ב-1930 עזב אולמרט את חרבין, ולאחר שנים אחדות באירופה בהן למד חקלאות בהכשרה בהולנד, הגיע לארץ ישראל בשנת 1933 יחד עם רעייתו בלה. השניים הצטרפו למחתרת האצ"ל והיו פעילים במשימות נגד המנדט הבריטי. הם השתייכו לקבוצה קטנה יחסית של פעילים רוויזיוניסטים שקדשה את ערכי ההתיישבות החקלאית, ובמשך שנים אחדות נדדו בין משקים חקלאיים ביתריים שייסדו עם חבריהם לתנועה. במשק אותו ייסדו במבצר שוני, ששימש גם בסיס לפעולות האצ"ל, נולד השלישי מבין ארבעת בניהם, אהוד אולמרט, אח לעמרם וירמי הבוגרים ממנו. לאחר שנים אחדות עברו משם לייסוד ההתיישבות הביתרית החדשה "נחלת ז'בוטינסקי" בבנימינה, שם השתקעו ושם נולד בנם הרביעי יוסי. במקום הפעילו משק קטן שכלל כרם, מספר פרות ולול תרנגולות.
ב-1947 נשלח אולמרט על ידי מפקד האצ"ל מנחם בגין למסע גיוס תרומות בקרב הקהילות היהודיות בסין, בחרבין ובסביבתה. התרומות שגויסו שימשו למימון האונייה אלטלנה שמפקדה אליהו לנקין היה מקורב מאוד למשפחת אולמרט.
לאחר הקמת המדינה נרתם אולמרט לפעילות פוליטית בתנועת החרות. הוא עמד בראש תנועת ההתיישבות של חרות, וכיהן מטעמה כחבר כנסת בין 1955 ל-1961, בכנסת השלישית והרביעית. כאיש התיישבות עובדת היה במובנים רבים חריג בתנועה, וגם נודע כאפיקורס מוחלט הרחוק מערכי הדת והמסורת. ב-1955 הסתכסך אולמרט עם ראש התנועה מנחם בגין עליו הרבה למתוח ביקורת, ואולץ לוותר על כיסאו ולפרוש מן הכנסת. בהמשך הצטרף לקבוצת הפורשים בראשותו של שמואל תמיר שהקימה את המרכז החופשי והיה מזכ"ל המפלגה, אך לא כיהן מטעמה בכנסת.
את קורות חייו גולל מרדכי אולמרט בספרו האוטוביוגרפי "דרכי בדרך הרבים". בספרו הוא מספר כיצד נתגלגל ממשפחה מתבוללת ברוסיה למנהיג בית"רי בסין, גילה את שורשיו ועלה ארצה עם חזון של עיסוק בחקלאות.
אירועים.
אירועים ללא תאריך מדויק:
נולדו.
שנת לידה ללא תאריך מדויק:
נפטרו.
שנת פטירה ללא תאריך מדויק:
פיוטר
פיוטר (בעברית: בְּדוֹלֶת) הוא סגסוגת מתכתית, שעשויה בדרך כלל מ-85 עד 99 אחוז בדיל, 1 עד 4 אחוז נחושת, המשמש כמקשיח, עם תוספת של עופרת לדרגות הנמוכות של הסגסוגת, שיש להם גוון כחול. באופן מסורתי, היו שלוש דרגות איכות של פיוטר, שנועדו לשימושים שונים, למשל לתכשיטים וכלי שולחן. המשתנה ביניהם היה אחוז החומרים בתערובת. בתערובות מודרניות מערבבים בדיל עם נחושת, אנטימון ו/או ביסמוט, בניגוד לעופרת.
מבחינה חיצונית, פיוטר הוא מתכת בהירה מבריקה שדומה מאוד במראה לכסף. כמו כסף, פיוטר גם יתחמצן לאפור עמום במשך הזמן אם יונח ללא טיפול. פיוטר הוא סגסוגת מאוד חשילה, והיא רכה מספיק כדי לפסל בה עם כלי יד, כמו כן אפשר לעצב אותה עם חבטות ולחיצות. בגלל התכונות האלו, פיוטר לא יכול לשמש להכנת כלים מעצמו. לפיוטר יש נקודת התכה נמוכה של בערך 225-240 מעלות צלזיוס, תלוי בריכוזים של החומרים בתערובת.
שימוש בפיוטר היה נפוץ מימי הביניים עד להתפתחות הייצור של זכוכית במאות ה-18 וה-19. פיוטר היה באותה תקופה החומר העיקרי שממנו עשו כלי שולחן עד לייצור של החרסינה. ייצור המוני של מוצרי זכוכית הביא לכך שהם החליפו את הפיוטר בחיי היום יום. השימוש בפיוטר נפסק בהדרגה עד שלא היה קיים בשנת 1850. במאה ה-20 השימוש בפיוטר חזר.
אירועים.
השושלת הסולומונית עולה לשלטון באתיופיה
תידה בארה
תידה בארה (באנגלית: Theda Bara) הוא שם במה של תיאודוסיה בור גודמן (Theodosia Burr Goodman; 29 ביולי 1885 - 7 באפריל 1955), שחקנית קולנוע יהודייה-אמריקאית של הסרט האילם.
בארה הייתה אחת משחקניות הסרט האילם הפופולריות ביותר בתקופתה, העשור השני של המאה ה-20, ויצרה את דמות ה"ואמפ" (קיצור ל"ואמפייר" - 'ערפד' באנגלית), דימוי האישה בעלת המיניות הטורפנית. בארה, כשלצידה השחקנית הצרפתית מוסידורה, הביאה לדימוי זה פופולריות בשורת סרטים בראשית ימי הסרט האילם, והביאה גל של חיקויים של שחקניות כניטה נלדי ופולה נגרי.
חייה.
תיאודוסיה בור גודמן נולדה בסינסינטי, אוהיו לברנרד גודמן, מהגר יהודי ממוצא פולני ולפולין דה קופט, יהודייה שווייצרית. לאחר עלייתה לגדולה של בתם, שינתה המשפחה את שמה ל"בארה". נטען כי כינויה Theda Bara, הוא אנגרמה ל-"Arab Death" (מוות ערבי), אך נראה כי תידה הוא קיצור לשם תיאודוסיה, ובארה היה שמה האמצעי של סבתה.
לאחר שלמדה במשך שנתיים באוניברסיטה של סינסינטי, החלה לעבוד בתיאטרון, ובשנת 1908 עברה לניו יורק, כשהיא נושאת את שמה של אמה, תיאודוסיה דה קופט. בשנים אלו נהגה להופיע בתפקידים זעירים, לעיתים כניצבת בלבד בסרטים שהופקו באותה התקופה. בשנת 1915 זכתה לפרסום ולהצלחה כאשר שיחקה את התפקיד הראשי בסרט "איש שוטה היה". בין 1915 ל-1919 הופיעה ביותר מארבעים סרטים, אשר ברובם הגדול אבדו, וכיום אינם בנמצא. ב-1919 עזבה את הוליווד לטובת הבמה בתיאטראות ברודוויי, ומאז מיעטה להופיע בסרטים. ב-1926 צולם סרטה האחרון "מאדאם מסתורין". ב-1921 נישאה לשחקן צ'ארלס בראבין, ומיתנה את אורח חייה שבשמו נקשרו מסיבות חשק פרועות. לאחר 1926 פרשה כליל מן התודעה הציבורית. לבארה לא נולדו ילדים ובשנת 1955 מתה מסרטן בלוס אנג'לס.
סמל מין.
בארה הייתה סמל המין ההוליוודי הראשון. בכמה מסרטיה הופיעה בתלבושת שקופה שלא השאירה מקום לדמיון. לימים, אסר קוד ההפקה ההוליוודי השמרני על תלבושות מסוג זה, ולא ניתן היה להציג את סרטיה של בארה בארצות הברית, דבר שהוביל לבסוף להיעלמותם ואובדנם.
בשיא תהילתה, תדמית ה"ואמפ" שלוותה באיפור מתאים, האגדות שהפיצו האולפנים כי היא פרי אהבתם האסורה של אמן צרפתי ורקדנית מצרית והסיפורים הסוערים על אורח חייה הביסקסואלים והפרועים מינית משכו את הקהל לבתי הקולנוע כדי לצפות בה.
לאחר מלחמת העולם הראשונה נראתה האקזוטיות המלאכותית של בארה מיושנת והקריירה שלה שקעה והיא נעלמה מהוליווד.
מורשת.
בארה זכורה כיום כאחת מכוכבות הסרט האילם הגדולות. בשנת 1994 הופיע דיוקנה על בול דואר של ארצות הברית, שעיצב הקריקטוריסט אל הירשפלד. בשנת 1996 התפרסמו שתי ביוגרפיות שלה, ובשנת 2005 הוקרנה ביוגרפיה מצולמת הכוללת קטעים מסרטיה בשם "תידה בארה, האישה עם העיניים הרעבות".
השפעת העקמומיות של כדור הארץ
אוף שימחעס
להקת אוף שימחעס (באיות פונטי ביידיש: בשמחות) היא להקה ישראלית המנגנת מוזיקה חסידית בסגנונות מודרניים. נחשבת לאחת מהלהקות המצליחות בהיסטוריית המוזיקה החסידית. חברי הלהקה היו: ישי לפידות (סולן), שמשון דלבקוביץ', בני שוולב ויענקי אלפא.
היסטוריה.
הלהקה הוקמה בשנת 1996, והייתה הראשונה ששילבה מוזיקה חסידית עם מקצבים מודרניים כדאנס, האוס וראפ.
הלהקה הופיעה לראשונה בקדם-אירוויזיון 1996 עם השיר "אוי אוי אוי" שזכה במקום השישי.
כדי להימנע מבעיות שיכולות לנבוע מסתירה בין סגנונות אלו להלכה ולאופיה הדתי של הלהקה התייעץ לפידות עם רבנים לעיתים (אך לא תמיד, כך למשל, הופעתה הראשונה של הלהקה בקדם אירוויזיון הייתה ללא התייעצות עם רב). לפידות הגדיר זאת "לכל זמר חסידי יש בעצם שני אמרגנים - האמרגן של ההופעות ואמרגן העל, שהוא הקדוש ברוך הוא".
תחנות הרדיו הממלכתיות ממעטות להשמיע את הלהקה, אך היא זכתה לפופולריות בתחנות רדיו הפונות לציבור הדתי כ"קול חי", שהרבו להשמיע את שיריה באותה תקופה. על אף שחברי הלהקה הם חרדים, הלהקה מוכרת יותר בקרב הציבור הדתי והחילוני, ופחות בציבור החרדי המתנגד לסגנון המוזיקה שלה.
בנוסף לשירים שנכתבו והולחנו על ידי חברי הלהקה עשתה הלהקה גם מספר גרסאות כיסוי לשירים ישראלים עם התאמה מבחינת התוכן לקהל היעד של הלהקה.
"אוף שימחעס" הוזכרו פעמים רבות בתוכנית "גור ואוח" ואף השתתפו באחד הפרקים.
בשנת 2010 יצא דואט של הזמר הים-תיכוני קובי פרץ. עם אוף שימחעס לשיר "ישראל". השיר זכה להצלחה.
ב-27 במרץ 2014 הלך לעולמו חבר הלהקה שמשון דלבקוביץ' ממחלה בגיל 46.
טיירי אנרי
בובת סמרטוטים
בובת סמרטוטים היא בובה תפורה מבד, אשר באופן קלאסי ניתן היה ליצרה בבית משאריות בד ולמלאה בהן. כיום בובות אלו מיוצרות באופן תעשייתי.
בובות סמרטוטים מככבות בספרות ילדים, למשל בובה בשם ראגדי אן בסדרת ספרים לגיל הרך שכתב ואייר ג'ון ברטון גרואל (1880-1938). ראגדי אן היא בובת סמרטוטים בצבעי כחול-לבן, ולה שיער מחוט אדום. הדמות נוצרה בשנת 1915 כבובה, והוצגה לקהל בשנת 1918 בספר בשם "סיפורי ראגדי אן". בובה שווקה יחד עם הספר, והדבר היווה הצלחה מסחרית. בספר המשך, "סיפורי ראגדי אנדי" (1920), הוצגה דמותו של אחיה אנדי, לבוש חליפת מלחים וכובע מלחים, שקיבל בעברית את השם רני סמרטוטני.
מילאן סטויאנוסקי
מילאן סטויאנוסקי (במקדונית: Милан Стојаноски; ) הוא כדורגלן עבר מקדוני ששיחק בנבחרת מקדוניה, וכיום מאמן כדורגל.
סטויאנוסקי החל את הקריירה שלו במועדון המקדוני פרולטר זרניאנין בעונת 93/94, הוא ערך 24 הופעות בעונת הבכורה שלו במועדון וכבש 4 שערים. בעונת 94/95 המשיך במועדון וערך 34 הופעות וכבש 14 שערים, בעונת 95/96 הופיע 33 פעמים וכבש 13 שערים. בעונת הפרידה שלו (עונת 96/97) מהמועדון שיחק 29 משחקים וכבש 10 שערים.
בעונת 97/98 עבר למועדון הסרבי פרטיזן בלגרד שבו ערך 10 הופעות וכבש שער אחד. לאחר מכן המשיך במועדון לעוד שנתיים כשהפעם הרבה לשחק וערך 16 הופעות וכבש שוב שער אחד בעונת 98/99. בעונת 99/00 ערך 24 הופעות וכבש 4 שערים.
בעונת 00/01 הגיע למועדון הישראלי בית"ר ירושלים לעונה אחת שבה ערך 29 הופעות אך לא כבש.