פישר נולד באויסקירכן (Euskirchen), בסמוך לקלן לאב איש עסקים. לאחר שסיים את לימודיו בבית ספר בבון בהצטיינות יתרה, ביקש ללמוד את מדעי הטבע, אך אביו כפה עליו לעבוד בעסק המשפחתי, עד שקבע כי בנו אינו מתאים לעבודה זו. על פי האוטוביוגרפיה שלו, אביו אמר עליו שהוא טיפש מדי מכדי להיות איש עסקים, ועל כן עליו להיות סטודנט.
לאחר מכן החל פישר את לימודיו באוניברסיטת בון בשנת 1871, ושנה לאחר מכן עבר לאוניברסיטת שטרסבורג בהשפעת בן דודו אוטו פישר. בשנת 1874 הוענק לפישר תואר דוקטורט עבור מחקרו בפתלאין (תרכובת) והוא התמנה למשרת הוראה באוניברסיטה. שנה לאחר מכן, ב-1875, עזב פישר את האוניברסיטה ועבר בעקבות אחד ממוריו לאוניברסיטת מינכן, שם התמנה למרצה לכימיה. בשנת 1881 הפך פישר למרצה באוניברסיטת אויסקירכן, עיר הולדתו. בשנת 1888 הוזמן פישר להורות כימיה באוניברסיטת וירצבורג (Würzburg), שם נשאר עד לשנת 1892, עת הוצע לו לרשת את א. וו. הופמן (Hofmann) בקתדרה לכימיה באוניברסיטת ברלין. פישר כיהן במשרה זו עד למותו בשנת 1919.
על שמו נקראות מספר תגובות כימיות. כמו כן, הוא פיתח שיטה נוחה לרישום מולקולות תלת-ממדיות על דף נייר, שיטה אשר קרויה כיום היטל פישר. השיטה שימושית מאוד לרישום מולקולות כיראליות. על-שמו נקראת גם מדליה המחולקת על ידי האגודה הכימית הגרמנית.
כריסטופר אישרווד
כריסטופר ויליאם בראדשו-אישרווד (באנגלית: Christopher William Bradshaw Isherwood; 26 באוגוסט 1904 - 4 בינואר 1986) היה סופר אנגלי-אמריקאי.
קורות חייו.
אישרווד נולד למשפחת אצילים כפרית באחוזת אבותיו, וייבּרסלי הול, ליד סטוקפורט בצפון-מערב אנגליה. אביו היה קצין בצבא הבריטי ונפל במלחמת העולם הראשונה.
בבית הספר הוא פגש לראשונה את וו. ה. אודן, והשניים נשארו חברים טובים כל ימי חייהם. מאוחר יותר הוא למד בקולג' קורפוס קריסטי בקיימברידג', שם הוא פגש את המשורר סטיבן ספנדר, שלמד עם אודן באוקספורד, והשלושה יצרו מעין חבורה ספרותית והשפיעו זה על דרכו של זה. אחד ממקורות הטובים ביותר על חייו של אישרווד בתקופה זו הוא ספרו האוטוביוגרפי של ספנדר, "עולם בתוך עולם". עם אודן הוא חיבר שני מחזות: "אל הגבול", ו"הכלב מתחת לעור". הרומנים הראשונים של אישרווד, בתקופה האנגלית שלו, צדו את עיני המבקרים - שראו בו הבטחה גדולה, אך כשלו, בדרך כלל, מסחרית. סומרסט מוהם החשיבו במיוחד וקבע -"..איש צעיר זה אוחז בידיו את עתיד הספרות הבריטית".
עיקר בשלותו ככותב נתגלה בארצות הברית, אותה אימץ לו לבית, עם רומנים כמו - "העולם בערב", "פגישה ליד הנהר". לשיאו הגיע ברומן "גבר יחיד" (1964), הנחשב ליצירת-מופת, אשר זכה לגרסה קולנועית, ב-2009, עם קולין פירת' בתפקיד הראשי.
אישרווד, שהתנכר למוצאו האריסטוקרטי וגילה כי הוא נמשך לגברים, נטש את אנגליה ועבר לגור בברלין, בירתה התוססת של רפובליקת ויימאר הצעירה, שנודעה בחופש המיני ששרר בה. הוא חי בעוני רב, עבד כמורה פרטי, וכתב באותה תקופה את הרומן הראשון שלו, "כל הקושרים" (all the conspirators), וכן אוסף סיפורים קצרים שיצאו לאור בשם "פרידה מברלין". מאוחר יותר הפך עיבודו של המחזאי ג'ון ואן-דרוטן לסיפורים אלה למחזה "אני מצלמה", שעליו התבסס המחזמר "קברט" של קנדר ואב (שזכה גם לגרסה קולנועית של בוב פוסי) - והפך למשענתו הכלכלית האיתנה ביותר של אישרווד. למרות זאת הביע אישרווד הסתייגות מהעיבוד של פוסי ויוצרי "קברט" וטען בראיונות כי ברלין המעוצבת בסרט היא ברלין מוגזמת בדקדנטיות שלה וכי הטיפול בזווית ההומוסקסואלית - מעוות. בספטמבר 1931 הציג בפניו המשורר ויליאם פלומר את א. מ. פורסטר; השניים התיידדו, ופורסטר היה למורו הרוחני של אישרווד.
ברומן "כריסטופר ובני מינו" (1976), המתאר (בגוף שלישי) את חייו של אישרווד בשנים 1929–1939, הוא מתייחס לנטייה שלדבריו הייתה "לא יוצאת-דופן בקרב הומוסקסואלים מן המעמד הגבוה": הוא לא הצליח להשתחרר מן הלחץ בחברת בחורים בני ארצו ומעמדו. "הוא היה זקוק לזר מן המעמד הנמוך". לאחר הרפתקאות מיניות שונות - גם הטרוסקסואליות - בסופו של דבר הוא מצא לעצמו חבר צעיר ממעמד נמוך בשם היינץ, ורוב הספר מתאר את מערכת היחסים שלהם בשנים שבהן הידרדרה גרמניה לעבר פשיזם ומלחמה. הם נאלצו להימלט מברלין, ועברו בין ערי אירופה, עד שהיינץ נלכד בגרמניה ואולץ להתגייס לצבא (אישרווד פגש אותו ואת אשתו לאחר המלחמה).
הפציפיזם וההומניזם של אישרווד הצעיר באים לידי ביטוי ממש בפתח מלחמת העולם:
לאחר המלחמה.
אודן ואישרווד נסעו תחילה לסין ב-1938, וב-1939 היגרו לארצות הברית (העובדה שהיגרו לאמריקה ממש בפתח מלחמת העולם השנייה נזקפה לגנותם, והמוניטין שלהם נפגעו כתוצאה מכך - איוולין וו לגלג עליהם בספרו Put Out More Flags). אישרווד השתקע בקליפורניה, שם אימץ את דת ההינדואיזם. ביחד עם סוואמי פְּרָבּהאוואנאנְדָה הוא תרגם מכתבי הקודש ההינדואים, וכתב מאמרים, רומנים ומחזות שסבבו סביב נושאים הקשורים בהינדואיזם. הוא המשיך לפרסם גם רומנים 'רגילים' - כמו "העולם בערב", "מפגש במורד הנהר" ועוד, אך למרות שהוא נחשב אחד מבעלי הסגנון הטובים ביותר בשפה האנגלית, נשאר שנוי משהו במחלוקת ולא זכה להכרה כסופר גדול או חשוב. הוא הצטרף לחבורה מיסטית שכללה את קרישנמורטי, אלדוס האקסלי, ברטרנד ראסל ויוצרים אחרים. עיקר הכנסתו באותה תקופה הייתה מכתיבת תסריטים עבור הוליווד.
אישרווד הפך לאזרח אמריקאי ב-1946. הוא היה תומך נלהב של התנועה לזכויות ההומוסקסואלים. בשנת 1953, כשהיה בן 48, פגש את הנער דון בקרדי, שהיה אז כבן 18. השניים התאהבו ומערכת היחסים ביניהם נמשכה עד יום מותו של אישרווד. פער הגילים בין השניים גרם להרמת גבות, אך השניים הפכו לזוג ידוע בחברה ההוליוודית, בתקופה שבה מספר ההומוסקסואלים שחיו מחוץ לארון היה קטן.
אישרווד ובקרדי חיו יחד בסנטה מוניקה שבקליפורניה. ב-1981 אובחן אצל אישרווד סרטן הערמונית. בקרדי, שהתפרסם כצייר דיוקנאות, סעד את אישרווד כשמחלתו החמירה, ובחצי השנה האחרונה בחייו של אישרווד צייר רק פורטרטים שלו, שהתפרסמו לאחר מות אישרווד, בסנטה מוניקה ב-1986.
טומטינה
טומטינה (בוולנסית: Tomatina) הוא פסטיבל שנתי המתקיים בעיר בוניול (Buñol) שבקהילה האוטונומית ולנסיה בספרד, שבמסגרתו נערכת מלחמת עגבניות בהשתתפות עשרות אלפי בני אדם.
הפסטיבל נערך כל שנה לקראת סוף חודש אוגוסט, ומלחמת העגבניות חותמת אותו, ביום רביעי האחרון בחודש. עשרות אלפי תיירים מגיעים מכל העולם לעיר כדי להשתתף במלחמה שבה איש אינו נפגע למעט פגיעות של עגבניות. הפסטיבל עצמו אורך כמה ימים, שבמהלכם מתקיימים מופעי מוזיקה, זיקוקין די-נור ותהלוכות וכן תחרות בישול מסורתית.
בבוקר המלחמה נתלה בשר חזיר על עמוד גבוה. על המשתתפים לנסות ולהגיע בכוחות עצמם אל הבשר, כאשר הם מטפסים אחד על השני בניסיון להגיע אליו. מהרגע שבו אחד האנשים מצליח להוריד את הבשר וזוכה בו, נפתחת מלחמת העגבניות. את הנשק למלחמה מספקות עשרות משאיות המביאות יותר מ-100 טונות של עגבניות אל מרכז העיר. את פתיחת הקרב, ואת סיומו לאחר שעה בדיוק, מציינים בירי תותח.
החל משנת 2013, הכניסה לפסטיבל כרוכה בתשלום ומספר המשתתפים מוגבל, מסיבות בטיחותיות.
המסורת החלה בשנת 1945 בערך, אך מקורו של הפסטיבל אינו ברור. ייתכן כי הוא התפתחות של קרב אוכל קטן שהפך למסורת, או התפתחות של התפרעות בעקבות התהפכותה של משאית עמוסת עגבניות.
ביקורת.
יש המבקרים את האירוע בטענה כי הוא בזבוז של אוכל, בעוד שבעולם יש מיליוני אנשים רעבים.
עומאר בן אל-ח'טאב
מסגד עומאר
עפקו
עפקו אביאיישן (Apco Aviation) היא חברה ישראלית המייצרת מצנחי רחיפה, אשר הוקמה בשנת 1982 על ידי אנטולי קוהן.
החברה עוסקת בייצור מצנחי רחיפה, רתמות, מצנחים רזרביים ומוצרים נוספים המיועדים לספורט הרחיפה. מפעל החברה ממוקם באזור התעשייה של קיסריה. המפעל משתרע על שטח של 3200 מ"ר והוא מהמפעלים הגדולים בעולם למוצרים אלו. לחברה מעל 60 מפיצים ברחבי העולם.
הדגם הראשון אשר יוצר בחברה היה ה-"Series K", בשנת 1982.
ישראל עוזרי
מארי ישראל עוזרי (במקור: עְזַיְרִי, ה'תרס"א – כ"ג בניסן ה'תש"ג, 1901 – 28 באפריל 1943) היה רב ואב"ד בעיר בית עד'אקה בתימן.
ביוגרפיה.
נולד בעיר בית עד'אקה לשלום ורומיה עוזרי. למד אצל סבו מצד אמו, רב העיר, הרב דוד מזעקי. בגיל 17 הוסמך לרבנות. עם פטירת סבו בשנת ה'תרפ"ח (1927) נתמנה לרב העיר ואב בית הדין.
כדרכם של חכמי תימן לא נהנה מתורתו, והתפרנס בעיקר ממסחר בפולי קפה.
בשנת ה'תש"ב (1942) חלה, ונפטר לאחר שנה, בבוקרו של יום רביעי כ"ג בניסן ה'תש"ג (28 באפריל 1943), בגיל 42.
על שמו הוקמה בשנת ה'תשס"א (2001) הישיבה לחוזרים בתשובה נזר ישראל בעיר מודיעין עילית, בראשות נכדו, הרב מנשה עוזרי.
תורתו ופועלו.
התפרסם בצנעא, וכשהיה מבקר שם היה לומד עם הרב הראשי מארי יחיא יצחק הלוי, ועם ידידיו מארי חיים כסאר ומארי חיים חובארה. למד בצנעא גם בישיבות בית שרעבי, בית אלכסאר ובית אלשיך. פתח בביתו ישיבה.
הופנו אליו שאלות בהלכה מקהילות שונות. בין תלמידיו היו הרב אברהם קוצ'אעי, הרב אברהם חייבי, הרב אברהם גברא, הרב יחיא והב, הרב שלום נהארי, הרב שלמה נהארי והרב אהרן שרעבי. גם מוסלמים באו להתדיין אצלו.
בקהילתו התפללו בנוסח השאמי, והוא רצה להחזיר את קהילתו להתפלל בנוסח הבלדי. הדבר לא יצא לפועל עקב התנגדות אביו, שהורגל לנוסח השאמי. הוא קיבל את שיטתו של מהרי"ץ בחיבורו חלק הדקדוק, והעתיק את הערותיו לספריו. התנגד לדרך הדרדעים ולחם בניצני התנועה שצמחו בקהילתו.