פסוי ידוע בשל השתתפותו בפרויקטים המוזיקליים "יושקה קומט צוריך" ו"Yiddish glory", שהיה מועמד לגראמי. הפרויקטים משחזרים שירים ביידיש משלהי האימפריה הרוסית ומברית המועצות של תחילת המאה העשרים, אשר נגנזו בידי המשטר לאחר מלחמת העולם השנייה. חלק מהשירים הם שירי חיילים, אשר הושרו בסביבה עוינת, כהתנגדות לדרישת להתנצרות כפויה. חלק אחר הוא שירים יהודיים־סובייטיים מתקופת השואה שנמצאו במקבץ של חוקר המוזיקה היידית משה ברגובסקי. ברגובסקי תכנן לפרסם את השירים כאנתולוגיה, אך הוגלה לסיביר בשל גלי האנטישמיות הסובייטית לאחר מלחמת העולם השנייה. הארכיון נחשב במשך שנים אבוד, ונמצא רק בשנות התשעים על ידי חוקרת היידיש אנה שטרנשיס. עבודת השחזור הייתה מורכבת, כיוון שבמקרים רבים היו ידועות רק מילות השירים, ולא לחנם.
מקור הכינוי.
לפאבל ליאון דוקטורט בספרות רוסית מטעם אוניברסיטת מוסקבה. עבודותו עסקה ביצירתו של הסופר הרוסי ולדימיר גאליאקטיביץ קורולנקו. השם הבדוי "פסוי קורולנקו", התקבל מתוך מכתבו של הסופר קורולנקו, הלועג למנהג לקרוא לילדים על שם קדושים נוצריים: "לך קוראים הילאריון, לאבא גלקטיון. אם הייתי נולד ביום הקדוש פסוי - הייתי פסוי קורולנקו." לשם קונוטציה הומוריסטית, בשל דמיונו למילה הרוסית "pyos", שמשמעה כלבלב, אך גם קונוטציה רצינית, בשל הקשר אל הקדוש המצרי פסוי, שנחשב מכובד בכנסייה האורתודוקסית. לטענת פסוי, הסופר מהווה השראה ליצירתו, בשל עיסוקו הרב במיעוטים ובאחרות, ובשל תמיכתו החלוצית בזכויות אדם אוניברסליות והתנגדותו לאנטישמיות.
סגנון.
פסוי מוכר בשל סגנונו, בו קיים ערבוב שפות, גסויות בטקסטים, ורמיזות תרבותיות בלתי צפויות. רמיזות אלה מגוונות מאוד, וכוללות נושאים שנעים מספרות רוסית גבוהה, שאנסון צרפתי, פולקלור יידי, ועד לתרבות פופולרית רוסית. לעיתים הוא מתרגם שירים ומבצע גרסאות כיסוי, במיוחד לשירים מתחילת המאה העשרים. שירתו מלווה בכלי מקלדת, לרוב בסינתיסייזר של קסיו עם גוון האקורדיון מופעל. הוא מבצע ניסויים מוזיקליים רבים ומשלב מסורות שירים שונות, ככלייזמר, פופ סובייטי, ראפ ובלוז. הוא שר בכ-6–7 שפות, בעיקר ברוסית, יידיש, אנגלית וצרפתית, לעיתים קרובות על ידי ערבוב של כמה מהן בו זמנית, לפעמים עם תוספות בשפות אחרות, למשל באוקראינית.
דוגמה לסגנון כזה היא שירו "בוראטינו", שמרפרר לספר הילדים "בוראטינו" של אלכסיי ניקולאייביץ' טולסטוי. הוא מתחיל בחזרה קצבית, א־קאפלה, על אותה השורה: "Buratino byl tupoy" ("בוראטינו היה טיפש"). השורה מחליפה את מילותיה לאחר מספר חזרות, והופכת לבסוף, דרך ערבוב הברות, לשורה באיטלקית. השיר מהווה מעין פארודיה על מוזיקת הראפ והטראנס. דוגמה נוספת לסגנונו היא השיר "Ekh lyuli lyuli" שנעשה בשיתוף עם דניאל קאהן ואוי דיוויז'ן. השיר מתחיל מגרסת כיסוי לניגון של חיילים יהודים שגויסו לצבא האימפריה הרוסית בימי ניקולאי השני, המתאר את שגרת שמירת המצוות, והופך לשיר ראפ בעל מילים מרקסיסטיות מהפכניות.
רולס-רויס קורניש
רולס-רויס קורניש באנגלית: Rolls-Royce Corniche) היא מכונית סלון יוקרתית, בתצורות קופה ו-קבריולה מתוצרת יצרנית רכבי היוקרה הבריטית רולס-רויס אשר יוצרה בין השנים 1995–1971 בבריטניה
צלופחי חול
הכנסייה באובר
הכנסייה באובר היא יצירה באמצעות צבע שמן של הצייר ההולנדי וינסנט ואן גוך מ-1890. הכנסייה עצמה נמצאת באובר-סיר-אוּאז (Auvers-sur-Oise), כ-27 קילומטר מצפון-מערב לפריז. כיום, היצירה מוצגת במוזיאון ד'אורסה שבפריז.
אודות היצירה.
לצד ציורים אחרים מתקופת הזמן הקצרה באובר-סיר-אואז, כגון "בית העירייה באובר" וציורים של בתים עם גגות סכך, נראה כי ציור זה מזכיר סצנות מהנופים הצפוניים של ילדותו ונעוריו של ואן גוך. ואן גוך חש נוסטלגיה לנופי ילדותו בתקופה ההיא, והוא ציין במכתב כי הוא צייר יצירות מנופי הצפון בהתבסס על זיכרונו.
ואן גוך השתמש בצבע כחול קובלט ליצירת השמיים בציור, צבע שהוא השתמש גם כדי ליצור את "Portrait of Adeline Ravoux" שנעשה באותה תקופה. המוטיב של דרכים מתפצלות המתואר בציור מופיע גם באחת מיצירותיו האחרונות, "שדה חיטה עם עורבים".
החצר של הכנסייה מואר בשמש, בניגוד לכנסייה עצמה הנמצאת בצל. בצעירותו, ואן גוך רצה להיות כומר, אך הוא פוטר מתפקידו. במכתב לאחיו, תיאו, מיולי 1880 הוא ציטט את "הנרי הרביעי" של ויליאם שייקספיר על הריקנות האפלה שבתוך הכנסייה.
הכנסייה באובר הופיעה בפרק העשירי בעונה החמישית של סדרת הטלוויזיה "דוקטור הו" בשנת 2010. למרות שבפרק הוצגה הכנסייה באובר, למעשה זאת הייתה קתדרלת לאנדאף שבווילס.
קרייג אילו
ג'ואל קרייג אילו (באנגלית: Joel Craig Ehlo; נולד ב-11 באוגוסט 1961) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1983–1997. ממוצעיו הכוללים לאורך 14 עונותיו בליגה הם 8.6 נקודות, 3.6 אסיסטים ו-2.8 ריבאונדים למשחק.
קריירת מכללות.
אילו נולד וגדל בעיר לאבק שבטקסס. בשנת 1979 החל ללמוד ב"מכללת אודסה" אשר בעיר אודסה, טקסס, ולאחר שנתיים עבר לאוניברסיטת המדינה של וושינגטון ("וושינגטון סטייט"). בעונת 1982/1983 העפיל עם קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה לסיבוב השני של טורניר אליפות המכללות, בפעם השנייה בתולדות המועדון ולראשונה מזה 42 שנים. במשחק הסיבוב השני הפסידה וושינגטון סטייט מול אוניברסיטת וירג'יניה, בה שיחקו רלף סמפסון וריק קרלייל, בתוצאה 49–54. לאורך אותה עונה, אשר הייתה האחרונה שלו בליגת המכללות, רשם אילו ממוצעים של 12.0 נקודות ו-4.5 אסיסטים למשחק.
קריירת משחק.
בדראפט ה-NBA 1983 נבחר אילו בבחירה ה-48 על ידי יוסטון רוקטס, אשר צירפו באותו הדראפט גם את סמפסון (בחירה ראשונה) ואת רודני מקריי (בחירה שלישית). בעונת העפיל עם הרוקטס לגמר ה-NBA, בו הפסידו מול בוסטון סלטיקס בתוצאה 2–4. במשך 3 עונותיו בקבוצה מיעט אילו לשחק, ותרם 2.4 נקודות בממוצע למשחק בלבד.
