בינואר 2019, ההסתדרות הרפואית בישראל, המייצגת מעל ל-90% מכלל הרופאים בישראל, אסרה במפורש על כל חבריה לבצע טיפול המרה במטופליהם.
ביולי 2019, שר החינוך, רפי פרץ, עורר ביקורת שלילית נרחבת כשנשאל האם ניתן להמיר נטייה הומוסקסואלית, והשיב שמניסיונו האישי הדבר אפשרי. ראש הממשלה בנימין נתניהו דחה את דבריו של פרץ כבלתי מקובלים באומרו כי הם "אינם מייצגים את עמדת ממשלתו" וכי "הוא הבהיר לו כי מערכת החינוך בישראל תמשיך לקבל את כל הילדים היהודים באשר הם בלי שום הבדל על בסיס נטייה מינית". אלפי מורים ישראלים חתמו על עצומה בדרישה שיתפטר בנוכחות ראש הממשלה ה-10 לשעבר אהוד ברק, ומעל אלפי איש מחו על הערותיו בתל אביב ובעיר הולדתו של פרץ וקראו לפיטוריו. במהלך ראיון ל-"7 ימים", כינה פרץ טיפולי המרה כ-"לא הולמים", אך הוסיף כי "לאנשים בעלי נטייה הומוסקסואלית יש את הזכות לקבל עזרה מקצועית". בעקבות הערותיו אלפי ישראלים סיפרו על חוויותיהם "הכואבות וההרסניות" כתוצאה מטיפולי המרה.
מספר תומכי טיפול בהמרה ואנשי מקצוע מורשים עברו לישראל מארצות הברית, בגלל המספר ההולך וגדל של איסורים על הפטכניקה המדעית שם. האיגוד הפסיכולוגי בישראל מתנגד נחרצות לטיפולי המרה.
ביולי 2019, חוות דעת שפורסמה בעיתון הארץ קראה להחלת איסור חוקי מוחלט על טכניקת הטיפול.
ביולי 2020 העבירו חברי הכנסת בישראל הצעת חוק להחלת הוצאת טיפול המרה אל מחוץ לחוק, בהיותה המדינה הראשונה במזרח התיכון שעושה זאת. הצעת החוק הועברה בקריאה טרומית על ידי יושב ראש מפלגת מרצ ניצן הורוביץ כאשר שתיים ממפלגות הקואליציה העיקריות הצטרפו לאופוזיציה בתמיכה בה, למרות התנגדות של המפלגות הדתיות, חלקים מהימין ומהרשימה המשותפת. עליה לעבור שני קריאות נוספות כדי להפוך לחוקית. מאידך גיסא, ישנן עדויות מאנשים רבים הטוענים שבטיפולים שונים ובעקבות שיחות עם פסיכולוגים, הם שינו את נטייתם המינית והקימו משפחה.
בפברואר 2022, פורסם חוזר מנכ"ל של משרד הבריאות בראשות ניצן הורוביץ, שמאפשר להטיל סנקציות על פרסום או מתן טיפולי המרה בישראל.
זכויות טרנסג'נדרים.
מצבם החוקי של הטרנסג'נדרים בארץ מוכר יותר ביחס למדינות אחרות, ומדינת ישראל אף מסייעת לטרנסג'נדרים בתהליך שינוי המין שלהם, סיוע זה מתבטא במימון חלקי שלניתוח להתאמה מגדרית ושל טיפולים אחרים על ידי קופות החולים. מבחינת חקיקה, החוק נגד הסתה אוסר אמנם על כזו הנעשית על רקע נטייה מינית, אך אינו אוסר על אפליה על רקע זהות מגדרית. בשנת 2016, חבר הכנסת אמיר אוחנה הגיש הצעת חוק המבקשת להכניס לסעיף הענישה המחמירה בחוק העונשין גם תקיפות נגד טרנסג'נדרים.
נוהל שינוי מין בישראל הקיים משנת 1986 וניתוחים לשינוי מין יכולים להתבצע בית החולים תל-השומר בלבד, מעל גיל 21 ורק לאחר תקופת המתנה של שנתיים. על הנוהל נמתחה ביקורת חריפה מצד הארגון רופאים לזכויות אדם, ובשנת 2008 הוקמה ועדה לבחינה מחודשת שלו. טרנסים ישראלים המעוניינים לעבור תהליך התאמה מגדרית הכולל ניתוח לשינוי איבר המין במימון ציבורי, נדרשים להיות בגירים ולקבל את אישורה של 'הוועדה לשינוי מין' בתל השומר. לצורך כך עליהם לעבור מעקב רפואי ואבחוני במשך שנה, לחיות פומבית כמגדר שהם מעוניינים בו ולעבור טיפול הורמונלי לשינוי מין.
שינוי שם פרטי הוא הליך פשוט ולפי נוהלי משרד הפנים ניתן לעשות זאת ללא קשר למגדר המקובל של השם או למגדר של הפונה: "בקשה לשינוי שם, משם גברי לשם נשי או להפך יש לאשר, אין לדרוש לשם כך הסבר ולא אישור בדבר ניתוח לשינוי מין". לפי נוהל מספר 2.6.0001 של משרד הפנים, שינוי סעיף רישום המין בתעודת הזהות ייעשה על סמך תעודה רפואית אשר אושרה בידי משרד הבריאות הישראלי. משרד הפנים אפשר בעבר שינוי הרישום בסעיף המין בתעודת הזהות רק לטרנסים אשר עברו ניתוח להתאמה מגדרית, אך בעקבות עתירה של שתי טרנסיות לבג"ץ, הוקמה ב-2015, ועדה לשינוי סעיף המין ללא ניתוח. בינואר 2021, משרד הבריאות הצהיר כי טרנסג'נדריות איננה הפרעה נפשית, וקבע כי אין הצדקה לבצע טיפולי המרה לזהות מגדרית או לנטייה מינית. באומרו כי: "הנוהל מחייב פנייה למטופלים בלשון המגדר שבחרו - ללא קשר למסמכי הזיהוי או למראה הפיזי שלהם".
ב-5 במאי 2021, בית המשפט העליון קיבל את עתירתם של שני אבות טרנסג'נדרים, וקבע כי לילד להורה טרנסג'נדר שעבר את ההיריון והלידה תונפק תעודת לידה עם השדות "הורה" ו-"הורה". משמעות פסק הדין היא שגברים טרנסים שיולדים, יוכלו להישאר רשומים במרשם האוכלוסין כזכר, אך לשם כך עליהם לפנות לוועדה להתאמה מגדרית על מנת שתאשר כי אכן אין באירוע הלידה כדי לשנות את סעיף המין של היולד. לצד זאת, בתעודת הלידה של הקטין ירשמו שני ההורים כ-"הורה" ו-"הורה".
תרומת דם.
במהלך שנת 2003 קיימה תנועת הצבעים שלנו את פרויקט הדגל שלה, מאבק במדיניות בנק הדם של מגן דוד אדום האוסרת באופן גורף על מי שקיים יחסי מין הומוסקסואלים לתרום דם. המאבק קיבל את הכינוי "פרויקט מד"א". במסגרת תרומת דם בישראל, על כל נבדק למלא שאלון. במסגרת השאלון ישנו סעיף אשר מבקש לא לתרום דם אם המועמד להתרמה קיים יחסי מין הומוסקסואלים בעברו. מדיניות זו יצרה לאורך שנים תרעומת בקהילת הלהט"ב, שכן אין שום סעיף בשאלון האוסר תרומת דם להטרוסקסואלים, גם אם קיימו יחסי מין לא מוגנים, בעוד שהומוסקסואלים לא יכולים לתרום דם אפילו אם קיימו אך ורק יחסי מין מוגנים. במסגרת המאבק הגיעו חברי תנועת "הצבעים שלנו" לבתי ספר בהם התרימה מד"א וערכו הסברה לתלמידים מחוץ לשערים, ועודדו אותם למחוק את הסעיף הנדון בעט בשאלון התרומה (דבר שיגרום לזריקת המנה במד"א).
כתוצאה מהמאבק שונה הסעיף מ-"יחסי מין הומוסקסואלים" ל-"יחסי מין בין גברים משנת 77". שינוי זה בוצע לאחר דיון בין נציגי מד"א לנציגי אגודת הלהט"ב, ללא דיון עם חברי התנועה. שינוי זה לא סיפק את חברי התנועה אשר טענו כי הוא מבזה. למרות זאת, עם סיום "עונת תרומות הדם" של מד"א בבתי הספר (אפריל עד סוף שנת הלימודים) דעך המאבק ולא חודש באפריל 2004. במרץ 2013 הודיעה שרת הבריאות, יעל גרמן, שתבחן מחדש את האיסור על מערכת הבריאות להשתמש בתרומות דם של הומוסקסואלים, לאחר שבשנת 1977 הדבר נאסר מחשש להדבקה במחלת האיידס. מאז 1 ביוני 2017, גברים הומוסקסואליים וביסקסואליים בישראל הורשו לתרום דם באופן חוקי לאחר תקופת דחייה של שנה אחת. עם זאת, לא הייתה דחייה עבור לסביות או נשים ביסקסואליות מעולם.
בינואר 2018 אישר משרד הבריאות תקנות חדשות המאפשרות להשתמש בעירוי דם בפלזמה שהופקה מתרומת דם של גברים שקיימו יחסי מין עם גברים במהלך השנה האחרונה, כפי שניתן לגברים הטרוסקסואלים, בכפוף לכך שהפלזמה תוקפא למשך ארבעה חודשים, התורם יתרום דם שוב תוך חמישה חודשים, וגם הבדיקות שיבוצעו לתרומתו החוזרת ימצאו שליליות לזיהומים. ביוני 2021 הודיע שר הבריאות, ניצן הורוביץ, כי יסיר את כל ההגבלות על תרומות דם של גברים המקיימים יחסי מין עם גברים הכוללות בשאלון תרומת הדם של מד"א ובכך יתיר באופן גורף לגברים הומוסקסואלים לתרום דם – ללא קשר למועד האחרון שבו קיימו יחסים אשר עד לאותו התאריך, הותר רק אם התחייבו שלא התקיימו ב-12 החודשים שקדמו למועד התרומה, וזאת בניגוד לנשים וגברים הטרוסקסואלים אשר מותרים לתרום דם בכל עת אם הם עומדים ביתר הקריטריונים של מד"א. באוגוסט אותה שנה, ביטל הורוביץ את האיסור אשר יכנס לתוקפו ב-1 אוקטובר 2021.
פוליטיקה.
הכנסת.
בישראל (נכון לשנת 2021), מפלגות העבודה, מרצ, יש עתיד, תקווה חדשה, כחול לבן, החזית הדמוקרטית לשלום ולשוויון וישראל ביתנו מוגדרות כמפלגות אשר תומכות בשוויון מלא עבור קהילת הלהט"ב, וכך גם מפלגות שינוי, גשר, כולנו, תל"ם והתנועה בעבר. תחת יושבת הראש ציפי לבני, מפלגת קדימה פעלה למען זכויות לקהילת הלהט"ב בכהונתה בכנסת. מפלגות פוליטיות ליברליות פרוגרסיביות קטנות אחרות תומכות גם הן במתן זכויות עבור הקהילה, בהן נכללות מפלגת הירוקים ומפלגת עלה ירוק. בכירים ממספר מפלגות, ביניהן יעל גרמן מיש עתיד, לימור לבנת מהליכוד-ביתנו, וההומוסקסואל המוצהר ניצן הורוביץ ממרצ, תומכים בנישואים חד מיניים והתחייבו לתמוך במטרות הלהט"ב. נציגים ממפלגות אחרות, כולל התנועה, חד"ש ומפלגת העבודה, התחייבו גם הן לתמיכה בזכויות הקהילה. השרה וחברת הכנסת לימור לבנת, עם זאת, הודיעה כי החלת נישואיים חד מיניים בחקיקה במפלגתה תהיה קשה בגלל דעות שונות בנושא בתוך חברי המפלגה, אך הבטיחה לעשות כמיטב יכולתה להביא את מפלגתה כתומכת בנושא. לקראת הבחירות לכנסת באפריל 2019, ישראל ביתנו הודיעה כי "דלתותיה פתוחות לכולם ללא קשר לנטייתם המינית".
חברת הכנסת מרשה פרידמן, יצאה מהארון כלסבית רק לאחר סיום כהונתה בכנסת, היא נבחרה לכנסת השמינית שהושבעה ב-1974. במסגרת פרויקט של מפגשי ראשי הקהילה עם נבחרי ציבור בכירים, נפגשו נציגי הקהילה ב-2001 עם משה קצב נשיא המדינה בבית הנשיא. זו הייתה הפגישה הרשמית הראשונה של נשיא המדינה עם הנציגות המאורגנת של קהילת הלהט"ב בישראל (לפני פגישה זו, נערכה פגישה לא רשמית של הנשיא ויצמן עם נציגי הקהילה בשנת 1996). ב-2002 נפגש לראשונה בלשכתו ראש הממשלה מכהן, אריאל שרון, עם נציגי הקהילה. שני המפגשים אורגנו על ידי "המועצה לזכויות הלהט"ב" וחבר הוועד המנהל של האגודה למען הלהט"ב בישראל, מנחם שיזף.