ויקטוריה יוג'יני נולדה ב-24 באוקטובר 1887 בטירת בלמורל, סקוטלנד, להיינריך פון באטנברג ולביאטריס, נסיכת הממלכה המאוחדת, בתם של אלברט ושל ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת. חינוכה של ויקטוריה ואחותה התנהלו תחת פיקוח חמור של הוריהם, והיא נחשבה לאינטליגנטית ביותר. האומנת שלה לימדה אותה לקרוא ולכתוב עוד לפני שהיא הייתה בת חמש, ועם האומנת הצרפתייה שלה היא דיברה רק צרפתית. ויקטוריה למדה בנוסף לאנגלית, את השפה הגרמנית, מדע, ספרות, לטינית והיסטוריה. אביה, הנרי, נסיך בטנברג לימד אותה מדיניות ופילוסופיה, ובנוסף הייתה ויקטוריה אחת הנסיכות היפות באירופה.
ב-31 במאי 1906 התחתנה ויקטוריה יוג'יני עם אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד, הפכה למלכה רעיה ושינתה את שמה לוויקטוריה אאוחניה. כשחזרו מחתונתם, מחבל אנרכיסט השליך לעברם פצצה שהוחבאה בזר פרחים. אלפונסו ואשתו יצאו ללא פגע מהתנקשות, אך 24 בני אדם נהרגו. הנישואים לא היו מוצלחים, משום שאלפונסו ניהל חיים מופקרים, והיו לו הרבה פרשיות אהבים, ואף ניהל רומן עם בת דודתה - ביאטריס, נסיכת אדינבורו וסקסה-קובורג-גותה.
בשנת 1923 תפס הגנרל פרימו דה ריברה את השלטון בהפיכה צבאית והנהיג משטר דיקטטורי בספרד. המלך אלפונסו הכיר בשלטונו ומינה אותו לראש ממשלה. בסוף שלטונו של דה ריברה המדינה נקלעה למשבר כלכלי, והוא איבד את תמיכת הציבור, עד שפרש בינואר 1930. בעקבות כך נפגע קשה גם מעמדו של המלך אלפונסו.
ב-12 באפריל 1931 התקיימו בספרד בחירות מוניציפליות, בהם זכו הרפובליקנים בהישגים משמעותיים בערים המרכזיות. באותה עת גם התקיימו בערים הגדולות הפגנות גדולות נגד המלך ובעד רפובליקה. בעלה המלך אלפונסו, שאך בנס שרד ניסיונות קודמים להדיחו מכסאו, הרגיש שנשאר רק עם מעט תומכים ולפיכך, ברח יחד עם בני המשפחה אל מחוץ למדינה. אלפונסו פרסם הודעה קצרה בה מסר שהוא מרגיש שבאופן זמני אינו זוכה לתמיכת בני עמו. הוא הודיע שאינו מוותר על כסאו, שאינו רק שלו, אלא נובע מזכויות שהצטברו על פני ההיסטוריה, אשר עתידה לדרוש ממנו דין וחשבון, ולכן הוא רק משהה את השימוש בסמכויותיו. הוא טען שהיה לו מספיק כח כדי להילחם במתנגדיו אבל העדיף לעזוב כדי למנוע שפיכות דמים של בני עמו.
ביום יציאת המשפחה לגלות ברומא - ה-14 באפריל 1931, הוכרזה ספרד כרפובליקה הספרדית השנייה.
לאחר מכן נדדה המשפחה במקומות שונים באירופה, ושהתה בשווייץ, צרפת ואיטליה. בשנת 1938 מת בנה הבכור במיאמי, ארצות הברית, ובשנת 1941 מת בעלה אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד ברומא, איטליה. בשנת 1968 שימשה ויקטוריה אאוחניה כסנדקית בטקס ההטבלה של נינה פליפה, נסיך ספרד, וב-15 באפריל 1969 מתה ויקטוריה אאוחניה בלוזאן, שווייץ.
משפחתה.
לוויקטוריה אאוחניה ואלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד, היו 7 ילדים:
פוליופטילים
פוליופטילים (שם מדעי: "Polioptilidae") היא משפחת ציפורי שיר, הנפוצה באמריקה הדרומית ובאמריקה הצפונית, רובם באזורים הטרופיים והסובטרופיים, למעט המין Polioptila caerulea החי בקנדה ונודד דרומה בחורף.
