המלחמה המצרית-עות'מאנית הראשונה () פרצה על רקע סירוב העות'מנאים לדרישתו של מוחמד עלי שליט מצרים לקבל לידיו את השליטה בסוריה הגדולה (דרישה שהגיעה בעקבות הסיוע המצרי לעות'מאנים בזמן מלחמת העצמאות היוונית). המלחמה הסתיימה כשמוחמד עלי שולט בחלקים נרחבים מסוריה הגדולה. ב-1839 העות'מאנים ניסו להשתלט מחדש על השטחים שאיבדו וכך פרצה המלחמה המצרית-עות'מאנית השנייה בה התרחש מה שידוע כמשבר במזרח שהעמיד את הקונצרט האירופי במבחן.
כשהאימפריה העות'מאנית הגיעה לסף קריסה ותבוסה למוחמד עלי התייצבו לצידה בריטניה, רוסיה, פרוסיה ואוסטריה שחששו שקריסת האימפריה תסכן את היציבות באירופה. בהסכם לונדון, שנחתם ב-1840 בין המעצמות לבין העות'מאנים, הוצע למוחמד עלי השלטון במצרים, סודאן ואיילט צידון ובתנאי ששטחים אלה יוותרו באופן רשמי חלק מהאימפריה העות'מאנית. צרפת התייצבה תחילה לצידו של מוחמד עלי מאחר שראתה במצרים עצמאית בעלת ברית שתחזק את השפעתה באזור. לאחר שראתה שהיא נותרה בודדה מול שאר המעצמות צרפת שינתה את עמדתה ועברה לצד המעצמות התומכות בעות'מאנים. כמה חודשים לאחר חתימת ההסכם המעצמות זנחו את המאמצים הדיפלומטיים ופתחו בפעילות צבאית נגד מוחמד עלי. עלי הפסיד במערכה ונאלץ לחתום על ההסכם.
המשבר במזרח הוכיח את יכולתן של המעצמות לשתף פעולה לצורך יישוב סכסוכים גם לנוכח אינטרסים מנוגדים. עם זאת, המשבר המחיש פעם נוספת את הסכנה ליציבות היבשת שיצרה ההחלשות של האימפריה העות'מאנית (תהליך הידוע בשם השאלה המזרחית).
דעיכת השלב הראשון של הקונצרט.
אביב העמים.
אביב העמים היה גל של מהפכות שסחף את אירופה ב-1848. גורמים רבים הביאו לפרוץ המהפכות, ביניהם הדרישה העממית לקבלת חלק משמעותי בשלטון ולביטול המונרכיות, התחזקות הרעיונות הלאומיים והליברליים, דרישות להענקת זכויות למעמד הפועלים ולמיסוד זכויות כמו חופש העיתונות ועוד. המהפכות
השיגו מטרות מצומצמות בלבד ובאופן כללי ניתן לומר שהן דוכאו במהירות ונכשלו. אביב העמים התחיל כאיום על הסדר המדיני של הקונצרט והציב תמרור אזהרה לעתיד אך הסדר בסופו של דבר נשמר.
מלחמת קרים וקונגרס פריז.
מלחמת קרים () הייתה המלחמה הראשונה בין מעצמות אירופה מאז ימי נפוליאון והיא הציגה אתגר חדש לקונצרט. עם זאת, זו לא הייתה מלחמה בקנה מידה גדול- המלחמה הייתה מוגבלת מבחינה גאוגרפית לחצי האי קרים ונסיכויות הדנובה ולוותה במאמצים דיפלומטיים לפתרונה. מלחמת קרים הדגימה היטב את עקרון מאזן הכוחות האירופי- כשמעצמה אחת, רוסיה במקרה זה, הפגינה שאיפות התעצמות, המעצמות האחרות חברו יחד לטרפוד שאיפות אלה ופעלו לשימור המאזן. המלחמה הגיעה לסיומה בקונגרס פריז שהתכנס ב-1856. יש הרואים בקונגרס זה את נקודת השיא של הקונצרט האירופי אך גם כנקודת הסיום של תקופת הקונצרט הראשונה.
מלחמות לאיחוד לאומי.
מלחמת אוסטריה–סרדיניה, הידועה גם בשם "מלחמת העצמאות האיטלקית השנייה", פרצה ב-1859. ממלכת סרדיניה וצרפת הביסו את אוסטריה וזו נאלצה לוותר על שטחים שהיו בשליטתה באיטליה. המלחמה לא התפתחה לכדי מלחמה כוללת אך הייתה בעלת משמעות. נסיגה של מעצמה אירופית, במקרה זה האימפריה האוסטרית, משטחים בשליטתה, הייתה חסרת תקדים בתקופת הקונצרט ובישרה עשור של מלחמות לאיחוד לאומי שיעצבו מחדש את מפת היבשת.
ב-1863 דנמרק ניסתה לספח את דוכסות שלזוויג. בתגובה אוסטריה ופרוסיה פלשו לדנמרק והחלה מלחמת שלזוויג השנייה. מלחמת זו הכשירה את הקרקע למלחמות איחוד גרמניה שבאו לאחר מכן. מלחמות אלה- מלחמת שלזוויג השנייה, המלחמות לאיחוד גרמניה והמלחמות לאיחוד איטליה- הסתיימו בהסכמים בין הצדדים הלוחמים ובלי כינוס קונגרס בנוכחות כלל המעצמות כמו שהיה נהוג בתחילת הקונצרט. בתקופת עימותים אלה נערכו ועידות רבות משתתפים (שהביאו למשל לחתימת הסכם לונדון ב-1867), אך באופן כללי ניתן לומר שהתקופה התאפיינה בהחלשות משמעותית של הקונצרט ומכאן סימון שנות ה-60 של המאה ה-19 כסוף התקופה הראשונה של הקונצרט.
תקופת הקונצרט השנייה (משנות ה-80 של המאה ה-19 ועד 1914).
סקירה כללית.
בתקופת הקונצרט השנייה המעצמות חזרו לשתף פעולה זו עם זו וחידשו את מערכת הקונגרסים (ראו פירוט מטה), מה שאפשר להן להפנות את מאמציהן להתפשטות אימפריאליסטית באסיה ובאפריקה. עם זאת, בתקופה זו המעצמות התפצלו לשני מחנות. מחנה אחד מנה את חברות הברית המשולשת- האימפריה הגרמנית, האימפריה האוסטרו-הונגרית וממלכת איטליה. במחנה השני, מחנה ההסכמה המשולשת, היו חברות בריטניה, צרפת והאימפריה הרוסית. הסוגיות המרכזיות בתקופה זו נגעו בעיקר למצב בחצי האי הבלקני ולמאמצי הקולוניאליזם של המעצמות, בפרט המרוץ לאפריקה.
הועידות שנערכו בתקופה זו מעידות שהמעצמות נטו לשיתוף פעולה. עם זאת, הצעות רבות בוועידות נחסמו או לא התקבלו פה אחד ובמלחמת העולם הראשונה באופן כללי התעלמו מההחלטות שהתקבלו בוועידות אלה. המתחים הגוברים בין המעצמות, לצד סיבות נוספות שיידונו בהמשך, הביאו לפרוץ מלחמת העולם הראשונה וקריסת הקונצרט האירופי.
קונגרס ברלין (1878).
קונגרס ברלין התכנס ב-1878, בהובלתו של הקנצלר הגרמני אוטו פון ביסמרק, ועסק במצבו של חצי האי הבלקני אחרי ניצחונה של רוסיה במלחמה העות'מאנית-רוסית () שהסתיימה באותה שנה. הקונגרס הסתיים עם חתימת חוזה ברלין . החוזה צמצם את הישגיה של רוסיה כפי שסוכמו בחוזה סן סטפנו שנחתם בין רוסיה לאימפריה העות'מאנית מוקדם יותר באותה השנה. עם זאת, העות'מאנים איבדו את רוב שטחי שלטונם באירופה. ההחלטה החשובה ביותר בחוזה הייתה ההכרה הרשמית במדינות הצעירות הנסיכויות הרומניות המאוחדות, נסיכות סרביה ונסיכות מונטנגרו שכבר היו קיימות דה פקטו.
תחילה הקונגרס זכה לברכות על השגת השלום והיציבות בבלקן. אך התמונה השתנתה במהרה. רוב משתתפות הקונגרס לא היו מרוצות מתוצאותיו, כל אחת מסיבותיה. התרעומת של המדינות השונות בעבעה בעשורים הבאים עד שהתפוצצה במלחמת הבלקן הראשונה ומלחמת הבלקן השנייה ולבסוף באופן סופי במלחמת העולם הראשונה.
ועידת ברלין ().
ועידת ברלין התכנסה ב-1884 על רקע הפעילות הקולוניאליסטית הגוברת של המעצמות באפריקה ולנוכח עליית כוחה של האימפריה הגרמנית. הועידה הסדירה את פעולות הקולוניאליזם והמסחר של המעצמות באפריקה כך שלא ייווצרו עימותים. בכך הועידה הייתה חוליה נוספת בשרשרת שיתופי הפעולה של המעצמות במסגרת הקונצרט.
אמנות האג (1899, 1907).
אמנות האג הן סדרה של חוזים והצהרות שגובשו בשתי ועידות שלום שנערכו בהאג בירת הולנד בשנים 1899 ו-1907. האמנות היוו פריצת דרך בתחומים הנוגעים לדיני המלחמה, פשעי המלחמה ופירוק נשק. האמנות שיקפו את רצונן של מדינות אירופה ליישב סכסוכים בדרכי שלום. עם זאת, כללים רבים עליהם הוסכם באמנות הופרו במלחמת העולם הראשונה.
קריסת הקונצרט.
השנים שקדמו למלחמת העולם הראשונה התאפיינו במתיחות הולכת וגוברת בין הברית המשולשת וההסכמה המשולשת לצד שיתוף פעולה בין המחנות היריבים. דוגמה לכך הייתה ועידת אלחסירס שהתכנסה ב-1906 במטרה לפתור את המשבר המרוקאי הראשון. הועידה הצליחה לפתור את המשבר אך תוצאה נוספת הייתה עוינות גוברת בין גרמניה לבריטניה וצרפת, מה שחיזק את ההסכמה הלבבית בין שתי האחרונות. משבר נוסף פרץ במרוקו ב-1911, המשבר המרוקאי השני, ואף הוא תרם להרעת היחסים בין גרמניה לצרפת ובריטניה.
זירת הבלקן אף היא תרמה לאי-השקט הגובר כשמשבר בוסניה פרץ ב-1908 עם הכרזתה של אוסטרו-הונגריה על סיפוח באופן רשמי של בוסניה והרצגובינה. המשבר דרדר את היחסים בין אוסטרו-הונגריה לרוסיה. ארבע שנים אחר כך פרצה מלחמת הבלקן הראשונה () ומיד אחריה מלחמת הבלקן השנייה. מלחמות אלה החריפו עוד יותר את העוינות בין רוסיה לאוסטרו-הונגריה והמחישו את גסיסתה של האימפריה העות'מאנית.
ולבסוף הגיעה ההסלמה הצבאית והדיפלומטית של קיץ 1914 הידועה בשם משבר יולי. המשבר החל לאחר שגברילו פרינציפ הסרבי-בוסני התנקש ביורש העצר האוסטרו-הונגרי פרנץ פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה. ההתנקשות הציתה סדרה של אירועים שבסופן פרצה מלחמת העולם הראשונה. הקונצרט האירופי בן מאה השנים הגיע לסופו.
סילברדו
סילברדו (באנגלית: Silverado) הוא מערבון משנת 1985, בבימויו של לורנס קסדן ובכיכובם של סקוט גלן, קווין קליין, בריאן דנהי, ג'ון קליז, רוזנה ארקט, קווין קוסטנר, דני גלובר, ג'ף גולדבלום, ג'ף פאהי, לינדה האנט וריצ'רד ג'נקינס.
עלילה.
עלילת סרט נפתחת כאשר אמט (סקוט גלן), אקדוחן שזה עתה סיים לרצות חמש שנות מאסר בכלא שבפורט לוונוורת' לאחר שהרג את מורדו מקנדריק כדי למנוע ממנו לירות באחיו הצעיר, הותקף בידי שלושה רוצחים בעת שלן בבבקתה בהרים. אמט הרג את המתנקשים בקרב יריות ולאחר מכן רכב מערבה. במהלך מסעו נתקל בפיידן (קווין קליין), ננטש בידי חבריו לשממה ורק תחתוניו לגופו. אמט סייע לו והם נעשו לחברים. בהגיעם לתחנת אספקה נתקל פיידן באחד האנשים שהנטשו אותו ובדו-קרב ירה בו הרג אותו.
פיידן ואמט הוסיפו לרכב יחדיו והגיעו לעיירה בשם טרלי, שם התברר פגשו במאלכי "מאל" ג'ונסון (דני גלובר), צלף מיומן בשימוש ברובה הנרי, וגילו כי אחיו הצעיר של אמט, ג'ייק עצור בידי השריף לנגסטון (ג'ון קליז) לאחר שהרג אדם ונידון לתלייה. ג'ייק טען כי היה זה מעשה של הגנה עצמית ולאמט אין ברירה אלא לתכנן את בריחתו מן הכלא.