באומל לחם בקרב סולטאן יעקוב כנהג טנק יחד עם מפקד הטנק חזי שי והטען-קשר צבי פלדמן, ב-11 ביוני 1982. בקרב שנערך מספר שעות לפני הפסקת האש, נהרגו 20 חיילים ישראלים ורבים נפצעו, לאחר שכח צה"ל נקלע לתוך מתחם סורי גדול, וחולץ בקושי בסיוע ארטילרי כבד תוך שהוא משאיר מאחוריו מספר כלי רק"מ פגועים. בסיום הקרב, שישה חיילים הוכרזו נעדרים. לאחר שהתברר כי שניים שבויים וגופת חלל אחד הושבה, נחשבו באומל, יהודה כץ וצבי פלדמן במשך שנים רבות כנעדרי קרב סולטאן יעקוב.
מאמצי החיפוש.
מאז הכרזתו של באומל כנעדר עסק צה"ל בניסיונות שונים להשגת מידע על גורלו של באומל. גם בני משפחתו של באומל נסעו ברחבי העולם, עוקבים אחר כל פיסת מידע שיכולה להוביל לסיום הפרשה עבורם ועבור משפחות הנעדרים הנוספים מהקרב. מנגד, על פי אגף המודיעין של צה"ל, מי שהחזיקו בנעדרים ובמידע על גורלם היו גורמים פלסטינים בסוריה, בהכוונת אש"ף ומנהיגו באותו עת, יאסר ערפאת, יחד עם סגנו לעניינים צבאים אבו ג'יהאד, שהוביל מאמץ הסתרה והונאה על מנת להקשות על צה"ל להשיג מידע על גורלו של באומל.
לאחר הסכמי אוסלו הועברה על ידי יאסר ערפאת חצי דיסקית זיהוי של החייל זכריה באומל.
בשנת 2004 החליט הרב הראשי הצבאי ישראל וייס להכריז על שלושת הנעדרים כ"חללים שמקום קבורתם לא נודע", אולם בעקבות מאבק המשפחות נמנע המהלך.
בשבועות תשס"ט (2009) נפטר יונה באומל, אביו של זכריה.
ב-18 בדצמבר 2010 דיווח העיתון "ג'ואיש כרוניקל" כי ברשות ממשלת בריטניה דיווח משגריר בריטניה בסוריה, איוור לוקאס, שכלל עדות על שביית החיילים בידי הכוחות הסוריים.
ב־3 באפריל 2019 פורסם שזמן קצר קודם לכן הובאה גופתו לישראל. באיתור הגופה עסק צבא רוסיה בסיוע סוריה, שהוציא את הגופה מבית קברות במחנה הפליטים הפלסטיני אל ירמוכ.
ב־4 באפריל 2019 טס ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו לרוסיה והשתתף בטקס צבאי רוסי בהשתתפות ראש המטה הכללי הרוסי ולרי גרסימוב. בטקס הושבו גם את הסרבל והנעליים של באומל. יחד עם באומל הובאו גופות נוספות, אך לא נמצא זיהוי בינם לבין שני הנעדרים האחרים מהקרב.
ב־4 באפריל 2019 נקבר בבית הקברות הצבאי בהר הרצל. ספדו לו נשיא המדינה ראובן ריבלין, ראש הממשלה בנימין נתניהו, הרמטכ"ל אביב כוכבי, ראש ישיבת הר עציון הרב יעקב מדן, ואחותו אסנה. בהלוויה השתתפו אלפי אנשים בהם מאות מתלמידי ישיבת הר עציון בה למד, יושב ראש הכנסת, יולי אדלשטיין, ראש המוסד, יוסי כהן, ראש אמ"ן, תמיר היימן, חברי כנסת, שרי ביטחון לשעבר ושגרירים זרים.
יהודה כץ
יקותיאל יהודה נחמן כץ (נולד ב-18 ביולי 1959 נעדר ב-11 ביוני 1982, כ' בסיוון ה'תשמ"ב) הוא חייל צה"ל שהוגדר כאחד משלושת הנעדרים בעקבות קרב סולטאן יעקוב בלבנון, יחד עם זכריה באומל וצבי פלדמן.
ביוגרפיה.
כץ נולד ברמת-גן ליוסף ושרה כץ, ניצולי שואה. כילד גילה כישרונות בלימודים, ובעיקר ללימודי קודש.
כץ למד בישיבת נחלים ובמשך בישיבת כרם ביבנה והיה תלמיד חביב של ראש הישיבה הרב חיים יעקב גולדוויכט, ובהמשך הצטרף לשירות קרבי בחיל השריון.
קרב סולטאן יעקוב.
כשפרצו למלחמת לבנון, הצטרף יהודה לחבריו שם ולחם בטנק יחד עם סגן זוהר ליפשיץ ששימש כמפקד הטנק. הם נשלחו לקרב סולטאן יעקוב, ב-11 ביוני 1982 עשרה ימים בלבד לפני מועד שחרורו מהצבא. בקרב שנערך מספר שעות לפני הפסקת האש, נהרגו 20 חיילים ישראלים ורבים נפצעו, לאחר שכוח צה"ל נקלע לתוך מתחם סורי גדול, וחולץ בקושי בסיוע ארטילרי כבד תוך שהוא משאיר מאחוריו מספר כלי רק"מ פגועים. בסיום הקרב, שישה חיילים הוכרזו נעדרים. מתוכם היו שני שבויים, שהוחזרו מאוחר יותר בחילופי שבויים, והרוג אחד - מפקד הטנק זוהר ליפשיץ - שגופתו הוחזרה. כץ, זכריה באומל וצבי פלדמן נחשבו במשך שנים רבות כנעדרי קרב סולטאן יעקוב, ובשנת 2019 גופתו של באומל אותרה והובאה לישראל במרץ. גורלם של כץ ושל צבי פלדמן לא נודע עד היום.
מאמצי החיפוש.
מאז הכרזתו של כץ כנעדר עסקו צה"ל ובני משפחתו בניסיונות שונים להשגת מידע על גורלו. מנגד, על פי אגף המודיעין של צה"ל, מי שהחזיקו בנעדרים ובמידע על גורלם היו גורמים פלסטינים בסוריה, בהכוונת אש"ף ומנהיגו באותו עת, יאסר ערפאת, יחד עם סגנו לעניינים צבאים אבו ג'יהאד, שהוביל מאמץ הסתרה והונאה על מנת להקשות על צה"ל להשיג מידע על גורלו של כץ.
בשנת 2004 החליט הרב הראשי הצבאי ישראל וייס להכריז על שלושת הנעדרים כ"חללים שמקום קבורתם לא נודע", אולם בעקבות מאבק המשפחות נמנע המהלך.
ב-18 בדצמבר 2010 דיווח העיתון "ג'ואיש כרוניקל" כי ברשות ממשלת בריטניה דיווח משגריר בריטניה בסוריה, איוור לוקאס, שכלל עדות על שביית החיילים בידי הכוחות הסוריים.
באב תשע"ד (2014) נפטר יוסף כץ, אביו של יהודה.
מאז ועד היום נישאת תפילה יומית למענו על ידי דורות של תלמידים בישיבת "כרם ביבנה". ארוניתו של יהודה כץ בישיבה עדיין נושאת את שמו ואיש לא נגע בה מאז היעדרותו.
בשנת תשס"ו נפתחה בתוך ספריית ישיבה כרם ביבנה ספריית "יהודה יעלה" לזכותו של יהודה, שנבנתה מספריו האישיים ומתרומת משפחתו. כמו כן משפחתו פתחה קרן לעידוד לכתיבת מאמרים תורניים אשר במסגרתה מחלקים מלגות בכל שנה בחנוכה לשלושה מתוך המאמרים הנבחרים.
אודי גולדווסר
הגליל המערבי
הגליל המערבי הוא אזור גאוגרפי בצפון-מערב מדינת ישראל, שהוא חלק מאזור הגליל. הגליל המערבי משתרע מראש הנקרה בצפון ועד לנחל קישון, עמק זבולון, הר הכרמל ובקעת בית נטופה בדרום, כך שהוא כולל את החלק המערבי של הגליל העליון ובמובן הרחב, גם חלק מהתחתון, וחופף עם רוב נפת עכו שבמחוז הצפון. אזור הקריות אינו משויך לגליל המערבי או לגליל בכלל. במובן מצומצם הגליל המערבי מתייחס רק לחלק המישורי ממערב לגליל העליון, הנקרא גם מישור חוף הגליל.
האזור מגוון מבחינת נוף וכולל חוף ים מפורץ, הרים גבוהים ונחלים החורצים את ההרים לרוחבם ויוצרים עמקים. באזור נותרו שרידי חורש ים תיכוני, בו חיים חזירי בר וציפורים.
באזור פועלת המכללה האקדמית גליל מערבי, כחלק מאוניברסיטת בר-אילן. המכללה ממוקמת בקצה העיר עכו, סמוך למושב בוסתן הגליל.
את תושבי הגליל המערבי משרת המרכז הרפואי לגליל הממוקם בנהריה.
היסטוריה.
בימי ההתיישבות הישראלית בארץ היה האזור מחולק בין שבט אשר לשבט נפתלי. בתקופת חז"ל ובתקופות קדמוניות הופק באזור פתיל התכלת ממין חילזון ימי. בתקופת היישוב נעשו מאמצים מצד גורמים בתנועה הציונית לרכוש קרקעות באזור, שבו ליהודים לא הייתה קודם לכן כמעט דריסת רגל. במלחמת העצמאות נכבש האזור בידי חטיבת כרמלי ובנוסף פעלה בו גם חטיבת יפתח. בין היתר, במסגרת מבצע חירם התרחש פינויים של תושבי הכפרים איקרית ובירעם, המנהלים מאז מאבק להחזירם לאדמותיהם. יישובים אלו משמרים את שמם של היישובים יוקרת וברעם ששכנו באזור בתקופת המשנה, וכן יש בית כנסת עתיק ומפואר שנשתמר מברעם העתיקה.
גאולוגיה.
שינוי מפלס הים התיכון ברבות השנים הוא הגורם העיקרי בעיצוב נוף הגליל המערבי. לפני 2.5 מיליון שנה החלו מחזורי התקררות אשר גרמו להורדת מפלס הים התיכון. בראשית תקופת הפלייסטוקן, התחוללה באזור הגליל המערבי פעילות טקטונית שגרמה לשינוי גדול בצורת ומבנה האזור. בתקופה הבין-קרחונית, לפני יותר מ-125,000 שנה, הים הוצף לעיתים קרובות. בשיא ההצפות נוצרו מרבית הסדימנטים החופיים בחוף הגליל המערבי, כשמהים הגיעו לגובה של 6 מטר מעל גובה פני הים בחופי הגליל המערבי כיום. לקראת סוף תקופת הפלייסטוקן, אחרי תקופה האקלים נהיה חם ולח. מאז המגמה הכללית של אקלים הגליל המערבי היא חימום והתייבשות, אך לעיתים ישנן תקופות קרות יותר. ברבע הראשון של תקופת ההולקן תיכון נוצרו קרקעות חמרה והקרקעות הקיימות נעשו מדבריות וחוליות. מפלס המים עלה בתקופה זו, עד שהתייצב לפני 4,000 שנה לערך. לפני אלפיים שנה מפלס המים עלה שנית ומאז חלו בו שינויים קלים בלבד.
כמו חופים רבים אחרים אחרים בישראל, מישור חוף הגליל המערבי הוא תוצאה של רוחות שגרמו לשינויים גאו-מורפולוגיים בצורת ומבנה החוף. החוף הושפע גם מפעילות טקטונית שגרמה להיווצרות העתקים, סדקים שנוצרים בסלעים של קרום כדור הארץ עקב לחצים. העתקים אלו נמשכים מהרי האזור ועד מתחת לפני הים. מקובל להחשיב את העתק אחיהוד כגבול הדרומי של חוף הגליל המערבי ואת העתק ראש הנקרה כגבול הצפוני.
הידרולוגיה.
לים התיכון נשפכים שישה נחלים באזור הגליל המערבי: נחל יסף, נחל בית העמק, נחל געתון, נחל שעל, נחל כזיב ונחל בצת. נחלים אלו מנקים את מעיינות ונחלי הגליל העליון אל הים התיכון וזורמים ממזרח למערב. כל הנחלים הם נחלי אכזב. לנחל כזיב מופע איתן בחלקו ההרי, ובעבר גם לנחל געתון ולנחל בצת היה מופעי איתן בחלקים מערוץ הנחל.
היישובים בגליל המערבי.
ערים:
מועצות מקומיות:
מועצות אזוריות:
מקומות אחרים:
איגוד ערים לאיכות הסביבה גליל מערבי.
"איגוד ערים לאיכות סביבה גליל מערבי" הוא איגוד ערים לאיכות סביבה של רשויות מקומיות בגליל המערבי: כרמיאל, מעלות תרשיחא, נהריה, עכו ועוד 14 רשויות מקומיות אחרות באזור.
הוא הוקם בשנת 1983.
באיגוד חברות 17 רשויות:
פרנסואה דה מונמורנסי
פרנסואה דה מונמורנסי (בצרפתית: François de Montmorency; 7 ביוני 1530 - 6 במאי 1579) היה איש צבא ומדינאי צרפתי. בן לבית מונמורנסי.
ביוגרפיה.