קים נולד ב-11 בינואר 1908 בצ'ונצ'ון, בחבל גאנגוון . הוא היה בנה השני של משפחה עשירה. בגיל שבע איבד את אמו, ובגיל תשע את אביו. אף על פי שאביו היה בעל אדמות עשיר, הונה של המשפחה פחת באופן משמעותי על ידי אחיו הבכור, שמכר את כל נכסיהם בצ'ונצ'ון, וקים חי את רוב חייו כנער מתבגר וכבוגר בעוני. לאחר שקיבל השכלה תיכונית בסיאול, הוא החל ללמוד בגיל 20 במכללה הנוצרית של צ'וסון, שכיום היא אוניברסיטת יונסיי בסיאול, אולם הוצא מהמוסד כעבור חודשיים. ב-1930 חזר לכפרו, שתושביו נאנקו תחת השלטון היפני.
ב-1933 הוציא את הפרסום הספרותי הראשון שלו, "משוטט בין הגבעות" (Wanderer Among the Hills ,Sangol nageune) ושנתיים מאוחר יותר זכה בתחרויות סיפור קצר שנערכו על ידי העיתונים צ'וסון אילבו וצ'וסון ג'ונגאנג אילבו. ב-1935 הוא נעשה חבר החוג הספרותי "חברת התשעה" (Gu-inhoe), שכללה משוררים בולטים וסופרים כגון ג'ונג ג'יונג ולי סאנג. הוא הותיר אחריו כשלושים סיפורים, שרובם פורסמו בשנים 1935 ו-1936. הוא נפטר משחפת ב-29 במרץ 1937.
ב-6 באוגוסט 2002 הוקם "כפר הספרות של קים יו-ג'ונג", כדי להוקיר את רוחו ויצירתו של הסופר, באמצעות שיקום ביתו ובניית אולם תצוגה. החברה לזכר קים יו-ג'ונג מקיימת אירועים כגון טקס לזכרו, פגישות-מחקר ופסטיבל-ספרות לנוער.
יצירתו.
קים כתב כשלושים סיפורים קצרים, שרובם פורסמו בשלוש השנים שקדמו למותו. סיפורו "הקמליות" (동백꽃) מ-1936 עוסק בתושביו של כפר חקלאי קוריאני. המיניות המרומזת שבו הייתה בוטה יותר בסיפור "מטר של גשם" (소낙비) מ-1935. סיפורו מ-1937 "החום הלוהט" נחשב קודר.
ייתכן והגיבור הראשי האב-טיפוסי של קים יו-ג'ונג הוא המספר של "אביב, אביב" ("בום בום", 1935) - איש פתי שמתקשה להבין שחותנו המיועד הערמומי מנצל את עבודתו, או הבעל ב"שמש מלהטת" (Ttaengbyeot), שהוא כה בור ועם הארץ עד שאינו יודע שחוליה של אשתו היא בעצם תוצאה של תינוק שגדל במהירות ברחמה. דיאלוג מצחיק וגס וסלנג מדובר מגבירים את הפוטנציאל הקומי של מצבים כאלה, אולם זרם תחתי של עצב מצביע על עליבותם של חיים מוכי-עוני. בגישתו הפיוטית של קים יו-ג'ונג לטבע ובאפיון העשיר של שלמות עובדי האדמה, טבועות התייחסויות לשאלות לגבי מעמדות. עימותים בין דיירים למתווכים, כמו גם בעיית בעלי האדמות הנפקדים, שהתעוררה במהירות כתוצאה של מדיניות חקלאית יפנית, מרמזים על המציאות הקודרת והעגומה של קוריאה הכפרית בשנות ה-30 של המאה ה-20.
קים עוסק בסתירות המבניות של החברה הכפרית של קוריאה בצורה מפורשת יותר בסיפורים "כישוף גשום" (סונאקבי) ו"נוכלים" (מאנמובאנג). הבעל בסיפור הראשון והאח הגדול בסיפור השני הם איכרים עקורים שנאלצים לנדוד לאחר שאיבדו את חכירותם. באווירה של ייאוש גדול, כאשר עבודה מפרכת מביאה איכרים רק עמוק יותר ויותר אל חובות, שתי הדמויות פונות אל הימורים בחיפוש אחר רווח מהיר. הבעל דוחף להתייחדותה המינית של אשתו עם איש זקן ועשיר תמורת כסף, ואילו האח הגדול עוזב את אשתו וילדו כדי למצוא אמצעים להישרדות. הרוח הספקולטיבית שעוני קשה מפתח בקרב איכרים מתבטאת גם בצורת קדחת זהב בסיפור "מרבץ עשיר" (נודאג'י, 1935) ו"קטיף זהב בשדה שעועית" (Geum ttaneun kongbat). למרות שרוב סיפורים הם תיאורים של קהילות כפריות שוקעות, קים הפנה גם את תשומת לבו אל מצבו של העני העירוני בסיפורים כגון "חיים אומללים" (טאראג'י).
