בסוף מלחמת העולם הראשונה, ב-7 וב-8 במאי 1945, הותקפה העיר בהפצצות אוויריות בידי חיל האוויר הסובייטי כשמפקד הכוח הגרמני הכובש במקום סירב להיכנע. ההתקפה האווירית הרסה 212 בתים, אך עלתה רק בעשר אבדות בנפש, בזכות התרעה מוקדמת לאזרחים. על אף שרוב דנמרק שוחררה משליטת הנאצים ב-4 במאי, הסובייטים כבשו את בורנהולם ב-9 במאי, ולא עזבו עד 5 באפריל 1946, אז נחתם הסכם עם רשויות דנמרק והאי חזר לשליטה דנית. במשך מספר שנים לאחר המלחמה נמשך תהליך השיקום של בתי העיר, תוך שימור האדריכלות המסורתית של האי, הרחובות הציוריים והבתים הבנויים עץ למחצה. שוודיה תרמה 300 בתי עץ לעיירה, וברחבי דנמרק - לרבות גרינלנד ואיי פארו - נאסף סכום כסף משמעותי של 8 מיליון קרונות דניות כדי לסייע בבנייה המחודשת.
אקלים.
האקלים ברונה הוא אקלים ימי עם טמפרטורות מאוזנות לאורך השנה. האקלים באי מאפשר גידול זן מקומי של עצי תאנה, המכונה "היהלום של בורנהולם", באזור גידול המרוחק מסביבת הגידול הטבעית של עצי תאנה.
כלכלה ותשתית.
הבסיס הכלכלי של רונה התחזק משמעותית במהלך ימי הביניים עם התפתחות ענף דיג ההרינג. עם זאת, בסוף המאה ה-16, החל ענף הדיג לדעוך ובמהלך 300 השנים הבאות כלכלתה של רונה לא רשמה צמיחה. תעשיית הקדרות בעיר עקפה את תעשיית הדיג והמשיכה להיות איתנה עד לעידן של ימינו, וכיום ישנן ברונה כ-50 חנויות חרס. עם זאת, כיום התיירות היא המנוע העיקרי של הכלכלה המקומית, כאשר אחד ממוקדי המשיכה לתיירים הם החופים החוליים באזור.
חברת האנרגיה "Bornholms Energi og Forsyning" ממוקמת בנמל של רונה, ומשמשת חברת החשמל, המים והחימום של האי.
רונה התפרסמה גם כיצרנית שעוני סבא הידועים גם כ-"Bronholmerure", שיוצרו בה מאמצע המאה ה-18 ועד בערך 1900. הרקע לכניסה לתעשייה זו הוא בהתרסקות ספינה הולנדית שעלתה על שרטון בדרכה לאנגליה והגיעה לחופי רונה בשנת 1744. על סיפונה היו חמישה שעוני סבא יקרי ערך שנפגעו בהתרסקות. בשל ערכם של השעונים, קראו המלחים לפואול אוטסן ארבו, חרט מקומי, שהצליח לתקנם. בעקבות התנסותו עם השעונים, החליט להתחיל לייצר שעונים בעצמו, ובכך החל תעשייה מקומית חדשה. בעקבות זאת החלו להיפתח כמה סדנאות לייצור שעונים ברונה, ותוצרתה של בורנהולם זכתה לתפוצה רחבה מאחר שהייתה חלופה זולה יותר מדגמים מקוריים שיוצרו במקומות אחרים. בראשית המאה ה-19 פעלו ברונה ככל הנראה כ-30 יצרני שעונים מקומיים. עד שנות ה-40 של המאה ה-19 היקף הייצור באי עמד על כ-2,000 שעונים מדי שנה. לאורך השנים יוצרו השעונים בסגנונות שונים ובגוף מעץ או ממתכת. גם דגמי שעון המטוטלת הקטנים שיוצרו ברונה היו פופולריים. לקראת סוף המאה ה-19, ייצור השעונים באי נעצר מכיוון ששיטות ייצור שעונים תעשייתיות הפכו לפתרון זול משמעותית משעונים בעבודת יד.
אתרי עניין.
בעיירה רחובות מרוצפים ציוריים המאופניים בבתים נמוכים בנויי-עץ. שני רחובות המהווים מוקדי עניין הם רח' "Laksegade" ורח' "Storegade", שכוללים בתים היסטוריים רבים ששימשו בעבר כבתי המגורים או בתי המסחר של אנשי סחר ואצילים. אתרים בולטים נוספים בעיירה הם מוזיאון בורנהולם, מוזיאון ההגנה (Forsvarsmuseet), כנסיית סנט ניקולס, בית הספר לרכיבה על סוסים Smedegårds בחלק הדרומי של העיר, והמגדלור של רונה.
מוזיאון בורנהולם מתעד את ההיסטוריה של רונה ושל האי בורנהולם, מהתקופה הפלאוליתית ועד לעת המודרנית, כולל תקופת הכיבוש הגרמני במלחמת העולם השנייה. המוזיאון כולל מספר ממצאים הקשורים לאי, מתקופת הברונזה הנורדית ועד לתקופת הברזל, וכן הציג בעבר דגם מיולניר שנמצא בבורנהולם, ושמשמש עד היום בלוגו המוזיאון, אף על פי שכיום הוא מוצג במוזיאון הלאומי של דנמרק שבקופנהגן. כמו כן הוא מחזיק אוסף משמעותי של מטבעות, כלי חרס וציורים רומיים.
המגדלור של רונה ניצב על קו החוף לא רחוק מהכנסייה. זהו בניין צר צבוע-לבן, בעל שמונה צלעות, ושלדו ברזל יצוק. הוא נבנה ב-1880, ויצא מכלל שימוש ב-1989. כנסיית סנט ניקולס, שמהווה חלק מהדיוקסיה של קופנהגן, היא מבנה בולט ומובחן, שבשנת 1918 הורחב ושופץ לתצורתו הנוכחית. הכנסייה ניצבת באתר שבו עמדה לפניה כנסייה או קפלה מהמאה ה-13, שחלקים ממנה עדיין קיימים.
"Forsvarsmuseet", מוזיאון ההגנה של רונה, פועל בבניין מעוגל עם קירות בעובי 3.5 מטר שמכונה "Kastellet" או "המבצר". בשנת 1744 נבנה להגנה על העיר, אך מעולם לא היה בו שימוש. המוזיאון כולל פריטים שונים הקשורים להיסטוריה הצבאית של האי, לרבות רובים, להבים, פצצות ומדים.
הכיכר המרכזית, "Store Torv", שימשה בעבר למצעדים צבאיים. כמה מבנים חשובים נמצאים במרכז העיר, לרבות הספרייה הציבורית של רונה, סניף הבנק הנורדי ("Nordeabank") וכן בתי מסחר ישנים ובתי מגורים של אצילים. דוגמאות בולטות הם "Erichsens Gård" , שנבנה ב-1806 ומשמש היום מוזיאון השייך למוזיאון בורנהולם, הבניין הנאו-קלאסי "Kommandantgården", שנבנה בשנת 1846 ומשמש היום מוזיאון קרמיקה, ו-"Amtmandsgården", הממוקם ברחוב Storegade מס' 36. ה-"Toldboden" הוא בית סחר עתיק, שנבנה בשנת 1624, והוא כיום אחד מהבתים העתיקים ביותר ברונה הבנויים למחצה מעץ. הבניין Torhus, שנמצא בפינת הכיכר, נבנה ב-1834 ושימש בעבר כבית העירייה, כבית משפט וכבית כלא. התיאטרון של רונה נבנה בשנת 1823 והוא אחד מהתיאטראות המקומיים הוותיקים ביותר הפועלים עדיין בדנמרק. בניין "Hovedvagten" ברחוב Søndergade מס' 12, נבנה כבית שמירה ב-1744 עם לבנים ממבצר האמרסהוס (Hammershus; ), מבצרה המפורסם של בורנהולם, שהיה בשלבי הריסה באותה תקופה. זהו בית הלבנים העתיק ביותר ברונה. הכנסייה המתודיסטית היא מבנה בולט אחר ברונה, שנבנה בין 1917 ל-1918 ונפתח ב-6 בינואר 1918. בניין חשוב נוסף במרכז רונה הוא מבנה הכנסייה הבפטיסטית שנבנה ב-1888.
תחבורה.
רונה מחוברת לדנמרק ולשאר יבשת אירופה דרך מערך מעבורות. חברת "BornholmerFærgen" הדנית מפעילה קווים מרונה לקואה (Køge) שבדנמרק, לאוסטד (Ystad) שבשוודיה ולזאסניץ (Sassnitz) שבגרמניה. חברת "Polferries" הפולנית מפעילה קו לשווינואוישצ'ה שבפולין.
ישנו קו מהיר של סירות קטמרן מאוסטד שניתן להגיע לנמלו בקו רכבת ישיר המחבר את אוסטד וקופנהגן, בירת דנמרק.
