במכתש רמון נחשף לקולית גדול בין שכבות הגבס מתור הטריאס. במרכזו של הלקולית התגבשה המאגמה לגברו אלקלי בעל גבישים גסים. קיימת סברה כי חדירת המאגמה אל בין השכבות בלקולית זה נעשתה לא דרך צינור הזנה אנכי אלא מן השוליים.
א. מ. קליין
הפיגוע במסעדת סבארו
פיגוע ההתאבדות במסעדת סבארו התרחש בצהרי יום חמישי ב-9 באוגוסט 2001, כ' באב תשס"א, בלב ירושלים, כשמחבל מתאבד פלסטיני פוצץ את עצמו במסעדת סבארו שברחוב יפו (צומת האיקסים). בפיגוע נרצחו 15 ישראלים (8 מתוכם ילדים) וכ-140 נפצעו, והוא אחד הפיגועים הקטלניים ביותר של האינתיפדה השנייה. הפיגוע בוצע על ידי החמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני.
רקע.
באותם הימים של האינתיפדה השנייה אזרחי ישראל ספגו רצף של פיגועים והכוננות הביטחונית בישראל הייתה גבוהה. החמאס מצדו עשה מאמצים ניכרים לבצע פיגוע גדול בתחומי ישראל. יום לפני הפיגוע, שבוצע על ידי תשתית החמאס בצפון השומרון, נהרג פעיל חמאס שפוצץ מכונית ממולכדת במחסום צה"ל ממזרח לשכם, אשר גם הוא היה בדרכו לפיגוע בתחומי הקו הירוק.
ההתראות לפיגוע הגיעו ארבעה שבועות קודם. במהלך תקופה זו כוחות גדולים של צבא ומשטרה היו פרושים במוקדים חמים במערך מעובה, אך לא הצליחו למנוע את הפיגוע.
תכנון הפיגוע.
המחבל המתאבד היה מוחמד אל מסרי (22) מכפר עקבה שמדרום-מזרח לג'נין, פעיל חמאס, בן לבעל מסעדה מצליחה ולמשפחה עשירה בעלת קרקעות רבות.
את המתאבד גייס מוחמד דגלס, והוא הובל למקום על ידי אחלאם תמימי (20), סטודנטית באוניברסיטת ביר זית ועיתונאית במשרה חלקית שהתגוררה ברמאללה. תמימי, בעלת אזרחות ירדנית, עסקה גם באיסוף המודיעין לקראת הפיגוע יחד עם חברה לחוליה, דגלס, והתחפשה לתיירת יהודיה. תמימי ודגלס החלו לפעול יחדיו לצורך ביצוע פיגועים. בין היתר הניחה ביולי 2001 מטען חבלה בסופרמרקט ברחוב קינג ג'ורג' בירושלים. המטען, שהוסווה בתוך פחית בירה, התפוצץ מבלי לגרום לנפגעים. תמימי רגזה בשל כישלון ניסיון הפיגוע והודיעה לשותפה דגלס כי מעתה יש "לבדוק את כל המטענים מראש", כדי שהפגיעה בנפש תהיה ודאית. בהמשך תכננה פיגועים נוספים. לאחר מאסרה, סיפרה תמימי כי בחרה במסעדת סבארו כיעד הפיגוע מכיוון שחיפשה "מקום עם אנשים דתיים".
חוסאם בדראן, מפקד הזרוע הצבאית של החמאס בשומרון, היה אף הוא מעורב בתכנון הפיגוע. תכנון הפיגוע וייצור המטען נעשה על ידי עבדאללה ברגותי, פעיל בכיר בגדודי עז א-דין אל-קסאם של חמאס.
המטען, אשר הוטמן בתוך גיטרה אקוסטית, שקל בין 5 ל-10 קילוגרם והכיל מסמרים, ברגים ואומים רבים (אשר נפוצים לכל עבר בעת הפיצוץ וגורמים לפגיעות בנפש גדולות יותר).
הפיגוע.
מסעדת סבארו נמצאה ברחוב קינג ג'ורג' פינת רחוב יפו (צומת האיקסים) בלב המרכז המסחרי בירושלים. המחבל נכנס למסעדה דקות לפני השעה 14:00 בצהריים, כשהוא מנצל את שעת העומס כשהיא צפופה בלקוחות, והרחוב מלא בהולכי רגל. על פי עד ראייה, המחבל נכנס לבוש בחולצה לבנה, הביט בתפריט ושאל את המוכר כמה זמן ייקח לו להכין ספגטי. בזמן שהמוכר ענה לו, הכניס ידו לתיק והפעיל את הפצצה.
תוצאות הפיגוע.
תוצאות הפיגוע היו קשות, 15 נרצחו (8 מתוכם ילדים) וכ-140 נפצעו. בפיצוץ מסעדת סבארו נהרסה כליל, חלונות הראווה הגדולים הועפו, חלקם בשלמותם, לעבר הכביש וציוד הועף מהמסעדה אל הרחוב. כתוצאה מהפיצוץ נפלה גם תקרת הרביץ על הנפגעים. כוחות גדולים של משטרה, הצלה ישראל זק"א ומגן דוד אדום הגיעו למקום תוך רגעים ספורים ופינו הנפגעים לארבעת בתי החולים בירושלים: הדסה עין כרם, הדסה הר הצופים, ביקור חולים ושערי צדק.
בין הרוגי הפיגוע היו חמישה בני משפחה אחת, משפחת סחיווסחורדר (אבי המשפחה, רעייתו, ושלושה מילדיהם. שני ילדים נוספים מהמשפחה נפצעו קשה).
התגובות לפיגוע.
תגובת ישראל.
בתגובה לפיגוע, משטרת ירושלים סגרה את האוריינט האוס יום למחרת הפיגוע, וכן תשעה מבנים פלסטיניים אחרים. כמו כן צה"ל השתלט על מפקדות פוליטיות וצבאיות פלסטיניות שבאבו דיס כבר מוקדם בבוקר שישי שלמחרת.
תגובות הפלסטינים.
יאסר ערפאת גינה את הפיגוע, אך למרות הגינוי פרצו חגיגות ברצועת עזה שכללו חלוקת ממתקים והאדרת המחבלים. על פי מערכת הביטחון הישראלית, לרשות הפלסטינית אחריות ישירה לפיגוע. ערפאת גם החליט שלא לבצע מעצרים, אף לאחר שהועברו שמות של מתכנני הפיגועים מהחמאס לידי הרשות. במהלך השנים שלאחר הפיגוע, התקשורת הפלסטינית חילקה כבוד ושבחים למבצעי הפיגוע, דגלס ותמימי. החמאס הילל את הפיגוע והצהיר כי "הפעולה בסבארו פתחה דף חדש בספרי הגבורה". משפחת המחבל המתאבד גם הביעה "שמחה וגאווה" לפיגוע הבן.
ב-23 בספטמבר 2001, לציון שנה לאינתיפאדה השנייה, סטודנטים באוניברסיטת א-נג'אח בשכם פתחו תערוכה חגיגית, שכללה שיחזור של הזוועה בפיגוע ההתאבדות שבמסעדת סבארו. בכניסה לחדר התערוכה, דגל ישראל ודגל ארצות הברית שימשו כמחצלת, ושלט של סבארו התנוסס למעלה. בתוך החדר התערוכה כללה פיזור משולשי פיצה וחלקי גופות הנרצחים ברחבי החדר.
הטרוריסטים שעמדו מאחורי הפיגוע קיבלו עד ליולי 2019, 910,823 דולר מהרשות הפלסטינית, כך על פי דיווח של מבט לתקשורת הפלסטינית.
הגינויים הבינלאומיים.
נשיאות האיחוד האירופי, המזכירות הכללית של האו"ם, וכן נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש, פרסמו גינויים נגד הפיגוע. ב-24 בפברואר 2002, ביקרה הסנטורית הילרי קלינטון יחד עם ראש עיריית ירושלים אהוד אולמרט באתר הפיגוע. בביקור אמרה קלינטון כי ערפאת הוא האחראי לטרור והאחראי לכישלון שיחות השלום עם ממשלת ברק בועידת קמפ דייוויד (2000). היא גם ביקרה פצועים מהפיגוע שעדיין החלימו בבית החולים הדסה.
גורל המחבלים.
ב-2014 הועברו שרידי גופתו של המחבל המתאבד לידי הרשות הפלסטינית.
מעלה אליהו
פואד בן אליעזר
קרל מלון
מלון
מדד ת&quot;א 25
מדד ת&quot;א 75
הונאה 419
מפרץ ונצואלה
מפרץ ונצואלה (לפני כן נודע גם בשם "מפרץ מרקאיבו") הוא מפרץ בים הקריבי, אשר תחום על ידי ונצואלה וקולומביה.
מיקום.
המפרץ ממוקם בצפון דרום אמריקה, בין חצי האי פרגואנה של מדינת פלקון הוונצואלנית וחצי האי לה גואחירה שבקולומביה, והוא מחובר לאגם מרקאיבו שדרומה לו על ידי תעלת שיוט מלאכותית. קיים ויכוח מתמשך בין ונצואלה וקולומביה על המפרץ, ויכוח שטרם יושב, למרות המשא ומתן בן עשרות השנים אשר מנוהל על ידי משלחות שתי המדינות.
היסטוריה.
המפרץ "התגלה" על ידי תרבות המערב בשנת 1499, כאשר משלחת בפיקודו של אלונסו דה אוחדה ובליוויו של אמריגו וספוצ'י חקרה את חופי ונצואלה תוך קיבוץ מידע ומתן שמות לארץ החדשה.
חשיבות כלכלית.
הגורם העיקרי שנותן חשיבות כלכלית למימיו של מפרץ ונצואלה הוא העובדה שהמפרץ מהווה חיבור בין אגם מאראקאיבו והים הקריבי. על פי הידוע, באגם ובאזור הסמוך לו מנצלים כמויות גדולות של נפט, המגיע ממקור נביעתו דרך בתי הזיקוק אל האגם, ממנו הוא מיוצא אל שוקי העולם. קיימות כמויות גדולות של גז טבעי ונפט אשר אינן מנוצלות ונשמרות כעתודה אסטרטגית.
אמריגו וספוצי
מריון ג'ונס
מריון לויס ג'ונס-תומפסון (באנגלית: Marion Lois Jones-Thompsons, נולדה ב-12 באוקטובר 1975 בלוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית) היא אתלטית אמריקנית שזכתה בשלוש מדליות זהב באולימפיאדת סידני (2000), אשר נשללו כולן כעבור כמה שנים בעקבות שימוש בסמים. מחזיקה באזרחות אמריקאית ומוצא משפחתה מבליז.
ביוגרפיה.
בתור מצטיינת בכדורסל ובאתלטיקה, החלה ג'ונס את דרכה בהתרכזות בקריירת הכדורסל. שיחקה באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל ובעקבות פציעה שמנעה ממנה את להשתתף באולימפיאדת אטלנטה, החליטה ג'ונס להתרכז באתלטיקה.
אלופת עולם.
בשנת 1997 הפכה לאלופת העולם בריצת 100 מטר ובשנת 1999 ניסתה ג'ונס לזכות בארבעה תארים באליפות העולם, אך נפצעה בריצת 200 מטר, לאחר שזכתה בזהב בריצת 100 מטר ובמדליית ארד בקפיצה לרוחק.
אלופה אולימפית.
בשנת 2000 הגיעה ג'ונס לפסגת הקריירה הספורטיבית שלה: היא זכתה בחמש מדליות באולימפיאדת סידני, שלוש מדליות זהב ושתי מדליות ארד. השליטה הבלעדית של ג'ונס בריצת 100 מטר לנשים הסתיימה באליפות העולם בשנת 2001, כשהפסידה את הבכורה לז'אנה פינטוסביץ'-בלוק מאוקראינה. למרות ההפסד, זכתה ג'ונס בזהב בריצת 200 מטר ובריצת שליחים 4x100 מטר.
את החוויה שעברה ג'ונס באולימפיאדת אתונה, בשנת 2004, תיארה במילים הבאות: "זה כל כך מתסכל, מילים לא יוכלו לתאר את האכזבה." ג'ונס סיימה את הקפיצה לרוחק במקום החמישי, ואת מרוץ השליחים הפסידה לאחר שנבחרת ארצות הברית הובילה את הריצה לכל אורכה אך נכשלה בהעברת המקל האחרונה והפסידה את התחרות.
פרשת הסמים.
בסוף 2004, עלו טענות על ידי הארגון האמריקאי נגד סמים בספורט בידי ספורטאים אמריקאים, כי מריון ג'ונס השתמשה בחומרים בלתי חוקיים לפני ובמהלך אולימפיאדת סידני, אם כי היא מעולם לא נכשלה בבדיקות סמים. בשנת 2005 הצהירה ג'ונס כי הזכייה במדליית הזהב באולימפיאדת בייג'ינג בשנת 2008, היא מטרתה העיקרית.
בדיון שנערך בבית משפט ב-5 באוקטובר 2007, הודתה ג'ונס כי השתמשה בסמים אסורים בין 1999 ל-2001 והצהירה על פרישתה מהאתלטיקה. ג'ונס החזירה את המדליות האולימפיות שבהן זכתה באולימפיאדת סידני, וכל הישגיה משנת 2000 והלאה בוטלו.
ב-11 בינואר 2008 נידונה ג'ונס לשישה חודשי מאסר בפועל על עבירות אלו. לפני האולימפיאדה ביקשה חנינה מהנשיא ג'ורג' ווקר בוש ונדחתה. ב-5 באוקטובר 2008 ג'ונס השתחררה מהכלא, לאחר שסיימה לרצות את העונש שנגזר עליה.
קריירה בכדורסל.