השיר הוא אחד משירי חנוכה ה"לאומיים", שנכתבו ברוח התנועה הציונית המתחדשת בתחילת המאה ה-20, בתקופת העליות הציוניות וההתיישבות בארץ ישראל. שירים אלה התעלמו מההנחות המסורתיות על גאולה על ידי האל, והתייחסו במקומה לגבורת האדם (המכבים/החשמונאים), שהיא שהביאה לניצחון. תפישה זאת, השוללת את מרכיב הנס בחנוכה ואת תפקידו של האל בניצחון, באה לידי ביטוי מפורש בשיר "אנו נושאים לפידים", שבו נאמר: "נס לא קרה לנו, / פך שמן לא מצאנו…", כמו גם בשיר "מי ימלל".
החלק הראשון בשיר, "מי ימלל גבורות ישראל / אותן מי ימנה", מתבסס אמנם על הפסוק: אך משמיט את תפקיד האל, והופך את "גבורות ה'" ל"גבורות ישראל".
בבית השני של השיר, שולל המשורר מהאל את תפקידו המסורתי כגואל והמציל ומעמיד במקומו את העם עצמו. השיר מכריז: "שמע! / בימים ההם בזמן הזה / מכבי מושיע ופודה." וזאת בניגוד לברכה המסורתית, המייחסת את הישועה והניצחון לנסים "שעשה ה' למכבים". המסקנה הציונית של השיר, "ובימינו כל עם ישראל / יתאחד יקום וייגאל", מטילה שוב את האחריות לגאולה על העם עצמו.
מתקפת הטרור באיסטנבול (דצמבר 2016)
האח הגדול גרמניה
פרס TEFI
פרס TEFI (ברוסית: Премия ТЭФИ; ТЭФИ הוא ראשי תיבות ברוסית ל-Телевизионный ЭФИр שמשמעותו "שידור טלוויזיוני") הוא אחד הפרסים החשובים ביותר בתעשיית הטלוויזיה הרוסית והוא שווה ערך לפרס ניקה (לקולנוע).
הפרס מיועד בעיקר להפקות טלוויזיה בתחום הבידור (סדרות דרמה, קומדיות ותוכניות אירוח) ומוענק על ידי האקדמיה הרוסית לטלוויזיה. טקס חלוקת פרסי הטֶפ"י הראשון נערך באולפני אוסטנקינו ברחוב האקדמאי קורוליוב במוסקבה, ב-5 במאי 1995.
עד 2014 אורגן טקס הפרס על ידי קרן האקדמיה הרוסית לטלוויזיה ומשנת 2014 הפרס מאורגן על ידי הוועדה לפרסי תעשיית הטלוויזיה. זוכה הפרס נקבע לאחר הצבעה סגורה שנערכת בין חברי הוועדה ובה 20 נציגים מכל אחד מערוצי הטלוויזיה שייסדו את הפרס (סך הכול 140 איש). חברי הוועדה הם עובדי רשתות השידור ואנשי תעשיית הטלוויזיה הרוסית.
פסלון הפרס הוא פסלון עשוי ברונזה ובו דמותו של אורפאוס השר מעמקי לבו על נמי נשמתו. הפסלון עוצב על ידי הפסל ארנסט ניזבסטני. משקל הפסלון מגיע ל-8 ק"ג ו-500 גרם ועלותו 1,000 דולר.
היסטוריה.
הפרס הוקם באוקטובר 1994.
בשנת 2002 תוכנן לערוך את הטקס באוקטובר אותה שנה, אך עקב אירועי משבר בני הערובה בתיאטרון במוסקבה שהתרחש ב-23 באוקטובר, הטקס נדחה ונערך לבסוף בינואר 2003.
בשנת 2007 חברת ההחזקות גזפרום-מדיה (המחזיקה בבעלות על הערוצים NTV ו-ТНТ) סירבה להשתתף בטקס חלוקת הפרס. בשנת 2008 סירבה להשתתף גם VGTRK (שמנהלת את הערוצים רוסיה-1, ערוץ התרבות, ערוץ הספורט וערוץ רוסיה-24).
לאחר שערוצי הטלוויזיה הגדולים ברוסיה סירבו ליטול חלק בטקס חלוקת הפרס, ולדימיר פוזנר, שהיה נשיא האקדמיה הרוסית לטלוויזיה התפטר מתפקידו ובמקומו מונה מיכאיל שבידקוי.
