אנטוניו דיודאטו (באיטלקית: Antonio Diodato; נולד ב-30 באוגוסט 1981), המוכר בשם הבמה דיודאטו (באיטלקית: Diodato), הוא זמר-יוצר איטלקי.
ביוגרפיה.
דיודאטו נולד ב-30 באוגוסט 1981 באאוסטה שבאיטליה.
ב-23 באפריל 2013, הוציא את אלבום המוזיקה הראשון שלו, "E Forse Sono Pazzo".
ב-2014, הוציא את אלבום המוזיקה השני שלו, "A ritrovar bellezza".
ב-27 בינואר 2017, הוציא את אלבום המוזיקה השלישי שלו, "Cosa Siamo Diventati".
בפברואר 2020, דיודאטו זכה במהדורה ה-70 של פסטיבל סן רמו עם השיר "Fai rumore", והוא נבחר לייצג את איטליה באירוויזיון 2020. עם זאת, לא השתתף בשנה זו עקב התפרצות נגיף הקורונה.
ב-14 בפברואר 2020, הוציא את אלבום המוזיקה הרביעי שלו, "Che vita meravigliosa".
הוצ'קיס אנז'ו
הוצ'קיס אנז'ו (בצרפתית: Hotchkiss Anjou) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית Hotchkiss חברת בת של Hotchkiss et Cie אשר יוצרה בין השנים 1950–1954 בצרפת.
ג'וי גרוטמן
למה ביוקוהמה
כפיה (חוזה)
סמית' תומפסון
סמית' תומפסון (באנגלית: Smith Thompson; ) היה מזכיר הצי של ארצות הברית בין השנים 1819–1823 ושופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית משנת 1823 ועד מותו ב-1843.
ראשית חייו.
סמית' תומפסון נולד באמיניה שבמדינת ניו יורק. ב-1788 הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת פרינסטון (אז קולג' ניו ג'רזי). לזמן קצר הוא עסק בהוראה ולאחר מכן למד משפטים אצל ג'יימס קנט. בין השנים 1792–1793 הוא עסק בעריכת דין בעיר טרוי שבניו יורק ולאחר מכן ועד 1802 הוא המשיך את עיסוקו בעיר פוקיפסי שבניו יורק.
קריירה פוליטית ושיפוטית.
ב-1800 נבחר תומפסון לאספה המחוקקת של מדינת ניו יורק והיה נציג בכינוס החוקתי של 1801. ב-1802 הוא מנה כשופט בבית המשפט העליון של ניו יורק וכיהן בתפקיד זה עד 1814. לאחר מכן ועד 1818 הוא כיהן כנשיא בית המשפט.
ב-1819 מונה תומפסון כמזכיר הצי של ארצות הברית על ידי נשיא ארצות הברית ג'יימס מונרו. ב-1823–1824 הוא הציג את מועמדותו לנשיאות מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית לקראת הבחירות לנשיאות של 1824. הוא הסיר את מועמדותו לאחר שהובס על ידי שאר המועמדים.
ב-1 בספטמבר 1823 קיבל תומפסון מהנשיא ג'יימס מונרו באי-רצון מינוי פגרה כשופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית. הוא מילא את מקומו של השופט הנרי ברוקהולסט ליווינגסטון שנפטר. מינויו הרשמי היה ב-5 בדצמבר 1823 והוא אושר על ידי סנאט ארצות הברית ב-9 בדצמבר אותה שנה. במשך כל שנות כהונתו בתפקיד הוא היה יריבו המושבע של נשיא בית המשפט העליון ג'ון מרשל.
במהלך שנחשב כיום ליוצא דופן, אך היה אז מקובל, המשיך תומפסון לקדם את שאיפותיו הפוליטיות והתמודד על משרות ציבוריות בעודו יושב על כס השיפוט. בבחירות על משרת מושל ניו יורק ב-1828 הוא נחל תבוסה, זאת בניגוד לדוגמה של נשיא בית המשפט העליון ג'ון ג'יי שהתמודד בהצלחה על אותה משרה ב-1795, גם הוא תוך כדי שהוא יושב עדיין על כס השיפוט. לאחר תבוסה זאת ויתר תומפסון על שאיפותיו הפוליטיות.
סמית' תומפסון נפטר ב-18 בדצמבר 1843 בפוקיפסי בעודו מכהן כשופט.
משפחתו.
אשתו הראשונה של סמית' תומפסון הייתה שרה ליווינגסטון, בתו של גילברט ליווינגסטון, שותפו למשרד עורכי הדין של תומפסון. לשניים נולדו ארבעה ילדים. אשתו השנייה הייתה אליזבת דוונפורט ליווינגסטון, בתו של הנרי ליווינגסטון הבן. גילברט והנרי היו אחים ולפיכך, היו שתי נשותיו של תומפסון בנות דוד מדרגה ראשונה. שרה ליווינגסטון הייתה גם בת דודו של קודמו בתפקיד של בעלה, הנרי ברוקהולסט ליווינגסטון דרך אבותיהם המשותפים רוברט ליווינגסטון הזקן ואלידה סקיילר שחיו במזרח ניו יורק במהלך המאה ה-18.
אחד מבניו של תומפסון, גילברט ליווינגסטון תומפסון, נשא לאישה את אריאטה מינת'ורן תומפקינס, בתו של סגן נשיא ארצות הברית דניאל טומפקינס. בתו, אריאטה ליווינגסטון תומפסון, הייתה אמו של גאי ורנור הנרי, קצין בצבא ארצות הברית וסבתו של גאי ורנור הנרי הבן, גם הוא קצין בצבא ארצות הברית.
מורשתו והנצחתו.
במאי 1816 היה תומפסון סגן הנשיא המייסד של אגודת התנ"ך האמריקאית ובעת כהונתו כמזכיר הצי הוא דאג שעותק של התנ"ך יוענק לכל קציני וחיילי צי ארצות הברית עם התגייסותם.
ב-1919 נקראה על שמו המשחתת USS Smith Thompson לציון 100 שנים למינויו כמזכיר הצי.
רמלה בנת אבי סופיאן
רמלה בנת אבי סופיאן (בערבית: رملة بنت أبي سفيان) הידועה גם בכינוי אום חבּיבּה (בערבית: أم حبيبة) הייתה אחת מנשותיו של מוחמד, נביא האסלאם.
חייה.
רמלה נולדה לאבו סופיאן וצפיה בנת אבי אלעאס. ההיסטוריונים חלוקים בדעותיהם בנוגע לשנת הלידה שלה. יש האומרים שהיא נולדה בשנת 589, בעוד אחרים גורסים כי היא נולדה בשנת 594.
נישואים ראשונים.
בעלה הראשון היה עובייד אללה בן ג'חש, אחיה של זינב בנת ג'חש. בשנת 616, בעקבות הרדיפות שהחלו במכה נגד המוסלמים, היגרו רמלה ובעלה לחבש, שם היא ילדה את בתה, חביבה. הם נשארו נשואים עד להתנצרותו של עובייד, דבר שהוביל לפרידתם. הם המשיכו לגור בחבש עד לפטירתו של עובייד אללה, בשנת 627.
נישואים למוחמד.
מספר חודשים לאחר שהתגרשה מבעלה הראשון, נישאה רמלה למוחמד.
פטירה.
כמו בדבר שנת הלידה שלה, גם בנוגע לשנת פטירתה יש חילוקי דעות קלים בקרב ההיסטוריונים. דעה אחת היא שהיא נפטרה בשנת 664, בעוד שדעה אחרת אומר שהיא נפטרה בשנת 665. בדומה לשאר נשותיו של מוחמד, נקברה גם רמלה באל-בקיע.
מרגיט טוסטרד
שביט נוי
שביט נוי (נולד ב-5 בספטמבר 1989) הוא זמר וכותב שירים ישראלי.
ביוגרפיה.
נוי נולד במושב כוכב מיכאל. בהמשך משפחתו עברה לקיבוץ ניר עם, משם לעיר שדרות, שם גדל, ולבסוף לכפר עזה.
נוי התחיל לנגן בגיטרה קלאסית בגיל 13. הוא למד בבית חינוך שער הנגב במגמת מוזיקה. נוי היה הגיטריסט של תזמורת הביג בנד של בית הספר, ובאותה תקופה החל לכתוב שירים. ב-2007 התגייס לצה"ל ושרת בחיל התותחנים.
ב-2011 התחיל נוי לימודי קומפוזיציה בבית הספר רימון. באותה שנה התחיל להופיע עם להקת חברים שניגנו יחד חומרים מקוריים שלו.
באוקטובר 2019 הוציא נוי את אלבומו הראשון, בין מסדרונות הזמן. נוי הפיק את האלבום מוזיקלית, ופטריק סבג הפיק מוזיקלית שניים מן השירים. באלבום משתתפים מוזיקאים נוספים, ביניהם עדי רנרט, דקל דביר, עדי הר-צבי וסיוון עמרן.
נוי יוצר ומופיע עם להקתו, שחבריה הם אסף פרץ (גיטרה בס), יהל רן (גיטרה חשמלית), עמית טנא (קלידים), ואסף נחמיאס (תופים).
א-טירה (חיפה)
א-טירה (בערבית: الطيرة, הייתה ידועה גם בשם טירת אל-לוז طيرة اللوز טירת השקדים) הייתה עיירה ערבית בחוף הכרמל, שתושביה גורשו במהלך מלחמת העצמאות של מדינת ישראל, במקומה הוקמה העיר טירת כרמל.
היסטוריה.
לפי עדויות ארכאולוגיות הכפר היה מיושב החל מתקופה הביזנטית בארץ ישראל. את אזור הכפר חקר לראשונה בסוף המאה ה-19 הדיפלומט השווייצרי אברהרד פון מילינן שסקר שלוש אמות מים שנבנו על תוואי אחד, כל השלוש הוליכו מים ממעיין עין קדם לעבר הכפר, המרוחק כשני קילומטרים ממערב למעיין. האמות נחפרו במסגרת חפירת הצלה בחודשים נובמבר 2000 - ינואר 2001.
בסוף המאה ה-20 ותחילת המאה ה-21 נערכו מספר חפירות ארכאולוגיות בתחומי טירת כרמל בעקבות עבודות פיתוח ובנייה שונות. בחפירות נחשפו שרידים ארכיטקטוניים רבים שהעידו שהיישוב התקיים ברציפות כ־1,700 שנה, החל בתקופה הרומית וכלה בעת החדשה וכן נמצאו מטבעות, כלי חרס, צמידי זכוכית וממצאי מתכת המעידים כי באזור התקיים יישוב מפותח כבר מהמאה השלישית לפני הספירה (התקופה התלמית).
במקורות מן התקופה הצלבנית נקרא המקום בשם Saint Iohan de Tire (סנט יוהאן דה־טירה). בחפירה ארכאולוגית נחשף קבר מתקופה זו, ובו טבעת ארד הנושאת עיטור דמוי פרח, ראש חץ מברזל ונר חרס כמעט שלם. חלקים ממבנה הקבר מקורם בכנסייה הגותית שניצבה שם.
בתקופה העות'מאנית.
ברשומות המס העות'מאני משנת 1596, מופיע הכפר עם 52 בתים ו-286 תושבים בסנג'ק לַג'וּן. תושבי הכפר שילמו מס בסך 25% על גידולי חיטה, זיתים, גפנים, עיזים ועל כוורת דבורים לייצור דבש, בסכום כולל של 26,000 אקצ'ה. בני טורבאי, מושלי סנג'ק לג'ון במרוצת המאות ה-16 וה-17, שחלק מהכנסותיהם הגיע מהמכסים במעגני חיפה וטנטורה, נהגו לשהות בא-טירה. ב-1579 הקימו בכפר מסגד, שבפתחו נקבעה כתובת לפיה "ציווה על בניית זה המקום המבורך האמיר עסאף". בין אנשי טירה לבין אנשי חיפה, כשהייתה עדיין עיירה נידחת, שררה יריבות. על פי עדותה של מרי אליזה רוג'רס בספרהּ "חיי יום-יום בארץ-ישראל", חיפה הותקפה ביום 26 בספטמבר 1855 בידי מאות מאנשי טירה והכפרים בשכנותה, שנסוגו רק מפני התגבורת הצבאית שסיפק הממשל העות'מאני.
בשנת 1870, ביקר הארכאולוג והגאוגרף הצרפתי ויקטור גרן בכפר, וכתב: .
במרשם האוכלוסין משנת 1887 היו בכפר 2,555 תושבים, כולם מוסלמים.
בתקופת המנדט הבריטי.
במפקד 1922, שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, בא-טירה הייתה אוכלוסייה של 2,346 נפש, כולם מוסלמים למעט 9 נוצרים ויהודי אחד. במפקד אוכלוסין 1931 של ארץ ישראל היו בכפר 624 בתים מאוכלסים, בהם התגוררו 3,191 תושבים, כולם מוסלמים למעט 17 נוצרים.
בזמן מלחמת העולם השנייה הקימו הבריטים שלושה מחנות צבא בשטח המישורי לאורך החוף בין א-טירה לכפר סמיר וחוף כיאט. המחנות שימשו את חיל החימוש, חיל התותחנים ומחסני אספקה של הצבא הבריטי.
בסקר הכפרים בשנת 1945 האוכלוסייה בכפר הייתה 5,270 תושבים, 5,240 מוסלמים, ו-30 נוצרים. שטח הקרקע הכולל של הכפר היה 45,262 דונם. אשר מתוכם הוקצו 3,543 לחקלאות שלחין,ו- 16,219 לגידולי דגנים.