כאשר מנגנון הפסיקות ממומש דרך המעבד, מחברים בקר פסיקות בין ההתקנים המעוררים את הפסיקה לכניסת הפסיקות של המעבד, ובאופן זה ניתן לרבב מספר פסיקות כך שניתן לטפל בהן לפי חוקיות כלשהי. כאשר המנגנון ממומש באמצעות הזיכרון, ממפים את הפסיקות לתאים ידועים בזיכרון, כך ששינוי מצב התא מעיד על התעוררות פסיקה.
שימוש אופייני.
פסיקות משמשות בדרך כלל לשרת תזמונים בחומרה, העברת נתונים לאחסון וממנו (למשל, דיסק I/O) וממשקי תקשורת (כגון UART ו-Ethernet), טיפול באירועי מקלדת ועכבר, וכדי להגיב לכל אירוע אחר רגיש לזמן כנדרש על ידי מערכת האפליקציה. פסיקות שאינן ניתנות למִסּוּךְ (non masking) משמשות בדרך כלל כדי להגיב לבקשות בעדיפות גבוהה כגון פסק זמן של שעון Watchdog, אותות כיבוי ו.
טיימרי חומרה משמשים לעיתים קרובות ליצירת הפרעות מחזוריות. ביישומים מסוימים, פסיקות כאלה נספרות על ידי כדי לעקוב אחר הזמן המוחלט או שחלף, או משמשות את מתזמן המשימות של מערכת ההפעלה לניהול ביצוע של תהליכים רצים, או שניהם. פסיקות תקופתיות משמשות בדרך כלל גם כדי להפעיל דגימה מהתקני קלט כגון ממירים אנלוגיים לדיגיטליים, ממשקי מקודד תוספתיים וכניסות GPIO, ולתכנת התקני פלט כגון ממירים דיגיטליים לאנלוגיים, בקרי מנוע ויציאות GPIO.
פסיקת דיסק מסמנת את השלמת העברת נתונים מהציוד ההקפי של הדיסק או אליו. זה עלול לגרום לתהליך לרוץ כשהוא ממתין לקריאה או כתיבה. פסיקת כיבוי חוזה אובדן מתח העומד בפתח, ומאפשרת למחשב לבצע כיבוי מסודר בזמן שעדיין נשאר מספיק כוח לעשות זאת.
פסיקות מקלדת גורמות בדרך כלל לאחסן הקשות על מנת ליישם את ההקלדה.
פסיקות משמשות לפעמים כדי לחקות הוראות שאינן מיושמות במחשבים מסוימים. לדוגמה, הוראות נקודה צפה עשויות להיות מיושמות בחומרה במערכות מסוימות ולחקות אותן במערכות להן עלות נמוכה יותר. מקרה נוסף, ביצוע של הוראת נקודה צפה שלא הוטמעה יגרום לפסיקת חריגה של "הוראה בלתי חוקית". המנגנון המטפל בפסיקות יממש את פונקציית הנקודה הצפה בתוכנה ולאחר מכן יחזור לתוכנית שקיבלה פסיקה כאילו בוצעה ההוראה המיושמת בחומרה. זה מספק ניידות תוכנת יישומים על פני כל הקו.
הפעלת פסיקות.
בחומרה.
ניתן לחלק את פסיקות החומרה לשני סוגים:
כאשר התקן מעוניין לעורר פסיקה, הוא מעביר בקשת פסיקה דרך אחת הכניסות של בקר הפסיקות. כל התקן המסוגל לעורר פסיקה מחובר לבקר הפסיקות דרך כניסה אחת המקצה לו מספר מזהה. בקר הפסיקות מעביר את בקשת הפסיקה למעבד דרך כניסה בודדת או זוגית במעבד, הנקראת "כניסת הפסיקות". המעבד בודק אחת לכמה זמן את כניסת הפסיקות שלו; כאשר הוא מגלה שקיימת בקשה לפסיקה, הוא שומר את מצב המערכת (הכולל את האוגרים, את הפקודה הבאה לביצוע וכתובות הזיכרון הרלוונטיות) במחסנית (סוג המחסנית תלוי במערכת ההפעלה) ומתשאל, באפיק מידע אחר, את בקר הפסיקות לגבי מספר הפסיקה. לאחר קבלת מספר הפסיקה מעביר המעבד את המערכת ל ומחפש בטבלת הפסיקות את שגרת הטיפול המתאימה.
במערכת ההפעלה.
