בבריטניה מוצע הטיפול כיום לתיקון ליקויי ראייה בין דיאופטר של 3.00+ ל-6.00-, ועד 8.5- במקרים מיוחדים. אישור ה-FDA הוא לטיפול עד ליקויי של 6.0-. ישנם רופאים המטפלים בהצלחה במטופלים בעלי מיופיה חריפה יותר באמצעות שימוש שלא על פי ההתוויה (Off Label) בעדשות אלו. הטיפול אינו מתאים לכל החולים.
סוגי עדשות.
כל עדשות המגע המשמשות לאורתוקרטולוגיה הן עדשות מגע קשות ונושמות (Rigid Gas Permable). יש חשיבות לסוג החומר ממנו עשויה העדשה לשמירה על בריאות העין בעת הטיפול.
כיום מיוצרות עדשות אורתוקרטולוגיות על ידי חברות כמו "באוש אנד לומב" ו-"פאראגון ויז'ן סיינס".
עלויות.
בארצות הברית, עלות טיפול אורתוקרטולוגי אופייני היא בין 800 ל-1,500 דולר, אולם יש בדרך כלל עלויות נוספת של מדידה והתאמה.
בארץ, עלות הטיפול בעדשות אלו בסביבות ה-4000 ש"ח וישנו גם ביטוח שהוא בסביבות ה-200 ש"ח.
אזהרות.
לאחרונה חלו מקרים שטיפול אורתוקרטולוגי הסתבך והוביל לתוצאות קשות ואף לעיוורון ,
. סיבוכים כאלה מתרחשים בדרך כלל עקב אי שמירה על הגיינה, אך יכולים לנבוע גם מחוסר חמצן בקרנית בשימוש ממושך במשך הלילה.
קישורים חיצוניים.
ג'יימס ל. ברוקס
ג'יימס לורנס ברוקס (באנגלית: James Lawrence Brooks; נולד ב-9 במאי 1940) הוא במאי קולנוע ובמאי טלוויזיה, מפיק, תסריטאי ויוצר סדרות וסרטים אמריקאי-יהודי, זוכה פרס אוסקר ופרס גלובוס הזהב.
קורות חיים.
ברוקס נולד בשנת 1940 למשפחה יהודית בניו ג'רזי, ארצות הברית. כשהיה קטן עברה משפחתו לברוקלין, ניו יורק.
ברוקס החל את הקריירה הטלוויזיונית שלו ככתב חדשות ברשת CBS. בשנת 1964, מספר שנים לאחר מכן, הוא נשכר על ידי רשת ABC ליצור תוכנית, שבהמשך נקראה "המופע של מרי טיילר מור", שהייתה אחת מתוכניות הטלוויזיה המצליחות באמריקה באותן שנים.
לקראת סוף שנות ה-70 החל ליצור סרטים, המפורסם שבהם באותן שנים הוא "תנאים של חיבה" שיצר בשנת 1983 בהשתתפות ג'ק ניקולסון, שירלי מקלין, דברה וינגר ודני דה ויטו הסרט זכה בחמישה פרסי אוסקר כולל הסרט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר והתסריט המעובד הטוב ביותר. שנה לאחר מכן הקים את חברת ההפקות "Gracie Films", שבה הפיק סדרות וסרטים, המפורסמים שבהם הם הסרט "הכי טוב שיש" ויצר יחד עם מאט גריינינג את הסדרה המצליחה הסדרה "משפחת סימפסון", שבה אף התארח באחד הפרקים כדמות וכמדובב.
כדורגל טוטאלי
טיוהר
צמנט פורטלנד
צמנט פורטלנד הוא הצמנט השכיח ביותר והוא משמש כחומר המליטה העיקרי בבנייה המודרנית, והמרכיב הקושר כימית את מרכיבי הבטון והמלט.
צמנט פורטלנד מיוצר על ידי ערבוב אבקת אבן גיר, חרסית וחול ים קוורצי. את התערובת מחממים לטמפרטורה של 1400-1600 מעלות צלזיוס, עד להיווצרות של גוש אחיד ונוקשה המכונה קלינקר צמנטי. אחרי טחינת הקלינקר מתקבלת אבקה עדינה המתקשה מספר שעות אחרי שהיא נחשפת למים.
צמנט פורטלנד קיבל את שמו מאבן בנייה שנחצבה מחופי האי פורטלנד , מחוז דורסט, בבריטניה, על-מנת ליצור הקבלה בינו לבין האבן שהייתה ידועה כאבן משובחת בתקופה הוויקטוריאנית.
