שייר הייט (באנגלית: Shere Hite; 2 בנובמבר 1942 – 9 בספטמבר 2020) הייתה מחנכת מינית ופמיניסטית אמריקאית ממוצא גרמני. עבודתה כסקסולוגית התמקדה בעיקר במיניות נשית. הייט התבססה על מחקרים ביולוגיים בנושא מין של מאסטרס וג'ונסון ואלפרד קינסי. עבודותיה התכתבו פוליטית, תאורטית ופסיכולוגית עם התנועה הפמיניסטית של שנות ה-70 של המאה ה-20. מ"דוח הייט: מחקר על מיניות האישה" נמכרו יותר מ-50 מיליון עותקים.
ביוגרפיה.
הייט נולדה כשירלי דיאנה גרגורי בסנט ג'וזף, מיזורי, לפול ושירלי הרט גרגורי (Shirley Hurt). מאוחר יותר, היא בחרה לשאת את שם המשפחה של אביה החורג, ריימונד הייט. הייט סיימה תואר שני בהיסטוריה, באוניברסיטת פלורידה ב-1967. לאחר מכן היא עברה לניו-יורק, התקבלה ללימודי דוקטורט באוניברסיטת קולומביה בהיסטוריה חברתית, אך לא השלימה את הלימודים. בזמן לימודיה באוניברסיטה, היא דגמנה בפרסומת פרובוקטיבית למכונת כתיבה על מנת לשלם את שכר הלימוד אבל כאשר קראה את הכיתוב במודעה "המכונה כל כך חכמה, שהיא [הכתבנית] לא חייבת להיות", הצטרפה למחאה הפמיניסטית כנגד הפרסומת שהיא הופיעה בה.
הייט לימדה באוניברסיטת ניהון (טוקיו, יפן), ב-Chongqing University בסין, ו-Maimonides University מיאמי ביץ', פלורידה, ארצות הברית.
ב-1985 נישאה לפסנתרן הגרמני פרידריך הוריקי (Friedrich Höricke), הצעיר ממנה ב-19 שנים. הזוג התגרש בשנת 1999 מבלי שנולדו לו ילדים.
מחקריה.
הייט חקרה כיצד נשים מתייחסות לחוויה המיניות שלהן ולמשמעות שהן נותנות לה. הייט ביקשה מ-3,000 נשים לדווח על פעילותן המינית - יחסי מין עם אדם נוסף או אוננות. המחקר כלל ציטוטים ותיאורים של נשים על החוויות המיניות שלהן. מחקרה הוביל למסקנה כי כי 70% מהנשים לא חוות אורגזמות נרתיקיות בזמן יחסי מין אבל מסוגלות להגיע לאורגזמה בקלות יחסית באמצעות אוננות או גירויים ישירים של הדגדגן. הייט ביקרה את מאסטרס וג'ונסון על שילוב של תפיסות תרבותיות רווחות בנושא התנהגות מינית במחקר שלהם, מבלי לבחון אותם באור ביקורתי. לדוגמה, ההנחה הרווחת, שבעת חדירה לנרתיק נוצר גירוי מספיק של הדגדגן שמוביל לאורגזמה. ועל כן אישה שלא מגיעה לאורגזמה באמצעות חדירה סובלת מבעיות בתפקוד המיני. הייט הכירה במקום המרכזי של קינסי, מסטר וג'ונסון במחקר על מין אך היא טענה שהחברה צריכה להכיר בהבניה האישית והתרבותית של מיניות; על מנת שהמחקר בנושא יהיה רלוונטי הוא צריך להתקיים גם מחוץ למעבדה. היא טענה, שמחקר העוסק במיניות של נשים ומתמקד רק באורגזמה בזמן יחסי מין הוא שגוי ומניח שזוהי הדרך השכיחה והרצויה אצל נשים להגיע לאורגזמה, דבר שהמחקר שלה הפריך.
מתודולוגיה.
הייט אספה אלפי שאלונים שמולאו בצורה אנונימית והם שימשו כמסגרת לפיתוח הרעיוני על יחסם של בני האדם למגדר ולמיניות. המסקנות אליהן הגיעה נתקלו בחשדנות גם בגלל המתודולוגיה שבחרה. העדר נתוני הרקע של האנשים שמילאו את השאלונים עורר חששות לגבי המסקנות שהייט הגיעה אליהן והאם ניתן להכליל אותן על כלל האוכלוסייה. בסקרים בנושאים רגישים כגון התנהגות מינית, רבים מהנשאלים בוחרים לא למלא את השאלון ועל כן הדגימה מוטה. מנקודת מבט סטטיסטית, המסקנות הנגזרות לא מייצגות את הדעות של האוכלוסייה הנחקרת. תומכי הייט טענו להגנת המחקר כי מחקרה התבסס על תשובותיהן של נשים שונות לעומת מחקרים קודמים שהסיקו מסקנות על מיניות נשים מתוך ניסיונן של נשים העוסקות בזנות או בהסתמך על ניסויים במעבדה. שיטות המחקר של הייט היוו קרקע לדיון פורה על מתודולוגיות מחקר בנושא מיניות.
חיים אישיים.
הייט התחתנה ב-1985 עם הפסנתרן הגרמני, פרידריך הוריק, שהיה צעיר ממנה ב-19 שנה. הזוג התגרש ב-1999. היא נישאה בשנית לפול סאליבן. ב-1995 היא הסכימה לקבל אזרחות גרמנית לאחר שלתפיסתה החברה הגרמנית הפכה ליותר פתוחה וסובלנית.
על פי הסופרת, ג'ולי בינדל, הייט סבלה מאלצהיימר ופרקינסון. היא נפטרה ב-9 בספטמבר 2020 בביתה בלונדון.
אלפרידה ילניק
אבראג' אל בית
אבראג' אלבית
יוסף ישועה
יוסף ישועה (1935–2000), היה שבע פעמים אלוף ישראל בטניס שולחן (1958, 1960, 1961, 1963, 1964, 1965 ו-1967), אלוף המכביה (1969) מאמן נבחרת ישראל ומזכיר איגוד טניס השולחן בישראל.
ביוגרפיה.
ישועה גדל בתל אביב. הוא שיחק כדורגל בגימנסיה העברית "הרצליה" בתל אביב ולאחר פציעה בשתי רגליו החל לשחק טניס שולחן במועדון מכבי הצפון תל אביב.
בשנת 1958 זכה ישועה לראשונה באליפות ישראל בטניס שולחן. לאחר מכן הוא נסע לשנה ללמוד בווינה. בשנים 1960 ו-1961 זכה שוב בתואר אליפות ישראל בטניס שולחן.
אלוף המכביה.
בתחרויות טניס השולחן של המכביה השמינית שנערכו בשנת 1969 זכה ישועה בשתי מדליות זהב, לאחר ניצחון במשחק הגמר 2-3 על ג'ף אינגבר מבריטניה אלוף המכביות החמישית והשישית ובטורניר זוגות ביחד עם יוסף שיפמן לאחר ניצחון במשחק הגמר על ברנרד בוקרט מארצות הברית וטום פולצק מאוסטרליה 0-2.
חייו האישיים.
ישועה היה נשוי לקלודין, שחקנית נבחרת ישראל בטניס שולחן ואב ולבת. עבד כרוקח והתנשא לגובה של 1.91 מטר. נוסף לכך, אימן טניס שולחן בקבוצת מכבי הצפון תל אביב ואת נבחרת ישראל ושימש כמזכיר איגוד טניס השולחן בישראל.
הנצחה.
גביע המדינה לגברים על שם יוסף ישועה.
דיוקן האמן כפילוקטטס צעיר
"דיוקן האמן כפילוקטטס צעיר" הוא פסל מאת יגאל תומרקין, שנוצר בין השנים 1965–1966. אחד מעותקי הפסל נמצא באוסף מוזיאון ישראל, ירושלים.
תיאור.
שמו של הפסל "דיוקן האמן כפילוקטטס צעיר" מתייחס לספרו של ג'יימס ג'ויס "דיוקן האמן כאיש צעיר", המתאר את התגבשות תודעתו העצמית של הסופר. הפסל דומה באיקונוגרפיה וקומפוזיציה שלו לפסל אחר של תומרקין מעותה עת - "דיוקן האמן כלוחם צעיר". תומרקין בחר להציג את עצמו בדמותו של פילוקטטס, קשת מן המיתולוגיה היוונית שננטש על אי ומנהל מאבק ממושך בכוחות פנימיים וחיצוניים.
הפסל עשוי כאסמבלאז' שנוצק בברונזה. עיניו עצומות ופיו פתוח. דמותו של האמן מוצגת כדמות כחושה או כמעין בובה, המגיחה מתוך מבנה דמוי אבן או מצבה. ייתכן כי מבנה זה מרמז על מבנה המערה שבה הסתתר פילוקטטס. פני הדמות הן דיוקן עצמי של תומרקין. פנים אלו ממורקות, תהליך המעניק להן צבע בהיר ומבריק. במקום שבו היה אמור להימצא הגוף מגיחים כנים של כלי נשק שונים. בעוד רגל ימין של הדמות קטועה, רגלו השמאלית מתוחה לפנים.
ווס מורגן
התכוף
שפת בית
שפת הבית היא השפה לה נחשף האדם מרגע לידתו דרך חשיפה לשפתה של המשפחה. זוהי שפת האינטראקציות היומיומיות בבית בין בני המשפחה, ולכן מקובל לקרוא לשפת הבית שפת המשפחה. על אף שהיא עשויה להיות זהה לשפה הראשונה (שפת אם), או לשפת המורשת, הן לא בהכרח זהות.
שפת בית.
שפת בית הוא מונח המשמש לתיאור שפה אשר מדוברת בעיקר בבית על ידי בני המשפחה; שפת הבית היא לא בהכרח השפה בה משתמשים באופן רשמי על ידי הציבור, אבל יכולה להיות השפה בה משתמשות קבוצות מסוימות בתוך החברה, והשימוש באותה שפה יהיה בעיקר בין בני המשפחה כשפה פרטית ביניהם בחיי היומיום. לא חובה שיעשה בה שימוש במסגרת רשמית (עיתונות ומוסדות חברתיים). כדי להבין יותר טוב את המונח שפת בית, צריך להבין את ההבדל בין, שפת בית, שפת מורשת, ושפת אם. רוב השגיאות הנפוצות הנעשות מהיעדר הבחנה ברורה בין סוגי השפות.
שפת הבית כשפת מורשת.
שפת מורשת היא השפה בה משתמשים לזיהוי שפה שנחשבה אחרת או שונה מהשפה הדומיננטית במקום מסוים. לדוגמה, בארצות הברית ובאנגליה השפה האנגלית נחשבת לשפה הדומיננטית בה משתמש הציבור, וכן בתי ספר וארגונים אחרים, שפות אחרות בהן עושים שימוש במדינות אלה תחשבנה כשפת מורשת. שפות כמו: ספרדית, איטלקית, לטינית או כל שפה שאינה אנגלית. לכן, שפת הבית יכולה גם כן להיחשב כשפת מורשת, וזאת כאשר השפה המדוברת בבית, כגון ספרדית בארצות הברית, היא שפת המורשת (לא דומיננטית/לא שפה רשמית) במדינה.
שפת הבית כשפה ראשונה (שפת אם).
לפי בלומפילד, שפת הבית יכולה להיות השפה הראשונה (L1) של דובר השפה, אבל לא בהכרח, השפה הראשונה היא השפה שהאדם רוכש מתחילת ילדותו, או בתוך תקופת זמן קריטית מסוימת. שפת הבית יכולה להיות השפה הראשונה של האדם, כאשר היא השפה הראשונה שנרכשה על ידיו ומשמשת בבית על ידי בני המשפחה. במקרים מסוימים, שפת הבית יכולה להיות שונה משפה ראשונה כאשר השפה המדוברת בבית היא שונה מהשפה הראשונה שהילד למד. לדוגמה, מקרים כאלה קיימים לרוב בבתים של העולים; עולים מספרד שמדברים ספרדית בבית, אבל הילד שלהם נחשף לאנגלית מילדותיו, הילד לומד את שפת האנגלית כשפה ראשונה, אבל בבית, הוא גם נחשף לשפת הוריו שהיא אינה אנגלית. מקרה כזה משקף מצב שבו הילד רוכש שפה ראשונה שהיא אחרת משפת הבית, לכן, שפת הבית אינה השפה הראשונה של הילד.