פוץ נולד ב-26 בינואר 1859 בעיר מץ שהשתייכה אז לקיסרות הצרפתית השנייה, למשפחה בעלת עבר צבאי. לאחר מלחמת צרפת–פרוסיה, הפכה מץ לחלק מהקיסרות הגרמנית, ומשפחתו של פוץ, שבחרה לשמור על אזרחותה הצרפתית, גורשה משם. פוץ למד באקול פוליטקניק, התגייס לצבא צרפת בשנת 1879, ושרת בחיל הארטילריה. בין השנים 1881–1882 הוא לחם נגד מורדים בתוניסיה, בין 1885–1887 הוא לחם במלחמת סין–צרפת, בין 1896–1899 הוא השתתף במשלחת השנייה למדגסקר, ובין 1900–1901 הוא שרת בסין כחלק מהכוח הצרפתי שהשתתף בדיכוי מרד הבוקסרים. בשנת 1909 הועלה לדרגת קולונל, בשנת 1911 הועלה לדרגת גנרל של בריגדה, וב-1913 קיבל פיקוד על הדיוויזיה ה-28. ב-1 ביולי 1914 הועלה לדרגת גנרל של דיוויזיה.
מלחמת העולם הראשונה.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 היה פוץ מפקד הדיוויזיה ה-28. הדיוויזיה שלו לחמה בקרב מילוז. ב-5 בספטמבר של אותה שנה הוא מונה כמפקד קבוצת הווז', ב-2 באוקטובר שונה שמה לקורפוס ה-34, וב-8 בדצמבר היא הפכה להיות פלגת הארמייה ווז'. ב-2 באפריל 1915 הוא עבר לפקד על הארמייה השמינית, וב-4 באפריל 1915 שונה שמה של הארמייה לפלגת הארמייה בלגיה. הוא פיקד עליה עד 22 במאי של אותה שנה, והשתתף בקרב איפר השני.
ב-17 ביוני 1915 הוא הועבר לפקד על הקורפוס ה-4, ופיקד עליו במהלך הקרב על הסום והקרב השני על האן. הוא פיקד על הקורפוס עד 19 בדצמבר 1917, ולאחר מכן מילא תפקידי פיקוד ומטה בצבא עד סוף המלחמה. הוא פרש מהצבא בשנת 1919.
אחריתו.
לאחר פרישתו, חי פוץ בעיר הולדתו מץ, שחזרה לשליטת צרפת. הוא מת ב-22 בפברואר 1925 והוא בן 66. גופתו הועברה אל האינווליד בפריז.
יום טוב ידיד הלוי
הרב יום טוב ידיד הלוי (ה'תרט"ז, 1856 - ל' בסיוון ה'תרפ"ג, 14 ביוני 1923) היה מקובל מגדולי רבני ארם צובא. כתביו נדפסו בספר "שמחת יום טוב".
ביוגרפיה.
נולד בחלב שבסוריה לקמר ולרב יצחק ידיד הלוי. למד במוסדות הקהילה היהודית המקומית ובגיל 18 נישא לרחל לבטון שסבה היה ראש בית הדין בחלב.
בשנת ה'תר"ן, 1890, עלה לארץ ישראל והתקבל כחבר בישיבת המקובלים בית אל. הוא היה שכנו וידידו של ר' מוטל'ה טברסקי שעלה ארצה כמה שנים אחריו.
בימי מלחמת העולם הראשונה שרר רעב כבד בארץ ישראל, אשתו רחל ובנו שהתגורר אז בפורט סעיד נפטרו. בשל הרעב חזר רבי יום טוב לסוריה במטרה לגייס כספים עבור ישיבת בית אל. עם שובו לחלב נישא בשנית לנזהה בת מנחם גינדי. בני הקהילה שכנעו אותו להישאר בעיר והוא גר בה עד פטירתו, שבע שנים מאוחר יותר, בל' בסיוון ה'תרפ"ג. רבים מחכמי ומקובלי ארם צובא היו מתלמידיו.
היה נינו של הרב אליהו שמאע הלוי
הנצחתו.
על שמו נקראו הישיבות "אור יום טוב" בירושלים. ו"קדושת יום טוב" ו"שמחת יום טוב" בתל אביב.
