הרמלין נולד ב-19 באפריל 1922 בווינה שבאוסטריה והיה חבר בתנועת הנוער המכבי הצעיר ובאגודת הכח וינה. הוא עלה לארץ ישראל ב-17 באפריל 1939 במסגרת עליית הנוער, היה חניך כפר הנוער בן שמן וחבר בגרעין גורדוניה מעפילים שהקים את קיבוץ נוה ים, הצטרף לארגון ההגנה וסיים קורס מפקדי כיתות. ב-1942 התנדב לצבא הבריטי ושירת בשורותיו במשך חמש שנים. עם שובו לארץ ישראל גויס שוב להגנה על ידי חיים לסקוב ועסק בהדרכה והכשרה צבאית. במלחמת העצמאות השתתף במבצע נחשון ופיקד על הפלוגה המסייעת של גדוד 58 בחטיבת גבעתי.
בפברואר 1949 גויס הרמלין לשב"כ על ידי איסר הראל. הוא התקדם בשירות, מונה לסגן ראש השב"כ ב-1960, ועמד בראשו בשנים 1964–1974. לאחר פרישתו היה שגריר ישראל באיראן (1978–1979), אך לא הספיק להגיש את כתב האמנתו לפני סגירת שגרירות ישראל בטהראן בעקבות המהפכה האיראנית. בשנים 1979–1981 שימש כשגריר ישראל בדרום אפריקה. כמו כן כיהן כממונה על ביקורת מערכת הביטחון במשרד מבקר המדינה.
עם התפטרותו של אברהם שלום מראשות השב"כ, בעקבות פרשת קו 300, נקרא הרמלין לעמוד בשנית בראש הארגון, בשנים 1986–1988.
מאשתו הראשונה נולדו לו שתי בנות. אשתו השנייה, שרה (שריקה) גרבר, אחותו של השחקן יוסי גרבר, הייתה יקירת תל אביב.
לזכרו של הרמלין הוקמה קרן מלגות לאנשי שב"כ.
הרמלין שימש כיו"ר חברת תשתיות נפט ואנרגיה, ובניין הנהלת החברה בהרצליה קרוי על שמו.
רבנו חננאל
רבי חננאל בר חושיאל, או בקיצור ר"ח, (ד'תשכ"ו, 965 - ד'תתט"ז, 1055) היה רב ופוסק, מפרשני התלמוד ומחכמי ישראל הבולטים בפתיחת תקופת הראשונים, (אם כי יש מהאחרונים שהחשיבוהו לגאון) המאה ה-10. פירושו לתלמוד הוא הראשון מסוגו שנמצא בידינו.
ביוגרפיה.
מוצא משפחתו מאיטליה, ועל כן לעיתים הוא מכונה "רבינו חננאל איש רומי", אך ככל הנראה בצעירותו היגר עם אביו רבינו חושיאל, לקירואן שבאפריקה הצפונית (תוניסיה דימינו) (ראו גם אגדת ארבעת השבויים). ידוע כי למד לימודים כלליים, היסטוריה ושפות - בעיקר ערבית ויוונית. היה עשיר ונכבד בקהילתו. היה נשוי ונולדו לו 9 בנות.
רבנו חננאל קיים התכתבות עם ראשי ישיבות בבל, והם העניקו לו את התואר ״ראש בי רבנן״.
חיבוריו.
פירושו לתלמוד.
רבנו חננאל הוא הראשון שחיבר פירוש לרוב התלמוד הבבלי, אך חלק ממנו אבד (חלק מכתבי היד נמצאו בשנים האחרונות). הפירוש מתאפיין לעיתים קרובות גם ככזה שנועד לפסוק הלכה. הפירוש הוא על שלושה סדרים: מועד, נשים ונזיקין, וכן על מסכתות שעוסקות בעניינים שנוהגים בזמן הזה. הפירוש נדפס מכת"י ותיקן 126 ו-128 ומופיע בצד העמוד במהדורת וילנה של התלמוד הבבלי (ובמהדורה מתוקנת יותר נדפס על ידי הוצאת עוז והדר), כמו כן מוזכר פעמים רבות בחידושי הרמב"ן ובתוספות בשם "הר"ח".
סגנון כתיבתו של הפירוש הוא הסבר אודות הקטעים שאינם מובנים, ופעמים שהוא מדלג על רוב הסוגיא וכותב "ושאר כל השמועה פשוטה היא". בנוסף הפירוש מתמקד בתרגום מארמית לעברית, כתיבת מבואות לסוגיה ובירור הגרסה הנכונה בתלמוד. לעיתים הוא מעתיק גרסה אחרת לסוגיא. גרסתו נחשבת לאמינה ומדויקת. בפירושו הוא מרבה להשוות עם הסוגיה המקבילה בתלמוד הירושלמי, ומביאו גם במקרה שהתלמוד הירושלמי רק משלים את דברי התלמוד הבבלי ולא חולק עליו.
לרוב, כאשר הגמרא מנסה להעמיד סוגיה כלשהי, רבנו חננאל אינו כותב את העמדות שנדחו אלא רק את המסקנה הסופית.
כמנהג גאוני בבל הוא פירש את האגדות באופן מושכל, ואת התמוהות שבהן כמשלים.
מחברי הפירושים בדורות שאחריו קיבלו את פירושו והרבו להעתיק ממנו, ובייחוד ר' נתן בעל
הערוך. גם הרי"ף העתיק ממנו בחיבורו, אך הזכיר את שמו בפירושו ארבע פעמים בלבד. וכמה פעמים חלק על שיטתו. בעלי התוספות הרבו להביאו בפירושם וסומכים עליו עד כדי שלפעמים דוחים את פירוש רש"י מפירושו. בחיבוריו של רש"י הוא כמעט ואינו מוזכר, זאת משום שבימי רש"י פירושו של רבינו חננאל עדיין לא התפרסם בצרפת.
ברוב המקומות, רבנו חננאל הסתמך על פירושיהם של רב שרירא גאון ושל רב האי גאון לכמה מסכתות, ולפעמים הוא העתיק את פירושיהם מילה במילה.
פירושו לתורה.
ידוע שרבנו חננאל כתב פירוש לתורה, אך הוא אבד ולא ידוע הרבה אודותיו. נשארו ממנו קטעים מפרשנים שונים שציטטוהו (הרמב"ן, רבינו בחיי, דרשות אבן שועיב ועוד) וכן בגניזת קהיר, ולקט פירושיו נדפס במהדורת תורת חיים שבהוצאת מוסד הרב קוק. בפירושו הוא מביא גם את פירוש הרס"ג ורב שמואל בן חפני ודברי אגדה.
קישורים חיצוניים.
ספריו
יזהר ארנון
יזהר ארנון (1927 – 2005) היה סופר ועיתונאי ישראלי.
ביוגרפיה.
נולד בתל אביב. סבו היה הסופר אלכסנדר זיסקינד רבינוביץ (אז"ר). עבד כעורך וכעיתונאי במשך כ-40 שנה בעיתונים ידיעות אחרונות, מעריב, האומה, למרחב, עולם הקולנוע ואחרים.
בין היתר שימש ככתב ספורט ב"חדשות ספורט וטוטו", עיתון שהופק בחסות ועבור הטוטו בישראל.
נודע בדעותיו הימניות שאותן הביע במאמרי דעה רבים שכתב, ופרסם מאמרים בכתב העת "בארץ ישראל", שפורסם בתמיכת הליכוד.
במהלך דיון על הצהרות אש"ף ועמדת ישראל שנערך בכנסת בשנת 1989 התייחס רובי ריבלין למאמר דעה בשם "שטיפת מוח" שפרסם ארנון
חיים אישיים.
ארנון התגורר מרבית חייו ברמת גן. אשתו, בלהה, נפטרה חודשים ספורים לפניו. היה אב לשתי בנות ובן וסב ל-7 נכדים.
אחיו למחצה היה פעיל האצ"ל קלמן "קמי" כץ, אביו של אבישי כץ, ששימש כקצין הנדסה ראשי.
חומת ההפרדה
רדיו לב המדינה
רדיו לב המדינה היא תחנת רדיו אזורית, אשר שידוריה נקלטים בשפלת יהודה מתוקף הזיכיון שניתן לה, וכמו כן גם בחלק מאזור הדרום.
היסטוריה.
רדיו לב המדינה החל את שידוריה בשנת 1997, לאחר שקיבלה זיכיון לשידור רדיו אזורי מהרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו. מאז הקמתה, משדרת התחנה מראשון לציון. בראשית ימיה, שידרה התחנה מקניון הזהב שבעיר, ולאחר מכן עברה ל"בית ריחני" ברחוב משה לוי הסמוך.
התדר שעליו משדרת התחנה מיום הקמתה הוא 91fm באזור הזיכיון. התחנה משדרת בעיקר מוזיקה ישראלית מזרחית.
גדעון לב-ארי ושוש עטרי הגיעו אל התחנה לאחר שפרשו מקול ישראל והחלו לשדר בה. נוסף עליהם, שידרו באותם ימים בתחנה, בין היתר: מרגלית צנעני, אביבה אבידן, דפנה דקל, אביהו מדינה, ארי שמאי, רגב הוד, מושיקו שטרן, אייל וולקוביץ' ורבקה פאלוך. במשך קיומה, התחנה החלה להיקלע לקשיים כלכליים, ובשנת 2001 רכש אותה דוד בן בסט, הבעלים של תחנת הרדיו האזורית "רדיוס 100FM". בעקבות שינוי הבעלות, עזבו שדרנים רבים והתחנה עברה למבנה אחר ברחוב סמוך. מאז שידרה התחנה במשך 14 שעות ביממה מוזיקה ישראלית. בינואר 2006 חזרה התחנה לשדר מוזיקה ישראלית לאורך כל היממה.
לאחר שינוי הבעלות, החלה התחנה לשדר גם בתדר 93.3fm באזור אשדוד והסביבה. בעלי התחנה החל לשדר בתדר נוסף, 89.1fm תחנת רדיו המשדרת בשפה הרוסית, "פירוויה רדיו".
מאז 2009 שוכנים אולפני התחנה בבית "לזרוב 33" בעיר.
משה קורדובירו
רבי משה קוֹרְדוֹבֵירוֹ (רמ"ק; ה'רפ"ב, 1522 - כ"ג בתמוז ה'ש"ל, 1570), מחשובי מקובלי צפת במאה ה-16, מחבר ספרי קבלה ורבו של האר"י הקדוש.
תולדות חייו.
נולד בשנת רפ"ב (1522) לרבי יעקב. מקום לידתו אינו ידוע, אך שם משפחתו מעיד על כך שמוצא משפחתו מהעיר קורדובה בספרד. הוא גדל וגר בצפת, למד תלמוד והלכה אצל רבי יוסף קארו והוסמך לדיינות על ידי רבי יעקב בירב. התחתן עם אחותו של רבי שלמה אלקבץ ובגיל עשרים החל בלימוד קבלה אצל גיסו. לאחר מספר שנים החל לשמש כראש ישיבה בצפת. בין תלמידיו נמנו רבי חיים ויטאל, לימים עורך כתבי האר"י, ורבי אליהו די וידאש, מחבר הספר "ראשית חכמה".
עם הגעתו של האר"י לצפת הפך הרמ"ק לרבו במשך תקופה קצרה עד לפטירתו של הרמ"ק בכ"ג תמוז ה'ש"ל (1570). עם פטירתו, נחשב האר"י ליורשו הרוחני וממשיך דרכו, אם כי שיטתם בקבלה אינה דומה: הרמח"ל יצר הבחנה בין השיטות והסביר כי קבלת הרמ"ק מהווה לימוד "עולם התוהו" וקבלת האר"י ב"עולם התיקון". קבלת הרמ"ק אמנם נדחקה אך לא נדחתה לגמרי וקיימות שיטות המשלבות בין שיטתו לקבלת האר"י.
הספר שפע טל, של ר' שבתי הלוי הורויץ, הוא אחד ממיישמי גישה זאת. כמו כן, מרבית הכוונות הקבליות שבתפילה, המופיעות בסידורו תפילה למשה, מופיעות גם בסידוריהם של תלמידי האר"י. הלימוד בספריו של רמ"ק לא פסק גם היום, ויש המחשיבים אותו לימוד מקדים לקבלת האר"י, או מעין הרחבה וביאור.
הספרים שאיתם מזוהה הרמ"ק הוא פרדס רימונים, האלימה, ושיעור קומה, המבארים את שיטתו בקבלה. בספרו זה מביא הרמ"ק גם תמצות משיטות הקבלה של הראשונים, דן בהן ומכריע ביניהן. כמו כן חיבר הרמ"ק פירוש לספר הזוהר ולתיקוני הזוהר בשם "אור יקר" וספר מוסר בשם "תומר דבורה" המיוסד על י"ג מידות רחמים וההנהגה העוסק בתיקון המידות.
בסידור היעב"ץ מיחס את המנהג הנפוץ היום לומר פרקי קבלת שבת תהילים צ"ה - צ"ט לרמ"ק.
חוקריו הבולטים.
אחד מחשובי חוקריו הוא יוסף בן שלמה, שפרסם ספר בשם "תורת האלוהות של ר' משה קורדובירו". ספר חשוב נוסף על הרמ"ק ותורתו הוא ספרה של ברכה זק, "בשערי הקבלה של רבי משה קורדובירו". ברכה זק פרסמה חיבורים וקטעים מחיבורים של הרמ"ק שהיו בכתב יד. החשוב שבהם הוא הנוסח המלא של הספר "אילימה". יוסף בן שלמה נטה לפרש את הרמ"ק כשיטה פילוסופית. עם פרסום כתביו הגנוזים, נפתחה הדרך להבנה מעמיקה יותר של קבלת הרמ"ק כניסוח שיטתי אך גם כפרשנות חיה ויצירתית של ספרות הזהר. את מגמה זו המשיך גם זהר רביב, בספרו על הרמ"ק Decoding the Dogma within the Enigma, וממשיך אותה גם יועד קדרי אשר כתב על המלאכים בהגותו של רמ"ק.
הנצחתו של הרמ"ק בישראל.