באי התרחשו עשרות רעידות אדמה (על האי או לידו) בשנים האחרונות שהחזקות ביניהן הגיעו ל-6.8 בסולם ריכטר. מתוכן שתיים היו על האי עצמו. הראשונה ב-19 בספטמבר 1970 שעצמתה 4.2 בסולם ריכטר ואילו השנייה הייתה ב-9 ביולי 1990 ועצמתה 4.4 בסולם ריכטר.
ההתאחדות לכדורגל בישראל
ההתאחדות לכדורגל בישראל היא עמותה רשומה, המאגדת למעלה מ-1,000 קבוצות כדורגל ישראליות ואחראית על הליגות השונות, בהן ליגות העל בכדורגל לגברים ולנשים, משחקי הגביע השונים, נבחרות ישראל בכדורגל לגברים ולנשים והנבחרות הצעירות, ובנוסף על איגוד השופטים ושיבוצים במשחקים כמו גם איגוד המאמנים בישראל. מקום מושבה של ההתאחדות לכדורגל הוא אצטדיון רמת גן.
היסטוריה.
ההתאחדות לכדורגל נוסדה ב-14 באוגוסט 1928, בתקופת המנדט הבריטי, תחת השם התאחדות ארץ ישראלית למשחק כדור רגל, והיא איגדה לראשונה את קבוצות מכבי וקבוצות הפועל. ב-6 ביולי 1929 התקבלה ההתאחדות כחברת קבע בארגון פיפ"א העולמי. ההתאחדות הייתה חברה בקונפדרציית הכדורגל של אסיה (AFC) מ-1956 ועד שסולקה ממנה בלחץ מדינות ערב ב-1974. באותה תקופה השתתפו נבחרות ישראל בגביע אסיה, משחקי אסיה וגביע אסיה לנוער, וקבוצות ישראליות השתתפו בגביע אסיה לאלופות. מ-1974 עד 1994 לא השתייכה ישראל לאף קונפדרציה יבשתית. בשנת 1994 התקבלה ההתאחדות כחברה מלאה באיגוד האירופי אופ"א. מאז 1992 משתתפת נבחרת ישראל במשחקי המוקדמות של אליפות אירופה והאזור האירופי של מוקדמות המונדיאל, וקבוצות ישראליות משתתפות בליגת האלופות, הליגה האירופית והליגה האזורית.
ההתאחדות פועלת על פי תקנון יסוד המהווה את חוקת ההתאחדות ומגדיר את מטרותיה, מוסדותיה, תנאי ההצטרפות להתאחדות וההיבטים הכספיים של התנהלותה והתנהלות חבריה. משחקי הכדורגל של ההתאחדות מתקיימים בהתאם לכללי חוקת משחק הכדורגל כפי שאומצו על ידי פיפ"א. תחת ההתאחדות לכדורגל מתקיים מוסד משפטי האחראי לפיקוח ואכיפת משמעת, כולל מתן פסקי דין משמעתיים על עבירות חמורות, בעיות משמעת או עבירות קהל, כמו גם מתן עונשים לקבוצות כדוגמת קנסות, משחקים ללא קהל, הורדת נקודות ואף הורדת ליגה. בית הדין לכדורגל מקיים שתי ערכאות, הגבוהה היא של בית הדין לערעורים בכדורגל.
מנכ"ל ההתאחדות החל מ-20 באפריל 2021 הוא יוסי שרעבי.
באוגוסט 2014 הועברה האחריות על ניהול הליגות המקצועניות (ליגת העל והליגה הלאומית) למנהלת הליגות לכדורגל, והיא פועלת בשיתוף עם ההתאחדות.
התאחדות לכדורגל בישראל
סקוטר
סקוטר (באנגלית: Scooter) הוא הרכב דאנס גרמני מסוג הארד דאנס, סגנון מוזיקלי המאופיין בקצב מהיר במיוחד. סקוטר נחשב להרכב הדאנס הגרמני המצליח ביותר בעולם מבחינת כמות מכירות סינגלים ואלבומים מחוץ לגרמניה. הם מכרו מעל ל-25 מיליון עותקים מאלבומיהם וזכו ל-80 פרסי פלטינה וזהב.
שני חברי ההרכב המרכזיים הם ריק ג'ורדן והסולן האנס פטר גירדס. שניהם התחילו לפעול בשנות השמונים תחת השם "סלברייט דה נאן". בשנת 1994 חברו לתקליטן גרמני בשם פריס בולר והקימו את סקוטר.
הלהיט הראשון שלהם היה הסינגל השני שהוציאו בשנת 1994, "Hyper Hyper" שהיה להיט גדול במועדוני ומצעדי אירופה, ובו מדקלם בקסטר שמות של התקליטנים הגדולים באירופה באותה תקופה. מאז החליף דיג'יי אקסל קון את פריס בולר ומאוחר יותר החליף אותו ג'יי פרוג. בשנת 2006 החליט פרוג לפרוש ולפתוח בקריירה עצמאית ולהרכב הצטרף "מייקל סימון" - דיג'יי גרמני שבעבר היה חבר בהרכב "אנג'ל וסימון".
בשנת 2001 הוציא ההרכב את הסינגל "(Ramp! (The Logical Song", הסינגל המצליח ביותר שהגיע למקום השני במצעד הסינגלים הבריטי. ההצלחה במצעד הבריטי נמשכה גם עם הסינגל הבא - "Nessaja" שהגיע למקום הרביעי במצעד.
בחודש מאי של שנת 2008 יצא האלבום Jumping all over the world ונכנס היישר למקום הראשון במצעד האלבומים של בריטניה. הישג זה היה חסר תקדים עבור ההרכב גם מהסיבה שהצליחו להוריד מהמקום הראשון את אלבומה המדובר של מדונה Hard Candy שהיה שבוע אחד בלבד בראש מצעד האלבומים.
ב-14 באוגוסט 2009 הוציא ההרכב את הסינגל "J'adore Hardcore", הסינגל הראשון מתוך האלבום "Under The Radar Over The Top", שיצא ב-2 באוקטובר בגרמניה וב-23 בנובמבר בבריטניה. השיר, שהגיע למקום ה-12 במצעד הסינגלים הגרמני, מבוסס על הלהיט "Chase the Sun" של ההרכב Planet Funk. ב-2 באוקטובר יצא "Ti Sento", הסינגל השני מהאלבום יחד עם הזמרת אנטונלה רוג'ירו מאיטליה, שביצעה את השיר המקורי בשנת 1986 כסולנית של להקת "מתיה בזאר". ב-3 בנובמבר יצא "The Sound Above My Hair", הסינגל השלישי מהאלבום.
להיטים נוספים של ההרכב הם "Friends", "Call me Manana", "Move your Ass", "How Much is the Fish", "Shake That", "Fire" ועוד. עד שנת 2009 הוציאה הלהקה יותר מ-40 סינגלים ו-14 אלבומי אולפן.
קוינטט
פקיעין חדשה
השיר על הארץ
השיר על הארץ (בגרמנית: Das Lied von der Erde) הוא יצירה סימפונית של המלחין גוסטב מאהלר. בזמן הלחנתה היה מאהלר בתקופה העגומה, אך גם החדשנית, ביותר בחייו. היצירה נכתבה ב-1908, והיא יצירה לשני זמרים ותזמורת. היא נכתבה אחרי הסימפוניה השמינית שלו אך לא מוספרה כסימפוניה תשיעית.
מקורות.
מאהלר הגה את היצירה בשנת 1907, שהייתה, ללא ספק, השנה הקשה ביותר בחייו. ראשית, מאהלר אולץ להתפטר ממשרתו כמנהל אופרת החצר הווינאית, על רקע סוגיות דת וחברה; אחר כך נפטרה בתו הבכורה מריה, מאסכרה ומשנית; ולבסוף, אצל מאהלר עצמו אובחן מום לב מולד. כשחברו לשלושת אלה האמונות הטפלות של מאהלר ואימת המוות שלו, שכנעה השפעתם המצטברת את מאהלר שמותו קרוב לבוא.
בניסיון לעודד את מאהלר בדכדוכו העמוק, נתן לו חבר עותק של "Die chinesische Flöte" ("החליל הסיני"), כרך שירה סינית עתיקה מתורגמת לגרמנית על ידי האנס בֶּתגֶה . מאהלר נכבש לדברי השירה ובחר בשבעה מן השירים (ששניים מהם משמשים בפינאלה) לעבדם לסימפוניה שירית (ליד). אבל בשלב זה התעוררה בעיה אחרת. מאחר שסיים כבר את הסימפוניה השמינית, היה מאהלר מודאג מ"קללת הסימפוניה התשיעית" - העובדה, שברוקנר, שוברט ובטהובן לא הצליחו לעבור את מחסום תשע הסימפוניות ביצירתם. משוכנע שסימפוניה תשיעית תקטול אותו, בחר מאהלר לחבר את "השיר על הארץ", שאותו הכתיר בכותרת המשנה "סימפוניה", כדי לעקוף את בעיית התשיעית. כך או כך, בסופו של דבר נפל מאהלר קורבן ל"קללה": הסימפוניה הבאה, האינסטרומנטלית, שלה נתן את המספר "התשיעית", הייתה היצירה הסימפונית האחרונה שהשלים במלואה (רק הפרק הראשון של העשירית תוזמר לפני מותו).
במקור נועדה היצירה להיקרא "Das Lied vom Jammer der Erde" (השיר על יגון הארץ), אבל אפילו מאהלר מצא ששם זה מדכא מדי, והואיל והשירים שבחר לשבץ בה עוסקים ביסודות טבע ואידיליה, נוסף לבדידות ופרידות, שינה את הכותרת לצורתה הנוכחית. כרגיל, מאהלר עיבד את השירים שהלחין, כך שיתאימו יותר למסרים שהתכוון לבטא במחזור. היצירה, שהושלמה בשנת 1908, היא הראשונה בסוגה, המיזוג הראשון המלא של מחזור שירים וסימפוניה, צורה שבהמשך חיקו אותה מלחינים אחרים (שהידועים בהם שוסטקוביץ' ואלכסנדר פון זמלינסקי). היא נחשבת גם לאחת היצירות האישיות ביותר של מאהלר, הצהרה שהד לה קיים באחד ממכתבי המלחין עצמו.
אינסטרומנטציה.
"השיר על הארץ", שמשכו כששים וחמש דקות, כתוב לתזמורת גדולה, הכוללת:
על אף גודל הכוחות הדרושים, התזמורת המלאה כמעט ואינה מנגנת כולה יחד (פרט לפרק הראשון), ובמקרים רבים היא דומה כמעט לתזמורת קאמרית, כשרק כלים מעטים מנגנים בעת ובעונה אחת.
לברית.
הפרטיטורה מזכירה גם סולנים, זמרי טנור ואלט. עם זאת, מאהלר כלל גם את ההערה, כי "במקרה הצורך, יכול גם בריטון לשיר את תפקיד האלט". במשך עשרות שנים לאחר ביצוע הבכורה, לא נעשה כמעט שימוש באפשרות הזאת. ואולם, לאחר שהבריטון דיטריך פישר דיסקאו השתתף בשלוש הקלטות של היצירה, בניצוחם של פאול קלצקי (1960, עם הטנור מריי דיקי), יוזף קיילברת (1964, עם הטנור פריץ וונדרליך) וליאונרד ברנשטיין (1967, עם הטנור ג'יימס קינג), נעשה השימוש בקול בריטון ביצירה זו שכיח יותר ויותר.
ארבעה מן השירים הסיניים שמאהלר השתמש בהם, "Das Trinklied vom Jammer der Erde", "Von der Jugend", "Von der Schönheit" ו-"Der Trunkene im Frühling" נכתבו על ידי לי באי, המשורר הנודד של שושלת טאנג המפורסמת. "Der Einsame im Herbst" הוא מאת צ'אנג צי ו-"Der Abschied" משלב שירים מאת מונג קאו-ין וואנג ויי, יחד עם עוד כמה שורות משל מאהלר עצמו.
מבנה.
הפרק הראשון.
שם הפרק הראשון הוא "Das Trinklied vom Jammer der Erde" ("שיר השתייה על יגון הארץ"), והוא עוסק בכך, שהחיים יפים כל כך אך גם קצרים, והשתייה היא הדרך הטובה ביותר להימנע ממחשבות על קוצר ימיהם. הפזמון החוזר, "קודרים החיים, כמוהם כמוות", קובע את הנימה לשארית היצירה. השיר המקורי משתמש בביטוי הזה רק פעם אחת, אבל מאהלר ערך את הבית בשיר כך שיחזור על עצמו כפזמון חוזר, משום ששיקף בנאמנות כזאת את הרגשתו בזמן החיבור. המוזיקה של פרק זה דחוסה ורמה, אבל התזמור בהיר ונמרץ, משופע בסלסולים וקישוטים של כלי נשיפה מעץ. מאהלר מרבה בשימוש בגוני טון אימפרסיוניסטיים לאורך כל היצירה, אם כי דומה שבפרק זה הם מעטים יותר מאשר בשאר הפרקים. המוטיב הפותח בקרנות מזכיר מבט כמו-פנטטוני למזרח הרחוק או לייטמוטיב וגנרי. כך או כך, הוא מתאים להרמת הכוסית, הנרמזת ממילות השיר.
הפרק השני.