ב-25 בנובמבר 2013, הוול סטריט ג'ורנל דיווח כי ארבע המטילדות המקוריות יסיימו את תפקידן "בחודשיים הקרובים". ב-11 בדצמבר פורסם כי פייג' בריידי, גבריאלה פיזולו, ריפלי סובו ואווה אולואה יגלמו את התפקיד הראשי. עבור בריידי, פיזולו ואולואה הייתה זו הופעת הבכורה שלהן בברודוויי; סובו הופיע בעבר במחזמר "Once".
ב-31 בינואר 2014, נמסר כי כריסטופר סיבר ומאט הרינגטון יצטרפו ללהקה, ויגלמו את התפקידים של גב' טראנצ'בול ומר וורמווד, בהתאמה. הרינגטון הופיע לראשונה ב-4 במרץ. סיבר היה אמור בתחילה להצטרף ללהקה ב-18 במרץ אבל, לאחר שנפצע בידו בחזרות, הופעת הבכורה שלו נדחתה לאפריל. בזמן שסיבר התאושש מפציעתו, בן ת'ומפסון גילם את התפקיד במקומו. סייבר סוף סוף נכנס לתפקיד ב-18 באפריל.
ב-21 באוגוסט 2014 נמסר כי טורי פיינשטיין, אלייזה הולנד מדורה, ברוקלין שאק ופינה שטראצה ייקחו על עצמן את התפקיד הראשי. עבור פיינשטיין וסטרצה הייתה זו הופעת הבכורה שלהן בברודוויי; מדורה ושאק כבר הופיעו בעבר בברודוויי, במחזות הזמר "Once" ו-"Annie", בהתאמה. הופעות הבכורה של שטראצה ושאק בתפקיד מטילדה נערכו ב-24 וב-31 באוגוסט, בעוד מדורה ופיינשטיין הופיעו לראשונה ב-7 וב-14 בספטמבר. ההפקה החזירה לעצמה את ההשקעה של 16 מיליון דולר לאחר קצת יותר משנה וחצי של הופעות.
בין ה-4 ל-26 ביולי 2015, ארבע בנות חדשות הצטרפו לצוות השחקנים בתפקיד הראשי - מתיאה קונפורטי, ריילי מקדונלד, מימי ריידר, ואלכסנדרה ולאצ'וס. ב-8 בספטמבר הצטרפו אליסון קייס, איימי ספנגר, ריק הולמס, ונטלי ונציה בלקון, בתפקיד מיס האני, גב' וורמווד, מר וורמווד וגב' פלפס, והחליפו את אליסון לוף, לסלי מרגריטה, מאט הרינגטון וקארן אלדרידג'.
בחודשים אפריל ומאי 2016, שלוש בנות חדשות, אווה בריגליה, ווילו מקארתי, ואביבה ויניק לוהקו לתפקיד הראשי. לסלי מרגריטה וקארן אלדריג' חזרו לגלם את דמויותיהן של גב' וורמווד וגב' פלפס, בהתאמה. בחודש דצמבר 2016, הוכרז כי ויניק לא תמשיך בתפקידה בשל פציעה. טורי פיינשטיין, שגילמה בעבר את מטילדה, חזרה והצטרפה לצוות השחקנים במקומה.
ב-1 בינואר 2017 ירדה הפקת ברודוויי המקורית לאחר 1,555 הופעות.
הפקות נוספות.
פרט להפקות בלונדון ובברודוויי, המחזמר הועלה בצורה מקצועית גם בסיבובי הופעות בארצות הברית, באוסטרליה וניו זילנד ובממלכה המאוחדת ואירלנד, וכן על ידי הפקות מקומיות במדינות נוספות ברחבי העולם, לרבות בקנדה, הפיליפינים, וקוריאה הדרומית.
תקציר העלילה.
מטילדה היא ילדה קטנה לזוג הורים מתעללים, שלפיהם קריאת ספרים וחינוך פחות חשוב מצפיית טלוויזיה. מטילדה הצעירה מוצאת מקלט בתוך ספרי ספרייה, אותם היא קוראת במהירות, וכן בסיפורים שהיא מחברת בעצמה. היא מתיידדת עם הספרנית,גב׳ פלפס, שנהנית משמיעת הסיפורים שמטילדה המוכשרת כתבה. גם בבית הספר מטילדה אומללה, שכן היא נאלצת להתמודד מול גב' טראנצ'בול, המנהלת העריצה והאכזרית. היא מתיידדת עם המורה שלה מיס האני, בעלת כוונות טובות אך ביישנית ושברירית שמתגלה במשך המחזה כבת הדודה של טראנצ׳בול. מיס האני מבחינה ביכולות יוצאות הדופן הלימודיות של מטילדה ומנסה לפנות אל הוריה של מטילדה ואל טראנצ׳בול בתקווה שתמצא את המקום שיקדם אותה, אך ללא הצלחה. היא מחליטה לעזור למטילדה למצוא את מקומה.
מטילדה מגלה שביכולתיה כוחות טלפתיים ובצורה זו מבריחה את גב׳ טראנצ׳בול מה שמוביל למרידה של תלמידי בית הספר (revolting children)וניס האני מחליטה לאמץ את מטילדה
הקלטות.
אלבום שירי המחזמר, בביצוע צוות השחקנים המקורי של סטרטפורד, יצא לאור על גבי תקליטורים בספטמבר 2011 וחודש לאחר מכן היה זמין להורדה דיגיטלית. האלבום כולל רצועת בונוס של ""When I Grow Up". ב-2 בספטמבר 2013 יצא אלבום חדש - בביצוע צוות השחקנים של ברודוויי. אלבום זה מכיל שירים רבים יותר מאשר ההקלטה הבריטית, לרבות השיר "The Chokey Chant". מהדורה מיוחדת של אלבום זה כוללת שירים שלא הופיעו במחזמר בגרסתו האמריקאית, בשל אילוצי זמן, וכן השיר "Naughty"" בביצוע כל ארבע המטילדות של ברודוויי.
עיבוד קולנועי.
ביוני 2013, טים מינצ'ין אמר כי קיימות תוכניות להפקת עיבוד קולנועי. מינצ'ין אמר בראיון: "רק הגענו לניו יורק, [כבר] יש גרסת סיבוב הופעות באמריקה, במקביל לגרסה הלונדונית, יש סרט שיצא כנראה במהלך ה-4 או 5 השנים הקרובות וכל זה". מארה וילסון, ששיחקה את מטילדה בסרט הקולנוע משנת 1996, הביעה עניין בהופעת קמאו בגרסה הקולנועית של המחזמר, אם תתבקש. ב-15 בנובמבר 2013, במאמר ב"דיילי מייל" פורסם כי דניס קלי, שזכה בפרס טוני עבור הלברית הטוב ביותר עבור "מטילדה", יכתוב את התסריט של הסרט, מינצ'ין יכתוב מוזיקה חדשה שתידרש ומת'יו וורצ'וס (במאי המחזמר) יביים. הסרט ייצא לאקרנים בשנת 2019 לכל המוקדם, בשל החוזה עם ההפקה שבברודוויי, על פיו כל גרסה קולנועית לא תצא לפני שחלפו שש שנים מערב הבכורה בברודוויי.
תגובות וביקורות.
סטרטפורד.
מייקל בילינגטון, שכתב עבור הגרדיאן, העניק למחזמר ארבעה כוכבים מתוך חמישה. הוא שיבח את העיבוד של הספר, את "המוזיקה המלהיבה ואת המילים", את הבימוי, את עיצוב הבמה ואת ההופעות - במיוחד את ברטי קארוול בתפקיד גב' טראנצ'בול. האינדפנדנט גם נתן להצגה ארבעה מתוך חמישה כוכבים וציין, "הלהקה השייקספירית המלכותית עשתה את זה עם מחזמר מבדר ופרוע ... העיבוד החכם של קלי והשירים השנונים של מינצ'ין יצרו גרסה משופרת של סיפורו של דאל ... להפקה המופלאה של וורצ'וס יש איזון נכון בין הומור גרוטסקי לבין רגשנות מחממת-לב".
צ'ארלס ספנסר, שכתב עבור הדיילי טלגרף, העניק למופע חמישה כוכבים ושיבח את: , והגיע למסקנה: . מאט וולף ("The Arts Desk") כתב: "נדהמתי למראה החיוכים הרבים של הילדים [בקהל] בעוד מלוויהם הבוגרים מוחים דמעה". הנרי היצ'ינגס ("London Evening Standard") שיבח גם את ההופעות, הבימוי והעיצוב וציין כי "בשיריו השנונים [של מינצ'ין] הוא עובר בין סגנונות [מוזיקליים] במיומנות יוצאת דופן". הוא המשיך וכתב כי "ישנה שובבות בכל [המחזה] שנוכחותה משכרת ... בהופעה זו, שנוצרה באהבה, הקסם של 'מטילדה' חיובי ונוצץ, יש חוכמה בכתיבה אשר מבטיחה שבזמן שהיא פונה לילדים, יש הרבה גם למבוגרים להתענג עליו ... זה מצחיק ומענג".
