היא נישאה לקלאונימוס, נסיך מהשושלת האגידית. קלאונימוס היה מבוגר ממנה. הוא נודע כבעל "מזג אלים ושרירותי" וזלזל באשתו. כילוניס התאהבה "באופן נואש" בנסיך אקרוטאטוס השני, בן אחיינו של קלאונימוס. הרומן ביניהם היה ידוע לרבים. על פי פלוטרכוס, בגידתה של כילוניס, כמו גם העובדה שקלאונימוס סולק מכס המלוכה לטובת אראוס הראשון, אביו של אקרוטאטוס, גרמה לכך שקלאונימוס הסית את פירוס מלך אפירוס לתקוף את ספרטה.
בעת שפירוס תקף, שהה המלך אראוס הראשון בכרתים. לפיכך, על הגנת העיר פיקד אקרוטאטוס. בספרטה הציעו בתחילה לשלוח את הנשים לכרתים כדי להגן עליהן, אולם תוכנית זו נתקלה בהתנגדות מצד הנשים עצמן. אשה בשם ארכידמיה הגיעה עם חרב בידה בפני הגרוסיה, ובשם נשות ספרטה הצהירה שהן לא מוכנות לחיות אם ספרטה תיפול. לפיכך, הוחלט שהנשים ישתתפו בהגנת העיר, ויחד עם הגברים הן חפרו תעלה נגד פילי הקרב של פירוס. במשך יומיים הצליחו התושבים לעמוד נגדו, כשהגברים לוחמים על החומות והנשים מטפלות בפצועים וקוברות את הגופות הנושרות מהחומה, משום שמפואר "למות בזרועות אמותיהם ונשותיהם". כילוניס עצמה לא השתתפה בהגנה. על פי המסופר, היא הכינה חבל תלייה והצהירה שאם בעלה יכבוש את העיר היא תשים קץ לחייה.
המצור הגיע לקיצו כאשר שלח אנטיגונוס השני גונאטס, מלך מוקדון גיס שכירים שלו תחת פיקודו של אמינאס איש פוקיס לעזרת העיר, ואראוס חזר מכרתים עם 2,000 חיילים. פירוס נאלץ לעזוב את ספרטה, ומאוחר יותר מת בארגוס. גורלו של קלאונימוס אינו ידוע. פלוטרכוס מספר שלאחר יום הקרב הראשון, נכנס אקרוטאטוס מכוסה בדם לספרטה, ונראה נאה יותר מתמיד. כל נשות ספרטה קינאו בכילוניס, וזקני ספרטה ביקשו ממנו לעזוב את הקרב ולשאת את כילוניס לאשה כדי שיוליד ילדים נוספים כמוהו. הדבר אינו מצוין במפורש במקורות, אולם נראה שלאחר מכן נישא אקרוטאטוס לכילוניס באופן חוקי. אקרוטאטוס מת בקרב בשנת 262 לפנה"ס, ובאותה שנה ילדה כילוניס את בנם הראשון, אראוס השני. מכאן ואילך לא ידוע עליה דבר.
על פי פלוטרכוס, אהדת העיר הייתה נתונה לאהבתם של כילוניס ואקרוטאטוס, ולא לקלאונימוס, בעלה החוקי של כילוניס. בהנחה שפלוטרכוס כתב אמת ולא הגזים כדי להגביר ולהסביר את עוצמת הזעם של קלאונימוס, הרי שמדובר בטענה מוזרה מאוד, בהתחשב בכך שבספרטה קידשו את הנישואין והחובה כערך עליון. לפיכך, ניתן לראות בכך הד לדברי פילארכוס, שאראוס ואקרוטאטוס השחיתו את המידות של בני ספרטה.
בית קריניצי
סומוביט (מחנה ריכוז)
מחנה הריכוז סוֹמוֹבִיט (בבולגרית: Лагер Cомовит), היה מחנה ריכוז אשר הוקם על ידי הקומיסריון לענייני יהודים בכפר סומוביט אשר בממלכת בולגריה ופעל בין 26 במאי 1943 ועד 17 בינואר 1944. מספר הכלואים בו בזמן נתון עמד על כמה מאות. ייעודו היה כליאתם של מנהיגי יהדות סופיה ובהמשך נוספו אנשי ציבור מקהילות נוספות וחשודים בסיוע לפרטיזנים ולקומוניסטים. במקום נכלאו גם משפחות שלמות, גברים נשים וטף.
רקע והקמת המחנה.
ב-15 במאי 1943 הציג אלכסנדר בלב את תוכניתו החדשה לגרש את כל יהודי בולגריה אל מחוץ לגבולות הממלכה עד ל-30 בספטמבר. סומוביט נקבע כאחד מיעדי השילוח של היהודים באמצעות מעבורות על הדנובה. ב-21 במאי אישרה הממשלה הבולגרית רק את הגליית יהודי סופיה לערי השדה.
צווי הגירוש הראשונים החלו להמסר לבני הקהילה וראשיה החלו לפעול לביטול הצו. הרב דניאל ציון הכריז על ה-24 במרץ כיום צום ותפילה ונאם בפני קהל המונים בבית הכנסת ברובע יוצ'בונאר. לאחר התפילה החל הקהל לנוע לכוון ארמון המלך ופוזר בכח רב על ידי המשטרה הבולגרית. 412 מבני קהילת סופיה וראשיה נעצרו. ראשי הקומיסריון לענייני יהודים החליטו להקים מחנה ריכוז בסומוביט ובשלב הראשון לעצור בו את הנהגת קהילת סופיה מתוך הנחה, שללא מנהיגות תקטן מאוד התנגדות הקהילה היהודית לגירוש ויעלה בידם לממש את "התוכנית הגדולה" ולגרש את יהודי בולגריה אל מחוץ לגבולות הממלכה.
בשלב ראשון נשלחו 170 מקרב בני הקהילה שנעצרו ובכללם הרב ציון והובלו לסומוביט ברכבת משא כשהם דחוסים בשני קרונות. ב-26 במאי הגיעו העצורים למקום. המחנה הוקם בתוך בית ספר יסודי שהוקף חומה גבוהה ואובטח על ידי חיילי הצבא הבולגרי.
המחנה בתקופת פעילותו.
בהגיע העצירים, נערך חיפוש על גופם והוחרמו מהם כל חפציהם האישיים. הכלואים ישנו בתוך כיתות בית הספר על הרצפה וקיבלו 2 פרוסות לחם ו-2 כוסות מרק ליום ובנוסף מימיית מים אחת ליום לשתייה ושטיפה. לאחר שבועיים הגיעו למחנה עצורים נוספים מסופיה ובאמצע יוני גדל מספר האסירים ל-250, בכללם הנער שלמה קאלו. בשל הדוחק ובהיעדר תנאי סניטציה החלו רבים לסבול ממחלות זיהומיות. בנוסף, הכו חיילי המשמר הבולגרי את העצורים מעת לעת בקתות רוביהם והטרידו אותם וכן הרבו להתעלל ברב דניאל ציון. בראשית יולי הוחלפה האבטחה ובמקום חיילי הצבא הבולגרי הוצבו במקום אנשי משטרה.
בנוסף, הנחה מפקח מטעם הקומיסריון לשאלות יהודיות להקל את תנאי הכלואים ובכפוף להנחייתו הוגדלה כמות המזון שסופקה להם. בהמשך, נשלחו למחנה יהודים מקהילות יהודיות נוספות ובכללם עסקנים ואנשי ציבור שהפרו לכאורה את החוק להגנת האומה או נחשדו בסיוע לפרטיזנים. העצורים כללו 101 מבני קהילת פלובדיב, 21 מפאזארדז'יק ו-44 מרוסה. לקראת אמצע יולי הגיעה קבוצת עצירים נוספת מדופניצה וקיוסטנדיל שכללה משפחות שלמות. לקראת סוף יולי שוחררה קבוצת עצירים בני קהילת סופיה ומספר הכלואים במחנה הגיע ל-500 נפשות. החל מה-5 באוגוסט נשלחו הגברים לעבודות כפייה.
בין הכלואים נמנו גם ילדים ואחת העצורות הפעילה עבורם גן ילדים מאולתר. בראשית אוקטובר שוחררה קבוצת עצירים נוספת ומספר העצירים במחנה ירד לכדי 200 נפשות ובסוף החודש הגיעה שוב קבוצה גדולה של עצירים וחלקם שוכנו בצריפים שהוקמו במקום.
סגירת המחנה.
ב-17 בינואר 1944 הועברו עצורי סומוביט לכפר "טאבאקובה צ'שמה" הסמוך יותר לפלבן. מאוחר יותר הועברו חלקם מ"טאבאקובה צ'שמה" לקאייליקה ושם נספו 11 מהם בשרפה שככל הנראה נגרמה מהצתה. ב-9 בספטמבר 1944 לאחר ההפיכה שחוללה חזית המולדת הבולגרית בחסות הצבא האדום, שוחררו עצירי המחנות. לאחר המלחמה הוקם בית דין מיוחד לשפיטת "משתפי הפעולה עם הנאצים". ארבעה מהנאשמים היו מפקדי מחנות סומוביט, טאבאקובה צ'שמה וקאייליקה.
מבין הארבעה, אחד נפטר, שניים הוכרזו "נעדרים" ורק מפקד מחנה קאייליקה הועמד לדין וזוכה. עוד הועמדו לדין 18 מראשי הקומיסריון לשאלות יהודיות אשר להם בין השאר, היה חלק בהקמת המחנה. אלכסנדר בלב שכבר נורה למוות בידי פרטיזנים נדון למוות וכן נדון למוות קיריל דאלקצ'ייב מפקד משטרת דופניצה, אשר בין השאר גירש משפחות שלמות של בני הקהילה היהודית מעירו לסומוביט. השאר נדונו לתקופות מאסר שונות או זוכו.
עונת 2016/2017 בליגת האלופות
עונת 2016/2017 בליגת האלופות היא העונה ה-62 בה מתקיימת האליפות, והעונה ה-25 שהיא מתקיימת במתכונת החדשה. האליפות נחשבת למפעל התחרויות הבכיר של אופ"א. משחק הגמר נערך באצטדיון המילניום בקארדיף שבויילס, ובגמר המפעל ניצחה ריאל מדריד את יובנטוס בתוצאה 4-1 ובכך הפכה לקבוצה הראשונה במפעל במתכונת החדשה שזוכה פעמיים ברצף.
במפעל זה השתתפה קבוצה ישראלית אחת: הפועל באר שבע, שהודחה בשלב הפלייאוף ונשרה לליגה האירופית.
שלב המוקדמות.
שלב המוקדמות הראשון.
ההגרלה נערכה ב-20 ביוני 2016. הסיבוב הראשון נערך ב-28 ביוני, הסיבוב השני נערך ב-5 וב-6 ביולי 2016.
שלב המוקדמות השני.
34 קבוצות לקחו חלק בשלב המוקדמות השני: ארבע המנצחות משלב המוקדמות הראשון, אליהן הצטרפו 30 קבוצות שהצטרפו למעגל המשחקים.
שלב הפלייאוף.
שלב הפלייאוף של מסלול הליגה.
חמש קבוצות אשר נכנסות בשלב הזה וחמשת הזוכים של שלב המוקדמות השלישי של הלא אלופות.
שלב הבתים.
ההגרלה נערכה ב-25 באוגוסט, לכל בית הוגרלו 4 קבוצות, אחת מכל דרוג, כאשר שתי קבוצות מאותה מדינה/מרוסיה ואוקראינה לא יכולות להיות מאותו בית.
שתי הקבוצות מהמקומות הראשונים עלו לשלב שמינית הגמר, והמסיימת במקום השלישי נשרה לשלב 32 האחרונות של הליגה האירופית.
שלב הנוק אאוט.
שמינית הגמר.
16 הקבוצות שהעפילו לשלב זה הוגרלו כך שקבוצות שסיימו במקומות הראשונים יתמודדו מול קבוצות שסיימו כסגניות. כמו כן, קבוצות שנפגשו בשלב הבתים או קבוצות מאותה המדינה לא יכולות להיות מוגרלות זו מול זו. בתאריך ה8.3.17 הדיחה ברצלונה את פריס סן-ז'רמן לאחר שהפסידה 0-4 במשחק הראשון בצרפת וניצחה 1-6 בגומלין, עם שער דרמטי בדקה ה-95 של סרג'י רוברטו. בכך הפכה ברצלונה לקבוצה הראשונה אי פעם שהפכה פיגור ארבעה שערים לניצחון בשלב הנוקאאוט של ליגת האלופות. שמינית הגמר הסתיימה עם 62 שערים; הכי הרבה בהיסטוריה.
הגרלת המשחקים התקיימה ב-12 בדצמבר. מחזור המשחקים הראשון התקיים ב-14, 15, 21 ו-22 בפברואר. משחקי הגומלין התקיימו ב-7, 8, 14 ו-15 במרץ.
רבע הגמר.
הגרלת המשחקים התקיימה ב-17 במרץ. מחזור המשחקים הראשון התקיים ב-11 ו-12. משחקי הגומלין התקיימו ב-17 ו-18.
במשחקים בין ריאל מדריד לבאיירן מינכן כבש כריסטיאנו רונאלדו 5 שערים (צמד במשחק הראשון ושלושער במשחק השני), ובכך הפך לשחקן הראשון בתולדות ליגת האלופות שכובש 100 שערים במפעל.