בקמפוס המרכזי של השכונה שמשתרע בין הרחובות יהודה הנשיא, אליעזר הגדול ואלכסנדריון, מצויים מוסדות ציבור רבים בין היתר: בית ספר רעות ובית הספר קשת, שבהם לומדים תלמידים דתיים לאומיים וחילוניים בכיתות מעורבות, בית הספר התיכון ע"ש דנמרק, תיכון "דרור" וחטיבת הביניים "שחרית" (שפועלים במשותף תחת האגודה לקידום החינוך ירושלים), בית הספר היסודי המשלב "פלא", בית הספר הממלכתי לבנות ענבר ועוד. כמו כן מצויים בו סניף של טיפת חלב, ספרייה ציבורית על שם יוסף מאירהוף, המרכז למוזיקה ולמחול גוננים, והמרכז לאמנות חזותית ע"ש ג'ינוגלי המפעיל סדנאות בתחומי האמנות הפלסטית, ו"בית הופמן", המהווה מוקד חברתי לאזרחים ותיקים תושבי גוננים. בסמיכות אליהם נמצאים בית האבות "עידן הזהב" ואנדרטה לחללי צה"ל מבני השכונות.
בין מוסדות הלימוד הנוספים בשכונה ניתן למנות את האולפנא לאמנויות, בית הספר התיכון קדמה (גונן ט'), בית הספר גבעת גונן (גונן ו'), אורט פלך בנים ע"ש ספניאן, ממ"ד גוננים, בית הספר אילנות לחינוך מיוחד ועוד. בקטמונים ח'-ט' פועל משנת 1968 מרכז חינוכי-תרבותי על שם הלנה כגן. מרכז כגן מפעיל פעילויות תרבות, וכגן מתן שיעורים פרטיים מסובסדים לעשרות מילדי השכונה.
בקטמון א' פועל ״מועדון אגרוף ירושלים״ שנוסד על ידי האחים גרשון ואלי לוקסמבורג. בקטמון ט' פועל מרכז הטניס ירושלים.
בשכונה תנועות הנוער השומר הצעיר, עזרא, בני עקיבא, כנפיים של קרמבו, הצופים ונוע"ם.
משנת 2021 פועל בגוננים ח'-ט' כפר סטודנטים של תנועת הבוגרים של בני עקיבא.
גן דומיננטי
אג'מאן
גן רצסיבי
כסופי מפורץ
הספרייה הלאומית הרוסית
הספרייה הלאומית הרוסית (ברוסית: Российская национальная библиотека, בעבר ספריית המדינה הציבורית על שם סלטיקוב-שצ'דרין וקודם לכן הספרייה הקיסרית הציבורית), הממוקמת בסנקט פטרבורג, היא הספרייה הציבורית הוותיקה ביותר ברוסיה. על אף שמה, אין מדובר בספרייה לאומית רשמית, ואין לבלבל ספרייה זו עם הספרייה הממלכתית של רוסיה - הספרייה הלאומית של רוסיה הממוקמת במוסקבה, בירת המדינה. הספרייה הלאומית הרוסית היא אחת הספריות הגדולות בעולם, עם כ-36 מיליון פריטים והיא הספרייה הגדולה והוותיקה ביותר במזרח אירופה.
היסטוריה.
הספרייה הוקמה ב-16 במאי 1795 לפי צו מיוחד של הקיסרית יקתרינה הגדולה ונקראה בשם "הספרייה הציבורית הקיסרית". אדריכל המבנה היה יגור סוקולוב. הספרייה יועדה לשמש לא רק כמחסן ספרים, אלא כמקור של השכלה עממית הנגיש לכל. לפי התכנון המקורי מארגני הספרייה היו אמורים לכנס בה את כל הספרים שיצאו ברוסית מעולם וכן את הספרים השונים שיצאו על רוסיה בשפות השונות. המלכה עצמה עקבה מקרוב אחר בניית הספרייה ואף תרמה ספרים בעצמה לאוסף הראשון.
