הכנף הוקמה ב-1 במאי 1949 כ-כנף המודיעין האסטרטגי ה-9 בבסיס פארפילד-סויסאן בקליפורניה (שמו של הבסיס השתנה ב-1951 לבסיס טראוויס) והיא הפעילה את טייסות המודיעין האסטרטגי ה-1, ה-99 וה-5 ולהק המודיעין ה-9. הטייסת הפעילה מטוסי בואינג RB-29 סופרפורטרס ו-קונבייר RB-36 פיסמייקר כמטוסי צילום מגביהי טוס. משימת המודיעין של הכנף נמשכה 11 חודשים בלבד כאשר בראשון באפריל 1950 הכנף הפכה לכנף ההפצצה ה-9 עם שינוי השמות של כל תתי היחידות שלה והפעילה את מטוס ה-B-29. בשנת 1953 הכנף עברה לבסיס מאונטיין הום, איידהו, באותו השלב הכנף סיפחה לתוכה את טייסת התדלוק האווירי ה-2 שהפכה לטייסת התדלוק האווירי ה-9. המיקום החדש היה מבודד ולכן מיטבי לפיקוד האוויר האסטרטגי שרצה להפעיל מטוסי הפצצה אסטרטגיים הרחק ממרכזים האורבניים של קליפורניה.
הבסיס החדש עבר שיפוץ והתאמה מקיפים שכן בשנת 1954 הכנף תוכננה להפעיל את ה-בואינג B-47 סטרטוג'ט, כאשר ב-15 בספטמבר נחת מטוס הסטרטוג'ט הראשון בבסיס. ביוני 1955 הכנף ביצעה את בחינת הניידות שלה בפריסה של 60 ימים בבריטניה ובספטמבר פריסה שנייה בניו זילנד תוך טיסה רציפה עם תמיכה של מטוסי תדלוק, זאת הייתה הטיסה הארוכה בין היחידות של הפיקוד האוויר האסטרטגי עד אז.
בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה עם פיתוח מטוסים מהירים יותר ויותר פיקוד האוויר האסטרטגי מצא את עצמו עם דרישות לתגובה מאסיבית ומיידית. המטה החל בארגון מחדש של היחידות שלו תחת תפיסה חדשה שכונתה FRESH APPROACH שדרשה מהיחידות יכולת תגובה של 15 דקות בלבד. ב-1 ביולי 1957 כנף ההפצצה ה-9 הייתה לאחת משלוש היחידות שבחנו את תפיסת ההפעלה החדשה. כאשר בדצמבר 1957 היחידה השלימה את ההתאמה שלה לצורת הארגון החדשה. הכנף הייתה היחידה מבין היחידות שביצעו פריסות אימונים באותה תקופה שישמה את צורת הארגון החדשה. ב-1 באוקטובר צורת הארגון החדשה אומצה רשמית על ידי חיל האוויר וכנף ההפצצה ה-9 הייתה הראשונה שהוסמכה למסגרת זאת, על התקופה הזאת הכנף קיבלה את פרס היחידה המצטיינת של חיל האוויר.
בשנת 1962 הכנף הפכה לכנף האוויר והחלל ה-9 לאחר שקלטה את הטילים הבליסטיים מדגם טיטן 1. בין השנים 1962-1965 הכנף הפעילה מספר מטוסי EB-47E שהם דגמי לוחמה אלקטרונית של ה-B-47. ב-8 בנובמבר בסיס מאונטיין הום החל לעבור לרשות פיקוד האוויר הטקטי, עקב כך הכנף פיזרה את מטוסיה והפסיקה את הפעילות. היחידה לא פורקה ופרשה סופית אלא הפכה לארגון מצומצם.
חזרה למודיעין האסטרטגי.
לקליטת מטוס ה-SR-71 מטה ה-SAC יצר את כנף המודיעין האסטרטגי ה-4200 בשנת 1964, מאוחר יותר עקב ההצעה של החזרה של כנף ההפצצה ה-9 לשורשיה במודיעין, שהתקבלה במטה הכנף ה-4200 פורקה והכנף הוותיקה עברה לבסיס בייל והפכה חזרה לכנף מודיעין האסטרטגי ה-9 והחלה בקליטת מטוס המודיעין המתקדם. במרץ 1967 נערכה בחינת אחזקה מקיפה והיחידה קיבלה את הציון הגבוהה ביותר מבין היחידות של הפיקוד האסטרטגי.
ב-8 במרץ מטוסי ה-SR-71 הראשונים נחתו בבסיס קאדינה שבאוקינאווה, יפן והחליפו את מטוסי ה-לוקהיד A-12 של הסי איי איי. בפריסה הראשונה התבסס האתר כאתר פריסה OL-8 (Operational Location) אך השם שונה לטובת הטעייה מספר פעמים: OL-RK באוקטובר 1970 (RK על שם איי הריוקיו), OL-KA באוקטובר 1971 (KA על שם בסיס קאדינה) ולבסוף השם נקבע ל-Detachment 1 (או Det 1) באוגוסט בשנת 1974 ונקרא כך עד לפרישת המטוס ב-1990. מטוסי הכנף השתתפו בצורה נרחבת במהלך במלחמת וייטנאם, כאשר לאחריה המטוס ביצע משימות איסוף מודיעין בעת שלום על וייטנאם, קוריאה הצפונית וברית המועצות.
טייסי הכנף טסו במזרח התיכון לראשונה במהלך מלחמת יום הכיפורים בה הם אספו מודיעין רב שהשפיע על שיחות הפסקת האש מאוחר יותר. זה היה הצעד הראשון לביסוס נוכחות באירופה מבסיס מילדנהול שבסופוק אנגליה שהפך מאוחר יותר ל-Det 4. עד סוף השירות המבצעי של המטוס בשלהי 1989 המטוס ביצע טיסות רבות לבחינת תחלופת היחידות החצי שנתית של מדינות ברית ורשה, התרגילים של המדינות הללו, מעקב אחר הצוללות של הצי הצפוני של חיל הים הסובייטי ואיסוף מודיעין אלקטרוני.
ביולי 1976 טייסת המודיעין האסטרטגי ה-99 חזרה לכנף והחלה להפעיל את מטוסי ה-U-2R במקביל הטייסת קלטה את טייסות התדלוק האווירי ה-349 וה-350. בשנת 1981 הוקמה טייסת אימון מודיעין ה-4029 שתפקידה היה לאמן טייסי U-2 ו-TR-1. הטייסת העבירה את מטוסיה לכנף המודיעין ה-17 והפכה לטייסת המודיעין האסטרטגי ה-5. הכנף פתחה מספר מוקדי פריסה במהלך שנות השמונים באנגליה, קוריאה הדרומית, פנמה, קפריסין, וערב הסעודית.
בראשון בינואר 1990 ה-SR-71 פרש משירות בחיל האוויר וטייסת המודיעין האסטרטגי ה-1 הסבה ל-U-2. במהלך מלחמת המפרץ הראשונה מטוסי ה-U-2 של הכנף אספו כמויות נכבדות של מודיעין על מוקדי התאספות של כוחות האייב, תוצאות הפצצה, שיגורי הסקאד ואף כתם הנפט הגדול במפרץ. בעוד מטוסי התדלוק של הכנף תמכו נרחבות במטוסי ה-F-117.
בזמן הזה מטוסי ה-U-2 היו מבצעים טיסות באזור קרואטיה והרצגובינה לבחינת המשבר באזור, כאשר המצב הסלים לכדי טיהור אתני בבוסניה ולמבצע מבצע כוח מאוחד, מטוסי הכנף היו אחראים על כ-80 אחוז מכלל המודיעין שנאסף, ולזכות הכנף נרשמו הרס של 39 סוללות טילי קרקע אוויר ו-28 מטוסים של הכוחות הסרבים.
עם התפרקות ברית המועצות חיל האוויר עבר שינוי ארגוני בשנת 1991 שבעקבותיו כנף המודיעין האסטרטגי ה-9 הפכה לכנף ה-9, בשנת 1994 טייסות התדלוק האווירי של הכנף עברו לפיקוד הניידות האווירי הכנף הפכה לכנף המודיעין ה-9 בשל ההתמקצעות שלה במודיעין.
ב-2006 הכנף קלטה את מטוסי ה-RQ-4 הראשונים והיא המפעילה הבלעדית שלהם.
מלחמת לבנון
הבלון השחור
הבלון השחור (באנגלית: The Black Balloon) הוא סרט דרמה רומנטית אוסטרלי-בריטי משנת 2008, בכיכובם של ריס וייקפילד, לוק פורד, ג'מה וורד, טוני קולט ואריק תומסון. זהו הסרט הראשון שביימה הבמאית האוסטרלית אליסה דאון, אשר גדלה עם שני אחים אוטיסטים.
הקרנת הבכורה התקיימה במסגרת פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין לשנת 2008, שם זכה הסרט בפרס דב הבדולח עבור הסרט העלילתי הטוב ביותר בקטגוריית Generation 14plus. הסרט יצא לאקרנים ב-6 במרץ 2008 באוסטרליה וב-16 באוקטובר 2008 בארצות הברית. בישראל "הבלון השחור" נבחר כסרט הפתיחה בסינמטקים חיפה ותל אביב במסגרת פסטיבל הקולנוע האוסטרלי לשנת 2009, שהתקיים זו השנה השישית בישראל בין התאריכים 21 ביוני-5 ביולי.
העלילה מתרחשת בשנות ה-80 ועוקבת אחרי תקופה בחייו של תומאס מוליסון, נער בן 15 שעובר להתגורר עם משפחתו במקום חדש. לתומאס אח גדול בשם צ'רלי שהוא אוטיסט בתפקוד נמוך. אמם של תומאס וצ'רלי נמצאת בשמירת הריון ואביו עובד רוב היום בשירות הצבא האוסטרלי. לכן, האחריות להשגיח ולטפל בצרכיו של צ'רלי מוטלת על כתפי תומאס. ההשגחה על צ'רלי קשה, כי מחד התנהגותו חסרת אחריות כמו זו של פעוט ומאידך הוא כבר הגיע לבגרות מינית.
המשפחה ובמיוחד תומאס מתקשים להתאקלם בסביבה החדשה. תומאס אינו מצליח להתיידד עם בני גילו במקום החדש, למעט עם נערה בשם ג'קי, איתה הוא מפתח קשר רומנטי. ג'קי, שהתייתמה מאמה ומוזנחת על ידי אביה, נמשכת אל קשרי המשפחה החזקים שבמשפחת מוליסון והתמיכה הרבה שלהם בצ'רלי מוצאת חן בעיניה.
עלילה.
תומאס מוליסון (ריס וייקפילד) בן ה-15 ומשפחתו עוברים להתגורר במקום חדש לאחר שאביו סיימון (אריק תומסון) מוצב בבסיס אחר במסגרת שירותו הצבאי, אשר כבר אילץ את בני המשפחה מספר פעמים בעבר לשנות מיקום. מלבד ההסתגלות לבית ספר חדש וסביבה חדשה, תומאס בנוסף צריך להתמודד עם המצב הייחודי של משפחתו; אחיו הגדול צ'רלי (לוק פורד) הוא אוטיסט, שאובחן בנוסף כבעל הפרעת קשב וריכוז, והוא נוהג לתקשר עם סביבתו באמצעות שפת הסימנים אותה למד במסגרת הלימודים בבית הספר לחינוך מיוחד. אביו הוא כאמור איש צבא שנעדר רוב שעות היום, אמנם רעלת ההיריון ממנה סובלת אמם של השניים, מגי (טוני קולט), משאירה אותה מרותקת לביתה ותחת שמירת הריון, וכעת תומאס נדרש לעזור בטיפול ובשמירה על צ'רלי.
הטיפול בצ'רלי מעיק על תומאס, שמסתיר את קיומו בפני חבריו ואף מנסה לגרום לאחיו "להחלים" מהלקות, זאת בשל הקושי שלו להשלים עם העובדה שאחיו לעולם לא יהיה "ילד נורמלי" לדבריו. בוקר אחד צ'רלי בורח מהבית וגורם לתומאס לרדוף אחריו, כאשר בשיא המרדף צ'רלי נכנס לאחד הבתים כדי להשתמש בשירותים. זה הרגע בו תומאס פוגש לראשונה בחברתו לספסל הלימודים ג'קי (ג'מה וורד), שמתברר כי היא נמצאת באמצע המקלחת, ותומאס מוצא עצמו מושפל מהנסיבות. יתר על כן תומאס מגלה שבית הספר החדש דורש מכל תלמידיו לזכות בתעודת הצלה, ובכך ניצב בפניו אתגר נוסף נוכח העובדה שהוא אינו יודע לשחות. בהמשך ג'קי מגיעה אל תומאס הביתה כדי להחזיר את אוזני הקוף של צ'רלי שכנראה נשכחו אצלה בבית, אולם תקרית מביכה נוספת גורמת לג'קי להסתלק במהרה מבלי להחזיר את הכובע של צ'רלי. במהלך שיעור שחייה משותף בבית הספר תומאס מגלה שג'קי הביאה את הכובע לשיעור והוא חושש שהיא תגלה לחבריה על התקרית הלא נעימה, אולם ג'קי שומרת על כך בסוד ומחזירה לו את הכובע בסוף השיעור בטענה שחייו הפרטיים הם "לא עניינו של אף אחד". עד מהרה השניים מתקרבים זה לזו וג'קי, שמתעניינת בצ'רלי, לומדת מתומאס עוד ועוד פרטים על מצבו.