לאחר העברת המערכת למצב מיוחס בודקת מערכת ההפעלה בטבלת הפסיקות כיצד לטפל בשגרה. לרוב, מכילה טבלת הפסיקות פקודות קפיצה לכתובות המכילות שגרות לטיפול בפסיקה שהתעוררה. מערכת ההפעלה טוענת את השגרה הנמצאת בכתובת שהתקבלה מטבלת הפסיקות. מערכות הפעלה מודרניות מחזיקות מבנה נתונים בליבה המכיל את ההפניות לשגרות הרלוונטיות. ניתן לשנות את טבלת הפסיקות כך שתפנה לשגרה אחרת מזו המוגדרת כברירת מחדל. לאחר ביצוע שגרת הטיפול החדשה נהוג לקרוא לשגרה הישנה כדי להימנע מבעיות תאימות בין תוכנות. הטיפול בפסיקה יכול לכלול ביצוע שגרות טיפול, הערת תוכניות שביצעו המתנה רדומה והפעלת מגנון הפסיקות כך שתתאפשר קבלת פסיקות מחדש (בחלק מהארכיטקטורות). בגמר הטיפול המעבד טוען את הנתונים שנשמרו במחסנית, מכבה את בקשת הפסיקה ומחזיר את הבקרה להוראה הבאה אחרי זו שממנה נלקחה. ברוב המקרים, הפיקוח חוזר לתוכנית במרחב המשתמש.
שגרת הטיפול בפסיקה.
שגרת הטיפול בפסיקה (Interrupt Service Routine, ISR) היא שגרה המופעלת בעקבות קבלת פסיקה. במערכות הפעלה ישנות, בעת ביצוע שגרת הטיפול בפסיקה היה המעבד חסום בפני ביצוע פעולות נוספות. מסיבה זו, במערכות הפעלה מודרניות (ובמיוחד במערכות זמן אמת) שגרות הטיפול מחולקות לשני סוגים: שגרות טיפול מרמה ראשונה, ושגרות טיפול מרמה שנייה. שגרות הטיפול מרמה ראשונה מבצעות את הפעולות ההכרחיות לשחרור הפסיקה, ומתזמנות את ריצת שגרות הטיפול מהרמה השנייה, שאחראיות לטפל במידע שהתקבל באמצעות הפסיקה. בזמן הטיפול באמצעות שגרות מרמה ראשונה מופסקת ריצת התוכנית, דבר העשוי לפגוע בביצועיה. שגרות טיפול מרמה שנייה רצות לרוב מתוך תהליכון נפרד או בזמן הפנוי של המערכת.
מאפייני פסיקות.
פרט לחלוקת הפסיקות לפי מקור הפסיקה (פנימית או חיצונית) קיימים מספר מאפיינים נוספים לפסיקות:
קנדידה אלביקנס
סחלבן החורש
סחלבן החורש (שם מדעי: "Cephalanthera longifolia") הוא גאופיט ממשפחת הסחלביים, בעל פרחים לבנים. בישראל, המין גדל תחת צל חלקי או מלא של חורש ים תיכוני, ופורח בחודשים מרץ-אפריל.
מאפיינים.
פרחי סחלבן החורש מואבקים על ידי מינים שונים של דבורים. הפרחים אינם מציעים למאביקיהם גמול צוף או אבקה; עם זאת, הם מפיצים ריח חזק, וכוללים רקמה צהובה בעלת צורה מיקרוסקופית המזכירה גרגרי אבקה. אמצעים אלה משמשים להטעיית המאביקים ולמשיכתם אל הפרח ללא מתן גמול כלשהו (האבקת רמייה). החוקר אמוץ דפני מצא שפרטים של סחלבן החורש הגדלים בקרבת הלוטם המרווני, הם בעלי שיעור גבוה יותר של חנטת פירות. עלי הכותרת הלבנים של הסחלבן, והרקמה הצהובה שבמרכז הפרח, מזכירים את עלי הכותרת הלבנים והאבקה הצהובה של הלוטם המרווני. דמיון זה גורם לביקורים רבים יותר של מאביקים בפרחי הסחלבן, וליתרון רבייתי.
חוק התכנון והבניה
קיפר סת'רלנד
איגוד האסטרונומיה הבינלאומי
פרסי המוזיקה הבריטית
טקס פרסי המוזיקה הבריטית או בכינויו "הבריטס" (אנגלית: Brit Awards) הוא טקס שבו מוענקים פרסי מוזיקה לאמנים בריטים שונים שעוסקים בעיקר ברוק ובפופ.
הטקס נוסד ב-1977 על ידי ארגון "תעשיית הפונוגרפיה הבריטית" (BPI) ומשנת 1982 הוא מתקיים מדי שנה. מאז שנת 1989 מופק האירוע בחסותה של חברת מאסטרקארד.
