שטחו של הרכס 213 קמ"ר ושיא גובהו (הר בישוף) מגיע לגובה של 1,509 מטרים מעל פני הים. קצהו הדרומי של הרכס מגיע סמוך לעיר ונקובר, ובשל כך הוא אתר טיולים פופולרי לתושבי האזור.
ברכס מצויים הר סימור, הר בישוף והר אלסיי.
היסטוריה ומקור השם.
שמו של הרכס ניתן לו רשמית ב-15 ביולי 1982.
נתן עק
נתן עֶק (Natan Eck; לימים גם בשם מעוברת: נתן עקרון; 19 במרץ 1896, יאנוב, גליציה, אוסטריה – 22 בפברואר 1982, תל אביב) היה פעיל ציוני בתנועת "גורדוניה", מורה, עיתונאי, מסאי והיסטוריון.
קורות חיים.
ראשית חייו.
נתן בן מאיר עק נולד בשנת 1896 בעיירה יאנוב שליד לבוב (לֶמבֶּרג) שבגליציה המזרחית , אוסטריה (אחרי מלחמת העולם הראשונה בשטחי פולין; כיום באוקראינה). לפני המלחמה כתב מאמרים בעיתון הלבובי "לעמבערגער טאָגבלאַט" (Lemberger tugblat) וכן בכתבי עת רבים אחרים, שחלקם התפרסמו בלודז'. במלחמה, בשנים 1915–1918, שירת בצבא האוסטרו-הונגרי. בשנת 1922 קיבל תואר דוקטור למשפטים באוניברסיטת וינה. לפני מלחמת העולם השנייה היה שותף בעריכת מספר כרכים של "ספר השנה היהודי" .
בתקופת מלחמת העולם השנייה.
לפני השואה התגורר עק בלודז'. עם פלישת גרמניה הנאצית לפולין בספטמבר 1939 היה עק מבוקש על ידי הגסטאפו, ולכן עבר בנובמבר לוורשה, שם עסק בפעילות ציבורית מגוונת במחתרת. בין יתר פעילויותיו היה ממייסדי הגימנסיה "תרבות" שהתקיימה במחתרת בגטו ורשה וכן ניהל את הגימנסיה. הוא היה מפעילי יס"ס וחבר בארגון לקידום השפה העברית "תקומה", לצד יצחק קצנלסון. עוד היה מעורכי עיתון גורדוניה, "דבר הצעירים".
ב-20 באוגוסט 1942, בעת האקציה הגדולה בגטו ורשה, נמלט עק עם בני משפחתו לצ'נסטוחובה. באוקטובר, בעת אקציה בצ'נסטוחובה, ברחה המשפחה לחבל זגלמביה. ב-1943 נעצר על ידי הגרמנים, הועבר למחנה ויטל ובמאי 1944 גורש לאושוויץ. הוא הצליח להימלט מהרכבת בדרכה לאושוויץ והגיע לפריז, שם שרד עד תום המלחמה.
לאחר המלחמה.
עק היה מהפעילים בעיתון "אונזער וואָרט" (Unzer vort, מילתנו) שהתפרסם בפריז אחרי המלחמה. הוא היה מעורכי הפואמה של יצחק קצנלסון "השיר על העם היהודי שנהרג", שנכתבה במלחמה ופורסמה לאחריה בפריז. בשנת 1948 עלה עק לישראל. הוא היה חוקר השואה ועבד ביד ושם. במקביל כתב לעיתונים רבים, בהם "הדאר", "ניב הקבוצה" וכן עיתונים בשפות לועזיות. ב-1954 הוא היה עורכו הראשון של כתב העת המחקרי "", יחד עם אריה קובובי.
חשמל ביום טוב
המלחמה הרוסית-עות'מאנית (1686–1700)
מוריס כהן (פילוסוף)
רפאל עבו
הרב רפאל אליהו עבו (ז' באדר ה'תרע"ג, 16 במרץ או 14 בפברואר 1913, צפת – ט"ז באייר ה'תשמ"ג, 29 באפריל 1983) היה דיין ישראלי שכיהן כאב"ד בחיפה ובתל אביב וכדיין בבית הדין הרבני הגדול.
ביוגרפיה.
נולד בצפת לרבי יהודה עבו ולאה עבו. אביו היה בנו של אברהם עבו, בנו הבכור של רבי שמואל עבו, אבי שושלת משפחת עבו בארץ ישראל. למד בישיבתו של הרידב"ז בצפת, ולאחר מכן בישיבת תפארת ישראל בחיפה אצל הרב דב מאיר רובמן.
