השקפת עולם והנחות בסיסיות.
השקפת עולם דיאלקטית.
הטיפול נשען על הרעיון הדיאלקטי, על פיו המציאות איננה סטטית, אלא מורכבת מכוחות מנוגדים. אצל רובנו קיימת דיאלקטיקה בין הצורך לקבל את עצמנו כפי שאנחנו, לבין הצורך להשתנות. ניגודיות נוספת היא המתח בין הרצון לקבל מן הטיפול, לבין הוויתור על קבלה זו ככל שהמטופל רוכש כישורים ומצבו הנפשי משתפר. הטיפול רואה את מקורותיה של פסיכופתולוגיה בתקיעות דיאלקטית: קושי לשאת מורכבות בין ׳אמיתות הפוכות׳. הקושי המהותי הזה בגמישות פסיכולוגית מתפתח לאורך שנים רבות, בהן מתחזק באופן תמידי מנגנון הרסני שמשלב בין גדילה בסביבה לא מתקפת לבין פגיעות ביולוגית מובנית.
המודל הביו-סוציאלי של קשיי ויסות רגשי.
טיפול DBT מבוסס על התאוריה הביו-סוציאלית (באנגלית: Biosocial Theory). לפי לינהאן, הבעיה העיקרית של הפרעת אישיות גבולית היא הפרעה נרחבת בתפקודה של מערכת הוויסות הרגשי. אי ויסות רגשי הוא תוצאה של נטייה ביולוגית (אך לאו דווקא גנטית), הֶֶקשר סביבתי, והיחסים בין השניים במהלך ההתפתחות.
הנטייה הביולוגית מתבטאת בפגיעות רגשית, בעטיה ישנה פגיעות גבוהה לגירוי רגשי, תגובתיות-יתר לגירוי רגשי וקושי לשוב למצב הבסיסי (baseline) לאחר מצבים שמסבים עוררות רגשית חזקה.
פן ביולוגי נוסף הוא תגובות אימפולסיביוֹת ומנגנון ניהול עכבות לקוי, שתורמים להתנהגויות לא יעילות במצבי משבר נקודתיים.
אדם בעל פגיעות רגשית מובנית גבוהה עשוי לפתח קושי בוויסות רגשי, אם בראשית חייו הוא נתקל בסביבה לא תומכת, המכונה במודל הביו-סוציאלי "סביבה לא מתקפת".
בסביבה כזו, חוויות אישיות סובייקטיביוֹת, כמו אמונות, מחשבות, רגשות ותחושות גופניות - אינן מקבלות תגובה מאשרת מהסביבה הקרובה. הילד חווה פער בין החוויה האישית שלו לבין המשוב של הזולת, כך שלאורך זמן מתפתחת חוסר הלימה בין החוויה האישית לבין התגובה שניתנת לה מן הסביבה. במילים אחרות, לא מתבססת תחושה טבעית של למידה מניסיון, או השענות על תחושות בטן, שניתן לכנותן כאן בהקשר זה אינטואיציה.
כך, הסביבה הבלתי מתקפת אינה מלמדת את הילד לווסת עוררות. להפך, הוא נכנס לסערה רגשית שמתעצמת יותר ויותר, במקום להירגע. הילד אינו לומד כיצד לשאת מצוקה או לבטוח באמינות תגובות הרגשיות שלו כפרשנות תקפה להתרחשויות במציאות. בסביבה כזו, ילד המבטא רגש שלילי מקבל עונש, וילד המבטא רגש בעוצמה מוגברת מקבל חיזוק לא עקבי.
מסגרת הטיפול.
הטיפול הדיאלקטי-התנהגותי כולל ארבעה רכיבים מובנים והכרחיים:
בדומה לטיפולים קוגניטיביים-התנהגותיים בהפרעות אחרות, הטיפול הוא מוגבל בזמן, והמטופל והמטפל מסכימים על היעדים ועל שיטת הטיפול בחוזה מפורש. ישנה חשיבות רבה למחויבות של שני הצדדים לחוזה הטיפולי ולעבודתם כצוות. גם מנחה הטיפול הקבוצתי הוא חלק בלתי נפרד מן הצוות הרתום למימוש המטרות. הטיפול דורש מן המטופל לתרגל ולהתאמן על מיומנויות שונות. כלל נוסף, הוא זמינות טלפונית של המטפל עבור המטופל ברגעי משבר.
שלבי הטיפול.
מטרת הטיפול איננה רק לדכא התנהגות לא מתפקדת, אלא לבנות חיים מלאים ומספקים, שהמטופל יחוש ששווה לחיות אותם. הטיפול כולל ארבעה שלבים:
כישורים התנהגותיים.
