בשנת 1966 המציא שיגטו איקדה את הברונכוסקופ הגמיש. תחילה כלי זה השתמש באלומות פיברו-אופטיות הדורשות מקור תאורה חיצוני.
לאנדוקופים אלה היו קטרים חיצוניים של כ-5-6 מילימטר, עם יכולת כיפוף של 180 מעלות ויכולת פישוט של 120 מעלות, שאיפשרו גישה אל סימפונות אונתיים וסגמנטליים. מאוחר יותר ברונכוסופקים פבירו-אופטיים הוחלפו על ידי CCD (charge coupled device) (צ'יפ וידאו) בממוקמים בקצה הדיסטלי שלהם.
ביצוע הבדיקה.
הבדיקה מתבצעת על ידי מומחה ברפואת ריאות (פולמונולוג) ואחות. הבדיקה מתבצעת בהרדמה מלאה, ולפניה יתבקש הנבדק להיות בצום של כחמש שעות. לאחר שהחולה מורדם, מחדיר הרופא ברונכוסקופ דרך האף אל תוך הריאות. בעזרת הברונכוסקופ יכול הרופא לאבחן מחלות ובעיות שונות בריאה, לנקז מוגלה או לקחת ביופסיה.
הבדיקה אורכת כרבע שעה והנבדק מתעורר אחריה באופן טבעי. לאחר כשעתיים ישוחרר החולה לביתו (אם אינו מאושפז). את תוצאות הבדיקה יקבל הנבדק מיד לאחר הבדיקה (אלא אם נלקחה ביופסיה ויש לחכות לתשובות מהמעבדה).
תופעות לאחר הבדיקה.
לאחר שיתעורר הנבדק הוא עלול לחוש טשטוש ו/או בחילה בגלל ההרדמה. בדרך כלל ירגיש הנבדק תחושה של גירוי בדרכי הנשימה, בעיקר בגרון, ויומלץ על שתיית תה (אך רק כשעה לאחר הבדיקה). ייתכנו קשיים בדיבור בהתחלה, צורך בחמצן, שיעול, ומעט דם בליחה.
נפה
מפרץ ונציה
מפרץ ונציה (באיטלקית: Golfo di Venezia; בסלובנית: Beneški zaliv; בקרואטית: Venecijanski zaljev) הוא מפרץ בצפונו של הים האדריאטי המשתרע מצפון לקו דמיוני המחבר בין הקצה הדרומי של חצי האי איסטריה ודלתת הנהר פו. המפרץ גובל באיטליה ממערב וצפון, ובסלובניה וקרואטיה ממזרח. מהמפרץ מסתעפים מפרץ טריאסטה הכולל את לגונת גראדו וכן לגונת ונציה המסתעפת ישירות המפרץ.
הנהרות העיקריים הנשפכים אל המפרץ הם אדיג'ה, ברנטה, פייבה, ליבנצה, טליימנטו ואיסונדזו (סלובנית "סוצ'ה" Soča).
עומקו הממוצע של המפרץ הוא 34 מטרים.
מנזה
יוסטוס הקדוש מטריאסטה
יוסטוס הקדוש מטריאסטה (באיטלקית: San Giusto martire) היה קדוש נוצרי מעונה שחי בעיר אקוויליה בזמנו של הקיסר דיוקלטיאנוס. יוסטוס הקדוש עסק בהפצת הנצרות באזור מגוריו והיה בין ראשוני הנוצרים שנאסרו בשל סירובם להקריב קרבן לאלילים הפגאנים. לפי המסורת עינה אותו הפרפקט מנציו (Manazio) עינויים קשים במטרה להכניעו, אך ללא הועיל. לבסוף דן אותו מנציו למיתה והשליכו אל הים מול חופי טריאסטה כשהוא קשור בידיו וברגליו בשלשלאות למשקולות ולאבנים. על פי האמונה העממית, השלשלאות נמסו כבמעשה נס, וגופת הקדוש צפה ונמצאה על חופה של טריאסטה.
בטריאסטה הוקמה כנסייה שהוקדשה ליוסטוס הקדוש כבר במאה ה-5. הכנסייה הוקמה בשטח הפורום הרומי ושברי עמודים מתקופת הרומאים שימשו בבניית מגדל הפעמונים. במאה ה-14 חוברה הכנסייה אל כנסיית מריה הקדושה הסמוכה לה על ידי בניית האולם המרכזי של הכנסייה הנוכחית אשר חיבר בין שני המבנים הקיימים. הכנסייה המאוחדת נקראת מאז קתדרלת יוסטוס הקדוש. הגבעה עליה ניצבת הקתדרלה נקראת על שמו של הקדוש (Colle di san Giusto) וכך גם הטירה הסמוכה לקתדרלה.
הנצחת הקדוש באומנות מוגבלת לעיר טריאסטה ובמיוחד לקתדרלה שעל שמו, ותמונתו העתיקה ביותר היא ככל הנראה הפסיפס שבאפסיס של קתדרלה זו והמתוארך למאה ה-12. בקתדרלה מצוי גם דיוקנו של יוסטוס הקדוש על גבי בד משי השמור בין אוצרות הכנסייה.
יום חגו של יוסטוס הקדוש הוא ה-2 בנובמבר בטריאסטה, וה-23 במרץ בסן ג'יוסטו קנווזה (San Giusto Canavese) שליד טורינו. היונה נחשבת לסמלו של הקדוש.
זה סינית בשבילי
זה סינית בשבילי הוא ביטוי בעברית שמציין כי הדובר לא מבין את אשר נאמר לו, או לא מבין את הכתוב לפניו. הביטוי יכול לבטא לא רק את אי הבנת השפה, אלא גם חוסר הבנה כללי. מקובל להשתמש בו גם לצורך הבעת חוסר הבנה בנושאים טכנולוגיים, מדעיים ומתמטיים. לביטוי יש משמעות הומוריסטית, והוא מקביל למשפט: "לא הבנתי כלום".
הביטוי בשפות שונות.
ביטוי דומה מופיע בשפות שונות, אלא שבכל ארץ, זהותה של "השפה הלא מובנת" שמשמשת כמטפורה היא שונה. מקור הביטוי בספרים כתובים לטינית מימי הביניים שבהם הופיע המשפט "זה ביוונית; זה לא ניתן לקריאה" ("Graecum est; non potest legi") כהערת שוליים ליד קטעים כתובים יוונית. שימוש בביטוי במשמעות שאולה מוצאים כבר אצל ויליאם שייקספיר שכתב "זה היה יוונית בשבילי" ("it was Greek to me") במחזה יוליוס קיסר ב-1599, ואצל מחזאי אנגלי נוסף בן אותה תקופה, תומאס דקר, שהשתמש בביטוי "זה יוונית בשבילו".
השימוש בשפה היוונית כדוגמה לשפה זרה ולא מובנת הוא מקור המילה גרינגו (כינוי לזר שאינו דובר את השפה) בספרדית ובפורטוגזית. גרינגו הוא בעצם שיבוש של "גריאגו" (יוונית) מהביטוי הספרדי "לדבר יוונית" ("hablar en griego").
עם הזמן נוספו שפות נוספות, מלבד יוונית, למבחר "השפות הלא מובנות", ובארצות מסוימות מספר שפות משמשות כמטפורה לשפה לא מובנת. כך למשל בצרפתית ניתן לומר "זה עברית בשבילי" וגם "זה סינית בשבילי". למעשה, סינית נפוצה ביותר בתור דוגמה לדבר לא מובן, ואפילו ביפנית משתמשים בהברות חסרות משמעות שמזכירות סינית, כמו למשל "צ'ינפונקאנפון דה" (ちんぷんかんぷんだ), על מנת לציין חוסר הבנה. הסינים עצמם אומרים במנדרינית "זה כתב שמיימי" על מנת לתאר טקסט לא מובן. יוצרי השפה המתוכננת אספרנטו אף השתמשו בביטוי כדי ללעוג לשפה המתוכננת וולאפיק, שנוצרה והייתה בשימוש לפניה (Tio estas Volapukaĵo).
קראס
קראס או רמת קראס (סלובנית Kras; איטלקית Carso; גרמנית Karst) הוא חבל ארץ בדרום מערב סלובניה ובצפון מזרח איטליה שהעניק את שמו הגרמני לתופעת הקרסט. בשל כך לעיתים מכונה האזור בכינוי "הקרסט המקורי" או "הקרסט הקלאסי". האזור עשיר בתופעות קרסטיות כבולענים, פירים אנכיים, מגדלי קרסט ומערות.
גאוגרפיה.
הקראס הוא רמה עשויה אבן גיר לחופיו המזרחיים של מפרץ טריאסטה, המתרוממת בתלילות ביחס לאזורים המקיפים אותה, למעט בצידה הדרום-מזרחי, וגובהה הממוצע כ-330 מטר. הרמה אינה מושפעת כמעט מהאקלים הימי של הים האדריאטי וכשליש ממנה מכוסה בחורש של עצי אורן. שטחו של חבל הקראס בסלובניה הוא 429 קמ"ר, ומתגוררים בו כ-19,000 תושבים, אך קיימות מספר הגדרות לגבולות החבל ולפיהן משתנים הנתונים. מרכזו של החבל בעיר סז'נה (Sežana) שעל גבול איטליה ובה כ-12,000 תושבים.
אתרים.
הקראס מפורסם בנופיו בכלל ובמערות שבו בפרט, והידועות שבהן הן:
נוסף על המערות באזור מספר אתרים ידועים נוספים:
תחנת הרכבת בר גיורא
תחנת הרכבת בר גיורא (השם הקודם, בערבית, עד 1948: دير الشيخ, תעתיק: דיר א-שייח', באנגלית: Deir Esh Sheikh Rail Station) היא תחנת רכבת תפעולית על מסילת הרכבת יפו–ירושלים. מיקום התחנה בערוץ נחל שורק כשני קילומטר צפונית למושב בר גיורא.
היסטוריה.
התחנה הוקמה בשלהי המאה ה-19 לאחר שמסילת הרכבת יפו–ירושלים החלה לפעול. נחל קטלב הסמוך שימש כמקור מים לדודי הקיטור של הרכבות שהיו עוצרות בתחנה בזמן השלטון העות'מאני ובימי המנדט הבריטי. עד קום המדינה נקראה התחנה על שם הכפר הערבי הסמוך דיר א-שיח'. בשנות ה-50 שימשה כתחנה תפעולית של רכבת ישראל, גם לאחר שקטרי הקיטור הוחלפו בקטרי דיזל.
בשנות האלפיים, כאשר חודשה מסילת הרכבת יפו–ירושלים, נותר מבנה התחנה ההיסטורי על תילו בסמוך לתוואי המחודש. המועצה לשימור מבנים ואתרי התיישבות דרשה מרכבת ישראל להכליל בפרויקט חידוש המסילה את שחזור מבני התחנה ואלמנטים היסטוריים אחרים בסביבתה (עמודי איתות, עמודי טלגרף, מוטות ויסות המסילה ומתקני מילוי, אחסון והעברת מים), אך הרכבת סירבה.
כיום.
המבנים ההיסטוריים של התחנה מתחלקים לשתי תקופות: למרגלות המסילה, בסבך הצמחייה של נחל שורק, ישנם המבנים הקדומים יותר של התחנה שנבנו ונעשה בהם שימוש בשלהי התקופה העות'מאנית. לצד המסילה נמצא המבנה הבולט ביותר במתחם התחנה, שהוקם בימי המנדט הבריטי כמה שנים לאחר מלחמת העולם הראשונה. בסביבות התחנה נמצאים גם שני פילבוקסים שמהם הגנו החיילים הבריטיים על מסילת הרכבת יפו–ירושלים - האחד ממזרח לתחנה והשני ממערב לה.
מתחם התחנה ההיסטורית מיועד לשימור, אך נכון לשנת 2007 המבנה העיקרי של התחנה (מימי המנדט הבריטי) נעול ואטום בלבנים. לאור היעדר הפעילות בתחום השחזור, המועצה לשימור מבנים יוזמת בשיתוף עם המועצה האזורית מטה יהודה תוכנית שבמרכזה תחנות הרכבת ההיסטוריות נחל שורק ובר גיורא. לפי התוכנית, תושבי טל שחר יאמצו את תחנת הרכבת נחל שורק ותושבי בר גיורא יאמצו את תחנת בר גיורא במטרה לפתחן כנקודות משיכה לתיירים.
התחנה משמשת כתחנה תפעולית קטנה של רכבת ישראל כחלק מהקו המחודש לירושלים. בתחנה הוקם מבנה שליטה ובקרה בקרבת התחנה ההיסטורית, ובצמוד לה הונחה מסילה כפולה המאפשרת מפגש רכבות בקו ירושלים-בית שמש.
ישיבת כנסת חזקיהו
ישיבת כנסת חזקיהו היא ישיבה חרדית ליטאית שנוסדה בשנת ה'תש"ט (1949) על ידי הרב נח שימנוביץ בזכרון יעקב. בשנת ה'תשט"ו (1955) עברה לכפר חסידים ובהמשך סופח שטחה ליישוב רכסים. בראשה עמדו גם הרב אליהו אליעזר מישקובסקי והרב דוד יצחק מן, וכיום עומד בראשה הרב יהושע מן.
הקמת הישיבה.