מבנה מינרלי.
הקלינקר מכיל ארבעה מרכיבים עיקריים: אליט ובליט שהן תרכובות על בסיס סיד וסיליקה, צליט שהיא תרכובת מינרלית המכילה ברזל וטרי-קלציום-אלומינט שהיא תרכובת סיד ואלומינה. את הצבע האפור מקנה למלט הצליט שהוא המרכיב היחיד בצמנט פורטלנד שאינו לבן.
כאשר יש צורך לייצר צמנט פורטלנד לבן משתמשים בחומרי גלם שאינם מכילים ברזל, ובמטחנת כדורים עם כדורים קרמיים במקום כדורי ברזל.
קטפולטה (תעופה)
מכשפות הלילה
"מכשפות הלילה" (בגרמנית: Nachthexen) הוא הכינוי שהעניקו חיילי הוורמאכט במלחמת העולם השנייה לטייסות הצבא האדום שביצעו משימות הפצצה ליליות קטלניות כנגדם.
הקמת יחידות הנשים.
ב-8 באוקטובר 1941, הוקמו בפקודה מס' 0099 של ועדת ההגנה העממית, בעקבות שתדלנות נמרצת של (טייסת מפורסמת בברית המועצות), שלושה רגימנטים של נשים טייסות. כל הצוותים, צוותי הקרקע, המכונאות והחימוש הורכבו מנשים בלבד, אך במהלך המלחמה הצטרפו אליהם גם גברים. הרגימנטים הם:
רגימנט 588 – "מכשפות הלילה".
רגימנט 588 צויד במטוסי פוליקרפוב Po-2 דו-כנפיים מיושנים (כונו "קוקורוזניק" – קוטף תירס), ששימשו עד אז כמטוסי אימון בלבד. אף על פי שנשאו צמד פצצות בלבד, הצליחו ההפצצות הליליות היעילות לזרוע בהלה וייאוש בקרב הנאצים, שכינו את הטייסות בשם "מכשפות הלילה".
הטייסות אומנו בחופזה בעיירה אנגלס, בקרבת סטלינגרד, והמריאו למשימתן הראשונה ב 8 ביוני 1942.
משימותיהן של מכשפות הלילה היו בדרך כלל הפצצות ליליות של אזורי כינוס, מחנות עורפיים ובסיסי אספקה. להפצצות אלו לא הייתה חשיבות אסטרטגית גדולה, אך השפעתן המוראלית הייתה לא מבוטלת.
משימות ההפצצה היו קשות לביצוע בשל ביצועיו הגרועים של מטוס ה-Po-2 העשוי עץ. עם זאת, מהירותו הנמוכה (עד 150 קמ"ש) של המטוס היוותה במובנים מסוימים יתרון, שכן היא הקנתה לו כושר תמרון גבוה ויכולת חמיקה ממטוסי אויב – מהירות ההזדקרות של מטוסי המסרשמיט Me-109 הנאציים הייתה כ-192 קמ"ש, גבוהה בהרבה מהמהירות המרבית של ה Po-2, האחרון גם היה מסוגל לטוס בגובה מטרים בודדים מעל הקרקע בשל איטיותו, ואף "להסתתר" מאחורי צמחייה.
הטייסות לא צוידו במצנחים בשל גובה הטיסה הנמוך, מה שלא איפשר פתיחת מצנח בגובה הנחוץ. משום שהמטוס יכול היה לשאת רק צמד פצצות בכל גיחה, נאלצו הטייסות לבצע מספר רב של גיחות בלילה אחד. בין יוני 1942 לאוקטובר 1945 ביצעה טייסת זו 23672 גיחות והטילו מעל 3000 טון פצצות.
טקטיקות הפעולה.
מכשפות הלילה היו בדרך כלל מכבות את מנוע המטוס ודואות אל מטרתן בשקט מוחלט, כאשר נשמעה שריקת האוויר על הקרקע היה זה כבר מאוחר מדי, שכן הפצצות כבר היו בדרך ליעדן.
מבנה המטוס העשוי בד ועץ היה קשה לגילוי במכ"ם של מטוסי קרב הלילה של הלופטוואפה, ואף חיישני אינפרה-אדום התקשו להתביית על החום המועט שהפיק המנוע הקטן בן 110 כוחות הסוס של הפוליקרפוב.
