משנת 1982 ועד שנת 2015 שימש מזור כמרצה בחוג ללימודי היהדות - תרבות ישראל במכללת בית ברל, ובעבר ריכז במשך שלוש שנים את לימודי היהדות במכללה. משנת 1990 ועד שנת 2012 היה מרצה בכיר בהיברו יוניון קולג' בירושלים (בית המדרש לרבנים רפורמים בישראל) מוסד זה העניק למזור בנובמבר 2015 תואר ד"ר למדעי היהדות לשם כבוד. תחום ההתמחות של מזור הוא ליטורגיה (תורת התפילה) והוא פרסם מאמרים רבים בנושא זה. כמו כן, הוא כותב בנושאי מחקר של מועדי וחגי ישראל ומרצה במסגרות שונות על חגים, תפילה וסידור.
נשוי לעדנה, מרכזת תוכנית "נתיב" לגיור בצה"ל, באזור המרכז. אב לשניים: הרב עודד מזור, רב רפורמי ומחנך המתגורר בירושלים ומכהן כרב בקהילת כל הנשמה, והרבה נועה מזור, רבה רפורמית בעלת תואר שני בחינוך יהודי-פלורליסטי.
בשנת תשס"ה עדכנה הרבנות הראשית לישראל כי מזור עובר על חוק איסור הונאה בכשרות בכך שלמספר עסקים באזור תל אביב ניתנו אישורי השגחה מטעם מר"ם בחתימתו של מזור. יצוין כי על פי פסק דין של בית המשפט העליון משנת 2017, מותר לבית עסק להציג תעודה המעידה הסטנדרטים עליהם הוא מקפיד ואופן הפיקוח על שמירתם, כולל זהות הגוף המפקח שאינו הרבנות הראשית, ובלבד שלא נעשה שימוש במלה "כשר".
סמל קוובק
פאלי
פאלי היא שפה הודו-ארית המפורסמת בעיקר עקב היותה השפה הליטורגית בה נכתבו הכתבים הבודהיסטים הראשונים. כתבים אלו, הידועים גם בשם הקאנון הפאלי או בשפת הפאלי טי-פיטאקה (שלושת הסלים), הועלו על הכתב בסרי לנקה במאה הראשונה לפנה"ס. הפאלי נכתב במגוון של מערכות כתב, החל מהברהמי, דוואנגרי ומערכות כתב הודיות אחרות, וכלה בצורה הכתובה באלפבית לטיני שפותחה על ידי המלומד הבריטי רהיס דייוידס מאגודת הטקסט הפאלי.
המלה "פאלי" פרושה "שורה" ומציינת את שורות המקור של הטי-פיטאקה בניגוד לפרשנות המסורתית המאוחרת המתלווה אליהם ומכונה אַטְּהַקַטְהַא . במקור, אם-כן, המלה לא ציינה שפה מסוימת אלא אוסף כתבים מסוים ורק מאוחר יותר החלה המלה לציין את שפת הכתבים. מחקרים אטימולוגיים מצביעים על כך שפאלי אינה השפה בה דיבר הבודהה, אלא היא תוצר שילוב בין כמה שפות מדוברות אליו נוספו שינויים ו"תיקונים" במאות השנים אחר מותו אחת התופעות הלשוניות האלה מכונה "סנסקריטיזציה" ובמסגרתה שונו מילים מסוימות כך שדמו בהגייתן ובצורתן למילים בסנסקריט. למרות שהשפה הפאלית היא תוצר תהליכי עיצוב ממושכים, נראה שהיא אחת הדוגמאות המקורבות ביותר לשפת הדיבור בחבל מגדה בה ככל הנראה חי גאוטמה הבודהה ושם פיתח ולימד את תורתו.
Imagine
Imagine (בתרגום חופשי לעברית: דמיין) הוא שיר שנכתב ובוצע על ידי המוזיקאי הבריטי ג'ון לנון. שיר זה נחשב כשיר הסינגל הטוב ביותר בקריירת הסולו של לנון. בתוכנו הוא מתאר עולם אוטופי ללא גבולות בין אומות, ללא דת, ללא רכוש וללא מלחמות. השיר הושמע לראשונה ב-1971 כחלק מהאלבום "Imagine", והופק על ידי פיל ספקטור.
על השיר.
שיר זה נחשב אחד השירים הטובים ביותר בכל הזמנים: בשנת 2004, דורג במקום השלישי ברשימת "500 השירים הגדולים בכל הזמנים" של הרולינג סטון', ובשנת 2017 בחרה האגודה הלאומית למפיקי מוזיקה (National Music Publishers' Association) בשיר "Imagine" כשיר של המאה ה-20. ב-2017 הוחלט גם להוסיף את שמה של יוקו אונו כמחברת השיר.
בשנת 2018 הופק בבריטניה סרט תיעודי של הבמאי מיכאל אפשטיין המנציח את תהליך יצירתו של השיר ואת חלקה של יוקו אונו בכתיבתו. הסרט "ג'ון ויוקו: רק שמיים מעל" הוצג בפסטיבל דוקאביב בשנת 2019.
השיר נפתח במילים:
נשיא ארצות הברית לשעבר, ג'ימי קרטר, אמר:
השיר הושמע בליל ראש השנה האזרחית בזמן מעבר התאריך מ-2009 ל-2010, בכיכר טיימס בניו יורק, כסמל לעתיד טוב יותר.
בספר "לנון באמריקה" שנכתב על ידי ג'אופרי ג'וליאנו, לנון מציין כי השיר הוא "אנטי-דתי, אנטי-לאומי, אנטי-שגרתי, ואנטי-קפיטליסטי. אך מכיוון שהוא מצופה סוכר, הוא מקובל".
מדינת נוטופיה.
נוטופיה היא מדינה דמיונית המתוארת בשיר Imagine שהוכרזה על ידי ג'ון לנון ויוקו אונו באחד באפריל 1973. המדינה או האומה הזאת אמורה להתנהל על פי תפיסת העולם שבשיר Imagine.
בהכרזת העצמאות של המדינה מנוסח:
צבע דגלה של נוטופיה הוא לבן. על גבי חותם המדינה תמונת כלב ים וההמנון הבינלאומי של המדינה כולל את האלבום Mind Games של ג'ון לנון ומספר שניות של שקט.
בשנת 2006 חברת ההפקות Lions Gate Entertainment הקימה אתר אינטרנט לנוטופיה לטובת פרסום הסרט הדוקומנטרי The U.S. vs. John Lennon.
ביקורת על השיר.
כנגד השיר יצאה ביקורת לפיה זהו שיר צבוע. הזמר אלביס קוסטלו שואל בשירו "The Other Side of Summer" משנת 1991: "האם היה זה מיליונר שאמר 'דמיינו שאין רכוש'?"
פרופסור זאב מגן טוען כי חזונו האוטופי של לנון הוא לא אידיאל אליו יש לשאוף אלא "כניעה לנטיות ההרסניות והאפלות של הנשמה האנושית".
גרסאות בעברית.
המשורר עודד פלד פרסם תרגום של השיר לעברית בעתון 77, גיליון 131 (דצמבר 1990), עם הקדמה קצרה של רוני סומק. בשנת 1997 פורסם התרגום גם במעריב.
בשנת 2005 תרגם דן אלמגור את מילות השיר עבור המופע שיר נולד.
עולם הקולנוע
עולם הקולנוע היה שבועון ישראלי שעסק בבידור, והופיע בין שנות ה-50 ל-שנות ה-70.
היסטוריה.
הופעת השבועון החלה באוגוסט 1951, ביזמת הוצאת ש. פרידמן בתל אביב בפורמט של מגזין קודם בשם "קולנוע" שיצא לאור מסוף שנות ה-30 ובמהלך שנות ה-40. השבועון עסק במגוון נושאים הקשורים בבידור בישראל אך במיוחד בהוליווד. השבועון הכתיר עצמו בכותרת "שבועון אינפורמטיבי מצויר לענייני קולנוע ואומנות". השבועון התמקד במיוחד בקולנוע הוליוודי, ופרסם כתבות רכילות על כוכבי הוליווד ותקצירי סרטים שהופקו על ידי האולפנים הגדולים בהוליווד באותה התקופה.
