ה-SPK הפיק עלונים, קיים מפגשי למידה, מעין סמינרים מורחבים, והביא לכך שאוניברסיטת היידלברג הכירה בו כחלק מהאוניברסיטה, על אף שניטש סכסוך ציבורי ומשפטי על מעמדה של הקבוצה באוניברסיטת היידלברג ועל הלגיטימיות שלה, והניסוי במסגרתו נוסד ופעל ה-SPK ספג ביקורת נוקבת במרפאה הפסיכיאטרית ובאוניברסיטה, והצד הפיננסי של ה-SPK, בכלל זה המשכורות והמימון, כמו גם היכולת להמשיך להתכנס לפגישות, הועמדו תחת איום. בסתיו 1970 ארגנה האוניברסיטה פאנל מייעץ של שלושה מומחים שהמליצו על מיסוד ה-SPK באוניברסיטה של היידלברג. כדי להתמודד עם הצעה זו, הפקולטה לרפואה של אוניברסיטת היידלברג תמכה בהקמת פאנל נגדי שהורכב משלושה ממבקרי ה-SPK, אשר ניתן להם מנדט לקיים קמפיין כנגד הקבוצה. נגיד האוניברסיטה פיקח על פעילות שני הפאנלים, ובסופו של דבר החליט לצדד במבקרי ה-SPK ומתנגדיו, והכריע נגד יישום המלצה כלשהי מהמלצות הפאנל שצידד ב-SPK. המימון של ה-SPK נחתך לאחר מכן והקבוצה גורשה מקמפוס האוניברסיטה. ההחלטה עוררה עימות בין ה-SPK לבין האוניברסיטה, הביאה לשביתה, ומשכה תשומת לב של קהל רחב יותר, כולל המשטרה, על רקע אווירה של דריכות והידרדרות, שלוותה בפעילות קיצונית של השמאל הרדיקלי. בסופו של דבר, עזב הקולקטיב את האוניברסיטה ועבר להתנהל בבתיהם של חברי הקולקטיב.
ב-24 ביוני 1971, יוחסה ירייה מסתורית בתחנת המשטרה של היידלברג לסיעת הצבא האדום (קבוצת באדר-מיינהוף), ובהסתמך על אותו תירוץ נטול קשר, החלה המשטרה לבצע פשיטות על בתי חברי ה-SPK. 350 שוטרים עסקו בלכידת היורה.
בשיאו מנה ה-SPK כ-500 חברים; שבעה מתוכם, כולל הובר, נעצרו בפשיטות, ב-21 ביולי 1971. בתחילה קושר ה-SPK בטעות לסיעת הצבא האדום, אולם מעולם לא הורשע מי מחברי הקולקטיב שנעצר, באשמת קיום קשר עם סיעת הצבא האדום, ומעולם לא הוכח קשר כלשהו בין ה-SPK לסיעת הצבא האדום. דוחות שפורסמו לימים דיווחו על יחס אכזרי אותו ספגו פעילי ה-SPK מרשויות אכיפת החוק, על אי-סדרים משפטיים, ועל צורות אחרות של הפרות נהלים וחוקים שנקטו הרשויות בפעילותם נגד ה-SPK, כמו גם על היות הפעילות נגד ה-SPK חלק ממסע דיסאינפורמציה שננקט נגד ה-SPK בשל העמדות המהפכניות של הקולקטיב וחבריו. בכך הופלל ה-SPK כחלק מרדיפה פוליטית.
הרטוריקה שהוקיעה את ה-SPK כארגון שנוטל חלק בפעילות טרוריסטית וכמבשרה של סיעת הצבא האדום הגיחה שוב, לאחר מעצרה של קריסטינה ברסטר, אשר חצתה את הגבול בין קנדה לארצות הברית באופן בלתי חוקי, בחפשה אחר מקלט מדיני מפני פעילות שמטרתה מלחמה בטרור, אשר נקטה גרמניה המערבית. ברסטר זוכתה מכל האישומים נגדה בגין קשירת קשר לביצוע פשע, וקמפיין הדיסאינפורמציה נחשף על ידי גרג גומה.
דובר שגרירות גרמניה המערבית הצהיר: "על פי כל הדוחות, קולקטיב המטופלים הסוציאליסטי היה לגמרי לא מזיק". קריסטינה ברסטר הסבירה כי "מטרת קולקטיב המטופלים הסוציאליסטי הייתה למצוא את הסיבות לכך שאנשים מרגישים בודדים, מבודדים ומדוכאים, ואת הנסיבות שגורמות לבעיות אלו".
ההתפרקות ו-IZRU.
