גם בנצרות דגלו במידה כנגד מידה, והדבר מופיע בברית החדשה במספר מקומות. בברית החדשה ישנה קריאה מוסרית לאדם לדבוק במידות טובות, אם ברצונו שהטוב יפקוד אותו.
באסלאם.
עקרון המידה כנגד מידה מקובל גם באסלאם ומופיע בקוראן שאינו שולל את זכותם של האנשים לגמול זהה לעוול שנעשה להם ומתיר נקמת דם. עם זאת, הקוראן קורא לבני האדם לא לדרוש עונש בשוויו לאדם שפשע נגדם או נגד משפחתם, אלא לבקש גמול כספי (دية דִיה). כך נכתב בסורה 2 איה 178:
הקוראן גם מעודד את הקורבנות למחול לאלו שפשעו נגדם:
בדת הבהאית.
בספר הקדוש ביותר, מתוארת ענישה בדרך של מידה כנגד מידה (ואף קצת יותר), שיכולה להתמתק למאסר עולם.
בתורת המשחקים.
בתורת המשחקים נודעת חשיבות רבה להתנהגות על פי מידה כנגד מידה. במשחקי דילמת אסיר החוזרים על עצמם פעמים רבות, או במילים אחרות דילמת אסיר איטרטיבית, נחשבת מידה כנגד מידה לאסטרטגיה היעילה ביותר עבור שחקן רציונלי. סוגיה זו שימשה בסיס למחקרים מתמטיים ופסיכולוגיים רבים, שבהם נבחנה התנהגותם של המשתתפים בדגם זה של ה"משחק".
אחד הניסויים המפורסמים בתחום זה הוא הניסוי שערך רוברט אקסלרוד מאוניברסיטת אן-ארבור במישיגן. ההשראה לניסוי באה לו מהפסקת האש של חג המולד במלחמת העולם הראשונה. בניסוי זה התבקשו מומחים ממגוון דיסציפלינות (כלכלה, פסיכולוגיה, מדע המדינה, ביולוגיה, מדעי המחשב ועוד) לשלוח תוכניות מחשב שישחקו זו נגד זו בדילמת אסיר איטרטיבית במשך 200 משחקים לכל זוג תוכניות. התוכנית שתוכרז כזוכה היא זו שתזכה ברווח המצטבר הגבוה ביותר בכל 200 המשחקים.
תוכניות אלה נקטו באסטרטגיות שונות כדי להשיג מטרה זו, ובהן:
וכן אסטרטגיות אחרות, מורכבות יותר.
בטורניר שערך אקסלרוד השיגה מידה כנגד מידה את התוצאה הטובה ביותר. גם בטורנירים נוספים שנערכו, לאחר שנודעו תוצאות הטורניר הראשון, עדיין השיגה אסטרטגיה זו את הניקוד הגבוה ביותר. לעומת זאת, תוכניות שהיו בנויות על אסטרטגיות תוקפניות הגיעו להישגים נמוכים.
חשוב לציין כי הצלחתה של אסטרטגיה מסוימת תלויה באסטרטגיות האחרות. משמע - במידה והתוכניות שנשלחו לטורניר היו שונות - לא הייתה מידה כנגד מידה זוכה בטורניר. לא ניתן לכתוב תוכנה או אסטרטגיה שתזכה מול כל אסטרטגיה אחרת.
תחת תנאים מסוימים ההחלטה הרציונלית היא דווקא לשתף פעולה ולא לבגוד.
תנאי יסוד הוא אכיפה של עונש. אכיפה מתקבלת באמצעות קיום משחקים חוזרים אינסופיים או בעלי אופק אירועים לא ידוע, דבר השקול לאופק אין סופי. משום שאם מספר המשחקים ידוע, במשחק שלפני האחרון כדאי לבגוד ואז ניתן להוכיח באינדוקציה לאחור שכדאי לבגוד מהמשחק הראשון. לשם אכיפה צריכים להתקיים תנאים כאלה שהסיכוי למפגש חוזר גבוה מספיק וכן שישנו עונש. העונש גם צריך להיות גבוה מהרווח של הבגידה.
בטבע, ניתן לצפות לקיומם של תנאים אלה במקרים רבים ואז ההעדפה היא לשיתוף פעולה על-פני אי שיתוף, מסיבות רציונליות. כאשר ציפור פולה את נוצות חברתה כדי לסלק טפיל (ממקומות שהציפור השנייה אינה יכולה לגשת בעצמה, כגון פדחת הראש), עושה היא זאת כדי לקבל אותו הטיפול בעת צרה. אומנם, "עלות" פליית פדחת הציפור השותפה איננה גדולה, בהשוואה לתועלת שבסילוק טפיל, אבל אין היא זניחה לחלוטין, משום שהסילוק כרוך בהוצאת זמן ואנרגיה.
טרנד
נבחרת הנוער
אמנון אברמוביץ
פרנסס אלן
פרנסס אליזבט אלן (באנגלית: Frances Elizabeth Allen; 4 באוגוסט 1932 – 4 באוגוסט 2020) הייתה מדענית מחשב אמריקאית, מעובדי חברת IBM. אלן הייתה האישה הראשונה שמונתה כעמיתת IBM וכן האישה הראשונה שזכתה בפרס טיורינג. עבודתה הייתה רבת השפעה בנושאי מהדרים, אופטימיזציה של תוכנה ועיבוד מקבילי.
ביוגרפיה.
אלן נולדה וגדלה בחוה בעיירה פרו שבצפון מדינת ניו יורק. היא סיימה תואר ראשון במתמטיקה ב-SUNY (State University of New York at Albany) בשנת 1954 והחלה לעבוד כמורה בעיירת הולדתה. כעבור שנתיים החלה ללמוד לתואר שני במתמטיקה באוניברסיטת מישיגן, וקיבלה תואר זה בשנת 1957. באותה שנה החלה לעבוד בחטיבת המחקר של חברת IBM בפוקיפסי. היא הכשירה עובדים חדשים בשפת התכנות Fortran. היא תכננה לחזור להוראת המתמטיקה לאחר שתסיים לפרוע את ההלוואה שלקחה לשם מימון לימודיה, אך נשארה לעבוד ב-IBM למשך 45 השנים הבאות.
היא הוצבה בפרויקט המחשב IBM 7950 ששימש את ה-NSA לקריפטואנליזה. היא ניהלה את צוות האופטימיזציה למהדר של מחשב זה ושל המחשב IBM 7030. בשנות ה-60 השתתפה בפרויקט ACS-1 לפיתוח מחשב-על, ובשנות ה-70 תרמה לשפת PL/I. בשנים 1970–1971 הייתה בשבתון באוניברסיטת ניו יורק, ובמשך שנים אחדות המשיכה ללמד שם כמורה מן החוץ. בשנת 1977 הייתה בשבתון באוניברסיטת סטנפורד.
בשנת 1989 נבחרה לעמיתת IBM, והייתה לאישה הראשונה שזכתה לכך. בשנת 2002 פרשה מ-IBM אך המשיכה בקשר עם החברה.
בשנת 1994 נבחרה לאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים. בשנת 2010 נבחרה לאקדמיה הלאומית למדעים. הייתה עמיתת IEEE ועמיתת ACM.
בשנת 2006 זכתה בפרס טיורינג על תרומתה בתחום המהדרים ומיטוב הקוד שהם יוצרים. היא האישה הראשונה שזכתה בפרס זה, לאחר 40 שנים שבהן זכו בו רק גברים.
בשנת 2009 קיבלה תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת מקגיל.
פרנסס אלן נישאה בשנת 1972 לג'ק שוורץ, פרופסור למתמטיקה ומדעי המחשב באוניברסיטת ניו יורק, והתגרשה ממנו לאחר עשר שנים.
נפטרה ב-4 באוגוסט 2020, ביום הולדתה ה-88.
תיל דוקרני
נא&quot;פ
נא"פ (НЭП — ראשי תיבות ברוסית של Новая Экономическая Политика) — "המדיניות הכלכלית החדשה".
היסטוריה.
בשנת 1920 הסתיימה מלחמת האזרחים ברוסיה וקומוניסטים החלו לבסס את שלטונם ברוסיה. הקצאת המזון קוצצה על ידי השלטונות. הרעב הקיף את הכפר והעיר ושנאת האיכרים לשלטון הקומוניסטי הלכה וגברה. העוינות כלפי השלטון הייתה מצד אותם חוגים שאותם הוא התכוון לייצג (פועלים ואיכרים). השלטון בראשות לנין החליט בשנת 1921 לפייס את האוכלוסייה ולהנהיג את הנא"פ - הנהגת שוק חופשי מבוקר ומתן אפשרות לאיכרים למכור את תוצרתם בשוק החופשי על פי כללים של ביקוש והיצע. כך בוצע גם לגבי מסחר זעיר ומלאכה. המשטר שמר על בעלותו על התעשייה הכבדה, הקרקעות ואוצרות הטבע, התחבורה והתקשורת. הנא"פ הגביר את הייצור (בעיקר בכפר), כיוון שהיה כדאי לאיכרים לייצר ולשווק סחורה במחירי שוק, וצמצם את המחסור והרעב. הייתה זו הצלה למשטר הקומוניסטי, שתוארה כ-"צעד אחד אחורה כדי לצעוד שניים קדימה".
מדיניות הנא"פ הייתה מעין פשרה בין הסוציאליזם הנקי לקפיטליזם לזמן מוקצב, על מנת לשפר את הכלכלה. מדיניות הנא"פ יצרה פריחה חלקית לזמן קצוב בשנות השלושים, עם עליית סטלין לשלטון הופסקה המדיניות והעסקים שנוצרו במסגרתה הולאמו.
בתקופה זו הופיעה דמות חברתית חדשה אך משמעותית - נאפמנים. אלו הם סוחרים זעירים, קפיטליסטים במדינה שואפת להיות סוציאליסטית. היחס אליהם היה אמביוולנטי - מצד אחד הממשל הרשמי הסובייטי לא הכיר בהם ולא העניק להם זכויות, וגם התרבות בזה להם והציגה אותם כדמויות מגוחכות, אך מצד שני המציאות היומיומית נשלטת על ידיהם.
מדיניות זו הופסקה באופן מעשי בשנת 1928 ובשנת 1931 הוכרז על כך באופן רשמי.
בלדאסארה גאלופי
בלדאסארה גאלופי (איטלקית: Baldassarre Galuppi; 18 באוקטובר 1706 - 3 בינואר 1785) היה מלחין איטלקי מוונציה, נודע באופרות שלו, בעיקר אופרה בופה.
ביוגרפיה.
גאלופי נולד באי בוראנו בלאגונה של ונציה, ומשום כך הוצמד לו הכינוי איל בוראנלו. ניסיונו הראשון בכתיבת אופרה, La fede nell'incostanza ossia gli amici rivali (1722) נחל כישלון חרוץ והורד מן הבמה בשריקות בוז. לאחר זאת למד מוזיקה אצל אנטוניו לוטי ואחרי תקופה קצרה בפירנצה, שם עבד כצ'מבליסט, חזר לוונציה לנסות שוב את כוחו באופרה. הפעם זכתה האופרה סריה שלו, "דורינדה" (1729) להצלחה וחנכה את קריירת התיאטרון שלו.
בשנת 1740 התמנה למנהל מוזיקלי של ה-Ospedale dei Mendicanti, עבד בכנסיית סן מרקו משנת 1748 והתמנה למאסטרו די קאפלה, משרה שנחשבה בוונציה לרמה ביותר בעולם המוזיקה המקומי, בשנת 1762. הוא חי ועבד רוב ימיו בוונציה, אף כי בין 1741 ל-1743 עבד בלונדון ומשנת 1765 עד 1768 עבד בחצר הצארינה קתרינה הגדולה בסנקט פטרבורג. לאחר מותו, בשנת 1785, תפס את מקומו ג'ובאני בטיסטה גראציולי כנגן העוגב בסן מרקו.
האופרה בופה הראשונה של גאלופי הייתה "ל'ארקדיה אין ברנטה" (1749). היה זה גם מפעלו המשותף, הראשון עם הליבריתן קרלו גולדוני, שעמו יצר מספר ניכר של אופרות. היצירות הללו היו פופולריות מאוד, בייחוד "חכם הכפר" מ-1754, שזכתה להצלחה רבה. הליברית של גולדוני "עולם הירח", שגאלופי היה הראשון לכתוב לה מוזיקה, שימשה אחר כך כמה מלחינים אחרים, ביניהם יוזף היידן וג'ובני פאיזיילו. בין האופרות הבאות שלו L'amante di tutte מ-1760 ו-I tre amanti ridicoli מ-1761 לליברית שכתב בנו של המלחין, אנטוניו גאלופי, בשם העט "א. ליטאו".
בשנים הבאות פחתה משהו תפוקת האופרות של גאלופי. בין יצירותיו הלא-אופראיות מספר רב של יצירות לצ'מבלו ואורטוריות אחדות. בעת מותו בוונציה, היה גאלופי בין הדמויות הנודעות והמכובדות ביותר בממסד המוזיקלי הוונציאני. מיסת רקויאם נוהלה לזכרו בכנסיית סן מארקו.
לפחות שתי יצירות קודש למקהלה של אנטוניו ויולדי יוחסו לגאלופי, Beatus Vir אחד ו- Nisi Dominus
אחד.
הפואמה של רוברט בראונינג, "טוקטה של גאלופי" מתייחסת למלחין וליצירתו.
יואן גאורגה קאראג'ה
יואן גאורגה קאראג'ה (ברומנית: Ioan Gheorghe Caragea; ביוונית
Ιωάννης Καρατζάς - יואניס קאראדזאס ,