על פי השב"כ הוא היה בסכסוך עם אשתו, אחרי שככל הנראה הכה אותה. היא ברחה לירדן מספר שבועות לפני הפיגוע והשאירה אותו עם ארבעת ילדיהם. האקדח ששימש את המחבל בפיגוע היה נשק תקני שנגנב ב-2003.
זמן קצר לאחר ביצוע הפיגוע, התפרסם בעמוד הפייסבוק של המחבל פוסט בו הוא ביקש סליחה ממשפחתו. בפוסט, שהועלה בשמו על ידי קרובת משפחה, הביע המחבל צער על היחס הקשה שלו כלפי אשתו וביקש את סליחתה.
ב-15 בנובמבר 2017 הרס צה"ל את קומתו של בית המחבל בכפר בית סוריכ.
בעקבות הפיגוע בוטלו האישורים לעבודת פלסטינים בהר אדר למשך חודש, לאחר מכן הוצב מגנומטר בשער הכניסה ליישוב לבידוק פועלים עם אישורי עבודה שהמשיכו לעבוד ביישוב הר אדר כרגיל ופרנסתם לא נפגעה.
חוק סככת האופניים
חוק גגון האופניים
הפיגוע בהר אדר
ירגזי-כחול
יַרְגָּזִי-כחול (שם מדעי: "Cyanistes") הוא סוג של ציפור שיר ממשפחת הירגזיים שנפוצה בעיקר בצפון אסיה ואירופה. בעבר סווג הירגזי-הכחול כתת-סוג של הסוג ירגזי אך מחקר גנטי (ראו גנטיקה מולקולרית) על ה-DNA המיטוכונדריאלי שנערכו ב-2005 קבעו שמדובר בסוג טקסונומי נפרד, וזה הוגדר בשם "Cyanistes" (מיוונית עתיקה κύανος שמשמעותו כחול עמוק). בני סוג זה מאופיינים בצבע כחול, שנע מלבנדר ותכול בהיר כשל הירגזי התכול, דרך תכלת וטורקיז כשל הירגזי הכחול, ועד אינדיגו, אולטרמרין ושחור כשל הירגזי הקנרי.
טקסונומיה.
הסוג ירגזי-כחול תואר ב-1829 בידי החוקר הגרמני יוהאן יקוב קאופ אך במשך שנים נחשב לתת-סוג של הירגזי. מחקר משנת 2005 (גיל, סליקאס ושלדסון, 2005) מבוסס נתונים גנטיים ומורפולוגיים תמך בהפרדת הסוג, כפי שביצעו גופים אחדים, שבהם IUCN, ITIS, ואיגוד האורניתולוגים הבינלאומי (IOU, לשעבר IOC) .
העץ הפילוגנטי של משפחת הירגזיים על פי יוהנסון ואחרים (2013):
מחקר גנטי נרחב מ-2015 מצא שמקור הירגזים הקנריים בצפון אפריקה הוא יבשתי, דבר שמנוגד למחקר קודם (איירה ואחרים, 2011), שהציע שהאוכלוסיות הצפון אפריקאיות הם תוצאה של הגירה מהאיים הקנריים. המחקר מ-2015 ציין בנוסף שהירגזים הקנריים היגרו אל האיים הקנריים שלוש פעמים, ככל הנראה כתוצאה משינויים ביערות ברחבי צפון אפריקה. הגל הראשון אף קדם לפיצול בין הירגזי הכחול והירגזי התכול, מה שמעיד על כך שהמין התפצל מהקלייד המשותף של הירגזי הכחול והירגזי התכול לפני יותר משלושה מיליון שנים.
העץ הפילוגנטי של הסוג ירגזי-כחול על פי יוהנסון ואחרים (2013):
המין ירגזי קנרי מציג את רמת הבידול הגנטי הגבוהה ביותר מבין כל העופות המקננים באיים הקנריים, עם חמישה תת־מינים מהאיים הקנריים ושניים מצפון אפריקה. בשל בידול זה ומספר הבדלים נוספים הוצע בעבר לפצל את המין לשבעה מינים נפרדים. על פי דייצן, גרסיה-דל-ריי, קסטרו ווינק, תת־המינים ממזרח הארכיפלג וממרוקו כמעט זהים ולכן "degener" ו–"ultramarinus" הם שמות נרדפים. עם זאת, מחקרים אלו לא הובילו לשינוי בסיווג תת־המינים.
ירגזי פלסקה ("Cyanistes × pleskei").
