גרביל הערבה (שם מדעי: "Gerbillus nanus") הוא מין של מכרסם ממשפחת העכבריים. הוא מאופיין בכך שהוא מכרסם קטן שגופו עדין וזנבו ארוך. אורך גופו כ-9 ס"מ אורך זנבו כ-12 ס"מ ומשקלו הממוצע הוא 23 גרם. הזכרים והנקבות דומים זה לזה בגודלם ובמשקלם. תפוצתו העיקרית היא בצפון אפריקה ובמזרחה (מאלג'יריה עד מצרים וסומליה) ובמערב אסיה (ישראל, חצי האי ערב, איראן ופקיסטן).
מאפיינים.
מבנה גופו: גרביל הערבה הוא מכרסם קטן שגופו עדין וזנבו ארוך. אורך גופו כ-9 ס"מ אורך זנבו כ-12 ס"מ ומשקלו הממוצע הוא 23 גרם. הזכרים והנקבות דומים זה לזה בגודלם ובמשקלם. כפות הרגליים של גרביל הערבה חשופות משיער.
צבע הפרווה: אפורה-צהבהבה בגב ולבנה בגחון. הצבע הלבן נמשך גם ללחיים ומקיף את העיניים.
התאמה לסביבה: הרגליים האחוריות שלו ארוכות מן הקדמיות וגרביל הערבה מיטיב לקפוץ ולדלג עליהן כמו אצל גרביל הסלעים והגרביל הזעיר שאינם חיים בחולות.
אורח חייו של הגרביל.
גרביל הערבה הוא בעל חיים יחידאי וכל פרט חי בשטח מחיה משלו. הוא מסמן את השטח שלו בחומר ריח המופרש מבלוטת הבטן, וכך הוא מסלק ממנה פולשים מבני מינו. גרביל הערבה פעיל בלילה ובשעות היום הוא מתחבא במחילה שחפר מתחת לשיח. עומק המחילה מגיע למטר אחד, ובקצה יש חדר מורחב.
רביית הגרביל.
עונת הרבייה של גרביל הערבה חלה באביב ובקיץ, ואולי אף ביתר עונות השנה. הנקבה ממליטה בקן מרופד במחילתה 2–5 ולדות בכל שגר.
תפוצתו של הגרביל.
המין גרביל הערבה נפוץ בצפון אפריקה ובמזרחה (מאלג'יריה עד מצרים וסומליה) ובמערב אסיה (ישראל, ערב, איראן ופקיסטן). בישראל הוא מצוי בערבה בלבד, מאילת בדרום ועד ים המלח בצפון. הוא חי בחולות מיוצבים עשירים בצומח ובשטחי מלחה. אף שגרביל הערבה נדיר למדי ותפוצתו בישראל מוגבלת לערבה, לא ידוע על פגיעה באוכלוסייתו בישראל.
התאמה לסביבתם.
סוג גרביל זה חי במדבר משום שהפיזיולוגיה שלו מאפשרת לו חיסכון במים. הוא מסוגל לחיות ללא שתייה ולהפיק את המים שהוא זקוק להם ממזונו בשל העובדה שהזרעים הנאכלים בלילה סופגים לעיתים מעט טל, הזרעים המאוחסנים במחילה סופגים לחות מן האוויר. בנוסף הפעילות בשעות הלילה חוסכת אף היא נוזלים, ובשעות היום שוהה הגרביל במחילות שהטמפרטורה בהן ממוזגת, והלחות היחסית בהן גבוהה. הוא אינו מאבד מים בהזעה, הכליות שלו מפותחות מאוד ומפרישות שתן מרוכז, והחיסכון במים מתבטא גם בגללים היבשים שלו.
ציור מדהובאני
ציור מדהובאני (או ציור מיתילה) הוא סוג אומנות נשים מחבל ארץ מיתילה שבמדינת ביהר בהודו וכן בנפאל. הציור נעשה באמצעות האצבעות, זרדים, מברשות, חודי-עטים וגפרורים, ומשתמש בצבעים ופיגמנטים טבעיים. הוא מאופיין בדגמים גאומטריים המושכים את העין. אומנות זו כוללת תכנים טקסיים המקושרים לאירועים מסוימים, כגון לידה או נישואין, פסטיבלים, כגון הולי, סוריה שאסטי, קאלי פוג'ה, אופניאנה, ודורגה בוג'ה.
מקורות.
הציור המדהובאני/מיתילה הוא באופן מסורתי אומנות של נשים מקהילות שונות בחבל ארץ מיתילה בהודו ונפאל, ומחוז מדהובאני הוא מרכז ייצוא עיקרי של ציורים אלה. במקור, סגנון הציור היה בעיקר באומנות קיר או רצפה ברחבי האזור, ובזמנים עכשוויים התפתח גם לציור על נייר, בד, וקנבס, בעיקר במדהובאני, ומשום כך מה שהיה ידוע בעיקר כ"ציור מיתילה" מוכר היום גם כ"ציור מדהובאני". הציורים המדהובאנים עשויים מדבק אבקת אורז, אוכרה וצמחים אחרים.
סגנונות.
לאמנות המדהובאנית יש חמישה סגנונות ייחודיים, והם בהרני (Bharni), קאצ'ני (Katchni), טנטריק (Tantrik), גודנה (Godna), וקוהבר (Kohbar). בשנות ה-1960s, הסגנונות גודנה, בהרני וטנטריק צוירו בעיקר על ידי נשים ברהמיניות, מהקאסטה הגבוה. הנושאים של הציורים היו בעיקר דתיים, כשהם מתארים אלים ואלות, ואת החי והצומח. הציורים של נשות הקאסטות הנמוכות כללו בעיקר היבטים של חיי היומיום, סמלים, סיפורי הדמות ראג'ה שאילש, שומר הכפר, וכדומה. אבל מאז, אמנות המדהובאני עברה גלובליזציה, וכבר אין הבדלים מבוססי מעמד, והאמניות עובדות בכל הסגנונות.
הכרה.
הציור המדהובאני זכה להכרה רשמית ב-1969 כאשר סיטה דווי זכתה בפרס המדינה מטעם ממשלת ביהאר. בשנת 1975, נשיא הודו העניק את פרס פדמה שרי לג'גדמבה דווי, ואת הפרס הלאומי לסיטה דווי, שתיהן אמניות מדהובאני. סיטה דווי זכתה בפרס פדמה שרי ב-1981, את פרס ראטנה ביהאר ב-1984, ואת פרס שליפ גורו ב-2006. בשנת 1984 גנגה דווי זכתה בפרס פדמה שרי. מהסונדרי דווי זכתה בפדמה שרי בשנת 2011. באווה דווי, ימונה דווי, שאנטי דווי, צ'אנו דווי, בינדשווארי דווי, צ'נדרקלה דווי, שאשי קאלה דווי, לילה דווי, גודווארי דוטה, בהארטי דאיאל, מאנישה ג'הה, אמבריקה דווי, וצ'נגרבהושאן גם זכו בפרס הלאומי.
M2 High Speed Tractor
M2 High Speed Tractor הוא טרקטור המוגדר כרכב דחיפה (מטוס), שמשימתו העיקרית הייתה של גרירה ותמיכה במטוסים ושירת בחילות האוויר של צבא ארצות הברית בתקופת מלחמת העולם השנייה משנת 1942.
דגם ה-"M2 High Speed Tractor" הושק בשנת 1941.
דגם ה-"M2 High Speed Tractor" יוצר על ידי "Cleveland Tractor Company".
בנוסף, מאפייני הרכב נוצלו על ידי כוחות הארטילריה לגרירת חלקים מוגבלים.
"M2 High Speed Tractor".
סלול או לא סלול) - 60%
לשבור את הקרח (מחזמר)
לשבור את הקרח (באנגלית: Frozen) הוא מחזמר המבוסס על תסריט לסרט של אולפני דיסני באותו השם שנכתב על ידי התסריטאית והבמאית ג'ניפר לי. המחזמר כולל את הפסקול והשירים המקוריים שנכתבו עבור הסרט על ידי הזוג רוברט לופז וקריסטן אנדרסון-לופז, לצד שירים חדשים ומקוריים שנכתבו עבורו. המחזמר נוסה לראשונה בתיאטרון ביואל שבדנוור, קולורדו באוגוסט 2017, ועלה לראשונה על הבימות של תיאטראות ברודוויי בתיאטרון סנט ג'יימס במרץ 2018.
פיתוח.
בינואר 2014, בוב איגר, מנכ"ל אולפני וולט דיסני, הצהיר שדיסני הפקות תיאטרליות החלה בפיתוח מוקדם של עיבוד בימתי עבור הסרט "לשבור את הקרח", מכיוון שהיא מתכננת להביא את הסרט אל ברודוויי. באותה התקופה, לא נקבע תאריך ספציפי לעליית העיבוד הבימתי על במות ברודוויי, ועל כך איגר הצהיר ש"אנחנו לא דורשים מהירות, אנחנו דורשים מצוינות". אחד ממפיקי הסרט, פיטר דל וצ'ו, חזר והדגיש כי "הדברים האלה לוקחים זמן". בראיון באוקטובר 2014, תומאס שומאכר, נשיא החברה התיאטרלית של דיסני, גילה כי דיונים על מחזמר פוטנציאלי החלו כמעט שנה קודם עוד לפני שהסרט יצא לאקרנים. שומאכר אמר: "אני כבר במשא ומתן מול הבמאים, ויש לי רעיון עיצובי, ואנחנו צריכים להתחיל לעצב את הרעיון הזה, זה לא צריך להיות מהיר, זה צריך להיות נהדר".
בפברואר 2015, שומאכר אישר שכותבי השירים עבדו על המחזמר וש[ג'ניפר] לי תכתוב את התסריט, אבל "עוד לא הוכרז על ליהוק או על תאריך עלייה לבמה". בתחילת שנת 2016 אולפני דיסני הודיעו שהמחזמר אמור להיפתח בברודוויי באביב 2018, עם אלכס טימברס כבמאי, פיטר דרלינג ככוריאוגרף וסטיבן אורמוס כמפקח מוזיקלי. אולפני דיסני גם תיזמנו מראש את ניסיונות ההרצה לברודוויי באוגוסט 2017 במרכז דנוור לאמנויות הבמה. באפריל 2016 נמסר ששחקנית התיאטרון בטסי וולף לוהקה לדמותה של אלזה, אך אולפני דיסני הצהירו כי שום תפקיד לא לוהק באופן רשמי. המלחינה אנדרסון-לופז אמרה בראיון ש"למרות שלסרט יש רק שבעה וחצי שירים... כתבנו 23 [שירים] עבור המחזמר." העיבוד ההתפתחותי הראשוני של המחזמר התקיים במשך שבועיים במאי 2016 בניו יורק, כשבטסי וולף מגלמת את אלזה, פאטי מורין מגלמת את אנה, אוקירייט אונוודואן מגלם את קריסטוף וגרג הילדרת' מגלם את אולף.
בספטמבר 2016, אולפני דיסני הודיעו על שכירת במאי חדש לבימוי המחזמר, מייקל גראנדג'. גראנדג' אישר שהמחזמר ייפתח בברודוויי בתיאטרון סנט ג'יימס באביב 2018. רוב אשפורד הצטרף לצוות היצירתי ככוריאוגרף. הפקת המחזמר "עלתה 30 מיליון דולר עבור תהליך ההפקה [ו]עבר תחת ידיהם של שלושה כוריאוגרפים, שני צוותי עיצוב, שתי אלזות ושני במאים".
הפקה.
ניסיון טרום ברודוויי עלה לראשונה בתיאטרון ביואל שבדנוור, קולורדו, מ-17 באוגוסט עד ל-1 באוקטובר 2017, והוא בוים על ידי גראנדג' והכוריאוגרפיה שלו נוצרה על ידי אשפורד. קייסי לוי ופטי מורין כיכבו כאלזה ואנה. שאר צוות השחקנים כללו את ג'לאני אלאדין כקריסטוף, את גרג הילדרת' כאולף ואת ג'ון רידל כהנס. צוות העיצוב וההפקה כלל את כריסטופר אורם (מעצב סטים ותלבושות), נטשה כץ (אחראית תאורה) ומייקל קארי (מעצב בובות). סטיבן אורמוס שימש כמנחה מוזיקלי.
תצוגות מקדימות בברודוויי בתיאטרון סנט ג'יימס החלו ב-22 בפברואר 2018, עם פתיחה רשמית ב-22 במרץ 2018. דווח על שכתוב של כ-30% מהמחזמר שנכתבה מחדש בין ניסיון ההרצה לבין הפתיחה הרשמית בברודוויי, כשהמחזמר "צולל עמוק יותר אל תוך הפסיכולוגיה של הנסיכות" ומכוון לקהל בוגר יותר; מחקר שנעשה באולפני דיסני הראה כי 70% מהקהל שמגיע לעיבודי מחזות הזמר שלו הם מבוגרים ללא ילדים. אנדרסון-לופז ציינה כי "בחינת הדרך בה... הצלקות הפסיכולוגיות של הנסיכות מניעות אותן לעשות החלטות מסוימות הייתה השלב ההגיוני המתבקש לעלילה". הטכנולוגיה שעל הבמה כללה אפקטי תאורה רבים על מנת להמחיש את כוחותיה של אלזה, תחפושת גוף מלאה ובובתית עבור האייל סוון, שהולבש על רקדן בלט שהחזיק קביים בידיו (על מנת לדמות את הרגליים הקדמיות) והלך על קצות האצבעות (רגליים אחוריות); גילומו של סוון האייל היה כל כך קשה וכלל הופעה פיזית גבוהה עד כדי כך שנשכר רקדן בלט שני להחליף את הרקדן הראשון כל מספר הופעות ולאפשר לו לקבל מספר ימי מנוחה.