ב-23 בפברואר 1966 קבוצת קציני צבא ממוצא עלווי בראשותו של סלאח ג'דיד לקחה לידיה את השלטון והדיחה את אל-חאפז, במהלך שתואר כניסיון ל"טיהור אידאולוגי" של המשטר שסטה מהקו של מפלגת הבעת'. במשטר זה קיבל חאפז אל-אסד את תפקיד שר הביטחון, ולמעשה היה לשליט סוריה מאחורי הקלעים.
חברי מפלגות שונות החלוקים אידאולוגית עם הקצינים נמלטו מסוריה, אל-ביטאר ועמיתיו, מקימי מפלגת הבעת', נכלאו.
באוגוסט אותה שנה נמלט אל-ביטאר לביירות, שם תפס מחסה מפני הזרוע הארוכה של קציני הבעת'. כעבור 3 שנים, ב-1969 גזר עליו בית דין סורי גזר דין מוות.
שנים לאחר מכן, מלבד גיחה קצרה לדמשק, לא חזר אל-ביטאר לסוריה ולא ישר את ההדורים עם אסד ומשטרו. ב-1978, לאחר פגישה בין השניים שהסתיימה ללא הסכמה, פתח אל-ביטאר בקמפיין נגד נשיא סוריה ממקום מושבו בפריז, באמצעות פרסומים בעיתון "אל-אחיה אל-ערבי" (התחייה הערבית), אותו שם בו השתמש עם עפלק כמעט ארבעים שנה קודם. כמו כן, הופצה שמועה כי הוא מקיים קשרים עם אנשי אופוזיציה סורית בבגדאד.
ב-21 ביולי 1980 נורה אל-ביטאר למוות בפריז, זהות רוצחיו לא נודעה עד היום.
ג'ירולאמו פרסקובלדי
ג'ירולאמו אלסנדרו פרסקובלדי (באיטלקית: Girolamo Alessandro Frescobaldi; הוטבל באמצע ספטמבר 1583, נפטר ב-1 במרץ 1643) היה מוזיקאי איטלקי, אחד מחשובי המלחינים של מוזיקה לכלי מקלדת בשלהי תקופת הרנסאנס ובראשית תקופת הבארוק. אין כל ראיה לקשר בין פרסקובלדי מפרארה לאציל הפלורנטיני הנושא אותו שם.
חייו.
פרסקובלדי נולד בפרארה. הוא למד אצל נגן העוגב ומלחין המדריגלים המפורסם לוצאסקו לוצאסקי בפרארה וסבורים שהושפע גם מקרלו ג'זואלדו, ששהה בפרארה באותו זמן. פטרונו גואידו בנטיווליו עזר לו להתקבל לעבודה כנגן עוגב בכנסיית סנטה מריה אין טראסטוורה ברומא באביב 1607. פרסקובלדי נסע עם בנטיווליו לארצות השפלה ואחר התמנה לנגן עוגב בכנסיית סאן פייטרו ברומא, בשנת 1608, משרה בה נשאר עד מותו. משנת 1628 עד 1634 היה נגן עוגב בחצר בני מדיצ'י בפירנצה.
פרסקובלדי מת ברומא בגיל 59.
יצירות והשפעה.
פרסקובלדי כתב מספר רב של יצירות לעוגב ולצ'מבלו, ביניהן טוקטות, קפריצ'י, פנטזיות, קנצונות, ריצ'רקארי (שם גנרי לכל יצירה כלית קונטרפונקטית), מחולות ווריאציות. בין יצירותיו המוכרות ביותר "פרחים מוזיקליים" Fiori musicali משנת 1635, קובץ יצירות לעוגב שנועדו לביצוע בטקס המיסה. בין 1615 ל-1637 פרסם שני ספרי טוקאטות, המכילים את "מאה פרטיטות" (כלומר, מאה וריאציות קצרות על באס נתון), אחת מיצירותיו הווירטואוזיות והנסיוניות ביותר. המוזיקה הווקאלית שלו, הכוללת מספר רב של מיסות, מוטטים ומדריגלים, והמוזיקה האינסטרומטאלית, מוכרות פחות, על אף "הכרך הראשון של קנצונות לנגינה בכל כלי שהוא", שיצא לאור בשנת 1628.
