על אף התנגדותו של ליצמן, פרוש ואייכלר כפו על מזכיר המועצת לבצע משאל בין חברי המועצת, שישה אדמו"רים דרשו לקיים בוררות בנושאים שבמחלוקת. באותו יום נחתם הסכם לבוררות בין ויזניץ לבעלז. למחרת החליט הבורר, כי המקום השלישי באגודת ישראל (השישי ברשימת המאוחדת) יהיה בידי בעלז ברוטציה, והמיקום הרביעי (השמיני) בידי ויזניץ, ואם הרשימה תקבל 7 מנדטים תתקיים רוטציה בין חברי הכנסת ישראל אייכלר ליעקב טסלר.
ישראל ביתנו.
בראשות המפלגה עומד אביגדור ליברמן והוא קובע את הרשימה לכנסת. למפלגה הצטרף יוסי שיין ששובץ במקום ה-8 ברשימה לכנסת.
העבודה.
עמיר פרץ הודיע על פרישתו מראשות המפלגה ומהחיים הפוליטיים. בתחילה ניסה פרץ להציע את ראשות המפלגה לראש עיריית תל אביב רון חולדאי, לרמטכ"ל לשעבר גדי איזנקוט ולשר המשפטים, אבי ניסנקורן, אך כולם סירבו להצעה. לבסוף, ב-24 בינואר נבחרה מרב מיכאלי לעמוד בראשות המפלגה. אחוז ההצבעה בבחירות המקדימות עמד על 26%. הבחירות להרכב הרשימה התקיימו ב-1 בפברואר, ושיעור ההצבעה בהן היה 40%.
קודם לכן, בחודש נובמבר העביר פרץ החלטה כי הרשימה לכנסת תורכב על ידי ועידת המפלגה ולא באמצעות בחירות מקדימות בקרב חברי המפלגה כפי שהיה נהוג עד כה. בחודש ינואר, שופטת בית המשפט המחוזי בתל אביב, רחל ברקאי, קיבלה את עתירתה של מרב מיכאלי כנגד החלטה זו, וביטלה אותה. לקראת הפריימריז איציק שמולי הודיע כי לא יתמודד במפלגה וכי הוא מחפש מסגרת פוליטית חדשה. מיד לאחר הפריימריז החליטה מיכאלי על פרישת המפלגה מממשלה. בתגובה עמיר פרץ התפטר מהכנסת ופרש מחברותו במפלגה, ושמולי הודיע על עזיבתו את המפלגה, אך לא התפטר מהכנסת ומהממשלה. לאחר בחירתה של מיכאלי, לראשונה מאז הבחירות, החלה המפלגה לעלות בסקרים ולעבור את אחוז החסימה.
מרצ.
ניצן הורוביץ ממשיך לעמוד בראשות מרצ, כחלק מסיכום על ביטול הבחירות המקדימות, וללא התנגדות. הסיכום כלל שריון של נציג נוסף לחברה הערבית בחמישייה הראשונה. ג'ידא רינאווי זועבי, מנכ"לית אגודת הידידים של בית החולים פוריה, שובצה במקום ה-4 במקומו של אילן גילאון שהודיע על פרישתו. במקום החמישי ישובץ חבר הכנסת לשעבר, עיסאווי פריג'. מהרטה ברוך-רון ששובצה במקום ה-10 פרשה מהרשימה במחאה על הליך בחירתה.
הציונות הדתית.
בצלאל סמוטריץ', יו"ר מפלגת האיחוד הלאומי, הכריז על ריצה בנפרד ממפלגת הימין החדש ועל הקמת רשימה חדשה בשם הציונות הדתית במטרה לאגד תחתיה את כל מפלגות הציונות הדתית.
ב-3 בפברואר 2021 חתמה המפלגה על הסכם ריצה משותפת עם מפלגות עוצמה יהודית ונעם, כאשר יו"ר עוצמה יהודית איתמר בן גביר מוצב במקום השלישי ויו"ר נעם במקום השישי.
בין המצטרפים מטעם האיחוד הלאומי לרשימה החדשה נמנים עו"ד שמחה רוטמן, מראשי התנועה למשילות ודמוקרטיה, ועו"ד מיכל וולדיגר, יו"ר עמותת בת עמי. מגעי ריצה משותפת התנהלו עם הבית היהודי. המגעים כשלו, והסתיימו בהטחת האשמות הדדיות.
אופיר סופר שובץ על ידי בנימין נתניהו במקום ה-28 ברשימת הליכוד, בתמורה לריצה המשותפת של האיחוד הלאומי, עוצמה יהודית ונעם.
