כאשר formula_7 מציין מכפלה סקלרית. בכל נקודה formula_8, הנגזרת הכיוונית של formula_5 מייצגת את קצב השינוי של formula_5 לאורך formula_11 בנקודה formula_8.
יש לשים לב שעבור חישוב נגזרת כיוונית על ידי גבול, אין צורך לנרמל את הווקטור, אך נרמול הווקטור (כלומר - formula_13), הכרחי עבור חישוב בעזרת הגרדיאנט.
בית הכנסת הגדול (ירושלים)
בית הכנסת הגדול הוא בית כנסת ברחוב המלך ג'ורג' בירושלים, בצמוד לבניין היכל שלמה ובסמוך לבית הכנסת ישורון. מאז חנוכתו, בשנת 1982, בית הכנסת הגדול משמש מרכז רוחני ודתי שמושך אליו תיירים ומבקרים בעיקר בשבתות ובחגים, אז מתקיימות בבית הכנסת תפילות סדירות וחגיגיות. באולם הכניסה של בית הכנסת מוצג אוסף מזוזות מרשים.
היסטוריה.
כבר בשנת 1923 פרסמו הרבנים הראשיים לישראל, הרב אברהם יצחק הכהן קוק והרב יעקב מאיר, קריאה להקמת בית כנסת מרכזי וגדול בירושלים ההולכת ומתפתחת. בשנת 1958 נחנך היכל שלמה שכלל גם בית כנסת, שהיו שראו בו הענות לקריאה להקמת בית כנסת מרכזי בירושלים. ואולם, עם השנים בית הכנסת קטן-המידות לא ענה על צורכי המתפללים והמבקרים שהלכו והתרבו ככל שהתפרסם בית הכנסת. לאחר כמה שנים הוחלט להעביר את התפילות לאולם הכניסה הגדול של "היכל שלמה", אך הקהל התרבה בקצב מהיר, ורבים סברו שיש לבנות סוף-סוף בית כנסת מרכזי שיהווה חלק בלתי נפרד מן החיים הדתיים של ירושלים, וכן שיהיה בית כנסת גדול שיוכל לקלוט אליו מספר רב של מבקרים ומתפללים.
לשם כך יועד המגרש הצמוד להיכל שלמה. התורם להקמת הבניין היה סר אייזיק וולפסון, שתרם גם את הכסף לבניית היכל שלמה. אדריכלי המבנה היו מאיר רובין ואלכסנדר פרידמן, שתכננו גם את בית הכנסת ישורון. לאדריכלים הייתה כעת הזדמנות ליישם תוכניות בנייה רבות שבמקור תוכננו עבור 'ישורון'. הקבלן היה מתתיהו ליפשיץ.
הרוח החיה מאחורי בניין בית הכנסת היה ד"ר משה אברהם יפה, שהקים את היכל שלמה ושימש שנים רבות כיושב ראש הוועד הפועל של היכל שלמה.
פרט לתרומתם המרכזית של הזוג וולפסון מאנגליה, ששמם קבוע ברחבה החיצונית של בית הכנסת, היו עוד תורמים רבים שסייעו בהקמת המבנה ושמותיהם חקוקים על קיר בסמוך למדרגות העולות אל אולם התפילה. בני הזוג וולפסון הקדישו את המבנה לזכר ששת מיליון היהודים שנרצחו בשואה ולחללי צבא ההגנה לישראל.
אבן פינה לבית הכנסת הונחה ביוני 1969.
חנוכת בית הכנסת הגדול נערכה בט"ו באב ה'תשמ"ב-1982. בבניית בית הכנסת הושקעו כ-18 מיליון דולרים.
לאורך השנים הושחת בית הכנסת מספר פעמים בגרפיטי וכתובות מחאה בגנות ישראל, מנהיגיה ומדיניותה. כך למשל בליל יום כיפור ב-2002, ב-2003 וב-2004.
עיצוב בית הכנסת ועיטוריו.
בית הכנסת הגדול תוכנן כבית כנסת אשכנזי; נוסח התפילה ובמיוחד נוסחיהם של החזנים המקצועיים שעברו לפני התיבה היה אשכנזי. רק צורת הישיבה בבית הכנסת, שבו 2,000 מקומות, הזכיר בית כנסת ספרדי: המתפללים יושבים כשגבם אל הקיר ופניהם אל בימת הקריאה בתורה, וזה בשביל לשלב את התרבויות של בני העדות השונים לשם אחדות ישראל. בקומת הכניסה של בית הכנסת נמצא בית כנסת קטן בשם "חזון עובדיה" המשמש את המתפללים בנוסח הספרדים (ובו הרב עובדיה יוסף היה מתפלל בקביעות מדי שבת, ומשום כך נקרא בית הכנסת על שמו).
באולם התפילה רחב הידיים, שעיצובו מוקפד ומדויק, ישנם מספר פרטים בולטים: חלונות ויטראז' רבים המקיפים את מקומות הישיבה, ובמיוחד חלון הוויטראז' הגדול והצבעוני מעל ארון הקודש בחזית האולם. ויטראז' זה עוצב על ידי האמנית רגינה היים, והוא משלב בתוכו פסוקים, ציורים, האותיות א' - י', תמונות ושמותיהם של אבות האומה.
שאר הפרטים בבית הכנסת, גדולים כקטנים, עוצבו בידי האדריכלים: הנברשות, הסמלים שתלויים על עזרת הנשים, המושבים, ארון הקודש והפרוכות שעליו, ואפילו אולם השמחות שבקומה התחתונה.
לפני ארון הקודש ניצבת במה שמשמשת בשבתות ובחגים את המקהלה שמלווה את החזן . ליד מקומותיהם של חברי המקהלה ניצבים שני כיסאות השמורים לרבנים הראשיים לישראל (הרב דוד לאו והרב יצחק יוסף), שפוקדים את המקום באירועים רשמיים וחגיגיים. מולם ניצבים שני כיסאות המעוטרים בסמל המדינה ובדגל ישראל ומיועדים לראשי המדינה.
במרכז האולם, מעל בימת הקריאה בתורה, תלויה נברשת במשקל שלושה וחצי טונות, והיא מורדת ומנוקה אחת לשנה. משני צידי הבימה ניצבים שני כיסאות: האחד לרב בית הכנסת והשני לחזן הראשי של בית הכנסת.
המבנה גרר ביקורות שהתייחסו לפנים הבניין, שמעוטר בלוחות שיש, בנברשות זכוכית, בוויטראז'ים צבעוניים ובעבודות עץ מגולף. ביקורות אלו התבטאו בקיצוניות במאמר מאת העיתונאי יצחק טישלר, שכותרתו "ליהודים הייתה אורה": "סמל למתעשרים החדשים של ישראל. סמל לחברה שאינה יודעת להבחין בין יופי לפאר. סמל למדינה, שהחליטה להדהים את העולם בכל שטח ובכל מחיר (...) ולכן לא חשוב הסגנון. לא חשובה האמת הנובעת מן החומר".
אישים.
חזנים ומקהלה.
ב-1982 התמנה החזן נפתלי הרשטיק, חזן בעל שם עולמי (ששימש כחזן גם בהיכל שלמה ב-1981 שנה לפני הקמת בית הכנסת הגדול), לחזן הראשי הראשון של בית הכנסת. במשך תקופת כהונתו של נפתלי הרשטיק בבית הכנסת הגדול בירושלים, הלחין ועיבד עשרות מנגינות ורצ'יטטיבים לתפילות שנערכו שם (בשיתוף פעולה עם ריימונד גולדשטיין) למקהלת בית הכנסת (בניצוחו של אלי יפה) והתווה סגנון תפילה ייחודי המשלב את החזנות המסורתית על כל גווניה עם כיווני מוזיקה עדכניים, תוך הקפדה על פרשנות מדויקת ונאמנות למילה הכתובה ולנוסח התפילה. רבים האומרים כי 'תקופת הזוהר' של בית הכנסת הגדול הייתה בזמנים בהם נפתלי הרשטיק שימש שם בחזנות. הוא היה החזן הראשי של בית הכנסת במשך שלושים שנה עד לפרישתו ב-2010.
אחרי הרשטיק, התמנה החזן חיים אדלר לשמש כחזן הראשי. במהלך הזמן התמנה לחזן משנה אברהם קירשנבוים (תלמידם של נפתלי הרשטיק ואלי יפה).
לאחר סיום החוזה עם אדלר, התמנו החזנים אברהם קירשנבוים והחזן צבי וייס לשמש כחזנים הראשיים. כיום שניהם חזני בית הכנסת הגדול.
מקהלת בית הכנסת הגדול בירושלים מורכבת משלושים איש. המנצח הוא אלי יפה, בנו של משה אברהם יפה, מייסד בית הכנסת. המעבד של המקהלה הוא ריימונד גולדשטיין.
מרבית היצירות המפורסמות והמוזיקליות בהן המקהלה והחזן משתמשים בתפילות בשבתות ובמועדים הן יצירותיהם נפתלי הרשטיק וריימונד גולדשטיין.
מתפללים.
בין המתפללים הרבים הפוקדים את בית הכנסת, בולטים דמויות ציבור ידועות במדינת ישראל ובראשן הרבנים הראשיים: הרב דוד לאו, הרב ישראל מאיר לאו (הרב הראשי לשעבר, כיום רבה של תל אביב), הרב יצחק יוסף (בן הרב עובדיה יוסף), ראש ממשלת ישראל לשעבר בנימין נתניהו, נשיא מדינת ישראל לשעבר שמעון פרס, ראש ממשלת ישראל לשעבר מנחם בגין, נשיא מדינת ישראל יצחק הרצוג ועוד. הדבר מוסיף ללאומיות ולממלכתיות השוררים בבית הכנסת.
טנטה
מאטו גרוסו דו סול
מאטו גרוסו דו סול (פורטוגזית: Mato Grosso do Sul) היא אחת ממדינות ברזיל. המדינות הברזילאיות השכנות לה הן: מאטו גרוסו, גויאס, מינאס ז'ראיס, סאו פאולו ופרנה. המדינה גובלת גם עם פרגוואי ובוליביה במערב.
פירוש השם "מאטו גרוסו דו סול" הוא "היערות הצפופים (הגדולים) של הדרום". את השם ירשה משכנתה מצפון -מאטו גרוסו, שהייתה חלק ממנה עד שהופרדו בשנות ה-70. טעות נפוצה היא לכנות את המדינה "מאטו גרוסו", כפי שקרויה שכנתה. עובדה זו גרמה לממשלת ברזיל לתהות מספר פעמים האם לשנות את שמה ל"פנטנל", על שם הסממן הגאוגרפי הבולט ביותר במדינה.
היסטוריה.
בשנת 1977 הופרדה המדינה ממדינת מאטו גרוסו. היא קיבלה את מעמדה כמדינה באופן רשמי ב-1 בינואר 1979.
גאוגרפיה.
המדינה ממוקמת בדרום מערב ברזיל, וחלק ניכר משטחה מורכב מהביצות של הפנטנל.
מאטו גרוסו דו סול מחולקת ל-11 מחוזות ול-77 מועצות מקומיות. העיר הגדולה ביותר היא קמפו גראנדה, שהיא גם עיר הבירה.
קובי אושרת
קמפו גראנדה
קמפו גראנדה (פורטוגזית: Campo Grande) היא בירת המדינה הברזילאית מאטו גרוסו דו סול ומונה כ-760,000 תושבים.
היסטוריה.
העיר נוסדה ב-20 באוגוסט 1899 והיוותה מוקד למטיילים אשר היו בדרכם מסאו פאולו ומינאס ז'ראיס אל עבר מדינת מאטו גרוסו.
בתחילת המאה ה-20, קמפו גראנדה הפכה למפקדה צבאית של צבא ברזיל ובכך הפכה למרכז צבאי חשוב.
ההתפתחויות הכלכליות שחלו בברזיל הפכו את העיר למרכז מסחרי חשוב, ובכך אוכלוסייתה גדלה מ-140,000 תושבים בשנת 1970 לכ-700,000 בשנת 2000.
בשנת 1977 חולקה מדינת מאטו גרוסו לשניים, ובכך הפכה קמפו גראנדה לעיר הבירה של מדינת מאטו גרוסו דו סול.
כיום, לעיר עצמה כבר יש תרבות משל עצמה, העשויה מתרבותם של אותם הנוסעים מאזורי סאו פאולו ומינאס ז'ראיס, דרך שירים, אוכל ואנשים שונים, אשר יצרו תרבות ייחודית מכל חלקי ברזיל ומרחבי העולם.
סאנסקריט
Sierra Entertainment
סיירה (בשמה המלא Sierra Entertainment או סיירה און ליין Sierra On-Line), הייתה חברה אמריקאית שפיתחה והפיצה משחקי מחשב החל משנת 1979 ועד לשנת 2008.
שנים ראשונות.
חברת Sierra נוסדה בשנת 1979 על ידי קן ורוברטה ויליאמס בביתם בפרבר בלוס אנג'לס, קליפורניה.
את השראתם קיבלו ממשחק טקסט באותה התקופה שנקרא "הרפתקאה" (Adventure) וחשבו כיצד ניתן לפתח את הרעיון הזה. תוך זמן קצר מצאו עצמם הזוג ויליאמס עם מחשב ה-TRS-80 מחפשים ומשחקים ברוב משחקי המחשב של אותה תקופה שניתנים היו להשגה.
רבים מהמשחקים היו טובים, אך כולם הציעו ממשק של טקסט המתאר את המצב במשחק כשהשחקן נדרש לכתוב למחשב מה לעשות בעזרת המקלדת.