כאשר נפוצו שמועות על הכרזה זו ברחבי דרום אמריקה, אירועים דומים התרחשו בערים אחרות, לכן אירוע זה נחשב גם כנקודת ההתחלה במאבק לעצמאות דרום אמריקה.
עם זאת, רק ב-25 במאי 1819 אושרה באופן רשמי החוקה הראשונה על ידי קונגרס טוקומן.
מורשת.
ה-25 במאי הוא חג לאומי בארגנטינה, המכונה יום הממשלה הלאומית הראשונה (בספרדית: Primer gobierno patrio). חג ציבורי זה מוגדר בחוק 21.329 ותמיד נחגג ב-25 במאי, לא משנה באיזה יום של השבוע.
חוק הגנת הדייר
חוק הגנת הדייר [נוסח משולב], תשל"ב-1972 קובע את אופן ההתנהלות של בעל הבית והדייר המוגן, כל אחד בהתאם לחובותיו וזכויותיו.
החוק חל על דיירים המחזיקים בדירות או מחזיקים בית עסק שנרכשו תמורת דמי מפתח. רכישה בדמי מפתח היא עסקת נדל"ן המהווה מעין הכלאה בין רכישת הנכס לשכירתו. בעסקה זו הרוכש משלם מחיר נמוך (כמחצית משוויו המלא של הנכס), ובתמורה מקבל חזקה על הנכס וממשיך לשלם דמי שכירות נמוכים במיוחד. בתמורה לתשלומים אלו, מקבל הדייר הגנה לזכויות המגורים שלו בנכס עד סוף ימיו. הוא אף יכול להוריש זכות זו לקרוב משפחה מדרגה ראשונה אם התגורר עמו סמוך למועד פטירתו.
חובותיהם וזכיותיהם של בעל הנכס והדייר.
בעל בית חייב לדאוג ולשלם עבור ניקוי חדר המדרגות וניקוי חצר הבית, תאורה בחדר המדרגות והרקת בור הביוב (במקרה שבו הבית אינו מחובר למערכת הביוב העירונית). הכפיפות לתשלומים אלה מעוגנת בחוק אלא אם בחוזה השכירות שנחתם בין בעל הבית והדייר נקבע כי האחרון הוא זה שיישא בתשלומים אלה.
על הדייר לשלם לבעל הבית, נוסף על דמי השכירות, תשלום חודשי קבוע עבור השירותים הללו. גובה התשלום נקבע בתקנות ומחושב לפי מספר החדרים בנכס.
אם בעל הבית אינו דואג לאספקת השירותים הללו, יכול דייר להתרות בו במכתב רשום. יש לתת לבעל הבית זמן סביר לקיים את השירותים. אם בעל הבית לא קיים את השירותים לאחר ההתראה, יכול הדייר להודיע זאת לדיירים האחרים ולדאוג לאספקת השירותים בעצמו. אם עשה כך הוא יכול לדרוש את החזר ההוצאות מבעל הבית, בניכוי החלק אותו הוא צריך לשלם, וכן לדרוש משאר הדיירים את חלקם היחסי.
כשמדובר בעסק, התשלום עבור השירותים הללו משתנה בהתאם לגודל העסק ולשימוש שלו על פי התקנות.
על דייר מוגן להקפיד על עמידה בכל תנאי החוזה, שנחתם בתחילת השכירות.
על הדייר לשלם במועד ובדרך שנקבעה על ידי בעל הבית את דמי השכירות ואת התשלום עבור השירותים אותם חייב לספק בעל הבית.
אסור לדייר לנטוש את הנכס אחרת יסתכן באיבוד זכויותיו.
פיצויים ותיקונים בנכס.
בעל הבית הוא שחייב על פי החוק בהחזקת הבית במצב תקין. החוק מונה רשימה של תיקונים אותם חייב בעל הבית לבצע. הוצאות התיקונים נחלקות. מחציתן משלם בעל הבית ומחציתן - הדייר. מדובר בתיקונים יסודיים החשובים לשמירת הבית:
אזכור לחוק בחוזי שכירות.
כיום, ברישא של כל חוזה שכירות הנחתם בין משכירים לשוכרים נכתב סעיף מפורש המכריז כי חוק להגנת הדייר אינו חל על אותו החוזה.
עש הבגדים
עש הבגדים (שם מדעי: "Tineola bisselliella"), או עש בונה הנרתיק, הוא מין ממשפחת העשיים.
עש הבגדים ניזון מאריגים עשויים צמר, משי או כותנה ובעיקר נמשך לבדים בעלי כתמי מזון וזיעה. התרבותו מהירה מאוד - בהטלה אחת נקבה עשויה להטיל עד 200 ביצים ולמרות זאת תוחלת החיים שלו נמשכת כשבועיים וחצי. ברוב המקרים ניתן להבחין בפגיעת העש על ידי סימנים שנותרים על הבגדים ולא באופן ישיר.
היום קיימות דרכי טיפול רבות כגון מלכודות עש ואף טיפול על ידי מדביר כדי למגר את התופעה.
בישראל נפוץ בעיקר בעיקר עש הבית ("Phereoeca) שהוא דומה מאוד לעש הבגדים ורבים נוטים להתבלבל בו, אלא שבניגוד לעש הבגדים הוא לרוב יעדיף מזון שאינו חלק מלבוש האדם."
רבייה.
ההזדווגות של עשי הבגדים מתרחשת בשעות הערב. כאשר הנקבה קוראת לזכרים בעזרת איבר קול המצוי בקצה בטנה. בוגרים המזהים נקבה שקוראת להם מתאספים סביבה. זכר המגיע אל הנקבה, בא עימה במגע, ולאחר מכן מתרחש תהליך ההזדווגות.
הטלת הביצים מתרחשת מספר שעות לאחר ההזדווגות, כאשר נקבה עשויה להטיל עד 200 ביצים במהלך של מספר ימים. שבוע לאחר הגחת העשים מהגולם הנקבה מתה.
אורך הביצה הוא כ-0.4 מילימטר, צבעה פנינה חיוור וקליפתה רכה מאוד.
לאחר אחד עשר ימים ניתן להבחין בראשו של הזחל דרך דופן הביצה.
פגיעת העש.
כבר בימי קדם העש היה ידוע כמזיק לבגדים. התנ"ך לעיתים קרובות מזכיר את הנזקים שהעש מבצע בבגד כמשל לעונשים שיבואו על אדם, או על חולשה שהוא יסבול ממנה.
ניתן לזהות את פגיעת העש על ידי סימנים על הבגדים ולא באופן ישיר.
בזמן פתיחת הארון או האור לא ניתן לראותם משום שהם מסתתרים או מתרחקים מהאור.
הימצאות קורים בפינות הארון עשויה להעיד על פעילות העש במקום, וכן סימני אכילה על הבגדים עצמם. דרוש יותר מסימן אחד על מנת לא לטעות בזיהוי כגון: חורים בבגדים, התבלות בחלקים שונים של הבגד, סימני כרסום וחוטים פרומים.
דרכי טיפול.
יש מספר דרכי טיפול למיגור פגיעת העש.
דרך ראשונה היא באמצעות מלכודות עש שתולים בארון הבגדים. המלכודות מיועדות לפרפרים הבוגרים. הן עשויות למנוע את הזדווגות הפרפרים והתפתחות דור ההמשך ובכך למגר את התופעה. המלכודות אינן מבוססות על חומר כימי רעיל אלא על פיתיון המושך את העשים למלכודת. כדי שהטיפול יהיה יעיל לאורך זמן יש צורך להחליף את המלכודת כאשר פג תוקפה של קודמתה.
אם היקף התופעה רחב, הטיפול באמצעות מלכודות לא יפתור את הבעיה, ולכן יש צורך לפנות למדביר מקצועי. לרשות המדביר יש מספר אמצעים לטיפול בעש, כגון: אבוקות עשן, ערפול קר תוך שימוש בחומרי הדברה ייעודיים. פעולות הדברה אלו עלולות להזיק לבגדים ושאיפתם עלולה לפגוע בדיירי הבית, אך לאחרונה נעשה שימוש בשיטה חדשה הכוללת הדברה באמצעות פחמן דו-חמצני.
דרכי מניעה.
טיפול המניעה נגד עש הבגדים יהיה יעיל כאשר מופיעים הסימנים הראשונים לפעילות המזיק או לפני הופעת העש. ישנן מספר פעולות מומלצות:
חוק עבודת הנוער
חוק עבודת הנוער, תשי"ג-1953, מסדיר את העסקת הנוער בישראל.
חוק עבודת הנוער הוא אחד מחוקי המגן הקיימים במדינת ישראל. מטרתו היא להסדיר את זכויותיהם של הנערים העובדים מגילאי 15 עד 18 ולמנוע פגיעה בחייהם: בלימודיהם, בבריאותם או בהתפתחותם התקינה.
היסטוריה חקיקתית.
חוק עבודת הנוער נחקק ב-1953 וקובע את תנאי ההעסקה הייחודיים לבני הנוער.
כשהחוק נחקק רוב הנוער העובד לא למד במקביל בבית הספר מתוך קשיים כלכלים באותה תקופה, אך עם הזמן החוק השתנה בהתאם לזמן בעיקר בשנות ה-70 וה-90.
בשנת 2012 בעקבות כניסתו לתוקף של החוק להגברת האכיפה של דיני העבודה, רבים מן המעסיקים של בני הנוער נקנסו על ידי  הפקחים של המשרד תמ"ת בשל שעות עבודה שבני הנוער עבדו מעבר למסגרת שעות העבודה על פי החוק. שר התמ"ת באותה תקופה, שלום שמחון, החליט לבחון מחדש את החוק באמצעות מועצת הנוער שבה השתתפו נציגי ההסתדרות,תנועות נוער ונציגי הממשלה. לבסוף המחלקה משפטית של המשרד הכינה הצעת חקיקה שהתקבלה ונכנסה לעדכון האחרון של החוק בשנת 2016.
מבנה החוק.
החוק מורכב מ-7 חלקים. זה פירוט החלקים העיקריים:
גיל עבודה ועבודות אסורות.
גיל העסקה המינימלי לנוער במהלך שנת הלימודים הוא 16 אם חל עליו חוק לימוד חובה. אם לא חל על הנער חוק לימוד חובה הגיל המינימלי להעסקתו הוא 15. גיל העסקה מינימלי במהלך חופשות רשמיות (החופש הגדול) הוא מי שמלאו לו 14 שנים.
עבודות אסורות.
החוק אוסר על העסקת בני הנוער בעבודות מסוכנות או שאינן הולמות כמו עבודות פיזיות, סביבתיות ולא הולמות. כגון:
בדיקות רפואיות.
התנאי להעסקת נער הוא בדיקה רפואית על ידי רופא משפחה וקבלת אישור רפואי להעסקתו.
הבדיקה כוללת:
לא כולל בדיקות מיוחדות בעבודות המחייבות בדיקות התאמה.
שעות עבודה ושכר.
חוק עבודת הנוער מפרט את זכויותיהם של בני הנוער שעובדים ואת חובות מעסיקיהם.
על פי החוק נער יכול לעבוד עד 40 שעות שבועיות ושכרו גם בהתאם (נכון לשנת 2020):
חופשה שנתית.
מכסת החופשה השנתית לנער גדולה מזו הניתנת לבוגר, והיא 18 יום בשנה לעומת 14 יום לבוגר (בשני המקרים כוללים ימי חופשה אלה גם את המנוחה השבועית). נער שעבד רק בחופשת הקיץ זכאי למכסה זו כפול מספר ימי עבודתו חלקי 240 (כלומר יותר מהמתבקש באופן יחסי למשך תקופת ההעסקה). אם לא ניתנה לנער חופשה בתשלום כמתבקש מכלל זה, יש לשלם לו פדיון חופשה בסיום עבודתו.
הוראות בדבר היתרים.
כדי להעסיק בני נוער ישנם על המעסיק לעמוד במספר תנאים: ראשית, לא יינתן היתר להעבדת נער אם העבודה תפגע בביטחונו, בריאותו, חינוכו והתפתחותו, הנער יקבל הפסקות במהלך היום ובין הימים עצמם, כמו כן הנער יוכל לחוות את דעתו והיא תילקח בחשבון על פי בגרותו וגילו.
דימורפודון
דימורפודון (שם מדעי: "Dimorphodon") הוא סוג של פטרוזאור בגודל בינוני מתקופת היורה המוקדמת.
מקור השם.
שמו של הדימורפודון הוקנה לו על ידי הפלאונטולוג הבריטי ריצ'רד אוון בשנת 1859. דימורפודון פירושו "שתי צורות לשיניים". השם מורכב מהמילים היווניות "di", שפירושה "שתיים"/"שתי","morphe", שפירושה "צורה " ו-"odon", שפירושה "שן". השם מתייחס ללסת של הדימורפודון, הכוללת שיניים בעלות שני סוגים שונים של מבנה – דבר שנדיר יחסית בקרב זוחלים.
תיאור.
למבנה גופו של הדימורפדון מאפיינים פרימיטיביים רבים, כגון נפח גולגולת קטן וכנפיים קצרות יחסית לגופו. הפלנגה הראשונה של גוף הדימורפדון הייתה ארוכה רק מעט יותר מאשר צלע כנפו. צווארו היה קצר אך גמיש וחזק, ואילו חוליות עמוד השדרה שלו היו חלולות.