תפוצתו של צב הביצה המצוי נרחבת וכולל את דרום מזרח אירופה וחלקה המערבי של אסיה. בישראל הוא מצוי בצפון הארץ ומרכזה, ופרטים בודדים באזור ירושלים. צב הביצה יכול להימצא בביצות, נהרות, אגמים, בריכות דגים והוא יכול לחיות גם במקורות מים מזוהמים. צב הביצה היה שכיח מאוד בעבר בעמק החולה, אך כיום הוא נדיר יותר באזור זה, אף שתפוצתו בארץ התרחבה בעקבות ריבוי בריכות הדגים ברחבי הארץ.
רבנו פרץ
רבנו פרץ בן אליהו מקורביל (חי במאה ה-13; נפטר בין 1297 ל-1299) היה מאחרוני בעלי התוספות.
קורות חייו ופועלו.
למד אצל רבי יחיאל מפריז, רבי שמואל בן שניאור מאיוורא ורבי יצחק מקורביל. עמד בראש ישיבה בעיר קורביל. בין תלמידיו: רבי מרדכי בן הלל ורבי חיים בן שמואל אבן דוד מחבר הספר 'צרור החיים'.
רבנו פרץ כתב הגהות על ספרו של רבו רבי יצחק מקורביל, ספר מצוות קטן.
במהלך סיור בגרמניה יצר רבנו פרץ קשרי ידידות עם המהר"ם מרוטנבורג. לימים כתב הגהות והערות על קובץ אשר לקט את מנהגיו של המהר"ם מרוטנבורג. כמו כן ערך קבצים של פירושי תוספות על התלמוד הבבלי.
רבנו פרץ גם כתב תוספות משלו על מסכתות התלמוד, חיבורים אלו ידועים בכינוי 'תוספות רבנו פרץ'. חלק ניכר מתוספות אלו עברו שינויים על ידי תלמידיו של רבנו פרץ ולא נשארו בצורתם המקורית. תוספותיו של רבנו פרץ היו ידועים בקרב הלמדנים בספרד ובאיטליה כבר במאה ה-14 אך רק חלקן נדפסו.
התוספות שיש בידנו הם למסכתות ברכות, עירובין, סוכה, ביצה, יבמות, בבא קמא, בבא מציעא, מכות ופסחים (פרקים א' - ד', פרק י' נדפס בספר המרדכי לפסחים ובטעות הוכנס למהדורות האחרונות של תוספות רבינו פרץ).
תוספות רבנו פרץ על מסכת בבא קמא נדפסו לראשונה בליבורנו שבאיטליה בשנת 1819 (תקע"ט) על ידי רבי שלמה וענונו. כתב היד שנדפס היה עמוס בשגיאות ונצרכה לתיקונים רבים. בשנת 1984 (תשמ"ד) יצאה לאור מהודרה מחודשת של תוספות רבנו פרץ על מסכת בבא קמא על יד מכון אור הספר שבירושלים. המהדורה החדשה התבססה על תוספות שכתב תלמיד רבנו פרץ המופיעים בחיבור שיטה מקובצת על מסכת בבא קמא מחד, ועל כתבי יד של ספריית המוזיאון הבריטי מאידך.
מסטרה פסטיניה
וינסנט פריירה פסטיניה (בפורטוגזית: Vicente Ferreira Pastinha; 5 באפריל 1889 - 13 בנובמבר 1981), הידוע בכינוי מסטרה פסטיניה, הוא אמן קפואירה ברזילאי, בעל תואר מסטרה (mestre).
ביוגרפיה.
נולד בסלבדור שבבאהיה, ברזיל. בנם של חוזה סניור פסטיניה ויוג'יניה מריה קרבליו. נחשף לראשונה לאמנות הלחימה קפואירה בגיל שמונה, ולמד במשך שלוש שנים אצל אפריקאי בשם בנדיטו (Benedito). אביו התנגד להתמקצעותו בתחום זה, ושלח אותו בנערותו לבית ספר למלחים, שם לימד את חבריו קפואירה. בגיל 21 עזב את בית הספר, התאמן בקפואירה ולימד את התחום. הוא פעל בהסתר, מכיוון שעד 1920 החוק בברזיל אסר על עיסוק בקפואירה.
