אחד הז'אנרים הפופולריים בתוך מכלול תתי-הז'אנרים של הפולק מטאל הוא הוויקינג מטאל (Viking Metal). להקות ויקינג מטאל מרבות לעסוק בליריקה שלהן בסאגות של המלכים הנורווגים, בהיסטוריה הויקינגית ובמיתולוגיה הנורדית. רוב להקות הוויקינג מטאל הפיניות עוסקות גם במיתולוגיה הפינית, שהיא אמונה פאגאנית נפרדת מהמיתולוגיה הנורדית-ויקינגית המוכרת יותר. להקת הוויקינג מטאל הראשונה היא באת'ורי שהחלה את התהוותו של הז'אנר בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 עם צאתו של האלבום "Blood Fire Death", אלבום שהתאפיין באווירה אפית ואטמוספירית ובקונספט שעוסק בהיסטוריה ובפולקלור הוויקינגי (בשירים בודדים) יחד עם האגרסיביות והפשטנות של הבלאק מטאל. האלבום הבא של בת'ורי, Hammerheart, שיצא ב-1990 הוא זה שסימל את הקמתו של ז'אנר הוויקינג מטאל. אף על פי שרוב להקות הוויקינג מטאל מבססות את המוזיקה שלהן על הבלאק מטאל או על הפולק מטאל, להקות ויקינג מטאל מכסות קשת רחבה של ז'אנרים במטאל ומושפעות ממגוון רחב של ז'אנרים, כמו למשל: מטאל סימפוני, דת' מטאל ות'ראש מטאל.
להקות בולטות:
קלטיק מטאל.
להקות קלטיק מטאל (Celtic Metal) בדרך כלל מגיעות מאירלנד ומבריטניה, שם מבחינה היסטוריה הייתה השפעה קלטית וגאלית. מאותם אזורים מגיעות גם רבות מהלהקות שמשלבות מוזיקת עם אירית מסורתית (קלטית) יחד עם האגרסיביות של המטאל. ישנה גם פעילות קטנה של להקות קלטיק מטאל מאזור ברטאן בצרפת (גם שם יש היסטוריה גאלית וקלטית), וכן ישנה להקת קלטיק מטאל מברזיל, "Tuatha de Danann". הליריקה בז'אנר זה מבוססת על ההיסטוריה הקלטית וגם על המיתולוגיה האירית ומעשיות איריות.
להקות בולטות:
אוריינטל מטאל.
האוריינטל מטאל (Oriental Metal) הוא תת-ז'אנר מתאפיין בשילוב של אלמנטים אתניים מזרח-תיכוניים יחד עם מטאל. המונח אוריינטל מטאל בא במקור מישראל, בה פועלת להקת המטאל הקיצוני Salem. רבים מחשיבים את Salem ללהקת פולק מטאל, בשל השפעה של מלודיות יהודיות ומזרחיות במוזיקה שלה ובשל עיסוקה בנושאים יהודיים (כמו השואה באלבום Kaddish ובטרור הפלסטיני ב-Collective Demise). בישראל פועלת להקת פולק מטאל בולטת ומצליחה נוספת, אורפנד לנד (Orphaned Land), אשר משלבת דת' מטאל מלודי עם מלודיות מזרחיות, ואשר שיריה עוסקים, בין היתר בדת, ומשלבות פסוקים מהתנ"ך ומהקוראן. אורפנד לנד זוכה לפופולריות גדולה במדינות מוסלמיות, בעיקר בטורקיה, אך גם בכאלה שבהן השמעתה היא בלתי-חוקית.
מבחינה לירית עוסק הז'אנר בסיפורי הדתות הנפוצות במזרח התיכון, היהדות והאסלאם, ולעיתים משולבים במוזיקה גם מזמורי תפילה (כגון הפסוק "אל תסתר..." מתהלים המשמש כבסיס לשיר "אל תסתר" של Salem, או "אל נורא עלילה" של אורפנד לנד). ישנן מספר להקות שעוסקות בנושאים מסופוטומיים, כלומר במיתולוגיה בהיסטוריה או בפולקלור המסופוטמי - כגון להקת מלכאש - ועל כן גם הן נוגעות בתת-הז'אנר האוריינטלי.
להקות בולטות:
סגנונות פולק מטאל אחרים.
מלבד שלושת תתי-הז'אנר שהוזכרו למעלה, ישנן עוד להקות שמביאות עימן את האלמנטים והמאפיינים המוזיקליים העממיים מהאזור שממנו הן באות. כך למשל ניתן למצוא את להקת הפולק מטאל הלטבית Skyforger את להקת הפולק מטאל הרוסית Butterfly Temple, את להקות הפולק מטאל הסקוטית איילסטורם ואת להקת הפולק מטאל המרכז אמריקאיות Guahaihoque ו-Tezkatlipoka, המשלבות גוונים מוזיקליים שונים מתרבותן.
אברהם יפה
אברהם יפה ('יופה') (22 באוקטובר 1913 – 11 באפריל 1983) היה אלוף בצה"ל, חבר הכנסת, ממייסדי התנועה למען ארץ ישראל השלמה ומנהל רשות שמורות הטבע, מקים החי בר.
ביוגרפיה.
נולד בכ"א בתשרי תרע"ד ביבנאל לחיים ומרים (לבית כבשנה) יפה, שעלו מרוסיה והתיישבו ביבנאל. אחיו הם אורי, שאול וחנה. למד במקווה ישראל, בה צורף בגיל 16 ל"הגנה". יפה הצטרף לתנועת המחנות העולים אך בשנת 1931 עבר לתנועת השומר הצעיר, בה היה מדריך ונודע בהצגות האינדיאניות שארגן. בחורף 1935–1936 השתתף בוועידה של השומר הצעיר בפופארד וטייל ברחבי אירופה תוך שביקר בקינים של השומר הצעיר. הוא שב לארץ ישראל באפריל 1936. הוא היה מראשוני המתגייסים לנוטרות בשנת 1936, והשתתף בהקמת קיבוץ תל עמל (ניר דוד) בעמק בית שאן, ראשון יישובי חומה ומגדל. עבד בבית אלפא כמורה ומדריך, וניסיונו להעביר את ילדי חברת הילדים אל השומר הצעיר היה מהגורמים לפילוג שחל בבית אלפא. במהלך שהותו של אורד וינגייט בתל עמל צורף לפעילות של מחלקתו של וינגייט וזכה ללמוד ממנו.
בשנת 1940, בימי מלחמת העולם השנייה, הוא קיבל הוראה להתגייס ליחידת תותחנים של הצבא הבריטי בה שירת במשך שלוש שנים בהגנה על מקומות שונים בארץ ישראל ולמד גם הגנה נגד מתקפות אוויריות. בשנת 1943 הוא הוצב למשך זמן מה בקפריסין. במהלך שירותו, בארץ ישראל ובקפריסין, עסק בגנבת נשק מהצבא הבריטי עבור ההגנה, בפיקודו של יהודה ארזי. מקפריסין שב יפה לארץ ישראל לקורס קצינים, שלאחריו הוצב ביחידת תובלה בבנגזי. הוא שוחרר ב-1947 בדרגת קפטן. לאחר שחרורו מהצבא הבריטי שהה באירופה והיה פעיל במוסד לעלייה ב'. לאחר מכן, שב לקיבוצו וגדל אווזים. בנובמבר 1947 שב לשורות ההגנה והקים את גדוד החי"ר גדוד 12 (ברק). לאחר מכן הקים את גדוד 13 (גדעון) בעמק הירדן ופיקד עליו במלחמת העצמאות, בין היתר בקרבות עמק בית שאן. במסגרת חטיבת לבנוני. לאחר שפוצלה החטיבה עבר הגדוד להיות תחת פיקודה של חטיבת גולני ויפה התמנה לקצין המבצעים החטיבתי. בסוף המלחמה נפצע בקרבות מבצע חירם.
לאחר המלחמה מונה למפקד גדוד 89 של חטיבה 8, וב-1950 מונה למפקד חטיבת גולני. שנה לאחר מכן עבר להדריך בקורס מח"טים וב-1953 מונה למפקד חטיבה 9 ופיקד עליה במבצע קדש, במהלכו כבשה את שארם א-שייח'. עוד קודם לכן, בשנת 1955 שהה בלימודים באנגליה במשך שלושה חודשים. בפברואר 1957 נשלח לחודש וחצי לדרום אפריקה לגיוס כספים מטעם המגבית היהודית המאוחדת. עם שובו פיקד על בית הספר לקצינים ובאוגוסט 1957 מונה לראש מחלקת ההדרכה, ובאפריל 1958 נשלח לארצות הברית מטעם מלווה הפיתוח העצמאות לשלושה חודשים.
ביולי 1958 קיבל לידיו את פיקוד הדרום ובמאי 1959 קודם לדרגת אלוף. ב-1962 עבר לשרת כאלוף פיקוד הצפון, עם פרישתו של מאיר זורע. באפריל 1965 פרש מהצבא.
עוד במהלך שירותו בצה"ל היה יו"ר רשות שמורות הטבע, ומיד עם פרישתו מצה"ל מונה למנהל הרשות במקומו של עוזי פז, שוויתר על המינוי למענו. בין פועליו ברשות ניתן למנות את הקמת החי בר ביטבתה ב-1968 ואת החי בר בכרמל והבאתן של חיות המוזכרות בתנ"ך, כגון הערוד והיחמור הפרסי, מרחבי העולם לשמורות בישראל.
במלחמת ששת הימים גויס ופיקד על אוגדה 31 אוגדת מילואים שהורכבה מחטיבה 200 וחטיבה 520. האוגדה לחמה בציר המרכזי בסיני וכבשה את ג'בל לבני, ביר לחפן ומעבר המיתלה.
לאחר המלחמה היה בין מייסדי התנועה למען ארץ ישראל השלמה, אשר קראה להחזיק בשטחים שנכבשו וליישבם. ב-1973 הייתה תנועה זו בין הגופים המקימים את הליכוד (תחילה כתנועה עצמאית ולאחר מכן כחלק מלעם). כחבר הליכוד נבחר לכנסת השמינית לאחר מלחמת יום כיפור בה היה חבר בוועדת החוץ והביטחון ובוועדת הפנים והגנת הסביבה. לקראת הבחירות לכנסת התשיעית הודיע שלא יתמודד על מקום ברשימת הליכוד לכנסת. ב-1981 הוצב במקום ה-120 ברשימת התחיה לבחירות לכנסת העשירית.
משפחתו.
ליפה נולדו שלושה ילדים. הראשון, דני, שנולד לו ולאשתו הראשונה, יהודית (נהרגה בתאונת דרכים ב-1941), ושתי בנות, רוני ורותי, שנולדו לו מאשתו השנייה, אביבה לבית שלוסברג, אחותה של לאה רבין.
בין בני דודו נמנים: אברהם יפה (טייס), חנה יפה ויוסי יפה.
הנצחתו.
גשר אברהם, העובר מעל נחל הבשור בסמוך לגן לאומי אשכול, נקרא על שמו. הגשר נקרא כך עוד בימי חייו, מעת שהוקם לראשונה ב-1962 על ידי צה"ל כגשר ביילי. יפה שימש בשנים שלפני כן כאלוף פיקוד הדרום והבטיח למתיישבי הנגב להקים את הגשר כמענה לשיטפונות בנחל הבשור שמנעו חציית הנחל. הגשר הושלם לאחר שעבר לפיקוד הצפון, אך נקרא למרות זאת על שמו.
על שמו גן ציבורי - "גן אברהם" ברחוב הקוצר בעיר מגוריו רמת השרון ורחובות בערים עפולה, חולון ובאר שבע.
אונאוניליום
סרטן הערמונית
סרטן בלוטת הערמונית (באנגלית: Prostate cancer) הוא מחלה שבמסגרתה מתפתח גידול סרטני בערמונית (הפרוסטטה), בלוטה במערכת הרבייה הגברית. המחלה מתפרצת כאשר תאים בערמונית עוברים תהליך של מוטציה ופותחים בבולמוס התרבות היוצא מכלל שליטה. תאים אלה עלולים להתפשט מחוץ לערמונית אל איברים אחרים בגוף וליצור גרורות סרטניות, במיוחד בעצמות ובקשרי לימפה. התפרצות מחלת סרטן הערמונית עלולה להיות מלווה במיחושים, בקשיים בהטלת שתן, בהפרעות זיקפה ובתסמינים אחרים. יום המודעות לסרטן הערמונית מצוין כל שנה ב-15 בספטמבר.
בלוטת הערמונית.
הערמונית היא חלק ממערכת הרבייה הגברית שתפקידה לסייע בייצור נוזל הזרע ובאגירתו. בקרב גברים בוגרים אורכה של ערמונית טיפוסית עומד על כשלושה סנטימטרים ומשקלה כעשרים גרם. הערמונית שוכנת באזור האגן, מתחת לשלפוחית השתן ולפני החלחולת. הערמונית מקיפה חלק מן השופכה, הצינורית המאפשרת את מעבר השתן בעת הטלת השתן ואת נוזל הזרע. בשל מיקומה, מחלות הקשורות בערמונית משפיעות לעיתים על פעולת מתן השתן, פליטת הזרע ולעיתים אף על הפרשת הצואה.