תקווה חדשה.
ב-8 בדצמבר 2020, פרש גדעון סער מהליכוד והתפטר מהכנסת על מנת להקים מפלגה חדשה בשם "תקווה חדשה". טרם פיזור הכנסת חברו לסער יפעת שאשא-ביטון, יו"ר כולנו, וחברי סיעת דרך ארץ, יועז הנדל וצבי האוזר. לאחר פיזורה של הכנסת הודיעו חברי הליכוד זאב אלקין, מיכל שיר ושרן השכל, על הצטרפותם למפלגתו של סער והתפטרו מהכנסת ומהממשלה. לאחר מכן עזב את הליכוד גם ראש עיריית אילת מאיר יצחק-הלוי, ושובץ במקום השביעי. יו"ר מועצת יש"ע דוד אלחייני תמך במפלגה. זאב בנימין בגין שובץ במקום השישי, וחברת הכנסת הילה שי-וזאן שובצה במקום ה-10.
הרשימה המשותפת.
חד"ש: מועצת חד"ש השאירה את רשימת המועמדים כפי שהיא מאז הבחירות לכנסת ה-21: איימן עודה, עאידה תומא-סלימאן, עופר כסיף, יוסף ג'בארין וג'אבר עסאקלה.
תע"ל: המועצה המרכזית של תע"ל בחרה בשלושת חברי הכנסת אחמד טיבי למקום ראשון, אוסאמה סעדי מקום שני, וסונדוס סאלח למקום 3. גסאן עבדאללה מהכפר מוקייבלה נבחר למקום 4 והייתם זחאלקה סגן ראש העיר כפר קרע למקום 5.
בל"ד:ב-23 בינואר ניצח סאמי אבו שחאדה את היו"ר המכהן, מטאנס שחאדה, ונבחר לראשות המפלגה. למקומות השני והשלישי נבחרו, בהתאמה, היבה יזבק וג'ומעה אזבארקה.
ב-3 בפברואר הודיעו חד"ש תע"ל ובל"ד כי הגיעו להסכמות על ריצה משותפת ללא רשימת רע"מ.
רע"מ.
ב-27 בינואר הודיעה רע"מ כי תרוץ בנפרד מהרשימה המשותפת ואף ביקשה להתפצל מהסיעה בכנסת. בראש המפלגה עומד חבר הכנסת מנסור עבאס. עבאס הוא המועמד הערבי היחיד לכנסת אשר אינו פוסל ישיבה תחת בנימין נתניהו.
פסילת רשימות ומועמדים.
לוועדת הבחירות המרכזית הוגשו 4 בקשות לפסילת רשימה ושתי בקשות לפסילת מועמדים:
בנוסף, נפסלו מסיבות טכניות שלא פורטו 20 מועמדים: מועמדת מרשימת "רפא", מועמדת מרשימת "מפלגת הגוש התנ"כי", שלי אלקיים מרשימת מפלגת העבודה, 9 מועמדים מרשימת "עולם חדש", מועמד מרשימת "תקווה חדשה", שני מועמדים מרשימת רע"ם, שניים מרשימת "כבוד האדם" ושלושה מרשימת "מען (יחד) לעידן חדש".
ב-21 בפברואר, פסלה ועדת הבחירות את שם הרשימה "משפט צדק לרפורמה במערכת המשפט ולשחרור יגאל עמיר", והסירה ממנה את המילים "ולשחרור יגאל עמיר" בשל הפגיעה ב"תקנת הציבור". החלטה זהה לזו התקבלה גם במערכת הבחירות לכנסת ה-23.
מערכת הבחירות.
מגפת הקורונה בישראל, השלכותיה הכלכליות והאחרות השפיעו רבות. כנראה, חזרה מלאה לשגרה לא תהיה עד מועד בחירות אך מדובר באירוע מתגלגל. נתניהו ומפלגתו עסקו בתחילת הבחירות בעיקר במגזר הערבי ובחיסון נגד COVID-19. בימינה, נפתלי בנט תקף את נתניהו רבות על אופן הטיפול במגפה, היחס לבעלי העסקים והעצמאיים והתנהלות הממשלה. לראשונה, בנט ראה בעצמו מועמד לראשות הממשלה ולא התחייב לגושי "רק ביבי" ו"רק לא ביבי". בתקווה חדשה טענו שנתניהו לא סופר את המובטלים והחולים, אלא רק מנדטים, בעקבות תיעוד שיחתו עם אנשי אני שולמן. בנוסף הבטיחו להקים ועדת חקירה ממלכתית בנושא הטיפול במגפה בממשלה בראשות סער. ביש עתיד, לפיד תיאר את הממשלה כ"כושלת ומטורללת" והובטח להקים "ממשלה שפויה". מפלגת ש"ס פתחה בקמפיין שסיסמתו "אין לנו על מי להישען, ישראל בחר בהשם" וטענה שהם לבד אלה שדאגו לחרדים במהלך המגפה ולא מפלגת יהדות התורה שניסתה גם היא לפנות לתושבים בפריפריה. בישראל ביתנו טענו שהסיעות החרדיות צריכות לשבת באופוזיציה על רקע התנהלות בנושאים הקשורים למגפה ושאינם דואגים לציבור החרדי אותו הם מתיימרים להציג. נתניהו הגיב לחלק מהטענות בראיונות. כך גם גנץ.
