ברי מגיעה לבית משפט, שם הבנות עוזרות לה להשיג את עורך הדין טריפ המטפל בעניין. לינט עושה הכל על מנת להחזיר אליה את טום בו היא עדיין מאוהבת אך לא מצליחה, לקראת סיום העונה טום מתחיל להרגיש שוב את ניצוצות האהבה כלפי לינט, אף על פי שיש לו בכלל בת זוג אחרת. קרלוס רוצה לעשות שינוי בחייו ומתפטר מעבודתו בטענה שהוא גורם רע ומתחיל לעבוד בעבודה יותר מוסרית אך פחות ריווחית בניגוד לרצונה של גבריאל. קארן מקלסקי צריכה להתמודד עם מחלת הסרטן ואומרת שהיא רצחה את האבא החורג של גבריאל ומשחררת את ברי מהאשמות ובכל זאת בית המשפט מחליט שלא לתבוע את קראן מקלסקי. בתה של סוזן, ג'ולי בהיריון עם התינוקת של פורטר, בנה של לינט. בסוף בעונה בן ורנה מתחתנים ג'ולי יולדת ולינט וטום חוזרים להיות ביחד, וקארן מקלאסקי מפסידה בקרב למחלת הסרטן ומתה. הפרק האחרון מסתיים בתיאור החיים של כל אחת מהבנות בעתיד, כאשר כל אחת מהן עוזבת את וויסטריה ליין לטובת מקומות שונים; סוזן עוזרת לגדל את בתה של ג'ולי, ברי נעשית פוליטיקאית, לינט מקבלת עבודה גדולה בניו יורק בחברה של קת'רין מייפר שקפצה לביקור מוקדם יותר, וגבי פותחת רשת בגדים משלה ומקבלת תוכנית בנושא בטלוויזיה.
אנימציית הפתיחה.
הרעיון לאנימציית הפתיחה היה של יוצר הסדרה, מארק צ'רי. לאחר פנייה ל-16 חברות להגשת הצעות למימוש רעיון זה, נבחרה החברה ההוליוודית yU+co. אנימציית הפתיחה מבוססת על יצירות אמנות נודעות, המציגות יחסי גבר-אישה במהלך הדורות.
יצירות האמנות שבאנימציית הפתיחה:
את המוזיקה לאנימציית הפתיחה חיבר דני אלפמן.
קישורים חיצוניים.
מידע:
ביקורות:
גביע הזהב של CONCACAF
גביע הזהב של CONCACAF היא אליפות נבחרות הכדורגל מאזור CONCACAF המתקיימת מדי שנתיים. בטורניר משתתפות נבחרות מאמריקה הצפונית, אמריקה המרכזית ומדינות האיים הקריביים. עד כה, ארצות הברית אירחה את כל הטורנירים, כשפעמיים מקסיקו חלקה איתה את האירוח, פעם אחת עם קנדה ופעם אחת עם ג'מייקה וקוסטה ריקה.
האלופה משתתפת בגביע הקונפדרציות.
תולדות האליפות.
ב-1963 נוסדה אליפות CONCACAF שבה התחרו קבוצות מאמריקה המרכזית ומהאיים הקריביים. ב-1971 הופסק הטורניר וב-1991 חזר הטורניר בשם "גביע הזהב".
בטורניר משתתפות ארצות הברית, קנדה, מקסיקו, ארבע הראשונות בקופה סנטרואמריקנה, ארבע הראשונות בגביע הקריביים והמנצחת במפגש הכפול בין שתי הנבחרות שהגיעו למקום החמישי בשני הטורנירים הללו. בעבר הוזמנו לאליפות גם מספר נבחרות שאינן שייכות לאזור: ברזיל (1996, 1998, 2003), קולומביה (2000, 2003, 2005), פרו (2000), קוריאה הדרומית (2000, 2002), אקוודור (2002), ודרום אפריקה (2005).
בכל הטורנירים שנערכו עד כה משנת 1991 בו מתקיים הטורניר כ"גביע הזהב", זכו באליפות ארצות-הברית או מקסיקו, מלבד בטורניר בשנת 2000 בו זכתה נבחרת קנדה. המשחקים אמנם מתקיימים לרוב בארצות-הברית, אך ביציעי האוהדים יש ייצוג נכבד לנבחרות ממדינות אחרות: חלקם תיירים אך רבים הם אמריקנים ממוצא היספני שבאים לעודד את נבחרות ארצות המוצא שלהם.
החל משנת 2013, הנבחרת המנצחת של טורניר גביע הזהב של שנת 2013 והנבחרת המנצחת בטורניר גביע הזהב של שנת 2015 תשחקנה משחק פלייאוף מכריע ביניהן בשנת 2015, וזאת כדי לקבוע איזו נבחרת תייצג את אזור CONCACAF בגביע הקונפדרציות של שנת 2017. אם גם ב-2013 וגם ב-2015 תזכה אותה נבחרת בגביע, תשחק הנבחרת שזכתה בשני הטורנירים בגביע הקונפדרציות של 2017.
טורנירי גביע הזהב.
1 קוסטה ריקה וג'מייקה סיימו ב-1:1, וחולקות יחד את המקום השלישי.
2 לא נערך משחק על המקום השלישי. שתי הנבחרות חולקות יחד את המקום השלישי.
לואי התשיעי, מלך צרפת
לואי התשיעי "הקדוש" (בצרפתית: Louis IX, Saint Louis; 25 באפריל 1214 – 25 באוגוסט 1270) היה מלך צרפת מ-1226 ועד מותו. בנם של לואי השמיני ושל בלאנש מקסטיליה. השתתף בשני מסעי צלב, השביעי (למצרים) והשמיני (לתוניסיה), ולכן זכה לכינוי "קדוש".
ביוגרפיה.
כשירש את כס המלכות היה רק בן 12, לכן אמו משלה בשמו כעוצרת. נשא לאשה את מרגרט מפרובאנס שילדה לו 11 ילדים, בהם פיליפ השלישי, שירש את הכתר אחרי מות אביו ב-1270.
בלאנש מקסטיליה הייתה עוצרת שניהלה בחוכמה את ענייני המדינה. ב-1229 הביאה לקיצם את מסעי הצלב האלביגנזים (המינים הקתרים שכונו אלביגנזים על שם העיר אלבי שבדרום צרפת), וחתמה על הסכם שלום עם רוזן טולוז ריימונד השביעי. ב-1234, כאשר העבירה את השלטון לבנה, המלך לואי התשיעי, צרפת הייתה חזקה ומשגשגת.
לואי התשיעי רכש מבלדווין השני מקורטניי, אז שליט קונסטנטינופול, את נזר הקוצים של ישו והחליט לבנות קפלה מלכותית מיוחדת לאחסנתו ואחסנת עוד שרידי קודש נוצריים, היא סנט שאפל. הכנסייה נבנתה בשנים 1242–1248 ונחנכה ב-26 באפריל 1248.
בשנת 1242 ניצח המלך לואי התשיעי את הנרי השלישי, מלך אנגליה, אך חלה במלריה בביצות אקיטן. בשנת 1244 חלה באנמיה ממאירה, וכמעט איבד את חייו. הוא נשבע שאם יבריא יצא למסע צלב נגד הכופרים המוסלמים. ב-25 באוגוסט 1248 הפליג מדרום צרפת למסע הצלב השביעי במצרים. בילה שמונה חודשים באי קפריסין בהכנות ממושכות לפלישה למצרים (ששלטה גם בארץ ישראל). בסוף מאי 1249 הפליג למצרים, וביוני של אותה שנה כבש את דמיאט שבשפך הנילוס. כתוצאה מקרב פארסכור (6 באפריל 1250) נפל בשבי עם כל צבאו ב-13 באפריל של אותה שנה, אך שוחרר ב-6 במאי 1250 תמורת כופר נפש. שרידי צבאו שבו לצרפת, אך הוא הפליג לעכו כדי להגן על הערים שהוחזקו בידי הצלבנים נגד התקפה אפשרית מצד המוסלמים. הוא ביצר מחדש את הערים עכו, קיסריה, יפו וצידון, נשאר בארץ ישראל ארבע שנים ושב לצרפת ביולי 1254. הוא ראה את כישלונו כעונש על חטאיו והחליט להקדיש את עצמו למעשי צדקה.
לואי התשיעי חתם על הסכם שלום עם חיימה הראשון, מלך אראגון, שבו ויתר על העיר מונפלייה שבדרום צרפת ועל אזור הגבול עם קטלוניה, תמורת פרובאנס וחבל לנגדוק.
ב-2 ביולי 1270 הפליג עם צבאו מדרום צרפת למסע הצלב השמיני והגיע אל חופי האי סרדיניה, וב-18 ביולי נחת בחוף תוניסיה וחנה במבצר שהוקם על חורבות קרתגו העתיקה. הוא המתין שם לבואו של אחיו הצעיר, שארל הראשון, מלך נאפולי וסיציליה, אולם אז פרצה מחלת הדבר בקרב צבאו. הוא חלה במחלה ונפטר שם ב-25 באוגוסט 1270. היסטוריונים מודרניים סוברים כי הוא חלה ומת מדיזנטריה. שארל הגיע מאוחר יותר באותו יום והחליט על הפסקת מסע הצלב. ב-11 בנובמבר של אותה שנה עזבו הצלבנים את חופי תוניסיה והפליגו לסיציליה. שארל קבר את ליבו ומעיו של לואי התשיעי בקתדרלת מונריאלה. עצמותיו של לואי התשיעי הועברו לצרפת על ידי בנו פיליפ (שירש את הכתר בשם פיליפ השלישי) במסע שעבר דרך איטליה, הרי האלפים, העיר ליון, בורגונדיה ושמפאן, ונטמנו בנקרופוליס של מלכי צרפת בבזיליקת סן-דני ליד פריז.
ב־1297 הוכרז המלך לואי התשיעי לקדוש על ידי הכנסייה הקתולית.
הנצחתו.
על שמו קרוי אחד האיים של פריז, איל סן לואי וערים רבות ברחבי העולם כסיינט לואיס במדינת מיזורי בארצות הברית וסאו לואיס במדינת מרניאו בברזיל. בית החולים סן לואי הנמצא בשטחו של המתחם הצרפתי בירושלים קרוי גם הוא על שמו. גם רחוב בעכו קרוי על שמו.
אדיקותו ויחסו ליהודים.
לואי התשיעי נזכר כקדוש, והיה זכור לטובה על ידי אנשים על כך שלרוב היה דואג לעניים ולפעמים אף היה אוכל איתם ושוטף את רגלייהם כמצווה נוצרית. כל יום מאות עניים, זונות ועוורים טופלו על ידי המוסדות שייסד לואי.
לעומת זאת אופיו הדתי של לואי בא לידי ביטוי גם בפעולות אכזריות, לואי הרחיב את פעולות האינקוויזיציה בצרפת והחליט שהעונש לכפירה בנצרות יהיה עינוי של הלשון והשפתיים.
אדיקותו הרבה לדת הנוצרית, השפיעה על יחסו ליהודים. בזמנו נערך משפט פריז - הוויכוח בין חכמי היהודים והנוצרים על התלמוד. בעקבותיו התרחשה שריפת התלמוד בפריז (1242). יחד עם התלמוד נשרפו ספרים אחרים בעלי חשיבות, כמו ספרי הרמב"ם ופילוסופים יהודים אחרים. השריפה פגעה קשות בבתי המדרש של בעלי התוספות בצרפת, רובם נחרבו, והועתקו לגרמניה. בזמן מסע הצלב השמיני הוציא לואי צו גירוש על כל יהודי צרפת, אך הוא נשמר רק בנחלות המלך. בשנת 1270 הורה שכל יהודי בתחומי הממלכה שיימצא ללא טלאי צהוב יקנס בעשר ליברות כסף.
למידע נוסף.
רוב המידע עליו ידוע מספרו של ז'אן דה ז'ואנוויל (1224–1319) "תולדות לואי הקדוש". ז'אן היה אביר מחבל שמפאן שהשתתף עם לואי במסע הצלב השביעי.
עלמון
עַלְמוֹן או עֲנָתוֹת היא התנחלות ויישוב קהילתי בהרי בנימין, הממוקם בגוש אדומים ממזרח לירושלים ושייך למועצה אזורית מטה בנימין. היישוב מונה כיום כ-300 משפחות.
היישוב שוכן מעל מצוקי נחל פרת, משקיף על צפון מדבר יהודה, ודרכו הכניסה לשמורת הטבע עין פרת. בסמוך מצפון ליישוב נמצא הכפר חיזמא, המזוהה עם בית עזמות המקראית, ובסמוך ממערב לו נמצאים ח'רבת עלמית והכפר ענאתא, המזוהים בהתאמה עם עלמון-עלמת המקראית ועם ענתות המקראית.
שם היישוב.
תושבי היישוב ביקשו לקרוא לו עֲנָתוֹת על שם עיר הכוהנים המקראית הנודעת ענתות, ששמה השתמר בכפר ענאתא הסמוך, ושיש המזהים את מיקומה המדויק ב"ראס אלח'רבה" שבשטח הכפר. בעיר זו התגוררו בין היתר אביעזר הענתותי מגיבורי דוד המלך, אביתר הכהן, וכן ירמיהו הנביא: .
שמו הרשמי של היישוב, עַלְמוֹן, ניתן לו בידי ועדת השמות הממשלתית לאור הקמתו בצמוד לאתר הארכאולוגי חורבת עלמית, המשמר את שמה של העיר המקראית עלמון, שנקראה בתנ"ך גם עָלֶמֶת, ואשר שכנה בסמוך לענתות: , וכן: .
היסטוריה.