המבצר כולל מספר מבנים, ביניהם קתדרלת פטר ופול, ששם נקברו כל הצארים הרוסיים מפטר הגדול עד אלכסנדר השלישי. בנוסף, שאריותיהם של הצאר ניקולאי השני ומשפחתו נקברו שם לאחר שנמצאו. מבנים אחרים הם מטבעה, מצודת טרובטסקוי, אולם תת-קרקעי ומוזיאון להיסטוריה של סנקט פטרבורג.
ביוני 2011 נחנך משמר כבוד במבצר הפטרופאבלי, שיבצע חילופי משמרות קבועים, בדומה לחילופי המשמרות שמשמר הקרמלין מבצע במתחם הקרמלין במוסקבה. משמר הכבוד החדש, הוחזר למבצר, לראשונה מאז פירוק האימפריה הרוסית ב-1917.
קתדרלת פטרופבלובסקיה.
קתדרלת פטר ופול או קתדרלת פֶּטְרוֹפַּבְלוֹבְסקיה (ברוסית: Петропавловский собор) היא קתדרלה פרבוסלאבית הממקומת בתוך המבצר. זוהי נקודת הציון העתיקה ביותר בסנט פטרסבורג, שנבנתה בין 1712–1733 ב"אי הארנבים" לאורך נהר הנייבה. הקתדרלה נבנתה במקור על ידי פיוטר הגדול ועוצבה על ידי דומניקו טרזיני. צריח הקתדרלה הוא צריח הכנסייה הרוסית הפרבוסלאבית הגבוה ביותר. מאז שמגדל הפעמונים לא בנפרד אלא חלק מהקתדרלה עצמה, נחשבת הכנסייה לגבוהה ביותר מבין הפרבוסלאביות בעולם. זה גם המבנה הגבוה בעיר עד היום (נכון למאי 2012).
מבצר פיטר ופול
מבצר פטרופבלובסק
לורד בלפור
הלורד בלפור
התנשקות
קסריה
בניין פרק רו
יהודה קולודצקי
הרב יהודה קולודצקי (ידוע בכינויו ר' יידל או אפילו קצר יותר - "רביל" ; 1913 - 6 במרץ 2006, ו' באדר ה'תשס"ו) היה ראש ישיבת היישוב החדש (ישיבת הרב עמיאל) בתל אביב במשך כ-60 שנה.
ביוגרפיה.
נולד בשנת 1913 בעיירה סקידל שליד הורדנה (כיום בלארוס). בצעירותו למד בישיבת שער התורה שבגרודנא, ונמנה עם תלמידיו של ראש הישיבה הרב שמעון שקופ. בגיל 19 בערך התייתם מאביו. בתחילת מלחמת העולם השנייה שהה בווילנה, אולם הצליח לעלות לארץ ישראל בשנת ה'תש"א (1941) באמצעות סרטיפיקט שהושג בשבילו על ידי אחיו, משה בארי (קולודצקי), שכבר התגורר בארץ. הרב קולודצקי היה בין השרידים הבודדים שניצלו מקרב בני הישיבה.
בישראל נישא לדבורה (נפטרה בח' בסיון תשע"ח), בתם של יונה ליפמן-מרגליות, חסיד ראדזין, ולאה אסתר, ואחותו של חוקר התלמוד והמדרש מרדכי מרגליות. התקרב לחזון אי"ש. התגורר בתל אביב והיה מיודד גם עם הרב שלמה גורן.
בישיבת היישוב החדש.
בתחילה שימש כר"מ ומשגיח בישיבה, וכאשר חלה ראש הישיבה, הרב ראובן טרופ, מילא הרב קולודצקי את מקומו. בתפקידו זה שימש כ-60 שנה. תקופת כהונתו הארוכה, ונוכחותו הדומיננטית מאוד בישיבה הפכו אותו לדמות שישיבת היישוב החדש הייתה מזוהה עמה לחלוטין במשך שנים רבות. בישיבה נלמדו לימודי קודש בשעות הבוקר והצהריים, ולימודי חול בשעות הערב, גישה שהייתה חלוצית באותה תקופה.היה ידוע כבעל גישה חינוכית נוקשה (ראו להלן). חינוך התלמידים היה חשוב לו יותר מכל: הרב הקפיד למסור שיעור יום-יום, במשך עשרות שנים, עד לארבעה ימים בלבד לפני פטירתו.
הרב ייסד בישיבה מניין מתפללים מתושבי השכונה אשר התקיים בכל ימות השנה (ובפרט בזמני חופשות התלמידים). בין המתפללים נמנו ר' שלמה טייץ, הרב ד"ר שאול הירשוביץ (מח"ס "שאלתי מעמו"), ר' יהודה פרנק (בנו של הרב צבי פסח פרנק), ר' מרדכי רידר, ר' שלמה גוטסגנדה, ר' ברוך גולדפינגר (ראש המועצה הדתית בתל אביב לאורך שנים), ר' שמאי ארזי, ר' אלימלך פינקלשטיין, ר' לוי רחמני (מייסד ובעלים של חב' הביטוח "איילון"), ועוד. הרב היה מעביר למתפללים בכל שבת בבוקר שיעור ב"משנה ברורה" לאחר התפילה. לרב היה קשר טוב ורציף עם המתפללים ואף היה משתתף בשמחות שלהם. המניין המשיך להתקיים אף לאחר פטירת הרב.
פטירתו.
נפטר בו' באדר ה'תשס"ו (2006) בגיל 93, לאחר ששהה מספר ימים בבית החולים איכילוב בתל אביב. באותו יום הוא נקבר בבית הקברות קריית שאול. על פי בקשתו לא נתלו מודעות אבל ולא נשאו הספדים, למעט הספד קצר של חתנו הרב בן ציון קרמר.
עם היוודע דבר פטירתו של הרב קולודצקי, פרסם הרב הראשי לתל אביב-יפו, הרב ישראל מאיר לאו הודעת אבל:
לעילוי נשמתו נכתב על ידי תלמידו הרב דניאל ישגר הספר "זיכרון ליהודה", בעניין דין "העוסק במצווה פטור מן המצווה".
בכ"ב באדר ב' ה'תשע"א נערכה הכנסת ספר תורה לעילוי נשמתו בהשתתפות בוגרי הישיבה לדורותיה.
משנתו החינוכית.
שיטת החינוך אותה הנהיג הרב קולודצקי בישיבת היישוב החדש נבעה מתפיסה חינוכית ליטאית שהייתה קיימת ברוב ישיבות ליטא. עיקרה הוא המוטו "זרוק מרה בתלמידים" ועל פיה ראשי הישיבה והר"מים מתייחסים בראש ובראשונה לאתגרים הלימודיים ולטובים שבתלמידים ובמקביל לא מתייחסים לזוטות ורודים בעצלים שבחבורה כדי לדרבנם, מתוך מגמה ליצור תסיסה חברתית שתוביל למצוינות ולאיכות התלמידים.
הנוקשות שהנהיג כללה הקפדה על סדרי הישיבה, לרבות זמני הארוחות וזמני לימודי החול. בישיבה פעל מערך של "משגיחים" (שבפועל נקראו על ידי כולם "שטינקרים") שניהלו מעקב אחרי התלמידים אף בין הסדרים והשיעורים וגם בשעות הערב ואפילו בחופשות, מתוך התפיסה כי אדם איכותי ניכר בכל רגע בחייו. משגיחים אלה, בשונה ממשגיחים רוחניים בישיבות, לא יצרו קשר עם התלמידים על פי הגדרתם. תפקידם היה לעקוב בשתיקה אחר פעילות התלמידים ולדווח לרב קולודצקי על כל מעשה חריג. הרב חוקק בישיבה חוקים רבים ונוקשים, ושיטתו הייתה לא להסביר את טעמם של החוקים הללו.
הרב קולדצקי שמר על ריחוק מסוים מתלמידיו, שהתבטא בין היתר בכך שלא נהג לשתף את תלמידיו בעברו. עם זאת, הרבה להזכיר את רבו הרב שמעון שקופ ולומר דברי תורה בשמו.
משפחתו.
לרב קולדצקי שלוש בנות ובן: בנו הוא הרב כתריאל קולודצקי, אשר ירש את ראשות הישיבה, וחתניו הם הרב (יעקב) בן ציון קרמר והרב פנחס קצבורג, שניהם מלמדים בישיבה, והרב יעקב שולביץ (עורך ספרי "חברותא" על התלמוד).
כריסטופר אקלסטון
כריסטופר אקלסטון (באנגלית: Christopher Eccleston; נולד ב-16 בפברואר 1964), שחקן קולנוע טלוויזיה ותיאטרון בריטי. ידוע בהופעתו בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו"' כהתגלמות התשיעית של הדוקטור.
קורות חייו.
כריסטופר אקלסטון נולד בסלפורד אשר בלנקשייר שבאנגליה. בילדותו שאף להיות כדורגלן, ולשחק בקבוצה המועדפת עליו, מנצ'סטר יונייטד, אך שינה את דעתו בהשפעת דרמות טלוויזיוניות והחליט ללמוד משחק.
