משפחת ויטרבי הייתה משפחה יהודית אשר מצאה מקלט באסיזי בין השנים 1943–1944. המשפחה כללה את האב אמיליו, אשתו מרגריטה, והבנות מרים (לימים בן חורין), וגרצ'יאלה (לימים קארוצ'י). כל חברי המשפחה קיבלו מבריצי תעודות מזויפות עם שמות איטלקיים נוצריים. מרים, שהפכה למריה, לא קיבלה תעודת זהות משום שהייתה צעירה מדי. היה עליה לזכור ששם משפחתה "החדש" הוא וילטי, ושמוצאה מהעיר ל'צה שבדרום איטליה - ולכן היה עליה להכיר את מפת העיר לצ'ה. העיר לצ'ה באותה התקופה כבר שוחררה על ידי בעלות הברית, ולכן לגרמנים לא הייתה האפשרות לערוך בירורים לבדיקת אמינותם של התעודות על המקום שממנו המשפחה העמידה פנים שהגיעה.
הכרה והנצחה.
לאחר סיום המלחמה, חנות המזכרות ובית הדפוס של לואיג'י וטרנטו בריצי נשמרה ואף המשיכה לפעול. לאחר מותו של טרנטו הבעלות עברה לאחיינו אוגו שמאנה (Ugo Sciamanna) ששמר על אופייה של החנות. לאחר מספר שנים המקום נסגר. מכונת הדפוס שבה השתמשו במסגרת המחתרת, הועברה למוזיאון באסיזי, שם היא מוצגת כיום.
בשנת 1978 כתב אלכסנדר רמתי את הספר "המחתרת באסיזי" שתיאר את פעולותיהם של רשת אסיזי, ובתוך כך את פעולותיהם של לואיג'י וטרנטו בריצי.
בשנת 1997 מסרה מרים בן חורין (ויטרבי) עדות ליד ושם על לואיג'י וטרנטו בריצי על העזרה להצלת משפחתה באמצעות המסמכים והתעודות המזויפות שהדפיסו להם ולשאר היהודים באסיזי.
לואיג'י וטרנטו בריצ'י הוכרו כחסידי אומות עולם ביד ושם ב-16 ביוני 1997.
ב-16 ביוני 1997 הוכרו לואיג'י וטרנטו בריצי כחסידי אומות עולם לאחר מותם. שמם נחרט על קיר הכבוד של חסידי אומות העולם, בגן חסידי אומות העולם ביד ושם.
קורנרסטון און-דימנד
קורנרסטון און-דימנד (באנגלית: Cornerstone OnDemand) היא חברת תוכנה אמריקאית לניהול משאבי אנוש.
מטה החברה יושב בסנטה מוניקה, קליפורניה. משנת 2011 החברה נסחרת בנאסד"ק.
היסטוריה.
החברה נוסדה בשנת 1999 על ידי שלושה שותפים, אדם מילר (המשמש גם כמנכ"ל החברה), פרי וולאק וסטיבן סימור, ונקראה בתחילה CyberU.
בשנת 2007 היא גייסה 32 מיליון דולר בסבב גיוס ראשון שהובל על ידי שתי קרנות: Bessemer Venture Partners ו Bay Partners.
בשנת 2011 החברה גייסה 136.5 מיליון דולר בהנפקה ראשונית לציבור בבורסת הנאסד"ק (IPO).
ב- 2012 היא רכשה את חברת Sonar6, חברת ענן לניהול גיוס לעסקים קטנים ב 14 מיליון דולר.
באוקטובר 2014 היא רכשה את חברת Evolv, חברה לניתוח נתונים ב 42.5 מיליון דולר.
לקורנרסטון יש אלפי לקוחות בניהם: Hitachi, Princess Cruise lines, Ohio State University and Fruit of the Loom ועשרות מיליוני משתמשים ב 191 מדינות בכ-40 שפות.
ב-2017 נבחרה החברה לאחת מ-25 מקומות העבודה הטובות ביותר לעבוד בהם באזור מפרץ סן פרנסיסקו.
לקורנרסטון קרן חדשנות שמשקיעה בחברות סטרט אפ בתחום משאבי אנוש. היא השקיעה עד כה במספר חברות ביניהם: One Month, Rallyteam, Strive וWorkpop.
מוצרים.
החברה מפתחת ומשווקת מספר מודולים שבנויים על בסיס הפלטפורמה של קורנרסטון.
לחברה יש פלטפורמת פיתוח המיועדת בעיקר לאינטגרציות הנקראת Cornerstone Edge.
קורנרסטון בישראל.
לקורנרסטון פעילות בישראל המיוצגת על ידי חברת מטריקס וטלנטק. החברה מחזיקה מרכז פיתוח ותמיכה ברמת החייל בתל אביב.
בין לקוחותיה בישראל: חברת השילוח UPS, נובל אנרג'י ECI, NICE .
זיק (כטב&quot;ם)
ברגלניקה שטיפ
יששכר אצראף
הרב יששכר אצראף (1817–1892) היה ראש ישיבה, אב בית דין ורבה של סלא שבמרוקו, ובסוף ימיו מנהיג העדה המערבית בירושלים ואב בית הדין שלה.
ביוגרפיה.
נולד בסלא שבמרוקו בשנת 1817 (ה'תקע"ז). כשבגר, שימש כראש ישיבה מקומית, והעמיד תלמידים רבים, שחלקם הפכו לרבנים מפורסמים, ואחד מהם היה הרב רפאל אנקאווה, שגם נישא בהמשך לבתו.
לאורך המחצית השנייה של המאה ה-19, שימש הרב אצראף כרבה הראשי של סלא, כמנהיגה הרוחני, וכאב בית הדין המקומי. בתקופה זו קיים גם קשרים הדוקים עם נכבדים ואישי דת מוסלמיים, שאיתם היה נפגש ומקריא לפניהם את ספרי הרמב"ם, ומקיים עמם דיונים בנוגע לדתם.
את השנים האחרונות של חייו רצה הרב אצראף לבלות בארץ ישראל, אולם בני הקהילה ביקשו שלא יעזבם. לבסוף, הצליח לשכנעם שברצונו לעלות לקבר אביו שבסטאת, ומשם המשיך לארץ ישראל.
בשנת 1880 (ה'תר"ם) הגיע לירושלים, והשתכן בה. עם הגעתו, החל להיות מעורה בפעילות ציבורית בעיר, ואת תפקידיו כמנהיג בסלא החל למלא תלמידו וחתנו רבי רפאל אנקאווה.
לאחר פטירת מנהיג העדה המערבית בירושלים, הרב רפאל אלעזר בן טובו, מונה הרב אצראף לשמש תחתיו כמנהיג העדה וכאב בית הדין שלה. בשנות כהונתו, זכו אנשי העדה לרווח כלכלי, וענייני העדה התנהלו ללא מחלוקות.
הלך לעולמו ב-19 באוגוסט 1892 (כ"ו באב ה'תרנ"ב), ונקבר בהר הזיתים.
את מקומו בהנהגת העדה המערבית החליפו הרבנים משה מלכא ונחמן בטיטו.
מצבת קברו, שבמשך השנים ניזוקה, חודשה והוחלפה באמצע העשור השני של המאה ה-21.
נכדו היה הרב מיכאל יששכר אנקווה.
קיטגאווה אוטמארו
אמנות שדה אורז
אמנות שדה אורז (ביפנית: 田んぼアート, טמבו אטו) היא צורת אמנות עכשווית, שמקורה ביפן, המתאפיינת בנטיעת אורז מסוגים וצבעים שונים כדי ליצור תמונות בשדה אורז.
היסטוריה.
ב-1993 חיפשו תושבים מהעיירה אינאקדאטה במחוז אאומורי דרך להפיח רוח חיים מחדש ביישובם. חפירות ארכאולוגיות גילו עדויות לכך שאורז גדל באזור במשך למעלה מ-2000 שנים. על מנת לתת כבוד להיסטוריה זו החלו התושבים לגדל אורז בשדה מאחורי בית העירייה. תוך שימוש בשדה האורז כבד ציור, טיפחו התושבים והשתמשו בארבעה סוגים שונים של זני אורז מסורתיים ומודרניים על מנת ליצור תמונה ענקית בשדה. על מנת לאפשר צפייה בתמונה בשלמותה, הוקם מבנה בדמות מצודה בגובה 22 מטרים בסמוך לבית העירייה. ב-2006 באו יותר מ-200,000 מבקרים לעיירה כדי לראות את האמנות.
מגדל תצפית נוסף המשקיף על אמנות הציור בתחנת צד הדרך של אינאקדאטה המכונה "יאיואי נו סאטו" (弥生の里) או כפר מתקופת יאיואי הפרהיסטורית. בשני המקומות גובים דמי כניסה, ומומלץ למבקרים להיעזר בהסעות בחינם המקשרות בין שני האתרים על מנת להימנע מפקקי תנועה. באוגוסט 2015 הותקנו מצלמות וידאו בשני האתרים המשדרות ברצף, והם צולמו לגוגל תצוגת רחוב באותה שנה. מאז 2016 החלה באתר מספר 2 תצוגת חורף בשלג שהחלה על ידי אמן השלג האנגלי סיימון בק (Simon Beck).
במשך תשע השנים הראשונות יצרו האיכרים תמונה פשוטה של הר איוואקי (岩木山), הר געש הסמוך לעיירה, לפני שעברו לעיצובים מורכבים יותר.
בעקבות ההצלחה של תושבי אינאקדאטה החלו יישובים נוספים דוגמת יונזאווה במחוז יאמאגטה לייצר אמנות טמבו משלהם.
מחלוקת הפרסומת.
ב-2008 הייתה תוכנית לשנות את החלק התחתון של השדה על מנת לכלול בו את הסמלים של חברת ג'פאן איירליינס וטו-או ניפו, עיתון מקומי, תמורת שני מיליון ין יפני, במטרה לכסות על העלויות הגדלות. חברים מארגונים של בעלי קרקעות מקומיים וראש עירייה לשעבר התנגדו, באומרם שהם לא ישכירו את הקרקע בשנה שלאחר מכן אם לא יוסרו סמלי החברות. ועד ההחייאה מחדש של העיירה הצביע ברוב דחוק לא לכלול את הפרסומות, והשתילים של הפרסומות נעקרו.
תהליך הייצור.
באפריל נפגשים התושבים ומחליטים מה לשתול באותה שנה. לפני השתילה החקלאים משרטטים את העיצובים על מחשבים על מנת לקבל החלטה היכן וכיצד לשתול את האורז. ב-2007 עזרו 700 אנשים לשתול את האורז. באינאקדאטה שטח השדות המשמשים לכך הוא בערך 15 דונם. הסכמים בין בעלי הקרקעות אפשרו יצירת תמונות גדולות יותר.
העיצובים של שדות האורז באינאקדאטה.
להלן רשימה של עיצובים בהם השתמשו בתמונות באינאקדאטה
אל-חילה
אל-חילה (בערבית: الحيلة‎) הוא כפר פלסטיני הממוקם בנפת חברון, שמונה ק"מ מדרום לחברון. הכפר נמצא בדרום הר חברון. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, בשנת 2007 מנתה אוכלוסיית הכפר 1,277 תושבים.
מג'ד (כפר)
מג'ד (בערבית: خربة المجد) הוא כפר פלסטיני הממוקם שמונה עשרה ק"מ דרומית מערבית לחברון. הכפר נמצא בנפת חברון בדרום יהודה ושומרון. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, האוכלוסייה מנתה 1,925 תושבים בשנת 2007. בשנת 1883 תיאר "סקר ארץ ישראל המערבית" את המקום, כ"מערות, בורות, ופיר, אשר נראה שקפלה עמדה שם".
אום אל-ח'יר
אום אל-ח'יר (בערבית: أم الخير; בתעתיק מדויק: אם אלח'יר) הוא כפר פלסטיני הממוקם בנפת חברון שבמרכז חבל יהודה. הוא מאוכלס על ידי 36 משפחות, המונות יחד כ-200 בני אדם. בשנת 1883 תואר מקום הכפר ב"סקר ארץ ישראל המערבית" כ"ערימות של אבנים" במקום שאז היה נקרא ראג'ם אום ח'יר.
פלסטינים שישראל גירשה מתל ערד התיישבו במקום ב-1962, לאחר שרכשו את הקרקע מתושבי הכפר הפלסטיני יטא.
ב-1981 הוקמה סמוך לכפר ההתנחלות כרמל.
ב-5 בינואר 2022 הגיעה לכפר משאית גרר בשירות משטרת ישראל להחרים מכוניות פלסטיניות ללא רישוי. אחת מהן דרסה את סלימאן האדלין, שעה שהפגין במקום והפקירה אותו בצד הדרך. הוא מת מפצעיו כעבור 12 יום.
סטארגייט מקורות