חצאית האבל
חצאית האבל (hobble) היא חצאית באורך מידי שהמאפיין הבולט שלה הוא היצרות מתחת לברכיים. החצאית הייתה באופנה בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20. פירוש השם האבל הגיע מהביטוי לרסן סוסים.
חצאיות דומות הופיעו לראשונה בספרות ב-1880 אך המושג חצאית האבל הופיע רק ב-1910–1913, אז התפתחות סגנון החצאיות הפכה אותן לצרות יותר ויותר, מתוך מטרה להבליט את מבנה האגן והחמוקיים של האישה. מעצב האופנה הפריזאי פול פוארה נחשב כמעצב חצאית האבל.
מאחר שהחצאית צרה מתחת לגובה הברכיים היא מנעה מהאישה לפסוע בצעדים גדולים ולכן בתחילת המאה נקרעה פעמים רבות כאשר האישה לא הקפידה על צעדים קטנים מספיק. כדי לפתור בעיה זו נהגו נשים לפעמים לקשור את רגליהן ברצועת עור שתמנע מהן לפסוע פסיעה גדולה מדי. עיצוב שהופיע מאוחר יותר פתר את הבעיה על ידי יצירת שסע המאפשר גמישות תנועה טובה יותר ופחות לחץ על הבד. חצאיות צרות וארוכות הופיעו במגוון צורות לאורך המאה והיו נהוגות בעיקר כלבוש ערב מכובד או אירועים יוקרתיים כדוגמת האוסקר.
ההיסטוריה המודרנית.
חצאיות האבל הופיעו שוב במהלך המאה ה-20 בצורות שונות, במיוחד בתחום שמלות ערב. החצאיות גם היוו השראה לחצאיות קשירה באופנת פטיש, והיו לעיתים קרובות עשויות מעור, PVC, או לטקס. חצאיות האבל עדיין קיימות היום בסגנון אופנה גותית ובקהילות BDSM .
מגמת אופנה עכשווית הדומה לחצאית האבל היא "שמלת בת הים" המכונה כך בגלל הדמיון לזנב של דג.
ארמאוויר (כדורגל)
מועדון הכדורגל ארמאוויר (ברוסית: Футбольный клуб Армавир) הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר ארמאוויר שבמחוז קרסנודאר בדרום רוסיה. נוסד ב־1959 בשם "טורפדו ארמאוויר". המועדון התמודד בליגה השלישית אך החל משנת 2020/2021 משחק בליגה אזורית לחובבנים.
ההישג הטוב ביותר באליפות ברית המועצות הוא הגעה למקום השני באזור 3 של הליגה הסובייטית השנייה בשנת 1965; באליפות רוסיה הקבוצה זכתה באליפות אזור הדרום של אליפות הליגה המקצוענית בעונת 2014/15 ובעונת 2017/18.
היסטוריה.
הקבוצה הוקמה ב-15 בספטמבר 1959 כקבוצת הכדורגל טורפדו ארמאוויר (ברוסית ФК «Торпедо» Армавир). למאמן הראשון מונה ולדימיר גרינב.
בשנת 1960 הקבוצה התמודדה בליגה הסובייטית השלישית (שנקראה קלאס ב') וסיימה את עונת הבכורה במקום ה-14 בליגה.
בשנת 1965 הקבוצה הבטיחה העפלתה לליגה השנייה, 2 מחזורים לסיום העונה וסיימה במקום השני. מאמן הקבוצה באותה שנה היה גריגורי דוגאנוב, אלא שהקבוצה לא הצליחה לשמור על הישגה ובשנת 1969 הקבוצה פורקה.
לאורך כל שנות ה-70 וה-80 לא הייתה קבוצת כדורגל מקצוענית בעיר ארמאוויר וקבוצות הכדורגל השונות "אבטומוביליסט", "ספרטק", "דינמו" ו¯ZIM התמודדו באליפויות האזוריות והמחוזיות.
בשנת 1988 הקבוצה הוקמה מחדש ובעונת 1990 התמודדה כקבוצה מקצוענית בליגה הסובייטית השנייה וסיימה במקום ה-13.
בשנים 1992–1993 הקבוצה התמודדה בליגה הרוסית השנייה.
