בשנת 1934 נמכרה החברה לאמריקני בשם רודולף והמפעל עבר לארצות הברית. בשנת 1997, לאחר מיזוג של מספר חברות, נוצרה חברת דיאג'יו (Diageo), והיא הבעלים של סמירנוף היום.
מסופר שכאשר המשווק של סמירנוף רצה להכניס את הוודקה למועדונים בתחילת דרכה בארצות הברית הוא התקשה בתהליך ואז, כתרגיל שיווקי, הוא הלך למועדונים המוכרים והידועים ביותר וביקש מהברמנים להצטלם מוזגים סמירנוף לכוסות ולשייקרים, לאחר מכן הוא פנה למועדונים הפחות ידועים וטען שכל המועדונים הידועים משתמשים בוודקה שלו, כראיה הוא הראה את התמונות, עקב כך בעלי המועדונים הפחות ידועים השתכנעו, קנו את הוודקה וכך סמירנוף התחילה את דרכה בארצות הברית.
שלמה שפירא (משורר)
שלמה שפירא (נולד ב-1938) הוא משורר, מבקר ופובליציסט ישראלי.
שפירא עלה לישראל בשנת 1951 מעיראק. הוא עבד כביולוג באוניברסיטת תל אביב והחל לכתוב שירה ומאמרים בשנות ה-80. ספר השירים האחרון יצא לאור בסוף 2005. זהו ספר שירים אשר תורגם לערבית על ידי סמיר נקאש.
יותר ממאה וחמישים כתבות פורסמו בעיתון "הצופה".
קישורים חיצוניים.
-- 14:45, 31 במאי 2014 (IDT)
אוליגרך
הפדרציה הבין-לאומית לסקי
הפדרציה הבין־לאומית לסקי (בצרפתית: Fédération Internationale de Ski, בראשי תיבות: FIS) היא הגוף העליון המנהל את ענף הסקי בעולם. היא נוסדה ב-2 בפברואר 1924, במהלך אולימפיאדת החורף הראשונה שנערכה בשאמוני צרפת, ועם ייסודה היו חברות בה 24 מדינות. חברות בפדרציה 123 מדינות, לרבות ישראל.
נשיא הפדרציה הבין־לאומית לסקי הוא ג'אן פרנקו קספר, לשעבר המזכיר הכללי, והמזכירה הכללית הנוכחית היא שרה לואיס.
כיום מושבו של הארגון הוא בשווייץ.
הפדרציה הבין־לאומית לסקי מארגנת את אליפויות העולם לסקי, המתקיימות בדרך כלל פעם בשנתיים, ואת סבב הגביע העולמי בענפי הסקי השונים, וכמו כן אחראית על הארגון המקצועי של תחרויות הסקי באולימפיאדת החורף.
קוואנזה
הקוואנזה (באנגלית: Kwanzaa) הוא חג אזרחי בן שבעה ימים שנחוג בקרב האפריקנים-אמריקנים בארצות הברית ובקנדה, ומטרתו לכבד את המורשת והתרבות האפריקנית. החג מצוין על ידי הדלקת נרות בקינרה והוא נחוג אחת לשנה מ-26 בדצמבר עד 1 בינואר.
החג הומצא על ידי ד"ר רון "מאולנה" קארנגה (באנגלית: Ron "Maulana" Karenga) ונחוג לראשונה מ-26 בדצמבר 1966 ועד לאחד בינואר 1967.
מרבית האפרו-אמריקאים חוגגים את חג המולד בנוסף לקוואנזה, באותה עת.
מקור השם קוואנזה.
השם קוואנזה לקוח מהביטוי בסווהילית "matunda ya kwanza" שמשמעותו היא הביכורים. ד"ר קארנגה עשה בחירה מכוונת בשפה הסווהילית, שפה מזרח אפריקנית, בשם החג כדי להמחיש את הקשר של החג לפאן אפריקניות במיוחד בשנות ה-60 של המאה ה-20, בהם החלה התעוררות תרבותית-לאומית בקרב האפריקנים-אמריקנים.
היסטוריה.
קארנגה יצר את חג הקוואנזה ב-1966 כחג האפריקני-אמריקני הספציפי הראשון, על אף שהחג האפריקני-אמריקני ההיסטורי: "יום החופש" נחוג כבר מסוף המאה ה-19.
קארנגה אמר כי המטרה של החג היא "...לתת לשחורים אלטרנטיבה לחגים הקיימים ולתת לשחורים את האפשרות לחגוג את עצמם בשם עצמם ואת ההיסטוריה, במקום פשוט לחקות את המנהגים של החברה הדומיננטית".
שורשי החג נעוצים בתנועה השחורה-לאומית משנות השישים של המאה ה-20, והוא נקבע כאמצעי לעזור לאפריקנים-אמריקנים להתחבר מחדש לתרבות, להיסטוריה ולמסורת האפריקנית על ידי התאגדות סביב לימודי המסורת האפריקנית וערכים הומניסטים גלובליים. חג הקוואנזה קיבל תמיכה רצינית והדבר התבטא על ידי השקת בול לכבוד חג הקוואנזה בשנת 1997
בלוס אנג'לס, קליפורניה. בשנת 2004 הושק בול שני לכבוד חג הקוואנזה, הבול נוצר על ידי האומן דניאל מיטר. הבול מציג שבע דמויות בחלוקים צבעוניים כסמל לשבעת העקרונות של חג הקוואנזה.
במהלך השנים הראשונות לחג, ד"ר קארנגה הצהיר כי: מטרת החג היא להוות אלטרנטיבה לחג המולד, ש "ישו היה פסיכופת" ושהנצרות היא דת "לבנה" ששחורים צריכים להתרחק ממנה, ולמרות זאת, כשהקוואנזה צברה פופולריות, קארנגה שינה את אימרותיו כדי לא להרחיק נוצרים מהחג והצהיר כי " הקוואנזה לא נוצרה לתת לאנשים אלטרנטיבה לדת שלהם ולחגיהם הדתיים."
כיום רבים מהחוגגים של קוואנזה חוגגים את חגיהם הדתיים בנוסף לחג למרות המטרה הראשונית של קארנגה.
עקרונות החג.
קארנגה קבע את "שבעת עקרונות הקוואנזה" (בכתב לטיני: Nguzo Saba או במקור Nguzu Saba), הוא טען כי הם מבוססים על פילוסופיה קהילתנית אפריקנית.
כל יום בחג הקוואנזה מוקדש לעיקרון שונה, שמשמעותם:
פופולריות.
בברכה הנשיאותית לכבוד חג הקוואנזה בשנת 2004 אמר הנשיא ג'ורג' בוש הבן: "במהלך קוואנזה מיליונים של אפריקנים-אמריקנים ואנשים ממוצא אפריקני מתאספים כדי לחגוג את מסורתם ושושלתם. חגיגות הקוואנזה נותנות אפשרות להתמקד בחשיבות המשפחה, הקהילה ההיסטוריה, ולהרהר על ה-Nguzo Saba או שבעת העקרונות של התרבות האפריקאית. הערכים האלה מדגישים: אחדות, הגדרה עצמית, עבודה משותפת ואחריות, כלכלה קואופרטיבית, מטרה, יצירתיות ואמונה."
סקר מ-2004 העלה ש-1.6% מהנשאלים תכננו לחגוג את הקוואנזה. ביחס כללי לאוכלוסייה האמריקאית הנתון אומר כי 4.7 מיליון אמריקאים התכוננו לחגוג את הקוואנזה ב-2004. בנאום מ-2006 קארנגה העריך כי 28 מיליון אנשים חוגגים את הקוואנזה, בנוסף הוא תמיד טען כי החג נחוג בכל רחבי העולם, לעומתו גורמים אחרים מעריכים כי מספר החוגגים עומד על 12 מיליון. בישראל החג אינו פופולרי כלל והוא כמעט ולא נחוג.
מנהגי החג.
לקראת הטקסים משפחות החוגגות את הקוואנזה מקשטות את ביתן בחפצי אומנות, בבגדים אפריקנים צבעוניים ובפירות טריים המכבדים את האידיאליזם האפריקני. במהלך הטקסים נוהגים החוגגים לשלב את הילדים ואת הדור הצעיר לצד כיבוד אבותיהם, ולחלוק בנסך על ידי גביע (Kikombe cha Umoja) המועבר בין החוגגים (בדומה לקידוש היהודי).
טקסי הקוואנזה כוללים תופים אפריקאים, משקאות אלכוהוליים, קריאה ב"התחייבות האפריקנית", הרהור במשמעות הצבעים הכלל-אפריקניים, עריכת שיחות בנושא העיקרון של היום או בנושא ההיסטוריה האפריקנית, טקס הדלקת נרות בקינרה, מופע אומנותי ולבסוף עריכת סעודה.
נהוג לברך ב"חג קוואנזה שמח", ב"Habari Gani" (מה חדש בסווהילית) או ב"Joyous Kwanzaa".
