לבסוף הם מצליחים להגיע להורים ופרנסיס. רוברטה מתקבלת לתוך המשפחה. וילאם מתחיל להתכונן לקראת המפגש עם הפיראטים. הם לוקחים את חומר הנפץ ואמצעי הלחימה מהספינה ומפוצצים אותה כדי שהפיראטים לא יבחינו בה.
הם מחליטים לעלות על גבעה שלטת בעת ההתקפה, בונים מכשולים ויצרים רימוני יד בצורת אגוזי קוקוס. הם מצליחים לחפור בור אליו נכנס טיגריס רעב ולכסות אותו בעלים. כאשר רוברטה מבחינה בספינת הפיראטים על ידי החוף, היא מזעיקה את כולם שעולים לגבעה.
עשרות פיראטים חמושים בנשק קר וחם יורדים לחוף ומסתערים לעבר הגבעה. הם עוברים על גשר שהרובינסונים ממוטטים, נופלים לבור של הטיגריס שמשסע אותם ונהרגים מפצצות אגוזי הקוקוס ומבולי העץ שמושלכים עליהם. חלק קטן ובתוכם קואלה, מצליחים לאגף את המתגוננים ומתנהל קרב פנים אל פנים. ברגע המכריע מגיעה ספינת התותחים של הקפטן שפותחת באש תותחים על הסירות וספינת הפיראטים ומפוצצת אותן והם בורחים.
לבסוף מחליט ארנסט לחזור עם הקפטן ללונדון רוברטה ופריץ הנאהבים מחליטים להישאר וכן ההורים ופרנסיס. הקפטן אומר לוויליאם כי בקרוב האי הזה יהיה מושבה בריטית והוא יהיה המושל הראשון.
סורת א-נג'ם
סורת א-נג'ם (בערבית: سورة النجم, "הכוכב") היא הסורה ה-53 בקוראן. היא מונה 62 פסוקים, ושמה נגזר מהפסוק הראשון בה.
תוכן הסורה.
סורת א-נג'ם עוסקת בעיקר בנושאים שלהלן:
מיילס אדמונד קוטמן
מיילס אדמונד קוטמן (באנגלית: Miles Edmund Cotman; 5 בפברואר 1810 – 23 בינואר 1858) היה אמן אנגלי מבית הספר לציירים בנוריץ', בנו הבכור של ג'ון סל קוטמן.
חייו.
קוטמן נולד ב-5 בפברואר 1810, בנם של האמן ג'ון סל קוטמן ואן מיילס. הוא למד מציוריו של אביו, והציג לראשונה באגודת הציירים של נוריץ' בגיל שלוש עשרה. עד לסגירת האגודה בשנת 1833 הוא הציג שישים עבודות, חלקן בצבעי המים, כנראה על בסיס הדפסים, או על פי רישומים של חבר אביו.
כשאביו עזב את תפקידו ועבר להוראה בקינגס קולג' בלונדון, מיילס קוטמן לקח על עצמו את עבודתו כמאסטר לציור בנוריץ'. לאחר שנמכר בית המשפחה בסנט מרטין בנוריץ', עבר ללונדון כדי לסייע לאביו, ואילו אחיו הצעיר, ג'ון ג'וזף, שליווה את אביו לעיר הבירה, חזר להמשיך את פרקטיקת ההוראה של המשפחה.
בתחילה לא היה למיילס קוטמן תפקיד רשמי בבית הספר, אך בדצמבר 1836 מונה לעוזר מאסטר לציור. לפעמים אביו והוא שיתפו פעולה בציורים. יצירה משותפת אחת מתארת ​​את הרס הספינה הנושא את יצירות האמנות שמכר רוברט וולפול לקתרין הגדולה - אירוע דמיוני לחלוטין. הוא עמד לצד אביו במהלך מחלות והיעדרויות, והצליח למלא את תפקידו לאחר מותו בשנת 1842.
צבעי המים שלו הושפעו מסגנון עבודותיו הצבעוניות יותר של אביו בסוף שנות ה-20 של המאה ה-19 ובתחילת שנות ה-30. אביו, ג'ון סל קוטמן, חשב כי לבנו יש סגנון נוקשה מדי, אבל סגנונו השתחרר בהדרגה. הוא אהב במיוחד לצייר סצינות מסע, לפעמים על סמך רישומים שהוכנו על גבי סירה קטנה בבעלות משפחת קוטמן בטיולים לאורך חוף משפך התמזה ועד לנהר מדוויי.
מאמצע שנות ה-30 הציג לעיתים קרובות גם בלונדון וגם בנוריץ', ורבות מהיצירות היו בצבעי שמן. במשך רוב זמנו בלונדון הוא גר ליד כיכר ברונסוויק, אולם בשנת 1851 עבר להברסטוק היל, וזמן קצר לאחר מכן עזב את לונדון בגלל בריאות לקויה. הוא עבר לגור עם אחיו ג'ון ג'וזף בת'ורפ, ליד נוריץ', מאוחר יותר הם עברו לפלומסטד.
הוא נפטר בבית החולים נורפוק ונוריץ' ב־23 בינואר 1858.
קאנט 6
קאנט 6 (באיטלקית: CANT 6) היה מטוס ימי דו-כנפי וחד-מנועי שהוגדר כמפציץ מתוצרת חטיבת כלי הטיס של יצרנית המטוסים האיטלקית Cantieri Riuniti dell'Adriatico (שם רשמי: Cantieri Riuniti dell'Adriatico C.R.D.A) אשר ערך את טיסת הבכורה בשנת 1925.
מנהל התכנון והייצור היה המהנדס האווירונאוטי "Raffaele Conflenti" .
אבנר גולסה
אבנר גולסה (1957 – 24 באוגוסט 2020) היה כדורגלן ישראלי, ששיחק בעמדת הקשר בקבוצת הפועל כפר סבא.
גולסה נולד בכפר סבא, למשפחת עולים מתימן. אבנר היה אביהם של רועי גולסה, אייל גולסה, ואוראל גולסה, כולם הפכו גם לכדורגלנים מקצועיים.
אלכסנדר רנדל
אלכסנדר ויליאמס רנדל (באנגלית: Alexander Williams Randall; 13 באוקטובר 1819 – 26 ביולי 1872) היה עורך דין, שופט ופוליטיקאי אמריקאי מוויסקונסין. הוא כיהן כמושל ויסקונסין בשנים 1858–1862 וכמנהל הכללי של דואר ארצות הברית בשנים 1866–1869.
ראשית חייו.
אלכסנדר רנדל נולד בכפר אמס שבמדינת ניו יורק. אביו, פיניאס, היה שופט בבית המשפט השלום שב בשנים 1837–1841. רנדל התחנך באקדמיית צ'רי ואלי שבניו יורק ולאחר מכן למד משפטים בהדרכת אביו. בגיל 19 הוא התקבל ללשכת עורכי הדין של ניו יורק. זמן קצר לאחר מכן הוא עבר לטריטוריית ויסקונסין. ב-1840 הוא פתח משרד עורכי דין בעיר ווקשה, שם הוא היה ב-1845 למנהל הדואר המקומי.
קריירה פוליטית ושיפוטית.
רנדל היה נציג לוועידה החוקתית הראשונה של ויסקונסין ב-1846, שם הוא הוביל בהצלחה החלטה להעברת שאלת זכות הבחירה לשחורים למשאל עם מדינתי. ב-1855 הוא נבחר לאספה המדינתית של ויסקונסין והיה המועמד הראשון, אך ללא הצלחה, של המפלגה הרפובליקנית לתובע הכללי של ויסקונסין. בשנים 1855–1857 הוא היה שופט פדרלי במילווקי.
מושל ויסקונסין.
ב-1857 נבחר רנדל כמושל ויסקונסין מטעם המפלגה הרפובליקנית, וב-1859 הוא נבחר לכהונה נוספת. ב-1857 הוא היה מועמד סוס שחור. שני המתמודדים העיקריים בוועידה באותה שנה היו אדוארד ד. הולטון ממילווקי וולטר מקינדו מואושאו. להיטותו של הולטון ביטול העבדות וקשריו בחברה הגבוהה של מילווקי הקנו לו תמיכה רחבה, אך אישיותו המחוספסת התאימה יותר לאופיה של ויסקונסין כמדינת ספר באותה תקופה. בשל כך התפלגו הקולות בין הולטון לבין מקינדו ולא עלה בידי אף אחד מהם להשיג את הרוב הדרוש למועמדות. כאשר היה ברור שהוועידה נכנסה למבוי סתום והנציגים שוחררו ממחויבותם, זכה רנדל ברוב הקולות כמועמד של פשרה.
ערב פרוץ מלחמת האזרחים החזיק רנדל בדעות לביטול העבדות והציע שוויסקונסין תפרוש מן האיחוד אם אברהם לינקולן לא ייבחר לנשיאות.
כמושל, ניהל רנדל חקירה על מעשי הונאה בחלוקת מענקי הקרקע הפדרליים לסלילות מסילות הברזל בוויסקונסין שבוצעו על ידי קודמו, המושל הרפובליקני קולס בשפורד.
מלחמת האזרחים.
מפרוץ המלחמה ועד לסיום כהונתו כמושל, הספיק רנדל לגייס 18 רגימנטים, 10 סוללות תותחים ו-3 יחידות פרשים, וכך עבר את המכסה של ויסקונסין ב-3,232 איש. צבא האיחוד הקים מחנה צבאי על שטחי היריד במדיסון וקרא לו "מחנה רנדל". כיום שוכן בשטח המחנה לשעבר אצטדיון מחנה רנדל.
ב-1861 מינה הנשיא לינקולן את רנדל כשגריר ארצות הברית למדינת האפיפיור. הוא לא היה שבע רצון ממינוי זה והוחלף בריצ'רד בלצ'פורד וב-1863 הוא מונה כעוזר המנהל הכללי של דואר ארצות הברית. ב-1866 מינה אותו הנשיא אנדרו ג'ונסון כמנהל הכללי של דואר ארצות הברית, תפקיד בו הוא כיהן עד 1869. כאשר התנהל משפט ההדחה של ג'ונסון, נותר רנדל נאמן לנשיא והעיד לטובתו.
שנותיו האחרונות.
לאחר סיום שירתו בממשל הפדרלי עבר רנדל לאלמיירה שבמדינת ניו יורק, שם הוא חידש את עיסוקו בעריכת דין. אלכסנדר רנדל נפטר באלמיירה ב-26 ביולי 1872. האו נטמן בבית הקברות וודלאון המקומי.
יונתן ריקליס
יונתן ריקליס (נולד ב-1986) הוא מלחין, מפיק מוזיקלי ופסנתרן ישראלי.
ביוגרפיה.
ריקליס נולד בתל אביב-יפו לבמאים ערן ריקליס ודינה צבי-ריקליס. בוגר בית הספר לג'אז, ה"ניו סקול" שבניו יורק ומגמת הג'אז של תלמה ילין.
בשנת 2011 השתתף בהפקת האלבום, "מחשב לכל ילד", של הרכב ההיפ הופ כהן@מושון, בו חבר השחקן והמוזיקאי מיכאל מושונוב, חבר ילדותו. ריקליס היה שותף בהפקת השירים: "קלאסיקלטת" ו"צלם תמונה". בהמשך השתתף גם בהפקת המיקסטייפ שלהם, "חרמויל'ה מכוכב משה".
במשך השנים, הלחין ריקליס מוזיקה לסרטים שונים אותם ביים אביו ערן ריקליס, בהם סרט הדרמה "ערבים רוקדים" מ-2014, "אשת השגריר" ו"מסתור" מ-2016. האחרון זיכה את ריקליס במועמדות לפרס אופיר למוזיקה המקורית הטובה ביותר בטקס פרסי אופיר לשנת 2017, אך הפסיד לסרט "פוקסטרוט".
בשנת 2019 יצאו לאקרנים הסרטים "עכביש ברשת", שהיה מועמד לפרס אופיר למוזיקה המקורית הטובה ביותר בטקס פרסי אופיר לשנת 2020, לו הלחין את המוזיקה, והסרט "אול אין", לו הלחין את המוזיקה יחד עם צחי הלוי. באותה השנה, הוציא יחד עם מיכאל מושונוב את האלבום "רדיקלים חופשיים".
בית קרוסקל
בית קרוסקל, הניצב ברחוב הס 21 פינת רחוב אידלסון 25 בתל אביב, הוקם בשנת 1931 והורחב בהדרגה במהלך השנים שלאחר מכן. במקורו שימש כבית המגורים של ניקולס קרוסקל ושל בתו ד"ר ויקטוריה קרוסקל, אחת הרופאות הבולטות שפעלו בתל אביב במהלך שנות השלושים והארבעים אשר הקליניקה שלה פעלה בקומת הקרקע. בבית נבנו מספר דירות אשר נועדו להשכרה. המבנה תוכנן על ידי האדריכל ריכרד קאופמן ומהווה דוגמה לטיפוס מבנה הידוע בשם "וילה עירונית", שמעטים דוגמתו שרדו בתל אביב. בית קרוסקל הוכר כאתר לשימור על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת ונכלל בתוכנית לשימור מבנים של עיריית תל אביב.
הרקע להקמת המבנה.
מאז הקמתו של בית ביאליק במחצית שנות העשרים של המאה העשרים הפכו הרחובות הסמוכים לו למבוקשים מאוד, ומספר אנשי מפתח של תל אביב בתחומי התרבות, המסחר והרפואה בחרו לבנות את ביתם ברחוב ביאליק, רחוב אידלסון ורחוב הס. כמה מן הרופאים פתחו בביתם גם את הקלניקה בה קיבלו את מטופליהם, וכך נוצר במקום ריכוז של מרפאות בתחומי רפואה שונים.