לאחר שהסרט הכניס 4.6 מיליון דולרים לאחר יותר משלושה שבועות של הקרנה מוגבלת, הסרט הופץ באופן נרחב יותר ב-22 בדצמבר 2017, לצד הקרנתם של "לחיות בקטן", "פיץ' פרפקט 3" והפצתו הנרחבת של הסרט "שעה אפלה", הוא גרף 3.1 מיליון דולר נוספים מ-726 בתי קולנוע בסוף השבוע הראשון להפצתו הנרחבת.
ביקורות.
באתר Rotten Tomatoes, הסרט זכה לדירוג של 93% בהתבסס על 243 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 8.4/10. באתר Metacritic, הסרט זכה לציון ממוצע של 86 מתוך 100, בהתבסס על 50 ביקורות.
בן קארול מאתר IndieWire נתן לסרט ציון A וכינה אותו "אחת מעבודותיו של דל טורו המוצלחות ביותר... בעלת חזון יצירתי של אמן היצירה שמרגיש לגמרי חופשי." כתב הרולינג סטון, פיטר טרוורס נתן לסרט 3.5 מתוך 4 כוכבים, שיבח את הופעתה של הוקינס, הצילום ועבודת הבימוי של דל טורו: "אפילו כסרט שצולל לתוך ייסורים וטרגדיה, ליבת מערכת היחסים בין שני אלה לא סביר שתחזיק מתוך שעבוד. דל טורו הוא אמן סרטים ברמה עולמית. אין טעם לנסות לנתח איך הוא עושה את זה."
קישורים חיצוניים.
ביקורות
חולצת פלנל
לינדה פרום
לינדה פרום (באנגלית: Linda Frum, נולדה ב-13 בינואר 1963) היא פוליטיקאית, עיתונאית, בעלת טור, מפיקת סרטים וסופרת יהודיה קנדית. חברת הסנאט הקנדי מאז 2009, מטעם המפלגה השמרנית של קנדה ויו"ר הסיעה השמרנית בסנאט (2015–2017). אוהדת ישראל והייתה בין השאר, חברת מועצת המנהלים של "Canada-Israel Committee", הגוף שטיפל ביחסים בין יהדות קנדה לישראל, מטעם הקהילה היהודית המאורגנת בקנדה.
קורות חיים.
נולדה ב-1963 בטורונטו, אונטריו, קנדה, למשפחה יהודית קנדית. אמה, ברברה פרום (לבית רוזברג) הייתה עיתונאית ושדרנית רדיו יהודייה קנדית ידועה, ממוצא פולני. אביה, מוריי פרום היה רופא שיניים שהפך ליזם בנייה. יש לה שני אחים, האחד מאומץ ממוצא אבוריג'יני והשני הוא דייוויד פרום, עיתונאי וסופר שהיה כותב הנאומים של הנשיא האמריקאי ג'ורג' בוש (הבן). למדה בבית ספר תיכון לבנות בטורונטו וב-1984 סיימה תואר ראשון (BA) באוניברסיטת מקגיל במונטריאול.
בתקופת לימודיה באוניברסיטה הקימה עיתון סטודנטים שמרני, "The McGill Magazine", שניסה להתחרות בעיתון הסטודנטים היחיד של האוניברסיטה אז, "McGill Daily" השמאלי. מאבקיה למול שלטונות האוניברסיטה דאז, כדי לאפשר את הוצאתו של עיתונה לאור, היו נושא לכתבת שער במגזין " Influence" של העיתונאי הקנדי הידוע פיטר וורת'ינגטון .
לאחר סיום לימודיה החלה פרום לעבוד כעיתונאית ובעיקר נודעה כמראיינת. תחילה עבדה במגזין החדשות הקנדי הידוע "Maclean's", בו הפכה עם השנים לאחד העורכים והחל מ-1998 הייתה בעלת טור ב-"National Post".
ב-1996 הפיקה סרט דוקומנטרי בשם "Ms. Conceptions", בגינו זכתה באותה שנה ב-פרס ג'מיני, המקביל הקנדי לפרס אמי, בקטגוריה של סרטים דוקומנטריים פוליטיים - חברתיים.
