שנותיו ככנר צעיר בווסטרשייר היו, במובנים רבים, המאושרות בחייו. הוא ניגן בפסטיבלים בווסטר ובברמינגהאם ואחת מחויותיו הגדולות הייתה נגינת הסימפונית השישית וה"סטאבאט מאטר" של דבוז'אק בניצוח המלחין. אלגר התפעל מן התזמור של דבוז'אק, שהשפיע על סגנונו הוא למשך יותר מעשור.
במקביל לכישרונותיו ככנר הוא גם הגיע לשליטה סבירה בנגינה על פסנתר, צ'לו, בסון, קונטרבס וטרומבון.
בגיל 29 הכיר את אליס רוברטס, בתו של איש צבא בדרגה גבוהה ומחברת שירה ופרוזה. הם התחתנו שלוש שנים לאחר מכן בניגוד לרצון משפחתה. כמתנת אירוסין הקדיש לה את היצירה הקצרה לכינור ופסנתר, Salut d'amour . הזוג עבר ללונדון כדי להתקרב יותר אל מרכז חיי המוזיקה הבריטיים ואדוארד החל לחבר מוזיקה ברצינות. פרק שהותם בלונדון לא עלה יפה, והם נאלצו לחזור לגרייט מאלוורן , שם יכול אדוארד להשתכר למחייתם בהוראה.
פרסום ומוניטין.
במהלך שנות ה-90 של המאה ה-19 בנה לו אלגר בהדרגה מוניטין של מלחין, בעיקר ביצירות לפסטיבלים הכוראליים הגדולים של מרכז אנגליה. יצירותיו האביר השחור , "המלך אולאף" (1896), "אור החיים" ו"קאראקטאקוס" זכו כולן להצלחה מתונה והוא התקשר לשנים רבות עם המוציאים לאור "נובלו ושות'".
בשנת 1899 הושמעה יצירתו הראשונה הגדולה לתזמורת, "וריאציות אניגמה" בביצוע בכורה בלונדון תחת שרביטו של המנצח הגרמני הנודע, הנס ריכטר. היצירה התקבלה בעין יפה והציבה את אלגר כמלחין הבריטי החשוב ביותר בדורו. שמה הרשמי של היצירה הוא "וריאציות על נושא מקורי" (אניגמה - חידה). החידה היא בכך, שאם כי יש שלוש-עשרה וריאציות על "הנושא המקורי", הרי נושא ה"אניגמה", העובר, לדברי אלגר, "כחוט השני בכל מערך הווריאציות", איננו מושמע לעולם. פרשנים רבים חיוו דעתם, שאף כי אלגר נחשב כיום למלחין אנגלי אופייני, הרי במוזיקה התזמורתית שלו וביצירה זו במיוחד יש הרבה מן המשותף עם מסורת מרכז אירופה, שטיפוסית לה אותן שנים הייתה המוזיקה של ריכרד שטראוס. ואכן, "וריאציות אניגמה" התקבלו יפה בגרמניה.
בשנה שלאחריה בוצעה בברמינגהאם יצירתו חלום גרונטיוס , לפי שיר של החשמן ניומן. על אף הופעה ראשונה כושלת, מצאה היצירה את מקומה בקרב קהל המאזינים כאחת מיצירותיו המעולות של אלגר וכמוזיקה מקהלתית אנגלית משובחת.
יצירתו הנודעת ביותר של אלגר, מן הסתם, היא קובץ שירי הלכת "הוד והדר" Pomp and Circumstance משנת (1901). זמן קצר אחרי חיבורם, התבקש אלגר להתאים את שיר הלכת הראשון למילים של בנסון, כאודה להכתרת אדוארד השביעי. תוצאת העבודה המשותפת של המשורר והמלחין היא Land of Hope and Glory, המהווה את קטע הסיום של האודה והופיעה גם, בשינוי קל במילים, כשיר נפרד.
בין השנים 1902 ל-1914 ביקר אלגר ארבע פעמים בארצות הברית, בין השאר למסע קונצרטים בניצוחו. בשנים 1911 עד 1912 היה מנצחה הראשי של התזמורת הסימפונית של לונדון. יצירותיו בוצעו במקומות שונים בעולם והנחילו לו תמלוגים נכבדים. בין 1905 ל-1908 החזיק במשרת פרופסור למוזיקה באוניברסיטת ברמינגהאם. מכתבים שלו שמורים בארכיב של אוניברסיטה זו.
מורשתו המוזיקלית של אלגר היא תזמורתית ברובה, אך הוא כתב גם לסולנים ולקבוצות כלים שונות. יצירתו היחידה לתזמורת כלי נשיפה ממתכת, הסוויטה השביעית (שעובדה על ידו לאחר מכן לתזמורת מלאה), ממשיכה לתפוס מקום חשוב ברפרטואר לכלי נשיפה ממתכת. יצירה זו עובדה גם לעוגב על ידי אטקינס ולפעמים מבצעים אותה בתור הסונאטה השנייה של אלגר לעוגב. הסונאטה הראשונה שלו, המוקדמת בהרבה, לעוגב נכתבה במיוחד לכלי זה בסגנון תזמורתי מובהק, וכלולה גם היום ברפרטואר האנגלי הרומנטי לעוגב.
השנים האחרונות.
עם תחילת מלחמת העולם הראשונה החלה המוזיקה של אלגר לצאת מן האופנה ואחרי מות אשתו בשנת 1920 לא כתב עוד יצירות בעלות חשיבות של ממש. זמן קצר לפני מותה, בין השנים 1918–1919 חיבר את הקונצ'רטו האלגי לצ'לו, שנחשב לאחת מיצירות המופת לכלי זה.
בשלהי חייו התחיל אלגר לעבוד על אופרה, "הגברת הספרדית", וקיבל הזמנה מן ה-BBC לחבר סימפוניה שלישית. מחלתו האחרונה מנעה את השלמתן.
העבודה-מימד
העבודה-מימד הייתה רשימה משותפת של המפלגות "העבודה" ו"מימד", אשר היוותה סיעה בכנסות ה-15 עד ה-17.
לקראת הבחירות לכנסת ה-15 התאחדו מפלגות העבודה, מימד, וגשר ברשימת ישראל אחת, כחלק ממאמציו של אהוד ברק למצב גוש שמאל-מרכז גדול מאחוריו. הרשימה החדשה נועדה ליצור לעבודה תדמית חברתית יותר, ולמשוך מצביעי ליכוד מסורתיים, כמו גם ציבור דתי מתון שלא מצא עוד את ביתו במפד"ל המקצינה ימינה. בנוסף קיווה ברק לקרוץ למצביעי מרכז בבחירות האישיות שהתקיימו אז בפעם השנייה.
הרשימה המשותפת זכתה ל-26 מנדטים, שהיוו אכזבה לעומת התחזיות המוקדמות, וברק זכה ברוב גדול בבחירות האישיות לראשות הממשלה.
ב-7 במרץ 2001 פרשה גשר מהסיעה המשותפת ועקב כך שונה שמה לעבודה-מימד ב-15 במאי באותה השנה. מאז ואילך מתמודדות שתי המפלגות תחת שם זה ברשימה מאוחדת בבחירות לכנסת. במהלך הכנסת ה-16 לאחר האיחוד עם עם אחד בפברואר 2005, נקראה הסיעה "העבודה-מימד-עם אחד", עד שעם אחד התמזגה עם מפלגת העבודה לקראת הבחירות לכנסת ה-17, והרשימה חזרה להיקרא עבודה-מימד.
העבודה-מימד-עם אחד
גיבורי על
ישראל במרכז
קוד הייס
המשבר בעולמות האינסופיים
המשבר בעולמות האינסופיים (באנגלית: Crisis on Infinite Earths) היא מיני סדרת קומיקס ואירוע קרוסאובר נרחב שפורסמה על ידי חברת DC קומיקס ב-1985 למשך 12 חוברות. הסדרה נכתבה בידי מארב וולפמן ואוירה על ידי ג'ורג' פרז.
סדרת חוברות זו היוותה נקודת מפנה ביקום DC הבדיוני שתואר בחוברות הקומיקס של חברת DC, אשר עד אז היה סבוך וקווי עלילה רבים סתרו זה את זה. בסיפור זה בוטל רעיון היקומים המקבילים בחוברות הקומיקס של DC, שהיה מקובל עד אותה העת לפישור סתירות בקומיקס, וכל קווי העלילה השונים אוחדו ליקום אחיד אחד. נוסף על כך, מספר גיבורי על מצאו את מותם, כמו סופרגירל ובארי אלן.
