בתחילת 2019 פרסמו לראשנה שר האוצר והממונה על רשות שוק ההון, ביטוח וחיסכון תקנות המסדירות את תנאי הכשירות של מי שמבקשים להתמנות כאקטוארים ממונים בחברות ביטוח ובבתי השקעות, על פי תחומי הביטוח השונים או בתחום פנסיה. בין היתר נקבעו בתקנות דרישות סף לניסיון מעשי צבור וכן חברות בדרגה הגבוהה ביותר (“Fellow”) באיגוד אקטוארים החבר בארגון האקטוארים הבינלאומי - IAA.
בישראל, מקצוע האקטואריה נלמד באוניברסיטת חיפה, באוניברסיטת בן-גוריון בנגב וב.
מייקל קיין
סר מייקל קיין (באנגלית: Michael Caine; נולד ב-14 במרץ 1933) הוא שחקן קולנוע בריטי, זוכה שני פרסי אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר, שלושה פרסי גלובוס הזהב ופרס גילדת שחקני המסך.
חייו.
נולד בשם מוריס ג'וזף מיקלווייט בדרום לונדון, גדל בקמברוול ובתקופת מלחמת העולם השנייה פונה לאזור נורפוק. כשהתחיל בקריירת המשחק בחר לעצמו את שם הבמה "מייקל סקוט". בשיחה עם הסוכן שלו התברר שהוא צריך לשנות את שמו כיוון שהיה שחקן אחר בשם זה. הוא היה בכיכר לסטר בלונדון וכשהביט סביבו ראה את כרזת הסרט "המרד על הקיין" והחליט לשנות את שמו ל"מייקל קיין".
אחרי שהופיע במספר סרטים בתפקידי משנה, משך את תשומת לב הקהל בהופעתו בסרט "זולו" (1964) כקצין צבא בריטי מהמעמד הגבוה. בניגוד למבטא האנגלי התקין והמלומד בסרט זה, קיין נודע אחר כך במבטא של אזור מגוריו, הדיבור הקוקני של בני מעמד הפועלים של מייקל קיין והמבטא הליברפולי של הביטלס היה כמשב רוח מרענן. זמן קצר לאחר "זולו" שיחק קיין בתפקידים הידועים ביותר שלו, המרגל "הארי פאלמר" בסרט "תיק איפקרס" (1965), ובתפקיד רודף-השמלות בסרט "אלפי" (1966). הוא גילם את דמותו של פאלמר בשני סרטים נוספים. בסוף שנות השישים הפך שוב לסמל בסרט "הג'וב האיטלקי", ובתפקידו כטייס קרב בחיל האוויר המלכותי בסרט עטור הכוכבים "הקרב על בריטניה" כמפקד טייסת קנפילד.
שנות השבעים היו שנים של עליות ומורדות בקריירה הקולנועית של קיין. הוא החל בסרט "במעגל הנקמה" (Get Carter) בשנת 1971, סרט גנגסטרים בריטי משובח. לצד הצלחות בסרטים כמו "משחקי בילוש" (1972), ו"האיש שרצה להיות מלך" היו כישלונות כמו "נחיל" (1978) ו-"Beyond the Poseidon Adventure" מ-1979. ב-1976 שיחק בסרט "נוכלים בחוג הנוצץ" לצידם של אליוט גולד וג'יימס קאן.
בשנות השמונים והתשעים הופיע לסירוגין בתפקידים שזכו לשבחים כמו ב"לחנך את ריטה" (1983 - קיבל את פרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי) ו"מונה ליזה" (1986), ולעומתם בתפקידים מסחריים ובסרטים כושלים, כגון "מלתעות 4" (1987) ו"על קרקע בוערת" (1994). קיין אמר על סרטים אלה "לא ראיתי את הסרט, שמעתי שהוא גרוע. אבל ראיתי את הבית שנקנה בזכותו והוא נפלא". בשלב זה המוניטין שלו כאייקון קולנועי היה מובטח, ובעקבות סרטים כמו "קול קטן" (1998), "סיבוב אחרון" (2001) ו"האמריקאי השקט" (2002) השיבו לו גם את הערכת המבקרים. אחדים מסרטיו הקלאסיים הופקו מחדש בפנייה לטעמו של הקהל הצעיר. ב-2005 וב-2008 הופיע קיין בסרטים "באטמן מתחיל" ו"האביר האפל" בתפקיד המשרת האישי אלפרד וכן ב"עלייתו של האביר האפל" (2012) . ב-2006 גילם את דמותו של מהנדס הקסמים ג'ון קאטר בסרט "יוקרה".
