שירתה מורכבת ממספר סגנונות הלקוחים מהשירה ההיספנית החל מהנאוקלאסיזם המאוחר דרך הרומנטיקה. יצירותיה מושפעות מכמה מהמשוררים הגדולים של צרפת, אנגליה, ספרדי ואמריקה הלטינית. שיריה משקפים את חוויות חייה כולל יחסיה המרדניים ועצמאותה בחברה הנשלטת על ידי גברים (בראותה עצמה אשה סופרת); תחושת הבדידות והגלות מקובה (שהייתה אהובה עליה); ומלנכוליה ודיכאון (בהקשר לשברון הלב שחוותה מספר פעמים). שירתה סובבת סביב נושאים כמו קובה, אהבה וארוטיקה, שירה בפני עצמה, תפיסות נאו-קלאסיים, אזכורים היסטוריים, דת, מדיטציות פילוסופיות, אירועים אישיים וציבוריים, ודיוקנאות פואטיים.
הנושא של קובה ניכר בשירה המפורסם "עם היציאה לדרך" ("Al partir" ), שנכתב בשנת 1836 כאשר אוויינדה הייתה על הסירה שעזבה את קובה לספרד. זוהי סונטה על אהבתה לקובה ומשקפת את רגשותיה כשעזבה.
רומנים.
הרומן השנוי ביותר במחלוקת, והראשון שכתבה, "סאב (Sab)", ראה אור בשנת 1841. ניתן להשוות רומן זה "לאוהל הדוד תום" שפורסם קצת למעלה מעשור מאוחר יותר, בכך ששני הרומנים הם כתב מחאה ספרותי כנגד העבדות. "סאב" הוא עבד קובני, המאוהב בקרלוטה, בתו של אדונו. קרלוטה (הגיבורה) מתחתנת עם אנגלי לבן ועשיר, אנריקה אוטווי. הספר מדגיש את העליונות המוסרית של סאב על הדמויות הלבנות. זאת מכיוון שנפשו טהורה ואילו האינטרסים העסקיים של האנגלי הם עיקר מעיניו. החברות העסקיות של אנריקה ואביו ממוקמות בקרבת מטע קני הסוכר של משפחתה של קרלוטה אשר נמצא בשפל מאחר שאביה של קרלוטה הוא בעל אופי טוב, מה שאומר שהוא לא יכול להיות איש עסקים טוב.
"הרומן סאב" הוחרם בקובה בגלל הגישה הלא שגרתית שלו כלפי החברה ובעיותיה. עבודותיה של אוויינדה נחשבו לשערורייתיות בגלל העיסוק החוזר ונשנה שלה באהבה בין גזעית והפיצול המעמדי בחברה. למעשה, "סאב" יכול להיחשב כדוגמה מוקדמת לתופעת הנגריזם ("negrismo") - התנועה הספרותית שאפיינה את האיים האנטילים והקריבים בראשית המאה ה-20, במסגרתה נטו סופרים קריאולים לתאר אנשים שחורים באור חיובי. כתיבה מסוג זה טופחה לעיתים קרובות על ידי נשים סופרות שגרסו, כפי שגרסה גומס דה אוויינדה קודם לכן, כי קיימת הקבלה בין מצב האדם השחור למצב הנשים. שתי סופרות קריאוליות נוספות שטיפחו את סיפורת הנגריזם היו חואנה מנואלה גוריטי הארגנטינאית, בספרה "עלייתה לרגל של נשמה עצובה והמלאך שנפל" ( "Peregrinaciones de una alma triste" &amp; "El ángel caído" ) והפרואנית תרזה גונזלס דה פאנינג שספרה "רוקה" "מורנו" ("Roque Moreno") מציג עמדה פחות אוהדת כלפי שחורים ומולאטים. גם את ספרה של הרייט ביצ'ר סטואו, אוהל הדוד תום אפשר לראות באור זה.
שני שירים מפורסמים מקורם במכתבי האהבה שלה לאיגנסיו דה ספדה. שניהם נקראו "אליו" ("A él"). השיר הראשון, ארוך ומורכב בהרבה מהשני, מתאר את תקוותה להיות עם ספדה. עם זאת, מכיוון שספדה לא היה מעוניין במערכת יחסים מחייבת איתה, ונישא לאישה אחרת, זה גרם לאוויינדה לסבול. כתוצאה מכך, השיר השני הוא על פרידתם הסופית, וסיום מערכת היחסים ביניהם.
מקור: ג'ון צ'ארלס צ'אסטן, "נולד בדם ואש, היסטוריה תמציתית של אמריקה הלטינית"
מורשת.
התקיים דיון נרחב בשאלה האם חרטרודיס גומס דה אוויינדה היא סופרת קובנית או ספרדית. היא נחשבת בעיני רבים כ"התמצית של המשוררת הרומנטית, הגיבורה הטרגית שזכתה לתהילה ולשבחי הציבור ובכל זאת, במישור האישי, הייתה אומללה ומרה." אין זה משנה מהי מידת הדיוק של הדימוי הזה, אך ברור שהיא עצמה קידמה אותו באופן אקטיבי במהלך חייה וכך גם מבקרים רבים ומעריצים רבים בעלי השפעה שהמשיכו לקדם דימוי זה לאחר מותה. כמו כן, חלק ניכר מעבודתה נקרא מנקודת מבט ביוגרפית בגלל הפרסום שנתנה למכתבי האהבה האינטימים שלה לאיגנסיו ספדה, עד כדי כך שחייה האפילו על המשמעות התרבותית הרחבה יותר של יצירתה הספרותית.
לקריאה נוספת.
"חרטרודיס הגדולה: התומכת בשחרור עבדים והפמיניסטית הראשונה באמריקה ובספרד." מגדר והפוליטיקה של הספרות: חרטרודיס גומס דה אוויינדה. אד. מריה סי. אלבין, מייגן קורבין, וראול מררו-פנטה. סוגיות היספניות בקו 18 (2017): 1–66. רשת.
אלבין, מריה סי, מייגן קורבין, וראול מררו-פנטה. "דמות רב-לאומית: חרטרודיס גומס דה אוויינדה והעיתונות האמריקאית." מגדר ופוליטיקה של ספרות: חרטרודיס גומס דה אוויינדה. אד. מריה סי. אלבין, מייגן קורבין, וראול מררו-פנטה. סוגיות היספניות (2017): 67–133. אתר. https://cla.umn.edu/hispanic-issues/online
אוניברסיטת סן פרנסיסקו (פירושונים)
פט גרין
פרסטון "פט" מרדוק גרין השלישי (באנגלית: Preston Murdoch Geren, III; נולד ב-29 בינואר 1952) הוא פוליטיקאי ואיש ממשל אמריקאי, שכיהן כמזכיר הצבא של ארצות הברית מיולי 2007 ועד ספטמבר 2009. קודם לכן הוא היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית מטעם טקסס. כיום הוא משמש כנשיא של מוסד סיד ריצ'רדסון בפורט וורת', טקסס. הוא גם משמש כיושב ראש מועצת הנאמנים של "המכון לניתוח ביטחוני" (IDA).
ראשית חייו.
פט גרין נולד בפורט וורת', טקסס. בשנים 1970–1973 הוא למד במכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה, שם הוא שיחק כסנטר של קבוצת הפוטבול האמריקאי של המוסד. ב-1974 הוא קיבל תואר בוגר אוניברסיטה מאוניברסיטת טקסס באוסטין וב-1978 הוא קיבל תואר דוקטור למשפטים מבית הספר למשפטים של האוניברסיטה.
אחיו הבכור, צ'ארלי גרין, הוא חבר המפלגה הרפובליקנית שמייצג את מחוז הבחירה ה-99 של טקסס בבית הנבחרים של המדינה.
קריירה בקונגרס.
קודם לכניסתו לחיים הציבוריים היה גרין עורך דין ואיש עסקים בפורט וורת'. בין השנים 1983–1985 הוא היה עוזרו של הסנאטור לויד בנטסן.
בין השנים 1989–1997 כיהן גרין בארבע תקופות כהונה בבית הנבחרים של ארצות הברית. בתחילה הוא נבחר בבחירות ביניים כדי להחליף את יושב ראש הבית, ג'ים רייט. הוא הביס בהפרש קטן את המועמד הרפובליקני, האלרגולוג תושב פורט וורת', בוב לנייר (לא לבלבל עם ראש עיריית יוסטון באותו שם). גרין נבחר מחדש שלוש פעמים, אך החליט לא להתמודד לכהונה נוספת ב-1996 ובמקומו נבחרה קיי גריינג'ר.
בעת כהונתו בקונגרס, נזקפה לזכותו של גרין הטבעת המונח "הכלבים הכחולים הדמוקרטים" הוא הביע את דעתו שהחברים הללו הם חברי האגף השמרני של המפלגה (שצבעה הוא הצבע הכחול), שזכו לכינוי זה מאנשי האגף השמאלי של המפלגה. המונח נוצר כפרפרזה על המונח כלב דמוקרטי צהוב, שהיה כינוים של קבוצות בוחרים במדינות הדרום בארצות הברית במאה ה-19 וה-20 שבחרו במפלגה הדמוקרטית באופן קבוע בגלל שנאתם כלפי המפלגה הרפובליקנית. שנאתם החריפה נגרמה ממלחמת האזרחים האמריקנית ואירועי תקופת השיקום. הבוחרים כונו כך כי אמרו שהם "היו בוחרים בכלב צהוב לפני שהיו בוחרים ברפובליקני".
במחלקת ההגנה.
בספטמבר 2001 הצטרף גרין למחלקת ההגנה כעוזר מיוחד למזכיר ההגנה האחראי על היוזמות המשותפות לסוכנויות השונות של המחלקה, לסוגיות חקיקתיות ולמייזמים מיוחדים.
ב-29 ביולי 2005 מינה הנשיא ג'ורג' ווקר בוש את גרין כמזכיר חיל האוויר בפועל, משרה בה החזיק עד לאישור המזכיר הקבוע, מייקל ויין, בנובמבר אותה שנה.
ב-21 בפברואר 2006 מונה גרין כתת-מזכיר הצבא. בתפקיד זה היה גרין בעל התפקיד האזרחי השני בחשיבותו במחלקת הצבא. במרץ 2007 מונה גרין כמזכיר הצבא בפועל על ידי מזכיר ההגנה רוברט גייטס, בשל התפטרותו של מזכיר הצבא הקודם פרנסיס הארווי על רקע שערוריית המרכז הרפואי של הצבא על שם וולטר ריד. ב-16 ביולי אותה שנה אישר הסנאט את מינויו הקבוע. ב-30 באוגוסט אותה שנה הקים גרין ועדה לחקירת המשבר בתחום הקבלנים החיצוניים של הצבא.
Sledgehammer
הבעיה עם אפו
הבעיה עם אפו (באנגלית: The Problem with Apu) הוא סרט טלוויזיה תיעודי עצמאי של הקומיקאי הארי קונדבולו.
התמה העומדת במרכז הסרט היא הייצוג הסטריאוטיפי והפוגעני לכאורה בדמותו של אפו נהספימפטילון לקהילת המהגרים מהודו בארצות הברית. הצילומים נערכו ב-2016, והסרט שודר בערוץ "truTV" ב-19 בנובמבר 2017. דיון ציבורי בעניין התנהל בעיתונות וברשתות החברתיות, ובעקבות הסרט המדבב האנק עזריה הודיע כי הוא לא יתרום עוד את קולו לדמות.
רקע.
בילדותו ובהתבגרותו, הקומיקאי הארי קונדבולו (Hari Kondabolu) ספג השראה רבה מסדרת הטלוויזיה "משפחת סימפסון" לסגנון ההומור שלו ולבחירה בקומדיה כקריירה. כבן למשפחת מהגרים מהודו, הוא העריץ את דמותו של אפו נהספימפטילון כייצוג היחיד לתרבותו בתרבות הפופולרית בארצות הברית. עם זאת, בבגרותו הוא החל להסתכל בצורה ביקורתית על הדמות והחל לראות בה ייצוג סטריאוטיפי ופוגעני של הקהילה שלו.
הביקורת הציבורית של קונדבולו כלפי הדמות הוצגה לראשונה בתוכנית הסטנד-אפ של הקומיקאי וו. קמאו בל בערוץ "FX". קונדבולו היה חלק מצוות תסריטאי התוכנית, ובמהלך אחד הדיונים הוא העלה את העניין של אפו. כשבל שמע על כך, הוא דרש מקונדבולו לכתוב קטע בנושא ולבצע אותו בעצמו בתוכנית. בפרק ששודר ב-2012, קונדבולו העלה מונולוג בן חמש דקות שהציג את הנושא. הוא תקף בחריפות את המדבב האנק עזריה, המעניק את קולו לדמותו, ותיאר אותו כ"בחור לבן שעושה רושם של בחור לבן שעושה צחוק מאבא שלי" והאשים אותו בגזענות. כמו כן, הוא יצא נגד הייצוג הכולל של דרום-אסייתים בסדרות טלוויזיה וסרטי קולנוע בעולם המערבי. לאחר שקטע זה צבר פופולריות והפך לוויראלי ברשתות החברתיות, קונדבולו החליט ליצור סרט תיעודי שיעסוק בנושא בהרחבה.