לאחר מלחמת העולם הראשונה נכלל היישוב בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.
יהודי מרצ'ינקנץ.
בין מלחמות העולם נמנו בכפר כ-270 יהודים, רוב תושביו, ופעלו בו בית ספר עברי ותנועות נוער יהודיות. בשנת 1935 פרעו ביהודי המקום תושביו הליטאים. עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939, נאסרה הפעילות הציבורית היהודית ביישוב.
ב-24 ביוני 1941, זמן קצר לאחר פרוץ מבצע ברברוסה, נכבש היישוב בידי הגרמנים, ובו ביום ביצעו ליטאים מעשי שוד, התעללות ורצח ביהודיו. בד בבד הוטלו על יהודי היישוב תשלומי כופר, והם נצטוו לענוד טלאי צהוב. יושב ראש היודנרט, אהרון קוברובסקי, תמך בקבוצת צעירים שהתכוונה להצטרף לפרטיזנים ואף תיקצב רכישה של 12 רובים.
באפריל 1942 רוכזו כ-600 יהודי היישוב והפליטים היהודים שהגיעו אליו בגטו מגודר בן 14 בתים שהוקם בו, בו התקיימה צפיפות רבה. ב-2 בנובמבר 1942, הוקף הגטו והיהודים נצטוו להתייצב למשלוח. יושב ראש היודנראט, קוברובסקי, צעק ליהודים להימלט והם אכן רצו לכיוון הגדרות. גרמנים וליטאים פשטו על הגטו שבכפר, ורצחו ביריות קרוב ל-130 יהודים שיצאו מבתיהם. לאחר מכן עברו מבית לבית, וחיפשו אחר יהודים מסתתרים. כאשר הגיעו לבונקר בו הסתתר ראש היודנרט, ירו עליהם היהודים המסתתרים, ואלו נרצחו בידי הגרמנים באמצעות רימונים. לאחר מכן הסגירו ליטאים מקומיים לגרמנים יהודים שתפסו בעת שבזזו את בתיהם.
במהלך האקציה הצליחו להימלט מהגטו יהודים רבים, ובמצוד שערכו אחריהם הגרמנים, מצאו ורצחו למעלה מ-100 מהם.
קישורים חיצוניים.
[[קטגוריה:ליטא: ערים]]
[[קטגוריה:ליטא: עיירות יהודיות]]
[[קטגוריה:שואת יהודי ליטא]]
[[קטגוריה:מחוז אליטא]]
[[קטגוריה:אתרי מרידות יהודים בשואה]]
[[קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1637]]
גן לאומי הר גריזים
שיטה איטרטיבית
במתמטיקה חישובית, שיטה איטרטיבית היא שיטה מתמטית שמשתמשת בניחוש התחלתי כדי לייצר סדרת קירובים טובים יותר ויותר לפתרון בעיה נתונה, כאשר הקירוב ה-n-י מחושב על ידי הקירובים שלפניו. שיטה איטרטיבית נקראת מתכנסת אם סדרת הפתרונות שהיא מייצרת מתכנסת לפתרון מסוים עבור קירוב ראשוני (כלומר עבור קלט מסוים). בדרך כלל תועדף שיטה בעלת התכנסות מוכחת, למרות זאת נפוץ השימוש גם בשיטות איטרטיביות שמשתמשות ביוריסטיקה (שכן למרות שהן לא מספקות ביטחון להתכנסות, הן מהירות יותר בדרך כלל).
דוגמה מוכרת לשיטה איטרטיבית היא אלגוריתם למציאת שורשים של פונקציה (או מערכת משוואות), כדוגמת שיטת ניוטון-רפסון, המשתמשת בניחוש ראשוני כדי לייצר סדרת קירובים לפתרון. שיטה איטרטיבית נבדלת משיטה ישירה, שבה הבעיה נפתרת באמצעות סדרת פעולות סופית. בהיעדר שגיאות עיגול, שיטות ישירות צפויות להחזיר את הפתרון המדויק (כדוגמת פתרון מערכת משוואות formula_1 באמצעות שיטת החילוץ של גאוס). במקרים רבים שיטות איטרטיביות הן השיטות היחידות לפתרון לבעיה ובפרט במערכות משוואות לא ליניאריות. שיטות איטרטיביות שימושיות גם במערכות ליניאריות מרובות משתנים (לעיתים עם מיליוני משתנים) שבהן שיטות ישירות עשויות להיות יקרות לחישוב.
סייסמי
היישוב (כתב עת)
CDS (ראשי תיבות של Credit Default Swap, בתרגום חופשי: חוזה החלף לסיכוני אשראי) הוא נגזר אשראי נפוץ המאפשר העברת חשיפת אשראי בין צדדים בעסקה. ה-CDS הוא חוזה בין שני צדדים שמשמש כביטוח מחדלות פירעון של מנפיק פרטי או מדינה. גופים גדולים בשוק ההון הגלובלי כגון קרנות גידור, בנקי השקעות ומשקיעים מתוחכמים גדולים משתמשים בהם גם להימור על מצבן של חברות. החוזה הוא הסכם כי מוכר ה-CDS יפצה את הקונה בתשלום במקרה של פשיטת רגל של בעל החוב או בהתקיים אירוע אשראי מהותי אחר שעליו הוסכם, בתמורה קונה החוזה משלם סדרה של תשלומים (הנקראים מרווח או עלות) למוכר.
ה-CDS הומצאו בשנת 1994 על ידי בליית' מאסטרס מבית ההשקעות JP Morgan Chase והשימוש בם הואץ מאז שנת 2003. בסוף שנת 2007 סך מכשירי ה-CDS שהונפקו היה 62.2 טריליון דולר כשבעקבות משבר הסאבפריים הסכום הכולל ירד ל-26.3 טריליון באמצע שנת 2010 ול-25.5 טריליון בראשית שנת 2012. החוזים הללו אינם נסחרים בבורסה ואין דיווח הנדרש של עסקות לסוכנות ממשלתית. במהלך המשבר הפיננסי של 2008 חוסר השקיפות בשוק העצום הזה הפך לדאגה לרגולטורים מכיוון והוא היווה סיכון מערכתי לכל המערכת הפיננסית.
טווח החוזים נע בין שנה ל-10 שנים כשהטווח הרווח ביותר הוא 5 שנים.
המצב הרווח ל-"אירוע אשראי" הוא דיפולט אך יכול גם להיות אירועים כמו אי תשלום, ארגון חוב מחדש ופשיטת רגל כוללת, או אפילו ירידה בדירוג האשראי של הלווה. במקרים של חוזי CDS על חובות ריבוניים של מדינות אירועי אשראי יכולים לכלול ביטוח מפני התכחשות המדינה לחובה, הקפאת חוב.
משקיע או ספקולנט יכול "לקנות הגנה" על מנת לגדר את הסיכון של דיפולט באג"ח או במכשיר חוב אחר, ללא קשר לשאלה אם המשקיע הנ"ל מחזיק או בעל עניין או נושא כל סיכון להפסד בגלל מכשיר החוב עליו הונפק חוזה ה-CDS.
מרווח ה-CDS הוא הסכום השנתי אותו קונה ההגנה חייב לשלם למוכר ההגנה לאורכו של החוזה והוא מבוטא באחוזים של הסכום. לדוגמה, אם מרווח ה- CDS של איגרת חוב קונצרנית מסוכנת הוא 50 נקודות בסיס, או 0.5% (1 נקודת בסיס = 0.01%), והמשקיע קונה הגנה מבנק בדירוג AAA בשווי של $10,000,000 עליו יהיה לשלם לבנק 50,000$. תשלומים ישולמו בדרך כלל על בסיס רבעוני ויימשכו עד שחוזה CDS יפקע או עד לאירוע אשראי בנייר.
השוני מביטוח.
חוזי ה-CDS מזכירים מאוד את מאפייני הביטוח, משום שהקונה משלם פרמיה ובתמורה מקבל סכום כסף אם אירוע חריג מתרחש.
עם זאת יש גם הבדלים רבים, ההבדל החשוב ביותר הוא שפוליסת ביטוח מספקת שיפוי כנגד ההפסדים שנגרמו בפועל לבעל הפוליסה על נכס שבו הוא מחזיק עניין ביטוחי. לעומת זאת CDS מספק תשלום שווה לכל המחזיקים המחושב באמצעות שיטה נפוצה ומוסכמת. בעל החוזה לא צריך להיות בעלים של נכס הבסיס ואפילו לא צריך לסבול הפסד מאירוע האשראי, ולכן יכולים לשמש חוזי ההחלף הללו לביצוע ספקולציות על מכשירי חוב.
סיכון.
כאשר שני צדדים נכנסים לחוזה CDS, הקונה והמוכר של חוזה ההגנה חשופים כל אחד לסיכון הנגדי של הצד השני.
CBS All Access
אתאיזם מפורש ומרומז
לפי ג'ורג' המילטון סמית', אתאיזם מפורש ואתאיזם מרומז הם סוגים של אתאיזם. אתאיזם מרומז מוגדר כ"העדר אמונה תיאיסטית ללא דחייה שלה באופן מודע" בזמן ש"אתאיזם מפורש" הוא "העדר אמונה תיאיסטית בעקבות דחייה מודעת שלה".אתאיסטים מפורשים בחנו את הרעיון של אלים ומסרבים להאמין שיש כאלו. אתאיסטים מרומזים, למרות שלא מחזיקים בעצמם אמונות הקשורות באלים, לא דחו את הרעיון או לא בחנו אותו לעומק. הוגים אחרים התנגדו להגדרות אלו וסברו כי מצב של "העדר תאיזם" אינו מקביל ל"אתאיזם" ולכן אתאיזם מרומז, אינו אתאיזם כלל.
אתאיזם מרומז.
סמית' מגדיר "אתאיזם מרומז" כ"העדר אמונה תיאיסטית ללא דחייה שלה באופן מודע". "העדר אמונה תיאיסטית" הוא ביטוי המאגד בתוכו צורות רבות של אי־אמונה באלים. ביטוי זה יכלול את כל המבוגרים שמעולם לא שמעו על התפיסה של אלוהות, ואת המבוגרים שמעולם לא חשבו לעומק על הרעיון. הביטוי יכלול גם את האגנוסטיקנים שטוענים שהם לא מאמינים כלל באלים (על־אף שהם מצהירים שהם לא אתאיסטים). ישנה מחלוקת על האם גם ילדים שנולדו זה עתה נכללים בקטגוריה זו. בשנת 1772 כתב הברון ד'אולבאק ש"כל הילדים נולדים אתאיסטים; אין להם מושג אודות אלוהים". סמית' עצמו אינו מעולם לא הביע דעה בנושא ילדים שזה עתה נולדו, אך בבירור מסווג ילדים שלא שמעו מעולם על תפיסת האלוהות כאתאיסטים:
ארנסט נייגל מתנגד להגדרת האתאיסטיות של סמית' ומסווג אותה כ"היעדר תאיזם", בעודו כולל רק אתאיזם מפורש כחלק מהאתאיזם:
אתאיזם מפורש.
סמית' מגדיר "אתאיזם מפורש" כ"העדר אמונה תיאיסטית בעקבות דחייה מודעת שלה". הוא מציין שמספר מניעים לאתאיזם מפורש הם שכלתניים, וכמה הם לא. על המניעים השכלתניים הוא אומר:
לדעת סמית', אתאיזם ביקורתי מחולק לשלוש תתי־קבוצות:
למרות שכמצוין למעלה, נאגל מתנגד לזהות את מה שסמית' קורא לו "אתאיזם מרומז" כאתאיזם, שני המחברים כן מסכימים מאוד על החלוקה לשלוש תתי־הקבוצות של "אתאיזם מפורש" כפי שהן מופיעות להלן. נאגל לא משתמש בחיבוריו במילה "מפורש".
אתאיזם מפורש
אתאיזם מרומז
אתאיזם מרומז ומפורש
תומאס סואל
תומאס סואל (באנגלית: Thomas Sowell; 30 ביוני 1930) הוא כלכלן, מבקר חברתי ופילוסוף פוליטי אמריקאי. חיבר למעלה מ-30 ספרים וזכה במדליה הלאומית למדעי הרוח. סואל כתב על מספר רב של נושאים, בעיקר בתחומי כלכלה וחברה, מנקודת מבט שמרנית וליברלית קלאסית.
חייו.
נולד למשפחה אפרו-אמריקנית בגסטוניה שבקרוליינה הצפונית, סמוך לגבול עם קרוליינה הדרומית. אביו נפטר זמן קצר לפני הולדתו, ולאמו, עוזרת בית בעיסוקה, כבר היו ארבעה ילדים. דודה-רבה שלו אימצה אותו וגידלה אותו עם שתי בנותיה הבוגרות. לפי האוטוביוגרפיה שלו, הוא כמעט ולא פגש בלבנים בילדותו. בגיל תשע עבר עם משפחתו משארלוט שבצפון קרוליינה, להארלם שבניו יורק כחלק מגל הגירה גדול של שחורים מהדרום לצפון על מנת לשפר את מצבם הכלכלי.
הוא התקבל לבית ספר תיכון יוקרתי בניו יורק (Stuyvesant High School), אולם נשר בגיל 17 מבית הספר בגלל קשיים כלכליים ובעיות משפחתיות אחרות. לאחר מכן שימש כשליח וניסה להתקבל לנבחרת הבייסבול של ברוקלין דודג'רס. גויס לשירות צבאי ב-1951 ושירת כצלם במארינס במהלך מלחמת קוריאה.
לאחר שחרורו מן הצבא עבד כפקיד בשירות הציבורי בוושינגטון די. סי.
הוא נרשם ללימודי ערב באוניברסיטת הווארד.