בשנת 1974 הוא לראשונה הצטרף לנבחרת רומניה בכדורגל ושיחק בה עד לשנת 1986.
בשנת 1982 איליה באלאץ' חתם על קדם-חוזה עם מילאן, אך לאור המגבלות של רומניה הקומוניסטית החוזה לא התקדם.
בשנת 1986 איליה באלאץ' הצטרף לדינמו בוקרשט אך לאחר שנתיים בעקבות פציעה עזב אותה ועבר לאימון. לאחר אימון מספר קבוצות ברומניה הוא עבר לאמן קבוצות בעולם הערבי.
חיים אישיים.
לבאלאץ' נולדו שתי בנות שהתחתנו עם שחקנים ובת הבוגרת התחתנה עם אאוג'ן טריקה והצעירה עם טניסאי אדריאן אונגר.
באלאץ' מת ב-21 באוקטובר 2018.
טדאוש איידוקביץ'
טדאוש איידוקביץ' (בפולנית: Tadeusz Ajdukiewicz; נכתב גם טדאוש איידוקייביץ'; 1852 – 9 בינואר 1916) היה צייר ריאליסטי פולני מראשית המאה העשרים, הידוע בזכות סצינות הקרב, הדיוקנאות, הנופים וציורי הסוסים שלו. הוא התחנך בקרקוב, ונהרג במאבק המזוין לעצמאות פולין במהלך מלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה.
איידוקביץ' נולד בווייליצ'קה. בין השנים 1868–1873 למד בבית הספר לאמנויות היפות בקרקוב אצל ולדיסלב לושקביץ'. מאוחר יותר נסע לווינה ולמינכן במלגה יחד עם וויצ'ך קוסאק ולמד באטלייה של יוזף ברנדט, בין היתר.
בשנת 1877 נסע לפריז ולמזרח הקרוב עם הרוזן ולדיסלב בראניצקי. בשנת 1882 התגורר בווינה, שם עבד למען האצולה. הוא צייר דיוקן של הנסיך מוויילס בשנת 1883 בעת ששהה בלונדון.
איידוקביץ' נסע לקונסטנטינופול בשנת 1884, והתארח אצל הסולטאן עבדול חמיד השני. לאחר מכן עבד בסופיה, בסנקט פטרבורג ובבוקרשט. הוא הצטרף לחטיבה הראשונה של הלגיון הפולני בשנת 1914 שהוקמה על ידי יוזף פילסודסקי, ומת בקרב סביב קרקוב ב־9 בינואר 1916 במהלך מלחמת העולם הראשונה.
בן דודו הראשון היה הצייר ההיסטורי הפולני זיגמונט איידוקביץ' (1861–1917), יליד ויטקוביץ.
יצירה.
טדאוש איידוקביץ' ידוע בעיקר בזכות דיוקנאותיו העומדים, כמו דיוקנה של הלנה מודז'יבסקה, ובציוריו הרבים של סצינות קרב ודיוקנאות של רכיבת אצילים.
הוא הצטיין גם בז'אנר ובציורים המזרחיים שלו. בהזמנת משרד המלחמה הרומני, הוא הפיק גם אלבום המוקדש למדי הצבא האימפריאלי בעת שהותו בבוקרשט.
אדאסטוול
אדאסטוול (בהונגרית: Adásztevel) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם באדאסטוול מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 866 ובשנת 2020 רק 750 תושבים.
היישוב נקרא על שם אחד מנכדיו של ארפאד, טוול, שהתגורר במקום לתקופה.
יהודי אדאסטוול.
באדאסטוול חיו יהודים בתקופות זמן שונות ובמקום היה קיים בית קברות יהודי. חלק מתושבי הכפר נרצחו בשואה.
זיטה מבורבון-פרמה
שארלוטה, דוכסית לוקסמבורג
Ólafur liljurós
Ólafur Liljurós (בעברית: אוֹלׇפוּר לִילְיוּרוֹס) הוא שיר לכת איסלנדי נוצרי מסורתי, שנכתב והולחן כנראה בין המאות ה-18 ל-20, (מלחין השיר אינו ידוע) במטרה להפיג את השפעותיו של הפגניזם אשר עדיין היה דומיננטי באיסלנד של אז. השיר מגולל את הרפתקאותיו של אולפור, הנאבק באלפית כאשר דמותו של אולפור משמשת כפרוטגוניסטית והאלפית משמשת בתור אנטגוניסטית. שיר זה מאופיין בהרבה מן המוטיבים הסקנדינביים אשר היו נפוצים בתקופה זו, וכולל חזרה מרובה על פזמונות או תיאורים מפורטים ואכזריים של פציעות אשר לרוב מסתיימות במוות, מאבק כלשהו בין הפרוטגוניסט לאנטגוניסט (אשר בדרך כלל מגולם על ידי איזושהי דמות מהפולקלור האופייני לאזור) ועוד.
משמעות השיר.
כמו שירים רבים בתקופה ההיא, גם "אולפור ליליורוס" הוא שיר הכולל נופים ומזג אוויר האופייניים לאזור, ומאבק כוחות בין הגיבור לנבל. בשיר זה, אולפור משמש בתור השליח הנוצרי הטוב שמטרתו להביא את הנצרות לכל האזורים באשר הם, ואז נתקל באלפית סרבנית אשר מייצגת את מהות הפגניזם ששרר שם אז. האלפית מנסה לשכנע את אולפור לעבור לחיות עימם, דימוי לכך שעל אולפור לעזוב את הנצרות ולהאמין בפגניזם שוב; כאשר אולפור מסרב, דוקרת אותו האלפית בצלעותיו ומנקבת את ליבו על שום שסירב. מטפורה לפראיות הפגניזם לעומת עידונו של הנוצרי הטוב והתמים, אשר נדקר ללא סיבה טובה. עוד דוגמה טובה לכך היא שכאשר אולפור שוכב גוסס על הקרקע ליד סוסו, הוא שולח את תפילתו למריה הקדושה, ומאמין שהיא עמו, ושבתור היותו נוצרי, נשמתו בטוחה ומקומו מובטח בגן עדן; בו בשעה שאנו לא יודעים מה קרה לאלפית – כאילו לא ידוע מה יקרה לאלו אשר מאמינים בפגניזם.
בקוניאקו
בקוניאקו (בהונגרית: Bakonyjákó) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בבקוניאקו מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 723 ובשנת 2021 רק 707 תושבים.
עד שנת 1909 היה שמו של הכפר יאקו (Jákó). בשנת 1981 התאחד הכפר עם הכפר איהרקוט (Iharkút).
יהודי בקוניאקו.
באיהרקוט חיו 4 יהודים בשנת 1880.
ובבקוניאקו חיו יהודים בתקופות זמן שונות. חלק מתושבי הכפר נרצחו בשואה.
זיגמונט איידוקביץ'
זיגמונט איידוקביץ' (בפולנית: Zygmunt Ajdukiewicz; 1861–1917) היה צייר ריאליסטי פולני בסוף המאה ה -19, שהתמחה בפורטרטים, ז'אנר וציור היסטורי. איידוקביץ', שנולד וגדל בחלק האוסטרי של פולין המחולקת, התיישב בבירת הקיסרות עם סיום לימודיו, אך שמר על קשר הדוק עם מולדתו. בהיותו בווינה הוא אייר את הרומן האפי "המבול" מאת הסופר זוכה פרס נובל הפולני הנריק סנקביץ'.
ביוגרפיה.
זיגמונט איידוקביץ' נולד בויטקוביץ שבדרום מזרח פולין. הוא למד ציור באקדמיה לאמנות בקרקוב. בין השנים 1880–1882, הוא למד באקדמיה של וינה, ובשנת 1883 באקדמיה במינכן, [2] שהיה קשור בבית הספר לנטורליזם במינכן. הוא התיישב לצמיתות בווינה בשנת 1885 כצייר פופולרי של החצר האוסטרית. [3]
בווינה הוא עבד על סדרה ארוכה של יצירות אמנות מקוריות עבור האנציקלופדיה בת 24 הכרכים שיזם ונתן חסותו של הנסיך רודולף כהוכחה להישגיו האימפריאליים. זה היה פרויקט פרסום גדול שהודפס בגרמנית והונגרית בין השנים 1886–1902 תחת הכותרת מונרכיה אוסטרו-הונגרית במילה ובתמונה.
כרכים נוספים פורסמו זמן רב לאחר מותו של רודולף בינואר 1889.
איידוקביץ צייר לוחות לאנציקלופדיה המתארים לאומים שונים, קבוצות אתניות ומיעוטים המיוצגים באוסטריה-הונגריה. הוא גם הפיק סדרה של 12 ציורים על חייו של תדיאוש קושיצ'ישקו שפורסם בשנת 1892 כאלבום אמנותי. הוא צייר דיוקן עומד בגודל טבעי של הארכידוכס פרנץ פרדיננד כצייד (1913).
הכרה.
זיגמונט איידוקביץ' הציג בקרקוב, ורשה, לבוב, וינה, ברלין, מינכן ופראג. [2] ציוריו זכו בפרסים בתערוכות אמנות בינלאומיות, כולל מדליית זהב בווינה ומדליית הזהב במחלקה השנייה בברלין בשנת 1891, וכן במדליית הזהב השנייה ווינה ובמדליית הזהב ב 1898 בתחרות 1894 בלבוב (למברג).
את עבודותיו ניתן למצוא במספר מוזיאונים וגלריות לאומיות ברחבי פולין, כגון המוזיאון הלאומי בוורשה, קרקוב, ורוצלב, אוספי מדינה בוואוול המלכותית ובמוזיאון שלזיה עילית בביטום, אך גם במוזיאון ההיסטוריה הווינאית.
זיגמונט איידוקביץ' היה בן דודו הראשון של הצייר הפולני טדאוש איידוקביץ' שהיה מבוגר ממנו בתשע שנים.
הוא נפטר בווינה בשנת 1917.
תדיאוש אידוקביץ'
בקונקופאן
בקונקופאן (בהונגרית: Bakonykoppány) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בבקונקופאן מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 259 ובשנת 2020 רק 203 תושבים.
עד שנת 1857 היה שם הכפר קופאן (Koppány)
בתחילת המאה ה-18 אוכלס האזור בתושבים גרמניים, ולאחר מלחמת העולם השנייה גרמנים רבים עזבו את האזור כך שבמפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2011 86.7% מהאוכלוסייה תיארו את עצמם כהונגרים ו-24.5% כגרמנים.
יהודי בקונקופאן.
בבקונקופאן חיו יהודים בתקופות זמן שונות. חלק מתושבי הכפר נרצחו בשואה.
פטר ס. דוהרטי
גבריאל ויגליאנטי
גבריאל ויגליאנטי (בספרדית: Gabriel Viglianti; נולד ב-12 ביוני 1979) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי, ששיחק בעמדת הקשר התקפי.
קריירה.
גבריאל ויגליאנטי התחיל את הקריירה שלו בקבוצת "רסינג" בעיר הולדותו קורדובה שבארגנטינה. בשנת 2004 הוא עבר לבוליביה בה שיחק במספר קבוצות. הוא היה נחשב לקשר בולט של הליגה ולאור הצלחתו קיבל חוזה להעברה לאירופה ונקלט ברומניה בקבוצת אוצלול גאלאץ. הוא נקלט היטב ושיחק במועדון מספר עונות. בעונת 2011 קבוצתו זכתה באליפות. ביולי זכה עם המועדון בסופר קאפ לאחר ניצחון על סטיאווה בוקרשט (במשחק זה הוא נכנס בדקה הרביעית לאחר פציעתו של גבריאל ג'ורג'ו). עונת 2012/2013 הייתה מוצלחת מבחינת ויגליאנטי והוא כבש במהלכה 5 שערים. בסוף העונה הוא פרש מכדורגל.
ניקיטה מזפין
ניקיטה דימיטרייביץ' מזפין (ברוסית: Ники́та Дми́триевич Мазе́пин, נולד ב-2 במרץ 1999) הוא נהג מרוצים רוסי, שהתחרה באליפות הפורמולה 1 במשך עונה אחת. בשל הפלישה הרוסית לאוקראינה בוטל חוזהו בקבוצת האס.
קריירת מרוצים.
מזפין החל להתחרות במכוניות חד-מושביות בשנת 2014 כשלקח חלק בסבב המרוצים הראשון של אליפות ה-MRF צ'אלנג' פורמולה 2000. שנה לאחר מכן התחרה באליפות הפורמולה רנו יורוקאפ. בהמשך התחרה במשך 2 עונות באליפות הפורמולה 3 האירופאית, ללא הצלחה יתרה. עונת הפריצה הייתה ב-2018 בה התחרה עם קבוצת ART באליפות ה-GP3. את העונה סיים כסגנו של אנטואן הובר, חברו לקבוצה, עם ארבעה ניצחונות וארבעה פודיומים נוספים. בעונת 2019 נשאר בקבוצת ART, אבל עבר להתחרות באליפות הפורמולה 2, לצידו של ניק דה פריס. דה פריס זכה באליפות, בעוד מזפין במקום ה-18.