המבנה חדשני לא רק בצורתו אלא גם בטכניקת הבניה ובחומרי הבניין. אלה נגזרו מצורתו הייחודית של המבנה ומהעובדה שאי אפשר היה לפגוע בעתיקות שמתחתיו. הפתרון היה במבנה עילי מעץ המונח על בסיסי בטון מזוין. המבנה העילי הורכב מלוחות עץ לבוד מחוברות בדבק שפותח במיוחד לצורך זה. לצורך הבניה השתמשו ב-3500 מטר מעוקב של לוחות אלו.
המשטרה הפלילית (קריפ&quot;ו)
לכבוש את המדבר (תערוכה)
כבוש השממה
תערוכת כבוש השממה
תערוכת כיבוש השממה
סנשו הראשון, מלך פורטוגל
סנשו הראשון (בפורטוגזית: Sancho I; 11 בנובמבר 1154 – 26 במרץ 1211) היה מלך פורטוגל בין השנים 1185–1211.
חייו.
סנשו הראשון נולד בקוימברה בפורטוגל ב-11 בנובמבר 1154, לאפונסו הראשון, מלך פורטוגל ומפאלדה מסבויה, מלכת פורטוגל, בתם של אמדאו השלישי, רוזן סבויה ומאו מאלבון. סנשו הוטבל בשם מרטין, מכיוון שנולד ביום חגו של מרטין מטור. בשנת 1170 קיבל סנשו מאביו תואר אבירות, ומונה למשנה למלך. מכיוון שמלכי לאון וקסטיליה לא הכירו בעצמאותה של פורטוגל, כרת אביו אפונסו ברית עם ממלכת אראגון, ולפיה התחתן סנשו עם דולסה מאראגון אחותו של אלפונסו השני, מלך אראגון, ובתמורה הכירה אראגון בשנת 1174 בעצמאות פורטוגל.
בשנת 1185 מת אביו אפונסו הראשון, מלך פורטוגל, ואפונסו עלה במקומו לשלטון. סנשו הפסיק את המלחמות עם ממלכות לאון וקסטיליה, והפנה את כוחו נגד המורים המוסלמים בדרום חצי האי, ובשנת 1188 כבש את העיר סילבס. אולם בשנת 1191 בעקבות תקיפת הממלכה על ידי מלכי לאון וקסטיליה, נאלץ סנשו לוותר על העיר סילבס.
סנשו הקדיש הרבה מזמנו לארגון פוליטי ואדמיניסטרטיבי של הממלכה החדשה, הוא צבר אוצר לאומי, תמך בתעשיות חדשות וקידם את המעמד הבינוני של הסוחרים. בנוסף בנה סנשו כמה יישובים חדשים, וטרח לאכלס את האזורים המרוחקים בצפון פורטוגל. סנשו היה גם ידוע באהבתו לידע וספרות שלו, ואף כתב כמה ספרי שירה, והשתמש באוצר המלוכה על מנת לשלוח תלמידים פורטוגזיים לאוניברסיטאות באירופה.
ב-25 במרץ 1223 מת סנשו הראשון, ובנו אפונסו השני, מלך פורטוגל עלה לשלטון במקומו.
משפחתו.
בשנת 1206 התחתן סנשו עם דולסה מאראגון, בתם של רמון ברנגר הרביעי, רוזן ברצלונה ופרונלה, מלכת אראגון, ממנה היו לו 10 ילדים:
בנוסף היו לסנשו כמה ילדים לא חוקיים.
אהוד וייס
קירור רגנרטיבי
בהקשר של תכנון מנועים רקטיים, קירור רגנרטיבי (באנגלית: Regenerative cooling) הוא שיטה לקירור תא הבעירה (כדי למנוע התחממות-יתר שלו) בה הדלק הרקטי עצמו משמש כנוזל הקירור של תא הבעירה. בשיטה זו, הדלק הרקטי לא מתחיל לבעור כתוצאה מהחום שמוזרם אליו כיוון שהוא לא בא במגע עם המחמצן, שנמצא במיכל נפרד. הארכיטקטורה של מנוע מקורר רגנרטיבית בנויה כך שהדלק הרקטי מוזרם דרך צינורות סביב לתא הבעירה או הנחיר כדי לקרר אותם. הדלק הרקטי המחומם מוזן לאחר מכן לגנרטור גז מיוחד או מוזרם ישירות לתא הבעירה לבעירה בו.
היסטוריה.