בהתחלה נמנעו החוגגים מלערבב את עקרונות הקוואנזה עם חגים אחרים מתוך מחשבה כי ערבוב זה מהווה פגיעה בעיקרון ההגדרה העצמית ועל ידי כך תפגע שלמות החג, אך כיום המצב שונה ומשפחות רבות חוגגות את החג ביחד עם חגים אחרים כמו חג המולד. ובכך ניתנת לאפריקנים-אמריקנים אפשרות להכניס סממנים אתניים ייחודיים לחגיהם הדתיים.
בכל שנה נערך טקס "רוח הקוואנזה" (The spirit of kwanzaa) במרכז ג'ון קנדי לאומנויות הבמה שכולל מופעי ריקוד מודרני ואפריקני, שירה פואטית ומופעי שירה.
ביקורת כלפי החג.
כיום ישנה ביקורת קשה כלפי הקוואנזה, המקוריות שלה, הרלוונטיות שלה להיסטוריה ולתרבות האפריקנית-אמריקנית, והמניעים של יוצר החג קארנגה.
חלק מהביקורת מופנית כלפי העובדה כי זה לא חג אפריקני מסורתי. אף דובר הבית הלבן, טוני סנאו, יצא בהצהרה כי "אין חלק בקוואנזה שאינו מזויף", כי השימוש בסווהילית הוא שימוש מוטעה: הרי העבדים ברובם באו ממערב אפריקה וסווהילית היא שפה מזרח אפריקנית, וכי עקרונות החג הם יותר מרקסיסטיים במקום אפריקניים כמו ה Ujima.
גם אפריקנים-אמריקניים הצטרפו לביקורות בטענה כי מטרת החג היא להרחיק אותם מחגיהם הדתיים.
הנר השחור.
הנר השחור הוא סרט דוקומנטרי מאת אם. קיי. אסאנטה ג'וניור ובהשתתפות הקריינית מאיה אנג'לו. הסרט נוצר ב-2008 והוא עוסק בחג הקוואנזה. הסרט היה הראשון שהציג את החג בקולנוע והוא משתמש בחג כאמצעי לחגוג את החוויה האפריקנית-אמריקנית.
הדמיון ליהדות.
בין חג הקוואנזה לבין היהדות בכלל וחנוכה בפרט ישנו דמיון רב: ראשית, התקופה בה נחוג החג היא קרובה ביותר לתקופת החנוכה ומשך החג קרוב למשך חג החנוכה (שבעה ימים לעומת שמונה). שנית, טקס הנסך של החג מזכיר את טקס הקידוש היהודי, ושלישית, טקס הדלקת שבעת הנרות בקינרה (כל יום מודלק נר נוסף) מזכיר את טקס הדלקת הנרות בחנוכייה. בעיני החוגגים דמיון זה הוא מקרי בלבד ואינו זוכה ליחס מיוחד.
נועם בהט
גלישה
נסך
נסך הוא פולחן של מזיגת משקה, לרוב אלכוהולי, כמנחה לאלים. טקסי פולחן כאלו היו נפוצים בדתות עתיקות ובתרבויות שונות.
בהיסטוריה.
ביוון העתיקה נהוג היה לפני משתאות לשפוך יין על הרצפה כמחווה לאל. במיתולוגיה היוונית אי-הצעת יין לאל נחשבה לעלבון.
ביהדות.
קיומם של נסכים מוזכר בתנ"ך כבר בספר בראשית:
בבית המקדש.
בעת הקרבת הקורבנות נהגו לשפוך יין או נוזל אחר על המזבח או על הארץ. מעשה פולחני זה הוא הַנִּיסוּךְ. כמויות היין לנסך מוגדרות בתורה, והן משתנות בהתאם לסוג הבהמה שמקריבים עם הנסך. במשנה מסופר על טקס 'ניסוך המים' בחג הסוכות בבית המקדש השני.
איסור יין נסך.
בהלכה 'יֵין נֶסֶךְ' הוא כינוי ליין שנתנסך לעבודה זרה. יין זה אסור בשתייה או בהנאה. בתרבויות רבות נוהגים לְנַסֶּך יין לכבוד האלים באירועים חגיגיים שונים, ולא רק בשעת הקרבת קורבן. לכן תיקנו חכמים שכל יין שגוי נגע בו או שהיה ברשותו ללא השגחה, יש לחשוד כי הגוי ניסך אותו לאליליו, וגם הוא אסור בשתייה ובהנאה.
זוגלובק
זוגלובק היא חברה תעשייתית ישראלית בתחום המזון, המייצרת מוצרי בשר ותחליפים למוצרי בשר.
היסטוריה.