תרגומיה הספרותיים כוללים גם תרגומים מאנגלית, צרפתית ואיטלקית. עיקרם מוקדש לערבית מתוך "מחויבות אישית ולאומית עמוקה ובלתי מתפשרת להכרח לחיות יחד מתוך כבוד הדדי, הן בתוך מדינת ישראל והן עם המדינות השכנות".
כמרצה לתרגום.
מילאה תפקידי הוראה והנחיה בלימוד ערבית בבתי ספר עבריים, והשתתפה בהכנת תוכניות לימודים. ב לימדה תרגום. לימדה אנגלית, ערבית ותרגום באוניברסיטת חיפה.
במכללה האקדמית בית ברל הייתה שותפה להקמת המסלול לתרגום ערבית-עברית-ערבית, והכשירה מתרגמים משתי השפות.
באוניברסיטת בר-אילן הייתה מרצה בחוג לתרגום ולחקר התרגום.
פרסים.
חנה עמית-כוכבי רשומה כמתורגמנית ראויה לציון על ידי מרקיז מי זה מי
ברנדון ראות
מרג מול
מרג מול (בגרמנית: Marg Moll; 2 באוגוסט 1884 - 15 במרץ 1977) הייתה פסלת, ציירת וסופרת גרמנית. מרג מול הושפעה מאוד מאנרי מאטיס כאמנית צעירה. אמנותה הושמדה על ידי הנאצים מכיוון שהגדירו אותה אמנות מנוונת.
ביוגרפיה.
מול נולדה במולהאוזן, נקראה מרגרטה הפנר. היא למדה בפרנקפורט בין השנים 1903–1905 ולמדה אצל הצייר הנס וולקר בויסבאדן. היא למדה גם ציור בבוואריה אצל אוסקר מול, פרופסור באקדמיה בברסלאו. מרג למדה גם פיסול אצל לואיז שמידט בפרנקפורט. בשנת 1905 היא נסעה לרומא ובהמשך למדה בבית הספר לנשים של לוביס קורינת בברלין בין השנים 1906 ל -1907.
מרגרט נישאה לאוסקר מול. בשנים 1907 עד 1908 למדה באקדמיה מאטיס, פריז, והקימה עם בעלה את בית הספר של מאטיס בפריז בשנת 1908 כדי ללמד ולקדם את האסתטיקה המודרניסטית באמנות, כולל צורת האמנות של מאטיס. בשנת 1908 נפגשו הזוג מול עם אנרי מאטיס. באותה שנה צייר מאטיס את דיוקנה, מוצג בגלריה הלאומית בלונדון. כשהתחילה לעבוד עם מאטיס, היא התמקדה יותר בפיסול, שכללה את הטכניקה שלה והשתמשה בכל מיני חומרי פיסול.
לבני הזוג היו שתי בנות: מליטה, ילידת 1908, ובריג'יט, ילידת 1918. מרג מול חיה בכמה ערים לאורך חייה, כולל ברלין, בין השנים 1908–1919, וברסלאו, לשם עברה להתגורר בשנת 1919 ונשארה עד 1932. בשנת 1934 היא חזרה לברלין והתגוררה בה לאורך כל מלחמת העולם השנייה.
אף על פי שמשפחתה הסתתרה מהנאצים במהלך המלחמה, הם בנו בית בברלין בשנת 1943 שתוכנן על ידי האדריכל הגרמני הנס שרון. הם מילאו את ביתם בציורים של מאטיס, פרננד לגר, ז'ורז' בראק ופיקאסו. ביתם, יחד עם רבים מיצירותיהם, נהרס על ידי הפצצת ברלין בשנת 1943. היא נסעה לאירופה ולארצות הברית לאחר שאוסקר נפטר בשנת 1947. היא התגוררה גם בדיסלדורף וגם במינכן אחרי 1952.
יצירה.
מול ציירה ופיסלה כל חייה, אך סגנון הפיסול שלה עם הזמן הפך מאמנות פיגורטיבית דמוית מאטיס לצורת אמנות מודרנית בהרבה כמו יצירותיו של קונסטנטין ברנקושי. עבודותיה שילבו סגנונות שונים של אמנות גרמנית, כולל אקספרסיוניזם וסגנון באוהאוס. היא חוותה צורות אמנות אלה כאשתו של אוסקר מול, שהיה מנהל האקדמיה של ברסלאו.
מול לקחה פעם חופשה מהנישואין, נסעה לפריז כדי לסיים כמה מיצירותיה בשנת 1928, כאמור בהערותיה האוטוביוגרפיות. מול רצתה להפריד בין יצירותיה לבין בעלה, אך לעיתים הם הציגו יחד את עבודותיהם. תערוכות האמנות המוקדמות ביותר שלה היו עם אמנים אחרים כמו קבוצת נובמבר בברלין ועם אוסקר שלמר, אמן ברסלאו בגלריה פלכטיים בשנת 1931.
עבודותיה נקנו על ידי מוזיאונים בגרמניה, אך רבים מהם הוסרו אחר כך על ידי הנאצים. אחד הפסלים שלה, הרקדנית, נמצא בחורבות במהלך חפירה לתחנת רכבת חדשה בברלין, יחד עם עשר עבודות אחרות. עבודתה הייתה קורבן למערכה של היטלר נגד מה שמכונה אמנות מנוונת. הפסל של מול מוצג במוזיאון Neues בברלין בגרמניה.
הכרה ומורשת.
לאחר מות בעלה בשנת 1947, מול הציגה את עבודותיה מספר פעמים. היא נסעה לארצות הברית שם הוכרה כאמנית שקידמה את חשיבותה של האמנות המודרנית בגרמניה ובעולם כולו. בשנת 1950 פגשה את הפסל הנרי מור. בשנת 1951 הפכה לחברה במועדון האמנות הבינלאומי לנשים בלונדון וקיבלה מדליה. היא המשיכה לעבוד עם GEDOK, ארגון שסייע לאמניות להציג את עבודותיהן באופן חופשי בין השנים 1930 ל 1970.
כשהייתה בת 70 העבירה הרצאות באוניברסיטת דטרויט. בשנות החמישים הוצגו עבודותיה יחד עם ציורי בעלה.
היא נפטרה במינכן בשנת 1977.
מגפת הקורונה ברשות הפלסטינית
סלומון גארף
סלומון גארף (6 בדצמבר 1879, אמסטרדם – 27 באוגוסט 1943, אושוויץ) היה צייר ואמן גרפי יהודי הולנדי, אשר היה ידוע בציור דיוקנאות וטבע דומם.
ביוגרפיה.
סלומון נולד למשפחה של סוחרי יהלומים ואביו עבד כסוכן מניות. במקום להיכנס לעסקי המשפחה, הוא בחר בקריירה באמנות, ולמד ב"מכון לאמנויות יישומיות "(1892–1895)," בית הספר הממלכתי הרגיל לאמנויות יישומיות ובאקדמיית רייקס שם למד אצל אוגוסט אלבה וניקולאס ואן דר וויי. בשנת 1904 הוא היה מועמד לפרס דה רומא על ציור של החייאת בן האישה השונמית, אך הפרס הוענק לצייר יאן סלויכטר.
לאחר סיום לימודיו עבר למושבת האמנים בלארן והתחתן שם כעבור שנתיים. בשנת 1914 הוא זכה בפרס ווילינק ואן קולנפרייז על ציור הסטודיו שלו. באותה שנה הוא ומשפחתו חזרו לאמסטרדם. בלארן הוא התמקד בציור חללי פנים טבעיים ודומם. לאחר שהתבסס באמסטרדם, צייר בעיקר דיוקנאות של נשים לבושות באלגנטיות. אשתו נפטרה בשנת 1928, והוא מעולם לא נישא בשנית. הוא היה חבר ב- Arti et Amicitiae ובשנת 1933 הוענק לו מדליית הזהב מטעם המלכה וילהלמינה.
בשנת 1938 הוא היה חבר בוועד המנהל של ארטי, אך גורש מהארגון בשנת 1941, בהוראת פיקוד הכיבוש הנאצי. לאחר מכן הוא החל להיות פעיל במחתרת ההולנדית, ועזר לזייף תעודות זהות. ב־6 באוגוסט 1943 הוא נעצר וגורש לאושוויץ, דרך מחנה המעבר וסטרבורק, ושם נרצח. תלמידיו הצליחו לשמור את תכולת הסטודיו שלו לפני שהוחרם על ידי השלטונות.
טקס הגראמי ה-62
טקס הגראמי הלטיני ה-18
טקס גראמי ה-48
טקס גראמי ה-49
טקס הגראמי ה-63
מקס סלפוגט
מקס סלפוגט (בגרמנית: Max Slevogt; 8 באוקטובר 1868 - 20 בספטמבר 1932) היה צייר ומאייר אימפרסיוניסטי גרמני, הידוע בעיקר בנופיו. הוא היה, יחד עם לוביס קורינת ומקס ליברמן, אחד הנציגים המובילים בגרמניה של ציור ישיר מהטבע.
ביוגרפיה.
הוא נולד בלנדשוט, גרמניה, בשנת 1868. בין השנים 1885–1889 למד באקדמיה של מינכן, וציוריו המוקדמים כהים, וממחישים את הסגנון הרווח במינכן. בשנת 1889 ביקר סלפוגט בפריז, שם השתתף באקדמיה ז'וליאן. בשנת 1896 צייר קריקטורות למגזינים Simplicissimus ו-Jugend, ובשנה שלאחר מכן הציג תערוכת יחיד ראשונה בווינה.
לקראת סוף שנות ה-90 של המאה ה-19 השתנה לוח הצבעים שלו. הוא נסע שוב לפריז בשנת 1900, שם היה מיוצג בביתן הגרמני של התערוכה העולמית עם העבודה "שחרזדה", והתרשם מאוד מציוריו של אדואר מאנה. בשנת 1901 הצטרף לזצסיון הברלינאי.
במסע במצרים בשנת 1914 הפיק 21 ציורי שמן בסגנון בהיר ורענן, כמו גם מספר רב של צבעי מים ורישומים; בנסיעה חזרה הוא עצר באיטליה. ביוני רכש את בית בנויקסטל. לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוא נשלח כצייר מלחמה רשמי לחזית המערבית. חוויית המלחמה הביאה לחיפוש אחר סגנון חדש המתאים לביטוי זוועות המלחמה. באותה שנה הוא הפך לחבר באקדמיה הפרוסית לאמנויות בברלין.
הוא עיצב תפאורה להופעה של "דון ג'ובאני" של מוצרט באופרה הממלכתית בדרזדן בשנת 1924. בשנת 1929 הוענק לו תערוכת יחיד ליום הולדתו 60 באקדמיה הפרוסית לאמנויות בברלין. בשנה האחרונה לחייו עבד על ציור הקיר הדתי גולגאתה בכנסיית השלום בלודוויגסהאפן שעל הריין. הוא נהרס על ידי הפצצה במהלך מלחמת העולם השנייה.
מקס סלפוגט נפטר בליינסוויילר שבבוואריה בשנת 1932. נקבר במקום קבורת המשפחה בנויקסטל.
סם פלדיו
סם כריסטיאן פלדיו סקוט (באנגלית: Sam Palladio; נולד ב-21 בנובמבר 1986) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ומוזיקאי אנגלי.
ראשית חייו.
פלדיו נולד בפמברי, קנט, אנגליה, בריטניה. הוריו, שניהם אמנים, בקורנוול, אנגליה. פלאדיו למד במכללת רוז ברופורד בסידקופ, לונדון, וסיים את לימודיו בשנת 2008.
קריירה.
פלדיו התחיל את הקריירה שלו בתפקידים אורחים בסדרות טלוויזיה שונות, בין היתר פצפוצים קטנים", "רופאים", "השעה" "וקרדינל ברנס". הוא זכה לפרסום כששיחק בתפקיד הראשי בסדרת הדרמה המוזיקלית "נאשוויל" ובתפקיד חוזר כסטוק בסדרה הקומית אפיזודס בין 2012 ל-2015. מאז 2016 הוא משחק בתפקיד חוזר כאד בסדרת הדרמה המדע בדיונית "אנושיים". הוא שיחק בכמה סרטי קולנוע בין היתר בסדרת הסרטים "נסיכה בהחלפה".
תפקידיו בקולנוע כוללים תפקידים כקלווין בסרט (2013), וכרולאן בסרט הפנטזיה המוזיקלית המונפשת "Strange Magic, משנת 2015. הוא היה גם הסולן בלהקת Salt Water Thief. בשנת 2020 הוא הופיע בפרק של הסדרה "התיקון".
פדרי (כדורגלן)
בורנשטדט
בורנשטדט (בגרמנית: Bornstedt) הוא רובע בפוטסדאם, בירת מדינת ברנדנבורג בגרמניה. הרובע ממוקם צפונית לפארק סנסוסי וארמון האורנג'רי, הוא ידוע באחוזת הכתר בורנשטדט, בית מגוריה לשעבר של ויקטוריה, הנסיכה המלכותית ובית הקברות של בורנשטדט עם קברים רבים של אישים מפורסמים. האחוזה, בית הקברות והכנסייה של הרובע הם חלק מהמכלול התרבותי "הארמונות והגנים בפוטסדאם-ברלין" שהוכרז כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו בשנת 1990, והורחב בשנים 1992 ו-1999.
היסטוריה.