יהדות הרי האטלס היא קבוצת הקהילות היהודיות שחיו בהרי האטלס בצפון אפריקה. על פי המסורת, ראשיתה של ההתיישבות היהודית באזור החלה עוד לפני חורבן בית ראשון והיהודים בכפרי הרי האטלס שמרו על דרך חיים ייחודית לאורך הדורות.
במיתולוגיה היוונית.
במיתולגיה היוונית ישנה אגדה המספרת כיצד נוצרו ההרים:
הטיטן אטלס קיבל נבואה מהאורקל שהוא יומת על ידי בן אדם, ומאז לא נתן לאיש להפגש עמו. יום אחד בא הגיבור פרסאוס אל אטלס וביקש ממנו מזון ומחסה. אטלס סירב, וכנקמה כיוון אליו פרסאוס את ראשה של המפלצת מדוזה שכרת, והפך את אטלס לסלע, הוא הרי האטלס.
גריז
מחרטה
מחרטה היא מכונה לעיבוד שבבי, אשר משתמשים בה לעיבוד חלקים ציריים סימטריים. החומרים המעובדים יכולים להיות מתכות, עץ וחומרים פלסטיים.
פעולת המחרטה, הנקראת "חריטה" (Turning) היא הורדת חומר בעזרת סכין חריטה, על ידי עיבוד סיבובי מסביב לעוּבָּד (חומר הגלם העובר עיבוד). הפעלת המחרטה יכולה להיות ידנית או ממוחשבת - CNC.
סכין החיתוך.
אפשרויות לבחירות חומר הסכין:
פרמטרים בחריטה:
תהליכי עיבוד נקבעים מתוך מטרה של חיסכון במשאבים וחיסכון בזמן, תוך שמירה על טיב פני שטח ודיוק נדרשים. מהנדסי התעשייה צריכים למצוא פשרה בין הגורמים השונים.
מחרטה לעיבוד עץ.
מחרטה לעיבוד עץ דומה למחרטת עיבוד המתכת אך בדרך כלל איננה כוללת סכין.
העיבוד נעשה באמצעות מפסלות חריטה מיוחדות אשר החרט מפעיל על עץ חומר הגלם, כאשר הכלי נשען על Rest tool - משטח אחיזה אשר מאפשר חיתוך החומר.
למחרטת העץ גדלים שונים החל מדגמים קטנים לטובת עבודות עץ עדינות וכלה בדגמים גדולים לשימוש תעשייתי
צזאר קואי
צזאר אנטונוביץ' קואי (רוסית: Цезарь Антонович Кюи; פולנית: Cezar Antonowicz Cui; צרפתית: César Cui) (6 בינואר 1835 - 13 במרץ 1918) היה רוסי ממוצא צרפתי וליטאי. במקצועו היה קצין צבא ומורה לביצורים; לתחביבו, או עיסוקו הנלווה, הייתה חשיבות מיוחדת בתולדות המוזיקה, בהיותו מלחין ומבקר מוזיקה; במשלח ידו זה הוא מוכר כאחד מחברי החמישה, קבוצת מלחינים רוסים תחת מנהיגותו של מילי באלאקירב, שהציבה לה כיעד מחייב יצירת מוזיקה רוסית באופייה.
ביוגרפיה.
חינוך וקריירה.
סזאריוס-בנימינוס קואי נולד בווילנה (בירת ליטא), למשפחה קתולית, כצעיר בין חמישה ילדים. אביו הצרפתי אנטואן (שהוסב לרוסית כאנטון לאונרדוביץ') נכנס לרוסיה כחייל בצבא נפוליאון בשנת 1812, השתקע בווילנה לאחר תבוסת הצרפתים ונשא לו אישה מקומית פולנייה בשם יוליה קוסביץ'. בתוך הרב-אתניות הזאת גדל סזאר כדובר צרפתית, רוסית, פולנית וליטאית. לפני שסיים את הגימנזיום, בשנת 1850, נשלח קואי לסנקט פטרבורג להכין את עצמו לכניסה לבית הספר הראשי להנדסה, וזאת עשה בשנה שלאחריה, בגיל 16. בשנת 1855 סיים את לימודיו באקדמיה ולאחר השתלמות נוספת באקדמיית ניקולאייבסקי להנדסה, החל את הקריירה הצבאית שלו בשנת 1857 כמדריך להקמת ביצורים. בין תלמידיו במהלך השנים היו כמה מבני משפחת המלוכה, שהנודע ביותר בהם הוא ניקולאי השני. כמומחה לביצורים לימד בשלוש מן האקדמיות הצבאיות בסנקט פטרבורג והגיע במשך הזמן למעמד של פרופסור, בשנת 1880, ולדרגת גנרל בשנת 1906.
עיסוקו במוזיקה.
על אף הישגיו המרשימים כאיש צבא אקדמאי מקצועי, במערב קואי נודע בעיקר בחייו ה"משניים" במוזיקה. כנער בווילנה קיבל שיעורי פסנתר, למד את יצירות שופן והחל לחבר יצירות קטנות בגיל ארבע-עשרה. בחודשים המעטים לפני שנשלח לפטרבורג הספיק לקבל כמה שיעורים בתאוריה של המוזיקה אצל המלחין הפולני סטניסלב מוניושקו, שגר אותו זמן בווילנה. הכיוון המוזיקלי של קואי השתנה ב-1856, כשפגש את מילי באלאקירב ומעורבותו במוזיקה נעשתה רצינית יותר.
אף כי הגביל את ההלחנה וכתיבת הביקורת המוזיקלית לזמנו הפנוי, התגלה קואי כמלחין וכותב מאמרים פורה ביותר.
"הופעת הבכורה" שלו כמלחין הייתה ב-14 ו-26 בדצמבר 1859, עם ביצוע הסקרצו לתזמורת אופוס 1 שלו, בניצוח אנטון רובינשטיין ובחסות הסניף הפטרבורגי של החברה הרוסית למוזיקה. בשנת 1869 התקיימה ההצגה הפומבית הראשונה של אופרה פרי עטו של קואי; הייתה זו "ויליאם רטקליף" (המבוססת על טרגדיה של היינריך היינה, אך היא לא נחלה הצלחה וירדה אחרי שמונה הצגות, בין השאר בגלל כתיבתו הבוטה בעיתונות המוזיקלית. כל האופרות שלו פרט לאחת חוברו לטקסטים רוסיים; יוצאת הדופן, שהתבססה על מחזה צרפתי, עלתה בהצגת בכורה באופרה קומיק בפריז בשנת 1894 אך ירדה אחרי ארבע הצגות, בין השאר בגלל מחלת הטנור הראשי, הצגת "פלסטף" של ורדי ותהילתו של ריכרד וגנר. יצירות אחרות של קואי לבימה שהצליחו יותר בשנות חייו היו אופרה קומית בת מערכה אחת בשם "בן המנדרין" (הופעת בכורה ב-1878), "האסיר מן הקאווקז", מבוסס על פושקין (1883), ו"מדמואזל פיפי" במערכה אחת (1903), המבוססת על גי דה מופאסאן. מלבד האופרה הצרפתית של קואי, בוצעו רק עוד שתיים במהלך חייו מחוץ לרוסיה, "האסיר מן הקאווקז" (בליאז', בלגיה, 1886) ואופרת הילדים "החתול במגפיים" (ברומא, 1915).
פעילויותיו של קואי בתחום המוזיקה כללו גם חברות בוועדה לבחירת אופרות בתיאטרון מארינסקי; זו באה אל קצה בשנת 1883, כשהוא ורימסקי-קורסקוב עזבו את הוועדה במחאה על דחייתה את "חובנשצ'ינה" של מוסורגסקי. בשנים 1896–1904 היה מנהל הסניף הפטרבורגי של החברה הרוסית למוזיקה.
בין המוזיקאים הרבים שהכיר קואי בחייו, מתבלט בעיקר פרנץ ליסט. ליסט הוקיר את המוזיקה של המלחינים הרוסים; הוא הכתיר את "ויליאם רטקליף" של קואי בשבחים רמים וקואי מצדו הקדיש לו את ספרו בצרפתית "המוזיקה של רוסיה" ואת הסוויטה לפסנתר שלו, אופוס 21. נוסף לכך, הטרנטלה לתזמורת של קואי, אופוס 12, היוותה בסיס לעיבוד האחרון של ליסט לפסנתר.
שנים אחרונות ומוות.
קואי התעוור בשנת 1916, אך המשיך להכתיב יצירות קטנות שחיבר. הוא מת ב-13 במרץ 1918 מאירוע מוחי ונקבר לצד אשתו מלווינה (שמתה בשנת 1899) בבית הקברות הלותרני בסמולנסק. בשנת 1939 הועברה גופתו לבית הקברות טיחווין בכנסיית אלכסנדר נבסקי בלנינגרד (שמה של סנקט פטרבורג בתקופה של ברית המועצות) ליד שאר החברים בקבוצת החמישה.
דובר הבית הלבן
דובר הבית הלבן (באנגלית: White House Press Secretary, בתרגום מילולי: "מזכיר העיתונות של הבית הלבן") משמש כדובר הממשל מטעם נשיא ארצות הברית. תפקיד זה נחשב בכיר בצוות העובדים של הבית הלבן ודרגתו היא אחת פחות משל חבר קבינט.
תפקידו העיקרי של דובר הבית הלבן הוא איסוף מידע על הנעשה בצמרת הממשל האמריקני ובתוככי הבית הלבן וכן מידע על הנעשה מסביב לעולם, והצגתו בפני התקשורת באופן מדויק ובתזמון הנכון. המידע כולל תקציר של סדר היום של הנשיא, עם מי נפגש הנשיא באותו יום ועמדת הבית הלבן בנוגע לאירועי היום. דובר הבית הלבן מקיים במשך היום תדריכים לעיתונות, שבדרך כלל משודרים בשידור חי בטלוויזיה, ומשיב לשאלות העיתונאים בתדריכים ובמסיבות עיתונאים. לעיתים היו דוברי הבית הלבן בעלי רקע קודם באמצעי תקשורת השונים.
מ-13 במאי 2022 מכהנת קארין ז'אן-פייר כדוברת הבית הלבן, האדם השחור והלסבית הראשונה בתפקיד.
תפקיד הדובר בתרבות הפופולרית.
תפקידו של דובר הבית הלבן זכה לחשיפה נרחבת בסדרת הטלוויזיה "הבית הלבן", שם גילמה השחקנית אליסון ג'אני את תפקיד סי.ג'יי קרייג, דוברת הבית הלבן. דמותה של קרייג התבססה בחלקה על די די מאיירס, דוברת הבית הלבן בתקופת נשיאותו של ביל קלינטון.
סקס והעיר הגדולה
סקס והעיר הגדולה (באנגלית: Sex and the City) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית שמתבססת על ספר בעל שם זהה, אשר נכתב על ידי קנדיס בושנל. הסדרה הופקה עבור רשת הכבלים HBO משנת 1998 עד 2004. הסדרה עוסקת בחייהן של ארבע חברות רווקות בניו יורק. שלוש מתוכן, קארי בראדשו, מירנדה הובס ושארלוט יורק, שבשנות השלושים לחייהן, והרביעית, סמנתה ג'ונס, בשנות הארבעים לחייה. הסדרה עסקה לפרקים בנושאים חברתיים אקטואליים, כמו מעמד האישה, מעמד הקהילה הגאה, מחלת הסרטן ועוד. הסדרה זכתה להצלחה גדולה בארצות הברית ואף במספר רב של מדינות ברחבי העולם. כ-10 מיליון איש צפו בפרק הסיום בארצות הברית. שם הסדרה, "סקס והעיר הגדולה", הוא בהתאם גם שמו של הטור השבועי אותו כותבת הדמות הראשית, קארי לעיתון ה"ניו יורק סטאר".
בישראל הסדרה שודרה בערוץ 2 במסגרת הזכיינית "רשת"; שני הפרקים הראשונים הוקרנו ב-8 בנובמבר 1999, והפרק האחרון ב-29 במרץ 2004.
עונה 1.
פרקים 1–12 (12 פרקים). החלה ב-6 ביוני 1998 והסתיימה ב-23 באוגוסט 1998.
עונה 2.
פרקים 13–30 (18 פרקים). החלה ב-6 ביוני 1999 והסתיימה ב-3 באוקטובר 1999.
עונה 3.
פרקים 31–48 (18 פרקים). החלה ב-4 ביוני 2000 והסתיימה ב-15 באוקטובר 2000.
עונה 4.
פרקים 49–66 (18 פרקים). החלה ב-3 ביוני 2001 והסתיימה ב-20 בפברואר 2002.
עונה 5.
פרקים 67–74 (8 פרקים). החלה ב-21 ביולי 2002 והסתיימה ב-8 בספטמבר 2002.
עונה 6.
פרקים 75–94 (20 פרקים). החלה ב-22 ביוני 2003 והסתיימה ב-22 בפברואר 2004.
סרטי הקולנוע.
במאי 2008 יצא הסרט "סקס והעיר הגדולה" המהווה המשך לסדרה, ובו כיכבו השחקניות והשחקנים המקוריים. עלילת הסרט מתרחשת כארבע שנים לאחר עלילת הסדרה.
באוגוסט 2009 החלו צילומים לסרט המשך והסרט יצא לאקרנים באירופה ב-24 במאי 2010.
שר הקליטה
פטריק סוייזי
דוד שלון
דוד שלון (15 באוקטובר 1950 - 15 בספטמבר 2000) היה מנצח ישראלי.
חייו.