עם כינונה מנתה הממשלה 25 שרים, כמו קודמתה. הרכב הממשלה היה כמעט זהה לזה של הממשלה הקודמת, כאשר חלו בהרכבה שני שינויים - שושנה ארבלי-אלמוזלינו החליפה את מרדכי גור, שלא רצה לכהן בממשלה בראשות שמיר ויצחק מודעי שהורחק מהממשלה העשרים ואחת לקראת סוף כהונתה, שב לממשלה ה-22 עם כינונה, כשר בלי תיק.
במהלך 1987 התפטרו מהממשלה משה ארנס ואמנון רובינשטיין ומספר השרים ירד ל-23. באפריל 1988 שב ארנס לממשלה עם מרדכי גור ומספר השרים שב להיות 25.
סך הכל כיהנו בממשלה 26 אנשים.
הגבלים עסקיים
הגבלים עסקיים הוא ענף משפטי העוסק בקידום התחרות ואוסר תחרות לא הוגנת. בישראל, עיקר הפיקוח על התחרות מתבצע בידי רשות התחרות, בהתאם לחוק התחרות הכלכלית. בארצות הברית מכונה הענף Antitrust Law, ובממלכה המאוחדת Competition Law.
מטרת דיני ההגבלים העסקיים.
מטרתם העיקרית של דיני ההגבלים העסקיים היא להסיר מגבלות מלאכותיות שעומדות בדרכה של התחרות החופשית. כמו כן, נועדו הגבלים עסקיים למנוע מחברה שתפסה מיקום דומיננטי בשוק מלנצל לרעה את כוחה (מונופול, קרטל).
היתרונות הצפויים במצב של תחרות תקינה הם הורדת מחירים, הקצאה יעילה יותר של משאבים, ליעילות ודינמיות. התחרות היא עיקרון בסיסי בכלכלת שוק, שכן היא מאפשרת חופש בחירה.
קיימים מספר מצבים, בהם המדינה אינה מעודדת תחרות:
הסדרים כובלים.
הסדר כובל הוא העוולה הנפוצה ביותר בהגבלים עסקיים, ומוכר לציבור הרחב כקרטל. הסדר כובל הוא הסדר בין בני אדם המנהלים עסקים, בו (לפחות) אחד הצדדים מגביל את עצמו, באופן העלול להפחית התחרות בינו לצדדים אחרים. הסדר כובל מתקיים כאשר יש הסכמה לגבי המחיר שיידרש או ישולם עבור מוצר או שירות; כאשר מוסכם על הרווח שעשוי להיות מופק; כאשר מתבצעת חלוקת שוק (חלוקה גאוגרפית או לפי סוג הצרכנים); או כאשר ההסכם נוגע לכמות או איכות המוצר או השירות המסופק.
ישנם 2 סוגים של הסדרים כובלים:
הסדר כובל אופקי.
הסדר כובל אופקי הוא הסדר הנערך בין שתי חברות (או יותר) המתחרות באותו שוק. למשל, שתי חברות מסכימות ביניהן שימכרו מוצר מסוים באותו מחיר. מונה ארבעה תנאים לקיומו של הסדר כובל:
הסדר כובל אנכי.
הסדר כובל אנכי הוא הסדר הנערך בין 2 חברות הנמצאות בשרשרת הייצור או השיווק של מוצר מסוים. למשל - הסדר בין חברה הכורה מחצבים לבין חברה המעבדת אותם לכדי מוצר. הסדר אנכי יכול להיות הסדר הכתבת מחירים (בדומה להסדר אופקי), שבו ספק מכתיב למשווק את המחיר בו עליו למכור את המוצר; או הסדר בלעדיות, בו ספק מתחייב למכור רק למשווק מסוים, או שמשווק מסוים מתחייב לרכוש רק מספק מסוים. כאשר שני הצדדים מתחייבים לבלעדיות, זהו הסדר בלעדיות הדדית.
יש הגורסים שמיזוג הוא סוג קיצוני של הסדר כובל, כיוון שהפירמות אינן מתאמות ביניהן אספקט כזה או אחר של ניהול עסקיהן.
מונופול.
מונופול, לפי חוק התחרות הכלכלית, היא חברה בעלת נתח שוק מרכזי בשוק הרלוונטי. החוק קובע שגוף הוא מונופול אם הוא שולט ביותר מ-50% מכלל אספקת או רכישת נכסים או שירותים בידי בן אדם אחד. הגדרה זו שונה מן ההגדרה הכלכלית של מונופול. השר הממונה רשאי להכריז על חברה בתור מונופול גם אם היא שולטת על פחות מ-50% מהשוק, אולם זהו מקרה נדיר.
הממונה רשאי לנקוט פעולות כנגד מונופולים. הוא רשאי לתת לחברה שהוכרזה כמונופול צווים, בהם הוא מפרט כיצד עליה לנהוג. הממונה יכול לחייב את המונופול לחדול ממעשים הפוגעים באופן לא הוגן בצרכנים או במתחרים, או למנוע מהמונופול לנצל לרעה של כוח דומיננטי בשוק.
מיזוגים.
מיזוג (Merger) הוא רכישה של "עיקר נכסי" חברה אחת בידי חברה אחרת, או רכישת מניות חברה בערך העולה על 25% מסך המניות בידי חברה אחרת. נהוג לסווג את המיזוגים כיום לשלושה סוגים:
התערבות במיזוג.
ככלל, מיזוג בין חברות הוא פעולה לגיטימית וחיובית להתפתחות החברות - "צמיחה חיצונית", להבדיל מצמיחה פנימית אשר מייצגת לדוגמה התייעלות של תהליך ייצור על ידי מכונות טובות יותר. יחד עם זאת קובע כי:
הממונה יתנגד למיזוג חברות או יתנה אותו בתנאים אם לדעתו קיים חשש סביר כי כתוצאה מן המיזוג תיפגע התחרות באופן משמעותי באותו ענף או ייפגע הציבור באחת מאלה:
לפיכך ניתן לראות כי הרשות להגבלים עסקיים תתערב במיזוג שבו יש חשש סביר לפגיעה בתחרות או לפגיעה בציבור. במקרה כזה יכולה הרשות לשלול את המיזוג הנדון על הסף. מעבר לסמכות זו מוסמכת הרשות גם לאשר את המיזוג בתנאים אשר מרסנים את הפגיעה ומצמצמים אותה. כך למעשה הרשות נוקטת בגישה לפיה היא מחד גיסא תומכת בכלכלת שוק חופשי ומאידך גיסא פועלת ככוח כמרסן בגבולות הפגיעה.
דיני הגבלים עסקיים בישראל.
דיני ההגבלים העסקיים בישראל הם תחום יחסית חדש ומתפתח במהירות. התחום מושפע רבות מהחקיקה והפסיקה בארצות הברית ובאירופה. המיסוד של התחום בישראל החל עם חקיקת חוק ההגבלים העסקיים בשנת 1988 (בינואר 2019 שונה שם החוק ל"חוק התחרות הכלכלית"). לפני כן היה קיים בישראל חוק ישן, משנת 1959. חוק זה הוא מקיף ועדכני יחסית. מתוקף הוקמה בשנת 1994 רשות ההגבלים העסקיים, שהיא הגוף העיקרי המפקח על התחרות בישראל. בראש הרשות עומד הממונה על ההגבלים העסקיים (בינואר 2019 שונה תואר הממונה ל"ממונה על התחרות"). במקביל, מתוקף , קם בית הדין להגבלים עסקיים.
קישורים חיצוניים.
[[קטגוריה:הגבלים עסקיים|*]]
[[קטגוריה:דיני תאגידים]]
[[קטגוריה:מונחים משפטיים]]
[[קטגוריה:מבני שוק]]
[[קטגוריה:מונופול]]
[[קטגוריה:תחרות (כלכלה)]]
לוקמיה מיאלואידית חריפה
לוקמיה מיאלואידית חריפה (בראשי תיבות: למ"ח; באנגלית: AML, Acute Myeloid Leukemia או Acute Myelogenous Leukemia) היא סרטן של שורת התאים המיאלודים, האחראית לייצור כדוריות הדם הלבנות. מסגרת הייצור התקין של תאים בשורה זו. מתאי אב בעלי יכולת מולטיפוטנטית מתחלקים ותוך כדי מתמיינים ליצירת תאים מסוגים שונים עם תפקוד ספציפי ומראה האופייני להם.
למ"ח היא סרטן דם הנפוץ בקרב מבוגרים, והסיכון ללקות בה, כמו גם שכיחותה, עולה עם הגיל. בקרב ילדים נפוצה לוקמיה מסוג אחר - לוקמיה לימפוציטית חריפה.
