אלו הם יצורים גדולים המגיעים לאורך 30-60 ס"מ ולמשקל של עד 10 ק"ג. הם בעלי פרווה חומה ומעט מנומרת בכתום או צהוב והם פעילי יום ולילה הניזונים מצמחים שונים. כפי ששמם אומר הם ניזונים גם ממטעי קני סוכר ובכך גרמו לנזקים כלכליים שגרמו לחקלאים להשמיד אותם בכמויות, אם כי הם ללא סכנה ממשית.
לחולדות הקנים ישנם ראשים גדולים ולסתות גדולות והם יכולים לגרום לנזק רציני בנשיכתם. הם ניצודים גם עקב ביקוש לפרוותם המשובחת.
בסוג שני מינים:
חולדת הקנים
חולדות קנים
רוהאצ'יב
רוהאצ'יב (באוקראינית: Рогачів; ביידיש: ראַטשעוו) היא עיירה במחוז ז'יטומיר שבאוקראינה.
היסטוריה.
בעיירה, שנוסדה בשנת 1577, התקיים לאורך השנים רוב יהודי גדול. בשנת 1897 נמנו בעיירה 1,303 יהודים, ובין מלחמות העולם נמנו בה כ-760 יהודים, שהיוו כשלושה רבעים מתושביה.
בתחילת יולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכנסו הגרמנים לעיירה, וריכזו את יהודיה בגטו קטן שהוקם בה, בו נצטוו לענוד טלאי צהוב ולבצע עבודות כפייה, תוך ביצוע מעשי התעללות בהם בידי השוטרים האוקראינים.
באוגוסט 1941 נרצחה בעיירה קבוצת גברים יהודים בגילאים 15 עד 50. ב-1 באוקטובר 1941, יום כיפור תש"ב, רוכזו יהודי הגטו בבניין אחד, ושם הופרדו המבוגרים מהילדים, ונרצחו ביער סמוך, בדרך לקמני ברוד (Kamennyi Brod). הילדים נלקחו כעבור יומיים אל מחוץ לעיירה, ונרצחו בידי גרמנים ושוטרים אוקראינים. כ-20 יהודים בעלי מלאכה שהושארו בעיירה לאחר האקציה הועברו כעבור חודש לגטו נובוהרד-וולינסקי.
רוגצ'ב (אוקראינה)
רוגאצ'ב (אוקראינה)
רוהצ'יב
פדטיים
פֵּדֵטִיִּים (שם מדעי: Pedetidae; באנגלית קרויים springhares - "ארנבות אביב") היא משפחה של יונקים אפריקניים קופצניים מסדרת המכרסמים החיים בערבות עשב או אדמות יבשות בדרומה ודרום מזרחה של אפריקה.
הפדטיים הם מכרסמים דמויי קנגורו ובעלי רגליים עצומות בגודלם וזנב ארוך עם קצה עיר ושחור. הם בעלי עיניים ואוזניים גדולות ונוטים לישון במשך היום ולצאת ממאורתם בלילה. כאשר הם מותקפים הם קופצים ומשנים כיוון במהירות עד שהטורף מוותר או שהם מוצאים מחסה. הם ניזונים מעלים של צמחים שונים, מזרעים ומפרוקי רגליים. הם גם חופרי מחילות מצוינים שלעיתים נמצאים בהם מיני חיות אחרות.
מיון.
הפדטיים כוללים כיום סוג יחיד, בו 2 מינים:
בעבר היו במשפחה זו עוד סוגים שנכחדו כמו: "Megapedetes" ,"Oldrichpedetes" ו"Rusingapedetes", אשר חיו בתקופת האיאוקן-פליאוקן באזורים צפוניים יותר באפריקה ואפילו בארץ ישראל.
פדט
הארמייה השנייה (צרפת)
הארמייה השנייה הייתה ארמייה צרפתית שפעלה הן במלחמת העולם הראשונה בחזית המערבית, והן במלחמת העולם השנייה בחזית המערבית. הארמייה התפרסמה מאוד בעקבות לחימתה בקרב ורדן.
היסטוריה.
מלחמת העולם הראשונה.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה גויסה הארמייה ב-2 באוגוסט 1914, והתייצבה באזור לורן תחת פיקוד גנרל נואל דה קסטלנו. הארמייה השתתפה בקרב לורן וספגה אבדות כבדות, אך הצליחה לבלום את המתקפה הגרמנית בקרב גראן קורונה. במהלך המרוץ אל הים הועברה הארמייה צפונה, ובשנת 1915 השתתפה בקרב שמפאן השני.
במהלך שנת 1916 השתתפה הארמייה בפיקודו של פיליפ פטן ולאחר מכן בפיקודו של רובר ניוול, בלחימה הנוראה בקרב ורדן, והצליחה לבסוף לבלום את המתקפה הגרמנית.
הארמייה המשיכה להילחם עד סוף המלחמה, והשתתפה במתקפת מאה הימים, וב-11 בפברואר 1919 פורקה.
מלחמת העולם השנייה.
במלחמת העולם השנייה, הייתה הארמייה השנייה בפיקוד גנרל שארל הונציגר פרוסה בארדנים הצרפתיים, כחלק מקבוצת הארמיות הראשונה. ב-10 במאי 1940 פתחו הגרמנים במתקפה על צרפת וארצות השפלה, ולאחר כיומיים של התקדמות החלו לחצות את המז ב-3 נקודות, כשהעיקרית היא בסדאן בגזרת הארמייה השנייה. הצרפתים שלא ציפו למתקפה בגזרה זו נשברו במהירות, והארמייה נסוגה דרומה, על מנת להגן על קו מאז'ינו.
לאחר החתימה על הסכם הכניעה הצרפתי ב-22 ביוני 1940, נשארה הארמייה פעילה לתקופה קצרה, עד לפירוקה ב-31 ביולי 1940.
סדר הכוחות.
2 באוגוסט 1914.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, כללה הארמייה את היחידות הבאות:
10 במאי 1940.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, כללה הארמייה את היחידות הבאות:
מגפת הריקודים
מגפת הריקודים ב-1518
מילהויזן
שוואבאך
אברהם ברודא
רבי אברהם ברודא (נהגה: ברוידֶא; ה'ת"י, 1650 - ל' בניסן ה'תע"ז, 11 באפריל 1717) היה רב וראש ישיבה אשכנזי מן האחרונים, מגדולי דורו. כיהן כמרא דאתרא ואב"ד בקהילות מרכזיות במרכז אירופה ובמערבה, ביניהן מץ ופרנקפורט. תואר בידי בני דורו כרבן של כל בני הגולה. הוא אבי משפחת ברוידא.
יסד ישיבות בכל ערי רבנותו והיה רבם של רבים מרבני הדור שלאחריו.
ביוגרפיה.
נולד בפראג לרב שאול ברודא. בילדותו נחשב לעילוי ואביו שלח אותו לקראקא לישיבה הגדולה של רבה של קראקא, רבי יצחק בן זאב המוכר בכינויו, רבי יצחק חריף. נסמך לרבנות בידי רבו זה ושב לפראג. זמן קצר לאחר שובו נישא לבתו של רבי אליעזר ליפמן גרעץ, אב"ד (אב בית דין) בומסלא, ועבר לגור בבומסלא. שם עזר לחמיו בניהול הישיבה המקומית. לטענת ישעיה תשבי הוא תמך בשבתאות בתקופה זו.
משרת הרבנות הראשונה שלו הייתה בעיר ליכטנשטאדט (הרוזנצין שבצ'כיה), שם נפטרה אשתו. זמן קצר אחריה נקרא לכהן ברבנות העיר רודניץ . בשנת ה'תנ"ב, 1692, העניק ברודניץ את הסכמתו לספרי מגן אברהם וטורי זהב שנדפסו אז בדיהרנפורט על גליונות ה"שולחן ערוך", ושנה לאחר מכן הסכים על הספר "פנים מאירות". ברודניץ הקים את ישיבתו הראשונה. בזיווג שני נשא לאשה את רעכלה, בת רבי זנוויל אולמא-גינצבורג מפפרשי, שהיה פרנס ומנהיג הקהילה היהודית במדינת שוואבן.
בשנת 1690 מונה לרב המדינה של בוהמיה וישב בפראג. בשנת 1692 מונה בנוסף לתפקיד זה לראש הישיבה בפראג, תפקיד שנחשב כמקביל לתפקיד האב"ד של פראג. בפועל, מכיוון שלא היה אב"ד ממונה בפראג באותן שנים הוא תפקד בפועל גם כאב"ד. בשנת 1694 מונה ר' גבריאל עשקלש לאב"ד בפראג וברודא חזר לתפקידו המקורי כראש ישיבה בלבד. בעקבות מתחים שונים ר' גבריאל עשקעלש עזב את תפקידו לאחר זמן קצר ושוב ברודא מילא תפקיד כפול כראש ישיבה ואב"ד. בשנת 1704 הגיע ר' דוד אופנהיים לכהן כאב"ד של פראג ומכאן ואילך הרב ברודא היה ראש ישיבה בלבד עד שעזב לרבנות מץ.
בפראג התגוררו באותם ימים רבנים כמו רבי יעקב ריישר, רבי אורי פייביש חלפן מחבר "דת אש" ורבי אליהו שפירא מחבר "אליה רבה". מחלוקת התפתחה סביב פולמוס הלכתי בינו לבין רבנים אחרים בשאלת היתר נישואין סבוכה שהייתה תלויה בשאלה רפואית שלא ניתן היה לבררה אז, הוא סבר לאסור מספק אך נתקל בהתנגדותם של רבנים אחרים שסברו להתיר. במחלוקת זו תמך רבי צבי הירש אשכנזי, ה"חכם צבי" בעמדת מתנגדיו. בשל המחלוקת בחר לעזוב את רבנות פראג וקיבל את הצעת הרבנות של קהילת מץ, שרבה הקודם, רבי גבריאל אסקלס מקרקוב עבר אז לכהן כרב בניקלשבורג.
בראשית שנת ה'תס"ט (1708) הגיע למץ והקים גם בה ישיבה גדולה. הקהילה המקומית מימנה את הקמתו של בנין מפואר עבור הישיבה. נחתם כתב רבנות מפורט בין הרב והקהילה ובו הוסדרו ענייני שכרו של הרב וחלוקת הסמכויות בינו לבין ועד הקהילה והתחייבויות הדדיות. בשנה הרביעית לכהונתו במץ, הזדמן להמבורג לרגל חתונת בנו משה עם ראשה רישה בת ר' ישראל פירסט. רבה של המבורג, רבי משולם זלמן מירלש הזמין אותו לסעודה משותפת עם חותנו ה"חכם צבי" והשנים, שהיו משני צדי המתרס בעת המחלוקת בפראג, יישרו את ההדורים ביניהם. לימים נזקק רבה של פראג, רבי יהונתן אייבשיץ לבירור השאלה שעמדה בעין המחלוקת, הוא הכריע בשאלה ההלכתית כדעת המתירים, אך קבע כי מבחינה רפואית צדק רבי אברהם ברודא, הציע את הדברים באקדמיה המקומית וזכה לאישור החוקרים. הרב אייבשיץ כתב על כך לרבי עקיבא איגר: .
בשנת ה'תע"ג, 1713, נאלץ רבה של פרנקפורט, הרב נפתלי כ"ץ לעזוב את עירו בשל האשמתו באחריות לשריפה שפרצה בביתו והתפשטה ברחבי העיר. רבי אברהם ברודא נקרא למלא את מקומו, הקים בפרנקפורט ישיבה גדולה יותר מכל קודמותיה ותלמידים רבים הגיעו לשמוע תורה מפיו. ב-1715 פרסם תקנון מחייב ובו 40 חוקים מגבילים בענייני לבוש ואירועים חגיגיים שנועדו למנוע מצב של קנאה מצד ההמון המקומי ליהודי העיר האמידים יחסית. בין היתר נקבעו בתקנון מאכלים יוקרתיים שנאסר להגישם באירועים, נאסר ללבוש בגדי משי או בגדים בעלי כפתורי זהב וכסף והותרו נעליים בצבע שחור בלבד.
הוא נפטר ביום ראשון, א' דראש חודש אייר, ל' בניסן ה'תע"ז, 11 באפריל 1717 לאחר מחלה קצרה. נקבר בבית הקברות היהודי בפרנקפורט בין קבריהם של רבי שמואל חיים ישעיהו ומהרשש"ך.
תלמידיו.
לרבי אברהם ברודא היו אלפי תלמידים, מהם ידועים:
כתביו.
רבי אברהם ברודא כתב חידושי תורה רבים אך לא פרסם דבר בדפוס. לאחר פטירתו הדפיסו בניו ותלמידיו מספר מועט מחידושיו בכמה כרכים, אך רוב חידושיו אבדו במשך הזמן ודפים בודדים מהם השתמרו בספריות ואוספים פרטיים. ספריו שנדפסו:
מלבד כתביו אלו, משוקעים רבים מחידושי תורתו ופסקיו בהלכה בספרי בני דורו.
משפחתו.
חלק מצאצאיו של רבי אברהם ברודא התפרסמו:
מלחמת העצמאות השוודית
שבתי כ&quot;ץ
שבתי כץ
ברודא (גרמניה)
ברודא
משה ברודא
רבי משה ברודא (נהגה: ברוידֶא; ה'תל"ו, 1675 - כ"ו בכסלו ה'תק"ב, 4 בדצמבר 1741) היה רב וראש ישיבה אשכנזי. רבן של הנאו, במברג וורמייזא.
ביוגרפיה.
נולד לרבי אברהם ברודא, מגדולי חכמי ורבני יהדות אשכנז בדורו, ולאשתו הראשונה, בתו של רבי אליעזר ליפמן גרעץ אב"ד בומסלא. למד אצל אביו ומפי חכמים נוספים. נישא בהמבורג לראשה רישא בתו של הרב ישראל פירסט.