ביוני 2011, לאחר עונה אחת בלבד בגנואה, חתם ראפיניה בבאיירן מינכן תמורת 5.75 מיליון אירו, אליה הגיע ביחד עם מנואל נוייר ששיחק עמו בשאלקה 04. ראפיניה הגיע בעיקר כגיבוי לפיליפ לאם בעמדת המגן הימני, ולא תוכנן להיות שחקן הרכב. ראפיניה וכבש את שערו הראשון בקבוצה במשחק ליגת האלופות מול ויאריאל בעונת 2011/2012, ואת שערו הראשון בבונדסליגה במדי באיירן מינכן הבקיע מול פורטונה דיסלדורף בנובמבר 2011 בניצחון 0–5. עד לסיום עונת 2011/12 ערך ראפיניה 24 הופעות ליגה, וסיים עם הקבוצה במקום השני בליגה לאחר בורוסיה דורטמונד. ראפיניה ובאיירן מינכן הפסידו בנוסף בשני גמרים באותה עונה. בגמר הגביע הגרמני בתוצאה 2–5 לבורוסיה דורטמונד, ובגמר ליגת האלופות 2012 לצ'לסי. ראפיניה לא שיחק בשני גמרים אלו. בעונת 2012/13 פחתה משמעותית כמות ההופעות של ראפיניה, שערך 13 הופעות ליגה בלבד. עם זאת, ראפיניה זכה עם באיירן מינכן באותה עונה בטרבל, שכלל אליפות בבונדסליגה וזכיות בליגת האלופות ובגביע הגרמני.
עם הגעת המאמן פפ גווארדיולה לבאיירן מינכן בעונת 2013/2014, קיבל ראפיניה דקות רבות יותר, כחלק מהתאמתו לשיטת המשחק החדשה, כאשר פיליפ לאם החל לשחק כקשר אחורי וראפיניה שיחק כמגן ימני. בעונת 2013/14 זכה ראפיניה עם באיירן מינכן באליפות ובגביע הגרמני, בו שותף 120 דקות בניצחון 0–2 על בורוסיה דורטמונד בהארכה. עם זאת, באיירן וראפיניה הודחו בחצי גמר ליגת האלופות על ידי ריאל מדריד לאחר 1-1 במשחק הראשון ותבוסה 0–4 בגומלין. בעונת 2014/2015 המשיך ראפיניה לשחקן בעמדת המגן הימני. בעונה זו זכתה הקבוצה באליפות בלבד, והודחה מהגביע הגרמני בחצי הגמר על ידי בורוסיה דורטמונד ומליגת האלופות בחצי הגמר על ידי ברצלונה. בעונת 2015/2016, עם הגעתו של יושוע קימיך לקבוצה, ראפיניה חזר לשחק בעיקר כשחקן ספסל, כשפיליפ לאם וקימיך משחקים לסירוגין בעמדת המגן הימני. באותה עונה זכו באיירן מינכן וראפיניה בדאבל. בעונת 2016/2017, תחת המאמן החדש קרלו אנצ'לוטי, פחתה משמעותית כמות ההופעות של ראפיניה. הקבוצה זכתה באליפות בתום אותה עונה, אך הודחה ברבע גמר ליגת האלופות על ידי ריאל מדריד ובחצי גמר הגביע הגרמני על ידי בורוסיה דורטמונד.
בעונת 2017/18, לאחר פרישתו של פיליפ לאם ממשחק פעיל, ראפיניה קיבל הזדמנויות רבות יותר, כשהוא בעיקר משמש מחליף ליושוע קימיך בעמדת המגן הימני. לעיתים קרובות ראפיניה וקימיך אף שיחקו ביחד, ובמקרים אחרים ראפיניה שימש גיבוי לדויד אלאבה בעמדת המגן השמאלי. כך ראפיניה פתח בכל שלבי ההכרעה בליגת האלופות, והציג יכולת טובה מאוד בצמד משחקי רבע הגמר מול סביליה, אך ביצע טעות קשה בהפסד 1–2 לריאל מדריד בחצי גמר ליגת האלופות, והקבוצה הודחה על אף שראפיניה הציג יכולת טובה. ראפיניה הגיע באותה עונה לגמר הגביע הגרמני ביחד עם באיירן, אך הקבוצה הפסידה בגמר 1–3 לאיינטרכט פרנקפורט. ראפיניה ישב על הספסל ולא שותף במשחק זה. במאי 2018 הודיעה באיירן מינכן על הארכת חוזהו של ראפיניה בעונה נוספת, עד תום עונת 2018/19. בעונתו האחרונה בקבוצה, 2018/19, ראפיניה זכה עם באיירן מינכן בדאבל נוסף, אך חווה מפח נפש כשהודח עמה כבר בשמינית גמר ליגת האלופות מול ליברפול. בסיום עונת 2018/19, שהייתה השמינית שלו במדי באיירן מינכן, עזב ראפיניה את הקבוצה, בצוותא עם שני שחקנים ותיקים אחרים, פרנק ריברי ואריין רובן.
פלמנגו.
ב-10 ביוני 2019 חתם ראפיניה בפלמנגו מליגת העל הברזילאית, ולמעשה חזר למולדתו ברזיל לאחר 14 עונות באירופה. ראפיניה חתם על החוזה בפלמנגו החל מ-1 ביולי 2019 ועד 31 בדצמבר 2021. ב-23 בנובמבר 2019 ראפיניה זכה עם פלמנגו בגביע ליברטדורס לאחר ניצחון 1–2 בגמר על ריבר פלייט, במשחק בו ביצעה פלמנגו מהפך בתוספת הזמן לאחר שפיגרה 0–1 עד לדקה ה-89. ראפיניה שיחק 90 דקות מלאות בגמר זה. במדי הקבוצה זכה באליפות ובגביע הברזילאי.
אולימפיאקוס.
ב-23 באוגוסט 2020 חתם ראפיניה באולימפיאקוס היוונית לשנתיים.
קריירה בינלאומית.
בשנת 2008 עמד ראפיניה במרכזו של דיון בפיפ"א, כאשר קבוצתו שאלקה 04 לא רצתה לשחררו לשחק בטורניר הכדורגל של אולימפיאדת בייג'ינג, כמו גם ברצלונה שלא רצתה לשחרר את ליאו מסי וגם ורדר ברמן שלא רצתה לשחרר את דייגו ריבאס דה קוניה, על מנת לא לפגוע בהכנות לפתיחת עונת 2008/09. פיפ"א הורתה לקבוצות הללו לשחרר את שחקניהן לטורניר. שאלקה, ורדר ברמן וברצלונה ערערו על ההחלטה לבית המשפט לבוררות בספורט, שפסק לטובתן לבסוף. על אף החלטת בית המשפט, ראפיניה נסע בכל זאת לבייג'ינג וייצג את ברזיל, עמה זכה במדליית ארד אולימפית, לאחר הפסד 0–3 לארגנטינה בחצי הגמר וניצחון 0–3 על בלגיה במשחק על מדליית הארד. בגין העובדה שבחר בכל זאת להשתתף באולימפיאדה, נקנס ראפיניה ב-700 אלף אירו על הפרה חמורה של חוזהו עם שאלקה.
לראפיניה ארבע הופעות בנבחרת ברזיל הבוגרת. כולן במשחקי ידידות. הופעת הבכורה שלו התקיימה במרץ 2008, במשחק ידידות מול נבחרת שוודיה. הופעתו הבאה של ראפיניה במדי נבחרת ברזיל התקיימה שש שנים מאוחר יותר, במרץ 2014, במשחק ידידות מול נבחרת דרום אפריקה. במאי 2014 נכלל ברשימה המורחבת של הסגל הברזילאי למונדיאל 2014, אך לא נכלל בסגל הסופי. בספטמבר 2015 נקרא ראפיניה לשני משחקים רשמיים של נבחרת ברזיל במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018 על ידי המאמן דונגה. ראפיניה, שהיה בכושר מצוין באותו זמן, דחה את ההזמנה ולא הכחיש כי בכוונתו לשחק בנבחרת גרמניה והוא בונה על זימון זה, דבר שלא היה יכול לעשות אם היה משחק במשחק רשמי של נבחרת ברזיל. עם זאת, ראפיניה שיחק ביוני 2017 בשני משחקי ידידות נוספים של ברזיל, מול נבחרות ארגנטינה ואוסטרליה. ראפיניה לא זומן לסגל הברזילאי ולא לסגל הגרמני למונדיאל 2018.
מארסיו רפאל פריירה דה סואזה
בית הכנסת שימלאו סילבאניי
בית הכנסת שימלאו סילבאניי (ברומנית: Sinagoga din Şimleu Silvaniei) הוא בית הכנסת הגדול של יהודי העיר שימלאו סילבאניי, במחוז סלאז' טרנסילבניה, ברומניה, המשמש החל משנת 2005 כ"מוזיאון לזכר השואה בצפון טרנסילבניה" (ברומנית: Muzeul memorial al Holocaustului din Nordul Transilvaniei). הוא שוכן ברחוב 1 במאי 6 בעיר, בפינה בין שני רחובות.
בית הכנסת נבנה בשנת 1876 בימי השלטון האוסטרו-הונגרי.
