סיסמת השירות היא "A Inteligência em defesa da sociedade, do Estado Democrático de Direito e dos interesses nacionais" - מודיעין להגנת החברה, שלטון החוק והדמוקרטיה, והאינטרס הלאומי.
לסוכנות אין סמכות מעצר או חקירה. מטרתו היחידה היא איסוף אינפורמציה וניתוחה. בנוסף לכך, החוק הברזילאי בנוגע להאזנות סתר שהתקבל בשנת 1996 קובע את סוכנויות המדינה הרשאיות להאזין האזנת סתר. ABIN אינה נמנית עליהן. הסוכנות היא חלק ממערך ביטחון פנים וביון הקרוי SISBIN, ומקיים קשר עם סוכנויות נוספות לאכיפת החוק בברזיל.
הסוכנות מקיימת קשרים עם סוכנויות ביון מחוץ לברזיל.
על פי החוקה הברזילאית רשאי אזרח לפנות ל-ABIN ולבקש לדעת האם נאגר עליו מידע במאגרי המידע של הסוכנות.
מבנה השירות.
מטה השירות מרוכז בעיר ברזיליה שבמחוז הפדרלי, ויש לו 12 סוכנויות במדינות ברזיל השונות, ו-17 משרדים נוספים ברחבי ברזיל. לסוכנות כ-1,600 עובדים (ב-2004).
שירות המידע הלאומי
שירות המידע הלאומי (Serviço Nacional de Informações) ובראשי תיבות - SNI, היה שירות ביון שנוצר על ידי כיורש לשירות הפדרלי למודיעין וסיכול ריגול, בימי הנשיא אומברטו קסטלו ברנקו בשנת 1964. עם המעבר של ברזיל למשטר דמוקרטי פורק השירות. כיום ממלא תפקיד זה שירות בשם "סוכנות הביון של ברזיל" (ובראשי תיבות - ABIN).
היסטוריה.
ה-SNI התחיל את דרכו כשירות אזרחי בפיקודו של גנרל בדימוס בשם גולברי דו קוטו אה סילבה. הוא סיפק לנשיא אומברטו קסטלו ברנקו מקור מידע חיצוני, עצמאי משירותי הביון של הצבא. אנשי ה-SNI החלו את פעולתם כגוף הקרוי "המכון למחקר וללימודים חברתיים" שהוקם על ידי קוטו אה סילבה במטרה לחתור תחת שלטונו של ז'ואו גולאר, נשיאה האזרחי האחרון של ברזיל לפני השתלטות הכת הצבאית ב-1964.
ככל שכבדה ידו של המשטר הצבאי בברזיל על תושביה והשפעת הצבא חדרה לכל תחומי החיים; הצליח גם הצבא להשתלט על SNI, ולהפוך אותו לכלי חשוב בשליטתו בברזיל. למרות קיומה של משטרה חשאית בברזיל עוד מימי הרודן ז'טוליו ורגאס בשנות ה-30, השתלטות הצבא על ה-SNI הביאה נטיות אלו לשיאים חדשים.
בשנת 1973 הקים ה-SNI גוף משלו לאימון אנשי מודיעין. בשלב זה היה ה-SNI בעל עוצמה רבה שכללה מונופול על אימונם של סוכני ביון, והשפעה רבה במשרד הנשיא. השירות היה בעל אוטונומיה מוחלטת, ורבים מבוגריו ועושי דברו שימשו במשרות בעלות כוח והשפעה בממשל הברזילאי.
מבנה.
באופן תאורטי תפקידו של ה-SNI היה לתאם בין פעולות גופי המודיעין של הצבא, כאשר לכל זרוע מזרועות צבא ברזיל, חיל האוויר, חיל הים וזרוע היבשה, היה שירות מודיעין אוטונומי משלו. למעשה, שירות המודיעין של חיל היבשה לא היה כפוף ל-SNI, והיה בעל שרשרת פיקוד מקבילה. גוף זה ניהל מדיניות משלו, והיה אחראי לרציחות, חטיפות ומעצרים בלתי חוקיים. כל שלושת גופי הביון הצבאיים היו אחראים לרדיפת מתנגדי משטר באופן לא דמוקרטי.
שיטות פעולה.
ה-SNI היה אחראי למתן אישור לכל מינוי בשירות המדינה. באמצעות רשת של מודיעין והאזנות, צבר השירות מידע על אזרחי ברזיל.
מחקר היסטורי מעריך כי בשיאו כלל השירות 50,000 איש המועסקים בו (כיום, לדוגמה, מועסקים בשירות המקביל, ABIN, כ-1,600 עובדים).
כוחו של השירות היה כה חזק, עד ששניים מנשיאי ברזיל בתקופת המשטר הצבאי, אמיליו גרסטזו מדיסי וז'ואו פיגיירדו שימשו כראשי השירות בטרם קיבלו את משרת הנשיא.
תורת תיק ההשקעות
סוכנות הביון הברזילאית
סאלי אלי-מונטארי
סאלי אלי-מונטארי (נולד ב-27 באוגוסט 1984) הוא כדורגלן עבר גאנאי ששיחק בעמדת הקשר.
קריירה.
אלי-מונטארי השתתף עם נבחרת גאנה הצעירה באליפות העולם עד גיל 20 שנערכה בשנת 2002, הוא הגיע עם נבחרתו עד לשלב הגמר וזכה בתואר "פוטנציאל הטורניר".
מיד לאחר הטורניר הוזמן אלי-מונטארי למבחנים בקבוצת מנצ'סטר יונייטד שאומנה על ידי אלכס פרגוסון. פרגוסון הזמין את השחקן לשלושה ימים של התרשמות, לאחר שלושת הימים האלו הודיע המאמן כי הוא מעוניין לבחון את אלי-מונטארי לעוד מספר ימים.
אלי-מונטארי לא רצה לחכות לימי האימון הנוספים וחתם בקבוצת אודינזה האיטלקית שאותה הצעיד להשתתפות היסטורית בליגת האלופות. בעקבות היכולת שהציג דרשו אוהדי יובנטוס להחתימו אך הוא סירב בטענה כי טוב לו במקום שבו הוא נמצא.
לאחר 5 עונות באודינזה, ב-30 במאי 2007 חתם לחמש שנים בפורטסמות' מהפרמייר ליג עבור 7 מיליון יורו. הוא ערך את הופעת הבכורה בקבוצה ב-11 באוגוסט נגד דרבי קאונטי בתיקו 2-2, במהלך העונה הבקיע את שער הניצחון בפנדל נגד מנצ'סטר יונייטד בגביע, שהוביל לזכייה בסיום העונה בגביע האנגלי. במהלך העונה היה שחקן הרכב קבוע.
ב-24 ביולי 2008 חתם באינטר מילאנו עבור 14 מיליון יורו. עם הקבוצה זכה בשתי אליפויות איטליה, הגביע האיטלקי, פעמיים בסופר קאפ האיטלקי, אליפות העולם לקבוצות, וליגת האלופות.
ב-26 בינואר 2011 הושאל לסנדרלנד עד סוף העונה. ב-31 בינואר 2012 הושאל למילאן עד סוף העונה. ב-19 בפברואר הבקיע את שערו הבכורה בקבוצה בניצחון 3-1 על צ'זנה. ב-1 ביולי 2012 חתם באופן קבוע במילאן. ב-30 ביוני 2015 שוחרר ממילאן לאחר 3 עונות בקבוצה. ב-28 ביולי 2016 חתם באל-איתיחאד הסעודית. ב-24 בינואר 2017 חתם בפסקארה האיטלקית עד לסוף העונה. ב-22 בפברואר 2018 חתם בדפורטיבו לה קורוניה מליגת העל הספרדית. ב-1 בפברואר 2019 חתם באלבסטה במדיה פרש ממשחק פעיל.
חרדון צב
חרדון צב (שם מדעי: "Uromastix" או "Uromastyx") הוא סוג לטאה מגושמת וכבדת גוף ממשפחת החרדוניים. הנפוץ בארץ, חרדון צב מצוי (שם מדעי: "Uromastyx aegyptia" הנפוץ יותר, "Uromastyx aegypticus" או "Uromastix spinipes") נמנה עם אחד הזוחלים המדבריים הגדולים בישראל ואורכו מגיע ל-75 סנטימטרים. נוסף הוא חרדון צב הדור ("Uromastyx ornata").
חרדון הצב מגושם, ותנועתו איטית; הוא מגיע למשקל של מספר קילוגרמים, ואורכו של פרט בוגר כ-80 סנטימטרים. כרוב בני משפחת החרדוניים, הוא מעדיף אתרי חיות מדבריים בהם טמפרטורות גבוהות: בדרך כלל מעל 40 מעלות. חרדון הצב המצוי, הנפוץ בארץ, חי בעיקר באזור הנגב וים המלח.
תזונתו של חרדון הצב מתבססת על צמחים בלבד; מן הצמחים המדבריים הוא משיג גם את מרב הנוזלים שהוא נדרש להם.
גופו של חרדון זה חום-כתום ברובו. הצוואר ארוך ובו מעין קפלי עור, ואילו הזנב קוצני ומהודר.
מקור השם המדעי ביוונית, ופירושו "זנב השוט".
בעבר נהגו הבדואים אשר חיו במדבר לצוד את חרדון הצב ולאכול את בשרו וביציו.
ביהדות.
לפי פרשנים רבים, חרדון הצב הוא הצב המקראי והוא אחד משמונה שרצים. כמו כן, המילה המקבילה בערבית, ضَبّ (צַ'בּّ), מתייחסת לחרדון הצב. גם המילים הארמיות עַבָּא וצַבָּא מתייחסות ללטאה.
רשות מבצעת
במדע המדינה, הרשות המבצעת היא זרוע הממשל אשר לה הסמכות והאחראיות הבלעדית על הניהול האדמיניסטרטיבי היומיומי של הבירוקרטיה במדינה. על פי עקרון הפרדת הרשויות, כוחה של המדינה מתחלק לזרועות נפרדות כשתפקידה של הרשות המבצעת הוא ליישם, לתמוך ולאכוף את החוקים אשר נחקקו על ידי הרשות המחוקקת על פי פירושה של הרשות השופטת.
במדינות רבות הרשות המבצעת היא הממשלה, אך הדבר נכון במדינות דמוקרטיות, ואילו בדיקטטורות ובמונרכיות אבסולוטיות, גם כשיש ממשלה, כוח כל הרשויות נתון בידי העריץ. במדינות בהן יש דמוקרטיה נשיאותית תפקיד ראש המדינה ממולא על ידי ראש הרשות המבצעת, בעוד במדינות בהן יש דמוקרטיה פרלמנטרית, כמו בישראל, נשיא המדינה אינו חלק מהרשות המבצעת.
דמוקרטיה פרלמנטרית.
בדמוקרטיה פרלמנטרית, ממשלה שממונה באמון הפרלמנט היא הרשות המבצעת. לדוגמה בישראל, בהתאם ל - "הממשלה היא הרשות המבצעת של המדינה" ו"הממשלה מכהנת מכוח אמון הכנסת". סמכויות הממשלה מוגדרות בחוק יסוד הממשלה ובחוקים אחרים, אך בנוסף יש לה סמכות שיורית, כלומר כל הסמכויות שלא נמסרו לגוף אחר. לממשלת ישראל יש גם סמכויות חקיקה, כמו הסמכות לקבוע תקנות, מתן צווים והתקנת תקנות לשעת חירום.
דמוקרטיה נשיאותית.
בדמוקרטיה נשיאותית כוחה של הרשות המבצעת נתון בידי הנשיא. למשל בארצות הברית, סמכות הממשל הפדרלי נתונה לנשיא ארצות הברית אך כוח מואצל לעיתים קרובות לחברי הקבינט ולנושאי תפקיד רשמי אחרים. הנשיא וסגן הנשיא נבחרים במשותף על ידי נציגי חבר האלקטורים אשר נשלחים על ידי כל מדינה ועל ידי מחוז קולומביה בהתאם לגודלן היחסי בקונגרס. מזכיר המדינה של ארצות הברית הוא החבר הבכיר ביותר בקבינט.
דמוקרטיה נשיאותית למחצה.
בדמוקרטיה נשיאותית למחצה, הסמכויות של הרשות המבצעת מחולקות בין הנשיא לראש הממשלה. למשל בצרפת הנשיא נבחר על ידי העם וממנה את ראש הממשלה ואת השרים. אך בעוד שהנשיא מוסמך לפטר את שרי הממשלה, פיטורי ראש הממשלה טעונים את אישור הקונגרס. הנשיא הצרפתי משמש המפקד העליון של הצבא ובסמכותו לפזר את הפרלמנט, בעוד שראש הממשלה אחראי על מדיניות פנים, על תקציב המדינה ויכול לחוקק חוקים כל עוד הפרלמנט לא בוחר לפסול אותם.
Userbar
ז'יימה לרנר
ז'יימה לֶרְנֶר (פורטוגזית: Jaime Lerner, ביידיש: חיימה לרנר; בעברית: חיים לרנר, 17 בדצמבר 1937 – 27 במאי 2021) היה אדריכל ומתכנן ערים יהודי-ברזילאי, מהמפורסמים בעולם בזכות תפיסותיו החדשניות והשינויים הגדולים שחולל בעירו קוריטיבה בעת כהונתו כראש העיר במשך שנים ארוכות. לרנר כיהן גם כמושל מדינת פרנה שבירתה קוריטיבה.
קורות חיים.