הקליפ מתחיל בגאגא במדבר שרוע לצד אופניים שבורים ורימונים שנשפכו על הקרקע. עיניה של גאגא מסתתרות בבד אדום בעל כיסוי עיניים. דמות לבושה בשחור רוכבת על סוס כהה מפתה אותה מהדיונות. כשהשיר מתחיל, היא נכנסת למקום מלא אנשים לבושים באופן מוזר, כולל גבר המכה את ראשו בכרית ואישה הדומה לסנטה מורטה המערסלת מומיה. דמויות נוספות נראות בהן גבר לבוש שחור ואישה לבושה בלבן, שיורדים מהשמיים באמצעות מטרייה, כשהם מתבוננים בגאגא נעה ברחבי חצר המקום. שתי הדמויות מנסות להתקשר עם גאגא, אך היא ממשיכה להתרחק מהן. כשגאגא מנסה לעוף משם, עם תהילה סביב ראשה, האיש מושך אותה בחזרה לקרקע עם חבל.
בהמשך הסרטון, גאגא לובשת חליפה פרחונית על כל חלקי גופה, ופריט הדומה ללוח עמוד שדרה של אמבולנס מובא מאחוריה. כולם מתכנסים בתוך המקום לצפות בגאגא, כשהאישה בלבן פותחת קופסת עץ הדומה לדפיברילטור. לאחר מכן, גאגא מתחילה לבכות ולצרוח, ומתעוררת בעולם האמיתי, שם היא נראית שוכבת מחוץ לאולם קולנוע. עליו רשום "פסטיבל הסרטים הארמני". פרמדיקים מזעזעים את גבה לחיים לאחר שנפגעה בתאונת דרכים באופניים. לאחר שקמה לתחייה, הרופאה שואלת אותה היא משתמשת בתרופות כלשהן, ועל כך היא עונה: "לא היו לי את הגלולות שלי". כל התמונות מעולם הפנטזיה מופיעות כשלטי חוצות ברחוב בו אירעה התאונה, יחד עם האנשים המקיפים אותה.
השראות וניתוח.
לאורך הסרטון, סינג מתייחס חזותית ל-"צבע הרימונים" (1969), סרט אמנות סובייטי ארמני של יוצר הסרט הארמני סרגיי פרג'אנוב. הקטעים הברורים יותר מהסרט כוללים רימונים המפוזרים סביב האופניים ההרוסים של גאגא, וכרזת הסרט המופיעה בזירת הרחוב בסוף הסרטון. הסרטון של גאגא מציג את סמלי הסרט באלגוריית הכאב שלה. חלק מהתלבושות מוצגות בהשראת סגנונה של הציירת המקסיקנית פרידה קאלו, וזירת התאונות מזכירה את התנגשות האוטובוסים הטראומטית שהעניקה השראה לכמה מיצירותיה המפורסמות ביותר של קאלו. הוויזואליות שלו עוצבה בהשראת הסרט תא קטלני של סינג משנת 2000. התייחסויות נוספות כוללות את הסרטים שמונה וחצי של פדריקו פליני (1963) ואת ההר הקדוש של אלחנדרו חודורובסקי (1973).
בדומה לקוסם מארץ עוץ (1939), הדמויות המופיעות בדמיונה של גאגא מתוארות על ידי אותם אנשים שראתה במציאות, הקורבנות והמשיבים הראשונים שנמצאים במקום התאונה. לדוגמה, האיש שנראה קודם דופק את ראשו בכרית, הוא נהג עם פגיעת ראש שמניח את ראשו על כרית אוויר מנופחת, ואילו הגבר והאישה שרודפים אחרי גאגא לאורך כל הזייתה מייצגים את אנשי רפואת החירום שמנסים להחיות אותה. הסרטון משתמש במגוון רחב של סמליות המשמשת לציון אובייקטים בעולם האמיתי, כמו הצמיד של גאגא המייצג חוסם עורקים, והמראה שמבהיבה אור אל פניה של גאגא המייצגת את הפנס הרפואי ששימש את הפרמדיק לבדיקת תגובותיה של גאגא בחיים האמיתיים. כיסוי העיניים על פניה של גאגא בתחילת הסרטון מסמל כיצד דמותה אינה מודעת לחיים האמיתיים. בסצנה האחרונה של ההזיה של גאגא, ישנם כמה סמלים - אותו סמל מעיצוב הכריכה של האלבום כרומטיקה - וצלקות על מצחה, המייצגות "דברים שהיא עברה בחייה", מסבירה המאפרת שלה, שרה טאנו. הוא מתייחס גם לשיר שלה "Replay" מתוך האלבום, המכיל את מילות השיר "הצלקות שבמוחי מופעלות מחדש".
קבלה.
ג'סטין קרטו מניו יורק כתב כי "ליידי גאגא חזרה להיות העצמי הבלתי ניתן לפענוח שלה בקליפ החדש שלה... עם צוות דמויות אייקוני מיידי וטוויסט שדורש שעות של צפייה חוזרת ותאורטיזציה". גיל קאופמן מבילבורד הגיב על המחווה של הקליפ לסרט "צבע הרימונים", באומרו כי "באופן דומה הוא מונע מהנרטיב המסורתי לטובת סצנות דרמטיות וצבעוניות עמוסות בסמליות אשר מושכת את העין". ג'ון בליסטיין מהרולינג סטון תיאר את הקליפ כ-"חלום קדחת מנקר עיניים". שרלוט קרול ממגזין "NME" כתבה כי גאגא "מתנגנת שוב במשחק המעולה שלה" עם הקליפ. ג'אז טנגקיי בכתיבתו עבור המגזין "Variety כתב" כי "יש כל כך הרבה מה לראות בסרטון", ואמר כי הוא "מלא בסמליות והטוויסט הזה יתחיל דיונים רבים". ג'ואי נולפי מאנטרטיינמנט ויקלי, ציין את "הסמליות הכבדה בסרטון באומרו "הסרטון עצמו מתריס בסיווג". ג'אנל אוקוודו ממגזין ווג כינה את הסרטון כ-"מחווה מדהימה לסגנון סוריאליסטי", והוסיפה כי "כוכבת הפופ עושה מאמצים רבים כדי להפוך את הקליפים שלה למקוריים, היא העלתה את הרף עם המהדורה המפתיעה של '911', מיני סרט קולנוע מלא דימויי מעצר". ג'נה ריו מהעיתון "USA Today" כינתה אותו כ-"מעצרת אמנותית" והדגישה כי הוא "מכיל צבעים חזקים, עם פרטים רבים ומספר סיפורים קליטים".
שבחים.
בסוף שנת 2020, בילבורד כינה אותו כקליפ הרביעי הטוב ביותר של השנה. אריק טורס מפיצ'פורק דירג את הסרטון כסרט השלישי הטוב ביותר בספטמבר 2020, וטען כי "כל הסימבולוגיה המגרדת בראש מחליקה, וחושפת סיום טוויסט שככל הנראה אמור לבוא עם אזהרת טריגר". כמו כן, הוא זכה בפרס האיפור הטוב ביותר בקליפ פרסומת / מוזיקלי בטקס פרסי גילדת שחקני המסך בקטגוריות האיפור והמעצבי שיער של שנת 2021.
הופעות קידום.
ב-30 באוגוסט 2020 גאגא ביצעה הופעה של שירים מעורבים מהאלבום "Chromatica" בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 2020, שכלל את "911". ההופעה החלה כשגאגא נחה על ספה וצופה בטקס הפרסים של שנות ה-90 במסך טלוויזיה. לאחר מכן היא החליקה לחדר מלא בובות עירומות על עמוד בזמן שקטע הכלי "Chromatica II" נוגן ברקע. לאחר מכן היא הצטרפה לרקדני הגיבוי שלה לביצוע כוריאוגרפי. גאגא לבשה בגד גוף ירוק בהיר משני חלקים, יחד עם מסיכת LED עם תגובת קול לשירתה.
אנתוני פנטנו
אנתוני פנטנו (באנגלית: Anthony Fantano; נולד ב-28 באוקטובר 1985) הוא יוטיובר, מבקר מוזיקה, עיתונאי ומוזיקאי אמריקאי, אשר ידוע בזכות ערוץ היוטיוב שלו "The Needle Drop".
האתר שלו וסרטוני היוטיוב דנים ובוחנים מגוון ז'אנרים מוזיקליים, בין השאר פופ, היפ הופ, רוק, מטאל, אינדי, אלקטרונית, פולק, ג'אז מוזיקה ניסיונית וסגנונות נוספים.
ראשית חייו.
פנטנו נולד בקונטיקט, למשפחה שמקורה בסיציליה. הוא גדל בוולקוט. בילדותו שאף להיות אנימטור, בשל אהבתו לסדרה "משפחת סימפסון". כנער, החל פנטנו להתענין בפוליטיקה בעקבות האזנה לג'לו ביאפרה, סולנה של להקת הדד קנדיז.
קריירה.
פנטנו החל את הקריירה שלו באמצע שנות האלפיים כמנהל מוזיקה של תחנת הרדיו של מכללת דרום קונטיקט. בשנת 2007 החל פנטנו לעבוד בתחנת הרדיו הציבורי בקונטיקט שם שידר תוכנית בשם "The Needle Drop".
באותה שנה הוא השיק אתר באותו שם, "The Needle Drop", בו היו ביקורות מוזיקה שכתב.
בינואר 2009 השיק פנטנו סדרת ביקורות ווידאו על מוזיקה, בערוץ יוטיוב שאף הוא נקרא The Needle Drop. האלבום הראשון אותו סקר היה של מוזיקאי האינדי ג'יי רייטארד .
סקירה של פנטנו על האלבום "Cosmogramma" של Flying Lotus משנת 2010, הופיעה לצד קטעי וידאו אחרים של Flying Lotus ב"סרטונים מוצעים" של יוטיוב. פנטנו שאב מכך עידוד להמשיך ליצור סרטוני יוטיוב עם ביקורות על מוזיקה.
בשנת 2010, פנטנו הסיר מהערוץ שלו סרטונים עם ביקורות קודמות שהכילו וידאו קליפים, כדי להימנע מהפרות זכויות יוצרים. הוא המשיך לשדר את תוכנית הרדיו שלו, ובמקביל עבד גם בפיצריה.
הוא התראיין ב- SXSW בשנת 2011 על עליית הבלוגים במוזיקה, יחד עם מאט גאלווי מה- "Rock It Out!" הבלוג ומייקל רופמן, הנשיא והעורך הראשי של "Consequence of Sound". במארס 2011 הוא הוצג במאמר שכתב ב-The Guardian גם על עליית הבלוגים במוזיקה. "The Needle Drop" זכה בטקס פרסי "O Music 2011" בקטגוריית "מעבר לבלוג". לפנטאנו הוצע תוכנית ביקורת אלבומים ב-Adult Swim אך לא עבר את זה.
לפנטאנו הייתה הופעת אורח בסרטון של ליל נאז X לשיר של יאנג ת'אג ומייסון רמזי של "Old Town Road", והופיע כעובד במתקן הצבאי באזור 51 (התייחסות למוזיאון " אזור הסערה 51").
תגובה מכלי תקשורת אחרים.
על מנת להרוויח מספיק כסף כדי לשלם לעורכו אוסטין וולש, עד נובמבר 2016 פנטנו העלה סרטונים באופן קבוע בערוץ יוטיוב משני, "thatistheplan", עליו סקר memes והקליט "סרטונים לא אמיצים לעיתים קרובות שלא נופלים פורמט סקירת הרשומות", על פי SPIN.
באוקטובר 2017, מאמר במגזין האינטרנטי "פיידר""" האשים את פנטנו בקידום רגשות ימניות וגזענות בסרטונים בערוץ "thatistheplan". הוא ציין את השימוש בתמונות של פפה הצפרדע, וטען שהוא מתמקד בביקורת על פמיניסטיות ומזלזל ביצירתם של מוזיקאים שחורים. פנטאנו הפיק תגובת וידאו שכינתה את המאמר הביקורתי "התנקשות", והכחיש את רלוונטיות הביקורת, לטענתו מכיוון שהסרטונים היו לטענתו סאטירה ליברלית שלא הובנו כהלכה. עוד הוא טוען כי הכותב כשל בקטיף דובדבנים ושעמדותיו האמיתיות של פנטנו הן פרוגרסיביות, ליברליות וסוציאליסטיות, ושהוא הביע אותם מספר פעמים. המאמר נמחק מאוחר יותר על ידי "פיידר", כאשר שני הצדדים אמרו כי הגיעו להסכמה.
כשנשאל על היתרונות שבסקירותיו של פנטנו, עיתונאי המוזיקה רוברט כריסטגאו, שבקושי זיהה את שמו של פנטנו ורק 'הציץ' בדף הוויקיפדיה שלו - אמר בשנת 2019, "נראה שהוא ייצר מותג "מבקר רוק" הרלוונטי מהמאה ה -21." עוד הוא אמר כי עצם היכולת להרוויח כסף מביקורות מוזיקה היא השג ראוי לציון.
חיים אישיים.
פנטנו ואשתו, דומיניק בוקלי, מתגוררים במידלטאון, קונטיקט. הוא אתאיסט וטבעוני, לאחר שקודם לכן, בסוף שנות העשרה שלו, עבר לתזונה צמחונית.
בנטלי קונטיננטל R