סילבסטר אילונגה אילונקמבה (באנגלית: Sylvestre Ilunga Ilunkamba; נולד ב-1947) הוא פוליטיקאי מקונגו שמכהן בתפקיד ראש ממשלת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו החל ממאי 2019. הוא הקים רשמית את ממשלתו באוגוסט 2019. בשנות השבעים כיהן במספר תפקידים בממשלות קונגו, והיה בעבר פרופסור באוניברסיטת קינשאסה. אילונגה היה גם מזכ"ל חברת הרכבות הלאומית של קונגו. אילונגה הוא בעל מוניטין טוב כעובד ציבור מנוסה וטכנוקרט, וידוע בתור בעל ברית של הנשיא לשעבר ג'וזף קבילה.
דניס פרוצנקו
דניס ניקולאייביץ' פרוצנקו (נולד ב-18 בספטמבר 1975, אשגבאט) הוא רופא מרדים רוסי, משמש כרופא ראשי בבית החולים הקליני העירוני מספר 40 (בית חולים בקומונארקה שבמוסקבה).
על פי העיתון קומרסאנט, פרוצנקו הוא "סמל למאבק במגפת הקורונה ברוסיה".
ביוגרפיה.
דניס פרוצנקו נולד ב-18 בספטמבר 1975 אשגבאט (טורקמניסטן הסובייטית) במשפחת רופאים. הוא למד במכון הרפואי הממלכתי של טורקמן (TSMI).
בשנת 1999 סיים את לימודיו האקדמיה לרפואה במוסקבה. בשנת 2000 סיים התמחות עם תואר בהרדמה וטיפול נמרץ. באותה שנה החל לעבוד בבית החולים הקליני העירוני מספר 7, תחילה כמרדים ומשנת 2008 כסגן רופא ראשי. בשנים 2003–2007 שימש כעוזר במחלקה להרדמה וטיפול נמרץ באוניברסיטה הרפואית על שם פירוגוב. משנת 2014 ועד 2016 עבד כסגן רופא ראשי בבית חולים קליני להרדמה ולטיפול נמרץ מספר 1 על שם פירוגוב.
מאז 2019 הוא הרופא הראשי של בית החולים הקליני הממלכתי מספר 40 של מחלקת הבריאות בעיריית מוסקבה. פרוצנקו הוא סגן נשיא ההתאחדות הרוסית למומחים לזיהום כירורגי, חבר הנשיאות ועורך המנהלים בקבוצת היוזמה להכנת המלצות קליניות לטיפול נמרץ בדלקת ריאות קשה שנרכשה על ידי הקהילה של ועדת התאחדות המרדימים וההחייאה של הפדרציה הרוסית. הוא גם חבר באגודה האירופית לטיפול נמרץ (ESICM).
כרופא ראשי בבית החולים בקומונארקה.
בית החולים בקומונארקה (בית החולים הקליני הממלכתי מספר 40) נפתח בסוף 2019. בתחילת מרץ 2020 הקצתה עיריית מוסקבה לבית חולים חולים עם חשד שנדבקו בנגיף COVID-19. ב-19 במרץ, בריאיון ל-BBC, קרא פרוצנקו להטלת סגר במוסקבה.
ב-24 במרץ ביקר נשיא רוסיה ולדימיר פוטין בבית החולים, שבדק יחד עם פרוצנקו את הבניין וכינה את עבודתו של הרופא הראשי "דוגמה לעבודה טובה" והעניק לו את פרס גיבור העמל של הפדרציה הרוסית על מאבקו בנגיף וקיבל גם את פרס עיריית מוסקבה על פועלו.
ב-31 במרץ 2020 התברר כי פרוצנקו אובחן כחולה בנגיף COVID-19, הוא התבודד במשרדו והמשיך להשתתף בעבודה עם חולים ותקשורת עם העולם החיצון באמצעות תקשורת וידאו ב-Zoom. ב־15 באפריל הוא דיווח כי שתיים מהבדיקות שלו לנגיף קורונה הראו תוצאות שליליות והוא שב לעבודה מלאה בבית החולים.
די בראון
איברהימה קאסורי פופאנה
איברהימה קאסורי פופאנה (נולד ב-1954) הוא פוליטיקאי גינאי שכיהן כראש ממשלת גינאה מ-21 במאי 2018 עד 5 בספטמבר 2021.
פופאנה הוא מומחה למדיניות כלכלית, מילא בעבר מספר תפקידים אסטרטגיים בממשל גינאה, בהם שר המדינה להשקעות ושותפויות ציבוריות-פרטיות תחת ממשל אלפא קונדה ושר הכלכלה והפיננסים תחת ממשל לנסנה קונטה. כמו כן, הוא היה מועמד לנשיאות בשנת 2010.
ביוגרפיה.
איברהימה קאסורי פופאנה נולד בפורכריה (גינאה התחתונה) למשפחה של איכרים מוסלמים. בשנת 2000 עזב את הממשלה והחליט לנסוע לחו"ל. תחילה טס לסנגל ואחר כך לארצות הברית. בשנת 2002 השיג דוקטורט בפיתוח, מימון ובנקאות כשלמד באמריקן יוניברסיטי בוושינגטון והיה יועץ בינלאומי.
כהונתו כראש הממשלה.
ב-21 במאי 2018 מונה איברהימה קאסורי פופאנה לראש ממשלת גיאנה בידי הנשיא אלפא קונדה. הוא הודיע על תוכנית שאפתנית להפחתת עוני במדינה שמטרתה לעזור ל-40% מהגינאים ולהצילם מעוני קיצוני עד 2025.
ב-2021 במהלך ההפיכה הצבאית בגינאה הודח פופאנה מתפקידו.
בית חולים פיוטר הגדול (סנקט פטרבורג)
בית החולים פיוטר הגדול (ברוסית: Больница Петра Великого; משנת 1918 עד 1994 - בית החולים מצ'ניקוב) הוא אחד מבתי החולים הגדולים בעיר סנקט פטרבורג. ממוקם ברובע המשמר האדום, בסמוך לתחנת הרכבת פיסקאריובסקה.
כיום, בית החולים הוא הבסיס הקליני של האוניברסיטה הרפואית הצפון-מערבית הממלכתית על שם מצ'ניקוב.
היסטוריה.
ההחלטה על הקמת בית חולים עם 1,000 מיטות התקבלה בישיבה של הדומה הממלכתית של האימפריה הרוסית ב-8 בינואר 1903 לזכרו של מייסד העיר, פיוטר הגדול. באותה שנה הונחה אבן פינה על ידי פרופסור ולדימיר בכטרב באתר הבנייה. השלמת הבנייה נועדה להיות בסימן 200 שנה לעיר סנקט פטרבורג. במאי 1906, הודיעה האגודה הקיסרית לאדריכלים על תחרות לפרויקט בית חולים. פרויקט בית החולים פותח עוד מספר שנים, תוך התחשבות בהישגים האחרונים של המדע והטכנולוגיה של אותה תקופה וסטנדרטים מערב אירופיים של אותה תקופה. פרויקט הגמר כלל 16 הצעות שכללו מבני ביתן בן שתי קומות ושלוש קומות בהיקף כולל של 2,000 מיטות. הפתרון האדריכלי מעוצב בסגנון "הולנדי", האופייני לסנקט פטרסבורג של תקופת פיוטר.
אף על פי שהבנייה החלה בשנת 1907, טקס חניכת בית החולים נערך רק ב-30 (17) במאי 1910 (ביום הולדתו של פיוטר הראשון) בנוכחות הקיסרית אלכסנדרה פודורובנה והדוכסים הגדולים. פתיחת בית החולים התקיימה ב-1 במאי 1914. בשלב זה הוקמו ששה ביתנים עם 600 מיטות לחולים. בעקבות פרוץ מלחמת העולם הראשונה, בסוף 1914, היו בבית החולים 1,200 מיטות, עד 1917 כבר היו בבית החולים 1,500 מיטות (על פי מקורות אחרים - 1,450) ונפתחו בו מחלקות כולרה, בטן וטיפוס.
ב-24 בדצמבר 1918 בית החולים נקרא על שם איליה איליץ' מצ'ניקוב. אך עד מהרה הופסקה הבנייה ומשנת 1919 עד 1924 בית החולים היה סגור. את עבודת שחזור בית החולים בשנים 1922–1924 הוביל המנתח המצטיין ולדימיר אנדרייביץ' אופל, כשבאותה עת נוצרו בבית החולים מחלקות לכירורגיה, אונקולוגיה ועוד.
בשנת 1929 כבר היו בו 2,000 מיטות בבית החולים והוא הפך למוסד הרפואי הגדול ביותר במדינה. במתחם בית החולים אורגנה חווה עוצמתית ובה אסם, אורווה, חממות, חנות ירקות ומכוורת. בבית החולים היו 16 דונם של אדמה מעובדת, שבה בנוסף לגידול ירקות, גידלו תותים, פטל, דומדמניות, תפוחים ועשבי תיבול. בשנת 1932 נפתח מכון ללימודי רפואה ובשנת 1935, הוא הפך לחלק מהמכון הרפואי הלנינגרדי השני, כשבית הספר הטכני הפך לבית ספר לסיעוד ובית החולים הפך לבסיס הקליני של מכון זה.
במהלך מלחמת העולם השנייה, אורגן בית החולים כבית חולים צבאי ובו 1,250 מיטות. בתקופה הראשונה של המלחמה, עד ספטמבר 1941, העומס היה דומה לתקופה שלפני המלחמה, הייתה אספקה של תרופות, תחבושות, מים זורמים, ביוב, אספקת חשמל. התקיפות האוויריות במסגרת המצור על לנינגרד החלו בספטמבר, חשמליות נעצרו בנובמבר והצוות כבר לא יכול היה ללכת ברגל 12–15 ק"מ. לכן כמעט כל הרופאים עברו להתגורר במשרדיהם. בחורף הראשון של המצור, אספקת המים, הביוב והחימום לא הייתה סדירה, אספקת החשמל הופסקה, חדרי רנטגן, מעבדות, מפעל כביסה, אמבטיות הפסיקו לעבוד ובית מרקחת הפסיקה להכין פתרונות מים. האוכל הוכן על תנורי עץ, שהדלק עבורם הוכן על ידי צוות בית החולים עצמו. לאחר המלחמה המשיך בית החולים לפעול כאחד מבתי החולים העירוניים.
לאחר התפרקות ברית המועצות.
ב-24 במרץ 2014, עובדי יחידת ההחייאה והטיפול נמרץ יצאו לשביתת רעב בלתי מוגבלת עקב הפחתה חדה בשכרם. לאחר פגישה עם רקטור האוניברסיטה הרפואית הצפון-מערבית ב-26 במרץ, הודיעו העובדים על סיום שביתת הרעב. ב-20 בנובמבר 2014 בשעה 02:06 התקבלה התראה מצוות חדר המיון על שרפה באולם 18 בקומה השנייה. צוות הביתן פינה את חולי המרפאה. בשעה שלוש לפנות בוקר חוסלה האש על ידי כבאי המשרד למצבי חירום. הסיבה לשרפה הייתה עישון במרפסת הבניין, האזעקה לא פעלה במה שהצביע על רשלנות הנהגת האוניברסיטה (מאחר שלמנהליה נמסרו מספר פעמים התראות על עישון בבניינים).
טאליס אובד מוזס
טאליס אובד (עובד) מוזס (נולד ב-24 באוקטובר 1954) הוא פוליטיקאי שמכהן כנשיא ונואטו החל מ-6 ביולי 2017.
ביוגרפיה.
מוזס למד בבית הספר היסודי משנת 1964 עד 1967. בהמשך עבד כמורה בבתי ספר שונים. הוא למד במכללה המיסיונרית והתנ"ך בסידני, אוסטרליה בשנים 1980–1981.
מוזס עבד גם בתפקיד כומר, לאחר שקיבל הכשרה וחינוך דתי באוסטרליה ובפפואה גינאה החדשה.
ב-6 ביולי 2017 הוא נבחר לרשת את הנשיא הקודם שנפטר. הוא נבחר לתפקיד לאחר ארבעה סבבי הצבעה והושבע מיד לאחר מכן.
ג'ון ג'וזף אנקינג
ג'ון ג'וזף אנקינג (באנגלית: John Joseph Enneking; 4 באוקטובר 1841 - 16 בנובמבר 1916) היה צייר אימפרסיוניסטי אמריקאי שקשור לאסכולת בוסטון.
ביוגרפיה.
אנקינג נולד במשפחה ממוצא גרמני במינסטר, אוהיו. הוא התחנך במכללת מונט סנט מרי, סינסינטי, שירת במלחמת האזרחים האמריקאית בשנים 1861-1862, למד אמנות בניו יורק ובבוסטון, ויתר על המשך הלימוד כי היו לו בעיות ראייה. אבל חזר ללמוד לצייר לאחר שנכשל בייצור כלי פח.
בשנים 1873 - 1876 למד במינכן ובפריז, וחזר לשם בשנים 1878-1879. כמו כן צייר בהולנד. אנקינג הוא צייר חוץ, והנושא החביב עליו היה הדמדומים של סתו בניו אינגלנד. באופן כללי הוא אהב את האור של תחילת האביב, סוף הסתיו הבוקר והערב בחודשי החורף.
אניקינג נפטר בבוסטון בשנת 1916.
זמן קצר לאחר מותו נערכו תערוכות זיכרון ליצירותיו במועדון האמנות בוסטון ובפורטלנד, מיין.
עשור לאחר מכן נערכו שתי תערוכות בגלריית ווס בבוסטון בשנת 1922 ו -1926.