בחירתו לנסיך מיינץ חוללה תמורות כבירות בדברי ימי העולם. הכנסייה דרשה תשלום של 21,000 דוקטים בעבור הבחירה, אולם דרשה מכל מועמד להתחייב שיגרש את היהודים מנסיכותו, ובמילים אחרות - לאבד את הסיכוי לגבות את הכסף חזרה. כדי לפתור את הבעיה, התגייס הכומר הדומיניקני יוהאן טצל לגביית דמי "סליחה וכפרה" באמצעות מכירת שטרי מחילה (אינדולגנציות), מכירה שאושרה על ידי האפיפיור לאו העשירי ושנועדה רשמית לממן את בניית בזיליקת פטרוס הקדוש ברומא. כאמור הוטל עליהם להביא את מחצית הסכום לידי האפיפיור, והמחצית השנייה שימשה למימון חובותיו. מסע זה הוציא נזיר אוגוסטיני פשוט, בשם מרטין לותר משלוות נפשו (וזאת עוד ללא שידע את המטרה האמיתית של המסע), וגרם לו לפרסם את 95 התזות המפורסמות שלו על כותלי כנסיית ויטנברג, בו הוא מבקר את המדיניות ואת התאולוגיה של מכירת מחילה בכסף. בסופו של דבר, היהודים לא גורשו מהנסיכות, לאחר צו של הקיסר מקסימיליאן הראשון על פי שתדלנות של יוסף בן גרשון מרוסהיים.
בשנת 1519 היה אלברכט אחד הגורמים החשובים לבחירת קרל החמישי לקיסר, והקיסר מינה אותו ב-1521, עם בואו לגרמניה, לקאנצלר. באספת הממלכה בוורמייזא הכריע אלברכט לטובת הקתולים, והיטה גם את לב הקיסר, למרות ידידותו של אלברכט עם אולריך פון הוטן, שלחץ עליו להפוך לפרוטסטנטי. אלברכט המשיך לפסוח על שתי הסעפים, אך לאחר מלחמת האיכרים (1525) התנער סופית מהתנועה הפרוטסטנטית.
אלברכט היה ממקימי ברית נירנברג הקתולית ב-1538, שהוקמה ככוח נגד לברית שמלקלדן הפרוטסטנטית.
מת ב-1545, מעט לפני פרוץ המלחמה השמלקלדית.
יחסו ליהודים.
בראשית דרכו, לא אהד אלברכט את היהודים, והסכים לגרש את כל היהודים מנסיכותו. הוא לא הסתפק בכך, אלא ניסה להשפיע על הנסיכויות השכנות שיעשו כמוהו. לאחר שנפגש עם יוסף לואנץ מרוסהיים נשתנתה דעתו על היהודים מן הקצה אל הקצה, ולא זו בלבד שלא גירש את היהודים, עוד הרשה להם לשוב למיינץ ולהקים קהילה, כמאה שנה לאחר שגורשו היהודים מכל תחומי הנסיכות בידי הנסיך הבוחר אדולף מנסאו.
דומיניקני
אוגוסטיני
בניין בר סטרנס
בניין 383 מדיסון אוואניו (באנגלית: 383 Madison Avenue Building) הנמצא בשדרת מדיסון 383, בין רחוב 46 ורחוב 47, בעיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית ומשמש כבניין משרדים, היה, בעת הקמתו (בשנת 2001), המבנה ה-88 בגובהו בעולם.
כיום משמש המבנה את חטיבת בנקאות ההשקעות של חברת ג'יי פי מורגן צ'ייס לאחר שרכשה את בנק ההשקעות בר סטרנס במשבר הכלכלי של 2008.
חלקו התחתון של המבנה הוא בעל צורה מלבנית, מעליו מגדל בעל צורה מתומנת, ובראש המגדל כתר מזכוכית, המואר בלילה.
מפקדת בר סטרנס העולמית
שדרות מדיסון 383
נלי פורטדו
נלי קים פורטדו (באנגלית: Nelly Kim Furtado; נולדה ב-2 בדצמבר 1978) היא זמרת יוצרת ומפיקה קנדית-פורטוגזית.
פורטדו התפרסמה בשנת 2000 הודות ליציאת אלבום הבכורה שלה Whoa, Nelly!‎, אשר סינגל הבכורה ממנו, "I'm Like a Bird" זיכה אותה בפרס גראמי. לאחר הולדת בתה הראשונה והוצאת אלבום פחות מצליח מסחרית Folklore, חזרה פורטדו בשנת 2006 לסצנת המוזיקה עם האלבום Loose, שהכיל להיטים כגון "Promiscuous", "Maneater", "Say It Right", "", ועוד.
ביוגרפיה.
פורטדו נולדה בוויקטוריה, קולומביה הבריטית שבקנדה להורים מהגרים מפורטוגל שגידלו אותה כקתולית. בגיל 9 החלה לנגן על יוקולילי וטרומבון, וכמה שנים מאוחר יותר על גיטרה וכלי מקלדת. בגיל 12 החלה פורטדו לכתוב שירים ובמהלך שנות הנעורים שלה הופיעה פורטדו בתזמורת צועדת פורטוגזית.
לפני שעזבה, הופיעה פורטדו בתוכנית של חיפוש אחר כישרונות צעירים. בתוכנית, הכירה פורטדו את סולן להקת "The Philosopher Kings" הקנדית, גרלד איטון. הוא עזר לפורטדו בהפקת הקלטת דמו על-מנת להשיג חוזה הקלטות. הדמו הוביל את נלי לחתימת חוזה הקלטות עם חברת "DreamWorks". הסינגל הראשון של פורטדו היה "Party's Just Begun (Again)‎", ויצא רק בארצות הברית למועדוני הריקודים. בנוסף, נכנס השיר לפסקול הסרט "Brokedown Palace", מה שהיווה הישג עבור פורטדו.
ב-20 בספטמבר 2003 ילדה פורטדו בטורונטו את בתה נוויס. אבי בתה הוא ה-DJ גספר גאוניה. פורטדו וגאוניה היו במערכת יחסים במשך 4 שנים, עד לפרידתם ב-2005.
קריירה.
החוויה המוזיקלית הראשונה של פורטדו הייתה כזמרת רקע של ראפרים ותקליטנים. במהלך ביקור קיצי בטורונטו, פורטדו הכירה את טליס ניוקירק, חבר בלהקת "Plains of Fascination". פורטדו תרמה את קולה עבור מספר שירים באלבום ובשנת 1996, כשסיימה את הלימודים, הצטרפה נלי אל הלהקה ועברה לטורונטו. אך הצליל הכללי של הלהקה היה יותר מדי היפ-הופ וראפ עבור פורטדו, שהאמינה שזה לא מייצג את היכולות הקוליות שלה ולא את האישיות שלה. פורטדו עזבה את הלהקה ותכננה לחזור לביתה.
פורטדו המשיכה את שיתוף הפעולה עם איטון ובריאן וסט, אשר הפיקו את אלבום הבכורה של פורטדו, "Whoa, Nelly!", שיצא לאור באוקטובר 2000.
האלבום הפך להצלחה עולמית. הוא הגיע למקום השני במצעד מכירות האלבומים הבריטי, למקום הרביעי במצעד המכירות האוסטרלי ולמקום 23 במצעד הבילבורד בארצות הברית. שלושת הסינגלים מתוך האלבום היו "I'm like a Bird", "Turn off the Light", ו- "‎...On the Radio (Remember the Days)‎". האלבום קיבל ארבע מועמדויות עבור פרסי גראמי, וזכה רק בקטגוריית "Best Female Pop Vocal Performance" עבור הסינגל "I'm like a Bird".
הביקורות שיבחו את האלבום בכך שפורטדו הצליחה לשלב סגנונות שונים בהצלחה. מגזין "Slant" כתב ש"האלבום הוא חוויה מרנינה לאוזן, נעים לשמוע משהו שונה חוץ מנסיכות הפופ ולהקות הראפ-מטאל שקמו לאחרונה". האלבום מכר עד סוף אוגוסט 2006 יותר מחמישה מיליון עותקים ברחבי העולם.
בנובמבר של אותה שנה יצא אלבומה השני של פורטדו, "Folklore". בין הסינגלים שיצאו מתוך האלבום: "Força", אשר פירושו "כוח להמשיך הלאה" בשפה הפורטוגזית, "Powerless (Say What You Want)‎" ו"Try". אף אחד מהסינגלים לא הצליח להיכנס למצעד הבילבורד בארצות הברית. האלבום נכשל במכירות, ומכר עד היום כשני מיליון עותקים. הסיבה העיקרית לכישלונו היא שינוי סגנון המוזיקה של פורטדו, סגנון פחות "פופי" מאשר אלבום הבכורה, אך סיבה נוספה היא שחברת התקליטים של פורטדו לא יכלה לקדם את האלבום בשל קשיים כלכליים, אשר גרמו להתאחדות עם חברת התקליטים "Universal Music Group". בשנת 2005 חברת התקליטים של פורטדו, "DreamWorks" שינתה את שמה ל"Geffen Records".
בין השנים 2002–2004 שיתפה פעולה מספר פעמים עם הזמר הקולומביאני המצליח חואנס.
2006–2008: Loose.
אלבומה השלישי של פורטדו, "Loose", יצא לאור ביוני 2006. האלבום, שהופק בעיקרו על ידי טימבלנד, מכיל סאונד כללי של רית'ם אנד בלוז, היפ הופ ומוזיקה של שנות השמונים. פורטדו תיארה את האלבום כ"מודרני, פופי ומבהיל" אך הביקורות ביקרו אותה שעזבה את הסאונד הקודם שלה, ושינתה אותו על מנת להצליח מסחרית.
ארבעה סינגלים מובילים יצאו בארצות שונות באלבום: "No Hay Igual", המתחבר אל הקהל הלטיני של פורטדו, יצא רק באמריקה הלטינית; "Promiscuous", בעל צלילי ההיפ הופ המתחבר אל הקהל האמריקאי שוחרר בארצות הברית ו"Maneater", בעל הצליל האפל והפופי, יצא לאור באירופה. חלוקת הסינגלים הפכה את האלבום לאלבום המצליח ביותר בקריירה של פורטדו, והגיע למקום הראשון במצעד מכירות האלבום בארצות הברית. הסינגלים הבאים, "Promiscuous" ו"Say It Right", נכנסו למקום הראשון במצעד הקנדי והאמריקאי, "Maneater" למקום הראשון במצעד הבריטי ו-"" במצעד האירופי. ארבעת סינגלים אלו כיכבו במקומות הראשונים בכל העולם.
ב-2007 השתתפה פורטדו בשיר "Give It to Me" יחד עם טימבלנד וזמר הפופ ג'סטין טימברלייק. הסינגל הפך לסינגל השלישי המצליח להגיע לפסגת מצעד הבילבורד בארצות הברית ולמקום הראשון במצעד הבריטי. ב-16 בפברואר פורטדו יצאה לסיבוב ההופעות "Get Loose Tour". בסוף שנת 2007 קיבלה פורטדו את פרס "אלבום השנה" בטקס פרסי הווידאו של ערוץ MTV, זאת על אף שהאלבום יצא בשנת 2006.
פורטדו גילמה בפרק של סדרת המתח בעונה ה-3 בפרק ה-15 את הדמות "אווה ברנדט". פרק זה כלל בתוכו את שיריה "Maneater" ו-"" המופיעים באלבומה האחרון "Loose". עוד הופיעה פורטדו בפרק של אופרת הסבון היומית "One Life to Live" בארצות הברית, שם ביצעה חלק משיריה על במת מועדון.
2009–הווה: אלבומים חדשים.
בדצמבר 2008 פורטדו החלה להקליט אלבום בספרדית, "Mi Plan". האלבום יצא ב-15 בספטמבר 2009 וזכה להערכה רבה בקרב העולם הלטיני. נלי זכתה בפרס גראמי הלטיני באותה שנה גם כן.
בתחילת 2010, בעקבות רעידת האדמה בהאיטי, התארחה בגרסת ההאיטי של השיר "Wavin' Flag" של קיינאן לצד אמנים נוספים מקנדה, ובניהם דרייק, אבריל לאבין, קנדיאל אופיטל וג'סטין ביבר. באותה שנה היא הוציאה לאור את אלבום האוסף שלה "The Best Of Nelly Furtado" שכלל את מיטב להיטיה ובנוסף גם שני שירים חדשים, "The Night Is Young" ו "Stars". בנוסף, החלה בסיבוב הופעות לשיווק "Mi Plan" שכלל ארצות רבות באמריקה הצפונית והדרומית, באירופה ואף בערב הסעודית.
בספטמבר 2012 היא שחררה את אלבומה החמישי, שכולו באנגלית, "The Spirit Indestructible". האלבום לא זכה להצלחה מסחררת עקב שיווק קטן יחסית לאלבומה השלישי, "Loose". ב-2013 יצאה לסיבוב הופעות לשיווק "The Spirit Indestructible" בקנדה ובאירופה.ב-2017 הוציאה את אלבומה השישי, "The Ride".
מגדל בר סטרנס
שרביטן מצוי