בזמן עונת הרבייה, הנקבות מתקבצות במושבות אמהות. גודל כל מושבה תלוי בסביבה וגודל המערה. ההזדווגות יכולה להיות אגרסיבית או פסיבית. בצורה האגרסיבית, הזכר שולט על תנועות הנקבה ושומר אותה הרחק מעטלפים אחרים במושבה. כמו כן הוא מפיק קריאות בזמן ההזדווגות. בצורה הפסיבית הזכר פשוט עף אל נקבה במערה ובשקט עוגב עליה ללא התנגדות. האשף המקסיקני הוא פוליגמי, ושני הזוויגים, זכר ונקבה, מזדווגים כל אחד עם מספר עטלפים אחרים.
הנקבה מגיעה לבגרות מינית בגיל 9 חודשים ואילו הזכר רק בגיל שנתיים. הנקבה מיוחמת פעם בשנה, באביב, ותקופת הייחום נמשכת כ-5 שבועות. משך ההריון הוא כ-90 יום (11–12 שבועות), ובכל לידה נולד רק ולד אחד.
הנקבה יולדת כאשר כל ארבעת גפיה, הרגליים ואגודלי הכנפיים, אוחזות בתקרה או בקיר המערה. היא מטפלת בוולד, מניקה ומנקה אותו, כאשר חבל הטבור והשליה עדיין מחוברים ביניהם. היא מטפלת בו ברציפות עד אשר הוא לומד להיאחז בתקרה או בקיר, ואז היא מנתקת את חיבור הטבור והשליה ביניהם. השליה נופלת מהגור כעבור מספר ימים. הזכרים אינם שותפים לגידול הגורים וחיים במושבות נפרדות.
מספר גורים מופקדים במעין גנון, בזמן שהנקבה מקננת במקום אחר ועסוקה במציאת אוכל. הנקבות משתמשות בקול וריח כדי לזהות את הגור שלהן, האמא מטביעה את הריח שלה על הגור שלה. עם זאת, הגורים ינסו לינוק מכל נקבה שעוברת קרוב אליהם. האם מניקה את הגור באופן יומיומי, והגור מתבגר ונגמל בתוך 4–7 שבועות, אז הוא כבר עצמאי ויכול לעוף.
אקולוגיה.
השפעה אקולוגית.
לאשף המקסיקני השפעה אקולוגית חשובה: הם טורפים כמויות ענק של מזיקים, כולל מזיקים לגידול מסחרי של צמח קנה הסוכר, לו הם משמשים גם כמאבקים. חשיבותם כה גדולה, עד כדי כך שחברת בקרדי (Bacardi) המתפרנסת מגידול קנה סוכר, מציגה אשף מקסיקני בלוגו של החברה. הלוגו הוצע על ידי "אשתו של דון פקודנו, עמליה, שהציעה להשתמש בעטלף כלוגו החברה. זו הייתה בחירה מלאת תבונה, שכן במסורות הקובנית והספרדית, עטלפים מסמלים בריאות טובה, מזל טוב ואחדות המשפחה."
מושבות העטלפים הגדולות במערות מפיקות כמות רבה של גואנו - צואת עטלפים, שמהווה דשן מצוין לחקלאות. בתחילת המאה ה-20 היה הגואנו אחד המשאבים הרווחיים של טקסס, שנקצרו בכמויות הגדולות ביותר, שני לנפט.
איומים וגורמי תמותה.
בבר תועד אשף מקסיקני שחי כ-8 שנים. גילו נקבע לפי בדיקת שיניו. בשבי מגיעה תוחלת חייו של האשף המקסיקני ל-12 שנים.
טורפים של האשף המקסיקני כוללים עופות דורסים (הן דורסי יום והן דורסי לילה) כגון עקב אדום-זנב, בז אמריקני, אוח וירג'יניה, תנשמת לבנה ודיית המיסיסיפי. גם יונקים טורפים עטלפים, בעיקר באתרי הקינון, ואלה כוללים את האופוסום, בואש מפוספס ודביבונים. לעיתים גם נחשים טורפים אותם. מספר סוגי חיפושיות החיות בתחתית מערות עטלפים, טורפות ולדים של עטלפים שנפלו על הקרקע.
מבחינת מחלות וטפילים, שיעור הלוקים בכלבת בקרב האשף המקסיקני נמוך, לפחות בארצות הברית. עם זאת, הם סובלים מטפילים אחרים.
תפוצה.
האשף המקסיקני נפוץ בדרום ארצות הברית, מקסיקו ורוב מרכז אמריקה (כולל האיים הקריביים) ובחלק מאמריקה הדרומית, שם תפוצתו עדיין לא נחקרה מספיק. הוא איננו חי ביערות הגשם ובפרט באמזונאס. בארצות הברית הוא נפוץ בעיקר בטקסס שם חיות מושבות ענק של עטלף זה.
האשף המקסיקני בטקסס.
האשף המקסיקני הוא "היונק המעופף" הרשמי של מדינת טקסס.
בטקסס מצויה המושבה הגדולה ביותר בעולם של האשף המקסיקני. היא נמצאת במערת בראקן, צפונית לסן אנטוניו בטקסס. במושבה זו חיים כ-20 מיליון עטלפים.
בעיר אוסטין שבטקסס ישנה מושבת ענק של אשפים מקסיקניים שמבלים את הקיץ בעיר ואת החורף במקסיקו. המושבה מקננת מתחת לגשר שדרות הקונגרס, דרומית לקפיטול של מדינת טקסס. זוהי המושבה העירונית הגדולה ביותר של עטלפים, ומונה כמיליון וחצי עטלפים. בכל לילה הם אוכלים כ-4.5 עד 13.6 טון של חרקים. בכל שנה הם מושכים כ-100,000 תיירים שבאים לצפות בהם. ביוסטון שבטקסס, ישנה מושבה שמקננת מתחת לגשר Waugh Street שמעל נהר באפלו באיו, ובה כרבע מיליון עטלפים, שגם הם מהווים משיכה לתיירים.
מקומות קינון.
האשף המקסיקני מקננים בעיקר במערות גדולות, אך יקננו גם במבנים כל עוד יהיו להם פתחים וגישה למקומות מסתור חשוכים בתקרה או בקירות. לא נמצאה העדפה למבנים מסוימים מבחינת "גיל, גובה, ארכיטקטורה, חומרי בנייה, מידת אכלוס בידי בני אדם וכיוון במרחב". הדרישות מהמערות הן שיהיו גדולות, עם קירות ותקרה גדולים מספיק כדי לאכלס מאות אלפים ואף מיליונים של עטלפים. בטרם הייתה אמריקה מאוכלסת במבני יצירי-אדם קיננו האשפים גם בחורים בעצים, ביניהם מנגרובים וברושים. כיום הם מעדיפים מבנים מלאכותיים על עצים אלו.
כאמור, רוב האשפים המקסיקניים מקננים בנחילי ולהקות ענק במערות גדולות. העטלפים מפיקים כמות גדולה של גואנו - צואת עטלפים - שנערמת בקרקעית המערה. על שכבת הגואנו חיות חיפושיות ממשפחת Dermestidae שניזונות מהגואנו וכן מעטלפים קטנים שנופלים על הקרקע (בעיקר גורים שלא מנוסים בתעופה). חיפושיות אלה, ביחד עם צואת העטלפים ואדי מים, מפיקות תמיסת אמוניום הידרוקסידי , שרעילה לרוב החיות. העטלפים פיתחו התאמה לעמידה בגז זה, על ידי הקטנת המטבוליזם, כמות הפחמן דו-חמצני בדם שלהם מנטרלת במידה רבה את השפעת הגז הרעיל.
נדידה.
רוב העטלפים מהמין אשף מקסיקני נודדים בעת שינויי העונות. בחורף הם נודדים דרומה לאזורים חמים יותר. אשפים מקסיקניים בדרום-מזרח נבדה, דרום-מערב יוטה, מערב אריזונה ודרום-מזרח קליפורניה מתכנסים בעת נדידה דרום-מערבה לדרום קליפורניה ובפרט לאזור באחה קליפורניה. עטלפים בדרום-מזרח יוטה, דרום-מערב קולורדו, מערב ניו מקסיקו ומזרח אריזונה נודדים דרך הקצה המערבי של רכס סיירה מדרה אוריינטל אל חליסקו, סינלואה וסונורה. מספר מושבות עטלפים, שמבלות את הקיץ בקנזס, אוקלהומה, מזרח ניו מקסיקו וטקסס נודדות דרומה אל דרום טקסס ומקסיקו. מספר מושבות באזורים אחרים של אמריקה הצפונית אינן נודדות אלא רק משנות אתרי קינון לפי העונות.
עטלפים שמקננים מזרחית למזרח טקסס לא נודדים, אלא מחליפים מקומית את אתרי הקינון שלהם בהתאם לחילופי העונות. ישנן גם מספר מושבות עטלפים שנמצאות בטווח שבין אורגון לקליפורניה, שלא נודדות, ונמצאות שם כל השנה.
גאורגי מרגוולשווילי
ראדו טודוראן
ראדו טודוראן (ברומנית: Radu Tudoran); 8 במרץ 1910 - 18 בנובמבר 1992, היה סופר ומתרגם רומני, אח צעיר של הסופר ג'או בוגזה.
טודוראן נולד בכפר בלז'וי שבמחוז פרחובה בשם ניקולאה בוגזה. אביו היה אלכסנדרו בוגזה, פקיד בצי המסחרי. בגלל מצוקה כספית לאחר מות האב בחר טודוראן ללמוד בבית ספר תיכון צבאי, לימודים שסיים ב-1930 ובהמשך סיים את בית הספר לקצינים בסיביו ב-1932. במשך שש שנים שירת בצבא רומניה בחיל האוויר והשתחרר ב-1938, במקביל לפרסום יצירותיו הראשונות. בתקופה זו שינה שמו לראדו טודוראן, כדי להיבדל מאחיו.
ב-1940 הופיע הכרך הראשון של יצירתו, אסופת נובלות בשם Orașul cu fete sărace (העיר עם בנות עניות) וב-1941 הופיע Un port la răsărit (נמל במזרח), שבמרכזו העיר אודסה ובסרביה, אז תחת כיבוש רומני. הספר זכה להצלחה גדולה ועד 1944 הופיע בשש מהדורות, אך מיקום עלילתו השפיע לרעה על הקריירה שלו לאחר המלחמה. לאחר נפילת שלטון יון אנטונסקו, בשנים 1945 - 1947, פרסם מאמרים בהם ביקר הן את הימין הקיצוני והן את השמאל הקיצוני ועבר לגור בבראילה, שם גם החל לבנות מחסכונותיו סקונר, איתו תכנן להפליג בעולם עד ארץ האש. לאחר שהקומוניסטים השתלטו על ממשלת רומניה והמלך סולק, טודוראן, להבדיל מאחיו אוהד הקומוניזם, הודר מהמערכות, לכן פנה לתחום התרגום. הוא תרגם בעיקר סופרים רוסים וסובייטים, לבדו או בשיתוף פעולה עם Alexander Bek (אלכסנדר בק).
גבולות רומניה נסגרו, לכן תוכניות ההפלגה של טודוראן נגנזו והפסיק את בניית הסקונר, אך הניסיון שנרכש בבנייה יבוא לידי ביטוי באחד מספריו העתידיים, !Toate pînzele sus (כל המפרשים מעלה!) שהופיע ב-1954 ופנה אל בני הנוער. ספר זה הפך לרב מכר גדול מאוד, שנקרא על ידי בני כל הגילים ותורגם לשפות נוספות.
ההשראה של רומן ההרפתקאות הזה נשאבה מעלילותיו של ג'ושוע סלוקום, שהקיף את העולם בספינה ספריי ומהניסיון העצמי של טודוראן בבניית ספינה. עלילת הספר כבשה את דמיונם של הקוראים הרומנים, הופקו מהדורות רבות וטודוראן נאלץ לשנות מעט את עלילת הספר, כדי לאפשר כרך המשך. הופקה סדרת טלוויזיה על פי העלילה ובהמשך הופק גם סרט קולנוע.
טודוראן המשיך לכתוב ולפרסם בהצלחה רבה. ב-1977 מספר העותקים של ספריו השונים, שהודפסו, הגיע למיליון וחצי. את עשרים שנותיו האחרונות הקדיש לסדרת ספרים הקרויה "סיום של מילניום". בשנת חייו האחרונה עבד על הספר השביעי בסדרה, "מתחת לאפס מעלות", שהתמקד בתקופה שבין השנים 1945 - 1953 ברומניה.
טודוראן הלך לעולמו בעקבות מחלת כלי דם.
האח (עיתון ילדים)
מעשה בלביבות
מַעֲשֶׂה בִּלְבִיבוֹת (או: הוי, חנה זֶלדָה) היא בלדה ישראלית לחג החנוכה. השיר נכתב על ידי הרבנית חוה חיה פרנקל והפזמונאית תלמה אליגון-רוז, הולחן על ידי דרורה חבקין והושר לראשונה בפי הצמד צילה ועזרא דגן בתקליט שירי הילדים שלהם "בולבול" (1971). השיר הוא דיאלוג בין בני זוג, רבי קַלמַן ואשתו חנה-זֶלדָה, בנושא הכנת "לביבות" לחג החנוכה. זהו אחד משירי החג המפורסמים, ונהוג להמחיז אותו בחג בגן הילדים ובבית הספר היסודי.
נסיבות חיבור השיר וביצועו.