תאוריה אחת של אקסיון הקשורה לקוסמולוגיה שיערה שלאקסיון לא יהיה מטען חשמלי, מסה מאוד קטנה (פי מיליון קטנה מזו של האלקטרון) ואינטראקצית חתך הפעולה נמוכה עבור כוחות חזקים וחלשים. בגלל תכונותיהם של האקסיונים, הם מבצעים אינטראקציה מינימלית עם חומר רגיל. בשדה מגנטי אקסיונים יהפכו לפוטונים ולהפך.
סופר-סימטריה.
בתיאורית הסופר-סימטריה לאקסיון יש גם שותף-על שהוא סקלר וגם שותף-על שהוא פרמיון. שותף העל הפרמיוני של האקסיון נקרא אקסינו, שותף העל הסקלרי נקרא סקסיון או דילטון. כל שותפי העל מקובצים בסופר-שדה-כיראלי.
השלכות קוסמולוגיות.
קיימת תאוריה שאומרת כי האקסיון נוצר בכמות גדולה מאוד בזמן המפץ הגדול. מכיוון שנוצרה כמות כה גדולה, דבר זה יכול להסביר את בעיית החומר האפל בפיזיקה קוסמולוגית. עדיין לא הוכח כי אקסיונים הם אלו אשר מסבירים את בעיית החומר האפל. בנוסף לכך, יכולה להיות לאקסיונים השפעה על הכבידה בין גלקסיות.
יחסי ונואטו–מלזיה
יחסי ונואטו–מלזיה הם היחסים הבילטרליים שבין רפובליקת ונואטו לבין פדרציית מלזיה.
טרקטורים וציוד ITE
טרקטורים וציוד (ITE)
אנטוניו דה אוליביירה סלזר
Sandboxie
סנדבוקסי (באנגלית: Sandboxie) היא תוכנה הפועלת כחוצץ מערכתי (ארגז חול) ומגבילה את הגישה אל קובצי מערכת ההפעלה.
תוכניות המופעלות באמצעות סנדבוקסי נמצאות בסביבה בטוחה ואינן יכולות לפגוע בשאר השירותים של מערכת ההפעלה.
היסטוריה.
סנדבוקסי נכתבה בשפת C++ ופותחה על ידי רונן צור (Ronen Tzur) בשנת 2004. התוכנה בעלת תאימות מלאה למערכת ההפעלה חלונות, החל מגרסת חלונות XP וזמינה בשפות שונות.
בשנת 2010 נכנסה סנדבוקסי להיכל התהילה של אתר Brothersoft כשנבחרה לאחת מתוך 20 התוכנות הטובות ביותר של אותה שנה.
היא נרכשה בחודש דצמבר 2013 על ידי החברה Invincea, שנרכשה בעצמה בחודש פברואר 2017 על ידי חברת Sophos.
בסוף 2019 הפכה sophos את התוכנה לחינמית כחלק מהכרזה על הסיום המתוכנן של התמיכה בה.
בתחילת 2020 אכן הודיעה Sophos על סיום התמיכה בתוכנה, אך בתמורה שחררה את הקוד לציבור כדי לאפשר לאחרים לפתח גרסאות חדשות, והמליצה על זו שפותחה בקוד פתוח תחת המותג Sandboxie Plus (הכולל גם את Sandboxie Classic).
רישיון.
תחת המפתח החדש שתי גרסאות התוכנה (Sandboxie Plus ו-Sandboxie Classic) הן בקוד פתוח.
התוכנה המקורית הייתה חינמית בקוד סגור. בעבר הופצה תחת רישיון קנייני למשתמשי קצה עסקי וכתוכנה שיתופית חינמית לשימוש ביתי כאשר חלק מהתכונות לא היו זמינות בחינם ולאחר 30 יום הציגה בקשות רישום שנעלמו לאחר מספר שניות.
חבורת הבשן
אין עוד אהבה כזאת
אין עוד אהבה כזאת הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית דיקלה, מתוך אלבומה הרביעי, ואם פרידה. השיר יצא לאור ב-1 בדצמבר 2014, כסינגל החמישי מתוך האלבום, תחת חסותה של חברת התקליטים "Helicon Music - הליקון".
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-15 במצעד של רשת ג', שם נשאר במשך שלושה שבועות, השלישי במצעד של רדיו אמצע הדרך, והחמישי במדיה פורסט.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי דיקלה, הולחן על ידי דיקלה ועידו אוחיון והופק על ידי דיקלה, אוחיון ורוני בראון. השיר הוא מעין בלדה ים-תיכונית, אשר אותה רבים כינו כאחד משיריה הטובים ביותר של דיקלה.
את השיר ביצעה דיקלה בשידור חי מגלגלצ, ב-14 באוקטובר 2015.
וידאו קליפ.
במקום ווידאו קליפ מלא אשר היה צריך לצאת לשיר, הוחלט כי יעלה ליוטיוב אודיו רשמי של השיר, בו נראית גם עטיפתו של הסינגל. בעטיפה ניתן לראות את פרצופה של דיקלה מביט למעלה, והבעת פניה מייצגת תקווה, המאפיינת את מילות השיר.
האודיו זכה להצלחה נאה, ונכון לינואר 2020, מונה הצפיות שלו עומד על קרוב למעלה מ-2.2 מיליון צפיות.
סי יו אגיין
בול מסירה אישית
בול מסירה אישית הוא בול דואר אשר הונפק לראשונה על ידי דואר צ'כוסלובקיה בשנת 1937, כאמצעי לתשלום העלות הנוספת של שירות מסירה אישית.
הרקע ליצירת השירות החדש.
בצ'כוסלובקיה, כמו במרבית מדינות העולם, הציעו שירותי הדואר לשולח המכתב שתי אפשרויות עקרוניות להעברת המכתב לידי הנמען:
מסירה לכתובת הנמען.
הדרך המקובלת ביותר הייתה לציין על גבי המעטפה את שמו ומענו של המכותב, והדואר היה מעביר את המכתב אל הכתובת הרשומה על המעטפה. הדואר לא הבטיח ולא ניסה כלל לאתר את המכותב אישית, אלא השאיר את המכתב בתיבת המכתבים של המכותב, או מסר את המכתב לאדם הראשון שפתח את הדלת בכתובת שעל המעטפה.
מסירה אישית בבית הדואר.
אפשרות אחרת, שהוצעה על ידי חלק משירותי הדואר בעולם, נקראה בשם "דואר ממתין" . בשיטה זו רשם השולח את שמו של המכותב ואת שם בית הדואר אליו יש להעביר את המכתב. המכתב נשמר בבית הדואר עד אשר הגיע לשם המכותב, הזדהה בעזרת מסמך מתאים (דרכון, תעודת זהות או רישיון נהיגה), וקיבל את המכתב. פתרון זה נועד במקור עבור תיירים שלא ידעו מראש באיזה מלון הם עתידים להתאכסן, והדואר הממתין אפשר להם לגשת לבית הדואר המרכזי של העיר אליה הגיעו ולבדוק אם יש מכתבים הממתינים להם.
לכאורה, ניתן היה לשער כי "דואר ממתין" הוא הפתרון המתאים לכל מי שרוצה להבטיח כי המכתב ששלח יימסר רק לידי הנמען, ולא יגיע לאף גורם אחר. למעשה, שירות זה התגלה כבעייתי מאוד. בבתי הדואר בהם הופעל השירות הצטברו מכתבים רבים שאיש לא בא לדרוש אותם. על פי הנוהל מכתב שכזה נפתח על ידי אנשי הדואר בתום המועד שנקבע מראש, וזאת בניסיון לאתר את כתובת הנמען ולהעביר לרשותו את המכתב. כך נפגעה פרטיותו של השולח, אשר כלל במכתבו דברי אהבה או סודות מסחריים רגישים.
שירות מסירה אישית.
בשנת 1937 החליטו מנהלי הדואר של צ'כוסלובקיה להציע ללקוחותיהם שירות חדש. תמורת תשלום נוסף בסך 50 הלרו (מאית הקורונה הצ'כוסלובקית‏), הציע הדואר כי המכתב יועבר אל כתובתו של המכותב, תוך הבטחה שהוא יימסר אישית אך ורק לידיו של המכותב. שלא כמו בשירות של "דואר ממתין", שם קבעו הכללים כי ניתן למסור את המכתב לא רק למכותב אישית, אלא גם לנציג מטעמו שיגיע לבית הדואר עם כתב הרשאה מתאים, שירות "מסירה אישית" קבע כי אך ורק הנמען אישית יוכל לקבל לידיו את המכתב. היה זה פתרון מושלם עבור מי שביקש להבטיח את פרטיות הדברים שהעלה על הכתב.
השירות הוצע לא רק לשולחי המכתבים, אלא גם לנמענים. אדם שביקש לוודא כי כל המכתבים הנשלחים אליו ימסרו אך ורק לידיו אישית (גם במקרה שהמכתב נשלח בדואר רגיל), יכול היה להירשם בבית הדואר הקרוב לביתו ולהתחייב מראש על התשלום הנוסף. בית הדואר איתר את המכתבים שנועדו למנוי על השירות, דאג לסמן את המכתב כמיועד למסירה אישית, ולגבות מן הנמען סכום של 50 הלרו עבור כל מכתב.
בולי מסירה אישית.
הפעלה יעילה של שירות מסירה אישית חייבה לסמן באופן בולט וברור את המכתבים המיועדים להימסר לידו של הנמען, ולוודא כי לא יתערבבו בטעות עם המכתבים הרגילים אותם מניח הדוור בתיבת המכתבים. כדי להבטיח זאת הדפיס הדואר בצ'כוסלובקיה בול משולש בצבע כחול, שהיה שונה מאוד בצורתו מכל הבולים המרובעים שהיו בשימוש באותה עת. אדם שביקש לשלוח מכתב שיימסר במסירה אישית רכש את הבול המשולש והדביק אותו על המכתב, בנוסף לבולי הדואר הרגילים. במרכז הבול הכחול הודפס המספר 50 המציין את הערך הנקוב ובפינות הבול הודפסה האות V המציינת כי הסכום שולם.
בול משולש נוסף, בצבע אדום, הודפס לצורך מסירת דואר לנמענים שנרשמו לשירות מסירה אישית. כאשר הגיע לבית הדואר מכתב שהיה מיועד לנמען שהופיע ברשימת המבקשים לקבל מכתבים במסירה אישית, הדביקו פקידי הדואר על המעטפה את הבול המשולש האדום. כך ידע הדוור לחפש את הנמען אישית, למסור לו את המכתב ולגבות ממנו באותו מעמד את הסכום הדרוש. הבול האדום היווה למעשה בול דמי דואר המציין את ההתחייבות של מקבל המכתב לשלם עבור השירות. גם במרכז הבול האדום הודפס המספר 50 המציין את הערך הנקוב, אך בפינות הבול הודפסה האות D המציינת כי יש לגבות את הסכום.
הדפסת הבולים.
עיצוב שני הבולים המשולשים בוצע על ידי ווצלאב קובן (Václav Čuban), אחד מעובדי מחלקת הדואר והטלגרף של צ'כוסלובקיה. הם הודפסו על ידי איגוד הגרפיקה הצ'כי (Czech Graphics Union) בפראג בגיליונות של 100 בולים. ההדפסה בוצעה בשני מועדים נפרדים, תוך שינוי מבנה הגלופה.
ניתן להבחין בין שתי ההדפסות על ידי בדיקת הפינות של הבול המשולש. בהדפסה הראשונה נוקבבו הבולים בצורת מלבן שנחצה לשניים בקו אלכסוני, וכתוצאה מכך לא התקבלו בולים בצורת משולש מדויק. בהדפסה השנייה, לעומת זאת, נוקבבו הבולים בצורת ריבוע שנחצה לשניים בקו אלכסוני, וצורת המשולשים שהתקבלה כתוצאה מכך היא מושלמת.
בסך הכול הודפסו מן הבול הכחול 31,500 גיליונות ומן הבול האדום 27,200 גיליונות.
הפעלת שירות המסירה האישית בצ'כוסלובקיה.
ביום 1 במרץ 1937 הונפקו שני הבולים ושירות המסירה האישית החל לפעול. הוא הופסק ביום 15 בדצמבר 1939.
בתום מלחמת העולם השנייה, בשנת 1946, נעשה ניסיון לחדש את השירות ולהנפיק בול חדש מסוג מסירה אישית. הבול הונפק, אולם השירות בוטל זמן קצר לאחר מכן.
הדפסת בולי מסירה אישית במדינות אחרות.
למעט צ'כוסלובקיה, והמדינות שנוצרו בשטחה בזמן מלחמת העולם השנייה, כשהייתה תחת כיבוש של גרמניה הנאצית, לא הציע אף דואר אחר בעולם שירות של מסירה אישית.
בוהמיה ומוראביה.
בשנת 1939 הופעל בבוהמיה ומוראביה שירות מסירה אישית שפעל עד שילובה של בוהמיה ומוראביה במדינת צ'כוסלובקיה בשנת 1945.
סלובקיה.
בשנת 1940 הופעל בסלובקיה שירות מסירה אישית שפעל עד שילובה של סלובקיה במדינת צ'כוסלובקיה בשנת 1945.
הפעלת שירות מסירה אישית במדינות אחרות.