השבועון התבסס על כתבות שהתקבלו ממערכות יחסי הציבור של האולפנים בארצות הברית, וכן על כתבים בחו"ל, חלקם הגדול סטודנטים לקולנוע שלמדו בארצות הברית. הכתב הקבוע צ'סט ראל היה נציג העיתון באירופה, ואף שיחק בתפקידים זעירים בסרטים של במאים כמקס אופולס. כתבי העיתון בארצות הברית היו: אן אברמס ואביק גילבוע בהוליווד, יעקב בעל תשובה ומאוחר יותר חיים קינן בניו יורק. באירופה: ג'רלד קוב לונדון, בני כהן פריז ונתן לביא רומא. עם הכתבים בארץ נמנו: ג. עיטור (תיאטרון ובידור), בינה ברזל (לאשה), יצחק בן נר, (רדיו), עידן תדמור, ישעיהו לויט, חיים קינן ובני דודקביץ' (מוזיקה), ואריה חשביה. על אף תשומת הלב שהקדיש השבועון להוליווד, ניסה השבועון לקדם את אמנות הבמה וחיי התרבות בישראל, ושילב כתבות על הצגות חדשות, על מופעי בידור, ועל טקס בחירת מלכת היופי. בשנות ה-60 היה השבועון מעלה מופעי בידור ב"היכל הספורט" בתל אביב, בהשתתפות "להקות קצב", בהנחיית חיים קינן. הפרס ללהקה הזוכה היה - מנוי שנתי ל"עולם הקולנוע".
על מדורי העיתון נמנו מדור "המכתבים למערכת" (ביולי 1953 שאל הקורא משה נודלמן מתל אביב "האם יודע הצנזור כי בסרט 'יצורים חמודים' המוצג בתל אביב מופיעה בחורה עירומה מדי ערב בערב?". תשובת המערכת הייתה - "יש להניח כי הוא יודע".) "המצלמה המשוטטת" שכללה בעיקר חומר פרסומי שהתקבל מאולפני הסרטים ההוליוודים הגדולים, "עולם הקולנוע מציג את", שהביא מדי שבוע ביוגרפיה אוהדת של כוכב הוליוודי, "שיחת היום בהוליווד", מדור רכילות, "ביקור באולפנים" בו הביא אחד מכתבי החוץ רשמי ביקור באולפן, "מסיפורי הסרטים" שהביא מדי שבוע תקציר של סרט חדש, "במות ובדים" מדור שסקר את הבידור המקומי בישראל, "אורות וצללים" שהיה מדור ביקורת הקולנוע, "מבחן זיהוי" בו הובאה קריקטורה של שחקן מפורסם, שתמונתו הופיע באחד מעמודי העיתון האחרים, "שאל כאוות נפשך" ששימש לשאלות הקוראים, ו"תמונות כבקשתך".
העיתון החזיק מעמד עד לאמצע שנות ה-70, כאשר נדחק על ידי השבועון העולה להיטון, שהתחיל להופיע בשנת 1969. באמצע שנות השבעים התאחד השבועון עם להיטון, והעיתון המאוחד נקרא - "להיטון - עולם הקולנוע" שם שהפך למותג בשדה עיתונות הבידור בישראל. בסוף שנות ה-80 חדל גם העיתון המאוחד מלהתקיים.
ישי לוי
ישי לוי (נולד ב-20 בינואר 1963) הוא זמר ישראלי.
ביוגרפיה.
לוי נולד בראש העין כבן בכור למשפחה דתית ברוכת ילדים יוצאת תימן, לאב סופר סת"ם ולאם עקרת בית. אחיו הוא הזמר נתי לוי. בגיל 13 עזב את הבית ושר במועדונים ובחפלות. בצה"ל שירת בחיל התותחנים שנה וחצי. לאחר הצבא היה חבר קרוב של זוהר ארגוב.
קריירה מוזיקלית.
תחילת דרכו המוזיקלית נעשתה אצל המפיק המוזיקלי ונגן הגיטרה בן-מוש, כחלק מהרכב שעסק בהפקת מוזיקה לאירועים ושירי "חאפלה". בתקופה זו התפרסמו שירו "ילדונת" והקאברים שביצע לשירים "ליסה ליסה", שביצע אלי עידן, ו"אלוהים נתן לך במתנה" שהלחין וביצע איתן מסורי.
שנות ה-80.
האלבום הראשון: "חפלה עם בן-מוש" (1984).