לאורך כל הסדרה, פאלמר, כנשיא ארצות הברית, ממלא לעיתים קרובות תפקיד שמתגלה כחיוני, בפעילויותיה המוצלחות של היחידה לסיכול טרור (CTU). פאלמר נתפס כמנהיג טוב שמקבל החלטות קשות ללא היסוסים רבים. במספר הזדמנויות, התערבותו כנשיא והשימוש שלו בסמכויותיו הנשיאותית עוזרות ליחידה ללוחמה בטרור.
תגובות והשפעות.
פרסים ומועמדויות.
הייזברט היה מועמד לפרס גלובוס הזהב, לפרס סטלייט ולשלושה פרסי NAACP על גילום דמותו של פאלמר. בסקר של בלוקבסטר, פאלמר נבחר לנשיא האהוב ביותר בקולנוע ובטלוויזיה בקרב המשיבים. גולשי אתר האינטרנט TV.com בחרו בו בתור הנשיא הטלוויזיוני שהם הכי היו רוצים לראות בחדר הסגלגל.
בחירתו וכהונתו של הנשיא ברק אובמה.
בעונה הראשונה של הסדרה (ששודרה בין נובמבר 2001 למאי 2002), הסנטור האפרו-אמריקאי דייוויד פאלמר מתמודד בבחירות על תפקיד נשיא ארצות הברית, זוכה בבחירות בפרק הזמן שבין עונות 1 ו-2 (שהחלה באוקטובר 2002), והופך לנשיא האמריקאי השחור הראשון אי פעם. בשנת 2008, כ-8 שנים מאוחר יותר, ברק אובמה הופך לנשיא האמריקאי השחור הראשון. פרשנים פוליטיים רבים, ואף דניס הייזברט עצמו, טענו כי האופן בו הייזברט גילם את דמותו של פאלמר איפשרה לצופים רבים להרגיש נוח יותר עם הרעיון של נשיא אפרו-אמריקאי, וכתוצאה מכך ייתכן שסייעו לקמפיין הפוליטי של אובמה, שנבחר לנשיא ה-44 של ארצות הברית ב-4 בנובמבר 2008, והיה לנשיא ארצות הברית האפרו-אמריקאי הראשון. פרשנים קראו לתופעה זו "אפקט פאלמר", בניגוד לאפקט בראדלי. בתוכנית "הדיילי שואו" ששודרה ב-4 ביוני 2008, העיר המנחה ג'ון סטיוארט (בהתייחסות ברורה לדייוויד פאלמר) שברק אובמה, בזמנו - עדיין מתמודד בפריימריז של המפלגה הדמוקרטית, יהיה המועמד האפרו-אמריקאי הראשון לנשיא ארצות הברית "מאז העונה הראשונה של 24".
העונה השלישית של הסדרה (ששודרה בין אוקטובר 2002 למאי 2003) סובבת סביב קמפיין בחירתו מחדש של הנשיא דייוויד פאלמר. במהלך עימות טלוויזיוני, ג'ון קילר, יריבו של פאלמר, מאשים אותו בהתרועעות "עם אנשים בעלי אופי מוסרי מפוקפק", בהתייחסות למערכות היחסים הרומנטיות שלו עם הדמויות שרי פאלמר ואן פקארד. האשמות דומות הופנו כלפי ברק אובמה, במהלך קמפיין הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008, בהתייחסות להתחברות שלו עם ג'רמיה רייט. קילר גם מציין את חוסר ההצלחה של פאלמר בתחום התעסוקה, שזו גם הביקורת העיקרית כלפי תקופת נשיאותו הראשונה של אובמה, ואחד מהנושאים שעלו במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2012. בהמשך העונה, פעיל פוליטי בשם אלן מיליקן מאיים לטרפד את הצעת החוק של פאלמר בתחום הבריאות, בדומה למאבק של אובמה לחקיקת חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה בשנת 2010.
FineReader
קלואי אובראיין
קרלוס ברנרד
קטיה בודנובה
שרי פאלמר
וויין פאלמר
ויקטור דרייזן
קית' פאלמר
ניקול פאלמר
סנדרה פאלמר
הנשיא פאלמר
דיוויד פאלמר
פיוטר שימניאק
פיוטר פאוול שימניאק (Piotr Pawel Szymaniak;
28 ביוני 1911 - 18 באוגוסט 1967) היה אדריכל פולני שהתפרסם בעיקר הודות לתכנון תחנות הרכבת בוורשה ובכלל זה התחנה המרכזית.
ביוגרפיה.
