בין 1956–1969 החלה הפריצה הבינלאומית שנקר, כאשר מנהל התזמורת הסימפונית של הודו הכיר בינו לבין הכנר יהודי מנוחין. הוא הופיע עם מנוחין בניו יורק. הוא עזב את התזמורת הסימפונית ההודית והחל בסיבוב הופעות בבריטניה, גרמניה וארצות הברית. שנקר קיים הופעות קטנות והכיר לקהל את המוזיקה ההודית. הוא הוציא את אלבומו הראשון במערב, Three Raga ב-1956. סיבוב ההופעות שלו בארצות הברית הוקלט והוא החל להופיע בפסטיבלים שונים.
רבים עם זאת הכירו אותו במערב כאשר ג'ורג' האריסון החל ללמוד אצלו, מה שהשפיע על המוזיקה של להקת הביטלס.
ב-1968 זכה ביחד עם יהודי מנוחין בפרס גראמי למוזיקה הקאמרית הטובה ביותר, באותה שנה אף חיבר את המוזיקה לסרט צ'ארלי בכיכובו של קליף רוברטסון.
שנה לאחר מכן הופיע בפסטיבל וודסטוק, מאוחר יותר ביקש להפריד עצמו מילדי הפרחים וטען שכואב לו לראות את הקישור של הסמים אל המוזיקה, אותה הוא רואה כרוחנית ודתית.
ב-1970 החל ללמד מוזיקה בארצות הברית באוניברסיטאות שונות. כמו כן הלחין קונצ'רטו לתזמורת הסימפונית של לונדון. ב-1971 ארגן ביחד עם ג'ורג' האריסון את הקונצרט למען בנגלדש, למען איסוף כספים לפליטי המלחמה בבנגלדש, הקונצרט התקיים במדיסון סקוור גרדן שבניו יורק. ב-1973 זכה בפרס אמי השני שלו על אלבום השנה.
ב-1974 הוזמן להופיע בבית הלבן. ב-1982 היה מועמד שנקר לאוסקר על הלחנת הפסקול לסרט גנדי. בשנות ה-80 הופיע במוסקבה עם התזמורת הפילהרמונית של מוסקבה.
בין 1986–1992 התמנה להיות חבר ברג'יה סבהה, הבית העליון של הפרלמנט ההודי, בו נהוג שהנשיא ממנה 12 חברים בזכות תרומתם לאומנות, ספרות, מדע או שירותים חברתיים. ב-1989 הלחין ביחד עם פיליפ גלאס את "Ghanashyam." במהלך שנות ה-90 המשיך להופיע בקונצרטים ברחבי העולם.
בשנת 2002 זכה בגראמי השלישי שלו בקטגוריית אלבום מוזיקת העולם הטוב ביותר. בשנת 2011 קיים את מופע הקונצרט האחרון שלו באירופה.
במהלך חייו הוציא 3 ספרים, שניים מהם ביוגרפיים ואחד ללימוד מוזיקה הודית.
חייו הפרטיים ומשפחתו.
שנקר התחתן ב-1941 עם בתו של אלאדין קאן, שנה לאחר מכן נולד להם בנם אך ב-1962 התגרשו. בשנות ה-70 יצא עם סו ג'ונס, מפיקה מניו יורק וב-1979 נולדה בתם נורה ג'ונס. בסוף שנות ה-70 יצא עם שוקניה ראג'ן איתה התחתן ב-1989. וב-1981 נולדה להם בתם אנושקה שנקר.
אחייניתו היא המוזיקאית אננדה שנקר.
הופעתו האחרונה הייתה ב-4 בנובמבר 2012. הוא הופיע ביחד עם בתו אנושקה בקליפורניה, ארצות הברית.
ב-9 בדצמבר 2012 הובהל לבית החולים לאחר שהתלונן על קשיי נשימה, ב-11 בדצמבר נפטר לאחר ניתוח להחלפת שסתום הלב.
פיליפ השלישי, דוכס בורגונדיה
פיליפ השלישי "הטוב" (31 ביולי 1396 - 15 ביוני 1467), דוכס בורגונדיה מ-1419 עד מותו.
ביוגרפיה.
פיליפ נולד ב-31 ביולי 1396, לז'אן הראשון, דוכס בורגונדיה ולמרגרטה מבוואריה, בתם של אלברכט הראשון, דוכס בוואריה ומרגרטה מבריג. כשהיה בן 13 שנה בלבד השיא אותו אביו למישל מוולואה, בתם של שארל השישי, מלך צרפת ושל איזבו מבוואריה.
בשנת 1419 אביו נרצח ופיליפ הפך לדוכס בורגונדיה ורוזן פלנדריה ופראנש קומטה, בשם פיליפ השלישי. ב-1422 אשתו נפטרה וב-1424 הוא נישא לבון מארטואה, שגם היא נפטרה כעבור שנה. ב-1430 נישא לאיזבל מפורטוגל שילדה לו שני בנים שמתו בינקותם, ואת שארל שירש את דוכסות בורגונדיה אחרי מותו ב-1467.
פיליפ השלישי האשים ברצח אביו את שארל יורש העצר של צרפת (שארל השביעי מלך צרפת לעתיד). ב-21 במאי 1420 בהסכם טרואה, פיליפ השלישי כרת ברית עם הנרי החמישי מלך אנגליה נגד שארל יורש העצר. בהסכם זה הוכר הנרי החמישי כיורש העצר החוקי של ממלכת צרפת. אך ב-31 באוגוסט 1422 נפטר הנרי החמישי, וב-21 באוקטובר של אותה שנה נפטר גם שארל השישי מלך צרפת. שארל יורש העצר ירש את הכתר בשם שארל השביעי, אולם ממלכת אנגליה ופיליפ השלישי סירבו להכיר בו. אנגליה הכריזה על הנרי השישי, בנו התינוק של הנרי החמישי, כמלך צרפת על פי הסכם טרואה. ב-1423 השיא פיליפ השלישי את אחותו לג'ון הראשון, דוכס בדפורד, אחיו של הנרי החמישי, ששימש כעוצר וכמושל צרפת בשם הנרי השישי מלך אנגליה.
ב- 1422 נבחר פיליפ השלישי לחבר מסדר הבירית האנגלי, אך סירב להצטרף למסדר זה וב- 1430 הקים את מסדר גיזת הזהב של בורגונדיה לרגל נישואיו עם הנסיכה הפורטוגלית איזבל מאביז.
ב-24 במאי 1430 כוחותיו של פיליפ השלישי תפסו את ז'אן ד'ארק בעיר קומפיין שמצפון לפריז. היא נמכרה לאנגלים שהעלו אותה על המוקד ב-30 במאי 1431. שארל השביעי מלך צרפת המשיך במלחמתו נגד האנגלים, וב-1435 פיליפ השלישי חתם על הסכם שלום נפרד עם צרפת. הוא תקף את העיר קאלה שלחופי התעלה, שהייתה בידי האנגלים, אך נאלץ לסגת לפלנדריה. ב-1440 תמך באצילים שמרדו בשארל השביעי מלך צרפת, ונתן מחסה ליורש העצר לואי (לואי האחד עשר מלך צרפת לעתיד) שמרד באביו.
ב- 1439 חתם על הסכם שלום עם ממלכת אנגליה כדי לחדש את המסחר שהתבסס בעיקר על יבוא צמר אנגלי ועל יצוא אריגים לאנגליה. ב- 1464, בתגובה על איסור שהטילה אנגליה על יבוא אריגים מאירופה, פיליפ השלישי הטיל איסור על יבוא אריגים מאנגליה. הוא נקט בצעדים כדי לחזק את הצי המסחרי של פלנדריה ואת תעשיית הדייג (בעיקר יצוא של הרינג), עודד את התחרות עם ברית ערי הנזה ואת פיתוח נמל אנטוורפן שהחל לתפוס את מקומה של ברוז' כמרכז הסחר הבינלאומי.
פיליפ השלישי דאג להרחיב את נחלותיו. ב-1429 קנה את רוזנות נאמור, ב-1430 ירש את דוכסות בראבנט ולימבורג, וב-1432 הפך לרוזן הולנד, זילנד ופריזלנד. ב-1443 קנה את דוכסות לוקסמבורג. הוא דאג להאדיר את שמה של דוכסותו, ובנוסף על העיר דיז'ון בירת בורגונדיה, קבע את מושבו לסירוגין בערים בריסל, ברוז' וליל. הוא הזמין מרבדים מצוירים ועבודות אמנות אחרות עבור ערי הבירה שלו בצרפת ובפלנדריה. בין הציירים שנהנו מחסותו היו: יאן ואן אייק, רוג'ר ואן דר ויידן והאנס ממלינג. כאשר פיליפ השלישי נפטר ב-1467 הייתה דוכסות בורגונדיה בשיא עוצמתה והשתוותה במעמדה לממלכות מערב אירופה. בנו שארל "האמיץ" ירש את דוכסות בורגונדיה.
ר.א.ב
פונדקאות
פונדקאות היא נשיאת עובר על ידי אשה עד לידתו של התינוק, לשם מסירתו לאחר הלידה להורים מיועדים.
קיימים שני סוגים של פונדקאות: הסוג האחד, "פונדקאות מלאה", בו תורמת האישה הנושאת תהליך הריוני בלבד, והעובר מועבר לרחמה בתחליפאות (תהליך IVF) והסוג השני, "פונדקאות חלקית", בו תורמת האשה תהליך הריוני וביצית משלה אשר מופרית בזרע, כך שהאם הפונדקאית היא גם האם הגנטית.
פונדקאות מלאה היא פחות מורכבת ומעוררת מחלוקת מבחינה פילוסופית ומשפטית מאשר פונדקאות חלקית, בה התינוק נמסר מחזקת האם הגנטית ולא אליה.
יש הרואים בפונדקאות סוג של אימוץ, ויש הסוברים כי מדובר בסחר באיברים, שעבוד נשים וסחר בתינוקות. במרבית מדינות העולם קיימים חוקים והגבלות על הפונדקאות ולהסדרת תוצאותיה. מבין מדינות אלו, במרביתן נאסרה פונדקאות תמורת רווח כספי של האם הנושאת את הילד, והותרה פונדקאות אלטרואיסטית בלבד. בחלק מהמדינות, גם כאלה בהן הפונדקאות מותרת, החקיקה והאכיפה בנושא אינן עקביות, ונוצר פתח למקרים משפטיים סבוכים.
סוגי פונדקאות.
"פונדקאות מלאה" או "פונדקאות הריונית" (Gestational surrogacy) היא נשיאת עובר על ידי אישה - הפונדקאית, אשר נוצר מביצית שאינה שלה, אלא ביצית של האם המיועדת או של תורמת אלמונית. תרומת ביציות נעשית בשל סיבות שונות. נשים שואבות ביציות בטיפולי פוריות, וחלק מהן מועבר בהסכמה לתרומה, וכן, נשים שיש באפשרותן לתרום ביציות, אך אינן יכולות להרות. השרשת העובר מתבצעת על ידי הפריה חוץ גופית ("הפריית מבחנה"). פונדקאות זו הותרה בישראל במגבלות שהגדיר המחוקק הישראלי.
"פונדקאות חלקית" או "פונדקאות מסורתית" (Traditional surrogacy), היא הפריית האישה, בדרך כלל באמצעות הזרעה מלאכותית, על ידי גבר, שהילוד יימסר לו על פי הסכם מראש. בהסכם זה, האישה מוותרת מראש על פרי בטנה, תמורת תשלום או בהתנדבות. בספרות המחקר העברית היא נקראת גם תחליפאות, והאישה נקראת: "אם תחליפית". שיטה זו אסורה בישראל.
פנייה לפונדקאות.
הסיבות בגינן מבקשים זוגות ויחידים להיעזר בשירותיה של פונדקאית הן מגוונות. האחת, הסיבה הרפואית (גופנית או נפשית), כגון: נשים ללא רחם, שחלות או ביציות, נשים שהריון עלול לסכן באופן משמעותי את בריאותן, נשים שסבלו מהפלות חוזרות; וגם נשים שחוו טיפולי פוריות כושלים רבים מופנות לטיפול בעזרת פונדקאות. השנייה, היעדר בת זוג, כגון אצל זוגות גברים חד-מיניים.
יתרונותיה של הפונדקאות עבור משפחה שמתקשה להביא תינוק לעולם, הם ראשית בכך שהיא אפשרות חילופית לאימוץ, אשר לא מאפשר להורה לגדל את הילד מיומו הראשון. בנוסף, בפונדקאות לפחות אחד מבני הזוג הוא הורה ביולוגי לילד.
חסרונתיה של הפונדקאות עבור המשפחה המתקשה להביא תינוק לעולם הם, בין השאר, סיכונים לבריאות הנפשית והגופנית במהלך ההריון, התלות באישה זרה (הפונדקאית), במוכנותה להרות, ובסיכון כי האשה ההרה תתחרט על הפונדקאות ותסרב למסור את הרך הילוד, כפי שהוסכם עמה.
היבטים מוסריים.