מזרחי היה חבר בנבחרת הנוער שסיימה במקום ה-6 באליפות אירופה בשנת 1998 ובנבחרת העתודה שסיימה במקום השני באליפות אירופה בשנת 2000. משנת 2001 שיחק בנבחרת הבוגרת.
נוגדנים מונקלוניים
נוגדן מונוקלונלי
מתיאוס פסיון
מתיוונים
קרפ סוזט
קרפ סוזט (בצרפתית: Crêpe Suzette) הוא קינוח אופייני למטבחים הצרפתי והבלגי, אשר מורכב מקרפ עם רוטב העשוי מסוכר, מיץ תפוזים, מעט קליפת תפוז מגורדת וליקר (בדרך כלל גראן מרנייה), אשר מחוממים יחדיו.
הכנה.
הדרך הנפוצה ביותר להכין את הקינוח היא על ידי מזיגת ליקר גראן מרנייה (או ליקר על בסיס תפוזים אחר) מעל קרפ שבושל לא מכבר עם סוכר שהפך לקרמל ושילהובו. הדבר יגרום להתנדפות האלכוהול, ויביא לכך שהרוטב יהפוך לסמיך וקרמלי.
מקורות הקינוח.
מקורותיו של הקינוח ושל שמו עלומים במקצת. הכול מסכימים שהוא הוכן בטעות על ידי אנרי שרפנטייה, עוזר טבח צרפתי בן 15 בשנת 1895. גרסה אחת מספרת שהקינוח הוכן ב"קפה דה פארי" שבמונטה קרלו (ולפי גרסה אחרת - במסעדה בפריז), עבור נסיך ויילס, לימים אדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת. לקינוח, תכנן שרפנטייה להגיש קרפ עם רוטב. הארוחה התמשכה מעבר למתוכנן, ושרפנטייה חימם את הקרפ שנית לפני הגשתו. כשהחזיר את הקרפ למחבת, הוא הוסיף לו בטעות גם אלכוהול, והלהבה, שלא כבתה עם הגשת הקרפ לשולחן, הובילה להמצאת קרפ סוזט. עם זאת, אחרים מטילים ספק בטענה כאילו עוזר טבח שירת את הנסיך במקום הטבח הראשי.
ידוע שהקינוח נחשב למומחיות של מסעדת Marie's בצרפת בשנת 1898.
תביליסי
Gymnophiona
Orcinus
מג ריאן
קורינה הסופרת
קוֹרינה (שמה מלידה Corinna Bercu) (נולדה ב־22 בספטמבר 1935), הינה סופרת ישראלית ילידת רומניה. היא חותמת על ספריה בעברית בשמה הפרטי בלבד, ואילו על הספרים שיוצאים בתרגום היא חותמת בשמה המלא בלועזית, "Corinna Hasofferett".
ביוגרפיה.
הסופרת קורינה נולדה בטקוץ' Tecuci שברומניה לאליעזר ולדבורה ברקו. ילדותה והלימודים בבית הספר היסודי בתקופת השואה, חיי הקהילה ברומניה ומהפכיהם בישראל - הם ביסוד ספרה התשיעי שבכתובים, אוטוביוגרפיה ספרותית היסטורית עליה היא שוקדת מאז 2006, העומד לראות אור במרוצת 2022.
ביולי 1948, עם קום מדינת ישראל, עלתה אליה עם הוריה, לאחר שישה חודשים במחנות המעצר הבריטיים בקפריסין. בנעוריה הייתה חברה בתנועת הנוער השומר הצעיר, למדה שנתיים בבית ספר תיכון, לאחריהן הועסקה בהוצאת ספרית פועלים, במחיצתו של אברהם שלונסקי. עם גיוסה לצה"ל שרתה בנח"ל בקיבוץ כרמיה בדרום. ב-1957 עברה לקיבוץ שובל וב-1960 חזרה לתל אביב. לאחר השלמת לימודי בגרות, למדה ספרות עברית ואנגלית באוניברסיטת תל אביב (1965–1968). עם סיום לימודיה, לימדה תקופה קצרה בבית ספר תיכון בעכו, עבודה שנקטעה בעקבות ניתוח לב. בשנת 1975 יזמה וניהלה במשך חצי שנה מפגשי משכילים צעירים - מן היישוב היהודי שלומי והיישוב הערבי טמרה - עם יוצרים יהודים וערבים.ב-1984 יזמה, הקימה וניהלה את מפעל הילא"י - המרכז הישראלי לאמנויות יוצרות - מושבת אמנים בינלאומית בגליל ובנגב, שפעלה 11 שנים (ונקטעה בשל אתגרי בריאות הלב), במרוצתן התארחו בדירות האמן מעל לארבע מאות יוצרים ישראלים ובינלאומיים וקויימו מאות פעילויות חינוך לדו-קיום באמצעות האמנויות.
ב-2002 ייסדה את הוצאת הספרים חודנה, (כי חידה היא מתי תהיה כאן חודנה).
מאז 2002 כותבת קורינה בלוג רב-לשוני, תחילה בממשק Blogger ובהמשך בבלוג העברי "סופרת, מוציאה לאור, הופכת עולמות", שמתנהל כאתר עצמאי https://www.ynet.co.il/articles/0,7340,L-2850191,00.html. קורינה מנהלת פעילות בפייסבוק, בדפים ובקבוצות שיזמה כפעילה למען צדק לשורדי שואה, כבוד האדם והאישה ושמירה על כדור הארץ.
קורינה היא אם לשלושה: ערגה נץ - יוצרת סרטי תעודה, לילך פלד - רקדנית וכוריאוגרפית פלמנקו ופרופסור רויאל נץ, משורר והיסטוריון.
באוקטובר 2019, הוגשה על ידי מי שבית המשפט העליון הגדיר כ״תובע ספאם סידרתי״ תביעה בבית הדין לתביעות קטנות נגד הסופרת קורינה בגין משלוח 5 הודעות ספאם, שעניינם דברי ספרות והתמודדות עם הנזק שאשפת הניילון גורמת לסביבה. הסופרת הגישה תביעה נגדית בסכום 34,000 ש"ח בטענה "להשפלה פגיעה והטרדה" (ת"ק 27605-10-19). בית המשפט לתביעות קטנות דחה את התביעה הנגדית, קיבל ״באופן חלקי ומינורי יחסית״ את התביעה בספטמבר 2021 ופסק כי הסופרת תשלם 1,300 ש"ח לתובע. על כך כתבה העיתונאית אורלי וילנאי בעיתון הארץ ״החוק פוטר משלוחי תעמולה פוליטית אבל לא קטעי ספרות. אין לתאר.״ הסופרת הגישה ערעור למחוזי וערעור ביניים לעליון, בדרישה שהמדינה תגן על שורדי שואה בבתי המשפט, על ידי הענקת פטור מהוצאות. העדר הגנה זו מאפשר לדורשי רע ליצור תביעות יש מאין.
לדוגמא, התובע פתח תיק בהוצאה לפועל 520545-11-21 שנסגר בהחלטת כב׳ השופטת מיכל שכנר מן ה-22.2.2022: ״בפועל העבירה החייבת את התשלום לזוכה בטרם פתיחת תיק ההוצאה לפועל ואין הזוכה יכול להלין על כך שלא לקח דואר בזמן ופתח במקביל תיק.״
פרסים.
בנוסף, זכתה בפרסים ומענקים מקרן תל אביב לספרות, קרן נשיא ישראל, קרן אוורט והקרן החדשה לישראל - וכן BCLA 1994 First Prize מטעם ארגון הפרופסורים לספרות השוואתית בבריטניה, על הנוסח האנגלי של הנובלה 'התגלות', במשותף עם המתרגמת בטסי רוזנברג.
החבורה המקודשת של תבאי
במאי תאטרון
שברירי
במיתולוגיה היהודית, שברירֵי (המילה הארמית לסנוורים) הוא שד הפועל בלילה, היוצא מתוך המים וגורם לעיוורון.
שברירי מוזכר בברייתא שמצוטטת בתלמוד בבלי במסכת פסחים () ובמסכת עבודה זרה (): "לא ישתה אדם מים לא מן הנהרות ולא מן האגמים בלילה, ואם שתה דמו בראשו מפני הסכנה. מאי סכנה? סכנת שברירי". רש"י מפרש כי שברירי הוא "שד הממונה על מכת סנוורים". למי שצמא ונאלץ לשתות, מורה התלמוד לומר: "פלניא, אמרה לי אמי, איזדהר משברירי ברירי רירי ירי רי, צחינא מיא בכסי חיורי" [=פלוני, אמרה לי אמי, היזהר משברירי... צמא אני למים בכוסות לבנות], ומפרש רש"י: "השד כאשר הוא שומע מיעוט תיבות אות אחר אות עד רי וכן הוא הלחש להבריחו משם". ניתן להסיק ששמו של שברירֵי מנוקד בצירה בסוף (כך: Shavri're), שכן אז מובן החרוז ל"כסֵי חיוורֵי", וכך אכן הוא התרגום של "סנוורים", בלשון רבים.
מילת הקסם "שברירי ברירי רירי ירי רי" נרשמת לעיתים על קמעות, להגנה מצרה, בצורה:
ש ב ר י ר י
ב ר י ר י
ר י ר י
י ר י
המבנה הוא בעקבות קמיע האברקדברה הכתוב בצורה דומה.
כשם שבשברירי הטיפול הוא מיעוט כוחו באמצעות מיעוט אותיותיו, יש המפרשים כך גם את הסיסמה נ נח נחמ נחמן מאומן ההולכת בכיוון הפוך, לשם הגדלת כוחה הרוחני.
לגיון הזרים הספרדי
פטרישה ניל
פטרישה ניל (אנגלית: Patricia Neal; 20 בינואר 1926 - 8 באוגוסט 2010) הייתה שחקנית אמריקנית זוכת פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר, פרס גלובוס הזהב ופרס טוני.
ביוגרפיה.
נולדה כפטסי לואיז ניל, בפאקרד, קנטקי וגדלה בנוקסוויל, טנסי. היא למדה משחק באוניברסיטה באילינוי, שבין חבריה לכיתה נמנה צ'רלטון הסטון, והחלה להופיע בברודוויי. היא אף זכתה בפרס טוני על ההצגה "צד אחר של היער" ב- 1947, כשחקנית המשנה הטובה ביותר בדרמה, בטקס פרסי הטוני הראשון. את הופעת הבכורה הקולנועית שלה ערכה בקומדיה "ג'ון אוהב את מרי" (1949), בו כיכב רונלד רייגן בתפקיד הראשי. באותה שנה כיכבה בסרט "כמעיין המתגבר", לצד גרי קופר. עובדת היותו מבוגר מניל ב-25 שנה והיותו נשוי, לא הפריעה לשניים לנהל מערכת יחסים. בהמשך ניל נכנסה להריון מקופר, אך נאלצה לבצע הפלה כשהבינה כי אשתו של קופר לא תעזוב אותו. ההפלה גרמה לה רגשות אשמה במשך שנים רבות.
היא כיכבה בסרטים כדוגמת "נקודת המפנה" על פי ספרו של ארנסט המינגוויי, אותו ביים מייקל קורטיז, "היום בו עמדה האדמה מלכת" שביים רוברט וייז ו"Operation Pacific" לצד ג'ון ויין. באותם ימים (1952) סבלה ניל מהתמוטטות עצבים, לקראת סיום מערכת היחסים בינה לבין קופר.
ניל פגשה את הסופר הבריטי רואלד דאל בארוחת ערב שאירחה המחזאית ליליאן הלמן ב-1951. הם התחתנו ביולי 1953 ונולדו להם חמישה ילדים, כשהבכורה נפטרה מחצבת בגיל שבע.
ב-1967, ניל כיכבה בדרמה "פנים בהמון" שביים איליה קאזאן, ובתפקיד משני בסרטים "ארוחת בוקר בטיפאני" ו"האד", עליו זכתה בפרס האוסקר לשחקנית הטובה ביותר.
ב-1959 שבה לברודוויי לתפקיד האם ב"בעל הנס", בו כיכבה גם אן בנקרופט. בפברואר 1965 פורסם בטעות בשבועון "Variety" כי פטרישה ניל נפטרה משבץ מוחי כפול, אולם האמת הייתה שהיא הייתה בקומה במשך 21 יום, כשבאוגוסט אותה שנה נולדה לה ילדה החמישי, שהייתה בת בריאה. בתום שלושים שנות נישואים התגרשה ניל מבעלה בנובמבר 1983.
ניל סירבה לתפקיד של "גברת רובינסון" ב"הבוגר", כי חשבה שהתפקיד בא זמן קצר מדי לאחר האירוע המוחי שעברה. היא שבה אל המסך הגדול בדרמה "הנושא היה שושנים" (1968), עליו קיבלה מועמדות לפרס האוסקר. ב-1971 הופיעה בסרט טלוויזיה בשם "The Homecoming: A Christmas Story", שהיה פיילוט לסדרה "משפחת וולטונס". למרות שזכתה על תפקידה בסרט בפרס גלובוס הזהב, היא לא הוזמנה לככב בסדרת הטלוויזיה.
ב-1981 גילמה אותה השחקנית גלנדה ג'קסון בסרט הטלוויזיה על חייה "The Patricia Neal Story". בין תפקידיה המאוחרים נמנים "סיפורה של רוח רפאים", בו כיכבה לצד צוות שחקנים מרשים כפרד אסטר, מלווין דאגלס וג'ון האוסמן, בסרט הטלוויזיה "במערב אין כל חדש", גרסה מחודשת לסרט זוכה פרס האוסקר, עליו קיבלה מועמדות לפרס אמי, סרט הטלוויזיה "היידי בת ההרים" ובסרט המתח של רוברט אלטמן "מי רצח את קוקי?".