חנן גפן (במקור פייגנבאום) נולד בצ'כוסלובקיה בשנת 1947 למשפחה ניצולת שואה. כבן הדור השני לשואה, הייתה לשואה השפעה על ילדותו ונעוריו. ב-1950 עלתה המשפחה לארץ והתבססה במושב בצרה. בלימודיו התיכוניים התמחה בשפה הערבית. על רקע זה, שרת בשירות החובה בצה"ל בממשל הצבאי בנגב. בשנת 1966 סיים קורס קצינים. במהלך מלחמת ששת הימים הוצב כקצין קישור בחטיבת כרמלי בחזית הצפונית. לאחר שירותו הצבאי למד היסטוריה של המזרח התיכון ושפה וספרות ערבית באוניברסיטה העברית בירושלים. במלחמת יום הכיפורים שירת במסגרת הצנזורה הצבאית.
לאחר המלחמה ועל רקע המחדל המודיעיני שראה, הצטרף לשורות יחידה 8200 כאחד מן הקצינים הראשונים שנכנסו ליחידה מבחוץ. תפקידו הראשון ביחידה היה ראש מדור ירדן במרכז המודיעיני של היחידה, וב-1978 מונה לקב"ר מרחב צפון, האחראי על כל איסוף היחידה בבסיסה הצפוני. לאחר תפקיד במחלקת איסוף (מחוץ ליחידה), חזר ל-8200 בשנת 1982 והקים ענף שתפקידיו לאפיין מערכות טכנולוגיות בהתאם לצרכים מודיעיניים וללוות את התהליך מול הגופים הטכניים ואת ההטמעה של המערכות בבסיסים. בתפקיד זה היה אחראי בין השאר על אפיון והטמעה של מערכת מודיעין מוטסת ראשונה מסוגה ומערכות איכון אוטומטיות.
תפקידו הבא ב-8200 היה ראש הזירה הצפונית במרכז המודיעיני (1984). בשנת 1987 מונה למפקד המרכז המודיעיני בדרגת אל"ם, ובשנת 1990 מונה לסגן מפקד היחידה. לאחר שנת לימודים במכללה לביטחון לאומי מונה בשנת 1993 למפקד יחידה 8200 והועלה לדרגת תת-אלוף.
במספר פרסומים של עמותת בוגרי 8200 מתוארים הדגשים של היחידה בתקופתו של גפן כמפקד. הדגש הראשון היה מעבר ממחשוב מרכזי למחשוב אישי (PC), אשר אפשר ליחידה להחיש את פיתוח הטכנולוגיה שלה, להשתמש בטכנולוגיות אזרחיות שפותחו באותה תקופה וכן לעשות שימוש בכישורים של בני נוער שהתמקצעו במחשבים האישיים בילדותם, שגיוסו ליחידה וכונו "ילדי PC". הדגש השני אותו שם גפן כמפקד היה על שיפור סביבת העבודה ביחידה לסביבה נעימה ומקצועית, צעד ששיפר את היעילות והיצירתיות של אנשי היחידה.
הדגש השלישי של היחידה נבע מהסכמי אוסלו, שבעקבותיהם נדרשו כוחות שירות הביטחון הכללי לעזוב את נוכחותם הפיזית בשטח, ולפיכך לא יכלו לבצע את הכיסוי המודיעיני עליו היו אמונים עד ההסכמים. עקב כך, נדרשה 8200 להוסיף לכיסוי המודיעיני שלה גם את עזה והגדה המערבית, שלא היו באחריותה עד אז. גורמי המודיעין, בשונה מגורמים אחרים בישראל, התייחסו אל הרשות הפלסטינית כאל גורם עוין, הערכה שהתבררה כנכונה עם תחילת גל הפיגועים של שנות ה-90. עם זאת, 8200 חוותה כישלון מודיעיני באירוע חטיפת נחשון וקסמן שגרם לשינוי התפיסה של היחידה עבור זירה זו, משום שעד אז כיסתה היחידה מודיעינית בעיקר צבאות.
לאחר תפקידו כמפקד 8200, מונה גפן לנספח צה"ל בסין בשנים 1997–2000. לאחר שחרורו מצה"ל התמקד גפן בתחום מודיעין עסקי. הוא עבד בחברות התקשורת גילת ו-ECI Telecom ולאחר מכן כיועץ עצמאי.
בשנת 2014 עלה גפן לכותרות כמבקר חריף של "מכתב הסרבנים של 8200", מכתב גלוי בתקשורת שפרסמו 43 חיילי מילואים של היחידה שהצהירו שיסרבו לקחת חלק בפעילות כנגד הפלסטינים וכתוצאה מכך הודחו מן היחידה. גפן כתב: .
לגפן נולדו שני ילדים. בנו עידו נפטר בגיל 18 ומבתו גל הוא סב לארבע נכדות.
משרד ההגנה (איראן)
"המשרד להגנה ולוגיסטיקה של הכוחות המזוינים" (בפרסית: وزارت دفاع و پشتیبانی نیروهای مسلح جمهوری اسلامی ایران) או בקיצור "משרד ההגנה האיראני" (MODAFL), הוא משרד הביטחון של הרפובליקה האסלאמית של איראן.
הוא הוקם בשנת 1989, וכפופים לו צבא איראן ומשמרות המהפכה האסלאמית. נועד לספק מעטפת הגנה באמצעות שורה של תעשיות צבאיות עצמאיות. הוא הוקם על בסיס איחוד של גופי לוגיסטיקה ורכש שהיו כפופים במקור לצבא ולמשמרות המהפכה, במטרה לייעל ולרכז את הרכש הצבאי.
במסגרת תפקידו אחראי על פיתוח אמל"ח וניהול התעשיות הצבאיות, תחזוקה של אמל"ח קיים, תיאום במסגרת מחקר ופיתוח של האמל"ח וטכנולוגיות צבאיות וכן, ריכוז הרכש מחו"ל. בניגוד למשרדי ביטחון מקבילים בעולם, אינו אחראי על עיצוב מדיניות הביטחון, סמכות זו נתונה בידי משמרות המהפכה ומטכ"ל הצבא, שאחראים על הכוונת המחקר, הפיתוח והייצור המתבצע תחת משרד ההגנה.
הוא מעורב בתוכנית הגרעין האיראנית ותוכנית הטילים האיראנית ובשל כך הוטלו על הארגון סנקציות על ידי ארצות הברית ואירופה.
הוא אחד משלושת המשרדים בממשל איראן אשר פועלים בתוך גבולות המדינה וגם מחוצה לה.
מבנה ארגוני.
מלבד צבא איראן ומשמרות המהפכה, כפופים למשרד ההגנה מספר רב של תעשיות צבאיות האחראיות על פיתוחים צבאיים וטכנולוגיות בתחומים מגוונים: אלקטרוניקה, תעופה, מנועים רקטים, חומרים מרוכבים וכו'. באמצעותם מספק לצבא ולמשמרות המהפכה את מרבית הנשק והציוד המשמש אותם.
בין ארגוני התעשיות שפורסמו בגלוי:
ארגונים נוספים הכפופים לו שפורסמו בגלוי:
הערות שוליים.
[[קטגוריה:שרי ההגנה של איראן|*]]
[[קטגוריה:איראן: צבא וביטחון]]
[[קטגוריה:משרדי ביטחון]]
הנס נובאק
הנס נובאק (בגרמנית: Hans Nowak, 9 באוגוסט 1937 - 19 ביולי 2012) היה כדורגלן גרמני ששיחק בעיקר בשאלקה 04 ובבאיירן מינכן בעמדת המגן.
קריירת מועדונים.
נובאק נולד בגלזנקירכן שבגרמניה. שיחק כילד בקבוצות הילדים והנוער של איינטרכט גלזנקירכן ואלמניה גלזנקירכן מעיר הולדתו. בשנת 1958, בגיל 21, עבר לקבוצת הבוגרים של שאלקה 04, גם היא מגלזנקירכן, שם שיחק שבע עונות, וכבש 27 שערים ב-145 הופעות. כששיחק בשאלקה, היה נובאק ידוע כמגן מגוון במיוחד המסוגל לשחק בכל עמדות ההגנה ואף להבקיע שערים רבים, עקב תפקיד התקפי יחסית למגן שקיבל ממאמנו.
בשנת 1965 עבר נובאק לבאיירן מינכן, שם שיחק שלוש עונות, והבקיע ארבעה שערים ב-37 הופעות. עם באיירן מינכן זכה נובאק בגביע אירופה למחזיקות גביע בשנת 1967, לאחר ניצחון 1-0 בגמר מול גלאזגו ריינג'רס לאחר הארכה, במשחק בו פתח בהרכב.
בשנת 1968 עבר נובאק לקיקרז אופנבך, שם שיחק שלוש שנים אך צבר רק 12 הופעות, ופרש ממשחק בשנת 1971.
קריירה בינלאומית.
