שינדה, יחד עם הפעילים החברתיים ג'וטיראו וסביטריבאי פולה (שהיו זוג נשוי), הקימה את הארגון "סאטיישודהאק סאמאג'" ("קהילת החיפוש אחר האמת"). הארגון שם למטרה מיגור התנאים החברתיים הקשים של הקאסטות הנמוכות, וכן של נשים שהחוקים הפטריארכליים של החברה ההודית הפעילו עליהן מגוון דיכויים. הזוג פולה יסדו את בית הספר הראשון לנערות מקאסטת הדלית (שחבריה נקראו באותה תקופה "הטמאים") בשנת 1848, וכן בית מחסה לאלמנות מהקאסטות העליונות (עליהן נאסר להינשא מחדש, דבר שהשפיע על יכלתן להתקיים) בשנת 1854. שינדה למדה מבני הזוג תאוריות חברתיות ומודעות לאופנים בהם דיכויים שונים - כמו מגדר ומעמד או קאסטה - משתלבים לכדי השפעה ייחודית על הפרט. דבר זה ייחד את עבודתה של שינדה - בעוד היו לא מעט אגודות צדקה לטובת אלמנות, למשל, שינדה פעלה מתוך ההנחה שדיכוייהן של כל הנשים כרוכים זה בזה, ושאינם תוצאה ישירה של מעמד או סטטוס חברתי.
המאסה הפמיניסטית, 1882.
שינדה כתבה את "סטרי פורוש טולאנה" בתגובה למאמר שהופיע בשנת 1881, בכתב עת שבועי בפונה, שהיה ידוע בשל עמדותיו האורתודוקסיות. המאמר עסק בתיק הפלילי נגד ויג'איאלקשמי, אלמנה צעירה ממעמד הברהמין (קאסטה עליונה), אשר הורשעה ברצח לאחר שעשתה הפלה מפחד התגובה הציבורית אם תלד ממזר, והאיום באלימות ובהדרה, ונידונה למוות. המאמר יצא נגד ה"מוסר הרופף" של נשים, ותיאר נשים הודיות כנתעבות.
מאחר שעבדה במסגרת פעילותיה עם אלמנות ממעמד זה, עליהן נאסר להינשא, שינדה הייתה מודעת היטב לשכיחות המקרים של אלימות מינית כלפי אלמנות בידי קרובי משפחותיהן, וההריונות שנבעו מכך, וכן אלימות כלפיהן כתגובה ליחסים אסורים שבהסכמה. בספרה, היא תיארה את הקו הדק עליו נשים נאלצות ללכת, שמבדיל בין היותן "נשים טובות" ל"זונות", ודיברה על המוסר הכפול בהתייחסות לגברים ולנשים, וכן דרשה זכויות מורחבות לנשים בהודו. היא טענה נגד הנטייה הרווחת להאשמת הקורבן, ובניתוחה, ציינה כיצד ניתן למצוא את רוב החסרונות המיוחסים לנשים בכמויות גדולות יותר אצל גברים, אך אצל אלו הם מקובלים ואילו נשים נענשות. היא ייחסה את ההבדל הזה לפטריארכליות של החברה, וטענה לפירוקה.
הספר, שכלל 52 עמודים, יצא בשנת 1882 ב-500 עותקים, ובמחיר תשע אנות. אך בגין התגובות העוינות שספגה בעיתונות, לא יצאה מהדורה נוספת. לכן, הספר כמעט ונשכח. יש אזכור שלו בגיליון השני של המגזין של "סטסאר", שהוציאה אגודת "סאטיישודהאק סאמאג'", אך מלבד התייחסות יחידה זו, הספר נעלם עד לשנת 1975, כאשר גילתה אותו מחדש ס. ג. מלשה, והביאה להוצאתו המחודשת.
אליצור גבעת שמואל
אליצור עירוני גבעת שמואל או בקיצור אליצור גבעת שמואל (בעבר: מכבי גבעת שמואל, מועדון כדורסל הבקעה) היא קבוצת כדורסל ישראלית מגבעת שמואל, שהשתתפה בעבר בליגת העל וכיום משתתפת בליגה ארצית צפון.
הקבוצה בעבר היוותה איחוד של מכבי גבעת שמואל, אליצור קריית אונו ומכבי גני תקווה.
מהקמת הקבוצה עד האיחוד הראשון.
מכבי גבעת שמואל הוקמה בתחילת שנות ה-90 ובעונת 1995/96 עלתה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לליגת העל. לאחר 3 עונות ירדה לליגה השנייה, אך לאחר עונה אחת עלתה בחזרה לליגת העל.
בעונת 2002/2003 העפילה הקבוצה לגמר גביע המדינה אך הפסידה למכבי תל אביב 96-83. באותה עונה אף הגיעה לחצי גמר הפלייאוף.
האיחוד הראשון.
בעונת 2003–2004 התאחדה הקבוצה עם קבוצת מכבי פתח תקווה, לאחר שפ"ת ויתרה על העלייה לליגת העל. בתמורה לאיחוד עברה הקבוצה לשחק בפתח תקווה וקיבלה אליה את שני שחקניה הצעירים של פ"ת - אילון זגורי ומיכה ברגיג. בסיום העונה פורק האיחוד בגלל מספר סיבות - הראשונה שבהן הייתה עלייתה של פ"ת לליגת העל, והשנייה הייתה ההבנה בשתי הקבוצות שהאיחוד לא שינה את חוזקן בליגה או את מספר האוהדים.
הירידה ללאומית והחזרה לליגת העל.
הקבוצה עברה לשחק ב"היכל הספורט" בעיר אור יהודה. בשנת 2007 ירדה לליגה הלאומית לאחר 9 שנים בליגת העל. בעונת 2008/2009 שבה הקבוצה לליגת העל ושיחקה בה למשך עונה אחת בלבד, שבסיומה ירדה הקבוצה בחזרה לליגה הלאומית.
האיחוד השני.
לאחר מספר שנים של תנודות בין הליגות, החליטה הנהלת הקבוצה לאחד את מכבי גבעת שמואל, מכבי גני תקווה ועירוני קריית אונו לקבוצה אחת שתשחק החל מעונת 2009–2010 תחת השם מועדון כדורסל הבקעה.
בעונה זו העפילה הקבוצה לליגת העל לאחר 1:3 בסדרת חצי הגמר מול מכבי אשדוד, ואף זכתה באליפות הליגה הלאומית לאחר ניצחון בגמר נגד הפועל יקנעם/מגידו. בעקבות קשיי תקציב החליטה הקבוצה לא לממש את העלייה ונשארה לעוד עונה בליגה הלאומית.
בסיום עונת 2010/11 העפילה הקבוצה לליגת העל לאחר שגברה 0:3 בסדרת הגמר על קבוצת הפועל תל אביב.
לאחר שהשתתפה במשך עונת 2011/12 בליגת העל, פורק האיחוד בחודש יולי 2012 בגלל בעיות כלכליות עם מעבר הבעלים דורון הרציקוביץ' לקבוצת הפועל אילת. הקבוצה עברה לשחק תחת השם אליצור גבעת שמואל ונרשמה בליגה ב', ליגת הכדורסל החמישית והנמוכה ביותר בליגות הכדורסל בישראל.
הקבוצה הצליחה לעלות עד לליגה הארצית, עד שבתום עונת 2015/2016 ירדה לליגה א'.
בסיום עונת 2016/2017 העפילה הקבוצה לליגה הארצית.
שחקני עבר בולטים.
משה ברנר
הקלעים הבולטים במדי המועדון.
קלעי הקבוצה הבולטים בכל הזמנים:
המוזיאון הנשיאותי על שם ג'רלד פורד
המוזיאון הנשיאותי על שם ג'רלד פורד (באנגלית: Gerald R. Ford Presidential Museum) הוא המוזיאון הנשיאותי המנציח את שמו ואת פעילותו של נשיא ארצות הברית ה-38, ג'רלד פורד. המוזיאון הנשיאותי נמצא בקמפוס ע"ש רוברט ק. פיו של אוניברסיטת מישיגן שבגרנד ראפידס, מישיגן. המוזיאון הנשיאותי אינו מחובר לספרייה הנשיאותית וזאת לאחר בקשתו של פורד. הספרייה הנשיאותית נמצאת בעיר אן ארבור שבמישיגן.
המוזיאון הוא מקום קבורתו של פורד ושל רעייתו, בטי.
היסטוריה.
המוזיאון הנשיאותי הוא מקום מנוחתם של ג'רלד פורד ובטי פורד. המוזיאון ממוקם בעיר גרנד ראפידס שבמישיגן. הכספים לבניית המוזיאון נאספו על הוועדה להנצחת ג'רלד פורד. שטח המוזיאון הוא בערך 44 אלף קילומטר רבוע, עלות המוזיאון נאמדת ב-11 מיליון דולר.
המקום נחנך ב-18 בספטמבר 1981 (אך נפתח לציבור הרחב ב-6 בספטמבר 1982) עם טקס חגיגי בהשתתפותו של ג'רלד פורד ורעייתו, נשיא ארצות הברית רונלד רייגן ואשתו ננסי רייגן, נשיא מקסיקו חוסה לופס פורטייו, ראש ממשלת קנדה פייר אליוט טרודו, נשיא צרפת לשעבר ואלרי ז'יסקר ד'אסטן ומזכיר המדינה של ארצות הברית לשעבר הנרי קיסינג'ר. בוב הופ שימש כמנהל הטקס וחלק מחגיגות החנוכה שודרו בטלוויזיה.
מבנה המוזיאון.
במוזיאון ניתן לראות תמונות פספוסים של הנשיא פורד בבית הלבן עם בני משפחתו, עם עמיתיו ועם סגן הנשיא נלסון רוקפלר, מה שמאפשר למבקר לראות הצצה אישית על חייו של הנשיא. באותה קומה ניתן לראות העתק מדויק של החדר הסגלגל בכהונתו של פורד. חלק מהמוזיאון כולל הצגת תפקידיה המיוחדים של מי שהייתה הגברת הראשונה של ארצות הברית בכהונתו, בטי פורד.
במקום אפשר למצוא תצוגה של חדר הקבינט בכהונתו, מה שמאפשר למבקרים לקחת חלק בקבלת החלטות הנשיאותיות. מבקרים יכולים לראות מתנות שהציגו ראשי מדינות ונכבדים זרים אחרים לפורד, כמו גם מתנות אישיות מהעם האמריקאי.
לאחר מותם של הזוג פורד.
כאשר ג'רלד פורד הלך לעולמו ב -26 בדצמבר 2006, אלפי אנשים שילמו כניסה למוזיאון על מנת לחלוק לנשיא לשעבר כבוד אחרון. מבקרים יצרו זיכרון ספונטני עם נרות, דגלים, פרחים, הערות בכתב יד בכניסת הרחוב שבו שוכן המוזיאון. במהלך הלילה של 2 בינואר 2007, ועד הבוקר של 3 בינואר, כ-60,000 אנשים צפו בארון הקבורה של פורד שהוצב בלובי המוזיאון. ב-3 בינואר 2007, נערך טקס הלוויה רשמי. בטקס נכחו הנשיא דאז ג'ורג' ווקר בוש, הנשיא לשעבר ג'ימי קרטר, מזכיר ההגנה של ארצות הברית לשעבר דונלד רמספלד, ועוד מספר אישים בכירים. הנשיא פורד נטמן בחצר המוזיאון.
לאחר מותה של בטי פורד ב-8 ביולי 2011, המוזיאון נסגר למחרת היום כדי להתכונן להלווייתה. בזמן שהמוזיאון נסגר, הלובי הראשי נשאר פתוח לאורחים כדי שיוכלו לחתום על ספר תנחומים. מאוחר יותר באותו יום, הודיעה משפחת פורד כי ארון קבורתה יוחזר לגרנד ראפידס והוא יוצב במוזיאון בתאריכים 13-14 ביולי לרווחת הציבור עד לתפילה שנערכה בכנסיית גרייס האפיסקופלית השוכנת בצ'ארלסטון שבקרוליינה הדרומית. לאחר התפילה הוחזר הארון למוזיאון והיא נקברה לצד בעלה.
שושנה לוי - הוכמן
סוזי טיילור
סוזי קינג טיילור (באנגלית: Susie Taylor ; 6 באוגוסט 1848 – 6 באוקטובר 1912) הייתה האחות הצבאית השחורה הראשונה בצבא ארצות הברית. היא צורפה לגדוד המתנדבים הראשון של צפון קרוליינה שהורכב ממתנדבים שחורים. לאחר מכן במלחמת האזרחים, בעקבות בעלה, היא חזרה "לגדוד ה-33 השחור" של חיל הרגלים. כמו כן, היא גם הייתה האפרו-אמריקאית הראשונה שלימדה בגלוי בבית ספר.
ביוגרפיה.