גנרטור סטרלינג רדיואיזוטופי הוא מנוע סטרלינג המונע על ידי הפרשי טמפרטורות הנוצרות על ידי יחידת חימום רדיואיזוטופית . גרסה מתקדמת יותר של הגנרטור הייתה בפיתוח של נאס"א, אך תוכנית הפיתוח בוטלה ב-2013 עקב חריגות גדולות מהתקציב.
סוללות גרעיניות לא תרמיות.
ממירים לא-תרמיים מפיקים חלק מהאנרגיה הגרעינית בזמן שהיא הופכת לחום. התפוקה שלהם אינה פונקציה של הפרשי טמפרטורה.
גנרטור טעינה ישירה.
הגנרטור מורכב מקבל הנטען על ידי הזרם של החלקיקים הטעונים המגיעים משכבה רדיואקטיבית הממוקמת על אחת האלקטרודות. התווך בין האלקטרודות יכול להיות ריק או חומר דיאלקטרי. החלקיקים הטעונים עשויים להיות חלקיקי בטא הטעונים במטען שלילי, חלקיקי אלפא הטעונים במטען חיובי, פוזיטרונים או תוצרי ביקוע גרעיני.
על אף שצורה זו של גנרטור גרעיני-חשמלי הומצא כבר בשנת 1913, מעט מאוד שימושים נמצאו לו בעבר, כיוון שהוא יוצר זרם מאוד חלש וגם מתח מאוד חזק. ממירי זרם ישר ממותגים משמשים להורדת המתח והגדלת הזרם, ומהפכים משמשים להמרת זרם החילופין לזרם ישר.
הפיזיקאי האנגלי הנרי מוזלי היה הראשון שייצר גנרטור מסוג זה. המכשיר של מוזלי היה בנוי מכדור זכוכית המצופה בכסף מבפנים, עם פולט רדיום הממוקם בקצה התיל הממוקם במרכז הכדור. החלקיקים הטעונים מהרדיום יצרו זרם חשמלי בשעה שהם נעו מהרדיום אל הציפוי הפנימי של הכדור. החל משנת 1945 המודל שבנה מוזלי שימש בסיס למאמצים אחרים לבנות סוללות נסיוניות המפיקות חשמל מפליטת חלקיקים מיסודות רדיואקטיביים.
סוללת בטא.
סוללת בטא משתמשת באנרגיה המופקת ממקור רדיואקטיבי הפולט חלקיקי בטא (אלקטרונים). מקור רדיואקטיבי הנמצא בשימוש נפוץ בסוללות מסוג זה, הוא האיזוטופ הרדיואקטיבי של מימן: טריטיום. בניגוד לרוב מקורות האנרגיה הגרעיניים, המשתמשים בקרינה גרעינית על מנת לייצר חום, אשר לאחר מכן מומר לחשמל, סוללת בטא משתמשת בתהליך שאינו משתמש בחום, באמצעות צומת p-n של מוליכים למחצה.
סוללות בטא מתאימות במיוחד עבור יישומים הדורשים תפוקת אנרגיה נמוכה יחד עם משך חיים ארוך של מקור האנרגיה, כמו קוצבי לב, שימושים צבאיים ומשימות בחלל.
סוללת אלפא.
סוללת אלפא דומה במהותה לסוללת בטא - גם היא משתמשת בצומת p-n של מוליכים למחצה, אך היא שונה בכך שהיא משתמשת בחלקיקי אלפא במקום בחלקיקי בטא.
סוללה גרעינית אופטואלקטרית.
סוללה גרעינית אופטואלקטרית הוצע על ידי מוסד קורצ'טוב שבמוסקבה. רדיואיזוטופ הפולט חלקיקי בטא (כמו טכנציום-99) גורם לערבוב של אקסימר , והאור הנפלט כתוצאה מכך מספק אנרגיה לתא סולרי. הסוללה תהיה בנויה מתערובת אקסימר של ארגון וקסנון במתקן לחץ עם משטח פנימי מחזיר-אור, טכנציום-99 המפוזר בקפידה, ומכשיר המנתב אולטרה סאונד לסירוגין, כך שהתא הסולרי יואר על ידי אור עם פער אנרגיה המתאים במיוחד עבור האקסימר. היתרון במבנה זה הוא שאין צורך למקם אלקטרודות בצורה מדויקת, וכן עקב הפיזור של החומר הרדיואקטיבי, רוב חלקיקי הבטא יצליחו לברוח מתוך גושי החומר הרדיואקטיבי ולתרום לתפוקת הסוללה.
סוללה גרעינית אלקטרומכנית.
סוללות גרעיניות אלקטרומכניות משתמשות במתח הנוצר בין שני לוחות על מנת לעקם לוח אחד כנגד השני, עד ששני הלוחות נפגשים, המתח שביניהם נפרק, ואז הלוחות חוזרים למקומם. התנועה המכנית שנוצרת בשיטה זו יכולה לשמש לייצור חשמל על ידי שינוי צורתם של חומרים פיאזואלקטריים או על ידי גנרטור ליניארי.
פוסט-אפ
אראסט פנדורין
ארסט פטרוביץ' פנדורין (ברוסית: Эраст Петрович Фандорин) הוא גיבור ספרותי, גיבור סדרת סיפורי הבלשים ההיסטוריים של הסופר הרוסי בוריס אקונין "תיבת פנדורין".
דמותו של פנדורין גילמה את האידיאל של אריסטוקרט מהמאה ה-19: אצילי, בעל חינוך, מסירות נפש, דייקן, נאמן לעקרונות. בנוסף, ארסט פטרוביץ' נאה, הוא בעל נימוסים ללא דופי, פופולרי בקרב נשים, אף על פי שהוא תמיד לבד. הוא גם בעל יכולת יוצאת דופן לנצח בכל משחק מזל ובכלל בכל סכסוך, אם התוצאה נקבעת לחלוטין במקרה.
בביקורות נטען כי השם פנדורין הוא רמז לעיתונאי ג'רום פנדור, הגיבור של סדרת ספרי בלשים ידי סופרים צרפתים מרסל אלן ופייר סובסטר על פנטומס (1911–1913) וטרילוגיית הסרטים הצרפתיים של שנות השישים, המבוססת על רומנים אלה, שבהם את תפקידו של פנדור - כמו גם תפקידו של פנטומאס - גולם בידי ז'אן מארה.
ביוגרפיה בדיונית.
ארסט פטרוביץ' פנדורין נולד ב-8 (20) בינואר 1856 במשפחת אצילים ותיקה. אביו לכאורה קורנליוס פון דורן נכנס לשירות הרוסי בתקופת שלטונו של הצאר אלכסיי מיכאילוביץ' (המתואר ברומן "אלטין-טולובאס", המהווה חלק מסדרת ספרים נוספת מאת בוריס אקונין על "הרפתקאות המגיסטר"). סמסון דנילוביץ' פנדורין, יליד סוף המאה ה-18. (דמות ברומנים נפרדים שכתב אקונין) והוא, בהתאמה, סבא-רבא של אראסט. אמו של הילד נפטרה במהלך הלידה. לכן, בין רוגז, או ללעג על הגורל המר, האב, פיוטר איסקאביץ', האבל על אשתו אליזבת, כינה את הילד אראסט (בסיפורו הנודע של ניקולאי קרמזין "ליזה המסכנה", הגיבורה ליזה נהרגה על ידי הצעיר אראסט). השם אליזבת (ליזה) הפך מאוחר יותר לקטלני עבור ארסט פטרוביץ' (ארוסתו נהרגה בסוף הרומן "עזאזל").
ילדותו ותבגרותו של ארסט פטרוביץ' עברו בשפע, הוא קיבל השכלה טובה בבית וגימנסיה אנגלית, הילד אימץ באופן מושלם את השפה האנגלית, והחינוך בגימנסיה הקלאסית כלל באופן מסורתי צרפתית, גרמנית ולטינית. לאחר מכן, ארסט פטרוביץ' שלט בבולגרית וטורקית במהלך השתתפותו במלחמת רוסיה-טורקיה, יפנית, בתקופת כהונתו כסגן קונסול האימפריה הרוסית ביוקוהמה, יפן. בגיל חמישים הוא תכנן ללמוד סינית וערבית. בגיל חמישים ואחת, למד ספרדית ובגיל חמישים ושתיים, איטלקית.
ההתמכרות של אביו, פיוטר איסקאביץ' פנדורין, להימורים, כמו גם "פרויקטים" כלכליים שונים הובילה בסופו של דבר לחורבת המשפחה. פיוטר איסקאביץ' לא יכול היה לעמוד במכת הגורל ומת מדום לב ולא הותיר לבנו שום אמצעי קיום. כתוצאה מכך נשללה מאראסט פנדורין האפשרות ללמוד באוניברסיטה ולקבל השכלה גבוהה ונאלץ לפרנס את עצמו, בגינו נכנס לשירות המדינה.
התעניינותו בכל מה שקשור לחקירת פשעים הובילה אותו למחלקת משטרת מוסקבה, שם הפך הממונה על החקירה המנוסה ביותר קסברי פייופילקטוביץ' גרושין למפקדו והמנטור הראשון שלו. פנדורין ממלא תפקיד של פקיד במחלקת הבילוש, ובמקרה מעורב בחקירת ההתאבדות המסתורית של סטודנט באוניברסיטת מוסקבה, שהפך לחשיפת הארגון המסתורי והחזק "עזאזל". פנדורין מצליח לפרום את פרשת עזאזל; במהלך חקירה זו, הוא מועבר לדרגת יועץ טיטולארי ומסונף רשמית לעבוד במשרד החוץ, אם כי למעשה הוא נכנס לשירות המחלקה השלישית בלשכת הוד מעלת הקיסר.
במהלך החקירה מגלה ארסט פטרוביץ' כי המזל, שאיננו מרוצה כל כך מהוריו, העניק לו את היכולת לנצח תמיד ובכל המשחקים הקשורים לריגוש וסיכון (קלפים, קוביות, הגרלות ועוד). כמו כן, ארסט פטרוביץ' מאמץ בחקירת עזאזל, בדרגת יועץ ממלכתי, את ההרגל האופייני, למנות כל העובדות הראשוניות וההשלכות ההגיוניות הנובעות מהן ("זה אחד", "זה שניים","זה שלושה"...).
בנוסף, הוא פוגש את יו"ר בית המשפט לצדק במוסקבה, היועץ החשאי הברון אלכסנדר אפולודורוביץ' פון אוורט-קולוקולצב ובתו אליזבטה (ליזנקה) בת ה-17, שהופכת לאשתו. עם זאת, כתוצאה מניסיון להתנקש בחייו של ארסט פטרוביץ', שבוצע ביום החתונה, ליזנקה מתה באופן טרגי מיד לאחר החתונה. אירוע זה מוביל לכך שפנדורין רוכש שני מאפיינים אופייניים: קווצות שיער אפורות וגמגום קל - תוצאה של הלם רגשי; הגמגום נעלם לחלוטין כשפנדורין מציג אדם אחר, נמצא במתח עצבי קיצוני או חווה זעם. בנוסף, ההלם ממות אשתו הוא כה גדול, עד שפנדורין מאבד את מרבית הרגשות הטבועים בו (כלשונו של המחבר - "הופך לנכה רגשית").
בשנים 1876–1878, בנסיעתו לבלקן והאימפריה העות'מאנית, נופל בייאוש לאחר מות אהובתו, ארסט פטרוביץ' מתנדב בשירות הסרבים. פנדורין לוקח חלק במלחמת רוסיה-טורקיה. בקרבות כבדים, נפילתו בשבי (שישפיע לרעה על המוניטין שלו ביפן), וטלטלה קשה תיפול בחלקו. לאחר שזכה בחופש מהפאשה בוידין במשחק שש-בש, הוא נשלח למפקדתו של המפקד הרוסי, מכיוון שהוא מחזיק במידע בעל חשיבות יתרה. בדרך הוא פוגש את ה"אישה המודרנית" ורווארה אנדרייבנה סובורובה בת ה-23, שעושה את דרכה למחנה הצבא אל חתנה. יחד הם יצטרכו לחפש את המרגל הטורקי אנואר אפנדי, שנמצא, על פי מקורות מסוימים, במטה הרוסי. אורעים אלה מתוארים ברומן "גמביט טורקי".
לאחר השלמת פרשת "הגמביט הטורקי" באופן מוצלח, פנדורין, למרות הצעותיו המסחררות של הבוס שלו, ראש המחלקה השלישית ומפקד חיל הז'נדרמים המיוחד, הגנרל לבוורטי ארקדיביץ' מיזינוב, מבקש לשלוח אותו לתפקיד מזכיר שגרירות האימפריה הרוסית ביפן.
בשנת 1878 בדרך למלא את משרתו, פנדורין חושף סדרת מעשי רצח מסתוריים שהתרחשה בפריז ועל ספינת הנוסעים לויתן, מנהל רומן חולף בהודו עם אחת הנוסעות, קלריסה סטומפ, שגרמה לעיכובו בהגעה ליפן ומקבל מתנה שלא יכול לסרב לה - שעון סבא ענק ולא נוח: "ביג בן" בגרסה זעירה. הם הצילו את חייו על ידי נפילה על ראשו של אדם שניסה להרוג אותו במהלך התנדנדות בים. אירועים אלה מתוארים ברומן "לויתן".
בשנת 1878 הוא הגיע ליוקוהמה. יפן. עם הגעתו ליפן, פנדורין צריך לקחת על עצמו את תפקידיו של סגן הקונסול הרוסי ביוקוהמה במקום את תפקיד מזכיר השגרירות בטוקיו.