במרץ 2011 הושעה זמנית על ידי ערוץ הספורט מהתוכנית "יציע העיתונות", אחרי שגידף את ראש הממשלה נתניהו. באוקטובר 2012 הושעה קופמן לזמן בלתי מוגבל מעבודתו בערוץ הספורט, אחרי שגידף את אייל ברקוביץ', ובהמשך חזר לעבוד בערוץ.
בשנת 2014 השתתף לצד אשתו שרית בתוכנית המציאות "זוג מנצח VIP". בשנים 2014–2015 הרצה קופמן בנושא תחקיר עיתונאי באוניברסיטת אריאל. קופמן שותף בהגשת תוכנית הספורט של רדיו ללא הפסקה ומחליף מדי פעם את נתן זהבי בהגשת התוכנית "זהבי עצבני". כמו כן, הוא חבר פאנל בתוכנית "יציע העיתונות".
במאי 2016 זכה בעיטור "מגן הצדק החברתי" לשנת 2016 על ידי ועדה מיוחדת של עמותת "יד עזר לחבר" ו"הבית החם" בשל "פעילותו האצילית במשך שנים למען ניצולי שואה".
באוגוסט 2016 הושעה משידוריו ברדיו ללא הפסקה לאחר שאמר על מירי רגב שהיא "בורה טיפשה. כמה טימטום יש באשה אחת? היא הופכת את הספורט הישראלי לסניף של מרכז הליכוד. היא פשוט נחותה. זה שהיא הולכת לבד — זה נס". את הדברים אמר בהקשר לנסיעתה של השרה לאולימפיאדה בריו. בעקבות כך הושעה לשבוע.
במאי 2019 הושעה מערוץ הספורט לאחר ויכוח קולני וארוך עם אבי רצון בתוכנית יציע העיתונות. קופמן חזר מההשעיה במרץ 2020.
קופמן הוא בעל טור בעיתון "מעריב".
קריירה כספורטאי.
לקופמן עבר ספורטיבי קצר: הוא שיחק כשוער כדורגל עד גיל 23 ופרש כשקבוצתו האחרונה בקריירה הייתה הפועל קריית שלום. הוא היה גם שוער כדוריד בהפועל גבעתיים ובהפועל לוד, ואימן תקופה קצרה את הפועל גבעתיים בליגה הארצית.
חיים אישיים.
קופמן נישא לשרית יפרח באוגוסט 2013. הוא אב לשתי בנות מנישואים קודמים, לבן מאומץ מנישואיו לשרית יפרח, וסב לנכד אחד.
במשך כ6 שנים חי בארצות הברית, שם עבד כנהג משאית והוא מחזיק באזרחות אמריקנית.
קופמן משתייך לשמאל אך מעדיף להגדיר את עצמו "ציוני" ומביע בראיונות עמו סלידה עזה ממפא"י.
בשנת 2020 סיפר קופמן בריאיון לטלוויזיה כי הוא היה מכור להימורים, אלכוהול ולסמים, ובעקבות זאת אושפז בבית חולים פסיכיאטרי. לדבריו, ההתמכרויות גרמו לו לשקוע בחובות של כמיליון וחצי שקלים, אך הוא הצליח להיגמל מההתמכרויות בשנת 2013.
קופמן ידוע באהדתו לקבוצת הכדורגל הפועל רמת גן.
קופמן מתגורר ברמת אביב ג'.
בצלאל אלוני
בְּצַלְאֵל אַלּוֹנִי (נולד ב-4 באפריל 1940 בפתח תקווה) הוא אמרגן, תסריטאי, מחזאי, סופר, במאי, מפיק, פזמונאי ומשורר ישראלי. שימש במשך למעלה מ-20 שנים כמלחין, מפיק ומנהל אמנותי של עפרה חזה.
ביוגרפיה.
אלוני נולד בפתח תקווה למשפחה של עשרה אחים, להורים שעלו מתימן וגדל בשכונת יד אליהו בתל אביב. קיבל חינוך דתי ולמד בתיכון צייטלין. לאחר שחרורו מצה"ל השתתף כשחקן בהצגה בתיאטרון האוהל שלאחריה הבין שעליו לעסוק בתפקידי בימוי וניהול. עבד במחלקת החינוך של עיריית תל אביב. שני ספרי שירה שלו "דמעות כתובות" (1963) ו"ילדי הקט מחייך" (1965) ראו אור בהוצאת "מחברות לספרות".
