ט.א.ט.ו. (ברוסית: Тату; באנגלית: ) היו הרכב פופ רוסי בינלאומי של הזמרות ילנה קטינה ויוליה וולקובה אשר פעל בין השנים 1999–2011 ומוגדר כצמד היצוא המוזיקלי הרוסי המצליח ביותר בכל הזמנים.
וולקובה וקטינה היוו חלק מקבוצת מוזיקת הילדים, "Neposedy" לפני שנוהלו על ידי המפיק והבמאי איוואן שאפובאלוב וחתמו בחברת התקליטים הרוסית "Neformat". אלבום הבכורה של הצמד יצא לאור בשנת 2001, "200 Po Vstrechnoy" וזכה להצלחה מסחרית במזרח אירופה בעודו מגיע למקומות הראשונים במצעדי האלבומים בצ'כיה, פולין וסלובקיה. שחררו הוביל לחתימתן בחברת אינטרסקופ רקורדס אשר הוציאה את אלבומן השני, "200 km/h in the Wrong Lane" שנה לאחר מכן. ביפן נמכר האלבום ביותר מ-300,000 עותקים תוך יומיים בלבד, מה שהפך את הצמד למעשה המוזיקאי המזרח אירופאי המצליח ביותר בכמות מכירות אלבום בשבוע הראשון במדינה, ולצמד הזר הראשון שכובש את המצעד הרשמי. החל משנת 2010, מכר מעל ל-5 מיליון עותקים ברחבי העולם. לקידומו, הוצאו ארבעה סינגלים בהם הלהיטים, "All the Things She Said" ו-"Not Gonna Get Us". בשנת 2003 ייצגו את רוסיה באירוויזיון עם השיר "Ne ver', ne boysia" וסיימו במיקום השלישי.
בשנת 2005, ט.א.ט.ו. הוציאו את אלבומי האולפן, "Dangerous and Moving" "ו-Lyudi Invalidy" אשר קודמו עם הסינגלים המובילים "All About Us" ו-"Lyudi Invalidy" בהתאמה. בשנים שלאחר מכן, הצמד התמקד ביצירת חברת הפקה משלהן, "T.A. Music" וקידום הסרט בהשראתן, "You and I" משנת 2008. צמד אלבומי האולפן האחרונים מאת הצמד במשך השנתיים שלאחר יציאתו, "Vesyolye Ulybki" "ו-Waste Management" נוצרו בהשראתו. בשנת 2011 הצמד התפרק רשמית בעוד וולקובה וקטינה פתחו בקריירות סולו נפרדות. במשך השנים שלאחר הפירוק התאחדו להופעות באירועים מיוחדים בהם טקס הפתיחה של אולימפיאדת החורף בסוצ'י 2014.
ט.א.ט.ו. הופיעו פעמיים ברשימת 50 הכוכבים העשירים ביותר של פורבס, במקום ה-6 ו-36 בין השנים 2006–2007 בהתאמה, ובשנת 2008 זכו בפרס ה-"MTV Legend" מאת MTV רוסיה. בשנת 2011 וולקובה וקטינה דורגו ברשימת מאה הנשים הסקסיות ביותר של כתב העת לגברים, מקסים, הרוסי במקומות 15 ו-35 בהתאמה ובשנת 2006, הן וולקובה והן קטינה זכו בתואר "אשת השנה" בטקס פרסי אנשי השנה של מגזין "GQ".
היסטוריה.
1999-2001: תחילת הקריירה, "200 Po Vstrechnoy".
לפני ייצורו של ט.א.ט.ו החל, הצמד היה בקבוצה בשם "Neposedy". הן לנה קטינה והן ג'וליה וולקובה היו חלק מהלהקה, יחד עם החברים סרגיי לזרב וולד טופלוב. קטינה הייתה גם בלהקה בשם "Avenue" בין השנים 1994-1997. נמסר כי נאסר על וולקובה להימצא בקבוצת נפוסידי, וזאת על רקע הטענות שהיא מתנהגת בצורה בלתי-הולמת ומשבשת חברים אחרים בקבוצה, לצד האשמות כי נהגה לעשן, לקלל ולשתות אלכוהול. עם זאת, נפוסידי הכחישה את הטענות והצהירה כי וולקובה "הזדקנה מהקבוצה".
ט.א.ט.ו הוקם בשנת 1999 על ידי איוואן שאפובאלוב ושותפו העסקי אלכסנדר ווטינסקי, שפיתחו תוכניות ליצירת פרויקט מוזיקלי ברוסיה. מתוך מחשבה על רעיון זה, השתתפו שפובלוב ווטינסקי בתחילת 1999 לאודישנים במוסקבה לנשים זמרות. בסוף האודישן, השותפים צימצמו את החיפוש ל-10 בנות, כולל הצמד שהופכים לבסוף הפך לט.א.ט.ו, לנה קטינה ויוליה וולקובה אשר הכירו זה את זה לפני קיום האודישנים. שתי הבנות בלטו בין האחרות, במיוחד בגלל תדמיתן וניסיונן הקולי, אך המפיקים החליטו להתחיל עם קטינה בת ה-14, שביצעה את השיר "It Must Have Been Love" של הלהקה השוודית רוקסט. קטינה החלה להקליט הדגמות, כולל השיר "יוגוסלביה", שיר מחאה על הפצצת נאט"ו על יוגוסלביה - מבצע כוח מאוחד. לאחר קיצוץ ההדגמות, שאפובאלוב התעקש לצרף נערה נוספת לפרויקט. כך, בסוף שנת 1999 נוספה לקבוצה יוליה וולקובה בת ה-14 להשלמת הצמד אשר החלו להקליט שירים משותפים זמן לא רב לאחר סיום ההדגמה של "יוגוסלביה" של קטינה.
לדברי קטינה, שאפובאלוב קיבל השראה ליצור את הצמד לאחר צאת הסרט השוודי פאקינג אמאל שהתמקד ברומנטיקה בין שתי תלמידות בית ספר. לאחר השלמת הצמד, המפיקים החליטו על שמו, "Тату" (טאטו) אשר נשמע כמילה האנגלית ל-"קעקוע" וראשי תיבות לביטוי הרוסי, "Та любит ту" (זו אוהבת את זו). להוצאת אלבומם הראשון באנגלית, החליטו המפיקים להשתמש בשם הרשמי "t.A.T.u", תוך שימוש באותיות גדולות ובנקודות עבור הבדלה מהלהקה האוסטרלית הקיימת, "Tatu".
במהלך השנה הבאה הקליטו וולקובה וקטינה שירי בכורה עם המפיקים. ווטינסקי עזב את הפרויקט, ושאפובאלוב החליט להחתים את אלנה קיפר כמפיקה משותפת וככותבת משותפת לאלבום הבכורה. במהלך כתיבתו נעזרו במוזיקאי טרבור הורן כולל בכתיבת הגרסה האנגלית של "!Я сошла с ума" אשר הפך לשיר המצליח ביותר של הצמד, "All the Things She Said". במהלך העבודה עם שאפובאלוב הצמד "נשלטה" על ידו ונמסר כי היה "קפדני" תוך כדי תהליך האלבום. מהלך כתיבתו של הסינגל הסתיים בסתיו 2000 אך לא שוחרר פיזית ופורמלית עד לדצמבר אותה שנה. השיר מתאר את המהומה בנפשה של נערה מכיוון שהיא מאוהבת בבחורה אחרת, אך מפחדת מלהביע את רגשותיה בשל תגובתה השלילית של החברה ומבקשת מחילה מהוריה.
אלבום האולפן הראשון של הצמד, "200 Po Vstrechnoy", יצא לאור ב-21 במאי 2001 והיה להצלחה בינלאומית במזרח אירופה. במצעדי האלבומים בצ'כיה, סלובקיה ופולין כבש את המקום הראשון וברוסיה מכר כחצי מיליון עותקים בתוך חודשיים ובסוף השנה מעל 850,000, אשר תוארו על ידי עורך בעיתון הבריטי דיילי טלגרף כ-"מספר מדהים במדינה שבה ההערכה היא שהפיראטיות מהווה כ-95% מכלל המכירות". החל מאוגוסט 2016 נמכר ביותר ממיליון עותקים בשטחה (בעוד כי באופן לא חוקי יותר מ-4 מיליון) מה שהופך אותו לאלבום הנמכר ביותר בשפה הרוסית. הסינגל השני מתוכו, "Nas Ne Dogonyat" יצא רק בצורת וידאו קליפ ולא כסינגל רשמי של דיסק. אחריו הגיע הסינגל השלישי "30 Minut", אשר היה גם כן זמין רק כקליפ. באותה תקופה יצא האלבום ברחבי יפן, שם זכה להסמכת תואר אלבום "מיליון" על מכירת מעל מיליון עותקים במדינה על ידי איגוד תעשיית ההקלטות היפני. הצמד יצאו לסיבוב הופעות בינלאומי ראשון באותה שנה, "200 Po Vstrechnoy Tour""," אשר במהלכו הציגו מערכת יחסים לסבית על הבמה במדינות כולל רוסיה, גרמניה, בולגריה, אסטוניה, אוזבקיסטן, סלובקיה, צ'כיה, אוקראינה וישראל.
2002–2004: "200km/h in the Wrong Lane" ומופע האירוויזיון.
הגרסה האנגלית של האלבום שוחררה בדצמבר 2002 בשם "200km/h in the Wrong Lane". הסינגל המוביל מתוכו, "All the Things She Said" שיצא באוקטובר 2002 הגיע למקומות הראשונים במדינות רבות בהן אוסטרליה, אוסטריה, דנמרק, אירופה, הממלכה המאוחדת, איטליה, מקסיקו, גרמניה, ושווייץ ולמקום ה-20 במצעד הבילבורד הוט 100 בארצות הברית. אלנה קיפר נכללה ברשימת הקרדיטים של השיר, והסבירה כי הרעיון ליצירתו עלה בדעתה כאשר נרדמה במשרד רופא השיניים שלה וחלמה חלום בו נישקה אישה אחרת אשר לאחר מכן התעוררה ואמרה בקול רם, "Я сошла с ума!" (איבדתי את דעתי). על שאפובאלוב נאמר כי הוסיף את המשפט השני של המקהלה במהלכו, "Мне нужна она" ("אני צריכה אותה"). קליפ השיר הוביל למחלוקות ונאסר לשידור ב-MTV רוסיה וערוץ "BBC" בטענה כי "קידם פדופיליה". במהלכו נראו השתיים מאחורי גדר, לבושות במדי בית ספר קתולי, בוכות, צועקות, מזעזעות את הגדר ומתנשקות בתשוקה. בצידה השני של הגדר עומדים מבוגרים ובוהים בהן בקבס. בסוף הקליפ אוחזות השתיים ידיים ומתרחקות מהגדר, בעוד המבוגרים נותרים מאחוריהן. הקליפ נכלל במשך השנים ברשימותיהן של הערוץ הקנדי "Much", הפורטל "MSN" והמגזין "Urban Garden" בקטגוריית וידאו הקליפים מעוררי המחלוקת הגדולים בכול הזמנים.
לאחר מכן הצמד הכריז על סיבוב הופעתן השני, "Show Me Love Tour". ביולי 2002, מגזין "Blender" שיבח את הצמד באומרו "ראינו את עתידו של הרוקנרול... להגיד שמעולם לא ראיתם או שמעתם דבר כזה הוא אנדרסטייטמנט עצום". ט.א.ט.ו. הוכרזו לאחר מכן על ידי מגזין "The Face" כ-"כוכבים הפופולארים החמים ביותר בעולם". ב-25 בפברואר 2003 לעגו הצמד להתעקשות הרשת "NBC" כי הן "לא יתנשקו ולא יתייחסו למלחמת עיראק על ידי ביצוע" בהופעתן עם "All the Things She Said" בתוכנית האירוח, "The Tonight Show with Jay Leno" בחולצות לבנות שהעבירו את המסר בשפה הרוסית "!Хуй войне" (שתזדיין המלחמה!) ועל ידי חסימת פניהן בידיהן בעודן מתנשקות במהלך הפסקת הופעתן. משפט החולצות נאסר בהופעת הצמד לאחר מכן ב-26 בפברואר בתוכנית "!Jimmy Kimmel Live" והוחלף במילה "מצונזר".
הסינגל השני, "Not Gonna Get Us" יצא במאי 2003 בעודו כובש את המצעד הרשמי ברומניה ושירי הדאנס של בילבורד. לאחר מכן הועמד לפרס המוזיקה של MTV אירופה בקטגוריית הביצוע הרוסי הטוב ביותר. באותו החודש נעצר שאפובאלוב לאחר שסידר את צילומי הקליפ של הצמד לשירן "Show Me Love" בכיכר האדומה במוסקבה למרות בקשתו לצילום אשר סורבה על ידי הרשויות. הצילומים שהוקלטו שימשו מאוחר יותר לקליפ השיר אם כי יצא לאור בפולין בלבד. לאחר מכן הוציאו הצמד את הסינגל השלישי, "30 Minutes" אשר יצא כסינגל רשמי בממלכה המאוחדת. הסינגל הרביעי והאחרון מהאלבום, "?How Soon Is Now" שוחרר כגרסת כיסוי לשיר הלהקה הבריטית הסמית'ס.