בבחירות לכנסת ה-17 הוצב במקום ה-6 ברשימת "ישראל ביתנו", ונבחר לכנסת. הוא כיהן כיושב-ראש השדולה המוניציפלית, יושב-ראש השדולה לעסקים קטנים ובינוניים ויושב ראש שדולת התיירות. ב-21 במרץ 2007, כחלק מההסכם הקואליציוני שנחתם עם הצטרפות "ישראל ביתנו" לקואליציה, הודח יו"ר ועדת הכספים יעקב ליצמן מתפקידו, ומיסז'ניקוב נבחר במקומו. כחצי שנה לאחר פרישת "ישראל ביתנו" מהקואליציה, בחודש יולי 2008, החליף אותו בתפקיד חבר הקואליציה, אבישי ברוורמן. היה חבר ועדת הכלכלה.
מיסז'ניקוב הוצב במקום השלישי ברשימת "ישראל ביתנו" לכנסת ה-18. ב-4 בדצמבר 2012, לקראת סיום הרכבת רשימת ישראל ביתנו לכנסת ה-19, הודיע על פרישתו מהחיים הפוליטיים.
שר התיירות.
ב-31 במרץ 2009, עם תחילת כהונתה של ממשלת ישראל השלושים ושתיים בראשותו של בנימין נתניהו, החל מיסז'ניקוב לכהן כשר התיירות. בנוסף הוא כיהן כיו"ר ועדת השרים לסמלים וטקסים.
בתקופת כהונתו כשר התיירות, בשנת 2010, הגיע לישראל מספר שיא של 3.45 מיליון תיירים. מיסז'ניקוב קבע יעד של 5 מיליון תיירים שיגיעו לישראל ב-2015. בשנת 2012 הביא לחידושו של דירוג המלונות, כעשרים שנה לאחר ביטולו. על הישגיו כשר התיירות אמר:
מעורבותו בפלילים.
בספטמבר 2014 נחקר בחשד של עבירות שוחד והטיית מכרז. על פי החשד, בעת כהונתו כשר התיירות העביר 936 אלף ש"ח למימון פסטיבל סטודנטים באילת שהופק בידי יוליה רוט שעמה היה בקשר אינטימי.
ב-24 בדצמבר 2014 נעצר מיסז'ניקוב שוב לשמונה ימים בחשד לקבלת שוחד תמורת העברת תקציבים והטיית מכרזים. המעצר בוצע במסגרת חקירת פרשת השחיתות בישראל ביתנו. בנוסף נחשד מיסז'ניקוב כי השתמש בסם מסוכן מסוג קוקאין. ב-31 באוקטובר 2017 חתם על הסדר טיעון עם פרקליטות המדינה לפיו ירצה מאסר של שנה ושלושה חודשים בגין מרמה והפרת אמונים. ב-17 בדצמבר 2017 החל לרצות את עונשו בבית הסוהר חרמון.
בספטמבר 2018 השתחרר מבית הסוהר אחרי שוועדת השחרורים קיצרה את עונשו.
חייו הפרטיים.
סטס מיסז'ניקוב נשוי להילה, אב לשלושה ילדים ומתגורר בראשון לציון.
בעקבות טענות בכלי התקשורת ביחס להרגלי הבילוי של מיסז'ניקוב, שהושמעו בספטמבר 2012, אמר מיסז'ניקוב כי הוא אוהב לבלות עם חברים, אבל בניגוד לטענות, מעולם לא השתכר בפרהסיה, ולא ביקר במועדון חשפנות. גם ראש מפלגתו, אביגדור ליברמן, תמך במיסז'ניקוב והכחיש את התיאורים בתקשורת.
ישראל גרוזנברג
ישראל (אוסקר) גרוזנברג (15 באפריל 1866, יקטרינוסלאב - 27 בדצמבר 1940, ניצה) היה אחד מגדולי הפרקליטים היהודיים ברוסיה ולוחם למען זכויות היהודים.
ביוגרפיה.
נולד ביקטרינוסלאב (לימים, דניפרופטרובסק שבאוקראינה). למד משפטים באוניברסיטת קייב.
השתתף במספר משפטים הקשורים עם היהודים, בהם המשפט שנערך בשנים 1900–1902 בעקבות עלילת הדם על דוד בּלוֹנדֶס (Блондес) בווילנה, ומשפטו של פנחס דשבסקי. נודע בעיקר בזכות הובלת צוות ההגנה במשפט בייליס בשנת 1913, יחד עם הרב יעקב מזא"ה ובתמיכת התנועה הציונית בראשות ליאו מוצקין.