בשנת ה'תרצ"ד עבר ללמוד בישיבת פורת יוסף בירושלים, שם התחבב על ראש הישיבה הרב עזרא עטייה, שהסמיכו לדיינות. לאחר נישואיו עבר להתגורר בטבריה, שם שימש כמנהל התלמוד תורה הספרדי וכראש ישיבת "אור החיים" שייסד בעיר, וכן ייסד בה תנועת נוער דתית.
בשנת ה'תש"ז (1947) נשלח על ידי הרב עטייה למרוקו על מנת לייסד שם סניפים של רשת החינוך "אוצר התורה", כדי למשוך ילדים רבים שנשלחו לרשת החינוך אליאנס. במרוקו ייסד הרב עבו ישיבות, תלמודי תורה ובתי ספר רבים, ועד מהרה רשת אוצר התורה במרוקו כללה אלפי תלמידים. לאחר תקופה של כשלוש שנים חזר לארץ, ובראשית שנות החמישים (בשנת ה'תש"י לערך), התמנה לדיין בבית דינו של הרב שמואל יצחק יפה בתל אביב. בשנת ה'תשי"ח (1958) התמנה לאב בית דין בחיפה ובשנת ה'תשכ"א (1961) התמנה לאב"ד תל אביב-יפו. בתפקיד זו התמנה על ידי הרב הראשי שלמה גורן לכהן כדיין ב"בית הדין הרבני המשמעתי". בשנת ה'תשכ"ד (1964) התמודד לכהונת חבר מועצת הרבנות הראשית, אך לא נבחר. בשנת ה'תשמ"א (1981) התמנה לדיין בבית הדין הרבני הגדול בירושלים וכחבר בוועדה שבחנה את הנבחנים לדיינות, וכיהן בתפקיד זה עד לפטירתו. כמו כן, ייסד בעיר כולל אברכים בשם "אור רפאל". באחרית ימיו הרבה בתעניות וסיגופים, ונהג להתענות תענית בה"ב ותעניות דיבור רבות, ופעל להפצת רעיון תעניות הדיבור ברחבי העולם היהודי. נפטר בט"ז באייר ה'תשמ"ג (29 באפריל 1983), ערב ל"ג בעומר שבו היה משתתף בקביעות בתהלוכה המסורתית של משפחת עבו מבית הכנסת בנאה בצפת לקבר רבי שמעון בר יוחאי בהר מירון עם ספרי תורה, בהיותו שרוי בתענית בה"ב ובעת אמירת קריאת שמע. נקבר בבית הקברות נחלת יצחק בגבעתיים.
עמד בקשרים עם רבנים ודיינים גדולים בדורו, בהם הרבנים עובדיה יוסף, מרדכי אליהו, יעקב רוזנטל, יואל קלופט וישראל אבוחצירא. נודע במומחיותו בענייני שמות בגיטין, ופנקס השמות שלו הוכנס לפרויקט שמות גיטין של "אוצר הפוסקים".
היה נאמן ההקדשות של העדה הספרדית בקבר הרשב"י במירון, והיה מהחותמים על מברק לראש הממשלה גולדה מאיר ובו מחאה על הניסיון של משרד הדתות להפקיע את הבעלות על קבר רשב"י במירון מידי העדה הספרדית בצפת.
היה נשוי למרגלית, נכדתו של הרב רפאל אוחנה. התגורר בשכונת נחלת גנים ברמת גן והעביר בה שיעור קבוע.
משפחתו.
חתניו:
נכדו הרב דביר שרים חיבר את הספר "דעת רפאל" על שמו. נכדו הרב מתתיהו שרים הוא ראש מוסדות תורה והוראה בת"א, וגם משמש כנאמן ההקדשות הספרדי במירון.
כנף רננים (עוף)
כנף רננים הוא עוף המוזכר בספר איוב.
אזכור בתנ"ך.
לאחר שאליהוא בן ברכאל מסיים את נאומו, אלוהים מופיע מן הסערה. במהלך תשובת האל לאיוב, הוא מתאר כמה בעלי חיים שהתנהגותם מסתורית ולא מובנת לאדם או חיות חזקות במיוחד שבן אדם לא יכול לגבור עליהם. אחד מאותם בעלי חיים זה הכנף רננים, שמתוארת ב.
תיאור.
משתמע שכנף הרננים ידועה כמביעה עליזות (נעלסה=שמחה).
כנף הרננים מקננת על הקרקע, ושם היא מטילה את ביציה למרות הסכנה. לפי רש"י כנף הרננים הולכת להתחמם בעפר בזמן שביציו על הארץ, לפי המצודות הכוונה שהביצים לא צריכות דגירה היות שהם מתחממים בעפר.
