כמו כן, מתקיימות במרכז פעילויות ייחודיות כגון כיתות אמן, פעילות ייצוגית והשתתפות בטקסים, מופעי קונצרטים של תלמידים ומורים.
מנהלי הקונסרבטוריון היו: דוד קריבושי, אלכס וסרמן ומיכאלה בן חיים.
בנוסף, הקונסרבטוריון מציע את מסלול "אף פעם לא מאוחר" ללימודי מוזיקה למבוגרים.. בנוסף, לקונסרבטוריון קיימת שלוחה ברמת אפעל.
עד שנת 2020 פעלה בקונסבטוריון התזמורת הסימפונית רמת גן.
יחסי הפיליפינים–מלזיה
יחסי הפיליפינים–מלזיה הם היחסים הדיפלומטיים בין הפיליפינים ומלזיה.
היסטוריה.
בשנת 1959 הפיליפינים כוננה יחסים דיפלומטיים עם פדרציית מלאיה (הישות שקדמה למלזיה), ושגרירות נפתחה בקואלה לומפור בשנת 1961. לאחר הקמת מלזיה בשנת 1963, שולבה בה גם צפון בורנאו, שטח שהפיליפינים טוענת לבעלות עליו, ובעקבות כך הפיליפינים ניתקה את היחסים הדיפלומטיים עם מלזיה למשך מספר חודשים. בפגישה במנילה חתמו נציגי אינדונזיה, מלזיה והפיליפינים על הסכם מנילה, שקבע את התנאים להגדרה העצמית של סבה, אך לאחר מכן התעלמו ממנו כל החותמים. היחסים הדיפלומטיים בין הפיליפינים ומלזיה חודשו בשנת 1989, אך המחלוקת על מעמדה של צפון בורנאו עדיין לא נפתרה.
איי ספראטלי.
הטריטוריה של איי ספראטלי נתונה לתביעה של שש מדינות במקביל: וייטנאם, סין, טאיוואן, מלזיה, הפיליפינים וברוניי. למרות גודלם הזעיר, איי הארכיפלג חשובים מבחינת נוכחותם באזור. בנוסף, מחקרים מצביעים על הימצאות כמויות משמעותיות של נפט וגז. באיים אין אוכלוסייה קבועה, והם משמשים כיום אזור דיג.
יחסים כלכליים.
בשנת 2013, 109,437 תיירים מלזיים ביקרו בפיליפינים, ומן הפיליפינים למלזיה ביקרו 403,728 תיירים. בשנת 2015 מחזור המסחר בין המדינות הסתכם בכ-330.6 מיליון דולר. היצוא של הפיליפינים למלזיה הסתכם ב-1.2 מיליארד דולר והיבוא ממלזיה הגיע ל-3.4 מיליארד דולר. מלזיה מספקת לפיליפינים את המוצרים הבאים: הנדסת חשמל, שמן דקלים, ציוד מכני, מוצרי חשמל, מתכת, מזון וכימיקלים. סחורות היבוא העיקריות של מלזיה מהפיליפינים הן משאבי טבע וחומרי גלם.
לאחר רעידת האדמה בבוהול בשנת 2013. מלזיה הקצתה כ-1.64 מיליון דולר כסיוע. בשנת 2014 התחייבה מלזיה 1.3 מיליון דולר לסייע לפיליפינים לאחר הטייפון האיאן.
אזור טריפולי
לאחר עצמאות לוב בשנת 1951 נקבעו שלוש פרובינציות על בסיס האזורים ההיסטוריים: טריפוליטניה, קירנאיקה ופזאן, אך ב-1963 הם הופרדו לעשר נפות . תחת שלטון קדאפי, בשנת 1983, חולקו אלו שוב לעשרים ושישה מחוזות , ובהמשך (1995) אוחדו לשלושה עשר . בשנת 2013, שנתיים לאחר ההפיכה בלוב, חולקו המחוזות שוב לכמאה
גני הסיפור
מחר יהיה אחרת
מחר יהיה אחרת: אהבה, אובדן והמאבק למען שוויון טרנסים הוא ספר זיכרונות משנת 2018 מאת הסופרת הטרנסג'נדרית שרה מקברייד. הספר פורסם בהוצאת Crown Archetype, חברת בת של ההוצאה .
רקע כללי.
מקברייד הייתה האדם הטרנסג'נדרי הראשון שדיבר אי פעם בועידת המפלגה הדמוקרטית, בנאומה של מקברייד שנערך ב-2016 נאמר המשפט "אבל אני מאמינה שמחר יכול להיות אחרת", המשפט יהווה השראה לשם הספר שתכתוב לאחר מכן.
הספר הוא ספר זיכרונות של מקברייד, הספר עלה לכותרות כאשר היא יצאה בו כטרנסג'נדרית וזאת בזמן שכיהנה כנשיאת איגוד הסטודנטים באמריקן יוניברסיטי בשנת 2011.
קבלה.
מלבד זאת הספר הוא גם הקדמה לספר של נשיא ארצות הברית, ג'ו ביידן שכתב בעצמו את ההקדמה. ביידן תמך במקרייד ואף אמר כי שווין זכויות לקהילת הטרנסים בארצות הברית הוא "נושא על זכויות האזרח בימינו" ובעקבות כך הספר סוקר רבות בהוצאתו המתקדמת באוקטובר 2017. מלבד ביידן זכה הספר לשבחים על ידי הסנאטורית קמלה האריס (לימים סגנית נשיא ארצות הברית לצידו של ביידן) וקיבל ביקורות חיובית מהסופרת האמריקאית ג'ניפר פיני בוילן.
מחוז טריפולי (לבנון)
ביאם שו
ג'ון ביאם ליסטון שו (באנגלית: John Byam Liston Shaw; 13 בנובמבר 1872 – 26 בינואר 1919), הידוע בכינויו ביאם שו, היה צייר בריטי, מאייר, מעצב ומורה.
חייו ועבודתו.
ביאם שו נולד במדראס; אביו, ג'ון, היה רשם בית המשפט הגבוה במדרס. המשפחה חזרה לאנגליה בשנת 1878 והתיישבה בקנזינגטון. הוא גילה כשרון אמנותי מוקדם ובשנת 1887 הוצגה עבודתו לג'ון אוורט מיליי, שהמליץ ​​שהילד בן ה-15 ייכנס לבית הספר לאמנות בסנט ג'ון. שם הוא פגש לראשונה את האמנים האחרים ג'רלד פנוויק מטקאלף (יליד הודו) ואת רקס ויקט קול. הוא גם פגש שם את אוולין פייק-נוט, אשתו לעתיד. משנת 1890 למד שו בבתי הספר המלכותיים של האקדמיה שם זכה בפרס ארמיטג' בשנת 1892 על עבודתו "משפט שלמה".
לאורך הקריירה שלו עבד ביאם שו במיומנות במגוון רחב של מדיות אמנות, כולל צבעי שמן, צבעי מים, פסטלים, עט ודיו והשתמש בטכניקות כגון צביעה והזהבה. הוא הושפע מהפרה-רפאליטים ולקח רבים מהנושאים שלו משיריו של רוסטי. הוא הציג לעיתים קרובות בגלריה של דאודסוול ברחוב ניו בונד, שם היו לו לפחות חמש תערוכות יחיד בין השנים 1896 ו-1916.
בהמשך חייו הפופולריות שלו כאמן דעכה, והוא פנה להוראה למחייתו. הוא לימד במחלקת הנשים בקינגס קולג' בלונדון משנת 1904 ובשנת 1910, יחד עם רקס וויקט קול, הוא ייסד את בית הספר לאמנות. לאוולין שו היה תפקיד פעיל בבית הספר החדש, בהוראת כיתת המיניאטורות, תחום התמחותה. לשו היה קשר ארוך עם האמנית והמאיירת אלינור פורטסקווי-בריקדייל, שלימדה בבית הספר החדש.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייסו ביאם שו וויקאט קול ליחידת רובאים, אף שהועבר במהרה למערך המיוחד להסברה. הוא הפיק קריקטורות מלחמה שהתפרסמו בעיתונים רבים וגם מצא עבודה עם ועדות זיכרון. זמן לא רב לאחר סיום המלחמה התמוטט שו ומת בגיל 46 ממגפת השפעת הספרדית (1918–1919) ונקבר בבית העלמין של קנסל גרין.
הלווייתו נערכה בסנט ברנבאס, אדיסון רואד. שנים קודם לכן תכנן לכנסייה זו שני חלונות ויטראז' בגוון צהוב, המתארים את הקדושים ססיליה ומרגרט. אנדרטה מעוטרת בצבע אדום, ירוק וזהוב לחייו, בסגנון המאה ה-15, עדיין עומדת שם.
משפחתו.
בשנת 1899 התחתן ביאם שו עם האמנית אוולין קרוליין יוניס פיקה-נוט, שלימים נודעה בשם אוולין שו (1870–1959). אחותה של אוולין הייתה איזבל קודרינגטון, אמנית נוספת בתחילת המאה העשרים. ביאם שו הגיע ממשפחת איירשייר של עורכי דין ואנשי דת. משפחתה של אוולין, ה- Pyke-Notts, הייתה ג’וניסטית מסווימברידג’ בצפון דבון.
לבני הזוג נולדו חמישה ילדים, ביניהם השחקן ובמאי התיאטרון גלן ביאם שו והיסטוריון האמנות ג'יימס ג'ים ביאם שו. בתם היחידה, ברברה, נישאה לאדמירל א.פ. פוגלי. שני בנים שלהם נהרגו במהלך מלחמת העולם השנייה בשירות צבאי. המשפחה מתוארת בציור הפסטל החצי-אוטוביוגרפי של האמן "אשתי, הבארונים שלי וכלב ג'ון" (1903).
מחר יהיה שונה
באטלגראונד (2013)
באטלגראונד (2013) היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE, ששודר בערוץ של ה-WWE Network. האירוע נערך ב-6 באוקטובר 2013, באולם פירסט ניאגרה סנטר שבבאפלו, ניו יורק. האירוע היה האירוע הראשון בסדרת אירועי באטלגראונד.
תשעה קרבות התנהלו באירוע, כולל אחד שהתקיים במופע המקדים לאירוע. הקרב המרכזי, שהיה בין דניאל בריאן לרנדי אורטון על אליפות ה-WWE הפנויה הסתיים ללא הכרעה לאחר שביג שואו תקף את אורטון, בריאן והשופט. עוד ברשימת הקרבות, אלברטו דל ריו ניצח את רוב ואן דאם בקרב הארדקור ושמר על אליפות העולם במשקל כבד, קורטיס אקסל ניצח את R-טרות' ושמר על האליפות הבין יבשתית, וקודי רודס וגולדאסט ניצחו את המגן (רומן ריינס וסת' רולינס) וכתוצאה מכך הם נשארו בארגון.
שיעור הקנייה של האירוע בטלוויזיה היה 114,000. שיעור קנייה זה היה השני הנמוך ביותר מזה 17 שנים מאז האירוע ECW December to Dismember.
עלילות.
האירוע כלל קרבות שנבעו מעלילות מתוסרטות גם מ-Raw וגם מסמאקדאון.
לאחר שניצח את רנדי אורטון באירוע לילה של אלופים על אליפות ה-WWE, דניאל בריאן הופשט מתואר זה לאחר שהשופט, סקוט ארמסטרונג, הודה שהוא ביצע ספירת שלוש מהירה מדי. לעומת זאת, טריפל H לא העניק לאורטון את חגורת האליפות בחזרה, משום שהוא ואשתו, סטפני מקמהן, האמינו שהיכולת של אורטון באירוע לילה של אלופים לא הייתה ברמה שבה הם ציפו מהפנים של ה-WWE להיות. הם טענו שהם רצו את אורטון האכזרי, שניהל מולם פיוד בעבר. לאחר מכן, נקבע שבריאן ואורטון יתמודדו פעם נוספת זה מול זה, הפעם על חגורת האליפות הפנויה.
ב-23 בספטמבר, ברי בלה הצמידה את AJ לי במהלך קרב חמש נגד חמש. הצמדה זו העניקה לברי את ההזדמנות להתמודד על אליפות הדיוות מול AJ לי באירוע באטלגראונד.
באירוע לילה של אלופים, רוב ואן דאם ניצח את אלוף העולם במשקל כבד, אלברטו דל ריו, כתוצאה מפסילה. לעומת זאת, דל ריו שמר על תוארו, מכיוון שחגורת אליפות לא יכולה להחליף ידיים כתוצאה מפסילה. ב-20 בספטמבר בפרק של התוכנית "סמאקדאון", טריפל H העניק לואן דאם קרב חוזר מול דל ריו על התואר באירוע באטלגראונד. מיד לאחר מכן, דל ריו תקף את ואן דאם מאחורי הקלעים. שבוע לאחר מכן בתוכנית, הקרב קיבל התניה מסוג קרב הארדקור. ב-4 באוקטובר בפרק של התוכנית "סמאקדאון", ואן דאם ניצח את פאנדנגו כתוצאה מפסילה, אך לאחר הקרב, ואן דאם הניח פח אשפה בפניו של פאנדנגו ואז ביצע עליו את מהלך ה-Van Terminator. מאוחר יותר באותו הערב, ואם דאם שלח את פח האשפה המרוסק לדל ריו כ"מתנה".