קודה, ילידת קיוטו, החלה את קריירת השירה שלה בשנת 2002 כשהוציאה סינגל בשם "TAKE BACK", שלא הצליח במצעדים. הסינגל השביעי שלה, "real Emotion/1000 no Kotoba" הצליח מאוד בזכות הקשר למשחק פיינל פנטזי X-2 לפלייסטיישן 2. משנת 2005 הפכה קודה לזמרת פופולרית מאוד ביפן.
בוראקס
בוראקס (Borax) הוא מלח של חומצה בורית המצוי כמינרל טבעי במשקעים של אגמים מלוחים. נוסחתו הכימית formula_1. ייתכנו הרכבים שבהם יש פחות מי גביש, כמו Borax pentahydrate שנוסחתו כformula_2 כתיבה מדויקת יותר של הנוסחה היא formula_3 משום שהבוראקס מכיל את האניון B4O5(OH)42− המורכב משני טטראדרים של &lt;chem&gt;BO_3OH&lt;/chem&gt; ושתי יחידות של &lt;chem&gt;BO_2OH&lt;/chem&gt; (משולשים מישוריים) כמודגם באיור.
הבוראקס מסיס במים ומופיע בדרך כלל באבקה לבנה המורכבת מגבישונים רכים חסרי צבע.
פרבוראט
שדרת התהילה של הוליווד
סיר הסירים
"סיר הסירים" הוא ספר ילדים חינוכי שכתבה וציירה אלונה פרנקל.
הספר נועד ללמד פעוטות כיצד לעשות את צורכיהם בסיר. הספר יצא לאור בהוצאת מסדה ולאחר סגירתה המשיך לצאת לאור בהוצאת מודן. הוצאת עברית לילדים פרסמה גרסה אינטראקטיבית לספר. התרגום האנגלי של הספר עובד לקלטות שמע ול-DVD.
עלילה.
הספר מתחיל בתיאורו של נפתלי התינוק והסבר על איברים שונים ותפקודם. אמו של נפתלי מחליפה לו חיתולים עד שיום אחד הוא מקבל מסבתו חבילה. נפתלי מנסה להבין מה תפקיד החפץ בחבילה עד שלבסוף מתגלה כי זה סיר. הוא מנסה להשתמש בסיר כמה פעמים ללא הצלחה עד שפעם אחת ישב וישב, עד שהצליח. אמו של נפתלי שמחה שהצליח להיגמל מהחיתול ושולחת את הצרכים לשירותים משם הם יגיעו לים.
על הספר.
זהו הספר הראשון של הסופרת והמאיירת אלונה פרנקל. הספר הפך לרב-מכר בארץ ותורגם לשפות רבות: אנגלית, הונגרית, הולנדית, ספרדית, שוודית, נורווגית, דנית, פולנית, אפריקאנס, יפנית, סינית וקוריאנית.
לפי דרישת המו"ל בארצות הברית נוצרה גם גרסה שבה גיבור הספר (שנקרא באנגלית "ג'ושוע") מוחלף בגיבורה - "פרודנס". בעקבות זאת יצאה לאור גם גרסה עברית כזו, בשם "סיר הסירים - ילדה", שבו הגיבורה קרויה "ציונה". לשתי הגרסאות (של נפתלי ושל ציונה) יצאה לאור גם מהדורה המודפסת על קרטון, כמקובל בספרים לפעוטות.
לדברי פרנקל, הרעיון לספר הופיע כאשר נתקלה בחדר מדרגות ביתה בילד נכה בגיל בית הספר שעשה את צרכיו במכנסיו.
להתראות בים.
"שלום פיפי! שלום קקי! אמר נפתלי. להתראות בים! אמרתי אני, אמא של נפתלי והורדתי את המים." משפט המופיע בסוף הספר ועורר את חמתם של כמה גורמים. הסופרת קיבלה מספר רב של מכתבים המתלוננים על המסר כי הפסולת נשפכת לים וטענו כי מסר זה אינו חינוכי. מכתב רשמי של מנכ"ל המשרד להגנת הסביבה דרש לשנות את סוף הספר ואפילו הזמין את אלונה לסיור בבריכות החימצון. מאחר שבאותו הזמן פרצה מגפת כולרה שמקורה בחיידקים צואתיים שהוזרמו לים החליטה להשאיר את הסוף כמו שהוא. על כל פנים, בגרסאות שאינן בעברית המשפט השני הוסר.
Dangerous (אלבום של מייקל ג'קסון)
Dangerous (בעברית: מסוכן) הוא אלבום האולפן השמיני של הזמר מייקל ג'קסון. האלבום יצא לאור ב-26 בנובמבר 1991, דרך חברת התקליטים אפיק רקורדס. האלבום נמכר ב-32 מיליון עותקים בכל רחבי העולם, ובכך הפך לאלבום השלישי הכי נמכר של ג'קסון, אחרי Thriller ו-Bad. האלבום הנפיק להיטים שכבשו את המצעדים בכל העולם, זכה בפרס גראמי והוא אלבום הג'ק סווינג חדש המצליח ביותר בהיסטוריה.
ג'קסון קידם את האלבום בהופעה בסופרבול, ריאיון עם אופרה וינפרי, בוידאו קליפים מושקעים, פרסומות ויצא לסיבוב הופעות עולמי.
רקע.
במרץ 1991, חתם מייקל ג'קסון על חוזה של 15 שנים ושישה אלבומים עם חברת סוני ובנובמבר 1991 הוציא לאור את האלבום הראשון בעסקה - "Dangerous". בכך סיים את שיתוף הפעולה עם קווינסי ג'ונס, המפיק של שלושת אלבומיו הקודמים. המפיק החדש שגויס הוא טדי ריילי, מפיק הכישרונות של הג'ק סווינג חדש.
וידאו קליפים.
במה שהפך לסטנדרט אצל ג'קסון, הוידאו קליפים שהופקו ב-"Dangerous" היו היקרים והחדשניים בזמנם. לווידאו קליפים היו עלילות מורכבות, קטעי ריקוד, והופיעו בהם מפורסמים.
הווידאו קליפ ל-"Jam" מציג את ג'קסון ומייקל ג'ורדן משחקים ורוקדים ביחד, בעוד שב-"Remember the Time" העלילה מתרחשת במצרים העתיקה ובכיכובם של אדי מרפי, מג'יק ג'ונסון והדוגמנית אימאן.
בקליפ של השיר- "In the Closet" מופיע ג'קסון עם דוגמנית העל נעמי קמפבל כזוג מאהבים. את הוידאו קליפ ל-"Who Is It" ביים הבמאי הנודע דייוויד פינצ'ר. ב-"Give In to Me", ג'קסון מופיע בהופעת רוק עם גיטריסט "רובים ושושנים", סלאש.
ב-"Black or White" מופיע מורפינג (שינוי צורה על ידי מחשב), ומופיעים בו מקולי קאלקין וטיירה בנקס.
סיבוב הופעות עולמי.
סיבוב ההופעות של האלבום כלל 69 הופעות בכל רחבי העולם, ביניהם הגיע ג'קסון גם לישראל לשתי הופעות בפארק הירקון, מול קהל של כ-75 אלף צופים בכל מופע. מבחינת היקפם, היו אלה מהמופעים הגדולים והעשירים ביותר שנראו אי פעם בארץ. ג'קסון הופיע עם 16 שירים, ביניהם 6 מ- "Dangerous". ב-2005 יצא DVD המתעד את הופעה בבוקרשט רומניה.
ולודבה
ולודבה (בפולנית: Włodawa, ביידיש: וולאָדאַווע (Vlodave), מוזכרת גם כולודווה או ולודאבה) היא עיירה במזרח פולין, על גדות נהר הבוג המערבי, באזור הגבול עם אוקראינה ובלארוס, כ-10 ק"מ מאתר מחנה המוות סוביבור.
עד 1942 הייתה עיירה יהודית ופרחה בה קהילה יהודית מפוארת. רובם של יהודי העיירה נספו בשואה. בעיירה שרד בית הכנסת הגדול של ולודבה, אחד מבתי הכנסת היפים באירופה.
היסטוריה כללית.
על פי המקורות הכתובים הקדומים ביותר שנמצאו, ולודבה הוקמה באמצע המאה ה-13 ונחרבה בשנת 1242 בידי הטטרים. במאה ה-15 היא מוזכרת ככפר בבעלות אצילים פולנים. במאה ה-16 התפתחה והייתה למרכז אזורי של מסחר ומלאכה. ב-1569 זכתה למעמד של עיר והותר לקיים בה יום שוק שבועי וארבעה ירידים בשנה. ולודבה נהרסה בשנית ב-1648, בעקבות פלישת הקוזקים של חמלניצקי. שמונה שנים לאחר מכן פלשו לאזור השוודים ושוב הותירו בעיר חורבן והרס. בשנות התשעים של המאה ה-18, בזמן חלוקת פולין, סופחה העיר לאוסטריה. בין השנים 1805–1815 היא נכללה בנסיכות ורשה ובמלחמת העולם הראשונה הייתה בתחומה של ממלכת פולין.
היישוב היהודי.
יהודים מוזכרים לראשונה בוולודבה במאה ה-16. בימי גזירות ת"ח-ת"ט, 1648−1649, סבלה ולודבה מפרעות חמלניצקי שאנשיו, הקוזקים, הרגו ביהודים. אחר כך נהרגו יהודים רבים גם מידי הפולש השוודי. ב-1724 קיבלו יהודי העיירה לראשונה היתר לעסוק במסחר, שחיטת בקר ויצור משקאות חריפים. ב-1765 ישבה בוולודבה קהילה יהודית שמנתה 630 נפש. במהלך פרעות חמלניצקי נשרף בית הכנסת הראשון שנבנה בעיירה. ב-1764 נחנך בית הכנסת הגדול של ולודבה, בית כנסת מפואר חדש, בסגנון הבארוק, אחד היפים מסוגו באירופה, שעומד על תלו עד עצם היום הזה. ב-1822 הוא שופץ, ב-1912 נשרף ושוקם. הגרמנים הפכו אותו במהלך הכיבוש במלחמת העולם השנייה למחסן ולאורווה והוא לא נהרס. בימינו משמש המקום כמוזיאון לתולדות היהודים. לידו שרד גם בית מדרש קטן, שגם בו מוצגת תערוכת יודאיקה.
בשנות ה-30 של המאה העשרים גאתה האנטישמיות בפולין, וגורמים אנטישמים קראו לחרם כלכלי על היהודים. בפתח חנויות היהודים בוולודבה וגם ליד דוכני היהודים בשוק הוצבו משמרות כדי להרתיע לקוחות לא יהודים. בשנת 1936 עזבה קבוצה גדולה של יהודים את העיירה והתיישבה בראשון לציון. הם הועלו לארץ ישראל במימונו של קרוב משפחה, אליעזר ברנשטיין, יליד ולודבה שהיגר לאנגליה, עשה חיל בעסקיו והפך למיליונר. בא כוחו של ברנשטיין, יהושע שטוקהמר, רכש 2,518 דונם מאדמות ואדי חוארית במזרח ראשון לציון, סמוך למחנה הצבאי הבריטי סרפנד (צריפין), מערביי ספוריה (בתחומי כפר חב"ד של ימינו). הוא נטע שם פרדסים, ובינות לפרדסים הקים את "שכונת ברנשטיין" שבה התיישבו כעשר משפחות מיוצאי ולודבה, בהן משפחות שטוקהמר, פלדמן, פידלמן ומישתילים. הם הועסקו בבית אריזה שהקים בלב הפרדסים. עד היום ניצב בשכונה "בית יהודה", מעון לבנות דתיות, הנקרא על שם בנו של אליעזר ברנשטיין, טייס בחיל האוויר המלכותי הבריטי, שנפל בקרב על בריטניה. מוקד השכונה היה וילה ענקית שברנשטיין בנה במתכונת בית אחוזה בריטי. בוילה נבנה מגרש הטניס הראשון בארץ-ישראל ובריכת שחייה פרטית. בימי המאורעות הוצבה על גג הבית עמדת תצפית ומשמר של ההגנה ותושבי האזור מצאו בווילה מחסה.
שואת יהודי ולודבה.
ערב מלחמת העולם השנייה חיו בוולודבה 5,650 יהודים, שהיוו שני שלישים מכלל האוכלוסייה. בספטמבר 1939 נכנס לוולודבה כוח של 15 אנשי אס דה. בראש הכוח עמד קצין בשם ניטשקה (Nitschke) וסייעו לידו קצינים בשם המר (Hammer), שוואב (Schwab) ומילר (Mueller) שתפקידם היה לנקות את העיר מיהודים. יומיים בלבד לאחר בואם הורה ניטשקה לשלוח 50 יהודים כבני ערובה לעיר חלם. הם הוכו בחלם מכות קשות ולמחרת הוחזרו פצועים וחבולים.
באותו יום הורה ניטשקה ליודנראט לשלם כופר בסך 50 אלף זלוטי עבור אותם יהודים. הכסף נאסף ונמסר לו מיד. מ-1939 ועד 1942 שימש ניטשקה כמפקד העיירה והטיל בה טרור. על פי עדויות ניצולים, כשנתקל ברחוב ביהודי ללא טלאי צהוב הוא ירה בו מיד למוות. הניצולים סיפרו כי פעם ירה למוות באופה העיירה, משה שוורץ ובאשתו, משום שהאישה לבשה מעיל פרווה ישן. בתחילת 1942 הגיעו לעיירה יהודים מוויסלוויצה הסמוכה.