ביוגרפיה.
אילן מוסקוביץ' נולד וגדל בעכו, בן שני למשפחת עולים מרומניה, שעברו את תלאות מלחמת העולם השנייה. אביו מאיר היה בעל קיוסק בעכו העתיקה, סמוך לבית הקולנוע הערבי "בוסתן", ואימו אנה עבדה כאחות בבית חולים. מוסקוביץ' הוא בוגר המגמה לקולנוע של "קמרה אובסקורה - בית הספר לאמנות" (1989–1992). בשנה שלאחר סיום לימודיו עבד כמתאם ומנהל הפקה במיזמי טלוויזיה שונים, בין השאר עבד עם הבמאים דן וולמן וזאב רווח.
ב-1995 פגש את במאי הקולנוע הישראלי הבינלאומי עמוס גיתאי. מוסקוביץ' שימש כעוזרו האישי בסרטו "דברים", ומאז עד היום (2019) השניים שיתפו פעולה בעשרים ושישה סרטים, רבים מהם סרטי קולנוע באורך מלא שהוצגו בבתי הקולנוע, בכללם "אזור חופשי", "הארץ המובטחת", "עלילה", "כרמל", "קדוש", "התנתקות", "כיפור", "עדן", "קדמה", "יום יום" ו"אנה ערביה", "רבין היום האחרון" ו"רכבת קלה בירושלים" שבהם שימש מוסקוביץ' כיועץ אמנותי וכמלהק ראשי.
ארבעה מהסרטים הללו ("קדוש" (1999), "כיפור" (2000), "קדמה" (2002) ו"אזור חופשי" (2005)), השתתפו בתחרות הרשמית בפסטיבל הקולנוע בקאן. מוסקוביץ' ליהק את הסרט "אזור חופשי", עליו זכתה חנה לסלאו בפרס השחקנית הטובה בפסטיבל הקולנוע בקאן לשנת 2005.
פרט לכך מוסקוביץ' הפיק סרטי תעודה עם עמוס גיתאי, בהם "תפוז", "זירת הרצח", "יומן גולן", "מילים", וכן מיצב וידאו שהוצג במוזיאון הרצליה ובמשכן לאמנות על שם חיים אתר, עין חרוד "הדיור הציבורי של שנות החמישים".
במקביל לעבודתו עם עמוס גיתאי, הקים בשנת 1997 את חברת ההפקות "סינמקס" יחד עם הבמאי דייוויד נוי והצלם יורם עברי, בה הפיק מספר סרטים ביניהם: "אפרסק", "ועכשיו מה?" ו"ארלקינו - מאחורי המסכות".
בשנת 2001 הפיק יחד עם איש התקשורת והעיתונאי דוד גלבוע מספר פרסומות וסרטי תדמית, ביניהם לבנק הפועלים, המשרד להגנת הסביבה, שח"ל, חברת המכוניות פורד והמגבית היהודית המאוחדת.
בשנת 2003, ייסד יחד עם במאי התיאטרון אבי מלכה, את "אימפרו" - הסטודיו למשחק בקולנוע וטלוויזיה. בשנת 2008, הפיק את הסרט העלילתי "לאן נעלם משה אבגי?" בבימויו של אבי מלכה - הסרט הראשון באורך מלא, שהופק על ידי בית ספר למשחק בישראל, ושכל התפקידים המרכזיים בו מגולמים על ידי תלמידי השנה השלישית של הסטודיו.
ב-2009 הפיק את הסרט התיעודי "השגרירים" בבימויו של טל אגסי עבור ערוץ 8.
ביחד עם ערן פז הפיק את הסרט התיעודי "ירמיהו" בבימויו של פז. הסרט זכה בפרס הבימוי לסרט התיעודי בפסטיבל ירושלים 2010.
בשנת 2013 יחד עם דן ברונפלד ביים והפיק עבור ערוץ 8 את הסרט "סיפור אפולוני" העוסק באדם שבחר לחיות בשולי החברה ומתגורר מזה כארבעים שנה במערה. הסרט השתתף בפסטיבלי קולנוע תיעודי רבים ברחבי תבל: AFI Docs, סילברדוקס וFull Frame וכן בפסטיבל ירושלים, גוואנגז'ו סין וכן בפסטיבל סלוניקי ביוון.
מוסקוביץ' ביים את הסרט התיעודי "ניקוי אורוות", העוסק בעיר הולדתו עכו.
