הוא ובני משפחתו הצילו יהודים בזמן השואה והוכרו כחסידי אומות העולם ב-2 באוקטובר 1984. סניי היה בין חברי קבוצת הציירים שהקימו מושבת אמנים בבאיה מארה (מושבת האמנים של באיה מארה).
מרקיאן פופוב
מרקיאן מיכאילוביץ' פופוב (ברוסית: Маркиан Михайлович Попов; 15 בנובמבר 1904 - 22 באפריל 1969), היה מפקד בכיר שפיקד על כוחות במהלך מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
קריירה צבאית.
פופוב נולד ב-15 בנובמבר 1904 בכפר במחוז קוזקי הדון, ובשנת 1920 התגייס לצבא האדום, ולחם בשורותיו במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה. לאחר מכן שירת פופוב בתפקידים שונים, וביולי 1939 מונה למפקד ארמיית הדגל האדום הראשונה. בינואר 1941 מונה פופוב למפקד המחוז הצבאי לנינגרד, שהיה מופקד על הגנת הגבול הצפוני של ברית המועצות.
מלחמת העולם השנייה.
בפרוץ המתקפה הגרמנית ב-22 ביוני 1941, היה פופוב מפקד המחוז הצבאי לנינגרד, שהפך לחזית הצפונית. ב-23 באוגוסט 1941 שונה שמה של החזית לחזית לנינגרד, והיא הופקדה על הגנת לנינגרד במהלך המצור הגרמני על העיר. במהלך מתקפת הנגד הרוסית באזור מוסקבה פיקד פופוב על הארמייה ה-61, ובקיץ 1942 פיקד לזמן קצר על הארמייה ה-48. לאחר מכן מונה פופוב למפקד הארמייה ה-40, ופיקד עליה במהלך מבצע וורונז'-וורושילובגרד. בסתיו 1942 מונה לסגן מפקד חזית סטלינגרד, ובדצמבר אותה שנה מונה למפקד ארמיית ההלם החמישית, עמה לחם במהלך מבצע טבעת. לאחר מכן מונה לתקופה קצרה למפקד ארמיית הטנקים החמישית, וביוני 1943 מונה מפקד חזית בריאנסק, עמה לחם במהלך מבצע קוטוזוב ומבצע בריאנסק. ב-10 באוקטובר 1943 מונה פופוב למפקד החזית הבלטית, שהפכה כעבור 10 ימים לחזית הבלטית השנייה. פופוב לחם עם החזית שבפיקודו במהלך מבצע לנינגרד-נובגורוד, ובאפריל 1944 מונה לראש מטה המפקדה הכללית הצפונית, תפקיד אותו מילא עד סוף המלחמה.
לאחר המלחמה.
לאחר המלחמה פיקד פופוב על המחוז הצבאי לבוב ועל המחוז הצבאי הטאורי, ובשנת 1951 גילה הצלחה בתרגילים הצבאיים שנערכו באוקראינה. בשנת 1953 הועלה לדרגת גנרל ארמייה, ובשנת 1956 מונה למפקד זרוע היבשה בצבא האדום. בשנת 1962 מונה למפקח הכללי של משרד ההגנה, וב-22 באפריל 1969 מת בביתו שבמוסקבה יחד עם אשתו כתוצאה מהרעלת גז, ונקבר בבית העלמין נובודוויצ'יה.
יום מעשים טובים
תנועת גלווסטון
מזון אקזוטי (חלקיק)
פלן מורט (קרחון)
החזית המרכזית
החזית המרכזית (ברוסית: Центральный фронт), הייתה קבוצת ארמיות, שהשתייכה לצבא הסובייטי במלחמת העולם השנייה, ומילאה תפקיד חשוב בקרב סמולנסק ובקרב קורסק.
היסטוריה.
החזית הוקמה ב-24 ביולי 1941, וכללה את חלק מהכוחות של החזית המערבית, ולמפקדה מונה פיודור קוזנצוב. החזית לחמה בקרב סמולנסק, שם ספגה אבדות כבדות, וב-25 באוגוסט 1941 פורקה ויחידותיה הועברו לחזית בריאנסק.
ב-15 בפברואר 1943 הוקמה החזית מחדש על בסיס חזית הדון, ולמפקדה מונה קונסטנטין רוקוסובסקי. החזית לחמה בקרב קורסק כנגד כוחות הארמייה התשיעית הגרמנית, ולאחר מכן לחמה במבצע קוטוזוב כנגד קבוצת ארמיות מרכז הגרמנית. לאחר מכן לחמה החזית במבצע בריאנסק, וב-20 באוקטובר 1943 שונה שמה של החזית לחזית הבלארוסית הראשונה.
