מרגו מרטינדייל (באנגלית: Margo Martindale; נולדה ב-18 ביולי 1951) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית. זוכת פרס אמי לשנת 2011 על תפקידה כמאגס בנט בסדרה "צדק פרטי". היא זכתה פעמיים בפרס אמי מתוך ארבע מועמדויות על גילומה של קלאודיה בסדרה "האמריקאים".
קריירה.
היא שיחקה בתפקידי משנה בסרטים: "פסק דין" (1996), "קסם מעשי" (1998), "השעות" (2002), "מיליון דולר בייבי" (2004), "גבר מת מהלך" (1995), "הפירמה" (1993), "השמן של לורנצו" (1992), "חדרו של מרווין", "היתומה" (2009), " (2009), " (2013) ועוד.
ב-2004, מרטינדייל הייתה מועמדת לפרס טוני על תפקידה במחזה "חתולה על גג פח לוהט". בשנת 2009 שיחקה בקומדיה "עונה מנצחת" לצד סם רוקוול.
בשנת 2011 החלה לשחק בתפקיד ראשי לצד פטריק וילסון בסדרת הטלוויזיה של CBS "איש מחונן", שלא האריכה ימים וירדה מהאוויר לאחר 16 פרקים. באותה שנה שיחקה בסדרה "צדק פרטי", ובאותה שנה זכתה על תפקידה בפרס אמי לשחקנית המשנה בסדרת דרמה.
בשנת 2013 החלה לגלם את קלאודיה בסדרה "האמריקאים". בשנים 2013 ו-2014 הייתה מועמדת לפרס אמי לשחקנית אורחת בסדרת דרמה, ובשנים 2015 ו-2016 זכתה לפרס אמי בקטגוריה זו.
באוגוסט 2015 החלה לשחק בסדרת הפשע "סניקי פיט" ברשת אמאזון. ב-2018 שבה לשחק בעונתה השנייה, וב-2019 שבה לשחק בעונתה השלישית והאחרונה.
בשנת 2016 שיחקה בדרמה "זמן משפחתי" בבימויו של ג'ון קרסינסקי. בשנת 2017 שיחקה בדרמה הקומית "שולחן 19" לצד אנה קנדריק, ושיחקה בסרט "לחיות בקטן" לצד מאט דיימון. בשנת 2018 שיחקה בדרמה הקומית "פתאום משפחה" לצד מארק וולברג. ושיחקה בעונה השנייה של הסדרה "הטובות לקרב". בשנת 2019 שיחקה בדרמת הפשע "קיטצ'ן" בכיכובה של מליסה מקארתי.
בנובמבר 2019 יצא לאוויר פודקאסט בשם "I spy" בהנחייתה של מרטינדייל ובהפקת מגזין Foreign Policy.
בשנת 2020 שיחקה בסדרת הטלוויזיה של רשת Showtime "כבודו" המבוססת על סדרת ישראלית באותו שם שיצרו רוני ניניו ושלמה משיח.
מרטינדייל מדובבת דמות המבוססת על עצמה בסדרת האנימציה למבוגרים של נטפליקס, בוג'ק הורסמן.
תאודור טולסדורף
תאודור טולסדורף (בגרמנית: Theodor Tolsdorff ;3 בנובמבר 1909 – 24 בספטמבר 1978), היה מהבולטים במפקדי הצבא הגרמני במלחמת העולם השנייה, אחד מעשרים-ושבעה מפקדים שקיבלו את העיטור הצבאי הגבוה – צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון, חרבות ויהלומים.
קורות חייו.
קריירה מוקדמת.
טולסדורף נולד ב-3 בנובמבר 1909 בלהנארטן (כיום בפולין), האימפריה הגרמנית. בהיותו בן חמש פרצה מלחמת העולם הראשונה, וטולסדורף ומשפחתו פונו מביתם בעקבות הפלישה הרוסית לפרוסיה המזרחית. לאחר מותו של אביו בשנת 1919 ירש טולסדורף את אחוזות המשפחה, וניהל אותה תוך שהוא ממשיך את לימודיו בגימנסיה בקניגסברג.
בשנת 1934 התגייס טולסדורף לוורמאכט, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-1 בדיוויזיה ה-1. ב-1 בפברואר 1936 הועלה לדרגת סמל, וב-1 ביוני 1936 הועלה לדרגת לויטננט. ב-1 באוקטובר 1938 הועלה טולסדורף לדרגת אובר-לויטננט, וב-1 באפריל 1939 מונה למפקד פלוגת הנ"ט ה-14, שהייתה חלק מרגימנט הרגלים ה-22 בדיוויזיה ה-1.
מלחמת העולם השנייה.
במהלך המערכה בפולין פיקד טולסדורף על פלוגתו, ואף נפצע במהלך הקרבות. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה. במהלך המערכה על צרפת שוב לחם טולסדורף עם פלוגתו, ושוב נזקק לטיפול רפואי בעקבות פציעה. במהלך מבצע ברברוסה לחם טולסדורף עם פלוגתו בזירה הצפונית, ואף נפצע 3 פעמים במהלך הקרבות, אך רק ב-21 בנובמבר 1941 הסכים להתפנות לבית חולים. ב-1 בדצמבר אותה שנה הועלה טולסדורף לדרגת האופטמן, וב-4 בדצמבר הוענק לו עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. באפריל 1942 חזר טולסדורף לחזית והשתתף בקרבות סביב אגם לדוגה, ובמהלכם אף איבד חלק מרגלו הימנית. ביוני אותה שנה הוענק לו עיטור הצלב הגרמני בזהב, וב-20 בספטמבר נפצע טולסדורף מכדור בראשו. ב-1 בינואר 1943 הועלה טולסדורף לדרגת מיור, ומונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הרובאים ה-22. ביולי 1943 השתתף טולסדורף עם גדודו בקרב השלישי על אגם לדוגה, ועל פעולותיו בקרב קיבל ב-15 בספטמבר תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. בסוף שנת 1943 הועברה הדיוויזיה ה-1 לגזרה הדרומית, שם לחמה באזור ויניצה ואודסה, ובאחד הקרבות נפצע טולסדורף בבטנו. לאחר החלמתו הועלה טולסדורף ב-1 באפריל 1944 לדרגת אוברסט לוטננט, ומונה למדריך בבית הספר הצבאי במץ. ב-14 ביולי אותה שנה הועלה טולסדורף לדרגת אוברסט, ומונה למפקד רגימנט הרגלים ה-22. טולסדורף לחם עם הרגימנט במהלך מבצע בגרטיון בניסיון להשאיר את וילנה בידיים גרמניות, ועל כך קיבל ב-18 ביולי באופן אישי מהיטלר תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. בין ה-25 ביולי ל-31 באוגוסט 1944 השתתף טולסדורף בקורס מפקדי דיוויזיות, ולאחר מכן קיבל ב-1 בספטמבר את הפיקוד על דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-340. בתחילה הייתה הדיוויזיה חלק מהקורפוס ה-81 במסגרת הארמייה ה-15, אולם במהלך הקרב על הבליטה הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הקורפוס ה-80 במסגרת הארמייה השביעית, ולחמה עמו בקרבות בבליטה. טולסדורף הצליח להחזיר את כוחותיו לגרמניה, וב-30 בינואר 1945 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-18 במרץ הועלה טולסדורף לדרגת גנרל לוטננט, וקיבל תוספת יהלומים לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 באפריל מונה טולסדורף למפקד הקורפוס ה-82, ולחם עמו בקרבות בהסן ובבוואריה. ב-8 במאי 1945 נכנע טולסדורף יחד עם כוחותיו באוסטריה, לכוח מהרגימנט ה-506 מהדיוויזיה המוטסת ה-101 האמריקנית.
לאחר המלחמה.
טולסדורף שוחרר מהשבי ב-9 במאי 1947. לאחר שחרורו עסק טולסדורף בעבודות שונות, ובשנת 1954 נעצר על כך שהורה להרוג עריק ללא צידוק משפטי. טולסדורף נשפט ל-3 וחצי שנות מאסר, אולם זוכה במשפט חוזר. לאחר מכן ניהל חברת אספלט בדורטמונד, וב-25 במאי 1978 מת כתוצאה מתאונה קשה.
הקוד (סדרת טלוויזיה)
הקוד (באנגלית: The Code) היא סדרת-מתח אוסטרלית בהפקת רשת ABC, במרכזה העיתונאי נד בנקס (דן ספילמן) ואחיו ג'סי (אשלי צוקרמן), האקר הסובל מבעיות נפשיות. העונה הראשונה של הסדרה, בת שישה פרקים, שודרה באוסטרליה בשנת 2014, והעונה השנייה שודרה בשנת 2016.
בשנת 2015 זכתה הסדרה בפרס ACTAA בקטגוריית סדרת הדרמה הטובה ביותר. אשלי צוקרמן זכה בפרס השחקן הטוב ביותר, דן ספילמן היה מועמד בקטגוריה זו וצ'לסי פרסטון-קרייפורד זכתה בפרס שחקנית המשנה הטובה ביותר. הפרק הראשון בסדרה זכה בפרס הבימוי הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה, העריכה הטובה ביותר והפסקול הטוב ביותר.
הסדרה שודרה, בין היתר, גם באיסלנד, ארצות הברית, בריטניה, גרמניה, דנמרק, ישראל, צרפת וקנדה.
העונה הראשונה.
העונה הראשונה נפתחת בתאונת דרכים באאוטבק, בה נהרגת נערה ממוצא אבוריג'יני ובן-זוגה נפצע. לידי העיתונאי נד בנקס מגיע מידע אודות התאונה הגורם לו לחקור אותה. מנהלת בית הספר בו למדו הנערים, אלכס וישאם (לוסי לולס) שולחת לו את הטלפון הסלולרי של הנערה, שניזוק בתאונה. אחיו ג'סי מצליח לשחזר סרטון שהיה שמור על המצלמה, בו נראים רגעי התאונה, ומהם עולה כי הנערה לא נהרגה כתוצאה ממנה, אלא נרצחה על ידי נהג המשאית. ככל שהם מעמיקים לחקור, הם מגלים שהפרשה סבוכה משחשבו, ומסתירה סודות אפלים.
העונה השנייה.
בעונה השנייה נדרשים נד וג'סי, כתנאי למניעת הסגרתם לארצות הברית, לסייע באיתורו של האקר בשם ג'אן רות (אנתוני לפאליה), לאחר שבאתר אינטרנט שבבעלותו הוצע למכירה נער שנחטף. תוכנית הפעולה של המשטרה הפדרלית של אוסטרליה משתבשת, וג'אן חוטף את ג'סי והאני למערב גינאה החדשה. לאחר שג'אן לומד מג'סי על מכירת הנער, שלא הייתה ידועה לו, הוא מסייע לו באיתורו. במרוצת הזמן מתברר לנד וג'סי שג'אן הוא לא בהכרח האיש הרע שתואר להם, וכי תמונת המצב מורכבת הרבה יותר, וכוללת אינטרסים כלכליים של תאגיד אוסטרלי רב-עוצמה.
הפקה.
עלילת העונה הראשונה מתרחשת בקנברה ובעיירה הדמיונית לינדארה. קטעי החוץ בקנברה צולמו בין היתר בבית הפרלמנט, האוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה ואגם בארלי גריפין. העיירות ברוקן היל בניו סאות' ויילס וקוקברן באוסטרליה הדרומית שימשו כאתרי הצילומים עבור לינדארה.
Officium Defunctorum
Officium Defunctorum היא יצירה מוזיקלית שכתב מלחין הרנסאנס הספרדי תומאס לואיס דה ויקטוריה. זוהי למעשה מיסת רקוויאם למעט המזמור דיאס אירה ובתוספת קטע מספר איוב ומוטט לוויה נוסף, שנכתבה לזכר מריה, נסיכת ספרד, ארכידוכסית אוסטריה. ויקטוריה עבד בחצרה של מריה משנת 1586 וכשנפטרה בשנת 1603 הקדיש לה יצירה זו. יצירה זו מכונה לעיתים "הרקוויאם של ויקטוריה" אף על פי שוויקטוריה כתב מיסת רקוויאם נוספת בשנת 1583.
היסטוריה.
בשנת 1603 נפטרה מריה שהייתה ביתו של קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ואשתו של מקסימיליאן השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. ויקטוריה עבד בחצרה של מריה כבר משנת 1586, וכשנפטרה הקדיש לה יצירה זו. את היצירה הגיש למרגרט, ארכידוכסית אוסטריה, ביתה הצעירה של מריה, לכבוד "טקס הקבורה של אמך הנערצת ביותר". הקיסרית נפטרה ב-26 בפברואר וטקס הלווייתה התקיים בתחילת מרץ, סביר להניח שוויקטוריה לא הספיק להשלים את היצירה עד להלווייתה ולכן ככל הנראה ביצוע הבכורה של המיסה היה בטקס גדול שנערך לזכרה ב-22 וב-23 באפריל במדריד.
ויקטוריה הוציא בימי חייו עשרה כרכים של יצירתו. ה־Officium Defunctorum היא היצירה היחידה אותה הוציא בנפרד בשנת 1605 והיא נחשבת לכרך ה-11 של כתביו.
היצירה.