לסג'ונג נזקפת יצירת ההנגול, האלפבית הקוריאני אשר החליף את האלפבית הסיני והוא נמצא בשימוש עד היום. משמעות יצירת ההנגול הייתה קודם כל בשביל לאפשר לכלל התושבים ללמוד קרוא וכתוב בעזרת אלפבית פשוט ומובן וכמו כן להביע את השינוי בין התרבות הקוריאנית לתרבות הסינית של בני ההאן. בשנת 1443 האלפבית נוצר רשמית ופורסם ברחבי המדינה, עד היום זהו האלפבית הלאומי היחיד המורכב מכתיבת אותיות בצורת קופסאות. האלפבית החדש נתקל בהתנגדות מצד האצולה אשר ראתה אותו כברברי, לא אפקטיבי ופוגע במערכת המשפט והממשל הפנימית אשר הסתמכה על הכתב הסיני מאות שנים. סג'ונג מצידו טען כי הסיבוך של הכתב הסיני מקשה על האוריינות הכללית ברחבי האומה.
מורשת.
בריאותו של סג'ונג החלה להידרדר לקראת אמצע שנות הארבעים של המאה ה-15. בשנת 1444 הוא מינה את בנו ויורשו העתידי, מונג'ונג, לעוצר הכתר ובפועל למלך שותף כפי שעשה אביו של סג'ונג עמו. סג'ונג נפטר בשנת 1450. פועלו הביא להאדרת ההזדהות הלאומית של קוריאה, אשר השפעתה נראתה במיוחד במהלך הכיבוש היפני בקוריאה בתחילת המאה ה-20 לאחר נפילתה של שושלת ג'וסון; במהלך הכיבוש היפני קוריאנים רבים חיפשו אמצעים היסטוריים בשביל להשיג ייחוד לאומי והשתמשו בדמותו של סג'ונג לכך. עד היום, סג'ונג נודע כאחד מגדולי שליטי קוריאה.
Joy to the World (אלבום)
Joy to the World הוא אלבום חג המולד הראשון ואלבום האולפן השביעי הכללי של זמרת מוזיקת הקאנטרי האמריקאית פיית' היל. האלבום יצא לאור ב-30 בספטמבר 2008, על ידי חברת התקליטים האחים וורנר נאשוויל. הסינגל הראשון והיחיד מתוכו "A Baby Changes Everything", יצא לאור בספטמבר גם כן.
האלבום הגיע למקום השני במצעד אלבומי הקאנטרי.
קומון סנס
לוני לין
ג'ייד הדס סקורי
ג'ייד הדס סקורי (נולדה ב-27 במאי 1990) היא שחקנית ודוגמנית ישראלית.
ביוגרפיה.
נולדה בשם הדס סקורי באודסה שבאוקראינה הסובייטית. בשנת 1992 עלתה עם משפחתה לישראל והתגוררה בחיפה. בגיל 21 לאחר תאונת דרכים שעברה החליטה להוסיף את השם ג'ייד. סקורי בוגרת שיטת צ'בק למשחק, ולמדה במגמת קולנוע בפנימיית אלוני יצחק.
קריירה.
בשנת 2013 סקורי התחילה את הקריירה שלה בסדרה "בית המשאלות" של היוצר חיים בוזגלו בתפקיד אורח בשם "ורוניקה". התפקיד מבוסס על סיפור חייה של סקורי ומשודר ב-HBO.
ב-2015 השתתפה בקליפ לסינגל "Sun" של הזמר הישראלי אירו.
פריצת הדרך של סקורי הייתה בשנת 2016 שבה לוהקה לתפקיד הראשי של "דנה הרשקו" בסרט הדרמה ברש שנכתב ובוים על ידי מיכל ויניק.
במאי 2019 השתתפה בתפקיד ראשי בסרט הסטודנטים "משיח" הנכתב ובוים על ידי רוברט דימיטרי בתפקיד תקווה לצידו של אבי פניני אשר זכה בפסטיבל הסטודנטים לסרט הטוב ביותר.
באוקטובר 2019 השתתפה בקליפ לסינגל "Don't Cry Babe" של הזמרת יאנה.
באוקטובר 2020 לוהקה לסדרה "לאבד את אליס", של היוצרת והתסריטאית סיגל אבין בתפקיד דנה/מיה אשר נמכרה לאפל טי וי.
בדצמבר 2020 השתתפה בסדרת המתח "בלאק ספייס" המופקת עבור רשת 13.
