פוהלרס נולדה למשפחה של שחקני כדורגל: גם אביה וגם אימה היו מלכי השערים של הליגה האזורית. את הקריירה שלה החלה פוהלרס בגיל שבע, כאשר הצטרפה לקבוצת "FSV '67 הלה". בשנת 1994, היא עברה לטורבינה פוטסדאם ושם זכתה להכרה בינלאומית. פוהלרס שיחקה עונה אחת (2002/03) באטלנטה ביט מליגת ה-WUSA האמריקאית, וגם בהפועל חולון הישראלית.
קריירה בינלאומית.
פוהלרס ערכה את הופעת הבכורה בנבחרת גרמניה בשנת 2001, במשחק נגד נבחרת איטליה. באותה השנה, היא כבשה חמישה שערים בשלושת המשחקים הראשונים שלה בנבחרת, וכך שברה את שיאה של היידי מוהר.
פוהלרס הייתה חלק מסגל הנבחרת שזכה בגביע העולם בכדורגל נשים 2003, במדליית ארד באולימפיאדת אתונה (2004) ובאליפות אירופה 2005.
תארים.
טורבינה פוטסדאם
נבחרת גרמניה
פרמידה
הטרוכרומיה
הטרוכרומיה (שם מלא: הטרוכרומיה אירידיום, באנגלית: Heterochromia iridum) היא תופעה אנטומית בעיניים, שבה קשתית עין אחת היא בעלת צבע שונה מקשתית העין השנייה (הטרוכרומיה מלאה), או מצב שבו חלק מקשתית העין הוא בעל צבע שונה מיתרת הקשתית (הטרוכרומיה חלקית). בעברית, אדם ששתי עיניו בעלות צבע שונה נקרא זַגְדָן, זוּגְדוּס או זַגְדוּם.
גורם.
תופעת ההטרוכרומיה נובעת מעודף או מחסור בפיגמנט מלנין בקשתית, או בחלק ממנה. הטרוכרומיה מועברת בתורשה, אך גם יכולה להיווצר בעקבות מחלה או פגיעה פיזית.
צבע העין ובפרט צבע הקשתית, נקבע בעיקר על פי ריכוז ופיזור פיגמנט המלנין ברקמת הקשתית. מכאן שכל שינוי בכמות המלנין בקשתית העין יתבטא בשינוי צבע העין. השינוי עשוי להתבטא בפיגמנטציית-יתר או בפיגמנטציית-חסר. פיגמנטציית-יתר מופיעה בדרך כלל לצד שגשוג-יתר של תאי הקשתית, בעוד שפיגמנטציית-חסר מופיעה לצד שגשוג-חסר של תאי הקשתית.
סוגי הטרוכרומיה.
ישנם שלושה סוגים של הטרוכרומיה:
תפוצה.
על אף שתופעת ההטרוכרומיה מוכרת בבני אדם (אלכסנדר הגדול, ועודד קטש למשל) הטרוכרומיה מלאה שבה עין אחת שונה בצבעה מן העין השנייה שכיחה יותר בחיות כגון חתולים (למשל בגזע ואן טורקי), כלבים (ובפרט מגזע האסקי סיבירי), סוסים ותאואים. הטרוכרומיה חלקית היא תופעה נדירה יותר מהטרוכרומיה מלאה ומצויה לרוב כביטוי למומים גנטיים כגון מחלת הירשפרונג (Hirschprung's disease) ותסמונת ורדנבורג (Waardenburg syndrome).
חלוקה.
בנוסף להבחנה בין הטרוכרומיה מלאה, המשפיעה על מלוא צבע העין, לבין הטרוכרומיה חלקית, ישנו סיווג נוסף, מקובל יותר, המבדיל בין הטרוכרומיה מולדת לבין הטרוכרומיה נרכשת:
האגודה הישראלית לאסטרונומיה
האגודה הישראלית לאסטרונומיה היא מוסד ללא כוונת רווח בישראל ומטרתה להעמיק ולהפיץ את המודעות לנושא האסטרונומיה בקרב הציבור הישראלי.
היסטוריה.
האגודה הישראלית לאסטרונומיה נוסדה כאגודת חובבים ב-28 במאי שנת 1951 על ידי קבוצת חובבי אסטרונומיה שעלו מגרמניה וצ'כיה, ביניהם ד"ר היילברונר וד"ר דוד זיצ'ק. ד"ר זיצ'ק שימש כיו"ר האגודה הראשון והמשיך בפועלו זה במשך שנים רבות עד פרישתו מטעמי בריאות.
