רחל אשד (נולדה ב-31 במרץ 1951) היא משוררת וציירת ישראלית.
ביוגרפיה.
אשד נולדה בדגניה א' להורים ניצולי שואה שעלו לארץ בשנת 1947. כשהייתה בת שנתיים וחצי עברה משפחתה לרמת החייל בתל אביב. למדה בבית הספר היסודי ברמת החייל ולאחר מכן בגימנסיה העברית "הרצליה" במגמה דו-לשונית.
בתקופת מלחמת ההתשה התגייסה אשד לצה"ל ושירתה שירות מלא כחובשת תעופתית בחיל האוויר בבית הספר לטיסה בחצרים.
עם תום שירותה הצבאי למדה תפאורה ותלבושות בחוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב. בקיץ 1972 עברה ללמוד ציור באקדמיה לאמנות Central School of Art &amp; Design בלונדון.
כשפרצה מלחמת יום הכיפורים חזרה אשד לארץ והתנדבה ככוח עזר סיעודי במחלקת כוויות בבית החולים תל השומר. בעקבות המראות הקשים שראתה בבית החולים חוותה טראומה ונאלצה להפסיק את לימודיה, היא עזבה את תחום הציור והתמקדה בכתיבת שירה. שיריה של אשד התפרסמו בכתבי העת עתון 77, שבו ופסיפס, בעיתונים הארץ, דבר, ידיעות אחרונות וישראל היום, וכן בכתבי עת בארצות הברית.
בשנת 2003 חזרה לצייר, ועד כה הוצגו ציוריה בשתי תערוכות יחיד, בצוותא - בשנת 2008, ובגלריית מחניים - בשנת 2013 ובעוד מספר תערוכות קבוצתיות. ציוריה מעטרים את כריכות מרבית ספריה. בקיץ 2020 השתתפה בתערוכה בינלאומית בקטוביץ שבפולין במסגרת הפסטיבל לאמנות נאיבית.
פרנסס טיאפו
פרנסס טיאפו (Frances Tiafoe; נולד ב-20 בינואר 1998) הוא טניסאי אמריקאי. נכון למאי 2022 מדורג במקום ה-25 בעולם בסבב ה-ATP, דירוג השיא הנוכחי שלו.
ביוגרפיה.
טיאפו נולד בקולג' פארק שמרילנד, בנם של אלפינה ופרנסס שהיגרו לארצות הברית מסיירה לאון. החל לשחק טניס בגיל חמש.
בדצמבר 2013 זכה בטורניר הטניס לנוער אורנג' בול המתקיים בפלורידה, והיה בכך לצעיר הזוכים בתולדות הטורניר. ב-2014 העפיל לחצי גמר טורניר הנוער של אליפות ארצות הברית הפתוחה. באוגוסט 2015 זכה באליפות ארצות הברית עד גיל 18.
כמקצוען זכה ב-2016 בטורנירים מסבב הצ'לנג'רס בגרנבי שבקנדה ובסטוקטון שבארצות הברית וסיים שני בשלושה טורנירים נוספים. באוקטובר אותה שנה דורג לראשונה בין מאה הטניסאים הבכירים בדירוג ה-ATP. ב-2017 העפיל לסיבוב השני באליפות אוסטרליה הפתוחה ולסיבוב השני באליפות וימבלדון, בשני הטורנירים הודח בידי אלכסנדר זברב. הוא זכה בטורנירי הצ'לנג'רס בסרסוטה שבפלורידה ובאקס-אן-פרובאנס שבצרפת.
בפברואר 2018 זכה בטורניר דלריי ביץ', זכייתו הראשונה בטורניר ATP. באליפות אוסטרליה הפתוחה ב-2019 הגיע להישג השיא שלו בטורנירי גראנד סלאם לאחר שגבר בסיבוב השני על קווין אנדרסון ובשמינית הגמר על גריגור דימיטרוב, והפסיד ברבע הגמר לרפאל נדאל.
כנפתן
כְּנַפְתָּן (שם מדעי: "Mobula". מכונה גם דג השטן) הוא סוג של דגי סחוס ממשפחת הטחניים, הכולל בתוכו את המנטות.
מאפיינים.
הכפתנים הם דגים גדולים, המגיעים לאורך של 7 מטרים אצל המנטה ענק, והם בעלי גוף שטוח בעל כנפיים גדולות וזנב קצר. בניגוד לשאר מיני הבטאים הם שוחים ולא מהלכים על הקרקעית. הם קיבלו את השם "דגי שטן" בגלל זוג ה"קרניים" שמעל פיהם.
דגים אלה נודדים ברחבי האוקיינוסים בלהקות והם יכולים לקפץ גבוה מעל המים.
מינים.
בעבר המינים מנטה ענקית ומנטת השונית השתייכו לסוג מנטה שהתבטל.
רוני פורר
הבה נרימה
הָבָה נָרִימָה הוא שמו הנפוץ של שיר לחג החנוכה מאת לוין קיפניס. את השיר כתב קיפניס בשנת תרצ"ו (1936), והוא העניק לו את השם "חג הניצחון". השיר הוא חלק ממחזה לילדים בשם זה.
השיר נכתב לצלילי קטע מפורסם מהאורטוריה "יהודה המכבי" (1745) מאת גאורג פרידריך הנדל – קטע שכתב במקור האנגלי תומאס מורל, בשם "See the conquering hero comes". התרגום הראשון לעברית של קטע זה, מאת אהרן אשמן, נקרא "הנה הוא בא". ב"הבה נרימה" חיבר קיפניס מילים חדשות לשיר זה, שהקשרן גם הוא, כמו נושא הקטע המקורי מן האורטוריה, הוא המכבים.
יש הרואים במילות השיר, שבהן לא מוזכר אלוהים, סימן להכחשת החלק הנסי בסיפורו של חג החנוכה (כבשירי חנוכה פופולריים נוספים כגון "אנו נושאים לפידים" בין השאר). צד נוסף שיש הרואים בשיר זו הוא ההקבלה בין המכבים אז לגבורת ישראל בימי העלייה והחלוצים.
לאורך השנים הושר השיר פעמים רבות (בין השאר בוצע השיר על ידי ערן צור, ועל ידי חני נחמיאס ועוזי חיטמן), והוא אחד משירי החנוכה הפופולריים ביותר.
אסלאם קיצוני
אסלאם קיצוני הוא תפיסה רדיקלית של דת האסלאם. על פי הגדרת בית המשפט בבריטניה, אסלאם קיצוני הוא:
קיימת חפיפה מסוימת בין האסלאם הקיצוני לבין גישת האסלאמיזם.
רבים מתנגדים לשימוש במונח "אסלאם קיצוני" מחשש שהשימוש בביטוי זה יגרום לדה-לגיטימציה גורפת של דת האסלאם. כמו כן נמתחה ביקורת על השימוש בביטוי "אסלאם קיצוני" לתיאור אסלאמיזם לא-אלים.
הגדרה.
בית המשפט העליון בבריטניה הגדיר "אסלאם קיצוני" במספר מקרים שנדונו בו. על פי הגדרת בית המשפט, אסלאם קיצוני מוגדר באופן הבא: "כל ביטוי של האסלאם המתנגד לדמוקרטיה, שלטון החוק, חירות הפרט, כבוד הדדי וסובלנות לדתות ואמונות שונות."
בנוסף להגדרה זו, הוגדרו שני מאפיינים מרכזיים של האסלאם הקיצוני, המבוססים על האידאולוגיה האסלאמית:
באירוע שנדון בבית המשפט בבריטניה באוקטובר 2016 תבע אימאם בלונדון את ה-BBC תביעת דיבה על כך שהוא כונה "מוסלמי קיצוני". בית המשפט דחה את התביעה, ובפסק הדין נקבעה סדרה של כללים ומאפיינים המזוהים עם אסלאם קיצוני.
מקורות האסלאם הקיצוני.
על פי מספר חוקרי אסלאם, מקורות האסלאם הקיצוני בקבוצת ח'וארג', שפרשו במאה ה-7 מהזרם המרכזי של האסלאם ואימצו גישה אסלאמית מחמירה ואלימה יותר.
הח'וארג' היו המוסלמים הראשונים שראו בכופרים בני מוות.
ארגוני אסלאם קיצוני.
בכתבי האסלאם מתוארים הן תהליכים פוליטיים שלווים והן פעולות אלימות. סייד קוטב היה בין הראשונים שקראו לפעולה אלימה במטרה לגרום למהפכה אסלאמית שמטרתה כפיית יישום חוקי השריעה, בדומה לאירועים שגרמו לפריצת המהפכה האיראנית. רוב ארגוני האסלאם הקיצוני אימצו אידאולוגיה דומה.
להלן רשימה של ארגוני אסלאם קיצוני בולטים, לצד אזורי הפעילות העיקריים של כל ארגון.
