הפיקוד העליון הגרמני חשש לתוצאות המערכה בצפון אפריקה. יעד המערכה היה ליצור תנועת מלקחיים בה יתאחדו כוחותיו, שינועו מזרחה בצפון אפריקה לעבר המזרח התיכון, עם כוחותיו שינועו, במסגרת מבצע ברברוסה שתוכנן אז, לעבר דרום ברית המועצות. להבנתו אם המהלך יצלח תסתיים המלחמה בניצחונה של גרמניה. קנריס סבר כי אסיר יהודי בעל רקע צבאי, שיוצנח בארץ ישראל ויתמזג בקרב האוכלוסייה היהודית יוכל להביא מידע החיוני להצלחת המהלך, ומצא את פקנהיים כמתאים למטרה זו.
פקנהיים הוטס לברלין ולאחר מכן לבריסל ולאתונה, בהן אומן על ידי קצין האבווהר בשיטות איסוף מודיעין. הוא למד להפעיל משדר רדיו, להשתמש בצפנים, לכתוב בדיו סמויה, לזהות כלי רכב, טנקים ומשוריינים בריטיים, עבר אמוני צניחה וניתן לו השם "פאול קוך" (Paul Koch).
על רקע היריבות שבין האבווהר בפיקודו של קנריס לבין האס דה, שירות הריגול של האס אס בפיקודו של ריינהרד היידריך, ניסה האס דה לסכל את התוכנית להפעיל את היהודי פקנהיים כמרגל, אך לא הצליח בכך והתוכנית נמשכה.
גם היינריך הימלר נמנה עם מתנגדי התוכנית, ואחד מקציניו הדליף לבריטים את דבר ההצנחה המתוכננת ומסר להם מידע כוזב כי הצנחן יהיה גנרל של האס אס בשם אריך קוך, שמשימתו לחולל מרד ערבי גדול נגד שלטון המנדט הבריטי. הימלר קיווה כי כישלון התוכנית יגרום להכפשתם של קנריס והאבווהר ולהפיכת האס דה לסוכנות הריגול היחידה של גרמניה הנאצית.
בארץ ישראל.
ב-19 באוקטובר 1941 חג מפציץ מסוג היינקל 111 מעל אזור הצניחה המיועד מדרום לחיפה, ופקנהיים צנח ממנו לתוך פרדס השייך לקיבוץ סמוך.
הצבא הבריטי שהמתין לו פתח בסריקות אחריו. פקנהיים שמע וראה את אורות כלי הרכב של המחפשים. בניסיון הקרבי שרכש במלחמת העולם הראשונה הצליח לחמוק מהחיילים הסורקים. בבוקר שלמחרת עלה על אוטובוס לחיפה. החיילים הבריטים חיפשו אחריו לשווא, אך פקנהיים, שהחליט עוד קודם לכן להסגיר עצמו לידי הבריטים ולזכות להבנה מצדם לסיפורו המיוחד כיהודי ששוחרר ממחנה ריכוז, נכנס למחנה צבאי בריטי והסגיר עצמו לידי אחד הקצינים. הוא סיפר לקצין כי כמו הרבה פליטים יהודים שנחלצו מידי הנאצים, הוא נחת אמש על חופי הארץ. בתחילה נשמע סיפורו מתקבל על הדעת עד שהקצין בדק את תעודותיו המזויפות בהן הופיע השם "פאול קוך", כשמו של הסוכן הנאצי אותו חיפשו הבריטים בעקבות ההדלפה המכוונת של האס דה, והוא נעצר מיד.
חקירה ומשפט.
פקנהיים הוטס לקהיר והובא לחקירה בפני המודיעין הבריטי. בחקירה מסר כי הוא היה אסיר בדכאו שהסכים ליטול על עצמו את משימת ריגול עבור האבווהר, על מנת להציל את חייו. קצינים אחדים האמינו לסיפורו ואחרים היו משוכנעים שהוא קצין בכיר באס אס בדרגת אוֹבּר-גרוּפנפיהרר בשם אריך קוך.
פקנהיים הועמד לדין והיה בטוח כי הוא יוצא להורג על ידי כיתת יורים כמרגל, ולא יזכה להכרה כשבוי מאחר שבעת שהסגיר עצמו לא לבש מדים גרמניים אלא בגדים אזרחיים. הוא זכה להגנה טובה מידי עורך דין אירי שהצליח להציל את חייו כשאיתר יהודייה מירושלים שהייתה חברת נעורים של פקנהיים והעידה כי הכירה אותו בגרמניה בימים שלפני המלחמה, ועדותה נתקבלה כמהימנה על ידי השופטים שישבו בדין. את יתר תקופת המלחמה עבר פקנהיים במחנה מעצר בריטי, ושוחרר רק שנה לאחר סיומה ב-1946.
לאמו של פקנהיים, ששימשה לו כבת ערובה, לא עמד המזל. בפברואר 1943 היא נכלאה במחנה טרזיינשטט שם מצאה את מותה.
לאחר המלחמה.
בשיחה מקרית ששוחח הסופר וההיסטוריון מיכאל בר-זוהר בהמבורג עם קצין לשעבר באבווהר, סיפר לו האיש כי היה ידוע לו במעורפל שיהודי נשלח על ידי האבווהר לפעולת ריגול בארץ ישראל המנדטורית, אבל הקצין לא הצליח לזכור את שמו של המרגל. בר-זוהר החל לחקור את הנושא באמצעות עיון במסמכים ושיחות עם קצינים גרמנים ובריטים לשעבר, והצליח לאתר את פקנהיים בעיירה קטנה בשם הנשטט-אולצבורג (Henstedt-Ulzburg) צפונית להמבורג ולשוחח עמו. בר זוהר לא רק ראיין את פקנהיים אלא אף קיבל ממנו גישה ליומניו. את תוצאות מחקרו העלה מיכאל בר-זוהר על הכתב בספרו "מזימה - סיפור המרגל היהודי של היטלר" שיצא לאור בשנת 1992. בר זוהר כתב כי לדברי פקנהיים הוא פעל לא למען היטלר ותלייניו, אלא למען ארץ מולדתו, חבריו והעם הגרמני שנפל קרבן לאיוולתם.
עיסוקו הידוע האחרון של פקנהיים היה כתיבת ספרות בלשית כמו כן השתתף בכתיבת סדרת סיפורי ריגול בסוגה של ספרות זולה שנקראה בשם "ג'רי קוטן" . סדרה זו הופיעה בחוברות בגרמנית שנכתבו על ידי כעשרה מחברים שונים במהלך שנות החמישים ושנות השישים. פקנהיים פרסם את ספריו וסיפוריו בשם העט "פאול ארנסט" (Paul Ernest). יותר לא נודע דבר על גורלו.
גשר דונגהאי
גשר דונגהאי (בסינית 东海大桥) הוא גשר המחבר בין העיר שאנגחאי שבסין לבין נמל יאנגשאן שבאיי נפת שנגסי (של מחוז ג'ג'יאנג) מדרום-מערב לעיר.
השם "דונגהאי" הוא שמו בסינית של ים סין המזרחי, בו ממוקם הגשר ("גשר ים סין המזרחי").
זהו הגשר הארוך ביותר בעולם הבנוי על פני מים. אורכו הוא כ-32.45 קילומטר ורוחבו כ-31 מטר.
בניית הגשר החלה ב-26 ביוני 2002 והסתיימה ב-10 בדצמבר 2005.
ב-29 בינואר 2014, הודיעו הרשויות שיש לבנות גשר מקביל בשל הגידול בדרישות התחבורה.
רי&quot;ב 4
רי&quot;ב 22
רוזאבת' מוס קאנטר
רוזאבת' מוס קאנטר (באנגלית: Rosabeth Moss Kanter; נולדה ב-15 במרץ 1943) היא פרופסור למינהל עסקים על שם ארנסט ל. ארבקל, בבית הספר לעסקים של אוניברסיטת הרווארד. קאנטר מתמחה באסטרטגיות, חדשנות ומנהיגות לשינוי. היא משמשת גם כיושבת ראש ודירקטורית התוכנית ליוזמה מנהיגותית של אוניברסיטת הרווארד, שמטרתה פיתוח כוח מנהיגותי חדש לעולם שיהיה בעל כישורים המתאימים לשינויים הגלובליים ולאתגרים הלאומיים והעולמיים. התוכנית מסייעת למנהיגים מצליחים להשתמש בכישוריהם להובלת שינויים ברמה הארצית והגלובלית.
ביוגרפיה אישית.
רוזאבת' מוס קאנטר נולדה בקליבלנד אוהיו ארצות הברית, ב-1943. היא בתם הבכורה של הלן (סמולר) מוס, מורה במקצועה, ונלסון נתן  מוס, עורך דין ובעל עסק. לקאנטר אחות צעירה בשם מיירה. קאנטר השאפתנית החלה לכתוב מאמרים בתחרויות כבר מגיל 11. היא סיימה את תיכון קליבלנד ב-1960. ב-1961 נישאה מוס לסטיוארט א. קאנטר (Stuart A. Kanter), שמת בשנת 1969. ב-1972 נישאה בשנית ליועץ ברי שטיין (Berry Stein), ולהם בן משותף אחד.
ביוגרפיה מקצועית.
ב-1964 סיימה קאנטר את לימודיה בהצטיינות ב-Bryn Mawr College בסוציולוגיה וספרות אנגלית, והמשיכה ללמודי סוציולוגיה באוניברסיטת מישיגן. ב-1965 סיימה לימודי המאסטר, וב-1967 קבלה תואר דוקטור מאוניברסיטת מישיגן על מחקרה "קומונות אוטופיות במאה ה-19". לאחר מכן המשיכה בלימודים ומחקר בתחום  מינהל עסקים.
בשנים 1967–1973, ו-1974–1977 הייתה פרופסור חבר באוניברסיטת ברנדייס בסוציולוגיה. בשנים אלו הייתה גם פרופסור אורח באוניברסיטת הרווארד. בשנים  1977-1986 התמנתה לפרופסור לסוציולוגיה באוניברסיטת ייל, אז פרסמה את מחקרה על "טוקניזם" (Tokenism) . בשנה זו אף פרסמה את מאמרה המפורסם "גברים ונשים של הארגון".
בשנת 1988 שימשה כיועצת האישית של מייקל דוקאקיס במרוץ לנשיאות. בשנים 1989–1992 שמשה כעורכת ההרווארד ביזנס רוויו.
בשנת 2001 נוסד על שמה באיגוד אוניברסיטאות בוסטון קולג' לעבודה ומשפחה והמרכז למשפחות באוניברסיטת פרדו,  פרס רוזאבת מוס קאנטר למחקר הטוב ביותר בנושאי עבודה ומשפחה.
ב- 2002 זכתה בדרוג אישה-עבודה של בוסטון מגזין, במקום 11 מבין 50 הנשים החזקות בבוסטון, ובשנת 2010 הוכתרה לאחת מ – 125 הנשים ששינו את העולם במהלך 125 השנים. על פי עיתון ה-Times הבריטי, נחשבת קאנטר לאחת מ 50 הנשים החזקות בעולם.
קאנטר היא האישה הראשונה שהוכתרה כ"גורו" בניהול ומשמשת יועצת לארגונים ולממשלות ברחבי העולם. היא מחזיקה ב-24 תוארי דוקטור לשם כבוד ממכללות ואוניברסיטאות ברחבי העולם, כמו גם פרסי מנהיגות רבים.
קאנטר נמנית עם מייסדי חברת הייעוץ "Goodmeasure Inc", אשר מתמחה בייעוץ למנהיגות השינוי, וכיהנה כיו"ר שלה מאז 1980. על לקוחותיה נמנות כמה מהחברות הבולטות בעולם (כגון: ,IBM גאפ, מונסנטו, בריטיש איירווייס ווולוו).
פרסומים ומחקרים.
קאנטר כתבה והייתה שותפה לכתיבת  19 ספרים שתורגמו ל-17 שפות, ומאות מאמרים.
הכשרתה כסוציולוגית היוותה את הבסיס למחקריה. תובנותיה מלוות את עולם העסקים ב-38 השנים האחרונות. נושאי המחקר האחרונים שלה: מנהיגות בעולם הדיגיטלי, הכוללים ניתוח נסיבות המעצימות מנהיגים ליצור שינויים בעולם המפותח והמתפתח. ספרה האחרון, MOVE: Putting America's Infrastrcture Back in the Lead, בחן את התעשיות והטכנולוגיות המעצבות את העתיד, והשינויים הנדרשים מהמנהיגות, כולל יצירת "חזון שאינו רק תמונה של מה שיכול להיות. אלא קריאה אל הטוב שבנו, קריאה להשיג יותר".
בין פרסומיה החשובים:
קומונות אוטופיות במאה ה-19, 1967.