ההחלטה להפוך את האגודה לארצית נתקבלה ב-1953, בלשכת נשיא המדינה ובחסות ראש הממשלה דאז, דוד בן-גוריון, במטרה לקדם את ידע האסטרונומיה ומדעים נלווים במדינת ישראל המתגבשת.
לאגודה הוקצה אז שטח אדמה בגבעת רם בירושלים על ידי מינהל מקרקעי ישראל, במתחם שיועד אחר כך לפיתוח האוניברסיטה העברית.
במתחם זה נבנה בשנת 1956 הפלנטריום ע"ש משפחת ויליאמס לשימושה הבלעדי של האגודה בעזרת תרומה של משפחת ויליאמס, ממנהלות בנק אפ"ק (לימים בנק לאומי).
פעילות האגודה התמקדה ומתמקדת בהפצת האסטרונומיה בקרב הציבור הרחב בישראל. מטרה זו מושגת באמצעות ארגון כינוסים, קורסים, הרצאות ותצפיות לקהל הרחב, וכן בהוצאת החוברת "אסטרונומיה (בעבר "כל כוכבי אור")". חוברת זו היא היחידה מסוגה בעברית מאז ועד היום.
בשנת 1953 הכשירה האגודה מצפה כוכבים בשכונת טלביה שבירושלים ופנתה להקמת סניפים בכל רחבי הארץ - ת"א, רמת גן, חיפה והגליל. סניפים אלה אינם פעילים עוד וסניפים אחרים מוקמים במקומם. כל פעילויות החברים נעשו ונעשות עד היום בהתנדבות מלאה.
עקב האטה זמנית בפעילות האגודה ומעבר מרכז הכובד של הפעילות לגבעתיים, השתלטה האוניברסיטה העברית בשנת 1986 על מבנה הפלנטריום שנמצא כבר באותה שעה בתוך שטח האוניברסיטה המתרחבת. ההשתלטות כללה גם את הטלסקופ של אלברט איינשטיין שהועבר לאגודה ב-1962 מבית הספר "בן שמן". האוניברסיטה הפכה את רוב מבנה הפלנטריום לשטח משרדים, דבר שהביא את האגודה הישראלית לאסטרונומיה ואת משפחת התורם, מר ויליאמס, להגיש שתי תביעות משפטיות נגד האוניברסיטה העברית (8514/90, 1574/98) להחזרת הפלנטריום לניהול האגודה ולפעילות אסטרונומית. בפסק הדין נקבע כי המצפה יישאר ברשותה של האוניברסיטה למרות הנסיבות.
בשנת 1967, לאחר מלחמת ששת הימים, חנכה האגודה את מצפה הכוכבים בגבעתיים. גבעתיים נבחרה כמקום מועדף בגלל גובהו של המקום שהוקצה למצפה מעל פני הים ומרחקו מלחות הים. המצפה הוקם בכספי העירייה, האגודה ותרומות מחו"ל, שגייס המייסד ומנהל המצפה הראשון, אינג' יוסף פוקס.
מאז הקמתו מנוהל המצפה בשיתוף פעולה עם עיריית גבעתיים. יושבי הראש של האגודה שימשו לפעמים גם כמנהלי המצפה, ביניהם: חיים לוי, ד"ר נח ברוש, אריה נתן, אילן מנוליס וד"ר יגאל פת-אל, המשמש יושב ראש האגודה ומנהל המצפה כבר למעלה מ-20 שנה (1987 ואילך).
עיקר הפעילות.
האגודה פועלת כמלכ"ר ומונה כמה מאות חברים. מרכז הכובד של פעילות האגודה ממוקם במצפה הכוכבים בגבעתיים אך האגודה מקיימת גם פעילויות אסטרונומיות ארציות ובהן ערבי תצפיות רחוב מתואמים בכל רחבי הארץ, תצפיות מאורגנות בדרום הארץ, סופי שבוע אסטרונומיים, כנסים בנושאי אסטרונומיה וימי עיון.
ביטאון האגודה "אסטרונומיה" (לשעבר "כל כוכבי אור" וקודם לכן "הכוכבים בחודשם") יוצא אחת לתקופה, וכן מוציאה האגודה גם אלמנך שנתי עם האירועים האסטרונומיים הצפויים להיראות בשמי ישראל.
ידיעון האגודה הישראלית לאסטרונומיה מופץ פעם בשבועיים ומכיל עדכון דו-שבועי על אירועי השמיים הבולטים הצפויים, תצפיות והרצאות ועוד נושאים בעלי עניין.