ג'יהאדיזם
פונדמנטליזם איסלמי
מריה אנה מספרד
מריה אנה מספרד (María Ana de Austria, 18 באוגוסט 1606 - 13 במאי 1646), הייתה בתו של פליפה השלישי, מלך ספרד ואשתו של פרדיננד השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
ביוגרפיה.
ראשית חייה.
מריה אנה נולדה ב-18 באוגוסט 1606 בעיר אל אסקוריאל, לפליפה השלישי, מלך ספרד ולמרגרטה מאוסטריה, מלכת ספרד, בתם של קרל השני, ארכידוכס אוסטריה ומריה אנה מבוואריה.
בצעירותה הייתה מריה אנה מאורסת ליוהאן קרל, ארכידוכס אוסטריה, בנו של פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, אולם הוא מת בצעירותו בשנת 1619.
בשנת 1622 הועלתה הצעה לחתן את מריה אנה עם צ'ארלס, נסיך ויילס, על מנת לחזק את היחסים בין שתי המדינות, ובשנת 1623 אף ביקר צ'ארלס בליווי דוכס בקינגהאם במדריד כדי לפגוש את כלתו המיועדת. עם זאת, ההצעה לא יצאה אל הפועל, עקב התנגדותה של מריה אנה להתחתן עם פרוטסטנטי, ובעקבות כך התחתן צ'ארלס לבסוף עם הנרייט מארי, נסיכת צרפת.
נישואיה.
לאחר משא ומתן שנמשך לאורך שנת 1625, התארסה מריה אנה בשנת 1626 עם פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה, שהיה אחיו של ארוסה הראשון. באותה שנה הוכתר ארוסה למלך הונגריה, ובשנת 1627 הוכתר למלך בוהמיה. בחוזה הנישואין שנערך בשנת 1628 הוחלט כי מריה אנה תוכל לשמור על זכויותיה לרשת את כס המלוכה הספרדי, למרות שאחותה אן, מלכת צרפת נאלצה לוותר על כך.
בדצמבר 1629 עזבה מריה אנה את מדריד בדרכה לווינה, אולם הנסיעה נמשכה למעלה משנה. בשל מגפה שפרצה בחצי האי האיטלקי לא יכלה האונייה לעגון בג'נובה, ובעקבות כך גם לא עברה מריה אנה בבולוניה, שם חיכה לה הקרדינל אנטוניו ברבריני (אחיינו של האפיפיור אורבנוס השמיני) על מנת לתת לה את עיטור ורד הזהב. הפמליה פנתה לנאפולי, ושם קיבלה לבסוף מריה אנה את העיטור. לאחר מכן עזבה השיירה את ממלכת נאפולי וחצתה את מדינת האפיפיור, שם עשתה מריה אנה עלייה לרגל אל בזיליקת הבית הקדוש. לאחר מכן המשיכה מריה אנה במסעה, תוך שהיא מלווה באצולה הרומאית בראשות טדאו ברבריני, נסיך פלסטרינה. ב-26 בינואר 1631 הגיעה מריה אנה לטריאסטה, שם פגשה את לאופולד וילהלם, ארכידוכס אוסטריה, ובאותו יום נערך טקס הנישואים, כשלאפולד וילהלם משמש כשליחו של פרדיננד.
קודם שנערך טקס החתונה הרשמי, החליט פרדיננד כי עליו לראות בחשאי את מריה אנה, והוא בא לראותה. משראה את יופייה הרב גילה לה את זהותו, והחל לדבר עמה בספרדית. ב-20 בפברואר 1631] 1631 נערך טקס החתונה הרשמי בווינה, והוא נמשך כחודש ימים. פרדיננד אהב מאוד את מריה אנה, ומשום כך לא בגד בה ולא היו לו ילדים לא חוקיים. מריה אנה הייתה אף היא מאושרת, ונולדו לה 6 ילדים.
מלכת גרמניה וקיסרית האימפריה.
מריה אנה הביאה עמה לחצר הקיסרית בווינה את האופנה הספרדית, התיאטרון, הריקוד והמוזיקה (כולל הגיטרה הראשונה שנשמעה באוסטריה). כאשתו של יורש העצר, היא קיימה יחסים טובים עם כל בני משפחתו של בעלה; אולם עם אמו החורגת של פרדיננד, אלאונורה גונזאגה היו לה יחסים בעייתיים, בעיקר משום ששניהם התחרו על ההשפעה בחצר הקיסרית. מריה אנה גם הקדישה תשומת לב רבה לאמנויות, במיוחד לציור, והיא אספה יצירות של ציירים איטלקים, ספרדים ופלמים של הרנסאנס ושל הבארוק המוקדם.