לאחר שחזר מרוסיה, הוצב במטה הקורפוס ה-6. מ-1883 עד 1887 הוא פיקד על רגימנט הרגלים ה-106, ובתקופה זו התיידד עם הגנרל ז'וזף דה מיריבל. ב-1890 מונה מיריבל לראש המטה הכללי, ומינה את בואדפר לסגנו. נטען שבואדפר השיג את המינוי רק תודות לקשריו עם מיריבל, והוא כונה בידי אחד מעמיתיו: "נוכל ממולח אך דגיג עצלן, אשר ניהל את הדברים בצורה חובבנית". במהלך תקופה זו, פעל בואדפר לשיפור היחסים בין צרפת לרוסיה. באותה שנה הוזמן בואדפר בידי אלכסנדר השלישי, קיסר רוסיה כדי לייצג את צרפת בתמרונים הגדולים של צבא האימפריה הרוסית. הזמנה זו נועדה להתריס בפני וילהלם השני, קיסר גרמניה אשר סירב לחדש את ברית ביטוח המשנה. תודות ליוזמותיו של בואדפר, ב-1892 נחתמה הברית הצרפתית-רוסית, אשר גרמה להפסקת העוינות ההדדית בין רוסיה לצרפת אשר שררה מאז פלישת נפוליאון לרוסיה ב-1812. ברית זו הוציאה את צרפת מהבידוד הפוליטי שבו הייתה שרויה מאז תבוסתה ב-1870, ובדיעבד גרמה גם להחלשת תנועות קיצוניות כמו הבולנז'יסטים, אשר מצען העיקרי הייתה הסיסמה להוציא את צרפת מבידודה. הוא פיקד על הדיוויזיה ה-10, ולאחר מכן במשך ימים בודדים פיקד על הדיוויזיה ה-9, לפני שמותו הפתאומי של מיריבל ב-28 בספטמבר 1893 אפשר לו להתמנות לראש המטה הכללי. ב-1896 הוא נכח בהכתרתו של ניקולאי השני כקיסר רוסיה, ויזם את ביקור הקיסר בצרפת באוקטובר של אותה שנה. ביוזמתו הוכנסו לשימוש אופניים בצבא.
פרשת דרייפוס.
בואדפר ציין לשבח את הקפטן היהודי אלפרד דרייפוס אשר שרת במטה הכללי, ובאחת הפעמים אף הסתודד עמו זמן ארוך בעת אחד התמרונים. ב-1894 טען ז'אן סאנדהר - מפקד המשרד הסטטיסטי ("המשרד השני"), שחשף מרגל במטכ"ל הצרפתי. ההאשמה הוטלה על דרייפוס, אף על פי שהראיות נגדו היו קלושות. לאחר משפט מוטה מראש, דרייפוס נשלח למאסר עולם באי השדים. ב-1 ביולי 1895 קיבל ז'ורז' פיקאר את הפיקוד על המשרד הסטטיסטי, אשר טיפל בתיק של דרייפוס. פיקאר נדהם לגלות את דלות הראיות כנגד דרייפוס, ולעומת זאת עלה על המרגל האמיתי - פרדיננד אסטרהאזי. פיקאר הראה את הממצאים לבואדפר, אשר הפנה אותו אל סגנו שארל-ארתור גונז. גונז, בעצה אחת עם בואדפר ועם שר ההגנה ז'אן-בטיסט ביו, הורה לפיקאר לגנוז את הממצאים. בהמשך נשלח פיקאר לתפקיד נידח בתוניסיה כדי להבטיח את שתיקתו.
בסופו של דבר התפוצצה הפרשייה, וב-13 בינואר 1898 פרסם אמיל זולא את מאמרו המפורסם "אני מאשים...!", אשר בו האשים את בואדפר "בשותפות לפשע... מתוך קנאות קלריקלית". המעשה הוביל למשפט כנגד זולא על הוצאת דיבה. זולא ניסה במהלך המשפט לקרוא לקצינים לבוא ולהעיד, אך בואדפר הוציא הוראה מפורשת לכל הקצינים "לא לענות". במהלך המשפט הופיע בואדפר במדים מלאים בבית המשפט, ואישר את קיומו של מסמך סודי המרשיע את דרייפוס. הוא אף רמז שאם זולא יזוכה, יתפטר הפיקוד העליון: "אתם חבר המושבעים, את האומה. אם האומה אין לה אמון בראשי הצבא שלה, באלה הנושאים באחריות להגנה הלאומית, הרי הם מוכנים להניח את הנטל הכבד הזה לאחרים. אין לכם אלא להשמיע את דברכם". עם זאת, התביעה כולה התנפצה ב-30 באוגוסט, כאשר אובר-ז'וזף אנרי, אשר עדות השקר שלו שימשה להפללתו של דרייפוס מלכתחילה, הודה שהמסמך הסודי אינו אלא זיוף. השערורייה שנגרמה בעקבות כך, אילצה את בואדפר להתפטר ב-2 בספטמבר.