לנובאק 15 הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית. נובאק פתח בכל ארבעת המשחקים של נבחרתו במונדיאל 1962, בו הודחה נבחרת מערב גרמניה ברבע הגמר על ידי נבחרת יוגוסלביה.
לאחר הפרישה.
נובאק התנסה באימון של מספר קבוצות חובבים, ולאחר מכן הפך למנהל יחסי הציבור בחברת הלבשת הספורט הגרמנית פומה. בשנת 1991 עזב את פומה, ומונה למנהל מכירות בבאיירן מינכן, שם עבד עד לשנת 2008.
בשנת 2012 התמוטט נובאק ונפטר בגיל 74.
זאב וולף בלום
זאב וולף הכהן בלום (1835, מוינשט, רומניה - 8 בנובמבר 1911, ראש פינה) היה מאנשי העלייה הראשונה, ממייסדי המושבה ראש פינה, שימש במשך כמה שנים כמוכתר של המושבה.
ביוגרפיה.
נולד לשמשון בן צבי בעיירה מוינשט שבמולדבה, רומניה. הוא קיבל חינוך מסורתי וסחר בתבואה. בן 28, הצטרף לחבורה יישוב ארץ-ישראל על ידי עבודת אדמה. האגודה נוסדה במוינשט ביזמתם של המזכיר דוד שוב וראש החבורה מנדל גרינברג. האגודה איגדה 50 משפחות, כ-130 נפשות, אשר שמו לעצמן מטרה להתנחל על הקרקע כאיכרים בארץ ישראל. חבריה החלו בפעילות ציונית כחלק מן ההתעוררות הלאומית בקרב עמי אירופה שהחלה לאחר אביב העמים. הם אספו כספים לשם רכישת קרקע בארץ ישראל מבלי שהכירו את התנאים הקשים, ששררו במקום באותה תקופה.
ב-24 יולי 1882, יום לפני תשעה באב, רכש דוד שו"ב עבור אגודתו, מן הבדואים בגליל העליון, שני שלישים מאדמות ג'עוני. את יתרת האדמה במקום קנו משפחות יהודים שהגיעו מרוסיה.
בסוף חודש אב ה'תרמ"ב (15 באוגוסט 1882), יצא זאב עם אשתו מאלי לבית גולדנברג וארבעת צאצאיהם, בתוך משלחת של 30 משפחות לעיר הנמל גאלאץ. הם עברו בבאקו שם הצטרפו אליהן משפחות נוספות מהעיר יאשי ומערים אחרות. בגאלאץ הצטרפו עוד משפחות מטעם הוועד המרכזי של אגודות חובבי ציון בעיר. כ-90 איש מהם הפליגו באניה "טיטוס" דרך קושטא וביירות ועגנו בחיפה.
יחד עם זאב וולף עלו ארצה גם שלושת אחיו ואחותו מלכה.
החבורה התיישבה על אדמת הכפר ג'עוני (גיא אוני) בשלהי אלול תרמ"ב. זאב וולף בלום חתום שלישי על אישור התקנות של המושבה החדשה שנחתמו באספת המייסדים הראשונה של המושבה במוצאי שבת תשובה ה'תרמ"ג, ישיבה שבה ניתן למושבה השם ראש פינה. יחד עם אשתו מאלי, היה זאב שותף לעבודת הקרקע ולבניית המושבה ראש פינה. לימים שימש גם כמוכתר המושבה.
זאב השתתף ביסוד החברה "זרע אברהם" ע"ש הברון אברהם בנימין אדמונד ג'יימס דה רוטשילד, לעזרה הדדית ולשיפור המידות במושבה.
נפטר בראש פינה ביום ט"ז בתשרי ה'תרע"ב, 8 בנובמבר 1911, והוא בן 64.
קרן לאזרחי ישראל
קרן לאזרחי ישראל, המכונה גם קרן העושר, היא קרן עושר ריבונית שמטרתה לנהל את הכנסות מדינת ישראל מההיטל המוטל על רווחים המופקים ממשאבי טבע בה, בהם גז טבעי, נפט ואשלג, מתוך ראייה כלכלית ארוכת טווח במטרה לאפשר את המשך קיומה של הקרן לדורות רבים.
בהתאם ל, הקרן החלה לפעול ב-1 ביוני 2022.
הצורך בהקמת הקרן.
לכאורה ניתן היה לנצל את כספי ההיטל על רווחי נפט בתקציב המדינה, כפי שמשמשים לכך יתר כספי המיסים. הצורך בגישה אחרת, שהוביל להקמת הקרן, מוצג בדברי ההסבר להצעת החוק:
מאפייני הקרן.