האגודה נוסדה על ידי שלושים ושלושה אמריקאים אמידים במועדון הקוסמוס בוושינגטון די סי, בירת ארצות הברית ב־13 בינואר בשנת 1888, והתאגדה באופן חוקי ב־27 בינואר באותה שנה. בכל שנה, ביום שישי בשבוע שלפני יום הזיכרון הלאומי של ארצות הברית, מתקיים יום המייסדים של האגודה (באנגלית: Founders Day), בו האגודה מנציחה את זכרם של שלושים ושלושת מייסדיה.
סקירה.
ששת המייסדים שתכננו את מפגש ההקמה הראשון ב־13 בינואר 1888 היו גרדינר האברד, אדולפוס גרילי, ג'ון בארטלט, הנרי מיטשל, הנרי גנט, ואלמון תומפסון. במפגש זה השתתפו חמישה עשר מייסדים בסך הכל (מתוך תשעת המייסדים הנוספים שהצטרפו היו ג'ון פאוול, רוג'רס בירני, קלרנס דטון, הנרי הנשאו, גרוב גילברט, קלינטון מריאם, ג'יימס וולינג, וג'ורג' קנאן). בשנת 1937, כעבור 49 שנים מאירוע ההקמה, נשיא האגודה הזמין את המייסדים רוג'רס בירני, קלינטון מריאם, וסמואל גנט כדי להעיד מזיכרונם האישי על שמותיהם של שאר המייסדים שנכחו באירוע ההקמה השני שהתרחש ב־27 בינואר בשנת 1888. לאחר הצלבת המידע הוסקה הרשימה המלאה והסופית של שלושים ושלושת המייסדים הידועה כיום.
מעורבות אלכסנדר גרהם בל.
בניגוד לתפיסה הרווחת, לטענת האגודה, אלכסנדר גרהם בל למעשה לא היה אחד מאותם שלושים ושלושת המייסדים שנכחו באירוע ההקמה. עם זאת, בל השפיע רבות על האגודה ועל הירחון שלה, והיה קרוב משפחה של שני מייסדים. בל היה נשוי ל־מייבל האברד , בתו של גרדינר האברד, מייסד האגודה הראשי והנשיא הראשון שלה. צ׳רלס בל , נוסף מהמייסדים, ואלכסנדר גרהם בל היו בני דודים. בל עיצב את ירחון האגודה לקהל הרחב כפי שהוא מוכר כיום, ונבחר להיות נשיא האגודה השני בשנים 1898–1903. בנוסף, בל הכיר את פרנק בייקר עוד לפני שהאגודה הוקמה, כשניסו יחד להציל את חייו של הנשיא גרפילד לאחר שנורה בהתנקשות.
שירות צבאי.
לפחות 13 מהמייסדים שירתו בצבא ארצות הברית או בצי ארצות הברית בדרגות שונות לצד עיסוקם המדעי. כשליש מהמייסדים אף התנדבו לצבא האיחוד או שהיו במצב שירות סדיר במלחמת האזרחים האמריקאית. הם השתתפו בלחימה מתוך אמונה בשחרור הדרום מעבדות.
צבא ארצות הברית.
לפחות שמונה מהמייסדים שירתו בזרוע היבשתית, צבא ארצות הברית. ג׳ון וסלי פאוול, שהתנגד בתוקף לעבדות, התנדב לצבא האיחוד במלחמת האזרחים האמריקאית, ונטל פיקוד על יחידת מתנדבי אילינוי. הוא נפצע קשות מירי בקרב שילה ואיבד את ידו הימנית. במהלך מלחמות האינדיאנים, פאוול חקר את תרבותם ולשונם של שבטי ילידי אמריקה במאמץ לגשר בין ארצות הברית והשבטים. פרנק בייקר השהה את לימודיו כדי להתנדב לצבא האיחוד במלחמת האזרחים, היכן ששירת עם יחידת חיל רגלים של מתנדבי ניו יורק במספר קרבות. לאחר שסיים את לימודיו, קלרנס דטון התנדב לצבא האיחוד במלחמת האזרחים, ושירת כקצין ביחידת חיל רגלים מקונטיקט. בהמשך הועבר לחיל החימוש בצבא הסדיר, היכן ששירת בתפקידים ודרגות שונות כארבעים שנים. רוג׳רס בירני התחיל את שירותו בצבא ארצות הברית כקצין חיל רגלים במלחמות האינדיאנים במערב, ואחר כך כחוקר ארצות. מאוחר יותר שירת בחיל החימוש במהלך מלחמת ארצות הברית–ספרד, וסיים את שירותו בדרגת קרנל (אלוף-משנה) כשנתיים לפני שארצות הברית נכנסה למלחמת העולם הראשונה. אדולפוס גרילי, זוכה מדליית הכבוד, התחיל את שירותו כמתנדב בצבא האיחוד במלחמת האזרחים וטיפס עד דרגת מייג׳ור ג׳נרל (אלוף) בצבא הסדיר. גרילי הוביל את משלחת מפרץ ליידי פרנקלין בקוטב הצפוני מטעם . ג׳ורג׳ קנאן, עתיד להיות עיתונאי רב השפעה בזמנו, שירת בצבא האיחוד בתפקיד טלגרף. אלמון תומפסון התנדב לצבא האיחוד בעיצומה של מלחמת האזרחים, ושירת כלוטננט ביחידת מתנדבי אילינוי. גילברט תומפסון התנדב לצבא האיחוד, היכן שגויס לגדוד המהנדסים. תפקידו היה כרוך לרוב בביצורים.
צי ארצות הברית.
לפחות ארבעה מהמייסדים שרתו בזרוע הימית, צי ארצות הברית. ג׳ון בארטלט - במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית פיקד על הסלופ המלחמתי "ברוקלין" והשתתף ב, כיבוש ניו־אורלינס, ובמצור על ויקסבורג. בנוסף, במלחמת ארצות הברית–ספרד, שירת כראש משרד המודיעין הימי, מפקח שירות האותות החופי, וראש צי העזר. אדוארד היידן היה חוקר מטאורולוגיה ימית מטעם הצי לאורך כל הקריירה שלו. בנוסף למשלחתו בקוטב הצפוני, ג׳ורג׳ מלוויל שירת בצי ארצות הברית במהלך מלחמת האזרחים היכן שכבש את ספינת "פלורידה" מכוחות הקונפדרציה. במהלך שירותו, הגיע לדרגת אדמירל משנה (דרגת אלוף בצה"ל) ופיקח על עיצובן של 120 ספינות של הצי האמריקאי. לפני מלחמת האזרחים, ווינפילד שלי שירת בחופי יפן וסין, אך עם פרוץ המלחמה, הוא ראה שירות מלא בחופי הקונפדרציה. בשנת 1884, שלי הוביל את החילוץ הימי השלישי בעקבות המשלחת האבודה של אדולפוס גרילי בקוטב הצפוני. על שמו נקראה המשחתת האמריקאית "שלי" שפעלה בין השנים 1918–1945.
בשתי הזרועות.
הרברט אוגדן שירת כמהנדס מטעם הסקר הגאודטי בתכנון ביצורים עבור צבא האיחוד במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית. בשונה משאר המייסדים שהשתייכו לזרוע הצבא או לזרוע הצי, אוגדן עבד בתכנון והנדסת הביצורים עבור שתי הזרועות.
שירות ציבורי.
שירות ציבורי הוא מאפיין מובהק באישיותם של מייסדי האגודה. לפחות 27 מתוך 33 המייסדים שירתו במוסדות ציבוריים ללא כוונות רווח בנוסף לעיסוקם באגודה עצמה. בין המייסדים נמנים בין היתר מפקחי בתי ספר ציבוריים, חוקרי ארצות, חוקרי תרבויות, מהנדסים אזרחיים, עיתונאי, מפקח גן החיות הלאומי , ומנחה שירות מזג האוויר הלאומי . לפחות 14 מהמייסדים היו חוקרי ארצות בסקר הגאולוגי, 7 בסקר הגאודטי, ו־2 בסקר הביולוגי (ראו פירוט בפרק ”משלחות“); ולפחות 4 השתייכו למכון סמית׳סוניאן. בין המקרים הייחודים: קליבלנד אבי נחשב לאבי שירות מזג האוויר הלאומי של ארצות הברית. פרנק בייקר נבחר להיות המפקח השני של גן החיות הלאומי. לצד לשכת הטיוב, הסקר הגאולוגי, ושאר המשלחות ההידרוגרפיות שערך באמריקה התיכונה ובאסיה, ארתור דייוויס היה אחראי גם על תכנון עירוני במדינת קליפורניה בעיר אוקלנד. ג׳ורג׳ קנאן היה מהעיתונאים החשובים של סוכנות הידיעות AP בזמנו, מלאכתו הייתה בעיקר אודות האימפריה הרוסית.
משלחות.
כפי שמסתמן מהמשלחות הרבות בהם השתתפו המייסדים, רובם הכירו זה את זה במהלכן. האגודה נוסדה בהשראת אותן משלחות ולפיכך היא נמצאת כיום בחוד החנית של חקר הארצות ושימור כדור הארץ.
המערב הישן.
בין השנים 1871–1879 המייסדים רוג׳רס בירני, גרוב גילברט, הנרי הנשאו, ישראל ראסל, וגילברט תומפסון השתתפו בסקר ווילר של צבא ארצות הברית שנערך במערב הישן. בשנת 1874 רוג׳רס בירני הצטרף לסקר ווילר בניו מקסיקו היכן שגילה שרידי אנסאזי, ובשנת 1875 הוביל משלחת משלו בעמק המוות. בשנת 1871 המייסדים הנרי גנט וקלינטון מריאם השתתפו בסקר היידן שנערך במדינת ויומינג. בין השנים 1867–1879 ג׳ון פאוול הוביל את הסקר הגאולוגי הנודע על שמו במערב הישן, מאוחר יותר סקר פאוול התאחד עם סקר ווילר וסקר היידן לתוך הסקר הגאולוגי של ארצות הברית שהוקם בשנת 1879. במשלחות סקר פאוול השתתפו לפחות ארבעה מייסדים נוספים: גרוב גילברט, קלרנס דטון, ארתור דייוויס, ואלמון תומפסון. זמן מה לאחר פירוק סקר ווילר (1879), הנרי הנשאו נשלח למערב הישן על ידי ג׳ון פאוול כדי לתעד ולסקור את אוכלוסיות ילידי אמריקה בגבול עם מקסיקו, הוא סיים את משלחתו בשנת 1894. בשנת 1884 דאל עבר לסקר הגאולוגי בהנהגת ג׳ון פאוול.
אלסקה.
בשנת 1865, ויליאם דאל הצטרף למשלחת הטלגרף הרוסי–אמריקאי באלסקה מטעם וסטרן יוניון. בשנת 1871, דאל הצטרף לסקר הגאודטי והמשיך את סיוריו באלסקה באופן עצמאי. בשנת 1872, מרקוס בייקר הצטרף לסיורי החופים של דאל באלסקה. בשנת 1890, ישראל ראסל הוביל את המשלחת הראשונה על שם האגודה שנתיים לאחר שנוסדה, המשלחת נערכה באלסקה. בשנת 1893, הרברט אוגדן הוביל משלחת בגבול אלסקה–קנדה. בשנת 1899, גרוב גילברט, הנרי גנט, וויליאם דאל, וקלינטון מריאם השתתפו במשלחת הרימן באלסקה. בשנות ה־90 של המאה ה־19, רוברט מולדרו נשלח על ידי הסקר הגאולוגי לסייר בנהר סוסיטנה שבאלסקה.
הקוטב הצפוני.
כשאדולפוס גרילי הוביל את משלחת מפרץ ליידי פרנקלין בקוטב הצפוני מטעם , שתי ספינות סיוע נכשלו לאתר את המשלחת. עד שספינת הסיוע השלישית הגיעה רק שבעה מתוך העשרים וחמישה במשלחת שרדו. בשנת 1879, ג׳ורג׳ מלוויל צורף למשלחת בקוטב הצפוני על ידי צי ארצות הברית. הספינה של המשלחת נתקעה בקרח באוקיינוס הארקטי והותירה אותו ואת חבריו במשלחת במצב הישרדות. בעודם מקווים להגיע לחופי סיביר, המשלחת התפצלה לשלוש סירות הצלה כשמלוויל פיקד על אחת מהן. סירתו של מלוויל הגיעה בהצלחה לנהר לנה שבסיביר. מכל המשלחת רק סירתו של מלוויל שרדה. מאוחר יותר, מלוויל ארגן משלחת בעקבות הספינה שנותרה בקרח הארקטי כדי להשיב את התיעודים והישגי המשלחת לארצות הברית.
רוסיה.
בנוסף לדאל, גם ג׳ורג׳ קנאן הצטרף למשלחת הטלגרף הרוסי–אמריקאי, אלא בצידו הרוסי של המיזם בחצי האי קמצ׳טקה. לאחר פירוק משלחת הטלגרף בשנת 1870, קנאן שב לרוסיה כדי לחקור את אזור קווקז. קנאן המשיך לחקור את רוסיה כעיתונאי מטעם סוכנות הידיעות AP, בזמנו חשף והמחיש לציבור האמריקאי את אופיו הדכאני של המשטר הרוסי המלוכני בשפה תקיפה; כתוצאה מכך, קנאן גורש מהאימפריה הרוסית בשנת 1903. קנאן המשיך לדווח על רוסיה מהצד היפני במלחמת רוסיה–יפן.
מקומות נוספים.