היא מתאכזרת אליהם, ומתנהגת כאילו אינם בניה. לא אכפת לה שכל מאמצי הקינון שלו יהיו לשווא.
זהו עוף טיפש.
היא מסוגלת לעוף, ולהתחמק מפרשים המנסים לצודה. או שזה תיאור שהיא עד כדי כך מתאכזרת לבניה עד שלא אכפת לה להניח את גוזליה או ביצה בקן בעוד הסוסים מאיימים עליהם.
ישנם פרשנים שאומרים שחצי מפסוק י"ג ("כנף רננים נעלסה"), זה תיאור של עוף אחד. החצי השני זה תיאור של החסידה. ושאר הפסוקים מתארים עוף שלישי שמטיל ביציו על הקרקע.
מטרת האזכור.
פרשנים חלוקים לגבי המטרה של תיאור כנף הרננים בתשובה לאיוב. ישנם פרשנים כמו המצודת דוד שסוברים שזה חלק מהתיאור של הדברים המסתוריים בעיני האדם. לכאורה אפרוחי הכנף רננים לא היו אמורים לשרוד היות שאמם מסכנת אותם, אבל העובדה שהיא מצליחה להעמיד צאצאים מעידה על כך שיש מי שמשגיח עליהם. יש פרשנים שסבורים שתיאור זה נועד להגיד שאפילו עוף טיפש בסופו של דבר מתוכנן כך שיוכל להתגונן מפני רודפיו. דעה ייחודית של המלבי"ם היא שכל התיאור בפסוקים נועד להשוות בין החסידה שמרחמת על גוזליה לכנף רננים שלא. ואז התיאור נועד להראות את חוכמת הבורא שנתן לחסידה את היכולת להתגונן על ידי תעופה, בזמן שלעוף האכזר הניח להכחד.
לדעה שמדובר בשלוש ציפורים, האזכרה של כנף הרננים נועדה להזכיר עוף מהודר במיוחד שנחשב לפלא בעיני האדם. התיאור של החסידה נועד לתאר את חוכמת הבורא שנתן לחסידה את היכולת לחזות את עונת הנדידה, כל התיאור האחרון נועד לבטא את הנס שבקיום הביצים של עופות המטילים ביציהם על הקרקע.
זיהוי הכנף רננים.
עלו הרבה השערות בנגע לזיהויו של כנף הרננים. בין האפשרויות שעלו:
ג'רמי האנט
ג'רמי ריצ'רד סטרינשם האנט (באנגלית: Jeremy Richard Streynsham Hunt; נולד ב-1 בנובמבר 1966) הוא פוליטיקאי בריטי חבר המפלגה השמרנית. מכהן כנציג מחוז דרום-מערב סארי בבית הנבחרים וכיו"ר ועדת הבריאות והטיפול הסוציאלי. כיהן כשר החוץ בקבינט ממשלת בריטניה.
ביוגרפיה.
האנט נולד בלונדון וגדל בסארי. אביו, סר ניקולאס האנט, שירת כאדמירל בצי המלכותי.
הוא סיים בהצטיינות תואר ראשון בפוליטיקה, פילוסופיה וכלכלה מאוניברסיטת אוקספורד. בתקופת לימודיו כיהן כנשיא תא הסטודנטים של המפלגה השמרנית. לאחר הלימודים עבד בחברת ייעוץ ולימד אנגלית במשך שנתיים ביפן. בשובו לבריטניה הקים חברת הוצאה לאור של תכנים חינוכיים בשם "Hotcourses" שהתפתחה למובילה בתחומה בתחום המדריכים ללימודים בקולג'.
במאי 2005 נבחר לנציג מחוז דרום-מערב סארי בבית הנבחרים הבריטי. בשנים 2007–2010 כיהן בממשלת הצללים של דייוויד קמרון כשר התרבות, הספורט והתקשורת. בבחירות הכלליות בבריטניה 2010 נבחר לתקופת כהונה נוספת, ובעקבות ניצחון המפלגה השמרנית, מונה במאי 2010 לשר התרבות, התקשורת והספורט בקבינט של קמרון, והיה אחראי גם להכנות לקראת אולימפיאדת לונדון (2012) ולמשחקים הפאראלימפיים.
בספטמבר 2012 מונה לשר הבריאות בקבינט של קמרון. הוא נבחר מאז פעמיים נוספות לפרלמנט, והמשיך לכהן כשר הבריאות גם בקבינט של תרזה מיי. בינואר 2018 הורחב תפקידו לשר הבריאות והטיפול הסוציאלי. תקופת כהונתו כשר הבריאות הייתה הממושכת ביותר בתולדות הממלכה המאוחדת.