ב-24 באפריל 1547 נסתיימה המלחמה, כאשר הכה קרל את הפרוטסטנטים שוק על ירך בקרב מילברג (סקסוניה), כאשר למעלה ממחצית הכוח בפיקוד הרוזן פיליפ מהסן נהרג בקרב (כ־8,000 נפש), לעומת אבדות מעטות מאוד בצידו של קרל (כ־200).
ההערכות לקרב החלה כבר ב-23 באפריל, כאשר שני הצבאות נערכו אלה מול אלה על שתי גדות האלבה. לקיסר היו כ-13,000 חיילי רגלים, עוד כ-7,000 חיילים ספרדים, ועוד כאלף הולנדים, ומלבד זה עוד 4,000 פרשים וכעשרים תותחים. הנסיך יוהאן לא יכול היה להפנות את כל כוחו לקרב, מחמת המלחמה הפנימית בתוך סקסוניה, שכפה עליו הנסיך מוריץ. לפיכך הצליח להביא לקרב רק כ-12,000 חיילים רגליים, עוד כ-3,000 פרשים, ו-15 תותחים, שנערכו באזור העיר מילברג, על גדתו המזרחית של הנהר.
חיילי הקיסר, בעיקר הפרשים, ביצעו תנועות לאורך הנהר, ולבסוף, בבוקר ה-24 באפריל, צלחו אותו, בשני מוקדים, 1,000 פרשים ספרדים, ואלף הולנדים. הנסיך יוהאן, שראה את הערכות הקיסר, ניסה ללכד את חייליו לקראת החיילים הצולחים את הנהר, כאשר בעקבותיהם כבר צולחים הרגלים בסירות, הוא חצה את האלבה מערבה עם חלק מחייליו, וניסה לחסום את חיילי הקיסר מצד צפון, אך אז תקף שוב הקיסר בשני מוקדים, ממערב לנהר, וכן ממזרח - בכיוון צפון, והצליח לכתר את כל כוח הרגלים של הנסיך יוהאן. הקרב הוכרע - הצבא הסקסוני הוכה, והנסיך יוהאן נפל בשבי.
מאוחר יותר נפל בשבי גם הרוזן פיליפ מהסן, ושניהם הוחזקו כך עד 1552. קרל כפה על העיר קלן נסיך בוחר חדש, קתולי, בשם אדולף פון שאומבורג, ועל הנסיך הבוחר יוהאן התפטרות לטובת מוריץ.
כיס ההתנגדות האחרון, וקרב דראכנברג.
אף על פי שלהלכה נסתיימה המלחמה, דבקו כמה ערים בצפון המדינה, בהנהגת ברמן, המבורג ומגדבורג, בהתנגדות לקיסר. חודש לאחר קרב מילברג, ב-23 במאי 1547, נערכו שוב צבאות הקיסר במתכונת מצומצמת, מאחר שהיה משוכנע בניצחונו, שחרר את הצבא הספרדי, ושלח צבא קטן בהנהגת הדוכס אריך השני מקלנברג והרוזן כריסטוף מריזבורג, שמנה 6,000 רגלים, מספר לא ידוע של פרשים וכ-17 תותחים. את כוחות ברית שמלקלדן שמנו מעט יותר - כ-6,500 רגלים, 1,400 פרשים וכעשרים תותחים - הנהיג הרוזן בוטמר. הקרב נערך ליד העיר דראכנברג, על הנהר וזר. בדומה לקרב מילברג, חצו הקתולים את הנהר מזרחה בשני ראשים, באחד הרוזן כריסטוף, ובאחר הדוכס אריך, אך הפרוטסטנטים התכוננו למהלך זה, ומיהרו לכתר את הצבא הקתולי, שמפלטו היחיד היה נהר הווזר. הדוכס אריך עצמו נאלץ לקפוץ לנהר וכך הציל את חייו, הוא ועוד כאלף חיילים. ההערכה היא שבקרב נהרגו כ-2,500 חיילים מצבא הקיסר ועוד כמספר הזה נשבו, לעומת אבדות ברית שמלקלדן - 200 הרוגים ו-400 שבויים בלבד. קואליציית ברמן נחלה ניצחון מוחץ, והצליחה להכתיב לקיסר את תנאיה ביחס לחופש הדת שלה, דבר שהיווה בסיס למהלכים הבאים.
ב-1555 נחתם שלום אאוגסבורג בין קרל החמישי למתנגדיו במלחמה. בחוזה זה נקבע כי דת כל נסיכות תקבע לפי השליט שלה, ובכך נסללה הדרך לכניסתו של הזרם הלותרני לאימפריה.
קהילת אנשי הספקטרום האוטיסטי בישראל
אס"י - קהילת אנשי הספקטרום האוטיסטי בישראל הוא ארגון הזכויות האוטיסטי הישראלי. הארגון הוקם בראשית שנת 2006, כשהוא שואב את השראתו מהארגון הבינלאומי הוותיק "רשת האוטיסטים הבינלאומית". הארגון נוסד בידי קבוצת אנשים הנמצאים על הקשת האוטיסטית ונועד להוות מפלט חברתי לאנשי הקשת האוטיסטית, לקשר בינם לבין עצמם ובינם לבין ארגונים מקבילים במדינות אחרות בעולם.
רקע.
בשנת 2005, פרסמה יו"ר אס"י, סולה שלי, את המאמר "קהילה אוטיסטית: מה, למה ואיך". לפי המאמר המונח "קהילה אוטיסטית" עשוי להישמע להרבה אנשים כסתירה פנימית משום שלפי ההגדרה של אוטיזם, יש לאוטיסטים קשיים באינטראקציה חברתית, אך קיומה של קהילה אוטיסטית מרמז על אי-דיוקים בדימוי השכיח של אוטיזם. אוטיסטים עושים הרבה מן הדברים שהאבחנה שלהם כביכול שוללת, אבל הם עושים אותם באופן שונה ממה שאנשים נוירוטיפיקלים עושים. אוטיסטים רבים, גם אלה שאין להם חברים שאינם אוטיסטים, מעוניינים בקשרים עם אוטיסטים אחרים. הם רואים חברויות אלה כמשמעותיות ומתגמלות.
פעילות.
אס"י הוא המייצג העיקרי של הקהילה האוטיסטית ושל התרבות האוטיסטית במדינת ישראל, היות שהוא הארגון היחיד (פרט לעוצמת הרצף), והוותיק ביותר, שהוקם על ידי אוטיסטים, מנוהל על ידי אוטיסטים, שכל החברים בו הם אוטיסטים, ומיועד רק כדי לעזור לאוטיסטים (ספציפית בישראל).
חברי אס"י מנהלים אתר אינטרנט, הכולל חדשות מן הקהילה האוטיסטית בישראל ומחוצה לה, כתבי א"סים בעברית וכתבים מתורגמים לעברית, וכן יצירות לא מילוליות. חברי הארגון שומרים על קשר קבוע עם חברי ארגונים מקבילים במדינות אחרות בעולם, ואף משתתפים בכנסים בינלאומיים של אנשי הקשת האוטיסטית. בחודש יוני 2006, קיימו חברי אסי אירוע לציון חג האוטיסטים הבינלאומי, שהיה האירוע הישראלי הראשון לציון החג. מדי שנה, מציינים בישראל את חג האוטיסטים הבינלאומי, ומדי שנה מתקיים מפגש של אנשים שלא בהכרח מאובחנים כאוטיסטים, אבל לכל הפחות הם כולם מגדירים את עצמם כאוטיסטים לרגל החג.
באתר של אס"י ניתן למצוא ולמלא את ה "Autism-spectrum quotient - ASQ", אחת מהשיטות לאבחון אוטיזם. בנוסף, חברי אס"י פרסמו באתר שלהם מספר מסמכים, המייצגים את הצהרת הכוונות של הארגון, והפעילויות בו הוא עוסק, ומטרותיו. במסמכים האלו, אס"י מסבירים מדוע הם נוסדו, הסברים (לא עדכניים) על מהו אוטיזם, על הצורך בקהילה, ומספר משפטים המהווים מעין כללים אתיים של התנהלות הארגון. אס"י מנסים לעזור לאוטיסטים להתאגד כקבוצה מלוכדת.
כנסים.
בנובמבר 2019 ארגנו חברי אס"י בשיתוף עם עמותת "אבני דרך לחיים" (עמותה המסייעת לאוטיסטים בתפקוד גבוה) אירוע בשם "אוטיסטיכנס 2019". גם עמותת אלו"ט שיתפה פעולה עם האוטיסטיכנס. הכנס נמשך שלושה ימים וכלל סדנאות, פעילויות והרצאות, כאשר ביומיים הראשונים של הכנס השתתפו אוטיסטים בלבד, ורק ביום השלישי והאחרון של הכנס הורשו נוירוטיפיקלים להיכנס ולהשתתף בכנס.
ברשתות החברתיות.
ברשת החברתית פייסבוק, יש לאס"י דף רשמי, שנכון ליוני 2022 יש לו כ-6,700 לייקים ו-6,900 עוקבים, ושנוצר בפייסבוק לפני כמה שנים, ועד היום (נכון ל-2020), הדף ממשיך לפרסם חדשות בינלאומיות בנושאים הקשורים בקהילה האוטיסטית, תרבות אוטיסטית, מחקרים וספרים בתחום האוטיזם, אנקדוטות של אוטיסטים מכל רחבי העולם שכותבים על האוטיזם שלהם ועל סיפורי חייהם, על הכנסים וההפגנות שאס"י מקיימים ועוד. הדף גם מפרסם את כתובת האימייל הרשמית של אס"י.
בנוסף, נכון ליולי 2020, חברי אס"י חן גרשוני ואסף מרקוביץ, מנהלים את קבוצת הפייסבוק הסגורה "המגוון האוטיסטי - הקבוצה הסגורה", שנוצרה ב-28.4.2014.
הופעות בתקשורת.
ב-1.8.2019, בפרק השני של העונה השנייה של התוכנית "סליחה על השאלה", השתתפו מגוון אוטיסטים, ביניהם כמה מחברי אס"י: אסף מרקוביץ ועודד פישר.
בנוסף, בינואר 2020 השתתפו והופיעו חלק מחברי אס"י (חן גרשוני ואסף מרקוביץ) בתוכנית "אחד ממאה", שכללה 4 פרקים, ועסקה בלראיין מגוון אוטיסטים אודות חייהם
מחקרים.
בשנת 2018, איריס שנייד, חברת אס"י ותיקה, פרסמה תזה בנושא הקהילה והתרבות האוטיסטית.
להקת Funky Shunky.
בשנת 2019, הוקמה להקה ישראלית בשם "funky shunky", הלהקה היחידה בארץ שכל חבריה מצהירים על עצמם שהם על הספקטרום האוטיסטי. חלק מחברי הלהקה - חן גרשוני, אסף מרקוביץ ועומרי בזלט - הם גם חברי אס"י.
אוקלנד (ניו זילנד)
אוקלנד (באנגלית: Auckland), הקרויה גם אוקלנד סיטי או אוקלנד המרכזית שבחבל אוקלנד באי הצפוני של ניו זילנד, היא העיר הגדולה והמאוכלסת ביותר במדינת ניו זילנד עם 1,534,700 תושבים. אוכלוסייתה מונה כ-30% מאוכלוסיית המדינה. בין השנים 1840–1865, היא הייתה בירת ניו זילנד.
שמות נוספים.
במאורית, השפה של ילידי ניו זילנד, אוקלנד ידועה בשם "טאמקי מקאו ראו" (Tāmaki-makau-rau) או בעברית "העיר עם מאה האוהבים", משום שהייתה נחשקת מאוד ונכבשה על ידי רבים.
היסטוריה.
התיישבות מאורית.
המתיישבים הראשונים בחבל היו ממוצא מאורי והם הגיעו לאזור אוקלנד במאה ה-14. הם התיישבו באי בסביבות שנת 1350 וגילו במהרה שמצר היבשה לחופי אזור אוקלנד היה נכס אסטרטגי. הוא איפשר גישה גם לחוף שממזרח לאי וגם לחוף שממערבו וכך נבנו שני נמלים, אחד בכל חוף. האדמות הפוריות אפשרו לתושבים לפתח הורטיקולטורה משגשגת והים סיפק שפע של מאכלי ים לתושבים.
התיישבות אירופית.
מגלי ארצות אירופיים הגיעו לאוקלנד לראשונה במאה ה-18 והתיישבו באזור, מצפון לשטחים של השבטים המאורים. עם התיישבות האירופים החל מסחר בנשק והמאורים רכשו רובי מוסקט. כניסת הנשק החדש שינתה את מאזני הכוחות בין השבטים מה שהוביל בסופו של דבר למלחמות המוסקט.
הגעת האירופים לאזור הביאה איתה גם מחלות קשות. אוכלוסייתם של המאורים נפגעה משמעותית מפני שהמערכת החיסונית שלהם לא יכלה להתמודד עם נגיפי השחפת והאבעבועות השחורות שהגיעו לאי יחד עם המתיישבים מאירופה. בשנת 1840 שיעור התמותה גרם לכך שסביב מצר היבשה התגוררו קרוב ל-500 תושבים בלבד.
אוקלנד בירת ניו זילנד.
עם החתימה על הסכם ואיטנגי ב-6 בפברואר 1840 הוטלה משימה על מושל ניו זילנד, ויליאם הובסון, להקים עיר בירה לקולוניה. בעצתו של המיסיונר הנרי ויליאמס ובתמיכת הגנרל פלטון מתיו הוא הכריז על בירה עתידית בנמל ויאטמטה, חלק מאוקלנד של היום. למרות זאת פורט ניקולסון (כיום ולינגטון) בקצה הדרומי של האי הצפוני נראתה בחירה טובה יותר, ואכן ב-1865 הבירה הועברה לשם.
כלכלה.