בטיר הבדלי מעמד חדים וברורים בין האצילים לפשוטי העם. עד לכיבושה של טיר בידי הדרקון שנולד שוב, היה אסור לאחד מפשוטי העם לתבוע לדין אציל, והלורדים של טיר יכלו לעשות כרצונם בפשוטי העם. במעמד הגבוה ביותר נמצאים "הלורדים הגבוהים", השולטים בטיר חסרת מוסד המלוכה.
טיר העיר היא עיר גדולה, עמוסה ומלוכלכת למדי, והתוואי הבולט בה הוא האבן של טיר, מצודה עצומה בגודלה אשר נבנתה לאחר שבירת העולם על ידי הכוח האחד. נובא עליה שהיא לא תיפול עד שהדרקון שנולד שוב יאחז בקלנדור, החרב הנמצאת באולם הקרוי לב האבן במרכזה של המצודה. זהו פרדוקס שעליו תמהו רבים, מכיוון שאל לב האבן מגיעים רק פעם אחת בשנה הלורדים הגבוהים של טיר, ולא סביר שהדרקון שנולד שוב הוא אחד מהם, או אחד המשרתים המנקים את האולם.
האבן של טיר אכן לא נפלה לעולם, עד לבואו של הדרקון רנד אל'תור. אל'תור פשוט התגנב אל לב האבן בזמן שהאיאלים, "עמו של הדרקון" המצוין בנבואה, תקפו את האבן במפתיע. הוא אחז בקלנדור בעת שהקרב סער סביבו, ובכך הוכיח לעולם כולו שהוא אכן הדרקון שנולד שוב, על ידי הגשמת הנבואה המפורסמת ביותר על בואו.
כס האמירלין המכהנת בסדרה, סיואן סנצ'ה, היא מטיר. הארור בלאל "השתחל" לתוך מועצת העיר אחרי שחרורו משאיול גאל.
האדון מירק.
האדון מירק הוא יער גדול, סבוך וביצתי המצוי מצפון לטיר. ביער בלתי עביר זה מוקמו מחנות המורדים ברנד אל'תור.
מאיין.
מאיין היא אומה זעירה, כמעין נסיכות לחופי ים הסופות. מקור עושרה של מאיין הוא שוניות דגי השמן, אותם מכירים ספני מאיין בלבד. זה זמן רב מנסה טיר, שכנתה הגדולה של מאיין, להשתלט עליה ללא הצלחה. כבר זמן רב מצליחים שליטי מאיין לתמרן את שליטי טיר ולמנוע מהם את ההשתלטות על ארצם.
שליטת האומה נקראת "הראשונה למאיין". הנוכחית ניסתה לעגוב על רנד (ולאחר מכן על פרין אייברה) ללא הצלחה.
אנדור.
ניתן לומר בביטחון כי אנדור היא הארץ הנצפית והמתועדת ביותר בסדרת הספרים, וזו שיש לנו עליה את הידע הרב ביותר. רוב הגיבורים הראשיים בסדרה מוצאם מאנדור (למרות שחלקם לא ידעו זאת משך רוב שנותיהם). אנדור היא בין הארצות הגדולות והחזקות, ומיקומה במרכז העולם הידוע. בירתה היא קאמלין, אחת הערים הגדולות והמפוארות בעולם (ככל הנראה, שנייה רק לטאר וולון). באנדור שולטת מאז ומתמיד מלכה. אנדור גובלת במורנדי, אלטרה וגהלדן מדרום, הרי הערפל ממערב ומישורי קרליין מצפון. ממערב מהווה נהר ארינין את הגבול בינה לבין קאירהיין.
אף על פי שאלו גבולותיה הרשמיים של אנדור, שלטונה הממשי של המלכה מגיע בקושי עד לנהר הארינל ולגשר הלבן. חלק מהמקומות שמעבר לנהר (כגון שני נהרות) כלל אינם מודעים להיותם חלק מאנדור באופן רשמי. למעשה, הסיבה היחידה לניסיון היאחזותה של אנדור באותם שטחים הם המיסים הנכבדים שעשויים להיכנס לקופתה של אנדור ממחנות הכרייה בהרי הערפל.
היסטוריה של אנדור.
אנדור הוקמה לאחר מלחמת מאה השנים בידי המלכה אישארה. בכאוס הרב ששרר לאחר מותו של ארתור הוקינג, ניסו כל אציל ולורד בעלי השפעה להשתלט על הארצות שכבש המנהיג הדגול ולרשת את מקומו. אישארה, המלכה הראשונה של אנדור, ויתרה מראש על הניסיון לשלוט בכל הממלכה וביססה את אחיזתה בעיר קאמלין ובסביבותיה. השיטה הבטוחה הוכיחה את עצמה, ותוך מספר דורות התפשט שלטונה של אנדור אל נהר הארינין במזרח ואל מחוזות המערב. כיום, רוב בתי האצולה באנדור מייחסים את מוצאם למלכה אישארה. למעשה, הוכחת קווי הקשר אל המלכה המייסדת של אנדור היא תנאי מוקדם להמלכתה של מלכה.
דבר לא ידוע לנו על ההיסטוריה של אנדור החל מתקופה זו ועד לתקופה של התרחשות העלילה. שנים מספר לפני הולדתו של הגיבור הראשי חיתנה מלכת אנדור מודרליין את בתה, טיגריין, לטרינגייל דמודרד, לורד קאירהייני רב חשיבות ממשפחת המלוכה. כמובן שהנישואים היו נישואים פוליטיים, שנועדו להבטיח את השלום בין אנדור לקאירהיין לאחר מאות שנים של מלחמות ואיבה הדדית. לטיגריין וטרינגייל נולד בן, גאלאדריד (הידוע בשם גאלאד). כשגאלאד עדיין היה ילד הייתה גיטארה מורזו שומרת הרשומות בטאר וולון, וניחנה בכישרון מיוחד לחזות את העתיד. גיטארה סדאי הזהירה את טיגריין כי אם לא תטוש את בנה ואת ארצה ותלך לשממת איאל להפוך לעלמת חנית, אסון יומט על העולם כולו. טיגריין עשתה כמצוותה של גיטארה וברחה מאנדור בלי להודיע דבר לאיש, מעשה שהוביל בעקבות שנים להולדתו של רנד אל'תור על מורדות הר הדרקון.
זמן קצר לאחר בריחתה של טיגריין מתה מודרליין, וסביב כס האריה פרצה מלחמת אזרחים, שבסופה עלתה לשלטון מורגז לבית טרקנד. מורגז גם נשאה את טרינגייל דמודרד לבעל כדי לחזק את שלטונה וכדי לא להפר את הברית עם קאירהיין, ומנישואים אלה נולדו גאווין ואליין טרקנד. עשרים שנות שלטונה של מורגז התאפיינו בשלווה יחסית, עם גארת בריין כמפקד משמר המלכה ואלאידה סדאי כיועצתה של המלכה. בהגיעה לבגרות נשלחה אליין למגדל הלבן כמיטב המסורת של בית המלוכה באנדור, אלא שבמקרה של אליין הייתה זו יותר ממסורת: יורשת העצר האנדורית היא מתעלת בעוצמה גבוהה מאוד, ואילולא בואה של נינאב אל'מארה הייתה בוודאי האאס סדאי החזקה ביותר באלף השנים האחרונות.
האצולה האנדורית.
באנדור יש יותר מ-400 בתי אצולה, אך רק 19 מהם חזקים מספיק על מנת לאסוף סביבם תומכים ולהציג מועמדות לכס האריה. בתים אלו הם:
שני נהרות.
שני נהרות הוא מחוז קטן ונידח לרגלי הרי הערפל, שתושביו אינם מודעים להיותם, להלכה, אזרחי אנדור. העלילה מתחילה במחוז זה, וממנו מגיעים הגיבורים הראשיים של הסיפור: רנד אל'תור, מאט קוטון, פרין אייברה, אגווין אל'וור ונינאב אל'מארה. בשני נהרות ארבעה כפרים בלבד: מעבר דבן (הדרומי ביותר), שדה אמונד (הכפר ממנו הגיעו גיבורי העלילה), גבעת התצפית ומעבורת טארן, הנמצא על הנהר ממש בגבול שני הנהרות. אנשי שני הנהרות ידועים בקשיחותם ובמיומנותם האגדית בקשת ארוכה.
שאדאר לוגות.
שאדאר לוגות היא עיר עתיקה באנדור, סמוך לגדות נהר הארינל ומצפון לגשר לבן. בעבר נקראה העיר ארידהול והייתה בת בריתה של מנטהרן, חלק מברית עשר הערים. בשלב כלשהו של מלחמות הטרולוקים הגיע לעיר אדם שקרא לעצמו מורדט. מורדט האמין בהתנגדות קיצונית, קשוחה ומוחלטת לכוחות האופל, נהנה מאהדה רבה בעיר ובמהרה מונה לתפקיד יועצו של המלך. עם שהותו בה הפכו האנשים לקיצוניים ופנאטיים יותר ויותר במלחמתם באופל. הם החלו לחשוד איש ברעהו בהיותו ידיד אופל, ופילוג, חשדנות ואימה נזרעו בליבותיהם של תושבי העיר. לבסוף הפכה ארידהול קיצונית ומכונסת בעצמה עד כדי כך שלא נשאר ממנה יצור חי מלבד מורדט.
אלפי שנים עמדה ארידהול בחורבנה, ואיש לא העז להיכנס לתוכה, בפרט בלילה. בעיר שכנו רק מורדט, בן אלמוות, ומאשדאר, ערפל קטלני וחסר תודעה המשוטט ומתפזר ברחובות העיר עם רדת הלילה, וכל הנוגע בו מת. עם השנים נשתכח שמה של ארידהול, והאנשים החלו לקרוא לעיר בשם "שאדאר לוגות": המקום בו הצל אורב. כל אדם המכיר את סיפורה של שאדאר לוגות מבועת מן המחשבה להיכנס למקום, אך יצורי אופל כגון טרולוקים ומירדראלים חוששים מן המקום יותר מכולם, בזכרם את תיעובם של תושבי ארידהול הקדומה לאופל.
במהלך העלילה משמשת שאדאר לוגות לעיתים כרקע להתרחשויות חשובות בעלילה, שהראשונה שבהן מתוארת עוד בספר הראשון. בין השאר, כאן הורג רנד אל'תור את סמאל, ובסמוך לכאן מטהר עם נינאב את סאידין. לאחר פעולת טיהורו של סאידין, בה נעשה שימוש בכמות עצומה מן הכוח האחד, מושמדת שאדאר לוגות על ידי הכוח האחד, ובמקום בו עמדה נותר רק בור עצום באדמה.
קאירהיין.
קאירהיין היא אומה עתיקה בין הרי שדרת העולם לנהר הארינין ולגבול אנדור, המדינה הריבונית היחידה שאיתה יש לקאירהיין גבול. בירתה נקראת גם היא קאירהיין. עושרה הרב של קאירהיין נובע מכך שאחד המעברים הבודדים בהרי שדרת העולם (מעבר ג'נגאי) נמצא בתחומה, ולכן הרבה מהסחר שמגיע מעבר לשממת האיאלים, משארה, עובר בתחומה של קאירהיין.
קאירהיין מפורסמת כארץ בה כל דבר מתנהל לפי "דאיס ד'אימר", משחק הבתים, המאבק בין בתי אצולה על כוח, שלטון ויוקרה. הקאירהיינים מרמים ומתעתעים זה בזה על מנת להשיג יתרון על אויביהם, וכל דבר, החל מריגול וכלה ברציחות פוליטיות, כשר. בקאירהיין העיר ניתן להניח כי כל משרת, קצין או פונדקאי מרגל עבור בית אצולה כלשהו או עבור כמה מהם. המצב מגיע עד כדי כך, שקאירהיינים מסוגלים לתת עשר משמעויות שונות להרמת גבה או מצמוץ. רנד אל'תור נוכח בסיטואציות המגוחכות שאליהם עשוי המשחק להגיע בספר השני בסדרה, כשהצליח לקבל הזמנה למסיבה על ידי המלך בעצמו רק על ידי כך שלא עשה דבר: בכל פעם שהגיעה אליו הזמנה מבית אצולה כלשהו, שרף אותה והצהיר שאינו מתכוון לשחק במשחק הבתים. הדבר (בקאירהיין, משמעות ההצהרה "אני לא משחק במשחק הבתים" היא "אני שקוע במשחק הבתים עד צוואר") עורר את סקרנותם של בתי אצולה חשובים יותר וכך קיבל מכתבים מדי יום עד שהוזמן על ידי שני בתי האצולה החזקים בממלכה, ביניהם המלך בעצמו.
בעת שבירת העולם, היו הקאירהיינים (שרק החלו להתגבש כאומה) היחידים שנתנו לאיאלים מים ומקום לנוח בו בעת נדודיהם, כשכל השאר גירשו אותם בבושת פנים. המסורת על העם שהיטיב עמם עברה לאורך השנים אצל האיאלים, וכמה מאות שנים לפני ההווה הם מצאו את אותו העם - הקאירהיינים. האיאלים גמלו לקאירהיין טובה תחת טובה, והרשו להם לחצות את ארצם אל הארץ האגדתית שארה, ולנהל דרך השממה סחר מכניס רווחים. כמתנה נוספת הביאו האיאלים לקאירהיין העיר ייחור של "אבנסדורה", עץ החיים, עץ אגדי שהכל סברו כי נכחד מן העולם.