אחד ממפקדיו של השאה, סאדאק חאן שקאקי, התערב בנושא לטובת המשרתים ואע'א מוחמד הסכים לדחות את ההוצאה להורג עד לאחר חופשת יום שישי הקרבה. בביטחון עצמי מדהים הוא אפשר לגברים הנידונים להורג לבצע את תפקידם כרגיל בינתיים. בלי שום דבר להפסיד, הם גייסו משרת שלישי, עבאס מזנדארני, ובאותו הלילה (17 ביוני 1797) דקרו את השאה למוות. הם העבירו את תכשיטי הכתר לידי סאדאק חאן, שלקח את הרוצחים בחסותו והוביל את חייליו חזרה אל תבריז. שאר הצבא התפרק ממוצבו, וצאי אבראהים (כעת גנרל קאג'ארי) התגייס והוביל את החילות חזרה לטהראן.
מורשת.
המאפיינים הבולטים של אע'א מוחמד היו אלה שגרמו למותו: קמצנות ואכזריות. על אף שרכש כסף ותכשיטים באובססיביות, הוא בכל זאת התנער מפליאה וראוותנות, חי בצמצום כמו חייליו, והבטיח שאלה ישולמו בקביעות. הוא גילה דאגה אמיתית לחוק, דין ולסדר, התפלל בקביעות וצם בעת הרמדאן, ובכל זאת גם שתה בכבדות.
בדומה לקודמיו, נאדיר שאה וקארים חאן, הוא שמר על הכוח הביצועי בחזקת שליטתו, והשתמש בשריו כמעט ולא ליותר מיודעים ומזכירים; עם זאת, הוא העריך אישים רבי יכולת כגון צאי אבראהים וידע עד כמה לסמוך עליהם. מעשי האכזריות שלו יכולים בדרך כלל להתפרש כפוליטיים או למופת; כדי להטיל אימה על הנטועים (כמו בכרמאן), או להבטיח ציות ללא עוררין. נאמר כי היו לו מעשי אכזריות כגון שלעיתים קרובות הוא היה מפרק מכוחם משרתים שאין היה הוא מרוצה מהם ובעודם עדיין בחיים היה מציג אותם לעורבים.
לעיתים קרובות הוא היה נקמני ללא תמורה; בעודו בשיראז, הוא חילץ את עצמותיו של קארים ח'אן זנד וטמן אותם מחדש מתחת לסף ארמונו בטהראן, כדי שידרוס מדי יום את קברו של קודמו באימפריה. הוצע כי סירוסו המוקדם הוא שהביא אותו לאכזריות אשר הפגין על השאה האפשארי.
יאמר לזכותו כי צלח לממש בסופו של דבר את ניצחון הקאג'ארים. בניגוד לבני דורו כגון קארים חאן זנד או אפילו נאדיר שאה, שאפשר להשוות אותם בקלות באכזריות, בזריזות, בסמכותיות ובקנאות צבאית, הוא הצליח לרתום - ובמידת הצורך להכפיף - את תשוקותיו לשושלת ארוכת טווח; אינטרסים ליורשיו. הדבר ניכר בדאגתו לשימור יורש לכיסאו (אשר לבסוף יהיה זה אחיינו פתח עלי שאה קאג'אר), ודאגתו לפרטים מנהליים. מסעות הפרסום של ניצחונותיו חייבים להישקל אל מול כישלונות. הוא השיב לפרס רק את החלק המערבי של ח'וראסאן הגדולה, ובאמצעות ניקור מוחלט של גאורגיה ורוסיה, תיקן למעשה את הגבול הצפוני-מערבי של פרס לאחר מלחמת רוסיה–פרס (1722–1723). עם זאת, בסך הכל, בשל שמונה-עשרה שנות כיבושו והתמזגות מזגו הבלתי נלאים, המדינה האיראנית (בהיקפה המודרני) שולבה סופית לתוך מלוכה אחת ובכך אפשרה להתמודד תחת שליטים חזקים כגון נאסר א-דין שאה קאג'אר עם האיום של הכוחות הקולוניאליים לאורכיהן של המאה ה-19 וראשית המאה ה-20.
יוסף פרגר
יוסף פרגר (1983 – 1885) היה נוירולוג ופסיכיאטר, הפסיכיאטר הראשון בבית החולים מעיין חרוד, הפסיכיאטר הראשון בצפון ארץ ישראל.
קורות חיים.
פרגר נולד ב-1885 בהנובר, גרמניה. אביו היה הרב של קאסל.
פרגר למד רפואה בברלין, ברסלאו, המבורג והוסמך כרופא במרבורג בשנת 1910.
במהלך לימודי הרפואה הצטרף להתנועה הציונית יחד עם שמריהו לוין. ב-1906 ו-1908 השתתף בקונגרסים הציוניים.
עבד בבתי חולים בהמבורג, מינכן ומיינץ. התמחה בניורולוגיה. בתקופת מלחמת העולם הראשונה בין השנים 1917–1915 שירת כרופא צבאי בחזית המזרחית. בשנת 1918 מונה לרופא מטה ראשי בקומפלקס של בתי חולים צבאיים, שם התמחה בעיקר בנפגעי הלם קרב ומחלות פסיכיאטריות. לאחר מכן עבד כפסיכיאטר בקליניקה הפסיכיאטרית בלייפציג.
בשנת 1924 ביקר בארץ ישראל ובדק את האפשרות להקים בית חולים פסיכיאטרי במוצא. בסופו של דבר, בית החולים הוקם בבית לחם.
פרגר עבד כפסיכיאטר בבית החולים במעיין חרוד עקב ריבוי מקרי ההתאבדות בין החלוצים באותם ימים, ושב לגרמניה.
בשנת 1930 ערך פרגר סיור שני בארץ ישראל.
בשנת 1934 עלה לארץ מלווה ברעייתו וארבעת ילדיו, והתיישב בחיפה. עבד כפסיכיאטר בקופת חולים כללית.
לאחר קום המדינה היה יועץ פסיכיאטרי בוועדות של משרד הביטחון והמוסד לביטוח לאומי.
נפטר בשנת 1983.
חיים אישיים.
בשנת 1914 נישא לד"ר שולמית פרגר (לבית בדט) (1891–1957). התמחתה בפסיכותרפיה (מקצוע שלא היה מוכר בארץ). מספר רישיון רופא: 1113.
ב 25 בנובמבר 1940 לאחר שההגנה פוצצה את אניית המעפילים פאטריה ומאות מעפילים טבעו, התנדבה לטהר את הגופות ולהביאן לקבורה.
לזוג נולדו ארבעה ילדים.
הכנוס המדעי של ההסתדרות הרפואית העברית בארץ ישראל, שנת 1939.
בתאריכים 31 במאי – 1 ביוני לשנת ה'תרצ"ט 1939 נערך בבית הבריאות ע"ש שטראוס ברחוב צ'נסלור, בירושלים כנס רפואי-מדעי שארגנה ההסתדרות הרפואית העברית בא"י. בכנס השתתפו מרבית מבכירי הרופאים בארץ ישראל לתקופה. ראו: ד"ר פרגר (חיפה): השקפות חדשות על גזע המוח (ישיבה ה', 1 ביוני)
דייבי רוף
דייבי רוף (בהולנדית: Davy Roef; נולד ב-6 בפברואר 1994) הוא כדורגלן בלגי המשחק בעמדת השוער בגנט.
קריירת מועדונים.
רוף גדל במחלקות הנוער של בירסחוט ואנדרלכט, כשבאחרונה הוא המשיך לקבוצה הבוגרת של המועדון. ב-19 בינואר 2014, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה בליגה בהפסד 2–1 למכלן. הוא נכנס לאחר 39 דקות כמחליף לסילביו פרוטו הפצוע. בינואר 2017, הוא הושאל לדפורטיבו לה קורוניה הספרדית. לעומת זאת, הוא התקשה להסתגל לקבוצה, ומה שהקשה עליו עוד יותר זאת הפציעה בקרסול שספג באחד האימונים. ב-20 במאי 2017, הוא ערך את הופעתו הראשונה והיחידה בקבוצה במסגרת ניצחון הליגה 0–3 על לאס פאלמאס. לאחר תום עונת ההשאלה בדפורטיבו, הוא חזר לבלגיה והושאל פעם נוספת, הפעם לואסלנד-בוורן. הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה בליגה הגיעה ב-26 באוגוסט 2017 בהפסד 1–0 לסנט טרוידן.
לאחר שמונה שנים באנדרלכט, הוא נפרד מהמועדון ועבר ב-1 ביולי 2020 לגנט בהעברה חופשית.
קריירה בינלאומית.
רוף זומן לראשונה לסגל נבחרת בלגיה הבוגרת לצמד המשחקים מול נבחרת דנמרק ונבחרת איסלנד במסגרת ליגת האומות בספטמבר 2020.
תארים.
קבוצתיים.
גנט
אדריאן מוארמן
אדריאן רנה מוארמן (בצרפתית: Adrien Rene Moerman; נולד ב-7 באוגוסט 1988) הוא כדורסלן צרפתי, המשחק בקבוצת אנאדולו אפס מליגת העל הטורקית והיורוליג, וכן בנבחרת צרפת.
קריירה מקצועית.