לונדון.
הביקורות על ההופעות בלונדון גם כן היו חיוביות מאוד. ג'ולי קרפנטר מהדיילי אקספרס העניקה למופע חמישה כוכבים וכתבה כי "זה שילוב שלא ניתן לעמוד בפניו של כיף ... כוריאוגרפיה מדהימה ומעל לכל חמימות שגורמת לנו להיות בעד הילדים מההתחלה". גם סקירתו של הנרי היצ'ינגס ("Evening Standard") העניקה למופע חמישה כוכבים, שיבחה את המוזיקה ואת המילים, המחזה, העיצוב, הכוריאוגרפיה, הבימוי והמשחק. הסקירה של הגארדיאן קבעה כי "אתה תהיה טמבל לפספס את ההצגה הזו". קוונטין לטס מהדיילי מייל העניק חמישה כוכבים אף הוא. גם "The Stage" העניק חמישה כוכבים למחזמר זה, כמו גם ספנסר מהדיילי טלגרף, שאישר את ההתרשמות שלו מהמחזמר בו צפה כבר ב-2010, בטרם עבר מסטרטפורד לוסט אנד של לונדון:
הפייננשל טיימס, הטיימס והסאנדיי טיימס העניקו, כל אחד, ארבעה כוכבים מתוך חמישה, אך לא מצאו הרבה על מה למתוח ביקורת. בן ברנטלי, שכתב עבור הניו יורק טיימס כינה את העיבוד התיאטרוני "עבודת עיבוד מתוקה ושנונה אשר ... הופכת חרדות אפלים לפנטזיות מבריקות וזוהרות". שנה לאחר הצגת הבכורה, המגזין Time Out העניק למחזמר ארבעה כוכבים מתוך חמישה, הזכיר את עזיבתו של קארוול וקבע כי המופע "קצת יותר מדי ארוך ודרמטי", אבל בכל זאת "חכם, שובב ומהנה".
ניו יורק.
רוב המבקרים בניו יורק העניקו להפקת ברודוויי את הציונים הגבוהים ביותר שלהם. בן ברנטלי (ניו יורק טיימס) כתב: "'מטילדה' עובדת בערמומיות ובחסד מדהימים כדי להנחיל לנו את נקודת המבט הרדיקלית שלה. [היא] עוסקת במילים ובשפה, בספרים ובסיפורים ... ככלי הגנה, התקפה והישרדות ... ומעל לכל זה סיפור מלהיב של העצמה". עוד כתב שהילדים השחקנים שיפרו את הדיקציה שלהם, כך שניתן לשמוע בבירור את "המילים העסיסיות" שיוצאות מפיהם. בטיים מגזין, ריצ'רד זוגלין כתב כי המופע הוא "נקודת ציון דרך רעננה של המחזמר בברודוויי" עם "לחן שנדמה שכמעט ארוג לתוך התפאורה, פשוט אך ייחודי ... מילים מורכבות ... כל אלמנט של המופע נראה כעבודת אמן נכונה". הוא כתב כי הבמאי וורצ'וס "מאפשר לדמויות להיות מוגזמות (כפי שילדים רואים אותן), אבל הוא גם מביא אינטנסיביות רגועה". הוא גם כתב כי המערכה השנייה הייתה "ארוכה קצת יותר מדי" וכי "השילוב של קולות ילדים צווחניים, מבטאים בריטיים והשימוש במיקרופונים גרמו למילים רבות להיות לא ברורות". בסקירתה של אליזבת וינסנטלי בניו יורק פוסט נכתב כי "פעם בירח כחול, מגיע בסערה מחזמר שמחזיר את האמונה שלך בברודוויי, 'מטילדה' הוא מחזמר כזה". דייוויד רוני מההוליווד ריפורטר כתב כי המופע התיאטרוני לוכד את "הטעם הייחודי של הרומן הקלאסי לילדים של רואלד דאהל משנת 1988", והוסיף: "האגדה הזאת היא לסירוגין פרועה ונוקבת, גרוטסקית ומאיימת, קומדיה קאמפית המשתווה לעוצמתה הרגשית".
דייוויד קוט (Time Out ניו יורק) תהה אם המופע אינו אנגלי מדי לטעם הקהל של ברודוויי. הוא כתב: "'מטילדה' היא מחזמר לילדים, לא מחזמר שעלילתו קורה לילדים, ולכן, המשיכה שלו עשויה להיות מצומצמת לקהל צופים של צעירים ולאוהדי כבדים של רואלד דאל, וזה יהיה חבל, שכן 'מטילדה' היא שובבה, חכמה ומהנה".