רייזנברג המשיכה להופיע עד סוף חייה, ובקרנגי הול הופיעה 22 פעמים בסך הכל. אף כי בדרך כלל ניגנה כסולנית עם הפילהרמונית של ניו יורק, הופיעה גם בשני רסיטלים באולם: בתוכנית שכולה יצירות צ'ייקובסקי ב-13 בנובמבר 1943, לציון יובל החמישים למות המלחין, ובתוכנית של רפרטואר לא ידוע ב-21 בנובמבר 1947. בשנים הבאות, לימדה רייזנברג בג'וליארד וישבה לעיתים קרובות בחבר השופטים של תחרות לוונטריט. בין תלמידיה הנודעים אלנה ברסלווסקי, רמי בר-ניב, ריצ'רד גוד והרופא ריצ'רד קוגן.
בנה, מבקר המוזיקה רוברט שרמן מלמד קורסים ב"עסקי המוזיקה" בג'וליארד ולפני כן כתב ביקורת מוזיקה לניו יורק טיימס במשך ארבעים שנה. הוא ובנה השני, אלכסנדר, כתבו יחד ביוגרפיה של אמם, "Nadia Reisenberg: A Musician's Scrapbook" (1985).
מאז 2002 מתקיים טקס הענקת פרס נדיה רייזנברג לרסיטל, במימון קרן נדיה רייזנברג וקלרה רוקמור. הטקס מתקיים כל שנתיים בבית הספר מאנס למוזיקה בניו יורק.
רייזנברג ומשפחתה היו יהודים.
נדיה רייזנברג נפטרה בשנת 1983 בניו יורק, שנה וחצי לאחר הופעתה האחרונה בקרנגי הול.
נטליה בלוכבוסטיקובה
נטליה בלוכבוסטיקובה (ברוסית: Наталия Белохвостикова; נולדה ב-28 ביולי 1951) היא שחקנית קולנוע סובייטית ורוסייה.
קורות חייה.
נטליה בלוכבוסטיקובה נולדה בשנת 1951 במוסקבה. אביה, ניקולאי בלוכבוסטיקוב (1984-1918), היה דיפלומט. במהלך הקריירה שלו הוא מילא תפקידים שונים במשרד החוץ הסובייטי, עבד בשגרירויות ברית המועצות בקנדה ובבריטניה, וכיהן כשגריר בשוודיה. אמה, אנטונינה בלוכבוסטיקובה, עבדה כמתורגמנית.
ב-1952, בגיל 11 חודשים, היא נלקחה על ידי הוריה לבריטניה. אביה החל לעבוד שם כיועץ בשגרירות הסובייטית. בשנת 1956 היא חזרה למוסקבה עם הוריה, לאחר שהאב מונה לסגן מנהל המחלקה האירופית השנייה במשרד החוץ הסובייטי.
הופעת הבכורה של בלוכבוסטיקובה בקולנוע הייתה כשחקנית ביט ב-1965. היא הופיעה בקטע קצר בסרטו של מארק דונסקוי "לבה של אמא", על אמו של לנין – מריה אוליאנובה. לתפקיד זה הייתה השפעה מכרעת על הפיכתה של בלוכבוסטיקובה לשחקנית מקצוענית, אם כי לא בדרך צפויה.
ב-1967 בלוכבוסטיקובה, עדיין תלמידת בית ספר, ביקרה באולפני קולנוע על שם גורקי במוסקבה. במסדרון, היא נתקלה בשחקן ובבמאי הנודע סרגיי גרסימוב, שגם עבד כמורה למשחק ב-VGIK (המכון הכלל-סובייטי הממלכתי לאמנות הקולנוע). לידם עמד בוריס דולנקוב, מי שהיה הארט דיירקטור של הסרט "לבה של אמא", בו הופיעה בלוכבוסטיקובה בתפקידה הראשון על המסך. דולנקוב הציג את הנערה בפני גרסימוב, ואף סיפר לו שבכוונתה להתקבל ל-VGIK.
גרסימוב הצטער ששמע על כך רק אחרי שכבר אסף את תלמידיו לשנת הלימודים הבאה. למרות זאת, הוא אמר לבלוכבוסטיקובה להגיע למכון ב-1 בספטמבר והבטיח לה שיקבל אותה לסדנה שלו בלי בחינות כניסה. כך היא הבטיחה את מקומה ב-VGIK עוד לפני שהחלה ללמוד בכיתה י'.
