סגנונות הג'אז המאפיינים את יצירותיו ביותר - ג'אז רומנטי, בי בופ וסווינג. ג'ארט ניגן גם מוזיקה קלאסית, והוציא תקליטים ובהם ביצועים ליצירות של באך, מוצרט, שוסטקוביץ', ואחרים; לדבריו, דווקא תוך נגינת מוזיקה קלאסית למד כי כישרונו מפותח יותר כמאלתר.
ב-1973 התחיל ג'ארט להופיע בקונצרטים ללא נגנים מלווים, וזכה להצלחה רבה. תקליט הסולו שלו (משנת 1975) "קונצרט קלן" הוא אחד מתקליטי הג'אז הנמכרים ביותר בכל הזמנים.
ג'ארט מנגן גם בצ'מבלו, תופים, קלאוויקורד, סקסופון ואורגן, אולם הכלי עמו הוא מזוהה ביותר הוא הפסנתר.
שלישיית קית' ג'ארט המונה בנוסף אליו את המתופף ג'ק דז'ונט והבסיסט גארי פיקוק מתמחה בנגינת סטנדרטים וזוכה להצלחה גדולה בהקלטות והופעות.
תרגום חופשי
גונג
גוֹנְג (ממלאית: Gong, ובג'אווי: ݢوڠ; בג'אווה: ꦒꦺꦴꦁ) הוא כלי נגינה ממשפחת כלי ההקשה. הגונג עשוי ממתכת ולו צורת צלחת, והצלילים מופקים ממנו באמצעות הקשה עליו. לגונגים גדלים שונים, וכולם מאופיינים בצורה עגולה.
אופי הכלי.
רוב הגונגים מיוצרים מסגסוגת של כ-5 מתכות המעורבבות יחד בהתכה. סוג תערובת המתכות קובע את איכות הצליל המופק. לאחר היציקה מעבדים את הגונג באופן ידני או בעזרת מכונות. קיימים גונגים אשר שיטת הריקוע שלהם היא סודית ועוברת מדור לדור באותה המשפחה.
הגונגים מפיקים צלילים לא לפי סולם הצלילים הרגיל, אלא צלילים עיליים. הצליל המופק עשוי להשתנות לפי עוצמת ההקשה ומיקומה, והוא מהדהד במשך זמן רב.
כיום הגונג בשימוש בכל העולם אך לפני 1590 לא היה מוכר במערב ונעשה בו שימוש רק במזרח אסיה. עיקר שימושו היה בפולחן דתי.
בשימוש במערב.
בתזמורת סימפונית מקובל לעשות שימוש ב"גונג סיני" (צ'ו-גונג - בעל גובה צליל מובחן או טם-טם - בעל גובה צליל לא מובחן) - צלחת מתכת (על בסיס נחושת או ברונזה) בקוטר של מ-20 ועד 80 סנטימטר (אך יכולה להגיע עד 2 מטרים) התלויה באופן חופשי על מסגרת עץ. נגן כלי ההקשה מכה במרכז הגונג באמצעות פטיש עץ מצופה פרווה. המלחין הראשון ששילב גונג בתזמור סימפוני מערבי היה פרנסואה ז'וזף גוסק ביצירה "מוזיקת אשכבה למירבאו" (1791). באופרה "מאדאם באטרפליי", שעלילתה מתרחשת בסין, שילב פוצ'יני לא פחות מ-12 גונגים בגבהי צליל שונים.
הליגה הלאומית בכדורסל
הליגה הלאומית בכדורסל היא הליגה השנייה בחשיבותה בכדורסל הישראלי.
בליגה הלאומית משחקות 15 קבוצות, כל קבוצה פוגשת את יריבתה במהלך העונה פעמיים ובסה"כ כל קבוצה מקיימת 28 משחקים.
בתום 28 משחקים נפגשות 8 הקבוצות הראשונות לשתי סדרות פלייאוף. סדרת רבע גמר של הטוב מחמישה משחקים (הראשונה פוגשת בשמינית, השנייה פוגשת בשביעית וכן הלאה) כשלראשונה ולשנייה יש יתרון ביתיות לשתי הסדרות. 4 הקבוצות המנצחות ממשיכות לסדרת חצי הגמר של הטוב מחמישה משחקים (הראשונה פוגשת את הרביעית והשנייה פוגשת את השלישית), שתי המנצחות נפגשות לצמד משחקים והמנצחת בסיכום זוכה באליפות הליגה כאשר גם הסגנית עולה לליגת העל בכדורסל.
6 האחרונות בסיום הליגה, נפגשות לטורניר פלייאוף תחתון שבסיומו שלוש האחרונות יורדות לליגה הארצית בכדורסל, הליגה השלישית בחשיבותה.
גמר.
צמד משחקים כאשר שתי הקבוצות מעפילות לליגת העל אך המנצחת בצמד המשחקים זוכה באליפות הליגה.
שיטת משחקי הפלייאוף התחתון.
הקבוצות אשר סיימו במקומות 9–14 ממשיכות במשחקי הליגה הסדירה במתכונת של סיבוב אחד בין 6 קבוצות כאשר מספר הנקודות שצברו במהלך העונה הסדירה נשאר עמם, כאשר הקבוצות שסיימו במקומות 9,10,11 מארחות שלושה משחקים ואילו הקבוצות שסיימו את הליגה הסדירה במקומות 12,13,14 מארחות שני משחקים.
בסיום סבב הפלייאוף התחתון יורדות הקבוצות שסיימו במקום ה-13 וה-14 לליגה הארצית.
בעונת 2020/2021 בליגה הלאומית בכדורסל ישתתפו 15 ולכן שלוש האחרונות ירדו לליגה הארצית.
היסטוריה.
שיטת משחקי הפלייאוף העליון החל מעונת 2008/09 ועד עונת 2018/19.
סדרת הגמר.
בשניים הנ"ל הייתה עולה אחת בלבד, והיא זו שניצחה בסדרת הגמר בסדרת הטוב מ-5.
שייטת משחקי הפלייאוף התחתון נותרה זהה.
GunZ: The Duel (Cקוראנית: 건즈 온라인) או בקיצור GunZ, הוא משחק רשת מרובה משתתפים מסוג יריות בגוף שלישי מאת חברת MAIET Entertainment הדרום-קוריאנית. המשחק הופץ ונוהל על ידי פורטל המשחקים הבינלאומי ijji, עד שעבר לפורטל Aeria Games בתחילת 2012. המשחק חופשי וחינמי, ומבוסס על מודל עסקי של קניית חפצים מיוחדים במשחק. המשחק מאפשר מהלכי קרב נוגדי-כבידה ומוגזמים בסגנון אנימה וסרט אקשן, הכוללים ריצה על קירות, גלגולים, וחסימת כדורי ירי בעזרת חרב.
משחקיות.
השחקן מגלם דמות של לוחם המצויד בכלי נשק קרים וחמים הנלחמים זה בזה במספר רב של מפות. מספרם של השחקנים בכל שדה קרב נע בין 1 ל-16. במשחק יש מספר רב של מצבי משחק. הריגה במשחק מזכה את השחקן בכסף וניסיון המאפשרים לו לקנות כלי נשק ושריון איכותי יותר. שחקן שנהרג במשחק קם לתחייה תוך שניות ספורות.
המשחק בגאנז מהיר מאוד וכולל יכולות אקרובטיות רבות, כגון גלגולים באוויר, ריצה על קירות, חסימת כדורים, וקפיצות. פעלולים אלו מאפשרים לשחקנים להתחמק מיריות, להתקיף ולהגן במהירות, כיאה לסגנון המשחק.
מצבי משחק.
במשחק יש שמונה אפשרויות משחק והן:
כלי נשק וציוד.
ללוחם בגאנז מבחר כלי נשק ושריון גדול. עם העלייה בדרגות וצבירת כסף וירטואלי, הוא יכול לרכוש כלי נשק מתקדמים יותר. בין כלי הנשק החמים שאותם לוחם יכול לרכוש נמנים: אקדחים, רובי סער, תת-מקלעים, מכונות ירייה, משגרי טילים ורובי ציידים. ארסנל כלי הנשק הקר העומד לרשות הלוחם הוא מצומצם בהרבה וכולל חרבות, סכינים וזוג חרבות. בנוסף, יכול הלוחם לרכוש רימוני יד, רימוני עשן וערכות עזרה ראשונה. בחלק מהגרסאות האזוריות של המשחק השחקן יכול לרכוש כלי נשק ייחודיים באמצעות שימוש בכסף אמיתי.
לכל נשק במשחק קיים זמן השהייה בשימוש, וברובים קיימים הבדלים בגודל המחסנית ורמת הדיוק. כלי נשק כבדים מאטים את השחקן ב-10%. לכל שחקן במשחק מוקצים 3 מקומות לנשיאת נשק: נשק קר, נשק חם ראשי, ונשק חם משני. בנוסף לכך מוקצים עוד 2 מקומות לנשיאת ערכות רפואה או רימונים מסוגים שונים.
ליל המיקרופונים
ליל המיקרופונים הוא כינוי שניתן על ידי התקשורת לכינוס מרכז מפלגת הליכוד ב-12 בפברואר 1990 שבמהלכו הודיע אריאל שרון על התפטרותו מכהונתו כשר התעשייה והמסחר בממשלת ישראל בראשותו של יצחק שמיר, ועל ידי השתלטות על מערכת ההגברה במקום סיכל את ההצבעה על תוכנית מדינית שהובאה בפני חברי המרכז באותה עת.
רקע היסטורי.
בנובמבר 1988 נבחר ג'ורג' בוש האב לנשיאה החדש של ארצות הברית. הממשל החדש בארצות הברית, אשר נכנס לתפקידו במקביל לתחילת פעולת ממשלת שמיר השלישית, הונהג על ידי מזכיר המדינה הפעלתן ג'יימס בייקר שהכריז כי יש לשאת ולתת עם אש"ף וכי "על ישראל לוותר על החזון הלא מציאותי של ארץ ישראל הגדולה". במאי 1989, לאחר ששב שמיר מפגישה עם ראשי הממשל בוושינגטון אישרה הממשלה תוכנית בת ארבעה שלבים שנקראה "תוכנית שמיר רבין", שכללה את הנקודות הבאות:
עמדת "הליכוד" הייתה כי ערביי מזרח ירושלים לא יוכלו להשתתף בבחירות בשטחים ובתהליך המדיני. גישתו הבסיסית של שמיר הייתה מנוגדת לכל הסדר שיביא לפשרה טריטוריאלית, אך באותה העת קמה לו בתוך מפלגתו התנגדות מימין. "החישוקאים" דוד לוי, יצחק מודעי ואריאל שרון חברו נגדו, וטענו שתוכנית זאת מנוגדת למצע המפלגה ותוביל בסופו של דבר להקמת מדינה פלסטינית בשטחי יהודה ושומרון וחבל עזה. הם דרשו להציב, כתנאי מקדים לתוכנית, את חיסול הטרור, וקבעו קווים אדומים למשא ומתן, אותם אין על שמיר לעבור.
תיאור האירוע.
ב-12 בפברואר 1990 התכנס מרכז הליכוד לוועידה שהייתה אמורה להיות דיון על התוכנית המדינית, העלאת הצעות מדיניות שונות על ידי ראשי המפלגה והצבעה חשאית בקלפי על ההצעות הנ"ל.
שרון חשש ששמיר יבצע הצבעת מחטף בוועידה וכיושב ראש המרכז, בסיועו של עוזרו אורי שני, ארגן את הכינוס באופן שימנע משמיר לעשות כן, הם השתלטו על מערכת ההגברה במקום ומילאו את השורות הראשונות באולם באנשי שלומם.
הכינוס נפתח בשעה היעודה ובתחילתה הסביר שרון את סדר יומה. כשסיים לעשות כן ביקש מחברי המרכז להקריא הודעה אישית:
את התדהמה והדממה שחלפה בקהל החליפה במהרה מהומה רבתי כשמאות תומכים ואוהדים החלו לצעוק "אריק, אריק".
כשסיים שרון את דבריו ביקש מראש הממשלה לשאת את דבריו. שמיר, כמו חבריו ה"חישוקאים" של שרון, היה מופתע ממהלך זה של שרון, אך התחמק מעימות ישיר מול שרון ואמר כי "טרם קיבלתי את מכתב ההתפטרות, ורק לאחר שאקבל אותו אגיב" ומיד לאחר הצהרה זו פנה להקראת נאומו שהוכן מראש. בסיומו של נאום זה ביקש לערוך הצבעה ספונטנית, כפי שחשש שרון, וביקש מכל מי שתומך בו ובתוכניתו המדינית להרים את ידו, "הציבור צריך לדעת מי מייצג את הליכוד - אני או משמיצי. אני פונה לחברי בבקשה ובשאלה: האם הם מקבלים את הצעתי להבעת אמון?".
זו הייתה יריית הפתיחה להתגוששות ביו השניים, אורי שני ששלט על מערכת ההגברה השתיק כמעט לגמרי את המיקרופון של שמיר והגביר את המיקרופון של שרון, שרון קם ושאג "אני שואל את חברי המרכז. מי בעד חיסול הטרור, שירים את ידו. מי נגד שיתוף מגורשים, שירים ידו. מי נגד שיתוף ערביי מזרח ירושלים, ירים ידו".
שמיר הנבוך ניסה ללא הצלחה להשיב את ההצבעה לכנה וקרא "מי בעדי, מי בעדי".