קבוצת תלמידי דהרמה אשר לומדים בהנחיתה של המורה ד"ר דבורה צביאלי. במסגרת הקבוצה זו מתקיימים קורסים וסדנאות שבועיים ברחבי ישראל, במפגשים ישירים עם המורה ודרך האינטרנט. לימוד כל הקורסים והסדנאות נעשה בעברית, הוא ללא כל תשלום, ופתוח לכל. מטרת הקורסים והסדנאות היא לפתח לימוד מעמיק ולקדם דרכים לשלב את החוכמה, התובנות והאימון הבודהיסטי בחיי יומיום בסביבה המודרנית המערבית ובמגוון תחומי העיסוק המרכיבים את עולמנו. מטרתם המיידית היא לתרום לאושרנו ולאושרם של הסובבים אותנו באמצעות התנסות אישית בהשקפת העולם הבודהיסטית. מטרתם האולטימטיבית היא להביא להארה.
הלימוד אותנטי ומבוסס ברובו על קורסים של המכון ללימודי אסיה הקלסיים ACI מייסודו של גשה מייקל רואץ' וכן קורסים שניתנו על ידי המורים של Diamond Mountain, אוניברסיטה בודהיסטית באריזונה, ארצות הברית, ומוריה השונים של לאמה דבורה-הלה צביאלי, ביניהם קן רינפוצ'ה גשה לובסנג תרצ'ין שהיה ראש מנזר סרה מיי, גשה מייקל רואץ', לאמה קריסטי מקנאלי, לאמה ארט אנגל, לאמה זופה רינפוצ'ה, ומורים נוספים. על מנת להשלים תואר גשה במנזרים הבודהיסטים הטיבטיים יש צורך בלימוד ותרגול של כעשרים שנה, תוך השלמת הלימוד של חמשת הספרים הגדולים: "שלמות החוכמה" (פראג'נה פאראמיטה), " דרך האמצע" (מדייאמיקה), "החוכמה הגבוהה" (אבהידהרמה), אתיקה בודהיסטית (וינאיה), ולוגיקה ותפיסה תקפה (פראמנה). חומרים נוספים כלולים במסורת של "הדרך המדורגת להארה" (לאם-רים), שכוללת את כל הנ"ל בצורה תמציתית וערוכה לתרגול, וכן במסורת של "פיתוח הלב הטוב" - הלו ג'ונג. תוכנית הקורסים של ACI כוללת את כל נושאים הנ"ל, ערוכים בצורה ברורה ונגישה לקורא המערבי, וזאת תוך הקפדה יתרה על האותנטיות של החומר, תוך הצמדות למקורות העתיקים בסנסקריט וטיבטית, ותוך נאמנות למסורת שבעל פה מפי מורי השושלת, שהועברה בשושלת בלתי מקוטעת מאז ימי הבודהה.
כל הלימודים בישראל מבוססים על-פי הנחיה ותרגום לעברית של לאמה דבורה-הלה צביאלי, הקורסים כוללים הקלטות של שיעורים ומלווים בחומרי קריאה מתורגמים לעברית של הטקסט המקורי. הלימוד מתאפשר בזכות סיועם של תלמידי קלאסיקה בודהיסטית בישראל. כל השיעורים מוקלטים, לאפשר את לימוד הקורסים בלמידה עצמית על ידי שימוש בחומר כתוב. לימודיה של לאמה דבורה-הלה זמינים לכל ומאפשרים לכל אדם, בכל מקום בעולם לרכוש השכלה בודהיסטית מעמיקה על פי הקצב האישי והמחויבות האישית שלו.
בהוטאן
רוואז דור'ונדזה
רֶוואז דוֹר'וֹנַדזֶה (בגאורגית: რევაზ დოღონაძე; 21 בנובמבר 1931 - 13 במאי 1985) היה מדען גאורגי, ממייסדי האלקטרוכימיה הקוונטית.
חייו ועבודתו.
