לפני שיגור המשימה סיכם סקוט עם האמן הבלגי פול ואן הוידונק על יצירת פסל קטן שיוצב על הירח לזכר אסטרונאוטים וקוסמונאטים שנפלו בחקר החלל. סקוט הכין לוחית מתכת ובה כתובים שמם של 14 אסטרונאוטים, שמונה אמריקאים ושישה סובייטים, שנפלו במהלך שירותם. קיומו של הפסל הוסתר מנאס"א, וסקוט סיכם עם הפסל כי לא ייצורו עותקים של הפסל כדי למנוע את מסחור חקר החלל, בהתאם למדיניות נאס"א. לקראת סיום המשימה על הירח מיקם סקוט את הפסל ולוחית הזיכרון באדמת הירח. במהלך מסיבת העיתונאים לאחר ששבו לכדור הארץ חשף סקוט את קיום הפסל. במאי 1972 נודע כי ואן הוידונק מתכוון למכור מאה העתקים של הפסל, אולם הפסל חזר בו לאחר מסע לחצים מצד נאס"א.
תקרית הבולים.
לאחר חזרת הצוות לכדור הארץ התברר כי הצוות לקחו עימם, ללא רשות ותיאום, 398 מעטפת היום הראשון שמתוכם 100 נמכרו לסוחר בולים גרמני. כספי המכירה נועדו לשמש את ילדי הצוות ללימודי השכלה גבוהה. בעבר נאס"א העלימה עין מפעיליות דומות אולם כיוון שהפעם זה נעשה בצורה מסחרית גלויה, נאס"א נזפה באסטרונאוטים והם לא קיבלו את הכסף. אירווין הודיע על כוונתו לפרוש עוד בטרם קיבלו את הנזיפה.
הצוות.
דייוויד סקוט.
מפקד המשימה. ב-16 במרץ 1966 שוגר עם ניל ארמסטרונג למשימת ג'מיני 8, שהייתה המשימה הראשונה בה התחברו שני כלי רכב חלליים במסלול. היה מפקד מודול הפיקוד במשימת אפולו 9, ששוגרה ב-3 במרץ 1969. לאחר מכן, היה מפקד הגיבוי של אפולו 12. טיסת החלל השלישית שלו הייתה במשימת אפולו 15, ששוגרה ב-26 ביולי 1971. במסגרת משימה זו נחת על פני הירח יחד עם ג'יימס אירווין, וביצע מגוון פעילויות.
ג'יימס אירווין.
טייס רכב הנחיתה הירחי. נולד ב-17 במרץ 1930, נפטר ב-8 באוגוסט 1991. בוגר במדעים מהאקדמיה של הצי, 1951. מוסמך במדעים בהנדסת אווירונאוטיקה והנדסת מכשירים מאוניברסיטת מישיגן, 1957. בתום לימודיו באקדמיית הצי, הצטרף לחיל האוויר. עבר קורס טיס בבסיס חיל האוויר "הונדו" ובבסיס ריס, בטקסס. היה ראש ענף דרישות מתקדמות במפקדת פיקוד ההגנה האווירית. בשנת 1961 סיים את בית הספר לטייסי ניסוי של חיל האוויר, וב־1963 סיים את בית הספר לטייסי מחקר אירוספייס של החיל. שירת במשרד הפרויקט של פיתוח הטיל AIM-47 פלקון בבסיס חיל האוויר רייט-פטרסון. בחיל האוויר הגיע לדרגת אלוף-משנה (קולונל).
נבחר לשירות בנאס"א באפריל 1966. היה חבר בצוות התמיכה של אפולו 10, וטייס גיבוי של מודול הירח באפולו 12. ב־26 ביולי 1971 שוגר למשימת אפולו 15. הוא התפטר מנאס"א ביולי 1972, והקים ארגון דתי להפצת הנצרות בשם "קרן הטיסה הגבוהה" (High Flight Foundation). ביצע שתי נסיעות להר אררט בטורקיה, במטרה למצוא את תיבת נוח. הוא לא מצא אותה.
אלפרד מריל ווֹרדן.
טייס תא הפיקוד. נולד ב-7 בפברואר 1932. בוגר במדעי הצבא מהאקדמיה הצבאית בווסט פוינט, 1955. מוסמך במדעים בהנדסה אווירונאוטית ואסטרונאוטית והנדסת מכשירים מאוניברסיטת מישיגן, 1963. בתום לימודיו בווסט פוינט, הצטרף לחיל האוויר ועבר קורס טיס. בין מרץ 1957 למאי 1961 שימש כטייס וקצין חימוש בטייסת היירוט ה־96 בבסיס חיל האוויר אנדרוז, במרילנד. בשנת 1963 למד בבית הספר למדריכי טיסת מכשירים בבח"א רנדולף. בפברואר 1965 סיים לימודים בבית הספר האימפריאלי לטייסי ניסוי באנגליה. בספטמבר אותה שנה סיים לימודים בבית הספר לטייסי ניסוי למחקר אירוספייס, ונשאר להדריך בו.
נבחר כאסטרונאוט באפריל 1966. היה בצוות התמיכה של האסטרונאוטים של אפולו 9, וטייס גיבוי של מודול הפיקוד של אפולו 12. בין 26 ביולי ל־7 באוגוסט 1971 היה טייס מודול הפיקוד של אפולו 15.
בין 1972 ל־1973 היה מדען אירוספייס ראשי במרכז המחקר ע"ש איימס של נאס"א, ובין 1973 ל־1975 ראש מחלקת מחקרי מערכות באיימס. בשנת 1975 פרש מנאס"א והיה לנשיא "מאריס וורדן אירוספייס", וסגן נשיא קרן הטיסה הגבוהה, שהקים שותפו למשימת אפולו 15, ג'יימס אירוין. לאחר מכן החזיק במשרות ניהוליות ב"ג'ט אלקטרוניקס אנד טקנולוג'י" ותאגיד בי. אף גודריץ', לפני שפרש לגמלאות בשנת 1996.
וורדן נפטר ב-18 במרץ 2020.
קטליזה
אלכסנדר אופארין
אופרין
אופארין
סטיבן כץ
פרופ' סטיבן כץ (באנגלית: Steven T. Katz; נולד ב-24 באוגוסט 1944 בג'רזי סיטי, ניו ג'רזי) הוא פילוסוף יהודי, יושב ראש מרכז אלי ויזל למדעי היהדות באוניברסיטת בוסטון במסצ'וסטס, ארצות הברית.
כץ קיבל תואר דוקטור בפילוסופיה מאוניברסיטת קיימברידג', אנגליה ב-1972. לפני מינויו באוניברסיטת בוסטון, לימד כץ בקולג' דרטמות מ-1972 עד 1984. הוא הצטרף לפקולטה של אוניברסיטת קורנל ב-1984 עד 1998 כפרופסור ללימודים בנושאי מזרח (יהדות); במהלך השנים 1985-1989 כיהן כיושב ראש של המחלקה ללימודים בנושאי מזרח וכמנהל תוכנית הלימודים היהודיים.
פרופסור כץ הוא העורך של הרבעון האקדמי "Modern Judaism". נמנה עם המערכת של האנציקלופדיה של השואה.
מוש בן ארי
משה (מוֹש) בן ארי (נולד ב-26 בספטמבר 1970) הוא זמר, מוזיקאי, פזמונאי, מלחין ומסעדן ישראלי.
ביוגרפיה.
בן ארי נולד בעפולה. אביו, ראובן בן-ארי (במקור: חלאסצי), עלה מעיראק. אימו, שולמית, עלתה מצרפת. כילד הוא התוודע לראשונה למזמורי מוזיקה יהודית מסורתיים ואתניים שהיו חלק מחיי היומיום שלו. התחיל לנגן בגיטרה בגיל 16 ומאז למד מוזיקה ברחבי העולם, כולל בהודו, במדבר סהרה ובסיני. בצבא שירת כחייל קרבי בחטיבת הנח"ל בזמן האינתיפאדה הראשונה.
קריירה.
ב-1995 היה בין מקימי להקת "שבע", שהוציאה ב-1997 את אלבומה הראשון, "החתונה השמימית". בן ארי כתב והלחין עבור האלבום את השיר "סאלאם" ("עוד יבוא שלום עלינו"), שזכה להצלחה ונחשב ללהיטה הגדול ביותר של הלהקה. ב-1999 יצא אלבומה השני של הלהקה, "יומם ולילה", שמתוכו התפרסם ביצועה של הלהקה ל"שיר למעלות" בלחנו של יוסף קרדונר. בשיר זה שימש בן ארי כסולן.
בשנת 2002 יצא אלבום הסולו הראשון של בן ארי, "עד אלי". באלבום 11 רצועות, בנוסף לרצועת הבונוס "ואיך שלא", גרסת כיסוי לשירו של אריאל זילבר. האלבום כולל את הסינגל "עד אלי", וכן דואטים עם להקת שוטי הנבואה בשיר "Jah is One" ועם דין דין אביב בשיר "ועוד יום".
באותה שנה יצא אלבומה השלישי של להקת "שבע", "גן".
ב-2003 הקליט בן ארי את אלבומו השני, "דרך", בהפקתו המוזיקלית של מרק סמוליאן. האלבום יצא ב-2004 וכלל את הסינגלים "את", "יה", "ים" וכן את שיר הנושא של האלבום, "דרך". בן ארי כתב והלחין את כל שירי האלבום. על אלבום זה קיבל בן ארי אלבום זהב, ומועמדות בקטגוריית "אלבום השנה" בטקס פרסי עמ"י של ערוץ 24.
בשנת 2005 השתתף בן ארי בהקלטת אלבום הופעה של להקת "שבע" בשם "הופעה חיה באוסטרליה". באלבום נכלל שיר חדש שהלחין בן ארי יחד עם חבר הלהקה אמיר פייס בשם "שיר חדש". בסוף שנת 2006 יצא אלבומו השלישי של בן ארי, "מסע ומתן", בהפקתו המוזיקלית של אסי אילון. מהאלבום יצאו הסינגלים "אנצל", "בין הצלילים", "ממריאים", "חלום" ושיר הנושא "משא ומתן". באלבום נכללה גם גרסת כיסוי לשיר "ילד מזדקן" (במקור של להקת כוורת). בתוך כשנתיים, בנובמבר 2007, הגיע האלבום למעמד אלבום זהב, לאחר שמכר יותר מ-20 אלף עותקים.
בעקבות הצלחת "מסע ומתן" הוציא בן ארי ב-2007 אלבום כפול בהופעה חיה, ובו שירים מ"מסע ומתן" ומשני אלבומיו הקודמים. האלבום הכפול, בהפקת פילוני (דני קרק), כולל 16 עיבודים חדשים לשיריו של בן ארי, חלקם בהשתתפות מוזיקאים אורחים כמו ברי סחרוף, דין דין אביב, "שוטי הנבואה" ומוקי.
בשנת 2007 הקליט בן ארי גרסת כיסוי לשיר הנושא של האלבום "הדרכים הידועות", הכולל גרסאות כיסוי לאלבומו של שלום חנוך "חתונה לבנה". ב-9 בספטמבר 2009 יצא האלבום הרביעי של בן ארי, הנקרא "אנשום", גם הוא בהפקתו של אילון. גם באלבום זה כתב והלחין בן ארי את כל השירים, שמהם התפרסמו הסינגלים "לא נשבר" ו"זיכרון אחד מושלם".
מוש בן ארי כתב והלחין את שיר האודישנים לעונה השמינית של תוכנית המציאות "כוכב נולד". השיר נקרא "עכשיו תורי", והוא פורסם בינואר 2010 בביצועה של רוני דלומי. ב-2010 הקליט בן ארי בדואט עם הזמרת ענת בן חמו את השיר "בוקר חדש", במסגרת אלבומו של המוזיקאי עילי בוטנר.
ביוני 2011 יצא אלבומו החמישי של בן ארי, "תסתכל לי בעיניים," מתוכו התפרסמו הסינגלים "תלמד למחול", "סתכל לי בעיניים" ו"אספר לך הכול". השיר "סתכל לי בעיניים" הגיע לראש מצעדי הפזמונים. את האלבום הפיק המוזיקאי פילוני.
בשנת 2012 יצא אלבום אוסף ראשון של בן ארי, בשם "העשור הראשון". באלבום נכלל שיר אחד חדש שנכתב עבורו, "תני לי סימן", שכתב והלחין בן ארי יחד עם הזמרת דיקלה ועם פילוני.
בשנת 2013 יצא אלבומו השביעי של בן ארי, "כמו בחיים". מתוכו התפרסמו הסינגלים "מה עושים" ו"כמו בחיים".
ביוני 2014 החל להשתתף כמנטור בעונה השלישית של תוכנית הכישרונות "The Voice ישראל", לצד אביב גפן, שרית חדד ושלומי שבת.
סגנון יצירה.
בן ארי משלב ברוח הגרוב שמאפיינת אותו אלמנטים אתניים מזרחיים. בשיריו הוא משלב רוק רך בהשפעות אתניות מזרחיות וגם רגאיי.
החוף של מוש.
החל מ-2015, נכנס בן ארי כאחד השותפים באילת בחוף של מוש. ברצועה הזו יש מאהל גדול, על החול פרוסים מרבדים וכריות, ומוזיקה מרגיעה מתנגנת ברקע. אולם אין שירותי הצלה. כל זאת בניסיון לדמות את החוויה בסיני.
חיים אישיים.
בן ארי אב לשני ילדים. בנו הבכור מנישואיו עם שירלי נאוי, ובתו מנישואיו לאמריקאית-ישראלית פמלה סאפר.
בשנת 2012 בן ארי התחתן עם אינקה, דוגמנית בלגית שהתגיירה, וב-2013 הם התגרשו.