רומנובה נולדה ברומניבקה, פלך יקטרינוסלב, האימפריה הרוסית. אביה היה נפח. היא למדה בבית ספר לרפואה במשך שלוש שנים והפכה לחברה בקומסומול. בשנת 1937 נעצרו הוריה על ידי המשטרה החשאית המקומית, ה-נ.ק.ו.ד והיא גורשה מהקומסומול. היא למדה רפואה במכון הרפואי בדניפרופטרובסק במשך חמש שנים, אך לא הצליחה לסיים את לימודיה בגלל המלחמה. בשנת 1942 הורשתה לסיים את לימודיה וב -1 ביולי 1942 גורשה היא ובוגרים אחרים לגרמניה הנאצית שם נאלצו לטפל בעובדי כפייה. היא עבדה כרופאה בכמה מחנות ריכוז ועבודה, תחילה בווילדאו ולאחר מכן החל בדצמבר 1942, באורניינבורג ובסביבתה, במחנה הריכוז זקסנהאוזן ובמחנות לוויין.
היא ועוזרתה התיידדו וביקשו לסייע ליהודים ולאחרים שנרדפו על ידי הרייך השלישי. היא ארגנה קבוצות התנגדות בקרב עובדי הכפייה הסובייטים ופעלה לספק להם מזון ומידע. חבר אחד חיבר אותה עם אסירים צרפתים ובלגיים ובשנת 1943 היא פגשה את גאורג גרוסקורט, רופא שבין מטופליו היה רודולף הס והוא היה ממייסדי קבוצת ההתנגדות הגרמנית, האיחוד האירופי . גרוסקורט נתן לה תרופות ועצות ותמך במאמצי ההתארגנות שלה. היא הפכה לחברה פעילה בתנועת ההתנגדות "האיחוד האירופי". בספטמבר, כאשר תנועת ההתנגדות "האיחוד האירופי" ניסתה ליצור קשר עם בעלות הברית, נעצרו גרוסקורט ואנשי מפתח אחרים בקבוצה.
רומנובה וחבריה לתנועת ההתנגדות המשיכו בעבודתם והכינו מסר שישלח לבעלות הברית. הם רק עמדו להעביר את המסר לשוודיה כשגילו אותם ונעצרו. חבר אחד, אלכסיי קליניצ'נקו, נפטר בחקירה. רומנובה נעצרה ב־6 באוקטובר 1943 ונידונה למוות ב־27 באפריל 1944. היא הוצאה להורג בגיליוטינה ב -3 בנובמבר 1944 בכלא פלצנזה.
מרים רוז'ה נבו
נוקטורנים (שופן)
21 נוקטורנים לפסנתר סולו הן יצירות שנכתבו בשנים 1827–1846 על ידי המלחין פרדריק שופן. הנוקטרונים תופסים מקום מכובד בין היצירות הקצרות שנכתבו לפסנתר סולו ומהווים חלק חשוב מרפרטואר קונצרטים כיום. למרות ששופן לא פיתח את הנוקטורן, המלחין האירי ג'ון פילד פיתח את הסוגה לראשונה, שופן המשיך בפיתוח סוגה זו והפך אותה לפופולרית.
שופן פרסם את נוקטורנים 1–18 בימי חייו, לפי סדר כתיבתם, כשכל נוקטורן מורכב משניים או שלושה חלקים. נוקטורנים 19 ו-20 נכתבו ראשונים, בזמן ששופן עוד חי בפולין, אך הם פורסמו לאחר מותו. נוקטורן מספר 21 לא הוגדר בהתחלה כנוקטורן אך מאז פרסומו ב-1870 ככזה הוא בדרך כלל נכלל בהקלטות ובפרסומים של הנוקטורנים.
הנוקטורנים של שופן.
שופן וג'ון פילד.
ב-1810, שנת לידתו של שופן, כבר היה ג'ון פילד מלחין מוערך. שופן הצעיר הפך למעריץ של פילד ואימץ ממנו טכניקות נגינה והלחנה. שופן כתב חמישה נוקטורנים עוד לפני שפגש את פילד לראשונה. בצעירותו נטען כלפי שופן שיצירותיו נשמעות כמו של פילד, וכלפי פילד נטען שסגנונו שופני. המלחין פרידריך קלקברנר , אחד מהמשפיעים המוקדמים על שופן, תהה אם שופן תלמיד של פילד. בעוד ששופן רחש כבוד לפילד והחשיב אותו כאחת ההשפעות המרכזיות עליו, פילד לא העריך את עבודתו של שופן. השניים נפגשו ב-1832, ויש האומרים שפילד כינה את שופן "כשרון של חדר חולים" (sickroom talent). יחד עם זאת, שופן המשיך להעריץ את פילד ואת עבודתו והמשיך לשאוב ממנו השראה בהמשך חייו.
דמיון והבדלים.
הנוקטורנים של שופן דומים במידה רבה לאלו של פילד אך יחד עם זאת הם בעלי צליל שונה וייחודי. מרכיב אחד ששופן אימץ מפילד הוא השימוש במלודיה שירתית ביד ימין. זהו אחד ממאפינייו החשובים ביותר של הנוקטורן. השימוש במלודיה כאמצעי ווקלי מעניק ליצירה עומק רגשי ומושך את המאזין עמוק לתוך היצירה. מרכיב חשוב נוסף הוא השימוש באקורדים שבורים ביד שמאל שנותנים את הקצב שמלווה את המלודיה השירתית שמבוצעת ביד ימין. טכניקה נוספת שפילד החל להשתמש בה ושופן אימץ ואף הרחיב הייתה השימוש בדוושת הפסנתר. השימוש בדוושה יוצר צלילים מתמשכים העוטפים את היצירה בהילה דרמטית. אלה המאפיינים העיקריים של הנוקטורנים של פילד ששופן פיתח לכדי יצירת הנוקטורנים השופניים.
חידושים של שופן.
אחד מחידושיו הגדולים של שופן היה השימוש בקצב באופן חופשי, קצב שאינו כבול לתבנית מסוימת, טכניקה שמבוססת על סגנון המוזיקה הקלאסית. שופן קיבל השראה גם מאריות איטלקיות וצרפתיות ומצורת הסונאטה. פרנץ ליסט טען ששופן הושפע גם מאריות בטכניקת בל קנטו של המלחין וינצ'נצו בליני, טענה שקיבלה חיזוק מאישים נוספים בעולם המוזיקה. חידוש נוסף היה השימוש בקונטרפונקט כדי להגביר עוד יותר את המתח והאופי הדרמטי של הנוקטורן.
בעזרת כל אלה יחד- השפעות אופראיות, קצב חופשי יותר, מלודיה שירתית ומבנים מורכבים יותר- שופן הטביע את חותמו על סוגת הנוקטורן. רבים רואים בנוקטורן של שופן שילוב בין הצורה והמבנה של פילד יחד עם הצליל הייחודי של מוצרט.
צורה.
המשקלים והסולמות שונים בין הנוקטורנים. מאפיינים אחרים שכן משותפים לרוב הנוקטורנים הם הלך רוח מלנכולי ומלודיה ברורה ביד ימין שמרחפת מעל ליווי ביד שמאל באקורדים שבורים. חזרות על הנושא המרכזי מוסיפות לנוקטורנים קישוט נוסף, במיוחד ב אופוס 9, מספר 2 .
מנוקטרונים מספר 7 ו-8 שופן פרסם את הנוקטורנים בזוגות כשכל נוקטורן תואם לזוג שלו אך מתקיים גם כיצירה עצמאית בפני עצמה. הנוקטרונים בנויים בצורת שיר כלומר מבנה A-B-A. יוצאי דופן הם אופוס 9, מספר 2 ואופוס 55, מספר 2 בהם אין קטע נגודי (קטע B), אופוס 15, מספר 3 שצורתו בינארית ונוספה בו קודה ואופוס 37, מספר 2 שצורתו A–B–A–B–A.
המפעם בכל הנוקטורנים הוא וריאציה של Larghetto ,Andante או Lento כשיוצא הדופן הוא אופוס 9, מספר 3 בו המפעם הוא Allegretto.
מאפיין בולט נוסף של כל הנוקטורנים הוא שכולם מלבד שלושה מסתיימים בסולם מז'ורי. זה כולל את כל הנוקטורנים שכתובים בסולם מינורי, שלמעט אופוס 48, מספר 1 ונוקטורן מספר 21 מסתיימים בפיקארדי שלישית . אופוס 32, מספר 1 הוא הנוקטורן היחיד הכתוב בסולם מז'ורי שמסתיים בסולם מינורי (סי מינור), למרות שיש מבצעים, כמו ארתור רובינשטיין, שמסיימים את היצירה באקורד סי מז'ור.
השפעות.
כשהנוקטורנים פורסמו לראשונה הביקורות היו מעורבות אך עם הזמן הן הפכו לחיוביות. הפופולריות של הנוקטרונים השונים השתנתה לאורך השנים אך הם שמרו על מקום משמעותי ברפרטואר היצירות לפסנתר סולו. אופוס 9, מספר 2 ואופוס 27, מספר 2 הם ככל הנראה הפופולרים ביותר.
