(Orfeu da Conceição). מאוחר יותר, כאשר עובד המחזה לסרט הקולנוע "אורפאו נגרו", נדרשו ז'ובים ודה מוראס לחדש את כל שירי המחזה על פי בקשת הבמאי. בשל מרחק גאוגרפי נאלצו השניים לשתף פעולה באמצעות הטלפון, אך הדבר לא הפריע להם ליצור יחד את שלושת שיריו המפורסמים של הסרט: Felicidade ,Frevo, ו-O Nosso Amor. הייתה זו תחילתה של ידידות מופלאה: רוב להיטיו העתידיים של ז'ובים היו לחנים למילים של דה מוראס.
בשנת 1958 הקליט ז'ובים שני אלבומים משותפים לו (כמלחין) ולז'ואאו ז'ילברטו כגיטריסט, שהיוו ציון דרך בהתפתחות הבוסה-נובה וביססו אותה כסגנון מוזיקלי מובחן ומוכר.
פרסום בינלאומי.
פריצת הדרך להכרה בינלאומית באה לז'ובים בשנים 1962–1963 שבהן כתב מספר עצום של להיטים שהפכו ל"קלאסיקות".
ב-1962 הקליט את "Desafinado" עם הסקסופוניסט סטן גץ והגיטריסט צ'ארלי בירד. מיד אחר כך ב-1963, הקליט אלבום נוסף עם גץ ועם עמיתו ז'ואאו ז'ילברטו שצירף ברגע האחרון את אשתו, אסטרוד, כזמרת. אלבום זה, מולחן ומעובד כולו על ידי ז'ובים, זכה להצלחה בינלאומית. כמעט כל שיר בו הפך ללהיט, אך עיקר תהילתו מלהיט הענק בפי אסטרוד ז'ילברטו - Garota de Ipanema - ("הנערה מאיפנמה"), שהפך עם השנים לשיר הברזילאי המושמע ביותר בכל הזמנים.
בשנת 1967 הקליט ז'ובים אלבום משותף עם הזמר האמריקאי פרנק סינטרה, בו מבצע סינטרה גרסאות בשפה האנגלית לחלק מלהיטיו (כמו
The Girl from Ipanema ו-How Insensitive). במשך השנים הרבה לשתף פעולה גם עם יוצרים ברזילאים כמו אליס רז'ינה (בדואט ל-Águas de Março), שיקו בוארקי ורבים אחרים.
כמה משיריו של ז'ובים זכו לביצוע בעברית, למשל:
ז'ובים המשיך ליצור ולהופיע עד ימיו האחרונים. הוא מת ב-1994 בניו יורק ונקבר בעיר הולדתו, ריו דה ז'ניירו. לאחר מותו נוסף שמו של ז'ובים לשמו של נמל התעופה הבינלאומי ריו דה ז'ניירו-גאליאו, כאות הערכה על תרומתו העצומה למוזיקה העולמית והברזילאית וכתודה על אהבתו לעירו.
החווה הסינית
נוסטלגיה
נוסטלגיה הוא מונח שמשמעותו געגועים והתרפקות על העבר, על פי רוב תוך אידיאליזציה שלו.
מאפייני נוסטלגיה.
את המושג נוסטלגיה טבע בשנת 1688 יוהנס הופר, רופא שווייצרי, לתיאור תופעה אצל חיילים שווייצרים שנשלחו אל שדה הקרב רחוק מביתם. המונח הורכב משתי מילים יווניות: נוסטוס (νόστος), שמשמעותה שיבה הביתה, בעיקר ביצירות ההומריות, ואלגוס (ἄλγος), שפירושה כאב. הופר הגדיר נוסטלגיה כמחלה המתאפיינת בתשוקתו של אדם לחזור למולדתו. במרוצת המאה ה-19 השתנתה משמעות המושג, וכיום אין מתייחסים עוד לנוסטלגיה כאל מחלה. מתקנים חברתיים שונים ביקרו את הנוסטלגיה כמנוגדת להיסטוריה, כריאקציונית וכאסקפיסטית. אחרים ראו בה תופעה חיובית, המאפשרת דיאלוג בין העבר להווה.
על פי רוב קשורה הנוסטלגיה לזיכרונות ילדות. כאשר אדם בוגר מבקר במחוזות ילדותו, הוא נזכר בעברו. התחושות המלוות זיכרונות אלה עשויות להיות נעימות ולעורר געגוע. חוויית הנוסטלגיה מרמזת כאילו השתבש עניין יסודי כלשהו מאז תקופת הילדות וכי יש צורך לחזור ולהתחיל הכול מחדש. נוסטלגיה (לטינית) פירושה - הבט לאחור בכאב. על כך כתב הסופר דייוויד סלע בספרו "בשבוע הבא - אמריקה": "...מאז עברו שנים רבות. מקצתן טובות, מקצתן פחות, אך תמיד הסיעו אותי מחשבותיי אל נוף ילדותי, כנווט הטועה בדרך וחוזר למקום האחרון שבו היה הכול ברור, ידוע ומסומן..." מנגנוני הזיכרון ההפכפכים מסננים את הזיכרונות הבלתי נעימים, מצרפים זיכרונות חיוביים זה לזה, מתבלים בקורט גוזמה ומשאלות לב, ויוצרים תודעת עבר נוכחת המגינה מפני אימי ההווה.
לנוסטלגיה גם היבט תרבותי. אופנות רטרו מכתיבות חזרה לסגנונות העבר. אפשר לאתר זאת בתחומים שונים, החל בעיצוב המוצר ואופנה ועד סגנונות מוזיקה וספרות. טיפוח העבר מתבטא גם בחזרה אל השורשים המשפחתיים באמצעות טיולים, כתיבה ובניית עץ יוחסין, כמו גם חיטוט בארכיונים. הנוסטלגיה ואופנות הרטרו הן אבן שואבת עבור צעירים החותרים לייחד עצמם מסביבתם או המתגעגעים לדבר מה שמעולם לא חוו, אלא רק שמעו על אודותיו מהוריהם ומבני משפחתם המורחבת. העבר הערטילאי הופך בעקבות מעורבותם הרגשית לישות חיה ואהובה.
הסופר עלי מוהר עשה שימוש רב בנוסטלגיה. בטורו "מהנעשה בעירנו" הרבה לעסוק בעיר תל אביב וגייס לצורך טיעוניו את זיכרונותיו מן העיר בתקופות מוקדמות יותר (בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20) ואת המשורר האהוב עליו, נתן אלתרמן. הוא התרפק על העבר מתוך גישה של עצב נוסטלגי, שהיה מהול בהומור רך וסרקסטי.
ז'ובים
דרומס עקוד
יוסף שפירא (מחנך)
יוסף שפירא (1922 - 8 בינואר 2020) היה מורה ומחנך, שימש מורה למתמטיקה ולפיזיקה בבתי ספר על-יסודיים דתיים, וכן מפקח כולל על בתי ספר אלה, ומורה למחשבת החינוך הדתי בבית הספר לחינוך של אוניברסיטת בר-אילן.
יוסף שפירא נולד בשנת 1922 ליצחק ורבקה שפירא. אביו היה בנו של האדמו"ר רבי חיים מאיר יחיאל שפירא מדרוהוביץ', שהיה נכדו של רבי אברהם יעקב פרידמן מסדיגורה לשושלת אדמו"רי בית רוז'ין. כמו כן היה צאצא של רבי יצחק פרידמן מבוהוש, השרף ממוגלניצא, המגיד מקוז'ניץ, רבי אלימלך מליז'נסק, רבי מנחם נחום מצ'רנוביל ורבי יחיאל מיכל מזלוטשוב.
איש "ההגנה", שרת בבריגדה היהודית.
שנים אחדות שהה בשליחות חינוכית בארצות הברית, והורה את מקצועות היהדות בישיבה דפלטבוש, שבברוקלין.
ד"ר שפירא היה יקיר החינוך הדתי מטעם ארגון המורים הדתיים, משנת תשנ"ו. הוא זכה בפרס יו"ר הכנסת.
נפטר ב-8 בינואר 2020 (י"א בטבת התש"ף) ונטמן בהר המנוחות.
דולומיט (מינרל)
דולומיט הוא מינרל נפוץ הבנוי מפחמה (קרבונט) של סידן ומגנזיום והוא גם שמו של סוג סלע המשקע (דולומיט) הבנוי בעיקר ממינרל זה. הדולומיט דומה פיזית לקלציט אך קיימים בין המינרלים כמה הבדלים
המינרל והסלע קרויים על שמו של החוקר הצרפתי דאודה דה דולומייה (1801-1750) שבשנת 1791 זיהה את הסלע לראשונה באלפים של טירול.
בעיית הדולומיט.
קיימת אי־ודאות משמעותית לגבי הסיבה להיווצרות הדולומיט. מרבצים עבים של דולומיט, לעיתים של מאות מטרים מצויים בחתכים גאולוגיים, אך המינרל נדיר למדי בשכבות מודרניות. לעובדה זו מתייחסים כאל "בעיית הדולומיט". דולומיט מהווה כ-10% מכל סלעי המשקע, כולל כאלו שנוצרו במקור על פני השטח. במעבדה הצליחו ליצור דולומיט רק בטמפרטורה העולה על 100 מעלות, ועם זאת נראה כי רוב הדולומיט המופיע בחתכים של סלעים נוצר דווקא בטמפרטורות נמוכות. נראה כי הטמפרטורה הגבוהה מזרזת את תנועת היונים של הסידן והמגנזיום כך שהם מוצאים את מקומם במבנה המסודר של סריג הגביש בתוך זמן סביר. עובדה זו מרמזת כי ייתכן שהעדר הדולומיט מסלעים הנוצרים כיום נובע מגורמים קינטיים.
עם זאת, תחת תנאים מיוחדים, נוצר דולומיט גם כיום. דולומיט בתהליכי היווצרות אותר בימות המלוחות של אזור קורנוג שבאוסטרליה הדרומית, במפרץ הפרסי ובאזור ריו דה ז'ניירו בלגונות רדודות שהקשר שלהם לים הפתוח רופף ולכן נוצרת תמלחת מרוכזת בשל ההתאדות. דולומיט מסוג זה קרוי דולומיט סינגנטי. גבישי דולומיט נוצרים גם במשקעים על קרקעית אזורים עמוקים בים מקום בו תכולת החומר האורגני גבוהה. דולומיט מסוג זה מכונה דולומיט אורגנוגני.
אחד ההסברים המקובלים לבעיית הדולומיט היא שהמינרל מתחיל כקלציט או ארגוניט היוצרים אבן גיר ואז כשתמיסות עשירות במגנזיום שוטפות את הסלע מוחלף הקלציט בדולומיט, תהליך הקרוי דולומיטיזציה.
שימושים.
הדולומיט משמשת כאבן לקישוט וכחומר גלם לייצור מלט, כחצץ לבניין וללבנים חסינות אש. לעיתים משתמשים בדולומיט כתחליף לקלציט בתהליך יצור ברזל ופלדה לשם סילוק זיהומים.
אסה-פקה סאלונן
אסה-פקה סאלונן (בפינית: Esa-Pekka Salonen; נולד ב-30 ביוני 1958 בהלסינקי) הוא מנצח ומלחין פיני.
ביוגרפיה.
סאלונן למד נגינה בקרן יער, ניצוח וקומפוזיציה באקדמיית סיביליוס בהלסינקי. חברו לכיתה היה המלחין מגנוס לינדברג. הוא ייסד את האגודה להערכת מוזיקה חדשה, "קורבאט אאוקי" ואת ההרכב הנסיוני "טוימיי" ("אוניים פתוחות" ו"זה עובד", בפינית). בהמשך למד סאלונן אצל המלחינים פרנקו דונאטוני, ניקולו קסטיליוני ואיוניוהאני ראוטאווארה.
התנסותו הראשונה בניצוח הייתה בשנת 1979 עם תזמורת רדיו פינלנד, אם כי הוא המשיך לראות את עצמו בעיקר כמלחין. אבל בשנת 1983 קיבל על עצמו לבצע את הסימפוניה השלישית של מאהלר עם התזמורת הפילהרמונית של לונדון בהתראה קצרה, וקונצרט זה העלה אותו על דרך המלך כמנצח. בהמשך היה מנצח אורח ראשי של הפילהרמונית משנת 1985 עד 1994.
סאלונן, שכיהן כמנצח ראשי של התזמורת הסימפונית של רדיו שוודיה משנת 1984 עד שנת 1995 ומנהל מוזיקלי של התזמורת הפילהרמונית של לוס אנג'לס משנת 1991 עד שנת 2009, נודע במחויבותו לביצוע והקלטה של מוזיקה בת זמננו. הקלטת הבכורה העולמית שלו לסימפוניה השלישית של ויטולד לוטוסלבסקי זיכתה אותו בפרס גראמופון לשנת 1985 על ההקלטה הטובה ביותר למוזיקה בת זמננו.
בין יצירותיו של סאלונן: ...ממבט ראשון ובלי לדעת... (...auf den ersten blick und ohne zu wissen... )