לעומת זאת, זרקורים היוו בעיה משמעותית. הגרמנים פיתחו בסטלינגרד שיטה שנקראה "מעגל תותחים", ובה הוצבו במעגלים קונצנטריים תותחי נ"מ סביב מטרות חשובות, יחד עם זרקורים. מכשפות הלילה טסו בדרך כלל בטור זו אחר זו, שכן לא אומנו באופן מסודר, והוכו קשות בתותחי ה-37 מ"מ.
כנגד הזרקורים הן פיתחו טקטיקה של לוחמה בשלישיות מטוסים, כאשר צמד מטוסים נכנס אל המעגל ופונה בכיוונים מנוגדים במטרה להסיט את אלומות האור זו מזו, כך המפציץ השלישי יכול לעבור בחלק החשוך ולהטיל את מטענו. לאחר מכן התחלפו הטייסות בתפקיד ההסחה עד אשר כל השלישייה סיימה להטיל את הפצצות. שיטה זו דרשה אומץ לב רב אך פעלה היטב.
עיטורים.
מכשפות הלילה זכו בסך הכול ב 23 עיטורי "גיבור ברית המועצות" ובתריסרי אותות הצטיינות אחרים. שתיים מהן, קטיה רייבובה ונדיה פופובה, יצאו ל-18 גיחות הפצצה בלילה אחד מעל פולין. בסך הכול הן יצאו ללמעלה מ-24,000 גיחות והטילו 23,000 טונות של פצצות. רוב הטייסות שרדו את המלחמה בחיים ואף השתתפו בקרב האחרון על ברלין.
הטייסת שביצעה את מספר הגיחות הגבוה ביותר הייתה , שביצעה במהלך המלחמה 1008 גיחות.
מפקדת טייסת מכשפות הלילה הייתה
גלדריאל
גלדריאל (באנגלית: galadriel) היא דמות בדיונית מעולמו של ג'ון רונלד רעואל טולקין, ומופיעה בסיפורי הלגנדריום, ביניהם הסילמריליון, שר הטבעות וסיפורים שלא נשלמו.
היא אלפית בת-מלוכה של עדות הנולדור והטלרי, נכדתם של שני המלכים פינווה ואולווה, ואף בעלת קרבה משפחתית לינגווה - המלך העליון של האלפים ומנהיג עדת הוניר - מצד אחותו ינדיס, שהייתה אמו של אבא שלה. לקראת ימיה האחרונים בארץ התיכונה הייתה גבירת ממלכת לות'לוריין, לצד בעלה, האדון קלבורן, ונודעה כאדירה מכל האלפים בעולם. הכירו אותה גם בכינוים: גבירת לורין, גבירת הגלד'רים, גבירת האור וגבירת היערות.
הופעתה בסיפורים.
אף על פי שגלדריאל ידועה בעיקר מהטרילוגיה שר-הטבעות ומסיפורים שלא נשלמו, סיפור חייה מתחיל עוד מימי-קדם בתקופת הסילמריליון, עוד לפני שבני-האדם באו לעולם. גלדריאל היא בתו היחידה והצעירה ביותר מבין חמשת ילדיו של פינרפין, נסיך הנולדור, ושל אארוון, נסיכת הטלרי ואחיינית למלך תינגול. אחיה הבוגרים היו פינרוד פלגונד, אורודרת', אנגרוד ואאגנור. היא נולדה בולינור בשנות-העצים שהיו לתור-הזהב של גזע האלפים.
על-פי הגרסה המקובלת, גלדריאל היא אחת מן השותפים והמנהיגים של מרד הנולדור שביקשו לעזוב את ולינור אל הארץ התיכונה ובגדו באמון הולאר. אבל בשונה מכולם, היא לא נשבעה בשום שבועת-שווא נגד הולאר, והייתה לגמרי מרוחקת ממשפחתו של פאנור, אחיו למחצה של אביה, שנודע כאדיר האלפים. כמו כן, היא לא לקחה חלק בטבח השארים בנמל אקוולונדה. כאשר הגיעה אל מחוז בלריאנד בארץ התיכונה, היא חיה עם אחיה הבכור, פינרוד פלגונד, מלך נרגותרונד. אולם הרבתה לבקר בממלכת דוריאת, באולמות הבירה מנגרות שבה שכנו המלך תינגול והמלכה מלין. כי שם היא פגשה בנסיך קלבורן, קרוב משפחה של תינגול, והשניים התאהבו ונישאו זה לזה. היא גם התיידדה עם מלין, וממנה למדה רבות על העולם.