בשנת 1363 פרסם את חיבורו החשוב – כירורגיקה מאגנה (בלטינית: Chirurgica Magna - "כירורגיה גדולה"), שהתבסס על הרחבה של חיבור קודם שלו בנושא משנת 1340 בתוספת הניסיון הקליני שצבר מאז. ה"כירורגיקה מאגנה" היה הפרסום המקצועי הראשון בתחום הכירורגיה, והוא תורגם לשפות רבות נוספות. הספר שימש מקור ראשון במעלה לרופאים ומנתחים ברחבי אירופה במשך 300 השנים הבאות, ובלט בכך שהתבסס לא על אסטרולוגיה כי אם על אבחנותיו האישיות של הכותב וניסיונו הקליני והכירורגי. בין היתר כולל החיבור פירוט טיפול בפציעות ושברים, תיאור מפורט של הפרוצדורה לניתוחי הרניה (בקע) וקטרקט, וכן עוסק במתן חומרים נרקוטיים באינהלציה לצורך הרדמה ושיכוך הכאב בעת הניתוח. שוליאק הגדיר גם את תכונות האישיות הנדרשות ממנתח, עסק באתיקה הנדרשת ממנו, והגדיר קריטריונים לרווחת החולה המטופל ונוחותו.
גי דה שוליאק מת באביניון ב-1368. בזכות ניסיונו הקליני העשיר, מחקרו, וחיבורו המפורסם הוא נחשב עד היום כ"אבי הכירורגיה המודרנית".
אלסנדרו מרצ'לו
אלסנדרו מרצ'לו (באיטלקית: Alessandro Marcello;
24 באוגוסט 1669 - 19 ביוני 1747) היה אציל איטלקי, שעסק להנאתו בתחומים שונים, בהם שירה, פילוסופיה, מתמטיקה ומוזיקה.
מרצ'לו חיבר ופרסם כמה סדרות קונצ'רטים (בהם שישה בשם "לה צ'טרה") ואי-אילו קנטטות, במקרים רבים בשם העט אטריו סטינפאליקו, שמו כחבר האקדמיה של ארקדיה. אף כי יצירותיו מבוצעות לעיתים רחוקות מאוד כיום, הוא נחשב למלחין מוכשר מאוד. יוהאן סבסטיאן באך עיבד קונצ'רטו לאבוב ברה מינור משלו לצ'מבלו (974 ברשימת יצירות באך). הקונצ'רטו הזה לאבוב הוא כנראה יצירתו הנודעת ביותר של מרצ'לו.
בנדטו מרצ'לו, גם הוא מלחין, היה אחיו של אלסנדרו.
ראן לולה ראן
ראן לולה ראן (מאנגלית: Run Lola Run: מילולית "רוצי, לולה, רוצי"; במקור הגרמני: Lola rennt: מילולית: "לולה רצה") הוא סרט גרמני בבימויו של הבמאי הגרמני טום טיקוור ובכיכובה של פְרַנְקָה פּוֹטֶנְטֶה.
הסרט עושה שימוש בנרטיב יוצא דופן. הסרט מתאר את אותו סיפור שאורכו 20 דקות בשלוש דרכים שונות. בכל פעם משתנה פרט אחד ועל כן התוצאה של הסיפור שונה לחלוטין. העלילה של הסרט "ספירלית" במהותה במובן שכל אירוע משפיע במעגלים הולכים וגדלים על אירועים אחרים בסרט, החל מאירוע יחיד בתחילתו של כל סיפור. חדר המדרגות בסרט כמו גם מאפיינים אחרים בו מהווים מחווה לבמאי אלפרד היצ'קוק ולסרטו "ורטיגו" שטיקוור העריץ.
הסרט הושפע מסגנונו של הבמאי הפולני קשישטוף קישלובסקי בקווי הזמן המקבילים שלו (ובייחוד מ"חייה הכפולים של ורוניק" ו"").
תקציר עלילה.
חברהּ של לוֹלָה, מַאנִי, מעורב במבצע הברחה. עליו להביא סכום של 100,000 מארקים לבוס שלו - רוני. לולה אמורה להסיע את מאני אולם הקטנוע שלה נגנב, ומאני נאלץ לנסוע בתחבורה הציבורית - ושוכח בטעות את התיק עם הכסף ברכבת, שם מוצא אותו קבצן. מאני מתקשר ללולה ומסביר לה שהוא חייב להשיג את הכסף עד השעה 12:00 בצהריים לפגישתו עם רוני - שאם לא, רוני יהרוג אותו. לולה מתחייבת להשיג את הכסף עד השעה הייעודה - כאשר עומדות לרשותה 20 דקות לעשות זאת, שכן השעה כבר 11:40.
מרגע זה מוצג הסרט בשלושה קווי עלילה מקבילים, המתרחשים אחד אחרי השני ונמשכים 20 דקות כל אחד:
לאחר מותה של לולה מתחיל הסרט בשנית:
לאחר מותו של מאני מתחיל הסרט בשלישית:
בהקרנת טרום בכורה חד פעמית בסינמטק בתל אביב, הוקרנה גרסה עם סוף אחר שנחתך ונגנז מההפצה הרשמית : אמנם מאני ולולה זכו בתיק עם 100,000 מארקים, אבל אז מגיעה סדרת פלאשים של תמונות סטילס שבה רואים את החבורה של הגברים השריריים מרביצים לשניהם וגונבים ממאני ולולה את כספם ואף הורגים את שניהם כך שסוף אחד לולה נהרגה, סוף שני מאני נהרג, וסוף שלישי שניהם מתו .
הגרסה כאמור נחתכה ולאחר מספר חודשים שוחררה גרסה ערוכה בהקרנת בכורה בה הושארה עם רעש של פלאש אחד ארוך מאוד בסוף, תמונה אחת קפואה, ועם סוף טוב .
במהלך כל הסרט רצה לולה בין אנשים, ומתנגשת בהם או חולפת על פניהם; בעקבות כל מפגש קצרצר שכזה מוצגת סדרת תצלומי סטילס אשר מראים את עתידו של כל אחד ואחד מהם. מסלולי חייהם של האנשים משתנים בשל המפגשים: במקרה אחד, התנגשות של לולה באישה מתחילה שרשרת אירועים שבסופה זוכה האישה בלוטו ומתעשרת; במקרה אחר, לולה חולפת על פניה אך אינה מתנגשת בה, והאישה אינה זוכה, נשארת ענייה וילדיה נלקחים ממנה בידי רשויות הרווחה.
למעשה, הסרט מקצין את אפקט הפרפר - שינוי קטן מסוגל לגרום השפעות הרות גורל.
אזכורים קולנועיים (הומאז'ים).
הסרט מאזכר את הסרט "ורטיגו" של אלפרד היצ'קוק במספר אופנים - הבולט בהם - ציור בקזינו של קים נובאק כפי שנראתה בעת ששיחקה בסרט "ורטיגו".
השפעות הסרט.
הסרט הפך לפרודיה בפרק מהסדרה "משפחת סימפסון" שנקרא "טרילוגיה של שגיאה" (Trilogy of Error), שגם בו נעשה שימוש בווריאציות על גרעין עלילה אחד, אשר שינוי קטן בו משפיע על התוצאה.
פסקול.
פסקול הסרט הוא פרי עבודתם של טום טיקוור, יחד עם ג'וני קלימק (Johnny Klimek) וריינהולד הייל (Reinhold Heil).
השיר "Wish - Komm zu mir" (גרמנית: "בואי אליי") נכתב על ידי פרנקה פוטנטה, ששרה אותו עם תומאס דֶה (Thomas D). השיר משנה אווירה לאורך הסרט: בפעם הראשונה מלווה המוזיקה באווירה של דריכות; בשנייה מעבירה המנגינה תחושת סכנה; ובפעם השלישית מתווספות לשיר מילים כגון "never say never".
ווית'ין טמפטיישן
Java Servlet
Servlet (סֶרְוְלֶט; לפי מונחי האקדמיה ללשון העברית: שָׁרָתִית) היא טכנולוגיית צד-שרת מבוססת Java, המהווה את אחד מממשקי תכנות היישומים של Java Enterprise Edition. המפרט של Java Servlet מגדיר את האופן שבו רכיב תוכנה הכתוב בשפת ג'אווה ורץ בצד השרת, יכול להגיב לבקשות המגיעות מצד הלקוח (לדוגמה, בקשות HTTP מסוג GET ו-POST). סרוולטים הם מחלקות Java, אשר עקרונית יכולות לתקשר על גבי כל פרוטוקול שרת–לקוח, אבל השימוש הנפוץ ביותר ב-Servlets הוא עם פרוטוקול ה-HTTP. לפיכך, המילה "Servlet" לבדה בדרך כלל משמשת בהקשר ל-"HTTP Servlet". סרוולט הוא אובייקט המקבל בקשה (request) ויוצר תגובה (response) על סמך אותה בקשה.
Servlets רצים על גבי שרת HTTP והם מהווים את המקבילה של ג'אווה לטכנולוגיות אחרות לתוכן ווב דינמי, כדוגמת PHP ו-ASP.NET. בדרך כלל, התוכן שנוצר על ידי Servlets הם דפי HTML, אבל אלה יכולים להיות גם נתונים בצורות אחרות, כמו JSON ,XML, ועוד. Servlets יכולים לשמור מידע אודות המצב (state) בתוך משתני session, על פני טרנזקציות שרת רבות, על ידי שימוש ב-cookies או ב-URL rewriting.
כדי לפרוס Servlet, נדרש שימוש ב-Web container (נקרא גם Servlet container) – רכיב בשרת HTTP המשמש לאינטראקציה עם ה-Servlets. רכיב זה אחראי על ניהול מחזור החיים של servlets, ממפה בין כתובת URL ל-Servlet ספציפי, ומוודא שהבקשה הנכנסת ב-URL היא בעלת הרשאות גישה מתאימות. ממשק תכנות היישומים Servlet המוכל ב-package בשם codice_1, מגדיר את האינטראקציות המצופות בין web container ל-servlet.
סרוולטים ניתנים ליצירה באופן אוטומטי מתוך (JavaServer Pages (JSP, על ידי ה-JavaServer Pages compiler. ההבדל בין Servlets ל-JSP הוא בכך שב-Servlets משבצים קוד HTML בתוך קוד Java, ואילו ב-JSP זה הפוך, שם קוד Java משובץ בתוך קוד HTML.
אף על פי שהשימוש הישיר ב-Servlets לצורך יצירת קוד HTML הפך לנדיר, תשתית התוכנה JavaServer Faces שהיא high-level יותר לעומת Servlets ומשמשת ליצירת יישומי רשת על פי מודל ה-MVC, עדיין משתמשת מפורשות בטכנולוגיית ה-Servlet לצורך טיפול שהוא יותר low-level בבקשות ותגובות. צורת שימוש ישנה יותר ב-Servlets, היא בצימוד לשימוש ב-JSP בתבנית הנקראת Model 2, שגם היא סוג של תבנית העיצוב MVC.
שימושים.
השימושים הנפוצים ב-Servletes הם לצורך:
וויד'ין טמפטיישן
ז'קלין די פרה
ז'קלין די פרה (Jacqueline du Pré; 26 בינואר 1945 - 19 באוקטובר 1987) הייתה צ'לנית אנגלייה-יהודייה, הנמנית עם גדולי הצ'לנים מאז ומעולם. בנתה לעצמה קריירה מצליחה עד שחלתה בטרשת נפוצה, מחלה שהביאה למותה בגיל 42.
השנים הראשונות.
כבת הצעירה במשפחה אמידה, תרבותית ותחרותית, הייתה די פרה בת ארבע כששמעה צ'לו בפעם הראשונה, בשידור רדיו לילדים. מיד כששמעה את הצליל ביקשה מאמה צ'לו וביום הולדתה החמישי ניתן לה הכלי כמתנה. מאז והלאה היה צליל הצ'לו חלק בלתי נפרד מחייה, החל בשיעורים שקיבלה אצל אמה, אייריס די פרה. כעבור שנתיים התחילה ללמוד בבית הספר לצ'לו בלונדון ונרשמה לתחרויות מוזיקה יחד עם אחותה. בגיל עשר זכתה בפרס בתחרות בינלאומית, ובגיל שתים-עשרה הופיעה בקונצרטים של ה-BBC בלונדון. היא למדה אצל ויליאם פלית' בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה בלונדון, אצל פול טורטלייה בפריז, אצל מסטיסלב רוסטרופוביץ' ברוסיה ואצל פבלו קזאלס בשווייץ.
קריירה.
לכל אורך הקריירה שלה הופיעה די פרה עם תזמורות יוקרתיות ועם סולנים מן המעלה הראשונה.
בשנת 1964 התחברה לפסנתרן סטפן בישוף קובצ'ביץ' (Kovacevich) והנגינה המשותפת הפכה לרומן סוער ולסיבוב קונצרטים משותף. חילוקי דעות ביניהם לגבי ביצועים (כמו לגבי מהירות) היו פותרים ביניהם באמצעות הטלת מטבע.
די פרה שנאה את התכנון של שלוש שנות קונצרטים מראש, ואת הבדידות הרחק מארצה וביתה במלונות זרים, בשל כך, ביטלה לעיתים קונצרטים בהתראה קצרה.