פרסיבל (או פרסבל; אנגלית: Percival) הוא אביר אגדי, אחד מחברי מסדר אבירי השולחן העגול של המלך ארתור. בספרות הוולשית שמו הוא פרדור (Peredur). ידוע במיוחד על שום מעורבותו בחיפוש אחר הגביע הקדוש.
עלילותיו.
ישנן גרסאות רבות לסיפור לידתו. ברוב הסיפורים דמו דם אצילים; אביו הוא המלך פלינור או אביר נחשב אחר. שמה של אמו לרוב אינו מצוין, אך היא ממלאת תפקיד מרכזי בעלילה. אחותו היא שומרת הגביע הקדוש, ולעיתים נזכר שמה - דינדריין. בסיפורים בהם הוא בנו של פלינור, אחיו הם סר טור, סר אגלובייל, סר למוראק וסר דורנאר.
לאחר מותו של אביו, אמו של פרסיבל לוקחת אותו עמה אל יערות ויילס, שם היא מגדלת אותו בחברת נשים, עד גיל 15. לבסוף, חבורת אבירים עוברת דרך היער ופרסיבל נותר מוכה-סנוורים ממראם ההרואי. ברצותו להיות אביר בעצמו, הנער עורך מסע לחצר המלך ארתור, ולאחר שהוא מוכיח את ערכו כלוחם הוא מוכתר לאבירות ומוזמן להצטרף אל מסדר אבירי השולחן העגול.
אף במסורות הקדומות ביותר שמו נקשר בחיפוש אחר הגביע הקדוש. ב-"פרסבל, סיפורו של הגביע הקדוש" של כרטיאן מטרואה, הוא פוגש במלך הדייגים בעל-המום ומבחין בגביע הקדוש, אך לא שואל את השאלה שתביא מזור לפצעי השליט. כאשר הוא עומד על משגהו, הוא נודר למצוא את טירת-הגביע בשנית ולהשלים את החיפוש.
בגרסאות מאוחרות יותר, הגיבור האמיתי של החיפוש אחר הגביע הקדוש הוא גלהאד, בנו של סר לנסלוט דו לאק. אולם, אף שתפקידו ברומנסות מצטמצם, פרסיבל נותר דמות מרכזית באגדה, אחד משני האבירים (השני הוא סר בורס) המתלווים לגלהאד במסעם אל טירת-הגביע, ומשלימים את החיפוש בצוותא עמו.
בגרסאות מוקדמות, מאהבתו של פרסיבל היא בלאנשפלור, והוא נהיה למלך קרבונק לאחר שהוא מביא מזור למלך הדייגים, אך בגרסאות מאוחרות יותר הוא היה לבתול שנפטר לאחר מציאת הגביע הקדוש. בגרסתו של וולפראם פון אשנבך, בנו של פרסיבל הוא לוהנגרין, אביר הברבור.
עיבודים מודרניים.
בתקופה המודרנית נעשה שימוש בסיפורו לעיבודים רבים, דוגמת הפואמה המודרניסטית "ארץ השממה" של ת"ס אליוט, האופרה "פארסיפל" של ריכרד וגנר, הסרט "אקסקליבר" של ג'ון בורמן והספר "הנטורל", שעובד מאוחר יותר לסרט באותו השם.
חלק מהחוקרים מאמינים שפרסיבל, כשאר מרכיבי האגדה על הגביע הקדוש, הוא ממקור פרסי, אולם סברות אלו נדחו על ידי הזרם המרכזי של המחקר בנושא. באגדה הפרסית, כפי שמתואר ב"פרגד מהוונדידאד" ומאוחר יותר, בחרוזים, ב-"שאהנאמה", יש לג'אשמיד גביע משובץ שבע טבעות ומלא בסם-החיים. מצוין שם שהגביע בידיו של "פארסי-ואר", או "ואר הפרסי", וזהו הכר הפורה שעליו צמחו ההשערות הקושרות את פרסיבל לאגדה זו.
כרטיאן מטרואה כתב את הסיפור הראשון על אודות פרסיבל; "פארזיבל" לוולפראם פון-אשנבך, "מות ארתור" לסר תומאס מלורי ו"פרסבל" התאורטי לרוברט דה-בורון הן יצירות ידועות אחרות המגוללות את עלילותיו.
גלהד
גלאהד
גלאהאד
גאלהד
גאלאהד
גאלהאד
גאלאהאד
אריה בר-לב
אריה בר לב
יניב עזרן
יניב עזרן (נולד ב-12 במאי 1983) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה.
עזרן החל את הקריירה שלו בשנת 2000 בקבוצת מועדון ספורט אשדוד. בשנת 2003 הוא הושאל לעונה אחת להפועל רעננה מהליגה הלאומית, ולאחר מכן חזר לאשדוד. בתקופה זו ערך עזרן שבע הופעות במדי הנבחרת הצעירה של ישראל, בהן כבש שער אחד. בשנת 2006 עבר לאנוסיס נאון פראלימני מליגת העל הקפריסאית (אותה אימן באותה תקופה ניר קלינגר), אך במהרה חזר לאשדוד, לאחר ששיחק במשחק אחד בלבד במדי פראלימני. בעונת 2006/2007 כבש 15 שערים במדי אשדוד, והיה מלך השערים של ליגת העל.
בשנת 2007 עבר עזרן למכבי תל אביב, ששילמה עבורו כ-800 אלף דולר. עזרן לא זכה להצלחה רבה במדי קבוצתו החדשה, והבקיע לאורך כל עונתו הראשונה שער אחד בלבד ב-18 משחקים. עזרן זכה עם הקבוצה בגביע הטוטו, אך לקראת סוף העונה נפצע ועבר ניתוח בברכו. בעונה שלאחר מכן שותף בשישה משחקים, אך לאחר מכן לא הצליח להתגבר על פציעתו, ואת הופעתו האחרונה בקריירה ערך ב-1 באוגוסט 2009, במשחק מול בני סכנין בגביע הטוטו. כעבור יותר משנה וחצי שב לסגל הקבוצה, אך לא שיחק בפועל.
לאחר שהסתיים חוזהו במכבי תל אביב הגיש עזרן תביעה נגד המועדון בטענה שלא קיבל שכר ב-7 החודשים האחרונים בחוזה. הקבוצה טענה כי עזרן קיבל את הכסף מהמוסד לביטוח לאומי, אך ב-7 בנובמבר 2012 זכה עזרן בבוררות ומכבי תל אביב חויבה לשלם לו 900 אלף ש"ח.
במהלך עונת 2011/2012 ניסה עזרן להתאמן במדי קבוצת נעוריו, מועדון ספורט אשדוד. אך לבסוף נכנע לפציעותיו הרבות ופרש ממשחק פעיל.
חייו האישיים.
עזרן נשוי לחופית ולהם שלושה ילדים. משמש כיום כבעלים של מסעדות באזור אשדוד ובעל חברת פרסום ומדיה.
בדצמבר 2016 נעצר על ידי משטרת ישראל בחשד שהיה חלק מרשת שביצעה הונאה לחברות בחו"ל.
בעיה NP שלמה
ניקיטה בליך
ניקיטה יורייביץ' בֶּלִיך (נכתב גם ביליך; רוסית: Никита Юрьевич Белых; נולד ב־13 ביוני 1975) הוא פוליטיקאי רוסי, לשעבר ראש מפלגת ברית כוחות הימין (Союз правых сил) ומושל מחוז קירוב בשנים 2009 - 2016.
ביוגרפיה.
בליך נולד בעיר פרם ב־1975. אביו מהנדס בתחום התעופה ואימו מרצה לכימיה באוניברסיטה.
סיים לימודי כלכלה באוניברסיטה הממלכתית של פרם ב־1996. כבר בזמן הלימודים החל לעבוד כעיתונאי כלכלי בטלוויזיה המקומית של פרם וכן הקים מספר עסקים בתחום ייעוץ בנושא הפרטה וואוצ'רים (ראה כלכלת רוסיה), שם, לטענתו, עשה את הרווחים הראשונים. החל גם לימודי משפטים באותה אוניברסיטה, אך לא סיים אותם ובשנת 1998 התרכז סופית בעסקים, והתמנה לסגן־נשיא של חברת ההשקעות "קבוצת הפיננסים והתעשייה של פרם".
בשנת 1998 הצטרף גם לפעילות פוליטית במסגרת מפלגת "כח חדש" (Новая сила) של סרגיי קיריינקו, ששימש כראש ממשלת רוסיה, אך פרש בעקבות המשבר הכלכלי של 1998. ב־1999 המפלגה התאחדה עם מספר מפלגות קטנות ל"ברית כוחות הימין", שהצליחה להיכנס אל הדומה השלישית. היא זכתה לתמיכתו של בוריס ילצין, אך כשזה פרש ובמקומו נבחר ולדימיר פוטין תמיכת הנשיא עברה למפלגות אחרות וברית כוחות הימין הייתה לאחת ממפלגות האופוזיציה העיקריות. ב־2001 בליך נבחר מטעם המפלגה למועצה המחוקקת של מחוז פרם. ב־2003 התמודד בבחירות הכלליות, אך המפלגה לא עברה את אחוז החסימה עקב פיצול בהנהגתה ובליך המשיך לשמש בתפקידים ציבוריים בתחום הכלכלה והמיסוי במחוז פרם. ב־2004 התמנה לסגן מושל המחוז.
במאי 2005 נבחר ליושב־ראש ברית כוחות הימין ופרש מתפקידיו הציבוריים, כדי להכין את המפלגה לבחירות לדומה החמישית שנערכו בשנת 2007. גם בבחירות האלה המפלגה לא עברה את אחוז החסימה. בעקבות התבוסה בליך התפטר מהנהגת המפלגה, אך חברי המפלגה הצביעו בעד הישארותו והוא נענה לקריאתם ושב לתפקיד.
בליך אמר שיש לו כוונות להתמודד על תפקיד נשיא רוסיה, אך הוא לא יכל להשתתף בבחירות לנשיאות ב־2008 עקב גילו צעיר (מועמד לנשיאות צריך להיות בן 35 לפחות). בהתאם לזאת המפלגה הודיעה כי לא תציג מועמד מטעמה בבחירות אלה ותתמוך במועמד שלדעתה מייצג את העמדות הדמוקרטיות ביותר.
ב־2009 מונה על ידי הנשיא דמיטרי מדבדב למושל מחוז קירוב. ביוני 2016 נעצר על ידי המשטרה הרוסית באשמת נטילת שוחד והודח מתפקיד המושל.
הינדו
טוני
טוני הוא כינוי חיבה לשם אנתוני.
מסמך גביזון-מדן
נסיכים-בוחרים
נסיכים בוחרים
נסיך-בוחר
ועדת שוחט לבחינת מערכת ההשכלה הגבוהה
ועדת שוחט לבחינת מערכת ההשכלה הגבוהה היא ועדה ציבורית שהוקמה באוקטובר 2006 בראשות שר האוצר לשעבר, אברהם בייגה שוחט. הוועדה הוקמה על ידי משרדי החינוך והאוצר בכפוף להתחייבות משרד האוצר לבטל את קיצוצם של 1.2 מיליארד שקלים מתקציב ההשכלה הגבוהה, אם מסקנות הוועדה ייושמו. הוועדה החלה את עבודתה בינואר 2007 במטרה לבחון את תפקוד מערכת ההשכלה הגבוהה בישראל ולהמליץ על רפורמות בניהולה. הוועדה הגישה את מסקנותיה הסופיות ב-16 ביולי 2007. בשל מחאות נרחבות מצד ארגוני הסטודנטים וחוסר נכונות מצד משרד האוצר לתקצב את הרפורמה, נגנז למעשה דו"ח הוועדה והמלצותיה לא יצאו לפועל.
תפקידי הוועדה.
הנושאים העיקרים בהם עסקה הוועדה, על פי הנחיית שרי האוצר והחינוך, הם:
עם הקמתה החליטה ועדת שוחט על הקמת ארבע ועדות משנה, בהתאם לתפקידים של הוועדה.
הרכב הוועדה.
כאמור, מורכבת ועדת שוחט מארבע ועדות משנה הדנות בנושאים ממוקדים ומוועדת-על אשר בוחנת את המלצות ועדות המשנה וקובעת את ההמלצות הסופיות. בוועדת העל חברים, מלבד בייגה שוחט, שנבחר ליו"ר הוועדה, שרת החינוך ויושבת ראש המועצה להשכלה גבוהה פרופ' יולי תמיר, יו"ר הוועדה לתכנון ולתקצוב (ות"ת) הביוכימאי פרופ' שלמה גרוסמן, ראש המועצה הלאומית לכלכלה הכלכלן פרופ' מנואל טרכטנברג, נשיא האקדמיה הישראלית למדעים הכלכלן פרופ' מנחם יערי, הממונה על התקציבים באוצר קובי הבר, ושני נציגי ציבור - יושב ראש ות"ת לשעבר, הפרופ' להנדסת חשמל יעקב זיו והכלכלן פרופ' ראובן גרונאו.
לנציגי סגל האוניברסיטאות, המכללות, תלמידי המחקר והסטודנטים לא ניתן ייצוג בוועדה, אלא רק בוועדות המשנה, אך אלו בחרו לא להשתתף בהן כדי לא לתת לגיטימציה לפעילות הוועדה. ועדות המשנה אמורות היו להגיש את מסקנותיהן עד אפריל 2007 ולאחר מכן ביוני 2007 התפרסמו מסקנות הוועדה כולה.
מסקנות הוועדה.