עם כניסת רא"ל אביב כוכבי לתפקידו כראש המטה הכללי, צה"ל קיים תהליך אבחון מעמיק, שעיקריו הן כי צה"ל ערוך למימוש משימותיו למול מתארי הייחוס, אך בראיה ארוכת טווח, ההישג ומשך הזמן שיידרש לעמידה ביעדי המלחמה נמצאים במגמת שחיקה. יתרה מכך, האויב מתעצם ומשתכלל הן באיכות והיקף האמל"ח והן בתפיסות הלחימה ונדרש להתאים את בניין הכוח הצה"לי לשדה הקרב המתפתח. לצד זאת, התפתחויות עולמיות, ובראשן, המשך ההתעצמות של איראן והאפשרות של חידוש תוכנית הגרעין שלה, חייבו חשיבה מחודשת בבניין הכוח. בינואר 2019, החל צה"ל בתהליך תכנון רב שנתי, שהסתיים בסוף 2019, עם פרסום התוכנית הרב-שנתית "תנופה". שנת 2020 היא השנה הראשונה למימוש תר"ש "תנופה".
התוכנית הרב-שנתית "תנופה" נבנתה לאורה של תפיסת ההפעלה לניצחון – גיבוש מאפייני הפעולה וההישג הנדרש מצה"ל בלחימה. תוכנית "תנופה" שמה דגש על הגדלת קטלניות צה"ל, חשיפת האויב הנעלם במרחב האורבני ותקיפה מהירה בעוצמה גדולה ובדיוק רב, כל זאת על בסיס יכולות רב זרועיות ורב ממדיות הממצות את עוצמת צה"ל במרחבים השונים. רתימת העוצמות הללו לטובת הקצה המבצעי – טקטי וחיבור יכולות מערכתיות לקצה הטקטי על ידי חיבור דיגיטלי של כולם לכולם (המג"ד עם הטייס, הטנק עם מפעיל הכטמ"ם וכו').
תהליך גיבוש תר"ש תנופה.
בינואר 2019 נכנס לתפקיד הרמטכ"ל רא"ל אביב כוכבי, והחל להתוות את התוכנית הרב-שנתית "תנופה" לשנים 2020-2024. לצורך גיבוש התר"ש, הוביל הרמטכ"ל תהליך עומק שראשיתו בניית המסגרת האסטרטגית לשנים הקרובות, הגדרת מאפייני האויב ואופי הלחימה לאורם ייבנה הכוח הצבאי בשנות התר"ש, בירור וחקירה של המרכיבים הנדרשים לאופן פעולת צה"ל על מנת לעמוד בהישג הנדרש המבצעי, ובהתאם גיבוש תוכנית רב שנתית ליישום ומימוש מרכיבים אלו.
תהליך תכנון התר"ש כלל ארבע אבני דרך מרכזיות:
מאמצים ומאפשרים.
התפיסה שגיבש צה"ל, מתארת את האופן שבו צה"ל מתכוון לפעול, מה המאמצים המרכזיים ומה הם המאפשרים את הפעולה של מאמצים אלו. ה"מאמצים והמאפשרים" קיבעו למעשה את "שפת התר"ש".
התפיסה הגדירה שלושה "מאמצים" מרכזיים המביעים הגיון מבצעי מרכזי, רב-ממדי ורב-זרועי, כלומר, המשלב פעולה מסונכרנת בכלל הממדים בהם פועל הכוח הצבאי. ממדים אלו כוללים את הפעולה באוויר, ביבשה, בים, בחלל, במרחב הקיברנטי (סייבר), במרחב האלקטרו מגנטי (דיגיטל, ספקטרום) ועוד.
שלושת המאמצים הוגדרו כמהלומות רב-ממדיות, תמרון קטלני רב-ממדי והגנה רב-ממדית. בכלל המאמצים הוגדרו "צורות תפקוד", המייצגות שיטות לחימה, תפיסות מבצעיות ואופני פעולה כיכולות צה"ליות מרכזיות.
ה"מאמצים" נשענים על שמונה "מאפשרים" המהווים יכולות רוחביות תשתיתיות.
החלטות מרכזיות ושינויים עיקריים.
תחום הארגון הוא רכיב מוביל ומרכזי בתר"ש שעיקרה הִשתנות צה"ל והעצמת יכולותיו על ידי שיפור התיאום, התכנון והפעלת הכוח הרב זרועית; ליבת עוצמתו של צה"ל טמונה בכוח האדם המשרת בו, במיצויו ובארגונו באופן מדויק ויעיל.
נתונים סטטיסטיים.
עלות כספית.
על פי צה"ל, אין בהגדרות התר"ש התייחסות לכסף הנדרש לכל דרך פעולה, כמו גם התייחסות לעלויות כוח אדם, אך כן ניתן להבין מה המקומות בהם יש שאיפה להשקיע.
ביציאה לדרך לתכנון התר"ש לא סוכם מתווה רב-שנתי למימוש, ממגוון סיבות, ובפרט עקב משבר הקורונה וההתנהלות ללא תקציב מדינה.
בהתאם, צה"ל יצא לדרך במימוש מדורג של תוכנית "תנופה", על בסיס תיעדוף של מרכיבי התוכנית ומימוש בהיקף ובקצב המותאמים למציאות המשאבית הקיימת, תוך מיצוי מהלכי התייעלות מתוך הקיים.
תגובה ציבורית.
ביקורת.
בעקבות התפרצות נגיף הקורונה בישראל במרץ 2020, נפגעה הכלכלה הישראלית ועלתה ביקורת ודרישה לדחות את התר"ש בעקבות העלות ומקורות המימון שהיא דורשת לצורך מימושה.
So Good (שיר של לואיזה ג'ונסון)
So Good (בעברית: כל כך טוב) הוא שירה של הזמרת הבריטית, זוכת התוכנית אקס פקטור בריטניה, לואיזה ג'ונסון. השיר נכתב על ידי צוות כותבים בריטים ויצא לאור ב-28 באוקטובר 2016.
הופעות חיות.
ג'ונסון ביצעה את השיר בהופעה חיה לראשונה ב-30 באוקטובר 2016 בתוכנית הטלוויזיה אקס פקטור בריטניה בה זכתה ובמספר פסטיבלים בינלאומיים בשנים 2016 ו-2017.
אצטדיון ג'ון אף קנדי
אצטדיון ג'ון אף קנדי, שנמצא בפילדלפיה שבפנסילבניה, ארצות הברית, וקרוי על שם נשיא ארצות הברית לשעבר, הוא אצטדיון בעל גג פתוח שעמד בין השנים 1926 עד ל-1992. כמה שנים לפני הריסתו, האצטדיון אובחן כמבנה לא בטוח לשימוש ולכן הוחלט להחריבו ולהחליפו בארנת ספורט פנימית .
הוא ממוקם ברחוב דרום ברוד פילדלפיה, פנסילבניה, נפתח ב-15 באפריל 1926 ונסגר ב-13 ביולי 1989.
האצטדיון נפתח כחלק מחגיגות 150 שנים להכרזת העצמאות, ונודע בשלושה שמות: "Municipal stadium", "Sesqui stadium" ובשם "philadelphia stadium". שנת 1963 קיבל את שמו האחרון, "ג'ון אף קנדי" על שם נשיא ארצות הברית, ג'ון פיצג'רלד קנדי, שנרצח ב-1963.
האצטדיון שימש כמקום להופעות, למשחקי פוטבול עונתיים ולאימונים. האצטדיון ידוע בעיקר בכך שהתארחו בו הלהקות המפורסמות כגון Queen וה- Rolling stones.
האצטדיון מסוגל להכיל 100,000 אנשים, והוא בעל משטח דשא שעליו מתקיימים המשחקים.
מבנה האצטדיון.
ב-3 במרץ 1925 מועצת העיר פילדלפיה, שבפנסילבניה, אישרה את בניית האצטדיון.
חברת המהנדסים "simon &amp; simon" הכינו את תוכניות האצטדיון שכללו לדוגמה: יסודות הבניין, עמודים, קומות ישיבה, דודי חימום, תאורה, משרדים, שירותים, כניסות, לוקרים ועוד.
האצטדיון היה בצורת פרסה ובעל גג פתוח, עם 100,000 מקומות ישיבה, והמשחקים בו התקיימו על משטח דשא.
שימושי האצטדיון.
השימוש הראשון של האצטדיון היה בשנת 1926 של "קוואקרים פילדפיה" (the (Philadelphia Quakers, שהייתה קבוצת פוטבול מפורסמת.
בשנות ה-30 קבוצת "דה פילדלפיה איגלס" (קבוצת הפוטבול הלאומית) שכרה את האצטדיון לתקופה בת ארבע עונות לפני שעברו לפארק שייב (park Shibe), הנמצא בפילדלפיה בדומה לאצטדיון ג'ון אף קנדי, לעונת 1940. בתום תקופת ההשכרה של הקבוצה, האצטדיון הפך לאצטדיון נייטרלי, כלומר, לא משויך לאף קבוצה.
בשנים 1936–1979 נערכו באצטדיון 42 משחקי צבא-צי (ArmyÐNavy), ומשחק יריבות של מכללות אמריקאית בכדורגל, ובשנות ה-60 הוא למעשה שימש כאצטדיון הביתי שלהם.
הנשרים, קבוצת הפוטבול הרשמית ( the Philadelphia Eagles), שיחקו בפארק שייב עד שנת 1941 שבה חזרו לאצטדיון. שנה לאחר מכן, בשנת 1942, חזרו לפארק שייב שבו שיחקו עד 1957. הם השתמשו באצטדיון גם כדי להתאמן ב-1970 ו-1980.
בשנת 1985 התרחש הלייב אייד (Live Aid), מופע צדקה שנערך ב-13 ביולי. האירוע אורגן על ידי בוב גדלוף ועל ידי מידג' יור במטרה לאסוף כספים לסיוע לנפגעי הרעב באתיופיה.
מדי שנה שימש האצטדיון כמקום לתהלוכות המשטרתיות והצבאיות.
בשנת 1939 ו-1978 התארחה בו אליפות הפוטבול של תיכוני פילדלפיה.
שילה וידנל
שילה מארי אוונס וידנל (באנגלית: Sheila Marie Evans Widnall; נולדה ב-13 ביולי 1938) היא חוקרת חלל ופרופסורית במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. בשנים 1993–1997 היא כיהנה כמזכירת חיל האוויר של ארצות הברית, ובכך הייתה לאישה הראשונה בתפקיד זה והאישה הראשונה שעמדה בראש זרוע מזרועות הכוחות המזוינים במחלקת ההגנה של ארצות הברית. ב-2003 היא נבחרה כחברה בהיכל התהילה הלאומי לנשים.
ראשית חייה.
שילה וידנל נולדה בטקומה שבמדינת וושינגטון. ב-1960 היא סיימה לימודי בוגרת במדעים במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, שם היא סיימה גם לימודי מוסמכת במדעים ב-1961 ולימודי תואר דוקטור במדעים ב-1964, כל התארים באווירונאוטיקה. ב-1986 היא מונתה כפרופסורית לאווירונאוטיקה ולאסטרונאוטיקה והצטרפה לחטיבת הנדסת המערכות של המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, שם היא הייתה יושבת ראש הפקולטה בשנים 1979–1981 ובשנים 1992–1993 היא הייתה סגנית הנשיא של המכון. ב-1985 היא נבחרה לאקדמיה הלאומית להנדסה. ב-1998 היא הייתה לנשיאת האגודה האמריקאית לקידום המדע.
המחקר של וידנל מתמקד במכניקת הזורמים, במיוחד באווירודינמיקה של כלי טיס הנעים במהירות גבוהה, מסוקים ומערבולות קצה כנף. אחד ממחקריה הבולטים הוא על מנגנון אי-יציבות אליפטי, שאותו היא ביצעה בשיתוף עם ריימונד פיירהומבט.
מזכירת חיל האוויר.
ב-4 ביולי 1993 מינה הנשיא ביל קלינטון את וינדל כמזכירת חיל האוויר של ארצות הברית. ב-22 ביולי הוגש מינויה לאישור הסנאט וזה אישר אותו שבועיים לאחר מכן, ב-5 באוגוסט. עם מינויה הייתה וידנל לאישה הראשונה שכיהנה בתפקיד והאישה הראשונה שעמדה בראש זרוע מזרועות הכוחות המזוינים. במהלך כהונתה כמזכירת חיל האוויר היא טיפלה בשערוריית קלי פלין , טייסת B-52 סטרטופורטרס בחיל האוויר, שהייתה האישה הראשונה בתפקיד זה ושוחררה מהשירות ב-1997 בעקבות רומן שניהלה עם בן זוגה של חיילת שהייתה כפופה לה ועל עבירות נוספות כמו אי-ציות לפקודה ושבועת שקר.
המשך הקריירה.
בשנים 1998–2005 שימשה וידנל כסגנית הנשיא של האקדמיה הלאומית להנדסה וב-2009 הוענק לה על ידם פרס ארתור מ. בושה.
וידנל הייתה חבר בועדת החקירה לאסון מעבורת החלל קולומביה.
כיום היא עובדת עם Lean Advancement Initiative במסגרת המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. ביוני 1960 היא נישאה לוויליאם סול וידנל. בן זוגה הוא בעל תואר דוקטור מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס בהנדסת חלל והוא עומד בראש הצוות שפיתח את מערכות הניווט והשליטה של תוכנית אפולו. לשניים בן ובת.
עמק דייוויס (אנטארקטיקה)