מסע הבחירות של מאיר אריאל הוא סיבוב הופעות של הזמר מאיר אריאל, שהתקיים במהלך חג סוכות תשמ"ח, 1987. סיבוב ההופעות נמשך שבוע במהלכו הופיע אריאל עם להקת "קאריזמא" ברחבי הארץ, מקריית שמונה בצפון ועד אילת. חלק מההופעות היו מאולתרות, כשהלהקה הקימה במה מאולתרת והופיעה מול העוברים ושבים במסגרת מופע רחוב.
"מסע הבחירות של מאיר אריאל", תועד גם בסרט באותו השם בבימויו של אידו סלע. הסרט יצא לאקרנים בשנת 1989.
רקע.
בשנת 1987 היה מאיר אריאל אמן ותיק ומוערך, אף כי לא זכה להצלחה מסחרית רבה. שני אלבומיו הראשונים קיבלו ביקורות טובות אך לא זכו להשמעות רבות ברדיו. לאורך השנים היה אריאל מופיע לבדו עם הגיטרה, מול קהל של כמה עשרות אנשים בלבד.
באוגוסט אותה שנה החל בהקלטת אלבומו השלישי "ירוקות". יהודה עדר, שהפיק את אלבומו השני של אריאל ("...וגלוי עיניים"), השתתף באלבום כנגן גיטרה, ומיקי שביב כנגן בס.
בתחילת ספטמבר נפטר אביו של אריאל, סשה, ממחלת הסרטן בגיל 80.
היציאה לסיבוב ההופעות.
בחג סוכות תשמ"ח, אוקטובר 1987, החליט אריאל לצאת לסיבוב הופעות עם להקה ברחבי הארץ. בכך רצה להופיע עם להקה מול קהלים רחבים יותר מאלה שהופיע מולם בדרך כלל ולהגיע לקהל חדש שטרם נחשף אליו, מתוך תקווה שבכך יפרוץ את מעגל קהל מעריציו הנאמן והמצומצם. לסיבוב ההופעות קרא "מסע הבחירות של מאיר אריאל", מתוך לעג למערכות הבחירות לכנסת (מסע הבחירות התקיים כשנה לפני בחירות 1988). כחלק מ"מסע הבחירות" ביצע בהופעות קטע מעבר הומוריסטי בשם "נאום בחירות", בו שיכנע את הצופים לא להצביע עבורו.
למסע ההופעות גויסו הגיטריסט יהודה עדר והבסיסט מיקי שביב, אשר שיתפו פעולה עם אריאל בעבר. יהודה עדר, שהיה מנהל בית הספר "רימון", גייס למסע את אחד מתלמידיו, המתופף רע מוכיח, שהיה אז בן 16. עדר גייס גם את יואב קוטנר, שכבר היה אז שדרן רדיו מוערך, כנגן כלי הקשה. הלהקה שהתהוותה נקראה להקת קאריזמא.
שלושה ימים לפני היציאה לדרך פנו עדר ואריאל לאידו סלע ולאיתי לנדסברג להצטרף למסע כדי לתעד אותו. סלע, במאי צעיר, נבחר לביים את הסרט ולנדסברג הצטרף כמפיק. מיכה ליבנה הצטרף למסע כצלם.
הוצאות המסע הסתכמו בכ-21 אלף דולר, אשר מומנו באמצעות הלוואה שלקחה משפחת אריאל. עדר, שביב וקוטנר הופיעו בהתנדבות, ועדר הביא עימו ציוד הגברה מבית הספר "רימון". לצורך המסע נשכרו שלושה מיניוואנים.
מסע הבחירות.
סיבוב ההופעות התחיל בהופעה בקרית שמונה, וממנה התקדם המסע דרומה. אריאל תכנן לקיים מספר רב של הופעות, כשלוש ביום, אולם בסופו של דבר רבים מהם לא יצאו אל הפועל. חלק מההופעות התרחשו במרכזים מסחריים, כשחברי הלהקה סוחבים בעצמם את הציוד ומקימים במה מאולתרת, עליה הופיע אריאל במעיין "מופע רחוב". במקרים אחרים תואמו ההופעות מראש. כל ההופעות היו חינמיות.
בהופעות ביצע אריאל שירים משני אלבומיו שכבר יצאו ומספר שירים חדשים שהיו עתידים לצאת באלבומו הבא "ירוקות". כמו כן, איפשר לנגנים לבצע שירים, למשל "מהפכה" של יואב קוטנר ו"אמא של ניקי" של מיקי שביב.
במהלך הסיבוב הופיעה הלהקה בטבריה, עכו, קיבוץ משמרות (בו גדל אריאל ואותו עזב שנתיים קודם), ירוחם, קיבוץ סמר, וכן בפני חיילים בבסיס צבאי בשומרון ובמקומות נוספים. סיבוב ההופעות הסתיים ב-17 באוקטובר 1987.
לאחר המסע.
עם סיום מסע ההופעות חזר אריאל להקלטות אלבומו "ירוקות", אותו הפיקה אלונה טוראל. האלבום יצא מספר חודשים מאוחר יותר, בחודש מרץ 1988. זמן קצר אחר כך יצא אריאל לסיבוב הופעות אותו הפיקו מיכאל תפוח ואתי אנטה. להקת קאריזמא, ללא יואב קוטנר, נבחרה ללוות את אריאל גם בסיבוב זה, כשאל ההרכב הצטרף אדם מדר שניגן בכינור, חצוצרה וקלידים. סיבוב הופעות התקיים באולמות ברחבי הארץ אולם לא נחל הצלחה מרובה והופסק לאחר כ-20 הופעות.
בשנת 1989 יצא הסרט המתעד את מסע ההופעות. בסרט, שאורכו 70 דקות, נראים קטעים מההופעות השונות שקיימו אריאל והלהקה, וכן תיעוד של הווי הלהקה בזמן הנסיעות. לסרט נודעה חשיבות בקרב חובבי מאיר אריאל והוא מהווה תיעוד מצולם נדיר יחסית של אריאל. בשנת 2003 יצא הסרט גם על גבי DVD, ומאז הוקרן מספר פעמים בפסטיבלי סרטים.
במאי 1996, במסגרת הופעה של אריאל עם להקת "זרעי קיץ" שנערכה בהארד רוק קפה בתל אביב, התקיים איחוד של להקת קאריזמא. ארבעת חברי ההרכב המקורי (עדר, שביב, מוכיח וקוטנר) יחד עם אדם מדר ומשה לוי, התארחו בהופעה למספר שירים. ההופעה צולמה והוקלטה, וחלקה של להקת קאריזמא תועד באלבום ההופעה "דלתות נפתחות מעצמן" שיצא ב-1998. ההופעה המלאה יצאה לאור ב-DVD "דרך דמעה שקופה" בשנת 2003, לאחר מותו של אריאל. ל-DVD צורפו גם מספר קטעי וידאו ממסע הבחירות המקורי בשנת 1987.
ריידר קוואמן
ריידר קוואמן (בנורווגית: Reidar Kvammen; 23 ביולי 1914 – 27 באוקטובר 1998) היה כדורגלן נורווגי, ששיחק בקבוצת וויקינג כחלוץ ונחשב לאחד מגדולי הכדורגלנים של נורווגיה בכל הזמנים.
קוואמן היה הכדורגלן הנורווגי הראשון שהגיע ל-50 הופעות. בסך הכל, הוא שיחק 51 משחקים בינלאומיים וכבש 17 שערים במדי נבחרת נורווגיה. קוואמן היה חבר בולט בנבחרת שזכתה במדליית הארד הנורווגית באולימפיאדת 1936 וגם שיחק במונדיאל 1938 שנתיים לאחר מכן. בקריירת המועדונים הוא הבקיע 202 שערים, שעד היום הוא עדיין שיא במועדון הכדורגל וייקינג.
אחרי הקריירה שלו כשחקן, קוואמן היה מאמן בקבוצות מולדה, ברין וויקינג.
חיים אישיים.
קוואמן נולד בסטוונגר, בנם של הסנדלר רסמוס אנדראס קוואמן וג'אנה קוואמן ועבד כקצין משטרה. הוא התחתן עם אנה מרטה סטיין בשנת 1942. במהלך הכיבוש הגרמני של נורווגיה נשלח קוואמן למחנה ריכוז בפולין הכבושה. הוא נכלא באוגוסט 1943 והוחזק בכלא בסטוונגר, לאחר מכן במחנה הריכוז גריני מאוגוסט עד דצמבר 1943 ואחר כך מחנה הריכוז שטוטהוף עד סוף המלחמה.
האוטוביוגרפיה שלו, 50 ganger på Norges landslag, יצאה לאור בשנת 1949.
הגבירה משאלוט (ציור)
הגבירה משאלוט (באנגלית: The Lady of Shalott) הוא ציור בצבעי שמן של הצייר האנגלי ג'ון ויליאם ווטרהאוס, שנוצר בשנת 1888. בציור מתוארת הפואמה של אלפרד טניסון בעלת השם הזהה לציור משנת 1832. ווטרהאוס צייר שלוש גרסאות של היצירה, האחרות נוצרו בשנים 1894 ו-1915. הגבירה משאלוט היא יצירתו המפורסמת ביותר של ווטרהאוס, והיא ניחנת בסגנון האחווה הפרה-רפאליטית על אף שהיא התפרקה עשורים קודם לכן. בשנת 1894, היצירה נתרמה לציבור על ידי סר הנרי טייט, והיא מוצגת לרוב במוזיאון טייט שבלונדון.
אודות היצירה.
היצירה מבוססת על פואמה של אלפרד טניסון. בסיפור ישנה נערה הבורחת מטירה כדי לחפש את אהובה. הדמות של הנערה מבוססת על איילין מאסקלוט שחיזרה אחרי סר לנסלוט דו לאק לאחר שהוטלה עליה קללה שאילצה אותה להישאר בטירה קמלוט של המלך ארתור. ווטרהאוס צייר שלוש גרסאות לפואמה, ויצירה זו היא הראשונה מביניהן.
הציור מתאר את סיפורו של אלפרד טניסון "הגבירה משאלוט". על הגבירה מסיפור הוטלה קללה שאוסרת עליה לצאת מביתה או אפילו להסתכל ישירות דרך החלון. הדרך היחידה שלה להביט בעולם היא דרך מראה. הגבירה החלה לסרוג את הנוף שהיא רואה בהשתקפות של החלון במראה. בהזדמנות מסוימת הגבירה מפרה את הקללה ומסתכלת מבעד לחלון. לאחר מכן, היא מחליטה לעזוב את הטירה. בציור ניתן לראות את הגבירה יושבת בסירה ומביטה לאופק.
בקדמת הסירה ישנם צלב ומנורת לילה, ולידם נירות המסמלים את החיים. שני נירות כבויים, ואחד עתיד להיכבות, מה שמסמל את הקרבה למוות. היבט חשוב ביצירה הוא התיאור הריאליסטי שניכר בשמלתה של הגבירה בוהקת בלבן באופן שמודגש על הרקע בגוונים כהים, בתווי פניה העצובים של הגבירה וכדומה.
תוכנית רודרמן
תוכנית רודרמן היא תוכנית ללימודי יהדות ארצות הברית באוניברסיטת חיפה.
בשנת 2013 קרן משפחת רודרמן בניהולם של שירה וג'יי רודרמן ואוניברסיטת חיפה השיקו את התכנית האקדמית הראשונה מסוגה בישראל ללימודי יהדות ארצות הברית, בראשותו של הפרופסור גור אלרואי. תוכנית רודרמן ללימודי יהדות ארצות הברית היא תוכנית לתואר שני בחוג ללימודי ישראל. התכנית עוסקת במגוון נושאים הקשורים ליהדות ארצות הברית, לחברה האמריקנית ולקשר החשוב וארוך השנים עם מדינת ישראל והחברה הישראלית בעבר ובהווה. התכנית כוללת סיור לימודי בן עשרה ימים בארצות הברית ומפגש בלתי אמצעי עם יהדות אמריקה, היכרות עם סטודנטים יהודים אמריקנים, אישי ציבור ואקדמיה, ביקור במוזיאונים והרצאות אורח.
גביע הפיצ'יצ'י
Folklore (אלבום של טיילור סוויפט)
Folklore (בעברית: פוֹלקלוֹר) הוא אלבום האולפן השמיני של הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט. האלבום יצא לאור ב-24 ביולי 2020 בהוצאת חברת התקליטים ריפבליק רקורדס. הוא נוצר בזמן בידוד במהלך מגפת הקורונה והופק בידי ג'ק אנטונוף, ארון דסנר וסוויפט עצמה. האלבום הופץ 16 שעות לאחר ההכרזה עליו, ובכך מהווה "אלבום הפתעה". בשונה מאלבומיה הקודמים של סוויפט, הוא אינו מכוון למיינסטרים המוזיקלי, אלא מאופיין בסגנון מוזיקלי המשלב אינדי פולק, רוק אלטרנטיבי, אלקטרו-פולק וצ'אמבר פופ. האלבום זכה לתשבחות, בין היתר בשל האווירה הרוגעת ונושאי הפנטזיה שמציגים שיריו, והיו שהגדירו אותו האלבום הטוב ביותר שהוציאה סוויפט. "Cardigan" יצא כסינגל המוביל של האלבום מיד עם צאתו ב-24 ביולי 2020. השיר "Exile", שנעשה בשיתוף עם הלהקה בון איבר, והשיר "Betty", יצאו כסינגלים באוגוסט באותה השנה. באוקטובר 2020 יצא "The 1" כסינגל שיווקי רשמי מתוך מהאלבום.