צ'רצ'יל היה אחד מאחרוני ההיסטוריונים של "ההיסטוריה הוויגית", האמונה כי המפלגה הוויגית בבריטניה של המאה ה-18 והמאה ה-19 זכתה לגדולה ייחודית ולייעוד קיסרי, ושכל ההיסטוריה הבריטית צריכה להיראות כחותרת אל ייעוד זה. אמונה זו השפיעה על הקריירה הפוליטית שלו, כמו על כתיבתו ההיסטורית. כבר בנעוריו של צ'רצ'יל נראתה גישה זו כאנכרוניסטית, אך הוא מעולם לא סטה ממנה, ולא גילה עניין בצורות אחרות של היסטוריוגרפיה של בריטניה. גם ההיסטוריונים המקצועיים שבהם הסתייע בכתיבת ספריו, לא הצליחו להניא אותו מגישה זו.
כתביו של צ'רצ'יל מחולקים לשלוש קטגוריות. צ'רצ'יל עסק רבות בהיסטוריה של משפחתו, ובמיוחד בהיסטוריה של הדוכס ממרלבורו, אבי אבותיו הדגול, בן המאה ה-18. כן כתב כתבים אוטוביוגרפיים, שעסקו באופן צבעוני ומרתק בהרפתקאותיו המוקדמות כחייל וכעיתונאי בהודו, סודאן ודרום אפריקה בעת המלחמות האימפריאליות שנוהלו שם בסוף המאה ה-19. תהילתו של צ'רצ'יל כסופר, אשר הביאה לו את פרס נובל לספרות, נבעה מן הסוג השלישי של הספרים שכתב – כרכים עבי כרס של היסטוריה תיאורית. צ'רצ'יל כתב על מלחמת העולם הראשונה ועל מלחמת העולם השנייה. גם ספרו "היסטוריה של העמים דוברי האנגלית" שייך לסוג זה של כתיבתו.
בניגוד לשני ספרי ההיסטוריה האחרים, המתארים מאורעות בהם היה לצ'רצ'יל חלק חשוב, ולעיתים מכריע, והמהווים אף מעין אוטוביוגרפיה, ב"היסטוריה של העמים דוברי האנגלית" לא סקר צ'רצ'יל כמעט מאורעות בהם השתתף, פרט לפיסקה אחת בה מתוארת הסתערות הפרשים באומדורמן, בה ציין ברמיזה - "כפי שתיאר את הדבר בזמנו הוסאר צעיר שהשתתף בקרב, היה זה 'הניצחון המפואר ביותר שזכו לו אי פעם כלי הנשק של המדע על הברברים'". תיאור מלחמתו של הוריישו קיצ'נר בסודאן, וכן תיאור כללי של מלחמת הבורים שאף בה השתתף צ'רצ'יל, אם כי הדבר אינו מוזכר, אורכם עמודים ספורים מתוך אלפי העמודים של היצירה השלמה.
הספר הכתוב בלשון שוטפת ובהירה, תוך הפגנת ידע אנציקלופדי, מבליט את יכולתו הספרותית של צ'רצ'יל. הדמויות המתוארות בספר, מלכים ורוזנים, שרים והגמונים, נצבעות בצבעים ברורים וחדים, וצ'רצ'יל אינו נמנע מלשפוט אותן לשבט או לחסד. הוא מתאר אירוע מורכב ומסובך כמלחמות השושלתיות הידועות כמלחמות השושנים באופן בהיר ושווה לכל נפש. איבתו לדמויות היסטוריות כאוליבר קרומוול המוצג כפושע מלחמה ורוצח, משתווה רק לחיבתו לדמויות כמרלבורו, המוצג כאדם טהור נפש ואציל. צ'רצ'יל מתגלה כפטריוט בריטי בעל אהבה סוחפת לארצו ולהיסטוריה שלה, וגם כמאמין בברית הטראנס-אטלנטית בין בריטניה וארצות הברית, אשר הביאה להתמקדותו של הספר בהיסטוריה של שני עמים אלו (על חשבון צמצום משמעותי בכל הנוגע לקנדה, אוסטרליה, ניו זילנד ודרום אפריקה שההיסטוריה שלהם מתוארת באופן פחות מפורט).
הספר מסתיים במילים:
צ'רצ'יל הפוליטיקאי, אשר טבע את המונח מסך הברזל, נגלה בפסקה זו, וגובר על צ'רצ'יל ההיסטוריון. העדפותיו הפוליטיות וההיסטוריות של צ'רצ'יל, המתנגד לצורות הדיכוי של הפשיזם, הנאציזם והקומוניזם, מחלחלות אף הן אל הספר, גם כאשר הוא עוסק באירועים קדומים. כך, למשל, כותב צ'רצ'יל על הריב שבין הנרי השני ובקט, אשר התרחש במאה ה-12 את המילים הבאות, שיש לזכור כי זמן כתיבתן הוא 1939:
ביקורת על הספר.
הספר מציג את ההיסטוריה כשורה של קרבות, נאומים, מלכים ופוליטיקאים, שבהם ממלאת בריטניה תפקיד מרכזי. אירועים חשובים כמהפכה התעשייתית כמעט אינם מוזכרים.
כשליש מן הכרך הרביעי מוקדש לתיאור ארוך ומפורט של קרבות מלחמת האזרחים האמריקנית בעוד שההתפתחויות הכלכליות, החברתיות והטכנולוגיות בתקופה זו (פרט להתפתחויות בתחום הטכנולוגיה הצבאית) כמעט ואינן מוזכרות. יריבו הפוליטי של צ'רצ'יל, קלמנט אטלי, הציע כי הספר ייקרא "דברים בהיסטוריה המעניינים אותי".
כרכי הספר.
הספר מחולק לארבעה כרכים:
המהדורה העברית.
הספר יצא בתרגום עברי סמוך לפרסומו באנגלית, בהוצאת "עם הספר", בין השנים 1958 ו-1959. המתרגם אהרן אמיר תרגם גם את זכרונותיו של צ'רצ'יל ממלחמת העולם השנייה. תרגומו של אמיר יכול להראות כיום מליצי ומיושן, אך הוא תואם את כתיבתו המליצית כשלעצמה של צ'רצ'יל, ואת האופן הרחב והשופע שבו מוצגת ההיסטוריה הצ'רצ'יליאנית.
סדרת הטלוויזיה.
בתחילת שנות ה-70 הפיק ה-BBC סדרה בת עשרים ושישה פרקים בני חמישים דקות המבוססת על הספר, ונקראה "העמים של צ'רצ'יל" ("Churchill's People"). לאחר השלמת הסדרה הסתבר כי מדובר במוצר בעייתי שאיכותו נמוכה. עם זאת, מכיוון שה-BBC השקיע ממון רב ויוקרה רבה בפרסום הסדרה, לא הייתה ברירה אלא להקרינה. הסדרה זכתה לביקורות איומות ולאחוזי צפייה ירודים. בעקבות אירוע זה נמנע בדרך כלל ה-BBC מליצור סדרות הארוכות משלושה עשר פרקים, על מנת שלא ליצור מבוכה מתמשכת.
אדיאבן
בל וסבסטיאן (אנימה)
בל וסבסטיאן (ביפנית: 名犬ジョリィ, באנגלית: Belle and Sebastian) היא סדרת אנימה בת 64 פרקים שהופקה לטלוויזיה בין השנים 1981 ל-1982. הסדרה מבוססת על סדרת ספרים בשם "בל וסבסטיאן" מאת הסופרת הצרפתית ססיל אוברי.
בישראל הסדרה שודרה בדיבוב לערבית בערוץ הראשון בשנות השמונים.
תקציר העלילה.
עלילת הסדרה מתמקדת בהרפתקאותיהם של נער צעיר ויתום בשם סבסטיאן וחברתו הטובה, כלבת הרים פירנאית לבנה וגדולה בשם בֶּל, אשר מתגוררים בכפר קטן בהרי הפירנאים.
לסבסטיאן אין חברים משום שהילדים האחרים נוהגים להקניט אותו על כך שאימו נטשה אותו בגיל צעיר. אף על פי כן, יום אחד, הוא מתידד עם כלבת הרים פירנאית לבנה גדולה אשר הואשמה בפשע אשר אותו היא לא ביצעה. הוא מכנה אותה בֶּל ובהמשך הם הופכים לחברים הכי טובים. על מנת להציל אותה מגורל לא צודק, סבסטיאן נוטש את משפחתו המאמצת ויוצא למסע יחד עם בל ועם כלב קטן בשם פוצ'י. יחדיו הם חווים הרפתקאות רבות בעודם חומקים מהמשטרה ומנסים לאתר את אימו של סבסטיאן.
כרומודינמיקה קוונטית
כרומודינמיקה קוונטית (QCD) היא תורת שדות קוונטית המסבירה את מקורו של הכוח הגרעיני החזק. החלקיקים בתורה זו הם קווארקים, אנטי-קווארקים וגלואונים. מקור השם במילים היווניות כרומה (χρώμα) המציינת צבע, ודינמה (δύναμη) המציינת כוח, כלומר "כוח צבע".
