חומות האש באו בדרך כלל כחלק ממערכת ביצורים כוללות ולא עמדו לבדן. לעיתים קרובות הייתה החומה עצמה, המקיפה את המתחם המוגן, חומת אש. חומות האש היו בנויות בדרך כלל מאבן, שהיא חומר עמיד בפני חום, והיו עבות במיוחד.
גם בבנייה המודרנית קיים שימוש בחומרי בידוד עמידים בפני אש, המהווים למעשה חומת אש.
חומת האש היא המקור למושג חומת האש במחשבים.
נעורים
פרוגנוזה
תחזית או פּרוֹגנוֹזָה בלעז (במקור ביוונית: πρόγνωσις - Prognosis שפירושה המילולי "ידיעה מוקדמת". וגם סְכוּת, סיכוי, או צפי רפואי), הוא מונח רפואי שמשמעותו התחזית של הרופא באשר להתפתחות מחלתו של החולה ובאשר לסיכויי החלמתו. מאז המאה ה-20 נוטים להשתמש במונח זה גם בהקשרים לא רפואיים, למשל בעולם העסקים.
שיטת התחזית המדויקת ביותר היא סטטיסטית. על ידי השוואת קבוצות גדולות של חולים, בהתאם לשלבי מחלתם, ניתן ליצור ניבוי סטטיסטי באשר לסיכויי ההחלמה של חולה בעל צירוף תסמינים מסוים. הדוגמאות הטובות ביותר לקביעת תחזית הן ביחס לחולי סרטן: הוכח כי בירור זהיר ומדויק של שלב התפתחות הגידול הסרטני יכול לנבא את סיכויי ההישרדות של החולה. התחזית של מחלות כרוניות מוכרות נמדדת לרוב במונחים של אחוז החולים עם מחלה זהה אשר שרדו למשך תקופת זמן נתונה: שנה, שלוש שנים, או חמש שנים. לדוגמה, לרוב חולי סרטן הערמונית אחוז ההישרדות לתקופה של חמש שנים מיום האבחנה הוא מעל 90%, בעוד שאצל רוב חולי סרטן הריאות הוא פחות מ-10%.
ברוב תחומי העיסוק הרפואי עדיין חסרים בנתונים סטטיסטיים על התחזית המדויקת. במקרים כאלה, התחזית הנקבעת על ידי הרופא מבוססת לרוב על ניסיונו האישי בטיפול במקרים דומים. מחקרים רפואיים מראים כי רוב הרופאים נותנים הערכות אופטימיות מדי כאשר הם נותנים למטופליהם מידע באשר לתחזית, ונוטים להגזים למשל בהערכת תקופת ההישרדות לאחר האבחון.
לחולים המאושפזים ביחידה לטיפול נמרץ, ישנם מדדים מספריים מדויקים יותר באשר לתחזית. המדד המפורסם ביותר להערכת התחזית בחולים בטיפול נמרץ הוא מדד ה- APACHE II.
ידיעת התחזית עוזרת לתהליך קבלת ההחלטות למטופל ולמטפל גם יחד. לאור התחזית ניתן להחליט באופן מושכל יותר האם לקבל טיפול רפואי מסוים או לא.
האב גפון
סופרים ושמות עט שלהם
רשימה זו מציגה את שמותיהם של סופרים שפרסמו את כתביהם תחת שם עט, ובדרך כלל נודעו בעיקר בשם העט.
סדרה של צרות (ספר)
Swallow the sun
פיל ורוד
פיל ורוד (Pink Elephant) הוא ביטוי באנגלית בעל מספר משמעויות. הנה כמה מהן:
גופים עסקיים אחדים בחרו להיקרא בשם "פיל ורוד":
הובר
אדוארד מויברידג'
אדוארד מויברידג' (באנגלית: Eadweard Muybridge; 9 באפריל 1830 – 8 במאי 1904) היה צלם אמריקאי יליד בריטניה וממבשרי אמנות הקולנוע; הראשון שהצליח לצלם תנועה מהירה והראשון שעשה שימוש במספר רב של מצלמות סטילס במטרה ליצור אשליה של תנועה המבוססת על עקרון רציפות הראייה. מויברידג' המציא במסגרת ניסוייו מתקן הקרנה של תמונות נעות (בשם זוּאוֹפְּרָקְסִיסְקוֹפּ), שהקדים בכמה שנים את מקרן סרטי הקולנוע הנמצא בשימוש עד היום.
שנים ראשונות.
מויברידג' נולד כאדוארד ג'יימס מוגרידג' (Edward James Muggeridge) בקינגסטון שעל התמזה באנגליה, בנם של ג'ון וסוזן מוגרידג'. הוא שינה את שמו כמה פעמים, למייגרידג' תחילה, ומאוחר יותר למויברידג', בעת שהיגר לארצות הברית בשנות החמישים של המאה ה-19. בשנת 1855 הגיע לסן פרנסיסקו והחל קריירה של סוכן ספרותי ומוכר ספרים. הוא החל לגלות עניין בצילום במיוחד בשנת 1860 בעת שהחלים מתאונת כרכרה שאירעה לו בטקסס, ובה כמעט ונהרג. מויברידג' נסע לאנגליה כדי להשתקם ולהחלים, ושיטת הטיפול שלו, שהתבססה על "ריפוי טבעי" ותרפיה בעזרת פעילות בטבע, הביאה אותו לשקוע בלימוד ובתרגול של צילום טבע. ב-1866 חזר מויברידג' לסן פרנסיסקו והצטרף לעסק צילום מקומי.
תצלומי המערב.
מויברידג' החל לבסס את שמו כצלם בשנת 1867, בסדרת תצלומים של הפארק הלאומי יוסמיטי, רובם תצלומים ששיחזרו דימויים של צלם הנופים האמריקאי הידוע קרלטון א. ווטקינס. מויברידג' זכה במהרה להצלחה כצלם נופים, ותצלומיו תיארו את ההוד וההדר האקספרסיביים של מראות המערב. רוב תצלומיו צולמו בטכניקת לוח הצילום הרטוב, ובפורמט סטריאוסקופי. מאחר שחומרי הצילום באותה תקופה היו רגישים לגלי אור כחולים יותר מאשר לגלים ירוקים (ואדומים), לא ניתן היה להגיע לחשיפה נכונה אחת, בה התקבלו פרטים גם בקרקע וגם בשמיים. במרבית תצלומי הנוף, לפיכך, אזור השמיים נחשף בחשיפת יתר והפך למשטח אחיד ונטול פרטים. מויברידג' פיתח שיטות צילום מיוחדות ומניפולטיביות, שאיפשרו לו ליצור שמיים דרמטיים ומלאי עננים, בעזרת תריס שחילק את חשיפת לוח הצילום לזמני חשיפה שונים. לעיתים יצר שני נגטיבים מאותו מראה, אך בחשיפות שונות שהותאמו פעם לתאורת הקרקע ופעם לתאורת השמיים; משני הנגטיבים הללו יצר, לאחר מכן, הדפס אחד. מויברידג' היה רגיל למניפולציות צילומיות ולמרבה ההפתעה, השתמש בהן גם בכמה מניסוייו המדעיים בצילום תנועה. את התצלומים פרסם תחת הפסבדונים "הליוס" (Helios).
בקיץ 1868 התמנה לצלם משלחות של צבא ארצות הברית לאזורים שנרכשו זה עתה באלסקה. בשנת 1871 קבוצת "המחקר הגאולוגי של קליפורניה" הזמינה את מויברידג' לצלם מחקר בסיירה העילית. באותה השנה התחתן הצלם עם פלורה סטון. בשנים הבאות ערך עוד מספר מסעות כצלם מצליח. בשנת 1873 חברת הרכבת המרכז-פסיפית התקדמה לתוך אזורים אינדיאנים, וצבא ארצות הברית שכר את מויברידג' לצלם את מלחמת המדוק (Modoc War) בצפון קליפורניה, שהחלה בעקבות הפלישה.
סטנפורד וחידת הסוס הדוהר.
בשנת 1872 שכר איש-העסקים לילנד סטנפורד, מושל מדינת קליפורניה לשעבר, נשיא חברת הרכבת המרכז-פסיפית ובעליהם של מסלולים למרוץ סוסים, את שירותיו של מויברידג' כצלם כדי לצלם את סוסיו. במסגרת ניסיונותיו לפתח אורווה של סוסי המרוץ המשובחים ביותר בארצו, ניסה סטנפורד לפתור את החידה העתיקה בנוגע לתנועת סוסים: האם ישנו רגע בדהרת הסוס בו עוזבות כל פרסותיו את הקרקע והוא אינו נוגע באדמה. סטנפורד תמך בסברה לפיה רגלי הסוס ניתקות מן הקרקע בעת הדהירה. אגדה מספרת שהמושל לשעבר לא הסתפק רק במחקר האקדמי, אלא הוסיף גם התערבות על סכום עתק של 25,000 דולר לטובת טיעונו. עם זאת, מעולם לא הוכח קיומה של ההתערבות.
סטנפורד ניסה לרשום את תנועת הסוס בעזרת מכשירים מכניים שונים, אך ללא הצלחה. אי-לכך, פנה אל מויברידג', שהיה מהצלמים הידועים ביותר במערב ארצות-הברית, בהצעה שיפיק עבורו דימוי בודד בו יראה הסוס באוויר. מויברידג' הופתע מההצעה הנועזת, שכן, כפי שציין בכתביו מאוחר יותר, באותה תקופה ניסיונות לצלם תנועה היו נדירים ונעשו רק על ידי הצלמים הבולטים ביותר, וגם אז הוגבלו לרישום של סצינות רחוב צפויות, שלא היו מהירות יותר מקצב הליכה רגיל. מויברידג' הודיע לסטנפורד שניסיון כזה מעולם לא נעשה לפני כן, וכי הצילום עדיין לא הגיע לרמת תחכום שמאפשרת רישום של סוס בדהרה, אך סטנפורד השיב לו "חושבני שאם תיתן דעתך לנושא, תצליח לעשות זאת, ואני מבקש שתנסה".
מויברידג' אכן החל לנסות לפתור את החידה, והשתמש בכל הכלים שעמדו לרשותו, אך ניסיונותיו נקטעו לזמן מה בעת שעזב את המדינה בשל משפט הרצח בו היה מעורב.
רצח לרקינס, משפט וזיכוי.
בשנת 1874, בעודו בסן-פרנסיסקו, גילה מויברידג' שלאשתו, פלורה שלקרוס יש מאהב, מיג'ור הארי לרקינס (Larkyns), וב-17 באוקטובר אותה שנה רצח אותו ביריות אקדח. עיתון מקומי הביא את סיפור הרצח:
מויברידג' נעצר בלא התנגדות והועמד למשפט באשמת רצח מדרגה ראשונה בפברואר 1875. הוא טען, באמצעות עורך דינו, שאינו אשם הודות לאי-שפיות, והביא את אירוע תאונת הכרכרה בה היה מעורב ב-1860 כגורם ל"אברציה מנטלית" (mental aberration) אצלו. המוציא לאור של תצלומי מויברידג' מיוסמיטי העיד על אי-שפיותו של הצלם, שטיפס למקומות גבוהים ומסוכנים בעמק במטרה להשיג מראות יפים, ללא כל התחשבות בשלומו ובריאותו ובאופן שאף אדם שפוי לא היה מסתכן. חבר המושבעים נתבקש לקבוע האם הרצח היה מוצדק או לא, ותריסר חבריו זיכו פה אחד את היורה על בסיס "רצח מוצדק" (justifiable homicide). סטנפורד היה זה ששילם עבור הגנתו המשפטית של צלם הסוסים שלו.
מויברידג' חשד שלרקינס הוא למעשה האב של בנו היחיד והתכחש מאז לילד, אף על פי שכבוגר, דמה הבן באופן ניכר למויברידג'. בנו פלורדו (פלודי) הליוס מויברידג' (1874-1944), נהרג בגיל 69 מפגיעת רכב, הוא עבד בחוות כל חייו בעבודות קשות יום.
מקרה זה שימש כמקור השראה לאופרה "הצלם" של המלחין פיליפ גלאס, ובה משפטים מתוך מכתביו של מויברידג' לאשתו בעת המשפט.
המצאת הצילום הרציף.