פעילויות האגודה ממומנות מדמי חבר, הכנסות מפעילויות, ומעת לעת היא נתמכת על ידי משרד המדע וגופים תורמים אחרים (האחרון שבהם בשנת 1999, חברת פלאפון). לאגודה קשרים עם התאגדויות דומות בחו"ל ועם מוסדות מחקר בארץ ובעולם.
חטיבות.
באגודה היו בעבר וישנן בהווה חטיבות תצפית. שתי החטיבות הבולטות הן:
נוסף עליהן יש באגודה עוד כמה חטיבות:
בנוונוטו פרוצ'ו בוזוני
קנט בק
קֶנְט בק (באנגלית: Kent Beck), מהנדס תוכנה אמריקאי, היוצר של מתודולוגיית הפיתוח הזריזה Extreme Programming, ואחד מהיוזמים ומהמחברים של המנשר לפיתוח תוכנה זריז שפורסם בשנת 2001.
בק כתב וכותב בנושאי תבניות עיצוב ותכנות מונחה-עצמים. בימי השיא של Smalltalk, היה בק אחד החברים הבולטים בקהילת המפתחים בה. בעבודתו המשותפת עם וורד קנינגהם, תרם בק רבות לביסוס תחום הפיתוח הזריז בהנדסת התוכנה, והוא נחשב לאחד החלוצים בו. יחד עם אריך גמא, פיתח בק את JUnit, שיטה וכלי לבדיקות יחידה ב-Java. הכלי הורחב בהמשך לשפות תכנות רבות נוספות ומהווה, נכון לשנת 2007, נדבך יסודי בעבודת התכנות של מתכנתים רבים בעולם.
בק היה בין הראשונים שעשו שימוש שיטתי במתודולוגיה זריזה לפיתוח תוכנה. המתודולוגיה שגיבש, Extreme Programming, היא תוצאה ישירה של ניסיונו בתחום זה. שמה של המתודולוגיה ניתן לה בשל העבודה שהשיטות המשמשות אותה הן מחמירות מאוד, ובעת פרסומה נחשבו כקיצוניות יחסית לשיטות הקיימות בתעשייה. המתודולוגיה, כפי שרומז שמה, מפרטת שורה של טכניקות בתחום התכנות ופחות בתחומים אחרים של הנדסת תוכנה. מערכות המפותחות לפיה הן גמישות מאוד לשינויים, וניתן להרחיבן בקלות ובאופן בטוח.
לבק תואר שני במדעי המחשב מאוניברסיטת אורגון שבארצות הברית.
תכנות מוכוון עצמים
המשרד הארץ-ישראלי
וילהלם פון לאב
ויילד ויזל
ויילד ויזל (Wild Weasel; בתרגום חופשי מאנגלית: סמור פרא; בעברית, מכוּנה מטוס כזה צייד טילים) הוא כינוי שהעניק חיל האוויר האמריקני למטוסים המיועדים למשימות דיכוי הגנה אווירית.
המטוסים פותחו על מנת לתת מענה לדוקטרינה הסובייטית של שנות ה-60 וה-70 שהשתמשה במערכים צפופים של טילים נגד מטוסים על מנת לבלום תקיפות הפצצה מהאוויר על אזורים אסטרטגיים. המטוסים צוידו במכשור שאפשר להם לקלוט נעילות של מכ"מי סוללות הנ"מ ולזהות שיגורים, ותפקידם היה להזהיר את מבני התקיפה מהסוללות וטיליהן. בהמשך נוספו למטוסים טילים נגד קרינה שאפשרו להם לתקוף את המכ"מים, ופודי לוחמה אלקטרונית לצורך שיבוש המכ"מים הקרקעיים.
מטוסי ציד הטילים נחלו הצלחה חלקית במהלך מלחמת וייטנאם, שהייתה תקופת הפעילות העיקרית שלהם. במהלך מלחמת ההתשה ומלחמת יום הכיפורים השתמש חיל האוויר הישראלי בטקטיקות תקיפה אמריקאיות לצורך דיכוי ההגנה האווירית המצרית, אך על פי רוב המשימות נכשלו.
היסטוריה.
הכינוי ויילד ויזל נגזר מפרויקט ויילד ויזל, שהיה פרויקט הפיתוח הראשון של מטוסים שנועדו לפגיעה בטילי נ"מ במסגרת דיכוי הגנה אווירית. בתחילה כונה הפרויקט "פרט" (באנגלית: Ferret - חמוס), על שם החמוס שצד מכרסמים וזוחלים על ידי התגנבות למחילותיהם. השם הוחלף, מכיוון ש"פרט" כבר שימש, בזמן מלחמת העולם השנייה, ככינוי למפציצים נגד מכ"ם.