מספר הזכיות הרב ביותר לאמן בריטי שייך לזמר רובי ויליאמס, שקטף בחלוף השנים 12 פרסים כאמן סולו ועוד 5 כחלק מההרכב טייק ד'את (מתוך 8 זכיות של ההרכב). בקטגוריות הבינלאומיות הישג זה שמור ללהקת U2 שזכתה ברבות השנים ב-7 פרסים.
ווטן
אוסאולד פוהל
אוסואלד פוהל
שר שלום רוקח
לואיזה, נסיכת פרוסיה
הנסיכה לואיזה מפרוסיה (בגרמנית: Luise von Preußen; 3 בדצמבר 1838 – 23 באפריל 1923) הייתה בתו של וילהלם הראשון, קיסר גרמניה, ואשתו של פרידריך הראשון, הדוכס הגדול מבאדן.
ביוגרפיה.
לואיזה נולדה ב-3 בדצמבר 1838 בברלין, לוילהלם, נסיך פרוסיה ואוגוסטה, נסיכת סקסוניה-ויימאר-אייזנך, בתם של קרל פרידריך, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך ומריה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה. לואיזה הייתה ביחסים קרובים עם אביה, לעומת זאת היחסים עם אמה היו יותר נוקשים ומרוחקים.
בשנת 1856 התחתנה לואיזה עם פרידריך, נסיך הכתר של באדן, ובתוך כמה שבועות כבר נכנסה להיריון. בשנת 1858 מת גיסה לודוויג השני, הדוכס הגדול מבאדן, ובעלה עלה לשלטון במקומו כפרידריך הראשון, הדוכס הגדול של באדן.
לואיזה הייתה ידידה טובה של אחות גיסתה אליס, נסיכת הממלכה המאוחדת, בעוד שיחסיה עם גיסתה ויקטוריה, הנסיכה המלכותית היו לא ידידותיים במיוחד. לאחר שאליזבת, נסיכת הסן דחתה את חיזוריו של בנה של לואיזה פרידריך, והתחתנה עם סרגיי אלכסנדרוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה, התדרדרו עוד יותר היחסים בין השתיים.
בשנת 1866 הצטרפה הדוכסות הגדולה של באדן לאימפריה האוסטרית במלחמת אוסטריה–פרוסיה, על אף קרבת המשפחה עם ממלכת פרוסיה. לאחר התבוסה האוסטרית, לא נאלצה באדן לשלם פיצויים גבוהים בעקבות קשרי המשפחה. לואיזה הייתה בקשר ידידותי עם פלורנס נייטינגייל ועם קלרה ברטון, שאותה הכירה במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה, ואף המליצה עליה לקבלת עיטור צלב הברזל, על פעולותיה בטיפול בחיילים הפצועים.
בשנת 1888 מתו תוך תקופה קצרה אביה, אחיה, בנה ואמה. בעקבות זאת גיסתה ויקטוריה, הנסיכה המלכותית התחברה עמה, ואף שכנעה את אמה ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת לתת ללואיזה את עיטור המסדר המלכותי של ויקטוריה ואלברט.
בשנת 1907 מת בעלה פרידריך הראשון, הדוכס הגדול של באדן, ובנה פרידריך השני, הדוכס הגדול של באדן עלה לשלטון במקומו. באותה שנה גם הוכתרה בתה ויקטוריה, נסיכת באדן למלכת שוודיה, עם עלותו של בעלה גוסטב החמישי, מלך שוודיה לשלטון.
לאחר תבוסת גרמניה במלחמת העולם הראשונה ובעקבות המהפכה הגרמנית התפטר בנה מהשלטון, ובני המשפחה נמלטו מהארמון. לאחר מכן התיישבו בני המשפחה בבאדן-באדן, וב-23 באפריל 1923 מתה לואיזה, כשבעת מותה היא הייתה הנכדה החוקית האחרונה של פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה ששרדה בחיים.
משפחתה.
בשנת 1856 התחתנה לואיזה עם פרידריך הראשון, הדוכס הגדול של באדן, ממנו נולדו לה 3 ילדים:
אוגוסטה, נסיכת סקסוניה-ויימאר-אייזנך
אוגוסטה, נסיכת סקסוניה-ויימאר-אייזנך (Augusta von Sachsen-Weimar-Eisenach; 30 בספטמבר 1811 – 7 בינואר 1890) הייתה מלכת פרוסיה וקיסרית גרמניה הראשונה כרעייתו של וילהלם הראשון.
ילדות ונישואים.