בקיץ 1986 חתם על חוזה בקליבלנד קאבלירס, במדיה שיחק ב-7 העונות הבאות. בעונת סייע לקבוצה לרשום את המאזן הטוב בתולדותיה, 57–25, אשר הציב אותה במקום השלישי באזור המזרחי. בסדרת הסיבוב הראשון בפלייאוף החזיקה קליבלנד ביתרון ביתיות מול המדורגת שישית שיקגו בולס, אך הודחה על ידה בתוצאה 2–3. אחד מהרגעים הזכורים ביותר מהקריירה של אילו התרחש במהלך אותה סדרה; בשניות הסיום של המשחק החמישי והמכריע, כאשר הקאבלירס היו ביתרון 100–99, השתחרר שחקן הבולס מייקל ג'ורדן משמירתו של אילו, וקלע מולו זריקת שדה מאזור קו העונשין אשר העניקה לבולס את הניצחון במשחק ובסדרה. מיד לאחר קליעתו של ג'ורדן, אשר זכתה לכינוי האיקוני "הזריקה" (The Shot), נשכב אילו על הפרקט בתסכול. את אותו משחק סיים אילו כקלעי המוביל של קבוצתו, עם 24 נקודות. בין העונות – שימש אילו כשחקן חמישייה קבוע בקליבלנד, ורשם ממוצעים של 11.9 נקודות, 5.0 ריבאונדים ו-4.0 אסיסטים למשחק. בעונת הודחו הקאבלירס על ידי הבולס בגמר האזור המזרחי (2–4), ובעונה העוקבת הודחו על ידם בחצי גמר המזרח (0–4), בפעם הרביעית ב-5 העונות האחרונות. בתקופתו בקליבלנד השתתף אילו פעמיים בתחרות השלשות, בשנים 1990 ו-1992.
בין השנים 1993–1996 שיחק באטלנטה הוקס, אליה עבר יחד עם מאמנו בקליבלנד לני וילקינס, ובעונות ו- העפיל עם הקבוצה לחצי גמר האזור המזרחי. בעונת עבר לשחק בסיאטל סופרסוניקס, ובקיץ 1997 פרש ממשחק, בגיל 35.
מטרופוליס (עיר)
מוזיאון הטבע בירושלים
פילוני (מוזיקאי)
דני קרק (נולד ב-7 במאי 1977), ידוע בשם הבמה פילוני, הוא פזמונאי, מלחין, מפיק מוזיקלי ומוזיקאי ישראלי.
קריירה.
פילוני החל את דרכו ב-1995 כגיטריסט בלהקת הפאנק-היפ-הופ שב"ק ס'. ב-1997 הוציאה הלהקה את הלהיט "תתקעו בחצוצרה", יחד עם פישי הגדול, אותו כתב והלחין לצד חברי הלהקה. השיר הגיע בשיאו למקום הרביעי במצעד השבועי של רשת ג'. באוגוסט של אותה שנה, יצא אלבומם השני, "בעטיפה של ממתק", שזכה במעמד "אלבום פלטינה".
לאחר פירוק הלהקה, המשיך פילוני לעבוד בשיתוף פעולה עם סולנה מוקי. ב-2001, יצא אלבום הבכורה של מוקי, "שמע ישראל", שהפיק והלחין. מהאלבום בלט השיר "מדברים על שלום", שזכה בפרס אקו"ם לשיר השנה. ב-2005, הפיק גם את אלבומו השני של מוקי, "עוקף מלמעלה".
ב-2009 הפיק את אלבומו החמישי של מוש בן ארי, "תסתכל לי בעיניים". מהאלבום, בלט השיר "סתכל לי בעיניים", שהגיע לצמרת המצעד השבועי של רשת ג'.
ב-2013 הפיק את אלבומה הרביעי של קרן פלס, "איך שהשמש תזרח". האלבום הנפיק את הסינגלים "לייק וואנקה", "כלום לא טעים", "גם אני" ו-"רק שתבואי" שזכו להצלחה רבה במצעדי הפזמונים העבריים.
ב-2014 פתח יחד עם טכנאי הסאונד והמפיק לירון שפר והמוזיקאי עמית שגיא את אולפני "Jaffa Sound Arts" שביפו העתיקה.
ב-2015 הפיק את אלבומה החמישי של להקת הרגאיי הישראלית התקווה 6, "הכי ישראלי". באותה השנה, זכה בפרס אקו"ם על הישג השנה למעבד.
אוסטרורפטור