מהאלבום יצאו לאור ארבעה סינגלים: "רומנטיקה עתידנית", "אני עף", "בלש דטקטיב" ו"התשובה".
גיל המעבר אצל גברים
גיל המעבר אצל גבר או אנדרופאוזה (באנגלית: Partial Androgen Deficiency of the Ageing Male, בראשי תיבות: PADAM) הוא הגרסה הגברית לגיל המעבר אצל נשים (מנופאוזה).
מונח זה החל להתבסס באמצע שנות התשעים, לאחר שנתגלה שגם בקרב גברים קיימות תופעות דומות לגיל המעבר אצל נשים. האגודה הישראלית העוסקת בכך שינתה את שמה לאגודה הישראלית לגיל המעבר לנשים ולגברים. כך עשו גם גופים נוספים וגם האיגוד הבינלאומי לגיל המעבר.
גורמים.
מקורה של האנדרופאוזה בירידה ברמת ההורמונים האנדרוגניים: בכל שנה יורדות רמות ההורמון הגברי טסטוסטרון ב-1.6%. הירידה ברמת ההורמונים היא תוצאה של ירידה בכמות ובתפוקה של תאי ליידיג (Leydig's cells) המצויים באשכים ואחראים לייצור הורמון הטסטוסטרון. בדיקות רמות הטסטוסטרון מעידות כי כ-20% מכלל הגברים שגילם עולה על 55, סובלים מהיפוגונדיזם - רמות נמוכות של טסטוסטרון. בדיקה קלינית של רמת ההורמון השמיש ביולוגית מעידה כי מחצית מכלל הגברים מעל 55 שנים סובלים מהתופעה.
תסמינים.
תסמונת גיל המעבר בגברים מאופיינת בירידה בחשק המיני, ירידה בקושי ומשך הזקפה, שינויים במצב הרוח, ירידה ביכולת הלמידה וההתמצאות המרחבית, עייפות, דיכאון וכעס, הפחתה במסה השרירית וירידה בכוח השרירים, נשירת שיער ושינויים ניווניים בעור, בריחת סידן, אנמיה, עלייה בכמות השומן באיברים הפנימיים ועוד.
חשק מיני נמוך.
אחד התסמינים העיקריים של גיל המעבר בגברים הוא ירידה בחשק המיני, לצד ירידה בכמות הזקפות העצמוניות, ירידה בפעילות המינית וליבידו נמוך. ההערכה המקובלת בקרב רופאים מומחים במיניות היא שעל כל 15 גברים שמתלוננים על בעיות זקפה, יש גבר אחד שמתלונן על בעיות בחשק המיני.
גורם עיקרי לירידה בחשק מיני הוא חוסר בטסטוסטרון היפוגונדיזם המאופיין בירידה בחשק המיני, ירידה באיכות הזקפה ובליבידו. גורמים נוספים הם שימוש באלכוהול וסמים, השמנת יתר קיצונית, תרופות (לטיפול בבעיות בערמונית, לדוגמה), מחלות סיסטמיות קשות (כמו סוכרת), היפרפרולקטינמיה - עלייה בהורמון הפרולקטין. פרולקטין הוא ההורמון האחראי על הנקה אצל נשים, וכשהוא ברמה גבוהה אצל גברים הוא עלול לגרום לירידה בחשק המיני, וכן דיכאון, מתח וחרדה, בעיות בזוגיות, ירידת חשק משנית לבעיות מיניות אחרות (כמו ירידה בזקפה).
אין-אונות.
גברים הסובלים מאין-אונות מתקשים להגיע לזקפה, כאשר הפרעה בזקפה יכולה להיגרם מרמה נמוכה מדי של טסטוסטרון בגוף. על מנת לאבחן אם יש קשר בין גיל המעבר או חוסר בטסטוסטרון לבין אין אונות, בשלב ראשון כדאי לפנות לרופא המשפחה ולשלול בעיות רפואיות כלליות. בחלק גדול מהמקרים עצם הפנייה והברור הראשוני מורידים את המתח, ויכולים לעזור בפתרון הבעיה. טיפול תרופתי הורמונלי בנבידו המיועדת לטיפול גם באין-אונות, יביא את הטסטוסטרון לרמה תקינה ויסייע לשיפור הזקפה. לעיתים ניתן לשלב טיפול בנבידו עם התרופות לזקפה (ויאגרה, סיאליס ולויטרה בטבלייה מסיסה - ורדנפיל) אם התרופות לבדן לא מועילות. מתן תוספת של טסטוסטרון צריכה להיעשות רק לפי הוראות רופא, כי לתוספת טסטוסטרון יכולות להיות גם השלכות שליליות, במיוחד בכל הקשור להתרחבות בלוטת הערמונית.
טיפול.
הטיפולים התרופתיים כולם ניתנים במרשם רופא בלבד, ולאחר בדיקות אבחון.
הגנרל אלנבי
מג'יק
אריה בחורף
אריה בחורף (באנגלית: "The Lion In Winter") הוא מחזה מאת ג'יימס גולדמן שמאוחר יותר עובד לסרט באותו בשם.
המחזה הוצג בברודוויי ב-1966. בשנת 1968 גולדמן עיבד את המחזה לסרט קולנוע בבימויו של אנתוני הרווי, בכיכובם של פיטר או'טול בתפקיד הנרי השני מלך אנגליה וקתרין הפבורן בתפקיד אשתו אלינור מאקוויטניה. או'טול גילם את דמותו של הנרי השני לפני כן בסרט "בקט".
הסיפור מתרחש בתקופת חג המולד שנת 1183 בארמונו של המלך הנרי בשינון (כיום בצרפת, אז בשליטת מלכי אנגליה). עיקר העלילה הוא העימות בין בני הזוג המנוכרים זה לזו, ובין בניהם העתידים לרשת את הכתר: הנסיך ריצ'רד לב הארי (העתיד להיות המלך ריצ'רד הראשון, בגילומו של אנתוני הופקינס בתפקיד החשוב הראשון שלו בקולנוע), הנסיך ג'ון (לעתיד ג'ון מלך אנגליה), וג'פרי דוכס בריטני. טימותי דלטון, אף הוא בהופעת בכורה בקולנוע, מגלם את פיליפ השני מלך צרפת, בנה החורג של אלינור.
הסיפור הוא בדיוני לחלוטין, לא התקיים "חג מולד מלכותי" בשינון בשנת 1183, אף על פי שהייתה פגישה שלהם בחג המולד ב-1182 בעיר קאין (Caen). הדיאלוגים והפעולות בסרט אינם מבוססים על עובדות, אך הרקע לסיפור ותוצאותיו נכונים מבחינה היסטורית.
הסרט היה מועמד לשבעה פרסי אוסקר כולל בקטגוריית הסרט הטוב ביותר. קתרין הפבורן זכתה באוסקר על תפקידה, כמו כן זכה המלחין ג'ון בארי על המוזיקה וג'יימס גולדמן על התסריט. פיטר או'טול והבמאי אנטוני הארווי היו מועמדים אף הם לפרס.
בשנת 2004 הופקה גרסה טלוויזיונית של "אריה בחורף" בכיכובם של גלן קלוז ופטריק סטיוארט ובבימויו של אנדרי קונשלובסקי. אשר ניצמד בדבקות לתסריט המקורי מילה במילה. הסרט הופק עבור ערוץ הסרטים של הולמרק
פרסים ומועמדויות.
פרס האוסקר.
הסרט היה מועמד לשבעה פרסי אוסקר וזכה בשלושה פרסים.
פרסי באפט"א.
הסרט היה מועמד לשבעה פרסי באפט"א וזכה בשני פרסים.
פרסי גלובוס הזהב.
הסרט היה מועמד לשבעה פרסי גלובוס הזהב וזכה בשני פרסים.
תכנית פהד
ז'אן רסין
ז'אן רסין (בצרפתית: Jean Racine; 21 בדצמבר 1639 - 21 באפריל 1699) היה מחזאי צרפתי.
ביוגרפיה.
נולד בעיירה לה פרטה - מילו (שמצפון מזרח לפריז) לאב שהיה מפקח מטעם המלך על מכרות המלח שבסביבה. נתייתם מהוריו בהיותו תינוק וקיבל חינוך קלאסי אצל סבתו. למד במנזר פור רויאל דה שאמפ (שהיה ליד ורסאי) שבו התחנך ברוח התאולוג קורנליוס יאנסן. למד יוונית והושפע ממחזותיהם של אוריפידס ושל סופוקלס ותרגם חלק מהם לצרפתית. עבר להתגורר בפריז, שם למד פילוסופיה וספרות קלאסית. כתב מחזה והראה אותו למולייר, שעודד אותו להמשיך ולכתוב מחזות. רסין החליט להקדיש את עצמו לתיאטרון, אך ב-1659 קרוביו שלחו אותו ללמוד תאולוגיה בדרום צרפת כדי להופכו לכומר. רסין שלא חפץ בקריירה דתית חזר לפריז ב-1661.
מולייר הציע לרסין נושא למחזה, ורסין כתב את "התבאים" (או האחים האויבים), שלהקתו של מולייר העלתה על הבמה בפריז ב-1664. ב-1665 כתב רסין את הטרגדיה "אלכסנדר הגדול" שהוצגה על ידי להקת רויאל, שהייתה מתחרה של להקת מולייר בפריז. טרגדיה זו ביססה את מעמדו של רסין כיורשו של קורניי. המבקר הספרותי ניקולה בואלו לימד את רסין את כללי הכתיבה הקלאסית, ורסין כתב את הטרגדיה "אנדרומַכָה" (1667) שהוקדשה להנרייטה הדוכסית מאורליאן, שהייתה בת דודו של המלך לואי הארבעה עשר. טרגדיה זו זכתה להצלחה מיידית. ב-1668 כתב את הקומדיה "המתדיינים" ששעשעה מאוד את המלך. ב-1670 כתב את הטרגדיה "טיטוס וברניס" (על טיטוס וברניקי), שגם היא זכתה להצלחה רבה. רסין המשיך לכתוב טרגדיה חדשה מדי שנה וב-1673 נבחר לחבר האקדמיה הצרפתית. ב-1677 הועלתה על הבמה הטרגדיה "פדרה" הנחשבת ליצירת המופת של רסין.
המלך לואי הארבעה עשר מינה את רסין ואת בואלו להיסטוריונים של חצר המלכות. בתפקידו כהיסטוריון התלווה רסין למלך במסעותיו ובמלחמותיו. ב-1679 רסין היה מעורב בתביעה משפטית. הוא הואשם בכך שהרעיל את מאהבתו תרז דו פרק ונידון למאסר. אך היות שמאהבתו של המלך, מאדאם דה מונטספאן, הייתה מעורבת בעניין הורה המלך לבטל את התביעה. מאורע זה ותפקידו כהיסטוריון מלכותי גרמו לכך שרסין חדל לכתוב מחזות. כעבור עשר שנים, לבקשתה של מאדאם דה מנטנון, כתב את הדרמה "אסתר" שהוצגה בפני המלך ופמלייתו ב-1689. ב-5 בינואר 1691 הוצג המחזה האחרון של רסין "עתליה" על ידי להקת המנזר סנט סיר בפריז. רסין נפטר כתוצאה ממחלה ב-1699. המלך הורה להעניק קצבה שנתית לאשתו וילדיו של רסין.
סמל מדינת דלוור
סמל דלוור
החותם הגדול של מדינת דלאוור
החותם הגדול של מדינת דלוור
גלשן שלג
גלשן שלג או סנובורד (באנגלית: Snowboard, , נכתב גם סנובורד) הוא לוח קשיח המשמש כאמצעי להחלקה על שלג, המאפשר לעומד עליו לגלוש במורד מדרון מושלג. שלא כמו בסקי האלפיני הקלאסי, בו נעשה שימוש במגלשיים, בגלישה על סנובורד מופנה צד גופו של הגולש לכיוון ההתקדמות של הגלשן.
הסנובורד מחובר לנעלי הגולש בעזרת תופסנים (bindings). הטיפוס הראשון של הסנואובורד המודרני נבנה על ידי ג'יק ברטון.
קיימים שני סוגים של סנובורד, סנובורד רך וסנובורד קשה. צורת הסנובורד הרך מורכבת משני חצאי עיגול המחוברים ביניהם בשתי קשתות קעורות כלפי פנים.
כענף ספורט, סנובורד נחשב כתת-ענף של הסקי, אבל בשנים האחרונות הענף התפתח להיות ענף ספורט עצמאי ואפילו נכנס למשחקי החורף של טורניר ה-X Games כענף ספורט עצמאי. סנובורד נכלל לראשונה בתוכנית של אולימפיאדת החורף במשחקי נאגנו שהתקיימו ב-1998.
סמל אורוגוואי
סמל אורוגוואי נקבע רשמית בחוק ב-19 במרץ 1829.
צורתו של הסמל אליפטית והוא מחולק לארבעה רבעים, ומעליו מצוירת שמש מאי זהובה זורחת. משני צידי הסמל שני ענפי עץ זית המחוברים בתחתית הסמל בסרט כחול.
ברביע השמאלי העליון של הסמל מצוירים מאזניים צהובים על רקע כחול. המאזניים מסמלים צדק ושוויון. ברביע הימני העליון מצוירת גבעת מונטווידאו ("Cerro de Montevideo") והמצודה שבראשה על רקע כסוף. המצודה מסמלת חוזק. ברביע השמאלי התחתון מצויר סוס דוהר על רקע כסוף. הסוס מסמל חירות. ברביע הימני התחתון מצויר שור המסמל שפע, על רקע כחול.