יחד עם רחוב אלנבי וכהמשכו, הפך רחוב בן יהודה עם סלילתו לאחד הרחובות המרכזיים של העיר, הן כציר תחבורה והן כרחוב מסחרי הומה. מצעדי צה"ל שהתקיימו בתל אביב בראשית שנותיה של מדינת ישראל התחילו ברחוב אלנבי והמשיכו דרך בן יהודה עד לאצטדיון המכביה.
הרחוב נסלל בשלבים מסוף שנות ה-20 כחלק מתוכנית גדס לפיתוח צפון תל אביב. אדמות הרצועה הקרובה לחוף היו זולות יחסית, נרכשו מבעליהם הערביים ויושבו במהרה על ידי עולים יהודים. הקלות של יישוב שטחים אלו האיצה את התפתחות הרחוב, יחד עם מקבילו רחוב דיזנגוף, ולאורכו נבנו בתי מגורים רבים יחד עם מוסדות ציבור וחנויות לכל אורך הרחוב.
הרחוב התפתח במיוחד בשנות ה-30 וה-40 וזכה לשגשוג רב בזכות עולים יהודים רבים מגרמניה שהתיישבו סביבו. עולים אלה הקימו לעצמם ברחוב בית כנסת, גלריה לאמנות ואפילו גימנסיה מיוחדת עד כדי כך שהרחוב זכה באותם ימים לכינוי "בן יהודה שטראסה" ("שטראסה" - Straße - פירושו רחוב בגרמנית).
עיריית תל אביב הציבה שלוש לוחיות זיכרון ברחוב בן יהודה:
בשנת 1930 נבנתה ברחוב בן יהודה 79-77 וילה פניאל שבה התגורר הפילנתרופ יעקב גזונדהייט, ונחשבה למפוארת ביותר בתל אביב. הווילה נהרסה באמצע שנות החמישים, ובשנת 1958 נבנה תחתיה בניין רב-הקומות הראשון בתל אביב. הבניין תוכנן על ידי נחום זולוטוב. בחזית הבניין הוקם הסופרמרקט הראשון בישראל. סופרמרקט זה הוא הסניף הראשון של רשת שופרסל.
כיום היטשטש אופיו המקורי של הרחוב כרחוב מגורים, בין השאר משום שהוא מהווה עורק תחבורה מרכזי בעיר והתנועה הכבדה פוגעת באיכות החיים בו. קרבתו של האזור לחוף הים ולבתי המלון הגדולים שעל הטיילת, מביאה לריכוז גדול של בתי עסק המשרתים את תנועת התיירים בעיר, בעיקר בחלקו הדרומי - בין השאר יש בו אכסניות זולות, משרדי נסיעות ומשרדים של חברות תעופה, וכן מסעדות וחנויות מזכרות הפונות לקהל התיירים. ברחוב פעלו במשך שנים רבות גם בתי קולנוע רבים שאינם פעילים עוד כיום.
לאורך הרחוב מספר גדול במיוחד של בניינים בסגנון הבינלאומי אשר זכו בשנים האחרונות לשיפוץ והתחדשות.
ברחוב בן יהודה פעלו ופועלים כמה בתי כנסת, בהם: "איחוד שיבת ציון" (בן יהודה 86), בית הכנסת המרכזי לצפון תל אביב (126), בית הכנסת "רמה" ובית הכנסת "אוהל ישראל" (159).
חתושיליש השלישי
חַתוּשִילִיש השלישי (מחתית: "מגיע מ...", "של" או "שייך לעיר" חתושש) היה מלך החתים בתקופת הממלכה החתית החדשה. הוא שלט בין השנים 1267 - 1237 לפנה"ס. אשתו הייתה המלכה פודוחפה.
ביוגרפיה.
חתושיליש השלישי היה אחרון מבין ארבעת בניו של מורשיליש השני. אביו מינה אותו לכהן הגדול של העיר סַמוּחַה (טרם נחשפה), בעקבות זאת נשאר נאמן כל ימי חייו לאלה אישתר כפי שבא לידי ביטוי במסמך שרשם בעקבות מלחמתו עם אחיינו (ראו ערך מורשיליש השלישי). מוותליש השני אחיו, מינה אותו למושל של העיר חתושש לאחר העברת הבירה לתַרְחוּנְתַשַש (העיר טרם נחשפה).
עוד בטרם היותו למלך, שימש חתושיליש השלישי כמפקד הצבא החתי בקרב קדש המפורסם, בו הנחילו החתים מכה קשה על הצבא המצרי.
בשנה השביעית למלכות אחיינו, מורשיליש השלישי, שימש חתושיליש השלישי בתור מושל הערים נֵרִיךּ וחַקְפִישַש. מורשיליש השלישי, כנראה מפני שראה בחתושיליש השלישי איום ישיר על המשך שלטונו, החליט לפתוח נגדו במלחמה. תחילה הוא העביר את הבירה חזרה לחתושש ומיד לאחר מכן הדיח את חתושיליש השלישי ממשרת מושל העיר נריך. אולם בסדרה של מהלכים צבאיים הצליח חתושיליש השלישי להביס את אחיינו, להגלותו ולתפוס את השלטון.
לאחר שכבש מחדש את העיר נריך, לקח חתושיליש השלישי על עצמו את התואר הכהן הגדול של אל הסערה וקרא לבנו הבכור נֵרִיכּלִיש, כלומר ההוא אשר מגיע מהעיר נריך.
בהיותו למלך כרת לבסוף הסכם שלום עם רעמסס השני, פרעה מצרים, על סיום פעולות האיבה המתמשכות בין שתי האימפריות באזור סוריה של ימינו. הסכם השלום, אשר נודע בתור הסכם קדש, קבע את הגבולות בין שתי האימפריות באזור הלבנט, היווה ברית הגנה הדדית ואף הסכם הסגרה. כדי לחזק את ההסכם נשא רעמסס השני לאישה את אחת מבנותיו של חתושיליש השלישי. נכון להיום (2013) נחשב הסכם קדש להסכם השלום הכתוב הראשון בתולדות האנושות.
בארמון המלכות בבירה חתושש נמצאו יותר ממאתים מסמכים כתובים המרמזים על היחסים הדיפלומטיים שניהל חתושיליש השלישי עם רוב מלכי המזרח הקרוב ובהם גם רעמסס השני.
עוד בתקופת מלכותו החליט חתושיליש השלישי לקדם את בנו הצעיר תוּדְחַלִיאַש על פני בנו הבכור נריכליש בתור יורש העצר.
תודחליאש הרביעי עלה על כס המלכות מיד לאחר מותו של אביו בשנת 1237 לפנה"ס.
רחוב בן-יהודה
קונכייה
קוֹנְכִיָּה היא קליפת מגן קשיחה, מעין שלד חיצוני המאפיין את מערכת הרכיכות. שמה השני בן ימינו של הקונכייה הוא קוֹנְכִית. בארמית מכונה הקונכייה: קוֹנְכִיתָא; ובלטינית: concha.
הקונכייה היא קליפת מגן גירנית בעיקרה, עם מעט חלבון סיבי, המופרשת החוצה מן הגלימה (mantle). היא מעניקה מקלט מפני פגיעות טורפים ומפני יובש. הקונכייה נפוצה מאוד ברוב המחלקות של מערכת הרכיכות, ביניהם החלזונות והצדפות, ונעדרת או מנוונת בדרך כלל אצל הראש-רגלאים.
הקונכייה היא מבנה קשיח וחיוני עבור הרכיכה. הקונכייה מגינה מפני טורפים ומהווה מסתור מפני יובש בהיותה בלתי חדירה כמעט למים. הקונכייה ספירלית-בורגית ועשויה מחלבונים וחומר גירני (המורכב מסידן).
בישראל קונכיות הן ערך טבע מוגן וחל איסור ללקט קונכיות מחופי הים.
מבנה הקונכייה.
הקונכייה מורכבת משלוש שכבות:
הקונכייה קיימת בחילזון עוד בהיותו עובר בביצה. כאשר הוא בוקע, כבר יש על גופו קונכייה קטנה הנקראת "קונכייה עוברית". כאשר החילזון גדל, הקונכייה גדלה עמו ומפתלת סביב ציר העמודית, המהווה את מרכז הקונכייה. צורת הקונכייה מתאימה לבית הגידול וצורת החיים של החילזון. למשל: מינים המסתתרים בנקיקי סלע יהיו בעלי קונכייה צרה. קונכיות רבות הן בגווני חום ובעלות דוגמאות מפוספסות, וזאת לצורכי הסוואה. במינים החיים בבתי גידול יבשים וחמים בהן אין לחץ טריפה גבוהה, הקונכיות הן לרוב בצבע לבן חלק וזאת על מנת להקטין את התחממות החילזון עקב קרינת השמש. עובי הקונכייה מושפע מהאזור בו חי החילזון. חלזונות החיים בסביבה גירנית הם בעלי קונכיות עבות יותר, לעומת חלזונות החיים בסביבה לא גירנית.
לחלזונות רבים (אך לא לכולם), בעיקר אלה החיים בים ובמים מתוקים, אך גם למספר חלזונות יבשתיים, יש בנוסף לקונכייה גם מכסה קרני או גירני הנמצא על הרגל ונקרא "גולל" או "אופרקולום" (בלטינית: operculum). כאשר החילזון מתכנס לתוך הקונכייה, סוגר מכסה זה את הפתח שלה, וכך משפר את ההגנה על החילזון.
לקונכייה מגוון רב של צורות, ובהן בולטים מספר טיפוסים:
קונכייה בתרבות האנושית.
חקר הרכיכות (מלקולוגיה) החל באיסוף, מיון וקטלוג של קונכיות, ענף שנקרא קונכיולוגיה. הפילוסוף אריסטו היה הראשון לפרסם מחקר על הרכיכות ופרסום זה היה קנוני עד הרנסאנס ותחיית המדעים בתחילת העת החדשה. אז נעשה איסוף קונכיות והצגתן לראווה בארונות תצוגה (שנקראו "קאבינט") פופולרי למדי בקרב מעמד האצולה. משלחות חוקרים יצאו לאיסוף קונכיות אקזוטיות ברחבי העולם. בהמשך, עם התרחבות מדעי הטבע בסוף המאה ה-17, החל מחקר ביולוגי ושיטתי יותר של הרכיכות והחלזונות בפרט.
אחד השימושים של קונכייה הוא ככלי נשיפה, בייחוד חלזונות ממיני חצוצרת הים וחצוצרה אצילה. לקונכייה ככלי נשיפה יש שימוש טקסי בהינדואיזם ובתרבויות איי האוקיינוס השקט. השימוש בקונכייה ככלי נשיפה נמוך כיום לעומת העבר. יש הנוהגים לאסוף קונכיות וצדפות על שפת הים ובמקומות לאורך החוף ואף צוללים ואוספים קונכיות מרשימות מקרקעית הים, ומציעים אותן למכירה.
תבנית אפייה
תבנית אפייה היא כלי בישול המשמש בתנורי אפייה להכלת המזון הנאפה (כגון עוגות ולחם) או נצלה (כגון בשר עוף ותפוחי אדמה).
תבניות אפייה מתכתיות עשויות לרוב ממתכת - אלומיניום או פלדת אל חלד, חרס, פלסטיק (סיליקון) או זכוכית. תבניות חד-פעמיות עשויות מיריעת אלומיניום. בדרך כלל תבניות הן מלבניות, מרובעות או עגולות, אך ישנן אף תבניות בעלות צורות אחרות. לחלק מהתבניות יש ידיות כדי להקל על הכנסתן לתנור והוצאתן ממנו.
בתבניות מלבניות גדולות ניתן לצלות או לאפות תוך ניצול אופטימלי של כל רוחב ועומק התנור. תבניות מלבניות צרות מיועדות לעוגות בסגנון המכונה בישראל "אינגליש קייק". תבניות עגולות עמוקות משמשות לרוב לאפיית עוגות, בעוד תבניות עגולות, שטוחות ובעלות שפה גלית - לאפיית פאי או טארט - הדבר נקבע לפי קוטר התבנית וגובה דפנותיה. תבניות המעוצבות כדמויות צעצועים או בעלי חיים מיועדות לאפיית מאפים לילדים; לאחר האפייה, מאפים אלו מעוטרים בצבעים בהתאם לדמות.
"תבנית אפייה קפיצית" היא תבנית עגולה שניתן להפריד את מסגרתה מתחתיתה. לאחר האפייה מסירים את המסגרת מהעוגה, כך שהיא נותרת רק על הבסיס השטוח כדי להקל על עיטורה והגשתה.
"תבנית שקעים" מעוצבת כרצף של שקעים ומשמשת להכנת מאפינס.
במטבחים תעשייתיים או מוסדיים נעשה שימוש בתבניות אפייה בגדלים סטנדרטיים של 26×18 אינץ', 18×13 אינץ' ו-13×9 אינץ'.
לעיתים משתמשים בנייר אפייה או ביריעת אלומיניום לריפוד התבנית כדי למנוע מהמזון מלהדבק אליה וכדי להקל על ניקויה לאחר השימוש.
ז'אן טלסניקוב
ז'אן טלסניקוב (נולד ב-11 בדצמבר 1972) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר.
ביוגרפיה.
קריירה כשחקן.