בשנת 1986 יצאה לאקרנים הגרסה הקולנועית הראשונה של הבלט המפורסם, בכיכובם של רקדני חברת Pacific Northwest Ballet. עוד גרסה ישירה של הבלט יצאה ב-1993, הסרט הופק על ידי חברת הבלט של ניו יורק. עיבוד קולנועי ידוע נוסף הוא הסרט משנת 2010, "מפצח האגוזים בתלת ממד". בשנת 2018 יצא הסרט "מפצח האגוזים וארבע הממלכות". בשנת 2001 הופץ סרט הווידאו "ברבי במפצח האגוזים", עיבוד ראשון באנימציה ממוחשבת לבלט המבוסס על "מפצח האגוזים", בכיכוב הבובה ברבי.
גן עדן עכשיו
גן עדן עכשיו (בערבית: الجنّة الآن, Paradise Now) הוא סרט קולנוע של הבמאי הפלסטיני-ישראלי-הולנדי, האני אבו אסעד, שיצא לאקרנים בשנת 2005.
הסרט זכה בפרס גלובוס הזהב לשנת 2006 כסרט הזר הטוב ביותר, בפרס אמנסטי אינטרנשיונל בפסטיבל ברלין, בפרס "עגל הזהב" בפסטיבל הסרטים של הולנד, ובפרס האקדמיה האירופית לקולנוע לתסריט הטוב ביותר. כמו כן, היה מועמד לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.
הסרט מגולל את סיפורם של שני חברים משכם, חאלד וסעיד המתכוננים לביצוע פיגוע התאבדות בתל אביב כתגובה למותם של שני פלסטינים. במהלך הסרט משמשת דמותה של סוהא, בחורה ערביה צעירה ונאה שנולדה בצרפת והתחנכה במרוקו, על מנת לעמת את הקול הפלסטיני המתון עם המחויבות וההקרבה העצמית של סעיד, צעיר שגדל במחנה פליטים ומחליט להיות שהיד על מנת לכפר על החטא שעשה אביו שהיה משתף פעולה עם השלטונות הישראלים והוצא להורג בשל כך. בסוף הסרט חאלד מתחרט וחוזר לביתו ואילו סעיד ממשיך בתוכנית. מעשה ההתאבדות עצמו אינו מתואר בסרט.
הסרט צולם בשכם, נצרת ותל אביב.
עצם נושאו של הסרט עורר את זעמם של גורמים רבים, במיוחד בישראל, ולכן הופץ להקרנה רק בסינמטק תל אביב באופן קבוע ולעיתים רחוקות בסינמטקים בערים אחרות בישראל. בינואר 2010 הודיעה חברת yes הטלוויזיה בלוויין כי היא חוזרת בה מהחלטתה לשדר את הסרט. זאת, לאחר שרכשה את הזכויות להקרנתו ואף פרסמה אותו כחלק מלוח המשדרים החודשי שלה.
קישורים חיצוניים.
ביקורות
יום המשפחה
יום המשפחה, שנקרא בעבר "יום האם", הוא יום מודעות המצוין בישראל ובמדינות נוספות בעולם, ומתמקד בציון המשפחתיות בכלל, האימהות בפרט ומקומן בחברה.
בעולם מצוין יום האם ביום ראשון השני בחודש מאי. בישראל מצוין יום המשפחה בחורף, ב-ל' בשבט, בעקבות תאריך מותה של הנרייטה סאלד, שהקימה את ההסתדרות הציונית הדסה, ארגון הנשים הציוניות, וכונתה "אם הילדים".
היסטוריית יום האם והמשפחה.
יום האם נחגג לראשונה ביוון העתיקה, והיה החג של האלה הרה, אם כל האלים. עם התפשטות הנצרות חגגו את "יום אם הכנסייה". ב-1600 ציינו לכבוד אמהות בריטניה את "יום ראשון של האמהות". ביום ראשון זה קיבלו העבדים חופשה על מנת שיגיעו לבתיהם לחגוג את המועד. בחג נאכלה עוגה מיוחדת שנקראה "עוגת האם".
בגרמניה צוין יום האם לראשונה ב-1923, בתקופתה של רפובליקת ויימאר, כיזמה פרסומית של איגוד מגדלי הפרחים הגרמני. גם בווינה הותקן יום האם, יחד עם יום הילד, במהלך שנות ה-20 של המאה ה-20.
בצרפת הוחל לציין את יום האם בשנת 1949.
במסגרת הנטייה לשוויון בין המינים החלו מדינות רבות לציין גם את יום האב.
ארצות הברית.
בארצות הברית התפתח מושג "יום האם" במחצית השנייה של המאה ה-19. החג המודרני הייתה יוזמה של אנה ג'ארביס, שהחלה בשנת 1905, לאחר מות אמה, לפעול לקביעת יום האם. מאמציה נשאו פרי בשנת 1908, עת צוין היום בכנסייה במדינת וירג'יניה המערבית. באותה שנה, דחה הקונגרס של ארצות הברית את הבקשה לקבוע את יום האם כיום חג לאומי. עם זאת, ברבות ממדינות ארצות הברית, החלו לציין את יום ראשון השני בחודש מאי כ"יום האם" ובחלק מהמדינות, אף נקבע כחג מקומי רשמי. המדינה הראשונה לעשות זאת הייתה וירג'יניה המערבית, בשנת 1910. ב-1914 הכריז הנשיא וודרו וילסון על יום האם כעל חג לאומי, והוא נקבע ליום ראשון השני בחודש מאי. פרח הציפורן הלבן, המסמל את הטוהר וכוח הסבל של האם, נקבע כסמלו של היום.
בשנות ה-30 ארגנה ההסתדרות הציונית הדסה לכבוד יום האם מסע לגיוס כספים למען הקרן הקיימת לצורך נטיעת עצים בארץ ישראל.
יום האם - יום המשפחה במדינת ישראל.
בשנת 1944 ניסה ועד ההורים המרכזי להנהיג יום אם ייחודי לישראל, אך הניסיון לא צלח. יוזמה נוספת שייכת לאגודת "עזרה", אגודה לעזרת נשים יולדות, שבראשה עמדו הרבנית שרה הרצוג ומ. הופיין. יום האם נחגג על ידן ב-6 באפריל 1947 בירושלים "בדומה לימים כאלה הנהוגים בארצות אחרות". מספר שבועות לאחר מכן, פורסם ב"הבקר" שהתאחדות הסוחרים מבקשת לארגן "שבוע האם" לעידוד רכישת מתנות תוצרת הארץ. ביוני 1950 פורסמה בדבר קריאה של שרה טאובס להנהגת יום האם בישראל.
יוזמת עיריית חיפה.
בשנת 1951 הופק החג ביוזמה מחודשת, הפעם של חנה חושי, רעייתו של ראש עיריית חיפה. בישיבת הנהלת עיריית חיפה שנערכה ב-31 באוקטובר 1951 הציע אבא חושי:
התאריך נקבע על ידי אבא חושי לכ"ז בכסלו, היום השלישי של חנוכה. חושי קישר את המועד (חג החנוכה) לסיפור "חנה ושבעת בניה". אגדה אורבנית בחיפה מספרת שיום האם נקבע ביום השני של חנוכה משום שזהו יום הולדת של ליבה, אמו של אבא חושי.
על פי גרסה אחת, הרעיון לציון יום האם הגיע מאשתו של אבא חושי, חנה חושי. על פי גרסה אחרת, הרעיון נולד בעת ביקור של חושי במעברה בו ראה גברים יושבים בטלים בעוד האשה עובדת קשה.
ציון יום האם כלל לימודים על הנושא בבתי הספר, קישוט העיר, מופע מיוחד לאמהות וחלוקת תעודות של יום האם לאמהות בבתי חולים. ציון יום האם בחג החנוכה נמשך בחיפה לכל אורך שנות ה-50 וה-60. הרעיון אומץ גם על ידי ערים נוספות בישראל, בהן אשקלון, כפר סבא, עפולה וטבריה, אולם באופן כללי היום נודע בישראל כחג חיפאי מקומי. בשנת 1960 ציינו בפתח תקווה את יום האם ביום האחרון של השליש בבית הספר, שחל בסמיכות לחג החנוכה.
היו שחגגו את יום האם בט"ו בשבט.
בתל אביב.
בתחילת 1964 הוחל בחגיגת יום האם בתל אביב והוא צוין באותה שנה ב-13 בפברואר, ל' שבט, שחל ביום חמישי. התאריך נבחר כסמוך ליום פטירתה של הנרייטה סאלד. שנה לאחר מכן צוין היום ביום חמישי, ל' אדר א'. בשנת 1966 צוין יום האם בתל אביב ב-כ"ד אדר. בשנת 1969 צוין יום האם ב-ל' שבט ובשנת 1970 צוין ב-י"ח אדר א'. בשנת 1972 צוין יום האם ב-כ"ח אדר ובשנת 1973 צוין ב-כ"ו אדר א'.
בשנת 1974, ביוזמת משרד החינוך, לאחר ביקורת ציבורית על שיום האם מצוין בזמנים שונים ברחבי ישראל, הונהג יום האם כלל ארצי ב-ל' שבט. באותה שנה, משום ש-ל' שבט חל ביום שישי, הוקדמו רוב האירועים ליום חמישי.
קביעת התאריך ב-ל' שבט.
בפברואר 1950 ציינה עליית הנוער את "יום הילד היהודי" ביום פטירתה של הנרייטה סאלד. כיוון ש-א' באדר, יום פטירתה, חל בשבת, צוין היום למחרת ב-ב' באדר.
בשלהי 1951 הציגו בעיתון הילדים "הארץ שלנו" לקוראים את השאלה האם ראוי לציין בישראל את יום האם. בתגובה ששלחה למערכת העיתון, הציעה הקוראת נחמה פרנקל (בידרמן) בת ה-12, לציין את יום פטירתה של הנרייטה סאלד בתור "יום האם". בעקבות מכתב זה, קבע העיתון את ב' באדר, כ"יום האם". אף על פי שלהנרייטה סאלד לא היו ילדים, היא היוותה דמות אם לרבים מהילדים שעלו לארץ במסגרות השונות, וזו הייתה הסיבה לבחירה ביום פטירתה כיום האם. עם השנים חלחל הרעיון של יום האם בתאריך ב' אדר בציבור, הגם שציונו היה מינורי. בסוף 1960 פורסם שמשרד החינוך קבע את יום האם ל-ח' בטבת, יום הולדתה של הנרייטה סולד, אך בפועל צוין היום ביום פטירתה. בתחילת שנות ה-70 שונה התאריך ל-ל' בשבט על ידי משרד החינוך. למעשה, נפטרה סאלד ב-א' באדר (לאחר השקיעה), וכך מצוין התאריך על מצבתה.
המחלוקת סביב קביעת יום האם.
כבר בעת קביעת "יום האם" היו שחלקו על כך ודרשו במקום זאת "יום הורים". בשנות התשעים הוחלט בישראל לקרוא ל"יום האם" "יום המשפחה". יום זה בא להדגיש את הקשר בין בני המשפחה, ואת מחויבותם ותרומתם המשותפת לתא המשפחתי. עם זאת, ב-2016 הועלתה יוזמה המבקשת לציין שוב ברחבי ישראל את "יום האם של ישראל", כחג נוסף, שיבוא לציון נושאים חשובים לאמהות בקהילה בה הן נמצאות.
מנהגי יום המשפחה.
נהוג לתת מתנות להורים ולאחים, כגון כרטיסי ברכה ופרחים. בחלק מהמדינות היה עידוד הילודה חלק ממהות יום המשפחה. כך היה למשל באיטליה של מוסוליני.
יום האם
החי&quot;ש
חיל השדה
כריס סאטון
כריסטופר רוי "כריס" סאטון (באנגלית: Christopher Roy "Chris" Sutton; נולד ב-10 במרץ 1973) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל אנגלי בהווה. סאטון שיחק הן כחלוץ והן כבלם, אך תופקד בדרך כלל בתפקיד התקפי.
קריירה.
סאטון החל את הקריירה במדי נוריץ' סיטי, שם תופקד בתחילה כבלם, אך הוסב מאוחר יותר לתפקיד החלוץ. הוא הוכיח את עצמו במהרה בתפקידו החדש, כאשר נוריץ' הוליכה את הפרמיירליג במהלך מרבית עונת , לפני שירדה בסופו של דבר למקום השלישי.
בחודש יולי 1994 הפך סאטון לכדורגלן היקר בתולדות הכדורגל הבריטי עד אז, כאשר כרטיסו נמכר לבלקברן רוברס בעבור 5 מיליון לירות שטרלינג. בעונתו הראשונה באיווד פארק חבר סאטון לאלן שירר וכבש חמישה-עשר שערי ליגה והיווה בורג מרכזי בעונת האליפות הראשונה של המועדון מאז 1914.
עקב פציעות חוזרות וירידה בכושרו, סאטון שותף בשלושה-עשר משחקים בלבד במהלך עונת , בהם לא הצליח להבקיע. הוא חזר לכושרו בשלוש העונות לאחר מכן ואף זכה לזימון בודד לסגל נבחרת אנגליה במהלך 1997.