יחסי ארמניה–יוון הם היחסים הדו-צדדיים בין ארמניה ליוון. בגלל הקשרים הפוליטיים, התרבותיים והדתיים החזקים בין שתי המדינות (הרוב המכריע של הארמנים והיוונים מאמינים של הכנסייה הנוצרית המזרחית), ארמניה ויוון כיום נהנות מיחסים דיפלומטיים מצוינים. הם תמיד היו חזקים הן מבחינה רגשית והן מבחינה היסטורית בגלל השורשים הדתיים והתרבותיים וקיום משותף במהלך האימפריות הביזנטיות והעות'מאנית.
כל שלושת נשיאי ארמניה ערכו ביקורים רשמיים ביוון ויש קשרים ברמה גבוהה בין שתי המדינות. יוון הכירה רשמית ברצח העם הארמני בשנת 1996 ואילו ארמניה הכירה רשמית ברצח העם היווני-פונטי בשנת 2015.
שמות.
בשפה היוונית ארמניה נקראת Αρμενία ("ארמניה"), הארמנים נקראים Αρμένιοι ("ארמני") והשפה הארמנית נקראת αρμένικα ("ארמניקה"). בשפה הארמנית, יוון נקראת Հունաստան "(Hounastan)," היוונים נקראים հույներ "(Houyner)" והשפה היוונית נקראת Հունարեն "(Hounaren)." התעתיק היווני של המילה הארמנית לארמניה ("Հայաստան") הוא Χαγιαστάν ("הייאסטאן"). התעתיק הארמני של המילה היוונית לשפה היוונית ("Ελληνικά") הוא էլլինիկա ("אליניקה").
היסטוריה.
ארמנים ויוונים קיימים זה מזה מאות שנים כציוויליזציות קדומות. ישנם כתבים עתיקים של היסטוריונים יוונים המרמזים על שורשי הארמנים. ההתייחסות המוקדמת ביותר לארמניה נעשתה על ידי ההיסטוריון היווני הקטאיוס ממילטוס בשנת 525 לפני הספירה. על פי השערה שהציעו בלשנים במהלך המאה ה-20, השפה הארמנית והיוונית חולקות אב קדמון משותף. הרודוטוס מציע כי הארמנים הם צאצאי הפריגים. אפלטון הבחין מוקדם בקווי הדמיון בין השפה היוונית לשפה הפריגית. בנוסף כתב סטראבו כי מולדתם הקדמונית של הארמנים או של המעמד השליט שלהם, לפני עלייתם באסיה הקטנה, הייתה עמק בתסאלי שעל שמו הם נקראים. שרשרת של אזכורים קדומים מציגה את הקשר ההדוק בין שני העמים.
לאחר חורבן האימפריה הסלאוקית, מדינה יוונית-ארמנית הלניסטית (ממשיכתה של האימפריה קצרת החיים של אלכסנדר מוקדון) נוסדה בשנת 190 לפנה"ס.
אומרים שהשפה הארמנית הושפעה מיוונית עתיקה, אך שתי השפות התפתחו בצורה שונה לאורך זמן. האלף-בית הארמני (שנוצר בשנת 405), שנכתב משמאל לימין ולא מימין לשמאל כמו בשפות אחרות של אגן הים התיכון או המזרח התיכון, הוא בעל טעם יווני מסוים.
בתקופת האימפריה הביזנטית, חיו ארמנים ויוונים בשלום יחסי בזכות קשריהם הדתיים. ארמנים היוו חלק בלתי נפרד מהאימפריה במאותיה הראשונות, כאשר רבים מהקיסרים הביזנטיים היו ארמנים או בעלי דם ארמני. השושלת המקדונית נחשבת לרוב לעידן בו האימפריה הביזנטית הגיעה לרמה הגדולה ביותר מאז החלו הכיבושים המוסלמים והרנסאנס המקדוני במכתבים ואומנויות. השושלת נקראה על שם מייסדה, בזיליוס הראשון המקדוני, שהיה צאצא לשושלת מקדונית (השושלת הייתה ממוקמת למעשה באזור תראקיה, ולא היה לה שום קשר לאזור הגאוגרפי של מקדוניה). מייסד השושלת והקיסרים הרבים הבאים היו ממוצא ארמני, ומכאן מכונה השושלת על ידי גם כמה מחברים "השושלת הארמנית". עם זאת, בגלל ההבדלים שהיו בין הנצרות האפודולית היוונית לארמנית, ניסו הקיסרים הביזנטיים לרוב לכבוש את ממלכת שושלת בגרטוני הארמנית ולכפות את האורתודוקסיה היוונית. הם השיגו זאת בשנת 1045 לאחר ניסיונות רבים. זה החליש את הביזנטים ואת הארמנים כאחד, וכתוצאה מכך הם לא הצליחו להרחיק את הטורקים מארמניה שהשאירה אותה לא מוגנת (1064) ושאר אנטוליה (1071 ואילך).
שתי המדינות הללו נשלטו יחד תחת השושלת הסלג'וקית ובהמשך תחת האימפריה העות'מאנית.
היום.
יחסים פוליטיים.
יוון הייתה אחת המדינות הראשונות שהכירו בעצמאות ארמניה ב-21 בספטמבר 1991. לשתי המדינות יש שגרירות בבירותיהן בהתאמה. כמו כן, יוון היא אחת המדינות שהכירו באופן רשמי ברצח העם הארמני והיא אחת המדינות הבודדות שרואות כפשע את שלילת רצח העם.
מאז הכרזת העצמאות בארמניה, שתי המדינות היו שותפות במסגרת ארגונים בינלאומיים (האו"ם, הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה, מועצת אירופה, BSEC), בעוד יוון תומכת בתוקף בתוכניות הקהילה שמטרתן המשך פיתוח היחסים בין האיחוד האירופי לארמניה.
ביקורים רצופים ברמה הגבוהה ביותר הראו ששתי המדינות רוצות להמשיך ולשפר את רמות הידידות ושיתוף הפעולה. נשיא ארמניה לבון טר-פטרוסיאן ביקר ביוון בשנת 1996, נשיא יוון קוסטנטינוס סטפנופולוס ביקר בארמניה בשנת 1999, נשיא ארמניה רוברט קוצ'ריאן ביקר ביוון בשנת 2000 וב-2005. בנוסף, נשיא ארמניה סרז' סרקזיאן ביקר ביוון בשנת 2011 ובשנת 2014 אירחה ארמניה את נשיא יוון קרולוס פפוליאס בירוואן.
שיתוף פעולה צבאי.
יוון היא, אחרי רוסיה, אחת השותפות הצבאיות הגדולות של ארמניה. קצינים ארמנים לומדים באקדמיות צבאיות ביוון, וסיוע טכני שונה מסופק על ידי יוון. מאז 2003 נפרסה מחלקה ארמנית בקוסובו כחלק מהגדוד היווני של KFOR. בשנת 2011 הנספח הצבאי של ארמניה ליוון וקפריסין, קולונל סמוול רמזיאן, אמר כי שיתוף הפעולה הצבאי הארמני-יווני ממשיך להתפתח בהתמדה.
אמנות.
שתי המדינות חתמו על הסכמים דו צדדיים הכוללים:
תפוצות.
ההערכות על גודל הקהילה היוונית בארמניה נעות בין 1,800 ל-5,000. המספר היורד של היוונים בארמניה בשנים האחרונות נובע בעיקר מהגירה המונית ליוון בברית המועצות לשעבר, ובשל מצבה הכלכלי של ארמניה כתוצאה ממלחמת נגורנו קרבאך. היא החמירה עוד יותר בגלל רעידת האדמה של לנינאקאן, אשר בדצמבר 1988 פגעה בצפון מערב ארמניה, האזור בו גרו רוב היוונים בעבר. הקהילות היווניות הגדולות נמצאות בירוואן ואלאוורדי, וכן בונדזור, גיומרי, Stepanavan ו-Noyemberyan.
הקהילה הארמנית ביוון גדולה בהרבה, והיא מונה כ-50,000 איש. המספר היה גבוה אף יותר, אולם הגירה לצפון אמריקה גרמה לירידה ניכרת. הקהילות הארמניות הגדולות ביותר נמצאות באתונה ובסלוניקי.
יחסי יוון–פרו
יחסי יוון–פרו הם היחסים בין יוון לפרו.
רקע כללי.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-5 בדצמבר 1965. יוון יוצגה בפרו על ידי שגרירותה בברזיל עד 1992 כאשר נפתחה השגרירות בלימה. בסביבות 150–350 אנשים ממוצא יווני מתגוררים בפרו, כולל ולדימירו מונטסינוס, ראש שירות המודיעין הפרואני, סרביוסי דה אינטליגנציה נסיונל תחת אלברטו פוג'ימורי. מאז 1987 פרו מחזיקה ביוון שגרירות באתונה.
ביקורים דו צדדיים.
ביקורו הרשמי הראשון של בכיר יווני בפרו נערך על ידי שר החוץ היווני יורגוס פפנדראו בשנת 2003.
הסכמים דו צדדיים.
קיימים מספר הסכמים:
יחסי יוון–קולומביה
יחסי יוון–קולומביה הם יחסי החוץ בין קולומביה ליוון.
יחסים פוליטיים.
במסגרת הדיאלוג בין האיחוד האירופי לקולומביה, יוון תומכת במאמצים לפתרון של שלום של בעיית הביטחון הפנים ארוכת השנים בקולומביה, הנובעת מפעילות של קבוצות גרילה בלתי חוקיות, חמושים ומסודרים, כמו גם מסחר בסמים, חטיפה מקצועית וכדומה.
יחסי אוסטרליה–אירלנד
יחסי אוסטרליה–אירלנד הם היחסים הדיפלומטיים בין חבר העמים של אוסטרליה לרפובליקה של אירלנד. אוסטרליה ואירלנד חולקות קשר היסטורי והיו חלק מהאימפריה הבריטית עד לעצמאותן. למעלה מ-300,000 מתיישבים אירים היגרו לאוסטרליה כדי להימלט מעוני במולדתם ומעל 2 מיליון אזרחים אוסטרלים טוענים למוצא אירי. שתי המדינות הן חברות הדדיות בקבוצת אוסטרליה, הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי והאו"ם.
היסטוריה.
האירים הידועים הראשונים שהגיעו לאוסטרליה הגיעו עם הצי הראשון בשנת 1791, כאשר בריטניה העבירה 155 מורשעים אירים לאוסטרליה, לאחר שהממשלה הבריטית הקימה מושבה עונשין בניו דרום ויילס. 700 מורשעים איריים נוספים יישלחו לאוסטרליה. בין 1840 ל-1914, יותר מ -300,000 אירים היגרו לאוסטרליה. ושניהם חיילים אירים ואוסטרלים נלחמו זה לצד זה למען האימפריה הבריטית במלחמת הבורים השנייה (1899–1902) ובמלחמת העולם הראשונה (1914–1918), ובמיוחד במהלך מערכת גליפולי. בדצמבר 1922 הפכה אירלנד לאומה עצמאית. בדצמבר 1931, לאחר חתימתו של חוק וסטמינסטר, אוסטרליה הפכה לאומה ריבונית עצמאית.
לאחר העצמאות.
בשנת 1941, ראש ממשלת אוסטרליה, רוברט מנזיס, הפך לראש הממשלה האוסטרלי הראשון שביקר באירלנד, והוא נפגש עם הטישך איימון דה ואלירה האירי. שתי המדינות פתחו משלחות דיפלומטיות תושבות בבירותיהן בהתאמה בשנת 1946. במהלך מלחמת העולם השנייה אירלנד נותרה נייטרלית, ואילו אוסטרליה נלחמה לצד הבריטים ובעלות הברית במהלך המלחמה. באפריל 1948 נסע אמון דה ואלרה לאוסטרליה לסיור בן שישה שבועות בחיפוש אחר תמיכה באירלנד המאוחדת, שכן שישה מחוזות של צפון אירלנד רצו להישאר חלק מבריטניה. עם זאת, נסיעתו של דה ואלרה לא הצליחה, מאחר שרבים מהאירים ילידי אוסטרליה ומהגרים לא התעניינו בענייני אירלנד או איבדו קשר עם מדינת מולדתם. במהלך הצרות שהחלו בסוף שנות ה-60 בצפון אירלנד הייתה אהדה רבה מאוסטרליה הן לרפובליקה של אירלנד והן לצפון אירלנד, שהובילה להיווצרות "ארגון סיוע אוסטרלי לאירלנד". בשנת 2000 אירלנד פתחה קונסוליה כללית בסידני. לשתי המדינות יש הסכם אשרת עבודה וחופשה.
ביקורים רשמיים.
ביקורי ראש ממשלה מאוסטרליה באירלנד
ביקורי נשיאות וראש ממשלה (Taoiseach) מאירלנד באוסטרליה
יחסי סחר.