התחנה נבנתה בסגנון מונומנטלי שייצג את התגלמות רעיון גדולתה ועוצמתה של המדינה הסובייטית. הנושא המרכזי של כל המוטיבים שבמבנה התחנה הוא הגנת לנינגרד בעת המצור על לנינגרד (כיום סנקט פטרבורג). האדריכלים יבגני לבינסון וגרושק ניסו להעביר רעיון זה בקומפוזיציה של החדרים הפנימיים בתחנה.
דלפק המכירות של התחנה הוא רחב ידיים יותר מאשר כל תחנה אחרת. הכיפה הגבוהה שמתרוממת מגג התחנה, יוצרת רושם של הדרת כבוד חמורה. בסיס הכיפה מעוטר בחגורה המפארת גבורה צבאית והדר, ועליה הכתובת: "מגנים אמיצי לב של לנינגרד בקרבות שהגנו על העיר בגבורה לתפארת הדורות". בהתאם לנושא זה העיטורים בתחנה על הנברשות, המנורות והסבכות מקושטות כולן בעלי אלון, ברומחים, חרבות ומגנים מוזהבים שהם כולם סמלים מסורתיים של גבורת הקרב.
באזור התחנה התחתית בעומק האדמה נמצאת שכבת חימר מתקופת הקמבריום. באתר התחנה עצמה השכבה מתקרבת לפני הקרקע, לפיכך טכניקת החפירה של התחנה נעשתה בשיטת "חפירה וכיסוי" (Cut &amp; Cover) שבה נחפר בור בקרקע שבו מונחים היסודות והרצפה ולאחר מכן מורכב מעל הבור המבנה בקירוי בטון.
הירידה לתחנה נעשית בעזרת גרם מדרגות רחב מסומן בשיש אדום.
התקרה השטוחה נתמכת על ידי 46 עמודים, המרכזיים מקושטים בשורות ספירליות של תבליטי זכוכית. המקנים למקום תפארת חגיגית. אפשר לראות בכל עמוד רצועה מוזהבת שמטרתה איננה עיטורית אלא נדרשת מעצם העובדה שמתחת לזכוכית העמוד בנוי מבטון.
לוחות הזכוכית עצמם עשויים מזכוכית שקופה ומנצנצת כמו זכוכית קריסטל. אולם עמוד הבטון מתחת ללוחות אינו משתקף דרכן. זה לא היה מבצע קל שכן נדרשו מציפוי הזכוכית תכונות סותרות להחזיר אור ולא להיות שקופה. בשלב הניסוי בבית החרושת לאמנות הזכוכית בלנינגרד ניסו המהנדסים והאדריכלים להצליל את הזכוכית היצוקה כדי למנוע את שקיפותה, אולם ללא הצלחה. הפתרון היה נעוץ בשינוי המוקד האופטי של הזכוכית. רעיון שנהגה על ידי פרופסור לפיזיקה גרשוני. הפרופסור הצביע על העובדה שכאשר לוח הציפוי אינו מעוצב בצורה חלקה, אלא מכוסה בקישוטים מקומרים בזווית של 80 מעלות, האפקט ניתן לביצוע והזכוכית אינה שקופה אבל מחזירה אור. תחת תנאים אלו נוצר אפקט אופטי מקורי. האור מוחזר משטח הפנים לפני שקרן האור מגיעה לבטון ושקיפות הזכוכית נעלמת, כיוון שכך כאשר מסתכלים על העמוד איננו רואים את המבנה מתחת לזכוכית וכל העמוד נראה כמונוליט של זכוכית.
שאר העמודים מכוסים בלוחות שיש לבן שעל פי התוכנית היו אמורים להיות מוחלפים גם הם בעתיד על ידי לוחות הזכוכית. אולם תוכנית זו מעולם לא יצאה לפועל.
בקצה התחנה מתנשא קיר מוזאיקה שנעשה על ידי האמנים ורונצקי וסוקולוב. בו נראית דמות אישה ועל כתפה תינוק ושניהם כביכול משולבים בתוך הרקע האדום של סערת המלחמה. על הסרט המופיע בתמונה נכתב "שלום לעולם".
Amor, Amor, Amor
Amor, Amor, Amor (בעברית: אהבה, אהבה, אהבה) הוא סינגל של הזמרת האמריקאית ג'ניפר לופז, בשיתוף זמר הרגאטון ויסין. השיר יצא לאור ב-10 בנובמבר 2017, כסינגל השני מתוך אלבומה התשיעי, Por Primera Vez.
רקע והפקה.
