המוזיאון כולל אלמנטים רבים המאפיינים את נימאייר: צורות גאומטריות נועזות, נפחים פיסוליים ומעוגלים המוצבים בצורה בולטת ובניגודיות לצורות מלבניות, מסלולי הליכה להולכי רגל, שטחים גדולים של בטון צבוע לבן, ומשטחים המכוסים ציורי קיר עזי צבע או ציורים. אף שהוא מושרש באדריכלות המודרנית מאז ראשית יצירתו בסגנון הבינלאומי, העיצובים של נימאייר משתלבים גם בסגנון האדריכלות הפוסט-מודרנית וככזה מהווה המוזיאון בניין עכשווי, ממש כמו היצירות המוצגות בו.
העין של נימאייר.
האגף הייחודי למוזיאון אוסקר נימאייר מזכיר בעיצובו עין אנושית והוא שהעניק למוזיאון את זהותו החדשה. האגף הושלם ונפתח לקהל בשנת 2003, בשם "נובו מוזיאו" (המוזיאון החדש) ובהמשך לכך שונה שמו של המוזיאון באותה שנה ממש לשמו הנוכחי "מוזיאון אוסקר נימאייר". ייחודיותו של המבנה בכך שהוא בנוי מבטון מזוין, שגובהו 30 מטרים, היושב מעל בריכת מים ומחובר לבניין המוזיאון הראשי על ידי שביל תת-קרקעי עתידני. האגף כולל גרם מדרגות לולייני גדול בין מפלסיו, ושתי חזיתות בצורת יהלום המדמה "עין" הבנויות מזכוכית ופלדה ומספקות אור טבעי לחלל התצוגה.
המוזיאון ממוקם בתוך גן שתוכנן על ידי אדריכל הנוף רוברטו בורל מרקס, שותפו לשעבר של נימאייר בתכנון פארק איביראפורה בסאו פאולו. גודלו של הגן של חורש.
גרנט גרין
גרנט גרין (באנגלית: Grant Green; 6 ביוני 1935 – 31 בינואר 1979) היה גיטריסט ומלחין ג'אז אמריקאי.
גרין הקליט בעיקר עבור חברת התקליטים בלו נוט גם כמנהיג וגם כנגן ליווי. וניגן במגוון סגנונות כגון ההארד בופ, ג'אז נשמה, ביבופ, וג'אז לטיני - לאורך כל הקריירה שלו. המבקרים ו כתבו: "נגן מוערך מאוד במהלך חייו. גרנט גרין הוא אחד מגיבורי הג'אז הגדולים והבלתי מושמעים. הנגינה של גרין מזוהה מיד - אולי יותר מכל גיטריסט אחר." המבקר דייב האנטר תיאר את הצליל שלו כ"מתוח, רופף, מעט בלוזי ובהחלט גרובי". פעמים רבות הופיע גרין כחלק משלישיית ג'אז בתוספת אורגן ומתופף.
מלבד הגיטריסט צ'ארלי כריסטיאן, חלק ניכר מההשפעות על גרין היו נגני סקסופון, ובמיוחד צ'ארלי פארקר, ומכאן סגנון הנגינה שלו הייתה כמעט אך ורק ליניארית ולא אקורדית. לפיכך, לעיתים נדירות הוא ניגן אלא רק כשהוא ליווה אלבומים שהובלו על ידי מוזיקאים אחרים. הפשטות והנגישות של הנגינה של גרין, נבעו מניסיונו המוקדם בנגינת קצב ובלוז, ואף על פי שבשיאו הוא שילב סגנון זה עם בי בופ, הוא היה למעשה בבסיסו גיטריסט בלוז וחזר לנגן בסגנון זה בלבד בשלהי הקריירה שלו.
ביוגרפיה.
גרין נולד בסנט לואיס, שבמיזורי. הוא הופיע לראשונה במסגרת מקצועית בגיל 13 כחבר בהרכב מוזיקת גוספל. הוא הושפע מצ'ארלי כריסטיאן, צ'ארלי פארקר ולסטר יאנג.
הוא ניגן לראשונה בסגנון בוגי ווגי לפני שעבר לג'אז. ההקלטות הראשונות שלו בסנט לואיס היו בשיתוף עם הסקסופוניסט טנור . המתופף בלהקה הזו היה אלווין ג'ונס, לימים חלק מחטיבת הקצב של נגן הסקסופון ג'ון קולטריין. גרין הקליט עם אלווין שוב בתחילת שנות ה-60. לו דונלדסון גילה אותו מנגן בבר בסנט לואיס. ולאחר שהם הופיעו יחדיו גרין, מצא עצמו בניו-יורק של סוף שנות ה-50.
לו דונלדסון הציג את גרין בפני מבעלי חברת התקליטים בלו נוט. ליאון התרשם מאוד מנגינתו ובמקום לשבץ את גרין כנגן מלווה, הוא הפך אותו מיד לנגן ראשי. עם זאת, בגלל הבוסריות של גרין, אותה הקלטה ראשונית שוחררה רק בשנת 2001 .
למרות גניזתה של ההקלטה הראשונה שלו, גרין הפך לאומן המוקלט ביותר בבלו נוט. אלבומו הראשון של גרין כמנהיג היה "". ומיד אחריו שוחררו שלושה אלבומים נוספים ברצף.
גרנט נבחר לתואר הכוכב החדש "בסקר" מבקרי "דאון ביט", בשנת 1962. לעיתים קרובות הוא הופיע לצד המוזיקאים החשובים האחרים ב- Blue Note כגון האנק מובלי, , והאורגניסט לארי יאנג.
"Sunday Mornin "', "The Latin Bit" ו-"Feelin' the Spirit -" כולם אלבומי קונספט, כאשר כל אחד מהם מייצג סגנון מוזיקלי שונה: גוספל, ג'אז לטיני וספיריטואלז בהתאמה. בתקופה זו גרנט שילב הצלחה אומנותית עם הצלחה מסחרית שהומחשה באלבום המוערך שלו. בו מנגנים ג'ו הנדרסון ו-בובי האצ'רסון, ו-"Solid" שני האלבומים הללו מתוארים על ידי מבקרי ג'אז מקצועיים כמו שתי ההקלטות הטובות ביותר של גרין.
בשנת 1966 עזב גרין את בלו נוט והקליט עבור חברות תקליטים אחרות, כולל ורב רקורדס. בשנים 1967 עד 1969 גרין לא היה פעיל בגלל בעיות אישיות והתדרדרות בריאותית עקב התמכרותו הממושכת להירואין. בשנת 1969 חזר גרין עם להקה חדשה שניגנה בהשפעות של פאנק. הקלטותיו מתקופה זו כוללות את "Green Is Beautiful" המצליח מבחינה מסחרית ואת הפסקול לסרט "".
גרין עזב את בלו נוט שוב ב-1974 וההקלטות שהקליט עבור חברות אחרות היו שנויות במחלוקת: יש הרואים בו כחלוץ האסיד ג'אז (הקלטותיו המאוחרות נדגמו על ידי אמנים כגון , A Tribe Called Quest ו-פאבליק אנמי), בעוד שאחרים חשבו שאלבומים אלו מיותרים וללא ערך אומנותי.
גרין שהה חלק ניכר משנת 1978 בבית החולים, ובניגוד לעצת רופאיו, חזר להופיע בדרכים על מנת להתפרנס. בעודו בניו יורק כשהוא מוזמן לנגן בטקס האירוסין של ג'ורג' בנסון, הוא התמוטט במכוניתו מהתקף לב ומת ב -31 בינואר 1979. הוא נקבר בבית העלמין בגרינווד בעיר הולדתו סנט לואיס, שבמיזורי, והשאיר אחריו שישה ילדים.
מאז מותו של גרין, הוא קיבל הערכה מחודשת וקיימים היום הרבה אוספים שמאגדים את יצירתו לאורך כל שלבי הקריירה המגוונת שלו.
עלייה במשקל
עליה במשקל היא עלייה במשקל הגוף. עלייה במשקל יכולה להיות כרוכה בעלייה במסת השריר, ברקמות השומן, בכמות הנוזלים בגוף, כמו מים או בגורמים נוספים. עלייה במשקל עלולה להיות סימפטום לבעיות רפואיות חמורות.
תיאור.
עלייה במשקל מתרחשת כאשר כמות גדולה יותר של אנרגיה (כגון קלוריות מצריכת מזון ומשקאות) נצרכת בהשוואה לכמות האנרגיה הנשרפת במהלך הפעילויות היומיומיות כגון התהליכים הפיזיולוגיים התקינים ופעילות גופנית.
כאשר כמות ניכרת של שומן נצברת בגוף, הדבר עלול לגרום לאדם להיות במצב של עודף משקל או במצב של השמנת יתר חולנית - מצב המוגדר לרוב כצבירת רקמות שומן רבות בהרבה מהכמות שנחשבת בריאה. מדד מסת הגוף (BMI) מודד את משקל הגוף ביחס לגובה, ומסוגל לספק את המשקל האופטימלי של כל אדם, וכמו גם לספק מידע אודות טווח המשקל הבריא, וטווח המשקל הלא בריא (עודף משקל או תת-משקל).
מצב בו יש עודף של רקמות שומן הוא מצב שכיח, במיוחד באזורים בעולם בהם קיים שפע רב יחסית של אספקת מזון, ובהם מרבית האוכלוסייה מעבירה חלק ניכר מזמנה בישיבה, או לא נוהגת לעסוק בפעילות גופנית במהלך היומיום. עודף משקל והשמנת יתר עלולים להעלות את הסיכון לחלות במספר מחלות כמו סוכרת, מחלות לב, ומספר סוגים של סרטן, ועלולים להוביל לבעיות בריאות שונות הקורות במהלך ההיריון. שיעורי ההשמנה ברחבי העולם שילשו את עצמם משנת 1975 עד 2016 כאשר בשנת 2016 כ־1.8 מיליארד אנשים (כ־39% מהאוכלוסייה הבוגרת העולמית) הייתה עם עודף משקל.
סיבות לעלייה במשקל.
ביחס לצבירת רקמות שומן, אדם בדרך כלל עולה במשקל כאשר כמות המזון הנצרך עולה גם כן, או כאשר האדם חדל לקחת חלק בפעילות גופנית באופן תדיר. כאשר כמות האנרגיה שנכנסת לגוף גדולה יותר מכמות האנרגיה שנשרפת (כאשר הגוף נמצא במאזן אנרגיה חיובי) הגוף אוגר את עודפי האנרגיה כרקמות שומן. עם זאת, הפיזיולוגיה של עלייה וירידה במשקל מורכבת ומושפעת בין היתר מפעילות של הורמונים שונים, של מערכות שונות בגוף ושל גורמים סביבתיים. מספר גורמים נוספים שעלולים להשפיע על עלייה במשקל:
גורמים חברתיים.
מחקר אשר נערך במשך 32 שנים וכלל מעל ל-12,000 אנשים מצא באופן מפתיע כי הרשתות החברתיות ממלאות תפקיד מהותי בקביעת הסיכון לעלות במשקל, כאשר זוגות נשואים משפיעים זה על זו, הורים משפיעים על ילדיהם, חברים משפיעים זה על זה, וכו'.
מחסור בשעות שינה ולחץ.
כאשר אנשים ישנים פחות שעות שינה מהכמות הנחוצה מהווה גם כן סיבה לעלייה במשקל או לקושי בשמירה על משקל בריא. שני הורמונים האחראים על ויסות הרעב וחילוף החומרים הם לפטין, אשר מסייע לעכב את התיאבון ומסייע להגביר את כמות האנרגיה שנשרפת, וגרלין, אשר מגביר את התיאבון ומפחית את כמות האנרגיה שנשרפת. מחקרים הראו כי מחסור כרוני בשינה קשור לירידה ברמות הלפטין ולכמות מוגברת של גרלין - מצב הגורם לתיאבון מוגבר, במיוחד למזונות עתירים בשומן ולמאכלים עשירים בפחמימות. בשל כך, חסך בשעות שינה לאורך זמן עלול לגרום לצריכה מוגברת של קלורית ולירידה ביכולת לשלוט בתיאבון, מה שמיוביל לאורך זמן לעלייה במשקל.
חוסר איזון של ההורמונים והנוירוטרנסמיטרים.
עלייה במשקל היא גם תופעת לוואי שכיחה הנגרמת כתוצאה מצריכת תרופות פסיכיאטריות מסוימות.
פתולוגיות.
גורמים פתולוגיים לעלייה במשקל כוללים את תסמונת קושינג, תת-פעילות של בלוטת התריס, אינסולינומה, וקראנופרינגומה . סיבות גנטיות יכולות לכלול את תסמונת פראדר וילי, תסמונת ברד-בידל , תסמונת אלסטרום , תסמונת כהן ותסמונת קרפנטר.
השפעות.
עודף ברקמות שומן עלול להוביל להיווצרות של בעיות רפואיות. בעיות רפואיות בולטות המיוחסות לעלייה במשקל כוללות מקרים בהם יש עלייה במסת השומן (דלקת מפרקים ניוונית, דום נשימה בשינה, דום נשימה חסימתי בשינה ) או מקרים בהם יש עודף בתאי שומן (סוכרת, סוגים מסוימים של סרטן, מחלות לב וכלי דם, מחלת הכבד השומני שאינה נובעת מצריכת אלכוהול).