לאחר שערך את הבכורה שלו בשנת 2004, מילר החל להתאמן בארגון ההיאבקות ה-WWE בשנת 2006 והופיע בארגוני הפיתוח השונות שלו: Deep South Wrestling (DSW) ו-Florida Championship Wrestling (FCW), לפני שהופיע בעונה הראשונה של התוכנית NXT בשנת 2010. את הבכורה ברוסטר הראשי ערך באותה השנה כחלק מקבוצת הנקסוס, כשבמהלך תקופה זו הוא היה שלוש פעמים אלוף הזוגות של ה-WWE ביחד עם ג'סטין גבריאל. בשנת 2016, סלייטר היה מעורב בעלילה עם ריינו, שיחדיו הם היו אלופי הזוגות הראשונים של סמאקדאון. הוא המתאבק הראשון שהחזיק גם באליפות הזוגות של Raw וגם באליפות הזוגות של סמאקדאון. בנוסף לארבע זכיות באליפויות הזוגות השונות, הוא פעם אחת אלוף 24/7 של ה-WWE.
קריירת היאבקות מקצועית.
World Wrestling Alliance (2004–2006).
מילר החל להתאמן בבית הספר להיאבקות World Wrestling Alliance (WWA4) והחל להתאבק במופעי הארגון בנוסף למספר ארגוני היאבקות שהתבססו בג'ורג'יה.
World Wrestling Entertainment.
מחלקות הפיתוח (2006–2009).
בדצמבר 2006, מילר חתם על חוזה פיתוח ב-WWE ומיד נשלח לארגון הפיתוח שלו, Deep South Wrestling (DSW). כשארגון ה-WWE סיים את מערכת היחסים שלו עם DSW בעונת האביב של שנת 2007, מילר היה אחד מעשרים ומעלה ומתאבקים שנשלחו להתאמן בארגון פיתוח אחר מטעם ה-WWE בשם Florida Championship Wrestling (FCW). ביוני 2007, מילר הופיע תחת שם הבמה הית' וואלאס מילר כמנג'ר של מתאבק הפיתוח, שון מקגארת'. לעומת זאת, הוא השתמש לאחר מכן בשמו האמיתי כשם הבמה שלו, כשבאותו זמן ששימש כמנג'ר של מקגארת', הוא פתח בקריירת יחידים.
בינואר 2008, מילר החל להגן על האליפות הדרומית במשקל כבד של FCW בשמו של האלוף הפצוע, טד דיביאסי ג'וניור. דיבאסי ויתר על התואר ומילר הוכתר באופן רשמי לאלוף.
מילר ושותפו, סטיב לווינגטון, הפסידו לג'ון מוריסון והמיז בקרב על אליפות הזוגות של ה-WWE ב-15 בפברואר 2008 במהלך מופע של FCW. באותו החודש, השניים הגיעו עד לשלב הגמר של טורניר אשר קבע את אלופי הזוגות הראשונים של FCW. עם זאת, ב-23 בפברואר, מילר ולווינגטון הפסידו לפוארטו ריקן נייטמרס (אדי קולון ואריק פרז) בגמר. ב-11 בספטמבר, מילר החל להצטוות יחדיו עם ג'ו הניג, כאשר השניים זכו באליפות הזוגות של FCW. כאלוף, הוא שינה את שם הבמה שלו לסבסטיאן סלייטר. ב-30 באוקטובר, סלייטר והניג הפסידו את חגורות האליפות לניו הארט פאונדיישן (הארי סמית' ו-TJ וילסון). במסגרת הקלטות התוכנית מספר 50 של FCW, ב-13 באוגוסט 2009, מילר ניצח את טיילר רקס והפך לאלוף במשקל כבד של FCW. סלייטר הפסיד את תואר זה לג'סטין גבריאל בקרב 2 מתוך 3 הכרעות בהקלטות התוכנית ב-24 בספטמבר.
