מבין ששת החיילים שבתצלום, זכה איירה הייז למספר האזכורים הרב ביותר בתרבות הפופולרית. הייז, נחת אינדיאני בן שבט הפימה, שקע במרוצת השנים בדיכאונות ובאלכוהוליזם. חייו הטראגיים עובדו לסרט הקולנוע "The Outsider", בכיכובו של טוני קרטיס, ולשיר קאנטרי פופולרי, "הבלדה על איירה הייז" (The Ballad of Ira Hayes), שבוצע, בין היתר, על ידי ג'וני קאש ובוב דילן.
בשנת 2005 הוטבע דולר עשוי כסף שעליו מתנוסס התצלום, לציון 230 שנות קיומו של חיל הנחתים האמריקני.
השפעה והקבלה.
תצלומים רבים הושפעו במידה זו או אחרת מתצלומו של רוזנטל, ורבים אחרים מושווים אליו. ההשוואה מתבצעת בשני מישורים עיקריים – חזות התצלום והשפעתו.
ב-2 במאי 1945 צילם הצלם הסובייטי-יהודי יבגני חאלדיי קבוצת חיילים המניפים את דגל ברית המועצות מעל לבניין הרייכסטאג בברלין, בתמונה שנודעה בשם "הנפת הדגל הסובייטי מעל בניין הרייכסטאג". כפי שהתברר מאוחר יותר, לא רק שחאלדיי ביקש מהחיילים להניף את הדגל, אלא גם שזו הייתה ההנפה השנייה שלו. ההנפה הראשונה ב-30 באפריל כלל לא צולמה, ולכן הונף הדגל בשנית כעבור יומיים. כמו כן עבר התצלום תהליך של ריטוש משום שעל אמת-היד של החייל מניף הדגל נראו שני שעונים שנלקחו כפי הנראה כשלל. מאוחר יותר התברר כי חאלדיי התקנא בהילה לה זכה תצלומו של רוזנטל ועל כן סחב את הדגל עמו כדי שגם לצד הסובייטי יהיה תצלום ניצחון כזה.
תצלום הנפת הדגל בגראונד זירו מציג שלושה כבאים המניפים את דגל ארצות הברית על הריסות מגדלי התאומים לאחר פיגועי 11 בספטמבר. תצלום זה שצולם על ידי תומאס פרנקלין מושווה לעיתים קרובות לתצלומו של רוזנטל, על אף שהקשר ביניהם הוא מקרי ופרנקלין ככל הנראה לא ביים את התצלום. פרנקלין סיפר שמיד עם צילום ההנפה הבחין בדמיון בינה לבין תצלומו של רוזנטל. הקבלה נוספת בין הנפת הדגל באיוו ג'ימה לבין זו בגראונד זירו היא בהשפעת התצלום. כמו תצלומו של רוזנטל, גם תצלום זה שימש מקור השראה ועידוד לציבור האמריקאי שנפגע קשות מהפיגועים, והפך מאז לאייקון. בנוסף, לפני הדפסת התצלום על בול, נפגשו תומאס פרנקלין ושלושת הכבאים עם נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש בפגישה דומה לזו שהתקיימה בין רוזוולט לבין הייז, גאגנון ובראדלי כ-60 שנה קודם לכן.
גם בתצלום הישראלי של הנפת דגל הדיו יש מוטיבים דומים לאלו של הנפת הדגל באיוו ג'ימה. הדגל הישראלי הונף עם סיומו של מבצע עובדה, והתצלום שמתעד את החיילים המניפים אותו נחרת בזיכרון הקולקטיבי הישראלי והפך לאחד מהתצלומים המייצגים של מלחמת העצמאות.
הנפקה
הנפקה, בבורסה לניירות ערך, היא פעולה המשמשת לגיוס הון על ידי הצעה של ניירות ערך לציבור. בישראל, הנפקה מכונה בחוק הצעה לציבור. תאגיד המעוניין לגייס כסף מהציבור יכול להנפיק בבורסה מניות, איגרות חוב, אופציות, ניירות ערך אחרים או שילוב של אלו באותה הנפקה. הנפקה יכולה להתבצע גם על ידי מציע שאינו המנפיק. לדוגמה, בעל מניות קיים בתאגיד יכול להציע את מניותיו לציבור דרך הבורסה. פעולה זו, של הנפקה בשוק המשני, היא נדירה יחסית.
הנפקה יכולה להיות ההנפקה הראשונה של התאגיד, או הנפקה של תאגיד שניירות הערך שלו כבר רשומים למסחר. הנפקה ראשונה של מניות מכונה הנפקה ראשונה לציבור. היא שהופכת חברה פרטית לחברה ציבורית. תאגיד שניירות הערך שלו כבר רשומים למסחר יכול להנפיק ני"ע נוספים מאותה סדרה או לגוון את סוגי ניירות הערך שבידי הציבור (למשל, חברה ציבורית שרק מניותיה נסחרות יכולה להנפיק מניות נוספות או להנפיק אג"ח, אופציות ועוד).
בהנפקה של מניות מגויס הון באמצעות מכירת חלק מהבעלות בתאגיד לציבור. לעומת זאת, בהנפקה של איגרות חוב (אג"ח) מגויס הון תמורת התחייבות להחזירו בתוספת ריבית ולעיתים גם הצמדה. איגרות חוב עשויות להיות מובטחות בשעבוד על נכסי החברה.
בטרם ההצעה לציבור, קיימת חובה לפרסם תשקיף. מסמך זה חייב לעבור את אישורם של גופים רגולטוריים (בישראל, הרשות לניירות ערך) בטרם יתפרסם. התשקיף מיועד לספק לציבור המשקיעים גילוי נאות אודות החברה, תחומי פעילותה, תוצאותיה הכספיות והסיכונים להם היא נחשפת בפעילותה. כמו כן, הוא כולל מידע על ניירות הערך המוצעים לציבור, הזכויות הצמודות להם והשימוש שהחברה מייעדת לתמורה שתתקבל מהנפקתם. הפרטים שאותם צריך לכלול בתשקיף נקבעים בתקנות שבסמכות שר האוצר. פרסום תשקיף מחייב התארגנות משמעותית מצד החברה המנפיקה. הליך פרסומו המחייב גם את היתר הרשות לניירות ערך, מורכב ואורך מספר חודשים שבהם גם עלול חלון ההזדמנות שמעניק שוק ההון להנפקה להיסגר.
הנפקה בבורסה מעניקה יתרונות כגון:
על חסרונותיה של ההנפקה בבורסה נמנים:
החיתום בהנפקה.
לצורך הנפקה מקובל להשתמש בשירותיהם של חתמים אשר דואגים להפצת ניירות הערך ומשמשים רשת ביטחון למציע כנגד חוסר היענות מצד הציבור. החתם מעניק "ביטוח" למציע, כך שאם לא כל ניירות הערך המוצעים ירכשו על ידי הציבור בשוק הראשוני, החתם עצמו ירכוש את החלק הנותר. אין חובה להשתמש בחיתום בהנפקה וניתן לבצעה בלעדיו.
חברה המעוניינת בסיוע של חברת חיתום ממנה מנהל קונסורציום (גוף המאגד ארגונים המשתפים פעולה בעניין פיננסי מסוים) חתמים, אחד או יותר, המלווה את הליכי הכנת התשקיף, מנהל את מסע השיווק של ניירות הערך ומקבץ מספר חתמים לקונסורציום החותם על התשקיף ומבטיח את רכישת ניירות הערך המוצעים בו.
בהבטחת רכישת ניירות הערך בהנפקה משתתפים כל החתמים הנמנים עם הקונסורציום לפי חלוקה הנקבעת על ידי מנהלי הקונסורציום בהסכמת החתמים. מנהלי קונסורציום החתמים משתתפים גם בתכנון מבנה ההנפקה, סוגי ניירות הערך שיוצעו בה והמחיר בו יוצעו לציבור. מנהלת קונסורציום החתמים, במסגרת שירותי ניהול ההנפקה, מנהלת גם את מסע השיווק המלווה את ההנפקה והכולל מצגות של החברה בפני משקיעים פוטנציאליים. משקיעים אלה כוללים בעיקר בנקים, חברות ביטוח, מנהלי תיקי השקעות, קופות גמל, קרנות נאמנות, קרנות פנסיה ויועצים. באמצעותם מקווה מנהלת קונסורציום החתמים להגיע גם למשקיע הפרטי. ברוב ההנפקות מקובל לקיים מכרז מוקדם (שגם הוא מנוהל על ידי חברת החיתום) שמיועד למשקיעים מוסדיים המתחייבים עוד טרם פרסום התשקיף, תמורת עמלה, להזמין ניירות ערך מההנפקה.
חברות שרוצות שירותי שיווק והפצה בלבד מתקשרות עם חתם אחד או יותר ואלה מובילים את מסע השיווק של ניירות הערך ואת התיווך בין החברה לבין משקיעים פוטנציאליים. במקרה כזה לא מובטחת ההנפקה בהתחייבות חיתומית ואין התחייבות לרכישת ניירות הערך שלא נרכשו על ידי הציבור.