משפחתו.
חלק מבניו נפטרו בילדותם וחלקם בצעירותם בגיל מאוחר יותר. בנו הבכור, הרב יצחק, שימש שוחט ובודק בקהילת פורט סעיד במצרים וחיבר ספר על הלכות שחיטה, הוא נפטר בחיי אביו ב-1916. בנו הרב אליעזר ידיד הלוי האריך ימים והדפיס את כתבי אביו בספר "שמחת יום טוב". בתו שרה נישאה לרב אהרן אבוטבול, הוא נפטר בצעירותו בשנת ה'תרפ"ח.
בנו מנישואיו השניים לנזהה גינדי היה חבר הכנסת מנחם ידיד.
ממשלת ברית המועצות
עונת 2016 באליפות העולם בראלי-קרוס
עונת 2016 באליפות ישראל באנדורו
הרמן בריית
גנרל הרמן בריית (; 7 במאי 1892 - 3 בספטמבר 1964) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
בריית נולד ב-7 במאי 1892 בפירמאזנס, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1910 התגייס בריית לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-60 (ברנדנבורג ה-7 - מארקגראף קרל), ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה נשאר בריית ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 במרץ 1924 הועלה בריית לדרגת האופטמן, וב-1 בדצמבר 1933 הועלה לדרגת מיור. ב-15 באוקטובר 1935 מונה למפקד הגדוד ה-2 ברגימנט הפאנצר ה-5, ובשנת 1936 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-10 בנובמבר 1938 מונה בריית למפקד רגימנט הפאנצר ה-36, וב-1 בינואר 1939 הועלה לדרגת אוברסט.
מלחמת העולם השנייה.
עם פרוץ המלחמה היה בריית מפקד רגימנט הפאנצר ה-36, שהיה חלק מדיוויזיית הפאנצר ה-4 במסגרת הקורפוס הממונע ה-16, ולחם עמו במהלך הפלישה לפולין. ב-15 בפברואר 1940 מונה בריית למפקד חטיבת הפאנצר ה-5, ולחם עימה במהלך המערכה על צרפת, כחלק מחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-4 במסגרת הקורפוס הממונע ה-16, ועל פעולותיו בקרבות הוענק לו ב-3 ביוני 1940 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 באוגוסט 1941 הועלה בריית לדרגת גנרל מיור, וב-2 באוקטובר 1941 מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-3. בריית לחם עם הדיוויזיה במהלך הקרב על מוסקבה כחלק מהקורפוס הממונע ה-24 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה, ועל פעולותיו בקרבות הוענק לו ב-31 בינואר 1942 תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 בנובמבר 1942 הועלה בריית לדרגת גנרל לוטננט, וב-2 בינואר 1943 מונה למפקד קורפוס הפאנצר ה-3. ב-1 במרץ 1943 הועלה לדרגת בריית גנרל חיל השריון, ובקיץ 1943 לחם עם הקורפוס שבפיקודו בקרב קורסק כחלק מפלגת הארמייה קמפף. בחורף 1944 לחם בריית עם הקורפוס שבפיקודו בקרב קורסון-צ'רקאסי, ועל כך קיבל תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. באוקטובר 1944 פיקד בריית על הקורפוס במהלך קרב דברצן, ובינואר 1945 לחם עמו במהלך המצור על בודפשט. בריית המשיך לפקד על הקורפוס עד סוף המלחמה, ובסוף המלחמה נפל בשבי בעלות הברית.
לאחר המלחמה.
בריית שוחרר מהשבי בשנת 1947. לאחר שחרורו התגורר בריית בואכטברג, עד למותו ב-3 בספטמבר 1964.
לואי דה מודהוי
גנרל של דיוויזיה לואי ארנסט דה מודהוי (; 17 בפברואר 1857 – 16 ביולי 1921) היה מפקד בכיר בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה ונשיא תנועת הצופים הראשון של צרפת.
ביוגרפיה.
תחילת דרכו.
דה מודהוי נולד ב-17 בפברואר 1857, בעיר מץ שהשתייכה אז לקיסרות הצרפתית השנייה. החלטתו להתגייס לצבא צרפת בשנת 1878, הונעה, כמו רבים מבני דורו, מתוצאותיה של מלחמת צרפת–פרוסיה. הוא למד באקדמיה הצבאית סן-סיר, בשנת 1907 קיבל פיקוד על רגימנט החי"ר ה-35 בבלפור. ב-10 ביולי 1913 הוא כבר החזיק בדרגת גנרל של בריגדה, וקיבל פיקוד על בריגדת החי"ר ה-80. ב-4 ביולי 1914 קיבל פיקוד על הדיוויזיה ה-19, והוא פיקד עליה עד 24 ביולי.
מלחמת העולם הראשונה.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, היה דה מודהוי מפקד הדיוויזיה ה-16. ב-4 בספטמבר הוא קיבל פיקוד על הקורפוס ה-18, ובקרב הראשון על המארן פיקד על הקורפוס כחלק מהאגף השמאלי של הארמייה החמישית. הוא פיקד על הקורפוס עד 30 בספטמבר, וב-1 באוקטובר במהלך המירוץ אל הים, הוקמה הארמייה העשירית ומודהוי מונה כמפקד שלה. הארמייה שלו השתתפה בקרב אראס והצליחו למנוע מהגרמנים לכבוש את העיר. ב-2 באפריל 1915 הוא מונה למפקד הארמייה השביעית, ופיקד עליה עד 3 בנובמבר.
ב-2 באפריל 1916 קיבל פיקוד על הקורפוס ה-15 ופיקד עליו עד 25 בינואר 1917, עת קיבל פיקוד על הקורפוס ה-11. הוא פיקד עליו עד 3 ביוני 1918. לקראת סוף המלחמה הוא מונה למושל הצבאי של עיר הולדתו מץ, שנכבשה מחדש מידי הקיסרות הגרמנית.
אחריתו.
לאחר המלחמה פרש מודהוי מהצבא. הייתה לו קריירה פוליטית קצרה כנציג של מחוז מוזל. ביולי 1920 הוא נבחר כנשיא של תנועת הצופים בצרפת. הוא מת בפריז ב-16 ביולי 1921 והוא בן 64.
הפיגוע באוניברסיטת באצ'ה חאן (2016)
מוך השן
מוך השן היא הרקמה הפנימית ביותר בשן. רקמה זו היא רקמה חיה המורכבת ממגוון תאים כגון תאי עצב, כלי דם, תאי גזע, פיברובלסטים (תאים שמייצרים קולגן) ואודונטובלסטים (תאים שמייצרים דנטין). היסטורית מוך השן והדנטין תוארו בצורה נפרדת מאחר שהדנטין היא רקמה קשה ומוך השן היא רקמה רכה. אולם מאחר שבין שתי הרקמות יחסי גומלין ומקור התפתחותי דומה הדנטין ומוך השן מתוארים יחדיו במושג הנקרא "קומפלקס דנטין-מוך". דוגמה ליחסי גומלין בין שתי הרקמות ניתן לקחת מתהליך הפרשת הדנטין השלישוני שבו, כתוצאה מאותות שמגיעים מהדנטין, האודונטובלסטים, שנמצאים במוך השן, מפרישים דנטין שלישוני ובכך מגנים על מוך השן.
אנטומיה.
מוך השן היא רקמת חיבור רכה שתומכת בדנטין. ניתן לחלקה לארבעה אזורים:
התאים העיקריים שניתן למצוא במוך השן הם אודונטובלסטים, פיברובלסטים, תאים אקטומזנכימלים בלתי ממוינים, תאי מערכת החיסון ותאי גזע מולטיפוטנטיים.
חלל המוך.
ניתן לחלק את חלל המוך למספר אזורים:
שינויים עם הגיל.
כמו כל רקמות הגוף, גם מוך השן עובר שינויים עם הזמן. השינוי המרכזי ביותר הוא ירידת נפח מוך השן כתוצאה מגדילת הדנטין כלפי לשכת המוך ותעלות השורש. ניתן לראות בשיניים זקנות שתעלת השורש נראית מאוד דקה ואצל אנשים מסוימים היא יכולה להיחסם לחלוטין. חסימה כזאת עלולה להוריד את אספקת הדם לרקמה ולגרום לשינויים נוספים.