מחקרה של בנימין מנסה להבליט דיכוי של נשים, במיוחד כשאלו באות מקבוצות אתניות וכלכליות חלשות. היא גם עוסקת בחד-הורות בקרב פלסטיניות-ישראליות, ובמוסריות של הכלכלה.
מעורבות חברתית.
בשנים 2007–2008 הייתה חלק מצוות שפיתח תוכנית בשם "רשתות", להכנת בני נוער לעולם העבודה. התוכנית מבוססת על הקניית אוריינות כלכלית ופיתוח מיומנויות התרשתות אצל בני נוער שנשרו ממסגרת לימודים נורמטיבית. הפרויקט מתבצע בשיתוף עם עמותת אשלים, קידום נוער והחברה למתנס"ים ונערך במסגרת התוכנית ללימודי מגדר באוניברסיטת בר-אילן.
בשנים 2002–2005 קידמה, יחד עם עו"ד דפנה רובינשטיין, הצעת חוק למניעה העסקה פוגענית, המבוססת על הידע שצברה במחקרה על השותפות בין חברות כוח אדם לבין המדינה בישראל בהעסקת נשים באופן פוגעני ארוך טווח תחת מראית עין של זמניות.
חברה באקדמיה לשוויון ופעילה בפורום להגנת ההשכלה הגבוהה.
Final Fantasy (סדרת משחקים)
פיינל פנטסי (ביפנית: ファイナルファンタジ, תעתיק: Fainaru Fantajī) היא סדרת משחקי קונסולות מסוג משחק תפקידים שיצרה חברת Square Enix (לשעבר Square).
נכון להיום הסדרה מונה 15 כותרים רשמיים בנוסף למשחקי המשך ומשחקי ספין-אוף.
רקע.
המשחקים פותחו על ידי חברת Square (הידועה בארצות הברית ובאירופה כ-Squaresoft). ב-2003 התאחדה החברה עם המתחרה Enix (מיוצרי רב-המכר Dragon Quest), וכעת ידועה כ-Square Enix.
המשחקים שמים דגש על עלילת המשחק ופיתוח הדמויות. במרבית המשחקים השחקן מקבל שליטה על חבורה של דמויות (שלרוב יש בה דמות דומיננטית אחת, שהסיפור סובב סביבה ומוביל אותה בהרפתקאותיה). העלילה היא בעלת אופי ליניארי - כלומר, הסיפור מתפתח בקו אחיד, מבלי שתהיה לשחקן דרך לסטות ממנו בצורה רצינית (אף שלרוב ישנם גם סיפורים צדדיים שניתן להשתתף בהם) ואין לשחקן שליטה על המאורעות המרכזיים המניעים את העלילה, או על סופה. ישנם יוצאי דופן, אשר בהם ניתנות אפשרויות בחירה שונות לשחקן, אשר קובעות את התפתחות העלילה ואף את הסוף.
המשחקים תמיד משלבים אלמנטים של מסע ברחבי העולם הדמיוני שבו מתרחש המשחק, כאשר חלק נכבד מהזמן הדמויות נמצאות במבוכים (Dungeons) שונים ונלחמות במפלצות ואויבים נוספים. לעיתים מתרחש קרב נגד יריב חזק במיוחד (אויב המכונה "בוס" על ידי השחקנים). חלק נוסף מזמן המשחק מוקדש להתפתחות העלילה באמצעות דיאלוגים, סצינות מונפשות שבהן אין לשחקן שליטה על הדמויות וכדומה.
ישנו דגש על התחזקות הדמויות כתוצאה מהקרבות בהם הן משתתפות והאוצרות שהן מוצאות. קיימת שיטה של נקודות ניסיון (EXP) אותן צוברות הדמויות לאחר קרבות, ומשצברו מספיק הן עולות בדרגה וכישוריהן מתחזקים. במשחקים רבים ישנה שיטה שמאפשרת לדמויות ללמוד כישורים חדשים ולפתח את עצמן. ישנו גיוון רב בסוגי הדמויות והכישורים השונים שיש להן.
