שיתוף הפעולה הספרדי עם דרום אפריקה החל בראשית שנות ה-90, מדינה זו נחשבת כמועדפת הן בתוכנית האב הראשונה והן השנייה. בתוכנית האב לשיתוף פעולה ספרדי 2009–2012 דרום אפריקה חדלה להיות מדינה מועדפת, כך ששיתוף הפעולה הדו-צדדי הצטמצם משמעותית, מצב שנשמר בתוכנית המתאר הרביעית 2013–2016. עם זאת, שיתוף הפעולה הספרדי האזורי צמח באמצעות תמיכה בארגונים אפריקאים שבסיסם בדרום אפריקה: NEPAD וקרן המורשת העולמית של אפריקה (AWHF).
תומאס פולוק אנשוץ
תומאס פולוק אנשוץ (באנגלית: Thomas Pollock Anshutz; 1851-1912) היה צייר אמריקאי. אנשוץ, היה ידוע בזכות סצינות הדיוקנאות והז'אנר שלו. הוא היה מייסד משותף של בית הספר דארבי. אחד התלמידים הבולטים של תומאס אייקינס, והחליף אותו בשיעורי רישום וציור באקדמיה לאמנויות היפות בפנסילבניה (PAFA).
חיים אישיים וחינוך.
תומאס אנשוץ נולד בניופורט בקנטקי ב-5 באוקטובר שנת 1851. הוא גדל בניופורט, קנטקי ובווילינג, מערב וירג'יניה. לימוד האמנות המוקדם שלו התקיים באקדמיה הלאומית לעיצוב בתחילת שנות השבעים של המאה ה-19, שם למד אצל למואל וילמרת'. בשנת 1875 עבר לפילדלפיה ולמד אצל תומאס אייקינס ונוצר קשר הדוק בין השניים.
בשנת 1892 התחתן אנשוץ עם אפי שרייבר ראסל. השניים בילו את ירח הדבש שלהם בפריז, שם השתתף אנשוץ בשיעורים באקדמית ז'וליאן. בשנת 1893 חזרו לפילדלפיה.
בהמשך חייו הכריז על עצמו כסוציאליסט. הוא פרש מהוראה בסתיו 1911 עקב בריאות לקויה.
תומאס אנשוץ נפטר ב־16 ביוני 1912.
קריירה.
הקשר עם אייקינס.
אייקינס החל ללמד באקדמיה לאמנויות יפות בפנסילבניה בשנת 1876, באותה השנה בה נרשם אנשוץ כסטודנט. אייקינס היה המרצה הראשי לאנטומיה וכריסטיאן שוסלה היה פרופסור לציור ורישום. בשנת 1878 אנשוץ הפך לעוזרו של אייקינס, ובסופו של דבר החליף את אייקינס כשקודם הועלה לפרופסור לציור ורישום. בשנת 1880, בעודו סטודנט, השלים אנשוץ את עבודתו הראשית הראשונה, "הפסקת הצהרים של פועלי המתכת".
"הפסקת הצהריים של פועלי המתכת" הוא הציור הידוע ביותר של אנשוץ, המתאר ​​כעשרים עובדים בהפסקת עבודה בחצר בית היציקה. הוא צויר בסמוך לווילינג, מערב וירג'יניה, בסגנון נטורליסטי דומה לזה של אייקינס, אם כי אייקינס מעולם לא צייר נושאים תעשייתיים. היצירה הוצגה בפילדלפיה בשנת 1881 והושוותה ליצירותיו של אייקינס על ידי מבקרי אמנות.
היסטוריון האמנות רנדל סי. גריפין כתב עליו: "אחד הציורים האמריקניים הראשונים המתארים את עגמת חיי פועלי התעשייה, והוא כתב אישום ברור של התיעוש" הציור נמצא כעת באוסף של מוזיאוני האמנות היפה בסן פרנסיסקו.
סביב 1880, עסק אייקינס בצילום, הוא שילב אותו בשיעוריו והשתמש בו ככלי ליצירת האמנות שלו. אנשוץ וסטודנטים אחרים באקדמיה החלו לעשות שימוש במצלמה, להציב דגמים ולעשות הדפסים ללימוד. אנשוץ השתתף בסדרת העירום של אייקינס, וצילם דגמי עירום בשבע תנוחות עמידה מוגדרות מראש. הוא בעצמו דיגמן עירום עבור אייקינס, יחד עם עמיתיו בסדנא. הם היו מציגים עירום בחוץ, לעיתים קרובות בתנוחות היאבקות, שחיה או אגרוף.
