צ'ילה הקימה קונסוליות במושבת הכף בסוף המאה ה-19, כחלק ממדיניות החוץ שלה עם בריטניה, שעיקר אחריותה הייתה לפקח ולבדוק את הספינות הצ'יליאניות המוצבות בדרום אפריקה. קונסול הכבוד הצ'יליאני הראשון היה גיירמו חורחה אנדרסון, שהוצב במושבה הבריטית קייפטאון באוגוסט 1867, תחת נשיאותו של חוסה חואקין פרס . שנתיים אחר כך הוקמה קונסוליה נוספת בפורט אליזבת, ודייוויד פרגוסון סטיוארט מונה שם לקונסול. שתי הקונסוליות נותרו ריקות לאחר התפטרותם של הקונסולים, ולכן משנת 1895 לא הייתה נציגות צ'יליאנית בדרום אפריקה, עד שמונה ארתור דניסון הינדה, אשר מילא את תפקיד קונסול הכבוד ביוהנסבורג בין 1912 ל-1932. בתקופה זו הפרשיות הדו-צדדיות בין צ'ילה לתחום הבריטי דאז של איחוד דרום אפריקה היו תכופות, ונגעו לבעיות השכיחות הפוגעות בשתי המדינות. אף על פי שלא בקנה מידה גדול, צ'ילה קנתה כבשים ופחם מדרום אפריקה, והיא סיפקה לה חיטה צ'יליאנית, תירס וחנקה. אחת מהאמנות הרבות שנחתמו על ידי צ'ילה ובריטניה באותה תקופה, חוזה הסחר והניווט האנגלו-צ'יליאניים משנת 1930, לא נתפסה כיתרון לטובת האיחוד הדרום אפריקני, שרשויותיו אף חשבו כי לא הרוויחו דבר מהסכם סחר כזה, עם הכלכלה המושפעת מהשפל הגדול. הפרישה מההסכם גרמה להתפטרותו של הינדה ולהשארת הקונסוליה הצ'יליאנית ריקה במשך חמש שנים, ובאותה עת יוצגה צ'ילה בדרום אפריקה על ידי השגריר הבריטי בסנטיאגו דה צ'ילה ובבואנוס איירס, הנרי צ'ילטון.
באפריל 1934 ביקרה משלחת צ'יליאנית בהנהגת סגן שר החוץ פרנסיסקו לנדסטרוי בדרום אפריקה כדי לחקור אפשרויות סחר ולחזק את היחסים הדו-צדדיים, אשר יחד עם מאמצי השגריר הבריטי בסנטיאגו, רוברט מיטשל, הובילו למינוי בשנת 1937 של קונסול כבוד חדש בקייפטאון. עם זאת, היחסים נפגעו שוב במהלך מלחמת העולם השנייה, מכיוון שצ'ילה החליטה לא להיכנע ללחץ הבריטי ונשארה נייטרלית בסכסוך, עד שהשתכנעה להצטרף לבעלות הברית בשנת 1943, בעקבות מאמצי ארצות הברית. הקונסול הראשון מסוג זה היה רוחליו פיפרה, שכמה חודשים לאחר כניסתו לתפקיד נעצר על ידי המשטרה בקומטיפורט , אזור גבול עם מוזמביק, בשל שהותו באזור אסור, ללא מסמכי זיהוי, למרות חסינותו הדיפלומטית, ולאחר זמן קצר הוא גורש מדרום אפריקה. לאחר שחרורו נפגעו היחסים הדו-צדדיים, מה שגרם שוב לריקון הקונסוליה הצ'יליאנית. בשנת 1948 פתחה דרום אפריקה משלחת דיפלומטית בסנטיאגו דה צ'ילה, ובתגובה פתחה צ'ילה קונסוליית כבוד בקייפטאון.
היחסים לאחר עצמאות דרום אפריקה.
היחסים הדיפלומטיים המודרניים בין המדינות החלו בשנת 1976, עם מינוי קונסול כללי, ובשנת 1981 מונה שגריר דרום אפריקה הראשון בצ'ילה. באותה תקופה, שיתוף פעולה מסוג צבאי הפך למרכיב המרכזי במערכת היחסים הדו-צדדית, במיוחד בהתחשב בבידוד בינלאומי של שני משטרי שתי המדינות באותה תקופה. בשנת 1990, עם החזרה לדמוקרטיה בצ'ילה, ממשלתו של פטריסיו איילווין הפחיתה במידה ניכרת את רמת היחסים, תוך שמירה בפרטוריה על משלחת דיפלומטית. עם התקדמות התהליך המדיני של דרום אפריקה, הוחלט להעלות שוב את המשלחת לדרגת שגרירות, ומסיבה זו מינתה צ'ילה את שגריר התושב הראשון שלה בדרום אפריקה בשנת 1991.
בתחילת 1993 פרסם הנשיא איילווין הזמנה למקבילו הדרום אפריקני פרדריק דה קלרק לבקר בצ'ילה, ביקור שהתרחש באוגוסט אותה שנה. ביקור זה היה נקודת המוצא לשלב חדש בקשרים בין המדינות, מכיוון שממשלותיהן בהתאמה הסכימו לנקוט בשורה של יוזמות בעלות אינטרס הדדי, כמו סיוע הדדי בשליטה בסחר בסמים אסורים, שיתוף פעולה מדעי וטכנולוגי במגזר החקלאי וחתימת הסכם הסגרה ודיכוי דרישות אשרות תייר ועסקים. צ'ילה מילאה תפקיד מוביל במאמצי המשטר הדרום אפריקני החדש לשים קץ ליוזמות החברתיות שמקורן בזמן האפרטהייד, מטרה שלפיה דרום אפריקה עקבה אחר המודל שאימצה צ'ילה, ויצרה ועדת אמת ופיוס דומה לזו הצ'יליאנית.
בשנת 2006 חתמו שתי המדינות על מזכר הבנות בנושא שיתוף פעולה ביטחוני שנכנס לתוקף שלוש שנים לאחר מכן. בשנת 2012, הוקמה בפרטוריה ועדה משותפת לסחר והשקעות, ונחתם הסכם למניעת מיסוי כפול שנכנס לתוקף בשנת 2016.
ביקורים רשמיים.
באוגוסט 1993 ערך נשיא דרום אפריקה פרדריק דה קלרק ביקור ממלכתי בצ'ילה, בעקבות הזמנה של נשיא צ'ילה, פטריסיו איילווין. חמש שנים לאחר מכן ערך הנשיא אדוארדו פריי רואיס-טאגלה את ביקור המדינה הראשון של נשיא צ'ילה בדרום אפריקה. באותה הזדמנות נחתמו הסכמים על קידום והגנה על השקעות ועל שיתוף פעולה במאבק בסחר בסמים. בהמשך, ביוני 2005, נשיא דרום אפריקה, תבו מבקי, ערך ביקור רשמי בצ'ילה, ונפגש עם הנשיא ריקארדו לאגוס.
באוגוסט 2014, נשיאת צ'ילה מישל בצ'לט ערכה ביקור ממלכתי בדרום אפריקה, שם נפגשה עם הנשיא ג'ייקוב זומה, והובטח לקדם את הקשרים בין המדינות על ידי העמקת חילופי הקשרים התרבותיים והמסחריים שלהם.
קשרי עסקים.
דרום אפריקה היא שותפת הסחר העיקרית של צ'ילה ביבשת אפריקה ומחזיקה בהשקעות משמעותיות במדינה הדרום אמריקאית. מבחינה היסטורית ובהתחשב בסמיכות היחסית, התקיים נתיב ימי בין יבשתי בין שתי הטריטוריות דרך מיצר מגלן.
בשנת 2015 הסחר הדו-צדדי הגיע ל-158 מיליון דולר, לאחר שגדל בממוצע ב-96% מאז 2011. המוצרים העיקריים שייצאה צ'ילה לדרום אפריקה הם אשלגן חנקתי, אשלגן כלורי ודשנים, ואילו דרום אפריקה מייצאת בעיקר מיץ אננס, פרומנגן ותכשירים לריכוז המינרלים למדינה הדרום אמריקאית.
יחסי ברזיל–דרום אפריקה
יחסי ברזיל–דרום אפריקה הם יחסי החוץ בין ברזיל לדרום אפריקה. באופן מסורתי היחסים בין המדינות היו קרובים. ברזיל סיפקה סיוע צבאי לדרום אפריקה בצורה של אימוני לוחמה ולוגיסטיקה. היחסים הדו-צדדיים בין המדינות התגברו לאחרונה, כתוצאה ממדיניות החוץ "דרום-דרום" החדשה של ברזיל שמטרתה לחזק את השילוב בין המעצמות הגדולות בעולם המתפתח.
דרום אפריקה היא חלק מפורום הדיאלוג של IBSA, לצד ברזיל והודו, וכן חלק מקבוצת BRICS, יחד עם ברזיל, רוסיה, הודו והרפובליקה העממית של סין.
היסטוריה.
בשנים האחרונות של תקופת האפרטהייד, חברות דרום אפריקאיות ביצעו כמה השקעות בברזיל. עם זאת, בעוד שברזיל פיתחה יחסים עם המושבות הפורטוגליות לשעבר של אפריקה, היא לא טיפחה מערכת יחסים איתנה עם ממשלת תקופת האפרטהייד, ובמקום זאת פיתחה קשרים עם בנות בריתם של ארגונים נגד האפרטהייד כמו ANC ו-SWAPO.
לאחר שדרום אפריקה קיימה את הבחירות הראשונות החופשיות בשנת 1994, הפך הנשיא פרננדו אנריקה קרדוזו לראש המדינה הברזילאי הראשון שביקר בדרום אפריקה בשנת 1996. היחסים התפתחו במהירות בין שתי המדינות, במיוחד לאחר בחירתו של לואיז אינסיו דה סילבה לנשיא בשנת 2002. ממשלת לולה פיתחה קשרים הדוקים עם ממשלתו של תאבו מבקי בדרום אפריקה, בפרט בתחומי האיידס / HIV, סחר הוגן, רפורמה במועצת הביטחון של האו"ם, רפורמה בקרקעות וסוגיות חברתיות-כלכליות אחרות. היחסים קיבלו דחיפה נוספת עם הקמת פורום הדיאלוג של IBSA. הפורום השני נערך בדרום אפריקה ואילו הפסגה הראשונה והרביעית נערכו בברזיל.
נועה שקרג'י
נועה שקרג'י (נולדה ב-31 באוקטובר 1989) היא משוררת, עורכת וחוקרת ספרות ומדיה ישראלית. מייסדת שותפה של ״בית הספר לאומנויות המילה" בירושלים מבית "מקום לשירה". עורכת כתב העת "מעלה" לביקורת ספרות.
ביוגרפיה.
שקרג'י היא בעלת תואר ראשון מהחוג לספרות ותואר שני מהחוג לתקשורת ועיתונאות, שניהם מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
שיריה התפרסמו בעיתונים כגון הארץ, מעריב, ידיעות אחרונות, מקור ראשון; ובכתבי העת: הליקון, כתובת, ננופואטיקה, עתון 77 ומאזניים; וכן במספר אנתולוגיות בינלאומיות.
בין השנים 2014–2019 הייתה עורכת שותפה בכתב העת "ננופואטיקה".
בשנת 2021 הקימה את כתב העת לביקורת הספרות "מעלה".
מתגוררת בירושלים.
Ungodly Hour
Ungodly Hour הוא אלבום האולפן השני של הההרכב האמריקאי קלואי x האלי. האלבום יצא לאור ב-12 ביוני 2020 על ידי חברות התקליטים פארקווד וקולומביה. מתוך האלבום שלושה סינגלים, מתוכם השירים "Catch Up", "Do It" ו-"Forgive Me".
במקור האלבום היה אמור לצאת ב-5 ביוני 2020, אך נדחה ל-12 ביוני, על מנת להראות תמיכה וכבוד בתנועת BLACK LIVE MATTER בארצות הברית.
This Woman
This Woman (בעברית: האישה הזו) הוא אלבומה העשירי של זמרת הקאנטרי האמריקאית ליאן ריימס, אשר יצא לאור ב-25 בינואר 2005. אלבום זה בניגוד לקודמו הכיל מוזיקת קאנטרי ובכך ריימס כינתה אלבום זה כ"חזרה לשורשים" לאחר שאלבומה הקודם הכית מוזיקת פופ ו-R&amp;B. מבחינה לירית האלבום עוסק באהבה, התאהבות ונישואין. לטענת ריימס אלבום זה נכתב בהשראת נישואיה לרקדן הליווי שלה דין שרמט. האלבום לא זכה להצלחה דומה לזו של אלבומו הקודם כאשר הגיע למעמד זהב בארצות הברית. בדומה לאלבומיה הקודמים ריימס לא הייתה שותפה לרוב כתיבת שירי האלבום אך הייתה שותפה לכתיבת 3 מהם.
מתוך האלבום יצאו 4 סינגלים: "Nothin' 'Bout Love Makes Sense" אשר יצא כסינגל הראשון מהאלבום והגיע למקום ה-5 במצעד שירי הקאנטרי האמריקאי, "Probably Wouldn't Be This Way" אשר הגיע למקום ה-3 במצעד שירי הקאנטרי האמריקאי, "Something's Gotta Give", אשר הגיע למקום ה-2 במצעד שירי הקאנטרי האמריקאי ו-"Some People" אשר לא הצליח לשחזר את הצלחת השירים הקודמים הוגיע למקום ה-34 בלבד במצעד שירי הקאנטרי האמריקאי.
כל שירי האלבום הם שירים מקוריים מלבד השיר "I Dare You" שהוא גרסת כיסוי לשירם של להקת SHeDAISY.