אחריתו.
בואדפר פרש מהחיים הציבוריים, פרט לפגישות מזדמנות עם פקידים רוסיים. הוא אף נפגש פעמיים עם ניקולאי השני. הוא נפטר בפריז ב-24 באוגוסט 1919.
בואדפר מופיע בספרו של רוברט האריס "קצין ומרגל".
פייר הרמה
לודוביק מאנין
לודוביק מאנין (בצרפתית: Ludovic Magnin, נולד ב-20 באפריל 1979 בלוזאן שבשווייץ) הוא כדורגלן עבר שווייצרי ששיחק בעמדת המגן השמאלי. לזכותו של מאנין 63 הופעות במדי נבחרת שווייץ, עמה השתתף בארבעה טורנירים גדולים. מאנין כיום הוא מאמנה של קבוצת לוזאן.
קריירת מועדונים.
מאנין גדל במועדון הנוער השווייצרי פ.צ. אכהאלנס, ובשנת 1996, כאשר היה בן 17, החל לשחק בלוזאן. כעבור שנה עבר ליברדון ספורט מליגת המשנה השווייצרית, והחל את קריירת הבוגרים שלו. מאנין שיחק ביברדון עד לשנת 2000, בה עבר ללוגאנו מליגת העל השווייצרית. מאנין הפך לשחקן חשוב בלוגאנו, ובשנת 2002 עבר לבונדסליגה, כאשר חתם במועדון הפאר ורדר ברמן תמורת כמיליון פרנק שווייצרי. מאנין לא התאקלם תחילה בורדר ברמן, ובעונתו הראשונה ערך שמונה הופעות ליגה בלבד. בעונתו השנייה בקבוצה, עונת 2003/2004 בבונדסליגה, ערך מאנין ארבע הופעות ליגה בלבד לאחר שסבל מפציעות רבות, אך זכה עם הקבוצה בדאבל. רק בעונתו השלישית בקבוצה, 2004/05, הפך מאנין לשחקן חשוב במערך של ורדר ברמן, כשערך 25 הופעות והבקיע שלושה שערי ליגה, כשהוא משתף פעולה עם פטרי פסאנן, ולריאן איסמאל, פול סטלטרי, פרנק פהרנהורסט וכריסטיאן שולץ. בעונה זו סיימו ורדר ברמן ומאנין במקום השלישי בבונדסליגה, אך הודחו מליגת האלופות בשמינית הגמר, לאחר צמד תבוסות בתוצאות 3-0 ו-7-2, להן מאנין היה שותף מלא.
בקיץ 2005 חתם מאנין בשטוטגרט. מאנין הפך עד מהרה לשחקן חשוב בשטוטגרט, וכונה "לודו" על ידי אוהדיה. בעונת 2006/2007 בבונדסליגה מאנין היה בורג חשוב בהגנת הקבוצה שזכתה באליפות, כשהוא משתף פעולה בהגנה עם ריקרדו אוסוריו, סרדר טשצ'י, מתייה דלפייר, פרננדו מיירה וארתור בוקה. באותה עונה החמיץ מאנין הזדמנות לזכות עם שטוטגרט בדאבל, כשהפסיד עם הקבוצה 3-2 בגמר הגביע הגרמני לנירנברג. בתחילת 2008 האריך מאנין את חוזהו בקבוצה עד ליוני 2010. בעונת 2007/08 כשלו מאנין ושטוטגרט בליגת האלופות כשסיימו את שלב הבתים במקום האחרון עם שלוש נקודות בלבד, וסיימו את העונה בבונדסליגה במקום השישי. בתחילת עונת 2009/10 ירד מעמדו של מאנין בקבוצה והוא מיעט מאוד לשחק. על מנת לשמור על סיכוי לשחק במונדיאל 2010 עם נבחרת שווייץ, ביקש מאנין לעזוב את הקבוצה, ובינואר 2010 נמכר לפ.צ. ציריך השווייצרית, לאחר שערך בסך הכל 103 הופעות ליגה בארבע עונות וחצי בשטוטגרט. מאנין שיחק בפ.צ. ציריך שתי עונות וחצי, ושיתף פעולה עם ריקרדו רודריגס ועם יוסיפ דרמיץ'. בעונת 2010/11 השיג מאנין עם הקבוצה את המקום השני בליגה השווייצרית, מרחק נקודה אחת בלבד מהאלופה פ.צ. בזל. בעונת 2011/12 סיימו מאנין וציריך רק במקום השישי. בתום עונה זו, פרש מאנין ממשחק פעיל בגין פציעות מרובות. לאחר פרישתו השתלב מאנין בצוות האימון של קבוצות הנוער של פ.צ. ציריך.