הצלם אדוארד מויברידג' עשה בסופו של דבר את דרכו לפילדלפיה ואנשוץ ואייקינס עזרו לו לבנות את הזואופרקסיסקופ - מכשיר מוקדם להצגת תנועה בצילום.
אייקינס נאלץ להתפטר מהאקדמיה אחרי סקנדל בשנת 1886, שנוצר כתוצאה מהשימוש שלו במודל גברי עירום מול כיתה של נשים או כיתה מעורבת. אנשוץ לא הגן על המנטור שלו. הוא חתם על המכתב למועדון הסקיצות של פילדלפיה: "אנו מאשימים בזאת את מר תומאס אייקינס בהתנהלות שאינה ראויה לג'נטלמן ואינה מוסכמת בארגון זה ומבקשת את גירושו מהמועדון."
בגרות.
אנשוץ הועלה לדרגה של אייקינס באקדמיה. בהמשך חייו, התמקד בעיקר בהוראתו בפילדלפיה. אמנים רבים למדו אצל אנשוץ, בהם אליזבת ספארהוק-ג'ונס, ג'ורג' בנג'מין לוקס, צ'ארלס דמות', ג׳ון סלואן, צ'ארלס שילר, אברט שין, ג'ון מרין, ויליאם גלקנס, רוברט אנרי ומרגרט טיילור פוקס.
משפחת אנשוץ נסעה בקביעות להולי ביץ', ניו ג'רזי, ששימשה מקום יצירתי עבורו. שם התנסה בצבעי מים, בלוח צבעים בהיר וקומפוזיציות פשוטות. הוא גם צילם את הסביבה הטבעית, תוך כדי שימוש בתמונות כמחקר לציור, במיוחד בהולי ביץ' ובמורד הנהרות דלאוור ומוריס.
אף על פי שאנשוץ התנסה בציור נוף, הוא היה ידוע יותר בזכות דיוקנאותיו שזכו בפרסים רבים בשנות ה-90 וה-1900.
בשנת 1898 הקים הוא יחד עם יו ברקנרידג' את בית הספר דארבי, בית ספר מחוץ לפילדלפיה שהדגיש את הציור בחוץ.
בדרבי יצר אנשוץ את עבודותיו המופשטות ביותר, סדרת ציורי נוף שמן בהירים שמעולם לא הוצגו.
הוא המשיך להשתתף בבית הספר דארבי עד שנת 1910.
הוא נבחר כחבר עמית באקדמיה הלאומית לעיצוב בשנת 1910.
כיהן כנשיא מועדון הסקיצות של פילדלפיה.
איליה (מסע בין כוכבים)
איליה היא דמות בדיונית המופיעה בזיכיון המדע הבדיוני "מסע בין כוכבים". היא מגולמת על ידי פרסיס קאמבטה.
ביוגרפיה.
איליה היא ילידת דלתא-4. הייתה מעורבת בעבר במערכת יחסים רומנטית עם וילארד דקר. בתור סגן בצי הכוכבים היא הוקצתה אל ספינת החלל "אנטרפרייז" כנווטת במהלך משבר ויג'ר (""). היא נהרגה על הגשר על ידי אחד מגשושיו של ויג'ר, אך הגוף שלה ניתן אחר כך לגשוש אחר של ויג'ר, שהועלה על סיפון הארגון והוטל עליו ללמוד על התפשטות אנושית. עם זאת, "גשוש איליה" נבנה בצורה כל כך מושלמת על ידי ויג'ר שהוא אפילו הכיל את זכרונותיה של איליה האמיתית, שהודחקו. למרות זאת, דקר הצליח לגשת לזכרונות אלה וליצור קשר אישי עם הגשוש. מאוחר יותר, כשנודע כי ויג'ר זקוק ל-"יסוד אנושי" כדי לחשוף את נתוניו - ובכך להפסיק את התקפתו על כדור הארץ - הוא הזין באופן ידני את רצף הקוד הסופי, ויחד עם איליה התמזג עם ויג'ר. בהמשך נרשמו איליה ודקר כ"נעדרים" על ידי קירק.
לירה שטרלינג של איי פוקלנד
לירה שטרלינג של איי פוקלנד הוא המטבע הרשמי של איי פוקלנד.
היסטוריה.
הלירה הוצגה בעקבות קביעת הריבונות באיי פוקלנד על ידי הבריטים בשנת 1833. בתחילה הסתובב המטבע הבריטי, כאשר הלירה התחלקה ל 20 שילינג, כל אחד מ-12 פני. הנפקות ספציפיות של שטרות הושקעו באיי פוקלנד מאז 1899. בשנת 1971, הלירה חולקה רשמית ל-100 פני. מטבעות הוטבעו במיוחד עבור פוקלנד מאז 1974. במהלך הכיבוש הארגנטינאי של האיים במלחמת פוקלנד בשנת 1982, נעשה שימוש בפסו הארגנטינאי במקום הלירה.
אירופה היבשתית
בוקסר צמוד
בוקסר צמוד הוא בגד הלבשה תחתונה וסוג של תחתונים לגבר שבדומה לבוקסר רחב הרגיל מעוצבים בצורת מכנסיים אך צמודים יותר ובדרך כלל קצרים יותר.
בוקסרים צמודים נלבשים מהסוף של הבטן דרך המותניים ועד הירכיים, הם עשויים בדרך כלל משילוב של כותנה וספנדקס או מפלנל, הרצועה שמקיפה את המותן מהווה בדרך כלל רצועה נפרדת העשויה מחומר אלסטי, רצועה זו בדרך כלל בצבע שונה מגוף בד התחתונים ורשום בה שם היצרן של פריט הלבוש.
הם מאפשרים לבצע פעילות גופנית בנוחות ופופולריים גם בקרב חיילים.
בוקסר צמוד מספק יותר מקום לאיברי המין הגבריים מאשר תחתונים סטנדרטיים אך עם זאת זקפת הפין נראית בהן יותר גלויה והם פחות מספקים הסתרה בעת מצב זה.
המעצב ג'ורג'ו ארמני עסק בקו הלבשה של בוקסרים צמודים והם נהיו פופולריים באופנה של שנות התשעים כאשר מעצב בגדי הגברים ג'ון ורבתוס עסק בדגמים מסוג זה בחברת קלווין קליין.
תחתוני בוקסר צמוד נלבשו בין היתר על ידי ריצ'רד גיר בסרט ג'יגולו אמריקאי ועל ידי מארק וולברג בפרסומת ידועה לקלווין קליין.
פקטארדה
פקטארדה (בהונגרית: Feketeerdő) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה.
בשנת 1930 חי בפקטארדה יהודי אחד.
שווייצריות
חומר מראה
בפיזיקה, חומר מראה, המכונה גם חומר צל, חומר אליס או בתרגום רשמי חלקיקי מראה, הוא מקביל היפותטי לחומר רגיל.
סקירה כללית.
הפיזיקה המודרנית עוסקת בשני סוגים בסיסיים של סימטריה מרחבית: שיקופית וסיבובית. החלקיקים היסודיים הידועים פועלים לפי הסימטריה הסיבובית, אך אינם פועלים לפי הסימטריה של השתקפות המראה. מבין ארבעת כוחות היסוד - הכוח האלקטרומגנטי, הכוח הגרעיני החזק, הכוח הגרעיני החלש וכוח הכבידה - רק הכוח החלש שובר את הסימטריה.
הפרת הסימטריה באמצעות הכוח החלש הוצגה לראשונה על ידי הפיזיקאים צונג-דאו לי וצ'ן-נינג יאנג בשנת 1956 כפתרון לפאזל קאון. הם הציעו מספר ניסויים כדי לבדוק אם הכוח החלש אינו משתנה תחת הסימטריה. ניסויים אלה בוצעו כחצי שנה לאחר מכן והם אישרו כי האינטראקציות של הכוח החלש בין החלקיקים הידועים מפרות את הסימטריה.
עם זאת, ניתן לשחזר ו"לתקן" את הסימטריה כסימטריה בסיסית של הטבע אם החלקיקים מוגדרים כך שלכל חלקיק יש חלקיק מראה. התיאוריה תוארה לראשונה בשנת 1991, אם כי הרעיון המודרני התקבל מאוחר יותר. חלקיקי המראה מבצעים אינטראקציה בינם לבין עצמם באותו האופן של חלקיקים רגילים, למעט במקרים שבהם לחלקיקים רגילים יש אינטראקציות שמאליות, לחלקיקי המראה יש אינטראקציות ימניות (ומכאן הרעיון של השתקפות המראה). באופן זה מסתבר שהסימטריה של השתקפות במראה יכולה להתקיים כסימטריה מדויקת של הטבע, בתנאי שקיים חלקיק מראה לכל חלקיק רגיל. הזוגיות הזו יכולה גם להישבר באופן ספונטני בהתאם למנגנון היגס.