לאחר נשואיו למד בכולל שלמה מוסיוף בצוותא עם ראש הכולל דאז הרב שמואל אוירבך, ונסמך על ידו לרבנות ודיינות בשנת ה'תשל"ג. לאחר מכן התמנה לרב שכונת קטמונים בירושלים, ובמקביל כיהן במשך כשנה כראש ישיבת אוהל מועד. בשנת ה'תשמ"ג התמנה לדיין בירושלים ושנים ספורות לאחר מכן הועלה למשרת אב בית דין. בשנת תשס"ה מונה לשמש בתפקיד ראש אבות בתי הדין בירושלים.
לצד עבודתו השיפוטית, עסק הרב עצור במהלך חייו בפעילות ענפה של ההדרת כתבים ומחקר תורני. בשנת ה'תשמ"ו הוציא לאור מחדש את ספר שער כבוד ה' לרבי אפרים אנקווה והקדים לו מבוא לתולדותיהם של מחבר הספר והמוציא לאור (הרב חיים בלייח). כמו כן, היה חבר מערכת במכון 'תולדות' במסגרתו יצאו לאור: ספר המשפט העברי בקהילות מרוקו (ה'תשמ"ד); שו"ת משפט וצדקה ביעקב ב' חלקים לרבי יעקב אבן צור (ה'תשנ"ד); ספרי הרב מכלוף אלעסרי - ליקוטי תורה וטעמי השחיטה. חלק מפסקי הדין שכתב במהלך תקופת כהונתו כדיין פורסם במסגרת 'פסקי דין רבניים' (פד"רים).
שימש במקביל לתפקידו בעולם הדיינות כנשיא מוסדות תורה רבים, ובין השאר היה חבר מערכת שמות הגיטין ומעורכי הפד"רים, כאשר בתפקידו זה ערך מאות פסקי דין חשובים, ובשנותיו האחרונות שימש כרב ארגון הצלה אלו"ן. לצד כל זאת כתב מאות תשובות מעמיקות בהלכה כשחלקם הוא תכתובת בינו לבין גדולי הפוסקים בעשרות השנים האחרונות. רובם המוחלט של כתביו נותרו בכתב יד.
נפטר ביום שלישי י"ב אדר ב' תשע"ו ונקבר בהר המנוחות.
היה נשוי לאביבה (ויויאן) לבית בן סימון, ואב לשמונה ילדים.
רבותיו.
בדמנאת למד אצל רבי מסעוד נחמייאש ורבי מסעוד דהאן. בכפר דרע למד אצל רבי משה בוזגלו. בקזבלנקה למד אצל רבי יצחק חזן, וכשחלה מילא את מקומו רבי יעקב חזוט. אחר כך למד אצל רבי לוי נחמני וכן אצל רבי שלמה אדהאן. בישיבת פורת יוסף למד אצל הרב משה יוסף עדס, הרב יהודה צדקה והרב בן ציון אבא שאול.
בארון וואקה
נאסאו
ניו פרובידנס
ניו פרובידנס (באנגלית: New Providence) הוא האי המאוכלס ביותר באיי הבהאמה ומתגוררים בו כמעל ל-70% מאוכלוסיית המדינה. כמו כן, באי שוכנת בירת האיים והעיר הגדולה בהם - נאסאו. שלוש הרשויות השולטות באיי הבהאמה יושבות באי - הרשות המחוקקת, הרשות המבצעת והרשות השופטת. האי משמש גם כמרכז הסחר המרכזי של האיים ויושבים בו מעל ל-400 בנקים וקרנות נאמנות. כשני שלישים מהתיירות הנכנסת באיי הבהאמה מגיעים לניו פרובידנס.
אדמת האי מורכבת בעיקר מחול אלמוגים, והגובה המרבי בשטחו הוא כ-5 מטרים, מה שיוצר מקווי מים רבים באי. אורכו הוא כ-34 קילומטרים ורוחבו הוא כ-11 קילומטרים. באי מתגוררים קרוב ל-250,000 תושבים, 85% מהם שחורים, 12% לבנים ו3% היספנים, אסייתים ואחרים. ממזרח לאי ממוקם האי אליוטרה וממערבו האי אנדרוס.
השם ניתן לאי על ידי מושלו מן המאה ה-16, שניצל מטביעת ספינתו וביקש להודות להשגחה השמיימית (באנגלית: Divine Providence) ששמרה עליו. תוספת ה״ניו״ (בעברית: חדש) ניתנה לו על מנת להבחין אותו מהאי פרובידנסיה הממוקם לחופי ניקרגואה.
היסטוריה.
שליטיו הראשונים של האי היו הספרדים, שהגיעו אליו בתחילת המאה ה-16 בעקבות תגליותיו של כריסטופר קולומבוס. למרות הבעלות עליו, הממשל הספרדי מעולם לא הביע עניין רב באי ניו פרובידנס או באיי הבהאמה בכלל.
הבירה נסאו הוקמה על ידי הבריטים ב-1666 והייתה ידועה כצ׳ארלסטאון. ב-1670 כבר התגוררו בעיר כ-900 אנשים, רובם סוחרי מלח, וסוחרים רבים אחרים עברו באי בדרכם מאיי טרקס וקייקוס ומהאי אינגואה. העיר ידעה מצוקות רבות לאחר שהותקפה רבות על ידי אוניות צרפתיות וספרדיות והייתה יעד בולט לפשיטות של שודדי ים. בסופו של דבר העיר נשרפה עד היסוד במתקפה ספרדית בשנת 1684. העיר ומבצר חדש הוקמו כשנתיים לאחר מכן על ידי מתיישבים בריטיים מהאי ג'מייקה, וב-1695 העיר נקראה בשמה הנוכחי נאסאו כהוקרה לבית אוראניה-נאסאו, אליו השתייך מלך אנגליה החדש ויליאם השלישי.
גם המבצר החדש נפגע קשות במתקפה ספרדית בשנת 1700 והוא ננטש לחלוטין ב-1703 לאחר מתקפה צרפתית-ספרדית נוספת. בעקבות התערערות הכוח הצבאי באי, הוא הפך למקלט לשודדי ים, שהגיעו אליו בעקבות קרבתו למיצרי פלורידה ולמעבר וינדוורד, בו עברו ספינות ספרדיות רבות שנשאו כסף, זהב ואוצרות טבע נוספים מהעולם החדש לעבר המולדת. בשנת 1713 כבר התגוררו באי מעל ל-1,000 שודדים לצד 500 מתושביו המקוריים. ב-1718 מונה מושל חדש לאי, אשר הביא לגירושם של שודדי הים.
בפברואר 1776, במהלך מלחמת העצמאות האמריקאית כ-250 מארינס אמריקאים התקיפו את האי במטרה לשדוד את מצבורי הנשק שהיו בו. בינואר 1782 כבשו האמריקאים את האי בסיוע ספרדי מקובה. לאחר המלחמה הגיעו לאי מספר משפחות של לויאליסטים (מתיישבים מצדדי הממלכה המאוחדת) בתקווה להקים בו מחדש את המשקים החקלאיים שאבדו להם, אולם בעקבות מחסור במשקעים ואדמה לא פורייה הוא ננטש וחזר לבעלות הבריטית.
בשנות ה-20 של המאה ה-20 הפך האי לאתר נופש פופולרי בארצות הברית, במיוחד בעקבות חוק היובש שחל באותה התקופה.
נעימת הנושא של הפנתר הוורוד
The Pink Panther Theme ("נעימת הנושא של הפנתר הוורוד") היא יצירה אינסטרומנטלית מאת הנרי מנציני שנכתבה כנעימת הנושא של הסרט "הפנתר הוורוד" משנת 1963, וכתוצאה מכך הועמדה לפרס גראמי בקטגוריית הפסקול המקורי הטוב ביותר לשנת 1964. בסרט המקורי, הדמות "הפנתר הוורוד", שנתנה לסרט ולנעימתו את שמם, הופיעה בסרטון קצר שהוצג לפני תחילתו, שהנפשת הפנתר בו נעשתה על ידי פריץ פרילינג ודייוויד ה. דה-פאטי לצלילי הנעימה. סולו הסקסופון המפורסם של היצירה מנוגן על ידי מוזיקאי הג'אז פלאס ג'ונסון .
הנעימה נכללה באלבום הפסקול שיצא לסרט, ויצאה גם כסינגל בארצות הברית ב-1964; הסינגל הגיע למקום העשירי במצעד "בילבורד" לשירים העכשוויים למבוגרים (adult contemporary) וזכה בשלושה פרסי גראמי.
גרסאות שונות של נעימה זו מופיעות בפתיחת כל סרטי "הפנתר הוורוד", למעט "הפנתר הוורוד - ירייה באפילה" (1964) ו"המפקח קלוזו" (1968). המנגינה הופיעה גם בגרסאות רבות לאין-מספר של עלילות הפנתר הוורוד.
"The Pink Panther Theme" מאופיין בשונותו הלא-צפויה, בשימוש הלא-רגיל בכרומטיות שמקורו בסולם המינורי ההונגרי , כשהדרגות רביעית והשביעית מועלות.
אמדאו
וורן ביטי
סיטרואן AX
סיטרואן AX היא מכונית סופרמיני אשר יוצרה על ידי חברת סיטרואן הצרפתית, חברת בת של קבוצת PSA אשר יוצרה בין השנים 1986–1998.
דגם ה-"הסיטרואן AX" הוצג לראשונה ב-2 באוקטובר 1986, בתערוכת הרכב של פריז.
סך הכל יוצרו 2,561,432 יחידות. ב-1992 עבר הדגם מתיחת פנים, ובשנת 1994 מתיחת פנים נוספת. סיטרואן AX החליפה את דגם הסיטרואן ויזה.
דגם פרוטון טיארה מתוצרת יצרנית הרכב המלזית PROTON Holdings אשר יוצרה במלזיה בין השנים 2000 – 1996 מבוסס על דגם "סיטרואן AX".
ויטוריו אמדאו
גלישה בפרטיות
גלישה בפרטיות או גלישה בסתר (באנגלית: Privacy mode) היא פיצ'ר המאפשר גלישה באינטרנט ללא שמירת המידע שהדפדפן אוגר, כגון היסטוריית גלישה, סיסמאות, מידע הנשמר בטפסים שהמשתמש ממלא (כלומר, לא קיימת השלמה אוטומטית שזוכרת איזה תוכן הכניס המשתמש), הורדות ו-Cookies. אופציה זו קיימת בדפדפנים רבים, ובהם Chrome, IE, Mozilla, Safari וכו'.
היסטוריה.
בשנת 2005 פותח לראשונה פיצ'ר הגלישה בפרטיות ומאז החלו דפדפנים פופולריים להשתמש בפיצ'ר זה. בעבר, האפשרות לגלישה בפרטיות נעשתה רק דרך פיצ'ר שהוצמד לדפדפן והמשתמש יכול היה לבחור בעת הצורך. כיום, בנוסף לפיצ'ר, קיימים דפדפנים שבברירת המחדל שלהם קיימת הגדרה מובנית לגלישה בפרטיות מבלי שהמשתמש בחר בכך. רוב הדפדפנים מאפשרים לבחור את הגלישה בפרטיות כברירת מחדל עוד בתחילת השימוש בדפדפן.
שימושים.
קיימים שימושים רבים לגלישה בפרטיות:
הקרן של מוזילה (Mozilla foundation) ערכה מחקר על התנהגות המשתמש בעת שימוש גלישה בפרטיות על מנת לבדוק כמה זמן משתמשים גולשים דרך פיצ'ר הגלישה בפרטיות. התוצאות הראו כי ממוצע הזמנים שאנשים גולשים באופן זה עומד על 10 דק'.
קיימת אפשרות כי בעת גלישה בפרטיות תבוצע שמירה של היסטוריית הגלישה. היסטוריה זו תישמר כל עוד המשתמש לא סגר את הדפדפן. ברגע שהדפדפן נסגר, תימחק היסטוריית הגלישה. את אפשרות זו ניתן למצוא בהרחבות שמצויות בדפדפן של google chrome והיא נקראת off the record history.
בטיחות.
גלישה בפרטיות לא חוסמת את הפרטיות באופן מוחלט וישנם מקורות שחשופים לתוכן אותו חיפש המשתמש כמו למשל, השרת שאליו מחובר המחשב, המעביד (במידה ומדובר במחשב בעבודה) והאתרים עצמם.
האופציה לאיתור האתרים בהם גלש המשתמש אינה נחסמת בעת גלישה בפרטיות, ועדיין ניתן לדעת מאיזה מחשב גלש המשתמש על ידי החשיפה לכתובת ה-IP של המחשב שאינה נחסמת גם היא.
כאשר משתמש מבצע שמירת אתר במועדפים או מוריד קובץ למחשב, אותו מידע נשמר במחשב בדיסק הקשיח.
בסיום שימוש בגלישה בפרטיות הדפדפן מוחק את המידע, לעומת בגלישה רגילה שבה חלק מהמידע נשמר. המידע שנמחק בעת הגלישה בפרטיות מועבר לדפדפן; הוא אמנם לא נשמר בהיסטורית הגלישה אבל הוא משפיע על אילו אתרים יוצגו למשתמש בעת גלישה באופן רגיל.
ב-Mozilla קיימת אופציה שנקראת "הגנת עקבות" (tracking protection) שמאפשרת למשתמש לחסום את האתר משמירת מידע על הגולש (מתי הוא נכנס לאתר וכדומה) בעת גלישה בפרטיות, לדוגמה analytics trackers.