החל מ-2012 הוא משחק בסדרה "רחוב ריפר" של BBC One בתפקיד המפקח פרדריק אברליין. ב-2013 גילם את טיר בסרט "".
בשנת 2020 החל לשחק בסדרת הטלוויזיה "מכשפת" שעלתה לשידור ביולי באותה השנה בכל הפלטפורמות של שירות הזרמת המדיה "נטפליקס".
ב-2010 הופיע ראסל באדינבורו בהופעת בכורה בהצגת היחיד שלו "Touching the Blue".
האספה הלאומית הגדולה
אליקים ירון
אליקים ירון (11 בפברואר 1937 – 24 בינואר 2016) היה עיתונאי, מתרגם, מחנך, ומרצה לתיאטרון. היה מבקר התיאטרון, המחול והאופרה בעיתון "מעריב" עד לסגירתו.
ביוגרפיה.
נולד בתל אביב. בתקופת לימודיו בתיכון הצטרף לתיאטרון הנוער "קלעים" ביוזמתו ובניהולו של עודד קוטלר. במסגרת זו השתתף במספר הצגות בבימויו של איזי אברהמי. תקופה זו היוותה עבורו פתיחה מעשית לעיסוק בתיאטרון.
לפני גיוסו לצה"ל הוסמך להוראה בסמינר הקיבוצים.
שירת בצבא בשנים 1960-1957 בלהקת פיקוד הגדנ"ע, וכאסיסטנט של שולמית הראבן בתוכנית "חץ וקשת" בגלי צה"ל.
מתום שירותו הצבאי ועד לשנות ה-80 שימש מחנך ומורה לתולדות האמנות בבית הספר התיכון העירוני י"ד (ויצו) בתל אביב, ולימד גם אנגלית בסמינר הקיבוצים בתל אביב. כשנפתח בית הספר לדרמה בסמינר הקיבוצים ב-1970 לימד בו דרמה ותולדות התיאטרון, מיום היווסדו ועד לפרישתו של ירון מהוראה בשנת 2003.
בשנות ה-70 היה מרצה בחוג לתולדות התיאטרון באוניברסיטה העברית בירושלים, ובו בזמן הרצה בחוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב.
עד הפרישה לגמלאות בשנת 2008 לימד בתוכנית הרב-תחומית באוניברסיטת תל אביב נושאים בתרבות המערב.
אליקים ירון היה נשוי לנילי, אב לשני בנים וסב לשני נכדים. נפטר בתל אביב ב-2016, בגיל 79. נטמן בבית העלמין קריית שאול.
תארים אקדמיים.
בשנת 1973 קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת תל אביב, בחוג לספרות עברית ובחוג לספרות אנגלית.
בשנת 1979 קיבל תואר שני בלימודי התיאטרון באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1982 הוענק לו תואר דוקטור באוניברסיטת תל אביב. נושא עבודת הדוקטור: "הוראות הבמה – מקומן ותפקידן בדראמה האירופית שלאחר מלחמת העולם השנייה", בהדרכת פרופ' אריה זקס.
בתקשורת.
בשנות ה-60 המאוחרות היה מבקר תיאטרון בעיתונים "הבוקר" ו"היום" עד לסגירתם. כמו כן היה מבקר תיאטרון ואמנות בשבועון "מבט חדש" עד לסגירתו.
החל בשנות ה-80 ועד לסגירת העיתון בשנת 2014 היה מבקר תיאטרון ומחול בעיתון מעריב. המאייר זאב נהג להצמיד קריקטורה משלו לביקורות שפרסם ירון. כמו כן שימש מבקר התיאטרון ברשת ב' בקול ישראל.
במשך שנים רבות היה מבקר פעיל בתוכנית הרדיו "בימות ובדים", שהייתה בעצם ההזדמנות הראשונה שלו לעסוק בביקורת תיאטרון. במסגרת עיסוקיו הרב-תחומיים בתולדות האמנות ערך והגיש ברדיו פינה אישית קבועה בשם "תמונות בתערוכה", שבה תיאר בפירוט רב ובהקפדה יצירות אמנות הממוקמות במוזיאונים שונים בארץ.
פרסומים.
אליקים ירון כתב ותרגם ספרים ומחזות:
ירון תרגם מגרמנית את המחזה של פרידריך שילר "השודדים", שהוצג בבית צבי בשנת 1984, ואת המחזה "תופים בלילה" מאת ברטולט ברכט, שהוצג ב-1983 בתיאטרון באר שבע ובבית צבי.
הוא תרגם את ספרו של המבקר האנגלי מרטין אסלין, "תיאטרון האבסורד", שיצא לאור בהוצאת זמורה ביתן בשנת 1985. כמו כן כתב ערכים באנציקלופדיה העברית.
עקדת יצחק (פסל)
עקדת יצחק (פירושונים)
עקדת יצחק (סיגל)
עקדת יצחק (באנגלית: Sacrifice of Isaac) הוא פסל מעשה ידי הפסל היהודי-אמריקאי ג'ורג' סיגל שנוצר בשנת 1973. הפסל מוצג בביתן הלנה רובינשטיין לאמנות בת זמננו של מוזיאון תל אביב לאמנות.
בשנת 1973, ממש לפני פרוץ מלחמת יום הכיפורים, הזמינה קרן תל אביב לספרות ואמנות מסיגל את הפסל. סיגל השתמש באנשים חיים כמודלים לפסליו ועטף אותם בתחבושות גבס כך שנוצרה תבנית שאותה ניתן לצקת בחומר או להשאירה להתקשות. האמן פנה לידידו הפסל הישראלי מנשה קדישמן וביקש ממנו לבוא ולשמש מודל לפסל יחד עם בנו. קדישמן נזכר: "אני הייתי אברהם ובן היה יצחק. ג'ורג' התקשה מאוד למצוא את התנוחה הנכונה של הזרוע המניפה את המאכלת, תנוחה שתבטא את התנגדותו העזה של האב, שנצטווה להעלות את בנו לעולה".
הפסל מתאר את יצחק שוכב על האדמה הסלעית ומביט מעלה אל אביו, העומד לידו. האב ספק מביט אל בנו ספק מכונס בעצמו ומאגרף את שתי ידיו, כשהסכין מופנית החוצה. סיגל יצר כאן גלגול מודרני של המיתוס היהודי של עקדת יצחק, והפנה ביקורת כלפי מדיניות פוליטית של הקרבת הבנים בשם המדינה וכלפי רוחות המלחמה של התקופה.
לא הייתה זו הפעם היחידה שבה עסק סיגל בעקדת יצחק. בשנת 1977 הזמינה אוניברסיטת המדינה קנט שבאוהיו, ארצות הברית, את פסל "אברהם ויצחק". הפסל מנציח טבח של ארבעה סטודנטים בידי חיילי המשמר הלאומי בעת הפגנה נגד מלחמת וייטנאם שנערכה ב-4 במאי 1970 (הטבח בקנט סטייט ). בפסל זה מתואר יצחק כנער בגיל גיוס, עירום בפלג גופו העליון, כפות בידיו וכורע על ברכיו כשהוא מביט בתחינה אל אברהם, העומד מעליו כשהוא לבוש וסכין אחוזה בידו בהחלטיות. בשנת 1979 דחתה האוניברסיטה את הפסל בטענה שהוא "מתאר אלימות". מאוחר יותר באותה שנה הוא נמכר לאוניברסיטת פרינסטון, וכיום הוא מוצג מחוץ לכנסייה שבקמפוס.
השוואה בין שני הפסלים מדגימה כיצד השתמש סיגל באותו נושא כדי להציג רעיון הפוך. במקרה של העקדה הישראלית, האב מוצג כנאבק בכל כוחו בציווי של המדינה לשלוח את בנו אל המוות. תנוחת הגוף של קדישמן כפופה, כתפיו שמוטות, עיניו מושפלות ואגרופיו פונים לאחור. האב האמריקאי, לעומת זאת, מוצג כתוקפני, החלטי; הסכין מופנית קדימה והוא נראה כאילו הוקפא במהלך תנועה אל עבר בנו.
סיגל ראה בסיפור עקדת יצחק מיתוס דתי מכונן המבטא גם את חוסר הצדק שבמלחמות כולן. ובמילותיו: "נושא אברהם ויצחק מבטא את הבסיס המוסרי של האמונות של כולם - את מסורות היהדות והנצרות".
אניסה מח'לוף
אניסה אחמד מח'לוף (1930 - 6 בפברואר 2016) הייתה אשת נשיא סוריה לשעבר, חאפז אל-אסד ואמו של הנשיא הנוכחי בשאר אל-אסד.
משפחתו של אביה (אל-מח'לוף) ממחוז לטקיה (מבית ישואות שבנפת ג'בלה). לאניסה אח יחיד, מוחמד מח'לוף, ואחות, פאטימה מח'לוף. היא נישאה לחאפז אל-אסד ב-1950, למרות התנגדותו של אביה לנישואין, עקב השתייכות אל-מח'לוף למפלגה הלאומנית החברתית הסורית, בעוד אסד נמנה עם מפלגת הבעת' הערבית הסוציאליסטית.
היא מתה ב-6 בפברואר 2016 בדמשק, לאחר מאבק ממושך במחלה.
Lane Boy
Lane Boy הוא סינגל מסוגת הרוק האלקטרוני שנכתב על ידי חברי הלהקה האמריקאית Twenty One Pilots. שיר זה הוא חלק מאלבומה הרביעי של הלהקה, Blurryface.
השיר הועלה ליוטיוב ב-4 במאי 2015 והופץ כסינגל באמצעות Google Play באותו היום. הווידאו קליפ של השיר הופץ ב-20 ביולי 2015.
רקע.
בראיון ל- אמר טיילר ג'וזף כי כתב את השיר ורצה לדבר על מה שהוא מרגיש ועל תסכוליו, בניגוד למשהו אמנותי והוסיף כי, "אני זוכר שהראיתי את השיר הזה לאנשים מסוימים והם אמרו, 'אני לא חושב שאתה רוצה להגיד את זה ... '"כתוצאה מכך , המתופף של הלהקה, אמר לו" תגיד את זה. "
ג'וזף הצהיר גם במהלך ראיון ל- שהשיר היה" השיר הזה השיא שבו סוג של לשבור את הקיר הרביעי ואתה יכול לבדוק איך זה באמת להיות אדם נורמלי בעמדה שלנו. "
אסיפת העם העליונה
האסיפה הפדרלית של אוסטריה
אסיפת הרבנים (1910)
האסיפה הלאומית של פרנקפורט
האסיפה הלאומית הגדולה של רומניה
האסיפה הלאומית הגדולה של טורקיה
האסיפה הלאומית הגדולה
האסיפה הפדרלית של רוסיה
אסיפת הנבחרים של תימן
מלחמת האזרחים בתימן
מלחמת האזרחים התימנית
חצי-האי ערב
אליפות אירופה בג'ודו 2015
אליפות אירופה בג'ודו לשנת 2015 התקיימה בין התאריכים 24–28 ביוני כחלק מאירועי המשחקים האירופיים שהתקיימו בבאקו שבאזרבייג'ן. במקור הייתה אמורה האליפות להתקיים בגלאזגו שבסקוטלנד, אך במהלך חודש פברואר הודיע איגוד הג'ודו על צירוף התחרות למשחקים האירופאיים.
המשלחת הישראלית לאליפות זכתה בשלוש מדליות – שגיא מוקי הוכתר לאלוף אירופה במשקל 73 ק"ג, אור ששון זכה במדליית הכסף במשקל של מעל 100 ק"ג וירדן ג'רבי זכתה במדליית הארד במשקל 63 ק"ג לנשים.
דני רובינשטיין
דני (דניאל) רובינשטיין (נולד ב-23 בדצמבר 1937) הוא עיתונאי וסופר ישראלי.
ביוגרפיה.
רובינשטיין נולד בירושלים וגדל בשכונת נוה בצלאל, ליד נחלאות. קיבל תואר ראשון בלימודי המזרח התיכון וסוציולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 1967, במהלך מלחמת ששת הימים היה חייל מילואים ביחידת סיור בירושלים בראשות יוסי לנגוצקי. יחידה זו הייתה הראשונה שחצתה את הקו הירוק אל תוך שטח הגדה המערבית, שהייתה אז חלק מירדן.
בשנת 2019 זכר בפרס יצחק שדה לספרות צבאית על ספרו זה אנחנו או הם - הקסטל וירושלים, אפריל 1948: 24 השעות שהכריעו את המלחמה
גר בירושלים, בשכונת בית הכרם.
קריירה עיתונאית.
בשנים 1967 עד 1990 היה רובינשטיין הכתב לענייני ירושלים של העיתון "דבר".
בשנים 1990 עד 2008 היה הפרשן לענייני ערבים בעיתון "הארץ" וחבר מערכת, וכתב טורים קבועים על פלסטינים ועל הסכסוך הישראלי-ערבי.
משנת 2008 כותב רובינשטיין טור שבועי על כלכלת הרשות הפלסטינית בעיתון "כלכליסט".
רובינשטיין מלמד בחוג להיסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ופרסם מספר ספרים.
ספריו.
רובינשטיין פרסם ספרים בעברית ובאנגלית. חלק מספריו ומאמריו תורגמו לערבית, גרמנית וצרפתית.
רזיאל
אניסה מכלוף
אניסה מחלוף
קומפר
קורצ'ק
רמון סבלו