הקוליברי נחשב לקדוש במספר תרבויות שנעלמו בדרום אמריקה, בהן ניתן למנות את האצטקים, שלהם היה אל בדמותו. בפרו נמצא אתר ארכאולוגי, "קווי נסקה" שמו, שבו צורת קוליברי חקוקה על אזור ענק של עשרות מטרים, וישנן השערות שונות לגבי מטרתו.
במשך תקופות שונות נהגו בני אדם לצוד את ציפורי הקוליברי למען פחלוצם או נוצותיהם היפות. במשך המאה התשע עשרה ובתחילת המאה העשרים נהוג היה באירופה לשבץ פוחלצי קוליברי בכובעיהן או חליפותיהן של נשים בנות המעמד הגבוה. הציד המתמשך הביא את הקוליברי לכדי סכנת הכחדה, אולם אופנה זו חלפה מן העולם והמין ניצל.
סיסטמטיקה וטקסונומיה.
בשל המבנה המורפולוגי והאנטומי שלהם, הקוליבריים מוינו בעבר הקרוב כמשפחה בסדרת הסיסאים, יחד עם משפחות הסיסיים והסיסיים המצוייצים. בעבר הרחוק יותר הם שויכו לסדרות התחמסאים, הקוליוסאים וציפורי השיר. בתחילת המאה ה־21 הוצע להפרידם לסדרה נפרדת בשם קוליבראים, אולם החוקרים טרם הגיעו להסכמה בנושא.
המשפחה כוללת כ־100 סוגים בקירוב בשני תתי־משפחות.
סופרמטיזם
סופרמטיזם (מלטינית: supremus, עליון) הוא סגנון ציור ועיצוב אומנותי השייך לתנועת הקונסטרוקטיביזם שבאוונגרד רוסי. את המונח טבע האמן הרוסי קזימיר מלביץ'. סגנון הציור של הסופרמטיזם הוא אמנות מופשטת בסגנון גאומטרי.
בדומה לצייר וסילי קנדינסקי, גם מלאביץ' ראה בציור אמצעי להבעת רעיונות מטאפיזיים ונתן לצורות משמעות רוחנית.
בספרו "מקוביזם ופוטוריזם לסופרמטיזם - הריאליזם החדש באמנות", משנת 1913, כותב מלאביץ' כי:
מלביץ טען כי את היווצרותו של הסופרמטיזם הוא חייב גם לאופרה הפוטוריסטית של Kruchenikh - "הניצחון על השמש" (1913) שבעבורה עיצב מלאביץ' תפאורה ובה רישום גאומטרי של ריבוע המחולק באלכסון לשני משולשים.
קזימיר מלביץ'
קזימיר סברינוביץ' מלביץ' (באוקראינית: Казимір Север́инович Малéвич; רוסית: Казими́р Севери́нович Мале́вич; ) היה צייר ומעצב פולני-אוקראיני. מבכירי אמני האוונגרד רוסי.
ילדותו.
מלביץ' נולד בעיירה קונוטופ, בקרבת העיר קייב שבאוקראינה. הוריו, סוורין מלביץ' ולודביקה לבית גלינובסקי, היו פולנים. לעומת משפחת האב שהייתה ממוצא אצילי קתולי (ייתכן גם עם שורשים בלארוסים), במשפחת האם הדת השלטת הייתה עם זאת הנצרות האורתודוקסית. מלביץ' היה הבכור מתוך ארבעה-עשר ילדים, כשרק תשעה הגיעו לגיל בגרות.
משפחתו העתיקה את מגוריה לעיתים קרובות, והוא בילה את מרבית ילדותו בכפרים ברחבי אוקראינה. השפעת הנוף האוקראיני ניכרת בעבודתו האמנותית לאורך השנים.
קריירה אמנותית.
מלביץ' רכש את הכשרתו בבית הספר לאמנות בקייב, בו למד בין השנים 1895-96. מאז ועד 1904 התגורר בקורסק, שם התחתן ב-1899. ב-1904 עבר מלביץ' למוסקבה בה למד באקדמיה לאמנות. בעבודותיו המוקדמות המשיך את דרכם של האימפרסיוניסטים והושפע מהתנועה הפוביסטית. בעבודות אלה הוא נהג לתאר את חיי האיכרים, נושא ששב אליו לפני מותו.
בשנת 1912 ביקר בפריז ושם פגש את פבלו פיקאסו ויוצרים קוביסטים אחרים. בהשפעתם ובהשפעת והפוטוריסטים החל לשלב בעבודותיו סממנים כגון שימוש בצורות גאומטריות ושכפולן בסגנון פוטוריסטי. הציורים "קוצר על רקע אדום" ו"משחיז הסכינים" (1912) הם דוגמאות לעבודות מן התקופה הזו שצוירו בסגנון קובו-פוטוריסטי.
