לוקוטונג'יילורוס (שם מדעי: Lokotunjailurus; מילולית: "חתול" בשפת הטורקנה והסיומת "ailurus" שפירושה: "חתול" ביוונית עתיקה) הוא סוג של טורף נכחד מתת-משפחת השנחרבים ממשפחת החתוליים אשר חי בקניה ובצ'אד במהלך תקופת המיוקן. הוא תואר בשנת 2003 בידי החוקר לארס ורדלין שגילה את עצמותיו באגם לותגאן בקניה. ממצא זה השתייך למין "Lokotunjailurus emageritus", אשר היה בעל טפרים בולטות מכפותיו. מין נוסף התגלה בהמשך בצ'אד באתר "Toros Menalla Formation" שבמדבר ג'וראב , כששני הממצאים חלו לפני 7 מיליון שנה מזמננו.
טורף זה הגיע לגובה של לביאה בגובה 90 ס"מ ומשקל של 150 ק"ג בקירוב, אך הוא היה קל יחסית אליה עקב מבנה הרגליים הארוכות והגוף הגמיש יותר שלו, אשר עזר לו לרוץ מהר בהרבה. המאפיין הבולט שלו היה הטפרים הנשלפות הארוכות שצמחו בקדמת הכפה והיו ארוכים בהרבה מטופרי אריה. טפרים אלה עזרו לו להתמודד עם טרף ביעילות גבוהה יותר משל כל חתול. עם זאת הטפרים של הכפות האמצעיות היו קטנות יותר מאשר אלה של נמר. צורת השיניים שלו דמתה לזו של ההומותריום הגדול והמאוחר יותר והוא מוצב באותו שבט (Homotherini).
חתול זה, אשר התקיים באזורי הסוואנה וגדות יערות שהיו קרירים במקצת מאשר כיום, הכילו מינים רבים של יונקים ושאר חיות, בין השאר זוחלים, דגים, סוסיים שונים, אנטילופות, הפיל הקדום סטגוטטרבלודון, ג'ירפיים, חזיריים, פרימטים לרבות קוף האדם הקדום סהלאנתרופוס צ'אדנסיס וחיות נוספות. הללו סיפקו מזון לחתול הגדול וכילכלו טורפים כמו צבועיים, כלביים קדומים וגם עוד 2 סוגים של שנחרבים: המגנתריאון והאמפימכיירודוס הענק. עם זאת האזור היה מספיק גדול כדי לתמוך באוכלוסייה יציבה של שלושה סוגים שונים של שנחרבים וטורפים נוספים.
מוזיקה מרוקאית
המוזיקה המרוקאית מאופיינת במגוון הגדול שלה מאזור אחד למשנהו. היא כוללת סגנונות מהמוזיקה הערבית כמו שעבי ואייתה במישורים האטלנטיים, את סגנון המלחון בערים האנדלוסיות (מקנס, פאס, סלא, תטואן, ואוג'דה) ואת סגנון ה"חסני" בסהרה המרוקאית.
סגנונות נוספים הם מוזיקה אמזיגית הכוללת את הרגאדה מאזור הריף, ה"אחידוס" מאזור האטלס התיכון, ואת ה"אהוואש" מאזור הסוס. מדרום מרוקו מגיעים הסגנונות "דקה מראקשיה" ו"גנאווה".
בנוסף, מוזיקאים צעירים משלבים ביצירותיהם השפעות מוזיקליות מרחבי העולם (כמו בלוז, רוק, מטאל, רגאיי, ראפ מרוקאי ועוד). כל ז'אנר וכל קבוצה מוזיקלית מורכבת מקבוצות משנה אזוריות, המתחלקות גם הן בין מוזיקה מודרנית למוזיקה מסורתית.
סגנונות מוזיקה מסורתיים.
מוזיקה אנדלוסית קלאסית.
המוזיקה האנדלוסית הקלאסית היא סגנון של מוזיקה ערבית המתבטא במספר סגנונות שונים ברחבי המגרב, שמקורו במוזיקה של אזור אל-אנדלוס.
מוזיקה עממית ברברית.
ישנם סוגים שונים של מוזיקה עממית ברברית, הכוללים בתוכם גם מוזיקה כפרית.
מוזיקת שעבי עממית פופולרית.
סגנון השעבי (בערבית: الشعبي) מורכב ממגוון סגנונות שונים שצמחו מהמוזיקה העממית המרוקאית. הסגנון בוצע בתחילה בשווקים, אך כיום הוא נמצא בכל חגיגה או מפגש.
גנאווה.
סגנון הגנאווה הוא סגנון מוזיקה מיסטית שהובא למרוקו בהדרגה על ידי תושבי אפריקה שמדרום לסהרה והפך לימים לחלק מהמסורת המרוקאית.
מדי שנה בחודשי הקיץ נערך במרוקו פסטיבל הגנאווה, המושך אליו יותר מחצי מיליון תיירים.
מלח'ון קלאסי.
המלחון הקלאסי הוא סגנון רגוע להאזנה, הנפוץ מאוד במרוקו, ומושר ברחובות מרוקו במשך יותר מ-1,000 שנים.
מוזיקה סופית קלאסית.
הזרם הסופי נפוץ במרוקו, והמוזיקה היא חלק בלתי נפרד מהמסורת הרוחנית שלו. באמצעות מוזיקה זו מנסים המאמינים להגיע ל"מצב טראנס" שמעורר אקסטזה מיסטית.
רוק, פופ, ראפ, רגאיי וג'אז.
ראיי ומוזיקת רוק.
סגנון הראיי אמנם מזוהה יותר עם אלג'יריה בסצנת המוזיקה הבינלאומית, אך ממרוקו צמחו מספר אמנים בולטים בסגנון.
להקת הוריאציות, ששלושה מחבריה היו יהודים מרוקאים, יצרו סגנון רוק חדש שנקרא Moroccoanroll, שהשפיע רבות על להקות רוק בעשורים האחרונים.
במרוקו פועלת סצנת מטאל קטנה, כשהלהקות הבולטות בה הן "Sakadoya" ו-"Analgesia".
פופ.
במרוקו פועלים מספר רב של מוזיקאים ומוזיקאיות בז'אנר הפופ, בהם הזמר הפופולרי סעד למג'רד שידוע בעולם הערבי כולו, הזמרת מנאל (Manal), וזוהיר בהאווי שזכה לפרסום רב במדינתו ובאזור המגרב כולו.
המפיק הבינלאומי רד וואן, שנולד במרוקו, מייצג את מרוקו באופן בינלאומי, וקיבל על כך עיטור כבוד מהמלך מוחמד החמישי.
ראפ ורגאיי.
הראפ והרגאיי הפכו לדומיננטיים יותר ויותר במרוקו העכשווית.
סצנת הראפ מלאה באמנים ובלהקות רבות, בהן H-Kayne, שהוקמה ב-1996 במקנס.
אמנים בתחום הראפ כמו Dizzy DROS, Muslim ו-Dub Afrika זכו לפופולריות בינלאומית הודות ליצירותיהם.
בסצנת הרגאיי ידועה הלהקה Hoba Hoba Spirit, שהוקמה ב-1998.
ג'אז חופשי ו"קרוסאובר".
מספר אמנים מרוקאים משלבים אלמנטים של מוזיקה מרוקאית מסורתית עם סגנונות פופולריים בינלאומיים, במה שנקרא "קרוסאובר". לדוגמה, עיסאם (Issam) משלב ראיי עם טראפ, ו- משלב את השעבי במוזיקה אלקטרונית.
מוזיקה יהודית-מרוקאית במרוקו ובישראל.
במרוקו.
במרוקו פעלו מוזיקאים יהודים שביצעו ממגוון סגנונות המוזיקה המרוקאית, כדוגמת זוהרה אלפסיה. בשנות ה-50 של המאה ה-20 פעל במרוקו המוזיקאי סמי אלמגריבי, שביצע מוזיקה מרוקאית ממספר סגנונות, ואף הוזמן מספר פעמים להופיע בפני מלך מרוקו. רבי דוד בוזגלו, שחי במרוקו באותה התקופה, כתב מאות פיוטים ושירים בעברית ובערבית, ונודע במומחיותו להתאים ללחנים המרוקאים והערבים מילים עבריות.
כיום פועל במרוקו הזמר מקסים קרוצ'י, שמופיע בפומבי עם מוזיקאים מקומיים.
החיבור האנתולוגי שיר ידידות של שירת הבקשות של יהודי מרוקו מבוסס בלחניו בין היתר על לחנים של מוזיקה מרוקאית אנדלוסית. משוררים דתיים אחרים הלבישו על פיוטיהם לחנים של מוזיקה מרוקאית ידועה.
בישראל.
בישראל פועלים אמנים המבצעים מוזיקה מרוקאית ממספר סגנונות, וכן פיוטים, בעיקר בסגנון האנדלוסי, שבו עוסקות התזמורת האנדלוסית הישראלית ותזמורת ירושלים מזרח ומערב.
בישראל פעלה להקת שפתיים, שביצעה שירים בשפה היהודית-מרוקאית, וסולנה היה חיים אוליאל.
בין הזמרים הבולטים במוזיקה המרוקאית בישראל נמצאים בנג'מין בוזגלו, מייק קרוצ'י, משה מואיז קרוצ'י, שייח' מואיזו, סמי אלמגריבי ונטע אלקיים. בתחום הפיוט בולטים חיים לוק, אמיל זריהן ורבי מאיר אלעזר עטיה, שהקליט ותיעד מסורות מוזיקליות מרוקאיות. כן היו ידועים בסגנון המרוקאי נגני הקמנג'ה ישועה אזולאי ויוסי שריקי.
המוזיקה המרוקאית כמודל לשלום ולדו קיום.
כמסר של שלום ודו קיום, מוזיקאים יהודים ומוסלמים מופיעים במרוקו ובישראל כשהם מבצעים מוזיקה מרוקאית.
המוזיקאי יוסי שריקי ייסד את ההרכב האנדלוסי אנדלוסלאם הפועל לשם דו קיום ושלום.
בעיר מוגדור שבמרוקו מתקיים מדי שנה פסטיבל למוזיקה אנדלוסית, שבו משתתפים מוסלמים, ויהודים מישראל וממרוקו.
בדצמבר 2018 התזמורת האנדלוסית הישראלית פתחה את פסטיבל המוזיקה הבינלאומי למוזיקה אנדלוסית בקזבלנקה, שבו השתתפו 100 מוזיקאים יהודים, מוסלמים ונוצרים.
ח'ירבת קיס
ח'ירבת קיס (בערבית: خربة قيس) הוא כפר פלסטיני, הממוקם בנפת סלפית, שבמרכז השומרון, כ-4 ק"מ מדרום לסלפית.
היסטוריה.
בתקופת המנדט הבריטי.
במפקד 1922 שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, הייתה בקירה אוכלוסייה של 94 מוסלמים. המספר גדל במפקד 1931 ל-110 נפש, אשר התגוררו ב-30 בתים.
בשנת 1945 האוכלוסייה בכפר הייתה 170 מוסלמים, ושטח הקרקע הכולל היה 3,388 דונם, שמתוכם הוקצו 1,480 למטעים וחקלאות שלחין, 507 לגידולי דגנים, ואילו 8 דונם סווגו כשטח בנוי.
לפי תוכנית החלוקה, שהתקבלה ברוב קולות בעצרת הכללית של האו"ם ב-29 בנובמבר 1947, היישוב נכלל בשטח המדינה הערבית, ולאחר הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות ב-1949, עבר משליטה בריטית לירדנית.
בשנת 1961, האוכלוסייה של ח'ירבת קיס הייתה 209 נפש.
לאחר 1967.
בעקבות מלחמת ששת הימים ב-1967, ח'ירבת קיס עברה לשליטה ישראלית.
נימרווידס
נימרווידס (שם מדעי: Nimravides) הוא סוג נכחד של חתול מתת-משפחת השנחרבים, שחי באמריקה הצפונית בסוף תקופת המיוקן לפני 10.3 עד 5.332 מיליון שנה מזמננו. למרות שמו לא השתייך למשפחת הנימרווידיים (Nimravidae), אלא היה חתול אמיתי.
הנימרווידס היה חתול גדול מאוד, כשהמין "Nimravides catacopsis" הגיע לגובה של 1 מטר בכתפיים, בדומה לטיגריס בוגר. מינים אחרים היו קטנים יותר, אך עדיין שקלו יותר מ-100 קילוגרם. הוא היה בעל רגליים ארוכות ושרירי רגליים וגב חזקים מאוד שעזרו לו להפיל טרף. בפיו בלטו ניבים גדולים רחבים, אך הם היו קצרים יותר מאשר בסוגים כמו המגנתריאון והסמילודון הענק.
במשך זמן רב האמינו שהוא כלול בסוג מכיירודוס, אך בדיקה של מבנה השלד שלהם גילתה שהוא היה בעל מאפיינים שונים מדי והוחלט להעבירו לסוג עצמאי ב-1958. שני הסוגים עדיין נחשבים לקרובים ושייכים לשבט Homotherini, בו ההומותריום.
חתול זה נכחד עם סיום המיוקן ושינויי אקלים גדולים מדי, אשר צימצו את אוכלוסיית טרפו שהוחלפה במינים מהירים מדי עבורו והאיצו את הכחדתו.
דריל לחמן
דריל בריאן ריקי לחמן (בהולנדית: Darryl Brian Ricky Lachman; נולד ב-11 בנובמבר 1989) הוא כדורגלן הולנדי-קוראסאואי, המשחק בעמדת הבלם בפרת' גלורי.
קריירת מועדונים.