לאחר רצח לינקולן המשיך ולס לכהן כמזכיר הצי בממשלו של אנדרו ג'ונסון. ב-1866, יחד עם סיוארד, תרם ולס רבות להקמתה של מפלגת האיחוד הלאומי כמפלגת אלטרנטיבה שלישית שתמכה במדיניות הפיוס של ג'ונסון. ולס גם היה משתתף מרכזי במערכה הכושלת של ג'ונסון לקידום מאמצי השיקום ולתמיכה במועמדים בבחירות אמצע הכהונה באותו סתיו. אף על פי שוולס כתב ביומנו שהתנהלותו של ג'ונסון באותה מערכה גרמה לו לייאוש, במיוחד בשל נטייתו של הנשיא להתעמת ישירות עם טרדנים, הוא נותר נאמן לג'ונסון ובמהלך משפט ההדחה שלו הוא תמך בו.
שנותיו האחרונות.
לאחר פרישתו מן החיים הפוליטיים, שב ולס לקונטיקט ועסק בכתיבה, בעריכת עיתונים והוציא לאור מספר ספרים עד למותו, כולל ביוגרפיה בשם "לינקולן וסיוארד" שפורסמה ב-1874. ולס היה עמית מדרגה שלישית של "המסדר הצבאי של הלגיון הנאמן של ארצות הברית" (Military Order of the Loyal Legion of the United States). בעוד שמסדר זה כלל בעיקר קציני צבא האיחוד שלחמו במלחמת האזרחים, התאפשרה גם קבלתם של אזרחים שתרמו תרומה משמעותית למאמץ המלחמתי כחברי כבוד (עמיתים מדרגה שלישית). ולס גם תרם רבות למיסודה של מדליית הכבוד במסגרת הצי.
לקראת סוף שנת 1877 החלה בריאותו להתדרדר. גדעון ולס נפטר כתוצאה מסטרפטוקוקוס בגרון ב-12 בפברואר 1878 בהרטפורד בגיל 75. הוא נטמן בבית הקברות סדר היל שבהרטפורד. צי ארצות הברית הנציח אותו בקריאת משחתת על שמו שהייתה בשירות בשנים 1919-1940, ובמשחתת נוספת שנקראה על שמו שהייתה בשירות בשנים 1943-1946. על שמו נקרא גם חדר האוכל באקדמיית צ'שייר ובית ספר בגלסטונברי שבקונטיקט. ב-1910 הוקדש לזכרו פארק בשכונת לינקולן סקוור שבשיקגו. ב-2014 נפתחה בקרבת מקום מסעדה הנושאת את שמו.
תחנת הכוח ההידרואלקטרית בוג'גלי
תחנת הכוח בוג'גלי (באנגלית: Bujagali Power Station) היא תחנת כוח הידרואלקטרית, הממוקמת מעבר לנהר הנילוס הלבן, הרותמת את האנרגיה של מפלי בוג'גלי, אוגנדה. הבנייה החלה בשנת 2007 והסתיימה בשנת 2012. היא נחנכה רשמית ב־8 באוקטובר 2012 על ידי נשיא אוגנדה יוורי מוסווני ואגא חאן הרביעי, בנוכחות פוליטיקאים ומשקיעים אפריקאים.
הקיבולת של תחנת הכוח היא 250MW. התחנה היא מקור האנרגיה ההידרואלקטרית הגדול ביותר באוגנדה, אף על פי שתחנות כוח מתוכננות בשמות קארומה ואיאגו תהיינה גדולות יותר.
המימון לתחנה היה מקור לדאגה מסוימת, מכיוון שהמשקיעים הצטרפו לפרויקט והתרחקו ממנו. נכון ליולי 2014, המפעל נוהל על ידי בוג'גלי אנרגיה בע"מ, שבחרה את הקבלן האיטלקי סליני אימפרילילו לפיתוח הפרויקט.
מיקום.
תחנת הכוח שוכנת על פני הנילוס של ויקטוריה, 8 ק"מ צפונית-מערבית לעיירה ג'ינג'ה וצפונית למיקום הקודם של מפלי בוג'גלי. היא שוכנת בגבול שבין מחוז בויקווה ממערב למחוז ג'ינג'ה ממזרח.
היסטוריה.
כבר בשנת 2001 ממשלת אוגנדה החלה לתכנן את הקמת תחנת הכוח ההידרואלקטרית במפלי בוג'גלי.
בין המפתחים המקוריים נכללו AES Energy מארצות הברית וקבוצת Madhvani מאוגנדה. בעיצומן של חקירות הונאה, הפרויקט הראשון היה נטוש ב-2003 כאשר AES Energy נסוגה מהעסקה, בשל תהליך ממושך שספג התנגדות של סביבתנים. הפרויקט התעכב בשל משא ומתן בין משקיעים ונציגים של כת בשם סוגה (Soga) של רוח המים בודהגלי, שהמקדשים העיקריים שלהם נתפסו כקשורים בצורה בלתי ניתנת לחיבור לכוח המפל. בסופו של דבר הושג הסכם בין הצדדים.
שותפות חדשה, Bujagali Energy Limited, נוצרה על ידי Sithe Global Power LLC מארצות הברית, ו־Industrial Promotion Services, חטיבה של קרן אגא חאן לפיתוח כלכלי, והוטל עליו לפתח את הפרויקט. בניית הסכר והחממה החלה ביוני 2007. סאליני אימפרילילו נבחר להיות הקבלן הראשי. תחנת הכוח החלה בפעילות מסחרית ב־1 באוגוסט 2012. בשיא פעילות הבנייה העסיק הפרויקט מעל 2,500 עובדים, בהם כ־2,200 אזרחים אוגנדים.
בעלות.
נכון לספטמבר 2016, בעלי המניות ב־Bujagali Energy Limited היו כפי שמתואר בהפניה זו. במאי 2018, העיתון Daily Nation דיווח כי Jubilee Holdings Limited היה מוכן להשקיע נוסף 4.4 מיליארד שילינג קנייתי (44 מיליון דולר) בעסק, בנוסף ל־5.5 מיליארד שילינג קנייתי (55 מיליון דולר) שכבר היו מושקעים.
עלויות בניה.
העלויות המשוערות עבור תחנת הכוח והסכר היו 800 מיליון דולר. 62 מיליון דולר נוספים הושקעו בבניית קו שידור מתח גבוה מג'ינג'ה לקוונדה, ליד קמפלה, מרחק של כ־80 ק"מ. Bujagali Energy Limited השקיע כ־190 מיליון דולר מכספו הפרטי. שאר הכספים הושאלו מהמלווים הבינלאומיים הבאים:
במרץ 2018, מועצת המנהלים של התאגיד הבינלאומי למימון ו־MIGA אישרו את מימון התוכניות מחדש בסכום של 400 מיליון דולר בחוב בנייה של Bujagali Energy Limited. האישור כולל ערבויות של 423 מיליון דולר, בתמיכת הפרויקט. המימון מחדש יאריך את הטנור של הלוואות קיימות שנעשו ב־2007, על ידי המלווים המפורטים לעיל. זה, יחד עם מס ויתורים מממשלת אוגנדה, יפחית את עלות החשמל לצרכן ויעורר צמיחה כלכלית במדינה, שבה רק ל־26% מכלל האוכלוסייה (8% באזורים כפריים) הייתה גישה לרשת החשמל באותו זמן.
תאריך השלמה.
הפרויקט הושלם בשנת 2012, אם כי ייצור חשמל חלקי החל בשנת 2011.
באפריל 2010, השבועון The EastAfrican שמוצא לאור בקניה, ציין כי פתיחת הסכר תיעשה בהדרגה, יחידה אחת בכל פעם. ב־2 בפברואר 2012 דיווחו עיתוני אוגנדה על הזמנת הטורבינה הראשונה של תחנת הכוח. במאי 2012 הוזמנה הטורבינה השלישית של 50 מגה-ואט, שהביאה את התפוקה ל־150 מגה-ואט. ב־15 ביוני 2012 דיווחו בעיתונות העיתונאית באוגנדה כי הטורבינות הרביעיות והחמישית חוברו, והביאו את התפוקה הכוללת ל־250 מגה-ואט. המפעל החל לפעול באופן מסחרי ב־1 באוגוסט 2012.
עלות ההפעלה.
החל מאוקטובר 2016, שיעור ניצול הסכר הוערך בכ-70%. הכוח שנוצר עלה למשתמש הקצה בערך 0.11 דולר לקילוואט-שעה, אשר היה השיעור הגבוה ביותר באזור הקהילייה המזרח-אפריקנית. בספטמבר 2016, ממשלת אוגנדה החל במשא ומתן עם שותפים ומלווים כדי לבנות מחדש מימון של הסכר כדי להפחית את העלות של משתמש הקצה לבערך 0.072 דולר לקילוואט-שעה.
קוסה (שפה)
קוסה היא שפה משפות בנטו הכוללת עיצורים מצוצים, והיא אחת השפות הרשמיות של דרום אפריקה וזימבבואה. קוסה מדוברת כשפה ראשונה על ידי כ-8.2 מיליון איש, ועל ידי 11 מיליון נוספים כשפה שנייה בדרום אפריקה, בעיקר במחוז הכף המזרחי.
תפוצה גאוגרפית.
קוסה היא השפה האפריקאית הנפוצה ביותר בדרום אפריקה, אם כי השפה האפריקאית המדוברת ביותר היא זולו. זוהי שפת הבית השנייה הנפוצה ביותר בדרום אפריקה כולה. נכון ל-2003 כ-5.3 מיליון דוברי קוסה, הרוב, חיים בהכף המזרחי, ואחריו קייפ המערבי (כ-2 מיליון), Gauteng (671,045), את המדינה החופשית (246,192), קוואזולו-נטאל (219,826), צפון מערבי (214,461), מפומלאנגה (46,553), את הכף הצפונית (51,228), ואת לימפופו (14,225). יש קטן אך משמעותי קהילה Xhosa של כ-200,000 בזימבבואה. כמו כן, קהילה קטנה של דוברי קוסה (18,000) מתגוררת במחוז קוטהינג, לסוטו.
פונולוגיה.
תנועות.
בקוסה יש 10 תנועות:
ולכולן גרסה קצרה וגרסה ארוכה.
טונים.
קוסה היא שפה טונאלית, עם 2 טונים פונמיים שונים: נמוך וגבוה. טונים מסומנים בכתב לעיתים נדירות בלבד. אך ניתן לסמנם כך: [à], á [á], â [áà], ä [àá].
הארכת התנועה בדרך כלל אינה נכתבת למרות היותה פונמית (מלבד â ו- ä שהן תוצר של מיזוג תנועות בעלות טונים שונים).
עיצורים.
בקוסה יש עיצורים נדירים רבים, מלבד עיצורים ריאתיים, המצויים בכל השפות המדוברות, יש בה 18 עיצורים מצוצים (clicks). בקוסה יש גם עיצורים מסודקים ועיצורים מפונמים.
6 הראשונים הם עיצורים מצוצים-שיניים (המיוצגים על ידי האות c), ומבוצעים עם הלשון על הצד הפנימי של השיניים, והם דומים קצת לצליל הצקצוק "צטטט" המבוטא בפי דוברי עברית להבעת צער.
6 נוספים הם עיצורים הם עיצורים מצוצים-צידיים (המיוצגים על ידי האות x), ומבוצעים כשהלשון בצידי הפה.
וששת האחרונים הם עיצורים מצוצים-וילוניים (המיוצגים על ידי האות q), ומבוצעים כשקצה הלשון נוגעת בחלק העליון של הפה.
טבלת עיצורים:
בנוסף לעיצור המחוכך-מסודק [tʃʼ] האיות tsh עשוי עם לייצג עיצור מחוכך -מנושף [tsʰ] ו-[tʃʰ].
הקול הנשוף החוכך [ɦ] לפעמים נכתב כ- h.
הפונמות של העיצורים המצוצים מבוטאות כמצוצים רק בהגייה מוקפדת או בסביבה מבודדת, וגם אז רק אצל חלק מהדוברים.
במקרים אחרים הן מבוטאות כ- עיצורים אטומים לא מנושפים "פשוטים" (tenuis).
מורפולוגיה.
בדומה לשפות בנטו דרומיות רבות, גם קוסה היא שפת מִדְבק (agglutinative language ),עם מערכת תחיליות וסופיות המתחברות לצורות היסוד של המילים. שמות העצם מסווגים לקבוצות מורפולוגיות (מין דקדוקי). בקוסה יש 15 קבוצות מורפלוגיות כאלה, עם תחיליות שונות ליחיד ולרבים. חלקי דיבר רבים המתייחסים לשמות עצם מותאמים למין הדקדוקי. סדר המילים במשפט הוא נושא-פועל-מושא.
הפועל מחובר למוספיות המסמנות נושא, מושא, זמן, אספקט ומודוס.
חלקי המשפט מותאמים למין הדקדוקי ולמספר הדקדוקי.
שם העצם.
שמות העצם בקוסה מורכבים משני חלקי יסוד: תחילית וגזע (stem). באמצעות התחיליות ניתן לסווג את שמות העצם לקבוצות, הממוספרות ברצף כדי להקל את ההשוואה עם שפות בנטו אחרות.
הטבלה הבאה מציגה את קבוצות שמות העצם קוסה, מסודרות לפי זוגות יחיד-רבים
הפועל.
פעלים מצטרפים אל התחיליות הבאות לנושא ולמושא:
רכס מורוזומי