דרך נוספת ללימודים קדם-צבאיים היא בבית ספר צבאי. ברחבי הארץ ישנם בתי ספר תיכוניים, אשר התלמידים בהם (או כיתות מסוימות) לומדים מקצועות צבאיים, נמצאים תחת משמעת צבאית ולרוב לובשים מדים. תלמידים אלה נקראים "שוחרים". בתי הספר הצבאיים מכשירים בעיקר למקצועות הטכניים, בחיל האוויר, התקשוב וחיל הטכנולוגיה והאחזקה. בתי ספר אלה מציעים לתלמידים אחרי סיום י"ב המשך לעתודה בכיתות י"ג וי"ד וקבלת תעודת הנדסאי. שוחרים מקבלים דרגת רב"ט עם גיוסם (לאחר הטירונות, בשיבוץ ביחידה).
הפנימיות הצבאיות לפיקוד מכשירות אף הן שוחרים בגיל התיכון לתפקידי פיקוד, בעיקר במערך השדה.
משרד המדע והאומניות
קואנטרו
קואנטרו (בצרפתית: Cointreau) הוא מותג של ליקר טריפל סק, אשר מיוצר בצרפת. התפוזים המשמשים להכנת המשקה מגיעים מכל העולם, ובעיקר מספרד, ברזיל, טהיטי ומקדוניה.
מזקקת קואנטרו נוסדה בשנת 1849 באנז'ה על ידי אדולף קואנטרו ואחיו אדואר-ז'אן שהיו קונדיטורים. כדי לייחד את הליקר שלהם, יצר אדואר את הבקבוק המרובע. בשנת 1875 נמכרו בקבוקי הקואנטרו הראשונים. כיום המשקה מיוצר על ידי רמי קואנטרו (). מעריכים כי נמכרים כ-13 מיליון בקבוקי קואנטרו בשנה, ביותר מ-200 מדינות.
שיטות הייצור והמתכונים הם סוד משפחתי, אולם סיורים במזקקה פתוחים לציבור הרחב. הצילום אסור באזורים נרחבים על מנת למנוע חיקוי של תהליך הייצור.
נהוג להגיש את המשקה בפני עצמו בכוסית ליקר, אולם ניתן להוסיף לו גם קרח או מי סודה.
כימיה גרעינית
כימיה גרעינית היא תת-תחום בכימיה העוסק ברדיואקטיביות, תהליכים המתרחשים בגרעין האטום ובתכונות גרעיניות על תהליכים כימיים.
נושאים עיקריים בכימיה גרעינית.
הכימיה הגרעינית עוסקת בנושאים הבאים:
Bad Religion
טכנולוגיית מידע
טכנולוגיית מידע (ראשי תיבות: טכ"מ; באנגלית: IT, ראשי תיבות של: Information Technology) מתייחסת לשימוש בטכנולוגיות מחשוב ותקשורת לשם ניהול ועיבוד מידע. השימוש במונח נפוץ בעיקר בהקשרים עסקיים וארגוניים.
טכנולוגיית המידע היא יישום של מחשבים לאחסן, ללמוד, לאחזר, לשדר ולטפל בנתונים, או מידע, לעיתים קרובות בהקשר של עסק או של ארגון אחר. ה-IT נחשב לקבוצת משנה של טכנולוגיות מידע ותקשורת (ICT). בשנת 2012 הציעה Zuppo היררכיה של ICT, שבה כל רמת היררכיה "מכילה מידה מסוימת של שותפות בכך שהם קשורים לטכנולוגיות המאפשרות העברת מידע וסוגים שונים של תקשורת מתווכת אלקטרונית".
השימוש הנפוץ במונח מתייחס בעיקר למחשבים ורשתות מחשבים, אך למעשה טכנולוגיית מידע כוללת את כלל האמצעים הטכנולוגיים המטפלים במידע, כולל טלפון וטלוויזיה. טכנולוגיית המידע עוסקת בשימוש בחומרה, בתוכנה של מחשבים ובתקשורת מחשבים לניהול מידע. הניהול כולל: אחסון, עיבוד, הגנה והעברה של מידע. בעקבות זאת למומחי מחשבים קוראים לפעמים בשם מומחי טכנולוגיית המידע. כל המקצועות הקשורים במערכות מחשבים ותקשורת הם למעשה חלק מענף טכנולוגיית המידע.
לטכנולוגיות המידע יש פוטנציאל אדיר לפיתוח חשיבה מסדר גבוה ומטא-קוגניציה.
בתחום החינוך נעשה שימוש בטכנולוגיית המידע לצורך למידה משולבת מחשב, למידה מקוונת ולמידת חקר מבוססת מחשב, כמו גם לתחום העסקי, בין השאר באמצעות בינה עסקית ויצירת אמצעים מתקדמים לשיווק.
היסטוריה.
מבחינה מילולית, טכנולוגיית מידע היא כל פתרון מעשי המשמש לצורכי מידע.
המין האנושי החל באחסון המידע והעברתו עוד מתקופת השומרים, שפיתחו את הכתב כחמשת אלפים שנה לפני זמננו.
לפי הגדרה רחבה זו, ניתן לחלק את ההיסטוריה של טכנולוגיית המידע לארבע תקופות:
כיום, מתייחס השימוש במונח לטכנולוגיות אלקטרוניות המטפלות במידע, כלומר טכנולוגיה שראשיתה בהמצאת המחשב.
בשלבים הראשונים מדובר היה במחשבים פשוטים יחסית ובמכונות אחרות בעלות יכולות מינימלית של אחסון ועיבוד מידע. בשלבים אלו נעשה שימוש במושג עיבוד מידע ולא במושג טכנולוגית מידע. במשך הזמן התפתחה טכנולוגיה מורכבת של תוכנה, חומרה ותקשורת מחשבים. טכנולוגיה זו כללה: רשת מקומית, רשת רחבה, אשכול מחשבים, מערכות תוכנה מורכבות ובשלב מאוחר יותר גם אינטרנט.
בעקבות ההתפתחות הטכנולוגית שונה המונח המתאר את המחשוב מהמונח עיבוד מידע למונח טכנולוגיית המידע.
לקראת העשור השני של המאה ה-21 התמקד השימוש בטכנולוגיית המידע במענה על הצרכים העסקיים של ארגונים ולא בעיבוד מידע העומד בפני עצמו. כך, למשל, מתמקדים בניהול תהליכים עסקיים ולא רק בביצוע חישובים מסובכים. בעקבות זאת יש המשתמשים במונח טכנולוגיה עסקית (Business Technology) כמונח המחליף את המונח טכנולוגיית המידע. מי שטבע מושג זה הוא ג'ורג' קולוני מחברת המחקר פורסטר.
גות'הם
מרטין הלמן
מרטין אדוארד הלמן (אנגלית: Martin Edward Hellman; נולד ב-2 באוקטובר 1945) הוא קריפטוגרף יהודי-אמריקני בעל שם, שהתפרסם בשל המצאת הצפנת המפתח הפומבי ותרם רבות לדיון הציבורי בנושא הפרטיות בעידן המחשב. חתן פרס טיורינג לשנת 2015.
חייו.
הלמן נולד להורים יהודים בשכונה אירית קתולית ברובע הברונקס בניו יורק בשנת 1945, סיים לימודיו היסודיים בבית ספר המדעי של ברונקס, קיבל את התואר הראשון שלו באוניברסיטת ניו יורק ב-1966, את התואר השני והפרופסורה מאוניברסיטת סטנפורד (קליפורניה) בשנים 1967 ו-1969. כולם בתחום הנדסת חשמל. פרופסור הלמן כיהן כפרופסור חבר ב-MIT בשנים 1969–1971. והצטרף למרכז המחקר ווטסון של יבמ שם פגש את הורסט פיסטל, בשנים 1968–1969. ב-1971 חזר לסטנפורד בה כיהן כפרופסור מן המנין עד לשנת 1996 עת פרש מפעילות ונהיה פרופסור אמריטוס. הוא כתב מעל כששים כתבי עת טכניים שונים בתחום התמחותו.
מרטין הלמן הוא קריפטוגרף בעל שם, שהתפרסם בשל המצאת הצפנת המפתח הפומבי, יחד עם ויטפילד דיפי ורלף מרקל. הוא תרם רבות לדיון הציבורי בנושא הפרטיות בעידן המחשב, החל בדיון סביב גודל מפתח ההצפנה של DES ב-1975 ועד להצטרפות לוועדה המייעצת במועצה למחקר לאומי של ארצות הברית בשנים 1994–1996 בחקר המדיניות הלאומית בקריפטוגרפיה, שרבות מהמלצותיה ייושמו הלכה למעשה.
הלמן התעניין במשך שנים רבות בהיבטים המוסריים של ההתפתחות הטכנולוגית. יחד עם פרופסור אנטולי גרומיקו (מוסקבה) חיבר את הספר Emerging New Thinking שפורסם ב-1987 באנגלית וברוסית בתקופת המתיחות ביחסים שבין ארצות הברית לברית המועצות. כמו כן פעל לפיתוח אווירה בתוך האוניברסיטה שתאפשר לסטודנטים מרקעים שונים להביא לידי ביטוי את מיטב יכולותיהם. עבודתו הקנתה לו פרסים רבים.
כיום הוא חדל כמעט לגמרי מפעילות אקדמית וממחקר, אולם שוקד על מחקר חינוכי חדש שלו תוצאות מפתיעות, בנוגע לשיפור הישגיהם המתמטיים של סטודנטים ברמה ממוצעת בחומרים מתקדמים הנלמדים בדרך כלל ברמות גבוהות יותר. הוא מכנה תחום זה כ"מגרש משחקים מתמטי" שנועד לקדם את הרעיון שהמתמטיקה יכולה להיות מהנה ומרתקת לכולם. בשני העשורים האחרונים הלמן היה מעורב במספר מיזמי היי טק כמייסד, יועץ וכמשקיע. מתחביביו דאייה והחלקה על קרח.
ספר האגדה
סֵפֶר הָאַגָּדָה הוא לקט של אגדות, שנערך וסודר על ידי חיים נחמן ביאליק ויהושע חנא רבניצקי החל משנת 1903. המקורות לספר האגדה הם ברובם ספרי מדרש מתקופת התנאים והאמוראים ובהם: משנה, תלמוד בבלי, תלמוד ירושלמי, אבות דרבי נתן, מכילתא, ספרא, ספרי, תוספתא, מדרש רבה, מדרש תנחומא, פרקי דרבי אליעזר, ספר יצירה, ילקוט שמעוני, אלפא ביתא דבן סירא ועוד.
המוטו של הספר, בעמוד השער: .
תולדות "ספר האגדה".
ביאליק ורבניצקי החלו בכתיבה בשנת 1903; המטרה הראשונית הייתה לפרסם לקט אגדות לטובת תלמידי בתי הספר. השניים התגוררו באותו בניין באודסה שבאוקראינה. הם נהגו להיפגש יום יום באחת הדירות, וטרחו יחדיו על ליקוט האגדות. נוסף על כך, הם תרגמו את האגדות הכתובות בארמית לעברית, סידרו על פי נושאים, וחיברו יחדיו אגדות דומות ממקורות שונים. עריכת הכרך הראשון נשלמה לאחר שתי שנות עבודה, וביאליק בעצמו טרח במציאת אותיות דפוס נאות, שלפי ניסוחו יהיו: "שמנות ולא כחושות ומוכות שחפת, רעות תואר ודלות מראה".
הכרֶך הראשון זכה להצלחה רבה. עד שנת 1911 נדפּסו עוד שני כרכים. שלושת הכרכים נדפסו ברִבְבות עותקים. המפעל שהחל באודסה הושלם בארץ ישראל החל משנת 1930 וכלל מהדורה מחודשת בתוספת פרקים רבים. בביוגרפיה של ביאליק, "חוזה ברח", כתב שלמה שבא: "ספר האגדה היה לספר יסוד של התרבות העברית החדשה".
בהקדמה לספר מַציגים יוצריו מניע מרכזי ליצירתו:
במהלך עבודתם של ביאליק ורבניצקי על יצירתו של "ספר האגדה", פרסם ביאליק, בסיוון תרס"ח (1908), את המאמר "לכינוסה של האגדה", ובו העלה את הצורך בכינוסן של אגדות חז"ל. את דבריו חתם במילים: "'ספר האגדה' צריך להיות, לפי זה, בעיקרו מעין אנתולוגיא ספרותית גדולה ומלאה, שכוללת בסדר נאה את הטוב והמובחר, את כל האופיי והטפוסי מכל המקצועות החשובים של האגדה. ולספר כזה מחכה הספרות העברית."
מהדורות נוספות.
בתחילת 1948 הוציאו לאור מהדורה חדשה של ספר האגדה שבתוכה היו כל החלקים בכרך אחד. בסוף השנה יצאה לאור מהדורה לבתי ספר. ביוני 1956 פרסמה "ספרית מעריב" מהדורה של הספר בשני כרכים. חלק מספר האגדה הוצא במהדורה חדשה במסגרת סדרת "עם הספר", אולם לאחר שהתברר ליורשיו של רבניצקי שמדובר במהדורה חלקית, ללא ניקוד ותוך השמטות נוספות, הם דרשו את הפסקת ההפצה ואף קיבלו פיצוי על פגיעה בזכויות המוסריות שלהם על הספר.