ג'ונס כיהן פעמיים (בין 1995 ל-1999 ובין 2008 ל-2010) כראש המחלקה לגנטיקה, אבולוציה וסביבה בקולג' האוניברסיטאי של לונדון. עבודתו המחקרית מבוצעת במעבדת גאלטון שבקולג'. בנוסף, הוא מנחה תוכניות טלוויזיה ומחבר ספרי מדע פופולרי בנושאי ביולוגיה, בעיקר אבולוציה שבהם בין היתר בולט גם חוש ההומור השחור שלו. ב-1996 זכה בעיטור החברה המלכותית על שם פאראדיי על מפעלו להנחלת המדע לציבור הרחב. הוא גם מפרסם טור מדעי ביומון הבריטי דיילי טלגרף.
ג'ונס הוא ולשי, נולד באברסתווית', שם למדו הוריו באוניברסיטה. לאחר סיום לימודיהם, המשפחה עברה לוויראל באנגליה לצורכי עבודה.
ג'ונס פעיל בתנועה היומניסטית הבריטית והוא מבקר חריף של הגישה הבריאתנית של הנוצרים הפונדמטליסטים.
גראנדינס
איבון נווז'ן
איבון פייריק נווז'ן (בצרפתית: Yvonne Feyerick Nèvejean; 15 בנובמבר 1900 – 10 באוגוסט 1987) הייתה אחת מהמנהיגות של ארגון שעזר לילדים יהודים בבלגיה תחת הכיבוש הנאצי בבלגיה בזמן מלחמת העולם השנייה. נווז'ן תרמה להחבאתם של כ-4,000 ילדים יהודים, רבים במשפחות ובמוסדות קתוליים. לאחר המלחמה, זכתה לכבוד הן בתוך בלגיה והן מחוצה לה. ב-1965 קיבלה את תואר חסיד אומות העולם על ידי יד ושם, וב-1996 יצא לאור בבלגיה בול הנושא את דיוקנה.
נווז'ן עמדה בראש הסוכנות הלאומית למען הילד (Oeuvre Nationale de l'Enfance; ONE ), ארגון אשר הקים והפעיל רשת של בתי מחסה לילדים בכל בלגיה. הנאצים החלו לגרש את יהודי בלגיה בקיץ 1942. באותו זמן, המחתרת היהודית הגדולה בבלגיה, Comité de Défence des Juifs en Belgique, פנתה לנווז'ן בבקשה להציל ילדים יהודים אשר הופרדו מהוריהם. היא פעלה בעיקר לבדה, והסכימה לגייס את ONE למאמץ היהודי להצלת הילדים. הארגון בהנהגתה שיכן ילדים יהודים במשפחות אשר הסכימו לכך ובמוסדות על מנת להגן עליהם. בסופו של דבר, נווז'ן הצילה את חייהם של כ-4,000 ילדים יהודים. הילדים שהצילה נווז'ן, נקראו לימים ילדי איבון.
המחתרת היהודית מימנה את מבצע ההצלה המקיף שהוציאה נווז'ן לפועל, אך כשתרומתם לא הייתה מספקת, היא גייסה הון מבנקים ומהממשלה הבלגית הגולה בלונדון בראשות איבר פיירלו, וכן מהג'וינט. הגסטפו ביקש לעצור את פעולותיה, ועצר כמה מצילים וניצולים, אך ככלל הם לא הצליחו לעצור את המבצע הודות לעמידה האמיצה והעיקשת של נווז'ן ובלגים אחרים, כמו מלכת בלגיה, אליזבת', וליאון פלאטו ממשרד המשפטים הבלגי שהוכרזו גם כן כחסידי אומות העולם.
צעדות מוות
מצעד המוות
מצעדי המוות
מארי גאלאנט
מארי גאלאנט (בצרפתית: Marie-Galante) הוא אי בים הקריבי המהווה חלק מקבוצת איי גוואדלופ שבאנטילים הקטנים. האי מהווה חלק ממחוז צרפת מעבר לים גוואדלופ.
גאוגרפיה.
שטח האי מארי גאלאנט כ-171 קמ"ר, ומתגוררים בו כ-12,009 תושבים (2006). מספר התושבים באי הולך ופוחת עקב הגירה שלילית: בשנת 1961 התגוררו באי 16,431 תושבים ובשנת 1991 כ-12,488 תושבים.
נכון לשנת 2006 צפיפות האוכלוסין באי היא 76 נפשות לקמ"ר.
