בסוף שנת 1417 הקונפדרציות נפגשו בלוצרן כדי לנהל משא ומתן לפשרה במסגרת הקונפדרציה, הם הצליחו להגיע לפשרה זמנית, אך לאחר שכוחות וואליים תקפו וצרו שוב על טירות ומבצרים של משפחת רארון, צבאה של ברן פלש דרך מעבר סאנטש ובזז את סיון בתחילת שנת 1418, ב-25 באפריל 1419 נפגשו שוב שני הצדדים בציריך כדי לנסות להגיע להסכם, התהליך התקדם אך לרעת המורדים וב-15 במאי אותה שנה הם החליטו לעזוב את שולחן הדיונים ובמקביל שלחו כוחות צבא לפשוט ולבזוז עיירות בשטחי שליטה של ברן לאורך דרכם בחזרה מציריך, הדבר החריף את עוינות היחסים ובתגובה ברן שיגרה למעבר גרימזל מתקפת פלישה נוספת כאשר אל ברן הצטרפו פריבור זולותורן, נשאטל וכמה חיילים משווייץ, הכוחות המתוגברים מנו צבא עצום של כ-13000 חיילים אשר לחמו למען ברן ובעלות בריתה, אורי ואונטרוואלדן סירבו הפעם לשלוח חיילים לשני צידי הסכסוך מחשש לגורל האיחוד, הדבר שם את המורדים בעמדת מיעוט ונחיתות מול הצבא האדיר שצעד לעברם, שני הצדדים נפגשו במה שיקראו מאוחר יותר קרב אולריכן השני.
יאן צפניק
יאן יורייביץ' צפניק (ברוסית: Ян Ю́рьевич Ца́пник; נולד ב-15 באוגוסט 1968, אירקוטסק, ברית המועצות) שחקן תיאטרון וקולנוע רוסי.
ביוגרפיה.
יאן נולד במשפחתו של שחקן מוביל של תיאטרון הדרמה האקדמית של צ'ליאבינסק על שם נאום אורלוב, יורי צפניק (1945-2014). אמו, ולנטינה ניקולאייבנה - היאספורטאית בענף האתלטיקה.
הוא למד כינור והוכשר במפעל ההדרכה והייצור כטבח, בהמשך סיים שני קורסים של המכון לתיאטרון של סברדלובסק. הוא שירת בפלוגת הסיור והנחיתה של גדוד הסיור הנפרד במטה הכוחות הרוסיים בגרמניה המזרחית ושימש כסגן מפקד הפלוגה במודיעין הצבאי הסובייטי. לאחר השירות הצבאי לא שב למכון התיאטרון בסברדלובסק ועבר למכון הלנינגרדי לתיאטרון, מוזיקה וקולנוע (LGITMiK).
משנת 1992 עד 2005 היה שחקן בתיאטרון הבולשוי האקדמי. בשנת 2001 הוא השתתף במשחק הטלוויזיה "אוצר הרוזן N" בערוץ TVC.
בני משפחתו.
הוא היה נשוי שלוש פעמים. האישה השלישית היא גלינה. בנישואים אלה נולדה בת בשם יליזבטה (ילידת 2002).
יחסי איראן–ספרד
יחסי איראן–ספרד (בפרסית: روابط اسپانیا و ایران, בספרדית: Relaciones España-Irán) הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה האסלאמית של איראן ובין ממלכת ספרד. איראן מחזיקה בספרד שגרירות במדריד. מאידך, ספרד מחזיקה באיראן שגרירות בטהראן.
יחסים דיפלומטיים.
ליחסים הדיפלומטיים בין ספרד לאיראן יש נקודת מוצא של היעדר מחלוקות דו צדדיות, בנוסף לאהדה טבעית של איראן ושל האיראנים כלפי ספרד והספרדים, מה שהופך את ספרד לאחת המדינות של האיחוד האירופי עם תדמית טובה יותר, גם בקרב אנשים וגם בקרב הרשויות, הרואים בספרד מדינה ידידותית, למרות הסנקציות. שתי המדינות חוו כיבוש ושליטה ערבית לאחר ההתפשטות הראשונית של האסלאם במהלך המאה השמינית.
