פרט להיותו חוקר מצליח הוא גם נודע בתור נגן וזמר ג'אז וכותב ספרי ילדים. מייסד ממשק Ourboox המאפשר לפרסם ברשת ספרי תמונות דיגיטליים.
משפחתו.
נשוי לשולמית ספיר-נבו, משוררת וסופרת. לזוג שני ילדים, אסיף והדר.
פרסומיו.
במהלך עבודתו פרסם מספר מאמרים, כמו כן יחד עם החוקר היה עורך "מגזין לחקר מערכת הנשימה" עד לפרישתו מן התפקיד ב-2013
ספרו:
שנות ה־70 של המאה ה־20
שוט מכונן
שוט מכונן (באנגלית: Establishing Shot), בהפקת קולנוע וטלוויזיה, נועד על מנת לבסס את ההקשר של הסצנה על ידי הצגת היחסים בין הדמויות החשובות שבסצנה או חפצים. בדרך כלל, שוט זה הוא לונג שוט או אקסטרים לונג שוט בתחילת הסצנה, המציין את המקום, ולעיתים גם את הזמן, שבו מתרחשת הסצנה.
שוטים מכוננים היו נפוצים מאוד בעידן הזהב של הוליווד, יותר ממה שהם כיום. יוצרי הסרטים של היום נוטים לדלג על שוטים מכוננים, כדי להעביר את הסצנה מהר יותר. בנוסף, האופי האקספוזיציאלי של השוט (כמתואר לעיל) עלול להיות לא מתאים לסצנות בסרטי תעלומות, שבהן באופן מכוון פרטים מסוימים מטושטשים או נשארים בחוץ.
שימוש בשוטים מכוננים.
מקום.
שוטים מכוננים עשויים להשתמש באתרים מפורסמים כדי לציין את העיר שבה מתרחשת הפעילות, או שאליה עברה הפעילות, כגון הפרנזהטורם עבור ברלין, האמפייר סטייט או פסל החירות עבור ניו יורק, הלונדון איי או הביג בן עבור לונדון, בית האופרה של סידני עבור סידני, מגדל אייפל עבור פריז, הסטריפ עבור לאס וגאס, או גשר זאקים עבור בוסטון.
זמן.
לפעמים, יש צורך להדריך את הצופים, על מנת להיטיב את הבנתם של ההתרחשויות. לדוגמה, שוט חיצוני של בניין בלילה, ואחריו שוט פנים של אנשים מדברים - הדבר מרמז כי השיחה מתרחשת בשעת לילה בתוך אותו מבנה; זאת בעוד למעשה, השיחה עשויה הייתה להיות מצולמת בסטודיו שנמצא רחוק מהמיקום בו לכאורה מתקיימת השיחה, וזאת בשל אילוצי תקציב, היתרים או מגבלות זמן.
מערכת יחסים.
שוט מכונן עשוי להיות לונג שוט של חדר, המציג בו-זמנית את כל הדמויות בסצנה מסוימת. לדוגמה, סצנה על רצח באולם הרצאות במכללה - עשוי להתחיל עם שוט שמראה את החדר כולו, לרבות המרצה, וכל תלמידיו אשר רושמים הערות. גם בצילום תקריב ניתן להשתמש בתחילת סצנה, על מנת לבסס את הרקע להתרחשויות שיקרו (כגון, בסצנת הרצאה באולם, שוט של עיפרון במהלך כתיבת הערות).
קונספט.
שוט מכונן עשוי גם לבסס קונספט, ולא מיקום במרחב או בזמן. לדוגמה, פתיחה עם שוט של אימון באמנות לחימה מבסס את הנושא של אמנויות לחימה. גם שוט של גשם מטפטף יכול להיות שוט מכונן. יוצרי הקולנוע מתכתבים עם קהל הצופים שלהם, באמצעות שימוש ברקע התרבותי-הקולנועי המשותף להם.
מדיום שוט
ג'ורג' טאון (מלזיה)
ג'ורג' טאון (במלאית ובאנגלית: George Town) היא בירת מדינת פננג שבמלזיה. ג'ורג' טאון שוכנת על האי פננג במצר מלאקה, מול חופי חצי האי המלאי. נכון ל-2015 אוכלוסיית המטרופולין של ג'ורג טאון מונה כ-2 וחצי מיליון תושבים.
בשנת 2008 צירף אותה ארגון אונסק"ו לרשימת אתרי המורשת העולמית יחד עם העיר מלאקה כ"ערים היסטוריות במצרי מלאקה", הודות לאדריכלות המגוונת והעשירה שבה.
היסטוריה.
ב-1786 סולטנות קדה מסרה לפרנסיס לייט, סוחר ונציג חברת הודו המזרחית הבריטית, את האי פננג, בתקווה שהבריטים יעניקו הגנה לסולטנות מפני סיאם. ב-11 באוגוסט 1786 לייט ייסד בפינה הצפון-מזרחית של האי את מבצר קורנווליס. בשנים שלאחר מכאן החלה להתהוות התיישבות סביב המבצר שקיבלה את השם ג'ורג' טאון, על שמו של ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת. במהלך המאה ה-19 ג'ורג' טאון הפכה למרכז הכלכלי של צפון מלזיה.
ב-1 בינואר 1957, אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת, העניקה לג'ורג' טאון מעמד רשמי של עיר. ב-1974 העיר ג'ורג' טאון אוחדה עם המועצה הכפרית שכללה את שאר חלקי האי פננג ולכדי מועצה עירונית אחת בשם פולאו פיננג, שחופפת לכלל האי. ב-2015 המועצה העירונית קיבלה מעמד רשמי של עיר.
חינוך.
בעיר פועלים מספר מוסדות להשכלה גבוהה, בהם אוניברסיטת המדעים מלזיה (Universiti Sains Malaysia).
תחבורה.
את ג'ורג' טאון משרת נמל התעופה הבינלאומי פננג, הנמצא במרחק של כ-15 קילומטרים דרומית לה.
שני גשרים מקשרים את פננג לסברנג פראי (החלק היבשתי של מדינת פננג): גשר פננג וגשר פננג השני. האחרון, שנפתח ב-2014, הוא הגשר הארוך ביותר בדרום-מזרח אסיה. מלבד הגשרים יש קו מעבורת הפועל בין ג'ורג' טאון ובין העיירה בטרוורת' (Butterworth) בסברנג פראי.
בית קברות לחיות (סרט, 1989)
בית קברות לחיות (באנגלית: Pet Sematary) הוא עיבוד קולנועי לסרט אימה אמריקאי משנת 1989 של רומן מאת סטיבן קינג באותו השם. בסרט, אותו כתב סטיבן קינג וביימה מרי למברט, מככבים דייל מידקיף כלואיס קריד, דניס קרוסבי כרייצ'ל קריד, בלייז ברדהל כאלי קריד, מיקו הוג'ס כגייג' קריד, ופרד גווין כג'אד קרנדל. אנדרו יובטסק לוהק לגלם את התפקיד של זלדה. לקינג יש בסרט הופעת קמאו ככומר.
סרט ההמשך, "בית קברות לחיות 2", הופץ אך לא הצליח לשחזר את ההצלחה (הן הכלכלית והן הביקורתית) של הסרט המקורי.
עלילה.
משפחת קריד - האב לואיס (דייל מידקיף), רייצ'ל (דניס קרוסבי), ושני ילדיהם הקטנים אלי (בלייז ברדהל) וגייג' (מיקו הוג'ס) - עוברים משיקגו (אילינוי) אל לאדלאו (מיין), שם הם מתיידדים עם השכן הקשיש ג'אד קרנדל (פרד גווין), המתגורר ממולם, מעברו השני של כביש מהיר. ג'אד לוקח אותם לבית קברות לחיות מחמד, שנמצא במקום מבודד ונסתר מאחורי ביתם החדש. במהלך עבודתו באוניברסיטת מיין, שם עובד לואיס כרופא, הוא פוגש בסטודנט ויקטור פסקאו (בראד גרינקוויסט), המובא אליו עם פציעות קשות מתאונת דרכים. ויקטור מזהיר את לואיס מבית הקברות לחיות לפני שהוא מת, ואף קורא ללואיס בשמו, למרות העובדה שהם מעולם לא נפגשו בעבר קודם לכן. לאחר מותו, ויקטור מגיע אל לואיס בחלום, ומזהיר אותו מהסכנות הטמונות בבית הקברות לחיות.
במהלך חג ההודיה, רייצ'ל לוקחת את ילדיה אל בית הוריה שבשיקגו, ולואיס נשאר לבדו. כאשר צ'רץ', החתול של אלי נדרס ומת על הכביש המהיר, ג'אד לוקח את לואיס אל מעבר לבית הקברות לחיות ומנחה אותו היכן לקבור את צ'רץ'. כאשר לואיס חוזר לביתו, הוא מגלה שצ'רץ' חזר לחיים, אם כי התנהגותו כעת פראית הרבה יותר. זמן מה לאחר מכן, גייג' נהרג מפגיעת משאית לאורך אותו כביש מהיר. כאשר לואיס שואל את ג'אד אם אי פעם נקברו גם בני האדם בבית הקברות בו קבר את צ'רץ', ג'אד מספר לו סיפור על חבר בשם ביל בייטרמן (צ'אק קורטני) שקבר שם את בנו טימי (פיטר סטדר). טימי חזר לחיים, אך היה שונה. כאשר ג'אד ואחרים הבינו את הסכנה שטימי מהווה עבור תושבי העיר, הם שרפו את בית משפחת בייטרמן על מנת להרוג את טימי. ביל, שסירב לצאת מהבית, נספה אף הוא בשריפה.
רייצ'ל נוסעת שוב לשיקגו, להתנחם בביתה הוריה, ולוקחת איתה את אלי, בזמן שלואיס נשאר שוב לבדו בבית. למרות אזהרותיהם של ג'אד ושל ויקטור, לואיס מוציא את גופתו של גייג' מקברה, וקובר אותו שוב בסמוך לבית הקברות לחיות. ויקטור מופיע בפני רייצ'ל, ומזהיר אותה שלואיס עומד לעשות משהו נוראי. רייצ'ל מנסה ליצור איתו קשר, אך לא מצליחה. היא יוצרת קשר עם ג'אד, ומבקשת ממנו להודיע לואיס שהיא חוזרת הביתה. באותו הלילה, גייג' חוזר הביתה וגונב אזמל מהתיק של אביו. הוא מתגנב לביתו של ג'אד והורג אותו. רייצ'ל חוזרת הביתה ונכנסת לביתו של ג'אד, שם היא רואה את גייג'. היא מתקרבת אליו על מנת לחבק את בנה, והוא תוקף אותה.
לואיס מתעורר משנתו, ומבחין בעקבות נעליו של גייג' בבית. הוא מגלה שאזמלו חסר, ומקבל שיחת טלפון מגייג', שאומר לו שהוא נמצא בביתו של ג'אד, ואחרי ש"שיחק" עם ג'אד ועם רייצ'ל, הוא רוצה לשחק גם עם אביו. לואיס ממלא שני מזרקים במורפיום ויוצא לביתו של ג'אד. בדרכו, הוא נתקל בצ'רץ' שתוקף אותו, ולואיס הורג את החתול באמצעות הזרקת מורפיום. בביתו של ג'אד, לואיס מגלה את גופתם של ג'אד ורייצ'ל, ומיד לאחר מכן הוא מותקף על ידי גייג'. לאחר קרב קצר בין השניים, לואיס מזריק מורפיום גם לגייג', והוא מת. לואיס מצית את הבית, ומשאיר אותו להישרף בעודו נושא על ידיו את גופתה של רייצ'ל. למרות התעקשותו המתמשכת של ויקטור, לואיס - מוכה היגון עד כדי טירוף - סבור כי אם יקבור כעת את ר'ייצל על מנת להחזיר אותה, אז זה "יעבוד הפעם".
באותו הלילה, רייצ'ל חוזרת הביתה והיא ולואיס מתנשקים. בעודם מתנשקים, מבלי שלואיס שם לב, רייצ'ל לוקחת לידה סכין גדול המונח על השולחן ותוקפת את לואיס. הסרט מסתיים על רקע קול צעקה גדולה של לואיס, ואינו חושף את גורלו.
הפקה.
זכויות ההסרטה נמכרו לג'ורג' א' רומרו בשנת 1984 תמורת 10,000 דולר. קודם לכן סטיבן קינג דחה מספר הצעות אחרות לעיבוד קולנועי. רומרו בסופו של דבר נאלץ לפרוש מההפקה, שכן הוא היה עסוק עם פרויקט אחר בשם "Monkey Shines". "בית קברות לחיות" צולם במיין, לרבות בית הקברות "Mount Hope Cemetery", לבקשתו של קינג.
מוזיקה.
המוזיקה של הסרט נכתבה על ידי אליוט גולדנטל. הסרט כולל שני שירים של הראמונס, אחת מהלהקות האהובות על סטיבן קינג; השיר "Sheena Is a Punk Rocker" מופיע באחת הסצנות של הסרט, ואילו השיר "Pet Sematary", אשר נכתב עבור הסרט, נשמע על רקע כתוביות הסיום של הסרט. השיר "Pet Sematary" הפך לאחד מהלהיטים המצליחים ביותר של הראמונס במצעדי הפזמונים, והגיע עד למקום הרביעי במצעד בילבורד של שירי רוק מודרניים, וזאת למרות היותו "מושמץ על ידי המעריצים השרופים של הלהקה".
הפצה.