בהתבסס על הסרט, הופקה סדרת הנפשה בשם "אוזי ודריקס", אשר שודרה במשך 2 עונות ו-26 פרקים. במקור הסדרה שודרה החל משנת 2002 עד 2004 בארצות הברית ברצועת השידור "Kids' WB" בערוץ The WB, כאשר המדבבים של אוזי ודריקס, הדמויות היחידות מתוך הסרט שהופיעו בסדרה, הוחלפו בפיל להמאר וג'ף בנט בהתאמה. הסדרה דובבה לעברית, בשונה מהסרט, ושודרה בישראל בערוץ לוגי בשנת 2005. עלילת הסדרה עוקבת אחר אוזי ודריקס שמועברים לגוף של נער מתבגר בשם הקטור קרוז, שם הם ממשיכים במאבק נגד וירוסים וחיידקים.
מטצרווצרוס
מטצרווצרוס (שם מדעי: Metacervoceros) הוא סוג של אייל נכחד שחי במשך סוף הפליוקן עד הפליסטוקן באירופה. במקור הוא שויך לסוג אייל, אך הוגדר כסוג נפרד ב-1938 בידי החוקר פרדיננסיס דיטריץ' (pardinensis Dietrich).
אייל קדום זה היה דומה במראהו ליחמור והגיע לאורך של 1.8 מטר, גובה של מטר בכתפיים ולמשקל של 70 עד 100 קילוגרם בממוצע. הוא היה בעל קרניים צרות עם 2 או 3 הסתעפויות קצרות ובסיס מרכזי ארוך. זה היה אייל בינוני יחסית לאיילי הפליסטוקן והיה קרובם של האאוקלדוצרוס והסוג "Pseudodama" ואולי היה בעל קשר לאייל, בו האייל האדום הנפוץ.
המאובנים שלו התגלו לאורך אירופה במגוון אזורים ובעיקר בצרפת, שם נמצאו עצמות רבות והוא כנראה היה אייל שוכן יערות בהם היה יכול להתחבא מטורפים. על חלק מהעצמות ישנם רמזים לציד אנושי, אם כי לא ברור אם הוא תרם להכחדתם. איילים אלה הותאמו לתזונה מעשבים באמצעות מבנה שיניים שנשחקו לאיטם והוחלפו במהירות.
שאה ספי
סאַם מִירְזָא (בפרסית: سام میرزا; בהכתרתו נודע בשם שאה ספי, פרסית: شاه صفی, תעתיק מדויק: שָׁאָה צָפִי; 1611–12 במאי 1642) היה השאה השישי בשושלת הספווית של מלכי פרס. שלט משנת 1629 במות סבו, עבאס שאה הראשון (הגדול), ועד למותו שלו בשנת 1642.
קורות חייו ומעשיו.
עקב מות בנו הבכור של השאה עבאס, מוחמד באקר מירזא , ומתוך ההכרה ששאר בניו אינם ראויים לרשת אותו והחשש שיעשו יד אחת להפיכה נגדו, עבאס הורה למנות ליורשו את סאם מירזא, בנו של מוחמד באקר ונכדו שלו.
סאם מירזא היה בן 18 כאשר נפטר השאה עבאס, ואחרי שירש את הכס כשאה ספי החל בהדחות והוצאות להורג של נסיכים, מפקדים, יועצים וכל מי אשר לטעמו איים על סמכות שלטונו. הוא הביע מעט התעניינות בעיסוקי הממשל והקידום האינטלקטואלי בפרס ולא ידע לקרוא ולכתוב פואמות. לרוב היה שתוי מאלכוהול ונודע אף כי התמכר לאופיום שהובל מעברי הינדו-כוש. דמות חשובה בשלטונו של ספי היה הסריס סארו תקי אשר בשנת 1634 מונה לוזיר הגדול והיה רב השפעה על פרס הספווית.
אויביה של פרס השתמשו בחולשתו השלטונית של ספי; בתקופת שלטונו הביס עבאס הראשון את האימפריה העות'מאנית וכבש את מסופוטמיה, כאשר עלה ספי לכס הטורקים החלו בתקיפה מחודשת נגד פרס על שטחי עיראק העות'מאנית שעבאס כבש. הטורקים כבשו את ירוואן ובשנת 1638, הגיעו עד לתבריז והצליחו לאחוז מחדש בבגדאד, כיבושיהם של הטורקים הפכו רשמיים תחת הסכם זוהאב לפיו עיראק תשוב לידי העות'מאנים.
בגדאד תיכבש מחדש מספר פעמים בידי הפרסים עד לנפילתם הסופית של הטורקים במלחמת העולם הראשונה, במקרה הנודע ביותר היא נכבשה בידי נאדיר שאה אפשאר במלחמותיו של המאה ה-18. הפרסים היו בבעיה נגד השבטים האוזבקים והטורקמנים ממזרח אשר פשטו בשכיחות על גבולותיהם ובתקופתו של ספי אף איבדו לזמן קצר בשנת 1639 את העיר קנדהאר לידי האימפריה המוגולית.
ספי קיבל משלחת סחר בשנת 1639 מפרידריך השלישי, דוכס הולשטיין-גוטורפ, המשלחת כללה בין לבין את האינטלקטואל הגרמני אדם אוליארוס אשר כתב בשנת 1647 רב מכר על הביקור. ספי החזיר מתנות לדוכס אך יחסי המסחר לא התקדמו בהרבה מאז. במקור, פרידריך השלישי ניסה ליצור מערך סחר סדיר למען יוקרתו שלו.
שאה ספי מת ב-12 במאי 1642, ככל הנראה עקב הרעלת אלכוהול. בנו, עבאס שאה השני, ירש את הכס.
ג'ימי גאריסון
ג'יימס אמורי "ג'ימי" גאריסון (באנגלית: James Emory "Jimmy" Garrison; 3 במרץ 1934 – 7 באפריל 1976) היה מוזיקאי ג'אז ובסיסט אמריקאי, הידוע כבסיסט ברביעיית ג'ון קולטריין.
חייו.
גאריסון נולד באמריקוס, ג'ורג'יה וגדל בפילדלפיה, שם היה לחלק מסצנת הג'אז של שנות ה-50 שכללה בין היתר את הפסנתרן מק'קוי טיינר, החצוצרן לי מורגן והבסיסטים רג'י וורקמן והנרי גריימס. בהמשך ניגן גאריסון עם מוזיקאים שונים כמו קני דורהאם, פילי ג'ו ג'ונס, בני קרטר ולי קוניץ. בשנת 1961 החליף גאריסון את וורקמן והצטרף לרביעייה של הסקסופוניסט ג'ון קולטריין, לצד טיינר והמתופף אלווין ג'ונס.
משנת 1962 עד למותו של קולטריין ב-1967 ניגן גאריסון עם קולטריין באופן כמעט בלעדי, והיה חלק בהקלטת האלבום "A Love Supreme". בהופעות עם קולטריין נהג גאריסון לנגן סולואים ארוכים ללא ליווי, שלעיתים קרובות שימשו כהקדמות שאחריהן הצטרפו שאר הנגנים. בשנת 1963 הוציא גאריסון עם אלווין תקליט משותף, "!Illumination", בו הובילו שישיית נגנים שניגנה מוזיקה מקורית פרי עטה.
אחרי מותו של קולטריין הקליט גאריסון בעיקר עם אורנט קולמן ואלמנתו של ג'ון, הפסנתרנית-נבלנית אליס קולטריין. בתקופה זו עסק גאריסון בהוראה, ושימש כאמן ומרצה אורח בבניגטון קולג' ובאוניברסיטת וסליין. גאריסון נפטר מסרטן הריאה ב-7 באפריל 1976. הוא הותיר מאחוריו 3 בנות מנישואים ראשונים, בנוסף לבת ובן מנישואיו השניים לרקדנית והכוראוגרפית רוברטה אסקמילה גאריסון. בנו, מאט גאריסון, הוא בסיסט ג'אז שמנהל את אולם ההופעות ShapeShifter Lab בניו יורק, וניגן עם הרבי הנקוק, ויטני יוסטון, ראווי קולטריין ואחרים.
ג'ימי גריסון
הרב יהודה כהן
ג'יימס בייקר פיין
ג'יימס בייקר פיין (באנגלית: James Baker Pyne; 5 בדצמבר 1800 – 29 ביולי 1870) היה צייר נוף אנגלי, שהיה בשנותיו הראשונות חבר באסכולת בריסטול וחסידו של פרנסיס דנבי.
חיים.
פיין נולד בבריסטול שבאנגליה ולימד את עצמו לצייר. הוא השתתף בפעילות הרישום של בית הספר בבריסטול בשנות ה-20 של המאה ה-19, והציג לראשונה בבריסטול בשנת 1824. הסגנון והנושאים שלו היו תיאור של נופים מקומיים וסצנות דמיוניות, שהושפעו מיצירתו של פרנסיס דנבי ואסכולת בריסטול. הוא היה אחד מציירי צבעי השמן המוכשרים ביותר. דוגמאות לכך היא "סצנה דמיונית" (1828) ו"תצפית על האבון מדורהאם דאון" (1829).
בשנת 1832, לאחר שהפיק כמה ציורי שמן של מהומות בריסטול, בילה 6 שבועות בצרפת יחד עם עמיתו מבריסטול, אדוארד וילייר ריפיל. נראה כי פיין גם השתתף בשנים 1832–1833 בתחיית פגישות הרישום של אסכולת בריסטול.
שנים מאוחרות יותר.
ויליאם ג'יימס מולר היה חניך של פיין בשנים 1827–1830. עם זאת, מולר לא נותר מושפע מפיין ושאר אמני בית הספר בריסטול. פיין עצמו לא המשיך זמן רב בנוסח הנופים ה"פואטיים" של דנבי. באמצע שנות השלושים של המאה ה-19, כנראה בשנת 1835, עבר ללונדון, שם פיתח את סגנונו הבוגר. נופיו עוקבים כעת אחרי ויליאם טרנר בצבעים ובסגנון הקומפוזיציה שלהם.
ניתן לראות את השפעתו של טרנר למשל בציור "קליפטון, ליד בריסטול, מבט מאבון" (1837), שהוצג באקדמיה המלכותית לאמנויות. פיין הציג במוסד הבריטי בשנים 1833–1844 באקדמיה המלכותית של אנגליה שבבריסטול ובאקדמיה המלכותית בשנים 1836–1841. הוא הפך לסגן נשיא אגודת האמנים הבריטית.
בשנת 1846 נסע לגרמניה, שווייץ ואיטליה. לעיתים קרובות הוא צייר באזור האגמים, סקוטלנד. סוכנות האמנות תומאס אגניו ובניו הזמינה אותו לצייר באזור האגמים בשנת 1848, ולאחר מכן בשנת 1851 לערוך סיור בן שלוש שנים באיטליה, בו ליווה את צייר צבעי המים מבריסטול ויליאם אוונס.
פיין נפטר ב־29 ביולי 1870 בלונדון, והותיר את הבנים ג'יימס בייקר פיין, צלם, וצ'ארלס פיין, אמן.
מלבד ויליאם מולר, תלמידיו כללו את ג'ורג' ארתור פריפ וג'יימס אסטברי האמרסלי.
מקוק קצר-זנב
מקוק קצר-זנב (שם מדעי: Macaca mulatta) הוא מין של קוף מהסוג מקוק החי בטבע בדרום סין, דרום אסיה ודרום-מזרח אסיה מהודו עד לחצי האי המלאי, אך הוא מצוי בסכנת הכחדה בטבע.
קוף זה הוא בעל דו-צורתיות זוויגית והזכרים גדולים מהנקבות ומגיעים לאורך 51.7 עד 65 סנטימטרים ולמשקל 9.7 עד 10.2 קילוגרם, בעוד הנקבות מגיעות לאורך 48.5 עד 58.5 סנטימטרים ולמשקל של 7.5 עד 9.1 קילוגרם בקירוב. הזכרים גם מעט יותר צבעוניים ובעלי ניבים ארוכות יותר, איתם הם נלחמים עם יריבים על נקבות. המקוק בעל פרווה חומה-בהירה והפנים החשופות משיער בעלי עור אדום או ורוד ולעיתים גם כהה והוא בעל שקיות עור מתחת לחייו, איתם הוא אוגר מזון. הצעירים נולדים לבנים בשנים הראשונות. כפי ששמו מרמז הזנב שלו קטום וכמעט חסר שימוש.
המקוק מצוי בחבורות ביערות הגשם של דרום מזרח אסיה וכן ביערות ראשוניים וביערות הרריים לאורך ההימלאיה והוא יכול להימצא באקלים קריר עד לגובה של 4,000 מטר. בניגוד לרוב הקופים הוא מעדיף לנוע על קרקע היער מאחר שהוא לא זריז בטיפוס. המקוק הוא אוכל כל המחפש פירות, זרעים, עלים ושורשים וגם חרקים, ביצים וחולייתנים קטנים ביער. הוא מחפש גם מזון מימי כמו סרטנים של מים מתוקים או צפרדעים בנחלים.
המקוק מצוי בסכנה בטבע עקב הרס היערות בהם חי ועקב סחר בפרימטים לחיות מחמד. מצב שימורו כיום הוא פגיע (VU).
אנטון דייץ
אנטון דייץ (28 בדצמבר 1888, דאלוויץ – 1 בינואר 1960, אינסברוק) היה קצין משטרה אוסטרי וחסיד אומות העולם.