הפופולריות של קומיקאים וגיבורי מופעי הקברט השונים בשנות השישים הועצמה על ידי הטלוויזיה באופן שלא היה מוכר עד אז. זה איפשר לבמה העליזה ול"הבמה הקטנה" (Kis Szinpad) (הבמה הקמרית של הבמה העליזה) להמשיך בתוכניות כמעט בלעדיות של שחקנים. כך למשל, חלק מהתוכניות היו מותאמות במיוחד עבור לאסלו קאבוש (קראוס), ואילו האחרות עבור אישטוון רוז'וש, בלה שאלאמון, לאסלו קזאל, ארווין קיבדי או לאסלו קלטי (קוֹהְן-כהן).
משנת 1967 היה טיבור רונה מנהל התיאטרון ודמות מגדירה כסופר. השיטה שלו הייתה שונה מזו של קלר, הוא ביקש להשמיע הכל ישירות כדי להפוך דעה שלילית לחיובית עם תפנית של 180 מעלות. שמו נקשר בביטול מורשת פולחן האישיות.
החל משנת 1982 התבקש דיולה בודרוגי למלא את תפקיד המנהל והציג מיד מערכת ניהול עסקית חדשה, תחת ניהולו הפך המווסד לתיאטרון שפעל עד אז כקברט.
בקיץ 1996, האספה הכללית של עיריית בודפשט בהחלטה מספר 1227/1996. (VIII. 29.) ביטל את הבמה העליזה כמוסד מתוקצב שמתוחזק על ידי עיריית בודפשט ללא "יורש חוקי". בבניין שלה - אחד הראשונים מבין התיאטראות - הוקמה חברת לתועלת ציבורית באותו שם.
גולדסמיד
גולדשמיט
ג'ון הסליוס
ג'ון הסליוס (באנגלית: John Hesselius; 1728–1778) היה צייר פורטרטים, שעבד בעיקר בוירג'יניה ובמרילנד. הוא היה בנו של הצייר יליד שוודיה גוסטבוס הסליוס. הוא צייר את דיוקנאותיהם של פוליטיקאים עשירים רבים במרילנד הקולוניאלית, והפך לאדם מצליח ועשיר. במותו בשנת 1778 הוא השאיר אחוזה גדולה עם אדמות ועבדים.
רקע כללי.
ג'ון הסליוס נולד ככל הנראה בפילדלפיה, שם אביו היה הבעלים של בית, שאותו מכר שנתיים לפני הולדת ג'ון. בשנת 1750 מתועד כי אביו גוסטבוס קיבל שני מכתבים מבנו, שכתב מאזור ויליאמסבורג. ג'ון כנראה יצא מפילדלפיה במטרה להימלט מהתחרות מצד אמנים ידועים יותר באזור, כמו אביו, ג'יימס קלייפול, ג'ון וולסטון ורוברט פקה.
קריירה.
ציוריו המוקדמים ביותר של ג'ון מיוחסים לשנת 1750, כאשר עבד בסביבות ויליאמסבורג ויורקטאון. בשנה שלאחר מכן הוא התבסס כצייר "חצר" קולוניאלי, וצייר רבות מהמשפחות הבולטות באזור מפרץ צ'ספיק. בשנת 1751 הוא עשה שישה פורטרטים עבור אחת פיטצ'י המשפחות הראשונות של וירג'יניה. בסופו של דבר הוא צייר או העתיק חמישה דורות מהמשפחה במהלך שני העשורים שבהם עבד עבורם. גם בשנת 1751 הוא השלים ארבעה פורטרטים עבור שופט בפילדלפיה, ג'ושוע מדוקס ומשפחתו.
עם מותו של גוסטבוס בשנת 1755, ירש ג'ון את בית אביו ברחוב היי (רחוב מרקט, פילדלפיה).
הוא קיבל עבודה גדולה בשנת 1761 לצייר דיוקנאות של ארבעת ילדיו של בנדיקט סווינגייט קלברט, בנו הלא חוקי של צ'ארלס קלברט, הברון החמישי בבולטימור. ציוריו של צ'ארלס קלברט והאחיות התאומות אליזבת קלברט ואלינור קלברט, שצוירו בשנת 1761, הם חלק מאוסף הקבע של מוזיאון בולטימור לאמנות.
בשנת 1762 הוא הפך למדריך הראשון של האמן צ'ארלס וילסון פיל. הסליוס עצמו קיבל מספר שיעורים בשנות ה -60 של המאה ה-18 מאת ג'ון וולסטון. סגנונו של וולסטון השפיעו עוד יותר על עבודתו של הסליוס.
שנת 1763 הייתה עמוסה עבור ג'ון, שכן ב־30 בינואר הוא התחתן עם האלמנה העשירה מרי יאנג וודוורד, שבעלה היה הבעלים של פרימרוז היל, והוא עבר לגור עמה. הוא הקדיש זמן לקהילה המקומית שלו, בכנסיית סנט אן באנאפוליס.
ברשומות נראה שהסליוס היה איש רב פנים. במלאי של רכושו שמופיע בצוואתו ניתן לראות כי הוא החזיק 31 עבדים, מכשירים מדעיים רבים הכוללים מצלמה אובסקורה, מיקרוסקופ, שלושה כינורות, צ'מבלו וגיטרה. עבודתו הידועה האחרונה הייתה משנת 1777, שנה לפני מותו ב־9 באפריל 1778.
סגנון.
ג'ון הסליוס עבד "אך ורק במסורות הבארוק האנגליות המאוחרות ובמסורת הרוקוקו האנגלית, ותמיד השתמש בצבעי שמן על בד." דיוקנאותיו המוקדמים מראים קושי שהיה לו לתאר במדויק את האנטומיה האנושית, במיוחד בידיים ובאפים של מצויריו. הסליוס הושפע רבות מיצירותיו של רוברט פקה, שסגנונו הבהיר והדקורטיבי עשה רושם יותר על ג'ון מאשר של אביו. אלמנטים מהסגנון של פקה ניכרים בכל עבודותיו של הסליוס, ותשומת הלב המוקפדת שלו לאריג ולצבע גורמת למצוירים שלו להיראות אלגנטיים.
הוא הושפע גם מעבודתו של ג'ון וולסטון, שהעביר לו כמה שיעורים בפורטרטים. רוב הדיוקנאות הקולוניאליים חיקו ציירים מצליחים, ולכן חנקו את מרבית ההתפתחות האמנותית במושבות האמריקאיות. ג'ון הסליוס הוא דוגמה מצוינת לתופעה זו כפי שמופיעה גם אצל אמנים קולוניאליים אחרים. הציירים הבולטים כמו ג'ון סינגלטון קופלי או בנג'מין ווסט עזבו את אמריקה למרכזי הציור המפותחים יותר, כלומר לונדון.
אור עמרמי ברוקמן
אוֹר עַמְרָמִי בְּרוֹקְמָן (נולד ב-22 בינואר 2003) הוא זמר-יוצר ישראלי. השתתף בגמר העונה השביעית של הכוכב הבא לאירוויזיון והגיע למקום השלישי.
ביוגרפיה.
אור עמרמי ברוקמן נולד באוקראינה וגדל בשכונת הדר יוסף בתל אביב, בנם הבכור של שני אבות, גיל ודקל, שאימצו אותו בגיל שנה וחצי, ולו שתי אחיות. מגיל צעיר החל לשיר. כשהיה בכיתה א' בבית הספר היסודי "דוד ילין" התקיימה תחרות כישרונות צעירים לכל תלמידי בית הספר. עמרמי ברוקמן שר את "אין מדינה לאהבה", שכתב יהונתן גפן והלחין צביקה פיק, וזכה בפרס. כנער שיחק כדורגל תחרותי בליגה במשך שבע שנים (עד גיל 16.5) בתפקיד שוער, בהתחלה בהפועל תל אביב ובהמשך בשמשון תל אביב. היה חבר בלהקת צעירי תל אביב.
באוגוסט 2018, בגיל 15.5, הזמין אותו הזמר חנן בן ארי באופן מפתיע לעלות על הבמה ולהצטרף אליו בביצוע שירו "בשורות טובות" בהופעה בזאפה הרצליה. שלושה חודשים לאחר מכן, בנובמבר 2018, הצטרף עמרמי ברוקמן לבן-ארי בביצוע השיר "אמא אם הייתי" בהופעה בזאפה חיפה.
קריירה מוזיקלית.
2019–2020: סינגל הבכורה ו"הכוכב הבא לאירוויזיון".
ב-12 באוגוסט 2019 הוציא עמרמי ברוקמן את הסינגל הראשון שלו, "אין סוף מחשבות", שאותו כתב והלחין שנה קודם לכן.
בנובמבר 2019 ניגש לאודישנים לתוכנית "הכוכב הבא לאירוויזיון". בשלב המסך שר את השיר "מה אתה רוצה ממני" של הזמר חנן בן ארי, וזכה לדירוג של 97% הצבעות, ושבר את שיא ההצבעות של כל עונות הכוכב הבא עד עונה זו. הוא עלה לשלב הגמר של התוכנית, בו התחרה עם אלה לי להב, עדן אלנה וגאיה שאקי. בגמר שהתקיים ב-4 בפברואר 2020, הגיע עמרמי ברוקמן למקום השלישי.
2020–הווה.
במרץ 2020 הצטלם יחד עם יוצאת העונה השביעית של התוכנית "הכוכב הבא לאירוויזיון", אלה לי להב לפרסומת של חברת בזק. באפריל הופיע יחד עם להב בטקס הדלקת המשואות שנערך בהר הרצל. באותו חודש, אפריל 2020, שר בטקס יום הזיכרון לשואה ולגבורה "בכל זאת אינני נפרד", טקס ההצדעה לניצולי השואה ולמתנדבים המסייעים להם, ששודר מזאפה הרצליה בערב יום השואה, בערוץ קשת 12.
ב-25 ביוני 2020, הופיע בטקס פרסי הנוער הגאה "איגי LOVE" של ארגון הנוער איגי, שצולם בזאפה הרצליה ושודר במאקו, בו זכה בפרס לגיבור ריאליטי.
ב-11 באוקטובר 2020 הוציא את הסינגל השני שלו, "מאין באתי". השיר הופק על ידי גלעד שמואלי והווידאו קליפ הנלווה לו בוים על ידי יעקב אסרף. השיר זכה לביקורות חיוביות, תוך שצבר מאות אלפי צפיות תוך יממה, ואף לאחר מכן מיליון צפיות תוך כשבוע. השיר נכנס אל המקום החמישי במצעד השבועי של מדיה פורסט. השיר הוא הסינגל הראשון מתוך אלבום הבכורה העתידי שלו.
לוהק לתפקיד לני בסדרת הדרמה המוזיקלית "הד קולך" ששודרה בכאן 11, בה שיחק לצד שמואל וילוז'ני והדר רצון.
ב-1 בדצמבר 2020 נודע כי הוא התקבל ללהקה צבאית והוא צפוי להתגייס בספטמבר 2021.
ב-18 בינואר 2021 הוציא את הסינגל השלישי שלו, "ורוד זוהר", שהגיע למקום השביעי במצעד השבועי של מדיה פורסט.
ב-12 ביולי 2021 הוציא את הסינגל "איפה את היום".
חיים אישיים.
עמרמי ברוקמן מתגורר עם הוריו בשכונת הדר יוסף, בתל אביב-יפו.
סכסוך לוב–צ'אד
סכסוך לוב–צ'אד (בערבית: الصراع التشادي الليبي, בצרפתית: Conflit tchado-libyen) היה ניסיון של הרפובליקה האסלאמית הסוציאליסטית של לוב תחת מועמר קדאפי לנצל המשבר הפנימי של מלחמת אזרחים אשר התלהטה בתוך צ'אד למען סיפוח חבל אזורו (נודע גם בתור "הקו הכחול") אשר היה בצפון המדינה למען שימוש באוצרות הטבע הרבים שלו.
משנכשלה הפלישה הראשית של לוב אל תוך צפון צ'אד, הפכה הלוחמה למלחמת התשה ממושכת לאורך שנות השמונים אשר הסתיימה בשיבת הכוחות לעבר קו הגבול הבינלאומי בשנת 1987. המלחמה אשר הייתה קריטית לעתידה של צ'אד שימשה מלחמת פרוקסי של המלחמה הקרה כאשר ארצות הברית וצרפת הביעו את תמיכתן בצ'אד וברית המועצות הביעה את תמיכתה בלוב.
רקע.
עם המרוץ לאפריקה, האימפריה האיטלקית כבשה שטחים רבים ממה שייקרא לימים לוב במעמקי הסהרה. בשנות השלושים הועבר לידיה גם חבל אזורו מידי אפריקה המשוונית הצרפתית במסגרת סיפוח חד צדדי אשר לא התקבל בידי צרפת. לאחר מלחמת העולם השנייה שטחים אלו הוחזרו לידי האימפריה הקולוניאלית הצרפתית והועברו מאוחר יותר לידי צ'אד כאשר האחרונה השיגה עצמאות.
במסגרת הדה-קולוניזציה של אפריקה גם לוב כצ'אד השיגה עצמאות, ראשית הייתה ממלכה תחת אידריס הראשון, מלך לוב ומאוחר יותר, בהפיכה אסלאמיסטית עלה מועמר קדאפי לשלטון והנהיג משטר דיקטטורי רדיקלי.
צ'אד סבלה, עם נפילת שלטונו של פליקס מעלום, ממלחמת אזרחים אשר השאירה אותה חשופה להשפעות מחוץ. מועמר קדאפי, אשר היה לאומן שרצה להאדיר את השפעת עמו הורה על פלישה צבאית אל תוך חבל אזורו בטענה כי ישנה לגיטימציה לשלטון לובי במקום מכח הגבולות שנקבעו בתקופה הקולוניאלית של שנות השלושים.
תגובה בינלאומית.