במאי 2006 יצירת היסוד אומתה בשיטה אחרת (זיהוי כימי של התוצרים הסופיים של דעיכת היסוד) במכון המשותף למחקר גרעיני בדובנה. בסוף שנת 2015 הכירו האיגוד הבינלאומי לכימיה טהורה ויישומית ביסוד זה כיסוד חדש.
אונונטריום היה השם הסיסטמטי הזמני שהעניק IUPAC ליסוד החדש, עם הסימון Uut. מדענים מיפן הציעו את השם "Japonium", עם סימול כימי Jp, או "Rikenium", עם הסימול Rk. בחלק מהמחקרים היסוד כונה "eka-thallium".
ב-30 בנובמבר IUPAC הכריז כי השם הוא "ניהוניום", (Nihonium), על שם יפן, "ארץ השמש העולה". בכך הם מקווים לציין את העובדה שזה היסוד הראשון שהתגלה במדינה אסייתית.
איזוטופים של ניהוניום.
לניהוניום יש עד כה כ-3 איזוטופים שונים:
רחוב המלך ג'ורג' בירושלים
פלרוביום
פְֿלֶרוֹבְֿיוּם (אנגלית: Flerovium, לשעבר אונונקוודיום (Ununquadium), ידוע גם בשם lead-eka) הוא יסוד מלאכותי ממתכות המעבר העמידות, שסמלו הכימי Fl, ומספרו האטומי 114. זהו היסוד ה-11 בסדרת היסודות העל-כבדים וה-22 בסדרת היסודות הטרנס-אורניים.
היסטוריה.
פלרוביום נוצר לראשונה בדצמבר 1998 על ידי מדעני המכון המאוחד למחקר גרעיני בעיר דובנה שברוסיה. התגלית נחשפה רק בינואר 1999 ושלושה חודשים לאחר מכן יצרה אותה קבוצת מדענים איזוטופ אחר של היסוד. בשנת 2004 ו-2006 התגלית אושרה פעמים נוספות.&lt;br&gt;
היסוד נוצר על ידי הפצצת 244Pu ביוני 48Ca. מההפצצה נוצר אטום יחיד של 289Fl שזמן מחצית החיים שלו הוא 21 שניות. עד שנת 2006 יצרו מדענים עוד מספר אטומי פלרוביום.
שמו הזמני של היסוד היה אונונקוודיום וסימונו Uuq. ב-2 בדצמבר 2011 שונה שמו רשמית לפלרוביום בידי מגליו הרוסיים, על שם "המעבדות על שם גאורגי פליורוב לתגובות גרעיניות" (Flerov Laboratory of Nuclear Reactions) במכון המחקר הגרעיני בדובנה.
תכונות.
הערכה היא שתכונות הפלרוביום צפויות להיות דומות לתכונותיה של העופרת.&lt;br&gt;
הפלרוביום צפוי להיות מתכת רכה, צפופה שמכהה בחשיפה לאוויר ונקודת ההתכה שלו צפויה להיות בסביבות ה-200 מעלות צלזיוס.
איזוטופים של פלרוביום.
עד כה נוצרו 4 איזוטופים שונים של פלרוביום:
אוליבר! (מחזמר)
אוליבר! (באנגלית: !Oliver), מחזמר בריטי על פי ספרו של צ'ארלס דיקנס, "אוליבר טוויסט". המלחין ליונל בארט כתב את המילים והלחנים לשירים. ב-1968 המחזמר עובד לסרט קולנוע זוכה אוסקר בבימויו של קרול ריד.
המחזמר.
ההפקה המקורית של "אוליבר!" הועלתה לראשונה ב-30 ביוני 1960 ב"ניו ת'יאטר" בווסט אנד בלונדון, והוצגה במשך תקופה ארוכה. בין השחקנים היו רון מודי בתפקיד פייגין, ג'ורג'יה בראון בתפקיד ננסי ובארי האמפריז (הידוע בכינויו "דיים עדנה") בתפקיד הקברן.
המחזמר מבוסס על הרומן "אוליבר טוויסט" של צ'ארלס דיקנס, והיה העיבוד הראשון למחזמר של יצירה מאת דיקנס. סיפור העלילה שברומן פושט מאוד כדי שיתאים למחזמר. פייגין מוצג כדמות קומית ולא כפושע כפי שהוא מופיע ברומן, ככל הנראה גם כדי לעקוף את המכשול הבעייתי בתיאור דמות יהודי, כפי שמופיעה ביצירה המקורית. כמו כן, הושמטו חלקים נרחבים מהעלילה, וחלק מהדמויות שבספר. המחזה עורר עניין רב, גם בגלל החידוש של הבמה המסתובבת שתוכננה על ידי שון קני.
ב-6 בינואר 1963 הועלה המחזמר על בימות ברודוויי בתיאטרון "אימפריאל ת'יאטר". ההצגה הייתה נקודת זינוק לקריירת משחק של ילדים שחקנים רבים, ביניהם דייווי ג'ונס שהיה אחר-כך חבר בלהקת הקופים. ניכרת השפעה של המחזמר על הסרט "מרי פופינס" של דיסני מ-1964.
בשנת 1994 הועלה המחזמר שוב על בימות לונדון, עם שירים נוספים מאת ליונל בארט. ביים את ההצגה סם מנדס והשחקנים הראשיים היו ג'ונתן פרייס בתפקיד פייגין, סאלי דקסטר בתפקיד ננסי ומיילס אנדרסון בתפקיד ביל סייקס.
הפקתו בישראל.
אוליבר! הועלה בתיאטרון הבימה בשנת 1966 בתרגומו שרגא פרידמן וצבי רוזן. במאי המחזמר, פיטר קו, הובא במיוחד מאנגליה, והתפאורה הגיעה מלונדון. בהפקה הישראלית שיחקו שרגא פרידמן (פייגין), רבקה רז (ננסי), אברהם רונאי (מר במבל), וכן ארי קוטאי, יהודה אפרוני, ישראל רובינצ'יק, דוד סמדר, רות גלר, סוניה שפטל, יגאל בן-דוד ויוסי סטרקמן (בן-ארי), רנן שור ויחיאל טאובר, אורנה לוריא וחוה זוניס (בט). העלאת המחזה לוותה בקשיים לאחר שתיאטרון הבימה הועמד לדין ונקנס על העסקת ילדים צעירים מגיל 10 במחזה.
הפסקול העברי של המחזמר יצא בחברת התקליטים "CBS". ההפקה זכתה לביקורות אוהדות, אך להצלחה מסחרית מעטה יחסית והועלתה כ-90 פעמים בלבד.
בשנת 1999 עלה בתיאטרון בית החיל בתל אביב מחזמר חדש על פי הספר "אוליבר טוויסט". את המחזמר הפיק, ביים וכתב מנחם גולן. הסיפור התבסס על סיפורו של דיקנס, אך השירים היו שונים מהמקור ונכתבו על ידי אבי קורן.
במחזמר כיכבו שלמה בראבא כפייגין, רינת גבאי, צחי נוי, חיים הדר, איציק בן מלך, אורי ורדי, ויויאן גולד, דניאל מגון, טל שוב ועוד כ-50 ילדים. המחזמר הוצג במהלך השנים 1999–2000 וזכה להצלחה רבה.
בשנת 2007 עלתה הפקה של המחזמר בבימת הנוער העירונית ברחובות, שם שיחק בתפקיד אוליבר השחקן הצעיר דניאל מורשת מהסדרה "האי". במחזמר השתתפו למעלה מ-170 חניכים בבימת הנוער. המחזמר זכה להצלחה בקרב תושבי רחובות והסביבה.
בסוכות 2008 עלתה הפקה חדשה של המחזמר בהפקה משותפת של חברת "קרן אור" הפקות, "בימות" ותיאטרון בית ליסין בבימויו של משה קפטן בנוסח עברי של אלי ביז'אווי ובכיכובם של ששון גבאי, אניה בוקשטיין וגיל פרנק.
בשנת 2016 עלתה ההפקה בסדנת התיאטרון של איקה זוהר וזכתה הצלחה רבה.
הסרט.
ב-1968 עובד המחזמר לסרט קולנוע שבו הופיעו שחקנים אלמונים לצד שחקנים ותיקים ומוכרים. בין כוכבי הסרט היו: רון מודי (פייגין [כזכור, מודי גילם את פייגין בהצגת הבכורה ב-1960]), אוליבר ריד (ביל סייקס), מארק לסטר (אוליבר), ג'ק ויילד (דודג'ר) ושאני ואליס (ננסי). התעוררה מחאה קלה על כך ששאני ואליס קיבלה את התפקיד של ננסי במקום ג'ורג'יה בראון שגילמה אותה בתיאטרון.
ליונל בארט וורנון האריס כתבו את התסריט וביים סר קרול ריד (שהיה דודו של אוליבר ריד). רק חלק משירי ההפקה הבימתית הושמעו בסרט הקולנוע.
הסרט זכה בפרס האוסקר לסרט הטוב ביותר, ובפרסי אוסקר נוספים עבור עיצוב תפאורה, הבמאי הטוב ביותר, פסקול מקורי וסאונד. הסרט היה מועמד גם בקטגוריות השחקן הטוב ביותר (רון מודי), שחקן המשנה הטוב ביותר (ג'ק ויילד), צילום, עיצוב תלבושות, עריכה ועבור התסריט.
אוליבר
מוסקוביום
מוסקוביום (באנגלית: Moscovium, הידוע גם בשם eka-bismuth או אונאונפנטיום) הוא יסוד מלאכותי ממתכות המעבר העמידות, שסמלו הכימי Mc ומספרו האטומי 115. זהו היסוד ה-12 בסדרת היסודות העל-כבדים וה-23 בסדרת היסודות הטרנס-אורניים.
היסטוריה.
ב-1989 בוב לזר טוען כי לקח חלק במחקר של חללית חוצנית שהופעלה באמצעות כור אנטי-חומר המונע באמצעות מוסקוביום, שנים רבות לפני שהיסוד הכימי הזה התגלה זו הפעם הראשונה שיסוד 115 עלה לתודעה.
לאחר כ-15 שנים, ב-1 בפברואר 2004, צוות רוסי-אמריקני הודיע על גילוי היסודות מוסקוביום ו-ניהוניום. בצוות מדענים רוסים מהמכון המשותף למחקר גרעיני בדובנה ואמריקנים מהמעבדה הלאומית לורנס ליברמור. הצוות דיווח כי בין התאריכים ה-14 ביולי 2003 וה-10 באוגוסט 2003 נערכו ניסויים של הפצצת 243Am ביוני 48Ca במאיץ חלקיקים. מההפצצה נוצרו ארבעה אטומי אונאונפנטיום, שדעכו אז לאונאונטריום בתוך 100 מילישניות תוך פליטת קרינת אלפא. לאחר עוד 1.2 שניות התפרק האונאונטריום ליסודות טבעיים.
ב-28 בספטמבר 2004, צוות מדענים יפני הודיע גם הוא כי יצר את היסוד החדש.
במאי 2006 יצירת היסוד אומתה בשיטה אחרת (זיהוי כימי של התוצרים הסופיים של דעיכת היסוד) במכון המשותף למחקר גרעיני בדובנה.
באוגוסט 2013, חוקרים מאוניברסיטת לונד בשוודיה דיווחו כי הוכיחו את קיום היסוד. בסוף שנת 2015 הכירו האיגוד הבינלאומי לכימיה טהורה ויישומית ביסוד זה כיסוד חדש.
אונאונפנטיום היה השם הסיסטמטי הזמני שהעניק IUPAC ליסוד החדש, עם הסימון Uup. ביוני 2016, הכריז ה-IUPAC כי השם המוצע הוא מוסקוביום (Moscovium) וסימונו Mc. השם ניתן כדי להוקיר את רוסיה, לכבוד גילוי היסוד על ידי המכון המשותף למחקר גרעיני בדובנה (הצוות האמריקאי הונצח בשמו של היסוד טנסין).
לאחר תקופת המתנה של חצי שנה, ב-28 בנובמבר 2016, השם אושר רשמית.
איזוטופים של מוסקוביום.
למוסקוביום נוצרו עד כה כ-2 איזוטופים שונים:
הערכה היא שאיזוטופ 291 (שעדיין לא נוצר) יהיה איזוטופ יציב יותר, וזמן מחצית חייו יהיה בסביבות דקה אחת. רק לאחר יצירתו אפשר יהיה לקבוע את תכונות החומר.
אורלנדו בלום
אורלנדו ג'ונתן בלאנצ'ארד קופלנד בלום (באנגלית: Orlando Jonathan Blanchard Copeland Bloom; נולד ב-13 בינואר 1977) הוא שחקן אנגלי. שיחק במספר סרטים שוברי קופות כגון טרילוגיית "שר הטבעות" ובשני סרטי ההמשך של טרילוגיית "ההוביט", ב"בלאק הוק דאון", ב"ממלכת גן עדן", ב"טרויה", ובטרילוגיה הראשונה של סרטי "שודדי הקאריביים".
ביוגרפיה.