הסרט צולם בקיץ 2002. הנשים שהסרט מבוסס על סיפורן היו חברות בארגון הנשים בריילסטון. אתרי הצילומים היו קרוב לכפר קטלוול שבצפון יורקשייר. אתרים נוספים היו בבאקדן, בורנסול, קוניסטון, אילקלי, סטל, לינטון, מלהאם, סקיפטון בווסטמינסטר ובאילינג שבלונדון וכן בחוף של סנטה מוניקה. צילומי הפנים נעשו באולפני שפרטון.
פסקול הסרט כולל את השירים "You Upset Me Baby" בביצוע בי בי קינג, "Sloop John B" של הביץ' בויז, "The Way You Do the Things You Do" של להקת הפיתויים והשיר "Comin' Home Baby" בביצוע רולנד קירק וקווינסי ג'ונס.
הקרנת הבכורה של הסרט הייתה בפסטיבל הסרטים של לוקרנו. אחרי כן הוקרן הסרט בפילמפסט בהמבורג, בפסטיבל דינאר של קולנוע בריטי בצרפת, בפסטיבל הסרטים של ורשה, בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של טוקיו ובפסטיבל קולנוע בריטי בהונג קונג.
טורצ'ין
טורצ'ין (באוקראינית: Торчин; בפולנית: Torczyn; ביידיש: טאָרטשין) היא עיירה במחוז ווהלין שבמערב אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב.
היישוב נזכר לראשונה בשנת 1093, ובשנת 1504 הוענקו לו זכויות עיר. בחלוקת פולין השלישית בשנת 1795 נכללה העיירה בתחום האימפריה הרוסית, ובשנת 1921 נכללה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.
יהודי טורצ'ין.
בתחילת המאה ה-20 נמנו בעיירה 2,629 יהודים, ובין מלחמות העולם נמנו בה כ-1,500 יהודים, כמחצית תושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית ופעילות של הבונד. בעת הכיבוש הסובייטי בתחילת מלחמת העולם השנייה הוסב בית הספר העברי בעיירה לבית ספר יידי.
ב-25 ביוני 1941 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו הטילו על יהודיה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע וחובת ביצוע עבודות כפייה. בחודשים שלאחר מכן נרצחו כ-300 מיהודי היישוב.
בתחילת 1942 הובאו לעיירה כ-1,500 יהודים שגורשו מיישובי הסביבה דוגמת אוזדיוטיץ, ועל יהודי העיירה הוטל לשלם סכום כופר גבוה. בהמשך, רוכזו כ-3,000 יהודי העיירה בגטו שהוקם בה. 150 צעירים שנשלחו מהגטו לעבודות כפייה בקייב נרצחו בה.
ב-23 באוגוסט 1942 נערכה בגטו שבעיירה אקציה בידי גרמנים ואוקראינים, בה נרצחו כל יושביו בבית העלמין היהודי המקומי. במהלך הרצח, מספר יהודים מהעיירה ניסו להתנגד לגרמנים ולאוקראינים, וכמה עשרות מהם הצליחו להימלט מהעיירה. חלקם הצטרפו בהמשך ליחידות פרטיזנים סובייטיות. לאחר המלחמה שבו לעיירה 14 יהודים בלבד.
טטרסק
טטרסק (ברוסית: Татарськ; ביידיש: טאַטאַרסק) הוא כפר במחוז סמולנסק שבמערב רוסיה, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
היסטוריה.
טטרסק הייתה מושבה חקלאית יהודית, שהוקמה במאה ה-19, ובתקופה הסובייטית שימשה כקולחוז יהודי, בו התגוררו כ-850 יהודים, רוב תושבי המקום. ביישוב פעלו שני בתי ספר יהודיים.
ב-28 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, כבשו הגרמנים את היישוב, ומינו בו יודנרט, אשר חבריו נרצחו כעבור זמן קצר, לצד כ-20 גברים יהודים נוספים.
בסוף ספטמבר-תחילת אוקטובר 1941 הוקם ביישוב גטו, בו רוכזו בצפיפות רבה כ-600 יהודים. מעת לעת רצחו הגרמנים עשרות יהודים בגטו, וביצעו מעשי אונס בנשים היהודיות בו. תוך כחודש נרצחו כל יושבי הגטו.
יוסף טייכר
יוסף טייכר (2 בנובמבר 1918 - 11 ביוני 2014) היה מהנדס כימיה ותעשיין ישראלי מייסד ומנכ"ל חברת אליאנס ומנכ"ל מפעלים פטרוכימיים בישראל. כיהן כנשיא אוניברסיטת חיפה.
ביוגרפיה.
טייכר נולד בצפת והיה דור חמישי בארץ ישראל. ב-1920 עברה משפחתו לשכונת בת גלים בחיפה. למד בבית הספר הריאלי והוקפץ שתי כיתות. בגיל 16 החל ללמוד באוניברסיטה האמריקנית בביירות ובגיל 18 נסע ללמוד הנדסת כימיה בגלאזגו שבסקוטלנד.
במלחמת העולם השנייה עבד ככימאי במפעל הצמיגים דנלופ באנגליה, לאחר המלחמה נשלח לגרמניה למטרות ריגול תעשייתי.
ב-1946 עלה לארץ ישראל ומונה למנהל מפעל הגומי "המגפר" מקבוצת סולל בונה. בתקופת מלחמת העצמאות פיתח עבור ארגון ההגנה ואגד צמיגים עמידים לירי ששימשו את השיירות לירושלים. ב-1949 נסע יחד עם שרגא גורן במשלחת מטעם סולל בונה לארצות הברית לשכנע משקיעים להקים מפעל צמיגים בישראל. לאחר גיוס ההשקעה ייסד ב-1950 את מפעל אליאנס בחדרה ושימש מנכ"ל החברה עד אוגוסט 1976. ב-1980 מונה למנהל חברת מפעלים פטרוכימיים בישראל.
לאחר פרישתו לגמלאות למד פסיכולוגיה בסקוטלנד. בשנים 1984-1983 כיהן כנשיא אוניברסיטת חיפה. הוא פעל עם רעייתו בחינוך בני נוער בעיירות פיתוח ולימד בהתנדבות בבית ספר תיכון אורט בחצור הגלילית. על פועלו זכה לתואר יקיר חיפה.
היה נשוי למילדרד עד למותה ב-2013 ואב לשתי בנות.
תאה
זאב זהוב אפריקאי
זאב זהוב אפריקאי (שם מדעי: "Canis anthus") הוא מין בסוג כלב. בעבר היה נחשב לחלק ממין תן זהוב, עד שמחקרים גנטיים בשנות ה-2000 הראו שהוא דומה יותר גנטית לזאב אפור. בעקבות מחקרים אלו הוחלט לסווג אותו כמין בפני עצמו.
למרות השוני הגנטי שנמצא בינו לבין התן הזהוב, הדמיון הגנטי ביניהם רב מספיק על מנת לאפשר להם להזדווג ביניהם.
תפוצה.
הזאב הזהוב נפוץ בצפון מזרח ובצפון מערב אפריקה. הוא מצוי גם בישראל, בה נמצא גם המין אליו השתייך בעבר - התן הזהוב.
תיאור.
הזאב הזהוב הוא כלבי בינוני, צבעו חום זהוב-אפרפר השוקל בין 7 ל-15 ק"ג, וגובהו כ-40 ס"מ. יש לו אף ואוזניים ארוכים, וזנבו קצר יחסית (כ-20 ס"מ).
בהשוואה לתן הזהוב, ראשו של הזאב הזהוב האפריקאי מחודד יותר, ושיניו חדות וחסונות יותר. כמו כן אוזניו ארוכות יותר ומצחו גבוה יותר.
קרב טספרונגה
קרב טספרונגה (נודע גם בשם "קרב האי סאבו הרביעי", וביפנית: "קרב לונגה פוינט" (ルンガ沖夜戦)) היה קרב ימי בין הצי הקיסרי היפני וצי ארצות הברית שנערך בליל ה-30 בנובמבר 1942 ליד גוודלקנל. הקרב היה חלק מקרב גוודלקנל במערכה באסיה ובאוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה.
בקרב זה ניסה כוח סיירות ומשחתות של בעלות הברית, בפיקודו של אדמירל משנה קרלטון רייט, ליירט כוח משחתות יפני, בפיקודו של אדמירל משנה ראיזו טנאקה, בדרכו למשימת אספקה לכוחות היפנים בגוודלקנל.
הכוח האמריקני נהנה מיתרון מערכת מכ"ם, פתח ראשון באש, וטיבע משחתת יפנית. אך היפנים השיבו אש, טיבעו סיירת אחת, והסבו נזק כבד לשלוש אחרות, לפני שנסוגו בחזרה לבסיסם. אף על פי שהיפנים השיגו ניצחון טקטי בקרב זה, האמריקנים זכו לניצחון אסטרטגי בשל העובדה שהצליחו לסכל את ניסיון האספקה, דבר שתרם בסופו של דבר לניצחון בעלות הברית בקרב גוודלקנל.
רקע.
המערכה בגוודלקנל.
ב-7 באוגוסט 1942 נחתו כוחות בעלות הברית בגוודלקנל, באי טולאגי ובאיי פלורידה שבאיי שלמה. מטרת הנחיתות הייתה כיבוש האיים ומניעת השימוש בהם בידי היפנים לשיבוש קווי השיט והתקשורת בין ארצות הברית ואוסטרליה, וכן כיבוש אי שיהווה נקודת פתיחה לכיבוש איי שלמה, שנועדה להגן על אגפן של בעלות הברית שהתקדמו צפונה בגינאה החדשה. הנחיתה פתחה מערכה שנמשכה שישה חודשים.
היפנים לא היו מוכנים להגעת בעלות הברית, ולכן צלחו הנחיתות בטולאגי ובסביבותיו, והנחתים האמריקנים כבשו את שדה התעופה שהקימו היפנים בגוודלקנל עד שעות הערב, ה-8 באוגוסט. לאחר מכן פרס מפקד הנחתים בגוודלקנל, מייג'ור גנרל אלכסנדר ונדגריפט, את נחתיו בקווי הגנה סביב רמת לונגה, ששכנה לחופו הצפוני של גוודלקנל וכלל את שדה התעופה שדה הנדרסון. ב-20 באוגוסט נחתו בשדה המטוסים הראשונים של כוח האוויר של גוודלקנל, שנקרא כוח אוויר קקטוס, על שום שם הקוד שנתנו בעלות הברית לגוודלקנל. על פני החודשיים הבאים שלחו בעלות הברית תגבורות לאי, ובחודש דצמבר היו באי מעל 20,000 נחתים.
כדי לכבוש מחדש את גוודלקנל, שלח הפיקוד העליון של האימפריה היפנית את הארמייה ה-17 של הצבא היפני הקיסרי שחנתה ברבאול, והייתה תחת פיקודו של לוטננט גנרל הארוקיצ'י היאקוטאקה. באותה עת נלחמו רוב יחידות הארמייה ה-17 בגינאה החדשה, ולכן הוחלט לשלוח רק חלק מהארמייה לאיי שלמה, והאלמנט הראשון נחת בגוודלקנל ב-19 באוגוסט.
בשל האיום ממטוסי כוח אוויר קקטוס, לא יכלו היפנים להשתמש בספינות תובלה איטיות כדי להוביל תגבורות לגוודלקנל, ולכן החלו להשתמש בסיירות ובמשחתות במקום. אוניות אלה היו מהירות דיו כדי להפליג מהבסיס היפני באיי שורטלנד שבאיי שלמה המערביים לגוודלקנל ובחזרה בתוך לילה אחד, בנתיב שכונה "החריץ" ("The Slot"), וכך נמנעו מלחשוף עצמן להתקפת מטוסי בעלות הברית, שלא פעלו בלילות. עם זאת, במשחתות לא היה די מקום כדי לשאת ציוד כבד, כלי רכב, ארטילריה ואספקה, והחיילים נאלצו לצד לקרב עם ציוד קל וכל אספקה שיכלו לשאת עליהם בלבד. משימות הפלגה מהירות אלה במורד איי שלמה ולגוודלקנל וחזרה זכו לכינוי טוקיו אקספרס על ידי חיילי בעלות הברית, ו"תחבורת עכברושים" בפי היפנים. היפנים היו מיומנים ביותר בלחימת לילה, ולכן שלטו במימי איי שלמה במהלך הלילות, ובעלות הברית לא העזו לקרוא תגר על שליטה זו. אולם כל כלי שיט יפני שהיה בטווח 320 קילומטרים מגוודלקנל עם שחר היה בסכנה חמורה מצד מטוסי בעלות הברית בשדה הנדרסון.
הצבא היפני הקיסרי ניסה לכבוש את שדה הנדרסון לראשונה ב-21 באוגוסט בקרב טנרו, בשנית ב-12–14 בספטמבר בקרב רכס אדסון, ופעם נוספת ב-23 עד 26 באוקטובר בקרב על שדה הנדרסון, אך כל הניסיונות נכשלו במחיר אבדות רבות, והיפנים נאלצו לסגת מערבית למטניקאו. גם ניסיון נוסף להוביל אספקה ותגבורות לארמייה ה-17 נכשל בקרב הימי על גוודלקנל, ב-12–15 בנובמבר.