מוארמן החל לשחק כדורסל באופן מקצועי בשנת 2005, בקבוצת קוראל רואן הצרפתית. בעונת 2006/2007 זכתה הקבוצה באליפות ליגת העל הצרפתית בפעם השנייה בתולדותיה, לאחר שגברה במשחק הגמר על קבוצת נאנסי. מוארמן עצמו מיעט לשחק עבור רואן באותה עונה, וקלע 2.2 נקודות בממוצע למשחק.
בשנת 2007 עבר לשחק בנאנטר, אשר השתתפה בליגת המשנה הצרפתית (LNB Pro B).
בין השנים 2008–2011 שיחק בקבוצת אורליאן, עמה זכה בעונת 2009/2010 בגביע הצרפתי. לאורך 3 עונותיו בקבוצה רשם ממוצעים של 7.5 נקודות ו-4.2 ריבאונדים למשחק.
בעונת הצטרף למועדון הכדורסל נאנסי. באותה עונה היה אחד השחקנים המובילים של הקבוצה, וקלע 11.6 נקודות למשחק בליגה הצרפתית וביורוליג.
בקיץ 2012 עבר לשחק בבילבאו באסקט מליגת העל הספרדית.
שנה לאחר מכן חזר לשחק בצרפת, כאשר חתם על חוזה בקבוצת לימוז'. בשתי עונותיו בקבוצה זכה עמה באליפות הליגה הצרפתית, ובעונת 2014/2015 אף זכה בתואר השחקן המצטיין של הליגה, לאחר שרשם ממוצעים של 14.5 נקודות ו-8.8 ריבאונדים למשחק.
ביולי 2015 הצטרף לקבוצת באנוויט מליגת העל הטורקית. את עונתו היחידה בקבוצה סיים כ"מלך הסלים" של הליגה הטורקית, עם ממוצע של 18.0 נקודות למשחק.
לקראת עונת עבר לדרושפאקה הטורקית, אותה אימן דייוויד בלאט. באותה עונה הוביל את דרושפאקה, לצדם של סקוטי וילבקין, ויל קלייבורן ובראד וונאמייקר, לשלב רבע גמר היורוליג, בו הפסידה מול ריאל מדריד. לאורך העונה קלע מוארמן 8.1 נקודות למשחק ביורוליג, ו-10.8 נקודות למשחק בליגה הטורקית.
בעונת שיחק עבור קבוצת ברצלונה. הקבוצה הודחה מהיורוליג כבר בשלב הבתים, והפסידה מול סאסקי בסקוניה בסדרת חצי גמר הליגה הספרדית, אך זכתה בגביע הספרדי.
ביולי 2018 הצטרף לאנאדולו אפס הטורקית. בעונתו הראשונה עם הקבוצה הוביל אותה לזכייה באליפות הליגה הטורקית, עם ממוצעים של 14.5 נקודות ו-8.2 ריבאונדים למשחק בליגה הטורקית. כמו כן העפילה אנאדולו לגמר היורוליג, לראשונה בתולדותיה, אולם הפסידה מול צסק"א מוסקבה במשחק הגמר, בתוצאה 91–83.
נבחרת צרפת.
בקיץ 2016 שיחק עבור נבחרת צרפת בכדורסל בטורניר מוקדמות אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו. צרפת ניצחה בכל ארבעת משחקיה בטורניר, והעפילה למשחקי האולימפיאדה, בעוד מוארמן עצמו מיעט לשחק ותרם 2 נקודות בסך הכול.
וילאייטסקי קונאק אוקומאט
וילאייטסקי קונאק אוקומאט (במקדונית: Вилаетски конак „Уќумат“) או סקופיה קונאק (במקדונית: Скопски конак) הוא בניין מנהלי לשעבר שמשמש כאנדרטת תרבות בבזאר הישן, סקופיה. הוא ממוקם ליד סניף הדואר הטורקי הישן וכנסיית סווטי ספאס . הבניין נבנה בסוף המאה ה-19 ושכן שומש כבניין של הוילאייט קוסובו , לאחר שב-1888 הועבר המטה של הוילאייט קוסובו מסקופיה לפרישטינה ונשאר בעיר עד 1912. באותה תקופה הועבר בית הדפוס של מחוז קוסובו מבית הספר לאומנות ומלאכה "איסלנה", שהיה ממוקם בחדרים המיועדים במיוחד של המבנה. המבנה ספג נזקים קשים ברעידת האדמה של 1963, שלאחריה נבנה מחדש וכיום משרת למטרות עסקיות בלבד. הבניין בנוי ברוח האדריכלות האסלאמית. הבניין היה על בסיס מלבני והורכב מקומת קרקע וקומה ראשונה.
סת׳ מקפרלן
אלברט שיקלוש