ב-1971 נבחר אלוני לנהל את "סדנת תיאטרון שכונת התקווה", חוג תיאטרון לנערי שכונת התקווה שיזמה השחקנית אורנה פורת. הוא ניהל את הסדנה וכן כתב וביים את כל הצגות שהועלו על ידיה, בהן "פרחים מפלסטיק" (1971), "חשוד תמיד חשוד" (1972), "סמבוסק מתי הבחירות" (1973), "אהבה ראשונה" (1974), "וחוץ מזה הכול בסדר" (1975) ו"שיר השירים בשעשועים" (1976). הסדנה גם הוציא לאור מספר תקליטים.
הצגות הסדנה הוצגו באופן קבוע באולם "צוותא" בתל אביב ובמקומות אחרים בישראל. ההצגה "חשוד תמיד חשוד" זיכתה את סדנת התקווה בפרס כינור דוד היוקרתי למחזה המיוחד של השנה. ב-1975 זכתה הסדנה במקום השני בפסטיבל הזמר והפזמון עם השיר "פרשת דרכים". בין שחקני וזמרי הסדנה בלטה, כבר בימיה הראשונים, נערה צעירה ושמה עפרה חזה, שהייתה אז רק בת 13. עם הזמן היא הפכה לכוכבת הסדנה.
לאחר שבע שנים, ב-1978, "סדנת תיאטרון שכונת התקווה" חדלה מפעילותה, ואלוני החל כותב, מלחין, מפיק ומנהל את הקריירה של עפרה חזה. בין עשרות הלהיטים הגדולים שכתב לה: "תפילה", "אמן למילים", "אין זמן לתעות", "בית חם", "יד ביד", "הגשם", "שיר אהבה לחייל", "במנגינת הלב", "סימנים של אוהבים" ועוד רבים אחרים לאורך הקריירה שלה. להיטים אלה ואחרים זיכו את השניים באלבומי זהב ופלטינה בישראל ובעולם.
ב-1984 חזה ואלוני הקליטו את האלבום שירי תימן, שהופץ גם בעולם. הצלחת האלבום סימנה בתוך זמן קצר פריצה מטאורית אל קדמת המוזיקה העולמית. השניים המשיכו ליצור ואלבומיהם נמכרו במיליוני עותקים, בהם האלבום Shaday שיצא בשנת 1988 כהפקה לשוק הבינלאומי וזכה להצלחה רבה באירופה ואף שהה במשך תשעה שבועות במצעד אלבומי הבילבורד האמריקאי, והאלבום Kirya, שהיה מועמד לפרס גראמי.
ב-3 בפברואר 1987 ניצל יחד עם עפרה חזה מהתרסקות מטוס ססנה, שהיה אמור להחזיר אותם מהופעה בבסיס נבטים לתל אביב, והתרסק ליד דאהרייה בהרי חברון.
ב-1997 נישאה חזה, וניתקה את הקשר עם אלוני. ב-23 בפברואר 2000 נפטרה חזה מסיבוכים של מחלת האיידס.
בשנת 2007 כתב אלוני את הספר "מכתבים לעפרה". ב-2009 עלה בתיאטרון הצפון המחזמר "עפרה" שכתב אלוני על בסיס הספר. את דמותה של עפרה חזה גילמו ליאל קולט ולירון סלע. את אלוני עצמו גילם גברי בנאי, ואת אשתו גילמה חגית דסברג. העלאת המחזה עוררה מחלוקת בין משפחת חזה לבין אלוני. בסופו של דבר עלתה ההצגה לאחר שהושגה פשרה.
חיים אישיים.
בצלאל אלוני נשוי לאוגניה, אב לשניים. הוא דודה של אלינור אהרון.
מסים
דראווה
דראווה (בגרמנית ובווארית: Drau; בקרואטית, סלובנית ואיטלקית: Drava; בהונגרית: Dráva) הוא נהר במרכז אירופה, החוצה את המדינות איטליה, אוסטריה, סלובניה וקרואטיה באורך של 749 קילומטר.
מהלך הנהר.
הנהר מתחיל את דרכו באזור דרום טירול שבצפון איטליה, סמוך לעיירה טובלאך. סמוך לעיירה אינישן, נשפך לדראווה נחל זקסטן. משם הוא זורם מזרחה, ונכנס למדינת טירול שבאוסטריה, שם הוא חוצה את העיר ליינץ. לאחר מכן הוא נכנס למדינה האוסטרית קרינתיה, חוצה את הערים שפיטל אן דר דראו ופילאך, ונשפך לתוכו נהר גאיל.
מקרינתיה הנהר נכנס אל תוך סלובניה, שם זורמים אליו הנהרות מיסליניה ודראויניה. בסלובניה הוא עובר דרך הערים מריבור ופטוי. משם הוא ממשיך לכיוון דרום-מזרח ויוצר גבול טבעי בין קרואטיה להונגריה. בקטע הגבול הוא חוצה את העיר ואראז'דין שבקרואטיה ונשפך אליו נהר מורה. לבסוף הוא סוטה מעט דרומה, וסמוך לעיר אוסייק הוא נשפך אל תוך הדנובה.
דראו
שטח הפקר
שטח הפקר הוא כינוי לשטח אדמה שאין עליו שליטה בפועל, בדרך כלל עקב היותו נושא מחלוקת בין שני צדדים לוחמים. הביטוי משמש בדרך כלל לתיאור שטח שבין שתי חזיתות של כוחות הנמצאים בעימות זה עם זה בזמן מלחמה. הביטוי היה מקובל במיוחד במהלך מלחמת החפירות במלחמת העולם הראשונה ושימש לתיאור השטח שבין שתי התעלות (חפירים) של הצדדים הלוחמים שהיה חשוף והכניסה אליו הייתה מסוכנת. מונח זה מתייחס גם לשטח שבין שני מעברי גבול של מדינות. בדרך כלל רוחבו של שטח כזה הוא כמה מטרים, אך ישנם כמה מקומות בעולם שבהם שטח זה משתרע על פני כמה קילומטרים, כגון האזור המפורז הקוריאני, המפריד בין קוריאה הצפונית לקוריאה הדרומית.
היסטוריה.
שטח ההפקר שהשתרע בין קווי החפירות של הצדדים הלוחמים במלחמת העולם הראשונה הוא דוגמה מפורסמת לשימוש במושג. הלחימה בשטח ההפקר הייתה לעיתים קרובות חוויה קשה עבור החיילים. רוחבו הגיע לכמה מאות מטרים בחלק מהמקומות ועד לכ-15 מטרים במקומות הצרים. השטח היה מוגן על ידי מכונות ירייה, רובאים, ומכשולים דוגמת מוקשים וגדרות תיל שהקשו על פינוי פצועים וחללים ונסיגתם של חיילים לחפירותיהם. פגיעות הארטילריה יצרו מכתשים באדמה והביאו לכך שכמעט ולא נותרו מקומות מחסה. אש שנורתהּ מהתעלות שממול הקשתה על ההסתערות.
המהלך שסיים את העימות הסטטי שהתפתח סביב שטח ההפקר במלחמת העולם הראשונה היה הכנסתם של הטנקים הראשונים לשדה הקרב. הטנקים הצליחו לחצות את השטח ולפגוע באויב בתעלותיו.
המלחמה הקרה.
במהלך המלחמה הקרה כונו השטחים בקרבת מסך הברזל "שטח הפקר". באופן רשמי היו השטחים שייכים למדינות הגוש המזרחי, אולם לאורך כל גבולותיהן עם המערב השתרעו רצועות לא מיושבות ברוחב של כמה מאות מטרים, אשר כללו מגדלי שמירה ומוקשים ונועדו למנוע מאנשים לעבור מהגוש המזרחי למערב.
שטחי הפקר בישראל.
בין מלחמת העצמאות למלחמת ששת הימים הייתה קיימת באזור לטרון רצועת שטח מפורז ברוחב של כקילומטר עד שלושה קילומטרים, בין ישראל לבין הגדה המערבית אך למעשה היה זה שטח הפקר שלא היה בריבונות ישראלית ואף לא ירדנית. עם זאת, בעוד הצבא הירדני לא נכנס אל השטח, חקלאים פלסטינים מצידו הירדני של הגבול נכנסו אליו ועיבדו בו את האדמות.
בשטח זה הוקמו, לאחר כיבושו בידי ישראל במלחמת ששת הימים, היישובים נוה שלום, מכבים, כפר רות, לפיד ושילת, ופארק "מיני ישראל". מעמדו של השטח נותר לא ברור מבחינה משפטית, אם הוא נחשב חלק ממדינת ישראל או לא.
גם בירושלים החצויה הייתה רצועה צרה ברוחב של בין 80 ל-200 מטרים, שהייתה שטח הפקר ועברה בין היתר בסמוך לחומה המערבית והצפונית של העיר העתיקה. רוחבה נבע מרוחב עיפרון השעווה הירוק של עבדאללה א-תל, מפקד הכוחות הירדנים בעיר, שבו השתמש בשרטוט על המפה של קווי הפסקת האש מול המפקד של הכוחות הישראלים משה דיין.
Sefarad
ג'ונתן מילר
סר ג'ונתן וולף מילר (באנגלית: Jonathan Wolfe Miller; 21 ביולי 1934 – 27 בנובמבר 2019) היה יהודי בריטי, רופא, במאי תיאטרון ומחזות אופרה, עורך ומגיש של תוכניות טלוויזיה בנושאי מדע, פילוסופיה, חברה ותרבות.