עבור משוואת הקשר θ-β-M קיימת זווית פינה מקסימלית, θ_max, המתאימה לכל מספר מאך בתחום שלפני גל ההלם. כאשר θ&gt;θ_max, לגל ההלם המשופע כבר אין חיבור לפינה והוא מוחלף על ידי גל הקשת המנותק. דיאגרמת θ-β-M, אשר מופיעה במרבית הספרים העוסקים בזרימה דחיסה, מציגה סדרה של עקומים הקובעים את θ_max עבור כל מספר מאך. קשר θ-β-M ייתן שני פתרונות לזווית β עבור θ ו-M1 נתונים, כאשר הפתרון עבור הזווית הגדולה יותר נקרא גל הלם חזק, והפתרון עבור הזווית הקטנה יותר נקרא גל הלם חלש. הגל החלש כמעט תמיד הוא זה שנצפה בניסוי.
העלייה בלחץ, הצפיפות ובטמפרטורה לאחר גל הלם משופע ניתנת לחישוב על פי המשוואות הבאות:
formula_2
formula_3
formula_4
M2 מחושב באופן הבא:
formula_5
יישומים של גל הלם משופע.
גלי הלם משופעים משמשים בעיקר ביישומים הנדסיים, בהם מתבצעת השוואה שלהם לגלי הלם ניצבים. את הדבר ניתן לייחס לעובדה שיצירת גל הלם משופע אחד או יותר מובילה ליצירת תנאים עדיפים לאחר גל ההלם (לדוגמה, טמפרטורה נמוכה יותר), ביחס לגל הלם ניצב. דוגמה לטכניקה הזו ניתן למצוא בתכנון של כונסי אוויר על-קוליים בכלי טיס, אשר מעוצבים בצורת טריז לדחיסת אוויר לתוך תא שרפה תוך הפחתת ההפסדים התרמודינמיים למינימום. בעבר, כונסי אוויר סילוניים תוכננו באמצעות דחיסה על ידי גל הלם ניצב אחד, אולם שיטה זו מגבילה את מספר המאך המקסימלי האפשרי ל-1.6 בקירוב. מטוס הקונקורד (שטס לראשונה ב-1969) עשה שימוש בגאומטריה משתנה של כונסי אוויר והצליח להשיג מהירות מקסימלית של 2.2 מאך. בתכנון דומה נעשה שימוש ב-F-14 Tomcat (ה-F14-D טס לראשונה ב-1994), והוא השיג מהירות מקסימלית של 2.34 מאך.
במקרים רבים מתוכננות כנפיים של כלי-טיס על-קוליים בגאומטריה של קצה דק בצורת מעוין. הצבת עצם בצורת מעוין בזווית התקפה יחסית לקווי זרם של זרימה על-קולית תיצור שני גלי הלם המתחילים מהקצה הקדמי ומתפשטים לעבר הקצה העליון והתחתון של הכנף, תוך יצירת מניפת ההתפשטות של פרנטל-מאייר בשני הקצוות של המעוין עם נטייה לכיוון הקצה הקדמי. כאשר מבנה זה מתוכנן היטב, הדבר ייצור כוח עילוי.
גלי הלם משופעים בתחום השגא קולי.
ככל שמספר המאך שאחרי גל ההלם גדל ונכנס לתחום מהירות שגא קולית, משוואות הלחץ, הצפיפות והטמפרטורה של שדה הזרימה לאחר גל ההלם מתקרבות לגבול מתמטי. במצב זה, יחסי הלחץ והצפיפות יכולים להיות נתונים על ידי המשוואות הבאות:
formula_6
formula_7
עבור הנחת גז מושלם קלורית עם γ=1.4, גבול השגא קולי עבור יחס הצפיפויות הוא 6. אף על פי כן, התפרקות של גזי O2 ו-N2 ל-O ו-N מביאה לירידה בערך γ, דבר המאפשר יחס צפיפות גבוה יותר בפועל. יחס הטמפרטורות במהירות שגא קולית הוא כלהלן:
formula_8
נר לי
נר לי הוא שיר לכבוד חג החנוכה. את השיר כתב לוין קיפניס. הלחן המפורסם לשיר הוא של דניאל סמבורסקי. לשיר קיים לחן נוסף ופחות מוכר של יצחק אדל. השיר מספר על נר החנוכה אותו ידליק המשורר.
השיר.
את השיר כתב קיפניס בשנת תרצ"ה. קיפניס פרסם לראשונה את השיר בכרך הרביעי של "גליונות, סיפורים ושירים לילדי הגן" שיצא בהוצאת מרכז התאחדות הגננות בארץ ישראל. את השיר כתב קיפניס עבור תיאטרון הילדים משום שבאותו הזמן היה מחסור בשירי חנוכה בעברית.
לחנו של השיר.
בתחילה פנה לוין קיפניס אל יצחק אדל וביקש ממנו לחבר לחן לשיר. קיפניס חשב שהלחן שהלחין אדל, יותר מדי מזרח-אירופאי; לכן, קיפניס פנה אל דניאל סמבורסקי לחבר לחן לשיר. אך, קיפניס חשב שהלחן שהלחין סמבורסקי, יותר מדי מערב-אירופאי. קיפניס פנה לבנימין עומר, מלחין שלישי במספר, וביקש גם ממנו הלחין לחן לשיר. אבל, מנגינה זאת לא התקבלה.
הלחן המוכר כיום לשיר הוא לחנו של סמבורסקי.
לקריאה נוספת.
ד"ר ציפי פליישר, "התפתחותו ההיסטורית של שיר העם העברי", 1964, עמ' 359
נר לי דקיק
בית הספר לקולנוע ולטלוויזיה ע&quot;ש סם שפיגל
צ'מוי טיפיאסו
צ'מוי טיפיאסו הייתה אשתו של בכיר בחיל האוויר המלכותי התאילנדי ושכירה בחברת הדלק והגז של תאילנד. היא קיבלה את עונש המאסר הארוך ביותר בעולם בגין הונאת פירמידה בה הייתה מעורבת, ההונאה פגעה ביותר מ-16,000 אזרחים תאילנדים ושוויה נאמד בין 200 ל-300 מיליון דולר.
ההונאה.
בסוף שנות השישים טיפיאסו הקימה קרן בשם מיאה צ'מוי (בתאילנדית "אמא צ'מוי"), הקרן הוצגה בתור קרן השקעות בדלק בעלת תשואות גבוהות ביותר. הודות לקשריה של טיפיאסו עם בכירים בחיל האוויר וכן בחברת הדלק והגז הממשלתית, הקרן האריכה ימים. קרבתה לאיש חיל האוויר התאילנדי היא זו שעזרה לה לבסס לעצמה מוניטין ולהקנות לתרמית לגיטימיות.
הקרן משכה את תשומת לבם של 16,231 איש והיא לא נסגרה עד לאמצע שנות השמונים.
מעצר ומאסר.
בין המשקיעים בפירמידה הייתה קבוצה גדולה של אישים חזקים פוליטית יוצאי הצבא ואף אישים מבית המלוכה התאילנדי. לאחר דיונים עם ראמה התשיעי, מלך תאילנד, דיונים שלא פורסמו לידיעת הציבור, הוחלט לסגור את הקרן וטיפיאסו נעצרה. היה הוחזקה בסתר על ידי הצבא ומשפטה לא החל בטרם הוחזרו כספיהם של בכירי הצבא והמקורבים לבית המלוכה.
ב-27 ביולי 1989 טיפיאסו עמדה לראשונה למשפט בפרשה יחד עם עוד שבעה שותפים לעבירה. היא נידונה ל-141,078 שנות מאסר, אך בית המשפט הצהיר שהעונש שהיא יכולה לרצות על פי החוק בעוון הונאה מוגבל לעשרים שנה בלבד. בפועל, היא ריצתה רק 8 שנות מאסר.
תל ברסיפ
סביבון סוב סוב סוב
סביבון סוב סוב הוא שיר לכבוד חג החנוכה, העוסק במנהג המשחק בסביבון. את השיר כתב לוין קיפניס. הלחן לשיר זה הוא עממי. השיר פורסם בשנת 1923 בספרו של קיפניס "מחרוזת" (הוצאת אמנות, פרנקפורט).
מנגינתו של השיר.
את המנגינה קיבל קיפניס מאברהם צבי אידלסון. בתחילה השתמש קיפניס במנגינה לשיר מפאת ירדן מהר גלעד.
כאשר כתב קיפניס את השיר סביבון סוב סוב סוב, הוא ביקש מנחום נרדי שיכתוב בשבילו מנגינה לשיר. אך, מנגינתו של נרדי לא מצאה חן בעיני לוין קיפניס. לכן, השתמש קיפניס באותה מנגינה שקיבל מאידלסון.
דירק בוגרד
דירק בוגרד (באנגלית: Dirk Bogarde; 28 במרץ 1921 - 8 במאי 1999) היה שחקן קולנוע וסופר בריטי. שיחק בלמעלה מ-70 סרטים בסוגות שונות: קומדיה, מתח, מלחמה ודרמה.
קורות חיים.
בוגרד נולד בווסט המפסטד שלונדון. הוא היה השני מבין שני בניהם של אולריק ואן דן בוגרד (1972-1892), עורך אמנותי של העיתון "טיימס", ממוצא פלמי, יליד פרי באר, ברמינגהאם, ושל מרגרט ניבן (1980-1898), שחקנית לשעבר, בת למשפחה סקוטית מגלאזגו. בוגרד למד במכללת צ'לסי לאמנות והחל להופיע בתיאטרון. שיחק לראשונה בקולנוע ב-1939 בתפקיד קטן בסרט שלא צוין ב"קרדיט". הקריירה שלו נקטעה בתחילתה בגלל פרוץ המלחמה ב-1939.
במלחמת העולם השנייה שירת בוגרד בצבא הבריטי כקצין מודיעין מפענח תצלומי אוויר, היה בין החיילים הראשונים שנכנסו למחנה ברגן-בלזן והזדעזע ממה שחווה שם.
קריירה.
לאחר המלחמה החל להופיע בסרטים אבל פרסומו הגיע דווקא מקומדיה מוצלחת שנקראה בישראל "רופא לעת צרה" ("Doctor in the House") כרופא מתמחה בבית חולים לצידו של קנת מור (1954). הצלחת הסרט הולידה שני סרטים נוספים בסדרה זו:"רופא בים" ("Doctor at Sea") עם בריז'יט ברדו (1955), "רופא בגדול" ("Doctor at Large") (1957) ו"רופא במצוקה" ("Doctor in Distress") 1963.
ב-1954 שיחק בסרט "הנמר הישן" של הבמאי ג'וזף לוסי שהיה אז ברשימה השחורה של הוליווד. הוא שיתף פעולה עם לוסי גם בסרטים: "המשרת" ("The Servant") (1963), "למען יידעו" ("King and Country") (1964), "מודסטי בלז" ("Modesty Blaise") (1966) ו"התאונה" ("Accident") (1967).
ב-1961 שיחק במותחן "קורבן" ("Victim") בתור עורך דין הומוסקסואל הנסחט בגלל נטייתו המינית. זו הייתה העזה מצדו בתקופה שההומוסקסואלית הייתה אסורה בבריטניה. בוגרד עצמו לא נישא מעולם והיה הומוסקסואל בארון. הוא חי שנים רבות עם מנהל עסקיו וחברו האישי, השחקן אנתוני פורווד שהיה בעלה של השחקנית גליניס ג'ונס אך מעולם לא הצהיר רשמית על נטייתו המינית.
ב-1965 שיחק בסרט "דרלינג" בבימוי של ג'ון שלזינגר ביחד עם ג'ולי כריסטי שזכתה אז בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר.
תפקיד בולט שלו היה בסרט "מוות בוונציה", בבימויו של לוקינו ויסקונטי (1971). בסרט גילם בוגרד את גוסטב פון אשנבך, סופר מצליח ומפורסם ברחבי אירופה, שמנהל אורח חיים קפדני ונזירי, שמחליט לצאת מעירו מינכן כדי לטייל בוונציה, שבה הוא מתאהב בנער יפהפה בשם טאדז'ו אותו מגלם ביורן אנדרסן.
ב-1974 שיחק בתפקיד ראשי בסרטה השערורייתי של הבמאית ליליאנה קוואני, "שוער הלילה". הוא גילם קצין נאצי בעברו, הנפגש שנית אחרי למעלה מעשור, עם ניצולת שואה (שרלוט רמפלינג), עמה היו לו יחסים סאדומזוכיסטיים בזמן המלחמה.
ב-1977 השתתף בסרט המלחמה "גשר אחד רחוק מדי" ("A Bridge Too Far").
בוגרד כתב גם מספר אוטוביוגרפיות וזיכרונות, וכן שישה רומנים.
ב-1996 עבר אנגיופלסטיה בעורקים הכליליים, שאחריה לקה באירוע מוחי קשה שהותיר אותו משותק בחצי הגוף הימני ופגע בכושר הדיבור שלו. למרות זאת הספיק לסיים את האוטוביוגרפיה שלו כולל תקופת מחלתו. הוא מת מהתקף לב בביתו בלונדון.
פרסים ואותות.
בוגרד היה מועמד חמש פעמים לפרס בפט"א לקולנוע בקטגוריית השחקן הטוב ביותר, וזכה פעמיים: ב"המשרת" (1963) וב"דרלינג" (1965)
ב-1990 הוענקה לו דרגת מפקד במסדר האמנויות והספרות בצרפת. ב-1992 הוענק לו תואר אבירות בבריטניה.
תעשיית הבשר
המונח תעשיית הבשר מתייחס לתעשיית החקלאות מן החי לצורך ייצור, אריזה, שימור ושיווק של בשר.