החבורה הוציאה כתב עת ספרותי בשם "יונג-ווילנע", שהחוברת הראשונה שלו נדפסה בשנת 1934. על אף שלא היו שותפים להסכמה ספרותית ויצרו כל אחד בסגנון וברוח אחרת, היו ליוצרים הצעירים של יונג וילנה מספר דברים משותפים: האמונה הגמורה בלשון היידיש כלשון העם היהודי, עניין רב בחיים היהודיים בליטא פולין ומזרח אירופה, יניקה מנופי מולדתם ליטא, ומשירי העם הליטאיים, והערצה של המרכז הרוחני היהודי של וילנה, שכונתה אז "ירושלים דליטא".
החבורה התפוררה מעצמה עוד לפני המלחמה, ויוצריה פנו איש לעברו וליצירתו. רובם הושמדו בשואה, אבל אחדים היגרו לארצות הברית, ומעטים גם נאחזו בארץ. יצירתם החדשנית הייתה חלק מתהליך מהפכני ומעמיק שעבר על לשון היידיש ותרבותה, שאלמלא השואה וההשמדה, אפשר והייתה מתפתחת ללשון מודרנית וחילונית, ותופסת מקום של כבוד בין לשונות אירופה.
סאטיריקון
סטיריקון
מרים אם ישו
קורנית (צמח)
קוֹרָנִית או טימין (שם מדעי: Thymus), הוא סוג של צמחי תבלין, בני שיח רב שנתיים ממשפחת השפתניים. בסוג נכללים מעל 350 מינים שגובהם הממוצע כ-40 ס"מ ומקורם בדרום אירופה, בצפון אפריקה ובאסיה.
השם "קורנית" ניתן לצמח זה עקב תחושת הקרירות הנוצרת על הלשון בעת לעיסת עלי הצמח.
תיאור.
הקורנית היא צמח כיסוי עשבוני ירוק-עד, צמיחתה מהירה וצפופה, ורוב המינים צומחים לגובה של פחות מ-10 סנטימטרים. הגבעולים משתרשים לכל אורכם. העלים קטנים, מעוגלים ולהם ארומה אופיינית. הפריחה ברוב המינים היא בגווני ורוד, והיא מופיעה בארץ בחודשים אפריל–מאי ובאירופה ביוני-יולי. הזרעים נובטים רק בסביבה מוארת.
הקורנית עמידה לקור וליובש, מעדיפה תנאי שמש מלאה ואדמה חולית מנוקזת היטב. קורנית צומחת לרוב בצידי דרכים, באחו וכן בנקבות ובסדקי סלעים.
המין הארומטי ביותר הוא בת-קורנית פשוטה "", הנקרא גם 'בת-קורנית מצויה'.
הקורנית הייתה מוכרת ליהודים כבר בתקופת המשנה והתלמוד ושמשה למאכל ולתיבול:
שימושים במטבח.
קורנית היא מקור עשיר בברזל ומשתמשים בו רבות בבישול, בבשרים, במרקים ובפרט בבישול בשר כבש, עגבניות וביצים. למרות טעמה החזק, לרוב אינה מסתירה או מטשטשת את טעמם של תבלינים ועשבי תיבול אחרים, ובזכות תכונה זו היא משמשת מרכיב בתערובת התבלינים ארב דה פרובאנס.
קורנית נמכרת מיובשת, טרייה, משומרת בשמן ומלח ועוד. כשהיא טריה היא עשירה יותר בטעמים, אבל בו-זמנית לא נוחה לעבודה, וגם לא מתאימה לשימוש לאחר יותר משבוע אחד. קורנית טרייה אפשר למצוא בכל עונות השנה, והיא לרוב נמכרת כצרור ענפים שהם גבעולים גזומים של הצמח. הגבעול מורכב מגזע עצי שעליו עלים זוגיים ופרחים.
נהוג להשתמש בגבעולי קורנית שלמים כחלק מהבוקה גרני, צרור של מגוון עשבי תיבול שנותן ניחוח לתבשילי ציר ולמרקים. אפשרות שנייה היא הורדת העלים הירוקים מהגבעול, ואז הגזע העצי הקשה נזרק. קורנית מיובשת שומרת על טעמה יותר מאשר עשבי תיבול אחרים.
רפואה עממית.
הקורנית מכילה סליצילים (רכיבים צמחיים טבעיים דמויי אספירין). ברפואה העממית משמשת הקורנית בעיקר לטיפול במגוון בעיות במערכת הנשימה, ומקובל בה כי הפעילויות נוגדות חיידקים של הקורנית מסייעות גם במניעת מחלות שמקורן במזון. יש המאמינים כי לשמן הקורנית השפעות מעכבות גדילה של חמישה מחוללי מחלה נפוצים שמקורם במזון.
מינים בולטים.
בארץ ישראל נפוצים המינים הבאים:
מינים בולטים נוספים:
רעידת האדמה בתת היבשת ההודית 2005
צ'ונגצ'ינג
צ'וֹנְגצִ'ינְג (בסינית מפושטת: 重庆; בסינית מסורתית: 重慶; בפין-יין: Chóngqìng; מילולית: "חגיגה כפולה"; ) היא מחוז עירוני בדרום-מערב הרפובליקה העממית של סין. המחוז העירוני גובל במחוזות סצ'ואן, שאאנשי, חוביי, חונאן וגוויג'ואו. עם שטח של 82,403 קילומטר רבוע, עשויה צ'ונגצ'ינג להיחשב כעירייה הגדולה ביותר בשטחה בעולם, אך נתון זה מטעה כיוון ששטחה המחולק ל-38 נפות, כולל בתוכו אזורים כפריים רבים ורק חלקו עירוני. ע"פ מפקד האוכלוסין משנת 2020 מספר התושבים הכולל במחוז העירוני היה כ-32.054 מיליון תושבים, מתוכם כ-25.379 מיליון בשטח האורבני.
העיר מהווה מרכז תעשייתי חשוב בדרום-מערב סין. לנהר יאנגצה העובר במחוז, ולסכר שלושת הערוצים שנבנה בו, חלק חשוב בהתפתחות התעשייה בעיר. הסכר תרם לאספקת חשמל סדירה וזולה וכן להסדרת תנועת אוניות מטען בחלק זה של הנהר, המאפשרת סחר בינלאומי דרך ים סין המזרחי. יש לעיר כלכלה מגוונת עם תעשיות מרכזיות בתחום המזון המעובד, ייצור הרכב, כימיקלים, טקסטיל, מכונות ואלקטרוניקה. זהו גם האזור הגדול ביותר לייצור אופנועים בסין.
בשלבי בנייה המתקדמים נמצא מרכז הסחר העולמי צ'ונגצ'ינג הצפוי להגיע לגובה של 468 מ'.
בעבר הייתה צ'ונגצ'ינג חלק ממחוז סצ'ואן, אך ב-1997 קיבלה העיר מעמד של מחוז עירוני, תחת ניהול ישיר של הממשל המרכזי, בדומה לבייג'ינג, שאנגחאי, וטיינג'ין. במהלך מלחמת סין-יפן השנייה מ-1937 עד 1945, היא הותקפה בכבדות על ידי חיל האוויר היפני.
בשנים 2007-2012 בו שילאי היה ראש העיר. במרץ 2012 הוא הואשם בשחיתות ולאחר המשפט נידון למאסר עולם.
אמנית הגוף
אמנית הגוף היא נובלה מאת הסופר הפוסט מודרניסטי דון דלילו, שיצאה לאור בשנת 2001.
הספר התפרסם 4 שנים לאחר יציאתו לאור של ספרו האחרון של דלילו "תת עולם" ומהווה, לדעת מבקרי ספרות רבים, עוף חריג ברפטואר שלו. היצירה מתפרשת על פני 128 עמודים ועלילתה סובבת סביב ההתמודדות הפיזית והנפשית של אלמנה טריה עם חייה. הספר נצמד אל השכול לפרטי פרטים דרך ההתמודדות הפיזית עם המוות וההשלכות הנפשיות על גיבורת הספר ועל בתה.
הספר נחשב כקיצון מוחלט ביצירותיו של דון דלילו – רב אומן באהבת הפרטים ופזרנות פרוזאית – אשר מתמצת ביצירה זו את סך עבודותיו במשך השנים לתוך נובלה מדויקת.
בשנת 2007 עיבד המחזאי הגרמני רולנד שימלפפניג את הנובלה למחזה "זמן גוף".
Death Cab for Cutie
Death Cab for Cutie היא להקת אינדי אמריקאית המנגנת בעיקר אינדי פופ ורוק קל. הלהקה נוסדה בשנת 1997 בבלינגהאם, וושינגטון.
חברי הלהקה הם: בן גיבארד (סולן), כריס וואלה (קלידים וגיטרה חשמלית), ניק הארמר (גיטרה בס), ג'ייסון מקגר (תופים). שם הלהקה נלקח משיר שבוצע על ידי הלהקה בונזו דוג דו-דה בסרט Magical Mystery Tour של הביטלס.
הלהקה התפרסמה במיוחד כאשר הופיעה בתוכנית הטלוויזיה The O.C, ושיריה שולבו בפסקול (בעקבות בקשתו של אדם ברודי, שחקן ראשי בסדרה ומעריץ גדול של הלהקה). שירי הלהקה הופיעו בתוכניות וסרטים נוספים, כ"עמוק באדמה" ו"לדפוק חתונה". עד היום שחררה הלהקה 7 אלבומים, 5 EP-ים ודמו אחד.
היסטוריה.
שנים מוקדמות (1997–2004).
דת' קאב פור קיוטי החלה כפרויקט סולו של בן גיבארד, אשר הוציא לאור קלטת בשם "You Can Play These Songs with Chords" אשר הצליחה באפן מפתיע וגיבארד החליט להרחיב את הפרויקט ללהקה. הוא גייס את כריס ואלה (שלקח חלק בהקלטת הקלטת) בתור נגן גיטרה, את ניק האמר בתור נגן בס ואת ניית'ן גוד לתפקיד המתופף. הלהקה הוקמה רשמית באוניברסיטת מערב וושינגטון, ומילות השירים הראשונים כללו אזכורים למקומות באזור, דבר אשר השפיע על התפתחות הלהקה. רבים מהשירים הראשונים של הלהקה הוקלטו במרתף ביתו של גיבארד.
הרביעייה הוציאה לאור את ה-LP Something About Airplanes ב-18 באוגוסט 1998. האלבום קיבל תגובות אוהדות בסצנת המוזיקה העצמאית ובשנת 2000 הוציאה לאור הלהקה את אלבומה השני We Have the Facts and We're Voting Yes. ניית'ן גוד עזב את הלהקה במהלך הפקת אלבום זה והחלף על ידי ג'ייסון טולזדורף-לרסון. הוא לא לקח חלק בהקלטות האלבום (נגינתו של גוד הושארה בשתי רצועות ובכל שאר השירים באלבום גיבארד הוקלט מתופף), אך השתתף בשני סיבובי הופעות. מאוחר יותר הוחלף על ידי מייקל שור שהופיע לראשונה ב Forbidden Love EP ששוחרר ב-24 באוקטובר 2000. ב-2001 שוחרר LP נוסף בשם The Photo Album. מהדורה מיוחדת של אלבום זה כללה 3 רצועות בונוס, שמאוחר יותר שוחררו בנפרד בתור EP בשם The Stability.
ב-2003 שוב הוחלף המתופף, מייקל שור, בג'ייסון מקגר. מקדר ניגן באלבום הבא של הלהקה "Transatlanticism" ששוחרר באוקטובר 2003. רצועות מאלבום זה הופיעו בפסקולים של הסדרות The O.C, עמוק באדמה, וכן בכמה סרטים. באביב 2004 הוציאה לאור הלהקה EP הופעה חיה בשם "John Byrd" על שם טכנאי הסאונד שלהם.
חתימה ב-Atlantic.
הלהקה יצרה קשר עם לייבלים גדולים לסירוגין כמה שנים, אך רק לאחר ש-Transatlanticism הוכח כמצליח הוחלט להתחיל לדבר עם הלייבלים על עסקה פוטנציאלית. מאחר שכבר השיגו הצלחה ראויה לציון, הם יכלו לחפש את הלייבל שיתן להם כמה שיותר חופש יצירתי. לפי המנהל שלהם, הם דיברו כמעט עם כולם, ולבסוף חתמו ב-Atlantic.
עזאזל
עֲזָאזֵל (עֲזָאֵל/עֲזָזֵאל) הוא שם במקרא המופיע בספר ויקרא בהקשר למצוות שילוח השעיר לעזאזל ביום הכיפורים. שם זה מתפרש כטופונים (כינוי גאוגרפי) , ככינוי לשעיר המשולח או כשם של שד. עזאזל נזכר גם בספרים החיצוניים, שבהם הוא מתחלף עם שמות השדים רמיאל וגדריאל.
מקור השם ומשמעותו.
השם מופיע לראשונה בספר ויקרא, בתוך סדר העבודה של יום הכיפורים:
הר עזאזל.
המדרש מפרש את המונח עזאזל כמתייחס לצוק ממנו הושלך השעיר במדבר:
במקורות חיצוניים.
בספרים החיצוניים עזאזל מתואר כישות דֶמונית – שד או מלאך שסרח. מדברי פרשני המקרא נראה שגם הם הכירו אסוציאציה בין עזאזל לשד: "וכי התורה תתיר להקריב קרבן לשדים (זהו פירוש של שוטים)".