אנשי המועדון הברטוני השיגו את מטרתם. הם צפו כי הקפאון באספה שמנע התקדמות, עם דרישות לרוב מיוחס, יישבר עתה. ז'אן-פייר בולה כתב ביומנו: .
הצווים.
לאחר הלילה הסוער, כשנדרשה האספה לפרוט את המתווה למדיניות מעשית, חזרו הנציגים מפוכחים וזהירים יותר. משפטנים כמו מרלן דה דואה, שנתמנה אחר כך לראש הוועדה לענייני "פאודליזם" והופקד על היישום, יצרו הבדל בין "זכויות פרסונליות" כמו הקורווה, זיכיונות ציד וכולי ל"זכויות ריאליות" על היטלים ורכוש. הראשונות נועדו להתבטל ללא שהיות, והאחרונות היו צריכות להיפדות תמורת פיצוי, במפתח כללי של בין עשרים לעשרים וחמש שנות הכנסה מהן. כביתר הממלכה, הופקעה זכות האדונים לשפוט את האוכלוסייה; תחת זאת, צווה להקים מנגנון של שופטים ממונים או נבחרים בשכר. חוסלה גם חזקת ה"מאנמורט" (Mainmorte), אדמות שמיליון וחצי האיכרים שישבו עליהן לא יכלו להוריש את נחלותיהם, שריד אחרון לצמיתות שבטלה למעשה מזה מאות שנים. גם מעשר הכמורה הושמט – המחוקקים קבעו שאנשי הדת ייתמכו ישירות על ידי המדינה כפקידים מטעמה, סימן לבאות. אך למרות שחשיבות הפרט היחיד עמדה לנגד עיניהם, המומחים סירבו לחסל את האדמות המשותפות, שהיו בבעלות יוגב אחד אך לאחרים היו זכויות מרעה ועיבוד בהן. בכך ובצעדים אחרים הם שימרו את האופי הקומונלי של אזורי הכפר, והחקלאות הצרפתית הוסיפה להתבסס על יחסים של כמעט-אריסות בין שכבות האיכרות השונות עוד שנים רבות. הם גם אפשרו לאיכרים בעלי חלקות, שהיו אולי המרוויחים העיקריים מהחקיקה, להוסיף את המעשר המבוטל לסכומים שגבו מהחוכרים שלהם, שלא השיגו דבר משמיטתו. מלבד זאת, העודפים החקלאיים שהועברו פעם לסניורים ולכנסייה עמדו להיגבות על ידי המדינה עצמה, במערכת מס חדשה. לגבי ההתחייבויות שהיו יכולות להיפדות מהסניורים, האספה קבעה לבסוף נטל הוכחה נמוך: זכות כלשהי נחשבה שרירה וקיימת אם הועברו תשלומים בשלושים השנה הקודמות, והאיכרים היו צריכים להציג מסמכים כדי לְהָזֵם תביעות מהאדונים ולא להפך.
מ-5 ועד 11 בחודש הוציאה האספה שורה של צווים שסיכמו את החלטותיה והיוו מצע לעבודתה של הוועדה הפיאודלית. אלה היו: ביטול "הפיאודליזם"; ביטול חוקי ציד הציפורים; ביטול חוקי הציד, למעט אילו שנקבעו לביטחון הציבור; השהיית פעילות בתי המשפט; ביטול המעשרות לכמורה והקורווה; הסדרת שכירות הקרקע; הלאמת בתי המשפט; הסדרת כהונת הכמרים; ביטול פטורי המס; ביטול הטבות שניתנו לקורפורציות השונות; חיוב כל האזרחים בשירות אזרחי או צבאי; ניתוק הכמורה מחובותיה לאפיפיור; ביטול מספר חובות כנסיתיות; קביעת שכר מקסימום לפקידים; האספה, יחד עם המלך, תאשר קצבאות ומשכורות; יקבעו מדליה והמנון להנצחת המהפיכה; לואי השישה עשר, מלך צרפת הוכרז כמשחזר חירות צרפת; האספה תוצג בפני המלך, ותציג בפניו את הצווים וחשיבותם. בטקס יושר ההמנון להנצחת המהפיכה; האספה תחוקק חוקים הנובעים מהצווים.
ב-11 הכריזה על "ביטול מוחלט של הפאודליזם", מערכת שנותרו ממנה רק שרידים הרבה קודם. בקרב האיכרים התקבלו ההצהרות באהדה עצומה. רק מעטים טרחו לברר את הפרטים המדויקים של צווי אוגוסט, והרוב היה משוכנע שכל ההתחייבויות פקעו, כולל פרטים כמו האיסור להשתמש במתקנים מחוץ לאחוזה (Banalité) לצרכים כטחינת קמח, שלא נדונו כלל באספה. השקט הושב לזמן מה. כשנתחוור שההיטלים השונים צריכים להיפדות מידי האדונים ושייגבו כל זמן שלא יעשה כן – בינתיים, הרשויות החזירו לעצמן מידה מסוימת של שליטה ואכיפה – התחדשה ההתמרמרות ביתר שאת. מצפון לטולוז בלבד, נשרפו בראשית 1790 יותר ממאה בתי אחוזה. סירוב לשלם את ההיטלים השונים והתעצמות ההתפרעויות דחקו באספה הלאומית לבטל במרץ 1790 את ה-Banalité והגבלות אחרות ללא פיצוי. המהומות לא חדלו. רק ב-25 אוגוסט 1792, ערב מלחמה ומתוך הצורך לגייס את תמיכת האיכרים, הועברו תקנות שחיסלו את הסניוריאליזם כליל: נאסרו מסי יבול, האדונים נדרשו לספק מסמכים שיוכיחו את זכאותם לדרוש תשלומים שונים ובוטלה החזקה לפיה הונח מראש שאין אדמה ללא אדון. ב-17 ביולי 1793, בעיצומו של משבר קשה עוד יותר, הורתה הוועידה הלאומית על שריפת כל הרישומים הסניוריאליים וביטול כל הזכויות הנובעות מהם ללא פיצוי.
הצווים החליקו את הדרך לניסוח הצהרת זכויות האדם והאזרח, אחד מהמסמכים היסודיים ביותר של המהפכה הצרפתית, המגדיר את הזכויות של כל יחיד ואת הזכויות הקולקטיביות של האומה. ההצהרה נתקבלה ב-26 באוגוסט 1789, על ידי האספה המכוננת הלאומית, כצעד ראשון לקראת כתיבת חוקה.
טייברן (פירושונים)
סמל דוכסות פרוסיה
לאריסה
שבוע המודעות הטרנסג'נדרי
שבוע המודעות הטרנסג'נדרי הוא מועד בינלאומי המצוין בשבוע שמוביל ליום הזיכרון הטרנסג'נדרי, הנערך ב-20 בנובמבר. במהלך השבוע נערכים מפגשים וכנסים לחינוך ולהגברת המודעות לנושאים הקשורים בטרנסג'נדריות.
המשתתפים בשבוע המודעות הטרנסג'נדרי מתבקשים לארגן אירועים המשתמשים כהזדמנויות חינוך לקהילה. אירועים כאלה עשוים לכלול סרטים בנושאי טרנסג'נדריות, כמו פריז בוערת, עדויות אישיות של טרנסג'נדרים מקומיים והקשיים בהם הם נתקלים כתוצאה מזהותם המגדרית. כמו כן, משתתפיו עורכים דיונים על ספרים, תערוכות או מופעים על הנושא.
אירועים.
המשתתפים בשבוע המודעות הטרנסג'נדרית מוזמנים לארגן אירועים המשמשים הזדמנויות חינוכיות לקהילה בהם הקרנת סרט חוצה נושאים, כגון פריז בוערת, המדגיש את נשף התרבות הטרנסג'נדרית בניו יורק. אירוע חינוכי נוסף הוא עדויות אישיות של טרנסג'נדרים מקומיים והנושאים שהם מתמודדים איתם בגלל זהותם המגדרית. בציונו נהוג להקרין את אוסף הסרטונים, "I AM: Trans People Speak" הנוגעים לעדויות אישיות של אנשים טרנסג'נדרים. אירועים פוטנציאליים אחרים עשויים לסובב סביב הדיון בספר חוצה נושאים או תצפית על מופע אמנות.
בסן פרנסיסקו הורחב שבוע המודעות הטרנסג'נדרית לכדי כל חודש נובמבר החל משנת 2018 על ידי ראש העיר לונדון בריד, קלייר פארלי ומנהל משרד היוזמות הטרנסג'נדריות בעיר. בנובמבר 2019, כל חבר מועצת המפקחים של סן פרנסיסקו העניקו ציון לשבח לחברים פורצי דרך בקהילה הטרנסית.
דמוגרפיה וסקרים.
מחקר שערך מכון ויליאמס בשנת 2016 הגיע למסקנה כי 0.6% מאוכלוסיית ארצות הברית (כ-1.4 מיליון איש) מזהים את עצמם כטרנסג'נדרים. בשנת 2008, רק 8% מהאמריקאים דיווחו שהם יודעים או עובדים עם מישהו שהוא טרנסג'נדר, נתון זה עלה נכון לשנת 2015, ל-16%, על פי סקר של "האריס", אך הוא עדיין נמוך בהרבה ממספר האמריקאים שמכירים מישהו שהוא הומוסקסואל או לסבית (כ-87%, נכון לשנת 2013, על פי סקר של "Pew").
טרנסג'נדרים מתמודדים עם נושאים רבים בתוך הקהילה שלהם שגורמים להם להרגיש שהם בסכנה או אינם בטוחים. סקר מצא כי 50% מהאנשים הטרנסים טענו כי נאנסו או הותקפו על ידי בן זוג רומנטי. טרנסג'נדרים ותומכיהם מתאחדים לעיתים זה עם זה ומתייצבים נגד אפליתם על ידי קיום הפגנות. שבוע המודעות הטרנסג'נדרית הוקם כתגובה לרציחותיהם וכליאות טרנסים בעבר בהווה במקומות שונים בעולם במטרה להדגיש את האתגרים העומדים בפניהם.
פרוסיה המלכותית
פרוסיה המלכותית היה שמה של חלקה המערבי של פרוסיה, שהייתה כפופה לכתר הפולני, ונהנתה מאוטונומיה עד לשנת 1569. לאחר מכן הוכפפה ישירות לכתר הפולני, ובשנת 1772 סופחה לממלכת פרוסיה כחלק מחלוקת פולין הראשונה, והפכה לפרובינציית פרוסיה המערבית.
היסטוריה.
בשנת 1198 נוסד המסדר הטבטוני בחסותו של מלך פולין. אבירי המסדר הטבטוני ייסדו מדינה זאת כחלק מהתהליך של התנצרות התושבים הבלטיים על ידי המסדר. הם פיתחו את החקלאות, הדת והתעשייה במדינה. תחת המסדר תושבי ארץ פרוסיה לא היו בעלי זכויות מרובות, והם סבלו ממשטר כוחני ויציב שלא התאים לרצונותיהם. לאחר התבוסה של המסדר הטבטוני כנגד פולין בקרב טננברג (Tannenberg) בשנת 1410, נחתם שלום טורן הראשון, ולפיו חולקה פרוסיה לשניים; חלקה המזרחי נשאר בשליטת המסדר הטבטוני, ולימים הפך לדוכסות פרוסיה, ואילו חלקה המערבי הועבר לשליטת ממלכת פולין. בשנת 1440 הוקמה הקונפדרציה הפרוסית, שדרשה להשתחרר מעולם של אבירי המסדר הטבטוני, ולהסתפח לחלוטין לממלכת פולין. כתוצאה מכך פרצה בשנת 1454 מלחמת שלוש עשרה השנים, ובשנת 1466 נחתם שלום טורן השני, ולפיו קיבלה "פרוסיה המלכותית" אוטונומיה שלטונית, עם מטבע משלה, וזכות להחזיק צבא עצמאי, אולם הייתה כפופה לכתר הפולני.
בשנת 1569 הוקם האיחוד הפולני-ליטאי, ובוטלה האוטונומיה של פרוסיה המלכותית. האזור הפך לחלק מפולין גדול, והתושבים יכלו להשתתף בבחירות לסיים. אמנם בישופות ורמיה ששכנה באזור שמרה על עצמאות מסוימת, אך גם היא הייתה כפופה לכתר הפולני.
בשנת 1772 חתמו נציגי פרוסיה, אוסטריה ורוסיה על הסכם לחלוקת פולין, ועד לאביב 1773 כבשו צבאותיהם את השטחים שסוכמו ביניהם. במסגרת החלוקה קיבלה פרוסיה שטחים לאורך החוף הבלטי, לא כולל גדנסק, טורון ואזורים נוספים. סך הכל הועבר שטח של 36 אלף קמ"ר, שבו 580 אלף תושבים. השטחים שנכבשו אורגנו כפרובינציית פרוסיה המערבית, ובמהלך חלוקת פולין השנייה בשנת 1793 צורפו אליה שאר שטחי פרוסיה המלכותית.
אהרן איזנטל
אהרון איזנטל (נולד בשנת 1951) הוא רבו של היישוב חיספין ואחד מוותיקי הר"מים בישיבת הגולן. רבותיו הם הרב חיים גולדוויכט והרב עוזי קלכהיים.
ביוגרפיה.