עוד בטרם נעצר הובר ביוני 1971, התמוסס ה-SPK. IZRU (Information Zentrum Rote Volks-Universität - מרכז המידע של אוניברסיטת העם האדום) נוסד על ידי חברים לשעבר ב-SPK. עם זאת, IZRU לא היה ממשיך דרכו הרשמי, או אף הבלתי רשמי, של ה-SPK. הוא ארגן קונגרסים בין-לאומיים, ייסד עיתון (RVU - Rote Volksuniversität - אוניברסיטת העם האדומה), תמך באסירים, והדפיס מחדש חלק מספרות ה-SPK.
ה-SPK כיום.
מאז 1973, המשיך ה-SPK את דרכו כ-Patientenfront/Sozialistisches Patientenkollektiv(H) – PF/SPK)H)) (חזית החולים/קולקטיב החולים הסוציאליסטים). הייסוד מחדש של הקולקטיב כחזית החולים, הוכרז על ידי הובר בעת ששהה בתא בידוד בכלא סטאמהיים, אשר נקרא מאוחר יותר PF/SPK(H). כמייסד ה-SPK ו-PF/SPK(H), הפקיד הובר את כל העניינים המשפטיים הנוגעים לקבוצות בידיה של אינגבורג מילר, חברה פעילה ב-SPK מאז 1970, עורכת דין ובעלת תואר שני במדעי המחשב.
התעניינות והשפעה.
הדיון הכתוב ב-SPK התעצם במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20 והגיע לשיאו בסביבות 1980, אז צנח העניין בארגון לפני שטיפס שוב בתחילת-אמצע שנות ה-90 של המאה ה-20.
עם הפרויקטים שכללו ציטוטים והתייחסויות לקולטיב נמנים:
עלא ורדי
עלא ורדי (בערבית: علاء وردي; נולד ב-17 בינואר 1987 בריאד) הוא זמר-יוצר, מפיק מוזיקלי ואמן אקפלה סעודי. מרבית שיריו הם גרסאות כיסוי בסגנון ערבי לשירי פופ מערבים.
ביוגרפיה.
וורדי נולד להורים ממוצא איראני בריאד שבסעודיה. את דרכו המוזיקלית החל שלמד הנדסת קול באוניברסיטת ירדן, ב-2011 הקים את להקת הייג'ן עמה יצר גרסאות כיסוי בתחילה השפה הערבית עד 2013 התפרסם בעיקר בעולם הערבי בשירים מקורים ובגרסות כיסוי לשירים ערבים, בשנת 2013 הוציא יחד עם הקומיקאי הישאם פאגה גרסת אקפלה סאטירית לשיר No Woman, No Cry של בוב מארלי בשם "No Woman, No Drive" השיר מותח ביקורת ישירה על התרבות הסעודית ועל החוק האוסר על נשים לנהוג, בעקבות הצלחת השיר מחוץ לסעודיה החל ורדי לבצע גרסאות כיסוי בסגנון אקפלה לשירי פופ במגוון שפות, חלקם בגרסאות מזרח תיכוניות וחלקם בגרסות מערביות.
עם להקת הייג'ן.
עם הלהקה ביצע ורדי שירי מקור ערבים בליוי כלי נגינה וגרסאות כיסוי לשירים מערבים עם מנגינה מערבית אך בתרגום ישיר לערבית אחת מהגרסאות הבולטות היא גרסת רוק ערבית לשיר Comfortably Numb של פינק פלויד, בניגוד לשירי האקפלה אותם ורדי מבצע רק ברשת, יחד עם להקת הייג'ן הוא נוהג לבצע הופעות חיות.
מורידין ואין מעלין
קווירינוס (מיתולוגיה)
במיתולוגיה הרומית קווירינוס (בלטינית: Quirīnus) הוא אל קדמון מתקופת המלוכה הרומית. היה גם כינוי של האל יאנוס.
אטימולוגיה.
Quiris בלטינית פירושה "חנית", ומשמעות קווירינוס הוא "המשתמש בחנית". אפשרות נוספת לפירוש השם היא מ"קוריה", שהיה אל במדינה הרומית.
היסטוריה.
נראה שקווירינוס היה אל המלחמה בו האמינו בסאבין. סאבין, שבט שישב על אחד משבע הגבעות של רומא. כאשר הרומאים התיישבו באזור, הכת של קווירינוס הפכה להיות חלק מרומא ותרבותה הוטמעה במערכת האמונה הרומית. זה קרה לפני השפעת התרבות היוונית הקלאסית.
בספרו של פלוטרכוס, "חייו של רומולוס" נכתב כי זמן קצר לאחר שמייסד רומא נעלם בנסיבות חשודות, אציל בשם פרוקלס יוליוס דיווח כי לרומולוס היה חזון. פרוקלס טען כי המלך הורה לו לומר לבני ארצו, שהוא, רומולוס היה קווירינוס. עד סוף המאה הראשונה לפנה"ס, קווירינוס נחשב למלך האגדי.
ההיסטוריון אנג'לו ברליש טען כי קווירינוס ורומולוס היו במקור אותה ישות אלוהית אשר פוצלה לגיבור ולאלוהים כאשר הדת הרומית איחדה את שניהם.
האל היה מזוהה עם התבואה כוסמין, ולכן ביום שבו מסופר על פי המסורת שרומולוס מת הרומאים היו מכינים מעין טוסט כוסמין כמנחה לאלה פורנקס. בגרסה אחרת של האגדה על רומולוס שצוטטה על ידי פלוטארכוס, הוא נהרג, ונחתך לחתיכות על ידי האצילים בני אותה תקופה. כל אחד מהם לקח חלק מגופו וקברו באדמתם.
ברליש טוען שתבנית זו - פסטיבל של יבול עיקרי, אל, וסיפור של גיבור מרוגז שחלקי גופו קבורים באדמה - הוא דבר מוכר שקורה כאשר פיצול שכזה מתרחש במיתולוגיה של תרבות.
חשיבותו המוקדמת של קווירינוס הובילה להכללתו בשילוש הקפיטולי הראשון, יחד עם מאדים (אז אל חקלאי) ויופיטר. עם הזמן, הוא הפך להיות פחות משמעותי, עד שלבסוף נעדר מן המשולש (הוא ומאדים הוחלף על ידי יונו ומינרווה). וארו מזכיר את ה"קפיטוליום וטוס", אתר פולחן קדום בקווירינאל, המוקדש ליופיטר, יונו ומינרווה, שביניהם מארטיאל עושה הבחנה בין "צדק ישן" לבין "חדש".
בסופו של דבר, הרומאים החלו להעדיף כתות אישיות ומיסטיות על מערכת האמונות הרשמית של המדינה, ולכן נשמטה האמונה בקווירינוס.
תיאור.
באמנות רומית קדומה, הוא הוצג כאדם מזוקן עם בגדים דתיים וצבאיים. עם זאת, הוא כמעט מעולם לא קיבל תיאור פיזי בתרבות הרומית. הוא היה קשור לעיתים עם צמח ההדס.
חג/פסטיבל.
הפסטיבל הנקרא על שמו "קווירינליה" התקיים ב-17 בפברואר.
מורשת.
אפילו מאות שנים לאחר נפילת האימפריה הרומית, גבעת קווירינאלה ברומא, שנקראה במקור על ידי רומולוס, עדיין הייתה קשורה לאל הקדמון - היא נבחרה כבית המלוכה לאחר כיבוש רומא על ידי בית סבויה ולאחר מכן הפך למקום מגוריהם של נשיאי הרפובליקה האיטלקית.
וסצ'סטר ניקס
יחסי דנמרק–יוון
יחסי דנמרק–יוון הם היחסים בין דנמרק לבין יוון. שתי המדינות הם חברות מלאות של הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה, הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי, נאט"ו והאיחוד האירופי.
היסטוריה.
הקשר הראשון בין הדנים ובין היוונים היה במהלך המאה ה-4 לפנה"ס, כאשר סוחר יווני פיתאס הלך לדנמרק. בשנת 1863, לאחר הדחת אותון, מלך יוון, הוכתר בנו של כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק - וילהלם, כגאורגיוס הראשון, מלך היוונים. השושלת הדנית שלטה בממלכת יוון לסירוגין, עד לביטול המונרכיה בשנת 1974. בשנת 1992 נפתח המכון הדני באתונה.
ביקורים רשמיים.
מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק השתתפה באולימפיאדת אתונה (2004) ובביקור רשמי יוון במאי 2006.
יחסים דיפלומטיים.
דנמרק מחזיקה ביוון שגרירות באתונה ו-8 קונסוליות בחאניה, קורפו, הרקליון, קוס, פטראס, רודוס, סלוניקי ווולוס. מאידך, יוון מחזיקה בדנמרק שגרירות בקופנהגן וקונסוליה כללית באורהוס.
אובדן
שלמה סימנובסקי
שלמה סימנובסקי (נולד ב-14 באוקטובר 1938) כתב מעל 20 ספרים בתחום הפיננסי, כותב בעיתוני הכלכלה ומהמייסדים של מיטב בית השקעות.
ביוגרפיה.