למרות בידודם מגאורגיה, שימרו רבים מהגאורגים את שפת אבותיהם וחלק ממנהגי המסורת אולם אימצו את האסלאם. האתנוגרף, לאדו אר'ניאשווילי, היה הגאורגי הראשון שביקר בקהילה זו בשנת 1890.
כתוצאה ממלחמת העולם הראשונה, היה המיעוט הגאורגי באיראן תחת הלחץ של המלחמה הקרה. בשנת 1945, הגיעה הקהילה הגאורגית באיראן, יחד עם קהילות אתניות אחרות בצפון איראן, לתשומת לבם של הסובייטים, כמכשיר אפשרי לגרימת אי שקט פוליטי בתוך איראן. כאשר מנהיגי גאורגיה הסובייטית רצו להחזיר אותם למולדתם, גאורגיה, העדיפה מוסקבה בבירור כי יישארו באיראן. התוכנית הסובייטית הוזנחה רק לאחר שסטלין הגיע להכרה כי שאיפתו להשיג השפעה בצפון איראן סוכלה בידי העקשנות האיראנית ובלחץ ארצות הברית.
ביוני 2004, נשיא גאורגיה החדש, מיכאיל סאקשווילי, היה לפוליטיקאי הגאורגי הראשון שביקר בקהילה הגאורגית בפריידון שאהר. הנשיא נתקבל בחום תוך הנפת דגל חמשת הצלבים הנוצרי, הדגל הגאורגי. בנאומיו הדגיש סאקשווילי את התרומה של הגאורגים האיראניים בהגנה על איראן לאורך כל ההיסטוריה שלהם באיראן.
תפוצה גאוגרפית.
הגאורגים שחיים כיום באיראן הם צאצאיהם של הגאורגים שהוגלו מקאחתי ומכארתלי בין השנים 1614 ל-1617, מספרם נאמד בכ- 200,000 איש.
השפה הגאורגית עדיין שגורה בפי חלק מהגאורגים באיראן. המרכז של הגאורגים באיראן נמצא בעיר קטנה כ-150 ק"מ מערבית לאספהאן בשם פריידוּן שאהר (فریدون‌شهر, בגאורגית: ფერეიდანი). חלק מערבי זה של פרובינציית אספהאן נקרא באופן היסטורי פריידן. ובאזור זה ישנם 10 ערים וכפרים גאורגים. כמו כן, בהרבה ערים גדולות באיראן חיים גאורגים.
מקומות נוספים בהם חיים גאורגים באיראן הם: נאג'אף אבאד, רהמאט אבאד, יאזדנשאהר, ואמיר אבאד (ליד אספהאן).
בגורג'י מאהאלה בפרובינציית מזנדרן בצפון איראן, חיים גם כן גאורגים אתניים אבל אינם דוברי השפה הגאורגית. אף על פי כן הם שמרו סממנים של התרבות הגאורגית.
טיגריס טסמני
ההסכמה הבלקנית
ההסכמה הבלקנית או האנטנטה הבלקנית (על משקלה ההסכמה הלבבית), או ברית הבלקן הייתה ברית שנחתמה ב-9 בפברואר 1934 בין יוון, טורקיה, רומניה וממלכת יוגוסלביה, בו ויתרו החותמות על כל הטענות הטריטוריאליות שיש להן זו כלפי זו לאחר מלחמת העולם הראשונה ולאור בעיות המיעוטים. מדינות אחרות באזור שהיו מעורבות במהלכים הדיפלומטיים שהובילו לחתימת הברית, איטליה הפשיסטית, אלבניה, בולגריה, הונגריה וברית המועצות, לא חתמו בעיקר בשל שאיפתן להתפשטות טריטוריאלית.
בסיסה של הברית בהתקרבות בין מדינות הבלקן ובמיוחד בין האויבות המסורתיות טורקיה ויוון, החל מחתימת הסכם בשנת 1924 שכונה "הבלוק הבלקני" שהביא להתקרבות הדרגתית במהלך שנות ה-30. ועידה באתונה ב-1930 הביאה לחתימת הסכם שיתוף פעולה היסטורי בין טורקיה ויוון. ועידות נוספות שבאו לאחר מכן באיסטנבול ובבוקרשט העלו את הרעיון של ברית בלקנית אזורית. בתיאום ובמקביל לברית נוספת שכונתה ההסכמה הקטנה.
