בישראל הוא גדל ברכסי הכורכר של צפון מישור החוף ופורח בחודש נובמבר. בתקופת הפריחה ניתן לראות מרבדי פרחים של הצמח על גבעות הכורכר באזור קיבוץ מעגן מיכאל. בשל נדירות בית הגידול של הצמח בארץ, הוא נמצא בסכנת הכחדה בישראל.
הרפובליקה האוטונומית הסובייטית הסוציאליסטית של מולדובה
הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוטונומית של מולדובה (ברוסית: Молда́вская Автоно́мная Сове́тская Социалисти́ческая Респу́блика; במולדובנית: Република Аутономэ Советикэ Cочиалистэ Молдовеняскэ) הייתה רפובליקה אוטונומית בתחום הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית בין שתי מלחמות העולם.
היסטוריה.
אחרי מלחמת העולם הראשונה בסרביה החליטה על איחוד עם רומניה חרף תביעותיה של ברית המועצות. ברית המועצות, שרצתה לאותת על תביעותיה לשטח בסרביה, הקימה ב-7 במרץ 1924, בתחום אוקראינה, ישות אוטונומית מולדובנית מתוך שאיפה שבבוא היום הישות תאוחד עם בסרביה. לפי הגרסה הסובייטית, העם המולדובני דיבר שפה שונה מהשפה הרומנית, השפה המולדבית. לפי הגרסה הרומנית המולדובנים הם רומנים שמדברים תת-ניב של רומנית.
החבל האוטונומי כלל את חבלי טרנסניסטריה של רפובליקת מולדובה ועוד שמונה נפות מאזור אודסה. בירת החבל הייתה העיר באלטה, שטחו היה 8,100 קילומטרים רבועים ואוכלוסייתו, בשנת 1926, 572,339 תושבים, 277,515 אוקראינים, 172,419 מולדובנים, 48,868 רוסים, 48,564 יהודים וכמויות קטנות יותר של פולנים, גרמנים, בולגרים ואחרים.
בשנת 1940, בעקבות האולטימטום הסובייטי לרומניה סופחה בסרביה לברית המועצות. הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוטונומית של מולדובה פורקה כשהחלק המערבי יחד עם בסרביה יוצרים את הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית המולדובית, והחלק המזרחי, כולל הבירה באלטה, סופח ללא אוטונומיה לאוקראינה.
סינון
סינון הוא תהליך פיזיקלי של הפרדת תערובות, בדרך כלל בין מוצקים לנוזלים או בין מוצקים בעלי גודל שונה הנמצאים ביחד בתמיסה. התהליך מבוסס על מסנן (פילטר, ממברנה) בעל פתחים בגודל מסוים, כך שרק חלק מהמרכיבים בתמיסה מסוימת יכולים לעבור דרכם. בצד כניסת החומר יש להפעיל לחץ כדי להאיץ את תהליך הסינון וכדי להתגבר על הלחץ האוסמוטי שנוצר תוך כדי ההפרדה.
מאקרו-סינון.
מאקרו-סינון מתבצע תוך שימוש במסנן בעל חורים גדולים להפרדת מוצקים גדולים. לדוגמה, בשלב קדם-טיפול במי שפכים מסננים ברשתות מתכת בעלות חורים בקוטר של כ-5 עד 10 ס"מ, להפרדת אשפה גדולה כגון: פסולת פלסטיק, שברי קרשים וכדומה. סוג סינון זה נפוץ בכל תחומי החיים ותחת הגדרתו נכללים מסננים רבים, החל ממסננים במטבח הביתי (כגון: מסננת, פילטר לקפה) וכלה במסננים בתעשייה.
סוגי הפרדה באמצעות ממברנות.
תהליכים אלו מאופיינים בלחצים גבוהים.
מיקרופילטרציה.
הפרדה בין מולקולות שעוברות את המסנן לבין בקטריות שנחסמות. בעזרת סינון זה ניתן לבצע עיקור (סטריליזציה) לתמיסה. מיקרופילטרציה משמשת בעיקר כאשר עיקור בחימום או באולטרה סגול אינו אפשרי כיוון שיהרוס את המולקולות הדרושות מהתמיסה.
אולטרפילטרציה.
הפרדה בין מולקולות שונות על פי גודלן. לדוגמה: הפרדה בין חלבונים (מולקולה גדולה) למלחים (מולקולה קטנה).
ננו-פילטרציה ואוסמוזה הפוכה.
בעוד כאשר מסננים חלקיקים גדולים יחסית מה שקובע אם החלקיק יעבור או לא זה רק גודל הפתחים במסנן ואין השפעה לחומר ממנו עשוי המסנן (כגון בסינון עלים ממים אין הבדל אם הרשת עשויה פלדה או פולימר ככל שיורדים בגודל החלקיקים גדלה השפעת הכוחות הבין מולקולריים עד שניתן להכליל ולומר שמגודל חלקיקים של 100 ננומטר לא ניתן לדבר על מושג של "גודל חורים" אלא רק על התאמת כוחות אלקטרוסטטיים. לדוגמה אוסמוזה הפוכה - הפרדה בין יונים למולקולות מים היא תהליך של ננופילטרציה בה משתמשים בממברנה מפוליאמיד או מפוליסולפיד בדרך כלל, בו המולקולות של היונים הגדולות יותר אינן עוברות ואילו מולקולות המים הקטנות יותר עוברות את הממברנה.
דחיסות ה"עוגה".
כאשר מצטברים מוצקים על המסנן, התכונות הפיזיקליות של החומר המצטבר משפיעות על הפיזיקה של הסינון. המוצקים שמצטברים על המסנן נקראים "עוגה". דחיסות העוגה היא יכולת העוגה להשתנות בהתנגדות סגולית כפונקציה של לחץ (כאשר תחת לחץ ניתן לדחוס את העוגה).
עוגה לא דחיסה.
במצב זה המוצקים המצטברים על המסנן אינם דחיסים ומניחים שעקב כך אינם משפיעים על הסינון. ניתן להניח שהחללים בין המוצקים גדולים מספיק כדי לא להצר את קוטר הסינון והם מאטים רק במעט את קצב הסינון.
בעת סינון-מגבש, כלומר כאשר המוצקים שמצטברים על המסנן מתגבשים עליו, עקב הגעה לנקודת רוויית המסיסות, ניתן בדרך כלל להניח שהעוגה לא דחיסה.
עוגה דחיסה.
במצב זה המוצקים מצטברים ונדחסים כך שהם חוסמים גם את המולקולות שמעוניינים שיעברו את המסנן. במצב זה תהליך הסינון מואט משמעותית ויש להגביר את הלחץ מצד הכניסה. מצב זה גורם לדחיסה נוספת של העוגה, אך לא ניתן להימנע מכך. עלול אף להיווצר מצב שלא יתקבל התוצר שבו מעוניינים. בסינון אבקות או תאים ישנה בדרך כלל עוגה דחיסה.
בתעשיית התרופות והביוטכנולוגיה קיימים תהליכים בהם לפני הסינון מוסיפים מוצקים שיצרו עוגה דחיסה כדי להעלות את כושר הסינון.
פונצ'ו
פונצ'ו הוא בגד פשוט, שתכליתו שמירה על חום הגוף. לחלופין, כאשר הפונצ'ו עשוי מחומר עמיד בפני מים, תכליתו היא שמירה על יובש הגוף כאשר יורד גשם. במהותו מדובר ביריעת בד או חומר אחר גדולה ובה פתח לראש, ולעיתים פתחים נוספים לידיים. לעיתים לפונצ'ו יש גם ברדס, בעיקר לאלו המיועדים להגן מפני רטיבות.
כיום משמש הפונצ'ו גם כפריט אופנתי. ככזה, הפונצ'ו הוא, בדרך כלל, בעל עיצוב דומה לזה הפשוט והמקורי, אך עשוי מחומרים אחרים ומעוטר בצבעים ועיטורים שנועדו להעניק לו מראה נוח, רפוי ועדכני. אלו עשויים, מאריג או סריג מצמר, או מחוט סינתטי. לפעמים מיצרים אותם גם מחוטי כותנה. הפונצ'ו יכול להיות עגול מרובע, עשוי ממלבן אחד או שניים.
בעוד שהפונצ'ו מהווה פריט לבוש מסורתי בחלקים נרחבים מהעולם, הוא גם נכנס לשימוש סטנדרטי בצבאות רבים וכמעיל גשם למטיילים ולעוסקים בספורט.
פונצ'ו, כמו גלימה, אדרת, שכמיה וצעיף גדול משמש כתחליף למעיל. המשותף לכולם שהם קלים ללבישה מהירה מעל האדם ואפילו מעל התיק שלו, בגלל צורתם הם נוחים לקיפול ולנשיאה כאשר מתחמם ולא זקוקים להם.
בתרבות הפופולרית.
בטרילוגיית הסרטים "בעבור חופן דולרים", "הצלפים" ו"הטוב, הרע והמכוער" מגלם קלינט איסטווד את דמות האיש ללא שם. הפונצ'ו מהווה את אחד מסימני ההיכר העיקריים של דמות זו, ומשמש בין היתר להסתרת האקדח שהיא נושאת. הפונצ'ו מוסיף לאפקט הדרמטי כאשר איסטווד מניף את חלקו הקדמי מעל לכתפו וחושף את אקדחו.
Messor arenarius
מוזיקה עתיקה
תלמי מנשה
תלמי מנשה הוא מושב אשר נוסד בשנת 1953, ה'תשי"ג על ידי תנועת הציונים הכלליים. לאחר שנה צורף רשמית לבאר יעקב, אך המשיך מעשית להתקיים כמושב חקלאי.
שטחו של המושב הוא כ-1,800 דונם והוא מורכב מ-62 משקים חקלאיים ו-5 משקי עזר.
המושב גובל עם באר יעקב ממערב, מחנה צריפין מצפון, כביש 44 ממזרח ורמלה מדרום.
שם המושב.
המושב נקרא על שמו של מנשה מאירוביץ'- אגרונום, סופר, מאנשי ביל"ו, איש העלייה הראשונה אשר כונה "אחרון הביל"ויים", שכן האריך ימים והיה לבילויי היחידי שזכה לחזות בהקמתה של מדינת ישראל.
היסטוריה.
המושב הוקם על חורבות הכפר הערבי "אבו פאדל" שננטש במהלך מלחמת העצמאות, ותחילה תוכנן לקרותו "תלמי ביל"ו".
טקס העלייה על הקרקע התקיים ב-7 במאי 1953 אך המקום עדיין לא יושב בשלב זה. רק לקראת סוף אותה שנה הוקמו שני יישובים על שם תנועת ביל"ו, האחד ליד באר יעקב, שנקרא לבסוף תלמי מנשה, על שם איש ביל"ו מנשה מאירוביץ', והשני בצפון הנגב, שהוא קיבל לבסוף את השם תלמי ביל"ו.
קומץ המשפחות המייסדות הגיעו למושב במסגרת תנועת "מן העיר אל הכפר" שבה היו חברים נציגי תנועות ההתיישבות. רוב בני המשפחות המייסדות היו ילדי הארץ או ניצולי שואה.
עד הקמת מושב הקבע גרו המתיישבים בפחונים, עיבדו את הפרדסים הנטושים של הערבים, וחילקו את רווחי העבודה ביניהם.
המושב תוכנן והוקם על ידי הסוכנות היהודית והתאחדות האיכרים ועל כן כונה בתחילה מושבה. ולכל נחלה הוקצב סכום כסף במטרה להקים בה משק חקלאי, בנוסף כל מתיישב שילם דמי השתתפות עצמית בסך 3,000 לירות על מנת לשלם על בניית ביתו. באפריל 1954 נחנכו בתי הקבע.
כשנה לאחר הקמת היישוב, הוחלט לספחו באופן אדמיניסטרטיבי למועצה המקומית באר יעקב, ובאופן רשמי היישוב חדל להיות יישוב עצמאי, והוא אינו מופיע ברשימות היישובים. באופן מעשי המשיך היישוב להתקיים כמושב חקלאי, עם ועד וראש ועד, ואף שויך לתנועה התיישבותית. בבחירות המוניציפליות שהתקיימו לאחר מכן, הצביעו תושבי תלמי מנשה למועצה המקומית באר יעקב, והם אף הקימו מפלגה בשם "תם (למען תלמי מנשה)". בהמשך כונתה תלמי מנשה "השכונה החקלאית של באר יעקב".
באוקטובר 1955 נחנך כביש הגישה ליישוב. בשנת 1959 הודיעו תושבי המקום על מעבר לתנועת המושבים בגלל שהתאחדות האיכרים לא סייעה להם בעת מצוקתם הכלכלית.
למתיישבים ניתנה אפשרות לבחור להתפרנס בין שני ענפים חקלאיים: עופות ובקר, או מגידולים חקלאיים. הגידולים הנפוצים בשנותיו הראשונות של המושב היו פירות הדר ומשמשים.
החקלאים הקימו את "אגודת החקלאי תלמי מנשה", אגודה חקלאית שיתופית, על מנת שתייצג אותם מול גופים מסחריים ומנהליים.
בשנות התשעים ובתחילת שנות האלפיים הוקמו הרחבות מגורים על השטחים החקלאיים לטובת צאצאי בעלי הנחלות.