חולא (בערבית: حولا) הוא כפר בדרום לבנון, בנפת מרג' עיון שבמחוז אל-נבטיה. הכפר שוכן על רכס רמים בגובה 750 מטר מעל פני הים, כ-1.5 ק"מ ממערב לגבול ישראל מול מושב מרגליות.
היסטוריה.
ב-24 באוקטובר 1948, במהלך מלחמת העצמאות, נכבש הכפר על ידי חטיבת כרמלי כחלק ממבצע חירם. כשבוע לאחר מכן הרגו שני קצינים ישראלים כשלושים מתושבי הכפר באירוע שכונה טבח חולא. ישראל נסוגה מהכפר במסגרת הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות.
ב-27 באוקטובר 1965 ערכה חטיבת גולני בכפר פעולת התראה ("מבצע מאזניים"), לאחר שמחבלי פת"ח חדרו לישראל דרך כפר זה. בפעולה פוצץ ביתו של מוכתר הכפר, וכתוצאה מכך קרס בית סמוך ונהרגה אישה שלנה בו.
במהלך מלחמת לבנון השנייה פעל גדוד 931 של חטיבת הנח"ל בפיקודו של אבי דהן וכוחות שריון בכפר ובסביבתו, ב-7 באוגוסט 2006 הודיע ראש ממשלת לבנון, פואד סניורה, כי 40 מתושבי הכפר נהרגו בעקבות הפצצת חיל האוויר הישראלי בכפר, מספר שעות לאחר מכן חזר בו סניורה מהדברים והתברר שבהפצצה נהרג אדם אחד.
שלטית מקומטת
שלטית מקומטת (השם המדעי: "Peltophorum dubium") הוא מין עץ מתת־משפחת הקסאלפיניים, שמוצאו בברזיל. העץ נפוץ בגינון בישראל בזכות צלו הרחב ומשום שהוא מקנה לגנים ולשדרות צבע צהוב יפה בחודשים יוני־יולי, לאחר שרוב העצים סיימו את פריחתם.
השלטית המקומטת היא עץ גדול המגיע לגובה 14 מטרים, וענפיו המתפרסים לצדדים יוצרים נוף רחב עד לקוטר 12 מטרים. זהו עץ נשיר־מותנה: במקור הוא ירוק עד, אולם בישראל הוא עומד בשלכת בחורף בשל הקור היחסי לעומת ארץ מוצאו. באביב הוא מתכסה בעלים מנוצים־פעמיים. הפריחה בשני גלים: גל ראשון באביב וגל שני בחודשי הקיץ. הפרחים גדולים, קוטרם עד 3.5 ס"מ וצבעם צהוב עז, והם ערוכים באשכולות גדולים הבולטים מעל נוף העלים. הפרחים מושכים אליהם דבורים. הפירות הם תרמילים בצבע חום הנשארים על העץ חודשים רבים, בדרך כלל גם במקביל לעונת הפריחה הבאה. משקלם הרב (יחסית) של הפירות מכביד על הענפים והדבר גורם לא מעט לקריסת ענפים, דבר המצריך גיזום תדיר כדי להקל על משקלו של העץ.
צלקת העלי רחבה ומשוטחת כמו מגן מלחמה. מכאן נובע שם הסוג Peltophorum, שמשמעותו ביוונית "נושא מגן" (נושא – φόρος –פורוס, מגן – πέλτη – פֶּלְטֶה). שם הסוג בעברית "שלטית" נגזר משלטי האצולה שמגן הוא המרכיב המרכזי בהם. תואר שם המין בעברית הוא "מקומטת" בגלל עלי הכותרת המקומטים של הפרחים. בעבר כונה העץ "שלטית מסופקת", תרגום של שם המין המדעי dubium, שמשמעותו "מוטל בספק".
השלטית נפוצה בגנים בישראל, בעיקר במישור החוף ובשפלה. קצב הצמיחה שלה מהיר ושורשיה מתפשטים לרוחב סמוך לפני השטח, לכן יש להימנע משתילתה בקרבת שטחים מרוצפים.
חפציבה מנוחין
חפציבה מנוחין (באנגלית: Hephzibah Menuhin; 20 במאי 1920 – 1 בינואר 1981) הייתה פסנתרנית יהודייה-אמריקאית ופעילה למען זכויות אדם. אחותם של הכנר יהודי מנוחין והפסנתרנית, הציירת והמשוררת ילטה מנוחין.
קורות חיים.
