נתניהו שב והצהיר כי עמדתו לא השתנתה בפגישה עם שרת החוץ של האיחוד האירופי, פדריקה מוגריני, במאי 2015, ובריאיון לתוכנית '60 דקות' ב-CBS בדצמבר 2016.
בתדרוך לכתבים לאחר פגישה עם נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ בספטמבר 2017 אמר נתניהו: "לא שיניתי את עמדתי מאז נאום בר-אילן".
ב-28 בינואר 2020 פרסם הנשיא טראמפ את תוכנית השלום לסכסוך שגיבש ממשלו. נתניהו הביע תמיכה בתוכנית, ואף פרסם מאמר בו טען שעסקת המאה היא "הזדמנות היסטורית שלא תחזור: לשמור ולהגן על מדינתנו, לקבוע את גבולותינו, להבטיח את עתידנו". יש הטוענים כי תוכנית טראמפ זהה למתווה שהציג נתניהו בנאום בר-אילן. אנשי ימין שונים השתמשו בהשוואה בין תוכנית טראמפ לנאום בר-אילן כדי לתקוף את התוכנית ואת נתניהו.
אילן דמתי
אילן דמתי (נולד ב-14 בספטמבר 1976) הוא זמר ישראלי. ידוע כחבר בהרכב המוזיקלי "הפרויקט של עידן רייכל", בביצוע השירים "שובי אל ביתי" ו"רוב השעות".
ביוגרפיה.
דמתי נולד וגדל בכפר סבא. בן להורים חירשים. בשנת 1999 הוציא יחד עם יאיר זיו את האלבום "שמור בשבילך". את האלבום הוציאו תחת להקה בשם "קטרזיס", שהתפרקה לאחר מותו של אביו של זיו. בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21, היה התאורן של הופעתיו של ההרכב "הפרויקט של עידן רייכל", ולאחר מכן החל גם לשיר ולנגן בהופעות, עקב הצעתו של עידן רייכל. בשנת 2005 יצא הסינגל "שובי אל ביתי" בביצועו, מתוך האלבום "ממעמקים". השיר הפך ללהיט, תוך שהגיע למקום השלישי במצעד השבועי של רשת ג' והיה לאחד מן השירים המצליחים ביותר מתוך האלבום.
בשנת 2008 יצא הסינגל "רוב השעות", מתוך האלבום "בין קירות ביתי" בביצועו של דמתי, שהיה גם הוא להצלחה רבה, תוך שהגיע בשיאו למקום השני במצעד השבועי של רשת ג', למקום ה-33 במצעד השנתי של התחנה ולמקום ה-27 במצעד השנתי של גלגלצ, תוך שהיה לאחד הלהיטים הגדולים ביותר מתוך האלבום בו הוא נכלל. בשנת 2013 השתתף בסיבוב ההופעות של הפרויקט, "רבע לשש", שנתמך על ידי אלבומו של הפרויקט הנושא את אותו השם. בשנת 2014 השתתף באלבום האוסף "שרים שיר השירים", המורכב מפרקי הספר שיר השירים, תוך שביצע את פרק ו'.
חיים אישיים.
דמתי נשוי ואב לשלושה. דודו הוא הכוריאוגרף אמנון דמתי.
פאראמיס
פאראמיס (שם מדעי: paramys; מילולית: "דומה לעכבר") הוא סוג של מכרסם נכחד מקבוצת דמויי סנאי, שהיה חי באמריקה הצפונית ואירואסיה בתקופות האאוקן ואולי אף בסוף הפלאוקן. השם המדעי מתכתב עם פירמוס ותיסבי מהמיתולוגיה היוונית.
הסוג תואר לראשונה ב-1871 בידי החוקר ג'וזף ליידי ממאובנים שהתגלו ברחבי אמריקה הצפונית ואירואסיה.
מאפיינים.
מכרסם זה היה אחד המכרסמים הקדומים ביותר המוכרים היום. מינים קטנים בגודלם בסוג היו בגודל של עכבר ומינים גדולים הגיעו לגודל של נובחנית. הרגליים הקדמיות היו דומים לכפות הידיים של סנאיי עצים ואילו הרגליים האחוריות היו דומות לרגליים האחוריות של סנאיי קרקע והותאמו לחיים על הקרקע ועל עצים וככל הנראה הוא גר בשניהם. כמו מכרסמים אחרים הוא היה בעל שינים חותכות שעזרו לחתוך את המזון שהורכב מאגוזים, זרעים ופירות. מוחו היה גדול יותר ממוחם של פרימטים שחיו באותה התקופה. המכרסם נכחד בסוף האאוקן כנראה מאחר שיערות הגשם שבהם חי התייבשו.
ערן סויסה
ערן סויסה (נולד ב-19 באפריל 1983) הוא עיתונאי ישראלי בהווה ואיש רדיו לשעבר. סויסה נבחר על ידי אתר וואלה! לאחד מאנשי התקשורת המשפיעים ביותר מהקהילה הלהט"בית.
ביוגרפיה.
סויסה נולד למשפחה מרוקאית-דתית בתל אביב-יפו וגדל בבת ים. הוא השני מבין שלושה אחים ואחיות. סויסה היה חניך ומדריך בתנועת הנוער "בני עקיבא".
לאחר תקופת התיכון, בשנת 2001, סויסה הצטרף לגלי צה"ל כמתנדב בארכיון, "הסרטיה". במסגרת תפקידו קיטלג תוכניות והוציא סרטים של תוכניות ישנות. בשלב מאוחר יותר התנדב סויסה לקחת חלק בהפקת תוכניות בגלי צה"ל, דוגמת "ציפורי לילה" ותוכניות אחרות, ביניהן: עשור לגלגלצ, מצעד אחד-אחד, המילה האחרונה, היום שהיה וציפורי לילה עם נסים גרמה.
בשנת 2005, מונה סויסה לכתב באתר "Nrg", ולאחר חצי שנה עבר לעיתון מעריב בתפקיד כתב בידור וכותב מדור "מלך הביצה". במקביל הוא מונה לסגן עורך בשבועון "רייטינג" ועורך ערוץ הברנז'ה באתר "nrg מעריב".
בשנת 2011, עזב סויסה את עבודתו ועבר לעיתון ישראל היום בתפקיד כתב בידור ותקשורת בכיר, כותב הטור "סויסה כבר יודע" וכתב המוסף "שישישבת".
בשנת 2016, המפיק דב ברוך תבע את סויסה על סך של עשרים וחמישה אלף ש"ח, בטענה שבעקבות תחקיר שנכתב על ידי סויסה, אחת מההופעות שהוא הפיק נכשלה. בית המשפט דחה את תביעתו של ברוך וחייב את ברוך לשלם לסויסה 800 ש"ח על הוצאותיו המשפטיות.
בשנת 2021 עמד סויסה מאחורי כמה מחאות אינטרנטיות, שקיבלו סיקורים מצד גופי תקשורת רבים ברחבי ישראל. תחילה, פעל למען קיצור מהדורות החדשות לשעה (כיום אורך מהדורה ממוצעת עומד על שעה וחצי). לאחר שהוגשו ל כ-3,000 תלונות, היא פרסמה סקר אנונימי, שינפה את דעת הציבור הישראלי בנושא. ב-9 בינואר 2021, התקבלה החלטה ברשות השנייה לקצר את מהדורות החדשות לשעה. בד בבד פרסם בעמוד האינסטגרם שלו פינה חדשה בשם "פינת הפוטושופ", בה הוא מפרסם תמונות של ידוענים ישראלים שעברו ריטוש מלאכותי. לטענתו של סויסה, מטרת הפינה היא לעלות את המודעות לתופעת הפוטושופ, שגורעת את דימוי גופם של בני הנוער. רבים מהידוענים שתמונותיהם פורסמו במסגרת הפינה התנגדו לה, ומתחו ביקורת על העיתונאי.
ב-2021 השתתף בתוכנית הדוקו-ריאליטי "יס מן" ששודרה ב-yes, בה חשף שעבר טיפולי המרה.
באוגוסט 2022 חשף הקלטות של הזמר בן אל-תבורי בהן הוא נשמע מאיים ומקלל את זוגתו אורטל עמר ואת בנם המשותף. ההקלטות עוררו סערה ולאחר מכן התפרק הצמד המוזיקלי המשותף שכלל את הזמר סטטיק.
חיים אישיים.
בשנת 2004 סויסה יצא בשאלה, וב-2008 יצא מהארון כהומוסקסואל.
כיום, סויסה מתגורר בעיר תל אביב-יפו, ביחד עם בן זוגו.
המפקח הכללי
המפקח הכללי (באנגלית: The Inspector General) הוא סרט קומדיה מוזיקלית אמריקאי משנת 1949 בבימויו של הנרי קוסטר, עם דני קיי בתפקיד הראשי.
התסריט מבוסס באופן רופף על המחזה רביזור של ניקולאי גוגול. במקום הצאר והאימפריה הרוסית העלילה הועתקה לצרפת בתקופתו של הקיסר נפוליאון.
סילביה פיין, אשתו של דני קיי, כתבה והלחינה את השירים וגם השתתפה בהפקת הסרט.
ג'ון גרין זכה בפרס גלובוס הזהב לפסקול הטוב ביותר.
תקציר העלילה.
ברונדי היא עיר קטנה בצרפת שנשלטת על ידי ראש העיר (ג'ין לוקהרט) וחברי המועצה שכולם דודנים ומושחתים. שליח נסער מגיע מעיירה סמוכה ומודיע שהגיע לשם מפקח מטעם הקיסר שמבצע ביקורת ומאיים לתלות את כל המושחתים וכי אי אפשר לזהות אותו כי הוא לבוש בגדים פשוטים. כל חברי המועצה נכנסים לפחד וחרדה.
ליד העיירה מתמקם הצועני יקוב (ולטר סלזק) שמוכר לאנשים תרופות שמסוגלות לעורר מתים. הוא עושה זה בעזרת עוזרו ג'ורג'י (דני קיי). ג'ורג'י מגלה לאישה כי התרופה שקנתה לבעלה הנוטה למות היא רמאות. כל האנשים מתחילים להתפרע ולהפוך את העגלה ויקוב מגרש את ג'ורג'י.
גורג'י מגיע לברונדי, רעב, צמא ולבוש סחבות. ונעצר על שוטטות. מפקח המשטרה מדווח זאת בישיבת המועצה וראש העיר מעלה חשד כי המדובר במפקח הכללי. הם מגיעים לבית הכלא, מוציאים את ג'ורג' מתאו ומפקח המשטרה נותן לו את מדיו. הוא מובל בתהלוכה לבית העירייה שם נערכת לו סעודת מלכים. ראש העיר ויועציו מנסים להרעילו על ידי הוספת רעל ליין אך הוא ניצל כל פעם.
חברי המועצה באים לחדרו בנפרד וכל אחד נותן לו סכום נכבד כשוחד. יקוב מגיע ומשלשל את הכספים לכיסו. אשת ראש העיר, מריה (אלזה לנצ'סטר) עוגבת עליו ורוצה לברוח אתו מהעיר. רק המשרתת ההולנדית לזה מוצאת חן בעיניו היות שהוא רואה בה את האדם הישר היחידי במקום.
ראש העיר מזמין רוצח שכיר לרצוח אותו באסם אך גם מזה מצליח ג'ורג'י להתחמק. לבסוף מגיע לעיר לחרדת חברי המועצה המפקח הכללי האמיתי. ג'ורג' מושם במעצר וראש העיר חותם על צו הוצאה להורג בתלייה. יקוב גונב מהמפקח האמיתי את כתב ההרשאה שלו ושם אותו בכיס של ג'ורג'י. כעת מראה ג'ורג'י את כתב ההרשאה והמפקח הכללי האמיתי עומד להיות מוצא להורג בחתימתו. ג'ורג'י מתוודה שהוא אדם ישר ולא יכול להמשיך להתחזות כמפקח הכללי ולחתום על גזר דין מוות. זה מוצא חן בעיני המפקח האמיתי, הוא שם את חברי המועצה בכלא וממנה את ג'ורג'י לראש העיר החדש שלצידו לזה וכל תושבי העיר מריעים להם.
ברווז שורק פולווס
אווזון חלודי, ברווז שורק כתום או ברווז שורק פולווס (שם מדעי: "Dendrocygna bicolor") הוא מין של ברווז מהסוג ברווז שורק החי לאורך האזור הטרופי בתת-היבשת ההודית, אמריקה הדרומית, אמריקה המרכזית, דרום ארצות הברית וכן באפריקה שמדרום לסהרה בסביבות ביצות ומקווי מים רדודים. במראהו הוא יכול לבלבל עם מינים נוספים מסוגו, כמו ברווז שורק קטן וברווז שורק לבן-פנים, החיים באותן סביבות, אך בעלי גוון צבעים שונה.
ברווז זה נפוץ יחסית ואיננו מצוי בסכנת הכחדה.
תיאור.
הברווז מגיע לאורך של 45 עד 53 סנטימטרים כשהזכרים שוקלים 748–1,050 גרם בממוצע והנקבות הקלות יותר מגיעות למשקל 712 עד 1,000 גרם בממוצע. הברווז בעל מקור מוארך מעט עם קצה שטוח שצבעו אפור כהה ובעלי גוף בינוני עם פלומת נוצות בצבע חום-ערמוני כשהצוואר והחזה כתומים ובהירים יותר. הרגליים ארוכות יחסית וצבעם אפור-כהה. הכנפיים חומות ובעלות קצוות שחורים וכן זנב שחור, אך אזור השת לבן.