החל ב-1913, עיצב במות, תפאורות ותלבושות למחזות בתיאטרון הפוטוריסטי כגון "ניצחון על השמש" (Victory over the Sun) . בעקבות התפאורה המופשטת שעיצב למחזות הפוטוריסטיים, החל לצייר ציורים ובהן צורות גאומטריות מופשטות, מנותקות לחלוטין מכל רמז לדמות או אובייקט. הוא היה האמן הראשון שהציג עבודות מסוג זה. מלביץ' שאף ליצור קומפוזיציות טהורות שלצבע ולצורה בהן יש תפקיד מיסטי, טרנסצנדנטי ונעלה. הוא שלל כליל את רעיון "הייצוג" באמנות. הוא קרא לאמנות שלו - "סופרמטיזם".
בשנת 1915, בתערוכה שנשאה את השם "0,10" ואשר התקיימה בפטרוגרד, הציג מלביץ' לצד 37 ציורים שלו את הציור "ריבוע שחור על רקע לבן". בציור זה, שהיה בעל חשיבות רבה באמנות המאה העשרים, הצליח מלביץ' להגיע להפשטה מוחלטת שטרם נראתה באמנות עד זמנו.
בספרו 'העולם של הלא-אובייקטים' (The Non - Objective World) כתב מלביץ: "הסופרמטיסט מוותר בכוונה על התיאור של האובייקט על מנת להשיג את התמצית. ניסיון לבחון את החיים דרך הפריזמה של התחושה האמנותית הטהורה". מלאביץ' תיאר את הסופרמטיזם כאמנות ללא חברה, ללא פוליטיקה וללא תועלת אחרת; ביטוי טהור של מה שניתן לכנות "התחושה האסתטית".
האלמנטים שמהם נבנות התמונות הסופרמטיסטיות הן עיגול, ריבוע ומשולש. לדעתו של מלביץ' הריבוע הוא ה"טהור" ביותר. בעבודותיו התקדם מלביץ' באופן הדרגתי לעבר ההפשטה המוחלטת. בתחילה עדיין השתמש בכמה צבעים ובקומפוזיציות אלכסוניות המבטאות תנועה וזרימה. על מנת ליצור דיאלוג בין האלמנטים הבסיסיים תוך כדי הסטה של קו וצורה ויצירת מתח קומפוזיציוני. למשל, היצירה המכונה "סופרמטיזם" משנת 1915.
המערך הצבעוני של מלביץ' נחלש ומצטמצם לצבעים מועטים בכל מערך. מבחינתו של מלביץ' מתקשרים הצבעים לקונוטציות דתיות ומיסטיות. לעיתים הוא מכנה את המערך הצבעוני בשם ועל ידי כך מכוון את המתבונן להקשרים שונים, לדוגמה, הציור "ריבוע אדום: ריאליזם ציורי של אשה כפרית בשני ממדים" (1915). בשנים 1918-1917, צייר את סדרת העבודות "לבן על לבן" שבה לטענתו "הגיע לקצה היכולת של הצבע". הצמצום הצורני והצבעוני מהווה שיא ומבטא את האינסוף ההמיסטי בציור ובתפיסה הסופרמטיסטית.
לאחר שהשלים את הסדרה "לבן על לבן" חבר מלביץ', לפחות באופי יצירתו, לקבוצה הקונסטרוקטיביסטית שפעלה בברית המועצות לאחר המהפכה הבולשביקית. מלביץ' עסק רבות בהוראה, בכתיבה ובפיתוח דגמים עיצוביים וארכיטקטוניים המשקפים את רעיונותיו האסתטיים והחומריים למבנים עתידיים, לסדר חדש בעולם מודרני. לדוגמה, דגם ארכיטקטוני למבנה עתידי משנות העשרים.
כמו כן, פיתח מלביץ' עיצוב לכלים לשימוש יומיומי בנוסח קונסטרוקטיביסטי, למשל ספל וקומקום (1923) צורותיו הסופרמטיסטיות יושמו בתעשייה כעיטור על כלי חרסינה שיוצרו בייצור המוני, לדוגמה ספלים נושאי עיטור סופרמטיסטי. עד היום הקומפוזיציה הסופרמטיסטית של מלביץ' "מככבת" על אובייקטים שימושיים שונים, לדוגמה שעון עם קומפוזיציה סופרמטיסטית.
בשנת 1919 ירש מלביץ' את מקום עבודתו של האמן מארק שאגאל באקדמיה לאמנות בוויטבסק, ובמשך שנתיים לימד בה בנוסף להיותו מורה בלנינגרד, שבה חי עד מותו. בשנת 1926 ביקר בבית הספר של הבאוהאוס בעיר ויימאר שבגרמניה, ושם פגש את האמן וסילי קנדינסקי. הוא פרסם את ספרו "העולם של הלא אובייקטים" (1926) שבו הסביר את התאוריה ה"סופרמטיסטית" שלו. בשנת 1927 הציג תערוכה רטרוספקטיבית בוורשה.
באותה שנה נקרא לחזור לברית המועצות. באותה עת פוליטיקאים סובייטים החלו להתנגד לאמנות מודרנית, ומלביץ' נאלץ לשנות את סגנון ציוריו. מלביץ' צייר כמה ציורים שבהם מתוארים איכרים בסגנון ריאליסטי, סגנון ששלט בברית המועצות עד נפילתה בשנות השמונים ונקרא ריאליזם סוציאליסטי. בין ציוריו מאותם שנים הוא הציור "נערות בשדה" מהשנים 1932-1928. מלביץ' לא הצליח להתאים את עצמו לרוח הסובייטית החדשה, ועם הזמן נדחק מחוץ לתודעת הקהל וחי בעוני קשה. הוא מת בודד ועני ב-15 במאי 1935.
חשיבות האמן.
חשיבותו והשפעתו של מלביץ' כתאורטיקן ואמן על מהלך היצירה החזותית של המאה העשרים הוא גדול. אחד הביטויים לכך הוא היותו מודל ומקור השפעה לאמנות המושגית במחצית השנייה של המאה העשרים.
בשנת 1958 וכן בשנת 1970 הוצגו תערוכות רטרופרספקטיביות של מלביץ' במוזאון הסטדליק באמסטרדם, שם נמצא האוסף המשמעותי ביותר של יצירתו.
קזימיר מלאביץ'
קזימר מלאביץ'
קזימר מלביץ'
מיתת המיטה הלסבית
"מיתת המיטה הלסבית" (באנגלית: Lesbian Bed Death) הוא מונח שהגתה הסוציולוגית האמריקאית פפר שוורץ (Pepper Schwartz), לתיאור הירידה בפעילות מינית המתרחשת בקשר זוגי ממושך אצל נשים לסביות לאחר כשנתיים מתחילתו של הקשר.
בשנת 1983 פרסמה פפר מחקר שבו מצאה כי אצל נשים לסביות המקיימות זוגיות קבועה ומתמשכת, מעל לשנתיים, פוחתת כמות יחסי המין באופן משמעותי הן ביחס לזוגות הומוסקסואליים והן ביחס לזוגות הטרוסקסואליים. למרות ממצאים אלה, ההפחתה בחיי המין אינה מצביעה על הפחתה בסיפוק ובאינטימיות, וכן לא על היעדר מונוגמיה.
הביקורת על מחקרה של פפר.
קיימת ביקורת בקרב חוקרים ממדעי החברה על מחקרה של פפר. לפי טענת המבקרים, הנשים במחקר נשאלו "באיזו תדירות את מקיימת יחסי מין", ללא הגדרת או פירוט המונח "יחסי מין". לפי טענה זאת, לא הוחשבו במחקר קרבה גופנית ואינטימיות, שהם דפוסים הקיימים באופן תכוף אצל אותם זוגות כיחסי מין.
מנגד, ניתן להעלות את הטענה, כי הנשאלות במחקר בחרו שלא להגדיר את יחסי הקרבה והאינטימיות שלהן כמיניים, ולכן אין לראותם ככאלה.
מעבר לפן ההומו-לסבי של מחקרה של פפר ולסוגיה בדבר הגדרתם המדויקת של יחסי מין, מהווה המחקר דוגמה לסוגיית אופן העלאת השאלה במחקר חברתי, כגורם משמעותי ובעל השפעה.
חבורת הצב המעופף
חבורת הצב המעופף (ביפנית: ボスコアドベンチャー, באנגלית: Bosco Adventure, "הרפתקאת בוסקו") היא סדרת אנימה יפנית בת 26 פרקים שהופקה לטלוויזיה ב-1986. הסדרה שודרה בישראל בערוץ הראשון בין השנים 1991 -1992 וכיום בערוץ ג'וניור.
הפרק האחרון דובב מחדש בשנת 2011 כאשר הוא נהיה פרק אבוד ולכן עשו ארכיון לשיר הפתיחה המקורי.
את שיר הפתיחה והסיום בגרסה העברית ביצעו מוטי דיכנה ויסמין גמליאל.
עלילה.