תוכניות המבנה שונו על ידי אדריכלים ממשלתיים, על מנת להתאימם לצורכי הארגון תוך הגברת אמצעי ההגנה על המבנה, הוספת מערכות גיבוי למבנה, והוספת מערכות למניעת אמצעי מעקב אלקטרוניים. עלויות בניית המבנה לא פורסמו, אף שהבנייה נדונה על ידי משרד הביקורת הלאומית אשר פרסם עליו דו"ח.
על פי אחת הסברות, עלויות המבנה הגבוהות (שאינן ידועות במדויק, אולם משוערות בכ-135.5 מיליון ליש"ט עבור רכישת הקרקע והקמת המבנה עצמו ו-152.6 מיליון ליש"ט עבור התאמת המבנה למטרתו החדשה) נגרמו בשל הצורך לבנות מנהרה מתחת לנהר התמזה, המקשרת בין הבניין לויטהול ובנייני הממשל הבריטי. לפי סברה אחרת, צבע חלונות המבנה ירוק, משום שהזכוכיות הן זכוכיות מחוסמות שעוביין כ-90 מ"מ.
מתקפת הטרור בשנת 2000.
ב-20 בספטמבר 2000 המבנה הותקף על ידי רקטה נגד טנקים רוסי מדגם RPG-22. הרקטה פגעה בקומה השמינית של המבנה וגרמה נזק רק לקירות החיצוניים.
מתקפת טרור זו מיוחסת לארגון ה-IRA.
אזכורים תרבותיים.
המבנה מופיע בסרטי ג'יימס בונד רבים ובהם: גולדן איי, העולם אינו מספיק,סקייפול ולמות ביום אחר.
בסצנת הפתיחה של "העולם אינו מספיק" בונד רודף אחרי אדם חמוש הנמלט מהבניין. ארגון ה-MI6 התיר לצלם סצנות אלה מחוץ לבניין.
ג'פרי צ'וסר
ג'פרי צ'וסר (באנגלית: Geoffrey Chaucer; 1343, בקירוב – 25 באוקטובר 1400) היה סופר ומשורר אנגלי, פילוסוף, איש חצר, פקיד מלכותי ודיפלומט.
צ'וסר נחשב לאחד מאבות הספרות האנגלית, וזכור בעיקר בזכות ספרו "סיפורי קנטרברי". האנגלית שבה השתמש ידועה כ"אנגלית תיכונה", שקרובה יותר לאנגלית המודרנית מאשר לאנגלית העתיקה של "ביאוולף".
חייו.
צ'וסר נולד בלונדון למשפחת סוחרי יין. הוא עבד כפקיד בחצר המלך, וטייל לצרפת ולספרד. ב-1366 הוא נישא לפיליפה. לא ידוע כמה ילדים היו לשניים, אך המספר נע בין שלושה לארבעה. מניחים שצ'וסר למד משפטים באותה תקופה, למרות שאין לכך הוכחות.
בטיול לפירנצה ב-1373 נתקל צ'וסר לראשונה בשירה האיטלקית של ימי הביניים. ב-1378 הוא נשלח על ידי ריצ'רד השני למילאנו, להעביר הודעה לסר ג'ון הוקווד, שעל דמותו מתבססת דמות האביר ב"סיפורי קנטרברי". שם נכח, בצוותא עם פרנצ'סקו פטרארקה, בחתונת הפאר הראוותנית של ויולנטה, בתו של גלאצו ויסקונטי השני לליונל מאנטוורפן, דוכס קלרנס.
ב-1374 מונה צ'וסר למפקח על המכס בנמל לונדון, תפקיד שבו החזיק 12 שנה. בעשור שאחרי עבודתו כתב, כך משערים, את "סיפורי קנטרברי". ביולי 1389 הוא מונה לפקיד האחראי על עבודות המלך, אחראי על ארגון עבודות הבנייה של הממלכה. הוא היה אחראי על שיפוץ ועל תחזוקה שוטפת בארמון וסטמינסטר, כנסיית סנט ג'ורג' וטירת וינדזור. לפי ההנחה הרווחת, בתקופה זו הוא הפסיק לעבוד על "סיפורי קנטרברי".
קברו נבנה כמאה שנה אחרי מותו. ב-1556 הועברה גופתו לפינה במנזר וסטמינסטר שזכתה לכינוי "פינת המשוררים".
צ'וסר
בדם קר
בדם קר (באנגלית: In Cold Blood) הוא רומן אמריקאי מאת טרומן קפוטה.
זהו רומן לא בדיוני, שנכתב אז בז'אנר חדש לתקופתו, ניו-ג'ורנליזם. הספר מתאר את הרצח האכזרי של משפחת קלאטר (Clutter) בעיר הולקומב, קנזס ב-1959: הרברט ובוני וילדיהם ננסי (בת 16) וקניון (15).
הספר מתאר במקביל את קורותיהם של בני המשפחה ורציחתם, את החקירה המשטרתית שהובילה לתפיסת רוצחיהם, ואת מסע הרצח והבריחה של הרוצחים.
טרומן קפוטה נסע לקנזס כדי לסקר את חקירת הרצח עבור הניו יורק מגזין. כשנתפסו הרוצחים, ריצ'רד (דיק) היקוק ופרי סמית, קיבל קפוטה את אישורם לראיין אותם. הוא אף נכח בהוצאתם להורג בתלייה. בשנת 1967, יצא הסרט המבוסס על הספר, בעל אותו השם, "בדם קר" . בסרט כיכבו רוברט בלייק כפרי סמית, וסקוט וילסון כדיק היקוק. הסרט בוים על ידי ריצ'רד ברוקס, זכה לשבחי הביקורות, והיה מועמד לארבעה פרסי אוסקר. כמו כן, הסרט טרומן קפוטה, בכיכובו של פיליפ סימור הופמן, מבוסס על המפגש בין קפוטה לפרי.
תרגומים לעברית.
הספר יצא בעברית בשנות ה-60 בהוצאת לדורי, בתרגומה של עליזה נצר. בשנת 2009 יצא תרגום חדש של ליאור שטרנברג, בהוצאת כתר.
קטע מתוך התרגום החדש:
פטנק
A עד Z
A עד Z (בשמו המלא באנגלית: Geographers' A–Z Street Atlas: "אטלס הרחובות A עד Z של הגאוגרף") הוא כינוים של אטלסי הרחובות של הממלכה המאוחדת. הידוע מבין אטלסים אלה, היה אטלס הרחובות (ספר המכיל מפות הרחובות ורשימת הרחובות) של העיר לונדון שפורסם בשנת 1936 על ידי פיליס פירסאל. החברה שנוסדה על ידה הפכה לחברה המובילה בפרסום מפות ערים בבריטניה.
תיארוך המפות הישנות.
עד לאחרונה, אטלסי המפות שפורסמו על ידי A עד Z לא נשאו את תאריך הפרסום, ועל כן קיים קושי רב בתיארוך הפרסומים השונים. ידוע כי המפה הראשונה פורסמה בשנת 1936 וכי לא פורסמו עדכונים בין השנים 1939–1945 בשל מלחמת העולם השנייה. מרבית תיארוך המפות מתבצע על ידי בדיקת כתובת בית ההוצאה שהשתנתה מספר פעמים, ועל בדיקה סיזיפית של השינויים שנעשו ברחובות לונדון והתאמת המפות אליהן.
A to Z
קטטוניה (להקה)
קטטוניה (Katatonia) היא להקת הבי מטאל שוודית מהעיר סטוקהולם.
הלהקה הוקמה בשנת 1991 על ידי יונס רנקסה (סולן) ואנדרס ניסטרום (גיטריסט).
בשנותיה הראשונות סגנון הלהקה היה בכיוון הדת'-דום מטאל. אך בשל איבוד קולו של הסולן הלהקה עברה לסגנון מלודי יותר.
הלהקה התפרקה בשנת 1994 לזמן קצר, שנתיים לאחר מכן, ב-1996, שבה לפעול.
גות'האם
סידני פולאק
סידני פולאק (באנגלית: Sydney Pollack; 1 ביולי 1934 – 26 במאי 2008) היה במאי, מפיק ושחקן קולנוע אמריקני-יהודי. פולאק זכה בפרס אוסקר על בימוי הסרט "זיכרונות מאפריקה" ב-1985.
ביוגרפיה.
נולד בלאפאייט שבאינדיאנה לבני מהגרים יהודים מאוקראינה, רבקה (לבית מילר) ודייוויד פולאק. בשנים 1952–1954 למד משחק בניו יורק. הוא החל את הקריירה כשחקן תיאטרון בשנות ה-50. בתחילת שנות ה-60 היה לבמאי טלוויזיה מצליח ואף זכה בפרס אמי על בימוי הסדרה "בוב הופ מציג את תיאטרון קרייזלר". אל תעשיית הקולנוע נכנס כשחקן, בדרמת המלחמה "מאחורי קווי האויב" (1962), כשלצידו שחקן צעיר נוסף שזהו הופעתו הראשונה בקולנוע – רוברט רדפורד, כשמכאן, למעשה, מתחיל שיתוף פעולה פורה בין השניים, כשפולאק מביים ורדפורד מככב. את סרטו הראשון ביים ב-1965.
כמפיק.
פולאק הוא גם מפיק פורה, אשר משנת 1974 הפיק את כל הסרטים אותם ביים, אך הוא גם הפיק סרטים של אחרים, כדוגמת:
כשחקן.
מאז שהחל לביים הופיע פולאק בקולנוע כשחקן רק בסרט אחד, "טוטסי", בו גילם את הסוכן של דסטין הופמן. אך ב-1992 חזר לשחק בסרטים, כשהופיע בסרטו של רוברט אלטמן, "השחקן". באותה שנה כיכב גם בסרטו של וודי אלן, "בעלים ונשים". וכמו כן הופיע גם בסרטים "תביעה אזרחית" (1998), לצד ג'ון טרבולטה, בסרטו שלו, "אהבה מקרית" (1999) וביצירתו של סטנלי קובריק, "עיניים עצומות לרווחה", מאותה שנה. הופעותיו בשנות האלפיים מסתכמות בתפקיד במותחן "משנים כיוון" (2002), בדרמה "מייקל קלייטון" (2007) ובתפקיד אורח בסיטקום "ויל וגרייס", למשך ארבעה פרקים. כמו כן השתתף בעונה האחרונה של סדרת הטלוויזיה "הסופרנוס", בה שיחק רופא שרצח את אשתו.
הסרט האחרון בו השתתף כשחקן היה "ארוס עליה" משנת 2008, בכיכובו של פטריק דמפסי. פולאק נפטר טרם סיום ההכנה של הסרט ולכן, על-פי הכיתוב בסוף הכתוביות של הסרט, הוא הוקדש לזכרו.
קישורים חיצוניים.
ידיעות על מותו:
אורי אמנותי
מבצע קונדור
מבצע קונדור היה מאמץ משותף של משטרים דיקטטורים בדרום אמריקה שנעשה בשנות השבעים והשמונים, במטרה לרדוף ולחסל מתנגדי משטר (שהיו ברובם קומוניסטים) בצ'ילה, בברזיל, בארגנטינה, באורוגוואי, בפרגוואי ובבוליביה. המבצע התרחש תחת עינה הפקוחה ותמיכתה של ממשלת ארצות הברית, בשל הפוטנציאל שלו להסיר את האיום הסוציאליסטי והקומוניסטי מדרום אמריקה.
אחד מהתומכים הנלהבים של המבצע היה הרודן הצ'יליאני אוגוסטו פינושה. משתתפים ותומכים נוספים במבצע היו הגנרל מנואל קונטרראס, ראש ה-DINA (שירות הביטחון החשאי הצ'יליאני), ה-SIDE (שירות הביטחון החשאי הארגנטינאי), סטפאנו דלה צ'יאיי ואנשיו (נאו-פאשיסטים מתנועת ה"אוונגרדיה נאציונלה", שנטלה חלק במבצעים רבים נגד הקומוניזם ברחבי העולם), גולים קובניים שהתנגדו למשטרו של מנהיג קובה פידל קסטרו וכן שירותי ביטחון חשאיים של משטרים דיקטטוריים נוספים בדרום אמריקה.
מהלך המבצע.
במהלך שנות השבעים ושנות השמונים נעשה שיתוף מודיעיני בין שירותי ביטחון חשאיים שונים בדרום אמריקה במטרה לאתר ביעילות מתנגדי משטר. כאשר אותרו הם נעצרו על ידי שירות הביטחון החשאי המקומי, והוכנסו למחנות מעצר. רבים נהרגו לאחר ש"נעלמו" מתאיהם. במהלך המבצע היו מקרי זוועה רבים מצד השוטרים החשאיים כלפי העצירים כגון מקרי רצח, אונס, התעללות מינית, והתעללות בילדים. אחת מהדוגמאות הבולטות ביותר לאכזריות בזמן המבצע הייתה שיירת המוות, יחידת חיסול צ'יליאנית מיוחדת אשר סיירה במחנות המעצר של מתנגדי המשטר באוקטובר 1973 והוציאה להורג כ-120 עצירים.
התגובות למבצע.
לאחר המבצע התעוררו תגובות חריפות כלפי המשטרים שהוצאו לפועל את המבצע וכלפי סוכנות הביון האמריקאית שכלפיה נטענו טענות שסייעה במבצע.
מספר דוגמאות לתגובות הבינלאומיות:
במהלך 2019 הממשל האמריקאי חשף מסמכים חדשים על ההיקפים והמעורבות של הממשל במבצע קונדור, בין השאר נחשף כי סוכני מודיעין מבריטניה וצרפת הגיעו לארגנטינה על מנת ללמוד את פרטי התוכנית והאימונים שעוברים הסוכנים.
אורי גלר מחפש את היורש