כעדיפות ראשונה קבע טייר את הצורך לשחרר מכיבוש גרמני את מזרחה וצפונה של צרפת. עד סוף ספטמר 1871, אחרי ההעברה לגרמניה של מיליארד וחצי הפרנקים, פינו הכובשים שישה מחוזות, אבל תריסר נשארו עדיין תחת כיבוש, עד השלמת כל החוב. כלל הסכום שקל כנגד שישית מכל תקציבה של צרפת.
באספה מעמד הרפובליקנים גדל על חשבון המונרכיסטים החוקתיים, אבל היו מפולגים בכמה סיעות, ביניהם טייר והרפובליקנים המתונים שהוא צידד בהם בדרך כלל, ובקצה השמאלי - הפלג של לאון גמבטה. הימין התחלק גם הוא לכמה קבוצות, כשהעיקריות שבהן היו תומכי המונרכיה החוקתית שהתקבצו מסביב לרוזן של פריז משושלת אורליאן, ומנגד - תומכי הרוזן שאמבור משושלת בורבון. הזירה הפרלמנטרית הייתה תערובת מאוד לא יציבה. מוקדם בעת כהונתו, טען טייר:
מאוחר יותר רשם בזיכרונותיו שהיה מעדיף מונרכיה חוקתית, אבל ידע שבאותו רגע זה היה בלתי אפשרי, נוכח הרוב המוצק של הרפובליקנים, ואז תמיכה במלכות יכלה להיות "הפרת חובותיי כלפי צרפת; שליחותי הייתה לפייס ולמנוע סכסוכים בין המפלגות"
בינואר 1872 בבחירות החלקיות לאספה הלאומית רץ ויקטור הוגו על מושב בפרלמנט מטעם העיר פריז בתור רפובליקן רדיקלי נגד מועמד רפובליקני מתון שנתמך על ידי טייר. הוגו הובס עם 121,000 קולות לעומת 93,000. מתוך שישה עשר מושבים שהועמדו בבחירה הרפובליקנים לקחו אחד עשר והמונרכיסטים זכו רק בארבעה. טייר כתב, :רוב רובו של המעמד הבינוני, אנשי עסקים וכפריים, בלי להגיד במפורש שהם בעד הרפובליקה, אמרו "אנחנו בעד ממשלת טייר" " . טייר זכה בגיבוי המעמד הבינוני ואנשי העסקים הודות להתנגדותו להצעת חוק למס הכנסה, שהיה בעיניו שרירותי, "נובע משנאות ותאוות פוליטיות". הצעת החוק נדחתה.
טייר היה פרוטקנציוניסט מושבע, מתוך רצון להגן על התעשייה הצרפתית נגד הסחר החופשי והתחרות החיצונית. בסוגיה זו הוא היה במיעוט; האספה הצביעה עם 367 קולות נגד 297 בעד הפחתת מכסים על מוצרים מיובאים. טייר הגיש אז את התפטרותו, אבל היא נדחתה על ידי האספה; להוציא שמונה נציגים, חברי הפרלמנט עמדו על כך שיישאר נשיא. טייר תמך גם בשירות צבאי חובה ארוך; הוא קידם חוק שחייב את הגברים הצרפתים לשרת שירות צבאי חובה של חמש שנים. בעיני המונרכיסטים הוא נראה יותר ויותר כמו רפובליקני. הוא הגיב: מצאתי רפובליקה מוכנה מראש. מונרכיה היא בלתי אפשרית מכיוון שיש שלוש שושלות וכס מלכות אחד". ב-1873 חברי האספה המונרכיסטים בראשות הדוכס ויקטור דה ברויי (1906-1846) חיפשו דרך להביא להדחתו.
מטרתו הראשונה של טייר ב-1873 הייתה לסיים את תשלום החוב לגרמניה ולשחרר את שטחי צרפת האחרונים שנמצאו תחת כיבוש גרמני. צרפת הייתה חייבת עדיין שלושה מיליארדי פרנקים, יותר מהתקציב הלאומי, כשהתשלום הסופי נקבע לאוגוסט 1875.
טייר הגיע לסיכומים עם ארבעים וחמישה הבנקים החשובים של אירופה והנפיק איגרות חוב שהודות לדרגת האשראי הטובה של צרפת, הביאו יותר מהסכום הנדרש. ב-15 במרץ 1873 הוא חתם על הסכם חדש עם גרמניה שנועד לאפשר את פינוים של ארבעת המחוזות האחרונים שהחזיקו הגרמנים בצרפת - ארדן, ווז', מרט-סיר-מוזל ומז עד יולי 1873, שנתיים לפני המועד. גרמניה שמרה לעצמה רק את מבצר ורדן ושטח ברדיוס של שלושה קילומטר מסביבו.
האספה הלאומית הצביעה על החלטה מיוחדת שבה הודתה לטייר על שחרור השטח הצרפתי לפני המועד. חמישה נציגי ימין נמנעו, אבל היא אושרה בפה אחד על ידי הרפובליקנים. אחרי סיום ההצבעה, ידידו ובן בריתו הוותיק, ז'ול סימון בירך אותו ואמר לו:"עכשיו עליך למנות לעצמך יורש". טייר הגיב: "אבל אין אף אחד!". אז סימון ציין:
"יש להם את המרשל מקמהון". טייר השיב: או, על כך אינני דואג. הוא לא יסכים לעולם".
חייו הפרטיים.
בגיל 30 ביקר תכופות טייר בביתה של ארידיס דון (Dosne) שבעלה, אלקסיס, היה חלפן כספים ופקיד מס בעיר ברסט ואחר כך בליל ,היה גם בעל טירת טון בליל. ארידיס דון הפכה למאהבתו של טייר ובסופו של דבר שידכה לו את בתה הגדולה, אליז אלאלי (Eulalie Élise Dosne), (1880-1818) שהייתה אז בת 15. בו זמנית המשיך טייר גם בקשר הרומנטי עם עם אמה. בהמשך היו לו יחסים גם עם הבת הצעירה, פליסי.
החתונה של טייר ואליז התקיימה ב-7 בנובמבר 1833 בכנסיית סן ז'אן בפרוכיית נוטר דאם דה לורט בפריז.
ספרים ומאמרים.
(הסלון 1822 או אוסף מאמרים ב"קונטיטוסיונל")
ברשת- באתר הספרייה הלאומית
(הפירנאים והדרום של צרפת, בחודשים נובמבר ודצמבר) ברשת באתר הספרייה הלאומית
(היסטוריה של המהפכה הצרפתית - (ולפניה - "סינופסיס על ההיסטוריה של צרפת" מאת ז'ול מישלה") בהוצאת אגודת הביבליופילים הבלגים - ב-2 כרכים
נאומים, דו"חות, עדויות.
1871. Déposition sur le 18 mars, Paris.
קישורים חיצוניים.
Adolphe Robert et Gaston Cougny "Dictionnaire des parlementaires français de 1789 à 1889 1889-1891"באתר האספה הלאומית הצרפתית.
החלק השברי
החלק השברי של מספר ממשי הוא המרחק בין המספר למספר השלם הקרוב ביותר שקטן או שווה לו. מקובל לסמן את החלק השברי של x בסימונים formula_1, formula_2 או formula_3. למשל formula_4, formula_5 ו-formula_6.
החלק השברי הוא תמיד מספר בקטע formula_7. הפונקציה מחזירה לכל מספר נציג ששקול לו מודולו 1.
כל מספר ממשי הוא הסכום של החלק השלם שלו והחלק השברי שלו: formula_8.
במקרים רבים נוח לחשוב על פונקציית החלק השברי כפונקציה המחזירה זווית. אם נחשוב על מספר ממשי x כמייצג מספר של סיבובים סביב מעגל החל מנקודה כלשהי, אזי formula_9 היא הזווית (ברדיאנים) ביחס לנקודת ההתחלה שבה נעצר. לפי נוסחת אוילר: formula_10. זוהי העתקת כיסוי של הישר הממשי על המעגל (הישר הוא מרחב כיסוי אוניברסלי של המעגל).
הסתכלות זו מעוררת שאלות מעניינות. למשל כיצד מתפלג הערך השברי של סדרות מסוימות על פני המעגל. משפט הפילוג האחיד קובע שלכל מספר אי-רציונלי x, הסדרה formula_11 (שמייצגת קפיצות אחידות בזווית אי-רציונלית) מתפלגת באופן אחיד על פני המעגל.
מימוש בשפות תכנות.
שפות תכנות אחדות כוללות פונקציה לקבלת החלק השברי של מספר. בפסקל עושה זאת הפונקציה frac, ובשפת עושה זאת הפונקציה modf. בשפות תכנות שבהן אין פונקציה כזו, ניתן ליצור אותה בקלות באמצעות הפונקציה לקבלת החלק השלם של מספר. דוגמה בשפת PL/I: .
ההר השחור (קנברה)
ההר השחור (באנגלית: Black Mountain) הוא הר קטן בגובה 812 מטר מעל גובה פני הים, שממוקם ממערב לרובע העסקים בקנברה בחוף הצפוני של אגם בארלי גריפין, שבטריטוריית הבירה האוסטרלית באוסטרליה. ההר השחור מוגן מפני עבודות פיתוח על ידי פארק הטבע קנברה, והוא מכוסה בעיקר בצמחייה מקומית ומשמש מקום לחיות בר.
מיקום ומאפיינים.
ההר ממוקם ממערב לקמפוסים הראשיים של האוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה, ויחד עם רכס ברוס, יוצר גבול טבעי ממערב וצפון מערב לעיר קנברה. ההר בגובה 256 מטרים מעל גובה פני המים של אגם בארלי גריפין אשר שוכן למרגלות ההר. קרוב לנקודה הגבוהה ביותר בהר נמצא מגדל ההר השחור (בעבר מגדל טלסטרה ומגדל טלקום אוסטרליה), מגדל תקשורת המתנשא לגובה 195 מטרים מעל הפסגה.
הגנים הבוטניים הלאומיים של אוסטרליה וארגון המחקר לתעשייה ומדע חולקים את הבסיס המערבי של ההר השחור, ליד האוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה.
ההר השחור נקרא במקור הגבעה השחורה.
גאולוגיה.
רוב ההר השחור מורכב מאבן חול המכיל קוורץ לבן. מקורו בעידן סילור. על מדרונות דרום מזרח וצפון מערב יש פצלים. כמו כן מכיל ההר אבן בוץ בצפון.
האי פיליפ (נורפוק)
האי נפיאן (נורפוק)
אלפרד נאויוקס
אלפרד הלמוט נאויוקס (בגרמנית: Alfred Helmut Naujocks; 20 בספטמבר 1911 בקיל, הקיסרות הגרמנית (כיום גרמניה) - 4 באפריל 1966 בהמבורג, גרמניה המערבית) היה שטורמבאנפיהרר באס אס שנודע כמי שהוביל את ההתקפה על תחנת הרדיו בגלייביץ שהחלה את מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
נאויוקס נולד בקיל, שבקיסרות הגרמנית. הוא למד הנדסה באוניברסיטת קיל. בשנת 1931 הצטרף לאס אס. הוא היה אחראי על התקפה שביצע הארגון כנגד תחנת רדיו אנטי-נאצית באזור פראג, בשנת 1935. במהלך ההתקפה נהרג אדם שנאויוקס הודה מאוחר יותר ברציחתו. שנתיים לאחר מכן הועלה לדרגת האופטשטורמפיהרר (מקביל לסרן בצה"ל), ושנה לאחר מכן לשטורמבאנפיהרר (מקביל לרב-סרן).
ב-31 באוגוסט 1939 נתן ריינהרד היידריך הוראה לנאויוקס לצאת עם קבוצת אנשי אס אס לבושים במדי הצבא הפולני, ולהשתלט על תחנת הרדיו בעיר הגרמנית גלייביץ שעל הגבול הפולני-גרמני. המבצע כונה "קונסרוון" ("פחיות שימורים"). נאויוקס ואנשיו ירו כמה יריות באוויר, וצעקו ססמאות לאומניות פולניות. לאחר מכן הם הביאו למקום אזרח פולני למחצה בשם פרנצ'ישק הוניוק (Franciszek Honiok), שהורעל לפני כן והוצג כגרמני שנרצח. לאחר מכן מסרו הודעה אנטי-גרמנית ברדיו (תוכן ההודעה שנוי במחלוקת) והסתלקו. היטלר השתמש בהתקפה המדומה כעילה להתקפה על פולין, ועוד באותו היום הורה לראשי הצבא לנוע לכיוון הגבול הפולני.
ב-9 בנובמבר של אותה שנה השתתף במבצע הגרמני שכונה מאוחר יותר "תקרית ונלו" , לחטיפת שני סוכנים של ה-SIS הבריטי מעיירת גבול בהולנד - אירוע שהיטלר השתמש בו לאחר-מכן על-מנת לקשר בין בריטניה לניסיון ההתנקשות הכושל בחייו בידי גאורג אלזר, ועל-מנת להצדיק את פלישת גרמניה הנאצית להולנד.