בנובמבר 2019, הווג'אק הגמרן (Coomer) צבר פופולריות עם הטרנד "No Nut November". הגמרן מתאר עריכה של ווג'אק חייכנית עם שיער מקריח, מוזנח וזקן לא מסודר, כדי להעלות את המודעות להתמכרות לפורנוגרפיה. הווג'אק הזה מתואר לפעמים כרזה, אך עם זרוע ימין גדולה ושרירית הנובעת מאוננות מוגזמת, כדי לייצג מישהו עם התמכרות לפורנוגרפיה. אפשר לייחס מהפופולריות של מם זה ל"נדר הגמרן", טרנד אינטרנטי ויראלי שחייב אנשים להימנע מאוננות במשך כל נובמבר, ולשנות את תמונת הפרופיל שלהם לתמונת הגמרן אם הם נכשלים.
השימוש המוקדם ביותר הוא כנראה ב-23 בדצמבר 2018, כאשר משתמש אנונימי ב-4chan פרסם תמונה של ווג'אק לא מטופח, מטופש למראה עם זקן חום צהבהב ללוח /fit/. התמונה לא זכתה לפופולריות משמעותית באתר עד שב-6 במאי 2019, משתמש אנונימי (סביר להניח שאדם אחר) ב-4chan השתמש בגרסה מורחבת שלו, בשילוב עם מספר כיתובים המתארים אדם הסובל מהתמכרות קשה לאוננות במידה גרוטסקית, ללוח /v/.
Doomer (אבוד).
הדומר ("אבוד") הוא וריאציה של דמות ווג'אק שהופיעה לראשונה ב-4chan. בדרך כלל התמונה מציגה ווג'אק עם כובע סרוג, לבוש בקפוצ'ון שחור ומעשן סיגריה. המקור מגלם לרוב בחורים צעירים הסובלים מדיכאון או הפרעות נפשיות שונות, התמכרות לסמים ולאלכוהול, לעיתים קרובות ניהיליסטים מיואשים או בעלי תכונות הקשורות במיזנתרופיה.
הדומר הופיע לראשונה כאשר ב-16 בספטמבר 2018, משתמש אנונימי ב-4chan פרסם את הדמות בלוח /biz/, כאשר התיאור שלה היה בחור בן 23 מדוכא מאוד, ללא תקווה להתקדמות בקריירה. הוא גם אלכוהוליסט וב"סיכון גבוה" להתמכרות לאופיואידים.
פורמט מם קשור, "נערה אבודה" (doomer girl/דומר גירל/נערת הדומר), היא דמות נקבה של הדומר אשר נוצרה בתחילת ינואר 2020 וצברה פופולריות באינטרנט, במיוחד בפייסבוק, רדיט וטוויטר. עם זאת, המקור והפוסט הראשון המדויק בהשתתפות של דומר גירל אינו ידוע. בדרך כלל התמונה מציגה ווג'אק נקבה עם שיער שחור ועיניים כהות הלובשת סוודר שחור וצ'וקר. בממים רבים, הדומר גירל בדרך כלל מקיימת אינטראקציה עם הדומר ועם דמויות אחרות ומשמשת הן לקידום והן ללעג את של הדומר המקורי.
Bloomer (בלומר).
הבלומר (Bloomer) הוא דמות המופצת בעיקר ב-4chan, ומייצגת אדם עם השקפה אופטימית ביותר על החיים, בדרך כלל בסוף שנות ה-20 לחייו. הדמות משמשת לעיתים קרובות בניגוד לדומר כדוגמה לאדם שעבר אורח חיים לא בריא והיה בעברו מדוכא (מעין דומר לשעבר), אך מצא שמחה ונחמה על ידי כך שלמד לאהוב ולקבל את עצמו ומצא מוטיבציה או משמעות לחייו.
הבלומר הופיע לראשונה כאשר ב-21 בספטמבר 2018, משתמש אנונימי ב-4chan פרסם תמונה של ווג'אק מאושר לבוש בקפוצ'ון כחול ללוח /pol/, עם הכותרת "הבלומר בן ה-27". התמונה הכילה כמה כיתובים המתארים את הבלומר כ"בעל נחישות בלתי ניתנת לשבירה", "רואה את העולמות הטובים יותר שהוא רוצה לבנות" ועוד. באותו שרשור, משתמש אנונימי אחר פרסם גרסה ערוכה של התמונה המקורית, והוסיף שיער לראשה של הדמות. מסיבה זאת, לעיתים הבלומר מוצג עם שיער ולעיתים כקירח.
יובל המבולבל (פירושונים)
כנסיית קתרינה (חרסון)
כנסיית קתרינה (על שם קתרינה מאלכסנדריה) היא הכנסייה האורתודוקסית הראשונה של חרסון, קברו של הנסיך פוטיומקין.
היסטוריה.
בית התפילה הוקם משנת 1781 עד 1786 בפיקוח עירוני של גריגורי פוטיומקין ונחנך כמקדש לקתרינה מאלכסנדריה, שעל שמה נקראה הקיסרית יקתרינה הגדולה.
הבניין בנוי מאבני גיר מעוגלות בצבע צהוב בהיר, בסגנון הקלאסיקה הרוסית עם חזית של ארבעה עמודים. הבניין מכילכיפה נמוכה. בגומחות החיצוניות שש תמונות פיסוליות של קדושים.
לשני פסלים הממוקמים בסמוך לכניסה הראשית יש משמעות סמלית:השליח פטרוס עם מפתחות גן העדן והשליח פול המחזיק חרב. חרסון, על פי העיצוב, הייתה אמורה להיות פטרבורג הדרומית והקתדרלה הייתה אחד המדרגות הראשונות בדרך זו.
הנסיך גריגורי אלכסנדרוביץ' פוטיומקין, מייסד חרסון, כובש טאבריה, הורה להציב את הדמויות הללו בסמוך לכניסה כדי להזכיר כי מפתחות הדרום (כלומר גן העדן הארצי) הושגו לאחר קרבות כבדים שהושגו בחרב.
בצד המערבי של הכנסייה יש כתובת (באותיות ארד מוזהבות) "מוקדש למושיעת במין האנושי קתרינה השנייה."
הכנסייה הייתה חלק מההרכב האדריכלי של מבצר חרסון, אנסמבל הקלאסיקה הראשון באוקראינה. המצודה נוסדה בספטמבר 1778; לפני בניית הקתדרלה בשנת 1786, שונו פרויקטים ארכיטקטוניים באופן קיצוני 4 פעמים. בתחילה תוכננה הקתדרלה במרכז הכיכר, בצומת הרחובות הראשיים של המצודה.
בשנת 1781 הונח אבן פינה ושנה לאחר מכן החלה בניית הכנסייה. בשנת 1785 הגרסה הסופית של מתווה המבצר פותחה, מחבריה היו המהנדס נ. ו. קורסאקוב והאדריכל קלוד בורז'ואה. מצפון נסגרה הכיכר על ידי מתחם ארמון פוטיומקין, מדרום - בניין תחמושת, במזרח - מטבעה. הרחוב הראשי, המחבר בין שערי אוצ'אקוב של המצודה לבין אלה במוסקבה, עבר בגבול הצפוני של הכיכר, בין הכנסייה וארמון פוטיומקין. מגדל הפעמונים של הכנבייה שימש כמדריך לשערי המבצר הראשי והיה דומיננטי בכל ההרכב האדריכלי. כיום כמעט ולא נשמר דבר מהרכב המצודה.
ב-6 בדצמבר 1788, בהוראת הנסיך פוטיומקין הועברו גופות חיילים הרוגים לחרסון ונקברו בגדר הכנסייה. הכנסייה הוקפה בגדר, שבתוכה קברים ומצבות שעומדים לגיבורי קרב אוצ'קוב שמתו בתקיפת אוצ'קוב.
קבר הנסיך פוטיומקין.
אפרו של הנסיך פוטיומקין, שמת ביאסי ב-5 באוקטובר 1791, קבור בכנסיית קתרינה. גופתו של הנסיך מיד לאחר מותו הייתה חנוטת ומוכנה לקבורה. לבוש במדי פילדמרשל, גופת הנסיך הונחה בארון קבורה כפול: אלון ועופרת. בראש הנסיך הוצב דיוקן מיניאטורי של יקתרינה השנייה, משובץ ביהלומים. עד מהרה הגיעה פקודת הקיסרית ליאסי: "...העבירו את גופתו של הנסיך המנוח לחרסון, ושם לקבור עם כל התארים." מיכאיל פלייב (מהנדס אזרחי מניקולאייב) הונחה לסדר קריפטה בקתדרלה; לבו של פוטיומקין, שהיה מונח בכד מוזהב, היה צריך להיקבר בכנסייה, מתחת לכס המלוכה. אך בהתעקשות קרובי משפחתו של הנסיך, ובמיוחד הרוזנת בראניצקי הוא נקבר בכנסיית ההתערבות (שהושמדה מאז) של הכפר צ'יז'בו ליד סמולנסק.
ב-22 בנובמבר 1791 הגיע מסע ההלוויה לחרסון. באותו יום, נסעה ברחבי העיר שיירה של גדוד הנסיך בראשות המשנה הכללי, שהודיע על קבורתו של פוטיומקין למחרת. המנהל הראשי של ההלוויה היה קרוב משפחתו של הנסיך - הגנרל מיכאיל סרגייביץ' פוטיומקין.
ב-23 בנובמבר 1791, במרכז כיכר הארמון, על גבעה מכוסה, הוצב ארון קבורה, מכוסה בקטיפה ורודה עם דיוקנאות זהב נוצצים. מימין הארון ניצב לוח שיש שחור עליו היו רשומים מעלותיו של פוטיומקין, משמאל - מעיל הנשק של הנסיך. את הארון נשאו אלופים, אלוף-משנה וקציני המטה. חיילי גדוד גרנדיר יקטרינוסלב, משמר גדוד פראובראז'נסקי וגדוד הקויאראסייר של הנסיך פוטיומקין עמדו על המשמר. בזמן הוצאת גופת הנסיך החלו החיילים להתקדם משני צידי התהלוכה. מטח תותחים הרעים11 פעמים, מלווה בפעמוני הכנסיות. בתחילת התהלוכה צעדו ההוסארים וגדוד הקוויאסייר של הנסיך פוטיומקין. מאחוריהם, מאה ועשרים חיילים עם לפידים בגלימות שחורות וכובעים עם פלאר שחור (בד משי שחור שמסתיר את פניהם) יצאו אל הכיכר בליווי תופים. לאחר מכן הגיעו עשרים וארבעה קצינים ראשיים, אצילים מקומיים, גנרלים ואנשי כמורה. קצינים נשאו את הארון עם גופת הנסיך.
גופתו של נסיך נקברה תחת רצפת הכנסייה בצד ימין של דוכן התפילה. דלת הרמה נעשתה ברצפה, דרכה ירדו אל תוך הקשת בה עמד הארון, ומולה היה אייקון עם פנס דולק.
בשנת 1798 בהוראת הקיסר פאבל, גופתו החנוטת של פוטיומקין נקברה. במועד מאוחר יותר, הקריפטה נסגרה גם היא. מצבת השיש של פוטמקין ממוקמת מעל קריפטה נסתרת, באמצע הכנסייה, לפני הדוכן. מדי שנה, ביום הזיכרון של גריגורי פוטיומקין, נערך טקס אזכרה על קברו.
בשנת 1930 נסגרה הכנסייה. חלק קטן מהאייקונים נלקח למוזיאון חרסון המקומי ואיקונוסטאזיס שצויר על ידי ו.ל. בורוביקוססקי וקישוט הכנסייה אבדו. נפתח מוזיאון אנטי דתי. קברו של פוטמקין נפתח שוב ושוב. לדברי הסופר ב. לברינוב, בשנות השלושים, פעם הגולגולת של פוטיומקין הוצגה במסגרת תערוכה של המוזיאון האנטי-דתי; ואז הוחזרה לקריפטה. עד התפרקות ברית המועצות הייתה הכנסייה מוזיאון של הממשלה.
ב-25 באוגוסט 1991 הוחזרה הכנסייה לכנסייה האורתודוקסית.
זוהרה נידם
פדרציית האיגרוף הבין-לאומית
פדרציית האיגרוף הבין-לאומית (באנגלית: International Boxing Federation; בראשי תיבות: IBF) הוא אחד מארבעת הארגונים החשובים של האיגרוף המקצועי לצד (WBO ,WBA, ו-WBC) המתאמים קרבות איגרוף מקצועיים ברמה עולמית. הוקם בשנת 1983 והפגיש בין מתאגרפים מקצועיים מארצות הברית ומדינות אחרות שלא נכללו בארגוני איגרוף אחרים.
IBF הוא היחיד מארבעת ארגוני האגרוף החשובים שלא מתרגל חגורות נוספות של אלופים כמו אלופים זמניים, אלופים סדירים וכו'. רק אלוף אחד בכל קטגוריית משקל.
דירוג IBF.
דירוג פדרציית האיגרוף הבין-לאומית כולל את המתאגרפים החזקים בעולם בשבע עשרה קטגוריות משקל. עדכונים מתפרסמים מדי חודש באתר הרשמי של הארגון.
ארגון האיגרוף העולמי
ארגון האיגרוף העולמי (באנגלית: World Boxing Organization; בראשי תיבות: WBO) הוא אחד מארבעת הארגונים החשובים של האיגרוף המקצועי המתאמים קרבות איגרוף מקצועיים ברמה עולמית. הוקם בשנת 1988.
מאז 2007 חגורת ה-WBO נחשבת לחובה כדי להגיעה למעמד אלוף העולם הבלתי מעורער, יחד עם חגורות WBA, WBC ו-IBF.
דירוג WBO.