הדיינוכירוסיים ידועים במבנה הזרועות הארוכות, בעלות 3 האצבעות המכוסות בטפרים מאיימים, מהם קיבלו את שמם ב-1970. במקור סברו שהם מחוברות לגוף של טורפי ענק דומים לקרנוזאורים. בהמשך לעומת זאת התברר שמבנה הגוף לא דומה לזה של טורפי הענק ונראה שמינים אלה היו צמחוניים או לפחות אוכלי כל. הזרועות הענקיות כנראה נועדו להגן על בעליהם בדומה לזורעות התריזינוזאוריים. בעבר סברו ששתי המשפחות קרובות מאוד, אך בהמשך חקרו את מבנה הגולגולת והסיקו שהדיינוכירוסיים שייכים לקבוצה קדומה יותר, בעלות פחות זיקה לדרומאוזאוריים ולעופות (קבוצת המנירפטורים), והם התפתחו בנפרד ברחבי אסיה, בעיקר במדבר גובי. השימוש בזרועות הענק נועד להגנה, כאשר האזור בו חיו היה מלא בטורפים מאיימים כמו הטרבוזאורוס. המשפחה הקרובה אליהם ביותר היא משפחת האורניתומימיים דמויי היענים.
רודני מקריי
רודני ארל מקריי (באנגלית: Rodney Earl McCray; נולד ב-29 באוגוסט 1961) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1983–1993. לאורך הקריירה נבחר פעמיים לאחת מחמישיות ההגנה של העונה, וב-10 עונותיו בליגה רשם ממוצעים כוללים של 11.7 נקודות, 6.6 ריבאונדים ו-3.6 אסיסטים למשחק.
קריירת מכללות.
מקריי נולד בעיר מאונט ורנון שבמדינת ניו יורק, ובין השנים 1979–1983 למד באוניברסיטת לואיוויל. כבר בעונתו הראשונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה שימש כשחקן חמישייה קבוע, לצדם של דארל גריפית' ודרק סמית', וקלע 7.8 נקודות בממוצע למשחק. באותה עונה זכתה הקבוצה באליפות טורניר המכללות, לראשונה בתולדותיה, לאחר שגברה במשחק הגמר על UCLA, בתוצאה 59–54. בעונות 1982 ו-1983 העפיל עם קבוצתו פעמיים נוספות לשלב הפיינל פור, אולם בשתי העונות הפסידה לואיוויל במשחק חצי הגמר, מול אוניברסיטת ג'ורג'טאון (46–50) ואוניברסיטת יוסטון (81–94), בהתאמה. לאורך 4 עונותיו בליגת המכללות העמיד מקריי ממוצעים כוללים של 9.2 נקודות, 7.6 ריבאונדים ו-2.6 אסיסטים למשחק.
קריירת משחק.
בדראפט ה-NBA 1983 נבחר מקריי בבחירה השלישית על ידי יוסטון רוקטס, אשר צירפה באותו הדראפט גם את רלף סמפסון (בחירה ראשונה) ואת קרייג אילו (בחירה 48). בעונת העפיל עם הרוקטס לגמר ה-NBA, בו הפסידה קבוצתו מול בוסטון סלטיקס, בתוצאה 2–4. לאורך סדרת הגמר היה הקלעי השני של יוסטון (אחרי האקים אולאג'ואן) עם 15.3 נקודות למשחק, ובהגנה תופקד כשומרו העיקרי של כוכב הסלטיקס לארי בירד. בעונת נבחר לחמישיית ההגנה השנייה של העונה, ובעונה העוקבת נבחר לחמישיית ההגנה הראשונה, לצדו של אולאג'ואן.
באוקטובר 1988, לאחר 5 עונות ביוסטון, הועבר יחד עם ג'ים פיטרסון לסקרמנטו קינגס בתמורה לאוטיס ת'ורפ. בשתי עונותיו בסקרמנטו המשיך להציג יכולת טובה, עם ממוצעים של 14.7 נקודות, 7.9 ריבאונדים ו-4.5 אסיסטים למשחק, אך קבוצתו לא הצליחה להעפיל לשלב הפלייאוף.
ביוני 1990 הועבר בטרייד לדאלאס מאבריקס בתמורה לביל ונינגטון, ולקראת עונת נשלח לשיקגו בולס, במסגרת טרייד משולש בו הייתה מעורבת גם גולדן סטייט ווריורס. באותה עונה זכה עם הבולס באליפות ה-NBA, לאחר שגברה בסדרת הגמר על פיניקס סאנס. לכל אורך הפלייאוף שותף מקריי בשבעה בלבד מתוך 19 משחקי קבוצתו, וקלע 2 נקודות בסך הכול. בסיום עונתו היחידה בשיקגו פרש מקריי ממשחק, בגיל 31.
הרפימימוס
הרפימימוס (שם מדעי: Harpymimus; משמעות השם: "מחקה הרפיה") הוא סוג של דינוזאור תרופוד, שחי בתקופה קרטיקון תחתון לפני 107 עד 100 מיליון שנה לפני זמננו במונגוליה. דינוזאור זה הוא קרובו של הדיינוכירוס ושל משפחת הדיינוניכירוסיים, אך שייך למשפחה נפרדת - הרפימימיים (Harpymimidae). הוא תואר ב-1984 בידי החוקרים ריצ'רד ברסבולד ואלטנגרל פרל , וכלל מין יחיד - "Harpymimus okladnikovi", הקרוי על שם החוקר הסובייטי אלכסיי אוקלדניקוב .
ההרפימימוס ידוע בעיקר משרידים חלקיים שכללו בעיקר לסת תחתונה בתצורת חורן דוח שבמדבר גובי, במונגוליה. הוא הגיע לאורך של 3.5 מטר והיה בעל מבנה לסתות שונה משל שאר בני קבוצת דמויי-אורניתומימיים הידועים כחסרי שיניים עם לסתות מוארכות דומות למקור. במקומם הוא הכיל חלל לסת רחבה עם מעל ל-75 שיניים חרוטיות. מבנה זה דומה לקרובו הפליקנימימוס וייתכן ששניהם היו אוכלי דגים שהשתמשו בלסתות כדי לחטוף דגים. הלסתות הקשיחות כוסו במקור והגוף היה מכוסה נוצות. הזרועות היו ארוכות עם שלוש אצבעות שהסתיימו בטפרים חדים.
ההרפימימוס נחשב לסוג פרימיטיבי יחסית המהווה אב מקשר בין האורניתומימיים ששכנו באסיה כמו הדיינוכירוס, לבין אלה שנמצאו באירופה ובאמריקה הצפונית.
הרפימימיים
אופל קומדור
ספייס ג'אם 2
אדמונד פון הלמר
אדמונד פון הלמר (בגרמנית: Edmund von Hellmer; 1850, וינה – 1935, וינה) היה פסל אוסטרי בסגנון היסטוריציזם ובסגנון אר נובו, ממייסדי "הזצסיון הווינאי".
למד אדריכלות בפוליטכניק בווינה ובמקביל השתלם אצל דודו הפסל יוסף שיינפלד ובגיל 16 החליט להתמסר ללימודי הפיסול באקדמיה לאמנויות יפות בווינה ובמקביל עבד אצל הפסל הנס גסר אשר סייע לו לממן ביקור קצר בפריז, בגיל 19 זכה בפרס על פסל פרומתאוס שהציג בתערוכה בין לאומית במינכן, הפרס כלל מלגה שאפשרה לו ללמוד כמעט שנתיים באיטליה.
בגיל 20 חזר לווינה ועבד כפסל חופשי ובגיל 29 מונה לפרופסור באקדמיה ובין השנים 1882–1892 היה חבר בסגל באקדמיה. מתלמידיו הבולטים היה אמיל פוקס (אמן אוסטרי אמריקאי).
בשנת 1879 היה ממייסדי "הזצסיון הווינאי". שם שימש כדקאן בשנים 1901–1922.
משמר (לימוד)
בעגה הישיבתית, מִשְׁמֶר (עיוות של: מִשְמַר) הוא כינוי ללימוד תורה במשך לילה שלם, משעות הערב המאוחרות ועד לתפילת ותיקין. את המשמר נהוג לערוך בדרך כלל בליל שישי, כיוון שבימים שישי ושבת הבאים לאחר מכן אין מסגרת קבועה ואפשר להשלים את שנת הלילה, וכדי למלא את הנפש במטעני רוחניות לקראת השבת, היום המקודש בשבוע. בנוסף, נהוג לערוך משמר מדי שנה בליל חג השבועות, כהתפתחות של מנהג תיקון ליל שבועות. יש העורכים משמר דומה גם בליל הושענא רבה (כהתפתחות של תיקון ליל השוענא רבה).
המושג מקובל בעיקר בציבור החרדי ובחלק מישיבות הציונות הדתית.
המשמר בתרבות החרדית.
