בעוד שסדרת הטלוויזיה של דייוויס "קוויר בעיר" (1999–2000) התמקדה בגברים ההומוסקסואלים של סצנת מועדוני הלילה של רחוב קאנאל שבמנצ'סטר, "מלפפון" היא סדרה העוקבת אחר סיפורו של אדם אחד, גבר הומו בגיל העמידה בשם הנרי בסט (וינסנט פרנקלין); זאת בעוד "בננה" היא אנתולוגיה המתמקדת במגוון דמויות צעירות, מכל גוני הקשת הלהט"בית. סדרה זו היא הסדרה הבריטית הראשונה, בה מככבת שחקנית שהיא אישה טרנסג'נדרית - הקומיקאית בת'אני בלאק, המגלמת את דמותה של הלן. דייוויס התעקש ששחקנית טרנסג'נדרית תלוהק לתפקיד של הלן, עד כדי כך ששינה את התסריט ברגע האחרון, עם ליהוקה של בלאק; בלאק הביעה את דעתה בשבחי החלטה זו, בניגוד להחלטה ללהק את ג'ארד לטו לדמות אישה טרנסג'נדרית בסרט הקולנוע "מועדון הלקוחות של דאלאס", אליו היא מתייחסת כאל "גבר סיסג'נדר שמנסה לשחק את מה שהוא חושב שהיא אישה טרנסג'נדרית", ואף השוותה בין שחקנים סיסג'נדרים המגלמים דמויות טרנסג'נדר לשחקנים לבנים המגלמים דמויות של שחורים. אחת הסצנות בפרק בו מופיעה הלן כולל דמות מהסדרה "מלפפון" - קליאו וילקינסון (ג'ולי הסמונדהל); סצנה זו מסמלת את "העברת השרביט" מידי השחקנית הסיסג'נדרית, אשר גילמה את דמותה של האישה הטרנסג'נדרית היילי קרופר בסדרה "Coronation Street" בשנים 1998–2014, לבין בלאק והקהילה הטרנסג'נדרית.
הפקה.
צילומי הסדרה התקיימו בחודשים יוני-ספטמבר 2014.
שידור בינלאומי.
הסדרה שודרה לראשונה בארצות הברית בערוץ לוגו, החל מ-13 באפריל 2015, בפני קהל צופים נמוך מאוד של כ-24,000 איש, פחות ממחצית הצופים שצפו ב"מלפפון" קודם לכן.
הסדרה משודרת גם בערוץ SBS Two האוסטרלי.
מלפפון (סדרת טלוויזיה)
מלפפון (אנגלית: Cucumber) היא סדרת טלוויזיה בריטית משנת 2015 אשר נוצרה על ידי ראסל ט. דייוויס ושודרה בערוץ 4. לסדרה זו יש סדרת-אחות בערוץ E4 בשם "בננה", וסדרת-אחות בערוץ 4oD בשם "טופו". "מלפפון" מתמקדמת בדמותו של הנרי בסט (וינסנט פרנקלין), גבר הומו בגיל העמידה, החל מלילה גורלי אחד, שבו יצא לדייט עם בן-זוגו מזה 9 שנים לאנס סאליבן (סיריל נרי). חייו של הנרי מתנפצים, והוא יוצא לחיים חדשים, עם כללים לא מוכרים.
"מלפפון" (אשר נמצאת בפיתוח מאז שנת 2006), "בננה", ו"טופו" נקראות על שם אנלוגי למידת קשיחות אפשרית של הזקפה הגברית, כפי שנקבע במחקר מדעי, כאשר בננה מסמלת את האמצע, טופו מסמלת איבר מין גברי רפוי ומלפפון מסמל איבר מין גברי הזקוף לחלוטין. דייוויס ציין כי מיד לאחר שקרא את המחקר, "כבר אז, בדיוק באותו הרגע, ידעתי שיש לי את סדרת הדרמה שלי".
פיתוח.
בתחילה, הסדרה "מלפפון" נוצרה בזמן שדייוויס שימש כ-showrunner בסדרה דוקטור הו. דייוויס דמיין את הסדרה "More Gay Men" (כפי שנקראה אז) כסיקוול "רוחני" לסדרה קוויר בעיר ששודרה בערוץ 4 בשנים 1999–2000, אשר תתמקד בגברים הומוסקסואלים בגיל העמידה. הסדרה הייתה מיועדת להיות מופקת במהלך שנת 2006, אבל ההצלחה של דוקטור הו, ללא הגבלת זמן, עיכבה את הסדרה. בחודש מרץ 2007, דייוויס גיבש את הפרק הראשון של הסדרה, והסביר את אחת הסצנות המרכזיות שבה לעיתונאי בנימין קוק:
בשנת 2008, "More Gay Men" הייתה ברשימת הסדרות שדייוויס רצה להפיק, לאחר שעבר ללוס אנג'לס, קליפורניה, יחד עם הגרסה האמריקאית של "Bob &amp; Rose". "מלפפון" נבחרה על ידי רשתות הכבלים האמריקניות שואוטיים ו-BBC Worldwide, ובחודש יולי 2011 החלה הפקתה של הסדרה, למרות שחודש בלבד לאחר מכן הושבתה העבודה, לאחר שאנדרו סמית', בן-זוגו של דייוויס, אובחן שם עם גידול במוח, מה שגרם לשניים לחזור למנצ'סטר כך שסמית' יוכל לעבור טיפולי כימותרפיה קרוב למשפחתו.
מאוחר יותר, ערוץ 4 בחר להפיק את "מלפפון" בהפקת ניקולה שינדלר, עמיתתו לשעבר על דייוויס, וחברת ההפקות "Red Production Company". סדרה זו הייתה הסדרה הראשונה של דייוויס בערוץ 4 מזה כעשור, איתו היה לדייוויס סכסוך חריף. פירס וניגר, לשעבר מפיק דוקטור הו, שכנע את דייוויס לחזור לערוץ, בשל האופי הפוליטי של הסדרה, אשר בשלב זה כבר הורחב לכלול גם את הפקת "בננה" ו"טופו". שמות שלוש הסדרות מתייחסות לסרגל קנה מידה אורולוגית המתייחס לקשיחותה האפשרית של הזקפה הגברית, סרגל הכולל המורכב מטופו, בננה מקולפת, בננה ומלפפון, כפי שמוסבר באמצעות קריינות בסצנת הפתיחה של הסדרה.
תגובות.
סם וולאסטון ("הגרדיאן") כתב כי הבכורה של הטרילוגיה "מלפפון" / "בננה" / "טופו" הייתה "האירוע טלוויזיה של השבוע", וכי למרות שהסדרה היא "לתפארתם, בניצוחם, ובמפורש עבור הומואים", הוא "אף פעם לא הרגשתי מחוץ לעניינים", כצופה הטרוסקסואל. מארק לוסון אמר כי הסדרה עוסקת בנושאים רחבים יותר: "הז'אנר הרחב של משבר [של אדם] מכובד, כמו זה שעובר הנרי - המתדרדר מזחיחות קהת חושים לסצנות הכוללת התערבות של המשטרה, זעם של עמיתיו המקצועיים והשפלה חברתית".
הן לוסון והן ת'יאו מרז ("דיילי טלגרף") הישוו את טרילוגיית "מלפפון" ל-"קוויר בעיר" של דייוויס - לוסון טוען כי בעוד "מלפפון" ו-"בננה" הם הרבה יותר בוטים מבחינה סקסואלית, הרי שהזמנים הם שהשתנו: ""קוויר בעיר" נוצרה בתקופה שבה פעילים נלחמו כדי להפחית את גיל ההסכמה המיני של הומואים מ-18 ל-16, בעוד שהסדרה האחרונה של דייוויס משודרת בעידן שבו גברים ונשים יכולים להינשא זה לזה על פי חוק", ולכן הצגת תכנים בוטים יותר מבחינה סקסואלית צפויים לפגוע פחות [ברגשות הצופים]". מרז מסכים ומוסיף כי "מלפפון" ו-"בננה" מרגישים "פחות מסוכנים, ולכן פחות מרגשים מאשר "קוויר בעיר" המוקדמת יותר"; מרז גם טוען כי לסדרה "מלפפון" יש חופש פעולה נרחב הרבה יותר להצגת דמויות להט"ביות באופן מגוון יותר, מכיוון שהיא אינה נושאת את העול של היותה סדרת הטלוויזיה היחידה המשודרת במייצגים את חייהם של הלהט"בים".
במאמר שפורסם בדיילי טלגרף, ג'רארד דונובן טען כי הפרק הראשון היה מוצלח ("במונחים של קומדיה, היא עובדת בצורה מבריקה; השנינות וחינניות הכתיבה של דייוויס מביאים אנרגיה נדירה לכאוס המתגולל") בעוד מיכאל הוגאן, גם כן מ"הטלגרף", כתב כי לאחר שצפה בפרק השלישי, הוא "מאוכזב" ולא מצליח למצוא רגשות חמים כלפי הגיבור, הנרי.
הסדרה זכתה לביקורות חיוביות גם באינדפנדנט, בו אלן א ג'ונס כתב: "בידיים של דייוויס, הטרגדיה-הקומית של דיכאון היא כל כך עצובה, אבל גם כן מאוד מצחיקה". ג'ונס טען כי משיכתה של הסדרה היא "אוניברסלית" ולא מוגבל רק עבור הקהל הגאה.
שידור בינלאומי.
הן "מלפפון" והן "בננה" שודרו לראשונה בארצות הברית בערוץ לוגו, החל מה-13 באפריל 2015, בפני קהל צופים נמוך מאוד של כ-55,000 איש.
שתי הסדרות שודרו בערוץ SBS Two האוסטרלי, וזמינות לצפייה באמצעות שירות VOD של חברת Stan.
כל פרקי "מלפפון" שודרו בהולנד בערוץ NPO3 במהלך שבוע הגאווה. במקביל, פרקי "בננה" היו זמינים לצפייה באתר האינטרנט של הערוץ.
בקנדה, "מלפפון" ו"בננה" שודרו בערוץ OUTtv באביב של שנת 2015.
דקל אי הפסחא
דקל אי הפסחא או דקל רפה נוי (שם מדעי: Paschalococos disperta בעבר Jubaea disperta) הוא מין של דקל נכחד שהיה אנדמי לאי הפסחא. העץ נעלם מדגימות האבקה סביב שנת 1650. כמה חוקרים משייכים אותו לסוג "Jubaea", אליו משתייך דקל היין הצ'יליאני ("Jubaea chilensis") אך ישנה מחלוקת על שיוכו כיוון שהרקמות הרכות שבהן משתמשים לזיהוי סוג הדקל לא נשמרו.
מחקר.
שרידיו של הדקל ידועים מגרגירי אבקה מקרקעית האגמים, קליפת הפרי (אגוזים) שנמצאו במערה, וטביעות של שורשים שנשמרו בקרקע. בחלקו במטרה להימנע מההשערה המקובלת אבל הספקולטיבית שהדקלים היו "Jubaea chilensis", ושהשתמשו בהם כגלילים לשנע את פסלי המואי של אי הפסחא, הקצה ג'ון דרנזפילד (John Dransfield) את המין לסוג חדש. הקצאה זו אינה מקובלת על World Checklist of Selected Plant Families, מיזם מקובל שנועד להגדיר את מיני הצמחים, שאיננו מכיר בסוג Paschalococos, כמו גם על המיזם המקביל "The Plant List".
התפוצצות אוכלוסין בתקופה שבין 800 ל-1600 לספירה הובילה להכחדה של דקל רפה נוי. מייקל הוגן (Hogan) משער שההיכחדות של דקל רפה נוי יחד עם צמחים נוספים תרמה להתמוטטות החברה של אי הפסחא. דרנזפילד משער שהעצים נכחדו כיוון שהם נכרתו על מנת להגיע אל לבבות הדקל האכילים כאשר מקורות המזון האחרים באי התדלדלו בשל התפוצצות האוכלוסין. השערה נוספת מקובלת, אך שגויה, שהעצים נכרתו לבניית סירות ולשם דיג, משום שגזע דקל אינו מתאים למטרה זו. אפשרות נוספת שהחולדה הפולינזית, שהגיעה לאי יחד עם המתיישבים הראשונים בין שנת 800 לשנת 1000, כרסמה את האגוזים של הדקל, ובכך מנעה התחדשות של העץ.
למרות היכחדותו, ככל הנראה מופיע העץ כ-200 שנים לאחר שנעלם בכתב הרונגו-רונגו של אי הפסחא בסימן , בו הוא מסמל את המספר 67.
בנג'מין ויטרו
בנג'מין ג'ון ויטרו (באנגלית: Benjamin John Whitrow; 17 בפברואר 1937 - 28 בספטמבר 2017) היה שחקן אנגלי.
ביוגרפיה.
ויטרו נולד בעיר אוקספורד באוקספורדשייר שבאנגליה. למד ב"דרגון סקול", בבית הספר לבנים "טונברידג' סקול" בקנט, ואחר כך ב-RADA. מ-1956 ועד 1958 שירת ויטרו במשמר הדרגונים של המלך . ב-1981 הצטרף לרויאל שייקספיר קומפני.
ב-1989 הופיע ויטרו בתוכנית המערכונים "A Bit of Fry and Laurie" של BBC Two, וגילם איש זועם מהקהל שטען שסטיבן פריי ויו לורי גנבו ממנו את המערכונים שלהם.