פתיחתה הרשמית של הספרייה התקיימה ב-3 בינואר 1814, והיא הייתה אמורה להיות נגישה לכל שכבות העם. לאחר המהפכה הקומוניסטית ב-1917 שם הספרייה שונה ל"ספריית המדינה הציבורית" וב-1932 נוסף לה שמו של הסופר הרוסי מיכאיל סלטיקוב-שצ'דרין. בתקופת המצור על העיר בין אוגוסט 1941 לבין ינואר 1944 המשיכה הספרייה להיות פתוחה ולשרת את הציבור. ב-1992 שם הספרייה שונה שוב לספרייה הלאומית הרוסית.
לפי צו מיוחד של נשיא רוסיה הספרייה הוכרזה כאתר מורשת לאומי.
אוספים מיוחדים.
הספרייה מחזיקה כמה מכתבי היד החשובים ביותר. בין כתבי היד נמצאים "כתב יד לנינגרד", ספר התנ"ך העברי השלם הקדום ביותר הידוע כיום, חלק מקודקס סינאיטיקוס מהמאה ה-4 והאוונגליון של אוסטרומיר מהמאה ה-10 (האוונגליון הסלבי העתיק ביותר הידוע כיום). כמו כן רכשה הספרייה את אוספיו של החכם הקראי אברהם פירקוביץ' (אוסף פירקוביץ' הראשון ואוסף פירקוביץ' השני) הכוללים אלפי כתבי יד יהודים, קראים ושומרונים החל מהמאה ה-5. כן נמצא בספרייה אוסף גדול של קטעים מהגניזה הקהירית ובהם האוסף של אנטונין קפוסטין.
הספריה הלאומית הרוסית
פיק אפ ליין
יוונים הלניסטים
סימן השוויון
סימן השוויון, =, הוא סימן מקובל המציין את יחס השוויון. על פי התחביר המקובל, פירושו של הרצף formula_1 הוא ששני האובייקטים A ו-B שווים זה לזה, בערכם המספרי, בתוכנם או במשמעותם.
משמעותו המדויקת של הסימן תלויה בהקשר, וברמת ההפשטה המיוחסת לביטויים שמשני צדיו. בדרך כלל רואים בשוויון יחס בינארי המהווה טענה לוגית: הביטויים A ו-B שווים זה לזה. ברגיל, מתייחס השוויון לעצמים אליהם מתייחסים A ו-B, ולא לאותיות A או B עצמן; כדי לציין שוויון בין אותיות, כותבים "A"="A".
בעוד במקור שימש הסימן למטרות מתמטיות, הרי כיום משתמשים בו גם עבור השוואה בין שני דברים הדומים לדעת הכותב, למשל במשפט: "כולם יודעים שזקנה=חכמה".
בשפות תכנות משמש הסימן בדרך כלל במשמעותו הרגילה, של שוויון בין שני עצמים, רק כשהוא כפול: B==A. וכשהוא בודד המשמעות היא של פעולת השמה: הרצף A=B אינו טוען כי הביטויים שווים, אלא מחליף את הערך הישן של A בערכו הנוכחי של B. כדי למנוע אפשרות של אי-הבנה, הנובעת מן הסימטריה של הסימן, משתמשים בשפות תכנות מסוימות לסימון פעולת ההשמה בסימונים כגון =:, למשל A:=B.
היסטוריה.
הראשון שהציע את סימן השוויון המקובל כיום היה המתמטיקאי הוולשי רוברט רקורד, בספר The Whetstone of Witte", 1557". רקורד השתמש בסימן ארוך בהרבה מן המקובל היום. בספרו הוא מסביר את העיצוב: "כדי להימנע מן החזרה המייגעת על המלים 'שווה ל-', אקבע סימן של תאומי-קווים מקבילים באותו אורך, =, כך שני דברים יהיו שווים זה לזה". לפי אתר ההיסטוריה של המתמטיקה של אוניברסיטת סנט אנדרוז שבסקוטלנד, הסימן לא התקבל מיד על דעת הכל. מתמטיקאים רבים העדיפו על פניו את הצמד ||, או את האות המחוברת Æ, הפותחת את המילה הלטינית aequalis שפירושה שוויון; סימנים אלה היו בשימוש עד המאה השבע-עשרה. סימני שוויון נוספים שהוצעו לשימוש:
סימנים דומים וקרובים.
לצד סימן השוויון משמשים, במתמטיקה, במדעי הטבע וביישומים שונים, סימנים אחרים בעלי משמעות קרובה. הסימן ≈ מציין, על פי המקובל, קירוב; למשל, formula_2. בין הסימנים המציינים אי-שוויון, מקובל סימן השוויון המבוטל, ≠. מכיוון שסימן זה לא היה מצוי במכונות כתיבה, ואחריהן במקלדות הסטנדרטיות, נכנסו לשימוש סימנים אחרים לאותה מטרה: =~, =!, =/=, וגם &lt;&gt; (הרכבת שתי הצורות של סימן אי-השוויון).
לעיתים קרובות, ובעיקר בלוגיקה מתמטית, יש צורך בכמה יחסי שוויון, שחלקם חזקים מאחרים. לדוגמה, עשויים לכתוב formula_3 כדי לציין שערכו של הביטוי formula_4, עבור ערך מסוים של x, הוא 9; אבל לשוויון formula_5 יש משמעות אחרת: הוא נכון לכל ערך של x. את הטענה ששני עצמים מופשטים איזומורפיים זה לזה ניתן לייצג באמצעות הסימנים formula_6 ואף formula_7. לסימן formula_8 יש בדרך כלל משמעות חלשה יותר, של דמיון, שקילות או שוויון בסדרי הגודל.
בשפות תכנות, הנגזרות משפת C, מקובל התחליף של שני סימני שוויון רצופים בצורת ==, כדי לייצג את הטענה הלוגית ששני ערכים שווים זה לזה. בשפות תכנות אחרות (כגון Basic) משתמשות בסימן השוויון הן עבור הטענה הלוגית והן עבור פעולת ההצבה כאשר משמעות הסימן נגזרת ממיקומו במשפט. בשפות בהן יש שימוש בטיפוסים ובעצמים חלשים (כמו PHP) מייצגים לעיתים שלושה סימני שוויון בצורת === את הטענה ששני הביטויים לא רק שווים זה לזה מבחינה מספרית, אלא שייכים גם לאותו טיפוס מידע.
מלחמה הפלופונסית
אירדנטה
אִירֶדֶנטה (irredenta) או אירדנטיזם (Irredentism) היא התלכדות קבוצה לאומית המצויה במדינה אחת (לרוב קבוצה שהיא מיעוט), מתוך שאיפה להסתפח למדינה אחרת (בדרך כלל בעלת גבול משותף) שבה מהווה לאום זה רוב או מחזיק בשלטון. אירדנטיזם יכול להתבטא הן בסיפוח השטח שבו מצויה הקבוצה הלאומית בלבד, והן בסיפוח כולל של המדינה שבה מצויה קבוצה זו. שאיפה זו מבוססת על זהות לאומית אתנית או דתית. בניגוד להגדרתו של ארנסט גלנר ללאומיות, המתבססת על חפיפה בין לאום לבין שטח, הלאומיות האירדנטיסטית מתבססת על הזיכרון ההיסטורי המשותף של ה"מולדת", ולכן איננה מוגבלת בהכרח לקרקע שעליה יושב הלאום כיום.
מקור המונח הוא "Italia Irredenta" ("איטליה שלא נגאלה").
תרזה הקדושה מהאנדים
ז'אן פרואסר
מתא&quot;ם
מתא"ם הוא מבחן מיון לתארים מתקדמים בפסיכולוגיה, שנערך על ידי המרכז הארצי לבחינות ולהערכה בישראל. בחינת המתא"ם הוחלה לראשונה בשנת 2000 וכבר באותה שנה הוקמה חברה "פתרונות מתא"ם".
מבנה המבחן.
המבחן מורכב משני פרקים: פרק העוסק בשיטות מחקר בפסיכולוגיה, ומשקלו 30% מהציון ופרק העוסק בהבנה ובניתוח של מאמרים מתחומי הפסיכולוגיה השונים, שפורסמו בכתבי עת מדעיים. משך המבחן הוא כ-5 שעות.
בדומה לציוני הבחינה הפסיכומטרית, גם במבחן המתא"ם הציונים הם יחסיים, כלומר משקפים את הישגי הנבחן ביחס לשאר הנבחנים. הציונים המדווחים הם ציוני תקן כשהממוצע הוא 100 וסטיית התקן היא 20. הציונים נעים בין 50 לבין 150. מבחן המתא"ם נערך פעם אחת בשנה, בחודש אוקטובר, לפני תחילת שנת הלימודים האקדמית.
משמעות המבחן.