טקס פתיחת בית הסוהר התקיים בתחילת נובמבר 1960. בית הסוהר השתרע על שטח נרחב וזכה לעצמאות ניהולית ובראשו עמדה מנהלת שהייתה עובדת סוציאלית בהכשרתה. לפני פתיחת הכלא הוכשרו סוהרות מיוחדות לטיפול באסירות.
ב-1968 הועברו כל הנשים לכלא מעשיהו למשך שנה, אשר במהלכה הכשירו את השטח שבו שוכן כיום בית הסוהר "נווה תרצה".
בשנת 2022 כתב השופט עמית:
פעילות האסירות.
בבית הסוהר פועלות מסגרות חינוכיות, הכשרות מקצועיות וחוגים שונים. חלק מהאסירות מועסקות במפעלי קרטון וצעצועים בתחומי בית הסוהר.
בבית הסוהר יש פינת חי, פעוטון וספרייה קטנה המכילה כ-2,700 ספרים. מרבית האוסף מורכב מספרות יפה (ספרות עברית, ספרות מתורגמת, שירה, מחזות וכו'), רובו הגדול בעברית וחלקו ברוסית, ערבית, אנגלית ומעט צרפתית. הספרייה מופעלת על ידי קצינת החינוך ומאפשרת השאלה ספרים לאסירות הכלא..
אופי בית הכלא.
שופטי בית המשפט העליון הכירו בקושי מיוחד של האסירות בכך שהן כלואות כולן יחד בבית הסוהר נווה תרצה. כך כתב השופט יצחק עמית:
ברגנץ
ברגנץ (בגרמנית: Bregenz) היא עיר במערב אוסטריה ובירת המדינה האוסטרית פורארלברג. העיר נמצאת על רמה בקצה ימת קונסטנץ, אגם המים המתוקים השלישי בגודלו במרכז אירופה, למרגלות הר פפנדר. העיר היא צומת של כבישים ראשיים העוברים בעמק נהר ריין, ומתקיימים בה שירותי שיט על ימת קונסטנץ. נכון ל-2018 הייתה אוכלוסיית העיר 29,806 תושבים.
העיר ידועה בפסטיבל הקיץ שמתקיים בה מדי שנה, "פסטיבל ברגנץ" (Bregenzer Festspiele).
היסטוריה.
היישוב הראשון בעיר ידוע משנת 1500 לפנה"ס. במאה החמישית לפני הספירה יושבה העיר על ידי קלטים ונקראה על ידם "בריגנאטיון", והיא הייתה מבצרם הגדול ביותר. בשנת 15 לפנה"ס נכבשה העיר על ידי הרומאים והפכה למחנה רומי. העיר קיבלה מעמד של עירייה בשנת 50 (כ"בריגאנטיום") והייתה מושב האדמירלות בשל ימת קונסטנץ. בשנת 259 הרסו את העיר האלמנים, שבט גרמני שפרץ לאזור.
בין השנים 610–612 פעלו בעיר מיסיונרים. משנת 917 שימשה הטירה בעיר כמקום מגוריה של שושלת אודאלריכינג שכינו את עצמם התואר "הרוזנים של ברגנץ". בנו של המלך האודאלריכי הראשון היה גבהארד שנולד בשנת 947.הוא נהיה בישופ של העיר קונסטנץ ומאוחר יותר נודע כפטרונן של הנשים ההרות. השושלת נכחדה בסביבות שנת 1150. בשנת 1170 הוגו מטובינגן הקים בעיר יישוב (הוזכר לראשונה בשנת 1249) שגדל בין המאות ה-14 וה-13 ובין 1650 ל 1652.
בתחילת המאה ה-19 ועד לשנת 1814 העיר הייתה בשליטת בוואריה ואחר כך עברה לשליטת האימפריה האוסטרו-הונגרית.
במהלך מלחמת העולם השנייה בעיר פעל כקונסול ארנסט פרודולייה שהנפיק כמה מאות אשרות כניסה לשווייץ ליהודים הנמלטים.
ערים תאומות.
ברגנץ היא עיר תאומה של הערים:
רפובליקת גואטמלה
מחזה מוסר
מחזה מוסר הוא סוג של מחזה אלגורי, שבה חווה הפרוטגוניסט (הדמות המרכזית במחזה) דילמות מוסריות, בהן הוא נדרש לבחור בין היושר והטוּב האלוהי, לבין הרוע. מחזות מסוג זה היו נפוצים באירופה במאה ה-15 וה-16. מבחינה היסטורית מחזה המוסר הוא החוליה המקשרת בין המחזות הדתיים של ימי הביניים למחזות החילוניים המאוחרים יותר.
מחזה מוסר מתאפיין בדמויות אלגוריות כגון אהבה, ידידות, רכוש, מוות, תשוקה, קנאה.
בניגוד למה שאולי מצופה מהשם, המחזות אינם בהכרח הרצאות למדניות יבשות, אלא בהחלט משעשעות.
אחד המחזות העבריים הידועים בסוג זה הוא המחזה "לישרים תהילה" של הרמח"ל.
שיר להשכיר
שיר להשכיר הוא מיזם ישראלי שנועד להפיץ שירה באמצעות מודעות עם תלישונים, בפורמט של מודעות "דירה להשכיר" הנפוצות בלוחות מודעות. בעוד שבמודעות "דירה להשכיר" רגילות, על גבי התלישונים רשום מספר טלפון ליצירת קשר, תלישוני "שיר להשכיר" כוללים חלק מטקסט השיר עצמו. באופן זה, העוברים ושבים הנתקלים בשיר יכולים לתלוש לעצמם חלק מהשיר שחביב עליהם.
היסטוריה.
אבי המיזם הוא תומר גרינברג, באותם ימים סטודנט בטכניון וכיום מתכנת ומלחין מירושלים. השירים הראשונים נתלו באוקטובר 2005 במקומות שונים במדינת ישראל, החל בקריית חיים בצפון וכלה בשדה בוקר בדרום. בין השירים הראשונים שנתלו ניתן למצוא משירי יהודה עמיחי, נתן זך, וכלת פרס נובל לספרות, ויסלבה שימבורסקה. מאז נתלו שירים נוספים על ידי אנשים שונים, והמיזם התרחב גם לסוגים שונים של אמנות, כגון ציור להשכיר ואף קומיקס להשכיר, אשר נתלה בבסיס הקריה בתל אביב. בשנת 2006 המיזם התרחב לראשונה אל מחוץ לישראל, ונתלו שירים להשכיר גם בשווייץ ובהולנד.
המיזם זכה לחשיפה נרחבת באתר צורה, ובכתב-העת ההולנדי לשירה Awater, גיליון קיץ 2006.
טייסת אבירי הצפון
פנדורין
מכולה
מְכוּלָה (באנגלית: Container, ולעיתים אף בעברית/לעז: קוֹנְטֵיְנֶר) היא תיבה גדולה, העשויה לרוב ממתכת, אותה מטעינים על כלי תחבורה נושאי משאות, כגון משאיות, רכבות ואוניות משא.
מכולות משמשות להובלת מטען באמצעי תחבורה שונים, והן שימושיות בהיותן תיבות אחסון אחידות בגודלן ובצורתן (העומדות בתקן ארגון התקינה הבינלאומי – ISO) (הידועות גם בשם "isotainers"), אותן ניתן להעמיס בשלמותן לאוניות, קרונות רכבת ומשאיות. להובלה מוטסת מקובל שימוש בתקן קל יותר, שהוגדר על ידי ארגון חברות התעופה הבינלאומי – יאט"א.
מבנה.
מכולה אחידה (תקנית) מכילה 2 דלתות באחד מצדדיה, ועשויה מפלדת בליה בצורה גלית. המכולות חזקות דיין על מנת לאפשר הערמת 7 מהן זו על גבי זו מבלי לגרום נזק לתחתונה מביניהן.
מידות.
מכולות מיוצרות בחמש מידות אורך אחידות: 20 רגל (6.10 מטר), 40 רגל (12.20 מטר), 45 רגל (13.72 מטר), 48 (14.63 מטר) ו-53 רגל (16.15 מטר).
המכולות הנפוצות הן באורך 20 ו-40 רגל.
נפח של מכולה נמדד ביחידות ששמן TEU – Twenty-foot Equivalent Units, השוות לנפחה של מכולה אחידה באורך 20 רגל (6.10 מטר), רוחב 8 רגל (2.44 מטר) וגובה 8 רגל ו-6 אינץ' (2.59 מטר), שהוא כ-38.55 מטר מעוקב.
יצרנית המכולות הגדולה בעולם היא סין, והמכולות הנפוצות ביותר בעולם הן באורך 40 רגל, שהם שני TEU. נוסף למכולות האחידות, קיימות מכולות המכונות "High cube", שגובהן 9 רגל ו-6 אינץ' (2.89 מטר) וכן מכולות "חצי גובה", אשר גובהן 4 רגל ו-3 אינץ' (1.30 מטר) לצורך הובלת מטענים כבדים.
אבטחה.
מכולות, המכילות סחורה מסחרית רבה, עשויות להוות מטרות לגנבות. כתוצאה מכך, הומצאו פתרונות סטנדרטיים רבים להוספת אזעקה, סירנה, ואף שליחת הודעות אלחוטיות למאבטחים בעת פתיחת דלתות המכולה וזיהוי תנועה בסביבתה.
היסטוריה.
שינוע סחורות במכולות חולל מהפכה בתנועת סחורות בנמלי הים בעולם ותרם באופן נכבד להוזלת ההובלה, להגברת יעילות ההובלה והגדלת נפחה. כמעט כל סחורה המיוצרת היום בעולם עוברת בשלב כלשהו במהלך שיווקה במכולות. השימוש במכולות הפך את פעולת הטעינה והפריקה מאוניות למהירה בהרבה (שעות במקום ימים), מה שגרם להפחתת הצוות של הספינות ולכך שסביבתם של נמלים כבר לא הייתה מוקד של חיי לילה.
רעיון המכולה הומצא ב-1955 על ידי מלקום מקלין, שאף רשם עליו פטנט. האונייה הראשונה בעולם, שנבנתה במיוחד לצורך הובלת מכולות הייתה Clifford J. Rodgers, אשר נבנתה במונטריאול בשנת 1955. מטענה של אונייה זו היה יכול להכיל 600 TEU, והפלגתה הראשונה הייתה ב-1956 על ידי חברת SeaLand של מקלין. אחד הטריגרים להכנסת המכולה לשימוש קבוע בכל מקום, הייתה ההתקשרות של מקלין עם הצבא האמריקאי להובלת הציוד הלוגיסטי לווייטנאם על ידי חברת SeaLand במכולות, בעת מלחמת וייטנאם. הצי של מקלין קיצר את זמן השינוע של הציוד הצבאי מ-54 יום ל-17 יום.
כיום, כ-90% מן הסחורות, שאינן בתפזורת, העוברות בנמלים, משונעות במכולות. נכון לשנת 2005, נעו בעולם כ-18 מיליון מכולות. היום נעות בין נמלי העולם אוניות המסוגלות לשאת 9,000 TEU, וקיימות כבר אוניות-ענק המסוגלות לשאת כ-20,000 TEU.
השימוש במכולות אחידות לפי תקן ארגון התקינה הבינלאומי ISO אף שינה את התקנים לבניית משאיות וכלי תחבורה אחרים המשמשים לשינוע מכולות.
שינוע מטענים במכולות סגורות אף העלה את רמת הבטיחות שהייתה נהוגה בשינוע סחורות. שלא כבעבר, שינוע מטענים במכולות אינו מאפשר לצופה מן הצד לדעת מה מכילה המכולה. שינוע במכולות אטומות נעולות וחתומות, הפחית את כמות הסחורות הנגנבות במהלך שינוען.
לצים, חברת הספנות הלאומית של ישראל, כ-470,000 מכולות הנושאות את שמה. לצים 25 אוניות לשינוע מכולות; הגדולות שבהן יכולות לשאת 4,900 TEU.
שימושים נוספים.
נוסף על ייעודן העיקרי של המכולות לשם הובלת סחורות, נעשה בהן שימוש גם כמחסנים באתרי בנייה ובאתרים תעשייתיים, ולאחרונה גם למגורים.
בשנת 2014 נחנך בעיר לוד מיזם שבו נעשה שימוש במכולות למגורים. עמותת איילים הקימה בעיר 18 יחידות דיור לסטודנטים בתוך פרק זמן קצר מאוד (כחודש וחצי). בסוף אותה שנה, הושק בעיר שדרות כפר מכולות בן 36 יחידות דיור, שיורחב ל-163 יחידות דיור.
עיריית חיפה תכננה להקים בשנת 2015 "עיר מכולות" ובה 56 יחידות דיור.
בוירטואליזציה ברמת מערכת ההפעלה בעולם התוכנה, נעשה בהשאלה שימוש בשם וברעיונות של מכולה.
פובליוס רוטיליוס רופוס
פובליוס רוטיליוס רופוס (157 לפנה"ס - ?) היה מדינאי, מצביא והיסטוריון רומאי.
רופוס נולד בסביבות 157 לפנה"ס. בצעירותו למד אצל הפילוסוף הסטואי פנאיטיוס ואצל המשפטן והמדינאי הרומאי פובליוס מוקיוס סקאיוולה, שני מורים שהייתה להם השפעה רבה על חייו.