במהלך שנות השלושים סייעה הברית בהשכנת שלום ויציבות באזור הבלקנים, במיוחד בין טורקיה והמדינות שהיו בעבר חלק מהאימפריה העות'מאנית, ובמיוחד יוון. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה הצהירו המדינות החברות בברית על אחדות וניסו לפעול כגורם מפייס. המדינות החברות בברית היו נתונות בין שתי המעצמות ברית המועצות וגרמניה הנאצית, כמו גם איטליה הפשיסטית שראתה ביוון "מרחב השפעה" שיש לכבוש אותו. שדות הנפט בפלוישט הרומנית היו משאב אסטרטגי מהמעלה הראשונה, כמו גם הגישה לאזור הים התיכון, נמלי הים האדריאטי והקרבה לברית המועצות שהציעו רומניה ויוגוסלביה לצבא הגרמני. לחצים אלו היו מעבר ליכולתן של המדינות הקטנות החברות בברית לשאת. בשנת 1937 נחתם הסכם סטויאדינוביץ'-צ'יאנו בין יוגוסלביה ובין איטליה שבישר למעשה את קץ ההסכמה הבלקנית. באוקטובר 1940 פלשה איטליה ליוון. המדינות החברות בברית לא התערבו לטובת יוון, וממשלת יוגוסלביה אף הסכימה למעבר צבאות גרמניה דרכה, בדרכם ליוון, בטרם הופלה בהפיכה. עם כיבוש יוון ויוגוסלביה על ידי גרמניה, באפריל 1941, שתי חברות הברית חדלו מלהתקיים. רומניה הפכה לגרורה גרמנית, והעמידה את משאבי הטבע וכוח האדם שלה לטובת המאמץ המלחמתי הגרמני. טורקיה שמרה על נייטרליות עד לסוף המלחמה.
הבלוק הבלקני
האנטנטה הבלקנית
האנטנטה הקטנה
Smells Like Teen Spirit
Smells Like Teen Spirit (בתרגום: מריח כמו רוח נעורים) הוא שיר של להקת הגראנג' האמריקאית נירוונה. השיר פותח את האלבום Nevermind מ-1991, הוא הסינגל הראשון מתוך האלבום, ונחשב לשיר שהביא את נירוונה ואת מוזיקת הגראנג' אל תודעתם של שוחרי המוזיקה ברחבי העולם. השיר נחשב בעיני רבים לשיר הגראנג' האולטימטיבי ולאחד מלהיטי הרוק הגדולים בכל הזמנים.
סקירה כללית.
השיר הגיע למקום הראשון ונותר שם למשך שבועות רבים במצעדים רבים ברחבי העולם במהלך 1991. במצעד 100 הסינגלים הגדולים של בילבורד הוא הגיע למקום השישי. המגזין רולינג סטון דירג את השיר במקום התשיעי ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים. הוא זכה בשני פרסים בטקס חלוקת פרסי הווידאו של MTV ב־1992. מכירותיהם של הסינגל והאלבום בבריטניה הואטו בעקבות הופעתה של הלהקה במסגרת התוכנית טופ אוף דה פופס של ה־BBC, שבה שר קורט קוביין את השיר בטון נמוך ובנימה דיכאונית כמחאה על דרישתה של התוכנית שהלהקה לא תנגן על גבי הבמה אלא תיעזר בהקלטה מוכנה מראש. קוביין אף שינה את שתי שורותיו הראשונות של השיר ל"Load up on drugs, kill your friends" (במקום "Load up on guns, bring your friends") וטען מאוחר יותר שזו הייתה מחווה לסולן הסמית'ס, מוריסי.
השיר תואר בפי רבים כהמנון של שנות התשעים וכן כהמנון של דור שלם. הסינגל יצא בתקופה שבה עולם המוזיקה היה תקוע בין עידן הלהקות התיאטרליות של שנות השמונים ולבין עתיד לא ידוע, ומצב זה הקרין על בני הנוער של אותה התקופה. כאשר השיר התפרסם, בני נוער רבים הזדהו עם הגישה האנרגטית והאנרכיסטית שלו.
השיר הוא פשוט מבחינה מלודית והרמונית, והוא כולל בתים בסגנון מינימליסטי ורגשני עם טקסט בנוסח זרם התודעה ופזמון פראי, כאשר קולו של קוביין עובר מטון מלנכולי לסוג של צרחה ראשונית. בראיון מינואר 1994, חודשים מספר קודם למותו, ציין קוביין שהשיר היווה ניסיון ליצור שיר רוק בסגנון הפיקסיז. הוא גם הודה שהצלחתו של השיר גרמה לו לרתיעה ממנו, ושלדעתו השיר "Drain You", מתוך אותו האלבום, הוא "ללא ספק באותה רמה של Smells Like Teen Spirit".
