השיר הופק על ידי נייתן צ'פמן וסוויפט והמסר הסודי שלו בהערות האלבום של "Red" הוא "MAPLE LATTES". מבקרים שונים קישרו את מילות השיר ואת המסר הסודי שלו למערכת היחסים הקודמת של סוויפט עם ג'ייק ג'ילנהול.
משמעות.
מבחינה לירית, השיר נחשב לאחד משיריה האהובים ביותר של סוויפט. הוא תואר כשיר שבאמצעותו "היא חוזרת בזמן ומביטה בזיכרונותיה הטובים והגרועים ביותר עם בן זוגה לשעבר, תוך שהיא גורמת למאזין להרגיש כאילו הוא במרכז הסיטואציה". סוויפט אמרה ל-"Pop Dust" שהיא החלה לכתוב את השיר כבר בשנת 2011. ליז רוז שהשתתפה בכתיבתו, הסבירה כי הוא היה באורך של 10–15 דקות לפני שהיא עזרה לסוויפט לערוך אותו. סוויפט שיתפה כמה חלקים מהגרסה הראשונית שלו במהדורה מיוחדת של אלבומה, "Lover".
מבקרי מוזיקה ואתרים שונים הסיקו כי סוויפט שאבה השראה ממערכת היחסים שלה עם השחקן ג'ייק ג'ילנהול. בריאיון שנערך עם הווארד סטרן בשנת 2015, טען ג'ילנהול כי הוא לא חושב שהיא כתבה את השיר עליו. "All Too Well" הוא הרצועה החמישית ב-"Red" והוא הושווה לשירים כמו "Cold as You", "White Horse" ו-"Dear John".
אינטרו.
את האינטרו של השיר, פותחת סוויפט עם שלוש השורות "עברתי איתך דרך הדלת; האוויר היה קר; אבל משהו בזה הרגיש איכשהו כמו בבית, ואני". השורה הראשונה מדברת על הליכה דרך דלת והיא משמשת כמטפורה לציון התחלה של משהו חדש כמו סיפור אהבה. סוויפט מסבירה שבהתחלה היה קר מאז שהם נפגשו (מטפורה לחוסר ודאות לגבי מערכת היחסים עם בן זוגה), אך במקביל היא מסבירה שהיא מרגישה איתו כמו בבית והיא מודעת לכך שזו יכולה להיות התחלה של משהו חשוב.
היא ממשיכה ושרה "השארתי את הצעיף שלי בבית של אחותך; ועדיין יש לך את זה; במגירה שלך, אפילו עכשיו". סוויפט לבשה לעיתים קרובות צעיף משובץ בדייטים עם ג'ייק ג'ילנהול, והיא התייחסה לכך בקליפ של "We Are Never Ever Getting Back Together". השארתו במגירה היא סימן לכך שג'ילנהול עדיין יכול לחזור להיות עמה, אך עם זאת, היא כבר לא חלק משמעותי בחייו כפי שהייתה קודם. אחותו של ג'ילנהול, מגי, אמרה ל שהמילים האלה בלבלו אותה והצהירה כי: "אתה יודע, מעולם לא הבנתי מדוע כולם שאלו אותי על הצעיף הזה. [...] זה לגמרי אפשרי (שהיא השאירה אותו אצלי), אני לא יודעת. אבל כולם שאלו אותי על זה בעבר, ותהיתי לעצמי 'במה מדובר?'".
בית ראשון.
את הבית הראשון היא פותחת בשלוש השורות "הו, המזג המתוק שלך; והמבט רחב העיניים שלי; אנחנו שרים במכונית, הולכים לאיבוד בצפון המדינה", שמדברות על כך שהיא "נפלה" בקסמיו בהתחלה, היות שהוא התנהג אליה בצורה אדיבה וחמה, בזמן שהיא הייתה נאיבית. שורות אלה מתייחסות ל-"Sweet Disposition" של דה טמפר טראפ, הלהקה האהובה על ג'ילנהול. כמו כן, היא מספרת על כך שהם יצאו לטיולי כבישים, שרו שירים ונהנו מהזמן המשותף יחד. הדבר עשוי לסמל אירוע מתוקשר שלהם, במהלכו יצאו לטייל ב. באומרה "והמבט רחב העיניים שלי", היא מתארת עצמה כנאיבית שהסתכלה על בן זוגה ביראת כבוד; דבר מנוגד למה שתיארה בשירה "We Are Never Ever Getting Back Together".