חמישה קילומטרים דרום-מזרחית לרונה, פועל נמל התעופה של בורנהולם (קוד יאט"א: RNN), שממנו יוצאות טיסות ישירות הלוך-חזור מרונה לקופנהגן, ובעונת הקיץ ליעדים נוספים.
ערים תאומות.
להלן רשימת ערים תאומות לרונה:
המוסד הבין-לאומי לתקינה בחשבונאות
המוסד הבין-לאומי לתקינה בחשבונאות (באנגלית: International Accounting Standards Board; ראשי תיבות: IASB) הוא גוף עצמאי העוסק בתקינה חשבונאית עבור ארגון ה-IFRS. ה-IASB הוקם ב-1 באפריל 2001 כממשיך דרכה של הוועדה הבין-לאומית לתקינה (IASC). הוא אחראי על קידום, פיתוח ופרסום תקני דיווח בין-לאומיים (IFRS) שבעבר נקראו תקנים בין-לאומיים (IAS).
ארגון ה-IFRS.
הגוף שקדם לארגון נקרא הארגון הבין-לאומי לתקני חשבונאות (IASF) והוא הוקם ב-6 בפבוראר, 2001. ב-1 ביולי 2010 שינה הגוף את שמו לארגון הבין-לאומי לתקינה בחשבונאות (IFRS Foundation). הארגון מאוגד בדלאוור, ארצות הברית, כארגון בלתי-תלוי וללא מטרות רווח. מטרתו העיקרית, כפי שנקבע בחוקה שלו, היא לפתח, לטובת הציבור, מערכת אחידה של תקני דיווח כספי בין-לאומיים איכותיים, מובנים, ניתנים לאכיפה ומקבולים ברחבי העולם, המבוססים על עקרונות אשר מנוסחים בצורה ברורה.
מטרת הארגון.
על פי הארגון, מטרתו היא "לפתח תקני IFRS® שמביאים שקיפות, אחריות ויעילות לשווקים הפיננסיים ברחבי העולם. העבודה שלנו משרתת את האינטרס הציבורי על ידי טיפוח אמון, צמיחה ויציבות פיננסית לטווח הארוך בכלכלה העולמית."
חברי המוסד.
בעת הקמתה, היו חברים ב-IASB ארבעה עשרה אנשים במשרה מלאה, כאשר לכל אחד מהם הייתה זכות הצבעה אחת. החברים במוסד הם מומחים אשר נבחרים בהתאם לקישורים שלהם אשר לרב מהווים שילוב של ניסיון בניסוח תקנים, ניסיון פרקטי בחשבונאות, ניסון ברגולציה בשוקי הון או בתחומים פיננסים אחרים ובדרך כלל גם בעלי רקע אקדמי רלוונטי. חברי המוסד מגיעים מרקע גאוגרפי מגוון, כלומר הם אזרחי מדינות מגוונות.
בעת סיכום החלק הראשון של החוקה השנייה של הארגון, בפגישה של נאמני הארגון שנערכה בינואר 2009, הכריזו הנאמנים כי הרכב ה-IASB יורחב ל-16 חברים וזאת במטרה לתת גיוון גאוגרפי רחב יותר בחברים בו. ב-2015 חברי המוסד בחנו שוב את המבנה והיעילות של המוסד וכתוצאה מכך הוחלט ב-2016 להוריד את מספר חברי המוסד חזרה ל-14.
ועדת הפרשנויות של ה-IFRIC) IFRS) מונה 15 חברים. זהו הגוף הפרשני של ה-IASB והמטרה שלו היא לספק הנחיות בזמן אמת בנושאים יישומים שעולים בפרקטיקה החשבונאית בזמן יישום תקני ה-IFRS אשר מפורסמים על ידי ה-IASB.
על פי החוקה של המוסד משנת 2016, אין צורך בהצבעה פה-אחד בשביל לפרסם תקן, לחשוף טיוטה או פרשנות סופית של ה-IFRIC. על פי החוקה של המוסד, פרסום של תקן או טיוטה (כולל פרשנויות שמפרסם ה-IFIRC) דורש אישור מקדים של 8 חברים לפחות, במידה ומשתפפים בהצבעה 13 חברים או פחות. במקרה ובו כל 14 החברים נוכים נדרש אישור של 9 מהחברים לפחות. בהחלטות אחרות של ה-IASB, כמו פרסום ניירות דיון ("Discussion Papers"), צריך רב פשוט של החברים הנוכחים בדיון כאשר לפחות 60% מהחברים ב-IASB צריכים להיות נוכחים פיזית בהצבעה או על ידי אמצעים טכנלוגים.
יושב ראש.