עונה זו כללה שישה סבבי אודישנים בפני השופטים שהתקיימו בלוס אנג'לס, שיקגו, ניוארק, מיאמי, דאלאס וסיאטל. המתמודדים שקיבלו "כן" משלושה שופטים לפחות עברו בהצלחה והתקדמו אל שלב מחנה האימונים. אל מחנה האימונים בעונה זו העפילו 162 מתמודדים שלבסוף צומצמו לכדי 32 מתמודדים. ארבע הקטגוריות בעונה זו היו קטגוריית הבנים (בגילאי 12–29), קטגוריית הבנות (בגילאי 12–29), קטגוריית הלהקות (כולל צמדים) וקטגוריית 30 ומעלה (אומני סולו מעל גיל 30). בתום שלב מחנה האימונים נחשפה בפני כל אחד מהשופטים הקטגוריה אותה הוא הולך להדריך לאורך כל העונה. המוזיקאים שצלחו את שלב מחנה האימונים הגיעו אל שלב בתי השופטים, במסגרתו כמות המתמודדים הייתה אמורה להצטמצם בחצי לכדי 16 מתמודדים, 4 בכל קטגוריה, אולם סיימון בחר להחזיר אל התחרות את המתמודדת מלאני אמרו לאחר שהוא סבר כי טעה לגביה, ואל השידורים החיים עלו לבסוף 17 מתמודדים. אותה מלאני אמרו מקטגוריית הבנות הוכתרה בסוף התחרות כמנצחת הגדולה של אקס פקטור וזכתה בחוזה הקלטות עם חברת סייקו מיוזיק בשווי 5 מיליון דולר. תוצאות ההופעות החיות מוצגות בטבלה.
מוזיקאים שהתארחו בשידורים החיים היו Outasight, ג'סי ג'יי, וילו סמית', ריהאנה, קלי קלרקסון, ברונו מארס, טייני טמפה, מרי ג'יי בלייג', לני קרביץ, פלורנס אנד דה מאשין וניקול שרזינגר. הופעות הגמר בוצעו על ידי המוזיקאים ג'סטין ביבר, ליאונה לואיס, 50 סנט, סטיבי וונדר, פיטבול וני-יו.
עונה 2.
העונה השנייה של אקס פקטור ארצות הברית שודרה בשנת 2012 בין התאריכים 12 בספטמבר עד 20 בדצמבר. את התוכנית הנחו מריו לופז וקלואי קרדשיאן בהנחיה משותפת. שתי הנשים בפאנל השופטים של העונה הקודמת, פאולה עבדול וניקול שרזינגר לא המשיכו לעונה השנייה וזמרות הפופ דמי לובאטו ובריטני ספירס תפסו את מקומן, כך שצוות השופטים הורכב מסיימון קאוול, דמי לובאטו, בריטני ספירס ואל.איי ריד.
עונה זו כללה חמישה סבבי אודישנים בפני השופטים שהתקיימו באוסטין, קנזס סיטי, סן פרנסיסקו, פרובידנס וגרינסבורו. באודישנים שהתקיימו בקנזס סיטי מנהל הכישרונות האירי לואיס וולש הופיע כמנחה אורח. מתמודדים שקיבלו "כן" משלושה שופטים לפחות עברו בהצלחה והתקדמו אל שלב מחנה האימונים, אם כי בתוכנית אחת שבה סיימון קאוול נעדר המתמודד היה עובר אם היה מקבל "כן" משני שופטים. אל מחנה האימונים בעונה זו העפילו 120 מתמודדים שלבסוף צומצמו לכדי 24 מתמודדים. ארבע הקטגוריות בעונה זו נקבעו על פי גיל וכללו את קטגוריית הנערים (בגילאי 12–17), קטגוריית בוגרים צעירים (בגילאי 18–24), קטגוריית הלהקות (כולל צמדים) וקטגוריית 25 ומעלה (אומני סולו מעל גיל 25). בסוף התחרות המתמודד טייט סטיבנס מקטגוריית 25 ומעלה הוכתר כמנצח הגדול של אקס פקטור וזכה בחוזה הקלטות עם חברת סייקו מיוזיק בשווי 5 מיליון דולר. תוצאות ההופעות החיות מוצגות בטבלה.
מוזיקאים שהתארחו בשידורים החיים היו ואן דיירקשן, טיילור סוויפט, שר לויד, בקי ג'י, ויל.איי.אם, בריטני ספירס, ג'וש קרג'יק, אלישיה קיז, מלאני אמרו, קשה, ברונו מארס וברידג'יט מנדלר. הופעות הגמר בוצעו על ידי המוזיקאים ואן דיירקשן ופיטבול.
עונה 3.
העונה השלישית של אקס פקטור ארצות הברית שודרה בשנת 2013 בין התאריכים 11 בספטמבר עד 19 בדצמבר. מריו לופז נותר כמנחה הבלעדי של התוכנית לאחר ששותפתו להנחיה קלואי קרדשיאן לא נקראה לחזור להנחות את העונה השלישית. שני השופטים אל.איי ריד ובריטני ספירס פרשו מהפאנל בסיום העונה השנייה ובמקומן הצטרפו זמרות הפופ קלי רולנד ופאולינה רוביו. בעונה זו התבטלו שלב מחנה האימונים ושלב בתי השופטים. קאוול טען כי "זה היה האלמנט היחיד בתוכנית שלא הייתי מרוצה ממנו, הוא היה דומה מדי למה שכל האחרים עושים", והוסיף ש"יש שלב ביניים בתוכנית שהולך להיות מאוד דרמטי, מאוד מחמיר איתנו (השופטים) ועם המתמודדים, ומאוד מלחיץ. מעולם לא ראית את זה בתוכנית מהסוג הזה".
עונה זו כללה חמישה סבבי אודישנים בפני השופטים שהתקיימו בלוס אנג'לס, ניו אורלינס, צ'ארלסטון, לונג איילנד ודנוור, זאת במקביל לאודישנים מקוונים שנערכו באתר הרשמי של התוכנית. מתמודדים שקיבלו "כן" משלושה שופטים לפחות עברו בהצלחה והתקדמו אל אתגר ארבעה הכיסאות, אם כי בתוכנית אחת שבה סיימון קאוול נעדר המתמודד היה עובר אם היה מקבל "כן" משני שופטים. אל אתגר ארבעה הכיסאות העפילו 40 מתמודדים שלבסוף צומצמו לכדי 16 מתמודדים. המתמודד טים אולסטד הודח בשלב זה על ידי המדריכה שלו פאולינה רוביו, אולם היא בחרה להחזיר אותו והוא לבסוף העפיל לשלב השידורים החיים. לאור בעיה טכנית, בתוכנית התוצאות שהתקיימה בשבוע השני לא התבצעה הדחה, ובמקום זאת התקיימה הדחה כפולה בתוכנית התוצאות שלאחריה. בסוף התחרות הצמד אלכס וסיירה מקטגוריית הלהקות הוכתרו כמנצחים הגדולים של אקס פקטור וזכו בחוזה הקלטות עם חברת סייקו מיוזיק בשווי מיליון דולר. תוצאות ההופעות החיות מוצגות בטבלה.
מוזיקאים שהתארחו בשידורים החיים היו סלינה גומז, פיפת' הרמוני, ואן דיירקשן, מייקל בובלה, דמי לובאטו, Emblem3, ליטל מיקס ואנריקה איגלסיאס. הופעות הגמר בוצעו על ידי המוזיקאים פאולינה רוביו, מרי ג'יי בלייג', ליאה מישל, ליאונה לואיס, פיטבול וואן דיירקשן.
מנולו סאנצ'יס
מנואל "מנולו" סאנצ'יס אונטיואלו (בספרדית: Manuel "Manolo" Sanchís Hontiyuelo; נולד ב-23 במאי 1965) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת הבלם.
סאנצ'יס שיחק לאורך כל הקריירה בקבוצת ריאל מדריד, והוביל את הקבוצה כקפטן לאורך רוב שנות ה-90. סאנצ'יס היה חלק מ"חמישיית העיט", שכללה את שחקני הנוער של ריאל מדריד שהפכו למובילי הקבוצה הבוגרת, לצדם של אמיליו בוטרגניו, רפאל מרטין ואסקס, מיצ'ל ומיגל פרדסה.
סאנצ'יס ערך מעל ל-700 הופעות במדי הקבוצה, והוא ממוקם שלישי בטבלת מלך ההופעות בקבוצה בכל הזמנים. במדי נבחרת ספרד, רשם סאנצ'יס קרוב ל-50 הופעות, בין היתר ביורו 1988 ובמונדיאל 1990.
אביו של סאנצ'יס, מנואל סאנצ'יס מרטינס, היה גם הוא כדורגלן ריאל מדריד ונבחרת ספרד, ואף ייצג את הנבחרת במונדיאל 1966.
קריירת משחק.
סאנצ'יס החל את קריירת המשחק בקבוצת הנוער של ריאל מדריד מעיר הולדתו. לקראת עונת , החל סאנצ'יס לשחק בריאל מדריד קסטיליה, קבוצת המילואים של המועדון, תחת המאמן אמנסיו אמארו. ב-4 בדצמבר 1983, במסגרת המחזור ה-14 בליגה הספרדית, ערך סאנצ'יס את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, תחת המאמן אלפרדו די סטפנו. ריאל מדריד התארחה באותו משחק אצל ריאל מורסיה, ובדקה ה-82 כבש סאנצ'יס בהופעת הבכורה שלו את השער היחיד במשחק, שהסתיים בניצחונה של ריאל מדריד בתוצאה 0–1. עד לסיום העונה ערך סאנצ'יס הופעה אחת נוספת במדי קסטיליה, מאחר שהפך לשחקן הרכב מרכזי בקבוצה הבכירה, וסיים את עונת הבכורה שלו עם 18 הופעות ליגה, בהן כבש שלושה שערים. סאנצ'יס היה לחלק מ"חמישיית העייט", חבורת שחקנים מקומיים יוצאי קבוצת הנוער והמילואים של המועדון, שהפכו למובילים ולמנהיגים של הקבוצה הראשונה, לצדם של אמיליו בוטרגניו, רפאל מרטין ואסקס, מיצ'ל ומיגל פרדסה.
בעונת זכה סאנצ'יס עם קבוצתו בגביע אופ"א לאחר ניצחון בגמר כפול על וידאוטון. סאנצ'יס עלה בהרכב בצמד מפגשי הגמר. עונה אחר כך, שמרה ריאל על התואר לאחר ניצחון בגמר כפול על פ.צ. קלן. סאנצ'יס החמיץ את צמד מפגשי הגמר, אך עם 28 הופעות ליגה תרם לזכייתה של קבוצתו באליפות ספרד, הראשונה בקריירה של סאנצ'יס, והראשונה מתוך חמש רצופות של הקבוצה. עד לעונת רשם סאנצ'יס שלושים הופעות ליגה בכל עונה (למעט עונת ), והיה לאחד משחקניה הבולטים והיציבים לאורך זמן.
החל מעונת החליף סאנצ'יס את חברו לקבוצה צ'נדו כקפטן המועדון. בעונת הוא הוביל את הקבוצה כקפטן לזכייה ראשונה בליגת האלופות מזה 32 שנים. סאנצ'יס פתח עם סרט הקפטן במשחק הגמר, בו גברה ריאל בתוצאה 0–1 על יובנטוס והשיבה לעצמה את התואר. כעבור שנתיים, כשסאנצ'יס כבר היה בשלהי הקריירה, הוא עלה כמחליף לעשר דקות בגמר ליגת האלופות 2000 מול ולנסיה, בו ניצחה ריאל בתוצאה 0–3, והיה ליחיד מ"חמישיית העייט" שזוכה בגביע אירופה שני בקריירה.
סאנצ'יס פרש בסיום עונת , לאחר 18 עונות במדי ריאל מדריד, בהן רשם 711 הופעות בכל המסגרות. הוא ממוקם שלישי בטבלת מלך ההופעות של ריאל מדריד בכל הזמנים, אחרי ראול גונזלס ואיקר קסיאס. בליגה הספרדית רשם סאנצ'יס 523 הופעות, שמיקמו אותו במקום השני בכל הזמנים בטבלת הופעות הליגה במדי ריאל מדריד, שני רק לראול. כמו כן, סאנצ'יס הוא אחד משחקניה המעוטרים של הקבוצה בכל הזמנים, לאחר שצבר במהלך הקריירה 21 תארים עם הקבוצה, בהם שמונה אליפויות, שתי אליפויות אירופה ושני גביעי אופ"א.
נבחרת ספרד.
הקריירה הבינלאומית של סאנצ'יס החלה במדי נבחרת ספרד הצעירה, שזכתה באליפות אירופה עד גיל 21 - 1986. סאנצ'יס הפגין בטורניר יכולת גבוהה וזכה בתואר השחקן המצטיין, מה שסלל את מקומו כבר באותה שנה לסגל של הנבחרת הבוגרת. הוא רשם את הופעת הבכורה שלו ב-12 בנובמבר 1986, תחת המאמן מיגל מוניוס, כשפתח בהרכב ספרד בניצחון 0–1 על במסגרת מוקדמות יורו 1988.
סאנצ'יס זכה לזימון לסגל של מוניוס לקראת יורו 1988, שם הוגרלה ספרד לבית קשה ממנו לא הצליחה להעפיל, ופתח בכל שלושת משחקי נבחרתו.