יחידות המסתערבים (ימ"ס) הן יחידות עילית של מסתערבים ללוחמה בטרור הפועלות משנת 1991 במסגרת משמר הגבול, בשיתוף פעולה עם צה"ל והשב"כ. ייעודן הוא טיפול בהפרות סדר והפגנות באמצעות הסתערבות ונטרול הגורמים המתסיסים, וביצוע מעצרים קשים בלב אוכלוסייה ערבית עוינת. ייחודן היא הפעילות המסוערבת שמתבצעת כאשר לוחמי היחידה מחופשים לערבים. הימ"ס פועלות במקביל ליחידות מסתערבים נוספות - כגון דובדבן של צה"ל שהוקמה באינתיפאדה הראשונה יחד עם יחידת שמשון. הקמתה הוטלה על רפ"ק אלי אברם, בוגר היחידה ללוחמה בטרור, שהתמנה למפקדה הראשון של ימ"ס אזור יהודה ושומרון בשנת 1991. אברם נהרג בעת ניסיון פריצה לבית בשכונה המזרחית של ג'נין בעת שעמד בראש לוחמיו.
כלל המשרתים ביחידות הם שוטרים במעמד קבע או סדיר, והיחידה באיו"ש כפופה לצה"ל, אך בדומה לימ"מ, הם נותנים סיוע מבצעי לשב"כ. יחידות אלו מסייעות גם ל"משטרה הכחולה" במעצרים מיוחדים או מסובכים, גם בתחומי הקו הירוק.
יחידות ודרכי פעולה.
כיום מפעיל משמר הגבול 4 יחידות מסתערבים:
מקור המילה "מסתערב" נעוץ במונח הערבי "אסתערב" (استعرب), דהיינו מצב בו אנשים שאינם ערבים חיים ומתנהגים כערבים לכל דבר. לוחמי הימ"ס לומדים תוך כדי הכשרתם להכיר היטב את הטופוגרפיה של האזורים בהם הם פועלים, להכיר את המנהגים של כל כפר, להכיר את דרך הדיבור ולהכיר את החמולות ואת יחסי הכוחות ביניהן. בעת פעולה, לוחמי הימ"ס נטמעים באוכלוסייה ערבית עוינת לצורכי איסוף מודיעין, מעצרים, חיסולים וטיפול בהפרות סדר.
הימ"ס מפעילה גם צלפים הנחשבים לטובים בארץ, ביחד עם צלפי הימ"מ. ב-2015 זכו צלפי הימ"ס בתחרות הצליפה השנתית שארגן צה"ל.
קבלה ליחידה.
כדי להתקבל לימ"ס על המועמד לסמן בשאלון העדפות את משמר הגבול (מג"ב) כאפשרות המועדפת ביותר, ואם נתוניו ימצאו מתאימים, יקבל המועמד זימון לשרת במשמר הגבול, המועמד יתחיל את הטירונות ובסופה יוכשר כרובאי 05 כעבור ארבעה חודשים. לאחר שהמועמד הוכשר בטירונות, עליו לבקש זימון לגיבוש, אם קיבל תשובה חיובית, וגם עבר את הגיבוש בהצלחה, הוא מקבל זימון לקורס לוט"ר ימ"ס. לאחר הקורס ישנה עוד "השלמה יחידתית" התלויה ביחידה אליה הגיע הלוחם (איו"ש, י-ם או 617). הקורס וההשלמה היחידתית נמשכים כשלושה חודשים וחצי.
כיום הקורס ליחידת ימ"ס כולל העלאת הלוחם לרובאי 07, בנוסף הלוחם בסוף ההכשרה יכול לצאת לקורס מ"כים סיירות (להיות מוכשר כמ"כ לאחר חודש וחצי של קורס - קורס מזורז) וכשיעבור בהצלחה יהיה רובאי 08.
הקורס אורך כ-5 חודשים ולאחר מכן הלוחם עובר השלמת יחידה לפי האזור שהלוחם יגע אליו בסוף הקורס.
ציונים לשבח.
בין הציונים לשבח והעיטורים:
אפריקני-אמריקני
יאנוש סטארקר
יאנוש סטארקר או שטארקר (בהונגרית: Starker János; בודפשט, 5 ביולי 1924 - בלומינגטון, 28 באפריל 2013) היה צ'לן יהודי-הונגרי ואחד הצ'לנים והמורים לצ'לו המפורסמים והמשפיעים ביותר במאה ה-20. מאז שנת 1958 לימד בבית הספר למוזיקה של אוניברסיטת אינדיאנה, שם נשא את התואר "פרופסור מצטיין". בעברית נפוץ הכתיב "שטארקר" לשם משפחתו, כמו בגרמנית ובהונגרית, אף כי הוא העדיף את ההגייה "סטארקר", האנגלית.
חייו.
סטארקר נולד בבודפשט במשפחה יהודית לאב ממוצא פולני, חייט בגדי נשים, ולאם שהיגרה להונגריה מהאימפריה הרוסית. יאנוש שטארקר למד באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט והיה מתלמידיו של אדולף שיפר וכן למד גם אצל לאו ויינר, אנטל מולנאר ויאנוש המרשלג. אחרי שהצליח לשרוד במחנה עבודה נאצי אליו הוגלה במלחמת העולם השנייה התקבל כפליט ברוסיה בגלל נגינתו. לאחר המלחמה, ולאחר שנה אחת בפריז, היגר סטארקר לארצות הברית בשנת 1948 ושם התקבל כצ'לן ראשי לתזמורת הסימפונית של דאלאס בניצוח אנטל דוראטי. בשנת 1949 עבר סטארקר לניו יורק והיה לצ'לן ראשי במטרופוליטן אופרה בניצוח פריץ ריינר. בניו יורק הקליט את הראשונה בסדרת הקלטותיו הנודעות לסוויטות לצ'לו של באך. השליטה הטכנית המעולה של סטארקר החשידה אותו (ללא הצדקה) בטיפול אלקטרוני בהקלטותיו, והניסויים שערך בהצבת מיקרופון ובטכניקות הקלטה משכו אליו את תשומת לבם של מהנדסי ב- MIT. בשנת 1952 התמנה סטארקר לצ'לן ראשי של התזמורת הסימפונית של שיקגו, כאשר פריץ ריינר התמנה למנהלה המוזיקלי. בשנת 1958 עבר סטארקר לאוניברסיטת אינדיאנה וחידש את הקריירה שלו כסולן. הוא הופיע באלפי קונצרטים בכל היבשות.
מאז 2001 הוא הגביל את פעילותו להוראה, לכיתות אמן ולהופעות מזדמנות עם שותפו הוותיק לנגינה, הפסנתרן שיגאו נריקי, ועם חתנו, בתו ונכדתו, הכנרים ויליאם, גוון ואלכסנדרה פרוצ'יל.
סטארקר נודע כאחד מגדולי המורים לצ'לו המשפיעים ביותר במאה ה-20 . על-פי עדותו קיבל תלמידים כבר בגיל תשע, וטען שבניגוד לסולנים הבין-לאומיים האחרים: "איני יכול לתפוש נגינה בלי הוראה, והוראה בלי נגינה". הוא ראה בהוראת הצ'לו את אחריותו כלפי דור הצ'לנים הבא. תלמידיו של סטארקר הם מהצ'לנים והמורים לצ'לו הטובים והמפורסמים בעולם, ביניהם ניתן למצוא את מריה קליגל, אמיליו קולון, גארי הופמן וטסויושי טסוסומי, וכן ישראלים רבים: דורון טויסטר, שגיא הרטוב, אנריקה מלץ, פיטר תימן ועוד.
סטארקר היה אחד הצ'לנים המוקלטים ביותר בעולם, ולזכותו מעל ל-160 הקלטות. הוא זכה ב- Grand Prix du Disque בשנת 1948 על הקלטתו הראשונה לסונאטה של קודאי לצ'לו סולו, יצירה שנחשבה עד אז לבלתי ניתנת לנגינה מבחינה טכנית. הוא הקליט את הסוויטות לצ'לו סולו של באך חמש פעמים, האחרונה ביניהן לחברת תקליטי RCA בשנת 1992, הקלטה שזיכתה אותו בפרס גראמי. הוא היה גם בין המועמדים לפרס גראמי על ההקלטה משנת 1990 ליצירותיו של דויד פופר, התובעניות באופן קיצוני. דייוויד בייקר, אנטל דוראטי, ברנרד היידן, ז'אן מרטינו, מיקלוש רוסה ורוברט סטארר כתבו קונצ'רטי בשבילו.
בין השנים 1950 ו- 1965 ניגן סטארקר והקליט על סטרדיוואריוס "לורד איילספורד", הכלי הגדול ביותר שסטרדיוואריוס בנה. בשנת 1965 רכש סטארקר צ'לו "מטאו גופרילר", שנבנה לפני הסברה בוונציה בשנת 1705, כלי שבו ניגן עד מותו.
ב- 28 באפריל 2013 הלך שטראקר לעולמו, והוא בן 88.
סגנון נגינתו.
סגנון נגינתו של סטארקר היה עז, נמרץ ומפגין מיומנות טכנית מרשימה. לדברי כמה מתלמידיו, הטכניקה שלו התרכזה בצלילים ארוכים, משוכים, כמעט ללא רחש הזחה מידו השמאלית, והתוצאה היא צלילים חלקים ונקיים מאוד, "שכל אחד מהם נשמע כאבן יקרה." סטארקר עצמו תיאר את הצליל שלו כ"מרוכז" ו"ממוקד". הוא נודע ביכולתו להפיק קשת רחבה ביותר של צלילים וגוני טון. הוא דחה את הוויבראטו הרחב, שכמה מבני דורו נוטים לו - בעיניו היה זה חיפוי על אינטונציה גרועה - והוא נודע בנוכחות הבימתית אומרת האצילות שלו, המותירה את הביטויים הרגשיים למוזיקה לבדה. הוא ציטט את ידידו ועמיתו משכבר הימים, ג'רג'י שֶׁבּוֹק, שאמר, "אתה אמור לעורר התרגשות, לא להתרגש."
יאנוש שטארקר
ריצ'י הייבנס
ריצ'י הייבנס (באנגלית: Richie Havens; 21 בינואר 1941 – 22 באפריל 2013) היה מוזיקאי אמריקאי. נודע בזכות הופעתו בפסטיבל וודסטוק, סגנונו וכישרונו בנגינה על גיטרה.
ביוגרפיה.
את ימיו הראשונים כמוזיקאי העביר ברובע הגריניץ' וילג' בניו יורק, שהיה באותה תקופה לב ליבה של סצנת מוזיקת הפולק רוק המתפתחת בארצות הברית. בשנת 1967 היה בין בודדים שהוחתם על חוזה והחל להקליט אלבומים, שזכו בעיקר לתהודה במקומית. ב-1969 פתחה הופעתו של הייבנס את פסטיבל וודסטוק, בתשואות רמות וקריאות הדרן של הקהל.
בשנת 1971 הוציא האלבום Alarm Clock, שכלל ביצוע ייחודי לשירו של חבר להקת הביטלס, ג'ורג' האריסון, Here Comes The Sun. לתקופה קצרה באמצע שנות השבעים, השתתף בהרכב "Peter, Paul &amp; Richie" עם פטר יארו ופול סטוקי, יוצאי ההרכב המצליח Peter, Paul &amp; Mary. הקריירה המוזיקלית של הייבנס ממשיכה להתפתח עם השנים, והוא הוציא אלבום מדי 2-3 שנים. בשנת 1993 הוזמן לנגן בטקס ההשבעה של נשיא ארצות הברית ביל קלינטון.
הייבנס כמעט ולא כותב בעצמו את שיריו. עם זאת, סגנון הנגינה והשירה שלו, דומה לזה של אמנים מוכרים כמו בוב דילן והחיפושיות.
בשנת 2000 פרסם ספר אוטוביוגרפי הנושא את השם They Can't Hide Us Anymore.
ב-22 באפריל 2013 מת הייבנס בגיל 72, לאחר שלקה בהתקף לב.
שניים (תוכנית טלוויזיה)
"שניים" היא תוכנית ראיונות ישראלית אשר משודרת בערוץ HOT בידור ישראלי של חברת הטלוויזיה בכבלים HOT, ובמסגרת שידורי קשת בערוץ 2.
במהלך התוכנית נוצר מפגש בין שני ידוענים מעולם הבידור והתרבות הישראלי, במסגרת ריאיון אחד-על-אחד משותף, אשר מתחלק לפינות שונות: "הפעם הראשונה והאחרונה" הסוקרת רגעים מיוחדים בחייהם; "תמונה אחת שווה" המפגישה את המרואיינים עם צילומים שונים הקשורים לחייהם; "עץ או פלי" המעניקה אפשרות לבחור אופציה המדגישה נקודה באופי הידוען; ו"דרכים מצטלבות" הסוקרת נקודות משמעותיות בקרירות של המראיין ושל המרואיין. במהלך השיחה שואלים המראיינים את מרואייניהם שאלות על חייהם האישיים, על אירועים משמעותיים בחייהם, על נקודות מרכזיות בקריירות שלהם ועל השקפת עולמם הכללית.
בעקבות הצלחת התוכנית, הוחלט ביולי 2006 לשדר עונה שנייה לתוכנית ב־HOT בידור ישראלי. העונה השנייה, שעלתה ב-8 באוגוסט, כללה, כמו העונה הראשונה, 20 פרקים.
טים רובינס
טימותי פרנסיס רובינס (באנגלית: Timothy Francis Robbins; נולד ב-16 באוקטובר 1958) הוא שחקן ובמאי קולנוע אמריקאי זוכה פרס אוסקר ושני פרסי גלובוס הזהב.
ביוגרפיה.