בשנת 1983 התמנתה לעורכת מדור איפור וטיפוח של המגזין עולם האישה, ובשנת 1985 יסדה את סוכנות הדוגמנות "אימג'". החל משנת 1993 היא בעלת המניות היחידה של הסוכנות, שייצגה במהלך השנים את יעל אבקסיס, מילי אביטל, דודי בלסר, יעל בר זוהר, איילת זורר, שירז טל, מלי לוי, אסתי ממו, אנסטסיה מיכאלי, רנא רסלאן, נינה ברוש, שיר אלמליח, ימית סול, רונית אלקבץ ואחרים.
בין השנים 2005–2006 השתתפה רוקאווי בתוכנית המציאות של ערוץ 10 "הדוגמניות", כשופטת, לצד מיקי בוגנים וגלית גוטמן.
ב-2015 השתתפה רוקאווי בתוכנית המציאות "מאסטר שף VIP" והייתה המודחת התשיעית והאחרונה (בחצי גמר).
רוקאווי הייתה נשואה לפרופסור רוברט רוקאווי ואחרי תקופה בה חיו בנפרד, השניים חזרו לחיות יחד. היא מתגוררת בארסוף.
סידי מוחמד ולד בובכר
סידי מוחמד וּלְד בּוּבָּכָּר (בערבית: سيدي محمد ولد بو بكر, תעתיק מדויק: סידי מחמד ולד בו בכר; נולד ב-31 במאי 1945) היה ראש הממשלה של מאוריטניה.
בובכר כיהן לראשונה כראש ממשלה בזמן שלטונו של הנשיא מעאוויה ולד סידאחמד טאייע כראש הממשלה מ-1992 עד 2 בינואר 1996 וכן כיהן כשגריר בצרפת ב-2004. הוא חבר במפלגה הרפובליקאית לדמוקרטיה ורפורמה או PRDR, המפלגה הגדולה במדינה.
בובכר החל את כהונתו השנייה ב-7 באוגוסט 2006, ארבעה ימים לאחר הפיכה צבאית שהוביל הקולונל סידי מוחמר ולד וול. מינויו של בובכר בא לאחר התפטרותו של סע'יר ולד מבארכ, ראש הממשלה הקודם, שהודח בהפיכה. בובכר סיים את כהונתו ב-2007.
בפסטיסטים
דוד בן-יוסף
דוד בן יוסף (נולד בשם דוד שפיצר בכ' בשבט תרצ"ג, 16 בפברואר 1933 - כ"ו באלול תשע"ז, 17 בספטמבר 2017) היה איש חינוך וסופר ישראלי.
קורות חייו.
נולד בשכונת מאה שערים בירושלים ליוסף ולמרים שפיצר. כשהיה בן שלוש, נפטרה אמו ממחלת השחפת, ודוד נשאר לגור אצל סביו וסבתו בשכונת שערי חסד, בעוד אביו עבר לנתניה להתפרנס מליטוש יהלומים ולאחר מכן כחקלאי במושב אביחיל ובנוסף כמורה לעברית באולפן "עקיבא" בנתניה. כאשר אביו התחתן בשנית, עבר דוד לגור עם אביו במושב אביחיל.
למד בתלמוד תורה עץ חיים ובישיבת בני עקיבא כפר הרא"ה - שם שהה בזמן מלחמת העצמאות. שינה את שם משפחתו ל"בן יוסף" בהשראת סיפור גבורתו של שלמה בן-יוסף ששמע בתנועת הנוער.
בצה"ל שירת בגרעין נח"ל של בני עקיבא בקיבוץ סעד ושם גם התחתן עם אשתו הראשונה ונולדו להם בן ובת. כעבור מספר שנים הם התגרשו ובן יוסף עבר לכפר בתיה ולאחר מכן לעין צורים, שם עבד בלול.
הוא החל להתעניין בחינוך, נמשך להגותו של קארל רוג'רס ולספרו "חופש ללמוד" שדיבר על שיטת חינוך אחרת: אמונה באנשים, פתיחות, שוויון וחינוך בגובה העיניים. הוא גם החל לעסוק בלימוד אנגלית באופן עצמאי.
במלחמת ששת הימים שימש כחובש קרבי בחטיבה 7 שעברה את מסלול הלחימה בסיני: מרפיח ועד תעלת סואץ. במהלך המלחמה ניצל ממוות לאחר שהותקף בידי טנק מצרי. בעקבות הצלת חייו החל לחפש את שליחותו בעולם. הוא התייעץ עם הרב חיים דרוקמן (שהיה המדריך שלו בבני עקיבא) שעודד אותו לעסוק בחינוך.
בן יוסף החל ללמד בישיבת נחלים, אך בעקבות חילוקי דעות על דרכו החינוכית עם הרב יוסף בא גד עזב כעבור שנתיים. אז החל לשמש כמדריך במדרשית נעם. על עבודתו במדרשייה סיפר בנו של דוד, שי בן יוסף: "הוא כמובן לא היה מדריך קונבנציונלי. בעצם ראה את עצמו כמחנך, ועשה עם התלמידים כל מיני עבודות חינוכיות שמבוססות על אמון. הוא לימד אותם שירים עבריים ותרבות ישראלית, וכמובן גם דיבר איתם על אמון, עצמאות, פתיחות. ועל רקע זה שוב היו לו הרבה התנגשויות עם המערכת, שהאמינה במשמעת בשעה שהוא האמין במשמעות"
במלחמת יום הכיפורים שימש כחובש קרבי בקרב החווה הסינית ובתעלת סואץ.
אחרי המלחמה החל להתעניין ולעסוק ביוגה ומדיטציה. בעקבות עיסוקו בתחומים אלו פוטר ממדרשית נעם, והוא עבר ללמד בישיבה תיכונית "קול מבשר" במבשרת ציון. הוא פוטר גם משם והחל לעסוק בכתיבה וניסה להתפרנס מעבודות שונות: הוא עבד כסוכן למכירת אנציקלופדיות, ניהל מרכז קליטה בירושלים, ניהל את סניף קופת חולים מאוחדת בקריית ארבע. בתקופה זו הכיר את השחקנית בתיה לנצט, והחל בחלופת מכתבים עימה. על כך סיפר בנו שי בראיון: "אבא העריץ אותה כשחקנית, הרבה לפני שפגש אותה, ופתאום הם נפגשו אצל חברה משותפת, ובתיה מאוד רצתה לדעת איך זה שאבא קם בבוקר כל כך מאושר. היא סיפרה לו שלמרות שחזרה בתשובה, היא עדיין לא מאושרת. אבא ניסה להסביר לה במכתב מה סוד האושר שלו, ומזה התחילה תכתובת שלמה". תכתובת הזו יצאה לאור כספרו הראשון: "האם יש סיכוי לאהבה". הספר הפך לרב מכר, נמכר ביותר מ־200 אלף עותקים, ותורגם לאנגלית, צרפתית, ספרדית ורוסית. בספר הזה העלה בן־יוסף על הכתב את עיקרי תפיסת העולם שלו: חופש, ביטחון העצמי וחיבור האדם לעצמו ולכוחותיו כמוקד האושר והשמחה, זאת לעומת היעדר ביטחון עצמי וכניעה להשפעות אחרים כמוקד העצב והדיכאון.
בספריו הבאים החל לפתח בספריו גם תיאוריה של ריפוי טבעי לסרטן. לשיטתו, תאי הסרטן הם תאים "חסרי זהות", משום שהנפש מרגישה שאינה ממלאת את ייעודה הטבעי אלא נכנעת ללחצים חיצוניים. התחברות מחודשת של האדם לעצמו, לכישוריו, לדברים שהוא אוהב לעשות, היא התרופה לסרטן.
החל משנות התשעים חלה 4 פעמים בסרטן וריפא את עצמו. לדברי בנו, שי, באופן רשמי הוא אובחן רק בפעם הראשונה, ואחר כך סירב לראות רופאים.
ב-25 שנותיו האחרונות התקיים מתזונה של סימילאק צמחי, צימוקים ותמרים בלבד.
דרכו החינוכית.
הוא היה מראשוני הדוגלים בחינוך הפתוח בארץ ופיתח שיטות הוראה ייחודיות תוך שימת דגש על חדוות היצירה של התלמידים.
בספריו מותח בן יוסף בקורת רבה על מערכת החינוך, אך למרות כל זאת הוא אינו מאשים אותה במצבה. לפי תפיסתו יש לעודד את התלמיד לחשוב וליצור ולהתקדם בקצב שלו (״חנוך לנער, ולא חנוק לנער״).
מטרת החינוך לפי בן יוסף היא ״לחיים״ ראשי תבות לחוות חדוות יצירה יחודית משמעותית. בספרו ״משחק הצלילים״ הוא מעיד שהצליח ללמד חומר של שלוש שנות לימוד באנגלית לתלמידי תיכון בשנה אחת, בעזרת שיטת הלימוד המיוחדת שלו.
ספריו.
ספריו של בן יוסף ייחודים בצורתם: לעיתים אין כלל מספרי עמודים, הספרים ערוכים בחלקם כמכתבים ולא כספר רצוף, חלק מהספרים כתובים בכתב דפוס וחלקם בכתב יד, לעיתים צבעי האותיות וגופנים משתנים לאורך הספר, ולעיתים יש קטעים מנוקדים. כמו כן בספרים באה לידי ביטוי חיבתו של בן־יוסף למשחקי לשון וראשי תיבות מתחכמים.
בן יוסף אינו שומר לעצמו זכויות יוצרים על ספריו וכך הוא כותב:
ספרו הראשון יצא לאור בהוצאת י. מרכוס על ידי המוציא לאור שמשון עילם. לאחר שעילם נפטר בגיל צעיר, דוד בן יוסף אישר לאלמנתו של עילם להמשיך למכור את הספרים, והיא העבירה את הזכויות לחברת "המפיצים בע"מ" שהפיצו את הספר מבלי לשלם לדוד בן יוסף. בעקבות כך בן יוסף הוציא את הספר בהצאה עצמית וחברת "המפיצים בע"מ" תבעה אותו על כך. במשפט אמר בן יוסף שמבחינתו אין לו בעיה עם כך שעוד אנשים מדפיסים את ספרו ומוכרים אותו, רק הוא מבקש שלא יהיה פסק דין שהוא גנב. השופט קיבל זאת פסק ששני הצדדים יכולים להדפיס ולשווק את הספר.
חיים אישיים.
דוד היה נשוי 3 פעמים ונולדו לו 5 ילדים.
במהלך שירותו בגרעין נח"ל בקיבוץ סעד הכיר את אשתו הראשונה חנה, התחתן איתה וממנה נולדו לו בן ובת - שי בן יוסף ועינת מעוז. לאחר מספר שנות נישואין הם התגרשו.
כשגר בעין צורים הכיר והתחתן עם אשתו השנייה לילי, גרושה עם 2 בנות שהגיעה ממשפחה של חסידות גור. נולדו להם 3 בנות משותפות. לילי נפטרה מסרטן בשנת 2005.
בגיל 74, התחתן בפעם השלישית עם אישה שהייתה נשואה בעבר לבן דוד שלו. כעבור זמן היא חלתה ואושפזה בבית אבות בירושלים, וכאשר דוד ביקש להתגרש ממנה, היא סירבה.
בחמש שנותיו האחרונות התגורר בקשת וחי בזוגיות עם גאולה טבוך.
במהלך חייו נדד בין יותר משלושים מקומות מגורים (בין השאר סעד, כפר בתיה, עין צורים, סנסנה, גניגר, עמק חפר, קריית ארבע, ירושלים, בית אל, שילה, קשת ועוד) ועסק במקצועות רבים ושונים.
נפטר בכ"ו אלול התשע"ז, 17 בספטמבר 2017 לאחר שחלה בסרטן.
גירוש אנגליה
רוטרי ישראל
רוֹטָרִי ישראל הוא חלק מארגון רוטרי הבינלאומי (Rotary International ). המוגדר כארגון "א-פוליטי, של אנשי עסקים ומקצוע, פעילים ויזמים חברתיים הפועלים בקהילה". הארגון העולמי נוסד בארצות הברית בשנת 1905 וכיום מונה כ-1,200,000 חברי מועדון, המכונים "רוטריונים" (באנגלית: Rotarians), מקרב 32,000 מועדונים ב־200 מדינות שונות.
נכון לשנת 2020, בישראל ישנם כ-1,500 חברי רוטרי הפועלים ב-61 מועדונים ברחבי הארץ. המועדון האחרון, הוקם בשנת 2017 במועצה המקומית שלומי.
כפי שמגדירים עצמם, "במסגרת הפעילות המקצועית, חברי הרוטרי וותיקים מסייעים בליווי עסקי, מייעצים ומדריכים גופים ועסקים תוך טיפוח שיתופי פעולה עם לשכות המסחר, רשויות מקומיות וגופים עסקיים במגוון רחב של נושאים... חברי רוטרי מטפחים קשרים חברתיים ומקצועיים, פועלים למען הקהילה המקומית ומקדמים פרויקטים הומניטאריים בעולם".
בשנת 2012 ספג ארגון רוטרי ישראל, ובפרט שלוחתו בקריית טבעון, ביקורת על יחסיו ההדוקים עם מסדר הבונים החופשיים ועם בית הנובר בגרמניה, שאותה העת היה תחת ניהולו של ארנסט אוגוסטוס, חבר הבונים החופשיים.
לארגון קיימת עמותה-בת, עמותת רוטרי ישראל, אשר פועלת לצד הארגון ואמונה על טיפול בכספי הארגון ורכושו.
היסטוריה.
לאחר קום המדינה.