סאר (נהר)
ריוונג'
ריוונג' (Revenge) היא מילה באנגלית שפירושה "נקמה".
תוכנית גאלווסטון
ג'ק קין
ג'ון מ. "ג'ק" קין (John M. "Jack" Keane; נולד ב-1 בפברואר 1943) הוא גנרל לשעבר בצבא ארצות הברית אשר שימש כסגן ראש מטה צבא ארצות הברית.
ביוגרפיה.
קין נולד וגדל בניו יורק. קין הוא בעל תואר ראשון מאוניברסיטת פורדהם בחשבונאות ותואר שני מטעם אוניברסיטת מערב קנטקי בפילוסופיה. בשנת 1966 התגייס קין לצבא ארצות הברית, הוסמך כצנחן וסיים את קורס הסיירים בבית הספר לחי"ר של הצבא האמריקני בפורט בנינג, ג'ורג'יה. בהמשך הוסמך כקצין חי"ר ושובץ בגדוד ה-2 ברגימנט ה-502 שבדיוויזיה המוטסת ה-101 כמפקד מחלקה. קין לחם במלחמת וייטנאם ועוטר על גבורתו בכוכב הכסף. בהמשך פיקד על החטיבה ה-1 בדיוויזיה ההררית העשירית, על הדיוויזיה המוטסת ה-101 ועל הקורפוס המוטס ה-18. לאחר מכן שימש כסגן ראש מטה צבא ארצות הברית. קין פרש לגמלאות ב-2003 ושימש כפרשן לנושאי ביטחון לאומי ברשת פוקס. בהמשך היה מהוגי אסטרטגיית "הנחשול" (Surge) במלחמת עיראק, שכללה לחימה אינטנסיבית ואגרסיבית בארגוני הטרור, קיום נוכחות קבועה ומתוגברת של כוחות צבא בשטח ומתן תמריצים לאוכלוסייה לשתף פעולה עם הצבא האמריקני כנגד הטרור.
קין משמש כיום כיו"ר חבר המנהלים של המכון לחקר המלחמות (ISW), מרכז חשיבה נאו-קונסרבטיבי, שמושבו בוושינגטון. כמו כן מכהן כחבר הוועדה המייעצת למדיניות במחלקת ההגנה. ב-2017 מונה לחבר בוועדה המייעצת לאסטרטגיית ביטחון לאומי במחלקת ההגנה של ארצות הברית.
ב-2020 הוענקה לו מדליית החירות הנשיאותית על ידי הנשיא דונלד טראמפ.
אפקט מטילדה
אפקט מטילדה הוא ההטיה הנפוצה בהכרה בתרומה למחקר הנעשית על ידי מדעניות כאשר עבודתן לרוב מיוחסת לעמיתיהן הגברים. המונח נטבע לראשונה ב-1993 על ידי היסטוריונית המדעים מרגרט ו' רוסיטר. האפקט נקרא על שם פעילת זכויות נשים ומתנגדת העבדות האמריקאית, מטילדה ג'וסלין גייג' , אשר תיארה את התופעה לראשונה בסוף המאה ה-19. אפקט מטילדה קשור גם לאפקט מתי המתאר תופעה בה מדענים מפורסמים לרוב יקבלו יותר קרדיט מאשר חוקרים שאינם ידועים, אפילו כשהעבודה נעשית במשותף או שהיא זהה לחלוטין. רוסיטר מספקת מספר דוגמאות לאפקט: טרוטולה מסלרנו, רופאה איטלקית (המאה 18–19), כתבה ספרים אשר יוחסו למחברים גברים לאחר מותה והעוינות כלפי נשים אשר שימשו בתור מורות ומרפאות הובילה להתכחשות לעצם קיומה. מקרים מן המאה-20 המדגימים את אפקט מטילדה כוללים את נטי סטיבנס, מארי קירי (נכללה בפרס נובל לפיזיקה של 1903 רק לאחר התעקשותם של חבר הוועדה – המתמטיקאי השוודי מגנוס גוסטה מיטאג-לפלר – ובעלה פייר קירי), ליזה מייטנר, מריאטה בלאו, רוזלינד פרנקלין, וג'וסלין בל ברנל.
דוגמאות.
דוגמאות מפורסמות של נשים בהיסטוריה של המדע כוללות:
אצטדיון מטלייף
אצטדיון מטלייף (באנגלית MetLife Stadium) הוא אצטדיון פוטבול הממוקם במזרח רד'רפורד, ניו ג'רזי. באצטדיון משחקות קבוצות שתי קבוצות פוטבול מליגת ה-NFL: ניו יורק ג'איינטס וניו יורק ג'טס. תפוסת האצטדיון היא עד 82,500 מקומות ישיבה במשחקי פוטבול. האצטדיון אירח את גמר הקופה אמריקה 2016, משחקי גביע האלופות הבינלאומי, את אירועי רסלמניה 29 ורסלמניה 35 של ארגון ה-WWE ובנוסף יארח את גמר מונדיאל 2026.
מ-1976 עד 2010 שיחקה קבוצת ניו יורק ג'איינטס באצטדיון ג'איינטס. הבנייה החלה ב-5 בספטמבר 2007 והסתיימה ב-10 באפריל 2010. עלות הבנייה של האצטדיון הסתכמה בכ-1.6 מיליארד דולר.
חלל עבודה משותף
חלל עבודה משותף (המכונה באנגלית: Coworking Space) הוא סביבת עבודה שבה מתאספים פרטים וחברות שונות, לרוב קטנות, לשם פעילות עסקית, כתחליף לעבודה מהבית או שכירת משרד. חללי העבודה המשותפים מציעים לרוב שירותים נוספים כגון חדרי ישיבות, מטבח, לובי ושירותים משרדיים. רבים מחללי העבודה גם משמשים לאירועים עסקיים וחברתיים.
אדם הבוחר לעבוד מתוך מתחם עבודה יכול להשקיע את עיקר זמנו בפיתוח העסק שלו ופחות באדמיניסטרציה. הוצאות המשרד, מדפסות, ריהוט, אינטרנט, ניקיון וכדומה הוא מקבל כחלק מהשירות שמציעות החברה שמספקת את חלל העבודה המשותף. מטרה משנית של חלל העבודה המשותף היא יצירת קהילה עסקית- חברתית.
קהל היעד של חללי העבודה המשותפים.
לחללי העבודה המשותפים מגיעים בעיקר יזמים, פרילאנסרים, בעלי מקצועות חופשיים, הייטק, אנשי שיווק ופרסום דיגיטלי, חברות עסקיות, סטארט-אפים ועוד, עושים בחלל שימוש אופרטיבי יומיומי לשם תפעול צעדיהם הראשונים: החל בתשתיות של מקום עבודה, ציוד, מחשבים, חשמל ומים, ועד חדר ישיבות ומתחמים המיועדים לפגישות עבודה.
אותם גורמים משלמים שכירות משתנה למפעילי חללי העבודה, בין אם אלו ניתנים כשירות לקהילה על ידי גורמים ממשלתיים או עירוניים, ובין אם גורם עסקי.
בין הסיבות הנעוצות למספרם ההולך וגדל של חללי העבודה בעשור השני של המאה ה-21 ניתן למנות את התמורות של סביבת העבודה המודרנית – המעניקה את האפשרות לעבוד בכל זמן ובמספר מקומות בעולם. סיבה נוספת היא הצמיחה הגבוהה במספר היזמים, הפרילאנסרים והחברות השונות שבתהליכי הקמה – אשר מתחמי העבודה מהווים פתרון מצוין בעבורם. אוכלוסיות אלו יכולות לצאת מהבית ולהנות מסביבה עסקית מתקדמת ומאובזרת, בלי התחייבות לחוזה שכירות ארוך טווח.
לאור התרחבות המגמה של פתיחת חללי עבודה נוספים בעיר החלו לקום אתרים שמאגדים את כל חללי העבודה המשותפים במקום אחד כך שיזמים, חברות עסקיות וסטארטאפים יוכלו לקבל את התמונה המלאה של כל המשרדים המוצעים בעיר שבהם הם ממוקמים.
חללי עבודה ונטוורקינג.
שימוש במרחב עבודה שיתופי מאפשר למקצוענים מתחומים שונים לעבוד תחת אותה קורת גג ועל ידי כך להכיר זה את זה (נטוורקינג). מפגשים אלו יכולים להיות בסיס פורה ליזמות ורעיונות חדשים. גישה זו מקובלת מאוד ברחבי העולם וישנם חללי עבודה רבים אשר מארגנים מפגשי שיתוף פעולה וזאת כדי לקדם את הקהילה המתפתחת תחת החלל העבודה השיתופי.
שיטות תשלום ומודלים עסקיים.