הבניין מוכר משנת 2004 כמונומנט היסטורי של מחוז סלאז'.
היסטוריה.
בית הכנסת הוקם בשנת 1876 על ידי יהודי העיר.
למשך שזמן מה שימש גם קהילות שכנות כמו גיורטלקו שימלאולוי, נושפלאו ואחרות.
בימי מלחמת העולם השנייה, העיר סופחה בחזרה להונגריה לפי תכתיב וינה משנת 1940.
בעקבות הכיבוש ללא התנגדות של הונגריה על ידי בת בריתה, גרמניה (מרץ 1944), שכפתה על העוצר מיקלוש הורטי את הממשלה הפרו-נאצית הקיצונית בראשות הגנרל דמה סטויאי שואת היהודים בהונגריה ובשטחים שהסתפחו אליה נכנסה לשלב מזורז של "הפתרון הסופי".
בחודשים מאי ויוני 1944 היהודים באזור שימלאו אולצו לעזוב את בתיהם והובלו בכוח לגטו צ'היי, ומשם הועלו על קרונות להובלת בקר עד לאושוויץ-בירקנאו. שם נרצחו 160,000 יהודי צפון טרנסילבניה. ניצלו יהודים ספורים וששבו לאזור הולדתם. המשפחה היהודית האחרונה היגרה מכאן באמצע שנות ה-1960 בימי השלטון הקומוניסטי. בעקבות הגירת היהודים האחרונים בית הכנסת הפסיק להיות פעיל, ננטש ומצב תחזוקתו התחיל להידרדר.
הבניין.
בית הכנסת נבנה כבניין גדול בעל סגנון נאו-רומנסקי. יש לה מפרצים (טראביאות) אחידים
מוגדרים על ידי פילסטרים. נראים גם כמה סימנים של סגנון "התחייה המורית" כגון צורת תלתן בקצה העליון של החלונות והכיפות הקטנות על הצריחונים הצדדיים בחזית הבניין.
הגג הוא דו שיפועי עם טימפנון משולש בחזית שעל קצהו סמל לוחות הברית.
השיפוץ והקמת המוזיאון.
איגוד הזיכרון "הבראיקה" של יהודי נושפלאו בחו"ל וקרן המורשת האדריכלית היהודית באמריקה קיבלו את בית הכנסת לניהולם מפדרציית הקהילות היהודיות של רומניה. עבודות השיפוץ התחילו בשנת 2004 על ידי החלפת הגג וחיזוק הבניין. הן נגעו בעיקר למעטפה החיצונית. לא שוחזרו חזיתות הבניין בדיוק כפי שהיו אלא רק פושטו ונצבעו מחדש. ומשום כך הבניין איבד מחנו. יוזמי המיזם מתכוונים לשפץ בעתיד גם את פנים בית הכנסת. ב-11 בספטמבר 2005 נחנך במקום המוזיאון לזכר שואת יהודי צפון טרנסילבניה. כעת המוזיאון משמש כמרכז חינוך ונערכים בו סיורים מודרכים, במיוחד לתלמידים ולסטודנטים. באביב 2008 נחנך במוזיאון מרכז רב-תרבותי להוראת וחקר השואה.
בית הכנסת שימלאול סילבאניי
ארמון הפרלמנט
ארמון הפרלמנט הידוע גם כ"בית הרפובליקה" או "בית העם" (ברומנית: Palatul Parlamentului) הוא מבנה ענק השוכן על גבעת ספירי, בבוקרשט, רומניה ומשמש כמשכן הפרלמנט הרומני. ארמון הפרלמנט הוא אתר תיירותי חשוב בבוקרשט ומפורסם בעולם.
בשנת 1935 תכנן קרול השני, מלך רומניה בנייה של בית נבחרים על גבעת ספירי וליתר דיוק על חלק מגבעת ספירי המכונה "גבעת הארסנל". ב-1938 התחילו עבודות פינוי השטח, אך האירועים, שהתרחשו באותה תקופה ומלחמת העולם השנייה מנעו את המשך העבודות.
לאחר רעידת האדמה ברומניה (1977), שגרמה נזקים גדולים בבוקרשט, החליט שליט רומניה באותה תקופה, ניקולאה צ'אושסקו, לחדש את היוזמה וב-25 ביוני 1983 החלו עבודות ההקמה, שהסתיימו ב-1997.
התכנון והפיקוח על הביצוע הוטלו על אנקה פטרסקו, שזכתה בתחרות בגיל 28 והנהיגה צוות של 700 אדריכלים. על ביצוע הבנייה שקדו עשרים אלף עובדים, מחציתם אזרחים ומחציתם אנשי צבא, במשך חמש שנים.