בדצמבר 2017, בשל יכולותיו בטוסנו הוזמן לחתום בשורות זניט סנקט פטרבורג למשך 3.5 שנים, תמורת 1.5 מיליון יורו. את הופעת הבכורה שלו עשה במשחק נגד סלטיק במסגרת שלב 32 האחרונות בליגה האירופית. את שער הבכורה שלו במדי זניט הבקיע במחזור 30 האחרון בניצחון 0–6 של קבוצתו על סק"א חברובסק, ב-13 במאי 2018. את שער הבכורה במפעלים האירופיים הבקיע במשחק הפלייאוף של הליגה האירופית במשחק של זניט נגד מולדה, ב-23 באוגוסט 2018. במדי זניט ספג ביקורת רבה על כושרו הנמוך והיותו חלוץ כדורגל שממעט מאוד להבקיע שערים. בתחילת עונת 2019/2020 נודע על התעניינות בו מצד קבוצות אופה וסוצ'י, אך הוא סירב לעבור בשל חשש מהורדה בשכרו. בשל כך, ביולי 2019 הועבר לקבוצת המילואים זניט-2 סנקט פטרבורג ובמדיה הופיע ב-16 ביולי 2019 במשחק נגד מורום במסגרת ליגת הכדורגל המקצוענית, שבו בישל את שער הניצחון של קבוצתו.
באוגוסט 2019 עבר לסוצ'י. הוא ערך את הופעת הבכורה בקבוצה במשחק השוויון נגד אורנבורג ב-16 באוגוסט 2019. את שער הבכורה הבקיע במשחק המחזור השביעי נגד אורל, ב-26 באוגוסט 2019. ב-4 באוקטובר 2020 הבקיע לראשונה דאבל שהעניק ניצחון לקבוצתו במשחק מול רוסטוב במחזור העשירי בניצחון 4:2.
במאי 2021 עבר למועדון צסק"א מוסקבה.
קריירה בנבחרת.
זבולוטני שיחק במדי נבחרת רוסיה בכדורגל עד גיל 19 ובמדי הנבחרת הצעירה.
ב-16 באוגוסט 2017 זומן למחנה האימונים של הנבחרת הלאומית בנובוגורסק ושיחק במשחקי הידידות של נבחרת רוסיה בכדורגל נגד ו. הוא נכלל ברשימת ההרכב המורחב של למונדיאל 2018 ובהרכב הנבחרת לליגת האומות של אופ"א 2018/2019. את שער הבכורה שלו הבקיע במשחק ידידות נגד שבו עלה לראשונה בהרכב הפותח, במשחק שהסתיים בניצחון נבחרתו 5:1 ב-10 בספטמבר 2018.
חייו האישיים.
הוא נשוי ואב לתינוק.
לוטרה דרום אמריקנית
לוטרה צפון אמריקנית
מרמיטה צפון אמריקאית
טבעון צפון אמריקאי
סרדין דרום אמריקאי
שועל דרום אמריקני
דוב ים דרום אמריקני
בדפורד פארק
שכונת בדפורד פארק היא פרוור של העיר טורונטו באונטריו שבקנדה. פיתוח האזור החל בתקופה בה החקלאים העושים את דרכם לשוק בעיר עצרו בו. שם השכונה ככל הנראה נובע משמו של מלון בדפורד פארק אשר נפתח בשנת 1873 בפינה הדרום-מערבית של רחוב יאנג ושדרות פיירלון, צפונית לשדרות לורנס.
בשנת 1890 בדפורד פארק צורפה ביחד עם הכפרים אגלינטון ודייוויסויל שמדרומה לעיר צפון טורונטו. באותה שנה, הגיע קו רכבת ראשון לאזור ובכך עודד את פיתוח השכונה. רבים מהבתים באזור נבנו בין 1890 ו-1940. בדפורד פארק תוכננה כשכונה עבור המעמד הבינוני והבתים בה הם צמודי קרקע כאשר חלקם הם בתים דו-משפחתיים. עם המעבר של מועדון הגולף רוזדייל בשנת 1909 מצפון-מזרח לבדפורד החלה השכונה למשוך אוכלוסייה מבוססת יותר. זה הביא לעליית מחירי הבתים בבדפורד פארק. רחובותיה השקטים, יופייה והנוי בה, בתי הספר, הפארקים, הקרבה לכביש 401 ותחנת הרכבת התחתית לורנס משכו לשכונה אנשי מקצוע צעירים בעלי משפחות לשכונה. רבים מהבתים המקוריים עדיין עומדים על תילם ושופצו ברבות השנים. בתים רבים אחרים בשכונה הוחלפו בבתים מודרניים.
