ב-29 באוקטובר 2008 הוכרזו ארבעת הערים שהגישו מועמדות לארח את המשחקים הגאים ב-2014: וושינגטון די. סי., קליבלנד, בוסטון ומיאמי, כולן מארצות הברית. סה"כ 14 ערים הביעו כוונה לארח את המשחקים. במהלך תהליך בחינת הערים מיאמי ביטלה את מועמדותה ב-15 במרץ 2009.
במטרה לשפר את מעמדה ביחס לערים האחרות מבחינת הקהילה הגאה, העבירה קליבלנד תקנה עירונית שאיפשרה רישום רשמי לזוגות להט"בים, שלא היה בעל הטבות כלשהן, אלא סימבולי בלבד. התקנה הובילה להפגנות ומחאות מצד כמרים ומנהיגי דת בעיר. בנוסף, העיר חברה לאיגוד הרודיאו הגאה הבינלאומי והציעה להוסיף לראשונה את ספורט הרודיאו למשחקים. חברי ועדת המכרז של פדרציית המשחקים הגאים ציינו כי לא בהכרח יבחרו בעיר הכי "גיי פרנדלי", משום שרוצים לראות את ההשפעה של המשחקים על קבלה לקהילה הגאה ברחבי העולם. מסיבות אלו לא נתנו עדיפות מיוחדת לבוסטון, עיר בה יש זכויות להט"ב מתקדמות ביחס לערים האחרות.
ב-29 בספטמבר 2009 הכריזה פדרציית המשחקים הגאים כי בחרו בקליבלנד לארח את המשחקים ב-2014, בטקס שנערך בקלן, גרמניה, בה נערכו המשחקים ב-2010.
הכנת העיר ומימון.
ב-13 באפריל 2013, הוכרז כי המשחקים הגאים ב-2014 יהיו הראשונים שיקבלו נותן חסות רשמי, אחרי שעמותת קליבלנד, קרן קהילתית שעוסקת בקידום הקהילות באזור העיר קליבלנד, הכריזה על מענק של רבע מיליון דולר לסיוע במימון המשחקים. בעקבות כך שונה שמם של המשחקים ל"המשחקים הגאים 2014 מוגשים על ידי עמותת קליבלנד". ארגונים מקומיים נוספים נרתמו לסייע להצלחת המשחקים, ביניהם כנסיית ישו המאוחדת , שהפכה לכנסייה הראשונה שנתנה חסות למשחקים הגאים, ותאגיד ראיית החשבון ארנסט אנד יאנג.
מתקנים.
במהלך המשחקים נערכו 37 תחרויות שונות שהתפרסו על אתרים רבים בשטח הערים קליבלנד ואקרון. פדרציית המשחקים הגאים הפיצה הוראות הגעה לכל אחד מהמתקנים שהיו בשימוש.
משלחת ישראל.
משלחת ישראלית מטעם אגודת הלהט"ב השתתפה באירוע, בראשות מנכ"לית האגודה ומיכל שר חברת הוועד המנהל ובחסות "אדידס". המשלחת כללה 7 ספורטאים שזכו כולם במדליות, 10 מדליות בסך הכל, מהן 4 מדליות זהב, 4 מדליות כסף ו-2 מדליות ארד.
במסגרת אירועי התרבות במהלך המשחקים הופיעה הזמרת הישראלית מיטל דה רזון. אליה הצטרפו משלחת של אמנים, ביניהם אמיר פרישר גוטמן ודי ג'יי יואב ארנון.
השפעה.
על פי הערכות כלכליות מוקדמות. המשחקים היו צפויים להשפעה כלכלית בסך 58 מיליון דולרים באזור קליבלנד. לפי מחקר שנערך בדצמבר 2014, ההשפעה הכלכלית של אירוח המשחקים באזור הייתה בסך 52.1 מיליון דולר.
מי שענה לאברהם אבינו
מי שענה לאברהם אבינו היא ליטניה שמקורה בתקופת הגאונים הנאמרת במסגרת אמירת הסליחות אצל יהודי אשכנז.
התוכן הוא בקשה מה' שיענה לתפילת הציבור כפי שענה לתפילתו של דמות אחרת מהתנ"ך שהייתה בצרה ונענתה. הליטניה נשענת על נוסח התפילה בתעניות גשמים כפי שהוא מופיע ב:
תוך שינוי הלשון מפנייה של שליח הציבור אל הקהל ("יענה אתכם") לבקשה של הקהל בגוף ראשון ("הוא יעננו").
החלק המרכזי בסליחה, שבנוסח יהודי אשכנז הוא בן עשרים שורות, שכל אחת מהשורות פותחת במילים "מי שענה", ומסיימת בבקשה "הוא יעננו". באמצע השורה, כאמור, מוזכר אדם ואירוע מהתנ"ך בו הקב"ה ענה לתפילתו.
המקבילה "דעני לעניי".
סליחה ארמית שמבוססת על אותו התוכן נאמרת בנוסח הספרדים (ובנוסח יהודי תימן): רחמנא דעני לעניי.
אצל יהודי אשכנז נאמר קטע ארמי קצר מתוך הנוסח הארמי הנאמר אצל יהודי ארצות האסלאם מיד בסיום הסליחה העברית בנוסח זה:.. ..
שתי השורות הראשונות בקטע ארמי זה הולחנו לניגון חב"ד: רחמנא דעני.
גאולוגיה פלנטרית
כלי אפייה
טורייה
ויז'ניץ בורו פארק
למפירה
למפירה (בספרדית: Lempira; נהגה: [lɛmˈpɪrə], סימון לפי תקן ISO 4217: HNL) הוא ההילך החוקי של הונדורס. הלמפירה מחולקת ליחידות משנה של מאה סנטבוס.
אטימולוגיה.
מטבע הלמפירה נקרא על שם הנסיך (קאסיקה ) למפירה שליט בני הלנקה שהתגוררו באזור הונדורס במאה ה-16 טרם הגעת הספרדים. בתרבות ההונדורית מוכר למפירה כמי שהנהיג את ההתנגדות לכובש הספרדי (בחוסר הצלחה), והוא נחשב גיבור לאומי.
דיוקנו מופיע על שטר של 1 למפירה, וכן על המטבעות 20 ו-50 סנטבוס.
היסטוריה.
הלמפירה נכנסה לשימוש לראשונה בשנת 1931, והחליפה את הפסו ההונדורי . בסוף שנות השמונים שער החליפין היה שתי למפירות לדולר אמריקאי (מטבע 20 סנטבוס נקרא דאימה ("daime") מכיוון שהיה שווה לזה של הדיים האמריקאי). בספטמבר 2018 שער החליפין של הלמפירה חצה את רף ה-24 למפירות לדולר. ומאז הוא נע בין 24 ל-25 למפירות לדולר אחד.
מטבעות.
בשנת 1931 הוטבעו מטבעות בערכים של 5, 20 ו-50 סנטאבוס ולמפירה אחת. מטבעות של 1, 2 ו-10 סנטבוס נוספו בשנת 1935, 1939 ו-1932 בהתאמה. ייצורם של מטבעות הכסף של 1 למפירה הופסק בשנת 1937. ושאר מטבעות הכסף (20 ו-50 סנטאבוס) הוחלפו בקופר-ניקל בשנת 1967. מטבעות ה-1 וה-2 סנטבוס הוטבעו לאחרונה בשנת 1998 ו-1974 בהתאמה ויצאו מהמחזור.
המטבעות הנמצאים כיום במחזור הם:
שטרות.
בנק הונדורס ובנק אטלנטידה הדפיסו את שטרות הלמפירה הראשונים בשנת 1932, בערכים של 1, 2, 5, 10 ו-20 למפירות. הבנק המרכזי של הונדורס השתלט על הדפסת השטרות בשנת 1950, ובאותה שנה הדפיס לראשונה שטרות ה-50 וה-100 למפירה. ובשנת 1995 את שטר ה-500 למפירה.
בינואר 2010 הושק שטר חדש של 20 למפירה שהודפס על בסיס פולימרי, והונפקו ממנו 60 מיליון שטרות.
השטרות במחזור הם:
אדן בודור
אדן בודור (במקור קראוס, בהונגרית: Bodor Ödön; קאפובאר, 24 באוקטובר 1882 – בודפשט, 22 בינואר 1927) היה ספורטאי, זוכה מדליית ארד אולימפית (לונדון 1908) בריצת שליחים 1600 מטר מעורבת (200 מטר, 200 מטר, 400 מטר ו-800 מטר), אלוף אוסטריה (1902) בריצת מייל, 12 פעמים אלוף הונגריה בריצת 440 יארד (1908, 1909 ו-1911), בריצת 880 יארד (1906, 1909, 1910, 1911 ו-1912) ובריצת מייל (1905, 1906, 1908 ו-1910) ושיאן הונגריה בריצה (קבע 11 שיאים לאומיים). נוסף לכך, היה שחקן נבחרת הונגריה בכדורגל, מאמן אתלטיקה ועיתונאי הונגרי-יהודי.
ביוגרפיה.
הוא התחרה כספורטאי ב-MÚE (איגוד השחייה ההונגרי), ב-BPTTSE (איגוד הספורט הרשמי של הדואר והטלגרף בבודפשט) ולאחר מכן ב-PSE (איגוד הספורט של הדוורים).
בשנת 1903 היה בודור חבר בנבחרת הונגריה בכדורגל.
מדליית ארד אולימפית.
באולימפיאדת לונדון (1908) זכה בודור במדליית ארד בריצת שליחים 1600 מטר מעורבת (200 מטר, 200 מטר, 400 מטר ו-800 מטר) ביחד עם פאל שימון, פרידייש מזאי ויוז'ף נאג'י בתוצאה של 3:32.5 דקות, אחרי ארצות הברית (3:29.4 דקות) וגרמניה (3:32.4 דקות). הוא רץ את 800 מטר. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:55.4 דקות, 2 עשריות השנייה לאט ממדליית ארד טוהשתתף בשלב חצי הגמר בריצת 1500 מטר.
באולימפיאדת סטוקהולם (1912) הוא השתתף בריצת 800 מטר בשלב המקודמות סיים שלישי במקצה (רק שני הראשונים עלו לשלב הבא) ולא עלה לשלב חצי הגמר. נוסף לכך, הוא סיים במקום שביעי בריצת שליחים 4x400 מטר בתוצאה של 3:29.4 דקות.
חיים אישיים.
לאחר פרישתו עבד בודור כפקיד דואר, וכן היה כתב בפשטי נפלו וב"העיתון של פשט", ועוד עיתונים. נוסף לכך עבד כמאמן אתלטיקה. הוא נפטר כתוצאה מתאונה קשה במשטח הקרח של פארק העיר.
העמדה (מיני-סדרה, 1994)
העמדה (באנגלית: The Stand) היא מיני-סדרה מסוגת דרמת אימה, שעלתה לשידור בשנת 1994, המבוססת על רומן באותו השם מאת הסופר סטיבן קינג, שגם היה אחראי על כתיבת התסריט וגם הופיע בתפקיד משני במהלך מיני-הסדרה. מיני-הסדרה בוימה על ידי הבמאי מיק גאריס. על מנת לספק את הציפיות ממעריציו של קינג ואף מקינג עצמו, מיני-הסדרה מהווה עיבוד נאמן ברובו לספר המקורי, עם שינויים קלים בלבד שנעשו על מנת לעמוד בסטנדרטים של רשת "ABC".
מיני-הסדרה כלל אנסמבל שחקנים של יותר מ-125 דמויות בעלי תפקיד הדורש דיבור, ביניהם נמצאים גארי סיניס, מיגל פרר, רוב לאו, אוסי דייוויס, רובי די, ג'יימי שרידן, לורה סן ג'אקומו, מולי רינגוולד, קורין נמק, אדם סטורק, ריי וולסטון ומתיו פרויר. מיני-הסדרה צולמה במספר מקומות שונים וב-225 סטים. עם זאת, כל פרק קיבל תקציב של 6 מיליון דולר. על מנת להוזיל את העלות, מיני-הסדרה צולמה על סליל פילם של 16 מ"מ. מיני-הסדרה שודרה ברשת "ABC" מ-8 במאי עד ל-12 במאי 1994. מיני-הסדרה זכתה לביקורות חיוביות והייתה מועמדת לשישה פרסי אמי, וזכתה בקטגוריות האיפור ועריכת הסאונד.
עלילה.
ב-13 ביוני, מעבדה ממשלתית חשאית ביותר הנמצאת בקליפורניה הכפרית, משחררת בטעות גרסה ניסיונית של שפעת, שיועדה למטרות לחימה ונקראת "פרויקט בלו", לאחר שחייל בצבא ארצות הברית, צ'ארלי ד. קמפיון, ברח מהמעבדה ונסע ברחבי מדינה, תוך כדי הפצת הנגיף שלא ביודעין. ב-17 ביוני, קמפיון מתנגש במכוניתו בתחנת דלק בארנט, טקסס, שם נמצא באותו הרגע תושב מקומי בשם סטו רדמן. כאשר קמפיון מת, הוא מזהיר את רדמן כי איש "אפל" רדף אחריו. למחרת האירוע, צבא ארצות הברית מגיע לעיירה ומטיל עליה סגר.