היא הוכשרה כזמרת קלאסית מילדות. לאחר שסיימה את לימודיה בתיכון, עברה דוראנס לוונקובר ב-1999, כדי לקדם את קריירת המשחק שלה באופן מקצועי. היא החלה ללמוד משחק בבית ספר לאמנויות הבמה לצד השחקן דייוויד פאלפי, לימים בעלה.
קריירה.
דוראנס החלה את הקריירה שלה בפרסומות ותפקידי אורח. את הופעת הבכורה שלה עשתה בשנת 2002 בסרט האימה ""The Untold". בשנת 2003 השתתפה בסרט האימה "House of the Dead"."
בשנת 2004 ביצעה הופעות אורח במספר סדרות וביניהם "מרוץ לאתמול", שם גילמה את אנג'לה טוד, מתמודדת בתחרות יופי מול אלייזה דושקו, בסדרת המדע-בדיוני "סטארגייט SG-1", שם גילמה את מושא אהבתו של טיאלק (כריסטופר ג'אדג'), ושיחקה בין היתר בסדרות ""The Chris Isaak Show"," "אנדרומדה" ו"אספן הנשמות".
בזמן שעבדה כשחקנית במשרה חלקית, דוראנס עבד כסוכנת שחקנים עד אשר לוהקה לתפקיד של לויס ליין לעונה הרביעית של הסדרה "סמולוויל" בשנת 2004. היא גילמה את לויס, מתבגרת חצופה עם חוכמת רחוב. דמותה הייתה משנית בעונה הרביעית אך מהעונה החמישית ואילך קיבלה קרדיט של שחקנית ראשית עד לסיומה של הסדרה בעונה העשירית.
בין השנים 2012–2017 שיחקה את הדמות הראשית במשך חמש עונות של סדרת הדרמה הרפואית "נס רפואי" של רשת הטלוויזיה CTV, בדמותה של ד"ר אלכס ריד, רופאה-מנתחת שיחד עם ארוסה, צ'ארלי, נקלעה לתאונת דרכים בדרכם לחתונתם שהכניסה את צ'ארלי לתרדמת.
בשנת 2017 החלה לשחק בסדרת הטלוויזיה "סופרגירל" של רשת The CW, בתפקיד חוזר בתור אלורה זור-אל אמה הקריפטונית של סופר-גירל / קארה זור-אל.
דוראנס ושותפה לסדרה "סמולוויל", טום ולינג, שיחזרו את תפקידיהם בתור לויס ליין וקלארק קנט בפרק "המשבר בעולמות האינסופיים" מתוך הסדרה "באטוומן" בשנת 2019.
בשנת 2022, שיחקה דוראנס בסרט המקורי של ערוץ לייפטיים ""Girl in the Shed: The Kidnapping of Abby Hernandez", שמספר את סיפור חייה האמיתיים ילדה בת 14 שנחטפה וכיצד היא שרדה כנגד כל הסיכויים, דוראנס גילמה את אמה של הדמות הראשית, זניה. באותה שנה דוראנס גילמה את אמה, אמו של אמן מוכשר עם תסמונת דאון בסרט "Color My World With Love";" סרט מקורי פורץ דרך של ערוץ הולמרק שבמרכזו סיפור אהבה הכולל שתי דמויות ראשיות עם תסמונת דאון.
חיים אישיים.
דורטנס הייתה נשואה לווסלי פארקר מ-1996 עד 1999. בשנת 2001 היא החלה לצאת עם השחקן הקנדי דייוויד פאלפי; הם התחתנו בשנת 2005. בנם הראשון של הזוג נולד בפברואר 2015. דוראנס הודיעה שהיא בהריון עם הילד השני שלה ביוני 2016. בנה השני נולד בדצמבר 2016. יש לה גם בן חורג מנישואיו הקודמים של פאלפי. דוראנס ומשפחתה מתגוררים בוונקובר, קולומביה הבריטית.
בלוטת ההרת
ז'אן-מארי לוסטיז'ה
הקרדינל ז'אן-מארי לוסטיז'ה (בצרפתית: Jean-Marie Lustiger, ; נולד כאהרון לוסטיגר 17 בספטמבר 1926 - 5 באוגוסט 2007) היה יהודי מומר שהיה לאיש כמורה צרפתי.
לוסטיז'ה נולד יהודי. בגיל 14 המיר את דתו לנצרות הקתולית. לאחר מכן הגיע לדרגת קרדינל בכנסייה הקתולית ושימש במשך 24 שנים כארכיבישוף של פריז, אחת המשרות הגבוהות בהיררכיה הכנסייתית בצרפת ובעולם הקתולי. לוסטיז'ה נבחר לאקדמיה הצרפתית, היה דמות אהובה על צרפתים רבים, ונחשב לסמכות רוחנית ומורה דרך מוסרי. מעולם לא התנכר למוצאו היהודי, והתבטא כי הוא "יהודי שהגשים את עצמו".
חייו.
ילדות ונעורים.
לוסטיז'ה נולד כאהרון לוסטיגר בפריז ליהודים חילונים ממוצא פולני, שארל וז'יזל לוסטיגר, מהעיירה בנדין שבשלזיה, שהיגרו מפולין בסביבות מלחמת העולם הראשונה. סבו מצד אמו - שנקרא גם הוא אהרן - כיהן כרב בבנדין. אביו היה בפולין אופה, אולם בצרפת הוריו פתחו חנות ללבנים ברובע ה-18 של פריז. לוסטיז'ה למד בבית הספר הידוע "ליסה מונטן" (Lycée Montaigne) בפריז, בו נתקל לראשונה בתופעות של אנטישמיות כשהתלמידים האחרים היו מכים אותו בצורה קשה וקוראים לו "יהודי מלוכלך". בשנת 1937 התארח אצל משפחה אנטי-נאצית פרוטסטנטית בגרמניה הנאצית שילדיה הוכרחו להצטרף לארגון ההיטלריוגנד.
בגיל 11 החדיר בו מורה לספרות את נושא האמונה באלוהות, המורה, צרפתי קתולי, היה הראשון שדיבר איתו על אמונה. בהמשך, גילה לוסטיז'ה את הברית החדשה, וחש אליה משיכה לא מוסברת. הוא הרגיש שהברית החדשה הייתה פשוט המשכיות לברית הישנה.
כאשר נכבשה צרפת ב-1940 בידי גרמניה הנאצית מצאו לוסטיז'ה, הוריו ואחותו ארלט מחסה באורליאן אצל משפחה קתולית. באותה שנה, במהלך השבוע הקדוש, הוא השבוע האחרון של תענית הלנט שלפני חג הפסחא, החליט לוסטיז'ה להמיר את דתו, בניגוד לרצון הוריו, והפך לקתולי. הוא הוטבל על ידי הבישוף של אורליאן, ב-25 באוגוסט 1940, וקיבל את השם הנוצרי "ז'אן-מארי", שני שמות שמקורם הוא בעברית. לוסטיז'ה נהג לטעון שמעולם לא ויתר על שמו היהודי, שכן הכהן הגדול אהרון, אחיו של משה רבנו, נחשב לקדוש בכנסייה הקתולית. אחותו אף היא המירה את דתה לאחר מכן. באוקטובר 1940 החליט משטר וישי להעביר חקיקה אנטי-יהודית שחייבה את היהודים לשאת את הטלאי הצהוב. בספטמבר 1942 נשלחו הוריו של לוסטיז'ה לאושוויץ לאחר שמעבידה של אמו הלשין עליהם. אמו מתה שם בשנת 1943, ואביו שרד, ושב לפריז לאחר המלחמה. הוא ניסה לבטל את הטבלת בנו, אך לשווא.
לאחר שהשלים את לימודיו באורליאן, נרשם לוסטיז'ה ללימודי ספרות בסורבון.
קריירה כנסייתית מוקדמת.
לוסטיז'ה סיים תואר בספרות בסורבון בשנת 1946. לאחר מכן נכנס לסמינר לכמרים של המסדר הכרמליתי בפריז, שהיה שייך לבית הספר הכנסייתי הגבוה "Institut Catholique de Paris". ב-1951 ביקר לראשונה בישראל. ולאחר מכן הוסמך לכמורה באפריל 1954.
בין 1954 ל-1959 שימש ככומר האוניברסיטאי של פריז, ושירת את קהילת התלמידים והמורים של אוניברסיטת הסורבון וכן של שאר המוסדות האקדמאים בעיר. הכריזמה שלו הפכה אותו לפופולרי מאוד באוניברסיטאות, אולם אירועי מאי 1968 גרמו לו להבין שאין בהן מקום לבשורת הנצרות עם כל המהומה שהתרחשה שם.
בין 1969 ל-1979 היה הכומר בכנסיית סן-ז'ן-דה-שנטל, כנסייה ברובע ה-16 העשיר של פריז.
ב-10 בנובמבר 1979 מונה לוסטיז'ה לבישוף מאורליאן, על ידי האפיפיור יוחנן פאולוס השני, אך הוא ישב בתפקיד זה רק 15 חודשים.
הארכיבישוף של פריז.
