24 חברי קבוצת ראסל הם אוניברסיטאות עתירות מחקר ברמה עולמית. הם מוסדות ייחודיים, שלכל אחד מהם היסטוריה ואתוס משלהם, אך הם חולקים כמה מאפיינים מובחנים. האוניברסיטאות מאמינות שאנשים ורעיונות הם המפתח לעמוד באתגרים עולמיים. באמצעות מחקר וחינוך ברמה העולמית הם עוזרים ליצור כלכלה דינמית, קהילות חזקות יותר ועתיד טוב יותר לבריטניה. הם מקיימים את המחקר הטוב ביותר, חוויית הוראה ולמידה יוצאת מן הכלל וקשרים ללא תחרות עם עסקים מקומיים ולאומיים והמגזר הציבורי.
לחברי קבוצת ראסל יש גם תפקיד חזק והשפעה בתוך הקהילות האזוריות והמקומיות שלהם, הם משתפים פעולה עם עסקים על פרויקטים של מחקר משותף ומספקים בוגרי עובדים מקומיים בעלי מוטיבציה גבוהה.
קשרים בינלאומיים.
קבוצת ראסל, חברה ברשת הגלובלית של אוניברסיטאות מחקר, הכוללת את הארגונים הבאים:
U15 (אוניברסיטאות בגרמניה) (שבסיסה בפרייבורג), איגוד האוניברסיטאות האמריקאיות (ארצות הברית של אמריקה, שבסיסה בוושינגטון די. סי.), הליגה האירופית לאוניברסיטאות מחקר (אירופה, שבסיסה נמצא בלוון, בלגיה), איגוד אוניברסיטאות המחקר במזרח אסיה (יבשת סין, יפן, דרום קוריאה והונג קונג וטאיוואן), ליגת C9 (הרפובליקה העממית של סין), אוניברסיטאות מחקר RU11 (יפן), קבוצת השמונה (שבסיסה בקנברה, בירת אוסטרליה) וקבוצת אוניברסיטאות המחקר הקנדי U15 (שבסיסה באוטווה, קנדה). קבוצת ראסל, הצטרפה לשותפיה ברשת הגלובלית בחתימה על ההצהרות הבאות:
רשימת האוניברסיטאות.
שמות המוסדות החברים בקבוצת ראסל ושנת ההצטרפות לקבוצה:
יחסי יוון–יפן
יחסי יוון–יפן הם היחסים הדיפלומטיים בין יפן לבין יוון. היחסים בין המדינות כוננו בשנת 1899, ובשנת 1960 נפתחו שגרירות יוון בטוקיו ושגרירות יפן באתונה (מוקדם יותר בשנת 1922 נפתחה הקונסוליה היפנית באתונה, שנסגרה בשנת 1935 ונפתחה מחדש רק בשנת 1956). לשתי המדינות יש שיתוף פעולה הדוק במגוון תחומים.
תחומי שיתוף פעולה.
היחסים בין המדינות החלו להתפתח מאז חתימת הסכם הידידות, המסחר והניווט. בפרט, ההסכמים הבאים נחתמו בין המדינות:
שיתוף פעולה פוליטי.
המדינות פיתחו יחסים דו-צדדיים על רקע משברים בינלאומיים שונים ובמטרה לפתור בעיות הדדיות. יוון ויפן מספקות תמיכה הדדית בפרויקטים שונים ומועמדות למקומות בארגונים שונים. בשנת 1919, יוון תמכה בהצעה היפנית של שוויון בין הגזעים. שתי המדינות תמכו במועמדות זו של זו לחברות בלתי קבועות במועצת הביטחון של האו"ם לתקופות 2005–2006, בשיתוף פעולה במהלך עבודת המועצה לאותה תקופה.
מדינאים רמי דרג עורכים ביקורים ידידותיים הדדיים. בין ה-3 ל-5 במרץ 2002, ליווה ראש ממשלת יוון, קוסטאס סימיטיס, קבוצה של אנשי עסקים ועיתונאים ביפן. יו"ר הפרלמנט היווני אנה פסארודה-בנאקי שהתה בטוקיו בין ה-29 במאי עד ה-3 ביוני 2005. ביקור חוזר במהלך פסגת האיחוד האירופי–יפן נערך על ידי ראש ממשלת יפן, יוניצ'ירו קואיזומי, מה-1 עד ה-3 במאי 2003, כאשר יוון הייתה יו"ר מועצת האיחוד האירופי, ונפגש עם מקבילו קונסטנטינוס סימיטיס. בין ה-9 עד ה-10 בינואר 2005 ביקר יו"ר הפרלמנט של יפן, יחי קונו, ביוון, ובין ה-10 ל-13 בנובמבר 2005 ביקר ראש ממשלת יוון, קוסטאס קרמנליס, ביפן.
שיתוף פעולה כלכלי.
היקף היצוא בין יפן ליוון הוא די משמעותי, אך יפן מייצאת ליוון פי 10 יותר סחורות ממה שהיא מייבאת מיוון. פריטי הייצוא העיקריים של יפן הם מוצרי טכנולוגיה גבוהה ותעשייה. הייצוא העיקרי של יוון הוא מוצרים חקלאיים ושיש. בשנים האחרונות חלה עלייה בייצוא מיוון תוך ציון הפוטנציאל הגבוה והתחרותיות של היצרנים היוונים בשוק המקומי של יפן. בניית ספינות מתפתחת באופן דינמי: ספינות רבות מצי הסוחר היווני נבנות במספנות ביפן, והיקף ההזמנות הכולל הוא 2 מיליארד דולר בשנה.
השקעות מיפן ליוון אינן מספיק גבוהות, אם כי חברות יפניות מביעות עניין להשקיע בעסקים יוונים. מדי שנה נפגשות משלחות של חברות גדולות במשא ומתן, ובשנת 2005, המשלחת היוונית אף הקימה ביתן משלה ביריד הבינלאומי באיצ'י, יפן. התיירות אף היא מתפתחת: מדי שנה מבקרים ביוון עד 80 אלף יפנים, ושיא התיירות התרחש בשנת 2004 במהלך המשחקים האולימפיים באתונה.
בשנת 2000 הוקמה לשכת המסחר היוונית-יפנית, כעמותה ללא כוונת רווח, כתוצאה מפעילותה המוצלחת של האגודה לשיתוף פעולה של עסקים יוונים-יפנים. הלשכה עוסקת בפיתוח קשרי כלכלה, סחר ועסקים בין יוון ליפן.
יחסי תרבות.
בשנת 1999 נחגגו 100 שנה ליחסים הדיפלומטיים בין המדינות. יוון ויפן מארגנות באופן קבוע אירועי חילופי תרבויות משותפים, שהפכו לנפוצים במיוחד במהלך ההכנות לאולימפיאדת 2004 באתונה, כחלק מתוכנית הפעולה היוונית-יפנית.
יוונים ביפן.
כ-300 ילידי יוון מתגוררים ביפן, רובם עובדים של חברות בינלאומיות או אנשי עסקים המתגוררים באופן קבוע ביפן.
שבחי האר&quot;י
זינב בנת ג'חש
זינב בנת ג'חש (בערבית: زينب بنت جحش; 642-590 לספירה; שמה הראשון "ברה" והנביא קרא לה זינב, כונתה גם אום אלחכם, אום אלמסאכין ו-אום אלמואמינין) הייתה אחת הנשים של מוחמד, נביא האסלאם. לפני שנישאה למוחמד, היא הייתה נשואה לזיד בן חארת'ה.
בת דודתו ואחת מנשותיו של הנביא מוחמד, התאסלמה והגרה אל המדינה "אלמדינה אלמונוארה". השתתפה בקרבות רבים של הנביא נגד עובדי האלילים, הייתה האישה הראשונה מנשותיו של הנביא שנפטרה אחריו, בגיל 25–53 למותה.
חייה.
רקע משפחתי.
זינב נולדה בשנת 590 לג'חש בן ריאב משבט "בנו אסד", ואומיה בנת עבד אל-מוטאלב שהיא דודתו של הנביא מוחמד. היא השתייכה לשכבה עשירה ובעלת רמה חברתית גבוהה, רוב האחים שלה היו מראשוני המתאסלמים וזה נתן לה מעמד דתי ופוליטי חזק אצל הנביא.
זינב בעיר יתרב.
