האוכלוסייה דוברת האירית הגדולה ביותר באירלנד מתגוררת באזור גווידור שבגיילטאכט דניגול - כ-3,670 תושבים שהאירית היא שפתם הראשונה. בעיירה אולפניו העיקריים של רדיו נא גיילטאכטה (באירית: Raidió na Gaeltachta) של איגוד השידור האירי RTÉ, המשדר באירית לאזורי הגיילטאכט ולדוברי אירית בכלל. כמו כן, יצאו מהעיירה זמרים בשפה האירית כמו קלאנאד ואניה.
אזורי גיילטאכט גדולים נוספים במחוז דניגול הם: העיירה דנגלו, מחוז גלנקולמקיל, האיים טורי ואראנמור, והכפרים גורטהורק, דאונינגס, רנפסט, טילין, קילקר ופינטאון.
הגיילטאכט בגולוויי.
בגיילטאכט של מחוז גולוויי (באירית: Gaeltacht Chontae na Gaillimhe) ובגיילטאכט של העיר גולוויי (באירית: Gaeltacht Chathair na Gaillimhe) מתגוררים כ-48,907 תושבים והם מהווים כ-47% מאוכלוסיית הגיילטאכט הכללית; שטחן הוא כ-1,225 קמ״ר, כ-26% משטח הגיילטאכט הכללי. בגיילטאכט גולוויי ישנם מוסדות לימוד ואוניברסיטה לאומית המלמדים בשפה האירית, בעיירה קסלה ישנם אולפנים של רדיו נא גיילטאכטה וישנם עיתונים ותחנות טלוויזיה המשדרות בשפה האירית. כמו כן, ישנו תיאטרון בעיר גולוויי המעלה הצגות ומופעים בשפה האירית. אזורי הגיילטאכט במחוז גולוויי הם: איי אראן - האיים אינישמור, אינישמאן ואינישיר, קונמארה - מחוז קרנה והכפרים פורבו, קילקיאראן, רוסאוויל ורוסמק, הכפרים קסלה, קורנאמונה, אינוורין, ספידל וקררו והאיים לטרמור ולטרמולאן.
הגיילטאכט בקרי.
בגיילטאכט של מחוז קרי (באירית: Gaeltacht Chiarraí) מתגוררים כ-8,729 תושבים והם מהווים כ-9% מאוכלוסיית הגיילטאכט הכללית, מתוכם כ-6,185 דוברים את השפה האירית ביום-יום. שטחו של גיילטאכט קרי הוא כ-642 קמ״ר, כ-9% משטח הגיילטאכט הכללי. גיילטאכט קרי מורכב משני אזורים - חציו המערבי של חצי האי דינגל ומרכזו ומערבו של חצי האי איוורה. כמו כן, היישוב הגדול ביותר בגיילטאכט קרי הוא הכפר דינגל.
הגיילטאכט במאיו.
בגיילטאכט של מחוז מאיו (באירית: Gaeltacht Mhaigh Eo) מתגוררים כ-10,886 תושבים והם מהווים כ-11.5% מאוכלוסיית הגיילטאכט הכללית; שטחו הוא כ-905 קמ״ר, כ-19% משטח הגיילטאכט הכללי. גיילטאכט מאיו מורכב מארבעה אזורים עיקריים - ברונות אריס, אזור טורמקידי, האי אקיל והכפר איכלים. בגיילטאכט מאיו כ-6,667 תושבים שאירית היא שפתם הראשונה - 4,000 מהם באזורים בהם היא מדוברת על ידי 30%-100% מהאוכלוסייה, ו-2,500 הנוספים באזורים בהם היא מדוברת על ידי פחות מ-30% מהאוכלוסייה.
הגיילטאכט בקורק.
בגיילטאכט של מחוז קורק (באירית: Gaeltacht Chorcaí) מתגוררים כ-3,895 תושבים והם מהווים כ-4% מאוכלוסיית הגיילטאכט הכללית, מתוכם כ-2,951 דוברים את השפה האירית ביום-יום. שטח גיילטאכט קורק הוא כ-262 קמ״ר, כ-6% משטח הגיילטאכט הכללי. גיילטאכט קורק מורכב משני אזורים עיקריים - אזור מערב מאסקרי והאי קייפ קליר.
הגיילטאכט בווטרפורד.
בגיילטאכט של מחוז ווטרפורד (באירית: Gaeltacht Phort Láirge) מתגוררים כ-1,784 תושבים והם מהווים כ-2% מאוכלוסיית הגיילטאכט הכללית, מתוכם כ-1,271 דוברים את השפה האירית ביום-יום. אוכלוסיית הגיילטאכט בווטרפורד מרוכזת סביב הכפר רינג. כלל מערכות החינוך בגבולות הגיילטאכט מתנהלות בשפה האירית - בתי ספר יסודיים, חטיבות ביניים ופנימיות. גיילטאכט ווטרפורד הוא מהיחידים באירלנד שאוכלוסיית דוברי האירית בו נמצאת בעלייה בשנים האחרונות.
הגיילטאכט במית'.
בגיילטאכט של מחוז מית' (באירית: Gaeltacht na Mí) מתגוררים כ-1,771 תושבים והם מהווים כ-2% מאוכלוסיית הגיילטאכט הכללית; שטחו הוא כ-44 קמ״ר, כ-1% משטח הגיילטאכט הכללי. גיילטאכט מית' הוא הקטן ביותר, והוא מורכב משני הכפרים ראקארן ובאלי ריב. שני הכפרים הם בעצם התיישבות של משפחות דוברות אירית מקונמארה שבגיילטאכט גולוויי. ראקארן הוקם ב-1935 כשהגיעו אליו 41 משפחות מקונמארה, ובאלי ריב הוקם באותה הדרך בשנת 1937. רבים מהמתיישבים חזרו לקונמארה מספר שנים לאחר מכן, אך נותרו בכפרים מספיק דוברי אירית על מנת שיקבלו מעמד גיילטאכט בשנת 1967 ועל מנת שהאירית תוכל לשרוד בהם כשפת הקהילה. המטרה המקורית לשמה הגיעו המתיישבים למחוז מית' הייתה הפצת השפה האירית, אך זו נכשלה ודוברי האירית בכפרים נאלצים לדבר גם באירית וגם באנגלית על מנת לתקשר עם התושבים המקומיים.
הגיילטאכט בצפון אירלנד.
בשנת 2001 אשררה הממשלה הבריטית את האמנה האירופית לשפות אזוריות ולשפות מיעוט. במסגרת האמנה, ניתן מעמד רשמי לשפה האירית בצפון אירלנד כשפת מיעוט, בדומה לשפות הולשית בווילס והגאלית סקוטית בסקוטלנד. הכרה זו כשפת מיעוט חייבה את הכנסתה של האירית למערכת החינוך, תרגומם של חוקים, קשר עם הרשויות ומתן שירותים בשפה האירית, השימוש בשמות אתרים מקומיים, ייצוגה של השפה במערכות התקשורת, וסיוע ותמיכה בפעילויות תרבות מקומיות. עמידה בחובות אלו נבדקת תקופתית על ידי נציגים של מועצת אירופה.
בלפסט.
״רובע הגיילטאכט״ (באירית: An Cheathrú Ghaeltachta) הוא אזור בתחומי העיר בלפסט בו השפה האירית מקודמת ומפותחת על ידי הרשויות. ברובע ישנם בית ספר תיכון, בית ספר יסודי (גיילסקונה) ופעוטון, בשלושתם שפת הלימוד היא אירית, כמו גם מסעדות ומשרדים בהם מדברים בעיקר באירית. מתוך הרובע משודר ״רדיו פיילטה״ (באירית: Raidió Fáilte), שהוא תחנת הרדיו היחידה בצפון אירלנד שמשדרת באירית לכל אורך היום. אוניברסיטת סנט מרי הסמוכה לרובע היא המוסד האקדמאי היחיד בצפון אירלנד שהלמידה בו מחייבת קורסים בשפה האירית. כמו כן, ברובע ממוקם בית הדפוס ״אנטסיונד״ (באירית: An t-Aisionad), שמתרגם ומוציא לאור ספרות לטובת בתי ספר וארגונים שונים ברחבי אירלנד.
מחוז לונדונדרי.
עד שנת 1901 הייתה השפה האירית מדוברת על ידי יותר מ-50% מהאוכלוסייה בסביבתם של שני כפרים בדרום מחוז לונדונדרי - סלכטניל וקרנטוכר. עד סוף המאה ה-20 נותרו באזור מספר דוברים בודדים, אשר החליטו להחיותה. כחלק ממהלך זה נפתחו באזור גן ילדים בשנת 1993 ובית ספר יסודי בשנת 1994, בהם שפת הלימוד היא האירית. בשנת 2008 פתחו שני ארגונים מקומיים בתוכנית ששמה היה ״האסטרטגיה להחייאת הגיילטאכט״ - בסיסה היה פתיחה של חטיבת ביניים ותיכון בהם שפת הלימוד היא אירית. על תהליך זה אמר השר לענייני גיילטאכט של אירלנד, אימון או'קיב, כי האזור הוא ״דוגמה לכלל האזורים באירלנד שעובדים למען החייאתה של השפה האירית כשפת הקהילה״.
אזורים נוספים בהם ישנה אוכלוסייה דוברת אירית.
דבלין.
בדבלין ובפרבריה מתגוררת האוכלוסייה הגדולה ביותר של דוברי אירית - 14,229 תושבים, שהם כ-18% מכלל אוכלוסיית דוברי האירית באירלנד. במדגם שנערך, נשאלו מבוגרים שגדלו בדבלין וסיימו בה את בית הספר התיכון, כמה מהם יודעים לדבר באירית. 54% מהנשאלים העידו על יכולת מסוימת בדיבור בשפה האירית, במנעד שנע בין יכולת לנהל שיחת חולין לבין יכולת שוטפת בשימוש בשפה.
מחוז קלייר.
חלקים ממחוז קלייר הוכרו כגיילטאכט לאחר קביעות הוועדה הממשלתית לענייני הגיילטאכט שהתכנסה בשנת 1925. חלקים אלו היו בעיקרם האזורים הכפריים שממערב לעיר אניס. בהמשך, בעקבות קביעת הוועדה לענייני הגיילטאכט משנת 1954 על גריעה של אזורים מסוימים משטח הגיילטאכט, נגרעו גם הכפרים שבמחוז קלייר. ישנה קבוצה אזרחית במחוז ששואפת להחזיר לאזור את מעמד גיילטאכט, בטענה שעדיין מתגוררת בו אוכלוסייה של כ-170 תושבים, ששפתם העיקרית היא אירית. הקבוצה הזו מוציאה לאור עלונים, עיתונים, כרטיסי חג המולד, לוחות שנה, ספרים, מדריכים ודוכני מידע, כולם במטרה להעלות את המודעות לדעיכתה של השפה האירית בשטחי מחוז קלייר. מטרתם היא הגנה וטיפוח של דוברי השפה האחרונים במחוז, וברצונם גם להוציא את השפה לרחוב ולהפוך אותה לשפה המדוברת בבתים.
מינהל ותקשורת.
ניהול ענייני הגיילטאכט כפופים למשרד הממשלתי לענייני קהילה, עניינים כפריים וענייני הגיילטאכט (Department of Community, Rural &amp; Gaeltacht Affairs, An Roinn Gnóthaí Pobail, Tuaithe agus Gaeltachta) אשר הוקם ב-6 ביוני 2002. המשרד מפקח על "רשות הגיילטאכט" (The Gaeltacht Authority, Údarás na Gaeltachta) וגופים אחרים.
רדיו נא גיילטאכטה (Radio of the Gaeltacht, Raidió na Gaeltachta) של איגוד השידור האירי, RTÉ, משדר באירית לאזורי הגיילטאכט ולדוברי אירית בכלל. TG4 היא רשת הטלוויזיה המתמקדת בקידום השפה האירית ובסיסה במחוז גולוויי.
לוואש
לוואש או לוואשי (בארמנית: լավաշ, טורקית ואזרית: lavaş, פרסית: لواش, בגאורגית: ლავაში) הוא לחם עגול ודק הנפוץ במטבח הקווקזי, בעיקר במדינות: ארמניה, גאורגיה, טורקיה, אזרבייג'ן ואיראן.
הכנה: הבצק עליו מבוסס לחם הלוואש העגול מוצמד לצידו הפנימי של תנור האבן תורנה, בניגוד ללחמים אחרים, למשל לחם השותי המאורך, אותו מצמידים לחלקו העליון של תנור התורנה. הלחם נאפה על צד אחד בלבד.
במנהגי החתונה של יהודי גאורגיה במזרח גאורגיה נהוג היה לשלוח לוואש לכל משפחה שהוזמנה למסיבה בשבת שלפני החתונה.
היסטוריה.
ההיסטוריון וחוקר-האוכל גיל מרקס (Gil Marks) התחקה אחר ההיסטוריה של הלוואש ותארכה לימי קדם בהם החל האדם להתקין את לחמיו שהושטחו על גבי מחבת עשויית טרקוטה. צורותיו המוקדמות ביותר של הלחם בושלו כעוגות עבות יחסית על סלעים מחוממים או בגחלים, אך כאשר החלו להשתמש במחבת הדקה והקדומה היה צורך להתאים לו בצק דק יותר בכדי שלא ישרף, דוגמה קרובה מאוד למאפה הלוואש כרקיק-מרוקע מופיעה במקרא, בספר שמות : "וְרָקִיק אֶחָד מִסַּל הַמַּצּוֹת". בהופעת התנורים המוקדמים, התאפשרו כיכרות לוואש עבות יותר