בגלל כמות הפרטים הטכניים הדרושים ליצירת הפסקול החדש מתוך סדרה/סרט מסוימת, יצירת פרק פאנדאב קשה בכמה רמות מיצירת פרק פאנסאב. בנוסף לתרגום ולתזמון, פאנדאברים צריכים גם להתחשב באיכות של המדובבים ובעבודה הכרוכה בהפקת הפרק. עוד סוגיות בהם יש צורך להתחשב:
סוגיית זכויות יוצרים.
זכויות היוצרים שחלות על פרק פאנדאב דומות מאוד לאלה החלות על פרק פאנסאב, להוציא את העובדה שיש הבדל בגודל התופעה. יש כמה שלא מסכימים עם הטענה הזאת, וטוענים שמטרת הפאנדאב היא לא חלוקה אל המעריצים (שלא כמו בפאנסאב, שהמטרה היא מהמעריצים אל המעריצים). למעשה, כמה אתרי טורנט, לא מרשים בכלל העלאה של פאנדאב לאתרם.
מוריס עמנואל
מוריס עמנואל (בצרפתית: Maurice Emmanuel; 2 במאי 1862 - 14 בדצמבר 1938) היה מלחין צרפתי.
חייו.
מארי פרנסואה מוריס עמנואל נולד בבורגונדי וגדל בדיז'ון. הוא החל לשיר במקהלת קתדרלה בגיל שבע. נכנס לקונסרבטואר של פריז, שם למד קומפוזיציה אצל ליאו דליב ויצר קשר עם קלוד דביסי, שלמד שם אף הוא.
עמנואל פיתח קריירה אקדמית ראויה לציון. הוא כתב בשנת 1895 מסה על המוזיקה של יוון העתיקה והתמנה לפרופסור לתולדות המוזיקה בקונסרבטואר של פריז בשנת 1909. בין תלמידיו שם היו אוליבייה מסייאן ואנרי דיטייה. עמנואל התעניין בשירי עם, מוזיקה אוריינטלית ומודוסים אקזוטיים - השימוש שעשה במודוסים אלה בחיבוריו הבעית את דליב, שפסל אותו מלגשת לפרס רומא.
עוד שימש מנצח מקהלה בכנסיית סן-קלוטילד, שם היה שארל טורנמיר נגן העוגב, בשנים 1904 עד 1907.
יצירותיו כוללות אופרות על פי "פרומתאוס הכבול" ו"סאלאמין" של אייסכילוס, סימפוניות, רביעיות מיתרים ועוד מוזיקה קאמרית. בדומה לרבות מיצירותיו, שש הסונטינות שלו לפסנתר סולו מציגות את תחומי התעניינותו האקדמית. הראשונה יונקת מן המוזיקה של בורגונדי, בשנייה ממוזגת שירת ציפורים, השלישית מביאה נעימה עממית מבורגונדי כפרק הסיום שלה, הרביעית מכונה בכותרת משנה en divers modes Hindous ("במודוסים הינדים שונים").
גשר איינשטיין-רוזן
48 (מספר)
48 (במילים בלשון זכר: ארבעים ושמונָה ; בלשון נקבה: ארבעים ושמונֶה) הוא המספר הטבעי הבא אחרי 47 והבא לפני 49.
במתמטיקה.
formula_1
טרינידד (בוליביה)
לה סנטיסימה טרינידד (בספרדית: La Santísima Trinidad, מילולית: "השילוש הקדוש", מכונה בקיצור "טרינידד") היא עיר באמזוניה הבוליביאנית, המשמשת כבירתו של מחוז בני. היא שוכנת כ-400 ק"מ צפונית-מערבית ללה פאס וכ-500 ק"מ צפונית-מזרחית לסנטה קרוס, בגובה של 130 מטר מעל פני הים. בשנת 2006 התגוררו בה כ-86 אלף תושבים.
העיר הוקמה בשנת 1686 כמסדר ישועי על גדות נהר הממורה. מי הנהר הציפו אותה בשנת 1769, ותושביה הקימו אותה מחדש במיקומה הנוכחי, במרחק של כ-14 ק"מ.
חקלאות מהווה את עיקר פרנסתם של תושבי העיר, וגידול הבקר הוא הענף הבולט ביותר. בעיר שדה תעופה, ובמרחק 13 ק"מ ממנה נמל הפעיל כאשר מפלס הנהר מאפשר שיט.
פרנטיק
פרנטיק (באנגלית: Frantic) הוא סרט מתח משנת 1988 שבוים על ידי רומן פולנסקי, בכיכובו של האריסון פורד.
תקציר.
האריסון פורד מגלם את ד"ר ריצ'רד ווקר, שהגיע עם אשתו סונדרה (בטי באקלי) לפריז על מנת להשתתף בכנס רפואי. בזמן שווקר מתקלח, אשתו נעלמת באופן מסתורי מחדר המלון שלהם, כשהיא משאירה רמזים מעטים מאחוריה. ווקר פונה לרשויות שונות על מנת לקבל מהן סיוע בחיפושיו, אך שיטותיהם הבירוקרטיות עוזרות לו במעט מאוד. הוא לוקח את החוק לידיים, ופוגש סוחרי סמים, נתקל בזירת רצח, ובבחורה בעלת חכמת-רחוב (עמנואל סנייה), שבלא כוונה אספה את מזוודתה של אשתו בנמל התעופה.
צילום הסרט ברחבי פריז והפסקול של אניו מוריקונה עם שיר הנושא המצליח I've seen that face before בביצועה של גרייס ג'ונס תורמים רבות לאווירת הסרט.
אדגר רייז בורואוז
יאניס קסנאקיס
יאניס קסנאקיס (ביוונית: Ιάννης Ξενάκης, באנגלית: Iannis Xenakis; 29 במאי 1922 – 4 בפברואר 2001) היה מלחין ואדריכל יווני. עבד בין השאר עם האדריכל המודרניסטי הידוע לה קורבוזיה. ידוע כמלחין חדשן וזכור בעיקר בשל יצירתו החלוצית בתחום המוזיקה האלקטרונית.
חייו.
קסנאקיס נולד בשנת 1922 בבראילה, עיר נמל גדולה על נהר הדנובה ברומניה, כבן הבכור של זוג יוונים: קליארכוס קסנאקיס, סוחר יוצא האי אביה, ופוטיני פאבלו, כ-17 שנים צעירה מבעלה, שמוצאה היה מהאי לימנוס. ההורים השרו בילדים אהבה למוזיקה. האם ידעה לנגן היטב בפסנתר והאב היה חובב אופרות. בהיותו בגיל 5 איבד יאניס את אמו, שנפטרה מסיבוכים של חצבת. בהמשך, יחד עם שני אחיו הקטנים, היה בטיפולן של אומנות זרות שלימדו אותם אנגלית, גרמנית וצרפתית. בשנת 1932 חזרה המשפחה ליוון וחיה כמה שנים באי ספצס. שם למד קסנאקיס בבית הספר היוקרתי "אנארגירוס-קוריאלניס", שבו קיבל גם את שיעוריו המוזיקליים הראשונים בנגינת הפסנתר והרמוניה. בתום לימודי התיכון, ב-1938 נסע לאתונה ולמד שם אדריכלות והנדסה. קסנאקיס היה בתנועת המרי היוונית במלחמת העולם השנייה ובשלב הראשון של מלחמת האזרחים ביוון כחבר מקבוצת הסטודנטים "לורד ביירון" בתוך ארגון ELAS (Ethnikos Laikos Apeleftherotikos Stratos - "צבא השחרור של העם היווני") הקומוניסטי. הוא נפצע קשה בפניו מפגיעת פגז, וכתוצאה מכך איבד את הראייה בעין אחת. ב-1947 נמלט עם דרכון מזויף לפריז. ביוון שפטו אותו בינתיים בהיעדרו ודנו אותו למוות, שהומתק ב-1951 לעונש מאסר של עשר שנים. קסנאקיס נשאר בפריז, נטול אזרחותו היוונית.
בפריז עבד עם לה קורבוזיה. כעוזרו של האדריכל המפורסם, תכנן קסנאקיס את ביתן פיליפס בתערוכה העולמית של בריסל (1958). עבור הביתן נכתבה היצירה המוזיקלית "הפואמה האלקטרונית" על ידי אדגר וארז. המבנה ההיפרבולי של הביתן התבסס למעשה על המבנה הצורני של יצירת המופת המוזיקלית של קסנאקיס, Metastaseis, שחוברה כארבע שנים קודם לכן. הדואליות שבטבעם של "מטאסטאזיס" ושל ביתן פיליפס היא דוגמה לתאוריית "מטא-אמנות" של קסנאקיס - התפיסה האומרת שביטויים אמנותיים אפשר להוציא לפועל מתמטית בכל אמצעי אמנותי שהוא. קסנאקיס הופיע בתערוכות וירידים עולמיים רבים וניגן מדי שנה בפסטיבל שיראז באיראן.
מוריו הראשונים של קסנאקיס לקומפוזיציה היו ארתור הונגר, דריוס מיו ואוליבייה מסייאן. בזמן שקסנאקיס החל להלחין ברצינות, לא הייתה לו הכשרה מוזיקלית רשמית של ממש, ובתאוריה של המוזיקה לא ידע כמעט דבר, וכך החל ללמוד הרמוניה וקונטרפונקט עם כל מי שהיה מוכן לקבל אותו כתלמיד, על אף פערי הידע העצומים שלו ורתיעתו מן הצורך לסור למרות ממוסדת. מסייאן עודד אותו לחרוג ממסורות העבר ולעשות שימוש בידע המתמטי והאדריכלי שלו ביצירותיו. חיבוריו המוקדמים לא צייתו כמעט לעולם לחוקים שלמד.
בינתיים המשיך לעבוד במשרה מלאה כאדריכל בראשות לה קורבוזיה ובהלחנה עסק כתחביב בלבד. קסנאקיס היה אדריכל יצירתי, שבחן את האפשרויות הגלומות בהכנסת חומרים חדשים וצורות חדשות לבנייה. לעיתים קרובות הפקידו בידו מיזמים חשובים, שפנו אל כישוריו הטכניים והאמנותיים. לה קורבוזיה, שבא ממשפחה מוזיקלית (והעמיד פנים כמי ששונא מוזיקה) שימש מדריך ויועץ גם לקסנאקיס המלחין.
בהמשך דרכו, פנה קסנאקיס אל אוליבייה מסייאן להדרכה וייעוץ בקומפוזיציה, ויצא מהנחה שיהיה עליו להתחיל בלימודי המוזיקה מבראשית, אבל העצה שקיבל הייתה, "אתה כמעט בן שלושים ונהנה מן היתרון שבהיותך יווני, אדריכל ומי שלמד מתמטיקה ברמה גבוהה. נצל את הדברים האלה, שלב אותם במוזיקה שלך." מסייאן, שגם סגנונו המוזיקלי לא ציית לתקדימים מוסכמים, לא ניסה לאכוף את מגבלות הקונטרפונקט הבארוקי או הסריאליזם כמו מורים קודמים, אלא הניח לקסנאקיס למצוא את רעיונותיו המוזיקליים בכוחות עצמו והנחה אותו משם. קסנאקיס השתתף באופן סדיר בשיעוריו של מסייאן בקונסרבטואר הפריזאי וביטחונו גדל בד בבד עם כישורי ההלחנה שלו; לא עבר זמן רב עד שמיזג את הרעיונות המתמטיים שפיתח באולפן של לה קרבוזיה עם הכלים המוזיקליים שהשחיז וליטש עם מסייאן, ואיחד אותם להפקת יצירתו הגדולה הראשונה.
קסנאקיס זכור ביותר הודות ליצירתו החלוצית בתחום המוזיקה האלקטרונית והממוחשבת, ולשילוב טכניקות מתמטיות במוזיקה. כך למשל הוא כתב יצירות המבוססות על התפלגות מקסוול-בולצמן ("Pithoprakta"), פיזור אקראי של נקודות במישור (Diamorphoses), תנאי מינימום ("Achorripsis"), ההתפלגות הנורמלית ("ST/10" ו- "Atrèes"), שרשראות מרקוב ("Analogiques"), תורת המשחקים ("Duel" ו-"Stratégie"), חבורת הסימטריות ("Nomos Alpha"), אלגברה בוליאנית ("Herma and Eonta"), ותנועה בראונית ("N'Shima", מהמילה העברית "נשימה", שהוקדשה לישראלית רחה פראייר). בהתאם לשימוש שעשה בטכניקות הסתברותיות, רבות מיצירותיו של קסנאקיס הן, במילים שלו, "צורת יצירה שאיננה הנושא כשלעצמו, אלא רעיון כשלעצמו, הווה אומר, התחלות של משפחת יצירות."
בשנת 1962 הוציא את Musiques formelles, קובץ מאמרים על רעיונותיו המוזיקליים וטכניקות היצירה שלו. הקובץ עובד בהמשך, הורחב ותורגם ל-Formalized Music: Thought and Mathematics in Composition ("מוזיקה פורמלית: מחשבה ומתמטיקה במוזיקה") בשנת 1971.
בשנת 1966 ייסד קסנאקיס את המרכז למוזיקה אוטומטית ומתמטית בפריז ובהמשך הקים מרכז דומה באוניברסיטת אינדיאנה בארצות הברית.
משנת 1975 עד 1978 כיהן כפרופסור למוזיקה בגרשאם קולג', לונדון, והגיש שם הרצאות ללא תשלום לציבור הרחב.
קסנאקיס נפטר בפריז בשנת 2001 בגיל 78. בהתאם לצוואתו גופתו נשרפה והאפר נטמן בבית הקברות פר לשז.
כוכבים בחוץ