כמתואר לעיל אין תקן לכתיבת שמות משפת היוט באותיות לטיניות ולכן קיימים איותים שונים לאותה מילה. ברשימה להלן מוצגים בסוגריים כל האיותים המקובלים.
קבוצות בני יוט כיום.
שבט יוט הצפוני.
השבט הגדול ביותר הוא שבט היוט הצפוני, המתגוררים בשמורת יואינטה ויוראי בצפון-מזרח יוטה. זו הקבוצה הגדולה ביותר מכמה קבוצות של אינדיאנים בני היוט והשושוני שהעתיקו מגורים לשמורת האינדיאנים יוט צפוניים בשלהי המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, כולל שושוני צפוניים, ויוט מקבוצות יואינטה, אנקומפגרה, וייט ריוור ויוט דרומיים.
יש הטוענים כי הם שללו את זכויותיהם של קבוצות היוט האחרות כשהם התארגנו מחדש באמצע המאה ה-20 והשתלטו על שמורת האינדיאנים יואינטה ויוראי עקב כך. התושבים של שמורה זו מודעים היטב למוצאם. תביעות ודיונים משפטיים הם דבר שבשגרה בין יוט בני תערובת שבטי היוט הצפוניים לזכויות הרישום וזכויות היתר השבטיות. כחלק מהמדיניות הפדרלית המכוונת להטמעת האינדיאנים בתרבות האמריקנית (Indian termination policy) חילק הממשל של ארצות הברית את השבט ב-1954 כשהוא מגדיר אוטומטית כל מי שמחצית מאבותיו הקדמוניים או פחות אינם אינדיאנים (blood quantum) כבני תערובת (mixed-blood). עם דחיית מדיניות ההטמעה בשנות ה-70 של המאה ה-20. קיוו בני התערובת לשובם לשבט. מאז 2002 הם מנסים באמצעות תביעה אזרחית לבטל את חוק חלוקת בני היוט. בני התערובת של היוט האשימו את השבט בשלילת זכויותיהם לאדמות השבט ולייחס משפטי שוויוני.
כמה תושבים נספחים, צאצאים של משפחות בני יוט צפוניים מסוימות שבשנים הראשונות סירבו להירשם ולקבל בכך הכרה פדרלית של מוצאם הילידי, חיים באדמות השמורה השייכות למשפחות אחרות מאז העקירה הכפויה של הממשל הפדרלי ב-1881. היוט הנספחים (Affiliate Utes) הגישו גם הם תביעה כנגד ממשל ארצות הברית ושבט יוט הצפוני להכרה פדרלית בהם. אין לטעות בין הנספחים לבין יוט בני תערובת, שמשפחותיהם לא סירבו במקור להירשם.
בני היוט הצפוניים התפזרו ברחבי העולם. הם למדו להיטמע בחברות שונות. יוט צפוניים מכונים גם "נוצ'ו" ("Nuchu"). לקבוצות שונות יש שמות מורכבים יותר ולכל שם יש משמעות. במהלך השנים השתנתה שפת היוט הצפוניים בצורה נרחבת תוך מיזוג הניבים השונים וההשפעות של השפה האנגלית.
שבט יוט הצפוני החל לרכוש מחדש אדמות שבטיות לשעבר בעקבות חוק הארגון מחדש של האינדיאנים (Indian Reorganization Act) של 1934. הם השיבו לעצמם את השטח בן 2,940 קילומטרים רבועים הקרויים "הרחבת היל קריק" (Hill Creek Extension) באמצעות הממשל הפדרלי ב-1948. החלטות בתי משפט נוספות בשנות ה-80 של המאה ה-20 העניקו ליוט הצפוניים "זכות שיפוט" על שטח בן 12,000 קילומטרים רבועים של אדמות השמורה השנויים במחלוקת. תגליות של נפט וגז טבעי באדמות יוט ביוטה נושאות בחובן הבטחה לשיפור ברמת החיים של חברי השבט.
ב-1965 הסכים שבט יוט הצפוניים להרשות ללשכת הטיוב של ארצות הברית להטות חלק מהמים באגן יואינטה (חלק מאגן הנהר קולורדו) לאגן הגדול. ההטיה ספקה מים ליחידת בונויל (Bonneville Unit) של מיזם מרכז יוטה (Central Utah Project). בתמורה הסכימה לשכת הטיוב לתכנן ולבנות את יחידות יוניטה (Unitah), אפאלקו (Upalco) ויוט של מיזם מרכז יוטה על מנת לאגור מים עבור השבט. עד 1992 לא עמדה לשכת הטיוב בהתחייבויות אלו. על מנת לפצות את השבט בשל כישלונה של לשכת הטיוב לעמוד בהתחייבויותיה מ-1965, כלל סעיף 5 ב"חוק השלמת מיזם מרכז יוטה" (Central Utah Project Completion Act), את הסדרת זכויותיהם של האינדיאנים בני היוט (Ute Indian Rights Settlement). במסגרת ההסדרה קיבל שבט יוט הצפוני 49 מיליון דולרים עבור פיתוח חקלאי, 28.5 מיליון דולרים עבור קידום נופש ודיג ו-195 מיליון דולרים עבור פיתוח כלכלי.
שבט יוט הדרומי.
שמורת האינדיאנים של היוט הדרומיים שוכנת בדרום-מערב קולורדו, כשבירתה באיגנסיו (Ignacio). האזור סביב שמורת האינדיאנים של היוט הדרומיים הם הגבעות של באיפילד (Bayfield) ואיגנסיו בקולורדו.
היוט הדרומיים הם השבט העשיר ביותר ואוחז בנכסים פיננסיים המתקרבים ל-2 מיליארד דולרים. הימורים, תיירות, נפט וגז והשכרת נכסי דלא ניידי, ובנוסף השקעות פיננסיות ובעסקים שמחוץ לשמורה, תרמו להצלחתם הכלכלית. השבט הוא בעלים של חברת "רד סידר גדרינג" (Red Cedar Gathering Company), שמפעילה צינורות גז טבעי בשמורה וסמוך אליה. השבט הוא גם הבעלים של חברת "רד וילו פרודקשן" (Red Willow Production Company), שהחלה כחברת הפקת גז טבעי בשמורה. החברה התרחבה ומבצעת חיפושים והפקת של נפט וגז בקולורדו, ניו מקסיקו וטקסס. לחברה משרדים באיגנסיו בקולורדו וביוסטון בטקסס. קזינו סקיי יוט (Sky Ute Casino) ומתקני השעשועים והתיירות הנלווים, יחד עם אגם קפוטה המנוהל על ידי השבט, מושכים אליהם תיירים. השמורה מארחת כל שנה את ראלי האופנועים של ארבע הפינות (Four Corners Motorcycle Rally). שבט היוט הדרומי מפעיל את KUST, תחנת רדיו ציבורית גדולה המשרתת את דרום-מערב קולורדו ואת אזור ארבע הפינות.
שבט יוט ההררי.
שבט יוט ההררי הם צאצאים של קבוצת ומינוצ'ה, שעברה לקצה המערבי של שמורת היוט הדרומיים ב-1897 (הם הונהגו על ידי הצ'יף איגנסיו שעל שמו קרויה הבירה של השמורה). שמורת שבט יוט של הרי יוט שוכנת בסמוך לטאואוק (Towaoc). היא כוללת קטעים קטנים ביוטה ובניו מקסיקו. הפארק השבטי הר יוט (Ute Mountain Tribal Park) גובל בפארק הלאומי מסה ורדה וכולל חורבות רבות של אנשי הפואבלו הקדומים. קהילת וייט מסה של יוטה (White Mesa Community of Utah בסמוך לבלנדינג - Blanding) היא חלק משמורת שבט יוט של הרי יוט, אבל היא אוטונומית כמעט לחלוטין.
אתגרים מודרניים.
ההטמעה ההדרגתית בתרבות האמריקנית הציגה הן אתגרים והן הזדמנויות עבור בני היוט. התנאים הנוכחיים של בני היוט דומים לאלו של אמריקנים ילידים רבים החיים בשמורות. הבדלים תרבותיים בין היוט ושאר אמריקה תרמו לכיסי עוני, קשיים בחינוך ודחיקה לשולי החברה, אם כי שבט יוט הדרומי מצליח כלכלית.
בתרבות.
ב-1963 יצא לאור ספרו של האל בורלנד (Hal Borland) "כשהאגדות מתות" (When the Legends Die), המספר על ילד מבני היוט הגדל בשמורה אחרי מות הוריו והופך לכוכב במופעי רודיאו. סרט המבוסס על הספר, בכיכובם של פרדריק פורסט וריצ'רד ויידמרק, יצא לאקרנים ב-1972.
מדינת יוטה קרויה על שם השבט. קבוצות הספורט של אוניברסיטת יוטה קרויות "היוט של יוטה" (Utah Utes) וקיבלו אישור מפורש מהשבט להשתמש בשמו.
יאיר כהן
יאיר כהן (נולד ב-16 ביולי 1954) הוא קצין צה"ל במיל' בדרגת תת-אלוף, ששירת כמפקד יחידה 8200. מאז שחרורו כיהן כמנהל כללי וכדירקטור במספר חברות, בהן אלרון, אלביט מערכות, אלקטרה מוצרי צריכה, Ectel, אינפיניטי בית השקעות ועוד. כיום הוא מרצה לסייבר במסגרת לימודי תואר שני באוניברסיטאות תל אביב, בר-אילן וחיפה.
ביוגרפיה.
גדל בקיבוץ עין החורש. הוריו חנה וינו הגיעו לקיבוץ בשנת 1939 בהיותם בני 16 ברכבת האחרונה שבה הנאצים נתנו ליהודים לעזוב את צ'כוסלובקיה. בשנת 1972 למד ערבית בגבעת חביבה על מנת להיות גשר אנושי לחברה הערבית במדינת ישראל.
סיים ב-1985 תואר ראשון בהיסטוריה, בלשון ובספרות ערבית מאוניברסיטת בר-אילן ובשנת 2000 קיבל תואר שני במנהל עסקים וניהול משאבים לאומיים מהאוניברסיטה לביטחון לאומי בוושינגטון.
נשוי לדפנה ולהם ארבעה ילדים.
שירות צבאי.
התגייס לחיל המודיעין בשנת 1973, במחזור הראשון שהגיע ליחידה 8200 לאחר מלחמת יום הכיפורים. עשה את שירותו בסדיר ובקבע כקב"ר בבסיס אום חשיבה למול מצרים - זירת היעד העיקרית בשנים אלו.
בשנים 1981–1983 הוביל כקצין הב"ר המרחבי את ייצוב מערך מודיעין האותות החדש של היחידה בנגב לאחר הנסיגה מסיני.
בשנים 1985–1990 הוצב באג"ם היחידה, ובהמשך התמנה כסא"ל לענף שתפקידו להגדיר את הצרכים המבצעיים של היחידה למרכזי הפיתוח הטכנולוגיים.
בשנים 1990–1993 התמנה לראש הזירה הצפונית ביחידה שמיקודה העיקרי הוא זירות סוריה ועיראק. לצד המעקב הסיגינטי על סוריה כזירת היעד העיקרית מול ישראל עלה והתפתח האיום מעיראק של סדאם חוסיין. כהן שימש ראש הזירה לכיסוי הסיגינטי של היחידה במלחמת המפרץ.
בשנים 1993–1996  שירת כמפקד מרכז המודיעין של היחידה בדרגת אל"ם. בשנים אלו התווספה לראשונה לכיסוי המודיעיני הרחב של 8200 הזירה הפלסטינית. היחידה הקימה לשם כך תשתית טכנולוגית, סיגינטית ומודיעינית.
בשנים 1996–1999 שירת כסגן מפקד היחידה שאחראי על בניין הכוח ועל תוכנית העבודה היחידתית.
לאחר לימודי תואר שני בוושינגטון שירת בשנים 2001–2005 כמפקד יחידה 8200. אתגרי היחידה בשנים אלו בתחום אספקת המודיעין ובתחום הפיתוח הטכנולוגי היו עצומים. בזירה הפלסטינית חזרו ונשנו פיגועי טרור ששיאם בפרוץ האינתיפאדה השנייה וסופם עם מבצע "חומת מגן". בזירה הלבנונית והאיראנית נמשך האתגר המודיעיני מול חזבאללה, משמרות המהפכה והגרעין. בזירה העיראקית פרצה מלחמת המפרץ השנייה  שהסתיימה בהפלתו של סדאם חוסיין. במקביל לאיומים ארוכי השנים האלו התרכזה היחידה בעליית האיום מצד ארגוני הג'יהאד האסלאמיים העולמיים שמכוונים כנגד ישראל, כפיגועים בקניה,  ושיאם כנגד ארצות הברית בפיגועי 11 בספטמבר. בשנים אלו זכתה היחידה לפרסי הוקרה כפרס ביטחון ישראל, פרס הרמטכ"ל ועוד.
בתום ארבע שנים בתפקיד מפקד היחידה, בשנת 2005 כהן השתחרר מצה"ל.
תפקידים בעולם העסקי.