המחלה העיקרית הנגרמת על ידי פטריות היא ריקבון. הפתוגנים העיקריים הגורמים לריקבון השורשים ונוף העץ הם: "Phellinus nigrolimitatus", "Inonotus tomentosus", "Flammula Alnicola", "Coniophora puteana", ומינים מהסוג Armillaria. ריקבון גזע נגרם לעיתים קרובות על ידי "Phellinus pini", "sanguinolentum Haematostereum", "Echinodontium sulcatum" ו-"Amylostereum chailletii". הצמח הטפיל "Arceuthobium microcarpum" משתמש כאשוחית אנגלמן כצמח מארח, אבל רק בקצה הדרומי של אזור התפוצה. טפילים של מחטי העץ אינם מהווים סכנה משמעותית למין. החיפושית "Dendroctonus rufipennis" קטלה מיליוני עצים אם כי הוא פוגעת בעיקר בעצים זקנים. פגיעה בצמיחה ועיוותים נגרמים על ידי הזחלים של "Choristoneura occidentalis" (באנגלית Spruce budworm), מין עש מהמשפחה (טקסונומיה) Tortricidae, הניזונים מהמחטים והניצנים של העץ.
אשוחית אנגלמן פגיעה לשריפות יער בשל קליפת הגזע הדקה.
פול וו. טיבטס
פול וו. טיבטס הבן
יצחק אבן לטיף
רבי יצחק בן אברהם אבן לַטִּיף (לפני 1244 - אחרי 1290) היה פילוסוף ומקובל מחכמי יהדות ספרד במאה ה-13.
קורות חיים.
רבי יצחק אבן לטיף חי ופעל רוב ימיו בטולדו, לעת זקנתו (1290) עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים, בה נפטר ונקבר.
שיטתו התאולוגית כוללת מושגים קבליים אך בסיסה תואם לגישות הפילוסופיות בנות זמנו והוא נתפס בקרב חוקרי משנתו כנאופלאטוניסט. הוא היה ממעריצי הרמב"ם וכתביו הם כנראה המקור הראשון לאמרה המפורסמת אודותיו . מצד מצדדי הקבלה שוללי הפילוסופיה, זכה ליחס אמביוולנטי: הריב"ש כתב כי , אך הוא סבר כי בהבנת עשר הספירות סטה אבן לטיף מדרכו של הרמב"ן ותלמידיו, וכי שיטתו היא חידוש עצמי שלו ולא קבלה מרבותיו. גם המקובל רבי יהודה חייט הסתייג מתורתו בתחומים הנוגעים לקבלה וכתב כי .
הסגר (בריאות)
הֶסְגֵּר או קָרָנְטִינָה (מאיטלקית: Quarantena) הוא סוג של בידוד רפואי מוחלט בין אדם, קבוצה או תושבי אזור גאוגרפי מסוים לבין שאר האוכלוסייה. ההסגר מוגבל בזמן והוא חל רק על פרטים או קבוצות שזוהו כנשאים פוטנציאליים של זיהום המהווה סכנה לציבור.
אטימולוגיה.
המונח "קרנטינה" נגזר מהמילה האיטלקית "קוורנטה", שפירושה "ארבעים" – ארבעים ימי ההסגר שהוטלו בעבר על כלי שיט שהגיעו לחופי איטליה ממקומות שבהם היו מגפות. ארבעים הימים נספרו מהעת בה הפסיקו אנשים להידבק במחלה על כלי השיט. אורכה של התקופה נגזר מאורך תקופת הדגירה של המגפות הנוראות שהגיעו לאירופה – כולרה, דבר, אבעבועות שחורות ועוד. בתום ארבעים הימים היה עולה על כלי השיט רופא ובודק אם יש חולים, ואם לא היו, ניתן אישור למלחים לבוא בקשר עם תושבי המקום.
למשל, במגפת הכולרה הראשונה והשניה הוטלו הסגרים. במגפת הקורונה הוטל הסגר על העיר ווהאן שבסין. עם התפשטות הנגיף בעולם הוטל הסגר במקומות נוספים והוחמרו ההגבלות על תנועה חופשית, בייחוד במוקדי ההידבקות הפעילים ביותר. מאות אלפי ישראלים נשלחו לבידוד בית ל-14 ימים, כדי לוודא שלא חלו.
סוגי הסגר.
נוסף על סגר ימי, יש גם הסגר על היבשה, מתחם המוקצה לבידוד מי שמקרוב באו, עד שיובהר שאינם חולים. לעיתים המתחמים האלה סגורים ושמורים. לעיתים מקומות ששימשו כקרנטינות נשארים עם השם גם לאחר שההסגר כבר בוטל, לכן יש במקומות שונים שכונות הנושאות את השם "קרנטינה".
יש גם הסגר לבעלי חיים, מאותן סיבות ולאותה תכלית.
הסגר אינו מהווה מענה מלא, שכן יש מחלות כגון צרעת שתקופת הדגירה שלהן ארוכה ואף משתנה.
נסיכות הבוחר של הסן
וילהלם הראשון, הנסיך הבוחר של הסן
נסיכות הבוחר של מיינץ
Team Foundation Server
ישיבת מעלה אפרים
אדווין די לאון
אדווין די ליאון (באנגלית: Edwin de Leon; 4 במאי 1818 - 30 בנובמבר 1891) היה סופר, עיתונאי ומדינאי. דיפלומט בשירות קונפדרציית המדינות של אמריקה.
ביוגרפיה.
נולד בקולומביה, קרוליינה הדרומית לרבקה לופס ומרדכי הנדריקס די לאון, רופא וראש עיריית קולומביה. אחיו היו הסופר תומאס קופר די לאון ורופא דוד קמדן די לאון. הוא סיים לימודי משפטים במכללת קרוליינה הדרומית, אך עיקר עיסוקו היה בספרות ובפוליטיקה. עם מעברו לגור בסוואנה התמנה כעורך העיתון המקומי סוואנה רפובליקן והפך אותו לבמה מרכזית לפעילות פוליטית. מאוחר יותר התמנה כעורך היומון טלגרף בעיר הולדתו קולומביה.
בסביבות 1850 עקר לוושינגטון די. סי. והוציא לאור עיתון בשם "The Southern Press". הוא סייע לסנטור פרנקלין פירס במרוץ לנשיאות ארצות הברית ב-1852 שבו נבחר פירס לכהן כנשיא ארצות הברית ה-14. לאחר הבחירות מינה אותו פירס לקונסול כללי במצרים. במהלך מלחמת קרים נתן הסולטן העות'מאני אבדילמג'יט הראשון הוראה לגרש את נתיני יוון מכל תחומי האימפריה העות'מאנית ודי לאון העניק ליוונים תושבי מצרים חסות של הקונסוליה שמנעה את גירושם. אותון, מלך יוון, ביקש להעניק לו מדליית כבוד על פעילותו זו אך הוא סירב כנציג ארצות הברית לקבל אות הוקרה מגורם שלטוני זר, יהא אשר יהא.
עם פרוץ מלחמת האזרחים האמריקנית התפטר די לאון ממשרתו וחזר למדינתו להצטרף לאנשי הקונפדרציה, אליהם נטה. ג'פרסון דייוויס, נשיאה הראשון והיחיד של הקונפדרציה, שלח אותו כדיפלומט מטעם מדינות הדרום לאירופה כדי לגייס תמיכה והכרה רשמית בעצמאות הדרום, הוא נפגש עם לורד פלמרסטון באנגליה ועם נפוליאון בצרפת, וסירב לקבל תשלום על עבודתו או על הוצאות המסע.
לאחר המלחמה חזר לארצות הברית והתמקד ביצירתו הספרותית. הוא חיבר כמה ספרים וספרו המוכר ביותר הוא ספרו האוטוביוגרפי "Thirty Years of My Life on Three Continents" (שלושים שנה מחיי בשלוש יבשות).
אדווין די ליאון
אדווין דה לאון
י&quot;ל דוקעס
PhoneGap
יצחק יעקב רוט
יצחק יעקב רוט (מוכר גם בשם העט א. יצחקי; נולד ב-1954) הוא עיתונאי ופובליציסט חרדי-ליטאי. במשך עשרות שנים היה עורכו של העיתון יתד נאמן.
ביוגרפיה.
נולד ברמת גן להורים ניצולי השואה. למד בישיבות היישוב החדש בת"א איתרי ופוניבז'. בשנת 1985 נמנה עם מייסדי היומון החרדי "יתד נאמן". בראשית דרכו שימש מבקר מטעם הוועדה הרוחנית, הסמכות התורנית של העיתון. המשיך ככותב מאמרים תחת שמות עט שונים, ובשנת 1988 עם התפטרותם של העורכים הראשונים משה גרילק ושמואל חסידה, מונה לעורך העיתון לצד נתן גרוסמן, שהיה דומיננטי יותר. רוט עצמו מתרחק מפרסום ואינו מתראיין בכלי התקשורת. בהמשך הצטרף אליהם ישראל וורצל כסגן עורך. רוט הוביל את הקו המקצועי בעיתון. הוא כתב עבור הרב שך דרשות שנשא בפתיחת "ירחי כלה".