ספרה הראשון, Guide to Canadian Universities, יצא לאור ב-1987 בהוצאת "Key Porter Books". דעותיה השמרניות בלטו בו והוא זכה לביקורות חריפות מצדה השמאלי של העיתונות והמפה הפוליטית הקנדית, אך למרות זאת הפך לרב-מכר קנדי. כשנתיים לאחר מכן יצא לאור באותה הוצאה הספר The Newsmakers אותו ערכה. כל הכנסותיה מספר זה הוקדשו לצלם חדשות ברשת הטלוויזיה CBC, מעמיתיה, אשר נפצע קשות בעת ביצוע שליחותו העיתונאית. ספרה השלישי, Barbara Frum: A Daughter's Memoir, יצא לאור בהוצאת רנדום האוס ב-1996 והוא ביוגרפיה של אימה. פרום ספגה שוב ביקורות שליליות על הספר, בעיקר בשל טענתה שגם לאימה היו דעות שמרניות, אך גם ספר זה הפך לרב-מכר.
לינדה פרום נישאה לראשונה, לתקופה קצרה, לטים או'בריאן, מפיק סרטים קנדי. ב-2001 נישאה להווארד סוקולובסקי, יזם נדל"ן ונדבן, שהיה אחד משני הבעלים של קבוצת הפוטבול הקנדית "Toronto Argonauts". לזוג יש שלושה ילדים משלהם ועוד שניים מנישואיה הראשונים של פרום.
פעילות ציבורית.
פרום הייתה ו/או עודנה חברה במועצת המנהלים או גוף דומה בארגונים יהודיים שונים, בהם המגבית היהודית המאוחדת, בה כיהנה כיו"ר אגף הנשים וניהלה את סניף טורונטו, הקרן לירושלים, "Canada-Israel Committee" - הגוף שטיפל ביחסים בין יהדות קנדה לישראל מטעם הקהילה היהודית המאורגנת בקנדה ועוד. במקביל הייתה חברה בגופים שמרניים שונים וגם במועצות המנהלים של גופים קהילתיים כלליים כמו בית החולים הר סיני של טורונטו, האגודה הקנדית למלחמה בלוקמיה ולימפומה (אימה, ברברה פרום, נפטרה ב-1992 מלוקמיה), מועצת האמנויות של אונטריו, גלריית האמנות של אונטריו, תיאטרון "Soulpepper" של טורונטו, "Upper Canada College" (סגנית יו"ר מועצת המנהלים), "Bishop Strachan School", יו"ר כבוד של "Zareinu" - בית ספר לילדים מאותגרים התפתחותית, "EGALE" (למען שוויון זכויות ללהט"ב) ועוד.
ב-2006 קיבלו היא ובעלה את "פרס יחסי האנוש" של "המועצה הקנדית ליחסי נוצרים ויהודים" ("Canadian Council of Christians and Jews"). וב-2010 קיבלה תואר דוקטור לשם כבוד מישיבה יוניברסיטי ואת "פרס גולדה מאיר למנהיגות" מהבונדס.
ב-27 באוגוסט 2009 מונתה על ידי ראש ממשלת קנדה דאז סטיבן הארפר, לסנטורית, המייצגת את מחוז אונטריו בסנאט הקנדי. באוקטובר 2015 נבחרה לתפקיד יו"ר הסיעה השמרנית בסנאט, אך כעבור כשנה וחצי, במרץ 2017 הפסידה תפקיד זה לסנאטור לארי סמית'.
בנושאי חוץ, מאז מינויה, פרום מרבה לעסוק בנושאים פרו ישראליים, מחד ובזכויות האדם באיראן, מאידך. במאמר שכתבה בוול סטריט ג'ורנל ב-2013, יחד עם הסופר וההיסטוריון הנאו-קונסרבטיבי מייקל לדין היא קראה לדיפלומטים המערביים המשתתפים בטקס הכתרתו של חסן רוחני לנשיא איראן, לדחוק בו לשחרר את האסירים הפוליטיים בארצו. בפברואר 2016 הייתה מראשי האופוזיציה השמרנית שארגנה בפרלמנט הקנדי "שבוע הטלת אחריות על איראן", כנגד ביטול העיצומים על מדינה זו וכנגד פתיחה מחדש של שגרירות קנדה שם בעקבות הסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית. ובנובמבר 2017 היא הייתה אחת מראשי התומכים בחוק הטלת סנקציות על ראשי המשטר ומשמרות המהפכה באיראן, בשל מעלליהם כנגד בני עמם והותקפה בשל כך רבות על ידי הלובי האיראני - קנדי.
בדצמבר 2017, במאמר שכתבה בטורונטו סאן קראה פרום לראש ממשלת קנדה הליברלי ג'סטין טרודו, לשנות את עמדתו ולעצור קנדים תומכי דאעש, שחזרו לקנדה.
