ב-2009 כיכבה בסרט זוכה הפרסים "לשחק אותה טום ג'ונס" ובדרמה הטלוויזיונית "Framed" לצדו של טרוור איב. היא השתתפה בסדרת הטלוויזיה "נערי בייקר" שנכתבה על ידי הלן ריינור וגארי אוון ושודרה בתחילת 2011. באותה שנה דיבבה מיילס את מריל במשחק הווידאו "Dragon Age II". ביולי 2011 הגישה תוכנית טלוויזיה דוקומנטרית ב-BBC Wales בשם "ויילס והוליווד" שבה ביקרה השחקנית בשדרת הכוכבים של הוליווד כדי לגלות מיהם הוולשים שזכו לכוכב בשדרה.
ב-2012 חזרה מיילס להופיע בתיאטרון ושיחקה במחזה "All New People" מאת זאק בראף. ההצגה רצה בתיאטרון הדוכס מיורק בווסט אנד במשך 10 שבועות רצופים, בפברואר 2012 הועלתה ההצגה בבית האופרה של מנצ'סטר וב"קינג'ס תיאטר" שבגלאזגו. ב-2013 כיכבה מיילס בתפקיד הראשי בסדרה "פרנקי" של BBC1 שצולמה בבריסטול. הסדרה עוסקת באחות מחוזית הדואגת למטופלים שלה יותר מאשר לעצמה.
פרסים והכרה.
מיילס הייתה מועמדת לפרס Wales online Dafftas לשחקנית הטובה ביותר וזכתה בפרס על תפקידה בסדרה "פרנקי".
לפרס BAFTA Cymru הייתה מיילס מועמדת שש פעמים וזכתה פעם אחת. על תפקידה כסרי בסדרת הדרמה "Belonging" הייתה מועמדת לפרס השחקנית הטובה ביותר בשנים 2002, 2003 ו-2009.
ב-2007 זכתה מיילס בפרס BAFTA Cymru לשחקנית הטובה ביותר על תפקידה כגוון קופר בעונה הראשונה של הסדרה "טורצ'ווד". היא הייתה מועמדת על תפקיד זה גם בשנים 2008 ו-2010. היא זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר לשנת 2010 לפי בחירת הקוראים של מגזין SFX. על תפקידה כגוון קופר ב"טורצ'ווד: יום הנס" הייתה מיילס מועמדת לפרס סטלייט בקטגוריית שחקנית הטלוויזיה הטובה ביותר.
ביוני 2010 הוענק למיילס תואר חברה של כבוד ב"קולג' המלכותי הוולשי למוזיקה ודרמה".
חיים אישיים.
ב-1994 הכירה מיילס את ברדלי פריגרד בתיאטרון הלאומי לנוער. השניים התחתנו באיטליה ב-18 במאי 2013. לבני הזוג יש שני ילדים: מטילדה מיילס פריגרד (ילידת 2009) וסיינה מיילד פריגרד (ילידת 2014).
סרג'י גומז
כנסיית השילוש הקדוש (סטרטפורד על נהר אייבון)
כנסיית השילוש הקדוש בעיר סטרטפורד על נהר אייבון במחוז ווריקשייר שבבריטניה היא כנסייה אנגליקנית, הידועה כמקום הטבלתו ומקום קבורתו של המחזאי והמשורר האנגלי ויליאם שייקספיר.
הכנסייה.
מבנה הכנסייה הוקם בשנת 1210 באתר בו עמד מנזר סקסוני. הכנסייה, הניצבת על גדת הנהר אייבון, היא המבנה העתיק ביותר בסטרטפורד.
מבנה הכנסייה בנוי בתבנית של צלב לטיני, שממפגש שתי זרועותיו מתנשא צריח מרובע ועליו גג מחודד.
בכנסייה מצויים מספר חלונות ויטראז' שנוצרו בימי הביניים ובהם מראות קדושים תנ"כיים וקדושים אנגלים. לוח מזבח האבן בכנסייה, שנוצר לפני תקופת הרפורמציה, נטמן תחת רצפת הכנסייה, התגלה מחדש בתקופה הוויקטוריאנית והושב למקומו. בכנסייה מצוי עוגב שנוצר בשנת 1841.
מדי שנה מבקרים בכנסייה כ-200 אלף איש.
ויליאם שייקספיר.
ויליאם שייקספיר נטבל לנצרות בכנסייה ב-26 באפריל 1564. הוא נקבר בה ב-25 באפריל 1616, יומיים לאחר מותו. במהלך ילדותו בעיר ולאחר שעזב את העיר ושב לגור בה ביקר בכנסייה מדי שבוע. לצידו קבורות אשתו אן האת'אווי, שנפטרה שבע שנים אחריו, ובתם הבכורה סוזנה.
מצבת הקבורה של שייקספיר קבועה בקיר בצד מקום קברו. המצבה חרותה באבן ובמרכזה מוצגת בה דמותו של שייקספיר (אחת משתיים בלבד שנוצרו והמוחזקות כמציגות את מראהו באמינות) צבועה בצבעים חיים, כשהיא מחזיקה נוצת כתיבה בידה האחת ופיסת נייר בידה האחרת. שני עמודים משני צידי הדמות נושאים אנטבלטורה ועליה שלט יוחסין נושא גולגולת ומשני צידיו דמויות סמליות. מתחת לדמות חרותה כתובת בלטינית ובאנגלית. המצבה נבנתה במועד כלשהו לפני 1623, שוקמה במאה ה-18 ונצבעה מאז מספר פעמים.
על גבי קברו של שייקספיר חרותה כתובת מחורזת המזהירה מפני הוצאת שרידיו של שייקספיר מן הקבר. על פי ספרו של לארקין דאנטון הרתיעה כתובת זו מהוצאת גופת שייקספיר לבדיקה ומהעברתה לקבורה בכנסיית וסטמינסטר. עם זאת בדיקת הקבר באמצעות מכ"ם חודר קרקע העלתה שגולגולתו של שייקספיר הוצאה ממנו.
סיריל נורת'קוט פרקינסון
ההמנון ההומרי לאפולו
ההמנון ההומרי לאפולו (ביוונית: Ὕμνος εἰς Ἀπόλλωνα בלטינית: Hymnus Homericus ad Apollinem) הוא ההמנון השלישי בקורפוס שלושים ושלושה המנונות עתיקים המיוחסים להומרוס (ההמנונות ההומריים) והוא מונה 546 שורות. ההמנון כתוב במשקל הקסמטר דקטילי (dactylic hexameter) והוא חובר בשפה היוונית הומרית. ההמנון דוקלם בעל פה, בחברה שהיא חברה אוראלית, ולא ידוע היכן הוא בוצע.
תפקיד ההמנון לספר את סיפור לידתו של אפולו ולהגיע לתחומי ההשפעה העיקריים של האל.
תיארוך.
הדעות בעניין התיארוך של ההמנון חלוקות. ישנם חוקרים אשר סוברים כי הטקסט הוא אחיד והתפתחותו היא טבעית, Walter Burkert סובר (ממקור קדום על ידי משורר מהעיר כיוס) כי ההמנון הולחן בשנת 522 לפנה"ס עבור פסטיבל שנערך על ידי פוליקרטס, לכבוד אפולו. וישנם חוקרים הסבורים כי יש לחלק את הטקסט לשני חלקים: החלק שמתקיים בדלוס והחלק שמתקיים בפיתי. הטקסט מתוארך בנפרד לשני החלקים, החלק האחד אשר מתרחש בדלוס מתוארך בסביבות המאה השביעית ואף השמינית שלפני הספירה. ואילו החלק השני המתרחש בדלפי מתוארך לסוף המאה השישית לפני הספירה. הסברה היא כי שני החלקים "הודבקו" יחדיו בעזרת קטע מעבר, או שהם התפתחות טבעית של האל ומדגישים את דמותו הפאן-הלנית.
חלוקת ההמנון.
את ההמנון ניתן לחלק לשלושה חלקים:
תקציר העלילה.
לידת אפולו.
ההמנון מתחיל בסיפור לידתו של האל אפולו המכונה בשיר בכינויים: המרחיק לקלוע, פוׂיְבּוׂס, פיתי, האדון הקולע, בן חסון ונאה ללא דופי.
פתיחת ההמנון:
ההמנון מתחיל בתיאור סצנה: אפולו מגיע לבית זאוס, לטו, אימו, מנחה אותו אל כסאו בראש ההיכל, ואילו אביו מגיש לו נקטר בגביע זהב. לטו מתרוננת על "שנולד לה בן הבקי בקשתו ורב כח".
המשך ההמנון מתאר את לידת האל אפולו לאמו לטו ולאביו זאוס, את נדידת אמו לטו לחפש אחר מקום הראוי ללידת אפולו, מצוינים שמות איים והרים יוונים רבים אשר פחדו לקבל את פניו של אפולו וסירבו לאמו ללדת אצלם, מפחדים מכוחו העצום של אפולו:
לבסוף מתייצבת לטו בפני האי דלוס, ושואלת אותו האם יסכים לשמש עבור בנה בית:
האי נעתר לה, ומשתכנע בחיל ורעדה שהולדת אפולו תתקיים אצלו:
לידת אפולו ארכה תשעה ימים ותשעה לילות של צירים, היא מלווה בלידה על ידי אלות עתיקות. נעדרת מן הלידה המיילדת איליתיה אלת הלידות, מאחר שהרה, בת זוגו של זאוס מקנאת בלטו על שבקרוב תלד את אפולו ועיכבה את איליתיה מלהגיע לסייע ללטו.
אפולו נולד כשהוא מדלג אל האור ומכריז על שלושת תחומי ההשפעה העיקריים שלו:
1. הקתרוס - כלי מיתר (הלאוטה)
2. הקשת
3. מנבא את דבריו של זאוס לבני האדם
האי דלוס חוגג על ידי פסטיבל את לידתו של אפולו, בו מתכנסים אלים ואלות ומשפחות, אשר משבחים כולם את לידתו.
"אך ביחוד, הו פויבוס, לבך מוצא עונג בדלוס,
שם, לבושים כתנות ארוכות, מתכנסים האיונים
עם ילדיהם ונשיהם הצנועות לחגג את חגיך,
ומתענגים על קרבות האגרוף, המחול והזמר,
שם בזכרם את שמך"
בין פסטיבל הסגידה לאפולו ובין הסצנה הבאה המתארת את חיפושו של אפולו אחר מקום עבור מקדשו:
"איך אתימר להוסיף עוד המנון למכלול המנוניך?
שמא אשיר אודות חזוריך ואהבותיך?
איך בעבור קורוניס הארקדית שרית עם איסכיס
האלוהי, בן אלטוס זה שסוסיו לתפארת?
או עם פורבס בן טריאופס או למול אראותאוס?
או שאזכיר, אל קולע הרחק, איך חיפשת בארץ
חבל שבו תיסד לאנוש את היכל נבואותיך?"
ייסודו של האוראקל בדלפי.
אפולו מחפש חבל ארץ שבו ייסד לאנושות את היכל נבואותיו, יש תיאור של חבלי ארץ רבים, שטחים מיוערים ביוון העתיקה, בהם חורשות, אפולו מגיע ל טלפוסה, בה רוצה לבנות את היכלו, אך טלפוסה מתנגדת זו מניעה אותו מאחר שרוצה שטֶלֶפוּסָה תיוחד לעצמה, היא מציעה לו לגשת לקָרִיסָה. אפולו נשלח על ידי טלפוסה לקריסה, סמוך לקריסה השתפך מעין שם הרג בקשתו את טיפאון, מפלצת פראית, שהסבה צער רב ליושבי קריסה. הדרקונית המפלצת היא טיפאון – בתו של הרה שילדה כתוצאה מכעס על זאוס. לאחר מות הדרקונית נקרא המקום "פיתו" או "פיתי".
אפולו כועס על טלפוסה ששלחה אותו להילחם בדרקונית, מנכס חלק מחורשה ושם בנה מזבח לעצמו: "אם כי רצית, טלפוסה, לגנוב דעתי בדבר שקר,
כדי להחזיק בנווה ולקלח בחן את מימייך,
בתהילת המקום תאלצי לוותר לי על חלק!"
אפולו והכהנים - ביסוס הפולחן בדלפי.
אפולו מחפש בבני האדם משרתים ועורכי טקסי קודש להיכלו. הוא מבחין באונייה שעליה נוכרים כרתיים שמוצאם מקנוסוס, הוא הופך עצמו למפלצת ים בדמות דולפין ומעביר את יושבי האוניה טלטלות על פני הים כשהם שטים דרך ערי יוון. עם הגיעם לקריסה, מתגלה במלוא הדרו וכוחו אפולו אל יושבי האוניה ומכריז באוזנם שמעתה הם יהיו משרתיו וכהני מקדשו. הוא מצוום לקרוא לו בתפילה "דלפיני" ולהתפלל אליו ולציית לו. הנוכרים מצייתים לו, בונים מזבח, עורכים סעודה מפוארת לכבוד פויבוס הדגול, ואפולו אחוז בנבל מנגן להם בצלילים כלילי יופי. את ההמנון מסיים המשורר בדברי סיום: "שא נא ברכה אדוננו, בנם של לטו ושל זאוס, ואנכי אזכרך בשירים אחרים שאשמיע".
הסברים אטיולוגיים בהמנון.
בהמנון מסופרים לנו סיפורים אשר מטרתם היא להסביר תופעות שנשתמרו והשלכותיהן. הסיפורים קשורים לשמות אפולו לשלושה שמות פולחניים המצוינים בהמנון:
פריג'
פַרִיג' (בערבית: فريج) הוא שם משפחה ממקור ערבי.
יציאת מצרים (מחזה)