ישנם כמה מקורות עתיקים, השניים החשובים ביותר הם הביוגרפיה של סווטוניוס, ותקציר ספר 67 של ההיסטוריה הרומית לקסיוס דיו. סווטוניוס נהג לתבל בפרטים מעניינים אך התעלם מצדדים אחרים של אירועי התקופה וכן מציוני כרונולוגיה. תיאורו של סווטוניוס, אם כי עוין ביסודו, מאוזן יותר, ומציע השקפה חיובית יותר שאיננה מהותה חנופה, בניגוד למשוררים כמו סטטיוס ומרטיאליס. הקיצור ה-67 של ההיסטוריה הרומית לקסיוס דיו, שנכתב על ידי קסיפילינוס במתכונת "ספרי השנים", מספק מסגרת כרונולוגית. שני מקורות אלה בתוספת ה"קיצורים" (אורליוס ויקטור, אוטרופיוס, פסטוס ואורוסיוס) אפשרו לחוקרים המודרניים להבין את עיקרי הדברים של התקופה. לחיבורים אלה ניתן להוסיף חיבורים מתקופת דומיטיאנוס ומהשנים לאחר מותו, אשר שופכים אור נוסף על התקופה. המקורות העתיקים לפי טקיטוס ופליניוס הצעיר מציגים מסורת של עוינות מצד הסנאטורים כלפי דומיטיאנוס. גישה זו מציגה את המתח בין האצולה לשליט יחיד. חיבורו של טקיטוס על חיי חותנו אגריקולה, נכתב שנים ספורות לאחר רצח דומיטאנוס ופורסם בשנת 98, בשנה הראשונה לשלטון טראיאנוס. בפרקי המבוא ובהערות השוליים תיאר טקיטוס את השלטון הברוטלי בשנותיו האחרונות של דומיטיאנוס, ואת מצבה של שכבת העילית ברומא, כאשר הקיסר היה עריץ חסר מעצורים. מקור חשוב נוסף כאמור, הוא פליניוס הצעיר, שאף שרוב חיבוריו נכתבו בתקופת נרווה וטראיאינוס, והם מכילים מידע רב על זמנו של דומיטיאנוס. בנוסף לכך ישנם שלושה משוררים: סטטיוס מרטיאליס ויובנאליס, שכתביהם מכילים רמזים למאורעות ואישים שמאפשרים בירור של פרטים ותאריכים. שלושתם היו עניים והתקיימו מתרומות מהקיסרים ומעשירי רומא, ועל כן שני הראשונים כתבו דברי חנופה לקיסר ולפטרונים שלהם. סטטיוס (96-40 בקירוב) כתב חיבורים שמציגים את אווירת החצר של דומיטיאנוס ופרטים ביוגרפיים שונים, ביניהם חיבור על חנוכת פסל של דומיטיאנוס. מרטיאליס היה חנפן ביותר, ספרו הראשון היה בעיקרו הלל לקיסר, לגדולתו, פועלו, למשחקים שערך, לגבורתו וחוכמתו. גם בספריו האחרים החניף לו על חוקי המוסר שחוקק ועל מידותיו הנעלות. יובנאליס, אף על פי שהיה תלוי בחסדם של אחרים על מנת להתקיים, היה כותב סאטירות, לדבריו רק על המתים. הסאטירה השנייה והרביעית כללו התרסות קשות נגד דומיטיאנוס.
דוד סלמה
גביע האתגר (MHL)
גביע האתגר של ליגת ההוקי הצעירה (ברוסית: Кубок вызова Молодёжной хоккейной лиги) הוא טורניר הוקי קרח של משחק בודד הנערך במסגרת ליגת MHL בין שחקני קבוצות מהחטיבה המזרחית שמתאספים תחת מסגרת נבחרת המזרח כנגד נבחרת המערב, המורכבת משחקני קבוצות ההוקי קרח של החטיבה המערבית של הליגה.
המשחק מהווה למשחק ראווה הנערך בפגרת החורף של העונה.
בית הספר הרב-תחומי עמל חדרה למדעים ואמנויות
בית הספר הרב תחומי עמל חדרה למדעים ואמנויות, הידוע גם כעמל חדרה, הוא בית ספר תיכון בעיר חדרה המשתייך לרשת עמל. נוסד בשנת 1944.
היסטוריה.
בית הספר נוסד בשנת 1944 בשכונת ברנדייס בחדרה, כבית ספר מקצועי שנקרא אז בשם "עמל חדרה". עם הקמתו למדו בו כ-100 תלמידים, בנים בלבד. בהמשך עם סגירתו של בית הספר לפקידות בחדרה, נפתחה בבית הספר מגמת פקידות והצטרפו אליו גם תלמידות.
בשנת 1987 זכתה נבחרת בית הספר בכדורגל באליפות העולם לבתי ספר תיכוניים.
בשנת 1997 הועבר מבנה בית הספר למשכנו החדש בשכונת גזית בעיר. עם המעבר למשכן החדש אוחד בית הספר עם חטיבת הביניים השייכת אליו והוקמה בשנת 1993, והפך לבית ספר שש שנתי. בתקופה זו שונה שמו ל"בית הספר למדעים ואמנויות עמל חדרה". התוספת "הרב תחומי" לשם בית הספר ניתנה בשנת 2009, כחלק ממיתוג בתי הספר השייכים לרשת עמל.
ב-2015 זכה בית הספר ב"אות הנשיא לחינוך לשותפות" על פועלו בתחום קידום ההידברות בין מגזרים שונים בחברה הישראלית.
ב-2017 וב-2018, בית הספר קיבל "פרס הצטיינות בתחום הפדגוגי, הערכי והחברתי".
ב-2019 זכה בית הספר ב-"פרס חינוך מחוזי".
נכון לשנת תשע"ט (2019–2020) בבית הספר לומדים למעלה מ-2,000 תלמידים בשלוש חטיבות: חט"ב, חט"ע ומכללה לטכנאים והנדסאים.
מגמות לימוד.
כבית ספר מקצועי פעלו בתחילת שנות ה-70 בבית הספר, המגמות חשמל, מסגרות, מכניקה ופקידות. בהמשך נפתחה מגמת אלקטרוניקה, ומשנות ה-90 נפתחו בתיכון גם מגמות עיוניות.
מערך הלימודים כיום מתמקד בשלושה צירים מרכזיים: ציר המדעים, ציר האמנויות וציר כללי.
בית הכנסת הכוראלי הראשי (רוסטוב על הדון)
בית הכנסת הכוראלי הראשי הוא בית הכנסת הראשי של הקהילה ובית הכנסת לשעבר ברוסטוב על הדון. בניין בית הכנסת ממוקם ברחוב באומן 70. הוא נפתח בשנת 1868. כיום משמש המבנה כבית חולים ממלכתי למחלות עור ומין, לאחר שבמהפכת אוקטובר הבניין הולאם ולאחר מכן נבנה מחדש.
עם זאת, לבניין בית הכנסת יש מעמד של אתר מורשת תרבותית בעלת משמעות מחוזית.
היסטוריה.
בית הכנסת הראשון (שהיה מעץ) ברוסטוב נבנה בשנת 1855. הוא היה ממוקם בין הרחובות באומן ואוליאנובסק שליד שדרות וורושילוב. בשנת 1863 נבנה בית כנסת מלבנים. אבל הבניין היה חלש ובשנת 1866 נהרס. בשנת 1868 נבנה במקום בית כנסת חדש בן שתי קומות.
יצירת פרויקט בית הכנסת מיוחסת לאדריכל סוביצקי, ואדריכל העיר הבכיר. א. קאפלון, ש. פריי-שפיסט, א. דנציגר השתתף גם בעבודות בנייה. את איסוף הכספים ארגן הרב פ. גנסין, שהיה אביו של מיכאיל גנסין, מלחין מפורסם. בסוף נאסף סכום של 16,342 רובל.
ב-30 באוגוסט 1868 נחנך בית הכנסת. בטקס נכחו ראש העיר א.מ. באיקוב. הוא ציין בנאומו כי הוא שואף "להשוות את היהודים במונחים של מעמד חברתי עם שאר אזרחי העיר".
בשנת 1881 נבנה בבית הכנסת בית תפילה אשר יכול להכיל עד 150 אנשים. הספרייה היהודית וחדר הקריאה נפתחו בבית הכנסת ב-1903. כמו כן, הוא שכן ליד התלמוד תורה. כך הפך בית הכנסת הראשי למכלול דתי וחינוכי. הרב האחרון של בית הכנסת לפני מהפכת 1917 היה ז.מ. גולדנברג.
בשנת 1924 הפך בית הכנסת לעירוני, אבל הבניין המשיך להיות מנוהל על ידי הקהילה היהודית. בקיץ 1935 הולאם בית הכנסת, והוקם בבנין בית חולים לדרמטולוגיה ולמחלות מין. הבניין נבנה מחדש באופן משמעותי, והופעתו האדריכלית השתנתה. גם מבפנים עבר שיפוץ, וכן אולם התפילה נהרס. גם מראה חזית בית הכנסת עוות בצורה בולטת: החלונות הישנים הורחבו, והרבה מעיטורי הטיח הושמדו. על פי צו של ראש המינהל של אזור 411 ברוסטוב מה-9 באוקטובר 1998 הבניין הראשי של בית הכנסת נמצא תחת הגנת המדינה כאתר של מורשת תרבותית בעלת משמעות אזורית.
בשנת 2016 החליטה ממשלת רוסטוב להחזיר את בית הכנסת לקהילה היהודית של רוסטוב בהליך שאמור להיות מושלם עד ינואר 2018. בפועל ממשיך לשמש את בית החולים לדרמטולוגיה של מחוז רוסטוב (Кожно-венерологический диспансер Ростовской области, אתר בית החולים: http://kvdro.ru/).
דרבן מכבד אפריקאי
אורי ברונפנברנר
גביע הפדרציה 2011
גביע הפדרציה 2011 הייתה התחרות ה-49 לנבחרות טניס נשים. היא אורגנה על ידי פדרציית הטניס הבינלאומית.
תחרויות אזוריות החלו בפברואר 2011 ומשחק הגמר הסתיים ב-6 בנובמבר 2011.
נבחרת צ'כיה ניצחה במשחק הגמר את נבחרת רוסיה וזכתה בגביע בפעם השישית בתולדות הנבחרת.
מתכונת התחרות.
מתכונת התחרות הייתה זהה למתכונת של העונה הקודמת.
כל המפגשים כללו 5 משחקים.
בית עולמי א' כלל 8 קבוצות ועוד 8 קבוצות היו בבית עולמי ב'.
יתר הקבוצות התחרו בבתים אזוריים (בית אמריקה, בית אסיה/אוקיאניה ובית אירופה/אפריקה).
לקראת סיום העונה 4 קבוצות מהבית העולמי א' נפגשו עם 4 קבוצות מבית עולמי ב' על הזכות להתמודד בבית עולמי א' בעונת 2012.
מהלך התחרות.
העברות לקראת שנת 2012.
בעקבות המשחקים בין 4 נבחרות שהפסידו בשלב הראשון של הבית העולמי א' לבין הקבוצות שניצחו בבית עולמי ב':
ישראל בתחרות.
בנבחרת השתתפו יוליה גלושקו ושחר פאר. הנבחרת החלה את השתתפותה בבית ב' של אזור אירופה/אפריקה א'. כל המשחקים של אזור אירופה/אפריקה א' נערכו באילת. הנבחרת סיימה את הבית במקום השני ולא המשיכה לשלבים הבאים.
קונארד ליין
קונארד ליין (באנגלית: Cunard Line) היא חברת ספנות בריטית-אמריקאית. מאז 1998 בבעלות קבוצת קרניבל. קונארד ליין היא החברה היחידה המפעילה קו נוסעים סדיר בין אירופה לצפון אמריקה. ספינת הדגל שלה היא הקווין מרי 2.
היסטוריה.
החברה נוסדה בשנת 1839 על ידי סמואל קונארד מאי הנסיך אדוארד (כיום בקנדה) שזכה במכרז לאספקת שירות דואר טרנס-אטלנטי מהיר באמצעות ספינות קיטור. ב-1840 נרשמה החברה בשם British and North American Royal Mail Steam-Packet Company. במהלך רוב 30 השנים שלאחר מכן החזיקו ספינות החברה בעיטור "הסרט הכחול" למהירות שיא של קו טרנס-אטלנטי סדיר. עקב ההסכם של החברה עם הדואר המלכותי הבריטי, אוניותיה חויבו לשמש כספנות דואר ובתמורה הוכרו כאוניית דואר מלכותי (RMS) וסמלן עוטר בסמל הכתר.
בשנות ה-70 של המאה ה-19 החלה החברה לפגר אחר חברת וייט סטאר ליין וב-1879 הוקמה מחדש בשם קונארד ליין (Cunard Steamship Company, Ltd). בראשית המאה ה-20 קיבלה החברה סובסידיה מממשלת בריטניה על מנת לבנות ולהפעיל ארבע ספינות אמינות ומהירות. ה"מאוריטניה", שהושקה ב-1906 זכתה בסרט הכחול והחזיקה בו מ-1909 ועד 1929. הספינה-האחות שלה, לוסיטניה, טובעה ב-1915 על ידי צוללת גרמנית במהלך מלחמת העולם הראשונה וטביעתה הייתה מהסיבות לכניסת ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה.