משנת 1987 היחידה עברה לבסיס עובדה. עד נובמבר 2004 התקיימה בביסמ"ת מגמת קציני תעופה שעברה לבית הספר לקצינים של חיל האוויר. בבית הספר עוברים הדרכה כ–2200 חניכים בשנה, מתוכם כ–1500 חניכות עוברות טירונות בבית–הספר עצמו. בבית–הספר ישנן ארבע מגמות, שלוש מגמות מקצועיות: "ביטחון", "מבצעים ובקרה", "מודיעין" ומגמת "טירונות". כל מגמה מקצועית מופקדת על מספר קורסים. משך הזמן של מסלול בבית הספר משלושה שבועות, הקצר ביותר, ועד ארבעה חודשים הארוך ביותר.
החל משנת 2018 מפקד בית הספר הוא מאיר בוחבוט.
בית הספר התרחב משמעותי, כאשר מרבית הקורסים בשיטת 'הכשרה במהלך העבודה' (OJT) עברו לביסמ"ת כדי לקבל מסגרת רצינית יותר.
בשנת 2007 מסלול הכש"מ (הכשרת המפקד) עבר לטייסת הדרכה החדשה שהוקמה בבסיס עובדה, והמשיך במתן שירותי הדרכה והכשרת מדריכים ומפקדים לכלל החיל.
ביולי 2020 הוקם בית הספר לבקרה אווירית ופיקוח טיסה בבח"א 10 וההכשרה לתפקידים: קציני בקרה אווירית, מש"קי בקרה אווירית, קציני פיקוח ופקחי טיסה עברה מביסמ"ת לבית הספר החדש.
באוגוסט 2021 נסגרת טייסת הדרכה בבסיס עובדה, והתאחדה לתוך ביסמ״ת.
עקב כך, נפתח גף חופ״ה ומסלול הכש״מ מחדש ביחידה.
ועד גאולה
שלמה שפירא(דיין)
תלמי ממפיטיס
תלמי מֶמְפִיטֵיס (ביוונית: Πτολεμαῖος ὁ Μεμφίτης; המאה ה-2 לפנה"ס) היה נסיך מצרי מבית תלמי. בנם של קלאופטרה השנייה, מלכת מצרים ושל תלמי השמיני. יש השוללים את קיומו ההיסטורי ומזהים אותו עם תלמי השביעי.
קורות חיים.
על פי ההערכות, תלמי נולד בסביבות שנת 144 לפנה"ס, או לכל המאוחר בשנת 142 לפנה"ס. אביו היה תלמי השמיני ("פיסקון"), בנם של תלמי החמישי וקלאופטרה הראשונה, ואמו הייתה קלאופטרה השנייה, שהייתה למעשה אחותו של תלמי השמיני. דיודורוס מציין שהוא נולד בעת שאביו הוכתר בעיר ממפיס כמלך מצרים, ולפיכך קרא לו אביו "ממפיטיס". אמנם הוא אינו נזכר במקורות הספרותיים העתיקים בשם "תלמי", אולם מרבית בני המלוכה משושלת בית תלמי נשאו שם זה. הוא גם מזוהה עם "תלמי", הנזכר בתבליטים על קירות מזרח ומערב בנאוס של מקדש אדפו, כבנם של תלמי השמיני וקלאופטרה השנייה.
בשנת 142 לפנה"ס, התברר שאמו אינה מסוגלת יותר להרות, ותלמי השמיני נישא לקלאופטרה השלישית, שהייתה בתה של קלאופטרה השנייה מנישואים קודמים. קלאופטרה השנייה עוררה מרד שהתבטא במהומות באלכסנדריה, במהלכן נשרף ארמון המלוכה ותלמי השמיני וקלאופטרה השלישית אולצו להימלט לקפריסין. לאחר מרד זה, קלאופטרה השנייה הכריזה על תלמי ממפיטיס, שהיה אז בערך בן 12, כמלך מצרים. מלחמת אזרחים איימה לקרוע את אלכסנדריה ממצרים, כשזה מול זה ניצבו תומכי תלמי השמיני ברחבי מצרים ותומכי קלאופטרה השנייה ובנה באלכסנדריה. כתובת הקדשה שנמצאה מאותה תקופה, מספרת על כך שתלמי ממפיטיס הקדיש לאפולו, ארטמיס ולטו, על שום היותו "אסיר תודה לה בת דודתו ואשת אבי המלכה קלאופטרה". לא ברור באיזו קלאופטרה מדובר, אולם נראה שתלמי ממפיטיס הכיר בה כמלכה עליונה. למרות שבאופן פורמלי הוא היה המלך.
תלמי השמיני לא ויתר, ובעורמה זימן את תלמי ממפיטיס אליו לקפריסין. כאשר ממפיטיס הגיע, הוא רצח אותו ושלח את איבריו בתוך תיבה לאמו, קלאופטרה השנייה, לכבוד יום הולדתה. המעשה המזעזע גרם לזעם בקרב תומכי קלאופטרה, שהחריבו ובזזו את פסליו ודיוקנאותיו של תלמי השמיני. בשנת 127 לפנה"ס עזבה קלאופטרה השנייה לסוריה ואיפשרה לתלמי השמיני וקלאופטרה השלישית לחזור לאלכסנדריה. בשנת 124 לפנה"ס היא חזרה והציעה שלטון משותף שלה יחד עם אחיה/בעלה תלמי השמיני ואשתו/בתה קלאופטרה השלישית. שלטון זה התקיים עד מותו של תלמי השמיני בשנת 116 לפנה"ס.
פרדריק תסיגר, הברון השני מצ'למספורד
גנרל פרדריק אוגוסטוס תסיגר, הברון השני מצ'למספורד (באנגלית: Frederic Augustus Thesiger, 2nd Baron Chelmsford; נולד ב-31 במאי 1827 בדרבי, האימפריה הבריטית - מת ב-9 באפריל 1905 בלונדון, האימפריה הבריטית) היה גנרל בריטי שנודע בשל פיקודו על הצבא הבריטי במהלך מלחמת הזולו.
ביוגרפיה.
תחילת דרכו.
צ'למספורד נולד ב-31 במאי 1827 בדרבי, שבבריטניה. אביו היה פרדריק תסיגר, הברון הראשון מצ'למספורד, שהיה פוליטיקאי ומשפטן ושימש פעמיים בתפקיד "לורד צ'נסלור". אמו הייתה אנה מריה טינלינג, היו לו שלושה אחים ושלוש אחיות. הוא התחנך באיטון קולג' היוקרתי, והתגייס לצבא הבריטי ב-1844.
תחילת הקריירה הצבאית.
הוא ניסה ללא הצלחה להשיג מקום במשמר הגרנדירים, ושרת במשך שנה בחטיבת רובאים בהליפקס שבקנדה. בנובמבר 1845 הועלה לדרגת לוטננט, והועבר למשמר הגרנדירים. בשנת 1850 הועלה לדרגת קפטן, ובשנת 1852 הפך לעוזרו האישי של הלורד המפקח של אירלנד, לורד אגלינטון. במאי 1855 הוא הועבר לחצי האי קרים, ושימש כמפקד בטליון במלחמת קרים. על חלקו באותה מלחמה קיבל את עיטור מסדר המג'ידיה מטעם האימפריה העות'מאנית. באותה שנה הוא הועלה לדרגת מייג'ור.
בשנת 1857 הועלה לדרגת לוטננט קולונל. בשנת 1858 הועבר להודו הבריטית, ומונה למפקד רגימנט חי"ר ה-95 (דרבישייר). הוא לחם בקרבות לקראת סוף המרד ההודי הגדול. הוא שרת בבומביי בין 1861 ל-1862, ובשנת 1863 הועלה לדרגת קולונל. בבומביי, הוא התיידד עם המושל דאז הנרי ברטל פריר. לקשר זה יהיה תפקיד חשוב כאשר שניהם ישרתו בדרום אפריקה. בשנת 1868 הוא לחם במסגרת המשלחת הצבאית לאתיופיה, ועל כך הוענק לו אות "אביר הצלב הגדול במסדר האמבט". מ-1869 עד 1873 הוא שרת שוב בהודו, וחזר לבריטניה בשנת 1874. הוא מונה למפקד בריגדה במחנה אלדרשוט, ובשנת 1877 הועלה לדרגת בריגדיר גנרל.
במרץ של אותה שנה הועלה לדרגת גנרל, ובפברואר 1878 נשלח למושבת נטאל כמפקד הכוח הצבאי הבריטי שם. באוקטובר של אותה שנה מת אביו והוא ירש את התואר "ברון צ'למספורד". הוא השתתף במלחמות קוסה, נגד שבטים ילידים באזור, ובמהלכן התרשם לרעה מהיכולת הצבאית של האפריקנים השחורים. טעות זו תחזור ותרדוף אותו.
מלחמת הזולו.
כגנרל, נודע צ'למספורד כבינוני ומטה. ההיסטוריון בראיין פרט כותב עליו:
בשנת 1879, המושל הבריטי המקומי הנרי ברטל פריר, שהיה ידידו של צ'למספורד עוד מזמן שירותם המשותף בהודו, הכריז מלחמה על ממלכת הזולו. צ'למספורד פיקד על הכוח התוקף, ולרשותו עמדו 6,000 חיילים סדירים ו-9,000 מגויסים אפריקאים. תוכנית הקרב שלו הייתה שאפתנית ופשוטה מאוד. לחדור על זולולנד בשלושה טורים, שכולם יתכנסו בסופו של דבר לקרב המכריע בעיר הבירה של הזולו, אולונדי. צ'למספורד נלווה בעצמו עם מטהו אל הטור המרכזי בפיקודו של ריצ'רד גלין, והתערב בעצמו בתוכניותיו ופקודותיו של גלין.
ב-20 בינואר הגיע הטור אל גבעה שכונתה "איסאנדלוואנה" בשפת זולו. בניגוד לפקודות שהוא עצמו פרסם, צ'למספורד לא הורה להציב את העגלות שלו בתנוחת מגננה מעגלית, ובאופן כללי הזניח את ההגנה וזלזל בכוחו של האויב. בהמשך חילק צ'למספורד את הכוח, ויצא לכיוון שלישי, עם הכוח העיקרי וכל הארטילריה. התוכנית הייתה לסרוק את השטח ולכנס את הכוח מחדש בנקודה שאליה יגיע הסיור הרכוב. הוא חשד שהזולו עלולים לתקוף, ועל כן הורה לקולונל אנתוני דמפורד לנוע עם כוחותיו אל המחנה באיסאנדלוואנה. דמפורד נע מזרחה יותר, אולם צ'למספורד סבר שהוא הגיע באיסאנדלוואנה. התוצאה הייתה קרב איסאנדלוואנה, שבסופו השמידו כליל 20,000 עד 22,000 לוחמים מבני הזולו את המחנה הבריטי. כשצ'למספורד קיבל את הדיווח על התבוסה, הוא רק מלמל מופתע "השארתי שם אלף איש".
לאחר עוד מספר קרבות קשים, נסוג צ'למספורד מזולולנד. הוא התעלם מהצעות השלום של הזולו, והחל להתכונן לאפשרות שהם ינסו לתקוף את מושבת נטאל. צ'למספורד שלח הודעה לממשלת בריטניה בדבר התבוסות והלחימה כנגד הזולו. ראש הממשלה הבריטי בנג'מין דיזראלי, ששמע לראשונה על הלחימה, למרות כעסו על כניסה לעימות ללא אישור הממשלה, החליט בכל זאת לשלוח כוחות בריטים לדרום אפריקה כדי לשמר את היוקרה של האימפריה הבריטית ולסיים את הקונפליקט מהר ככל שניתן. הוחלט שצ'למספורד יוחלף במפקד חדש בשם גרנט ג'וזף וולסלי, אולם עד שוולסלי יכל להגיע לדרום אפריקה המשיך צ'למספורד לפקד בפועל על הכוח. הוא החליט לסיים את המלחמה מהר ככל הניתן, לפני שוולסלי יספיק להגיע ולהחליף אותו.
הוא נע שוב לתוך זולולנד, והפעם הצליח להגיע עד עיר הבירה אולונדי. לאחר קרב אולונדי נכבשה העיר, והועלתה באש. המלך קטשאויו קמפנדה נמלט, אולם נלכד ביערות. באמצע יולי כבר יכל צ'למספורד לחזור לבריטניה כמנצח.
אחריתו.
בשנת 1884 הוא התמנה כמפקח של מצודת לונדון, והוא החזיק בתפקיד עד 1889. ב-1889 הוא התמנה כמפקד רגימנט דרבישייר ("אנשי יער שרווד"). בשנת 1902 עוטר באות "אביר הצלב הגדול במסדר הוויקטוריאני המלכותי". הוא מת בלונדון ב-9 באפריל 1905, מהתקף לב במהלך משחק ביליארד.
הוא השאיר אחריו ארבעה בנים. הבכור, פרדריק תסיגר, ירש את התואר "ברון צ'למספורד". בן אחר, אריק, שרת במלחמת העולם הראשונה בדרגת לוטננט קולונל. בן אחר, היה הדיפלומט וילפריד גילברט תסיגר. נכדו, וילפריד תסיגר, התפרסם כנוסע וסופר.
בייקאוף ישראל
פרידה שהם
פרידה שהם (נולדה ב-1960) היא מעצבת תפאורה, תלבושות ומרצה ישראלית לתיאטרון.
ביוגרפיה.