אוסטרליה ואורוגוואי חולקות עניין באוקיינוס הדרומי ובדייג בו. שתי המדינות חברות מלאות בקבוצת קיירנס ובאמנה לשימור משאבים חיים ימיים אנטארקטיים. מספר אירועים התרחשו במים באנטארקטיקה ובהם היו מעורבות סירות מפרש עם דגל אורוגוואי וקצינים אוסטרלים.
יחסים פוליטיים.
הקונסול האורוגוואי הראשון הגיע לאוסטרליה בשנת 1954. מאז 1996 דייגו ל. פייסזה הוא קונסול הכבוד של אוסטרליה במונטווידאו.
שתי המדינות הן יצואניות חקלאיות, ודוגלות בהפחתת סבסוד החקלאות והרפורמה בהן. בשנת 1970 הצטרפה אורוגוואי למועצת הצמר הבינלאומית, המורכבת מאוסטרליה, ניו זילנד ודרום אפריקה.
הסכם הסגרה נחתם בשנת 1998.
לקראת בחירתו של מנכ"ל ארגון הסחר העולמי ב-2005, אוסטרליה סירבה לאשר את המועמד האורוגוואי קרלוס פרז דל קסטילו על פני פסקל לאמי, אף על פי שהמדינות היו בנות ברית יצוא חקלאיות. שרי החוץ של שתי המדינות נפגשו בעיר ניו יורק במהלך ישיבת העצרת הכללית של האו"ם ב-2008 ודנו בדרכים להגברת הקשרים בין אוסטרליה לאורוגוואי.
אירועי דיג לא חוקיים.
באוגוסט 2003 עלתה ממשלת אוסטרליה על כלי שיט חשוד לא חוקי, "Viarsa I", במי האוקיינוס הדרומי. הספינה נתפסה על ידי אנשי סירת סיור של משמר המכס והדייג באוסטרליה, "Southern Supporter", בגיבוי קציני אכיפה דרום אפריקאים. אזרח אורוגוואי נעצר באוסטרליה. מעצרו של הפקיד גרם לקרע בין אוסטרליה לאורוגוואי, שתבעה את שחרורו המיידי של הפקיד. שר הדיג האוסטרלי איאן מקדונלד טען כי הפקיד יחד עם שאר אנשי הצוות יואשם על פי החוק האוסטרלי. אורוגוואי הורתה אז לספינת הדייג להתמודד עם החוק המקומי, מה שגרם למתח על היחסים בין המדינות שכל אחת מהן חשבה שיש להעמיד לדין את הספינה תחת תחום השיפוט שלהן. עם זאת, שתי המדינות הצהירו כי הן משתפות פעולה כדי לפתור את הבעיות ביניהן.
ארבעה חודשים לאחר האירוע הראשוני, ארגון "HMAS ווררמונגה" יירט את "Maya V" עם דגל אורוגוואי באוקיינוס הדרומי כ-4000 ק"מ דרום מערבית לפרת'. ראש הממשלה ג'ון הווארד עלה והודה לאנשי הצוות על עבודתם במלחמה בדייג בלתי חוקי באומרו, "האוסטרלים חשים מאוד כי יש לדחות אנשים שרוצים לדוג באופן לא חוקי במים שלנו, שרוצים לדפוק את נכסינו, ובמידת הצורך לתפוס אותם." שני בכירים המייצגים את אורוגוואי ואוסטרליה נפגשו כדי לדון בסוגיות הכרוכות באירוע "Maya V". שגריר אורוגוואי באוסטרליה פדרו מו אמארו אמר בהצהרה בחדשות, "אנחנו מסכימים עם כל הצעדים שנקטו הרשויות באוסטרליה, אך לא עם הצעדים האלה נגד הצוות", הוא המשיך ואמר "אנחנו חושבים שהצוות חף מפשע - הם לא ביצעו שום עבירות." הצוות המעורב בהמשך חויב בקנסות משתנים ושוחרר בחזרה לאורוגוואי.
יחסים כלכליים.
היחסים הכלכליים כוללים סיוע כספי בין שתי המדינות. בשנת 2015 המסחר הדו-צדדי הכולל עמד על 29.6 מיליון דולר ואורוגוואי דורגה במקום ה-109 כשותפת סחר של אוסטרליה.
בסוף שנות ה-90, הייצוא העיקרי מאורוגוואי לאוסטרליה היה עורות, פרווה, פנינים ואבני חן ומוצרי עור. באותה תקופה ייצאה אוסטרליה בעיקר צמר, ברזל, פלדה ובקר. בשנת 2010 אורוגוואי בחנה את האפשרות לייבא זרע מרינו ועוברים כדי להעצים מחדש את ענף הכבשים שלהם לאחר ירידה ניכרת.
ההשקעה האוסטרלית באורוגוואי מתרכזת בכרייה, בחקלאות ובבידור, ומפיקה תועלת מחוסר המכשול להחזרת הרווחים.
אף על פי שאקליפטוסים הם במקור מאוסטרליה, הם מהווים בסיס ל-80% מתעשיית היערות האורוגוואית.
שיתוף פעולה צבאי.
החל משנת 2012 אוסטרליה ואורוגוואי מארחות יחד סדרת סדנאות להגנה על אזרחים בפעולות שמירת שלום.
תרבות והגירה.
אוסטרלים אורוגוואים הם מיעוט אתני באוסטרליה, ומרוכזים בעיקר בערים האוסטרליות הגדולות, בעיקר בסידני ומלבורן. המהגרים הראשונים מאורוגוואי הגיעו לאוסטרליה במהלך שנות ה-60 בתקופה של תלאות פוליטיות וכלכליות, עם מספר גדל והולך בשנות ה-70 בגלל הדיקטטורה הצבאית עם שיא ההגירה בשנת 1974. עד 1981 אוכלוסיית יוצאי אורוגוואי באוסטרליה הגיעה כמעט ל-9,300, אולם לאחר שחזור הדמוקרטיה באורוגוואי היא עלתה לאט ל-9,715 בשנת 1996. בשנת 1981 80% מהם גרו בניו סאות' ויילס, ו-17% בויקטוריה.
בשנת 2002 הקונסול הכללי של אורוגוואי קידם את הכדורגל באוסטרליה, ואמר כי:
סקולניק
בריליאנס V3
בריליאנס V3 (באנגלית: Brilliance V3) הוא קרוסאובר המוגדר קרוסאובר סוב-קומפקטי מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Brilliance Auto (שם רשמי: HuaChen Group Auto Holding Co., Ltd) אשר מיוצר משנת 2014 (שנת דגם 2015) בסין.
"בריליאנס V3".
מאפיינים:
נתן גוף
נתן גוף (באנגלית: Nathan Goff; 9 בפברואר 1843 – 24 באפריל 1920) היה מזכיר הצי בממשלו של נשיא ארצות הברית רתרפורד הייז, סנאטור וחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם וירג'יניה המערבית ושופט פדרלי.
ראשית חייו.
נתן גוף נולד בקלרקסברג, וירג'יניה (כיום בוירג'יניה המערבית). אביו, ולדו גוף, נבחר חמש פעמים לייצג את מחוזו, מחוז הריסון, בבית הנבחרים של וירג'יניה. גוף למד באקדמיה הצפון-מערבית בקרלקסבורג ובאוניברסיטת ג'ורג'טאון בוושינגטון. ב-1866 הוא קיבל תואר ראשון במשפטים מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ניו יורק.
אף על פי שמשפחתו של גוף החזיקה בבעלותה מספר עבדים, הם היו תומכי האיחוד. במהלך מלחמת האזרחים, הצטרף גוף לצבא האיחוד, וגויס לרגימנט הרגלים השלישי של מערב וירג'יניה. בהמשך הוא היה מייג'ור ברגימנט הפרשים הרביעי של מערב וירג'יניה.
קריירה.
החל מ-1866 היה גוף העורך של העיתון קלרקסברג טלגרף. באותה תקופה הוא התקבל ללשכת עורכי הדין ופתח משרד פרטי בקלרקסברג בין השנים 1866–1867. לאחר מכן, ועד ל-1868 הוא היה נציג בבית הנבחרים של וירג'יניה המערבית.
לאחר מכן ועד 1881 היה גוף התובע של ארצות הברית במחוז וירג'יניה המערבית. בחודשיים האחרונים לנשיאותו של רתרפורד הייז כיהן גוף כמזכיר הצי של ארצות הברית. לאחר מכן הוא שב לכהן כתובע.
בשנים 1870 ו-1874 התמודד גוף כמועמד לבית הנבחרים של ארצות הברית ובשנים 1876 ו-1888 כמועמד לתפקיד מושל וירג'יניה המערבית מטעם המפלגה הרפובליקנית, אך ללא הצלחה.
חבר בית הנבחרים.
ב-1882 נבחר גוף כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית וכיהן בו מ-4 במרץ 1883 ועד 3 במרץ 1889. לאחר מכן הוא לא התמודד לבחירה מחדש ושב לעיסוקו בעריכת דין בקלרקסברג עד 1892.
שופט פדרלי.
ב-16 בדצמבר 1891 הציג נשיא ארצות הברית בנג'מין הריסון את מועמדותו של גוף לתפקיד המשותף של שופט בבית המשפט הפדרלי ובבית המשפט לערעורים. המינוי אושר על ידי הסנאט ב-17 במרץ 1892 ונכנס לתוקפו באותו היום. ב-31 בדצמבר 1911 בוטל בית המשפט הפדרלי וגוף המשיך לכהן כשופט בבית המשפט לערעורים. כהונתו הסתיימה ב-31 במרץ 1913 לאחר התפטרותו.
סנאטור.
גוף נבחר כסנאטור לתקופת הכהונה שהחלה ב-4 במרץ 1913, אך העדיף לא להיכנס לתפקידו מידית כדי להמשיך לזמן מה בתפקידו כשופט. הוא החל את כהונתו בסנאט ב-1 באפריל אותה שנה וסיים אותה ב-3 במרץ 1919, לאחר שבבחירות של 1918 הוא לא הציג את מועמדותו לבחירה מחדש. בשנתיים האחרונות לכהונתו בסנאט הוא שימש כיושב ראש הוועדה לשימור משאבים טבעיים וכיושב ראש הוועדה לירידים תעשייתיים.
חיים אישיים.
גוף היה אביו של הסנאטור מווירג'יניה המערבית גאי ד. גוף וסבה של חברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטנסי לואיז גוף ריס. ביתו בקלרקסברג נרשם ב-1976 במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים, אך לאחר הריסתו ב-1993 הוא נמחק מהרשימה ב-1994.
נתן גוף נפטר ב-23 באפריל 1920 בקרלקסברג ונטמן בבית הקברות המקומי אוד פלווס. צי ארצות הברית הנציח אותו בקריאת משחתת על שמו שהייתה בשירות מ-1921 עד לאחר מלחמת העולם השנייה.
נדבה
יעקב אבולעפיה
הרב יעקב אבולעפיה (נפטר בשנת ה'ש"ס בערך) כונה "המצרי", היה רב פוסק הלכה, אבי שושלת משפחת אבולעפיה, מאישיה הבולטים של צפת בתקופת האר"י, וממחדשי הסמיכה. כיהן כרב בדמשק והיה ממתנגדי האר"י והרב חיים ויטאל.
חייו.
נולד לר' יהודה אבולעפיה (בעל מפעל לבטישת אריגים) אמו הייתה בתו של מהר"י בירב הראשון.
ר' יעקב אבולעפיה היה נצר למשפחה יהודית ענפה של רבנים ועסקני ציבור ממגורשי ספרד, שמוצאה מן האזור ההיסטורי קסטיליה שבספרד. צאצא ישיר לרב מאיר הלוי אבולעפיה מסורת בידי המשפחה שהם משבט יהודה וצאצאי דוד המלך.
למד אצל ר' שלמה אבסבאן, קיים קשרי מכתבים עם חבירו לספסל הלימודים הרב יום-טוב צהלון. בשנת ה'שנ"ג היה רב ק"ק ספרדים בדמשק, בשנת ה'שנ"ט הוסמך על ידי מהר"י בירב השני (נכדו של ר' יעקב בירב). כתב תשובות בהלכה אולם כתביו לא שרדו.
תלמידיו הם בנו ר' חיים אבולעפיה, ור' יאשיה פינטו ששימש כרב של דמשק.
התנגדות לאר"י ומהרח"ו.
ר' יעקב אבולעפיה התנגד לחוג המקובלים בצפת, לא האמין במעשה הניסים המסופרים על האר"י אף על פי שבפועל היה כפוף לו, התנגד לר' חיים ויטאל וסיכל את מינויו לרב בית כנסת.
הרב יהודה אריה ממודנה שאף הוא היה ממתנגדי האר"י, כתב בספרו "ארי נוהם" בשם 'חכם אחד מחכמי הישיבה' שר' יעקב היה "כריע ואח להאר"י" אולם ר' יעקב היה מגיב בחוסר אמון לסיפורי מעשיות על גדולת האר"י ומופתיו, ושאף האר"י בעצמו שלל את המעשים אשר יוחסו לו, אותו חכם הוסיף שר' יעקב אף לא חשב את האר"י לגדול בתורה.