דור'ונדזה נולד ב-1931, בטביליסי, גאורגיה. אביו, רומאן דור'ונדזה (1970-1905) היה פרופסור למדעי החקלאות. דור'ונדזה סיים את חוק לימודיו בשנת 1955, במכון להנדסה ופיזיקה במוסקבה. בשנים 1978-1958 היה עמית מחקר, כאשר ב-4 השנים הראשונות היה עמית מחקר בכיר, וב-16 השנים הבאות ראש קבוצת המחקר לאלקטרוכימיה קוונטית של מחלקת המחקר העיוני של המכון לאלקטרוכימיה של מוסקבה (נקרא כיום מכון פרומקין לאלקטרוכימיה של האקדמיה הרוסית למדעים). בשנים 1969-1963 היה פרופסור חבר, ובשנים 1973-1969 פרופסור מן המנין, באוניברסיטה הממלכתית של מוסקבה. בשנת 1961 קיבל תואר שלישי (PhD), ובשנת 1966 דוקטור למדעים.
דור'ונדזה היה הראשון לראות את תהליך הכימי של מעבר אלקטרון כמעבר קוונטי בין שני מצבים אלקטרוניים נפרדים, המושרה על ידי אינטראקציות אלקטרוסטטיות חלשות בין הישויות המולקולריות המיוצגות על ידי המצבים. קבוצת המחקר שלו משכה אליה סטודנטים מהאוניברסיטה הממלכתית של מוסקבה ומהמכון להנדסה ופיזיקה במוסקבה, בנוסף לסטודנטים זרים; הוא שימש כמנחה ל-13 עבודות דוקטורט ו-5 תזות לדוקטור למדעים. המחקר בקבוצה במהלך שנות ה-70 טיפל בעיקר בקשר שבין מעבר אלקטרון לתהליכים אלקטרוניים אחרים בפאזה מעובה, כמו בליעת אור. במחקר זה הושם דגש על תהליכים המערבים שלוש רמות אלקטרוניות, במקום שתיים, בתהליכים בטמפרטורות נמוכות, עם תכונות המאפיינות תהליכים ביולוגיים.
דור'ונדזה ותלמידיו הציעו את המודל הקוונטו-מכני הראשון שלקח בחשבון את התפקיד הדינמי של הממס בתהליך מעבר פרוטון בממסים קוטביים. כמו כן יצרו תאוריה קוונטית של הקינטיקה של תהליכים כימיים, אלקטרוכימיים וביוכימיים בממסים קוטביים, בנוסף לתאוריה קוונטית של הקינטיקה של טרנספורמציה אטומית-מולקולרית בפאזה מעובה.
דור'ונדזה ייסד ועמד בראש המחלקה למחקר עיוני במכון לאלקטרוכימיה וכימיה אי-אורגנית של האקדמיה הגאורגית למדעים (GAS), בין השנים 1985-1978. בשנים 1985-1982 גם עמד בראש המחלקה לפיזיקה כללית ותאורטית באוניברסיטה הטכנית של גאורגיה. ב-1982 נבחר לחבר האקדמיה הגיאורגית למדעים. בין השנים 1985-1978 היה יושב-ראש מחלקת הפיזיקה האלקטרוכימית בחברה הבינלאומית לאלקטרוכימיה (ISE). גם היה חבר במערכת כתב העת "Journal of Electroanalytical Chemistry and Interfacial Electrochemistry", ובמערכת כתב העת הרוסי Elektrokhimia.
דור'ונדזה השתתף בכתיבת כ-190 עבודות מחקר (מתוכם 7 מונוגרפיות). הוא גם היה שותף לכתיבה ולעריכה של מונוגרפיה בת שלושה כרכים, "The Chemical Physics of Solvation" (הוצאת Elsevier, אמסטרדם, 1986-1985).
אוזורגתי
אוֹזוּרגֶתי (בגאורגית: ოზურგეთი) עיר תעשייתית בנפת אוזורגתי, במחוז גוריה שבגאורגיה. המשמש כמרכז מנהלתי של הנפה. שוכנת על גדות נהר נטנבי, ובּז'וּז'י. היא הוכרזה לעיר בשנת 1840, ואוכלוסייתה מונה 14,785 איש. אוזורגתי היא מקום מושב הבישוף של הדיוקסיה שֵׁמוֹכּמֵדי (שכוללת את כל חבל גוריה).
בשנים 1934–1989 העיר נקראה מחרדזה, על שם המהפכן הגאורגי פיליפה מחרדזה. המפעלים שבה כוללים: מפעל לתה, עבודות פורצלן ועוד. מרכז מחקר מדעי גדול ליבולים סוב-טרופיים שוכן בשכונת אנאסאוּלי בפרוור העיר.
ערב אל סמניה
עַרָבּ אל סַמְנִיָּה הוא שבט בדואי הגר באזור הצפון. בעבר גר בקרבת קריית טבעון, והוכר על ידי מדינת ישראל כיישוב בשם סמניה (שבט).
אולם בני השבט עברו מהריכוז שבו ישבו אל העיר שפרעם, ולכן היישוב בוטל ואוחד בעיר שפרעם.
קישורים חיצוניים.
ביישובים בין השנים 2004-1948
סמניה
אליזבט טיילור
גיאורג וילהלם שטלר
יער משואה
גיאורג שטלר
גאורג וילהלם שטלר
נמל אשדוד
נמל אשדוד הוא הנמל הגדול בישראל מבחינת מספר אוניות המטען שעוברות דרכו והיקף שינוע המטענים. נמל אשדוד פועל לצד שני הנמלים המסחריים האחרים בישראל - נמל חיפה ונמל אילת. נמל אשדוד ממוקם בצפון-מערב העיר אשדוד, לחוף הים התיכון, במישור החוף הדרומי של ישראל, ומשמש גם למעבר סחורות עבור ממלכת ירדן.
מבחינה חוקית שייכים נכסי הנמל לחברת נמלי ישראל, ותפעול הנמל נעשה על ידי חברת נמל אשדוד, כך שהמונח "נמל אשדוד" מדבר על שטחו הפיזי של נמל אשדוד והציוד המותקן בו.
היסטוריה.
נמל אשדוד הקדום.
אשדוד העתיקה, אחת מחמש ערי פלשתים, הייתה עיר נמל כבר מתקופת הברונזה המאוחרת. נמלה היה ממוקם בתל מור, תל ארכאולוגי קדום שנמצא סמוך לשפכו של נחל לכיש שהיה חלק מממלכת אשדוד הפלשתית, ותושביו התפרנסו מהנמל הסמוך. הנמל בתל מור הוחרב ביחד עם אשדוד במהלך המאה ה-10 לפנה"ס ולא שוקם. ב-732 לפנה"ס נכבשה העיר על ידי סרגון השני, מלך אשור, שהחריבה והגלה את תושביה לאחר שמרדו בו ב-712 לפנה"ס. סרגון בנה וביצר את העיר אשדוד-ים והפך אותה לעיר נמל חדשה לאשדוד. בין שתי הערים אשדוד ואשדוד-ים, היה קיים קשר של עיר יבשתית ועיר הנמל שלה, בדומה לקשרים בין הערים יבנה ויבנה-ים.
עם דעיכתה של אשדוד היבשתית במאה ה-4, צמחה ושגשגה העיר הסמוכה לה אשדוד ים, שהפכה לעיר נמל מסחרית חשובה שנקראה אזוֹטוּס פאראליוּס, שפירושה "אשדוד-חוף". אשדוד ים מופיעה במפת מידבא, כעיר גדולה עם מזח ורציף, מדרגות שהוליכו לבתים וביניהן היו מזרקות, כנסיות ומבני ציבור רבים.
במהלך המאה ה-10, בשלטון השושלת הפאטמית, נבנתה המצודה וכונתה קלעת אל-מינה, שפירושה "מצודת הנמל". היא הוקמה במטרה להגן על העיר מפני פלישת אוניות האימפריה הביזנטית. המצודה נפגעה ב-1033 מרעידת אדמה, ולאחר מכן, ב-1099, במסע הצלב הראשון, יושבה מחדש על ידי צלבנים, בוצרה ונקראה קסטל ברואר. המצודה ננטשה סופית ב-1260, ונשמרה במצבה עד היום.
הנמל המודרני.
החלטה על מיקמו של נמל חדש למדינת ישראל, על אדמות הכפר הערבי הנטוש ערב סוכריר, התקבלה כבר בשנת 1951. על פי תוכנית אב ארצית שהכין האדריכל אריה שרון. אך בנייתו של נמל אשדוד החלה רק באפריל 1961. ב-31 ביולי 1961, הונחה אבן הפינה. הנמל נחנך בנובמבר 1963. כדי לבנות את שובר הגלים שאורכו 2,200 מטר הובאו 2.5 מיליון טונות של גושי סלעים ברכבות ובמשאיות מהמחצבות בטירת יהודה ובבנימינה. 40,000 טטראפודים ענקיים הונחו בזה אחר זה. כלונסאות נקבעו, קירות בטון נוצקו ואצבעות הרציפים נשלחו אל הים, מזמינות את האוניות להיכנס.