התפילה על המת בדת הבהאית היא התפילה היחידה שלא נאמרת ביחידות. את התפילה כתב בהאא אללה והיא משמשת עבור נשים וגברים כאחד, בהתאמות מגדר בהתאם (במידה ויש הבחנה לשונית מגדרית). את התפילה יישא בקול מאמין אחד בעוד שאר הנוכחים מקשיבים ואינם משמיעים קולם. התפילה על המת נאמרת טרם הטמנת הגופה באדמה, והיא נאמרת עבור בהאים מגיל 15 ומעלה.
בבודהיזם.
על פי הבודהיזם ישנם כמה דברים הקשורים לתפילה למתים, כמו אום מאני פאדמה הום: אחת המנטרות המפורסמות בבודהיזם ובהינדואיזם. מנטרה זו היא המנטרה של אוולוקיטשוורה הבודהיסטווה של החמלה, ("צ'נרזיג" בטיבטית), ומשויכת במיוחד להתגלמותו בת ארבע הזרועות, שדקשארי. הדלאי לאמה נחשב לאחת מהאצלותיו של אוַולוקיטשוָורה עלי אדמות ועל כן מנטרה זו קדושה במיוחד למאמיניו. כמו כן יש את ה-"Namo Ratnasikhin Tathagata" שהן תפילות לבעלי החיים.
בדאואיזם.
דאואיזם שרים צ'ינגהואהאו (青 華 誥) או ג'יוקוג'ינג (救苦 經).
גל החום באירופה (2003)
גל חום פקד את אירופה בקיץ 2003, שהיה הקיץ החם ביותר ביבשת מאז שנת 1540 לפחות. הנפגעות היו מדינות רבות במערב אירופה ובמיוחד צרפת. מחקרים שנעשו מאוחר יותר העלו כי כתוצאה מגל החום נגרמו ביבשת כ-50 אלף עד 70 אלף מקרי מוות. כמו כן נגרם נזק משמעותי לחקלאות.
גל החום.
גל החום העיקרי פקד את היבשת בחודשים יולי ואוגוסט. בתקופה זו נמדדו במקומות רבים ובמועדים שונים טמפרטורות שעלו בהרבה על הממוצע הרב שנתי והגיעו במקומות מסוימים למקסימום של 39 מעלות צלזיוס ואף למעלה מזה. באיטליה ובספרד נמדדו גם 45 ו-46 מעלות צלזיוס. בפינדל שבלוקסמבורג נמדדה במשך חמישה ימים טמפרטורה של 37.9 מעלות. בחלק מהמקומות עמדה הטמפרטורה בלילה על 30 מעלות. כמה משיאי הטמפרטורה שנמדדו בגל החום לא נשברו מאז.
המשבר הבריאותי.
גל החום גרם לרבבות מקרים של פטירות, במיוחד של אנשים מבוגרים שחיו בגפם ולא הצליחו להתמודד לבדם עם השפעות החום. סיבות המוות היו מכת חום והתייבשות. המצב הוחמר עקב העובדה שבמדינות רבות לא היו מותקנים בבניינים מזגנים, משום שתנאי מזג האוויר הרגילים לא הצריכו זאת. התושבים, שהיו רגילים למזג אוויר ממוזג, לא ידעו כיצד להתייחס במועד לגל החום ולהשלכותיו. גם הרשויות הציבוריות לא היו ערוכות לו ולא הכינו תוכניות מתאימות לתגובה בשעת חירום.
מספר גדול במיוחד של קרבנות, כ-14,800, היה בצרפת. תרמה לכך העובדה שביולי ואוגוסט יוצאים צרפתים רבים לחופשה. רבים מהמתים נמצאו רק לאחר זמן, כאשר שבו קרוביהם מחופשותיהם. בין הנופשים היו גם פקידי ממשלה ורופאים רבים, עובדה שחיבלה בתגובה הציבורית והרפואית לגל החום. בשל ריבוי הנספים היה הכרח להשתמש במחסן בפאתי פריז כחדר מתים מאולתר לשם החזקת הגופות בקירור עד לקבורתן. ביקורת חריפה הופנתה לאחר מעשה כלפי הרשויות בצרפת ובמיוחד כלפי משרד הבריאות על תגובתם הבלתי מספקת למשבר גל החום.
על פי הערכה נספו בספרד עקב גל החום למעלה מ-12,000 איש, בבריטניה יותר מ-2,000, בפורטוגל כ-1,900 איש, בהולנד כ-1,500, באיטליה למעלה מ-500 ובגרמניה כ-300.
נזקים סביבתיים.
הנזקים הסביבתיים שחולל גל החום כללו שריפות בהיקפים גדולים, במיוחד בפורטוגל, שבה נשרף שטח יער בהיקף של 2,150 קילומטר רבוע.
מפלס המים בנהרות שונים ומאגרי מים באירופה ירד מאוד עקב גל החום. בגרמניה הופרע עקב כך השיט בנהרות האלבה והדנובה. בשווייץ הביא החום להמסת קרחונים, שמצידה גרמה למפולות שלגים ולשיטפונות. בבריטניה היו עדויות להמסה של אספלט בכבישים ולהתחממות פסי רכבת עד להתרחבותם.
החום בשילוב עם תנאי בצורת הביא לירידה בהיקף יבולי החיטה, שהגיעה במערב אירופה ל-12 עד 20 אחוזים. גם יבולי הענבים לתעשיית היין הושפעו מגל החום ומועד הבציר הוקדם בהרבה.
גל החום הביא לשינוי זמני במשטר הזרמים בים התיכון.
מוניטין רע
מוניטין רע (באנגלית: Bad Reputation) הוא סרט סלאשר אמריקאי נכתב ובוים על ידי ג'ים המפיל.
עלילה.
אל מישל רוזן, תלמידת תיכון מופנמת וחסרת ביטחון, פונה בארוחת הצהריים התלמיד הפופולרי אהרון קוסלר, שמזמין את מישל למסיבה שהוא עורך. מוקסמת מאהרון, מישל הולכת למסיבה, שם היא מסתדרת עם אהרון (למורת רוחה של חברתו מפעם של אהרון דבי) ומתיידדת עם סטודנטית אחרת בשם וונדי, אשר בעברה הייתה מנודה עקב עודף משקל, וכעת היא חברה בקליקה של דבי ואהרון. עם התקדמות הלילה, אהרון ושניים מחבריו, סטיב (החבר של וונדי) וג'ייק, עולים עם מישל לעליית הגג וגורמים לה להשתכר. לאחר מכן אהרון וג'ייק הולכים לחדר שינה עם מישל שם הם אונסים אותה בעוד סטיב מנסה להשתלט על מישל. לאחר מכן דבי ו-וונדי מוצאות את מישל שלא הייתה מודעת למעשיה בעוד אהרון משכנע את וונדי ודבי שמישל ניסתה לתקוף אותו מינית. כתוצאה מכך דבי קושרת לעץ בחצר את מישל וכותבת עליה את המילים "זונה" ו"שרמוטה". היחידה שמנסה לעזור למישל היא וונדי אך הת'ר חברתו של ג'ייק מאיימת עליה שהיא תביא לחרם עליה ולכן היא נסוגה מהרעיון. בסופו של דבר מישל משתחררת והולכת הביתה שם היא לא מעוררת הזדהות עבור אימה המתעללת רגשית.
יום למחרת השמועות על מישל הולכות ומתפשטות בבית הספר והיא מתייסרת על מר גורלה. היא מנסה לקבל עזרה מיועץ בית הספר אך הוא מגלה כלפיה אדישות ומאשים אותה בבריונות שחוותה בגלל התנהגותה הפאסיב-אגרסיב. מישל מחליטה לשים סוף למר גורלה, היא מתלבשת בצורה חושפנית ומפתת את סטיב לבוא איתה אחריי הלימודים. היא לוקחת אותו לאזור מבודד שם היא דוקרת ומסרסרת אותו וגורמת לזה להיראות כך שהוא הומוסקסואל והתקיפה שלו הייתה על רקע הומופובי. לאחר מכן מישל מפתה את ג'ייק לבוא לביתה, שם היא קושרת אותו לכיסא על מנת לבצע בו פעולות מיניות אך במקום זאת היא מענה אותו, גורמת לו לדמם ומבתרת אותו.
למחרת בלילה מארגן אהרון מסיבת ליל כל הקדושים בביתו, אליה מישל מתגנבת, לבושה כג'ייסון ווורהיס. מישל גונבת משקאות מהמסיבה בהם היא מכניסה כדורי הרדמה, ואז עולה למעלה, שם אהרון בוגד בדבי עם הת'ר. כאשר אהרון עוזב את חדר השינה, מישל עורפת את ראשה של הת'ר עם מצ'טה, ולוקחת את התחפושת שלה, ומשתמשת בה כדי להתקרב לדבי, אותה היא מטביעה בשירותים במים מזוהמים. לאחר מכן מישל מפתה את אהרון, מובילה אותו לחדר שינה, מתוודה ברצח חבריו והורגת אותו בכך שהיא נושכת את איבר מינו וחותכת את גרונו. וונדי שהייתה בחוץ חוזרת למסיבה ומוצאת את כולם מעולפים בעקבות הכדורים ששמה להם מישל במשקאות. לאחר מכן מישל תוקפת את וונדי תוך כדי שגוערת בה על כך שנסוגה מהרעיון לעזור לה רק כדי שתהיה מקובלת. במהלך המאבק בין השתיים וונדי מצליחה לדקור ולהרוג את מישל אך נהרגת בעצמה תוך כדי שהיא מתמלאת חרטה על מה שעשתה.
האשמת מדינת ישראל במתן חסות לטרור
משנותיה הראשונות ועד היום, מדינת ישראל הואשמה לא פעם בכך שהיא נותנת חסות ממלכתית לטרור, וכן ביצעה פעולות טרור מדינתי.
הטענות מועלות בדרך כלל על ידי ארגונים אנטי ישראליים וכן על ידי מספר מדינות ריבוניות שחלקן מוגדרות על פי החוק הישראלי כמדינות אויב וחלקן מקיימות יחסים דיפלומטיים עם ישראל, בין המדינות שמאשימות את ישראל בביצוע טרור מדיני או מימון פעולות טרור הן איראן, לבנון, סוריה, טורקיה, בוליביה, ותימן.
1950-1951 הפצצות בגדאד.
בתחילת שנות החמישים אירעה סדרת אירועי חבלה בבגדאד שבעיראק כנגד יעדים יהודיים. קיימת מחלוקת סביב זהותם ומטרתם האמיתית של האחראים, ונושא זה נותר בלתי פתור.
שני פעילים במחתרת הציונית בעיראק נמצאו אשמים על ידי בית המשפט העיראקי בהפצצות, ונידונו למוות. לאחר מכן נידונו למאסר עולם שבעה עשר נוספים שנמצאו אשמים. לטענת השלטונות העיראקיים, הפעילים הם סוכנים ישראליים שפעלו בעיראק. רבים מיהודי עיראק בישראל שחיו בתנאים גרועים האשימו את הפעילים הציוניים ואת תנועת המחתרת הציונית העיראקית. על פי התאוריה, פעילים ציוניים ביצעו את ההתקפות "במטרה למקד את תשומת לבה של ממשלת ישראל במצוקת היהודים", והיא נתפסה כסבירה ביותר על ידי משרד החוץ הבריטי. מברקים בין סוכני המוסד בבגדאד לממונים עליהם בתל אביב נותנים את הרושם שאף קבוצה לא ידעה מי אחראי לפיגוע. ישראל הכחישה בעקביות מעורבות בהפצצות.
פרשת לבון 1954.
"פרשת לבון" היא פעולה חשאית ישראלית לא מוצלחת שנערכה במצרים בקיץ 1954. כחלק מאסטרטגית דגל כוזב, גייס אגף המודיעין קבוצת יהודים במצרים במטרה להטמין פצצות בתוך יעדים אזרחיים, בתי קולנוע, ספריות ומרכזי חינוך מצריים, אמריקאים ובריטים. התכנון היה להאשים את ארגוני הטרור המצריים כאחראים להתקפות במטרה ליצור אווירה של אלימות מספקת וחוסר יציבות, ובכך לגרום לממשלת בריטניה לשמור על כוחותיה הכובשים באזור תעלת סואץ שבמצרים. הפיצוצים נקבעו כמה שעות לאחר שעת הסגירה ולא גרמו להרוגים כלשהם. עם זאת, פעיל מת כאשר פצצה שהוביל לאולם קולנוע נדלקה בכיסו בטרם עת. בנוסף, שני פעילים התאבדו לאחר שנתפסו ושני פעילים נוספים נשפטו, הורשעו והוצאו להורג על ידי השלטונות המצריים.
המבצע נודע בסופו של דבר כ"העסק הביש". בעקבות פעולה זו, נאלץ שר הביטחון הישראלי פנחס לבון להתפטר. אף על פי שישראל הכחישה כל מעורבות במבצע במשך 51 שנים, הפעילים ששרדו זכו לכבוד על ידי נשיא מדינת ישראל משה קצב בשנת 2005.
החזית לשחרור לבנון מזרים.
לאחר הפיגוע בנהריה שהתרחש בשנת 1979 בידי חמושים מהחזית לשחרור פלסטין, הרמטכ"ל רפאל איתן הנחה את מפקד פיקוד הצפון, אביגדור בן-גל, להתנקש בבכירי הארגון ובפעיליו. הפעולות שאושרו על ידי הרמטכ"ל נשמרו בסוד מפני המטה הכללי של צה"ל ומרבים בממשלת ישראל.