זינב היגרה ליתרב "אלמדינה אלמונורה" אחרי שהנביא היגר אליה. ביתרב הנביא אירס אותה לבנו המאומץ זיד בן חארתה, היא סירבה בהתחלה עד שירד הפסוק האומר שאם אלוהים והשליח שלו קבעו דבר על המאמינים והמאמינות לציית למה שנקבע, ואם יסרבו אז הם פסלו את האמונה שלהם באלוהים ובדת, לכן זיינב הסכימה על החתונה מזייד כצו מהשמיים.
החתונה הזו דוגמה לשבירת ההבדלים השכבתיים בין המוסלמים, ושהיו קיימים לפני האסלאם בחברה הערבית השבטית בחצי האי ערב, בכך שזיינב השייכת לשכבה העשירה ולאליטה השלטת התחתנה עם זייד השייך למעמד הנמוך וזה היה רצונו של הנביא והוא למגר את הרבדים החברתיים הקיימים בחברה המוסלמית הצעירה, אבל הנישואים האלה נכשלו בגלל העימותים בין שני בני הזוג, ולכן החליט זייד להתגרש ממנה, והנביא היה מבקש ממנו לשמור על הנישואים עם זיינב עד שירדו הפסוקים 36+37 בפרק השלושים ושלוש בקוראן הנקרא "סורת אלאחזאב" המצווים על הנביא להתחתן עם זיינב לאחר שזייד מתגרש ממנה, בעצם זיינב התחתנה עם זייד בצו מאלוהים ולאחר שהתגרשה ממנו התחתנה עם הנביא בעוד צו נוסף, דבר זה נתן לה גאווה ומעמד מיוחד בין נשותיו של הנביא.
נישואיה.
שמו של בעלה הראשון אינו ידוע, אך ידוע שהוא נפטר בשנת 622.
בשנת 625, מוחמד הציע לזיינב להתחתן עם בנו המאומץ זיד בן חארת'ה. תחילה היא דחתה את ההצעה, אך לאחר מכן הסכימה, ונישאה לו. כעבור שנה, בשנת 626, הם התגרשו.
הנביא מוחמד התחתן איתה ב-27 במרץ 627 לאחר שהתגרשה, אלוהים התיר את האפשרות להתחתן עם אשתו של הבן המאומץ בקוראן, בכך שאלוהים צווה בקוראן ב "סורת אלאחזאב" פסוק מספר 37, שיש על הנביא להתחתן עם אשת בנו המאומץ, זה מה שנקרא חתונה מוסדרת מהשמיים, על המוסלמים ליישם את מה שהנביא עשה והוא התרת התחתונה עם אשתו הגרושה של הבן המאומץ במידה ויש רצון בכך.
פטירה.
בקיץ של שנת 641, כ-9 שנים לאחר פטירתו של מוחמד, נפטרה זיינב.
נקברה על ידי בני משפחתה כאות כבוד לה ממשפחתה.
מעמדה באסלאם.
היה לזיינב מעמד גבוה בעיני מוחמד. היא הייתה נאמנה לנביא, מקיימת מצוות, ומובילה שוויוניות בין בני אדם ובין נשים לגברים. הייתה ידועה באהבתה למעשי צדק וצדקנות עד שקראו לה האמא של המסכינים (" אום אלמסאכין").
הייתה ידועה בסגפנותה .
היא מסרה מהנביא הרבה " חדית' " (התורה שבעל פה באסלאם, על פי האמירות של מוחמד), לכן יש לה מעמד גבוה בחיי היום יום של המוסלמים. חשיבותה נובעת גם מהעובדה שאלוהים ציווה עליה להתחתן עם זייד, ולאחר שהתגרשה ממנו להתחתן עם הנביא בצו מהשמיים, כך שהיא הייתה האישה שמילאה את התפקיד החשוב שמאפשר לגבר להתחתן עם אשת בנו המאומץ של הגבר המוסלמי לאחר שהבן המאומץ מתגרש מאשתו, או אם הבן המאומץ נפטר, וכל זה לפי השריעה המוסלמית, לכן מעמדה ההלכתי "שרעי" באסלאם ידוע כמעמד של אשת נביא שהיוותה דוגמה הלכתית "שרעית" למוסלמים.
השפעתה המגדרית היום.
הדוגמה של זיינב ונישואים.