מאז תחילת 549 תכנן שליט האימפריה הביזנטית יוסטיניאנוס הראשון לשלוח את עיקר צבאו לאיטליה על מנת להביא לידי סיום את מלחמתו הממושכת נגד הצבא האוסטרוגותי שהחלה בשנת 535. בשנים 550 ו-551 נאסף צבא משלוח גדול בסלונה (Salona) באדריאטיקה. הצבא כלל יחידות ביזנטיות ויחידות זרות של לומברדים, הרולים ובולגרים.
בשנת 551 נבחר נרסס להנהיג את צבא המשלוח. הוא הוביל את צבאו לאורך חוף הים האדריאטי, התרחק מנמל אנקונה ונחת ברוונה שם החל את מסעו בויה פלמיניה (Via Flaminia) לכיוון רומא.
ה'תשס&quot;ד
ה'תשס&quot;ב
ה'תשס&quot;א
ה'תש&quot;ס
פרסי ישראל.
מקבלי פרס ישראל בשנת ה'תש"ס הם:
ה'תשנ&quot;ט
פרסי ישראל.
מקבלי פרס ישראל לשנת תשנ"ט הם :
ה'תשנ&quot;ח
פרסי ישראל.
מקבלי פרס ישראל לשנת תשנ"ח הם:
ה'תשנ&quot;ו
פרסי ישראל.
מקבלי פרסי ישראל לשנת תשנ"ו הם:
ה'תשנ&quot;ה
פרסי ישראל.
מקבלי פרס ישראל לשנת תשנ"ה הם :
ה'תשנ&quot;ד
פרסי ישראל.
מקבלי פרס ישראל לשנת תשנ"ד הם:
ה'תשנ&quot;ג
פרסי ישראל.
מקבלי פרס ישראל לשנת תשנ"ג הם:
ה'תשנ&quot;ב
פרסי ישראל.
מקבלי פרס ישראל לשנת תשנ"ב הם:
ה'תשנ&quot;א
פרסי ישראל.
מקבלי פרס ישראל לשנת תשנ"א הם:
ה'תש&quot;ן
פרסי ישראל.
מקבלי פרס ישראל לשנת תש"ן הם:
ה'תשמ&quot;ט
פרסי ישראל.
מקבלי פרס ישראל לשנת תשמ"ט הם:
ה'תשי&quot;ח
פרסי ישראל.
מקבלי פרס ישראל לשנת תשי"ח הם:
ה'תשי&quot;ז
פרסי ישראל.
מקבלי פרס ישראל לשנת תשי"ז הם:
ה'תשט&quot;ז
פרסי ישראל.
מקבלי פרס ישראל לשנת תשט"ז הם:
ה'תשט&quot;ו
פרסי ישראל.
מקבלי פרס ישראל לשנת ה'תשט"ו הם:
ה'תשי&quot;ד
פרסי ישראל.
מקבלי פרס ישראל לשנת תשי"ד הם :
ה'תשי&quot;ג
לדעת רוב הראשונים שנה זו היא שנת היובל.
פרסי ישראל.
בשנת תשי"ג מוענקים לראשונה פרסי ישראל
מקבלי הפרסים הם:
ה'תשי&quot;ב
ה'תשי&quot;א
ה'תש&quot;י
ה'תש&quot;ט
ה'תש&quot;ח
בה' באייר ה'תש"ח, 14 במאי 1948, הוכרז על הקמת מדינת ישראל.
תש"ח הפך למונח המסמל את מלחמת העצמאות, את הקמת המדינה ואת הדור שנלחם ואשר הקים את המדינה - דור תש"ח.
ה'תשמ&quot;ח
פרסי ישראל.
מקבלי פרס ישראל לשנת תשמ"ח הם:
ה'תשמ&quot;ז
פרסי ישראל.
מקבלי פרס ישראל לשנת תשמ"ז הם:
ה'תשמ&quot;ו
פרסי ישראל.
מקבלי פרס ישראל לשנת תשמ"ו הם:
ה'תשמ&quot;ה
פרסי ישראל.
מקבלי פרס ישראל לשנת תשמ"ה הם:
ה'תשמ&quot;ד
בשל דעות מסוימות (שמקורן ברעיון מן הגמרא, שלא להעלות על השפתיים ביטויים בעלי משמעות רעה), אנשים רבים קראו לשנה זו תשד"ם או שדמ"ת. שני שמות אלה משמרים את הערך הגימטרי של השנה, אך נמנעים משימוש במילה מהשורש ש.מ.ד, המתקשרת להשמדה.
פרסי ישראל.
מקבלי פרס ישראל לשנת תשמ"ד הם:
ה'תשמ&quot;ג
פרסי ישראל.
מקבלי פרס ישראל לשנת תשמ"ג הם:
ה'תשמ&quot;ב
פרסי ישראל.
מקבלי פרס ישראל לשנת תשמ"ב הם:
ה'תשמ&quot;א
פרסי ישראל.
מקבלי פרס ישראל לשנת תשמ"א הם:
ה'תש&quot;ם
פרסי ישראל.
מקבלי פרס ישראל לשנת תש"ם הם:
ה'תשל&quot;ט
פרסי ישראל.
מקבלי פרס ישראל לשנת תשל"ט הם:
ה'תשל&quot;ח
פרסי ישראל.
מקבלי פרסי ישראל לשנת תשל"ח הם:
ה'תשל&quot;ז
פרסי ישראל.
מקבלי פרס ישראל לשנת תשל"ז הם:
ה'תשל&quot;ו
פרסי ישראל.
מקבלי פרס ישראל לשנת תשל"ו הם:
ה'תשל&quot;ה
פרסי ישראל.
מקבלי פרס ישראל לשנת תשל"ה הם:
ה'תשל&quot;ד
מלחמת יום הכיפורים הייתה האירוע הבולט בשנה זו.
פרסי ישראל.
מקבלי פרס ישראל לשנת תשל"ד הם:
ה'תשל&quot;ג
פרסי ישראל.
מקבלי פרס ישראל לשנת תשל"ג הם:
ה'תשל&quot;ב
פרסי ישראל.
מקבלי פרס ישראל לשנת תשל"ב הם:
בשנה זו מחולק לראשונה פרס על מפעל חיים - תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה
ערב אל-ע'וארנה
ערב אל-ע'וארנה (בערבית: عرب الغوارنة) הוא שבט בדווי שנדד בארץ ישראל מהמאה ה-19, בעיקר באזורי ביצות. כיום מרוכזים מרבית אנשי השבט בכפר ג'סר א-זרקא שבמישור חוף הכרמל ובכפר ואדי אל-חמאם בבקעת כנרות.
השם אל-ע'וארנה נגזר מהמילה ע'ור (غور) שפרושה בערבית שקע או עמק, והוא ניתן לשבט משום ששהה באזור הע'ור בבקעת הירדן. מוצאו של השבט אינו ברור, אך ידוע כי לאחר כיבוש ארץ ישראל בידי אבראהים פאשא ב-1832 התקבצו בו חיילים ועריקים מצריים, עבדים נמלטים ומשפחות שברחו מכפריהן בעקבות סכסוכים פנימיים או מחשש מפני נקמת דם. בשל היותם נרדפים על ידי החוק ומנודים מהחברה הערבית, נדחקו מהאזורים המיושבים ובחרו לחיות באזורי ביצות ומים על אף שאינם נוחים לעיבוד חקלאי ובהם התיישבו.
מוצאם של רבים מהע'וארנה ממצרים או מצאצאי עבדים בא לביטוי בשמות הנפוצים "אל-מצרי" ו"אל-עביד".
אזורי הנדידה שלהם השתרעו מצפון הארץ עד לאזורי המלחות בדרום ים המלח, וריכוזי ההתיישבות שלהם היו עמק בית שאן, ביצות כבארה במישור חוף הכרמל, ובעיקר עמק החולה, שם עסקו בגידול צאן ותאויים (ג'מוס), בדיג ובקליעת מחצלאות מקנים וגומא. חלקם הועסקו כאריסים בחקלאות בקרקעות שבבעלות משפחות עשירות מסוריה ולבנון.
יישוביהם היו כפרים קטנים של אוהלים וסוכות גומא, ולעיתים היו נוטשים אותם כאשר הצטבר סביבם לכלוך רב, ומקימים אותם מחדש במרחק כמה מאות מטרים.
הע'וארנה שישבו בביצות כבארה פונו משם כאשר חברת פיק"א רכשה את שטח הביצות לצורך ייבושו, ב-1924. כפיצוי על כך, קיבלו את רכס הכורכר שמדרום לשפך נחל תנינים והקימו עליו את הכפר ג'סר א-זרקא.
בעמק החולה המשיכו הע'וארנה לשבת עד מלחמת העצמאות. בעקבות המלחמה נמלטו חלקם לסוריה ולבנון, ואחרים פונו ויושבו מחדש בכפר חמאם שהוקם בעבורם לרגלי הר ארבל.
פרדריק סודי
פרדריק סודי (באנגלית: Frederick Soddy; 2 בספטמבר 1877, איסטבורן, אנגליה – 22 בספטמבר 1956, ברייטון, אנגליה) היה כימאי אנגלי, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1921, "על עבודתו בכימיה של יסודות רדיואקטיביים ומחקריו בתחום האיזוטופים".
חייו.
סודי למד באיסטבורן קולג', והמשיך בלימודיו בקולג' האוניברסיטאי של ויילס באבריסטווית' ובקולג' מרטון, אוניברסיטת אוקספורד. הוא עבד כחוקר באוקספורד מ-1898 עד 1900. סודי נישא לויניפורד ביילבי ב-1908.
