בשנת 1801 פלש לממלכת פורטוגל. בשנת 1807 הסכים קרלוס עם נפוליאון לחלק את פורטוגל ביניהם, אולם משכבשה צרפת את צפון ספרד, נמלט קרלוס לדרום על מנת לברוח לאמריקה הלטינית. בהגיעו לארנחואס אילצה אותו התקוממות עממית להתפטר ב-19 במרץ 1808 לטובת בנו פרננדו השביעי, מלך ספרד, אולם, נפוליאון הזמין את שניהם לבאיון, ושם הודיעה אשתו מריה לואיסה מפארמה שפרננדו הוא בנו של מנואל דה גודוי שהיה מאהבה. פרננדו נאלץ להתפטר לטובת קרלוס, וקרלוס התפטר שוב לטובת ז'וזף בונפרטה וגלה לרומא.
חלקים גדולים מספרד הוכרזו מחוזות צבאיים, תחת שליטה מלאה של מפקדי צבא שלא היו כפופים לז'וזף בונפרטה אפילו לא באופן רשמי. מצב זה עורר את ז'וזף בונפרטה לבקש ארבע פעמים את התפטרותו, שלא התקבלה על ידי אחיו, נפוליאון בונפרטה. המערכה בחצי האי האיברי נמשכה בעוצמה משתנה במשך חמש שנים. הקיסרות הצרפתית הראשונה נחלה תחילה הצלחות, אך לא הצליחה לעקור את ההתנגדות הספרדית ואת הנוכחות הבריטית. ב-1812 החלה הכף נוטה לרעת הצרפתים, שכוחותיהם הידלדלו עקב מסעו של נפוליאון לרוסיה. בקיץ 1812 נפלה עיר הבירה מדריד לזמן מה לידי המורדים, לאחר קרב סלמנקה. בסוף המערכה הוכר פרננדו השביעי כמלך ספרד. במקביל, שב בית בורבון לשלוט בממלכת שתי הסיציליות עד לאיחוד איטליה בשנת 1861.
מאבקים פנימיים.
המאה ה-19 בספרד הייתה תקופה של ריאקציה למהפכות הליברליות שאירעו בעקבות ההשפעות מצרפת המהפכנית, וכן תקופה של מלחמות אזרחים בין תומכי איזבלה השנייה, מלכת ספרד לבין הקרליסטים שתמכו בדודה האינפנטה קרלוס, רוזן מולינה. בספרד היו סיעות שונות שהיו חלוקות בנושאים שונים כמו היחס לכנסייה ומעמד המלך והקורטס חנרלס. לאחר מספר ניסיונות כושלים, בוטלה האינקוויזיציה הספרדית בשנת 1834. בנוסף בתקופה זו היה ניסיון מהפכה נגד המלכה בשנת 1854 שנכשל, וכן המהפכה המהוללת בשנת 1868 שהביאה להדחת בית בורבון, ולהמלכת אמדאו הראשון, מלך ספרד מבית סבויה, שהתפטר זמן קצר לאחר מכן, מה שהביא להקמת הרפובליקה הספרדית הראשונה. תקופה זאת תמה לאחר שש שנים בהפיכה הצבאית של הגנרל ארסניו מרטינס קאמפוס, שהביאה לקץ הרפובליקה ולרסטורציה של המלוכה הבורבונית בספרד.
אובדן המושבות הוותיקות.
בהשפעת המהפכה הצרפתית והכרזת העצמאות של ארצות הברית, הכריזו מרבית המושבות באמריקה הלטינית על עצמאותן במהלך הרבע הראשון של המאה ה-19. מלחמות העצמאות של אמריקה הספרדית נמשכו בין השנים 1810–1825, ובהם ספרד איבדה למעלה מ-99% מהטריטוריות בהן החזיקה ביבשת אמריקה, ונותרה רק עם קובה ופוארטו ריקו. פרננדו השביעי ניסה לגייס כוחות על מנת להשיב לידיו את השליטה באמריקה הספרדית, אולם עם מותו בשנת 1833 ויתרה ספרד על כל תוכניות הכיבוש מחדש של הנחלות.
בשנת 1896 החל מרד הפיליפינים נגד השלטון הספרדי במה שכונה המהפכה הפיליפינית. הספרדים המשיכו בשליטתם על האיים עד שהובסו בידי ארצות הברית במלחמת ארצות הברית–ספרד בשנת 1898. גם פסק השלטון הספרדי בגואם, פוארטו ריקו וקובה בעקבות המלחמה. בספרד חוללה התבוסה תנועה תרבותית ואינטלקטואלית, שלימים זכתה לכינוי דור 1898, שניסתה להסביר כיצד איבדה ספרד את האימפריה שלה תוך כדי בחינה עצמית נוקבת.
כיבוש מושבות חדשות.
בהזמנת גרמניה השתתפו 14 מדינות בועידת ברלין בשנים 1884–1885 כדי להגיע להסכם ביניהן בנוגע לחלוקת אפריקה. בזמן הכנס, 80% מאפריקה עדיין היו תחת שליטה אפריקאית. התוצאה של הכנס הייתה מפה חדשה עם גבולות גיאומטריים, לעיתים שרירותיים. סהרה המערבית נכנסה לשלטון ספרדי, למרות ניסיונותיו של הסולטאן המרוקני חסן הראשון להדוף את הפלישות האירופיות בשטח בשנת 1886. בהסכם השלום שנחתם בין שתי המדינות ב-26 באפריל 1860, הוכרה בעלותה של ספרד על איפני (מושבה זעירה בדרום מערב מרוקו), והאזור קיבל מעמד של שטח חסות ספרדי. בתחילת המאה ה-20, החליטו ספרד וצרפת לכבוש את מרוקו ולחלקה, וספרד קיבלה את צפון מרוקו - מרוקו הספרדית. מדינת החסות לא כללה את סאוטה ומלייה, שנחשבו בעיני הספרדים לחלק מספרד גופא. בשנת 1926 אוחדו השטחים בשלטון ספרד במפרץ גינאה למושבה אחת שכונתה "גינאה הספרדית".
בין דמוקרטיה לדיקטטורה.
בשנת 1876 ניתנה חוקה חדשה לממלכה, אשר קבעה את ספרד כמונרכיה חוקתית בראשות אלפונסו השנים עשר. למרות זאת כוח השפעתו של הקורטס היה זעום. בתחילת המאה ה-20 ספרד נחשבה למדינה נחשלת. ספרד הייתה מדינה נייטרלית במלחמת העולם הראשונה.
לאחר המלחמה, מיגל פרימו דה ריברה הקים שלטון חד מפלגתי ודיקטטורי בשנת 1922. לאחר התקוממויות הודח השלטון הדיקטטורי. ביום יציאת המלך אלפונסו השלושה עשר לגלות ברומא, 14 באפריל 1931, ספרד הוכרזה כרפובליקה הספרדית השנייה. השלטון החדש נישל את האצולה הספרדית מכל המעמד המשפטי הנפרד וניסה להקטין את כוחם של הצבא והכנסייה לטובת העניים ופשוטי העם.
הרפובליקה הספרדית השנייה לא החזיקה מעמד זמן רב, ולאחר ניצחון מפלגות השמאל באביב 1936, פתחו הצבא והכוחות השמרנים בהפיכה צבאית, אשר הפכה עד מהרה למלחמת אזרחים. מלחמת האזרחים בספרד נמשכה עד לשנת 1939, ובסיומה השתלטו הכוחות הלאומנים בפיקודו של פרנסיסקו פרנקו על כל המדינה, והקימו את המדינה הספרדית, דיקטטורה בראשותו של פרנקו.
ספרד במלחמת העולם השנייה שמרה ספרד על נייטרליות, על אף קרבתו האידאולוגית של פרנקן למדינות הציר. עם תום המלחמה סבלה ספרד את התוצאות הכלכליות של הבידוד שנכפה עליה על ידי המנצחים. אך בשל מעמדה האסטרטגי בימי המלחמה הקרה, ארצות הברית חתמה על הסכם סחר ועזרה צבאית עם ספרד. ברית זו הובילה ל"נס הספרדי" שהוביל את ספרד ממצב של אוטרקיה למשק קפיטליסטי. ספרד התקבלה לאו"ם בשנת 1955. למרות פתיחות זו פרנקו כמעט ולא יצא מספרד בשנות שלטונו. עם מותו בשנת 1975, הפכה ספרד לדמוקרטיה ומלוכה חוקתית.
סוף האימפריה.
