אחד הנושאים אליהם חזר באופן קבוע היה ״הקרב בין לקרבינטה ודה ברואה״ . הנושא שאב את השראתו מאירוע שהתרחש ב־5 בפברואר 1600, כאשר מפקד צבא צרפתי צעיר ובטוח יתר על המידה בשם פייר דה ברואטה, אתגר לדו-קרב את סגן הפרשים הספרדי ג'רארד ואן הובלינג, הידוע בכינויו לקרבינטה לאחר שהוא כביכול הפעיל את פרשיו טוב יותר מהספרדים. הדו-קרב היה באחו המיוער ליד העיירה ווכט בין העיירה לטחנה. לכל צד היו 21 פרשים חמושים בחרבות ואקדחים. לקרבינטה נהרג בתחילת הקרב ביריה מאקדח. במהלך ההתכתשות ספגו הצרפתים בסך הכל 19 הרוגים. פייר דה ברואה נתפס ואז נהרג על ידי מתנגדיו. נושא הקרב הזה הפך לפופולרי באותה תקופה.
נושא הקשור מקרוב לסצנות הצבאיות הוא סצנות ההתקפות של שודדים על נוסעים וסצינות של חיילים השודדים כפרים. דוגמה לכך היא ״התקפת השודדים״ ( מוזיאון ההרמיטאז'). בתמונה רואים סצנה של נוסעים על סוסים המנסים להדוף התקפה של שודדים. רבות מסצנות המארבים שלו משקפות את חוסר האונים של הקורבנות האזרחיים.
לפרנקס היו חסידים רבים בדרום הולנד, ביניהם פיטר מולינר, ז'אק ואן דר ווייגן ואדם פרנס ואן דר מיולן, שהיה תלמידו של פיטר סניירס (תלמידו של פרנקס) שבהמשך עבר לצרפת. סצינות הפרשים של פרנקס נותרו שמרניות, דומות לאלה של אנטוניו טמפרסטה .
ארבע העונות.
פרנקס יצר סדרות שונות של ציורים המייצגים את ארבע העונות או חודשי השנה. בתמונות האלגוריות הללו כל חודש או עונה מתאפיינים בשלבי הנוף והפעילויות האנושיות הנלוות אליו. ציורים אלה היו פופולריים מאוד בציור הפלמי בסוף המאה ה -16 ותחילת המאה ה -17. פיטר ברויל האב ייסד את הז'אנר כקטגוריה עצמאית של ציור עם מעגל החודשים המשפיע עליו שצויר לביתו של פטרונו. [7] סדרות של שנים עשר פאנלים של חודשים בודדים, של שישה פאנלים שכל אחד מהם מייצג חודשיים, וכן סדרות של ארבע העונות הופקו על ידי מספר אמנים.
בסדרה של ארבע העונות סבסטיאן פרנקס שילב מספר מוטיבים ופרטים יפים בנופים לייצוג העונות. האביב מציג מסיבת שייט אלגנטית העוסקת באהבה באדיבות ובאיכרים המטפלים בגנים, רועי צאן. הקיץ מציע נוף פנורמי של פועלים בעבודה, פיקניקים ורחצה בבריכה סמוכה במהלך הבציר. הסתיו מציג חצר משק שבה עובדים עסוקים בבחירת תפוחים ומסירת שקים מלאי ענבים שנקטפו כדי להפוך ליין. החורף מיוצג בשלג בפאתי עיר חומה, שם נערך קרנבל ואנשים מחליקים על קרח קפוא.
ציורי ז'אנר.
לאחר שחזר מאיטליה לארץ מולדתו פנה לצייר נושאי ז'אנר. הוא יצר מספר סצנות כפר ועיר. כמה סצינות תיארו רעולי פנים, ואולי התבססו על ניסיונו כסופר ושחקן במחזות שהופקו באגודת הרטוריקה. דוגמה לכך היא ״תצפית על אנטוורפן בלילה עם דמויות אלגנטיות״ בסצנת הלילה הזו הצליח הצייר לתפוס את ההשפעות אור הירח ואור פנס. האווירה הלילית נעשית מוחשית עם סצינות נטורליסטיות וצוירו בקפידה כמו דמותם של שני החתולים שבמרכז הציור, המוצגים כצלליות בלבד שעומדים לתקוף אחד את השני. הקומפוזיציה מדגימה את תשומת הלב ללבוש הדמויות, עניין שבא לידי ביטוי גם בעיצובים של ורנאקס לסדרת הדפסים של פיטר דה ג'וד הראשון, המתארים שמלות של עמים שונים" .
הוא גם צייר את הקומפוזיציה ״קופים וחתולים״ המציגה דמויות של קופים העוסקים בפעילות אנושית. בז'אנר הזה היו הקופים לרוב לבושים בתלבושות שהוסיפו מימד קומי שעה שהקופים מבצעים פעולה אנושית ספציפית.
ציור אדריכלי.
פרנקס שיתף פעולה עם צייר האדריכלות פיטר ניפס האב. הוא הוסיף דמויות לחללי הפנים בכנסייה של ניף. דוגמה לכך היא ״פנים הכנסייה״ באנטוורפן. ניפס נחשב לנציג בית הספר לציור אדריכלי באנטוורפן. אופייני לסגנון הזה היה השימוש בפרספקטיבה ליניארית נוקשה שהציעה מבט היישר אל עבר הכנסייה.
פרנקס ייצר בעצמו ציורים ארכיטקטוניים של פנים הכנסיות. דוגמה לכך היא פנים כנסיית סנט ג'יימס באנטוורפן. הקומפוזיציה של פרנקס מתארת את שפע האור בתוך הכנסייה באנטוורפן, בציור, הכומר נושא דרשה להמונים, כאשר הקהל לבוש באלגנטיות ואנשים מסתובבים במעברים. הוא השתמש בפלטה נייטרלית של צבעים, אליה הוסיף נגיעות של אדום קרדינלי עד לאפקט נועז. כמו שנראה בשעון החול של הכומר ועד שכמייתו המבריקה וגרבי הג'נטלמן בקדמת הציור. מצד ימין מצויר גבר האוחז בכובע נשען על בסיס העמוד. הדמות עשויה להיות דיוקן עצמי כשהוא דומה מאוד לדיוקן שצייר אנתוני ואן דייק את האמן. קומפוזיציה זו אינה משתמשת במבט הפרספקטיבי הליניארי הנוקשה במורד הכנסייה, שהיה נפוץ בעבודותיהם של ציירי הכנסיות באסכולת אנטוורפן.
רישומים.
סדרה של 65 רישומים יוחסה לסבסטיאן פרנקס. מתוכם 59 היו חלק מאוסף פרטי עד שנמכרו במכירה פומבית בפריז ב־9 באוקטובר 1981. חלק מהציורים האלה נמצאים כעת באוסף של מוזיאונים שונים.
הרישומים מתוארכים לסביבות 1615, או אולי מאוחר יותר, בערך 1625–1630. מרבית הסצנות המיוצגות תופסות את המחצית העליונה של הגיליון, כאשר המחצית התחתונה שמורה לטקסט. החלק העליון נקטע בכמה רישומים והותיר רק את האיור. הקומפוזיציות השונות מציגות גודל דומה של רישום. כתב יד הוא תרגום הולנדי לוירג'יל. לא ידוע אם התרגום נעשה על ידי פרנקס עצמו. התרגום אמור היה כנראה להתפרסם ולהמחיש באיורים, אך ככל הנראה הפרויקט מעולם לא בוצע. פרנקס לא צייר את פני הדמויות אלא רק את פעולתן, והשתמש במשיכות קצרות וזוויתיות כדי לתאר את האלמנטים העיקריים בכל סצנה.
טימי העכברון הגיבור
טימי העכברון הגיבור (באנגלית: The Secret of NIMH 2: Timmy to the Rescue) הוא סרט הנפשה- מוזיקלי של מטרו גולדווין מאייר שיצא ישירות לווידאו ב-1998, זהו סרט ההמשך של הסרט על קסמים ועכברים משנת 1982. לסרט ההמשך אין קשר לספר "רוסקו והעכברושים של נים".
עלילה.
הסרט מתחיל בנבואה מהסרט הקודם, אשר מספר את הסיפור בו אחד מבניו של ג'ונתן וגברת בריסבי יציל את עמק הקוצים מ"הסוד של נים". טימותי נבחר ללכת, אולם אחיו הבכור מרטין מאמין שהוא זה שצריך להיות הנבחר. מרטין החליט להוכיח את עצמו, והלך למצוא את ההרפתקה שלו.
יום אחד, טימי פגש עכברת שדה בשם ג'ני מקברייד, אשר הוריה היו שניים משמונת העכברים שניסו לברוח מנים ומתו. היא חשפה גם שחלק מהעכברים עדיין חיים. מועצת עמק הקוצים החליטה שזה מסוכן להציל 8 עכברים, לכן ג'ני וטימי הלכו לבד. הם לקחו כדור פורח, אולם הותקפו על ידי נץ והתנגשו ביער, שם זחל בשם ססיל מבהיל את הנשר ומסלק אותו.
מחפשים עזרה, הם הלכו לבקר את הינשוף הגדול אולם במקומו הם מצאו את ג'רמי העורב, אשר מעמיד פנים שהוא הינשוף הגדול. שם הם לומדים שססיל מתחבר עם ג'רמי על מנת לסדר את חיות היער בשביל כסף. ג'רמי וססיל לוקחים את שני העכברים אל נים, שם הם מוצאים שניים מעכברושי עמק הקוצים, ג'סטין וברוטוס. הם גם לומדים שד"ר ג'וזף ולנטיין, המדען הראשי, לכד את מרטין והפך אותו למטורף. לאחר שנהפך למטורף, מרטין השתלט על המעבדה, עשה לד"ר ולנטיין שטיפת מוח כמו שוולנטיין עשה לו, וגרם לו להאמין שהוא כלב. מרטין תכנן להשתמש בצבא של עכברושי מעבדה רכובים על עורבים כדי לשלוט על עמק הקוצים. הוא אפילו הפך שני חתולים בשם מיוריאל ופלויד למשוגעים. ואז הם תפסו את האחרים.
מרטין ביקש מטימי להצטרף אליו, אולם הוא סירב ונלכד בכלוב, ואז מרטין גרר את ג'ני על מנת להפוך אותו למלכתו. טימי ברח עם עזרתו של ססיל והם שחררו את ג'ני. ביחד, הם הדפו את מרטין, כאשר טימי סידר את הצבא של העורבים והעכברושים לעוף לכיוון הלא נכון. טימי וג'ני אז עזבו כדי למצוא את האחרים, כדי למצוא את נים בלהבות. השורדים ברחו, בעוד טימי חזר להציל את מרטין. לפני שעזב, ג'ני מספרת לו שהיא אוהבת אותו והוא מספר לה בדיוק אותו הדבר. בדרך למרטין, טימי הותקף בידי מיוריאל ופלויד, אך הוא דחף אותם אל מעלית גרר.
טימי מצא את מרטין, ויחד הם יצאו מהגג של המעבדה עם עזרתו של ג'רמי. ג'רמי הביא את השורדים בבטחה. העכברים חזרו אל עמק הקוצים, שם מרטין חזר להיות רגיל וטימי הוכתר לגיבור על התושבים של עמק הקוצים וגם על משפחתו.
אגרטלה
אגרטלה (הינדי: अगरतला) היא בירת של מדינת טריפורה, אחת מ-37 המדינות והטריטוריות של הודו ואחת משבע האחיות, מדינות הנמצאות בצפון מזרח הודו, מופרדות מהודו על ידי בנגלדש ובהוטן, ומקושרות במעבר יבשתי צר. האוכלוסייה המשוערת של אגרטלה הייתה 522,603 בשנת 2014 לאחר ההתרחבות העירונית (189,327 במפקד 2001).
היסטוריה.
העיר אגרטלה הוקמה בתקופת שלטונו של מהרג'ה ביר צ'נדרה מניקיה (1862–1896) באזור של 3 מיילים רבועים (8 קמ"ר) עם אוכלוסייה של 875 בלבד על ידי הכרזה מלכותית בסוף 1871. A.W.S. פאוור, הסוכן הפוליטי הבריטי הראשון של טיפרה, מונה גם כראש עיריית אגרטלה בשנת 1872 ומילא את תפקידו עד 1873. העירייה ממוקמת במעבר קו הרוחב N 23 - 50 'ואורך רוחב E 91-17' 3 ק"מ 2. שטח באותה תקופה.
ביר ביקראם קישור דבברמן נקרא מייסד העיר המתוכננת אגרטלה. הוא יצא לסיבוב הופעות בבריטניה ואחרי שחזר לממלכתו החליט להפוך את אגרטלה לעיר מודרנית. וכך, במהלך שנות הארבעים העיר התארגנה מחדש באופן מתוכנן עם כבישים חדשים ובניין שוק.