באוגוסט 2010 התקיים דיון ראשון בנושא בפסטיבל הספרים באדינבורו ובמרץ 2012 הוא הוצג לראשונה באופן רשמי באוניברסיטת אוקספורד, במסגרת דיון בנושא כוחה של הספרות וזכויות האדם. הוצאת Novel Rights שכהן ברזילי הקימה בשנת 2011, מוציאה לאור סיפורים קצרים בפלטפורמה דיגיטלית, מדרבנת את הקוראים להפוך במהלך הקריאה מקוראים פאסיביים לאקטיביסטים באמצעות מידע רלוונטי על זכויות האדם ולינקים לפעולת הצלה ממוקדת. בין הכותבות אשר סיפוריהן יצאו לאור באנגלית בהוצאה Novel Rights, הסופרת האיראנית-קנדית, מרינה נעמת (הסיפור "ליילה") והסופרת הסרי לנקית-בריטית רומה טורנה ("לא ליד הילדים"). בנוסף לסיפורים, ההוצאה מקדמת את ז'אנר ספרות זכויות אדם בסדרת אירועים והרצאות בינלאומיים בשם: "כוחה של הספרות וזכויות אדם". כהן ברזילי הופיעה באוניברסיטאות וירידי ספרים בעולם, ביניהם באדינבורו, טורינו, מילאנו, וגלוויי, שם גם העבירה לראשונה קורס קיץ בנושא ספרות זכויות אדם. כתוצאה מפעילותה בתחום, אוניברסיטאות שונות אימצו יצרו קורסים אקדמיים בנושא ספרות זכויות אדם, והתפרסמו מחקרים בנושא באירופה ובמזרח התיכון.
קידום נשים בתקשורת.
בשנת 2012 כהן ברזילי ייסדה את מרכז מדיה נשים בארגון "אנו" והייתה ממייסדות תא העיתונאיות במטרה לקדם נשים בתקשורת ונשים עיתונאיות. יחד עם חברותיה לתא העיתונאיות היא הקימה את מאגר הנשים המומחיות המקוון הראשון והגדול בארץ (מועצת החכמות), פעלה לשילוב נשים בכנסים יחד עם שיר נוסצקי ואלבום הפאנלים הגדולים. כהן ברזילי היא מוזמנת לעיתים לוועדת הכנסת לקידום מעמד האישה ושוויון בין המינים.
תוכנית הפעולה להחלטת האו"ם 1325.
בין השנים 2012–2016 כהן ברזילי הייתה מהפעילות למען הטמעת החלטת האו"ם 1325 בישראל. בזכות העלאת המודעות להחלטה הקוראת לשילובן נשים בצומת קבלת ההחלטות היא התקבלה באופן רשמי גם בעיריית תל אביב
יזמות חברתית.
בימים אלה כהן ברזילי מפתחת תוכניות לקידום יזמות וחדשנות בחינוך בשיתוף עם משרד החינוך. היא משמשת כמנטורית בתוכנית החברתית של עמותת ש.מ.2 ("עמותת 8200").
חיים אישיים.
נשואה לשמואל ברזילי, ואם לשתי בנות. מתגוררת בגבעתיים.
ארון ג'קסון
ארון לי ג'קסון (באנגלית: Aaron Lee Jackson; נולד ב-6 במאי 1986 בהארטפורד, קונטיקט שבארצות הברית) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדות הרכז והקלע. גובהו של ג'קסון 1.91 מטרים.
קריירה.
לאחר שג'קסון סיים את קריירת המכללות ולא נבחר בדראפט 2009, שיחק ג'קסון באנטליה מליגת העל הטורקית. לאחר שקבוצתו לא העפילה לשלב הפלייאוף הוא עבר באותו עונה לוירטוס בולוניה מליגת העל האיטלקית. את העונה באנטליה סיים עם 15.2 נקודות, 4.9 ריבאונדים ו-4 אסיסטים בממוצע למשחק.
אחרי שהסתיימה העונה חתם ג'קסון בבילבאו באסקט מליגת העל הספרדית לשנה עם אופציה לשנה נוספת.
בעונת 2010/11 הוביל ג'קסון את קבוצתו למקום השישי בתום העונה הסדירה.
בפלייאוף הוא הוביל את קבוצתו עד לגמר כאשר ניצחו את ולנסיה וריאל מדריד.
בגמר הפסידו לברצלונה אך למרות זאת הגעתם לגמר הבטיחה להם לשחק ביורוליג בעונה הבאה.
בין 2012 ל-2017 שיחק ג'קסון בצסק"א מוסקבה
מליגת ה-VTB במהלכן זכה ב-5 אליפויות ב-VTB ובזכייה ביורוליג ב-2016.
בעונת הוא שיחק בממוצע 21 דקות ביורוליג ב-34 משחקים, בהן קלע 7.6 נקודות ומסר 3.6 אסיסטים.
ב-6 ביולי 2017 ג'קסון חתם בבייג'ינג דאקס מליגת העל הסינית.
לקראת סוף עונת 2017/2018 ב-NBA חתם ג'קסון ביוסטון רוקטס עד סוף העונה. כשחקן הרוקטס השתתף ג'קסון במשחק NBA אחד בלבד.
בקיץ 2018 חזר לשחק עבור בייג'ינג דאקס.
ב-16 בדצמבר 2019 חתם ג'קסון במכבי תל אביב עד לתום העונה. ב-14 ביוני 2020, עם תום חוזהו, עזב ג'קסון את הקבוצה.
אוצרות חיים
כריסטה וולף
כריסטה וולף (בגרמנית: Christa Wolf; 18 במרץ 1929, לנדסברג על הוורטה – 1 בדצמבר 2011, ברלין) הייתה סופרת גרמנייה, מחשובי הסופרים של גרמניה המזרחית ומפורסמת בעולם כולו. ספריה תורגמו לשפות רבות ובכללן לעברית.
פרנסס הרפר
פרנסס אלן וטקינס הרפר (באנגלית: Frances Ellen Watkins Harper; 24 בספטמבר 1825 – 22 בפברואר 1911) הייתה פעילה למען ביטול העבדות ופעילה חברתית, סופרג'יסטית, משוררת וסופרת אפרו-אמריקאית. הייתה חברה באיחוד הנשים הנוצרי להתנזרות מאלכוהול (Woman's Christian Temperance Union), אשר תמך בהתערבות הממשל הפדרלי ברפורמות חברתיות.
הרפר נולדה כאישה חופשיה בבולטימור, מרילנד. הייתה לה קריירה ספרותית ארוכה – את ספר השירה הראשון שלה פרסמה בגיל 20, ואת הרומן האחרון בגיל 67. בשנת 1850, היא הפכה לאישה הראשונה בסגל ההוראה ביוניון סמינרי, שם לימדה תפירה. בשנת 1851, לצד ויליאם סטיל, יו"ר האגודה לביטול העבדות בפנסילבניה, היא סייעה לעבדים נמלטים לאורך מסילת הרכבת המחתרתית בדרכם לקנדה. לאחר שהצטרפה לאגודה נגד העבדות ב-1853, פתחה גם בקריירה כנואמת מקצועית ופעילה פוליטית.
ביוגרפיה.
תחילת דרכה.
פרנסס אלן וטקינס נולדה בבולטימור, מרילנד, בת יחידה להורים שחורים חופשיים. בגיל שלוש כבר הייתה יתומה, וגודלה בידי דודה ודודתה מצד אמה. הדוד, ויליאם וטקינס, היה איש כמורה ופעיל זכויות אזרח. היא התחנכה בבית הספר שאותו ניהל עבור ילדים שחורים בבולטימור. בגיל 14 יצאה פרנסס לשוק העבודה, ועבדה כתופרת, וכן כמשרתת בבית של לבנים קווייקרים, שם הייתה לה גישה לספריה עשירה, שאפשרה לה להרחיב את הידע הספרותי שלה.
קריירה ספרותית.
ב-1845, כשהייתה בת 20, יצא לאור ספר השירה הראשון שלה, Forest Leaves (עלי יער). ספרה השני, "Poems on Miscellaneous Subjects" (שירים במגוון נושאים) (1854), זכה להצלחה, ויצא במספר מהדורות. בשנת 1859, סיפור קצר פרי עטה, "The Two Offers" (שתי ההצעות), פורסם בכתב עת ספרותי שחור; היא הייתה האישה השחורה הראשונה לפרסם סיפור קצר.
היא המשיכה לפרסם שירים וסיפורים קצרים במהלך חייה. היא כתבה שלושה רומנים שפורסמו בהמשכים בכתב עת נוצרי בין השנים 1868 ל-1888, אך היא ידועה בשל הרומן הראשון שכתבה - שהיה האחרון שפורסם כספר - "Iola Leroy", או "Shadows Uplifted" (1892), שיצא לאור כשהייתה בת 67. במשך תקופה ארוכה נחשב ספר זה הרומן הראשון שפורסם מאת אפרו-אמריקאי, אך אחר כך גילו עבודות מוקדמות יותר של הרייט א. וילסון ווויליאם ולס בראון. ועדיין, ספריה הם מהמוקדמים. הרפר כתבה בסגנון הרומנטי שהיה מקובל בתקופתה, אך עסקה בספריה בסוגיות חברתיות רציניות, כולל חינוך של ילדות ונשים, "מעבר", כפי שנקרא כשאדם שחור בהיר עור נתפש כלבן, נישואי תערובת בין שחורים ולבנים, מיגור העבדות, תקופת השיקום, התנועה לאיסור אלכוהול, ואחריות חברתית.
הוראה ופעילות חברתית.
בשנת 1850, וטקינס עברה לאוהיו, שם הייתה לאישה הראשונה להתקבל כמורה ב-Union Seminary, שהוקם על ידי הכנסייה המתודיסטית האפיסקופלית האפריקאית. (הסמינריון נסגר בשנת 1863, כאשר הכנסייה רכשה את אוניברסיטת וילברפורס, האוניברסיטה הראשונה בבעלות שחורה והנהלה שחורה).
ב-1853 הצטרפה וטקינס לאגודה נגד העבדות, והפכה למרצה בשם הארגון. את הנאום הראשון שלה נגד העבדות נשאה בנושא "חינוך והעצמת הגזע השחור". הנאום קצר הצלחה כה גדולה, שהזמינו אותו לסבב הרצאות של שנתיים במדינת מיין. גם לאחר שסיימה התחייבות זו, המשיכה לנסוע ברחבי החוף המזרחי והמערב התיכון של ארצות הברית ולהרצות, עד 1860. היא הייתה דוברת פופולרית, והופיעה על בימות לצידן של הפעילות המובילות של תנועות הנשים וביטול העבדות, דוגמת לוסי סטון ולוקרישה מוט, וכן לצד גברים שחורים מתנועת ביטול העבדות שההיסטוריה הנציחה, דוגמת ויליאם גריסון ופרדריק דאגלס.
וטקינס הייתה תומכת נלהבת של ביטול העבדות, חוק היובש, וזכות בחירה לנשים. היא הייתה פעילה גם בכנסייה האוניטרית, אשר תמכה בסוגיות הפרוגרסיביות שווטקינס קידמה. היא לעיתים קרובות הקריאה את שירתה במפגשים הציבוריים בהם נטלה חלק, כולל השיר הפופולרי עד מאוד "קיברו אותי בארץ חופשייה."
בשנת 1858, היא סירבה לוותר על המושב שלה, או לעבור לאזור ה"צבעונים" בחשמלית מופרדת גזעית בפילדלפיה (100 שנה לפני רוזה פארקס), שם גרה מאותה תקופה ועד מותה.
היא נישאה לפנטון הרפר ב-1860. לזוג נולדה בת, שהצטרפה לשלושת ילדיו של פנטון מנישואים קודמים. כשפנטון נפטר בשנת 1964, היא המשיכה לפרנס את משפחתה בעיקר דרך נאומיה הציבוריים.
בשנת 1866, הרפר נשאה נאום בפני הכנס הלאומי לזכויות נשים, שבו דרשה זכויות שוות לכולן, כולל נשים שחורות. במהלך תקופת השיקום, היא המשיכה לקדם זכויות אזרח, ונסעה לדרום ארצות הברית כדי לחקור ולדווח על מצבם של עבדים משוחררים. בהשראת חוויות אלו כתבה את השירים שפורסמו בספרה הבא, "Sketches Of Southern Life" (1872). היא השתמשה בדמותה של אישה משוחררת, דודה קלואי, בתור המספרת במספר משירי הספר.
בחזרה בפילדלפיה, הרפר המשיכה בפעילות הציבורית שלה, והחזיקה בתפקידים מרכזיים בארגונים רבים. היא האמינה שעל רפורמיסטים שחורים לעבוד גם בנפרד מלבנים כדי לקבוע את סדרי העדיפויות שלהם. היא ארגנה אירועים עבור איחוד הנשים הנוצרי להתנזרות, ועמדה בראש סיעת הנשים השחורות של הארגון. אחת הסיבות למחויבות שלה דווקא לחוק היובש הייתה כי "היה זה ארגון הנשים החשוב ביותר שקידם הרחבת הכוח הפדרלי", שהיא האמינה שהוא הכרחי לקידום זכויות לנשים ולשחורים.