ההרכב הוקם ב-2010, תחילה כפרויקט מוכוון רשת בו שני היוצרים אייל עמיר ורע לבנת אירחו מוזיקאים שונים. ההרכב העלה לרשת סרטונים של קליפים לשירים מקוריים לצדגרסאות כיסוי אותם הם מכנים VideoSongs (שירי ווידאו) כלומר קטע מוזיקלי שבו האלמנט הוויזואלי המציג את אופן הנגינה, הוא חלק בלתי נפרד מהאלמנט הקולי. הנגנים והכלים נבחרו בכל פעם בהתאם לעיבוד ספציפי, בשונה מהמבנה הסטנדרטי של להקה או הרכב. בעיבודיהם משולבים סיגנונות רבים ביניהם רוק מתקדם, רוק אלטרנטיבי, פופ, אינדי, ג'אז, מטאל, ראפ, היפ-הופ, מוזיקה לטינית, מוזיקה אלקטרונית, א-קפלה ו-אופרה.
בזכות הצלחת הקליפ "Slim Shady" (עיבוד לשיר של הראפר אמינם) קיבל הצמד הזמנה מג'ורדן רודס, קלידן דרים ת'יאטר, להופיע איתו בארצות הברית. רודס עצמו התארח בכמה שירים של ההרכב.
עם המעבר של אייל עמיר לניו-יורק בסוף 2012, הרכב היה בהפסקה. בתקופה זו יצר אייל עמיר שירים עם מוזיקאים מקומיים ומוזיקאים ישראלים יורדים ביניהם זמרת הג'אז הישראלית תמי שפר והקלידן האוקראיני-אמריקאי רוסלן סירוטה זוכה פרס הגראמי. טרם הנסיעה, אייל הקליט עבור שוגר זאזא את הסרטון הוויראלי - "The GAG Quartet-le Internet Medley", בו גם ניגן את תפקידי הקלידים. הסרטון גרף למעלה מ-34 מיליון צפיות. באותה תקופה רע לבנת היה פעיל בהרכבי הרוק מתקדם "אנקדוטה" ו-"דה מג'יסטר" ובהרכב הא-קפלה "2for6".
מאז 2013 ועם חזרתו של אייל עמיר לישראל ההרכב עובד במתכונת של להקה קבועה אשר מקיימת הופעות בישראל ובעולם.
בתחילת 2016 יצאה הלהקה לסיבוב הופעות בארצות הברית. מאוחר יותר באותה שנה יצאה הלהקה לסיבוב הופעות אירופאי לצד הלהקה אוזריק טנטקלס.
צוטומו יאמגוצ'י
קריסטי יאמאגוצ'י
תנועות מטאטא מהירות
תנועות מטאטא מהירות הוא אלבום הסולו השני של המוזיקאי שלום גד והראשון שיוחס לשלום גד והיהלומים. הוא ראה אור בנובמבר 1999.
רקע.
אלבומו הראשון של גד, "סוף המדבר" מ־1996, היה היחיד שלו שיצא בחברת התקליטים הד ארצי, והוא לא זכה להצלחה מסחרית עם צאתו. "תנועות מטאטא מהירות" הוקלט באולפן הביתי "שלומציון" שהקים גד לאחר מכן, ויצא באופן עצמאי בחברת התקליטים שנקראה באותו שם. ההרכב שניגן בו היה זהה לזה שניגן ב"סוף המדבר" – למעט המתופף אורן בן־נון, ששם תופף לצד אלי דראי וכאן נעדר – והפעם כונתה הלהקה "היהלומים". פחות משנה אחרי שיצא האלבום לאור הוא יצא מחדש בחברת התקליטים Earsay של האוזן השלישית. את עטיפת המהדורה הראשונה, שהייתה פשוטה ומינימליסטית, החליפה עטיפה חדשה בעיצובה של עליזה חיון וגם מילות השירים הודפסו בחוברת שליוותה את התקליטור. פעם נוספת הפיצה את האלבום היי פידליטי בינואר 2014, בתוך מארז שכלל את חמשת אלבומיו הראשונים של גד.
תוכן.
