השיר בוצע בפסטיבל הזמר והפזמון על ידי להקת "סקסטה", אף על פי שהלהקה בכלל לא היו מעוניינות לשיר את השיר מאחר שהוא היה מנוגד לקו המוזיקלי שלהן, והגיע למקום הרביעי. חיטמן הקליט אף הוא את השיר שיצא בשנת 1979 במסגרת אלבום אוסף משיריו, שנקרא בשם "נולדתי לשלום".
במצעד בפזמונים העברי השנתי לשנת תשל"ט (1979) של רשת ג' הגיע השיר למקום התשיעי, ובמצעד השנתי של גלי צה"ל הגיע השיר למקום ה-22.
בשנת 1994 הוציא חיטמן את האלבום "עוזי שר חיטמן" ובו גרסה נוספת לשיר, שהכילה בנוסף למילים הקיימות גם בית נוסף בערבית.
מידרג
דניס הסטרט
ג'ון דניס הסטרט (באנגלית: John Dennis Hastert ; נולד ב-2 בינואר 1942) הוא פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כיושב ראש בית הנבחרים של ארצות הברית ה-51 בשנים 1999-2007, וייצג את מחוז הקונגרס ה-14 של אילינוי מ-1987 ועד 2007. הוא חבר בית הנבחרים שכיהן את תקופת הכהונה הארוכה ביותר כיושב ראש הבית מטעם המפלגה הרפובליקנית. כמו כן, הוא הפוליטיקאי הבכיר ביותר בהיסטוריה של ארצות הברית — השני לרשת את נשיא ארצות הברית — אשר נגזר עליו מאסר בבית סוהר.
הסטרט גדל בקהילה חקלאית שבאילינוי הכפרית. הוא סיים את לימודיו במכללת ויטון עם תואר בכלכלה ב-1964 וקיבל שלוש שנים מאוחר יותר היה בוגר בחינוך מטעם אוניברסיטת צפון אילינוי. מ-1965 עד 1981, הסטרט היה מאמן ומורה בבית ספר תיכון. הוא הפסיד במירוץ לבית הנבחרים של אילינוי ב-1980, אולם התמודד שנית וזכה ב-1981. הוא נבחר לראשונה לבית הנבחרים של ארצות הברית ב-1986, ונבחר מחדש בכל הבחירות שנערכו לאחר מכן עד שפרש ב-2007. הסטרט התקדם בסולם הדרגות הרפובליקני בבית הנבחרים, והיה לסגן הראשי של מצליף הסיעה הרפובליקנית בבית הנבחרים ולבסוף יושב ראש בית הנבחרים ב-1999. כיושב ראש בית הנבחרים, הסטרט תמך במדיניות הפנים ומדיניות החוץ של ממשל ג'ורג' ווקר בוש. לאחר שנטלה המפלגה הדמוקרטית את הרוב בבית הנבחרים מידי הרפובליקנים ב-2007 בעקבות תוצאות הבחירות ב-2006, בחר הסטרט שלא להתמודד למנהיג המיעוט והתפטר ממושבו בבית הנבחרים. אחר כך עבד כשדלן בחברת דיקסטיין שפירו.
ראשית חייו.
הסטרט נולד ב-2 בינואר 1942 באאורה שבאילינוי, הבכור מבין שלושת בניהם של נעמי (לבית נאסל) וג'ק הסטרט. מצד אביו, להסטרט שורשים לוקסמבורגיים ונורווגים מצד אביו על הצד של אביו, ואילו אמו ממוצא גרמני.
הוא גדל בקהילה חקלאית שבאילינוי הכפרית. בבעלות משפחתו, בת למעמד הבינוני, היה עסק חקלאי וחווה משפחתית; הסטרט צד והאכיל בעלי חיים וביצע עבודות משק. נטסף על כך, בצעירותו עבד הסטרט במסעדה המשפחתית בפליינפיילד, "מגדל השעון", שם היה טבח בתחום הטוגנים. הסטרט "נולד מחדש" כנוצרי במהלך שנתו השנייה בתיכון. הוא למד בתיכון אוסווגו (Oswego), שם כוכב היאבקות ושחקן פוטבול.
הסטרט למד בקצרה במכללת הצפון המרכזית (North Central College), אבל מאוחר יותר עבר למכללת ויטון, מכללת אמנות ליברטריאנית ונוצרית. ג'ים פרנלי, שותפו לחדר של האסטרט במכללת הצפון המרכזית, שעבר עמו לויטון, שירת בכוחות המילואים של חיל הנחתים, נהרג ב-1965 במלחמת וייטנאם והסטרט נהג לבקר את משפחתו של פרנלי אחת לשנה במישיגן. בגלל פציעה שקיבל בהיאבקותו, הסטרט מעולם לא שירת בכוחות המזוינים של ארצות הברית. ב-1964, היה הסטרט בוגר בכלכלה ממכלת ויטון. ב-1967 היה למוסמך בפילוסופיה של החינוך מאוניברסיטת צפון אילינוי. בשנתו הראשונה ללימודים, בילה הסטרט שלושה חודשים ביפן במסגרת תוכנית חילופי סטודנטים.
קריירת הוראה.
הסטרט הועסק על ידי "המחוז החינוכי של קהילת יורקוויל 115" מ-1965 עד 1981. הסטרט החל לעבוד שם, בגיל 23, תוך כדי לימודיו באוניברסיטת צפון אילינוי. במשך כל אותה תקופה עבד הסטרט כמורה בתיכון יורקוויל (לימד לימודי ממשל, היסטוריה, כלכלה וסוציולוגיה), נוסף על היותו כמאמן היאבקות ופוטבול. הסטרט הוביל את צוות ההיאבקות של בית הספר לתואר ארצי ב-1976, ולאחר מכן נחשב למאמן השנה של אילינוי. על פי התובעים הפדרליים, במהלך ימיו כמאמן היאבקות, הסטרט התעלל מינית לפחות בארבעה מתלמידיו. הסטרט היה חבר בצופי אמריקה (Boy Scouts of America). הוא נסע עם מתנדבים רבים לגרנד קניון, איי הבהאמה, מינסוטה ונהר גרין. ב-1973 נישא הסטרט למורה אחרת בבית הספר התיכון, ז'אן קאהל, איתה הוא חולק שני בנים.
בית הנבחרים של אילינוי.
הסטרט ציפה להמשיך בקריירת ההוראה וקיווה לטפחה. לאחר הרהר בינו לבין עצמו ובסופו של דבר החליט להיכנס לפוליטיקה, אם כי באותה עת הוא "לא ידע דבר על פוליטיקה". הסטרט ניגש לפיליס אולדנבורג, פעיל רפובליקני במחוז קנדל, וביקש את עצתו בנוגע להתמודדות אל בית המחוקקים של אילינוי.
ב-1980 הפסיד הסטרט בבחירות המקדימות במפלגה הרפובליקנית לבית הנבחרים של אילינוי, אך נתפס כבעל כישרון פוליטי וכפוליטיקאי מהוקצע. לאחר הבחירות התנדב אצל חבר הסנאט של אילינוי, ג'ון גרוטברג. עם זאת, בקיץ 1981, בריאותו של חבר בית הנבחרים אל שוברייאן (Schoeberiein) התדרדרה לכדי רע, וחברי המפלגה הרפובליקנית באילינוי בחרו בהסטרט כמי שיתמודד מטעמם למושבו של שוברייאן. סיבוב ההצבעה הראשון הסתיים בשוויון, אך הסטרט נבחר לאחר שגרוטברג התערב לטובתו.
הסטרט כיהן שלוש תקופת כהונה בבית הנבחרים. הוא היה חבר, בין היתר, בוועדת ההקצבות. על פי פרופיל של העיתון שיקגו טריביון" מ-1999, בבית הנבחרים הארצי "מיהר הסטרט להתמקם בקצה הימני של הקשת הפוליטית, ואף זכה למקום כבוד בין אנשי 'הרוב המוסרי'. עם זאת, הוא גם הפגין הרגלי עבודה של איכר עצמאי ויכולת לשים בצד את הקנאות הפוליטית". אחד מצעדיו הראשונים בבית הנבחרים היה לסייע לחסימת מעבר של התיקון לשוויון זכויות; יושב ראש בית הנבחרים דאז, ג'ורג' רייאן, מינה את הסטרט לוועדה שמטרת עבודתה הייתה למנוע מהתיקון להגיע למליאת בית הנבחרים. בבית הנבחרים, הסטרט התנגד להצעות חוק האוסרות אפליית הומוסקסואלים; תמך בהצעות חוק שקראו להעלות את גיל קבלת רישיון הנהיגה לגיל 18. ב-1986, בהדרכתו של המושל ג'יימס ר. תומפסון, פיתח הסטרט תוכנית לביטול הפיקוח על חברות החשמל באילינוי.
בית הנבחרים של ארצות הברית.
בינתיים, המנטור הפוליטי של הסטרט, ג'ון גרוטברג, נבחר לקונגרס של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-14 של אילינוי בשלהי 1984. הוא הגיע לגבעת הקפיטול בראשית ינואר 1985 אך קריירתו הפוליטית נגדעה כהחל לחלות במחלת הסרטן כשנה לאחר מכן, ולא היה מסוגל להתמודד לתקופת כהונה שנייה. הסטרט מועמד המפלגה הרפובליקנית להחליפו; בבחירות הכלליות שנערכו בנובמבר 1986, הוא ניצח את המועמדת הדמוקרטית מרי לו קירנס, חוקרת מקרי המוות של מחוז קין, במירוץ צמוד. דייוויד אקסלרוד היה האסטרטג הראשי של קירנס. שנים לאחר מכן, אקסלרוד ייחס את ניצחונו של הסטרט "להכתמת המוסריות של קירנס בצורה בזויה".
בעקבות שערוריית הבנקאות בבית הנבחרים של ארצות הברית, שפרצה בשלהי 1992 ובמסגרתה התברר כי בית הנבחרים הותיר לחבריו לבצע משיכות יתר בחשבונם מבלי להענישם, התברר כי הסטרט היה ערב ל-44 המחאות שלא נפרעו במהלך שהשערורייה נחקרה. תובע מיוחד במחלקת המשפטים של ארצות הברית קבע שאין סיבה להאמין שהסטרט ביצע פשע כלשהו במסגרת שערוריית הבנקאות.
כחניכו של מנהיג המיעוט דאז בבית הנבחרים, רוברט מיטשל , טיפס הסטרט במעלה סולם השורות הרפובליקני, וב-1995 (לאחר שהרפובליקנים נטלו את הרוב בבית הנבחרים מידי המפלגה הדמוקרטית וניוט גינגריץ' התמנה ליושב ראש בית הנבחרים), נהפך הסטרט לסגן הראשי של מצליף הסיעה הרפובליקנית. מיטשל מינה את הסטרט לכוח המשימה של הרפובליקנים בתחום ביטוח הבריאות, בו היה הסטרט ל"קול בולט" בסיועו להביס את תוכנית ביטוח הבריאות של הנשיא ביל קלינטון מ-1993. הסטרט פיתח מערכת יחסים הדוקה עם טום דיליי , מצליף הרוב בבית הנבחרים, והיה סגנו הראשי. הסטרט ודיליי עבדו לראשונה בצוותא ב-1989, כשאדוארד רל מדיגן (לימים מזכיר החקלאות של ארצות הברית בממשל ג'ורג' הרברט ווקר בוש) התמודד מול גינגריץ' לתפקיד מצליף המיעוט. מאורח יותר, הסטרט ניהל את התמודדותו המוצלחת של דיליי למצליף הרוב.
ערב עלייתו לישיבה בראשות בית הנבחרים של ארצות הברית, סוכנות הידיעות האמריקאית ניסתה לשרטט את דיוקנו של הסטרט ותיארה אותו כ"שמרן עמוק בלבו". ארגונים פוליטיים רבים, כדוגמת האיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות, נתנו להסטרט, על פי היסטוריית הצבעותיו, דירוג אפסי, בשעה שארגונים שמרניים כאיגוד הרובאים הלאומי העניקו לו את הדירוג הגבוה ביותר שברשותם.
הסטרט ביקר את שימושו של ממשל ביל קלינטון בטכניקות מדגם במהלך מפקד האוכלוסין של ארצות הברית שנערך ב-2000. הוא תמך בהסכם הסחר החופשי של צפון אמריקה ואף תמך באשרורו. לאורך כל כהונתו בבית הנבחרים, היה הסטרט מתנגד קולני של בקרת נשק. הוא הצביע נגד "חוק בריידי" שהציע תקופת המתנה בזמן רכישת כלי נשק ונגד תקנת "איסור מכירת רובי סער" ("Assault Weapons Ban").
יושב ראש בית הנבחרים של ארצות הברית.
בחירות.