ב-2012 הוענק לה פרס כבוד "Stratford Shakespeare Festival’s Legacy Award". היא קבלה את הפרס מידי כריסטופר פלאמר בטקס משובץ כוכבים במלון פיירמונט רויאל יורק.
ביוגרפיה.
מרגרט נטלי סמית' נולדה באילפורד במחוז אסקס שבאנגליה, בתם של מרגרט ונתניאל סמית'. אביה היה פתולוג שעבד באוניברסיטת אוקספורד. יש לה שני אחים מבוגרים ממנה, התאומים אליסטר ואיאן שלמדו בבית ספר לאדריכלות. היא למדה בבית הספר התיכון "אוקספורד היי סקול".
קריירה.
תחילת קריירת המשחק שלה בתיאטרון "אוקספורד פלייהאוס", בשנת 1952 הופיעה בתפקיד ויולה במחזה השייקספירי הלילה השנים-עשר. בקולנוע, הופיעה לראשונה בשנת 1956 בסרט "Child in the House". הופעתה המקצועית הראשונה הייתה בברודוויי במופע הרוויו "הפנים החדשות של 56'". בשנות השישים הייתה לדמות קבועה בתיאטרון המלכותי הלאומי ובלטה במשחקה כדזדמונה במחזה אותלו לצידו של לורנס אוליבייה, תפקיד אותו גילמה גם בגרסה הקולנועית משנת 1956 והייתה מועמדת לפרס אוסקר על הופעתה. ב"אוקספורד פלייהואס" שיחק לצידו של רוני ברקר במחזה "The Housemaster" ומחזות נוספים.
ב-1969 זכתה בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר על משחקה בתפקיד ג'ין ברודי, המורה הסקוטית, בסרט "פריחתה של מיס ג'ין ברודי". השחקנית ונסה רדגרייב גילמה את הדמות בתיאטרון בלונדון ב-1966. זואי קלדוול זכתה בפרס טוני על גילום מיס ברודי בתיאטרון בניו יורק. ב-1978 זכתה סמית' באוסקר נוסף בקטגוריית שחקנית המשנה על הסרט "מלון בקליפורניה" כששיחקה לצידו של מייקל קיין. כשנודע למייקל קיין שהיא מתכוונת להופיע בסרט "מיסיונר ולא קדוש" עם מייקל פיילין הזהיר אותו שהיא עלולה "לגנוב לו את הסרט". סמית' כיכבה בסרט נוסף עם פיילין הקומדיה השחורה "A Private Function".
ב-1992 השתתפה בסרט "הנזירות בלוז" וב-1999 הופיעה כליידי הסטר האימתנית בסרט "תה עם מוסוליני". רבות מהדמויות שהיא מגלמת הן כפי שהיא מכנה אותן "גלריה של גרוטסקיות", ומשחקת דמויות עוקצניות, סרקסטיות או פשוט גסות רוח. דוגמאות לדמויות כאלה אפשר לראות בסרט "גברות בלוונדר" בדמות האחות הביקורתית, ובסרט "פארק גוספורד" בדמות קונסטנס הרוזנת מטרנטהם חמת המזג והסנובית. על תפקידה ב"פארק גוספורד" זכתה למועמדות נוספת לפרס אוסקר.
תפקידים בולטים נוספים הם: דמותה הנרגנת של שרלוט ברטלט בהפקה של מרצ'נט ואייבורי "זיכרונות אהבה מפירנצה", הדוכסית מיורק בסרטו של איאן מקלן "ריצ'רד השלישי" ותפקיד פחות ידוע אך רב עוצמה של לילה פישר בסרט "Love and Pain and the Whole Damn Thing" משנת 1973. עם ההצלחה הבינלאומית של סרטי הארי פוטר, זכתה סמית' להכרה בקרב קהל רחב יותר, והיא ידועה כמגלמת את דמותה של מינרווה מקגונגל לצידו של דניאל רדקליף, איתו הופיעה קודם לכן בעיבוד טלוויזיוני משנת 1999 של "דייוויד קופרפילד" מאת צ'ארלס דיקנס בו גילמה את בטסי טרוטווד, דודתו של דייוויד. עוד שיחקה בתפקיד ונדי המבוגרת בסרט "הוק" ובתפקיד גברת מדלוק בסרט "סוד הגן הנעלם" מ-1993.
ב-2010 החלה להופיע בסדרת הדרמה התקופתית הבריטית "אחוזת דאונטון" בתפקיד ויולט קרולי, הרוזנת האלמנה מגרנתהם. ב-2013 משודרת העונה השלישית של הסדרה. ב-2012 הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב (המועמדות התשיעית שלה) בקטגוריית שחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרה או בסרט קולנוע, על תפקידה בעונה הראשונה של "אחוזת דאונטון". היא זכתה בשני פרסי אמי על התפקיד. ב-2013 זכתה בפרס גלובוס הזהב על תפקידה בעונה השנייה.
בין השנים 1976 ועד 1980 היא הופיעה במספר רב של הפקות בפסטיבל שייקספיר בסטרפורד אונטריו. בין הדמויות שגילמה היו המלכה אליזבת בריצ'רד השלישי, קלאופטרה, ליידי מקבת', וירג'יניה וולף ב"וירג'יניה", ואינספור תפקידים ראשיים עם השחקן בריאן בדפורד בהם "Private Lives" מאת נואל קאוורד. בספטמבר 2012 הוענק לסמית' "פרס מורשת פסטיבל שייקספיר בסטרטפורד" היוקרתי.
תפקידים נוספים בתיאטרון כללו את הדמות הראשית בהפקה הבימתית של אלן בנט למחזה "The Lady in the Van " ואת אמנדה בהפקה מחודשת של "Private Lives". בשנת 1990 זכתה בפרס טוני על הופעתה במחזה של פיטר שאפר "Lettice and Lovage", בו כיכבה בתפקיד מדריכת תיירים אקסצנטרית בבית אחוזה אנגלי. ב-2007 שיחקה במחזה "The Lady from Dubuque" מאת אדוארד אלבי בתיאטרון היימרקט.
ב-1954 הופיעה בתוכנית טלוויזיה "Oxford Accents" שהפיק נד שרין. השתתפה בתפקידים אחדים במופע "הפנים החדשות של 1956" בתיאטרון אתל ברימור. ב-21 באוגוסט 1957 הופיעה בתיאטרון ליריק המרסמית' בקומדיה המוזיקלית "Share My Lettuce" עיבוד לרומן מאת במבר גסקויין. אחר כך הועלתה ההצגה ב"קומיק תיאטר" וב"גאריק תיאטר". ב-1958 הייתה מועמדת בפעם הראשונה לפרס, כשחקנית חדשה מבטיחה ביותר של האקדמיה הבריטית לאומנויות הקולנוע והטלוויזיה על תפקידה ב-Nowhere To Go. בהוליווד הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב ככוכבת החדשה של השנה ב-1964 על משחקה ב"אנשים חשובים ביותר".
ב-2012 שיחקה בתפקיד מיוריאל בקומדיה הבריטית "מלון מריגולד האקזוטי", וכן כיכבה בסרט "קוורטט", המבוסס על מחזה מאת רונלד הארווד, בבימויו של דסטין הופמן בתפקיד ג'ין הורטון.
ב-1970, בחלוקת אותות הכבוד של השנה החדשה הוענק לה תואר מפקדת מסדר האימפריה הבריטית (CBE). בשנת 1990 הועלתה לדרגת דיים מפקדת (DBE).
ב-1986 הוענק לה תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת באת'. עוד קבלה תוארי דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת סנט אנדרוז ב-1971, ומאוניברסיטת קיימברידג' ב-1995.
חיים אישיים.
מגי סמית' הייתה נשואה פעמיים, בעלה הראשון היה השחקן רוברט סטיבנס. נולדו להם שני בנים, כריס לרקין (נולד ב-1967) וטובי סטיבנס (נולד ב-1969), הנשוי לשחקנית אנה-לואיז פלאומן. שני בניה שחקנים. מבעלה הראשון התגרשה ב-1974. בעלה השני היה המחזאי בוורלי קרוס וסמית' הייתה נשואה לו עד מותו ב-1998.
בשנת 2008 התגלתה אצל סמית מחלת הסרטן. בסרט הארי פוטר והנסיך חצוי-הדם שיחקה סמית בפאה; לאחר מכן דווח שהיא החלימה ממחלתה.
מגי סמית
ג'ודי דנץ'
דיים ג'ודית אוליביה "ג'ודי" דנץ' (באנגלית: Dame Judith Olivia "Judi" Dench; נולדה ב-9 בדצמבר 1934) היא שחקנית תיאטרון קולנוע וטלוויזיה אנגלייה. זוכת תשעה פרסי באפט"א, שבעה פרסים ע"ש לורנס אוליבייה, שני פרסי גלובוס הזהב, שני פרסי גילדת שחקני המסך, פרס אוסקר ופרס טוני.
