כתביו הראשונים עסקו בהיסטוריה פוליטית מקסיקנית במאה ה-20, ועליהם קיבל מנשיא מקסיקו את אות הכבוד של "הנשר האצטקי". לאחר מכן עבר לאידאולוגיה הפוליטית ולפילוסופיה באמריקה הלטינית, והתמקד בעיקר בתאוריה שלו אודות התודעה החברתית, תאוריה שבאה לידי ביטוי לראשונה ב-Cuba: The Shaping of Revolutionary Consciousness, ואחר כך באוסף המאמרים שפורסמו בעברית: "אמריקה הלטינית: על עיצובה של התודעה החברתית", וכמו כן בספר "כיבושה של האימפריה האצטקית: מיתוס, פראגמטיזם ואימפריאליזם", בו נבחנים סוגים שונים של התודעה החברתית.
החל מ-1995 התמקד בחקר משנתו של הוגה הדעות הספרדי חוסה אורטגה אי גאסט, וספרו הראשון עליו היה "Ortega y Gasset en la cultura latinoamericana", ספר שבו נפרשת השפעתו המכרעת במשך כמאה שנים בכל תחומי המרחב התרבותי של המדינות השונות ביבשת זו. במקביל הוא מתחיל לפתח בספר זה, במובלע, את התאוריה ההרמנויטית שלו, שתבוא לידי ביטוי מפורש ב-El cristal y sus reflexiones: nueve interpretes espanoles de Ortega y Gasset. תאוריה זו ממקדת את הפרשנות באשר היא בהקשר האונטולוגי ובהקשרה של סוגיית הזהות: הצווי האונטי (הקיומי) של הזיהוי העצמי (של המפרש) ושל זיהוי הזולת כאחד. כל זאת במסגרת מחקר המתנהל במרחבה של ההיסטוריה האינטלקטואלית.
מפה (פירושונים)
הספרייה הממלכתית של מדינת ברלין
נויה זינגוגה
לאה אתגר
לאה אתגר (נולדה ב-3 באוגוסט 1945) היא עיתונאית, סופרת, בעלת טורים חברתיים בעיתונים הגדולים של ישראל משנת 1970 ועד שנת 1999. משנת 2001 היא עורכת ראשית ובעלים של אתר האינטרנט "נוצץ".
ביוגרפיה.
לאה אתגר נולדה בירושלים וגדלה באשקלון. בת למשפחת חיים דב חיימסון יליד חברון מענף משפחת ריבלין לדורותיה, צאצאי שושנה רייזל מירושלים ונפתלי חיימסון יליד חברון. אתגר למדה לתואר ראשון בספרות עברית ומקרא באוניברסיטה העברית בירושלים. בתום לימודיה קיבלה מלגה שבאמצעותה השלימה בהצטיינות לימודי תואר שני במחלקה למזרח תיכון באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. במהלך לימודיה פרסמה ב"ידיעות אחרונות" טורים שנקראו "צילומי בזק מקליפורניה ארצות הברית", שבהם תיעדה את מרד הסטודנטים וההיפים של שנות השבעים.
היא המשיכה לעבוד ב"ידיעות אחרונות" גם לאחר שובה לישראל בשנת 1982. בכתיבתה ב"ידיעות אחרונות", ולאחר מכן בעיתון "מעריב", עסקה אתגר בתיעוד החברה הישראלית הצומחת תוך התמקדות ב"חברה הגבוהה" ובחיי הזוהר של עשירים ומפורסמים. בין היתר הייתה ממקימי המגזין הכלכלי "השקל שלך". כתיבתה עסקה באפיוני החברה, בתיאור של שכבת אצולת הממון הישראלית הצומחת, ובתיעוד צמיחת הפערים בין עוני לעושר שאפיינו את אותה תקופה בחברה הישראלית. היא תיעדה את עשירי ישראל בצמיחתם, וליוותה אותם גם במפלתם. כן תיעדה את הצד החברתי של ביקורי אח"מים בישראל, ביניהם ג'ימי קרטר, ג'קי קנדי, הנרי קיסינג'ר, אנואר סאדאת ואחרים.
ב-1989 עברה אתגר ל"מעריב", שהיה אז בבעלותו של רוברט מקסוול. הטור של אתגר ב"מעריב" נקרא "תשאל את לאה אתגר" ובו תיעדה דמויות, אופנות, סטייל, מעמדות, מקומות חדשים. ב-1999 פוטרה מעבודתה במעריב, פיטורים שלאחריהם התקשתה להשתלב בכלי תקשורת מרכזיים אחרים וחוותה משבר אישי קשה שלווה בירידה ברמת החיים ובמעמדה החברתי. היא עברה לאילת כדי לחיות לצד בן-זוגה באותה תקופה, שם השתלבה בתקשורת המקומית עם תוכנית רדיו שבועית ב"קול הים האדום" וטור חברתי במקומון "ערב ערב". לאחר תקופה קצרה באילת נפרדה מבן זוגה המקומי ושבה למרכז הארץ.
במאי 2001 פתחה אתגר את אתר האינטרנט "נוצץ", ובו סיקרה מסיבות, מועדונים, ידוענים, חיי לילה וכו'. האתר אינו מתחדש מאז 2019.
בשנים האחרונות עוסקת בכתיבת ספרים. חמישה מספריה יצאו לאור.
כיום אתגר מתגוררת בזכרון יעקב ובתל אביב. היא גרושתו של פרופ' מיכאל אתגר. היא אם לשלושה: נטע אתגר דוידי, אדריכלית במקצועה; איריס אתגר קבלר, עורכת דין; וחיים אתגר, כתב ומגיש טלוויזיה בקשת 12.
עמנואל מול
עמנואל נחמיה מול (באנגלית: Emanuel Mohl; נקרא גם "מוהל"; 27 באוקטובר 1883 - ינואר 1956) היה מהנדס מים, נציג החברה הכלכלית לארץ ישראל בארץ ישראל עד שנת 1933. במסגרת תפקידו היה פעיל בביסוס חברת גב ים, והקים את שכונת ברנדייס בחדרה.
קורות חיים.
מול נולד באימפריה הרוסית ובהיותו בן 17 היגר עם משפחתו לארצות הברית. הוא למד הנדסה והיה פעיל ציוני. בוועידה של ציוני אמריקה בבולטימור ביוני 1917 היה בין מייסדי ארגון של מהנדסים ציוניים שבקשו לסייע בבניית ארץ ישראל והתמנה לנשיא הארגון. לאחר מלחמת העולם הראשונה הוא ביקר בארץ ישראל והיה בירושלים בעת מאורעות תר"פ. הוא חזר לאחר מכן לארצות הברית ובמרץ 1921 עלה לארץ ישראל עם משפחתו לכהן כנציג קהילת ציון אמריקאית. בקיץ 1921, כשכבר היה בירושלים, עזב את התנועה הציונית יחד עם שאר חברי קבוצת ברנדייס.
מול השתקע בירושלים וניהל בנק משכנתאות של קבוצת ברנדייס. בתפקידו זה לקח חלק בהקמת שכונת בית הכרם ובמתן הלוואות לבניית הבתים בנווה יעקב.
לאחר הקמת החברה הכלכלית לארץ ישראל בשנת 1925 האריך נשיא החברה, ברנרד פלקסנר, את כהונתו של מול כמנהל בנק ההלוואות בעוד מספר שנים ובמקביל מינה את הארי ויטלס למנהל הבנק לקואפרציה. דמותו הדומיננטית כמנהל הבנק הביאה לכך שהבנק נודע בציבור כ"בנק מול". במחצית השנייה של שנות ה-20 היה מול מעורב בהקמת שכונת ברנדייס בחדרה. מתיישבי השכונה כונו "מוליסטים", על שמו של מול. בתקופה זאת הקדיש מול את רוב מאמציו בחברת גב ים ופרויקטים אחרים בהם פעל כשליח החברה הכלכלית בארץ ישראל והניהול של בנק ההלוואות נעשה בפועל על ידי סגנו.
במקביל לעבודתו השתתף מול בפעילויות ציבוריות שונות. הוא היה במועצה המפקחת על בית היתומים של ישראל בלקינד שהוקם בשנת 1923, ובשנת 1925 הוא לקח חלק בסילוקו של בלקינד, בעקבות תלונות שעלו על התנהלותו. בנוסף הוא היה ממנהלי קרן הלוואות לנזקקים של הג'וינט.
במהלך השנים נתגלעו חיכוכים בין מול ועובדים אחרים, בהם הארי ויטלס. מול לא היה מרוצה מהתנהלות החברה והתלונן על כך בין השאר במכתב ללואי ברנדייס. בשנת 1933 שלחה הנהלת החברה שליח לארץ ישראל לברר את העניינים. בעקבות זאת סירבה החברה לתנאים שדרש מול והוא התפטר.
על עבודתו כתב סגנו בבנק להלוואות, מנחם פרידן:
באמצע שנת 1934 הוא מונה למנהל מייסד של בנק האיכרים ובתפקידו זה עבר בין המושבות כדי למכור את מניות הבנק לאיכרים.
בשנת 1939 מונה על ידי נשיא הוועד הלאומי, פנחס רוטנברג, כבא כוחו לטיפול בסכסוכי עבודה בענף הפרדסנות.
במאי 1942 מונה לעוזר מנהל הייצור המלחמתי של ממשלת המנדט. בשנת 1943 הוא עבד במחלקת השיקום, בשנת 1944 הוא היה אחראי לסקר התעשייה הממשלתי במחלקת הפיתוח ובתחילת 1945 מונה ליועץ טכני למנהל השיקום של הממשלה. בשנת 1947 בעת ביקור בארצות הברית, לאחר שפרש מעבודתו הממשלתית, ניהל דיונים על יבוא בתים מוכנים מארצות הברית לארץ ישראל.
חיים אישיים.
בשנת 1909 נישא לאיזבלה ונולדו להם בן ובת. לאחר פטירתה, בפברואר 1928, נישא לסופיה ברגר שהכיר בעבודה.
בשנות ה-30 רכש אדמות בצפון נתניה (כ-15 דונם בין שדרות ניצה, רחוב שאול המלך ושלמה המלך של היום) ובנה במקום את ביתו. עד שנות השבעים של המאה העשרים נקרא האזור "שכונת מול" אך מאוחר יותר נשכח השם והיום נותר רחוב חד סיטרי קטן הקרוי על שמו.
מול נפטר בינואר 1956.
מארינה מקסימיליאן
מארינה מקסימיליאן בלומין מנטש (נולדה ב-15 בדצמבר 1987) היא זמרת, שחקנית ומנחת טלוויזיה ישראלית. מקסימיליאן העפילה לגמר תוכנית הטלוויזיה "כוכב נולד 5" וזכתה בתואר זמרת השנה לשנת 2014.
ביוגרפיה.
נולדה בשם מארינה בלומין (באוקראינית: Мари́на Блю́мін) בדניפרופטרובסק שבברית המועצות (לימים באוקראינה). בשנת 1990, כשהייתה בת שלוש, עלתה לישראל יחד עם משפחתה לשכונת פרדס כץ שבבני ברק. בשל היות אמה פסנתרנית ומורה לפסנתר החלה ללמוד נגינה בפסנתר כבר בגיל צעיר. בגיל עשר כבר הופיעה בפסטיבל אבו גוש, ובגיל 12 הופיעה במגדל דוד, ואף זכתה במקום שני בתוכנית הכישרונות "בראבו", ששודרה בערוץ 2. בגיל 15, במקביל ללימודיה במגמת המוזיקה של תיכון עירוני א' בתל אביב, החלה להופיע במועדוני ג'אז, בין השאר כאורחת בהופעותיו של המפיק אבי אלמן, עם השירים "סטריינג'ר" ו"שייד אוף יור מיינד", שאותם שרה באנגלית. בגיל 16 הכירה את המפיק והמוזיקאי יהודה עדר, שחשף אותה לעולם הפופ. בנעוריה הצטרפה למחזור הראשון של פרויקט המנהיגות "קו הזינוק". שרה והופיעה עם ה"קומון בנד", הרכב המשלב פיוז'ן, ג'אז, רוק ומוזיקה אתנית, בפסטיבלים ובמועדונים. במקביל, הקליטה את השיר "בית-ספר למשחק" לאלבומו של אוהד בן אבי, "בכורה". בנוסף, השתלבה בעולם התיאטרון בשתי הצגות בפסטיבל עכו, לאחת אף כתבה מוזיקה, לצד השתתפות בהצגות "המפיקים" ו"אשכבה" בתיאטרון הקאמרי.
"כוכב נולד 5".