הגעת הצבעוני לאירופה מיוחסת לרוב לאוגייר דה ביזבק, שגרירו של פרדיננד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. דה ביזבק נשלח אל הסולטאן העות'מאני ושב עם הבצלים ועם הזרעים הראשונים של הצבעונים, שנשלחו מן האימפריה העות'מאנית אל וינה בשנת 1554. הצבעונים הופצו במהרה מווינה אל אאוגסבורג, אל אנטוורפן ואל אמסטרדם. הפופולריות והטיפוח שלהם ברפובליקה ההולנדית צברו תאוצה בשנת 1593 ככל הנראה, לאחר שהבוטנאי הפלמי קארולוס קלוסיוס חקר באוניברסיטת ליידן את הצבעונים. הוא שתל מינים אחדים של צבעונים ומצא שהם מסוגלים לסבול את תנאי השטח הקשים של ארצות השפלה. זמן קצר לאחר מכן החלו הצבעונים לצבור פופולריות.
הבועה.
בשל עליית הביקוש ואי־התאמתו של ההיצע נסק מחירו של הצבעוני. רבים מהשכבות העניות שאפו גם הם ליהנות מהמגמה של עליית המחירים ולצבור רווחי הון. מכירה וקנייה פומביות של הפרחים ושל בצליהם התנהלו בפונדקים באמסטרדם ובהארלם ובערים אחרות. המסחר התנהל לרוב בצבעונים מסוג ב, שהביקוש להם בקרב שכבת האצולה היה נמוך ולכן היה מחירם נמוך בהרבה. הסחר התנהל לרוב בחוזים עתידיים על פרחים – אנשים סחרו בזכויות על פרחים שעדיין לא פרחו. התשלום לא בוצע מיידית אלא היה מבוסס על הלוואות. סוחרים קנו חוזים עתידיים על פרחים ומכרו אותם למחרת במחיר גבוה יותר, בהלוואה, מבלי ששילמו או קיבלו כסף, ומחירם המשיך לעלות לשיאים חדשים.
השיגעון הגיע לסופו בחורף של שנת 1637, כאשר לא נמצא קונה לזכויות על צבעונים מסוימים באחד מפונדקי העיר הארלם. הידיעה המרעישה התפשטה לשאר הערים של הפרובינציות הפלמיות, ומחירם של הצבעונים מסוג ב ירד בחדות. החל תהליך של התנפצות הבועה, שלבסוף הותירה את המשקיעים כאשר ערכי הנכסים שבידיהם – בצלי הצבעונים או החוזים לרכישתם – היו נמוכים בהרבה מהמחיר שבו נקנו. ארמון הקלפים שנבנה על מתן הלוואות קרס, ומרבית השותפים פשטו את הרגל מכיוון שלא יכלו להחזיר את ההלוואות שנטלו לרכישת הנכסים.
הסברים חלופיים.
הפרופסור האמריקאי פיטר גארבר טוען שאין לקרוא לאירוע זה "בועה", מכמה סיבות:
הצבעונים שבאמת נמכרו במחירי שיא, כגון הצבעוני "סמפר אוגוסטוס", היו בעלי היצע נמוך במיוחד משום שהם היו מוצרים בתחילת דרכם בשוק ההולנדי. תמחור מוצרים במחיר גבוה בשלב השקתם, ולאחר מכן הפחתת המחיר עם חדירתם לשוק, מקובלים גם בימינו. לדוגמה, מחירו של גאדג'ט אלקטרוני יורד בצורה משמעותית לאחר שהוא חודר לשוק, ועם זאת אין לקרוא "משוגעים" לקונים טלפון סלולרי משודרג.
עוד טוען גארבר שהסחר השתולל לרוב בשולי החברה ההולנדית. אומנם מחירם של הצבעונים זינק לשיאים חדשים בכל ערב מסחר, אך הסיכון היה ידוע לשותפים שסחרו בהימור. כל מי שמשחק בלוטו יוצא מההנחה שהוא עלול להפסיד, ולמרות זאת תעשיית ההימורים הזאת מגלגלת מיליונים (אם לא יותר) ואין זה משפיע על המצב הכלכלי של המדינה. לפי גארבר יכול להיות שהמסחר השתולל בשל מגפת הדבר, שהייתה אז בשיאה. ההולנדים, שהיו חסרי תקווה לחיות, שיחקו משחק שתייה שבו הם קנו ומכרו צבעונים בהגזמה.
מאסר על תנאי
העורב
עורב (פירושונים)
העורב (אלבום)
מאסר בפועל
העורב (פירושונים)
בנקומט
פלסי
פלסי (Felsic) הוא כינוי בגאולוגיה למינרלים סיליקטיים, מגמה, סלעי תהום וסלעי פרץ שבהם יש ריכוזים גבוהים של יסודות קלים כדוגמת צורן, חמצן, אלומיניום, נתרן ואשלגן. המונח הוא הלחם של תחיליות המילים פלדספט (פצלת השדה) וסיליקה, והוא נטבע בתחילת המאה ה-20.
צבעם של מינרלים פלסיים הוא בדרך כלל בהיר והם בעלי משקל סגולי קטן מ-3. מינרלים יוצרי סלעים פלסיים נפוצים כוללים את הקוורץ, המוסקוביט, האורתוקלז והפלגיוקלז העשיר בנתרן. הסלע הפלסי הנפוץ ביותר הוא הגרניט. מבחינה כימית מצויים הסלעים הפלסיים בקצה אחד של ספקטרום הסלעים כשבקצה השני מצויים הסלעים העשירים בברזל ובמגנזיום המכונים סלעים מאפיים ואולטרה-מאפיים.
המונח "סלע חומצי", שנעשה בו לעיתים שימוש כמילה נרדפת ל"סלע פלסי" מתייחס כיום לסלע פרץ שבו יש תכולת סיליקה גבוהה במיוחד (מעל ל-63% של SiO2 ממשקל הסלע), כדוגמת ריוליט. במונח "סלע חומצי" נעשה שימוש נרחב בספרות הגאולוגיה הישנה והוא נחשב כיום ארכאי. המונחים "סלע בסיסי" ו"סלע חומצי" התבססו על רעיון שגוי שמקורו במאה ה-19 שמקור כל הצורן בסלעים הוא בחומצה צורנית.
ללבה פלסית, לפני שהתקררה, יש צמיגות גבוהה יותר מלבה מאפית בשל תכולת הסיליקה הגבוהה שבה. מים וחומרים נדיפים אחרים משתחררים לאט יותר ובבת אחת בהשוואה ללבה מאפית, לכן התפרצויות של הרי געש הבנויים מלבה פלסית סוערות בהשוואה להתפרצויות של לבה מאפית. רוב הרי הגעש הפולטים לבה פלסית הם הרי געש יבשתיים, לדוגמה הוזוב.
מיון סלעים פלסיים.
על מנת שסלע יוגדר כפלסי הוא חייב להכיל לפחות 75% מינרלים פלסיים, כלומר קוורץ, אורתוקלז ופלגיוקלז. סלעים המכילים יותר מ-90% מינרלים פלסיים ניתן גם לכנות "סלעים לויקוקרטיים" (מיוונית "בעלי גוון בהיר").
פלסיט הוא מונח מפטרולוגיה, שבו נעשה שימוש בעת מיון ראשוני בשדה, לתיאור סלע געשי, דק־גרגיר (אפינטי), בעל גוון בהיר שיסווג בצורה מדויקת יותר לאחר שישלח למעבדה ושם ייבדק בצורה מדוקדקת יותר, תחת המיקרוסקופ או לאחר ביצוע כימיה אנליטית.
בחלק מהמקרים מכילים סלעי פרץ פלסיים פנוקריסטים של מינרלים מאפיים, בדרך כלל הורנבלנדה, פירוקסן או פלגיוקלז סידני, ולכן יש צורך לכנות סלעים אלו על פי המינרל הפנוקריסטי שלהם כדוגמת "פלסיט נושא הורנבלנדה".
קיימות שתי שיטות מקובלות למיון סלעי יסוד: "מיון TAS” (Total-Alkali-Silica) המשמש עד היום כדרך למיון סלעי פרץ בלבד, ו"דיאגרמת QAPF" (Quartz, Alkali feldspar, Plagioclase, Feldspathoid) המשמשת בעיקר למיון סלעי תהום, אבל גם סלעי פרץ. המונח הכימי "סלע פלסי" ניתן ככינוי לסלעי פרץ על פי "מיון TAS” שנוצר על ידי "לה מיטרה" ב-1975, אבל המונח התפשט מעבר לכך. בעת מיון סלעים פלסיים פנריטיים נעשה שימוש ב"דיאגרמת QAPF" והכינוי שמקבל הסלע ניתן בהתאם למינוח הגרניט. לרוב נכללים מינרלים מאפיים בשם, למשל "גרניט נושא הורנבלנדה", שכן המונח גרניט כבר כולל בתוכו קיומם של קוורץ ופצלת השדה.
המיון המקובל של סלעים פלסיים מתבסס על מרקם הסלע.
מקורות.
ערך זה הוא תרגום של הערך Felsic מוויקיפדיה באנגלית שהסתמך על המקור הבא:
דייגו ריבאס דה צ'ונאה
בית ישראל
קדאיף
אטריות קדאיף הן אטריות דקיקות העשויות מבלילת קמח ומים אשר נמזגת דרך מסננת על גבי מגש מתכת עגול ולוהט בבישול קצר מאוד ומשמשות כבסיס להכנת קינוחים מזרח-תיכוניים ומאכלים אחרים. מקור האטרייה הוא טורקי והוא היה נפוץ בגבולות האימפריה העות'מאנית בשמו הטורקי "קדאיף". נוכח טעמן הנייטרלי של האטריות הן משמשות בעיקר להכנת מאכלים חלביים מתוקים או מלוחים, ובהם: בקלאווה, כנאפה, כמצע לעוגות, כקישוט להגשת תבשילים שונים ועוד. לעיתים רחוקות משמשות גם עבור מאכלים בשריים.
תהליך הייצור.
בעבר היו מיוצרות באופן ידני ללא מכונה ולאחר מכן באופן חצי-אוטומטי. כיום אטריות הקדאיף מיוצרות בתהליך תעשייתי לעיתים אף באופן אוטומטי לחלוטין ללא מגע יד אדם ואף במכונות ביתיות ובחלק ממדינות המזרח התיכון והן נמכרות בשווקים באריזות אטומות המיועדות לאחסון בדרך כלל בהקפאה אשר שומרת על פריכותן.
עבודת ילדים
Girl (שיר של הביטלס)
Girl (נערה) הוא שיר של להקת הביטלס הנושא את הקרדיט הקבוע "לנון-מקרטני". השיר הולחן על ידי לנון ומקרטני בביתו של לנון בקנווד, לפי רעיון בסיסי של לנון, כשמקרטני שותף בכתיבת המילים וחלק מהלחן. השיר יצא בדצמבר 1965, כחלק מהאלבום Rubber Soul.
תוכן.
הדובר בשיר מקונן על־כך שנערתו ממררת את חייו בתפישותיה הנוקשות לגבי החיים, ובאי אהבתה אותו. מהשיר משתקפת תחושתו המרירה של לנון כלפי חיי הנישואים שלו, מרירות שמצאה ביטוי גם בשיר "Norwegian Wood", אף כי חלק מהביטויים המרירים ביותר הם דווקא משל מקרטני, שהקשר הרומנטי הסבוך שלו עם ג'יין אשר מצא ביטוי בתקליט Rubber Soul בשיר "I'm Looking Through You".
הדובר בשיר מקונן על־כך שהוא אוהב את נערתו יתר על המידה. הנערה מאכזבת אותו תדירות, מפגינה אליו יחס צונן, ומפגינה קרירות מינית, אך כאשר הוא מבקש לעזבה היא פורצת בדמעות ומבטיחה להשתנות והדובר "מאמין לה/ אחרי כל זה, אני לא יודע מדוע."
עיבוד.
השיר כתוב בסולם דו מינור, וכולל מעברים תכופים בין הסולם המינורי למקבילה המז'ורית שלו (מי במול מז'ור). מעבר כזה טיפוסי לכתיבתם של לנון ומקרטני כאחד, ואילו הסולו הכלי הבא לקראת סופו של השיר דומה לשיר אחר שכתב לנון, "You've Got Hide Your Love Away". לנון ביקש להעניק לשיר תחושה אינטימית וביקש כי אנחות הצער שלו ונשימותיו יישמעו בבירור. באולפן, הושגה מטרה זו באמצעות הצגת דוחס קול מיוחד על קולו של לנון, שאחר־כך הקליט שוב את התפקיד הקולי.
הפזמון בשיר אינו מהיר בהרבה מהבית, וכדי להעניק לו תחושה דינמית יותר מלווים מקרטני והאריסון את שירתו של לנון בחזרה קצבית ובקצב כפול על ההברה "tit". החזרה הקצבית הייתה התחכמות פנימית של חברי הלהקה, אל מול המפיק ג'ורג' מרטין, בהמרת "dit" ב-"tit" (באנגלית, שד).
מחסום הדם-מוח
לא בלי בתי
"לא בלי בתי" (באנגלית: Not Without My Daughter) הוא ספר שנכתב על ידי הסופרת בטי מחמודי. הסופרת מתארת בספר את חייה שלה כאישה אמריקאית אשר מתאהבת באזרח אמריקאי-איראני ונקלעת למציאות דתית וחברתית קיצונית באיראן בראשית תקופת שלטונו של רוחאללה ח'ומייני. הספר תורגם מאנגלית על ידי המשורר והמתרגם עמשי לוין ויצא לאור בהוצאת כנרת.
עלילה.