את השיר הפיק אוסקרציטו, והוא נכתב על ידי לופז, מארק אנתוני, אוסקר הרננדז, ויסין והרננדז, בדומה לסינגל הראשון מתוך האלבום, "Ni Tú Ni Yo". השיר ועטיפתו הנלוות, הודלפו לאתרי האינטרנט ובין היתר גם ליוטיוב, כמה חודשים לפני שיצא כסינגל רשמי.
וידאו קליפ.
יומיים לפני שיצא הווידאו קליפ המלא שצולם לשיר, הכריזה לופז בכל הרשתות החברתיות כי הקליפ עתיד לצאת ב-10 בנובמבר 2017, גם כן. בסמוך להכרזה זאת, העלתה לופז סרטון באורך של כשלושים שניות, המציג קטעים מתוך הקליפ.
בתחילתו של הקליפ ניתן לראות את לופז, כשהיא במנהרה של רכבת תחתית חשוכה. לאחר מכן היא מדליקה את האור, ובאחד מן שלטי החוצות שנמצאים שם נדלק שמו של השיר. בסמוך לכך ויסין מגיח מסופה של המנהרה אל לופז. לאחר מכן שניהם רוקדים זה מול זה כשמאחוריהם ניתן למנות 4 רקדני רקע. בין לבין ניתן לראות קטעים שבהם אפשר לראות את לופז כשהיא ברכבת ביחד עם ויסין ורקדני ליווי נוספים.
הקליפ הועלה ב-10 בנובמבר 2017, לערוץ ה-Vevo של הזמרת, וב-24 השעות הראשונות שלו ביוטיוב צבר הקליפ למעלה מ-3 מיליון צפיות.
A/2017 U1
וינדמיאטריקס
וִינְדֵמִיָאטְרִיקְס (מלטינית: Vindemiatrix - הבוצרת), נקרא גם אַלְמוּרֵדִין (מערבית - הבוצרת) וכן ε בבתולה, הוא הכוכב השלישי בבהירותו בקבוצת הכוכבים בתולה עם בהירות נראית מדרגה 2.79. מקור שמו מגיע מכך שהוא זורח לפנות בוקר, ממש לפני זריחת השמש, כשמגיעה עונת בציר הענבים. הכוכב נמצא במרחק של כ-110 שנות אור ממערכת השמש ומיקומו הסמוך לצביר הבתולה מסייע באיתור חלק מהגלקסיות החברות בצביר: M60 נמצאת כ-4.5 מעלות ממערב לווינדמיאטריקס, M59 נמצאת כ-5 מעלות ממערב לו ו-M58 כ-6 מעלות ממערב לו, כולן בערך על אותו הקו. כמו כן במרחק של פחות מ-8 מעלות מווינדמיאטריקס נמצאות גם הגלקסיות M87, M89 ו-M90 (ממערב-צפון-מערב) ובמרחק של פחות מ-10 מעלות ממנו נמצאות הגלקסיות M49 (ממערב-דרום-מערב), M84 (ממערב-צפון-מערב), M88 ו-M91 (מצפון מערב).
וינדמיאטריקס הוא כוכב־התקן של המחלקה הספקטרלית G8IIIab.
מאפיינים.
וינדמיאטריקס הוא ענק צהוב מסוג ספקטרלי G8 III, מסתו מוערכת בכ-2.6 מסות שמש, רדיוסו קרוב ל-11.5 רדיוסי שמש, טמפרטורת פניו היא כ-5,090 קלווין והוא מאיר בעוצמה גדולה פי 74 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה ומעט יותר מכך בצירוף הקרינה בתחום התת-אדום, זאת משום שטמפרטורת פניו נמוכה מזו של השמש בכמה מאות קלווין. לכוכב יש תנועה עצמית גדולה יחסית של כרבע שניית קשת בשנה ובצרוף המהירות הרדיאלית שלו שעומדת על כ-14.3- קילומטר בשנייה, נראה שהוא נע במהירות כוללת של כ-45 קילומטר בשנייה ביחס לשמש. גילו של וינדמיאטריקס מוערך בכחצי מיליארד שנים והוא נמצא בשלב התפתחות מתקדם לאחר שאזל המימן בליבתו ותהליך ההיתוך של מימן להליום עבר לשכבות חיצוניות יותר, מה שגורם להתנפחות והתקררות של שכבותיו החיצוניות. הכוכב צפוי להמשיך להתנפח ולהתקרר בדרך להפוך לענק אדום.
אפסילון בבתולה
גוראם טושישוילי
גוראם טושישוילי (נולד ב-5 בפברואר 1995) הוא ג'ודוקא גאורגי, סגן אלוף אולימפי (טוקיו 2020), אלוף עולם (2018) ופעמיים אלוף אירופה (2017 ו-2019) בקטגוריית המשקל מעל 100 ק"ג.
קריירה.
בשנת 2011, זכה טושישוילי במדליית הזהב באליפות העולם לקדטים (עד גיל 17). הוא זכה פעמיים באליפות אירופה עד גיל 21 בשנים 2013 ו-2015. ב-12 במרץ 2017, טושישוילי זכה במדליה המשמעותית הראשונה בקריירת הבוגרים שלו, כאשר זכה במדליית זהב בגראנד סלאם באקו לאחר שניצח בגמר את בארנה תור מהונגריה.
ב-22 באפריל 2017, זכה טושישוילי באליפות אירופה לאחר שגבר בגמר על אדם אוקרואשווילי, בן ארצו. באותה תחרות זכה גם בקטגוריית הנבחרות יחד עם גאורגיה. ב-12 בדצמבר, הוא זכה במדליית הזהב בטורניר המאסטרס היוקרתי שנערך בסנט פטרבורג. בשמינית הגמר הוא ניצח באיפון לאחר כ-30 שניות את אנטון קריבובוקוב הרוסי, ברבע הגמר הוא ניצח בעונשים את אלכס גרסיה מנדוסה הקובני, בחצי הגמר הוא שוב ניצח בעונשים את רפאל סילבה הברזילאי ובגמר גבר באיפון על ברזילאי אחר, דויד מורה.
באליפות העולם 2018 שנערכה בבאקו, זכה טושישוילי במדליית הזהב לאחר שניצח את כל חמשת קרבותיו באיפון. בקרב הראשון הוא ניצח את דניאל מתיאה הרומני, בשמינית הגמר הוא ניצח את יאקיב חאמו האוקראיני וברבע הגמר הוא ניצח את רוי מאייר ההולנדי בזמן ניקוד זהב. בחצי הגמר הוא ניצח את דורנבייאר אולזיבייאר המונגולי ובגמר טושישוילי גבר על אושנגי קוקאורי האזרי כאשר 5 שניות לסיום הקרב ביצע בהצלחה תרגיל סיאו-נגי.
באליפות אירופה 2019 שנערכה במינסק כחלק מהמשחקים האירופיים, זכה טושישוילי בפעם השנייה בתואר האירופי לאחר שניצח את כל ארבעת קרבותיו באיפון. באליפות אירופה 2020 שנערכה בפראג, זכה טושישוילי במדליית הארד לאחר שניצח באיפון את לוקאש קרפאלק הצ'כי. באליפות אירופה שנה לאחר מכן שנערכה בליסבון, זכה טושישוילי שוב במדליית הארד כאשר גבר באיפון על רוי מאייר ההולנדי.
באולימפיאדת טוקיו 2020, זכה טושישוילי במדליית הכסף בקטגוריית המשקל מעל 100 ק"ג. הוא הגיע לתחרות האולימפית מדורג במקום השלישי מבין המתחרים והחל את דרכו בסיבוב השני, שם ניצח באיפון את טמור ראחימוב הטג'יקיסטני. ברבע הגמר הוא ניצח את רפאל סילבה הברזילאי בזכות עונשים ובחצי הגמר הוא ניצח באיפון את טמרלן בשייב הרוסי כדקה לסיום הקרב. בגמר התמודד טושישוילי מול לוקאש קרפאלק הצ'כי והפסיד באיפון 13 שניות לסיום לאחר ריתוק.
זכיות בתחרויות מהסבב העולמי.
מקור:
חסן חלמורזייב
חסן מגומטוביץ' חלמורזייב (ברוסית: Хасан Магометович Халмурзаев; נולד ב-9 באוקטובר 1993 בנזראן, רוסיה) הוא ג'ודוקא רוסי ממוצא קווקזי אינגושטי. חלמורזייב מתחרה בקטגוריית המשקל עד 81 ק"ג והוא אלוף אולימפי מאולימפיאדת ריו 2016.
קריירה.
בספטמבר 2013, זכה חלמורזייב במדליה הראשונה שלו בקריירה המקצוענית כאשר זכה בזהב בגראנד פרי אלמטי. ביוני 2014 זכה בגראנד פרי בודפשט ומאוחר יותר באותה השנה זכה במדליית כסף בגראנד פרי אסטנה. במאי 2015, זכה חלמורזייב במדליית ארד בגראנד פרי זאגרב ובמדליית זהב בגראנד סלאם באקו. בגראנד סלאם אבו דאבי הפסיד בקרב על הארד ובנובמבר 2015 זכה בכסף בגראנד פרי ג'ג'ו. בינואר 2016 הוא זכה בגראנד פרי הוואנה.
אלוף אירופה ואלוף אולימפי.