קריקין הייתה חברה באקו"ם, באגודת הסופרים העבריים בישראל, באיגוד הנשים האקדמאיות, במועדון "מלוא" (מועדון לסופרים ואמנים) ובחברה הפילוסופית באוניברסיטת ירושלים.
ב-2 באפריל 1972 השתתפה בוועידה הכ"ה של אגודת הסופרים העבריים שנערכה בבית הסופר בתל אביב, בהשתתפות גולדה מאיר ו-זלמן שזר.
קרינקין כתבה שירים עוד בילדותה. שירה הראשון בדפוס "המחוגים והמטוטלת" הופיע ב"דבר לילדים" בשנת תרצ"ט. מאז שיריה הודפסו בכל עיתוני הילדים כולל "משמר לילדים", "הארץ שלנו" ולכמה מהם הולחנו מנגינות והם מושרים ונדפסים בישראל ומחוצה לה ואף תורגמו לאנגלית ופורסמו בארצות הברית.
יפה קרינקין גם פרסמה במקראות שונות ומגוונות וכמעט בכל העיתונות הבוגרת במשך שנים רבות: שירים ליריים, סיפורים לילדים ומאמרי ביקורת על ספרים והצגות. היא ערכה ספרים ותרגמה מרוסית ומאנגלית.
תקופה מסוימת ריכזה את החוג לספרות בבית מאניה ביאליק.
יפה קרינקין פורסמה ב- Who Who's Oxford University 1987 כמשוררת החוץ מהבולטות ביותר. כמה מהפרסים שהוענקו לה: "פרס יציב", תשי"ט, 1960, "מענק העירייה", "פרס אקו"ם".
בעשר השנים האחרונות לחייה יפה קרינקין התעוורה. נפטרה מדום לב בבית אבות בהוד השרון ב-1987. ונקברה בבית העלמין הדרום (בת ים). השאירה בת ושני נכדים.
אקהויז
מולדר
מוּלְדֶר הוא שם משפחה הולנדי, שמשמעו בהולנדית, טוחן.
חרלמבוס הקדוש
חָרָלַמְבּוֹס הקדוש (ביוונית: Άγιος Χαράλαμπος) הוא קדוש בנצרות האורתודוקסית. חרלמבוס היה בישוף מגנסיה שבאיוניה (ליד איזמיר המודרנית) בימי הקיסר ספטימיוס סוורוס (193-211) ומת כמרטיר בשנת 202. לפי המסורת היה בן 113 במותו.
המסורת על תולדות חייו.
חרלמבוס כיהן כבישוף והטיף לנצרות במשך שנים רבות. הוא נתפס על ידי הפרוקונסול לוקיאנוס והמפקד הצבאי לוקיוס, נכלא ועונה, אך סירב להתכחש לישו ולבצע את פולחן הקיסר. על אף גילו המתקדם עונה בעינויים קשים.
כאשר עורו נפשט מעליו באנקולי ברזל, הודה למעניו במילים "תודה שהפשטם מעלי עול גשמי והקלתם על נשמתי להתקרב אל חיי הנצח". בתגובה לעמידתו הפלאית בעינויים המירו שני חיילים רומיים, פרופיריוס ובפטוס, את דתם לנצרות. גם שלוש נשים שראוהו החלו להלל את ישוע, והוצאו להורג מיד. זועם על כישלונו לשבור את רוחו של חרלמבוס, נטל הפרוקונסול לוקיאנוס את כלי העינויים בידיו וביקש לענות את הבישוף בעצמו, אך ידיו נכרתו בדרך נס. כאשר ירק המפקד לוקיאנוס בפני הקדוש, הסתובב ראשו לפתע כך שפנה לאחוריו. שני הבכירים הרומאים התחננו לפני הקדוש, שהתפלל עליהם וריפא אותם. בתגובה, המירו לוקיוס ולוקיאנוס את דתם.
לבסוף הובא חרלמבוס לפני הקיסר ספטימיוס סוורוס, שהורה להוציאו להורג מיד. חרלמבוס התפלל שהמקום שבו ייטמנו שרידיו לא ידע רעב או מחסור לעולם.
מורשתו.
לפי האמונה נקברה גולגולתו של חרלמבוס במנזר אגיוס סטפנוס שבמטאורה. שרידי עצמותיו מפוזרים בכנסיות רבות במרחב היווני ומייחסים להן נסים רבים.
