איתן נשא לאשה את נחמה בת מרדכי ורבקה סגל (מוותיקי המושבה) ולזוג נולדו בן (נעמן - על שם האח) ובת (אולגה - על שם הדודה). נפטר ב-1979 והובא לקבורה בחלקת משפחת בלקינד בבית הקברות הישן בראשון לציון.
קלמן האבערקשטין
פרשוב (מחוז)
מחוז פרשוב (בסלובקית: Prešovský Kraj) הוא אחד מ־8 מחוזותיה של סלובקיה. המחוז נוסד בשנת 1996 והוא המאוכלס ביותר מבין 8 המחוזות. עיר הבירה של המחוז היא פרשוב.
גאוגרפיה.
המחוז משתרע בחלקה הצפון־מזרחי של סלובקיה, ושטחו 8,973 קמ"ר.
המחוז גובל ב־3 מתוך 7 מחוזותיה האחרים של המדינה: מחוז קושיצה גובל בו מדרום, מחוז ז'ילינה במערב ומחוז באנסקה ביסטריצה בדרום־מערב.
פני השטח הרריים בעיקרם, ועליהם משתרעים הרי הטטרה, בהם הפסגה הגבהה בסלובקיה, הר גרלחובסקי (2,654 מטרים מעל פני הים). במחוז זה זורמים מספר רב של נהרות ונחלים גדולים, ביניהם נהר פופראד, הנשפך אל הים הבלטי, ונהר דונייץ, שרובו זורם בפולין ואף הוא נשפך אל הים הבלטי.
הנקודה הגבוהה ביותר במחוז היא, כאמור, ההר הגבוה ביותר בסלובקיה, הר גרלחובסקי (2,654 מטרים מעל גובה פני הים). גובהה של הנקודה הנמוכה ביותר במחוז פרשוב הוא 105 מטרים מעל פני הים.
דמוגרפיה.
במחוז פרשוב מתגוררים למעלה מ־800,000 תושבים, מה שמביא לצפיפות של 90.8 נפש לקמ"ר.
90.7% מתושבי המחוז הם סלובקים, 4% מהם בני רומה, והשאר מתחלקים למיעוטים קטנים אחרים, ביניהם אוקראינים, רוסים והונגרים.
יצחק קלויבר
רבי יצחק קלויבֶר (לעיתים גם: קלובר, קלויבערס; נפטר ה'רצ"ח, 1538) היה רב וראש ישיבה בפוזנא בראשית המאה ה-16. רבו של נכדו המהרש"ל.
ביוגרפיה.
שמה של משפחת קלויבר, נובע משם עיירת מוצאה, קליווא (גרמנית: Kleve, קרי: קלֵוֶוה), ויש הסוברים כי כיהן בעצמו כרב העיירה. אך נמסר כי ר' יצחק עצמו נולד וגדל בוורמס.
עקר לפוזנא שבה כיהן כרב, בה יסד את ישיבתו ובה גידל את משפחתו. לפי אליקים כרמולי היה תלמידו של רבי יעקב פולק. לפי מסורת חב"דית היה המהר"ל מפראג תלמידו במשך שנתיים ולמד עם נכדו המהרש"ל.
תלמידו ונכדו, מהרש"ל, כותב כי כתביו נשרפו בשרפה גדולה שפרצה בפוזנא וכילתה בתים רבים על תכולתם.
מעמדו בקהילת פוזנא היה מוחלט, דעתו ופסיקותיו הכתיבו את חיי היהודים בקהילה בכל המישורים. כך כתב נכדו המהרש"ל כשהתעוררה שאלת ייחוס ופגם משפחה על משפחתו של רבי בצלאל ב"ר חיים ובניו: רבי חיים בן בצלאל, המהר"ל מפראג, רבי סיני אב"ד ניקלשבורג ורבי שמשון אב"ד קרמניץ:
ממנהגיו התפרסמה הקפדתו שלא לאכול דגים בראש השנה, כך מוסר הב"ח בשם מהרש"ל: "שקיבל מזקנו שלא אכל דגים בראש השנה כדי למעט תאוות האנושי במקצת דבר המסוים ויזכור יום הדין ולא יבוא לידי קלות ראש" (בית חדש, אורח חיים, סימן תרצז).
משפחתו.
רבי יצחק נישא בשנית לאשה לבתו של הרב אליעזר שרנצלס (שרענצילש) המיוחסת מלבוב וממנה כל ילדיו. שלוש בנותיו נישאו והתגוררו בפוזנא, בניהן של שתים מהן התפרסמו כתלמידי חכמים בדורם:
בתו השלישית, יש הסבורים שהייתה בתו החורגת, נישאה לרב משה יפה מקרקוב, מצאצאיו היה כנראה רבי יואל סירקיש "הב"ח".
רוצה ויהיה
רוצה ויהיה הוא אלבום הבכורה של הזמר ארקדי דוכין והוא מוקדש כולו לשיריו של המשורר ולדימיר ויסוצקי, רובם ככולם בעיבוד מילולי לעברית משפת המקור רוסית. האלבום, שיצא באפריל 1990 וזכה באלבום זהב כשמכר מעל 80 אלף עותקים, היה חלק בהבאתה של תרבות העלייה הרוסית של שנות ה-90 לשיח הציבורי בישראל ואיתה את המסרים המתנגדים למשטר הקומוניזם בברית המועצות במיוחד בתקופתו של יוסיף סטלין. האלבום מייצג אפוא את רוחו של ויסוצקי עם מסרים המתנגדים לדיקטטורה ולמען חופש.האלבום, אשר יצא לשוק כשנה לאחר הצלחת אלבום הבכורה של להקת "החברים של נטאשה" (בה שותף דוכין ואף כתב לאלבום זה את רוב השירים), הוקלט באולפני קיבוץ העוגן תוך שבעה ימים בלבד. המילים בעברית נכתבו על ידי מיכה שטרית לאחר שדוכין הסביר לו את הרעיון הכללי של השיר, למעט השיר "טמבל" (במקור "דורצ'ינה-פרוסטופיליה", "Дурачина-простофиля") שמילותיו נכתבו על ידי יהונתן גפן לפי אותו דפוס פעולה וכן השיר "פארוס" שלא תורגמו מילותיו והוא מבוצע בשפה הרוסית. בכל שירי האלבום נשמרו לחניו של ויסוצקי.
פרס דונוסטיה
פרס דונוסטיה (ספרדית: "Premio Donostia"; בסקית: "Donostia Saria") הוא פרס כבוד שניתן מדי שנה לשחקן או במאי (ולעיתים לכמה) במסגרת פסטיבל הקולנוע הבינלאומי בסן סבסטיאן. הפרס מחולק החל משנת 1986.
קמטן חורש
ג'ובאני בטיסטה דוני
ג'ובאני בטיסטה דוני (באיטלקית: Giovanni Battista Doni (בסביבות 1593–1647) היה מוזיקולוג והומניסט איטלקי, שערך מחקר מקיף במוזיקה עתיקה. הוא נודע, בין השאר, בשינוי שמו של התו "אוט" ל"דו".
דוני היה עורך דין, חוקר קלאסיקה, מבקר מוזיקה ותאורטיקאי מוזיקה נודע בזמנו, ובשנים 1647-1640 תפס את "הקתדרה לצחות הדיבור" באוניברסיטת פירנצה והיה חבר באקדמיה דלה קרוסקה העירונית, אחת האגודות המוקדמות, מדעית/אקדמית למחצה, ששגשגו באיטליה בתקופתו. הם הוציאו לאור את המילון האיטלקי הראשון בשנת 1612.
חייו.
דוני נולד בפירנצה. הוא למד יוונית, רטוריקה, שירה ופילוסופיה באוניברסיטאות של פירנצה ובולוניה ומתמטיקה ומערכת המשפט באוניברסיטת לה סאפיינצה ברומא. בהמשך למד את תורת המשפט בבורז' בצרפת. לפי השמועה, עבד תקופה מסוימת עם חוקר החוק המפורסם ז'אק קוז'ה, שהיה חבר חשוב באסכולת ההומניסטים המשפטיים או "מוס גאליקוס" (גישה צרפתית ללימוד משפטים היסטוריים). אבל הואיל וקוז'ה מת שנים אחדות לפני שג'ובאני דוני נולד, אין זה סביר; עם זאת, קרוב לוודאי שלמד אצל ההומניסטים המשפטיים באוניברסיטת בורז'ה.
גישה זו ללימודי משפטים זכתה לכבוד רב בשנים הראשונות של המהפכה הצרפתית, משום ששמה דגש על חשיבות החוק הרומאי הקדום, ולא על יומרותיהם של מלכי צרפת.
משפחת קורסיני.
דוני קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת פיזה ונבחר ללוות את נרי קורסיני (1678-1614) לפריז בשנת 1621, שם התוודע אל מרן מרסן
ואישים אחרים בעולם הספרות. משפחת קורסיני הפלורנטינית הניבה קשרים חשובים בחייו של דוני: נרי קורסיני התמנה לחשמן ב-1664 (לא לבלבל עם נרי מריה קורסיני, שהיה לחשמן ב-1730, השנה בה היה לורנצו קורסיני לאפיפיור קלמנס השנים-עשר.) בתקופה ההיא היו המשרות הדתיות העליונות חלק מתרבות הנפוטיזם, ודוני התחבר עם שושלות הדת הללו.
משפחת ברבריני.
בשובו לפירנצה ב-1622, נכנס דוני לשירות החשמן פריצ'סקו ברבריני (1679-1597) ועקר עמו לרומא, שם התמנה ברבריני לדיקן הקולג' לחשמנים. ברבריני היה אחיו הבכור של החשמן אנטוניו ברבריני ואחיינו של מאפאו ברבריני, שהיה לאפיפיור אורבן השמיני. הוא למד באוניברסיטת פיזה, שם נעזר בידיד המשפחה, גלילאו גליליי. בהמשך, בשנת 1633 עבד ברבריני בשירות חבר השופטים של האינקוויזיציה שחקר את גלילאו, אבל היה אחד משלושת חברי הטריבונל שסירבו להאשים את גלילאו.
לאחר זמן נלווה דוני לחשמן, שנשלח לפריז כציר מיוחד של האפיפיור אל החשמן רישלייה, ואז, ב-1625, למדריד כנציג האפיפיור, וחזרה לרומא ב-1626. דוני עשה שימוש טוב בהזדמנויות שנקרו בדרכו במסעות אלה לרכוש ידע ממשי במוזיקה עתיקה. בין השאר, המציא או שכלל לירה כפולה, שאותה כינה, על שם הפטרון שלו, "לירה ברברינה" או "אמפיקורד".
אופרה בפירנצה.
ג'ובאני חזר לפירנצה בסביבות 1640, נשא אישה והשתקע בעיר כפרופסור באוניברסיטת פירנצה, שם המשיך במחקריו המוזיקה עתיקה ובתאוריה של המוזיקה. האופרה הומצאה בפירנצה, ווינצ'נצו גליליי, אביו של גלילאו, היה חבר בעל חשיבות מכרעת בקבוצה, שביססה את הגישה החדשה לתיאטרון, ואף ערך ניסויים בחוקי אקוסטיקה ובהרמוניות. בהדרכת דוני ובעידודו, ניסה החשמן ברבריני את ידו בהפקת גרסה עתיקה של אופרה.
דוני מת שבע שנים אחרי שובו לפירנצה. תרומתו העיקרית של דוני לעולם הספרות היה מחקר בתאוריה של המוזיקה הקלאסית כפי שהתקיימה בזמן העתיק. בין 1635 ל-1639 כתב "מסה על מוזיקה לתיאטרון" ('("Trattato della musica scenica") The Cambridge History of Seventeenth-Century Music" (2005
דו רה מי (סולפז').
במאה ה-11 פיתח תאורטיקן המוזיקה גואידו מארצו סולם עולה בן שישה תווים, שהתנהל כדלקמן: "אוט, רה, מי, פה, סול, לה" ונקרא "ההברות הארֶטיניות", על שמו. שמות התווים נלקחו מן הבית הראשון של המזמור הלטיני "Ut queant laxis", שבו כל הברה נמצאת בדרגת הסולם המתאימה לה.
ג'ובאני דוני נודע בכך, ששינה את שם התו "אוט" ל"דו", (ברצף "דו רה מי...", הידוע כסולפז'). הוא שכנע את בני תקופתו להסכים לשינוי בטענה, כי 1. "דו" קל יותר לביטוי מ"אוט", באשר הוא מתחיל באות עיצורית ולא באות ניקוד ו-2. "דו" הוא קיצור של "דומינוס", "אלוהים" בלטינית, שהוא היסוד והשורש של העולם כולו. בעולם האקדמיה רווחת ההשערה, כי ג'ובאני דוני רצה גם להנציח את זכרו בעולם המוזיקה, משום ש"דו" הוא גם הקיצור לשם משפחתו.
תו שביעי, "סי" (שהם ראשי התיבות ל"סנקטה יוהאנס", הלא הוא יוחנן המטביל), נוסף זמן קצר אחר כך להשלים את הסולם הדיאטוני. בארצות דוברות אנגלית שונה השם "סי" ל"טי", על ידי שרה גלובר במאה ה-19, כך שכל הברה בסולם תתחיל באות שונה.
כריס יוז
כריס יוז (נולד ב-26 בנובמבר 1983) הוא יזם אמריקאי ואחד מחמשת מקימי הרשת החברתית "פייסבוק", לה גם שימש כדובר בעבר. הוא כיהן כמוציא לאור וכעורך ראשי של מגזין ניו ריפבליק בשנים 2016–2012.
ביוגרפיה.