בסתיו 2011, עם פרישתו משירות צבאי, הצטרף בריית'ווייט לרשת אירוגני הבריאות VHA שבדאלאס, טקסס, שם הוא הוביל את המיזוג של שלוש חטיבות של החברה והיה למנהל של VHA MidAtlantic. בתפקיד זה הוא הוביל תוך שנתיים את החטיבות הללו, שנאבקו על קיומן, למצליחות ביותר בחברה. ב-2014 וב-2015 הוא סייע גם להוביל את המיזוג של VHA עם החברות UHC ו-MedAssets לחברה חדשה בשם Vizient, שהיא חברה לרכישת רשתות בתי חולים ושיפורם,שם הוא שימש כסגן הנשיא הבכיר של החברה.
קיימברידג' אנליטיקה.
בקיץ 2016, כאשר שימש בריית'ווייט כמדריך בכיר בבית הספר של נאט"ו באובראמרגאו שבגרמניה, פנה אליו עמית להדרכה בבית הספר לבדוק הזדמנות לעבוד עם חברת קיימברידג' אנליטיקה, הזדמנות שמעולם לא התממשה. בינואר 2020 דיווחה רשת CBS שייתכן שלבריית'ווייט היו יחסים עסקיים עם החברה לפני שהוא מונה כשגריר בנורווגיה. עם זאת, בתגובה שמסר לרשת, הודה בריית'ווייט שהדיונים עם החבר התקיימו, אך אמר שהם היו קצרי טווח ושהוא מעולם לא חתם על חוזה העסקה או קיבל תשלום מהחברה. בריית'ווייט גם אמר שהמשרד המשפטי לאתיקה ולגילוי נאות פיננסי של מחלקת המדינה הסכים שלא היה לו שום ניגוד עניינים בקשר עם קיימברידג' אנליטיקה.
הארגון "אזרחים למען אחריות ואתיקה בוושינגטון" (Citizens for Responsibility and Ethics in Washington) טען שלבריית'ווייט כן היה ניגוד עניינים כאשר הוא העניק את פרס שגריר ארצות הברית בנורווגיה לאיל הספנות הנורווגי, תומאס וילהלמסן, בשל העובדה שלדודניתו של וילהלמסן והשותפה לירושת חברת וילהלמסן, אולימפיה פאוס, נשואה לאלכסנדר ניקס, לשעבר המנהל הכללי של קיימברידג' אנליטיקה. בריית'ווייט הכחיש כל ניגוד עניינים.
קריירה בממשל.
בריית'ווייט מונה על ידי הנשיא דונלד טראמפ כשגריר ארצות הברית בנורווגיה. ב-21 בדצמבר 2017 אושר מינויו על ידי הסנאט.
ב-24 בנובמבר 2019, לאחר שהדיח מתפקידו את מזכיר הצי ריצ'רד ו. ספנסר, הודיע הנשיא טראמפ שהוא ימנה את בריית'ווייט במקומו, בציינו שהוא "אדם בעל הישגים והצלחה כבירים". המינוי הוגש רשמית לאישור ב-2 במרץ 2020. ב-29 במאי אותה שנה אושר המינוי ובריית'ווייט הושבע כמזכיר הצי ה-77 של ארצות הברית. הוא כיהן בתפקידו עד לתום נשיאותו של טראמפ ב-20 בינואר 2021.
חיים אישיים.
לבריית'ווייט ולרעייתו מליסה בן ובת. תחביביו כוללים שייט והיסטוריה.
שיווי משקל (סרט)
שיווי משקל (באנגלית: Equilibrium) הוא סרט פעולה מדע בדיוני אמריקאי משנת 2002 שכתב וביים קורט וימר ובכיכובם של כריסטיאן בייל, אמילי ווטסון וטיי דיגס.
הסרט עוקב אחר ג'ון פרסטון, קצין אכיפה בעתיד בו רגשות והבעה אמנותית מהווים עברה על החוק ואזרחים לוקחים זריקות יומיות של סמים כדי לדכא את רגשותיהם. לאחר שפספס בטעות מנה אחת, פרסטון מתחיל לחוות רגשות, מה שגורם לו להטיל ספק במוסריותו ולמתן את מעשיו תוך ניסיון להישאר בלתי מזוהה על ידי החברה בה הוא חי. בסופו של דבר הוא מסייע לתנועת התנגדות באמצעות אמנויות לחימה מתקדמות, אותם לימד אותו המשטר שהוא עוזר להפיל.
עלילה.
ליבריה, מדינת עיר טוטליטרית, הוקמה על ידי ניצולי מלחמת העולם השלישית, שם נאסר על כל הרגשות והחפצים המעוררים הרגשית שהואשמו בגרימת המלחמה. מי שמפרים את ההוראות מכונים "עברייני חוש" ומומתים. האוכלוסייה מדכאת את הרגש בעזרת זריקה יומית של סם בשם "פרוזיום II". ליבריה מנוהלת על ידי מועצת טטרגרמטון, בהובלת "אב", המעבירה תעמולה דרך מסכי וידאו ענקיים ברחבי העיר. בראש פסגת מערך אכיפת החוק הליברית עומדים אנשי דת הגראמטון, שהוכשרו באמנויות לחימה. אנשי דת פושטים לעיתים קרובות על נכסים בעיר וב"נתר" - אזורים מחוץ לעיר - כדי לחפש ולהשמיד חומרים בלתי חוקיים (אמנות, ספרות ומוזיקה) ולהוציא להורג את האנשים המסתירים אותם. תנועת התנגדות, המכונה "המחתרת", מתגלה כתנועה שמטרתה להפילה את המשטר.
בשנת 2072 היה ג'ון פרסטון איש דת בכיר שאשתו ויוויאנה הוצא להורג כעבריינית חוש, והותירה אותו הורה יחיד לבתו ובנו. בעקבות פשיטה, פרסטון מבחין בשותפו, ארול פרטרידג', שומר ספר שירים של WB Yeats במקום לשרוף אותו. אחרי שהתחקה אחר פרטרידג' ומצא אותו קורא את הספר, מסביר פרטרידג' שהוא משלם בשמחה את המחיר הכבד של תחושת הרגשות; פרסטון מוציא אותו להורג כשהוא מושיט יד לאט לאקדחו.
פרסטון שובר בטעות את בקבוקון הסם היומי שלו, אך לא מספיק להחליפו לפני שהוא יוצא לפשיטה הבאה. הוא מתחיל לחוות פרקים קצרים של רגש המעוררים זיכרונות, רגשות וגורמים לו להיות מודע יותר לסביבתו; הוא מדלג בכוונה על מנות נוספות של פרוזיום ומסתיר אותם מאחורי המראה בחדר האמבטיה שלו.
פרטרידג' מוחלף בברנדט השאפתן, שמביע התפעלות מיצירתו "הבלתי מתפשרת" של פרסטון כאיש דת. בפשיטה הם עוצרים את עבריינית החושים מרי אובראיין. להפתעתו של ברנדט, פרסטון מונע ממנו להוציא להורג את אובראיין, באומרו שיש להשאירה בחיים לצורך חקירה. ברנדט חושד מהיסוסו של פרסטון. כשפרסטון חש חרטה על כך שהרג את פרטרידג', הוא מפתח מערכת יחסים רגשית עם אובריאן ומגלה רמזים שמובילים לפגישה עם יורגן, מנהיג ההתנגדות המחתרתית. יורגן מתכנן לשבש את ייצור הפרוזיום כדי לעורר התקוממות באוכלוסייה ומשכנע את פרסטון יש לרצוח את האב.
המשנה ליועץ דופונט נפגש עם פרסטון וחושף כי יש בוגד בשורות העליונות של אנשי הדת. למרות שנדמה כי דופונט יודע שמדובר בפרסטון, הוא מטיל עליו את המשימה לחשוף את הבוגד ולעצור אותו. בהקלה, פרסטון מקבל זאת ומחדש את ההבטחה לאתר את הנהגת המחתרת. אובראיין אמורה להיות מוצאת להורג ויורגן מייעץ להפריע לכך, מכיוון שהדבר עלול לחבל בתוכניות למהפכה. פרסטון לא מצליח לשאת את מותה ומנסה להפסיק זאת. מכיוון שיש לו התמוטטות רגשית ברחוב, ברנדט עוצר אותו ומביא אותו לדופונט. פרסטון גורם לדופונט להאמין שברנדט הוא הבוגד. לאחר מעצרו של ברנדט, נודע לפרסטון כי חיפוש בביתו יתבצע כהליך פורמלי. הוא ממהר הביתה להשמיד את הבקבוקונים הסמויים רק כדי למצוא את בנו, שהפסיק ליטול פרוזיום לאחר שאמו נפטרה, שכבר השמידם.
יורגן מאלץ את פרסטון לעצור את מנהיגי ההתנגדות כדי לזכות באמון הממשלה ולהתקרב מספיק כדי להתנקש בחייו של האב. לפרסטון מוענקת גישה בלעדית לאב רק כדי לגלות שברנדט לא נעצר; אלא זה היה חלק ממזימה לחשיפת פרסטון והמחתרת. דופונט מגלה שהוא האב האמיתי, לאחר שהחליף בסתר את האב המקורי לאחר מותו, שהוא לא לוקח פרוזיום ויכול לחוש רגשות. הוא מתגרה בפרסטון ושואל איך זה מרגיש לבגוד במחתרת. פרסטון זועם, נלחם בדרכו בצבא של שומרי ראש למשרדו של דופונט והורג את ברנדט בקרב קטאנה. פרסטון מנצח ודופונט מתחנן על חייו ושואל "האם זה באמת שווה את המחיר?" בתגובה לדבריו האחרונים של פרטרידג', "אני אשלם על זה בשמחה", פרסטון הורג את דופונט. הוא משמיד את מרכז הפיקוד המשדר תעמולה של האב וצופה בסיפוק כשהמהפכה מתחילה עם הרס של מתקני ייצור הפרוזיום.
הפקה.
הצילומים החלו ב-19 באוקטובר 2000 והסתיימו ב-10 בדצמבר 2000.
מרבית הצילומים נערכו בברלין, בשל התערובת הייחודית של האדריכלות הפשיסטית והמודרנית. על פי מפקח האפקטים הוויזואליים טים מק'גוברן, שעבד לצד וימר, הארכיטקטורה הפשיסטית נבחרה "לגרום לאדם להרגיש קטן וחסר חשיבות, כך שהממשלה נראית חזקה יותר". הארכיטקטורה המודרנית של ברלין מדגישה את המראה העתידני והמוצק של מדינת העיר ליבריה. חומות עבות מיוצגות על ידי בסיס צבאי מזרח גרמני נטוש, ואילו החלק החיצוני של העיר, בה מתגוררים רבים מהמורדים ששרדו, צולם בשכונות במזרח גרמניה. בנוסף למיקום הגאוגרפי, כמה במאי אמנות אירופאים תרמו תרומה משמעותית להפקה.
אתרי הצילום כוללים את:
אף על פי שיצר סרט מדע בדיוני, וימר נמנע בכוונה להשתמש בטכנולוגיה עתידנית שעלולה להתיישן והוא גם החליט להציב את סיפורו בעתיד בלתי מוגדר. "רציתי ליצור יותר מציאות חלופית מאשר להיקלע לגאדג'ט של מדע בדיוני," הסביר. "למעשה, אין 'איזון' בטכנולוגיה שלא קיימת כבר. זה יותר כמו יקום מקביל, התפאורה המושלמת למשל."
טיילר האנסברו
אנדרו טיילר האנסברו (באנגלית: Andrew Tyler Hansbrough; נולד ב-3 בנובמבר 1985) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בקבוצת סצ'ואן בלו ויילס מליגת העל הסינית, בעמדת הפאוור פורוורד. נחשב לאחד משחקני ליגת המכללות הטובים ביותר אי פעם.
קריירת תיכונים.
האנסברו נולד בעיר קולומביה שבמיזורי, ובנערותו למד בתיכון Poplar Bluff אשר בדרום מיזורי. בעונות 2004 ו-2005 הוביל את קבוצת הכדורסל של התיכון לשתי זכיות רצופות באליפות התיכונים של מיזורי, ובסיום עונתו האחרונה זכה בתואר שחקן העונה של מיזורי. באותה שנה נבחר להשתתף הן במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן, בו קלע 15 נקודות, והן במשחק נייקי הופ סאמיט, בו היה הקלעי המוביל עם 31 נקודות.
קריירת מכללות.
בשנת 2005 החל ללמוד באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל, והצטרף לקבוצת הכדורסל שלה (ה"טאר הילס") יחד עם דני גרין. כבר בעונתו הראשונה בליגת המכללות הצטיין כשקלע את ממוצע הנקודות הגבוה בתולדות הקבוצה ל, עם 18.9 נקודות למשחק, אשר הציבו אותו במקום השני בכל מחוז ה-ACC (אחרי ג'יי. ג'יי. רדיק). כמו כן היה האנסברו הפרשמן הראשון בתולדות הטאר הילס אשר מוביל את הקבוצה הן בנקודות והן בריבאונדים (7.8) למשחק. בסיום העונה זכה בתואר "רוקי השנה של מחוז ACC", ונבחר לחמישיית העונה השנייה של ליגת המכללות כולה (Second-team All-American).