בספטמבר 2019, במהלך כנס באתר השיגור של SpaceX בדרום טקסס, נשא אילון מאסק נאום והציג את העדכונים בגרסת מערכת השיגור. על פי גרסה זו של המשגר, הסטארשיפ ייתנשא לגובה כולל של 118 מטרים (רקטת ההאצה 68 מטרים והחללית 50 מטרים), קוטרו יישאר 9 מטרים והוא ויוכל לשאת 100 טון אל מסלול לווייני נמוך. החללית תיבנה מפלדת אל־חלד, יותקנו בה אריחי זכוכית להגנה מחום בעת חדירה לאטמוספירה, וארבע כנפיים (שתיים מכל צד) ויהיו לה 6 רגלי נחיתה.
בסוף שנת 2019 החלה SpaceX לייצר אבות טיפוס ראשונים של הסטארשיפ בגודל מלא ובחנה אותן. בדיקות רבות של אבות טיפוס ראשונים אלו כשלו והתפוצצו, חלקן אף במכוון על מנת לבחון עמידותה של החללית. באוגוסט 2020, אב טיפוס (של החללית) SN5 היה הראשון בגודל מקורי שהמריא כאשר טס לגובה של 150 מטרים ונחת בחזרה. חודש לאחר מכן טס הדגם SN6 גם הוא לגובה של 150 מטרים ונחת בהצלחה. SN5 ו-SN6 היו גרסה ראשונית של חללית הסטארשיפ. הם כללו רק את אזור המכלים ומנוע ראפטור אחד. הן המריאו בלי כל החלק העליון של החללית אשר בו יהיה מטען וללא הלוחות האווירודינמיים.
בדצמבר 2020 ביצעה SpcaeX ניסוי חשוב כאשר דגם החללית SN8 בגודל כמעט מלא שוגר לגובה רב בהצלחה, הדגם נסק לגובה המתוכנן של 12.5 ק"מ באמצעות שלושה מנועי 'רפטור', אז החל ליפול באופן מבוקר בתנוחה מאוזנת כאשר הוא "שוכב" על גחונו ומנווט באמצעות דשי הצד, בגובה של מספר מאות מטרים הוצתו המנועים ויישרו אותו למצב מאונך, יחד עם דשי הצד, והדגימו את היכולת הייחודית לבצע את התמרון הקריטי הזה, אך בשל נפילה בלחץ הדלק הניסוי הסתיים בנחיתה קשה והתפוצצות על נקודת הנחיתה המיועדת. למרות זאת הכתיר אילון מאסק את הניסוי כהצלחה כיוון שבמהלכו נאסף כל המידע הדרוש להמשך הפיתוח, ובנוסף הפיצוץ התרחש בסיומם של 7 דקות תעופה מוצלחת, בהן הודגמה יכולת הטיסה האטמוספירית, והדיוק של החללית, אשר התרסקה על אזור הנחיתה המיועד.
ב־2 בפברואר 2021 נעשה ניסוי נוסף, בו שוגרה SN9 לגובה של 10 ק"מ, אך הצתה־מחדש של אחד ממנועי הראפטור נכשלה ושוב התפוצצה החללית עם הנחיתה וזווית חדה מאוד.
ב־3 במרץ שוגרה החללית SN10, ביצע את הדילוג לגובה וגישה לנחיתה. על מנת להימנע מהכשל בהצתה שאירע בחללית SN9 הציתו את 3 המנועים בתחילת תמרון ההזדקפות. שלושת המנועים הוצתו בהצלחה, ושניים מהם כובו לקראת נחיתה בעזרת מנוע אחד. SN10 היה הנחיתה המוצלחת הראשונה מגובה רב של הסטארשיפ. אבל הנחיתה הייתה קשה מדי ומעכה את רגלי הנחיתה. מה שגרם לטיל לשבת כולו ישירות על הרצפה. הנחיתה הקשה גרמה גם לטיל לנטות בזווית קטנה הצידה. השילוב של נחיתה קשה, ישיבה על גוף החללית במקום על רגלי הנחיתה והזווית הקלה, גרמו לדליפה ממכלי הדלק של הסטארשיפ. הדליפה ממכלי הדלק גרמה לפיצוץ 8 דקות לאחר הנחיתה. עוד טרם הטיסה אמר מאסק כי אינו מרוצה מרגלי הנחיתה והן בכל מקרה יתוכננו מחדש. התכנון הוחלף ברגלי נחיתה חד פעמיות אשר מתוכננות לקריסה מבוקרת כפתרון זמני.
ב־30 במרץ 2021 שוגרה SN11, תחת ערפל כבד. הספינה שוגרה בהצלחה לגובה של 10 ק"מ, ביצעה נפילה מבוקרת, ובגובה נמוך התפוצצה באוויר בעת שהתחילה את תמרון הנחיתה בשל דליפת מתאן "קטנה יחסית".
סדרת אבות הטיפוס 8–11 המחישה שסוגיית השליטה באספקת המתאן קריטית ומחייבת שינויים נרחבים במשאבות ומערך הצנרת.
ב־6 במאי שוגרה SN15. החללית כללה "מאות שדרוגים ושיפורים" ש"בתקווה יתקנו את הכשלים". השינויים כללו שינוי במבנה אספקת הדלק והחמצן למכלול המנועים, תכנון קומפקטי יותר של מכלול המנועים, תכנון משופר של משאבות ההצתה־בשלבים, תכנון חדש של רגלי הנחיתה, מערך בקרה חדש לכנפוני ההיגוי ועוד. SN15 השלימה את ניסוי הדילוג ל־10 ק"מ בהצלחה מלאה, כולל נחיתה רכה (אם כי סמוך לקצה משטח הנחיתה). השינויים שנעשו אפשרות להאריך את משך הזמן של תמרון ההיפוך פי 3, מה שככל הנראה תרם רבות להצלחת תמרון הנחיתה. רגלי הנחיתה אכן עברו קריסה מבוקרת. מאז לא בוצעו ניסויים חדשים, אך עם זאת לא הופסק המחקר והפיתוח, ובשלבי יצור שונים נמצאות כרגע שלוש חלליות (SN25, SN24 ו- SN26) ושני מאיצים (BN7 ו-BN8).
הכנות לשיגור ראשון.
ביולי 2021, אילון מאסק הודיע שסטארשיפ SN20 תהיה החללית הראשונה שתבצע טיסה מסלולית, ביחד עם הבוסטר BN4. מאסק מעריך שהעלייה למסלול תתבצע בקלות יחסית, אך החזרה במהירות פי 35 ממהירות הקול עם ההתלהטות באטמוספירה תלווה בכשלים רבים לפני ההצלחה.
בתחילת אוגוסט 2021 הועלתה סטארשיפ בפעם הראשונה מעל בוסטר Super Heavy ויצרה את הטיל הגדול ביותר שאי פעם נבנה. חללית SN24 הורכבה במלואה וקיבלה 6 מנועי ראפטור. BN7 הוא הבוסטר הראשון שקיבל 33 מנועי ראפטור ובכך שבר את שיא כמות המנועים על טיל כלשהו (השיא הקודם היה שייך לטיל הסובייטי N1 עם 30 מנועים).
הנחיתה הרכה של שני השלבים הוחלפה בלכידה של שתי זרועות הנקראות "צ'ופסטיקס" אשר יתפסו את שני השלבים בעודם באוויר. היתרון של זרועות אילו הוא שלא צריך בכלל רגלי נחיתה ואת כל המערכות התומכות בה, אשר מוסיפות משקל עלולות להיכשל ברגע האמת. השלב הראשון ינחת בעזרת מייצבים כמו של הפלקון 9 (רק יותר גדולים). הסטארשיפ תבצע את תמרון הנחיתה האופייני לה, אבל במקום לנחות נחיתה רכה ליד השלב הראשון שכבר מחכה לה, היא תיתפס על ידי שתי זרועות ה"צופסטיקס" ותונח ישר על השלב הראשון.
בתחילת אוגוסט 2021 הורכבה SN20 בפעם הראשונה על גבי Super Heavy ויצרה את הטיל הגדול ביותר שאי פעם נבנה. מטרת ההרכבה של שני השלבים הייתה הוכחת יכולת, לא התבצעו שום מבחנים, ולא הדלקות סטטיות של אף מנוע. לא החללית, לא השלב הראשון, ואפילו מגדל השיגור לא היה מוכן והזרועות שהיו אמורות להעלות את הסטארשיפ מעל השלב הראשון עדיין לא חוברו אליו. במקומן, מספר מנופים חוברו ל-SN20 והם העלו אותה. מכיוון ששום דבר לא היה עדיין מוכן, SN20 הורדה לקרקע לאחר שעה אחת.
שתי הזרועות נבחנו בפעם הראשונה בינואר 2022 כשעלו מתחתית מגדל השיגור לראשו כשלא נסעו עליהם כלום. שבוע מאוחר יותר הוצמדו להן בלונים מלאים מים. מטרת הבדיקה הזאת הייתה לראות האם הזרועות מסוגלות להעלות משקל לגובה רב ובצורה יעילה. בתחילת פברואר של אותה שנה, הזרועות העלו בפעם הראשונה את SN20 מעל השלב הראשון. זאת הייתה הפעם השנייה שסטארשיפ הורכבה במלואה. הפעם, שני השלבים היו אחד על השני מספר ימים וביצעו מספר ניסויים.
באמצע מרץ 2022 הורכבה הסטארשיפ במלואה בפעם השלישית. בפעם הזאת בוצעו מספר ניסויים אשר בחנו את השלב הראשון שבמהלכם הוכנסו לתוכו גזים קרים במצב נוזלי.
ב-23 במרץ 2022 אילון מאסק הודיע ש-SN20 ו-BN4 שהיו אמורים להיות הראשונים אשר יבצעו טיסה מסלולית, לא יטוסו בכלל. את מקומם של שני השלבים יחליפו בוסטר מס' 7 (BN7) וסטארשיפ מס' 24 (SN24). להחלטה הזאת מספר סיבות, אבל העיקרית שבהן היא מנועי הראפטור. כל טיסות הניסוי והדלקות הסטטיות של כל חלליות סטארשיפ נעשו על ידי מנועי הראפטור בגרסתם הראשונה (v1). הגרסה השנייה (v2) היא פשוטה יותר, עמידה יותר, מפיקה יותר דחף ואמינה יותר. על SN20 ו-BN4 מותקנים 35 מנועי ראפטור בסך הכל. כל אחד מהם הוא מהגרסה הראשונה החלשה יותר. על BN7 עדיין אין מנועי ראפטור בכלל, אבל הוא יהיה הבוסטר הראשון אשר יותקנו עליו 33 מנועים במקום 29, כולם יהיו ראפטור v2 אשר ייצרו הרבה יותר כוח עבור הסטארשיפ שלמעלה. גם ב-SN24 המנועים יהיו מנועים סימן 2, ועיצוב האף שלה יהיה שונה. מסיבות אלה, הוחלט להוציא את BN4 ואת SN20 מאזור אתר השיגור. ב-24 במרץ, הורד BN4 מאתר השיגור לראשונה זה יותר מחודש.
בפברואר לאחר הרכבת החללית (SN20) על גבי מאיץ (BN4), אילון מאסק הציג את פיתוח סטארשיפ בסטארבייס. הוא הבהיר הרבה מהמידע שסופק בעבר. מאוחר יותר ביוני 2022, מינהל התעופה האמרקאי קבע שסטארבייס אינו יכול לשמש כאתר שיגור ושהחברה חייבת לטפל בבעיות המתוארות.
למרות ש-SpaceX עוד לא קיבלה רישיון שיגור עבור סטארבייס החברה הסבירה את המסלול המתוכנן בדו"ח שנשלח לרשות התקשורת הפדרלית.
שימושים מיועדים.
הסטארשיפ מיועד להיות המשגר העיקרי של Spacex ובסופו של דבר להחליף את צי המשגרים והחלליות בחברה הכולל את הפאלקון 9, פאלקון כבד והדרגון 2. הסטארשיפ יהיה מסוגל לבצע מגוון רחב של משימות כגון:
קלין בנדיט
קלין בנדיט (באנגלית: Clean Bandit) היא להקת מוזיקה אלקטרונית בריטית שהוקמה בקיימברידג' בשנת 2008. חברי הלהקה הם גרייס צ'אטו והאחים ג'ק ולוק פטרסון. במהלך הקריירה של הלהקה, יצאו להיטים רבים כגון: "Symphony", "Rather Be", ו-"Rockabye". הלהקה נוטה לשלב בין פופ אלקטרוני עכשווי למוזיקה קלאסית.
הלהקה הופיעה בישראל ב-26 ביולי 2018 בלייב פארק בראשון לציון. יום לפני ההופעה נודע שג'ק פטרסון חש ברע ונאלץ לוותר על השתתפותו בהופעה.
סגנון מוזיקלי.
סגנונה המוזיקלי של קלין בנדיט הוא מוזיקה אלקטרונית, פופ אלקטרוני ודאנס-פופ. הלהקה מערבת מרכיבים אלקטרוניים עם מוזיקה קלאסית ועם יצירות מאת מלחינים כמו מוצרט ושוסטקוביץ'. השיר "Rockabye", למשל, הוא שיר המכיל בתוכו סגנונות מוזיקליים רבים.
המטומטרה
המטומטרה או המומטרה (באנגלית: Hematometra) היא מצב רפואי בו מצטבר דם בחלל הרחם. המטומטרה בדרך כלל נגרמת מחסימה של הרחם על ידי קרום הבתולים או על ידי מחיצה רוחבית בנרתיק.
סימנים וסימפטומים.