המבקר גידי אביבי כתב על "תנועות מטאטא מהירות" כי עניינו במתח שבין חיי הכלכלה לבין חיי הרגש. לדברי עינב שיף, שלום גד כתב בו "[...] את המנוני הפופ לאדם שלא יודע איך הוא יגמור את החודש, אבל תמיד חושב על השיר שהוא ישמע בדרך לבנק". ואילו אורי משגב תיאר:
לאורך האלבום שזורים מוטיבים מקשרים: השיר הפותח כולל את השורות "ייבנה המקדש/ דף חדש"; "דף חדש" ו"ייבנה המקדש" הם גם שמותיהם של השיר השמיני באלבום ושל השיר הסוגר אותו. מילות השירים, הטון הנבואי המתבטא בזמן העתיד שבו נכתבו חלקן וסגנון השירה של גד, אשר מדמה לפרקים חזנות, מרמזים על נושאים כמו מקומה של הרוחניות בחיי היום־יום בזמננו, תקווה והתחלה מחודשת. כך למשל בשיר "ביום שבו אני איוולד", בשירים שנזכרו לעיל (בראשון ובאחרון מתוארת בנייתם של מועדון הופעות ובית מגורים, בהתאמה, כבתי מקדש – או כמשכן המקראי), וכן בשם האלבום, שאינו נזכר כפשוטו בגוף הטקסטים. גד סיפר כי כתב את "ביום שבו אני איוולד" בתגובה לחשש מפני באג 2000 ולתחושה כי סוף העולם יגיע בעקבותיו, שנפוצו בסוף המאה העשרים. השיר "You Are the Sunshine of My Life" מאת סטיבי וונדר שימש מקור השראה לשיר "האביב של חיי", שהתגלגל בסופו של דבר לשיר אהבה לאחיו הצעיר של גד, אביב גדג'. עם האמונה באל התמודד גד בצורה מפורשת יותר כשנה לאחר שפרסם את "תנועות מטאטא מהירות", באלבום "העבד", שאותו הקליט עם הרכב שונה.
ההפקה המוזיקלית ב"תנועות מטאטא מהירות" בסיסית ופשוטה. את הצליל, האופייני למוזיקת רוק, מייחדים הכינור, עיטורי הגיטרה המובילה ואופן ההגשה של שלום גד.
קידום ויחס הביקורת.
הביקורות על "תנועות מטאטא מהירות" שפורסמו בעיתונות היו אוהדות ביותר – אורי משגב לדוגמה חתם את הרשימה שפרסם בהמלצה "לקנות ומהר" ואבי אפרתי כינה את האלבום "יצירה נהדרת" ו"דיסק נדיר", אך חזה לו הצלחה צנועה בלבד. צאתו של התקליטור לוותה בהופעות מועטות. במקומון התל אביבי "העיר" ציין משגב כי גד נהג להופיע אחת לשבוע במועדון "בארבי" מופע שנמשך כ־45 דקות. לדבריו, קשה לתרגם אל הכתב את הפער בין האיכויות של גד ובין הביקוש הצנוע למוזיקה שיצר. בביקורתו על ההופעות באותם ימים, שלהערכתו נערכו בפני כשלושים איש, כתב לקוראים:
נוכחותו של האלבום ברדיו הייתה דלה עד כדי כך שבריאיון שנערך עם גד לכבוד צאתו ב־Earsay, כשהוא נישא על גלי הביקורת, תמה משגב מדוע לא נבחרו קטעים מתוכו להשמעה; הוא נענה שנשלחו שלושה, במספר נמוך, והם שודרו בתוכניות מסוימות ותו לא. Earsay דיווחה כי התקליטור הצליח לעומת אחרים שיצאו באותו לייבל, ועם זאת הסתכמו מכירותיו בכמה מאות עותקים. מבחינה מסחרית נותר שלום גד אמן שוליים, והוא הוסיף להתפרנס משטיפת חדרי מדרגות במשך שנים.
משתתפים.
שלום גד: שירה, בס
אלי שאולי: גיטרות
גיל פדידה: גיטרות, כינור
אלי דראי: תופים, כלי הקשה
היהלומים: עיבוד והפקה
דרי נחמיאס: עריכה (אולפני "אמביאנס")
יוסי סהרון
זלאטן איברהימוביץ
פאביו וולו
פאביו וולו (איטלקית: Fabio Volo; נולד ב-23 ביוני 1972) שם עט של פאביו בונטי, הוא סופר, שחקן, מדובב, שדרן רדיו וטלוויזיה ותסריטאי איטלקי.
קריירה.
פאביו בונטי נולד בעיירה קלסינטה בצפון איטליה. לאחר סיום לימודיו בבית הספר התיכון הוא עבד בכמה עבודות מזדמנות, ובשנת 1996 הוא הפך לאחת מהדמויות המובילות ב"רדיו קפיטל", תחנת רדיו איטלקית. החל משנת 1998, הוא כיכב בשלוש מהדורות של תוכנית הטלוויזיה האיטלקית Le Iene.
בשנת 2000 החל וולו לשדר תוכנית רדיו משלו, "Il volo del mattino", בתחנת הרדיו Deejay ופרסם את ספרו הראשון שנקרא באיטלקית "Esco a fare due passi". לאחר מכן הוא כתב עוד כשבעה ספרים. מבין הספרים שכתב יצאו לאור שלושה ספרים בעברית.
בשנת 2002 וולו הופיע לראשונה כשחקן בקומדיה הרומנטית "Casomai" והיה מועמד לפרס David di Donatello כשחקן הטוב ביותר על תפקידו בסרט זה. . בשנים 2006 ו 2008 השתתף פאביו וולו בתוכניות: "Italo Spagnolo" ו "Italo Americano" בערוץ MTV ובשנת 2011 וולו שיחק בתפקיד ראשי בסרט שנעשה על פי ספר שלו, ונקרא באיטלקית "Il giorno in più".
בשנת 2012 הוא חזר לטלוויזיה עם התוכנית "Volo in diretta".
ספר הביכורים של וולו מכר מעל 300,000 עותקים. ספרו השני (2003) היה הספר הנמכר ביותר באיטליה באותה שנה. בשנת 2010 זכה וולו בפרס הספרותי: "Premio Letterario la Tore Isola d'Elba", עבור יצירתיות ומצוינות.  (הוא הזוכה השישי בפרס הזה).
וולו שיחק ב 12 סרטים (הראשון בשנת 2002 היה הקומדיה הרומנטית Casomai) וגם דיבב את הסרט "קונג פו פנדה" בגרסה האיטלקית שלו.
ספריו.
הרומנים שכתב נמכרו במלמעלה מחמישה מיליון עותקים באיטליה. עד היום הוא כתב שמונה ספרים
דוקטורסקיה
דוקטורסקיה (ברוסית: Докторская колбаса), "הנקניק של הדוקטור" - הוא נקניק מבושל דל קלוריות המיוצר ממספר סוגי בשר.
המתכון עובד בשנת 1936 תוך תיאום עם משרד הבריאות הסובייטי ולכן נקרא בשם זה. המתכון לא השתנה במשך עשרות שנים ורק בשנות ה-80 לאור מצוקת הכלכלה הסובייטית הותר להחליף חלק מהמרכיבים בתחליפים זולים יותר.
הנקניק היה נפוץ ופופולרי בברית המועצות. תקן GOST 23670-79 הגדיר כי 100 קילוגרם של נקניק זה צריכים להכיל:
יעקב איזנברג
יעקב יהושע אַיזנברג (31 במרץ 1893 – 9 ביוני 1966) היה צייר ואמן קרמיקה ישראלי.
ביוגרפיה.
יעקב איזנברג, בן שמואל ניסן, נולד בשנת 1893, או לפי גרסה אחרת ב-1897, בעיירה פינסק שברוסיה (כיום בבלארוס). בשנים 1913–1919 למד אמנות בבצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות בירושלים. עם סיום לימודיו נשלח לווינה בירת אוסטריה, שם למד בבית הספר למלאכת אמנות והשתלם בייצור ועיצוב קרמיקה אצל פרופ' ברויג.
לאחר שובו הועמד בראשות המחלקה החדשה לקרמיקה שהוקמה בבצלאל. במחלקה זו עוצבו שלטי הרחובות של ירושלים בתקופה זו, שהיו עשויים אריחי קרמיקה מזוגגים. וכן עוצבו תמונות אריחים כגון "תפילת הדרך", או האריחים בבית ביאליק ובבית ספר אחד העם. בין השנים 1927–1928 שימש כמורה בבית הספר. ב-4 באוקטובר 1927 נערכה בבצלאל תערוכת יחיד של יצירות קרמיקה, תחריטים ורישומים שיצר. בתקופה מסוימת, כנראה בסוף שנות ה-20, ניהל את בית המלאכה באופן עצמאי בשיתוף בנימין לבינסון, גיסו.
יעקב איזנברג נפטר ב-9 ביוני 1966 והובא לקבורה בהר המנוחות.
דרמשטדט
בית הספר המקצועי היהודי מסדה בדרמשטדט
חורשת אי הילדים
חורשת אי הילדים נמצאת בלב מטעי קיבוץ פלמ"ח צובה בהרי ירושלים, ומהווה מתחם פעילות אתגרית וחינוכית המוקדש ומונגש לבעלי ובעלות צרכים מיוחדים. החורשה הוקמה בשנת 2008 על ידי חקלאים מענף המטעים בקיבוץ, ומופעלת החל משנת 2009 על ידי חברי וחברות שנת השירות המשימתית בקיבוץ ובסיוע בני נוער ובוגרים מתנדבים חברי הקיבוץ.
מהות הפעילות בחורשה.