המנדלוריאן (דמות)
המנדלוריאני (באנגלית: Mandalorian) המכונה גם מנדו, הוא דמות בדיונית בזיכיון מלחמת הכוכבים והדמות הראשית בסדרה של דיסני+, "המנדלוריאני". יתום כילד צעיר, הוא נולד בשם דין דג'ארין, אומץ לתרבות המנדלוריאנית והפך לצייד ראשים ולוחם. במקור נשכר ללכוד את גרוגו, תינוק זר המכונה גם "הילד", במקום זאת הוא מגן עליו מגן מפני שארית האימפריה הגלקטית שנפלה והופך לדמות אב עבורו. אחת התכונות הבולטות של הדמות היא הכבוד העמוק למסורות המנדלוריות העתיקות. בפרק השלישי של העונה השנייה, אורח חיים זה נרמז על ידי מחלציו המנדלוריים, המכונים "המשמר", שבט קנאים דתיים העוקבים אחר "הדרך (הקדומה) (של המנדלורים)" והוצאו מעמוד התווך של החברה המנדלורית בניסיון להפיץ את אמונותיהם.
יוצר הסדרה ג'ון פאברו יצר את הדמות, בהשראת דמותו של קלינט איסטווד האיש ללא שם בסרטי טרילוגיית מערבון הספגטי, "האיש ללא שם", בבימויו של סרג'ו לאונה. סרטי הסמוראים של אקירה קורוסאווה (שהעניקו השראה גם ליצירותיו של ליאונה) היוו השראה נוספת, וגם גיבור מלחמת הכוכבים האן סולו השפיע על הדמות. המנדלוריאן מדובב ומגולם בעיקר על ידי פדרו פסקל. פאברו ליהק אותו לתפקיד, והשחקן אוסקר אייזק, שגילם את פו דמרון בסרטי מלחמת הכוכבים וחברים קרובים של פסקל, דחקו בו לקבל את ההצעה.
פסקל עבד על מספר פרויקטים במקביל למנדלוריאן, ולכן הוא לא מופיע בכל פרק. השחקן ברנדן וויין ומבצע פעלולים מגלמים את הדמות כשפסקל לא היה זמין לצילומים. התחפושת של המנדלוריאן נוצרה על ידי Legacy Effects ונושאת קווי דמיון לדמות מלחמת הכוכבים בובה פט, אם כי יוצרי הסרטים ביקשו בכוונה ליצור הבדלים בין שתי התלבושות. הדינמיקה בין המנדלוריאן לגרוגו מגלמת נושא של הורות ואבהות הרווחים הסדרה. הדמות וההופעה של פסקל זכו לביקורות חיוביות בדרך כלל, אם כי ביקורת מסוימת הופנתה לעובדה שפניו של פסקל מוסתרים כל הזמן בתחפושת.
אפיון.
שם הלידה של המנדלוריאן הוא דין דג'רין, אם כי זה לא נחשף עד פרק 8, פרק הסיום של העונה הראשונה של המנדלוריאן. היבטים של סיפור הרקע של הדמות ניתנים בהדרגה במהלך התכנית. בילדותו הוריו נהרגו במהלך התקפה של דרואידים המזוהים עם ברית המורדים במהלך מלחמות המשובטים. אזרחים רבים נהרגו במהלך הפיגוע, והוריו של דין מסתירים אותו רגע לפני שמתו בפיצוץ. דין עצמו מחולץ על ידי שבט לוחמים מנדלוריים, ומאוחר יותר הוא אומץ לתרבותם כיתום שגדל במסורת המנדלורית אף על פי שלא הגיע מכוכב הלכת מנדלור. הוא מצטרף לשבט בראשות המשוריינת והשבט נאלץ להסתתר בשל רדיפה מידי האימפריה הגלקטית.
המנדלוריאן מעולם לא מסיר את קסדתו מול אחרים, משום ששבטו רואה בכך בגידה; דמויות אחרות משבטים מנדלוריים שונים כמסוגלות להסיר את קסדותיהן מבלי שהדבר ישפיע על מעמדן. המנדלוריאן הופך בסופו של דבר לצייד ראשים ומצטרף לגילדת ציידי הראשים וזוכה לכינוי נרחב בשם "מנדו". בשלב כלשהו לפני אירועי המנדלוריאן, הוא עובד עם קבוצת שכירי חרב הכוללים את רן מלק (מארק בון ג'וניור), שיאן (נטליה טנה) וצ'ין (איסמאיל קרוז קורדובה). בסופו של דבר הוא נפרד מהקבוצה בנסיבות לא ידידותיות. אחד מכלי הנשק העיקריים שלו הוא רובה צלפים, שיש לו קצה בצורת שן שיורה מתפרצת חזקה מספיק כדי לפרק את יעדיה. הנשק נוצר בהשראת רובה דומה ששימש את צייד הראשים בובה פט. אירועי המנדלוריאן מתחילים חמש שנים לאחר סיום הטרילוגיה המקורית והסרט (1983).
המנדלוריאן הוא לוחם קשוח, בעל תושייה ויעיל. הוא מהיר ומדויק מאוד ומעט דמויות אחרות בסדרה יכולות להתעמת מולו בקרב הורדת ידיים, אחת הבודדות שהצליחה הייתה קארה דיונה. המנדלוריאן הוא שיטתי כאשר הוא נלחם, ציד שמבודד את אויביו ובוחר אותם אחד-אחד. הוא מעין זאב בודד ולעיתים קרובות עובד לבד ועם זאת הוא גם מוכן לקבל סיוע מאחרים. הוא מקבל עזרה מקווייל מספר פעמים לאורך העונה הראשונה, ומנסה לתגמל אותו על סיוע זה. הוא גם מציע לעבוד עם IG-11 כדי ללכוד את הילד בפרק הבכורה בסדרה. המנדלוריאן מדבר לעיתים רחוקות, וכשהוא עושה זאת הוא מגלה מעט מידע מעבר לנחוץ. פדרו פסקל, השחקן שגילם את המנדלוריאן, אמר שהוא מנסה להפוך את הדמות לאנושית ונגישה, אף על פי שפניו מוסתרות על ידי מסכה. הוא אמר על כך: "הרעיון הוא שניתן להיקשר אליו. כולנו מכוסים בשריון משלנו ונבהלים להסיר את השריון הזה, וזה הדבר שהופך אותו לדמות שאנחנו באמת נרצה לעקוב אחריה." כתב האטלנטיק ספנסר קורנהבר אמר כי המנדלוריאן הוא אחת הדמויות הרבות בזיכיון מלחמת הכוכבים שלובשות מסכות מכיוון שמסכות הן "האמצעי שבאמצעותן אנשים מנסים להשיג את השלמות והאדישות של המכונות". קורנהאבר אמר שכאשר הקסדה של המנדלוריאן מוסרת לבסוף בפעם הראשונה, היא לא מוצגת כגילוי של זהות סודית, אלא "תזכורת לכך שהקאבוי / אביר החלל הלקוני הזה הוא רק איזה בחור". הדמות מתייחסת למסורת המנדלוריאנית ברצינות רבה ויש לה כבוד ותודה אדירים לתרבות המנדלורית שגידלה אותו. מות הוריו בידי דרואידים הותיר אותו גם עם שנאה עזה כלפי דרואידים באופן כללי.
פסקל מאמין שהמנדלוריאן מעורפל יותר מבחינה מוסרית מאשר גיבורי מלחמת הכוכבים האחרים, ותיאר אותו כ"גיבור אפל". לדבריו, "אני חושב שהיקום המוסרי של מלחמת הכוכבים יכול להיות מאוד ספציפי וסוג של שחור לבן, יש טוב ויש רע, ובזה אנחנו מתחילים לשחק עם הגבולות של זה יותר, וזה מטופל מאוד מעניין עם הדמות הזו. הוא לא הגיבור הטיפוסי." בסופו של דבר, פסקל מאמין שהמנדלוריאן רוצה לעשות את הדבר הנכון, אך חובותיו כצייד ראשים ולוחם לעיתים קרובות מתנגשות עם זה. קרל ווטרס, שגילם בסדרה את גריף קארגה, אמר על הדמות: "המנדלוריאן הוא, אני חושב, במובנים מסוימים כמו כל דמות אחרת במנדלוריאן. יש בו משהו שהוא מאוד אנוכי ומרוכז בעצמו, אבל יש בו גם משהו שהוא מאוד אלטרואיסטי ואנושי. יש בו אנושיות." במיוחד בתחילת הסדרה, למנדלוריאן יש אישיות קרה, כשהוא מתעלם מהתחנונים של האנשים שהוא צד ותפס. העובדה שהמנדלוריאן עבד בעבר עם צוות שכירי החרב של רן מלק לפני אירועי המנדלוריאן מראה כי היה לו עוד פחות מוסר לפני תחילת הסדרה. הופעת הילד משמשת להאנשה ולעליית המוסר של המנדלוריאן. ג'ון פאברו ודבורה צ'או שיצרו את הדמות, הרגישו שהסצנה בפרק השלישי בעונה הראשונה, כשהמנדלוריאן מחליט לחזור אל הילד מהווה רגע מכריע עבור הדמות. צ'או אמרה: "זו נקודת האל חזור, ברגע שהוא מקבל את ההחלטה הזו. ממש שם הוא משנה את כל חייו." צמיחת המוסר של המנדלוריאן מוצגת בפרק 6, כאשר הוא מנסה להתערב להצלת חייו של חייל הרפובליקה החדשה דבאן (מאט לנטר) במהלך המתקפה על הכלא, אף על פי שיהיה נוח יותר להרוג אותו. גם בפרק ההוא, כשהמנדלוריאן כלוא ולא הורג את חבריו שכירי החרב לאחר שהם בוגדים בו, מדגים עוד יותר את מצפונו המוסרי.
