חלק נכבד מההגנות אשר עומדות לחייב בהוצאה לפועל מושפעות מבג"ץ עמותת פר"ח נגד שר המשפטים שם הוגשה עתירה כנגד צו המאסר אשר יוצא כנגד חייב המשתמט מתשלום חובו.
המסלול המקוצר.
ב-16 במאי 2009, נכנס לתוקפו שינוי 29 לחוק ההוצאה לפועל שהביא לשינוי משמעותי בהתנהלות ההוצאה לפועל, כאשר בין היתר הוקמה יחידת המסלול המקוצר.
המסלול המקוצר הוקם לאור הבנה כי יש צורך בסיוע לצדדים בתיק בניהול התיק באופן קצר בזמן, ללא בירוקרטיה ובעיקר תוך שמירת החוב קרוב ככל האפשר לקרן, מבלי שיתווספו לו הוצאות רבות שמנפחות את החוב, לעיתים אף מעבר לקרן. למעשה אין הכרח בניהול תיק על ידי עורכי דין, משום שמזכירות המסלול המקוצר אחראית לטיפול בתיק משלב פתיחתו דרך ביצוע מסירת האזהרה, דרך נקיטת ההליכים, בהעברת כספים שהתקבלו לזוכה ובסופו של דבר, בסגירת התיק.
יחידת המסלול המקוצר:
טיילת שרובר
אליאס סרכיס
אליאס סרכיס (בערבית: إلياس سركيس; 20 ביולי 1924 – 27 ביוני 1985) היה נשיא לבנון בשנים 1976–1982.
ביוגרפיה.
אליאס סרכיס נולד בשבאנייה . הוא למד משפטים באוניברסיטת סנט ג'וזף. לאחר תום לימודיו בשנת 1948 הצטרף למערכת המשפט בשנת 1953 והיה לשופט במחלקת ראיית החשבון. בתקופת שלטונו של הנשיא פואד שהאב מונה להיות המנהל המשפטי בארמון הנשיאות בבעבדה, ובשנת 1962 הפך למנהל הכללי לעניינים נשיאותיים. בעקבות משבר אינטראבנק בשנת 1968 מונה לעמוד בראש הבנק של לבנון.
סרכיס התחרה בבחירות לנשיאות של שנת 1970 כבן טיפוחיו של שהאב וכולם ציפו שיזכה, אולם כמה מחברי האספה הלאומית שהיו מזוהים עם כמאל ג'ונבלט שינו את דעתם ברגע האחרון והוא הפסיד על חודו של קול לסולימאן פרנג'יה. מאוחר יותר, לאחר תחילת נבחר לנשיאות ב-8 במאי 1976. כשני שלישים משטח המדינה היו אז תחת כיבוש סורי ומיליציות פרטיות שלטו ברובו של השטח הנותר. כוחו כנשיא היה מוגבל. קצת לפני תום כהונתו בשנת 1982 פרצה מלחמת לבנון הראשונה וכוחות צה"ל פלשו למדינה מדרום והגיעו עד לפרברי ביירות.
סרכיס היה אמור למסור את השלטון לבשיר ג'ומאייל, אשר נבחר לנשיאות ב-21 באוגוסט 1982, אך ג'ומייל נרצח בהתנקשות תשעה ימים לפני המועד שבו היה אמור להיות מושבע לתפקידו, ולבסוף העביר סרכיס את השלטון לאחיו של בשיר, אמין, ב-23 בספטמבר.
סרכיס הלך לעולמו בשווייץ בשנת 1985, בגיל 61. הוא מעולם לא נישא.
כמאל ג'ונבלט
אליאס סארקיס
דאמור
דאמור (בערבית: الدامور) היא עיר חוף לבנונית נוצרית השוכנת כ־20 קילומטר דרומית לביירות. שמה של העיר נגזר משמו של האל הפניקי דמורוס. בעיר נשפך לים התיכון נהר דאמור, אחד מהנהרות העיקריים בחוף הלבנוני.
היסטוריה.
העיר הוקמה במיקומה הנוכחי בשל העובדה כי השטח המישורי שעליו היא נמצאת נדיר מאוד לאורך החוף הלבנוני. מצב זה הפך את העיר לבירת המשי של לבנון בין המאות ה-17 וה-20. המיקום האסטרטגי של העיר הפך אותה למיקום הקרב היחידי שהתרחש בלבנון בימי מלחמת העולם השנייה, בעת המבצע לכיבוש סוריה ולבנון, לאחר הקרב שבו כבשו כוחות אוסטרליים את העיר, השתלטו על לבנון כוחות בעלות הברית, הבריטים וכוחות צרפת החופשית.
במהלך מלחמות האזרחים שהתרחשו בלבנון במאות האחרונות הייתה דאמור לציר מרכזי שקרבות התנהלו בו שוב ושוב. במהלך מלחמת האזרחים השנייה אירע ב־1976 טבח דאמור בו רצחו אנשי אש"ף בין 200 ל־600 נוצרים, רובם המוחלט לא חמושים מאנשי העיר (שמנו אז כ־25-20 אלף) ונשארו בה עד שגורשו על ידי חיילי צה"ל במהלך מבצע שלום הגליל ב־1982. מאז נעשו מאמצים רבים לשיקום העיר אולם היא עדיין לא התאוששה לחלוטין.
אפרים שמיר
אפרים שמיר (נולד בשם יפים "פימה" שמוּקלר בסיביר ב-9 בדצמבר 1951) הוא זמר, גיטריסט ומלחין ישראלי. בתחילת הקריירה שלו התפרסם כזמר בלהקת הנח"ל ובלהקת כוורת ובהמשך בצמד "אַסְתָּר ואפרים שמיר" וגם כסולן עצמאי.
ביוגרפיה.
נעוריו ותקופת שירותו הצבאי.
שמיר נולד באומסק, סיביר שבברית המועצות בשם יפים "פימה" שמוּקלר. בן לרפאל, רואה חשבון ואסתר, עקרת בית. בגיל שמונה עבר עם משפחתו לפולין וכאשר היה בן 17 עלה לישראל ועִברת את שמו לאפרים שמיר.
בצבא שירת בלהקת הנח"ל. התוכנית הראשונה שבה השתתף הייתה "בהיאחזות הנח"ל בסיני", שעלתה ב-1970. לצדו בלהקה היו מירי אלוני, ירדנה ארזי, לאה לופטין, עמוס טל שיר, רותי הולצמן ותמי עזריה. חבריו הנוספים למחזור זה היו דני סנדרסון, גידי גוב, אלון אולארצ'יק ומאיר פניגשטיין, שיחד עם שמיר היוו את הבסיס ללהקת כוורת, שלוש שנים אחר כך. בשנת 1971 הוא השתתף בתוכניתה של להקת הנח"ל "הפלנ"חניק" לצד ירדנה ארזי, גידי גוב, יובל דורי, חיה פיק, שמעון ויצמן, יהודה עדר, ראובן גבירץ, ענת גוב, דורית פן (פרנדריך שדה) (לימים אופנאית מפורסמת), איציק בן מלך ועוד. בתוכנית זו היה שמיר למעשה הסולן הראשי ובין היתר בלט בשירים "מי היה החולם", "נאום תשובה לרב חובל איטלקי" ו"בלדה ליצחק שדה".
עוד בטרם השתחררו מהלהקה הצבאית, הקימו שמיר ואולארצ'יק את הצמד "נו אז מה?" והקליטו שני שירים שיצאו בתקליטון. באותה תקופה שר שמיר מספר שירי סולו מחוץ ללהקה הצבאית, בהם "מיקה" שכתב והלחין יאיר רוזנבלום ו"לעוף איתך" של אהוד מנור ונורית הירש, שהופיע בסרט "כץ וקרסו". בשנת 1971 הלחין את שירו הראשון בעברית, "במדינת התפוז" למילותיו של עלי מוהר, שהופיע באלבומה של רבקה זהר "סבתא רבקה".
משחרורו עד סוף שנות השבעים.
לאחר שחרורו הצטרף שמיר ללהקת "השניצלים" של דני סנדרסון, והשתתף בהקלטת האופרה "אופרת פוגי", שהייתה הבסיס ללהקת כוורת. בשנת 1973 הצטרף לכוורת, והיה חבר בה עד פירוקה בשנת 1976 (הוא הצטרף גם לכל מופעי האיחוד שלה בעשורים הבאים). בלהקה ניגן בגיטרה והלחין לה מספר שירים, בהם "לא ידענו מה לעשות" (יחד עם סנדרסון) מתוך "סיפורי פוגי", ומתוך "צפוף באוזן" את "העולם שמח", "ככה היא באמצע" (עם יצחק קלפטר), והמפורסם ביותר- "שיעור מולדת" למילותיו של עלי מוהר, שהלחין עוד בפולין, ואיתו הופיע במבחן הבד ללהקת הנח"ל.
במקביל לחברותו בלהקה, היה שותף במספר פרויקטים נוספים: בשנת 1973 השתתף בפסטיבל הזמר והפזמון, שם שר את השיר "ליל חניה" שכתב נתן אלתרמן והלחין יאיר רוזנבלום, יחד עם ירדנה ארזי וחנן יובל בליווי שלישיית אף אוזן גרון. בשנת 1975 שר בתוכנית הרדיו "פגישות מוזיקליות" את השיר "ימים לבנים" (לאה גולדברג/שלמה יידוב), ובאותה שנה שר במופע גלי צה"ל "הכל זורם" עם להקת ארבע-עשרה אוקטבות. בשנת 1975 התחתן שמיר עם הזמרת אַסְתָּר שמיר (לבית הירשברג) והפיק את שיריה הראשונים, "עברתי רק כדי לראות" (שהלחין בעצמו) ו"בוא ונשחק במחבואים".
לאחר פירוק כוורת הצטרפו הזוג שמיר למופע של אריק איינשטיין "אנשים אוהבים לשיר". שם הם שרו חלק משיריהם, בהם "ערב של יום בהיר", "נכון את יפה", "העולם שמח" ו"שיעור מולדת". בשנת 1977 השתתפו השניים בהקלטות מספר אלבומים נוספים, כ"לימונדה" של דורי בן זאב ו"יחס חם" של דני ליטני.
באותה שנה, ב-10 בדצמבר 1977, יצא בחברת CBS אלבום הבכורה המשותף של שניהם, שנקרא "אפרים ואסתר שמיר". אפרים הלחין ועיבד את כל שירי האלבום, פרט ל"בוא ונשחק במחבואים" שהלחינה אסתר. בין להיטי האלבום היו "נכון את יפה" (שנכתב על אהבתו לחברתו ללהקת הנח"ל ירדנה ארזי ועל אי הסכמתה לחברות משותפת - מה שגרם לארזי לכעוס על כך, ולאחר מכן הסתיים בפיוס בין שמיר לארזי), "להיות כוכב" ו"ערב של יום בהיר". לאחר יציאת האלבום יצאו השניים לסיבוב הופעות לבדם, ללא להקה מלווה.
בסוף שנת 1978 הקליטה אסתר שני שירים שעיבד לה אפרים, "מסיבות יום שישי" ו"התשמע ערפל", שהלחין סשה ארגוב. האחרון בהם בוצע כשיר רוק, על אף שארגוב הלחין אותו בסגנון קלאסי. באותה תקופה גם הקליטו ביחד חידוש לשירה של להקת הנח"ל "מחבואים" ("חפש אותי") שכתבה נעמי שמר. זמן קצר לאחר מכן הסתיימו נישואיהם, אך הם המשיכו לשתף פעולה מבחינה מוזיקלית. ב-1979 הופיע שמיר בתפקיד קטן בסרט "שלאגר" של אסי דיין.
בשנת 1980 הקים שמיר את להקת חמסין, יחד עם המתופף אלון הלל והבסיסט אוהד אינגר. בהפקתו של לואי להב, שרה הלהקה שירים בסגנון רוק-פאנק. שמיר הלחין את רוב שירי הלהקה. הביקורות ללהקה היו חיוביות, אך אלבומה והופעותיה לא זכו להצלחה מסחרית, והשלישייה התפרקה. בעקבות הכישלון נסע שמיר לארצות הברית. במקביל הלחין לגרושתו אסתר את השיר שכתבה "גבר ללילה אחד" אותו ביצעה במסגרת המופע "קוראים לזה אושר". השיר מופיע באלבומה הראשון "במקום הכי נמוך בתל אביב" שיצא ב-1982.
שנות השמונים.
שמיר חזר לישראל בשנת 1981. בסוף השנה השתתף בפסטיגל הראשון בארץ עם השיר "ילקוט כבד" אותו הלחין וביצע יחד עם אסתר שמיר וקובי רכט. בסוף 1982 בתוכנית הרדיו "ארץ שמש" הלחין שמיר את השיר "הידעת את הדרך" למילותיו של עלי מוהר, ושר אותו עם שם טוב לוי. באותה תוכנית שר גם את "כל יומי" עם מזי כהן, את "הנך יפה רעייתי" עם שם טוב לוי, ואת "נמה יפו" עם כל משתתפי התוכנית.