בשנת 2007 הכריע הרב אלישיב כעמדתו שניתן להזכיר שמות פרטיים של נשים מפורסמות בעיתון, בניגוד למנהגו של העיתון החרדי המתחרה "המודיע", שבו לדוגמה ציפי לבני מופיעה בתור צ. לבני. באותה הזדמנות קיבל הרב אלישיב גם את עמדתו שלפיה יש להזכיר את הצבא הישראלי בשמו צה"ל, בניגוד לנוהל שהיה קיים עד אז להתייחס אליו בהסתייגות כ"הצבא".
בעקבות המהפך בשליטה ב"יתד נאמן" ב-2012, הבהיר כי הוא כפוף לרב אהרן יהודה לייב שטינמן ומשתף פעולה עם ההנהלה החדשה. עובדה זו עוררה את זעמם של נאמני הרב שמואל אוירבך והוא אף הותקף במערכת העיתון במהלך מאבקי השליטה. ביוני 2014, תקופה קצרה לאחר הפילוג ב"יתד נאמן" כתב: "חובת האדם לפשפש במסתרי לבו ולחשוד תמיד בעצמו שמא דבריו ומעשיו אינם אלא תוצאה של נטיות לבו ונגיעותיו האישיות". תלמידיו של הרב אוירבך, סברו כי הדברים מכוונים לפגוע ברבם והחלו לפרסם מכתבים וכתבי פלסתר כנגדו. הוא פרסם הבהרה במהדורת יום ג' של העיתון ולפיה לא התכוון לאיש מסוים.
ב-2014 הגיש יואב ללום, יו"ר עמותת נוער כהלכה, תביעת דיבה בסך 300,000 ש"ח נגדו ונגד העיתון, בעקבות כינויי גנאי שנכתבו בו כלפיו, בשל פעילותו ב"בג"ץ בית הספר בעמנואל". רוט לא הגיש כתב הגנה. בשל כך בית המשפט קיבל את התביעה וחייב את העיתון במלוא הסכום ובהוצאות המשפט. כמו כן חויב העיתון לפרסם תיקון לדברי הלשון הרע.
בתפקידו כעורך כתב רוט שלש פעמים בשבוע את מאמרי המערכת של העיתון. לאחר פרישתו הוא מפרסם פעמיים בשבוע טורי דעה וכן את טור הפתיחה של מוסף "יתד השבוע" בשם "עוד שבוע". המאמרים השבועיים מתובלים בסיפורים מן התנ"ך וההיסטוריה המתאימים למאורעות התקופה, ומשלבים מבט אקטואלי. תרגום המאמרים מתפרסם גם במהדורה האנגלית של העיתון.
רוט מעביר שיעורים יומיים בבני ברק ושיעור שבועי ברמת גן. הוא ערך ספרים תורניים, בהם את ספרי "שיח יוסף" של רבו, הרב יוסף רוט, ראש מוסדות "בית דוד" בבני ברק.
לקט ממאמריו התורניים הוציא לאור בספר "יתדתיו לנצח". עד עתה יצאו לאור 3 כרכים, על בראשית, שמות ומועדים, בהוצאת "יפה נוף".
ליב משפולי
לייב משפולי
לייב משפולה
אריה לייב משפולה
אריה ליב משפולה
אריה ליב משפולי
ליב משפולה
הורות הסכמית
הורות הסכמית היא הורות הנובעת מהסכם, בלא שלהורה על פי ההסכם ישנה כל זיקה ביולוגית, גנטית או פיזיולוגית, לילד. ההורות ההסכמית נוצרת כתוצאה מהסכם פרטי בין ההורה המשפטי להורה המיועד, בטרם יצירת העובר. ההורה על פי ההסכם יכול להיות בעל סמכות מקבילה או חליפו של ההורה המשפטי. להסכם ההורות עשויים להיות ארבעה גורמים שונים: תורם הזרע, תורמת הביצית, האם הפונדקאית וההורה המיועד.
יש הרואים גם בהורות על ילד בן הזוג שנוצר במהלך הזוגיות, "הורות הסכמית". לעומת זאת יש הרואים בכך הרחבה של "היסוד הגנטי".
מרבית המדינות ובכללן ישראל, אינן מכירות באופן אוטומטי בהורות הסכמית.
המצב החוקי בישראל.