בקיץ 2005 חתם אלבק בפ.צ. קופנהגן, והחל תקופת שיא נוספת בקריירה שלו, כאשר שיתף פעולה במועדון עם החלוץ הדני ייספר גרונקיאר. בעונתו הראשונה במועדון הבקיע 15 שערי ליגה, וזכה עם הקבוצה באליפות, ובכרטיס לליגת האלופות, לראשונה בתולדות המועדון. בנובמבר 2006, בעונתו השנייה במועדון, הבקיע אלבק את השער הראשון אי פעם של פ.צ. קופנהגן בליגת האלופות, שהיה שער ניצחון מפתיע מול מנצ'סטר יונייטד, ועד לסיום שלב הבתים הבקיע שני שערים נוספים, אך קבוצתו הודחה כבר בשלב זה על אף שצברה שבע נקודות. בליגה הבקיע אלבק 11 שערים באותה עונה, וזכה באליפות נוספת, ושנייה ברציפות. בתום עונה זו נבחר אלבק כשחקן השנה של פ.צ. קופנהגן. במוקדמות ליגת האלופות לעונת 2007/08, פגשו קופנהגן ואלבק את בית"ר ירושלים. אלבק הבקיע שער בניצחון 1-0 במשחק הראשון בקופנהגן, ובגומלין באצטדיון טדי ניצחה בית"ר בתוצאה זהה משער של ברק יצחקי, והמשחק נכנס להארכה, בה אלבק הבקיע שער ניצחון לקופנהגן בדקה ה-97. עם זאת, קופנהגן הודחה כבר בסיבוב הבא על ידי בנפיקה ליסבון, ולא זכתה להגיע לשלב הבתים, והמשיכה לגביע אופ"א, ממנו הודחה בשלב הבתים. עונה זו הייתה האחרונה של אלבק בקבוצה, בה הבקיע שמונה שערי ליגה, וסיים עם קופנהגן במקום השלישי. הול
בקיץ 2008 חזר אלבק למועדון נעוריו אורגריטה, ששיחק אז בליגת המשנה השוודית. בעונת החזרה שלו למועדון, הוא הבקיע חמישה שערים, ועלה ליגה. בעונת 2009/10 הבקיע אלבק שלושה שערים, ואורגריטה נשרה שוב. לאחר ירידת הליגה, הצהיר אלבק על פרישה ממשחק פעיל בקיץ 2010. בשנת 2011 חזר אלבק להופעה בודדת במדי אורגריטה, כאשר נכנס כמחליף במשחק ליגה בדקה ה-69.
קריירה בינלאומית.
אלבק ערך את הבכורה בנבחרת שוודיה בנובמבר 1999 במשחק ידידות מול נבחרת דרום אפריקה. אלבק זומן לסגל שוודיה ליורו 2000 בו סיימה שוודיה אחרונה את שלב הבתים עם נקודה אחת, אך לא שיחק אפילו דקה. אלבק זומן לסגל השוודי למונדיאל 2002, לאחר שהבקיע חמישה שערים במוקדמות מונדיאל 2002, אך בשני המשחקים הראשונים בשלב הבתים לא פתח. במשחק השלישי בתיקו 1-1 מול נבחרת ארגנטינה פתח אלבק ושיחק מחצית אחת. בשמינית הגמר, בה הודחה שוודיה על ידי נבחרת סנגל לאחר הפסד 2-1 בהארכה, פתח אלבק והוחלף בדקה ה-65 במצב של 1-1.
במוקדמות יורו 2004 הבקיע אלבק חמישה שערים. ביורו 2004 עצמו נכנס אלבק כמחליף בכל שלושת משחקיה של שוודיה בשלב הבתים, והבקיע את השער החמישי בניצחון 5-0 על נבחרת בולגריה. שוודיה העפילה לרבע הגמר, בו הודחה בבעיטות הכרעה על ידי נבחרת הולנד. אלבק לא שיחק במשחק זה.
במונדיאל 2006 אלבק נכנס כמחליף בשני משחקיה הראשונים של שוודיה בשלב הבתים. במשחק השלישי, מול נבחרת אנגליה, שהתקיים לאחר ששתי הנבחרות הבטיחו מעשית את עלייתן לשמינית הגמר, פתח אלבק בהרכב, והבקיע שער שהשווה את התוצאה במשחק ל-1-1. תוצאת הסיום במשחק זה הייתה 2-2, אלבק הוחלף בדקה ה-75. בשמינית הגמר, בה הפסידה שוודיה 2-0 לנבחרת גרמניה, נכנס אלבק כמחליף.
במוקדמות יורו 2008 הבקיע אלבק שישה שערים, והיה בכושר שיא, במקביל לכושרו באותה תקופה בפ.צ. קופנהגן. אחד מהשערים היה שער ביזארי בניצחון 5-0 על נבחרת איסלנד. שחקן איסלנדי מסר לאלבק את הכדור מאחר שחשב שהשופט שרק לבעיטה חופשית לטובת שוודיה, אך השופט לא שרק ואלבק ניצל את המסירה כדי להבקיע. עם זאת, ביורו 2008 עצמו, אלבק שיחק רק 11 דקות, בהפסד 2-0 לנבחרת רוסיה במחזור האחרון בשלב הבתים, שבסיומו הודחה שוודיה מהטורניר. לאחר יורו 2008, פרש אלבק מהנבחרת, לאחר שערך 74 הופעות במדים הלאומיים והבקיע 30 שערים.
לאחר הפרישה.
אלבק שימש פרשן בטלוויזיה השוודית במשחקי גביע הקונפדרציות 2009.
בין השנים 2009 ו-2016 עבד אלבק בנבחרת שוודיה כמנהל שחקנים.
תארים.
עם אורגריטה:
עם פ.צ. קופנהגן:
תארים אישיים:
מרקוס אולבק
מרכוס אלבק
מרכוס אולבק
מרקוס אלבאק
מרכוס אלבאק
אנדרטה לנופלים (אשקלון)
"אנדרטה לנופלים" או "לנופלים" היא אנדרטה לנופלים מבני העיר אשקלון, שיצר האמן יגאל תומרקין.
תיאור.
האנדרטה בנויה כמעין קשת גדולה עשויה פלדה שבבסיסה מוקם חדר הנצחה, החסום כיום בשער. אל החדר מוביל מסדרון בטון באורך של כ-30 מטרים. במקור היה מסדרון זה צבוע בשחור, אולם כיום הוא צבוע באפור. החדר עצמו מעוצב בצורה של משושה שבמרכזו עמוד משולש שכיום צבעו לבן. על קירותיו חקוקים שמות תושבי העיר שנפלו במלחמות ישראל. מאחורי העמוד תלוי אסמבלאז' ברזל גדול המורכב מחלקי נשק שונים, בסגנון האופייני ליצירתו של תומרקין.
לנופלים (אשקלון)
אאא
אריק סאבו
אריק סאבו (בסלובקית: Erik Sabo, נולד ב-22 בנובמבר 1991) הוא כדורגלן סלובקי המשחק בעמדת הקשר והמגן הימני באנורתוסיס פמגוסטה מליגת העל הקפריסאית ובנבחרת סלובקיה.
קריירה.
סאבו התחיל לשחק כדורגל מחלקת הנוער של ספרטק טרנבה, וב-25 בפברואר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון, במשחק נגד סלובן ברטיסלאבה. בעונת 2011/2012 הושאל סאבו לספרטק מיאבה מהליגה השנייה בסלובקיה, ובמדיה כבש שלושה שערים ב-34 הופעות. בקיץ 2012 חזר לספרטק טרנבה והפך לשחקן קבוע בהרכב הקבוצה, ובמדיה ערך 95 הופעות וכבש 25 שערים.
באוגוסט 2015 חתם סאבו לארבע שנים בקבוצת פאוק סלוניקי מהליגה היוונית. ב-23 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה, כשפתח בהרכב בתיקו 0–0 נגד קסנתי. את עונתו הראשונה בפאוק פתח סאבו באופן יציב עם חמש הופעות בחמשת המשחקים הראשונים של קבוצתו אך בהמשך העונה נקלע הקשר לרוטציה בין הספסל להרכב הראשון. ב-12 במרץ 2016 כבש סאבו שלושער בניצחון 6–2 על חאניה בגביע היווני ונבחר למצטיין המשחק. בסך הכל ערך 24 הופעות בכל המסגרות בעונתו היחידה בקבוצה, כולל שש הופעות במסגרת הליגה האירופית.
ב-28 באוגוסט 2016 הגיע סאבו לישראל והושאל לבית"ר ירושלים לעונה אחת עם אופציה לעונה נוספת. ב-17 בספטמבר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשעלה כמחליף בניצחון 3–0 על הפועל אשקלון, וב-7 בינואר 2017 כבש את שער הבכורה שלו, בניצחון 3–0 על הפועל כפר סבא במסגרת סיבוב ח' בגביע המדינה. ב-8 באפריל 2017 כבש סאבו את שערו הראשון בליגת העל, בניצחון 3–0 על בני סכנין. בסך הכל ערך 31 הופעות ליגה בעונת 2016/2017, בהן כבש שלושה שערים.
סאבו המשיך בקבוצה גם בעונת 2017/2018, וב-29 ביוני 2017 בדקה ה-92 כבש את שער הניצחון מול ואשאש ההונגרית במסגרת מוקדמות הליגה האירופית, במשחק שהסתיים בתוצאה 4–3. בליגה כבש שישה שערים ב-31 הופעות בעונה זו, וכן כבש בדקה ה-88 בפנדל את שער הניצחון מול עירוני קריית שמונה בחצי גמר גביע המדינה, והגיע עם הקבוצה לגמר הגביע בו הפסידה להפועל חיפה.
את עונת 2018/2019 פתח סאבו בבית"ר ירושלים, אך ב-13 בספטמבר 2018 חתם לשלוש שנים בהפועל באר שבע. ב-19 בינואר 2019 כבש את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3–1 על מכבי פתח תקווה. ב-18 ביולי 2019, לאחר שנודע לו כי הוא לא בתכנוני הקבוצה לעונת 2019/2020, הסכים לקבל פיצוי כספי של שתי משכורות ועזב את הקבוצה.
ב-22 ביולי 2019 חתם בפתיח קארגומרוק מליגת המשנה הטורקית.
ב-18 בינואר 2021 חתם בריזספור הטורקית.
ב-29 ביולי 2022 חתם באנורתוסיס פמגוסטה הקפריסאית.
נבחרת סלובקיה.
ב-23 במאי 2014 ערך סאבו את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת סלובקיה, במשחק נגד נבחרת מונטנגרו. סאבו שיחק עם הנבחרת במוקדמות יורו 2016, אך לא נכלל בסגל הסופי של הנבחרת לטורניר.
דייוויד ביטי (מושל ניו זילנד)
סר דייוויד סטיוארט ביטי (באנגלית: David Stuart Beattie; 29 בפברואר 1924 – 4 בפברואר 2001) היה המושל הכללי של ניו זילנד בין השנים 1980 – 1985.
ראשית חייו.
דייוויד ביטי נולד בסידני שבאוסטרליה וגודל על ידי אמו בטקפונה שבאי הצפוני של ניו זילנד. הוא התחנך בבית הספר דילוורת' שבאוקלנד.
ב-1941, בגיל 17, הוא התגייס לצבא ניו זילנד, שירת במלחמת העולם השנייה והגיע לדרגת סמל. לאחר מכן הוא עבר לחיל המילואים של הצי בדרגת סגן משנה.
שופט.
לאחר המלחמה למד ביטי משפטים אוניברסיטת אוקלנד וב-1984 הוא הוסמך והחל לעבוד כעורך דין פרטי. ב-1969 הוא מונה להיות שופט בבית המשפט הגבוה לערעורים (High Court of New Zealand) וכיהן בתפקידו זה עד 1980.
הוא היה מעורב מאוד בעסקנות ספורט ושימש כנשיא הוועד האולימפי של ניו זילנד במשך 11 שנים. הוא היה נשיא האגודה האולימפית ולמשחקי משחקי חבר העמים הבריטי ב-1989 ונשיא אגודת הספורט פעמיים. פעילותו זכתה להכרה כאשר הוענק לו תואר "המסדר האולימפי" (Olympic Order). הוא היה הפטרון של איגוד הרוגבי של ניו זילנד, של התאחדות האיגרוף של ניו זילנד, של התאחדות הסקווש של ניו זילנד ושל פיקוד "לגיון אנשי הספר" (Legion of Frontiersmen) בניו זילנד. הוא היה שחקן גולף וטניס נלהב ודייג חובב.
המושל הכללי של ניו זילנד.
ב-1 באוגוסט 1980 הוענקו לביטי תואר אביר מפואר במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש והזכות לשאת את התואר "הנכבד" (The Honourable) לכל ימי חייו. זמן קצר לפני מינויו לתפקיד המושל הכללי של ניו זילנד הוענק לו גם התואר אביר במסדר ג'ון הקדוש. הוא מונה למושל הכללי על ידי המלכה אליזבת השנייה בעצת ראש ממשלת ניו זילנד, רוברט מולדון ותקופת כהונתו החלה ב-6 בנובמבר 1980 ונמשכה עד 10 בנובמבר 1985.