מטופל משתחרר מאשפוז כאשר מצבו הרפואי מאפשר זאת ובכפוף לשיקולים רלוונטיים אחרים, כמו קיום יעד מתאים לשהותו לאחר השחרור.
קבלה לאשפוז.
קיימים שני מסלולים לקבלת אדם לאשפוז:
לאחר קבלתו לאשפוז עשוי מטופל להיות מועבר בין מחלקות אשפוז שונות בתוך בית החולים. כך, פצוע תאונת דרכים עשוי להיות מועבר מהמחלקה לרפואה דחופה לחדר הניתוח, ממנו ליחידה לטיפול נמרץ ומשם למחלקת אשפוז, ולאחר מכן יועבר למחלקת שיקום. משם יישלח לביתו או יועבר לבית חולים לחולים כרוניים.
במקרים מסוימים ישהה מטופל במחלקה לרפואה דחופה בלבד, אך שהותו שם תוגדר כאשפוז.
אשפוז בהסכמה ובכפייה.
אשפוז של מטופל נעשה בדרך כלל בהסכמתו. אדם המופנה לאשפוז (או הוריו במקרה של קטין, או האפוטרופוס שלו, אם מונה לו כזה) נדרש לתת את הסכמתו לכך בכתב.
בישראל מפרט חוק זכויות החולה את התנאים למתן טיפול רפואי לאדם, לרבות במסגרת אשפוז, כאשר הוא איננו מסוגל להביע את דעתו בנדון - למשל כאשר מדובר בחולה חסר הכרה.
במקרים מסוימים מאושפזים מטופלים גם אם הם מתנגדים לכך:
מיטות אשפוז.
לכל מוסד רפואי בישראל המורשה לאשפז חולים קיים תקן מיטות אשפוז הנקבע על ידי משרד הבריאות והוא נדרש לעמוד בו.
מספר המיטות לאשפוז כללי ל-1,000 נפש בישראל ירד בהדרגה בשנים האחרונות, מ-2.223 בשנת 2000 ל-1.83 בשנת 2015.
בישראל קיימת מצוקה של מקומות אשפוז ומחלקות אשפוז מלאות לרוב ב-100% מקיבולתן ויותר. בחודשי החורף עולה בדרך כלל מספר המטופלים הנזקקים לאשפוז. אז גוברת מצוקת האשפוז, והמחלקות נדרשות לפתרונות ארעיים שונים להלנת המאושפזים, אשר עלולים לפגוע בפרטיותם ובכבודם.
מימון האשפוז.
בית חולים זכאי לקבלת תשלום עבור ימי אשפוז. בישראל ניתן המימון על ידי המדינה, קופת חולים או על ידי המטופל עצמו (במקרים של מי שאינם תושבים), לפי העניין.
חוק ביטוח בריאות ממלכתי והתקנות שהותקנו לפיו מגדירים את תנאי הזכאות שבכפוף להם על קופת חולים לממן את ימי האשפוז של אדם.
בישראל קיים תעריף ממשלתי הנקבע על ידי משרד הבריאות לתשלום עבור ימי אשפוז במחלקות שונות.
טומי מקינן
טומי אנטרו מקינן (בפינית: Tommi Antero Mäkinen, נולד ב-26 ביוני 1964) הוא נהג מרוצי ראלי פיני, שזכה 4 פעמים רצופות באליפות העולם בראלי (1996-1999). כל ארבע האליפויות הושגו בקבוצת מיצובישי. במהלך השנים ניצח 24 מרוצים, מקום חמישי בכל הזמנים.
בשנת 2015 מונה למנהל קבוצת המרוצים של טויוטה המתחרה באליפות העולם בראלי. בסיום עונת 2020 פרש מהתפקיד.
קריירת מרוצים.
מקינן השתתף לראשונה בראלי פינלנד, שהיה חלק מאליפות העולם בראלי, בשנת 1987 אך לא הצליח לסיים את המרוץ. עד לשנת 1994 לקח חלק באליפות באופן חלקי. באותה שנה ניצח לראשונה את הראלי הפיני, כשהוא נוהג בפורד אסקורט. עונת 1995 הייתה הראשונה בה התחרה באופן מלא בקבוצת מיצובישי ראליארט. את עונתו השנייה בקבוצה פתח עם צמד ניצחונות בשוודיה ובראלי הספארי שנערך בקניה. שלושה ניצחונות נוספים במהלך העונה הקנו לו את תואר האליפות הראשון, כשנותרו עוד שני מרוצים לסיום העונה. בשלוש העונות הבאות הצליח לשמור על התואר ובשנת 1998 זכה עם מיצובישי גם באליפות היצרנים. באותה שנה יצא משחק הווידאו "ראלי טוני מקינן".
עונת 2000 נפתחה בניצחון במונטה קרלו. היה זה הניצחון היחיד שהשיג באותה עונה. בסיומה איבד את תואר האליפות לנהג פיני אחר, מרקוס גרונהולם. באותה שנה הוציאה מיצובישי גרסה מיוחדת לדגם הלאנסר איוו, שנשאה את שמו של מקינן. בדגם זה עיצוב החזית הקדמית של הרכב היה שונה. חלק מהרכבים נצבעו בצבעי אדום ולבן, בדומה למכוניתו של מקינן.
מקינן המשיך להתחרות עבור מיצובישי עד לסיום עונת 2001, אז עבר להתחרות עבור סובארו. גרנד פרי מונטה קרלו בשנת 2002, מרוץ הבכורה בקבוצה החדשה, היה הניצחון הראשון של מקינן עבור סובארו. בדיעבד התברר שזהו גם הניצחון האחרון בקריירה. במהלך העונה נאלץ לפרוש משבעה מרוצים מתוך הארבעה עשר. את העונה סיים במקום השמיני. את עונתו השנייה בקבוצה סיים באותו המקום. לאחר סיום העונה הודיע על פרישה.
במהלך השנים השתתף מקינן מספר פעמים במרוץ האלופים. בשנת 1990 סיים במקום השני, כסגנו של סטיג בלומקוויסט. בשנת 1999 זכה בתחרות גביע האומות כחלק מהנבחרת הפינית וסיים במקום השני במרוץ אלוף האלופים. שנה לאחר מכן זכה בתואר לאחר שניצח את מרקוס גרונהולם בגמר.
לאחר הפרישה הקים את חברת "טומי מקינן רייסינג" העוסקת בבניית רכבים לתחרויות ראלי וציוד עזר לנהגים.
מנהל קבוצה.
טויוטה הייתה פעילה באליפות העולם בראלי במהלך שנות השמונים והתשעים, אך פרשה מהתחרויות בסיום עונת 1999. בינואר 2015 הודיעה החברה על כוונתה לשוב לאליפות בשנת 2017. חצי שנה לאחר מכן החתימה החברה את מקינן כמנהל הקבוצה החדשה. בעונת 2018 זכתה הקבוצה באליפות היצרנים לראשונה מאז 1999. בהמשך זכתה הקבוצה פעמיים באליפות הנהגים (2019, 2020). בסיום עונת 2020 פרש מהתפקיד והוחלף על ידי יארי-מאטי לאטוולה.
קוגרף
בתורת הגרפים, קוגרף הוא גרף הנוצר מקודקודים בודדים על ידי הפעלות של איחוד זר ואופרטור הגרף המשלים (גרף שיש בו קשת אםם אין קשת בגרף המקורי).
דוגמאות לקוגרפים הם גרפים מלאים וגרפי טורן.
הגדרה.
נגדיר באופן רקורסיבי:
תכונות.
היותו של גרף קוגרף שקולה לתכונות הבאות:
אנטוניטה, דוכסית בראונשווייג-וולפנביטל
יוזיאס, נסיך סקסוניה-קובורג-זאלפלד
יוזיאס, נסיך סקסוניה-קובורג-זאלפלד (בגרמנית: Josias von Sachsen-Coburg-Saalfeld; 26 בדצמבר 1737 - 26 בפברואר 1815), היה גנרל בצבא האוסטרי במהלך המלחמות הנפוליאוניות.
ביוגרפיה.
יוזיאס נולד ב-26 בדצמבר 1737 בקובורג, לפרנץ יוזיאס, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד ולאנה סופיה משוורצבורג-רודולשטדט, בתם של לודוויג פרידריך הראשון, נסיך שוורצבורג-רודולשטדט ואנה סופיה מסקסוניה-גותה-אלטנבורג. בצעירותו התחנך יוזיאס על ידי יוהאן אוגוסט פון שנפלד וקספר פון ברביסדורף, והשתלם בשפות ובמדעים. בשנת 1755 ליווה יוזיאס את אחותו שרלוטה סופיה, נסיכת סקסוניה-קובורג-זאלפלד בדרכה לחתונתה עם לודוויג, דוכס מקלנבורג-שוורין, ולאחר מכן ביקר ברוסטוק, מגדבורג, הנובר ודרזדן.
באותה שנה ליווה יוזיאס את אחותו פרדריקה קרולינה, נסיכת סקסוניה-קובורג-זאלפלד לחתונתה עם קרל אלכסנדר, מרקיז ברנדנבורג-אנסבך בווינה, ומונה על ידי הקיסרית מריה תרזה לריטמייסטר בצבא הקיסרי. יוזיאס השתתף במלחמת שבע השנים, ונלחם בקרב לובוסיץ. בשנת 1757 הוא לחם בקרב על פראג, ולאחר מכן לחם בקרב קולין. לאחר מכן הוא לחם בקרב ברסלאו, ובשנת 1758 הוא נפצע בידו. בשנת 1759 הוא מונה על ידי הזוג הקיסרי למפקד רגימנט של קירסירים - אנסבך, ולאחר מכן השתתף תחת פיקודו של פילדמרשל פון לאודון בקרב ליגניץ וכיבוש שוויידניץ.
ב-30 ביולי 1766 הועלה יוזיאס לדרגת גנרל מיור, וב-1 במאי 1773 הועלה לדרגת פלדמרשל-לוטננט. בין השנים 1778–1788, הוא היה מפקד העיר ברטיסלבה, ובשנת 1785 הוא מונה למושל הכללי של גליציה ובוקובינה. ב-22 באוגוסט 1786 הוא הועלה על ידי הקיסר יוזף השני לדרגת גנרל חיל הפרשים.
במהלך המלחמה ההבסבורגית-עות'מאנית (1788–1791) שפרצה בשנת 1788 פיקד יוזיאס על קורפוס תחת פיקודו של פון לאודון, והשתתף בכיבוש מולדביה, לכידת חוטין בבסרביה, ובניצחון הגדול בקרב פוקשאן תחת פיקודו של אלכסנדר סובורוב. לאחר הניצחון בקרב רימניק תפס יוזיאס את חלקה הגדול של ולאכיה, כולל בוקרשט, והתקבל בברכה על ידי האוכלוסייה.
בתקופת כיבושה של מולדביה פגש יוזיאס את תרזה שטרופק, וב-24 בספטמבר 1789 התחתן עמה בעיר רומאן, ונולד לו ממנה בן בשם פרידריך. ב-25 באוגוסט 1808 קיבל פרידריך תואר אצולה מפרנץ הראשון, קיסר אוסטריה, וב-17 בפברואר 1853 נתן לו ארנסט השני, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה את התואר "פרייהר פון רומאן", הקרוי על שם מקום הולדתו.
בשנים 1793 ו-1794 פיקד יוזיאס על הצבא בארצות השפלה האוסטריות במהלך המערכה בפלנדריה. בשל ניצחונו בקרב נירווינדן במרץ 1793, חזר האזור לשליטה אוסטרית. לאחר מכן הוא פלש לצרפת, וכבש את הערים קונדה, ואלנסיין, לה קוסנוי ולנדרסייה. עם זאת, בשל מצוקה קשה, בין היתר בעקבות הפירוד בקרב כוחות בעלות הברית, הוא סבל משורת מפלות קלות מול הצבא המהפכני על הסמבר, ולאחר מכן ספג תבוסה מכריעה בקרב פלרוס.
לאחר מכן הוא נטש את בלגיה, שהדיפלומטים ההבסבורגיים כבר החליטו לוותר עליה. בשל כעסו על כך וביקורתו הגלויה נגד מדיניותו של הברון תוגוט, התפטר יוזיאס מתפקידו כמפקד העליון (רוזן קלרפייט מילא את מקומו) ופרש לקובורג, שם מת מאוחר יותר ב-26 בפברואר 1815.
יחסי ארצות הברית–יפן