עוברות עוד מספר שנים. לאוליב והנרי יש עכשיו כלב בשם קלנסי. כריסטופר וסוזאן עברו לקליפורניה, והנרי ואוליב משכירים את ביתם לנופשים. כריסטופר מתקשר ומספר להם שסוזאן בגדה בו, והם מתגרשים, אך הוא דוחה את הצעתו של הנרי לחזור לקרוסבי, ומסרב אפילו לבוא לביקור. אוליב אומרת להנרי שעליהם למכור את ביתו במקום לנהל את ההשכרה שלו, ואומרת להנרי להשתחרר מהסנטימנטליות שלו לגבי כריסטופר וסוזאן. הנרי מבקר בבית המרקחת שהיה פעם שלו, ופוגש בלקוחות שלו מן העבר, ג'ק ולינדה קניסון. לינדה זוכרת את הנרי, אך ג'ק לא. אוליב והנרי יוצאים לארוחה במסעדה עם זוג חברים, שמספרים שבתם ונכדיהם גסי רוח כלפיהם. בנסיעה הביתה, אוליב חווה כאבי בטן וצריכה לשלשל, והנרי עוצר בבית החולים הקרוב כדי שתוכל להשתמש בבית השימוש. רופא החירום מחליט לבדוק את אוליב כי הוא חושד שיש לה אלרגיה לפירות ים ומישהי בדיוק מתה לאחר שאכלה לביבות סרטן, אז הנרי נכנס לחדר ההמתנה לחכות לה. בינתיים, פורצים למקום שודדים חמושים, ולוקחים את אוליב, הנרי, הרופא והאחות כבני ערובה, בעוד הם מחפשים סמים לגנוב. הנרי מבקר את השודדים על גסותם ואלימותם, ומנסה להרגיע את האחות, ואוליב בתורה מבקרת את הנרי על הצורך שלו "לנחם עכברות קטנות", והם מתווכחים. אוליב מגלה להנרי שהיא רצתה לעזוב אותו לטובת ג'ים אוקייסי, והוא אומר לאוליב שהיא וג'ים לא היו שורדים שבועיים כזוג, והיא אומרת לו שזה אותו סיפור לגבי דניס. האבסורד שבמצב גורם לשניהם להתפרץ בצחוק. כאשר מגיעים למקום אנשי אבטחה ומצילים אותם מהשודדים, הנרי מרטיב את מכנסיו. למחרת, אוליב מתנצלת ואומרת להנרי שהיא רעיה גרועה. כעבור שמונה חודשים, הנרי סובל משבץ מוחי שמשאיר אותו במצב בלתי תגובתי. הוא מאושפז במוסד שיקומי, שם אוליב מרעיפה עליו תשומת לב ומדברת איתו, כשהיא משוכנעת שביכולתו להבין הכל. כריסטופר מגיע לביקור, וקובע שהנרי אינו מודע לסביבתו. אוליב מתרעמת עליו, ומתפתח ויכוח, שבמהלכו אוליב אומרת לכריסטופר שלא אכפת לו מספיק מאביו, ואילו כריסטופר מאשים את אוליב שהיא אמא גרועה. אוליב לוקחת את כריסטופר לשדה התעופה, וכשהיא חוזרת אל הנרי, הוא ממלמל משהו – התגובה הראשונה שגילה מאז השבץ. אך כאשר היא מקישה מול פניו באצבעותיה, שוב הוא חסר תגובה. אוליב הולכת לבקר את לואיז לרקין, אשר בנה, תלמיד לשעבר של אוליב, יושב בכלא. לואיז כתבה לאוליב מכתב ידידותי, אך הביקור מקבל תפנית אפלה כשלואיז מתחילה לדבר על הפיתוי להתאבד לאחר אובדן. אוליב עוזבת במהרה, וחוזרת להנרי, מביעה שוב את אהבתה אליו, ואומרת לו שאם הוא רוצה למות זה בסדר, ושהוא לא יצטרך למות לבד.
פרק רביעי – "ביטחון".
פרק זה פותח ארבע שנים לאחר קורות הפרק השלישי. חייה של אוליב סובבים את הטיפול בהנרי לאחר השבץ. היא נוסעת לבקר את כריסטופר בניו יורק, שם הוא חי עם אשתו החדשה, אן, ושני ילדיה. הזוג מצפה לתינוק. כריסטופר ביקש מאוליב לבוא לעזור לאן, שסובלת מבחילות במהלך ההריון. אן מקבלת את פניה של אוליב בחום, וקוראת לה "אמא". אוליב לא רואה בעין יפה את כישוריה של אן בטיפול בבית ובילדים, ומגלה שאן בכלל לא סובלת מבחילות. כל לילה היא מתקשרת להנרי. האחות שמה את השפופרת ליד אוזנו, ואוליב עדיין מאמינה שהוא מבין את הנאמר לו. נראה שהיחסים בין אוליב לכריסטופר השתפרו, אך כשהוא אומר בלעג שאולי השכן שלו, ששמו אוקייסי, הוא קרוב משפחה של ג'ים אוקייסי, ולאחר שאן מבקרת אותה באופן עקיף, אוליב אומרת לכריסטופר שהוא שבר את לב אביו כשהוא עזב את קרוסבי, והיא מחליטה לקטוע את ביקורה ולחזור הביתה. כשהיא מגיעה, היא מגלה שהנרי נפטר באותו הלילה, ושכשהיא התקשרה, הם פשוט הורידו את השפופרת מהטלפון, בלי לבדוק את מצבו. היא יוצאת משם בסערה. כעבור שישה חודשים, כשהיא מטיילת עם קלנסי, היא מוצאת את ג'ק קניסון ממוטט ליד ספסל בפארק. הוא נשכב שם לאחר שהסתחרר. היא עוזרת לו להתרומם, ומציגה את עצמה. השניים מתחילים להחליף חוויות, כולל את הקושי למצוא סיבות להמשיך לחיות כל יום בעקבות אובדנים שחוו. אוליב אומרת שהיא רק מחכה שהכלב ימות כדי שתוכל לירות בעצמה. הידידות ביניהם מתפתחת. אוליב מזמינה את ג'ק לארוחה, אך מעבר לשיתוף חוויות התאלמנות, הדייט אינו מוצלח, וג'ק מעביר ביקורת על התייחסותה של אוליב כלפי כריסטופר, וכן מביע דעות פוליטיות וחברתיות שמרניות שהן פוגעניות בעיני אוליב. היא יוצאת מן המסעדה וחוזרת הביתה, שם היא מוצאת את קלנסי חולה אנוש, והודעה מאן שמספרת שילדה. אוליב ממיתה את קלנסי המתת חסד, ויוצאת ליער כדי לירות בעצמה. לפני שהיא מספיקה, מפריעים לה קבוצת ילדים שמשחקים ביער. היא מספרת להם היא עושה פיקניק, הם אומרים לה לא להשאיר אחריה זבל, ובינתיים אוליב משנה את דעתה לגבי ההתאבדות, ופורצת בבכי. היא הולכת לבקר את ג'ק, ומוצאת אותו שוכב במיטתו בדיכאון. היא מספרת לו שהיא סבתא, ושבעיותיה עם כריסטופר הם באשמתה, ושהנרי אהב אותה והיא לא הייתה טובה אליו. היא מתכרבלת עם ג'ק על המיטה, וכשהיא מביטה על ציפורים עפות מבעד לחלון, אומרת, "הוא מבלבל אותי, העולם הזה. אני לא רוצה לעזוב אותו, עדיין".
ביקורת.
אוליב קיטרידג' זכתה לשבחים מהמבקרים בזכות הכתיבה, הצילום והבימוי, וכן על הופעתה של פרנסס מקדורמנד והופעותיהם של כוכבי המשנה ריצ'רד ג'נקינס, ביל מארי וג'ון גלאגר ג'וניור. באתר Rotten Tomatoes קיבלה הסדרה דירוג של 96% "טרי" בהתבסס על 46 ביקורות עם ציון ממוצע של 8.4 מתוך 10. באתר Metacritic, לסדרה יש ציון של 89 מתוך 100, בהתבסס על 34 מבקרים, ציון שפירושו "שבחים אוניברסליים".
פרסים.
הסדרה זכתה במועמדויות למספר פרסים כולל פרסי גלובוס הזהב, לפרס מיני הסדרה או סרט טלוויזיה הטוב ביותר, פרנסס מקדורמנד הייתה מועמדת לפרס השחקנית הטובה ביותר – מיני סדרה או סרט טלוויזיה וביל מארי היה מועמד לפרס שחקן המשנה הטוב ביותר בסדרה, מיני סדרה או סרט טלוויזיה.
פרנסס מקדורמנד גם הייתה מועמדת לפרס גילדת השחקנים עבור הופעה מצטיינת של שחקנית במיני סדרה או סרט טלוויזיה, וריצ'רד ג'נקינס היה מועמד לפרס הופעה מצטיינת של שחקן במיני סדרה או סרט טלוויזיה. מקדורמנד וג'נקינס היו גם מועמדים לקטגוריות המקבילות לפרס סטלייט, שם גם זואי קאזאן הייתה מועמדת לפרס שחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרה, מיני סדרה או סרט טלוויזיה, והסדרה הייתה מועמדת לפרס מיני סדרה או סרט טלוויזיה הטוב ביותר.
קאנג פן-סוק
קאנג פן-סוק  (21 באפריל 1892 – 31 ביולי 1932) הייתה אמו של מנהיג קוריאה הצפונית קים איל-סונג, סבתו של מנהיג צפון קוריאה לשעבר קים ג'ונג-איל, וסבתא רבתא של המנהיג הנוכחי של צפון קוריאה, קים ג'ונג-און. היא הייתה אקטיביסטית לעצמאות קוריאה ופוליטיקאית קומוניסטית. ה-21 באפריל הוא יום הזיכרון שלה בצפון קוריאה, כאשר טקס הנחת זר מתקיים באתר המהפכה "שילגול", מקום בו התקיימה בעבר העיירה "שילגול - רי" וכיום מחוז של פיונגיאנג.
בצפון קוריאה, קאנג פן-סוק מכונה "אם האומה" או "האמא של קוריאה". שני התארים משותפים עם אמו של קים ג'ונג-איל, קים ג'ונג-סוק. עם זאת, החל משנות ה-60 המאוחרות, קאנג פן-סוק הייתה בת המשפחה הראשונה של קים איל-סונג שזכתה לפולחן אישיות משל עצמה, כדי להשלים את פולחן האישיות של בנה. ב-1967 רודונג סינמום שיבח אותה בתור "האמא של כולם". באותה שנה הליגה לנשים דמוקרטיות יזמה קמפיין בשם "למידה מתוך דמותה גברת קאנג פן-סוק". יש שיר שנקרא "האמא של קוריאה" שנכתב לכבודה, כמו גם הגיוגרפיה עליה, שנקראת גם כן אמא של קוריאה (1968).
דודג' WC54
דודג' WC54 ב-אנגלית: Dodge WC54) היא משאית קלה בתצורת אמבולנס צבאי, בעל הנעה כפולה 4x4, אשר יוצר על ידי חטיבת דודג' בקונצרן המכוניות האמריקאי קרייזלר בין השנים 1942–1945.
דגם "דודג' WC54" היה חלק מסדרת "Dodge WC series". בין השנים 1942-1945 יוצרו 255,173 יחידות מסדרת "WC-series T214", מתוכם 26,000 אמבולנסים.
דגמי "דודג' WC54" השתתפו במלחמת העולם השנייה ובמלחמת קוריאה.
מספרו הקטלוגי (List of U.S. military vehicles by supply catalog designation) של דגם "דודג' WC54", במשרד המלחמה האמריקאי, בתקופת מלחמת העולם השנייה היה "G502".
Re-Invention World Tour
Re-Invention World Tour הוא סיבוב ההופעות השישי של הזמרת מדונה שנועד לקדם את אלבומה American Life. במהלך סיבוב ההופעות הופיעה הזמרת בצפון אמריקה ואירופה. מדונה קיבלה השראה לסיבוב ההופעות אחרי שהשתתפה במיצג אומנות בשם "X-STaTIC PRO = CeSS", בבימויו של הצלם סטיבן קליין. היא שילבה תמונות מהמיצג במהלך ההופעות. במהלך החזרות להופעה מדונה עשתה חזרה על שירים רבים אך בסופו של דבר רק 24 מהם מצאו את עצמם ברשימה הסופית.
ההופעה חולקה ל-5 חלקים: צרפתית, תקופת הבארוק בצרפת ומארי אנטואנט, צבא, קרקס קברט, אקוסטית וסקוטית שבטית. קטע הפתיחה של המופע כלל ריקודים כלליים, הקטע הצבאי כלל הופעות אשר הושפעו מנושא הצבא והלחימה, החלק של הקרקס הציג מופעי קרקס קלילים ואילו החלק האקוסטי כלל הופעות יותר ערמומיות ובוטות ובחלק האחרון של המופע מדונה ורקדניה רקדו בריקודים אנרגטיים. התלבושות עוצבו על ידי אריאן פיליפס והן מבוססות על הרעיון של ההמצאה מחדש כשם המופע. המופע זכה לביקורות חיוביות על ידי המבקרים אך הזמר אלטון ג'ון מתח ביקורת על מדונה בכך שהשתמשה בליפ סינק (שירה עם השפתיים בלבד), אך הצוות של מדונה הכחיש את הטענות וג'ון התנצל לאחר מכן.