שיטות שאינן ניתוח לשינוי צורת האף הן הליכים רפואיים במסגרתם משתמשים מזריקים אל האף זריקות של מילוי, כדוגמת קולגן או חומצה היאלורונית, וזאת במטרה על מנת לשנות את צורת האף מבלי לבצע ניתוח פולשני. באמצעות הליך זה ניתן למלא שקעים שיש באף, להרים את זווית קצה האף ואף להחליק בליטות באזור גשר האף. הליך זה אינו משנה את גודל האף, אך באמצעותו ניתן לתקן מומים מולדים מסוימים. זריקות המילוי הן זמניות.
אפרים בן יעקב מבון
רבי אפרים ברבי יעקב מבונא (ד'תתצ"ב - ד'תתקנ"ז, 1132–1197) היה מבעלי התוספות באשכנז, פרשן, פייטן, ופוסק. יחד עם אחיו רבי הילל, כונו "שני בני היצהר".
ר' אפרים נולד כנראה בבון, למד אצל רבי יואל הלוי מבונא (אביו של הראבי"ה), וכשעבר ר' יואל לקולוניה (קלן) מילא את מקומו כאב בית דין בון, כשהראבי"ה שני לו.
מספר אגדות מפורסמות מסופרות בשמו, מהן המעשה ברבי אמנון ממגנצא שקידש את השם וכתב את הפיוט "ונתנה תוקף" הנאמר ביום כיפור, והמעשה בפייטן הקדמון יניי ור' אלעזר בירבי קליר.
יעקב דוד מאמשינוב
ביקיני (פירושונים)
וייגאץ'
וייגאץ' (ברוסית: Вайга́ч) הוא אי באוקיינוס הקרח הצפוני על גבול ים קארה וים ברנץ. רוחבו המרבי 45 ק"מ, אורכו כ-100 ק"מ והוא משתרע על פני 3,383 קמ"ר; מופרד מהיבשת (מחצי האי יוגורסקי) על ידי מצר יוגורסקי, ומהאי נוביה זמליה על ידי מצר קארה. האי מהווה חלק מהמחוז האוטונומי ננץ (במחוז ארכנגלסק) וממוקם בקצהו הצפון-מזרחי של רוסיה האירופאית.
רוב האי מורכב מאבני חול וגיר. ישנם בו נהרות, ביצות, אגמים קטנים, ומרבצי אבץ, נחושת ועופרת. צמחייתו היא מסוג טונדרה. באי שלוש מושבות: ווייגאץ', דולגאיה גובה וורנק.
האי נקרא על שם ימאי רוסי שגילה אותו במאה ה-16.
כפר הנוער ע&quot;ש ב.צ. מוסינזון
כפר הנוער ע"ש ב.צ. מוסינזון נמצא בהוד השרון בין רמתיים למגדיאל. המוסד, שנוסד בשנת 1941, קרוי על שמו של המחנך ד"ר בן-ציון מוסינזון.
היסטוריה.
בית הספר נוסד ביוזמת משה קול כבית ספר חקלאי במסגרת "יסודות", רשת בתי הספר החקלאיים של תנועת הנוער הציוני. מטרת יוזמי הכפר הייתה להקים מוסד חינוכי לנוער עולה מתפוצות הגולה בשילוב עם נוער ישראלי מרחבי הארץ, לחיי עבודה, יצירה והגשמה, בתחומי המדע, הטכנולוגיה, האמנות והספורט. לשם כך נבנה כפר נוער הכולל פנימייה הפעילה עד היום. בין השאר למדו בין כתליו חלק מילדי טהראן, ועם תום מלחמת העולם השנייה קלט המוסד ילדים ניצולי שואה שעלו ארצה. בשנת 1943 סיימו בני המחזור הראשון את לימודיהם.
בתחילה נקרא "מוסד חינוכי חקלאי במגדיאל ע"ש ד"ר בן ציון מוסינזון" ובאנגלית, "Educational and Agricultural Institute of Magdiel". ב-1962 שונה השם ל"מוסד חנוכי מקצועי ע"ש בן ציון מוסינזון - מגדיאל". ב-1998 שונה השם פעם נוספת לזה הנוכחי, "כפר הנוער ע"ש ב.צ. מוסינזון".
ב-1967 נפתח בבית הספר נתיב לימודים עיוני בשיתוף המועצה המקומית הוד השרון.
כפר הנוער במאה ה-21.
בשנות האלפיים, כפר הנוער מורכב מבית ספר תיכון ופנימיה: בית הספר המשרת את ילדי אוכלוסיית האזור, ומציע מסלולים עיוניים וטכנולוגיים. בית הספר זכה בתשע"ו בפרס הקליטה המיטיבית של עובדי הוראה חדשים מטעם משרד החינוך, ובפרס החינוך מטעם ארגון המורים בנושא שותפות תרבותית.
הפנימייה קולטת תלמידים מכל הארץ ומחו"ל וזכתה בפרס חינוך לפנימיה מצטיינת.
במסגרת התיכון נותנים מענה מגמתי רחב הכולל שלל כיתות ייחודיות.
בכפר הנוער לומדים, במסגרת תוכנית "נעל"ה", תלמידים מצפון אמריקה, אירופה, דרום אפריקה ומדינות נוספות (החל משנה 1993), וכן תלמידי עליית הנוער בתיכון קיימת תוכנית אולפן לתלמידים שאינם דוברי עברית על מנת לעזור להם להשתלב בחברה הישראלית.
במקום שוכן המרכז האקדמי שערי מדע ומשפט ובנוסף, הסמינר התיכוני האמריקאי ע"ש אלכסנדר מוס, בו מתקיימות תוכניות לתלמידי תיכון מחו"ל.
בכפר הנוער קיימת מגמה ייחודית המשלבת לימודי חקלאות ואקולוגיה, הנקראת אגרואקולוגיה עירונית. במגמה זו מיישמים החניכים את שיטת ההידרופוניקה, ומגדלים תות שדה ורוזמרין על קירות וגגות בית הספר.
כפר הנוער ע&quot;ש ב&quot;צ מוסינזון
בן-ציון מוסינזון
בן ציון מוסינזון (לעיתים: מוסנזון; 26 באפריל 1878 – 21 בנובמבר 1942, י"ב בכסלו תש"ג) היה מחנך ומורה לתנ"ך, וממייסדי תל אביב. ניהל את גימנסיה הרצליה.
קורות חיים.
נולד בשנת תרל"ח (1878) באנדרייבקה שבפלך חצי האי קרים (אז באימפריה הרוסית). היה בין ראשוני הסטודנטים היהודים שיצאו ללמוד בשווייץ. כבר בשנת 1882 החליטה משפחתו לעלות לארץ ישראל אך התעכבה באודסה בשל צו עות'מאני. מוסינזון הפך למורה ומנהל בית ספר עברי בברדיאנסק, שם הכיר את אשתו, יפה (סוניה) פלדמן, שאביה שכר אותו להיות מורה פרטי לילדיו (אחד מהם, אחיה של סוניה, ישראל פלדי, היה מצייריה הראשונים של תל אביב). בני הזוג התחתנו ב-1902 ומוסינזון נסע ללמוד פילוסופיה וביקורת המקרא בזכות מלגה שקיבל מחברת התה ויסוצקי. בשנת 1906 קיבל תואר דוקטור לפילוסופיה מאוניברסיטת ברן.
מוסינזון ביקר בארץ ישראל כדוקטורנט בשנת 1904 יחד עם חברו חיים בוגרשוב במסגרת מהלכו של מנחם אוסישקין להשפיע על צעירים יהודים להכיר את הארץ ולהתנגד לתוכנית אוגנדה. כאשר חזרו לשווייץ המליצו גם לחברם השלישי יהודה לייב מטמון-כהן לעלות לארץ ישראל.
בשנת 1907, בהשפעת מנחם אוסישקין, עלו בן ציון וסוניה מוסינזון ושניים מילדיהם (השלישית נולדה בארץ ישראל) לארץ ישראל. מוסינזון התקבל לעבודה כמורה לתנ"ך בגימנסיה העברית ביפו (לימים הגימנסיה העברית הרצליה) בשנת הלימודים תרס"ח. ב-1912 התמנה למנהל הגימנסיה, וכיהן בתפקיד זה עד שנת 1941. בשנת 1912 יצא מוסינזון למסע גיוס כספים עבור הגמנסיה בגרמניה, אוסטריה, אנגליה וארצות הברית.
בשנת 1909 הייתה משפחת מוסינזון בין 66 מייסדי אחוזת בית, לימים תל אביב. בהגרלת המגרשים זכה מוסינזון במגרש ברחוב השחר 12 (פינת רחוב אחד העם), שם בנה את ביתו בצמוד לגימנסיה. ב-1922 עבר הבית לרשות עירית תל אביב עבור אחד העם.
במהלך מלחמת העולם הראשונה גורש מהארץ על ידי השלטון העות'מאני עקב היותו נתין זר, ונסע לארצות הברית, שם פעל למען הקרן הקיימת. לאחר המלחמה שב לארץ ישראל, וחזר לתפקידו כמנהל הגימנסיה.
בשנת 1938, בתקופת המרד הערבי הגדול, נהרג בנו, ד"ר דוד מוסינזון, שהיה הווטרינר האזורי בעמק יזרעאל, כאשר יצא לעמק בית שאן יחד עם חיים שטורמן ואהרן אטקין למצוא מקום מתאים לקיבוץ חדש, ורכבם עלה על מוקש. על שמם נקרא הגן הלאומי הסח'נה "גן השלושה".
בשנת 1941 עברה משפחת מוסינזון לשכונת רחביה בירושלים.
מוסינזון נפטר ב-21 באוקטובר 1942 (י"ב בכסלו תש"ג) בגיל 64, אחרי ניתוח כליות, ונקבר בבית הקברות נחלת יצחק לצד בנו דוד.
על שמו של ד"ר בן ציון מוסינזון כפר הנוער "מוסינזון" בהוד השרון ורחוב מוסינזון בצפון הישן של תל אביב.
ארכיונו האישי של בן-ציון מוסינזון, הכולל מסמכים וצילומים, שמור בארכיון הציוני המרכזי בירושלים.
עסקנות ציבורית.
כבר כשגורש מהארץ ונסע לארצות הברית, היה מוסינזון פעיל ציוני ונואם מטעם המוסדות הציוניים.
היה פעיל פוליטי מטעם הציונים הכלליים, והשתתף מטעמם בוועד הפועל הציוני (המוסד העליון של ההסתדרות הציונית העולמית) כציר לקונגרס הציוני. תקופת מה היה חבר נשיאות הוועד הפועל הציוני המצומצם, והשתתף בדיונים עם ממשלת המנדט בלונדון. ביישוב היה חבר באספת הנבחרים וחבר הוועד הלאומי, ותקופה קצרה חבר הנהלת הוועד הלאומי. בבחירות הראשונות למועצת עיריית תל אביב, שנערכו ב-24 בינואר 1924 נבחר מטעם סיעת המרכז (הציונים הכלליים), לצד מאיר דיזנגוף, ושימש סגן ראש העירייה.
מוסינזון נהג לנסוע לנאום בפני יהודים באירופה בשליחות ההסתדרות הציונית וקרן היסוד.
בשנים 1920–1925 (תר"פ–תרפ"ה) כיהן מוסינזון כיושב-ראש מרכז המורים, ונאבק עם הנהגת ההסתדרות הציונית על תקצוב החינוך.
בשנת 1941 התמנה למנהל מחלקת החינוך העברי של כנסת ישראל, והספיק לכהן שנה בתפקידו זה.
המחלוקת סביב הוראת התנ"ך.
כאשר הקים ד"ר יהודה לייב מטמון-כהן את הגימנסיה העברית תכנן לשלב בה תלמידים מכל זרמי היהדות, ולכן הזמין הורים דתיים (כולל חרדים) מחוץ-לארץ לשלוח את בניהם ללימודי תנ"ך מלאים וליקוטי תלמוד, והבטיח כי הנערים יתפללו בו בכל יום. על סמך הבטחות אלו היו הורים דתיים, ובהם רבנים, ששלחו את ילדיהם ללמוד בגימנסיה.
כאשר הגיע בן ציון ללמד בגימנסיה היה חדשן בגישתו להוראת התנ"ך; במקום להתמקד בחוקי התורה, לימד את הנביאים, ועל מנת שהילדים יבינו את הטקסטים – פישט אותם. בנוסף, שילב בהוראת התנ"ך את ממצאי הארכאולוגיה ואף מסקנות מביקורת המקרא.
בשנת 1910 פרסם מוסינזון בכתב העת "החינוך" מאמר בשם התנ"כ בבית הספר, ובו דן בהצעתו לשנות את מבנה תוכנית הלימודים כך שהתלמידים ירצו ללמוד תנ"ך, במאמר, שעורר הדים ופולמוס, ביטא מוסינזון אכזבה משיטות ההוראה שממשיכות את הדרך הנהוגה ב"חדר", ויוצרות אצל התלמידים
לדעתו, הבעיה הקיימת בהוראת התנ"ך:
הציב את השאלה המרכזית:
בהמשך הציע פתרון: לימוד התנ"ך בדרך ביקורתית, תוך שימת דגש על תיאורי הטבע והנוף של ארץ ישראל –
כשירד לפרטים, הציע הצעות שזעזעו אישים מרכזיים בעולם היהודי, חרדים ושאינם חרדים כאחד, מהצעותיו:
המאמר פתח "מלחמה", הופצו כרוזים המזהירים מפני אלו
מנגד, ענו תומכיו של מוסינזון: