לצד זאת, הוא מחבר ספרים ומרצה על שיטתו הרוחנית, שאותה הוא מכנה "פסיכומג'יק" ("psychomagic") ו"פסיכושמאניזם" ("psychoshamanism"), אשר מושפעת מהתעניינותו באלכימיה, קלפי טארוט, זן בודהיזם, ושמאניזם.
ב-2011 חודורבסקי יצר את סרטו האוטוביוגרפי "מחול המציאות" (""The Dance of Reality")", אשר צולם ברובו בעיירה בה גדל בצ'ילה.הסרט היה מבוסס על אוטוביוגרפיה באותו שם שפרסם בספרדית ב־2001 ("La danza de la realidad"). ב-2018 יצא לאור בעברית תרגום אותו ספר בשם "ריקוד המציאות", אותו תרגמה מיכל שליו, בהוצאת בבל.
ב-2013 הופק סרט דוקומנטרי בהשתתפותו על כישלון הפרויקט "חולית" משנות השבעים בשם "חולית של חודורובסקי".
אשתו הראשונה של חודרובסקי הייתה השחקנית ולריה טרומבליי (Valérie Trumblay). כיום הוא נשוי לאמנית ומעצבת התלבושות פסקלה מונטדון (Pascale Montandon). יש לו ארבעה בנים (אחד מהם נפטר) ובת אחת.
מבחינת השקפתו הדתית, חודורבסקי מגדיר את עצמו כ"אתאיסטי מיסטי". הוא לא שותה או מעשן, ומצהיר כי אינו אוכל בשר ועוף מכיוון שהוא "לא אוהב גופות", אך מדי פעם אוכל מאכלי ים.
שגיא הרטוב
שגיא הרְטוֹב (באנגלית: Sagi Hartov) הוא צ'לן ישראלי-בריטי. הוא מייסד התחרות לנגינת יצירות של ארנסט בלוך.
מאז 2010, הרטוב חבר בטריו מוצרט הלונדוני. בשנת 2011, התמנה לדקן ומנהל לונדון קולג' לאמנויות בנות-זמננו.
חייו.
לימודים.
שגיא הרטוב התחיל ללמוד נגינה בצ'לו בגיל 10. מקור ההשראה העיקרית שלו היה הצ'לן והמנצח הרוסי מסטיסלב רוסטרופוביץ', שעמו הופיע בהמשך. הוא למד בקונסרבטוריון רובין בחיפה, ובגיל 15 הופיע עם התזמורת הסימפונית חיפה.
בין 1995 ל-1999 למד הרטוב אצל עוזי ויזל, תחילה באוניברסיטת תל אביב ואחר בקונסרבטוריון למוזיקה של סידני. כמו כן למד אצל אלדו פאריזוט, יאנוש סטארקר ומאטס לידסטרם.
בספטמבר 2000 עבר הרטוב לבריטניה ללמוד באקדמיה המלכותית למוזיקה. והיה למוסמך להוראה מטעם האקדמיה (LRAM).
הרטוב לימד באקדמיה המלכותית למוזיקה והיה למרצה בכיר.
הרטוב לימד תלמידים לתואר מוסמך וכיתות אמן בקונסרבטוריון של ברמינגהאם, בבית הספר ע"ש יהודי מנוחין ובאוניברסיטת קיימברידג'. מאז ספטמבר 2010 מלמד הרטוב בקולורסטרינגס סנטר וקונסרבטוריון בצפון לונדון.
פרסים והופעות.
שגיא הרטוב הופיע ביותר מ-12 ארצות. הוא ניגן ברסיטל סולו עם בנג'מין פרית' בויגמור הול ובקונצרט עם הפסנתרן הארגנטינאי אלברטו פורטוחאיס ברג'נט הול.
הרטוב השתתף בפסטיבלי מוזיקה שונים. בשנים 2007 ו-2008 ייסד את תחרות המוזיקה הישראלית ואת תחרות ארנסט בלוך. בשנת 2010, נרשמו לתחרות המוזיקה הישראלית 500 מועמדים מ-60 מדינות שונות.
בשנת 2010 הצטרף הרטוב לטריו מוצרט הלונדוני, שייסד הפסנתרן קולין סטון בשנת 1989. הטריו הוציא שני אלבומים; החבר השלישי בטריו הוא קשישטוף סמיאטאנה.
הערות שוליים.
[[קטגוריה:צ'לנים ישראלים]]
[[קטגוריה:צ'לנים בריטים]]
[[קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1978]]
ילנה אוסטפנקו
ילנה אוסטפנקו (בלטבית: Jeļena Ostapenko; נולדה ב-8 ביוני 1997) היא טניסאית לטבית זוכת אליפות צרפת הפתוחה (2017). מדורגת במקום ה-7 בעולם (אוקטובר 2017) בסבב ה-WTA, דירוג השיא שלה.
אוסטפנקו זכתה עד היום ב-9 תוארי יחידות (שתיים ב-WTA ו-7 ב-ITF) וב-10 תארים בזוגות (2 ב-WTA ו-8 ב-ITF).
היא מתאמנת בהדרכתה של אנבל מדינה גאריגס.
קריירה.
אוסטפנקו נולדה וגדלה בריגה. אביה, יבגני אוסטפנקו, היה שחקן כדורגל בעברו. יש לה אח שחי בארצות הברית. היא החלה לרקוד ריקודים סלוניים ולשחק טניס בגיל 5. היא השתתפה באליפות לטביה בריקודים סלוניים לילדים. בגיל 12 החליטה להתרכז בטניס. היא דוברת רוסית, אוקראינית, לטבית ואנגלית.
באליפות וימבלדון 2014 זכתה אוסטפנקו בתואר לנערות. הופעתה הראשונה בטורניר מקצועני נערכה באליפות טשקנט הפתוחה בשנת 2014 שבו היא ניצחה את שחר פאר מישראל בסיבוב הראשון בשתי מערכות (3-6, 5-7). בסיבוב השני היא הפסידה לקסניה פרווק מרוסיה בשתי מערכות (6-2, 7-6).
באליפות ארצות הברית הפתוחה היא הפסידה בסיבוב השני לשרה אראני מאיטליה (דורגה במקום 16 בטורניר) בשלוש מערכות (0-6, 6-4, 6-3). בספטמבר היא הגיעה לראשונה לגמר טורניר WTA שנערך בקוויבק סיטי והפסידה בו לאניטה בק מגרמניה (דורגה במקום 5 בטורניר) בשתי מערכות (6-2, 6-2).
אוסטפנקו השתתפה בטורניר הטניס ליחידות באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016), שבו הודחה בסיבוב הראשון לאחר שהפסידה לסמנתה סטוסור מאוסטרליה (דורגה במקום 13 בטורניר) בשלוש מערכות (1-6, 6-3, 6-2).
באליפות צרפת הפתוחה היא ניצחה בשלב חצי הגמר (ביום הולדתה) את טימאה בצינשקי משווייץ ב-3 מערכות (6-7, 6-3, 3-6) ועלתה למשחק הגמר. בגמר היא ניצחה את סימונה האלפ מרומניה (דורגה במקום 3 בטורניר) בשלוש מערכות (4–6, 6–4, 6–3), וזכתה בפעם הראשונה בטורניר גראנד סלאם. היא הראשונה מלטביה שזכתה בגראנד סלאם, והיא השחקנית הלא מדורגת הראשונה שזכתה בטורניר זה מאז 1933.
באליפות וימבלדון העפילה לרבע הגמר, בו הפסידה לוונוס ויליאמס בשתי מערכות.
בחודש מרץ היא הגיעה למקום החמישי בדירוג העולמי.
במאי באליפות צרפת הפתוחה, שבה זכתה ב-2017, הודחה כבר בסיבוב הראשון.
באוקטובר העפילה לגמר טורניר לינץ, בו הפסידה לקורי גוף בשלוש מערכות.
כאן88
תלחיץ
"תלחיץ" (באנגלית: Embossing) היא טכניקת הדפס היוצרת אפקט תלת-ממדי של נייר.
בטכניקה זו עושה האמן שימוש בחפצים שונים המונחים על לוח ההדפסה. בין היתר נהוג להשתמש בגלופה של סמלים, חפצים בעלי מרקמים שונים או אף תבליט. לאחר מכן מניחים על הלוח גיליון נייר לח ומעבירים אותו במכונת דפוס, או שמפעילים עליו לחץ בהדפסה ידנית. הנייר הלח מקבל את צורת החפצים, כך שנוצרות על הנייר בליטות שונות. בדרך כלל נעשה בטכניקה זו שימוש בשילוב עם טכניקות אחרות, כגון גלגול צבע על המשטחים והדפסתם כדפוס בלט, או שילוב הבלטות עם הדפס רשת או סוגי תצריב.
איה גורדון-נוי
פרויקט מגדלנה
פרויקט מגדלנה (מאנגלית: "The Magdalena Project") הוא רשת בינלאומית של נשים בתיאטרון עכשווי ואמנויות הבמה הפועל משנת 1983. מטרתו להגביר את המודעות לתרומות של נשים בתיאטרון, ליצור מבנים אמנותיים, כלכליים ורשתות תמיכה, על מנת לאפשר לנשים לעבוד בתחום ולמנף את פעילותן.
רקע.
הרעיון לפרויקט נולד בעיר טרוויאנו שבאיטליה בבית קפה במהלך פסטיבל תיאטרון אלטרנטיבי בשנת 1983. במהלכו נוצר דיון אודות המיעוט היחסי של כותבות, יוצרות ובמאיות נשים בין משתתפי הפסטיבל. ג'יל גרינהאל שהשתתפה בדיון הגתה בהשראתו את הרעיון לפרויקט מגדלנה, ובהמשך לכך, באוגוסט 1986 ארגנה את 'מגדלנה 86' - הפסטיבל הבינלאומי הראשון לנשים בתיאטרון עכשווי שהתקיים בקארדיף, ויילס.
פסטיבלים בינלאומיים.
החברות הבינלאומית בפרויקט מגדלנה כוללת יחידים (נשים וגברים), איגודי וארגוני תיאטרון וסניפים רשמיים מקומיים ברחבי העולם, אשר ממומנים בידי גופים מקומיים ופועלים אוטונומית. הרשת הלטינו-אמריקאית פועלת מאז 1988 בפסטיבלים בארגנטינה, קולומביה, קובה, פרו וברזיל. בארגנטינה הרשת פעלה בשם 'הדור השני של מגדלנה' מאז 1999. ב-1997 ארגון מגדלנה אוטרואה נוסדה באופן רשמי בניו זילנד ופסטיבל נשים בינלאומי לאומנויות הבמה התקיים בה ב-1999. פסטיבלים נוספים מחוץ לאירופה התקיימו באוסטרליה (2003), ארצות הברית (2005) וסינגפור (2006). בנוסף, פסטיבל הטרנזיט של מופעי נשים מתקיים כל שלוש שנים לערך בתיאטרון אודין, דנמרק, ומאורגן על ידי ג'וליה וארלי, אחת ממקימות פרויקט מגדלנה.
ארגונים ופסטיבלים אחרים הפועלים בזיקה לפרויקט מגדלנה כוללים את גרינלנד פריתיאטר, טיאטרו דלה ראדיצ'י, AMAR, תיאטרון DAH, דאבל אדג' ואחרים.
בית השידור בירושלים
קאמאז נאברז'ניה צ'לני
קאמאז נאברז'ניה צ'לני (ברוסית: Футбольный клуб «КАМАЗ» Набережные Челны) הוא מועדון כדורגל מקצועני רוסי מהעיר נאברז'ניה צ'לני שבטטרסטן. המועדון הוקם בשנת 1981 בחסות מפעל המשאיות קאמאז. בשנים 1993–1997 הקבוצה שיחקה בליגת העל הרוסית בכדורגל והעפילה לחצי גמר גביע אינטרטוטו בעונת 1996.
היסטוריה.
קבוצת הכדורגל של נאברז'ניה צ'לני הוקמה ב-11 בנובמבר 1981 בחסות מפעל קאמאז כקבוצת הכדורגל טרוד-PRZ. הקבוצה התמודדה בליגות המקומיות עד 1988 כשהעפילה ל, בה התמודדה עד התפרקות ברית המועצות בשנת 1992.
לאחר הקמת מערך הליגות הרוסי היא התמודדה בליגה הראשונה וזכתה באליפות המערב של הליגה, הישג שאפשר לה להעפיל לליגת העל הרוסית בכדורגל לראשונה בתולדותיה. הישג השיא בליגה היה מקום ששי בעונת 1994 והיא השתתפה בגביע אינטרטוטו העפילה עד שלב חצי הגמר. בשנת 1995 אימצה את השם "קאמאז", על שם הבעלים והספונסר.
הקבוצה התמודדה בליגת העל הרוסית במשך 5 עונות רצופות (משנת 1993 עד 1997). בעונת 1997 המפעל המממן נקלע לקשיים כלכליים והקבוצה ירדה לליגת המשנה הרוסית ולאחר מכן גם נאלצה לרדת ל. היא התמודדה בליגה השנייה בשנים 1999–2003 והתמודדה לאחר מכן בליגת המשנה במשך שנים רבות שבהן נצמדה לצמרת טבלת הליגה, אך לא הצליחה לעלות מעל למקום הרביעי בטבלה ובעונת 2015/2016 אף ירדה חזרה לליגה השנייה, שכעת נקראה ליגת הכדורגל המקצוענית.
בתום עונת 2020/2021 העפילה לליגה הלאומית, עונה לאחר מכן הייתה אמורה לרדת חזרה לליגה השנייה, אך קיבלה הזדמנות להישאר בעקבות פירוקה של ספרטק-2 מוסקבה. את עונת 2022/2023 פתחה עם רצף ניצחונות והתמקמה בצמרת בטבלת הליגה.
הישגים ותארים.
ליגת העל הרוסית בכדורגל
ליגת המשנה הרוסית