היה חבר ועדת המינויים העליונה, היה ממייסדי תוכנית הביופיזיקה בבר-אילן והוא חבר הסנאט.
ביולי 2020 הוא נבחר לרקטור אוניברסיטת בר-אילן והחליף בתפקיד זה את פרופ' מרים פאוסט בתחילת אוקטובר 2020.
מחוץ לאקדמיה.
מחוץ לאוניברסיטה, מילא פרופ' אלבק תפקידים אקדמיים נוספים, כחבר בוועדה למקצוע הכימיה במשרד החינוך, בוועדת מלגות פולברייט לפוסט-דוקטורט, בוועדת ההיגוי של המרכז לסוכרים באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, בוועד הפועל של החברה הישראלית לכימיה ובוועד הפועל של המרכז הארצי לבחינות והערכה.
תחומי עניין ופרסומים מדעיים.
תחומי המחקר של אלבק כוללים:
הבחירות הפרלמנטריות במצרים 2020
הבחירות הפרלמנטריות במצרים 2020 הן הבחירות הכלליות במדינה, שהתקיימו בסוף אוקטובר 2020, בהליך בחירות אלה קם הסנאט המצרי, והציבור המצרי הצביע בבחירה כפולה, לסנאט ולפרלמנט המצרי בשיטת בית נבחרים דו מושבי, עליון ותחתון, לאחר ההצעה להחזרת שיטה זו, שהייתה נהוגה קודם ל-2013, אז פורקה והפרלמנט אוחד לכדי בית יחיד.
תאריך המקור.
הבחירות היו צפויות להתקיים בתחילה באפריל או מאי 2020. אך הנשיא עבד אל-פתאח א-סיסי הורה לפרלמנט להקפיא את פעילותו ב-1 באוקטובר 2019 והציב את הביטחון הלאומי המצרי האחראית על יצירת רשימות מועמדים, כאשר הרציונל היה בכך שהמודיעין הכללי של מצרים, שהייתה אחראית על בדיקת מועמדים בבחירות הפרלמנטריות במצרים 2015, לא עשתה עבודה טובה באופן מספק כאשר יצרה את ברית אהבת מצרים אשר הרכיבה מספר רשימות מטעם המודיעין הכללי. ב-11 בספטמבר 2020, הודיעה ועדת הבחירות המצרית כי הבחירות ייערכו ב-24 וב-25 באוקטובר 2020.
רקע.
מועצת השורא שבעבר שימשה כבית העליון של הפרלמנט המצרי, בוטלה בעקבות פרסומה של חוקת מצרים בשנת 2014. עם זאת, תיקונים לחוקה שאושרו במשאל העם בשנת 2019 החזירו בית עליון בשם הסנאט שיחליף את מועצת השורא, ויחזיר את הפרלמנט למודל דו ביתי. הסנאט החדש יכלול כ-120 חברים נבחרים ו-60 שימונו על ידי הנשיא המכהן.
מתמודדים.
דמויות רבות ושונות אשר אינן חלק מהשלטון, בהן זיאד אללאימי שהיה מהפעילים בהפגנות נגד משטרו של חוסני מובארכ, הישאם פואד, עומר אל-שנתי וחוסאם מואניס נעצרו ב-25 ביוני 2019 באשמה של "ניסון להפלת מדינה". חלק מהעצורים היו חלק מברית בשם "קואליציית התקווה" קבוצה אופוזיציונית התומכת בדמוקרטיה ששקלה להתמודד בבחירות לפרלמנט. ארגונים אחרים שהיו מעורבים בברית כללו את התנועה הדמוקרטית האזרחית . גורם במצרים טענו כי הסיבה למעצרים היא חוסר הנכונות של הפעילים לשיתוף פעולה עם מנגנוני הביטחון הלאומי המצרי.
המנהלה לפיתוח התיירות בנגב
המנהלה לפיתוח התיירות בנגב הייתה עמותה ממשלתית שהוקמה בשנת 1989 לתקופה קצובה, כדי לפתח תשתיות תיירותיות בנגב.
פתח הדבר.
בחודש מרץ 1988 התקבלה בממשלת ישראל החלטה שקרויה "נגב 7". עיקרי ההחלטה היו כדלקמן: "1. ממשלת ישראל החליטה להכיר בפיתוח הנגב כנושא בסדר לאומי גבוה; 2. הוחלט כי מענק בגובה 38% מערך ההשקעה יוענק לפרויקטים תיירותיים באזור הנגב אשר יאושרו על פי החוק לעידוד השקעות הון ב-5 השנים הבאות; 3. יו"ר ועדת השרים לעניין פיתוח הנגב, ביחד עם שר התיירות ושר האוצר, יפעלו למצוא מקורות תקציביים לפיתוח התשתית התיירותית בנגב, ולשיווק התיירות לנגב בסך 30 מיליון דולר ל-5 שנים, מהם יוקצו בשנת 1989 סכום של 5 מיליון דולר; 4. הוחלט להקים מנהלה אזורית לפיתוח התיירות בנגב, לצורך ריכוז המשאבים וייעול הטיפול בפיתוח וקידום מזורז של התיירות בנגב; 5. הוחלט כי ביצוע התקציב יהיה בהתאם לתוכנית אופרטיבית שתוכן על ידי המנהלה ותאושר על ידי משרד התיירות".
פעילות המנהלה.
פיתוח פיזי ושיווק.
למנכ"ל המנהלה לפיתוח התיירות בנגב התמנה זאב (זורקין) טמקין, עד אז מנהל אגף תכנון ופיתוח של רשות שמורות הטבע, וחבר בהנהלתה המרכזית. פעילות הפיתוח על ידי המנהלה בראשותו שהחלה בשנת 1989, שיקפה את יעדי הפיתוח כפי שהוצגו ב"תוכנית לפיתוח התיירות בנגב 1989", אשר הוכנה על ידי גדי כהן ויצחק טישלר. התכנית כללה את כל מרחב הנגב, מקו רוחב 90 ודרומה, דהיינו: תחום המועצות האזוריות אשכול; בני שמעון ודרום הר חברון; ועד למועצה האזורית חבל אילות; ובכלל זה הזיקה התיירותית בין העיר אילת למועצה אזורית חבל איילות. תוכנית זו הציגה את הפוטנציאל התיירותי הטמון בנגב והציעה סדרי קדימויות לפיתוח תשתיות ואתרי ביקור, שיהוו מנופים לפיתוח התיירות בנגב. ריכוז המאמץ בפיתוח התשתית התיירותית הפיזית בנגב תוך גיבויו בפעילות שיווקית, הניב השקעות ופעילות של גורמים ציבוריים נוספים בנגב בשיטה של "מימון תואם" שמביא לאפקט מכפיל של השקעות. כל אלה אִפשרו הבשלת המיזמים העסקיים בנגב הכוללים מתקני אכסון ואטרקציות תיירותיות שונות. התכנית, שעודכנה מידי שנת עבודה, כללה שילוב בין פיתוח פיזי של המרחב התיירותי לפעולות שיווק תיירות במגוון תחומים: הן לתיירות הפנים והן לתיירות הנכנסת; סיוע למיזמי תיירות עסקיים ופעולות לטיפול והכשרת כח אדם בתיירות בנגב.
תחום הפיתוח הפיזי בפועל כלל הנגשת אתרי ביקור רבים בנגב לקהל רחב של מבקרים, הקמה והעשרה של אטרקציות תיירותיות וסיוע בתשתיות הנדסיות הנדרשות לקיום מיזמים עסקיים בנגב. המענק המוגדל לעסקי התיירות בנגב, אשר נקבע בהחלטת הממשלה, הביא, בין היתר, להכפלת מוקדי האכסון בעין בוקק בחבל ים המלח ולהקמה על ידי קבוצת "ישרוטל" של המלון הראשון במצפה רמון (מלון "פונדק רמון").
השיווק התיירותי התמקד הן בתיירות הפנים במגוון רחב של פעילויות ובהם אירועי תיירות בהיקף חסר תקדים שנערכו בנגב ובחשיפה של המדבר הישראלי לתיירות נכנסת. בנוסף, ארגון והפקה של פעילויות בחגים, באתרי תיירות ספציפיים ובכל שטח הנגב כגון: "אוצר הנגב" – משחק בסגנון "חפש את המטמון", נושא פרסים יקרי ערך, ועל בסיס כתבי חידה שחיבר דן חמיצר, הביאו לחשיפה חסרת תקדים לפעילות התיירותית בנגב ולבואם של אלפי אנשים מכל רחבי הארץ, לקחת חלק באירועים ולבקר באתרי התיירות. הסלוגן של פעילות זו היה: "נגב זה אי אפשר לעמוד".
בין השנים 1989 - 1992 סך כל ההשקעה של המנהלה לפתוח התיירות בנגב הגיעה לכדי 21 מיליון ש"ח, ואלה הניבו השקעות ציבוריות נוספות של השותפים בהיקף של כ־50 מיליון ש"ח, ובסך הכל 71 מיליון ש"ח בתקופת הנעה של כשלוש שנים. עובדה זו, והפיתוח שנלווה לכך, הביא לצורך בעדכון התכנית משנת 1989. זו הוגשה ב־1992, והיוותה את המסגרת להמשך פעילות הפיתוח. ואכן, פעילות המנהלה המשיכה בהיקפים דומים גם אחרי 1994, השנה בה עזב המנכ"ל הראשון שפנה לפרקטיקה תכנונית פרטית, והוחלף על ידי סגנו, דני מעיין איש ערד.
הכשרת כח אדם בתיירות וחונכות עסקית.
במהלך שלוש השנים הראשונות של פעילות המנהלה, התברר שנושא הכשרת כ"א בתיירות בנגב אינו מטופל על ידי גוף כלשהו. הוחלט שיש לגבות את פיתוח התיירות בנגב בהכשרת כח אדם מתאים מקרב תושבי הנגב, ועל פי תחזית התפתחות וגידול עסקי התיירות במוקדים השונים של הנגב, כולל המלונאות באילת. בראשית 1992 התבצע סקר צרכים של הכשרת כח אדם לחמש השנים הבאות, והוכנה תוכנית רב שנתית להקמת מערכת להכשרת כח אדם בתיירות בנגב. זו התבססה על חמישה נדבכים:
התכנית על נדבכיה, התממשה ופעלה עד סיום "המנדט" של המנהלה בשנת 1998, עת התמזגה עם "הרשות לפיתוח הנגב".
קיבוגה
מחוז קיבוגה (באנגלית, בסווהילי: Kiboga) הוא אחד ממחוזותיו האדמיניסטרטיביים של האזור המרכזי במדינת אוגנדה. בדומה למחוזות נוספים במדינה, המחוז נקרא על שם העיר הראשית שלו, קיבוגה.
מיקום.
המחוז גובל במחוז קיאנקוונצי מצפון מערב, במחוז נאקאסאקה מצפון מזרח, במחוז מיטיאנה מדרום ובמחוז קסנדה מדרום מערב. מטה המחוז יושב במחוז מובנדה. עיר הבירה והעיר הגדולה של המחוז היא קיבוגה.
רקע כללי.
המחוז הוקם בשנת 1991. דרך המחוז עובר כביש ראשי שמחבר את עיר הבירה של אוגנדה, קמפלה עם העיר הוימה, בסיס התעשייה הפטרוכימית של המדינה. בשנת 2010, הפך החלק המערבי של המחוז, למחוז עצמאי בשם מחוז קיאנקוונצי.
כלכלה.
בדומה לשאר המדינה, רוב כלכלת המחוז נשענת על חקלאות.
אוכלוסייה.
קצב גידול האוכלוסייה הוא 4.3% בשנה. כ-72% מתושבי המחוז גרים באזורים כפריים.
התקדשות
אולג גזמנוב
אולג מיכאילוביץ' גזמנוב (ברוסית: Олег Михайлович Газманов; נולד ב-22 ביוני 1951) הוא זמר אסטרדה, מלחין, משורר, שחקן, מפיק סובייטי ורוסי. בשנת 2001 הוענק לו תואר אמן העם של הפדרציה הרוסית.
ביוגרפיה.
גזמנוב נולד ב־22 ביולי 1951 במשפחה צבאית. את ילדותו בילה בקלינינגרד. לאחר סיום הלימודים, גזמנוב עבר לבית הספר הגבוה להנדסה ימית. בסוף לימודיו, בהיותו סגן, שירת ליד ריגה. כשהוא חזר למולדתו, החל לעבוד במחלקה של בית הספר שלו, ואז ללמוד בבית הספר לתארים מתקדמים.
גזמנוב נסחף על ידי מוזיקה, עזב את המדע, החל ללמוד בבית ספר למוזיקה. לאחר שהפך למלחין, הוא זכה לפופולריות הראשונה שלו על הבמה בשנת 1988. שנה לאחר מכן החלו הופעות סולו.
בשנת 1989 גזמנוב יצר להקה, שיר וקליפ "אסקדרון" (Эскадрон), שהופכים לסופר פופולריים. בסוף שנות השמונים הוא הופיע עם בנו רודיון גזמנוב.
אלבומו הראשון "אסקדרון" (Эскадрон), היה מוצלח ביותר, יצא עם להיטים בסגנון היורו-דיסקו הפופולרי, שהפך ל"כרטיס הביקור" של גזמנוב: "פוטנה" (Путана) ,"אסקדרון" (Эскадрон),"ייסאול" (Есаул),"תחכי" (Дождись)," רוח טרייה" (Свежий ветер) ושירים אחרים.
בשנת 1992 הוזמן למונטה קרלו, שם קיבל את פרס "World Music Awards" כזמר הנמכר ביותר ברוסיה.
חיל האוויר השני של ארצות הברית