ירגזי פלסקה (שם מדעי: "Cyanistes × pleskei" או "Cyanistes caeruleus" × "Cyanistes cyanus") הוא צאצא רביית הכלאיים של ירגזי כחול ("Cyanistes caeruleus") וירגזי תכול ("Cyanistes cyanus"), אשר מזדווגים בטבע במזרח ומרכז אירופה. מראה ירגזי פלסקה נע בין פרטים שכמעט בלתי ניתן להבחין ביניהם לירגזי כחול, ועד לכאלו שנראים כירגזים תכולים טהורים. ירגזי פלסקה נחשב בעבר למין עצמאי, עד שפלסקה (1912) הראה שציפור זו היא צאצא כלאיים.
הערות שוליים.
Cyanistes
ירגזי כחול (סוג)
cz. היא סיומת האינטרנט הלאומית של שמות התחום (domain name) של אתרי אינטרנט הרשומים בצ'כיה. הסיומת נרשמה בשנת 1993 לאחר פירוק צ'כוסלובקיה. רישום הסיומת מתבצע על ידי CZ.NIC, התאחדות שהוקמה על ידי ספקי האינטרנט הגדולים במדינה בשנת 1998.
בשנת 2011 היו רשומים כ-850,000 אלף אתרים עם הסיומת, ושנה לאחר מכן נחצה רף מיליון האתרים. נכון לספטמבר 2017 רשומים למעלה מ-1.3 אתרים.
הינו מוטורס
הינו מוטורס (באנגלית Hino Motors, ביפנית 日野自動車株式会社) היא יצרנית יפנית של כלי רכב מסחריים (אוטובוסים ומשאיות) ומנועי דיזל עבור משאיות ואוטובוסים.
חברת "הינו מוטורס" נחשבת ליצרנית מובילה של משאיות בינוניות באסיה.
הינו מוטורס היא חברת בת של חברת המכוניות "טויוטה מוטור קורפורישיון" (Toyota Motor Corporation). חברת "הינו מוטורס" נסחרת בבורסה של טוקיו במדד ניקיי 225.
מנהלת חברת "הינו מוטורס" ממוקמת בעיר "הינו" (日野市 Hino-shi) השייכת למטרופולין טוקיו.
בשנת 2012 העסיקה חברת "הינו מוטורס" 25,820 עובדים.
לחברת המכוניות טויוטה חלק של 50.1% במניות "הינו מוטורס" (נכון לשנת 2012).
בין השנים 2006–2016 בנתה חברת "הינו מוטורס" עבור חברת טויוטה את דגם הפאר (תצורת SUV) "Toyota FJ Cruiser".
ביפן, חברת "הינו מוטורס" זכתה בזיכיון כיבואנית בלעדית של משאיות חברת סקאניה השוודית, דגמי "Scania PRT-range".
היסטוריה.
החברה הוקמה בשנת 1910. החברה הייתה קרויה "The Tokyo Gas &amp; Electrical Industry Co. Ltd".
בשנת 1917 יצרה החברה את הרכב הראשון שלה, משאית מסוג "TGE A-Type".
בשנות ה-30 ייצרה החברה מטוסי בוכנה (מבין המטוסים שבנתה החברה: "Gasuden Koken").
בין השנים 1935–1945 ייצרה החברה טנקים מסוג "Type 95 So-Ki" ששירתו את הצבא היפני הקיסרי.
בשנת 1937 התמזגה חטיבת הרכב של "הינו" עם "תעשיית רכב ושות' בע"מ. בשנת 1941 שינתה החברה את שמה ל"דיזל מוטור תעשייה ושות' בע"מ", ומאוחר יותר ל"איזוזו מוטורס בע"מ".
בשנת 1942 נולד השם "הינו", (Hino Motors, Ltd).
במהלך מלחמת העולם השנייה ייצרה החברה משוריין מוביל מסוג "1 Ho-Ki" עבור צבא הקיסר היפני. לאחר מלחמת העולם השנייה התמקדה החברה בבניית משאיות, אוטובוסים ומנועי דיזל. בשנת 1950 בנתה החברה מנוע דיזל, 7 ליטר, מסוג "1 Ho-Ki."
בשנת 1953 נכנסה החברה לשוק הרכב הפרטי, לאחר שחתמה על הסכם שיתוף פעולה עם חברת רנו הצרפתית. החברה החלה לייצר את ההינו-רנו 4CV.דגם ה-"הינו-רנו 4CV" היה מבוסס על הדגם הצרפתי קטר שבו של חברת רנו.
בשנת 1961 החלה חברת "הינו" לייצר את דגמי הקונטסה 900, עם מנוע אחורי 893 סמ"ק, ואת הטנדר הינו בריסקה. בשנת 1964 החלה לייצר את הקונטסה 1300, בגרסאות סדאן וקופה. לאחר שהצטרפה לקבוצת טויוטה בשנת 1967 הפסיקה לייצר רכב פרטי, והתמקדה בייצור משאיות ואוטובוסים.
הרכבות בישראל (1963-1968).
בישראל הרכיבה חברת הינו באמצעות קייזר-אילין תעשיות כ-8,000 כלי רכב מסוג : קונטסה 900, קונטסה 1300 וטנדרים הינו בריסקה (החל משנת 1963). מי שעמד מאחורי ההסכם היה התעשיין אפרים אילין.
הרכבת דגם "קונטסה 900" בישראל.
הרכבת הדגם "קונטסה 900" בחיפה החלה בפברואר 1964 ועד סוף דצמבר הורכבו 1,302 יחידות, לכולן המתינו לקוחות. זו הייתה הצלחה מיידית: בסיכום השנתי של מסירות הרכב החדש ניצבה הקונטסה – מכונית אלמונית של יצרן יפני לא מוכר – במקום השלישי, אחרי החיפושית ומעט אחרי הפיאט 600. הקונטסה 900 עברה במכירות את האוסטין 1100 את הווקסהול ויוה ואת ה-פיאט 850 שהיו פופולרים בתקופה. דגם הקופה, "900 ספרינט" לא הגיע לישראל.
בסיס ההרכבה של הקונטסה 900 היה הקטר שבו, של רנו. משקלה העצמי של הקונטסה 900 היה 715 ק"ג. המנוע האחורי בנפח 893 סמ"ק הפיק 26 כ"ס, שהספיקו להגעה למהירות שיא של 110 קמ"ש. הגיר עם תמסורת של שלושה הילוכים היה בהגה, מרבית החלקים הגיעו מיפן, למעט מצבר, מקרן (רדיאטור), צמיגים, פגושים, שמשות וצבע שהיו תוצרת כחול לבן, בסיס הגלגלים היה 2,150 מ"מ, אורך הרכב 3,795 מ"מ, רוחבו 1,475 מ"מ וגובהו 1.415 מ"מ.
הקונטסה 900 הורכבה בכמות של 2,292 יחידות. מחיר היחידה באוקטובר שנת 1963 היה כ־9350 ל"י (תוספת לרדיו 250 ל"י).
הרכבת דגם "קונטסה 1300" בישראל.
הרכבת דגם ה"קונטסה 1300" בחיפה החלה במאי 1965. בתחילת 1965 החלו להגיע לישראל הקיטים הראשונים להרכבה, אבל תחילת ההרכבה נדחתה בגלל עיכוב באספקת חלקים מקומיים. עד מרץ 1968 הורכבו 4,310 יחידות.
העיצוב היה של המעצב האיטלקי ג'ובני מיקולטי.
הקונטסה הוצעה בשתי גרסאות: ממסרה של 3 הילוכים (מוט הגיר היה בהגה), וממסרה של 4 הילוכים. לגרסת 4 ההילוכים ניתן השם: "דה-לוקס", שהיה יקר בכ-500 ל"י מגרסה הפשוטה. מחיר הרכב לגרסת 3 ההילוכים היה במאי 1965 10,500 ל"י. בגלל המיתון ששרר במשק הופחת המחיר במאי 1967 מ-11,000 ל"י לגרסת הדה-לוקס, ל-9,915 ל"י. תוספת של רדיו מסוג תדיראן עלתה כ-250 ל"י.
מרבית החלקים הגיעו מיפן, למעט מצבר, מקרן (רדיאטור), צמיגים, פגושים, שמשות וצבע שהיו תוצרת כחול לבן, המנוע היה מנוע אחורי, 1251 סמ"ק, 40 כ"ס, ב-5,500 סל"ד, (גרסה נוספת - 54 כ"ס), מנוע 5 מיסבים ראשים, המהירות העליונה הגיעה ל-130 קמ"ש. בסיס הגלגלים היה 2,280 מ"מ, אורך הרכב 4,150 מ"מ, רוחב 1,530 מ"מ וגובה 1.398 מ"מ. משקל הרכב 888 ק"ג, בגרסת 3 ההילוכים, ו- 940 ק"ג בגרסת 4 ההילוכים.
בעולם.
קנדה.
היינו משווקת משאיות ב-קנדה משנות השבעים של המאה העשרים, במאי 2006 הקימה מפעל הרכבה בקנדה, עם כושר ייצור של 2,400 משאיות בשנה.
קולומביה.
בקולומביה מרכיבה חברת "הינו" באמצעות חברת הבת "Hino Motors Manufacturing Colombia (HMMC)" משאיות בינוניות וכבדות מאוקטובר 2007.
עד מאי 2014 הרכיבה החברה 20,000 משאיות בקולומביה.
מקסיקו.
במקסיקו, "הינו" בשותפות של 80:20 עם חברת המסחר היפנית מיטסואי (Mitsui) שנפתחה בשנת 2009, ועם כושר ייצור של 1,200 משאיות סדרת "Hino 500" בשנה.
אירלנד.