בבו חזר לשורות הקבוצה הראשונה רק בסוף עונת . ב-14 באפריל 2015 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-74 בהפסד 2–3 לאינגולשטאדט 04 במסגרת המחזור ה-29 בליגה. בסך הכל ערך בבו 10 הופעות ליגה בעונה זו והבקיע שני שערים. בעונת , בה סיימה פורטונה דיסלדורף במקום ה-14 בליגה, הוסיף בבו 23 הופעות ליגה ושני שערים. ב-31 באוגוסט 2017 חתם בבו בהנובר 96. ב-9 בספטמבר ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בתיקו 1-1 נגד וולפסבורג. ב-15 בספטמבר הבקיע את שערו הראשון בניצחון 0–2 על המבורג. ב-17 במאי 2019 חתם בבו בהופנהיים.
קריירה בינלאומית.
ב-4 בספטמבר 2016 ערך בבו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת טוגו, בניצחון 0–5 על נבחרת ג'יבוטי במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2017.
יקטרינבורג ארנה
יקטרינבורג ארנה הוא שמו הנפוץ של האצטדיון המרכזי (רוסית: Центральный стадион) בעיר יקטרינבורג בירת מחוז סברדלובסק, רוסיה.
משמש בעיקר למשחקי כדורגל וכמגרשה הביתי של מועדון הכדורגל אוראל. האצטדיון אירח גם ארבעה ממשחקי מונדיאל 2018 שהתקיימו במדינה ולשם כך עבר שיפוץ מקיף שנועד להתאימו לתו התקן של פיפ"א, שבסיומן הגיעה תכולת המושבים ל-35,000. מתוכננת הסרת היציע הזמני שנבנה ובכך יצומצם מספר המושבים ל-23,000.
היסטוריה.
האצטדיון הנוכחי נבנה ב-1957. לפני כן על השטח עליו ממוקם האצטדיון שכנו מ-1900 הוולודרום, מ-1928 האצטדיון המחוזי ומ-1936 "אצטדיון מטלורג של המזרח". בין השנים 2006 ל-2011 עבר האצטדיון שיפוץ נוסף במהלכו נסגר לפעילות.
בשנת 2014 נסגר שוב לקראת התאמתו לאירוח מונדיאל 2018 והשיפוצים בו נערכו עד לסוף שנת 2017. בספטמבר 2017 יושב ראש התאחדות הכדורגל הרוסית ויטאלי מוטקו הודיע כי 87% מהאצטדיון כבר נבנה. בדצמבר אותה שנה נודע שבניית האצטדיון הושלמה והאצטדיון המחודש נחנך במשחק של אורל במסגרת ליגת העל הרוסית בכדורגל, באפריל 2018. ואירח בהמשך 4 משחקים משלב הבתים של מונדיאל 2018.
במאי 2020 האצטדיון תוכנן לארח את גמר הגביע הרוסי בכדורגל 2019/2020, ברם בעקבות התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה המשחק נדחה ליולי 2020.
או מיו בבינו קארו
O mio babbino caro היא אריה לסופרן מתוך האופרה הקומית "ג'אני סקיקי" מאת ג'אקומו פוצ'יני.
במהלך האריה מנסה לורטה לפייס את אביה, ג'אני סקיקי, הזועם על משפחת דונאטי ומספרת לו שהיא אוהבת את רינוצ'ו דונאטי. כשהיא מושרת בתוך האופרה, האריה העדינה והיפה הזו מהווה הפוגה של רוך וסנטימנטליות בין החמדנות, החנופה, הזעם, הציניות, הזיוף והקדחתנות שמאפיינים את שאר העלילה, המוזיקה והדמויות באופרה. האריה הזו מפורסמת למדי והיא מבוצעת לעיתים תכופות גם שלא במסגרת האופרה המלאה אלא בתוך רסיטלים של זמרות סופרן וקונצרטים אחרים.
O mio babbino caro
שיכוני המגורים המודרניסטיים בברלין
שיכוני המגורים בסגנון המודרניסטי בברלין הם שורה של שכונות דיור ציבורי גדולים שנבנו בין השנים 1913–1934 בשכונות ההיקפיות של ברלין. שיכונים אלו מהווים דוגמה בולטת של האדריכלות המודרנית והסגנון הבינלאומי, שהתעצב בשנים אלו במערב אירופה והשפיע השפעה מכרעת על אדריכלות במאה העשרים. שישה מהשיכונים הוכרזו בשנת 2008 כאתר מורשת עולמית.
היסטוריה.
בתקופת רפובליקת ויימאר, בעת שברלין הייתה מרכז אמנותי, תרבותי ומדעי חשוב, החליטה העירייה - שנשלטה בידי המפלגה הסוציאל-דמוקרטית - לקדם בנייה של דיור ציבורי בהיקף רחב, במטרה לאפשר לכל שכבות האוכלוסייה דיור איכותי, נגיש, מואר והיגייני. הבנייה החלה לפני מלחמת העולם הראשונה, והפרויקט כולו הגיע לסיומו עם עלייתו של היטלר לשלטון ב-1933 והקמת הרייך השלישי.
אדריכלות.
האדריכלים העיקריים שהתוו את התכנון היו ברונו טאוט, אדריכל, מתכנן ותאורטיקן יליד קנינגסברג, ומרטין וגנר, אדריכל העיר ברלין. בין האדריכלים שהשתתפו בעיצוב הבתים ניתן למנות את ולטר גרופיוס, מנהל בית הספר באוהאוס ומהחשובים באדריכלי התקופה. תכנון השכונות המודרניסטי מושפע ממודל עיר הגנים - בנייה לא צפופה, שטחים פתוחים "טבעיים" גדולים וניסיון ליצור קהילה, אך ללא היצמדות לעקרונות של מפתח השיטה אבנעזר הווארד. המבנים עצמם אופייניים ברובם לסגנון הבינלאומי: פשטות צורנית; חזית נקיה מעיטורים וקישוטים; משחק הנפחים מתמקד באלמנטים השימושיים: החלונות, המרפסות וחדרי המדרגות. חומר הבניה העיקרי הוא בטון, שנחשב בתחילת התקופה לחידוש טכנולוגי. עם זאת, בניגוד לתפיסה הפוריסטית ששלטה באדריכלות המודרנית בין שתי מלחמות העולם והכתיבה שימוש כמעט בלעדי בצבע לבן או מונוכרומטי, תכנון השיכונים כלל שימוש עשיר בגוונים שונים, בהתאם לתפיסתו של האדריכל ברונו טאוט. הפרויקטים נחשבים לדוגמה מרכזית ובולטת של האדריכלות המודרניסטית ושל הסגנון הבינלאומי.
מקבילה ישראלית דומה לפרויקטים ניתן למצוא במעונות עובדים שתכנן האדריכל אריה שרון בתל אביב.
ציון רבי מאיר בעל הנס
#הפניה קבר רבי מאיר בעל הנס
פיפה הייווד
פיליפה "פיפה" הייווד (באנגלית: Philippa "Pippa" Haywood; נולדה ב-6 במאי 1961) היא שחקנית אנגלייה.
ביוגרפיה.
הייווד נולדה בהטפילד שבהרטפורדשייר. היא למדה משחק בבית הספר לתיאטרון "בריסטול אולד ויק". במהלך הקריירה שלה בטלוויזיה הופיעה בתפקיד הלן בריטאס בסדרה הקומית של ערוץ BBC One "האימפריה של בריטאס" (בשנים 1991 עד 1997), גילמה את ג'ולי צ'דוויק בקומדיה "Fear, Stress &amp; Anger" של ערוץ BBC2 ואת מנהלת משאבי-אנוש חמומת המזג ג'ואנה קלור בסדרה "מחלקה אלטרנטיבית" (2004–2006). על תפקיד זה זכתה ב-2005 בפרס ההופעה הקומית הטובה ביותר בפסטיבל הטלוויזיה Rose d'Or בלוצרן שבשווייץ.