בשנת 2017 הפיק את סרט הקולנוע "אוויר קדוש" בבימויו של שאדי סרור. הסרט מספר על צעיר ערבי מנצרת, שאינו מצליח להגיע לכדי סיפוק ומימוש ומחליט למכור אוויר קדוש בבקבוקים לצליינים המגיעים לביקור בארץ הקודש. הסרט השתתף בתחרות הרשמית בפסטיבל הסרטים טרייבקה בניו יורק ובעוד עשרות פסטיבלים ברחבי העולם. הסרט זכה בפרס מטעם תא מבקרי הקולנוע הבינלאומי ע"ש פיפרסקי בפסטיבל הסרטים בירושלים. הסרט נרכש להפצה בארצות הברית על ידי חברת ההפצה סמואל גולדווין ונמכר לשידור באמזון פריים ארצות הברית.
ב-2015 ליהק את סרט הקולנוע "רבין היום האחרון", בבימויו של עמוס גיתאי. הסרט מתאר את הנסיבות שהובילו לרצח יצחק רבין. הסרט השתתף בתחרות הרשמית בפסטיבל הסרטים של ונציה 2015, כמו גם בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו, 2015.
בשנת 2018 היה היועץ האמנותי והמלהק של הסרט "רכבת קלה בירושלים" סרטו של עמוס גיתאי שהשתתף בפסטיבל ונציה.
כיום עובד (2019) על "איש החזיר", סרט תיעודי בבימויו בהפקה בריטית שיעסוק במגדל חזירים מתבודד בגבול אנגליה-ווילס. סרט זה הוא השלישי בטרילוגיה של סרטים אותם הפיק וביים, העוסקים בדמויות החיות בשולי החברה.
מוסקוביץ' עבד עם השחקנים הישראלים מוני מושונוב, יעל אבקסיס, חנה לסלאו, משה איבגי, חנה מרון, קרן מור, יוסף אבו ורדה, ג'וליאנו מר, רונית אלקבץ, אסי דיין, ליא קניג, שמואל קלדרון, לירון לבו, אורי קלאוזנר ועמוס לביא.
הוא עבד עם השחקנים הבינלאומיים ז'אן מורו, ז'ולייט בינוש, נטלי פורטמן, כרמן מאורה (המשחקת בסרטיו של אלמודובר), סמנתה מורטון, אן פריו ("ניקיטה"), חנה שיגולה ורוזמונד פייק.
אילן מוסקוביץ נשוי לעורכת הדין ארפי שוטיגיאן; הוא אב לשלוש בנות.
אבי מלכה
אבי מלכה (נולד ב-3 באוגוסט 1966) הוא במאי תיאטרון וקולנוע ומורה למשחק.
ביוגרפיה.
מלכה נולד בעכו. ביים עשרות הפקות לתיאטרון, ביניהן "נשף מסכות" (התיאטרון העירוני חיפה), "מען לא ידוע", "חוות החיות" (תיאטרון הקיבוץ), "החדר של ורוניקה" (התיאטרון הלאומי הבימה), "סוג'וד", "דממה" (צוותא, פרס התיאטרון הישראלי), ועוד.
זוכה פרס הבמאי המצטיין בפסטיבל עכו (קפה הפוך, באין מלחמה), זוכה הפרס הראשון בפסטיבל חיפה להצגות ילדים ("ססגוניה", 1993).
ביים ולימד בבית צבי, במכללת סמינר הקיבוצים (משחק ובימוי) ובסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין. מתמחה בהוראת טכניקה. בשנת 2003, יסד את "אימפרו - הסטודיו למשחק בקולנוע טלוויזיה ותיאטרון", והוא מנהל אותו מאז, במקביל לעשייתו האומנותית.
בנוסף ביים מלכה את הצגות הילדים "מוכרת הגפרורים הקטנה", "בגדי המלך החדשים", "כספיון", "הפיל שרצה להיות הכי", ״הילד שאהב את הירח״, "מי שטוב לו ושמח כף ימחא - שירי משחק של דתיה בן דור", ועוד.
בשנת 2008 ביים והפיק את סרטו העלילתי הארוך הראשון "לאן נעלם משה אבגי?". הסרט, שהופק על ידי חברת ההפקות שלצד הסטודיו, הוא הסרט הראשון באורך מלא, שהופק על ידי בי"ס למשחק בישראל, ושכל התפקידים המרכזיים בו מגולמים על ידי תלמידי השנה השלישית של הסטודיו. הסרט זכה בתמיכה מאת קרן הקולנוע הישראלי.
בשנת 2009 ביים והפיק את סרטו העלילתי השני "סיפור שנגמר בחתונה". כמו כן הפיק את הסרטים העלילתיים באורך מלא: "חומר נפץ" (בבימויו של מיטקו בוזקוב), "רדיקל" (בבימויו של עומר רייס), ואת הסרט התיעודי "השגרירים" (בבימויו של טל אגסי). בשנת 2010 הפיק את סרט הקולנוע "מונית לילה" (בבימויו שדל טל אגסי), ואת הסרט "נטישה" (בבימויו של יהושע סובול). בשנת 2011 הפיק את הסרט "המאבק 16" (בבימויו של רוני גאמר). בשנת 2012 הפיק את הסרט "אנטי וירוס" (בבימוי של אלון נוימן).
בסוף שנת 2009 יסד את תחרות הקולנוע הישראלי הקצר "אימפרואקשן", בשיתוף סינמטק תל אביב, והוא משמש כמנהלה האמנותי וכמפיק הראשי שלה. נכון ל-2018, הופקו כמאתיים ועשרים סרטים ישראלים קצרים במיוחד עבור התחרות. חלק מהם השתתפו וזכו בפסטיבלים נוספים בארץ ובעולם.
ב-2011 מונה למנהל האמנותי של "פסטיבל תיאטרון קצר" בצוותא. וניהל אותו עד 2013.
ב-2017 השתתף בתפקיד הגברי הראשי בסרטה של לימור שמילה, "מונטנה".
134340 פלוטו
דוד שלוש
הרב דוד חיים שלוש (י' בטבת ה'תר"ף, 1 בינואר 1920 - 8 ביוני 2016, ב' בסיוון ה'תשע"ו) היה רבה הראשי של נתניה במשך כ-63 שנה, מחברם של ספרים רבים בהלכה ובמקרא.
ביוגרפיה.
נולד במרוקו, לרבי יוסף שלוש בעת שזה שהה שם כשד"ר מטעם עדת המערבים בירושלים, ונקרא על שם סבו, רבי דוד שלוש, שכיהן כראש ישיבה במרקש. בהיותו בגיל שנה סיים אביו את שליחותו וחזר לארץ עם משפחתו לביתם שבעיר העתיקה, שם שימש בתפקיד האב"ד ומראשי הקהל בעיר. אמו למדה במחזורים הראשונים של בית הספר אוולינה דה רוטשילד. אחיו הצעיר היה הרב אברהם שלוש, רבה של העיר כפר סבא. אחותו אביגיל הייתה נשואה לרב נסים עזראן ובתה צביה נישאה לרב מרדכי אליהו. הוא נשא את דינה, בתו של הרב מאיר ועקנין שהיה אב"ד טבריה.
הרב שלוש למד בישיבת פורת יוסף בעיר העתיקה, לצד הרבנים עובדיה יוסף, חיים דוד הלוי (לימים מחותנו), ציון לוי ובן ציון אבא שאול. הרבנים שהשפיעו עליו במיוחד היו, אביו, הרב עזרא עטיה והרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל.
בשנת 1947 התמנה לרב שכונת רוממה בירושלים. בשנת 1950 נשלח הרב שלוש לצרפת להיות רבם של מחנות העולים, לטפל בבעיות הלכתיות ולהדריכם לעלות לארץ ישראל. בשובו ארצה חזר לכהן כרב שכונת רוממה.
בשנת תשי"ג נשלח על ידי הראשון לציון הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל לשמש כרבה הראשי של העיר נתניה. הוא נבחר לתפקיד ושימש כרבה של העיר עד יום פטירתו.
בשנת ה'תשל"ח, התמודד מול הרב שלום משאש על משרת הרב הראשי לירושלים, והפסיד בהתמודדות זו. בשנת ה'תש"ם היה מועמד לאחד מחמשת המושבים הספרדיים של מועצת הרבנות הראשית, אך הגיע למקום השישי ולא נבחר. בשנת ה'תשמ"ג עם היבחרו של הרב מרדכי אליהו לרב ראשי לישראל, נכנס הרב שלוש למועצת הרבנות הראשית. כעשר שנים היה חבר במועצת הרבנות הראשית והשפיע מאוד בעניינים הלכתיים בעת ההיא. באמצע שנות ה-80 פרסם את גישתו המקלה יחסית לעולים מאתיופיה, הפוטרת אותם מהליך גיור לחומרא כי הם יהודים במקורם. למרות מאבקו לקבלת החלטה ברוח זו, מועצת הרבנות הראשית התנגדה לכך, אך אישרה לו לערוך רישום נפרד עבורם בנתניה. הרב שלוש בנה אילן יוחסין של כל המשפחות המיוחסות על פי עדויות הקסים, ומאז ועד היום משמש אילן זה לבדיקת יהדותה של קהילה זו.
הרב שלוש כיהן כרב בית הכנסת "זכור לדוד" (הקרוי על שם סבו שהיה ראש ישיבה בעיר מרקש שבמרוקו), שבמרכז נתניה.