הסרט זכה לתשבחות רבות ממבקרי הקולנוע, וכן בארבעה פרסי גלובוס הזהב הכוללים את הפרס עבור סרט הדרמה הטוב ביותר (מתוך שבע מועמדויות - מספר המועמדויות הרב ביותר לסרט אחד בשנת 2005). הסרט זכה בפרס אריה הזהב בפסטיבל הסרטים של ונציה וכן בפרס הסרט הטוב ביותר של תא המבקרים של בוסטון וכן של תא המבקרים של דאלאס, תא המבקרים של פלורידה, לאס וגאס, לוס אנג'לס, תא המבקרים של ניו יורק, תא המבקרים של סן פרנסיסקו, איגוד מבקרי הקולנוע של דרום מזרח ארצות הברית, אגודת מבקרי הקולנוע של יוטה, ופרס באפט"א עבור הסרט הטוב ביותר. הסרט היה מועמד לקבלת שמונה פרסי אוסקר וזכה בשלושה: הבימוי הטוב ביותר, התסריט המעובד הטוב ביותר והפסקול הטוב ביותר.
השפעות תרבותיות.
הסרט נחשב לייחודי בכך שהוא מתאר יחסים הומוסקסואליים מבלי להתייחס לזכויות הומוסקסואלים ולמאבקם לזכויות אלה בשנות ה-60 וה-70, ומתמקד במקום זאת בסיפור האהבה עצמו.
על אף ששירות החדשות הקתולי בארצות הברית נתן לסרט ביקורת טובה, הוא קבע כי הסרט מיועד לצפייה למבוגרים בלבד בשל עמדתה של הכנסייה הקתולית בנוגע ליחסים הומוסקסואליים - קביעה שעוררה ביקורת רבה.
כתבים פוליטיים רבים ברשת החדשות פוקס (ובהם ביל אוריילי, ג'ון גיבסון וקל תומאס) העירו כי הסרט מיועד לשרת אג'נדה מסוימת של ארגונים פרו-הומוסקסואליים, והמליצו לצופים לראות במקומו את הסרט בעל האוריינטציה הנוצרית - "" (וכן העירו שהסרט הנוצרי ראוי יותר לאוסקר מאשר "הר ברוקבק").
כמו כן, מספר קבוצות של נוצרים פונדמנטליסטים בארצות הברית כמו נשים מודאגות למען אמריקה והמשפחה במוקד תקפו את הסרט כסרט לא מוסרי, ומספר בתי קולנוע, כמו במדינת יוטה, סירבו להקרינו בטענת "חוסר מוסר".
עין פז רקום כנף
זבוב רקום כנף
עוגייה (אינטרנט)
באינטרנט, עוגייה (על פי האקדמיה ללשון העברית: קוּקִית; באנגלית: Cookie, ומונח זה נפוץ גם בעברית) היא מחרוזת אותיות או מספרים, המשמשת לאימות, למעקב ולאגירת מידע על אודות גולש באתר אינטרנט, כגון שמירת העדפות המשתמש. העוגייה מייצגת מצב מסוים של גלישה באתר או שימוש באפליקציה. לעיתים, גם אתרים שאינם האתר שיצר את העוגייה יכולים להשתמש בה.
העוגייה נוצרת על ידי השרת שמעביר אותה לדפדפן ששומר אותה בזיכרון המחשב. המחרוזת מוחזרת חזרה לשרת בכל פעם שהדפדפן יוצר קשר עם השרת וכך למעשה יכול השרת לזהות את המשתמש ולאחזר מידע שנשמר בין שיחות שונות. השם "עוגית" הוא תרגום של המילה האנגלית המקבילה, "cookie". המילה "קוקית", שנקבעה על ידי האקדמיה ללשון העברית, שומרת על הצליל של המקור האנגלי, וכן רומזת לציפור קוקייה, שמטילה את ביציה בקני זרים.
העוגיות הפכו למקור לדאגה בהקשר לפרטיות באינטרנט לאחר שהחל השימוש בעוגיות למטרת מעקב אחר התנהגות הדפדפן והמשתמש. כתוצאה מכך חוקקו מספר מדינות, בהן ארצות הברית ומדינות באיחוד האירופי, חוקים להגבלת השימוש בעוגיות. בנוסף, יש שביקרו את השימוש בעוגיות משום שאופן הזיהוי והאימות אינו תמיד מדויק ומשום שניתן להשתמש בהן, באופן פוטנציאלי, לתקיפת רשתות תקשורת. קיימות חלופות לעוגיות, אך גם להן חסרונות.
תפיסות מוטעות רבות סובבות את מושג העוגיות, מרביתן מבוססות על ההבחנה השגויה כי עוגיות הן סוג של תוכנית מחשב. למעשה, עוגית היא מחרוזת פשוטה שאינה מסוגלת לבצע אף פעולה בכוחות עצמה. בפרט, היא אינה רוגלות או וירוסים, על אף זיהויה ככאלו על ידי תוכנות שונות לגילוי רוגלות. עם זאת, לעיתים, אתרים שונים יכולים להשתמש בעוגיות שלא התקבלו מהם ובכך לפגוע בפרטיות המשתמש.
מרבית הדפדפנים המודרניים מאפשרים למשתמש להחליט האם להשתמש בעוגיות, אך אי שימוש בהן עשוי לגרום לאתרי אינטרנט מסוימים להיות בלתי-נגישים. לדוגמה, עגלת קניות (באתר קניות שמבוסס על עוגיות) לא תוכל לשמור את הפריטים שבחר המשתמש אם העוגיות נדחו על ידו.
תכלית.
העוגיות משמשות את שרתי דפי האינטרנט והן מאפשרות להם לזהות את המשתמשים הגולשים באתר, ולאגירת מידע רלוונטי המתייחס למשתמש במהלך ביקורו באתר, ולעיתים גם בביקורים עתידיים. העוגיות הונהגו לראשונה בשנת 1994 כדי לאפשר את השימוש ב"עגלת קניות" (או "סל קניות"), התקן וירטואלי אשר לתוכו יכול המשתמש "לאסוף" פריטים שברצונו לרכוש באתר הקניות. התקן זה מאפשר למשתמש לנווט באתר האינטרנט בצורה חופשית כשבאפשרותו להוסיף ולהסיר פריטים מעגלת הקניות בכל עת.
שימוש נוסף בעוגיות הוא האפשרות להתחבר לחשבון המשתמש באתר. העוגיות מאפשרות לשרת לברר האם המשתמש נרשם בעבר וכך לאפשר לו להירשם בצורה אוטומטית ולאפשר לו גישה לשירותים או פעולות שניתנים רק למשתמשים רשומים. דוגמה נפוצה לכך היא שירות דואר אלקטרוני כגון הוטמייל: לאחר שהמשתמש הזדהה בטופס הכניסה לשירות, נשמרים שם המשתמש שלו וסיסמתו בעוגייה. מרגע זה, גם אם יעבור לאתר אחר ויחזור לשירות הדואר האלקטרוני במועד מאוחר יותר, לא יצטרך להירשם מחדש, שכן באמצעות העוגייה שנוצרה בטופס הכניסה לשירות יזהה השרת את המשתמש באופן מיידי.
מספר אתרי אינטרנט משתמשים בעוגיות למטרת התאמה אישית של תצוגת האתר על פי העדפות המשתמש. אתרים הדורשים אימות מרבים להשתמש בתכונה זו, אולם היא קיימת גם באתרים שאין בהם חובה להזדהות. לדוגמה, אתר האינטרנט ויקיפדיה מאפשר למשתמשים שנרשמו לבחור את תצוגת ממשק המשתמש (Skin) האהוב עליהם. מנוע החיפוש גוגל מאפשר (גם למשתמשים לא רשומים) לבחור כמה תוצאות יוצגו בכל דף.
עוגיות משמשות גם למעקב אחר המשתמש באתר אינטרנט מסוים באמצעות התנהגות הדפדפן. עוגיות צד ג' ו-Web bugs, מאפשרות להתחקות אחר המשתמש גם כאשר הוא עובר בין אתרי אינטרנט שונים. מעקב בתוך אתר יחיד נעשה בדרך כלל לבדיקת סטטיסטיקת השימוש בדפי האתר. מצד שני, מעקב בין אתרים שונים נעשה בדרך כלל על ידי חברות פרסום לפיתוח פרופילים של משתמשים אנונימיים המשמשים להצגת פרסומות על פי פרופיל המשתמש.
השימוש בעוגיות יעיל כאשר המשתמש נוהג לגשת לאתר מסוים רק ממחשב אחד. במצב כזה, במקום להזין מחדש את פרטי ההזדהות, פרטי כרטיס האשראי וכדומה, עליו לעשות זאת פעם אחת בלבד, ומרגע זה יודע הדפדפן לשלוח את המידע לשרת באופן אוטומטי.
אופן המימוש.
האתרים השונים (השרתים שלהם) מבצעים פעולות CRUD (יצירה, קריאה, עדכון ומחיקה) על העוגיות השונות.
מבחינה טכנית, עוגיות הן פיסות מידע בלתי מבוקרות שנוצרות על ידי שרת דפי אינטרנט ואשר נשלחות על ידי הדפדפן. הדפדפן מחזיר אותן מבלי לבצע בהן שינויים על מנת שייצגו אירועים קודמים. כאשר העוגיות אינן מופעלות, כל אחזור של דף אינטרנט או רכיב של דף אינטרנט הוא אירוע בדיד שאינו קשור לשאר התכונות של הדף באותו אתר. על ידי החזרת עוגייה לשרת מספק הדפדפן אמצעי תקשורת בין הדף הנוכחי לדפים קודמים שנצפו. מלבד השרת, מאפשרים גם סקריפטים בצד הלקוח ליצור עוגיות, אם הללו נתמכות וניתנות להפעלה על ידי הדפדפן.
מפרט העוגיות קובע כי על הדפדפנים לתמוך במספר מינימלי של עוגיות או להקצות שטח זיכרון מינימלי לאגירתן. בפרט, דפדפן צריך לאפשר לאגור לפחות 300 עוגיות בגודל 4 קילובייט כל אחת, ולפחות 20 עוגיות לכל שרת או מתחם.
מספר העוגיות המקסימלי משתנה בין דפדפנים. למשל, במוזילה פיירפוקס 2.0 ואינטרנט אקספלורר 8 ניתן לשמור עד חמישים עוגיות לכל שרת ואילו באופרה 9 ניתן לשמור שלושים עוגיות לכל שרת.
בפועל, על עוגיות להיות קטנות מ-4 קילובייט. אינטרנט אקספלורר כופה גודל זה על כל העוגיות שנשמרות במתחם נתון. שמות העוגיות רגישות לרישיות (כלומר, העוגיות "WIKI" ו-"wiki" הן עוגיות שונות).
בעת יצירת עוגייה חדשה ניתן להגדיר תאריך תפוגה בו תימחק העוגייה. אם לא נקבע תאריך תפוגה, העוגייה תימחק לאחר שהמשתמש סגר את הדפדפן (כלומר, בסיום השיחה עם השרת). ציון תאריך מאפשר את קיומה של העוגייה על פני שיחות שונות גם אם הדפדפן נסגר ביניהן. עוגיות אלו נקראות בשם "עוגיות קבועות" (באנגלית: "Persistent Cookies"), להבדיל מ"עוגיות זמניות".
הגדרת עוגייה חדשה.
בקשות דפי אינטרנט נעשות דרך פרוטוקול HTTP, בעזרת הדפדפן. תחילה, מבלי להתייחס לעוגיות, הדפדפן מבקש דף מהשרת על ידי שליחת טקסט קצר המכונה לדוגמה, כדי לגשת לדף , הדפדפן שולח לשרת בקשה:
השרת משיב ושולח חבילת מידע המכונה . חבילת מידע זו כוללת שורות טקסט המבקשות מהדפדפן ליצור עוגיות (השורה בירוק):
שורת ה- נשלחת רק כאשר השרת מעוניין ליצור עוגייה. בשורה זו מבקש השרת מהדפדפן לשמור את המחרוזת . אם הדפדפן מתיר את השימוש בעוגיות, הדפדפן ישלח עוגייה זו לשרת בכל פעם שהמשתמש יבקש לעיין בדף חדש. לדוגמה, אם הבקשה הבאה תהיה הדף , אזי הבקשה הבאה תישלח לשרת :
גם כאן מדובר בבקשת דף אינטרנט מהשרת. ההבדלים בין בקשה זו לבקשה הקודמת נובעים מהעוגייה שנוצרה בין הבקשות. באופן זה יודע השרת שבקשה זו קשורה לבקשה הקודמת. השרת, בתגובה, ישלח את הדף המבוקש, ואולי גם בקשה ליצירת עוגיות נוספות. שרת יכול לשנות ערך של עוגייה על ידי שליחת שורה חדשה () בתגובה לבקשת דף מהדפדפן. הדפדפן יחליף את הערך הישן בערך החדש. שורת ה- נוצרת על ידי תוכנית CGI ואילו שרת ה-HTTP שולח את פלט התוכנית לדפדפן. ניתן להגדיר עוגיות גם באמצעות שפת JavaScript ושפות דומות אחרות הרצות באמצעות הדפדפן. ב-JavaScript משמש האובייקט למטרה זו. לדוגמה, ההוראה:
document.cookie = "temperature=20" יוצרת עוגייה חדשה עם השם "temperature" והערך "20".
מאפייני העוגייה.