קידום מחקר בשדה לימודי מוגבלות.
המרכז מתמקד בלימודי מוגבלות (disability studies); שדה מחקר בינתחומי ביקורתי מתפתח המזהה במוגבלות תופעה חברתית-תרבותית פוליטית.
המרכז מקדם את תחום המחקר בשדה לימודי המוגבלות בכמה מישורים. ראשית, במסגרת המרכז פועלת קבוצת תלמידי/ות מחקר ללימודי ביקורת מוגבלות. הקבוצה פועלת מאז שנת 2018, והייתה חלק מתוכנית "לימוד בחברותא" של האוניברסיטה העברית. שנית, בכל שנה מעודד המרכז מחקר בתחום לימודי המוגבלות על ידי נתינת מלגות ומענקי מחקר. במהלך השנים ניתנו מלגות ומענקים למחקרים פורצי דרך בשדה תוך הקפדה על גיוון בין הדיספלינות.
הפצת ידע ביקורתי אודות מוגבלות, חברה ותרבות.
המרכז מקיים פעילויות הכשרה רבות ומגוונות במתכונת של מפגשים קבועים ושל מפגשים ייחודיים בהשתתפות מרצים וחוקרים מישראל וממדינות נוספות. המפגשים עוסקים בסוגיות שונות בתחום המוגבלות תוך מתן דגש לפרספקטיבה החברתית (לדוגמה סוגיות של רווחה וזכויות, משפט, חינוך, אקטיביזם ועוד). הדוברים מגיעים מדיספלינות שונות אך ליבת עיסוקם היא מחקר או פרקטיקה בתחום המוגבלויות. כל שנה עורך המרכז ללימודי מוגבלות גם מספר ימי עיון וכנסים, חלקם בשיתוף עם ארגונים ומרכזים נוספים, וכן את הכנס הבינלאומי השנתי, אשר החל מה-2020 נקרא על שם מילי בלום.
קידום הוראה בלימודי מוגבלות.
בשנת 2018 הוקם פורום השולחן העגול להוראת לימודי המוגבלות כשותפות של המרכז ללימודי מוגבלות, פורום חיפה ללימודי מוגבלות והקריה האקדמית אונו. מפגשי השולחן העגול מיועדים למרצות ומרצים אשר מלמדים את לימודי המוגבלות באופן סדיר וקבוע או באופן מזדמן. במסגרת השולחן העגול מתקיימים דיונים בסוגיות מרכזיות להוראת לימודי המוגבלות והעמקה בדילמות שונות הקשורות לפרקטיקה הפדגוגית של לימודי המוגבלות.
שיתופי פעולה בינלאומיים.
המרכז ללימודי מוגבלות פועל בשיתוף חוקרים ואנשי מקצוע בכירים בתחום מרחבי העולם. כחלק משיתופי הפעולה מארח המרכז מרצות ומרצים בכירים מרחבי העולם בכנסים וימי עיון שהוא עורך.
לוק מאבלי
תומאס לוק מאבלי (באנגלית: Thomas Luke Mably; נולד ב-1 במרץ 1976) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אנגלי.
ראשית חייו.
מאבלי נולד בלונדון, אנגליה. הוא למד בבית הספר לדרמה בברמינגהאם.
קריירה.
מאבלי גילם את ווייט במותחן "הבחינה" בבימוי סטיוארט הזלדין. היה לו תפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה הדרמה העל טבעית "השערים" בשנת 2010. הוא גם שיחק בתפקיד ראשי בסרט יצאת נסיך בשנת 2004.
בשנת 2011 גילם מאבלי את הנוירוכירורג האלכוהוליסט ד"ר סיימון היל בדרמה הקנדית-בריטית, "בית החולים קרבי". בשנת 2015 הוא שיחק בתפקיד ראשי בסרט האימה הבריטי "סופר הצללים", שיצא לאקרנים בשנת 2016.
SpaceX Crew-1
SpaceX Crew-1 (ידועה גם בשם USCV-1) היא המשימה המבצעית הראשונה של החללית דרגון 2 כחלק מהתוכנית המאוישת המסחרית של נאס"א. חללית הדרגון שוגרה ב-16 בנובמבר 2020 על גבי משגר הפאלקון 9 מכן השיגור 39A שבמרכז החלל קנדי. בצוות המשימה שלושה אסטרונאוטים אמריקאים בשירות נאס"א; מייקל הופקינס, ויקטור גלובר ושאנון ווקר, יחד עם היפני סואיצ'י נוגוצ'י בשירות הסוכנות היפנית לחקר החלל. משימה זו היא המשימה המאוישת השנייה של חללית הדרגון לאחר טיסת הניסוי SpaceX Demo-2.
SpaceX Crew-1 נשאה את המשלחת ה-64 אל תחנת החלל הבינלאומית והיא המשימה המבצעית הראשונה תחת התוכנית המאוישת המסחרית של נאס"א. משימה זו, שכונתה במקור "USCV-1" על ידי נאס"א בשנת 2012, נדחתה מספר פעמים לאחר שמועד שיגורה המקורי תוכנן לנובמבר 2016. בתום 167 ימי משימה, חללית הדרגון חזרה לכדור הארץ ב-2 במאי 2021 בצניחה למימי האוקיינוס האטלנטי ונעשה בה שימוש חוזר במשימת Inspiration4.
רקע.
בנובמבר 2012 הכריזה נאס"א כי המשימה המבצעית הראשונה בתוכנית המאוישת המסחרית תשוגר בנובמבר 2016 וכי שמה הרשמי הוא "USCV-1" או United States Crew Vehicle, mission 1 (אנגלית: רכב מאויש של ארצות הברית, משימה 1). באפריל 2013 הוכרז כי השיגור יידחה בשנה לנובמבר 2017. לאחר מכן השיגור נדחה ל-2019 ו-2020 עקב ההמתנה לטיסת הניסוי המאוישת של הדרגון 2 (טיסת SpaceX Demo-2). לאחר טיסת הניסוי המאוישת ששוגרה בהצלחה במאי 2020, נקבע כי המשימה המבצעית הראשונה תשוגר בספטמבר 2020, אך לאחר עיכובים נוספים הקשורים ללוחות הזמנים וחילופי הצוותים בתחנת החלל הבינלאומית וטיסות המטען והאספקה אל התחנה, הוחלט כי המשימה תשוגר ב-16 בנובמבר 2020.
ב-29 בספטמבר 2020 הכריז מפקד המשימה מייקל הופקינס במסיבת עיתונאים כי קפסולת הדרגון 2 שתישא את צוות המשימה תיקרא "Resilience" (אנגלית: חוסן). השיגור הועבר בשידור חי באינטרנט וברשתות הטלוויזיה ועקב מגפת הקורונה, הוחלט כי מספר מצומצם של מבקרים יורשו להיכנס אל מרכז החלל קנדי על מנת לצפות בשיגור.
משימה.
ב-16 בנובמבר 2020, חללית הדרגון 2 ובה ארבעת חברי צוות המשימה שוגרו על גבי משגר פאלקון 9 מכן השיגור 39A שבמרכז החלל קנדי. השלב הראשון של משגר הפאלקון 9 (מספר סידורי B1061.1) נחת בחזרה על פלטפורמה צפה באוקיינוס האטלנטי. 27 שעות לאחר השיגור, עגנה חללית הדרגון 2 אל מודול הרמוני שבתחנת החלל הבינלאומית. במהלך משימתם בת חמש החודשים, האסטרונאוטים גרו ועבדו לצדם של שלושת חברי צוות משימת Soyuz MS-17 על סיפון תחנת החלל הבינלאומית. יחדיו, שתי המשימות היוו את המשלחת ה-64 אל תחנת החלל הבינלאומית. ב-2 במאי 2021, בתום 167 ימי משימה, חללית הדרגון חזרה בשלום לכדור הארץ בצניחה אל מימי האוקיינוס האטלנטי וחולצה על ידי אוניית אספקה לאסדות.
משאל העם האיטלקי של 1946
משאל העם האיטלקי של 1946 (באיטלקית: Referendum istituzionale או Referendum sulla forma istituzionale dello Stato) נערך באיטליה ב-2 ביוני 1946, והיה לאחד מהאירועים המכוננים בהיסטוריה של איטליה.
המשאל נסוב סביב שיטת המשטר הרצויה באיטליה לאחר מלחמת העולם השנייה: רפובליקה או מונרכיה.
עד לשנת 1946 איטליה הייתה מוגדרת כממלכה, אשר נשלטה מאז איחוד איטליה על ידי בית סבויה ובשני העשורים לפני סיום המלחמה על ידי בניטו מוסוליני והפשיסטים.
זו הייתה הפעם הראשונה שבאיטליה התקיימה זכות הצבעה לנשים. בסך הכל הצביעו בסביבות 13 מיליון נשים ו-12 מיליון גברים, כאשר אחוז ההצבעה היה גבוה מאוד ועמד על 89.08%.
בסך הכל הצביעו 28,005,449 איש. תוצאות המשאל פורסמו ב-10 ביוני של אותו החודש: 12,717,923 אזרחים הצביעו לטובת הקמת רפובליקה ו-10,719,284 אזרחים הצביעו לטובת השארת המונרכיה.
ב-2 וב-3 ביוני, בנוסף למשאל העם, התקיימו בחירות לפרלמנט האיטלקי שאשררו את תוצאות המשאל . אלו היו הבחירות הדמוקרטיות הראשונות באיטליה מאז מערכת הבחירות של 1924 .
בתחילה, ב-28 ביוני 1946 הנבחרים בחרו את אנריקו דה ניקולה לראש מדינה זמני ברוב של 396 מתוך 501 קולות. עם כינונה של חוקת איטליה ב-1 ביוני 1948 הפך דה ניקולה לנשיא הרפובליקה.
רקע היסטורי.
מאיחוד איטליה עד מלחמת העולם הראשונה:
ביולי 1831 הקים ג'וזפה מציני את ארגון איטליה הצעירה, שקרא לאיחוד איטליה תחת משטר רפובליקה דמוקרטית. ברוח המהפכה הצרפתית הוא ביקש להפריד את הדת מן המדינה, וכן להפיל את שלטון מלוכת בית סבויה (ממלכת סרדיניה) ואת שאר הנסיכויות ששלטו בחלקים של איטליה באותה עת. זו הייתה אחת מהתנועות החלוציות שהובילו לאיחוד איטליה.
לאחר זמן מה, נראה היה שהפרויקט של מציני מתנגש עם מאבקם של קמילו דה קאבור וג'וזפה גריבלדי, כאשר האחרונים תומכים בכינון מונרכיה על כל שטח איטליה. עם כיבוש ממלכת שתי הסיציליות במסע האלף העניק גריבלדי את השטחים לויטוריו אמנואלה השני מלך ממלכת סרדיניה, דבר שיצר מתח בין תומכי הרפובליקניזם לתומכי המונרכיזם.
ב-17 במרץ 1861 הפרלמנט הכריז שויטוריו עמנואלה השני הוא "מלך איטליה, הודות לאלוהים ולרצון העם האיטלקי". אך הוא לא הוכרז למלך איטליה המאוחדת ה"ראשון", אלא ה"שני"מאחר שהוא ממשיך את שושלת בית סבויה.
החוקה הראשונה של איטליה התבוססה בעיקרה על חוקת ממלכת סרדיניה משנת 1848 של קרלו אלברטו, מלך סרדיניה. על כן הוחלט שלפרלמנט יהיו שני בתים (בית עליון ובית תחתון), וזכות הצבעה תהיה לגברים בלבד.
מפלגת הפעולה של מציני השתתפה בבחירות הראשונות. עם זאת, החוקה חייבה נאמנות לבית סבויה מה שגרם להמשך ההתנגשויות הפוליטיות בין תומכי המלוכה ותומכי הרפובליקניזם.
בבחירות 1882 ובבחירות שלאחר מכן עד למלחמת העולם הראשונה, זכה איחוד מפלגות השמאל האיטלקי שתמך הדמוקרטיה וברפוליקניזם ברוב מוחלט בפרלמנט.
עד למלחמת העולם הראשונה נעשו מספר ניסיונות לשינוי החוקה, שלרוב עלו בתוהו או ששינו דברים סמליים בלבד בשל רוב תומך מונרכיה בסנאט של איטליה.
בין מלחמות העולם ועליית הפשיזם:
אחרי מלחמת העולם הראשונה, בבחירות 1919 הגיעו המפלגות הסוציאליסטיות, המלוכניות והליברליות למקומות הראשונים.
האכזבה מתוצאות המלחמה, תמיכת בעלי ההון הכמורה והאצולה, והחשש ממהפכה הובילו לעליית מוסוליני והפשיסטים.
הלגיטימציה של השלטון מהמלך ויטוריו אמנואלה וכן מהלכים שפגעו ברעיון הפרדת הרשויות דרך צווי חירום הובילו ליצירת מדינת משטרה טוטליטרית.
קיומן של מפלגות אחרות נאסרה, כך שאנשי האופוזיציה והמתנגדים לשלטון ברחו לצרפת והקימו שם את הקואליציה האנטי-פשיסטית האיטלקית
במקביל, באיטליה נוצרו בחשאי קבוצות אנטי-פשיסטיות אחרות הקשורות לצדק וחופש, במיוחד במילאנו, עם פרוצ'ו פארי וריקרדו באואר ובפירנצה, עם ארנסטו רוסי.
במלחמת העולם השנייה ואחריה: