ב-27 במאי 2017, קוב ערך את קרב הבכורה שלו בארגון Progress Wrestling, כשגבר על נתן קרוז בסיבוב הראשון של טורניר ה-Super Strong Style 16 לשנת 2017. יום לאחר מכן, הוא הפסיד בסיבוב השני למאט רידל. ב-29 במאי, הוא קיבל הזדמנות להתחרות על אליפות העולם של Progress, אך הוא כשל בניסיון זה, כשנחל הפסד לפיט דאן.
New Japan Pro-Wrestling (2017–היום).
ב-6 בנובמבר 2017, קוב הוכרז כבן הזוג של המתאבק מייקל אלגין כחלק מליגת הזוגות העולמית לשנת 2017 של ארגון ההיאבקות היפני NJPW. הצמד רשם מאזן של ארבעה ניצחונות ושלושה הפסדים וכתוצאה מכך כשל בהעפלתו לשלבים המכריעים.
ב-17 ביוני 2018, נודע שקוב יאתגר את הירוקי גוטו לקרב על האליפות במשקל פתוח של NEVER; לעומת זאת, בקרב זה הוא הפסיד. קוב לקח חלק בליגת הזוגות העולמית לאותה השנה פעם נוספת עם מייקל אלגין. השניים שוב לא הצליחו להעפיל, למרות שהם רשמו שמונה ניצחונות.
באירוע G1 Supercard, שנערך ב-6 באפריל 2019, קוב זכה באליפות במשקל פתוח של NEVER במסגרת קרב "המנצח זוכה בהכל" נגד וויל אוספריי, כשאליפות הטלוויזיה של ROH של קוב הונחה על כף המאזניים במקביל. הוא איבד את התואר כחודש לאחר מכן, כשהפסיד לטאיצ'י.
ב-9 בנובמבר, הוא חבר לשורות מייקי ניקולס וביחד הם התחרו בליגת הזוגות העולמית לאותה השנה, כשביחד הם השיגו שמונה ניצחונות, אך שוב לא העפילו לגמר.
Ring of Honor (2018–היום).
ב-21 ביולי 2018, קוב הופיע לראשונה בארגון ROH, כשתקף את איליי איסום ו-FR ג'וסי במהלך הקלטות התוכנית. באירוע Death Before Dishonor XVI, שנערך ב-28 בספטמבר, קובי התעמת עם פאנישמנט מרטינז לאחר שהאחרון הגן בהצלחה על אליפות הטלוויזיה של ROH. לילה לאחר מכן בהקלטות התוכנית, קוב רשם את קרב הבכורה שלו בארגון ואף ניצח את אותו מרטינז וכתוצאה מכך הפך לאלוף הטלוויזיה החדש. קוב כיהן כאלוף במשך 222 ימים, כשבדרך הוא הגן על התואר נגד יריבים כמו אדם פייג', סיילאס יאנג, רוקי רומרו, הירוקי גוטו ושיין טיילור. לעומת זאת, הוא הפסיד את התואר ב-9 במאי 2019 לאותו טיילור במהלך קרב מרובע אשר כלל בנוסף את ברודי קינג והירוקי גוטו.
All Elite Wrestling (2019–היום).
קוב ערך את הופעת הבכורה בארגון All Elite Wrestling (AEW) ב-12 בפברואר 2020 בתוכנית AEW Dynamite, כשתקף את ג'ון מוקסלי ביחד עם חברי קבוצת The Inner Circle. שבוע לאחר מכן, הוא רשם את קרב הבכורה שלו בארגון, כשנחל הפסד לאותו מוקסלי. ב-24 ביוני בפרק של התוכנית "Rampage", קוב גבר על חצי מאלופי הזוגות של AEW, קאש וילר.
חיים אישיים.
קוב הוא ממוצא פיליפיני.
ז'אק ז'אן לרמיט
ז'אק ז'אן לרמיט (בצרפתית: Jacques Jean Lhermitte; 20 בינואר 1877 - 24 בינואר 1959) היה נוירולוג צרפתי.
ביוגרפיה.
לרמיט נולד במונט-סן-פר, במחוז אן שבצרפת, בנו של ליאון אוגוסטין לרמיט, צייר ריאליסטי צרפתי. לאחר שסיים את לימודיו בסנט אטיין, הוא עבר ללמוד בפריז ובשנת 1907 סיים שם את לימודי הרפואה. הוא התמחה בנוירולוגיה והפך לרופא מומחה בשנת 1908 ופרופסור לפסיכיאטריה 1922. במהלך מלחמת העולם הראשונה התמחה בפגיעות בעמוד השדרה והתחיל להתעניין בנוירופסיכיאטריה. התמחות זו הובילה לפרסומים על הזיות חזותיות של העצמי. כאדם מאמין, הוא חקר את ההקשר בין תאולוגיה לרפואה, והדבר הוביל אותו למחקרים מעניינים על איחוז וסטיגמטה.
מונחים רפואיים.
לרמיט היה נוירולוג קליני ידוע ומספר מונחים רפואיים נושאים את שמו:
ג'ון קרוקר
ג'ון טרדיניק קרוקר (באנגלית: John Tredinnick Crocker; 4 בינואר 1896 – 9 במרץ 1963) היה גנרל ב ומפקד קורפוס במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
ראשית חייו.
קרוקר נולד ב-4 בינואר 1896 בלונדון, והיה בנם של מרי (טרדיניק) ואייזק קרוקר. בגיל 4 מת אביו, ובשל היותו חולני אמו שלחה אותו ללמוד אצל הכומר המקומי.
מלחמת העולם הראשונה.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייס קרוקר לרגימנט רובאי האמנים. ב-1917 קיבל דרגת קצונה והועבר לקורפוס המקלעים, שם לחם במערכות העיקריות של החזית המערבית בחודשי המלחה האחרונים, עבור לחימתו הוענק לו אות השירות המצוין ועיטור הצלב הצבאי כששירת בדיוויזיה ה-59 (סטפורדשייר) בצרפת.
בין המלחמות.
לאחר שביתת הנשק, קרוקר עזב את הצבא כדי להיות עורך דין. הוא לא אהב את העבודה החדשה שלו והחליט לחזור לצבא. לאחר תקופה קצרה כקצין חי"ר ברגימנט מידלסקס, התמחה קרוקר בתחום הלוחמה המשוריין והצטרף לרגימנט הטנקים המלכותי בשנת 1923. הוא מילא מספר תפקידי פיקוד ומטה, כראש מטהו של פרסי הוברט וקצין אג"ם של אלן ברוק כשפיקד על הדיוויזיה הממונעת. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, הוא היה קצין אג"ם בפיקוד דרום.
מלחמת העולם השנייה.
באפריל 1940 מונה למפקד חטיבת השריון ה-3 בדיוויזיית השריון הבריטית הראשונה בצרפת. בשנת 1940, כמו רוב חיל המשלוח הבריטי (BEF), הדיוויזיה הושמדה ברובה במהלך המערכה על צרפת. כאשר פונו שרידי BEF לאנגליה במבצע דינמו לאחר קרב דנקירק, נחתה שוב הדיוויזיה המשוריינת הראשונה בשרבור ותקפה ללא הצלחה את ראשי הגשר הגרמניים מעבר לסום. לאחר מכן נסוגה בחזרה לשרבור, משם פונו הכוחות שנותרו, כולל 13 הטנקים האחרונים שנותרו.
לאחר החזרה לאנגליה קרוקר קיבל בספטמבר 1940 את הפיקוד על דיוויזיית השריון ה-6 שהוקמה אז. במרץ 1942 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-11 במזרח אנגליה, ובספטמבר 1942 על הקורפוס ה-9.
בשנת 1943 הוא נשלח עם יחידותיו לתוניסיה, כחלק מהארמייה הראשונה, שם הוא נפצע בתאונת אימונים ולא חווה באופן אישי את המאבק האחרון על תוניס. לאחר החלמתו, באוגוסט 1943, הוא קיבל את הפיקוד על הקורפוס ה-1, שהיה חלק מהארמייה השנייה בפיקודו של מיילס דמפסי, שהתכוננה למבצע אוברלורד.
במהלך הפלישה לנורמנדי פיקד קרוקר על הכוחות בשני חופי נחיתה; חוף ג'ונו וחוף סורד, ועל הכוחות של הדיוויזיה המוטסת ה-6 (מבצע טונגה). העובדה שהנחיתה התנהלה בצורה טובה יחסית נובעת מזכותו של קרוקר.
העיר קן לא נפלה כמתוכנן ב-6 ביוני 1944, ובשל כך ניטש עליה קרב עקוב מדם במשך חודשיים, שבמסגרתו היה מעורב הקורפוס ה-1 במבצע צ'רנווד, בין היתר. הקורפוס הוצב תחת הארמייה הראשונה תחת הארי קריראר באוגוסט 1944. היא פנתה אל נהר הסן והשתתפה ב"ניקיון" הפחות זוהר פחות לאורך החוף הצרפתי ומאוחר יותר בבלגיה. בסוף המלחמה, ב-8 במאי 1945 עמד הקורפוס על גדות אוד מאס בדרום הולנד מול הארמייה ה-25 הגרמנית.
העובדה שקרוקר לא מילא תפקיד חשוב בחודשי המלחמה האחרונים לא נבעה מהעובדה שמונטגומרי איבד את אמונו בו, אלא מאחר שבנו היחיד (וילפריד קרוקר), קצין טנקים במשמר הדרגונים ה-5 המלכותי אינסקילינג, נהרג בלחימה בהולנד ב-20 באוקטובר 1944.
לאחר המלחמה.
בשנת 1945 הפך קרוקר למפקד פיקוד דרום, ובשנת 1947 מונה למפקד כוחות היבשה ב. בשנת 1950 הקריירה שלו הגיעה לשיא עם מינויו למפקד אגף כוח האדם של הצבא הבריטי. מונטגומרי המליץ ​​עליו כיורשו כראש המטה הכללי הקיסרי בשנת 1948, אך ראש הממשלה קלמנט אטלי בחר בויליאם סלים הידוע יותר לתפקיד. ההישג החשוב ביותר של קרוקר לאחר המלחמה היה ניסוח תקנות האימונים שקבעו את תורת השריון של הצבא הבריטי במהלך המלחמה הקרה.
לאחר פרישתו בשנת 1953 הוא הפך לסגן יו"ר ועדת חבר העמים לקברי מלחמה, וללורד לוטננט של מידלסקס, וב-9 במרץ 1963 הוא מת בביתו בלונדון.
אקסמו (הוצאת ספרים)
בית ההוצאה לאור "אקסמו" (ברוסית: Издательство «Эксмо́») הוא חברת הוצאת ספרים רוסית שנוסדה על ידי אולג נוביקוב ואנדריי גרדאסוב בשנת 1991. מנכ"ל ההוצאה: יבגני קאפייב.
ההוצאה הפכה במהרה למובילה בשוק הספרים הרוסי בזכות שיתוף פעולה עם סופרים פופולריים כמו אלכסנדרה מרינינה, איליה דרוויאנקו, טטיאנה גרמש-רופה, דריה דונצובה ואחרים.
בשנת 2012 הפכה להוצאת הספרים הגדולה ביותר בפדרציה הרוסית לאחר שהשתלטה על מתחרתה העיקרית: AST.
היסטוריה.
בשנת 1991 פתחו אולג נוביקוב ואנדריי גרדאסוב חברה שהפיצה ספרים במוסקבה באזורים שונים. לאחר שלמדו את גודל הביקוש, הם פתחו בשנת 1993 הוצאה לאור משלהם. ספריה הראשונים של אקסמו היו רומנים מאת הסופרים ולנטין פיקול, ולדימיר פיודורוב ודמיטרי צ'רקסוב.
כאשר החל תפוצה של ספרים שהודפסו מחדש, אקסמו החלה לחפש סופרים רוסים חדשים, "בעיקר מחברי ספרות עמוסת פעולה". רב המכר הראשון היה הרומן Antikiller מאת דניל קורצקי שעובד בהמשך לקולנוע לזיכיון בכיכובו של גושה קוצנקו. לאחר מכן החברה הוציאה לאור את ספריהם של סופרים רבים ובאמצע שנות התשעים הפכה ההוצאה לאחת המובילות בשוק הספרים.
עד שנת 1998 הרחיבה אקסמו באופן משמעותי את מגוון הספרות שפרסמה, וכבשה כמעט את כל הנישות בשוק הספרים, למעט ספרי לימוד בבתי ספר. בנוסף לסיפורי בלשים, החלה ההוצאה להפיק ספרי פנטזיה, ספרות ילדים ופרוזה מודרנית. בשנת 2005 הוענק לאקסמו תואר הכבוד של "מנהיג הכלכלה הרוסית". מכירותיה של "אקסמו" הסתכמו ב-150 מיליון דולר בשנת 2006 (כאשר בשנה שקדמה לה - 120 מיליון דולר).
בשנת 2007 הוציאה ההוצאה 11,683 כותרי ספרים עם תפוצה כוללת של 93.4 מיליון עותקים. באותה השנה הוצאת הספרים קבלה את הפרס Eurocon (פרסי ESFS) עבור "המדפיס הטוב ביותר". בשנת 2008 הוציא המו"ל את הספר הראשון עם הערות שוליים בתשלום. כדי לברר את המשמעות של מילה זו או אחרת בספרו של וסילי גולובאצ'יוב "דילוג לעתיד", התבקש הקורא לשלוח SMS בתשלום.