בשנת 1940 התקיימו דיונים על קיום המפעל, אך לא הושגו הסכמות, על רקע מלחמת העולם השנייה, והמשחקים התקיימו בהשתתפות שמונה קבוצות (שלוש מהונגריה ומיוגוסלביה ושתיים מרומניה) בלבד. באותה שנה הופסקה התחרות לפני משחק הגמר, בו היו אמורות להשתתף פרנצווארוש ההונגרית וראפיד בוקרשט הרומנית, עקב פלישת צבא הונגריה לצפון-מזרח רומניה.
שקיעה.
לאחר מלחמת העולם השנייה חודש המפעל רק בשנת 1952, אך מכאן ואילך איבד מיוקרתו בשל הקמת גביעים אירופאים שונים לקבוצות בכל רחבי אירופה. מה שהיה בעבר מפעל הגביע החשוב ביותר ביבשת, הפך בשנות ה-80 לתחרות בין אלופות ליגות המשנה במדינות מרכז אירופה. ב-1992 סיים את פעילותו. הזוכה האחרונה הייתה קבוצת מיוגוסלביה, בוראץ באניה לוקה, כאשר במשחק הגמר האחרון צפו פחות מאלף צופים.
זוכות.
הטורניר לא נערך בין השנים 1940 ו-1954
הטורניר לא נערך ב-1960
הטורניר לא נערך ב-1979
כלבם של בני בסקרויל
שומן רווי
ננסי עג'רם
וידיאו על פי דרישה
רומן גרינברג
רומן גרינברג (ברוסית: Роман Гринберг; נולד ב-18 במאי 1982), מתאגרף במשקל כבד בעל אזרחות ישראלית.
ביוגרפיה.
גרינברג עלה לישראל בתחילת שנות ה-90 מרוסיה. וכעבור תקופה קצרה, בגיל 13 היגר עם משפחתו לאנגליה.
התאמן בישראל במועדון האיגרוף של קריית מוצקין. בדצמבר 2008, עמד מאזנו על 27 ניצחונות, מתוכם 18 בנוקאאוט, והפסד אחד. דורג במקום ה-74 בעולם במשקל כבד.
החזיק בתואר הבין יבשתי של איגוד ה-IBO. בנוסף זכה במדליית ארד באליפות אירופה לקדטים ובמדליית כסף באליפות העולם לנוער.
בתחילת 2013 הוגשו כתבי אישום נגד מספר אנשים שהואשמו בייבוא נשים מאוקראינה לישראל לצורך עיסוק בזנות. כתב האישום ייחס לגרינברג שותפות בעבירות, אולם גרינברג לא נלכד. ביוני 2014 גרינברג נעצר בחשד להפעלת רשת שסחרה בנשים אוקראיניות וסרסרה בהן בישראל. גרינברג הודה במסגרת הסדר טיעון ונשלח לכלא לתריסר חודשים ושנה נוספת על תנאי.
מלכה (שחמט)
המלכה היא הכלי החזק ביותר במשחק השחמט. ערכה מוערך ב-9 נקודות. לכל שחקן יש מלכה אחת, אך ניתן להכתיר רגלים ולקבל בצורה זו מלכות נוספות במקום המלכה שנלקחה או בנוסף למלכה הקיימת. המלכה יכולה לנוע באלכסון, אופקית או אנכית, אך איננה יכולה לדלג מעל כלים אחרים. לרוב אין המלכה זזה ממקומה בפתיחה, או נעה מרחק קצר ויוצאת למרכז הלוח רק באמצע המשחק. בתחילת המשחק, המלכה ניצבת בשורה הראשונה, במשבצת בצבע "שלה" ד1 ללבן ו-ד8 לשחור.
במשחק צ'טורנגה העתיק המלכה הייתה כלי חלש למדי והייתה יכולה לנוע באלכסון בלבד למרחק של ערוגה בודדת. התנועות המודרניות של המלכה הופיעו לראשונה במאה ה-15 באירופה. המלכה יכולה לנוע בקו ישר בכל כיוון למספר בלתי מוגבל של ערוגות, בתנאי שהן לא תפוסות על ידי כלים אחרים. בהכאה המלכה עוברת למקומו של הכלי המוכה.
המלכה חזקה מעט משילוב של צריח ורץ וחלשה מעט משני צריחים. בגלל ערכה הרב, המלכה משמשת מטרה מועדפת להתקפות היריב. בדרך כלל לא מחליפים את המלכה באף כלי אחר זולת מלכת היריב, למעט מצבים נדירים שבהם הקרבת המלכה יכולה להביא לשיפור בעמדת השחקן או לכפיית מט על היריב. איבוד מלכה במהלך המשחק (שלא בהקרבה יזומה) מביא פעמים רבות לכניעת השחקן שהפסיד את מלכתו.
המלכה נמצאת בשיא כוחה כשהלוח מדולל מכלים או כשהמלך היריב לא מוגן כהלכה. בדרך כלל המלכות מוחלפות עד לסיום ולכן היא משמשת בעיקר בשלב המציעה. בגלל יכולת התנועה הרבה שלה המלכה היא אחד הכלים האידיאליים לביצוע תכסיסי מזלג מורכבים ותחבולות אחרות.
תיאטר אן דר וין
תיאטר אן דר וין (בגרמנית: Theater an der Wien), "התיאטרון על נהר וינה", הוא תיאטרון היסטורי בווינה שתוכנן במקור בסגנון הקיסרות. הקים אותו אמרגן התיאטרון הווינאי עמנואל שיקאנדר, שנודע בעיקר כליבריתן ושותפו של מוצרט ביצירת האופרה "חליל הקסם", שהצגת הבכורה שלה הייתה ב-1791. התיאטרון נפתח ב-13 ביוני 1801 בפרולוג שכתב שיקאנדר ואחריו הצגת האופרה "אלכסנדר" מאת אלכסנדר טייבר.
נהר וין, שזרם לפנים ליד אתר התיאטרון, אינו נראה עוד לעין במקום זה. הזרם כוסה ומעליו נבנה ה-Naschmarkt, שוק פתוח.
שיקאנדר קיבל בשנת 1786 כתב הרשאה קיסרי לבניית תיאטרון חדש, אבל רק ב-1798 הרגיש שביכולתו לממש את ההיתר. את הבניין תכנן האדריכל פרנץ ייגר, והבנייה הסתיימה בשנת 1801. הבניין תואר במילים "התיאטרון המפואר ביותר באביזריו ואחד הגדולים בדורו.".
רק חלק מן הבניין המקורי קיים עדיין: "שער פאפאגנו" הוא יד זיכרון לשיקאנדר, המתואר בו כשהוא משחק בתפקיד פאפאגנו ב"חליל הקסם", תפקיד שכתב לעצמו. הוא מוצג שם עם שלושת ילדיו, המגלמים את שלושת הנערים באופרה.
הצגות בכורה בתיאטרון.
כתיאטרון חשוב בעיר שוקקת חיי תרבות ואמנות, התיאטר אן דר וין משמש בית להצגות בכורה של יצירות דרמה ומוזיקה רבות, עד עצם היום הזה, ביניהן:
עוד ביצועי בכורה של בטהובן:
לציירת היהודייה מאלווה שאלק שהתפרנסה כציירת בווינה, היה סטודיו מעל התיאטרון. היא גורשה לאוושויץ ונספתה.
שנות דעיכה וההתחדשות לאחר המלחמה.
בשנות ה-20 של המאה ה-20 נפתח במתחם התיאטרון אולם למופעי קברט גרמני.
התיאטרון חווה תור זהב בשנות השגשוג של האופרטה הווינאית, ובין השנים 1945 ל-1955 שימש כאחד הבתים הזמניים של האופרה של וינה, שמשכנה נהרס בהפצצה של בעלות הברית במלחמת העולם השנייה.
בשנת 1955 נסגר התיאטר אן דר וין מסיבות בטיחות. הוא עמד ללא שימוש במשך שנים אחדות, ובראשית שנות ה-60 צץ איום על עצם קיומו, כשעלתה הצעה להפוך את האתר לחניון רכב (הייתה זו אותה תקופה של "התחדשות עירונית", שכמעט החריבה את קרנגי הול באמריקה).
בשנת 1962 מצא התיאטרון לעצמו תפקיד חדש ומוצלח כמשכן לתיאטרון מוזיקלי מודרני. הרבה מחזות זמר באנגלית זכו שם להצגות הבכורה שלהם בגרמנית. בשנת 1992 עלה שם בהצגת בכורה המחזמר "אליזבת" (על אליזבת, נסיכת בוואריה, (סיסי) רעיית הקיסר פרנץ יוזף. המחזמר "Cats" של אנדרו לויד ובר הוצג שם במשך שבע שנים.
חזרה לתפקוד כבית אופרה במשרה מלאה.
בשנת המאתיים למוצרט הציג התיאטר אן דר וין סדרה של האופרות החשובות של מוצרט, ומאז הוא משמש באופן מלא לביצועי אופרות וצורות אחרות של מוזיקה קלאסית, בניהולו של רולנד גייר. האופרה הראשונה שהוצגה שם הייתה "אידומנאו" של מוצרט.
גייר צוטט כמי שאמר שהוא שואף "להציג במאים פורצי-דרך והפקות מעניינות"
ושלושת התחומים העיקריים שבהם יתמקד יהיו אופרות בארוק, אופרות מודרניות ומוצרט.
קרין מגריזו
קרין מגריזו (נולדה ב-8 במאי 1977) היא מגישת טלוויזיה ישראלית.
ביוגרפיה.
מגריזו נולדה בלוס אנג'לס, ארצות הברית, ועלתה ארצה ב-1981 בגיל ארבע. עם סיום שירותה הצבאי בחיל האוויר, עבדה כדיילת, מפיקה וסטודנטית לפרסום וליחסי-ציבור במכללה למנהל. בהמשך התמקדה מגריזו בתחום הבידור, החלה ללמוד משחק ופיתוח-קול, לעסוק בדוגמנות ולהשתתף בפרסומות.
לאחר גירושי הוריה נישאה אמה של מגריזו למפיק והסופר מיקי גולדנברג, אחיו של דודו טופז. מנישואים אלו נולדו לה שלושה אחים למחצה.
בשנת 2003 נחשפה מגריזו ככתבת-שטח בתוכנית הבידור "ערב טוב עם גיא פינס" בערוץ 3 של הטלוויזיה בכבלים ובאותה שנה הופיעה בתוכנית קחי אותי שרון, בה השתתפה עד שנת 2005. ב-2006 השתתפה מגריזו בתוכנית המציאות של ערוץ 10, "השואו", עד שזו ירדה בפתאומיות. במהלך אותה שנה הגישה פינה בתוכנית "פספוסים", לצד יגאל שילון, ב"רשת" של ערוץ 2, ובתוכניתו של דודה, דודו טופז, "הכל עשר עם דודו טופז". כן השתתפה בתוכנית המציאות "פעם בחיים", לצד יעל בר-זוהר ב"יס", והגישה את מגזין הבוקר "יופי של יום" ב"קשת" בערוץ 2.
ב-2011 הנחתה מגריזו את "לחיות טוב", תוכנית אירוח ב"רשת".
חיים אישיים.
מגריזו ניהלה בעבר יחסי זוגיות מתוקשרים עם אסי ישראלוף, איתי תירוש, עפר שכטר, ציון ברוך וקובי אפללו.
ב-22 ביולי 2010, נישאה מגריזו לניב רן ונולדו להם שתי בנות. ב-5 בדצמבר 2016 פורסם כי השניים התגרשו.
מהמדו דיארה
בנטו (אוכל)
ארוחת בֶ‏ּנְטוֹ‏ (ביפנית: 弁当, מוכרת בישראל בשם או-בנטו) היא ארוחת טייק אוויי לסועד יחיד המקובלת במטבח היפני. בנטו היא ארוחה ביתית ארוזה בקופסה קומפקטית בצורה המנצלת את חלל הפנים של הקופסה ומעוצבת בצורה ייחודית.
קופסת הבנטו מחולקת לתאים כשבכל תא יש מרכיב אחר ויחד כל המרכיבים בונים ארוחה שלמה שאמורה להכיל מרכיבים שונים ומזינים שיהוו ארוחה משביעה עבור הסועד.
ארוחת בנטו מסורתית כוללת אורז, טופו או חלבון מהצומח כמו אדממה, או דג או בשר וירקות חמוצים או מבושלים.
ארוחת בנטו מאוזנת אמורה לכלול שלוש מנות פחמימה, שתי מנות של פרי וירקות ומנת חלבונים אחת. יש סוגי בנטו שנועדו לאכילה לצד שולחן ומוגשים במסעדות, יש בנטו שנועדו לאכילה משותפת מחוץ לבית, כמו בפיקניק, ויש ארוחות שנלקחות לנסיעות או לעבודה. הצד האמנותי וההרמוני שבבנטו מתכתב עם המונח "קאוואיי" היפני, שמשמעו דברים חמודים קטנים ואהובים. ארוחות הבנטו לעיתים מכילות מרכיבים נוספים מלבד מזון ונראות כיצירות אמנות זעירות כך שמרכיביהן ידמו לפרחים, עלים וכדומה.
הארוחה ארוזה בתיבה שעשויה להיות פשוטה וחד-פעמית או מעוצבת בעבודת-יד ומצופה בלכה.
ארוחות בנטו נמכרות בחנויות בנטו (弁当屋, בנטו-יה) ובחנויות אחרות. עובדים ביפן שנוסעים שעות רבות ברכבות נוהגים לקחת טייק אווי של ארוחות בנטו הנמכרות בחנויות ייעודיות בתחנות הרכבת. ילדים יפנים לוקחים מהבית לבית הספר קופסאות בנטו.
הארוחה מבוססת על תרבות בת מאות שנים, ולכל פריט בבנטו בוקס יש חשיבות תזונתית לארוחה.