למשמר צדדים נוספים מעבר לצד הדתי גרידא, והוא נעשה נוהג חברתי מקובל. מנהגים תרבותיים הקשורים במשמר השתרש בקרב הציבור החרדי, וחנויות רבות מציעות מבחר מאכלי שבת במיוחד לליל שישי. רבים יאכלו בתחילת הערב טשולנט בחברת ידידים ולאחר מכן יתחילו את המשמר.
צלף (מקצוע)
אוגוסטה סאבאג'
אוגוסטה סאבאג' (Augusta Savage; 1892-1962) הייתה פסלת אפרו-אמריקאית, הקשורה לראנסנס בהארלם. הסטודיו שלה היה חשוב לקריירה של דור אמנים ממשיכים. היא עבדה למען שוויון זכויות לאפרו-אמריקאים באמנויות.
ביוגרפיה.
אוגוסטה כריסטין פלס נולדה בגרין קובה ספרינגס, פלורידה ב-29 בפברואר 1892, לאדוארד פלס, כומר מתודיסט, וקורנליה מרפי. אוגוסטה החלה ליצור דמויות בילדותה, בעיקר חיות קטנות מהחימר האדום הטבעי בעיר הולדתה, אביה התנגד נחרצות להתעניינותה המוקדמת של בתו באמנות. היא התוודעה על כך במילים "פעם כמעט הוציא ממני את כל האומנות." זאת מכיוון שבאותה תקופה הוא האמין שהפיסול שלה הוא מעשה חטא, מבוסס על פי פירושו ל"לא תעשה לך פסל" בתנ"ך. אבל היא התמידה בהתעניינות, ומנהלת בית הספר התיכון בווסט פאלם ביץ', שם התגוררה משפחתה עד שנת 1915, עודדה את כישרונה ואפשרה לה ללמוד בשיעור פיסול בחימר. כך התחילה המחויבות שלה לכל החיים להוראה וליצירת אמנות.
בשנת 1907 נישאה אוגוסטה פלס לג'ון ט. מור. בנה היחיד, אירן קוני מור, נולד שנה מאוחר יותר. בעלה ג'ון נפטר זמן קצר לאחר מכן. בשנת 1915 התחתנה שנית עם ג'יימס סאבאג'. היא שמרה על השם סאבאג' לאורך כל חייה. לאחר גירושיהם בראשית שנות העשרים עברה אוגוסטה סאבאג' לווסט פאלם ביץ'.
סאבאג' המשיכה לעבוד בחימר, ובשנת 1919 הוענק לה ביתן ביריד מחוז פאלם ביץ', שם ניתן לה פרס בסך 25 דולר וסרט עבור התערוכה המקורית ביותר. בעקבות הצלחה זו, היא ביקשה שכר לעבודתה בג'קסונוויל, פלורידה, לפני שעזבה לעיר ניו יורק בשנת 1921. היא פנתה לקופר יוניון, בית ספר שהתבסס על מלגות בעיר ניו יורק, שם אושרה קבלתה באוקטובר 1921. הכישרון והיכולת שלה הרשימו את המועצה המייעצת של קופר יוניון, עד כי הוענקו לה כספים נוספים, כאשר איבדה את תפקידה כמשרתת בבית דירות. בשנים 1921 עד 1923 למדה אצל הפסל ג'ורג' ברוסטר.
בשנת 1923 הגישה סאבאג' בקשה לתוכנית קיץ בחסות ממשלת צרפת. היא נדחתה על ידי ועדת השיפוט הבינלאומית אך ורק בגלל היותה אדם שחור. סאבאג' נסערה עמוקות ותיחקרה את הוועדה, והחלה את התהליך הראשון מבין רבים במאבק הציבורי לשוויון זכויות בחייה. האירוע זכה לסיקור עיתונאי משני צידי האוקיינוס האטלנטי. בסופו של דבר, הפסל האמריקאי חבר הוועדה, והיחידי שתמך בה, הרמון אטקינס מקניל הזמין אותה ללמוד אצלו.
לאחר שסיימה את הלימודים בקופר יוניון, עבדה סאבאג' במכבסות קיטור במנהטן כדי לפרנס את עצמה ואת משפחתה. אביה היה משותק משבץ מוחי ובית המשפחה נהרס על ידי הוריקן. משפחתה מפלורידה עברה לגור בדירתה הקטנה בניו-יורק. במהלך תקופה זו היא השיגה את העבודה הראשונה שלה עבור ספריית הארלם. הפסל שהכינה, הביא בעקבותיו הזמנות נוספות. פסליה זכו לשבחים על כך שהיא מתארת אפרו-אמריקאים בצורה הומאנית יותר, נייטרלית, בניגוד לסטריאוטיפים של אותה תקופה.