שמואל סירא
הרב רנה-שמואל סירא (בצרפתית: René-Samuel Sirat; נולד ב-13 בנובמבר 1930) כיהן כרב ראשי של צרפת בין השנים 1981 ל-1988 ובהמשך כיהן כרב ראשי בקונסיסטוריה המרכזית של יהודי צרפת.
ביוגרפיה.
סירא נולד בבון, אלג'יריה (כיום - ענבה) ב-. והיה הרב הראשי הראשון של הקונסיסטוריה ממוצא ספרדי.
סירא שימש כפרופסור וכראש המכון ללימודי עברית ויהדות במכון הלאומי לשפות ולאומי המזרח (INALCO) שבפריז בין השנים 1965–1992.
בשנת 2019 הוענק לסירא ״אות מופת הדור לחינוך יהודי בגולה״ על-ידי הארגון העולמי של בתי הכנסת והקהילות האורתודוקסיות והמועצה העולמית לחינוך תורני. בין נימוקי הוועדה: "בהערכה לדמותו כהוגה דעות, בעל שיעור קומה, איש של פיוס, שלום ודיאלוג, שהשפעתו הקרינה על המעלה הרוחנית של הקהילה היהודית בצרפת ושל הקהילות היהודיות הפרנקופוניות בישראל מזה חצי מאה. על היותו מופת של מנהיגות יהודית רוחנית, מקור הסמכות המוסרית והדתית...על כל המאמצים שעשה, על מנת להשרות רוח של פתיחות, דיאלוג והבנה הדדית בין הדתות השונות, לקידום חזון השלום והאהבה לזולת.״
נוצרים-קתולים
מדד תל אביב בלוטק
אהובה אלישע
השושלת הטיגראינית
תיגראינית
הילדגרד ארנולד
הילדגרד קנייס ארנולד (בגרמנית: Hildegard kniess Arnold; 8 בפברואר 1915 – 2 במאי 1997) הייתה פסיכולוגית גרמנייה. הצילה במהלך מלחמת העולם השנייה חמישה יהודים ממוות בידי הנאצים, והוכרה כחסידת אומות העולם על פועלה.
סיפור ההצלה.
בשנים הראשונות של המלחמה, משפחת גולדשטיין (ההורים ארנסט והרטה ובתם אוולין שנולדה ב-1938), הצליחו להישאר בביתם בברלין. הם היו נתונים לכל ההגבלות האנטי היהודיות, וארנסט והרטה נאלצו לבצע עבודות כפייה. כאשר בתחילת 1943, אחרוני היהודים בברלין נעצרו וגורשו, החליטה המשפחה להסתתר. תחילה הם הסתתרו בעליית הגג של בית דירות שהיה בבעלות זוג יהודים קשישים, ארנסט ומרתה לואנט (Lewent). בני הזוג לואנט חששו מגילויים על ידי הנאצים, ולכן בנו מקום מסתור קטן בעליית הגג של הבניין, אליו הזמינו גם את משפחת גולדשטיין והעבירו את הבעלות על הבניין לחברם - עורך דין שאינו יהודי. לאחר כשישה שבועות, הגסטפו גילה את מקום המחבוא. בזמן שזוג הקשישים נעצרו, הם יצרו הסחה אשר אפשרה למשפחת גולדשטיין לברוח.
לאחר הבריחה, משפחת גולדשטיין נותרה ללא קורת גג. הם מצאו מקלט זמני אצל אחד מהלקוחות לשעבר של ארנסט, ולאחר מכן פנו להילדגרד קנייס (Hildegard Kniess) שהייתה חלק מרשת שעזרה ליהודים בזמן המלחמה. הילדגרד הייתה סטודנטית לפסיכולוגיה באוניברסיטה, תלמידה לשעבר של ד"ר אליזבת אבג, (הוכרה כחסידי אומות העולם ב-1967) שהודחה מהאוניברסיטה בשל עמדותיה האנטי נאציות.
למען הביטחון, המשפחה נפרדה. אוולין נשארה במשך זמן מה עם הילדגרד. לאחר זמן הוחלט כי אשה יחידה עם ילדה בת חמש בדירתה, עשויות למשוך יותר מדי תשומת לב וחשדנות. הוחלט לחפש עבורם מקום מסתור קבוע. אוולין נשלחה למזרח פרוסיה, שם הוסתרה על ידי אלפרד ופרידה בונק (Alfred and Frieda Bunke - הוכרו כחסידי אומות העולם בשנת 2009), ושם שהתה עד תום המלחמה.
הילדגרד מצאה מקומות מחבוא נפרדים עבור האמא והאבא. ארנסט גולדשטיין נתפס וגורש באוגוסט 1943 לאושוויץ, שם נספה. אשתו הצליחה להצטרף לבתה בפרוסיה.
הכרה ונצחה.
הילדגרד קיבלה את התואר חסידת אומות עולם ב-18 בפברואר 2007.
במסמכי יד ושם שאינם פתוחים לציבור, מתועד שהילדגרד עזרה גם לסוזן דניאל ולליסולט פרלס.
אנטונין קאלינה
אנטונין קאלינה (בצ'כית: Antonín Kalina; 17 בפברואר 1902, טשביץ' - 26 בנובמבר 1990, פראג) היה פעיל קומוניסטי צ'כוסלובקי, שבמהלך מלחמת העולם השנייה נאסר במחנה הריכוז בוכנוואלד, שם הציל את חייהם של מאות ילדים יהודים. לאור פועלו להצלת יהודים בשואה, הוכר כחסיד אומות העולם על ידי יד ושם.
ביוגרפיה.
קאלינה נולד בשנת 1902 בעיירה טשביץ' (Třebíč) שבצ'כיה, (צ'כוסלובקיה לשעבר), למשפחה דלת אמצעים בת 12 ילדים. בגיל 21 הצטרף למפלגה הקומוניסטית והפך לחבר פעיל בה. הוא התחתן, אך נותר ללא ילדים.
פעילותו בתקופת השואה.
ב-1 בספטמבר 1939 נעצר קאלינה על ידי הנאצים בגין פעילותו הקומוניסטית. הוא נשלח למחנה הריכוז דכאו ולאחר מכן הועבר לבוכנוואלד.
כאשר החלה להתגבש מחתרת קומוניסטית במחנה, קאלינה הצטרף אליה והגיע שם לדרגה בעלת השפעה. למרות היותה ארגון מחתרתי, חברי המחתרת מונו לתפקידים בכירים ולקחו חלק בניהול ההליכים היומיומיים במחנה לצד ה-SS. בעזרת המחתרת הפך קאלינה לראש בלוק 66. בלוק זה היה רחוק מחלקו המרכזי של בוכנוואלד, האזור בו הנאצים המעיטו להסתובב. קאלינה, בעזרת חבריו למחתרת, אספו ילדים רבים מכל רחבי המחנה וכינסו אותם בבלוק זה. בלוק 66 זכה לכינוי "הקינדרבלוק".
קאלינה הפך את חיי הילדים בקינדרבלוק לנוחים יחסית והגן עליהם מסכנות אליהם נחשפו בחייהם במחנה: בעזרת מעמדו במחתרת, השיג לילדים אוכל נוסף ושמיכות לתקופות הקרות; הוא אפשר לערוך את מסדרי הנוכחות בתוך הבלוק ולא בכפור שבחוץ; הוא אף ארגן לילדים שיעורים בתוך הבלוק ותמיד עודד אותם כי המלחמה קרבה לסופה וכך גם ייסוריהם. סופר כי הוא היה דמות מגנה - מקור של חום ואהבה בסביבה העוינת של המחנה.
קאלינה הגן על ילדי הקינדרבלוק מפני גירוש בכמה צורות: הוא הורה עליהם להסיר את טלאיהם הצהובים, על מנת שלא יזוהו כיהודים. מסופר כי פעם אחת, כאשר הגרמנים הורו על פינוי הבלוק, תלה קאלינה שלט בכניסה לבלוק המציין כי הוא מאכלס חולי טיפוס והגרמנים, שחששו מהמחלה, לא נכנסו.
ב-10 באפריל 1945, כאשר הצבא הגרמני כבר נסוג מרוב החזיתות, יצאה פקודה לרכז את יהודי המחנה בכיכר המרכזית, לצורך פינויים והעברתם לגרמניה בצעדות המוות. קאלינה הפר את הפקודה והורה על ילדי הקינדרבלוק להישאר בתוך הבלוק. כאשר אנשי ה-SS באו לפנות את הבלוק, הוא שכנע אותם כי כל היהודים בו כבר פונו. המחנה שוחרר על ידי בעלות הברית באותו היום ובכך ניצלו חייהם של כ-900 ילדי הקינדרבלוק.
לאחר המלחמה.
בסוף המלחמה חזר קאלינה לצ'כוסלוביקה ובילה את שארית חייו בפראג. הוא נשאר קומוניסט נאמן עד מותו ב-1990. בזמן חייו, לא סיפר על פעילותו בתקופת המלחמה וניצולי הקינדרבלוק גם הם לא שיתפו את חוויותיהם, לכן לא זכה קאלינה להכרה כחסיד אומות העולם במהלך חייו.
הכרה והנצחה.
ב-3 ביולי 2012 הוכר קאלינה כחסיד אומות העולם על ידי יד ושם, בזכות מאמציהם של כמה מניצולי הקינדרבלוק והסרט הדוקומנטרי 'Kinderblock 66: Return to Buchenwald', המתאר את חיי הניצולים במחנה וקאלינה מצילם.
משפחת סטרימייטיס
ורוניקה סטרימייטיס (? - 4 יולי 1981), סטניסלובס סטרימייטיס (? - 16 פברואר 1966) ובתם מילדה (Mildei) פוטנאניי (13 פברואר 1933 - ?) היו משפחת איכרים ליטאים שחיו בכפר ז'צ'קאלניי. בזמן מלחמת העולם השנייה הם פעלו למען הצלת יהודים ולכן הוכרו כחסידי אומות העולם על ידי ארגון "יד ושם".
לפני מלחמת העולם השנייה.
משפחת סטרימייטיס (Strimaitis), חיו בכפר ז'צ'קאלניי שבליטא. בבעלותם היה שטח בגודל 40 הקטאר (ששקול ל-0.4 קילומטר רבועים), בית גדול, אורווה ובה מספר רב של סוסים, ופרדס. שטח גדול ביחס לאיכרים מסוגם אשר מראה על כך שהיו בעלי הון. היו להם ארבעה ילדים: מילדה (1933), דאלה (1939), ליימה (1929) ובנם איידאס (1939). בשנת משהו ליימה, הבכורה של משפחת סטרימייטיס, עזבה את ליטא למטרת לימודים אקדמיים ולכן מילדה עזרה עם עבודות הבית.
פעילותם כחסידי אומות העולם.
בזמן מלחמת העולם השנייה מספר רב של יהודים באו לכפרם וביקשו ממשפחת סטרימייטיס מקלט. המשפחה הסכימה וסיפקה להם מקלט בחדר סודי בלי שום תגמול. המשפחה סיפקה להם בגדים ומילדה נתנה להם אוכל ועזרה עם משק הבית. בעת סכנה, הם החביאו את היהודים ביער ומילדה הביאה להם מזון.
בין היהודים אשר הצילו היו אסתר קליינשטיין (? - 1964) ובתה רננה קליינשטיין (6 בנובמבר 1932 - ?), אשר קיבלו המלצה להגיע למשפחת סטרימייטיס. היחס אליהן היה כאל בני משפחה - הן קיבלו אוכל וחברה, סטניסלובס לקח את רננה ומילדה לכנסייה. מילדה ורננה התיידדו בזמן שאסתר ורננה קליינשטיין התחבאו אצל משפחת סטרימייטיס. אסתר ורננה קליינשטיין נשארו אצל משפחת סטרימייטיס מספר פעמים במהלך המלחמה, כל פעם למספר חודשים. בכל רגע לנו אצל משפחת סטרימייטיס מספר יהודים אשר ביקשו מהם מקלט, ובסך הכל הם הצילו מספר רב של יהודים מידי הנאצים.
הכרה כחסידי אומות העולם.
בין 19 בינואר ו-1 באפריל 1993 עבדו ביחד רננה קליינשטיין ומילדה פוטנאניי כדי לכתוב מכתבים לארגון "יד ושם" במטרה לזהות את הוריה של מילדה, ורוניקה וסטינסלובס, כחסידי אומות העולם. ב-12 ביוני 1994 סטניסלובס סטרימייטיס, ורוניקה סטרימייטיס ומילדה פוטנאניי זוהו על ידי ארגון "יד ושם" כחסידי אומות העולם.
בנואה אמון
בנואה אמון (בצרפתית: Benoît Hamon, בעברית נקרא גם בנואה המון; נולד ב-26 ביוני 1967 בסן-רנן) הוא פוליטיקאי צרפתי.
ביוגרפיה.
בנואה אמון נולד ביוני 1967, לאב מהנדס ולאם מזכירה, וגדל בעיר ברסט. כשהיה בן 9 עבר עם משפחתו לדקר, בירת סנגל שבאפריקה, לתקופה של ארבע שנים. לאחר גירושי הוריו חזר לגור בחבל ברטאן שבצרפת.
לאחר סיום בית הספר התיכון נרשם לאוניברסיטה בברטאן, בה השלים תואר בהיסטוריה. בזמן לימודיו הספיק אמון לשמש כנשיא תנועת הצעירים הסוציאליסטים מ-1993 עד 1995.
קריירה פוליטית.