ב-1981 מונה לוסטיז'ה לארכיבישוף של פריז. במילוי משרה זו גילה מרץ רב. הוא ניצל את הרפורמות שערך פרנסואה מיטראן בתחום התקשורת, כדי ליצור ערוצי טלוויזיה ורדיו קתוליים, והפך לדמות תקשורתית מוכרת.
ב-2 בפברואר 1983 מונה לקרדינל. מינוי זה הפך אותו לדמות בינלאומית מוכרת. הקרדינל לוסטיז'ה ביצע רפורמות במבנה הכנסייה בפריז, במיוחד בכל הנוגע להסמכת כמרים. ב-1984 פתח פקולטה עצמאית לתאולוגיה במוסד הלימודים הגבוה "École cathédrale de Paris", באופן עצמאי מה"Institut Catholique". הוא תמך בהקמת כנסיות חדשות, ותנועות המונים כקהילת אמנואל, קבוצת תפילה פריזאית שהפכה לתנועה עממית לחידוש פני הכנסייה הקתולית.
ב-1984 עמד בראש הפגנת המונים נגד חקיקה שקיצצה את התמיכה הכספית בחינוך הקתולי בצרפת. לוסטיז'ה לא התנגד לחוק משנת 1905 המפריד את הכנסייה בצרפת מהמדינה, אך הביע התנגדותו לחוק האוסר על הצגת סמלים דתיים בבתי הספר, כאשר העיד בפני "ועדת סטאזי" שהייתה חלק מהליך חקיקת החוק.
במהלך כהונתו השתדל לפייס ולגשר בין זרמים שונים בכנסייה, בין שמרנים וחדשנים, ובין ליברלים ומסורתיים. הוא מתח ביקורת על סרטו של מרטין סקורסזה "הפיתוי האחרון של ישו" בשנת 1988, בניגוד לעמדתם של בישופים ליברלים שלא ראו פסול בסרט.
בנוסף לתפקידיו הכנסייתיים, שמר על קשרים טובים עם העולם הפוליטי. על אף שהיה מנוגד לדעותיו של פרנסואה מיטראן הסוציאליסט, שמר על קשרים טובים עם הממשל במהלך כל תקופת כהונתו. בשנת 1989, במהלך חגיגות מאתיים השנה למהפכה הצרפתית עמד בוויכוח מתוקשר עם שר התרבות ז'אק לאנג שביקש לכבד את "אבה גריגואר", כומר מימי המהפכה שהיה הראשון נשבע שבועת אמונים לממשל האזרחי בקבורה בפנתיאון. בשנת 1995 הדיח את הכומר אלאן מייארד לה מורנדא, שנשא במשרה דיפלומטית מטעם הכנסייה, מכיוון שסבר שבעמדותיו הוא נוטה למועמד אדואר בלאדור. כקרדינל, היה אחראי לסידורי הקבורה של מיטראן, שנערכו בכבוד רב ובפאר ממלכתי. בשנת 1997 ארגן את "יום הנוער העולמי" בפריז, אירוע בינלאומי שבו השתתפו יותר ממיליון בני אדם.
לוסטיז'ה לא נבחר מעולם לעמוד בראש המועצה האפיסקופלית הצרפתית. חבריו להיררכיה הכנסייתית העדיפו על פניו מועמדים אחרים בשלוש הפעמים בהם נערכו בחירות בתקופת כהונתו כארכיבישוף של פריז. יחד עם זאת הוא נבחר לאקדמיה הצרפתית ב-1995. יוקרתו של מוסד זה, שבכל זמן נתון יש בו ארבעים חברים המייצגים את האליטה האקדמית והתרבותית של צרפת, היא כה רבה, עד שחבריו נקראים "בני האלמוות".
פרישה ומוות.
ב-11 בפברואר 2005 הכריז לוסטיז'ה על פרישתו. את הופעתו האחרונה בציבור ערך בינואר 2007. באפריל אובחן כלוקה בסרטן העצמות ובסרטן הריאה, וב-5 באוגוסט 2007 מת.
מותו עורר תחושות של צער בציבור הצרפתי. נשיא צרפת, ניקולא סרקוזי, ששהה בחופשה בארצות הברית, קיצר את חופשתו ושב לצרפת על מנת להשתתף בהלווייתו. האפיפיור בנדיקטוס השישה-עשר שלח לארכיבישוף של פריז מכתב בו הביע צערו על מות לוסטיז'ה, והתבטא כי לוסטיז'ה היה "אדם מלא אמונה ורצון לדיאלוג, והקדיש את עצמו באופן נדיב לקדם עוד ועוד את היחסים הקרובים בין נוצרים ויהודים".