בסוף 1941 הובאו לעיירה עוד קרוב ל-1,000 פליטים יהודים, רובם ממיילץ, ובמאי 1942 הגיע מספר היהודים בדוביינקה ל-2,907.
ב-2 ביוני 1942 גירשו אנשי ס"ס ואנשי המשטרה הפולנית את יהודי הכפר, והובילו אותם להרוביישוב. שם הועלו על קרונות משא, והועברו למחנה ההשמדה סוביבור. רבים מהנמלטים ליערות הוסגרו לגרמנים בידי איכרים פולנים. כ-200 יהודים בעלי מקצוע שהושארו בכפר מתו ברובם מרעב, ובאוקטובר 1942 נרצחו 54 היהודים האחרונים בכפר בבית העלמין היהודי בו.
גדר חיה
ג'יאפורה
מוזיאון מוניו גיתאי וינרויב לאדריכלות
מוזיאון מוניו גיתאי וינרויב לאדריכלות הוא מוזיאון לאדריכלות בחיפה, הראשון מסוגו בישראל המוקדש לתחום זה. המוזיאון מוקדש לחייו ולפועלו של האדריכל החיפאי פרופ' מוניו גיתאי-ויינרויב, מחלוצי הארכיטקטורה המודרנית בישראל.
המוזיאון הוקם ביוזמת בנו, במאי הסרטים עמוס גיתאי, בשיתוף עירית חיפה וחברת מוזיאוני חיפה, ונפתח ב-14 בספטמבר 2012. הוא הוקם בסטודיו שבו גר ועבד האדריכל בשכונת מרכז הכרמל, סמוך לסינמטק חיפה ולאודיטוריום חיפה.
האדריכלים צבי אפרת ומאירה קובלסקי הופקדו על התאמת הסטודיו לייעודו כמוזיאון, והאדריכלית כרמית הרניק סער הייתה אחראית על הביצוע.
תערוכת הפתיחה של המוזיאון הייתה 'הארכיטקטורה של הזיכרון' אותה אצר עמוס גיתאי. התערוכה שימשה מעין דיאלוג פומבי בין הארכיטקט האב לבין הבן. במקביל לתערוכה הוציא המוזיאון את הספר "כרמל" שכתב עמוס גיתאי.
במוזיאון מוצגות תערוכות מתחלפות בנושאי אדריכלות ישראלית ובינלאומית, ומתקיימים מפגשים עם אדריכלים ויוצרים שעוסקים בתחומים המשיקים לאדריכלות.
המוזיאון כולל גם את "ארכיון מוּניוֹ גיתאי-ויינרויב" המשמר את עבודותיו של האדריכל. הארכיון זמין דיגיטלית במסגרת שיתוף פעולה בין משרד ירושלים ומורשת, הספרייה הלאומית של ישראל, בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים ומחלקת היודאיקה בספריית אוניברסיטת הרווארד.
ביולי 2021 התקיימה במוזיאון התערוכה "פיתוח המרחב העירוני', שעסקה בתכנון ופיתוח המרחב העירוני.
בדצמבר 2021 נערכה במוזיאון התערוכה "עיר רפאים" של הצלם עומר מוזר, שתיעד את המבנים הנטושים בחיפה. מוזר התמקד במבני ציבור אייקוניים שנטושים שנים רבות.
קרל שטרקר
גנרל-אוברסט קרל שטרקר (בגרמנית: Karl Strecker; 20 בספטמבר 1884 - 10 באפריל 1973) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על דיוויזיה ועל קורפוסים במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
שטרקר נולד ב-20 בספטמבר 1884 ברדמאנסדורף, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1905 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-152, וב-14 ביוני 1914 הועלה לדרגת אובר-לוטננט. במלחמת העולם הראשונה לחם בתפקידים שונים במסגרת הרגימנט, וב-24 ביולי 1915 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטור צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה.
לאחר המלחמה ב-3 בינואר 1920 פרש מהצבא והתגייס למשטרת המדינה, ומילא בה תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1932 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, בשנת 1933 הועלה לדרגת אוברסט, ובשנת 1934 הועלה לדרגת גנרל מיור, ומונה למפקח הכללי של המשטרה בשטטין. בשנת 1935 עם מיזוג משטרת המדינה בוורמאכט, מונה למפקד המשרד הראשון בצבא, ובשנת 1937 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-4. בשנת 1938 מונה שטרקר למפקד אגד הרגלים ה-38, ובמרץ 1939 מונה למפקד הדיוויזיה ה-79.