אף על פי שכל המשחקים נושאים את אותו שם, אין ביניהם קשר עלילתי. כל אחד מהמשחקים מתרחש בעולם שונה, מכיל דמויות שונות, ועלילתו נפרדת מזו של שאר המשחקים. כתוצאה מכך, כל משחק עומד בפני עצמו ואין צורך לשחק במשחקים המוקדמים בסדרה כדי לשחק במשחקים המאוחרים בה (אף על פי כן, ישנם משחקים בסדרה המתקשרים למשחקים מהסדרה הראשית, כגון Final Fantasy VII: Dirge of Cerberus לקונסולת הפלייסטיישן 2). עם זאת, ישנם מספר מוטיבים חוזרים בכל המשחקים: ציפורי ענק הממלאות תפקיד של סוסים בשם "צ'וקובו", חיות דמויות-ארנב בשם "מוגל", דמות בשם סיד, שכמעט תמיד תהיה קשורה לספינת אוויר, או להנדסה באופן כללי (אם כי אין קשר אחר בין הדמויות בכל המשחקים), דמויות נוספות שקיימות בגרסאות שונות בכמה מהמשחקים ולעיתים אף ברובם, ודברים נוספים. כמו כן, מתייחסים כל המשחקים לדמויות מיתולוגיות מרחבי העולם, דוגמת שיווה, לווייתן, אודין וכדומה (לוויתן ובהמות המשותפים למשחקים לקוחים מהמיתולוגיה היהודית).
המשותף לכל המשחקים הוא גם האפיון של דמויות "טובות" ו"רעות", שלהן אינטרסים מנוגדים ודעות מנוגדות, והקרב ביניהן טעון מבחינה רגשית (יוצא דופן הוא המשחק הראשון בסדרה, שבה הדמויות לא אופיינו). מספר דוגמאות לכך למצוא במשחקים FFII (פיריון והקיסר), FFIV (ססיל וגולבז), FFV (בארץ ואקס-דת'), FFVI (טרה וקפקא), FFVII (קלאוד וספירות'), FFVIII (סקוואל וסייפר, כאשר ה"רע" הוא אינו בהכרח האנטגוניסט), FFIX (זידאן וקוג'ה), FFX (יונה וסימור, כאשר היריבות מהווה תקדים, מאחר שהדמות ה"טובה" היא אינה הפרוטגוניסט).
שניים מהמשחקים בסדרה, ה-11 וה-14 במספר הם יוצאי דופן בכך שהם מיועדים למשחק רשת (שניהם משחקי תפקידים המוניים ברשת - MMORPGs), מה שהופך אותם לשונים משמעותית מהמשחקים האחרים בסדרה.
פיתוחה של הסדרה.
ששת המשחקים הראשונים בסדרה היו לקונסולת ה-NES והSNES. לאחר מכן, עברה הסדרה מקונסולות של נינטנדו לקונסולות של סוני, בגלל סכסוך עם חברת נינטנדו. משחקים VII-IX היו לקונסולת ה-PSX. משחק מספר 10 (FFX) היה הראשון לקונסולת הפלייסטיישן 2. כותר מספר 11 בסדרה (FFXI) היה היחיד אשר יצא לקונסולות שונות וכן גם למחשב, עקב היותו משחק תפקידים המוני (MMORPG). משחק מספר 12 (FFXII), יצא לאחרונה לקונסולת ה-PS2, וכמיטב המסורת - מסיים טרילוגיה של משחקים ל-PS2. המשחק הבא בסדרה (FFXIII) יצא לפלייסטיישן 3 ול-Xbox 360, והכותר ה-14 (FFXIV), עקב היותו MMORPG, כמו FFXI, יצא למגוון קונסולות וגם למחשב אישי (PC). הכותר ה-15 תומך בPS4 וב-Xbox One.
המשחקים בסדרה.
Final Fantasy I.
משחק שתרם רבות להנחת הבסיס למשחקי התפקידים לקונסולות, אפילו שלא חל בו פיתוח דמויות. במקור, היה אמור להיות המשחק האחרון של החברה, ולכן נקרא "הפנטזיה האחרונה". המשחק בוים על ידי הירונובו סקאגוצ'י, האב הרוחני של הסדרה. הפסקול נכתב על ידי המלחין נובואו אואמטסו, שכיום הוא ידוע כגדול המלחינים של משחקי הווידאו ביפן. על עיצוב הדמויות היה אחראי הצייר יושיטאקה אמאנו. באופן אירוני, דווקא המשחק הזה הצליח ומכר מספר עותקים חסר תקדים, שיצר סדרת כותרים שעדיין קיימת, והציל את החברה מפשיטת רגל.
הסיפור מספר את סיפורם של "ארבעת לוחמי האור", שלפי נבואה עתיקה יגיעו כשהם נושאים את "ארבעת הקריסטלים" - מוטיב עיקרי בסדרה שיחזור מספר פעמים בעתיד. הלוחמים מצילים את העולם מהמצב הנוראי שבו הוא מצוי, מביסים את המפלצות המסתובבות בעולם, ומחזירים את אורם של הקריסטלים - כדי להחיות את העולם ואת ארבעת יסודות הטבע שהפסיקו לפעול. המשימה הראשונה שלהם היא להציל את נסיכת קורנליה מחוטפה, גארלנד.
במשחק אלמנטים רבים ממשחקי תפקידים מסורתיים כגון "מבוכים ודרקונים" - ארבעת לוחמי האור הם דמויות ללא שם, כאשר השחקן בוחר את שמותיהם ואת "מקצועם" מתוך שש אפשרויות - לוחם, נזיר, גנב, קוסם לבן, קוסם שחור, וקוסם אדום. לכל "מקצוע" היו את החולשות שלו וליתרונות שלו, וכך בנה השחקן את אסטרטגיית המשחק שלו.
היו ביקורות שטענו שלמרות הציוריות הנפלאה של עולם FF, והמוזיקה עוצרת הנשימה של המלחין נובואו אואמטסו, הערך הרגשי של המשחק היה נמוך ביותר, ודמויות בעלות עומק עלילתי ואופי ממשי - שכיום הן הדבר המרכזי בסדרה - לא היו קיימות במשחק זה והוכנסו לראשונה רק במשחק השני במספר.
המשחק הופץ מחדש בשנת 2003 לפלייסטיישן יחד עם המשחק השני בסדרה בשם Final Fantasy Origins. מראה המשחק רוענן ונוספו לו כמה תוספות משניות. כמו כן בשנת 2004 הופץ המשחק לקונסולת ה-GBA יחד עם המשחק השני בסדרה בשם Final Fantasy I &amp; II: Dawn of Souls. בשנת 2007 יצא המשחק בהוצאה מחודשת גם לקונסולת ה-PSP.
Final Fantasy II.
משחק שנוי במחלוקת, שלא יצא בארצות הברית עד צאת הגרסה המחודשת לPSX בשנת 2002.
המשחק דמה בממשק, בסאונד, ובגרפיקה למשחק הקודם, אך הוכנסו שינויים רבים. ארבע הדמויות הן כבר לא דמויות ללא שם - לדמויות יש חוזק וחולשה קבועים מראש, עלילה עמוקה ודרמטית, אופי, פרצוף - ושמות. המשחק מגולל את סיפורם של ארבעה יתומים הנמלטים מעירם "פין" (Fynn) הנתונה תחת כיבוש של אימפריית פאלאמסייה המרושעת. ארבעת היתומים מצטרפים לנסיכת פין לשעבר, הילדה, ולקבוצת המורדים שלה.
שינוי נוסף שנערך היה רפורמה בדרך צבירת הניסיון - לא עוד היו הדמויות מקבלות נקודות ניסיון מקרבות (EXP) ועולות בדרגות כדי להתחזק. בשיטה החדשה, דמות שנפגעה הפכה לעמידה יותר, דמות שהשתמשה הרבה בנשק מסוים הפכה ליותר מיומנת בו, דמות שהשתמשה בקסמים רבים למדה את הכוחות הנסתרים בהם, וכן הלאה.
המשחק שיפר במובנים רבים את הסדרה, והציג לראשונה עומק עלילתי, וכן מוטיבים שיחזרו רבות ויהפכו לסמלים בעתיד - ציפורי הצ'וקובו, סיד מהנדס ספינות-האוויר, והקשרים העלילתיים בין הדמויות. אך השינויים בדרך המשחק היו דרמטיים מדי עבור רוב קהל היעד, ודרך פיתוח הדמויות על ידי שימוש לא עבדה יפה. המשחק נחשב לחד הגרועים בסדרה. על אף ש-Square עבדו על אבטיפוס באנגלית, המשחק לא הובא לארצות הברית מפני שנינטנדו חששו שהמשחק יפגע במכירות ה-Super Nintendo Entertainment System שיצאה באותה תקופה. גם משחק זה יצא בשנת 2007 בהוצאה מחודשת לקונסולת ה-PSP.
Final Fantasy III.
המשחק האחרון לקונסולת ה-NES, אשר נחשב על ידי מעריציה הנאמנים ביותר של הסדרה לאחד הכותרים הבולטים והחשובים ביותר.
המשחק חוזר במובן מסוים לימים של FFI, ושוב ישנן ארבע דמויות ללא שם, ששמם נקבע על ידי השחקן.
למרות המחסור בעומק עלילתי של הדמויות הראשיות, למשחק יש ערך רגשי עמוק ביותר - אפילו עמוק יותר מזה של FFII.