בשנים 1901–1921 באבר עבדה כפרופסור חבר וכראש התוכנית בגאוגרפיה ובגאולוגיה במחלקה לחינוך באוניברסיטת שיקגו. כשמדובר בהוראה, זוניה באבר העדיפה להתמקד בעבודת שטח - מה שאפשר לתלמידיה לפעול ולגלות תופעות, במקום לשנן עובדות. שיטות ההוראה החוויתית הזאת, שהיא יישמה אותן בעצמה, משמשות גם בהווה.
באבר קידמה סיורי שטח והתנסות ממקור ראשון ולא שינון עובדות והגדרות, אך היא גם פעלה לשיפור אמצעי הלמידה המקובלים. במהלך תקופתה כיו"ר הליגה הבינלאומית לנשים לשלום וחופש (WILPF), היא הקימה ועדה לבחינת ספרי לימוד במטרה להחליף ביטויים ומושגים קיימים או לא הולמים באלה שנועדו להפסיק את הנצחת דעות קדומות שליליות.
בתחילת המאה העשרים, פרסמה זוניה באבר ספרים בדידקטיקה של הגאוגרפיה לבתי ספר יסודיים, ובהמשך ספרים בדידקטיקה של הוראת גאוגרפיה רגיונלית של אסיה ואירופה. כמו כן פרסמה מאמרים שעוסקים בעקרונות וביחודה של הגאוגרפיה בעשור הראשון של המאה ה-20. בשנת 1920 פרסמה באבר את "הצעה לשינוי שמות של קווי הרוחב בכתב העת לגאוגרפיה": במקום חוג הסרטן וחוג הגדי, היא הציעה לכנותם - החוג הטרופי הצפוני והחוג הטרופי הדרומי. בהווה שני המונחים מקובלים בעולם אף כי לא בוצע שינוי שמות רשמי.
חברה גאוגרפית ופעילות חברתית.
בשנת 1898 ייסדה באבר את החברה הגיאוגרפית של שיקגו. היא כיהנה כנשיאה והייתה מעורבת בחברה במשך 50 שנה. בשנת 1948 קיבלה פרס מפעל חיים.
זוניה באבר הייתה מעורבת בנושאים חברתיים לאורך כל חייה. כפמיניסטית ואנטי-אימפריאליסטית, היא הצטרפה וגם יזמה פעילויות להאבק בסקסיזם, גזענות וחוסר סובלנות. היא הייתה תומכת בזכות הבחירות של הנשים בארצות הברית, ובשנת 1926 ייצגה את נשות פוארטו ריקו בהרחבת זכויות הנשים. באבר הטיפה למורים, ליצור עם התלמידים קשרים בינלאומיים דרך לימודי הגאוגרפיה לסולידריות בינלאומית. אבל באותו הזמן, ביקרה את השימוש שהמעצמות הקולוניאליות האירופאיות עושות בידע הגאוגרפי והכרטוגרפי לחיזוק שליטתם האימפרליאלית.
באבר שימשה יו"ר הליגה הבינלאומית לנשים לשלום וחופש, וכן כחברה בוועד המנהל של האגודה הלאומית לקידום של אנשים צבעוניים (NAACP) בשיקגו. הייתה בוועדת מועדון הנשים בשיקגו היא כתבה ופרסמה את דעותיה במאמרים על זכויות נשים ומיעוטים בכתבי עת שונים.
זוניה באבר נפטרה ב-10 בינואר 1956.
סטלובה וולה
משה אטיאס (פירושונים)
ארכאפלסטידה
אַרְכֵּאפְּלַסְטִידָה (Archaeplastida, קרויה גם ממלכת הצומח במובן הרחב) היא קבוצה עיקרית של איקריוטים אוטוטרופיים, הכוללים את האצות האדומות, האצות הירוקניות, וצמחי עובר, יחד עם קבוצה קטנה של אצות חד-תאיות ממקור מים מתוקים אשר נקראות גלאוקופיטים.
לארכאפלסטידה יש כלורופלסטים המוקפים בשתי ממברנות. דבר זה מצביע על כך שכלורופלסטים אלו נרכשו על ידי הארכאפלסטידה ישירות מכחוליות אנדוסימביוטיות. בכל צאצאי הארכאפלסטידה מלבד "Paulinella chromatophora" יש כלורופלסטים המוקפים בשלוש או ארבע ממברנות, דבר המצביע על כך שכלורופלסטים אלו נרכשו מישנית על ידי האצות אדומות או הירוקניות. שלא כמו האצות האדומות או הירוקניות, הגלאוקופיטים מעולם לא היו מעורבים באירועים אנדו-סימביוטים מישניים.
סרגל PAINAD
הערכת כאבים בדמנציה מתקדמת (PAINAD - Pain Assessment in Advanced Dementia) הוא סרגל כאב שפותח על ידי ויקטוריה ורדן, אן סי הארלי ולדיסלב ווליצר כדי לספק שיטה כללית לניתוח הכאב שחוו חולים בשיטיון מאוחר.
ההערכה מבוצעת באמצעות התבוננות חיצונית של המטפל, ומתן ציון בקטגוריות קבועות לפי שפת הגוף של המטופל.
הציון הכולל נע בין 0–10 נקודות. פרשנות אפשרית לציונים היא: 3-1 = כאב קל; 7-4 = כאב בינוני; 10-8 = כאבים עזים.
סרגל FLACC
סרגל FLACC (ראשי תיבות של Face, Legs, Activity, Cry, Consolability scale) הוא סרגל כאב, המשמש להערכת כאב לילדים בגילאי שנתיים עד 7 שנים או אנשים שאינם מסוגלים להביע את כאבם בצורה מילולית. הסרגל נקבע בטווח של 0–10 כאשר 0 אינו מייצג כאבים. הסרגל כולל חמישה קריטריונים, אשר לכל אחד מהם ניתן ציון של 0, 1 או 2.
הציון מחושב במספר דרגות כאב: 0 - אין כאב, 3-1 - כאב קל, 7-4 - כאב בינוני, 10-8 - כאב חזק.
נמצא כי סרגל ה-FLACC מדויק לשימוש עם מבוגרים ביחידות לטיפול נמרץ (ICU) שאינם מסוגלים לדבר בגלל ההנשמה. סרגל FLACC מספק הערכה זהה לסרגל Checklist of Nonverbal Pain Indicators (CNPI) המשמש בטיפול נמרץ.
להקת קין
קין היא להקת רוק ישראלית שפעלה בשנים 1983-1992, והוציאה מלבד מספר תקליטי שדרים אלבום הופעה "כל כך הרבה זמן". הלהקה יצרה חומר מקורי בסגנון רוק מלודי.
היסטוריה.
מקימי הלהקה, איציק אשכנזי, נתי גלבוע ויהודה אבוטבול למדו יחד בנתניה. כילדים בשכונות הישנות של נתניה מצאו את מפלטם בנגינת רוק בעיקר בבתים של חברי הלהקה מופיעים מופע סלון עוד לפני שידעו להגדיר מהו. ב-1985 הצטרף ללהקה אורן ויינגרטן שהיה סולן וגיטריסט מוביל בהלקת "פיוז". ב-1986 הוציאו לרדיו תקליט שדרים ראשון שכתב והלחין נתי גלבוע. ההפקה המוזיקלית נעשתה על ידי מיקי גל, הבסיסט של להקת גן עדן.
באותה שנה הצטרף ללהקה יוסי כהן בפסנתר וקלידים. בסוף אותה שנה יצא לרדיו תקליט שדרים שני שכתב והלחין אורן ויינגרטן. השיר היה להיט שהצליח לא רע במצעדים.
בקיץ 1987 שותפה הלהקה בתחרות להקות צעירות בעיר הנוער שהופק מוזיקלית על ידי דני בסן ויזהר אשדות. אשדות שסיים להפיק את התקליט של הזמר אדם צרף את הלהקה כלהקת חימום לסיבוב ההופעות של אדם באותן שנים.
מנהל ההפקה של אדם החתים את הלהקה על חוזה הופעות והלהקה הופיעה ואף החלה להקליט אלבום באולפני העוגן שלא הושלם ונגנז עם התגייסותם של חברי הלהקה לצבא.
ב-1989 שכרו חברי הלהקה בית ישן ברחוב הושע 10 בתל אביב והפכו אותו לאולפן חזרות והקלטות שבו חיו וניגנו בקומונה. מלבד עבודה על חומרים מקוריים ליוותה הלהקה מספר אומנים ביניהם הזמר גבי שושן. כמו כן הפיקו וניגנו חברי הלהקה עם הזמר מני בגר את הסקיצות של אלבומו החמישי "שנת הדובדבן".
בשנת 1990 הרבתה הלהקה להופיעה בתל אביב בעיקר במועדון רוקסן ברמת החיל, עם שולי רמון כזמר. באותה שנה הצטרף ללהקה אייל פלד כבסיסט במקום איציק אשכנזי שפרש.
ב-1991 הצטרף ללהקה שי מיארה כמתופף במקום נתי שעבר לקדמת הבמה כסולן.
אלובמם היחיד אשר יצא לאור, שנקרא "כל כך הרבה זמן" מורכב ברובו מהופעה חיה שהוקלטה על ידי אמנון גוזי ודורון פיקר במועדון רוקסן בשנת 1991. מלבד ההופעה כולל האלבום גם שני שירים שהוקלטו בהפקה משותפת עם איש הסאונד יואב שדמה כאשר בעמדת התופים הצטרף כאורח המתופף מישל עמר. האלבום נערך מוזיקלית (מאסטרינג) על ידי יזהר אשדות. מתוך האלבום יצאו לרדיו מספר שירים ביניהם "נר לרגלך" ו"רוצח".
על אף הצלחת ההופעות, התגברו במהלך המסע המתחים האישיים בין חברי הלהקה. למרות זאת הם הצליחו לעורר את התעניינותה של חברות התקליטים בישראל וקבעו מולן מבחני בד, בתקווה להשיג חוזה הקלטות. למרות העניין הראשוני והאהדה בקרב אנשי חברת התקליטים, המתחים בין חברי הלהקה הכריעו את גורלה לפזר את ההרכב.
לאחר פירוק הלהקה פרשו מרבית חבריה מעשייה מוזיקלית פעילה אך חזרו לשתף פעולה מפעם לפעם בעיקר להקלטות של שירים חדשים.
יחסי ארגנטינה–פרו
יחסי ארגנטינה–פרו הם היחסים הדו-צדדיים שבין בין הרפובליקה הארגנטינאית לבין הרפובליקה של פרו. בין שתי המדינות קיימים יחסים דיפלומטיים מאז 10 ביולי 1822. שתי המדינות חברות באיחוד אומות דרום אמריקה.
לארגנטינה שגרירות וקונסוליה כללית בלימה שבפרו, ואילו לפרו שגרירות בבואנוס איירס וקונסוליה כללית במנדוסה.
ארגנטינה היוותה ב-2013 יעד ל-14.3% מההגירה הבינלאומית של פרואנים. כמו כן, בין השנים 1994–2012 הארגנטינאים היוו 6% מאוכלוסיית המהגרים בפרו.
היסטוריה.
מלחמת העצמאות של פרו.
עם קבלת הידיעות על קבלת העצמאות בדרום, הגיע חוסה דה סן מרטין לפרו, ואחרי מספר ניצחונות נכנס סן מרטין ללימה, שם עדיין היו אלפי ספרדים ששמרו על השפעת ספרד בפוליטיקה ובכלכלה. לבסוף, ב-28 ביולי 1821 הוא הכריז על עצמאות המדינה במילים הבאות.
לאחר הכרזת העצמאות הוקמה ממשלה שהעניקה לסן מרטין סמכויות אזרחיות וצבאיות. על אף הסתייגותו מסמכויות אלו, הוא היה משוכנע כי הסכנה לעצמאות פרו טרם פגה. אחת הפעולות הראשונות של הממשלה החדשה הייתה להכריז על רפורמה במוסד העבדות שמטרה הייתה לבטלו לחלוטין.
מלחמת סנפה.
בשנת 1995 נלחמה פרו באקוודור במלחמת סנפה, מלחמה קצרה בת 33 יום נגד אקוודור בגזרת נהר סנפה שבשטח קורדילרה דל קנדור במערב האמזונאס. ארגנטינה, צ'ילה, ברזיל וארצות הברית, כערבות לפרוטוקול ריו משנת 1942 שסיים את המלחמה הקודמת בין אקוודור לפרו, עבדו יחד עם ממשלות שתי המדינות כדי להשיב את הסטטוס קוו ולסיים את סכסוך הגבול ביניהן. בשנת 2005, גנרל ויקטור מנואל באיאס, לשעבר ראש המטה הכללי של הכוחות המזוינים באקוודור במהלך מלחמת סנפה, השמיע שורה של הצהרות ביחס לסכסוך בין פרו לאקוודור. ב-21 במרץ 2005 נשאל הגנרל דה בייאס בריאיון האם צ'ילה מכרה נשק לאקוודור במהלך מלחמת סנפה וענה:"כן, היה חוזה עם הצבא במהלך הסכסוך." מצד שני, גנרל בייאס חשף כי ארגנטינה ורוסיה מכרו נשק גם לאקוודור במהלך המלחמה.