מנהלי הדואר, שלא רצו לוותר על אמצעי התחבורה האמין והיעיל שעמד לרשותם, החליטו במחשבה שנייה להתחיל מיד בחפירת מנהרה חדשה בתוואי שונה. היא עקפה את מסלול מנהרת הרכבת התחתית והתחברה בהמשך אל התוואי הישן של מנהרת הדואר משנת 1910. המנהרה החדשה נבנתה מחלקי בטון יצוקים מראש, להבדיל מן המנהרה ההיסטורית שהייתה מחופה בלבנים. מסילת ברזל חדשה הונחה בתוך המנהרה, ומערכת שליטה אלקטרונית חדישה הותקנה לאורך המסילה.
חברת רכבות בשם "בראון, בוורי ושי" זכתה במכרז לשיפוץ וחידוש הקטרים והקרונות של רכבת הדואר. למערכת הישנה הייתה קיבולת של 400 שקי דואר בשעה, כמות שלא הספיקה עוד לטיפול בהיקף הדואר שעבר דרך בית הדואר במינכן, ורכבת הדואר המשופצת נבנתה כך שתתמודד עם כמויות דואר גדולות בהרבה.
בעיצובה החדש כללה המערכת שתי מסילות מקבילות עליהן נעו שתי רכבות הלוך וחזור באופן מתמיד. הרכבת השלימה את המסע בין תחנה מספר 1 לתחנה מספר 4 בתוך 132 שניות, במהירות של 10.3 קמ"ש. הרכבת ביצעה 275-300 מסעות ביממה, כשעל כל אחד מארבעת הקרונות מועמסים 8-10 שקי דואר. בשיא פעילותה העבירה הרכבת כ-11,000 שקי דואר ביממה. בתחנה מספר 1 הועברו שקי הדואר באמצעות מסוע לעבר פיר ספירלי שהעלה אותם אל מפלס רציף הדואר בתחנת הרכבת, שם הם הועמסו על עגלות משא מיוחדות והועלו על רכבות הדואר.
רכבת הדואר התת-קרקעית החדשה הושלמה והחלה לפעול ביום 20 בדצמבר 1966, בדיוק בזמן על מנת לאפשר לדואר להתמודד עם כמויות הדואר הגדולות שנשלחו לרגל חג המולד.
הפסקת השימוש ברכבת הדואר.
בשנת 1988 הועבר בית המיון המרכזי של מינכן לאתר אחר, והנהלת הדואר נדרשה לבחון את המצב ולהחליט לגבי עתידה של רכבת הדואר. בעקבות מחקרים שבוצעו התברר כי כדי להוביל בתקופות שיא כמות של 1,200 שקי דואר בשעה, ניתן להסתפק במנהרה דו סטרית בה ינועו כלי רכב חשמליים עם נהג. כלי הרכב החשמלי, שאורכו שבעה מטרים ומהירותו 18 ק"מ בשעה, העביר את המכתבים בין בית הדואר ובין תחנת הרכבת במהירות, באופן ידידותי לסביבה, ומבלי ליצור הפרעה לתנועה.
קטע ממנהרת הדואר באורך של כ-200 מטרים הוסב בעלות של שישה מיליון מרקים גרמניים לתנועה של כלי רכב חשמליים. המנהרה המוסבת הוקמה ברוחב של 4 מטרים ובגובה של שני מטרים וחצי.
רכבת הדואר התת-קרקעית במינכן הושבתה ביום 21 באפריל 1988. ארבעת הקטרים ששימשו אותה הועברו לתצוגה במוזיאון הגרמני, במוזיאון הדואר, במוזיאון התחבורה, ובבית הדואר החדש של מינכן.
ראו גם.
רכבת הדואר התת-קרקעית בלונדון
רכבת הדואר התת-קרקעית בציריך
רכבת המטען התת-קרקעית בשיקגו
פריץ מאותנר
האימאם מאלכ
אמיל מאירסון
אמיל מאירסון (בצרפתית: Émile Meyerson; 12 בפברואר 1859 – 2 בדצמבר 1933) היה אפיסטמולוג, כימאי ופילוסוף של המדע יהודי-צרפתי ממוצא פולני. לצד עבודתו המדעית היה פעיל ציוני ומנהל יק"א.
קורות חיים.
מאירסון נולד בלובלין שבפולין. אביו, ברנרד, עמד במשך שנים רבות בראש הקהילה היהודית בעיר, ואמו, מַלווינה (מלכה) מאירסון לבית הורביץ, הייתה סופרת ששלטה בשפות רבות וכתבה רומנים היסטוריים בפולנית על ההיסטוריה של יהודי פולין.
בגיל צעיר נסע ללימודים בברלין, סיים את לימודיו בבית־ספר ריאלי, למד כימיה במספר אוניברסיטאות בגרמניה. בשנת 1882 סיים את לימודיו ונסע לפריז, שם עבד תקופה קצרה ככימאי, ולאחר מכן היה עורך לענייני חוץ של סוכנות הידיעות HAVAS.
בשנת 1893 הצטרף לאגודת חובבי ציון, "יישוב ארץ־ישראל". בינואר 1894 היה נציג אודסה בוועידה בין־ארצית של חובבי ציון ונבחר למזכיר הוועד.
באפריל 1896 חלה נקודת מפנה בחייו של מאירסון; בעקבות מותו של מייסדה ונשיאה של חברת יק"א, הברון מוריס דה הירש, התאפשר להפעיל את יק"א גם בארץ ישראל, ובשלושים השנים הבאות התמסר מאירסון לפעילות התיישבותית בארץ ישראל.
באפריל 1899 נסע מאירסון לראשונה לארץ ישראל לשם הכשרתו לתפקיד בכיר ביק"א. לשם כך ביקר במושבות ולמד על מוסדות בעלי חשיבות ליהודי ארץ ישראל. לאחר מכן התמנה למנהל משותף של חברת יק"א, ולבעל אחריות מיוחדת לענייני ארץ־ישראל, תפקיד זה מילא עד לפרישתו בשנת 1923.
מאירסון מת בשנתו מאוטם שריר הלב בגיל 74.
מאירסון היה אחיה של המשוררת והמחזאית הפולנית ממוצא יהודי פרנצ'ישקה אַרנשטַיינובה .
גדוד 88
פרס לורנס אוליבייה לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה במחזמר
פרס לורנס אוליבייה לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה במחזמר הוא פרס שנתי המוענק על ידי אגודת התיאטרון בלונדון, כהוקרה על הישגים בתיאטרון הבריטי המסחרי. הפרס נוסד בשנת 1976 ושמו הוחלף ב-1984 לכבודו של השחקן האנגלי לורד אוליבייה.
הפרס הוענק כפרס יחיד לשחקנים ושחקניות בשם פרס לורנס אוליבייה להופעה הטובה ביותר בתפקיד משנה במחזמר מאז 1991, ופוצל לפרסים נפרדים בשנת 2015.
פרס אוליבייה לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה במחזמר
אדראנו הראשון צ'יבו-מאלספינה, דוכס מאסה
אדראנו הראשון צ'יבו-מאלספינה, דוכס מאסה (באיטלקית: Alderano I Cybo-Malaspina; 22 ביולי 1690 - 18 באוגוסט 1731), היה דוכס מאסה בין השנים 1715–1731.
ביוגרפיה.
אדראנו נולד ב-22 ביולי 1690 במאסה, לקרלו השני צ'יבו-מאלספינה, דוכס מאסה ולתרזה פאמפילי, בתם של קמילו פרנצ'סקו מריה פאמפילי ואולימפיה אלדוברנדיני. ב-29 באפריל 1715 התחתן אדראנו עם ריצ'יארדיה גונזגה, בתם של קמילו השלישי גונזגה, רוזן נובלארה ומטילדה ד'אסטה, ממנה נולדו לו 3 בנות. בנובמבר אותה שנה מת אחיו אלבריקו השלישי צ'יבו-מאלספינה, דוכס מאסה, ואדראנו ירש את נחלותיו. ב-18 באוגוסט 1731 מת אדראנו במפתיע במאסה, ובתו מריה תרזה צ'יבו-מאלספינה, דוכסית מאסה ירשה את נחלותיו.
משפחתו.
ב-29 באפריל 1715 התחתן אדראנו עם ריצ'יארדיה גונזגה, בתם של קמילו השלישי גונזגה, רוזן נובלארה ומטילדה ד'אסטה, ממנה נולדו לו 3 בנות:
ריצ'ארדה גונזאגה
בחור קשוח
בחור קשוח (באנגלית: Mr. Nice Guy) הוא סרט פעולה בכיכובו של ג'קי צ'אן משנת 1997. הסרט מתרחש במלבורן שבאוסטרליה.
עלילה.
עיתונאית הטלוויזיה האוסטרלית דיאנה (גבריאלה פיצפטריק), מתעדת עסקת קוקאין בין המאפיה האיטלקית לבין כנופיית רחוב בשם "השדים" שמשתבשת ומביאה לכך שמנהיג "השדים" נהרג על ידי ראש המאפיה ג'יאנקרלו (ריצ'רד נורטון). דיאנה מתגלה על ידי המאפיה ובורחת, והם רודפים אחריה כדי להשיג את קלטת התיעוד. במהלך הבריחה היא נתקלת בג'קי (ג'קי צ'אן) שהוא למעשה שף בתוכנית בישול בטלוויזיה. ג'קי מסייע לה להימלט מן הרודפים אחריה, ובמהלך המרדף היא בטעות מחליפה את קלטת הווידאו באחד מקטעי הבישול של ג'קי.
ג'קי נפרד ממנה ומגיע לארוחה אצל חבירו רומיאו המכהן כקצין המשטרה של העיר, שם הוא משאיר את הקלטת בלי לדעת שזו הקלטת עם התיעוד. ילדיו של רומיאו צופים בסרטון בלא להיות מודעים למשמעותו. בינתיים דיאנה חוזרת לביתה ומתכוננת לתוכניתה בערב שתחשוף את הפשע המתועד, אך הכנופיה מגיעה לביתה של דיאנה ומאלצת אותה לתת להם את הקלטת, מהר מאוד הם מבינים שהקלטת שאצלה אינה זאת עם התיעוד, ולשאלתם היא עונה שהקלטת נמצאת אצל ג'קי. הם לוקחים אותה איתם אבל היא מצליחה להסיח את דעתם ולברוח. בינתיים חברתו של ג'קי מיקי (מיקי לי) מגיעה לבקרו והיא מתלווית אליו לאירוע צדקה שבו הוא משתתף כשף, במהלך האירוע המאפיה מגיעה ותוקפת אותו.
ג 'קי נמלט עם חברתו מהמאפיה הרודפת אחריו, ולבינתיים דיאנה נכנסת לביתו לחפש את הקלטת, לקישה העוזרת בית מגלה אותה ותוקפת אותה. ג'קי, שבינתיים מגיע הביתה מסלק את דיאנה מהבית אך היא חוזרת מיד ומספרת שהתוקפים מתקרבים, ג'קי אוסף את כולם ליציאה מהגג והם מצליחים להימלט ברגע האחרון.
הם מחליטים להסתתר בביתה של לקישה, אבל כנופיית השדים מצליחה לאתר אותם ולחטוף את מיקי, הם הופכים אותה לבת ערובה עבור הקלטת. ג'קי בשיתוף עם המשטרה קובע איתם פגישה כדי לעשות חילופין, אך ברגע האחרון ה"שדים" שמים לב לנוכחות המשטרה ונמלטים מהמקום. ג'קי, כועס על התנהגותם הבלתי מקצועית של השוטרים, ופותח במרדף אחרי ה"שדים", אבל הם מצליחים לחטוף אף אותו ומכניסים אותו לתוך הטנדר שלהם. ה"שדים" מתקשרים לג'יאנקרלו ומבשרים לו שהם מוכנים לעסקה נוספת של סמים, ואף יש להם את הקלטת בידם, ג'יאנקרלו שמח לשמוע זאת ומזמין אותם לביצוע העסקה. לאחר שהם מסיימים לשוחח, ג'קי מצליח לתקוף את ה"שדים" ולהימלט מהטנדר שגרם לתאונת שרשרת רצינית, והוא משיג מידע מהם שמיקי נמצאת באתר בנייה. בינתיים המשטרה מגיעה, ועוצרת את כל החברים. ג'קי מבקש מהמשטרה שלא יפריעו לו להציל את חברתו.
לקישה דיאנה וג'קי הולכים לאתר בניה, ג'קי נכנס לבדו לחלץ את מיקי, ובאותו זמן ג'יאנקרלו וחבריו מגיעים לסיים חשבונות עם כנופיית ה"שדים", הם מחסלים את הכנופיה מלבד אחת מחברות הכנופיה המצליחה להימלט, ולוקחים את הקוקאין ואת מיקי, דיאנה, ולקישה איתם, ולאחר קרב ארוך הם לוקחים אף את ג'קי איתם. באותו זמן רומיאו קצין המשטרה מגלה את בנו צופה בקלטת המבוקשת, שם הוא מגלה שג'יאנקרלו קשור לכל העניין.