כל ילד אמור לבחור חונך או חונכת מקרב קבוצה של חונכים (שהם מורים), השייכים לבית החטיבה שאליה משתייך הילד (בית הצעירים, החממה, שכב"ג ותיכון).
הישגי בית הספר.
תיכון קשת זכה בפרס מצוינות ערכית מטעם משרד החינוך פעמיים ברציפות בשנים 2015 ו-2016. ושוב בשנת 2021.
בשנת 2017 זכו נציגי בית הספר במקום הראשון של אליפות הסייבר הישראלית.
הנשים שהגברים אינם רואים
הנשים שהגברים אינם רואים (באנגלית: The Women Men Don't See) היא נובלטה מאת ג'יימס טיפטרי ג'וניור (שם העט של אליס שלדון).
הסיפור פורסם לראשונה ב-1973 בכתב העת "The Magazine of Fantasy &amp; Science Fiction" , ופורסם בו שוב במהדורת 30 השנים ב-1979, וגם ב-2011 באנתולוגיות "המיטב" של כתב העת.
הסיפור תורגם לעברית על ידי נגה ברוקס, ונכלל בספר "מדע בדיוני ופנטסיה" בעריכת אדוארד ל' פרמן שהופיע בשנת תש"מ בהוצאת לדורי.
תקציר עלילה.
הסיפור מסופר מנקודת מבטו של דון פנטון, סוכן הממשלה האמריקאית, וסובב סביב רות פרסונס, אישה בה פוגש פנטון כשהוא נופש במקסיקו. רות ובתה אלתיאה שוכרות מטוס עם הטיס מאומת המאיה, אסטבן, ומאפשרות לפנטון לטוס עמן. דון שופט את הנשים על פי כמה הן יפות ואירוטיות בעיניו, וכבר בהתחלה אינו מרוצה שהן אינן מגלות בו כל עניין.
כשהמטוס מתרסק, דון משתאה שהנשים לא נכנסות להיסטריה, והוא נעלב שאין הן מחפשות את עזרתו. הוא ורות עוזבים את אלתיאה ואסטבן כדי לחפש מים. במהלך הזמן, דון נהיה יותר ויותר מרוגז מכך שרות לא מתנהגת כפי שלדעתו אישה אמורה להתנהג. משיחותיו עמה עולה כי היא מרגישה ניכור מכורח היותה אישה, אך דון מבטל את דבריה. היא אומרת לו, "מה שנשים עושות זה לשרוד. אנו חיות אחת כאן ושתיים שם, בסדקים שבמכונת-העולם שלכם."
דון שובר את רגלו, והשניים נתקעים רחוק מחבריהם במטוס במשך שני לילות וימים. דון שם לב שרות מחכה למשהו, או מישהו, והוא מתחיל לחשוד בה. כשהשניים פוגשים במשלחת חוצנים, דון אינו מסוגל להפנים את קיומם, ואת המחשבה שאולי לזה רות חיכתה. הוא מנסה "להציל" אותה, בעוד היא מבקשת את עזרתם של החוצנים שאינם מראים כל סימן של אגרסיביות. הוא יורה לעברם, ופוגע ברות. החוצנים מסכימים לקחת את שניהם למטוס, שם רות דואגת שדון ירד מסירתם, ומעלה במקומו את אלתיאה, ומבקשת מהחוצנים לקחת אותן עימם, כי עדיף להן הלא נודע על קיומן בכדור הארץ.
כשטיפטרי עצמה כתבה סיכום של הסיפור, היא סיימה במילים אלה: "המסר הוא חוסר ההבנה המוחלט של המספר את מניעיהן של נשים, כאשר הוא מייחס הכל לעצמי שלו," ורק רואה נשים במונחים מיניים - הנשים הן כמעט בלתי נראות לדידו, חוץ מאשר כשהוא בוחן אותן כפוטנציאל לעניין אירוטי.
כתיבה.
שלדון אמרה שהיא הכירה את הדמות של רות פרסונס כל כך מקרוב שהדמות נכתבה כמעט מעצמה, וכל מה שהייתה צריכה לעשות זה לא לדברר אותה יותר מידי. לעומת  זאת, את דון פנטון התקשתה לכתוב, כי למרות שרצתה להעביר את המסר של זעמן של נשים, דרכו הייתה צריכה לכתוב את זה בנימה מנותקת, וחסרת הבנה. את המסר המרכזי הזה אפשר להבין במשפט הארוך ביותר של רות בסיפור:
קבלה וביקורת.
רוברט סילברברג ביקר את הסיפור לפני שהיה ידוע שטיפטרי היא אישה. הוא השווה את טיפטרי להמינגווי, לטובת טיפטרי, כאשר לדעתו "זהו סיפור פמיניסטי מאוד, המסופר מנקודת מבט גברית לחלוטין, והוא דורש את תשומת לבם של כל מי שבחזית במלחמות לשחרור מיני, זכרים ונקבות כאחד."
רבי אבא (השלישי)
רבי אבא השלישי היה אמורא ארץ ישראלי בדור השישי.
על תולדותיו של אמורא זה כתב בעל תולדות תנאים ואמוראים, ערך רבי אבא ג': "זה רבי אבא נשכח כמת מלב מכל כותבי דברי הימים", וחשבו שהופעותיו בבבלי יחד עם רב אשי הם טעות סופר. אולם בתשובות הגאונים נמנה רבי אבא, בן דורו של רב אשי, בין אחרוני האמוראים בארץ ישראל. מכך מוכח שהוא אינו רבי אבא המפורסם.
בתקופתו נחתם כבר התלמוד הירושלמי, וחרבו ישיבות ארץ ישראל. מסיבה זו לא הוזכר בירושלמי, וכפי הנראה זו גם סיבת ירידתו לבבל.
בכמה מקומות הביא בפני רב אשי את תורת ארץ ישראל: "במערבא אמרינן הכי" - במערב, ארץ ישראל המערבית לבבל, אנחנו אומרים כך. כמו כן, שכיחה בפיו ההנגדה בין "אנן" ל"אתון" - "אנחנו" (בני ארץ ישראל) לומדים דין זה ממקור א', בעוד "אתם" (בני בבל), לומדים אותו ממקור ב'.
ממאמריו.
אם יש צורך לעשות מלאכה במוצאי שבת לפני ההבדלה, ניתן להסתפק באופן זמני באמירת המילים "המבדיל בין קודש לחול".
בשם עולא: ידוע שאנשים אינם מתבוננים בדרכים. לכן, אדם שנתקל בחפץ שהונח ברשות הרבים ושברו, פטור מלשלם.
תלמיד חכם זקוק למידה מסוימת של קשיחות. רמז לכך קיים בפסוק - בוניה, שהם תלמידי החכמים, קשים כברזל.
רבי אבא (פירושונים)
"רבי אבא" הוא שמם של אמוראים אחדים בתלמוד הבבלי. בתלמוד הירושלמי רבים מהם קרויים "רבי בא".
רבי בא
רש&quot;ר
ערים של נייר (סרט)
ערים של נייר הוא סרט מסתורין קומדי-דרמטי אמריקאי משנת 2015 שמבוסס על הספר "ערים של נייר" מאת הסופר ג'ון גרין. הסרט בוים על ידי הבמאי ג'ייק שרייר ויצא להקרנה ראשונה ב-24 ביולי 2015 בארצות הברית על ידי פוקס המאה ה-20. כוכבי הסרט הם נאט וולף וקארה דלווין.
עלילה.
באורלנדו שבמדינת פלורידה, קוונטין "קיו" ג'ייקובסן (נאט וולף) גר דלת על יד חברת הילדות שלו מרגו רות' ספיגלמן (קארה דלווין). קוונטין מאוהב במרגו מאז שהיא עברה לגור לידו. יום אחד, כשהם בני 9 שנים בלבד, קוונטין ומרגו מגלים בן אדם שהתאבד על הדשא ליד עץ. לאחר האירוע מרגו מופיעה בחלון חדרו של קוונטין ומנסה לשכנעו להמשיך את חקר האירוע, אולם קוונטין לא משתף עמה פעולה. לאחר המקרה הזה, הסרט מתקדם בהבזק קדימה כעבור 10 או 11 שנים לאחר מכן. כעת שניהם לומדים בבית ספר תיכון. בזמן שהם מתרחקים זו מזה, לקוונטין עדיין יש רגשות אליה. לילה אחד, מרגו מופיעה בחלון החדר של קוונטין עם תוכנית נקמה לחבריה לתיכון ולחבר שהיא בטוחה שבגד בה. היא משכנעת את קוונטין לעזור לה ולהיות נהג המילוט שלה.
מרגו וקוונטין קונים מספר פריטים לצורך המשימה שלהם. לאחר מכן הם מגיעים לביתו של החבר לשעבר של מרגו, ג'ייס, שבגד בה עם בקה, חברתה הטובה ביותר. מרגו מדברת עם אביה של בקה כדי ליידע אותו שבתו שוכבת, ברגעים אלה ממש, עם ג'ייס במרתף שלהם. כאשר ג'ייס רץ עירום מחוץ לביתה של בקה, קוונטין מצלם את ג'ייס בטלפון הסלולרי שלו בעודו ערום. לאחר מכן מרגו וקוונטין פורצים לבית של בקה, מרגו מציירת גרפיטי של האות "M" (האות הראשונה בשמה) על הקיר ומניחה דג מת בארון. אחר כך הם מגיעים ללייסי (הלסטון סייג' ), אחת מחברותיה הטובות ביותר של מרגו. מרגו מניחה שלייסי יודעת על בגידתו של ג'ייס עם בקה ונפגעת מזה שלא סיפרה לה. מרגו וקוונטין עוטפים את המכונית של לייסי עם ניילון נצמד ומרגו משאירה לה פתק שבו היא מודיעה לה שחברותם הסתיימה. ועתה זהו קוונטין שמצייר את האות M על הניילון. הם בנוסף מגיעים לצ'אק פרסון, בריון התיכון וחבר של לייסי. קוונטין מהסס לנקום בצ'אק, הוא מפחד שהבריון ירביץ לו. אך כאשר מרגו מספרת לו שהוא היה אחראי על כך שצ'אק השביע את כל הבנות לעולם לא לרקוד עם קוונטין, בכיתה ח', אז קוונטין מסכים לנקום. קוונטין מסמן בחומר את אחת הגבות שלו בעזרת קרם מסיר שיער. מרגו מציירת גרפיטי של האות "M" על הדלת ומורחת וזלין על ידית הדלת, במקרה ויתעורר לא יצליח לפתוח את הדלת בזמן שהם נסים מביתו. מרגו מסירה את הגבה הימנית, צ'אק מתעורר, הם בורחים ואכן עד שהוא מצליח לפתוח את הדלת הם כבר במכונית.
לאחר מכן הם נכנסים לבניין SunTrust Center , לחדר ישיבות באחת הקומות הגבוהות כדי להשקיף על העיר. כאן, מרגו בפעם הראשונה שלה מתייחסת לאורלנדו כאל "עיר של נייר". היא מתארת אותה כ"מזויפת" ואפילו "לא מספיק חזקה כדי להיות עשויה מפלסטיק". שניהם חוזרים הביתה, מרגו מחבקת את קוונטין, אך הם לא מתנשקים, היא מנסה להסביר לו שעליו להשתנות כדי להיות מאושר עכשיו ולא בעוד 12 שנים. לשם כך עליו לפרוץ את גבולותיו. היא מהרהרת שאולי דברים היו יכולים להיות שונים, אם הם היו מבלים יותר זמן ביחד. כאשר הלילה מגיע לסיומו, קוונטין תוהה בפניה, האם היחסים יהיו שונים ביניהם בבוקר שאחרי.
בבוקר שאחרי מרגו לא מגיעה לבית ספר, וכך במשך 3 ימים. קוונטין מבין שהיא נעדרת, בזמן שאנשים אחרים (כולל הוריה) משוכנעים שהיא ברחה מביתה. היא עשתה זאת לפחות ארבע פעמים, רק כדי לחזור הביתה בסוף. קוונטין ושני חבריו, בן (אוסטין אברמס ) וראדר, שמים לב לפוסטר של וודי גת'רי מודבק לקיר הנראה בחלון חדרה של מרגו. הם משחדים את אחותה הקטנה של מרגו, רות'י, לתת להם להיכנס לחדרה של מרגו בזמן שהוריה לא בבית, כדי שהם יוכלו לחפש רמזים בנושא מקום הימצאה של מרגו. הם מאמינים שמרגו השאירה סימנים לקוונטין לפני שעזבה. הם לא מוצאים דבר בחדרה. כעבור יום קוונטין מוצא חתיכת נייר קטנה בציר דלת חדרו, ועליה רשומה כתובת. הוא מקווה שכתובת זו תוביל למקום הימצאה של מרגו. קוונטין וחבריו יוצאים בעקבות הכתובת ומבריזים מבית הספר, לראשונה בחייו.