על פי דיווח של הממונה על השכר באוצר השכר החודשי הממוצע במפעל הפיס היה בשנת 2014 23,686 שקלים - עלייה של כ-30% מאז 2008. עלות שכרו של המנכ"ל, אלי דדון, הסתכמה ב-71,840 שקלים, ועלות שכרו של יושב הראש עוזי דיין הייתה 70,825 שקלים. עוד עשרה בכירים נהנו ממשכורת חודשית של בין 40 ל-50 אלף שקלים. ב-2016 לא היה למפעל הפיס אישור ניהול תקין מרשם העמותות הוצאות שכר שכר לדירקטורים ולחברי הנהלה בכירה היו בשנת 2016 3.35 מיליון ש"ח ועלו ל-4.13 מיליון ש"ח בשנת 2017.
התנהלות לא תקינה.
בדיקת מבקר המדינה במפעל הפיס בשנת 2016 העלתה כי מאז נרשם מפעל הפיס כחברה לתועלת הציבור בשנת 2012 לא נקבע לו תקנון כמתחייב בחוק החברות אלא ביולי 2017 ותקנון זה לא קיבל את אישור משרד המשפטים עד לסוף אותה שנה. נמצא כי יו"ר דירקטוריון מפעל הפיס, עוזי דיין, חרג מסמכותו והתערב בניהול השוטף של הארגון. כך, בניגוד לנהלים, הורה היו"ר לאגף משאבי אנוש כי "כל פעולה בהתייחס לקליטה, פיטורין, שינוי בדרגה, איוש תקנים שהתפנו ושינוי בשכר במפעל תתבצע אך ורק באישור היו"ר מראש" התערבות היו"ר בניהול השוטף התבטאה גם בהטלת תפקידים על מזכיר הארגון שאינם בסמכותו והתערבות בהליך הפיטורים של היועצת המשפטית. נמצא גם כי מפעל הפיס לא העביר את חוזי העבודה של בכירים לאישור הממונה על השכר באוצר וכי חלק מהבכירים לא דיווחו על הכנסות נוספות כנדרש.
מיסוי.
הכנסות מהימורים חייבות במס הכנסה, אך ניתן פטור לזכיות הקטנות מ-31,200 ש"ח (נכון ל-2022). החל מסכום זה ועד לסכום של 62,400 ש"ח שיעור המס עולה בהדרגה עד 35%, ומעבר לסכום זה שיעור המס הוא 35%. לסכומים גבוהים, בהתאם לסך ההכנסות החייבות במס של הזוכה, עולה השיעור ל-38% (עקב תוספת בסך 3% בגין מס יסף).
באתר האינטרנט של מפעל הפיס ניתן מידע מלא על המס, אך בפרסומת של מפעל הפיס סכומי הזכייה מוצגים בסכום ברוטו ולא בסכום נטו, אחרי מס.
פרס ספיר.
פרס ספיר המוענק על ידי מפעל הפיס עורר ביקורת מסוגים שונים.
פעמים אחדות הועלו טענות כנגד הרכבה והחלטותיה של ועדת הפרס. פרופ' מנחם פרי מו"ל "הספריה החדשה" טען כי: "המאזן המצטבר של הפרס בחמש שנותיו הוא החמצה וביזוי של יותר מדי ספרים בעלי ערך, וקידום סרק של ספרים חסרי ערך באופן שערורייתי. מתברר שעודף כסף לא מביא עמו ערכים ספרותיים." פרי אף הודיע כי כל סופר המבקש לפרסם את ספרו בהוצאתו לא יוגש על ידו לפרס ועל הסופרים לקחת זאת בחשבון כשהם חותמים על חוזה איתו (כאמור, הסופר תלוי באופן בלעדי ברצונו הטוב של המו"ל, שכן רק המו"ל רשאי להגיש ספר כמועמד לפרס ואילו למחבר הספר - בניגוד למצב בפרסים ספרותיים אחרים - אין כל זכות או מעמד לעניין זה). סופרים אחדים ובהם מאיר שלו, עמוס עוז ואהרן אפלפלד, סירבו להגשת מועמדותם לפרס.
הענקת הפרס לספר "אחוזת דג'אני", שיצא בהוצאת ידיעות ספרים, בשנת 2009, עוררה ביקורת. בסופו של דבר בוטל הפרס לספר זה בעקבות תחקיר עיתונאי שחשף ניגוד עניינים של ראש הוועדה יוסי שריד. בהסכם פשרה בין הזוכים שזכייתם בוטלה למפעל הפיס נקבע כי מפעל הפיס יעניק לזוכים פיצוי כספי.
התמיכה בפסטיבל דוקאביב.
בשנת 2019 זכה הסרט התיעודי "לאה צמל, עורכת דין" בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל "דוקאביב". זכייתו של הסרט עוררה סערה ציבורית, עקב פעילותה של לאה צמל כעורכת דין המייצגת אסירים ביטחוניים וטרוריסטים פלסטינים. עיקר המחאה כוון נגד מפעל הפיס, שהעביר מענק בסך 150,000 ש"ח ליוצרי הסרט במסגרת תמיכתו במפעלי תרבות ישראליים. ב-27 ביוני 2019 הודיע מפעל הפיס כי יבחן את המענק לסרט וכי החליט לבטל את המענקים לסרטים הזוכים בשנים הבאות. החלטת מפעל הפיס להפסיק לממן את הפרס הזוכה ב"דוקאביב" עוררה אף היא סערה ציבורית: איגודי היוצרים והאמנים ופורום מוסדות תרבות הפגינו מול משרדי מפעל הפיס. שני שופטי פרס ספיר שאף הוא מוענק על ידי מפעל הפיס התפטרו לאות מחאה ושלוש סופרות (נעמי לויצקי, לאה איני ואורית וולפיילר) הסירו מועמדותן לפרס זה. עשרות סופרים וסופרות טענו כי מפעל הפיס התנער מתמיכה בסרט "מטעמים פוליטיים פסולים" והצהירו כי אם יזכו בפרס ספיר, הם יעבירו חלק מכספי הזכייה ליוצרי הסרט.
ב-19 בספטמבר 2019 הודיע מפעל הפיס כי הוא חוזר בו מההחלטה להפסיק את התמיכה בפסטיבל "דוקאביב".
כנסיית האיחוד
כנסיית האיחוד (באנגלית: Unification Church) או בשמה המלא אגודת רוח הקודש לאיחוד הנצרות בעולם היא דת מודרנית, המוגדרת לעיתים בתור כת, אשר הוקמה על ידי סאן מיאנג מון בשנת 1954 בקוריאה הדרומית. הדת מושפעת מהנצרות ומדתות אסייתיות שונות. ספר היסוד של התנועה נקרא "העקרון האלוהי". המאמינים בדת (המכונים "מוניס" על שם מייסד הדת-moonies או moonists) מפוזרים ברחבי העולם והערכות למספרם נעות בין 250 אלף לשלושה מיליון.
יונה אפרת
יונה אפרת (2 באוקטובר 1925 - 4 ביוני 1993) היה אלוף בצה"ל שכיהן כאלוף פיקוד מרכז, עוזר הרמטכ"ל וחבר ועדת כהן.
ביוגרפיה.
אפרת נולד בפולין בשם יונה הופרט. עלה לארץ ישראל בשנת 1935. אפרת היה חבר בארגון ההגנה ובמלחמת העצמאות התגייס לחטיבת גולני בה שימש כלוחם ומפקד. במהלך הקרבות נפצע אפרת פעמיים והשתתף במבצע עובדה. בשנת 1950 מונה למפקד סיירת גולני. במלחמת סיני השתתף בכיבוש שארם א-שייח'. בהמשך מונה למפקד גדוד 51 בחטיבת גולני בשנים 1960–1962. לאחר מכן שימש כקצין קישור עם כוח החירום של האומות המאוחדות בסיני ועוזר ראש מחלקת הדרכה לנושא חיל הרגלים. ב-1964 מונה למפקד חטיבת כרמלי וב-1966 מונה למפקד חטיבת גולני אותה הוביל במהלך מלחמת ששת הימים בקרבות קשים ברמת הגולן. ב-1973 מונה לעוזר ראש אג"ם, תפקיד בו כיהן עד אמצע ספטמבר 1973. בסוף ספטמבר 1973 מונה למפקד פיקוד המרכז תפקיד בו נשא עד 1977. אפרת תמך בהפעלת יד קשה כלפי הפרות סדר של הפלסטינים וגרס שזו הדרך היחידה למנוע הסלמה בהפרות הסדר הפלסטיניות. במלחמת שלום הגליל גויס למילואים והיה עוזר הרמטכ"ל.
לאחר שחרורו מצה"ל שימש אפרת כמנכ"ל החברה הממשלתית שירותי נפט בע"מ. היה חבר בוועדת כהן לחקר האירועים במחנה סברה ושתילה. רפאל איתן כתב שייתכן שמסקנות הוועדה הושפעו מהאיבה הגלויה ששררה בינו ובין אריאל שרון. בשנת 1987 הוא מונה לנהל את מבצע "אור לגויים", לניתוק חשאי של הצרכנים היהודיים מרשת החשמל של חברת החשמל המזרח ירושלמית וחיבורם לרשת של חברת החשמל לישראל.
נפטר ב-4 ביוני 1993 ונטמן בבית הקברות מורשה ברמת השרון.
ג'ול ורן
ג'ול וורן
יצחק איתן
יצחק איתן (איציק אייזנמן) (נולד ב-24 במרץ 1952) הוא אלוף במילואים בצה"ל, מפקד פיקוד המרכז בתקופת מבצע חומת מגן.
קורות חייו.
יצחק איתן נולד בשנת 1952. עד לגיוסו לצה"ל גדל בקריית חיים, והוא בוגר תיכון עירוני מקיף קריית חיים.
עם גיוסו לצה"ל ביולי 1970 במסגרת גרעין של תנועת הנוער השומר הצעיר התנדב לצנחנים לגדוד הנח"ל המוצנח. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם, ולאחר מכן עבר קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר, אותו סיים בהצטיינות. עם סיום קורס הקצינים שב איתן לחטיבת הנח"ל ומונה למפקד מחלקה.
במלחמת יום הכיפורים היה איתן מפקד פלוגה ב' בגדוד ולחם בראשה בקרב הבלימה מול המתקפה הסורית בדרום רמת הגולן. לאחר שניתנה לו הפקודה לסגת כינס את חייליו בקיבוץ עין גב. על אף שגדוד הנח"ל המוצנח נפגע קשות ואיבד רבים מלוחמיו ומפקדיו, הוא המשיך, בלחץ המג"ד, יורם יאיר, לקחת חלק בלחימה. הגדוד הוטס לסיני, ואיתן ופלוגתו לחמו בחזית המצרית, במסגרת אוגדה 162. איתן הוביל את פלוגתו בלחימה בצדה המערבי של התעלה כנגד הקומנדו המצרי, בקרבות לטיהור החיץ החקלאי, עד לפאתי העיר סואץ. לאחר המלחמה החליף את אריק מורן כמפקד הפלוגה המסייעת של הגדוד. כמו כן השתתף איתן, כקצין המבצעים של חטיבת הצנחנים במבצע אנטבה.
בשנים 1976–1979 שירת בסיירת מטכ"ל כמפקד פלגת האימונים וכסגן מפקד היחידה. במלחמת לבנון לחם בביירות ובמהלכה נתמנה למפקד גדוד 450, גדוד קורס המ"כים של חטיבת הצנחנים שמפקדו, סא"ל , נהרג בקרבות ליד צור.
בשנים 1982–1984 שירת בתפקידי פיקוד והדרכה בבית הספר למ"כים ובבה"ד 1. ב-1984 מונה למפקד גדוד 50 של הצנחנים, והוביל אותו בפעילות מבצעית בלבנון וביהודה ושומרון. לאחר שהועלה לדרגת אל"ם מונה למפקד חטיבה 5. בהמשך מונה למפקד חטיבת הנח"ל, ולאחר מכן למפקד בה"ד 1. ב-1994 מונה למפקד עוצבת סיני. בשנים 1995–1997 פיקד על אוגדת עזה, בין היתר בלחימה במהלך מהומות מנהרת הכותל. ב-1997 מונה למפקד אוגדת איו"ש. ביולי 2000 מונה למפקד פיקוד המרכז ופיקד עליו עם פרוץ האינתיפאדה השנייה ובמבצע חומת מגן.
לאחר שחרורו מצה"ל ב-2003 כיהן כיושב ראש האגודה למען החייל. לאחר מלחמת לבנון השנייה עמד איתן בראש צוות בדיקה בתחום ה"פיקוד כמנהל מערכה", אשר בחן כיצד פיקוד מרחבי, ובמלחמה הנ"ל פיקוד הצפון, מתמודד עם מלחמה בגזרתו בשנת 2007 פרש מתפקידו. ב-4 בפברואר 2008 הודיעה פרקליטות המדינה לבג"ץ כי איתן יכהן בוועדה לבדיקת קבלת ההחלטות בהריגת בכיר החמאס סלאח שחאדה. ב-2010–2011 שימש כמנכ"ל לגין טובופלסט. בשנת 2015 מונה לרכז צוות חקירה מטכ"לי אודות אירועים חריגים" במבצע צוק איתן, אותו ריכז קודם לכן האלוף נעם תיבון.
בהמשך שימש איתן כיועץ לחברות בתחום הניהול והארגון וניהל משק חקלאי של גידול זיתים ובננות במושב כרם מהר"ל שבו הוא מתגורר.
איתן בעל תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים מאוניברסיטת חיפה ובוגר המכללה לביטחון באנגליה.
ג'וזואה קרדוצ'י