פרנדרגאסט חזר לבוסטון בשנת 1895 ועבד בעיקר בצבעי מים. נסיעה לוונציה בשנת 1898 חשפה אותו לסצנות הז'אנר של ויטור קרפצ'יו ועודד אותו להתנסות בעיבודים מורכבים וקצביים עוד יותר. צבעי המים שלו מוונציה הם מהיצירות המוערכות ביותר שלו. בשנת 1900 היו לו תערוכות גדולות במכון האמנות בשיקגו ובגלריות מקבת בניו יורק, מה שזכה לשבחי הביקורת עליו. הוא הציג בתערוכה של מועדון האמנות הלאומי בשנת 1904, דרכה התיידד עם הציירים ויליאם גלקנס, רוברט אנרי וג'ון סלואן. הוא הציג עימם בשנת 1908 בגלריות מקבת, יחד עם ג'ורג' לוקס, אברט שין וארתור דייוויס, קבוצה הידועה באופן קולקטיבי לאחר המופע בשם "השמונה", שהפכו לחברים לכל החיים.
למרות בריאותו הלקויה שהפריעה לעבודתו, פרנדרגאסט המשיך להציג בתערוכות מרכזיות לאורך כל שארית חייו. אספנים חשובים כמו אלברט בארנס ופרדיננד האוואלד הפכו לפטרוניו לאחר הופעותיו בגלריית קרול ובגלריית דניאל. שבע עבודותיו בתערוכה הארמרי המפורסמת ב-1913 הציגו דוגמאות לבגרותו הסגנונית.
בשנת 1916 השתתף ב"חמישים במונטרוס", תערוכה בגלריה מונטרוס, שכללה גם יצירות של סזאן, מאטיס, סורה, ואן גוך. עבודתו הייתה נושא לרטרוספקטיבה בגלריה ג'וזף ברמר בשנת 1921, אך המוזיאון המטרופוליטן לאמנות סירב לארח תערוכה לזכר פרנדרגאסט לאחר מותו ב-1 בפברואר שנת 1924. באותה תקופה, אומנותו עדיין נתפסה כמתקדמת מדי עבור נאמני המטרופוליטן. תערוכת הזיכרון הראשונה שלו בניו יורק נערכה עשר שנים אחר כך במוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית.
"השמונה".
פרנדרגאסט הוצג בגלריות מקבת בשנת 1908 עם קבוצת האמנים המכונים "השמונה" מכיוון שתמך במחאתם נגד ההטיה האקדמית ומדיניות התערוכה המגבילה של האקדמיה הלאומית לעיצוב. הוא האמין בפתיחות שופטים וללא פרסים, שתאפשר לאמנים עצמאיים או לא שגרתיים הזדמנות גדולה למצוא קהל רחב ומעריך יותר לעבודותיהם.
התערוכה זכתה למעמד אגדי בהיסטוריה של האמנות האמריקאית, נתפסת כאירוע מכריע בתגובה הציבורית לריאליזם של אסכולת אש קאן - שדגלה בייצוגית עירונית כסגנון שבו עבדו חמישה מהמשתתפים, אבל פרנדרגאסט הציג איתם, אף על פי שלא היה דבר משותף ביניהם בסגנון או בתוכן .
פרנדרגאסט היה מודרניסטי בהרבה מכל אחד מחברי הקבוצה האחרים. קשריו לשמונה לא בהכרח עזרו למוניטין שלו בטווח הרחוק. הוא היה עצמאי אמיתי, ולא השתלב בשום קטגוריה מסוימת של אמנות אמריקאית מודרנית.
יצירתו.
עבודתו של פרנדרגאסט נקשרה מאוד מההתחלה בסצינות נינוחות בחופים ובפארקים. עבודתו המוקדמת הייתה בעיקר בצבעי מים והדפסים והוא ייצר למעלה ממאתיים כאלה בין 1895 ל־1902. הוא גם עשה ניסויים בציור שמן בשנות התשעים של המאה העשרים, אך לא התמקד במדיום הזה עד תחילת המאה העשרים.
הוא התפתח בתחילת הקריירה שלו והמשיך לאורך כל חייו לפתח את סגנונו האישי מאוד, עם צבעים מנוגדים, וצורות שטוחות, דפוסיות, מסודרות בקצב על בד.
ציוריו תוארו כפסיפסים דמויי שטיח.
טקסס צ'אפרלס
הארי פוטר - חיות פלא
בעולם הקוסמים של הארי פוטר מאת ג'יי קיי רולינג, קיימים יצורי פלא רבים ושונים. הקורא פוגש באחדים מהם עוד בספרי "הארי פוטר" הראשונים, ובהמשך, מתוודעים הקוראים למקצוע בחירה בהוגוורטס המכונה "טיפול בחיות פלא", אותו גיבורי הסדרה, הארי, רון והרמיוני, לומדים במהלך שנות לימודיהם בהוגוורטס המתוארות בספרים. לאור הפופולריות לה זכו יצורי הפלא לאורך הזמן, הוציאה רולינג ספר בשם "חיות הפלא והיכן למצוא אותן", תחת שם העט "ניוט סלמנדרה", המתיימר להיות אחד מספרי הלימוד בהוגוורטס, כאשר "ניוט סלמנדרה", ה"מחבר" של ספר זה, הוא דמות בדיונית של מאגי-זואולוג (חוקר יצורי פלא) שהומצאה במיוחד עבור הספר. ספר זה מפרט בפרוטרוט את מגוון יצורי הפלא הקיימים, לכאורה, בעולמנו, וחלק נכבד מהם מככב במדיות השונות הקשורות לזיכיון "עולם הקוסמים".
הרשימה בערך זה נלקחה, ברובה, מהספר, אם כי ישנם יצורי פלא שאינם מופיעים בספר אך מופיעים במקומות רבים במדיות רבות בזיכיון.
רוב יצורי הפלא המופיעים בעולם הקוסמים מבוססים על יצורים מהמיתולוגיה היוונית, כולל הדרקון ועוף-החול המופיעים בתרבויות רבות, ואחדים מהם ממיתולוגיות אחרות כגון המצרית, הסלאבית או הנורדית.
על פי הספר, משרד הקסמים בבריטניה נוהג לבצע חלוקה של היצורים כ"ישויות" (Beings), שכוללת את היצורים החיים התבוניים כולל האדם, "אינויות" (Non-beings), שכוללת רוחות רפאים, סוהרסנים ושאר אל-מתים, ו"חיות". את ה"חיות" נהוג לסמן על פי מידת מסוכנותם, או היכולת לאלף אותם. ישנם יצורי פלא שהוצאו אל מחוץ לחוק בבריטניה ואסור על קוסמים לגדלם. עבור היצורים המופיעים בערך משמש הדירוג הבא:
רשימת יצורי הפלא בעולם הקוסמים.
אדום–ראש.
דירוג משרד הקסמים: XXX
יצורים דמויי גמדים החיים במחילות, בשדות קרב, או בכל מקום שבו התרחשה שפיכות דמים. בלילות חשוכים הם מהווים סכנה גדולה למוגלגים, אותם הם מנסים להרוג במכות אלה.
אקרומנטולה (Acromantula).
דירוג משרד הקסמים: XXXXX
עכביש האקרומנטולה הוא עכביש ענק ארסי ובעל יכולת דיבור שגובהו עד חמישה מטרים. הרעגוג, מנהיג האקרומנטולות ביער האסור אשר נמצא ליד הוגוורטס, הובא לאנגליה על ידי מטייל ונמסר לטיפולו של רובאוס האגריד. הרעגוג הואשם בגרימת מותה של מירטל המייללת, ועקב כך סולק האגריד מהלימודים. בשנתו השנייה של הארי מספר לו הרעגוג על תולדותיו, והארי מגלה שהאגריד לא פתח את חדר הסודות, ושמירטל המייללת היא הילדה שנרצחה לפני חמישים שנה. מהרעגוג צמחה מושבת אקרומנטולות גדולה. באמצע הספר השישי הוא מת כתוצאה ממחלה לא ידועה. ארס אקרומנטולה הוא חומר יקר מאוד, המשמש להכנת שיקויים.
בוגארט (Boggart).
דירוג משרד הקסמים: מוגדר כ"אינות" (Non-being)
בוגארט הוא יצור המשנה את צורתו לפחד הגדול ביותר של מי שנמצא מולו. הדרך היחידה להביס בוגארט היא באמצעות צחוק. הלחש "רידיקולוס" הופך את מראהו של הבוגארט למשעשע ומגוחך, כפי שעל המטיל לדמיין אותו, ובכך מחסל.
בסיליסק (Basilisk).
דירוג משרד הקסמים: XXXXX
בסיליסק הוא נחש ענקי באורך מספר מטרים. הוא נחשב למפלצת מסוכנת ביותר, ומי שמביט ישירות בעיניו מת מיד. לעומת זאת, מי שמביט בעיניו באופן עקיף (לדוגמה: בהשתקפות) מתאבן. סלזאר סלית'רין, מייסד בית סלית'רין בהוגוורטס, הכניס בסיליסק בהוגוורטס ובנה לו חדר אשר רק לחשננים יכולים לפתוח הנקרא חדר הסודות מתוך מטרה שיורשו ישחרר את הבסיליסק וכך יטהר את הוגוורטס מכל אלו שאינם טהורי דם, וכאלף שנים לאחר מכן בסיליסק זה הרג את מירטל המייללת בפקודתו של טום רידל (לעתיד וולדמורט). הבסיליסק הומת על ידי הארי פוטר בסוף הספר השני. המרפא היחיד להתאבנות מבסיליסק הוא שיקוי המבוסס על צמח הדודא. הדבר היחיד שיכול לרפא נשיכת בסילסק הוא דמעת עוף חול.
גובלין (Goblin).
דירוג משרד הקסמים: מוגדר כ"ישות" (Being)
גובלין הוא יצור דמוי-אדם נמוך עם כוחות קסם טבעיים חזקים. הגובלינים ידועים בחוכמתם ובחיבתם לזהב ולאבני חן, והם המנהלים של בנק הקוסמים הלונדוני גרינגוטס. מערכת היחסים בין הגובלינים לקוסמים הייתה מתוחה במשך מאות שנים, כולל מספר מלחמות גובלינים שבהן התרחשו מספר אירועים אלימים. במלחמה השנייה נגד וולדמורט הם נשארו נייטרליים, אך אחדים מתוכם נקטו בפעולות כנגד המשטר של וולדמורט. במקרים אחדים פיתחו הגובלינים יחסי ידידות עם קוסמים, כגון ביל ויזלי, אחיו של רון, אשר עבד בגרינגוטס במשך מספר שנים. החוק אוסר על גובלינים להחזיק ברשותם שרביט, ויחד עם גמדוני הבית הם נחשבים לאזרחים מסוג ב' בעולם הקוסמים.
גמדון הבית (House Elf).
דירוג משרד הקסמים: מוגדר כ"ישות" (Being)
גמדון בית משרת את אדוניו במשך כל ימי חייו ומכבד אותם מאוד, עד כדי ענישה עצמית על מחשבה רעה עליו. הגמדון נאמן מאוד לבעליו, יעשה הכל למענם ולעולם לא יגלה את סודותיו של הבעלים. גמדון טיפוסי לובש בגדים בלויים ויכול להשתחרר מעבדותו רק אם בעליו נותן לו בגד כלשהו. גמדוני בית נפוצים בעיקר במשפחות טהורות דם ומשרתים אותן דורות רבים. לגמדוני הבית כוחות קסם חזקים, אך הם משתמשים בהם רק בפקודת בעליהם.
גמדוני הבית המוזכרים בספרים.