שימניאק נולד בוורשה. ב-1930 החל את לימודי האדריכלות בפקולטה לאדריכלות באוניברסיטה לטכנולוגיה בוורשה יחד עם ארסניוש רומנוביץ שהפך בהמשך לשותפו המקצועי. ב-1934 השתלב במקצוע במשרד אדריכלים מקומי. ב-1938 זכה עם חברו רומנוביץ ועם חבר שלישי, לתכנן את הביתן הפולני לתערוכה העולמית שהתקיימה שנה לאחר מכן בניו יורק. באותה שנה השלימו את עיצובה של מסעדה בזאקופנה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה והכיבוש הגרמני, עבדו השניים ברשות הרכבות הגרמנית בורשה ותכננו בין השאר את תחנת הרכבת המרכזית של העיר. ב-1944 הועבר שימניאק למחנה כפייה נאצי בברלין שם עבד במשרד התכנון של רשת הרכבות הגרמנית.
לאחר המלחמה, הצטרפו רומנוביץ ושימניאק למאמץ הלאומי ועבדו על חידוש העיר שנהרסה כמעט כליל במהלך המלחמה. ב-1946 זכו השניים בפרס הראשון בתחרות לתכנון התחנה המרכזית של העיר. הפרויקט נבנה בסוף רק בתחילת שנות השבעים והושלם ב-1976, אך עד אז תכננו את שאר שבע התחנות לאורך הקו. במקביל תכננו גם מספר מבנים שאינם קשורים לתחום הרכבות, כמו מרכז לספורט ימי עבור ימק"א ומתחם מגורים (שניהם בורשה).
ב-1967 נפטר לפתע שימניאק ורומנוביץ המשיך לעבוד, תוך שהוא מתמקד בהמשך השלמת פרויקט תחנות הרכבת וכן כיועץ בתחום תכנון מתקני רכבות בפולין ובשאר מדינות באירופה.
בניין התחנה המרכזית בורשה (ורשאבה צנטראלנה) שנחנך ב-1976 לאחר עיכובים רבים, הוא נקודת ציון עירונית בבירת פולין ומרכז תחבורתי המשלב תחנות רכבת ארציות ופרבריות. מאז זכייתם בתחרות, עברה התוכנית שינויים משמעותיים, אך העיצוב הסופי נותר נאמן להצעה האחרונה שהספיקו השניים להציג, קודם לפטירתו של שימניאק. מאז פתיחתה חלו מספר שינויים בבניין, אך הם לא פגעו בצורתו החיצונית. עליית ערך הקרקע במרכז העיר הביא ליוזמות להריסת הבניין, אך התחזקות המודעות למורשת האדריכלית הפולנית פסלו את היוזמות והבניין נחשב היום לאחד מהמבנים הייצוגיים ביותר לאדריכלות הפולנית של המאה העשרים.
תדריכון
טיוטוריאל
בעיית שלושה גופים
באבא ג'ון
באבא ג'ון הוא סרט קולנוע ישראלי מסוגת דרמה, בבימויו של יובל דלשד, שיצא בשנת 2015. הסרט זכה בפרס אופיר לסרט הטוב ביותר וייצג את ישראל בפרס אוסקר בקטגוריית הסרט הזר הטוב ביותר, אולם לא העפיל למועמדות בקטגוריה.
הסרט עוסק במשפחת עולים ממוצא איראני, המנהלת משק חקלאי לגידול תרנגולי הודו. הסרט עוסק בקונפליקט בין אב המשפחה לבין בנו, המסרב להמשיך את מסורת המשק המשפחתי.
הסרט הוא הראשון בבימויו של דלשד. הוא הוקרן בהקרנת בכורה עולמית בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ב-2015 וכן ב-27 פסטיבלים נוספים ברחבי העולם.
עלילת הסרט.
העלילה מתמקדת בשלושה דורות למשפחה במושב חקלאי בדרום הארץ בו כל התושבים הם עולים מאיראן. למשפחה לול תרנגולי הודו אותו מנהל אב המשפחה יצחק (נוויד נגהבאן) הדורש מבנו בן ה-13, מוטי (אשר אברהמי), לקבל את העסק המשפחתי ולהמשיך בניהול הלול כפי שנדרש היה מיצחק לרשת את הלול מאביו.
מוטי מתעניין בתחום המכניקה של כלי רכב ואינו מתחבר לעבודות הלול המשפחתי, דבר הגורם לקונפליקט בקרב המשפחה אשר מתעצם במהלך ביקור של הדוד, דריוש (פריבורז דויד דיאן) אשר חי באמריקה לאחר שמרד באביו השמרן.
אם המשפחה הפסיבית (ויז אליוט ספאבי) מנסה לגשר על הפערים הנוצרים בין בני המשפחה.
הקרנות בבתי קולנוע בישראל.
על פי דו"ח שפרסם אמציה סמקאי, יו"ר עמותת "בצדק", במהלך שנת 2015 צפו בסרט זה 105,020 צופים, בבתי קולנוע ברחבי הארץ.
בעיית שלושת הגופים (ספר)
בעיית שלושת הגופים (בסינית פשוטה: 三体, פין-יין: Sān tǐ, תרגום: "שלושה גופים") הוא ספר מדע בדיוני של הסופר הסיני ליו צשין. הספר הוא ראשון בטרילוגיה המכונה "זכרו את עבר כדור הארץ" אך קוראים סינים רבים מכנים את כל הסדרה בשם הספר הראשון. הכותרת מתייחסת לבעיית שלושת הגופים, בעיה במכניקה המבקשת לתאר את תנועתם ההדדית של שלושה גופים תחת השפעתו של כוח המשיכה. הספר פורסם ב-2008 והפך לספר המדע בדיוני הפופולרי ביותר בסין.
ב-2014 תורגם לאנגלית על ידי הסופר קין ליו תחת הוצאת TOR. באותה שנה היה מועמד לפרס נבולה עבור הרומן הטוב ביותר וזכה ב-2015 בפרס הוגו.
ג'ודיקה
ג'וני ואבירי הגליל
ג'וני ואבירי הגליל היא סדרת טלוויזיה ישראלית מסוגת דרמה קומית שעלתה לשידור ב-2 בספטמבר 2015 בערוץ yes DramaHD, זכתה להצלחה רבה ולמיליוני צפיות, ואף נמכרה לשידור לערוץ 4 הבריטי ולאדפטציה לערוץ VOX הגרמני. הסדרה עוקבת אחרי ארבעה חברי ילדות שחוברים יחדיו ופותחים משרד ליווי לנשים בלבד. משרד הליווי זוכה להצלחה גדולה בגליל ומשנה את חיי הגיבורים, המתמודדים עם משמעות היותם ג'יגולואים, וכן את חיי הקרובים אליהם.
יוצרי הסדרה הם דני רוזנברג, שגם ביים אותה, ותום שובל, ומככבים בה עוז זהבי, אושרי כהן, יוסף סוויד ויואב לוי בתור נערי ליווי, וכן ג'וי ריגר, מלי לוי, נועה קולר, יפתח קליין, אוולין הגואל ושמיל בן ארי.
עלילה.
ג'וני (עוז זהבי) שב מסין לביתו במושב ב לאחר מות אביו כדי לקחת אחריות על אחותו המתבגרת חלי, על העסק המשפחתי הכושל ועל חייו. הוא שואף להזניק קדימה את מכוורת הדבש המשפחתית, אך בעקבות רצף של טעויות מגלה כי במכוורת לא נמכר דבש בוטיק אלא סקס בוטיק. הגילוי המטלטל עומד לשנות את חייו וחיי הסובבים אותו.
קישורים חיצוניים.
מידע וכתבות:
ביקורות:
Under the Bridge
Under the Bridge הוא סינגל של להקת הרוק פאנק האמריקאית רד הוט צ'ילי פפרז, ויצא ב-24 בספטמבר 1991 כסינגל שני מתוך האלבום החמישי של הלהקה, "Blood Sugar Sex Magik". הסולן אנתוני קידיס חיבר את המילים כדי להביע תחושותיו בעת הכתיבה, שכללו בדידות וייאוש, וכמו כן לתת את דעתו בנוגע לשימוש בחומרים נרקוטיים והשפעתם על חייו.
בהתחלה, קידיס לא התעניין בחשיפת השיר לחבריי הלהקה, רק עד שהמפיק ריק רובין הפציר בו לעשות כן. חבריי להקתו של קידיס ראו בשיר פוטנציאל רב וחיברו לו לחן. השיר הפך במהרה להצלחה, וטיפס למקום השני ברשימת הבילבורד הוט 100. מאוחר יותר קיבל תואר פלאטינום מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי. לאחר יציאת הקליפ, הפך השיר להצלחה משגשגת כאשר הושמע פעמים רבות בערוץ MTV שלבסוף זיכה אותו בפרס בחירת הקהל מטעם ערוץ זה. "Under the Bridge" אפשר ללהקה להיכנס לתחום המיינסטרים. דייוויד פרייק מהמגזין רולינג סטון מסר כי השיר "באופן מפתיע בעט בלהקה כלפי מעלה אל עשרת הטובים",