אליפות הפורמולה 1 החלה רשמית בשנת 1950. לקראת פתיחת האליפות חזר פארינה להתחרות עבור אלפא רומיאו. מרוץ הפתיחה התקיים במסלול סילברסטון בבריטניה לעיני קהל של כ-150,000 צופים. פארינה ניצח את המרוץ, כשאחריו בפודיום ניצבו לואיג'י פאגיולי ורג פארנל, שני נהגיה הנוספים של אלפא רומיאו. שמונה ימים לאחר מכן, בגרנד פרי מונקו, נאלץ לפרוש מהמרוץ כבר במהלך ההקפה הראשונה לאחר שהיה מעורב בתאונה. פארינה ניצח את הגרנד פרי השווייצרי ואת הגרנד פרי הבלגי סיים במקום הרביעי. בגרנד פרי הצרפתי לא קיבל נקודות לאחר שסיים במקום השביעי ולקראת המרוץ האחרון דורג במקום השני, בפער של 2 נקודות אחרי חואן מנואל פנג'יו. פנג'יו נאלץ לפרוש במהלך המרוץ עקב בעיה בתיבת ההילוכים. פארינה ניצח את המרוץ וזכה בתואר האליפות הראשון.
בעונת 1951 המשיך להתחרות עבור אלפא רומיאו. במהלך העונה השיג ניצחון אחד בלבד, בגרנד פרי הבלגי. לקראת עונת 1952 חזר להתחרות עבור קבוצת פרארי לצידו של אלברטו אסקרי. אסקרי ניצח שישה משבעת מרוצי הגרנד פרי בעונה, פארינה סיים ארבעה מתוכם במקום השני.
במרוץ הפתיחה של עונת 1953 היה מעורב בתאונה קטלנית. חואן פרון, נשיא ארגנטינה, איפשר כניסה חופשית למרוץ שהתקיים במדינה. הדבר גרם לעומס כבד של צופים שעמדו ממש על קצות המסלול לכל אורכו. ילד צעיר התפרץ למסלול באחת הפניות בדיוק בעת שפארינה התקרב אליה במהירות. על מנת להימנע מפגיעה בילד ביצע תנועה חדה. כתוצאה מכך פגע עם רכבו בצופים שעמדו בקצה הפנייה. שבעה צופים נהרגו ועוד רבים נפצעו. את הניצחון הראשון בקבוצה השיג בגנרד פרי הגרמני בו אסקרי איבד גלגל ולאחר מאבק צמוד עם פנג'יו ומייק הות'ורן. באותה השנה חנכה הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA) את אליפות העולם למכוניות ספורט, בה לקח חלק במספר מרוצים. הוא ניצח יחד עם הות'ורן במרוץ 24 השעות של ספא ויחד עם אסקרי רשם ניצחון במרוץ 1000 הק"מ של נורבורגרינג.
אסקרי עזב את הקבוצה בסיום העונה ופארינה, בגיל 47, הפך לנהג המוביל בקבוצה. את העונה פתח בצורה טובה והשיג ניצחון במרוץ 1000 הק"מ של בואנוס איירס, אך נפצע במהלך מרוץ המילייה מילה. שבעה שבועות לאחר מכן, כשידו עדיין חבושה, התחרה בגרנד פרי הבלגי. הוא הוביל את המרוץ בהקפה האחרונה של המרוץ, אך בעיה במנוע מנעה ממנו לסיים את התחרות. בהמשך העונה נפצע שוב במהלך מרוץ במונצה, פגישה שבעקבותיה אושפז לשלושה שבועות בבית חולים.
בגרנד פרי של ארגנטינה, המרוץ הפותח של עונת 1955, התחרה כשהוא תחת השפעת מורפיום להקלה על הכאבים. מזג האוויר החם אילץ את פארינה לפרוש מהמרוץ עקב התייבשות. אומברטו מגיולי, הנהג הנוסף של הקבוצה, לקח את מכוניתו של פארינה והמשיך בתחרות במקומו. בהמשך המרוץ פרש חוסה פלוריאן גונזלס מאותה סיבה, החליף אותו פארינה והמשיך להתחרות. המכונית הנהוגה בידי מגיולי סיימה את המרוץ במקום השני והנקודות התחלקו בין הנהגים. לאחר הגרנד פרי הבלגי, אותו סיים במקום השלישי, הודיע על פרישה מיידית בשל הכאבים המתמשכים מהם סבל ובעקבות מותו של אסקרי. במרוץ סיום העונה הוא שב להתחרות. במהלך האימון המקדים למרוץ התפוצץ אחד מצמיגי הלנצ'יה D50 בה נהג במהירות 170 קמ"ש. הרכב הסתחרר ואף על פי שיצא לא פגע, החליטה פרארי להוציא את הרכב מהתחרות.
בשנת 1956 נרשם להשתתפות במרוץ האינדינאפוליס 500. שלב המוקדמות נמשך ארבעה ימים, במהלך חודש מאי. גשם כבד הוביל לביטול של אחד מימי המוקדמות מתוכננים.. מספר נהגים, ביניהם פארינה, לא קיבלו את ההזדמנות להתמודד על מקום במרוץ ונותרו מחוץ לתחרות. שנה לאחר מכן נרשם שוב לתחרות. קית' אנדראס, בן זוגו לקבוצה, ערך עם הרכב נסיעת מבחן במהלכה התנגש במעקה, הועף לקיר החיצוני של המסלול ונהרג. מותו של אנדראס הוביל את פארינה לפרישה סופית מהתחרות.
מותו.
לאחר הפרישה החל לעבוד כמפיץ של דגמי אלפא רומיאו ויגואר. ב-30 ביוני 1966 היה בדרכו לגרנד פרי הצרפתי. במהלך הנסיעה איבד שליטה על רכבו, פגע בעמוד טלגרף ונהרג במקום.
דוד חיים צבאח
רבי דוד חיים צבאח (סביב ה'תקכ"ח, 1768 – י' בתשרי ה'תרי"ח, 28 בספטמבר 1857) היה מקובל, פוסק הלכה אב בית הדין ורבה של מרקש במאה ה-19.
ביוגרפיה.
נולד במרקש שבמרוקו סביב שנת ה'תקכ"ח לרבי יעקב צבאח ולמירא בנישתי. ככל הנראה למד אצל חכמי עירו, הרב שלמה אסבאג והרב מוסא בן דוד אוחיון.
נתמנה לדיין בשנת ה'תקע"ז. חביריו לדיינות היו הרב אברהם פינטו (אב בית הדין), הרב שלמה אסבאג, הרב אברהם אסולין, הרב מימון פינטו, הרב אלעזר חזן, הרב משה רוזיליו, הרב רפאל מסעוד אבן מוחא. לבית דין זה הופנו שאלות מערים אחרות במרוקו, בין השאר התכתב עם רבי יצחק בן וואליד ורבי אברהם אנקווא.
בשנת ה'תקצ"ד (1833) נתמנה לרבה של מרקש, אחר פטירתו קודמו הרב אברהם פינטו.
בספרו משכיל לדוד מביא הרב דברי תורה שנגלו לו בחלום.
נפטר במרקש בליל יום הכיפורים שנת תרי"ח. ספדו לו הרבנים רפאל מסעוד אבן מוחא, אברהם חרוש. וכן הספידוהו בערים נוספות.
חיבוריו.
חיבר הרבה ספרים, רובם אבדו.
נדפסו מהם:
משפחתו.
הניח שני בנים ובת:
מרגלת (סרט)
מרגלת (באנגלית: Spy) הוא סרט קומדיה-פעולה משנת 2015 שכתב וביים פול פייג ובכיכובם של מליסה מקארתי, ג'ייסון סטיית'האם, רוז ביירן, מירנדה הארט, בובי קנאבלי, אליסון ג'ני וג'וד לאו. הסרט עוקב אחרי הפיכתה של סוזן קופר (מליסה מקארתי), אנליסטית מגושמת ב-CIA למרגלת שטח שמנסה לסכל מכירה של פצצה גרעינית ניידת בשוק השחור.
הסרט הופק על ידי פייג וג'סי הנדרסון, פיטר צ'רנין וג'ונו טופינג. הסרט הוצג לראשונה ב-South by Southwest ב-15 במרץ ויצא לאקרנים ב-5 ביוני 2015. הוא קיבל שבחים ממבקרי הקולנוע והיה להצלחה בקופות. הוא הועמד לשני פרסי גלובוס הזהב: פרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי ופרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי עבור מליסה מקארתי.
עלילה.