ב-16 בפברואר 2010, מילר, שעתה הופיע תחת שם הבמה הית' סלייטר, היה אחד משמונת מתאבקי FCW אשר לקחו חלק בעונה הראשונה של התוכנית "NXT", כשכריסטיאן היה המנטור שלו. בפרק הבכורה של התוכנית, סלייטר הציג את דמותו כחביב הקהל וביחד עם כריסטיאן הם ניצחו את קרליטו ומייקל טארבר. שבועיים לאחר מכן, סלייטר ניצח בקרב יחידים את קרליטו, והפך לטירון הראשון של NXT אשר ניצח מתאבק מנוסה מה-WWE. ב-30 במרץ בפרק של התוכנית "NXT", הוא הגיע למקום הרביעי במשאל הראשון של המתאבקים המנוסים. ב-6 באפריל בתוכנית, סלייטר ניצח בתחרות סחיבת חבית בירה את כל שאר הטירונים. זכייה זו הובילה אותו להשתתף בקרב המרכזי באותו הערב, כשהפסיד בו לקיין. ב-20 באפריל בפרק של התוכנית "NXT", סלייטר רשם ניצחון מפתיע על כריס ג'ריקו במסגרת הקרב המרכזי של התוכנית. לעומת זאת, הוא הגיע למקום הרביעי פעם נוספת במשאל השני של המתאבקים המנוסים. לבסוף, הוא הודח מהתחרות ב-25 במאי, כשהגיע למקום האחרון במשאל.
חיים אישיים.
מילר נשוי לסטפני ג'ין מאז שנת 2011. לשניים יש שתי ילדות.
בג&quot;ץ ברגמן
בג"ץ ברגמן הוגש בשנת 1969, לאחר ששישה חברי כנסת הגישו הצעת חוק פרטית בכנסת. עתירתו של ד"ר אהרן ברגמן כוונה נגד הצעת החוק, לפיה רק מפלגות קיימות המכהנות בכנסת תקבלנה מימון מפלגות (ולא מפלגות חדשות). ששת חברי הכנסת הציעו כי ההוצאות שישנן במהלך בחירות לכנסת ולרשויות המקומיות של המפלגות המיוצגות בכנסת, ימומנו מתקציב המדינה ולא על ידי מקורות עצמיים כמו דמי חבר, או גיוס תרומות מתומכי המפלגה כפי שהיה נהוג קודם. לאחר שהחוק קיבל אישור בכנסת, ברגמן עתר לבית המשפט הגבוה לצדק בניסיון למנוע את מימושו של החוק שזה עתה התקבל. עתירתו התקבלה והוחלט לבטל את החוק ולא לאפשר את מימון המפלגות מתקציב המדינה.
עתירה זו, שבה בג"ץ החליט לבטל חוק של הכנסת, נחשבת למקרה הראשון של אקטיביזם שיפוטי בישראל.
על החוק.
מטרת החוק הייתה להבטיח את יציבותן הכלכלי של מפלגות כמו מפא"י אשר בעקבות הבחירות בשנת 1965 הייתה במשבר כספי חמור. בזכות חוק זה, כאשר המפלגות התכוננו לבחירות השביעיות לכנסת ולבחירות לרשויות המקומיות קופתן הייתה אמורה להיות מלאה ולא היו צריכות לדאוג למצבן הכלכלי. אולם, החוק ספג ביקורת ציבורית רבה, חלקית בגלל הזריזות שבה הוא נקבע וחלקית משום שראו בו פגיעה בזכות לשוויון. על מנת להקטין את רמת ההתנגדות שהחוק היה עלול לעורר, הצעת החוק הוגשה על ידי חמישה נציגים של הסיעות הגדולות בכנסת שהיו הנציגים הבכירים בוועדת הכספים. כך, ההצעה לא הייתה משויכת לסיעה מסוימת אלא משותפת לכמה סיעות. בנוסף, ההצעה הוגשה בתור ניסיון זמני שיהיה נכון לבחירות השביעית לכנסת והבחירות לרשויות המקומיות בלבד. הנציגים הביאו טיעונים נוספים שמטרתם הייתה להציג כמה שיותר צדדים חיוביים בחוק. בהצעה ננקב סכום של 14,640,000 ל"י, שנועד להתחלק בין כל המפלגות שנבחרו לכנסת השישית על-פי גודלן של הסיעות המייצגות אותן.
ב־19 בפברואר 1969, דנה מליאת הכנסת בהצעה לקראת אישרה בקריאה שנייה ושלישית. ההצעה זכתה להסכמה רבה בקרב הסיעות ובהצבעה שנערכה הרוב המוחלט הצביע בעד החוק. היחיד שהתנגד לעיקרון מימון הוצאות הבחירות של המפלגות באמצעות תקציב המדינה, היה ח"כ אורי אבנרי. עיקר הביקורת של אורי אבנרי הייתה על האופן שבו חוק המימון היה אמור להתבצע על פי חוק החדש. לפי טענתו המימון היה צריך להיעשות רק לאחר הבחירות, כאשר התוצאות כבר ברורות, אחרת, לפי דבריו, מדובר בצעד לא דמוקרטי הפוגע בעקרון השוויון ומונע ממפלגות חדשות לקחת חלק בבחירות על ידי הנצחת המפלגות הקיימות.
ד"ר אהרון ארתור ברגמן.
ד"ר אהרון ארתור ברגמן נולד בישראל, והתחיל ללמוד יחסים בינלאומיים ומדע המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים, לאחר מכן עבר לגור באנגליה. ברגמן היה בעל תואר דוקטור במשפטים, ושימש בשנות ה-30, טרם עלייתו ארצה, כיועץ המשפטי של מפלגה סוציאל-דמוקרטית במחוז ברלין. נתן חשיבות רבה לענייני מפלגות ועקב אחר ההתפתחויות של מפלגות בישראל ומחוצה לה. עם עלייתו לארץ כיהן בתפקידים בכירים בשירות המדינה, ושימש כממונה על הכנסות המדינה ונציב מס הכנסה הראשון. ברגמן חיבר מספר ספרים ומאמרים העוסקים בסכסוך הישראלי פלסטיני. בשנים בהן התקיימו דיונים בנוגע להוצאת חוק מימון המפלגות, ברגמן היה בשליחות הממשלה לשיחות עם ממשלת גרמניה על ביטוח סוציאלי לאזרחי ישראל יוצאי גרמניה. למרות הימצאותו בשליחות הוא המשיך לעקוב אחר אישור החוק בכנסת.
עתירתו של ד"ר ברגמן לבג"ץ.
העתירה קרויה על שם ד"ר אהרון ארתור ברגמן אשר כיהן בתפקידים בכירים בשירות המדינה והתנגד ל. הוא עתר לבג"ץ נגד שר האוצר ומבקר המדינה ב־1969, כחודשים לאחר שהחוק אושר בכנסת. עתירה זו הייתה העתירה הראשונה שבה השופטים נדרשו לפסול חוק של הכנסת. לטענת ברגמן, חוק המימון לכנסת מנוגד לחוק יסוד הכנסת על פיו הבחירות צריכות להיות מושתתות על צדק ושוויון. חוק המימון לכנסת לא מאפשר הזדמנות שווה לכל המפלגות להתמודד בבחירות לכנסת, וזוהי, לפי דבריו, פגיעה בעקרון הדמוקרטיה ובעקרון השוויון. בעקבות החוק עלול להיווצר מצב בו מפלגות שמלכתחילה נמצאות בעמדת כוח ויש להן יתרון, מקבלות חיזוק כלכלי נוסף מה שמחליש עוד יותר את המפלגות שמתמודדות לראשונה בבחירות לכנסת, ויוצר מצב של פער וחוסר שוויון. סעיף חשוב בעיקרון השוויון הוא שמירה על שוויון ההזדמנויות בין אדם אחד לאחר ובין קבוצות בחברה, כך שחוק אשר מקדם קבוצת מפלגות מסוימת על חשבון מפלגות אחרות, יוצרת סטייה חמורה מעקרון השוויון. ברגמן הביע ביקורת נוספת כלפי ששת חברי הכנסת אשר בהצעתם לא הצביעו על מקורות תקציביים לכיסוי עלויות החוק מה שמנוגד למה שהיה מקובל בפרלמנט האנגלי. טענה נוספת שהציג ברגמן הייתה שחלק גדול מחברי הכנסת לא השתתפו בישיבה שנערכה בכנסת ביום בו החוק התקבל ברוב קולות, כך שההצבעה עצמה התבצעה באופן לא לגמרי הוגן.
ההרכב שדן בעתירה היה מורכב מחמישה שופטים בראשות הנשיא שמעון אגרנט. מכיוון שהיה מדובר באירוע חריג הוא חייב את עדכונו של היועץ המשפטי לממשלה מאיר שמגר. ב-22 ביוני 1969 נערך הדיון בבית המשפט העליון.
פסק הדין.