פרסקובלדי היה מחלוצי תפיסת הטמפו המודרנית, שהחליפה את המושגים הישנים יותר של טקטוס קבוע המתבטא ב"תיווי לבן" מסורתי; ביצירותיו למקלדת של פרסקובלדי משתנה מהירותה של הפעמה הבסיסית ביצירה, מה שהיה באותם ימים קונספט חדשני ופורץ דרך.
השפעת המוזיקה של פרסקובלדי על מלחינים מאוחרים יותר, ביניהם יוהאן יאקוב פרוברגר ויוהאן סבסטיאן באך, הייתה רבה וחשובה. (ידוע, שברשותו של באך היה עותק של "פרחים מוזיקליים" של פרסקובלדי).
פיטר ויגין
פיטר ויגין (אנגלית: Peter Wiggin) הוא דמות בדיונית מסאגת המשחק של אנדר ומסאגת הצל של אנדר של אורסון סקוט קארד. פיטר הוא אחיו הגדול של אנדר, גיבור הסאגה.
ביוגרפיה בדיונית.
המשחק של אנדר.
במשחק של אנדר, פיטר כמעט ולא מופיע למרות שהוא פעיל מאוד ברקע ההתרחשויות. אנו מתוודעים אל דמותו של פיטר לראשונה כאשר הוא מתעלל באחיו אנדר. הסיבה להתעללות זו נבעה מכך שאנדר נולד בשביל לחפות על ביצועיו הכושלים של אחיו והיותו לא טוב מספיק. בנוסף התעללות זו נבעה מכיוון שהמשגוח של אנדר נשאר בידיו עד גיל שש, בעוד שזה של פיטר נשאר עד גיל חמש בלבד. פיטר מופיע עוד פעם אחת בלבד באמצע הספר, המתחיל ביום ההולדת שחוגגת וולנטיין לבדה לאנדר בחצר האחורית של ביתם. פיטר מופיע ומשכנע אותה לעזור לו להשתלט על העולם בעזרת הרשת. היא מסכימה והם מתחילים לכתוב בשתי זהויות: לוק (locke) ודמוסתנס. פיטר כותב את לוק שנראה כאיש של שלום, והוא אינו יכול לכתוב את לוק בלי עזרתה של וולנטיין, כיוון שהזהות מאופיינת בתכונותיה. אותו דבר פועל גם להפך: וולנטיין אינה יכולה לכתוב את דמוסתנס בלי עזרתו של פיטר. לבסוף, אחרי שאנדר משמיד את הבאגים רוסיה והעוצר הרוסי של הצי פותחים במלחמת הליגה בשביל להשתלט על הצי, אך לוק מציע הצעה לשלום ומשתמש בהשפעתו על שכבת ההשכלה והשפעת דמוסתנס על חסרי ההשכלה בשביל שהצעתו תתקבל. וההצעה מכונה "הצעת לוק" על שמו. לאחר מכן ולנטיין מתמרנת את פיטר להאמין כי אסור שאנדר יחזור לכדור הארץ, והיא עושה זאת על מנת שהיא תוכל לעזוב יחד עם אנדר בשביל להקים מושבה.
בקסנוסייד ובילדי המחשבה.
בספרים אלו פיטר חוזר לחיים אחרי שאנדר מנסה בעזרת ג'יין להטיס חללית במהירות הגדולה יותר ממהירות האור. וזה בגלל שבשביל שאחרי הנחיתה אנדר יחזור להיות כמו שהיה לפני הטיסה הוא צריך לחשוב על עצמו, והוא חושב שחלק ממנו זה פיטר, מה שמחזיר את פיטר לחיים (כפי שאנדר תפס את פיטר.) כנער בגיל 16. פיטר מנסה להשתלט על הקונגרס בעזרתה של סי וונג מו, אך נכשל. ולאחר מות אנדר פיטר מקבל את נשמתו.
הצל של ההגמון.
עלילת ספר זה מתרחשת קצת אחרי מלחמת הליגה. לאחר שבוגרי הג'יש של אנדר נחטפים ובין חוסל (לכאורה) פיטר מקבל הודעה מבין ומגלה שהמוח מאחורי הרצח והחטיפות הוא מוחו של אשיל, בוגר בית הספר ללחימה היחיד שאין לו תיקים בצי, וזאת כיוון שהוא נזרק מבית הספר ללחימה ונשלח למוסד סגור כיוון שבין חשף שהוא רוצח פסיכופת. והרוסים שחררו אותו מהמוסד שלו. ואז לוק מפרסם מאמר שלמרות שהוא מתנגד לרוסים הוא עדיין נותן להם הזדמנות להכחיש את ידיעתם על הפסיכופתיות של אשיל. הרוסים משחררים את בוגרי הספר ללחימה כשהם מכחישים את ידיעתם על הפסיכופתיות של אשיל. אך השחרור של פטרה ארקניאן נכשל ואשיל חוטף אותה להודו. בערך באותו הזמן בין וקרלוטה, הנזירה שגילתה עליו מבקרים בגרינסבורו, העיר שבה גר פיטר. הם משכנעים את פיטר להיחשף בשביל שיוכל להתמנות להגמון למרות גילו הצעיר. למחרת מקור מוסמך בוותיקן בהשפעתה של קרלוטה מודיע שלוק הוא מועמד פוטנציאלי למשרת ההגמון. לאחר מכן שר ההתיישבות גראף (בהשפעתו של בין) מודיע שלא זאת בלבד שלוק הוא המועמד הפוטנציאלי למשרה, אלא שהוא המועמד היחיד למשרה. לבסוף לוק חושף את עצמו בחשש שאינו יכול להתמנות כיוון שהוא צעיר מדי, אך הוא מתמנה כמתוכנן לתפקיד, למרות שפיטר עדיין חושב שזה לא זמנו להתמנות כיוון שכעת להגמון אין עוד כוח ממשי. הוא בונה את המתחם שלו בריביראו פרטו (הנמצאת בברזיל) ואחרי שסין משתלטת על תאילנד פיטר מקבל את צבאם של בין וסוריאוונג.
בובות צללים.
בתחילת ספר זה פיטר מסתכן וחוטף את אשיל שהסינים מחזיקים בו כשבוי, למרות שעזר להם. כמעט כל האנשים שעוזרים לפיטר בורחים מריביראו פרטו בגלל שהם שומעים על בואו של אשיל. אשיל כמעט ולא מראה סימן במחשב לכך שהוא חותר תחת השפעתו של פיטר, למרות שאשיל חושב שסוריאוונג לצידו עכשיו. פיטר מתחיל לבטוח בו, אבל אז בין מקבל הודעה מהוט סופ ומגלה שאשיל וסין רק עושים את עצמם כאויבים, ואשיל עובד כל הזמן הזה רק בשביל סין. בין שולח לאביו ואמו של פיטר הודעה והם ופיטר בורחים ממתחם ההגמוניה לארצות הברית. שם במסיבת עיתונאים פיטר מודה בטעותו וכנגד הטענה של אשיל וסוריאוונג שפיטר לקח מהכספים של ההגמוניה בשביל עצמו פיטר מפרסם את תוכנית ההשקעות של ההגמוניה בפורום של אתר ההגמוניה. לאחר מכן מדינות ערב בראשות הח'ליף עלי שהיה בג'יש של אנדר משחררות את הודו ואת כל שאר המזרח הרחוק שהיה בשליטת סין. לבסוף בין נכנס למתחם ההגמוניה והורג את אשיל בעזרתו של סוריאוונג שהתחזה לידיד של אשיל. ומתחם ההגמוניה חוזר לידיו של פיטר.
הצל של הענק.