סדרת הפוקימון פותחה לראשונה על ידי Game Freak ונינטנדו ביפן, בשנת 1996. השחקנים שיחקו את דמותו של מאמן פוקימונים שמטרתו לתפוס ולאמן יצורים שנקראים פוקימונים. השחקן השתמש בכוחות המיוחדים של היצורים הללו כדי להילחם בפוקימונים אחרים, ויכולות מסוימות יצרו לשחקן אפשרויות חדשות לנווט בעולם המשחק, כמו היכולת להגיע באופן מיידי לאזור אחר במשחק.
נינטנדו היו אלו שתיעדו לראשונה את האירועים שעלולים לגרום ל־ להופיע במאי 1999, במסגרת גיליון של המגזין "כוח נינטנדו." הם הזהירו את השחקנים ש"כל מגע איתו (אפילו אם אתם לא תופסים אותו) עלול בקלות לנקות את קובץ המשחק שלכם או לעוות את התצוגה של המשחק". התקל הוא תוצאה של שלושה אירועים במשחק שקורים זה אחר זה: ראשית, השחקן צריך לקבל הדרכה במשחק על הצורה שבה ניתן לתפוס פוקימונים. אחרי זה השחקן צריך להשתמש ביכולת התעופה על מנת להגיע לאי סינבר (Cinnabar), ואז להשתמש בפוקימון עם יכולת שחייה כדי לטייל מעלה ומטה בחוף המזרחי עד ש־ יופיע.
תכונות.
התקלות בפוקימון היא תוצאה של שלוש מערכות ממוחשבות. המערכת הראשונה היא מערכת הקרב שאחראית להגריל פוקימון אקראי להילחם איתו. כל אזור מקצה ערכים של פוקימונים לחוצץ הנתונים, אליו המשחק ניגש בעת מפגש של השחקן עם פוקימון. באיים סינבר וסיפואום (Seafoam) לא מאותחלים ערכים, ובמקום זאת נעשה שימוש במידע מהמקום בו השחקן היה קודם. המערכת השנייה היא מערכת ההדרכה של המשחק, ששומרת באופן זמני את שם השחקן על חוצץ הנתונים. שמירה זו גורמת למשחק לגשת לערכים ההקסדצימלים שמיוצגים על ידי האותיות של שם השחקן כשהוא נתקל בפוקימונים בסינבר או בסיפואום. המערכת השלישית היא מערכת הטיפול בחריגות. אם המשחק בוחר ערך מחוצץ הנתונים שמהווה פוקימון לא קיים, קיימת שגרה שגורמת לפוקימון להופיע כ־, קיצור לשם "Missing Number" ("מספר חסר").
כמו כל פוקימון פראי אחר, השחקן יכול לברוח מהקרב או לנסות לתפוס את  אחרי שהשחקן נפגש עם , הכמות של החפץ השישי בתיק של השחקן בדרך כלל עולה באופן משמעותי, והיכל התהילה בגלריית הפוקימון הופך להיות תקול לצמיתות. ייתכן שהשחקן גם יתקל בבעיות גרפיות זמניות, אותן הוא יוכל לאפס על ידי צפייה בדף הנתונים אודות פוקימון אחר, או על ידי אתחול מחדש של הקונסולה. ניתן לתפוס את , והוא מתפקד כמו כל פוקימון אחר ומופיע בפוקדקס תחת המספר 000. לכל  יש יכולות, סוג, סטטיסטיקות וצלילים. הפוקימון מופיע בדרך־כלל בצורת האות האנגלית "d", אך חלק מהפעמים הוא מופיע כאחת משלוש צורות של פוקימונים שלא מופיעות במשחק.
תגובות.
אף על פי שהופיע רק במשחקים אחדים בלבד בסדרה, ל־ הייתה השפעה משמעותית. נינטנדו קראו לו "עיוות תכנותי" ("programming quirk") והזהירו שחקנים מלהפגש עמו, תוך שטענו שייתכן שהשחקן יצטרך להתחיל את המשחק שלו מהתחלה כדי להתגבר על התקלים הגרפיים. למרות אזהרת נינטנדו, במגזינים ובמדריכי שחקנים רבים הודפס מידע המסביר כיצד ניתן להתקל ב־ עקב ההשפעות החיוביות שיוחסו לו. שחקנים מסוימים הציעו למכור עצות לגבי תפיסת  במחירים בגובה $200. אף על פי שלא היה חלק רשמי מהמשחק, ב־2009 אתר IGN כלל את  ברשימת ביצי הפסחא הטובות ביותר במשחקי וידאו, תוך ציטוט של השימושיות הרבה שיש בו על־מנת לשכפל חפצים נדירים. IGN טענה במאמר נוסף ש"זה באמת אומר משהו על מעריצי פוקימון, שהם לקחו משהו שאמור להיות תקל שיש לו היכולת להרוס את המשחק והשתמשו בו כקיצור דרך להעלות את הרמה של הפוקימונים שלהם," ולאחר מכן קראו לו באג "בלתי נשכח" שעזר לדחוף את המשחקים שאחריו להיות "משחקים בדרגת כוכבי על".
תגובות השחקנים ל־ היו מושא למחקרים סוציולוגיים. הסוציולוג ויליאם סימס ביינברידג' ציין ש־Game Freak יצרו את "אחד מהתקלים הפופולריים ביותר בהיסטוריית המשחקים" וציטט את השימושים היצירתיים בו על ידי שחקנים. בספר "Pikachu's Global Adventure: The Rise and Fall of Pokémon", הפרופסור להוראה ג'וליאן ספטון־גרין ציין שכשלמד את תגובותיו של בנו לשימוש ב־ כצ'יט, השקפתו של הילד לגבי המשחק השתנתה באופן משמעותי, והוסיף שנוכחותם של גורמים מהסוג הזה שברו את אשליית המשחק כעולם סגור והזכירו לו ש־"בליבו של העניין, זו תוכנת מחשב". הספר "Playing with Videogames" מכיל מחקר מעמיק על , שמפרט את סקרנותם של השחקנים כאשר הם נתקלים בפוקימון הזה. הוא מתאר את הנטייה שלהם להשוות ביניהם הערות כלפי המראה שלו, ולתת הערכה וביקורת כלפיי הממצאים אחד של השני. הספר טוען שבניסיון ליצור קאנוניזציה של  דרך פאנארט וספרות חובבים, קהילת הפוקימון חוגגת את חוסר השלמות של המשחק ומנסים להטביע את עצמם כחלק מהקאנון. המחבר תיאר את הנסיבות הללו כייחודיות ל־, וקרא לפופולריות שלו "מקרה בלתי־רגיל".
קרן סאקט&quot;א רש&quot;י
חייקל מילצקי
הרב חיים חייקל זאב מילצקי (ה'תר"ס, 1900 - ליל שבת כ"ה בשבט ה'תשכ"ד, 7 בפברואר 1964) היה רב ומחנך, דמות בולטת בפלג הנובהרדוקאי של תנועת המוסר. ראש ישיבת חיי עולם.
קורות חיים.
נולד בסלובודקה פרבר קובנה שבליטא בסביבות שנת 1900. למד בצעירותו בישיבת סלובודקה, וכשהתבגר נשלח בידי הסבא מסלובודקה ללמוד אצל הרב אלתר שמואלביץ, חתנו של הסבא מנובהרדוק בישיבת סטוצ'ין, בה התקרב למשגיח הרב לייב חסמן. בראשית מלחמת העולם הראשונה נסגרה הישיבה, והוא נשאר ללמוד במקום.
לאחר המלחמה, במהלך המהפכה הבולשביקית ומלחמת האזרחים ברוסיה נותר ברוסיה כשליח נובהרדוק ופעל במחתרת להפצת תורה לבחורים שהתפזרו מישיבות רבות שנסגרו. הוא הקים ישיבה בקרמנצ'וג ובלובני, בעקבות פעילותו זו נידון למוות אך שוחרר. סיפורי מופת אודות פעילותו בשנים אלו נפוצו בישיבות ליטא בין מלחמות העולם והקנו לו הילה של גיבור תרבות-תורנית.
בשנת 1923 עלה לארץ ישראל והתגורר לצד אישים אחרים מתנועת המוסר בחצר שטרויס הירושלמית. זמן מה כיהן כר"מ בישיבת תפארת ישראל בחיפה, ובהמשך כר"מ וראש ישיבה בישיבת חיי עולם בירושלים במשך עשרים שנה.
בעשרות שנותיו האחרונות היה אדם חולני, ונחשב כ"בעל ייסורים", עובדה שבצירוף סיפורי מסירות הנפש שלו בפעילותו ברוסיה הסובייטית, פרסמה אותו מאד. בשנת תשי"ד רצו לקטוע את רגלו וביקשו עבורו ברכה מרבי מנחם מנדל שניאורסון מחב"ד שהמליץ לו שילמד את שלושת השיעורים היומיים בחומש תהילים ותניא וישפיע על אחרים ללמוד, ובהמשך כאשר הבריא ושב לעמוד על רגליו ביקש מתלמידיו שילמדו גם הם לזכותו.
הוא נפטר בליל שבת כ"ה בשבט ה'תשכ"ד, 7 בפברואר 1964.
הכיתוב על גבי מצבת קברו נוסח על ידו בצוואתו, אינו כולל תארים רבניים ונחשב חריג בפשטותו וענוותנותו: .
הותיר אחריו ארבעה בנים ובת. אחד מבניו היה הדיין הירושלמי הרב משה יוסף מילצקי (נפטר ה'תש"ע), ונכדו הקרוי על שמו הוא הרב חייקל מילצקי, מחנך לנוער בסיכון וראש ישיבת רש"י בירושלים.
הבחירות הכלליות במיאנמר 2015
ב-8 בנובמבר נערכו בחירות כלליות במיאנמר (לשעבר בורמה). הצבעות נערכו עבור הגופים הפרלמנטריים, להוציא מושבים שמורים לאנשי צבא, כדי למנות חברים לבית העליון, "בית הלאומים", לבית התחתון של אספת האיגוד ("בית הנבחרים"), וכן למוסדות המחוזיים.
הבחירות היו הבחירות החופשיות הראשונות מזה 25 שנה. כ-91 מפלגות התמודדו בבחירות אלו.
במיאנמר היו כ-30 מיליון בעלי זכות הצבעה. כאשר חלק מהתושבים בני הרוהינגיה המוסלמיים, נחשבים כזרים ולכן אינם מורשים להצביע.
המועמדים המובילים היו תיין סיין, נשיא מיאנמר החל ממרץ 2011, ראש ה-USDP ומנהיגת האופוזיציה אונג סן סו צ'י שהובילה את הליגה הלאומית לדמוקרטיה לניצחון מוחץ במערכת הבחירות. למרות הניצחון הסוחף, אונג סן סו צ'י הייתה חסומה מהמינוי לנשיאות, בגלל שבעלה מחזיק באזרחות זרה.
תיין סיין הכריז כי הוא מכבד את התוצאות ומוכן להעברת השלטון בשלום.
MissingNo
מיסינגנו
ארווין ונדנברג
ארווין ונדנברג (בהולנדית: Erwin Vandenbergh; נולד ב-26 בינואר 1959) הוא כדורגלן עבר בלגי ששיחק בעמדת החלוץ.
ונדנברג היה מהבולטים שבחלוצי בלגיה בשנות ה-80, וזכה בין היתר בנעל הזהב האירופית בעונת , ושש פעמים, מתוכן ארבע ברציפות, בתואר מלך השערים של ליגת העל הבלגית. כחלוץ נבחרת בלגיה, כבש ונדנברג 20 שערים ב-48 הופעות. בין היתר נכלל בסגל הבלגי בשני טורנירי מונדיאל ובשני טורנירי אליפות אירופה.
קריירת משחק.
ונדנברג, יליד העיר ראמסל, החל את דרכו בקבוצת הנוער של ראמסל מהליגות הנמוכות בבלגיה, ומשם עלה לקבוצה הראשונה של המועדון כבר בגיל 16. למרות ששיחק בקבוצה חובבנית, עורר ונדנברג את עניינן של קבוצות בכירות יותר במדינה, ובעונת , בגיל 17 בלבד, הצטרף לקבוצת ליירסה מהליגה הבכירה.
בקבוצתו החדשה החל ונדנברג להתאמן באופן סדיר לראשונה בקריירה. לאחר עונת התאקלמות במועדון, בה רשם 14 הופעות ליגה וכבש פעמיים, היה ונדנברג לשחקן הרכב קבוע בקבוצתו החל מעונת . בעונה זו כבש ונדנברג 12 שערים ב-34 הופעות, והחל ברצף של תשע עונות בהן כבש מספר דו-ספרתי של שערי ליגה. במהלך העונות הבאות, ואף על פי שקבוצתו לא הצליחה להתברג בצמרת הטבלה, היה ונדנברג לבכיר החלוצים בליגה. בעונת כבש החלוץ מעל לשער למשחק, וסיים את העונה עם 39 שערים ב-34 הופעות בלבד. בעונה זו זכה לראשונה בתואר מלך השערים של הליגה הבלגית, ובנוסף היה לבכיר הכובשים באירופה כשזכה בנעל הזהב האירופית. ונדנברג הוסיף לשחק בליירסה במשך שתי עונות נוספות, שגם בהן זכה בתואר מלך השערים של הליגה.