קומוניסטים נוצריים שותפים לכמה מהמטרות הפוליטיות של המרקסיסטים, למשל: החלפת השיטה השלטונית לסוציאליזם, שאמור בתורו להתקדם לקומוניזם בשלב מאוחר יותר בעתיד. עם זאת, קומוניסטים נוצרים חולקים לעיתים על המרקסיסטים (ובמיוחד עם הזרם הלניניסטי) בנוגע לאופן שבו החברה הסוציאליסטית אמורה להתארגן. באופן כללי, הקומוניזם הנוצרי התפתח בתהליך נפרד מהמרקסיזם, ורוב הקומוניסטים הנוצריים מסכימים עם המסקנות של הקומוניזם המרקסיסטי, אבל לא עם הנחות היסוד שלו.
מחלוקות.
שימוש במושג "קומוניזם".
ישנם קומוניסטים נוצרים אשר מתנגדים לשימוש "קומוניזם נוצרי" בגלל החשש להיות מתויגים למדינות קומוניסטיות כמו ברית המועצות, קובה, סין, וייטנאם או קוריאה הצפונית, שבהן חלה מדיניות אנטי דתית.
מצד השני, יש כאלו אשר מאמינים כי יש צורך במושג "קומוניזם" כדי ללכוד את המהות של עמדתם בנושאי כלכלה. הם מציינים את קיומה של אופוזיציה קומוניסטית משמעותית באותן "מדינות קומוניסטיות" טוטליטריות של המאה ה-20 (כולל למשל טרוצקיסטים בברית המועצות), וטוענים כי אם הם היו נוטשים את מונח זה, זה היה מטשטש עוד יותר את ההיסטוריה של ההתנגדות הזו. לפיכך, הקומוניסטים הנוצריים הללו טוענים כי "קומוניזם נוצרי" הוא מונח מדויק והולם, כל עוד הוא מוגדר כזרם הדמוקרטי והאנטי-סטליניסטי של הקומוניזם.
עשיית שינוי.
ישנה גם השאלה על איך חברה קומוניסטית צריכה להיות מושגת בפועל. בעוד הקומוניסטים האורתודוקסים דוגלים בצורה של מרד אלים, הקומוניסטים הנוצריים תומכים בהשגה קומוניסטית בדרכים לא אלימות, כגון התנגדות פסיבית או בחירות. באשר לנושא של הלאמת אמצעי הייצור, אשר נתפסה על ידי חלק מהנוצרים כגנבה, קומוניסטים נוצריים טוענים כי קפיטליזם עצמו הוא סוג של גנבה ממוסדת באופן שבעלי הון מנצלים את עובדיהם על ידי אי תשלום של הערך המלא של העבודה שלהם.
עם זאת, לא כל הקומוניסטים הנוצריים מבקשים להשיג שינוי חברתי בקנה מידה גדול. יש הסבורים כי במקום לנסות לשנות את הפוליטיקה והכלכלה של מדינה שלמה, הנוצרים צריכים במקום להקים הקומוניזם ברמה מקומית או אזורית בלבד.
קוטינגיים
קוטינגיים (שם מדעי: Cotingidae) הם משפחת ציפורי שיר גדולות מיערות הגשם של אמריקה הדרומית והמרכזית כולל יער האמזונאס.
מאפיינים.
בני קבוצה זו ידועים בעיטורי הראש המפוארים שלהם וקולותיהם הרועשים. הציפור הגדולה במשפחה היא מטריינית אמזונית (Cephalopterus ornatus), ששוקלת עד 570 גרם, אורכה עד 55 ס"מ והיא ציפור השיר הגדולה ביותר באמריקה הדרומית.
לקוטינגיים מקור קצר אך חזק, רגליים קצרות ועיטורי ראש מפוארים. חלקם מזכירים במראם עורב או זרזיר, אחרים דומים יותר לסבכיים קטנים. אצל חלקם אין בכלל נוצות על ראשם.
לקוטינגיים דו-צורתיות זוויגית בה הזכרים גדולים בהרבה מהנקבות ומנסים להרשים אותם בצליליהם ומראיהם המפוארים.
מיון.
ישנם שלושה סוגים שמשויכים לכאן לעיתים אך נחשבים למשפחות ללא מקור: "Oxyruncus" ,"Phibalura" ו-"Calyptura". אחרות נחשבים לשייכים למשפחה Tityridae.
וולטון ווקר
וולטון האריס ווקר (באנגלית: Walton Harris Walker; 3 בדצמבר 1889 – 23 בדצמבר 1950) היה גנרל אמריקאי, אשר לחם במלחמת העולם השנייה ופיקד על הארמייה השמינית של ארצות הברית בראשיתה של מלחמת קוריאה. הוא נהרג בתאונת דרכים בעיצומה של המלחמה.
ביוגרפיה.
ווקר נולד בטקסס. למד באקדמיה הצבאית של ארצות הברית וסיים את לימודיו שם ב-1912. במלחמת העולם הראשונה לחם בצרפת ועוטר על לחימתו בעיטור כוכב הכסף.
בין מלחמות העולם מילא ווקר מספר תפקידי מטה ותפקידי פיקוד שונים ובשנות השלושים שימש כסגן מפקד חטיבת חיל רגלים. ערב מלחמת העולם השנייה שירת כקצין באגף התכנון של המטה הכללי האמריקאי. הוא ביקש להשתלב בתהליך הקמת הכוחות המשוריינים החדשים של ארצות הברית, קודם לדרגת בריגדיר גנרל וב-1942 היה למייג'ור גנרל. הוא פיקד על הדיוויזיה המשוריינת ה-3 ולאחר מכן על הקורפוס ה-20. בקיץ 1944 הגיע לצרפת והוביל את הקורפוס לקרב במסגרת יחידות הארמייה השלישית. הקורפוס, שהצטיין בתנועה מהירה, לחם בצרפת, בקרב על הבליטה ובפריצה לתוך גרמניה ובימי המלחמה האחרונים נכנס לאוסטריה. באפריל 1945 קודם ווקר לדרגת לוטננט גנרל.
לאחר המלחמה מונה למפקד הארמייה החמישית בארצות הברית וב-1948 היה למפקד הארמייה השמינית, אשר שימשה כעוצבת חיל המצב העיקרית של ארצות הברית ביפן הכבושה.
מלחמת קוריאה.
זמן קצר לאחר פרוץ מלחמת קוריאה ביוני 1950 נצטווה ווקר להעביר את הארמייה השמינית לקוריאה הדרומית ולהדוף את התקפת צבא קוריאה הצפונית שם. הארמייה נחתה בקוריאה כשלרשותה רק ארבע דיוויזיות קלות חימוש בעלות מוכנות קרבית מוגבלת, והייתה נתונה במהרה בקרבות כבדים ורבי אבדות. ווקר פיקד על הארמייה תוך חילוקי דעות רבים עם מפקדו הגנרל דגלס מקארתור.
על אף שהארמייה השמינית תוגברה בהמשך התברר לווקר כי המשימה להדוף את הצפון-קוריאנים חזרה אל קו רוחב 38 צפון (הגבול בין שתי הקוריאות) איננה מעשית. הוא ניהל את קרב ההגנה שאיפשר לכוחות האו"ם בקוריאה להקים ולבסס את מתחם ההגנה סביב העיר פוסן בדרומה של קוריאה, תוך הסטת כוחותיו במהירות מגזרה לגזרה תוך שימוש בקווים פנימיים.
לאחר נחיתת כוחות ארצות הברית המוצלחת באינצ'ון בספטמבר 1950 העביר ווקר את הארמייה שלו למתקפה צפונה, שהוא שם דגש על התקדמות מהירה ולאו דווקא על כיתור והשמדה של כוחות צפון קוריאנים. הארמייה חצתה את קו הרוחב 38 וחדרה לתוך קוריאה הצפונית ובאוקטובר 1950 קרבה אל הנהר יאלו, גבולה של קוריאה הצפונית עם סין. כאשר התערבה סין במלחמה פרצו כוחותיה לתוך פער בין הארמייה השמינית לבין הקורפוס ה-10 שממזרח לה, אשר ווקר היה בין האחראים להיווצרותו. הוא ניהל את קרב הנסיגה של הארמייה דרומה והחליט על דעת עצמו לסגת מפיונגיאנג ולהתייצב על קו הרוחב 38.
ב-23 בדצמבר 1950 נהרג ווקר כאשר ג'יפ הפיקוד שלו התנגש במשאית אזרחית מצפון לסיאול. לאחר מותו קודם לדרגת גנרל בעל ארבעה כוכבים. הוא נקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון. גנרל מת'יו רידג'וויי מונה במקומו למפקד הארמייה השמינית.
ווקר עוטר במהלך שירותו בעיטורים רבים, לרבות צלב השירות המצוין, מדליית השירות המצוין, כוכב הכסף, אות לגיון ההצטיינות, צלב התעופה המצוינת וכוכב הארד.
צבא ארצות הברית קרא על שמו לטנק הקל M41 ווקר בולדוג.
ניצחון
ניצחון הוא מונח המתייחס בדרך כלל למלחמות, ומתאר הצלחה בהשגת המטרות והבסת האויב, או הבסת היריב בתחרויות. הצלחה במערכה צבאית תוקפנית נקראת "ניצחון אסטרטגי", וניצחון בהיתקלות עם האויב (התגוננות מוצלחת) נקראת "ניצחון טקטי".
מבחינה רגשית, לניצחון מתלווה תחושה של התרוממות רוח, וברוב התרבויות הוא מתבטא בתנועות ובתנוחה המשדרות תוקפנות. ריקודי ניצחון וזעקות ניצחון, בדומה לריקודי מלחמה וזעקות מלחמה מבוצעים לפני שמתקיים קרב אלים. דוגמה היסטורית ראשונית לריקוד ניצחון היא ריקודם של הלומברדים והודייתם לאודין לאחר ניצחונם בקרב בשנת 579. הם שחטו עז וסביב ראשה הכרות חגו במעגל ושרו שיר ניצחון.
בימי הרפובליקה הרומית, ניצחונות נחגגו על ידי מצעד ניצחון, שער ניצחון והקמת אנדרטות ניצחון. בימי עבר, המנצחים בקרב היו לוקחים שלל מהמובסים, כגון נשקו של האויב לשימוש משני, או חלקים מגופותיהם.
במיתולוגיה היוונית ניקה היא אלת הניצחון ובמיתולוגיה הרומית היא נקראה ויקטוריה, ומכאן מקור המילה ניצחון בשפות הלטיניות (Victory) והשמות ויקטוריה וויקטור. בספרות ובאגדות שבאו לאחריהן הניצחון מיוצג על ידי גיבור שהורג מפלצת בקרב פנים אל פנים (גאורגיוס הקדוש, אינדרה, תור שהורג את יורמנגנד ועוד). סול אינוויקטוס, אל השמש "הבלתי מנוצח" מהמיתולוגיה היוונית, נהפך לשמו של ישו במיתולוגיה הנוצרית. פאולוס תיאר את תחיית ישו כניצחון על המוות והחטא.
המילה הלטינית לניצחון, ויקטורי, החלה להחליף את מקבילתה באנגלית עתיקה, sige. התחילית "זיג" הייתה נפוצה במשפחת השפות הגרמאניות ושאריותה בימינו הן שמות כמו, זיגפריד, זיגמונד, זיגברט, זיגורד ועוד.
הומניזם נוצרי
הומניזם נוצרי מדגיש את האנושיות של ישו, משנתו החברתית ואת הנטייה שלו לשלב רוחניות אנושית וחומריות. זרם זה רואה עקרונות הומניסטיים כמו כבוד האדם האוניברסלי וחופש הפרט ואת עליונותו של האושר האנושי כרכיבים חיוניים ועקרוניים אשר תואמים את תורתו של ישו. הומניזם נוצרי ניתן לראות כאיגוד פילוסופיות של אתיקה נוצרית ועקרונות הומניסטיים.
רנסאנס.
ההומניזם הנוצרי התפתח מאוד בתקופת הרנסאנס, שמקורו באמונה בגדולת יכולות האדם, נשוי ואב מסירות עדיין מוצקים לנצרות. בהקשר זה, פרנצ'סקו פטרארקה (1304-1374) נחשב לאבי ההומניזם, ואחד הדמויות הבולטות ברנסאנס המוקדם.
הומניזם רגיל אולי העריך קיום ארצי כמשהו ראוי כשלעצמו, ואילו הומניזם נוצרי העריך קיום כזה, כל עוד זה היה בשילוב עם האמונה הנוצרית. אחד הטקסטים הראשונים לגבי ההומניזם הנוצרי היה הנאום של ג'ובאני פיקו דלה מירנדולה על כבוד האדם, שבו הוא הדגיש כי לאנשים יש את הרצון החופשי לבחור בדרגה מוסרית, בין מלאכים לשטן. עקרונות נוצריים נכנסו לתוקף גם במקומות שאינם איטליה, במהלך מה שנקרא כיום הרנסאנס הצפוני. באוניברסיטאות איטלקיות ובאקדמיה הדגישו כתבים קלאסיים כמקור ידע, ואילו אוניברסיטאות באימפריה הרומית הקדושה ובצרפת ביססו תורתם על אבות הכנסייה.
תקופת ההשכלה.