הפרד'ינגים של ג'ורג' השני (1727 - 1760) נטבעו בכמויות גדולות ב-1730 - 1737, 1739, 1741, 1744, 1746, 1750 ו-1754, אף כי ידוע שהמטבע מ-1754 נטבע עדיין לפחות עד 1763), אך יש להוסיף להם מספר רב של זיופים (וכן מטבעות הדומים לזיופים, אך הכיתוב עליהם שונה משמעותית מן המטבעות האמיתיים, כך שהיצרנים יכלו להימנע מהאשמות בזיוף). מטבעות רבים הותכו, וזיופים בעלי משקל נמוך יותר יוצרו מן המתכת שהתקבלה. הפרד'ינגים שקלו 4.5 - 5.3 גרם, והיו בעלי קוטר של 22 - 23 מ"מ. פני המטבע הציגו את ראש המלך ג'ורג פונה שמאלה, ואת הכיתוב "". אחורי המטבע הציגו את בריטניה עם הכיתוב "", ואת התאריך בשוליים מתחתיה.
תחת שלטונו של ג'ורג' השלישי (1760 - 1820), חוץ ממטבעות של ג'ורג השני, שנטבעו "לאחר המוות", כפי שצוין קודם, המהדורה הראשונה של פרד'ינגים לא יצאה עד 1771. הזיופים שגשגו, והגדרת זיוף מטבעות נחושת כפשע (שהעונש עליו כולל החרמת כל רכושו של האשם, לפי החוק האנגלי הישן) לא השפיעה כמעט במשך כעשרים השנה הבאות. לכן רוב המטבעות במחזור באותה תקופה היו מזויפים. החוזה של מתיו בולטון ב-1797 לייצור מטבעות עגלה של פני ושל שני פני, כדי לְהָזֵם את הזיופים, לא כלל גם ייצור של פרד'ינגים, אף כי בולטון ציפה שהוא יכלול אותו, ואף הכין מספר תבניות בגודל ומשקל מתאימים, בהתאם לתפיסתו על הערך האינטרינזי של מטבעות נחושת. ב-1799 קיבל בולטון רישיון להנפקת פרד'ינגים. בינתיים עלה מחיר הנחושת, הופחת משקל המטבעות מעט בהשוואה לעיצוב העגלה, ולפרד'ינג של 1799 היה מראה מקובל יותר, אף כי צדדיו של המטבע היו רחוקים מלהיות קונבנציונליים: מאחור נשא המטבע את הכיתוב "" – הפעם הראשונה בה שם ההילך החוקי הופיע על מטבע אנגלי. כמו כן, הייתה זו גם הפעם הראשונה בה מטבע בריטי נשא את התאריך באותו צד כמו ראשו של המלך. ב-1806 - 1807 טבע בולטון פרד'ינגים מ-22.5 טון נוספים של נחושת, אך מחיר הנחושת עלה שוב, ומשקל המטבע עוד פחת מזה של 1799.
הפרד'ינגים של ג'ורג' השלישי נטבעו בשלוש תקופות נבדלות:
לאחר שעברה המטבעה ממצודת לונדון לגבעת מצודת לונדון הועדף ייצור מטבעות זהב וכסף על פני ייצור מטבעות נחושת ב"טביעה המחודשת הגדולה" של 1816. טביעת מטבעות הנחושת לא נמשכה עד תקופתו של ג'ורג' הרביעי מלך בריטניה (1820 - 1830), כאשר פרד'ינגים נטבעו ב-1821. על בנדטו פיסטרוצי (Benedetto Pistrucci), שהועסק במעצב וכחרט במטבעה, הוטל לחרוט את העיצובים עבור הטביעה החדשה. לרוע מזלו של פיסטרוצי, הוא הפיק דיוקן מכוער במיוחד של המלך, בעל פנים וצוואר נפוחים. המלך לא היה מרוצה מן הדיוקן, ועבודתו של פיסטרוצי על בריטניה באחורי המטבע לא הייתה טובה הרבה יותר: בריטניה פנתה כעת לימין, בפעם הראשונה בהיסטוריה. פיסטרוצי הורד בדרגה בשל סרובו להעתיק את עבודתו של אמן אחר, ועל ויליאם ויון הוטל ליצור פרד'ינג טוב יותר, מטיפוס "הראש החשוף" המחמיא יותר של 1826. עם זאת, ויון לא דחה את כל רעיונותיו של פיסטרוצי, ובריטניה עדיין פנתה לימין על אחורי המטבע. הפרד'ינג של ג'ורג' הרביעי הופק בשני טיפוסים. בשנים 1821 - 1823, 1825 ו-1826 הוא שקל 4.5 - 4.8 גרם וקוטרו היה 22 מ"מ, ובשנים 1826 - 1830 הוא שקל 4.6 - 4.9 גרם וקוטרו היה 22 מ"מ. שני העיצובים (של פיסטרוצי ושל ויון) הופקו בשנת 1826. החזית של עיצובו של פיסטרוצי הציגה דמות פונה שמאלה של המלך ג'ורג' הרביעי בכיתוב "", בעוד שהאחור הציג בריטניה חבושה קסדה פונה ימינה, ישובה בצד שמאל של המטבע, עם מגן וקלשון, בכיתוב "" והתאריך בשוליים מתחת לבריטניה.
יצחק בן-ישראל
קורגסארה
קורגסארה (באסטונית: Kõrgessaare) הייתה בשנים 1992–2017 נפה במחוז היו שבאסטוניה. הנפה ממוקמת בחצי-אי במערב האי היומאה, שטחה 379 קמ"ר ואוכלוסייתה מנתה 1,284 תושבים בתחילת 2010.
בשנת 1532 הופיע האזור לראשונה על הכתב. בשנת 1909 בנתה חברה בלגית בשם "ויסקוזה" מפעל למשי מלאכותי בנפה, ועד היום יש הקוראים לנפה "ויסקוסה". המפעל נסגר במלחמת העולם הראשונה.
המחוז כלל רשות מקומית אחת ו-58 כפרים.
ממשלת אסטוניה החליטה ב-22 ביוני 2017 על פירוק הנפה ומיזוגה לתוך הנפה הכפרית היו במסגרת הרפורמה המנהלית. באוקטובר 2017 פורקה הנפה.
אפוקליפטיקה (להקה)
אפוקליפטיקה (Apocalyptica) היא להקת מטאל סימפוני פינית היוצרת מוזיקה כבדה באמצעות נגינה על כלי קשת. הלהקה החלה את ראשית דרכה כאשר הוציאה בשנת 1996 אלבום בשם Apocalyptica Plays Metallica By Four Cellos ובו ביצועים עם כלים קלאסיים לשירי מטאל ידועים של להקת הת'ראש מטאל האמריקנית מטאליקה. באלבום הבא Inquisition Symphony המשיכה הלהקה ליצור עיבודים מעניינים ללהקות שונות, ביניהן פנטרה, ספולטורה ופיית' נו מור.
ההצלחה של שני האלבומים הראשונים הובילה ליצירת הדיסק השלישי Cult ששילב לראשונה חומר מקורי לצד עיבודים נוספים של להקת מטאליקה. בשנים הבאות המשיכה הלהקה להתפתח, והיא הספיקה לכתוב שני אלבומים נוספים, Reflections (ששילב את דייב לומברדו, מתופף להקת סלייר, כנגן אורח) ו-Apocalyptica שהמשיך את הצליל השונה והמעניין של הלהקה, לצד הוצאת DVD בשם Live.
בשנת 2015 הצטרף אליהם פרנקי פרז לאלבומם האחרון Shadowmaker ונהפך לסולן קבוע.
הנס ליפרסהיי
הנס ליפרסהיי או ליפרהיי (בהולנדית: Hans Lippershey או Hans Lipperhey; בערך 1570 – 29 בספטמבר 1619) היה לוטש עדשות הולנדי. הוא נולד בווזל (כיום במערב גרמניה) ועבר למידלבורך שבהולנד, שם התחתן ב-1594 והפך לאזרח ב-1602.
מייחסים לליפרסהיי את המצאת הטלסקופ הראשון והפצת תוכניות הבנייה שלו. נראה שהיו משקפות וטלסקופים פשוטים הרבה לפני זמנו אך סבורים כי ליפרסהיי היה הראשון שטרח וביקש פטנט על התוכניות שלו. בכך הקדים את יאקוב מטיוס בשבועות בודדים. ליפרסהיי נתן את רשותו לציבור להשתמש בתוכניות ב-1608. אמנם בקשת הפטנט של ליפרסהיי לא אושרה, אך ממשלת הולנד גמלה לו בעין יפה על עותקים של תוכניותיו.
תיאור המצאתו של ליפרסהיי הגיע במהרה לאוזני גלילאו גליליי, שבנה לפיו דגם מתפקד ב-1609 ובו ערך את תצפיותיו ב-1610.
על פי האגדה היו אלה ילדיו של ליפרסהיי שגילו את הטלסקופ כאשר שיחקו בכמה עדשות פגומות בסדנה של אביהם. לא ברור עד כמה סיפור זה אמין. בנו של זכריאס ינסן, עושה משקפיים ממידלברך, העיד לאחר שנים רבות שליפרסהיי גנב את רעיון הטלסקופ מאביו.
מכתש ליפרסהיי שעל הירח נקרא על שמו של הנס ליפרסהיי.
קיינה
קיינה (באסטונית: Käina) היא עיירה (alevik) באי היומאה שבאסטוניה.
קיינה היא היישוב השני בגודל אוכלסייתו באי (לאחר קרדלה). בעיירה התגוררו 711 תושבים בתחילת ינואר 2019.
בין המבנים ההיסטוריים ישנה כנסייה מהמאה ה-15.
בשנים 1992–2016 התקיימה נפה כפרית באותו שם בשטח של 186 קמ"ר בדרום-מזרח היומאה, שמרכזה היה היישוב קיינה והיא כללה גם את האי קאסארי.
הנפה הייתה חלק ממחוז היו ואוכלוסייתה מנתה 2,053 תושבים בסוף 2016.
ב-20 בדצמבר 2016 חתמה נפת קיינה על הסכם מיזוג עם נפת היו ליצירת הנפה הכפרית החדשה – היומאה () שלתוכה מוזגו מאוחר יותר כל יתר הנפות באי היומאה ובמחוז היו (אמאסטה ופיהאלפה).
מדונה וויין גייסי
נדידת היבשות
נדידת היבשות היא תאוריה המנסה להסביר את צורת היבשות, כפי שהן נראות כיום, וקובעת שבעבר הרחוק היו היבשות מאוחדות, ושהן התפרקו עם הזמן. תאוריה זו פותחה על ידי אלפרד וגנר, שהבחין כי מאובנים זהים מצויים משני עברי אוקיינוס, והניח כי יבשות אלה היו פעם סמוכות זו לזו.
טענות רבות והתנגדויות היו לתאוריית נדידת היבשות. השאלה שנשאלה - מהו הכוח המניע? האם אלה כוחות צנטריפוגליים הנובעים מסיבוב כדור הארץ סביב צירו? אבל הכוחות חלשים מדי ואינם מסוגלים להניע גוש גרניטי :היבשות. עם שורש עמוק הנע באופן אופקי בתוך המעטפת.
התאוריה נגנזה בשנות השלושים ושבה לתחייה בשנות השישים. בתקופה זו החל חקר קרקעית האוקיינוסים והמסקנה הייתה כי לא רק היבשות נעות אלא גם קרקעיות האוקיינוסים.
עם התרחבות המחקר האוקייני, שאיפשר מיפויי של קרקעית האוקיינוסים, התגבשה הגרסה המודרנית הידועה בשם "טקטוניקת הלוחות". על-פי תאוריה זו, כל הקליפה החיצונית של כדור הארץ מורכבת מפסיפס של לוחות הנבנים ונהרסים בהתמדה ונמצאים בתנועה מתמדת.
טקטוניקת הלוחות.
את נדידת היבשות של וגנר החליפה תאוריה אחרת: טקטוניקת הלוחות, החבה את התפתחותה לפיתוח הסונאר: הגאולוג האמריקני הארי האמונד הס, אשר הפעיל סונאר בעת ששירת כקצין בצי האמריקני במלחמת העולם השנייה, גילה כי קרקעית האוקיינוס אינה שטוחה כפי שלמד אלא בנויה מעמקים ורכסי הרים. רכסים בזלתיים וטמפרטורה שהגיעה ל-300°C גרמו לו להסיק כי הם נוצרו בהתפרצויות געשיות. תגלית זו סייעה לו לפתח את תאוריית התפשטות קרקעית הים כחלק מתאוריית טקטוניקת הלוחות שנהגתה על ידי ג'ון טוזו וילסון (John Tuzo Wilson) – אשר זכה בגינה להכרה עולמית. התאוריה המשיכה להתפתח במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20 והתקבלה על ידי מדענים בעולם כולו מאחר שסיפקה הסברים לתופעות גאולוגיות רבות.
קרום כדור הארץ בנוי מלוחות טקטוניים: לוחות אוקייניים ולוחות יבשתיים. הלוחות נעים עם הזמן, משנים את מיקומם ואת צורתם, בקצב של סנטימטרים אחדים בשנה.