טיפול דיאלקטי-התנהגותי מקנה למטופל כישורי התמודדות התנהגותיים, במטרה להפחית את עוצמת התנודות הרגשיות ולסייע לו לשמור על איזון במצבי הצפה רגשית. כישורי ההתמודדות נחלקים לארבע מערכות:
אפקטיביות הטיפול.
הטיפול הדיאלקטי-התנהגותי נועד במקור לטיפול באנשים בעלי הפרעת אישיות גבולית, המאופיינים בהתנהגות של הרס עצמי, כיוון שמיומנויות בינאישיות, ויסות רגשי וסובלנות למצוקה רגשית חסרות אצלם באופן ניכר. על כן, מחקר רב בתחום הפסיכולוגיה היישומית מתייחס לאוכלוסייה זו, וממצאיו תומכים באפקטיביות של הטיפול להפרעת אישיות גבולית. עם זאת, השיטה נמצאה יעילה גם עבור אוכלוסיות קליניות נוספות, כגון אנשים עם הפרעות אכילה, דיכאון קליני ודיכאון עם הפרעות אישיות נלוות.
תרפיה התנהגותית דיאלקטית נמצאה יעילה באופן מובהק בהפחתת התנהגויות אבדניות ופגיעות עצמיות. מחקרים הוכיחו את יעילות הטיפול הדיאלקטי-התנהגותי, בהשוואה לטיפולים רגילים, גם בהפחתת אשפוז, ביקורים בחדרי מיון, חומרה רפואית של ניסיונות התאבדות, וניצול של מיטות בבתי החולים. בנוסף, הפרעות נלוות שהמטופלים דיווחו עליהן, כגון: דיכאון, חרדה, כעס בלתי נשלט ותחושת ריקנות וניתוק עצמי, השתפרו בעקבות טיפול התנהגותי דיאלקטי בהשוואה לטיפול רגיל, אם כי ממצא זה איננו עקבי לאורך כל המחקרים. ייתכן ואי עקביות זו נובעת מהבדלים סימפטומטיים בין קבוצות הטיפול, קושי במיקוד הממדים המרובים של התנהגויות אלו והבדלי מין (נבדקו בעיקר נשים). התרפיה נמצאה כמסייעת למטופלים לפתח יכולות בינאישיות, כגון: ניהול סיטואציות חברתיות באופן טוב יותר. בהשוואה לטיפולים סטנדרטיים (TAU – treatment as usual), המטופלים בתרפיה התנהגותית דיאלקטית הציגו הפחתה משמעותית יותר בסיכון הרפואי המשויך להם, כפי שנמדד על ידי סך ימי האשפוז בבתי חולים פסיכיאטריים, בנשירה מהטיפול והתנגדות לו.
ביקורת על הטיפול.
קיימות מספר ביקורות על הטיפול. ראשית, ישנן מגבלות עקב ההטרוגניות של התסמינים בהפרעות הנלוות להפרעת אישיות גבולית, כמו: חרדה ומצבי לחץ, הפרעות אכילה אשפוז ועוד. הטרוגניות זו עשויה לסבך את התכנון והיישום של הטיפול והאפקטיביות שלו. למרות הביסוס המדעי החזק של טיפול זה קיימים מספר פערים בספרות, כמו: מיעוט יחסי של גברים או מיעוט מטופלים ומידע מועט בספרות על החשיבות היחסית של רכיבים שונים של הטיפול ולתוצאות הטיפול. יתרה מכך, אף על פי שניסיונות ראשוניים ליישם שיטה זו באבחנות אחרות מהפרעת אישיות גבולית כבר מובטחים, יישומים אלה עדיין ניסיוניים וממתינים לעדויות מחקריות נוספות. כמו כן, חסרים נתוני מעקב ארוכי טווח על מנת להסיק שטיפול זה משפר את איכות החיים של החולים. לבסוף, מחקרים עתידיים צריכים להשוות שיטת טיפול זו עם טיפולים אחרים שספציפיים לסימפטומים של הפרעת אישיות גבולית אשר הוכיחו את יעילותם, וזאת באמצעות מספר נקודות הערכה ארוכות טווח.
קישורים חיצוניים.
מאמרים מקצועיים
יש&quot;ן
איש ימיני
פרידריך הרביעי, רוזן הסן-הומבורג
פרידריך הרביעי, רוזן הסן-הומבורג (בגרמנית: Friedrich IV. von Hessen-Homburg; 15 באפריל 1724 – 7 בפברואר 1751), היה רוזן הסן-הומבורג בין השנים 1746–1751.
ביוגרפיה.
פרידריך נולד ב-15 באפריל 1724 בבראונפלס שהשתייכה לנסיכות זולמס-בראונפלס, לקזימיר וילהלם מהסן-הומבורג, בנו של פרידריך השני, רוזן הסן-הומבורג, ולכריסטינה שרלוטה, רוזנת זולמס-בראונפלס, בתם של וילהלם מוריץ, רוזן זולמס-בראונפלס ומדלינה סופיה מהסן-הומבורג. בשנת 1737 מת פרדיננד קטלר, דוכס קורלנד, ופרידריך דרש את הדוכסות לעצמו כיורשה של סבתו לואיזה אליזבת מקורלנד, אולם אנה, קיסרית רוסיה העניקה את הדוכסות לארנסט בירון.
בשנת 1740 נפגש פרידריך עם פרידריך השני, מלך פרוסיה, ועל פי הצעתו הצטרף לצבא הפרוסי. פרידריך השתתף במלחמת שלזיה הראשונה והשנייה, כחלק ממלחמת הירושה האוסטרית, ובשנת 1745 פרש מהצבא בשל מחלה.
בשנת 1746 מת דודו פרידריך השלישי, רוזן הסן-הומבורג ללא ילדים, ופרידריך עלה לשלטון במקומו. בשנת 1747 שלח לודוויג השמיני, רוזן הסן-דרמשטאדט את חייליו לרוזנות, וטען שהוא תופס אותה כאפוטרופוס לפרידריך. אולם פרידריך טען כי הוא בגיר ויכול לשלוט לבד, והעניין הופנה לבית המשפט הקיסרי.
ב-7 בפברואר 1751 בעוד העניין נידון בבית המשפט הקיסרי, מת פרידריך בבאד הומבורג, ובנו פרידריך החמישי, רוזן הסן-הומבורג עלה לשלטון במקומו.
משפחתו.
ב-10 באוקטובר 1746 התחתן פרידריך עם אולריקה, נסיכת זולמס-בראונפלס, בתם של פרידריך וילהלם, רוזן זולמס-בראונפלס וסופיה מגדלנה בניגנה, רוזנת זולמס-לאובאך-אוטפה, ממנה נולדו לו שני ילדים:
Deja Vu
דז'ה וו (פירושונים)
עומר חיאם
המצעד למען זכות בחירה לנשים 1913
אמילי דיוויס
אליפות העולם בהוקי קרח 2017
אליפות העולם בהוקי קרח 2017 (באנגלית: 2017 IIHF World Championship) היא אליפות העולם ה-81 במספר של פדרציית ההוקי קרח הבינלאומית, שנערכה בין ה-5 ל-21 במאי 2017 בקלן שבגרמניה ובפריז שבצרפת. לצרפת היה זה אירוח ראשון של אליפות העולם מאז 1951. גרמניה אירחה את האליפות בשנת 2010.
שוודיה זכתה בתואר והוכתרה לאלופת העולם, לאחר שגברה במשחק הגמר על האלופה מהשנתיים הקודמות, קנדה, בתום דו-קרב חבטות עונשין. בתום הזמן החוקי והארכה בת 20 דקות עמדה התוצאה על 1:1. שוודיה ניצחה בדו-קרב חבטות העונשין 2:0, והתוצאה הסופית של המשחק נקבעה על 2:1.
אחת הנבחרות המארחות, גרמניה, הודחה בשלב רבע הגמר. המארחת השנייה, צרפת, הודחה לאחר שלב הבתים.
נבחרות איטליה וסלובניה סיימו אחרונות בשלב הבתים, וירדו לדרג 1A. במקומן עלו לדרג העליון ל-2018 נבחרות אוסטריה וקוריאה הדרומית, שזכו בשני המקומות הראשונים באליפות העולם דרג 1A. לקוריאה הדרומית תהייה זו הופעה ראשונה אי פעם בדרג העליון, וזו הפעם הראשונה שנבחרת ממזרח אסיה מעפילה לדרג העליון בזכות תוצאות ולא בחסד מקום שמור.
הייתה זו הפעם הרביעית שהטורניר נערך ביותר ממדינה אחת, לאחר אליפות 1930 שנערכה בשלוש מדינות: צרפת, גרמניה ואוסטריה, והאליפויות ב-2012 ו-2013 שנערכו שתיהן בשוודיה ובפינלנד.
גה-אר-או
Nessus
נסוס (באנגלית: "Nessus") היא תוכנה מסחרית (קוד סגור), חוצה פלטפורמות, המשמשת לסריקה ואיתור פגיעויות ברשתות מחשבים.