ציפורים קטנות ועדינות אלה מזכירות במראם את הגדרוניים או את סבכי העולם החדש. הם נחשבים כמשפחה עצמאית. צבעם העיקרי אפור עם ראשים שחורים, והמקורים עדינים ודקים אשר מותאמים לחטיפת חרקים מהאוויר או לצורך נקירת עצים. לחלקם יש זנב ארוך ומפוספס בשחור-לבן, ולחלק מהמינים גוף חום וזנבות קצרים יחסית.
רבים מהם חיים בחופות היערות של דרום אמריקה (למעט באזור הרי האנדים), וחיים גם ביערות, אזורים לחים, ערבות שיחים וחורשים, שם הם נפוצים בעיקר בצפון אמריקה.
אגיתיניות
אגיתיניות (שם מדעי: Aegithinidae) היא משפחת עופות מסדרת ציפורי שיר החיים בתת-היבשת ההודית ובדרום-מזרח אסיה. במשפחה סוג אחד - איורה ("Aegithina") ובו ארבעה מינים. ציפורים אלה הם קרובות משפחה של משפחת ציפורי עלים ושל התכלתיים.
מאפיינים.
אלו ציפורים קטנות עד בינוניות (יחסית לציפורי השיר). אורכם 11–15 ס"מ והם בעלי מקור אפור-ירקרק וצבע נוצותיהם ירוק בהיר. הם בעלי רגליים דקות המותאמות לתפיסת ענפים והם מזכירים במראם בולבוליים אך ירקרקים יותר. הזכרים בעלי צבעים מעט יותר בולטים מהנקבות.
ציפורים אלה חיים באזור הטרופי של דרום-מזרח אסיה בין הצמחים והענפים. הם אוכלים חרקים ועכבישים אותם הם חוטפים בזריזות מהזלזלים.
הם מונוגמיים והזכרים עוזרים לנקבות לבנות את הקן ולטפל בביצים.
איורה
נציב הסחר של ארצות הברית
משרד נציב הסחר של ארצות הברית (; בקיצור: USTR) הוא סוכנות של הממשל הפדרלי של ארצות הברית שאחראי לפיתוח ומתן המלצות לנשיא ארצות הברית בנושאי מסחר, ניהול משא ומתן ברמות שונות, תיאום מדיניות הסחר בתוך הממשלה ובין סוכנויות באמצעות ועדת מדיניות המסחר (TPSC) וקבוצת מדיניות המסחר (TPRG).
המשרד שנקרא בעבר "נציב המסחר המיוחד" (STR) והוקם תחת חוק הרחבת המסחר מ-1962, הוא חלק ממשרד הרשות המבצעת של נשיא ארצות הברית. למשרד מעל 200 עובדים, ויש לו משרדים בז'נבה שבשווייץ, ובבריסל שבבלגיה.
מבנה ארגוני.
העומד בראש המשרד מחזיק בתואר נציב הסחר של ארצות הברית (USTR), תפקיד אשר מוגדר כמשרה ברמת הקבינט של ארצות הברית, אך טכנית אינו בתוך הקבינט, כמו במקרים אחרים של ראשי משרד שאינם מחלקות, אך הם נמצאים בתוך משרד הרשות המבצעת של נשיא ארצות הברית. כדי לאייש את המשרה, הנשיא מציע מועמד מטעמו ומינויו מאושר או נדחה ברוב רגיל של הסנאט. נציב המסחר וסגנו (DUSTR) נושאים בתואר שגריר.
דוחות.
אומדן הסחר הלאומי.
דוח אומדן הסחר הלאומי על חסמי מסחר זרים (אומדן הסחר הלאומי או NTE) הוא סדרת סקרים שנתיים שהוכנו על ידי משרד נציב הסחר. מאז 1986, NTE מספק, הכו שניתן, הערכות כמותיות של השפעות זרות על הערך של יצוא אמריקאי. היצוא. המידע כולל גם פעולות שננקטו כדי לחסל את החסמים. מידע זה מבוסס על מידע שמתקבל מנציב הסחר, מחלקת המסחר של ארצות הברית, מחלקת החקלאות של ארצות הברית, סוכנויות אחרות ומקורות נוספים.
דוח מיוחד 301.
דוח מיוחד 301 היינו דוח המוכן מדי שנה על ידי המשרד הסחר לפי סעיף 182 של חוק סחר 1974. החוק קובע כי המשרד חייב להגיש דוח שכזה על בסיס שנתי, באפריל של כל שנה. הדוח מסווג מדינות בהתאם לחסמי הסחר שמציבים לארצות הברית.
חנה מוריאל סיטבון
בונדסליגה (כדורסל)
הבונדסליגה בכדורסל
מנחם מנדל אייזנשטאט
יהושע אייזנשטאדט
בלוטת סקין
באנטומיה של גוף האשה, בלוטת סקין (ידועה גם בשם בלוטת סקנה) או בריבוי, בלוטות סקין (באנגלית: Skene's glands, Skene glands, periurethral glands, paraurethral glands, ו- female prostate) הן בלוטות הממוקמות לפני שלפוחית השתן (פאראוריטליות), או המקבילה ההומולוגית הנקבית לבלוטת הערמונית). אלה הן בלוטות אקסוקריניות הממוקמות על הקיר הקדמי של הנרתיק, סביב הקצה התחתון של השופכה. הן מתנקזות לתוך השופכה וליד פתח השופכה ולעיתים קרובות ממוקמות ליד או כחלק מנקודת הג'י. בלוטות אלו מוקפות ברקמה אשר כוללת את החלק של הדגדגן, אשר מגיעה לתוך הנרתיק ומתנפחת בדם במהלך עוררות מינית.
הבלוטות מכונות על שמו של הרופא שתיאר אותן לראשונה בספרות המערבית, אלכסנדר סקין.
מבנה ותפקוד.
המיקום של בלוטות סקין הוא האזור הכללי של הפות, והן ממוקמות על הקיר הקדמי של הנרתיק סביב הקצה התחתון של השופכה. בלוטות סקין הן ההומולוגיה הנשית של בלוטת הערמונית אצל גברים, אך הן עצמן אינן מקבילות מפורשות של בלוטת הערמונית הגברית. במהלך ההתפתחות העוברית הרקמות מתחלקות לאיברים נשיים או זכריים בהתאמה למין העובר. אצל גברים הרקמה מתפתחת להיות איבר ייחודי באנטומיה הגברית, הנקרא בלוטת הערמונית ואילו אצל נשים הרקמה מתפתחת להיות איבר אחר ייחודי באנטומיה הנשית, הנקרא בלוטת סקין. בלוטת הערמונית ובלוטת סקין אומנם חולקיות הומולוגיה זהה, אך מבחינה אנטומית ותפקודית הן שונות ונפרדות לגמרי. בשל היותן איברים היסטולוגיים, לעיתים קרובות מתייחסים לבלוטות סקין כמקבילה הומולוגית לבלוטת הערמונית. דוגמה נפוצה אחרת של רקמות הומולוגיות מובהקות היא העטרה של הדגדגן והעטרה של הפין. הדגדגן הוא הומולוגי לפין, עם זאת, הדגדגן הוא לא הפין.
לבלוטות סקין יש זוג צינורות המובילים מהבלוטה אל פני השטח של הפות, אל הצד הימני והשמאלי של פתח השופכה.
ישנה הנחה מקובלת על פיה בלוטות סקין הן המקור לשפיכה נשית. לשפיכה נשית, אשר עשויה להתרחש במהלך פעילות מינית עבור חלק מהנשים במיוחד במהלך אורגזמה נשית, יש הרכב דומה במידת מה לנוזל הנוצר אצל גברים על ידי בלוטת הערמונית. חומר זה מכיל סמנים ביוכימיים של התפקוד המיני, כמו חלבון 1 בשתן, והאנזים PDE5, כשאצל נשים ללא הבלוטות יש ריכוז נמוך יותר של חלבונים ואנזימים אלו. במחקרים על הבלוטות בדקו את ההפרשות בעזרת מיקרוסקופ אלקטרוני, והבלוטות הראו הפרשה דומה של המבנים, כששניהם התנהגו באופן דומה במונחים של אנטיגן ספציפי, הערמונית וחומצה זרחתית. כיוון שהתפיסה הולכת וגוברת לפיה בלוטות סקין היא גרסה שונה של אותה בלוטה, ישנם חוקרים שנמנעים מהמונח בלוטות סקין ומתייחסים אליהן כבלוטת הערמונית הנשית.
בשנת 2002, עמנואל גאניני, חוקר איטלקי, הראה כי עשוי להיות הסבר לקיום של שפיכה נשית ובמקביל להכחשות תכופות לקיומה. בלוטות סקין משתנות אנטומית אצל כל אשה ואשה ובמקרים קיצוניים הן נעדרות לחלוטין. אם בלוטות סקין הן האחראיות לשפיכה נשית ואורגזמה שמקורה בנקודת הג'י, זה עלול לתת הסבר להיעדרות התופעה אצל נשים רבות.