היא סוגרת את הבית עם שתי השורות "עלי סתיו נושרים כמו חלקים שחוזרים למקומם; ואני יכולה לדמיין את זה אחרי כל הימים האלה". עלים שנושרים באופן אקראי מעצים בסתיו הם חלק טבעי ממחזור העונה, אך לטענתה ההתרחשות הייתה כה מתאימה לרגע, עד שנראה שכל עלה נופל באופן אמנותי בדיוק במקום הנכון. הדבר מצביע על כך שהזיכרון של סוויפט מסוגל לגולל את כל מה שאירע, בצורה מפורטת לכאורה. אף על פי שהיא רוצה לשכוח מהקשר, היא עדיין יכולה לדמיין את כל הרגעים שהם בילו יחד, כולל את הדרך בה העלים נפלו על האדמה. שלוש המילים "חלקים שחוזרים למקומם" רומזות גם על התאחדות שכן לדבריה, אהבה היא כמו חידה מורכבת וזאת, בנוסף לכך שמערכת היחסים ביניהם התהדקה באותו הרגע.
סוויפט מזכירה את הסתיו גם בשירה "Red", מאותו האלבום בו היא אומרת: "[לאהוב אותו היה] כמו הצבעים בסתיו, כה בהירים, רגע לפני שהם הופכים לכהים".
פזמון.
קדם-פזמון.
את קדם-הפזמון הראשון היא פותחת בשורות "ואני יודעת שזה מזמן נעלם; והקסם הזה כבר לא כאן; ואולי אני בסדר, אבל אני בכלל לא בסדר; או, או, או". סוויפט משתמשת בצמד המילים "מזמן נעלם", גם בשיר "I Knew You Were Trouble" שנכלל ב-"Red", בשורות "והוא מזמן נעלם, כשהוא לידי; ואני מבינה שהאשמה היא בי" ובשורות "הוא מזמן נעלם כשפגש אותי; ואני מבינה שהבדיחה היא עליי, היי!".
הפזמון.
לאחר קדם-הפזמון, היא מתחילה לשיר את הפזמון עצמו ומתחילה בשורה "כי אנחנו שם שוב, ברחוב העירוני הקטן ההוא" וממשיכה "כמעט עברת באדום כי הסתכלת עליי". השורה השנייה מביניהן תוארה כ"אחת מהשורות הרומנטיות ביותר שנכתבו", תוך שהמשמעות עצמה היא שאהובה הוסח על ידה עד כדי כך שהוא כמעט הרג אותם. כאשר היא מזכירה את הצבע האדום, היא מתייחסת לאלבום "Red" עצמו, שצבעו מסמל תשוקה לכאורה. יתרה מכך, הרעיון לסכן את החיים בעקבות תשוקה ואהבה הוא רעיון ידוע שמופיע פעמים רבות בספרות ובעולם המוזיקה, כמו "רומיאו ויוליה" מאת ויליאם שייקספיר והגרסה המחודשת של מארק נופלר לשיר "Romeo and Juliet". סוויפט מתארת סיטואציה דומה בשירה "Style": "הוא לא יכול להשאיר את עיניו הפרועות על הכביש". זו לא הפעם הראשונה שהיא משתמשת במטפורות של רמזור. היא משתמשת במטפורות האלה גם ברצועה הראשונה ("State of Grace") וה-11 ("Holy Ground") ב-"Red". בריאיון למגזין "Wonderland" היא דיברה על כך.
היא סוגרת את הפזמון עם השורה "רוח בשיערי, הייתי שם, אני זוכרת את זה טוב מדי". השימוש בצמד המילים "רוח בשערי" נועד להזכיר את הזמנים שהם (סוויפט ובן הזוג שלה) היו חסרי דאגות ונהנו יחד. הדבר הוא טשטוש בין המציאות של סוויפט לבין מה שהיא רוצה לזכור ממערכת היחסים שהייתה. היא מאמינה שמערכת היחסים הייתה "מושלמת" לכאורה, ומוסיפה כי מרוב שהיא נהנתה במהלכה, היא זוכרת את הכל "טוב מדי", עד כדי כך שהיא לא מסוגלת לשכוח דבר.
בית שני.
בבית השני, היא מציינת זיכרונות עבר ושרה "אלבום תמונות על השיש; הלחיים שלך נהיו אדומות; פעם היית ילד קטן עם משקפיים במיטה וחצי". ב-29 בספטמבר 2020, הפיץ ג'ילנהול תמונה של עצמו מילדותו עם משקפיים, כפי שסוויפט תיארה אותו בשיר עצמו. בהמשך, היא שרה "ואמא שלך מספרת עליך סיפורים מחוויותיך בקבוצת הטי-בול שלך; אתה מדבר איתי על העבר שלך; חושב שהעתיד שלך הוא אני". בריאיון שנערך עם אלן דג'נרס במסגרת התוכנית "המופע של אלן דג'נרס", ג'ילנהול אמר שהוא מכיר את בנות הזוג שלו למשפחתו כבר בפגישה הראשונה שלהם, דבר שמצביע על כך שסוויפט פגשה את אמו ושמעה ממנה סיפורים שונים עליו.
פזמון שני.
קדם-פזמון שני.
קדם-הפזמון השני שונה בתכליתו מזה הראשון, אך הוא נפתח בצורה דומה עם המשפט "ואני יודעת שזה מזמן נעלם" וממשיך עם "לא יכולתי לעשות שום דבר אחר" ולאחר מכן, מצהירה סוויפט כי: "ואני שוכחת ממך מספיק זמן; לשכוח למה הייתי צריכה". השורות האלה עוררו סערת ברשתות החברתיות היות שהזמר-יצר מאט ניתנסון טען שסוויפט גנבה ממנו אותן ומקורן הוא בשירו "I Saw". הוא הביע על כך ביקורת בטוויטר, אך מחק את הציוץ לאחר מכן.
הפזמון השני.
הפזמון השני שונה מהראשון והוא כולל בתוכו שלוש שורות: "כי הנה אנחנו שוב, באמצע הלילה; אנחנו רוקדים סביב המטבח לאור המקרר; במורד המדרגות הייתי שם, אני זוכרת את זה טוב מדי, כן". סוויפט מסבירה שהיא חובבת ריקודים עם בני הזוג שלה. זהו הנושא של השירים שלה "Dancing with Our Hands Tied" (מאלבומה השישי, "Reputation") ו-"Out of the Woods". (מאלבומה החמישי, "1989") בנוסף לכך, היא משתמשת בדימויים "אמצע הלילה" ו"אור המקרר" על מנת להדגיש את האינטימיות שהיא חשה בינה לבין בן הזוג שלה באותם הלילות בהם הם בילו יחד. בניגוד לפזמון הראשון, בו היא מספרת על כך שהתשוקה ביניהם כמעט המיטה עליהם אסון (לעבור באור אדום, הוא גורם נפוץ לתאונת דרכים), בפזמון הזה היא מספרת על החוויות האינטימיות והפחות מסוכנות לכאורה שהם עברו יחד.
גשר מוזיקלי.
הגשר המוזיקלי מתחיל ב-5 השורות "אולי הלכנו לאיבוד בתרגום; אולי ביקשתי יותר מדי; אבל אולי הדבר הזה היה יצירת מופת; עד שתקרע את הכול; רצה מפחד, הייתי שם, אני זוכרת את זה טוב מדי". נראה שלסוויפט וג'ילנהול היו שני רעיונות שונים לגבי הדרך שבה מערכת היחסים שלהם הייתה אמורה להתקדם; היא רצתה מערכת יחסים רצינית וארוכת טווח בזמן שהוא עדיין לא רצה להתחייב, ברח ממנה ו"קרע" את כל מה שהיה להם. בנוסף, "אבודים בתרגום" הוא סרט דרמה קומית משנת 2003, שתואר כאחד מהסרטים הטובים ביותר שיצאו בשנות האלפיים. בסרט מופיעים שניים שמנסים ליצור מערכת יחסים, אך הדבר הופך מסובך והאזכור של הסרט בשיר הוא ככל הנראה מכוון. צמד המילים "אבדנו בתרגום" מסמל גם את העובדה שהיא מציגה את נוכח העובדה שייתכן והם הפסיקו לתקשר והדבר הוביל אותם לקצם שכן, תרגום משבש לעיתים קרובות את משמעות הטקסט.
שתי השורות הבאות: