כאשר התעורר סמאוג הזקן, הזדעזע לגלות כי חסר לו פריט מבין כל האוצרות, מה שהעלה את חמתו. הדרקון פרץ מההר הבודד באש ולהבות, לאחר שהרס את האולמות הפנימיים, וכיוון שלא מצא את חבורת הגמדים המסתתרת, טס דרומה לעבר העיר אסגרות, ותקף את אנשיה באכזריות. דבר על נקודת-התורפה של הדרקון הגיע לאוזנו של ברד הקשת, צאצא למלכי דיל, שירה חץ לעבר סמאוג וקטל אותו. סמאוג הופל אל תוך האגם שליד, ואיש מעולם לא התקרב לעצמותיו שבקרקעית, חרף הסיפורים כי סביב עצמותיו נמצאים אוצרות רבים.
בני אדם.
טואור.
טואור היה בנו של הואור, מבני האדם שנלחמו לצד האלפים במלחמותיהם נגד מורגות, שנהרג בקרב "נרניית' ארנואדיאד". כמה זמן לאחר מות אביו הוא נשלח על ידי אולמו שליט המים לעיר הנסתרת גונדולין. שליטה של גונדולין, טורגון, חיבב אותו ועשה אותו למצביא גדול, ואף נתן לו את בתו ידריל קלברינדל לאישה, דבר לגרם קנאה עזה למיגלין, אלף מחשובי גונדולין ובן דודה של ידריל, שהיה מאוהב בה. לאחר בגידתו של מיגלין (הוא בגד בגלל קנאתו בטואור, ובגלל איומו של מורגות, שאיים עליו בעינויים) גונדולין הותקפה וטואור הרג את מיגלין במהלך הקרב על העיר. לא ידוע מה היה סופו של טואור, אך נראה שהוא הגיע לאמן והצטרף אל האלפים. בנם של טואור וידריל היה הספן הדגול אארנדיל.
הורין תליון.
הורין תליון היה בן אדם מבית הדור, אחד מבתי בני האדם שנלחמו לצד העלפים במלחמותיהם נגד מורגות. הורין השתתף בקרב "נרניית' ארנואדיאד" (ליד אחיו הואור) והיה הלוחם האחרון שנשאר בשדה הקרב. צבא מורגות שבה אותו, אבל עד שהוא הצליח לעשות זאת הורין הרג 70 טרולים. מורגות שנא אותו והעניש אותו בזה שהוא יראה את כל המתרחש בארץ התיכונה מבעד לעיניו (של מורגות) המעוותות. כעבור שנים שחרר מורגות את הורין. הורין הלך להריסות העיר נרגותרונד ושם מצא את הגמד מִים. הורין הרג את מים כיוון שהוא הסגיר לאורקים את בנו של הורין, טורין טורמבר. אצל מים הורין מצא את הנאוגלמיר, שרשרת יקרה שהגמדים הכינו ונתנו במתנה לעלפים. הורין הביא את הנאוגלמיר למלך דוריאת (ממלכה של עלפים) תינגול ולמלכה מלין, וקילל אותם. מלין שחררה את הורין מקללתו של מורגות, והוא נוכח בטעותו, נפרד מתינגול ומלין וכעבור זמן קצר מת.
טורין טורמבר.
טורין, המכונה גם "טורין טורמבר" היה בנו של הורין (ראו למעלה). אחרי קרב "נירנית ארנואדיאד", כשטורין היה בן שמונה, אימו שלחה אותו לממלכת העלפים דוריאת ומלך דוריאת, תינגול, גידל אותו כבן מאומץ. לאחר שהרג בשוגג עלף נכבד בשם סֵירוס שהעליב אותו, הוא ברח מדוריאת והצטרף לחבורת פורעי חוק ששוטטה ביערות. המלך תינגול חנן אותו ושלח את בלג, עלף שהתחבר עם טורין, לבשר לו על החנינה אבל טורין דחה אותה והמשיך לחיות עם פורעי החוק.
