לא ניתן לצפות טרם הטיפול את יעילותו עבור החולה. מבדיקות סטטיסטיות שנעשו על חולי אפילפסיה שטופלו באמצעות גירוי עצב הוואגוס, עולה כי כשליש מהמטופלים דיווחו על שיפור משמעותי בשליטתם בהתקפים, כשליש דיווחו על שיפור מסוים וכשליש דיווחו על היעדר שינוי כלשהו במצבם.
טיפול באפילפסיה באמצעות גירוי עצב הוואגוס יוגדר כמוצלח אם יקטין את תדירות ההתקפים ומשכם. הטיפול עשוי להוביל לירידה של עד חמישים אחוזים בכמות ההתקפים, וכן להקל על חומרתם. נדיר שהטיפול יגרום להפסקה מוחלטת בהתקפים. בדרך כלל, שיפור במצב המטופל בעקבות הטיפול יהיה איטי והדרגתי. ייתכן ויעברו חודשים, ואף שנים, עד שהמטופל יחוש בירידה בתדירות ההתקפים.
באופן מפתיע ומסיבות שטרם התגלו, רבים מבין החולים המטופלים באמצעות גירוי עצב הוואגוס לאפילפסיה, מדווחים על שיפור בהרגשתם הכללית, ללא קשר לשינוי בתדירות ואורך ההתקפים. שיפור
כללי זה כולל הקלה בתופעות הלוואי הפוסט-התקפתיות, שיפור כללי במצב רוחם, ערנות גבוהה יותר, חידוד הזיכרון וירידה בתדירות אשפוזם בבית החולים.
תגובה לטיפול ההשתלה בקרב הסובלים מדיכאון עמיד
החוקרים עדיין חלוקים בדיעותיהם על יעילות הטיפול של ההתקן בדיכאון.
ישנם מחקרים המצביעים על שיפור בסימפטומי הדיכאון רק לאחר תקופת טיפול ממושכת של מספר חודשים לפחות. קיימת הסכמה כי הטיפול עלול להמצא לא יעיל כלל ואינו מחליף טיפולים מקובלים.
תגובה לטיפול ההשתלה בקרב חולים נוספים
המחקר על טיפול באמצעות גירוי עצב הוואגוס כטיפול במחלות נוספות נמצא בראשיתו. על כן, קשה להסיק מסקנות בנוגע ליעילותו כטיפול במחלות נוספות.
שימושים אחרים.
משום שהקוצב הווגאלי קשור לכל כך הרבה תפקודים ואזורים במוח מתבצע מחקר כדי לקבוע את השימושיות בו בטיפול במחלות אחרות, כולל סוגי הפרעות חרדה, מחלת אלצהיימר, מיגרנות, דאבת השרירים וטיניטוס.
תופעות לוואי.
דום נשימה.
הודגמה ירידה לסירוגין בשטף הנשימה בזמן שינה אצל חולים עם קוצבים וגאליים. נראה שהגורם הוא עלייה בטונוס הווגאלי. יש לעצב הוואגוס שליטה מסוימת על דופק הלב. תוארו הפרעות נשימה קליניות משמעותיות בשינה בילדים ובמבוגרים. חלק קטן מהחולים מפתח הפרעות שינה חמורות הקשורות בדום נשימה בשל הקוצב. ניתן להקל על הפרעות אלה על ידי הפחתת התדירות והעוצמה של הגירוי הווגאלי או על ידי שינה לא במצב אפרקדן.
סימפטומים כמו נחירה רמה או הפסקת נשימה המתרחשת לסירוגין בלילה או סימפטומים הבאים לידי ביטוי ביום כמו שינוי התנהגותי, עייפות וישנוניות צריכה להסב את תשומת הלב של החולה או ההורה לקיומו של דום נשימה בזמן שינה. אבל בדרך כלל יש צורך במעבדת שינה כדי לאבחן את קיומו של דום נשימה בזמן שינה. העובדה שרבים מן החולים הם ילדים וייתכן שיש להם הפרעות קשב גורמת לקושי גדול יותר באבחון הבעיה.
אחר.
הקוצב הווגאלי מגרה את העצב העליון ואת העצב הגרוני החוזר והוא קשור בבעיות הנעות משינוי של הקול (66%), שיעול (45), דלקת גרון (35%) וכאב גרון (28%) וצרידות (מאוד נפוץ) ועוויתות של מיתרי הקול וחסימה של מעבר האוויר העליון (נדיר). לעצב הוואגוס השמאלי יש, באופן יחסי, פחות סיבים הפונים אל הלב והנחת הקוצב בצד זה מגבילה, בפוטנציה, את האפשרות להפרעת קצב של הגירוי הווגאלי אבל תוארו מקרים של האטת קצב הפיכה הקשורה בגירוי העצב הווגאלי. תופעות לוואי אפשריות אחרות הן: כאב ראש, בחילה, הקאה, דיספסיה ונימול.
פעילויות אנטי-דלקתיות של גירוי עצב הוואגוס.
גילויו של קווין ג' טרייסי (Kevin J. Tracey) שגירוי עצב הוואגוס מעכב דלקת על ידי דיכוי ייצור ציטוקין הוביל להתעניינות בשימוש האפשרי של גישה זו לטיפול במחלקות דלקתיות הנעות מדלקת פרקים עד דלקת המעי הגס, איסכמיה ואי ספיקת לב.
שיטות הגירוי.
גירוי פולשני של עצב הוואגוס.
זוהי כרגע השיטה הנפוצה היחידה של טיפול בקוצב וגאלי. היא דורשת השתלה בניתוח של מתקן הגורם לגירוי.
המתקן מורכב ממחולל הנמצא בקופסת טיטניום בגודל של שעון יד עם סוללת ליתיום המתדלקת את המחולל, מערכת סלילים עם אלקטרודות ומעגן הקושר את הסלילים לעצב הוואגוס. אורך החיים של הסוללה הוא בין שנה ל-16 שנים תלוי בהגדרות, כלומר חוזק האות הנשלח והזמן בו המכשיר מגרה את העצב בכל פעם וכן בתדירות בה המכשיר מגרה את העצב.
ההשתלה של הקוצב נעשית, בדרך כלל במרפאת חוץ. התהליך הוא כדלקמן: נעשה חתך בצד השמאלי העליון של החזה והמחולל מושתל ל"כיס" קטן מתחת לעצם הבריח. חתך שני נעשה בצוואר כדי שלמנתח תהיה גישה לעצב הוואגוס. המנתח מלפף את הסלילים סביב הענף השמאלי של עצב הוואגוס ומחבר את האלקטרודות למחולל. כשהוא מושתל בהצלחה שולח המחולל פולסים חשמליים לעצב הוואגוס במרווחים קבועים.
ישנן כיום שיטת טיפול שאינן פולשניות ושלא מצריכות ניתוח, המחוללת את הפולסים החשמליים לעצב הוואגוס דרך אוזניה ייעודית ייחודית.
זירת פשע
פבלו לאזרנקו
פאבל איבנוביץ' לזרנקו (באוקראינית: Павло Іванович Лазаренко; נולד ב-23 בינואר 1953) הוא מדינאי אוקראיני, ראש ממשלת אוקראינה ממאי 1996 ועד יולי 1997. דוקטור למדעי הכלכלה.
בהסתתר מרשויות החוק האוקראיניות בארצות הברית, שם נידון לתשע שנות מאסר וקנס בסך 10 מיליון דולר בגין "שימוש לרעה בכספים", בית משפט הפדרלי בסן פרנסיסקו מצא אותו אשם בשחיתות, הלבנת הון, סחיטה והונאה. ישב מעל 8 שנים בכלא אמריקני בגין הונאה והלבנת הון.
על פי מומחי האו"ם והבנק העולמי, כראש הממשלה, לזרנקו גנב כ-200 מיליון דולר. לטענת אוקראינה, לזרנקו העביר לארצות הברית יותר מ-320 מיליון דולר באופן לא חוקי. הרשויות השיפוטיות האמריקניות הצליחו להוכיח את העברתם של 114 מיליון דולר בלבד, אותם השיבו הרשויות בארצות הברית לאוקראינה.
היחידה למבצעים פסיכולוגיים של צבא רוסיה
היחידה למבצעים פסיכולוגיים (ברוסית: Подразделения психологических операций ,ППсО) היא יחידה צבאית רוסית, שנועדה לפעול להשפעות פסיכולוגיות שליליות על כוחות האויב והאוכלוסייה במטרה לעצור את התקדמותם במקרה של מלחמה. כפופה למודיעין הצבאי הרוסי.
היסטוריה.
לכוחות המזוינים של ברית המועצות היו גופים נפרדים, מתמחים שהיו אחראים על חזית משימות מסוג זה והיו מסוגלים לבצע אותם באופן עצמאי: למשל, המינהל הפוליטי של הצבא האדום (משנת 1958 עד 1991 כונה המינהל הפוליטי הראשי של הצבא והצי הסובייטי), שהיה גוף פנימי מסועף.
דוגמה למבצע מורכב של מבצע פסיכולוגי הייתה הפעלת לוחמת מידע במהלך המערכה הצבאית של ברית המועצות באפגניסטן, באמצעות תעמולה מיוחדת בייחוד בשנת 1985 וכללה פריסת רשת חזקה של תעמולה המשדרת בשטח הכבוש, הפצת שמועות, בדיחות ומידע אחר או שגוי. כל הפעולות הללו בוצעו כדי להכפיש את מנהיג האופוזיציה האפגנית, כולל חלוקה חופשית של דלק, מזון וסחורות חומריות אחרות לאוכלוסייה המקומית כדי למשוך שיתופי פעולה עמם במהלך המלחמה.
באופן בלתי נמנע, פיתוח טכנולוגיות מידע ובעיקר האינטרנט, יחד עם הגלובליזציה של התקשורת והמעבר שלהם למצב מקוון, הצריכו מודרניזציה משמעותית של מנגנון התעמולה הצבאי ברוסיה ולאחר התפרקות ברית המועצות, החל מאמצע שנות ה-90 הכוחות המזוינים התמקדו בהיווצרותם של גופים פוטנציאליים לביצוע פעולות צבאיות במרחב בייחוד בתחום לוחמת מידע.
פיתוח משמעותי בתחום זה ברוסיה החל רק בשנת 2008, במהלך הסכסוך בגאורגיה ובדרום אוסטיה ולאחריה, כאשר הכוחות המזוינים הציגו תוכנית פעולה בתחום לוחמת התקשורת והמידע. המסמך הראשון, שכלל מפת דרכים למודרניזציה של יחידות מסוג זה ולוחמת מידע, הופק בסוף 2011. המסמך "השקפות רעיוניות על פעילות הכוחות המזוינים במרחב המידע" הוא למעשה אב הטיפוס הבלתי רשמי הראשון של הדוקטרינה הצבאית בתחום מבצעי תעמולה ולוחמת מידע של הפדרציה הרוסית. המסמך קבע סדרי עדיפויות לכיסוי מידע צפוף ותמיכה בסכסוכים צבאיים ולראשונה הוסבר אופן ביצוע משימות אלה בכוחות המזוינים ויחסם לתקשורת והציבור. היה ברור שיש צורך להתאים את השיטות והאמצעים למבצעי מידע לפלטפורמות ופורמטים טכנולוגיים חדשים ובמיוחד לאינטרנט. שהפך את אפשרות הפצת המידע לגלובלית וחוצה גבולות, רב ערוצית ואינה מוגבלת. עצם העובדה שהפצת מידע באינטרנט היא מיידית מחוץ לאזור הסכסוך ברחבי העולם, הדגישה את חשיבותה בעיני מנסחי המדיניות הצבאית ברוסיה.
אלנור אבוט
אלנור פלייסטד אבוט (באנגלית: Elenore Plaisted Abbott ; 1875–1935) הייתה מאיירת ספרים אמריקאית, מעצבת, וציירת. היא איירה בין השאר את המהדורות הראשונות של אגדות האחים גרים ורובינסון קרוזו.
ראשית חייה וחינוך.
אלנור פלייסטד נולדה בלינקולן, מיין. היא למדה אמנות בבית הספר לעיצוב לנשים בפילדלפיה, באקדמיה לאמנויות יפות בפנסילבניה, ובפריז, צרפת באקדמיה לאומנויות, שם הוצגה עבודתה. אבוט חזרה לפילדלפיה בשנת 1899. היא הושפעה מהאוורד פייל, המדריך שלה במכון דרקסל. בהמשך חייה אמרה שהיא יצרה את היצירות האהובות עליה בהשפעתו .
קריירה.
אבוט, הידועה באיורי הספרים שלה, הייתה גם ציירת נוף ודיוקנאות, היא הפיקה איורים למגזינים שונים כמו ״הארפר״, The Saturday Evening Post, ולמגזינים של סקרייבר אבוט יצרה איורים לספרים, כמו אי המטמון של רוברט לואי סטיבנסון, משפחת רובינזון השווייצרית של יוהאן דייוויד ווייס, ואגדות האחים גרים.
אבוט הייתה חברה במועדון צבע המים בפילדלפיה וב״מועדון הפלסטיק״ של פילדלפיה, ארגון שהקימו אמניות נשים במטרה לקדם "אמנות למען האמנות". בין חבריה היו ג'סי וילקוקס סמית', ויולט אוקלי ואליזבת שיפן גרין. הנשים הללו זוהו עם התנועה ״אישה חדשה״.