בעירוב תחומין באמצעות מזון יש צורך באמירה מפורשת בשעת הנחת העירוב על כך שהאדם מתכוון לקבוע את שביתתו במקום זה, וללא אמירה זו אין משמעות להנחתו. המניח מברך בשעת הנחת העירוב: "ברוך אתה ה' אלוקינו מלך העולם אשר קדשנו במצוותיו וצוונו על מצות עירוב". הברכה אינה מעכבת את העירוב. נוסח האמירה המתלווה להנחת עירוב תחומין הוא: "בעירוב זה יהיה מותר לי (בעירוב המונח על ידי שליח: שמו של המשלח) ללכת מחר ממקום זה אלפים אמה".
עירוב תחומין שנפסל.
בכל המקרים בהם העירוב נפסל, האדם המניחו חוזר לתחום השבת המקורי שלו, אף שהתכוון ליצור לעצמו תחום שבת אחר כתחליף לתחום השבת המקורי. במקרה ובשעת כניסת השבת האדם שעבורו הונח עירוב התחומין שהה מחוץ לתחום השבת החדש, העירוב בטל והוא חוזר לתחום השבת הרגיל שלו.
ספק עירוב.
אם ישנו ספק לאחר שהונח העירוב בדבר כשרותו, כגון ספק אם נאכל העירוב קודם שעת בין השמשות או לאחריה - העירוב כשר מכח הכלל: "ספק עירוב כשר". כלל זה הוא דווקא כאשר העירוב הונח בוודאות, אולם אם ישנו ספק לגבי עצם הנחת העירוב - העירוב פסול.
תחום ד' אמות בעיר לאחר הנחת העירוב.
ישנה מחלוקת אם לאחר הנחת העירוב יכול מניח העירוב ללכת בכל היישוב בו הוא שובת בפועל לאחר הנחת העירוב, גם למרחק גדול מאלפיים אמה ממקום הנחת העירוב, אם מניח העירוב לן ביישוב.
המניח עירוב תחומין בתוך עיר גדולה - רשאי ללכת בכל תחומה אפילו אם שטחה גדול בהרבה מתחום שבת.
ברירה בהנחת העירוב.
ניתן להניח עירוב קודם שבת, אך ההחלטה אם הוא ישפיע תתקבל על ידי האדם בשבת. דין זה הוא מכח העקרון ההלכתי 'ברירה' שמשמעותו אפשרות למתן תוקף רטואקטיבי ('למפרע') לפעולה שנעשתה בעבר. מכח עיקרון זה ניתן להניח עירוב תחומין ביום שישי, ולקבוע האם הוא יחול או לא בשבת עצמה, להניח עירוב תחומין עבור כל שבתות השנה כאשר הקביעה אם הוא יחול או לא בכל שבת היא ביד המניח (ובתנאי שהעירוב קיים באותו ערב שבת בין השמשות) ולהניח שני עירובי תחומין בכיוונים סותרים, כאשר ההחלטה איזה מהם יחול תהיה בשבת.
היסטוריה של ארה&quot;ב
רטיקולוציט
רטיקולוציטים הם תאי דם אדומים צעירים, שרק השתחררו ממח העצם אל זרם הדם, לאחר יום בו שהו בזרם הדם הם מסיימים את תהליך התבגרותם והופכים לכדוריות דם אדומות רגילות. שמם של הרטיקולוציטים נגזר מכך שבעזרת מיקרוסקופ ניתן לראות דרך קרום התא את הרטיקולום אנדופלסמי (אברון הנמצא בציטופלזמה ומהווה מדור תאי מסועף מאוד בעל פעילויות ייחודיות) ובתוכם יש שרידי RNA שנצבעים בצביעה מיוחדת כ"רשת".
כמות הרטיקולוציטים התקינה היא 25,000-75,000 במ"ל. כלומר, כאחוז בלבד מסך כמות כדוריות הדם האדומות.
עלייה במספר הרטיקולוציטים - רטיקולוציטוזיס - יכולה להתרחש כאשר יש תיקון של אנמיה, למשל: מי שסבל מאנמיה עקב חסר ברזל והחל לקבל ברזל, מספר הרטיקולוציטים יעלה אצלו בשלב התיקון של האנמיה.
סיבה אחרת אפשרית לרטיקולוציטוזיס היא כאשר יש דרישה מוגברת לכדוריות דם אדומות, כמו אצל מי שמתרחש אצלו תהליך של המוליזה (הרס של תאי דם אדומים) או אצל מי שמאבד דם (דימום אקוטי או כרוני) וכדי לשמור על רמת המוגלובין תקינה עולה הייצור של כדוריות אדומות במח העצם ושחרורן לדם מוגבר.