פורד לנדאו
פורד לנדאו (באנגלית: Ford Landau) היא מכונית משפחתית גדולה, 4 דלתות, אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב Ford Motor Company Brasil Ltda, (פורד ברזיל), חברת בת של קונצרן הרכב פורד, בין השנים 1971–1983.
לאו האחד עשר
האפיפיור לאו האחד עשר (בלטינית: Leo XI; 2 ביוני 1535 - 27 באפריל 1605), כיהן מה-1 באפריל 1605 ועד מותו, והיה אחד מהאפיפיורים עם תקופת הכהונה הקצרה ביותר.
ביוגרפיה.
נולד ב-2 ביוני 1535 כאלסנדרו אוטביאנו דה מדיצ'י לבית מדיצ'י בפירנצה, שהשתייכה לדוכסות פירנצה, שהייתה בשליטת משפחתו. הוריו היו פרנצ'סקה סביאטי ואוטאביאנו דה מדיצ'י, שהיה אחיינו של האפיפיור לאו העשירי. אביו של אלסנדרו נפטר כשהוא היה ילד, והוא למד בביתו של כומר דומיניקני, וינצ'נצו ארקולנו.
אלסנדרו רצה לפנות ללימודי כמורה, אולם אמו התנגדה לרעיון, בשל היותו הזכר היחיד במשפחה, ובשל כך שלחה אותו לבית הדוכס הגדול של טוסקנה, שם הוסמך כאביר מסדר סן סטפנו. מאוחר יותר, בשנת 1560 הוא נסע לרומא, שם הוא התחיל ידידות שנמשכה לאורך כל חייו עם פיליפ נרי. אמו של אלסנדרו נפטרה בשנת 1566, ולאחר מכן הוא המשיך בלימודי הדת, וב-22 ביולי 1567 הוא הוסמך ככומר.
אלסנדרו שימש כשגרירו של האפיפיור פיוס החמישי בפירנצה מ-1569 עד 1584. בשנת 1573 התמנה על ידי האפיפיור גרגוריוס השלושה עשר לבישוף פיסטויה, ובשנת 1574 הוא מונה לארכיבישוף פירנצה.
בשנת 1583 הוא מונה לקרדינל על ידי האפיפיור סיקסטוס החמישי, ובשנת 1596 הוא נשלח על ידי האפיפיור קלמנס השמיני לצרפת - לחצרה של מארי דה מדיצ'י, שם שהה עד לשנת 1598.
ב-14 במרץ 1605, אחד-עשר יום לאחר מותו של קלמנס השמיני, החלה הקונקלווה לבחירתו של האפיפיור החדש. בין המועמדים הבולטים לאפיפיורות היו ההיסטוריון צ'זארה בארוניוס והישועי המפורסם רוברטו בלרמינו. אולם, פייטרו אלדוברנדיני, מנהיג המפלגה האיטלקית בקרב הקרדינלים, הצטרף לקרדינלים הצרפתיים והביא לבחירתו של אלסנדרו, כנגד המשאלה המפורשת של פליפה השלישי, מלך ספרד. נאמר כי אנרי הרביעי, מלך צרפת אמר כי הוא השקיע 300,000 דוקטים בקידום המועמדות של אלסנדרו.
ב-1 באפריל 1605 נבחר הקרדינל אלסנדרו דה מדיצ'י כאפיפיור, והוא בחר להיקרא לאו האחד עשר, לכבוד דודו האפיפיור לאו העשירי. ב-10 באפריל הוכתר אלסנדרו לאפיפיור על ידי הפרוטודאקון, הקרדינל פרנצ'סקו ספורצה, וב-17 באפריל הוא עבר להתגורר בבזיליקת יוחנן הקדוש. כתוצאה מהטקס נחלש לאו האחד עשר והצטנן, וב-27 באפריל הוא מת. לאו האחד עשר כונה פאפא לאמפו ("אפיפיור הברק"), מכיוון שהאפיפיורות שלו הייתה כל כך קצרה.
ארטמה נפילית
ארטמה נפילית (שם מדעי: Artema nephilit) הוא מין של עכביש ממשפחת הרעדניים בעל גוף קטן ורגליים ארוכות, הנחשב לגדול ביותר במשפחת הרעדניים. מוטת רגליו מגיעה ל-14 סנטימטרים. העכביש התגלה לראשונה בשנת 1939 במערות סדום על ידי פרופ' אהרן שולוב, אך נחשב בתחילה בטעות למין אחר של ארטמה. רק בדצמבר 2017 תואר לראשונה על ידי חוקרים מהאוניברסיטה העברית בירושלים כמין חדש שלא היה מוכר עד אז למדע.
מוג'לו