בשנת 1920, בתום השלמת המהדורה האחת עשרה של האנציקלופדיה בריטניקה, נמכרו הסימן המסחרי וזכויות ההפצה לסירס רובאק, ובעקבות זאת החברה עברה לשיקגו שבאילינוי. החל משנת 1936 הדפסה חדשה של האנציקלופדיה יצאה לאור בכל שנה ושנה, וכללה את השינויים והעדכונים האחרונים. בשנת 1938 יצאה לאור המהדורה הראשונה של "ספר השנה של הבריטניקה". ספרי-השנה המשיכו לצאת עד שנות האלפיים.
בתקופת ויליאם בנטון.
בשנת 1941 סירס רובאק תרמה את חברת "אנציקלופדיה בריטניקה" לאוניברסיטת שיקגו. במרוצת שנות הארבעים, החברה הרחיבה את עסקי המו"לות שלה על ידי רכישת האנציקלופדיה של קומפטון וחברת G. &amp; C. Merriam. בשנת 1952, תחת הנהגתו של מורטימר ג'. אדלר, הוציאה הבריטניקה לאור את סדרת "הספרים המופלאים של העולם המערבי", שמנתה 54 כרכים של "הספרים המופלאים" שתרבות המערב הביאה לעולם.
ויליאם בנטון היה למוציא-לאור החל משנת 1943 ועד למותו בשנת 1973, ולאחריו שימשה בתפקיד שנה נוספת אלמנתו, הלן המינגוויי בנטון, עד למותה בשנת 1974. הניהול עבר לקרן בנטון, שהקמתה הוכרזה באירועי יובל המאתיים לאנציקלופדיה בריטניקה.
בתקופת יעקב ספרא.
בינואר 1996 נמכרה חברת האנציקלופדיה בריטניקה לאשף-הפיננסים והמיליארדר השווייצרי, יעקב ספרא.
החברה הייתה אחת הראשונות שהציעו למכירה תוכן אנציקלופדי מעל גבי האינטרנט (בשנות השמונים, בשיתוף עם LexisNexis), וכיום היא מציעה זאת על מספר סוגי מדיה, לרבות DVD ואתר האינטרנט שלה. היא מפעילה מספר מיזמים בינלאומיים לפיתוח תכנים חינוכיים ביפן, קוריאה הדרומית, סין, טאיוואן, איטליה, צרפת, ספרד, אמריקה הלטינית, טורקיה, הונגריה ופולין.
תחת בעלותו של ספרא התנסתה החברה בערעור יחסי העבודה בין ההנהלה לבין העובדים, כך למשל פרילנסרים נאלצו להמתין עד שישה חודשים להמחאות ועובדים מן המניין לא קיבלו העלאה במשכורת במשך שנים, כך לפי דיווח בעיתון הניו יורק פוסט. מהלכי קיצוצים שבוצעו כללו היתר לעשיית שימוש בתמונות המצויות ברשות הציבור בפרסומי האנציקלופדיה. בדצמבר 2002 חברת האנציקלופדיה בריטניקה הודיעה לעובדיה כי תעלה את ההשתתפות החודשית של העובדים בביטוח הפנסיוני שלהם, ולאחר מכן ביטלה אותו כליל.
באמצעות "בריטניקה ישראל" החברה מפעילה שותפויות עם המרכז לטכנולוגיה חינוכית וכן מחזיקה בחברת מלינגו, המפתחת את מילוני רב-מילים, מורפיקס ותוכנת הקראת הטקסטים, קולן. כמו כן, החברה מוציאה לאור בין השאר את מילון מריאם-ובסטר, האנציקלופדיה של קומפטון וסדרת ספרי "הרעיונות המופלאים" של מורטימר ג'. אדלר. מנכ"ל ונשיא החברה בשנים 2001–2006 היה הישראלי אילן ישועה, שהחליף בתפקיד את דון יאניס.
מוצרים נוספים של החברה.
בנוסף למוצר הדגל, האנציקלופדיה בריטניקה, עוסקת החברה בהוצאה לאור של אנציקלופדיות וספרים נוספים, הנהנים מהמוניטין של האנציקלופדיה. אלה כוללים:
למן שנת 1938, חברת האנציקלופדיה בריטניקה מפרסמת בכל שנה אלמנך המסקר את אירועי השנה החולפת. האלמנכים זמינים מעל גבי רשת האינטרנט החל ממהדורת שנת 1994 (המסקרת את אירועי שנת 1993). החברה אף מוציאה לאור מספר ספרי יעץ ייחודיים, כגון Shakespeare: The Essential Guide to the Life and Works of the Bard (שייקספיר: המדריך החיוני לחייו ויצירותיו של הפייטן), בהוצאת Wiley, משנת 2006.
המאקרופדיה
מקרופדיה
מצר אוטרנטו
מצר אוטרנטו (איטלקית Canale d'Ótranto או Stretto di Ótranto) הוא מצר ים בין חבל פוליה שבאיטליה ממערב לבין אלבניה ממזרח. המצר מחבר בין הים היוני שמדרום לו לים האדריאטי שמצפונו – שניהם שלוחות של הים התיכון. המצר נקרא על שם העיר אוטרנטו השוכנת לחופו בדרום עקב ה"מגף" האיטלקי, ורוחבו המינימלי 72 ק"מ.
היסטוריה.
כבר בעת העתיקה נודעה למצר חשיבות אסטרטגית רבה. הלגיונות הרומים חצו אותו, עת הפליגו לרוחבו מברינדיזיום (ברינדיזי) שבאיטליה אל חופו המזרחי, מקום בו החלה הדרך ויה אגנטיה המובילה מזרחה באלבניה של היום.
הרפובליקה של ונציה, אשר שלטה בים האדריאטי במשך מאות שנים, הקימה בסיסים קדמיים בוולורה ובבוטרינט שבאלבניה, ועל האי קורפו הסמוך למוצאו הדרומי של המצר. ב-1480 חצו העות'מאנים את המצר בדרכם לאיטליה.
במלחמת העולם הראשונה חסמו מדינות ההסכמה את המצר במטרה להטיל סגר ימי על אוסטרו-הונגריה, פעולה שנודעה כמחסום אוטרנטו. בשנת 1926, ברית בין איטליה לאלבניה עוררה את החשש במדינות הבלקן מחסימת המיצר.
גם במלחמת העולם השנייה היה המצר זירת לוחמה ימית ומימיו שרצו צוללות. בעקבות כיבוש אלבניה בידי איטליה שלטה איטליה על המעבר במיצר.
המצר הפך בשנים האחרונות לנתיב בריחה של פליטים אלבנים המבקשים להגיע באופן לא חוקי לאיטליה ולארצות האיחוד האירופי. בשל המרחק הקטן בין שתי גדותיו של המצר ובשל היעדר זרמי ים חזקים, ניתן, במזג אוויר טוב ובעזרת סירות מנוע מהירות, לחצותו בכשעתיים בלבד. ב-1998 אפשרה אלבניה לאיטליה להקים תחנת מכ"ם על האי סזני (Sazani, איטלקית Saseno) הסמוך לנמל ולורה שבאלבניה, וזאת במטרה להילחם בתופעה.
Stupid Dream
Stupid Dream הוא אלבום רוק מתקדם מאת הלהקה הבריטית פורקיופיין טרי (Porcupine Tree). האלבום יצא בשנת 1999.
אוטוטרופ
פייטרו פיליפו סקרלטי
פייטרו פיליפו סקרלטי (באיטלקית: Pietro Filippo Scarlatti; 5 בינואר 1679, רומא - 22 בפברואר 1750, נאפולי) היה מלחין איטלקי, נגן עוגב ומנצח מקהלה.
חייו.
פייטרו פיליפו - הבכור בילדיו של אלסנדרו סקרלטי ואחיו של המלחין דומניקו סקרלטי - החל את הקריירה המוזיקלית שלו ב-1705 כמנצח מקהלת הקתדרלה של אורבינו. כעבור שלוש שנים, ב-1708, הביא אותו אביו לנאפולי, שם התמנה לנגן העוגב של החצר. הוא פרש ממשרתו זו כשאביו קרא לו לשוב לנאפולי כדי לתפוס את מקומו של כריסטופורו קארסאנה כנגן עוגב ראשון בקאפלה המלכותית, על פי הבטחתו של החשמן גרימאלדי, אבל מות החשמן ב-1710 דחה את קיום ההבטחה עד 1712, אז החליף את ג'וזפה ויניולה כאחד מנגני העוגב המלכותיים.
בשנת 1728 עלתה האופרה היחידה שלו, "קליטארקו", בהצגת בכורה בתיאטרון סן ברתולומאו בנאפולי (הפרטיטורה אבדה מאז). שאר יצירותיו העיקריות הן שלוש קנטטות ומספר רב של טוקטות לכלי מקלדת. אחרי מותו הגישו שלושת ילדיו בקשה להעביר את משרתו לבנו אלסנדרו, אך בקשתם הושבה ריקם.
יצרן
עצם אישנגו
עצם אישנגו היא כלי עתיק עשוי עצם שוק של בבון. העצם ארוכה, צבעה חום כהה, ובקצה אחד שלה שובצה חתיכה חדה של קוורץ, כנראה לשם חריטה או כתיבה. התקופה שבה נוצר הממצא מתוארכת בין 22,000 -20,000 שנה לפני זמננו. תחילה חשבו החוקרים כי הממצא הוא מקל ספירה, מכיוון שיש לכל אורכו סימני ספירה, החרוטים בשלוש עמודות, אך מספר מדענים מאמינים כי הצורה הקיבוצית בה הם נמצאו מעידה על הבנה מתמטית אשר נמצאת מעבר לספירה פשוטה.
המציאה והמחקר.
עצם אישנגו נמצאה בשנת 1960 בידי הגאולוג הבלגי ז'אן דה הנזלן דה ברוקור (Jean de Heinzelin de Braucourt) בזמן שחקר את מה שהיה אז קונגו הבלגית (כיום קונגו, בעבר זאיר). העצם התגלתה באזור האפריקאי של אישנגו, שהייתה עיר מרכזית קרוב למקור נהר הנילוס, באגם אדוארד (כיום בין אוגנדה לקונגו). האוכלוסייה של צד האגם באישנגו מלפני 20,000 שנה היו כנראה בין הקבוצות הסופרות הראשונות, אך הם החזיקו רק כמה מאות שנים, בגלל התפרצות הר געש באזור.
תחילה תוארך הממצא בין 11,000 ל-8,000 שנה לפני זמננו, אך התיארוך של המקום בו הוא נמצא גרם להערכה שונה, וכיום הדעה המקובלת היא שאכן היא בת 20,000 שנה.
עצם אישנגו נמצאת בתצוגה קבועה במוסד הבלגי המלכותי למדעי הטבע בבריסל, בלגיה.
המשמעויות האפשריות לסימני הספירה.
חישובים מתמטיים.
שלוש העמודות בהן מקובצות החריטות האי-סימטריות מרמזות שכלי זה שימש למטרה מעשית ולא לנוי. ייתכן שאנשי האישנגו השתמשו בכלי כדי להרכיב מערכת מספרים.
בעמודה המרכזית ניתן לראות, מימין לשמאל, שלושה חריצים, ואז שישה. לאחר מכן מופיעים ארבעה חריצים ואחריהם שמונה חריצים. לאחר מכן, ניתן להבחין בעשרה חריצים, ואחר-כך - חמישה. הסדר בו נמצאים מספרים אלו מראה כי הם אינם אקראיים לחלוטין, אלא מרמזים על הבנה בסיסית של מספר פעולות חשבון כמו כפל וחילוק ב-2. העצם, אם כן, יכלה לשמש בתור כלי ספירה לחישובים אריתמטיים פשוטים.
גם מספרי החריצים בשתי העמודות הנוספות עשוי להצביע על מיומנויות חישוב. המספרים, הן בעמודה הימנית והן בעמודה השמאלית, הם מספרים אי-זוגיים (9, 11, 13, 17, 19, ו-21). המספרים בעמודה השמאלית הם כל המספרים הראשוניים בין 10 ל-20 (שמצביע על פיתוח יכולת חילוק לארבעה מספרים ראשוניים), בעוד שכל המספרים בעמודה הימנית מורכבים מ-10+1, 10-1, 20+1 ו-20-1. סכום המספרים בשתי העמודות הללו הוא 60, והסכום של המספרים בעמודה האמצעית הוא 48. שני אלה הם כפולות של המספר 12, דבר שמרמז שוב על הבנת פעולות החילוק והכפל.
לוח שנה.
הארכאולוג אלכסנדר מרשק (Alexander Marshack) בדק את עצם האישנגו מיקרוסקופית, והעלה את ההשערה שאולי עצם האישנגו שימשה כלוח שנה חצי שנתי. קלאודיה זאסלווסקי , מתמטיקאית אמריקאית שחקרה את הקשר בין הדת למתמטיקה, שיערה שעצם האישנגו שימשה למעשה אישה, שעקבה אחר מחזורה החודשי, באמצעות הירח.
ממצאים דומים.