עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, פאנשווה נשאר עם דיוויזיית וסקס שנועדה לשירות בהודו; עם זאת, לפני שהפליג, הוא נשלח ליבשת להצטרף לכוח המשלוח הבריטי, שם הפך למפקד הארטילריה המלכותית של הדיוויזיה הראשונה.
הוא הועלה לדרגת מייג'ור גנרל באמצע שנת 1915, ומונה למפקד הדיוויזיה ה-31 שהוקמה לאחרונה בצבא החדש, אך הועבר באוגוסט לפקד על הדיוויזיה ה-11 (הצפונית) שנשלחה לגליפולי בים התיכון. הוא נשאר עם הדיוויזיה במהלך פינוי הדרדנלים עד שזמן קצר לאחר שהגיע לצרפת ביולי 1916 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-5. על הקורפוס פיקד בעבר אחיו הצעיר יו, עד שהורחק מפיקודו כתוצאה מתמרון פוליטי בעקבות כישלון פעולות הלחימה בסנט אלואי בסוף מרץ 1916.
הקורפוס ה-5 החזיק בעמדה בולטת באיפר באותה עת שפאנשווה קיבל את הפיקוד, אולם באוגוסט הוא הועבר דרומה כדי לתמוך במתקפת הסום. בשלב האחרון של קרב הסום, בקרב אנקר בנובמבר, הוא פיקד על מתקפה שתפסה את בומון האמל, אחת המטרות הראשונות של המתקפה יותר משלושה חודשים קודם לכן. בשנה שלאחר מכן הוא קיבל את תואר אביר מסדר האמבט.
הוא נשאר עם הקורפוס במהלך 1917, ונלחם בקרב פשנדל, ובשנת 1918 הוא הוצב בקו התפר שבין הארמיות השלישית והחמישית. הוא הותקף בכבדות במבצע מיכאל, השלב הראשון במתקפת האביב הגרמנית במרץ 1918, וגם הוא וגם הקורפוס ה-7 השכן נאלצו לסגת, והותירו פער בקווים הבריטיים. האחריות לכך הייתה עניין של מחלוקת היסטורית במשך כמה עשורים, אך התגובה באותה העת הייתה חד משמעית; שניהם פאנשווה ומפקד הקורפוס ה-7, ולטר נוריס קונגריב, הודחו מתפקידם.
אחרית חייו.
באוגוסט 1918 הוא מונה לפיקוד על הקורפוס ה-23, וזמן קצר לאחר מכן מונה למפקד חיל המצב בלשון הים של פורת', עמדה אותה מילא עד לאחר תום המלחמה.
הוא קיבל רשמית דרגת קבע של לוטננט גנרל בשנת 1919, ופרש מהצבא בשנת 1923. לאחר מכן שירת בתפקידו הטקסי כקולונל הכבוד של ארטילריה מלכותית בשנים 1923–1929, ושל ארטילריית הסוסים המלכותית בין השנים 1930–1934.
הקורפוס ה-23 (בריטניה)
הקורפוס ה-23 של הצבא הבריטי היה קורפוס בריטי, אשר פעל בתקופת מלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה.
הקורפוס הוקם בבריטניה בפברואר 1918, וכלל יחידות אימונים לפני שנשלחו להילחם בצרפת. הקורפוס היה תחת פיקודו של אדוארד פאנשווה, ופורק עם תום המלחמה.
אאוט
הדיוויזיה ה-31 (בריטניה)
הדיוויזיה ה-31 של הצבא הבריטי הייתה דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה.
הדיוויזיה הוקמה באפריל 1915 כחלק מצבא קיצ'נר, ובדצמבר אותה שנה נשלחה למצרים, שם נפרסה באזור קנטרה, על מנת להגן על תעלת סואץ. במרץ 1916 נשלחה הדיוויזיה לצרפת, והיא לחמה בקרבות היום הראשון של הקרב על הסום כחלק מהקורפוס ה-8, וספגה אבדות כבדות. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרב אנקר בקרב אראס, ובשל אבדותיה הכבדות היא לא לחמה בקרב פשנדל. בשנת 1918 לחמה הדיוויזיה במתקפת האביב, ובכלל זה בקרב איפר הרביעי, ובמתקפת מאה הימים, כולל בקרב איפר החמישי. לאחר המלחמה שוחררו חיילי הדיוויזיה, ובמרץ 1919 פורקה הדיוויזיה.
אנה קארנינה (סרט, 1915)
אנה קארנינה (באנגלית: Anna Karenina) הוא סרט דרמה אילם אמריקאי משנת 1915, בבימויו של ג' גורדון אדוארדס, ובכיכובה של בטי ננסן. זה היה העיבוד האמריקאי הראשון לרומן "אנה קארנינה" מאת לב טולסטוי שיצא לאור ב-1877. הסרט נחשב לאבוד. סצנות אחדות צולמו באתר סקי קרוב למונטריאול.
תקציר עלילה.
אנה קארנינה היא אשת חברה אריסטוקרטית נשואה, וחיה בסנקט פטרבורג. היא מנהלת פרשת אהבים סוערת עם גראף צעיר ועשיר. הוא אוהב אותה ורוצה להתחתן איתה אחרי שתעזוב את בעלה.
עם זאת, היא חשה דחויה מהחברה ומבודדת. היא מתחילה להיות רכושנית ואף פרנואידית בשל חשדותיה בבגידה, שמובילים לבסוף להתאבדותה.
הדיוויזיה ה-56 (בריטניה)
הדיוויזיה ה-56 של הצבא הבריטי היא דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמות העולם.
היסטוריה.
הקמת הדיוויזיה.
הדיוויזיה הוקמה בשנת 1908 כחלק מהצבא הטריטוריאלי, ונועדה להחליף את הצבא הסדיר כאשר הוא היה במשימות מחוץ לבריטניה, והיא כללה יחידות מאזור לונדון.
מלחמת העולם הראשונה.
בקיץ 1914 גויסה הדיוויזיה והחלה באימונים, וחלק מיחידותיה נשלחו כתגבור ליחידות שונות בצרפת. בחורף 1916 נשלחה הדיוויזיה לצרפת, שם לחמה ב, ובשנת 1917 היא נטלה חלק בקרב אראס, קרב איפר השלישי וקרב קמברה. באביב 1918 היא לחמה במתקפת האביב הגרמנית, ולאחר מכן לחמה במתקפת מאה הימים. לאחר המלחמה שוחררו חיילי הדיוויזיה, ובשנת 1919 פורקה הדיוויזיה.
בין המלחמות.
בשנת 1920 הוקמה הדיוויזיה מחדש, כחלק מהצבא הטריטוריאלי, ובשנת 1936 היא הפכה לדיוויזיית לונדון, לאחר שהדיוויזיה ה-47 (לונדון) הוסבה לדיוויזיית הנ"מ ה-1.
מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1939 הוחלט על הכפלת כוח הצבא הבריטי, ועל בסיס הדיוויזיה ה-56 (לונדון) הוקמה הדיוויזיה ה-47 (לונדון). עם פרוץ מלחמת העולם השנייה גויסה הדיוויזיה, אך היא לא נשלחה לצרפת ונותרה בבריטניה. בתחילה היא הייתה דיוויזיה ממונעת עם 2 חטיבות בלבד, אולם לאחר המערכה על צרפת היא שונתה לדיוויזיית רגלים וצורפה לה חטיבה שלישית. בנובמבר 1942 נשלחה הדיוויזיה ל, שם שירתה בעיראק ובארץ ישראל, ובמרץ 1943 היא נשלחה למצרים. באפריל נשלחה הדיוויזיה לתוניסיה, שם לחמה בשלב האחרון של המערכה בתוניסיה. בשל הנפגעים הרבים שספגה הדיוויזיה היא לא השתתפה בפלישת בעלות הברית לסיציליה, אולם היא השתתפה בקרבות השונים בחזית האיטלקית, ובכלל זה הנחיתה בסלרנו, כיבוש נאפולי, קרב מונטה קאסינו, קרב אנציו ומתקפת האביב של בעלות הברית בצפון איטליה.
לאחר המלחמה.
בשנת 1946 פורקה הדיוויזיה, אולם בשנת 1947 היא הוקמה מחדש ככוח מילואים של הצבא הטריטוריאלי, ונקראה דיוויזיית השריון ה-56 (לונדון), ובשנת 1956 הפכה בחזרה לדיוויזיית חיל רגלים. בשנת 1961 צומצמה הדיוויזיה למפקדה מחוזית, ובשנת 1967 פורקה הדיוויזיה. בשנים 1987–1993 אוחדו היחידות הלונדוניות לחטיבה ה-56.
הגביע הרוסי בכדורגל 1993/1994
גביע רוסיה 1993/1994 הייתה העונה השנייה בטורניר הגביע הרוסי בכדורגל שנערך ממאי 1993 ועד יוני 1994. בטורניר נטלו חלק קבוצות ליגת העל הרוסית בכדורגל, קבוצות מליגת המשנה הרוסית ומהליגה הרוסית השנייה.
קבוצת ליגת העל הרוסית, לוץ' ולדיווסטוק, לא השתתפה.
שלבי הכרעה.
המשחק.
משחק הגמר נערך במאי 1994 באצטדיון הגדול במדינה, אצטדיון לוז'ניקי. המשחק התחיל עם יתרון לספרטק מוסקבה שהבקיעה 2 שערים ברבע השעה הראשונה, אך צסק"א הצליחה להשוות והמשחק הסתיים בשוויון 2:2. לאחר תוספת הזמן, ספרטק הצליחה לחלץ ניצחון וזכייה בתואר הגביע אחרי דו-קרב פנדלים שהסתיים ב-4:2 לספרטק.
זו הייתה הפעם השלישית שספרטק וצסק"א נפגשו בגמר הגביע הלאומי והפעם הראשונה במסגרת הגביע הרוסי בכדורגל. קודם לכן, בגמר 1948, "צדק"א" דאז הביסה את האדומים-לבנים בתוצאה 3:0 ובגמר גביע ברית המועצות 1992, ספרטק (2:0) הייתה טובה יותר, בזכות שער כפול של ולדימיר בסצ'סטניך באמצע המחצית הראשונה.
השער הראשון הובקע כבר בדקה ה-6, על ידי איגור לדיאחוב מספרטק. בדקה ה-11, ספרטק הכפילה את התוצאה כשהקשר ואלרי קרפין הכפיל את היתרון. אבל עוד לפני הפסקת המחצית, צסק"א הצליחה להבקיע בדקה ה-39, כשולדיסלב רדימוב כבש.
זמן קצר לאחר פתיחת המחצית השנייה (בדקה ה-58) צסק"א השוותה משער של הבלם דמיטרי ביסטרוב. הצופים לא ראו יותר שערים עד לסיום הזמן החוקי וההארכה. זהות הזוכה בתואר הוכרעה בדו-קרב פנדלים, במהלכה הוכיח השוער של ספרטק ג'ינטאראס סטאושה את עצמו בצורה מבריקה, הוא עצר את הבעיטות של יבגני בושמנוב ומיכאיל קופריאנוב ואת הבעיטה המכריעה ממרחק 11 מטרים ביצע דמיטרי אלניצ'ב, שהחליף את קרפין בתוספת הזמן ובכך "ספרטק" זכתה לראשונה בגביע רוסיה. עבור הקשר, פיודור צ'רנקוב גביע זה היה האחרון בקריירה שלו, כשפרש בקיץ של אותה השנה.
משפחת חן
משפחת חן היא משפחה ענפה מיהדות ספרד, שהייתה מובילה בקרב יהודי קטלוניה. חלק מבני המשפחה נטלו את השם המשפחה שאלתיאל או גרסיאן (גם: גרציאן) על שם גרסיה, עיירה קטלונית שהפכה לרובע של ברצלונה. בני המשפחה התיישבו בעיירה ואת שמה עברתו ל"חן".
שורשי המשפחה ביהודה בן ברזילי הברצלוני שאבותיו היו ראשי הגולה בבבל, מצאצאיו של רב הונא ראש הגולה המיוחסים לדוד המלך. בסביבות המאה ה-11 היגרו לקטלוניה ושם כונו "הנשיאים". לאחר גירוש ספרד התמקמו בכרתים שהייתה מקהילות יהדות איטליה, שם היו מראשי חכמי קנדיאה. בהמשך התפזרו בהדרגה אל יהדות גרמניה ויהדות רוסיה (שם שונה שמם של חלק ל"ליין") ברוסיה הצטרף אבי המשפחה לחסידות חב"ד, ורבים מצאצאיו שימשו כרבנים ואישים מפורסמים.
בני משפחה ידועים.
במערב אירופה.
לאחר הגירה של חלק מבני המשפחה ממזרח אירופה לעבר גרמניה וארצות השפלה.
רוברט מ. ווקר
רוברט מייקל ווקר (באנגלית: Robert Michael Walker; נולד ב-14 בספטמבר 1948) הוא פקיד ממשל אמריקאי לשעבר, שכיהן כמזכיר הצבא של ארצות הברית בפועל בין השנים 1997–1998.
ביוגרפיה.
רוברט ווקר נולד במרטין, טנסי. הוא למד באוניברסיטת טנסי. בין השנים 1969–1976 הוא עבד כעוזר לחבר בית הנבחרים של ארצות הברית, הדמוקרטי ג'ו ל. אווינס.
ב-1977 הוא הצטרף לצוותו של הסנאטור ג'ים סאסר. במהלך שנות ה-70 הוא שירת במסגרת המשמר הלאומי של ארצות הברית, בטנסי ובמחוז קולומביה.
בין השנים 1978–1993 שימש ווקר כחבר צוות מקצועי של ועדת ההקצבות של הסנאט וכראש הצוות של תת-הוועדה לבינוי צבאי.