מומחי תעופה שחקרו את ההתרסקות הקטלנית הודיעו באפריל 2022 כי הסיבה להתרסקות הייתה סיגריה בוערת בתא הטייס, שהתלקחה בעקבות דליפת חמצן ממסכות החירום וגרמה לשריפה במטוס.
המטוס.
המטוס, מדגם איירבוס A320, בעל קוד הרישוי SU-GCC, ביצע את טיסתו הראשונה ב-25 ביולי 2003 ונכנס לשירות חברת התעופה המצרית מספר חודשים מאוחר יותר.
המטוס עבר בדיקה ב-18 במאי, אותו היום בו המריא מפריז לקהיר, אך לפני טיסה זו הוא ביצע עוד 4 טיסות (3 טיסות ליעדים באפריקה וטיסת ההלוך מקהיר לפריז).
המטוס טס בערך 48,000 שעות עד היעלמותו.
הטיסה.
המטוס המריא מנמל התעופה שארל דה גול בפריז ב-18 במאי 2016 בשעה 23:09 זמן מקומי, והיה אמור לנחות בקהיר בשעה 03:05. בשעה 02:30, בעודו טס בגובה של 36,975 רגל (11,270 מטרים) במרחק של 282 ק"מ מחופי מצרים וזמן קצר לאחר שנכנס אל המרחב האווירי המצרי, נעלם המטוס מהמכ"ם, 3 שעות ו-25 דקות לאחר ההמראה.
דווח כי בשעה 04:26 זמן מקומי נשלח איתות חירום מהאזור בו המטוס נעלם, אך צבא מצרים דחה את הדיווחים הללו ומסר כי לא התקבלו אותות מצוקה מהמטוס.
על פי שר ההגנה היווני, פאנוס קאמנוס, סטה המטוס ממסלולו זמן קצר לאחר שנכנס למרחב הפיקוח התעופתי של מצרים. בגובה 11 קילומטר ביצע המטוס פנייה חדה של 90 מעלות שמאלה, ומיד לאחר מכן פנה 360 מעלות ימינה, והחל לצלול מטה. קשר המכ"ם נותק בגובה 3 קילומטר. שר התעופה האזרחית של מצרים הכחיש את המידע ואמר שלא בוצעו תנועות חריגות לפני שהמטוס נעלם, אך ייתכן שהמכ"מים המצריים לא היו מסוגלים לעקוב אחר המטוס באופן מדויק כמו המכ"מים היווניים בשל מרחקם מהמטוס.
דווח כי תושבים באיי יוון הסמוכים לאזור היעלמות המטוס ראו "להבות בשמיים".
נוסעים ואנשי צוות.
נוסעים.
56 נוסעים מ-12 מדינות היו על סיפון המטוס. שלושה מהם ילדים, בהם שני תינוקות.
אנשי צוות.
על הסיפון היו עשרה אנשי צוות, בהם שלושה מאבטחים של איג'יפטאייר, חמישה דיילים ושני טייסים. על פי חברת התעופה, חווה הקפטן 6,275 שעות טיסה, מתוכם 2,101 על מטוס ה-A320, והקצין הראשון 2,766 שעות.
מאמצי החיפוש וההצלה.
ביום היעלמות המטוס נפתח מבצע רב-לאומי נרחב לחיפושו. מצרים ויוון שלחו צוותי חיפוש בניסיון לאתר את המטוס ואת נוסעיו בים התיכון. חיל האוויר היווני שלח לאזור מטוס הרקולס וספינה של חיל הים. צרפת ובריטניה הודיעו גם הן שישלחו כוחות סיוע.
למחרת ההתרסקות הודיע צבא מצרים שמצא את שברי המטוס וחפצים אישיים של הנוסעים כ-290 ק"מ מצפון לאלכסנדריה.
ב-20 במאי נמצאו שרידי המטוס וגופות וכל נוסעי הטיסה הוכרזו מתים. בהמשך החיפושים נמצאו הקופסאות השחורות של המטוס.
טיסה 804 של אג'יפטאייר
טיסת איג'יפטאייר 804
הדיוויזיה החמישית
פומרן
דיוויזיה 5
חוסה סנפיליפו
חוסה פרנסיסקו סנפיליפו (בספרדית: José Francisco Sanfilippo; נולד ב-4 במאי 1935 בבואנוס איירס) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת החלוץ.
סנפיליפו, שזכה לכינוי "אל ננה", שיחק במשך תקופה ארוכה במועדון נעוריו סן לורנסו, אליה גם חזר לעונת פרישה, והוא מחזיק בתואר מלך השערים של המועדון בכל הזמנים עם מעל למאתיים שערים בכל המסגרות. לזכותו שלוש זכיות בליגת העל הארגנטינאית עם הקבוצה, וכן ארבע זכיות רצופות בתואר מלך השערים של הליגה. סנפיליפו שיחק לאורך הקריירה בקבוצות נוספות בארגנטינה, וכן בליגות הבכירות באורוגוואי ובברזיל.
סנפיליפו הוא מבכירי הכובשים בהיסטוריה של נבחרת ארגנטינה, עם ממוצע מרשים 21 שערים בפחות משלושים הופעות. הוא ייצג את הנבחרת בשני טורנירי מונדיאל, והוביל אותה לזכייה בטורניר קופה אמריקה 1959 כמלך שערי הטורניר.
קריירת משחק.
סנפיליפו החל את דרכו במחלקת הנוער של סן לורנסו, ועלה לשחק בקבוצה הבוגרת בעונת . הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה ב-15 בנובמבר 1953, במפגש מול ניואל'ס אולד בויס. שבוע אחר כך כבר כבש צמד בניצחון 0–4 על באנפילד. בשתי עונותיו הראשונות היה סנפיליפו שחקן מחליף, אך כבר אז הפגין את יכולת הכיבוש שלו, עם שישה שערים ב-11 הופעות.
בעונת היה סנפיליפו לשחקן הרכב קבוע בקבוצה, מקום עליו שמר במשך שמונה עונות. בעונת , בה סיימה הקבוצה במקום השלישי עונה אחת אחרי שהייתה לסגנית האלופה, היה סנפיליפו למלך השערים של ליגת העל הארגנטינאית בפעם הראשונה מתוך ארבע רצופות. בכל שלוש העונות הבאות, בהן זכה בתואר מלך השערים, קבע סנפיליפו ממוצע של מעל לשער למשחק, ולשיאו הגיע בעונת , עם 34 שערים בשלושים הופעות בלבד. עונה קודם לכן, מלבד הזכייה בתואר מלך השערים, זכה סנפיליפו לראשונה בקריירה באליפות ארגנטינה עם סן לורנסו. עונתו האחרונה של סנפיליפו בקבוצה הייתה עונת . בתום עשר עונות בקבוצה היה סנפיליפו למלך השערים בכל הזמנים של סן לורנסו, ולאחד משיאני הכיבושים בליגה הארגנטינאית בכלל.
בעונת עבר סנפיליפו לבוקה ג'וניורס. הקבוצה סיימה במקום הרביעי בלבד בליגה, וסנפיליפו קבע את כמות השערים הנמוכה ביותר שלו מזה עשור, כשכבש שבעה שערי ליגה. עם זאת באותה עונה העפילה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לגמר גביע ליברטדורס, ושם היה סנפיליפו למלך שערי הטורניר עם שבעה כיבושים. הוא הבקיע שלושער לרשתה של אוניברסידד דה צ'ילה בשלב הבתים, כבש שער ניצחון בגומלין חצי הגמר מול פניארול בו ניצחה בוקה 0–1 (3-1 בסיכום), וסייע לקבוצתו להעפיל עד לגמר בו פגשה את סנטוס עם כוכבה הגדול פלה. בוקה הפסידה בשני המשחקים, 3-2 בבית ו-1–2 בחוץ, ואת כל שלושת שעריה בשלב הגמר כבש סנפיליפו.
לאחר עונה אחת בלבד בבוקה עזב סנפיליפו לראשונה את ארגנטינה ועבר לנסיונל מליגת העל האורוגוואית. סנפיליפו פתח היטב את עונת הבכורה שלו בקבוצה, וקבע ממוצע של מעל לשער במשחק בליגה. הוא תרם להעפלתה של נסיונל לגמר גביע ליברטדורס עם צמד במשחק הראשון של חצי הגמר מול קולו-קולו (8-4 בסיכום שני המפגשים), אך אז ספג פציעה קשה במהלך משחק ידידות מול ואסקו דה גאמה הברזילאית, ונאלץ להיעדר תקופה ארוכה. ללא סנפיליפו, הפסידו נסיונל בגמר הכפול לאינדפנדיינטה, מבלי שכבשה בצמד המפגשים (1-0 לאינדפנדיינטה בסיכום). סנפיליפו חזר לזמן קצר עונה אחר כך, ובסיומה נפרד מנסיונל ללא תואר ועם 25 שערי ליגה ב-21 הופעות בלבד.
לאחר שנתיים באורוגוואי חזר סנפיליפו לארגנטינה והצטרף לבאנפילד, במדיה ערך חמישים הופעות ליגה וכבש 19 שערים בשתי עונות. בעונת עזב פעם נוספת את ארגנטינה, והצטרף לבאנגו הברזילאית מריו דה ז'ניירו. במהלך אותה עונה, לאחר קדנציה קצרה של 11 משחקים ללא שער, עבר לתחנה הבאה שלו בברזיל, באהיה, הקבוצה המעוטרת ביותר במדינת באהיה. סנפיליפו בלט בארבע העונות שלו בקבוצה עם 48 שערים ב-71 הופעות, וסייע לקבוצתו לזכות באליפות המקומית פעמיים רצופות, בעונות ו-.
ב-1972, כשהוא בן 38, חזר סנפיליפו למועדון בו הפך לסמל, סן לורנסו. הוא שיחק במשך שני הטורנירים של אותה העונה (מטרופוליטנו ונסיונל) תחת המאמן חואן קרלוס לורנסו, וזכה עם הקבוצה בשניהם. בתום שתי הזכיות, פרש סנפיליפו ממשחק פעיל, כאשר עד היום הוא אחד מבכירי הכובשים בכל הזמנים בליגה הארגנטינאית, עם 226 שערים ב-330 הופעות.
נבחרת ארגנטינה.
סנפיליפו החל את דרכו בנבחרת הצעירה של ארגנטינה שזכתה במשחקים הפאן-אמריקאיים בשנת 1955. סנפיליפו כיכב בטורניר עם עשרה שערים בשישה משחקים, שסייעו לנבחרתו לסיים במקום הראשון. מאמנו של סנפיליפו באותו הטורניר, גיז'רמו סטאבילה, היה הראשון להעניק לו מקום בנבחרת ארגנטינה הבוגרת, וזימן אותו לטורניר קופה אמריקה 1957. סנפיליפו היה שותף לארבעה מתוך ששת משחקיה של ארגנטינה בטורניר. הוא פתח בהרכב בניצחון 2–8 על במשחק הראשון של ארגנטינה בטורניר. בהמשך שימש בעיקר מחליף להומברטו מאסקיו ואומר סיבורי, וגם כבש שער אחד בטורניר, כשעלה בדקה השמונים כמחליף מול , וכבש לרשתה שלוש דקות אחר כך את השער שקבע את תוצאת המשחק, 4-0 לארגנטינה. בסיום הטורניר זכה סנפיליפו עם נבחרתו בתואר אלופת דרום אמריקה. סטאבילה זימן את סנפיליפו גם לטורניר מונדיאל 1958 בשוודיה, אך הוא לא שותף כלל במהלך הטורניר, בו הודחה ארגנטינה כבר בסיום שלב הבתים.
בשנת 1959 נערכו שני טורנירי קופה אמריקה. בטורניר הראשון, בו הובילה את ארגנטינה שלישיית מאמנים (חוסה בריירו, ויקטוריו ספינטו וחוסה דלה טורה), סנפיליפו לא נכלל בסגל וראה את ארגנטינה קוטפת את התואר בפעם השנייה ברציפות. מספר חודשים אחר כך, בטורניר השני, תחת המאמן חוסה מנואל מורנו שהגיע לקדנציה קצרה כמאמן הנבחרת, סנפיליפו זומן לסגל ופתח בכל ארבעת משחקיה של ארגנטינה בטורניר. הוא כבש שלושער בניצחון 2–4 על במשחק הראשון ושלושער נוסף בניצחון 1–4 על במשחק האחרון, וסיים את הטורניר עם שישה שערים ועם תואר מלך שערי הטורניר. ארגנטינה סיימה את הטורניר במקום השני, אחרי אורוגוואי.
המאמן חואן קרלוס לורנסו זימן את סנפיליפו לסגל ארגנטינה לקראת מונדיאל 1962 בצ'ילה, בו הודחה ארגנטינה פעם נוספת בסיום שלב הבתים. בניגוד לטורניר הקודם בו לא צבר כלל דקות, פתח סנפיליפו בהרכב ארגנטינה למשחק הראשון מול , בו ניצחה ארגנטינה 0–1. הוא פתח בהרכב פעם נוספת במשחק השני מול , ואף כבש בדקה ה-81 את השער המצמק של ארגנטינה בהפסד 1–3. הוא לא שותף במשחק השלישי בו נפרדה ארגנטינה בשוויון 0-0 עם והודחה מהטורניר.
על אף שרשם רק 29 הופעות בקריירה הבינלאומית הקצרה שלו, הוא עדיין אחד מבכירי הכובשים בנבחרת בכל הזמנים, עם 21 כיבושים.
חוסה סאנפיליפו
דיקסיט דומינוס (הנדל)
לורנס קליין