תוספותיו.
ר"י הלבן חיבר תוספות למסכת כתובות ולמסכת יומא. בתוספות ליומא מקצר ר"י הלבן בדבריו בדרך כלל ומסתפק בביאור העניין ללא חידושים משלו, וכמעט בכל פיסקא הוא מזכיר את רש"י או את הריב"א; גנחובסקי ואורבך מניחים כי תוספות אלו נכתבו על ידי ר"י הלבן בצעירותו, קודם בואו לצרפת, כאשר למד בבית מדרשו של הריב"א ורשם את חידושי רבותיו.
לעומתם, תוספות ר"י הלבן למסכת כתובות מאופיינים באריכות רבה ובחדשנות, כאשר רבים מחידושיו נוגדים את דעות שאר הראשונים, ודעותיו ההלכתיות אינן נדונות כמעט בספרי הראשונים. תוספות אלו לכתובות הועתקו ונכתבו כנראה על ידי אחד מתלמידיו של רבי יצחק הלבן עוד כשהיה בחיים, לפי הפתיחה שבראשם. בתוספות אלו מוזכרים רבות דברי רבו רבנו תם. בנוסף לרבנו תם (שאת דעתו מביא ר"י הלבן גם מתוך מה שנכתב בשמו בספר הישר) מובאים בתוספות ר"י הלבן דברים בשם בני דורו, כגון רשב"ם, רבי משה ב"ר יואל מרגנשבורג, ורבינו פטר ורבינו חיים הכהן מפריז תלמידי רבנו תם. בכמה מקומות הוא מצטט מן היוסיפון.
שני חיבוריו נשתמרו בכתב יד, ותוספותיו על מסכת כתובות נדפסו בתשי"ד (מהדורת הרב פנחס יעקב הכהן, לונדון תשי"ד), והתוספות למסכת יומא, יצאו במהדורת דוב גנחובסקי, שהקדים להוצאתו מבוא מקיף על תולדות ר"י הלבן, המבוסס בחלקו הגדול על המחקרים שהופיעו עד כה, אולם מכיל גם כמה השערות חדשות על מפעלו הספרותי של ר”י הלבן, המיוסדות על ניתוח כולל של שני החיבורים ומקורות נוספים.
חיבורים נוספים.
קובץ תשובות של ר' יצחק הלבן, בשם זה או דומה לו, היה לפני הראבי"ה המביא ממנו תשובה אחת, ולפני בעל האסופות.
שלשה פיוטים מביא דוידזון ב"אוצר השירה והפיוט" שמחברם הוא יצחק בן יעקב, ושניים מהם – המתחילים במילים "אמונת מלכים", ו"ישראל אל" – מצוינים גם על ידי צונץ; מקובל כי מחבר הפיוט "אמונת מלכים" הוא באמת רבי יצחק הלבן, כי סליחה זו נתקבלה במנהג פראג ונדפסה בסדר סליחות כמנהג עיר זו כסליחה ליום שני של עשרת ימי תשובה, וסימנה ס"ב, אך באשר לשני אין ראיות לכאן או לכאן.
גוגל תרגם
מרסל טיסראנד
אלכסיס וייסנברג
אלכסיס זיגיסמונד וייסינברג (בגרמנית: Alexis Sigismund Weissenberg, בבולגרית: Алексис Вайсенберг; 26 ביולי 1929 סופיה - 8 בינואר 2012 לוגאנו) היה פסנתרן צרפתי, יהודי יליד בולגריה.
ביוגרפיה.
ילדות וצעירות.
אלכסיס וייסנברג נולד בשנת 1929 בסופיה, בירת בולגריה, במשפחה יהודית. הוא התחיל לקבל שיעורי פסנתר מגיל שלוש מאמו, ומגיל חמש היה לתלמידו של המלחין הבולגרי הידוע, פאנצ'ו ולדיגרוב. בעצת ולדיגרוב שמע את ביצועיו של דינו ליפאטי ושל וירטואוזים דומים של הפסנתר. וייסנברג הופיע לראשונה ברסיטל הפומבי בגיל עשר. ניגן באותה הזדצמות שלוש אינבנציות של באך, קטעים אחדים מ"אלבום לצעירים" מאת שומאן, קפריצ'ו לאגורה האבודה מאת בטהובן ואלתור מאת ולדיגרוב. כהדרן ביצע אטיוד שהלחין הוא עצמו.
בשנת 1943 יחד עם אמו ניסו לעזוב את בולגריה שהפכה לבת בריתה של גרמניה הנאצית, ולהימלט לטורקיה אולם נעצרו ונשלחו למחנה מעצר בולגרי קרוב לגבול עם טורקיה. הם שהו שם כשלושה חודשים. יום אחד שומר גרמני ששמע את הילד מנגן מוזיקה של שוברט באקורדיון לקח אותו ואת אמו והעלה אותם על רכבת בתחנת הרכבת הקרובה. הוא העביר להם גם את האקורדיון דרך החלון ואיחל להם מזל. למחרת הם הגיעו בשלום לאיסטנבול.
