צניעותה וביישנותה של אנה ניכרו כבר בגיל צעיר, ומסופר עליה שפעם אחת הדוכס מהולשטיין-גוטורפ ניסה לנשק אותה בהיותה בת ארבע-עשרה, אולם היא נבוכה והסמיקה, בעוד אחותה הצעירה "מיד הוציאה את פיה הוורוד הקטן לנשיקה". אנה הייתה נערה יפהפייה, וקיבלה הרבה מתכונותיו של אביה.
ב-22 בנובמבר 1724 התארסה אנה עם קרל פרידריך, דוכס הולשטיין-גוטורפ, ובינואר 1725 מת אביה, ואמה יקטרינה הראשונה, קיסרית רוסיה עלתה לשלטון במקומו. ב-21 במאי 1725 התחתנו קרל פרידריך ואנה, בטקס מרשים ומפואר, ולאחר מכן התגוררו הזוג בסנקט פטרבורג, וקרל פרידריך מונה למפקד משמר הארמון.
בשנת 1727 מתה אמה, אולם אנה לא הצליחה לתפוס את השלטון בעזרת בעלה, ולשלטון עלה פיוטר השני, קיסר רוסיה - אחיינה של אנה. ב-25 ביולי 1727 עזבו אנה וקרל פרידריך את רוסיה, ועברו להתגורר בקיל. בהגיעם לקיל הפך קרל פרידריך לאיש גס ושיכור, והוא בגד בה עם נשים אחרות ללא הרף. ב-21 בפברואר 1728 ילדה אנה את בנה היחיד קרל פטר אולריך, דוכס הולשטיין-גוטורפ, וכעבור כמה שבועות ב-4 במרץ מתה אנה מקדחת. ב-12 בנובמבר 1728 נקברה אנה במבצר פטר ופול, סנקט פטרבורג, ובשנת 1762 עלה בנה לשלטון ברוסיה כפיוטר השלישי, קיסר רוסיה.
רמת משכל
אנה פטרובנה מרוסיה
תוכנית הגרעין של קוריאה הצפונית
תוכנית הגרעין של קוריאה הצפונית היא תוכנית צבאית של קוריאה הצפונית לייצור נשק גרעיני, הכוללת ייצור טילים בליסטיים בין-יבשתיים הנושאים ראשי נפץ גרעיניים. תוכנית הגרעין מנוהלת באופן ישיר על ידי שליט המדינה. בשנת 2003 ביטלה קוריאה הצפונית את חתימתה על האמנה למניעת הפצת נשק גרעיני, ובאוקטובר 2006 ביצעה את הניסוי הגרעיני הראשון שלה. מאז ביצעה שישה ניסויים בנשק גרעיני, בהם ניסוי בפצצת מימן ופיתחה ארסנל טילים בליסטיים בהם טילים בליסטיים בין-יבשתיים המסוגלים לפגוע בקוריאה הדרומית, ביפן, בסין ובארצות הברית. באוגוסט 2017 שיגרה קוריאה הצפונית טיל בליסטי שחדר לשטחה האווירי של יפן. בחודש שלאחר מכן ביצעה שיגור נוסף מעל שטחי יפן. החל מדצמבר 2011, שליט קוריאה הצפונית האחראי על תוכנית הגרעין הוא קים ג'ונג-און.
פיתוח נשק גרעיני.
היסטוריה.
החל משנות ה-60 קוריאה הצפונית החלה במאמצים להקמת תוכנית גרעין שהתבטאו בפתיחת הכור הגרעיני המחקרי הראשון במדינה באמצעות תמיכה סובייטית. בשנות ה-80 החלה הפעלה של מתקנים להעשרת אורניום. ב-1985 החלה קוריאה הצפונית בתהליך החתימה על אמנת ה-NPT. ב-1989 הוכיחו תמונות לוויין של ארצות הברית את קיומם של מתקנים לייצור נשק גרעיני בקוריאה הצפונית. ארצות הברית ניסתה לעודד את קוריאה הצפונית להשלים את החתימה על ה-NPT ואף הסיגה נשק גרעיני שהציבה בקוריאה הדרומית. ב-1992 אפשרה קוריאה הצפונית לסוכנות לאנרגיה אטומית להכניס פקחים למתקניה. פקחי הסוכנות לאנרגיה אטומית מצאו סתירות בהצהרותיה של קוריאה הצפונית ומצאו ראיות כי קוריאה הצפונית מסתירה את ההיקף האמיתי של הפקת הפלוטוניום במדינה. ב-1993 איימה קוריאה הצפונית לחזור בה מהחתימה על ה-NPT. ראש הסוכנות לאנרגיה אטומית הצהיר כי הוא אינו מסוגל לערוב שקוריאה הצפונית לא מפתחת נשק גרעיני.
