במהלך מלחמת שלושים השנים, ניסה גאורג וילהלם לשמור על נייטרליות, אך לבסוף נאלץ על ידי גיסו גוסטב השני אדולף, מלך שוודיה בשנת 1626 להצטרף לפרוטסטנטים. אזור ברנדנבורג סבל מאוד בעקבות המלחמה, ושני הצדדים בזזו ושדדו את האזרחים. לעומת זאת, פרוסיה נשארה שקטה, עקב היותה הרחק מאזורי הקרבות.
גאורג וילהלם שמר על בריתו עם השוודים, עד שהובסו בקרב נורדלינגן בשנת 1634. בשנת 1635 חתם גאורג וילהלם על שלום פראג עם פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ובשנת 1637 עבר לגור באחוזותיו בפרוסיה.
ב-1 בדצמבר 1640 מת גאורג וילהלם בקניגסברג, ובמקומו עלה לשלטון בנו פרידריך וילהלם, הנסיך הבוחר מברנדנבורג.
הנסיך הבוחר הגדול.
לאחר המלחמה אימץ פרידריך וילהלם מדיניות זהירה של גישושים בין המעצמות הגדולות, על מנת לפתח את ארצו הפגועה. הוא הנהיג רפורמות כלכליות, פיתח את צבאו, החליש את המעמדות לטובת שלטון אבסולוטי ריכוזי והזמין לארצו אלפי הוגנוטים, שנמלטו מצרפת לאחר ביטול האדיקט של נאנט על ידי לואי הארבעה עשר, מלך צרפת וכן עשרות משפחות של יהודים עשירים שגורשו מווינה בשנת 1670 על ידי לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בשנת 1648 רכש את הינטרפומרן וכן שטחים נוספים. הוא נחשב לנסיך הבוחר החשוב בתולדות פרוסיה, והקים צבא חזק ואימתני בפעם הראשונה לברדנבורג ולפרוסיה כאחד. הוא גרם לכל הגורמים החשובים להקמתה המאוחרת יותר של הממלכה הפרוסית, שבעתיד, תהפוך לממלכה ולאימפריה גדולה.
בנוסף לצבא היבשה, חיזק פרידריך וילהלם גם את הצי הברנדנבורגי. הוא התאמץ להשתלט על מושבות במערב אפריקה ובאיי הודו המערבית, אבל רק לקראת סוף שלטונו בשנת 1680 זכה להצלחה בתחום. כך למשל הוקמה בשנת 1683 מצודת גרוס פרידריכסבורג בגינאה בת-ימינו, אשר עמדה על תלה עד 1727.
תחת שלטונו של הנסיך פרידריך וילהלם הייתה ברנדנבורג-פרוסיה למדינה החזקה ביותר אחרי אוסטריה בקיסרות הרומית הקדושה. לאחר שנחלשה פולין בעקבות סכסוכים שוודים-פולנים, הצליח פרידריך וילהלם בהסכם והלאו בשנת 1657 לשחרר את דוכסות פרוסיה מהצמיתות לכתר הפולני. בשלום אוליבה בשנת 1660 זכתה ריבונות הדוכסות לאישור סופי. היה זה צעד מכריע בדרך להפיכת פרוסיה לממלכה תחת בנו - פרידריך השלישי, הנסיך הבוחר מברנדנבורג.
ממלכת פרוסיה.
לדרגתו, שמו ויוקרתו של נסיך נודעה בזמן האבסולוטיזם חשיבות פוליטית מכרעת. בנו של הנסיך הגדול, פרידריך השלישי מברנדנבורג, שהיה רודף כבוד, ייחס חשיבות גדולה לכך שדוכסות פרוסיה נמצאת מאז 1660 בריבונות מלאה. לפיכך פעל להפיכתה לממלכה ולהפיכתו-הוא למלך. בהסכמתו של קיסר הקיסרות הרומית-גרמנית הכתיר את עצמו ב-18 בינואר 1701 בקניגסברג, כפרידריך הראשון "מלך בפרוסיה". השימוש בתואר המצמצם (מלך בפרוסיה ולא מלך פרוסיה) היה חיוני, שכן "מלך פרוסיה" הובן כמי שרואה עצמו שליט על כל השטחים הפרוסיים. מכיוון שחלקים מפרוסיה המערבית היו עוד בשלטון פולני, היה יכול הדבר להביא לקונפליקט עם ממלכה זו.
מאז 1701 התקבל הכינוי ממלכת פרוסיה לכל השטחים שבשלטון בית הוהנצולרן, בתוך ומחוץ לקיסרות הרומית הקדושה.
ChemSpider
ChemSpider הוא בסיס נתונים כימי הנמצא בבעלות של החברה המלכותית לכימיה.
המאגר מכיל מידע על יותר מ-58 מיליון תרכובות, והוא נגיש לציבור הרחב, ללא עלות, באמצעות אתר האינטרנט ChemSpider.
מקורות המידע עליהם מתבסס המאגר הם פרסומים של כתבי עת מקצועיים בתחומי הכימיה והביוכימיה, וכן על פרסומים של גופים ממשלתיים כמו מנהל המזון והתרופות האמריקאי.
היסטוריה.
מאגר המידע ChemSpider נרכש על ידי החברה המלכותית לכימיה בשנת 2009. עד אז, המאגר נשלט על ידי חברת ChemZoo Inc. המאגר שוחרר לראשונה בגרסת הבטא שלו בשנת 2007.
דמיטרי קוזלוב
דמיטרי טימופייביץ' קוזלוב (; 23 באוקטובר 1886 - 6 בדצמבר 1967) היה גנרל סובייטי אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
תחילת דרכו.
קוזלוב נולד ב-23 באוקטובר 1886 בכפר במחוז ניז'ני נובוגורד שהשתייך אז לאימפריה הרוסית. ב-1915, הוא התגייס לצבא האימפריה הרוסית, לחם במלחמת העולם הראשונה בשנת 1917 עבר הכשרה בבית הספר לקצינים והועלה לדרגת פראפורשצ'יק (מקבילה לסגן משנה בצה"ל).
ב-1918 הצטרף לצבא האדום ולחם בשורותיו כמפקד גדוד במלחמת האזרחים ברוסיה. הוא טיפס בסולם הפיקוד ובדצמבר 1922 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-22, והחזיק בתפקיד עד ספטמבר 1924 עת הועבר למפקד רגימנט הרגלים ה-109. ביולי 1928 הוא מונה לראש מטה הדיוויזיה ה-46, עד נובמבר 1930 עת מונה למפקד בית הספר למקצועות חיל רגלים בקייב. בינואר 1931 הועבר לפקד על הדיוויזיה ה-44, וב-26 בנובמבר 1935 הוענקה לו דרגת פודפולקובניק (לפני כן לצבא האדום כלל לא היו דרגות). בדצמבר של אותה שנה הוצב כמדריך באקדמיה הצבאית על שם מיכאיל פרונזה. בספטמבר 1939 מונה לראש קורס קצינים עד 29 בדצמבר של אותה שנה, עת מונה למפקד הקורפוס הראשון.
הוא לחם עם הקורפוס בקרבות כנגד פינלנד במלחמת החורף, וב-29 באפריל 1940 הועלה לדרגת פולקובניק. ב-4 ביוני של אותה שנה הועלה לדרגת גנרל לייטננט, וביולי מונה לסגן מפקד המחוז הצבאי אודסה. ב-18 בדצמבר מונה למפקד העליון של כוחות ההגנה האוויריים, והחזיק בתפקיד עד 14 בינואר 1941. ב-29 בינואר מונה למפקד המחוז הצבאי עבר הקווקז.
מלחמת העולם השנייה.
עם פרוץ מבצע ברברוסה ביוני 1941, היה קוזלוב מפקד המחוז הצבאי עבר הקווקז. ב-23 באוגוסט של אותה שנה מונה למפקד חזית עבר הקווקז. החזית שלו הייתה הכוח הסובייטי העיקרי בפלישה הבריטית-סובייטית לאיראן, ובמהלכה כבשה את איראן בשיתוף פעולה עם כוחות בריטיים על מנת למנוע את התייצבותה של איראן במלחמה לצד מדינות הציר.
ב-30 בדצמבר 1941 פורקה החזית שלו והוא מונה למפקד חזית הקווקז. החזית שלו השתתפה בקרב קרץ' ונחלה הפסד צורב מול כוחות הוורמאכט. בשל הקרב, נאלצה החזית לפנות את חצי האי קרץ' ולסגת אל חצי האי קרים, וב-28 בינואר 142 שונה שמה לחזית קרים. קוזלוב השתתף עם החזית שלו בקרבות על חצי האי קרים, אולם נחל כישלון צורב נגד הגרמנים. כתוצאה מהכישלון הסובייטי, הארמייה ה-11 של הוורמאכט יכלה להתרכז בהמשך מצור סבסטופול. ב-19 במאי 1942 פורקה החזית וחייליה הועברו אל חזית צפון הקווקז. ב-4 ביוני 1942 הורד לדרגת גנרל מאיור. ב-29 באוגוסט של אותה שנה הועבר לפקד על הארמייה ה-24. הארמייה שלו סופחה לחזית סטלינגרד והשתתפה עמה בשורת מתקפות כושלות על הארמייה השישית הגרמנית בתחילת קרב סטלינגרד.
ב-1 באוקטובר מונה לסגן מפקד חזית וורונז'. ב-19 בינואר 1943 הוחזרה לו דרגת גנרל-לייטננט, ובמאי של אותה שנה מונה לנציג הפיקוד העליון בחזית לנינגרד. בספטמבר של אותה שנה מונה לסגן מפקד חזית עבר הבאיקל ובתפקיד זה נשאר עד סוף המלחמה והשתתף במבצע סערת אוגוסט.
אחריתו.
עם פירוקה של חזית עבר הבאיקל לאחר המלחמה, מונה לסגן מפקד המחוז הצבאי עבר הבאיקל. הוא פרש מהצבא ב-1954, ונפטר במינסק ב-6 בדצמבר 1967 בגיל 81.
נחום לסמן
הרב נחום לסמן (ה'תרפ"א, 1921 - י"ב באלול ה'תשכ"ט, 26 באוגוסט 1969) היה ראש ומייסד ישיבת מגדיאל וישיבת תושיה-תפרח.
ביוגרפיה.
נולד בלודז' לרב אפרים לסמן. בצעירותו למד בישיבת כנסת בית יצחק אצל רבי ברוך בר ליבוביץ, בשנות בחרותו המאוחרות למד בישיבת מיר שנים ארוכות ונמנה עם טובי הלומדים בישיבה, כך למשל למד בקביעות בחברותא עם חברו נחום פרצוביץ במשך עשר שנים מדי יום לפני תפילת שחרית. כשפרצה מלחמת העולם השנייה עבר עם בחורי ישיבות רבים אחרים לווילנה. עם רבים מתלמידי ישיבת מיר נמלט ברכבת הטרנס-סיבירית לאורכה של ברית המועצות, לולדיווסטוק וממנה לקובה שביפן, באמצעות אשרות הכניסה שהנפיק הקונסול היפני בקובנה, חסיד אומות העולם צ'יאונה סוגיהארה, וממנה לשאנגחאי. מיפן נסע ב-1946 עם קבוצה מבחורי ישיבת מיר גולי שאנגחאי לניו יורק והם התיישבו זמנית בפאר ראקוואי, תוקף אשרת השהייה שלו פג והוא גורש לקנדה ושהה בטורונטו תקופה קצרה עד שקיבל אשרת שהייה קבועה בארצות הברית.
הוא עלה לארץ ישראל, נישא למאשה בת הרב מתתיהו שטיגל והתיישב בבני ברק. בתקופה שלאחר נישואיו התקרב לרב אברהם ישעיהו קרליץ שהראה אותו לתלמידיו כדוגמה למתמיד. רבו, הרב חיים שמואלביץ אמר עליו בסעודת חתונתו כי בו הוא רואה דוגמה להתמדה כשל רבי עקיבא איגר.
בראשית שנות ה-50 היה ממייסדי ישיבת מגדיאל ועמד בראשה, בישיבה זו למדו רבים מבני עדות המזרח ובפרט מעולי יהדות מרוקו, כמה מהם ראו בו את מורם המובהק.
ב-1966 הקים עם הרב יעקב פרידמן את ישיבת תושיה בכפר מימון-תושיה, שנתיים לאחר הקמתה עברה הישיבה למקומה הנוכחי במושב תפרח. כשנה לאחר התבססות הישיבה בתפרח, בי"ב באלול ה'תשכ"ט, 1969, לקה בדום לב ונפטר. הוא הובא לקבורה בבית הקברות שומרי שבת בבני ברק.
אלמנתו ניהלה במשך עשרות שנים את בית הספר היסודי "בית יעקב" בזיכרון מאיר, בני ברק, עד פטירתה בשנת 2001.
אחד מבניו הוא הרב מתתיהו זאב לסמן, ראש הקהילה ורשת הכוללים "עמלי תורה - שנחאי". בן נוסף הוא הרב מיכאל לסמן, ראש ישיבת ברכת התורה בבני ברק. אחד מחתניו הוא הרב אליעזר יהודה פינקל, ראש ישיבת מיר.
בין תלמידיו: הרב ראובן אלבז, הרב יעקב חיים סופר הרב משה אלקובי והרב שמעון ביטון.
מרדכי פגרימנסקי
סקיילקס
מזקקת מילק אנד האני