"המשבר בעולמות האינסופיים" נחשב אחד האירועים המכוננים המרכזיים בעולם הקומיקס של DC וחובבי קומיקס מחלקים את ההיסטוריה של הקומיקס כ"טרום המשבר" ו"לאחר המשבר". שם הכותר נלקח מאירועי מיני סדרות ישנות יותר כמו "המשבר בארץ-2" ו"המשבר בארץ-3", ובהמשך היווה השראה לאירועי משבר נוספים כ"", "המשבר האינסופי", "המשבר האחרון", "פלאשפוינט" ו"התכנסות".
האירוע מתפרש על פני מספר כותרים של גיבורי על שונים כמו סופרמן, באטמן, וונדר וומן, פלאש, גרין לנטרן, ליגת הצדק, לגיון גיבורי-העל והטיטאנים הצעירים.
סקירה.
לפני המשבר בעולמות האינסופיים, יקום DC היה מלא בטעויות המשכיות. סיפור הרקע של כל דמות ודמות לא היה עקבי ואמין. כך למשל, סופרמן לא יכול היה לעוף אלא רק לקפוץ למרחקים עצומים, וזאת אף על פי שהוא נולד על כוכב לכת שכוח הכבידה בו גדול מזה של כדור הארץ. עם הזמן הוא עף, הוסבר כי כוחותיו מגיעים משמש צהובה, והומצא לו סיפור רקע מורכב יותר. מאוחר יותר השתנה הסיפור כדי להסביר את הרפתקאותיו כסופרבוי וכן השתנה כדי להכליל את סופרגירל, את העיר קנדור ואת ניצולי קריפטון, ובכך להשקיט את המחשבה כי סופרמן הוא הניצול היחיד מהשמדת עולמו.
נוסף על כך, הייתה בעיית גילאים. לדוגמה, בשנות ה-80 באטמן (בן אדם ללא כוחות על) נראה טוב לגילו, שכן הוא לחם במלחמת העולם השנייה. אותה בעיה נפוצה גם בעוזרו, רובין, שבמשך שנים רבות שמר על מראה צעיר של מתבגר. בנוסף, נוצרו גרסאות חדשות לגיבורי על מוכרים כפלאש, גרין לנטרן ואטום, כולל סיפורי מקור וכוחות שונים משל אלה שקדמו להם.
הייתה התייחסות לנושאים אלה במיני סדרה "הפלאשים משני העולמות" משנת 1961, אשר בה בארי אלן פגש את ג'יי גאריק, קודמו. הפגישה נוצרה תודות הרעיון של שני יקומים מקבילים: ארץ-1, מקום ההתרחשות המרכזי של גיבורי העל מאז תור הכסף, וארץ-2, יקום מקביל שבו התרחשו הרפתקאות גיבורי תור הזהב, ואשר בו הגיבורים הזדקנו בצורה ריאליסטית מאז זמנם. הרעיון גם הורחב להכליל את ה"מולטי-יקום", בו קיימים בין היתר ארץ-3, שבו הכל מתרחש הפוך: גיבורי-על הם נבלי-על ואירועים היסטוריים התרחשו בסדר הפוך.
אירוע המשבר נוצר כדי לחגוג את חגיגות ה-50 שנה להיווסדות DC קומיקס. אולם, הכותבים מארב וולפמן ולן ויין ראו בכך הזדמנות לנקות את ההיסטוריה המעוותת של החברה (שגרמה בעקיפין לירידה במכירות עקב חוסר ההגיון). עבודת השטח לקראת המשבר נמשכה מעל לשנה, והוצגה דמותו של "מוניטור", אחת מדמויות המפתח, בכותרים השונים של גיבורי העל. בהופעתו המקורית, מוניטור היה דמות הפועלת בצללים ואשר לא הראה את פניו, והואמן כי הוא נבל בהתהוות.
הסדרה הפכה להצלחה מסחרית וחידשה את ההתעניינות בכותרי הדמויות. יחד עם "השומרים" של אלן מור ו"האביר האפל חוזר" של פרנק מילר, היא הפכה להצלחה ותרמה לריענון היצירתי של DC קומיקס, אשר הייתה בפיגור מזה שנים אחר מתחרתה, מארוול קומיקס. המשבר גם עזר להטביע את המושג "קרוסאובר". וכך, מאז 1985 יוצרי שתי החברות מפרסמים אירועי קרוסאובר שנתיים המבקשים לחבר בין עלילות כותרי הקומיקס.
עלילה.