קרל וילהלם זימנס (Carl Wilhelm Siemens) הציג את קונספט הקירור הרגנרטיבי ב-1857. ב-10 במאי 1898, ג'יימס דיואר (James Dewar) השתמש בקירור רגנרטיבי והפך לראשון שהצליח לנזל באופן סטטי מימן. הקונספט של קירור רגנרטיבי הוזכר ב-1903 במאמר של קונסטנטין ציולקובסקי. רוברט גודרד בנה את המנוע המקורר רגנרטיבית הראשון ב-1923, אך דחה את הסכימה כמורכבת מדי.
המנוע של הטיל V-2, שהיה החזק ביותר בזמנו עם דחף של כ-25 טונות (245 kN), היה מקורר רגנרטיבית, בתכנון של וולטר תיל (Walter Thiel), בו צינורות דלק היו מלופפים מסביב לחלק החיצוני של תא הבעירה. זה היה תכנון לא יעיל כיוון שהוא הצריך בעירה של אלכוהול מדולל בלחץ תאי נמוך כדי להימנע מהתכה של המנוע. מנוע הטיל רדסטון האמריקני נעזר באותו תכנון.
זרימת חום וטמפרטורה.
זרימת החום דרך דופן תא הבעירה גבוהה מאוד; שטף חום של formula_1 אינו נדיר.
כמות החום שיכולה לזרום לתוך נוזל הקירור נשלטת על ידי גורמים רבים, ביניהם הפרש הטמפרטורות בין תא הבעירה לנוזל הקירור, מקדם מעבר החום, המוליכות התרמית של דופן תא הבעירה, מהירות הזרימה בערוצי נוזל הקירור ומהירות הזרימה של הגז בתא הבעירה או הנחיר.
שתי שכבות גבול נוצרות: אחת בגז החם שבתא הבעירה והאחרת בנוזל הקירור שבצינורות.
באופן טיפוסי חלק הארי של הבדל הטמפרטורה בין פנים תא הבעירה ונוזל הקירור מרוכז בשכבת הגבול הגזית מכיוון שבאופן כללי גזים הם מוליכי חום גרועים. שכבת הגבול הזו יכולה להיהרס במהרה אודות לאי-יציבויות בבעירה בתא. כשל בדופן התא יכול להתרחש זמן קצר לאחר מכן.
שכבת הגבול שבערוצי זרימת נוזל הקירור יכולה להיהרס גם אם נוזל הקירור הוא בלחץ תת-קריטי והשכבה רותחת; הגז שנוצר ברתיחת שכבת הגבול יוצר שכבה מבודדת שפוגעת בזרימת החום מתא הבעירה לנוזל הקירור, והטמפרטורה של הדופן עולה מהר מאוד. מרבית המנועים המודרניים נעזרים במשאבות-טורבו שמזרימות את נוזל הקירור בלחץ על-קריטי, מה שפותר את הבעיה הזו.
מרחב שמור
הליצן
סיפוק מלא
שביעות רצון הלקוח מובטחת
קיצור שולחן ערוך (פירושונים)
ברוך שם כבוד מלכותו לעולם ועד
בָּרוּךְ שֵׁם כְּבוֹד מַלְכוּתוֹ לְעוֹלָם וָעֶד הוא דבר שבח לה' הנאמר לאחר שהוזכר שמו. הוא נאמר בקריאת שמע, בסיום תפילות יום הכיפורים, במקום עניית אמן בבית המקדש, ועוד. וכן נאמר לאחר שברכו ברכה לבטלה.
פירושו ומקורו.
לדעת רס"ג פירוש המשפט הוא: ברוכים שמו וכבודו ומלכותו של הבורא לנצח.
הביטוי מופיע לראשונה במשנה במסכת יומא כחלק מתיאור סדר עבודת יום הכיפורים בבית המקדש. כך היו עונין אחר הזכרת שם ה' בוידוי שהיה מתוודה הכהן הגדול. לאחר מכן הוא הופיע במקורות תלמודיים נוספים, כגון בתוספתא ובתלמודים.
כתב הרמב"ם על פי דברי התלמוד הבבלי: .
בפרק שירה נאמר משפט זה על ידי הצפרדע.
הזמנים בהם הוא נאמר.
בכל השנה נאמר משפט זה בלחש. לעומת זאת ביום הכיפורים הוא נאמר בקול רם.
קישו&quot;ע
קצשו&quot;ע
קיצוש&quot;ע
קיצור שולחן ערוך ילקוט יוסף
שו&quot;ע הגר&quot;ז
שועה&quot;ר
משנ&quot;ב
פראנקפורט
ננואנטנה
ג'ורג' איניס
ג'ורג' איניס (באנגלית: George Innes; נולד ב-8 במרץ 1938) הוא שחקן אנגלי.
ביוגרפיה.
איניס נולד בוופינג, שכונה במזרח לונדון. הוא התחיל את הקריירה שלו בהופעות בתיאטרון המלכותי הלאומי בהנהלתו של לורנס אוליבייה. לפני כן למד בטוינבי הול ובשיעורי ערב באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון (LAMDA), שם זכה בפרס "גביע שייקספיר" על הצטיינות.
תיאטרון.
בתיאטרון הופיע איניס במחזה "The Dream of Peter Mann" מאת ברנרד קופס ובבימויו של פרנק דונלופ בפסטיבל אדינבורו, ובסיור הופעות בבריטניה. בשנה האחרונה של הלימודים למד בבית הספר למשחק "בריסטול אולד ויק". הוא עבד שוב עם דונלופ במחזה "The Pantomime" בתיאטרון "בריסטול אולד ויק" ואחר כך בעונת התיאטרון בנוטינגהאם פלייהאוס עם דונלופ ועם ג'ון נוויל
עוד הופיע איניס בהפקות של להקת הרויאל קורט במחזה "Chips with Everything" שהועלה בתיאטראות וסט אנד ובברודוויי. הוא שיחק במחזה "אותלו" עם פרנק פינלי בתפקיד יאגו בתיאטרון הלאומי בצ'יצ'סטר ובתיאטרון אולד ויק. באותה תקופה השתתף גם במחזות "Dutch Courtesan", "אמא קוראז'", "Hobson's Choice" ו-"The Master Builder". בתיאטרון הלאומי הופיע איניס במחזה "Jumpers" מאת טום סטופארד בבימויו של פיטר רוג'רס, "Bedroom Farce" שביים פיטר הול והוצג גם בווסט אנד, ובמחזה "The Vortex" בתיאטרון המנסון בלוס אנג'לס. בשנים 1993 ו-1994 שיחק במחזה "קול קטן" עם להקת התיאטרון סטפנוולף , בבימויו של סיימון קרטיס בשיקגו. כשחזר ללונדון שיחק בתיאטרון סאות'וורק פלייהאוס במחזות "רוסמרהולם" (1997) וב-"Riders to the Sea" (ב-2005).
בשנת 2009 הופיע איניס באוף-ברודוויי במחזה "The Lodger" בתיאטרון וורקשופ בבימויו של האריס יולין. שם הוא יצר את מופע היחיד שלו בשם "Tribute" שהתבסס על המחזה "Ages of Man" מאת סר ג'ון גילגוד. הוא גם הופיע במועדון התיאטרון "The Players" בעיר ניו יורק. באוגוסט 2009 הועלה המופע בפסטיבל הפרינג' באדינבורו וזכה לביקורות מצוינות. במרץ 2010 הופיע בתוכניתו "Tribute" בתיאטרון ברונ'ס קורט פאב בלונדון.
קולנוע.
הסרטים שבהם הופיע איניס כוללים את "בילי בדאי" (1963, בבימויו של ג'ון שלזינגר), "Charlie Bubbles" (מ-1967, בבימויו של אלברט פיני), "Before Winter Comes" (מ-1969 שביים ג'. לי תומפסון), "הג'וב האיטלקי" (1969, בבימויו של פיטר קולינסון), "The Last Valley" (מ-1971 בבימויו של ג'יימס קלאוול), "אדי הבלש" (1972, בבימויו של סטיבן פרירס), "האפיפיורית יוהנה" (1972, בבימויו של מייקל אנדרסון), "יהלומים נוצצים בלונדון" (1974, בבימויו של ג'רום קורטלנד), "גשר אחד רחוק מדי" (1977, בבימויו של ריצ'רד אטנבורו), "סוויני 2" (מ-1978 בבימויו של טום קלג), "מגע המדוזה" (1978, בבימויו ג'ק גולד), "The Odd Job" (מ-1978, בבימויו של פיטר מדאק), "קואדרופניה" (1979, בבימויו של פרנק רודם), "בין שתי ערים" (1980, בבימויו של ג'ים גודרד), "שוגון" (1980, בבימויו של ג'רי לונדון), "Goliath Awaits" (מ-1981, בבימויו של קווין קונור), "אייבנהו" (1982, בבימויו של דאגלס קמפילד), "Ordeal by Innocence" (מ-1985, בבימויו של דזמונד דייוויס) ו-"Morons from Outer Space" (מ-1985 בבימויו של מייק הודג'ס).