בסוף 2015 יצאה לאור מהדורה חדשה של "ספר האגדה", שלה נוסף פירוש מאת פרופ' אביגדור שנאן, שציין: "ככלל סברנו כי יש לשנות ולתקן לא בכל מקום שהדבר אפשרי, אלא רק במקום שהדבר הכרחי, ורק במקום שיש רגליים להנחה, כי גם ביאליק ורבניצקי היו עושים זאת לוּ הכירו את שהתחדש בעולם מחקר האגדה". במהדורה זו פירושם הקצר של ביאליק ורבניצקי לאגדות "הורחב עד מאוד ואף נוסח בדרך שתתאים לקורא של דורנו".
המהדורה המקוונת.
מבחר סיפורים מתוך "ספר האגדה" מובא באתר מיוחד, מיסוד בית אבי חי ועמותת סנונית. כל סיפור מופיע בגרסה המקורית, וחלקם זמינים בעיבוד מאויר ומנוקד לילדים, המלווה בקובץ קולי הזמין להאזנה. לצד כל סיפור מצויים גם פירושים של המחברים המקוריים, קישורים למקורות נוספים ברשת והצעות לקריאה משלימה.
סדרת הטלוויזיה.
על חלק מהאגדות בספר, למשל אלו שמסופרות בהן על דוד המלך, נערכו פרקים במסגרת הסדרה אגדות המלך שלמה, סדרת אנימציית פלסטלינה ישרְאלית שהפיק לטלוויזיה האנימטור רוני אורן.
מבנה הספר.
הספר מחולק לשני כרכים המכילים שישה חלקים, וכל אחד עוסק בנושא מרכזי משלו. ישנן מהדורות שבהן אוחדו שני הכרכים לכרך אחד.
מצנע
לוס אלטוס
לוס אלטוס (ספרדית: Los Altos; מילולית, הרמות) הוא חבל ארץ במרכז אמריקה שהתווסף כמדינה השישית לפרובינציות המאוחדות של מרכז אמריקה ב-1830. בירת המדינה הייתה קצאלטננגו והיא השתרעה על חלק ממערב גואטמלה של ימינו וחלקים ממדינת צ'יאפס במקסיקו.
היסטוריה.
המדינה נולדה בשל מחלוקות פוליטיות ומתחים בין השלטונות בעיר הבירה גואטמלה סיטי לבין התושבים בקצאלטננגו ובחלקים אחרים של מערב אמריקה המרכזית. ויכוחים על ניתוק מגואטמלה החלו זמן קצר לאחר עצמאות מדינות מרכז אמריקה מספרד ב-1821. מדינה נפרדת זו אושרה על ידי האספה החוקתית מנובמבר 1824, אך הייתה התנגדות ניכרת למהלך כזה בגואטמלה סיטי.
עצמאותה של לוס אלטוס מגואטמלה הוכרזה רשמית ב-2 בפברואר 1838. הממשלה הפדרלית הכירה בלוס אלטוס כמדינה השישית באיחוד ונציגים של לוס אלטוס השתתפו במושב הקונגרס ב-5 ביוני אותה שנה. הדגל של לוס אלטוס התבסס על דגל האיחוד המרכז אמריקני כאשר הסמל במרכז הדגל היה ציור של ציפור קצאל (ציפור מקומית המסמלת חירות) על רקע הר געש. זה היה הדגל הראשון במרכז אמריקה שכלל את הקצאל כסמל. מ-1871 הוא נוסף גם לדגל גואטמלה.
כשהתפרקה הפדרציה במלחמת אזרחים, הכריזה לוס אלטוס על הקמת רפובליקה עצמאית. קצאלטננגו ורוב לוס אלטוס הוחזרו לגואטמלה בכוח על ידי צבאו של רפאל קררה ב-1840. ב-2 באפריל 1840 הוצאו רוב פקידי הממשלה המקומית להורג באמצעות כתת-יורים לפי פקודותיו של קררה. תוך ניצול המצב המדיני הבלתי ברור סיפחה מקסיקו חלקים מלוס אלטוס וכיום הם אזור מזרח מדינת צ'יאפס.
בשנים 1844, 1848 ו-1849 היו ניסיונות כושלים למרוד ברודנות של קררה שבמהלכם הוכרזה למשך זמן קצר שוב עצמאות לוס אלטוס.
לחבל ארץ זה יש עד היום מאפיינים ייחודיים ו"לוס אלטוס" הוא עדיין הכינוי לאזור בגואטמלה שסביב קצאלטננגו. באופן דומה, החלק המקסיקני של המדינה לשעבר ידוע כ"לוס אלטוס דה צ'יאפס".
יסמין (אלבום)
יסמין הוא אלבום הסולו השמיני של הזמר הישראלי אריק איינשטיין, שיצא בשנת 1972.
הפקה.
שנת 1972 הייתה מהשנים היותר פוריות של איינשטיין; בשנה זו השתתף בסרטו של אורי זוהר "מציצים" (התצלום על גבי עטיפת האלבום צולם בעת הצילומים לסרט) ובתוכניות הטלוויזיה "לול", וכן הקליט שירים חדשים.
אחרי מספר שיתופי פעולה פוריים בין איינשטיין לבין המוזיקאים הצעירים שלום חנוך ומיקי גבריאלוב, ששהו באותה התקופה בבריטניה בניסיון להגיע להצלחה בינלאומית, נותר איינשטיין ללא שותף מוזיקלי, עובדה הניכרת היטב באלבום "יסמין". עם זאת, באלבום "יסמין" החל שיתוף הפעולה הפורה בין איינשטיין למוזיקאי שם טוב לוי, שהלחין שניים משירי האלבום. שניהם הפכו עם השנים לקלאסיקות ישראליות: "שיר של אחרי מלחמה" ו"דון קישוט" (שיר שנכתב על אייבי נתן ומלחמתו חסרת הסיכוי להשגת שלום, בהשראת הדמות הספרותית הידועה דון קישוט). שלום חנוך הלחין את השיר "כמה טוב שבאת הביתה", לעיבוד של יצחק קלפטר) ו"ברלה צא" (שהוקלט בגרסה אינסטרומנטלית שנתיים קודם לכן ומופיע כשיר הנושא באלבום "שבלול"). מיקי גבריאלוב הלחין את השיר "אמא אדמה".
איינשטיין חידש באלבום את השיר "יצאנו אט" ושלושה שירים באנגלית: "I Need You To Turn To" - ששר במקור אלטון ג'ון, "Reason To Believe" - במקור של טים הרדין, ו-"Here, There and Everywhere" - של להקת הביטלס. איינשטיין עצמו כתב מילים לשירים "ברלה צא" ו"שיר של אחרי מלחמה".
בהקלטות האלבום, שנערכו באולפני קולינור ובאולפני "קול ישראל" בבית המורה בתל אביב, השתתפו מיטב נגני התקופה: להקת הצ'רצ'ילים (שהשתתפו רק בחלק מהשירים, בשל עזיבתם לחו"ל), שמוליק בודגוב, אלי מגן, שם טוב לוי, אלונה טוראל, מורטון קם ואחרים.
את עטיפת האלבום עיצב הגרפיקאי דוד טרטקובר, עם צילום מאת אלונה איינשטיין. תמונה נוספת בעטיפת האלבום מציגה את איינשטיין כדון קישוט, בעת צילומי הקליפ לשיר "אני ואתה" עבור התוכנית "לול".
את האלבום חותם המערכון "חידון התנ"ך" מתוך התוכנית "לול", שכתבו איינשטיין ואורי זוהר ומתאר את חידון התנ"ך המסורתי המתקיים ביום העצמאות, ובו משתתפים נציגים ממדינות שונות, כשאת תפקיד המתחרים משחק איינשטיין ואת תפקיד המתורגמן משחק זוהר. לצדם השתתפו במערכון דורי בן זאב כשדרן ואורי גרוס כשופט.
האלבום נקרא על שם בתו של איינשטיין שנולדה ב-1971.
סברבנק
סְבֵּרבַּנְק או סְבֵּר בַּנְק (ברוסית: Сбер Банк, ראשי תיבות של Сберегательный банк תרגום מילולי: בנק החיסכון) הוא בנק ההשקעות של רוסיה והבנק הגדול ביותר ברוסיה, עם למעלה מעשרים אלף סניפים ברוסיה. המשרד הראשי ממוקם בסבר סיטי במוסקבה.
בעל השליטה העיקרי בבנק הוא הבנק המרכזי של רוסיה, המחזיק בכ-64% מהמניות. הבנק מתפרש במעל 20 אלף סניפים עם 232 אלף עובדים. רווחי הבנק בשנת 2013 הסתכמו בכ-12 מיליארד דולר. שווי הבנק, נכון ל-2013, מסתכם בכ-486 מיליארד דולר. רבים רואים אותו יותר כסוכנות ממשלתית מאשר כבנק, עקב הטיפול המיוחד שהוא זוכה לו מצד הממשלה, בייחוד לאחר משבר הרובל ב-1998.
נכון לשנת 2014 הבנק דורג בתור הבנק הגדול ביותר ברוסיה ובמזרח אירופה ולבנק השלישי בגודלו באירופה והוא ממוקם במקום 33 בדירוג הבנקים העולמיים.
הבנק הוא חברה ציבורית, הנסחרת בבורסת מוסקבה וכל מניותיו נמצאות בידי הציבור. הבנק מציע ללקוחותיו שירותים בנקאיים מקיפים בכל תחומי הפעילות הפיננסית, באמצעות רשת סניפים בפריסה ארצית ובאמצעות שירותי בנקאות ישירה ובנקאות מקוונת. לבנק פעילות מחוץ לרוסיה, באמצעות חברות בנות השייכות לו וממוקד בתחומים עסקיים-מסחריים ובנקאות פרטית.
היסטוריה.
הבנק החל את דרכו ברפורמה הפיננסית של שנת 1841 שיזם גאורג לודוויג קנקרין, עם הקמת רשת של בנקי חסכונות בבעלות המדינה. עד סוף המאה ה-19 הרשת גדלה והייתה לגדולות מסוגה בשטחי האימפריה הרוסית. בשנת 1905 הסניפים החלו למכור ביטוחים ולאחר 1910 שיתפו פעולה עם מוסדות פיננסיים במתן הלוואות. ב-1915 החברה החלה לקבל איגרות חוב ממשלתיות. לאחר מהפכת אוקטובר בנקי החסכונות הולאמו והפכו לחלק ממערך הבנקאות הממשלתי בברית המועצות.
בשנת 1991 בנק החסכונות אורגן כחברת מניות פרטית בשם "סברבנק" שגדלה להיות לבנק הגדול ביותר במדינה והוא נמצא בבעלות הבנק המרכזי של רוסיה. הבנק מפעיל חברות בת שונות בתחום הביטוח כמו "NPF סברבנק".
בספטמבר 2020 נערך מיתוג מחדש במהלכו עודכן הלוגו ושם הבנק שונה מ"סברבנק" ל"סבר בנק" (Sber Bank) והקבוצה רכשה 40% ממניות קבוצת רמבלר, המחזיקה בין השאר בבעלות על רשת בתי הקולנוע הגדולה ברוסיה: סינמה פארק ופורמולה קינו. הלוגו עצמו הוא עיגול לא-גמור בצבע כחול-צהוב-ירוק ובתוכו סימן V.
ארופלוט
מרילין מנסון
בריאן יו וורנר (באנגלית: Brian Hugh Warner; נולד ב-5 בינואר 1969), הידוע בשם הבמה מרילין מנסון (Marilyn Manson), הוא מוזיקאי, כותב שירים, אמן, שחקן, מפיק מוזיקלי וסופר אמריקאי. ידוע בסגנונו הפרובוקטיבי והשנוי במחלוקת כסולן להקת "מרילין מנסון", אותה הקים ביחד עם הגיטריסט דייזי ברקוביץ. כמו יתר חברי הלהקה, שמו מורכב משילוב שמותיהם של שני אייקוני תרבות פופ אמריקאים משנות ה-60: השחקנית מרילין מונרו והפושע צ'ארלס מנסון.
בפברואר 2021 הואשם מנסון בפומבי על ידי השחקניות אוון רייצ'ל ווד ואזמה ביאנקו, כל אחת בנפרד, במעשי התעללות ואונס, בעת שהשתיים היו בזוגיות איתו. ביאנקו אף תבעה את מנסון באפריל 2021 בבית משפט, בגין אונס והתעללות פיזית ורגשית. במהלך מאי באותה שנה הוגשו נגד מנסון שתי תביעות משפטיות בגין אלימות מינית. אחת הוגשה על ידי אישה שהייתה עוזרת שלו, בטענות שהוא נקט נגדה אלימות, התעלל בה, הטריד אותה מינית, וכפה עליה לשמש בלדרית סמים עבורו. השנייה, על ידי אישה שהייתה בת זוגו בעבר, שטענה שהוא אנס אותה והראה לה סרטון וידאו שבו הוא התעלל במעריצה צעירה אחרי הופעה.
ביוגרפיה.
וורנר נולד בקנטון, אוהיו, והתחנך בבית ספר נוצרי. הוא ראה בדת ובכנסייה צביעות רבה ועבר לבית ספר כללי בפלורידה. הוא למד עיתונות ותיאטרון באוניברסיטה המקומית. מתום לימודיו הפך עד מהרה לעורך-משנה למדור הבידור בעיתון הפופולרי של ה-BBC שנקרא "The Observer".
קריירה.
ב-1989 הקים וורנר את להקת "Marilyn Manson &amp; the Spooky Kids" (השם קוצר ל"מרילין מנסון" ב-1992).
משחק.