לאחר הכתרתו הוא משנה את שמו לדיוקלזיאן, מתעלם מהבטחתו לדרוזילה, ומחזר אחר הנסיכה אורליה היפהפייה. הנביאה דלפי זועמת על הפרת ההבטחה ועוצרת את טקס החתונה באמצעות זימון מפלצת וסופת ברקים ורעמים. מעבר לכך, היא מכשפת את הנסיכה אורליה כך שתתאהב ביריבו מקסימיניאן ועוזרת לפולשים הפרסים להביס את הצבא הרומי בקרב. דיאוקלס מזועזע מהמאורעות, הוא תוקף ומביס את הפולשים, מוותר על שלטונו, מכבד את הבטחתו לדרוזילה ופורש ללומברדיה כדי להקדיש את חייו לחסד.
קרחון קול
קול קרחון (באנגלית: Cole Glacier) הוא קרחון בדרום ארץ גרהאם, שבאנטארקטיקה.
הקרחון ממוקם בצידה המזרחי של רמת גודפרי.
הקרחון זורם לכיוון צפון - צפון-מזרח ונשפך אל אזור טראפיק סירקל.
היסטוריה.
גילוי הקרחון.
הקרחון התגלה בשנת 1940 על ידי השירות האנטארקטי של ארצות הברית.
הקרחון נסקר באופן גס בשנת 1958 על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
מקור השם.
השירות האנטארקטי של ארצות הברית שגילה את הקרחון, לא נתן לו שם.
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
הקרחון נקרא על שמו של הומפריי קול (Humfray Cole), יצרן מכשירי ניווט בתקופת אליזבת הראשונה. קול היה חלוץ בתכנון מכשירי ניווט ניידים, וצייד את משלחותיו של מרטין פרובישר.
השם ניתן לקרחון זה, בדומה לאתרים נוספים באזור הקרויים על שם חלוצים בתחום הניווט.
לקריאה נוספת.
• Jane G. Ferrigno, Alison J. Cook, Amy M. Mathie, Richard S. Williams, Jr., Charles Swithinbank, Kevin M. Foley, Adrian J. Fox, Janet W. Thomson, and Jörn Sievers, Coastal-Change and Glaciological Map of the Larsen Ice Shelf Area, Antarctica: 1940–2005, USGS
הליגה האירופית של פיב&quot;א
פיב&quot;א יורוליג
מרהווי קודוס
מרהווי קודוס גברמהדן (בתיגרינית: መርሃዊ ቕዱስን ገብረመድኅን; נולד ב-23 בינואר 1994) הוא רוכב אופני כביש אריתראי בקבוצת EF Education–Nippo. קודוס הוא הרוכב האפריקאי השחור הראשון שהשתתף בטור דה פראנס, ביחד עם דניאל טקלהיימנוט.
ביוגרפיה.
קודוס נולד באסמרה, בירת אריתריאה.
כחובבן, ניצח את הקטע הראשון בטור של רואנדה וסיים במקום השישי הכללי ב-2012. ב-2013, הוא סיים במקום ה-11 בטור דה ל'אווניר ובמקום ה-15 באליפות העולם באופני כביש - עד גיל 23.
MTN - Qhubeka (2014–2018).
קודוס הפך למקצוען עם הצטרפותו לקבוצת MTN - Qhubeka. בתחילת העונה סיים במקום השני בטור של לאנגקאווי. לאחר מכן סיים שלישי ב"Mzansi Tour" וחמישי ב"רוט דו סוד", כשהוא מנצח את קטגוריית הרוכב הצעיר במרוץ. בהמשך העונה, ערך את הופעת הבכורה שלו בגרנד טור כאשר נבחר לוואלטה אספנייה, אך לא בלט במרוץ.
בתחילת 2015, קודוס זכה במדליית זהב עם אריתריאה באליפות אפריקה בנגד השעון הקבוצתי. קודוס סיים חמישי במקצה האישי באליפות ובמקום התשיעי בעלית גברים. בהמשך העונה, סיים חמישי באליפות אריתריאה בנגד השעון ועשירי במרוץ הכביש. לאחר מכן, קודוס עשה היסטוריה, כשנבחר לטור דה פראנס ביחד עם דניאל טקלהיימנוט ובכך הפכו לשני הרוכבים האריתראים הראשונים שמתחרים במרוץ, ולשני הרוכבים השחורים הראשונים מאפריקה. התוצאה הטובה ביותר של קודוס במרוץ הגיעה בקטע ה-17, כאשר סיים במקום ה-14 ומעבר לכך לא התבלט. קודוס סיים במקום ה-11 באליפות העולם עד גיל 23, 12 שניות אחרי קווין לדאנויי, זוכה מדליית הזהב. לאחר מכן סיים עשירי במרוץ ג'ירו דל'אמיליה.
ב-2016, פתח קודוס את העונה בספרד וסיים שישי במרוץ "טרופאו סרה די טראמונטנה". לאחר מכן סיים תשיעי בטור של עומאן, כשהוא מסיים שני בקטגוריית הרוכב הצעיר במרוץ. בהמשך העונה, נבחר קודוס לג'ירו ד'איטליה. בעקבות כך הפך קודוס לרוכב האריתראי הראשון שמתחרה בכל שלושת מרוצי הגרנד טור, קודוס סיים את המרוץ במקום ה-37. כמעט חודש אחרי הג'ירו, קודוס סיים שלישי באליפות אריתריאה בנגד השעון ורביעי במרוץ הכביש. לקראת סוף העונה, קודוס נבחר שוב לוואלטה אספנייה, הוא סיים את המרוץ במקום ה-38, שהיה הראשון מבני חברי קבוצתו. בסוף העונה שוב התחרה באליפות העולם עד גיל 23, והגיע במקום ה-20.
ב-2017 קודוס שוב פתח את עונתו בספרד, הוא סיים במקום התשיעי בוולטה ולנסיה. לאחר מכן התחרה בטור של עומאן וסיים במקום הרביעי, 58 שניות אחרי בן הרמנס המנצח, כשהוא מנצח את קטגוריית הרוכב הצעיר במרוץ. הוא סיים במקום ה-11 במרוץ קופי אה בארטלי. באליפות אריתריאה, סיים רביעי בנגד השעון ושלישי במרוץ הכביש. לאחר מכן סיים תשיעי בוואלטה אה בורגוס ונבחר שוב לוואלטה אספנייה, בקטע ה-5 במרוץ, קודוס סיים במקום ה-2 לאחר שהיה חלק מקבוצת בריחה ששרדה עד הסיום, 42 שניות אחרי אלכסיי לוצנקו המנצח. אך קודוס נאלץ לפרוש מהמרוץ במהלך הקטע ה-7, לאחר שהתרסק ונפצע.
ב-2018, סיים קודוס במקום התשיעי בטור של עומאן. באליפות אריתריאה, הצליח לנצח בפעם הראשונה את מרוץ הכביש אך בנגד השעון סיים רביעי. הוא נבחר שוב לוואלטה אספנייה והתוצאה הטובה ביותר שלו במרוץ הייתה בקטע ה-13, כשסיים שישי.
אסטנה (2019–2021).
קודוס הצטרף לקבוצת אסטנה הקזחית ב-2019. הוא ניצח את טור דו רואנדה לאחר שניצח את קטעים 2 ו-3. ב, סיים קודוס שלישי, לאחר שבקטע היחיד שהסתיים בעלייה, סיים שלישי. הוא איבד את תוארו כאלוף אריתריאה לאחר שסיים במקום ה-14, בנגד השעון לעומת זאת, סיים שלישי. הוא סיים שמיני ב"ג'ירו דל טוסקנה".
גרהרד וגנר
גרהרד וגנר (בגרמנית: Gerhard Wagner ; 23 בנובמבר 1898 - 26 ביוני 1987) היה קצין ימי גרמני, שסיים את הקריירה שלו כקונטר-אדמירל (אדמירל אחורי) של הצי הגרמני בגרמניה המערבית.
ביוגרפיה.
ראשית חייו.
וגנר נולד בשוורין ב-23 בנובמבר 1898, והצטרף לצי הגרמני הקיסרי ב-4 ביולי 1916. ב-1 בנובמבר 1916 הוא הוצב על אוניית המערכה SMS פרינצרגנט לואיטפולד, ולקראת סוף המלחמה הוא שירת על אוניית המערכה SMS קניג אלברט. לאחר המלחמה הוא לחם בשורות הפרייקורפס, ולאחר מכן הצטרף לרייכסמרינה.
