דוגמה לכך יכולה להיות בסקר שערכה הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, בשנת 2010, קצת יותר מרבע (26.3%) הנפטרים בשנה זו נפטרו מסרטן. ממחלות לב נפטרו 16.3%, מסוכרת וממחלות כלי דם במוח 5.8%. התפלגות סיבות המוות בנשים ובגברים דומה. לשיעורים אלו ערכו תקנון ישיר לגיל ומין ולאחר התקנון ניתן היה לראות ששיעורי התמותה בקרב גברים גבוהים יותר מאשר בקרב נשים בסיכום הכולל, ובכל סיבות המוות העיקריות. שיעור התמותה המתוקנן לגיל ולמין (מכל הסיבות) אצל גברים היה - פי 1.5 מנשים, שיעור התמותה ממחלות לב גבוה פי 1.8, ומסרטן - פי 1.3. ניתן לראות בדוגמה הזו שכאשר משתמשים בתקנון ישיר יש היפוך בנתונים.
יתרונות וחסרונות השיטה.
יתרונות.
בניגוד לשיעורים סגוליים, מתקבל שיעור אחד מסכם המאפשר השוואה בין אוכלוסיות.
לשיעור המתוקנן יש חשיבות במובן האנליטי, אם רוצים להבין מה היה קורה אילו ההבדל בהתפלגות לפי המשתנה הבעייתי לא היה קיים.
חסרונות.
אינו משקף את שיעור התמותה בפועל, זהו שיעור היפותטי.
יש צרוך בשיעורים הסגולים בכל קבוצה באוכלוסייה המתוקננת- נתון שלא תמיד זמין. לשיעור המתוקנן יש משמעות רק למטרות של השוואה, וברגע שעושים תקנון ניתן לראות רק מה קורה בכל שכבה.
כדי להשוות בין שתי אוכלוסיות אותה אוכלוסיית תקן צריכה לשמש לתקנון.
לאונורה גליגאי
לאונורה גליגאי (דורי) (באיטלקית: Léonora Dori Galigaï ;19 במאי 1568, פירנצה, איטליה - 8 ביולי 1617, פריז, צרפת) הייתה בת לווייתה (Lady in waiting/ Dame d'atour) של המלכה מארי דה מדיצ'י ואשתו של קונצ'ינו קונצ'יני מרשל ד'אנקרה. הוצאה להורג לאחר שהואשמה במעשי כשפים והתייהדות.
ביוגרפיה.
לאונורה דורי, לימים לאונורה גליגאי נולדה ב-1568 בפירנצה למשפחה שהייתה מקורבת למשפחת דה-מדיצ'י, שליטי הדוכסות הגדולה של טוסקנה. לפי גרסה מסוימת - אמה הייתה המינקת של מארי דה מדיצ'י (26 באפריל 1573 - 3 ביולי 1642) אחייניתו של הדוכס הגדול פרדיננדו I, וכך התחברו השתיים. בשנת 1600 נישאה מארי דה-מדיצ'י, למלך צרפת אנרי הרביעי. בת-לווייתה לאונורה גליגאי הצטרפה אליה לפריז וכן קונצ'ינו קונצ'יני בן אצולה מפירנצה. נטען שגליגאי ריגלה לטובת הותיקן בשליחותו של האפיפיור פאולוס החמישי.
קונצ'יני התחתן עם לאונורה ובחסות המלכה השתלב בחוגי השלטון וקודם לדרגת השר הראשון (מקבילה בימינו לראש ממשלה) וזכה לתואר מרקיז. בזמן שהותה בפריז סבלה גליגאי ממחלות שונות ומדיכאון. כיום סבורים שהייתה חולת אפילפסיה. דרכי הטיפול המסורתיות כתפילות לא הועילו לה ובצר להם נקרא ד"ר אליהו מונטאלטו לטפל בה. הוא סילק מחדרה את הכמרים והנזירים שהתפללו, גזר פרישות מבעלה ל-40 יום ויום-יום היו יוצאים לאוויר הצח לשיחות-נפש. כך נרפאה באופן זמני. בשנת 1610 נרצח המלך אנרי הרביעי ומארי דה-מדיצ'י מונתה כמלכה העוצרת עד שבנה - המלך לואי ה-13 יגיע לבגרות.
עם השנים חל פילוג בין האם לבנה עקב רצונה של מארי להמשיך לשלוט. קונצ'יני, איש אמונה של המלכה מארי דה-מדיצ'י מונה כראש מועצת השרים, מה שעורר מורת-רוח בקרב השרים הצרפתים. ב-24 באפריל 1617 חולל המלך 'הפיכת חצר': לואי השלושה עשר, או מי מאנשיו, שלח מרצחים אחרי קונצ'יני, זממם עלה בידם והמרשל חוסל. ואילו רעייתו, לאונורה גליגאי הואשמה במעשי כשפים והועמדה למשפט. קשריה עם המאראני - אליהו מונטאלטו וספרים עבריים שנמצאו בביתה, היוו הוכחות מכריעות להרשעתה. לאחר משפט שארך מספר חודשים היא הורשעה, ראשה נכרת במחוות 'רחמים' והיא הועלתה על המוקד כמכשפה במוצאי שבת, ה-8 ביולי 1617. (המלכה מארי דה-מדיצ'י עצמה הוכרחה לצאת לגלות ב-2 במאי 1617 לעיר בלואה בעמק הלואר). בכך מימשו לואי ה-13 ואנשיו את שלטונו.
לזוג קונצ'יני היו 2 ילדים: אנרי (1603–1631) ומריה (1607 - 1617).
על דמותה של גליגאי התבסס אלפרד דה ויניי בכותבו את המחזה: המרשלית ד'אנקרה 1830.
מחקר התערבות (אפדמיולוגיה)
מחקר התערבות הוא מחקר מדעי פרוספקטיבי (מתוכנן לפני ההתערבות), בדרך כלל ניסוי רפואי, שמטרתו היא לבחון האם התערבות רפואית או התנהגותית חדשה היינה בטוחה, יעילה או מועילה לשימוש. שאלת המחקר ההתערבותי נוגעת להשפעת התערבות רפואית או התנהגותית חדשה על המטופלים. דוגמאות להתערבות כזו כוללות חיסון, תרופה חדשה, שינוי מינון או צורת מתן, טיפול שיחתי, ייעוץ, בדיקת מעבדה, שינוי במבנה מערכות בריאות ועוד. מחקר התערבות הוא הדומה ביותר, מבין המחקרים, למחקר הנעשה בתנאי מעבדה. במחקר התערבות, המשתתפים מוקצים להתערבות אחת או יותר מבין ההתערבויות הנבחנות במחקר והחוקר יכול לשלוט בהקצאה של המשתתפים לקבוצות הניסוי.
כאשר השאיפה היא לבודד את שאלת המחקר ולנטרל גורמים אחרים - ערפלנים (כמו למשל גיל, מין, מצב חברתי-כלכלי או עישון) שיכולים להשפיע על תוצאות המחקר, רצוי שהערפלנים יהיו מפוזרים באופן שווה בין קבוצות המחקר על מנת למנוע הטיות. ניתן למנוע הטיות כאלו על ידי מחקר התערבותי שהוא מבוקר רנדומיזציה (ניסוי אקראי מבוקר; Randomized Controlled Trial - RCT).
מחקרי התערבות ללא רנדומיזציה הם מקור פחות אמין לידע על השפעת ההתערבות, אך לא פעם הם קלים יותר לביצוע. כך למשל - מחקרים עם הקצאה לקבוצת ניסוי אחת, המשווים מדדים של המטופלים לפני ואחרי ההתערבות.
במחקרי התערבות, כמו במחקרים אפידמיולוגיים, נבדק המיתאם (קורלציה) בין הגורם הנבדק לבין מחלה או ממצא בריאותי כלשהו, אך רק במחקרי התערבות ניתן לקבוע סיבתיות - כלומר אם התערבות מסוימת (הגורם הנבדק) מביאה להשפעה מסוימת (תוצא). במחקר תצפיתי (אפידמיולוגי) לעומת זאת, החלוקה לקבוצות המחקר נעשית לפי נתוני המטופלים והחוקר רק צופה באופן סביל (פסיבי) במתרחש. לדוגמה: במחקר שבוחן הארעות של סרטן ריאות במעשנים לעומת לא מעשנים חלוקת הקבוצות תהיה מעשנים לעומת לא מעשנים.
התערבויות רפואיות רבות לא הוערכו מעולם על ידי מחקרי התערבות עם רנדומיזציה. במשך מאה שנה ניתוח כריתת שד (mastectomy) נחשב לטיפול סטנדרטי בנשים שאובחנו כחולות בסרטן השד, בשלב מוקדם של המחלה. רק ב-1970 נערך מחקר התערבות קליני ובעקבותיו הטיפול הוחלף בטיפול שמרני יותר. המחקר הראה שאין הבדל בהישנות המחלה או באחוזי ההישרדות כאשר מבצעים את הניתוח או כאשר מבצעים טיפולים אחרים, שמרניים יותר. כיום מקובל בדרך כלל שיש לערוך מחקרי ההתערבות מבוקרי-רנדומיזציה לפני שהמוצר או הטיפול יוצא לשוק, כלומר לפני שהוא נהפך לטיפול קונבנציונלי ומוכר.
מחקר התערבותי עם רנדומיזציה מספק את ההוכחה המדעית החזקה ביותר לבחינת ההיפותזה הנבדקת. למרות זאת, מחקרים אלו אינם הנפוצים ביותר, בשל עלותם ולעיתים עקב שיקולים אתיים הכרוכים בהם.
מחקרי התערבות כוללים מחקרים על זיהוי מוקדם של מחלות (screening trials), מחקרים על מניעת מחלות (prevention trials), מחקרים על טיפול במחלות קיימות (treatment trials) ומחקרים על טיפולי-הקלת-סבל (Quality-of-Life/Supportive Care/Palliative Care Trials).
מחקר קליני.
המטרה של המחקר הקליני היא להעריך טיפול חדש (אחד או יותר), למחלה או למצב קיים. כיוון שמחקרים אלו מערבים אנשים חולים הם יתבצעו לרוב בבתי חולים או במרפאות קליניות אחרות שבהם מטופלים האנשים ושם יתבצע מעקב.
מחקרים אלו מכילים ארבעה שלבים:
שלב 1 (Phase I):
שלב זה בודק כיצד התרופה החדשה או הטיפול החדשני, פועל במטופלים בריאים מבחינת תופעות לוואי אפשריות, פיזור החומר מהגוף, מנגנון הפעולה, בטיחות השימוש במוצר ולעיתים קביעת מינון אפקטיבי.
שלב זה מתבצע בדרך כלל במספר מצומצם של מתנדבים בריאים. (20-80)
שלב 2 (Phase II):
שלב זה יתבצע לאחר שרשויות הבריאות בדקו את תוצאות שלב 1 ונכחו לדעת, כי המוצר החדש בטוח לשימוש ויש הגיון רפואי להמשיך לשלב 2. בשלב זה נבדקת יעילות המוצר בחולים במחלה הספציפית (בין 100–300 מטופלים) ומידע בטיחותי נוסף על המוצר.
אם המוצר נמצא יעיל לשימוש והסיכונים (תופעות הלוואי) נסבלים עוברים לשלב 3.
שלב 3 (Phase III):
בשלב זה המוצר נבדק במספר גדול של מטופלים הסובלים מהמחלה (בערך 1,000–3,000 מטופלים), שלב זה ממשיך לבדוק יעילות המוצר, תופעות לוואי ולעיתים משווים בין הטיפול החדש לטיפול המקובל (הסטנדרטי) אם קיים.
בתום שלב זה בהנחה כי הסתיים בהצלחה וניתן להראות כי המוצר החדש יעיל ובטוח לשימוש, החברה המייצרת את המוצר הרפואי יכולה לבקש את רשות רשויות התרופות (כגון FDA) לשווק את המוצר.
שלב 4 (Phase IV), מתקיים לעיתים:
מתקיים לאחר שהתרופה או המוצר הרפואי אושר לשימוש על ידי רשויות הבריאות ונמצא בשימוש. שלב זה נועד למצוא סיכונים ויעילות בטווח הרחוק (של שנים), שימוש אופציונלי נוסף למוצר הרפואי או לבדוק על אוכלוסיית חולים אחרת כגון ילדים.
מחקר למניעת מחלות.
מחקרים למניעת מחלות מתמודדים עם מטופלים ללא מחלה. מחקרים אלו יבדקו האם גורם או מוצר מסוים מפחיתים את הסיכון לפתח מחלה בקרב אנשים שכעת הם ללא המחלה. מכיוון שהם מערבים בתוכם מטופלים בריאים ולא חולים, הם עשויים להיות קשים יותר לביצוע מבחינה טכנית ובדרך כלל יתבצעו ב"שטח" ולא בבית החולים או בקליניקה. בנוסף, הסיכוי לפתח מחלה, במיוחד נדירה, במטופלים בריאים, הוא קטן ולכן מחקר זה דורש תקופת מעקב ארוכה ומדגם גדול של מטופלים. מחקר זה יכול להתבצע על אנשים בודדים או בקבוצות (שכונות, בתי ספר, ערים, קהילות).