ב-1952 החל לעבור בחברת מיקרולמבדה ועסק בפיתוח המכ"מים הראשונים שפיתחו האיטלקים לאחר מלחמת העולם השנייה - SGB ו-TPSID. לאחר מספר שנים הפך להיות מנהל מחלקת המחקר ופיתוח בחברה.
בשנת 1959 עבר לעבוד בחברת SISPRE ובשנת 1961 היגר לצרפת והתקבל לעבודה בחברת CSF (תומפסון) כאחד ממנהלי ההנדסה של החברה.
בתפקיד זה עסק בין היתר בפיתוח מכ"ם סירנו עבור מטוס המיראז' 3.
בתקופת ההמתנה שקדמה למלחמת ששת הימים חל מהפך בנפשו של לנדסמן - הוא התחבר ליהדותו וחש הזדהות עמוקה עם העם היהודי ומדינת ישראל הנלחמת על חייה. כשנה לאחר המלחמה, ב-1968, עלה לישראל והחל מיד לעבוד בחברת אלתא. בעבודתו זו התגלה כמומחה בינלאומי בתורת המכ"ם, ותרם תרומה מכרעת להתפתחות הטכנולוגית בתחום המכ"ם בחברה ובמדינת ישראל.
למרות הצלחתו, הוא התקשה להסתגל לבירוקרטיה ולעבודת מטה קפדנית במפעל גדול, ובשנת 1973 פרש להקים חברה משלו - חברת מא"ל (מעבדה אלקטרונית לנדסמן).
מאוחר יותר הוא הקים שתי חברות נוספות - אסטרס ואלפין.
בנובמבר 1982 העביר את חברת מא"ל לחברת אלתא.
במשך כ-20 שנה (עד שנת 1993) המציא מספר רב של המצאות בתחום המכ"ם והלוחמה האלקטרונית, שחלק מהן עדיין מסווגות. במהלך השנים זכה בפרס ביטחון ישראל (1974), פרס חיל האוויר (1982), בציון לשבח של פרס ביטחון ישראל (בשנת 1984) ובפרס ראש מפא"ת לחשיבה יוצרת (בשנת 1994).
פרויקטים רבים שבשימוש מערכת הביטחון כיום, החלו ברעיונות ובפיתוחים של לנדסמן. הוא תרם תרומה מכרעת לביטחון ישראל בתחום המכ"מים הימיים (על ספינות הטילים), המכ"מים המוטסים (במטוס הכפיר ובפרויקט הלביא), מכ"מי בקרת אש, מערכות התרעה למטוסים מפני טילים (מהם צמחה מערכת ה-Flight Guard), מכ"מי סריקה אלקטרונית (Phased Array) המהווים חלק מגוף המטוס (בשימוש במטוסי הפלקון), הגנה אקטיבית על רכב קרבי (באמצעות מכ"ם) ופיתוחים רבים נוספים.
מעבר לתרומתו הטכנית מבצעית, תרם לנדסמן תרומה חשובה בטיפוח דור המשך של מהנדסים ומדענים צעירים שממשיכים כיום את דרכו ורעיונותיו.
לנדסמן התחתן עם לינה פיסטויה (רחל בן ארצי) בשנת 1957, והיה אב לשלושה ילדים, סב לשבעה נכדים.
מטרופולין (אלבום)
"מטרופולין" הוא שם אלבום הבכורה של הפרויקט המוזיקלי שהפיק עופר מאירי, מטרופולין, שיצא באמצע 2005. בפרויקט משתתפים אמנים ישראלים רבים בשילוב נגינות מלודיות, סינתיסייזרים וכלי מיתר.
"מטרופולין" מורכב מ-13 קטעים "שנכתבו בעיר של מהר, סיפוקים מיידיים, מהגרים וחיים בעתיד לא ברור", כהגדרת הקומוניקט של האלבום. באלבום שרים שורה של אמנים מוכרים כדוגמת דנה ברגר, אפרת גוש ורוני אלטר, וכן מאירי עצמו. ההפקה המוזיקלית של האלבום משלבת בין רוק לצ'ילאאוט וטריפ הופ, והציג צלילים אשר טרם נשמעו בסצנת המוזיקה העברית.
בסוף 2005 יצא האלבום במהדורה עם שני שירים נוספים- עיבוד מחודש לשיר "מלאכים", וגרסת כיסוי לשירו של שלום חנוך "בלי לומר מילה", אותו חידשה הלהקה לכבוד מצעד הפזמונים השנתי של גלגלצ.
בפברואר 2006 זכה האלבום בתואר "אלבום השנה" בטקס פרסי עמ"י של ערוץ 24. מהאלבום נמכרו כ-30,000 עותקים.
MTV Unplugged
MTV Unplugged ("אנפלאגד", ללא-חיבורים) היא תוכנית טלוויזיה בה רשת MTV מפיקה הופעות אקוסטיות לאמנים שונים. חלק מן ההופעות הפכו לאלבומי הופעה ואף ל-תקליטי די.וי.די. הסדרה שודרה בקביעות מ-1989 עד 1999. הרשת החלה להפיק את הסדרה בהשראת ביצוע אקוסטי של ג'ון בון ג'ובי וריצ'י סמבורה, מלהקת בון ג'ובי, לשירם "Wanted Dead or Alive", ששודר ב-1989 וזכה להצלחה. אחת מההופעות הזכורות יותר בסדרה היא של להקת נירוונה, עקב היותה אחת מההופעות הטלוויזיוניות האחרונות של קורט קוביין לפני שהתאבד. בהופעתם, נירוונה ביצעה בעיקר גרסאות כיסוי לשירי להקות ואמנים אחרים, בניגוד למקובל - שהאמנים מבצעים גרסאות אקוסטיות של שיריהם. סדרת ההופעות הופסקה לשלוש שנים, עד שהוחייתה מחדש בשנת 2005 עם הופעה של אלישה קיז.
הופעות חשובות נוספות:
טנקרה
טנקרה נסיך הגליל
מכון גתה
מכון גתה (בגרמנית: Das Goethe-Institut, בראשי תיבות: GI), הוא ארגון הנועד להפיץ את השפה והתרבות הגרמנית ברחבי העולם. בגרמניה קיימים 13 סניפים, ובשאר העולם – בכ־97 מדינות – 147 נוספים. הסניף הראשי נמצא בעיר מינכן.
מטרות המכון הן קידום לימוד השפה הגרמנית ברחבי העולם, עידוד שיתוף פעולה בינלאומי ובין־תרבותי, וכן ייצוג גרמניה באמצעות הפצת מידע על התרבות והחברה הגרמנית. הוא ממומן בעיקר על ידי ממשלת גרמניה (שכר לימוד ודמי בחינה הם מקורות הכנסה נוספים).
המכון נקרא על־שם יוהאן וולפגנג פון גתה, אחד מסמלי המופת של התרבות הגרמנית ואיש רוח רב השפעה על התרבות המערבית בפרט והעולמית בכלל.
בחינות.
במכוני גתה ברחבי העולם נערכות מגוון בחינות גרמנית כשפה זרה (Deutsch als Fremdsprache; DaF). הבחינות תואמות את המדד האירופי להערכת שפות (Common European Framework of Reference for Languages), ומוכרות לצורכי לימודים בגרמניה. במכון נערכת בחינה נוספת, ברמה גבוהה מהרמה העליונה של המדד הנ"ל.
להלן רשימת הבחינות, והתאמתן למדד האירופי:
היסטוריה.
מכון גתה הוקם בשנת 1951, כממשיך דרכה של ה"דויטשה אקדמי" , האקדמיה למחקר מדעי ולטיפוח הגרמניוּת" שנוסדה ב־1925. מטרתו הראשונית הייתה מתן הכשרה מתקדמת למורים זרים לגרמנית.
בשנת 1953 הועברו במכון קורסי השפה הראשונים.
בשנים 1959–1960 סופחו למכון כל נציגויות התרבות הגרמנית שמחוץ לגרמניה. בכך הפגינה גרמניה את כוונתה לארגן את מוסד ההסברה שלה, ולהעניק לרשת המכונים חשיבות עליונה בתחום זה.
בשנת 1976 הוענק למכון גתה מעמד של ארגון תרבות עצמאי.
בשנים 2001–2003 נקרא המכון Goethe-Institut Inter Nationes, בעקבות מיזוג עם Inter Nationes, מוסד דומה שהקים משרד החוץ הפדרלי של גרמניה. ביוני 2003 הושב השם "מכון גתה".
מכון גתה בישראל.
בישראל פועלים שני סניפים של המכון: בירושלים (ברחוב סוקולוב) ובתל אביב (בית אסיה). גם ברמאללה קיים מכון. כמו בכל מדינה אחרת, גם בישראל מקדם המכון פרויקטים המשותפים לגרמניה ולמדינה המקומית. שנת 2005 עמדה בסימן ארבעים שנים לכינון היחסים הדיפלומטיים בין ישראל לבין גרמניה.
סטיק
הסטיק הוא כלי נגינה שנוצר בידי אמט צ'פמן בראשית שנות ה-70. הוא הוצע לראשונה למכירה בשנת 1974.
הוא נראה כמו צוואר רחב של גיטרה חשמלית עם 8, 10 או 12 מיתרים, אבל הוא יותר ארוך מצוואר של גיטרה חשמלית. שלא כמו בגיטרה חשמלית, מנגנים בו באמצעות תפיפה על גבי המיתרים ולא באמצעות פריטה. במקום שיד אחת תלחץ על המיתרים והשנייה תפרוט עליהם, שתי הידיים תופפות על גבי המיתרים מאחורי הסריגים המתאימים, כדי להשמיע את הצלילים הרצויים. לפיכך, הוא יכול להשמיע יותר צלילים בו זמנית מאשר כלי מיתר אחרים והוא דומה מבחינה זו לפסנתר.
ניתן לנגן בו מספר קווים בו זמנית ונגני סטיק רבים מנגנים בו בס, הרמוניה ומלודיה בו זמנית.
מבנה.
לאורך השנים, נבנו סטיקים מחומרים רבים. הראשונים נבנו מעצים קשיחים, בעיקר מעץ ברזל, אבל גם מהובנה ועצים נוספים עד תחילת שנות ה-80. הקבוצה הבאה נבנתה משרף פוליקרבונט הדומה לפלקסיגלס עד תחילת שנות ה-90. כיום, הם מיוצרים מסוגי עץ רבים (הכוללים רוזווד, טררה, אדר, מהגוני) וגם מגרפיט וחומרים מודרניים נוספים.
דגמים.
ישנם חמישה דגמים שונים של סטיק:
המטרופוליטן
סטאטן איילנד
אימרה קרטס
אימְרֶה קֶרְטִס(בהונגרית: Kertész Imre; 9 בנובמבר 1929 בבודפשט, הונגריה – 31 במרץ 2016) היה סופר הונגרי-יהודי, זוכה פרס נובל לספרות.
קורות חיים.
קרטס נולד ב-1929 בבודפשט, לזוג יהודי מתבולל, לסלו ואורונקו (לבית יעקב) קרטס. הוריו נפרדו בגיל חמש. ב-1944, בגיל 15 גורש על ידי הנאצים לאושוויץ-בירקנאו ולאחר מכן לבוכנוואלד, אך הצליח לשרוד. לאחר תום מלחמת העולם השנייה שב לבודפשט והחל לעבוד כעיתונאי. ב-1951 השתלט הקו הקומוניסטי גם על עיתונו והוא פוטר ונאלץ לעזוב את מקצוע העיתונות לחלוטין. לפרנסתו הוא החל לעסוק בתרגום ספרים, בעיקר כתבים של גדולי הפילוסופים, מגרמנית להונגרית.
הוא פרסם את הספר הראשון שלו, "ללא גורל", העוסק בחוויותיו כנער בשואה, בשנת 1975, אך הספר לא זכה להכרה ציבורית עד שנת 1988. לאחר נפילת המשטר הקומוניסטי תורגמו ספריו והחלו להופיע בגרמנית ובלשונות אירופאיות נוספות. ארבעה מהם אף תורגמו לעברית.
בשנת 2002 הוענק לו פרס נובל לספרות.
בשנת 2005 יצא לאקרנים הסרט "ללא גורל" בבימויו של לאיוש קולטאי, על פי ספרו של קרטס. קרטס טען שהסרט, יותר מהספר, קרוב לביוגרפיה שלו.
קרטס היה נשוי פעמיים. הוא התאלמן מאשתו הראשונה אלבינה ואש ב-1995, ונישא כעבור שנה למגדה אמברוש, לה נשאר נשוי עד מותו ב-2016. בשנות חייו האחרונות חלה במחלת פרקינסון.
צבי דנילביץ'
צבי דנילביץ' (הרשלה) (1882–1941), משורר יידיש ומתרגם יהודי פולני.
קורות חיים.
צבי דנילביץ' נולד בליפנו, פולין למשפחת יערנים, אך עוד בהיותו ילד עבר לוורשה, למד ב'חדר', ורכש גם השכלה כללית. היה פעיל בנעוריו בארגוני מחתרת מהפכניים, ואף נעצר כמה פעמים. הוא ברח לשווייץ ושהה בה כמה שנים.
בשנת 1922 חזר לפולין, השתקע בעיירה הנריקוב, ועסק בעריכה, הגהה והבאה לדפוס. יצירותיו לילדים, שירי העם המעובדים, מעשיותיו וההומורסקות שכתב לאורך השנים, כולן ביידיש, התחבבו מאוד על המוני קוראי השפה, הורים וילדים. על יצירותיו לילדים נהג לחתום בשם הרשלה, ובשם זה נתפרסם בין הקוראים.