ב-1941, הוזמן על ידי תלמידו אברה (Aberrê) למעגל לחימה של קפואירה (רודה), בהשתתפות גדולי המסטרים באזורו. במהלך השתתפותו התבקש על ידי המסטרים להוביל קבוצת קפואירה בסגנון "קפוארה אנגולה", סגנון ריקודי איטי וקרוב לקרקע. בהמשך לכך פתח פסטיניה ב-1942 את בית הספר הראשון לקפואירה אנגולה, "Centro Esportivo de Capoeira Angola". הוא הנהיג בבית הספר תלבושת שכללה מכנסים שחורים וחולצות צהובות, צבעי מדיה של קבוצת הכדורגל אותה אהד, "יפירנגה קלוב" (Ypiranga Clube); תלבושת זו נהוגה עד היום בקרב אמני קפואירה אנגולה.
פסטיניה השתתף בפסטיבל הבינלאומי הראשון לאומנויות השחורים בסנגל, ב-1966, והביא איתו מספר אמני קפואירה ידועים, בהם מסטרה ג'ו גראנג'י ומסטרה גאטו פרטו.
לאורך חייו התפרנס פסטיניה באמצעות עבודות מזדמנות שונות, בהן מצחצח נעליים, חייט, סלקטור (בקזינו), מאבטח ופועל בניין, ובשעות הפנאי הקדיש עצמו לקפואירה אנגולה. בשנות חייו האחרונות נותר עיוור וחולה. הרשויות פינו אותו מביתו, שלא הוחזר לו מאז, והעבירו אותו לבית מחסה עירוני, שם מת ב-1981.
גרינר ולטלינר
גרינר ולטלינר (באנגלית: Grüner Veltliner) הוא סוג של ענב לבן.
זוהי גפן הענב החשובה והניטעת ביותר באוסטריה, וכן נפוצה בעיקר במזרח אירופה. ענב זה מסתגל בקלות לסביבתו ומהווה למעלה משליש משטח הענבים באוסטריה: 486,000 דונם גידול המשתרע על פני 119,800 אקרים. הענב נפוץ בייחוד באוסטריה התחתית, שם הוא מהווה למעלה ממחצית מתפוצת הענבים הלבנים ובאזור וינה, שם הוא כולל כשליש מהנטיעות.
מגרינר ולטלינר ניתן להפיק מגוון רחב של סגנונות יין, בהם יינות זקט (Sect) התוססים האוסטריים, יינות הויריגר (Heuriger) פשוטים. ניתן להפיק יינות יבשים, רעננים ומאוזנים היטב, בעלי גוף מלא, בעלי טעם פירותי קל ומבושם, ולעיתים מתובל ופלפלי. התיישנות היינות האיכותיים מזן זה מעניקה להם עומק ומנעד טעמים כשל יין בורגונדיה.
היינות המגיעים מאוסטריה התחתית באזור Weinviertel רדודים למדי. היינות המשובחים מזן זה מגיעים מעמק הווכאו Wachau, Kamptel, Kremstal, Weinviertel, Donauland. היקבים האיכותיים ביותר המייצרים יינות בהם כלול ענב זה הם: Weignut Franz Hirtzberger, Weignut Josef Nigl, Weignut Franz Pichler, Weignut Prager.
הענב גדל גם בצ'כיה שם הוא נודע כ-Veltlin או Veltlinske Zelene. ביקבי שופרון (Sopron) שבהונגריה הוא מכונה Zöldveltelini. גרינר ולטלינר נודע גם בגרמניה באזור Rheinhessen וב-2005 ניטע לראשונה בניו זילנד באזור היין מרכז אוטאגו (Central Otago).
NVFS (ראשי תיבות של Non-Volatile File System) משמעו בתרגום ישיר הוא "מערכת קבצים בלתי נדיפה", כלומר מערכת קבצים אשר תוכנה לא נמחק גם במידה ונותק הזרם החשמלי לזיכרון. מערכת קבצים זו ממומשת במחשבי כף יד מבוססי מערכת ההפעלה של פאלם הנקראת PalmOS. מערכת קבצים זו משתמשת בזיכרון שאינו נדיף, וזאת על מנת למנוע איבוד מידע במקרה של התרוקנות הסוללה, דבר שקרה במערכות קודמות לה.
מבנה ה-NVFS.
לפני הופעת NVFS, מערכת הקבצים במכשירי פאלם הייתה בנויה משני רכיבי זיכרון:
במכשירי פאלם מהדור החדש (Tungsten E2, T5, Treo 650, LifeDrive) הוצגה מערכת זיכרון חדשה הנקראת NVFS. במערכת זו הזיכרון כולו מאוחסן על רכיבי פלאש בתצורת NAND ולכן אינו נמחק גם אם מנותק אליו המתח, בעקבות התרוקנות הסוללה, הוצאתה או כל סיבה אחרת. ב-LifeDrive ישנו דיסק קשיח במקום זיכון פלאש, אך המימוש הוא זהה.
זיכרון אחסון התוכניות.
ההבדל העיקרי בין זיכרון בתצורת NAND לבין זיכרון בתצורת NOR הוא בכך, שבזיכרון NOR ניתן לגשת לכל חלק בזיכרון באופן ישיר. ב-NAND, לעומת זאת, ניתן לגשת רק לגושים בזיכרון ולא לכל כתובת, ולכן לא ניתן להריץ ממנו תוכנות באופן ישיר, אלא יש צורך בהעברת המידע שבו לזיכרון אחר אשר מאפשר זאת מאפשר זאת. לכן, הזיכרון המשמש לשמירת תוכניות במערכת NVFS ("זיכרון התוכניות") לא יכול לשמש גם כזיכרון ממנו רצות התוכניות. לצורך כך קיים במכשירים עם NVFS זיכרון נוסף, מבוסס SDRAM, שאליו מועברות התוכניות. זיכרון זה הוא נדיף ובמקרה של ניתוק המתח, יימחק כל המידע שעליו.
הזיכרון הנדיף.
הזיכרון הנדיף לא מיועד כולו להרצת התוכניות והוא מחולק לשלושה חלקים. נדגים זאת על פי החלוקה במכשירים T5 או Treo 650. במכשירים אלו יש 32MB של זיכרון SDRAM, המחולקים כך:
במקרה של Hard Reset, נמחקים לחלוטין כל הזיכרון הנדיף (על כל שלושת חלקיו) וכל זיכרון התוכניות הנמצא בפלאש. נשאר רק החלק של הפלאש המכיל עותק דחוס של ה-ROM כדי שיוכל להטען למקומו ב-RAM לאחר ה-Reset.
אופן פעולת NVFS.
לרוב, כאשר תוכנית מועתקת מהפלאש לזיכרון הריצה, היא משתנה שם או שנגרמים שינויים לקובצי הנתונים שלה, הנמצאים על אותו זיכרון ריצה נדיף. מערכת ההפעלה לחלוטין "אינה מודעת" לכך שישנו עותק על הפלאש, שצריך גם הוא להתעדכן למקרה של הפסקת חשמל. על מנת לפתור בעיה זו, הקבצים שבפלאש יעודכנו באחד מארבעת המקרים הבאים:
במקרים אלה, הקובץ נסרק על מנת לוודא שהוא תקין ואז מעודכן התאום שלו בפלאש.
גודל זיכרון הריצה מוגבל (בדוגמה שלנו הוא 10MB). אם נטענת תוכנה הגדולה ממנו, היא תוציא הודעת שגיאה על כך שאין די זיכרון להפעילה. אם נטענת תוכנה המשתמשת בבסיסי נתונים, וגודלם המצטבר עולה על גודל זיכרון הריצה הפנוי, מתחיל תהליך של פינוי זיכרון הריצה. תהליך זה שקוף למשתמש, והוא מתבצע, למעשה, באמצעות ניקוי תוכניות היושבות בזיכרון הריצה ושאינן נעולות. תוכניות אלו מעודכנות לפלאש ונמחקות מזיכרון הריצה. מדובר בעיקר בתוכניות שסיימו את עבודתן או תוכניות שירות שאמורות לרוץ ברקע. במהלך התהליך, מטבע הדברים, תורגש ירידה משמעותית בביצועים עקב הקריאה והכתיבה לזיכרון הפלאש.
ניתן, באמצעות תוכנות צד ג' (כמו SharkCache ו RLock) להגדיר תוכניות שתהיינה נעולות תמיד בזיכרון הריצה. תוכניות אלו לא תפוננה ממנו במקרה של תהליך פינוי הזיכרון. הדבר יגרום לכך שהן תופעלנה מהר וישירות מזיכרון הריצה. מומלץ לנעול תוכניות כאלו פחות ככל האפשר, כדי להשאיר זיכרון ריצה פנוי וגדול לתוכניות אחרות.
במידה שישנה תוכנית, המגדילה באופן עקבי בסיס נתונים עד שהוא עובר את גודל זיכרון הריצה, וכבר נוקו ממנו כל העודפים, מערכת ההפעלה ממשיכה על ידי ניקוי חכם, המוחק רשומות של אותו בסיס נתונים מזיכרון הריצה, לאחר שמעדכן אותן בפלאש.
ישנן תוכנות צד ג' (כמו DBCacheTool) שיודעות לנהל את זיכרון הריצה ולנקות אותו לפי הגדרות המשתמש, אם לדעתו של המשתמש מערכת ההפעלה לא עשתה פעולה זו כדרוש.