קריסת פונקציית הגל היא אחת הבעיות הבולטות של מכניקת הקוונטים מאחר שמדובר בתופעה הנצפית במעבדה אך אין לה זכר בפורמליזם של התאוריה. משוואת שרדינגר אינה חוזה קריסה של פונקציית גל והביטוי "קריסת פונקציית הגל" פשוט בא לתאר את חוסר ההבנה האנושי לתופעה שבה לאחר מדידת מצב קוונטי שהיה פעם בסופרפוזיציה קוונטית ומקבלים שהמצב הוא A, אזי כל מדידה נוספת תחזיר שהמצב A. על כך אומרים ש"פונקציית הגל קרסה למצב A".
קריסת פונקציית הגל, בהיותה תופעה לא מובנת, מעידה למעשה על אי-שלמות של מכניקת הקוונטים. מרבית הפיזיקאים, דוגמת נילס בוהר, קיבלו את עובדת הקריסה כתופעה פיזיקלית המתרחשת לפי הסתברויות המוכתבות על ידי פונקציית הגל. למרות זאת, לא מעט פיזיקאים חשו "שלא בנוח" עם קבלת קריסת פונקציית הגל, מאחר שמדובר בפתרון "לא אלגנטי" שגרר לא מעט פרדוקסים מחשבתיים.
ב-1957 הציע הפיזיקאי יו אוורט את "פירוש העולמות המרובים" למכניקת הקוונטים. לפי פירוש זה, כאשר מתבצעת מדידה - פונקציית הגל לא קורסת למצב אחד - אלא היקום כולו מתפצל, כאשר בכל יקום נמדדת אחת מהתופעות האפשריות בניסוי. כלומר: היקום הפיזיקלי הוא סופרפוזיציה של כל פונקציית הגל הרלוונטיות
כלומר, בפירוש זה פונקציית הגל המתארת את כל היקום לא עוברת שום קריסה. פתרון זה ניתן לגבות גם באמצעות ניסוח מתמטי עקבי ואין בו שום שגיאה פיזיקלית. ברם, הרעיון של הוספת אינספור יקומים מקבילים הנוצרים בכל מדידה קוונטית הוא רדיקלי מאוד, ומאחר שאיננו עדים לאף אחד מאותם יקומים מקבילים - קשה מאוד לקבלו. למרות זאת, הרעיון התקבל בקרב מספר לא מבוטל של פיזיקאים. הללו הרחיבו את עבודתו של אוורט והצליחו להסביר קושיות שונות העולות בתאוריה (כמו- מדוע איננו רואים את היקומים המקבילים ותופשים רק יקום אחד?). הפיזיקאים הישראלים פרופ' יקיר אהרונוב ופרופ' לב ויידמן אף הרחיבו את התורה ופיתחו למשרעות של פונקציות הגל פירוש "כמו-הסתברותי" והגדירו לכל יקום "מידת קיום". הם אף נתנו פירוש הסתברותי מחודש לשאלה "מה ההסתברות שבמדידת מצב קוונטי מסוים formula_2 נקבל את המצב 1" (שכן בעולמות מרובים תמיד קיים עולם שבו נקבל 1).
דוגמה - החתול של שרדינגר.
אחת הסיבות שהביאו לאימוץ תאוריה בידי מספר לא מבוטל של פיזיקאים היא פרדוקס החתול של שרדינגר בו המצב הקוונטי של החתול נמצא בסופרפוזיציה קוונטית של "חי" ו"מת" בו זמנית, כל עוד לא נמדד מצבו.
במקרה שלנו, לפני המדידה מצב החתול הוא
ולכן מצב המערכת המורכבת מהחתול ומהמודד בוהר הוא
ואילו אחרי המדידה (שמתבצעת על ידי, נניח, המדען בוהר) המצב הוא
כלומר, בכל עולם נשזרת תוצאת המדידה בתודעת הצופה כך שהוא תופש בחושיו כאילו התרחשה קריסה של פונקציית הגל והוא איננו מודע לעולמות האחרים (בהם התקבלו תוצאות שונות).
זהו פתרון אפשרי לפרדוקס החתול של שרדינגר אם כי גם הוא לוקה בבעיה שהוא אינו מגדיר היטב מתי מתרחש "פיצול קוונטי" (במקום "קריסה" בפרשנות קופנהגן). פתרון זה שנוי במחלוקת ופיזיקאים ברחבי העולם עדיין מתווכחים עליו במרץ.
תחליף להסתברות.
פירוש זה מבטל את הפירוש ההסתברותי של מכניקת הקוונטים (פרשנות קופנהגן), שכן אין עוד הסתברות שתוצאה מסוימת תתרחש אלא כל התוצאות מתרחשות (כל אחת ביקום אחר). בפירוש העולמות המרובים משרעת פונקציית הגל איננה מייצגת עוד הסתברות (שכן כל האפשריות קורות), אלא גודל אחר שנקרא "מידת קיום" שמייצג את מספר העולמות בהם מתרחשת תוצאה קוונטית מסוימת. את ההסתברות מחליף המושג של "הסתברות בדיעבד". הסתברות זו היא לא ההסתברות שתוצאה מסוימת תתרחש אלא ההסתברות שהתודעה נמצאת בעולם בו קרתה תוצאה מסוימת. הסתברות זו נתונה על ידי מידת הקיום, שהיא ריבוע המשרעת של פונקציית הגל.
יתרונות וחסרונות.
יתרונות:
החיסרון הבולט של התאוריה הזאת הוא הצורך להניח אינספור יקומים מקבילים מבלי שניתן לראות אותם או לחוש בהם בתודעה.
נכון ל-2013 אין ניסוי מתקבל על הדעת שיבדיל בינה לבין פרשנות קופנהגן ויקבע מי מביניהן נכונה. במידה של הומור מקאברי הוצע שמדען החושק בהוכחה יבצע שוב ושוב רולטה רוסית. אם פירוש העולמות המרובים נכון, הכרחי שבאחר העולמות ימצא עצמו המדען בחיים אחרי מספר עצום של ניסיונות, תוצאה שהסתברותה שואפת לאפס. אז ידע המדען שפירוש העולמות המרובים נכון בסבירות גבוהה מאוד. בכל אחד מהעולמות האחרים תימצא רק גופתו.
יפן (אפקוט)
ביתן יפן הוא אחד הביתנים באזור תצוגת העולם של פארק השעשועים אפקוט שבאתר הנופש דיסניוורלד באורלנדו שבפלורידה.
הביתן היפני נועד להציג את תרבותה, מטבחה והארכיטקטורה של יפן.
מבני הביתן היפני בנויים בסגנון ארכיטקטוני יפני. המבנים בנויים סביב חצר מרכזית, בפתח הביתן, לחוף הלאגונה, שער טוריאי יפני מסורתי. בביתן גן יפני בו זורם פלג בין מספר ברכות עיטוריות. בגן מצויה פגודה יפנית. בביתן, מעבר לחפיר נמצאת מצודה יפנית פאודלית בה מוצגים חפצי אומנות יפניים. בביתן כלבו המוכר מוצרים יפניים: ספרים, מאנגה, תכשיטים, ביגוד (קימונואים ונעליים יפניות), צעצועים וכלי הכנה והגשה של מאכלים יפניים.
בביתן מספר מסעדות יפניות.
במבנה מקום למתקן שעשועים או מתקן אפל, אולם מתקן זה מעולם לא עבר את השלב התכנוני.
חיבור אצבעות
מארק
המנון מדינת ישראל
אלומה
עומן
סמל עומן
המנון עומן
דגל עומן
נבחרת עומן בכדורגל
מפרץ עומן
איפני
איפני (Ifni) הייתה מושבה ספרדית קטנה בדרום מרוקו של ימינו, לחוף האוקיינוס האטלנטי. שטחה היה 1,502 קמ"ר וב-1964 נאמדה אוכלוסייתה בכ-51,000 תושבים. נכון לשנת 2004, יש 20,051 תושבים.
היסטוריה.
ב-1476 הקימו הספרדים מושבה בשם סנטה קרוס דה לה מאר פקניה ("הצלב הקדוש של הים הקטן"). חשיבותו של המקום בעיני הספרדים הייתה מיקומו על נתיב הסחר בעבדים, שנשלחו למטעי הסוכר באיים הקנריים. ב-1524 הצליחו הברברים להשתלט על המושבה, וגירשו ממנה את הספרדים.
באמצע המאה ה-19 החלו מאבקים בין ספרד לצרפת על השליטה במדינות המגרב. ספרד רצתה להחזיר לעצמה את השליטה במושבה לשעבר, על מנת שתוכל לטעון בהמשך לבעלות על דרום מרוקו. הספרדים לא ידעו מהו מיקומה המדויק של סנטה קרוס דה לה מאר פקניה, שלא נשאר ממנה זכר. הם החליטו לייסדה מחדש בעיר סידי איפני, שנכבשה מידי מרוקו לאחר קרב קצר. בהסכם השלום שנחתם בין שתי המדינות ב-26 באפריל 1860, הוכרה בעלותה של ספרד על איפני, והאזור קיבל מעמד של שטח חסות ספרדי. הנוכחות הספרדית באיפני הייתה דלילה עד 1934, אז החליט מושל סהרה הספרדית לתגבר אותה.
לאחר שמרוקו זכתה בעצמאות מצרפת ב-1956, היא דרשה מספרד לפנות שטחים שונים בהם החזיקה, ובהם איפני. ב-1957 יזם הארגון המרוקאי הלאומני איסתיקלל מספר תקריות גבול, בגיבוי שקט של המלך מוחמד החמישי. כוחות של "צבא השחרור המרוקאי" החלו להשתלט על שטחים נרחבים שהיו בשליטה ספרדית, והצבא הספרדי נאלץ להתערב, במה שזכה לכינוי "המלחמה הנשכחת". ב-1 באפריל 1958 חתמו המדינות על הסכם שבו ויתרה ספרד על שליטה בשטחים רבים במרוקו. איפני, עם זאת, נותרה בידיה, והפכה למחוז ספרדי.
בשנים הבאות גבר הלחץ על ספרד לעזוב את איפני. ב-14 בדצמבר 1960 קיבל האו"ם את החלטה 1514 בדבר דה-קולוניזציה, ובה אוזכרה איפני כמושבה. ב-16 בדצמבר 1965 קיבל האו"ם החלטה ספציפית יותר, החלטה 2017, ובה נקראה ספרד לעזוב את איפני ואת סהרה המערבית. כתוצאה מכך, פתחה ספרד במשא ומתן עם מרוקו על יציאתה מהאזור, וב-30 ביוני 1969 הסתיימה שליטתה באיפני.
בולאות.
ספרד התחילה להנפיק בולים הנושאים את הכיתוב "איפני" בשנת 1941. תחילה היו אלה בולים ספרדים שעליהם הודפסו המילים "Territorio de Ifni", וב-1943 החלה הנפקתם העצמאית של בולים מאיפני. בניגוד לצפוי, בולים אלה אינם נחשבים נדירים במיוחד, ויש אף שסבורים שהנפקתם לא נועדה בהכרח לצורכי דואר, אלא למטרות רווח כספי ממכירות לאספנים.
מרב קוסטבה
מֶרָבּ קוֹסטַבָה (בגאורגית: მერაბ კოსტავა; 26 במאי 1939 - 13 באוקטובר 1989) היה דיסידנט גאורגי, מוזיקאי ומשורר, אחד ממנהיגי תנועת השחרור הלאומי בגאורגיה.
חייו.
קוסטבה נולד בטביליסי, בירת גאורגיה. בשנת 1954 ייסד יחד עם זוויאד גמסחורדיה ארגון נוער גאורגי מחתרתי בשם "גורגסליאני" (על שם המלך וחטנג גורגסלי). הן בשנת 1956 והן בשנת 1958 נאסרו קוסטבה, גמסחורדיה ואחרים על ידי הק. ג.ב., בעוון "פעילות אנטי-סובייטית". ההאשמות נגדם כללו הפצת תעמולה וספרות אנטי-קומוניסטית. בשנת 1962 סיים את חוק לימודיו בקונסרבטוריון הממלכתי של טביליסי, ובשנים 1962–1977 היה מורה למוזיקה בבית ספר מקומי בעיר.
בשנת 1973 ייסדו קוסטבה וגמסחורדיה קבוצה להגנה על זכויות האדם. בשנת 1976 ייסד קוסטבה מחדש את "הקבוצה הגאורגית של הלסינקי" (מאוחר יותר, בשנת 1989, שונה שמה ל"איגוד הגאורגים של הלסינקי"). בשנים 1976–1977 ו-1987–1989 היה חבר בהנהלת הקבוצה הגאורגית של הלסינקי. לאחר שנת 1975 היה חבר באמנסטי אינטרנשיונל.
בשנת 1977 נאסרו קוסטבה וגמסחורדיה. קוסטבה נשלח לסיביר לריצוי עונשו ושוחרר בשנת 1987. באותה שנה היו שניהם מועמדים של הקונגרס האמריקאי לפרס נובל לשלום. בשנת 1988 ייסד את "אגודת איליה הקדוש הצדיק", ארגון פוליטי שצידד בעצמאות גאורגיה. בשנים 1988–1989 היה אחד מהמארגנים ומהמשתתפים הפעילים של ההפגנות האנטי-סובייטיות שנערכו ב-9 באפריל, שדוכאו ביד קשה על ידי הצבא האדום. קוסטבה נעצר שוב ושוחרר לאחר 45 יום.