באליפות העולם באולם שנערכה בדוחה, קטר במרץ 2010 היא זכתה במדליית זהב בריצת שליחות 4x400 מטר ביחד עם דבי דאן, דידי טרוטר ואליסון פליקס בתוצאה של 3:27.34 דקות, לפני צ'כוסלובקיה (3:30.05 דקות) ובריטניה (3:30.29 דקות). רוסיה שסיימה שנייה (3:27.44 דקות) וג'מייקה שסיימה שלישית (3:28.49 דקות) נפסלו בשל אימרוץ.
באליפות העולם שנערכה בדאיגו, קוריאה הדרומית בשנת 2011 היא זכתה במדליית זהב בריצת שליחות 4x400 מטר לאחר שהשתתפה בשלב המוקדמות.
באליפות העולם באולם שנערכה באיסטנבול, טורקיה במרץ 2012 זכתה הייסטינגס בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף בריצת 4x400 מטר בתוצאה של 3:28.79 דקות, אחרי בריטניה (3:28.76 דקות) ולפני רוסיה (3:29.55 דקות) ומדליית ארד בריצת 400 מטר בתוצאה של 51.82 שניות, אחרי בת ארצה סניה ריצ'רדס (50.79 שניות) ואלכסנדרה פדוריבה מרוסיה (51.76 שניות).
באליפות ארצות הברית שנערכה בדה מוין, איווה ב-22 ביוני 2013 זכתה הייסטינגס במדליית זהב בריצת 400 מטר בתוצאה של 49.94 שניות. באליפות העולם שנערכה במוסקבה שברוסיה באוגוסט אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בריצת השליחות 4x400 מטר ביחד עם ג'סיקה בירד, אשלי ספנסר ופרנסינה מקורורי בתוצאה של 3:20.41 דקות, לפני בריטניה (3:22.61 דקות) וצרפת (3:24.21 דקות) וסיימה במקום רביעי בריצת 400 מטר בתוצאה של 50.30 שניות. בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 49.94 שניות ועלתה רביעית לריצת הגמר.
באליפות העולם באולם שנערכה בסופוט, פולין במרץ 2014 זכתה הייסטינגס במדליית זהב בריצת 4x400 מטר בשיא לאומי חדש של 3:24.83 דקות, לפני ג'מייקה שקבעה שיא לאומי חדש של 3:26.54 דקות ובריטניה (3:27.90 דקות).
באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג, סין באוגוסט 2015 היא זכתה במדליית כסף, בריצת שליחות 400×4 ביחד עם סניה ריצ'רדס, אליסון פליקס ופרנסינה מק'קורורי בתוצאה של 3:19.44 דקות, אחרי ג'מייקה (3:19.13 דקות) ולפני בריטניה (3:23.62 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום 16 בריצת 400 מטר בתוצאה של 51.33 שניות.
באליפות העולם באולם שנערכה בפורטלנד, אורגון במרץ 2016 זכתה הייסטינגס במדליית זהב בריצת 4x400 מטר בתוצאה של 3:26.38 דקות, לפני פולין (3:31.15 דקות) ורומניה (3:31.51 דקות).
בבמבחנים האמריקאים לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) שנערכו ביוג'ין, אורגון ביולי אותה שנה היא סיימה במדליית ארד בריצת 400 מטר בתוצאה של 50.17 שניות, אחרי אליסון פליקס (49.68 שניות) ופיליס פרנסיס (49.94 שניות) ונכללה במשלחת האמריקאית. במשחקים האולימפיים עצמם היא זכתה במדליית זהב בריצת שליחות 4x400 מטר ביחד עם אליסון פליקס, פיליס פרנסיס וקורטני אוקולו בתוצאה של 3:19.06 דקות, לפני ג'מייקה (3:20.34 דקות) ובריטניה (3:25.88 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי בריצת 400 מטר בתוצאה של 50.34 שניות. בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 49.90 שניות.
באליפות העולם שנערכה בלונדון באוגוסט 2017 היא זכתה במדליית זהב בריצת שליחות 400×4 בתוצאה לאחר שהשתתפה בשלב המוקדמות.
The Ascension
The Ascension הוא אלבום האולפן השמיני של המוזיקאי האמריקאי סופיאן סטיבנס, אשר יצא ב-25 בספטמבר 2020.
יציאת האלבום.
הסינגל מהאלבום, "America", יצא ב-3 ביולי 2020. הסינגל "Video Game" יצא ב-13 באוגוסט 2020 בליווי וידאו קליפ.
הסינגל השלישי מהאלבום,"Sugar", יצא ב-15 בספטמבר.
רשימת שירים.
כל השירים נכתבו בידי סופיאן סטיבנס.
נופר סקורקה
נופר סקורקה (נולדה ב־6 בפברואר 1989) היא כדורגלנית עבר ישראלית, אשר שיחקה בליגת העל בכדורגל נשים. כיום היא עוזרת שופט כדורגל בינלאומית המשמשת כעוזרת שופט בליגה הלאומית וכן בליגת העל לנשים.
קריירה כשחקנית.
סקורקה נולדה בראשון לציון וגדלה באזור במשפחה אוהבת כדורגל וכך נחשפה למשחק בגיל צעיר. כנערה הצטרפה להפועל עירוני ראשון לציון ששיחקה בתקופה זו בליגת הנשים הבכירה. בסוף עונת 2010/2011 סיימה הקבוצה אחרונה, ירדה ליגה והתפרקה וסקורקה עברה למ.כ. רמת השרון ששיחקה בליגת הנשים השנייה, הייתה שחקנית סגל משמעותית ועזרה לקבוצה לעלות בתום העונה לליגת הנשים הראשונה. שיחקה בקבוצה עוד שתי עונות ועברה לשתי עונות נוספות במכבי חולון ששיחקה אף היא בליגה הראשונה.
קריירה כעוזרת שופט.
עקב פציעות חוזרות, נאלצה להפסיק להיות שחקנית פעילה אך החליטה להישאר בתחום ועברה קורס שופטי כדורגל. בשנת 2016 הצטרפה לאיגוד השופטים ובשנת 2019 קיבלה את התג הבינלאומי מפיפ"א.
נכון ל־2020 משמשת כעוזרת שופט בקביעות בליגה הלאומית וכן בליגת העל לנשים.
עובדת כבודקת תוכנה בחברת סמסונג ישראל.
אימרה פלדש (מחזאי)
אימרה פלדש, (במקור פליישמן, בהונגרית: Földes Imre; קאפושוואר, 15 בספטמבר 1881 – בודפשט, 30. באפריל. 1958) היה סופר, מחזאי יהודי-הונגרי וליברטיסט.
משפחתו.
אימרה פליישמן (פלדש) נולד במשפחה יהודית כבנם של יונה פליישמן וסידוניה פליישמן. רעייתו הייתה ולריה קאופמן (1883–1957), איתה התחתן ב-17 בספטמבר 1905 בבודפשט. ילדיהם הם פירושקה פלדש, האמנית אווה פלדש והסופר פטר פלדש. נכדו הוא אימרה פלדש, היסטוריון מוזיקה.
ביוגרפיה.
פלדש עבד בבודפשט. הקריירה שלו כסופר החלה בכתיבת מחזות היסטוריים פואטיים מחורזים. המחזה הראשון שלו, "כלת המלך" (1904) הועלה בתיאטרון הלאומי בבודפשט. עם הדרמות הרומנטיות שלו, הוא זכה במספר פרסים של האקדמיה ההונגרית למדעים בתחילת המאה העשרים (כלת המלך, נשמות מתריסות, ההוסרים של אדיק).
הוא קצר את הצלחה בקרב הקהל עם מחזותיו החברתיים, בהם עבד על נושאים אקטואליים. בחיילי הקיסר (1908) תיאר ברוח אופוזיציוני את העולם האנטי-הונגרי בתוך הצבא המשותף האוסטרו-הונגרי. האדונים הפקידים (1909) הציג את חייהם של הפקידים על במת התיאטרון; העובדים מגלמים אדונים בעוד סובלים מבעיות קיום יומיומיות. "מחזותיו הסוציאליסטיים" פחות או יותר יצרו אפקט רועש על ידי חידוד הסצנות המזעזעות ותיאורן באופן חי. תיאור יהדות בודפשט היה טוב במיוחד במחזותיו. במחזותיו המאוחרים יותר הודחק הקול השופט החברתי, תיאור המציאות נסוג ונחלש. הוא כתב גם קומדיות קלות ותרם לכתיבת לבריות של אופרטות (עם מחברים משותפים, למשל האופרטות: ויקטוריה, וורד הוואי). בנוסף, רבים מסיפוריו הקצרים הופיעו בעיתונים ובמגזינים.
שבע נשים
שבע נשים (באנגלית: Women 7) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1966 בבימויו של ג'ון פורד. זה היה סרטו העלילתי האחרון של פורד לאחר קריירה של 53 שנים.
התסריט מבוסס על הסיפור הקצר "Chinese Finale" של נורה פלוט . הוא מתאר את מאבקן הנואש של שבע נשים בתוך מוסד מיסיונרי באזור מבודד בסין שבו מתחוללים קרבות בין שליטים מקומיים עם צבא פרטי ומורדים מקומיים פראיים שלא מהססים לפגוע באזרחים.
בתפקידים הראשיים - אן בנקרופט, מרגרט לייטון, אדי אלברט, בטי פילד, מילדרד דאנוק סיו ליון.
תקציר העלילה.
שנת 1935, בצפון סין ליד הגבול עם מונגוליה נמצא מוסד של המיסיון. מנהלת המוסד היא מיס אנדרוס (מרגרט לייטון). היא נעזרת במזכירתה הצנועה והכנועה מיס אג'נט (מילדרד דאנוק) ובמיסיונרית הצעירה, מיס קלרק (סו ליון).
כן נמצאים במוסד המורה מר צ'ארלס פטר (אדי אלברט) ואשתו ההריונית פלורי (בטי פילד). צ'ארלס הגיע למקום כחלק מהכשרתו להיות כומר.
כולם מחכים לבואו של רופא גבר אבל במקום זה מופיעה אישה, ד"ר קלטרידג' (אן בנקרופט). מיס אנדרוס לא סובלת אותה מההתחלה - היא מעשנת, לובשת מכנסיים הדוקים, שותה אלכוהול, מסתפרת קצר, לא עומדת לפני "ברכת המזון" ושונאת את הדת. דווקא הצעירה מיס קלרק מעריכה אותה לדאבונה של המנהלת שרואה בה בת טיפוחיה ומזהירה אותה מההשפעה הרעה של הרופאה.
הרופאה בודקת את פלורי וממליצה להעבירה לבית חולים פרטי בגלל הריון בגיל מבוגר אך מיס אנדרוס מסרבת לממן טיפול פרטי בכספי המיסיון.
כנפיית בנדיטים מונגולים בראשות טונגה חאן (מייק מזורקי) משתוללת באזור. הם הורסים מיסיון בריטי סמוך וחלק מהפליטים מגיעים למיסיון של מיס אנדרוס שמסכימה לקלוט אותם לזמן קצר. בין הפליטים שתי מסיונריות, מיס בינס (פלורה רובסון) ומיס (אנה לי).
מגפת כולרה פורצת במקום והרופאה נרתמת לחסן את כולם. היא מצילה את מיס קלרק והיחסים שלה עם מיס אנדרוס משתפרים עד שהיא מביאה בקבוק אלכוהול בעת הסעודה.
החיילים הסינים נוטשים את המקום. צ'ארלס הולך לברר מה קורה ונרצח. טונגה חאן ואנשיו פורצים למיסיון זורעים הרס, מוציאים להורג את האזרחים ואת הנשים כולאים במחסן. פלורי כורעת ללדת והרופאה הולכת לטונגה לבקש את תיק העזרה ראשונה שלה. הוא מסכים תמורת יחסי מין. הלידה עוברת בהצלחה והרופאה הולכת לטונגה למלא את חלקה בהסכם. כולם מבינים אותה חוץ ממיס אנדרוס הטהרנית, שמכנה אותה "הזונה מבבל".
המונגולים מארגנים תחרות האבקות שבראשה יושבים טונגה ולצידו שפחת המין החדשה שלו, ד"ר קלטרייט. טונגה מתחרה לבסוף במנצח (וודי סטרוד) ושובר את מפרקתו.
ד"ר קלטרייט מקריבה את עצמה למען הנשים. היא לובשת בגדי גיישה ומשכנעת את טונגה לשחרר את הנשים. יש לה אבקת רעל בכיסה. לאחר שהנשים עזבו היא נכנסת לחדרו של טונגה ושופכת את האבקה לגביעי שתייה. הוא שותה ראשון ומת והיא אחריו.
אוסטנקינסקי
טריסטראם אליס
טריסטראם ג'יימס אליס (באנגלית: Tristram James Ellis; 2 ביולי 1844 – 25 ביולי 1922) היה אמן אנגלי, שהתפרסם בעקבות ציוריו במזרח התיכון ומזרח הים התיכון.
חייו.