מלצר נפטרה ב־7 בדצמבר 2008 ביארדלי, מחוז באקס (), פנסילבניה, ארצות הברית.
מורשת.
בשנת 1997 הוכנסה ל"היכל התהילה הבינלאומי של נשים בטכנולוגיה", יחד עם שאר המתכנתות המקוריות של אניאק. פרס זה נוסד בשנת 1996 על ידי WITI "כדי להוקיר, לכבד ולקדם את תרומותיהן המשמעותיות של נשים לקהילות המדעיות והטכנולוגיות שמשפרות ומפתחות את החברה שלנו".
עבודתה ב- ENIAC ובאוניברסיטת פנסילבניה הוכרה מאוחר יותר בסרט הדוקומנטרי משנת 2010 ().
David Astro
איליוס תיאון
הריל&quot;ג
אהבה, חתונה והכל מהתחלה
אהבה חתונה והכל מהתחלה (באנגלית: Love Wedding Repeat) הוא סרט קומדיה רומנטי בריטי משנת 2020, שכתב וביים דין קרייג. בסרט מככבים סם קלאפלין, אוליביה מאן, אשלין בי, ואלינור טומלינסון.
הסרט הופץ ב-10 באפריל 2020 על ידי נטפליקס.
תקציר עלילת הסרט.
בעיות מתעוררות אצל גבר כאשר הוא מתאחד בבת אחת עם אהבה ישנה בחתונת אחותו.
הפקה.
הסרט הוכרז באפריל 2019, עם צוות שחקנים הכולל את אוליביה מאן, סם קלפלין, פרידה פינטו ואלינור טומלינסון. הצילומים נערכו באיטליה במאי 2019.
הפצה.
במאי 2019 רכשה נטפליקס זכויות הפצה לסרט. הסרט הופץ ב-10 באפריל 2020.
קישורים חיצוניים.
ביקורות
תיאון (מדקדק)
מתתיהו בן תיאופילוס (הראשון)
מתתיהו בן תיאופילוס (השני)
תיאופילוס בן חנן
מתתיהו בן תיאופילוס
Shea Butter Baby (שיר)
Shea Butter Baby הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית ארי לנוקס בשיתוף הראפר האמריקאי ג'יי קול. השיר יצא לאור ב-26 בפברואר 2019, כסינגל השני מתוך אלבום הבכורה של ארי לנוקס, "Shea Butter Baby", על ידי חברות התקליטים דרימוויל רקורדס ואינטרסקופ רקורדס.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי ארי לנוקס, ג'יי קול, אליט, שרום והופק על ידי אליט, שרום. השיר הוא בסגנון הרית'ם אנד בלוז העכשווי אשר משלב בתוכו את סגנון הראפ. כמו כן, השיר מסמפל את שירה של לנה דל ריי, "Young and Beautiful". השיר נכלל בפסקולו של הסרט "קריד 2".
בסמוך לצאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שצבר למעלה מ-70 מיליון השמעות.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר, בוים על ידי בנט ג'ונסון והועלה לערוץ היוטיוב של ארי לנוקס ב-20 בפברואר 2019. הווידאו קליפ מתאר את העליות והמורדות של מערכת יחסים בין ארי לבן זוגה. קול מופיע גם באמצע הקליפ תוך שהוא שר את מילות השיר בזמן שהוא עומד בחלל פנוי עם לנוקס.
ג'ק דולן
ג'ק דולן (באנגלית: Jack Doolan) הוא שחקן אנגלי. הוא ידוע בעיקר מהופעתו בתפקיד טיילר בויסי בסיטקום של ה-BBC "הדשא הירוק יותר" לצדם של ג'ון צ'אליס וסו הולדרנס. דולן שיחק בתפקידי אורח בסדרות כגון "ספוקס", "איסטאנדרס", "The Bill" ו"פיפ שואו". עוד שיחק בתפקיד ראשי בסרט הדרמה הקומית "צומת בחיים" של ריקי ג'רווייס וסטיבן מרצ'נט.
BMO (ראשי תיבות: Break Me Off; בעברית: נתק אותי) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית ארי לנוקס. השיר יצא לאור ב-6 באוגוסט 2019, כסינגל הרביעי מתוך אלבום הבכורה של ארי לנוקס, "Shea Butter Baby", על ידי חברות התקליטים דרימוויל רקורדס ואינטרסקופ רקורדס.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי ארי לנוקס, אומן, אליט, רון גילמור, גאלט מקדרמוט והופק על ידי אומן, אליט, גילמור. השיר הוא בסגנון הרית'ם אנד בלוז. השיר מסמפל את שירו של גאלט מקדרמוט , "Space" משנת 1969, אשר סומפל גם בשירו של באסטה ריימס משנת 1996, "Woo Hah!! Got You All in Check".
השיר עלה לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, בסמוך לצאת האלבום, תוך שצבר למעלה מ-21 מיליון השמעות.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של לנוקס ב-6 באוגוסט 2019, בסמוך לצאת הסינגל. לנוקס הצהירה כי הווידאו קליפ מהווה מחווה לכמה מההשפעות הגדולות ביותר שלה, מיסי אליוט וטוטאל.
נכון לאפריל 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-6 מיליון.
רמיקס.
ב-27 במרץ 2020, הוציאה לנוקס רמיקס לשיר בשיתוף הראפרית דוג'ה קאט, כחלק ממיני-אלבום הרמיקסים .
גוה צ'וק טונג
אלדו רוסי
אלדו רוסי (3 במאי 1931 - 4 בספטמבר 1997; Aldo Rossi) היה אדריכל ומעצב איטלקי, שזכה להכרה בינלאומית בארבעה תחומים מובחנים: תאוריה אדריכלית, רישום, עיצוב ועיצוב מוצר. הוא היה אחד המובילים והמייצגים של התנועה הפוסט-מודרנית.
רוסי הוא האיטלקי הראשון שהוענק לו פרס פריצקר לאדריכלות.
ראשית חייו.
רוסי נולד במילאנו, שבאיטליה. לאחר פרק החינוך היסודי אותו למד במסדר הדתי בסומסקה ואחר כך בתיכון אלסנדרו וולטה בלקו, הוא פנה בשנת 1949 אל לימודי האדריכלות באוניברסיטה הפוליטכנית של מילאנו. מנחה התזה שלו היה פיירו פורטאלופי והוא סיים את לימודיו בשנת 1959.
בשנת 1955 החל רוסי לכתוב עבור כתב העת האדריכלי קסאבלה-קונטינוייטה והחל משנת 1959 התמנה לאחד העורכים, בצד העורך הראשי ארנסטו נתן רוג'רס. רוסי עזב את כתב העת בשנת 1964, כאשר תפקיד העורך הראשי הועבר לידי ג'יאן אנטוניו ברנסקוני. רוסי החל לעבוד עבור מגזין ועבור איל קונטמפוראניו, מה שהפך אותו לאחד המשתתפים הפעילים ביותר בוויכוח התרבותי הלוהט של אותה העת.
מאמריו המוקדמים עסקו באדריכלים כמו אלסנדרו אנטונלי, מריו רידולפי , אוגוסט פרה ואמיל קאופמן, וחלק גדול מחומרים אלו הפכו לחלק בספרו השני, "Scritti scelti sull'architettura e la città 1956-1972" ("כתבים נבחרים על האדריכלות והעיר, 1956 עד 1972"). הוא התחתן עם השחקנית השווייצרית סוניה גסנר, שהכירה לו את עולם הקולנוע והתיאטרון. התרבות ומשפחתו הפכו למרכזיים בחייו. בנו פאוסטו היה יוצר קולנוע פעיל הן מול המצלמה והן מאחוריה, ובתו ורה הייתה מעורבת בתיאטרון.
קריירה.
את הקריירה המקצועית שלו החל רוסי בסטודיו של איגנזיו גרדלה בשנת 1956, ומשם עבר לסטודיו של מרקו זנוסו. בשנת 1963 הוא החל גם ללמד, בתחילה כעוזרו של לודוביקו קווארוני (1963) בבית הספר לתכנון עירוני בארצו, ואחר כך כעוזרו של קרלו איימונינו במכון לארכיטקטורה של ונציה. בשנת 1965 מונה למרצה באוניברסיטה הפוליטכנית במילאנו ובשנה שלאחר מכן פרסם את "ארכיטקטורת העיר" שהפך במהרה לקלאסיקה של ספרות אדריכלית.
הקריירה המקצועית שלו, שהתמקדה בתחילה בתאוריה אדריכלית ובתכנון מבנים קטנים, רשמה זינוק ענק קדימה כאשר איימונינו אפשר לרוסי לתכנן חלק ממתחם המגורים מונטה אמיאטה ברובע גאלארטסה של מילאנו. בשנת 1971 הוא זכה בתחרות התכנון להרחבת בית הקברות סן קטאלדו במודנה, מה שהקנה לו פרסום בינלאומי.
לאחר שהושעה מהוראה באיטליה באותם זמנים פוליטיים בעייתיים, הוא עבר ל- ETH ציריך, שם עמד בראש קתדרת התכנון האדריכלי משנת 1971 עד 1975.
בשנת 1973 היה רוסי מנהל יחידת האדריכלות הבינלאומית בתערוכה התלת שנתית של מילאנו לאמנויות דקורטיביות ואדריכלות מודרנית , שם הציג, בין היתר, את תלמידו ארדואינו קנטפורה. רעיונות העיצוב של רוסי לתערוכה מוצגים בקטלוג האדריכלות הבינלאומית ובסרט התיעודי של 16מ"מ "קישוט ופשע" בבימויו של לואיג'י דוריסי והופק יחד עם ג'יאני בראגיירי ופרנקו ראג'י. בשנת 1975, רוסי חזר לתחום ההוראה באיטליה ולימד קומפוזיציה אדריכלית בוונציה.
בשנת 1979 הוא מונה לחבר באקדמיה היוקרתית של סנט לוקא. בה בעת החל להתפתח עניין בינלאומי בכישוריו. הוא לימד בכמה אוניברסיטאות בארצות הברית, כולל קופר יוניון בעיר ניו יורק ואוניברסיטת קורנל באיטקה (מדינת ניו יורק). בקורנל הוא נטל חלק במיזם משותף "למכון לארכיטקטורה ולימודים עירוניים" ולמוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק, ונסע במסגרת זו לסין והונג קונג והשתתף בכנסים בדרום אמריקה.
בשנת 1981 פרסם רוסי את האוטוביוגרפיה שלו, הנקראת "אוטוביוגרפיה מדעית". בעבודה זו מביא המחבר, "בהפרעה דיסקרטית", זיכרונות, חפצים, מקומות, צורות, רשימות ספרותיות, ציטוטים ותובנות ומנסה... לעיין בדברים או רשמים, לתאר או לחפש דרכים לתאר." באותה שנה הוא זכה בפרס ראשון בתחרות הבינלאומית לתכנון מבנה דירות בפינת קוכשטראסה וווילהלם שטראסה במרכז ברלין.
בשנת 1984, בשיתוף עם איגנזיו גרדלה ופאביו ריינהרט, זכה רוסי בתחרות לשיקום תיאטרון קרלו פליצה בגנואה, שלא הושלמה במלואה עד 1991. בשנים 1985 ו- 1986 רוסי ניהל את תערוכת האדריכלות הבינלאומית השלישית (ובהתאמה - הרביעית) בביאנלה בוונציה, כולל חללי תצוגה מרוחקים יותר כמו וילה פרסטי בסנטה מריה די סאלה.
בשנת 1987 הוא זכה בשתי תחרויות בינלאומיות: האחת עבור אתר בפארק דה לה וילט בפריס, והשנייה במוזיאון הגרמני להיסטוריה בברלין, שמעולם לא יצא אל הפועל. בשנת 1989 הוא המשיך בעבודות עיצוב מוצרים עבור יוניפור (כיום חלק מרהיטי מולטני ) ועבור אלסי. מכונת האספרסו שלו "לה קופולה", שעוצבה עבור אלסי, יצאה לשוק בשנת 1988.
בשנת 1990 הוענק לו פרס פריצקר. העיר פוקואוקה ביפן העניקה לו אות כבוד בגין עבודתו במתחם מלון "הארמון" ובשנת 1991 הוענקה לו מדליית תומאס ג'פרסון באדריכלות ציבורית מטעם המכון האמריקני לאדריכלים. בהמשך לפרסים היוקרתיים הללו הגיעו תערוכות במרכז ז'ורז' פומפידו בפריס, בברס ואן ברלאגה באמסטרדם, בגלריה ברלין בברלין ובמוזיאון לאמנות עכשווית בגנט, בלגיה.
בשנת 1996 הוא הפך לחבר כבוד באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולספרות ובשנה שלאחר מכן הוענק לו פרס התרבות המיוחד שלהם בארכיטקטורה ועיצוב. הוא נפטר במילאנו ב־4 בספטמבר 1997, בעקבות תאונת דרכים. לאחר מותו הוענק לו פרס "טורה גיניגי" על תרומתו ללימודים עירוניים ו"פרס שפת הים" של מכון שפת הים, בפלורידה, בו הקים בית משפחתי נפרד בשנת 1995.