הסדרה מתחילה שטאלון - האחיין המרושע של ד"ר רשע, מציל את ד"ר רשע בקרח בקוטב הדרומי, המשימה שהד"ר נתן לו הוא שהוא התחזה לאהוב של קרן ויחזיר את היד הביונית שלו, לאחר מכן חוש חש וחבריו מלווים על ידי שפמון למפקדה הסודית שבה פרופסור מטורף בשם סליקסטיין בונה לחוש חש את הגאדג'טים החדשים שלו, חוש חש נפרד מהמכונית הישנה ומשתמש בחדשה שהפרופסור בנה, קרן עכשיו בת 17 ומשתמשת במחשב הולוגרמה, המפקח שפמון מביא לחוש חש הודעות הולוגרמה מפוצצות, וטאלון עוזר לד"ר רשע לשלוח סוכני רשע שונים כדי להילחם בחוש חש וחבריו.
Erwünschtes Freudenlicht, רי&quot;ב 184
Erwünschtes Freudenlicht, (גרמנית: "אור השמחה הרצוי" נ"א "אור עליז מבורך") היא קנטטה דתית מאת יוהאן סבסטיאן באך. הקנטטה נכתבה במסגרת משרתו בלייפציג עבור היום השלישי של חג השבועות ובוצעה לראשונה ב-30 במאי 1724.
היסטוריה.
הקנטטה נכתבה על ידי משורר אלמוני, למעט הפרק החמישי, שהוא למעשה הבית הראשון מהמנון פרי עטו של אנארג מִווילדנפלס (מגרמנית: Anarg zu/von Wildenfels).
קיימת סברה כי הקנטטה היא שכתוב של קנטטה חילונית עוד מתקופתו בעיר קטן, בשנת 1721.
מבנה.
הקנטטה כתובה לשלשה סולנים סופרן, אלט, וטנור, מקהלה, שני טרברסי, שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו. הקנטטה מורכבת משישה פרקים.
היבטים ביצירה.
הקנטטה נפתחת באופן מעט יוצא דופן ברצ'יטטיב ולא כמרבית הקנטטות בפרק מקהלה, כוראל או פתיחה כלית (אינסטרומנטלית) חופשית. בתחילה הטרברסי מלווים בעדינות, בטריולות בחלקי ששה-עשר, יחד עם קונטינואו גם כן מדוד (מבחינה דינמית-עדין), הטנור המספר, הכל ליצירת אווירת המבוא המזמינה, אפשר בארס-פואטיות ליצירה עצמה אך למעשה כהכנה לחלק הבא בפרק ואף לפרק הבא, כמו כן בתיאור משפטים כמו Erwünschtes Freudenlicht ו-Auf! Eilt zu ihm, verklärt vor ihm zu stehen – "קומו, אוצו אליו לעמוד לפניו טובים יותר". לקראת שלשת רבעי הפרק המפעם עולה, את הרצ'יטטיב היבש מחליף קטע אריוזו (כמו אריה) קצר, במקום הטרברסי בא תפקיד קונטינואו, שהוא אולי עשיר יותר (מאפשר החלפת העוגב בכלי קשת) והטנור שר בין היתר במליסמה (החזקת הברה אך בחילופי תווים-צלילים) קו קישוטי לקונטינואו, בסיום חזרה על תיבות הפתיחה עם ליווי הטרברסי.
הדואט נפתח באופן מטעה למדי, במעין ריקוד מתון במקצב שלש שמיניות עם קדמה. אחרי ארבע תיבות (להוציא הקדמה), אופי הריקוד בקול הראשון (הטרברסי והכינורות באוניסונו) מתחלף במלודיה שירתית, שנחתמת בפעמה הראשונה של התיבה השמינית, הפעמה הנותרת (שמינית) היא למעשה קדמה. אך בתיבה התשיעית מופיע מוטיב של הטרברסי והכינורות (כאמור באוניסונו) בסקוונצות אחד חלקי שלשים ושתים, העושות שימוש במבנה הפנימי בעליה וירידה, אך למעשה מטפסות כל מהלך (סקוונצה) וכל תיבה. מוטיב הריקוד, המוטיב השירי ומוטיב הסקוונצות המהירות נשזרים זה בזה, במשחקי דינמיקה (פיאנו ופורטה), כשלעיתים הכינורות מנגנים את המוטיב המהיר לבדם. הדואט נפתח בשירה של האלט והסופרן במרווח טרצה, תחילה לליווי הטרברסי והקונטינואו. הדואט הוא אריה דה קאפו וריטורנלו.
הרצ'יטטיב השני גם הוא לטנור, אך חורג מסולם סול מז'ור שבפרקים הקודמים, ופותח בדו מז'ור, ולמעשה עושה שימוש כמו אופראי במתח והרפיה של יציאה וחזרה לסולם, כל זה ברצ'יטטיב יבש. שבע תיבות מסוף הרצ'יטטיב מתחלף הסולם סופית לרה מינור, בקטע אריוזו קצר (שבע תיבות כאמור), כשהטנור שר המילים החותמות " vollkommne Himmelsfreude" (השמחה השמימית המושלמת) בשפע מליסמה, בִּכְאֵב מנחם.
האריה לטנור, מלווה בכינור סולו וקונטינואו בלבד, היא למעשה טריו סונאטה. תפקיד הכינור הוא מעין פזמון חוזר, בפרק קצר ומינימליסטי ביחס לעושר הפרקים הקודמים (הדואט המרהיב והארוך והרצ'יטטיב הדרמטי). לאפקט של הטריו המינימליסטי נוסף הסולם המינורי (סי) ליצירת פרק בעל אופי שונה בקנטטה.
עוד נקודה יוצאת דופן בסדר הפרקים בקנטטה היא שהפרק שלפני האחרון הוא כוראל על המנון, כשבדרך כלל באך מסיים בכוראל, אליו הצטרפו ככל הנראה כל הנוכחים. אחת הסיבות להירמון ההמנונים הייתה שהם היו שגורים בפי כל. ואומנם באך חותם את הקנטטה בפרק למקהלה ולתזמורת, במשקל זוגי, בדומה לגבוט, שהופך במהרה לדואט לקולות הסופרן והבס.
ביצוע.
בין ההקלטות השונות ליצירה ניתן לציין את אלו של גרדינר ומקהלת מונטוורדי, של פיטר יאן לסינק וקולגיום באך הולנד, של טון קופמן וסולני הבארוק אמסטרדם, של מסאקי סוזוקי וקולגיום באך יפן, של רילינג וקולגיום באך שטוטגרט.
המלצות ועדת ביטון
דניס ווטרמן
דניס ווטרמן (באנגלית: Dennis Waterman; 24 בפברואר 1948 – 8 במאי 2022) היה שחקן וזמר אנגלי, שהיה מוכר בעיקר מהופעותיו בתפקיד הברנש הקשוח בסדרות טלוויזיה כמו "היחידה", "Minder" ו"סדר חדש".
בקריירה שנמשכה יותר מחמישים שנה ושהתחילה בילדותו שיחק ווטרמן במספר רב של סרטי קולנוע, תוכניות טלוויזיה ובתיאטרון. הוא שיחק במגוון רחב של תפקידים בהם בסוגות של אימה ("Scars of Dracula"), הרפתקאות ("קולדיץ"), קומדיה ("Fair Exchange"), דרמה קומית ("Minder"), מחזות זמר ("Windy City") וספורט ("The World Cup: A Captain's Tale"), כמו גם בסדרת טלוויזיה משטרתית "The Sweeney". ווטרמן הופיע ביותר מ-25 סרטי קולנוע.
ביוגרפיה.
ווטרמן נולד בקלפהאם שבלונדון. הוא היה הצעיר בין תשעה ילדים של רוז ג'וליאנה והארי פרנק ווטרמן. אביו, הארי ווטרמן, היה כרטיסן ברכבת. כשהוא נולד שתיים מאחיותיו עזבו כבר את הבית. אחד מאחיו נפטר כשהיה ילד.
חלק חשוב מחייו של ווטרמן בילדותו היה האיגרוף. אביו היה מתאגרף חובב, והוא לימד את כל בניו להתאגרף. אחיו הגדול, קן, לקח את דניס לראות תחרות איגרוף כשהיה בן שלוש, ובגיל עשר הצטרף למועדון איגרוף "Caius Boxing Club". אח אחר שלו, פיטר, היה אלוף איגרוף במשקל חצי בינוני .
ווטרמן למד בבית הספר היסודי גראנאד באשברטון אסטייט בפאטני שבדרום-מערב לונדון. אחר כך למד ב-"Corona Theatre School", בית ספר עצמאי ברייבנסקורט פארק שבהאמרסמית' במערב לונדון.
ווטרמן נפטר ב-8 במאי 2022, בבית חולים בספרד.
שנות השישים של המאה העשרים.
קריירת המשחק של ווטרמן החלה בילדותו. תפקידו הראשון היה ב-1960 בסרט "Night Train for Inverness". באותה שנה הופיע בתפקידים קטנים בהפקות תיאטרון של הלהקה השייקספירית המלכותית. ב-1961, בגיל 13, שיחק בתפקיד וינתרופ פארו במחזמר "The Music Man" בתיאטרון אדלפי. בשנה שלאחר מכן כיכב בתפקיד ויליאם בראון בסדרת הטלוויזיה "ויליאם" של ה-BBC המבוססת על סדרת ספרי "רק ויליאם" מאת ריצ'מל קרומפטון . הוא שיחק בדמות אוליבר טוויסט בהפקה של המחזמר "אוליבר!" מאת ליונל בארט שהועלתה בתיאטרון מרמייד בלונדון בתחילת שנות השישים של המאה העשרים, והשתתף בהקלטה של שירי המחזמר שיצאה לאור ב-1961. ב-1962 השתתף בסדרה הקומית "Fair Exchange" של רשת CBS בתפקיד נוויל פינץ בן העשרה. ווטרמן שיחק בצוות המקורי של המחזה "הצילו" מאת אדוארד בונד שהועלה לראשונה בנובמבר 1965 בתיאטרון רויאל קורט. ב-1968 שיחק בסרט "Up The Junction".
שנות השבעים של המאה העשרים.
בתחילת שנות השבעים הופיע ווטרמן בסדרת הטלוויזיה "קולדיץ" של ה-BBC בתפקיד קצין גסטפו צעיר. ב-1970 שיחק בתפקיד אח של קורבן של הרוזן דרקולה (כריסטופר לי) בסרט "הצלקת של דרקולה", וב-1971 גילם את החבר של סוזן ג'ורג' בסרט "Fright". ווטרמן היה חבר בלהקת שחקנים שהשתתפה בסדרה "The Sextet" של BBC 2 שכללה גם את הדרמה "Follow the Yellow Brick Road" מאת דניס פוטר. ב-1974 שיחק ווטרמן במחזה נוסף מאת פוטר "Joe's Ark" במסגרת סדרת "Play for Today". הבמאי אלן ברידג'ס ביים את שני המחזות. עוד ב-1974 הופיע ווטרמן בפרק "Did You Ever Meet Rommel" בסדרה הקומית "Man About the House", בו גילם את החבר של רובין, סטודנט גרמני בשם פרנץ וסרמן (משחק מילים על שמו).
במהלך שנות השבעים זכה ווטרמן להכרה רחבה יותר כששיחק בתפקיד סמל בילוש ג'ורג' קרטר בסדרת המשטרה "The Sweeney". הוא גם כיכב בסדרה "Minder" ושר את שיר הנושא "I Could Be So Good for You". השיר, שנכתב על ידי אשתו דאז פטרישה ווטרמן וג'ררד קני, היה ללהיט בשנת 1980 בבריטניה והיה בין עשרת הראשונים במצעדים באוסטרליה. ווטרמן הקליט את השיר יחד עם השחקן ג'ורג' קול שכיכב בסדרה "Minder".
ב-1976 יצא אלבומו הראשון של ווטרמן בשם "Downwind of Angels" בעיבודים והפקה של בריאן בנט. מתוך האלבום יצא הסינגל "I Will Glide" אבל לא הצליח להגיע ל-40 הגדולים.
ב-1978 חזר ווטרמן להופיע עם הלהקה השייקספירית המלכותית ושיחק בתפקיד סאקט בקומדיה "סרטוגה" מאת ברונסון הווארד .
שנות השמונים של המאה העשרים.
ב-1982 כיכב ווטרמן בסרט הטלוויזיה "The World Cup: A Captain's Tale" שהופק על ידי "Tyne Tees Television". הסרט מבוסס על סיפור אמיתי, אודות זכייתם בגביע סר תומאס ליפטון של מועדון הכדורגל וסט אוקלנד, בטורניר שנחשב הטורניר הבינלאומי הראשון. ווטרמן גילם את דמותו של קפטן הקבוצה, בוב ג'ונס. אתרי הצילומים היו בצפון-מזרח אנגליה ובטורינו שבאיטליה. סצנות אחדות צולמו בכפרי הכורים במחוז דרהאם ובאשינגטון שבמחוז נורת'מברלנד, שם הוקמו שערים ויציעים בגן ציבורי. בסרט השתתפו שחקנים מקומיים כשהם לבושים במכנסיים ארוכים ומגפיים מהתקופה המתאימה. הסרט כלל סצינות קומיות אחדות בהן פגישה של ועדה של המועדון עם מועצת התאחדות הכדורגל האנגלית, כשההצעה שקבוצה אנגלית תשתתף בתחרות החדשה זכתה לתגובות פושרות וציניות.