דנץ' נולדה בעיר יורק שבצפון אנגליה. למדה בבית ספר לדרמה בלונדון. הופעת הבכורה שלה בתיאטרון הייתה ב-1957 בתפקיד אופליה בתיאטרון ה"אולד ויק" בליברפול. בהמשך השתתפה בהפקות של "רויאל שייקספיר קומפני" (RSC), והתיאטרון הלאומי. ב-1964 הופיעה לראשונה בקולנוע בסרט The Third Secret. אחרי שנה זכתה בפרס BAFTA הראשון שלה. דנץ' המשיכה להופיע בסרטי קולנוע, אך זכתה להכרה ולשבחים בעיקר על תפקידיה בתיאטרון. דנץ' חוננה אף בקול ערב והופיעה במחזות-זמר, זכורה במיוחד הופעתה ב"מוזיקת לילה זעירה" של סטיבן זונדהיים וביצועה המרטיט לבלדה הנודעת "הכניסו את הליצנים".
בשנות ה-80 גברה ההערכה אליה על הופעותיה בסרטים. תפקידה ב"זיכרונות אהבה מפירנצה" זיכה אותה בפרס BAFTA נוסף; בפרס זה זכתה תשע פעמים על תפקידים שונים בקולנוע וטלוויזיה, והייתה מועמדת לפרס פעמים רבות נוספות.
אחרי הופעותיה הרבות בתפקידים היסטוריים, שאחד מהם היה בסרטו עטור השבחים של קנת בראנה "הנרי החמישי", שינתה דנץ' כיוון לתפקיד מודרני וגילמה את "M" בסרט "גולדן איי", סרטו הראשון של פירס ברוסנן בתפקיד ג'יימס בונד. היא המשיכה לגלם את דמות "M" בסרטים הבאים בסדרה: "מחר לנצח", "העולם אינו מספיק", "למות ביום אחר" ,"קזינו רויאל", "קוונטום של נחמה" ו"סקייפול".
ב-1997 הייתה דנץ' מועמדת לפרס האוסקר על תפקידה בסרט "גברת בראון" בו גילמה את דמותה של המלכה ויקטוריה, היא זכתה בפרס גלובוס הזהב על תפקיד זה. בפרס האוסקר זכתה בקטגוריית שחקנית המשנה כשגילמה את המלכה אליזבת בסרט "שייקספיר מאוהב". ב-2001 הייתה מועמדת שוב לפרס האוסקר עבור הסרט "שוקולד", וב-2002 על תפקידה בסרט "אייריס" על חייה של הסופרת הבריטית אייריס מרדוק.
דנץ' הייתה נשואה לשחקן מייקל ויליאמס משנת 1971 ועד מותו ממחלת הסרטן ב-2001, נולדה להם בת אחת, השחקנית פינטי ויליאמס. בני הזוג הופיעו יחד בסדרת טלוויזיה A Fine Romance.
עוד בטלוויזיה הופיעה ג'ודי דנץ' בסדרה הקומית "בחלוף השנים" לצדו של ג'פרי פאלמר, סדרת הדרמה "מידלמארץ'" (לפי ספר של ג'ורג' אליוט) ובסדרה Behaving Badly. כמו כן בשנת 1989 ביימה את סרט הטלוויזיה "הבט אחורה בזעם" לפי המחזה של ג'ון אוסבורן.
ביוגרפיה.
דנץ' נולדה בעיר יורק שבצפון אנגליה למשפחה נוצרית. אמה, אלאונורה אוליב, נולדה בדבלין שבאירלנד. אביה, רג'ינלד ארתור דנץ', רופא במקצועו, נולד במחוז דורסט שבדרום מערב אנגליה, ועבר עם משפחתו לדבלין בה גדל. הוריה נפגשו בדבלין כשאביה למד רפואה בטריניטי קולג'. אחיה של דנץ' נולדו בטילדסלי שבלנקשייר, ואחד מהם הוא השחקן ג'פרי דנץ'.
דנץ' למדה בבית הספר הקווייקרי "מאונט סקול" ביורק, וכך דנץ' המירה את הזרם הנוצרי שלה לזה של כנסיית הקווייקרים בעצמה.
קריירה.
בבריטניה נחשבת דנץ' לאחת השחקניות הטובות ביותר מהדור שאחרי המלחמה, בעיקר על משחקה בתיאטרון שבו בלטה לאורך הקריירה שלה. יותר מפעם אחת היא נבחרה כשחקנית הטובה ביותר בבריטניה.
השנים הראשונות.