קריירה בינלאומית.
מאנין ערך את הופעת הבכורה במדי נבחרת שווייץ בשנת 2000. בפברואר 2002 הבקיע מאנין את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 2-1 על נבחרת קפריסין במשחק ידידות. בשנת 2004 השתתף מאנין בטורניר הגדול הראשון שלו, יורו 2004, בו נחלה שווייץ כישלון כשהודחה בשלב הבתים עם נקודה אחת בלבד. מאנין שיחק חמש דקות בלבד בטורניר זה, כשהחליף בהפסד 3-1 לנבחרת צרפת במחזור האחרון של שלב הבתים את דניאל גיגקס.
במחזור הלפני אחרון של מוקדמות מונדיאל 2006 הבקיע מאנין שער שוויון בתיקו 1-1 מול נבחרת צרפת בדקה ה-80 של המשחק. שער זה התברר בהמשך כקריטי, שכן בזכותו שווייץ סיימה שנייה בבית עם מספר נקודות זהה לזה של נבחרת ישראל, אך עם הפרש שערים עדיף. במחזור האחרון נבחרת ישראל לא שיחקה, וכל ששווייץ הייתה צריכה הוא תיקו מול נבחרת אירלנד, שאכן הושג. המקום השני הקנה לנבחרת שווייץ את העלייה לפלייאוף, בו גברה על נבחרת טורקיה והעפילה למונדיאל 2006 עצמו. בטורניר זה, מאנין שיחק שני משחקים בשלב הבתים, ובשמינית הגמר מול נבחרת אוקראינה. מאנין ושווייץ שמרו על רשת נקייה לאורך כל שלב הבתים, והפסידו לאוקראינה בפנדלים לאחר 0-0 בתום 120 דקות, וכך הפכו לנבחרת היחידה בהיסטוריית המונדיאלים שמודחת מהטורניר מבלי שספגה ולו שער אחד.
לקראת יורו 2008 שנערך בשווייץ ואוסטריה, מונה מאנין כקפטן הנבחרת השווייצרית במקום אלכסנדר פריי הפצוע. לקראת הטורניר היו מהנבחרת השווייצרית ציפיות גבוהות לאור המונדיאל המוצלח שנתיים קודם לכן, והעובדה כי היא נבחרת מארחת. מאנין ושווייץ הפסידו בשני המשחקים הראשונים שלהם, 1-0 לנבחרת צ'כיה ו-2-1 לנבחרת טורקיה משער של ארדה טוראן בתוספת הזמן. ניצחון 2-0 מול נבחרת פורטוגל במחזור האחרון של שלב הבתים כבר היה חסר חשיבות עבור מאנין ושווייץ, שסיימו את הטורניר הביתי במקום האחרון בשלב הבתים, דבר שעורר ביקורות חריפות כלפי הנבחרת בשווייץ.
בשנת 2010 זומן מאנין לסגל השווייצרי למונדיאל 2010, אליו עשה מאמצים להיות כשיר כאשר עבר לפ.צ. ציריך משטוטגרט כדי לקבל דקות משחק. מאנין הושמט תחילה מהסגל הראשוני על ידי המאמן אוטמר היצפלד, אך זומן לבסוף במקום כריסטוף שפיכר הפצוע. מאנין לא שיחק במונדיאל זה ולו דקה אחת. שווייץ הודחה מהמונדיאל בתום שלב הבתים על אף ניצחון 1-0 על נבחרת ספרד במחזור הראשון. לאחר מונדיאל זה, מאנין פרש מהנבחרת השווייצרית, לאחר שערך במדיה 63 הופעות והבקיע שלושה שערים.
תארים.
עם ורדר ברמן:
עם שטוטגרט:
ארמה
אי-שוויון חברתי
אי-שוויון חברתי מתרחש כאשר משאבים בחברה מחולקים בצורה לא שווה. זה יכול לקרות בשל המגדר, המיניות, הגזע, ההכנסה, המעמד חוקי או בשל רמת ההשכלה של האדם. אי-שוויון חברתי עוסק בדרך כלל בכך שאין שוויון בתוצאה הסופית ועל כך שאין שוויון בגישה להזדמנויות. הזכויות החברתיות כוללות את שוק עבודה, מקורות ההכנסה, שירותי הבריאות וחופש הביטוי, החינוך, הייצוג הפוליטי והיכולת להשתתף בחברה.