בלוכבוסטיקובה הייתה מהתלמידים האהובים ביותר על גרסימוב, והוא הציע לה תפקידים במספר סרטים שביים. תפקידה החשוב הראשון היה בסרטו "ליד האגם", שצולם ב-1969, בעודה סטודנטית. הסרט הופק באולפנים על שם גורקי. בלוכבוסטיקובה גילמה את הדמות הנשית הראשית בסרט - לנה ברמינה. על תפקידה בסרט זכתה בפרס ברית המועצות, יחד עם הבמאי גרסימוב והשחקנים שגילמו לצדה את שתי הדמויות הגבריות הראשיות – אולג ז'קוב ווסילי שוקשין.
בלוכבוסטיקובה היא הזוכה הצעירה ביותר בפרס ברית המועצות – בין אמני הקולנוע שקיבלו אותו. הפרס הוענק לה ב-1971, כאשר הייתה בת 19 בלבד. באותה שנה סיימה את לימודיה ב-VGIK והשתתפה בסרט על סרגיי יסנין ("תשיר שיר, משורר..."), שצולם על ידי אולפני "מוספילם".
מאוחר יותר, ב-1971, החלה לעבוד באולפני הסרטים על שם גורקי. עד 1976 השתתפה בסרטיהם. ב-1974 התחתנה עם במאי הקולנוע ולדימיר נאומוב. בשנת 1976 החלה לשחק בתיאטרון-אולפן לשחקן הקולנוע (תיאטרון שהוקם ב-1943 כדי להעסיק שחקני קולנוע בתקופות, שבהן לא הצטלמו לסרטים. נקרא כיום התיאטרון הממלכתי לשחקן הקולנוע). משלהי שנות ה-70 בלוכבוסטיקובה שיחקה בסרטים שהופקו על ידי אולפני מוספילם.
בעבודתה האחרונה באולפנים על שם גורקי, בלוכבוסטיקובה הופיעה ב-1976 בסרט בן חמישה פרקים של גרסימוב - "אדום ושחור" (עיבוד לרומן של סטנדל באותו שם). היא שיחקה בתפקיד הנשי הראשי - בדמותה של מטילדה דה לה מול. שידור הסרט בטלוויזיה הפך אותה לשחקנית מוכרת להמונים.
ב-1980 שיחקה בלוכבוסטיקובה באחד מסרטיה החשובים ביותר - "טהראן-43" בבימוים של אלכסנדר אלוב וולדימיר נאומוב (בעלה). הסרט מספר על הצלחתו של השירות החשאי הסובייטי לסכל את המזימה הגרמנית לרצוח ב-1943 את המנהיגים סטלין, צ'רצ'יל ורוזוולט - בעת פגישת הפסגה שלהם בטהראן. חלק מהעלילה מתרחשת בשנות ה-70 אחרי חשיפת עדות חדשה על הפרשה.
בלוכבוסטיקובה שיחקה בסרט בתפקיד הנשי הראשי. היא גילמה את מארי לוני - מתורגמנית צרפתייה ממוצא רוסי, המומחית לשפה הפרסית ומתאהבת בסוכן הסובייטי שנשלח למנוע את ההתנקשות במנהיגים. בנוסף, היא גילמה בסרט גם את דמויות הבת והאם של מארי לוני. בתם של בלוכבוסטיקובה וולדימיר נאומוב (בעלה הבמאי) - נטליה נאומובה - השתתפה גם היא בסרט. היא גילמה את מארי לוני בילדותה וכן את הילדה שמזכירה אותה במראה שלה לגיבור הסובייטי.
ב"טהראן-43" בלוכבוסטיקובה שיחקה לצדם של איגור קוסטולבסקי בדמותו של סוכן סובייטי ואלן דלון בדמותו של קצין משטרה צרפתי. (הסרט היה הפקה בינלאומית - מלבד "מוספילם", היו שותפים לה אולפני סרטים מצרפת ומשווייץ).
ב-1982 בלוכבוסטיקובה גילמה את הדמות הנשית הראשית בסרט "נסיכת הקרקס" - קומדיה מוזיקלית שבוימה על ידי סבטלנה דרוז'ינינה. בשנת 1983 היא שיחקה בתפקיד הנשי הראשי בסרט "החוף" (הפקה סובייטית ומערב-גרמנית), שכמו "טהראן-43", בוים על ידי אלכסנדר אלוב וולדימיר נאומוב. ב-1985 בלוכבוסטיקובה זכתה בפרס ברית המועצות השני שלה על תפקידה בסרט זה.
ב-1985 בלוכבוסטיקובה שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "נישואים חוקיים" בבימויו של אלברט מקרטצ'יאן. הסרט נבחר לסרט הטוב ביותר לאותה שנה, על ידי קוראי כתב-העת לקולנוע "סובייצקי אקרן".
בלוכבוסטיקובה גילמה דמויות נשיות ראשיות בארבעה סרטים, שבוימו על ידי בעלה ולדימיר נאומוב (בלי שותפו לשעבר אלוב): "הבחירה" (1987), "החוק" (1989), "עשר שנים בלי זכות התכתבות" (1990) ו"שעון בלי מחוגים" (2001). היא שיחקה בתפקיד ראשי גם בסרט "שנת הסוס: קבוצת הכוכבים עקרב", שבוים בשנת 2004 על ידי בתה - נטליה נאומובה, והופק על ידי בעלה.
במהלך הקריירה שלה, בלוכבוסטיקובה שיחקה ב-29 סרטים, האחרון שבהם ב-2009 ("ברוסיה יורד שלג" בבימויה של בתה - נטליה נאומובה).
משפחה.
ב-1974 בלוכבוסטיקובה התחתנה עם הבמאי ולדימיר נאומוב (שהיה הגרוש של השחקנית אלזה לז'דיי). כעבור שנה וחצי נולדה בתם - נטליה נאומובה (כיום שחקנית ובמאית קולנוע).
בשנת 2007 בלוכבוסטיקובה ובעלה אימצו ילד בן שלוש מבית-יתומים. היא העניקה לו את שם המשפחה שלה, ושמו המלא הוא קיריל בלוכבוסטיקוב.
אבדימי בר חמא בר חסא
אבדימי בר חמא
רב אבדימי בר חמא
אבדימי בר חמא בר דוסא
רב אבדימי בר חמא בר דוסא
רב דימי בר חמא
ביסמוט סובסליצילאט
ביסמוט סובסליצילאט הוא תרכובת כימית של הביסמוט מקבוצת הסליצילאטים. הוא משמש כתרופה (נוגדת שלשול ונוגדת חומציות) בטיפול בתסמינים זמניים בקיבה ובמעיים, כמו שלשולים,"קלקול קיבה", צרבת ובחילות. ידוע בדרך כלל כ"ביסמוט ורוד", הוא מהווה מרכיב פעיל ב"קאופקטאט" (Kaopectate) (קפליות 262 מ"ג וכו') וב"פפטוביסמול" (Pepto-Bismol) (נוזל, טבליות ללעיסה, קפליות). בישראל - משווק כ"קלבטן" או כמרכיב של "קלבטן פורטה" (קפליות 524 מ"ג).
לביסמוט סובסליצילאט הנוסחה האמפירית C7H5BiO4. הוא חומר קולואידי המושג באמצעות הידרוליזה של ביסמוט סליצילאט (Bi{C6H4(OH)CO2}3). המבנה האמיתי שלו אינו ידוע והניסוח הוא אפרוקסימטיבי בלבד.
מחקרים אחרונים מצביעים על היותו מורכב ממבנה גרעיני של ביסמוט חמצני עם יוני סליצילאט דבקים בשטחו. המבנה שהוצע לאחרונה נראה כלהלן: Bi38O44{C6H3(OH)CO2}26.
תכונות.
הביסמוט סובסליצילאט הוא מוצק, חסר ריח ובלתי מסיס במים ובאתנול. הוא מסיס במים רותחים ובחומרים אלקליים.
שימושים רפואיים.
כנגזרת של החומצה הסליצילית, לביסמוט סליצילאט יש פעילות אנטי-דלקתית ובקטריצידי (קוטל בקטריות) ואף פונגיצידית (קוטלת פטריות). כמו כן הוא פועל כנוגד חומצה.
השפעות לוואי.
לביסמוט סובסליצילאט יש מספר השפעות לוואי. הוא יכול אצל משתמשים אחדים לצבוע בשחור את הלשון ("לשון שחורה") ואת הצואה, כשהוא מתחבר עם עקבות גופרית שברוק ובמעי הגס ויוצר ביסמוט גופריתי (bismuth sulfide). הביסמוט הגופריתי הוא מלח שחור מאוד בלתי מסיס, והשינוי המוזכר בצבע הוא זמני ולא מזיק.
שימוש ממושך (מעבר ל-6 שבועות) מביא להצטברות ולרעילות. ישנם סיכונים מסוימים של סליציליזם (כולל טנטון) גם בשימוש בביסמוט סובסליצילאט.
נאסר על ילדים המחלימים משפעת או מאבעבועות רוח ליטול תרופות המכילות ביסמוט סובסליצילאט,
מכיוון שקיימות עדויות אפידמיולוגיות על קשר מסוים בין השימוש בתכשירים המכילים סליצילאטים (לרבות אספירין) בעת זיהומים וירליים מסוימים להתחלת תסמונת ריי.
מאותן סיבות מומלץ מאוד שאמהות מיניקות לא תשתמשנה בתרופות המכילות ביסמוט סובסליצילט מפני שכמויות קטנות של התרופה מופרשות בחלב ומעמידות את התינוקות היונקים בסיכון תאורטי לתסמונת ריי.