שאלה נוספת אותה מעלים החוקרים, היא התגבורת שהגיעה מנהר הליס. עלי פי הרודוטוס: "אז נזעקו הפרסים שהיה מקום תחנותם מעבר לנהר הליס, בשמעם מכל הנעשה, ומהרו לעזרת הלודים. וכשלא מצאו עוד את היונים בסרדיס, הלכו בעקבותיהם והדביקו אותם באפסוס". המרחק בין נהר הליס לסרדיס הוא 600 ק"מ ובין סרדיס לאפסוס 150 ק"מ דרך מהירה יותר לא נסללה עד ימינו. אם כך איך יכלו הפרסים להגיע במהירות רבה כל כך מהליס לסרדיס ומסרדיס לאפסוס? את הפרשה כולה מסכם ההיסטוריון משה עמית במילים: "מתקבל הרושם המוזר שהרודוטוס לא הכיר את האזור במידה מספקת, ושהמלומדים המודרניים המקבלים את דבריו לא עיינו במפה... כל הפרשה סתומה תוצאותיה עוד יתר משונות".
השפעות.
בעקבות הכישלון נטשו האתונאים והארטראים את המערכה וחזרו ליוון. מכאן ואילך המרד הלך וגווע. על פי הרודוטוס, כאשר מלך פרס דריווש הראשון שמע על הקרב, הוא זעם כל כך עד שזעק: "זאוס תן לי להינקם באתונאים", לאחר מכן הוא הורה לעבדו להזכיר לו שלוש פעמים בכל ארוחה "אדוני זכור את האתונאים". חוקרים מודרניים סבורים שהרודוטוס הגזים, והסיוע היווני לאיונים לא היה רב. הפרסים פשוט חיפשו תירוץ לתקוף את יוון בקרב מרתון 8 שנים לאחר מכן.
אובייקט למידה
אובייקטי למידה הם "אוסף של פריטי תוכן, פרטי תרגול, ופריטי הערכה המשולבים יחד לשם השגת מטרת לימוד אחת". הם מהווים מרכיב מרכזי ברוב המצבים שבהם מתרחשת הוראה ולמידה וניתן לעשות בהם שימוש חוזר.
רקע.
הביטוי "אובייקט למידה" מיוחס לוויין הודג'ינס (Wayne Hodgins) ולקבוצת עבודה משנת 1994 הנושאת את שמו.
הרעיון של "אובייקטי למידה" ידוע גם כ: אובייקטי תוכן, אובייקטים חינוכיים, אובייקטי מידע, אובייקטים חכמים, פיסות ידע, רכיבי למידה, אובייקטי מדיה, רכיבי תוכנית לימודים, אובייקטי למידה לשימוש חוזר, רכיבי הכשרה ואימון.
ניתן לראות במושג זה תפישת עולם בתחום הלמידה מרחוק שמשמעותה היא, חלוקת תוכן הלימוד לפיסות מידע קטנות, כך שניתן מחד לעשות שימוש בכל פיסה, כישות עצמאית, המנוהלת על ידי תחומי למידה שונים, ומנגד ניתן לאחד כמה פיסות ליחידת לימוד גדולה.
פריטי הלימוד מתויגים בדרך כלל על ידי Meta Data.
הרעיון המרכזי של השימוש באובייקטי למידה מאופיין באופן הבא:
אובייקטי למידה עוצבו במטרה להפחית את העלות הלמידה, כדי ליצור תוכן לימודי סטנדרטי וכדי לאפשר שימוש ושימוש חוזר בתוכן לימודי במערכות של ניהול למידה.
הגדרות.
למושג אובייקט למידה (Learning object) ניתנו הגדרות רבות אך אין כיום הגדרה אחת מוסכמת. על פי הגדרה אחת אובייקטי למידה הם: "כל ישות דיגיטלית או לא דיגיטלית שניתן להשתמש בה, לעשות בה שימוש חוזר או להפנות אליה בתהליך של הוראה בשילוב טכנולוגיות", על פי הגדרה אחרת אובייקטי למידה הם כל דבר שניתן לארוז באופן דיגיטלי ויכול לשמש להוראה. על פי הגדרה זו גם צילום של תפוח. כמו גם שיעור שלם המועבר בווידאו וכן מרכיביו הם אובייקט למידה. בהגדרות אחרות מודגשת החשיבות של המודולריות, האפשרות לפעולת חקר והאפשרות לשיתופיות כתכונות חשובות של אובייקטי למידה.
רכיבים.
