המוכתר הגבוה מציין כי למרות שהגשר חזק, הוא יישבר כאשר "הבחורים של מוספל" ינסו לחצות אותו, וסוסיהם יאלצו לשחות ולחצות "נהרות גדולים". גנגלרי אומר שלא נראה לו שהאלים "בנו את הגשר בתום לב אם הוא עלול להישבר, בהתחשב בעובדה שהם יכולים לעשות ככל העולה על רוחם". המוכתר הגבוה מגיב שלא מגיע לאלים שיאשימו אותם בשבירת הגשר, שכן "אין שום דבר בעולם הזה שיכול להיות בטוח, בעת ההתקפה של בניו של מוספל".
בפרק 15 של "ההטעיה של גילבי", המוכתר השני אומר כי ביפרוסט נקרא גם אסברו (Asbrú), וכי כל יום האלים רוכבים על סוסיהם על פני גשר זה, למעט ת'ור, שחוצה ברגל דרך המים הרותחים של הנהרות קורמט (Körmt) ואורמט (Örmt) כדי להגיע אל הבאר של אורד. המוכתר מצטט את הבית השני מתוך "הבלדה של גרימניר" (Grímnismál), בו מוזכר הגשר (ראו לעיל). גנגלרי שואל אם האש שורפת מעל ביפרוסט. המוכתר הגבוה משיב כי באדום של הגשר בוערת אש, ובלעדיה, הכפור והר של יותנר (jotnar) היו "עולים השמיימה" אם כל מי שהיה רוצה היה גם יכול לחצות את ביפרוסט. המוכתר הגבוה מוסיף כי בגן העדן, "יש הרבה מקומות יפים" וכי "בכל מקום יש הגנה אלוהית מסביבו."
בפרק 17, המוכתר הגבוה מספר לגנגלרי שהמיקום של הימינביורג "עומד בקצה גן העדן, [במקום] שבו ביפרוסט מגיע לגן עדן". הוא מתאר את היימדאל (פרק 27) ומספר כי הוא מתגורר בהימינביורג, סמוך לביפרוסט, ושומר על הגשר את Heimdallr אלוהים בפרק 27, גבוה אומר כי Heimdallr מתגורר Himinbjörg ידי ביפרוסט, ושומר על הגשר מפני ההר של יותנר בעודו יושב בקצה השמים. בפרק 34, המוכתר הגבוה מצטט את הראשון מבין שני הבתים של "הבלדה של גרימניר", בהם מצוין הגשר. בפרק 51, המוכתר הגבוה מנבא את אירועי ראגנארוק. הוא אומר כי במהלך ראגנארוק, השמים יחצו לשניים, ומתוכם ירכב בנו הרביעי של מוספל. כאשר בניו של מוספל יחצו את ביפרוסט - הוא יישבר "כפי שנאמר לעיל".
בספר אדה פרוזאית "שפת השירה" (Skáldskaparmál), הגשר מקבל אזכור בודד. בפרק 16, ביצירה מהמאה ה-10, ביפרוסט מכונה "דרך המעצמות".
תאוריות.
בתרגומו של אדה פואטית, הנרי אדמס בלאוס מעיר כי משמעות הקטע, המזכיר את ת'ור ואת הגשר, עשוי להיות שעל "ת'ור ללכת ברגל במהלך הימים האחרונים של ההרס, כאשר הגשר בוער. פרשנות אחרת, לעומת זאת, היא שכאשר ת'ור עוזבת את השמים, הגשר הופך לחם תחת השמש".
ג'ון לינדאו מצביע על קבלה בין גשר ביפרוסט - "גשר בין הארץ והשמים, או בין האדמה לעולם של האלים" - לבין הגשר שמעל נהר Gjöll - "גשר בין הארץ והעולם התחתון, או בין האדמה לעולם של המתים". כמה חוקרים שיערו כי ביפרוסט עשוי לייצג את שביל החלב.
כלכלה משתפת
כלכלה משתפת היא מערכת חברתית-כלכלית המתבססת על שיתוף קהילתי של משאבים אנושיים ופיזיים. ניהול המערכת מתבצע, ככלל, ברשת האינטרנט.
הכלכלה המשתפת מורכבת מפלטפורמות המאפשרות למשתמשיהן לייצר, להפיץ, לקיים מסחר ולצרוך מוצרים ושירותים, באמצעות מערך פתוח ומגוון רחב של עמיתים (ובכלל זה אנשים וארגונים). מערכות אלה לרוב ממנפות טכנולוגיות, מערכות מידע ותכנים רלוונטיים ועל ידי כך מאפשרות העצמה של אנשים, חברות, תאגידים, עמותות וממשלות. ברוב המקרים פלטפורמות אלה ממנפות משאבים ו/או שירותים יקרים יחסית, הנמצאים בתת-שימוש, כדוגמת בתים, דירות וכלי רכב.
פלטפורמות משתפות אלה מציעות גישה (ולא בעלות) למשאבים ושירותים, מאפשרות צמיחה ויראלית בשל מספר המשתמשים הרב, מגבירות את היעילות באמצעות יצירת אמון בקרב המשתמשים בקהל (לעומת אמון שמבוסס רק על המותג) ולעיתים קרובות מייצרות הזדמנויות לצרכנים להפוך ליצרנים-צרכנים (כלומר צרכנים שיכולים גם לייצר הכנסות מהמשאבים והיכולות שלהם) הנקראים באנגלית Prosumers.
כינויי התחום.
התחום מכונה גם כלכלת עמיתים, peer-to-peer, mesh,gig economy, כלכלת רשת, כלכלה שיתופית, או צריכה שיתופית. מבקרי התחום מכנים אותו כלכלת החלטורע, כהלחם של המילים חלטורה (באנ' פירושה של gig - עבודה זמנית) ורע.
דוגמה ראשונית לכלכלה משתפת: YouTube.
ב-23 באפריל 2005, סרטון וידאו של 18 שניות פורסם באתר אינטרנט חדש. הווידאו בהשתתפות אדם אחד (ג'וואד קארים, אחד ממייסדי אתר האינטרנט) עומד לפני פילים בגן חיות ובפיו מסר קצר: "הדבר המגניב בחבר'ה האלה הוא שיש להם באמת, באמת, חדק ארוך. זה מגניב. וזה הכל". עם אמירה זאת, YouTube נולדה והפכה להצלחה מיידית, עם העלאה יומית של למעלה מ-65,000 קטעי וידאו חדשים ואספקה של 100 מיליון צפיות וידאו מדי יום בחודש יולי באותה שנה. בשנת 2012, YouTube דיווחה כי בערך 60 שעות של קטעי וידאו חדשים מועלים לאתר שלה בכל דקה, ושברשות האתר שמונה מאות מיליון משתמשים ייחודיים בחודש. בשנת 2014, כבר ישנם למעלה ממיליארד משתמשים ייחודיים בכל חודש, ולמעלה מ-6 מיליארד שעות של וידאו נצפים בכל חודש דרך האתר. יוטיוב היא פלטפורמה משתפת בכך שהיא מאפשרת ליצרנים-צרכנים לייצר תוכן (דהיינו להעלות סרטים לשרתי החברה) ולצרוך אותו באופן חופשי. האתר שינה את תעשיית המוזיקה (והקולנוע) באופן משמעותי. למרות ההזדמנות שיו-טיוב מעניקה ליוצרים חובבנים להפיץ קליפים לקהל פוטנציאלי גדול, יו-טיוב נהפכה כבר בראשית העשור השני למאה ה-21 לזירה בה הבולטות של תוכן מקצועי גדולה מאוד. כמו כן, האתר ממומן על ידי הכנסות מפרסום וחברות המדיה הגדולות בשיתוף עם יו-טיוב מפעילות מנגנונים שונים כדי למנוע הפרת זכויות יוצרים באתר.
המשתתפים בכלכלה המשתפת.
הכלכלה המשתפת כוללת מחד את הצרכנים, אשר יוצרים את הערך בפלטפורמות (לדוגמה, משכירי הדירות או הרכבים) וכמובן החברות אשר בונות את הפלטפורמות המשתפות. החברות מייצרות רגולציה פנימית אשר מטרתה יצירת אמון של המשתמשים וזאת בנוסף לאמון בנותני השירות או הנכסים. כלומר, על המשתמשים בפלטפורמה משתפת לתת אמון הן בפלטפורמה והן בנותני השירותים האחרים, הנקראים צרכנים-יצרנים (באנגלית: prosumers). לרוב אמון זה נבנה על ידי דירוג עמיתים, לייקים או הערכה מילולית.
חשיבות הכלכלה המשתפת.
המודלים העסקיים של כלכלה משתפת, שצמחו בשנים האחרונות מביאים עמם שינוי גדול ותקווה להבטחה גדולה וחדשה. פלטפורמות של כלכלה משתפת מצליחות לחבר בדרך חדשה בין רצונות וצרכים שלא מקבלים מענה בשוק הקיים, למשאבים עודפים או לא מנוצלים. פלטפורמות אלה מצליחות לחבר בין אנשים פרטיים, ארגונים ומשאבים בצורה כל כך יעילה ומגוונת, שנראה כי הכלכלה המשתפת היא אחת המגמות החשובות ביותר בתחום הכלכלי חברתי בימינו. הזמן הקצר שבו הצליחה הכלכלה המשתפת ליצור השפעה מהותית ברמה הכלכלית-חברתית וסביבתית על תחומי עיסוק שונים גרמה לכך שפרשנים, עיתונאים והוגי דעות אחרים, מעריכים כי ההשפעה של תופעה זו רק תלך ותגדל בשנים הקרובות. כך למשל מגזין "האקונומיסט" הכריז על שנת 2013 כ"שנת הצריכה המשתפת" ("The Year of Collaborative Consumption").
ביקורת הכלכלה המשתפת.
לצד ההזדמנויות שמערכות כלכלה משתפת מעניקות לציבור רחב לייצר ולצרוך מוצרים ושירותים באופנים חדשניים, ישנן עדויות שההשתתפות של הציבור במערכות אלו אינה שוויונית, והיא משקפת פערים כלכליים-חברתיים הקיימים בחברה. לפיכך, יחסי כח בחברה באים לידי ביטוי גם במיזמים אלו. למשל, במערכות ויקי קבוצה קטנה יחסית של משתמשים יוצרת ועורכת את מרבית התוכן המיוצר עבור ציבור רחב הרבה יותר של צרכנים. אנשים המשתייכים למעמד כלכלי-חברתי גבוה יותר נוטים להשתמש ברשתות חברתיות רבות יותר. בפלטפורמות עבודה משותפות ישנו יתרון לבעלי השכלה רבה יותר ונכסים פיזיים. בפלטפורמות הממנפות משאבים באופן מבוזר דוגמת אייר בי-אנד-בי (Airbnb) או אובר (Uber) ישנן עדויות לאפליה על בסיס אתני. מאפליה כזו יכולים לסבול בני קבוצת מיעוט המציעים למשל חדר להשכרה או בני אותה קבוצה המבקשים לשכור חדר ונענים בשלילה. בנוסף, ישנן עדויות שנהגים מקבוצות מיעוט מקבלים דירוג נמוך יותר מנוסעים לעומת נהגי קבוצת הרוב. ישנו גם חשש שהתמחור הדינמי בו פלטפורמות משתמשות, הדורש מצרכנים מחיר שונה עבור אותו שירות, הוא אפליית מחיר אם כי ההשפעה של אפליה זו על אי-שוויון מורכבת. כמו כן, התעסוקה של ספקי שירותים בפלטפורמות מינוף משאבים במעמד של קבלנים נעדרי זכויות עבודה יכול להגביר גם הוא פערים כלכליים-חברתיים, מכיוון שספקי השירותים המקוונים לא נהנים מביטוחים (בריאות, פנסיה וכו') מהם נהנים במדינות שונות עובדים המועסקים ישירות. בנוסף, הצלחה במערכות כלכלה משתפות תלויה ביכולת שלנו להשקיע מאמצים רגשיים בפעילות המשתפת וליהנות ממנה. יכולת זו אינה קיימת באופן שווה לכל המשתמשים במערכות כלכלה משתפת. לבסוף, במקרים רבים פלטפורמות כלכלה משתפת מבססות לעצמן עמדה דומיננטית מאוד בשוק בו הן פועלות, כלומר, השוק שהן פועלות בו נוטה להיות ריכוזי, מכיוון שהתועלת למשתמשים עולה ככל שמספר המשתמשים רבה יותר, ובהתאמה פוחתת התועלת בפלטפורמות מתחרות בהן כמות המשתמשים יורדת. נסיבות אלו מתמרצות את החברות המובילות בתחומן לבצע מהלכי גדילה הפסדיים כדי לשמור על פער משתמשים גדול מהמתחרות שלהן, ולהפוך את השוק לריכוזי יותר, כך שייצר עבורן רווחים גדולים יותר בעתיד. עמדה זו מקנה להן עוצמת שוק עודפת, שמעניקה להם כח רב אל מול ספקי השירותים והצרכנים המשתמשים בפלטפורמה.
כלכלה משתפת או שיתופית?