לאורך השנים היו בתל אביב בתי קולנוע רבים, מהם גדולים ומהם שכונתיים וקטנים. בשנות ה-50 וה-60, לפני היות הטלוויזיה בישראל, הייתה ההליכה לקולנוע הבילוי הנפוץ והפופולרי ביותר. ב-1960 הגיע מספר הביקורים בבתי הקולנוע בתל אביב ל-12,662,000. בתי הקולנוע היו בבעלות פרטית, וכל בעלים קנה או שכר סרטים להקרנה לפי יכולתו ולפי הערכת הכדאיות. הסרטים הוצגו תחילה בבתי הקולנוע הגדולים בעיר, ואחרי כמה שבועות, כשכוח משיכתם התחיל להתדלדל, היו עוברים אל בתי הקולנוע השכונתיים, הקטנים. המושג של קומפלקס אולמות בגדלים שונים במקום אחד עוד לא נודע אז, וכמוהו לא היה עוד המצב של רשתות גדולות, המקרינות בעת ובעונה אחת אותם סרטים בכל הארץ. הסרטים המצליחים היו עוברים מעיר לעיר ומיישוב ליישוב, והמצליחים שבהם היו מגיעים להקרנות חוזרות. גם הסינמטק טרם הוקם, וסרטי איכות היו מוקרנים על פי רוב בקולנוע פריז ברחוב הירקון.
רוב בתי הקולנוע היו דומים: כיסאות עץ מתקפלים, חורקים, שנטו לצבוט אצבעות לא זהירות, ועל המסך הייתה מוקרנת תמיד האזהרה: "גברת, היזהרי בקומך פן תיתפס שמלתך בכיסא". במעברים חשופי הרצפה היו בני הנוער, ה"פושטקים" שבהם מגלגלים בקבוקי זכוכית בהפסקה ולפעמים גם באמצע הסרט, בעיקר ברגעי מתח או לקראת הנשיקה הנכספת, ובמערבונים הייתה נשמעת תדיר הקריאה: "תיזהר, מאחוריך!" ברגע המתאים. את קץ עידן הכיסאות החורקים והרצפות החשופות בישר בשנת 1958 קולנוע תל אביב, שנפתח ברחוב פינסקר, סמוך לכיכר דיזנגוף. מושביו היו כורסאות מרופדות, רצפתו כוסתה בשטיח רך שגם בקבוקים לא היה טעם לגלגל עליו כי לא היה רעש, ולפני בד ההקרנה היה תלוי מסך ארגמני ועתיר קפלים, שהואר לפני הסרט בלוויית מוזיקה. כל המאפיינים האלה היו חדשניים.
לפני הסרט, בכל האולמות, היו מקרינים יומן חדשות – בחלקם של יומני כרמל, באחרים של יומני גבע.
בימים של טרום הטלוויזיה הייתה זו ההזדמנות היחידה של הצופה הישראלי לראות במו עיניו את מנהיגי היישוב, כיבוש השממה, גדולי עולם באים לביקור וכיוצא באלה. הגעת הטלוויזיה בשנות ה-70, ולמעשה קיצור משך הזמן בין האירוע לבין היכולת להציג אותו באופן ויזואלי שהתלוה לה, ולכן גם הגברת העומס החדשותי אצל הצופה, בטלו את הצורך, והרצון, לצפות ביומנים. אחרי היומן היה "בקרוב" – הסרט הבא הצפוי באותו אולם קולנוע – ואחר כך הסרט עצמו, בלי פרסומות. אלה הגיעו רק בשנות ה-70.
ברוב בתי הקולנוע הישנים היו שלוש הקרנות ביום: "הצגה יומית" שחלה סביב השעה 16:00, "הצגה ראשונה" שחלה לרוב בין 19:00 ל-20:00 ו"הצגה שנייה" שחלה לרוב בין 21:00 ל-22:00. רק החל מסוף שנות ה-70, עם השינוי הכללי בהתייחסות לבילוי, התרה בסטטוס קוו, ובכפוף להפרעה מינימלית לבניינים הסמוכים, התאפשרו הצגות חצות, וקולנוע ביום שישי בערב או בשבת. עד אז, מוצאי שבת נחשב ליום החזק בבתי הקולנוע. עד אמצע שנות השמונים לא חל עדיין איסור עישון בבתי הקולנוע, ולעיתים קרובות היו האולמות אפופי עשן סיגריות.
החל מחדירת הטלוויזיה לישראל באופן מוגבר בשנות ה-70, התערער מעמדם של בתי הקולנוע כמטרה לבילוי מחוץ לבית. עם חדירת הטלוויזיה הרב ערוצית בשנות ה-90, עליה יחסית במחיר הבילוי הכולל, יחד עם עליה ניכרת בערכה הנדל"ני של הקרקע עליה בנוי בית הקולנוע, והקמת בתי קולנוע בתוך הקניונים, חלה נסיגה ניכרת במעמדם של בתי הקולנוע העצמאיים שהיו במרכזי הערים ובשכונות המגורים. חלקם חולקו למספר גדול יותר של אולמות קטנים ומפוארים, עם ציוד אור-קולי משוכלל, במקום האולמות הגדולים יותר שהיו בהם קודם.
את מקום בתי הקולנוע שנסגרו ובתי הקולנוע שנהרסו תפסו קומפלקסים שהוקמו בקניונים בעיר, כגון דיזנגוף סנטר בו הוקמו שני בתי קולנוע, קולנוע לב וקולנוע דיזנגוף (נסגר בסוף 2011), מרכז עזריאלי (הקומפלקס נסגר כאמור בסוף 2009) וקניונים מחוץ לתל אביב. את אולמות הקולנוע בקניונים החלו להחליף קומפלקסי ענק מחוץ למרכזי הערים כדוגמת "סינמה סיטי" שהוקמו ברמת השרון, ובראשון לציון, ו"יס פלאנט" שהוקם בקניון איילון ברמת גן, ובית קולנוע נוסף שהוקם בראשון לציון.
הקוטב השמיימי
כדורגלן השנה בליגה האנגלית (התאחדות עיתונאי הכדורגל)
כדורגלן השנה בליגה האנגלית (באנגלית: FWA Footballer of the Year) הוא תואר המוענק מדי עונה (מאז שנת 1948) על ידי התאחדות עיתונאי הכדורגל האנגלית, לכדורגלן אשר נבחר לשחקן הטוב ביותר בפרמייר ליג.
היזמה להענקת הפרס הגיעה מצ'ארלי באקן, ובבחירת הזוכה משתתפים חברי התאחדות העיתונאים, אשר מונה כ-400 עיתונאי ספורט מכל רחבי אנגליה.
שיאן הזכיות בתואר הוא תיירי הנרי עם שלוש זכיות, והוא גם השחקן הראשון שזכה בתואר פעמיים ברציפות.
הזדקרות
במכניקת הזורמים, הזדקרות היא הפחתה בגודלו של מקדם העילוי של פרופיל אווירודינמי, הנובעת מהגדלת זווית ההתקפה של הפרופיל. הזדקרות חלה כאשר זווית ההתקפה גדלה מעל לערך קריטי (המכונה "זווית הזדקרות"). זווית ההזדקרות משתנה מפרופיל לפרופיל ותלויה אף במספר ריינולדס, אך במרבית כלי הטיס האזרחיים היא כ-15 מעלות. במטוסי קרב מתאפשרות זוויות הזדקרות גדולות יותר.
אף ש"הזדקרות" הוא מונח כללי, פעמים רבות הוא מוזכר בהקשר של תחום התעופה ועל כן ערך זה דן ברובו בתחום זה.
בתעופה, הזדקרות מורגשת בתור איבוד פתאומי ניכר של העילוי על כנפי המטוס, בעת שהמטוס מגיע לזווית התקפה גדולה מזווית ההזדקרות. בעת הזדקרות, אין המטוס מפסיק לנוע ואין המנועים מפסיקים לפעול. עם זאת, הקטנת העילוי מובילה לרוב לירידה בגובה הטיסה ולעיתים גם להאטת מהירות המטוס. בשל כך, כלי טיס המגיע למצב של הזדקרות עלול להקלע לאובדן שליטה.
הגדרה פורמלית.
הזדקרות הוא מצב באווירודינמיקה ותעופה בו זווית ההתקפה גדלה מעל ערך מסוים, כך שהעילוי קטן. הזווית בה מתרחשת תופעה זו מכונה "זווית הזדקרות" או "זווית התקפה קריטית". זווית זו תלויה בסוג הפרופיל, צורת המטוס, יחס מוטת-שטח כנף (Aspect Ratio), מספר ריינולדס של הזרימה וגורמים אחרים. באופן כללי, זווית ההזדקרות נעה בטווח 8 עד 20 מעלות ביחס לרוח המציפה, בטיסה תת-קולית.
ההזדקרות עצמה חלה עקב הפרדה של שכבות הזורם (אוויר לרוב) ממשטח הכנף. הפרדה כזו מתחילה כבר בזווית התקפה נמוכות, אך מרבית הזרימה עדיין נשארת צמודה לכנף. ככל שזווית ההתקפה גדלה, ההפרדות מחריפה ויותר שכבות זורם לא נעות צמוד לכנף. דבר זה מוביל לירידה ביכולת הכנף לייצר עילוי, שכן פחות אוויר זורם עליה. הגדלה נוספת בזווית ההתקפה, מעבר לערך הקריטי, מביאה לכך שהזרימה שהתנתקה מהכנף הופכת דומיננטית ואף מערבולתית. דבר זה מוביל להקטנה נוספת בעילוי ויצירת גרר.
מהירות הזדקרות וגרף מקדם העילוי (formula_1) כפונקציה של זווית ההתקפה (formula_2).
מקובל להתייחס לגרף המתאר את השתנות מקדם העילוי של פרופיל בתלות בזווית ההתקפה. לכל פרופיל ניתן לשרטט קשר זה, אשר לרוב הוא מחושב על סמך ניסויים במנהרת רוח. לצורת הפרופיל השפעה ניכרת על מקדם העילוי, אך גם לאופי הזרימה (אם היא ערבולית או אחרת).
כפי שניתן לראות בגרף, מקדם העילוי המקסימלי (ועל כן העילוי המקסימלי) מתקבל בזווית ההתקפה הקריטית (במקרה זה 19 מעלות). מעל לזווית זאת, מקדם העילוי יורד בצורה משמעותית ומקדם הגרר יגדל בצורה ניכרת. לאחר מכן, העילוי והגרר יושפעו ברובם מדחף האוויר (עילוי דחף/לחץ).
עם זאת, הזדקרות לרוב גורמת למטוס להגיב באופן שיוביל להקטנה מיידית של זווית ההתקפה, ולכן לא ניתן לקיים טיסה יציבה בזווית הגדולות מזווית ההזדקרות.
אף על פי שהגרף מציג את זווית ההתקפה, מקובל בעולם התעופה (ובפרט בקרב טייסים) להתייחס דווקא למהירות ההזדקרות, כיון שכמעט כל כלי הטיס מצוידים במד מהירות אווירית, אך רק מעטים כוללים מד המציג את זווית התקפה של הכלי. קיים קשר הדוק בין זווית ההתקפה למהירות הטיסה, שכן, הקטנת מהירות הטיסה תדרוש זווית התקפה גדולה יותר, על מנת לשמור על אותה כמות עילוי.
המהירות בה טס המטוס כאשר הוא בזווית ההתקפה הקריטית היא מהירות ההזדקרות. מהירות זו תלויה במשקל המטוס וכן בצפיפות האוויר ובטמפרטורה:
formula_3
כאשר -
עקב חשיבותה של מהירות ההזדקרות, כוללת הספרות מקצועית של כל מטוס את מהירות ההזדקרות שלו במגוון תצורות ומשקלים אפשריים, אך לרוב לא תכלול את זווית ההזדקרות.
סכסונית
מצוות הדלקת נרות
נמרוד (מלך)
האתיקה של אריסטו
הגותו של אריסטו בתחום האתיקה מסוכמת בשני ספרים, שככל הנראה נכתבו בהתבסס על הרצאותיו של אריסטו. הטקסט השלם ביותר הוא האתיקה הניקומאכית (ביוונית: Ηθικά Νικομάχεια ; על שם כותב הטקסט ניקומאכוס , בנו של אריסטו).
עשייה ותכליתיות.
התפיסה האריסטוטלית של האתיקה מושתתת על מושג התכלית. לפיו, לכל דבר בעולם יש מטרה, ואותו הדבר יחשב לטוב אם יהיה מוכשר בהשגת מטרתו. לדוגמה, מטרתה של הסכין היא חיתוך, וסכין טובה תהיה סכין חדה - החותכת היטב. לכן, על סכינים להיות חדות.
אריסטו מתעניין בפעולת האדם, ולכן מנסה למצוא את מטרתו של האדם ולגלות איך ישיג אותה בצורה הטובה ביותר. אדם אשר משיג את מטרתו, לפי ההגדרות שתוארו לעיל, הוא אדם טוב.
היררכיית המלאכות.