הפסל עשוי מארד, במשקל 900 ק"ג. בתחילה הוא הוצב על בסיס שמשקלו 5 טון. באפריל 2021 הוצג הפסל עם בסיס חדש במשקל 7.1 טונות, הכולל ארבע טבעות שאליהן ניתן להיאזק במטרה להקשות על המשטרה לפנותו. הפסל ובסיסו מתנשאים לגובה של 5.5 מטר. הפסל הוא בדמות מפגין שעוטה מסכה וכורע ברך, ובידיו מונף דגל ישראל. הדגל נתפר במיוחד לפסל מבד דקרון. בסיסו של הפסל עשוי מיציקת בטון העטופה בקונסטרוקציית פלדה מחופה בעץ.
השימוש בפסל במסגרת המחאה נגד בנימין נתניהו.
הצבת הפסל כמיצג מחאה בירושלים.
הפסל הוצב על ידי איתי זלאיט, ללא קבלת אישור עירייה ירושלים, ביום שישי, 4 בדצמבר 2020, לפנות ערב, בכיכר צרפת בירושלים ליד בית ראש הממשלה ברחוב בלפור, כמיצג מחאה במסגרת המחאה נגד בנימין נתניהו.
הצבתו של הפסל בכיכר צרפת בירושלים נמשכה כחצי שעה. זלאיט הסביר לקהל במקום על משמעותו של הפסל. ביום שבת, בשעה 03:00 לפנות בוקר, מספר שעות לאחר הצבתו, פונה הפסל על ידי פקחי עירייה בליווי שוטרים. במהלך הפינוי, התפתחה במקום מהומה - זלאיט נשכב על בסיס הפסל וסירב לעוזבו. בעקבות כך, הוא נעצר על ידי השוטרים, אולם שוחרר זמן קצר לאחר מכן. עיריית ירושלים טענה שפינוי הפסל נעשה משום שהוצב במרחב הציבורי, ללא אישור, והיווה סכנה בטיחותית והפרעה לתושבי האזור ולעוברים במקום. מנגד, טען זלאיט כי בידיו אישור מהנדס וכי הפסל אינו מהווה מטרד לאף אחד. לאחר פינויו, הוחרם הפסל על ידי עיריית ירושלים. לאחר ששוחרר ממעצר, התייחס זלאיט לאירוע וטען שבפינוי הפסל לקחו חלק 50 שוטרים תוך כדי חילול שבת, וכי השוטרים משכו ופצעו אותו אך ורק כדי שהמפגינים במוצאי שבת לא יראו את הפסל. זלאיט הוסיף גם כי
במוצאי שבת ב-5 בדצמבר בהפגנות בכיכר צרפת בירושלים, הוכנו מיצגי מחאה שכללו הומאז' לפסל. המפגינים יצרו מיצגים של אנשים שנעמדו בתנוחת "גיבור ישראל".
ב-20 בדצמבר 2020 הגיש זלאיט בקשה רשמית לוועדת האמנות העירונית שבעיריית ירושלים, להציב את פסל "גיבור ישראל" בכיכר צרפת כאלמנט אמנותי במרחב הציבורי, אולם העירייה דחתה את הבקשה.
הצבת הפסל בערים נוספות בארץ.
בעקבות הסרת הפסל מכיכר צרפת החליט ראש עיריית תל אביב, רון חולדאי, להזמין את זלאיט להציב את הפסל בכיכר רבין. הפסל הגיע לכיכר ביום חמישי, 10 בדצמבר 2020, לאחר ששוחרר באותו יום ממחסני עיריית ירושלים. את פני הפסל קידמו עיתונאים ומאות מפגינים שהניפו דגלים ורודים ושחורים ושלטי מחאה, בעודם שרים שירי מחאה. שורה של ציורי מחאה הונחה לאורך מעקה הכיכר. עיריית תל אביב אישרה את הצבת הפסל בכיכר עד 13 בדצמבר 2020. חולדאי הגיב על כך בציוץ ברשת החברתית טוויטר שכלל את תמונת הפסל על רקע בניין עיריית תל אביב-יפו שלוותה בטקסט .
ב-1 בינואר 2021 הועבר הפסל להצגה בכיכר העירייה ברמת השרון שם היה עד ל-26 בינואר. בין 26 בינואר ו-9 בפברואר 2021 עמד הפסל ברחבת סינמטק בתל אביב.
המשך השימוש בפסל במסגרת המחאה.
ב-20 במרץ 2021 בשבת האחרונה לפני הבחירות לכנסת העשרים וארבע הועבר הפסל שנית על ידי זלאיט לרחבת כיכר פריז, ללא קבלת אישור העירייה. זלאיט ומפגינים אחרים קשרו עצמם עם אזיקונים לבסיס הפסל על מנת למנוע את פינויו. למחרת היום, ניסרה המשטרה את הפסל מבסיסו והעבירה אותו למחסני העירייה.
הפסל בתרבות.
עם תחילת העבודה על הפסל על ידי זלאיט, סוכם על שיתוף פעולה בין זלאיט וערוץ 8 של חברת HOT ליצירת סרט דוקומנטרי על תהליך יצירת הפסל, בצילום איתי רזיאל. לאחר כחודשיים הופסקה ההתקשרות, והפקת הסרט עברה לידי הפקה בינלאומית, בצילומו של גיל שפירו. החומרים שצולמו במסגרת ערוץ 8 הועברו לשפירו, שהמשיך ללוות את תהליך יצירת הפסל, שנמשך 4 חודשים בשיתוף 15 מתנדבים, והצבתו בכיכר צרפת בירושלים ובכיכר רבין, כשהוא מכין סרט דוקומנטרי על כל האירועים.
קישורים חיצוניים.
סרטונים ביוטיוב
Enamorada de Ti
Enamorada de Ti (בעברית: מאוהבת בך) הוא אלבום הרמיקסים השני של הזמרת סלינה, אשר הופץ ב-3 באפריל 2012 על ידי קפיטול לטין וקיו-פרודקשנס. הוא הופק על ידי מגוון מפיקים ביניהם סרחיו לופז, אנדרס קסטרו, סיזר למוס ועוד. מטרת האלבום הייתה לקחת את השירים הישנים של סלינה ולעבד אותם כך שיתאימו למוזיקה של היום.
משפחתה של סלינה כבר חשבה על רעיון דומה בקיץ 2011 אך הם בסופו של דבר ננתו את הרעיון לקפיטול לטין. בסוף קיץ 2011 הומברטו גטיקה, אחד ממפיקי האלבום החל לחשוב על זמרים אשר ייקחו חלק באלבום ובכך לקחו באלבום זמרים כמו הזמרת סלינה גומז, הזמר דון עומר ועוד.
רקע.
הקלטות האלבום החלו זמן קצר אחרי שנבחרו כל האמנים שהיה צריך וההכרזה על שחרור האלבום הייתה בינואר אותה שנה וזכתה לתשומת לב רבה. הזמרת סלינה גומז תרמה גם לקידום האלבום כאשר הכריזה עליו גם היא בחשבון הטוויטר שלה. בנוסף הזמרים סאמו וכריסטיאן קסטרו ביצעו את השירים בהם השתתפו בטקס פרסי הבילבורד הלטיני.
הגרסה המחודשת של "Amor Prohibido" הופצה כסינגל הראשון מהאלבום ב-7 בפברואר 2012 ונכנסה למקום השמיני במצעד השירים הלטיניים והגרסה המחודשת ל-"Como la Flor" הופצה כסינגל ב-19 במרץ אותה שנה. בנוסף, שירים רבים מתוכו הצליחו להיכנס למצעד השירים הדיגיטלי הלטיני של בילבורד ובכך זו הייתה הפעם הראשונה ששירם אלו נכנסו למצעד הזה.
הצלחה.
האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הלטיני של בילבורד ולמצעד אלבומי הפופ הלטיני שם שהה שבועיים. בארצות הברית האלבום זכה להצלחה פחותה כאשר נכנס למקום ה-135 בלבד במדינה ויצא מהמצעד אחריי שבוע. במקסיקו גם האלבום זכה להצלחה פחותה כאשר דורג במקום ה-57 במדינה. האלבום ספג ביקורות מעורבות ממבקרי מוזיקה אשר טענו כי הם העדיפו את השירים המקוריים.
Lo Mejor de...Selena
Lo Mejor de...Selena (בעברית: המיטב של...סלינה) הוא אלבום אוסף כפול של הזמרת סלינה, אשר יצא לאור ב-31 במרץ 2015 על ידי קפיטול לטין ויוניברסל מיוזיק לטין אינטרטיימנט . האלבום יצא לאור לאור הצלחת אלבום הרמיקס שלה "Enamorada de Ti" ב-2012.
האלבום כולל שני תקליטורים אשר הדיסק הראשון מכיל אוסף של שירים של הזמרת בספרדית ואילו הדיסק השני מכיל אוסף של שירים של הזמרת באנגלית.
הצלחה מסחרית.
האלבום הגיע למקום השני במצעד האלבומים הלטיני של בילבורד ושנה לאחר שחרורו הוא גם הגיע למקום הראשון במצעד אלבומי הפופ הלטיני של בילבורד ונהיה לאלבום הראשון שלה לעשות זאת מזה 4 שנים. האלבום הגיע למקום ה-102 במצעד האלבומים האמריקאי ובכך הפך לאלבום שלה שהגיע למיקום הגבוה ביותר במצעד מאז 1999.
בעקבות יציאת האלבום הזמרת זכתה בפרס האמנית הלטינית המצליחה ביותר במצעד האלבומים הלטיני לאותה שנה בטקס פרסי הבילבורד הלטיני. האלבום הגיע למעמד פלטינה לטינית כפולה בארצות הברית על מכירות של חצי מיליון עותקים.
האח הגדול עונה 11
האח הגדול עונה 11 היא העונה האחת עשרה של תוכנית הריאליטי הישראלית "האח הגדול", והעונה הרביעית של התוכנית במצטבר שמשודרת ברשת 13. העונה שודרה מ-5 בדצמבר 2020 עד ה-22 במרץ 2021. את העונה הנחו גיא זו-ארץ ולירון ויצמן. בתפקיד "האחות הדיגיטלית" ("הדיירת בר זוהר"), הוחלפה עדן פינס באביבית בר זוהר, דיירת "האח הגדול" בעברה. זוכת העונה היא הזמרת זהבה בן.
על העונה.
זאת העונה הרגילה מספר אחת עשרה במצטבר והעונה השלישית הרגילה ברשת 13. אומנם העונה מוגדרת כרגילה, אך בפעם הראשונה בתוכנית נכנסו לבית "האח הגדול" חצי דיירים מפורסמים וחצי דיירים אנונימיים.
על אף היותה העונה הרגילה האחת עשרה שהופקה לתוכנית, היא משווקת בגופי השידור השונים בתור "עונה 3", בהתאם להיותה העונה הרגילה השלישית של התוכנית במסגרת הזכיינית "רשת".
מספר ימים לפני עליית העונה, טענה הדוגמנית מולו ארגה, ישראלית יוצאת אתיופיה, שחוותה אפליה בליהוק דיירי הבית לעונה הנוכחית. לטענת ארגה נאמר לה כי בעונה הנוכחית לא ילוהקו בני העדה האתיופית כדי לא להטות את הניצחון. דבריה גרמו לסערה ברשתות החברתיות. הפקת התוכנית אישרה שארגה הגיעה לאודישן לעונה הנוכחית (וגם לעונה הקודמת) אך לא עברה אותו ללא קשר למוצאה, והכחישה את הדברים שיוחסו להפקה.
עונה זאת מתרחשת במהלך מגפת הקורונה בישראל. בפעם הראשונה משתתפי התוכנית נדרשו להיות שבועיים בבידוד, ולא במשך יומיים עד שלושה ימים כמו בעונות קודמות. את השבוע הראשון של הבידוד עשו המשתתפים בביתם הפרטי, ושבוע נוסף בבית המלון מטעם ההפקה. בנוסף כל הדיירים עברו בדיקת קורונה טרם הכניסה לבידוד. גם בהפקת התוכנית נקטו צעדים כמו דרישת בידוד מהעובדים שיבואו במגע עם הדיירים, עבודה לפי קפסולות, והקפדה על חיטוי ומדידת חום. שינוי נוסף יהיה בכמות האורחים שיכנסו לתוך הבית שתצטמצם משמעותית.
העונה מתקיימת ללא קהל בעקבות מגפת הקורונה, בדומה לעונה הקודמת.
בפעם השנייה בתוכנית אירוע הכניסה פוצל לשניים (מחציתם מפורסמים ביום הכניסה הראשון, ומחציתם השנייה אנונימיים ביום הכניסה השני), כאשר הפעם הראשונה הייתה בעונה התשיעית. אירוע הכניסה הראשון שודר ב-5 בדצמבר 2020.
אירוע הגמר התקיים ב-22 במרץ 2021, יום אחד לפני יום הבחירות לכנסת העשרים וארבע, בנוכחות קהל תחת מגבלות הקורונה לראשונה מאז העונה הקודמת, שהסתיימה בגמר ללא קהל פיזי. לגמר זה הגיעו בפעם הראשונה בפורמט שישה דיירים, ולא חמישה כמקובל ברוב העונות. בגמר זה זכתה זהבה בן.
מבנה ועיצוב הבית.
בית האח הגדול בקריית התקשורת נווה אילן עוצב מחדש גם בעונה זאת. את הבית עיצב שימרי גל נובק, שעיצב את הבית גם בעונה הקודמת. הבית עוצב בסגנון סרטי פדרו אלמודובר שמתאפיינים בצבעוניות עזה.
דיירי הבית.