לאחר מלחמת העולם השנייה, החל תהליך הדה-קולוניזציה של אפריקה שהוביל לעצמאות מדינות היבשת. עם הכרזת העצמאות של מרוקו הצרפתית בשנת 1956, נסוגה גם ספרד מהשטחים שהחזיקה, אך המשיכה לשלוט בסאוטה, במלייה, ברצועת טרפאיה ובאיפני. ב-1958 נאלצה ספרד לסגת גם מרצועת טרפאיה, לאחר התקפות ממושכות של צבא השחרור המרוקאי, שזכה לגיבוי שקט משלטונות מרוקו. בשנת 1959 הוענק לגינאה הספרדית מעמד של פרובינציה של ספרד, ולתושביו ניתן ייצוג בבית הנבחרים הספרדי. אוטונומיה מוגבלת הוענקה בשנת 1963, השם שונה ל"גינאה המשוונית". עיקר הסמכויות נותרו עדיין בידי המושל הספרדי הממונה על האזור. במרץ 1968, לאחר לחצים מצד התושבים ומצד האומות המאוחדות, הודיעה ספרד כי תעניק עצמאות מלאה לגינאה המשוונית. לחץ בינלאומי גרם גם להחזרת איפני למרוקו בשנת 1969. בעקבות אירועים כמו המצעד הירוק והסכמי מדריד, נסוגה ספרד משטחי סהרה המערבית בשנת 1975.
חדרמאות
חופשיים
בובה פט
בּוֹבַּה פט (באנגלית: Boba Fett; נולד בשנת BBY 32) הוא דמות בדיונית המככבת בזיכיון "מלחמת הכוכבים". בסרטים גולם על ידי ג'רמי בולוק ודניאל לוגן. בובה פט הופיע בסרטים ", " וב". בובה הוא צייד ראשים, ושיבוט של ג'נגו פט אשר גדל כבנו, וזה חינך אותו על הערכים המנדלוריאנים, בדגש על חשיבות הכבוד והרדיפה אחר תהילה בקרב. בובה פט הוא דמות פולחן פופולרית ביותר.
תפקידו בסרטים.
מתקפת המשובטים.
הופעתו הראשונה כרונולוגית של בובה פט התרחשה בסרט ". בובה הוא שיבוט של ג'נגו פט, אך כחלק מהחוזה בין ג'נגו למשבטים, בובה רשאי לגדול כבנו של ג'נגו ולא כחייל בצבא המשובטים, ובגלל ההסכם המשבטים בקאמינו לא מזרזים את גדילתו, כמו שעשו לצבא המשובטים. בובה גדל בקאמינו. אובי ואן קנובי, החוקר את ניסיונות ההתנקשות, מגיע לקאמינו ונפגש עם ג'נגו ובנו. לאחר קרב בין ג'נגו לאובי-ואן, בובה ברח לספינת "עבד 1" של משפחת פט, וירה בג'דיי. בדרך לכוכב ג'נוסיס, בובה עודד את אביו להרוג את אובי-ואן, שנחשב למת. עם זאת, מתגלה כי אובי-ואן פרק את הזבל של החללית, והחללית לא ניזוקה כלל, אובי וואן הצמיד אותה לאסטרואיד כדי שבובה ואביו לא יבחינו בו. כשהקרב על ג'נוסיס החל, בובה עמד לצד אביו, הרוזן דוקו, ניוט גונריי והארכידוכס פוגל לסר. מייס ווינדו מגיע למקום, ומנסה לחלץ את אובי-ואן, אנקין סקייווקר ופאדמה. בובה צפה באביו נרמס על ידי אחת ממפלצות הריק, וראשו נערף על ידי ווינדו. בעוד העימות בין צבא הרפובליקה הגלקטית וצבא הדרואידים ההבדלני נמשך, בובה יוצא ממחבואו, מרים את קסדתו של אביו ונשבע לנקום בווינדו.
הטרילוגיה הישנה.
בגרסת המהדורה המיוחדת של " מופיע פט לזמן קצר.
בסרט ", בובה פט הופיע לראשונה ביקום הקולנועי. הוא מופיע בתור דמות הנבל הראשי אחרי דארת' ויידר, כשעוקב אחר המילניום פלקון וגורם לדארת' ויידר ללכוד את נוסעיה. ויידר מענה את קפטן האן סולו, ובובה שואל את ויידר האם סולו ישרוד הקפאה בפחמן. ויידר מבטיח לבובה שהאימפריה תפצה את בובה אם סולו מת, אך לאחר שסולו מוקפא בפחמן מתגלה שהוא חי. בובה מעביר את סולו הקפוא לארמונו של ג'אבה ההאט כפרס.
בסרט "", בובה נמצא בארמונו של ג'אבה כאשר ברית המורדים מגיעה כדי לחלץ את סולו. המורדים מובסים, ונלקחים על ידי ג'אבה לבור הסארלאק כהוצאה להורג. המורדים נאבקים נגד השומרים, ובובה עצמו נאבק נגד לוק סקייווקר. בסופו של דבר, האן סולו מתנגש ומצית בטעות את תרמיל הריחוף של בובה, הנופל לתוך פיו של הסארלאק.
סרט עצמאי וסדרה.