צ'יממנדה נגוזי אדיצ'יה (Chimamanda Ngozi Adichie) נולדה בשנת 1977, היא סופרת ופמיניסטית ניגרית, שכותבת ספרים באנגלית. בשנת 2007 זכתה בפרס אורנג' הבריטי. פרס זה מוענק לנשים הכותבות ספרי עלילה באנגלית, ואדיצ'יה היא הסופרת האפריקאית הראשונה שזכתה בפרס ב-12 שנותיו הראשונות. אדיצ'יה נולדה למשפחה מבני איגבו בדרום ניגריה. היא החלה לימודי רוקחות ורפואה באוניברסיטה של ניגריה, אך במהלך שנת הלימודים השנייה היגרה לארצות-הברית, שם קיבלה מלגה ללימודי תקשורת. בשנת 2001 סיימה את לימודיה בהצטיינות והמשיכה לתואר שני בכתיבה יצירתית באוניברסיטת ג'ונס הופקינס שבבולטימור. הרומן הראשון שכתבה היה "היביסקוס סגול" שזכה לשבחים רבים עם פרסומו. הרומן השני שפרסמה; "חצי שמש צהובה", עוסק במלחמת האזרחים בניגריה, וזיכה אותה בפרס אורנג'. בשנת 2008 השלימה אדיצ'יה תואר שני בלימודי אפריקה באוניברסיטת ייל, ובאותה השנה פרסמה אוסף סיפורים קצרים בשם "כרוך סביב צווארך". ספרה הרביעי "אמריקנה", שיצא בשנת 2013 נבחר לאחד מעשרת הספרים הטובים ביותר של השנה על ידי הניו יורק טיימס. ארבעת ספריה, שזכו לשבחי הביקורת, פורסמו ברחבי העולם, תורגמו לכ-30 שפות (כולל לעברית).
ואריס דירי (בסומלית: Waris Diiriye) נולדה בשנת 1965, היא דוגמנית, סופרת ופעילת זכויות אדם סומלית, הפעילה בעיקר במלחמה נגד מילת נשים. פעילותה ההומניטרית זיכתה אותה במספר פרסים יוקרתיים. דירי שנולדה לשבט נוודים בסומליה, עברה בגיל 5 תהליך של מילת נשים. בגיל 13 ברחה ממשפחתה שרצתה להשיאה לגבר מבוגר וכך הגיעה לבסוף לדודתה בלונדון, אשת השגריר הסומלי. דירי החלה לעבוד בסניף מקדונלד'ס בלונדון ושם פגשה את צלם האפנה טרנס דונובן. דונובן הציע לה לעבוד בדוגמנות ודירי החלה לעבוד עבור חברות אופנה כמו שאנל, לוי'ס, לוריאל ורבלון, להופיע על שעריהם של כתבי עת נחשבים ולדגמן בתצוגות אופנה ברחבי העולם. בשנת 1997, בעת ריאיון למגזין האופנה "מארי קלייר", סיפרה דירי לראשונה על מילת הנשים שעברה בילדותה. כך הפכה דירי לשגרירת האו"ם בנושא המאבק נגד מילת נשים. דירי כתבה מספר ספרים, שפורסמו בעולם והפכו לרבי מכר, ביניהם "פרח המדבר" שיצא לאור בשנת 1998. הספר תורגם לשפות רבות ואף נעשה עליו סרט מצליח מאוד. בשנת 1997 עזבה דירי את עבודתה כדוגמנית והתמקדה בפעילות כנגד מילת נשים וכן כשגרירת האו"ם בנושא. במהלך שנות ה-2000 דירי הקימה קרנות וגופים רבים שמטרתם להעלות את המודעות לנושא, לגייס כספים ולהעניק זכויות וכבוד לנשים. בשנת 2010 מונתה על יד האיחוד האפריקאי כשגרירת שלום בנושא שלום וביטחון. כיום דירי היא בעלת אזרחות אוסטרית ומתגוררת בווינה.
שרה סארטי בארטמן (Sarah "Saartjie" Baartman) נולדה בשנת 1789 בכפר גמטוס בדרום אפריקה. בגיל 20 היא נחטפה, ונמכרה לקרקס לונדוני על ידי אלכסנדר דנלופ, חוקר סקוטי, שהתמחה במכירת פריטים אקזוטיים למוזיאונים. במשך ארבע שנים היא הוצגה לראווה באירופה בגין ישבנה הגדול. במהלך הופעותיה, היא נכלאה בכלוב, ותמורת תשלום נוסף, הצופים הורשו למשש ולצבוט את ישבנה. היחס המשפיל שקיבלה, עורר את תשומת לבם של פעילי התנועה לביטול העבדות. הם ניסו לחלץ אותה באמצעות פניה לבית המשפט, אך בארטמן טענה כי היא הגיעה ללונדון מרצונה החופשי והתביעה נדחתה.
בארטמן נפטרה ב-29 בדצמבר 1815 ממחלה לא מזוהה. לאחר מותה הועברה למוזיאון הטבע בצרפת. חוקר טבע בשם ז'ורז' קיווייה ביתר את גופתה והציג לראווה את איבר המין שלה, את המוח שלה ואיברי גוף נוספים, אותם שימר בפורמלין. איבר מינה, המוח שלה, השלד שלה ויציקת גבס של גופה הוצגו במוזיאון האדם בפריז עד לשנת 1976.
לאחר ניצחון הקונגרס הלאומי האפריקאי בבחירות בדרום אפריקה בשנת 1994, הנשיא נלסון מנדלה ביקש באופן רשמי מצרפת את החזרת גופתה של בארטמן לארצה. ב-6 במרץ 2002, לאחר תקופה ארוכה, נעתרה האספה הלאומית של צרפת לבקשה והיא נקברה בטקס הלוויה מלכותי ב-9 במאי 2002 – כמעט 200 שנה לאחר מותה. אתר קבורתה הפך למוקד עלייה לרגל.
היפ הופ פוליטי
היפ הופ פוליטי הוא תת-ז'אנר במוזיקת היפ הופ שהתפתח בסוף שנות השמונים בארצות הברית, שהופך את הראפ לכלי לביטוי דעות פוליטיות, לרוב אנטי-ממסדיות ואלו הקוראות לאקטיביזם. ההיפ הופ הפוליטי קיבל השראה מאמני ספוקן וורד פוליטיים שחורים כמו גיל סקוט הרון משנות השישים והשבעים. פאבליק אנמי הייתה קבוצת ההיפ הופ הפוליטי המשמעותית הראשונה. היפ הופ פוליטי מסורתי בארצות הברית מדבר לרוב על הפליה נגד שחורים וקורא למחאה ומאבק נגד הכוחות המפלים. למרות זאת, המסרים בהיפ הופ הפוליטי אינם קבועים והם תלויים בהשקפת העולם של הראפר.
מאז דעיכת התנועה הפוליטית שנמשכה מסוף שנות השמונים עד תחילת שנות התשעים היו מעט מאוד ראפרים שהתעסקו בעיקר בפוליטיקה. לעומת זאת, הרוב המכריע של הגנגסטא ראפרים התעסקו בפוליטיקה.
הראפ המודע, שנחשב גם תת-ז'אנר וגם נגזרת של ההיפ הופ הפוליטי, הוא היפ הופ פוליטי המתנגד למוסכמות חברתיות. הראפ המודע רואה עלייה בשנים האחרונות עם אמנים פופולריים כמו קנדריק לאמאר וג'יי קול.
שטפן ליינר
שטפן ליינר (נולד ב-27 באוגוסט 1992) הוא כדורגלן אוסטרי המשחק בעמדת המגן ימני בבורוסיה מנשנגלדבך ובנבחרת אוסטריה.
קריירת מועדונים.
ליינר החל את הקריירה שלו בקבוצה המקומית SV סקירשן. בשנת 2010 שיחק בקבוצה המשנית של רד בול זלצבורג. בעונת 2011/12 הושאל לגרודיג. בשנת 2012 חזר לזלצבורג שם שיחק בקבוצת הבת שלה, לייפרינג.
ב-1 ביולי 2015 הוחתם ליינר לחוזה לשלוש שנים בקבוצה הבוגרת של רד בול זלצבורג בסכום המשוער בכ-140 אלף אירו.
ב-19 ביוני 2019 חתם ליינר בבורוסיה מנשנגלדבך תמורת 12.5 מיליון אירו.
קריירה בינלאומית.
את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים ערך במשחק ידידות נגד נבחרת פינלנד ב-28 במרץ 2017, כשנכנס כמחליף בתחילת המחצית השנייה.
חיים אישיים.
שטפן הוא הבן של לאו ליינר, ששיחק בקבוצת אוסטריה זלצבורג ובנבחרת אוסטריה.
תאוריית הצרכים של מקללנד
תאוריית הצרכים של מקללנד (באנגלית: Need theory), המוכרת גם כ"תאוריית שלושת הצרכים", מתארת שלושה צרכים המאפיינים כל אדם ומהווים גורמים להנעה. תאוריה זו היא אחת מארבע תאוריות המתארות את הגורמים למוטיבציה בקרב בני אדם, ביניהן: תאוריית הצרכים של מאסלו; תאוריית X ותאוריית Y של מקגרגור; ותאוריית שני הגורמים של הרצברג.
באופן כללי, תאוריות צרכים אינן נחשבות כבעלות תוקף רב בכל הנוגע לתיאור סיבות למוטיבציה. מבין התאוריות המוקדמות, תאוריית הצרכים זכתה למירב התמיכה המחקרית, אך לפחות השפעה בעולם המעשי.
בסיס התאוריה.
על פי תאוריות צרכים, לבני אדם צרכים מרובים המבוססים על ערכיהם האינדיבידואלים, המשפחתיים והחברתיים. כמו כן צרכים אלו תלויים בסטטוס החברתי, הכלכלי והפוליטי הרצוי והמצוי של היחיד. בנוסף, הצרכים תלויים בשאיפות של היחיד; ברצון לשלב בין קריירה, משפחה, קהילה, דת וגורמים נוספים; ובתחושת שביעות רצון כללית מהמצב הנוכחי והעתידי של האדם. מקללנד טען שהתנהגות אנושית מונעת על ידי שלושה צרכים עיקריים המאפיינים כל אדם ברמות שונות.
צורך בכוח (Need for Power; nPow): הצורך בכוח מאופיין על ידי החשיבות שמייחס אדם ליכולתו לגרום לבני אדם אחרים לנהוג באופן שונה מהאופן בו הם מתנהגים בשגרה. אנשים המאופיינים ברמה גבוהה של צורך זה הם בעלי דחף להשפיע, להדריך, לאמן ולעודד בני אדם אחרים להישגים.
צורך בהישגים (Need for Achievement; nAch): צורך בהישג מאופיין על ידי החשיבות שאדם מייחס להצטיינות ביחס לתקן או לסטנדרט הנהוג. אנשים המאופיינים ברמה גבוהה של צורך זה נוטים לקבל ציונים גבוהים יותר, לומדים מהר יותר ונוטים לבצע מבחנים קוגניטיביים בהצלחה רבה יותר לעומת אנשים שאינם מאופיינים בצורך גבוה בהישגים.
צורך בהשתייכות (Need for Affiliation; nAff): צורך בהשתייכות מאופיין על ידי החשיבות שמייחס אדם ליחסים בין אישיים ידידותיים וקרובים. אנשים המאופיינים ברמה גבוהה של צורך זה נהנים לבלות זמן בפעילויות חברתיות ולהשקיע משאבים בשימור מערכות יחסים.
יישומים בעולם התעסוקה.
לכל אדם איזון שונה בהזדקקות שלו למילוי הצרכים. אנשים בעלי צורך חזק אחד, שונים מאנשים בעלי צורך חזק אחר. ניתן לראות את הביטוי של כל אחד משלושת הצרכים בעולם התעסוקה באופנים שונים.
מאפייני מנהלים.
צורך בכוח: קיים קשר בין הצורך בכוח, הצורך בהשתייכות ויכולות ניהול. נמצא כי מנהלים הנחשבים מוצלחים מאופיינים בצורך גבוה בכוח, וצורך נמוך בהשתייכות. למעשה, במקרים רבים צורך גבוה בכוח חיוני לניהול יעיל. מנהלים המאופיינים בצורך גבוה בכוח, משתמשים בכוח הארגון הפורמלי שלהם על מנת להניע את הכפופים להם ומייצרים תחושת אחריות. על מנת שכוח זה לא יצא מכדי שליטה, על המוטיבציה לכוח להיות מחוברתת, ומבוקרת על ידי החברה, כך שלא רק היחיד יפיק ממנה תועלת, אלא החברה כולה. דפוס צרכים זה עלול להיות הרסני, כאשר המנהל מתיימר להפעילו בשם האינטרסים של הארגון. אחת הדרכים לייצר בקרה על כוח מוסדי שכזה היא רגולציה של רשויות ממשלתיות.