ב-2014 הוציא ההרכב את אלבום הבכורה שלו "Shvat". האלבום כולל 10 קטעים מקוריים לצד גרסת כיסוי לשיר Strawberry Fields Forever של הביטלס (שאף נכנסה לפלייליסט של גלגלצ). מאז הופיעה הלהקה בעשרות מועדונים ואולמות מלאים ברחבי הארץ, לרבות פסטיבל אינדינגב, פסטיבל יערות מנשה, פסטיבל הג'אז באילת ועוד. האלבום זכה לביקורות חיוביות ואוהדות ברחבי העולם וטיפס למקומות הראשונים בדירוג הפופולריות של האתר Bandcamp בקטגוריות Jazz, Instrumental ו-Post-Rock.
ביוני 2015 הוציא ההרכב אלבום הופעה חיה בשם "Soul Ghosts". האלבום כולל חמישה קטעים חדשים לצד קטעים שיצאו קודם לכן באלבום הקודם.
ההרכב הופיע בפסטיבלי מוזיקה רבים ברחבי העולם, בין היתר ב-State-X New Forms שבהאג, הולנד בבמה המרכזית, לצד אמנים כמו Snarky Puppy ומארק ג'וליאנה (לשעבר אבישי כהן טריו), בפסטיבל Oppikoppi שבדרום אפריקה וב-Kaunas Jazz Festival.
ביוני 2017 הוציא ההרכב אלבום אולפן שני בשם "No Sides".
ב-2018 יצא אלבום נוסף בשם "Foresee". בין קטעי האלבום נכללו גרסאות אולפן לחמשת הקטעים מ-Soul Ghosts שלא הופיעו באלבום הלהקה הראשון.
סגנון והשפעות.
הלהקה היא פאוור טריו (שלישיית גיטרה-בס-תופים). השלישייה מנגנת מוזיקה איסטרומנטלית בשילוב אלמנטים של ג'אז-פיוז'ן, מוזיקה אלקטרונית, רוק מתקדם, מטאל ומוזיקה קלאסית.
טאטרן
גיימיפיקציה
איכון טלפון סלולרי
סקיילייק
סְקַיילֵייק (באנגלית: Skylake) הוא שם קוד של אינטל לדור השישי של מיקרו-ארכיטקטורה עבור סדרת המעבדים ""Core". סקיילייק הוכרזה רשמית באוגוסט 2015 כיורשת למיקרו-ארכיטקטורה "Broadwell". סקיילייק היא השלב "Tock" במתודולוגיית "Tick"-"Tock"" שבה השלב השני ("Tock") הוא שלב של מזעור וייעול רכיבים של ארכיטקטורה קיימת ("Tick"), ומשתמשת בארכיטקטורת 14 ננומטר כקודמתה, Broadwell.
הדור המחודש יותר שבא אחריו הוא קופי לייק, יצאה לשוק במחצית השנייה של 2017 והוחלף על ידי רוקט לייק בתחילת 2021 שהוחלף עלי ידי אלדר לייק בשנת 2022.
Skylake
מל מרטין
מלאני ג'יין "מל" מרטין (באנגלית: Melanie Jayne "Mel" Martin; נולדה ב-1947) היא שחקנית אנגלייה.
ביוגרפיה.
מרטין הופיעה בתוכניות טלוויזיה בריטיות רבות בהן "משפחת פאליסר", "Love for Lydia", "ברז'רק", "כסו את פניה", "לאבג'וי", "המפקח מורס", "על שוטים ואנשים", "קדפאל", "When the Boat Comes In", "רציחות במידסומר" וב-"A Touch of Frost". בקולנוע השתתפה בסרטים "Quincy's Quest" (מ-1979), "הטרדה מינית" (1987), "צייד לבן, לב שחור" (1990) וב"גן החצות של טום" (1999).
מרטין כיכבה בתפקיד פיונה סמסון, סוכנת כפולה ואשתו של ברנרד סמסון (בגילומו של איאן הולם) בעיבוד הטלוויזיוני של הטרילוגיה מאת לן דייטון שכללה את "משחקון ברלין", "מערכת מקסיקו" ו"משחק לונדון". שם הסדרה היה "Game, Set, and Match". בסרט הביוגרפי "Darlings of the Gods" היא גילמה את דמותה של השחקנית ויוויאן לי לצדו של אנתוני היגינס ששיחק בתפקיד לורנס אוליבייה.
