ככל שהחורף עבר, כוחות בריטים נסוגו בהדרגה והצבא הצרפתי השתלט על מערך הביטחון לאחר שהוסדרה הרפובליקה הצרפתית הרביעית. גם החיילים היפנים פורקו מנשקם ונשלחו הביתה. עד מאי, האחרון מכוחות הלחימה ההודים והבריטים עזב והביא לסיומו של מבצע מאסטרדום. מאותה נקודה ועד 1954, המלחמה בווייטנאם תהיה סכסוך קולוניאלי צרפתי בלבד (ראו מלחמת הודו-סין הראשונה).
מצידם איבדו הבריטים 40 חיילים. נפגעים יפנים וצרפתים היו שווים בערך לנפגעים הבריטים. הוייט מין לעומתם סבל יותר מ-2,500 הרוגים. הם היו הראשונים ליפול במאבק של וייטנאם. במהלך 30 השנים הבאות, יותר מ-2 מיליון ימותו במלחמה הבלתי נסבלת ששטפה את כל הודו-סין.
אשלי מדקוויי
אשלי מדקוויי (באנגלית: Ashley Madekwe; נולדה ב-6 בדצמבר 1983) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה בריטית. היא ידועה בתפקידיה כ"במבי", נערת ליווי בסדרה "וידוייה הסודיים של זונת צמרת", "אשלי דבנפורט" בסדרת הדרמה של ABC "נקמה", ו"המכשפה טיטובה" בסדרת הטלוויזיה "סאלם".
ביוגרפיה.
מדקוויי נולדה בדרום לונדון, אנגליה למשפחה מעורבת. אביה ניגרי ואמה אנגלייה. היא גדלה בדרום לונדון ולמדה בבית הספר "בריט" בגיל 14. היא למדה באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה בלונדון שם סיימה תואר ראשון במשחק. היא הופיעה בהפקות בימתיות רבות בהן "הנרי החמישי" בתפקיד "הנסיכה קתרין" וב"אנקת גבהים" בתפקיד "קתרין".
קריירה.
מדקוויי החלה את קריירת המשחק שלה בסרט "Storm Damage". מאז, היא הופיעה בתפקידים אורחים בסדרות רבות, בין היתר ב"מורים", "רופאים" ו"נפגעים". סרטה הראשון היה סרטו של וודי אלן "חלומה של קסנדרה" משנת 2007, מול קולין פארל ויואן מקגרגור. בעקבות אותה הצלחה, היא שיחקה את אלישה בפיילוט הדרמה החד פעמי "West 10 LDN", והופיעה בשישה פרקים בסדרות הטלוויזיה "Trexx" ו- "Flipside" בתפקיד "אולי".
משנת 2008 גילמה את "במבי" בסדרת הדרמה "וידוייה הסודיים של זונת צמרת", באותה שנה כיכבה בסרט הקומדיה "איך לאבד חברים ולהרחיק אנשים" משנת 2008.
תפקידי התיאטרון שלה כוללים את "דבר מתוק קטן" מאת המחזאי רוי וויליאמס ו"נתיב הטיסה" מאת דייוויד ווטסון.
מדקוויי הופיעה לראשונה בארצות הברית בסדרת הדרמה "החיים היפים" משנת 2009, ששידרה רק שני פרקים לפני שבוטלה.
בפברואר 2011 היא לוהקה לתפקיד אשלי דבנפורט בסדרת הדרמה ABC "נקמה". לאחר שהייתה שחקנית קבועה בשתי העונות הראשונות, דווח בסוף מאי 2013 כי מדקוויי תעזוב את הסדרה. היא הופיעה בהופעת אורח בפרק הראשון של העונה השלישית. היא גילמה את טיטובה בסדרת הטלוויזיה "סיילם" בין השנים 2014 ל-2016.
חיים אישיים.
ביוני 2012 התחתנה מדקוויי עם בן זוגה, השחקן הבריטי עדו גולדברג.
התרסקות מטוס ה-HS 748 של לינאה אארופוסטל ונסולנה
התרסקות מטוס ה-HS 748 של לינאה אארופוסטל ונסולנה קרתה ב-3 במרץ 1978, כשטיסה פנימית בוונצואלה של חברת התעופה לינאה אארופוסטל ונסולנה שהייתה בדרכה ממאיקטיה לקומנה התרסקה סמוך לנמל התעופה הבינלאומי סימון בוליבר, וכל השוהים עליה נהרגו.
שתי דקות לאחר ההמראה מנמל התעופה הבינלאומי סימון בוליבר הודיע הטייס למגדל הפיקוח כי יש לו בעיות במד האופק המלאכותי, ומיד לאחר מכן התרסק אל הים.
בשל עומק הים באותו אזור, חלקים גדולים מהמטוס לא נמשו אל היבשה ונותרו במקום ההתרסקות.
פיליפ וילסון סטיר
פיליפ וילסון סטיר (באנגלית: Philip Wilson Steer; 28 בדצמבר 1860 - 18 במרץ 1942) היה צייר בריטי של נופים ודמויות. הוא היה גם מורה לאמנות משפיע. ציורי הים והנוף שלו הפכו אותו לדמות מובילה בתנועת האימפרסיוניזם בבריטניה, אך עם הזמן הוא פנה לסגנון אנגלי מסורתי יותר, שהושפע בבירור הן מג'ון קונסטבל והן מטרנר, ובילה יותר זמן בציור באזורים הכפריים. כמורה לציור בבית הספר לאמנות סלייד במשך שנים רבות השפיע על דורות של אמנים צעירים.
חיים ועבודה.
סטיר נולד בבירקהנד, צ'שייר, בנו של צייר פורטרטים ומורה לאמנות, פיליפ סטיר (1810–1871) ורעייתו, אמה הריסון (1816–1898). כאשר סטיר היה בן שלוש עברה המשפחה לוויטצ'רץ' ליד מונמות' משם, לאחר תקופת לימודים ביתית, הוא למד בבית הספר בקתדרלת הרפורד. לאחר שמצא שהבחינות בשירות המדינה הבריטי תובעניות מדי, הוא הפך לאמן בשנת 1878. הוא למד בבית הספר לאמנות גלוסטר ואחר כך בין השנים 1880–1881 בבתי הספר לציור בדרום קנזינגטון. הוא נדחה על ידי האקדמיה המלכותית לאמנות, ולכן למד בפריז בין השנים 1882–1884, תחילה באקדמיה ז'וליאן, ולאחר מכן בית ספר לאמנויות יפות בראשות אלכסנדר קבנל, שם הפך לחסיד של אסכולת האימפרסיוניזם. בפריז הוא הושפע רבות כשראה יצירות מאת אדוארט מאנט וג'יימס מקניל ויסלר והציירים הצרפתים.
כשחזר לאנגליה, הקים סטיר אולפן בלונדון והחל לפתח סגנון אימפרסיוניסטי בו תיאר סצינות חוף ונופי ים באור שקוף וכסוף. ציורו של נמל פול, שהושלם בשנת 1890, הוא דוגמה לאפקטים האטמוספיריים הבולטים שהוא הצליח לתפוס. סטיר שהה לעיתים קרובות בעיירת החוף וולברסוויק בסופוק, והעבודות שצייר שם מעניינות בשל רעננותן ותיאורן את האור והצל. עבודות כמו הגשר, החוף בוולברסוויק (1890) ובנות רצות: מזח וולברסוויק (1894) מציגות את סטייר בשיא יכולותיו.
בין השנים 1883 - 1885 הציג סטייר באקדמיה המלכותית ובשנת 1886 הפך למייסד מועדון האמנות האנגלי החדש, איתו המשיך להציג באופן קבוע. עם וולטר סיקרט הוא הפך לאימפרסיוניסט בריטי מוביל, והציג עבודות בתערוכה האימפרסיוניסטית בלונדון שהתקיימה בגלריית גופיל בשנת 1889. מלבד האימפרסיוניסטים הצרפתים הוא הושפע מוויסלר ומאוחר יותר מציירים ותיקים כמו פרנסואה בושה, תומאס גיינסבורו, ג'ון קונסטבל וג'יי מ' טרנר. סטיר ספג ביקורת תדיר על ידי מבקרים בריטים שמרניים על עבודותיו האימפרסיוניסטיות, עד כדי כך שבמשך תקופה מסוימת הפסיק להציג את יצירותיו הנועזות יותר.
בשנות ה -90 של המאה ה-19 כשהתרחק מהאימפרסיוניזם הצרפתי, עבודתו של סטיר קיבלה הערכה רבה יותר. דיוקנאות, כמו נערה קוראת ספר משנת 1895, דיוקן של רוז פטיגרו, הדוגמנית וחברתו, ודיוקנה של גברת ריינס (1922) התקבלו היטב. בשנת 1887 בילה סטיר זמן מה במושבת האמנות של Etaples. בתחילת שנות ה -90 החל לצייר בצבעי מים יותר ממה שהיה בעבר. בין השנים 1893–1911 ביקר בכמה אתרים הקשורים לציורי המאה ה-18.
ב־1893 מונה פרדריק בראון לפרופסור לאמנות והוא מינה את סטייר לפרופסור לציור בבית הספר Slade of Fine Art בלונדון. סטיר לימד שם, לצד בראון, הנרי טונקס וולטר ראסל עד 1930. קבוצה זו תמשיך במסורת של ריאליזם בציור וברישום ותשפיע על דורות של אמנים צעירים ובהם אוגוסטוס ג'ון, ויליאם אורפן, סטנלי ספנסר, פול נאש ואנה איירי. הוא התגורר בצ'לסי ובקיץ צייר ביורקשייר, בקוטסוולדס במערב ובחופי הדרום והמזרח של בריטניה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה גויס סטיר על ידי לורד ביברברוק, יו"ר ועדת הנצחה למלחמה בבריטניה, כדי לצייר תמונות של הצי המלכותי והוא בילה זמן מה בציור תמונות ימיות בדובר.
בשנת 1927 סטיר החל לאבד את הראייה בעין אחת אך הוא המשיך לצייר, אם כי בעיקר בצבעי מים ולא בשמן, ויצירותיו נעשו הרבה יותר רופפות, לפעמים כמעט מופשטות אך עד 1940 הוא הפסיק לצייר. [9] בשנת 1931 הוענק לו מסדר הכבוד.
סטיר נפטר בלונדון, 18 במרץ 1942.
סטיר מעולם לא התחתן ולאורך חייו היה היפוכונדר, אך היה גם הגון, צנוע, משעשע והוקיר כבוד רב לאלה שהכירו אותו.
יום אחד בחיי איוואן דניסוביץ' (סרט, 2020)
חיים מאושרים
חיים מאושרים הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית עדן בן זקן והזמר-יוצר הישראלי נתן גושן. השיר יצא לאור ב-10 בספטמבר 2020, על ידי חברת התקליטים הישראלית ארומה מיוזיק, כסינגל החמישי מתוך אלבום האולפן השישי של בן זקן, מועבט.
רקע והוצאה.
השיר נכתב על ידי נתן גושן, הולחן על ידי גושן וסתיו בגר והופק על ידי בגר. בשיר עצמו בן זקן מבצעת קטע ראפ לראשונה. לפני כן, גושן ביצע חלק מהשיר בלייב בגלגלצ, שפורסם בפברואר 2019 בערוץ היוטיוב שלהם, בשם "פריסטייל", ובו בתים נוספים שלא הופיעו בשיר המקורי.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ של השיר, העלתה בן זקן לערוץ היוטיוב שלה את וידאו הקליפ המלא של השיר. כמו כן, הקליפ מציג בתוכו את בן זקן יושבת על ספה לצד חברה (השחקנית נגה בסמן) ומבצעת אתה השיר במהלך הקליפ מופיע גושן באותה ספה עם החברה ומבצע את השיר.
ביקורת.
דודי פטימר ממעריב אונליין העניק לשיר ביקורת מעורבת: "ההפקה המוזיקלית היא פופית נוסחתית סטנדרטית והפזמון די מיינסטרימי ופוטנציאלי אבל נראה כאילו ניסו לייצר בכוח 'הכלאה' בין חלקי השיר כדי לסמן 'וי' על עוד להיט, מה שקשה לי להאמין שיקרה הפעם (למרות שאין ספק שתחנות הרדיו והמדיות השונות ישמיעו את השיר בגלל האמנים אך לא בשל השיר עצמו) וחבל כי ציפיתי ליותר משיתוף הפעולה המעניין הזה שמתפספס, לטעמי".
המעורבות הטורקית במלחמת האזרחים בסוריה
מאז תחילת מלחמת האזרחים בסוריה הייתה הרפובליקה הטורקית המדינה, אשר לעברה הגיעו המספר הגדול ביותר של פליטים. משנת 2016 בוצעו פלישות של צבא טורקיה לתוככי צפון סוריה, פעולות אלה, במסגרתן תומכת טורקיה בעלייתה לכוח של האופוזיציה הסורית מקורם בדרישה להאדיר את השפעתה של טורקיה עצמה והחלשת כוחה של כורדיסטן הסורית.