הדיוניסיה הייתה פסק זמן מהחיים היומיומיים ושמשה לאתונאים אמצעי שחרור לחצים מטרדות היומיום, אם באמצעות הקתרזיס של הטרגדיה או באמצעות הבידור החריף הוולגרי והעסיסי של הקומדיה.
המחזות נתנו במה לביטוי רגשות גבוהים ונשגבים שאינם חלק מחיי היומיום מחד, ולביטוי עמדות פוליטיות שלא היו עוברות במסגרת אחרת, מאידך; למשל תמיכתו של אייסכילוס בפרסים במחזהו "הפרסים", וביקורתו החריפה של אריסטופאנס על השלטון (ברוב מחזותיו) ועל המלחמה במחזהו הפציפיסטי ליסיסטרטה, שנכתב בעיצומה של המלחמה הפלופונסית.
שרון מלכי-שמש
שרון מלכי (נולדה ב-1971) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון ישראלית.
ביוגרפיה.
מלכי היא בוגרת בבית הספר למשחק בית צבי. הופיעה בסרטים "הגרעין הקשה", "באמצע הסרט", "אהבות אחרונות", "אבא נשאר בשדות", "ג'ירפות" ובסרטי סטודנטים. בנוסף, הופיעה בטלוויזיה בתוכניות "אלנבי 46", "הפוך", ב-"המכון" של אורי ברבש ובתפקיד הרשעית בטלנובלה "טלנובלה בע"מ". בתיאטרון, הופיעה במחזות זמר "הקוסם" ו-"הלהקה חוזרת", בהצגות "בוסתן ספרדי" (הבימה), "שלושה בלילה" (צוותא), "סיפורו של זרע" (תיאטרון בית ליסין), "בנות", "בראשית", במופע "תביאו לי גננת" עם יורם טהר-לב ובמופעי הילדים "זרעים של מסטיק", "מקרנה", ״פים פם פה״, ו-"הקרנבל של מיכל". בטלוויזיה היא הופיעה בסדרות "מתי נתנשק", "מבצע קיפוד" בתפקיד אשת העסקים נטלי קורל, ובתפקיד האמא המזויפת של יונתן בסדרה "החולמים". בשנת 2006 הופיעה בסדרה "האלופה" בדמות חד פעמית כטליה בורשטיין, שהייתה דמות קבועה ב"טלנובלה בע"מ" והוציאה לאור בתוך הסדרה את התוכנית של מילי והשפן "סוכנות הבילוש של.."
משנת 2007 ועד לשנת 2009, שיחקה את נאורה בסדרת הנוער "ראש גדול". מאמנת אישית של אלחנן, מנהל בית הספר "אביבים". הם מתאהבים ובסוף העונה הרביעית מתחתנים, למורת רוחה של בנה היחיד, גורי.
תאוריית M
ימים קפואים
ימים קפואים הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויו של דני לרנר, שיצא לאקרנים באוגוסט 2006. הסרט הוא מותחן פסיכולוגי בכיכובם של ענת קלאוזנר, אולי שטרנברג וסנדרה שדה. הסרט זכה במקום הראשון בקטגוריית הסרט העלילתי בפסטיבל הסרטים בחיפה 2005, היה מועמד לשני פרסי אופיר, הוקרן בהצלחה בפסטיבלי קולנוע בינלאומיים רבים וזכה לשבחי הביקורת בארץ ובעולם. הסרט הופק כסרט עצמאי דל תקציב בעלות של 25,000 דולר בלבד וצולם במשך 28 לילות ברחובות ובדירות בתל אביב בשחור-לבן.
תקציר העלילה.
מייאו היא סוחרת סמים צעירה מתל אביב המבלה את לילותיה בשוטטות ברחובות ובמועדונים. היא חיה בדירות ריקות אליהן היא פורצת ואת זמנה החופשי מעבירה מול מסכי מחשב בצ'אטים באינטרנט. ערב אחד, לאחר שהאופנוע שלה נגנב ולאחר שהיא לא מוצאת דירה להעביר בה את הלילה, היא מחליטה לפגוש את אלכס, עמו היא משוחחת בצ'אט. הדרך לפגישה העיוורת רצופה מכשולים, החמצות וטעויות בזיהוי. הם קובעים להיפגש במועדון, אך פיגוע חבלני קוטע את המפגש ביניהם. כשמייאו מוצאת את אלכס בבית החולים שקוע בתרדמת, היא מחליטה לעבור לגור בדירתו הריקה. אט אט היא שואלת את זהותו של אלכס, בגדיו ועבודתו, ומוצאת עצמה שוקעת אל תוך מציאות הזויה ומסוכנת.
הפקה.
הסרט הופק על ידי אסף ראב, אלון לרנר ודני לרנר כסרט קולנוע ישראלי עצמאי ודל תקציב בעלות של 25,000 דולר. הסרט החל כסרט גמר אותו ביקש לרנר להפיק מהלך לימודיו לתואר שני בחוג לקולנוע באוניברסיטת תל אביב. מאחר שלא הצליח לגייס מהאוניברסיטה את הציוד הדרוש להפקה, החליט לרנר להפיק את הסרט, יחד עם שותפיו להפקה, באופן עצמאי.
צוות ההפקה הורכב מסטודנטים לקולנוע ואנשי מקצוע בראשית דרכם שעבדו בהתנדבות. רוב ימי הצילום של הסרט היו בלילות על מנת להקנות לסרט אווירה של סרט אפל וגם בגלל אילוצי עבודה במשרות מלאות או חלקיות של הצוות. על אף התקציב הנמוך לסרט הייתה תוכנית צילומים ברורה, על ידי שימוש בסטוריבורד אותו צייר אלון לרנר. הפקת הסרט ארכה 28 ימי צילום שהשתרעו על פני 4 חודשים בין מאי לאוגוסט 2004.
ביקורות ופרשנות.
הסרט היה מועמד לשני פרסי אופיר, בעבור השחקנית הטובה ביותר (קלאוזנר) והצילום הטוב ביותר. בנוסף, זכה בפרס הסרט העלילתי בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה. חבר השופטים קבע כי מדובר ב"סרט נועז ומקורי מאוד". תא המבקרים בפסטיבל העניק לקלאוזנר גם את פרס השחקנית הטובה ביותר (אותו חלקה עם אסי לוי).
הסרט הוקרן במספר פסטיבלים ברחבי העולם, בהם פסטיבל סינמה נובו בבלגיה (בו זכה בפרס הסרט הטוב ביותר), פסטיבל הסרטים בפניקס (בו זכה לרנר בפרס הבמאי הטוב ביותר), פסטיבל AFI לוס אנג'לס, פסטיבל הסרטים בסידני, פסטיבל הסרטים הבינלאומי בוורשה, בשנגחאי, בסאו פאולו ועוד.
מבקרי קולנוע ישראלים גם כן שיבחו הסרט. כך, לדוגמה, כתב אורי קליין: "בסרט ניכרת השפעתם של יוצרים כגון רומן פולנסקי...אלפרד היצ'קוק... במאי סרטי האימה האיטלקי דאריו ארג'נטו, ועוד. אך מה שיכול היה להסתמן כחקיינות של תלמיד שקדן בלבד נהפך בסרטו של לרנר למקור השפעה שזוכה לעיבוד נבון, פרטי וייחודי. שמוליק דובדבני הוסיף כי הסרט "מיטיב לתאר את המציאות הישראלית העכשווית כהזיה. במרכזו עומדת חוויה טראומטית – פיגוע של מחבל מתאבד – והחזרה אליה, כלומר הצורך לחוות אותה מחדש כדי, אולי, להשתחרר. העמימות שמאפיינת את הסרט מבטאת, בו זמנית, הן את התודעה הפרטית של הדמות שבמרכזו והן את הנזילות שבהוויה הישראלית – לעולם תחת איום, שרויה במצב טראומטי, ומסתובבת-מסתבכת בתנועה שהיא חסרת מנוחה (ממש כמו הגיבורה כאן), מעגלית, ללא פשר ומוצא."
הפצה.
"ימים קפואים" יצא בשנת 2006 להקרנות מסחריות בבתי הקולנוע בישראל. בשנת 2007 יצא להקרנות מסחריות בצרפת. כמו כן נמכר להפצה ברוסיה, ליטא, אוקראינה, ברזיל, יוון, תאילנד, פורטוגל, איסלנד, טאיוואן, הודו ו-אוסטרליה.
הקונגרס היהודי העולמי
הקונגרס היהודי העולמי (באנגלית: World Jewish Congress, WJC) הוא ארגון יהודי בינלאומי, שמורכב מקהילות וארגונים יהודים ברחבי העולם.
הקונגרס נוסד בשנת 1936 על מנת להבטיח את קיומו ואחדותו של העולם היהודי ולהבטיח את זכויותיהן ומעמדן של הקהילות היהודיות ברחבי העולם, לסייע להן בפיתוח החיים החברתיים והכלכליים היהודים, ולייצג את האיגודים היהודיים הארציים בפני הממשלות והגופים הבינלאומיים השונים.
החברות ב קונגרס היהודי העולמי (להלן WJC) פתוחה לנציגי כל האיגודים והקהילות היהודיות, ללא קשר לאידאולוגיה, פוליטיקה או מערכת חברתית של הארצות שבהן הם חיים. מטה הארגון נמצא בניו-יורק ולארגון יש משרדים בבריסל, ירושלים, פריז, מוסקבה, בואנוס אייריס וז'נבה. ל WJC יש מעמד מיוחד של יועץ במועצה החברתית - כלכלית של האו"ם.
היסטוריה.
הרעיון לכנס קונגרס יהודי עולמי עלה כבר במהלך מלחמת העולם הראשונה, בתקווה לכנס קונגרס כזה לאחר המלחמה. בתום המלחמה הוקם ועד המשלחות היהודיות שכלל נציגי ארגונים יהודיים שונים על מנת לתבוע בוועידת ורסאי את זכויות היהודים בסדר העולמי החדש המתגבש.
הצלחות ועד הצירים בוועידת השלום בוורסאי והתגברות האנטישמיות בעולם היו הרקע לגיבוש הרעיון של יצירת נציגות קבועה שתפעל למען הגנה על זכויות היהודים. אחד האישים שקידם את הרעיון היה ליאו מוצקין שהופיע ב 1923 בפני הוועד המנהל של הקונגרס היהודי האמריקאי והעלה את הצורך בקיום ועידה עולמית של יהודים שתדון במצבם של היהודים בארצות השונות ובמציאת דרכים יעילות להגנה על זכויות היהודים. ועידות שכללו נציגים מקהילות יהודיות כונסו בלונדון ב 1926 ובציריך ב 1927, בראשות מוצקין וראשי הקונגרס היהודי האמריקאי יוליאן מאק וסטפאן וייז. על אף שלוועידה בציריך הגיעו נציגים מ 13 ארצות ומ 43 ארגונים, לא השתתפו במפגשים אלה נציגים מהקהילות החשובות והגדולות כמו בריטניה, הולנד וצרפת והוועד היהודי האמריקאי. הוועידה המכינה לקונגרס היהודי העולמי התכנסה באוגוסט 1932 בז'נבה בראשותו של נחום גולדמן. מניפסט שהוצא לקראת הקמתו של הקונגרס קרא לעם היהודי להתאחד כדי שיוכל לפעול בכוחותיו הוא, ובסיוע הכוחות הנאורים בעולם כנגד הרעל האנטישמי. כמו כן הודגש כי הגוף שיוקם אינו אמור לפגוע בארגונים יהודיים קיימים, אלא לחזק אותם. המניפסט הדגיש כי" הארגון החדש יהיה מבוסס על הרעיון שהעם היהודי הוא ישות לאומית שיש לה את הסמכות ואת המחויבות לעסוק בבעיות המשפיעות על העם היהודי". לאחר עליית הנאצים לשלטון בגרמניה ב-1933 גברו הקולות להקמת הקונגרס.
ייסוד הקונגרס היהודי העולמי ופעילות נגד גרמניה הנאצית.
ההתכנסות הראשונה של הקונגרס נערכה בחודש אוגוסט 1936 בז'נבה והשתתפו בה 230 צירים מ-32 מדינות. הכוונה לקיים את הקונגרס כגוף דמוקרטי מומשה בארצות הברית ה 52 הצירים לקונגרס נבחרו בוועידה שנערכה ביוני בהשתתפות 1000 נציגים מ 99 קהילות מ 32 מהמדינות בארצות הברית. הקונגרס הצהיר שמטרתו היא ליצור כח פוליטי שיבטיח את המשך קיומו של העם היהודי כולל הקמת מדינה יהודית. יוליאן מאק נבחר כנשיא הכבוד של הקונגרס, סטיבן וייז נבחר לנשיא הקונגרס ונחום גולדמן כיו"ר הוועד המנהל. ההצהרה הראשונה שפרסם הקונגרס הייתה פניה לממשלת בריטניה בדרישה שתאפשר לפליטים יהודים להגיע לפלשתינה.