בשנת 1945 הם עלו לארץ ישראל המנדטורית. וייסנברג למד באקדמיה למוזיקה בירושלים אמנות הפסנתר אצל אלפרד שרדר (בעבר חבר ללימודים של ארתור שנאבל) והלחנה והרמוניה אצל יוסף טל. כעבור זמן קצר ניגן את הק'ונצ'רטו מס.3 לפסנתר מאת בטהובן עם התזמורת הסימפונית ירושלים - רשות השידור. בניצוחו של ליאונרד ברנשטיין. בשנת 1946 נסע לארצות הברית ונרשם ללימודים בבית הספר ג'וליארד בכיתה של אולגה סאמרוף-סטוקובסקי. וייסנברג השתלם גם אצל ארתור שנאבל וונדה לנדובסקה.
הקריירה המוזיקלית.
ב-1947 הופיע ויינברג בהופעת בכורה עם הפילהרמונית של ניו יורק תחת שרביטו של גאורג סל עם הקונצ'רטו לפסנתר מס.3 מאת סרגיי רחמנינוב ועם תזמורת פילדלפיה בניצוחו של יוג'ין אורמנדי, שאיתם זכה בתחרות לוונטריט.
בשנים 1965-1957 לקח וייסנברג פסק זמן ארוך בקריירה שלו כסולן קונצרטים על מנת ללמוד וללמד. חידש אותה רק בשנת 1966 עם רסיטל בפריז. מאוחר יותר באותה שנה ניגן את הקונצ'רטו הראשון לפסנתר מאת צ'ייקובסקי בברלין תחת ניצוחו של הרברט פון קאראיין, שהחשיב אותו ל"אחד מטובי הפסנתרנים של תקופתנו".בשנת 1972 חזר לראשונה לנגן בפני הקהל הבולגרי. מאז בשנים 1974–1979 הופיע כל שנה בבולגריה.
וייסנברג לימד בכיתות אמן הכל העולם. בכיתת האמן שלו באנגלברג בשווייץ לימד רבים מן הפסנתרנים של הדור החדש, כמו קיריל גרשטיין, סיימון מאליגן, מהמט אוקונסר, נזארנו קארוזי, אנדריי פונוצ'בני, לוריס קרפל ורוברטו קרנבאלה.
הוא הלחין מוזיקה לפסנתר ואת המחזמר "נוסטלז'י" שהוצג בבכורה ב-17 באוקטובר 1992 בתיאטרון הממלכתי של דרמשטאדט.
וייסנברג נפטר בשנת 2012 בגיל 82 בלוגאנו, שווייץ, בעקבות סיבוכים של מחלת פרקינסון. הוא השאיר שלושה ילדים: דוד, כריסטינה ומריה.
הקלטותיו.
להערכה מיוחדת (למשל של ברייס מוריסון, מבקר מוזיקה במגזין "גרמופון" בשנות ה-1970 המוקדמות) זכתה הקלטתו של וייסנברג של הסונאטה לפסנתר בסי מינור. פירושיו את היצירות של שומאן, רחמנינוב ושל רבות מיצירותיו של שופן (כולל יצירותיו לפסנתר ותזמורת, הסונאטות מס.2 ומס.3, הנוקטורנים והוואלסים) ידועים מאוד.
מפורסמים גם ביצועיו את הקונצ'רטי מס.1 של ברהמס עם קרלו מריה ג'וליני וריקרדו מוטי (Les Introuvables d'Alexis Weissenberg", 2004), של הקונצ'רטי מס.2 של רחמנינוב עם הרברט פון קאראיין והפילהרמונית של ברלין, של הקונצ'רטו מס.3 של רחמנינוב עם ז'ורז' פרטר והתזמורת הסימפונית של שיקגו ועם סייג'י אוזאווה והתזמורת הסימפונית של בוסטון (כמו כן עם ליאונרד ברנשטיין והתזמורת הלאומית של צרפת).
לשבחים רבים זכתה גם ההקלטה של "שלושה חלקים מפטרושקה" מאת איגור סטרווינסקי בסרט בבימויו של אוקה פאלק. אחרי שקאראיאן צפה בסרט הזמין מיד את וייסנברג להשתתף בסרט אחר, שבו נתבקש לבצע, במקום סביאטוסלב ריכטר, את הקונצ'רטו לפסנתר מס.1 של צ'ייקובסקי.
