נכון לשנת 2017, בבית הספר לומדים כ-1200 תלמידים. התלמידים אינם מגיעים רק מקיבוצי האזור כבעבר, אלא מיישובים מגוונים המצויים במועצה אזורית הגלבוע: אומן, גדיש, גן נר, יזרעאל, מגן שאול, מולדת, מיטב, נורית, אביטל, אדירים, בית אלפא, בית השיטה, ברק, גדעונה, גבע, דבורה, מרכז חבר, חפציבה, טמרה, כפר יחזקאל, ניר יפה, מלאה, עין חרוד (איחוד ומאוחד), פרזון, רם-און, רמת צבי ותל יוסף.
בית הספר ממשיך חלק גדול מהמסורות שנבנו לאורך ההיסטוריה שלו, החל משנות ה-20 של המאה ה-20. בנוסף לכך, בית הספר מתייחד מאופיין בפעילויות חברתיות ותרבותיות, במגמות מכטרוניקה, ובתחרויות בתחומי העניין של תלמידיו (בהם ריקוד, כדורסל, בניית רובוטים ופיצוח כספות).
בקיבוץ תל-יוסף, ליד בית הספר, פועלת אקדמיה לכדורסל לבני נוער. בני הנוער תלמידי האקדמיה משתתפים בקבוצת הכדורסל גלבוע מעיינות, וגם לומדים בבית הספר ומהווים חלק מנבחרות הכדורסל שלו, ובשנת 2018 ניצח את תיכון חדש (דני אבדיה) וזכה באליפות התיכונים
המחזמר - מסורת בבית הספר.
אחת מהמסורות שנוצרו עם השנים בבית הספר היא המחזמר. את המחזמר מעלים תלמידי כיתות ז- י"ב מדי שנה. במסגרת המחזמר, התלמידים לוקחים חלק בשירה, במשחק, בריקוד ובאומנויות במה נוספות.
המחזמר הראשון הועלה לראשונה בשנת 2007, לכבוד חגיגות שנת ה-60 למדינת ישראל, ונושאו היה הלהקות הצבאיות. בית הספר ותלמידיו הפיקו כ-9 מחזות זמר במהלך השנים, בהובלתה של הבמאית, בלה בן ארי, העובדת בבית הספר כמורה לתיאטרון. הליווי המוזיקלי נעשה בביצוע נגני מרכז המוזיקה ביזרעאל בהובלת סטאס גברילוב.
בכל שנה צופים למעלה מ-4000 איש בהצגות שנוצרו בבית הספר הרב-תחומי עמק חרוד.
אנה, נסיכת הסן
אנה, נסיכת הסן (בגרמנית: Anna von Hessen und bei Rhein; 25 במאי 1843 – 16 באפריל 1865), הייתה אשתו של פרידריך פרנץ השני, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין.
ביוגרפיה.
אנה נולדה ב-25 במאי 1843 בבסונגן שהשתייכה להדוכסות הגדולה של הסן, לקרל, נסיך הסן, ולאליזבת, נסיכת פרוסיה, בתם של וילהלם, נסיך פרוסיה ומריה אנה, נסיכת הסן-הומבורג.
בצעירותה הייתה אנה מועמדת לנישואין עם אדוארד, נסיך ויילס, אולם לבסוף הוא התחתן עם אלכסנדרה, נסיכת דנמרק. ב-4 ביולי 1864 התחתנה אנה עם פרידריך פרנץ השני, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין, ממנו נולדה לה בת אחת - אנה, דוכסית מקלנבורג-שוורין (1865–1882). שבוע לאחר הלידה מתה אנה בשוורין, כתוצאה מזיהום לידה.
נחל אל עריש
אליפות איטליה בכדורגל 1910/1911
אליפות איטליה בכדורגל 1910/1911 הייתה העונה ה-14 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית. המשחקים החלו ב-27 בנובמבר 1910 והסתיימו ב-11 ביוני 1911.
בתחרות השתתפו 13 קבוצות. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.
פרו ורצ'לי זכתה באליפות בפעם השלישית בתולדות המועדון.
מהלך התחרות.
בשלב הראשון של התחרות התקיימו תחרויות אזוריות.
התחרות התקיימה בהשתתפות 9 קבוצות בשיטת משחק בית ומשחק חוץ. פרו ורצ'לי זכתה במקום הראשון והתקדמה למשחק האליפות.
התחרות התקיימה בהשתתפות 4 קבוצות בשיטת משחק בית ומשחק חוץ. ויצ'נצה זכתה במקום הראשון והתקדמה למשחק האליפות.
משחקי הגמר.
משחקי הגמר התקיימו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ ונערכו ב-1 ביוני וב-18 ביוני. פרו ורצ'לי ניצחה 3:0 ו-2:1 ובכך זכתה באליפות.
נחל חווה
נחל חווה (בערבית: نهر حواء "נהר חואא", "ואדי משיש א-שריקה") הוא נחל אכזב, מיובליו של נחל צין בהר הנגב המרכזי.
שם הנחל.
מקור השם הוא בערבית, בעקבות צליל שמו הערבי של חלקו העליון של הנחל "ואדי אל הווא" שפירושו "נחל הרוחות" ומקורו במישור הרוחות שבראשו, חלקו התחתי נקרא בערבית "ואדי משיש א-שריקה" שפירושו "נחל השקעים המזרחי" ומקורו במחשופי מי תהום שבאפיק הנחל.
מסלול הנחל.
נחל חווה מתחיל מצפון ליישוב מצפה רמון. יובלו העליון עובר בתחום אזור התעשייה של מצפה רמון שמצפון ליישוב. ממצפה רמון יורד הנחל כלפי צפון מזרח בתוך מישור הרוחות ועובר בנתיב כמעט מקביל לקירו הצפון-מערבי של מכתש רמון במרחק של 2–3 ק"מ ממנו. לאחר כ-31 ק"מ במקביל למכתש רמון משנה הנחל את כיוונו ויורד צפונה לאורך כ-6 ק"מ בעוקפו את הר גרפון ממזרח. בהמשך חוצה הנחל את דרך העפר הצמודה לצינור הנפט אילת-אשקלון מכאן ממשיך הנחל ויורד בערוץ עמוק אך לא קניוני בכיוון צפון מזרח אל נחל צין.
תיאור הנחל.
אורכו של נחל חווה ממצפה רמון ועד לנחל צין כ-27 ק"מ, נחל חווה הוא מיובליו של נחל צין הגדול, חלקו העליון של הנחל הוא רדוד רחב ואכזב. מפתח קניון חווה משרה אווירה של כניסה לתוך פסל. נוף הקניון משלב סדקים גאולוגים מרשימים ומפלים ששחקו את הסלע ויצרו בו תבניות של קימורים רכים. בנחל קירות קניון הבנויים מאבן גיר בהירה הנדירה מאוד בארץ ישראל.
הגבים נמצאים בקניון בנחל חווה מתחת למפל שגובהו כ-25 מטרים. ייחודם של גבים אלו הוא שהם אינם פוגשים אור שמש בכלל ולכן הם קרים. בזכות העובדה שהם נמצאים בצל תמידי תהליך אידוי המים שלהם איטי מאוד דבר שמאפשר לגבים להחזיק מים כל השנה. המים בגבים אינם ראויים לשתייה.
בקעת החול אשר בנחל חווה היא תופעה מיוחדת במינה. בבקעה חלוקי צור גדולים ומתחתם אבן חול צהובה. אבנים אלו חזקות וקשות מאוד ואינן חלק מהמסלע המקומי. הסברה היא שמקורם בערוץ נחל שקדם לפתיחתו של הבקע הסורי-אפריקני. אשר הסיע את הסלעים ממזרח לכיוון הים התיכון הקדום. אותם סלעים הפכו במהלך מסעם מערבה לאבני חול וחלוקים של גיר וצור אשר הורבדו כיחידת סלע המוכרת בשם תצורת חצבה על פני כל מרחב הנגב. עם יצירת הבקע והרמת אזור הנגב, נסחפו בשנית אותם סלעים מן האזורים המורמים ונותרו רק במקומות נמוכים או בבקעות, שלכדו בתוכם סלעים אלו.
סדקי חווה.
נחל חווה, המתחתר על קו התפר בין רמת עבדת לרכס מחמל, יוצר קניון עמוק ששתי גדותיו שייכות לתקופות גאולוגיות שונות: גדתו הצפונית של אפיק נחל חווה היא חלק מרמת עבדת, והסלעים המאפיינים אותה הם קירטון וגיר מתקופת האיאוקן. גדתו הדרומית של האפיק היא חלק מרכס מחמל והסלעים הנחשפים בנקודה זו הם בעיקר גיר ומעט חרסית. בסלעים אלה, בעקבות השחיקה רבת השנים, נוצרו מערכות סדקים עמוקות ומרשימות שהן תוצאה של בליית הסלע, התחתרות הנחל והרחבת אפיקו.
ת'מילות הבדואים.
מקור מים עונתי בנחל חווה (ת'מילה-נביעה הנובעת מן הקרקע) שנחפרו על ידי הבדואים בקרקעית מעוק רדוד בחלקו התחתון של הנחל. המים של ת'מילות אלו משמשים את בעלי החיים בסביבת הנחל. במשטחי הסלע הנחשפים באפיק הנחל ועל גדותיו יש ריכוזים נדירים של מאובנים.
צמחייה.
נחל חווה מתאפיין בצמחייה ייחודית לאזור. בחלקו הקניוני מצויים צמחים הזקוקים לכמות מים גדולה יחסית, סוג הצמחים הנפוץ ביותר הוא עצי התאנה אשר גדלים ליד המעיינות והגבים המחזיקים מים לאורך כל השנה. הפצת הזרעים של התאנה בנחל מתבצעת על ידי בעלי חיים אוכלי פירות ואילו ההאבקה נעשית על ידי צרעת הפיקוס. במקום בו אין צרעות כאלו, לא תתבצע הפריה ולא יתפתחו זרעים. מינים נוספים הנפוצים בנחל: שרך הנפוץ במקומות לחים ומוצלים, סמר, קנה סוף מלוח. בנוסף, כיוון שאגן הניקוז של הנחל הוא יחסית רחב, זורם הנחל לרוב יותר מפעם בשנה. שיטפונות אלו מאפשרים את קיומם של צמחים נוספים באפיקו של הנחל, כגון: טיון דביק, ימלוח, זוגן השיח ועוד.
עין חווה.
בערבית נקרא המעיין "עין אום אלבארד" (המעיין הקר) המעיין שוכן במורד הנחל כ-2 ק"מ מקטע המעוק, יורד במחשוף גיר מגיל טורון וגובהו 35 מ'. בבסיסו יש גומחה ענקית שמתקרתה מטפטפים מים הנקווים בשוקת קטנה הבנויה בטון ואבנים. מימיו של עין חווה נחשבים למים המתוקים ביותר בנגב. עוצמת הטפטוף תלויה בכמות המשקעים השנתית - בשנה גשומה, כאשר מאגרי המים בתוך הסלעים מלאים לגמרי, עוצמת זרימת המים במעיין תהיה יחסית גבוהה. בשנה פחות גשומה או בעונות הקיץ והסתיו, עוצמת זרימת המים במעיין תהיה נמוכה. מטרת השוקת היא לאגור את מי הנביעה.
נחל נקרות
נחל נקרות הוא נחל אכזב באזור מכתש רמון הנשפך אל נחל הערבה. הנחל נקרא בערבית ואדי אלג'ריר ("הנחל הגורר"). הוא נקרא כך בשל הגומחות הרבות שנחצבו על ידי השיטפונות בדפנות הקניון.
תיאור הנחל.
נחל נקרות הוא מן הגדולים שבנחלי הר הנגב. אורכו כ-60 ק"מ ושטח אגן הניקוז שלו כ-1,000 קמ"ר. בקירותיו של הנחל שכבות של אבן חול נובית מתקופת הקרטיקון התחתון. הנחל מישורי מאוד ורק חלק קטן ממנו צר. קיים בנחל עיקול המכונה "פרסת נקרות", שבו תחום הנחל בין קירות מצוקיים של סלעי גיר. בסיומה של פרסת נקרות נדחס הנחל למעוק צר שאורכו כ-200 מ', עומקו כ-10 מ' ורוחבו מטרים ספורים. לעיתים, הקרקע של המעוק מוצפת במים עמוקים לאחר שיטפונות החורף.
מצד נקרות.
מצד נקרות הוא מבנה נבטי ומצד רומי ששימש כעמדת שמירה ושוכן על גדת נחל נקרות. העמדה הוקמה על ידי הנבטים כדי להגן על דרך הבשמים. לאחר השתלטות האימפריה הרומית על דרכי המסחר הנבטיות, המקום נעזב. בתקופה הרומית הקדומה, המצד שימש כתחנות שיירות נבטית, בתקופה הרומית המאוחרת שימש כמצד רומי ונקודת שמירה. סמוך למושב עין יהב, במרחק כקילומטר אחד ממזרח לכביש הערבה, נבנה לרוחב הנחל סכר עפר. הסכר נועד להשהות באפיקו את מי השיטפונות, כדי שיחלחלו אל אפיק מי התהום. בצד הדרומי של הנחל נמצאת מערה קטנה הנקראת "מערת נקרות" שגובהה מטר וחצי עם חול ים בתוכה. כתוצאה מהתחתרות מי השיטפונות בבסיס המצוק, נוצרה המערה. המערה צרה וארוכה.
מסלול הנחל.