יחד עם בעלה השחקן ג'ון דאטין הופיעה מרטין פעמים אחדות על המסך. בפברואר 1995 שיחקו בפרק "Branded" בסדרה הרפואית "חדר מיון" בו היא גילמה את גברת ג'קסון ודאטין שיחק בתפקיד טרנסווסטיט שהיה בעלה לשעבר. לוסי דייוויס הצעירה שיחקה בתפקיד בתה. בפרק "Troubled Waters" בסדרה "Heartbeat", הופיעה מרטין בתפקיד אורח לצדו של בעלה ששיחק בתפקיד קבוע בסדרה כסמל ג'ורג' מילר, אבל השניים לא נראו יחד על המסך.
חיים אישיים.
בין השנים 1980 ו-1982 הייתה מרטין נשואה לפול רידלי. היא נשואה לשחקן ג'ון דאטין אותו הכירה כשצילמו יחד סרט טלוויזיה, עיבוד לספר "Talking to Strange Men" מאת רות רנדל.
אצטדיון מונז'ואיק
הקרבות בנהר מטניקאו
הקרבות בנהר מטניקאו (נודעים גם בשם "הקרב השני והשלישי בנהר מטניקאו") היה סדרה של קרבות נפרדים אך קשורים זה לזה בין הצבא היפני הקיסרי לבעלות הברית (בעיקר נחתים אמריקנים) שהתרחשו ב-23-27 בספטמבר וב-7-9 באוקטובר 1942, והיו חלק מהמערכה באסיה ובאוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה. הקרבות נערכו לאורך נהר מטניקאו שבמערב האי גוודלקנל שבאיי שלמה, והיו הקרבות הגדולים ביותר בסדרה של התכתשויות בין היפנים לאמריקנים לאורך נהר זה.
אזור נהר המטניקאו כולל את חצי האי פוינט קרוז, את הכפר קוֹקוּמבּוֹנה, וסדרת רכסים וגיאיות הנמתחים מהחוף אל פנים האי. היפנים, בפיקודו של מייגור גנרל קיוטאקה קווגוצ'י, נסוגו לאזור זה לאחר התבוסה בקרב רכס אדסון, והפכו אותו לאזור היערכות להתקפות נוספות על קווי האמריקנים ועל שדה התעופה שדה הנדרסון, לבסיס מגננתי כנגד התקפות חיל הנחתים האמריקני על עמדותיהם ועל נקודות האספקה שלהם בין פוינט קרוז לכף אפסרנס במערב, וכבסיס מעקב אחר תנועת כוחות בעלות הברית בסביבת שדה הנדרסון.
בקרב הראשון תקפו שלושה גדודי נחתים, בפיקודו של מייג'ור גנרל אלכסנדר ונדגריפט, עמדות יפניות לאורך נהר המטניקאו, במטרה לטהר את האזור מהחיילים הנסוגים מקרב רכס אדסון, ועל מנת למנוע מהיפנים את השימוש באזור להתקפות נגד שדה התעופה. חיילי הצבא היפני הקיסרי הדפו את הנחתים, ובמהלך הקרב כותרו שלוש פלוגות נחתים, שהצליחו לסגת רק לאחר שקיבלו סיוע ממשחתת ומכוחות משמר החופים.
בקרב השני, שהתרחש שבועיים מאוחר יותר, חצה את המטניקאו כוח נחתים גדול יותר ותקף את היפנים, תוך שהוא מסב להם אבדות רבות. ההתקפה אילצה את היפנים לנטוש את עמדותיהם לאורך הנהר, ושיבשה את הכנותיהם למתקפה גדולה על קווי האמריקנים אותה תכננו לערוך באוקטובר, והסתיימה בקרב על שדה הנדרסון
רקע.
ב-7 באוגוסט 1942 נחתו כוחות בעלות הברית בגוודלקנל, באי טולאגי ובאיי פלורידה שבאיי שלמה. מטרת הנחיתות הייתה כיבוש האיים ומניעת השימוש בהם בידי היפנים לשיבוש קווי השיט והתקשורת בין ארצות הברית ואוסטרליה, וכן כיבוש אי שיהווה נקודת פתיחה לכיבוש איי שלמה, שנועדה להגן על אגפן של בעלות הברית שהתקדמו צפונה בגינאה החדשה. הנחיתה פתחה מערכה שנמשכה שישה חודשים.
היפנים לא היו מוכנים להגעת בעלות הברית, ולכן צלחו הנחיתות בטולאגי ובסביבותיו, והנחתים האמריקנים כבשו את שדה התעופה שהקימו היפנים בגוודלקנל עד שעות הערב, ה-8 באוגוסט. לאחר מכן פרס ונדגריפט את נחתיו בקווי הגנה סביב רמת לונגה, ששכנה לחופו הצפוני של גוודלקנל וכלל את שדה התעופה. ב-12 באוגוסט שינו בעלות הברית את שמו של שדדה התעופה לשדה הנדרסון, על שם טייס הקרב מייג'ור לופטון הנדרסון, שנהרג בקרב מידוויי, וב-20 באוגוסט נחתו בו המטוסים הראשונים של כוח האוויר של גוודלקנל, שנקרא כוח אוויר קקטוס, על שום שם הקוד שנתנו בעלות הברית לגוודלקנל.
כדי לכבוש מחדש את גוודלקנל, שלח הפיקוד העליון של האימפריה היפנית את הארמייה ה-17 של הצבא היפני הקיסרי שחנתה ברבאול, והייתה תחת פיקודו של לוטננט גנרל הארוקיצ'י היאקוטאקה. באותה עת נלחמו רוב יחידות הארמייה ה-17 בגינאה החדשה, ולכן הוחלט לשלוח רק חלק מהארמייה לאיי שלמה: את חטיבת הרגלים ה-35, בפיקודו של מייג'ור גנרל קיוטאקה קווגוצ'י, שחנתה בפלאו, את רגימנט הרגלים הרביעי, שחנה בפיליפינים, ואת רגימנט הרגלים ה-28, בפיקודו של קולונל קיונאו איצ'יקי, שהיה בדרכו מיפן לגואם. יחידות אלה החלו עושות דרכן לגוודלקנל, והרגימנט של איצ'יקי הגיע ראשון, כשהאלמנט הראשון של הרגימנט, שכלל 916 חיילים, נחת בטאיבו ב-18 באוגוסט. ב-21 באוגוסט כמעט והושמד כוח זה לאחר שתקף את קווי הנחתים בנהר אילו בקרב טנרו.
לאור איום המטוסים של כוח אוויר קקטוס במהלך היום, החליט הפיקוד היפני להפסיק לשלוח תגבורות על גבי אוניות תובלה, ותחת זאת החלו משחתות מהירות לעשות דרכן מרבאול לגוודלקנל, בנתיב שיט שכונה "החריץ", במורד איי שלמה במהלך לילה אחד, והיו שבות לרבאול לפנות בוקר לאחר שפרקו את מטענן. בין ה-29 באוגוסט וה-4 בספטמבר הצליחו משחתות, סיירות קלות, וספינות משמר להנחית כ-5,000 חיילים יפנים בטאיבו, בהם כל חטיבה 35 של קווגוצ'י, גדוד אחד של הרגימנט הרביעי, ושארית הרגימנט ה-28. כאלף חיילים נוספים, בפיקודו של קולונל אינוסוקה אוקה, יצאו על גבי ארבות מהאי סנטה איזבל שבצפון איי שלמה ונחתו בכפר קאמימבו, מערבית ללונגה, לאחר שהותקפו על ידי מטוסי חיל האוויר קקטוס ואיבדו מאות אנשים.
במקביל להגעת הכוחות היפנים לגוודלקנל בסוף אוגוסט ובראשית ספטמבר 1942, עסק ונדגריפט בחיזוק קווי ההגנה סביב מתחם לונגה. בין ה-21 באוגוסט וה-3 בספטמבר הוא העביר שלושה גדודי נחתים — בהם גדוד הפושטים של לוטננט קולונל מריט אדסון, וגדוד הצנחנים הראשון — מטולאגי לגוודלקנל, ובכך העלה את מספר הנחתים באי ל-12,500.
בליל ה-12 בספטמבר התרחש קרב רכס אדסון, במהלכו תקף הכוח העיקרי של קווגוצ'י, שמנה 2,100 חיילים, את הרכס לונגה, השוכן מדרום לשדה הנדרסון. לאחר מספר התקפות חזיתיות נהדפה ההתקפה במחיר אבדות כבד עבור היפנים, שנסוגו אל הג'ונגל ב-14 בספטמבר. התקפותיהם של כוחו של אוקה במערב ושל גדוד קומה במזרח נכשלו גם הן במהלך אותם יומיים, וקווגוצ'י הורה לחייליו לצעוד מערבה לעמק נהר המטניקאו כדי לחבור לכוחו של אוקה. מרבית אנשיו של קווגוצ'י הגיע למטניקאו עד ה-20 בספטמבר.