קנטטה זו הייתה השתים עשרה שהלחין באך מאז החל למלא את תפקידו בלייפציג, לאחר רי"ב 75, רי"ב 76, רי"ב 24, רי"ב 167, רי"ב 147, רי"ב 186, רי"ב 136, רי"ב 105, רי"ב 46, רי"ב 179 ורי"ב 69א.
ב-1870 הוציאה לאור חברת באך את הקנטטה לראשונה, בכרך 18 של פרסומיה.
מילים ומוזיקה.
סדר הקריאה לאותו יום כולל פסוקים מהאיגרת אל הגלטים ומהבשורה על-פי לוקאס המתארים את משל השומרוני הטוב. במסגרת דברי הבשורה מצוטטים הפסוקים "ואהבת את ה' אלוהיך" וכן "ואהבת לרעך כמוך", בשינוי קל מהמקור התנכ"י וזהו הטקסט של החלק הראשון בקנטטה. שאר הלברית מבוססת על טקסט שכתב יוהאן אוסוולד קנויר (Johann Oswald Knauer) ועוסקת בדבקות באלוהים וברצון להידמות לשומרוני. חלק הסיום לקוח ממזמור לותרני שמקורו אבד.
הקנטטה נועדה לביצוע על ידי סולני סופרן, אלט, טנור ובס בליווי מקהלה בת ארבעה קולות, חצוצרה, שני אבובים, שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו. לקנטטה 6 חלקים:
הקלטות.
היצירה הוקלטה במלואה 10 פעמים בהקלטות מסחריות. בין המנצחים שביצעו את ההקלטות ניתן לציין את גוסטב ליאונהארדט (ב-1977), טון קופמן (ב-1998), מסאקי סוזוקי (ב-1999) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000).
איימי מולינס
איימי מולינס (באנגלית: Aimee Mullins; נולדה ב-20 ביולי 1975 באלנטאון) היא אתלטית, שחקנית ודוגמנית אמריקאית, אשר לראשונה התפרסמה אודות להישגים האתלטיים שלה. היא נולדה עם מצב רפואי שבעקבותיו נקטעו רגליה התחתונות.
ראשית חייה.
מולינס נולדה עם Fibular hemimelia (ללא עצמות השוקית) שבעקבותיו היה צורך לקטוע את שתי רגליה מתחת לקו הברך כאשר הייתה בת שנה בלבד. היא בוגרת תיכון Parkland High School באלנטאון ושל אוניברסיטת ג'ורג'טאון בוושינגטון.
ספורט.
כשחקנית סופטבול צעירה, היא החזיקה את שיא הנוער לבסיסים גנובים. במהלך התיכון היא התחרתה גם בסקי במורד. מולינס הייתה קטועת הרגליים הראשונה שהתחרתה בתחרויות האתלטיקה של ה-NCAA מול ספורטאים ללא נכות. היא ייצגה את ארצות הברית באולימפיאדת הנכים אטלנטה (1996) בה השתתפה בתחרויות ריצת 100 מטר וקפיצה לרוחק. היא החזיקה בשיאי העולם בריצת 100 מטר, ריצת 200 מטר וקפיצה לרוחק.
בשנים 2007 ו-2008 כיהנה כנשיאת ארגון Women's Sports Foundation.
חיים אישיים.
מולינס נישאה לשחקן רופרט פרנד במאי 2016.
לידאר
לידאר (באנגלית: LiDAR) היא טכנולוגיית מדידת מרחק על ידי הארת המטרה בקרן לייזר, ומדידת הזמן שלוקח לקרן האור לחזור למקלט.
המילה לידאר בלועזית נוצרה משילוב המילים אור (Light) ומכ"ם (Radar), ומבטאת את קיצור המילים "גילוי אור ומדידתו" (בלועזית, Light Detection And Ranging). לידאר משמש כטכנולוגיה נפוצה ברכבים אוטונומים ולהכנת מפות בהפרדה גבוהה, שלה שימושים בתחומי הגאוגרפיה, הגיאודזיה, הגאולוגיה, הארכאולוגיה. לעיתים מתייחסים לטכנולוגיה זו פשוט כסריקת לייזר או סריקה תלת ממדית.
היסטוריה.
הטכנולוגיה נולדה בתחילת שנות ה-60, זמן קצר לאחר המצאת הלייזר, והיא משלבת הדמיית לייזר עם טכנולוגיית מכ"ם למדידת מרחק על ידי מדידת זמן ההחזרה של קרן הלייזר. הטכנולוגיה יושמה לראשונה למדידת עננים על ידי המרכז למחקר אטמוספירי האמריקאי. הציבור התוודע לדיוק ולשימושיות של הטכנולוגיה בעת טיסת אפולו 15 בשנת 1971, שבה השתמשו האסטרונאוטים במד גובה לייזר למיפוי פני השטח של הירח.
מספר מקורות מייחסים את המילה לראשי תיבות, אך מקורה היה בשילוב המילים אור ומכ"ם. הפרסום הראשון שהזכיר את המילה לידאר היה ב-1963 והוא מאומת על ידי מילון אוקספורד. פירוש המילה כראשי תיבות הופיע מאוחר יותר, בשנת 1970 כהמשך לר"ת הנובעים מהמילה מכ"ם בשילוב המילה אור.
תיאור כללי.
לידאר משתמש באור נראה, על-סגול, או תת-אדום קרוב כדי למפות עצמים. ניתן למפות מספר רב של חומרים, ולא רק מתכות, כגון סלעים, משקעים, תרכובות כימיות, תרחיפים, עננים ואפילו מולקולות. קרן לייזר צרה יכולה למפות עצמים קטנים בהפרדה גבוהה, לדוגמה: מטוס יכול למפות פני שטח בהפרדה של 30 ס"מ או יותר.
לידאר משמש בהרחבה למיפוי אטמוספירי, עננות ומטאורולוגיה. מכשירי מדידה מבוססי לידאר מותקנים במטוסים ובלווינים המבצעים מיפוי ומדידות - לדוגמה: הסקר הגאולוגי האמריקאי המוטס שבוצע לאחרונה. סוכנות החלל האמריקאית הכירה בחשיבות הטכנולוגיה לנחיתה של כלי רכב בלתי מאוישים או רובוטיים ורכבי חלל מאוישים על פני כוכבים אחרים.
אורך הגל שבו משתמשים למדידה מותאם לעצם הנמדד. החל מעשרות מיקרו-מטר ועד על סגול (בערך 250 ננו-מטר). הקרינה מוחזרת בדרך כלל לכיוון המקור. סוגי החזרה שונים משמשים למדידות מסוגים שונים, ומכשירי המדידה מכונים בדרך כלל על פי סוג ההחזרה: ריילי לידאר, ראמאן לידאר וכו'. לעיתים משתמשים גם בצירוף של אורכי גל שונים למיפוי אטמוספירי וזיהוי חומרים שונים על פי פיזור אורכי הגל השונים.
סוג לידאר.
מקובל לחלק מערכות לידאר לשני סוגים: "לא קוהרנטית" ו"קוהרנטית".
שתיהן מודדות את עוצמת הקרן המוחזרת אך הקוהרנטית רגישה יותר ובכך טובה למדידות דופלר או מדידת היסט מופע. פועלת בהספקים נמוכים ובעלת מורכבות גבוהה יותר של מערכת הגלאי הקולט.
בשני סוגי המערכות ישנן שתי שיטות לשידור האור: מתקפים קצרים או אנרגיה גבוהה. בראשונה הלייזר צורך הרבה פחות אנרגיה, ונחשב בטוח לעין האנושית, כלומר ניתן להשתמש בו ללא אמצעי בטיחות. מערכות אנרגיה גבוהה נפוצות במחקר אטמוספירי, למיפוי מגוון רב של עצמים ומאפיינים והן נחשבות פחות בטוחות ודורשות אמצעי בטיחות (כגון משקפי מגן) שונים.
המרכיבים העיקריים במערכת לידאר:
סוגי היישומים.
ללידאר מגוון רב של יישומים שניתן לחלקם למערכות מוטסות או מערכות קרקעיות. על פי סוג היישום נקבעים מאפייני הגלאי הנדרש להיות מותאם לסוג המידע הדרוש, גודל העצם הנסרק, מרחק המדידה, הדיוק, עלות הציוד וכו'.
ניתן גם לבצע סריקה של אגן ימי בסוג יישום זה (בעיקר באזורי מים רדודים).
לאחרונה נעשה שימוש ברחפנים עליהם מותקן סורק לייזר וגלאים נוספים לביצוע סריקה זולה ופשוטה של אזורים מצומצמים.
טכנולוגיות חלופיות.
התפתחויות טכנולוגיות אחרונות מאפשרות מיפוי תלת ממדי גם באור רגיל או תת-אדום. המידע המרחבי מתקבל על ידי צילום היעד מספר פעמים באמצעות מצלמה רגילה שלרוב היא מצלמה דיגיטלית מכוילת היטב.
גם ההתפתחויות האחרונות בטכנולוגיית הראדאר האופטי קוהרנטי מהוות מתחרה לטכנולוגיות הלידאר.
מלניק 42
מלניק 42 הוא כוכב על-ענק כחול מאסיבי הנמצא בערפילית הטרנטולה שבענן המגלני הגדול, בקבוצת הכוכבים דג זהב, במרחק של 163,000 שנות אור (49,970 פארסק) מכדור הארץ. רדיוסו של הכוכב גדול פי 21.1 מרדיוס השמש, מסתו גדולה פי 189 ממסת השמש וטמפרטורת פניו 47,300 קלווין. עוצמת ההארה שלו גדולה פי 3.6 מיליון מעוצמת ההארה של השמש (בהירותו המוחלטת מדרגה 7.4-) אך בהירותו הנראית היא מדרגה 12.78 בלבד. הוא מסתובב על צירו במהירות של 240 ק"מ שנייה.
הכוכב נמצא במרחק של פחות משני פארסק (6.5 שנות אור) ממרכז צביר הכוכבים R136 אך הוא אינו שייך לליבת הצביר. כאשר הכוכב התגלה הוא סווג כבעל ספקטרום של WN ולאחר מכן O3if. כיום, נקבע שסיווגו הספקטרלי של הכוכב יהיה O2If.
לשכת הבונים החופשיים
רי&quot;ב 77
זרזיריים
זַּרְזִירִיִּים (שם מדעי: Sturnidae) היא משפחת ציפורי שיר בינוניות המזכירות מעט עורבים אך אינם קרוב משפחה שלהם. בני המשפחה צבעוניים ומקושטים והם בעלי מקור ארוך וחד, עיניים גדולות ורגליים חזקות המותאמות לחיי קרקע. הזרזיריים מתאספים בלהקות גדולות וחלקם גורמים נזקים גדולים לסביבה, לחקלאות ולבני אדם. חלקם הפכו למינים פולשים, שהתפשטו ברחבי העולם וגורמים לנזקים בטבע.
הזרזיריים חיים ברחבי אסיה (בעיקר באזור הטרופי של דרום-מזרח אסיה), אפריקה ואירופה, ופלשו לאמריקה ולאוסטרליה בידי אדם. תזונתם מבוססת על פירות וחרקים. לקראת לילה הם נודדים בלהקות לאתרי שינה מסורתיים.
בישראל מצויים המינים המקומיים זרזיר מצוי, זרזיר ארבה וטריסטרמית (המכונה גם "זרזיר ים המלח"), לצד המינים הפולשיםמיינה מצויה, זרזיר בוהק, זרזיר שחור קולר, זרזיר בורמזי וזהריר הדור. חלק מהמינים המקומיים בישראל (כדוגמת הזרזיר המצוי) נפוצו ממנה לעולם כמינים פולשים.
קליף רובינסון (1966)
קליפורד רלף "קליף" רובינסון (באנגלית: Clifford Ralph "Cliff" Robinson; 16 בדצמבר 1966 – 29 באוגוסט 2020) היה כדורסלן אמריקאי, ששיחק בחמש קבוצות שונות בליגת ה-NBA. רובינסון היה ידוע כ"איש ברזל" בעל סיבולת משחק גבוהה, ועם 1,380 משחקים בליגה הוא בין 15 השחקנים ששיחקו בה הכי הרבה משחקים.
קריירת המכללות.
רובינסון שיחק עבור אוניברסיטת קונטיקט. רובינסון זכה עם קונטיקט בטורניר ה-NIT, הטורניר השני בחשיבותו לאחר טורניר אליפות המכללות בכדורסל. בשנת 2007 האוניברסיטה תלתה את גופייתו (עם הספרות '00') על גג אולמה בטקס לכבודו.
קריירת NBA.
פורטלנד טרייל בלייזרס (1989–1997).