עם הקמת הגטו בראשית המאה ה-17, הקומו בו בית כנסת איטלקי ובית אשכנזי גדול, שהיה מפואר ביותר. בתקופה מאוחרת יותר הוקמו גם שני בתי כנסת ספרדיים. בשואה נפגעו גם בתי הכנסת: שני בתי הכנסת הספרדיים נהרסו בהפצצות, ובית הכנסת האשכנזי הגדול הוצת ב-1943, ולמרות ששוקם בידי הקהילה מאוחר יותר, לא שב לתפקד כבית כנסת. כשנבנה בשנות החמישים היכל שלמה בירושלים, הובא אליו מאיטליה ארון הקודש מבית הכנסת הספרדי בפדובה, אחד הפריטים המפוארים ביותר במקום. ארון הקודש של בית הכנסת האשכנזי הועבר לבית הכנסת 'יד אליהו' בתל אביב.
בית הכנסת המשמש את הקהילה כיום הוא בית הכנסת האיטלקי, ומתקיימים בו שיעורי תורה ותפילות בשבתות. הקהילה מונה כ-250 נפש.
אתרי עניין.
ארגון אונסק"ו הכריז על שני אתרי מורשת עולמית בפדובה: הגן הבוטני בפדובה ומחזורי הפרסקו של פדובה מהמאה ה-14. האתר השני מתייחס בפועל לשמונה מבנים הפזורים בעיר ובהם יש ציורי פרסקו מהמאה ה-14. חלקם מפורטים להלן:
פדואה
אבעבועות הבקר
נרקיס מצוי
נרקיס מצוי (שם מדעי: "Narcissus tazetta") הוא גאופיט בעל בצל, הנפוץ ברחבי האזור הים-תיכוני של ישראל, ותפוצתו מגיעה עד צפון הנגב. הצמח פורח בסתיו ובחורף.
מאפיינים.
לפרחים ששה עלי כותרת לבנים, ועטרה צהובה-כתומה (ה"כתר"); הם מפיצים ריח מתוק חזק. כל צמח מוציא 3 עד 15 עמודי תפרחת, בכל תפרחת 3 עד 5 פרחים. העלים המופיעים עם הפרחים או לפניהם. לנרקיס אין שושנת עלים כמו לצמחי בצל רבים אחרים ובמקום זאת העלים מסודרים בשני טורים נגדיים ומקבילים.
החוקר אמוץ דפני גילה, שבישראל קיימים שני אקוטיפים שונים של נרקיס מצוי. האקוטיפים נבדלים זה מזה בבתי הגידול, בגודלי האוכלוסיות, בעונות הפריחה, בזוויות הנטייה של הפרחים, במספר הפרחים לצמח, בשיעורי הרבייה הווגטטיבית, ובחברות המאביקים. אקוטיפ אחד גדל בכיסי סלע בהרים, פורח בחודשים אוקטובר עד דצמבר, ומואבק על ידי זבובי רחף ודבורים. האקוטיפ השני גדל בקרקעות כבדות בעמקים, פורח בחודשים ינואר-פברואר, ומואבק על ידי רפרפים. נראה שעל האקוטיפ הזה כתב לוין קיפניס את סִפורו הידוע "נרקיס מלך הביצה".
אוכלוסיות הנרקיס המצוי מתאפיינות בדימורפיזם של אורך עמוד העלי, בדומה לצמחים דיסטיליים; ברוב האוכלוסיות קיימים פרטים שפרחיהם בעלי עמוד עלי ארוך, לצד פרטים שפרחיהם בעלי עמוד עלי קצר. עם זאת, בניגוד לצמחים דיסטיליים, אין הבדל באורך האבקנים בין שני טיפוסי הצמחים, וגם תיתכן הפריה בין פרטים מאותו טיפוס. באקוטיפ ההר נפוצים יותר פרטים בעלי עמוד עלי קצר, בעוד שבאקוטיפ הביצה נפוצים יותר פרטים בעלי עמוד עלי ארוך. הבדל זה נובע ככל הנראה מההבדל בחברות המאביקים, כאשר נדירותם של מאביקים ארוכי-לשון באוכלוסיות ההר, הביאה לדחיקתו של הטיפוס בעל עמוד העלי הקצר מאוכלוסיות אלו.
רופאים ללא גבולות
רופאים ללא גבולות (הידוע גם בשמו הצרפתי: ) הוא ארגון הנותן סיוע רפואי והומניטרי לאנשים ללא קשר לשיוכם הדתי או הפוליטי. הוא ידוע בזכות פרויקטי הסיוע שלו באזורים מוכי מלחמה ולארצות מתפתחות מוכות מחלה אנדמית.
הארגון נוסד ב-1971 על ידי קבוצה קטנה של רופאים צרפתים בתגובה לתוצאות מלחמת האזרחים בניגריה. הארגון מנוהל על ידי מועצת מנהלים בינלאומית היושבת בז'נבה. כל שנה מגויסים כ-3,000 רופאים, אחיות, אנשי תפעול ואחרים לפרויקטים של הארגון, ויש בו כ-1,000 עובדים קבועים שמגייסים את המתנדבים ומנהלים את הארגון. כ-80% ממימון הארגון בא מתרומות פרטיות והשאר מתרומות של ממשלות וחברות מסחריות. תקציבו השנתי של הארגון הוא כ-400 מיליון דולר.
הארגון זכה בפרס נובל לשלום ב-1999 על פעולותיו. ביוני 2005 העניקה האוניברסיטה העברית בירושלים תואר דוקטור לשם כבוד לד"ר ברנאר קושנר, מייסד הארגון.
ייסוד הארגון.
ב-1970 הקבוצה "Groupe d'Intervention Médicale et Chirurgicale en Urgence"
(קבוצת התערבות רפואית וניתוחית דחופה) נוסדה על ידי רופאים צרפתים שעבדו בביאפרה, וסייעו לפצועים במהלך מלחמת האזרחים בניגריה בסוף שנות השישים. במקביל, בשנת 1970, נוסד ארגון "Secours Médical Français" (עזרה רפואית צרפתית) כדי לסייע לנפגעי ציקלון בולה שהרג בשנה 500,000 אנשים במזרח פקיסטן (כיום בנגלדש). ב-20 בדצמבר 1971 התאחדו שני הארגונים הללו בשם "רופאים ללא גבולות".
פעילות הארגון בישראל.
הארגון פועל בארץ ישראל מאז שנת 1989 ובשנת 2015 הוצאות השלוחה הפלסטינית של הארגון עמדו על 5.5 מיליון יורו (מתוך 1.2 מיליארד יורו הוצאות כלליות של הארגון באותה שנה).
הארגון פועל בארץ ישראל לעזור לפלסטינים ביהודה ושומרון מזרח ירושלים ורצועת עזה ומספק בעיקר טיפול תרופתי ופסיכולוגי.
נכון ל-2015 לארגון היו מרכזים לעזרה פסיכולוגית בחברון, שכם, קלנדיה ומזרח ירושלים.
קונפליקטים בישראל.
אף על פי שהארגון מצהיר על כך שהוא נייטרלי, כמה פעמים יצאו מפי אנשיו הצהרות שתומכות בצד הפלסטיני בסכסוך, למשל ראש הענף הצרפתי של הארגון השווה ב 2009 את פעולות ישראל בעזה לסומליה ולדארפור. ביוני 2016 בעקבות האשמות מפי יהודים כולל תורמים של הארגון התנצל ראש הארגון ואמר שארגונו אינו אנטישמי.
ב-17 במאי 2007 נעצר עובד הארגון בשם מסעב באשיר מדיר אל-בלח עקב תכנון לפגוע באישים בכירים, בהם ראש הממשלה, אהוד אולמרט. מכתב האישום שהוגש נגדו עולה כי ניצל את היותו עובד ארגון "רופאים ללא גבולות" כדי להיכנס לשטח ישראל. ב-20 באוגוסט 2018 מחבל פלסטיני שעבד בארגון כאח ביצע פיגוע ירי לעבר כוח צה"ל בגבול רצועת עזה, ונורה למוות.
דוגמאות לפעילות הארגון.
לבנון.
במשך 9 שנים (מ-1976 עד 1984), במהלך מלחמת האזרחים בלבנון ותחת אש, הארגון עזר בבתי חולים בערים שונות, תוך שמירת נייטרליות.
סודאן.
ב-1979 הארגון הקים משלחת לעזור לאזרחים בדרום סודאן שסבלו מרעב כתוצאה ממלחמת אזרחים במדינה. מתנדבי הארגון חשפו זוועות שהיו עדים להן שכללו עינויים, הוצאות להורג המוניות ורעב ותחלואה בהיקף נרחב. ב-1989 שני מתנדבים נהרגו כשמטוסם הופל.
אתיופיה.
בזמן מכת הרעב ב-1984–1985 הארגון הקים משלחת תוכנית תזונה אך סולק ב-1985 אחרי הגינוי בשימוש לא הולם בסיוע ויישוב מחדש בכפייה.
ליבריה.
ב-1990 הוקמה המשלחת הראשונה לליבריה לעזור לאזרחים ולפליטים שנפגעו ממלחמת אזרחים שם. בליבריה הם מספקים תזונה, רפואה בסיסית וחיסון המוני.
רואנדה.
באפריל 1994, כאשר רצח העם ברואנדה החל, שולב חלק ממשלחת הארגון בצוות הצלב האדום למען ביטחונם. שני הארגונים הצליחו להבטיח שכל בתי החולים בבירה קיגאלי יתפקדו. ב-1995 נאלץ הארגון יחד עם ארגוני סיוע אחרים לעזוב את רואנדה.
סיירה לאון.
בסוף שנות ה-90 משלחות הארגון הוקמו בסיירה לאון לטפל בשחפת ואנמיה אצל תושבי ימת אראל. הם חיסנו 3 מיליון ניגרים נגד דלקת קרום המוח כשפרצה מגפה ב-1996.
גביש ווטרפורד
גיולה מאנדי
גיולה מאנדי (בהונגרית: Mándi Gyula; 15 ביולי 1899 - 27 בנובמבר 1969) היה כדורגלן ומאמן כדורגל יהודי ממוצא הונגרי, ששיחק בקבוצת מ.ט.ק. הונגריה, ואימן את נבחרת הונגריה ונבחרת ישראל.
ביוגרפיה.
נולד בשם גיולה (יוליוס) מנדל למשפחה יהודית בבודפשט. משפחתו חיה בדלות ואביו החייט ציווה עליו לשחק כדורגל בשכונה יחף כדי שלא יבלה את נעליו. הוא שיחק כמגן ימני במ.ט.ק. הונגריה, לצידם של בלה גוטמן ופרנץ פלאטקו, ורשם 31 הופעות במדי נבחרת הונגריה. לאחר שפרש ממשחק פעיל מונה לתפקיד מאמן קבוצת הנוער של מ.ט.ק, תפקיד בו שימש עד הפלישה הנאצית להונגריה.
מעמדו ככדורגלן עבר סייע לו בזמן מלחמת העולם השנייה, וכאשר הצעידו הנאצים את מאנדי ואלפי יהודים נוספים לאורך גדות הדנובה, הוא חולץ על ידי שומר שהיה כדורגלן בעברו והעריץ את מאנדי שהתפרסם בזכות קריירת המשחק שלו.
לאחר מלחמת העולם חזר לאמן במ.ט.ק, ובין השחקנים שהתאמנו תחת הדרכתו היה רלף קליין. בשנת 1950 נתמנה לאחד ממאמניה של נבחרתה הלאומית של הונגריה, שכונתה בשנות ה-50 "נבחרת הפלא", ובשורותיה כיכבו בין היתר פרנץ פושקאש, שנדור קוצ'יש, זולטן צ'יבור ונאנדור הידגקוטי. בשנת 1952 היה חלק מהצוות שהוביל את הנבחרת לזכייה במדליית זהב באולימפיאדה.
בשנת 1959 נקרא לאמן את נבחרת ישראל אותה אימן עד 1963. הישגיו הבולטים: ניצחון 0-4 על נבחרת אנגליה הצעירה, וניצחון 1-2 על נבחרתה האולימפית של יוגוסלביה בבלגרד.
לאחר מכן חזר מאנדי לבודפשט עם רעייתו, ושם הלך לעולמו בשנת 1969.
ב-1982 הונצח מאנדי ביד לאיש הספורט היהודי במכון וינגייט, מוזיאון המנציח יהודים שזכו להישגים ספורטיביים יוצאי דופן.
גיולה מנדי
סלובן ליברץ'
בגד ים
בגד ים הוא בגד שנוהגים ללבוש בעת השהייה והרחצה בים או בבריכת שחייה.
מטרה.
מטרתו של בגד הים לכסות את האזורים האינטימיים של הגברים והנשים. בגדי ים של גברים הם בדרך כלל מכנסים קצרים המותאמים למטרה זו מבחינת החומרים מהם הם עשויים, או בגדי ים כדוגמת ספידו (בגד ים קצר ביותר וצמוד). בגדי ים של נשים הם בדרך כלל בגדי ים מלאים או בגדי ים בשני חלקים המכונה ביקיני.
בגדי ים המיועדים לשחייה תחרותית מיועדים להקטין את החיכוך בין העור והמים.
בחופי הרחצה יש המעדיפים להתרחץ בבגדים מלאים ויש רבים המתרחצים בלובשם חולצת טי על מנת להתגונן מקרני השמש.
היסטוריה.
העת העתיקה.
בעת העתיקה הן שחייה בים והן רחצה בבריכות שחייה ובמרחצאות נעשו לרוב בעירום מלא. ברומא העתיקה, כפי שניתן ללמוד מציורי קיר שהתגלו בפומפיי, נהגו נשים ללבוש בגדי ים בשני חלקים, הדומים לבגד הים מסוג ביקיני שהפכו נפוצים החל מ-1960.