גבולות מוניציפליים.
רחוב יאנג חוצה את בדפורד פארק. גבולה הצפוני הוא שדרות ברוק בצד המערבי של יאנג ושדרות סנודן ממזרח ליאנג. שדרות לורנס הן גבולה הדרומי של השכונה. הגבול המזרחי הוא שדרות רונן. ורחוב אווניו הוא גבולה המערבי.
אוכלוסייה.
בשנת 2011, חיו 4,599 אנשים בבדפורד פארק, 2,260 זכרים ו-2,375 נקבות. 53% מהם היו דור שלישי או יותר בקנדה, 26.2% היו דור שני ו-20.7% היו הדור הראשון (מהגרים). בשנת 2006, חיו בשכונה 4,360 התושבים, 2,105 גברים ו-2,220 נשים.
הכנסה.
בשנים האחרונות חלה מגמה של גידול בהכנסות של תושבי בדפורד פארק. בעבר אכלסה בעיקר תושבים ממעמד הביניים אך עם הגידול במחירי הדיור בטורונטו ההכנסה הממוצעת עלתה מאוד. ב-2006, ההכנסה החציונית לתושב הייתה $46,894 ובשנת 2011  ההכנסה החציונית לתושב עלתה ל-$58,658. ההכנסה החציונית למשק הבית עלתה מ-$110,818 בשנת 2006 ל-$147,212 ב-2011.
סונגבון
שיוך מעמדי (בהנגול, הכתב המקובל בקוריאה הדרומית: 성분, תעתיק: סונגבון; באופן רשמי: 출신성분, תעתיק: צ'ולסין סונגבון; במקור בניב סיני-קוריאני: 出身, מילולית: "מקורי" או 成分, מילולית: "מרכיב") היא שיטת דירוג מעמדי הנהוגה בקוריאה הצפונית. בהתבסס על הרקע הפוליטי, החברתי והכלכלי של אבות אבותיו של כל יחיד בקוריאה הצפונית, יחד עם הליכותיו, נעשה שימוש בשיוך המעמדי כדי להגדיר אם ניתן לבטוח באותו אדם ולהטיל עליו תחומי אחריות, לאפשר לו לנצל הזדמנויות, או אף להגדיר את איכות וכמות המזון שהוא יקבל. השיוך המעמדי משפיע על גישתם של האזרחים להזדמנויות חינוך ותעסוקה ובמיוחד הוא מגדיר אם הם זכאים להצטרף למפלגה השלטת, מפלגת הפועלים של קוריאה.
היסטוריה.
ב-1957 העביר הפוליטביורו של מפלגת הפועלים של קוריאה צו המכונה "על המעבר מהמאבק כנגד האלמנטים האנטי-מהפכניים לתנועה של כל העם וכל המפלגה", שהנהיג מדיניות ותוכניות לניהול הטיהורים הראשונים בקנה מידה רחב של החברה הצפון קוריאנית. ההחלטה של ה-30 במאי ו"מיזם ההדרכה האינטנסיבי" של המפלגה הניחו את היסוד למדרג הפוליטי-חברתי של השיוך המעמדי עבור כל אוכלוסיית קוריאה הצפונית באמצעות חלוקת כלל האזרחים לשלוש קבוצות נאמנות נפרדות המבוססות על רקע משפחתי: "הידידותיים", "הנייטרליים" ו"האויבים".
תיאור.
קיימים שלושה סיווגים ראשיים וכ-50 סיווגי משנה במסגרת השיוך המעמדי. על פי דבריו של קים איל-סונג משנת 1958, "מעמד הליבה" הנאמן כלל 25% מאוכלוסיית קוריאה הצפונית, "המעמד המהסס" כלל 55% ו"המעמד העוין" כלל 20%. אנשים שהיו בעלי קרקעות, סוחרים, עורכי דין או אנשי כמורה נוצרים השתייכו למעמד נמוך מאוד. למעמד הגבוה השתייכו צאצאיהם של אלו שהשתתפו בתנועת ההתנגדות לכיבוש היפני בקוריאה במהלך מלחמת העולם השנייה ולפניה ולאלה שב-1950 היו פועלי בתי חרושת או איכרים. בריאן רינולדס מאיירס, פרופסור ליחסים בינלאומיים באוניברסיטת דונגסאו שבפוסן, קוריאה הדרומית, סיכם את מהותו של "מעמד הליבה" כמי שכולל את "אנשי הסגל הבכיר של המפלגה ובני משפחותיהם", "המעמד המהסס" כלל את כל מי שנחשב לאזרח הצפון קוריאני הממוצע ו"המעמד העוין" כלל אלמנטים חתרניים אפשריים (למשל בעלי הקרקעות). על פי האנליסטית מטעם ה-CIA, הלן לואיזה הנטר, הצליחו הקומוניסטים היטב להפוך את המרקם החברתי הטרום-מהפכני על פניו, ושיטת השיוך המעמדי היא תמונת ראי שלו. על פי השקפתה של הנטר, "המעמדות המועדפים" כוללים 30% מהאוכלוסייה, "האנשים הפשוטים" כוללים 40% וה"לא רצויים" כוללים -30% מהאוכלוסייה.
על כל אחד מאזרחי קוריאה הצפונית מנוהל תיק על ידי כוחות הביטחון ועל ידי סגל המפלגה, מרגע הגיעו לגיל 17 והוא מתעדכן כל שנתיים. באופן כללי קשה להוכיח שיוך מעמדי, אך הוא יכול לרדת עקב מגוון של סיבות כמו חוסר התלהבות פוליטית, נישואין עם מישהו בעל שיוך מעמדי נמוך יותר או הרשעתו של אותו אדם או מישהו מבני משפחתו בפשע, פוליטי או אחר. עד לסוף שנות השישים, היה ניתן להסתיר את שיוכו המעמדי הנמוך של קרוב משפחה. עם זאת, אילנות היוחסין של כל אזרחי קוריאה הצפונית נבדקו ביסודיות החל ממפקד האוכלוסין של 1966. חקירות אלו התנהלו ככל הנראה כתגובה למהפכת התרבות בסין שהחלה באותה שנה. קים איל-סונג, שחשש מהתערבותה של בייג'ינג בענייני ארצו, בין אם על ידי פלישה או בין אם על ידי מתן חסות להפיכה (חיילים סינים נשלחו קודם לכן לבצע "חדירות פרובוקטיביות" לשטחה של קוריאה הצפונית), שם לו למטרה לחזק את ביטחונה הפנימי של המדינה על ידי הגדרת שיוכם המעמדי של כל האזרחים. חקירות אלו בוצעו שוב כמה פעמים בשנים הבאות, מסיבות שנעו מחשדות למעשי שחיתות בחקירות הקודמות ועד לדיכוי של כל אופוזיציה אפשרית.
העיתונאית האמריקאית, ברברה דמיק, תיארה את "המבנה החברתי" הזה כעדכון של "שיטת הקאסטות" המסורתית שכללה שילוב בין קונפוציאניזם לסטליניזם. הוא טוענת שרקע משפחתי גרוע מכונה "דם מזוהם" ושעל פי החוק, דם מזוהם זה ממשיך להיות משמעותי במשך שלושה דורות. עם זאת, היא טוענת שאזרחי קוריאה הצפונית לא מיודעים בדבר שיוכם המעמדי וילדים יכולים לגדול מבלי לדעת על מעמד משפחתם. באופן דומה, מתארת הנטר את שיטת השיוך המעמדי כ"רקע מעמדי" והיא אומרת שנתונים אלו לא מפורסמים באופן רשמי או מוגדרים במדויק.
מנגד, ממשלת קוריאה הצפונית טוענת שכל אזרחיה שווים ומכחישה את קיומה של אפליה כלשהי על בסיס שיוך משפחתי.
חשיבות.
מאז נפילת הגוש הקומוניסטי בסוף שנות השמונים ובראשית שנות התשעים, ירדה חשיבותו של השיוך המעמדי. לפני כן, נתמכה הכלכלה הצפון קוריאנית באופן נרחב על ידי הגוש. באמצעות כספים אלו הייתה הממשלה מסוגלת לספק את כל הצרכים, כך שהכנסתם של האזרחים הייתה נגזרת מעבודה בתעשייה או בפקידות. כתוצאה מכך, יכולתו של כל אזרח להשיג מוצרים ממערך החלוקה, מקום מגוריו, הקריירה שהוא פיתח, או יכולתו להתקדם במעלה הסולם החברתי, היו תלויים אך ורק בשיוכו המעמדי, שהפך ל"גורם היחיד והחשוב שהגדיר את חייהם של הצפון קוריאנים". לפני התמוטטותה של המערכת הריכוזית (שגרמה לרעב ההמוני), הייתה לממשלה "שליטה כמעט מוחלטת על חיי היחיד". לפיכך, הדרך היחידה להעלות את מעמדו או השפעתו של אדם הייתה להתקדם בסולם המערכת הפקידותית.