הציר המרכזי של מדיניות החוץ של כריסטיאן הייתה הברית שלו עם הנסיכים הגרמנים הפרוטסטנטים, כמשקל נגד לעוינותו של קרל החמישי, שהיה נחוש בדעתו לתמוך בתביעתן לכתרי הממלכות הסקנדינביות של אחייניותיו, בנותיו של כריסטיאן השני. ב-1542 הוכרזה מלחמה כנגד קרל החמישי ולמרות שהנסיכים הגרמנים הפרוטסטנטים הוכיחו את עצמם כבעלי ברית נאמנים, סגירתם של מיצרי דנמרק בפני הספנות ההולנדית הוכחה כצעד משפיע של כריסטיאן שגרם להולנד לדחוק בקרל החמישי לחתום על חוזה שלום עם דנמרק שנחתם בשפייר ב-23 במאי 1544.
חלוקת שלזוויג והולשטיין.
עד לחתימתו של שלום זה, משל כריסטיאן השלישי על כל שטחיהן של דוכסויות שלזוויג והולשטיין בשמם של אחיו למחצה שהיו אז קטינים, יוהאן ואדולף.
ב-1544 חילקו שלושת האחים את הולשטיין (שהייתה פייף של האימפריה הרומית הקדושה) ואת שלזוויג (שהייתה פייף דני) באופן בלתי רגיל, בעקבות המשא ומתן בין האחים לבין המעמדות של הדוכסויות, שהתנגדו לחלוקה. ההכנסות של הדוכסויות חולקו לשלושה חלקים שווים על ידי הקצאת אזורים מסוימים בין שלושת האחים בעוד שהכנסות כלליות, כמו מיסים שנגבו מהערים ומכסים, נגבו ביחד אך חולקו גם הם בין האחים.
שנותיו האחרונות.
מדיניות החוץ של כריסטיאן השלישי בשנותיו האחרונות הותוותה על ידי שלום שפייר. הוא נמנע מסיבוכים בצעדיו עם מדינות זרות, סירב לקחת חלק בברית שמלקלדן ב-1546 ותיווך בין קיסר האימפריה הרומית הקדושה לבין סקסוניה לאחר נפילתו של מוריץ, הנסיך הבוחר של סקסוניה בקרב סיברהאוזן ב-1553.
בפברואר 1555 הוא השתדל למענו של מיילס קוברדייל, מתרגם התנ"ך לאנגלית, שנכלא במשך שנתיים וחצי על ידי מרי הראשונה, מלכת אנגליה. קוברדייל שוחרר והורשה לעזוב את אנגליה.
כריסטיאן השלישי מת בראש השנה 1559 בקולדינגהוס ונטמן בקתדרלת רוסקילדה.
משפחתו.
ב-29 באוקטובר 1525 נשא כריסטיאן לאישה את דורותיאה מסקסוניה-לאוונבורג, בתם של מגנוס הראשון, דוכס סקסוניה-לאוונבורג וקתרינה מבראונשווייג-וולפנביטל, דוכסית סקסוניה-לאוונבורג, ממנה נולדו לו 5 ילדים:
מורד פרג'
מיה זיו-וולף
מַיה זיו-וולף (נולדה ב-12 בדצמבר 1983) היא עיתונאית ומגישת חדשות ישראלית. שימשה כמגישה ועורכת בחדשות 10 ובערוץ 10 והגישה את תוכנית הבוקר "העולם הבוקר" של רשת 13 בין השנים 2017–2019.
קורות חייה.
מיה זיו נולדה בשנת 1983 וגדלה בעכו. אביה זאב, עבד ברפא"ל, במקור מחיפה ממשפחה ממוצא פולני, ואמה טוני, מורה ומנהלת מרכז פסגה להשתלמויות מורים בעכו, במקור ממגדל־העמק ממשפחה ממוצא מצרי. השם המקורי של משפחתה היה זביילסקי לפני שעוברת לשם זיו. הורייה עברו מחיפה לגור בעכו עד שעברו לנהריה כעבור כ-18 שנים. בת-דודתה היא השחקנית והזמרת הילה סעדה.
בתיכון למדה במגמת ביולוגיה ומחשבים, ולאחר מכן עברה ללמוד במגמות לספרות ותיאטרון.
היא בעלת תואר ראשון בתקשורת ובמדעי המדינה מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני בהוראה מסמינר הקיבוצים. במסגרת לימודיה לתואר שני בהוראה, לימדה תקשורת לבגרות בתיכון ברמת השרון.
קריירה.
בגיל שמונה כתבה במקומונים בתור "כתבת צעירה". בהמשך שימשה "כתבת שש" בעיתון של ערוץ הילדים, "כתבת צעירה" במגזין "ראש אחד", הייתה תחקירנית בתוכנית "קלפים פתוחים" בטלוויזיה החינוכית ושידרה בקול ישראל וברדיו חיפה.
היא החלה את הקד"צ של גל"צ שבוע אחרי סוף כיתה י"ב, ועברה לתל אביב, שם שכרה דירה עם עוד שתי שותפות מגל"צ. בשנת 2001 התגייסה לגלי צה"ל. בגל"צ ובגלגלצ התקבלה למחלקת הקריינים ובמקביל הפיקה, ערכה והגישה תוכניות שונות כגון "המצעד העברי", "גל עברי ירוק" ו"קולות החיילים".
לאחר שחרורה מצה"ל עבדה ככתבת ועורכת באתר האינטרנט של "שידורי קשת" ובאתר המוזיקה "MOOMA", ובנוסף הגישה פינות בתוכנית הבוקר של "שידורי קשת" בערוץ 2. בשנת 2012 עברה להגיש את "חדר החדשות", מהדורת החדשות המקומיות שהופקה על ידי חברת HOT, ולאחר מכן הצטרפה לסגל חדשות 10 כמגישה ועורכת מבזקי חדשות.
בסוף שנת 2014 החלה להגיש אחת לשבוע את תוכנית הבוקר "אורלי וגיא" יחד עם אור הלר, והחל מינואר 2016 הגישו השניים את התוכנית הנושאת את שמם, "אור ומיה", בימים חמישי ושישי. ב-29 בספטמבר 2017 הגישה זיו-וולף בפעם האחרונה את התוכנית "אור ומיה", לקראת המעבר שלה ל"רשת". באוקטובר 2017 הצטרפה לצוות התכנית "העולם הבוקר" בערוץ רשת, כמגישה לצד אברי גלעד והילה קורח, אותם הכירה מגל"צ. בפברואר 2019 עזבה לבקשתה את הגשת התוכנית, לטובת עשייה דוקומנטרית.
לאחר מכן, המשיכה לשמש כמגישה-מחליפה בתוכנית "הכל כלול" בערוץ 13.
באוקטובר 2020 מונתה למנהלת מערך התקשורת והמיתוג של קבוצת דוראל אנרגיה.
חיים אישיים.
בשנת 2007 נישאה לתומר וולף, שמשמש כמנהל הטכני של קשת. ולזוג נולדו שלושה ילדים.
pl. היא סיומת האינטרנט הלאומית של שמות התחום (domain name) של אתרי אינטרנט הרשומים בפולין. הסיומת נרשמה בשנת 1990, ומנוהלת על ידי ארגון המחקר והפיתוח הפולני NASK.
היסטוריה.
בזמן המלחמה הקרה, מדינות המערב פתחו בחרם כלכלי על מדינות הגוש המזרחי. ארגון בשם CoCom, שהיה האחראי על החרם, הפחית בשנים האחרונות של המלחמה הקרה את החרם על שיתוף הפעולה הטכנולוגי עם מדינות פוסט-קומוניסטיות. בעקבות ההפחתה בחרם, נוצרה הסיומת pl. בשנת 1990. שם התחום המשני הראשון בסיומת זו היה pwr.pl. של אתר האוניברסיטה לטכנולוגיה בורוצלב.
בשנת 2003 השיקה NASK את טכנולוגיית IDN , המאפשרת להשתמש באותיות לטיניות, יווניות, עבריות או קיריליות בשמות התחום. עד שנת 2008 נרשמו מעל למיליון אתרים תחת סיומת זו, ונכון לסוף שנת 2013, מספר האתרים הרשומים תחת הסיומת הגיע ל-2.4 מיליון.
פרדריק השני, מלך דנמרק
פרדיריק השני, מלך דנמרק (בדנית ובנורווגית: Frederik II; 1 ביולי 1534 – 4 באפריל 1588) היה מלך דנמרק ומלך נורווגיה (למעשה מלך דנמרק-נורווגיה, כממלכה אחת) ודוכס שלזוויג מ-1559 ועד למותו.
חייו.
פרדריק היה בנם של כריסטיאן השלישי, מלך דנמרק ושל רעייתו, דורותיאה מסקסוניה-לאוונבורג. הוא היה שליט דני האופייני לתקופת הרנסאנס. שלא כמו אביו, הוא הושפע מאוד מאידיאלים צבאיים. כבר כבחור צעיר הוא יצר קשרי ידידות עם נסיכים גרמנים. הוא ביקש לשאת לאישה את פילגשו, אנה הרדנברג, אך בסופו של דבר שוכנע לא לעשות כן. זמן קצר לאחר עלייתו לכס המלוכה הוא נחל את ניצחונו הצבאי הראשון כשכבש את דיטמרשן בקיץ 1559.
מלך.
מאביו הוא ירש את מלחמת ליבוניה. הוא ניסה להימנע מעימות זה וגיבש יחסי ידידות עם איוואן הרביעי ("איוואן האיום") בהסכם השלום שנחתם במז'ייסק ב-1562. העימות הצבאי העיקרי בתקופת מלכותו הייתה מלחמת שבע השנים הצפונית, שהתנהלה מ-1563 ועד 1570 ובה הוא ניסה לשווא לכבוש את שוודיה, שנשלטה על ידי בן דודו הבלתי שפוי, אריק הארבעה עשר, מלך שוודיה. מלחמה זו הפכה להיות מלחמת התשה יקרה, שבה שטחים של סקונה הוחרבו על ידי שתי הממלכות. במהלך המלחמה פיקד פרדריק על צבאו באופן אישי בשדות הקרב, אך ללא תוצאות של ממש והמלחמה הזיקה ליחסיו עם יועציו ואציליו. עם זאת, אי שקט פנימי בשוודיה והשתלטותו על דנמרק של פדר אוקסה, ייצבו את המצב. לאחר שיורשו של אריק הארבעה עשר, יוהאן השלישי, סירב לקבל את תנאי הסכם השלום שנחתם ברוסקילדה ב-1568, שנתן עדיפות לדנמרק, התחדשה המלחמה עד להשגתו של סטטוס קוו שנחתם בשצ'צ'ין ב-1570 ובו נשמרה יוקרתה של דנמרק, אך הוטלו מגבלות על כוחה הצבאי.
לאחר המלחמה שמר פרדריק על השלום מבלי לוותר על ניסיונותיו להעצים את יוקרתו כשליט ימי. מדיניות החוץ שלו עמדה בסימן של תמיכה מוסרית בכוחות הפרוטסטנטיים (באותה תקופה הוא חיזר אחר אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה, יוזמה שהקנתה לו את התואר אביר מסדר הבירית), אך בו בעת הוא שמר על נייטרליות. יועצים מנוסים כמו פדר אוקסה, נילס קאס, ארליד הויטפלדט וכריסטופר ולקנדורף, דאגו לניהול ענייני הבית.
כאדם תואר פרדריק השני כחמום מוח, רברבן, אמיץ ושאפתן. הוא אהב ציד, יינות, נשים וחגיגות והדעה המקובלת הייתה שמותו נגרם משתיית יתר. הוא בנה מחדש את טירת קרונבורג בין השנים 1574 – 1585. ב-1567 הוא ייסד את העיר פרדריקסטאד שבנורווגיה. תקופת מלכותו הייתה תקופה של צמיחה ושגשוג בהיסטוריה של דנמרק. הוא גם היה פטרון חשוב וידיד קרוב של האסטרונום הנודע, טיכו ברהה, שאביו החורג הציל את פרדריק מטביעה.
פרדריק השני מת ב-4 באפריל 1588 ונטמן בקתדרלת רוסקילדה. אחריו מלך בנו הבכור, כריסטיאן הרביעי.
משפחתו.
ב-20 ביולי 1572 נשא פרדריק לאישה את סופיה ממקלנבורג-גיסטרוב, צאצאית של הנס, מלך דנמרק ובת דודה של פרדריק דרך סבם,
פרדריק הראשון, מלך דנמרק. הם הביאו לעולם שמונה צאצאים:
ריימונד דיוויס ג'וניור
קרל וימן
הסתברות בייסייאנית
חוצ'ימסק
מתיחה (פירושונים)
מפעלים פטרוכימיים בישראל
מפעלים פטרוכימיים בישראל בע"מ היא חברת החזקות ישראלית. החזקה עיקרית שלה היא בחברת בתי זיקוק לנפט (בז"ן). קודם לכן פעלה החברה כחברה תעשייתית בתחום הפטרוכימיה. ניירות הערך של החברה רשומים למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
היסטוריה.