ברוב האוניברסיטאות, תוכנית הלימודים לשנה הראשונה כוללת מספר קורסי חובה המקנים לסטודנט בסיס ידע המאפשר לו להתגבר על אתגרים מתמטיים בהמשך הלימודים לתואר. באוניברסיטת בן-גוריון ואוניברסיטת תל אביב לדוגמה, על תלמידי השנה הראשונה לעבור את הקורסים חדו"א 1 ו-2, אלגברה ליניארית 1 ו-2, הסתברות, מתמטיקה בדידה, קומבינטוריקה ותורת המספרים, מתמטיקה שימושית וכן קורסי מבוא נוספים. בנוסף, מוצעים לתלמידים שעברו את השנה הראשונה מספר קורסי בחירה בתחומי המתמטיקה השונים, כגון גאומטריה, לוגיקה מתמטית, אנליזה נומרית, מרחבי הילברט, תורת השדות ותורת הגרפים.
אמנון כהן (מזרחן)
אמנון כהן (נולד ב-1936) הוא פרופסור אמריטוס בחוג לתולדות המזרח התיכון באוניברסיטה העברית בירושלים, מומחה לחקר השלטון העות'מאני בארץ ישראל. חתן פרס ישראל לידע ארץ ישראל לשנת התשס"ז 2007.
חייו ופועלו.
אמנון כהן הוא בן להורים שעלו לארץ ישראל מפולין בתחילת שנות השלושים כחניכי "השומר הצעיר", הכירו בארץ והתחתנו. כהן הוא בן למשפחה המונה שלושה בנים. נולד וגדל בראשון לציון ולמד בבית הספר חביב, שהוא בית הספר העברי הראשון בארץ ישראל. למד בתיכון עירוני א' בתל אביב.
אמנון כהן עשה את חוק לימודיו מהתואר הראשון עד השלישי באוניברסיטה העברית. עשה תואר ראשון בערבית, לימודי המזרח התיכון ויחסים בינלאומיים במסגרת העתודה האקדמית, תוך כדי לימודיו לימד ערבית בבית ספר למדע המדינה של משרד ראש הממשלה ובגימנסיה העברית בירושלים. בתואר השני ובדוקטורט התמחה בלימודי המזרח התיכון.
מנחיו של כהן לתואר השני והשלישי היה הפרופסורים אוריאל הד וגבריאל בר. את עבודת המאסטר כתב על אחמד אל ג'זאר, (מושל עכו, שממקום מושבו בעכו שלט בארץ ישראל ובדרום לבנון בסוף המאה ה-18, כשנפוליון צר על עכו, ג'זאר הצליח להביסו). נושא עבודת הדוקטורט שלו היה: "ארץ ישראל במאה השמונה עשרה: דפוסי השלטון והמינהל" והוא הגישה ב-1968. לצורכי עבודתו נסע ועיין בארכיונים בטורקיה, צרפת ובריטניה.
אחרי 1968 התבקש לחזור להתגייס לצה"ל והיה עוזרם של שלושה שרי ביטחון: משה דיין, שמעון פרס ועזר ויצמן ויועצו של מושל יהודה ושומרון רפאל ורדי. עשה מספר קדנציות במפקדת יהודה ושומרון כיועץ לענייני ערבים, במסגרת תפקידו היה אחראי על הקשרים עם ההנהגה הפלסטינית בשטחים. שימש בתפקיד מ-1974 ועד 1977 השתחרר בדרגת אלוף-משנה.
כהן היה ראש מכון בן צבי לחקר קהילות ישראל במזרח בשנים 1978–1981 ובמסגרתו שימש כיו"ר ועדת המערכת של כתב העת "פעמים". כמו כן כיהן כראש המכון לחקר ארץ ישראל ויישובה ביד יצחק בן-צבי בשנים 1983–1988. המכון עוסק בהיסטוריה של ארץ ישראל בכלל ושל היישוב היהודי בארץ בפרט, עם דגש מיוחד על ירושלים. במסגרת זאת היה העורך הראשי של כתב העת קתדרה ושימש כיו"ר ההוצאה לאור של יד בן-צבי, שמוציאה כעשרה כותרים בשנה.