מלחינים רבים, מתקופתו של שופן ולאחר מכן, אמרו שהושפעו מהנוקטורנים של שופן. יוהנס ברהמס וריכרד וגנר למשל, השתמשו בטכניקה מלודית דומה וסגנון דומה לאלו של שופן. פליקס מנדלסון, רוברט שומאן ופרנץ ליסט ציינו את הגאונות שטמונה בנוקטורנים של שופן. ניכר שיצירות קצרות אלה לפנסתר השפיעו באופן משמעותי על המוזיקה וההלחנה בתקופה הרומנטית.
לאחר מותו של שופן המלחין החשוב ביותר של נוקטורנים היה המלחין הצרפתי גבריאל פורה שהעריץ את שופן וכתב 13 יצירות בסוגה זו. מלחינים נוספים שכתבו נוקטורנים אחרי שופן היו ז'ורז' ביזה, אריק סאטי, אלכסנדר סקריאבין, פרנסיס פולנק, סמואל בארבר, סרגיי רחמנינוב ולואל ליברמן .
נוקטורן מספר 20 בדו דיאז מינור , שפורסם לאחר מותו של שופן, מנוגן (באופן חלקי) בהתחלה ובסופו של הסרט הפסנתרן בבימויו של רומן פולנסקי.
נוקטורן מזויף.
נוקטורן בדו דיאז מינור, הידוע כנוקטורן מספר 22 או כ (Nocturne oublié(e , ככל הנראה לא נכתב על ידי שופן ומדובר בזיוף.
Only Child
Only Child (בעברית: ילד יחיד) הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת האמריקאית סשה אלכס סלואן. האלבום יצא לאור ב-16 באוקטובר 2020, על ידי חברת התקליטים RCA רקורדס. מתוך האלבום יצאו ארבעה סינגלים.
איזבל קודרינגטון
איזבל קודרינגטון, לאחר מכן איזבל קונודי ואז נקראה איזבל מאייר (באנגלית: Isabel Codrington; 1874–1943), הייתה אמנית בריטית. היא ציירה דמויות בצבעי מים ושמן ויצרה גם מיניאטורות.
ביוגרפיה.
קודרינגטון נולדה בדבון. בשנת 1889. בת 15, היא נרשמה לבית הספר המלכותי של האקדמיה בלונדון שם הוענקו לה שתי מדליות. באוקטובר 1901 נישאה למבקר האמנות פ.ג. קונודי (1872–1933), שהיה אז העורך של מגזין אמנות וגם כתב בקביעות בכמה עיתונים. לזוג נולדו שתי בנות בחמש השנים הבאות.
קודרינגטון המשיכה לצייר, וציורי צבעי מים שלה זכו במדליה בתערוכת התערוכה הבינלאומית בברצלונה בשנת 1907. הם התגוררו בלונדון ונהנו מפעילות חברתית שהציגה אמנים, משוררים וסופרים רבים.
בשנת 2015 הופיע שיר שלא פורסם שנכתב לקודרינגטון בשנת 1909 על ידי עזרא פאונד ונמכר במכירה פומבית באדינבורו. הזוג התגרש בשנת 1912 וקודרינגטון המשיכה בקריירה האמנותית שלה. בבוא העת היא התחתנה עם גוסטבוס מאייר, שותף במסחר אמנות ברחוב בונד.
בשנת 1919 רכש מוזיאון המלחמה הקיסרי ציור שמן גדול, מאת קודרינגטון של חדר אוכל צבאי במלחמת העולם הראשונה לחיילים צרפתים. במהלך שנות העשרים של המאה העשרים היא הציגה קבוע באקדמיה המלכותית ובחברה לאמנות בלונדון וכן הציגה עבודות בפריז, הן בגלריות קנודלר והן בסלון פריז.
בין השנים 1928 ו -1932 היא הציגה באופן קבוע בסקוטלנד, באקדמיה המלכותית הסקוטית, במכון המלכותי של גלאזגו לאמנויות יפות. קודרינגטון הציגה גם עם האקדמיה המלכותית במערב אנגליה. תערוכת יחיד של ציורי הפרחים שלה נערכה בשנים 1935 ובשנת 1936 בגלריה רמברנדט ברחוב ויגו בלונדון. הגלריה לאמנות של מנצ'סטר סיטי וגלריית האמנות פרנס בהאל מחזיקים גם בפרטים מיצירותיה.
במשך רוב חייה הבוגרים התגוררה קודרינגטון בוולדינגהאם שבסארי.
יחסי סין–עיראק