ב-1994 נחתם הסכם בין קוריאה הצפונית לארצות הברית שנועד לחזק את תוכנית האנרגיה של קוריאה הצפונית תוך עצירת ההתחמשות הגרעינית שלה ולעודד נורמליזציה בין ארצות הברית לקוריאה הצפונית. עם חילופי הממשל בארצות הברית ובעקבות הפרות של ההסכמים מצד שתי המדינות, ב-2002 נפסקו המגעים בין ארצות הברית לקוריאה הצפונית, וההסכמים בוטלו. בהמשך נחשף כי החל משנות ה-90 קוריאה הצפונית השתמשה בטכנולוגיה גרעינית פקיסטנית. בינואר 2003 הודיעה קוריאה הצפונית מחדש על ביטול החתימה על ה-NPT. בעקבות זאת, באוגוסט 2003 החלו שיחות שש המדינות שהתקיימו בשישה סבבים. בשיחות השתתפו ארצות הברית, רוסיה, סין, יפן, קוריאה הצפונית וקוריאה הדרומית.
ניסויים גרעיניים ראשונים.
במהלך הפוגה בשיחות בין שש המדינות ב-2006 החלה מתיחות בין קוריאה הצפונית לארצות הברית, ובעקבותיה ביצעה מספר ניסויי טילים תוך התעלמות מגינויי הקהילה הבינלאומית. ב-9 באוקטובר 2006 ביצעה קוריאה הצפונית את הניסוי הראשון שלה בנשק גרעיני. סוכנות הידיעות המרכזית הקוריאנית הודיעה כי הניסוי עבר בהצלחה וללא דליפה רדיואקטיבית. הניסוי גרם לרעידת אדמה באזור בעוצמה 4.2, ולפיצוץ בגודל השקול ל-0.5 קילוטון TNT. הניסוי גרר גינוי חריף ממדינות בכל רחבי העולם, ומועצת הביטחון של האומות המאוחדות אימצה את החלטה 1718 המטילה סנקציות כלכליות על קוריאה הצפונית. בעקבות הניסוי, חזרו שש המדינות להמשך השיחות במטרה להגיע להסכם עם קוריאה הצפונית. ב-6 בינואר 2007 ממשלת קוריאה הצפונית אישרה כי היא מחזיקה בנשק גרעיני, ובכך הפכה למדינה השמינית בעולם בעלת נשק גרעיני.
ב-13 בפברואר 2007, הודיע נציג ארצות הברית בשיחות שש המדינות, כריסטופר היל, על השלמת מגעים לעסקה עם קוריאה הצפונית בעקבותה תפסיק את פעילות הכור הגרעיני הראשי במדינה בתמורה לסיוע כלכלי והסרתה מרשימת תומכות הטרור של ארצות הברית. בנוסף הכריז על סיום הסבב החמישי של השיחות, ועל המשך קיום סבב שישי במהלך שנת 2007 לתיאום ופיקוח על שמירת תנאי ההסכם מצד קוריאה הצפונית. בחודש ספטמבר 2007 הסתיים הסבב השישי של השיחות.
ב-5 באפריל 2009, שיגרה קוריאה הצפונית לווין באמצעות טיל בליסטי. ארצות הברית ומדינות נוספות גינו בחריפות את השיגור בטענה ששימוש בטיל בליסטי מהווה הפרה של החלטה 1718 של מועצת הביטחון ושל הסכמי פברואר 2007. בתגובה לגינוי האמריקאי, קוריאה הצפונית הודיעה על יציאה משיחות שש המדינות. ב-25 באפריל 2009 קוריאה הצפונית הודיעה על חידוש ההפעלה של מתקני הגרעין במדינה וחודש לאחר מכן, ב-25 במאי, ביצעה ניסוי שני בנשק גרעיני. הניסוי בוצע במתקן תת-קרקעי וגרם לרעידת אדמה בעוצמה 4.7 ולפיצוץ בעוצמה 2.4 קילוטון. ב-12 ביוני, מועצת הביטחון של האו"ם הטילה סנקציות נוספות במסגרת החלטה 1874.
משבר 2013.
לאחר חילופי השלטון בדצמבר 2011, ב-13 באפריל וב-12 בדצמבר 2012 שיגרה קוריאה הצפונית שני לוויינים באמצעות טילים בליסטיים. מועצת הביטחון גינתה את השיגורים בינואר 2013 בהחלטה 2087. בתגובה להחלטת מועצת הביטחון, הכריזה קוריאה הצפונית על ניסוי גרעיני נוסף שיבוצע באמצעות טיל בליסטי לטווח ארוך, תוך איום על ארצות הברית בתור האויבת הראשית של המדינה. במקביל, הזהירה את קוריאה הדרומית מפני מכה כואבת אם תשתף פעולה עם ההחלטה. ב-12 בפברואר 2013 הכריזה קוריאה הצפונית על הצלחת הניסוי הגרעיני השלישי שלה, שגרם לרעידת אדמה בעוצמה 5.1 ולפיצוץ בעוצמה השקולה ל-7 קילוטון TNT. באותו חודש, קוריאה הצפונית איימה על קוריאה הדרומית מפני הרס מוחלט. לפי ההערכות, הקשחת האיומים כלפי המערב היא פועל יוצא של חילופי השלטון בקוריאה הצפונית ומינויו של קים ג'ונג-און לשליט המדינה.
אירועי מרץ 2013.
בתחילת חודש מרץ קיימו קוריאה הדרומית וארצות הברית תרגיל צבאי משותף המשלב לוחמה באוויר וביבשה, ומועצת הביטחון אישרה פה אחד את החלטה 2094 שהרחיבה משמעותית את הסנקציות על קוריאה הצפונית. בתגובה, קוריאה הצפונית עצרה את כל המגעים עם קוריאה הדרומית והודיעה כי כיוונה את הטילים ארוכי-הטווח שלה לשטחה של ארצות הברית. בהמשך, הכריזה על ביטול הסכם שביתת הנשק הקוריאני מ-1953. ארצות הברית הודיעה על הצבת מערכות ליירוט טילים בליסטיים ארוכי-טווח ובין-יבשתיים באלסקה ובקליפורניה. יפן שחררה הודעה דומה. ב-27 במרץ פורסם רשמית שקוריאה הצפונית ניתקה את קו הטלפון האדום עם קוריאה הדרומית. ב-28 במרץ, מפציצים חשאיים של ארצות הברית חלפו בשמי חצי האי הקוריאני. בתגובה, קוריאה הצפונית איימה לשגר רקטות לעבר ארצות הברית ולפתוח במלחמה עם קוריאה הדרומית.
ב-2 באפריל הודיעה קוריאה הצפונית על חידוש ההפעלה של הכור הגרעיני המרכזי שלה, שפעילותו הופסקה בעקבות הסכמי פברואר 2007. ב-18 וב-19 במאי קוריאה הצפונית שיגרה 4 טילים בליסטיים שנחתו בשטח הימי של יפן. באוקטובר 2013 קוריאה הצפונית איימה והזהירה את ארצות הברית מפני "אסון נוראי", ואיימה על קוריאה הדרומית ב"אש חסרת רחמים".
ניסויים בראשי נפץ גרעיניים ופצצות מימן.
בדצמבר 2015 הכריז שליט קוריאה הצפונית, קים ג'ונג-און, שהמדינה מחזיקה ומסוגלת להשתמש בפצצות מימן. גורמים בארצות הברית ובקוריאה הדרומית הביעו ספק רב באמינות ההצהרה במהלך החודשים שלאחר ההודעה. ב-6 בינואר 2016 הכריזה קוריאה הצפונית על ניסוי גרעיני רביעי. הניסוי גרם לרעידת אדמה בעוצמה 5.1 ולפיצוץ בעוצמה 14 קילוטון TNT. לטענת קוריאה הצפונית, הניסוי היה ניסוי מוצלח בפצצת מימן. מומחים שללו את הטענה שקוריאה הצפונית מחזיקה בפצצת מימן.
ב-9 בספטמבר 2016, הורגשה רעידת אדמה בעוצמה 5.3 בחצי האי הקוריאני. קוריאה הצפונית הכריזה שביצעה ניסוי גרעיני חמישי בראש נפץ גרעיני הניתן להרכבה על טיל בליסטי. הניסוי גרם לפיצוץ בעוצמה 25 קילוטון TNT, כלומר היה הניסוי הגרעיני העוצמתי ביותר של קוריאה הצפונית. הניסוי גרם לבהלה גדולה במערב, מומחים מקוריאה הדרומית העריכו שלקוריאה הצפונית יש יכולת להשתמש נגדה בנשק גרעיני ומומחים אמריקנים העריכו שאם קוריאה הצפונית תפתח טילים בליסטיים בין-יבשתיים, היא תוכל להשתמש בנשק גרעיני נגד ארצות הברית.
ניסויים בטילים בליסטיים בין-יבשתיים.