דוב גובי (שם מדעי: Ursus arctos gobiensis, הידוע במונגולית mazaalai / Мазаалай) נקרא גם הדוב החום של גובי הוא תת-מין של הדוב החום שנמצא במדבר גובי של מונגוליה. הוא מופיע בסכנת הכחדה חמורה על ידי הספר האדום המונגולי של מינים בסכנת הכחדה ועל ידי האגודה הזואולוגית של לונדון באמצעות תקני IUCN. בשנת 2009 האוכלוסייה כללה רק 20 פריטים בוגרים והופרדו על ידי מרחק גדול מאוכלוסיות דוב חום אחרות כדי להשיג בידוד רבייה.
"לפרק את המחנה בערך ב־9:30 בבוקר וללכת לכיוון הרי אטיס, אנחנו חוצים מישור פתוח גדול ואז נכנסים לעמק תלול, קודר ומפוצל, ממש לפני שנכנסנו לעמק גילינו את טביעות רגליו של הדוב הגובי הנדיר."
משוער שרק שלושים ושניים דובי גובי חיים בעולם והם נמצאים בסכנת הכחדה חמורה. בנוסף לכך שורר ויכוח מתמשך בין מדענים על אם הם מין אמיתי או תת-מין.
תפוצה.
בעבר הרחוק היה קיים בהרי אלטאי, מישור סיביר הדרומית, צפון מערב סין וקזחטן כך שתפוצתו גבלה עם הדוב סיבירי מזרחי מצפון דוב יקוצ׳קי ממזרח ודוב חום אירואסייתי מהמערב. במאה ה-6 לספירה עקב שינוי אקלים צומצמה תפוצתו למדבר גובי ומישור סיביר הדרומי. עקב ציד צומצמה תפוצתו במאה ה-19 אך ורק למדבר גובי, ובמאה ה-20 לרכסי אלטאי בלבד.
תיאור.
דובי גובי אוכלים בעיקר שורשים, גרגירים, צמחים אחרים ולפעמים מכרסמים. בנוסף לא היו ראיות כי הדובים הגובים אכלו יונקים גדולים. הדוב הגובי קטן בהשוואה לתת-מינים אחרים של הדוב החום, זכרים בוגרים שוקלים כ 96–138 ק"ג, והנקבות כ 51–78 ק"ג.
הדוב הגובי מסווג לפעמים כאותו תת-מין כמו הדוב הכחול הטיבטי, זה מבוסס על הדמיון המורפולוגי, והאמונה כי דוב גובי מייצג אוכלוסיית שרידים של הדוב הכחול הטיבטי. עם זאת, דוב גובי מסווג לעיתים כתת-מין משל עצמו, ודומה מאוד לדובים חומים אסיאתיים אחרים.
רוברט מיילס
רוברטו קונצ'ינה (באיטלקית: Roberto Concina; 3 בנובמבר 1969 – 9 במאי 2017), שהיה ידוע יותר כרוברט מיילס (או רוברטו מילאני), היה מפיק מוזיקלי, תקליטן, מלחין ודי ג'יי של מוזיקה אלקטרונית ממוצא איטלקי.
מיילס החל לתקלט במהלך אמצע שנות התשעים. כאשר הלחין וביצע את הרצועות "Children" ו"Fable" שהפכו ללהיט עולמי, בעקבותיהם התפרסם ברחבי העולם ונחשב למוזיקאי פורץ דרך בתחום.
ראשית חייו.
רוברט מיילס נולד בשם רוברטו קונצ'ינה. הוא בן למהגרים האיטלקים שהשתקעו בעיר פלורייר שבשווייץ. אימו אנטואנט לאורו ואביו אלבינו קונצ'ינה.
לאחר שחזרו לאיטליה, הפך מיילס למוזיקאי בחסד כשניגן בפסנתר במהלך ילדותו בעיירה פגאגנה שבאיטליה.
החל מ-1984 החל להתעסק במוזיקה, כשעבד כדי ג'יי במועדונים מקומיים באיטליה ורשת תחנת רדיו.
בשנת 1990 השתמש במיטב חסכונותיו להקים חברת תקליטים פרטית ורדיו פיראטי משם התפתח בתחום המוזיקה.
ביוגרפיה.
הפריצה והאלבומים הראשונים (1994-1998).
ב-1994 כתב מיילס את "Children", רצועת טראנס\צ'יל אאוט ששילבה מקצב מהיר לצד קטעים שקטים מה שנחשב לחדשני מאוד בתחום, בעזרת גיטרה אקוסטית ואפקטים סינתטיים פשוטים יחסית שחשף את ז'אנר הדרים טראנס לעולם.
מכירות הסינגל צברו תאוצה ובתוך שבועיים משחרורו ב-1995 מכר הסינגל יותר מ-350,000 עותקים בכל אירופה והגיע במקומות הראשונים במצעדי הדירוג בשווייץ, פינלנד, צרפת, גרמניה, איטליה, שוודיה, בריטניה והולנד, כאשר ברובם, עד לשנת 1997 מגיע הסינגל למעמד של אלבום פלטינה, זהב או כסף.
הסינגל הגיע להישג מרשים כאשר כיכב בראש דירוג המצעד האירופי הרשמי אירופה הוט 100, במשך 13 שבועות רצופים.
בנוסף זכה מיילס בפריצת השנה הבינלאומית ב"Brit Awards"' (פרסי המוזיקה הבריטית), ונכון להיום האיטלקי היחיד שהצליח להיכנס לרשימה זו.
עד היום, נחשב "Children" לקלאסיקת טראנס פורצת דרך שהביאה את הטראנס לתודעה הבינלאומית ותרמה רבות לכניסתה למיינסטרים.
ב-1996 שחרר מיילס סינגל נוסף שנקרא "Fable", ששימש כפסקול בטריילר של הסרט הפופולרי "Ever After" בכיכוב דרו ברימור ודאגריי סקוט והצליח מאוד גם הוא כאשר הגיע במצעדים למקומות גבוהים, ולמעמד של "אלבום כסף" בצרפת.
ב-7 ביוני 1996 שחרר מיילס את אלבום הבכורה שלו "Dreamland" תחת הלייבל "Deconstruction" הכולל את שתי הרצועות הללו בגרסאות שונים, ובנוסף את גרסת הקאבר לשיר "One and One" של זמרת העל הפולנית אדיטה גורניאק.
קאבר זה צלח וכיכב גם הוא בראש המצעד האירופי בתקופת הכריסמיס למשך שישה שבועות רצופים.
אלבום זה זכה לתשבחות רבות, בזכות סגנונותיו השונים והחדשניים לאותה תקופה, והגיע למעמד של אלבום פלטינה וזהב במדינות רבות באירופה ובארצות הברית וקנדה.
בנובמבר של 1997 שחרר מיילס את הסינגל "Freedom" שהיה לאחד מהרצועות הפופולריות שלו באלבום השני שלו "23am" ששוחרר באותה השנה ב 1 בדצמבר. אלבום זה שמר על הקו המוזיקלי שהחל אלבומו הראשון בעזרת קטעי הפסנתר שהפכו לסימנו המסחרי, אך עם יותר קטעי שירה שהכניסו את ז'אנר הפופ לאלבום זה.
עזיבת הלייבל והאלבומים הבאים.
לאחר שעזב את הלייבל Deconstrucion/BMG בלונדון, הקים מיילס חברת תקליטים בעצמו שנקראה "S:alt Records", וב-2001 הוציא את אלבומו השלישי "Organik" תחת הלייבל, כאשר שיר הנושא של האלבום "Paths" שילב קטעי שירה.
רצועות שונות מאלבום זה שימשו בסרטים "זהות כפולה", "דרידה", ו"עיר רפאים".
ב-2002 הוציא מיילס אלבום רמיקסים לאלבום זה הנקרא "Organik Remixes" שבה הוא נותן במה לאמנים אחרים שניצחו בתחרות הרמיקסים לאלבום שלו, שהוא ניהל דרך האתר הרשמי שלו.
ב-2004 הוציא מיילס את אלבומו הרביעי "Miles_Gurtu", ששילב מוזיקת ג'אז ואלמנטים אלקטרונים.
ב-2011 הוציא את אלבומו החמישי "Th1rt3en" בכיכוב אורחים מהז'אנר כמו: רוברט פריפ, דייב אוקומו, ג'ון ת'ורן, מייק פאטו ודייוויד ג'ובאניני. אלבום זה התאפיין בשילוב של מוזיקה אלטרנטיבית, פרוגרסיב רוק ואמביינט עם עזרים אלקטרוניים.
מיילס יצר את הפסקול לסרט "The Turn of This Century" סרט המשלב תמונות חשובות מהמאה האחרונה עם המוזיקה של מיילס.
ב-2012 הקים מיילס תחנת רדיו אונליין המשמיעה מוזיקה אלטרנטיבית ומודרנית הנקראת "OpenLab", המשדרת מאיביזה.
מותו.
מיילס נפטר ב-9 במאי 2017 באיביזה, והוא בן 47 בלבד, כתוצאה ממחלת הסרטן בשלב 4 שהוא נלחם בה.
The Velvet Rope
The Velvet Rope הוא אלבום האולפן השישי של הזמרת האמריקאית ג'נט ג'קסון. האלבום יצא לאור ב-7 באוקטובר 1997 דרך חברת התקליטים וירג'ין רקורדס אמריקה.
מכירות.
האלבום מוקם בחמישייה הראשונה במצעדי אלבומים רבים ברחבי העולם. בארצות הברית, היה זה אלבומה הרביעי ברציפות של ג'קסון שהגיע לפסגת מצעד האלבומים "בילבורד" 200. האלבום, שהגיע למעמד של פלטינה משולשת באיגוד תעשיית ההקלטה של אמריקה (RIAA), מכר מעל לשלושה מיליון עותקים בארצות הברית על פי Nielsen SoundScan וכעשרה מיליון עותקים ברחבי העולם. מבין ששת הסינגלים שיצאו מהאלבום, השיר "Got 'til It's Gone" זכה בשנת 1998 בפרס גראמי לקליפ הווידאו הטוב ביותר, השיר "Together Again" היה לאחד מהסינגלים הנמכרים ביותר ברחבי העולם, והשיר "I Get Lonely", שהגיע לעשירייה הראשונה במצעד הסינגלים בילבורד הוט 100, היה לשיר ה-18 ברציפות של ג'קסון שהגיע למעמד זה, והפך את ג'קסון לזמרת היחידה בהיסטוריה שהגיע להישג הזה במצעד האמריקאי.
יוהאן דוד אקרבאלד
יוהאן אקרבאלד
ניל מורס
ניל מורס (נולד ב-2 באוגוסט 1960) הוא זמר אמריקאי, רב-נגן, מנהיג להקות ומלחין רוק מתקדם מנאשוויל. ב-1995 הוא הקים את להקת Spock's Beard עם אחיו אלן, ויחד הוציאו לאור אלבום שזכה להצלחה מתונה. ב-1999 הוא הצטרף למתופף המקים של Dream Theater, מייק פורטנוי, רוינה סטולט מ-'Flower Kings ופיט טרוואואס מ-Marillion ויחד יצרו את להקת Transatlantic. בשנת 2002 מורס התקרב לדת הנוצרית, עזב את Spock's Beard ופצח בקריירת סולו בסגנון רוק נוצרי. במסגרת קריירת הסולו שלו הוא הוציא לאור מספר אלבומי קונספט בעלי אמונה דתית. בינתיים, הוא המשיך לנגן עם Transatlantic ויצר שלוש להקות חדשות - "Yellow Matter Custard", Flying Colors ו-The Neal Morse Band.
קורות חייו.
פעילות בלהקות.
מורס גדל בעמק סן פרננדו של לוס אנג'לס בתור אחד מתוך ארבעה ילדים. אביו היה מנהל מקהלה. מורס התחיל לנגן על פסנתר בגיל חמש, והחל ללמוד לנגן על גיטרה בגיל תשע. במהלך שנות העשרים לחייו הוא כתב שני מחזות זמר (Hitman ו-Homeland), ביצע מספר עבודות כנגן באולפן, ניסה את מזלו כזמר/כותב שירים בלוס אנג'לס והקליט כמה דמואים מסוגת קאנטרי עם אחיו ריצ'רד.
כעבור עשור למורס נמאס מסצנת המוזיקה של לוס אנג'לס והוא יצא לטייל באירופה במשך מספר שנים, תוך שהוא מקים הופעות רחוב ומנגן במועדונים קטנים. כשהוא חזר לארצות הברית הוא הקים את הלהקה Spock's Beard עם אחיו אלן, והאלבום הראשון שלהם "The Light" מ-1995 קיבל תשבחות רבות. עד מהרה הפך לאחד המצליחים ביותר בז'אנר הרוק המתקדם, לצד להקות אחרות בסגנון בשנות התשעים כמו Dream Theater, Porcupine Tree ו-The Flower Kings'.