ריינר נולד למשפחה יהודית חילונית בפשט, חלקה האחד של בודפשט, הונגריה. אחרי הכנה ללימודי משפטים (בהמרצת אביו), התמסר ריינר ללימודי פסנתר, הוראת פסנתר וקומפוזיציה באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט. בשתי שנותיו האחרונות שם היה מורו לפסנתר בלה בארטוק הצעיר. אחרי הזמנות מוקדמות לעבודה בבתי אופרה בבודפשט ובדרזדן (שם עבד לצד ריכרד שטראוס, עבר בשנת 1922 לארצות הברית, לקבל עליו את משרת המנצח הראשי של התזמורת הסימפונית של סינסינטי. הוא נשאר שם עד 1931, לאחר שהתאזרח באמריקה בשנת 1928, ואז התחיל ללמד במכון קרטיס למוזיקה בפילדלפיה, פנסילבניה. בין תלמידיו שם היו ליאונרד ברנשטיין ולוקס פוס. הוא ניצח על התזמורת הסימפונית של פיטסבורג משנת 1938 עד 1948, אבל התקופה שעשה כמנצח התזמורת הסימפונית של שיקגו היא שהקנתה לו מוניטין בינלאומיים, כתוצאה מן ההקלטות הרבות שעשה עם חברת RCA ויקטור, שהיו לציוני דרך. ריינר ניצח על הצגות חשובות במטרופוליטן אופרה, בין השאר על הפקה היסטורית של "סלומה" מאת ריכרד שטראוס בשנת 1949, עם הסופרן הבולגרית ליובה וליץ' בתפקיד הראשי, ובהצגת הבכורה של האופרה "The Rake's Progress", של איגור סטרווינסקי ב-1951. לפני מותו עסק בהכנת ההפקה החדשה לדמדומי האלים של ריכרד וגנר במטרופוליטן.
ריינר נודע בעיקר כפרשן של שטראוס ובארטוק ונחשב לא פעם למודרניסט בטעמו המוזיקלי; הוא ובן-ארצו יוזף סיגטי שכנעו את סרגיי קוסביצקי להזמין את הקונצ'רטו לתזמורת אצל ברטוק. למעשה, היה לו רפרטואר רחב מאוד והיה ידוע בהערצתו למוזיקה של מוצרט מעל לכל. טכניקת הניצוח של ריינר הצטיינה בדייקנות ובחסכנות, בדומה לזו של ארתור ניקיש וארטורו טוסקניני. ניצוחו התאפיין בתנועות קטנות במיוחד - נאמר עליו, שהפעמה שהוא מציין בקצה שרביטו איננה חורגת משטחו של בול דואר - אם כי מנקודת ראותם של הנגנים, ניצוחו המאופק הכיל ביטוי רגשי עצום. התגובה שהפיק מתזמורות הייתה מדהימה בעושר, בברק, ובצלילות המרקם (איגור סטרווינסקי תיאר את תזמורת שיקגו בניצוחו של ריינר כ"תזמורת המדויקת והגמישה ביותר בעולם"); תוצאה זו הושגה במקרים רבים בטקטיקה, שגבלה בהתעללות אישית.
ריינר התחתן שלוש פעמים והוליד שתי בנות במסגרת הנישואים ובת שלישית מחוצה להם. בשנותיו האחרונות, מצבו הבריאותי של ריינר התדרדר לאחר שסבל מהתקף לב באוקטובר 1960. הוא מת בניו יורק בגיל 74.
צומת עלית
צומת עלית ברמת גן מפגיש את ציר ז'בוטינסקי (דרך מספר 481), רחוב ארלוזורוב (ברמת גן) ורחוב אבא הלל (כביש 482). הצומת הוא דרך הגישה העיקרית למרכז תל אביב מאזור פתח תקווה ורמת גן, דרך מחלף ארלוזורוב.
שמו הרשמי של הצומת הוא "כיכר הציונות", וכך הוא מופיע במפות או ברישומים רשמיים אחרים, אך הוא ידוע בציבור בשם "צומת עלית" בשל מפעל עלית ההיסטורי שהיה במקום. המפעל נבנה בסגנון הבינלאומי ונמצא ממש על שפת הצומת. בבניין שמעבר לכביש,במקום בו עומד כיום מגדל משה אביב,הייתה הוצאת הספרים מסדה.
על צומת זה כתב המשורר:
היסטוריה.
הצומת נבנה ככיכר תנועה בשנים הראשונות למדינת ישראל, ותוכננה עבור תנועה בהיקף של כ־14,000 כלי רכב ביום. אולם כבר בראשית שנות ה־60 הגיעה התנועה במקום לכ־30,000 כלי רכב ביום, ובמקום נוצרו עומסי תנועה. בשל הגידול בהיקף התנועה הוחלט להפוך את הכיכר לצומת מרומזר. הצומת החדש שנבנה כלל 3 נתיבי נסיעה לכל כיוון על ציר ז'בוטינסקי. במהלך העבודות, בוטלה אפשרות הפניה מרחוב אבא הלל ומכיוון פתח תקווה לכיוון רחוב ארלוזורוב ברמת גן, שהכניסה אליו מתאפשרת רק מכיוון תל אביב. עד 1965 עלה נפח התנועה במקום לכ־35,000 כלי רכב ביום. במהלך תקופה זו היה הצומת השער העיקרי לתל אביב מאזור פתח תקווה ורמת גן. רק בסוף שנות ה־60 נבנו גשר שיפמן וגשר ההלכה שפתחו דרכי גישה חדשים לתל אביב מאזור זה.
במהלך השנים הורחב הצומת עוד, וכיום ציר ז'בוטינסקי העובר בצומת הוא בעל 3 נתיבי נסיעה לכיוון מזרח (מתוכם נתיב אחד הוא נת"צ) ו־5 נתיבים לכיוון מערב (מתוכם נתיב אחד הוא נת"צ). בשנת 1995 אירע במקום פיגוע, כאשר מחבל מתאבד פוצץ עצמו באוטובוס קו 20. 6 בני אדם נרצחו בפיגוע אשר בוצע על ידי החמאס.
בפינתו הצפון-מזרחית של הצומת נמצא המגדל הגבוה השני בישראל, מגדל משה אביב אשר מתנשא לגובה של 235 מטרים ו-68 קומות. בשנת 2006 נמכר שטח מפעל עלית בפינתו הדרום-מזרחית של הצומת והריסתו החלה ב-12 בפברואר 2008. במקום המפעל יבנה מגדל חדש בשם "מגדל עלית", אשר צפוי לעלות בגובהו על מגדל משה אביב ובכך להפוך למגדל הגבוה בישראל. בתחילת חודש יוני 2009 נחנכה בחלק המעוגל של המבנה המקורי של המפעל, המחלקה החדשה לאמנות רב תחומית של בית הספר לעיצוב שנקר. בצדו הצפון-מערבי של הצומת נמצא מתחם הבורסה העשיר בבניינים רבי קומות.
בשנת 2005 נחנכה מתחת לצומת מנהרה לכלי רכב באורך 320 מטר. אף שהמנהרה עוברת מתחת לצומת, דרכי הגישה למנהרה הן מרחובות סמוכים. במערב הגישה היא מצומת הרחובות שפע טל ויציאת מחלף ארלוזורוב, ובצפון-מזרח הגישה היא דרך רחוב גלעד. תוואי המנהרה מקביל לרחוב ז'בוטינסקי מהכניסה המערבית עד לאזור הצומת, ומשם הוא מקביל לרחוב אבא הלל עד לכניסה הצפון-מזרחית שמשמשת גם לכניסה לחניון התת-קרקעי של מגדל משה אביב. לפי תוכנית עתידית אמורה להיבנות בסמוך לחלקה הצפוני של המנהרה זרוע נוספת לכיוון מערב, בחלקו הצפוני של מתחם הבורסה עד לגשר מודעי.
הצומת נמצא בסמוך למחלף ארלוזורוב (הרכבת) ולתחנת הרכבת תל אביב מרכז. בראשית שנות ה־2000 נבנה בסמוך לצומת גשר להולכי רגל שחיבר בין אזור הצומת לתחנת הרכבת, וממנה לאזור מסוף ארלוזורוב.
בשנות העשרה של המאה ה-21 נבנו מספר רב של גורדי שחקים בסמוך לצומת, בין היתר: מגדל עלית, מגדל אמות, מטה חברת הפנסיה מנורה-מבטחים ועוד.
בשנת 2017 החלו עבודות לבניית הקו האדום של הרכבת הקלה בגוש דן ובמסגרת עבודות אלו נחפרת תחת הצומת תחנת אבא הלל. הצומת עובר שינויי תנועה תכופים והעבודות צפויות להסתיים בשנת 2021.
ארגון מסע
ארגון "מסע" (אנגלית: Masa Israel Journey) הוא ארגון ללא כוונת רווח שנוסד בשנת 2004, בשותפות ממשלת ישראל והסוכנות היהודית.
ארגון מסע הוא הפלטפורמה המובילה את עולם התוכניות הארוכות בישראל עבור צעירים יהודים מהתפוצות. מאז היווסדו השתתפו במסגרת 'מסע' מעל 160,000 יהודים צעירים (18–30) מלמעלה כמה מ–60 מדינות בעולם, כאשר היעד הוא הבאת 12,000 צעירים בשנה לתוכניות באורך סמסטר עד שנה בישראל.
במסגרת מסע מועברים מגוון רחב של תוכניות חינוכיות בתחומי - התנדבות, לימודים אקדמאים, פיתוח קריירה ולימודי יהדות. התוכניות מיועדות לצעירים בני 18–30. אורכן של התוכניות בין 8 שבועות לשנה.
ארגון מסע מציע לכל משתתף זכאי סיוע כספי הנע בין $10,000-$500 להשתתפות בתוכנית מוכרת מטעם מסע בישראל ואף קובע את הסטנדרטים להפעלת התוכניות. כמו כן מבצע הארגון בקרת איכות תוך פיתוח רשת גלובלית הכוללת ישראלים ויהודים מרחבי העולם.
רקע.
בשנת 2004, ביוזמת ראש ממשלת ישראל דאז אריאל שרון, ויו"ר הסוכנות היהודית סלי מרידור, הוקם באופן רשמי פרויקט מסע כמיזם משותף של ממשלת ישראל והסוכנות היהודית לארץ ישראל. הפרויקט הוקם בהחלטת ממשלה בשנת 2004 אשר עודכנה שלוש שנים מאוחר יותר. את החלטת הממשלה לוותה חתימה על 'הסכם משולש' אשר הצדדים לו הם ממשלת ישראל, הסוכנות היהודית וחברת מסע. חזונו של אריאל שרון בעת הקמת הפרויקט היה "שכל צעיר יהודי יחיה שנה מחייו בישראל".
וועדת ההיגוי, המתווה את מדיניות הפרויקט ומאשרת את תוכניות העבודה של החברה, מונה 16 חברים: 8 נציגים מטעם ממשלת ישראל ו-8 נציגים מטעם הסוכנות היהודית לארץ ישראל, ובראשה עומדים מנכ"ל הסוכנות היהודית ומזכיר הממשלה.
בתחילת דרכו, בשנת 2004–2005 עמד תקציב הארגון על כ-10 מיליון דולר ונכללו בו כ-45 תוכניות, נכון לסוף 2009 הוגדל התקציב לכ-40 מיליון דולר ומספר התוכניות המזוהות עם הפרויקט גדל ליותר מ-200. בשנת 16–2015 (תשע"ו), משתתפים כ-12,000 יהודים צעירים במסגרת הפרויקט ומשתלבים בכ-250 תוכניות שונות, הכוללות התמחות מקצועית במשק, התנדבות במגזרים שונים בחברה הישראלית ולימודים במגוון מסלולים, נתון המהווה את שיא המשתתפים השנתי עד כה. זהו גידול משמעותי בהשוואה לכ-4,000 משתתפים מ-30 מדינות שהגיעו ארצה בתחילת הפרויקט. בינואר 2016, נחתמה תקנה חדשה, המאפשרת למשתתפי תוכניות מסע קבלת ויזת עבודה למשך 6 חודשים מיד עם סיום התוכנית בה השתתפו. שר הפנים, אריה דרעי, חבר הכנסת נחמן שי ועמוס ארבל, הובילו את המהלך עד לחתימתו.
את ארגון מסע מנהל כיום עופר גוטמן.
החל משנת 2009, נוצר שיתוף פעולה בין 'פרויקט מסע' לבין 'הלל -המרכז לחיים יהודיים בקמפוס', במטרה להרחיב את הקשר עם קמפוסים באמריקה הצפונית.
תרומתם של משתתפי 'מסע' לחברה הישראלית נאמדת בכמיליון ימי התנדבות בשנה וכוללת השתלבות במשימות לאומיות וחברתיות כמו חינוך, קידום נוער בסיכון, קליטת עליה, חיזוק הפריפריה ועוד. בנוסף, אלפי משתתפים פועלים ותורמים מניסיונם במסגרות מקצועיות במשק הישראלי. בין היתר בחממות טכנולוגיות, חברות סטארט-אפ, קרנות הון-סיכון ומשרדי ממשלה. עם שובם למדינותיהם, משתלבים רבים מהבוגרים בתפקידי מפתח בקהילה והופכים לשגרירים נאמנים של ישראל בארצותיהם.
מקור השם 'מסע'.