איל נולד בטרנסילבניה. בתקופת מלחמת העולם השנייה נלקח אביו למחנה עבודה בכפייה והחנות המשפחתית הוחרמה על ידי משמרות הברזל הרומנים. הוא שרד את התקופה יחד עם אמו ואחיו גדול. ב-1947 החל במסע העלייה לארץ ישראל במסגרת עליית הנוער יחד עם אחיו, עד הגעתו לישראל באוקטובר 1948. הוא נקלט בקיבוץ נצר סירני, ב-1949 התאחד עם הוריו ולמד בתיכון בית הכרם.
ב-1953 התגייס לצה"ל ועבר קורס מ"כים. לאחר הקורס הצטרף לקורס טיס אותו סיים ב-1955 במגמת קרב. במלחמת סיני שירת כטייס מוסקיטו. שימש מדריך טיסה ומדריך לימודי קרקע בבית הספר לטיסה. בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 היה חבר בצוות חיל האוויר שנשלח לגאנה להקים את בית הספר לטיסה של חיל האוויר המקומי.
בשובו לישראל לאחר כשנתיים עבר הסבה למסוקים. שירת כטייס מסוקים במהלך מלחמת ששת הימים. למד הנדסה אווירונאוטית בטכניון, לאחר הלימודים מונה למפקד בית מלאכה ביחידת האחזקה האווירית 22. שימש ראש מדור במטה חיל האוויר במחלקת אמצעי לחימה, במלחמת יום הכיפורים שימש ראש ענף מחקר נשק אויב. שימש ראש מחלקת מחקר מודיעין בחיל אוויר ומפקד כנף 15 (בסיס שדה דב). בתפקידו האחרון בשירות הקבע שימש ראש להק המודיעין, כולל בתקופת מבצע אופרה, השמדת הכור הגרעיני בעיראק על ידי חיל האוויר.
לאחר שחרורו עסק כיועץ בתחומים ביטחוניים.
אנה פטרסן
אנה פטרסן (בדנית: Anna Petersen; 20 בפברואר 1845 - 6 באוקטובר 1910) הייתה ציירת דנית שפעלה בעיקר במאה ה-19 ועבודתה נשכחה במידה רבה עד סוף המאה ה-20.
ביוגרפיה.
פטרסן נולדה בקופנהגן, ולמרות הקשיים שעמדו בפני נשים בדנמרק בתקופתה לפתח קריירה בתחומי האמנות היפה החלה בלימודי ציור. בתחילה התמקדה בציורי דיוקנאות עד שגיבשה את סגנונה הריאליסטי וציירה בעיקר תמונות פשוטות מחיי היומיום.
למרות שנראתה כאמנית מבטיחה, ואף הציגה מעבודותיה במספר תערוכות נחשבות כמו גם בתערוכה העולמית של פריז ב-1889, היא התקשתה למצוא את מקומה בעולם האמנות הדני הגברי של המאה ה-19 ושל ראשית המאה ה-20. עבודותיה יצאו מהאופנה, ואף לא מוזיאון אחד רכש מעבודותיה בשנות חייה האחרונות. במידה רבה נשכחה יצירתה עד סוף המאה ה-20.
היא נפטרה ב-6 באוקטובר 1910 ונקברה בבית הקברות אסיסטנס בקופנהגן.
עבודותיה זכו לעדנה לקראת סוף המאה ה-20, כאשר אוסף הירשפרונג והמוזיאון הלאומי של דנמרק (ה-Statens Museum for Kunst; SMK) רכשו כמה מעבודותיה החשובות ועוררו מחדש את העניין ביצירתה.
1942 בספורט
אתלטיקה.
נשים.
אנליזה שטיינאואר ()
גברים.
גונדר האג ()
קורנליוס וורמרדם ()
טניס.
גביע דייוויס.
לא נערך עקב מלחמת העולם השנייה.
כדורגל.
כדורגל לפי מדינות.
אנגליה.
תחרויות לא התקיימו
ברזיל.
בשל גודלה של ברזיל, אליפויות נערכו על בסיס אזורי.
כדורסל.
תחרויות בינלאומיות.
אליפות דרום אמריקה.
ארגנטינה () זכתה באליפות ואורוגוואי () זכתה במקום השני.
שחייה.
שיאי עולם.
גברים.
נבחרת ארצות הברית ()
פטרסן
פטרסן הוא שם משפחה.
וים יאנסן
וילהלמוס מרינוס אנטוניוס "וים" יאנסן (בהולנדית: Wilhelmus Marinus Anthonius "Wim" Jansen; 28 באוקטובר 1946 – 25 בינואר 2022) היה כדורגלן ומאמן הולנדי.
