ב-13 בספטמבר 2015 לפנות בוקר פרצו שוטרי משטרת ישראל להר הבית תוך שימוש באמצעים לפיזור הפגנות כדי למנוע התפרעות מתוכננת של ערבים. ההתפרעויות התפשטו גם למקומות אחרים במזרח ירושלים ולמספר ערים פלסטיניות ביהודה ושומרון. במהלך המהומות הערבים יידו אבנים ובקבוקי תבערה, מהם נהרג יהודי. המהומות הביאו לפרוץ גל טרור, שהמשיך גם בשנת 2016.
רקע.
במהלך 2015 הפלסטינים ביצעו פיגועי טרור רבים בירושלים, באופן יומיומי, בעיקר באזורי העיר העתיקה, קו התפר ומזרח ירושלים. הפיגועים כללו בעיקר יידוי אבנים ובקבוקי תבערה אך גם פיגועי דריסה, דקירה וירי.
בתשעה באב ה'תשע"ה, 26 ביולי 2015, לאחר כמה חודשים בהם נשמר השקט בהר הבית, פרצו עימותים שבמהלכם נכנסו שוטרים לתוך מסגד אל-אקצא. ארבעה שוטרים נפצעו קל, ושלושה תושבי מזרח ירושלים נעצרו בחשד שיידו אבנים.
בחודשים אוגוסט וספטמבר חלה הסלמה נוספת בסכסוך הישראלי-פלסטיני, והיו כמה מקרים של פיגועים בירושלים. בעקבות פרסום כוונת אנשי ימין והשר אורי אריאל לעלות להר הכריזו פלסטינים על "גיוס כללי" כדי להגן על הר הבית. הגיוס כלל בין היתר את אנשי ה"מוראביטון" ונשות ה"מוראביטאת", שהפלג הצפוני של התנועה האיסלאמית שילם להם כדי להתעמת עם היהודים העולים להר. בעקבות התגברות העימותים מנעה המשטרה כניסת מוסלמיות בשעת הביקור של היהודים והזרים בהר, ובהמשך מנעה גם את כניסת גברים מתחת לגיל 50. בין העולים היה אורי אריאל, שר החקלאות, וכן צעירי מפלגת הליכוד. בתשיעי בספטמבר הכריז שר הביטחון משה יעלון, בעקבות המלצת השב"כ והמשטרה, על המוראביטון והמוראביטאת התאגדויות בלתי מותרות, וציין כי שתיהן היוו גורם מרכזי בליבוי האלימות בירושלים ובהר הבית.
המהומות.
עקב ההגבלות המשטרתיות האוסרות כניסת מוסלמים בשעות הבוקר, הגיעו עשרות צעירים פלסטינים חמושים בנשק מאולתר להר הבית בלילה של ה-12 בספטמבר 2015 ולנו במסגדים, תוך שהם מכינים מאגר של אבנים לזריקה ומוטות עץ וברזל להכות בשוטרים ובמבקרים יהודיים.
ב-13 בספטמבר 2015 פרצו כוחות הביטחון להר הבית בשעת בוקר מוקדמת כדי להפתיע את המתבצרים ששהו בלילה במסגד אל-אקצא. הפלסטינים ירו לעבר השוטרים זיקוקים ויידו אבנים. בכניסה למסגד אל אקצה נתפסו מטעני צינור. הם נתפסו והוצאו מהמקום על ידי חבלן משטרתי. עשרות צעירים פלסטינים נעצרו והאחרים נהדפו אל תוך מבנה המסגד. בהמשך היום עלו להר כ-650 יהודים, בהם גם השר אורי אריאל, תחת אבטחה משטרתית כבדה. השר אריאל התפלל בהפגנתיות על ההר והבטיח לחזור גם למחרת.
באותו זמן פשט כוח גדול של משטרת ישראל והשב"כ, לפי מידע מוקדם שהיה בידיהם, על דירה בעיר העתיקה במזרח ירושלים. בחיפוש שנערך במקום נתפסו מספר מטעני צינור ממולאים בחומרי נפץ. על פי הערכת גורמי הביטחון, המטענים יועדו לביצוע פיגועים בהר הבית.
למחרת החלה המשטרה למנוע את כניסתם של מוסלמים מהארגונים "מורביטון" ו"מורביטאת", שהוגדרו כהתאחדות בלתי מותרת, על פי רשימת שמות ותצלומים שהוכנה מראש בידי שירותי הביטחון.
האנשים שכניסתם נמנעה התעמתו עם המשטרה בסמטאות שמסביב למתחם ההר. העימותים התרחבו והתפשטו לכל רחבי מזרח ירושלים. במקרים רבים התעמתו שוטרים עם מפגינים פלסטינים ברחבי מרחב התפר המפריד בין השכונות הערביות לבין השכונות היהודיות. באזורים אלה העימותים כללו השלכת אבנים, זיקוקים ובקבוקי תבערה. תמונות מהמהומות פורסמו בהבלטה בעיתונות העולמית. נהג ישראלי, אלכסנדר לבלוביץ' בן ה-64, נרצח בשכונת ארנונה בפיגוע יידוי אבנים. מפגיעת האבנים לקה לבלוביץ' בלבו, איבד שליטה על הרכב שהתדרדר לתהום, ונעצר לאחר שנתקל בעץ. המשטרה קבעה כי לבלוביץ' איבד את השליטה בגלל אבנים שפגעו ברכבו וכעבור שבועיים עצר השב"כ ארבעה ערבים ממזרח ירושלים שהודו בביצוע הפיגוע.
תגובות בישראל.
ממשלת ישראל ציינה שאין לה כל כוונה לבצע שינוי בסטטוס־קוו בהר הבית וטענה כי גורמים ברשות הפלסטינית מפיצים שקרים בנושא.
ב-16 בספטמבר 2015 כינס ראש הממשלה בנימין נתניהו דיון מדיני-ביטחוני בנושא המצב בהר הבית והמתיחות עם הירדנים. לפני הדיון, במהלך סיור באזור ירושלים אמר נתניהו כי ממשלת ישראל "בעד שמירה קפדנית על הסטטוס־קוו בהר הבית, אך הסטטוס־קוו מופר כל הזמן על ידי מסיתים, פורעים שמתבצרים בהר הבית ומתנכלים למבקרים יהודים".
חבר הכנסת משה גפני התבטא נגד השר אורי אריאל בשל עלייתו להר הבית וטען שהוא גורם לנזק מדיני. לעומתו, בכירי רבני הציונות הדתית יצאו בעצומת תמיכה בשר אריאל ובעלייתו להר, וקראו לו להמשיך ולעלות להר. בין חותמי העצומה נמנו הרבנים חיים דרוקמן, דוד חי הכהן, דוב ליאור, נחום אליעזר רבינוביץ, משה צוריאל, אליקים לבנון, בני קלמנזון, שמואל דוד, יצחק שילת ודוד דודקביץ.
תגובות הפלסטינים ומדינות ערב.
הרשות הפלסטינית פרסמה הודעת גינוי על הוצאת הארגונים האסלאמיים בהר הבית מחוץ לחוק. בהודעה נאמר כי התוכנית היא צעד גזעני ומוכיחה את מאמציה של ישראל לפגוע במסגד אל-אקצא.
ראש עמותת אל-אקצא, השיח' קמאל ריאן, אמר לקול ישראל כי ממשלת ישראל מפרה את הסטטוס קוו בהר הבית, וכי אל שטח ההר נכנסים חברים בעמותות ישראליות הממומנות בכספי חוץ ומתגרים במוסלמים. בריאיון ליוסי הדר אמר גם כי ישראל מתערבת בניהול הווקף וקובעת מי ייכנס אל הר הבית ומי לא.
עבדאללה השני, מלך ירדן, אשר לממלכתו ניתן בהסכם השלום בין ישראל לירדן מעמד רשמי בנושא המקומות הקדושים בירושלים, פרסם אזהרה כי "כל פרובוקציה נוספת בירושלים, שבה יתעמתו שוטרים עם מתפללים מוסלמים באל-אקצא, עלולה לפגוע ביחסים בין המדינות".
סלמאן, מלך ערב הסעודית, ערך סבב שיחות נרחב עם מנהיגים רבים ברחבי העולם. על פי העיתון הסעודי "עוקאז", הוא שוחח בין היתר עם נשיא צרפת, פרנסואה הולנד, עם ראש ממשלת בריטניה, דייוויד קמרון, ועם מזכ"ל האו"ם, באן קי-מון. הוא דחק במנהיגים לפעול ב"צעדים דחופים לאחר העימותים האחרונים במתחם אל אקצא. ישראל מזינה את הקיצוניות בעולם כולו ותורמת לחיזוק הקיצוניות והאלימות בעולם."
כלי התקשורת במדינות ערב סיקרו את העימותים בהר הבית בהרחבה.
תגובות בעולם.
התגובות בזירה הבינלאומית התייחסו בעיקר לניסיונות לשנות את הסטטוס קוו בהר הבית. רוסיה, האיחוד האירופי, האו"ם ומחלקת המדינה של ארצות הברית פרסמו קריאות לממשלת ישראל לקיים ולשמר את הסטטוס קוו בהר ולא לשנותו.
מועצת הביטחון קראה לישראל פה אחד לשמור על הסטטוס קוו ב"חראם א-שריף". שגריר ישראל באומות המאוחדות, רון פרושאור, מחה על "ניסוח חד-צדדי שלא הזכיר את יידוי האבנים הפלסטיני".
היוזמה להצבת מצלמות בהר הבית.
לאחר שוך המהומות הציע עבדאללה השני, מלך ירדן, להתקין 55 מצלמות אבטחה בכל האתרים בהר הבית. ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, הסכים להצעה זו.
לאחר שפלסטינים רבים הביעו ביקורת על היוזמה, הבהיר ראש ממשלת ירדן עבדאללה א-נסור שהמצלמות יוצבו במתחם הר הבית אך לא במסגד אל-אקצא עצמו. אך גם לכך התעוררה התנגדות, ובסופו של דבר ירדן נסוגה והפרויקט בוטל.
אורך-גל
הבוקר עם טל ואביעד
"הבוקר עם טל ואביעד", שבעבר נקראה "תוכנית הבוקר", היא תוכנית רדיו בהנחיית טל ברמן ואביעד קיסוס המשודרת בתחנת הרדיו "אקו 99 FM", בסינדיקציה ברדיו קול רגע ובעבר גם ברדיו צפון ללא הפסקה.
התוכנית משודרת מדי יום בין א'-ה' בין השעות 7:00-9:30. בין אוגוסט 2019 לאוקטובר 2019 התוכנית התארכה בחצי שעה ושודרה בין 7:00-10:00. כאשר אחד המגישים נעדר, השני משדר לצד מנחה מחליף - לרוב אחד מבין שחר סגל, נעמי לבוב, שרון דוידוביץ' או חגית גינזבורג.
התוכנית עוסקת באקטואליה רכה, בבידור, ובתכנים מהרשתות החברתיות. חלק מהדיונים בתוכנית עוסקים בבעיות הקטנות של החיים – החל ממשאית הזבל שמפריעה בכל בוקר לטל ברמן, ועד ללוח הזמנים של אביעד קיסוס בימי חמישי.
נכון לסוף שנת 2015, אחוז ההאזנה לתוכנית הוא הגבוה ביותר בארץ מבין תוכניות הבוקר, עם האזנה של כ-270,000 מדי יום (לפי הנתונים מסקר TGI).
היסטוריה.
תוכנית הבוקר בהנחייתם של טל ברמן ואביעד קיסוס עלתה לאוויר ב-7 ביולי 2002 ברדיו תל אביב. בשבועות הראשונים שימש ברמן כמגיש העיקרי, בעוד קיסוס היה אחד משלושה מגישים מתחלפים ששימשו כ"סייד-קיק" לברמן, לצד יובל אברמוביץ' וגליה אלוני-דגן. השניים האחרונים פרשו כעבור מספר שבועות, וברמן וקיסוס הפכו למגישים שווי מעמד. כבר בשנה הראשונה לתוכנית, ברמן וקיסוס זכו בפרס "אנשי השנה" בתחום הרדיו.
לקראת סוף 2009 התוכנית ירדה מרדיו תל אביב.
לאחר כשנה התוכנית חזרה לאוויר בתחנת הרדיו אקו 99FM ומאז היא משודרת שם באופן קבוע.
ביולי 2015 חגגה התוכנית 13 שנות שידור ב-"ספיישל בר-מצווה" חגיגי, במהלכו ברכו אנשים חשובים, ובהם נשיא המדינה, את המגישים. בשבוע שבו שודרה תוכנית הספיישל נתבקשו המאזינים להעלות לדף הפייסבוק של התוכנית תמונות מביכות מבר המצווה שלהם, כשהתמונה המביכה ביותר זיכתה את מעלה התמונה בטיול משפחתי לאירופה.
אינטראקציה עם המאזינים.
סיפורים.
בכל תוכנית 4 מאזינים (2 מאזינים בכל שעה) עולים לשידור על מנת לספר סיפור שעוסק בנושא כלשהו המנוסח כשאלה שאותה מגדירים המגישים בראשית התוכנית (כמו למשל: "כיצד נפצעתם בצורה מוזרה?" או "למה אתם לא מעוניינים ללכת לארוחת החג השנה?"). לעיתים פינה זו לא מתקיימת ובמקומה מתבקשים המאזינים המעוניינים בכך לעלות לשידור במסגרת משחק חידון משתנה. במקרים אלו לעיתים יתחרו מספר מאזינים על הפרס הכספי. הפרסים בפינה ממומנים לרוב באמצעות תוכן שיווקי.
שליחת מסרונים או תגובות בפייסבוק.