בהופעותיה הראשונות היא הופיעה ברשימת הקרדיטים בשם "פיליפה הייווד", אבל מאז 1992 בעונה השנייה של הסדרה "האימפריה של בריטאס" תמיד נרשם שמה "פיפה הייווד". בנוסף להופעותיה הקומיות שיחקה הייווד גם בתפקידים דרמטיים בהם ג'ני ת'ורן בסדרת הדרמה משנת 1998 של ITV בשם "The One Game", ובתפקיד גברת אפג'ון בפרק "Cat Among the Pigeons" בסדרה "פוארו" על פי ספריה של אגאתה כריסטי. ב-2002 כיכבה בתפקיד אורח בפרק בסדרה "חקירות המפקח לינלי". ב-2007 גילמה את דמותה של ורוניקה גריי בפרק הראשון בעונה השנייה בסדרה הבלשית "לואיס", וב-2009 שיחקה בתפקיד אורח בפרק בסדרה "קינגדום". ב-2013 השתתפה בסדרת הדרמה "מר סלפרידג'" בתפקיד מיס באנטינג. מ-2012 היא משחקת בתפקיד ראשי בדרמה "נשות האסירים" של BBC One, ומופיעה בתפקיד פקד בילוש ג'ולי דודסון בסדרת הדרמה של ITV "סקוט וביילי". ב-2015 הופיעה הייווד בעיבוד של ה-BBC ל"מאפ ולוצ'יה" מאת אי. אף. בנסון בתפקיד סוזן וייס.
הייווד הופיעה גם בסרטי קולנוע ובתיאטרון. על הבימה השתתפה במחזות: "House &amp; Garden" מאת אלן אייקבורן, "Private Lives" מאת נואל קאוורד, "חלום ליל קיץ" ו"אגדת חורף" השייקספיריים, "רקוויאם" ו-"Landscape with Weapon" בתיאטרון הלאומי. עוד שיחקה במחזה "Wanderlust" בתיאטרון רויאל קורט.
חיים אישיים.
הייווד נשואה למלקום ניוברי ולה שתי בנות.
אסון בת'נל גרין
אסון בת'נל גרין התרחש ב-3 במרץ 1943. היה זה אסון מחיצה, שהתרחש כאשר מאות בני אדם ירדו במדרגות לתחנת הרכבת התחתית הבנויה חלקית בבת'נל גרין (Bethnal Green) בעיר לונדון שבבריטניה כדי למצוא בה מחסה בעקבות התרעה על התקפת אוויר גרמנית. באסון נהרגו 173 אזרחים. היה זה האסון האזרחי החמור ביותר בבריטניה בימי מלחמת העולם השנייה והאסון החמור ביותר במערכת הרכבת התחתית של לונדון.
האסון.
בניית תחנת בת'נל גרין החלה בשנות השלושים במסגרת העבודות לבניית השלוחה המזרחית של קו סנטרל של הרכבת התחתית של לונדון. ערב המלחמה הושלמו המנהרות בתחנה אך פסי הרכבת טרם הונחו בה. ב-1940 יועדה התחנה הבנויה למחצה לשמש כמקלט נגד התקפות אוויר והועברה לניהול הרשות המקומית וההגנה האזרחית של לונדון. במהלך הבליץ בסתיו 1940 מצאו אלפי אנשים מחסה במנהרות התחנה וחלקם בילו שם את שעות הלילה. במהלך 1941 פחת השימוש בתחנה כמקלט ככל שחיל האוויר הגרמני הפנה את התקפותיו מבריטניה אל ברית המועצות, והיא המשיכה לשמש כמחסה במהלך התקפות תגמול על הפצצות בריטיות על גרמניה.
ב-3 במרץ 1943 דיווחו כלי התקשורת על הפצצה בריטית כבדה על ברלין בליל ה-1 במרץ. בשעה 20:17 הופעלו צופרי האזעקה מפני התקפת אוויר במה שהיה ככל הנראה רק ניסוי. המון אנשים החל לרדת בגרם המדרגות הדרום-מזרחי לתחנה, שבו לא היו מעקות במרכז המדרגות וכמעט לא הייתה תאורה. נסיבות האסון לא התבררו במלואן: ככל הנראה מעדה אשה שנשאה ילד בתחתית גרם המדרגות ואחרים מעדו עליהם, בעוד שאחרים שלא היו מודעים למתרחש לחצו מאחור כדי להגיע למחסה התחנה. פקעת האדם שנוצרה בתחתית המדרגות הכילה בסופו של דבר כ-300 איש. 173 אנשים, מהם 62 ילדים, נמחצו למוות או נחנקו. 60 אחרים נפגעו והובלו לבתי חולים.
לאחר האסון.
השלטונות מנעו את פרסום דבר האסון במשך 36 שעות ולאחר מכן צינזרו את הידיעות אודותיו מחשש לפגיעה במוראל.