"Teen Spirit" הוא שמו של בושם המופק באמריקה של חברת קולגייט-פלמוליב. קוביין קיבל את הרעיון לשם השיר לאחר שקתלין האנה, סולנית להקת הפאנק "ביקיני קיל", ריססה את הכתובת "Kurt Smells Like Teen Spirit" על קיר חדרו. מכיוון שהם היו בעיצומן של שיחות בנושא פאנק רוק, אנרכיה וכדומה, קוביין חשב שהכתובת היא סוג של סלוגן הקשור לנושא. אך כוונתה האמיתית של האנה הייתה לבושם הטין ספיריט ששימש את חברתו דאז של קוביין, טובי וייל. קוביין טען מאוחר יותר כי לא ידע שמדובר בסוג של בושם, ובדיעבד הוא לא היה מאושר מכך ששם השיר ציין את שמו של מוצר מסחרי.
הווידאו קליפ.
השיר לווה בווידאו קליפ מפורסם שבויים בידי סמואל באייר וכלל תפאורה של בית ספר תיכון. הקליפ הושפע מן הסרט "Over the Edge" מ־1979, שהיה אהוב על קוביין. הווידאו הציג את הלהקה כשהיא מנגנת במסגרת אספה בתוך אולם התעמלות של בית ספר תיכון, והם מוקפים במעודדות בשמלות שחורות שעליהן סמלים אנרכיסטיים במקום לוגו בית-הספר. בינתיים מתחיל גם השרת לרקוד לקצב המוזיקה, ובמהרה פוצחים בני הנוער בריקוד פוגו פראי. אנקדוטה מפורסמת מספרת על כך שבצעירותו סולק קוביין מבית ספרו, והעבודה היחידה שאותה הצליח למצוא הייתה בתור שרת של בית הספר ממנו סולק. ייתכן כי נוכחותו של השרת בקליפ מתייחסת לפרק זה בחייו של קוביין.
גרסאות כיסוי.
טורי איימוס, The Bad Plus, פול אנקה ווירד אל ינקוביץ' ביצעו גרסאות כיסוי של השיר. קוביין הודה כי אהב מאוד את ביצועו של ינקוביץ', שהיווה פרודיה על העובדה שמילות השיר לא היו מובנות בגלל העובדה שאפקטים קוליים רבים הוספו אל השיר, ובגלל סגנון ההגשה של קוביין. קוביין כינה את ינקוביץ' "הדבר הקרוב ביותר לפאנק רוק שקיים באמריקה", ואילו נובוסליץ' טען מאוחר יותר כי חברי הלהקה הבינו שהגיעו למעמד של כוכבי רוק רק לאחר שווירד אל ינקוביץ' ביצע שיר שלהם.
השיר בוצע לראשונה בהופעה חיה ב-17 באפריל 1991 בסיאטל.
בסרט פאן מ-2015 כמעט כל משתתפי הסרט שרים את השיר ביחד.
בסרט האלמנה השחורה הזמרת Malia J עשתה גרסת כיסוי לשיר לסצנת הפתיחה.
גראנג'
גראנג' (באנגלית: Grunge Music, לעיתים מכונה "צליל סיאטל") הוא ז'אנר של רוק אלטרנטיבי המושפע מהארדקור פאנק, הבי מטאל ואינדי רוק. הצלחתו המסחרית החלה לבוא לידי ביטוי בשנות השמונים המאוחרות ובשנות התשעים המוקדמות, והוא הגיע אל שיא הפופולריות שלו בין 1991 ו-1994. להקות הגראנג' הראשונות הוקמו בערים מן הצפון-מערב הפסיפי של ארצות הברית, כגון סיאטל, אולימפיה ופורטלנד. הז'אנר מקושר בארצות הברית עם מושג "דור ה-X", מכיוון שהתחלת השימוש במושג זה ופריצתו של הגראנג' אירעו בד בבד. הפופולריות של הגראנג' הייתה אחת מן התופעות הראשונות שהבדילו בין המוזיקה הפופולרית של שנות השמונים לזו של שנות התשעים.
סגנון, שורשים והשפעות.