בשנת 2013 VGTRK חדלה להיות חלק ממייסדי האקדמיה ובכך גם חדלה מליטול חלק במימון הפרס והאקדמיה הרוסית לטלוויזיה וזמן קצר לאחר מכן הערוץ הראשון ברוסיה הכריז על סירובו ליטול חלק בפרס בשל העדר תחרות אמיתית, מיכאיל שבידקוי התפטר מתפקידו כנשיא האקדמיה. באפריל 2013 מועצת מייסדי קרן האקדמיה הרוסית לטלוויזיה החליטה להשעות את חלוקת הפרס עד לעריכת שינויים באופן חלוקת הפרס ובחירת הזוכים ובדצמבר 2013 נבחר נשיא חדש לאקדמיה הרוסית לטלוויזיה, לתפקיד מונה אלכסנדר אקופוב שהחליט להעביר את ניהול חלוקת הפרס לידי גוף שהוקם במיוחד לצורך כך בשם "הוועדה לפרסי תעשיית הטלוויזיה" (Комитет индустриальных телевизионных премий).
במרץ 2014 הוכרז על חידוש הפרס ונערך שינוי במספר המועמדים (12 בכל קטגוריה) ואופן ההצבעה. על פי התקנון החדש נקבע שחבר השופטים יורכב מעשרים איש מכל אחד ממייסדי הפרס (בהם הערוץ הראשון, VGTRK, גזפרום מדיה, STS מדיה ו-National Media Group).
בפברואר 2015 מונה מיכאיל שבידקוי ליושב ראש הוועדה לפרסי תעשיית הטלוויזיה.
בסיס חיל האוויר המלכותי סנט ג'ין
בסיס חיל האוויר המלכותי סנט ג'ין (באנגלית: RAF St Jean) היה שדה תעופה צבאי בצפון ישראל, בשימוש בתקופת המנדט הבריטי בזמן מלחמת העולם השנייה. שדה התעופה נמצא כ-4 ק"מ צפונית-מזרחית לעכו. כיום פועל במקום מנחת שמרת.
היסטוריה.
שדה התעופה היה בשימושם של חיל האוויר המלכותי וחילות האוויר של צבא ארצות הברית, במסגרת המערכה בצפון אפריקה נגד מדינות הציר. שימש בעיקר את טייסת 98 בחיל האוויר התשיעי של חיל האוויר האמריקאי. הטייסת עשתה שימוש במפציצים מסוג B-24 ליברייטור.
בין השנים 1949–1951 הבסיס שימש באופן זמני כשלוחה של בית הספר לטיסה עד שעבר למשכנו הקבוע במחנה סירקין. לקורס הראשון שגויס הגיע מספר רב של חניכים והוא התקיים בשדה דב. בגלל העומס על השדה הקטן, הועברו חלק מהאנשים לשדה התעופה סנט ג'ין, שם רוכזו חניכים שקיבלו הכשרה מחוץ לישראל: באיטליה, בארצות הברית ובצ'כוסלובקיה. את הקורס הראשון סיימו בהצלחה ארבעה טייסים: טיבי בן-שחר, ישעיהו גזית, מוטי הוד ודני שפירא, שקיבלו את "כנפי הטיס" בחודש מרץ 1949, ועברו לטייסת הקרב הראשונה בחצור, שלרשותה עמדו מטוסי מסרשמיט Bf 109.
לאחר מעבר בית הספר למחנה סירקין ב-1951, הוא הפך לבסיס של יחידת מחסני חירום עד לאחר מלחמת ששת הימים.
ביולי 1967 אירע בו פיצוץ גדול בו עלו באש מצבורי פגזים, קטיושות ופריטי תחמושת נוספים שנלקחו כשלל מהמלחמה. לאחר ההתפוצצות ננטש השדה, והפך לשדות חקלאיים. המבנים נהרסו, ושרדו רק שתי דרכי גישה חקלאיות בצורת V (17/35, 10/28), המסמנות את מקומם של מסלולי ההמראה. מסלול 17/35 משמש כיום כמנחת שמרת.
בשם "סן-ג'ין" נקרא גם שדה המטווחים הסמוך, שהוקם על שפת הים וששימש בעיקר את חיילי "גולני" ממחנות "בן-עמי" ו"שרגא". לימים הוקם שם אתר הקרוואנים "חצרות יָסַף".
בדצמבר 2010 נערכה חפירת בדיקה בשטח המחנה לאחר גילוי עתיקות בבדיקות מקדימות לקראת בנייה. בחפירה, מטעם רשות העתיקות ובמימון משרד הביטחון, נחשפו שני קברים שנכרו לתוך החול ונבנו מאבני כורכר מסותתות. הקבר הראשון נבנה בשני נדבכים מאבנים שהפגמים שבמקצתן כוסו בטיח. החפירה הופסקה עם גילוי עצמות אדם. הקבר השני נחפר חלקית ומידות האבנים שמהן נבנה לא הובררו. הקברים תוארכו על פי ממצא כלי החרס לתקופה הרומית בארץ ישראל.
וולוו 164
וולוו 164, (Volvo 164), היא מכונית סלון בתצורת סדאן שוודית יוקרתית, בעלת מנוע 6 צלינדרים. יוצרה על ידי וולוו משנת 1968–1975. יוצרו 146,008 יחידות.
דגם ""וולוו 164" הורכב בשוודיה, אוסטרליה, מלזיה ו-דרום אפריקה.
היסטוריה.
וולוו 164 הייתה התשובה של חברת וולוו כנגד מרצדס בנץ 250 ו-יגואר XJ 6.
מאחר שמנוע ה-6 בוכנות היה ארוך ב-50% ממנוע ה-4 בוכנות, נאלצו בוולבו לשנות את חזית המכונית ואת ה"גריל" ולהאריך את תא המנוע. המכונית כונתה 164 (סדרה 100, 6 בוכנות, 4 דלתות), וזכתה להצלחה יפה.
וולוו 164TE.
מהדורה מוגבלת של 164, 164TE נעשתה בשנת 1974 ב-3 בשווקים, בריטניה, גרמניה ו - אוסטרליה.
164TE מצוידת כסטנדרט, במיזוג אוויר, רדיו מלווה ב-8 רמקולים, משענות ראש אחוריות, מנורות קריאה אחוריות, מגף שטיחים מקיר לקיר עם תאורה.
גרסה יוקרתית יותר זאת הייתה זמינה רק ב-3 צבעים: תכלת מתכתי, נחושת מתכתית וצהבהב מתכתי.
מפרט טכני ומידות.
(וולוו 164 - וולוו ששת הצילינדרים הראשון מאז יוצר בדגם PV800 בשנת 1958).
ביצועים:
וולוו 164 בישראל.
מאיר חברה למכוניות ומשאיות בע”מ הוקמה בשנת 1967 ע”י מאיר קז כיבואנית בלעדית של מוצרי חברת וולוו השוודית. בתחילה ייבאה מכוניות ובהמשך משאיות, אוטובוסים, מנועים וציוד מכני כבד.
בישראל שווקה וולוו 164 מסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 ונחשבה לרכב יוקרתי.
כריסטיאן האביכט
כריסטיאן האביכט (בגרמנית: Christian Habicht; 23 בפברואר 1926 - 6 באוגוסט 2018) היה היסטוריון גרמני שעסק ביוון העתיקה ואפיגרף של יוונית עתיקה.
ביוגרפיה.
כריסטיאן האביכט נולד בדורטמונד. לאחר קבלת תואר PhD מאוניברסיטת המבורג בשנת 1952, היה האביכט מורה מן החוץ באוניברסיטה, ולאחר שעשה שם הביליטציה בשנת 1957, מרצה זוטר (פריווט-דוצנט). בשנת 1961 היה לאורדנטליכר-פרופסור באוניברסיטת מרבורג וב-1965 עבר לאוניברסיטת היידלברג. ב-1973 עבר למכון למחקר מתקדם שבפרינסטון, ניו ג'רזי, ארצות הברית. בהיידלברג נותר "פרופסור של כבוד". מאז 1983 לימד גם באוניברסיטת פרינסטון כמרצה אורח; פרש ב-1998.
מחקריו של האביכט עסקו באפיגרפיה יוונית ובאתונה העתיקה בתקופה ההלניסטית. כתב רבות על פאוסניאס ועל מרקוס טוליוס קיקרו.
בשנת 1991 קיבל את פרס רויכלין מטעם העיר פפורצהיים שבגרמניה, בשנת 1996 את פרס מו מטעם החברה הפילוסופית האמריקאית, ובשנת 1998 את פרס קריטיקוס מטעם החברה לקידום הלימודים ההלניסטיים בלונדון. היה חבר האקדמיה למדעים של היידלברג מאז 1970, חבר המכון הארכאולוגי הגרמני והמכון הארכאולוגי האוסטרי, החברה הפילוסופית האמריקאית, האקדמיה הבריטית והאקדמיה של אתונה. כמו כן היה עורך שותף של סדרת הפרסומים "Hypomnemata" (1962–1996) ושל כתב העת "American Journal of Ancient History" (1976–2000).
נפטר ב-6 באוגוסט 2018.
Superman
עונת 1973/1974 בלה ליגה
עונת 1973/1974 הייתה העונה ה-43 של לה ליגה שהיא הליגה הספרדית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-1 בספטמבר 1973 והסתיימה ב-20 במאי 1974.
הליגה כללה 18 קבוצות. קבוצות שזכו במקום 15-17 יעברו בסוף העונה לליגת משנה.
מליגת המשנה עלו ריאל מורסיה, ריאל סנטנדר, ואלצ'ה.