מבקר סרטים
מסאווה
ויקי פפרדין
ויקי פפרדין (באנגלית: Vicki Pepperdine) היא שחקנית וקומיקאית אנגלייה. היא הייתה שותפה לכתיבה וגם כיכבה בסדרה הקומית זוכת הפרסים "Getting On" יחד עם ג'ו ברנד וג'ואנה סקנלן. ברדיו היא מופיעה יחד עם הקומיקאית מלני הדסון בצמד בשם "הדסון ופפרדין". השתיים כתבו וכיכבו בסדרה הקומית "המופע של הדסון ופפרדין" ברדיו 4 של ה-BBC.
ביוגרפיה.
הוריה של פפרדין עבדו בשירות הבריאות הלאומי (NHS) בדרום-מערב לונדון, דבר שהשפיע חלקית על הסדרה "Getting On". היא למדה בבית ספר באותה כתה עם סמנתה בונד. אחרי שלמדה היסטוריה של האמנות באוניברסיטת מזרח אנגליה, ועבדה עבור ארגון צדקה של עזרה לקשישים (Help the Aged) ובהוצאה לאור, נרשמה בגיל 27 לבית הספר למשחק "East 15" באסקס, מכיוון שהגיבורה שלה אליסון סטדמן למדה שם.
פפרדין השתתפה בתפקיד קבוע בסדרה "Together" של ערוץ BBC Three, בסיטקום "קדימה, נשים" של BBC Four ובדרמה הקומית "Grass". עוד הופיעה בתפקידי אורח ביותר מ-50 תוכנית טלוויזיה כגון "כבוד הכומר", "עדיין פתוחים ברציפות", "תחבולות חדשות", "2012", "חולה אהבה", הקומדיה האפלה של ג'וליה דייוויס "נומי נומי", הסדרה "Lead Balloon" של ג'ק די, הסדרות בכיכובו של סטיב קוגן "אני אלן פרטרידג'", "Mid Morning Matters" ו"סקסונדייל", ובפרק חג המולד של הסדרה "מירנדה" של מירנדה הארט.
היא מגלמת את גברת פליטרסנופ, סוכנת הבית של הארי היל, בסדרה "The Adventures of Professor Branestawm" של BBC1.
בתיאטרון שיחקה פפרדין בתפקיד גברת קנדור בהפקה של המחזה "The School for Scandal" בבימויה של דבורה וורנר שהועלה ב-2011 במרכז האמנויות ברביקן.
ב-2014 הייתה שותפה לכתיבה ולהפקה של הסדרה הקומית "Puppy Love", שוב עם ג'ואנה סקנלן, וגם כיכבה בסדרה. היא הייתה מפיקה בפועל של הגרסה האמריקאית של רשת HBO של הסדרה "מחזיקות מעמד" ("Getting On").
בר מיניאלי
פרח בר מיניאלי (נולדה ב-19 בפברואר 2001 בשם בר מיניאלי) היא שחקנית, מדבבת ויוטיוברית ישראלית.
ביוגרפיה.
מיניאלי היא בתה של השחקנית אריאלה מיניאלי-רובינוביץ, ושל הרוקח ישראל מיניאלי. אחיה אור מיניאלי התמודד בתוכנית "נינג'ה ישראל". מיניאלי גדלה בחיפה.
למדה בבית הספר קמפוס אריסון לאמנויות במגמת תיאטרון, ולאחר מכן למדה בתיכון תלמה ילין במגמת תיאטרון. ב-2020 התגייסה והחלה לשרת בתיאטרון צה"ל.
קריירת משחק.
מיניאלי החלה את קריירת המשחק שלה בפרסומות. בגיל שש כיכבה בפרסומת "בוא הביתה" של תנובה למוצר הקוטג'. בגיל שמונה השתתפה בתשדיר שירות של פיקוד העורף. עד כיתה ב', השתתפה מיניאלי ב-12 פרסומות. בהמשך שיחקה בסדרות הטלוויזיה "טקסי דרייבר", "חבורת הספסל האחורי" (בתפקיד עצמה), ובסדרת הטלוויזיה "קופיקו", בה גילמה את נוגה לזר למשך שלוש עונות, מ-2009 עד 2013 (עונות 2–4, קופיקו והחונטוזים).
בשנת 2015 שיחקה בסדרה "כפולים" בתפקיד רוני רפאל. באותה שנה כיכבה בתור תמר בסרט הקולנוע "אבוללה". ב-2017 שיחקה את ליטל בסדרה "אנחנו במפה", ואת תמר בסדרה "צפוף".
ב-2019 שיחקה את רוני ב"אחותי קפצה כיתה" למשך 3 עונות. באותה שנה כיכבה בתור אנני במחזמר "אנני".
ב-2020 שיחקה את מאיה כהן בסדרה "משפחה בהנפקה".