אחד החידושים הנועזים בתפיסת ההנהגה שפיתחה החסידות גלום במושג "ירידת הצדיק". כאשר עושה הצדיק לעצמו – כל כמה שיתעלה לא יוכל לקרב את הגאולה ולשנות את מערכת הכוחות העולמיים; גרוע מכך – ככל שיתעלה על פני העם, כך יביא לקטרוג עליהם, וחסידותו המופלגת רק תגרום לכך שהעולם יהא נידון במידת הדין ולא במידת הרחמים.
העמדת הצדיק במקום מרכזי כל כך עוררה ביקורת, הן בתוך העולם הדתי – בתפיסתם הדתית של המתנגדים – והן בתנועת ההשכלה ובהמשך בעולם החילוני, הרואים בכך סממן של היעדר דמוקרטיה וחוש ביקורתי בחברה החרדית-חסידית. ביטוי נוסף של חוסר דמוקרטיה ניתן בכך שמנהיגות החסידות מועברת לרוב בירושה, בדרך כלל לבן הבכור של האדמו"ר היוצא; אף תלמידי חכמים גדולים שבחסידות נכנעים בפני בנו של הרבי שיורש את מקומו, גם אם הוא צעיר בימים.
שמו של הצדיק.
ר' נחמן מברסלב כותב שיש סגולה באמירת שמו של הצדיק, אף מבלי לצטט את דברי תורתו, כתוצאה מכך הוציאו חסידי ברסלב בדורות האחרונים, ספר בשם "שמות הצדיקים", ובו מפורטים שמות של אלפי צדיקים מבריאת העולם, דרך כל הדורות ועד גדולי חסידי הבעל שם טוב, וחסידים נוהגים לקוראו כסגולה.
ברכתו של הצדיק.
על פי האמונה הרווחת, אף שלכל אדם יש כוח ברכה, עולה עליו מעלת ברכתו של הצדיק:
על פי המסורת היהודית "צדיק גוזר והקדוש ברוך הוא מקיים". המקור לכך מן התלמוד:
מקור נוסף הוא מסיפורו של חוני המעגל שתפילתו חוללה נס:
ואכן בעם ישראל מייחסים כוח לברכותיהם של רבנים צדיקים, וקיים נוהג ללכת אליהם כדי להתברך מפיהם, במיוחד בענייני בריאות ופרנסה. המקור לכך מן התלמוד:
בתורת החסידות יש התייחסות רבה לכוח ברכתו של הצדיק, המשמש כצינור בין הקדוש ברוך הוא לאדם. את שמות האנשים שעליהם מבוקשת הברכה כותבים החסידים על פתק ("קוויטל"), אותו הם מוסרים לאדמו"ר. בדרך כלל הם מצרפים ל"קוויטל" סכום כסף, המכונה "פדיון נפש". על פי האמונה החסידית, לכסף שנמסר לאדמו"ר יש השפעה סגולית להתקיימות ברכתו.
גישה השוללת את מקומו של הצדיק כמקשר בין האדם לקדוש ברוך הוא מובאת בדברים ששם ש"י עגנון בפי אחת הדמויות בספרו "אורח נטה ללון":
בברית החדשה.
הברית החדשה מזכירה מספר פעמים את המונח צדיק. למשל במעשי השליחים ג, 14 , הבשורה על-פי מרקוס ב, 17 והטיות המילה צדיק במקומות רבים נוספים. פאולוס באיגרת אל הרומאים פרקים ט'-י' מתייחס לשתי דרכים להפוך לצדיק, האחת על פי חוקי התורה, והשנייה מתוך אמונה. יש התייחסות גם באיגרת יעקב.
F-16 Fighting Falcon
אורביט
אורביט (Orbit) הוא מסטיק פופולרי ללא סוכר, המיוצר על ידי חברת ריגלי האמריקאית.
בארצות הברית, שבה שווק (מחדש) המסטיק ב-2001, הוא נמכר בטבליות של 14 מסטיקים. בבריטניה, שבה שווק המסטיק לראשונה ב-1977, משווק המסטיק בצורתו הארוכה המסורתית, ורק לאחרונה החלו לשווק שם את חפיסות הטבליות. בישראל משווק המסטיק בשתי הצורות; המסטיק המיובא לישראל מיוצר בצרפת או בפולין, ומיובא על ידי חברת ריגלי ישראל.
היסטוריה.
