ב-3 במרץ 2009 הוציאה רוטמן סינגל חדש, "ממשיכים אחורה", מאלבום הבכורה בעל אותו שם שיצא בחודש ספטמבר 2009. שירי האלבום אמנם לא הושמעו הרבה ברדיו, אך הביקורות שיבחו אותו מאוד, והשיר "תרמוס עם נענע" ששרה עם יניב הורביץ אף נכלל באוסף "שני קולות: מיטב הדואטים הישראליים" בהוצאת חברת NMC.
בדצמבר 2010 הוציאה את הסינגל "רחוק מכאן". את הקליפ לשיר ביימה מאיה בעצמה באמצעות מצלמת אינטרנט ביתית.
חיים אישיים.
רוטמן הייתה בת זוגו של איתי שגב. הם נפרדו לאחר זכייתו של שגב בגמר הישרדות באוגוסט 2012.
כיום רוטמן נשואה לדניאל מועלם, אשר גם הוא מוזיקאי.
מס שולי
מס שולי הוא המונח לתיאור מדרגת מס הכנסה הגבוהה ביותר מתוך משכורתו של עובד. בפועל מחושב אחוז מס ההכנסה בהתאם למדרגות המס הנהוגות באותה שנה. מקור המונח הוא מלשון השוליים של המס כלומר סכום המס הכולל המחושב על כל המשכורת כולל השוליים.
חישוב מס שולי.
עובד ישראלי המשתכר בחודש סכום של 14,000 ש"ח ברוטו נכון לשנת המס 2013 יראה בתלוש המשכורת שלו מס שולי בשיעור של 21%. אולם בפועל ישלם מס הכנסה כדהלן, על חלק המשכורת החל מ-0 ש"ח ועד 5,280 דהיינו מדרגת המס הראשונה ישלם מס הכנסה בשיעור 10% כלומר 528 ש"ח. בנוסף ישלם העובד על חלק המשכורת מ-5,281 עד 9,010 מס הכנסה בשיעור של 14% כלומר עוד 522 ש"ח. כמו כן על חלק המשכורת מ-9,011 ועד 14,000 ישלם מס הכנסה בשיעור של 21% כלומר עוד 1,050 ש"ח.
בפועל לאחר חישוב חלקן היחסי של מדרגות המס, ישלם העובד מס בשיעור של 2,100 ש"ח שהם 15% ממשכורתו החודשית, למרות שאחוז המס השולי עבורו הוא 21%. מדרגות המס נקבעו כדי למנוע תמריץ שלילי לאנשים להישאר בבית ולא לעבוד כדי לא לעבור את מדרגות המס ובכך למנוע מצב אבסורדי בו אדם העובד קשה למחייתו יקבל לאחר מס משכורת פחותה מאדם שעבד מעט ממנו.
מס שולי בישראל.
במדינת ישראל החל מהעשור הראשון של המאה ה-21 ממשלת ישראל שיעור המס השולי נע סביב 50% שהוא תוצאה של מס הכנסה מיגיעה אישית על המדרגה הגבוהה בתוספת מס יסף. לאורך השנים נעשו מספר שינויים להפחתת המס השולי, למשל מדיניות חומת מגן כלכלית בשנים 2002 - 2005, שדגלה בתפיסת עולם כלכלית קפיטליסטית. עם זאת, בשנים שלאחר מכן, הועלה המס בחזרה לרמות של 50% וככלל שיעורי המס השולי נשארו יציבים.
לאופולד השלישי, מלך הבלגים
לאופולד השלישי, מלך הבלגים (3 בנובמבר 1901 – 25 בספטמבר 1983) היה מלכם הרביעי של הבלגים, החל מה-23 בפברואר 1934 ועד לוויתורו על הכס לטובת בנו ב־16 ביולי 1951.
ביוגרפיה.
לאופולד השלישי נולד ב-3 בנובמבר 1901 בבריסל, לאלברט הראשון מלך הבלגים ולאליזבת מבוואריה, מלכת הבלגים, בתם של קרל תאודור, דוכס בבוואריה ומריה ז'וזה, נסיכת פורטוגל.
בשנת 1926 פגש לאופולד בסטוקהולם את אסטריד, נסיכת שוודיה, בתו של הנסיך קרל, דוכס וסטריטלנד, ואחייניתו של גוסטב החמישי, מלך שוודיה. הם התחתנו באותה השנה ונולדו להם שלושה ילדים.
בתאונת דרכים שאירעה בשנת 1935 בקיסנאכט שבשווייץ, נהרגה המלכה אסטריד והמלך נפצע.