יום חגו של הקדוש נחגג בדרך כלל ב-10 בפברואר, אלא אם הוא נופל על שבת שלפני הלנט או על יום שני הראשון של הלנט, ואז חוגגים אותו ב-9 בחודש.
לחרלמבוס הקדוש מוקדש מנזר גדול ברובע הנוצרי בעיר העתיקה בירושלים (ברחוב הח'נקה), בו מצוינת התחנה השמינית של הויה דולורוזה.
באיקונוגרפיה הוא מתואר כבישוף, עם ספר בידו השמאלית, וידו הימנית מורמת בתנועת ברכה.
פרנטה
ואסילי מיטרוחין
הדיוויזיה השישית (ורמאכט)
הדיוויזיה השישית (בגרמנית: 6. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה במערכה בפולין, בקרב על צרפת, בקרבות החזית המזרחית, והושמדה במהלך מבצע בגרטיון. לאחר מכן הוקמה הדיוויזיה כדיוויזיית הפולקסגרנדיר השישית, שלחמה בחזית המזרחית, ובכלל זה במבצע ויסלה-אודר.
היסטוריה.
הדיוויזיה השישית.
הדיוויזיה הוקמה ב-1 באוקטובר 1934 בבילפלד, והועמדה תחת פיקוד קונרד פון גוסלר. במהלך המערכה בפולין הייתה הדיוויזיה חלק מהארמייה הראשונה בחזית המערבית, ובמהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-40 במסגרת הארמייה ה-16, ולאחר מכן הועמדה בכוננות למבצע ארי הים שבסוף בוטל. במהלך מבצע ברברוסה הייתה הדיוויזיה חלק מהקורפוס ה-6 במסגרת הארמייה התשיעית. במהלך הקרב על מוסקבה לחמה בתחילה הדיוויזיה כחלק מקורפוס הפאנצר ה-41 במסגרת ארמיית הפאנצר השלישית, ולאחר מכן לחמה כחלק מקורפוס הפאנצר ה-56 במסגרת הארמייה הרביעית. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות שונים בגזרה המרכזית, ובכלל זה בקרב רז'ב השני ובקרב קורסק. במהלך מבצע בגרטיון לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-35 במסגרת הארמייה התשיעית, עד להשמדתה באזור בוברויסק ביולי 1944.
דיוויזיית הגרנדיר השישית.
ב-25 ביולי 1944 הוקמה דיוויזיית הגרנדיר השישית על בסיס דיוויזיית הגרנדיר ה-552, שהוקמה ב-11 ביולי 1944, ועל בסיס שרידי הדיוויזיה ה-6, והועמדה תחת פיקוד אוטו-הרמן ברוקר. הדיוויזיה לחמה באזור רדום וורשה, כחלק מקורפוס הפאנצר ה-46 במסגרת הארמייה התשיעית.
דיוויזיית הפולקסגרנדיר השישית.
ב-9 באוקטובר 1944 שונה שמה של הדיוויזיה לדיוויזיית הפולקסגרנדיר השישית, והיא המשיכה להילחם בגזרה המרכזית כחלק מהארמייה התשיעית, ואף השתתפה במבצע ויסלה-אודר. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרב על שלזיה כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית ומהארמייה ה-17.
הדיוויזיה השישית - הקמה שנייה.
ב-10 במרץ 1945 שונה שמה של הדיוויזיה שוב להדיוויזיה השישית, והיא המשיכה להילחם בקרב על שלזיה כחלק מהארמייה ה-17 עד סוף המלחמה.
ניסיון חיי
באסקוניה ויטוריה
בסקוניה ויטוריה
דיני הקרקעות ברשות הפלסטינית
אינני בודה השערות
אינני בודה השערות (בלטינית: hypotheses non fingo) היא אמרה מפורסמת שטבע אייזק ניוטון במאמרו הערות כלליות, שהיה אחד הנספחים למהדורה השנייה של ספרו עקרונות מתמטיים של פילוסופיית הטבע. משפט זה מגדיר את עקרונות המדע המודרני, המבסס השערות על תוצאות ניסוייות; בניגוד למדע שקדם לו בו הציבו השערות על פי הפילוסופיה וניסו לפרש את התצפיות הלא שיטתיות בהתאם לאותם עקרונות פילוסופיים.
איני בודה השערות
הכנה לבשורה
הכנה לבשורה (יוונית: Εὑαγγελικὴ προπαρασκευή; לטינית: Praeparatio evangelica) הוא חיבור אפולוגטי שנכתב על ידי אוסביוס מקיסריה בתחילת המאה ה-4 לספירה. הוא החל בכתיבתו בשנת 313 בערך, וניסה להוכיח בו את עליונותה של הנצרות מול דתות ופילוסופיות פגניות.
תוכן החיבור.
החיבור מורכב מ-15 ספרים שנשתמרו בשלמותם. אוסביוס החשיב אותו כספר לימוד של הנצרות המיועד לפגנים, אולם ערכו רב בשביל קוראים רבים מאוחרים יותר, משום שאוסביוס הוסיף בו מידע מהיסטוריונים ופילוסופים שלא נשמר במקומות אחרים:
המושג "הכנה לבשורה".
המושג הלטיני "praeparatio evangelica", משמעותו "הכנה לבשורה" בקרב תרבויות שעדיין לא שמעו על בשורת ישו. על פי השקפה זו, אלוהים כבר זרע בתרבויות העתיקות רעיונות שעתידיים לשאת פרי דרך פרשנות בהקשר נוצרי לחלוטין. עם זאת, חיבורו של אוסביוס אינו מאמץ את האמונה הרווחת (הקיימת לפחות מאז קלמנס מאלכסנדריה) בדבר הפילוסופיה היוונית כ"הכנה לבשורה". במקום זאת, אוסביוס מציע טיעון ארוך בדבר חכמתם של העברים העתיקים, ההופכת להכנה לפילוסופיה היוונית (או לפחות פילוספיה פלאטונית). לדעת אוסביוס, היוונים גנבו את כל האמיתות שהחזיקו בהן מהעברים העתיקים מהם.
השפעה.
ביצירה עשה שימוש ג'ובאני פיקו דלה מירנדולה (1463–1494) כמקור לנאומו המפורסם.
מגדל המים הישן (ראשון לציון)
ClickOnce
ClickOnce היא טכנולוגיה של מיקרוסופט המאפשרת למשתמש להתקין ולהפעיל יישומים חכמים של צד הלקוח (smart client) מבוססות Windows על ידי לחיצה על קישור בדף אינטרנט. ClickOnce היא רכיב של  (או מתקדם יותר), ותומכת פריסת יישומים שנעשו עם Windows Forms אוWPF בדומה Java Web Start עבור פלטפורמות Java או טכנולוגיית  של לינוקס.
משה מקייב
משה מקיוב
מרדכי גרנביץ
הבליץ על באת'
הבליץ על באת' הוא כינוי לסדרת הפצצות של הלופטוואפה על העיר באת' בבריטניה במהלך מלחמת העולם השנייה. העיר הופצצה באפריל 1942, כחלק מבליץ בדקר, במסגרתו הופצצו ערים בריטיות בשל המורשת התרבותית וההיסטורית שלהן ולא מתוך צרכים צבאיים או אסטרטגיים טהורים.
רקע.
מתחילת הבליץ ועד לשנת 1942 לא סבלה העיר באת' מהפצצות גרמניות. אמנם מטוסים גרמנים טסו מעליה כדי להפציץ את העיר בריסטול הסמוכה, שספגה הפצצות כבדות לאורך המלחמה, ולכן אזעקה נשמעה בבאת' תכופות, אך היא לא הופצצה בעצמה. בבאת', בניגוד לערים אחרות שהופצצו, לא הייתה תעשיית נשק חשובה והיא גם לא הייתה עיר מסחר או נמל חשובה, לפיכך היא לא נחשבה ליעד בעל משמעות אסטרטגית שיש להתקיפו בהפצצה אסטרטגית.
המצב השתנה לאחר שבמרץ 1942 הפציץ חיל האוויר המלכותי את העיר ליבק בגרמניה והסב לה נזק רב. בתגובה, פתחו הגרמנים בסדרת הפצצות שזכתה לשם בליץ בדקר, שם שנשאב מנאומו של התועמלן הנאצי גוסטב בראון פון שטום: "אנו נפציץ כל אתר שזכה לשלושה כוכבים במדריך בדקר". במסגרת סדרת הפצצות אלו הפציצו הגרמנים ערים בריטיות בשל המורשת ההיסטורית והאדריכלית שלהן ולא בשל החשיבות האסטרטגית שלהן. באת', כעיר מרשימה בעלת מבנים בעלי חשיבות אדריכלית ותרבותית רבה, הייתה אחת המטרות של בליץ זה.
הבליץ.