קנדל גם תרם לרכישת קרקע לבניית קפלה נוספת בוושינגטון. הקפלה הוקדשה ב-21 בנובמבר 1869, תשעה ימים לאחר פטירתו והיא נקראה קפלת קנדל. במהלך השנים גדל באופן משמעותי מספר החברים בכנסיית הפרשים, והוקמה כנסייה נוספת. הקהילה הנפרדת הוקמה ב-1891 ונקראה הכנסייה הבפטיסטית על שם קנדל.
מותו.
בקיץ 1869 חלה קנדל במחלה במערכת העיכול וסבל מנדודי שינה. ב-2 באוגוסט הוא נסע לניו יורק לביקור אצל אחיינו, שם הוא נפל למשכב, ככל הנראה כתוצאה מהצטננות, אך ב-14 באוגוסט, כאשר הוא שב לוושינגטון, הוא היה כבר היה מרותק למיטתו. בעוד שרעייתו התכוננה למעבר לביתם החדש, התגורר קנדל בביתו של חתנו רוברט פוקס. שלושה שבועות לאחר מכן, כשהוא עדיין היה מרותק למיטתו, עבר קנדל לבית החדש. קנדל לא היה מסוגל לאכול וסבל מכאבים עזים. הוא טען שהוא סבל מ"קדחת רגזנית" , אך ככל הנראה הוא לקה בסרטן הכבד ובסרטן הקיבה. הכאבים היו כה עזים, עד שקנדל שקל להתאבד ונשאר מרותק למיטתו עד ליומו האחרון.
איימוס קנדל פנטר בשחר ה-12 בנובמבר 1869 בביתו החדש, מעון סטיקני, שבוושינגטון. הוא נטמן בבית הקברות גלנווד שבעיר.
בצוואתו הורה קנדל לרכוש בכספי עזבונו קרקע לבניית קפלה נוספת לכנסיית הפרשים הבפטיסטית. הוא גם ציווה להקים קרן מלגות באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון. המלגות הוענקו לסטודנט תושב וושינגטון שהגיע לציונים הגבוהים ביותר בבחינות הכניסה לאוניברסיטה.
על שמו של קנדל נקראו מחוז באילינוי והעיירה קנדל שבמדינת ניו יורק. על שמו קרויה גם העיר קנדלוויל שבאינדיאנה.
Long Way Down
Long Way Down היא סדרת טלוויזיה, ספר ו-DVD המתעד מסע אופנועים שנערך בשנת 2007 על ידי יואן מקגרגור וצ'רלי בורמן, מג'ון או גרוטס בסקוטלנד דרך שמונה עשרה מדינות באירופה ובאפריקה ועד קייפטאון בדרום אפריקה. זהו המשך ל-Long Way Round משנת 2004, כאשר הצמד נסע מזרחה מלונדון לניו יורק דרך אירואסיה וצפון אמריקה.
המסע התחיל ב-12 במאי והושלם ב-4 באוגוסט 2007. הם לוו על ידי אותם חברי צוות מהתכנית "Long Way Round", בהם הצלם ומנהל הצילום קלאודיו פון פלנטה והצלם ג'ימי סימאק (שפיקח גם על פיקוח מוזיקלי והפקת פסקול), והמפיקים ראס מלקין ודייוויד אלכסניאן. הם גם החליטו לנסוע עם החובש דאי ג'ונס, הצלם וקצין הביטחון ג'ים פוסטר ומדריכים מקומיים ומתורגמנים. הם רכבו על BMW R1200GS Adventure.
כמו בנסיעה הקודמת שלהם, ובמרוץ של בורמן לראלי דקר, חברת Big Earth של ראס מלקין הפיקה את הסדרה. סדרת הטלוויזיה שודרה ברשת BBC Two ב-28 באוקטובר 2007, עם סרטונים שהוצגו גם ברשת.
המסלול.
הצוות נסע משפרדס בוש, לונדון לג'ון או גרוטס בקצה הצפוני של סקוטלנד כדי להתחיל את המסע. ההתחלה כמעט התעכבה לאחר שבורמן, עוכב על ידי גורם בשדה התעופה גטוויק, העיר הערה בנוגע לפצצות ועוכב לחקירה. לאחר ששוחרר ללא אישום, הוא נסע בטיסה מאוחרת יותר לאינוורנס והנסיעה החלה כמתוכנן. לקבוצה לקח ארבעה ימים לרכוב מג'ון או גרוטס בחזרה ללונדון, דרך בית משפחת מקגרגור בקריף ומסלול המרוצים סילברסטון, שם חנו באמצע המעגל. הם לקחו את מנהרת התעלה לצרפת ורכבו דרומה לאיטליה. המסע האירופי הסתיים בסיציליה, שם תפסו מעבורת לתוניסיה.
בתוניסיה ביקרו מקגרגור ובורמן על סט "מלחמת הכוכבים" ואז נסעו ללוב. עם זאת, המפיק האמריקני דייוויד אלכסניאן והצלם ג'ימי סימאק לא הצליחו להשיג את אשרות הכניסה הדרושות ונאלצו לטוס מתוניסיה למצרים. לאחר ביקור בפירמידות הם עלו על מעבורת לסודאן, המשיכו לאתיופיה ואז לקניה, שם חצו את קו המשווה. מקניה הם רכבו לאוגנדה ואז לרואנדה, שם פגשו בקהל אצל הנשיא פול קגאמה. הם נסעו משם לטנזניה, ואז למלאווי, אליהם הצטרפה אשתו של יואן מקגרגור, איב. השלב האחרון עבר דרך זמביה, נמיביה, בוצואנה ודרום אפריקה. המסע הסתיים בכף אגולס, הנקודה הדרומית ביותר ביבשת, ממנה הגיעו לקייפטאון.
יוניס"ף.
במהלך הטיול הצמד ביקר בשלושה מתקנים של UNICEF לקידום העבודה שביצע הארגון. באתיופיה הם ביקרו בפרויקט מודעות למוקשים ופגשו ילדים שנפגעו ממוקשים. באוגנדה הם פגשו חיילים-ילדים לשעבר של צבא ההתנגדות של האל וראו את העבודה שנעשית לשיקומם. במלאווי הם ביקרו במרכזי טיפול בילדים יתומים חולי איידס. מקגרגור וגם בורמן ביקרו בעבר במרכזים כאלה באפריקה.
מסעות עתידיים.
בעמודים האחרונים של הספר "Long Way Down" יש אזכור של "Long Way To Go" אך זו לא נבחרה לכותרת המיועדת של הסדרה השלישית, אלא הייתה התייחסות לתמיכה המתמשכת בפעולות UNICEF. בתוספות ה-DVD, בעת הכנת האופנועים, מתייחס יואן מקגרגור לטיול עתידי אפשרי בדרום אמריקה, הנקרא "Long Way Up".
בלייט שואו עם דייוויד לטרמן (ב-17 בפברואר 2010) אמר מקגרגור כי הוא לא מתכנן טיול נוסף מכיוון שהוא מתקשה להתרחק ממשפחתו במשך תקופה כה ארוכה, אך הוא גם הזכיר שהוא רוצה לעשות טיול מדרום לצפון אמריקה. ביוני 2015 ציין מקגרגור שהטיול בדרום אמריקה הארוך שנדון עדיין בשלבי תכנון, אך הוא ציפה כי תחילה יערוך מסע דרך חצי האי באחה קליפורניה. במרץ 2017 במהלך AMA של Reddit אמר יואן כי "אין תוכניות כרגע" להפיק סדרה שלישית של הסדרה. ב-6 באוגוסט 2018 צייץ בורמן הצצה לנסיעה מטיירה דל פואגו לאלסקה, שתצא לפועל "אם הכל ילך כשורה". ביוני 2019 דווח כי בורמן אישר שצילומי הסדרה השלישית יחלו "בעוד כמה חודשים".
ב-27 במאי 2020 הוכרז שהסדרה "Long Way Up" תעלה לראשונה ב-Apple TV +.
יחסי עיראק–צ'ילה
יחסי עיראק–צ'ילה הם היחסים הבינלאומיים בין הרפובליקה של צ'ילה לבין הרפובליקה של עיראק.
היסטוריה.
צ'ילה התנגדה לפלישה לעיראק בשנת 2003.
נציגויות דיפלומטיות.
דגל צ'ילה מיוצגת בעיראק באמצעות שגרירותה בביירות, לבנון.
גרמניה באירוויזיון 1962
גרמניה באירוויזיון 1962 השתתפה עם השיר "Zwei kleine Italiener" בביצוע של קוני פרובוס.
לפני האירוויזיון.
Deutschen Schlager-Festspiele 1962.
עבור בחירת הנציג הגרמני לאירוויזיון באותה שנה נערכו ארבעה חצאי גמר שכל אחד מהם נערך בעיר אחרת, מכל חצי גמר עלו שלושת השירים שהיו במקומות הראשונים אל הגמר.
הגמר נערך בעיירת הספא באדן-באדן, המנחה היה קלאוס היינשטיין, השיר הזוכה נבחר על ידי שישה צוותי שיפוט מקומיים ברחבי גרמניה ועל ידי צוות שיפוט נוסף שנכח באולם התיאטרון בו התקיימה התחרות.
גרמניה באירוויזיון 1992
גרמניה באירוויזיון 1992 השתתפה עם השיר "Träume sind für alle da" בביצוע של להקת ווינד.
לפני האירוויזיון.
Ein Lied für Malmö.
התחרות לבחירת נציג גרמניה לאירוויזיון 1992 במאלמה אורגנה על ידי גוף השידור "Mitteldeutscher Rundfunk" המהווה חלק מ-ARD.
התחרות נערכה במגדבורג והונחתה על ידי כרמן נבל. הזוכה נבחר על ידי חבר שופטים מקומי שישב ב-11 נקודות של סניפים מקומיים של ARD ברחבי גרמניה, כל אזור שיפוט הכיל בתוכו עשרה צופי טלוויזיה שניקדו כל שיר בין 1–3 נקודות, השיר שקיבל את מירב הנקודות קיבל נקודה מטעם האזור.
גרמניה באירוויזיון 2013
גרמניה באירוויזיון 2013 השתתפה עם השיר "Glorious" בביצוע של להקת קסקדה.
בגרמניה נשמעו טענות על כך שמיקומה בתחרות הושפע ממדיניותה של אנגלה מרקל במשבר החובות של גוש האירו.
לפני האירוויזיון.
Unser Song für Malmö.
התחרות הלאומית לבחירת נציגות גרניה באירוויזיון נערכה בהנובר והונחתה על ידי אנקה אנגלקה.
12 מתמודדים השתתפו בתחרות נוספים, מתכונת ההצבעה הייתה במשקל שליש לציבור הצופים, שליש לציבור מאזיני הרדיו ושליש לצוות שיפוט.
יחסי סלובקיה–צ'ילה
יחסי סלובקיה–צ'ילה הם היחסים הבינלאומיים בין הרפובליקה של צ'ילה לבין הרפובליקה הסלובקית.
היסטוריה.
יחסים דיפלומטיים בין צ'ילה וסלובקיה כוננו ב-1 בינואר 1993 וצ'ילה הכירה באותו יום בעצמאות סלובקיה.
אסתר לוצאטו
אסתר (אתי) לוצאטו (נולדה ב-6 באפריל 1958) היא דוקטור לכימיה, אשת עסקים ופעילה חברתית. עורכת פטנטים במקצועה ועומדת יחד עם בעלה, ד"ר כפיר לוצאטו, בראש משרד הפטנטים לוצאטו את לוצאטו. היא פעילה בענייני ציבור בהתנדבות, בנושאים חברתיים ובראשם פיתוח הנגב. יו"ר עמותת "ישראל למען הנגב", בראש המאבק הציבורי להעברת יחידות המודיעין ממרכז הארץ לנגב. זכתה להדליק משואה ביום העצמאות 2006.
תולדות חיים אישיים ומקצועיים.
אסתר לוצאטו, נולדה וגדלה בשכונה ד', בבאר-שבע, למשפחת עולים ברוכת ילדים ממרוקו. היא הייתה הילדה הקטנה מבין תשעה אחים ואחיות והיחידה שנולדה בארץ. הוריה עמלו קשות כדי להעניק חינוך והשכלה לכל ילדי המשפחה ורבים מהם רכשו השכלה אקדמית. לוצאטו שירתה בבית הספר לטיסה של חיל האוויר, ואחר כך למדה כימיה באוניברסיטת בן-גוריון. היא השתתפה בתוכנית פר"ח (חונכות לילדים הזקוקים לעזרה לימודית ורגשית), ובפרויקט "הדירות הפתוחות". במקביל, היא לימדה כימיה ופיזיקה בבית ספר תיכון מקיף ד'.
לוצאטו סיימה תואר שני ושלישי בכימיה באוניברסיטת בן-גוריון. נושא עבודת הדוקטור שלה הוא: "מנגנוני התגובה של קומפלכסי ברזל דו-ערכי עם מי חמצן ועם רדיקלים חופשיים".
במהלך לימודיה הכירה את בעלה, כפיר לוצאטו, שלמד לדוקטורט בהנדסה כימית. היא הצטרפה לפירמה המשפחתית, "לוצאטו את לוצאטו עורכי פטנטים", שהוקמה בשנת 1869, והעמידה אתו דור המשך לפירמה.