סוזן קופר (מליסה מקארתי) היא אנליסטית בת 40 העובדת ב-CIA. תפקידה לסייע מרחוק לשותפה, סוכן השטח בראדלי פיין (ג'וד לאו) במשימותיו השונות. באחת ממשימותיו פיין הורג בשוגג את טיהומיר בויאנוב, טרוריסט בעל פצצה גרעינית ניידת כאשר הוא מתעטש וכתוצאה מכך הוא יורה בו בעת שניסה לחלץ ממנו מידע בקשר למיקום מזוודה ובה הפצצה הגרעינית אותו הוא מתכוון למכור בשוק השחור לכל המרבה במחיר. סוזן חושפת ראיות לכך שריינה (רוז ביירן), בתו של בויאנוב, יצרה קשר עם סרג'יו דה לוקה (בובי קנאבלי), ברוקר החשוד בקשרים עם ארגוני טרור מה שמוביל את פיין לחדור אל ביתה של ריינה. במהלך ההסתננות לביתה של ריינה היא יורה בפיין בעוד סוזן צופה בחוסר אונים בחיסולו דרך המצלמה הנסתרת שאותה נשא על גופו. לאחר הירייה הראשונה בפיין, ריינה מגלה לסוזן (מבלי שהיא יודעת כיצד סוזן נשמעת או נראית) כי היא יודעת את זהותם של שאר סוכני השטח של ה-CIA, ביניהם ריק פורד (ג'ייסון סטיית'האם) וקרן ווקר (מורנה בקארין) ולאחר מכן יורה פעם שנייה לשם וידוא הריגה. סוזן, שזהותה אינה ידועה לריינה, מתנדבת לעקוב אחריה (היא הייתה סוכנת מתלמדת לפני יותר מעשור). קופר מנסה לשכנע את הבוס שלה, איילין קרוקר שתאשר לה לצאת למשימת איתור ודיווח באירופה. זו מסכימה לכך בעל כורחה בעוד פורד מודיע על עזיבתו מה-CIA בטענה כי שליחתה של קופר לשטח היא תת-רמה וחציית גבול אדום מבחינתו, זאת מכיוון שקופר היא אישה.
ננסי (מירנדה הארט), חברתה הטובה ביותר מתלווה אל סוזן באוזניה למשימת איתור ודיווח בפריז. באותו לילה, פורד מופיע בבית המלון בו סוזן משתכנת ואומרה לה שהיא תיכשל במשימה מחמת חוסר ניסיונה. למחרת הבוקר סוזן מגלה כי המשרד של דה לוקה נשרף. היא מוצאת בטלפון של אחד מעובדי המקום תצלום של גבר עומד ליד המשרד בעת השרפה. סוזן נכנסת לבית קפה ששכן בקרבת מקום במטרה להתייעץ עם ננסי מה לעשות, אך היא פוגשת שם את פורד שמתווכח ומעליב אותה ולאחר יוצא בזעם מבית הקפה. סוזן רואה את האיש שנראה בתצלום עוקב אחרי פורד ומחליף את תיק הגב שלו עם תיק גב אחר זהה לחלוטין המכיל פצצה בזמן שדעתו מוסחת. סוזן מזהירה פורד, אך ללא הצלחה. הוא נכנס להמולת אנשים שצפו בהופעת רחוב של ורקה סרדוצ'קה. סוזן עולה לבמה ומפריע למהלך ההופעה של סרדוצ'קה ומצליחה להזהיר את פורד מהפצצה שעומדת להתפוצץ. לאחר שפורד משליך את הפצצה למים, סוזן רודפת אחרי האיש לתוך בניין נטוש. במהלך הקרב, הוא נופל אל מותו. לאחר סוזן חוזרת אל המלון, שם היא בודקת את מצלמת הווידאו של האיש, ודרך המצלמה סוזן מבינה כי דה לוקה נמצא ברומא.
ברומא, סוזן פוגשת את איש הקשר שלה, אלדו (פיטר סרפינוביץ'). היא עוקבת אחר דה לוקה לקזינו, שם היא מצילה את חייה של ריינה לאחר שמישהו מכניס לה סם אונס למשקה במטרה למוסס את גרונה. כאות הוקרה לכך, ריינה מכניסה את סוזן למעגל הפנימי שלה ולוקחת את סוזן לבודפשט במטוסה הפרטי. באמצע הטיסה, דייל האוויר הורג את שומר הראש של ריינה ואת שני הטייסים, אולם סוזן מכניעה אותו. ריינה סבורה שסוזן היא סוכנת CIA, אבל סוזן משכנעת אותה כי היא נשכרה על ידי אביה המנוח כמאבטחת פרטית שמטרתה לשמור על חייה של ריינה.