ביטויי המחלה הנפוצים קשורים לכך שהתאים הממאירים מחליפים את התאים הנורמלים במח העצם, כמו גם בדם ההיקפי (אותו מקבלים על ידי בדיקת דם רגילה). כך מתקבל מצב שבו יש מעט תאי דם לבנים תקינים, מעט טסיות דם ומעט כדוריות דם אדומות. מצב זה מכונה פאנ-ציטופניה (פאנ - כל, ציטו - תאים, פניה - עוני או מחסור).
ביטויים אלו כוללים לכן, חולשה ועייפות קשה (כביטוי לחסר כדוריות הדם האדומות), זיהומים - כביטוי לחסר בבלוטות הדם הלבנות ודימומים כביטוי לחסר בטסיות הדם.
איבחון.
הרמז הראשון לאבחנה של AML הוא בדרך כלל תוצאה לא תקינה של ספירת דם מלאה. בעוד עודף של תאי דם לבנים (לוקיוציטוזיס) הוא ממצא שכיח, ובמקרים מסוימים ניתן להבחין בתאי לוקמיה צעירים (בלסטים) בדם, AML יכול להופיע גם עם ירידה מבודדת בטסיות דם, תאי דם אדומים או אפילו עם ספירת תאי דם לבנים נמוכה (לוקופניה). בעוד שאבחנה משוערת של AML יכולה להיעשות על ידי בחינת משטח הדם ההיקפי כאשר ישנם בלסטים, האבחנה הסופית דורשת בדרך כלל שאיבת מח עצם נאותה וביופסיה, כמו גם שלילת אנמיה ממאירה (חסר ויטמין B12), חסר חומצה פולית וחוסר בנחושת.
סיווג הסטולוגי.
לאחר שמתגלה הלוקמיה, מבצעים סיווג הסטולוגי. ישנן שיטות סיווג שונות. השיטה הצרפתית אמריקאית בריטית היא לפי מוצא התא הפתוגני:
בדיקות ציטוגנטיות.
בדיקות ציטוגנטיות (בדיקות הבוחנות את השינוי בכרומוזומים שחל בתאים הממאירים) של התאים החולים מאפשרות סיווג חדש נוסף וחשוב (הסיווג של ארגון הבריאות העולמי). לעיתים קרובות מוצאים שמקטעי DNA נעלמו או נוספו או שמספר הכרומוזומים בתאים הממאירים אינו תקין. הסיווג מאפשר לצפות את התגובה של המחלה לטיפול כימותרפי. שתי דוגמאות מיני רבות: ידוע למשל שלוקמיה בה ההפרעה הגנטית היא שחלוף של מקטעי DNA מכרומוזומים 8 ו 21 (החלפת מקטעים בין כרומוזום 8 לכרומוזום 21 ) היא לוקמיה שמגיבה בדרך כלל לטיפול כימותרפי כולל מיצוב, בעוד שלויקמיה בה חסר מקטע בכרומוזום 7 אינה מגיבה לאותו טיפול.
הטיפול במחלה.
ישנם מספר טיפולים שמטרתם ריפוי למחלת לוקמיה חריפה מיאלואידית. הטיפולים מבוססים על תרופות כימותרפואטיות. תרופות אלו הן חרב פיפיות, שכן הן הורגות את התאים הבריאים יחד עם התאים הסרטניים. הסכנה בטיפול זה היא פונקציה של המינון והתדירות שבהם הם ניתנים. מטרת הטיפול ההתחלתי, המכונה אינדוקציה, היא להביא קודם כל למצב של הפוגה (רמיסיה קלינית - החלמה מתסמיני הלאוקמיה; רמיסיה מעבדתית - שלא מזהים תאים ממאירים בשיטות מעבדה בתאים מלשד העצם [מח העצם] ). אחרי הגעה למצב של הפוגה ניתן טיפול שהורג את יתרת התאים הממאירים הנסתרים, המכונה consolidation therapy (אנגלית: טיפול המבסס/מייצב את הריפוי).
טיפולי ייצוב בצעירים (מתחת לגיל 60).
באנשים מבוגרים הטיפולים מסוכנים יותר ולכן ניתנים במינון פחות גבוה. כמו כן, הסיכון בטיפולי ההשתלה גבוה יותר.
הישנות המחלה.