אקלסטון למד בבית ספר לדרמה (Central School of Speech and Drama) בלונדון. תפקידו החשוב הראשון בקולנוע היה ב-1991 כששיחק את דמותו של דרק בנטלי בסרט המבוסס על מקרה אמיתי, "Let Him Have It". בהכרת הקהל הרחב בבריטניה זכה כשהשתתף בתפקיד שוטר צעיר בסדרה "המפצח" בשנים 1993–1994, תפקיד שהסתיים במות הדמות שגילם.
ב-1994 הופיע בסרט דל-תקציב של דני בויל "חברים לרצח", לצדו של יואן מקגרגור. באותה שנה קיבל תפקיד בסדרת טלוויזיה "ידידינו בצפון" (Our Friends In The North), סדרת דרמה אפית בהפקת ה-BBC.
בקולנוע הופיע בתפקידים חשובים אם כי לא תמיד בתפקידים ראשיים. בין השאר שיחק בסרט "ג'וד", לפי הרומן של תומאס הרדי ג'וד האלמוני, לצדה של קייט וינסלט. גילם את דמות הדוכס מנורפוק בסרט "אליזבת". שיחק בסרטים "אקזיסטנז" (1999), "עקיצה ב-60 שניות" (2000), במותחן "האחרים" (2001), ובסרט נוסף של דני בויל, סרט האימה "28 יום אחרי". אקלסטון כיכב לצדן של כוכבות הוליוודיות ידועות בסרטים כמו "אשת חיל מי ימצא", עם רנה זלווגר, ובסרט "הקרקס הנעלם", בכיכובה של קמרון דיאז.
במקביל להופעותיו בסרטים המשיך אקלסטון להופיע במגוון תפקידי אורח בסדרות דרמה בטלוויזיה הבריטית. ב-2002 שיחק את בן-יאגו בעיבוד מודרני למחזה "אותלו", והשתתף בפנטזיה דתית "The Second Coming" בתפקיד בן האלוהים. כמו כן הופיע בתפקידי אורח בדרמה הקומית "לינדה גרין", ובתוכנית " The League of Gentlemen".
תפקידו החשוב ביותר על הבמה היה במחזה "המלט", בשנת 2002 בתיאטרון The West Yorkshire Playhouse בלידס. ב-2004 הופיע שוב באותו תיאטרון במחזה חדש "חשמל" (Electricity).
ב-2006 לוהק ברשת NBC, ולאחר שמועות שיגלם את מספר שש בסדרה שתתבסס על "האסיר", התברר שהוא יגלם דמות בסדרה אחרת של NBC, "גיבורים".
אקלסטון הוא שחקן אופי מוערך, הוא זכה פעמיים במועמדות לפרס אקדמיית הטלוויזיה הבריטית בקטגוריית השחקן הטוב ביותר. לראשונה היה מועמד ב-1997 על משחקו בסדרה "ידידינו בצפון" והפסיד לנייג'ל הות'ורן, וב-2004 על "The Second Coming", כשהפעם הפסיד לביל ניי. הוא זכה בפרסים מטעם "Broadcasting Press Guild" ו-"Royal Television Society". ב-2005 זכה בפרס השחקן הפופולרי ביותר על משחקו ב"דוקטור הו".
ב-2009 גילם את דמותו של דסטרו, בסרט "ג'י. איי. ג'ו כוח המחץ".
ב-2010 גילם את דמותו של ג'ון לנון בסרט "לנון בעירום", סרט ביוגרפי על חיי לנון של ה-BBC.
ב-2013 גילם אקלסטון את דמותו של מלקית' הארור, הנבל הראשי בסרט "".
ב-2014 החל לגלם את דמותו של הכומר מאט ג'יימיסון בסדרת המתח "הנותרים" ברשת HBO, אשר זכתה בפרס פיבודי. באוקטובר 2015 שב לעונה השנייה, ובאפריל 2017 שב לעונה השלישית.
דוקטור הו.
ב-20 במרץ 2004 הוכרז אקלסטון כשחקן שנבחר לגלם את דמותו של הדוקטור התשיעי בסדרה המחודשת של "דוקטור הו", סדרת המדע-בדיוני הקלאסית של ה-BBC. שידור הסדרה החדשה החל במרץ 2005. מפיק הסדרה ראסל ט. דייוויס אמר שאקלסטון היה הבחירה הראשונה, אך היו שמועות שהתפקיד הוצע קודם לשחקן ביל ניי. אקלסטון הוא השחקן הראשון המגלם את הדוקטור שנולד לאחר תחילת שידור הסדרה המקורית בשנת 1963.