אל מול האיום הגרמני, החליטה ממשלת בלגיה בשנת 1936 לשמור על נייטרליות, על אף היותה בת ברית של צרפת ובריטניה עד אז. למרות זאת, נכבשה בלגיה על ידי גרמניה ב-10 במאי 1940. לאופולד אשר שימש כמפקדו העליון של הצבא החליט על כניעה מוחלטת ללא תנאי למרות התנגדות הממשלה, בראשותו של איבר פיירלו. החלטה זו הייתה בין הסיבות ל"שאלת המלוכה", אשר הייתה הבסיס לוויתורו על כס המלכות מאוחר יותר.
הוא נישא שוב בנישואים מורגנטיים בשנת 1941 לליליאן באלז; ביקורת נמתחה על העובדה שהוא חוגג את נישואיו בעוד ארצו שרויה תחת כיבוש. נולדו להם שלושה ילדים. על אף היותם נסיכי בלגיה, ילדים אלו אינם יכולים להיות יורשי הכתר, מאחר שאמם היא מפשוטי העם.
בניגוד לבית המלוכה של הולנד, שעבר כולו לגלות עם הכיבוש הגרמני, המשיכו לאופולד ובני משפחתו לחיות בארמונם בלאקן במהלך רוב שנות הכיבוש. ליאופולד אף נסע להיוועד עם היטלר בברכטסגאדן. ממשלת בלגיה הגולה בלונדון סירבה להכיר בו כשליט לגיטימי באותן שנים. בשנת 1944, נלקח לאופולד יחד עם משפחתו על ידי הנאצים למעצר בית בטירה בגרמניה ולאחר מכן באוסטריה, והם שוחררו על ידי צבא ארצות הברית במאי 1945. רבים בבלגיה ראו במלך משתף פעולה עם הנאצים, והתנגדו נמרצות לשובו לכס המלכות. אחיו, הנסיך שארל, מילא בינתיים את תפקיד העוצר, בעוד המלך ומשפחתו ממתינים בשווייץ.
בשנת 1950, נערכה בבלגיה "התייעצות עממית" (שכן החוקה הבלגית אוסרת – גם כיום – על ביצוע משאל עם) והוחלט ברוב קטן כי המלך ישוב לתפקידו, למרות התנגדות גדולה של הוולונים, שדוכאו תחת הנאצים (להבדיל מהפלמים, שנתפסו על ידי הנאצים כ"ארים" ולכן הופלו לטובה). משחזר לאופולד לבריסל הוא התקבל בגל של הפגנות ושביתות, שהידרדרו עד מהרה לאלימות. עימותים פרצו ברחבי המדינה, במיוחד בולוניה, בדרישה לבטל את מוסד המלוכה, ומספר מפגינים נהרגו; בשלב מסוים נראה היה כי בלגיה עומדת על סף מלחמת אזרחים. בסופו של דבר נאלץ לאופולד השלישי לתת את המושכות בידי בנו בודואן, על מנת לשמור על אחדות המדינה, ולוותר סופית על הכס לטובת בנו בשנת 1951. לאופולד השלישי השפיע על מלכותו של בנו עד לנישואיו של זה. לאחר מכן, פרש לאופולד לארמון המלכותי בארז'נטיי, והשקיע את מירב זמנו במחקר מדעי ובמסעות מחקר.
לאופולד השלישי נפטר ב-25 בספטמבר 1983.
משפחתו.
ב-4 בנובמבר 1926 התחתן לאופולד עם אסטריד, נסיכת שוודיה, ממנה נולדו לו 3 ילדים:
ב-6 בדצמבר 1941 התחתן לאופולד עם ליליאן באלז, ממנה נולדו לו 3 ילדים:
לאופולד השלישי
משק החשמל בישראל
משק החשמל בישראל הוא משק החשמל בשטח מדינת ישראל ובשטחים שבשליטתה. היצע החשמל נשלט במלואו על ידי ממשלת ישראל, וכל פעולה בו מחייבת אישור ממשרד האנרגיה והמים, ורשות החשמל.
החל מתחילת ייצור חשמל באופן מסחרי בארץ ישראל בשנות ה־20 של המאה ה־20, נעשה רובו המוחלט של הייצור, ההולכה, החלוקה וניהול המערכת על ידי חברת החשמל לישראל, שהפכה במשך הזמן מחברה ציבורית לחברה ממשלתית. בשנת 1967 קיבלה חברת החשמל המזרח ירושלמית זיכיון לאספקת חשמל במזרח ירושלים, אזור בית לחם, יריחו ורמאללה, והיא החברה היחידה, בנוסף לחברת החשמל לישראל, שקיבלה רישיון מרשות החשמל לניהול מערכת להולכת וחלוקת חשמל. במהלך העשור הראשון של המאה ה־21 החלה ממשלת ישראל בניסיון לשלב גופים נוספים בייצור החשמל בישראל בהצלחה חלקית, אך ניסיונות לפצל את חברת החשמל למספר חברות, או קידום תחרות בתחומי ההולכה, החלוקה, האספקה או ניהול המערכת לא צלחו נכון להיום, מסיבות שונות.
היסטוריה של ייצור חשמל בישראל.
תקופת השלטון העות'מאני והמנדט הבריטי.
בשלהי התקופה העות'מאנית הופעלו לראשונה גנרטורים קטנים לייצור חשמל בארץ ישראל באירועים ייחודיים, כדוגמת ביקור הקיסר הגרמני ב־1898, ובאתרים ייחודיים באופן מצומצם. בשלהי תקופה זו העניק השלטון העות'מאני זיכיון לאיש עסקים יווני (אויריפידס מברומטיס, Euripides Mavromatis) לייצור חשמל בסביבות ירושלים (ברדיוס 20 ק"מ מכנסיית הקבר), אך הענקת הזיכיון לא הובילה לצעדים מעשיים בפיתוח רשת חשמל בארץ ישראל. מאוחר יותר זכה מברומטיס גם בזיכיון לאספקת חשמל לאזור יפו.
חברת החשמל (PEC) הוקמה בידי פנחס רוטנברג בראשית שנות ה־20 של המאה ה־20, וקיבלה זיכיון משלטונות המנדט הבריטי ל־70 שנה ליצור חשמל בכל רחבי ארץ ישראל ועבר הירדן. בנוסף, זכה רוטנברג בזיכיון לניצול מי הירדן, הירמוך והירקון לצורך הפקת חשמל. בעקבות ערעורו של מברומטיס על הענקת הזיכיונות, שהגיע לדיון בבית הדין הבינלאומי בהאג, הזיכיון לאזור ירושלים הושאר בידי מברומטיס, בעוד הזיכיון ליפו בוטל עקב הוצאתו לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה. החברה הייתה חברה ציבורית, ומניותיה נסחרו בבורסה של לונדון. תחנות הכוח הראשונות של החברה הוקמו בין השנים 1923–1925 בתל אביב, בחיפה, ובטבריה, בטכנולוגיית דיזל-גנרטור ובהספקים קטנים. תחנות אלו איפשרו לראשונה אספקת חשמל סדירה בסביבה הקרובה של התחנות. תוכניתו הראשונית של פנחס רוטנברג הייתה להקים סדרת תחנת כוח הידרו-אלקטריות בסביבות הארץ, שינצלו את מי הליטני, הירדן, הירקון ונהרות נוספים, ויוקמו בחלקם בעבר הירדן המזרחי ובלבנון.
ראשית החשמול ההמוני הובילה לשינוי תרבותי וכלכלי בארץ. בעקבות הקמת תאורת רחוב בערים, הפכו אזורים מוארים לנקודות מרכזיות, בעוד אזורים חשוכים הפכו למקומות שנחשבו למסוכנים. חיבור לרשת החשמל והחזקת מכשירי חשמל ביתיים הפכה לסמל סטטוס חברתי.
במסגרת התוכנית המקורית נבנתה ראשונה תחנת נהריים בעמק הירדן, שהושלמה בראשית שנות ה-30, והפיקה חשמל באמצעות ניצול מי הירדן והירמוך. הספק התחנה היה 18 מגה-וואט. בעקבות הפעלת התחנה הושבתה תחנת טבריה. מנהרים יצאו קווי מתח שהובילו את החשמל שיוצר לחיפה ולתל אביב.
פיתוח הארץ וגלי העלייה של שנות ה־30 הובילו לגידול מהיר בביקוש לחשמל. מנגד, תוכניתו המקורית של רוטנברג להקמת סדרת תחנות הידרו-אלקטריות נתקלה בקשיים שונים, כדוגמת הפסדי הולכה ניכרים עקב המרחק בין תחנות הכוח לריכוזי האוכלוסייה והתעשייה, קשיים ברכישת קרקעות במקומות שהיו מיועדים להקמת התחנות (לדוגמה, סירוב בעלי הקרקעות למכור קרקעות בסמוך למקורות הירקון), וחשש מפגיעות טרור בקווי ההולכה שתוכננו לעבור באזור השומרון, על פי התוכנית המקורית שהתבססה על סדרת תחנות לאורך הירדן. עקב שילוב גורמים אלו החליט רוטנברג להתמקד בבניית תחנות כוח בסמוך לריכוזי האוכלוסייה והתעשייה במישור החוף.