מלחמת העולם השנייה.
עם פרוץ המלחמה היה שטרקר מפקד הדיוויזיה ה-79, ופיקד עליה בחזית המערבית כחלק מהקורפוס ה-12 במסגרת הארמייה הראשונה. במהלך המערכה על צרפת לחם עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ה-12 במסגרת הארמייה הראשונה, וב-1 ביוני 1940 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. בתחילת מבצע ברברוסה הייתה הדיוויזיה שבפיקודו בעתודת קבוצת ארמיות דרום, ובהמשך לחם עם הדיוויזיה לסירוגין כחלק מהקורפוסים ה-17 וה-51 במסגרת הארמייה השישית, והשתתף עימה בקרב קייב, ובקרב חרקוב הראשון. על תפקודו בקרבות קיבל שטרקר ב-26 באוקטובר 1941 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל.
ב-12 בינואר 1942 מונה שטרקר למפקד הקורפוס ה-17, שהיה חלק מהארמייה השישית. ב-1 ביוני 1942 מונה שטרקר למפקד הקורפוס ה-11, והשתתף עמו במתקפת הקיץ הגרמנית, ובאוגוסט הועבר הקורפוס שבפיקודו תחת פיקוד הארמייה השישית, ולחם עימה בקרב סטלינגרד. ב-25 בינואר 1943 קיבל שטרקר את עיטור הצלב הגרמני בזהב, וב-31 בינואר 1943 הועלה שטרקר לדרגת גנרל-אוברסט. ב-2 בפברואר נכנע שטרקר יחד עם כל שרידי הכוחות שהיו בכיס הצפוני בסטלינגרד ונלקח לשבי.
לאחר המלחמה.
שטרקר שוחרר מהשבי רק ב-9 באוקטובר 1955. לאחר שחרורו התגורר באידר אוברשטיין, וב-10 באפריל 1973 מת בריצלרן שבאוסטריה, והוא בן 88 שנים.
דוברין
היער הלאומי פרימונט-וינמה
היער הלאומי פרימונט-וינמה (באנגלית: Fremont–Winema National Forest) הוא יער לאומי של ארצות הברית שנוצר ב-2002 מאיחוד היערות הלאומיים וינומה ופרימונט. שני היערות מכסים שטח בדרום מדינת אורגון מהפסגות של רכס קסקייד במערב ועד מעבר לעיירה לייקוויו (Lakeview) במזרח. הגבול הצפוני של היערות גובל במערב בכביש 97 ובמזרח בכביש 31. הגבול בין קליפורניה לאורגון הוא גם הגבול הדרומי של היערות. העיר המשמעותית היחידה בקרבה ליערות היא קלאמת פולס. היערות מנוהלים על ידי שירות היערות של ארצות הברית, כשהמשרד המנהל את היערות שוכן בלייקוויו.
היער הלאומי פרימונט.
היער הלאומי פרימונט קרוי של שם ג'ון פרימונט שחקר את האזור עבור חיל ההנדסה של צבא ארצות הברית ב-1843. היער שוכן במערב מחוז לייק ומזרח מחוז קלאמת באורגון והוא משתרע על שטח של 4,885 קמ"ר. משרדי שומרי היערות שוכנים ביישובים הסמוכים: בלי (Bly), לייקוויו (Lakeview), פאיזלי (Paisley) וסילבר לייק (Silver Lake). אתר הסקי קניון וורנר (Warner Canyon Ski Area) היה חלק מהיער לפני שחילופי שטחים העבירה את הבעלות למחוז לייק.
היסטוריה.
היער הלאומי פרימונט נוסד ב-1908 תחת השם "שמורת היער גוז לייק" (Goose Lake Forest Reserve). השם שונה במהרה ליער הלאומי פרימונט. ב-19 ביולי 1915 סופח אליו היער הלאומי פולינה (Paulina National Forest). ב-2002 הוא מוזג מנהלית עם היער הלאומי וינמה בשם "היער הלאומי פרימונט-וינמה".
אקולוגיה.
סקר של שירות היערות שנערך ב-1993 העריך ששטחי יערות ראשוניים ביער הלאומי פרימונט היו 2,225 קמ"ר.
אתרים של שני מכרות אורניום: מכרה וייט קינג (White King mine – "מלך לבן") ומכרה לאקי לאס (Lucky Lass mine – "בחורה בת מזל") נמצאים בתחומי היער הלאומי פרימונט. שניהם נמצאים תחת תוכנית השיקום של ממשל ארצות הברית (Superfund).
נופש.
פעילויות נופש נפוצות ביער הלאומי פרימונט כוללות: הליכה, קמפינג, שיט, רכיבה על סוסים, אופני הרים, סקי, ציד, ודיג. קטע באורך 80 קילומטרים באמצע "שביל הנופש הלאומי פרימונט" (Fremont National Recreation Trail) בין מעבר גברנמנט הרווי (Government Harvey Pass) למעבר קוקס (Cox Pass) עובר ביער. על פי נתוני 2006 ביקרו ביער 428,000 מבקרים.
היער הלאומי וינמה.
היער הלאומי וינמה הוא יער לאומי במחוז קלאמת במורדות המזרחים של רכס הקסקייד בדרום-מרכז אורגון המשתרע על שטח של 4,231 קמ"ר. היער גובל בפארק הלאומי קרייטר לייק בסמוך לפסגות של הקסקייד ומשתרע מזרחה לתוך אגן קלאמת. בסמוך לקרקעית האגן היער מפנה את מקומו לביצות ולשדות אחו שסביב אגם קלאמת העליון ואגן הניקוז של הנהר ויליאמסון. לצפון ולמזרח יש חורשות נרחבות של אורן הזפת ("Pinus ponderosa") ואורן מפותל ("Pinus contorta") הגדלים על קרקע של שכבות עמוקות של אפר געשי ופומיס שכיסו את האזור במהלך התפרצות הר הגעש מזאמה לפני כמעט 7,000 שנים. מחקר של שירות היערות מ-1993 העריך ששטח היערות הראשוניים ביער וינמה הוא 2,880 קמ"ר.
משרדי שומרי היערות שוכנים ביישובים הסמוכים: צ'למוט (Chemult), צ'ילוקין (Chiloquin) וקלאמת פולס.
היסטוריה.
היער קרוי על שמה של טובי רידל (Toby Riddle; 1920-1848) בת מודוק ששמה המקורי היה וינמה.
השטח שבו שוכן היער היה שמורת טבע בשם שמורת יער רכס קסקייד (Cascade Range Forest Reserve) בשנים 1893–1907, ואז שונה שמו ליער הלאומי קסקייד (דרום) (Cascade (South) National Forest). ב-1908 שונה שמו ליער הלאומי מזאמה (Mazama National Forest), ואז היער הלאומי קרייטר לייק (Crater Lake National Forest) עד 1932. האזור היה חלק מהיער הלאומי הנהר רוג (Rogue River National Forest) בין 1932 ל-1961, כאשר הוא הוגדר כיער הלאומי וינמה. ב-2002 הוא אוחד מנהלית עם היער הלאומי פרימונט. היער הלאומי וינמה בפני עצמו הוא היער הלאומי השלישי בגודלו (אחרי היער הלאומי נז פרס והיער הלאומי אוקנוגן) המוכל כולו בתחומי מדינה אחת.
על פי נתוני 2006 ביקרו ביער 498,000 מבקרים.
שמורת קלאמת.
מעל ל-50% משטח היער שוכן בתחומי השמורה לשעבר של האידיאנים בני שבט הקלאמת. שתי רכישות של ממשלת ארצות הברית – הראשונה ב-1963 של כ-2,000 קמ"ר והשנייה ב-1973 של בערך 550 קמ"ר – אוחדו עם חלקים של שלושה יערות לאומיים אחרים על מנת ליצור את היער הלאומי וינמה.
לבני שבט הקלאמת נשמרו הזכויות לצוד, לדוג, להכין מלכודות ולאסוף חומרים מהיער בשטחים שהשמורה שכנה עליהם פעם בתוך היער הלאומי וינמה.
חי וצומח.