יש שהמעיטו במשקל של אי-הפעלת "האמצעים המיוחדים" בכישלון המודיעיני ערב מלחמת יום הכיפורים. קצין המודיעין אל"ם (מיל') נעם שפירא אמר: "להגיד שאם הם היו מופעלים, עם ישראל היה במקום אחר - זה מוגזם. להערכתי, זה לא היה משנה את המצב באופן דרמטי. אם מישהו חשב שהם היו מביאים את ידיעת הזהב, זה לא נכון. לאלי זעירא מגיעה ביקורת כי הוא פיספס את ההתרעה שהייתה מונחת על מגש לנגד עיניו, אבל מכאן ועד האמירה שהאמצעים המיוחדים הם הסיבה לטעות, זה לא נכון. היה מספיק מודיעין גם בלעדיהם."
מאוריצ'יו כהן-לנארו
מאוריצ'יו כהן-לנארו (Mauriciu Cohen-Lânaru;
31 בדצמבר 1849 - 20 באוקטובר 1928) היה כנר, מלחין, מבקר מוזיקלי ומורה למוזיקה יהודי רומני בן העדה הספרדית.
קורות חיים.
מאוריצ'יו נולד בבוקרשט, ולאכיה, למד בקונסרבטוריון של בוקרשט עם אדוארד וכמן ואלכסנדר פלכטנמאכר בשנים 1868-1870. בהמשך למד קומפוזיציה באיטליה בשנים 1870-1871 ובפריז בשנים 1871-1878 ובין מוריו נמנו סזר פרנק וז'ורז' ביזה. זמן מה היה הכנר הראשי בתיאטרון אודאון (Odeon) בפריז, אך מאוחר יותר שב לרומניה והיה מורה למוזיקה קולית בבית המחסה על שם האדונית אלנה (Elena Doamna) וחבר בוועדות הבחינה של כל המוסדות להוראת המוזיקה.
כהן-לנארו התבלט כמייצג המוזיקה הרומנית בראשית הופעתה וכראשון שחיבר מוזיקה לתיאטרון הלירי הרומני. להצלחה הגדולה ביותר ברומניה זכתה האופרה הקומית אי הפרחים לפי ליברית של בנג'סקו-דאביז'ה (Bengescu-Dabija). הצגת הבכורה הייתה באוגוסט 1905. הוא חיבר אופרות נוספות, בשנת 1876 הבנאי מנולה לפי בלדה עממית נודעת, בשנת 1880 מאזפה (Mazeppa) ועוד אופרה ששמה טודורל (Tudorel). הוא חיבר מוזיקה קאמרית, 5 סונאטות לפסנתר ורומנסות לפי שיריהם של וסילה אלכסנדרי, דימיטריה בולינטינאנו ואחרים. כמו כן חיבר שני כרכים של "שירים ספרדיים", שאותם הדפיס בבית ההוצאה שלו עצמו.
מאוריצ'יו כהן-לנארו כתב ביקורות מוזיקליות עבור כתבי העת "העיתונות", "הרומני", "רמפה" ועוד.
לנוקס ברקלי
לנוקס ברקלי (אנגלית: Sir Lennox Randal Francis Berkeley; 12 במאי 1903 - 26 בדצמבר 1989), היה מלחין אנגלי.
חייו.
ברקלי נולד באוקספורד, אנגליה ורכש את השכלתו בבית הספר גרישם ובמרטון קולג', אוקספורד. בשנת 1927 נסע לפריז ללמוד מוזיקה אצל נדיה בולאנז'ה והתוודע אל פרנסיס פולנק, איגור סטרווינסקי, דריוס מיו, ארתור הונגר ואלבר רוסל. ההשפעה הצרפתית תמשיך לתת אותותיה במוזיקה שלו. הוא עבד בשביל ה-BBC בתקופת מלחמת העולם השנייה ולאחר מכן היה לנשיא האגודה לזכויות המבצעים. בשנת 1974 ניתן לו תואר אבירות. ברקלי החזיק בקתדרת פרופסור לקומפוזיציה באקדמיה המלכותית למוזיקה משנת 1946 עד 1968 ובין תלמידיו שם היו ריצ'רד רודני בנט, דייוויד בדפורד וג'ון טאוורנר. לנוקס ברקלי קיים יחסי ריעות ממושכים עם בנג'מין בריטן, גם הוא מבוגרי בית הספר גרישאם, והשניים שיתפו פעולה במספר יצירות. בשנים הבאות אימץ את הסריאליזם, שציין מעבר לסגנון קודר ומהורהר יותר.
בנו, מייקל ברקלי, גם הוא מלחין.
שלמה לבקוביץ'
הנגהובר
הנג הובר
ים ירחי
ים ירחי או ימה ירחית (בלטינית: Mare, "מַארֶה"; וברבים: Maria, "מַארִיָה") הוא כינוי למישור בזלת גדול וכהה על ירח כדור הארץ, שנוצר בהתפרצות געשית עתיקת יומין. אסטרונומים מוקדמים חשבו בטעות שמישורי הבזלת הם ימים, ומכאן מקור הכינוי מַארֶה, שפירושו בלטינית 'ים'. בשל הרכבם הכימי העשיר בתרכובות ברזל, מישורי הבזלת מחזירים את אור השמש פחות טוב מ-'רמות' הירח, ולכן נראים כהים יותר לעין הבלתי-מזוינת. המאריה מכסים כ-30% משטחו של הצד הקרוב והנראה של הירח, ו-2% מצידו הרחוק. המאריה בצד הרחוק של הירח קטנים יותר, ורובם נמצאים במכתשים גדולים שבהם הייתה זרימה געשית מועטה.
במפת הירח מצוינים 22 מאריה, שהקטן ביותר קוטרו כ-150 ק"מ (ים הנחש), והגדול ביותר קוטרו כ-1,596 ק"מ (ים הקור). הקוטר הממוצע הוא כ-515 ק"מ. לשם השוואה, קוטרו של אוקיינוס הסערות, תוואי גאולוגי משמעותי שיש המחשיבים אותו כמארה גם כן, הוא כ-2,568 ק"מ.
מערכת המונחים המסורתית לירח כוללת גם אוקיינוס אחד, ותוואים בעלי מאפיינים דומים למארה, אך קטנים יותר, המכונים לַאקוֹס (אגם), פַּאלוֹס (ביצה) וסִינוּס (מפרץ).
גיל.
גיל הבזלת נקבע הן על ידי תיארוך רדיומטרי ישיר, והן בטכניקה של ספירת מכתשים. בשיטה הרדיומטרית נמצא כי הגיל נע בין 3.16 ל-4.2 מיליארדי שנים. לפי שיטת ספירת המכתשים, גיל הסלעים הצעירים ביותר הוא 1.2 מיליארדי שנים. עם זאת, נראה שרוב הבזלת התפרצה לפני כ-3 עד 3.5 מיליארדי שנים. רוב ההתפרצויות הגעשיות התרחשו בצד הקרוב של הירח, והזרמים הצעירים ביותר נמצאים באוקיינוס הסערות. בצד הרחוק אירעו התפרצויות מעטות, וכולן מוקדמות.
רוב ההתפרצויות אירעו בקרבת אגנים נמוכים שנוצרו מפגיעת מטאורים, או שזרמי הלבה התנקזו לשם. עם זאת, השטח הגדול ביותר של סלעים געשיים, אוקיינוס הסערות, לא מתאים לאף אגן פגיעה ידוע.
פיזור.
המאריה אינם מפוזרים באופן שווה על פני הירח, ורובם ממוקמים בצד הקרוב של הירח. הסיבות לכך עדיין נתונות לדיון בקהילה המדעית. יש שפע של הסברים, שגויים ברובם, באשר לסיבה האפשרית להתפלגות מרחבית זו:
כאמור לעיל, הקהילה המדעית עדיין דנה באשר לסיבת ההתפלגות המרחבית של המאריה על הירח. בהתבסס על נתונים עדכניים שהושגו מספקטרומטר של קרני הגמא של משימת לונר פרוספקטור (Lunar Prospector), נראה שחלק גדול מהאלמנטים מיצרי החום (בצורת KREEP) שעל הירח ממוקמים באזורי אוקיינוס הסערות ואגן הגשמים (אזורים אלה מכונים מישור סערות KREEP). ההגברה בייצור החום הנגרמת מריכוזם של אלמנטי ה-KREEP, קשורה כמעט בוודאות למשך ולעוצמה של הפעילות הגעשית באזורים אלה. עם זאת, אין הסכמה באשר למנגנון שהביא לדחיסת ה-KREEP באזורים אלה.
הרכב.
בזלת המאריה מחולקת באופן כללי לשלוש סדרות, בהתבסס על הכימיה של האלמנט העיקרי בה, טיטניום. מדוגמאות סלעים שנאספו במשימות אפולו, נראה היה שהבזלת מקובצת לסדרות בדידות: בזלת high-Ti, בזלת low-Ti ובזלת very low-Ti. לאחר משימת קלמנטיין שאספה נתונים גלובליים בחישה מרחוק, הוברר שבין הסדרות השונות יש רצף מתמשך של ריכוזי טיטניום, ושסדרת high-Ti אינה מצויה בשפע. תכולת הטיטאניה (TiO2) בבזלת המאריה עשויה להגיע ל-15% ממשקל הסלע, בעוד שבבזלת בכדור הארץ התכולה נמוכה משמעותית מ-4%. חלוקות גיאוכימיות אחרות מתבססות על ריכוז האלומיניום והאשלגן.
ימות הירח.
ימות ואוקיינוסים.
ה"ימות" ("Maria") וה"אוקיינוס" ("Oceanus") שעל הירח:
"ים החלומות" (Mare Desiderii) שזוהה בעבר אינו מזוהה כיום כים.
ימות נוספות על הירח הם:
אגמי הירח ("Lacus").
ימות קטנות על גבי הירח מכונות "אגמי הירח" ובלטינית "lacus":
מפרצים ("Sinus") וביצות ("Paludes").
מפרצי הירח מכונים בשם הלטיני "sinus", וביצות הירח מכונות בשם הלטיני: "palus":
מפרץ נוסף הוא מפרץ הערפילים (Palus Nebularum) הממוקם ב-38.0° צפון, 1.0° מזרח. אולם מפרץ זה לא הוכר רשמית.
קלי
קָלִי (בנטייה: קְלִי־, קְלִיּוֹת או קְלָיוֹת; נקרא גם טוֹסְט) הוא פרוסת לחם שהושחמה משני צידיה באמצעות חשיפתה לחום יבש ותוכה נותר רך. הקלייה מחממת את הלחם וכך משפרת את טעמו עבור חלק מהאנשים. קלי הוא פריך, כך שממרחים נספגים בו בקלות. קליית לחם מאפשרת גם שימוש בלחם שאינו בשיא טריותו, ואחרת ייתכן שלא ניתן היה להגישו. קלי מוגש במדינות רבות בארוחת בוקר או שעת התה, בישראל יש המגישים אותו גם לארוחת ערב.
צְנים (או פַּכְסָם) אינו קלי, בניגוד למה שנהוג לחשוב. צנים הוא פרוסה הנאפית פעמיים והיא יבשה ופריכה מבפנים ומבחוץ.
המקלה (הטוסטר) הביתי, שהומצא ב-1913, הוא האמצעי הנפוץ לקליית לחם. פרוסות הלחם מוכנסות לחריצים בראש המקלה ומורדות כלפי מטה. בחלק מהדגמים ניתן לבחור את דרגת הקלייה הרצויה. כשהקלי מוכן הוא נדחף כלפי מעלה. ברוב הדגמים ישנם שני חריצים - לשתי פרוסות לחם שנקלות בו זמנית.
שיטות קלייה אחרות הן תחת הגריל, בתנור אפייה או בטוסטר אובן (תנור מַקלֶה). ניתן לקלות לחם גם מעל להבה פתוחה (אך לא ישירות על הלהבה) של כיריים או גזייה. למטרה זו קיימים מזלגות קלייה מיוחדים.
נהוג לאכול קלי עם ממרחים כגון חמאה, מרגרינה, ריבה, גבינה וכו'. בבריטניה נהוג לאכול גם שעועית אפויה על קלי. יש מדינות שבהן מורחים על קלי ממרחי שמרים כמו מרמייט.
"קלי קינמון" הוא קלי שנמרח בחמאה ופוזרה עליו תערובת של סוכר וקינמון.
בישראל קלי עשוי לשמש כתחליף ללחם בארוחות הכוללות ביצים וירקות. המונח טוסט משמש בישראל לרוב לא ביחס לפרוסת לחם קלויה אלא לכריך קלוי של שתי פרוסות לחם שביניהן גבינה צהובה; הוראה זו אינה מקורית. אחת הגרסאות ל"טוסט" הישראלי הוא בייגל טוסט - כריך קלוי מבייגל, עם גבינות וירקות.
קלי משמש כבסיס למאכל ביצה בקן - ביצת עין המטוגנת בתוך חור בקלי.
קיימים סוגים שונים של צנימים תעשייתיים, חלקם עשויים מפרוסות לחם קלויות וחלקם מבצק שנאפה ישירות כצנים.
ניתן לקלות גם קוביות לחם; המוצר המתקבל נקרא "קרוטונים" ומשמש כתוספת לסלטים ומרקים.
בניגוד למיתוס תזונתי - קליית לחם אינה מפחיתה את כמות הקלוריות שבו, שכן הקלייה גורמת רק לאיבוד מים שהם חסרי ערך קלורי. אם הקלי נשרף, החלקים המפוחמים הם בעלי ערך קלורי נמוך יותר, אך הם גם אינם אכילים. מזון מפוחם נחשד כמסרטן.
קלי נחשב מזון מומלץ לסובלים מבעיות במערכת העיכול, למשל לסובלים משלשול ולנשים הרות הסובלות מבחילה.