באשר להתפתחות היחסים הללו, קיימת הקבלה בין ספרד לחלק ניכר משאר מדינות האיחוד. ההפשרה המסוימת שחוו שמונה שנות שלטונו של הנשיא חתאמי, עם ביקורו של הנשיא אזנאר באיראן בשנת 2002 וביקורו של הנשיא חתאמי בספרד באותה שנה, הסתיימה במהלך שמונה שנות כהונת הנשיא אחמדינז'אד. מאירועי 2009 והחמרת סוגיית הגרעין, היחסים הרשמיים בין איראן לספרד, כחברה באיחוד האירופי, הושפעו, במיוחד עם אישור הסנקציות של האיחוד האירופי בינואר 2012, וכניסתן לתוקף בקיץ של אותה שנה. הביטוי המובהק ביותר למצב זה הוא היעדר ביקורים רשמיים בין 2010 לסתיו 2013.
יחסים כלכליים.
איראן הייתה אחת משלושת הספקים הגדולים ביותר של נפט גולמי לספרד בשנת 2011, עם כמעט 14% מכלל הנפט המיובא. המצב השתנה באופן קיצוני עם אישור הסנקציות של האיחוד האירופי לגבי ההפסקה המוחלטת של יבוא הנפט. ספרד הייתה המדינה השנייה באיחוד האירופי המושפעת ביותר מהמדד, הן באחוזים לאחר יוון והן בצורה מוחלטת אחרי איטליה.
בשנים שלפני הסנקציות, היצוא הספרדי ראה גידול שהציב את ספרד כמדינת היצוא החמישית באיחוד, אם כי עדיין במרחק לא קטן משלוש הראשונות (גרמניה, איטליה, ובהמשך, צרפת) וקצת יותר קרוב אל המדינה הרביעית, שוודיה.
בשנת 2008 החלה מגמת העלייה וספרד שיפרה את היצוא שלה לעומת 2007 והגיעה ל-464 מיליון אירו, צמיחה של 3.1% לעומת השנה הקודמת. לאחר החמרה ב-2009, ספרד שוב שיפרה בשנת 2010 את ממוצע האיחוד האירופי, שייצואו גדל ב-8.5% לעומת 11.2% הספרדים. בשנת 2011, השנה האחרונה לפני הסנקציות, היצוא הספרדי לאיראן הגיע ל-655.3 מיליון אירו, וגדל ב-33.2% לעומת ירידה של 7.3% באיחוד האירופי. בשלוש שנים, בין 2009 ל-2011, היצוא הספרדי לאיראן צמח בכמעט 50%.
בהקשר עולמי הייתה אחראית ספרד לכ-0.8% מכלל היבוא האיראני בשנת 2011 והייתה הספקית ה-21 בגודלה. עבור ספרד הייתה איראן הלקוחה ה-46 בגודלה בעולם, עם 0.31% מכלל היצוא הספרדי.
שיתוף פעולה.
לאיראן מעולם לא היו הסכמי שיתוף פעולה עם ספרד, ולאיראן אף אין תוכנית פיננסית עם ספרד. איראן חוותה בשלושים השנים האחרונות את ההתקדמות העולמית השנייה בגודלה בקבוצה שלה מבחינת מדד ההתפתחות האנושית, שרק קוריאה הדרומית עלתה רק עליה. החל בהחלטה 1747 של האו"ם מיום 24 במרץ 2007, ועל פי הוראות סעיף 7, לא ניתן להעניק לאיראן מימון בהלוואות אלא מסיבות הומניטריות.
ליבאניוס
ליבאניוס (ביוונית: Λιβάνιος; 314 לערך – 392 או 393) היה מורה יווני לרטוריקה של האסכולה הסופיסטית . במהלך עליית ההגמוניה הנוצרית באימפריה הרומית המאוחרת, הוא נשאר לא מומר ובעניינים דתיים היה הלניסט פגאני.
ליבאניוס הוא הרטור המפורסם ביותר של המאה ה-4.
חייו.
ליבאניוס נולד למשפחה משכילה בעלת השפעה באנטיוכיה. בגיל ארבע עשרה החל את לימודי הרטוריקה, שעבורם פרש מהחיים הציבוריים והתמסר לפילוסופיה.