במסגרת פעילויותיו באוניברסיטה העברית הקים כהן את מכון שאשא לסמינרים בינלאומיים בנושאי המזרח התיכון ועמד בראשו בשנים 1990–1998. המכון ערך סמינרים בנושאי המזרח התיכון ובנושא ההיסטוריה של עם ישראל עבור משתתפים מחו"ל. בשנים 1998–2003 היה ראש מכון טרומן לקידום השלום באוניברסיטה העברית. זהו מכון מחקר שיוזם, מקדם ומממן מחקרים בתחומים שונים בעולם בעיקר בענייני המזרח התיכון, אך גם מזרח רחוק, אפריקה ואמריקה הלטינית. המכון מקיים סמינרים, פעילויות ציבוריות וימי עיון. במסגרת מכון טרומן יזם מחקרים משותפים עם חוקרים מצריים, פלסטינים, וירדניים. בשנת 2004 פרש מן האוניברסיטה העברית כפרופסור אמריטוס.
כהן שהה בשבתונים כפרופסור אורח באוניברסיטת יורק בטורונטו שבקנדה, באוניברסיטת פרינסטון, היה עמית מחקר בכיר באוניברסיטת פנסילבניה, באוניברסיטת אוקספורד, בסיינט אנטוני קולג' שבאוניברסיטת אוקספורד, במכון ללימודי היהדות ביארנטון שבבריטניה, ובלינקולן קולג' שבאוניברסיטת אוקספורד.
בסוף אוקטובר 2013, ביום העצמאות ה-90 של טורקיה, העניק סגן ראש ממשלת טורקיה לפרופסור כהן חברות כבוד באגודה ההיסטורית הטורקית, כהוקרה על מחקריו על האימפריה העות'מאנית. וזאת במסגרת טקס רשמי בו השתתפו מומחים מכל העולם (רבים ממדינות מוסלמיות), פרופסור כהן היה הישראלי היחיד שזכה בתואר זה.
נשוי לעמליה אב לשלושה נעם, טל, וענבל וסב ל-9 נכדים, שיר, מאי, רועי, אריאל, ליאור, יהונתן, נועה, רותם ותמר.
מחקריו.
תיאור מחקריו.
עיקר מחקריו של אמנון כהן נסובים על התקופה העות'מאנית וטורקיה. מאז ראשית שנות השבעים מתמקד בירושלים בתקופה הזאת. מחקריו התחילו בעבודת הדוקטורט שלו בה חקר את ארץ ישראל במאה ה-18, במידה רבה מחקריו סובבים סביב ארכיונים. כשעשה דוקטורט נסע לארכיונים של צרפת ואיסטנבול. תקופת מחקריו הראשונה עסקה בפרספקטיבה רחבה: במנהל, שלטון וכלכלה ובהמשך כשגילה את ארכיון בית הדין המוסלמי בתקופה העות'מאנית, חקר את החיים הפנימיים: כלכלה, חיי המשפט, המיעוטים, תוך התמקדות ביהודים.
בשנים האחרונות, בד בבד עם המשך מחקריו בתולדות א"י העות'מאנית, פנה לחקור את ההתרחשויות וההתפתחויות בעיראק של ימינו. הוא הקים קבוצת מחקר במסגרת מכון טרומן של האוניברסיטה העברית בנושא זה, שבה השתתפו חוקרים בכירים מאוניברסיטאות ומוסדות מחקר אחרים בישראל ובחו"ל. הקבוצה המשיכה בפעילותה המחקרית גם לאחר יציאתו לגמלאות, זימנה חוקרים בינלאומיים וקיימה כנסים ציבוריים בינלאומיים, ופרי מחקריה יצא לאור בספר,
בו כתב כהן מאמר.
מספריו.
יהודי ירושלים במאה השש-עשרה: לפי תעודות טורקיות של בית הדין השרעי.
ספרו זה של כהן ראה אור בהוצאת יד יצחק בן-צבי בשנת 1976 הוא כולל תיעתוק באותיות ערביות ותרגום לעברית של 25 תעודות מקוריות מארכיון בית הדין העות‘מאני בענייני היהודים בירושלים באותה מאה.
אוכלוסייה והכנסות בערי ארץ ישראל במאה ה-16.
ספר זה (Population and revenue in the Towns of Palestine in the sixteenth century) כתב אמנון כהן ביחד עם פרופסור ברנרד לואיס והוא ראה אור ב-1978 בהוצאת אוניברסיטת פרינסטון. הם השתמשו לצורך ספרם במפקדי האוכלוסין שערכו העות'מאנים בפרובינציות השונות אותן כבשו. כהן ולואיס בדקו את מפקדי שש הערים העיקריות של ארץ ישראל: ירושלים, חברון, שכם, עזה, רמלה וצפת. מפקדים אלה נערכו כל 10–15 שנה והיה ניתן להבין מתוכם את המפה הדמוגרפית. ניתן היה לראות לא רק תמונה סטאטית, אלא תמונה דינאמית, כיצד גדלה או קטנה האוכלוסייה בארץ ישראל.
מפלגות בגדה המערבית בתקופת השלטון הירדני 1967-1948.
לאחר כיבוש הגדה המערבית במלחמת ששת הימים נותר בשטחי מדינת ישראל ארכיון של שרותי הביטחון הירדניים, הוקמה קבוצת מחקר שסקרה את החומר וזה הועבר לגנזך המדינה.
ספרו של אמנון כהן, שראה אור ב-1981, המתבסס על חומרים אלו, עוסק במפלגות הפוליטיות בגדה המערבית בתקופת השלטון הירדני. הספר נכתב בעברית, תורגם לאנגלית ויצא לאור בהוצאת אוניברסיטת קורנל (Political Parties in the West Bank under the Jordanian Regime, 1949-1967). התמונה העולה ממנו היא שהפעילות הפוליטית המאורגנת של הפלסטינים בתקופת הירדנים, בה לא הוקמו מפלגות, אלא היו השאור שבעיסה של מפלגות מגוונים שונים. למשל מפלגת האחים המוסלמים שהיו פונדמנטליסטים דתיים, מפלגת הקומוניסטים, הלאומנים הערבים – שנים אחרי כן התגלגלו הללו לארגונים שיצאו כנגד מדינת ישראל. כל המפלגות הללו הוצאו אל מחוץ לחוק באמצע שנות החמישים, לאחר שהיו פעילות פוליטית והפגינו, מכיוון שהמלכים עבדאללה וחוסיין לא רצו אופוזיציה, מצב שנותר בעינו עד 1967. בספר מתוארים פרופיל המנהיגים, הפרוגרמה הפוליטית, תפישת העולם האידאולוגית שלהם.
ההיסטוריה של ארץ ישראל שלטון הממלוכים והעות'מאנים 1804-1260.
זהו הכרך השביעי בסדרת ההיסטוריה של ארץ ישראל בעריכת פרופסור יעקב שביט, שכהן היה חבר המערכת המדעית שלה. כהן ערך את הכרך וכתב בו יחידה העוסקת בארץ ישראל באימפריה העות‘מאנית 1516-1804.
מצרים וארץ-ישראל: אלף שנות קשרים (1948-868).
ספרו זה ((Egypt and Palestine: A Millennium of Association (868-1948) אותו ערך כהן ביחד עם פרופסור גבריאל בר ראה אור ב-1984 והוא תוצאה של ועידה שנערכה בנושא בעקבות הסכם השלום בין ישראל למצרים. הספר סוקר אלף שנות היסטוריה ביחסים הדדיים בין מצרים לארץ ישראל. בספר מופיע מאמר פרי עטו של כהן על הקשרים בין יהודי ירושלים וקהיר.
ירושלים: מחקרים בהיסטוריה של העיר.
ספר זה القدس دراسات في تاريخ المدينة אותו ערך אמנון כהן הוא אסופת מאמרים שהתפרסמו במקור ביד יצחק בן-צבי, על שלבים שונים של ההיסטוריה של ירושלים והוא ראה אור בשנת 1990. המאמרים תורגמו לשפה הערבית ועליהם נוספו כמה מאמרים שמקורם בערבית. המאמרים מתחילים בתקופה העתיקה ומגיעים לעת החדשה. בין הכותבים: שלמה דב גויטיין, יהושע פראוור, יהושע בן-אריה, אפרים אלימלך אורבך, דוד קרויאנקר.
חיי הכלכלה בירושלים העות'מאנית.