היהודים סבלו תחילה ממגבלות שהטילו המוסלמים, כפי שהיה גם בשאר מדינות האסלאם, אך יחס זה השתנה עם הזמן והם זכו לזכויות שונות. היהודים שילמו לשלטונות על מנת שירשו ליהודים לסחר עם קושטא, ונציה, וינה, סלוניקי, בלגרד ומצרים. מספר היהודים גדל והוקמו קהילות גם בערים אחרות למעט סראייבו, מצבם הכלכלי של חלק מהיהודים השתפר עד מאוד וחלקם אף עזר ליהודי המדינה שלא יכלו לשלם את המיסים שהטילו עליהם השליטים המוסלמים. בתחילה חיו יהודי סראייבו תחת פסקי הלכה של רבני סלוניקי או תחת פסקי הלכה של רבני בלגרד שבסרביה שקיבלו פסקי הלכה מרבני קושטא. במאה ה-18 בא השינוי והחלה התפתחות במרכז הרבני של סראייבו ופסקי הלכה ניתנו מסראייבו לרחבי בוסניה והרצגובינה.
היהודים קיבלו זכויות רק בשנת 1840 ובשנת 1856 קיבלו זכויות נוספות שעזרו להם להתפתח ולהגיע למעמד גבוה יותר מבעבר. עם שלטון האימפריה האוסטרו-הונגרית ניתנה ליהודים האמנציפציה וכן התפתחה תנועת ה"השכלה". לראשונה לאחר מאות שנים שחיו בבוסניה והרצגובינה רק יהודים ספרדים הופיעו בה יהודים אשכנזים מאזור אוסטריה. בתחילה חיו שתי הקהילות בנפרד אך עם השנים התאחדו שתיהן וקמו ארגונים משותפים כגון ארגון הנוער "יהודה מכבי", "בר כוכבא" ו"בני ציון".
במהלך מלחמת העולם השנייה נשלחו יהודים רבים מבוסניה-הרצגובינה להשמדה. חלק משמעותי מיהודים הצטרף לשורות הפרטיזני והגיעו לתפקידים בכירים. מעט היהודים שנותרו לאחר המלחמה או שהקימו קהילה מחודשת בסרייבו או שעזבו לארץ ישראל.
ביולי 2018 רוססו צלבי קרס וכתובות "יודן" על בניינים בערים טוזלה וסרייבו.
כיום יש בבוסניה והרצגובינה כ-1,000 יהודים, כאשר הריכוז הגדול הוא בקהילת סרייבו.
ספין אוף
וויליאם אדאמס
רישיון אפאצ'י
רישיון אפאצ'י (באנגלית: Apache License) הוא רישיון לתוכנה חופשית או קוד פתוח שחובר על ידי מוסד התוכנה אפאצ'י. כל התוכנות שהופצו על ידי מוסד זה או על ידי אחד מהפרויקטים שלה, רשומים תחת רישיון אפאצ'י. ישנן תוכנות שאינן שייכות לקרן ואף על פי כן הן רשומות תחת רישיון זה. הרישיון (גרסאות 1.0, 1.1 ו-2.0) דורש את שמירת ההערות הכוללות זכויות יוצרים ואת שמירת כתב הוויתור. למרות זאת, הרישיון איננו רישיון מסוג Copyleft – הוא מרשה שימוש והפצה של קוד המקור בתוכנות קוד פתוח וסגור.
רישיונות אפאצ'י.
למוסד התוכנה אפאצ'י שלוש גרסאות של רישיון אפאצ'י.
תאימות עם רישיון ה-GPL.
ארגון התוכנה החופשית מחשיב את כל גרסאות רישיון אפאצ'י ככאלו שאינן מותאמות לגרסה 2.0 של רישיון ה-GNU GPL. עמדת הארגון הוצגה כך:
גרסה 3.0 של רישיון ה-GPL הוצגה ב-2007 וכללה תנאי (סעיף 7e) המתיר את תאימותו של GPL לרישיונות הכוללים סעיף הנוגע ל-"גמול פטנט" ("patent retaliation clauses"), הכלול ברישיון אפאצ'י.
אישטוון האמר
אישטוון האמר (בהונגרית: István Hamar; נולד ב-6 באוקטובר 1970) הוא כדורגלן עבר הונגרי ששיחק בעמדת הקשר. בישראל שיחק בקבוצות בית"ר ירושלים ומכבי נתניה.
קריירה.
האמר החל את דרכו כשחקן במחלקת הנוער של קבוצת צ'פל ההונגרית, ובשנת 1988 עלה לקבוצת הבוגרים של המועדון. בשנת 1992 עבר לקבוצת בודפשט הונבד והיה שותף לזכייתה באליפות הליגה ההונגרית בעונת 1992/1993. בשנת 1995 עבר לקבוצת מ.ט.ק. בודפשט איתה זכה באליפות בעונת 1996/1997.
בעונת 1997/1998 עבר האמר לבית"ר ירושלים, וזכה עם הקבוצה באליפות בעונתו הראשונה בקבוצה. בירושלים שיתף פעולה עם שחקנים הונגרים נוספים - אישטוון שאלוי, אישטוון פישונט ותמאש שנדור, אשר זכו לכינוי "הלגיון ההונגרי". האמר שיחק בבית"ר עד לשנת 2001 בה עבר למכבי נתניה. בנתניה שיחק זמן קצר ולאחריו חזר להונגריה שם עבר בין קבוצות שונות בליגות הנמוכות. מכדורגל מקצועני פרש בשנת 2010, אך המשיך לשחק בליגות חצי מקצועניות בהונגריה עד לפרישתו הסופית בשנת 2014.
לזכותו של האמר 25 הופעות וארבעה שערים במדי נבחרת הונגריה.
הך פטיש
הך פטיש (באנגלית: pound a peg) הוא צעצוע ילדים אשר הפעולה הנדרשת בו היא הכאה באמצעות פטיש, אשר מניבה תוצאה. ייתכן כי מקור שמו של הצעצוע ב"שיר הכביש" מאת נתן אלתרמן, הפותח במילים "הך פטיש".
הצעצוע הקלאסי מבוסס על משטח מוגבה ובו חורים, בהם נעוצים גלילים. אופן המשחק בצעצוע הוא הכאה בפטיש ייעודי על הגלילים, עד שהם עוברים לצידו השני של המשטח. אז ניתן להפוך את המתקן, כך שהגלילים בולטים שוב, וניתן להכות בהם שנית.
הצעצוע מומלץ לגילאי שנה עד שלוש. הוא מעודד את השליטה המוטורית בפטיש, המהווה הארכה של היד, ולכן קשה יותר לשלוט בו מאשר ביד עצמה. כמו כן, הצעצוע מהווה אמצעי להוצאת אנרגיה ושחרור תוקפנות (בבחינת שק אגרוף). הפעולה מצריכה גם תיאום בין ידיים ותיאום עין-יד. התנגדות הגלילים להדיפתם לתוך המשטח מעודדת פיתוח של וויסות כח.
כמו כן, מהווה הצעצוע חיקוי של פעולה מעולם המבוגרים - תקיעת מסמר בקיר.
חוואר הלשון
דוד שפרבר (רב)
רבי דוד שפרבר (המכונה הגאון מבראשוב; תרל"ז, 1877 - כ"ה באדר ב' תשכ"ב, 1962) היה מגדולי הפוסקים ביהדות רומניה לפני השואה, מחבר שו"ת "אפרקסתא דעניא", אב בית דין בקהילת בראשוב, מחברי מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל בארץ ישראל.
תולדות חייו ופועלו.
נולד בעיר זבלטוב שבחבל גליציה לשיינדל שרה ולרב ברוך קלונימוס, תלמידו של הרב חיים מקוסוב בעל ה"תורת חיים". כשגדל הלך ללמוד אצל הרב מאיר אריק (בעל "אמרי יושר").
באותן שנים נקשר לאדמו"ר מקוסוב, רבי משה הגר, שהטיל עליו להכשיר לדפוס את חיבוריו: "לקט עני" - על חמישה חומשי תורה, "אזור האמונה" - על י"ג עיקרים, "ספר הצוואה" ו"הגיון לבבי" (עליהם כתב ביאור בשם "לדוד להזכיר").
נישא לשרה הדס, בתו של הרב משה שטרן, אב בית דין פוליין-ריסקווה (הוואש-מזו), מצאצאי של רבי יהודה כהנא בעל "קונטרס הספיקות" - אחיו של בעל "קצות החושן".
לאחר פטירת חמיו בשנת ה'תרפ"ג מילא את מקומו כרבה של פוליין-ריסקווה.
בשנת תרפ"ו 1926 מונה לתפקיד אב בית הדין של בראשוב ברומניה. בתקופת השואה פעל למען יהודי רומניה ואירופה בכלל. כמו כן היה נציגם ובא כוחם של הרבנים ראשי ועד ההצלה בארצות הברית, שהשתדלו להצלת שארית הפליטה.
בשנת תש"י 1950 עלה לישראל והשתקע בירושלים. התגורר בשיכון הרבנים וכיהן כרבו הראשון. עם בואו ארצה הצטרף באורח פעיל למועצת גדולי התורה ונמנה עם מייסדי החינוך העצמאי. בהמשך עבר לקטמון והתגורר עם חתנו הרב יהושע דייטש.
נפטר בירושלים בכ"ה באדר ב' תשכ"ב בגיל 85, ונקבר בהר המנוחות בירושלים.
חיבוריו.
במהדורת סדר הדורות של הרב ישעיה אשר זליג מילר נדפסו הגהות ממנו לספר סדר הדורות.
‬נכדיו דוד שפרבר (בן בנו ברוך) והרב אשר גדליה פולק (נכד בתו גיטל) עורכים ומדפיסים את כתבי ידו.
דניאל עוקב
דניאל עוקב (נולד ב-1952) הוא קצין צה"ל במילואים, שהורשע ברצח. הוא מוכר עקב פסיקת בית המשפט הייחודית בעניינו, בנושא "האחריות המופחתת".
ביוגרפיה.
דניאל עוקב נולד בשנת 1952. שירת בצה"ל כקצין ביחידות לוחמות - סיירת שריון, יחידות מסתערבים וגדוד צנחנים - והגיע לדרגת רב-סרן.
במלחמת יום הכיפורים ובמלחמת לבנון הראשונה עבר חוויות טראומטיות שבעקבותיהן נקלע למצבי חרדה. בעקבות משבר שפקד אותו בשנת 1992, פרש משירות קבע בצה"ל, אך המשיך לשרת במילואים.
לאחר שחרורו מצה"ל הועסק בחברה שעסקה במסחר בחומרי בנייה וצבעים, ולאחר כארבע שנים וחצי פוטר, לאחר שנלכד בגנבת חומרים ממחסן מעבידתו.
רצח מקס ג'פרי האנטר ובת זוגו שרלוט גיב.
עוקב הואשם בכך שבחודש אוגוסט 1997, כתשעים קילומטר צפונית לאילת, ירה בשני תיירים מאנגליה: מקס ג'פרי האנטר ובת זוגו שרלוט גיב שעלו למכוניתו שעה קלה קודם. אחד התיירים מת במקום, ואילו חברתו נפצעה קשות בראשה. לאחר הרצח ברח עוקב מהמקום עם מכוניתו ואותר תשעה ימים לאחר האירוע.
תיאור האירוע מופיע בפסק דינו של השופט אליהו מצא, בדיון בבית המשפט העליון, בעקבות הרשעתו של עוקב בבית המשפט המחוזי:
ההרשעה.
כמה ימים לאחר האירוע טען עוקב לפני החוקרים כי "נכנס בו איזה שד מאלוהים" וביקש שיבדקו אם רצח אנשים נוספים. עוקב לא היה יכול להצביע על מניע כלשהו למעשיו. במשפטו בבית המשפט המחוזי בבאר שבע הרכיבו כמה מומחים פרופיל פסיכיאטרי, שלפיו הוא סובל מפגם אורגני וגם מתסמונת פוסט-טראומטית, בעקבות שירותו הצבאי. הוא הוכר כנכה צה"ל.
עוקב הורשע ברצח, אך בית המשפט המחוזי בבאר שבע גזר עליו עונש של 20 שנות מאסר חופפות על שתי העבירות. זאת במקום העונש שאותו ביקשה התביעה: מאסר עולם על הרצח ומאסר נוסף מצטבר על ניסיון לרצח. בית המשפט קיבל את טענתו של עוקב, שנסמכה על עדויות שונות, כי בעת ביצוע הרצח היה במצב של הפרעה נפשית חמורה (שלא הגיעה לדרגת אי-שפיות).
טענתו של עוקב במשפטו הייתה כי ביצע את המעשים במצב של היעדר שליטה. ההגנה הציגה שתי סיבות למצב זה: הראשונה, בעיה נוירולוגית בשם הידרוצפלוס (מיימת המוח). השנייה, הפרעת דחק פוסט-טראומטית שמקורה בחוויות מתקופת השירות הצבאי: במהלך שירותו בשנות השבעים ביחידת רימון, השתתף בפעילות של מעצר וחיסול מחבלים, וכן השתתף כקצין קרבי במלחמת יום הכיפורים ובמלחמת לבנון הראשונה; לטענתו, במהלך אירועים אלו חווה חוויות קשות, שבעקבותיהן היה נתון בהפרעת דחק פוסט-טראומטית, ונקלע למצבי חרדה ובלבול.
שני הצדדים ערערו לבית המשפט העליון, אך הערעורים נדחו.
שחרור מהכלא.
ב-14 באוקטובר 2010 לאחר 13 שנים בכלא, השתחרר דניאל עוקב, לאחר שוועדת השחרורים של שירות בתי הסוהר ניכתה שליש מתקופת מאסרו.
בעת צאתו מכלא מעשיהו עוקב הביע צער על הרצח:
ביקורת על השחרור.