הוא למד באתונה והחל את דרכו בקונסטנטינופול כמורה פרטי. הוא הוגלה באופן זמני לניקומדיה אך חזר לקונסטנטינופול ולימד שם עד שנת 354. לפני גלותו, ליבאניוס היה חברו של הקיסר יוליאנוס הכופר, שהתכתבות מסוימת איתו שרדה, ולזכרו כתב בין השנים 362 ל-365 סדרת נאומים. בשנת 354 קיבל את ראשות בית הספר לרטוריקה באנטיוכיה, עיר הולדתו, שם שהה עד מותו. תלמידיו כללו הן עובדי אלילים והן נוצרים.
ליבאניוס השתמש באומנויות הרטוריקה שלו כדי לקדם מטרות פרטיות ופוליטיות שונות. הוא תקף את הלחצים הקיסריים הגוברים על התרבות העירונית המסורתית שנתמכה ונשלטה על ידי המעמדות הגבוהים המקומיים. ידוע שהוא מחה נגד רדיפות עובדי האלילים באימפריה הרומית המאוחרת. בשנת 386 הוא פנה ללא הצלחה לקיסר תאודוסיוס הראשון למניעת חורבן מקדש באדסה , וקרא לסובלנות ולשימור המקדשים כנגד רדיפה מצד נזירים נוצרים, שלטענתו:
חיבוריו ששרדו של ליבאניוס, הכוללים למעלה מ-1,600 מכתבים, 64 נאומים ו-96 פרוגימנסמאטות (תרגילים רטוריים), הם בעלי ערך כמקור היסטורי לעולם המשתנה של המאה ה-4 המאוחרת.
נאומו "תשובה לאריסטידס בשם הרקדנים" הוא אחת העדויות החשובות ביותר של המחול הרומי, במיוחד של הז'אנר בעל הפופולרית העצומה המכונה "פנטומימה" .
הנאום הראשון שלו הוא נרטיב אוטוביוגרפי, שנכתב לראשונה בשנת 374 ושונה במהלך חייו, תיאורו של מלומד המסתיים כיומנו הפרטי של גולה זקן. פרוגימנסמה 8 היא סיכום דמיוני של תיק התביעה נגד רופא המואשם בהרעלת כמה ממטופליו.
על אף שליבאניוס לא היה נוצרי, תלמידיו כללו נוצרים בולטים כמו יוחנן כריסוסטומוס ותאודור ממופסואסטיה . על אף ידידותו עם הקיסר יוליאנוס הכופר הוא הפך לפרפקט פרטוריאני של כבוד על ידי הקיסר הנוצרי תאודוסיוס הראשון.
מגעיו עם יהודים.
בתוך הנאום ה-20, שכוון אל הקיסר תאודוסיוס הראשון, משווה ליבאניוס את רחמיו של הקיסר על העיר אנטיוכיה להתנהגותם של שליטים קודמים, ובהם "אביו של טיטוס" (אספסיאנוס), אותו הוא מגנה על כך שבהיותו מפקד הצבא הרומי בגליל, הפר את הבטחתו לתושבי טריכאי. ליבאניוס התייחס בדבריו לאירוע המסופר אצל יוסף בן מתתיהו, שבסופו הוציא אספסיאנוס להורג כ-1,200 יהודים, זקנים וחלשים.
תביעה נגד דיירים על אדמתו.
אחד מנאומיו של ליבאניוס נישא ככל הנראה בפני הקיסר תאודוסיוס הראשון כדי ליידעו על ההשלכות הרעות של המצב בו כפרים ודיירים היו שמים עצמם תחת חסותם של מפקדים צבאיים באמצעות קנייתה, ובכך מפריעים לסדר החברתי הקיים. ליבאניוס מציג כדוגמה למצב זה, עימות עם דיירים יהודים על אדמתו, שבמשך שלושה דורות עיבדו אותה אך עתה דרשו לשנות את מעמדם. ליבאניוס תבע אותם למשפט והשופט הורה על מאסרם, אולם היהודים קיבלו את חסותו של מפקד צבאי מקומי: הם סיפקו לו מזון תמורת עזרתו. בעקבות התערבותו, פסק השופט לטובתם. ליבאניוס מתייחס אליהם בפנייתו כ"יהודים אופייניים מאד". ניתן להסביר את הביטוי הזה כרמז לכך שהיהודים היו ידועים כעם מרדני. אזכור זה לגבי אופיים הלאומי נעשה במסורת האנטישמיות היוונית-רומית העתיקה.
קשריו עם נשיא הסנהדרין.