היסטוריה.
בשנת 1901, זמן קצר לאחר שאנרי בקרל הצרפתי גילה באקראי את הרדיואקטיביות (בשנת 1986), הציע הפיזיקאי הצרפתי פייר קירי להנרי אלכסנדר דנלוס, דרמטולוג צרפתי גם הוא, את הרעיון להחדיר מקור קרינה רדיואקטיבית לתוך גידול סרטני. נמצא כי הקרינה הרדיואקטיבית גורמת לגידול להתכווץ. במקביל ובאופן עצמאי, הציע גם אלכסנדר גרהם בל הבריטי את אותו הרעיון. בשנות ה-20 המוקדמות של המאה ה-20, החלו דנלוס בפריז והרדיולוג האמריקאי רוברט אבי (Abbe) בניו יורק לפתח בנפרד טכניקות חלוציות ליישום הברכיתרפיה.
בשנות ה-30 של המאה ה-20 כבר הייתה נפוצה תרפיה תוך-רקמתית באמצעות רדיום. בין השנים 1942–1958 נעשה שימוש ב"זרעים" עשויים מזהב ובתוכם רדון. מקורות הקרינה הרדיואקטיבית לשימוש בברכיתרפיה הובאו בשנת 1933 על ידי פרופסור לודוויג הלברשטטר לביה"ח הדסה בירושלים. בשנת 1958 החל לראשונה השימוש באירידיום-192 כמקור קרינה רדיואקטיבית, ועד היום הוא הנפוץ ביותר בשימוש בברכיתרפיה. למרות עניין הולך וגובר באירופה ובארצות הברית בברכיתרפיה, השימוש בברכיתרפיה בשנים שלאחר מכן למעשה פחת בעקבות הסכנה שבחשיפה לקרינה של הצוות המטפל שהחדיר את מקורות הקרינה למוליכים בצורה ידנית. אולם בהמשך חל פיתוח של מכונת ה-afterloading אשר מאפשרת את טעינת המוליכים מרחוק, באופן שבו סכנת החשיפה לקרינה מצומצמת, וכן התרחש פיתוח של מקורות קרינה נוספים. דברים אלו, בנוסף להתקדמות משמעותית ביכולות המידול התלת ממדיים ויצירת מערכות ממוחשבות לבניית תוכנית טיפול, הביאו לכך שהשימוש בברכיתרפיה הפך לנפוץ וליעיל מאוד בטיפול בסוגי סרטן רבים.
Tattle Tales
Tattle Tales הוא אלבום האולפן השני של הראפר האמריקאי 6ix9ine. האלבום יצא לאור ב-4 בספטמבר 2020 על ידי חברת התקליטים Create Music Group. מתוך האלבום ארבעה סינגלים.
אברהם הכהן (טייס)
אברהם הכהן (10 בספטמבר 1924, י"א באלול ה'תרפ"ד - 19 בנובמבר 1970, כ' בחשוון ה'תשל"א) היה טייס הניסוי הראשי של התעשייה האווירית בין השנים 1968 - 1970. אברהם הוביל את פרויקט מטוס ערבה, המטוס הראשון שפותח, תוכנן, יוצר והושק במלואו בתעשייה האווירית בישראל. ב-19 בנובמבר 1970 נהרג אברהם הכהן בהתרסקות מטוס ערבה 4X-IAI במהלך טיסת ניסוי.
ביוגרפיה.
אברהם הכהן נולד בקיבוץ בית אלפא ב-10 בספטמבר 1924 לתמר שוחטוביץ (1900-1991) ולאליעזר הכהן (1900-1971), שהיה ממנהיגי הקיבוץ הארצי ומפלגת מפ"ם. אברהם גדל והתחנך בקבוצת הילדים הראשונה של הקיבוץ, למד במוסד במשמר העמק וחלם כבר מילדות להיות טייס. באמצע שנות ה-40 הצטרף אברהם למועדון הדאייה בכפר הילדים וגילה לראשונה את חוויית הטיסה.
שירותו בחיל האוויר.
במלחמת השחרור שובץ אברהם כנהג משאית בשיירות לירושלים הנצורה ולאחר ההפוגה הראשונה שובץ כלוחם מן השורה
בחטיבת הראל.
עם סיום המלחמה, בשנת 1949, הצטרף לקורס טיס השני של חיל האוויר, אותו סיים בשנת 1951.
אברהם שירת בחיל האוויר עד שנת 1956 כקצין וטייס בטייסות הקרב המובילות של החייל וצבר שעות טיסה וניסיון על מטוסי מוסטנג, ספיטפייר, ומטאור.
הוא המשיך לשרת בחיל האוויר כטייס מילואים עד יומו האחרון ואף זכה לקבל מינוי חירום של מפקד טייסת במילואים לתקופות קצרות בטייסות 107 מוסטנג, 105 ספיטפייר ו- 116 מוסטנג.
לאחר שחרורו מהצבא הצטרף לצוות הטייסים של חברת הריסוס "כימאוויר" ובמקביל השלים תואר של הנדסת מכונות בטכניון. לימים הפך לטייס הראשי בחברה. כהוקרה על הצלחתו בביצוע עבודות ריסוס מהאוויר קיבל אברהם את פרס העבודה מידי מזכ"ל ההסתדרות פנחס לבון, בשנת 1957 ה'תשי"ז.
טייס הניסוי הראשי בתעשייה האווירית.
בשנת 1960,הצטרף אברהם לצוות טייסי הניסוי של התעשייה האווירית ובשנת 1968 התמנה לטייס הניסוי הראשי של החברה.
ב-21 בינואר 1970 הוביל את טיסת הבכורה של מטוס מטוס המנהלים הראשון מתוצרת התעשייה האווירית, הקומודור ג'ט (שאחר כך שונה שמו ל"וסטווינד").
כטייס הניסוי הראשי של החברה הוביל אברהם את פרויקט מטוס ערבה – המטוס הראשון שפותח, תוכנן ויוצר בתעשייה האווירית. טיסת הבכורה התבצעה ב־27 בנובמבר 1969. טקס הבכורה הרשמי נערך ב-8 באפריל 1970, בנוכחות ראש ממשלת ישראל דאז גולדה מאיר, שהגיעה לחנוך את המטוס וגזרה את הסרט.
ב-19 בנובמבר 1970 המריא מטוס הערבה 4X-IAI לטיסת ניסוי מספר 92 שכללה ניסוי פרפור, כשעל ההגאים - אברהם שהיה טייס הניסוי הראשי יחד עם טייס הפרויקט דייב לוין, ובתא המטען מהנדס הניסוי הראשי אהרן עוזרי והמכשירן הראשי איתן שפיגל. היות שהניסוי הוגדר כמסוכן, כל אנשי הצוות היו חגורים במצנחים. באותה העת, למטוס היו רשומות 110 שעות טיסה ו-92 גיחות.
בהיות המטוס מעל הרי השומרון באזור טולכרם, ביצע הצוות שני יעפים במהירות 205 ו-210 קשר שהיו כשורה. באמצע ביצוע היעף השלישי, במהירות של 215 קשר, נכנס המטוס לפרפור, תומכי הכנפיים נשברו, הכנפיים נתלשו מהמטוס והוא החל לצלול חסר שליטה. מהנדסי הניסוי הועפו ממנו, לא הצליחו לפתוח את המצנחים ונהרגו. אברהם נחבט בראשו, איבד את הכרתו, לא הצליח לנטוש את המטוס ונהרג בהתרסקות. טייס המשנה דייב לוין זחל לעבר דלת היציאה, מצנחו נפתח בתוך המטוס אך שלף אותו החוצה והוא צנח כשהוא פצוע קל.
כך סיפר יהודה טראו, ראש מינהל ניסויים בתעשייה האווירית, לבטאון חיל האוויר:
"זו הייתה טיסת הניסוי מספר 92, שנה לאחר תחילת הניסויים, ממש לקראת הסיום. התפקיד שלי היה מהנדס הניסוי, ואני הכנתי הכל לקראת הטיסה, אבל כשהגיע רגע הטיסה, אהרון עוזרי, הממונה שלי, אמר בלי אף היסוס 'אני טס'. בטיסה היו מתוכננים שלושה יעפים, שהאחרון מביניהם יהיה במהירות המרבית: 215 קשר. עמדתי על הגג עם מכשיר קשר והמתנתי לשמוע מהטייסים. המטוס המריא, ואחרי רבע שעה אני שומע את טייס הניסוי הראשי קורא לי, ואני עונה לו, והוא אומר 'יעף ראשון בסדר'. ואני מחכה עוד רבע שעה, ושוב אני שומע את קולו 'יעף שני בסדר'. ואני מחכה שוב רבע שעה, להודעה שהם ביצעו את היעף השלישי, וההודעה מתמהמהת. ואני מחכה, ומחכה, ומודיע למגדל שעוד לא שמעתי אותם, ושוב מחכה, עד שעלה מישהו לגג ואמר לי: 'אתה גם לא תשמע. הם התרסקו'"
הנצחתו.
הוקם לזכרו אתר ההנצחה בבריכת השחייה של קיבוץ בית אלפא.
בונבמבר 1971, השיקה התעשייה האווירית קרן מלגות לזכר נספי אסון "הערבה".
בטקס חנוכת הבריכה, בשנת 1972, הוצבה בפינה הצפון מזרחית של הבריכה אבן בזלת מרשימה שעליה נכתב שמו באותיות דפוס גדולות. האבן הוצבה על כן מיוחד שעליו נכתב: "אברהם הכהן טייס. נספה באסון הערבה". בשנת 2013 הוצב ליד האבן שלט מעוצב שעליו נכתבו קורות חייו.
משפחתו.
בשנת 1949 נשא אברהם לאישה את מאירה קפלן שהצטרפה לקיבוץ הצעיר בתחילת שנות ה-40 יחד עם חבריה לקן השומר הצעיר בתל אביב.
אברהם נקבר למרגלות הגלבוע בביתו בקיבוץ בית אלפא, כשהוא משאיר אחריו את אשתו מאירה ואת ארבעת ילדיו: אבנר, יוני, סמדר ויאיר.
שניים מבניו היו טייסים - אבנר, טייס מסוקי סער (על פעילותו במלחמת יום כיפור נעשה הסרט "כיפור"), ויונתן, שקיבל את עיטור העוז על הובלת פלוגת טנקים מול המצרים בתעלת סואץ במלחמת יום כיפור. אחר כך סיים קורס טיס ושירת כטייס. יוני נהרג במהלך טיסת אימונים בסיני בשנת 1980.
לקריאה נוספת.
הספר "ערבה בוכייה" מאת ישראל זמיר.
יחסי אינדונזיה–הונג קונג
יחסי אינדונזיה–הונג קונג הם היחסים דו-צדדיים בין הונג קונג לאינדונזיה.
יחסים רשמיים.
אינדונזיה מחזיקה קונסוליה כללית בהונג קונג הממוקמת במפרץ Causeway, האי הונג קונג. להונג קונג אוטונומיה מלאה בניהול קשריה החיצוניים במגוון רחב של תחומים מתאימים, כולל היבטים מסחריים, חברתיים ותרבותיים. משרד הכלכלה והסחר בשל הונג קונג בג'קרטה מייצג את הונג קונג באינדונזיה.
יחסי סחר.
אינדונזיה הייתה שוק הייצוא השביעי בגודלו של הונג קונג בשנת 2015, ואילו הונג קונג הייתה שוק היצוא ה-15 בגודלו של אינדונזיה בשנת 2015. הונג קונג העסיקה 1.4% משוק הייצוא האינדונזי, ואילו אינדונזיה תרמה 2.3% מנתוני הונג קונג.
אינדונזים בהונג קונג.
האינדונזים מהווים את קבוצת המיעוט האתני השנייה בגודלה בהונג קונג, המונה 102,100, השנייה בלבד לפיליפינים. כמעט כל האינדונזים בהונג קונג הם אלו שמגיעים לחוזי העסקה לזמן מוגבל כעוזרי פנים זרים. עובדים אינדונזים בהונג קונג מהווים 2.4% מכלל העובדים האינדונזים מעבר לים.
אירועים.
במהלך מהומות אינדונזיה במאי 1998, התקפות על אינדונזים סיניים עוררו רגשות בקרב קבוצות אתניות סיניות בהונג קונג. כתגובה, מנהיג המפלגה הדמוקרטית בהונג קונג, מרטין לי, מתח ביקורת על הנושא במכתב רשמי לנשיא אינדונזיה בי.ג'יי חביבי. עם מדיניות עצמאית מסין, ממשלת הונג קונג הגישה מחאה לממשלת אינדונזיה ואיימה לגרש פועלים אינדונזיים בהונג קונג. האיום לא הגיע לידי מימוש לבסוף.
ביקורים רשמיים.
בשנת 2017 הגיע נשיא אינדונזיה, ג'וקו וידודו, להונג קונג ב-30 באפריל לביקור רשמי בן יומיים. הוא התקבל בברכה על ידי ראש הרשות המבצעת של הונג קונג לאונג צ'אן-יינג בבית הממשלה בהונג קונג ב-1 במאי. בין שתי הממשלות נחתם מזכר הבנות בנושא שיתוף פעולה תרבותי והצהרה משותפת על שיתוף פעולה.
ג'ון סנואוהה
ג'ון סנואוהה (ביפנית: 瀬上 純; נולד ב-2 באוגוסט 1970, מיאגי) הוא מלחין וגיטריסט יפני שידוע בעיקר כמלחין מוזיקה למשחקי מחשב.
ביוגרפיה.
ג'ון סנואוהה נולד במיאגי בשנת 1970. הוא החל לנגן בפסנתר בגיל 3. כאשר הוא היה בן 12 המשפחה עברה לפנמה, בגיל 15 הוא התחיל לנגן גיטרה והקים להקה שהתפרקה לאחר מספר שנים.