הרכב חלב האם נשאר יציב יחסית למרות שינויים תזונתיים מצד האם, למעט מקרה של דילול משמעותי בכמות המזון. שינויים עונתיים ותת תזונה משפיעים על ריכוז הגורמים החיסוניים בחלב. בנוסף, מחקרים הראו כי שמן דגים וצריכת דגים במהלך ההיריון יכולים לשנות רכיבים המווסתים את המערכת החיסונית בחלב האם.
גורמים סביבתיים.
הבדלים בסביבה בה נמצאת האם כגון סביבה כפרית או עירונית נצפתה כמשפיעה על גורמי החיסון בחלב האם. מה שמשפיע בסביבות אלו על השוני הם החשיפה לחקלאות ולפתוגנים.
מיקום גאוגרפי.
מיקום גאוגרפי ממלא תפקיד בשינויים של הרכב חלב האם, ארץ המגורים קשורה באופן ספציפי לשינוי בגורמי החיסון. במחקר שנערך, נמצאו שינויים של רמות גורם הצמיחה בחלב הבוגר וגם בקולסטרום בהתאמה למיקום הגאוגרפי. עם זאת, במחקר גדול יותר נמצאה תמיכה בעקביות בנוכחות קבוצה קטנה של גורמים חיסוניים בחלב בוגר ללא תלות במיקום הגאוגרפי.
השפעה על הבריאות.
תזונת תינוקות מחלב אם לעומת תזונה מתרכובות מזון.
במהלך המאה האחרונה הוכח כי הנקה מפחיתה באופן עקבי את תמותת התינוקות ואת התחלואה, במיוחד ממחלות זיהומיות. מחקרים שהשוו בין חלב האם לתרכובת מזון לתינוקות (בלשון הדיבור מכונה גם: פורמולה) הצביעו על המרכיבים הביו-אקטיביים בחלב האם כתומכים פוטנציאליים להגנתו החיסונית. מחקרים הראו כי תינוקות יונקים מגיבים טוב יותר לחיסונים, ומוגנים יותר מפני שלשולים, דלקת חריפה של האוזן התיכונה, אלח דם, דלקת מעי נמקית, מחלת צליאק, השמנת יתר ומחלות מעי דלקתיות בהשוואה לתינוקות המוזנים בתרכובת מזון לתינוקות. חלב אם נתפס כמועיל במיוחד לתינוקות שנולדו לפני טווח ההיריון המלא ולאלה הסובלים מתת משקל בלידה ונמצאים בסיכון גבוה יותר לחלות במחלות זיהומיות, כגון אלח דם ודלקת קרום המוח. כמו כן, קיים סיכוי נמוך יותר לקבל זיהום שמועבר בהנקה ישירה מאשר בערבוב תרכובת מזון לתינוקות עם מים או חלב של בעלי חיים אחרים, מה שעשוי גם להסביר מדוע חלב האם מגן יותר על התינוקות.
הגנה לטווח ארוך.
מכיוון שרכיבים שונים הנמצאים בחלב אם אנושי מגרים את צמיחתה של מערכת החיסון, גובר העניין בשאלה האם הנקה מספקת הגנה לטווח ארוך מפני מחלות אוטואימוניות ודלקתיות.
חלוקת חלב וחלב מתורם.
ארגון הבריאות העולמי מייעצים להשתמש בתרומות חלב כאשר חלב האם אינו זמין, מתוך הבנה שחלב אם מספק הגנה חיסונית שחסרה בתזונה מתרכובות מזון לתינוק. אימהות פנו לאפשרויות של חלוקת חלב במטרה לתת חלופות לתרכובות מזון עבור התינוקות שלהן. ההגדרה של חלוקת חלב היא תרומת חלב ללא תועלת כספית. בנוסף, בנקים של חלב קמו כדי להסדיר ולפסטר תרומות חלב שיימכרו בשוק החוקי. החשש העיקרי בתרומת חלב הוא שהחלב איבד תאי חיסון רבים, מיקרוביוטה ראשונית וחלבונים ביו-אקטיביים במהלך תהליך הפסטור. בישראל קיים בנק חלב אם שבו נאספות, נבדקות ומחולקות מנות של חלב אם שנתרמות על ידי אימהות מניקות. תרומות חלב מבוקשות מאוד לתינוקות ביחידה לטיפול נמרץ בילודים (פגים), שהוכח כי תרומת חלב האם עבורם היא המשמעותית ביותר. השלכות או יתרונות אימונולוגיים של חלוקת חלב אינן מתועדות היטב, אך הועלו השערות כי הנקה מכמה נשים, עשויה לספק לתינוקות חיזוק חיסוני.
הסיכון הקשור לחלב מתרומות לא מוסדרות כולל אפשרות להעברת תרופות, רעלים, חיידקים פתוגניים, איידס (בלועזית: HIV) ווירוסים אחרים. עם זאת, ישנם חוקרים הסבורים כי שיתוף חלב עשוי להיות חלק מהעבר האבולוציוני שלנו. עדויות היסטוריות הקשורות לחלוקת חלב כוללות למשל פרקטיקות של סיעוד מינקות של המאה ה-20.
פרופילים חיסוניים של חלב בעלי חיים.
חלב יונקים.
חלב יונקים מכיל מים, סוכר, שומן, ויטמינים וחלבון, כאשר השוני בין המינים והיחידים הוא בעיקר בכמות הרכיבים הללו. מלבד שונות זו, לא ידוע הרבה על גורמים ביו-אקטיביים או מווסתים חיסוניים אצל מינים רבים של יונקים. עם זאת, בהשוואה ליונקים אחרים, בחלב האדם יש את מגוון האוליגוסכרידים הגדול ביותר.
חלב בקר.
בניגוד לבני אדם, אימהות מעלות גירה לא מעבירות גורמי חיסון לתינוקות שלהן במהלך ההיריון, מה שהופך את החלב למתן הראשון של גורמי חיסון מצד האם. חלב בקר מכיל אימונוגלובולינים A ו-G. בניגוד לחלב האדם בו האימונוגלובולין A הוא הנפוץ ביותר, בחלב בקר האימונוגלובולין G (באנגלית: IgG) נפוץ יותר. גורמים נוספים הקיימים בחלב בקר: רכיב הפרשה, אימונוגלובולין M (באנגלית: IgM), ציטוקינים אנטי דלקתיים ודלקתיים, וחלבונים אחרים בעלי פונקציות מיקרוביאליות.
חלב זפק.
מספר קטן של עופות מייצרים חלב הנקרא "חלב זפק". החלב מיוצר בזפק של הציפור, אזור המשמש לאחסון מזון לפני עיכולו. חלב זפק מכיל גורמים המווסתים את המערכת החיסונית אשר דומים לגורמים המצויים בחלב יונקים כגון אימונוגלובלין A. מנגד, חלב הזפק שונה מחלב יונקים בכך שהוא מוצק יותר ומכיל כמות גדולה יותר של חלבון ושומן.
העופות המייצרים הפרשה זו הן יונים, פלמינגו ופינגווינים קיסרים. אצל יונים לדוגמה, התאים בדופן הזפק מתחילים לייצר חלב בימים האחרונים של תקופת הדגירה. התאים המלאים בנוזל הם אלו אשר יהוו את מקור ההזנה היחיד במהלך ימי חייהם הראשונים של הגוזלים.
השלכות אבולוציוניות.
קיימות עדיות לכך שיש קשר בין חיידקים שהתפתחו בבני האדם לבין מערכת החיסון האנושית. העברת מיקרואורגניזמים מאם לצאצאים שלה היא אוניברסלית אצל בעלי חיים. אצל בני אדם, החילופים המיקרוביאלים מתרחשים בעיקר בזמן שהותו של התינוק בשליה ובאמצעות חלב אם. הימצאותן של קהילות מיקרוביאליות מורכבות בגוף האדם מעידות על כך שמערכת החיסון נבחרה לזכור ולתווך את הקולוניזציה של מיקרואורגניזמים אלה בתוך גוף האדם. בנוסף, דיסביוזה מיקרוביאלית אצל תינוקות קשורה מאוד למחלות המתווכות על ידי מערכת החיסון כמו אלרגיות ודלקת מעי נמקית.
בתחילת חייו של התינוק, מערכת החיסון שלו לא נחשבת כמפותחת בשל היעדר המשאבים הנחוצים להגנה מפני זיהום. תינוק אינו מסוגל לייצר ציטוקינים ספציפיים, כמו IgA, ובעיקר נוגדני IgM. התינוק אינו מסוגל להגן על עצמו בצורה טובה ללא המרכיבים הקיימים בחלב אם, שמגרים את המערכת החיסונית ומווסתים אותה. דינמיקה זו מאשרת את הסכמת החוקרים כי חלב האם התפתח לא רק כדי לספק יתרונות תזונתיים אלא גם גורמי חיסון לתינוק. כמה מחקרים העריכו כי בלוטת החלב וייצור החלב התפתחו כחלק ממערכת החיסון המולדת האנושית, כאשר תפקיד ההגנה החיסוני שלה קדם לתפקידה התזונתי.
הר מריה
אין עניות במקום עשירות
אין עניות במקום עשירות הוא כלל הלכתי הקובע שבעניינים שונים הקשורים לבית המקדש אין בודקים איזו אפשרות היא החסכונית ביותר, אלא מתנהגים בצורה המכובדת ביותר האפשרית, גם אם היא עולה יותר כסף, כיוון שההתנהלות הכלכלית של המקדש צריכה להיות כאילו המקדש הוא עשיר, ולא כאילו הוא עני המנסה לחסוך בהוצאותיו.
לעומת כלל זה, קיים כלל הפוך, התורה חסה על ממונם של ישראל, המנחה לחסוך בהוצאות כספיות בקביעת הדרישה ההלכתית. פרשנים שונים ניסו לנסח כללים המאזנים בין שני עקרונות סותרים אלה.
מקור הכלל.
לכלל זה אין מקור ברור. רש"י מבסס אותו על הסברא, ומנמק דין זה בכך ש"לאו אורח ארעא", היינו שאין זה מכובד להתנהג בדרך עניות במקדש, שראוי להתנהגות מכובדת.
היחס בין "אין עניות" לבין "התורה חסה על ממונם של ישראל".
בקרב האחרונים, התעורר דיון בשאלת היחס בין הכלל "אין עניות במקום עשירות", על פיו אין לחסוך בהוצאות בפעילות המקדש, כדי להראות עשירות, לבין הכלל "התורה חסה על ממונם של ישראל", על פיו ראוי לחסוך בהוצאות כספיות בקיום מצוות שונות, כדי לא להכביד את העול הכלכלי על הציבור. אף שעקרונית "התורה חסה" הוא כלל כללי יותר, שנאמר בכל התורה ולא רק במקדש, בכמה מקומות נאמר הכלל "התורה חסה" אפילו לגבי עבודת המקדש, ולכן נוצרה סתירה לכאורה בינו לבין הכלל של "אין עניות במקום עשירות".
הרב יחזקאל לנדא ניסה לנסח כלל, לפיו במקום בו יש צורך בכלי שרת, אומרים אין עניות במקום עשירות, (כך למשל בכיבוס בגדי הכהונה, ובתיקון כלי השרת) ואילו במקום שבו אין צורך ב"כלי שרת", גובר הכלל של "התורה חסה". בתוך דבריו הוא מוסיף, שבשימוש בכלי כסף אין בעיה של "אין עניות", ולכן היה מותר לעשות כלי שרת מכסף, כמו המחתה בה חותים את הגחלים מהמזבח לצורך הקטורת. בהמשך דבריו הוא מציע חילוק נוסף, כדי להסביר מדוע לגבי שמן למנחות משתמשים בכלל "התורה חסה", ולא בכלל של "אין עניות", ומסביר שבמנחת יחיד לא שייך הכלל "אין עניות", ולא ניתן היה לחלק בין מנחות יחיד למנחות ציבור.
הרב ישראל ליפשיץ כתב שבמקום בו יש הפסד מועט נוהגים על פי הכלל "אין עניות", אולם במקום בו יש הפסד מרובה, נוהגים על פי "התורה חסה". במקום אחר כתב שהדבר נתון לשיקול הדעת של החכמים, . גישה דומה הציג גם המהר"ם חביב, שכתב .
האוניברסיטה המרכז-אירופית