כוס תרמית או ספל תרמי היא כוס בעלת דפנות כפולות, עשויות פלסטיק או נירוסטה, שביניהן אוויר, ולה מכסה שבו פתח הניתן לפתיחה וסגירה. מבנה זה מספק בידוד תרמי, המאפשר לכוס לשמור על הטמפרטורה של הנוזל שבכוס למשך שעות אחדות, בדומה לתרמוס.
אומאו (כדורגל נשים)
מועדון הספורט אומאו (בשוודית: Umeå IK, "אומאו אִי-קוֹ") הוא מועדון כדורגל נשים מהעיר אומאו שבצפון שוודיה.
כיום, משחקת הקבוצה בליגת העל השוודית לנשים, ולזכותה שבע אליפויות. בעבר נחשבה לאחת מקבוצות הנשים הטובות באירופה, וזכתה פעמיים בליגת האלופות לנשים, בשנים 2003 ו-2004.
הקבוצה משחקת באצטדיון גאמלייוואלן שבאומאו. מדיה הם בצבעים שחור ולבן.
היסטוריה.
מועדון הספורט נוסד ב-1917 וקבוצת הנשים שלו הוקמה ב-1984. בשנת 1996 עלתה הקבוצה לראשונה לליגת העל השוודית, אך שנה לאחר מכן כבר חזרה לליגת המשנה. ב-1998, עלתה לליגה העליונה בשנית ומאז היא משחקת בה. עם תחילת המאה ה-21, התבססה אומאו כאחת מהקבוצות הטובות ביותר בשוודיה ובאירופה. בשנת 2000 היא זכתה באליפות ראשונה בתולדותיה, ובשנתיים שלאחר מכן הוסיפה עוד שני דאבלים.
לשיאה הגיעה הקבוצה בשנים 2003 ו-2004, אז זכתה פעמיים ברציפות בגביע אופ"א (ליגת האלופות כיום). בנוסף לשתי הזכיות, הגיעה הקבוצה לעוד שלושה גמרים, אך הפסידה פעמיים לפרנקפורט (2002 ו-2008) ופעם אחת לארסנל (2007).
מאז האליפות האחרונה שלה ב-2008, לא מצליחה אומאו לשחזר את ההצלחה שחוותה בעשור הראשון של המאה ה-21.
דיגמא
דִּיגַֿמָּא (נקראת גם וַאוּ; אות גדולה: Ϝ, אות קטנה: ϝ) היא אות באלפבית היווני שיצאה משימוש עוד בתקופה העתיקה, ונותרה בעלת ערך מספרי בלבד. בספרות יווניות האות שקולה למספר 6.
היסטוריה.
שמה המקורי של האות אינו ידוע, וככל הנראה נקראה ביוונית עתיקה Ϝαυ (וַאוּ). האות נקראה מאוחר יותר דיגמא בשל צורתה - כפילות של האות גמא (השלישית באלפבית היווני). דיגמא, בדומה לאות אופסילון התפתחה מהאות הפיניקית ו"ו, ומאוחר יותר התפתחה לאות הלטינית F.
בימי הביניים שימשה צורת האות לייצוג האות היוונית סטיגמא.
שימוש באות.
האות ייצגה עיצור וילוני-שפתי, מקורב ([w] :IPA). השתמשו בה, בין היתר, לשמה החתי של טרויה - וילוסה. השימוש באות הופסק במאה ה-7 לפני הספירה.
חנה לבנה
סטיגמא
סטיגמא (אות גדולה: Ϛ, אות קטנה: ϛ) היא ליגטורה שהשתמשו בה באלפבית היווני על מנת לייצג איחוד של האותיות סיגמא וטאו.
אות זו נכתבה בצורת הכתב של האות היוונית דיגַמא כאשר זו שימשה לייצג את המספר 6 בספרות יווניות.
כיום נותרה מאות זו רק האות סיגמא סופית.
דיגמה
דיגאמה
סטיגאמא
טיטרציה
ליגטורה
לִיגָטוּרָה (בעברית: צֵרוּף אוֹתִיוֹת. לעִתים גם: מִשְׁלָב אוֹתִיוֹת) היא כתיבה של שתי גרפמות סמוכות, או יותר, כסימן גרפי אחד. מצב זה מתרחש, למשל, כאשר שתי אותיות בעלות סממנים דומים נכתבות זו ליד זו במילים רבות או במילה נפוצה מאוד.
ליגטורות באלפבית הלטיני.
האות f.
האות f (האות F קטנה) יכולה להשתלב עם האות שאחריה. הדוגמה הנפוצה ביותר היא האות i (האות I קטנה) שנכתבת אחרי f, במקרה כזה, הנקודה מעל ה-i משתלבת עם הלולאה מעל ה-f, ונוצרת הליגטורה ﬁ. ליגטורות אחרות שנוצרו באופן דומה כוללות את ﬀ, ﬂ, ﬃ, ﬄ.
אמפרסנד.
הסימן אמפרסנד - &amp; - מקורו בליגטורה שנוצרה מהמילה הלטינית (וכיום גם הצרפתית) Et (ו"ו החיבור).
האות ß.
האות ß היא ליגטורה המשמשת בשפה הגרמנית ומקורה בשילוב האות ſ (הנקראת s ארוכה) עם s קצרה או עם z.
ליגטורה שנהייתה לאות.
האות W.
האות W ("דבל יו") מקורה בכתיבת שתי אותיות V אחת ליד השנייה. אות זו לא הייתה באלפבית הלטיני ומקורה בשפה האנגלית העתיקה. עם הכיבוש הנורמני של אנגליה הופסק השימוש באות אולם בימי הביניים שבו להשתמש בה.
האותיות Æ Œ.
האות Æ (אות קטנה: æ), המשמשת בדנית, נורווגית, איסלנדית ואנגלית עתיקה, מקורה בליגטורה של האותיות AE, אך היא מהווה אות בפני עצמה. מקורו של סימן Æ הוא בלטינית, והוא משמש גם באנגלית מודרנית ובצרפתית, אך בשפות אלה הוא ליגטורה הניתנת להחלפה ב-AE, ולא אות. בדומה, הליגטורה Œ (אות קטנה œ) מקורה באותיות OE.
הסימן Ĳ.
Ĳ הוא סימן טיפוגרפי המשמש בלשון ההולנדית. יש לו מאפיינים של אות, של דיגרף, ושל ליגטורה, אולם לא ניתן להגדיר אותו כאף אחד מאלו באופן בלעדי.
ליגטורות באלפבית העברי.
בכתבי יד ודפוסים מימי הביניים (ובמידה מועטה גם כיום) מצורפות לפעמים האותיות א ול לליגטורה ﭏ, בפרט במילים "אל" ו"אלוהים", כדי להימנע מכתיבת שם ה', דבר המצריך גניזה לפי ההלכה היהודית. האות נפוצה במיוחד בטקסטים שנכתבו בערבית יהודית, משום ש"אל" היא תחילית היידוע בשפה זו. בכתיב התקני של היידיש קיימות האותיות װ,ױ,ײ, ו־ײַ, אולם אין מדובר בליגטורה, אלא באותיות בפני עצמן.
ליגטורות באלפבית הערבי.
האלפבית הערבי הוא רהוט (קורסיבי, כלומר האותיות מתחברות זו לזו). כיוון שכך, צירופי אותיות רבים נכתבים כליגטורות. הליגטורה הנפוצה ביותר היא لا שהיא צירוף האותיות ل (ל) ו-ا (א). תפוצתה נובעת, בין היתר, מכך שהיא מסמנת את מילת השלילה "לא". בחישובי גימטריה יש המחשיבים את הליגטורה הזו כאות נפרדת. ליגטורה נפוצה אחרת היא צירוף האותיות ﳌ (ل+مـ - ל+מ). סגנונות הכתיבה השונים של הכתב הערבי כוללים ליגטורות רבות נוספות.
ריבוי הליגטורות הקשה על הדפסת טקסטים ערביים באמצעי הדפוס שהיו מקובלים עד אמצע המאה ה-20. לפיכך פותח באירופה כתב ערבי מפושט, מיוחד לדפוס, שכולל ליגטורות מעטות ככל האפשר. למשל, הצירוף ﳌ נכתב בשיטה הזאת: لـمـ. למעשה, הליגטורה היחידה שנשארה הכרחית בשיטת הדפוס הזו היא لا, ואכן במכונות כתיבה רבות הוקצה לה מקש מיוחד. ככל שנעשה הדפוס נפוץ בעולם הערבי, כך נעשתה שיטת הכתב המפושטת נפוצה, אם כי היא מעולם לא שימשה בכתבי יד, ורק לעיתים נדירות שימשה בהדפסת ספרי הקוראן. כיום, עקב שכלול אמצעי ההדפסה, יש נטייה לחזור לסגנונות הכתיבה המסורתיים גם בהדפסת עיתונים וספרים.
המילה אללה - الله - אינה ליגטורה של ממש, שכן האותיות שבה מתחברות זו לזו לפי כללי הכתב הרגילים, אולם כשמילה זו מופיעה בטקסטים מודפסים, תמיד נשמרים בה כללי הכתב המסורתי, ואף נהוג לסמן בה שַדַה (סימן המקביל לדגש חזק בעברית), ו"אלף קטנה" (סימן לתנועת a ארוכה) - סימנים אשר בדרך כלל משמיטים, כשם שמשמיטים את סימני התנועות. מבחינת המדפיס מדובר למעשה בשני סימנים: האות ا (א) ואחריה ליגטורה של האותיות لـلـه (ללה) והסימנים "שדה" ו"אלף קטנה".
עיגול (אריתמטיקה)
עיגול הוא פעולה הנעשית על מספרים, לצורך פישוטם למספר פחות מדויק, אך נוח יותר לזכירה והבנה. במסגרת עיגול של מספר מוחלפות ספרות פחות משמעותיות בו (ממוקמות בימין המספר ומייצגות ערך יותר קטן) באפסים, וספרה משמעותית יותר עשויה להיות מוחלפת בספרה קרובה.
מספר שמספר הספרות המשמעותיות בו הוא כמתבקש לאחר העיגול קרוי מספר עגול.
לעיגול חשיבות גבוהה במצבים של אומדן, שבהם הוא משקף את מידת הדיוק של אומדן זה. כאשר אנו מבקשים מצופה לאמוד את מספר האנשים הנמצאים בהפגנה, והוא עונה 120,000, משקפת תשובתו גם את העובדה שהאומדן שלו מעוגל לעשרות אלפים, משום שאינו מסוגל לתת אומדן מדויק יותר. תשובה כגון 121,238 לשאלה הנ"ל תהווה, בדרך כלל, יומרה שאין לה כיסוי.
פעמים רבות נעדיף לקבל מידע מעוגל על-פני מידע מדויק, משום שכך נוח יותר. כאשר תייר שואל אדם: "מה המרחק אל המפל?" הוא יעדיף כתשובה, בדרך כלל, "חמישה ק"מ" על-פני "5,138 מטר". כאשר אנו שואלים אדם למשקלו, אנו מצפים לתשובה בקילוגרמים שלמים, ורמת דיוק גבוהה יותר, גם כאשר המאזניים מספקים אותה, תהיה לנו לטורח.
שיטות עיגול.
אם לא צוין אחרת, עיגול פירושו החלפת מספר ממשי נתון במספר השלם הקרוב אליו. זהו עיגול לשלמים, אך ניתן לעגל גם לעשרות, למאות וכו', וכן ניתן לעגל מימין לנקודה העשרונית. תוצאות מספריות העוסקות בדולרים לתשלום, למשל, אין טעם להציג בדיוק העולה על שתי ספרות מימין לנקודה, משום שהמטבע הקטן ביותר בדולר הוא סנט אחד (בשער חליפין לעומת זאת מוצג הדולר גם בדיוק של ארבע ספרות מימין לנקודה, דיוק שיש לו משמעות בהמרה של סכומים גדולים).
דוגמאות: עיגול לשלמים של 12.35 ייתן 12, ואילו עיגול לשלמים של 12.57 ייתן 13. עיגול של מספרים אלה לעשרות ייתן בשני המקרים 10.
אלגוריתם לעיגול:
בהקשרים שונים מופיעות פונקציות עיגול אחרות, שאף הן מקבלות כקלט מספר ממשי ומחזירות מספר שלם:
עיגול במדע.
כאשר מבצעים מדידה במדעים מדויקים, כמו בפיזיקה, בכימיה או בביולוגיה, מקבלים נוסף על המדידה עצמה גם שגיאת מדידה. שגיאה זו מציינת השפעה של גורמים אחרים (למשל בניסוי המודד את האפקט הפוטואלקטרי השגיאה מציינת בין השאר את האור שמקורו מחוץ למעבדה ואיננו ניתן לשליטה) על מערכת הניסוי. כמו גם חוסר דיוק בסיסי של כלי המדידה (למשל בסרגל שבו השנתות הן בגודל של מילימטר, לא ניתן לקבל מדידה בעלת דיוק גבוה יותר). במצב כזה ייתכן שיתקבלו ספרות נוספות שהן קטנות מטווח השגיאה ולכן הן חסרות משמעות ויש לעגלן. למשל, במצב בו שגיאת המדידה של השעון היא שנייה וקיבלנו תוצאה של 4.58 שניות, אין לספרות לאחר הנקודה משמעות ויש לעגלן למספר השלם הקרוב ביותר (5). ההבדל שבין הערך המדויק לבין הערך המקורב כפי שנמדד נקרא שגיאת קירוב.
עיגול במחשב.