זמן מה לאחר מכן, תפסו טורין ואנשיו גמד בשם מִים, שגילה להם את ביתו הסודי שבגבעת אמון רוד' ונתן להם לגור בו כדי שהם לא יהרגו אותו. לאחר זמן מצא בלג את הבית, הצטרף אל טורין וביחד הם נלחמו במשרתי מורגות. כשמורגות גילה באיזה אזור טורין שוכן, הוא הקיף את גבעת אמון רוד' במרגלים, שהצליחו לתפוס את מים. מים גילה להם איפה נמצא ביתו, כדי שלא יהרגו אותו, ואורקים חדרו לבית, הרגו את כל מי שנמצא בו (חוץ מבלג שהעמיד פני מת) ולקחו את טורין חי למורגות. אחרי שהאורקים הלכו בלג רדף אחריהם כדי לחלץ את טורין. במרדפו הוא פגש את גונדור, עלף מנרגותרונד שנשבה על ידי מורגות וברח משביו, וגונדור הצטרף אל בלג. לבסוף בלג הצליח לחלץ את טורין כשהוא ישן, אבל טורין התעורר, חשב בטעות שבלג הוא אורק, והרג אותו.
גוינדור הביא את טורין לנרגותרונד, שם הוא רכש עם הזמן מעמד נכבד ואורודרת המלך אהב אותו. טורין יעץ למלך להפסיק להסתתר כמו שעשו עלפי נרגותרונד עד בואו, ולצאת לקרב גלוי נגד משרתי מורגות. אורודרת שמע לו, ואכן צבא מורגות נהדף מכל אזור נרגותרונד, אבל כך מורגות גילה איפה נרגותרונד נמצאת, והוא שלח אליה צבא גדול בפיקוד גלאורונג הדרקון, שהביס את צבא נרגותרונד והשמיד את העיר. במהלך המלחמה הציל טורין את גונדור שנפצע פצעי מוות וגוינדור ביקש ממנו כבקשה אחרונה להציל את פינדוילס בת אורודרת, אהובתו. טורין חזר לעיר כדי להציל את פינדוילס, אבל בשערי העיר הוא נתקל בגלאורונג, שכישף אותו וגרם לו להאמין שיותר חשוב שיציל את אימו ואת אחותו שחיו בארץ דור-לומין שבצפון בלריאנד מאשר את פינדוילס. כשטורין הגיע לדור-לומין הוא גילה שאימו ואחותו הלכו לדוריאת לחפש אותו, וגלאורונג שיקר לו.
אחרי שעזב את דור-לומין יצא טורין לחפש את פינדוילס, ולאחר חיפושים רבים שמע מפי אנשי יער ברתיל (בני האדם מבית הלת) שהאורקים הרגו את פינדוילס. טורין החליט להצטרף לאנשי ברתיל וכינה את עצמו בפניהם "טורמבר" שפירושו: "שר הגורל המר". בינתיים, כשנודע בדוריאת שנרגותרונד נחרבה ושטורין היה שם, יצאה אימו של טורין (ששמה היה מורוון)לחפש אחריו, ואחותו של טורין (ששמה היה ניינור) ביחד עם קבוצת עלפים יצאו כדי לשמור עליה, אבל גלאורונג יצא לקראתם וגרם למורוון ללכת לאיבוד ולניינור לאבד את זיכרונה.
העלפים ניסו להחזיר את ניינור לדוריאת, אבל כשהם היו בדרך אורקים התנפלו אליהם וניינור ברחה מהאורקים ואבדה. לבסוף ניינור נפלה על הקבר של פינדוילס, שם מצא אותה טורין, שלא הכירה, הביא אותה לאנשי ברתיל שעם הזמן לימדו אותה בחזרה לדבר, וקרא לה ניניאל. לאחר כמה שנים נשא אותה טורין לאשה והיא נתעברה ממנו. באותו זמן יצא גלאורונג לכיוון ברתיל, טורין עם עוד כמה לוחמים יצא להרוג אותו וניניאל יצאה בעקבותיו כי היא דאגה לו. טורין הצליח לפצוע את גלאורונג פצעי מוות, אבל הוא התעלף וניניאל, שחשבה שהוא מת, עלתה אל המקום בו רבץ גלאורונג וטיפלה בטורין. כשגלאורונג הגוסס ראה את ניניאל הוא הסיר מעליה את הכישוף והיא נזכרה מי היא ונוכחה שהתחתנה עם אחיה, היא קפצה לנהר והתאבדה. אחרי שטורין התעורר מעילפונו הוא גילה (תחילה מאנשי ברתיל שראו את ניינור במותה ואחר כך מהעלפים מדוריאת שאיבדו אותה כשחזרו מנרגותרונד) שניניאל היא ניינור הוא דקר את עצמו בחרבו והתאבד גם הוא.
אלכסנדר אוריה בוסקוביץ
תל פאחר
הקרב על תל פאחר
בת-שבע שריף
בת-שבע שריף (28 ביוני 1937 - 14 ביולי 2009) הייתה משוררת ישראלית.
ביוגרפיה.
שריף נולדה בתל אביב. בוגרת בית החינוך, הגימנסיה העברית "הרצליה" והפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטה העברית.
לימדה ספרות בבתי ספר, ואחר כך שימשה כמפקחת ללימודי הספרות במשרד החינוך. במהלך חייה פרסמה 18 ספרי שירה.
שריף יזמה את "פרויקט שריף" שנקרא על שמה, בו הוקמה מסגרת העשרה ותרבות לעיירות פיתוח ושכונות מצוקה, שכללה ערבים ספרותיים עם סופרים ישראלים ביישובים אלו, ועוד.
שריף הייתה חברה בהנהלת אגודת הסופרים העבריים, באקדמיה העולמית לספרות, במועצה לתרבות ואמנות, במועצת האגודה למען החייל, במועצת העיתונות, ובוועד רשות השידור.
שריף הייתה המשוררת הישראלית הראשונה שספריה תורגמו לסינית.
שריף הייתה אחותו של המוזיקאי נעם שריף. נישאה למרדוך סגל, ממגיני יד מרדכי, ולהם שני ילדים.
נפטרה בגיל 72 בביתה בירושלים.
עיריית תל אביב קבעה לוחית הנצחה בכניסה לבית בו גדלה עם אחיה נעם, ברחוב העבודה 28.
בת שבע שריף
ישראל 10
קאלה
קאלֶה (צרפתית: Calais) היא עיר בחבל או-דה-פראנס שבצפון צרפת.
בשנת 2006 מנתה אוכלוסיית העיר 74,888 תושבים. ב-1999, מספר התושבים בכל המטרופולין היה 125,584.
קאלה נמצאת על גדת מצר דובר, מעבר המים הצר ביותר בתעלת למאנש. 34 קילומטרים מפרידים בין העיר לבין אנגליה.
החלק העתיק של העיר, קאלה פרופר (או קאלה-נור), יושב על אי מלאכותי מוקף תעלות. החלק החדש בעיר, סאן פייר, נמצא בדרום.
היסטוריה.
מקורותיה של קאלה מעורפלים. העיר נוסדה כעיירת דייגים בסביבות המאה העשירית. ב-997 נכבשה על ידי רוזנות פלנדריה. בגלל מיקומה האסטרטגי, סימנה אותה ממלכת אנגליה כמטרה. ב-1347, לאחר מצור שנמשך אחד עשר חודשים, כבש אותה אדוארד השלישי מלך אנגליה.
ב-1372 הפכה העיר למחוז פרלמנטרי ששלח נציגים לבית הנבחרים בפרלמנט של אנגליה.
העיר כונתה "התכשיט הנוצץ ביותר בכתר האנגלי" הודות לחשיבותה במסחר הבדיל, העופרת, הבד ובעיקר הצמר: מתוך 12,000 התושבים, 5,400 עבדו בייצור הצמר. הכנסות המכס מהעיר היו שליש מהכנסות הממשל האנגלי. בעקבות כך, ראשות עיריית קאלה נחשבה למשרה יוקרתית ומוערכת, עד כדי כך שריצ'רד ויטינגטון היה הלורד ראש העיר של לונדון וראש עיריית קאלה בו זמנית ב-1407.
השלטון האנגלי בקאלה הגיע לסופו ב-7 בינואר 1558 כשהצרפתים, תחת הנהגתו של פרנסואה, דוכס גיז, כבשו את העיר. ההפסד התקבל על ידי מרי הראשונה מלכת אנגליה כאסון נוראי. כששמעה את החדשות, אמרה "כשאהיה מתה ופתוחה, תמצאו את קאלה בלבי". שמו של אזור קאלה שונה ל"מדינה שנכבשה מחדש" (צרפתית: Pays Reconquis).
הספרדים כבשו את העיר ב-1596 לאחר פלישה מכיוון הולנד, אך היא חזרה לשליטת צרפת בהסכם ורווין שנחתם שנתיים מאוחר יותר.
קאלה הייתה בחזית מול הממלכה המאוחדת בזמן המלחמות הנפוליאוניות. ב-1805 חנה בה צבאו של נפוליון שתכנן פלישה לבריטניה.