טייסת E היא יחידת כוחות מיוחדים משותפת לכוחות המיוחדים של בריטניה ושירות המודיעין החשאי (SIS) (כונתה בעבר "כנף לוחמה מהפכנית" Revolutionary Warfare Wing (RWW . זוהי יחידת עילית המאוישת בלוחמים מנוסים שנבחרו באופן אישי מקרב הכוחות המיוחדים, ה-SAS, SBS ו- SRR, לתמיכה במבצעים חשאיים של ה-SIS. היחידה נעזרת במסוקי CH-47 צ'ינוק של טייסת חיל האוויר 7 RAF מ"כנף התעופה לכוחות מיוחדים משולבים" (JSFAW).
היסטוריה.
קיומה של טייסת E התגלה לראשונה במאמר החדשות של ה-BBC בינואר 2012. בדיווח נמסר על פריסת הכוחות המיוחדים הבריטיים ללוב במסגרת פעולת נאט"ו ב-2011. על פי הדיווח, צוות של MI6 והכוחות המיוחדים UKSF מטייסת E הוטס על ידי CH-47 צ'ינוק מבסיס אוויר במלטה למיקום מדברי נידח בלוב. נראה כי צוות טייסת E עמד במשימה לכונן יחסי עבודה עם פלג המורדים שהתנגדו למשטר קדאפי. הם נשאו ציוד תקשורת משוכלל שיאפשר למורדים לשמור על קשר מאובטח עם גורמים בריטיים. לרוע המזל הכנסת המסוק של טייסת E נצפתה על ידי תושבים מקומיים שלא היו מודעים לפגישה המוצעת וחששו שהגברים שנחתו במדבר הם כוחות לוב. כשטייסת E עברה מאתר הנחיתה הם עוכבו. זרם של פעילות דיפלומטית הבטיח בסופו של דבר את שחרורו של צוות טייסת E אך זו הייתה התחלה מאוד לא נעימה ופומבית מאוד למערכה הקרקעית הבריטית בלוב. עוד דו"ח ב- BBC כי טייסת E פרסה לסהרה בשנת 2009 בניסיון לחלץ אזרח בריטי שהוחזק כבן ערובה על ידי אל-קאעידה. לרוע המזל בן הערובה נהרג לפני שמבצע החילוץ יצא לפועל.
סורת אל-חג'ר
סורת אל-חג'ר (בערבית: سورة الحجر) היא הסורה ה-15 בקוראן.
הסורה מונה 99 פסוקים, ושמה נגזר מהפסוק ה-80 בה, שם מוזכר מדאאן סאלח בשמו "אל-חג'ר", שמשמעותו "המסולע".
תוכן הסורה.
פסוקים 1–5 טוענים כי אלו שזלזלו במוחמד ולעגו לו, עתידים להתחרט על כך כשהם יראו את העונש שאללה הכין להם. פסוקים 6–9 עונים לאנשים שטענו שמוחמד משוגע, ודוחים את הטענה הזאת. פסוקים 10–48 מתעמקים בסיבות שלכאורה גורמות לאנשים לזלזל בנביאים ולדחות אותם, בעוד פסוקים 49–84 מתעמקים באופי העונש שאללה הכין להם. פסוקים 85–99 מורים למוסלמים כיצד לנהוג עם אלו שדחו את מוחמד וזלזלו בו. בין היתר, סורה זו מזכירה גם את סיפוריהם של אדם, אברהם ולוט, ומזכירה גם אתה השטן ואת המלאכים.
פסוק 9 הוא אחד הפסוקים החשובים בדת האסלאם, שכן המוסלמים מאמינים שפסוק הוא הבטחה אלוהית על כך שהקוראן לא יסולף ולא ישתנה לנצח.
היסטוריה של סיביר
חבל הארץ הנודע כסיביר לרוב נחשב להיות אזור נידח ודליל באוכלוסייתו. מוניטין זה ניתן לו בארבע מאות השנים האחרונות בהן היה תחת כיבוש רוסי אשר לא ראה בו את מרכז ענייניו וחשיבות ממשלו. קודם לכן הייתה סיביר ארץ מקורם של עמים טורקיים כמו גם המונגולים ורבים אחרים, בין לבין הייתה סיביר דרך המעבר של ההומו ספיאנס מאירואפרסיה אל אמריקה (דרך ברינגיה).
גבולותיה של סיביר אינם מדויקים לגמרי אך הם מקבילים פחות או יותר לגבולותיה של צפון אסיה, על פי כן הגבולות הם הרי האורל, הערבה האירואסייתית והאוקיינוסים, בהם הארקטי והשקט. מבחינה פנימית סיביר נחלקת לערבה האסייתית בדרום, מהרי האורל עד נהר אוב במערב, מנהר אוב ועד לנהר לנה במרכז ומנהר לנה ועד הגבולות הימיים במזרח. מבחינת התיישבות צפונית יותר ומזרחית יותר נחשב לקר יותר ובעל אוכלוסייה דלילה יותר.
פרה-היסטוריה.
חבל הארץ של סיביר נוצר מתוך התנגשות הלוח ההודי עם הלוח האירואסייתי אשר יצרה גם את רכס ההימאליה ואת רמת טיבט. שלושה נהרות מרכזיים זורמים לאורכה של סיביר, נהר אוב, נהר יניסיי ונהר לנה. כמו כן ישנם נהרות משניים בכל האזור, בהם נהר אנאדיר, נהר קולימה, נהר אירטיש, נהר אמור ועוד, אשר גורמים להתפתחותם של יערות טייגה כבירים. בעת עידן הקרח האחרון, הקפיאו קרחונים את זרמי הדלתה של הנהרות, דבר אשר הביא לניקוז הנהרות לתוך אגמי ענק.
התרבויות המוקדמות ביותר נחלקו לדוברי השפות האלטאיות ממזרח והשפות האורליות ממערב, קודם לכך היו אף שתי אלו כלולות בשפות האורלו-אלטאיות. השפות האלטאיות אשר שמן מרמז על מקורן בהרי אלטאי נחלקו די מוקדם לשפות הטורקיות, לשפות המונגוליות ולשפות הטונגוסיות. דוברי השפות האורליות התפתחו לכיוון צפון-מערב ויצאו מחבל סיביר. כיום הגדולה שבקבוצות השפות האורליות היא קבוצת השפות הפינו-אוגריות.
תרבות.
מספר התרבויות הרב להן נחלקו אנשי סיביר אינו ניתן לספירה, מה שכן ידוע הוא קיומן של שתי התרבויות הגדולות; העמים הטורקיים והמונגולים. המונגולים התיישבו (ככל הנראה) מסביב לימת באיקל אשר עד היום קדושה להם. העמים הטורקים אשר לקיומם נמצאו שרידים ארכאולוגים מסביב לעמי המונגולים התפתחו ככל הנראה מנהר לנה ונעו משם דרומה. הקבוצה התרבותית השלישית בגודלה היא של דוברי השפות הטונגוסיות, מהם התפתחו העמים המנצ'ורים.
מעבר לאלו היו מדרום להרי האורל הסקיתים אשר התיישבו מסביב לים הכספי ועם הזמן נעו דרומה, מהקווקז ומרכז אסיה, עד אשר התפתחו לעמים האיראנים.
עם התפתחות הדתות מדרום להם היו העמים מושפעים בידי דת הבון מטיבט והבודהיזם מתת-היבשת ההודית כמו גם מהדת הסינית העממית אך יותר מכל הטורקים והמונגולים הושפעו מדת המקורית שלהם, טנגריזם, דת שמאנית הנחשבת למונותאיסטית שמקורותיה המעורפלים למדי ניתנים לחיזוי עוד מהאלף ה-3 לפנה"ס. עם התפתחות העמים, הדת, אשר התמקדה קודם לכן רק בערבה האסייתית, התפתחה לאזור הנהרות לנה ויניסיי. הדת התאימה עצמה לאורך החיים הנוודי של הערבה ועל כן האמונה לא התרכזה בפסלים וסמלים משום שהעמים נדדו ממקום למקום. במקום זאת התרכזה הדת באל אחד השולט בשמיים ושמו טנגרי.
אורך חיים.
העמים שהתפתחו בערבה ובדרום סיביר היו כמו כלל העמים הסיביריים נוודים אשר נעו ממקום למקום אחרי הצאן. החסר בהתיישבויות מרכזיות מנע התפתחות מגפות שהייתה בחלקים אחרים ומיושבים של העולם, מה שהביא לתוחלת חיים ממוצעת ארוכה יותר מבשאר העולם.
הנוודים היו ציידים-לקטים ולא התיישבו בשטחים מסובסדים לחקלאות כפי שנעשה במסגרת המהפכה הנאוליתית משום שהיה זה בלתי אפשרי עבורם; שטחיהם הרחבים בהם חיו העמים התבססו על ערבות ענקיות, מצפון היה זה קר מדי ליישוב ומדרום הייתה זאת סין אשר סגרה שעריה בפני הנוודים הפושטים עליה. רוב הכתבים העתיקים על התרבויות מקורם מסין, הסינים ראו בעמי הערבה ברברים ופולשים. פשיטות של פרשי נוודים אכן נראו בשכיחות, דבר שהביא את קיסר סין הראשון, צִ'ין שְׁה-חְוָאנְג, לבניית החומה הגדולה של סין למניעת הפשיטות.
התפתחות מדינית.
שיונגנו.
המדינה המרכזית הראשונה להתפתח מתוך תרבויות הנוודים הסיבירים הייתה במקורה מעמק אורחון וזאת התפתחה להיות קונפדרציית נוודים שנודעה בתור שְׂיוֹנְגנוּ. מכיוון שהכתבים הסינים רואים בכל הנוודים "ברברים" ולא מפרידים בין הטורקים והמונגולים, נותרה עד היום החידה על מקורות השיונגנו. יש המעריכים כי הקונפדרציה הייתה איחוד של עמים טורקים ומונגולים ביחד עם טונגוסטים, נוודים מהאימפריה הקושאנית ועוד. דבר אחד כן ידוע על השושלת מבחינה תרבותית; היא השפיעה והושפעה, מדתות נוספות. הטנגריזם החל להתפתח אל התרבויות על גדות נהרות הלנה והיניסיי. בתקופתם של השיונגנו הפך הטנגריזם לדת המרכזית של סיביר ואף השיג עליונות על עבר לוח אמור.
השפעתה של השיונגנו נחלשה בעת ששליטיה של שושלת האן המערבית כבשו ממנה שטחים באגן טארים והחלו ליצור את דרך המשי, אשר הפחיתה את השפעתם הבין-לאומית כאשר עברה מדרום להם.
הונים.
כאשר השיונגנו החלה מתפרקת על ידי השפעתן של השושלות הסיניות במאה ה-4 לספירה נעו עמים פנימיים מתוך הקונפדרציה מערבה עד אשר עשו את דרכי הסקיתים מצפון לים הכספי ולפתע מצאו את גולת הכותרת, האימפריה הרומית. העמים הנוודים אשר כעת הפכו לקונפדרציה משל עצמם הנודעת כהונים החלו לחקות את התרבות הרומית וללמוד את המסורת הרומית עד אשר הם עצמם קראו תיגר על הרומאים בפלישה הנוודית הגדולה הראשונה לאירופה.
ההונים כבשו שטחים מהים הצפוני ועד הים הכספי בעודם בשיאם תחת שלטונו של אטילה ההוני. העמים ההונים הוסיפו לשנות את המבנה הדתי והאתני של מזרח ומרכז אירופה. הטנגריזם היה בשיא פריחתו, והפלישות הן שהביאו לנדידת העמים הסלאבים. עם מותו של אטילה ההוני התרסקה האימפריה ההונית אשר בנה למיני ממלכות במרכז ומזרח אירופה. עמים רבים יעקבו על צעדיהם של ההונים ויקימו אימפריות באירופה אחריהם.
רוראנים.
האימפריה הגדולה הבאה הייתה חאנות רוראן אשר ידוע בוודאות שהייתה ממלכה מונגולית. לאורך כל שנותיהם בערבה היה יחס קר בין המונגולים לטורקים, וכאשר האימפריה של הרוראנים עלתה לכוח בערבה, נסו העמים הטורקים אל מרכז אסיה והשפעתם התחזקה בעברי נהר האוב. על פי הכתוב בספר של ווי, היה זה יוּגִ'יוּלוּ מוּגוּלוֹ, מנהיג הנוודים אשר איחד את העמים ליצירת הממלכה אשר בירתה ישבה על העיר נומו.
לאורך שלטונם של הרוראנים הפכה דת הבודהיזם לדתם של המונגולים והטנגריזם אשר כעת נחלק בין פלגים נותר העיקרי בידי העמים הטורקים. הרוראנים אשר הרוויחו רבות מחוסר הריכוזיות של המדינות הסיניות והשתמשו במצב זה להאדרת השפעתם במה שהיום נודע כמונגוליה הפנימית, שלטו במשך יותר מ-200 שנה עד אשר התפרקו לתוך מדינות לוחמות, דבר אשר השאיר את הדרך נקייה לעלייתה של שושלת טורקית חדשה.
גקטורקים.