החתמים החתומים על תשקיף אחראיים לנזק שעלול להיגרם בשל הפרטים הכלולים בו לכן, הם מנהלים הליכי בדיקה בקשר לחברה המנפיקה הכוללים בדיקות חשבונאיות ומשפטיות שמטרתן לוודא כי התשקיף אינו כולל פרט מטעה. לצורך כך משתמשת מנהלת קונסורציום החתמים ברואי חשבון, עורכי דין ולעיתים גם בכלכלנים המבצעים מטעמה ועבורה את הבדיקות האמורות.
שירות ניהול קונסורציום החתמים מורכב בעיקר ממרכיבים אלה:
בנוסף לכך מקבלת החברה המנפיקה גם שרותי ריכוז להנפקה, ממנהלת קונסורציום החתמים או מגוף קשור. בין שירותים אלה ניתן למצוא:
תשקיפי מדף נותנים כמה הקלות משמעותיות ומאפשר גמישות למנפיקים בהיבט הנגישות לשוק. מוצרי מדף אלה העצימו מאוד את התופעה של הנפקות ללא סיוע חתם שבהן מצטמצם שירות חברות החיתום לתחום השיווק בלבד.
על פי הנחיה של הרשות לניירות ערך, מחויבת חברה שיוצאת בהנפקה ראשונית לרשום את ניירות הערך שהנפיקה למשקיעים מוסדיים בהנפקה פרטית למסחר בבורסה, לפרסם לשם כך תשקיף עליו חתומים החתמים המתמחרים שליוו את הליכי ההנפקה הפרטית.
פלאוסול
פלאוסול (paleosol) היא קרקע קבורה, מאובנת או קרקע עתיקה.
כיום החוקרים מחזיקים בדעה כי קיימים שלושה סוגים של קרקעות עתיקות: קרקע קבורה מתחת לפני השטח, קרקע מאובנת או עתיקה הנמצאת בפני השטח, וקרקע עתיקה שהייתה קבורה מתחת לפני השטח, ונחשפה אל פני השטח. ישנם חוקרים המכנים קרקע מסוימת בשמות שונים או באמצעות מושגים שונים. עד סוף שנות החמישים קרקע המכונה “Relict” כללה את כל הקרקעות העתיקות החשופות בפני השטח, ללא הבחנה אם הקרקע הייתה קבורה או לא. החוקרים Ruhe and Daniels (1958) קובעים לראשונה את המונח “Exhumed paleosol” לקרקע שהייתה קבורה ונחשפה אל פני השטח על ידי תהליכי ארוזיה. הפירוש בעברית ל - “Exhumed paleosol” הוא להוציא מקבורה.
החוקר (Ruhe 1965) מגדיר פלאוסול כ”קרקע שנוצרה בנוף העבר”, והוא החוקר הראשון שמחלק את הקרקעות לשלושה סוגים ברורים:
(Valentine and Dalrymple 1976) מצדדים בגישה של (Ruhe, 1965) המחלקת את סוגי הקרקעות המאובנות לשלוש Buried paleosol, Relict paleosol, Exhumed paleosol. אך במאמרם הם מפרטים רק לגבי קרקע קבורה.
החוקר (Butler 1959) מגדיר שקרקע הופכת לפלאוסול רק כאשר היא נקברת מתחת לחומר אב חדש. חומר האב שעתה נמצא בפני השטח מתחיל להפוך לקרקע כאשר השכבות התחתונות שומרות על אפיוניהן הקודמים, וכך נוצרים מחזורים של שכבות קרקע הקבורות אחת מתחת לשנייה. החוקר מגדיר מחזור קרקעות קבורות אלו כמחזור K .
החוקר (Gerasimov 1971) מחלק את סוגי הפלאוסולים, לקרקע קבורה (possil), כקרקע קבורה, קרקע שארית או שריד
(Relict or residual) כקרקע שנמצאת על פני השטח, וכקרקע שהשתמרה כחומר משקע גאולוגי (pedoliths). לעומתו (Ruellan 1971) מחלק את הקרקעות בכלל לשלוש קבוצות גדולות, שרק שתיים מהן שייכות לקרקעות הקבורות, וכל קבוצה הוא מפרט לתת קבוצות, מסביר, ומביא דוגמאות מקרקעות במרוקו. הקבוצות הגדולות לפי חלוקתו הן:
ביל סקייט