חלק גדול מתעשיית הבשר מערב גידול מרוכז וצפוף של חיות במקומות מגודרים וסגורים, כגון רפתות, לולים ודירים. היבטים רבים בגידול בשר הפכו למתועשים, גם בגידול חיות המזוהות כמזון גורמה, כגון כבד אווז.
תהליך ייצור הבשר מעובד לרוב בשיטת אינטגרציה אנכית, שבו רוב שלבי הייצור מנוהלים על ידי חברה אחת.
יצרניות גלובליות בתעשיית הבשר.
מבין יצרניות הבשר הגדולות בעולם:
צריכת הבשר בעולם.
על פי דו"ח צריכת הבשר העולמית של האו"ם, ארצות הברית ממוקמת במקום הראשון בצריכת הבשר, שצורכת בממוצע 95.4 ק"ג לנפש בשנה, ואוסטרליה במקום השני, עם צריכה ממוצעת של 92.5 ק"ג לנפש בשנה. מדינות האיחוד האירופי ממוקמות במקום השמיני. בעוד צריכת הבשר הנמוכה באירופה מקושרת עם הרגלים תרבותיים, המדינות המתפתחות ממוקמות בתחתית הדירוג, שם מצבם הכלכלי של האזרחים הוא גורם עיקרי לצריכת הבשר הדלה. בתחתית הדירוג ממוקמות מדינות מתפתחות כמו אתיופיה, שצורכת בממוצע 4.4 ק"ג לנפש, בנגלדש שצורכת בממוצע 3.2 ק"ג לנפש והודו, שצורכת 2.9 ק"ג לנפש בממוצע. במדינות אלו, מצבם הסוציו-אקונומי הנמוך של האזרחים הוא גורם עיקרי לצריכת הבשר הדלה.
תעשיית הבשר בישראל.
ישראל ממוקמת רביעית בעולם בצריכת הבשר לנפש. הדירוג הגבוהה נובע בין היתר מהצריכה הממוצעת של בשר העוף (57.7 ק"ג), שבה היא במקום ראשון בעולם. בנוסף, צריכת בשר בישראל עלתה בכ-50% בין השנים 2015-1993.
בשר העוף, שכאמור הוא הנתח העיקרי של אספקת הבשר בישראל, מבוסס על גידול וייצור מקומיים. אולם ייצור זה נשען על מרכיבי הזנה (גרעינים וחומרי הזנה נוספים), שרובם המוחלט מיובא ממקורות שונים.
בשר הבקר הנצרך בישראל מחולק לבשר טרי ובשר קפוא. הבשר הקפוא מהווה כ-65% מהצריכה והוא מיובא בעיקר מדרום אמריקה. הבשר הטרי מחולק לעגלים שמיובאים במשלוחים חיים ומפוטמים בישראל - כ-47% מהבשר הטרי, עגלים ופרות מרפתות החלב - כ-40%, ועגלים מעדרי בקר - כ-13%.
שטח הקרקע הנחוץ לאספקת הבשר בישראל גבוה בכ–200% מהיקף הקרקע החקלאית הזמינה בישראל. שטחי קרקע אלה פזורים ברחבי העולם, ומשמשים לרעיית בקר או לגידול גרעינים להזנת בעלי חיים.
ביקורת על תעשיית הבשר.
ביקורת נמתחת על תעשיית הבשר מכמה הבטים:
פעילויות נגד תעשיית הבשר.
עמותות רבות בארץ ובעולם פועלות כדי להעלות את המודעות ולגרום להפחתה בצריכת מוצרים מן החי. עמותות אלו מארגנות הפגנות, עושות פרסומות, עורכות הרצאות וכנסים, לוקחות חלק פעיל בהחלטות ארגונים עולמיים וממשלתיים, כגון ארגון הבריאות העולמי ועוד.
חוג האינווריאנטים
חדשות ברייטברט
חדשות ברייטברט (באנגלית: Breitbart News) הוא אתר חדשות אמריקאי המזוהה עם הימין הקיצוני הבלתי ממסדי, ויש שטוענים שגם עם הימין האלטרנטיבי. באתר מתפרסמים דיווחים חדשותיים, טורי דעה ופרשנות. האתר נחשב על ידי רבים כמוסד עיתונאי מפוקפק ואף הוגדר כפייק ניוז על ידי עורכי ויקיפדיה האנגלית, שם הובהר כי אין להשתמש בו כמקור עובדתי לכתיבת ערכים.
הכתבים באתר נוטים להיות מוטים אידאולוגית וחלק מהתכנים שפורסמו בו תוארו כמיזוגניים וקסנופובים על ידי ליברלים ושמרנים כאחד.
האתר נוסד בשנת 2007 על ידי איש התקשורת האמריקאי-יהודי אנדרו ברייטברט. לאתר גם תוכנית רדיו יומית. מטה חברת החדשות הוא בלוס אנג'לס. לחברה משרדים גם בטקסס, בלונדון ובירושלים. אנדרו ברייטברט החליט על הקמת האתר ב-2007 לאחר ביקור במדינת ישראל, כדי לייסד אתר שיפעל "בעד חופש ובעד ישראל". לאחר מותו של ברייטברט ב-2012, נבחר סטיב באנון לשמש כיו"ר ההנהלה. במהלך קמפיין הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 האתר זכה להתייחסות רבה בתקשורת, ואף הילרי קלינטון, המועמדת הדמוקרטית, התייחסה אליו באחד מנאומיה. האתר הביע במהלך קמפיין הבחירות תמיכה רבה במועמד דונלד טראמפ, שנבחר לשמש כנשיא ארצות הברית. לאחר הבחירות מונה באנון על ידי טראמפ לשמש כיועץ האסטרטגי והיועץ הראשי לנשיא ארצות הברית. בזמן כהונתו החליף אותו בתפקידו אלכס מרלו, עד לחזרתו של באנון לתפקידו בעיתון באוגוסט 2017 לאחר התפטרותו מממשל טראמפ. בינואר 2018 עזב באנון את תפקידו כיו"ר ההנהלה.
חדשות ברייטברט הוא אחד מאתרי החדשות הפופולריים בארצות הברית ובעולם ועל פי דירוג אלכסה, נכון לפברואר 2017 האתר מדורג במקום ה-29 בארצות הברית ומקום 242 בעולם. נכון ליוני 2019 האתר מדורג במקומות ה-68 וה-309 בהתאמה.
הימין האלטרנטיבי והאשמות בגזענות.
ברייטבארט הואשם על ידי גורמים שונים שהוא נגוע בגזענות. באפריל 2016 נכתב על ידי המרכז המשפטי לדרום העני כי "האתר שינה את פניו ואימץ את הרעיונות של קצוות הקיצוניים של הימין השמרני", וכי הוא מבטא רעיונות "גזעניים, אנטי-מוסלמיים ואנטי-הגירה" וכן שהפך לזרוע העיתונאית של הימין האלטרנטיבי.
בן שפירו, עורך לשעבר בברייטברט, כתב שמאז מינויו של סטיב באנון האתר נהיה "מקור החדשות המועדף על ידי הימין האלטרנטיבי. באתר התחילו לדחוף אג'נדה של לאומנות לבנה כתשובה לתקינות פוליטית, ומדור התגובות הפך לביב שופכין של ממים הדוגלים בעליונות לבנה". הוא האשים עורך אחר, מילו יאנופולוס, בניסיון הפיכת האלט-רייט למיינסטרים במהלך קמפיין הנשיאות של דונלד טראמפ. שפירו התפטר מהאתר לאחר שברייטבארט סירבו להגן על כתבת שלהם, מישל פילדס, שהאשימה את מנהל הקמפיין של טראמפ, קורי לוונדובסקי (Corey Lewandowski), באשמת תקיפה. וידאו שהראה תמונות מהאירוע לא גילה שום עדויות על תקיפה שכזו, והמשטרה לא הגישה כתב אישום נגד לוונדובסקי. בנוסף, ברייטברט הוגדר על ידי הליגה נגד השמצה כ"אתר שמייצג לאומנים לבנים, אנטישמיים חסרי מעצורים וגזעניים מכל הסוגים".
האשמות אלו נדחו על ידי כותבים ועורכים שונים בברייטבארט, חלקם יהודים, כגון ג'ואל פולאק ומילו יאנופולוס, כשהם מצביעים על מספר היהודים העובדים בברייטבארט וכן על העמדה הפרו-ישראלית שלו. עורכים וכותבים אלו טענו שמדובר בקמפיין השמצות פוליטי נגד האתר. באוגוסט 2017 פורסם מחקר שנערך על ידי הארוורד ו-MIT שקבע כי באתר עצמו אין תוכן של הימין הקיצוני, אך חלק ניכר מהטוקבקיסטים שלו מביעים עמדות שכאלו. לטענת החוקר שערך את המחקר, ברייטבארט איננו ה'אלט- רייט'.
שירות התעסוקה הישראלי
דד מורוז
דֶד מוֹרוֹז (ברוסית: Дед Мороз (נהגה "מַרוז"; באוקראינית: Дід Мороз; בבלארוסית: Дзед Мароз) הוא דמות בדיונית בפולקלור הסלאבי המזכירה במאפייניה את סנטה קלאוס במערב ואת איאז אטה במזרח. התרגום המילולי הוא "סבא כפור". על פי האגדות הסלאביות, מורוז מביא מתנות לילדים, לעיתים קרובות פנים אל פנים בזמן הנובי גוד.
עד להגעת הנצרות במאה התשיעית והעשירית לאזור רוסיה התקיימו מספר אמונות סלאביות באזור. אחד השדים במיתולוגיה היה מורוזקו. מורוזקו היה עוזר לילדים טובים ואנשים עובדי כפיים ולפעמים אף חילק מתנות, ולעומת זאת העניש ילדים חצופים (באגדת ילדת השלג הוא מקפיא למוות את הילדה החצופה בעוד נותן מתנות יקרות ערך לילדה טובת הלב).
במהלך המאה ה-19 לאחר שמספר מחזות שפורסמו ברבים, התעצבה דמותו של דד מורוז בדומה למה שמקובל לראות היום.
לפי המסורת, במהלך החג מחלק דד מורוז מתנות בחשאי בליל השנה החדשה, ומניחן למרגלות עץ היולקה בעזרת נכדתו סנגורוצ'קה (נערת השלג). דד מורוז נוהג על סוס או על טרוייקה , שהיא כרכרה הרתומה לשלושה סוסים (ולא לאיילים כפי שמקובל במסורת של סנטה קלאוס). לפי המסורת, סנגורוצ'קה לובשת גלימה כסופה כחולה ארוכה וכובע פרווה או כתר דמוי פתית שלג. דד מורוז עוטה מעיל פרווה המגיע עד עקביו, כובע פרווה חצי עגול ומגפי לבד על רגליו. יש לו זקן לבן ארוך. ברוסיה העיירה וֶליקי אוּסטיוּג שבמחוז וולוגדה נחשבת למקום מגוריו; בבלארוס יער ביאלובייסקה נחשב למקום מגוריו. סטלין הורה כי מורוז ילבש אך ורק מעיל בצבע כחול, כדי לבדל אותו מסנטה קלאוס הנוצרי האדום, עם זאת, הרוסים אינם מקפידים על כך.
בתקופת קיומה של ברית המועצות והמלחמה הקרה התפשטה דמותו של דד מורוז במרבית מדינות הגוש המזרחי (בארמנית מכונה הדמות:"פאפ דזמר" (Ձմեռ Պապ), בבולגרית:"דידו קולדה" (Дядо Коледа) וכו').
אצל חלק מהעמים הלא סלאבים שחיו תחת השלטון של האימפריה הרוסית, קיימים שמות לדד מורוז בשפה המקומיות:
בשפה הטטרית והבשקירית דד מורוז ידוע כ-Ҡыш бабай Qïš babay, (זקן החורף), ובשפה היקוטית ידוע כ-Chys Khan (אדון הקור), בשפה הננטית ידוע כ-Yamal Iri (סבא ימאל). באזרבייג'ן דד מורוז ידוע כ-Şaxta Baba (סבא כפור) ומלווה בילדת הקרח Qar Qız.
בטורקיה, נוצרה דמותו של נואל באבא כדמות מחלקת מתנות לשנה החדשה, כחלק מרפורמות אטאטורק שנועד להקנות לעם הטורקי המוסלמי מקביל לחג המולד בראש השנה האזרחית.
דד מרוז
הנס מרטין זוטרמייסטר
הנס-מרטין זוטרמייסטר (בגרמנית: Hans Martin Sutermeister; 29 בספטמבר 1907 - 4 במאי 1977) היה סופר שווייצרי, שכתב בשפה הגרמנית.
זוטרמייסטר נולד בשנת 1907 בארגאו כבנו של פרידריך סוטרמייסטר, תאולוג. הוא עצמו למד תאולוגיה, אבל נשר מהמכללה ועבר ללימודי רפואה. בשנת 1941 קיבל בעצמו את התואר דוקטור לרפואה באוניברסיטת בזל. לאחר שלמד רפואה התנודד שנים ארוכות בעבודתו בין הרפואה לספרות. בשנים 1946–1947 היה רופא פליטים באונר"א בגרמניה, פולין וצ'כוסלובקיה. הוא היה נשוי לתושבת ברלין ונולדו לו שלוש בנות.
הוא אחיו של המלחין היינריך סוטרמייסטר.
ג'וש גוטהיימר
ג'וש גוטהיימר (באנגלית: Josh Gottheimer; נולד ב-8 במרץ 1975) הוא פוליטיקאי יהודי-אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית. ב-2016 נבחר לכהן כנציג המחוז החמישי של ניו ג'רזי בבית הנבחרים של ארצות הברית.