אורביט הוא שמו של מותג אמריקאי כבר משנת 1944. לאחר מלחמת העולם השנייה בשנת 1946 הופסק שיווק המוצר, והוא חזר למדפים בארצות הברית רק בשנת 1977 בתור מסטיק הניפוח הראשון ללא סוכר. לאחר מכן החלה החברה לייצר את מסטיק אקסטרה, והאורביט חזר לשיווק בארצות הברית שוב בספטמבר 2001.
אורביט מיובא ומשווק בישראל על ידי חברת ריגלי ישראל, חברת הבת הישראלית של ריגלי העולמית.
סכנות בריאותיות.
על פי תוכנית התחקירים [evoye special] ששודרה ב-29 באפריל 2010 ברשת france 2, מימנה חברת ריגלי בצרפת רופאים ומחקרים שהעידו כביכול על יתרונותיו הבריאותיים של המסטיק, בין היתר לשיניים. בתחקיר התגלה כי יתרונות אלה אינם קיימים במציאות וכי הגרפים המוכיחים שיפור כלשהו בעקבות לעיסת המסטיקים פוברקו, ככל הנראה. עוד נאמר בתחקיר כי חומרים החשודים כמסרטנים bha ו-bht המשמשים בתעשיית הצבעים שימשו בין המרכיבים של המסטיק.
כשרות.
לצורך שיווקו בישראל ולצרכנים שומרי כשרות, ביקשה החברה הכשר מבד"ץ KF הלונדוני. תחילה התעוררו מספר בעיות בכשרותו של המוצר, אך עקב הדרישה שינתה החברה מספר מרכיבים כדי לקבל את ההכשר.
מסחטה
מסחטה היא כלי לסחיטת הנוזלים מפירות וירקות, המשמש ליצירת מיצים.
מסחטות מיץ.
ישנם שני סוגים של מסחטות מיץ: מסחטות הדרים ומסחטת פירות קשים (כמו תפוח) או ירקות (כמו גזר). מסחטות הדרים יכולות להיות בהפעלה ידנית או חשמלית. מסחטות פירות קשים וירקות, מופעלות כמעט תמיד על ידי חשמל.
מסחטת הדרים.
מרכזה בדרך כלל בצורת חרוט.
במהלך הסחיטה הידנית, מחצית הפרי ניטלת וממוקמת במרכז המסחטה כך שצדה הפתוח נוגע בקצה המסחטה. הפרי נלחץ כלפי קצה המסחטה בסיבובים הלוך ושוב כדי להוציא ממנו את המיץ. לאחר הסחיטה, לרוב זורקים את שאריות הפרי. סיבי הפרי וזרעיו נשארים בשולי המסחטה. קיימות גם מסחטות חשמליות שבהן מנוע מניע את קצה המסחטה הלוך ושוב או לכיוון אחד.
מסחטת פירות קשים וירקות.
מסחטה זו סוחטת מיץ מפירות קשים, ירקות, עשבי תיבול ועוד, באופן מכני. כמו בסחיטה ידנית, לאחר הסחיטה, רוב האנשים משתמשים במיץ ונפטרים מהשאריות, אך יש המשתמשים באלו באפיית מאפינס או לחמים.
מסחטות אלו מופעלות באמצעות חשמל, ולכן השימוש בהן דורש מאמץ קטן בהרבה מזה הנדרש בהפעלת המסחטות הידניות. מהירות הפעולה של מנגנון המסחטה משפיעה על איכות המיץ. מנגנונים מהירים מחדירים אוויר לתוך המיץ, ובכך מחמצנים ביעילות ובמהירות רבה יותר חומרים מזינים שבמיץ. נטען גם שהחום המופק במכשיר והחיכוך במסחטות הצנטריפוגליות הורס אנזימים שמצויים בירקות ובפירות חיים (לא מבושלים) בלבד (הם ניזוקים גם בזמן בישולם או חימומם). מסחטות עם מהירויות משתנות נחשבות לאיכותיות יותר. קיימות גם מסחטות שבהם מנגנון הסחיטה מסתובב בשני הכיוונים.
למרות נוחות ההפעלה היחסית, המסחטות קשות לניקוי משום שבין רכיביהן נמצאת מסננת.
מסחטת הדרים בלחיצה ידנית עומדת.
מסחטות לפירות הדר, כמו לתפוזים, לימון או אשכוליות, הן בדרך כלל מסחטות לשימוש ידני.
