לקראת עונת 2004/05 חתם קז'ינובק בבאייר לברקוזן, והיה חלק מטריו התקפי איכותי שכלל את אנדריי וורונין ודימיטאר ברבטוב. קז'ינובק שיחק בבאייר לברקוזן במשך שתי עונות, בהן הבקיע תשעה שערי ליגה ב-52 משחקים. בקיץ 2007 עזב קז'ינובק את באייר לברקוזן וחתם בוולפסבורג, שם העביר שתי עונות מלאות והיה שחקן הרכב קבוע, בקבוצה ששמה לעצמה מטרה להיבנות כדי לתקוע יתד בצמרת הכדורגל הגרמני. את עונת 2008/09, שבסיומה זכתה וולפסבורג באליפות היסטורית, החל קז'ינובק בוולפסבורג, אך עבר במהלכה להנובר 96. בעונת 2009/10 נשאר קז'ינובק בהאנובר, ובסיומה פרש ממשחק פעיל.
קריירה בינלאומית.
קז'ינובק החל לשחק בנבחרת פולין בשנת 1998, ולאורך העשור הראשון של המאה ה-21 היה לאחד השחקנים הדומיננטיים ביותר של הנבחרת, שהעפילה לשלושה טורנירים גדולים אחרי שנות ה-90 השחונות. קז'ינובק השתתף במונדיאל 2002, מונדיאל 2006 ויורו 2008. בשלושת הטורנירים היה שחקן הרכב, אך נבחרת פולין לא צלחה בהם את שלב הבתים. לקז'ינובק 96 הופעות במדי נבחרת פולין, בהן הבקיע 15 שערים.
קריית ספיר
קריית ספיר הוא אזור תעשייה הממוקם בדרום-מזרח העיר נתניה הקרוי על שמו של פנחס ספיר. הוא תחום מדרום על ידי כביש 553, ממערב על ידי כביש החוף, מצפון על ידי אצטדיון נתניה וממזרח על ידי מסילת החוף. שטח אזור התעשייה הוא כ-5,000 דונם, והוא אזור התעשייה הגדול ביותר בנתניה, ואחד הגדולים ביותר בישראל. בזכות זאת, הוא מושך אליו עובדים רבים מכל יישובי האזור.
האזור קרוי לעיתים גם "אזור התעשייה פולג", "אזור התעשייה הדרומי", וגם "אזור התעשייה החדש", עקב העובדה שמצפון אליו נמצאת קריית אליעזר המשמשת גם היא כאזור תעשייה שהוקם לפני קריית ספיר, ומוכרת גם כ"אזור התעשייה הישן".
היסטוריה.
אזור התעשייה קריית ספיר הוקם בראשית שנות ה-50 של המאה ה-20. המפעל הראשון הוקם באזור בשנת 1952 על ידי קבוצת משקיעים בראשות לואיס הרצברג מניו יורק, היה מבשלת בירה בשם "מבשלת שיכר לאומית". הייצור במפעל החל באמצע 1953
מבשלת שיכר לאומית ("אביר") גדלה במהירות וכבשה לעצמה מקום של כבוד בשוק המקומי. היה זה עוד לפני שהוקמו השכונות הדרומיות של העיר. על גג המפעל ניצב במשך שנים בקבוק בירה אביר ענק עשוי מתכת בגובה של 8 מטר. הבקבוק סימל את הכניסה לנתניה לכל המגיעים מדרום על רקע החולות. את הבקבוק ייצר תושב נתניה, המסגר שלמה עמבר. בשנת 1985 נמכרה החברה לחברת טמפו.
בשנת 1962, הוקם מפעל 'אביק' (כיום 'טבע-אביק') לייצור מוצרים פרמצבטיים ווטרינריים. בשנת 1988 חברת טבע רכשה את 'אביק' כיום המפעל מתמקד בייצור חומר גלם לתרופות.
בשנת 1975, הוקם מפעל עסיס ממזרח למפעל טמפו. בשנת 1988 רכשה חברת אסם את פעילות החברה. בשנת 1998 הקימה אסם עם קיבוץ בית השיטה מיזם משותף שאיחד את פעילות עסיס עם פעילות המפעל של קיבוץ בית השיטה. רוב קווי הייצור של עסיס הועברו למפעל בבית השיטה שהבעלות בו התחלק בין אסם והקיבוץ. המפעל של עסיס בנתניה נסגר ובשנת 2001 נמכר המתחם תמורת 75 מיליון שקל לחברת גנדן השקעות, שהקימה במקום פאוור סנטר "סיטי פולג". שנמכר מאז לקבוצת ביג מרכזי קניות וחברת נצבא. בשנת 2012, מכרה קבוצת ביג את חלקה במרכז לנצבא תמורת 258 מיליון שקל.
בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 הוקם "פארק שיאים" בצידו הצפון מזרחי של אזור התעשייה, המשמש כיום לפעילות של תעשיות קלות, שבבים ואלקטרוניקה.
בשנות ה-90 של המאה ה-20 חלה תפנית בפעילות באזור שקיבל צביון של הייטק, מסחר, מחקר ופיתוח. שהתבטאה בבנייה חדשה, שיפור חזיתות (בעיקר בשדרות גיבורי ישראל), הריסת מבנים ישנים, חדירת עסקי הייטק ובתי מסחר מגוונים.
בשנות ה-2000.
החל מתחילת שנות ה-2000, קריית ספיר מאופיינת על ידי שילוב בין התעשייה ששלטה באזור בעבר, ובין בתי מסחר, מסעדות וחברות היי-טק שהתפתחו במקום בעשור הראשון של המאה ה-21, והאזור נמצא בתנופת בנייה והרחבת פרויקטים מסחריים. לאורך שדרות גיבורי ישראל קיימת פעילות משולבת של מרכזי קניות עתירי שטח כגון: "סיטי פולג", "איקאה", "מרכז יכין", רשתות מזון שונות, ובנקים. ברחוב יד חרוצים, מכיוון דרום ועד 'פארק שיאים', קיים ריכוז גבוה יחסית של מוסכים מפעלי בטון ושיש.
חברות היי-טק רבות תקעו התמקמו בקריית ספיר ובהן סיסקו, אלביט מערכות, סיירן, אורביט תקשורת, HP, וטאואר סמיקונדקטור ואופק צילומי אויר. גם חברות כמו סלקום, קבוצת דלק, סונול, שירביט חברה לביטוח וטבע קבעו את משרדיהן בקריית ספיר.
באפריל 2001 נפתח סניף ראשון של רשת הריהוט הביתי איקאה בישראל, בקריית ספיר. ב-5 בפברואר 2011 פרצה שרפה בסניף, והסניף נשרף כליל. הסניף נבנה מחדש, ונפתח ב-6 במרץ 2012.
תחבורה.
בחלקו המזרחי של אזור התעשייה נפתחה בשנת 2016 תחנת הרכבת נתניה - ספיר, המהווה חלק מקו הרכבת בנימינה - אשקלון, בין התחנות נתניה ובית יהושע. היא ממוקמת בסמוך למתחמים Y ופולג. בבניית התחנה הושקעו כ-70 מיליון שקל, והיא צפויה לשרת כמיליון איש בשנה. בשלהי אזור התעשייה ספיר, בסמוך לסינמה סיטי נתניה, ממוקם אצטדיון נתניה, אשר נחנך בסוף 2012, ומכיל 13,610 מקומות ישיבה.
האיש ההולך (בקרוב אגיע רחוק)
בקרוב אגיע רחוק
צפית
רובן דה לה רד
רובן דה לה רד גוטיירס (בספרדית: Rubén de la Red Gutiérrez; נולד ב-5 ביוני 1985 במוסטולס שבספרד) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת הקשר בריאל מדריד, בחטאפה ובנבחרת ספרד. כיום מאמן כדורגל.
הוא גדל במחלקת הנוער של ריאל מדריד, ובשנת 2007 עבר לחטאפה. עם חזרתו לריאל מדריד בעונה שלאחר מכן סבל ממחלת לב חמורה, שהשביתה אותו לשנתיים והביאה לפרישתו.
דה לה רד היה חלק מסגל נבחרת ספרד שזכתה ביורו 2008.
קריירת מועדונים.
ריאל מדריד.
דה לה רד נולד במוסטולס שבספרד. בגיל 14 הצטרף למחלקת הנוער של ריאל מדריד. בשלב כלשהו בצעירותו עבר לקבוצת הכדורגל של מוסטולס לאחר שנאמר לו בריאל מדריד כי הוא אינו טוב מספיק, אך הוא חזר למועדון במהרה. לאחר ארבע עונות במחלקת הנוער תחת רצה המאמן קיקה פלורס, שעבר לאמן את חטאפה, שדה לה רד יצטרף אליו, אך המועדון סירב.
ב-10 בנובמבר 2004 ערך דה לה רד את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-50 בניצחון 2-1 על טנריפה במסגרת גביע המלך הספרדי. ב-22 בספטמבר 2005 ערך דה לה רד את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הספרדית, כשנכנס כמחליף בדקה ה-88 בניצחון 3-1 על אתלטיק בילבאו. הוא ערך 2 הופעות ליגה נוספות כחילוף מאוחר בעונת .
לקראת עונת , לאחר ששיחק רוב הזמן בריאל מדריד קסטיליה, קבוצת המילואים של ריאל מדריד, נקרא דה לה רד לסגל הראשון של המועדון על ידי המאמן פאביו קאפלו. ב-9 בנובמבר 2006 הבקיע דה לה רד את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 5-1 על אסיחה במסגרת גביע המלך הספרדי. הוא ערך 7 הופעות ליגה בעונה זו, בה זכתה ריאל מדריד באליפות ספרד. בחודש יולי 2007 חידש דה לה רד את חוזהו במועדון עד לשנת 2011.
חטאפה.
ב-31 באוגוסט 2007 עבר דה לה רד לחטאפה, גם היא קבוצה מליגת העל הספרדית, כאשר לריאל מדריד ישנה האפשרות לרכוש אותו במשך השנתיים הבאות. ב-16 בספטמבר ערך דה לה רד את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 55 דקות בהפסד 1-0 לאספניול במסגרת המחזור הראשון בליגה. ב-22 בדצמבר הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון ובליגת העל הספרדית, שער בדקה ה-85 בניצחון 2-0 על אלמריה במסגרת המחזור ה-17. בעונתו היחידה במועדון ערך דה לה רד 31 הופעות ליגה, בהן הבקיע שלושה שערים.
במהלך העונה נאלץ דה לה רד לשחק בין היתר כבלם בשל פציעות של חבריו לקבוצה. הופעה זכורה בתפקיד זה היא הופעתו במשחק הגומלין של שלב רבע הגמר של גביע אופ"א נגד באיירן מינכן, בו הורחק בדקה השישית. בטורניר זה הבקיע 3 שערים ב-11 הופעות.
החזרה לריאל מדריד והפרישה.
בחודש מאי 2008 אישר נשיא ריאל מדריד, רמון קלדרון, כי דה לה רד יחזור לקבוצה לקראת עונת . ב-24 באוגוסט הבקיע דה לה רד את שערו הראשון מאז חזרתו למועדון, שער בדקה ה-87 בניצחון 4-2 על ולנסיה במסגרת משחק הגומלין של הסופר קאפ הספרדי, בו זכתה ריאל מדריד לאחר שניצחה 6-5 בסיכום. ב-21 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה במדי ריאל מדריד, שער בדקה ה-53 בניצחון 2-0 על ראסינג סנטנדר במסגרת המחזור השלישי.
ב-30 באוקטובר 2008 הובהל דה לה רד לבית החולים לאחר שהתמוטט במהלך משחק נגד ריאל אוניון במסגרת גביע המלך הספרדי. בבית החולים התגלה כי הוא התעלף בשל מאמץ. ב-12 בדצמבר הודיע המועדון כי דה לה רד יחמיץ את שארית העונה כאמצעי זהירות, וכמה דיווחים בתקשורת טענו כי הוא מעולם לא יתאושש ויחזור לשחק כדורגל.
בסוף חודש יוני 2009 נערכו לדה לה רד בדיקות נוספות שקבעו חד משמעית כי הוא יחמיץ גם את עונת , וב-2 ביולי המועדון אישר זאת. חולצה מספר 18, שנלבשה על ידי דה לה רד, ניתנה לרכש החדש ראול אלביול, שהבטיח כי יחזיר לדה לה רד את החולצה אם וכאשר יחזור.
בחודש ינואר 2010 דווח כי ריאל מדריד ניסתה לבטל את החוזה עם השחקן, לו נשארו שנתיים בחוזה, בהן היה עתיד לקבל שכר מלא.
ב-3 בנובמבר 2010 הודיע דה לה רד על פרישה מכדורגל בגיל 25 בלבד. קודם לפרישתו הצהיר כי ישאר במועדון כמאמן נוער.
קריירה בינלאומית.
דה לה רד זומן לראשונה לסגל הבוגר של נבחרת ספרד לקראת משחק הידידות נגד נבחרת איטליה ב-26 במרץ 2008, אך הוא לא שיחק באותו משחק.
על-אף שלא שיחק בנבחרת, הוא נכלל בסגל של המאמן לואיס אראגונס לקראת יורו 2008. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות נגד נבחרת פרו שקדם לטורניר, והוסיף הופעה נגד נבחרת ארצות הברית.