גוברניית וילנה
מיכל מים
שירות ביון החוץ של הפדרציה הרוסית
מאדס לנגר
מאדס לילנד לנגר (באנגלית: Mads Lillelund Langer; נולד ב-14 בינואר 1984 בשם לנגר קלאוסן) הוא זמר-יוצר דני, שהתפרסם ברחבי העולם בשל גרסת הכיסוי שלו לשיר You're Not Alone של הלהקה הבריטית אוליב. קיבל עיטורי פלטינה רבים וזכה במגוון פרסים בארצו, דנמרק.
קריירה.
לנגר נולד באזור כפרי ליד העיירה סקיבה. הוריו היו מורים והוא גדל על שיריהם של זמרים ויוצרים כדוגמת ניל יאנג, ריקי לי ג'ונס, בוב דילן וקרול קינג.
אף על פי שלמד לנגן בפסנתר ג'אז לאורך שנותיו בבית הספר, החליט לנגר שלא ללמוד באקדמיה המלכותית הדנית למוזיקה לאחר בית הספר התיכון, ובמקום זאת עבר לקופנהגן כדי ליצור מוזיקה בעצמו. "במשך זמן מה הפסקתי עם הפסנתר", הוא מציין. "קיבלתי גיטרה ולימדתי את עצמי בלי תאוריה, וזה היה כל כך משחרר פשוט לנגן לפי האוזן והלב".
בהיותו בקופנהגן החל לנגר להקליט דמואים בדירתו ובהמשך הוחתם אצל קופנהגן רקורדס, איתה הוציא לאור את אלבום הבכורה שלו באורך מלא, "Attention Please", בשנת 2006. כשהאלבום לא הצליח להמריא, לנגר קנה מכונית ישנה ונסע ברחבי אירופה, ועצר בערים שונות כדי להופיע ברחובות. "כל החוויה הזו באמת עזרה לי למצוא את הכיוון שלי כאמן, כי כל זה היה בניית הקשר הזה בין השירים לקהל", הוא אומר. "הייתי בברצלונה, פשוט ניגנתי שיר ברחוב, ופתאום היה קהל די גדול – הכל קורה בצורה המאוד טבעית זו."
בשנת 2008 הוציא את המיני-אלבום הראשון שלו, , על ידי חברת התקליטים קופנהגן רקורדס.
לאחר שחזר מהטיול שלו, לנגר התחיל לעבוד על האלבום השני שלו, "Mads Langer", הקרוי על שמו. האלבום, שיצא לאור בשנת 2009, כולל את הסינגל "Fact-Fiction", שקיבל את תואר הזהב, והיה לסינגל הראשון שלו שזכה לתואר כלשהו. בעקבות הצלחת הפריצה של האלבום, הוא עבר לנגר ללונדון והוחתם אצל סוני מיוזיק, ובמהרה יצא למסלולו בקריירה המוזיקלית שלו.
עבור לנגר, הסינגל "Fact-Fiction" משמש אבן בוחן מתמשכת לכתיבת השירים שלו. "תמיד היה לי את החור השחור הזה, שמלא הרבה שאלות גדולות על העולם שאנחנו חיים בו, ומשם אני כותב", הוא אומר. "אף על פי שאני נמצא במקום בו אני רוצה להיות בחיים עכשיו, מקור ההשראה העיקרי שלי הוא כל הדברים הכואבים שאנחנו עוברים שקשה לדבר עליהם. אני חושב שזה תמיד יהיה ככה, ולא ממש אכפת לי – אני אוהב להיכנס למרחב החשוך הזה, כי עכשיו זה מרגיש לי בטוח, כמו בבית".
במאי 2011 הוציא את אלבומו השלישי, "Behold", על ידי חברת התקליטים סוני מיוזיק. ביולי באותה שנה הוציא את המיני-אלבום השני שלו, "Amstrdm EP", על ידי סוני מיוזיק.