הכוח הגרעיני שבין מרכיבי גרעין האטום, הפרוטונים והנייטרונים, מוסבר בתורה זו ככוח שיורי שנובע מכוח חזק הרבה יותר, הפועל בין קווארקים - החלקיקים המרכיבים את הפרוטונים והנייטרונים עצמם. החלקיקים הבסיסיים בתורה הם קווארקים, אנטי-קווארקים וגלואונים.
הגלואון הוא החלקיק הנושא את הכוח החזק, בדומה לתפקידו של הפוטון באלקטרודינמיקה קוונטית. בעוד באלקטרודינמיקה קיים רק סוג פוטון אחד, ומטען חשמלי שהוא מספר בודד, הרי בכרומודינמיקה למטען יש תכונה נוספת המכונה צבע (למרות שאין שום קשר לצבע במובנו היום-יומי, שהוא תופעה אלקטרומגנטית), ושלושת הסוגים נקראים כחול, אדום וירוק. כשם שבאלקטרודינמיקה יש מטען חיובי ושלילי, גם בכרומודינמיקה יש צבע ואנטי-צבע. צירוף של שלושת הצבעים (כחול אדום וירוק) או שלושת האנטי-צבעים (אנטי-כחול, אנטי-אדום ואנטי-ירוק) הוא לא טעון (כפי שצירוף של שלושת הצבעים הללו, במובנם היום-יומי, הוא לבן - חסר צבע).
קווארק יכול להיות כחול, אדום או ירוק (או צירוף ליניארי שלהם). אנטי-קווארק יכול להיות אנטי-כחול, אנטי-אדום או אנטי-ירוק (או צירוף ליניארי שלהם). גלואון יכול להיות כל צירוף של צבע ואנטי-צבע (יש סה"כ תשעה צירופים כאלה, אך למעשה יש רק שישה סוגי גלואונים, כי הצירופים כחול - אנטי-כחול, אדום - אנטי-אדום וירוק - אנטי-ירוק תלויים ליניארית זה בזה, למשל הצירוף כחול+אדום - אנטי-כחול+אנטי-אדום שקול לירוק - אנטי-ירוק).
כשם שב-QED חלקיק טעון יכול לפלוט ולבלוע פוטון, כך ב-QCD חלקיק בעל צבע יכול לפלוט או לבלוע גלואון (ראו איור). כיוון שהגלואונים הם בעלי צבע בעצמם, גלואונים יכולים לפלוט ולבלוע גלואונים אחרים (זאת בניגוד לפוטונים, שהם חסרי מטען חשמלי ולכן אינם יכולים לפלוט ולבלוע פוטונים אחרים באופן ישיר).
כליאה.
כאשר שני קווארקים מתרחקים זה מזה, הם מחליפים ביניהם גלואונים (אחד הקווארקים פולט גלואון והשני בולע גלואון, שוב ושוב). גלואונים אלה מחליפים בינם לבין עצמם גלואונים נוספים, וכן הלאה. ככל שהקווארקים מתרחקים זה מזה, עוד ועוד גלואונים מוחלפים במרווח שביניהם. לפיכך הכוח בין הקווארקים אינו נחלש עם התרחקותם, והוא בקירוב נותר קבוע. אפשר לחשוב על הכוח כמופעל על ידי סבך הגלואונים המוחלפים באזור שבין הקווארקים - סבך זה, הקרוי "מיתר", מתפקד כמו חוט או חבל (בעל מתיחות), שכאשר מותחים אותו הוא מפעיל כוח קבוע נגד המתיחה (מכאן גם השם "מיתר").
תופעה דומה תתרחש בין כל שני חלקיקים בעלי צבע (למשל שני אנטי-קווארקים, או בין קווארק לאנטי-קווארק או בין קווארק לקווארק). לפיכך, חלקיקים בעלי צבע (קווארקים, אנטי-קווארקים וגלואונים) לעולם לא יופיעו בטבע לבדם, אלא תמיד בקבוצות חסרות צבע. תופעה זו קרויה כליאה (confinement).
כל קבוצה חסרת צבע מתנהגת בעצמה כחלקיק. קבוצות אלה הן:
יש לציין כי קבוצות אלה מכילות - מלבד המרכיבים ה"בסיסיים" שצוינו לעיל - גם את ה"מיתרים" המקשרים ביניהם, שמורכבים מחלקיקים רבים נוספים (גלואונים, וקווארקים ואנטי-קווארקים הנוצרים מגלואון כזה בתהליך של יצירת זוג).
דוגמה לאופן בו משתמר עקרון הכליאה: