אוחיון נולד בישראל לדוד ומלכה אוחיון, לאחר נישואיו היה אברך בכולל אברכים, לאחר מכן שימש כמשגיח בישיבה לבעלי תשובה בירושלים .
אוחיון הוציא לאור קרוב ל-200 ספרים בעברית בעיקר לציבור החרדי. חלק מספריו תורגמו לאנגלית וליידיש. הוא כתב ספרים בנושאי המועדים ושבתות, ספרי מוסר ואגדות, וספרים העוסקים בחינוך.
הוא מתמקד בספרות ילדים, והתפרסם בעיקר בשל ספריו שהוציא על רבנים גדולי ישראל, כרבי מנחם מנדל שניאורסון - הרבי מליובאוויטש, רבי ישראל אבוחצירא - באבא סאלי, הרב מרדכי אליהו, הרב עובדיה יוסף, הרב שלמה זלמן אוירבך והרב בן ציון אבא שאול. את סדרת המאור הגדול איירו אבישי חן, תמר צייטלין ודן בר לב.
ספריו.
קומיקס.
אוחיון פתח סדרת 'מיני קומיקס'. היא סדרה שבועית שניתן לקנות בכל חנויות הספרים המובחרות. בסדרה יש את סיפוריו דוד החקיין בקומיקס. עד עכשיו: 2 סיפורים במיני קומיקס.
חיים אישיים.
אוחיון נשוי ואב ל-11 ילדים. מתגורר בשכונת פסגת זאב בירושלים.
לורל תאצ'ר אולריך
לורל תאצ'ר אולריך (באנגלית: Laurel Thatcher Ulrich; נולדה ב-11 ביולי 1938) היא היסטוריונית אמריקאית, פרופסורית באוניברסיטת הרווארד, המתמחה בחקר אמריקה הקדומה ובהיסטוריה של נשים. גישתה החדשנית ורבת ההשפעה להיסטוריה תוארה כמחווה ל"עבודתם השקטה של אנשים רגילים" — תפישה שתוארה על ידה ככזו שנועדה "להראות את הקשרים בין אירועים ציבוריים וחוויות פרטיות".
אולריך מתארת את עצמה כפמיניסטית אקטיביסטית וכמורמונית, נושאים בהם עסקה גם בכתיבה בהביאה חוויות אישיות מחייה.
ביוגרפיה.
אולריך נולדה באיידהו. אביה, ג'ון טאצ'ר היה מורה, איש תחזוקה, מחוקק וחקלאי. אימה אליס שידואיי טאצ'ר הייתה עקרת בית. אולריך סיימה תואר ראשון באוניברסיטת יוטה בהתמחות באנגלית ועיתונות והיא זו שנאמה את נאום הפרדה המסורתי בסיום התואר. שנים רבות אחר כך, היא עשתה תואר שני באנגלית במכללת סימונס (1971) ודוקטורט בהיסטוריה באוניברסיטת ניו המפשייר (1980).
בהיותה סטודנטית נישאה לגייל אולריך, סטודנט להנדסה וילדה חמישה ילדים.
נשים שעשו היסטוריה.
במאמר מ-1976 אולריך כללה את הביטוי "well-behaved women seldom make history" - "נשים שמתנהגות כיאות לעיתים רחוקות עושות היסטוריה". ביטוי זה הפך במהרה לוויראלי, צוטט והודפס ברחבי העולם. את הביטוי ניתן לראות מודפס על כרטיסי ברכה, חולצות, ספלים, לוחות, ומדבקות פגוש.
בראיון באוקטובר 2007 סיפרה אולריך איך הציטוט המפורסם קיבל חיים משלו: "זה היה מוזר למצוא את עצמי בתרבות הפופולרית. קיבלתי ללא הרף מיילים בעניין, וחשבתי שזה מצחיק. ואז התחלתי לבחון מאין מגיעים המיילים. פעם מצאתי את עצמי כדמות ברומן, ופעם ראיתי כוכבת טניס לובשת חולצה עם הכיתוב בתחרות שנערכה בווימבלדון. אז כתבתי ספר תחת הכותרת."
הספר אותו כתבה אולריך בכותרת זאת בוחן את הדרכים שבהן נשים עיצבו את ההיסטוריה, בהביאו דוגמאות מחייהן של רוזה פארקס, קריסטין דה פיזאן, אליזבת קיידי סטנטון, הארייט טאבמן, וירג'יניה וולף.
אלגאזי
בית המדרש לרבנים של אמריקה הלטינית
בית המדרש לרבנים של אמריקה הלטינית (בספרדית: Seminario Rabinico Latinoamericano) נקרא גם בית המדרש על שם מרשל מאייר, הוא מוסד ללימודי יהדות ולהסמכת רבנים של היהדות הקונסרבטיבית בבואנוס איירס, ארגנטינה המוכר על ידי כנסת הרבנים. המוסד מיועד להכשרת רבנים, רבות, מנהיגים קהילתיים ואנשי מפתח במקצועות היהדות עבור קהילות בארגנטינה, אורוגוואי, אל סלוודור, אקוודור, בוליביה, ברזיל, הרפובליקה הדומיניקנית, ונצואלה, מקסיקו, פרגוואי, פרו, פוארטו ריקו, צ'ילה, קוסטה ריקה וקולומביה. את המוסד ייסד מרשל מאייר ב-1962, בהשפעתו של אברהם יהושע השל. במאי 1996 זכה המכון בפרס זלמן שזר להוראת יהדות בתפוצות. רקטור המוסד הוא הרב אריאל שְּטוֹפֶנְמָכֵר.
מסלולי הוראה והכשרה.
המוסד כולל מכון ללימודי יהדות, "מדרשת אברבנל" (Instituto Superior de Estudios Judaicos), המקיים תוכנית אקדמית להכשרת רבנים הקרויה על שמו של השל, במסגרתה לומדים המיועדים לרבנות לפחות סמסטר אחד במכון שכטר למדעי היהדות בירושלים ומקיימים קורסים משותפים עם בית המדרש לרבנים באמריקה.
בנוסף מוכשרים במכון חזנים, מוהלים וסופרי סת"ם, גברים ונשים.
במכון נמצאת הספרייה הגדולה ביותר למדעי היהדות באמריקה הלטינית ובה 50,000 כותרים בעברית, אנגלית, ספרדית, צרפתית, גרמנית, איטלקית ויידיש.
פליפה, דוכס פארמה
פליפה, דוכס פארמה (בספרדית: Felipe I de Parma; 15 במרץ 1720 - 18 ביולי 1765), היה בנו של פליפה החמישי, מלך ספרד, ודוכס פארמה בין השנים 1748–1765. תת-השושלת של בית בורבון המתחילה בו נקראת בית בורבון-פארמה.
ביוגרפיה.
פליפה נולד במדריד ב-15 במרץ 1720, לפליפה החמישי, מלך ספרד ואשתו השנייה אליזבטה פארנזה מפארמה. בצעירותו גילה פליפה יותר עניין באמנות מאשר בפוליטיקה, ובשנת 1738 קיבל את התואר "הרוזן השנים עשר של צ'ינצ'ון".
בשנת 1731 ירש אחיו קרלוס את דוכסות פארמה מאימם אליזבטה פארנזה, אשר נותרה הנצר היחיד למשפחת פארנזה. בשנת 1735 הועברה הדוכסות לשליטת קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, בתמורה להעברת ממלכת שתי הסיציליות לשליטת ספרד. בשנת 1748 עם סיום מלחמת הירושה האוסטרית, הועברה השליטה בדוכסות מידי בית הבסבורג לידי פליפה, שהוכתר כ"פיליפו, דוכס פארמה".
בשנת 1757 נחתם הסכם ורסאי בין אוסטריה לצרפת, ובו סוכם שצרפת תסייע לאוסטריה לכבוש מחדש את שלזיה, תמורת העברת ארצות השפלה האוסטריות לפליפה, דוכס פארמה, אולם בשנת 1758 בוטל ההסכם ואוסטריה המשיכה לשלוט בארצות השפלה.
ב-18 ביולי 1765 מת פליפה במפתיע באלסנדריה שבאיטליה, לאחר שליווה את בתו מריה לואיסה מפארמה לג'נובה, בדרכה לספרד, שם התחתנה עם קרלוס, נסיך אסטוריאס. במקומו של פליפה עלה לשלטון בנו פרדיננדו, דוכס פארמה.
משפחתו.
בשנת 1739 התחתן פליפה עם לואיז אליזבת, נסיכת צרפת, בתם של לואי החמישה עשר, מלך צרפת ומריה לשצ'ינסקה, נסיכת פולין, ממנה נולדו לו 3 ילדים:
גרינוויל (טקסס)
גרינוויל היא עיר בצפון טקסס הממוקמת במרכזו של מחוז האנט, כ 45 קילומטרים מדאלאס. זאת העיר הגדולה ביותר של מחוז האנט, ובמפקד האוכלוסין לשנת 2010 מנתה אוכלוסיית העיר 25,557 נפש .
שמה של גרינוויל ניתן לה, על שמו של תומאס גרין, גנרל בצבא טקסס, במהלך מלחמת העצמאות של מקסיקו.
יצחק שורש
יצחק איתמר שורש (בלועזית: Ismar Schorsch; נולד ז' בחשוון תרצ"ו, 3 בנובמבר 1935) הוא רב והיסטוריון יהודי-אמריקני, נגיד בית המדרש לרבנים הקונסרבטיבי בדימוס.
ביוגרפיה.
שורש נולד בהנובר שבגרמניה לרב אמיל שורש, בוגר בית המדרש לרבנים בברסלאו, ולפאני רוטשילד. ב-1938, לאחר ליל הבדולח, נכלא אמיל בבוכנוואלד והמשפחה נמלטה לארצות הברית עם שחרורו. האב קיבל משרת רב בפוטסטאון שבפנסילבניה, ושם גדל הילד. ב-1957 סיים תואר ראשון במכללת אורסינוס שבקולג'וויל, ואז החל בלימודי רבנות בבית המדרש הקונסרבטיבי בניו יורק במקביל לתואר שני בהיסטוריה באוניברסיטת קולומביה אותם השלים ב-1961. כעבור שנה נסמך לרבנות בסמינר. את השנתיים הבאות העביר כקצין דת בצבא האמריקני, בפורט דיקס שליד טרנטון ובקוריאה הדרומית. ב-1967 החל ללמד בסמינר בתקן זוטר, וב-1969 השלים דוקטורט בהיסטוריה יהודית בקולומביה, בנושא התגובה היהודית לאנטישמיות בגרמניה בין 1870 ל-1914, וקיבל משרת מורה מן החוץ במוסד. ב-1975 מונה לדיקאן המסלול לתואר שני בבית-המדרש, וב-1976 קודם למרצה בתקן מלא. ב-1980 מונה לפרופסור מופקד הקתדרה ע"ש הרמן אברמוביץ להיסטוריה יהודית בבית המדרש. תחומי עיסוקו העיקריים כהיסטוריון היו חקר תולדות יהדות גרמניה ובמיוחד התפתחות חכמת ישראל שם. החשוב מבין ספריו הוא "הפנייה לעבר ביהדות המודרנית" מ-1994.
ב-1986 קיבל את משרת נגיד בית המדרש לרבנים, שהנושא אותה הוא מנהיגה הרוחני של היהדות הקונסרבטיבית בפועל. הוא נכנס לתפקיד שלוש שנים לאחר שהסכסוך בן העשור על סמיכת נשים לרבנות הסתיים בהחלטה לקבל מועמדות ובפרישת האגף השמרני בראשות הרב פרופ' דוד הלבני. שורש הגדיר עצמו כ"איש מרכז מיליטנטי" ומיהר להשלים את פתיחת כל המסלולים לנשים. בית המדרש גדל בהיקף ניכר בימיו, וערב פרישתו ב-2006 היו 700 סטודנטים רשומים בכל התוכניות. במקביל, התנועה הקונסרבטיבית עצמה נחלשה מאוד בימיו ואיבדה חברי קהילות רבים לטובת הרפורמים. שורש עמד בחזית המאמץ להגדיר בבהירות את הזרם בימים שבהם העמימות והחתירה למרכז איבדו ממשיכתם: הוא הקים את מועצת הנהגה לטיפול ריכוזי בסוגיות שוטפות וב-1988 היה בין יוזמי מצע 'אמת ואמונה', הפעם הראשונה בה הוצהרו רשמית עמדות אמוניות. ב-1995 ניסח את "ערכי היסוד של היהדות הקונסרבטיבית", ניסיון נוסף להגדיר את יסודות השקפתה שנמנו בשבעה עיקרים. כמו כן, הרחיב מאוד את שיתוף הפעולה עם מוסדות אקדמיים אחרים ומ-1991 קידם תוכנית לימודי יהדות למורים ופעילים קהילתיים בברית המועצות לשעבר.