עזב את רוסיה לאחר מהפכת אוקטובר והיגר לברלין. ב-1926 עבר לעיר ריגה בלטביה. עסק שם גם בפעילות ציבורית, וב-1929 נבחר לנציג יהודי לטביה בסוכנות היהודית.
עזב את ריגה ועבר בשנת 1932 לעיר ניצה בצרפת, בה התגורר עד פטירתו ב-1940.
גרוזנברג ביקש בצוואתו להיקבר בארץ-ישראל, ואכן, הדבר נעשה ב-1950. הוא נקבר בבית הקברות ברחוב טרומפלדור בתל אביב.
על שמו נקראו רחובות בתל אביב, ירושלים ובערים נוספות.
אוסף על שמו שמור בספרייה הלאומית.
כ&quot;ז בניסן
סיבית זוגיות
סיבית זוגיות או סיבית ביקורת זוגיות היא סיבית המשמשת כספרת ביקורת, שערכה מסמן האם מספר הסיביות באוסף נתון שערכן 1 הוא זוגי או אי-זוגי. קיימים שני סוגים של סיביות זוגיות - סיבית זוגיות זוגית, ששווה ל-1 אם ורק אם מספר האחדות בסיביות הנבדקות הוא אי-זוגי (וביחד איתה משלים לזוגי), וסיבית זוגיות אי-זוגית ששווה ל-1 כאשר מספר האחדות בסיביות הנבדקות הוא זוגי (וביחד איתה משלים לאי זוגי). סיבית הזוגיות קובעת האם המספר המתאים (בעל ייצוג בינארי זה) הוא זוגי או אי-זוגי - היא שווה 1 אם ורק אם המספר אי-זוגי. הוספת סיבית ביקורת לרצף של סיביות מאפשר לגלות שגיאה אחת בהעברת המידע, אך לא מאפשר לתקן אותה.
בתקשורת מחשבים, סיבית זוגיות משמשת כשיטה פרימיטיבית לאיתור שגיאות. כאשר צד אחד משדר לצד השני נתונים על פני ערוץ תקשורת, קיימת הסתברות מסוימת שהצד השני יקבל את המידע עם שגיאות, כאשר מספר השגיאות, ביחס לכמות המידע המשודר, תלויה באיכות הערוץ. על ידי חישובה ושידורה של סיבית זוגיות לאחר מספר שנקבע מראש של סיביות מידע, מאפשר הצד הראשון לצד השני לגלות האם התרחשה שגיאה במעבר המידע ולהתעלם מהמידע השגוי. שיטה זו אינה מושלמת - כאשר מספר הסיביות השגויות במידע שהתקבל הוא זוגי לא ניתן לגלות שהתרחשו שגיאות לפי סיבית הזוגיות. יתר על כן, גם כאשר מגלים לפי סיבית הזוגיות שהתרחשה שגיאה, אין אפשרות לזהות באיזו סיבית השגיאה התרחשה ולתקן אותה, כמו שניתן לעשות בקודים חזקים יותר. למעשה, ייתכן שהשגיאה התרחשה בסיבית הביקורת עצמה והמידע הרלוונטי נותר ללא פגע, אך אין אפשרות לגלות זאת.
מגבלות אלה גורמות לכך שהשיטה אינה ישימה על גבי ערוצי תקשורת "רועשים", כלומר בעלי הסתברות גבוהה יחסית לטעות, אולם בערוצים שבהם ההסתברות לטעות נמוכה מספיק עד כדי כך שההסתברות לשתי טעויות בבלוק אחד היא אפסית מהווה בדיקת זוגיות שיטה פשוטה וזולה לגילוי שגיאות, מבחינת סיבוכיות החישוב ומבחינת התקורה על גבי הערוץ.
ניתן לשכלל את השיטה ולרשום את המידע כמטריצה כך שלכל עמודה ולכל שורה מוסיפים סיבית זוגיות משלה. כך אם התרחשה טעות אחת במטריצה נוכל לזהות את העמודה והשורה של אותה שגיאה ולתקן אותה, אך אם התרחשו שתי טעויות כבר לא ניתן לתקן אותם. על ידי סיביות הזוגיות הנוספות ניתן לזהות קיום שגיאות עד שלוש שגיאות, אך ייתכן שיתרחשו ארבע שגיאות ולא יהיה ניתן לזהות זאת על פי הסיביות הנוספות.
שימוש חשוב של רעיון סיבית הזוגיות מיושם דווקא בתחום אחסון המידע הממוחשב, במערכות RAID.
ג' בתשרי
בר מצווה.
על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצווה של ילד שנולד בג' בתשרי היא פרשת וילך, אם ראש השנה חל ביום שני או שלישי בשנת בר המצווה. לעומת זאת, אם ראש השנה חל ביום חמישי או בשבת בשנת בר המצווה, פרשת בר המצווה תהיה פרשת האזינו.
י&quot;ג באדר
רכס החברה המלכותית
רכס החברה המלכותית (באנגלית: Royal Society Range) הוא רכס הרים שגובהו 4,025 מטרים, הנמצא בחוף המערבי של מצר מקמרדו, בין קרחון קטליץ, קרחון סקלטון וקרחון פראר שבאנטארקטיקה.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי הרכס.
רכס ההרים התגלה בשנת 1841 על ידי רב החובל ג'יימס קלארק רוס, מגלה מדף הקרח רוס.
הרכס נחקר על ידי משלחת החקר הבריטית הלאומית לאנטארקטיקה, בראשות רוברט פלקון סקוט אשר חקר את אנטארקטיקה בין (1901–1904).
מקור השם.
הרכס נקרא על שם החברה המלכותית הבריטית אשר מימנה את משלחת המחקר. סקוט קרא לפסגות ההרים על שם ראשיה של החברה המלכותית.
משה שרוני
משה שרוני (1929 – 20 בספטמבר 2020) היה חבר הכנסת השבע עשרה מטעם סיעת "גיל" ויושב ראש השדולה למען חיפה.
קורות חייו.
שרוני נולד בשנת 1929 בבוחוש שברומניה, ועלה לישראל בשנת 1948. מיד עם הגיעו ארצה התגייס לצה"ל ושרת במגוון תפקידים, בהם ראש הלשכה של חיים לסקוב ומאיר זורע. שרוני השתחרר ב-1964 בדרגת רס"ן. עבד במשך שנים רבות בעיריית חיפה, ובשנות ה-60 אף היה יו"ר ארגון עובדיה. שרוני בוגר לימודי משאבי-אנוש (1978) ומנהל מוניציפלי (1987) באוניברסיטת חיפה.
בבחירות לכנסת ה-14 היה מועמד לכנסת ברשימת הגמלאים בראשות נאוה ארד, אך רשימה זו לא עברה את אחוז החסימה.
בבחירות לכנסת ה-17 הוצב במקום השלישי ברשימת הגמלאים המחודשת (גיל - גמלאי ישראל לכנסת) בראשותו של רפי איתן. לאחר הבחירות ועם כניסת המפלגה לקואליציה התמודד על תפקיד שר הבריאות שהיה תפקיד השר השני שהמפלגה קיבלה, אולם הפסיד את התפקיד על חודו של קול בהצבעה במזכירות המפלגה לחבר מפלגתו יעקב בן-יזרי. התפרסם בשורה של התבטאויות החורגות מהקונצנזוס, למשל בעניין משפט קצב.
באוקטובר 2008 הודיעה המשטרה כי נמצאה תשתית ראייתית נגדו בחשד לרישום כוזב במסמכי תאגיד, מרמה והפרת אמונים, והמליצה להעמידו לדין, אך ב-2009 החליטה פרקליטות המדינה לסגור את התיק. היה יושב ראש השדולה למען חיפה והגליל. היה נשוי ואב לשני ילדים, התגורר בחיפה ונפטר ב-20 בספטמבר 2020.
פרישתו ממפלגת גיל.
בכנסת ה-17 כיהן כיושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות עד ל-29 באוקטובר 2007, אז הודח מתפקידו כהצעת חברי סיעתו. עד 15 באוקטובר 2007 שימש שרוני יו"ר סיעת גיל, אך הודח מתפקידו בשל מחלוקת עם יו"ר המפלגה, רפי איתן, בנוגע להצעת חוק שהגיש העוסקת בהגדלת קצבאות זקנה. ב-29 באוקטובר העביר שרוני את החוק בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות לקראת קריאה שנייה ושלישית. באותה שעה, הודח מתפקיד יו"ר הוועדה לאחר דיון שנערך בוועדת הכנסת. במקומו מונה חבר הכנסת יצחק גלנטי. בתגובה להדחה אמר שרוני: "אני מבקש סליחה מכל הציבור הגמלאים שהצביע עבור מפלגתי בבחירות".ב-28 באפריל 2008 הגיש שרוני לוועדת הכנסת יחד עם חבריו לסיעה, אלחנן גלזר ושרה מרום שלו בקשה להתפלג מהסיעה ולהקים סיעה עצמאית בשם "צדק לגמלאים". זאת בעקבות הדחת שרוני מספר חודשים קודם לכן מראשות ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, ומראשות הסיעה. בנימוקי הפרישה אמר שרוני: