לטענתה של מארי, נשים שחורות תמיד עמדו בראש המאבק לחירות, אולי אפילו יותר מגברים שחורים. היא כתבה ש"לא רק שנשים שחורות עמדו... לצד הגברים השחורים בכל שלב במלחמה, אלא הן המשיכו לעמוד גם לאחר שהגברים שלהן הושמדו בקרב." מארי כתבה גם ש"אי אפשר להימנע מהשאלה: האם המאבק השחור היה מגיע לאן שהגיע ללא הנחישות הבלתי נלאית של הנשים?"
זכויות נשים.
שופטת בית המשפט העליון רות ביידר גינסבורג רשמה את מארי ככותבת שותפה בתקציר המשפטי בתיק המכונן בנושא זכויות נשים, ריד נ' ריד.
נשיא ארצות הברית ג'ון קנדי מינה את מארי לוועידה הנשיאותית למעמד הנשים ב-1961. היא כתבה נייר עמדה בשם "הצעה לבדיקה מחודשת לישימות התיקון ה-14 לחוקי המדינות ולפרקטיקות המפלות על בסיס מין בפועל", אשר טען שהתיקון ה-14 אוסר על אפליה מינית ולא רק אפליה גזעית.
היא הייתה בין הראשונות שקראה תיגר על האפליה המינית בתוך התנועה לזכויות האזרח, בנאומה "האישה השחורה והחיפוש אחר שוויון". ובמכתב למנהיג התנועה לזכויות האזרח, א. פיליפ רנדולף, היא ביקרה את העובדה שבצעדה על וושינגטון ב-1963, לא הוזמנה אף אישה לנאום בבמה, או ליטול חלק במשלחת לבית הלבן, בין היתר. היא כתבה:
ב-1965 מארי פרסמה את המאמר המשפיע שלה (בכתיבה משותפת עם מרי איסטווד), "ג'יין קרואו והחוק: אפליה מינית וסעיף 7" בכתב העת המשפטי של אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון. המאמר עסק בסעיף 7 לחוק זכויות האזרח משנת 1964, וערך השוואה בין חוקי ג'ים קרואו לחוקים המפלים נגד נשים.
ב-1966 הייתה בין המקימות של ארגון הנשים הלאומי (NOW), אשר היא קיוותה שיפעל לקידום זכויות נשים כשם שה-NAACP קידם זכויות שחורים. במרץ באותה שנה, כתבה לנציב ריצ'רד אלטון גרהאם שהנציבות להזדמנויות שוות לא ממלאת את תפקידה לגבי שוויון מגדרי, ורק פועלת לשוויונם של מחצית השחורים. מאוחר יותר, היא ודורותי קניון טענו בהצלחה בתיק וייט נ' קרוק, בו קבע בית המשפט הפדרלי לערעורים שיש לנשים זכות שווה לשבת בחבר מושבעים.
אקדמיה וכמורה.
מארי שימשה כסגנית נשיא מכללת בנדיקט בשנים 68–1967, ועזבה עבור פרופסורה באוניברסיטת ברנדייס, שם נשארה עד 1973. בנוסף להוראת משפטים, מארי הציעה את הקורסים הראשונים באוניברסיטה בתחומים לימודים אפרו-אמריקאים ולימודי נשים. מארי כתבה שהתקופה בברנדייס הייתה "התקופה המרגשת, המייסרת, המספקת, עקובת הקרב, המתסכלת, ולפעמים המנצחת בכל הקריירה האקדמית שלי".
מארי שאבה השראה רבה מהנשים שהכירה בכנסייה האפיסקופלית, והחליטה, עת כבר עברה את גיל 60, ללמוד לכמורה. כעבור שלוש שנים, ב-1977, הייתה לאישה השחורה הראשונה בכמורה, אחת מהנשים הראשונות שהוסמכו בכנסייה.
מותה ומורשתה.
הכומר פולי מארי נפטרה מסרטן הלבלב בביתה בפיטסבורג, פנסילבניה, ב-1 ביולי 1985.
ב-2012, האספה הכללית של הכנסייה האפיסקופלית מינתה את מארי כאחת הנשים הקדושות של הכנסייה. הבישוף מייקל קארי אמר שהכרה זו מכבדת את אלה ש"חייהם מייצגים את המשמעות של ללכת בעקבותיו של ישו ולהחיל שינוי בעולם". היא נחשבת לקדושה, והיא נכללת בלוח השנה של הנצחת הקדושים של הכנסייה, כאשר יום הנצחתה הוא תאריך מותה, אותו היא חולקת עם הסופרת הארייט ביצ'ר סטואו.
ב-2015, הקרן הלאומית לשימור היסטורי מינה את בית ילדותה של מארי בדורהם כאוצר לאומי.
זכרונותיה ושירתה.
בנוסף לעבודתה בתחום המשפט, מארי כתבה שני ספרי זכרונות, ואוסף שירה. ספרה הראשון, "Proud Shoes" (1956), עקב אחר השורשים הסבוכים של משפחתה, בעיקר מצד אמה. סבתה קורנליה הייתה בתה של שפחה שחורה שנאנסה על ידי הלבן שהייתה רכושו, ואחיו. סבה רוברט היה שחור חופשי מפנסילבניה, גם הוא ממוצא מעורב. הספר זכה לביקורות חיוביות ושבחים. אוסף שירים של מארי, "Dark Testament and Other Poems", יצא ב-1970, וספר הזכרונות השני שלה, המשך ל-"Proud Shoes", בשם "Song in a Weary Throat: An American Pilgrimage", יצא ב-1987, שנתיים לאחר מותה. ספר זה התמקד בחייה, ובמיוחד במאבקיה נגד אפליה גזעית ומגדרית. הספר זכה בפרס רוברט פ. קנדי, פרס כריסטופר, ופרס ליליאן סמית.
היידן (שווייץ)
היידן (בגרמנית: Heiden) היא עיירה בקנטון אפנצל אוסר-רודן שבשווייץ. האזור הבנוי בסגנון בידרמאייר סביב לכיכר הכנסייה מוגדר כאתר מורשת לאומי.
היסטוריה.
היידן מוזכרת לראשונה במקור משנת 1461 בשם guot genant Haiden.
בשנת 1650 התגלעה מחלוקת בין היידן לבין וולפהלדן על השליטה על הכנסייה. סכסוך זה הוביל להקמתן של כנסיות בשני הכפרים ב-1652 ולהפרדתם כשני כפרים עצמאיים.
מייסד הצלב האדום, ז'אן אנרי דינן בילה את שנותיו האחרונות בהיידן. הנשיא לשעבר של הוועד הבינלאומי של הצלב האדום, יקוב קלנברגר, הוא יליד היידן.
גאוגרפיה, דמוגרפיה ותחבורה.
שטחה של היידן הוא 7.5 קמ"ר. מתוכם 52.4% משמשים לחקלאות, 30.6% הם שטחים מיוערים, 16.8% הוא שטח בנוי ו-0.3% הוא שטחי נהרות, קרחונים והרים. העיירה כוללת את הכפר היידן עצמו וכפרים קטנים הפזורים סביבו.
נכון לשנת 2015 מנתה אוכלוסיית היידן 4,082 תושבים.
היידן מחוברת באמצעות רכבת גלגלי שיניים עם העיירה רורשאך הנמוכה ממנה ב-400 מ'.
אמנות אפריקנית
אומנות אפריקנית
סולימן סאנה
הקבר השביעי
הקבר השביעי הוא ספר מתח לנוער שכתב הסופר אלדד אילני.
הספר יצא לאור בשנת 2015 בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר ובעריכת מיכל פז-קלפ. הספר, שקיבל את שמו מאלבום הקונספט The graveyard של קינג דיימונד, מספר על חבורת נערים חובבי מוזיקת מטאל החיים בשכונה שקטה ונקלעים להרפתקה חוצת יבשות.
אילני, שהחל לשמוע מטאל בהשפעת ילדיו, כלל בספר זה פרק ששמו "metal rules!" ובו מעין מדריך עבור מאזינים שטרם התוודעו למוזיקת המטאל, הכולל המלצות האזנה המחולקות לארבעה שלבים לפי אינטנסיביות.
לרוי סאנה
לרוי סאנֶה (בגרמנית ובצרפתית: Leroy Sané, השם נהגה לֶרוֹי בהגייה גרמנית, לרוּאָה בהגייה צרפתית; נולד ב-11 בינואר 1996 באסן שבגרמניה) הוא כדורגלן גרמני המשחק בבאיירן מינכן ובנבחרת גרמניה בעמדת הקיצוני.
קריירת מועדונים.
שאלקה 04.
סאנה החל לשחק כדורגל בגיל חמש בווטנשייד 09, ולאחר מכן שיחק בבאייר לברקוזן ובשאלקה 04, שם שיחק במחלקת הנוער המפותחת של המועדון. באפריל 2014 חתם סאנה על חוזה בקבוצה הבוגרת של שאלקה עד יוני 2017, ובאותו חודש ערך את הופעת הבכורה בבונדסליגה מול שטוטגרט, כאשר החליף בדקה ה-77 את מקס מאייר בהפסד 1–3. ב-10 במרץ 2015 ערך את הופעת הבכורה האירופית שלו, במשחק הגומלין בשמינית גמר ליגת האלופות מול ריאל מדריד באצטדיון סנטיאגו ברנבאו. המשחק הראשון בפלטינס ארנה בגלזנקירכן הסתיים בתוצאה 0–2 לריאל מדריד, והגומלין הסתמן כמשחק חסר חשיבות. סאנה נכנס במשחק זה כמחליף בדקה ה-29 במקומו של אריק מקסים צ'ופו-מוטינג שנפצע, והצטיין בהופעת הבכורה שלו, כאשר הבקיע שער ובישל שער, בדרך לניצחון חוץ בתוצאה 3–4, כאשר שאלקה הייתה זקוקה לשער אחד נוסף בלבד כדי להעפיל לרבע הגמר. הופעה זו של סאנה גררה התעניינות מקבוצות רבות בעולם. את עונת 2014/15 סיים סאנה עם 13 הופעות בבונדסליגה, בהן הבקיע שלושה שערים. בעונת 2015/16 הפך סאנה לשחקן קבוע בהרכב של שאלקה 04, וערך 33 הופעות, בהן הבקיע שמונה שערים, והפך לבורג משמעותי בקבוצה, שסיימה חמישית בבונדסליגה. עם זאת, רשם סאנה כישלון עם שאלקה בטורניר הליגה האירופית, שם אמנם עברו שאלקה וסאנה את שלב הבתים, אך הפסידו בביתם 0–3 לשחטאר דונייצק והודחו מהמפעל.
מנצ'סטר סיטי.
ב-2 באוגוסט 2016 חתם סאנה במנצ'סטר סיטי לחמש שנים עבור 37 מיליון לירה שטרלינג, כאשר סכום ההעברה יכול היה להאמיר לכ-46.5 מיליון לירות שטרלינג על סמך הישגיו של סאנה. בעונת הבכורה שלו בקבוצה, עונת 2016/2017, הציג סאנה יכולת טובה מאוד וסיים עם הסיטי במקום השלישי בליגה. את הבכורה בקבוצה ערך סאנה במשחק הדרבי של מנצ'סטר בספטמבר 2016, בו ניצחה הסיטי 1–2 את מנצ'סטר יונייטד. את שערו הראשון בליגה הבקיע סאנה מול ארסנל בדצמבר 2016. סאנה סיים את עונת הבכורה בקבוצה עם חמישה שערי ליגה, ובמקום השלישי בפרמייר ליג. בליגת האלופות הודחו סאנה וסיטי כבר בשמינית הגמר על ידי מונקו בגין שערי חוץ. ביולי 2017 אמר סאנה כי הוא סובל מבעיה המקשה עליו לנשום דרך האף, ובמהלך הקיץ עבר ניתוח שפתר לו בעיה זו, אך החמיץ בעקבות זאת את גביע הקונפדרציות 2017 עם נבחרת גרמניה.