אלקנטרה (בפורטוגזית Alcântara) היא עיר בברזיל במדינת מרניאו. בעיר אוכלוסייה של 22,000 נפשות, והיא מרוחקת 30 ק"מ מסאו לואיס, עיר הבירה של מרניאו.
היסטוריה.
העיר הוקמה על ידי חוקרים צרפתיים במאה ה-16 ונכבשה מאוחר יותר על ידי הפורטוגזים, אשר השתמשו בכפר הקטן כתחנה בדרך לכיבוש סאו לואיס מידי ההולנדים ב-1646.
העיר מוכרזת על ידי הממשל הברזילאי כמורשת היסטורית לאומית. כלכלת העיר מבוססת בעיקר על תיירות ודייג.
סוכנות החלל הברזילאית מתחזקת את מרכז השיגור של אלקנטרה. ב-22 באוגוסט 2003, התרחשה תאונה כאשר הרקטה VLS-1 התפוצצה ו-21 טכנאים ברזילאים נהרגו.
דיבור
דיבור הוא תקשורת באמצעות שפה קולית. דיבור נוצר מהרכבת מילים מתוך מבחר רחב שנקרא לקסיקון, לפי כללי תחביר קבועים. כל מילה מורכבת מרצף מסוים של הגאים מתוך סט מצומצם של תנועות ועיצורים שהם היחידות הבסיסיות של השפה המדוברת.
עם זאת, בעוד שהשפה היא תנאי הכרחי לקיומו של הדיבור, הדיבור אינו תנאי הכרחי לקיומה של השפה, שכן היא יכולה להתקיים גם בלעדיו.
הדיבור קיים אצל המין האנושי בלבד. חוקרים מאמינים שרמה מסוימת של דיבור התקיימה אצל האדם הניאנדרטלי, והשאלה האם התקיים אצל מינים נוספים מהסוג "אדם", כגון הומו ארקטוס, עוד לא הוכרעה. יכולת הדיבור חשובה ביותר לתפקודו של הפרט האנושי בחברה, ופגם ביכולת הדיבור נחשב ללקות.
תפקיד הדיבור בחיי האדם.
דיבור מאפשר תקשורת מיידית עם הסביבה הקרובה כמו גם שיחה בכלי תקשורת כמו טלפון. הדיבור הוא הצורה הבסיסית של מרבית השפות האנושיות (צורה אחרת היא כתיבה. יש גם שפות סימנים). הדיבור מורכב מקולות הנוצרים במיתרי הקול הנמצאים בקופסית הקול שבגרון. תהליך הדיבור מתחיל במוח שבו נוצרות המילים ושם הן מתורגמות לאותות עצביים המפעילים את מכלול השרירים היוצרים קול. הקול בא מזרם אוויר המיוצר על ידי הריאות ועובר בין מיתרי הקול. זרם זה יוצר במיתרי הקול ויברציה אשר מוגברת על ידי תהודה בקופסית הקול ובחללים נוספים: הגרון, הפה ומערות האף.
כאשר התחילו בני אדם לתקשר ביניהם באמצעות דיבור היה זה שילוב של קול, שפת גוף ותנועות פנים, הדיבור היה מורכב בעיקר מהברות ושאר הסימנים היו מותאמים להברה. עם הזמן התפתח הדיבור למילים שונות בעלות משמעויות מגוונות ומספר ההברות במילים גדל.
חקר הקולות המרכיבים את הדיבור הוא הפונטיקה ואילו צירופם במסגרת השפה נחקר בפונולוגיה. אחד הכלים החשובים בניתוח הדיבור הוא הספקטרוגרם. בספקטרוגרם כתמים מייצגים אנרגיית קול בתדר, לפי גובה הכתם בתרשים, כאשר ציר הזמן הולך משמאל לימין. בדוגמה המוצגת בערך זה הספקטרוגרם הופך לימין לשמאל, לצורך המחשת המילה "ויקיפדיה" בעברית.
מאפייני הדיבור.
תכונות פיזיקליות, תדרים ועוצמה.
לקול האנושי יש תדר יסוד נמוך: אצל גברים התדר נע בין 85Hz ל-155Hz ואצל נשים בין 165Hz ל-255Hz. בנוסף לתדר היסוד ישנם צלילים עיליים המופיעים בכפולות של תדר היסוד וכן שיאים נוספים המשפיעים על גוון הצליל. תדרים קוליים אלה, הנקראים פורמנטים, הם תדרי תהודה של מערכת הדיבור האנושית, הכוללת בין היתר את בית הקול וחלל הפה. פורמנטים אלה יכולים להתקרב לתדר של 4000Hz, אך לצורכי תקשורת אלקטרונית כמו טלפון מסתפקים בפס של 300Hz - 3400Hz. לעיתים קשה להבחין בין צלילים כגון "מ" ו"נ" בגלל צמצום התדרים המועברים בטלפון ויש לקחת עובדה זאת בחשבון כשמאייתים דרך הטלפון. הקול מכיל גם רכיבים "לבנים" שהם חסרי תדר מוגדר ואשר נשמעים כנשיפה כמו באותיות ה', ח', ט', ס', צ' וש'. עוצמת הקול בשיחה רגילה נמדדת בסדר גודל של 10 מיקרו-ואט, אך יכולה להגיע ל-30 מילי-ואט בעת צעקה. מעבר לקול ניתן לאפיין דיבור על ידי קצב מילים אשר יכול להגיע למעל 400 מילים לדקה, ויש הטוענים שאף ל-600 מילים בדקה, למשל במוזיקת הראפ המתאפיינת בקצב מהיר.
לחישה.
לחישה היא דיבור ללא הנעת מיתרי הקול ועוצמתו חלשה בהרבה מקול רגיל. מסיבות אלו נוצר הרושם השגוי שלחישה אינה מאמצת את מיתרי הקול.
ליקויי דיבור.
מוכר מגוון רחב של ליקויי דיבור. הליקויים מגוונים מבחינת חומרתם ומבחינת הגורמים להם.
ליקוי דיבור קל יכול להיות קושי לדבר בעוצמת קול חזקה או חוסר יכולת לבטא צליל אחד מצלילי השפה.
חוסר מוחלט של יכולת דיבור הוא אילמות.
היעדרו של הדיבור אינו משקף בהכרח העדר של התפתחות שפה. זאת משום שהשפה היא התפיסה הקוגניטיבית והרגשית המאפשרת את קיומו של הדיבור, אשר מסתמך בעיקר על היכולת המוטורית.
הגורמים ללקות דיבור יכולים להיות מגוונים. גורם כזה יכול להפריע לדיבור בלבד או להפריע לאדם גם בתחומים רבים אחרים. בכל מקרה, הגורמים ללקות דיבור חייבים לפגוע באחד מהמקומות המשתתפים ביצירת קול. ליקויי דיבור מטופלים על ידי קלינאי תקשורת, רופאי אף אוזן גרון, ורופאים המתמחים בגורמי הפגיעה השונים בדיבור, בהתאם לגורם הבעיה.
התפתחות מאוחרת.
התפתחות הדיבור כרוכה ברכישת מיומנויות הנלמדות במשך ההתפתחות. כאשר התפתחות מיומנויות אלו מתעכבת, הדיבור יהיה חריג לגיל הילד. להלן דוגמאות: ריפיון השרירים האחראים יגרום לדיבור לא ברור, וחוסר יכולת לבטא את כל הצלילים יביא להחלפת צלילים כמו אמירת דֶדֶל במקום דגל. בעיות אלו מטופלות בדרך כלל על ידי קלינאי תקשורת באמצעות תרגול לזירוז התפתחות המיומנות הלקויה. התפתחות מאוחרת יכולה לגרום לגמגום.
צרידות.
הצרידות נגרמת על ידי התכווצות, דלקת או שיתוק במיתרי הקול או מגידול פוליפים עליהם. היא יכולה לנבוע משימוש לרעה בקול, מלחץ נפשי, עישון, מחלה זיהומית או אלרגיה. הרמת קול פתאומית מזיקה במיוחד למערכות הקול. צרידות הנמשכת זמן רב נחשבת לאחד מסימני האזהרה לסרטן ומחייבת בדיקה רפואית. כשמדובר בשימוש לרעה בקול, כמו בהרמת קול ממושכת, הטיפול בבעיה יכלול מנוחה של מערכת הקול לזמן ארוך. דיבור בלחישה אינו מסייע לרפוי הצרידות.
גמגום.
גמגום מתאפיין בחזרה על חלקי מילים מספר פעמים או משיכתם או קושי בהתחלת מילה. קיימים מספר גורמים לגמגום. אצל ילדים, גמגום יכול להיות תוצאה של ניסיון להביע מעבר ליכולת המילולית שלהם. גמגום זה חולף בדרך כלל עם המשך התפתחות מיומנויות דיבור ושפה. אצל מבוגרים, רוב מקרי הגמגום נובעים מליקוי בתפקוד המוח (סיבה אורגנית). מיעוט המקרים נובעים מסיבות נפשיות - הפרעה נפשית או חוויית לחץ או צער חריגים.
התבגרות בבנים.
בעת ההתבגרות קופסית הקול גדלה. תופעה זו בולטת במיוחד בבנים. כתוצאה מגידול בית הקול, תדר היסוד של הקול יורד בבנים באוקטבה. שינוי זה חל די במהירות. לעיתים בשלב ראשון הקול נשבר או שנעשה מחוספס. שינויי קול בבנים חלים בדרך כלל לפחות מספר חודשים לפני צמיחת שיער הפנים.
פיגור סביבתי.
מי שלא שמע דיבור בילדותו המוקדמת יתקשה מאוד לדבר. המקרים האלה נדירים אך מפורסמים. דוגמאות:
פיגור סביבתי שאינו כה חמור יגרום להפרעת שפה שאינה הפרעת דיבור - למשל אוצר מילים דל.
אילמות סלקטיבית.
אילמות סלקטיבית היא הפרעת חרדה נדירה של ילדים, בה אדם בעל יכולת דיבור פיזיולוגית, אינו מסוגל לדבר במצבים מסוימים או לאנשים מסוימים.
הבטים חברתיים.
לדיבור חלק מרכזי בחברה ומשום כך נוצרו כללים וחוקים המתייחסים לדיבור. תרבות הדיבור המקובלת לפחות בעולם המערבי כוללת:
דון
מנחם בן-סרוק
רוז ויליאמס
רוג'ר אלן פיינטר (אנגלית: Roger Alan Painter; 6 בנובמבר 1963 - 1 באפריל 1998), שנודע בשם הבמה רוז ויליאמס, היה אמן מוזיקה ומפיק בתחום הדת' רוק והרוק הגותי. רוז הקים מספר להקות, ונחשב כחלוץ בתחום הדת' רוק.
חייו.
רוז נולד בפומונה, קליפורניה, למשפחה בפטיסטית דרומית אדוקה. בילדותו הושפע מאמנים כמו דייוויד בואי, טי רקס, אליס קופר, איגי פופ וניו יורק דולס. כנער, בשנות השבעים המאוחרות, הוא נמשך לתחום הפאנק רוק.
בגיל 16 החל לנגן בלהקות רוק שונות. את שם הבמה "רוז ויליאמס" בחר על שם מצבה שאהב בבית קברות.
ויליאמס התפרסם בעיקר בשל כתיבת שירים והקמת הלהקה "Christian Death".
ויליאמס היה נשוי לזמרת אווה אורטיז (הידועה בכינוי "Eva O"), שגם הייתה שותפתו ללהקה מאוחרת שלו, "פרויקט הצל". לזוג לא היו ילדים.
בגיל 34 נמצא ויליאמס על ידי חברו ושותפו לדירה, כשהוא תלוי בדירתם בדרום הוליווד.
פנחס קופל
פנחס קופל (15 בינואר 1918 - 5 בנובמבר 1997) היה המפקד הראשון של משמר הגבול, והמפכ"ל ה-3 של משטרת ישראל, בין השנים 1964–1972.
ביוגרפיה.
קופל נולד בב' בשבט תרע"ח ליוחנן וצילה קופל בעיירה טורק (Turek) שבמרכז פולין. הוא עלה עם הוריו לארץ ישראל בשנת 1924. כבר בגיל 15 התנדב ל"הגנה", שירת בחיל הנוטרים בדרגת רב-סמל במשימות שונות באזור טירת שלום ובאזור ראש פינה, שימש כמפקד במשמר הנע ואף שירת תחת פיקודו של וינגייט.
סיים את קורס מ"מים הראשון של ההגנה ב-1939, ולאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, בשנת 1941 התנדב לצבא הבריטי ושירת בחזיתות שונות. בשנת 1946 השתחרר בדרגת רב-סמל והצטרף לקואופרטיב התחבורה "דן". הוא המשיך להיות חבר ב"הגנה" ובשנת 1947 הצטרף למנגנון הקבע של "ההגנה" ושימש כמדריך.
במלחמת העצמאות היה מפקד שיירה במבצע נחשון. הוא שירת בחטיבה 7 כסגן מפקד גדוד וכמפקד גדוד ולקח חלק בקרבות לטרון.
קופל השתחרר מצה"ל בשנת 1950, בדרגת רב-סרן ועבר לשירות הביטחון הכללי. הוא שירת כמפקד מטה 10, מחלקת המבצעים המיוחדים. בשנת 1953, עם הקמת משמר הגבול, מונה קופל למפקדו הראשון.