המרכז הבין-תרבותי לירושלים מאמין שלכל תושבי ירושלים הזכות לגישה הוגנת ואיכותית לכל השירותים המגיעים להם. כמו כן, שלתושבי ירושלים יש זכות להשפיע ולהיות שותפים בכל הנושאים המשפיעים עליהם. מכיוון שבירושלים זהויות ותרבויות רבות, חזון המרכז מחייב גישה המתחשבת בזהויות ותרבויות אלו. על-כן, מתן שירותים חייב להיות כשיר תרבותית ותהליכי קבלת החלטות חייבים להיות פתוחים לדיון עמוק חוצה תרבויות ומותאם זהויות בין כל בעלי העניין. מנהיגות קהילתית, כמו גם אנשי מקצוע וארגונים מגוונים, מכל המגוון הירושלמי זכאים להיחשב בעלי עניין בתהליכים המשפיעים על העיר וקהילותיה.
למרכז הבין-תרבותי אין שיוך פוליטי כזה או אחר ומצוי בקשר תמידי עם מגוון רחב של תרבויות, זרמים וגופים שונים בעיר. בנוסף, כדי לשמר את עצמאות המרכז בעיני כל הזהויות בעיר, הוא איננו מקבל או מבקש לקבל תמיכות עירוניות או ממשלתיות.
מוקדי פעילות עיקריים.
פעילות המרכז מתקיימת בעיקרה בעיר ירושלים, ומתחלקת לרוב לשלושה מוקדים עיקריים בעיר:
הנהלה וחברי הוועד המנהל.
ד"ר חגי אגמון-שניר מנהל את המרכז הבין תרבותי לירושלים מאז היווסדו בשנת 1999. יו"ר הוועד המנהל הוא אבנר הרמתי, והוא ממייסדי המרכז. מיכאל גל היה גם הוא מהמייסדים, וכיהן כיו"ר הראשון של המרכז.
המחויבות של המרכז ליחס מכבד לשונות משתקפת לא רק בעשייתו, אלא גם בהרכב המגוון של צוות העובדים וחברי הוועד המנהל.
חברי הוועד הם:
פואד אבו חאמד, השייח' מחמוד אבו ח'דייר, שייקה אל-עמי, שמעון (שימקו) אל-עמי, יעקב אפרתי, ד"ר שי בן-יוסף, אהרון בן-נון, עדינה בר-שלום, בוני גולדברג, אבנר הרמתי, צביקה טימברג, הרב מתתיהו יצחק טננבוים, חנה לויטה, הישאם נג'אר, הארכיבישוף פיירבטיסטה פיצבאלה, הרב דוד רוזן, שרון רוזן.
חטאי ערי המישור
חטאי ערי המישור; או, זיכרונותיה של מרי-אן, עם סיפורים קצרים על מעשי סדום וטריבדיזם (באנגלית: The Sins of the Cities of the Plain; or, The Recollections of a Mary-Ann, with Short Essays on Sodomy and Tribadism ) מאת הסופר הפסאדו-אנונימי ג'ק סאול, הוא אחד מהרומנים הפורנוגרפיים ההומוסקסואלים הראשונים שפורסמו שפה האנגלית. ישנה תאוריה רווחת שהספר נכתב ברובו על ידי ג'יימס קמפבל רדי והצייר שמעון סולומון, שהורשע בהתערטלות בציבור ב-1873. הספר פורסם לראשונה ב-1881 על ידי ויליאם לזנבי, אשר הדפיס 250 עותקים מהספר. המהדורה השנייה פורסמה על ידי לאונרד סמית'רס בשנת 1902. הספר היה יקר ועלה כ-80 שילינג.
בספר מתוארים זיכרונותיו של ג'ק סאול, נער ליווי צעיר או בשמו הבדוי "מרי-אן". בספר, סאול נאסף ברחוב על ידי מר קמבון. לאחר שהם סועדים ארוחת ערב, מבקש קמבון מסאול לספר את סיפור חייו.
ג'ון סאול היה נער ליווי אמיתי ממוצא אירי, הנודע בשם 'דבלין ג'אק'. הוא היה מעורב בסקנדל הומוסקסואלי בטירת דבלין ב-1884, וכן בסקנדל רחוב קליבלנד. הספר נפח השראה מהסיפור של ג'ון, וניתן לשער שהוא חלק את חוויותיו עם הסופר האנונימי. חלק מהפרטים בספר תואמים את סיפור חייו של ג'ון, ואמנם חלק אינם. דוגמה לכך ניתן לראות במוצאו של ג'ון מהספר - אנגלי, בעוד ג'ון האמיתי היה אירי.
מוכר הספרים הפורנוגרפיים צ'ארלס הירש טען שזה היה אחד הספרים הסוקרטיים שהוא סיפק לאוסקר ויילד ב-1890.
בשנת 1883, הירש פרסם את ספר ההמשך "מכתבים מלאורה ואוולין, בנוגע לנישואים המזויפים שלהן, נסיעת החתונה וכו' מפורסם כנספח לחטאי הערים." ספר זה הודפס מחדש בשנים 1899 ו-1903. נודע רק על עותק מקורי אחד ששרד, מהמהדורה השלישית.
העותק היחידי שיודעים על קיומו נמצא בספרייה הבריטית. שני הספרים הוצאו לאור מחדש.
ויליאם לזנבי
ויליאם לזנבי (נפטר בסביבות 1888) היה מוציא לאור אנגלי של ספרי פורנוגרפיה. הוא פעיל במהלך שנות ה-70 וה-80 של המאה ה-19. הוא השתמש בשמות הבדויים דאנקן קמרון ותומס ג'וד. מבין פרסומיו ניתן לציין את חטאי ערי המישור.
לאחר סקנדל רחוב קליבלנד, העביר לזנבי את עסקיו לפריז ומכר ספרים באנגליה דרך הזמנות בדואר.
גביע המדינה בכדורגל 1989/1990
גביע המדינה בכדורגל 1989/1990 הייתה התחרות ה-52 מאז היווסדה וה-37, לאחר קום המדינה. המשחקים החלו בספטמבר 1989 והסתיימו ב-4 ביוני 1990.
הפועל כפר סבא ניצחה במשחק הגמר ובכך זכתה בגביע השלישי שלה.
התוצאות.
השלבים המוקדמים.
בשלב המוקדם השתתפו קבוצות של ליגה ג'. בסיבוב השמיני לתחרות הצטרפו קבוצות של ליגה לאומית.
שתי קבוצות מהליגה הבכירה הודחו כבר בסיבוב השמיני בידי קבוצות מהליגה השנייה
בית"ר תל אביב הודחה בידי הפועל תל אביב (ששיחקה באותה עונה בליגה השנייה) כאשר הפסידה לה 1-3 ובאותה תוצאה ניצחה מכבי יבנה את הפועל ירושלים
4 קבוצות עלו לשמינית הגמר ללא משחק:
מכבי יבנה, הפועל בת-ים והפועל לוד מהליגה הארצית והפועל ירוחם מליגה ג
שלבי הגמר.
הקבוצה שאירחה את המשחק הראשון במגרשה הביתי צוינה כראשונה בכל זוג.
הערה:
ביילן
ביילן (בהולנדית Beilen) הוא כפר במחוז דרנתה אשר בהולנד.
בכפר נמצאו שרידים של בתי קברות עתיקים. ב-8 באוגוסט 1820 כל המבנים בכפר נשרפו למעט הכנסייה. בקצה המזרחי של הכפר נמצאת תחנת רכבת. ב-2 בדצמבר 1975 נחטפה רכבת בכפר והחוטפים ירו בנהג ושני נוסעים והרגו אותם.
אוכלוסיית הכפר מנתה בשנת 2006 9,656 תושבים ושטחה הוא 3,283 קילומטרים רבועים.
מלחמת אפגניסטן (2001–הווה)
קורפוס פאנצר אס אס השני
גילוי עריות
בעברית מודרנית גילוי עריות הוא קיום יחסי מין בין קרובי משפחה, דהיינו יחסים מיניים בין אב לבתו או בנו, בין אם לבתה או בנה, בין אח לאחות וכדומה. על אף שבמקור לקוח המושג מהשפה המקראית, שבה הוא משמש לציון כל מעשה יחסי אישות שאסור על פי המקרא. לעיתים משתמשים במושג זה גם לקרובים הקשורים בזיקה, כגון אנשים המתגוררים באותו הבית, הקשורים באימוץ או נישואין, ואנשים בני אותו השבט או השושלת.
האיסור על קיום יחסי מין בין קרובי משפחה הוא טאבו נפוץ מאוד בתרבויות האנושיות בעבר ובהווה, והוא אף נחשב לטאבו האוניברסלי הראשון (ולא קניבליזם, כנהוג לחשוב). האנתרופולוג מרווין האריס מציין שעצם הצורך בחוק נגד גילוי עריות, והעובדה שקיימים עבריינים רבים על החוק למרות העונש, מעידים שבמקביל לסלידה האוניברסלית קיימת משיכה אוניברסלית. תפיסה זו מבוססת כבר על טענותיו של זיגמונד פרויד. אך האנתרופולג דונלד בראון ציין שמחקרים שנערכו באמצע המאה העשרים הראו אחרת. ביניהם בולטים מחקרים שנעשו בקיבוצים ישראליים, והראו שבין ילדים וילדות שגודלו באותו בית ילדים בדומה לאחים ולאחיות, לא היו כמעט קשרים מיניים עם התבגרותם. כך או כך, רק במקרים ספורים בהיסטוריה האנושית היה גילוי העריות מנהג מקובל (אולי הידועים מביניהם בחצרות המלוכה של מצרים העתיקה, של פרס העתיקה ומנהג דומה בחצר המלוכה האצטקית). אף על פי כן, הגדרת "קרוב משפחה" לעניין האיסור על גילוי עריות משתנה מתרבות לתרבות. בעוד שביהדות אסור להנשא לצאצאים ישירים עולמית ("שאברהם אסור בכל נשי ישראל, ושרה אסורה בכל אנשי ישראל"), עם חריגים בדרגה שנייה כנישואי בת דודה ואחיינית, בנצרות הקתולית אסור להתחתן עם כל קרובי המשפחה עד דרגה שביעית. עם זאת, יחסי מין עם קרוב מדרגה ראשונה (כגון הורה או אח), אסורים באופן כמעט אוניברסלי.
כיום, ברוב החברות המודרניות קיימים חוקים הנוגעים לגילוי עריות או הגבלות חברתיות על נישואי קרובים. בחברות בהן החוק אוסר על גילוי עריות, גם כאשר מתרחש מקרה של גילוי עריות הנעשה בהסכמת שני הצדדים, המעשה עדיין יוגדר כפשע, אך כפשע ללא קורבן. ילדים שנולדו כתוצאה מגילוי עריות נחשבו בעבר כילדים בלתי חוקיים, וכיום בחלק מהחברות הם עדיין נחשבים ככאלו. ברוב המקרים הללו להורים לא הייתה אפשרות להתחתן, שכן נישואין אלו נחשבו לנישואי עריות והיו גם הם אסורים.
טרמינולוגיה.
מקור הביטוי העברי "גילוי עריות", באיסור לגלות ערווה, כמופיע בספר ויקרא "אִישׁ אִישׁ אֶל כָּל שְׁאֵר בְּשָׂרוֹ לֹא תִקְרְבוּ לְגַלּוֹת עֶרְוָה אֲנִי ה'" (). המילה עריות מגיעה מלשון עריה, שמשמעה עירום. מילה נוספת מאותו השורש היא ערווה, שמשמעה גם איברי מין.
באנגלית גילוי עריות נקרא Incest, הנגזר מהמילה הלטינית Incestus, אשר לה משמעות כללית של "טמא, בלתי צנוע". המושג Incestus החל להופיע בשפה האנגלית בין המאה ה-11 לספירה לבין המאה ה-15 לספירה (תקופה בה כונתה השפה האנגלית בשם "אנגלית תיכונה"). לפני הגעת המושג הלטיני, גילוי עריות היה ידוע באנגלית העתיקה בשם Sib-Leger (המונח Sibb נובע מהמילה ‘sibling’ שפירושה באנגלית עתיקה קרבת דם, המונח Leger נובע מהמושג ‘to lie’, משמעו לשכב), או mǣġhǣmed (משמעו יחסי מין הוריים), אך עם הזמן, שתי המילים הללו יצאו משימוש.
היסטוריה.
העת העתיקה.