יעקובסון קבע את מגוריו בתל אביב. הוא עסק בהוראה בבית הספר היסודי "מוריה", בישיבת היישוב החדש ובסמינר תלפיות. העביר הרצאות בבית הכנסת אחוד שיבת ציון ובמקומות נוספים. לחוג נוער שהתאסף בביתו מדי ערב שבת הוא העביר שיעורים בפרשת השבוע ובהפטרה. שיעורים אלו היוו הבסיס לספריו הידועים "בינה במקרא" ו"חזון המקרא".
בשנותיו האחרונות הוציא את פירושו לסידור "נתיב בינה", שבחלקו יצא לאחר פטירתו.
נפטר ב-6 בדצמבר 1972 (א' בטבת ה'תשל"ג) בתל אביב.
אחיו הוא הרב בנימין זאב יעקבזון. הרבנים יחזקאל יעקבסון ויחיאל יעקבסון הם נכדי אחיו אברהם.
ספריו.
כאמור, הרב יעקובסון פרסם חוברות וספרים בגרמנית עוד לפני פרוץ השואה. להלן רשימת ספריו שיצאו בעברית:
דגל האספרנטו
סילפיום
סִילְפיוּם (נקרא גם סילפיון; בלטינית: Silphium) הוא צמח לא מזוהה, ששימש בעת העתיקה לתיבול ולרפואה. השימוש בו היה נרחב ברוב התרבויות העתיקות באגן הים התיכון בתור מאכל וכתבלין, ושרף הצמח שימש מרפא לתחלואים שונים ובמיוחד כאמצעי למניעת ילודה. הוא היה כה נחשק שהרומאים החשיבו אותו ל"שווה את משקלו בדנאריוס" (מטבע כסף), ולפי אגדה רומית הצמח ניתן במתנה לבני האדם על ידי האל אפולו.
סילפיום היה המוצר המסחרי העיקרי של העיר הצפון-אפריקאית העתיקה קירנה שבמחוז קירנאיקה (כיום בתחום לוב). הצמח היה כה חשוב לכלכלת העיר שציור שלו מוטבע על רוב המטבעות שנמצאו בחפירות ארכאולוגיות בה.
כיום הסילפיום נחשב כמין נכחד, כשזיהויו המדויק אינו ודאי. מקובל שהוא ממשפחת הסוככיים שמשתייכים אליה גם הגזר והפטרוזיליה. ייתכן שזהו זן של כֶּלֶך מצוי. יש משערים שהצמח הוא כלך מרוקני שעדיין קיים וגדל גם בישראל.
תיאור הצמח.
על פי התיאורים והציורים ההשערה המקובלת היא שהסילפיום הוא סוג של כלך. תאופרסטוס שחי בין המאה הרביעית לשלישית לפנה"ס כותב במחקר על הצמחים שלסילפיום יש שורש גדול ועבה, הגבעול דומה בגודלו לזה של כלך אבל פחות עבה, העלה דומה לסלרי והפרי רחב וצורתו כצורת עלה. הגבעול נשאר רק שנה בדומה לכלך. לסילפיום יש שני מיני מיצים, אחד מהגבעול ואחד מהשורש. לשורש יש קליפה שחורה, שמקלפים אותה. לקוטפי הסילפיום יש הנחיות איך לחתוך את השורש, הם מתייחסים לחתכים הקודמים שנעשו ולכמות הנוזל הדרושה, ואסור לחתוך בצורה לא נכונה או יותר מדי. המיץ המופק מהשורש מתקלקל במהירות, כדי לשלוח אותו לפיראוס מערבבים אותו עם דגן גרוס, והטיפול שומר עליו מפני התעפשות.
לפי תאופרסטוס אחד המאפיינים יוצאי הדופן של הצמח, הוא שבדומה לצלף אינו גדל באדמה מעובדת, הוא כותב שאי אפשר "לביית" אותו, כפי שיש בעלי חיים שאי אפשר לביית. אף שהוא חוזר על כך פעמיים, במקום אחר הוא מטיל ספק וכותב שיש לבדוק זאת.
הוא מספר שלפי אנשי המקום הסילפיום התחיל לפתע לצמוח אחרי שנה גשומה במיוחד, וכותב שתופעה זו אינו נדירה, ואחרי שינויים בכמות המים ובקרקע מינים חדשים קונים להם אחיזה.
הכחדה.
הסיבה להכחדה אינה ידועה. הצמח גדל ברצועת חוף צרה שאורכה כ-201 ק"מ ורוחבה כ-56 ק"מ בצפון קירנאיקה (כיום לוב). יש הנחה שההכחדה נגרמה בגלל מרעה יתר. לפי תאופרסטוס הצמח גדל רק בר ואי אפשר היה לגדל אותו בצורה חקלאית. הוא מציין גם שבשרן של כבשים שאכלו גבעולי סילפיום צעירים הוא טעים במיוחד. פליניוס הזקן כותב שהרווחים מגידול הכבשים היו גדולים יותר וזה מה שהביא להיעלמותו של הצמח. הוא כותב שגבעול הסילפיום האחרון שהיה בקירנאיקה ניתן לנירון הקיסר בתור מתנה מעניינת.
לפי תאוריה אחרת כאשר מושלים רומאים השתלטו על הטריטוריה, התיאבון שלהם לסילפיום הביא לקטיף יתר ובכך להכחדתו. סברה אחרת גורסת שאקלים המגרב הלך והתייבש, וייתכן שמדבור תרם להכחדת הסילפיום.
שימושים רפואיים.
לצמח מיוחסות מגוון סגולות רפואיות. סופר שהוא יכול לרפא שיעול, גרון כואב, חום, קלקול קיבה, מיחושים ומכאובים, יבלות ותחלואים שונים. היפוקרטס כתב: "כאשר המעיים בולטים ולא נשארים במקום אחד, גרד את הסילפיום העדין והדחוס ביותר לפיסות קטנות ושים בתור רטייה.
יש השערה שהצמח פעל כמונע הריון. הדבר מתבסס חלקית על דבריו של פליניוס הזקן שהצמח יכול "לקדם וסת". סוגים שונים של סוגים קרובים לפטרוזיליה, שגם היא ממשפחת הסוככיים, ידועים כמכילים פיטואסטרוגנים פוטנטיים במיוחד. היפוקרטס כתב שזרעים של גזר בר מונעים הריון, ובמקומות אחרים נטען שזרעי גזר בר גורמים להפלה. ייתכן שגם לסילפיום הייתה תכונה זו.
סימן הלב.
על מטבעות רבים מהמאה השישית והחמישית לפני הספירה שנמצאו בקירנה מוטבע סימן הלב, בנוסף לציור הסילפיום. ההשערה היא שהלב מיצג את הזרע או ההלקט של צמח זה.
כתבים מהעת העתיקה קושרים בין סילפיום לאהבה ומיניות. סילפיום מופיע אצל הגאוגרף פאוסניאס בסיפור על התאומים דיוסקורי ששהו בבית ששייך לאיש ספרטה, וגרה שם בתו הצעירה, "למחרת הנערה עם כל החפצים הנשיים שלה נעלמו, ובחדר נמצאו תמונות של הדיוסקורי, ושולחן ועליו סילפיום".
על פי הספקולציות זהו המקור לסימן הלב המוכר.
שי פאוזנר
שי פאוזנר (נולד ב-3 במרץ 1971) הוא איש תקשורת שפעל לאורך 17 שנים כעיתונאי, עורך, פובליציסט ופרשן בתחום הכלכלי בתקשורת הישראלית. בתפקידו האחרון בתקשורת שימש במשך 6 שנים כעורך תחום הנדל"ן ביומון הכלכלי "כלכליסט" של קבוצת ידיעות אחרונות, וכפרשן כלכלי בתוכניות של "חברת החדשות" והזכיינית "רשת" בערוץ 2 ובתוכנית "ערב חדש" בטלוויזיה החינוכית. בין השאר, חשף את הכאוס בתחום מדדי מחירי הדיור הממשלתיים השונים, ואת ההתנהלות הכושלת של ממשלות ישראל אשר הייתה הגורם העיקרי למשבר דיור שהחל בשנת 2007 ולמחאת האוהלים של קיץ 2011. מאז שנת 2013 משמש פאוזנר כסמנכ"ל התאחדות בוני הארץ.
ביוגרפיה.
פאוזנר נולד וגדל בפתח תקווה. לאחר שיחרורו משירות צבאי שבו שימש חובש ומפקד ביחידה מבצעית של חיל האוויר, השלים לימודי מנהל עסקים במכללה למנהל בתל אביב, ובתקופת לימודיו, בשנת 1995, החל לכתוב במדור הכלכלה של עיתון "הארץ". בהמשך, לאורך שלוש שנים שימש ככתב כלכלי בעיתון "מעריב" ושנתיים כעורך מדור "נתח שוק" בעיתון "גלובס". בין השנים 1998 ל-2001 שימש כאיש יחסי ציבור ודובר ב"מיקרוסופט ישראל". במסגרת זו היה חלק מצוות ישראלי של ארגון BSA - ארגון חברות התוכנה הגדולות בעולם שפעל נגד פגיעה בזכויות היוצרים בענף התוכנה. פעילות זו זכתה להצלחה גדולה מאוד בישראל, שבה התחום היה פרוץ לחלוטין עד אז ואף הביאה להקמת יחידה משטרתית למניעת הפצת תוכנות לא חוקיות.
בשנת 2002 שב פאוזנר לתחום העיתונות, כשמונה לעורך הראשי של אתר האינטרנט הכלכלי ביזפורטל, מקבוצת קו מנחה. בתפקיד זה מיסד את מערכת החדשות באתר שעסק עד אז בדיווחים מהבורסה לניירות ערך בלבד והרחיב את תחומי הסיקור שלו לשלל תחומי כלכלה. הוא אף גייס והכשיר באתר צוות כתבים צעירים שחלקם הפכו ברבות הימים לכתבים מובילים בכלי תקשורת שונים כמו: חזי שטרנליכט, דותן לוי, שרון שפורר, יוסי פינק ואחרים.
בשנת 2007 הצטרף פאוזנר לצוות ההקמה של העיתון היומי הכלכלי "כלכליסט" מקבוצת ידיעות אחרונות ושל אתר האינטרנט שלו, ומונה בו לעורך תחום הנדל"ן. פאוזנר אף יזם את הקמת מוסף הנדל"ן הרבעוני של העיתון. מוסף זה היה מוסף הנדל"ן רחב ההיקף הקבוע הראשון בתחום זה בעיתונות היומית בישראל. בתקופתו בעיתון, חשף מדור הנדל"ן של כלכליסט שורה ארוכה של אירועים, פרשיות והתנהלות כושלת של ממשלות ישראל, אשר היו הגורם העיקרי להיווצרות משבר דיור מהחמורים ביותר מאז קום המדינה ולמחאת האוהלים של קיץ 2011. בין השאר, חשף את הכאוס בתחום מדדי מחירי הדיור הממשלתיים השונים ויסד מדד מחירי שוק דירות יד שנייה שהיה הראשון מסוגו בעיתונות היומית. כמו כן, חשף המדור בהנהגת פאוזנר את הדרך הכושלת של הממשלה להתמודד עם תכנון וביצוע פרויקטי תשתית ענקיים שעלו מיליארדי שקלים מיותרים לקופת המדינה, את כישלון המדינה לעודד בנייה חוקית המונית ביישובי המגזר הערבי בישראל, את התוכנית להקמת היישוב אירוס מכספי ירושות ניצולי השואה, את שיטת "סקרי המדידה" של שטחי דיור ומשרדים, שבה נוקטות רשויות מקומיות אשר קובעת תוספות ארנונה לא חוקיות, ועוד.
במקביל לעבודתו ב"כלכליסט", שימש פאוזנר כפרשן כלכלי במסגרת תוכניות טלוויזיה שונות של "חברת החדשות" ושל חברת רשת ב"ערוץ 2" ובתוכניות של מחלקת החדשות ב"ערוץ הראשון".
כמן כן, בשנת 1996 זכה במלגה לכותבים צעירים שהנהיג חנוך סער בהוצאת "סער" שבבעלותו, והוציא לאור ספר שירים בשם "רשימה חלקית". הספר נלמד באקדמיה בחוגים לספרות עברית.
מאז 2013 משמש פאוזנר סמנכ"ל התאחדות בוני הארץ, ובה ייסד את מערך הדוברות הפנימי והוביל את הקמתו של מסלול לימודים לניהול חברות בנייה, בשיתוף של ההתאחדות והמסלול האקדמי במכללה למנהל. מסלול המכשיר את עתודת הניהול הצעירה בחברות הביצוע בענף הבנייה.
שי פאוזנר מתגורר בפתח תקווה, נשוי ואב לבת.
Assassin's Creed Unity