בין השנים 2000 עד 2004 הייתה חוקרת אתנוגרפיה בעיר הפיתוח המדברית ירוחם, במימון האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, שם היא חקרה יחסי מגדר ושינויי חברה. מחקרה התמקד על התהליך של החזרה בתשובה בקהילה.
החל משנת 2005 חוקרת את עובדי הניקיון במדינת ישראל, ביחד עם הסוציולוגית אורלי בנימין מאוניברסיטת בר-אילן ועם היסטוריונית החברה מאוניברסיטת חיפה דבורה ברנשטיין. הן מראיינות ומשתתפות בהתבוננות בשדה בוקר, ירוחם, דימונה, אופקים ובאר שבע.
לינדסי לוהן
קלטי פאלייאודבר
טייפון (נשק)
טייפון (Typhoon) היא מערכת נשק מיוצבת לספינות מלחמה שפותחה ומיוצרת על ידי רפאל - מערכות לחימה מתקדמות בע"מ. את הטייפון ניתן לחמש במגוון מקלעים, ותותחים אוטומטיים עד קליבר 30 מ"מ. עמדת הטייפון נשלטת בידי לוחם המפעיל את המערכת מעמדת שליטה מרוחקת, כאשר מנועי ייצוב (מכווני ג'יירוסקופ) מסייעים בייצוב התותח, על מנת להבטיח ירי מדויק בכל מצב ים.
עמדת הטייפון הראשונה, שציונה הוא Mk-23, הושקה ב-1997, ולמן אותה שנה ועד לשנת 2006 מכרה רפאל יותר מ-120 מערכות טייפון מסוג זה ומן הגרסאות המתקדמות שפותחו אחריה. הטייפון נמצא בשירות חיל הים הישראלי על ספינות דבורה, סופר דבורה, שלדג וסער 6; כאשר הוא חמוש בתותח M242 Bushmaster אוטומטי 25 מ"מ, מתוצרתה של חברת מקדונל דאגלס.
מחשבי עמדת הטייפון מאפשרים למפעיל הנשק לשמור על המטרה בין כוונות הנשק ללא תלות בתנודות הגלים והשינויים בכיוון הפלגתה של הספינה. כדי להשיג יכולת זו, מוזנים אל מחשבי העמדה כל העת נתונים בדבר כיוון ההפלגה ותנועת הספינה הנגרמת על ידי הגלים שתחתיה, ומחשבים אלו מזינים אל מנועי העמדה השולטים בתנועת התותח את התיקונים הדרושים לשם שמירת קנה התותח בכיוון המטרה כל העת. הדיוק של מערכת הייצוב רב, ומגיע עד כדי 0.25 מילי-רדיאן, כלומר: הקנה נשאר מכוון עד לסטיות של 2.5 ס"מ ממטרה בטווח 1000 מטר (1 ק"מ).
לעמדה יתרון על פני מערכות נשק מייצבות אחרות כיוון שאינה מערכת "חודרת סיפון", קרי מערכת שהתקנתה על גבי סיפון הספינה לא דורשת יצירת חור בסיפון ופינוי השטח שתחתיו.
מפעיל הטייפון יכול לכוון את הנשק באופן ידני באמצעות שימוש במשענות כתף ("מכתופים") ומתגי הפעלה ייעודיים, אולם כדי להפעיל את יכולות הייצוב של המערכת עליו להפעיל את התותח מעמדת הנשק הממוקמת בתוך הספינה. במקרה זה, יכול המפעיל לכוון את הנשק אל המטרה באחת מן החלופות הבאות: לקבל קלט ממצלמה אלקטרו-אופטית המובנה במוצב הנשק, לקבל קלט ממצלמה אלקטרו-אופטית חיצונית (כגון כזו הממוקמת על תורן הספינה), או לכוון את התותח על ידי קבלת נתוני כיוון ומרחק של מטרה ממכ"ם הספינה.
התותחים אותם ניתן להתקין על המערכת הם ATK בושמאסטר, אורליקון, מאוזר או Giat בקליברים של 20–30 מ"מ. התחמושת הנישאת על העמדה נעה בין 160 ל-200 פגזים, תלוי בקליבר התותח המותקן. טווח הצידוד של הטייפון הוא כ-120 מעלות לכל כיוון, וטווח העלרוד שלו נעה בין 12.5° כלפי מטה ל-40.5° כלפי מעלה. משקל טייפון עם תותח אך ללא תחמושת נע בין 690 ל-750 ק"ג, תלוי בתותח ובחיישנים המותקנים לו.
Tullamarine
מתודיסטי
טוכעס
פרס ניומן
פרס ניומן הוא פרס ספרותי המוענק באוניברסיטה העברית בירושלים, על שם ברטה וישראל ניומן, שמשפחתם תרמה את סכום הפרס. הפרס מוענק מאז שנת 1963 לסופר עברי בולט, וכולל סכום כספי של 50,000 שקלים.
בשנת 2010 הוחלט לתת את הפרס לסירוגין שנה אחת על מפעל חיים ובשנה האחרת לסופר צעיר בעל הישגים.
הפרס ניתן בעבר באוניברסיטת ניו יורק, לאחר מכן הועבר לאוניברסיטת בר-אילן והחל מ-2013 אל האוניברסיטה העברית בירושלים.
הזוכים.
בזוכים נכללים
ספריית המדינה בברלין
ספריית המדינה בברלין (בגרמנית: Staatsbibliothek zu Berlin) היא ספרייה הנמצאת בעיר ברלין, בירת גרמניה. הספרייה מוגדרת כספרייה הרשמית של ברלין (ברלין היא אחת מ-16 מדינות גרמניה בנוסף להיותה עיר הבירה).
בספרייה למעלה מ-10 מיליון ספרים, מהם 250,000 ספרים חתומים, 450,000 דפי תווים, 960,000 מפות ואטלסים, 38,000 כתבי עת ו-180,000 עיתונים, 2.3 מיליון צילומי מיקרופישים ומיקרופילמים ולמעלה מ-13.5 מיליון תמונות.
היסטוריה.
ספריית המדינה בברלין נוסדה בשנת 1661 על ידי פרידריך וילהלם, האלקטור של ברנדנבורג. באותה עת נמצאה הספרייה בקלן על השפרה ונקראה "Churfürstliche Bibliothek" (קורפירסטליכה ביבליותק ־ ספרייה של הנסיך הבוחר. בשנת 1701, תחת פרידריך הראשון, מלך פרוסיה, שונה שם הספרייה ל"ספרייה המלכותית שבברלין". שם זה נותר שמה של הספרייה עד ביטול המונרכיה בשנת 1918. בין השנים 1884-1873 עמד בראש הספרייה האגיפטולוג הגרמני קארל ריכרד לפסיוס. ארנסט פון אינה פיתח את התוכנית למבנה באונטר דן לינדן ואלכסנדר ברוולד, שעבד בשירות הפרוסית לבניות הציבוריות, הוציא אותה בין 1903 ו-1913. בשנות 1913 ו-1914 הספרייה שנה מהמבנה הקודם בכיכר בבל לבנין החדש. בשנה 1918 שונה שם הספרייה ל"ספריית מדינת פרוסיה". ב-10 במאי 1933 הוצאו מהספרייה כ-20 אלף ספרים, כולל עבודות של תומאס מאן, היינריך היינה, קרל מרקס ועוד סופרים רבים, ונשרפו בכיכר בבל הסמוכה. טקס שריפת הספרים התרחש בעקבות יוזמת שר התעמולה בגרמניה הנאצית, יוזף גבלס, בהשתתפות סטודנטים ופרופסורים, בליווי מוזיקלי של מקהלות אס אס ו-אס אה. עזריאל קרליבך התבונן בעילום שם וכתב על שריפת הספרים בעיתונים האידישים הײַנט בורשה ופֿאָרווערטס בניו יורק.ּ לזכר אירוע זה הוקם במקום מיצג הספרייה הריקה מעשה ידי האמן הישראלי מיכה אולמן.
במהלך מלחמת העולם השנייה הוחבאו אוספי הספרייה ב-30 מנזרים, טירות ומכרות נטושים ברחבי גרמניה. לאחר חלוקת גרמניה הושבו חלק מהאוספים לבניין הספרייה בשדרת אונטר דן לינדן וחלק לגרמניה המערבית, אשר הקימה בסוף שנות ה-70 בניין ספרייה חדש ברחוב פוטסדאם (Potsdamer Straße) במערב ברלין. חלק מהספרים נלקחו על ידי הצבא הסובייטי לפולין ולברית המועצות בתום מלחמת העולם השנייה כפיצוי על הנזקים שגרמו נאצים ליצירות ספרותיות ואמנותיות במדינות אלה. בשנת 1992, לאחר איחוד ברלין, אוחדה הספרייה וכיום היא פועלת משני המבנים.
אמיליו סגרה
אמיליו ג'ינו סֶגְרֶה (באיטלקית: Emilio Gino Segrè, 1 בפברואר 1905 - 22 באפריל 1989) היה פיזיקאי יהודי איטלקי-אמריקאי. חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1959, יחד עם אוון צ'מברלין, על גילוי האנטיפרוטון.
קורות חיים.
סגרה נולד בטיבולי, איטליה והחל ללמוד הנדסה באוניברסיטת רומא. בשנת 1927 עבר ללמוד פיזיקה, תחת הדרכתו של אנריקו פרמי והשלים דוקטורט בשנת 1928. לאחר שרות צבאי קצר עבד בהמבורג עם אוטו שטרן ובאמסטרדם עם פיטר זימן. בשנת 1932 מונה לפרופסור זוטר באוניברסיטת רומא, ועבד עם פרמי בקבוצה שכונתה "הבחורים מוויה פניספרנה". בשנת 1936 עבר לתפקיד מנהל מעבדת הפיזיקה באוניברסיטת פלרמו, אותו החזיק עד לשנת 1938.
לאחר סיור במתקני המעבדה הלאומית לורנס ברקלי, קיבל מהם כמות מסוימת של מוליבדן רדיואקטיבי, והוכיח כי חלק מן הרדיואקטיבית נוצרה בגלל היסוד שטרם היה ידוע, שכונה טכנציום, והיה לראשון שייצר יסוד כלשהו באופן מלאכותי.
במהלך ביקורו בארצות הברית בשנת 1938, נחקקו חוקים אנטישמיים באיטליה וכיהודי, מצא עצמו סגרה במעמד של פליט וללא אפשרות לחזור לתפקיד באקדמיה האיטלקית. הוא קיבל הצעה לעבוד כעוזר מחקר במתקני המעבדה הלאומית לורנס ברקלי, ירידה ניכרת במעמדו, ובמקביל לימד פיזיקה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. במהלך עבודה זו היה לו חלק בגילוי היסוד אסטטין והאיזוטופ פלוטוניום-239 (שמאוחר יותר שימש לבניית פצצת האטום "איש שמן" שהוטלה על העיר נגסאקי).
בשנים 1943–1946 עבד במעבדה הלאומית לוס אלמוס כראש צוות מחקר עבור פרויקט מנהטן וב-1944 קיבל לבסוף אזרחות אמריקנית. לאחר סיום הפרויקט שב לברקלי ושם היה מרצה לפיזיקה עד פרישתו ב-1972. בשנת 1974 שב לאוניברסיטת רומא כפרופסור לפיזיקה גרעינית.
עם השנים החל סגרה לעסוק גם בהיסטוריה של הפיזיקה. הוא כתב ביוגרפיה של אנריקו פרמי, שיצאה לאור ב-1970 בשם "אנריקו פרמי, "פיזיקאי". ב-1976 פרסם, באיטלקית, ספר הסוקר את חייהם ותגליותיהם של גדולי הפיזיקאים בני זמנו. גרסה אנגלית בשם From X Rays to Quarks, "מקרני רנטגן ועד קווארקים" (תורגם לעברית). הצלחתו של הספר עוררה את סגרה לכתוב ספר נוסף על תולדות הפיזיקה מראשיתה, From Falling Bodies to Radio Waves, "מגופים נופלים ועד גלי רדיו", שיצא ב-1984.
אמיליו סגרה היה גם צלם שתיעד במצלמתו אישים ואירועים בהיסטוריה של הפיזיקה המודרנית. ארכיון הצילומים של ההיסטוריה של הפיזיקה במכון האמריקני לפיזיקה נקרא על-שמו, לכבודו.
סגרה נישא לאשתו הראשונה אלפרידה ב-1936. נישואיהם נמשכו עד מותה ב-1970, והיו להם שלושה ילדים. ב-1972 נישא בשנית. נפטר בגיל 84 מהתקף לב.
הראשל&quot;צ
ספרייה לאומית
ספרייה לאומית היא ספרייה המיועדת וממומנת על ידי הממשלה כדי לשרת את העם. מטרת הספרייה הלאומית היא שימור אוסף מקיף של התוצרים הספרותיים של האומה כולה, כולל פרסומים של הממשלה עצמה. מרבית הספריות הלאומיות אחראיות גם על בנייתה של ביבליוגרפיה לאומית וחלקן משמשות כמאגרים חוקיים של עבודות המוגנות בזכויות יוצרים, שנוצרו באותה מדינה.
מטרות ספרייה לאומית.