שני מתמודדים הכריזו על עצמם כמועמדים לראשות הממשלה, מלבד ראש הממשלה המכהן, נתניהו: גדעון סער ונפתלי בנט. למרות זאת נתניהו סימן כמתמודד מולו את יאיר לפיד, (על אף שלפיד סירב להכריז על עצמו כמועמד לראשות הממשלה) ואת השניים האחרים כשותפים פוטנציאליים בממשלתו. הטקטיקה בה נקט אכן הובילה לשינוי בסקרים, ויש עתיד הגיעה לאזור ה-20 מנדטים בסקרים, לעומת תקווה חדשה שהחלה עם קרוב ל-20 וצנחה למספר חד ספרתי. ב-15 במרץ, שבוע לפני הבחירות, אמר לפיד כי הוא מעוניין להיות ראש ממשלה.
מערכת הבחירות מתאפיינת בחרמות ופסילות הדדיות של רשימות ומפלגות. יש עתיד, תקווה חדשה, העבודה, ישראל ביתנו, מרצ, כחול לבן והרשימה המשותפת הצהירו כי לא ישבו בממשלתו של בנימין נתניהו. מנגד הצהירו המפלגות החרדיות, ש"ס ויהדות התורה, והציונות הדתית כי לא יתמכו בהקמת ממשלה אחרת שאינה בהובלת נתניהו. ימינה לא הודיעה במי תתמוך, אך שללה אפשרות לממשלה בראשות יאיר לפיד, אליה הצטרפה גם תקווה חדשה. אביגדור ליברמן הכריז כי לא ישב בממשלה אחת עם החרדים, ואיילת שקד הודיעה כי מפלגתה לא תהיה שותפה בקואליציה בה נמצאת מרצ. בהמשך גם סער הודיע כי לא ישב עם מרצ באותה קואליציה אם לא תקבל את עמדות הממשלה.
בסוף ינואר, סער הציג תוכנית כלכלית לתקופה שלאחר הקורונה. באותו היום נתניהו הצהיר שיוענקו מענקים שונים. פרשנים מעריכים, כי בליכוד תכננו מראש לתקוף את היועץ המשפטי לממשלה אם יפסלו חלקים בה אם יתגלו ככלכלת בחירות או כשוחד בחירות או כי ממשלת מעבר דורשת איפוק ודחיפות בצעדיה. בנט הציג תוכנית כלכלית אותה כינה "תוכנית סינגפור". התוכנית נכתבה בחסות החיבור עם השולמנים של אביר קארה והם אף גייסו לקמפיין אושיות ליברליות מוכרות כגון עידן דה ארץ וסניה ולדברג. מפלגתו ואחרות פרסמו מצע כלכלי.
במהלך מערכת הבחירות, נדחה ביקור של נתניהו באיחוד האמירויות הערביות כמה פעמים. לקראת הבחירות, נדחתה פגישה נוספת בשל תקרית דיפלומטית עם ירדן. נדחה גם ביקור שר החוץ גבי אשכנזי.
כשבוע לפני הבחירות, על רקע החשש כי לא תעבור את אחוז החסימה, פתחה מפלגת מרצ בקמפיין געוואלד.
תעמולת בחירות.
בחודש פברואר הוציאו הציונות הדתית ובפרט עוצמה יהודית סרטון תעמולה בו נראים חברי מפלגות שמאל מתכתבים בנושאים רגישים שאינם תקינים פוליטית, הכוללים דמויות כמו אדולף היטלר וסמיר קונטאר. בעקבות הסרטון, נוצר סכסוך פנימי בין סמוטריץ' לבן גביר, סמוטריץ' גינה את הסרטון וטען: מאוחר יותר פרסם בן גביר ציוץ ברשת החברתית "טוויטר" שבו כתב כי אך הוסיף כי הוא