השיר אומץ בידי חיילי בעלות הברית בחזית האיטלקית, ולחנו שימש לשיר ה-. גרסה אנגלית של השיר בוצעה לראשונה, ככל הנראה, בידי אן שלטון (Anne Shelton) אולם במהרה הופיעו לו גרסאות כיסוי רבות. השיר עובד לגרסאות בכ־50 שפות שונות, וחודש שוב ושוב גם לאחר סיום המלחמה. השיר הגיע למקום ה-13 במצעד הפזמונים האמריקאי בשנת 1944 ונכנס לרשימה שנית בשנת 1968. השיר נכנס לרשימת השירים המושמעים גם בגרמניה בשנת 1981 וביפן ב־1986. גרסת הכיסוי החדשה ביותר לשיר הוקלטה בידי להקת "The Divine Comedy" האירית ב-2006. חברת התקליטים העצמאית Bear Family הוציאה אוסף מיוחד בן 7 תקליטורים ובו 195 גרסאות שונות לשיר.
השיר תורגם לשפות רבות, בין השאר - תורגם לעברית על ידי זאב גייזל ואברהם עוז. שרון חזיז הקליטה לראשונה בעיבוד פופ את השיר בעברית ב-1995 באלבומה "בת הקוסם" ובתרגום של אהוד מנור.
גרסה עברית.
להלן הגרסה העברית לשיר, בתרגום אברהם עוז (1982):
לילי מרלן
&lt;poem&gt;
מוּל פְּנֵי הַשַּׁעַר
מוּל צְרִיפֵי הַגְּדוּד
שָׁם נִצַּב אֵי פַּעַם
פַּנָּס בְּרֹאשׁ עַמּוּד.
אִם שָׁם בַּחוּץ פַּנָּס עוֹד יֵשׁ,
שׁוּב לְיָדוֹ עוֹד נִפָּגֵשׁ
כְּמוֹ אָז, לִילִי מַרְלֶן.
שְׁנֵי צִלֵּי גּוּפֵנוּ
יֵרָאוּ אֶחָד,
עָצְמַת אַהֲבָתֵנוּ
גְּלוּיָה לַכֹּׁׁל מִיָּד.
אֵיךְ עוֹד נֹאהַב וְנִתְרַגֵּשׁ
יִרְאוּ כֻּלָּם כְּשֶׁנִּפָּגֵשׁ
כְּמוֹ אָז, לִילִי מַרְלֶן.
שׁוּב קוֹרְאִים לַדֶּגֶל:
יוֹצְאִים לִפְעֻלָּה!
אִי אֶפְשָׁר לָסֶגֶת,
פְּרִידָה כֹּה אֻמְלָלָה!
שָׁמָּה מַמְתִּין לִי הַתּוֹתָח,
אֲבָל עָדִיף לִהְיוֹת אִתָּךְ
אִתָּךְ, לִילִי מַרְלֶן.
הַפַּנָּס יוֹדֵעַ
אֶת שֵׁמַע כַּף רַגְלֵךְ,
וַאֲנִי גּוֵֹעַ
כֹּה רָחוֹק מִמֵּךְ.
אִם לֹא אָשׁוּב, אִמְרִי: מִי אָז
יִפְגּשׁ אוֹתָךְ מוּל הַפַּנָּס?
כֵּן, מִי, לִילִי מַרְלֶן?
גַּם מִן הַשֶּׁקֶט
בֵּין שׁוֹכְנֵי עָפָר
עוֹד נַפְשִׁי חוֹשֶׁקֶת
בְּפִיךְ הַנֶּהְדָּר.
וּכְשֶׁהָאֹפֶל יִתְפַּזֵּר
אֲנִי אֶל הַפַּנָּס חוֹזֵר
כְּמוֹ אָז, לִילִי מַרְלֶן.
&lt;/poem&gt;
טבלנאים
בלוטת הדמעות
בלוטת הדמעות (באנגלית: Lacrimal gland) היא בלוטה אקסוקרינית אשר מפרישה את נוזל הדמעות.
בלוטת הדמעות ממוקמת בחלק הפנימי של העפעף העליון. נוזל הדמעות הנוצר בבלוטת הדמעות מופרש באמצעות צינור הממוקם בשוליים הפנימיים של העפעף העליון. נוזל הדמעות "נמרח" באמצעות תנועה מכנית של עפעוף על גבי הקרנית ומשאיר אותה עם שכבה דקה של נוזל הדמעות. נוזל הדמעות מכיל מים, נוגדנים השומרים על העין מפני חיידקים ומרכיבים שומניים החיוניים לשמירת הקרנית. נוזל הדמעות מנוקז מהעין דרך פתח הממוקם בצידו הפנימי של העפעף התחתון אל ומשם בצינור אל האף.
קיימים שני סוגי הפרשות של דמעות: "דמעת בסיסית" הפרשה קבועה של נוזל הדמעות המספיקה לשטיפה מכנית קבועה של הקרנית "דמעת רפלקס" מתרחשת כתגובה לגירוי פיזי (גוף זר, גירוד וכולי) או רגשי.
כאשר שטף של נוזל הדמעות גדול מקצב ניקוזן הטבעי, עודף של נוזל מצטבר על הקרנית ולאחר מכן מופרש אל מחוץ לעין.
אי הפרשה מספקת של נוזל הדמעות יגרום ליובש בקרנית העין אשר עלולה לאבד את שקיפותה במקרים קיצוניים עד עוורון.
חיים פרמונט
חיים פרמונט (נולד ב-1950) הוא מלחין ישראלי ופרופסור מן המניין באקדמיה למוסיקה ומחול על שם רובין בירושלים.
ביוגרפיה.
פרמונט נולד בווילנה אשר בליטא, עלה לישראל עם הוריו בגיל שש והתיישב בקיבוץ כפר גלעדי. ב-1985 סיים את לימודי הדוקטורט בקומפוזיציה באוניברסיטת פנסילבניה בארצות הברית, ובאותה שנה גם הצטרף לסגל המורים באקדמיה למוסיקה בירושלים, בה, נכון ל-2016, הוא פרופסור וממשיך ללמד. בעבר כיהן באקדמיה כראש החוג לתורת המוזיקה, קומפוזיציה וניצוח, כדיקן הסטודנטים, וכדיקן הפקולטה לתורת המוזיקה, קומפוזיציה, ניצוח וחינוך מוזיקלי.
פרמונט היה בעבר מלחין הבית של התזמורת הסימפונית חיפה ומלחין הבית של התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון. הוא מרבה לכתוב מוזיקה לתזמורות, למקהלות ולהרכבים קאמריים ויצירותיו מבוצעות בארץ וברחבי העולם. הוא הלחין גם מוזיקה להצגות ולקולנוע ולקבוצת זיק.
בין הפרסים בהם זכה נמנים פרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים, פרס מרגלית למוזיקה לתיאטרון, פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה ושלושה פרסים של אקו"ם.
בשנת 2015 העלתה האופרה הישראלית החדשה את הלחנתו לסיפור "האדונית והרוכל" מאת ש"י עגנון. כותבת הליברית היא צרויה להב, הבמאי עידו ריקלין והזמרים-שחקנים היו עידית זמיר וגיא מנהיים.
בלוטת הדמע
קול המון כקול שדי
קוֹל הָמוֹן כְּקוֹל שַׁדַּי (כלומר: "קולם של הרבים - הוא כמו קולו של האלוהים"; "אל שדי" הוא אחד משמות האל) הוא הנוסח העברי של האמרה הלטינית VOX POPULI, VOX DEI - אמרה המורה שיש לייחס משקל רב לדעת הציבור ואין לזלזל בה.
האמרה הלטינית.
האמרה הלטינית הופיעה לראשונה בכתב באיגרת ששלח המלומד והמחנך האנגלי אלקווין אל קרל הגדול, מלך הפרנקים, בשנת 798. באיגרת זו, הידועה בשם "תוכחת מוסר לקרל", כתב אלקווין: , ובתרגומו של גדליה אלקושי: .
יש לתת את הדעת אפוא על כך שאין מדובר במתן כבוד לקול ההמון, כי אם להפך, בביקורת על הליכה אחר קול העם.
מתן כבוד לקולו של העם מופיע בחיבורו של סנקה "ויכוחים", שבו נאמר: .
הנוסח העברי.
האמרה "קול המון כקול שדי" איננה אמרה שמקורה יהודי. הנוסח העברי מופיע במכתב של רבי מאיר עראמה, בן המאה ה-15. בנוסח מעט שונה: , מופיעה האמרה בספר "נחלת אבות", פירושו של רבי יצחק אברבנאל למסכת אבות, כחלק מפירושו לאמרתו של רבי חנינא בן דוסא, . אמרה זו היא למעשה מקור קדום של התפיסה "קול המון כקול שדי". וכביאורו של המהר"ל:
האמרה מורכבת משני חלקים, ששניהם מבוססים על לשון המקרא. במעשה מרכבה מתוארות החיות שבמרכבה: , ובספר דניאל מתואר המלאך שפוגש דניאל: . פסוק נוסף שיכול להיות מקור לביטוי הוא בישעיהו: .
מימוש הכלל.
הכלל "קול המון כקול שדי" בא לידי ביטוי בולט במנהג שנוצר על ידי העם או נתקבל על ידי העם ומשמש כמקור מחייב במשפט ובהלכה. הרמב"ם מביא כנימוק לתקפות התלמוד את הטעם . לעיתים פוסקי הלכה מביאים ראיה לחיזוק תקפות של הלכה מכך ש"פשט המנהג" בציבור. הדמוקרטיה מבוססת אף היא על הכרעת הרוב, שהיא קול ההמון. יחד עם זאת, להסתייגותו של אלקווין, המופיעה לעיל, קדמה ההסתייגות המקראית .
לזיהוי קול ההמון מקובלות בימינו דרכים אחדות, ובהן:
אפרים הרצנו
אפרים הרצנו (1912 - ספטמבר 1987) היה מפתח משחקי שולחן ישראלי. המשחק המפורסם ביותר של הרצנו הוא רמיקוב, המשחק הפופולרי השלישי בתפוצתו בעולם.
אודות.
הרצנו נולד ברומניה. הוא התפרנס במקור ממכירת מברשות שיניים ודברי קוסמטיקה.
הרצנו התחיל לפתח את רמיקוב בשנות הארבעים ברומניה, כאשר חל איסור גורף על משחקי קלפים תחת המשטר הקומוניסטי במדינה.
הרצנו עלה לישראל בשנות הארבעים לאחר מלחמת העולם השנייה, והמשיך בפיתוח הרמיקוב בחצר ביתו בבת-ים ולבסוף יצא המשחק לשוק הישראלי והצליח, וב-1977 יוצא לארצות הברית ומשם לרחבי העולם. הרמיקוב היה משחק השולחן הנמכר ביותר בארצות הברית ב-1977.
בשנת 1978 הקים הרצנו את חברת "למדע תעשיות קלות בע"מ" אשר מתמחה בפיתוח וייצור של משחקי העשרה חינוכיים ומשחקי קופסה עבור ילדים ומבוגרים. מפעל החברה ממוקם בערד ומעסיק כ-60 עובדים, המייצרים יותר מ-6 מיליון משחקים בשנה, בעיקר לייצוא. בשוק הישראלי המקומי מוצרי החברה נמכרים תחת שם המותג "קודקוד". החברה נמצאת בבעלות ילדיו של הרצנו, מריאנה ומיכה.
נפטר בספטמבר 1987.
קרלסקרונה
קרלסקרונה (בשוודית: Karlskrona - "כתרו של קרל") היא עיר בירת מחוז בלקיניה (Blekinge län) שבדרום-מזרח שוודיה, ובשנת 2005 התגוררו בה 32,606 תושבים. קרלסקרונה היא הנמל המרכזי של הצי השוודי, והיא נוסדה סביבו בשנת 1680. שמה וסמלה של העיר מנציחים את קרל האחד עשר, מלך שוודיה שהורה על הקמתה. העיר שוכנת על מספר איים במפרץ המוגן מדרומו על ידי איים נוספים. בעיר בניינים מהמאות ה-17 וה-18 והיא מהערים השוודיות הבודדות בעלות מאפיינים אדריכליים מסגנון הבארוק. ב-1998 הוכרזו מתקני הנמל בעיר ובסביבותיה כאתר מורשת עולמית.
היסטוריה.
הנמל הימי של קרלסקרונה הוקם בתקופה בה שוודיה הייתה מעצמה אירופית ושלטה בכל חופי הים הבלטי. השוודים שברו את השליטה הדנית בארסונד והבטיחו לעצמם מעבר חופשי אל הים הצפוני. ב-26 בפברואר 1658 נכרת הסכם רוסקילדה בין דנמרק לשוודיה, וזה מסר לשוודים את השליטה בסקונה ובבלקיניה. מספנה קטנה ומחנה צבאי נוסדו בנמל בודקול (Bodekull) ששמו שונה לקרלסהאמן (Karlshamn, "נמל קרל") לכבודו של המלך קרל האחד עשר, אך כיבוש דני קצר מועד בין השנים 1676-1679 הבהיר לשוודים כי המקום אינו ניתן להגנה ואינו מתאים להקמת בסיס הצי. לכן הורה קרל ב-19 בנובמבר 1779 על הקמתה של עיר חדשה, כ-45 ק"מ ממזרח לקרלסהאמן. זו נוסדה בשנת 1680 על האיים ומה (Wämö) וטרוסה (Trossö) ונודעה בשם קרלסקרונה.
תחילה כללו מתקני הנמל בעיר החדשה מספנה וחמישה מבני אחסון. אדריכלי הצי ובעלי המלאכה שעבדו בשירותו נשלחו למקום מסטוקהולם, ובתי מגורים נבנו עבורם. ב-1683 הייתה קרלסקרונה למושב שלטוני ושורטטו תוכניות לבניית המצודה והעיר. ב-1750 מנתה העיר כ-10,000 תושבים, וכאשר גוסטב השלישי, מלך שוודיה עלה לשלטון ב-1772, כבר הייתה לעיר השלישית בגודלה במדינה.