סגל שחקנים.
נכון ל-11 במאי 2022
ליו שיאנג
ליו שיאנג (בסינית: 刘翔; נולד ב-13 ביולי 1983 בשאנגחאי שבסין) הוא אתלט סיני. הוא אלוף אולימפי (אתונה 2004), אלוף עולם (אוסקה 2007) ושיאן עולם בריצת 110 מטר משוכות (12.88 שניות). שיאו העולמי נשבר על ידי דאירון רובלס מקובה ב-2008 (12.87 שניות). היה לאתלט הגבר הסיני הראשון שזכה במדליית זהב אולימפית.
שיאנג הוא מהספורטאים המפורסמים בסין, ומבעלי ההכנסה הגבוהה ביותר ביניהם לצד יאו מינג.
קריירה.
שיאנג החל את הקריירה שלו בתחרות של התאחדות האתלטיקה הבינלאומית בלוזאן. בשנת 2002 הוא זכה במשחקים האסיאתיים במדליית זהב. בשנת 2004 זכה שיאנג במדליית זהב באולימפיאדה שבאתונה. בשנת 2006 שיאנג שוב זכה במדליית זהב במשחקים האסייתים שהתקיימו בדוחה. ב-31 באוגוסט זכה שיאנג באליפות העולם שהתקיימה באוסקה בתוצאה של 12.95 שניות.
לקראת אולימפיאדת בייג'ינג, סומן שיאנג כמועמד מוביל לזכייה במדליית הזהב בריצת 110 מטר משוכות, אולם לאכזבת האומה הסינית, פרש שיאנג ממקצה המוקדמות בשל מתיחה בשריר רגלו. לאחר הריצה התנצל שיאנג בפני הציבור בסין על שהסב לו אכזבה. המעשה חזר על עצמו באולימפיאדת לונדון (2012) בה פרש ממקצה המוקדמות לאחר שמתח את גיד אכילס במשוכה הראשונה והתרסק לתוכה.
צ'יצ'ן איצה
צ'יצ'ן איצה (בשפת המאיה יוקאטקו chich'en itza; מילולית: "בפי באר המים של איצה") היא עיר שנבנתה על ידי תרבות המאיה בתקופה הקדם-קולומביאנית. כיום זהו אתר ארכאולוגי הממוקם בצפון מרכז חצי האי יוקטן, באזור מקסיקו של ימינו.
צ'יצ'ן איצה הייתה מרכז פעילות אזורי חשוב בצפון אזור ארצות השפלה של מקסיקו החל מהתקופה הקדם-קלאסית של דרום אמריקה ועד לראשית התקופה הקדם-קלאסית המוקדמת. באתר יש מגוון סגנונות אדריכליים, המשתייכים לסגנונות "מקסיקניים" שנראו במרכז מקסיקו ולסגנונות של בני הפוק מאיה שנמצאו בצפון ארצות השפלה של מקסיקו.
נוכחותם של סגנונות מרכז-מקסיקניים אלו נחשבה בעבר כעדות להגירה ישירה לעיר או אפילו לכיבוש שהגיע מכיוון מרכז מקסיקו, אולם הדעה הרווחת כיום היא שהסיבה לנוכחות סגנונות אלה, שאינם שייכים לבני המאיה, היא בעקבות עירוב תרבותי.
מידע ארכאולוגי, כגון עדות על שרפה של מספר מבנים ומתחמים חשובים, רומז על כך שצ'יצ'ן איצה נחרבה באופן אלים כנראה כתוצאה מפלישה. בעקבות חורבן צ'יצ'ן איצה, ההגמוניה האזורית ביוקטן עברה למקום שנקרא מאיאפאן.
לפי התאחדות האנתרופולוגים האמריקנית, השרידים של צ'יצ'ן איצה (כגון הפירמידה שבתמונה) הם רכוש פדרלי, והנאמנות על האתר נמצאת בידי המוסד הלאומי להיסטוריה ולאנתרופולוגיה של מקסיקו. אולם הקרקע שעליה נמצאים השרידים היא רכושה הפרטי של משפחת בארבאצ'אנו.
צ'יצן איצה הוא אתר תיירותי המביא מספר רב של תיירים למקסיקו. ביולי 2007 נבחרה פירמידת אל קסטיליו שבאתר לאחד משבעת פלאי עולם החדשים.
עמאד פאיז מע'ניה
הפירמידה בצ'צ'ן איצא
שער הברזל
89–80 לפנה&quot;ס
שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 89 - 80 לפנה"ס
תכנית תלפיות
תכנית פסגות
תכנית חבצלות
ג'ים היינס
ג'יימס ריי "ג'ים" היינס (באנגלית: James Ray "Jim" Hines; נולד ב-10 בספטמבר 1946) הוא אתלט אמריקאי, אלוף אולימפי ושיאן עולם. האצן הראשון בהיסטוריה שירד מתחת ל-10 שניות בריצת 100 מטר, במדידה ידנית בתוצאה של 9.9 שניות ובמדידה אלקטרונית בתוצאה של 9.95 שניות.
ביוגרפיה.
היינס נולד בדומאס, ארקנסו. הוא גדל באוקלנד, קליפורניה. בשנת 1964 הוא סיים את לימודי התיכון בבית הספר מק קלימונדס. בתחילת דרכו היה שחקן כדור בסיס עד אשר מאמן אתלטיקה זיהה את יכולתו כאצן והוא עבר להתאמן בריצות הקצרות.
בתחרות שנערכה במודסטו (קליפורניה) במאי 1967, השווה היינס את שיא העולם ל-10 שניות (באותה ריצה קבע גם האצן שסיים שני, וסלי טרנר, זמן זהה). היינס למד והתאמן באותה עת באוניברסיטת טקסס הדרומית שביוסטון.
באליפות ארצות הברית באתלטיקה שנערכה בסקרמנטו ביוני 1968, רץ היינס במוקדמות תוצאה של 9.8 שניות, אולם שיאו העולמי לא אושר עקב רוח גבית חזקה מהמותר. בשלב חצי הגמר הראשון ניצח היינס בשיא עולם חדש, 9.9 שניות, וכך היה לאתלט הראשון ששבר את מחסום 10 השניות בריצה ל-100 מטר. גם הרץ שהגיע אחריו, רוני ריי סמית קבע תוצאה זהה. בריצת חצי הגמר השנייה ניצח צ'ארלס גרין שקבע אף הוא זמן השווה לשיא העולמי החדש. בגמר האליפות ניצח גרין והיינס סיים שני כשלכל ששת הראשונים נקבע זמן של 10.0 שניות.
אלוף אולימפי.
באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) זכה היינס בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר בשיא עולם חדש של 9.95 שניות, לפני לנוקס מילר מג'מייקה (10.04 שניות) וגרין (10.07 שניות) ובריצת שליחים 4X100 מטר. בריצת השליחים היה היינס הרץ הרביעי של הרביעייה האמריקאית. הוא החל את ריצתו כשהוא מפגר אחרי אנריקו פיגורלה מקובה (שיאו היה 10.0 שניות), אך חלף על פניו וקבע יחד עם חבריו (גרין, מלווין פנדר וסמית') שיא עולם חדש של 38.24 שניות, לפני קובה (38.40 שניות) וצרפת (38.43 שניות).
לאחר המשחקים האולימפיים ניבחר היינס לשחק בקבוצת הפוטבול מיאמי דולפינס. הוא לא גילה כישורי משחק מספקים וזכה לכינוי "אופס" ולכן שיחק בקבוצת המילואים. שנה לאחר מכן שיחק משחק אחד עם קנזס סיטי צ'יפס ויותר לא חזר לשחק פוטבול מקצועני.
שיאו העולם של היינס 9.95 שניות בשעון אלקטרוני, נשבר לאחר 15 שנה על ידי קלווין סמית בשנת 1983.
פטרישה הייסמית'
פטרישה הייסמית' (באנגלית: Patricia Highsmith;
19 בינואר 1921 - 4 בפברואר 1995) הייתה סופרת אמריקאית שנודעה במותחני הפשע שכתבה. רבים מהם עובדו לסרטי קולנוע, שהידועים בהם הם "זרים ברכבת", שעובד לסרט על ידי אלפרד היצ'קוק בשנת 1951, וסדרת ה"ריפליאדה". בשנת 2022 יצא הסרט השווייצרי "לאהוב את הייסמית" ("Loving Highsmith") שמתאר את חייה וכתיבתה.
קורות חיים.
הייסמית' נולדה בטקסס בינואר 1921 בשם "מרי פטרישה פלנגמן" (Mary Patricia Plangman) בסמוך לעיר פורט וורת'. היא גדלה בבית סבתה, ולאחר מכן אצל אמה ואביה החורג. שני הוריה היו אמנים.
אמה הביולוגית התגרשה מאביה עוד בהיותה בהריון עם הייסמית'. הייסמית' שנאה את אמה לאחר שנודע לה כי ניסתה להפילה באמצעות שתיית טרפנטין, ואף כתבה סיפור קצר בשם "הטרפנטין", בו היא מתארת ילד צעיר הדוקר את אמו למות.
סבתה של הייסמית' לימדה אותה לקרוא בגיל צעיר, וכבר בגיל 8 החלה לקרוא ספרי פסיכולוגיה ובהם ספרו של קרל מנינגר "המוח האנושי", הדן במחלות נפש (פירומניה וסכיזופרניה).
בשנת 1942 סיימה הייסמית' את לימודיה במכללת ברנרד, בה למדה ספרות אנגלית, כתיבת מחזות וסיפורים קצרים, ועברה לניו יורק, ולאחר מכן למקסיקו, שם התגוררה עד שנת 1948.
בין השנים האלה כתבה הייסמית' סיפורי קומיקס קצרים.
לאחר שעברה להתגורר במושבת הסופרים "יאדו" שבסרטוגה ספרינגס במדינת ניו יורק, שכתבה, על פי הצעתו של טרומן קפוטה, את הרומן הראשון שלה, "זרים ברכבת". הספר, שפורסם בשנת 1950, זכה להצלחה מועטה, אולם לאחר שאלפרד היצ'קוק עיבד את הרומן לסרט "זרים ברכבת" בשנת 1951 הפכה הייסמית' להצלחה.
ספרים רבים נוספים שכתבה עובדו לסרטים, ובהם: "The Blunderer" בשנת 1954, "This Sweet Sickness" בשנת 1960, "הכישרון של מר ריפלי" בשנת 1955 ו"המשחק של ריפלי" בשנת 1974.
הייסמית גילתה אהדה רבה להומוסקסואלים ולסביות וברבים מספריה מצויים סאבטקסטים של תמות הומוסקסואליות. בשניים מספריה הדבר מצוין מפורשות: "מחיר המלח" ו"Small g: a Summer Idyll". "מחיר המלח" נודע בסיום האופטימי שלו, והיה הספר ההומוסקסואלי הראשון עם סיום אופטימי. ספר זה פורסם תחת שם העט "קלייר מורגן" (Claire Morgan) בשנת 1953 וזכה להצלחה רבה. ב-2016 זכה הספר לגרסה קולנועית עתירת שבחים בבימויו של טוד היינס.
על פי הביוגרפיה שנכתבה אודותיה, "צל יפה" (Beautiful Shadow), הייסמית' הייתה אלכוהוליסטית, ולא הצליחה לקיים קשרים רומנטיים ארוכי טווח. מכריה חשבו שהיא מיזנתרופית (שונאת אדם), ראו בה אדם רע, ואמרו שהיא מעדיפה חברתן של חיות המחמד שלה על בני אדם. הייסמית' תמכה בעמדות פרו-פלסטיניות, אך בעצת המוציא לאור שלה צמצמה את התבטאויותיה בנושא.
יחד עם זאת סירבה כל חייה לכל פנייה לתרגום ספריה לעברית ואלה אינם בנמצא. (למעט תרגום אחד לרומן הלסבי "קרול", שראה אור בעברית רק לאחר מותה של הייסמית).
הייסמית' הייתה ביסקסואלית שניהלה יחסים עם נשים ועם גברים ולא נישאה מעולם. מ-1949 ניהלה מערכת יחסים רומנטית עם הסופר מארק ברנדל ואחריו במשך שנתיים 1959-1961 ניהלה יחסים עם הסופרת מ. אי. קר.
הייסמית' נפטרה מסרטן הדם בשנת 1995 בלוקרנו שבשווייץ, בגיל 74. היא הורישה את כל רכושה למושבת הסופרים יאדו.
סגנון ספרותי.
גיבורי ספריה הם לרוב דמויות בעלות פגמים מוסריים וזהות מינית מעורפלת, או דמויות שאין להן כל בעיה לפעול בניגוד לחוק ואף לבצע רצח.
הדמות הספרותית הידועה ביותר שיצרה, טום ריפלי, הוא דמות שנטייתה המינית אינה ברורה, אין לה כל מצפון, וביכולתה לבצע פעולות לא-מוסריות ואף רציחות בלא הנד עפעף.
ספריה.
רומנים.
ספרי ילדים:
מדריך כתיבה:
אוספי סיפורים.
אוספי סיפורים שפורסמו לאחר מותה של הייסמית':
הפירמידה בצ'יצ'ן איצה
בית עיריית תל אביב-יפו
בית עיריית תל אביב-יפו הוא משכנה של עיריית תל אביב-יפו הנמצא בכיכר רבין (רחוב אבן גבירול 69) ויוצר את הדופן הראשית שלה.
היסטוריה.