אתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes דיווח כי 91% מהביקורות שניתנו לסרט היו חיוביות ושניקודו הממוצע עמד על 8 מתוך 10. באתר גם נכתב שהקונצנזוס בקרב המבקרים הוא ש"הנפילה הוא חשבון מאיר, מתחשב ומפורט של ימיו האחרונים של היטלר". באתר Metacritic, בו הניקוד הוא מתוך מאה והביקורות בו לקוחות מהעיתונות המודפסת, קיבל הסרט 82 נקודות בהתבסס על 35 ביקורות.
יציאתו הצפויה לאקרנים של הסרט בשנת 2004 עוררה דיון בקרב מגזיני ועיתוני קולנוע גרמנים. העיתון הצהוב "Bild" שאל: "המותר לנו להציג את המפלצת כאדם?"
החשש מתיאורו של היטלר בסרט הוביל את מבקר הקולנוע דייוויד דנבי בעיתון ניו יורקר לציין:
מאידך, מבקר הקולנוע אדם קלין אורון באתר "עין הדג" משבח את גילום דמותו של היטלר:
בישראל.
מצד המפיצים נבע חשש מהקרנת הסרט בישראל בשל השאלה המוסרית, ועל כן הוא הוצג תחילה במספר "הקרנות ניסיון" ברשת בתי הקולנוע "לב" בהן נערכה הצבעה האם להקרינו בארץ.
נורית שני, בעלת הרשת, התייחסה לפרשה זו:
פרודיות על הסרט ("היטלר מתעצבן").
סצנה אחת בסרט, בה היטלר נתקף בהתקף זעם כשהוא מבין שהמלחמה אבודה, הפכה, תחת השם "היטלר מתעצבן", לתופעת אינטרנט כאשר אלפי גולשים הפכו אותה לפרודיות כשהצמידו לה כתוביות היתוליות המקשרות אותה לאירועים ומצבים בני זמננו, והעלו את הסרטונים לאתרי שיתוף וידאו כגון YouTube.
התופעה התפשטה בכל העולם, וגם בישראל נעשו מספר פרודיות לסצנה בהן היטלר מתייחס, כביכול, לאירועים ומצבים בחיים בישראל (בעיית החנייה בתל אביב, הדוחק באתר החרמון, הופעה אופיינית של שלמה ארצי, ועוד).
במאי הסרט הירשביגל שיבח את הפרודיות בראיון שנתן למגזין "ניו יורק" משנת 2010, אמר שרבות מהן היו מצחיקות וכי הן היוו שלוחה הולמת של מטרת הסרט: "המטרה של הסרט הייתה לבעוט את האנשים הנוראיים האלה מכס המלכות שעשה אותם שדים, מה שהופך אותם לריאלים ואת פעולותיהם למציאות. אני חושב שזה הוגן אם זה כעת נלקח כחלק מההיסטוריה שלנו, ונעשה בו שימוש למטרות רוחם של האנשים".
מפיצת הסרט, Constantin Films, הגישה בקשה ל-YouTube להוריד מהאתר את כל אותן פרודיות בשל הפרת זכויות יוצרים, לטענתה.
הפה שאסר הוא הפה שהתיר
הפה שאסר הוא הפה שהתיר היא טענה משפטית נפוצה בתלמוד: אדם נאמן לבטל דין שנוצר על ידי טענתו.
חלק מהראשונים סוברים שזהו סוג מיוחד של טענת המיגו: מיגו דאי בעי שתיק (מתוך שאם רוצה שותק): מאמינים ומקבלים את טענתו של אדם, משום שיכול היה לשתוק.
מקור.
המקור לדין זה הוא מסברא:
בגדרו של הפה שאסר נחלקו ראשונים האם הוא בגדר מיגו או שהוא עניין אחר:
דוגמאות.
המונח הפה שאסר הוא הפה שהתיר מופיע בתחילת הפרק השני במסכת כתובות. סוגיית הגמרא מגדירה ארבעה סוגי מקרים:
בכל המקרים הללו נאמן האב או האישה וטענתם להיתר מתקבלת כי לולא טענתם לא היה איסור.
קיום שטרות.
הלוה שהודה בשטר שכתבו, אלא שטוען שפרוע הוא - נחלקו בעניין רבי מאיר וחכמים: האם אומרים סתם שטרות כשרים הם (רבי מאיר- אין משמעות להודאת הלוה ולכן אין המלוה צריך להוכיח את קיום השטר) או הפה שאסר הוא הפה שהתיר (חכמים-הלוה שהודה בשטר נאמן לפוסלו ולכן המלוה צריך להוכיח את קיום השטר על ידי עדים).
חוזק.
הטבלה הבאה מביעה את חוזק טענת הפה שאסר הוא הפה שהתיר בהשוואה לחזקות משפטיות אחרות:
חללים במלחמת העולם השנייה על פי מדינה
אוניברסיטת לובן
הלק הוגן
ארנולד סקאלנד
ארנולד סקאלנד (באנגלית: Arnold Skaaland; 21 בינואר 1925 - 13 במרץ 2007) היה מתאבק מקצועי בשנות החמישים והשישים. הכינוי שלו היה "ילד הזהב" (Golden Boy) ודמותו אופיינה בקרבות אלימים מאוד, יחסית לתקופתו.
חייו.
סקאלנד החל בקריירה שלו ב-1946 לאחר ששוחרר מחיל הנחתים בו שירת בזמן מלחמת העולם השנייה.
סקאלנד שיחק במסגרת ארגון ה-WWF (לימים ה-WWE). דמותו כמתאבק לא הייתה פופולרית במיוחד, והתסריט סיפק לו תואר יחיד, בשנת 1967, וגם הוא תואר זוגות, במשותף עם דמות אחרת.
תסריטאי הארגון החליטו להפוך את דמותו של סקאלנד לדמות מאמן שתלווה את דמויות המתאבקים אך לא תיקח חלק פעיל במיוחד בקרבות המבוימים עצמם. דמותו החדשה הפכה לפופולרית במיוחד וצוותה עם שניים מהמתאבקים הגדולים ביותר בארגון, ברונו סמרטינו ובוב באקלנד. דמותו זכורה היטב בעת שבמהלך קרב בו התסריט קבע שבקאלנד לא יסכים להיכנע, על אף שהיה בעמדת נחיתות קשה. על פי התסריט, דמות המתאבק לא הייתה מוכנה להיכנע, שכן עקב התפיסה בה אחז בה יריבה הייתה חייבת לומר את המילים "אני נכנע", ולא להסתפק במחווה גופנית. בנקודה זו בעלילה נכנסה דמותו של סקאלנד, שהתערב וזרק מגבת לזירה, ובכך למעשה הודיע על כניעת "חניכו".
מלבד דמות המאמן, דמותו של סקאלנד הופיעה גם פעמים מספר כשדרן או פרשן בתוכניות ה-WWF.
בשנת 1994 התקבל סקאלנד להיכל התהילה של ה-WWF, והוצג לקבל את התואר על ידי בוב באקלנד. הוא נפטר ב-13 במרץ 2007.
נבחרת קונגו בכדורגל
בובו ברזיל
יוסטון הריס (10 ביולי 1924 - 20 בינואר 1998) הוא מתאבק מקצועי אפרו-אמריקני, שכיכב ב-WWE תחת שם הבמה בובו ברזיל והיה למתאבק האפרו-אמריקאני הראשון.
הקריירה.
הריס נולד בארקנסו ועבר בגיל צעיר למישיגן. הוא פנה להיאבקות מקצועית בזכות ממדיו הגדולים. באותה תקופה היה נהוג שמתאבקים שחורים נלחמים רק נגד מתאבקים שחורים אחרים, מתוך חשש שהמתאבק הלבן יפסיד והדבר יגרום למהומות באולם.
עם הזמן החלו צופי היאבקות לדרוש שהריס יתאבק גם נגד מתאבקים לבנים וחשבו שהוא מבוזבז בקרבות נגד שחורים.
הקרבות המפורסמים ביותר של בובו היו נגד: קילר קובלסקי, דיק הקצב, ג'וני ולנטיין ו השיח' שהיה יריבו הגדול ביותר. קרב מפורסם נוסף היה נגד אנדרה הענק - קרב שנגמר בתיקו.
ב-18 באוקטובר 1962 דמותו של הריס, בובו ברזיל, הפכה לדמות השחורה הראשונה שזוכה בתואר אלוף העולם במשקל כבד של ליגת ה-NWA (התואר החשוב ביותר בזמנו). על פי התסריט, הריס סירב לקבל את התואר, כיוון שיריבו טען לפציעה ממנה, סבל אך יום לאחר מכן כשרופאים "גילו" שיריבו בסדר גמור ברזיל קיבל את התואר.
בשנת 1994 בובו ברזיל התקבל להיכל התהילה של ה-WWF.
מותו.
האריס הלך לעולמו ב-20 בינואר 1998, בהיותו בן 74. הוא הובהל לבית החולים עוד לפני בתאריך 14 בינואר, אחרי שסבל מסדרה רבה של שבצים.
יוסטון הריס
רות המואבייה
עמק קרחוני
עמק קרחוני (מכונה גם "עמק U") נוצר מסחיפת קרקע וסלעים על ידי קרחון.
צורתו של עמק קרחוני בדרך-כלל כצורת האות U. לפי המחקר המדעי העמקים הקרחוניים נוצרו לפני עשרות-אלפי שנים (ככל הנראה במהלך עידן הקרח) על ידי הכוח הראשוני והסוחף העצום של הקרחונים. ניתן למצוא הרבה עמקים קרחוניים במרכז וצפון אירופה ובצפון אמריקה.
כיום מקובל להניח כי תהליך היצירה של העמקים החל לפני עידן הקרח האחרון. התהליך החל עם התחתרות של נחל בין הרים. במהלך עידן הקרח, התמלא הערוץ בשלג ונוצר בו קרחון. קרחון זה גלש במורד הערוץ, כאשר משקלו הרב גורם לשחיקה של דפנות הערוץ ועיצובן בצורת ה-U המוכרת לנו היום.
מקרה פרטי של עמקי קרחונים הם הפיורדים, בהם הסתיימה גלישת הקרחון בים ועל ידי כך נוצרה לשון ים שחדרה לפנים היבשת.
עמק U
דיוויד גילמור
פרנץ ברוולד
חוזה מאסטריכט
בוכו
בוכו הוא כינויים של שני צמחים בשם Agathosma betulina ו-Agathosma crenulata הנמנים עם משפחת הפיגמיים. מעלי הצמחים הגדלים בדרום אפריקה מפיקים שמנים ותמציות המשמשים כחומרי טעם בתעשיית המזון וכתרופה עממית.
הצמחים גדלים כשיחים בגובה של שני מטר עד שנים וחצי מטר. עליו של "A. betulina" עגולים יותר מאלו של "A. crenulata" ועליהם של שני המינים עשירים בשמנים. פרחי הצמחים בצבע לבן-ורוד.
מרכיבים.
המרכיבים הפעילים בצמח הם שמן אתרי מסוג דיאוספינל ולימונן.
ויטמינים: בטאקרוטן, ומעט ויטמינים מקבוצת ה-B (למעט 12).
הבוכו עשיר מאוד במינרלים, ביניהם נמנים כאלו החיוניים לגוף: סידן, כרומיום, מגנזיום, אשלגן, סלניום, אבץ ונתרן.
בנוסף מכיל הבוכו טאנינים ומוצילאז'.
שימושים ברפואה עממית.
תושבי דרום אפריקה, בעיקר אלו הנמנים עם הקויסן (Khoisan) השתמשו בבוכו כצמח מרפא וממשיכים לעשות בו שימוש עד היום. בשנות החמישים של המאה ה-17 למדו מתיישבים אירופאים מתושבי דרום אפריקה על שימושיו הרפואיים והשימוש בצמח התפשט לאירופה ואמריקה.
באופן מסורתי משתמשים בבוכו לטיפול במגוון בעיות רפואיות, כגון מניעת התכווצויות, להורדת חום, לחיטוי, כתרופה לצינון, כמשתן ומרפא לבעיות בדרכי השתן, לבעיות עיכול, לדלקות מפרקים וכדוחה חרקים.
היום ממליצים מרפאים אלטרנטיביים על השימוש בבוכו כמשתן וכמחטא של דרכי השתן בעת דלקות של דרכי השתן ושל בלוטת הערמונית וכמרפא לדלקות פרקים, שלשול או גזים במעי ופצעים.
פעילות פרמקולוגית.
למרות השימוש המסורתי והמודרני שנעשה בבוכו, תכונותיהם הפרמקולוגיות של תמציותיו ושמניו לא נחקרו היטב. מעט המחקרים הקיימים נערכו לרוב אין ויטרו והשפעותיו על בני אדם ומחלות לא נבדקו, למעט מקרים ספורים בהם נבדקו השפעות הצמח על אנשים אך לא באופן מקובל.
בתנאי מעבדה נמצא שלתמציות הצמח תכונות אנטי-בקטריאליות ובמידה פחותה יותר גם לשמניו. כן נמצא שלמרכיבי הצמחים תכונות נוגדות חמצון חלשות.
מחקרים נוספים שנערכו במעבדה הראו שלשמן הבוכו תכונות נוגדות דלקת, שכן למרכיביו אפיניות גבוהה למדיאטורים של דלקת. במחקר שפורסם ללא תהליך של ביקורת עמיתים, נמצא שטיפול בבוכו מפחית דלקת בשרירים שאומצו יתר על המידה.
בניסוי שנערך על קביות נמצא שבוכו גורם להתכווצות בשרירי המעי שלאחריה מגיעה הרפיה של השרירים.
סמל האי מאן