בשנת 1938 צירף גוסטב את בנו אלפריד להנהלת מפעלי קרופ, ובשנת 1943 פרש, עקב מצב בריאותו הרעוע, והותיר את הניהול לבנו. שנות מלחמת העולם השנייה הביאו לרווחים אדירים לתשלובת קרופ. המפעל השתמש בעובדי כפייה לייצור נשק ותחמושת עבור גרמניה הנאצית, תחת הנהגתו של שר החימוש של גרמניה הנאצית אלברט שפר. עובדי הכפייה, חלקם יהודים, טופלו בתנאים חמורים, שהביאו למותם של רבים מהם. מעריכים כי כ-70,000 עובדי כפייה יהודים מתו במפעלי קרופ. רבים מהמפעלים מוקמו במחנות עבודה ובמחנות ריכוז, כאשר הידוע לשימצה מביניהם היה מפעל המרעומים במחנה אושוויץ.
על שמו של גוסטב נקרא תותח העל שוורר גוסטב.
לאחר המלחמה.
עם תום המלחמה נחשב גוסטב קרופ לפושע מלחמה, והיה אמור לעמוד לדין עם פושעי המלחמה העיקריים במשפטי נירנברג. אולם בגלל מצב בריאותו לא יכל להגיע למשפט ובגלל סירוב האמריקאים לא נדון שלא בפניו.
בנו, אלפריד, הושם במעצר תחת משמר אמריקאי בטירתו באסן. בהמשך הוא הועבר לידי הבריטים שטענו שאין מקום לשפוט אותו אלא את אביו. הוא הועמד לדין במשפטי נירנברג, במשפט מיוחד, משפט קרופ. ב-1948 הוא הורשע בשימוש רצחני בעבודת כפייה, באופן שהשופטים האמריקנים מצאו כי הוא חריג אפילו בקני המידה של גרמניה הנאצית. הוא נדון ל-12 שנות מאסר ולהחרמת כל רכושו.
הרשעת התעשיינים ספגה ביקורת בגרמניה בשל מה שהוצג כרדיפת והשחרת פניה של התעשייה הגרמנית. ב-31 בינואר 1951, שנתיים וחצי לאחר שנתנו גזרי הדין, אלפריד ומורשעים נוספים במשפט נחונו בידי הנציב העליון לשטח הכיבוש האמריקני בגרמניה ג'ון מקלוי, ושוחררו מבית הסוהר.. אלפריד קרופ קיבל לידיו חזרה את השליטה במפעלי החברה בגרמניה המערבית. החברה המשיכה להיות אחת מחברות התעשייה הכבדה הגדולות במדינה.
בשנת 1999 התמזגו מפעלי קרופ עם המתחרה העסקי הגדול שלהם, מפעלי טיסן. המפעל המשולב, טיסנקרופ, הוא החברה החמישית בגודלה בגרמניה, אחד מגדולי יצרני הפלדה בעולם ויצרן המעליות השלישי בגודלו בעולם.
ראו גם.
תותחי על מתוצרת החברה:
נואיבה
נואיבה (בערבית: نويبع, תעתיק מדויק: נֻוַיְבַּע) היא עיר תיירות במצרים השוכנת בצדו המזרחי של חצי האי סיני, לחוף מפרץ אילת, כ-65 ק"מ מדרום לאילת וכ-150 ק"מ מצפון לשארם א-שייח'. ב-2006 מנתה אוכלוסיית העיר, כולל היישובים הסמוכים אליה, כ-12,000 נפש.
היסטוריה.
בתקופת השלטון הישראלי בסיני, לאחר מלחמת ששת הימים, עלו יוזמות שונות לפיתוח האזור. במאי 1970 עלתה כוונה של יזמים צרפתים להקים במקום כפר נופש, אולם הכוונה סוכלה על ידי ממשלת צרפת שלא רצתה מעורבות צרפתית בהשקעות מעבר ל. בינואר 1971 הוקם במקום בית קפה בדואי.
החטיבה להתיישבות של הסוכנות היהודית יזמה סקר קרקע במחצית השנייה של 1970 ומצא שהמקום מתאים לחקלאות. בעקבות זאת הוקם ליד נואיבה מושב נביעות.
באותן שנים הפך שמה של נואיבה למושג בישראל כאתר מפלט מהמסגרות הממסדיות, בייחוד לדור הצעיר. ב-1977 נערך במקום "פסטיבל נואיבה הראשון", וב-1978 נערך פסטיבל גדול יותר בו הופיעו מיטב אמני הפופ והרוק בישראל באותה עת. התקשורת הישראלית קשרה לפסטיבל את התואר "וודסטוק הישראלי", אולם הייתה בכך הגזמה רבה מאחר שמאפיינים חשובים של פסטיבל וודסטוק לא התקיימו בנואיבה.
לאחר החזרת השלטון בסיני למצרים הוקם בנואיבה נמל, שאותו פוקדות ספינות מעבורת המגיעות מעקבה.
אזור נואיבה מיושב בשני שבטי בדואים: תראבין בצפון ומאיזנה בדרום.
תושבי נואיבה מתפרנסים מעבודה במשרדי הממשלה והעירייה שבמקום ומשירותים לתיירים.
בחלק הדרומי של נואיבה נמצאת הדיונה הקטנה, שבה בתי מלון, בתי הארחה וחושות לתיירים, ולידה הדיונה הגדולה.
בדומה ליישובים רבים לאורך מפרץ אילת, גם נואיבה חביבה על תיירים מישראל.
מהתרבות.
ישנם מספר שירים הנושאים את השם "נואיבה": שלמה גרוניך הלחין שיר בשם זה למילים של נירית ירון, ומתי כספי הלחין למילים של דורי בן זאב ("חגיגה בנואיבה", 1977). חלוץ הזמר המזרחי ג'קי אלקיים הוציא גם הוא סינגל בשם זה.
.C.I.A (להקה)
C.I.A היא להקת ראפ שחבריה היו הראפרים K-Dee, סיר ג'ינקס ואייס קיוב.
הלהקה הייתה להקת ראפ חובבנית שהוקמה כאשר השלושה היו בתיכון. הלהקה התחילה לנגן במסיבות של ד"ר דרה שהיה מפורסם באותו זמן, כשפעל עם להקת הראפ World Class Wreckin' Cru. ד"ר דרה הפך להיות מפיק הלהקה כאשר היא הוציאה את אלבומה My Posse ב-1987, שהזכיר לא במעט את המקצבים של להקת הראפ Run DMC. מאוחר יותר באותה שנה הקימו אייס קיוב וד"ר דרה ביחד עם Eazy-E את להקת הגנגסטה ראפ הנחשבת אחת מהחשובות בתולדות התחום - N.W.A.
ימת סופריור
טופולב Tu-154
טופולב Tu-154 (קוד דיווח נאט"ו: Careless) הוא מטוס נוסעים צר-גוף תלת־מנועי מתוצרת רוסיה. המטוס היה נפוץ לטיסות פנים ברוסיה ובמדינות אחרות של ברית המועצות לשעבר. המטוס היה בשימוש גם במזרח אירופה ובאיראן.
מודרניזציה ופיתוח מטוסים מדגם זה היו באחריות תאגיד המטוסים המאוחד.
תכנון ועיצוב.
המטוס פותח כדי להחליף את טופולב Tu-104 הסילוני וגם את אנטונוב An-10 ואת איליושין Il-18 בעלי מנועי המדחף. הוא תוכנן להיות מסוגל לפעול בשדות תעופה בעלי מסלולי עפר ולטוס בגובה רב מעל תנועת המטוסים העמוסה של ברית המועצות. הוא טס לראשונה ב־4 באוקטובר 1968, ונכנס לשירות בפברואר 1972. ייצורו נמשך עד שנת 2006 ובסך הכול יוצרו כ־900 מטוסים מדגם זה, מתוכם כ־500 עדיין נמצאים בשירות.
המטוס תוכנן כך שיוכל להמריא משדות תעופה מושלגים ולא סלולים בלי להינזק. לשם כך יש לו 14 צמיגים גדולים מנופחים בלחץ נמוך. בדגם המקורי ישנם שלושה מנועי קוזנצוב NK-8-2, בתצורה דומה לזו שבבואינג 727, הקיימים גם במטוס האיליושין IL-62 מה שנתן לו יחס דחף-משקל טוב יחסית. בדגם M משתמשים בשלושה מנועי סולוביוב D-30KU-154. יש לו שני כני נסע אחוריים אשר מתכנסים למכלים שעל הכנפיים, ומערכת זנב בצורת האות T.
תאונות.
למטוס יש היסטוריה של תאונות, אולם הן בדרך כלל יוחסו לשימוש בתנאים קשים (במיוחד תנאי מזג אוויר קשים), שימוש תכוף, תחזוקה לקויה, וטעויות אנוש, ולאו דווקא לבעיות בתכנון.
ב-4 ביולי 2001 התרסק מטוס מדגם זה של חברת ולדיווסטוק אייר שהמריא מיקטרינבורג במהלך הנחיתה לחניית ביניים באירקוטסק. התאונה נגרמה בשל טעות אנוש. כל 145 הנוסעים ואנשי הצוות נהרגו.
ב־4 באוקטובר 2001 התרסק מטוס מדגם זה של חברת סיביר אייר שהמריא מת"א מעל הים השחור. חקירה גילתה שהמטוס הופל בידי טיל קרקע-אוויר SA-5 תועה. ההערכה היא שהטיל נורה בעת תרגיל של צבא אוקראינה.
ב־10 באפריל 2010 התרסק מטוסו הנשיאותי של נשיא פולין לך קצ'ינסקי, סמוך לשדה התעופה בעיר סמולנסק אשר ברוסיה, במטוס שהו 96 נוסעים באותו הזמן וכולם נהרגו. בין הנוסעים היו נשיא פולין, רעייתו, ובכירים נוספים בממשל הפולני, התאונה מיוחסת למזג האוויר הערפילי בזמן הנחיתה, ולטעות אנוש של הטייס.
ב-25 בדצמבר 2016 התרסק בים השחור מטוס של משרד ההגנה הרוסי מסוג זה שהיה בדרכו מנמל התעופה הבינלאומי של סוצ'י לבסיס חיל האוויר הרוסי חמיימים ליד לטקיה שבסוריה.
טופולב 154
חיפוש MSN
נואייבה
תומאס טאליס
תומאס טאליס (באנגלית: Thomas Tallis; 1510 - 23 בנובמבר 1585) היה מלחין אנגלי. טאליס שימש כמוזיקאי כנסייה במהלך הסערות התכופות שפקדו את אנגליה במשך המאה ה-16. הוא תופס מקום ראשון במעלה באנתולוגיות של מוזיקה כנסייתית אנגלית, ונחשב לאחד המעולים במלחיניה המוקדמים.
חייו.
מעט ידוע על ראשית חייו, אך מקובל להניח שנולד בעשור הראשון של המאה ה-16, לקראת סיום תקופת מלכותו של המלך הנרי השביעי. מינויו הראשון הידוע למשרה מוזיקלית היה כנגן עוגב במנזר דובר, מנזר בנדיקטיני בעיר דובר (עכשיו דובר קולג') בשנת 1532. הוא הלך בעקבות הקריירה ללונדון, שם שימש נגן עוגב במנזר וולתאם, עד לפירוקו בשנת 1540. משם עבר לקתדרלת קנטרברי ולבסוף הגיע לחצר המלכותית כאציל משמש לקאפלה המלכותית בשנת 1543, משרה שבכוחה הלחין וניגן מוזיקה לפני הנרי השמיני, אדוארד השישי, המלכה מרי והמלכה אליזבת. הוא נשאר בשירות בית המלוכה עד סוף חייו, כנגן עוגב וכמלחין, ועקף את סערת התמורות והמהפכים בעולם הדתי, שהתגעשה סביבו.
היצירות המוקדמות ביותר של טאליס שנותרו לפליטה הם אנטיפונים (מזמורי תפילה לשתי מקהלות, השרות לסירוגין) לבתולה מריה, ששימשו מחוץ לליטורגיה וטופחו באנגליה עד נפילת הקרדינל תומאס וולזי. התנתקותו של הנרי השמיני מן הקתוליות הרומית בשנת 1534 ועלייתו של הארכיבישוף מקנטרברי תומאס קרנמר השפיעה במידה ניכרת על סגנון כתיבת המוזיקה. הטקסטים הוגבלו במידה רבה לליטורגיה. כתיבתם של טאליס ובני זמנו איבדה מקישוטיה וגילתה נטייה מובהקת לסגנון הברתי ואקורדי ולהפחתת השימוש במליסמות (הוספת צלילי קישוט).
הליטורגיה האנגליקנית המחודשת נחנכה בתקופה הקצרה של שלטון אדוארד השישי (1547 עד 1553) וטאליס היה בין מוזיקאי הכנסייה הראשונים שכתבו מזמורי תפילה למילים אנגליות, אם כי השימוש בלטינית נמשך במקביל. לאחר עליית מרי הקתולית לכס המלכות, הושב הפולחן הקתולי על כנו וסגנון ההלחנה חזר לכתיבה המעוטרת והמשוכללת, שרווחה במחציתה הראשונה של המאה. שתיים מיצירותיו העיקריות של טאליס, Gaude gloriosa Dei Mater והמיסה לחג המולד, Puer natus est nobis נכתבו בתקופה זו. כנהוג בזמן ההוא, יצירות אלה נועדו להלל ולשבח את דמות המלכה בד בבד עם זו של אם האלוהים.