו. מרכזיותו של שביס הפנינים בסיפור, בא, לדעת מירון, להבהיר את מרכזיותו של הרכוש והממון בחיי היהודים. ההתייחסות לנושאים אלו קיימת ברומן לכל אורכו, והיא באה להדגיש את הניגוד הגדול שבין הערכים שקיימים בקרב הקהילה לבין ערכיה המנוגדים של ההשכלה, הנאורות.
תיאוריו הריאליסטיים של המחבר, את חיי העיירה, הווי החסידים, פרטי הלבוש, תנאי הדיור, מראות צבעוניים מחיי הקהילה - זכו להכרה של הביקורת בכושר התיעוד המיוחד של אקסנפלד, אך המבקרים לא הבחינו מספיק בכושר האמנותי של המחבר היידי, טוען דן מירון. "יצירות אקסנפלד שנותרו בידינו, ובייחוד הרומן" [דאס שטערינטיכעל]", מעידות על יכולת עיצוב אמנותית גדולה בהרבה מזו שיוחסה לו" ודרך עיצובו של מוטיב השטערינטיכל והשתלבותו בדרך טבעית במארג הכללי של העלילה, שמאפשרת התנגשויות קומיות והיסטוריות לבין הערכים השונים,  מעידים על יכולת אמנותית גבוהה.
משי קלינשטיין
משי קלינשטיין (נולדה ב-2 בפברואר 1992) היא שחקנית, זמרת ומדבבת ישראלית.
ביוגרפיה.
משי קלינשטיין היא בתם הבכורה של הזמרים ריטה (לבית יהאן-פרוז) ורמי קלינשטיין. כבר בגיל 5 כתבה והלחינה את שירה הראשון. את אהבתה למשחק ושירה נתבו הוריה לקריירת דיבוב כבר מגיל צעיר. בגיל 10 הופיעה בקיסריה לצד הוריה עם שיר שכתבה לאמה ריטה, ליום האם. למשי אחות צעירה, נועם, וכן שני אחים ואחות למחצה מנישואיו השניים של אביה. בת דודתה של השחקנית לירז צ'רכי.
את שירותה בצה"ל עשתה בלהקה של חיל החינוך, לצידה של רוני דלומי.
למדה משחק בבית צבי, ואצל סטלה אדלר בניו-יורק. ב-2013, ירדה להתגורר בלוס אנג'לס שבארצות הברית ואחרי זמן מה חזרה לישראל. בנוסף, למדה משחק מול מצלמה בבית ספר "טכניקה".
קריירה.
משחק.
קליינשטין השתתפה במחזמר "שיער".
בפברואר 2016 עלתה ההצגה "סיפור הפרברים" בתיאטרון הקאמרי בכיכובה של קלינשטיין, בתפקיד מריה.
באוגוסט 2017, שיחקה את פני פינגלטון, חברתה הטובה של טרייסי בהצגה "היירספריי" במשכן לאומניות הבמה. באוקטובר 2017 יצא לאור הדואט המשותף עם ריטה "קחי לך".
החל מ-2019, משחקת קלינשטיין בסדרה "בת אל הבתולה", בתפקיד הראשי. מאוקטובר 2019 משחקת בתפקיד דפי במחזמר "אפס ביחסי אנוש" בתיאטרון בית ליסין.
קלינשטיין גילמה את אדר רז בסדרה "למה מי מת" ששידורה ב-Yes, החל בפברואר 2021.
קליינשטין שיחקה בסרט "תמונת הניצחון" של אבי נשר והייתה מועמדת בטקס פרסי אופיר לשנת 2021, לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
החל מאוגוסט 2021, משמשת קלינשטיין כפרזנטורית של חברת האוכל הישראלית "טבעול". קליינשטין היא גם פרזנטורית של חברת הקוסמטיקה "דרמלוג'יקה".
כמו כן, החל מה-5 בספטמבר 2021, היא משתתפת בתוכנית "פרפר נחמד".
קליינשטין נכללה ברשימת פורבס 30Under30 של מגזין פורבס ישראל לשנת 2022.
דיבוב.
לקלינשטיין קריירת דיבוב ענפה, היא החלה לדבב בשנת 2004 ומאז הספיקה לדבב בהפקות:
חיים אישיים.
במרץ 2022 נישאה למתן מוצפי.
יולימאר רוחאס
יולימאר רוחאס (בספרדית: Yulimar Rojas; נולדה ב-21 באוקטובר 1995) היא אתלטית מוונצואלה, האלופה האולימפית (טוקיו 2020), סגנית אלופה אולימפית (ריו דה ז'ניירו 2016), שלוש פעמים רצופות אלופת העולם (לונדון 2017, דוחה 2019, יוג'ין 2022), שלוש פעמים רצופות אלופת העולם באולם (פורטלנד 2016, ברמינגהאם 2018, בלגרד 2022) ושיאנית העולם בקפיצה משולשת. היא אתלטית השנה בעולם (2020).
ביוגרפיה.
רוחאס נולדה בקראקס ובגדלה באנסואטגי שבוונצואלה. בנעוריה הצטיינה בכדורעף, בקפיצה לגובה, בקפיצה לרוחק ובקפיצה משולשת.
קריירה מקצועית.
רוחאס זכתה במדליית זהב בקפיצה לגובה באליפות דרום אמריקה באתלטיקה עד גיל 20 ב-2011, זכתה במדליית ארד באליפות דרום אמריקה עד גיל 23 ב-2012, ובמדליית כסף במשחקים הפאן אמריקאיים עד גיל 20 ב-2013.
ב-2014 זכתה במדליית זהב בקפיצה לגובה במשחקי דרום אמריקה ובמדליית זהב בקפיצה לרוחק ובקפיצה משולשת באליפות דרום אמריקה עד גיל 23. במשחקי מרכז אמריקה והקריביים באותה שנה סיימה רביעית בקפיצה לרוחק ובקפיצה משולשת.
באליפות דרום אמריקה באתלטיקה שהתקיימה בלימה זכתה במדליית זהב בקפיצה משולשת וסיימה רביעית בקפיצה לרוחק. בסוף השנה החלה להתאמן תחת הדרכתו של איוואן פדרוסו ועברה בנובמבר לספרד.
אלופת העולם באולם.
באליפות העולם באולם שהתקיימה בפורטלנד מרץ 2016 זכתה רוחאס במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.41 מטר, לפני קריסטין גייריש מגרמניה (14.30 מטר) ופרסקבי פפצ'ריצו מיוון (14.15 מטר).
סגנית אלופה אולימפית.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) היא זכתה במדליית כסף בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.98 מטר, אחרי קתרין איברגואן מקולומביה (15.17 מטר) ולפני אולגה ריפקובה מקזחסטן (14.74 מטר). היה זה ההישג הטוב ביותר של ונצואלה באולימפיאדת ריו, וההישג הטוב ביותר לאישה מוונצואלה במשחקים האולימפיים.
אלופת העולם.
באליפות העולם שנערכה באוגוסט לונדון בשנת 2017 זכתה רוחאס במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.91 מטר, אותה קבעה בקפיצה החמישית, לפני קתרין איברגואן (14.89 מטר) ואולגה ריפקובה (14.77 מטר).
באליפות העולם באולם שנערכה בברמינגהאם במרץ 2018 היא הגנה על תוארה וזכתה במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.63 מטר, בקפיצה החמישית לאחר שדורגה במקום השלישי, לפני קימברלי ויליאמס מג'מייקה (14.48 מטר) ואנה פלטיירו מספרד (14.40 מטר).
ביוני 2019 שיפרה את שיאה האישי בקפיצה משולשת ל-15.06 מטר. באוגוסט 2019 זכתה במדליית זהב במשחקים הפאן-אמריקאיים שהתקיימה בלימה בשיא משחקים ושיא לאומי חדש של 15.11 מטר. בספטמבר שיפרה את שיאה האישי וקבעה שיא אמריקה חדש של 15.41 מטר, תוצאה המדרגת אותה שנייה בכל הזמנים.
באליפות העולם זכתה במדליית זהב בתוצאה של 15.37 מטר.
שיאנית עולם באולם.
בתחרות שנערכה באולם במדריד בפברואר 2020 שברה רוחאס בקפיצה משולשת את שיא העולם בן ה-15 שנים של טטיאנה לבדייבה מרוסיה (15.36 מטר) וקבעה תוצאה של 15.43 מטר.
אלופה אולימפית ושיאנית עולם.
באולימפיאדת טוקיו זכתה במדליית זהב בשיא עולם של 15.67 מטר, לפני פטריסיה ממונה מפורטוגל (15.01 מטר) ואנה פלטיירו מספרד (14.87 מטר).
באליפות העולם באולם שנערכה בבלגרד, סרביה במרץ 2022 זכתה במדליית זהב בקפיצה משולשת בשיא עולם חדש של 15.74 מטר, לפני מרינה בך רומנצ'וק מאוקראינה (14.74 מטר) וקימברלי ויליאמס (14.62 מטר).
באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון ארצות הברית ביולי אותה שנה היא זכתה בפעם השלישית ברציפות במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 15.47 מטר, לפני שניקה ריקטס מג'מייקה (14.89 מטר) וטורי פרנקלין מארצות הברית (14.72 מטר).
חייה האישיים.
רוחאס היא לסבית. אחותה הקטנה אף היא אתלטית ומתחרה בזריקת דיסקוס.
קלינשטיין
קלינשטיין הוא שם משפחה ממקור גרמני שפירושו "אבן קטנה"
רוחאס
רוחאס (Rojas) הוא שם משפחה שמקורו בספרדית ומשמעותו אדום.
סאיטימה סופר ארנה
קליינשטיין
עבדאללה אבן סבא
עבדאללה אבן סַבַּא הוא דמות היסטורית מהמאה השביעית, המקושר במקורות שונים עם הפילוג הגדול בעולם המוסלמי בין השיעה לסונה. הוא מוכר גם בכינויים "סבּאא", "אבן א-סַוְודא", "אבן והבּ" ו"אבן חַרְבּ".
חוקרים מודרניים רבים מטילים ספק בעצם קיומו ההיסטורי של עבדאללה אבן סבא, ורואים בו דמות בדיונית או חצי בדיונית. עם זאת, חוקרים אחרים מאשרים את קיומו ההיסטורי. מוצאו היהודי מוטל גם הוא בספק.
השקפה סונית.