יאנסן, ששיחק בעמדות הקשר והמגן, העביר את מרבית הקריירה בפיינורד. הוא ייצג את נבחרת הולנד 65 פעמים, ביניהן בשני טורנירי מונדיאל בהם הגיעה נבחרתו לגמר.
יאנסן הוביל כמאמן ראשי ארבע קבוצות מארבע מדינות שונות, ושימש גם בתפקידי מאמן נוער, עוזר מאמן, יועץ טכני ומנהל מקצועי. היה המנהל המקצועי של מחלקת הנוער בפיינורד.
קריירת משחק.
יאנסן החל את קריירת המשחק בקבוצת הנוער של פיינורד מעיר הולדתו רוטרדם. הוא החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון בעונת , בה שותף בשני משחקי ליגה. עונה אחר כך כבר היה לשחקן הרכב קבוע, ורשם 34 הופעות ליגה.
בעונת , לאחר שלוש עונות במקום השני, זכתה פיינורד באליפות הולנד, ואף השלימה זכייה בדאבל לאחר שגברה בגמר הגביע ההולנדי על פ.ס.וו. איינדהובן. בעונת הגיע לקבוצה המאמן ארנסט האפל, שהוביל אותה לאחת התקופות הטובות בתולדותיה. כבר בעונה זו זכתה פיינורד בגביע אירופה לאלופות, והייתה לקבוצה ההולנדית הראשונה בהיסטוריה שזוכה בתואר, בדרך לארבע זכיות הולנדיות רצופות (מיד אחריה זכתה אייאקס אמסטרדם שלוש פעמים רצופות). יאנסן כבש שער אחד במהלך הטורניר, בשלב שמינית הגמר מול מילאן, ופתח בהרכב קבוצתו שגברה 1–2 על סלטיק בהארכה במשחק הגמר וזכתה בתואר. באותה עונה כבש יאנסן שמונה שערי ליגה, שיא קריירה אישי, אך לא הצליח לסייע לקבוצתו לזכות פעם שנייה ברציפות באליפות, ופיינורד סיימה כסגנית. עונה אחר כך, הוביל האפל את יאנסן ופיינורד לזכייה באליפות, שהייתה השנייה של יאנסן בקריירה.
ב-, עונה לאחר עזיבתו של האפל, זכו יאנסן ופיינורד בתואר האליפות בהולנד, השלישי של יאנסן בקריירה, והשלימו זכייה בגביע אופ"א, לאחר ניצחון בגמר כפול על טוטנהאם הוטספר. הייתה זו זכייה הולנדית ראשונה בתואר אי פעם. יאנסן פתח בצמד משחקי הגמר בדרך זכייה. יאנסן הוסיף לשחק מספר דו-ספרתי של הופעות ליגה בכל עונה, עד לעזיבתו במהלך עונת . הוא רשם 415 הופעות ליגה במדי פיינורד, שמציבות אותו במקום השני בטבלת ההופעות בכל הזמנים בקבוצה.
יאנסן עזב את פיינורד כדי להצטרף ליוהאן קרויף בקבוצת וושינגטון דיפלומטס מארצות הברית הוא שיחק בקבוצה עד לקיץ 1980, עד שבעצתו של קרויף חזר להולנד והצטרף לקבוצת אייאקס אמסטרדם. אייאקס חיפשה מחליף לרוד קרול בהגנת הקבוצה. על אף שיאנסן לא היה שחקן הרכב קבוע במדי אייאקס בעונת הבכורה שלו, אוהדי קבוצתו הקודמת פיינורד לא קיבלו בעין יפה את מעברו לאחת מיריבותיה הגדולות של קבוצתם. הופעת הבכורה שלו במדי אייאקס התקיימה, באופן מקרי, דווקא במשחק החוץ של קבוצתו מול פיינורד. יאנסן ספג כדור שלג בעינו, ונאלץ לעזוב את המגרש כדי לקבל טיפול. אייאקס הפסידה במפגש בתוצאה 2–4. עונה אחר כך כבר היה יאנסן שחקן הרכב משמעותי בזכייתה של אייאקס באליפות הולנד.
יאנסן חזר לוושינגטון, שם סיים את קריירת המשחק בשנת 1982, כשהיה בן 36.
נבחרת הולנד.
יאנסן ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת הולנד תחת המאמן ג'ורג' קסלר, ב-4 באוקטובר 1967 במסגרת מוקדמות יורו 1968, בהפסד 2–3 ל. במהלך מוקדמות מונדיאל 1970, כבש יאנסן את שערו היחיד בשורות הנבחרת, בניצחון 0–2 על ב-4 בספטמבר 1968. הוא היה שותף לניסיונותיה של הולנד, שלא צלחו, להעפיל לטורנירי יורו 1968, מונדיאל 1970 ויורו 1972.
הגעתו של המאמן רינוס מיכלס לנבחרת ב-1974, מיד לאחר העפלתה למונדיאל 1974, הפכה את הולנד לאחת הנבחרות הטובות בעולם. יאנסן התאים לשיטת הטוטאל פוטבול שהנחיל המאמן, והוא הפך תחת מיכלס לשחקן משמעותי בסגל. אף על פי ששיחק רק פעם אחת בטורניר המוקדמות, הוא זומן על ידי מיכלס לסגל הולנד לקראת המונדיאל בגרמניה המערבית. יאנסן לא החמיץ ולו דקה אחת במהלך הטורניר. הולנד העפילה משלב הבתים הראשון עם ניצחונות על ו ותיקו מול , עברה את שלב הבתים השני עם מאזן מושלם מול , ו, ונעצרה רק עם הפסד 1–2 במשחק הגמר מול המארחת. הולנד הובילה במשחק, אך עבירה של יאנסן ברחבה זיכתה את גרמניה בפנדל שהפך לשער השוויון.
יאנסן הוסיף להיות שחקן משמעותי בנבחרת גם בקמפיין יורו 1976 ביוגוסלביה. הולנד הייתה לאחת מארבע הנבחרות שהעפילה לטורניר הגמר, אך הפסידה, עם יאנסן בהרכב, במשחק חצי הגמר מול . יאנסן פתח גם במשחק על המקום השלישי מול המארחת, שם ניצחה 2–3 לאחר הארכה. יאנסן פתח בהרכב אך הוחלף במחצית המשחק, במצב של 1–2 להולנד.
יאנסן זומן על ידי מאמנו לשעבר בפיינורד, ארנסט האפל, לסגל הולנד לקראת מונדיאל 1978 בארגנטינה. כמו בטורניר המונדיאל הקודם, גם הפעם פתח יאנסן בכל המשחקים, כשנבחרתו עברה את שלב הבתים הראשון עם ניצחון אחד בלבד, על , תיקו מול והפסד ל. את שלב הבתים השני צלחה הולנד עם ניצחונות על ו, ותיקו 2-2 בשחזור הגמר הקודם מול גרמניה המערבית. במשחק הגמר, בו פגשה הולנד את ארגנטינה, פתח יאנסן בהרכב, אך הוחלף בדקה ה-72. הולנד נוצחה במשחק, 3-1 בהארכה. ההופעה בגמר הייתה ה-14 שלו במדי הולנד במונדיאלים, שיא הופעות משותף עם רוד קרול שהחזיק מעמד עד למונדיאל 2014, אז נשבר על ידי וסלי סניידר.
הופעתו האחרונה של יאנסן בנבחרת הייתה ב-23 בינואר 1980, בהפסד 1-0 ל במשחק ידידות. בסך הכול רשם יאנסן קריירה בינלאומית בת 13 שנים, בה רשם 65 הופעות ושער בודד.
קריירת אימון.
למרות התקרית מול אוהדי פיינורד, שב יאנסן לקבוצה עם פרישתו ממשחק, ושימש כמאמן במחלקת הנוער. בעונת , עם מינויו של המאמן רינוס ישראל, התמנה יאנסן כעוזרו, ושימש בתפקיד במשך עונה אחת. בעונת , שימש לראשונה בקריירה כמאמן ראשי, כשהוביל את לוקרן הבלגית, בצוותא עם הפולני ולודימיר לובנסקי, להישארות בליגת העל הבלגית בהפרש של נקודה.
ב-1988 חזר יאנסן להולנד, שם שימש כמנהל מקצועי בקבוצת SVV מליגת המשנה. יחד עם המאמן שתחתיו, דיק אדבוקאט, סיימה הקבוצה במקום הראשון בליגת המשנה בעונת .
לאחר הזכייה בליגת המשנה, קיבל יאנסן את תפקיד המאמן הראשי של קבוצת נעוריו פיינורד. הוא הוביל אותה לשתי זכיות בגביע ההולנדי, ב- וב-, ולחצי גמר גביע אירופה למחזיקות גביע. ב-1992 מונה למנהל המקצועי, אך חזר לאמן בעקבות מחלה של המאמן הראשי. הוא חזר לתפקיד המנהל המקצועי עם מינויו של וילם ואן הנחם, חברו לשעבר לקבוצה, לתפקיד המאמן, אך עזב ב-1993 עם הנהלת הקבוצה.
ב-1993 עבר לתפקיד עוזרו של לאו בינהאקר בנבחרת ערב הסעודית, ובין 1994 ל-1997 שימש כמאמן ראשי בסאנפרצ'ה הירושימה מיפן.