דניאיל נפטר בגיל 42, ב-4 במרץ 1303. זמן מה לפני מותו הפך נזיר ולפי רצונו הוא נקבר במנזר דנילוב. הוא עבר קאנוניזציה בידי הכנסייה האורתודוקסית הרוסית בשנת 1791 והוכר כקדוש נוצרי.
במהלך הכיבוש המונגולי של אירופה ומלחמות השטחים בין נסיכי הרוס, דניאיל יצר שלום במוסקבה ופעל ללא שפיכות דמים. במהלך 30 שנות שלטונו השתתף דניאיל באך ורק מלחמה אחת. על פי האגדה, דניאיל היה פופולרי ומוערך על ידי נתיניו בזכות העדינות, הענווה והשלווה שלו. דניאיל שמר על שלום במוסקבה גם אם הדבר עלה בהשפעתו על גבי שאר הנסיכויות. נאמר כי ראה את עמו לפני גאוותו ותאריו שלו.
אס אס בריטניה
אס אס בריטניה (באנגלית: SS-GB) הוא ספר מאת לן דייטון משנת 1978. הספר שייך לסוגת ספרי ההיסטוריה החלופית, ועלילתו מתרחשת בבריטניה לאחר כיבושה בידי גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה. הספר יצא לאור בעברית בהוצאת זמורה ביתן בשנת 1982 בתרגומו של חיים גליקשטיין. ב-2017 עובד הספר לסדרת דרמה בשם זהה.
רקע.
הספר מתאר היסטוריה חלופית של תוצאות מלחמת העולם השנייה. על פי הספר, גרמניה הנאצית כבשה את בריטניה במהלך מבצע ארי הים, הקימה בה ממשלת בובות והטילה עליה שלטון צבאי. וינסטון צ'רצ'יל הוצא להורג, והמלך ג'ורג' השישי נכלא במצודת לונדון. האדמירל קונולי אבל סמית נמלט לארצות הברית והקים שם ממשלה גולה. במקביל, תנועת מחתרת ענפה קמה ברחבי בריטניה עצמה. האמריקנים מתעקשים להישאר נייטרלים, חרף ניסיונות מצד גורמים בריטיים לגרור אותם למלחמה נגד הגרמנים. הסכם ריבנטרופ-מולוטוב עדיין בתוקף, והיחסים בין גרמניה לברית המועצות חמים מאוד.
עלילה.
הדמות הראשית בספר הוא קצין המשטרה דאגלס ארצ'ר מהסקוטלנד יארד. אשתו של ארצ'ר נהרגה במלחמה וביתו נהרס, ומאז הוא גר בדירה שכורה ומנסה לגדל את בנו הקטן. ארצ'ר השלים עם הכיבוש הגרמני של ארצו, וממשיך בעבודתו כחוקר מקרי פשע תחת גרופנפיהרר פריץ קלרמן המשמש כמפכ"ל המשטרה החדש של בריטניה. הוא מתעקש לראות בעצמו דמות א-פוליטית ומגביל את עיסוקו למקרי רצח פלילי בלבד. עם זאת, הוא מסומן בידי המחתרת כבוגד. כאשר הוא נקרא לחקור מקרה רצח מסתורי של אדם בשם ג'ון ספוד, נגרר ארצ'ר על כורחו לפוליטיקה. הוא מגלה עד מהרה כי הן המחתרת, והן מפקדיו הגרמנים, מגלים עניין לא רגיל ברצח ספוד. מברלין מגיע קצין חדש בשם אוסקר הות, וארצ'ר מוכפף לפיקודו. הות פוקד על ארצ'ר להמשיך לחקור את פרשת ספוד, וחושף בפניו כי ספוד היה מדען אטום מוביל בפרויקט הגרעין של בריטניה. רציחתו של ספוד מובילה למירוץ בין הוורמאכט, האס אס, המחתרת הבריטית וארצות הברית להשתלטות על שרידי פרויקט הגרעין הבריטי, ובמקביל מתאמצת המחתרת לשחרר מכלאו את המלך ג'ורג' השישי הכלוא.
יחסי הממלכה המאוחדת–ניקרגואה
יחסי הממלכה המאוחדת–ניקרגואה הם יחסי החוץ בין הממלכה המאוחדת לרפובליקת ניקרגואה.
סקירה כללית.
היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו בשנת 1849.
פאראטי
פאראטי (בפורטוגזית: Paraty או Parati, הגייה מדויקת: פאראצ'י) היא רשות מקומית במדינת ריו דה זנ'יירו שבברזיל שהשתמרה בה התיישבות של האימפריה הפורטוגזית והאימפריה הברזילאית. בעיר חיים כ-36 אלף תושבים והיא ממוקמת בקוסטה ורדה. המרכז ההיסטורי של העיר וכן חלקים מהיער האטלנטי השוכנים באזור פאראטי הוכרזו כאתר מורשת עולמית בידי אונסק"ו בשנת 2019. אתר המורשת העולמית נקרא "פאראטי ואיליה גראנדה" והוכנס לרשימה בשל עמידתו בקריטריונים 5 ו-10.
גאוגרפיה.
העיירה שוכנת במפרץ איליה גראנדה שמכיל איים טרופיים רבים המתנשאים לגובה של כ-1,300 מטר. מאחורי היערה יש יערות טרופיים, הרים ומפלי מים. זו העיר הדרומית ביותר וכן העיר המערבית ביותר במדינת ריו דה ז'ניירו.
פאראטי נחשבת לציון דרך היסטורי לאומי לפי ארגון IPHAN. יותר מ-80% משטחה מוגן על ידי מספר יחידות שימור:
אקלים.
הטמפרטורה בפאראטי נעה בין 16 מעלות צלזיוס ל-37 מעלות צלזיוס. החודש הרטוב ביותר בפאראטי הוא פברואר. החום בפאראטי ממותן בידי רוח ימית המאפשרת ירידת משקעים בחודשי הקיץ.
סמלים עירוניים.
דגל.
דגל פארטי אומץ ב-12 באוגוסט 1967. צבע הזהב מסמל כוח, הכסף מייצג תמימות, האדום מייצג אומץ, הכחול מייצג שלווה, והצבע הירוק מייצג שפע.
אדום, לבן וכחול הם שלושת הצבעים ששימשו באופן מסורתי לקישוט הבתים ההיסטוריים של העיר. הצבעים מוצגים בשלושה פסים אנכיים, כשבמרכזם מעיל נשק. הכוכב הלבן הגדול על הפס האדום מסמל את המחוז הראשון של העיר, ועל הפס הכחול שני כוכבים קטנים מייצגים את המחוזות השני והשלישי. שלושת הכוכבים ממוקמים בצורה משולשת, כמחווה לנוכחות החזקה של מסדר הבונים החופשיים בארכיטקטורה של העיר. הכתר מייצג את המסורות המלכותיות שגילו את הארץ וייסדו את המדינה העצמאית. הסיבה האמיתית לירוק היא הבית הפורטוגלי של בראגאנסה וצהוב לבית האוסטרי של הבסבורג (דום פדרו הראשון ודונה לאופולדינה).
היסטוריה.
הכפר נוסד בשנת 1597. והוקם רשמית כעיירה על ידי קולוניסטים פורטוגלים בשנת 1667, באזור מאוכלס על ידי עמים ילידים ביבשת אמריקה.
אנשי גואיאנאס, שבט אינדיאני שהמתגורר במקום בו נמצאת כיום העיר כינו את כל האזור "פאראטי". בשפת השבט "פאראטי" פירושו "נהר דגים". השם "פאראטי" אומץ בידי הפורטוגלים.
שביל הזהב.
לאחר גילוי מכרות הזהב העשירים בעולם בשנת 1696 בהרי מינאס ז'ראיס, הפך פאראטי לנמל ייצוא זהב לריו דה ז'ניירו ומשם לפורטוגל. הבהלה לזהב שבאה לאחר מכן הובילה להקמת "קמיניו דו אורו" (בעברית: "שביל הזהב"), דרך של כ-1200 קילומטרים הסלולה באזורים תלולים עם אבנים גדולות, שחיברה את פאראטי לדיאמנטינה דרך אורו פרטו וטירדנטס . השביל שימש לא רק לצורך הובלת זהב אלא גם לצורך העברת אספקה, כורים ועבדים אפריקאים ברכבת פרדות מעל ההרים לאזורי כריית הזהב ומהם. בשני קטעים של שביל זהב בוצעו חפירות ארכאולוגיות ליד פאראטי וכיום הם מהווים יעד תיירותי. בגלל התקפות של פיראטים שפקדו את האיים והמפרצונים של מפרץ אנגרה דוס רייז על ספינות עמוסות זהב הופסק השימוש בשביל הזהב. את שביל הזהב החליפה דרך יבשתית ממינס גיר לריו דה ז'ניירו, שהייתה בטוחה יותר לשימוש. באוגוסט 2004 הציעו להכניס את שביל הזהב לרשימת אתרי המורשת העולמית, אך הוא לא התקבל לרשימה.
תחייה כלכלית.
הפעילות הכלכלית של העיר התחדשה בזכות הסחר בקפה בעמק של נהר פאראיבה דו סול בתחילת המאה ה-19, והוחלט לבנות רכבת שתגיע מפאראטי לריו דה ז'ניירו בזמן קצר יותר ובמחיר נמוך יותר. העיר עברה פרחה כלכלית שוב לקראת סוף המאה ה-19, בזכות משקה הקשאסה, אם כי במידה קטנה יותר מבעבר. בשל כך, השם "Paraty" הפך לשם נרדף לקשאסה באותה התקופה. מאז שנות ה-70 של המאה ה-20 עיקר הכלכלה בפאראטי מתבססת על דיג, תיירות וחקלאות (בעיקר של בננות, מניהוט וקני סוכר).
ארכיטקטורה.
פאראטי ידועה ברחובותיה מרוצפי האבנים ברובע המרכז ההיסטורי. רבים מהמבנים ההיסטוריים בפאראטי מתוחזקים באופן מיטבי. חלק ניכר מהארכיטקטורה של העיר לא השתנתה במשך למעלה מ-250 שנה. אסור להשתמש בכלי תחבורה כמו מכוניות או משאיות בחלק זה של העיר וניתן לנוע שם רק באופן רגלי או באמצעות אופניים. רכבים מנועים מותרים ברובע ההיסטורי רק ביום רביעי לצורכי משלוחים. סוסים ועגלות הם מראה נפוץ מאוד בפאראטי ומשמשים לעיתים קרובות לתנועה ברחבי העיר.
כנסיות.
כנסיית סנטה ריטה.
כנסיית סנטה ריטה היא הכנסייה הישנה ביותר בפאראטי. בנייתה הושלמה בשנת 1722. כיום נמצא שם המוזיאון לאמנות קדושה.
כנסיית בנדיקטוס הקדוש.
כנסייה זו נבנתה ושימשה את העבדים האפריקאים של פאראטי החל משנת 1725. הכנסייה נבנתה בסגנון פשוט וכפרי. בכל שנה בשבוע הראשון של דצמבר מתקיימות בכנסייה זו חגיגות סאו בנדיטו.
כנסיית דה נוסה סניורה דאס דורס.
בניית כנסייה זו מתוארכת לשנת 1800. כנסייה זו שימשה בעיקר את הנשים העשירות בחברה. על הבנייה פיקח הכומר אנטוניו שאבייר דה סילבה בראגה. בניין הכנסייה שופץ מאוחר יותר בשנת 1901.
הכנסייה הראשונה של גבירתנו.
הכנסייה הגדולה ביותר בפאראטי. האדמה שעליה עומדת הכנסייה נתרמה בשנת 1646 בידי אישה בשם מריה ז'קום. בניית הכנסייה הושלמה בשנת 1873.
שכונות.
פאראטי מחולקת ל-12 שכונות:
תרבות ותיירות.
העיירה ידועה בפסטיבלים המקומיים שלה בתאריכים קדושים קתוליים ובפסטיבל הג'אז המתקיים בה בכל חודש מאי מאז שנת 2009. פסטיבלים אלו מביאים אליה תיירים רבים.
אתר מורשת עולמית.
המרכז ההיסטורי של העיר יחד עם גבעת וילה וליה (Morro da Vila Velha), כמו גם ארבעה אזורים של היער האטלנטי הוכרזו כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשנת 2019. אתר המורשת העולמית נקרא "פאראטי ואיליה גראנדה – תרבות ומגוון ביולוגי".
השופטים נימקו את ההחלטה על כך שהאתר עונה על קריטריון (5):
על קריטריון (10) אמרו השופטים:
הרכיבים של אתר המורשת העולמית כוללים את:
תחבורה.
ניתן להגיע לשדה התעופה פאראטי מריו דה ז'ניירו או מסאו פאולו באמצעות מסוק שכור או מטוסים מסחריים ופרטיים קטנים מכיוון שכיום אין טיסות סדירות אליו. אפשרות נוספת של תחבורה היא הגעה דרך הים באמצעות סירת מפרש או ספינת שייט מריו דה ז'ניירו, אנגרה דוס חייס ואיליה גראנדה. כמו כן, פאראטי מחוברת לריו דה ז'ניירו ולסאו פאולו דרך כביש BR-101.
יחסי סנט וינסנט והגרנדינים–צ'ילה
יחסי סנט וינסנט והגרנדינים–צ'ילה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין סנט וינסנט והגרנדינים לבין הרפובליקה של צ'ילה. שתי המדינות הן חברות הקהילה של אמריקה הלטינית והמדינות הקריביות וארגון מדינות אמריקה.
היסטוריה.