סבנקוב עוכב. כאשר הגיעו קציני אכיפת החוק לדירתו, הם מצאו שם רק חומות חשופות - סגן ראש העיר לשעבר, שראה מראש את האפשרות למעצר, לא איפשר לחוקרים להפקיע את רכושו. סבנקוב הואשם בהברחה בהיקף גדול במיוחד. החקירה נמשכה שלוש שנים שלאחריהן התיק הופנה לבית המשפט. מטייבייב נמלט לחו"ל, אך סבנקוב המשיך להשתתף בחקירות ודיונים. ב-20 ביוני 1997 גזר עליו בית המשפט חמש שנות מאסר בפועל עם החרמת רכוש. התיק הפלילי נגד לב סבנקוב גרם לתגובה ציבורית רחבה ודיון רחב בתקשורת. רבים האמינו כי החקירה נגד סבנקוב לא חשפה אפילו מחצית מפשעיו, בפרט, לעובדי שירות הביטחון הפדרלי היו סיבות חמורות להחשיב את סגן ראש העיר לשעבר מעורב בייבוא בלתי חוקי של טונות קוקאין לפדרציה הרוסית. היה גם מידע על קשרים עם העולם התחתון. תומכי העמדה האחרת טענו כי המקרה פוליטי והראיות היו מפוברקות. סבנקוב עצמו מעולם לא הודה באשמה, וניסה ללא הצלחה לערער על פסק הדין. לאחר שריצה חלק מהעונש, הוא שוחרר.
Provident Financial
פרובידנט פיננסים (באנגלית: Provident Financial) היא חברה בריטית המספקת שירותי סליקה, הנפקת כרטיסי אשראי ופתרונות אשראי.
נכון לשנת 2020 מעסיקה החברה כ-4,800 עובדים, בעלת כ-2,300,000 לקוחות ונסחרת בבורסה לניירות ערך בלונדון.
מטה החברה הראשי נמצא בעיר ברדפורד, מחוז מערב יורקשייר, בריטניה.
היסטוריה.
החברה הוקמה בשנת 1880 על ידי ג'ושוע קלי וודילוב (Joshua Kelley Waddilove) במטרה לספק שירותים פיננסיים ופתרונות אשראי במחירים הוגנים.
בשנת 1962, החלה להיסחר בבורסה לניירות ערך בלונדון.
בשנת 2002, הקימה את ונקוויס בנק (Vanquis Bank), המנפיקה ומתפעלת כרטיסי אשראי של ויזה ושירותי איגרות חוב.
בשנת 2012, רכשה את חברת סאטוסמה (Satsuma), המספקת פתרונות אשראי מקוונים.
בשנת 2014, רכשה את חברת מניבארן (Moneybarn), המספקת שירותי מימון ופתרונות אשראי ללקוחות פרטיים, תמורת כ-120 מיליון פאונד.
בחודש פברואר 2018, מונה מלקולם לי מאי (Malcolm Le May) למנכ"ל החברה.
אוניברסיטת ברצלונה
אוניברסיטת ברצלונה (בקטלאנית: La Universitat de Barcelona, בספרדית: La Universidad de Barcelona) היא אוניברסיטה ציבורית אשר הוקמה ב-1450 וממוקמת בברצלונה שבספרד. האוניברסיטה נחשבת לאחת מן הטובות, הגדולות והיוקרתיות בספרד, ואחת מן הוותיקות בעולם. נכון לשנת 2020, לומדים בה כ-63,000 סטודנטים. אוניברסיטת ברצלונה נחשבת גם למרכז מחקרי חשוב. יש בה 106 מחלקות ולמעלה מ-5,000 חוקרים, טכנאים ועוזרי מחקר במשרה מלאה.
האוניברסיטה חברה בקבוצת קוימברה (CG), בהתאחדות האוניברסיטאות האירופאית (EUA), באיחוד אוניברסיטאות הים התיכון (UNIMED), בברית האוניברסיטאות האירופאיות CHARM-EU, ברשת הבינלאומית לאוניברסיטאות מחקר (IRUN), ברשת האוניברסיטאות ויוס (XVU) ובליגה האירופית לאוניברסיטאות מחקר (LERU).
כיום, יש באוניברסיטה כ-100 מחלקות בכ-18 פקולטות שונות: ביולוגיה, כימיה, חינוך, מדעי כדור הארץ, כלכלה ומנהל עסקים, אמנות, היסטוריה, גאוגרפיה והיסטוריה, משפטים, מדעי המידע, מתמטיקה ומדעי המחשב, רפואה, רוקחות, פילולוגיה, פילוסופיה, פיזיקה ופסיכולוגיה.
היסטוריה.
האוניברסיטה הוקמה בנובמבר 1450 תחת חסותו של אלפונסו החמישי, מלך אראגון. בעשורים שקדמו לכך פעל במקום בית ספר לרפואה ובתי ספר נוספים שעסקו בעיקר בתאולוגיה. צמיחתה המרכזית הראשונה של האוניברסיטה החלה רק כעשרות שנים לאחר מכן, בתקופתו של פרננדו השני, מלך אראגון. במהלך המאה ה-16 חלו רפורמות שונות בנוגע למינוי הפרופסורים במוסד ושיטות הבחינה. במחצית השנייה של המאה ה-19 נבנה מבנה חדש לאוניברסיטה, וההרצאות הראשונות החלו תוך כדי השיפוצים בשנת 1871. בשנת 1956 הוקמה הפקולטה לרוקחות, ולאחריה הוקמו הפקולטה למשפטים (1958) ומנהל עסקים (1962).
למעשה, אוניברסיטת ברצלונה הייתה האוניברסיטה היחידה בקטלוניה עד שנת 1971, עד הקמת המכללה הפוליטכנית.
חוק הסמכויות להתמודדות עם הקורונה
אוניברסיטת איסטנבול
אוניברסיטת איסטנבול (בטורקית: İstanbul Üniversitesi) היא אוניברסיטה ציבורית ההמוקמת באיסטנבול (בחלקה האירופאי של העיר) שבטורקיה אשר הוקמה בשנת 1453. לפי חלק מהמקורות המערביים שקדמו לשנות ה-20 של המאה ה-20, האוניברסיטה מכונה גם כ"אוניברסיטת קונסטנטינופול" על שמה הקודם של איסטנבול.
האוניברסיטה חברה מקבוצת קוימברה. במוסד עובדים כ-6,000 איש.
היסטוריה.
בשנת 1453 הוקמה במקום בית ספר אסלאמי, מיד לאחר כיבוש קונסטנטינופול בידי מהמט השני. ביולי 1846 הוקם מוסד להשכלה גבוהה במקום. האוניברסיטה נסגרה בשנת 1871 ונפתחה שוב בשנת 1900 עם מחלקות לתאולוגיה, אמנויות, מתמטיקה, מדע ובלשנות. בשנת 1924 הוקמו הפקולטות למשפטים, רפואה, אומנויות ומדעים. בשנת 1925 הוכרה האוטונומיה של האוניברסיטה מטעם השלטונות הטורקיים. בנובמבר 1933 האוניברסיטה הוקמה במתכונתה החדשה, ללא לימודי תאולוגיה אסלאמית.
השער הראשי של האוניברסיטה הוצג בצדו האחורי של שטר 500 לירות טורקיות בשנים 1971–1984.
יאקופו סנסובינו
יאקופו סנסובינו (באיטלקית: Jacopo Sansovino; 1486, פירנצה – 1570, וונציה) היה פסל ואדריכל איטלקי.
ביוגרפיה.
יאקופו נולד בפירנצה בשם יאקופו טאטי, התמחה אצל אנדריאה סנסובינו והחליט לאמץ את שמו של המורה שלו.
סנסובינו משך ברומא את תשומת ליבם של דונטו ברמנטה ושל רפאל ויצר מודל שעווה של הורדת ישו מהצלב לשימושו של פייטרו פרוג'ינו.
סנסובינו חזר לפירנצה בשנת 1511 שם קיבל הזמנה ליצור פסלי שיש של יעקב בן זבדי עבור סנטה מריה דל פיורה ופסל של בכחוס אשר נמצא היום במוזיאון במוזיאון הלאומי ברג'לו. הצעתו ליצירת חזית בזיליקת סן לורנצו נדחתה על ידי מיכלאנג'לו שהיה אחראי על התכנון, סנסובינו כתב לו מכתב מחאה ממורמר בשנת 1518.
בשנים 17–1510 היה שותף באותו סטודיו עם אנדריאה דל סרטו והם שיתפו מודלים. כמו אדריכלי המאה ה-16 עסק ביצירת חללים זמניים לחגיגות וטקסים. כניסתו המלכותית של לאו העשירי לפירנצה בשנת 1515 הייתה מבין הטקסים הבולטים, בהמשך סנסובינו חזר לרומא שם שהה תשע שנים,
ועזב לוונציה בזמן ביזת רומא.
קריירה.
בשנת 1529 הפך סנסובינו לאדריכל הראשי והאוצר של הפרוקורטור של סן מרקו.
סנסובינו נפטר בוונציה ונקבר בבזיליקת סן מרקו.
ג'ורג'ו וזארי מקדיש לו מקום נפרד בספרו חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר.
רוזה בונר
רוזה בונר (בצרפתית: Rosa Bonheur; 16 במרץ 1822 – 25 במאי 1899) הייתה אמנית צרפתייה, שהתמקדה בציור בעלי חיים, אך הייתה גם פסלת בסגנון ריאליסטי. בונר נחשבת לציירת המפורסמת ביותר ב.
הכשרה.
רוזה בונר נולדה ב־16 במרץ 1822 בבורדו, הילדה הבכורה במשפחת אמנים. אמה, סופי בונר, הייתה מורה לפסנתר שנפטרה כשרוזה בונר הייתה בת אחת עשרה. אביה, אוסקר-רֶמון בונר, היה צייר נוף ודיוקנאות שעודד את כשרונותיה האמנותיים של בתו. אף על פי שמוצאם היה יהודי, משפחת בונר דבקה בסן-סימוניזם, כת נוצרית-סוציאליסטית שקידמה את חינוך הנשים לצד גברים. אחיה של רוזה בונר כללו את ציירי בעלי החיים אוגוסט בונר וז'ולייט בונר וכן את פסל החיות איזידור ז'ול בונר.
פרנסיס גולטון השתמש במשפחתם כדוגמה ל"גאונות תורשתית" במאמרו משנת 1869 באותה כותרת.
רוזה בונר עברה לפריז בשנת 1828, בגיל שש עם אמה ואחיה, לאחר שאביה הקדים אותם כדי להשיג מגורים והכנסה. על פי דוחות משפחתיים, היא הייתה ילדה סוערת והתקשתה ללמוד לקרוא, אם כי היא הייתה משרטטת שעות בעיפרון ונייר עוד לפני שלמדה לדבר. אמה לימדה אותה לקרוא ולכתוב וביקשה ממנה לבחור ולצייר חיה שונה לכל אות באלף-בית. האמנית אמרה שבזכות אמה, היא פיתחה את אהבתה לצייר בעלי חיים בשיעורי הקריאה עם אמה.
בבית הספר היא לעיתים קרובות הפריעה, וגורשה מספר רב של פעמים ממנו. לאחר שעשתה חניכות כושלת אצל תופרת בגיל שתים עשרה, אביה התחיל להכשירה כציירת. אביה הרשה לה להמשיך להתעניין בציור בעלי חיים על ידי הבאת בעלי חיים לסטודיו של המשפחה.
בעקבות תוכנית הלימודים המסורתית בבתי הספר לאמנות באותה תקופה, החלה בונר את הכשרתה בהעתקת תמונות מספרי ציור ורישום מודלים. עם התקדמות האימונים שלה, ערכה מחקרים על בעלי חיים מבויתים, כולל סוסים, כבשים, פרות, עזים, ארנבים ובעלי חיים אחרים בשדות המרעה סביב פריז - ובשטחי הבר והטבע כמו באזור יער בולון. בגיל ארבע עשרה החלה להעתיק ציורים במוזיאון הלובר. בין הציירים החביבים עליה היו ניקולאס פוסין ופטר פאול רובנס, אך היא גם העתיקה את ציוריהם של פאולוס פוטר, פרנס פורבוס הצעיר, לואי ליאופולד רוברט, סלווטורה רוזה וקרל דוז'ארדן.
היא למדה אנטומיה של בעלי חיים בבתי המטבחיים של פריז ובמכון הלאומי לוטרינריה בפריז. שם הכינה מחקרים פרטניים שלימים השתמשה בהם לציוריה ופסליה. במהלך תקופה זו היא התיידדה עם האנטומיסטים והזואולוגים ההשוואתיים אטיין ז'ופרואה סנט-אילר ואיזידור ז'ופרואה סנט-אילר.
הצלחה ראשונה.