באפריל 2021 השתתפה בתפקיד אניה בסדרה "המפקדת", המופקת עבור כאן 11.
Splat-Cosmetica
Splat-Cosmetica (ידועה לרוב בפשטות כ"SPLAT") היא חברה רוסית שמוכרת מוצרי פה (וידועה בעיקר במשחות השיניים שלה) וכן מוצרי קוסמטיקה לילדים, החברה הוקמה ב-2000 על ידי יבגני דמין ואלנה בלוס.
המפעל הראשי של החברה נמצא במחוז נובגורוד והמטה המרכזי שלה נמצא בבירה הרוסית, מוסקבה .
בסביבות כ-20% ממוצרי החברה מיוצאים מחוץ לרוסיה, החברה אינה מפרסמת רק בכלי התקשורת הציבוריים אלא מסתמך על דרך ה"מפה לאוזן".
החברה החלה בתהליך של התרחבות והשתלבות בשוק הבינלאומי לקראת 2011.
ובשנת 2016 החלה לייצר מוצרי טיפוח לשיער ואף השיקה קו ייצור בהודו.
חאן טנגרי
חָאן טֵנְגְּרִי (בקזחית: Хан Тәңірі; מילולית "אדון האל"), הוא ההר השני הגדול ביותר ברכס טיין שאן, אשר ממוקם בעבר הגבול בין הרפובליקה העממית של סין - קזחסטן - קירגיזסטן. להר חשיבות מיוחדת שכן לפי דת הטנגריזם, ההר הוא מקום מושבו של טנגרי, האל המונותאיסטי של הדת.
ממוקם בקשר הררי צפוף במיוחד, ההר מתנשא לגובה 7,010 מטר ופסגתו משמשת לנקודה הגבוהה ביותר בקזחסטן. עד שחוקרים סובייטים גילו כי פיק פובדה ("פסגת הניצחון"), בגובה 7,439 מטר (24,406 רגל), האו למעשה גבוה יותר, נחשב חאן טנגרי הוא הנקודה הגבוהה ביותר בטיין שאן. קרחון קלגורי (באורך 58 ק"מ) מדרום וממזרח לפסגה הוא הקרחון הגדול ביותר הידוע בסין העממית.
לאורך ההיסטוריה סופרים ומשוררים רבים כתבו על גובהו ועל יופיו של ההר, אשר האדירו את יוקרתו וחשיבותו. פיוטר סמיונוב טיין-שאנסקי היה האירופאי הראשון לראות במו עיניו את ההר בשנת 1857 ופסגת ההר טופסה לראשונה בשנת 1931 בידי מטפס ההרים מיכאל פוגרבסקי מברית המועצות.
אטימולוגיה.
חאן טנגרי משמעו "אדון/מלך שמיים" (Хан Тәңірі, حان تأڭئرئ) בשפה הקזחית וכאמור הוא מתייחס לישות טנגרי. במונגולית נאמר חאן טנגיר (Хан Тэнгэр), בקירגיזית נאמר כקזחית, באויגורית נאמר חָאנְטָה-גְּרִי (خانتەڭرى) ובמנדרינית תקנית נאמר חָאן-טַנְגֵּלִי פֵנְּג (汗腾格里峰). כלל שמות אלו הם למעשה הטיה של הניב לפי השפה אך כולם נותרים בעלי אותה המשמעות לשמו של טנגרי.
אן לקטון
אן לקטון (בצרפתית: Anne Lacaton; נולדה ב־2 באוגוסט 1955) היא אדריכלית צרפתייה. החל משנת 1987 היא מנהלת יחד עם שותפה את משרד האדריכלים Lacaton &amp; Vassal. השניים זכו במשותף בפרס פריצקר לשנת 2021. בעבודתה שמה לקטון דגש על דיור בר השגה, והיא דוגלת בתכנון מנקודת מבט אקולוגית וחברתית, ובבנייה בת־קיימא.
ביוגרפיה.
לקטון נולדה בסנט פרדו־לה־ריבייר, אקיטן החדשה, צרפת. בשנת 1980 סיימה לימודי אדריכלות בבית הספר הגבוה לאדריכלות בבורדו (ENSAPBx). במהלך לימודיה הכירה את ז'אן־פיליפ ואסאל, שעתיד להפוך לשותפה המרכזי ליצירה לאורך כל הקריירה שלה. בשנת 1984 סיימה תואר שני בתכנון עירוני באוניברסיטת בורדו. בתקופת לימודיה ביקרה מספר פעמים את ואסאל, ששהה בניז'ר כחלק מהתנסות בתכנון עירוני. התנאים הדלים שבהם יצרו המקומיים אדריכלות וחומרי הגלם הפשוטים שעשו בהם שימוש השפיעו עליה עמוקות, והטביעו את חותמם בתפיסה האדריכלית שלה. בניז'ר גם בנו השניים את הפרויקט הראשון שלהם – בקתת קש.
בשנת 1987 הקימו לקטון וואסאל בפריז את משרד האדריכלים Lacaton &amp; Vassal, והם משתפים פעולה מאז ועד היום.
לאורך השנים היא מילאה תפקידים במגוון מוסדות אקדמיים יוקרתיים בעולם, ביניהם בית הספר הטכני הגבוה במדריד, בית הספר הפוליטכני הפדרלי בלוזאן, אוניברסיטת פלורידה, אוניברסיטת ניו־יורק בבאפלו ואוניברסיטת הרווארד. כיום לקטון מתגוררת ועובדת בפריז.
פרויקטים בולטים (Lacaton &amp; Vassal).
בית לטפי (1993).
בית לטפי (Latapie House) שבפלוארק, צרפת הוא אחד מהפרויקטים המוקדמים שתכנן הצמד. הבית הוזמן על ידי זוג הורים צעירים לשני ילדים מהמעמד הבינוני־נמוך. לקטון וואסאל הצליחו לשלש את השטח המבונה שהלקוחות היו יכולים לקבל תמורת אותו התקציב בנסיבות אחרות, באמצעות עיצוב חסכוני ושימוש בחומרי גלם מקומיים. החזית המערבית הפונה לרחוב מכוסה ביריעות מתכת מודולריות הניתנות להסרה והרכבה בהתאם לכמות האור והפרטיות הרצויה. החזית המזרחית, הפונה אל החצר, בנויה מזגוגיות פוליקרבונט שקופות ונסיגות, שיוצרות חממה. החממה מתאימה לשימושים מגוונים וניתנת לאוורור טבעי בקיץ.
דיור ציבורי במילוז (2005).
בשנת 2005 הוזמנו לקטון וואסאל להשתתף במיזם דיור ציבורי נסיוני בלב העיר מילוז. הם תכננו מבנה דו קומתי שחולק ל־14 יחידות דיור, כך שכל יחידה מתפרשת על שתי קומות. על מנת להקטין את טביעת הרגל האקולוגית של הפרויקט הושקעה תשומת לב רבה בתכנון האקלים הפנימי של המבנה: הותקנו מערכות אוורור טבעיות, אמצעי הצללה מודולריים ווילונות תרמיים. המבנה תוכנן כך שאזורי השימוש בבית ישתנו בהתאם לעונות השנה ולשעה ביום. השימוש בבנייה טרומית קלה אפשר הוזלה משמעותית של עלויות הבנייה ובכך הגדלה של החלל המוקצה לכל משפחה.
בית הספר הגבוה לאדריכלות בנאנט (2009).
בית הספר הגבוה לאדריכלות בנאנט (École Nationale Supérieure d’Architecture de Nantes) היה אחד ממבני הציבור הראשונים שתכננו לקטון וואסאל. הוא המשיך את הקו האדריכלי שלהם, עם זגוגיות פוליקרבונט גדולות המורכבות על שלדת פלדה ובקרת אקלים טבעית. החללים הפנימיים של בית הספר מאפשרים שימושים מגוונים בהתאם לצרכיו הדינמיים של המוסד, וגג המבנה יכול לתפקד גם כמרחב למידה
(2017) Cité du Grand Parc.
Cité du Grand Parc הוא מיזם דיור ציבורי שנבנה בשנות ה־60 בעיר בורדו. המיזם מכיל למעלה מ־4,000 יחידות דיור, מתוכן 530 חודשו בידי לקטון וואסאל. נוספו להן מרפסות רב־תכליתיות ואזורים המיועדים לגידול צמחייה, קירות הוחלפו בזגוגיות שקופות ומערכת האוורור שודרגה. התהליך כולו בוצע ללא פינוי של הדיירים מהבניין וללא שינויים משמעותיים במבנה הבניין. הפרויקט מהווה דוגמה לטרנספורמציה ברת־השגה של מיזם דיור ציבורי, בתקופה שבה מתחמים כמוהו נמצאים בסכנת הריסה.
סגנון ומשנה אדריכלית.