להלן רשימה של חלק מסוגי המידע שעשוי להיות כלול באובייקט למידה ובמטה דאטה שלו:
מטא-דאטה.
אחת הסוגיות המרכזיות בשימוש באובייקטי למידה הוא זיהוי על ידי מנועי חיפוש או מערכות ניהול תוכן.
כפי שלספר בספרייה יש זיהוי, כך גם אובייקטי הלמידה חייבים להיות מתויגים עם מטה דאטה.
החלקים החשובים ביותר של מטה דאטה של אובייקט למידה כוללים:
אובייקט למידה דיגיטלי וסגנונות למידה.
אובייקטים דיגיטליים ללמידה:
אובייקטים דיגיטליים ללמידה, הם פריטים דיגיטליים שמטרתם לשמש ללמידה נתמכת טכנולוגיה. אובייקטים אלו, תומכים בפעילויות הלמידה, מאפשרים לתלמידים לפקח על הלמידה שלהם, לארגן את משאבי התוכן, ולהעריך את התקדמות ותוצאות הלמידה.
לרוב, ניתן ליישם למידה באמצעות אובייקטים דיגיטליים בשתי דרכים: ראשית, המרצה מעלה את משאבי הלמידה הדיגיטליים, והתלמידים מורידים משאבים אלו ולומדים אותם. שנית, התלמידים לומדים באופן אינטראקטיבי בסביבה המקוונת מאנימציות, סימולציות וקורסים מובנים, מבלי להוריד את הפריטים הדיגיטליים.
דוגמאות לאובייקטים דיגיטליים ללמידה:
1. קובצי תַּסְדִּיר מסמכים נייד (PDF).
2. הרצאות שמע.
3. הרצאות וידאו.
4. סימולציות ממחושבות.
5. בחנים מקוונים.
הקשר בין אובייקטים דיגיטליים ללמידה לבין סגנונות למידה:
לומדים משיגים ומעבדים מידע על פי סגנון הלמידה שלהם. לפיכך, ייתכן כי התאמה בין אובייקט הלמידה, לבין סגנון הלמידה העיקרי של הלומד, יביא לתרומות וליתרונות משמעותיים בתהליכי הלמידה. במחקר שבדק את הקשר בין סגנון הלמידה העיקרי של סטודנטים, לבין רמת השימוש באובייקטים השונים ללמידה (קובצי PDF, הרצאות שמע, הרצאות וידאו ובחנים מקוונים) בסביבת למידה מקוונת. נמצא כי, סטודנטים בעלי סגנון למידה חושי, צפו במשך זמן רב יותר בהרצאות וידאו מאשר סטודנטים בעלי העדפה לסגנון הלמידה הוויזואלי. בנוסף, סטודנטים עם סגנון למידה חושי, ביצעו יותר בחנים להבנת הנושא, מאשר סטודנטים בעלי סגנון למידה ויזואלי. עם זאת, לא נמצא הבדל משמעותי בין סגנונות הלמידה, בקריאת קובצי ה-PDF ובשמיעת הרצאות השמע. החוקר (Özdemir) הסיק כי ההבדלים במשך זמן הצפייה ובכמות ביצוע הבחנים, קשורים לכך שללומדים בעלי סגנון למידה חושי, יש צורך לחזור ולהתאמן על הנושאים הנלמדים.
ארטאשס הראשון, מלך ארמניה
ארטאשס הראשון (ביוונית: Άρταξίας בארמנית: Արտաշես; המאה ה-2 לפנה"ס) היה מלך ארמניה, ומייסד ממלכת ארמניה.
ביוגרפיה.
לאחר כיבושה של ממלכת אוררטו בידי מדי, וכיבושה של מדי בידי מלך אנשאן כורש הגדול, הפכה ארמניה לסטראפיה נידחת בתוך הממלכה האחמנית. הממלכה האחמנית נכבשה בידי אלכסנדר הגדול מלך מוקדון, ובכלל זה ארמניה. אלכסנדר, לא ביקר מעולם בארמניה, אולם הסטראפ שלה נכנע לפניו כפי שבחרו לעשות סטראפים פרסיים רבים אחרים. ארמניה, הפכה למחוז נידח בתוך האימפריה הסלווקית. היא הייתה מחולקת ל"ממלכות" רבות, שהיו ככל הנראה שושלות מקומיות. המלך הסלווקי אנטיוכוס השלישי (הגדול), מינה מתישהו בין 200-209 לפנה"ס את ארטאשס כסטרטגוס של ארמניה.