האי מחולק אדמיניסטרטיבית לשלוש קומונות (communes):
הר מוראן
הר מוראן (באנגלית: Mount Moran) הוא הר הממוקם בפארק הלאומי גרנד טיטון שבמערב מדינת ויומינג שבארצות הברית. ההר נקרא על שמו של תומאס מוראן, אמן באסכולת נהר הדסון. הר מוראן מהווה חלק מרכס טיטון (שהם בעצמם שלחה של הרי הרוקי) והוא השני בגובהו ברכס זה (לאחר הר גרנד טיטון) וממוקם בחלקו הצפוני של הרכס. גובה ההר 3,842 מטרים, ולמרגלותיו שוכן אגם ג'קסון. פסגתו של ההר מכוסה בשלג במשך רוב רובם של ימי השנה, ויש עליו אף מספר קרחונים. פסגת ההר נכבשה לראשונה ב-22 ביולי 1992 על ידי לגראנד הארדי, בנט מקנלתי ובן ריצ'.
הר מורן
ברי גור-ארי
משפט הספרים
אברהמס (טנק)
קלסיציזם סטליניסטי
קלסיציזם סטליניסטי (נקרא גם אדריכלות סטליניסטית, קלסיציזם סוציאליסטי) הוא סגנון אדריכלות שהתפתח ורווח בעיקר בברית המועצות משנות ה-30 עד אמצע שנות ה-50 של המאה ה-20, כאשר הוקע רשמית על ידי ניקיטה חרושצ'וב.
היסטוריה.
סגנון הקלסיציזם הסטליניסטי אמור היה לפאר את רוסיה הסובייטית, את רוסיה החדשה, הקומוניסטית. ביולי 1932 כל ארגוני האדריכלות הפרטיים נסגרו ובמקומם הקימה ברית המועצות את "איגוד הארכיטקטים הסובייטים", ארגון ממשלתי שהצנזורה פיקחה עליו. ב-1933 הוקמה "האקדמיה הסובייטית לאדריכלות". כיוון שהוראות המדינה לאדריכלים לא היו ברורות כמו לסופרים, לציירים, לפסלים ולאנשי מקצוע אחרים, השנים הראשונות היו קשות לאדריכלים.
כתוצאה מכך במקום לתכנן מבנים בסגנון קונסטרוקטיבי, שרווח לאחר המהפכה הבולשביקית, האדריכלים קבלו השראה מהתקופות העתיקות. האדריכלות המודרניסטית הוקעה על ידי המדינה כ"בורגנית" ו"מנוונת", ובמקומה השתלט הקלסיציזם הסוציאליסטי שקיבל את השראתו מסגנונות כגון נאו-קלסיציזם, נאו-רנסאנס ונאו-גותיקה.
במהלך מלחמת העולם השנייה נעצרה הבנייה כדי להפנות יותר משאבים למלחמה, אך לאחר שזו הסתיימה (בניצחון ברית המועצות), הגיע סגנון הקלסיציזם הסטליניסטי לשיאו עם השלמת בנייתם של בניינים רבים בסגנון זה. בין הדוגמאות המרשימות ביותר של הסגנון ניתן למנות את הביתנים של מרכז התערוכה של כל רוסיה שחלקם הוקם בסגנון "עוגות החתונה", חלק מהתחנות של מטרו מוסקבה, מלון מוסקבה, עוגות החתונה של סטלין וארמון הסובייטים שלא נבנה מעולם. בכל כיכר בעיר סובייטית הוצבו פסלים של לנין, סטלין וקרל מרקס.
אחד הפסלים המפורסמים ביותר בתקופת ברית המועצות היה פסל "הפועל ואשת הקולחוז" שעמד מעל הביתן הסובייטי של היריד העולמי בפריז - 1937 מול "הביתן הנאצי" וגם שהופיע תמיד בפתיח של סרטים סובייטיים, בנוסף הוקמו אנדרטאות ענק כגון אתר ההנצחה המרכזי לזכר אנשי החלל הרוסי במוסקבה שבו נמצאים: אנדרטת כובשי החלל ומתחתיה מוזיאון החלל הרוסי יחד עם שדרת הקוסמונאוטים המובילה אליו.
בדרך כלל היה נהוג להקים גורדי שחקים דומים במרחק רב אחד מן השני. בשנות ה-50 נבנו במוסקבה על ידי יוסיף סטלין 7 גורדי שחקים שנקראו בשם "שבע האחיות של סטלין". כמן כן ישנם מבנים סובייטים שהוקמו ועוצבו בצורה של "הכוכב הסובייטי האדום", כגון: "תיאטרון הצבא האדום" במוסקבה, ותחנת רכבת התחתית "ארבטסקייה" במוסקבה, זאת בנוסף לסמלים סובייטיים שהיו על הבניינים כגון תבליטים שונים ומחט ענקית שמעליה הכוכב הסובייטי האדום.
הבית הלבן של רוסיה במוסקבה המשמש בתור בניין הממשלה הרוסי הוקם בסגנון עוגת החתונה ונבנה בין השנים 1965 עד 1981.
גורדי שחקים בסגנון אדריכלי זה אף התאפיינו בחצר פנימית שהיא חצי סגורה וחצי פתוחה בצורה של האות ר' או ח' בעברית.
הקלסיציזם הסטליניסטי במקומות אחרים.
סגנון הקלסיציזם הסטליניסטי הותיר את חותמו גם בחלק ממדינות הגוש הקומוניסטי לשעבר ובסין בתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה. בין הדוגמאות המרשימות ניתן למנות את שדרת קרל מרקס בברלין וארמון התרבות והמדע שבוורשה. ובנוסף גם בקוריאה הצפונית וגם בסין, כגון מרכז התערוכות של בייג'ינג שהוקם בסגנון סיני-סובייטי בסופה של תקופת הסגנון הסטליניסטי.
נאו-קלסיציזם סטליניסטי.
ברוסיה ישנה התרפקות על תקופת הפריחה של ברית המועצות וכך גם על סגנון הקלסיציזם הסוציאליסטי. מאז נפילת הגוש הסובייטי, נבנים מבנים ברוסיה שיש בהם מן הסגנון הזה. אחד מן המבנים הוא ארמון הניצחון (נפתח ב-2006), שמחקה במדויק סגנון זה. ארמון הניצחון לעיתים נקרא גם המגדל השמיני, בגלל הדמיון שלו ל"עוגות החתונה של סטלין". זהו בניין בעל 57 קומות בגובה של 264 מטרים הכולל כ-1000 דירות יוקרה.
שבע האחיות של סטלין.
"שבע האחיות" הם שבעה גורדי שחקים שהוקמו ברחבי מוסקבה מ-1947 ועד 1953. הם היוו השראה להקמתם של גורדי שחקים סובייטיים במספר ערי בירה נוספות של מדינות קומוניסטית (במיוחד ב-"גוש המזרחי" של מזרח אירופה, כגון "ארמון התרבות והמדע" של ורשה). מבנים אלו נועדו להראות את שליטתה של ברית המועצות על מדינות אלו ונועדו להוות תחליף לסגנון גורדי השחקים האמריקאיים שהיו מנוגדים לאידאולוגיה הקומוניסטית. גורד השחקים הראשון במוסקבה שממנו קיבל סטלין השראה לבנייתם של גורדי שחקים נוספים היה הבניין הראשי של אוניברסיטת מוסקבה, שהוקם בתחילת שנות ה-50. לאחריו הוקמו גורדי שחקים נוספים בסגנון זה של "עוגת חתונה", במוסקבה ובמדינות קומוניסטיות אחרות.
אריה זקס (משורר)
אריה זַקס (24 במרץ 1932 – 16 בדצמבר 1992) היה משורר, מתרגם, מעבד ובמאי תיאטרון, מבקר, איש בוהמה ופרופסור מן המניין באוניברסיטה העברית בירושלים. מייסד החוג לתולדות התיאטרון באוניברסיטה העברית.
ביוגרפיה.
זקס נולד ב-1932 בתל אביב וגדל בשרון, במושב גן חיים, סמוך לכפר סבא. הוריו היו עולים מארצות הברית וזקס דיבר אנגלית בבית, אביו היה אגרונום. במהלך מלחמת העצמאות התנדב לפלמ"ח ולחם בשורות הגדוד החמישי בחזית לטרון. בצה"ל שירת בחטיבת ירושלים והשתתף במלחמת סיני וששת הימים. לאחר מלחמת העצמאות נסע ללימודים בארצות הברית בסיוע מלגה שקיבל.
קריירה אקדמית.
בשנת 1952 קיבל תואר בוגר באוניברסיטת ג'ונס הופקינס וב-1954 קיבל בה תואר מוסמך. ב-1955–1956 למד בסורבון, אחר כך הוזמן על ידי אדם מנדילוב, ראש המחלקה לשפה וספרות אנגלית ב, לשמש כמורה במחלקה. ב-1958 נשלח לכתוב דוקטורט בפיצוויליאם קולג' שבאוניברסיטת קיימברידג', וב-1962 קיבל תואר דוקטור וחזר לשמש כמרצה בחוג לשפה וספרות אנגלית בירושלים. ב-1965 קיבל דרגת מרצה בכיר, וב-1969 עלה לדרגת פרופסור חבר.