בתו של משה מנוחין. נולדה וגדלה בסן פרנסיסקו. בילדותה הוריה לימדו אותה קרוא וכתוב, והיא לא למדה בבית הספר. כילדה הופיעה עם אחיה הבכור יהודי, ובגיל 12 הקליטה את תקליטה הראשון ביחד עם אחיה (16). נישאה ללינדסיי ניקולאס, בוקר אוסטרלי ובנו של ג'ורג' ניקולאס (ממייסדי חברת התרופות שפיתחה את האספירין). היא עברה יחד איתו לאחוזת Terrinallum במערב ויקטוריה, שם הקימה ספרייה ניידת לילדים, וילדה את שני ילדיה: קרונרוד ומרסטון ניקולאס. כמו כן, האגודה האוסטרלית - מוזיקה ויוה - נולדה בסלון ביתה. אחיה, יהודי מנוחין, התחתן עם נולה ניקולאס, אחותו של לינדסיי, אך נישואי שני הזוגות לא החזיקו מעמד והם התגרשו.
מאוחר יותר התחתנה חפציבה עם ריצ'רד האוזר, סוציולוג אוסטרי ואביה של אווה קוקס. הם עברו עם בתם קלרה מנוחין-האוזר לאנגליה, שם אימצו למשפחתם את מישל אלכסנדר מורגן. הם הקימו את ה'מוסד לזכויות אדם ואחריות' ואת ה'מרכז למחקרים חברתיים'. הזוג ניהל יחד בדרום לונדון מקלט למשפחות חסרות בית, אסירים משוחררים ועוד. לבסוף, עברו לביתם הקבוע בקצה המזרחי של לונדון. חפציבה וריצ'רד האוזר הקימו בית-מחסה לזכויות אדם בביתם שבפילמיקו. הם פעלו למען פיוס הדרגתי וניסו לעזור למיעוטים ברחבי העולם.
חפציבה הייתה פעילת למען השלום ופירוק הנשק. ב-1977 נבחרה לנשיאת הסניף הבריטי של 'ליגת הנשים העולמית לשלום וחירות' ותומכת נלהבת של זכויות נשים וילדים.
ב-1 בינואר 1981 נפטרה לאחר מחלה ממושכת. נקברה בבית הקברות היהודי בצפון לונדון.
בוטפוגו
סניפומט
חול'א
חול'ה
I (אלבום)
I הוא אלבום הבכורה של הזמר-יוצר הישראלי אריק ברמן, אשר יצא לאור ב-1 בינואר 2007.
בקיץ 2006 יצא לרדיו הסינגל הראשון מהאלבום, "מה עוד ביקשת", אשר זכה להצלחה רבה, וצולם לו קליפ ששודר תכופות בערוץ 24. בחודש אוקטובר 2006 יצא לרדיו סינגל שני מאלבומו של ברמן, בשם "המתוקות האחרונות". מילותיו הפרובוקטיביות של השיר גרמו לכך שיצונזר על ידי רשת ג'. אף על פי כן זכה השיר (והקליפ שצולם לו) להצלחה רבה, ורבים הצביעו על הדמיון בסגנונם לסגנון שיריו של שלומי שבן. בדצמבר 2006 יצא הסינגל השלישי "יום חדש נפלא".
ב-1 בינואר 2007 יצא האלבום לחנויות וב-10 בספטמבר אותה שנה הגיע האלבום למעמד של אלבום זהב, לאחר שנמכרו ממנו למעלה מ-20,000 עותקים.
השירים באלבום הם פרי-עטו של ברמן; על העיבודים אחראי אודי קראוס (המעבד והמתופף של ברמן); ההפקה היא בניצוחו של משה לוי. לאחר צאת האלבום יצאו הסינגלים "ג'וני" ו"בינונימי". שירים נוספים שהתפרסמו מהאלבום היו "אהבה באור ובצל", "אפשר לחשוב", "אם היה לזה סיכוי" ו"לא נורא".
XSL Formating Object
סטטיק-אקס
סטטיק-אקס (באנגלית: Static-X) היא להקת אינדסטריאל מטאל ונו-מטאל אמריקאית שהוקמה בלוס אנג'לס בשנת 1994.
היסטוריה.
הלהקה הוקמה על ידי ויין סטטיק, קואיצ'י פוקודה, טוני קאמפוס וקן ג'יי. לאחר מספר שנות פעילות, חתמה הלהקה על חוזה עם חברת התקליטים של וורנר מיוזיק גרופ.
אלבומה הראשון של הלהקה, "Wisconsine Death Trip" יצא ב-1999. האלבום זכה להצלחה בינונית אך בשנת 2001 האלבום קיבל פלטינה.
לקראת הקלטת אלבומם השני "Machine" (מכונה) ב-2001 עזב פוקודה את הלהקה כדי להיות עם משפחתו, את מקומו השלים טריפ אייסן (לשעבר מדופ ומארדר דולז).
לקראת הקלטת אלבומם השלישי "Shadow Zone" (אזור הצללים) ב-2003 עזב קן ג'יי את הלהקה בגלל חילוקי דעות מוזיקליים ופוליטיים, את מקומו החליף ניק אושירו (לשעבר סית'ר).
לקראת הקלטת אלבומם הבא "Start a War" (להתחיל מלחמה) ב-2005 פוטר טריפ אייסן בגלל האשמות בניצול קטינה, פוקודה חזר לשורות הלהקה. ב-3.4.2007 הוציאו את אלבומם החמישי Cannibal (קניבל), שהוא ככל הנראה האלבום הכי כבד של הלהקה מאז Machine, הפעם ללא עזיבה וחזרה של אף חבר. בנוסף הוציאה הלהקה ב-2004 את האוסף Beneath, Between, Beyond (מתחת, בין, מעבר) שכלל בנוסף לשירים דמואים של הלהקה.
ב-2009 הוציאה הלהקה את האלבום "Caulter of Static", האלבום האחרון של הלהקה נכון לשנת 2019.
ב-2010 הודיע ויין כי הלהקה יוצאת לפגרה והוא יעבוד על פרויקט צד, בנוסף עזב טוני קמפוס את הלהקה. בשנת 2012 החזיר ויין את הלהקה מפגרה עם חברי להקה חדשים. לאחר כשנה הלהקה התפרקה באופן רשמי בעקבות מחלוקת בין ויין לקאמפוס על זכויות היוצרים בלהקה.ב-11 בנובמבר 2014 ויין נפטר בגיל 48.
הלהקה התאחדה בשנית בשנת 2018, כאשר חבריה המקוריים שבו לשורותיה, עם סולן חדש בשם Xer0 שהצטרף ללהקה ב-2019.
פיסול בשדה המורחב
"פיסול בשדה המורחב" (באנגלית: Sculpture in the Expanded Field) הוא מאמר מאת החוקרת ומבקרת האמנות רוזלינד קראוס המנסה להציג הגדרה אסתטית מחודשת של מושג ה"פיסול" בעקבות התפתחויות שחלו באמנות החל משנות ה-60 של המאה ה-20. המאמר פורסם בכתב העת "October" בשנת 1979.
קראוס טוענת כי החל מתחילתו של המודרניזם התערער מעמדו של הפיסול כאמצעי לייצוג סימבולי קונקרטי, כלומר כאנדרטה. אנדרטאות פיגורטיביות, דהיינו אנדרטאות המגולמות בדימוי אנושי, אינן מסוגלות עוד לקיים את מעמדן המוצהר כציון היסטורי בחלל ספציפי וכמשקפות היבט תודעתי של קהילה. אחת הדוגמאות לכך היא פסלו של אוגוסט רודן "שערי הגיהנום", אשר יועד להצבה כשער כניסה למוזיאון בצרפת, אולם הוצב לבסוף בכמה מקומות בעולם.
מצב זה מכונה על ידי קראוס כ"מצב נגטיבי", בו הפיסול נאלץ להמיר את ההתייחסות לחלל היסטורי בצורות מופשטות המהוות "מסמן טהור", וכן בהתייחסות עצמית ארס פואטית. קראוס מתארת מאפיינים אלו בפיסול המופשט, אשר מדגיש את בסיס הפסל או הופך אותו לחלק בלתי נפרד ממנו, כדוגמת פסליו של קונסטנטין ברנקושי. בפסלים כגון אלו "הבסיס מוגדר עתה מהותית כניתן להעברה, דבר המצביע היעדר מקום קבוע לעבודה, וחוסר הבית שלו מוטמע לתוך עצם חומריותו של הפסל".
כתוצאה ממצב זה, נוצרה הגדרה נגטיבית של הפיסול כאלמנט שאינו "אדריכלות" ואיננו "טבע". לפיכך, התקיים הפיסול בתוך שיח אפיסטימולוגי הנדרש לבחינת גבולותיו כל העת. קראוס מנסה להציע הגדרה אלטרנטיבית למצב זה, בה הגבול בין "פיסול", "אדריכלות" ו"טבע" הוא דינמי ויוצר "שדה מורחב" בה הגדרתו של הפיסול תלויה בהגדרתם של שדות סמנטיים.
קראוס מוצאת כי צורות פיסול חדשות כגון "אמנות אדמה" וסוגים שונים של אמנות מינימליסטית אכן מקיימות את ההיגיון של השדה המורחב. היגיון פוסט מודרני זה עתיד, לדעת קראוס, ליצור מימד היסטורי חדש של הפיסול.
איב (ראפרית)