הם פעלו במסגרת המשטרה הבריטית וביוזמת הסוכנות היהודית החל ממאורעות 1936–1939 ועד להקמת המדינה בהגנה על היישובים היהודיים, על מפעלים שונים ועל דרכי התחבורה מפני התנכלויות של כנופיות הערבים. אנשי הכוחות נחשבו כ"שוטרים מוספים", דהיינו, אנשי כוח עזר למשטרה הבריטית, ששיתפה אותם עקב מחסור בכוח אדם וחשיבה שהדבר יביא ליותר שקט בארץ. למעשה, פיקד עליהם ארגון ההגנה, שניצל את הכוחות ואת נשקם לפעילויותיו השונות בהגנה ובהתיישבות.
הנוטרים.
כוחות הנוטרים לבשו מדים מיוחדים, צוידו בכלי נשק שונים (מרובי ציד ועד רובי צבא) וכללו בתחילה כוחות "גפירים", שוטרים מוספים של המשטרה הבריטית ושוטרים מיוחדים, שהיו כוחות מתנדבים לשמירה ביישוביהם. בכל היישובים בהם הוקמו חוליות נוטרים, התבססו כוחות אלה על תחנות הנוטרים. תחנות אלה, בהן אוחסן הנשק של היישוב, זכו לכינוי מיוחד: נוקטה. בין הפעולות שביצעו הגפירים: מארבים לכנופיות, ועוד.
לאור הגברת היקף המאורעות, הקים הממשל הבריטי "חיל נוטרים" בהיקף כלל ארצי, ובסוכנות היהודית הוקמה מחלקה לנוטרות, שגייסה שוטרים, הפעילה קורסים לאימונם וקישרה את גופי הנוטרות עם פיקוד "ההגנה". היו מקומות בודדים, שבהם הייתה השמירה מופקדת בידי אנשי האצ"ל (במקומות שהם התאמנו כמו: ראש-פינה, רמת-טיומקין ליד נתניה, זיכרון-יעקב, שוני, קלמניה, באר-יעקב ונחלת-יצחק), אך מרבית כוחות הנוטרים היו מורכבים מאנשי "ההגנה". ב-1938 הוקמה "משטרת היישובים העבריים", היחידה הגדולה ביותר של הנוטרות, שפעלה בעיקר להגנת היישובים היהודיים וכללה גם את המשמר הנע, שביצע סיורים ממונעים. יחידות נוטרים עסקו באבטחת המסילות והרכבות של הרכבת המנדטורית (באמצעות יחידת משמר הרכבת), נמל חיפה, גדר הצפון, שדה התעופה ומפעלים כמו חברת החשמל ומפעל האשלג. נוטרים היוו גם חלק מפלגות הלילה המיוחדות של וינגייט. כמו כן, בוצעו גיוסים מיוחדים של נוטרים למשימות של שיטור וחקירה במשטרה הבריטית.
הנוטרים עזרו ל"הגנה" (בעיקר ללוחמי החי"ש) בחיפוי הפעולות, בהברחת נשק ובאבטחת מבצעי התיישבות כמו "חומה ומגדל". "ההגנה" אף מינתה קציני נוטרים, על מנת לתאם את פעולותיהם עם צורכי הארגון. מבין הנוטרים נמנו לוחמים שהיו לאחר מכן מהבולטים במפקדי "ההגנה" וצה"ל, בהם יגאל אלון ומשה דיין.
הגיוס לנוטרות היה בידי ההגנה, וזו מנעה בתקופת המתיחות עם האצ"ל (1938) את גיוסם של חבריו. זאב ז'בוטינסקי, מנהיג התנועה הרוויזיוניסטית, היה מעוניין אפוא לפתוח את הנוטרות בפניהם וזה הניע אותו להגיע להסכם שיתוף פעולה בין ההגנה לאצ"ל, שנחתם בראשי תיבות ב-20 בספטמבר 1938 אך לא נכנס לתוקף משום שדוד בן-גוריון הטיל עליו וטו. עם זאת, על אף כישלון ההסכם, אפשרה ההגנה לחברי האצ"ל להתגייס בממדים קטנים.
ב-1936 גויסו 600 הנוטרים הראשונים, ועד 1939 גדל מספרם לכ-15,000 איש, מתוכם כ-1,200 איש בשירות סדיר מלא בשכר. ב-1942 מנו הנוטרים היהודים כ-6,000 איש. במלחמת העולם השנייה חלה ירידה בהיענות לנוטרות לטובת גיוס לצבא הבריטי, והבריטים הגבירו גיוסם של נוטרים ערבים. לאחר המלחמה גדל גיוס השוטרים העבריים, והם מנו כ-2,400 איש בשירות סדיר ו-16,000 בשירות חלקי. עם התחלת פינוי הכוחות הבריטים מהארץ מנו הנוטרים הסדירים כ-1,800 איש, והם עברו לחטיבות ארגון "ההגנה", שנסתייע רבות בתחילת מלחמת העצמאות במשטרת היישובים העבריים ובנוטרים האחרים.
פליטים יהודים לאחר השואה
דלתה גודרם
סם 41
סם 41 (באנגלית: Sum 41) היא להקת פאנק רוק שנוסדה באונטריו שבקנדה בשנת 1996.
היסטוריה.
חברי להקת סם 41 החלו את דרכם ב"תחרות להקות" בתיכון שבו למדו. הם מתבדחים בנושא, שפגישתם הראשונה הייתה בקונצרט של להקת הול בקיץ 1996. שמה של הלהקה מתייחס ליום ה-41 בקיץ 1996.
sum=summer כלומר sum 41=היום ה-41 של הקיץ.
באותם ימים, הסתובבו חברי הלהקה עם מצלמת וידאו לכל מקום שהלכו וכך הסריטו את השטויות שעשו. חלק מן הסרטים האלו ניתנים לצפייה בשני סרטי DVD של הלהקה - "Introduction to Destruction", ו- "Does This Look Infected?". באחד מהם נראים חברי הלהקה שודדים חנות פיצה עם רובי מים.
הלהקה הפיצה את הווידאו קליפים וקלטות הדמו שלה לכמה חברות תקליטים, ביניהן "Island Records" שהפיצו בזמנו גם את בלינק-182. בשנת 1999 הצטרף בסיסט הלהקה הנוכחי (ג'ייסון מקאסלין).
בתחילת שנת 2000 החתימה חברת "Island Records" את הלהקה לחוזה הקלטות.
הלהקה הוציאה את אלבומה הראשון "Half Hour of Power" ב-27 ביוני 2000. הסינגל הראשון שיצא היה "Makes No Difference" אשר היו לו שני וידאו קליפים. אחד היה קליפ של חברת התקליטים והשני היה קליפ הופעה של הלהקה ב"מסיבה ביתית".
אלבומה השני של הלהקה "All Killer No Filler" ובעצם אלבומה הראשון באורך מלא, יצא ב-8 במאי 2001, ונחשב להצלחה מסחרית. אלבום זה נחשב לאלבום הפריצה של סם 41 בפרט ולאלבום חשוב ובולט ביותר בסצנת הפופ-פאנק שהגיעה לשיאה באותן שנים. האלבום מנוגן בסגנון מהיר וקליט ומאופיין בשירים בנושאי: נעורים, אהבה, מסיבות, קיץ ופרידות. הסינגל הראשון שיצא לאור היה "in too deep" שהיה קליפ קומי שבו ניראים חברי הלהקה מתחרים בקפיצה למים נגד קבוצת קופצים מקצועיים (ומנצחים אותם). הופעתם ב"ואנס וארפד טור" במהלך השנה הגבירה עוד יותר את פופולריותם.
שני סינגלים נוספים יצאו, "Fat Lip", שהפך ללהיט קיץ ענקי ולמקום ראשון במצעד שירי הרוק בארצות הברית לשבוע אחד, ו"Motivation" שבו נראית הלהקה מנגנת במוסך ביתי. במהלך 2001 המשיכה הלהקה בסיבוב הופעות שבו עלו לבמה 300 פעמים.
ב-26 בנובמבר 2002, הוציאה הלהקה את אלבומה השלישי (שני באורך מלא) "Does This Look Infected?". אלבום זה שונה בסגנונו מעט ונוטה לרוק קצת יותר "כבד", אך חברי הלהקה הקפידו לשמור על ההרמוניה העדינה שבזכותה התפרסמו.
&lt;BR&gt;הסינגל הראשון שיצא לאור היה "Still Waiting" שבו לעגו לסגנון ה"ניו גראג'" רטרו רוק בכך שהופיעו בשם "The Sums" ומחקים את וידאו הקליפים של "הסטרוקס".
לאחר מכן, יצא הסינגל "The Hell Song", כשהקליפ הורכב מבובות שעליהן הולבשו תמונות חברי הלהקה ומפורסמים אחרים כמו אוזי אוסבורן וישו. הסינגל הבא היה "(Over My Head (Better off Dead".
לאחר סיבוב הופעות גדול לקידום האלבום גייס איגי פופ את חברי הלהקה להקלטת אלבומו "Skull Ring". הם כתבו ביחד את הסינגל הראשון לאלבום זה "Little Know It All", והצטרפו לאיגי להופעת קידום בתוכניתו של דייוויד לטרמן.
צ'אק.
בתחילת 2004 תרמה הלהקה את השיר "Moron" לאוסף הראשון בסדרת "Rock Against Bush". שיר זה היה גם רצועת בונוס בהוצאה היפנית של "Chuck".
בסוף מאי 2004, נסעה הלהקה אל מדינת קונגו שבאפריקה, בחברת "War Child" כדי לתעד את מלחמת האזרחים שהייתה בעיצומה. כמה ימים לאחר שנחתו פרצה מהומה וחילופי יריות החלו מחוץ למלון "בקאבו", שבו שהו. חברי הלהקה חיכו שירגעו הרוחות אך לשווא. שומר השלום של A.U.N, צ'אק פלטייר (שבעצמו קנדי), פינה את כל ארבעים האזרחים (ביניהם הלהקה) למקום מבטחים וקרא לכוחות מזוינים שיפנו את האזרחים למקום מבטחים רחוק הרבה יותר ואת חברי הלהקה לשדה התעופה.
לאלבומם הבא קראו "Chuck" על שמו של צ'אק פלטייר שהציל את חייהם. המסמך הדוקומנטרי נערך לחצי שעה שנקראה "Rocked: Sum 41 in Congo", ששודר ב-MTV.
"War Chiled" יצא בנובמבר 2005 בגרסת DVD בארצות הברית וקנדה.
בהתאם לחוויות המתוארות לעיל, האלבום Chuck מאופיין בצליל ובליריקה כבדים וקודרים יותר מהאלבומים הקודמים. האלבום "Chuck" יצא ב-12 באוקטובר 2004 והסינגל הראשון והיחיד שנכתב לאחר קונגו היה "We're All To Blame". השיר משנה את קצבו - מאיטי למהיר, בצורה סמלית לביקורם בקונגו. איך ברגע אחד שכל שקט וברגע שאחריו יריות ומלחמה. אחריו יצא "Pieces", שהגיע למצעד בקנדה. הסינגל האחרון לאלבום זה היה "some say", והוא יצא רק בארצות הברית ואירופה. "some say" הגיע למקום 16 במצעד הרוק המודרני.
&lt;BR&gt;לאחר סיבוב ההופעות "Go Chuck Yourself" לקידומו של האלבום יצאה הלהקה לסיבוב ההופעות עם מוטלי קרו בתור הופעת חימום.
ב-11 במאי 2006 הודיע דייב דרך אמרגנו שהוא עוזב את הלהקה כדי לעבוד עם להקתו החדשה "Brown brigade". נאמר כי עזיבתו של באקש הייתה בשל חילוקי דעות אומנותיים, ורצונו לעבוד על צליל יותר "קלאסי-מטאלי" עם הלהקה החדשה.
יום לאחר מכן, הודיע דריק רשמית כי ללהקה תוכנית להחליף את דייב בגיטריסט אחר רק להופעות במקומו יופיע הגיטריסט טום טאקר. במהלך ההקלטות דייב אינו יופיע ולא יוכל להביע דעה או להשפיע בלהקה.
לבסוף, חברי הלהקה מצאו את טום טאקר כנגן הגיטרה הראשי בלהקה.
ב-17 באפריל 2007, הלהקה הוציאה לאתר iTunes את השיר "March of the Dogs", אשר הופיע מאוחר יותר באלבום.
ההקלטות של אלבום החמישי החלו ב-8 בנובמבר 2006, והסתיימו ב-14 במרץ 2007. האלבום יצא ב-24 ביולי 2007 ושמו הוא "Underclass Hero". הסינגל הראשון (אשר נקרא באותו שם) יצא ב-15 במאי.
הסינגל השני מתוך האלבום הוא "Walking Disaster" והקליפ שלו שודר לראשונה ב-20 באוגוסט.
בספטמבר 2009 הודיעו בני הזוג (דריק ואבריל) על החלטת הזוג להתגרש.
בשנת 2011 הלהקה הוציאה את האלבום Screaming Bloody Murder 2011 לאחר 4 שנות שתיקה. הסינגלים שיצאו מהאלבום הם Skumfuk וScreaming Bloody Murder. האלבום הראה צד יותר אפל של הלהקה.
לאחר הוצאת האלבום התפרסם סרט שלישי של סם 41 "DON'T TRY THIS AT HOME".
הסרט מספר על איך היה אורח החיים של הלהקה בזמן כתיבת האלבום.