בניסיון להתמודד עם מותו של קשת ואובדן אצבעותיה, אש חיה בבידוד, אך גארן מחזיר אותה לחיים כשהוא משכנע אותה כדי להתחיל לעבוד בבתי החולים, ולהקל על כאבם של החולים והפצועים. היא פוגשת שוב גם במלך נאש, ומספרת לו שהיא מעדיפה להתנתק גם ממנו, כי גם הוא חייל והיא לא רוצה להתמודד עם אבדות נוספות. הוא מגיב לה שזו גישה מטופשת, והרי כולם סופם למות בדרך זו או אחרת. השיחה מיטיבה עם שניהם, והם מגיעים למצב של קבלה לגבי האהבות שלהם, אפילו כלפי אבותיהם המרושעים.
אש פוגשת את רואן (המלכה האם) ולורד ברוקר (אביו החוקי של קשת), והם מגלים לה שבריגן אינו בנו של נאקס, אלא של ברוקר, ושהיה ביניהם רומן שהוביל להגלייתו של ברוקר על ידי נאקס, ושזו הייתה הסיבה להתעללות של נאקס בברוקר ומשפחתו, לרבות האונס של אשתו. הסיפור לא יצא החוצה מעולם משום שנאקס רצה לשמור על כבודו. אש כועסת על מעשיהם של רואן וברוקר, כיוון שכל השנים האלה בריגן הרגיש לא נאהב ודחוי מצד אביו, ובגלל שזה גרם לה לאבד אמון בברוקר, שהיה בשבילה כמו אב שני וסמל הטוב בעיניה. רואן, המלאה רגשות אשמה, משוחחת איתה. אש מקבלת את העובדה שגם האב הטוב שלה עשה טעויות, והם משלימים.
כשהיא חוזרת לפורט פלאד, אש ובריגן מתנים אהבה, ומשלימים עם כל מה שאיבדו הרוויחו במהלך הזמן. כעבור זמן קצר, המורדים מבקשים להיפגש תחת מסווה של משא ומתן לסיום המלחמה, אך בבואם דורשים שאש תינתן להם. כתוצאה התחיל קרב, בו נאש נורה, אך הוא לא נהרג. בריגן לוקח את הצבא, ומנצח את המורדים ובכך מחזיר את הגיאיות למצב של שלום.
אש חוזרת לבירה ומוכתרת כגיבורה, דבר הגורם לה למבוכה רבה. באחוזתו של ברוקר נערך טקס לזכרו של קשת, ומגיעים אנשים רבים להתאבל, כולל קלרה ומילה, והפעוטות שלהן, בנות קשת, ארן וליב. מילה מספרת לאש שהיא החלה במערכת יחסים עם נאש, ואש מרוצה מכך, ומרוצה עוד יותר מבנו (ארן) וביתו (ליב) הקטנים של קשת. בטקס ההתאבלות על קשת, היא מתאבלת גם על אביה, אותו אהבה, ואף סולחת לעצמה על מותו. היא מנגנת שיר בכינור, עליו נאבקה בנשמתה לחזור לנגן, והניגון הנוגה מבטא את העצב שלה על החיים והמתים שהיא אוהבת.
פרסים.
"אש" נמנה ברשימת ספרי הנוער הטובים של איגוד הספריות האמריקאי (ALA) לשנת 2010, וכן זכה בפרס Cybils בקטגוריית נוער. הספר זכה גם בפרסים הבאים:
שריון לכלי רכב
שריון לכלי רכב מתייחס למיגון פסיבי לכלי רכב ובעיקר לרכב קרבי משוריין (רק"ם). עקרון הפעולה שלו הוא פשוט: בניית דופן קשיחה ובעלת עובי גדול יחסית לכלי, כך שחימוש שנורה על השריון לא יחדור אותו ויפגע באנשי הצוות או במערכות המכניות. ההגדרה מקיפה צורות מיגון נוספות פרט לשריון, אך ערך זה יעסוק רק בשריון פסיבי. קיימות גישות משלימות לשריון פסיבי בהן הסוואה צבאית, מיגון ריאקטיבי ומיגון אקטיבי, אך אף אחת מהן לא מוותרת על השריון הפסיבי כמיגון הכרחי וכשכבת גיבוי.
המיגון הפסיבי כולל מספר סוגים: עטיפת הרכב בלוחות שריון עשויים פלדה או חומרים מרוכבים (כגון צ'ובהם או חומרים קרמים אחרים) שחוזקם הפיזי וגמישותם מאפשרים להם להדוף קליעים, רימונים, רסס, פיצוצים ואף נשק נ"ט (תלוי בסוג השריון). ניתן לשפר את רמת המיגון באמצעות שינוי הגאומטריה של השריון (כגון שריון משופע) או בנייתו ממספר שכבות של חומרים שונים (שריון מרוכב), לעיתים עם מרווחי אוויר ביניהן. קיימים סוגי שריון שנקראים באופן גנרי שריון מרוכב, העשויים מחומרים שהם קשים יותר מפלדה כגון סיבים קרמיים וחומרים מרוכבים. סוגי החומרים משתנים ממדינה למדינה ואופן ייצור לוחות השריון המתקדמים נחשב במרבית המדינות לסוד צבאי. במקרים בהם יש צורך לשמור על שדה ראייה עבור מפעילי הכלי עושים שימוש בזכוכית משוריינת ליצירת חלונות או פריסקופ כדי ליצור פתח שאינו מאפשר מעבר ישר דרך השריון.
סוגי שריון פסיבי.
שריון לוחות.
צורת המיגון הבסיסית והנפוצה ביותר. לוחות שריון עבים מחומרים חזקים ועמידים המכסים את גוף הרכב, תא הנוסעים והמערכות המכניות.
מיגון כלוב.
קיימת גם תצורה של מיגון פסיבי המכונה "מיגון כלוב" (נקרא גם "מיגון סולמות" ו"מיגון סטטיסטי") שבה סדרת מוטות מתכת מוצבים בסמוך אחד לשני, אך לא בצמוד, במרחק מה מגוף הרכב המשוריין. המבנה שיוצרים מוטות המתכת מזכיר סולמות, או כלוב, ומכאן שמו של מיגון פסיבי זה. תצורת מיגון זו נועדה כנגד מטען חלול חד-שלבי הנפוץ בעיקר ברקטות נ"ט כגון לאו, RPG-7 ודומיהן. היא איננה יעילה כהגנה מפני טילי נ"ט טאנדם, פגיעת קליעים או רסיסים, ומשמשת כשכבת הגנה נוספת לשריון לוחות פסיבי. מטרתה להסב נזק מבני למטען החלול, שישבש את יעילותו, או לגרום לו להיזם במרחק גדול מדי מגוף הרכב המשוריין ובכך להקטין את יכולת חדירות השריון שלו.
מיגון זה קיים היום על נגמ"שי הסטרייקר האמריקאים ורכבי הווריור הבריטים בעיראק ועל דחפורי ה-D9R, הנגמחו"ן וטנק החילוץ M-88 בישראל. מיגון הכלוב של ה-D9 הוכיח את עצמו והציל חיים, ועל פיתוחו והתקנתו במבצע בזק זכתה מנת"ק, חט"ל ומש"א בפרס מפקד זרוע היבשה.
מיגון מאולתר.
קיימים גם אמצעי מיגון מאולתרים, כגון שקי חול, למשל בנגמ"שים כמו ה M-113 והסטרייקר. השקים מוצבים מעל המיגון המקורי של הכלי. השימוש בשקי חול הוא לרוב אלתור שמתבצע על ידי החיילים בשטח, שלא מרוצים מהביצועים של המיגון התקני שהותקן ברכב. לעיתים משתמשים בשריון מאולתר המכונה "סנדוויץ'". שריון כזה כולל שני לוחות פלדה (בדרך כלל דקים) וביניהם חומר אחר - לרוב עץ, בטון או חול. שריון כזה הותקן בכלי הרכב שעלו לירושלים הנצורה בשיירות, בזמן מלחמת העצמאות.
חפרפרת גאנסו
חפרפרת גאנסו (שם מדעי: "Scapanulus oweni") הוא סוג ומין יחיד האנדמי לגאנסו, סין, ונמצא במשפחת החפרפרתיים. חפרפרת זו היא החברה היחידה בתת-משפחת חפרפרות אמריקניות שלא חיה בצפון אמריקה. החפרפרת אוכלת בעיקר חרקים ואורכה 10-13סנטימטרים עם זנב שאורכו 3.5-4סנטימטרים.
ביטרבלו
ביטרבלו הוא רומן פנטזיה לנוער מאת הסופרת האמריקאית קריסטן קאשור. זהו הספר השלישי בסדרת "שבע הממלכות", כאשר קודמים לו "מחוננת" ו"אש".
תקציר העלילה.
הסיפור מתרחש כשמונה שנים לאחר אירועי "מחוננת". ביטרבלו היא מלכת מונסי בת ה-18, ונאבקת להתמודד עם תפקידה הנוכחי כמלכה - כאשר ברצונה להיות מלכה טובה והוגנת לנתיניה - אל מול ההיסטוריה האפלה ומורשתו של אביה הסדיסט, אשר שלט במוחם של אנשים בזמן שזרע הרס בממלכתו.
מכשולים רבים עומדים בדרכה במסעה זה: יועציה, אותם ירשה מאביה, מנסים לשכנע אותה להשאיר את העבר בעבר, ומסיתים את תשומת לבה בכך שמעמיסים עליה מטלות אדמיניסטרטיביות ומסתירים ממנה כל דבר שיעלה בה שאלות עליהן אין ברצונם לענות. אך ביטרבלו עצמה חוותה את שלטונו של אביה, ואינה יכולה לשכוח כיצד הוא רצח את אמה אל מול עיניה, והיא נלחמת בשיכחה שתוקפת כפי הנראה את כל הסובבים אותה.
ביטרבלו מנסה לגלות בעצמה את מה שמסתירים ממנה, והיא לובשת את בגדיה של משרתת וחומקת מן הארמון לילה אחד, כדי לשמוע את מספרי הסיפורים בפונדקים בעיר. כך היא פוגשת את ספייר, המכונה "סף", מחונן שאינו יודע מה כישרונו, ואת חברו טדי, שרוצה לכתוב מילון לשימוש אזרחי מונסי. דרכם, בזהותה הבדויה כ"ספרקס", ביטרבלו לומדת כיצד אנשים מתמודדים עם המורשת של לק, כמו דרך הסיפורים, וכן על פעילויותיהם של חבריה החדשים, שמבקשים להחיות דרך ספרים וחינוך את ההיסטוריה האבודה של מונסי. סף גם מתגנב לארמון כדי לקחת בחזרה חפצים שנגנבו על ידי לק בעבר. אך היא גם רואה כיצד כמו יועציה, אנשים רבים מעדיפים לא לזכור את העבר, מה שרק מעורר ביתר שאת את סקרנותה של ביטרבלו.
כשלאט-לאט ביטרבלו חושפת את העבר, היא נאלצת גם להתמודד עם מחדליה כמלכה, ולבדוק אם היא באמת בונה לעמה עתיד. היא מתחילה להבין שזה לא מספיק לנהל את המצב הקיים, אלא שעליה לבנות תוכניות ומדיניות שירפאו את העבר וישפו את התושבים הנגזלים, בזמן שגם יניחו את הבסיס לעתיד משגשג.
כשסף מגלה את זהותה האמיתית של ביטרבלו, הוא כועס ומרגיש נבגד. הוא חושב שהיא משחקת משחקי ילדים, ואינה מכירה בפריווילגיות שלה, או כיצד התרמית יכולה להשפיע על חבריה החדשים. אם לפני כן היו רמיזות לרגשות מתפתחים בין סף לביטרבלו, הפער שנגלה ביניהם הוא גדול מידי לגישור.
בינתיים, ביטרבלו מגלה שיועציה בוגדים בה, שמשפחת פשע בעיר מתנכלת לה ולחבריה, בסיוע משרתת בארמון שגם בוגדת בה, והיא נאלצת להתמודד עם המשברים האלה בזמן שהיא עצמה מרגישה אובדת בזמן. אך בעזרת כל חבריה, היא פותרת את הבעיות - יועציה מתים או נעצרים, הסכנות בעיר מטופלות, וחבריה של ביטרבלו, "חוקרי האמת", מקבלים ממנה את ההוראה לפתח מרכזי חינוך ולהדפיס מחדש ספרים שהושמדו בזמנו של לק. ביטרבלו מגיעה למקום של שוויון נפש לגבי העבר, לאחר שחשפה את כל פשעיו ושחיתויותיו של אביה, ומתחילה לערב את עצמה בהכוונת הממלכה, ולא רק באדמיניסטרציה.
סף נפרד ממנה לשלום, ויוצא לדרך לחפש הרפתקאות חדשות.
פרסים והכרה.
הספר הגיע מיד לרשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס, וכן נמנה בין ספרי הפנטזיה לנוער הטובים של איגוד הספריות האמריקאי (ALA) לשנת 2012. רשימות נוספות שכללו את הספר הם:
ביקורת.
הספר זכה לביקורות הטובות ביותר מכל ספרי סדרת "שבע הממלכות". בניו יורק טיימס נכתב כי "יש סופרים שיודעים לספר סיפור טוב; יש כאלה שיודעים לכתוב. קאשור היא אחת מהסופרים הנדירים שיודעים לעשות את שניהם. מדומיין בצורה מרגשת ומבוצע למשעי, ביטרבלו עומד כתרומה מופלאה למסורת ספרותית ארוכה." הביקורת ב-Kirkus קראה לספר "הורס ושובר לב".