לאחר הארגון מחדש של מערך הליגות ברוסיה, ארמאוויר התמודדה בליגה הרוסית השלישית. בשנים 1996–1998 הקבוצה התמודדה בליגה הרוסית השנייה ובעונת 1998 נשרה לליגה החובבנית, בה התמודדה במשך עשור.
בשנת 2008 הקבוצה זכתה באליפות האזורית ובהדרכת המאמן ארסן פפיקיאן זכתה גם בגביע רוסיה לקבוצות חובבניות. בשנת 2009 הקבוצה התמודדה באזור דרום של הליגה הרוסית השנייה וסיימה במקום הרביעי מתוך 18.
בתחילת 2010 הקבוצה עברה שינויי סגל רבים אך המאמן נשאר בתפקידו ובסיום העונה ארמאוויר סיימה במקום השני. הישג שחזר על עצמו גם בעונת 2011/2012.
בעונת 2014/2015 הקבוצה זכתה לראשונה בתולדותיה באליפות מקצוענית לאחר שסיימה בראשות טבלת הליגה בליגה השנייה והעפילה לליגת הכדורגל הלאומית, ליגת המשנה הרוסית. הקבוצה אומנם נתקלה בקשיים פיננסיים באותה עונה והייתה על סף סכנת פירוק אך לבסוף ניצלה מכך בעזרת סיוע מאולג מקרטאצ'אן, יו"ר דירקטוריון קבוצת קובאן קרסנודאר (שגדל בעיר ארמאוויר) ודג'באן צ'לויאנץ, מבעלי המניות בקבוצת ספרטק מוסקבה (שאף הוא מילידי העיר).
לקראת עונת 2015/2016 התמנה ואלרי קרפין לתפקיד מאמן טורפדו ארמאוויר ואומנם הקבוצה הציגה רצף של חמישה משחקים שהסתיימו בשוויון, בהמשך הקבוצה לא הצליחה להציג כדורגל משכנע ובסיום העונה ירדה לליגה השנייה לאחר שסיימה במקום ה-18 וקרפין עזב את הקבוצה בהסכמה הדדית.
ביוני 2016 הקבוצה שינתה את שמה מטורפדו ארמאוויר לקבוצת הכדורגל ארמאוויר ולמאמן מונה ארסן פפיקיאן, ששוב הצעיד את הקבוצה להצלחה ולסגנות אליפות המחוז בעונת 2016/2017.
בעונת 2017/2018 הקבוצה שוב זכתה באליפות מקצוענית לאחר שסיימה בראשות טבלת הליגה בליגה השנייה והעפילה חזרה לליגת הכדורגל הלאומית, זאת לאחר רצף של 28 מחזורים ללא הפסד.
בתום עונת 2019/2020 הקבוצה ירדה מהליגה הלאומית, בשל אי יכולת כספית להמשיך להתמודד בליגה הלאומית וירדה לליגה החובבנית, הרביעית בחשיבותה במערך הליגות בה תתמודד מעונת 2020/2021. בעלי הקבוצה דז'באן צ'לויאנץ ואולג מקרטצ'אן הפסיקו את המימון ועזבו את הקבוצה.
אצטדיון הקבוצה.
הקבוצה מארחת את משחקיה באצטדיון יונוסט (Юность)
שבארמאוויר שנחנך בשנת 1925 ובעל תכולה של 3,650 מושבים, ששופץ לאחרונה בשנת 2011.
בשנת 1925 האצטדיון הכיל 5,000 מושבים אך לאחר שיפוץ מקיף שנערך בשנת 2007 מספר המושבים הופחת וכיום זהו אצטדיון לכדורגל ולתחרויות אתלטיקה.
מדצמבר 2015 ועד מרץ 2016 שוב נערכו בו שיפוצים שבמסגרתו הדשא הוחלף בדשא מלאכותי וחודשו כל המושבים וחדרי ההלבשה.
קבוצות יריבות.
הקבוצה היא אחת ממספר קבוצות כדורגל במחוז קרסנודאר ונחשבת למעשה לאחת הזניחות במחוז, כשהקבוצות האחרון הן קרסנודאר מליגת העל הרוסית בכדורגל וקובאן קרסנודאר מליגת הכדורגל הלאומית של רוסיה. כל מפגש של ארמאוויר עם קבוצות הכדורגל של המחוז הוא דרבי סוער המושך עניין רב בקרב חובבי הכדורגל מהמחוז.
סמל הקבוצה.
מאז 2016, סמל הקבוצה הוא שועל, שבמשך שנים היה כינוי הקבוצה. צבעי הקבוצה הם כתום וסגול.