בשנת 2015 שיחק לצד הארווי קייטל בדרמה זוכת הפרסים "נעורים" של הבמאי האיטלקי פאולו סורנטינו. בשנת 2017 שיחק בקומדיה השחורה "פורשים בסטייל"בבימויו של זאק בראף.
בשנת 2021 שיחק בתפקיד ראשי לצד ראף לאו, לנה הידי וריטה אורה בסרט הקולנוע טויסט.
קיין היה מועמד לפרס אוסקר שש פעמים, וזכה פעמיים בקטגוריית שחקן המשנה, עבור תפקידו ב"חנה ואחיותיה" ב-1986, ובשנת 1999 עבור "תקנות בית השיכר". ב-1993 זכה בתואר "Commander of the British Empire", ובשנת 2000 קיבל תואר אבירות והוא מכונה סר מוריס מיקלווייט. בניגוד לשחקנים אחרים קיין אינו משתמש בשם הבמה שלו בחייו האישיים.
שירה של להקת מאדנס, my name is Michael Caine , נכתב בהתייחס לקיין, שאף תרם הקלטות של קולו לשיר.
קיין היה נשוי פעמיים, אשתו הראשונה הייתה השחקנית פטרישה היינס לה היה נשוי מ-1955 עד 1958, להם בת בשם דומיניק. משנת 1973 הוא נשוי לשחקנית והדוגמנית שאקירה בקש, ולהם בת בשם נטאשה.
דייש
גאמה
האלכימאי (פאולו קואלו)
האלכימאי הוא ספר רב־מכר מאת הסופר הברזילאי פאולו קואלו, שיצא בשנת 1988.
עלילה.
הספר מגולל את סיפורו של הנער סנטיאגו, רועה צאן שחולם על אוצר הטמון על יד הפירמידות במצרים. הוא מחליט לעזוב את העדר, שדות המרעה והעולם שהכיר עד כה וללכת בעקבות חלומו. בדרכו הוא פוגש באנשים מגוונים ונקלע למצבים שונים ומשונים שעוזרים לו לבסוף להגיע אל ייעודו. מכל אדם ומכל מצב שהוא נקלע לתוכו, הוא לומד סודות נסתרים לגבי העולם הסובב אותו ודרך התנהלותו, ובסוף המסע מגלה שהאוצר היה כל אותו הזמן בנקודת המוצא שממנה התחיל מסעו.
הסיפור הוא משל המבקש לטעון כי כל הכלים לחיפוש ייעודו של האדם בעולם נמצאים בתוכו, ועליו רק להסתכל פנימה ולגלות אותם.
יש הטוענים שהסיפור מנסה לומר שאע"פ שאדם חווה בחייו "שגרה" הוא צריך לא לשקוע בה אלא להמשיך בחייו.
רבים משווים את האלכימאי לספר הנסיך הקטן, בעיקר מאחר ששניהם מאופיינים בסגנון כתיבה פשוט, קוצר יריעה, דמויות צד שטוחות למדי וניסיון להעביר מסרים על החיים והעולם.
המקורות היהודיים.
דמותו של מלכיצדק המקבל מעשר חקלאי מן הגיבור, מהווה אזכור למלכיצדק מלך שלם, דמות תנ"כית, אשר על פי הסיפור קיבל מעשר מאברם (כך במקור, כפי שאברהם נקרא אז בטרם נשתנה שמו).
ייתכן שמבנה הסיפור נלקח מסיפור מפורסם - סיפור של רבי שמחה בונים מפשיסחא, בשם "האוצר מתחת לגשר". בשניהם מסופר על איש שחולם חלום על אוצר הטמון במקום מסוים, ויוצא למסע על מנת למצוא את אוצרו. בשניהם האוצר לא נמצא, ומתברר לבסוף על ידי אדם אחר שהאוצר היה כל הזמן בנקודת המוצא, בביתו של האיש. שני הסיפורים מעבירים מסר דומה - ייעודו של אדם בעולם לא נמצא במקום רחוק וחיצוני לו, אלא בתוכו פנימה.
אזכור נוסף למקרא ניתן להבחין כאשר באחד מטיוליו במדבר המקיף את נווה המדבר בו שהה סנטיאגו, הוא מבחין בשני נשרים תוקפים זה את זה בזמן מעופם בשמיים, הוא חווה חיזיון ובו הוא רואה את נווה המדבר מותקף על ידי אחד השבטים המשתתפים במלחמה. הוא מספר זאת למוביל הגמלים, שמייעץ לו לעדכן בחזון את מועצת השבט של נווה המדבר. הוא עושה זאת, וכשאלו מסיימים להתדיין בדבר, מספר לו זקן המועצה שישב במרכזם של זקני השבט, סיפור עתיק שקרה גם הוא במצרים, על עבד שנמצא בתוך בור ונמכר בתור עבד למצרים, וגם הוא היה רואה חזיונות וחלומות ומפרש אותם, ולימים נהיה יועץ למלך בזכות יכולותיו. סיפור זה הוא אזכור לסיפורו של יוסף.
בנוסף מתואר בספר כי "אורים ותומים" הן שתי אבנים, שחורה ולבנה, המסמלות 'כן' ו'לא' בהתאמה, ומשמשות לקבלת החלטות וקריאת סימנים (Omens).
תפוצת הספר.
הספר נכתב בשנת 1988. מהמהדורה הראשונה נמכרו רק 900 עותקים והמוציא לאור החליט אז שלא להדפיס אותו יותר. קואלו מצא אז מוציא לאור גדול יותר שהתעניין ביצירה, ורק אז התפרסם הספר.
הספר זכה לעיבודים תיאטרליים מגוונים: מחזות זמר, אופרות, תיאטרוני בובות ואף הצגת תיאטרון בברודוויי.
האלכימאי שבר את כל שיאי המכירות של סופרים ברזילאים ושל ספרות שמקורה בשפה הפורטוגזית, ונכנס לספר השיאים של גינס. ב־1993 פרסמה ההוצאה האמריקאית HarperCollins מהדורה ראשונה של הספר באנגלית שכללה 50,000 עותקים, כמות שכבר שברה שיא של מכירת ספר ברזילאי בארצות הברית. עד היום (ינואר 2012) נמכרו ברחבי העולם 65 מיליון עותקים מהספר. אולפנים רבים בהוליווד חפצו בזכויות על הסרט, שעדיין לא ראה אור, וב־1993 רכשה חברת האחים וורנר את הזכויות עליו.
מוריס מטרלינק
מוריס מֶטֶרְלִינְק (בצרפתית: Maurice Maeterlinck; 29 באוגוסט 1862 - 6 במאי 1949) היה משורר ומחזאי בלגי, זוכה פרס נובל לספרות לשנת 1911.
ביוגרפיה.
מוריס מטרלינק נולד בגנט שבבלגיה. הוא למד משפטים ועבד בעריכת דין בגנט, אך לאחר שעבר לפריז בשנת 1887 הצטרף לאסכולה הסימבוליסטית של הספרות הצרפתית. משנת 1896 ואילך עסק בספרות בלבד. קובץ שיריו הראשון והמחזה הראשון שלו, "הנסיכה מאלין", התפרסמו שניהם באותה שנה, 1889. המחזה "העוורים" הוא המחזה הסימבוליסטי הראשון שלו. בשנת 1891 כתב את "שבע הנסיכות". שנה אחר כך זכה המחזה "פליאס ומליסנד" (על פיו חוברה האופרה בשם זה מאת דביסי) להצלחה בימתית גדולה. בשנת 1894 כתב שלושה מערכונים לתיאטרון בובות. הוא תרגם את מחזהו של ג'ון פורד, "חבל שהיא זונה", תחת השם "אנאבלה" וצירף לו מבוא מבריק. המחזה ההיסטורי למחצה "מונה ואנה", משנת 1902, פתח היבט חדש ליצירתו. "הציפור הכחולה" משנת 1910 תורגם לעברית, עובד לסרט קולנוע בכיכובה של שירלי טמפל והוצג בישראל בתיאטרון הבימה. מלחמת העולם הראשונה וכיבוש בלגיה על ידי הגרמנים מתוארים ב"ראש העיר של טילמונד". ספריו "חיי הדבורים", "אינטליגנציה של הפרחים", "החידה הגדולה" ו"חיי הטרמיטים" מושתתים על שלושה יסודות: פילוסופיה, התבוננות בטבע ודמיון. רוב כתביו תורגמו לשפות שונות.
את פרס נובל לספרות קיבל בשנת 1911, "על סגולותיו הספרותיות המגוונות, מתוך יחס מיוחד ליצירתו הדרמטית, המצטיינת בעושר הדמיון ובאידיאליזם פיוטי, המוסווה לעיתים בצורת האגדה. הוא חונן באינטואיציה עמוקה, הפונה בצורה מסתורית אל רגשות הקורא".