ב-1998 יצא לאור "המעגל הפתוח - ספר אמנויות במה ומסך" בהוצאת ספרית פועלים. ב-1999 היה חבר המדור לתיאטרון במועצה הציבורית לתרבות ואמנות במשרד המדע, התרבות והספורט. ב-2002 שימש כיו"ר ההנהלה הציבורית של עמותת "אורתו-דה".
חבר "בת"י - איגוד במאי התיאטרון בישראל" מיום הקמתו.
ב-2007 קיבל פרס קיפוד הזהב למפעל חיים מטעם מועצת הפרינג' הישראלי.
תיאטרון.
ב-1963 ביים את ההצגה "הבקתה" מאת טי אס אליוט במסגרת חוג הבימה לנוער. ב-1965 ביים יום-חיל בחיל האספקה בצה"ל. לאחר שירותו הצבאי שירת במילואים במפקדת קצין חינוך ראשי כבמאי וכותב.
ב-1966 שיחק בהצגה "החייל האמיץ שוויק" מאת ירוסלב האשק שתרגם ועיבד עמוס קינן בתיאטרון הוורוד. ב-1968 גילם את פנחס שדה בהצגה "החיים כמשל" שעיבד וביים מאיר ינאי בתיאטרון עידן. באותה שנה גילם את יוסי בהצגה "אצל גרוסמן יש משבר" שכתבה אביטל בש וביים שמואל שילה בתיאטרון עידן. ב-1968 גילם את דין בהצגה "כך משתעשעת אמי המשוגעת" מאת אן ג'ליקו שביים עודד קוטלר בתיאטרון החאן. באותה שנה גילם את השוטה במחזמר "פישקה החיגר" שעיבד וביים יואל זילברג (ע"פ הספר "מלך הקבצנים" מאת מנדלי מוכר ספרים) בתיאטרון השדרה; ושיחק בהצגה "לא ביום ולא בלילה" מאת אברהם רז שביימה מרים ברנשטיין-כהן בתיאטרון צוותא. ב-1969 שיחק בהצגה "סולומון גריפ". מאת חנוך לוין שביים הלל נאמן בתיאטרון הפתוח, וגילם את אסף בהצגה "לילה במאי" מאת אברהם ב. יהושע שביים יוסי יזרעאלי בתיאטרון בימות.
ב-1971 שיחק בהצגה "החי על המת" מאת ישראל אלירז (ע"פ ספר בעל אותו שם מאת אהרן מגד) שביים הלל נאמן והפיקה מרים עציוני בתיאטרון לילך. הצגה זו הייתה בין הראשונות ששילבו קולנוע ותיאטרון. ב-1972 גילם את מר סליק בהצגה "מר סליק" מאת ליליאן אטלן שביים דוד ברגמן בתיאטרון הבימה בהפקת תיאטרון גיורא גודיק, וגילם את קרופניק בהצגה "המרק של קרופניק" מאת יצחק גורמזאנו גורן שהועלתה בסדנה למחזאות מקורית של תל אביב. גילם את דון בהצגה "פרפרים הם חופשיים" מאת לאונרד גרש בתיאטרון גיורא גודיק.
ב-1972 ביים ושיחק בתיאטרון "לה-מאמא" תל אביב, שהיה הסניף העברי של תיאטרון "לה מאמא" שבניו יורק. באותה שנה ניהל קייטנת נוער שוחר אמנות בשכונת בית וגן בירושלים, ובמסגרתו הועלה המופע הניסיוני "התבוננות". בין השנים 1972–1974 שיחק בהצגות שונות בתיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער.
טלוויזיה וקולנוע.
ב-1967 הנחה, הגיש ושיחק ב"משחקצב" - סדרה הטלוויזיונית הראשונה בעברית לילדים בטלוויזיה הישראלית. ב-1968 שיחק בסרט "כל ממזר מלך" שביים אורי זוהר. ב-1969 שיחק בסרט "מצור" שכתבו דן בן אמוץ וגילה אלמגור וביים ג'ילברטו טופאנו. באותה שנה גילם את גדי בסרט "השמלה" שביים יהודה ג'אד נאמן. ב-1973 כתב, ביים ושיחק בסדרה "אמיר מספר על קלופסי ואחרים" - בטלוויזיה הלימודית. ב-1974 הופיע בטלוויזיה הלימודית בסדרה "דני וגיל במסע בלתי רגיל". בהמשך השתתף בפרק של הסדרה "רגע עם דודלי" כמנחה תוכנית הטלוויזיה "מי שמע,מי ראה". ב-1982 גילם מח"ט בחיל השריון בסרט "גבי בן יקר" שכתב ערן פרייס וביים אורי ברבש.
ב-2009 גילם את צלם אנוש - מנהיג כת רוחנית כריזמטי ואפל בסדרת הטלוויזיה "תמרות עשן" ששודרה בערוץ הוט 3. באותה שנה גילם את באוור בסדרה "סוזנה הבוכייה" שביימו לינה וסלבה צ'פלין. ב-2010 גילם את קובי, מרצה לקולנוע בסדרת הטלוויזיה "מעצר בית" ששודרה בערוץ 2. ב-2013 גילם את הנביא דיראזור בסדרת הטלוויזיה "גאליס" ששודרה בהוט. ב-2014 גילם אבא בסדרת הטלוויזיה "הפקולטה" ששודרה בהוט.
עסק גם בדיבוב: בין השנים 1979–1981 הפיק את הדיבוב לסדרה "סיפורימפו" לצד חסיה ורטהיים. בין השנים 1980–1982 דיבב בסדרת הטלוויזיה "קוטי הקטר". ב-2010 דיבב את הזחל בסרט "אליס בארץ הפלאות". בשנת 2013 השתתף בסדרה גאליס בתפקיד "דיראזור"- נביא "גאליסיה".
תיאטרון החדר.
ב-1985 הקים את "תיאטרון החדר - המעבדה לתיאטרון", אותה הוא גם מנהל אמנותית. תיאטרון החדר הוא מעבדה העוסקת במחקר, לימוד ויישום של התנהגות אדם-יוצר בתחום אירוע אמנותי. כל הצגה מלווה במחקר ובודקת לפחות פן אחד של האירוע האמנותי: מקום, זמן, יחסי יוצר וקהלו ועוד.
ב-1985 ביים ועיצב את ההצגה "ארוחת הערב" שהתקיימה בחדר על גג בית ברחוב הרב קוק 8 בתל אביב בו ממוקם התיאטרון. כותרת המשנה לשם ההצגה היה "שיעור בהלכות שולחן ערוך לקהל של חוזרים בתשובה". בהצגה זו נבדקו ונחקרו מרכיבי הזמן והמקום והשפעתם על המתרחש.
ב-1986 ביים את ההצגה "בת הים הקטנה ועלייתה השמיימה בזרועות קיטש". הצגה זו הועלתה פעם אחת בלבד - במשך 90 דקות ובהשתתפות 30 שחקנים - על שפת הים של תל אביב בסמוך לתיאטרון.
ב-1987 כתב, ביים וגילם את המטפל בהצגה "קריעה" (על-פי סיפור קצר בשם זה מאת ברכה סרי).
באותה שנה לימד את שיטת "המעגל הפתוח" בחוג לקולנוע באוניברסיטת תל אביב.
ב-1988 ניהל אמנותית את ההצגה "רכבת השיגעון" שכתב יהודה כידן וביים שלומי מנע. הצגה זו הועלתה גם בפסטיבל עכו.
ב-1992 כתב וביים את ההצגה "דם". הצגה זו סיפרה על אישה הנמצאת בדיכאון חרי לידה, הקהל הוגדר כאורחים שבאים לבקר את היולדת ומטרת ההצגה הייתה לבחון את מערכת היחסים בין יוצר, דמות וקהל, בתנאים של אינטימיות.
ב-2002 תרגם ועיבד את ההצגה "נו אקסיט" מאת ז'אן-פול סארטר, אותה גם ביים לצד אבי גיבסון בר-אל.
ב-2004 כתב וביים את ההצגה "המכונית" שהוגדרה "מופע רחוב הזוי".. ב-2006 יצר לצד מאיה אלרון את ההצגה "שם משתמש גנרל" שהוגדרה כקברט סאטירי.
ב-2008 כתב וביים את "הדיבוק בחדר", עיבוד למחזה "הדיבוק" של ש. אנ-סקי.
ב-2011 גילם את היטלר בהצגה "היטלר - הווידוי האחרון" שכתב לצד טובה רוגל וביים לצד גיבסון בר-אל.
ב-2014 עיבד וביים את "הנוסע הסמוי", הצגת יחיד שכתב ושיחק יוסי זיו על פרשת הנוסע הסמוי שחשף העיתונאי יגאל סרנה ב-1984.
שיטת אוריין - המעגל הפתוח.
בשנת 1985 ייסד אוריין את "תיאטרון החדר - המעבדה לתיאטרון" בו הוצגה לראשונה "שיטת אוריין - המעגל הפתוח".
מסקנות ולקחים מתוך יצירת המעגל הפתוח הופיעו בקבצים אלו:
אמיר אוריין ותלמידיו מקיימים סדנאות ליוצרים בתחומי במה ומסך - לבמאים, למורים ולמי שתפקידם מייעד אותם להופעה בפני קהל. רבים מקרב אנשי התיאטרון והמסך בישראל למדו או השתלמו בהן.
חיים אישיים.
אוריין גרוש בשלישית: בשנות ה-70 היה נשוי לבמאית ניצה גונן, בשנות ה-80 היה נשוי לרות דייכס, שחקנית ומורה למשחק. היה נשוי לעינב קטן במשך 7 שנים והתגרש ממנה.
גלית גיאת
גלית גיאת-זובר (נולדה ב-3 באוקטובר 1971 בגבעת שמואל) היא שחקנית, קומיקאית וזמרת ישראלית. זוכת פרס מסך הזהב חמש פעמים ברציפות.
ביוגרפיה.
נולדה וגדלה בגבעת שמואל ליחיאל וכרמלה גיאת, כבת בכורה ולה שלוש אחיות קטנות. למדה בתיכון תלמה ילין.
בצה"ל שירתה בלהקת פיקוד המרכז, בבימויו של איקה זהר אשר הקים את להקת פיקוד המרכז מחדש עם יאיר רוזנבלום - שגם היה אחראי על הניהול המוזיקלי של הלהקה. לצדה שירתו בלהקה גם עידן אלתרמן ודדי זהר.
ב-1993 היא הייתה בין המלווים של הזמר אדם בקדם האירוויזיון.
בטלוויזיה ובקולנוע.
בין השנים 1993–1996 גילמה את שרית אוחיון לצד איילת זורר ואורי בנאי בסדרת הטלוויזיה "עניין של זמן" שיצרה יפה אורנשטיין וביימה יעל גרף, וב-1998 גילמה את שרית גם בספין אוף "עשרים פלוס". בשנת 1994 השתתפה בסרטו של מנחם גולן "גיבורים קטנים" לצד אלון אבוטבול ואורי גבריאל. ב-1995 גילמה את נועה בסדרת הטלוויזיה "הלו פנינה" שהייתה סדרה ללימוד עברית ומנטאליות ישראלית לעולים חדשים ששודרה בטלוויזיה החינוכית. בין השנים 1996–1999 גילמה את תמר רוטנברג לצד נתן רביץ בסדרה "כסף קטלני" שכתב איציק גלעד וביים ערן ריקליס. על משחקה בסדרה זו זכתה בפרס מסך הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסדרה דרמטית ב-1999. ב-1996 גילמה את מקרנה בקלטת הווידאו לילדים "מועדון גן הרקדנים" שביימה רחל שיין ארגמן. ב-1997 הגישה את התוכנית "החופש הגדול" בטלוויזיה החינוכית. בין השנים 1997–2004 גילמה את אתי הלל בסדרת הטלוויזיה "שמש" לצד צביקה הדר. על משחקה בסדרה זו זכתה גיאת ארבע שנים ברציפות (בשנים 1999–2002) בפרס מסך הזהב לשחקנית קומית.
בשנת 1998 הופיעה גיאת במופע "פעמוני היובל".
בשנת 2001 הנחתה גיאת את הפסטיגל לצד צביקה הדר והתחרתה בו עם השיר "עוד געגוע" שזכה במקום השני.
ב-2003 דיבבה את מרינה בסרט הקולנוע "". באותה שנה הייתה חלק מהפקת העונה הראשונה של התוכנית "כוכב נולד", ובשנת 2005 הנחתה את התוכנית "לא נפסיק לשיר". בין השנים 2005–2008 השתתפה בתוכנית הטלוויזיה "אפצ'י וסיפור" ששודרה בערוץ 1. ב-2006 גילמה את תמי בסדרת הטלוויזיה "אגדת דשא" שכתב גל פרידמן וביים עופר ויצמן. בין השנים 2007–2008 גילמה את סמדר עוזרי שפיגלמן בסדרת הטלוויזיה "הנפילים" שביים רובי דואניאס. ב-2008 השתתפה בתוכנית הטלוויזיה "שולץ". באותה שנה השתתפה בעונה הרביעית של התוכנית "רוקדים עם כוכבים" לצד הרקדן קיריל סיבולפוב, וזכתה עמו במקום הראשון. ב-2009 הנחתה ב"אולפן השקוף" של ערוץ 24. בין השנים 2009–2011 הנחתה לצד יוני רועה את התוכנית "חלון לים התיכון" בערוץ 24. ב-2012 גילמה את סימה בסרטו של בני תורתי "בלדה לאביב הבוכה". ב-2013 גילמה את מזל בסרטו של דן תורג'מן "רימון הזהב".
ב-2009 הנחתה את טקס פתיחת משחקי המכביה.
ב-2014 השתתפה בסדרת הדוקו-ריאליטי "בוליווד", ובמסגרתה אף זכתה בחוזה בוליוודי לשלוש שנים.
ב-2017 החלה לשחק בקומדיית מצבים "סברי מרנן" בדמותה של לירי גבריאל, בת זוגו של איתמר (אותו מגלם יניב פולישוק).