בשנות ה-40 התאגדה בירושלים קבוצת עולים מזאכו בגרעין התיישבות בשם ארגון יעזק ראשי תיבות ליהודים עולי זאכו כורדיסטן. לאחר מלחמת השחרור וסיום המצור על ירושלים ייסדו את מושב עזריה ראשי תיבות של השם "עולי זאכו ראו ישועת השם".
יחסי יהודים-מוסלמים.
יהודי זאכו חיו בשכונות יהודיות מבודדות מרצונם החופשי והשתדלו שלא להיטמע בחברה הלא יהודית הסובבת אותם, כך שמרו יהודי זאכו הן על חוקי הדת והמצוות בחופש רב יותר, הן על חופש פעולה מצד הממשל.
בשנות פעילותה של הקהילה שררה שלווה יחסית בין הקהילה היהודית לאוכלוסייה המוסלמית באזור ולא התרחשו פרעות או מעשי זדון על ידי המוסלמים באזור. בגלל ריחוקה של זאכו ממרכז כורדיסטן, בתקופות בהם הייתה יציבות שלטונית, השלטון לא הפריע לקהילה להתנהל ואף תמך בה ונתן לה חופש פעולה ודת.
למרות חוסר ההיטמעות של היהודים בחברה הכורדית נוצרה מערכת יחסים ייחודית בין יהודי זאכו לבין שכניהם הלא יהודים. ראשי השבטים נתנו חופש פעולה ליהודי זאכו ויהודי זאכו התלבשו ככורדים מוסלמים מרצונם החופשי. בתקופות החגים המוסלמים התכבדו לבקר בתים יהודים והשליטים המקומיים פעלו לשם קידום היחסים ההדדיים.
בשנת 1929 בעקבות המרד הערבי והתחזקות התנועה הציונית חלה התקררות ביחסים בין המוסלמים לקהילה היהודית בזאכו ונקבעו איסורים על היהודים בזאכו כגון:איסור על פעילות ציונית, הגבלות על כמות התיירים היהודים הרשאים לבקר בכורדיסטן, איסור לימוד עברית בבתי ספר יהודים ואיסור הדפסת ספרים ועיתונים בעברית.
Ray Tracing
משה ולין
משה ולין (נכתב גם ואלין) (7 במאי 1906 - 25 באוגוסט 1979) היה אמרגן, מפיק ואיש תיאטרון ישראלי. מראשוני האמרגנים העבריים בארץ.
ביוגרפיה.
משה ולין נולד בי"ב באייר תרס"ו לרב צבי הירש וואלון ולשרה לבית וילקומירסקי בעיירה שווינציאן שליד וילנה, ליטא, אז חלק מן האימפריה הרוסית. היה מנעוריו חבר בתנועת הנוער החלוץ. עלה לישראל בשנת 1926, כחלוץ צעיר, והצטרף לפלוגת הכובש, שהקימה לימים את קיבוץ רמת הכובש.
בהמשך עזב ולין את הקיבוץ ולמד בסטודיו לדרמה של מנחם גנסין. הוא הצטרף לתקופה קצרה כשחקן תיאטרון ללהקת התיאטרון הסאטירי "הקומקום".
בשנת 1929 שינה כיוון בחייו והפך לאמרגן (מקצוע שכונה אז בשם "אימפרסריו"). הוא החל את עבודתו כמלווה להקות עבריות במסעותיהן לחוץ לארץ, ליווה וארגן מסעות ומופעים גם לאמנים בודדים.
בשנת 1943 הקים משה ולין את תיאטרון "לי-לה-לו", תיאטרון קברט סאטירי, שהתקיים כעשור שנים בארץ. בין השחקנים-זמרים שגילה בתקופה זו הייתה גם שושנה דמארי. ולין שימש גם כמנהל התיאטרון.
משה ולין כתב על חייו כאמרגן בספר זיכרונותיו "מיומנו של אימפרסריו".
משה ולין נפטר בתל אביב בב' באלול תשל"ט ונטמן בבית העלמין הדרום. הוא היה נשוי שלוש פעמים. אשתו הראשונה הייתה שושנה לבית אוקראינץ. אשתו השנייה הייתה הזמרת שרה-אסנת הלוי. בשלישית נישא לזמרת חנה אהרוני. לוולין היו שני בנים - יאיר שנפטר בשנות העשרים לחייו ודני ואלין, במאי טלוויזיה במקצועו.
עיריית תל אביב קראה רחוב על שמו בשכונת ניר אביב בדרום העיר.
יריד הספרים הבינלאומי בירושלים
יריד הספרים הבינלאומי בירושלים הוא יריד ספרים המתקיים בירושלים אחת לשנתיים, החל משנת 1963. היריד כולל אירועי תרבות, סימפוזיונים, ימי עיון וטקסים.
יריד הספרים הבינלאומי בירושלים הוא מהירידים הגדולים בעולם בתחום המו"לות. בשנת 2007, השתתפו ביריד למעלה מ-1,200 מוציאים לאור מארבעים מדינות שונות. היריד מתקיים במרכז הקונגרסים הבינלאומי בבנייני האומה בירושלים בהפקת עיריית ירושלים וחברת אריאל. היריד מפגיש בין המו"לים הגדולים בעולם והמו"לים בישראל. עיריית ירושלים, משרדי ממשלה, ונותני חסות, השקיעו ביריד ה-23 יותר מ-1.5 מיליון דולר, עלייה של 50% לעומת תקציב היריד הקודם. מספר הספרים המוצגים ביריד עומד על 100,000 בשפות שונות ומספר המבקרים הצפוי ביריד עומד על 100,000.
במסגרת האירוע מוענק פרס ירושלים לספרות לסופר שיצירותיו משקפות או מעודדות את הרעיון של חופש הפרט בחברה. ביריד מתארחים אנשי ספרות רבים. הסופרים משתתפים באירועים הפתוחים לקהל ונפגשים עם הקוראים בקפה הספרותי המתקיים מדי יום ביריד. הכניסה ליריד ללא תשלום. מאז שנת 1985 מתקיימת ביריד תוכנית המפגישה עורכים צעירים להחלפת רעיונות, דעות ופיתוח קשרים מקצועיים ותוכנית דומה לסוכנים ספרותיים. ביריד מתקיים גם כנס לעידוד הקריאה, יום עיון ותערוכה בנושא היי טק בשירות המו"לות העוסק בהמצאות טכנולוגיות חדשות הקשורות בספרים.
גלובול
זכו
מסנף
הילארי סוואנק
הורדוס (מלך כלקיס)
הורדוס (15 לפנה"ס – 48 לספירה), מלך כלקיס מבית הורדוס.
הורדוס נולד בממלכת יהודה. מצד אביו אריסטובולוס היה נכדו של הורדוס ומרים החשמונאית, ואמו ברניקי הייתה בתם של שלומית אחות הורדוס וקוסטובר מושל אדום.
הורדוס היה אחיהם של אגריפס הראשון, אריסטובולוס הצעיר, הרודיאס ומרים.
בשנת 7 לפנה"ס התייתם הורדוס מאביו, שהוצא להורג על ידי סבו הורדוס יחד עם אחיו אלכסנדר באשמת קשירת קשר כנגד המלך. לזמן מה חייתה משפחתו תחת הגנתו של הורדוס, אולם בשנת 5 לפנה"ס החליטה אמו ברניקי לקחת את משפחתה ולעבור להתגורר ברומא. הורדוס התחנך בחצר הקיסרית, כפי שהיה נהוג אצל בני מלוכה ממדינות החסות של רומא. ייתכן שיש בכך סימן שאוגוסטוס החשיב את הורדוס ואחיו כיורשים פוטנציאליים לממלכת סבם.
הורדוס הומלך על ידי הקיסר קלאודיוס על כלקיס, עם עלייתו לשלטון בשנת 41 לספה"נ. כמו כן, הוא קיבל דרגת פראיטור לשם כבוד (ornamenta praetoria). בעקבות בקשה שהוא ואחיו אגריפס העלו לפני הקיסר, הוציא קלאודיוס צו בו הוא מאשר את זכויותיהם של היהודים החיים בגולה.
עם מות אחיו, אגריפס הראשון, בשנת 44 וסיפוחה מחדש של ממלכת יהודה לאימפריה הרומית כפרובינקיה, קיבל הורדוס את האחריות לניהול בית המקדש ומינוי הכהנים הגדולים.
אשתו הראשונה של הורדוס הייתה , בת דודתו אולימפיאס, בת הורדוס המלך ומלתקי השומרונית ויוסף בן יוסף אחי הורדוס המלך. מרים ילדה לו בן בשם אריסטובולוס. לאחר שנפטרה, נשא לאישה את אחייניתו ברניקי, שממנה נולדו לו שני בנים, ברניקינוס והורקנוס.
עם מותו של הורדוס בשנת 48, ירש אותו כמלך כלקיס אחיינו אגריפס השני, שהוחלף בשנת 53 על ידי אריסטובולוס, בנו הבכור של הורדוס.
אבישי שמידע
אבישי (אבי) שמידע (Shmida; נולד ב-1946) הוא בוטנאי ישראלי, פרופסור אמריטוס במחלקה לאקולוגיה, אבולוציה והתנהגות של המכון ע"ש סילברמן למדעי החיים, השייך לפקולטה למתמטיקה ולמדעי הטבע באוניברסיטה העברית בירושלים. הוא חבר במרכז לחקר הרציונליות וההחלטות האינטראקטיביות של האוניברסיטה העברית.
לימודים ומחקר.
אבישי שמידע למד תחת הנחייתם של גדעון אורשן ועמנואל נוי-מאיר, פרופסורים לבוטניקה באוניברסיטה העברית. בשנת 1972 השלים את עבודת המוסמך בהנחייתו של גדעון אורשן, בנושא "הצומח של ג'בל מע'רה - צפון סיני", ובשנת 1977 השלים את עבודת הדוקטורט בהנחייתם של אורשן ונוי-מאיר, בנושא "ניתוח כמותי של הצומח הטרגקנטי בחרמון וגורמי הסביבה המשפיעים עליו". בשנים 79–1977 השתלם במסגרת בתר-דוקטורט באוניברסיטת קורנל שבארצות הברית. עם שובו לישראל, בשנת 1979, קיבל משרת מרצה באוניברסיטה העברית. בשנת 1994 קיבל דרגת פרופסור מן המניין ובשנת 2014 פרש כפרופסור אמריטוס. מאז הוא ממשיך להיות פעיל במרכז לחקר הרציונליות, להדריך ב"חוג כלנית לצמחי ישראל" וממשיך לחקור את הביולוגיה הרפרודוקטיבית, האבולוציה והאקולוגיה של הצמחים הגדלים ברחבי הלבנט.
מחקריו בתחום הבוטניקה מקיפים מספר נושאים, ביניהם חקר ההאבקה, פיטוגאוגרפיה של ארץ ישראל וסביבותיה, ותיאור של מינים חדשים למדע או לישראל. תחום נוסף שבו עוסק שמידע, הנחשב ייחודי, הוא תיאור תופעות מעולם הצומח, באמצעות מודלים של תורת המשחקים.
לאבישי שמידע פרסומים רבים, הן בספרות המדעית והן בספרות הפופולרית. הוא חיבר מספר מדריכי צמחים ופרחים, שיצאו לאור בהוצאות כתר ומפה. שמידע מרבה לתור את הארץ בחיפוש אחרי תגליות בוטניות חדשות, כגון מציאתם של מינים נדירים, והוא עורך בקביעות סיורים לימודיים במסגרת מרכז רת"ם. מאז חתימת הסכם השלום עם ירדן, הוא מסייר רבות גם בארץ זו, ומתאר את מיני הצומח שבה.
שמידע הוא מומחה בתחום עצים עתיקים בארץ ישראל ומרכז את המחקר בתחום זה במסגרת הוועדה הבין-מקצועית לנושא.
שמידע שותף לכתיבת הכרכים בנושאי בוטניקה וצמחיית ארץ ישראל באנציקלופדיה "החי והצומח של ארץ ישראל" (1983) בעריכת עזריה אלון.
ביחד עם גד פולק פרסם ספר על צמחים בסכנת הכחדה בישראל.
מרכז רת"ם.
אחד ממפעליו החשובים של שמידע הוא הקמתו (בשנת 1980) וניהולו של מרכז רתם (ראשי תיבות: רשת תצפיות ומידע) - מרכז המידע לצמחיית ארץ-ישראל. המרכז הוא פרי שיתוף פעולה בין האוניברסיטה העברית ובין החברה להגנת הטבע. במרכז נאסף מידע רב על תפוצתם של צמחי ארץ ישראל השונים, ומושם דגש מיוחד על תיאור תפוצתם של צמחים נדירים וצמחים אנדמיים לאזורנו. מחקרים מדעיים רבים אודות הצומח והצמחייה של ארץ-ישראל והאקולוגיה שלהם, נערכו במסגרת פעולתו של מרכז רת"ם, ובעקבותיהם יצאו לאור פרסומים רבים. בין אלה יש לציין את כתב-העת רת"ם, שהופיע בין השנים 88–1981.
אבי שמידע
עמותת אומ&quot;ץ
מרכז רת&quot;ם
מרכז רת"ם (רשת תצפיות ומידע) הוא מרכז לאיסוף מידע על תפוצתם של צמחי ארץ ישראל. דגש מיוחד מושם על תיאור תפוצתם של צמחים נדירים וצמחים אנדמיים לאזורנו ועצים עתיקים בארץ ישראל.