סאן מנחם (נולד ב-7 בספטמבר 1993) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת המגן השמאלי במכבי חיפה מליגת העל ובנבחרת ישראל.
קריירת מועדונים.
מנחם גדל בתל אביב, למד בגימנסיה הרצליה ובעירוני י"א החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של שמשון תל אביב ושיחק גם בקבוצות הילדים של בני יהודה תל אביב. בגיל 18 הצטרף למחלקת הנוער של הפועל רמת השרון, ועם קבוצת הנוער של המועדון עלה לליגת העל לנוער בשנתו הראשונה בקבוצה. ב-11 במאי 2013 ערך מנחם את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס כמחליף בהפסד 1–2 לבני יהודה, ועד תום עונת 2012/2013 פתח בהרכב במשחק נוסף בליגת העל. בעונת 2013/2014 צורף באופן רשמי לקבוצה הבוגרת, וערך חמש הופעות בליגת העל בנוסף להופעה אחת במסגרת גביע המדינה, אך בתום העונה ירדה הקבוצה לליגה הלאומית. בעונת 2014/2015 הפך מנחם לשחקן הרכב קבוע, וערך 28 הופעות בליגה הלאומית. ב-13 במרץ 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 2–1 על מכבי יבנה.
ב-21 ביוני 2015 חתם מנחם לארבע שנים במכבי חיפה. ב-5 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף במשחק מול בני סכנין בגביע הטוטו, ובליגת העל שותף בעשרה משחקי ליגה בעונת 2015/2016, בנוסף למשחק אחד במסגרת גביע המדינה, בו זכה עם הקבוצה בתום העונה. בעונת 2016/2017 עזב טאלב טוואטחה את המועדון, ומנחם הפך למגן השמאלי הפותח של הקבוצה. ב-29 באוקטובר 2016 כבש מנחם את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 5–0 על הפועל אשקלון. ב-19 במרץ 2017 איבד את ההכרה לאחר היתקלות ראשים עם אובידיו הובאן, במהלך ההפסד 0–4 להפועל באר שבע באצטדיון טרנר. מנחם פונה לבית החולים סורוקה ושוחרר כעבור זמן קצר. מנחם חזר לשחק כעבור חודש, וסיים את העונה עם שני שערים ב-23 הופעות ליגה.
ב-22 באוגוסט 2017 הושאל מנחם לעירוני קריית שמונה עד לסיום העונה. כעבור חמישה ימים ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשפתח בהרכב בהפסד 1–2 למכבי תל אביב. ב-20 בינואר 2018 כבש את שער הבכורה שלו, בניצחון 2–0 על הפועל חיפה, ובסך הכל בעונת 2017/2018 כבש שני שערים ב-26 הופעות בליגה.
לקראת עונת 2018/2019 חזר מנחם למכבי חיפה, ובעונה זו כבש שער אחד ב-22 הופעות ליגה. בעונת 2020/2021 זכה עם מכבי חיפה באליפות לאחר עשר שנים שחונות, כשהוא תורם ארבעה שערים וארבעה בישולים.
נבחרת ישראל.
ב-15 באוקטובר 2019 ערך מנחם את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ישראל הבוגרת, כשנכנס כמחליף בניצחון 3–1 על במסגרת מוקדמות יורו 2020.
חיים אישיים.
בנובמבר 2021 נישא לבת זוגו עמית פיליפ.
ננסי אסטור
ננסי וויצ'ר לנגהורן אסטור (באנגלית: Nancy Witcher Langhorne Astor; 19 במאי 1879 – 2 במאי 1964) הייתה האישה הראשונה שכיהנה בבית הנבחרים הבריטי.
ביוגרפיה.
אסטור נולדה וגדלה בווירג'יניה שבארצות הברית. היא התחתנה בארצות הברית, אך נישואיה כשלו במהרה. בשנת 1905, כשהייתה בת 26, אסטור היגרה לאנגליה. שם היא נישאה בשנית. בשנותיה הראשונות של אסטור בבריטניה, היא הפכה לדתית הרבה יותר, ובו זמנית פיתחה דעות אנטי-קתוליות ואף אנטישמיות.
בשנת 1919 נכנסה לעולם הפוליטי, זאת לאחר שבעלה הצליח להיבחר לבית הלורדים. והייתה לאישה הראשונה שכיהנה בבית הנבחרים הבריטי מטעם המפלגה השמרנית. אמנם פעילה אירית בשם קונסטנס מרקייביץ הצליחה להיבחר לפרלמנט כשנה קודם לכן, אך זו לא כיהנה בפועל בפרלמנט כתוצאה מהסכסוך בין צפון אירלנד לבריטניה.
בשנותיה הראשונות בפרלמנט, אסטור התיידדה עם פוליטיקאים מכל הקשת הפוליטית. התיידדות עם חברי מפלגת הלייבור נמשכה עד שנת 1931. היא לא החזיקה בשום תפקיד מרכזי, ולכן השפעתה הייתה מוגבלת. אסטור עצמה לא רצתה עמדה בכירה בשורות השלטון, זאת מכיוון שרצתה חופש לבקר את ממשלתה. במהלך שנות ה-20 הצליחה לחוקק חוק אשר העלה את הגיל המינימלי לצריכת משקאות חריפים מ-14 ל-18. בנוסף על כך, היא פעלה על מנת לקדם צירוף נשים לשירות הציבורי, רפורמות בחינוך ותמיכה בנפגעי פשע צעירים.
שנות ה-30 היו יותר קשות ומורכבות עבור אסטור. בשנת 1929 זכתה בקושי במקומה בפרלמנט. בשנת 1931 נעצר בנה מהנישואים הראשונים בגין הומוסקסואליות. בנוסף על כך, אסטור עוררה סערה ציבורית כאשר טענה שנבחרת הקריקט הבריטית הפסידה לזו האוסטרלית בגין שימוש באלכוהול. סערה זו הפחיתה באופן משמעותי את הפופולריות של אסטור. בתקופה זו התיידדה עם הסופר ג'ורג' ברנרד שו, אך המחלוקות הפוליטיות ביניהם העיבו על היחסים. בנוסף על כך, אסטור קיימה עם בנה ביקור שנוי במחלוקת בברית המועצות ואף פגשה את שליט המדינה יוסיף סטלין. בנה הרעיף שבחים על השלטון הסובייטי, אך אסטור המשיכה לנקוט בעמדות אנטי-קומוניסטיות. למרות דעותיה, ביקורה של אסטור הפחית גם הוא את הפופולריות שלה, והציג אותה כרכה אל מול הקומוניזם.
עם עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, אוסטר הביעה עמדה ביקורתית כלפי מעמדן של הנשים, אך הביעה חשש ממלחמה עולמית נוספת. רבים מחבריה הביעו פייסנות כלפי המשטר הנאצי החדש. על אף האנטי-קתוליות שלה, אסטור התיידדה עם שגריר ארצות הברית בבריטניה ג'וזף קנדי, אשר היה קתולי בעצמו. בהתכתבויות ביניהם נמצאו התבטאויות אנטישמיות, אשר הביעו חשש ש"התקשורת היהודית" בארצות הברית מסיתה את המדינה כנגד השלטון הנאצי על מנת לגרום למלחמה עולמית. למרות דעותיה האנטישמיות במקצת, אסטור מעולם לא הביעה בפומבי עמדה פרו-נאצית. עמדותיה האנטי-קתוליות והאנטי-קומוניסטיות הפכו לקשיחות יותר בהמשך העשור. לאחר חתימת הסכם מינכן בספטמבר 1938, היא טענה כי אם הפליטים הצ'כים שנמלטו מהדיכוי הנאצי הם קומוניסטים, עליהם לבקש מקלט בברית המועצות ולא בבריטניה.
ב-1938, לבקשתו של פליקס פרנקפורטר, חבר יהודי בסגל הפקולטה למשפטים באוניברסיטת הארווארד ומעט מאוחר יותר שופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית, פנתה אסטור אל ידידיה במשטר הנאצי וסייעה לשחרורו של דודו הקשיש של פרנקפורטר, מלומד בספרייה הלאומית של וינה, ממחנה הריכוז בו נכלא.
עם תחילת מלחמת העולם השנייה, הודתה אסטור בטעויותיה והתנגדה לראש הממשלה נוויל צ'מברלין, אך עדיין נשמעה כלפיה ביקורת ביחסה אל הנאצים. בתקופה זו יחסה אל הקתולים הידרדר, והיא אף טענה שישנן קונספירציות קתוליות כנגד משרד החוץ הבריטי. נאומיה נעשו מהוססים ולא מובנים. שנים אלו היו לה קשות גם מבחינה אישית. אחותה ובנה נפטרו, וכך גם אחד מחבריה הטובים. בעלה קיבל התקף לב, דבר שפגע באיכות הנישואים שלה.
בשנת 1945 התפטרה בכעס מהפרלמנט, זאת לאחר שבעלה טען כי לא יתמוך בה במידה ותמשיך בפוליטיקה. כלפי חוץ אסטור טענה כי פרישתה נכפתה עליה. הסכסוך בין אסטור לבעלה העמיקו עוד יותר כשהוא התחיל לנטות שמאלה בדעותיו בפוליטיות. סכסוך זה הוביל לכך שהזוג גר בנפרד. הזוג השלים לפני מותו של הלורד אסטור ב-30 בספטמבר 1952. בשנים שלאחר פרישתה מהפוליטיקה, הדימוי הציבורי של אסטור דעך, זאת לאחר שהעמיקה את דעותיה כנגד זרים ויהודים. בשנים שלאחר מכן אסטור הפכה לבודדת יותר, לאחר שכל אחיה וחברה הקרוב ג'ורג' ברנרד שו נפטרו. בנה ג'קי התחתן עם אישה קתולית, דבר שפגע ביחסיו עם אמו.
אסטור נפטרה בשנת 1964 בלינקולנשייר וגופתה נשרפה.
המכללה הרבנית של אמריקה
לורנס סטיינהרדט
לורנס סטיינהרדט (באנגלית: Laurence Steinhardt; 1892–1950) היה דיפלומט ועורך דין יהודי אמריקאי. בתקופת מלחמת העולם השנייה כיהן כשגריר ארצות הברית בברית המועצות ובטורקיה והיה מעורב בהצלת יהודי הונגריה. היה שגריר ארצות הברית הראשון שנהרג בתקופת כהונתו.
קורות חיים.
שטיינהרדט נולד בשנת 1892 בניו יורק. בזמן מלחמת העולם הראשונה שימש סמל בחיל האפסנאות בצבא ארצות הברית והיה חבר הפדרציה של ציוני אמריקה וקהילת ציון האמריקאית. עבד במשרד עורכי הדין "גוגנהיימר, אונטמאייר ומרשל", שבו היה שותף דודו סמואל אונטמאייר.
בשנת 1932 עבד בצוות הקמפיין לנשיאות של פרנקלין רוזוולט. בשנת 1933 מינה אותו רוזוולט לשגריר ארצות הברית בשוודיה, בשנת 1937 הוא מונה לשגריר בפרו, ובשנת 1939 לשגריר בברית המועצות. ב-23 בפברואר 1940 כתב מכתב ממוסקבה למחלקת המדינה האמריקנית, שבו דיווח כי אין סימנים להשתלטות סובייטית. ההשתלטות אכן התרחשה כעבור כמה חודשים, ביוני 1940.
ב-12 בינואר 1942 הוא מונה לשגריר ארצות הברית בטורקיה. בתפקיד זה, ובמיוחד לנוכח היותו יהודי, מילא תפקיד מרכזי בהצלת יהודי הונגריה מברגן-בלזן. כמו כן מילא תפקיד משמעותי בסיוע לאנשי רוח דגולים רבים שנמלטו מאירופה כדי למצוא מקלט בטורקיה.
בשנת 1945, מינה אותו הנשיא טרומן לשגריר בצ'כוסלובקיה, לאחר מכן ב-1948 מונה לשגריר בקנדה. ב-28 במרץ 1950, בעת כהונתו כשגריר בקנדה נספה בתאונת מטוס ליד אונטריו במהלך נסיעתו לארצות הברית, סטיינהרדט נקבר בבית הקברות הלאומי בארלינגטון.
סטיינהרדט היה נשוי לדולסי ייטס הופמן ואב לבת.
מקסימיליאן אויגן, ארכידוכס אוסטריה
מקסימיליאן אויגן, ארכידוכס אוסטריה (שם מלא: מקסימיליאן אויגן לודוויג פרידריך פיליפ איגנטיוס יוזף מריה (בגרמנית: Maximilian Eugen Ludwig Friedrich Philipp Ignatius Joseph Maria); 13 באפריל 1895 - 19 בינואר 1952) היה אחיו של קרל הראשון, קיסר אוסטריה.
ביוגרפיה.
מקסימיליאן נולד ב-13 באפריל 1895 בווינה, בירת האימפריה האוסטרו-הונגרית. אביו היה אוטו פרנץ, ארכידוכס אוסטריה. אמו הייתה מריה יוזפה, נסיכת סקסוניה בתו של גאורג, מלך סקסוניה. סבא רבא שלו מצד האב היה פרננדו השני, מלך שתי הסיציליות. וסבא רבא שלו מצד האם היה פרננדו השני, מלך פורטוגל. אחיו הגדול היה קרל, ארכידוכס אוסטריה.