בשנת 1978 מונה ענבר לפקד על תחנת כיבוי האש רמת גן והוענקה לו דרגת טפסר. ענבר כיהן בתפקיד בימיה הקשים של רמת גן במהלך מלחמת המפרץ, כאשר ספגה העיר מטחי סקאדים מעיראק וכוחות הכיבוי וההצלה בפיקודו עסקו בפינוי וחילוץ הנפגעים.
באוגוסט 1994 משה שכטר גייס את ענבר לצוות ההקמה של העיר מודיעין. בצוות ההקמה עבד כנציג שירותי כבאות והצלה, קצין הביטחון, קניין, קצין לתפקידים מיוחדים ועוזר ראש העיר עד שנת 2000, אז פרש לגמלאות.
לאחר פרישתו.
גם בערוב ימיו לקח על עצמו תפקידים משמעותיים והתנדב בגופים רבים, ביניהם:
בכ"ט בנובמבר 2015, בדרכו לטקס השנתי של "יום ההגנה" בתל אביב, אותו ארגן, מעד ענבר בעודו פוסע במדרכה ונפצע. על אף זאת המשיך לטקס ואף נאם בו. למחרת חלה הידרדרות בבריאותו, ולאחר כשישה שבועות נפטר בבית החולים שיבא, מעט לפני יום הולדתו ה-90, כשהוא מוקף במשפחתו.
ענבר הובא למנוחות ונטמן בחלקת ההגנה בבית העלמין ירקון.
Komm, du süße Todesstunde, רי&quot;ב 161
Komm, du süße Todesstunde (בעברית: בואי, שעת המוות המתוקה), רי"ב 161, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בוויימאר. הוא ביצע אותה לראשונה כנראה ב-27 בספטמבר 1716, לכבוד יום ראשון ה-16 שלאחר חג השילוש הקדוש.
היסטוריה ומילים.
באך עבד כמלחין החצר של הדוכס בוויימאר מ-1708, ובמרץ 1714 קודם לתפקיד הממונה על המוזיקה. בתפקיד זה היה אחראי להלחנה של יצירה חדשה מדי חודש, בעיקר של קנטטות, כשמטרתו הייתה להלחין תוך כמה שנים קנטטה עבור כל מועד בשנה. אין ודאות לשנה המדויקת בה ביצע אותה באך. הטקסט פורסם על ידי סלומון פרנק ב-1715 ומקובל שבאך השתמש בו ליום ראשון ה-16 שלאחר חג השילוש הקדוש. עם זאת ידוע שב-1715 שרר במועד זה אבל בחצר הדוכס בגלל מות בן אחיו של הדוכס וכל מוזיקה לא נוגנה. לכן, מעריכים בדרך כלל שבאך אמנם הלחין אותה אז, אך ביצועה היה באותו מועד בשנה שלאחריה. כך, שיטת זוואנג שממספרת את הקנטטות על פי סדר הלחנתן, ממקמת את הקנטטה לאחר רי"ב 185 שהולחנה ובוצעה ביולי 1715. אלפרד דירר סבור שקנטטה זו הייתה השנייה שביצע ב-1716 לאחר רי"ב 155.
סדר הקריאה לאותו יום כולל פסוקים מהאיגרת אל האפסים ואת סיפור החייאת בן האלמנה המת מהבשורה על-פי לוקאס. הלברית נכתבה כאמור על ידי סלומון פרנק (Salomon Franck), משורר החצר שכתב את הלברית לרוב הקנטטות של באך בתקופה זו. הטקסט מתייחס בציפייה אל המוות, מכיוון שלאחריו תיפגש הנשמה עם ישו. הקטע האחרון בקנטטה לקוח ממזמור לותרני שכתב כריסטוף קנול (Christoph Knoll), משורר גרמני בן המאה ה-16.
בדומה לחלק מהקנטטות שלו מתקופה זו, באך ביצע אותה שוב בעת שעבד בלייפציג, כנראה ב-1735 או מאוחר יותר, גם לחג הקנדלמאס.
הקנטטה פורסמה לראשונה ב-1887 בכרך 33 של "חברת באך", שפרסמה את כל יצירותיו בין השנים 1850-1900.
מבנה והרכב מוזיקלי.
הקנטטה נכתבה לשני סולנים, אלט וטנור ולמקהלה בת ארבעה קולות. התזמורת כוללת שתי חליליות, שני כינורות, ויולה, עוגב ובאסו קונטינואו. ככל הקנטטות שלו בשנה הקודמת, גם הנוכחית מורכבת מאריה ורצ'יטטיב לסירוגין, והסיום הוא כורל. לקנטטה שישה חלקים:
הקלטות.
היצירה הוקלטה כ-29 פעמים, בהן על ידי מנצחים ידועים כגון ניקולאוס הרנונקור (ב-1981), טון קופמן (ב-1995), מסאקי סוזוקי (ב-1997) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000).
גיא פלג
גיא פלג (נולד ב-6 בנובמבר 1969) הוא עיתונאי, כתב ופרשן ישראלי העוסק בענייני משפט, בחדשות 12.
ביוגרפיה.
פלג גר בצעירותו בכרמליה שבחיפה ולמד בתיכון תיכון עירוני ה' בעיר.
החל את דרכו בעיתונות בישראל ככתב מקומון וכדובר מכבי חיפה. בהמשך שימש ככתב חדשות בטלוויזיה בחיפה, לאחר שהחליף את עמוס כרמלי. בשנת 1995 הצטרף לרשות השידור. היה כתב לענייני משטרה בערוץ הראשון במקום אילה חסון עד שנת 2007. במסגרת עבודתו השיג ראיונות בלעדיים עם דמויות מפתח בעולם הפשע המאורגן בישראל, בהם שוני גבריאלי, פרנסואה אבוטבול ואחרים. במקביל לעבודתו בערוץ הראשון, שימש ככתב במוסף "7 ימים" של העיתון "ידיעות אחרונות".
ניהל מגעים מתקדמים לעבור לערוץ 10, אך לבסוף עבר בשנת 2007 לשמש כתב לענייני משפט בחדשות ערוץ 2 במקום סיון רהב-מאיר.
בעקבות ראיון שערך עם עינת הראל, שכונתה "המאדאם של תל אביב", והואשמה בעבירות של סרסרות לזנות והלבנת הון בעשרות מיליוני שקלים, ביקשה משטרת ישראל לחייב את חברת החדשות של ערוץ 2 להמציא לה את חומר הגלם של הריאיון. חברת החדשות סירבה ופנתה לבית המשפט, אשר קיבל את עמדתה, וקבע כי יש להחיל את החיסיון העיתונאי גם על מידע שנאסף על ידי עיתונאי במסגרת עבודתו ולא פורסם.
בשנת 2016 כינה במסרון את עורכת הדין אביטל בן-נון, שייצגה מתלוננת כנגד אופק בוכריס, "שקרנית", וטען שהפעילה מניפולציות. בית המשפט פסק שדבריו שגויים ושפלג לא בירר אם מדובר באמת, ולכן עליו לפצות את התובעת ב-15,000 ש"ח.
בעקבות תביעת לשון הרע שהגיש פלג נגד תושבת אשקלון, על פוסטים שפרסמה ברשת חברתית, חויבה האישה לפצותו בכ-600 אלף ש"ח.
פלג מביע את דעתו על סוגיות אקטואליות בתחום המשפט באופן קבוע בתוכנית הרדיו "משעל על הבוקר" שמשודרת ב-רדיו 103FM (רדיו ללא הפסקה) ואף מגיש תוכנית שיחות עם מאזינים בערוץ בימי שלישי ורביעי. מרצה בפורומים שונים בנושאי משפט ופלילים לרבות הפשע המאורגן של ישראל ומשפטים של פוליטיקאים ישראלים.
פרסים.
זכה באות אביר איכות השלטון 2019 בקטגוריית תקשורת ועיתונאות מטעם התנועה לאיכות השלטון.
חיים אישיים.
פלג נשוי לקרין הורוביץ, אדריכלית ולהם ארבעה ילדים. המשפחה מתגוררת בהרצליה.
פלג ידוע באהדתו לקבוצת הכדורגל מכבי חיפה.
פרסום ידיעות בלעדיות.
במהלך הקריירה שלו פרסם פלג סקופים וידיעות בלעדיות רבות, לרבות ראיונות בלעדיים, שלעיתים פורסמו מאוחר יותר בכלי תקשורת אחרים בלי לתת לו קרדיט על הפרסום הראשון. בשנת תשע"ד (2014) פרסם 20 ידיעות בלעדיות. בין הידיעות שפרסם:
מרגוט וולסטרם
קבוע הופכיי מספרי פיבונאצ'י
במתמטיקה, מספר פיבונאצ'י ההופכי, המסומן באות ψ, הוא הסכום של כל המספרים ההופכיים של מספרי פיבונאצ'י:
על פי תנאי ההתכנסות של קושי, הטור מתכנס למספר. המספר הוא בערך:
ביל גוספר מצא אלגוריתם לקירוב מהיר של המספר אשר מספקת formula_3 ספרות (משום שסדרת פיבונאצ'י מביא formula_4 ערכים עבור k ערכים). המספר הוא אי רציונלי. עובדה זו הושערה על ידי פאול ארדש ורונלד גראהם והוכחה בשנת 1989 על ידי ריצ'רד אנדרה-ג'ננין. השבר משולב של המספר הוא:
למספר קשור ליחס הזהב וניתן להגדיר את מספר פיבונאצ'י ההופכי על פי הטור הבא:
כאשר formula_7זה יחס הזהב.
ביזוי דגל
השחתת דגל היא פעולה שמטרתה הפגנה של בוז, שנאה או מחאה כלפי המדינה או הארגון שדגלו מושחת. דרך נפוצה של השחתת דגל היא שרפתו, ודרכים נוספות הן דריכה על הדגל ועשיית צרכים עליו. פגיעה בכבוד הדגל נעשית לעיתים באמירה פוגענית.
איסור על ביזוי הדגל קיים במדינות רבות, ובהן ישראל. בארצות הברית קבע בית המשפט העליון של ארצות הברית שהשחתת דגל נכללת בחופש הביטוי המוגן בהתאם לתיקון הראשון לחוקת ארצות הברית, ולכן השלטון אינו רשאי למנוע אותה.
בישראל.
בישראל קובע חוק הדגל, הסמל והמנון המדינה: "הפוגע בכבוד דגל המדינה או בכבוד סמל המדינה, או גורם לפגיעה בכבודו, או משתמש בו באופן שיש בו כדי לפגוע בכבודו, דינו – מאסר עד שלוש שנים או כפל הקנס האמור בסעיף 61(א)(2) לחוק העונשין, התשל"ז-1977 או שני הענשים כאחד". בנוסף לכך, בסעיף 3ב לחוק יסודות התקציב ניתנה לשר האוצר סמכות שלא להעביר לגוף מתוקצב וגוף נתמך כספים שהובטחו להם בתקציב המדינה, כאשר הגוף הוציא הוצאה לשם "מעשה של השחתה או ביזוי פיזי הפוגע בכבוד דגל המדינה או סמל המדינה".
איסור שבחוק הדגל, הסמל והמנון המדינה נדון בפסקי דין אחדים.
משינוסטרויניה
משינוסטרויניה הוא כינויו של איגוד המחקר המדעי לבניית מכונות (ברוסית: Научно-производственное объединение машиностроения), גוף מחקר המפתח ומייצר טילי שיוט, לוויינים ורכיבי חלל, הפועל ברוסיה. מרכזי המחקר ומשרדי החברה נמצאים בעיר ראוטובוי שבמחוז מוסקבה.
החברה התפתחה מ"משרד התכנון מספר 52", משרדו של ולדימיר צ'לומיי שהיה אחראי על מיזמי חלל בברית המועצות והתחרה מול משרד התכנון של סרגיי קורוליוב. כיום זהו תאגיד פרטי בבעלות הממשלה הפדרלית באמצעות החברה לחימוש בטילים טקטיים.
משרד התכנון מס' 52 הוקם בשנת 1944 בהנהלת מהנדס החלל ולדימיר צ'לומיי, כמפעל לבניית מטוסים ללא טייס ועם חלוף הזמן החל לעבוד על פיתוח לוויינים וטילי שיגור שונים. החברה אחראית לפיתוח טילי שיוט, טילים אסטרטגיים וטילים נושאי רכיבים לחלל כמו גם מערכות חלל לווייניות.
לאחר פטירת ולדימיר צ'לומיי במשך שנים רבות המשרד נוהל על ידי גרברט יפרמוב.
דפנה לוינסון-זמיר
דפנה לוינסון-זמיר (נולדה ב-9 בפברואר 1963) היא פרופסור מן המניין בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית בירושלים. במרץ 2019 נבחרה לדיקנית הפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית. היא האישה הראשונה שמכהנת בתפקיד.
ביוגרפיה.
לוינסון-זמיר סיימה לימודי תואר ראשון במשפטים באוניברסיטה העברית בהצטיינות (1986), ודוקטורט בהצטיינות יתרה (1994) בהדרכתו של פרופ' יהושע ויסמן. הייתה מתמחה של שופט בית המשפט העליון דב לוין. זכתה בפרסים רבים, כולל פרס נשיא האוניברסיטה העברית לחוקר צעיר מצטיין, מלגת פולברייט ומלגת רוטשילד. התארחה כחוקרת באוניברסיטת ייל, כפרופסור אורחת באוניברסיטת ניו יורק, באוניברסיטת ג'ורג'טאון ובמרכז ללימודים משפטיים מעבריים בלונדון.