ראשון הדוכסים מיורק היה אדמונד מלאנגלי, דוכס יורק, בנו הרביעי של המלך אדוארד השלישי שהעביר את התואר בירושה לבנו אדוארד, שנהרג בקרב אז'נקור. ממנו עבר התואר לאחיינו של אדוארד, ריצ'רד, וממנו לבנו אדוארד הרביעי, שתפס את המלוכה כנציג בית יורק במה שנקרא לימים מלחמות השושנים.
מאז 1474, בה הוענק התואר בפעם השנייה, אף אחד מעשרת הדוכסים שהחזיקו בתואר לא העביר אותו ליורשיו. ארבע פעמים מת הדוכס ללא בנים, וחמש פעמים הפך הדוכס למלך.
משנת 1986 נושא הנסיך אנדרו, בנה השני של המלכה אליזבת השנייה, בתואר הדוכס מיורק. מאחר שלאנדרו אין בנים (אלא רק בנות) הוא לא יוריש את הדוכסות.
מקומות רבים נקראו על-שם דוכסי יורק השונים, ביניהם העיר ניו יורק שנקראה על שמו של ג'יימס סטוארט, בנו השני של צ'ארלס הראשון שלימים מלך בשם המלכותי ג'יימס השני.
אשתו של הדוכס מיורק נושאת בתואר דוכסית יורק.
היסטוריה.
בימי הביניים, הייתה יורק העיר הראשית של צפון אנגליה ומקום מושבו של הארכיבישוף מיורק החל משנת 735. יורקשייר היה השייר הגדול ביותר של אנגליה באזור.
בתקופת השלטון הויקינגי באנגליה, נקראה יורק בשם "יורוויק" (Jorvik), והיא הייתה ממלכה זעירה בימי הביניים המוקדמים. בתקופת הביניים שבין נפילת יורוויק העצמאית, שהייתה תחת שלטונו של אריק "גרזן הדם", מלך מלך יורוויק האחרון, שנרצח ב-954, לבין יצירתה של דוכסות יורק, היו כמה אישים שכיהנו בתואר רוזן יורק.
התואר "דוכס יורק" נוצר לראשונה כתואר אצולה אנגלי ב-1385 והוענק לאדמונד מלאנגלי. בנו, אדוארד מנוריץ', שירש את התואר, נהרג בקרב אז'נקור ב-1415. התואר עבר לאחיינו של אדוארד, ריצ'רד פלנטג'נט, בנו של (שהוצא להורג על קשירת קשר נגד הנרי החמישי). ריצ'רד הצעיר הצליח ליצור את חידוש התואר, אך כאשר בנו הבכור, שירש את התואר, היה לאדוארד הרביעי, התמזג התואר עם הכתר.
הפעם הבאה בה נוצר התואר, הייתה עבור ריצ'רד משרוסברי, בנו השני של אדוארד הרביעי. ריצ'רד היה אחד משני הנסיכים שבמצודה, ובשל העובדה שהוא מת ללא יורשים, נכחד התואר שוב עם מותו.
הפעם השלישית בה נוצר התואר, הייתה עבור הנרי טיודור, בנו השני של הנרי השביעי. ב-1502, כאשר מת אחיו הבכור, ארתור, נסיך ויילס, היה הנרי ליורש בכוח לכתר. ב-1509, כאשר עלה הנרי למלוכה כהנרי השמיני, התמזגו תואריו עם הכתר.
התואר נוצר בפעם הרביעית עבור צ'ארלס סטיוארט, בנו השני של ג'יימס הראשון. כאשר אחיו הבכור, הנרי פרדריק, נסיך ויילס, מת ב-1612, היה צ'ארלס ליורש בכוח לכתר. ב-1616 הוא היה לנסיך ויילס, ובסופו של דבר הוכתר ב-1625 כצ'ארלס הראשון, והתואר התמזג שוב עם הכתר.
יצירת הכתר החמישית הייתה לטובתו של ג'יימס סטיוארט, בנו השני של צ'ארלס הראשון, שנקרא גם דוכס אולבני. על שמו נקראו מדינת ניו יורק, בירתה אולבני והעיר ניו יורק. ב-1664 העניק צ'ארלס השני את השטחים שבין נהר דלאוור לבין נהר קונטיקט לאחיו הצעיר ג'יימס. לאחר כיבושן על ידי האנגלים, שונה שמן של המושבה ההולנדית לשעבר הולנד החדשה, והנמל הראשי שלה ניו אמסטרדם, לפרובינציית ניו יורק ולעיר ניו יורק, לכבודו של ג'יימס. שמה של פורט אורנג', ששכנה 240 ק"מ במעלה נהר הדסון, שונה לאולבני, לציון תוארו הסקוטי של ג'יימס. כאשר מת צ'ארלס השני ללא יורשים, ירש ג'יימס את הכתר כג'יימס השני, ושוב התמזג התואר עם הכתר.
במהלך המאה ה-18 נוצרה מספר פעמים הדוכסות הכפולה של יורק ואולבני כתואר אצולה בריטי. ראשון האוחזים בתואר זה היה , אחיו הצעיר של ג'ורג' הראשון, מלך בריטניה. ארנסט אוגוסטוס מת ללא יורשים. היצירה השנייה של תואר כפול זה הייתה עבור , בנו הצעיר של ג'ורג' השלישי, והוא נפטר מבלי שנשא אישה וללא יורשים. הפעם השלישית בה נוצר התואר הכפול דוכס יורק ואולבני הייתה עבור הנסיך פרדריק, בנו השני של ג'ורג' השלישי. הוא שירת כמפקד העליון של הצבא הבריטי במשך שנים רבות, והוא זה שמוזכר בשיר ידוע כ"דוכס הגדול הזקן של יורק" (The Grand Old Duke of York). גם הוא מת ללא יורשים.
היצירה השישית של התואר דוכס יורק, והפעם ללא השילוב עם התואר דוכס אולבני, הייתה עבור הנסיך ג'ורג' מוויילס, בנו השני של מי שימלוך לימים כאדוארד השביעי. התואר דוכס יורק הוענק לו בעקבות מות אחיו הבכור, הנסיך אלברט ויקטור, דוכס קלרנס ואייבונדייל. עם עלייתו של ג'ורג' לכס המלוכה כג'ורג' החמישי, התמזג שוב התואר עם הכתר.
הפעם השביעית בה נוצר התואר הייתה עבור הנסיך אלברט, בנו השני של ג'ורג' החמישי, ואחיו הצעיר של מי שימלוך לימים כאדוארד השמיני. באופן בלתי צפוי, ירש אלברט את הכתר כאשר אחיו ויתר עליו, ומלך כג'ורג' השישי. שוב התמזג התואר דוכס יורק עם הכתר.
הפעם השמינית והאחרונה עד כה בה נוצר התואר, הייתה עבור בנה השני של אליזבת השנייה, הנסיך אנדרו. לאנדרו נולדו שתי בנות, וכך, אלא אם כן בעתיד ייוולדו לו בנים חוקיים, התואר ייכחד שוב עם מותו.
למעט ביצירת התואר בפעם הראשונה, כל המחזיקים בתואר דוכס יורק מתו ללא יורשים או שעלו לכס המלוכה ותואריהם התמזגו עם הכתר.
דוכסי יורק.
יצירה ראשונה (1415-1385, 1461-1425).
אדוארד פלנטג'נט עלה לכס המלוכה ב-1461 כאדוארד הרביעי והתואר התמזג עם הכתר.
יצירה שנייה (1474).
ריצ'רד משרוסברי נעלם ללא צאצאים ידועים והתואר נכחד.
יצירה שלישית (1494).
הנרי טיודור עלה לכס המלוכה ב-1509 כהנרי השמיני והתואר התמזג עם הכתר.
יצירה רביעית (1605).
צ'ארלס סטיוארט עלה לכס המלוכה ב-1625 כצ'ארלס הראשון והתואר התמזג עם הכתר.
יצירה חמישית (1644/1633).
התואר ניתן לג'יימס עם לידתו והוא היה לדוכס יורק באופן רשמי ב-1644.
ג'יימס סטיוארד עלה לכס המלוכה ב-1685 כג'יימס השני והתואר התמזג עם הכתר.
יצירה שישית (1892).
ג'ורג' עלה לכס המלוכה ב-1910 כג'ורג' החמישי והתואר התמזג עם הכתר.
יצירה שביעית (1920).
הנסיך אלברט עלה לכס המלוכה ב-1936 כג'ורג' השישי והתואר התמזג עם הכתר.
לקסיקון אופק לספרות ילדים
לקסיקון אוֹפק לספרות ילדים הוא לקסיקון בשני כרכים הכולל כאלפיים ערכים, ונועד להביא בקיצור את תולדות מחברי ספרי הילדים ואת עיקרי יצירותיהם. הוא נערך על ידי ד"ר אוריאל אופק ויצא בהוצאת זמורה ביתן, תל אביב, בשנת 1985.
הכרך הראשון כולל את הערכים מהאות א' עד כ', והכרך השני את שאר הערכים. הלקסיקון נערך במשך עשרים שנה. עורך הלקסיקון, אוריאל אופק, מבהיר במבוא לספר כי מקצוע ספרות ילדים הוא בעל השפעה עמוקה על גיבוש טעמנו ועיצוב אישיותנו, ובכך הוא מדגיש את חשיבות הלקסיקון.
בלקסיקון נכללים מחברים מהסוגים הבאים:
בכל ערך יש פרטים על חיי הסופר, על ייחודו ועל יצירותיו וכן פירוט, עד כמה שניתן, של יצירותיו.
אלאדין (אלף לילה ולילה)
סדנא
פרנק רייקארד
פרנקלין אדמונדו 'פרנק' רייקארד (; נולד ב-30 בספטמבר 1962 באמסטרדם) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל הולנדי. רייקארד ידוע בעיקר בזכות הקדנציות שלו באייאקס אמסטרדם ובמילאן, וכן בזכות תרומתו הרבה לנבחרת הולנד.
קריירת משחק.
בשנת 1980, בגיל 17, רייקארד הופיע לראשונה באייאקס אמסטרדם. כבר בהופעתו הראשונה השאיר רייקארד רושם רב, לאחר שהבקיע שער לזכות קבוצתו בניצחונם 4:2 על קבוצה שווייצרית. במשך אותה עונה השתתף רייקארד בעוד 23 משחקים, בהם הבקיע 4 שערים. בשנת 1982, רייקארד רשם את הופעת הבכורה שלו בליגת העל ההולנדית עם אייאקס וזכה להצלחה. בשנת 1987, השנה בה התחיל לאמן יוהאן קרויף את אייאקס, עזב רייקארד בסערה את מגרש האימונים ונשבע שלעולם לא ישחק בקבוצה אותה יאמן קרויף. באותה תקופה קיבל רייקארד הצעות מכמה קבוצות, ולבסוף עבר רייקארד למילאן.
בזמן שהייתו במילאן זכה רייקארד לתהילה רבה והיה לשחקן בעל ערך חשוב מאוד בקבוצה. מאמן הקבוצה באותן שנים, אריגו סאקי, הפך את רייקארד לקשר מרכזי. יחד עם שחקנים הולנדיים נוספים כמו מרקו ואן באסטן ורוד חוליט, זכה רייקארד עם מילאן פעמיים בגביע אירופה בשנים 1989 ו-1990. בנוסף זכה רייקארד פעמיים באליפות איטליה.
בשנת 1993, לאחר חמש עונות בסרייה א', חזר רייקארד לאייאקס. בתקופה בה ניהל את אייאקס לואי ואן חאל, הובילו את אייאקס פרנק רייקארד ודני בלינד לזכייה בשתיים מתוך שלוש האליפויות בליגה ההולנדית, בהן זכתה אייאקס. בעונת 1994–1995, הייתה אייאקס קבוצה בלתי מנוצחת בליגה ההולנדית וזכתה להצלחה באירופה. בשנת 1995, במשחקו האחרון באייאקס, זכה רייקארד בגביע אירופה (ליגת האלופות), עם ניצחון 1:0 על מילאן.
קריירה בינלאומית (1981-1994).
הופעתו הראשונה של רייקארד בנבחרת הולנד, הייתה בשנת 1981. בתחרות היורו 1988 תרם רייקארד לזכייתה של נבחרת הולנד בתואר, עם ניצחון 0–2 על נבחרת ברית המועצות בכדורגל. בנוסף, השתתף רייקארד ביורו 1992 ובמונדיאל 1990 ומונדיאל 1994. הופעתו האחרונה במדי הנבחרת הייתה במונדיאל 1994, בהפסד 3:2 לנבחרת ברזיל, הנבחרת המנצחת של אותו מונדיאל. בסך הכול הבקיע רייקארד בנבחרת הלאומית 10 שערים.
רייקארד זכור במיוחד בזירה הבינלאומית עקב תקרית היריקה המפורסמת – במשחק שמינית גמר מונדיאל 1990 מול גרמניה, ירק רייקארד על רודי פלר הגרמני והורחק מהמשחק בבושת פנים.
קריירת אימון.
קריירת האימון של רייקארד החלה כאשר מונה למאמן נבחרת הולנד בשנת 1998. עוד קודם לכן היה רייקארד עוזר מאמן של המאמנים רונאלד קומאן ויוהאן ניסקנס. רייקארד לא נלקח ברצינות בתור מאמן בשל חוסר ניסיונו, אך הוא הפתיע כאשר הוביל את הנבחרת עד לחצי הגמר של יורו 2000. למרות ההפסד בחצי הגמר לנבחרת איטליה, נחשב טורניר זה להצלחה רבה עבור הנבחרת ההולנדית.