צבא הרפובליקה האסלאמית של איראן (בפרסית: ارتش جمهوری اسلامی ایران), ידוע גם בשם "ארטש" ("צבא" בפרסית), הוא צבאה הסדיר של איראן ומהווה חלק מהכוחות המזוינים של המדינה. מטרתו היא להגן על שלמותה הטריטוריאלית של המדינה מפני איומים חיצוניים ופנימיים.
הצבא בנוי מארבע זרועות: כוחות היבשה, חיל האוויר, חיל הים, וחיל ההגנה האווירית.
רקע.
הצבא הוקם ב-1921 ומאז 1979 פועל במקביל לכוחות הצבאיים של משמרות המהפכה. בשנת 2019 עמד תקציב הצבא על 2.4 מיליארד דולר בהשוואה ל-6 מיליארד דולר למשמרות המהפכה, וזאת על אף שהצבא גדול יותר מכוחות משמרות המהפכה. מפקד הצבא מדווח למפקד המטה הכללי של הכוחות המזוינים של איראן. טרם המהפכה הצבא היה הכוח הצבאי הבלעדי שפעל מטעם השאה. מנהיגי המהפכה אשר חשדו בנאמנותו של הצבא, הקימו את כוחות משמרות המהפכה כמענה נגדי לצבא. בשנים שלאחר המהפכה החל המשטר בטיהור שורות הצבא ועצר קרוב ל-4,500 אנשי צבא. בעקבות המהפכה, הטיהור, האמברגו שהוטל על המדינה, מחסור בציוד ובחלקי חילוף, איבד הצבא בהערכה כ-40%-60% מכוח האדם שלו באותה תקופה. מאז סובל הצבא מנחיתות תקציבית וטכנולוגית בהשוואה למשמרות המהפכה ועל אף שיתוף הפעולה ביניהם קיים מתח קבוע. על אף שהצבא נחשב לפחות אידאולוגי ממשמרות המהפכה הוא שומר על נאמנות למנהיג העליון.
סמל הצבא.
הסמל כמעט ולא השתנה מאז הקמת הצבא. לאחר המהפכה נוסף לו פסוק מהקוראן. החרבות מייצגות את כוחות היבשה, העוגן את חיל הים, והנשר את חיל האוויר. סמל הצבא הנוכחי קיים משנת 2021, לו נוספו שני טילים, המייצגים את זרוע ההגנה האווירית של הצבא.
כוח אדם.
כוח האדם של הצבא (ארטש) נכון ל-2019:
הכוחות המזויינים של הרפובליקה האיסלאמית של איראן
אמליה, רוזנת הוהנצולרן-זיגמרינגן
מיכאיל צייטלין
מיכאיל צייטלין (ברוסית: Михаил Цейтлин; נולד ב-16 ביוני 1947) הוא שחמטאי סובייטי וגרמני ממוצא יהודי.
ביוגרפיה.
מיכאיל צייטלין נולד בבוברויסק שבברית המועצות (כיום בבלארוס). הוא למד רפואה ועבד כרופא.
במהלך שנות ה-70 ושנות ה-80 של המאה ה-20 צייטלין השתתף בתחרויות רבות. ב-1976 וב-1977 הוא זכה באליפות מוסקבה. הוא זכה בתחרות בבולגריה בשנים 1977 ו-1978, פולין ב-1979, פראג ב-1983 וב-1985. כמו כן, הוא חלק במקומות 2–4 בלודז' בשנת 1980, ומקומות 3–6 בהראדץ קראלובה ב-1983.
לאחר התפרקות ברית המועצות צייטלין עבר להתגורר בגרמניה והמשיך להשתתף בתחרויות עד לתחילת המאה ה-21.
בשנת 1977 הוא קיבל דרגת אמן בינלאומי ובשנת 1987 דרגת רב אמן.
מיכאיל צייטלין התחרה גם בשחמט בהתכתבות. בשנת 1990 הוענקה לו דרגת רב אמן בהתכתבות.
בשנת 1990 צייטלין השתתף בתחרות בינלאומית בתל אביב. בשנת 1993 הוא סיים במקום השלישי בבודפשט (ניצח אמיל סוטובסקי).
מריו אבדו בניטס
מריו אבדו בניטס (בספרדית: Mario Abdo Benítez; נולד ב-10 בנובמבר 1971) הוא פוליטיקאי ואיש עסקים המכהן כנשיא פרגוואי החל מאוגוסט 2018. תפקיד שבו זכה בבחירות שנערכו באפריל של אותה שנה.
ביוגרפיה.
אבדו בניטס נולד באסונסיון, הוא בנו של מי שכיהן כמזכירו האישי של הדיקטטור ונשיא פרגוואי אלפרדו סטרסנר ונכד למהגר ערבי מלבנון. ב-1989, לאחר הדחתו של סטרוסנר, יצאה משפחתו לגלות בארצות הברית שם השלים את לימודי התיכון. בשובו לפרגוואי התגייס לצבא והוכשר כצנחן וכקצין מילואים. ב-1995 סיים תואר ראשון בשיווק באוניברסיטת טייקו פוסט שבארצות הברית. בשנים 1997–2012 שימש מנהל בחברת לוגיסטיקה ובשנים 1998–2012 שימש שותף מנהל בחברת בנייה וייצור חומרי בנייה.
קריירה פוליטית.
אבדו בניטס הוא חבר במפלגת קולורדו השמרנית וכיהן כסגן נשיא המפלגה. ב-2013 נבחר לסנאט של פרגוואי וכיהן כנשיא הסנאט מיולי 2015 עד יוני 2016. באפריל 2018 נבחר לנשיא המדינה. הוא נכנס לתפקידו באוגוסט 2018.
פחות מחודש לאחר כניסתו לתפקיד הורה אבדו בניטס על ביטול החלטת קודמו ובן מפלגתו הוראסיו קארטס על העברת שגרירות פרגוואי בישראל מתל אביב לירושלים, ובעקבות כך החל משבר דיפלומטי בין פרגוואי לישראל.
ג'יי.בי. ביקרסטאף
הצהרת פנמונג'ום
הצהרת פַּנְמוּנְג'וֹם (או בשמה המלא: הצהרת פנמונג'ום לשלום, שגשוג, ואיחוד חצי האי הקוריאני. בקוריאנית: 한반도의 평화와 번영, 통일을 위한 판문점 선언) היא הצהרה מדינית אשר נחתמה במסגרת הפסגה הקוריאנית ב-27 באפריל 2018 בין נשיא קוריאה הדרומית והמנהיג העליון של קוריאה הצפונית, ובה הוסכם על פירוק מוחלט מנשק גרעיני של חצי האי הקוריאני.
על פי ההצהרה, ראשי קוריאה הדרומית וקוריאה הצפונית הכריזו רשמית על הכוונה לסיום מלחמת קוריאה ועל תחילתו של עידן חדש של שלום ושיתוף פעולה בין המדינות.
עיקרי ההצהרה.
הצדדים הגיעו למספר הבנות בניסיון לקרב בין המדינות:
ייחודיות הפסגה.
הפסגה הייתה ייחודית במובנים רבים, בעיקר בהקשר התרבותי הקוריאני.
Aero Vodochody
Aero Vodochody (המכונה בדרך כלל Aero, וודוכודי הוא המיקום באזור פראג) היא חברת מטוסים צ'כית (צ'כוסלובקית לשעבר), פעילה משנת 1919, הידועה במטוסי אימון ומטוסי קרב קלים שלה: L-29 דלפין, L-39 אלבטרוס, L-59 סופר אלבטרוס,
L-159 אלקה. ה- L-39 הוא המפורסם שביניהם ועם מספר המפעילים הגדול ביותר.
משנת 1929 עד 1951 Aero גם יצר מגוון מכוניות קטנות ובינוניות עם מנועי שתי פעימות, ובשנים 47–1946 הוא בנה את משאית סקודה 150 תחת רישיון.
לאחר נפילתה של השלטון הקומוניסטי בצ'כוסלובקיה (1989) ובשאר חלקי מרכז אירופה, הפסידה החברה חלק ניכר משווקיה העיקריים עבור מטוסי אימון סילונים שלה. המכירות של מטוסים צבאיים ירדו בתחילת שנות ה -90 במזרח אירופה, כמו גם במדינות נאט"ו, שבהן כניסתו של יצרן חדש הייתה כמעט בלתי אפשרית. בין השנים 1998 עד 2004 Aero נשלט על ידי בואינג.
בסוף אוקטובר 2006 Aero Vodochody נרכשה על ידי קבוצת השקעות צ'כית-סלובקית, פנטה השקעות, שרכשה אותה בכ -3 מיליארד דולר קנדי.
כיום, Aero Vodochody מייצרת את Sikorsky S-76, ומכלולים תעופתיים שונים כגון: מרכז כנף של Alenia C27, דלתות עבור Embraer 170 ו Embraer 190, תא הטייס של UH-60, דלתות תותח של F/A-18 Super Hornet, תת-מכלולים וחלקים עבור משפחת איירבוס A320, מכלולים עבור בואינג 767, ואת L-159 מטוס קרב סילוני קל.
Aero צפויה גם לשדרג את המסלול בנמל התעופה Vodochody שלה ליד פראג לסטנדרטים של התעופה הבינלאומי אשר ישרת בעיקר את חברות התעופה לואו-קוסט וטיסות שכר לכיוון פראג.
ביולי 2018 פורסם על הפרויקט המשותף בין החברה לבין התעשייה האווירית לפיתוח מטוס קרב-תקיפה רב-משימתי F/A-259 STRIKER.
יחסי אורוגוואי–מלזיה
יחסי אורוגוואי–מלזיה הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה המזרחית של אורוגוואי לבין פדרציית מלזיה.
סקירה כללית.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין המדינות כוננו ב-1989. אורוגוואי פתחה את שגרירותה ב-1991, אך שגרירות זו נסגרה לאחר מספר שנים. שתי המדינות חתמו על הסכם סחר דו-צדדי. בשנת 2007, ביקר סן שר המסחר והתעשייה הבינלאומי של מלזיה באורוגוואי.
יחסים כלכליים.
בשנת 2014, שווי הסחורה שיוצאה ממלזיה לאורוגוואי הגיעה לסך 41 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר רדיו, שמן דקלים, גומי ועוד. באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מאורוגוואי למלזיה הגיעה לסך 24.5 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר חלב, חלב מרוכז, גבינה, צמר, סויה ועוד.
בשנת 2015, שווי הסחורה שיוצאה ממלזיה לאורוגוואי הגיעה לסך 29.7 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר בגדי גומי, שמן דקלים, מיקרופונים, אוזניות, טלפונים ועוד. באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מאורוגוואי למלזיה הגיעה לסך 26.4 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר סויה, תירס, דגים, גבינה ועוד.
המנהיג העליון של קוריאה הצפונית
המנהיג העליון של קוריאה הצפונית הוא שליט הרפובליקה הדמוקרטית העממית של קוריאה ובעל המשרה הרמה ביותר במדינה.
מאז דצמבר 2011 המנהיג העליון הוא קים ג'ונג-און.
היסטוריה.
בסוף מלחמת העולם השנייה, ברית המועצות כבשה את חציו הצפוני של חצי האי הקוריאני ובשנת 1946 הקימה את הוועדה העממית הזמנית בראשות קים איל-סונג. ב-9 בספטמבר 1948, הרפובליקה הדמוקרטית העממית של קוריאה הוכרזה בראשות אותו קים איל-סונג.
המנהיגים העליונים היו קים איל-סונג, בנו קים ג'ונג-איל ונכדו קים ג'ונג-און. בתפקיד זה הם לא החזיקו בתואר נשיא, אך כולם היו מנהיגי מפלגת הפועלים של קוריאה — כאשר ראש המפלגה כונה יו"ר החל מ-1948 עד 1966, מזכ"ל משנת 1966 עד שנת 2011, המזכיר הראשון מ-2011 עד 2016, ולבסוף יו"ר שוב מאז 2016.
מ-1948 ועד 1972, תפקיד ראש המדינה, היה יו"ר הוועדה המתמדת של אספת העם העליונה. בשנת 1972, החוקה תוקנה כדי ליצור את תפקיד הנשיאות. קים איל-סונג, שימש כראש ממשלת קוריאה הצפונית מאז הקמת הרפובליקה והוא מבחר על ידי צירי האספה פה אחד לתפקיד נשיא קוריאה הצפונית ב-28 בדצמבר והוא החזיק במשרה עד מותו ב-8 ביולי 1994, כאשר הוא הוכרז ל"נשיא הנצחי של הרפובליקה". מאז, תפקידי ראש המדינה, מצויים בידי נשיאות האספה.