לפני כן לא ידוע דבר על ארטאשס. הוא מילא את שליחותו בנאמנות, אולם לאחר שבשנת 191 לפנה"ס הובס אנטיוכוס בקרב מגנסיה, מרדו בו ארטאשס והכתיר עצמו כמלך ארמניה. ארטאשס, איחד את הארמנים, וקבע גבול מסודר לממלכתו. הרומאים, הכירו בממלכתו כפי שהכירו במרבית הממלכות שמרדו בשלטון הסלווקי. כמו כן, מקורות מסוימים רומזים שארטאשס אירח בחצרו את המצביא הקרתגי המפורסם חניבעל ברקה. על פי המסופר חניבעל סייע לארטאשס לבנות עיר שסטראבון מכנה "ארטקססטה" על שם המלך, ופלוטרכוס מכנה "קרתגו שבארמניה". לא ברור במה סייע חניבעל בבניית העיר, סטראבון רק כותב שהעיר: "נבנתה בידי חניבעל", ופלוטרכוס מכנה אותה: "מעשה ידיו של חניבעל הגדול שבאויבי רומא". ידיעה זו סותרת ידיעה אחרת על פיה חניבעל שהה אותה תקופה בכרתים.
ארטאשס, הנהיג בממלכתו שפה אחידה שהייתה ככל הנראה מבוססת על ארמית. ברוב הכתובות הארמניות מאותה תקופה הוא מכונה "ארתחששתא". ארטאשס גם בנה ערים וייסד מקדשים, והשושלת שלו עתידה להחזיק מעמד עד אמצע ימי הביניים. ההיסטוריון הארמני מובסס חורנאצי מספר, כי האלאנים, עם נודד ממוצא איראני פלשו לארמניה בתקופת שלטונו של ארטאשס. ארטאשס, יצא לקרב מול האלאנים הביס אותם ואף לקח בשבי את בנו של מלך האלאנים. מלך האלאנים נאלץ להסכים להסכם שלום עם ארטאשס, אולם ארטאשס לא הסכים לתנאי אחד, להחזיר את השבוי. בתגובה, הנסיכה האלאנית סאטאניק (Satenik) נעמדה על שפת הנהר מול מחנהו של ארטאשס והפצירה בו לשחרר את אחיה. ארטאשס נשבה ביופייה של סאטאניק, והסכים לשחרר את אחיה בתמורה לידה. מלך האלאנים השיב לו שאצל האלאנים מקובל שהחתן "חוטף" את הכלה. ארטאשס, על פי המסופר לקח חבל מעור, והשליך אותו אל הגדה השנייה של הנהר. החבל נכרך סביב מותניה של הנסיכה והוא לקח אותה למחנה שלו. החתונה נחגגה בפאר והדר, על ראש החתן נשפכה מקלחת של זהב, ועל ראש הכלה מקלחת של פנינים.
סאטאניק, ילדה לארטאשס שישה בנים. בנו הבכור טיגראנס הראשון ירש אותו. טיגראנס היה שליט פחות מוצלח מאביו, ובימיו גברה השפעת האימפריה הפרתית בממלכה. נכדו טיגראנס הגדול, הצליח להביס את הפרתים, ולהפוך את ארמניה לאימפריה אדירה, אולם גם הוא הובס בסוף הפעם בידי הרומאים. עם זאת ממלכת ארמניה המשיכה להתקיים עוד שנים רבות.
הלגיון הראשון גרמניקה
הלגיון הראשון גרמניקה (בלטינית: Legio I Germanica) היה לגיון רומאי, אשר הוקם בשנת 48 לפנה"ס בידי גאיוס יוליוס קיסר. השם "גרמניקה", מתייחס למקום שבו הוצב הלגיון, ולא למוצא חייליו. לאחר המרד הבטאווי שבמהלכו הושמד כמעט לחלוטין, אוחדו שרידיו לתוך "הלגיון השביעי גמינה".
היסטוריה.
הלגיון הוקם ככל הנראה בשנת 48 לפנה"ס בידי יוליוס קיסר. הוא לקח חלק במלחמת האזרחים של יוליוס קיסר, בין היתר בקרב דיראכיום וקרב פרסלוס. סמל הלגיון לא ידוע, אולם ככל הנראה היה זה שור, שכן סמל זה העניק קיסר לכל לגיונותיו (פרט ללגיון החמישי אלאודה). לאחר מותו של קיסר, עבר הלגיון אל צבאו של אוקטוויאנוס אחיינו של קיסר, ולקח חלק במלחמתו של אוקטוויאנוס נגד סקסטוס פומפיוס בין השנים 30-16 לפנה"ס.