ב-1986 הכיר יד ושם ביאן ואנה פוחלסקי בתור חסידי אומות העולם. לאחר שנה הוכרו בתואר זה גם שלוש מבנותיהם, שהיו בגיל העשרה בעת מעשה ההצלה. אברהם פוקסמן, מנהל הליגה נגד השמצה בארצות הברית, העניק תואר כבוד של הליגה לצאצאיהם של בני הזוג פוחלסקי.
זנדמן תיאר בפירוט את פעילות ההצלה בספרו "דרכי מוישיי לוישיי".
עונת 2014/2015 בליגת העל בכדורגל
עונת 2014/2015 בליגת העל הייתה העונה ה-16 של ליגת העל כליגת הכדורגל הבכירה בישראל.
על ניצחון במשחק הוענקו שלוש נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו. הליגה כללה 14 קבוצות ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 13 משחקים כל אחד - 26 מחזורים בסה"כ. לאחר מכן פוצלה הליגה לפלייאוף עליון (6 קבוצות ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 5 משחקים כל אחד) ותחתון (8 קבוצות ששיחקו ביניהן במשך סיבוב אחד בן 7 משחקים) שכללו תוספת של 10 ו-7 מחזורים לעונה הסדירה בהתאמה ובסה"כ 36 ו-33 מחזורים בהתאמה.
הקבוצות שעלו לליגת העל לקראת עונה זו היו מכבי נתניה והפועל פתח תקווה. העונה הסתיימה בניצחון של מכבי תל אביב, שבנוסף לזכייתה השלישית ברציפות באליפות זכתה באותה עונה גם בגביע המדינה ובגביע הטוטו, ובכך השלימה טרבל היסטורי בכדורגל הישראלי. המבקיע המצטיין של העונה היה ערן זהבי (מכבי תל אביב) עם 27 שערים.
בסיום העונה ירדו הפועל פתח תקווה ומ.ס. אשדוד לליגה הלאומית. הקבוצות שעלו לליגת העל בתום עונת עונת 2014/2015 בליגה הלאומית היו בני יהודה תל אביב והפועל כפר סבא.
קבוצות.
ליגת העל כללה בעונה זו 14 קבוצות, 12 שהמשיכו מעונת 2014/2015, ושתי קבוצות שהעפילו בסיום העונה שעברה מהליגה הלאומית.
Legit (סדרת טלוויזיה)
היארדבירדס
העורק הבין-גרמי האחורי
הָעוֹרֵק הַבֵּין-גַּרְמִי הָאֲחוֹרִי (TA: arteria interossea posterior), שנקרא בעבר הָעוֹרֵק הַבֵּין-גַּרְמִי הַגַּבִּי (arteria interossea dorsalis), הוא עורק באמה המסתעף מהעורק הבין-גרמי המשותף.
העורק הבין-גרמי האחורי נע אחורנית בין המיתר המלוכסן לגבול העליון של הקרום הבין-גרמי. במסלולו הוא עובר בין הגבולות ההמשכיים של השריר הגבן והשריר מצדיד האגודל הארוך, ולאחר מכן יורד לאורך גב האמה, בין השכבה השטחית לשכבה העמוקה של השרירים הפושטים, שלהם הוא מספק דם.
במקום שבו הוא עובר על גבי השריר מצדיד האגודל הארוך והשריר פושט האגודל הקצר, הוא מלווה בעצב הבין-גרמי הגבי. בחלקה התחתון של האמה הוא משיק לסופו של העורק הבין-גרמי הקדמי.
סמוך לתחילתו של העורק מתפצל ממנו העורק הבין-גרמי החוזר, שעולה לכיוון המרווח שבין עילית העלי הצדית של עצם הזרוע לזיז המרפק, על פני סיביו של השריר הגבן או דרכם ומתחת לשריר המרפק. סופו בהשקה לעורק העקיף האמצעי היוצא מעורק הזרוע העמוק, לענף האחורי של עורק הגומד החוזר ולעורק העקיף הגומדי התחתון.
העורק הבין-גרמי הגבי
העורק הבין-גרמי החוזר
הָעוֹרֵק הַבֵּין-גַּרְמִי הַחוֹזֵר (TA: arteria interossea recurrens) הוא עורק באמה המסתעף מהעורק הבין-גרמי האחורי ומספק דם למרפק.
העורק הבין-גרמי החוזר יוצא מראשיתו של העורק הבין-גרמי האחורי. הוא עולה לעבר המרווח שבין עילית העלי של עצם הזרוע לבין זיז המרפק, על גבי סיביו של השריר הגבן או דרכם ומתחת לשריר המרפק. בסופו משיק העורק לעורק העקיף האמצעי היוצא מעורק הזרוע העמוק.
קרלי סיימון
אדאן
אונה שימאיטה
אונה שימאיטה (בליטאית: Ona Šimaitė; 6 בינואר 1894, אקמנה - 17 בינואר 1970, פריז) הייתה ספרנית באוניברסיטת וילנה וחסידת אומות העולם מליטא.
ביוגרפיה.
בגיל שמונה נסעה שימאיטה עם אמה לריגה עם אימה, שם סיימה את בית הספר היסודי וגימנסיה. במהלך מלחמת העולם הראשונה היא ומשפחתה עברו לרוסיה, שם התגוררה עד שנת 1922. במוסקבה סיימה אונה את הקורסים הפדגוגיים בהורות והשתתפה בהרצאות בפקולטה למשפטים באוניברסיטת מוסקבה. היא עבדה כמדריכה בבית לילדים נכים במושבה חסרת בית. שימאיטה עבדה בתור מתורגמנית בספרייה בקובנה. היא הייתה אוהדת של המפלגה הסוציאל-רבולוציונרית ובתקופת עצמאותה של ליטא בין מלחמות העולם אחזה בהשקפת עולם ליברלית ודמוקרטית.
ערב מלחמת העולם השנייה עברה שימאיטה לווילנה וקיבלה משרה של ספרנית באוניברסיטת וילנה.
הצלת יהודים.
בעת עבודתה באוניברסיטת וילנה כספרנית, התיידדה שימאיטה עם מספר יהודים שעבדו במקום. זמן קצר לאחר הקמת גטו וילנה ניסתה שימאיטה לסייע ליהודים. היא הייתה אשת קשר בין היהודים בגטו וילנה וגטו קובנה. היא ביקשה וקיבלה אישור להיכנס לגטו וילנה, בתירוץ שיהודים רבים צריכים להחזיר ספרים לספרייה של אוניברסיטת וילנה, בה עבדה, ועליה להיכנס לגטו כדי לקבל את הספרים מידיהם. בתירוץ זה העבירה ליהודי הגטו ידיעות, ניסתה לפעול להצלת יהודים, וכן שימרה נכסי תרבות יהודיים, בעיקר יצירות ספרות - שירה ופרוזה - של יהודים מגטו וילנה.
שימאיטה סיפקה ליהודים מסמכי זהות מזויפים, שאותם יצרו ומסרו לה שניים מחבריה. היא נהגה להעביר ליהודי הגטו חפצי ערך שאותם הפקידו יהודי הגטו למשמרת בידי מכרים מחוץ לגטו. כך יכלו היהודים למכור חפצים אלה ולהוסיף על התזונה הדלה שלה זכו בגטו. בעשותה זאת הסתכנה שימאיטה בכך שהליטאים המקומיים שמהם לקחה את חפצי הערך של היהודים יבקשו לנקום בה ויסגירו אותה. כמו כן הבריחה שימאיטה מספר יהודים מהגטו ומצאה להם מקומות מסתור.
מעצר.
באביב 1944 התגלה ששימאיטה השתמשה במסמכים מזויפים לשם סיוע ליהודים. היא נעצרה, עונתה במרתף הגסטאפו במשך מספר ימים והוטל עליה עונש מוות. חבריה שילמו סכומי כסף גדולים לגרמנים, ועונשה הומר במעצר במחנה הריכוז דכאו. לקראת סוף המלחמה הועברה שימאיטה למחנה ריכוז בלודלאנז' שבצפון צרפת, על גבול לוקסמבורג, שם שוחררה על ידי בעלות הברית.
לאחר המלחמה.
שימאיטה נותרה בצרפת. היא הגיעה לפריז, ושם עבדה בתור ספרנית עד מותה, כשהיא מתקיימת בדלות.
בין השנים 1953–1956 התגוררה שימאיטה בישראל, אך שבה לפריז.
הכרה.
ב-1966 העניק יד ושם לאונה שימאיטה את התואר "חסידת אומות העולם". בשנת 2015 נקרא על שמה רחוב בווילנה.
ענף שורש היד הגבי (עורק הגומד)
עֲנַף שֹׁרֶשׁ הַיָּד הַגַּבִּי (TA: ramus carpalis dorsalis) הוא ענף עורקי של עורק הגומד המספק דם לגב היד.
ענף שורש היד הגבי מסתעף מעורק הגומד מעל עצם העדשה ומתעקל לאחור מתחת לגיד השריר כופף שורש היד הגומדי. הוא עובר לאורך צדו הגבי של שורש כף היד, מתחת לגידי השרירים הפושטים, ומשיק לענף שורש היד הגבי היוצא מעורק החישור ליצירת רשת שורש היד הגבית.
מיד בראשיתו מסתעף ממנו ענף קטן הנע לאורך הצד הגומדי של עצם המסרק החמישית ומספק את הצד הגומדי של אחורי הזרת.
גביע מרקונורטה
גביע מרקונורטה (בספרדית: Copa Merconorte) היה מפעל גביע אזורי בכדורגל שפעל בין 1998 ל-2001 והפגיש בין הקבוצות הבכירות בקולומביה, אקוודור, פרו, ונצואלה ובוליביה. החל משנת 2000 צורפו למפעל קבוצות מקונפדרציית CONCACAF, עם נציגות ממקסיקו, ארצות הברית וקוסטה ריקה.
המפעל נוסד על ידי CONMEBOL, התאחדות הכדורגל הדרום אמריקאית, ופעל במקביל לגביע מרקוסור, בו השתתפו קבוצות משאר המדינות החברות ב-CONMEBOL, בהן ארגנטינה וברזיל.
טורנירי הגביע האזורי החליפו את טורניר סופרקופה סודאמריקנה, שהפסיק את פעילותו שנה קודם לכן. בשנת 2000 התמזגו גביעים אלו עם גביע קונמבול, הגביע השלישי בחשיבותו, על מנת ליצור טורניר יחיד למחצית השנייה של השנה. בשנת 2001 הפסיקו הגביעים האזוריים את פעילותם, ובמקומם נוצר מפעל חדש, קופה סודאמריקנה.
לאורך ארבע המהדורות של המפעל זכו בו רק קבוצות מקולומביה. שיאנית הזכיות היא אתלטיקו נסיונל שזכתה בתואר פעמיים. הזוכה האחרונה בתואר (2001) היא מיונאריוס, שגברה בגמר על אמלק מאקוודור. אמלק הייתה לקבוצה היחידה שאינה קולומביאנית שמעפילה לגמר הטורניר.
השתתפות במפעל.
לקראת ייסוד המפעל חילקה CONMEBOL הזמנות ל-12 קבוצות מחמש חברות הקונפדרציה המשתתפות במפעל. ההחלטה על הקבוצות המשתתפות נעשתה תוך התחשבות בהישגים היסטוריים ונוכחיים ובחשיבותה בתוך המדינה בה היא פועלת, וללא קשר למיקומן בליגה באותה העונה. בשתי המהדורות הראשונות הוזמנו ארבע קבוצות מקולומביה, שלוש קבוצות מאקוודור ומפרו, וקבוצה אחת מוונצואלה ומבוליביה.
לאחר שתי מהדורות בפורמט הראשוני, הוחלט להזמין למפעל חמש קבוצות מקונפדרציית CONCACAF. המפעל הורחב ל-16 קבוצות, וכרטיס אחד נלקח מקולומביה לטובת המוזמנות החדשות. בטורניר של שנת 2000 הוזמנו ארבע קבוצות ממקסיקו ואחת מקוסטה ריקה, בעוד במהדורת 2001 זומנו שלוש מקסיקניות ושתי נציגות מארצות הברית.
26 קבוצות נטלו חלק במפעל, ושמונה מתוכן נטלו חלק בכל ארבע המהדורות. המשתתפות בטורניר היו:
שיטת המפעל.
בשתי המהדורות הראשונות של המפעל שיחקו בו 12 קבוצות. בשלב הראשון חולקו הקבוצות לשלושה בתים בני ארבע קבוצות כל אחד. הקבוצות המוגרלות לכל בית שיחקו ביניהן בשני סיבובים (בית וחוץ), ובתום שישה מחזורים העפילו שלוש הקבוצות בראשי הבתים והסגנית הטובות ביותר אל שלב חצי הגמר.
שלבי חצי הגמר והגמר נערכו בשיטת נוקאאוט, והקבוצות נפגשו ביניהן בשיטת בית-חוץ. החל משלב זה להפרש השערים לא הייתה משמעות, כך שאם הושגו שתי תוצאות תיקו או שהושג ניצחון לכל קבוצה, נקבע שוויון בין הקבוצות ללא התחשבות בפער שערים או בחוק שערי חוץ וההכרעה עברה לדו-קרב בעיטות עונשין.
בשנת 2000, עם הצטרפות הקבוצות מ-CONCACAF והרחבת המפעל ל-16 קבוצות, נוסף בית אחד לשלב הראשון, ובוטלה העפלת הסגנית הטובה ביותר כך שארבע הקבוצות בראשי הבתים העפילו לחצי הגמר.
הישגים אישיים.