אחרי מהפכת אוקטובר ב-1917, ביליבין עזב את רוסיה. המשטר הסובייטי בעת ההיא לא ידע להעריך את כישוריו ואת תרומתו לאמנות הרוסית. הוא התיישב במצריים, בתחילה בקהיר ואחר כך באלכסנדריה ומצא את פרנסתו בקרב הקהילה היוונית. הוא עצב למענה כנסיות אורתודוקסיות, צייר איקונות ופרסקאות בסגנון מעין ביזנטי ואף עיצב מעונות פרטיים בשביל עשירי הקהילה. ב־1925 עבר לפריז וגם שם, כמו במצריים המשיך לעבוד למען הקהילה היוונית אורתודוקסית. ב־1936 ביליבין הוזמן לעצב את השגרירות הרוסית בפריז. בתקופה זו הוא השלים עם המשטר הסובייטי וחזר ללנינגרד (היא סנקט פטרסבורג) עיר מולדתו, אליה התגעגע לדבריו, כל שנות שהותו בגלות. כאשר גרמניה הנאצית תקפה את רוסיה ב-1941 היא פתחה במצור על לנינגרד. רבים מתושבי העיר עזבוה, אך ביליבין סירב לעזוב את העיר הנצורה. המצור גרם למחסור ורעב וביליבין לא עמד בקשיי המצור. הוא נפטר ב־1942 ונקבר בקבר אחים בעירו האהובה.
פרסומים.
לקוח מהערך באנגלית
Dance Like Nobody's Watching
Dance Like Nobody's Watching (מקוצר כ: DLNW, בעברית לרקוד כמו שאף אחד לא צופה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפרית האוסטרלית איגי אזליה ביחד עם הזמרת-יוצרת האמריקאית טינשיי. השיר יצא לאור ב-21 באוגוסט 2020, על ידי חברות התקליטים בד דרימס ואמפייר דיסטריביושן, כסינגל שלא מתוך אלבום.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי איגי אזליה, טינשיי, הייבן, ג'ורדן באום, מיקמק והופק על ידי The 87's. ב-14 באוגוסט 2020, העלתה אזליה בעמוד הטויטר שלה כי שיר חדש תחת הכותרת "DLNW", אזליה חשפה מאוחר יותר את שמו המלא "Dance Like Nobody's Watching", וכי השיר הוא שיתוף פעולה עם הזמרת טינשיי. זהו שיתוף פעולה שני של הצמד זאת לאחר שאזליה התארחה בגרסת הרמיקס של השיר "All Hands on Deck", מתוך אלבומה של טינשיי. בעקבות שיתוף הפעולה של הן טינשיי הייתה צפויה להיות מופע החימום של אזליה בסבב הופעות "Great Escape Tour", בשנת 2015, אך בסופו של דבר הוא בוטל. השיר עצמו ישמש כסינגל ראשון לאלבום החדש של אזליה, "End of an Era".
וידאו קליפ.
טרם יצא הווידאו קליפ של השיר, העלתה אזליה לערוץ היוטיוב שלה את האודיו המלא של השיר. כמו כן, האודיו מציג בתוכו את עטיפת הסינגל, ולאורכו ניתן חלקים מצילומי קליפ.
Satanoscillatemymetallicsonatas
מלון פקין
פקין (ברוסית: Пекин) הוא מלון בפרסננסקי ראיון שבעיר מוסקבה, רוסיה.
הבניין עצמו מוכר כאנדרטה היסטורית לאדריכלות הקלסיציזם הסטליניסטי. הוא ממוקם במרכז העיר בצומת שני כבישים מהירים מרכזיים - טבעת הגנים ורחוב טברסקאיה. הבניין נבנה בשנים 1939–1958 על פי פרויקט של האדריכל דמיטרי צ'צ'ולין.
תשומת הלב מופנית לשעון הענק שנמצא בחלק של מגדל הבניין. ואף על פי שעבודות הבנייה של הבניין עצמו נמשכו עד שנת 1955, 1949 נחשבת לתאריך הלידה הרשמי של השעון.
קלרה מונטלבה
קלרה פדריקה מונטלבה (באנגלית: Clara Federica Montalba; 1840–1929) הייתה אמנית בריטית, הידועה בעיקר בזכות ציורי צבעי המים שלה בוונציה. בהכרה בכישרונה האמנותי, התקבלה לחברה המלכותית לצבעי מים.
ראשית חייה.
קלרה נולדה בצ'לטנהאם, אנגליה ב־2 באוגוסט 1840, הבכורה מבין ארבע בנותיו של האמן יליד שוודיה אנתוני רובנס מונטלבה ואמלין. כל הבנות הצליחו מבחינה אמנותית, אם כי קלרה הייתה, ככל הנראה, המוצלחת והמוכרת מבין הארבע.
קריירה.
היא ושלוש אחיותיה (אלן מונטלבה, הילדה מונטלבה והנרייטה מונטלבה) הגיעו למוניטין גבוה כאמניות. היא למדה בפריז אצל אז'ן איזבה ובהמשך בוונציה, באקדמיה די בל ארטי בשנות ה-80 וה-1890. במפקד האוכלוסין הבריטי בשנת 1871 ניתן לראות כי אנתוני מונטלבה חי בנוטינג היל, לונדון, עם ארבע בנות, כולן אמניות.
האחיות מונטלבה היו תורמות קבועות לתערוכת הקיץ של האקדמיה המלכותית לאמנויות בשנות השבעים של המאה ה-19. היא זכתה להכרה בינלאומית בעקבות תערוכות באירופה ובאמריקה. היא התמחה בצבעי מים, ובמיוחד סצינות מבית משפחתה בוונציה, שם התגוררה בסוף המאה ה-19.
קלרה מונטלבה הציגה את עבודתה בארמון האמנויות ובניין האישה בתערוכה הקולומביאנית העולמית בשנת 1893 בשיקגו, אילינוי.
בין השנים 1879 – 1889 היא הציגה את עבודותיה בגלריה גרוסוונור - סדרת סצינות שצוירו בוונציה, אשר תפסו את הלך הרוח והאווירה הייחודית של החיים הוונציאנים.
גם קלרה וגם אחותה הנרייטה היו חברות עם הנסיכה לואיז, הדוכסית מארגיל, שהייתה בעצמה אמנית. הם בילו עם הנסיכה בקנדה וציירו נופים. הנסיכה לואיז נישאה למרקיס מלורן בשנת 1878, שנבחר להיות המושל הכללי החדש של קנדה.
פמיניזם.
נראה כי קלרה הייתה חלוצה מוקדמת של התנועה לזכויות נשים, והיא צוינה בשנת 1886 על ידי מיליסנט פוסט כאחת מעשרים הנשים המצליחות והמיומנות שהעניקו "עזרה ותמיכה חמה" לתנועה.
מוות.
קלרה מונטלבה נפטרה בוונציה, איטליה בשנת 1929.
ח'ורמאבאד
ח'ורמאבאד () היא בירת פרובינציית לורסתאן במערב איראן. העיר שוכנת על הרי הזגרוס כ-373 ק"מ דרום-מערבית לבירה טהראן. ע"פ מפקד האוכלוסין האחרון של איראן משנת 2016 אוכלוסיית העיר מנתה 373,416 בני אדם.
אף על פי שאינה יעד תיירותי מרכזי, היא נופית למדי ויש בה כמה אטרקציות, כמו חמישה אתרי מגורים פלאוליתיים. במרכז העיר שוכנת מצודה גבוהה בשם פלכ אל-אפלאכ (גן עדן השמיים), שריד לאימפריה הסאסאנית, היא כיום מוזיאון פופולרי לאומי.
מבחינה כלכלית העיר מהווה הבסיס אזורי לתעשייה חקלאית.
היסטוריה.
לאחר המהפכה האיסלאמית ב-1979 עברה העיר תיעוש מהיר.
כלא ולדימירסקי צנטראל
כלא ולדימירסקי צנטראל, הוא כלא בעיר ולדימיר שברוסיה, הנחשב לכלא הגדול ביותר ברוסיה, עם קיבולת של 1,220 עצורים והוא מופעל על ידי שירות בתי הסוהר הפדרלי ככלא שמור במיוחד, כאשר מרבית האסירים מרצים עשר שנות מאסר בפועל לפחות.
היסטוריה.
הכלא הוקם על ידי שלטונות האימפריה הרוסית בשנת 1783 על פי צו הקיסרית יקטרינה השנייה, והוא נמצא במרחק של כ-160 ק"מ צפונית-מזרחית למוסקבה. בשנת 1906 נודע בשם ולדימירסקי צנטראל והכיל אסירים פוליטיים. בתחילת 1921, זמן קצר לאחר עליית הבולשביקים לשלטון, הכלא היה לראשון שנועד לאכלס פעילי שמאל רדיקלי ומתנגדי משטר. הכלא היה מאוחר יותר חלק ממערכת "מחנות ובתי כלא מיוחדים" של הגולאג ואכלס פושעי מדינה מסוכנים במיוחד. ההחלטה הרחיבה את מגוון האסירים הפוליטיים ונכלאו בו מרגלים, חבלנים, טרוריסטים, טרוצקיסטים, מנשביקים, סוציאליסטים-מהפכנים, אנרכיסטים, לאומנים אתניים, גולים לבנים, משתתפים בארגונים אנטי-סובייטיים אחרים ובעלי קשרים לארגונים עם פעילויות אנטי-סובייטיות.
לאחר פירוק ברית המועצות הוחזר הכלא להיותו מתקן מעצר רגיל. בשנת 1996 נפתח מוזיאון בשטח הכלא. כיום זהו אחד מבתי הסוהר הגדולים ביותר ברוסיה, עם קיבולת של עד 1,220 עצורים לכל היותר. כלא קרסטי 2 שנמצא כעת בבנייה בקולפינו, סנקט פטרבורג צפוי לתפוס את מקומו בתואר בית הכלא הגדול במדינה.
קוקימבו
ריכרד בראוור
דודג' מייפייר
דודג' מייפייר (באנגלית : Dodge Mayfair) היא מכונית סלון מהודרת מתוצרת חטיבת דודג' באמצעות Chrysler Corporation of Canada (שם רשמי: Chrysler Canada) חברת בת של קונצרן הרכב קרייזלר אשר יוצרה בין השנים 1959–1953 בקנדה
חבורת בראוור
Homecoming (מנהג)
Homecoming (בתרגום חופשי: "שיבה הביתה") הוא מנהג של קבלת פני סטודנטים לשעבר בחזרה וחגיגת קיומו של ארגון מסוים. הוא נהוג בבתי ספר תיכונים, קולג'ים וכנסיות רבות בארצות הברית, ובמידה פחותה יותר גם בקנדה.
מקור המנהג.
המסורת של שיבה הביתה מקורה במשחקי כדורגל בוגרים שהתקיימו במכללות ובאוניברסיטאות מאז המאה ה-19. בתי ספר רבים ביניהם אוניברסיטת ביילור , סאות'ווסטרן , אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין ואוניברסיטת מיזורי טענו כי הם אלה שקיימו את השיבה הביתה המודרנית הראשונה.
עם זאת, ה-NCAA, משחק הלוח Trivial Prusuit ואזכורים מסדרת הטלוויזיה NCIS מייחסים את השיבה הביתה הראשונה למשחק כדורגל מ-1911 של אוניברסיטת מיזורי שאליו הבוגרים עודדו להגיע. אירוע זה היה הראשון מסוגו שהתמקד במצעד ובמשחק כדורגל, ובעקבות ההצלחה הפך לאירוע שנתי.
מפגן תמיכה
פיוטר באלויב
בנז'מן לקומט
מלון קוסמוס
קוסמוס (ברוסית: Космос) הוא מלון באלכסייבסקי שבעיר מוסקבה, רוסיה.
מלון קוסמוס נבנה בשנים 1976–1979 כדי לקבל אורחים זרים שצפויים להתארח במוסקבה במשחקי אולימפיאדת מוסקבה. המלון הפך לניסיון הראשון של העבודה המשותפת בין אדריכלי ברית המועצות וצרפת.
ב"קוסמוס" המודרני ישנם 1,777 חדרים. המלון כולל מרכז עסקים עם 7 חדרי ישיבות עבור 10–250 איש ואולם קונגרסים ל-1000 איש, וכן חלל תצוגה של עד 1300 מ"ר. במלון 4 מסעדות, מזכרות, קיוסקי עיתונים ובתי מרקחת, מספרה, מכון יופי ומרכז רפואי.
"קוסמוס" היה אחד מארבעה מלונות סובייטים שהיו בעלי מעמד של "מלון ברמה בינלאומית".
עין מזור
עין מַזוֹר (מלשון מרפא) הוא מעיין למרגלות היישוב דולב, בואדי דילב.
המעיין נובע מתוך סדק בתחתית מצוק תצורת כיסלון, זורם באמה לבריכה בגודל 2X3מ' בעומק מטר. המים בבריכה צלולים. ליד הברכה פינות חמד בין בולדרים ועצי אלון.
המעיין שופץ בקיץ 2017 על ידי נוער דולב, לזכרו של אליישיב טימנס, שנהרג בתאונת טרקטורון. אמת המים שופצה ונבנו פינות ישיבה. במקום הוצבו נדנדות, ספסלים וסככות.
אל המעיין ניתן לרדת מהשער הצהוב בדרום היישוב דולב (ליד האולפנה). מהמעיין זורמת אמת מים, המובילה לטחנת הקמח.
במרחק כחצי שעת הליכה, נמצא מעיין דני (עין בובין).
מחמוד עבדול ראוף