במהלך הסחיטה, נלקח חצי פרי ומונח במרכז המסחטה כך שצדו הפתוח (ללא הקליפה) נוגע בקצה המסחטה. לאחר מכן מורידים ידית היוצרת לחץ חזק על קליפת הפרי, מועכת אותו ומוציאה החוצה את מיציו לתוך כלי או כוס. מסחטת ההדרים העברית הראשונה הומצאה על ידי יצחק זקסנברג בשנת 1928 (פטנט על המוצר נרשם בשנת 1931), והיא שומרת על תפוצה נרחבת גם כיום.
עובד (פירושונים)
פרוטקשן
מארווין גיי
גרניץ'
ילוקארד
ילוקארד (Yellowcard, כרטיס צהוב) היא להקת פופ פאנק/רוק אלטרנטיבי אמריקנית, מג'קסונוויל, פלורידה.
המוזיקה של הלהקה נחשבת ייחודית, בגלל השילוב של הכינור עם שאר הכלים.
היסטוריה.
השנים המוקדמות.
ילוקארד הוקמה ב-1997, לאחר שנפגשו בבית ספר לאומנויות של דוגלס אנדרסון.
הלהקה הייתה מורכבת משישה חברים: בן דובסון (קולות), טוד קלארי (קולות, גיטרה), בן הארפר (גיטרה), שון מקין (כינור, קולות רקע), וורן קוק (גיטרת בס) ולונגיניו פרסונס (תופים).
הלהקה בחרה את השם "ילוקארד" בגלל ביטוי שהם היו משתמשים בו בתיכון, כאשר מישהו היה עושה משהו טיפשי במסיבה, הם היו משתמשים בחוקי הכדורגל, ומוציאים לו כרטיס צהוב, משום שביצע "עבירת מסיבה". בתחילת הקריירה הלהקה חשבה אם לעשות רווח בין המילים או לא, לבסוף הבהירה הלהקה לציבור שהלהקה תקרא "ילוקארד" ללא רווח.
הלהקה הוציאה את אלבום הבכורה שלה "Midget Tossing" ב-1997.
ב-1999, יצא אלבומם השני, "Where We Stand". לאחר מכן בן דובסון איבד עניין בלהקה ועזב.
הוא הוחלף על ידי ריאן קיי, שהיה גם הוא מג'קסונוויל וקודם לכן היה בלהקת "Craig's Brother".
בתחילת שנת 2000, הלהקה הקליטה את "Still Standing EP", זמן קצר לאחר שהוא יצא, טוד קלארי עזב את הלהקה, וריאן קיי, החליף אותו וכך, ביצע את שני התפקידים (שלו ושל דובסון) ביחד: קולות וגיטרה. לאחר שנשלח ה-EP החדש לחבר של סטיב לברסקי ב"Lobster Records", הלהקה חתמה על חוזה הקלטות. ביוני 2000, ובנובמבר נסעה הלהקה לקליפורניה כדי להתחיל לעבוד על האלבום הבא.
ב-2001, הלהקה הוציאה את אלבומה השלישי "One for the Kids", ולאחר מכן את "The Underdog EP" ב-2002. זמן קצר לאחר מכן, וורן קוק עזב את הלהקה בגלל סיבות אישיות.
הלהקה הציעה לחבר ותיק בשם פט מוסלי מלהקת "Inspection 12" להיות הבסיסט, והוא הסכים. באותה תקופה, צילמה הלהקה וידאו קליפ לשיר "Powder".
Ocean Avenue.
התודעה הציבורית האמיתית של ילוקארד הגיעה לאחר צאת האלבום "Ocean Avenue" ב-2003. המעריצים אהבו את המילים הכנות ואת הסגנון המוזיקלי הייחודי של האלבום. במהלך ההקלטות של "Ocean Avenue", עזב מוסלי את הלהקה, כדי לפתור בעיות אישיות.
הלהקה החלה לחפש בסיסט חדש, ומצאה את אלכס לואיס, אחיה של אליק, אשר ביצעה קולות בשיר "View From Heaven", מתוך האלבום. הסינגל הראשון שיצא מהאלבום היה "Way Away", אשר הגיע למקום ה-25 במצעד הרוק. השיר גרם להבאת הלהקה למיינסטרים. באמצע סיבוב ההופעות של האלבום, פט מוסלי חזר מחצי-פרישתו, וביקש לחזור ללהקה. מפני שלמוסלי היה חלק אינטגרלי בכתיבת האלבום, והיה חבר של רוב חברי הלהקה מאז התיכון, לואיס התבקש לעזוב ומוסלי חזר להיות הבסיסט של הלהקה.