Leave It All to Me (בעברית: תשאירו את הכל לי) הוא סינגל הבכורה של השחקנית והזמרת האמריקאית מירנדה קוסגרוב, וכן שיר הנושא של סדרת הקומדיה של ניקלודיאון, iCarly. בשיר משתתף הזמר האמריקאי דרייק בל, שהופיע בסדרה אחרת של ניקלודיאון, דרייק וג'וש. השיר נכתב על ידי מייקל קורקורן, אחד מחברי הלהקה של בל. כפתיח של הסדרה מופיע השיר בגרסה מקוצרת, אם כי ניתן למצוא את הגרסה המלאה בפסקול התוכנית. הסינגל נכנס למצעד הבילבורד הוט 100 האמריקני, במקום ה-100.
בשירות הזרמת המדיה ספוטיפיי, הושמע השיר כ-14.5 מיליון פעמים.
גרסאות כיסוי.
השיר זכה לגרסת כיסוי על ידי להקת הפאנק Less Than Jake.
עיטור ההצטיינות למען המולדת
עיטור ההצטיינות למען המולדת (ברוסית: «Орден «За заслуги перед Отечеством) הוא עיטור של הפדרציה הרוסית.
העיטור מוענק לאזרחים על הישגים יוצאי דופן הקשורים לחיזוק הפדרציה הרוסית, ההתפתחות הסוציו-אקונומית במדינה, פעילויות מחקר, פיתוח תרבות ואמנות, הישגי ספורט מצטיינים, חיזוק השלום, ידידות ושיתוף פעולה בין עמים, על תרומתם המשמעותית לחיזוק ביטחון המדינה.
משנת 1994 ועד לכינונו של עיטור אנדריי הקדוש בשנת 1998, היה העיטור הגבוה ביותר של הפדרציה הרוסית.
בין מקבלי כל דרגות העיטור.
פוליטיקאים: ויקטור צ'רנומירדין, ויקטור זובקוב, סרגיי איוואנוב, סרגיי לברוב, ולנטינה מטוויינקו, יורי לוז'קוב, ניקולאי פטרושב, אלכסנדר בורטניקוב, סרגיי צ'מזוב, ויאצ'סלב לבדב, יורי צ'ייקה, ולדימיר ז'ירינובסקי, ולדימיר רסין, סרגיי סטפאשין, ולנטינה טרשקובה.
אמנים: איליה גלזונוב, מאיה פליסצקאיה, ניקיטה מיכאלקוב, זוראב צרטלי, יורי טמירקאנוב, אולג טבקוב, מארק זכארוב,גלינה וישנבסקאיה, גנאדי חזנוב, גנאדי רוז'דסטוונסקי, לב לשצ'נקו, ולדימיר אטוש, אינה צ'וריקובה, טטיאנה דורונינה, רודיון שצ'דרין.
אחרים: ז'ורס אלפרוב, אולג דוברודייב, ויקטור סביניך, קונסטנטין ארנסט, אנדריי קוסטין, אלכסנדר מסליאקוב, ואגיט אלקפרוב.
רמברנדט פיל
רמברנדט פיל (באנגלית: Rembrandt Peale; 22 בפברואר 1778 - 3 באוקטובר 1860) היה אמן אמריקאי. צייר דיוקנאות פורה, זכה לשבחים במיוחד בזכות דיוקניהם של הנשיאים ג'ורג' וושינגטון ותומאס ג'פרסון. סגנונו של פיל הושפע מהנאו-קלסיציזם הצרפתי לאחר שהותו בפריז בתחילת שנות השלושים לחייו.
ביוגרפיה.
רמברנדט פיל נולד השלישי מבין שישה ילדים ששרדו (11 נפטרו) לאמו, רייצ'ל ברואר, ואביו, צ'ארלס וילסון פיל במחוז באקס, פנסילבניה, ב־22 בפברואר 1778. האב, צ'ארלס, גם הוא אמן, קרא לו על שם הצייר ההולנדי המפורסם במאה ה-17 רמברנדט הרמנזון ואן ריין. אביו לימד גם את כל ילדיו, כולל רפאל פיל, רובנס פיל וטיצ'יאן פיל, לצייר נוף ודיוקנאות, ולימד את רמברנדט גם אמנויות ומדעים. רמברנדט החל לצייר בגיל 8. שנה לאחר מות אמו ונישואיו מחדש של אביו. פיל עזב את בית הספר לאמנויות, והשלים את דיוקנו העצמי הראשון בגיל 13. הבד מציג את ראשית כישרונו האמנותי. בהמשך חייו, פיל "הראה לעיתים קרובות את הציור הזה למתחילים צעירים, כדי לעודד אותם ..."
ביולי 1787 הציג צ'ארלס וילסון פיל את בנו רמברנדט בפני ג'ורג' וושינגטון, והאמן הצעיר צפה באביו מצייר את הנשיא העתידי. בשנת 1795, בגיל 17, צייר רמברנדט את וושינגטון המזדקן, וגרם לו להיראות מבוגר בהרבה יותר מאשר במציאות. הדיוקן התקבל יפה ורמברנדט ערך את הופעת הבכורה שלו.
בגיל 20 התחתן פיל עם אלינור מיי שורט בת ה -22 (1776-1836) בכנסייה הקתולית סנט ג'וזף בפילדלפיה. במהלך נישואיהם נולדו לפיל וקורט תשעה ילדים: רוזלבה, אלינור, מייקל אנג'לו, אנג'ליקה ואמה קלרה ביניהם. בשנת 1840 (בגיל 62 )התחתן עם הרייט קאני (1799-1869), אחת מתלמידיו ואמנית בזכות עצמה.
בשנת 1822 עבר פיל לעיר ניו יורק, שם הוא התחיל בניסיון לצייר את מה שקיווה שתהפוך ל"דמותה הסטנדרטית של וושינגטון". הוא חקר דיוקנאות של אמנים אחרים ובהם ג'ון טרומבול, גילברט סטיוארט ואביו שלו, כמו גם את תמונתו משנת 1795 שמעולם לא סיפקה אותו באמת. עבודתו הושלמה בשנת 1824, מציגה את וושינגטון דרך חלון סגלגל, ונחשבת בעיני רבים כשנייה רק לציור האייקוני של גילברט סטיוארט של הנשיא הראשון. הציור נרכש על ידי הקונגרס בשנת 1832 תמורת 2,000 דולר. הוא תלוי בלשכת הסנאט הישנה.
בשנת 1826 הוא עזר להקמת האקדמיה הלאומית לעיצוב בעיר ניו יורק.
פיל המשיך ליצור מעל 70 העתקים מפורטים, כולל אחד של וושינגטון במדי צבא מלאים, שתלוי במשרד הסגלגל בבית הלבן.
פיל המשיך לצייר דיוקנאות מפורסמות נוספות, כמו אלה של הנשיא השלישי תומאס ג'פרסון בזמן שהיה בתפקידו (1805), ובהמשך דיוקן של השופט הראשי ג'ון מרשל.
מסעות.
פיל ביקר באירופה מספר פעמים כדי ללמוד אמנות. לאורך חייו נסע פיל על פני חצי הכדור המערבי בחיפוש אחר השראה והזדמנויות כאמן. אביו עזר לו לפלס את דרכו לפריז, שם שהה מיוני עד ספטמבר 1808, ושוב מאוקטובר 1809 עד נובמבר 1810. בפריז, למד פיל את יצירותיו של ז'אק-לואי דייוויד, שהשפיעו עליו לצייר בסגנון הנאו-קלאסי. הוא צייר את החוקר המפורסם אלכסנדר פון הומבולדט ועוד כמה פטרונים כמו ג'וזף לואי גיי-ליסאק ופרנסואה אנדרה מישו.
לאחר הצלחותיו בצרפת, חזר פיל לפילדלפיה בשנת 1810. הוא עשה ניסיונות להציג את הידע שלו ואת שליטתו בציור, בציורו "הבת הרומית" (1812) הציור נחשב ל"סנסציוני"מדי על ידי תושבי פילדלפיה, שלא אהדו את מאמציו לשפר את מצב האמנות באמריקה במאה ה-19.כתוצאה מהקשיים הכלכליים אחרי מלחמת 1812, הנשיא ג'פרסון - שהבטיח לקנות את דיוקנו של וושינגטון מ -1795, לא הצליח לעמוד בהבטחתו - במקום זאת עודד את פיל לנסוע לאירופה.
מוזיאון בולטימור.
לאביו הייתה מוטיבציה להקים את המוזיאון האמריקני בפילדלפיה (1786) אף על פי שהוכנו תצוגות ותערוכות בבניינים שונים בפילדלפיה, המוזיאון של אביו בפילדלפיה לא הצליח להתרומם. רמברנדט פיל המשיך את מאמצי/מורשת של אביו בעיר אחרת. ב־15 באוגוסט 1814, השיג פיל את המוזיאון שלו מעיריית בולטימור, מרילנד ברחוב הולידיי. הבניין הראשון שהוקם באמריקה כדי לשמש כמוזיאון. לימים הבניין שימש כהיכל העירייה, 1830-75, אחרי זה שימש כבית ספר אפרו-אמריקאי ושוקם בשנת 1931 כמוזיאון העירוני. שופץ ושוחזר שוב בשנת 1981, ונפתח מחדש כמוזיאון פיל. המוזיאון התמזג עם מערכת מוזיאוני העיר בלטימור בשנת 1985 וננעל בשנת 1997. במקור הוחלט שישמש כמוזיאון לאמנויות ומדעים, אך למעשה הוצגו בו רק יצירות אמנות.
המוזיאון הואר בהרחבה באור גז. חידוש זה עשה רושם רב. פיל רכשה פטנט חשוב על תאורת גז, ועם כמה מקורבים הקימו את חברת "אור הגז" המצליחה בבולטימור. עם זאת, בהיותו בעל חוש עסקי גרוע, הוא עשה מעט מאוד כדי לנהל את החברה ונאלץ לצאת ממנה לאחר מספר שנים בגלל מלחמת 1812.
בשנת 1828 גייס פיל תרומות וניסה להרוויח כסף מציוריו הקודמים, כדי לנסוע לרומא. הוא לקח את בנו בן ה -15, מייקל אנג'לו, אמן צעיר ונחוש שהעתיק את ציורי אביו בהערצה. פיל הציג בהצלחה דיוקנאות באקדמיה פלורנטין.
פיל נפטר ב־12 ביוני 1860 בפילדלפיה ונקבר בבית העלמין וודלנדס במערב פילדלפיה.
יצירתו.
דיוקנה של מרגרט אירווין מילר ממחיש את יכולתו של פיל להעביר סיפור ולכידת אופי הדמות. גברת מילר, נולדה למשפחה ממעמד הפועלים, אך עלתה אחר כך בסולם החברתי בפילדלפיה. אף על פי שהיא מצוירת בבגדים אריסטוקרטיים, תנוחתה ומבטה של ​​הגברת מילר הם של אישה ממעמד הפועלים. הסמיכות העדינה, בין העבר להווה שלה נלכדה בצורה יוצאת דופן על ידי הצייר.
בשנת 1801, צייר פיל דיוקן של אחיו רובנס פיל, הצעיר מבין ששת ילדי המשפחה, שתמיד העריץ גינון והייתה לו נטייה לחיי הטבע. פיל הושיב את אחיו ליד צמח גרניום. הציור מסמל את התפעלותו של האמן מאהבת הטבע של אחיו וייתכן כי הייתה כאן השראת מאמן ההולנדי, המאה ה -17, דייוויד טנירס הבן, שצייר סדרה של ציורי שמן על נחושת המייצגים את חמשת החושים. הציור שלו, "ריח" די דומה לזו של רמברנדט פיל. היצירה של רמברנדט לוכדת את תמצית שקט נפשו של גנן / אמן צעיר, מביטה בחינניות, תנוחה של שקט ושלווה.
בציורו הנאו-קלאסי של פיל, "הבת הרומית", מתוארת נערה צעירה המגינה על אביה, אסיר בשלשלאות, ומניקה אותו משדיה. היצירה הזו הדגימה חמלה והגנה.
מורשת.
רמברנדט פיל השלים יותר מ־600 ציורים. הוא צייר דיוקנאות של אנשים בולטים רבים, בהם נשיאי אמריקה, נשיא בית המשפט העליון ג'ון מרשל, וג'ון סי קאלון.
ציוריו נמצאים באוספים ציבוריים רבים.
דיוקנו של פר טנגי
דיוקנו של פר טנגי (בהולנדית: Portret van père Tanguy) הוא דיוקן בצבעי שמן של הצייר ההולנדי וינסנט ואן גוך שנוצר בשנת 1887. זהו ציור אחד מתוך שלושה של פר טגני שואן גוך צייר. הסדרה של הדיוקנאות מראה את ההתקדמות של ואן גוך כצייר ואת השינויים שעבר סגנונו בעת שהותו בפריז. הדיוקן הראשון מאופיין בקדרות ובקומפוזיציה פשוטה. בדיוקן השני הצייר עשה בעיקר שימוש בסגנונות של אמנות יפנית. הדיוקן השלישי הוא המורכב ביותר והוא כולל בתוכו סגנונות שונים של אמנות יפנית ואימפרסיוניסטית. הדיוקן האחרון מוצג כיום במוזיאון רודן שבפריז.
אודות הציור.
הצבעים הבהירים בציור וכן הנושא הברור מהווים שינוי בסגנונו של ואן גוך. השימוש בצבעים בהירים היה ניסיון ליצור עומק, הרמוניה ואיזון בציוריו של האמן. ברקע בדיוקן ניתן לראות הדפסים של אמנות יפנית שהוצגו בחנותו של טנגי. כובעו של טנגי מסתיים בתחילת הדפס של הר פוג'י, מוטיב ידוע באמנות יפנית. ניתן גם לראות הדפסים של שחקני קבוקי ועצי דובדבן.