המנזר איינזידלן היה המוקד הראשון למאבק האיכרים בנושיהם בשווייץ. מקורו של המרד היה בדרישת המנזר לתשלום מיסים שלא עמד ביחס לתמורה שהשיגו בעבודה החקלאית. השטחים המעובדים המצומצמים בעמקים השווייצרים, יחד עם העונה החקלאית הקצרה בהרים, הביאה לכך שהיבולים החקלאיים יהיו דלים, עובדה אשר הביאה במשך השנים את תושבי שווייץ להזנחת העיסוק החקלאי. סירוב האיכרים לשלם מיסים למנזר איינזידלן הייתה המרידה הראשונה שהצליחה. בעקבותיה באו סדרה של מרידות נוספות נגד האצילים, עד שקמה ההתארגנות של הקנטונים להקמת שווייץ העצמאית. ב-1 באוגוסט 1291, ייסד קנטון שוויץ את האיחוד השווייצרי יחד עם הקנטונים אורי ואונטרוולדן. אחד משירי הילדים בשווייץ מבטא את רוח התקופה: "אל תפחדו מהאבירים, האל איתנו, מפני שעל ההרים יש אבנים ואותם נוכל לזרוק עליהם ואז הם יטבעו בנהרות".
תחומי הפעולה.
בשנת 1274 המנזר איינזידלן, יחד עם התחום הכפרי הרחב שהיה בבעלותו, היה לאזור בעל אוטונומיה שיפוטית בשליטת רודולף הראשון (1218-1201) מלך גרמניה. רודולף הראשון רכש שליטה על אזורים נוספים בשווייץ. עצמאותו היחסית של המנזר נשמרה עד המהפכה הצרפתית בשנת 1789. המנזר תרם רבות למסדר הבנדיקטינים בעקבות הכתיבה, הציור והמוזיקה שהתפתחו בו. בשנת 2004 היו במנזר 90 נזירים, 40 תלמידים. בצמוד לו מוסדות חינוך ל-260 תלמידים.
אתר תיירות.
מנזר איינזידלן מהווה אתר תיירות משלוש סיבות: עלייה לרגל, ארמון מרשים וברכת הסוסים. במקום הראשון עלייה לרגל. מונים אותו בנשימה אחת עם "לורד" בצרפת. המנזר מהווה אחד הדוגמאות הגדולות והנאות של אדריכלות הבארוק והרוקוקו השווייצרית. המנזר נבנה בשנים 1719-1735 על ידי האדריכל קספר מוסברוגר (Kaspar Moosbrugger). אורוות הסוסים של המנזר מהוות מוקד לפסטיבל שנתי. במהלכו מתרכזים כ-200 פרשים ונערכת ברכה מיוחדת לסוסים. מניחים כי זהו המנזר האחרון בעולם שבו עוסקים בגידול סוסים.
טרנספראז
טרנספראז (באנגלית: Transferase) הוא שם כולל לקבוצה של אנזימים המזרזים תגובות שבמהלכן עוברת קבוצה פונקציונלית ממולקולה אחת למולקולה אחרת. הטרנספראזות מהווים אחת משש הקבוצות שאליהן ממוינים כל האנזימים. קבוצת הטרנספראזות היא קבוצה מספר 2, ואנזימים המשתייכים אליה מסומנים EC 2.X.X.X.
קיימות תשע תת-קבוצות בקבוצת הטרנספראזות, לפי הקבוצה הפונקציונלית המועברת:
שמותיהם הרשמיים של אנזימי הטרנספראז בנויים כך: תוֹרם קבוצה-טרנספראז. האנזים טירוזין אמינוטרנספראז, למשל, מעביר קבוצת אמין מחומצת האמינו טירוזין למולקולה אחרת (4-הידרוקסיפנילפירובט).
הקבוצה הידועה ביותר בקרב הטרנספראזות היא EC 2.7, הכוללת את כל הקינאזות והפולימראזות. קינאז הוא אנזים המעביר קבוצת זרחה בין מולקולות (בעיקר בין חלבונים); אלפי תהליכים בתא—בעיקר תהליכי בקרה ואיתות—תלויים בקינאזות. פולימראז הוא אנזים המצרף נוקלאוטידים האחד לשני ובונה חומצות גרעין. DNA פולימראז הוא האנזים האחראי לשכפול ה-DNA. RNA פולימראז אחראי לתהליך השעתוק.
תת-קבוצה EC 2.3.1 כוללת את כל האצטילטרנספראזות, אנזימים המעבירים קבוצת אצטיל (CH3C=O). היסטון אצטילטרנספראז מעביר קבוצת אצטיל להיסטונים, החלבונים הבונים יחד עם ה-DNA את הכרומטין בתאים איקריוטיים. לאצטילציה של היסטונים תפקיד מכריע בבקרה על שעתוק גנים. האנזים אצטילכולין טרנספראז מעביר קבוצת אצטיל מקואנזים A לכולין, לקבלת המוליך העצבי אצטילכולין, החיוני במערכת העצבים של בעלי חיים. האנזים כלורמפניקול אצטילטרנספראז מיוצר במספר חיידקים ומקנה להם עמידות בפני התרופה האנטיביוטית כלורמפניקול; האנטיביוטיקה מנוטרלת באמצעות אצטילציה.
לקבוצה EC 2.4 שייכים גם האנזימים A-טרנספראז ו B-טרנספראז שהם בבסיס החלוקה לקבוצות דם. שניהם שייכים לתת הקבוצה גליקוזיל-טרנספראז המעבירה מולקולת סוכר לאנטיגן-H, וכך יוצרת את אנטיגן A או אנטיגן B. הגן המקודד לאנזים מצוי בבני אדם על כרומוזום 9, ושוני ב-4 חומצות אמיניות בלבד באללים שלו קובע איזה משני האנזימים ייווצר.
קתדרלת סנטיאגו דה קומפוסטלה
קתדרלת סנטיאגו דה קומפוסטלה (ספרדית: Catedral de Santiago de Compostela) היא קתדרלה בעיר סנטיאגו דה קומפוסטלה אשר בגליסיה שבספרד. לפי המסורת הקתולית קבור בקתדרלה השליח יעקב בן זבדי והיא אתר צליינות נוצרית חשוב מאז ימי הביניים. הקתדרלה היא היעד הסופי של דרך סנטיאגו, והיא הוכרזה יחד עם העיר כאתר מורשת עולמית בידי אונסק"ו בשנת 1985.
היסטוריה.
מיתוס הקשור למקור קדושת האתר גורס כי השליח יעקב בן זבדי הביא את בשורת הנצרות לקלטים בחצי האי האיברי. ב-44 לספירה, ראשו נערף בירושלים. שרידיו הובאו בחזרה לגליסיה, ובעקבות רדיפות הספרדים הנוצרים בידי הרומאים, ננטש קברו במאה ה-3. קברו נתגלה מחדש ב-814 בידי פלאיו (Pelayo), נזיר נוצרי, שראה אורות מוזרים בשמי הלילה. הבישוף תאודמיר מאיבריה הכיר בכך כנס והודיע על כך למלך ממלכת אסטוריאס אלפונסו השני (791–842) אשר הורה על בניית קפלה באתר. על פי האמונה היה המלך לצליין הראשון שעלה לרגל אל הכנסייה. בעקבות זאת, הוקמה כנסייה ראשונה באתר ב-829. כנסייה שנייה בסגנון פרה-רומנסקי, הוקמה במקום ב-889 בהוראת המלך אלפונסו השלישי, מלך לאון, דבר שהוביל לפיתוח האתר כאתר צליינות מקובל וחשוב. המיתוס נוצל בידי מלכי ספרד הנוצרית כדי לבססה כממלכה נוצרית ולגרש את המורים מחצי האי האיברי. ב-997 נשרפה הכנסייה בידי מוחמד איבן-אבי אמיר (938-1002), מפקד צבא החליפות קורדובה. הדלתות והפעמונים, נישאו בידי השבויים הנוצריים לקורדובה, ושם הותקנו במסגד אלג'אמה. כאשר קורדובה נכבשה בידי המלך פרדיננד השלישי, מלך קסטיליה ב-1236, אותם דלתות ופעמונים נישאו בידי שבויים מוסלמים לטולדו, שם הותקנו בקתדרלת טולדו.
בניית הקתדרלה הנוכחית, בסגנון רומנסקי, החלה ב-1075 תחת שלטונו של אלפונסו השישי, מלך קסטיליה (1040-1109) ובחסותו של הבישוף דייגו פלאס (Peláez). היא בנויה בעיקר מגרניט. הבנייה הופסקה מספר פעמים, והאבן האחרונה הונחה ב-1122, אך גם אז בניית הקתדרלה טרם הסתיימה. הקתדרלה נחנכה ב-1128 בנוכחות המלך אלפונוסו התשיעי, מלך לאון. בשל חשיבותה כאתר צליינות, הייתה הכנסייה למקום מושבו של בישוף ב-1075, וכעבור זמן לא רב, בשנת 1100, היא הועלתה לדרגת מושבו של ארכיבישוף בידי האפיפיור אורבנוס השני. אוניברסיטה קתדרלית נוספה ב-1495. הקתדרלה שופצה והורחבה בין המאה ה-16 למאה ה-18 בסגנון אדריכלות הבארוק.
לפי ה-Codex Calixtinus , הארכיטקטים האמונים על הבניה היו "ברנרד הזקן", העוזר שלו "רוברטוס גלפרינוס", וייתכן שלאחר מכן גם "אסטבן, המסטר של עבודות הקתדרה". בשלב האחרון, "ברנרד הצעיר (הבן)" סיים את בניית הקתדרלה, כאשר גלפרינוס היה אחראי על התיאום. הוא גם בנה מזרקה מונומנטלית בקדמת השער הצפוני ב-1122.
חוץ.
החזית המערבית.
החזית המערבית, הנקראת "פשאדה דה לה פלאסה דל אוברדוירו" (Fachada de la Plaza del Obradoiro - "חזית כיכר הסדנא"), בנויה בסגנון הבארוק המאוחר של ספרד. למרות זאת, בגלל שני המגדלים וריבוי הצריחים היא מזכירה במקצת חזיתות גותיות. החזית המערבית נבנתה בשנים 1738-1750, ובה שני מגדלים מימי הביניים, בגובה של 76 מטר כל אחד. על המגדל השמאלי, שנקרא "מגדל קראקה" (Torre de la Carraca) ניצב פסלו של זבדי, אבי השליח יעקב הגדול. על המגדל הימני, שנקרא "טורה דה לאס קמפאנס" (Torre de las Campanas - "מגדל הפעמונים") ישנו פסל של מריה סאלומה, אמו. בגמלון הגדול במרכז, פסלים של השליח יעקב בן-זבדי ומתחתיו שניים מתלמידיו אתאנסיוס ותאודומיר, הלבושים כצליינים. הם ניצבים מצדדיו של קבר סמלי של השליח, שמעליו נראה הכוכב שהוביל לגילויו. צדף מזהב, סמלו של יעקב בן זבדי, קבוע בחזית, וזרם מתמיד של צליינים עומד בתור כדי לנשק את הצדף. הכניסה לקתדרלה היא דרך גרם מדרגות, שמאוגף בפסלים של דוד ושלמה, ואשר אליו מובילים שערים מברזל. בגובה הכיכר נמצאת הכניסה לקפלה רומנסקית, הנקראת "הכנסייה התחתונה" (Igrexa Baixa), שנבנתה מתחת לשער בזמן בניית הקתדרלה. החזית המערבית של קתדרלת סנטיאגו דה קומפוסטלה מוטבעת על חלק ממטבעות האירו הספרדיים.
כיכר אוברדוירו בה נצבת הקתדרלה מוקפת במבני ציבור. מצפון ומדרום, בקו אחד עם החזית המערבית, שני בניינים מהמאה ה-18. בדרומי ארקדה שמאחוריה הקלויסטר הגותי של הקתדרלה שנבנה ב-1533. מצפון לקתדרלה ניצבים ארמון גלמירז מהמאה ה-12 וגנים בסגנון הבארוק הספרדי.
החזית הצפונית.
החזית הצפונית מובילה לכיכר "פלאסה דה אימקולאדה" (Praza da Immaculada - "כיכר הטהרה"). בעבר ניצב בחזית זו "שער גן עדן", שער רומנסקי שנבנה ב-1122 ואשר סימן את סופה של דרך סנטיאגו, אך הוא נהרס במאה ה-17. על גג החזית ניצב פסל של יעקב הקדוש מהמאה ה-18, עם שני מלכים לרגליו בתנוחת תפילה. המלכים הם אלפונסו השני הגדול (866-910 ואורדוניו השני, מלך לאון (873-924). במרכז נמצא פסל המייצג את האמונה.
החזית המזרחית.
החזית המזרחית נפתחת אל כיכר "פלאסה דה קווינטאנה" (Praza da Quintana), ובה שני שערים ראשיים - "הדלת הקדושה" ו"הדלת המלכותית", אשר קיבלה את שמה מהמגן שמעליה. הדלת הקדושה נפתחת רק בשנות יובל, בהן חל ה-25 ביולי הוא יום יעקב הקדוש, ביום ראשון. החזית בסגנון הבארוק נבנתה בידי פרננדז לצ'וגה ב-1611, וגם מעל דלתותיה ניצבים פסלים של יעקב הקדוש ושל שני תלמידיו.
החזית הדרומית.