מלחמת העולם השנייה.
בתחילת מלחמת העולם השנייה וגנר היה נספח ימי במדריד, ספרד. "קמפיין וגנר" נקרא על שמו, ובו יוצאו מינואר עד אוגוסט 1940 300 טונות סחורות אסטרטגיות, בעיקר טונגסטן, מספרד לגרמניה לשימוש בחומרי מלחמה. לאחר ה-1 בספטמבר 1939, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, הועברו חלקי מטוסים לספרד. הייצוא הגרמני לספרד שגבר במהלך מלחמת האזרחים בספרד בוצע בעיקר בדרך הים. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ניסו בעלות הברית לחסום את סחר נתיבי הים הזה, ו"קמפיין וגנר" תוכנן לארגן ספינות סוחר גרמניות שנתקעו לאחר מכן בנמלים ספרדים כשהם מחליפים את דגליהם ועברו לבעלות חלקית של היזם הספרדי חואן מארץ'.
במהלך מלחמת העולם השנייה הפך וגנר לראש המחלקה המבצעית של המטה הימי. בתום המלחמה נכח וגנר יחד עם המפקד העליון של הקריגסמרינה, הנס-גאורג פון פרידבורג, וחתם על כניעת הכוחות הגרמנים בצפון גרמניה בלינבורג ב־4 במאי 1945 למפקד הבריטי, ברנרד מונטגומרי.
לאחר המלחמה.
לאחר מכן מסר וגנר עדות ב-13 וב-14 במאי 1946 במשפטי נירנברג.
וגנר היה חבר ב"צוות ההיסטורי הימי" שבסיסו בברמרהאפן, שהורכב מקבוצה של קציני חיל הים הגרמני שמונתה על ידי חיל הים האמריקני לרשום את חוויות המלחמה של כוחות חיל הים הגרמניים מנקודת מבט גרמנית. הקבוצה הוציאה דו"ח בשנת 1949 תחת הכותרת "פוטנציאל לוחמה סובייטית נגד צוללות (סיכום היסטורי של פעולות הלוחמה נגד הצוללות הסובייטיות (ASW) במהלך מלחמת העולם השנייה)", ובו פירוט המשימות של הצוללות הגרמניות "U-18", "U-19", "U-20", "U-23", "U-24", "U-576", "U-752", "U-986" ו- "U-997" בשנים 1942 עד 1945.
בשנת 1951 כתב הצוות ההיסטורי הימי וגנר מאמר שכותרתו "ביקורת על חיבורו של סגן האדמירל אברהרד וייכולד על 'ספינות שטח גרמניות - מדיניות ומבצעים במלחמת העולם השנייה' (הוכרז ב- ONI GHS / 4)".
בחיל הים של גרמניה המערבית לאחר המלחמה מונה וגנר לתפקיד סגן מפקח חיל הים. הוא היה קצין הצי הראשון שמילא את תפקיד כוח המשולב של ארגון האמנה הצפון אטלנטית המפקד על כוחות הימיים הבלטיים משנת 1961 עד 1962, שכותרתו בתחילה 'מפקד כוחות חיל הים של הצפון אזור מרכז אירופה'. בתפקיד זה הוא כיהן בדרגה של סגן אדמירל.
הוא נפטר באלטנקירכן ב-26 ביוני 1987 בגיל 89 שנים.
Al-Monitor
אברהרד קינצל
אברהרד קינצל (בגרמנית: Eberhard Kinzel; 18 באוקטובר 1897 – 23 במאי 1945) היה גנרל בוורמאכט במלחמת העולם השנייה שפיקד על כוחות במלחמה.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
קינצל נולד ב-18 באוקטובר 1897 בברלין, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. ב-16 באוקטובר 1914 התגייס יאהר לצבא הקיסרות הגרמנית, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-20, עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו במהלך המלחמה עוטר קינצל בצלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה.
לאחר המלחמה נותר קינצל לשרת ברייכסווהר, וב-1 בפברואר 1939 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט.
מלחמת העולם השנייה.