רטיקולוציטופניה.
מוגדר כמצב של מחסור ברטיקולציטים, לרוב ממקור נגיפי - כגון נגיף פרוו (Parvo Virus B19).
הנגיף גורם למחסור חריף בכדוריות דם אדומות עקב מנגנון הפתולוגיה ההמוליטי שלו שכולל תקיפת רטיקולוציטים וכדוריות דם בוגרות. מצב זה שבו מקור כדוריות הדם וכדוריות הדם עצמן נמצאות בחוסר, נקרא אנמיה אפלסטית Aplastic Anemia.
לעומת זאת, משבר אפלסטי Aplastic crisis הוא מצב חריף שמופיע לרוב אצל חולים במחלות המוליטיות או כתוצאה מדימום אקוטי או כרוני, בנוסף על פגיעה בנגיף פרוו. מצב זה מוליד תופעה קשה שבה בנוסף על איבוד כדוריות הדם הבוגרות, אין יצור חדש של כדוריות דם.
אפיונים נוספים של המשבר - מחסור בטסיות דם - תרומבוציטופניה, (הנגיף תוקף בנוסף את המגקריוציטים - תא המקור של הטסיות) ולכן אי קרישה.
החולים לרוב מטופלים בעירוי דם.
בדיקות נסיגה
בדיקות נסיגה (וגם בדיקות רגרסיה, לפי האקדמיה ללשון: בדיקות תסוגה) הן בדיקות המבוצעות על מנת לוודא כי כל תפקודי התוכנה ויכולותיה לא נפגעו כתוצאה משינוי התוכנה, בעיקר כאשר כותבים לה גרסה חדשה. במסגרת בדיקות הגרסה מתבצעת בדיקה המוכיחה שהשינויים שהוכנסו לתוכנה עונים על הדרישה שבגינה הוכנסו. לאחר מכן מתבצעת סדרת בדיקות נסיגה המבקשת להוכיח שאוסף דרישות קודמות עדיין מקבל מענה בתוכנה.
אחת המטרות הבולטות לביצוע בדיקות נסיגה היא לקבוע האם השינוי האחרון שנעשה בתוכנה משפיע על החלקים האחרים בה.
שיטות נפוצות בבדיקות רגרסיה הן הרצה חוזרת של בדיקות שבוצעו בעבר, והשוואה האם ישנם שינויים בהתנהגות התוכנה והאם תקלות שהתגלו מחדש הן תקלות שהיו ידועות בגרסאות קודמות.
בדיקות רגרסיה יכולות לשמש לבדיקות יכולת של התוכנה פשוט על ידי בחירה באופן שיטתי של מינימום תסריטי בדיקה, שבמידה מספקת יכסה אזור קוד מסוים שבו בוצע השינוי בגרסת התוכנה הנבדקת.
היקף הבדיקות המתבצעות במסגרת בדיקות נסיגה יכול לנוע מבדיקות יחידה המתמקדות ביחידת התוכנה בה בוצע השינוי ועד בדיקות המערכת בשלמותה.
תאורטית, יש להריץ את כל תסריטי הבדיקה הקיימים עבור כל גרסת תוכנה, על מנת לוודא כי לא חלה נסיגה בהתנהגות התוכנה או בביצועיה. אבל למעשה, ניתן לצמצם את כמות הבדיקות על ידי ניהול תהליך בדיקות מונחה סיכונים ועל ידי ניתוח השינויים הכלולים בגרסה האחרונה והשפעתם על רכיבים ותהליכים שונים בתוכנה הנבדקת. עם זאת, צמצום כזה כרוך בסיכון מסוים להחמצת נסיגה קיימת בתפקוד התוכנה (בשל השפעות בלתי צפויות של השינויים).
הצורך בבדיקות נסיגה.
כאשר משנים תוכנה, לעיתים מופיע באג חדש או מתגלה שוב באג ישן. לפעמים הופעה מחדש של באג מתרחשת בגלל שהתיקון שלו הולך לאיבוד בשל ניסיון דל בניהול גרסאות (או בשל טעות אנוש פשוטה לניהול גרסאות).
בהרבה מקרים תיקון של בעיה יהיה "שביר", מכיוון שהוא יפתור את הבעיה נקודתית, איפה שהבעיה נצפתה לראשונה, אך הוא לא יטפל במקרה הכללי שעלול להסתבך במהלך השנים של התוכנה.
לעיתים קרובות, תיקון של בעיה באזור אחד, עלול בהיסח דעת לגרום לבאג בתוכנה במקום אחר. לפעמים כשפונקציונליות אחת משתנה, חלק מאותם התקלות שנצפו בהטמעה של הפונקציונליות המקורית חוזרות על עצמם גם בשינוי. לכן ברוב המקרים של פיתוח תוכנה כאשר באג מתגלה ומתוקן, הבדיקה שחשפה את הבאג מוקלטת ונבדקת באופן קבוע אחרי כל שינוי משמעותי בתוכנה. למרות שתהליך זה נעשה בדרך-כלל באופן ידני, הוא יכול להתבצע גם על ידי כלים של בדיקות אוטומטיות.
לדוגמה, כלי תוכנה שמאפשרים סביבה להרצת בדיקות אוטומטיות, יכילו רצף של בדיקות (באנגלית: test suite) נסיגה (רגרסיה) שירוצו בצורה אוטומטית. חלק מהפרויקטים בונים מערכות שיריצו מחדש באופן אוטומטי את כל בדיקות הרגרסיה בחלקים מוגדרים מראש ויוציאו דוח תקלות. אסטרטגיה נפוצה היא הרצה של מערכות אלו בכל הידור, כל לילה או אחת לשבוע.
בדיקות נסיגה הן חלק חשוב בשיטות פיתוח תוכנה, בהן מפרט דרישות התוכנה מוחלף בבדיקות חוזרות ואוטומטיות לכל חבילות התוכנה במהלך כל שלב במעגל פיתוח תוכנה.
סוגי מקרי בדיקה.
Regression test selection זוהי פעילות שכוללת בחירה מתוך קבוצת מבחנים קיימים, את מבחני הבדיקה הרצויים כדי לבדוק שהפונקציונליות הקיימת לא נפגעה.
בדרך כלל מחלקים את מקרה הבדיקה לפי החלוקה הבאה:
יתרונות וחסרונות השימוש בבדיקות נסיגה.
יתרונות:
חסרונות:
השיקולים הכלכליים המלווים את השימוש החוזר ברכיבי בדיקות.
תקציבים של פרויקטים הם לרוב מוגבלים, תקציבים של בדיקות הם אפילו יותר מוגבלים ולכן אין הרבה מחשבה מקדימה על בדיקות הרגרסיה הנדרשות לפני הרצת המערכת.
בעיה זאת מובנת, זה לא הבעיה של מנהלי הפרויקט והעסק רק רוצה את המערכת החדשה שלו הכי מהר שאפשר ובעלות הכי קטנה.
כתוצאה מזה נוצר מצב בו מערכות עוברות לשימוש שוטף בלי אפשרות לבדוק אותן כראוי כאשר ישנם שינויים ותיקונים חדשים.
ליצור בצורה רטרואקטיבית בדיקות רגרסיה זה קשה בשלב הזה, צוות הפרויקט המשיך הלאה וכנראה שהתיעוד כבר לא עדכני ולא נשאר כסף בתקציב.
אם לוקחים בחשבון את הבעיה העתידית מראש, אפשר לתכנן אסטרטגיה של בדיקות רגרסיה שיאפשרו הקטנה של הסיכון העסקי. אפשר לכתוב את מקרי הבדיקה בצורה שתאפשר אוטומציה ותחזוקה של הבדיקות אפילו לאחר שהמערכת עברה לשימוש שוטף.
אופן הרצת בדיקות נסיגה.
כאשר גרסאות תוכנה שונות נבדקות באמצעות תסריטי בדיקה שונים - אין אפשרות לדעת בוודאות שבאג חדש נוצר. לכן בדיקות נסיגה צריכות לרוץ באופן עקבי - בכל פעם על-פי אותם תסריטי בדיקה. עם זאת, מתעוררים מצבים בהם צריך להוסיף תסריטי הבדיקה חדשים, למשל בגלל תוספת של פונקציונליות חדשה, או גילוי של היבט מורכב בתוכנה שלא נבדק היטב בעבר. במצב זה הבדיקות הישנות מתווספות גם הן אל חבילת הבדיקות, וזאת מסתיימת רק לאחר ביצוע הבדיקות הישנות והבדיקות החדשות.
כמו כל בדיקה גם בדיקות נסיגה צריכות תכנון תואם. על מנת לבצע בדיקות אלו באופן אפקטיבי המרכיבים הבאים הכרחיים:
קביעת היקף הרגרסיה.
מטרת בדיקות הרגרסיה היא לוודא שהשינויים האחרונים לא פגעו בפונקציונליות קיימת, ובכך לשפר את הביטחון של יוצרי התוכנה באמינות התוכנה. זאת ניתן להשיג על ידי הרצה של בדיקת הרגרסיה, כאשר התוכנית החדשה והישנה מניבות תוצאות שונות.
שיקולי בחירה ותעדוף.