ניקוי ידני מתאים לכל סוגי הסירים, ומאפשר התאמת האמצעים לסיר. קיימים מספר אמצעי הסרת לכלוך מסירים, לפי יכולת הסרת לכלוך עולה: מברשות עם סיבי פלסטיק, ספוג, כרית קרצוף פלסטית (סקוטש) או מצופת מתכת (כרית יפנית), וצמר פלדה. סירי מתכת אל-חלד, סירים מצופי אמייל וסירי חרס עם גלזורה ניתנים לניקוי עם כל אחד מהאמצעים הללו תוך שימוש במים וסבון כלים, כאשר מידת הידבקות מזון שרוף לדפנות וקרקעית הסיר מכתיבה את האמצעי המתאים. במקרים של לכלוך דבוק בעוצמה, ניתן להסירו על ידי השריית הסיר במים עם דטרגנט, או שימוש בדטרגנט מסוג מסיר שומנים קר.
סירים מצופים נגד הידבקות (כגון סירי טפלון) וסוגים מסוימים של סירי מתכת לא מומלצים לניקוי על ידי אמצעים מצופי מתכת, ואף לא בעזרת דטרגנטים חזקים כיוון שאלה פוגעים כימית או שורטים את ציפוי המגן. גם סירי ברזל יצוק מומלץ לנקות באמצעות מים וסבון בלבד, על מנת שלא לפגוע בשכבת ההגנה הנוצרת עליהם באופן טבעי.
ניקוי סירים במדיח כלים לא מומלץ לסירים מפלדת אל חלד ולחלק מסוגי הסירים המתכתיים, כיוון ששימוש ממושך במדיח כלים עלול לגרום לשיתוך.
כיום, רוב יצרני הסירים מציינים מהן שיטות הניקוי המתאימות לסירים השונים מתוצרתם.
היסטוריה.
סירי הבישול הם בין כלי הבישול העתיקים ביותר. השימוש בהם התחיל כבר בתקופת הברונזה.
בעת העתיקה ובימי הביניים יוצרו רוב סירי בישול מחרס, ומיעוטם מברונזה או ברזל שהיו יקרות מאוד.
אווירובטיקה
אווירובטיקה היא ענף ספורטיבי בתחום התעופה, הכולל ביצוע תרגילי טיסה ו"להטוטים" מורכבים באוויר באמצעות כלי טיס.
מטוסים אווירובטיים נדרשים להיות בעלי מבנה המאפשר עמידה בתאוצת כובד גבוהה (G-Force), עקב הלחץ הגבוה שפועל על גוף המטוס, כנפיו ורכיביו בהטיות ובתמרונים. קיימים מטוסים שנבנו במיוחד למטרה זו, ואחרים הם מטוסי קרב שעברו הסבה לאווירובטיקה.
חברי הצוות האווירובטי של צ'ילה, ה"האלקונס" (הניצים), נחשבים לאחד הצוותים האווירובטיים עם ההופעה המרשימה ביותר בעולם. הם טסים במטוס מדגם Extra 300, המצטיין בכושר תמרון מעולה, שמופעל גם בישראל.
לחיל הים האמריקני ישנו צוות אווירובטי ששמו "המלאכים הכחולים" (Blue angels). הצוות מטיס מטוסים מסוג F-18 ומבצע מספר מופעים לקהל הרחב כל שנה, כשהמרכזי שבהם הוא המפגן האווירי בסן פרנסיסקו. לצוות האווירובטי "החתולים השחורים" של הצי הבריטי התמחות ייחודית באווירובטיקת מסוקים.
הצוות האווירובטי של חיל האוויר הישראלי מתכנס מפעם לפעם באופן זמני ומטיס מטוסי עפרוני (בעבר גם מטוסי צוקית), בעיקר במופעים של יום העצמאות ובסיום קורס טיס.
בישראל ישנם מטוסים וטייסים אווירובטיים בודדים. טייס אחד, מיקי גולן, מייצג את ישראל באליפויות אווירובטיקה בעולם ומבצע מפעם לפעם מופעים אווירובטיים בישראל, במיוחד באירוע האווירועיט הנערך בשדה תימן במהלך חג הסוכות.
אפולו 10
אפולו 10 הייתה המשימה המאוישת החמישית בתוכנית אפולו, אשר שוגרה ב-18 במאי 1969. משימה זו הייתה השנייה שהקיפה את הירח, ואשר כללה חללית אפולו בתצורה מלאה. הורכבה מתא פיקוד ושירות, שכונה "צ'ארלי בראון", ונחתת ירח שכונתה "סנופי". המשימות העיקריות של המשימה היו לבחון את תפקוד הצוות, רכב החלל ומתקני תמיכת המשימה בזמן משימה ירחית. משימה זו כללה את כל הפעולות שבוצעו לאחר מכן באפולו 11, למעט הנחיתה על הירח.
המשימה.
ב-22 במאי נכנסו תומאס סטאפורד ויוג'ין סרנן אל רכב הנחיתה הירחי והפעילו את רקטות השליטה של תא השירות על מנת להפריד את חלליתם מחללית אפולו. רכב הירח נכנס למסלול נמוך, בגובה מינימלי של 15.6 ק"מ מפני הירח. בזמן ההפרדה, כל מערכותיו נבדקו, כולל תקשורת, הנעה, בקרת כיוון ורדאר. חללית הנחיתה על הירח ותא הפיקוד נפגשו שוב והתחברו 8 שעות לאחר שנפרדו. בסך הכול בוצעו 31 הקפות של הירח.
כל מערכות רכב החלל תיפקדו כמצופה. התקלה היחידה הייתה אנומליה במערכת ביטול הניווט האוטומטי בנחתת הירח.
בנוסף לצילומים רבים של פני הירח, בוצעו גם צילומי טלוויזיה ששודרו אל כדור הארץ.
תא הפיקוד "צ'ארלי בראון" מוצג כיום במוזיאון המדע בלונדון.
במשימה זו נרשם שיא גינס במהירות, כאשר תא הפיקוד חדר לאטמוספירה במהירות 39,897 קמ"ש (11.08 קילומטר לשנייה). המשימה הסתיימה בנחיתה באוקיינוס השקט ב-26 במאי אותה שנה. המשימה ארכה 8 ימים ושלוש דקות. מודול הפיקוד נמשה על ידי ה-USS Princeton.
הצוות.
יוג'ין סרנן.
טייס נחתת הירח. היה בין 15 האסטרונאוטים שנבחרו באוקטובר, 1963. היה טייס במשימת ג'מיני 9. במהלך משימה זו שהה שעתיים ועשר דקות בפעילות חוץ רכבית, והיה לאמריקאי השני שהלך בחלל. לאחר מכן היה טייס הגיבוי של ג'מיני 12, ואסטרונאוט גיבוי של אפולו 7.
לאחר טיסתו באפולו 10, היה מפקד גיבוי של אפולו 14. בטיסתו השלישית לחלל, היה מפקד החללית של אפולו 17, האחרונה במשימות אפולו ששוגרה, ב-6 בדצמבר 1972. הוא האדם האחרון עד כה שהטביע את טביעת רגלו על אדמת הירח.
ג'ון יאנג.
טייס תא הפיקוד. הצטרף לנאס"א בשנת 1962. ב-23 במרץ 1963 טס עם גאס גריסום בג'מיני 3. ב-18 ביולי 1966 שוגר כמפקד ג'מיני 10 עם מייקל קולינס כטייס. הם שבו ב-21 ביולי.
לאחר טיסתו באפולו 10, שוגר ב-16 באפריל 1972 כמפקד החללית אפולו 16, שנחתה על הירח. עמו היו קן מטינגלי וצ'ארלי דיוק. משימה זו חזרה ב-27 באפריל. ב-12 באפריל 1981 טס בטיסה הראשונה של מעבורת החלל, STS-1, כמפקד המעבורת. הטייס היה בוב קריפן. הם נחתו בבסיס חיל האוויר אדוארדס בקליפורניה ב-14 באפריל. טיסתו האחרונה הייתה כמפקד של STS-9, הטיסה הראשונה שהייתה מעבדת חלל. טיסה זו נחתה גם היא בבסיס אדוארדס.
תומאס סטאפורד.
מפקד המשימה. הצטרף לנאס"א בספטמבר 1962 במסגרת הקבוצה השנייה, במטרה להשתתף בתוכנית ג'מיני ותוכנית אפולו. בדצמבר 1965 היה הטייס של ג'מיני 6, שהייתה הפעם הראשונה בה שתי חלליות נפגשו בחלל, ועזר לפתח את התאוריות והפרקטיקה של פגישה בחלל. ביוני 1966 פיקד על ג'מיני 9, בה פותחו שיטות מפגש שישמשו מאוחר יותר בתוכנית אפולו.
מאוגוסט 1966 עד אוקטובר 1968 היה אחראי לניתוח ותכנון פרויקט אפולו, ולפיתוח התוכנה עבור הפרויקט. הוא הוביל את הקבוצה שתכננה את רצף המשימות שהובילו להנחתת חללית אפולו על הירח.
לאחר שפיקד על אפולו 10, הוא פיקד על משימת אפולו-סויוז, שהייתה טיסתו הרביעית לחלל, בין 15 ל־24 ביולי 1975.
לב תל אביב
אזור לב תל אביב (או "לב העיר", בפי התל אביבים) נמצא, כמשתמע משמו, במרכז תל אביב כפי שהייתה בחמישים שנותיה הראשונות. גבולותיו הם:
רחוב המלך ג'ורג' בצפון-מערב, דרך בגין ורחוב קרליבך במזרח, שדרות בן ציון ומרמורק בצפון, רחוב אלנבי בדרום-מערב וחלקן הדרומי של שדרות רוטשילד, בדרום. האזור מתאפיין בבתי מגורים שנבנו בסגנון הבינלאומי ובסגנון האקלקטי, אם כי חלקם נהרסו ברבות השנים, אחרים שינו את ייעודם, ורבים הידרדרו והוזנחו. עם זאת, בשנים האחרונות ניכרת מגמה של שימור, חידוש ושיפוץ הבתים.
אופי השכונה.
החל משנת 1924 נבנו באזור בתים רבים בסגנון "בתי החלומות" בתקופת העלייה הרביעית, אולם רוב בתי המגורים בלב תל אביב נבנו בשנות השלושים והארבעים. רובם היו בני שלוש קומות בראשיתם, אך במשך השנים נוספו קומות גג על רבים מהם. בחלק מן הרחובות ניכר אופיים האירופי של הבתים – חזית המשיקה למדרכה, ללא גדר וגינה, בניגוד לבתים בסגנון ישראלי ובתים משנות החמישים, עם קומת עמודים מעל גינה או חניה. באחדים מן הבתים אפשר עוד לראות את קיר המגן, קיר לבנים שחיפה על הכניסה לחדר המדרגות, מסתור מכדורי צלפים מיפו במלחמת העצמאות בבתים, שרובם ככולם היו נעדרי מקלטים.
בבתים רבים מתנהלים משרדים ועסקים שונים לצד דירות המגורים, אם כי קיימת כיום מגמה להוציא את העסקים ולהחזיר למקום דיירים, בעיקר זוגות צעירים. המגמה הזו נוחלת הצלחה רבה, בהשוואה למצב שהיה בתחילת שנות השבעים. לב תל אביב חוזר, מאז שנות השמונים, לחיים, לאחר דעיכה וכמעט גסיסה.
נקודות ציון היסטוריות.
רחוב שינקין, שראשיתו בכיכר מגן-דוד – המפגש של רחוב אלנבי, נחלת בנימין, המלך ג'ורג', שינקין ושוק הכרמל – היה רחוב מסחרי הומה, ששני קווי אוטובוס (11 ו-19) עברו בו. רחוב שינקין הסתיים ברחוב יהודה הלוי, ומעבר לו, במקום שהיום נמצא רחוב לינקולן, הייתה דרך שנקראה "המשך שינקין" ונמשכה, בין שדות ומגרשים ריקים, עד אל רח' יצחק שדה ושכונת יד אליהו. רק בשנות השבעים והשמונים החלה תדמיתו של רחוב שינקין להשתנות, כאשר הופיע בתודעה הציבורית כרחוב צעיר ובוהמי, בניגוד לאופיו השמרני והבורגני לפנים. רבות מן החנויות הישנות נסגרו ונפתחו מחדש כבוטיקים, בתי קפה, חנויות דיסקים וכו'.
אחד מתווי ההיכר הבולטים של רח' שינקין ולב תל אביב היה, במשך עשרות שנים, בית דבר, בפינת רחוב מלצ'ט, בניין גדול שבו שכנו מערכת העיתון הוותיק ובית הדפוס שלו. הבניין נהרס לפני שנים אחדות ועכשיו עומד במקומו בית מגורים מפואר.
ברחוב שינקין, בין רחוב יוחנן הסנדלר לרחוב יצחק נפחא, נמצאת גינת שינקין, גינה קטנה ומטופחת ובה, כיום, מרכז תרבות שוקק חיים. בשנים עברו נקרא המקום "חורשת שינקין" ופניו היו שונים מאוד מאלה הנוכחיים. בקצה גינת שיינקין נמצא בית הכנסת המרכזי ההיסטורי של השכונה, בית כנסת גאולת ישראל שכיום מהווה מרכז חב"ד תל אביב.