בספר חמדת ימים ובספרים נוספים המזוהים עם תומכי האר"י, נכתב על היחסים המתוחים בין ר' יעקב לאר"י, באחד הסיפורים המכונה "מעשה השוורים" מסופר בין היתר שהאר"י אמר לר' יעקב שהוא זקוק לתיקון, ואף השפיל אותו כאחד "שלא יודע דבר". לחלק מהגרסאות אף ר' יעקב הודה ואמר "האמת היא שאין אנו יודעים דבר". לדעת גרשום שלום וחוקרים נוספים, הסיפור הוא .
יחסיו של ר' יעקב עם הרב חיים ויטאל היו סוערים יותר, ר"י התעלם מהרח"ו ולעיתים אף זלזל בו, הרח"ו ביקש ללמד את ר"י קבלה אך הוא סירב.
בספר החזיונות ישנם כמה קטעים בהם מתאר הרח"ו את ר' יעקב כאחד המתנגדים הגדולים שלו, מהם:
תרומת איבר
גילדת הרומאים
גילדת הרומאים (Guild of Romanists או Confrérie van romanisten) הייתה אגודה שפעלה באנטוורפן מסוף המאה ה-16 ועד סוף המאה ה-18. היא הייתה מורכבת מאנשים מכובדים ואמנים של אנטוורפן. האמנים ביקרו או שהו ברומא, והאגודה הציעה להם גישה לרשתות האליטות העירוניות של אנטוורפן.
היסטוריה.
הגילדה הוקמה בשנת 1572 בקתדרלת "גבירתנו" באנטוורפן בחסותם של סנט פול וסנט פיטר. התנאי של להתקבל לחברות היה שהות של האמן ברומא. נראה כי התנאי הזה כדי ליהנות מחברות נאכף בקפדנות במשך מאתיים שנה, ולכן היסטוריונים לאמנות מקבלים את החברות בגילדה כעדות לביקורים ברומא שאינם מתועדים אחרת.
החברות בגילדה כללה דמויות מרכזיות מהעיר, סוחרים מצליחים, אנשי האצולה המקומית והאמנים המובילים. סך הכל היו 25 חברים, מה שהדגיש את אופייה הייחודי של החברה. מנהלי הגילדה מונו מדי שנה.
אחרי 1680 הגילדה הלכה ודעכה. ועברה בשנת 1681 מסיבות כספיות לכנסיית סנט ג'ורג' באנטוורפן ונשארה ללא פעילות במשך כמה עשורים. למרות זאת הצליחה להתחדש בשנת 1716 כאשר השרידים "האמיתיים" של פטרוס הקדוש הועברו לכנסיית סנט ג'ורג' על ידי קרדינל רומי. הגילדה בוטלה סופית בשנת 1785 תחת שלטונו של הקיסר יוזף השני מאוסטריה.
חשיבות.
מגוון החברים בגילדה הציעה לאמנים הזדמנות טובה להיפגש עם לקוחות פוטנציאליים. תפקיד של גישור חברתי דומה מילאו גם חדרי הרטוריקה, ובמיוחד את הוויולירן, שהיה חדר הרטוריקה של גילדת האמנים סנט לוק של אנטוורפן. החברות סייעה לאמנים להמשיך ולהפיץ את יצירתם בחברה כולה כמו גם בקרב חבריהם האמנים שכן רק אמנים ידועים הוזמנו להצטרף לגילדה.
החברים שלא היו אמנים, הסתמכו על חברות בגילדה כדי לבסס את מעמדם החברתי מכיוון שרבים מחבריהם האמנים נהנו ממוניטין בינלאומי.
תפקידה החברתי של הגילדה הסתייע באמצעות מפגש שנתי עם סעודת ערב, כולל יינות מעולים ומנות אוכל גדולות. הארוחה התקיימה במקומות שונים. הגילדה אפשרה להתעדכן בחדשות מרומא, בין אם מדובר בציירים חדשים או בציורים, או עתיקות שהתגלו באותה העת".
סביבנו
סביבנו הוא אלבומו החמישי של המוזיקאי והזמר הישראלי יוני רכטר משנת 2017. באלבום כלולים שירים של מספר משוררים אותם רכטר הלחין.
פרנסיס קייס
פרנסיס היגבי קייס (באנגלית: Francis Higbee Case; 9 בדצמבר 1896 – 22 ביוני 1962) היה פוליטיקאי ועיתונאי אמריקאי, שכיהן כחבר הקונגרס של ארצות הברית מטעם מדינת דקוטה הדרומית, ראשית בבית הנבחרים (1937-1951) ואחר כך בסנאט (1951-1962).
ביוגרפיה.
קייס נולד בעיר אוורלי שבצפון איווה, בנם של מרי אלן (לבית גרניס) והכומר הרברט ליוולן קייס. בגיל 13 עבר עם הוריו לעיירה סטורגיס שבדקוטה הדרומית, שם השתקעו. לאחר שסיים את לימודיו בבתי הספר הציבוריים, למד באוניברסיטת וסליאן דקוטה וב-1920 סיים לימודיו באוניברסיטת נורת'ווסטרן. במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת בחיל הנחתים של ארצות הברית, ובהמשך שירת בכוחות המילואים של צי ארצות הברית ושל צבא ארצות הברית.
מיד לאחר תום לימודיו האקדמיים, החל בקריירה בת 15 שנה כעורך עיתונים. עד שנת 1922 היה עוזר העורך הראשי של העיתון אפוורת' הראלד (Epworth Herald) בשיקגו. בשנים 1922–1925 היה כתב הטלגרף והעורך של ה"דיילי ג'ורנל" ברפיד סיטי שבדקוטה הדרומית. בשנים 1925–1931 היה העורך והמוציא לאור של העיתון "הוט ספרינגס סטאר". לבסוף, משנת 1931 עד שנבחר לקונגרס היה העורך והוציא לאור של "הקאסטר כרוניקל" בעיירה קוסטר שבדרום דקוטה הדרומית.
קייס נכנס לפוליטיקה של ארצות הברית ב-1934 כאשר התמודד על מושב בבית הנבחרים של ארצות הברית אם כי ביום הבחירות הכלליות הפסיד למועמד המפלגה הדמוקרטית. עם זאת, ב-1936 הוא נבחר לבית הנבחרים וכיהן שם במשך שבע תקופות כהונה, שהן 14 שנה. לפני כניסת ארצות הברית למלחמת העולם השנייה בעקבות ההתקפה על פרל הארבור בידי האימפריה היפנית, היה קייס תומך מתון באידאולוגיית ההתבדלות. קייס עזב את בית הנבחרים ב-1951 עם היבחרו לסנאט.
ב-1950 החליט קייס להתמודד לסנאט של ארצות הברית ובבחירות המקדימות שנערכו במפלגה הרפובליקנית גבר על ג'ון צ'נדלר גורני. בבחירות הכלליות הוא ניצח את ג'ון א. אנגל הדמוקרטי, וקיבל 63% מקולות הבוחרים. בקדנציה הראשונה שלו בסנאט שימש כיו"ר הוועדה לענייני מחוז קולומביה של הסנאט בשנים 1953–1955, והיה תומך בשלטון עצמאי רחב יותר במחוז הפדרלי. ב-1954 היה חבר בוועד לחקירת צנזור הסנאטור ג'וזף מקארתי. קייס נבחר מחדש לסנאט ב-1956, במערכת בחירות צמודה ביותר בה קיבל יריבו קנת' הולום 50.8% מהקולות.
קייס היה ידוע כסנאטור מתון שמטרתו העיקרית הייתה להרחיב את תשתית הכבישים והנתיבים המהירים בארצות הברית, במיוחד בדקוטה הדרומית. אגם פרנסיס קייס, לאורך נהר המיזורי, קרוי על שמו והוא מאגר המים ה-11 בגודלו בארצות הברית. קייס הצביע בעד חוק זכויות האזרח מ-1957 ומ-1960. ביוני 1962 נפטר קייס כתוצאה מהתקף לב במרכז הרפואי הצבאי הלאומי וולטר ריד אשר בבת'סדה שבמרילנד. מותו היה חודשים ספורים בטרם הסתיימה כהונתו השנייה בסנאט, והוא נטמן בבית העלמין הלאומי בלאק הילס בסטורגיס.
זינורו 60H
זינורו 60H (באנגלית: Zinoro 60H) הוא SUV סוב-קומפקטי מהודר מתוצרת יצרנית הרכב הסינית BMW Brilliance (שם רשמי: BMW Brilliance Automotive Ltd) בבעלות בצורת שותפות של joint venture בין יצרנית הרכב הגרמנית BMW ויצרנית הרכב הסינית Brilliance Auto (שם רשמי: HuaChen Group Auto Holding Co., Ltd), מיוצר על ידי חטיבת מכוניות הפאר Zinoro (בסינית: 之诺) אשר מתמחה בייצור כלי רכב חשמליים, אשר מיוצר משנת 2017 בסין.
תחרות פאגאניני
תחרות פאגאניני (מאיטלקית: Premio Paganini או Paganini Concore) היא תחרות בינלאומית בכינור על שם הכנר הוירטואוז ניקולו פאגאניני, אשר נערכת מאז שנת 1954 בג'נובה איטליה, בין החודשים ספטמבר ואוקטובר.
כיום (2020) התחרות נערכת אחת לשלוש שנים בתיאטרון "קרלו פליצ'ה" שבעיר. התחרות מורכבת משלושה שלבים הכוללים נגינה ללא ליווי, מוזיקה קאמרית עם פסנתר וקונצ'רטי עם תזמורת סימפונית.
שלבי התחרות והשופטים.
שלב המוקדמות: שילוב של יצירות לכינור וסולו ויצירות קאמריות בליווי פסנתר. ישנה חובה לנגן שני קפריסים מתוך 24 קפריצ'י לכינור מאת פאגאניני.
שלב חצי הגמר: שלוש או ארבע יצירות לכינור סולו\יצירות קאמריות, מביניהן יצירה אחת לפחות מאת פאגאניני, ולפחות יצירה אחת מודרנית.
שלב הגמר: שני קונצ'רטי\יצירות לכינור ולתזמורת, כאשר אחת מהן נכתבה בידי פאגאניני.
ישנם כשמונה שופטים, לרוב כנרים אך ייתכן שגם מנצחים, מלחינים וכדומה. מנכ"ל התחרות לשעבר הוא המנצח פאביו לואיזי.
פרסים.
שישה מוזיקאים, ולעיתים שבעה זוכים בפרס כלשהו. מאז 1989 התווספו מספר פרסים ייחודיים. הזוכים לרוב זוכים בחוזי הקלטות והזדמנות לנגן על אחד מהכינורות של פאגאניני או של מיטב הבונים כמו סטרדיוואריוס, אמאטי וגוארנרי.
סמירה אפנדי
סמירה אפנדייבה (; נולדה ב-17 באפריל 1991), ידועה בעיקר בשם הבמה שלה סמירה אפנדי, היא זמרת אזרית. נציגת אזרבייג'ן לאירוויזיון לשנת 2020 ברוטרדם, שבהולנד. לאחר שב-18 במרץ הוחלט על ביטול האירוויזיון בעקבות התפרצות מגפת הקורונה, נבחרה אפנדי לייצג את אזרבייג’ן באירוויזיון 2021, עם השיר "Mata Hari".
ביוגרפיה.
סמירה אפנדייבה נולדה בבאקו, בירת אזרבייג'ן, ב-17 באפריל 1991. אפנדייבה עסקה במוזיקה מגיל צעיר.
אפנדייבה עלתה על במה מקצועית לראשונה בשנת 2009 כאשר השתתפה בתוכנית הריאליטי האזרית "Yeni Ulduz". בשנת 2014 השתתפה בתוכנית "Böyük Səhnə" ללא הגעה להישגים משמעותיים. בשנת 2015 השתתפה אפנדייבה בגרסה האזרית של דה וויס, בה הגיעה למקום השלישי.
בשנת 2017 נשלחה סמירה אפנדייבה לייצג את אזרבייג'ן בתחרות השירה הבינלאומית "Silk Way Star" שהתקיימה באלמטי שבקזחסטן. אפנדייבה סיימה בתחרות זו במקום השלישי. אפנדייבה נשלחה לייצג את מדינתה פעם נוספת בתחרות שירה בינלאומית בשנת 2019 בפסטיבל "הקול של נורסולטן" שנערך בעיר נור-סולטן, בירת קזחסטן.
ב-28 בפברואר 2020 הודיעה רשות השידור האזרית ITV כי סמירה אפנדי תייצג את המדינה באירוויזיון 2020 שברוטרדם, הולנד, אך מאחר שהאירוויזיון באותה השנה בוטל, הוחלט כי אפנדי תחזור באירוויזיון בשנה הבאה, עם השיר "Mata Hari". ב-18 במאי 2021, ביצעה אפנדי את השיר בחצי הגמר של התחרות, ובתום ההצבעות, הגיעה למקום השמיני עם 138 נקודות. ב-22 במאי, בגמר התחרות, הגיעה אזרבייג'ן למקום ה-20 עם 65 נקודות.
ג'וזף בוטום
ג'וזף הנרי בוטום (באנגלית: Joseph Henry Bottum; 17 באוגוסט 1903 – 4 ביולי 1984) היה פוליטיקאי ומשפטן אמריקאי, שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת דקוטה הדרומית. לאחר כהונתו בסנאט היה שופט בבית המשפט הפדרלי לערעורים עבור הסבב השמיני.
ביוגרפיה.