ב-1900 היה למדגים בכימיה באוניברסיטת מק'גיל במונטריאול שבקנדה, שם עבד עם ארנסט רתרפורד בתחום הרדיואקטיביות. הוא ורת'רפורד הבינו כי ההתנהגות האנומלית של יסודות רדיואקטיביים נגרמת על ידי דעיכתם ליסודות אחרים. דעיכה זו הפיקה גם קרינת אלפא, בטא, וגמא. כאשר הרדיואקטיביות התגלתה לראשונה, איש לא ידע לבטח מה גרם לה. עבודתם הקפדנית של סודי ורת'רפורד הוכיחה כי התרחשה התמרה אטומית.
סודי פרסם מספר ספרים ומאמרים שסייעו לפופולריזציה של ההבנה החדשה של הרדיואקטיביות. אלה היוו השראה לספרו של ה.ג. ולס מ-1914, "העולם יוצא לחופשי". הספר מתאר מלחמה בעתיד הרחוק, בה פצצות אטום מוטלות ממטוסים. הספר ידוע גם בשם "המלחמה האחרונה", ובו קם מן הכאוס עולם שוחר שלום. בספרו של סודי, "Wealth, Virtual Wealth and Debt", הוא משבח את הספר "העולם יוצא לחופשי". הוא אומר גם כי נראה שתהליכים אטומיים מספקים את אנרגיית הכוכבים.
ב-1903, בשיתוף פעולה עם ויליאם רמזי ביוניברסיטי קולג' לונדון, סודי אימת כי דעיכה של רדיום מפיקה הליום.
בין 1904 ל-1914 עבד סודי כמרצה באוניברסיטת גלאזגו, ושם הראה כי אורניום דועך לרדיום. שם גם הראה כי ליסוד רדיואקטיבי תיתכן יותר ממסה אטומית אחת, אף על פי שתכונותיו הכימיות לא ישתנו; עובדה זו הובילה למושג האיזוטופ. בשלב מאוחר יותר, הראה סודי כי גם ליסודות לא-רדיואקטיביים יכולים להיות מספר איזוטופים. בנוסף הראה כי אטום יורד שני מקומות במספרו האטומי בדעיכת אלפא, ועולה מקום אחר בדעיכת בטא. היה זה שלב מהותי לקראת הבנת היחסים בין משפחות של יסודות רדיואקטיביים.
ב-1914 קיבל מינוי באוניברסיטת אברדין, שם עבד על מחקר הקשור למלחמת העולם הראשונה. ב-1919 עבר לאוניברסיטת אוקספורד, ועד שנת 1936 ארגן מחדש את כל המעבדות ותוכניות הלימוד בכימיה.
ב-1921 קיבל פרס נובל לכימיה על עבודתו בתחום הדעיכה הרדיואקטיבית, ובמיוחד על ניסוח תיאורית האיזוטופים.
סודי התעניין גם בטכנוקרטיה ובתנועת האשראי החברתי, כפי שמראים ספריו "Wealth, Virtual Wealth and Debt" משנת 1926 ו-"Money versus Man" מ-1933.
יסוד הרפובליקה הרומית
ה'תשל&quot;א
פרסי ישראל.
מקבלי פרס ישראל לשנת תשל"א הם:
ה'תש&quot;ל
פרסי ישראל.
מקבלי פרס ישראל לשנת תש"ל הם:
ה'תשכ&quot;ט
פרסי ישראל.
מקבלי פרס ישראל לשנת תשכ"ט הם:
ה'תשכ&quot;ח
פרסי ישראל.
מקבלי פרס ישראל לשנת תשכ"ח הם:
ה'תשכ&quot;ז
פרסי ישראל.
מקבלי פרס ישראל לשנת תשכ"ז הם:
סאלו בארון
ה'תשכ&quot;ו
פרסי ישראל.
מקבלי פרס ישראל לשנת תשכ"ו הם:
ה'תשכ&quot;ה
פרסי ישראל.
מקבלי פרס ישראל לשנת ה'תשכ"ה הם :
ה'תשכ&quot;ד
פרסי ישראל.
מקבלי פרס ישראל לשנת תשכ"ד הם:
ראקושי
מתיאס ראקושי
רקושי
חנניה רייכמן
חנניה רייכמן (16 במאי 1905 – 7 בנובמבר 1982) היה סופר, משורר ומתרגם עברי. ספריו ותרגומיו אופיינו במשחקי לשון ובשפה עשירה וקצבית. בלט בפתגמים ובמכתמים המחורזים שפרסם לאורך השנים.
קורות חייו.
רייכמן נולד באוקראינה. בנעוריו היה פעיל בתנועת "צעירי ציון". לאחר המהפכה הקומוניסטית עבר ליקטרינוסלב, שם המשיך את פעילותו הציונית במחתרת, עד שנעצר על ידי המשטרה החשאית של המשטר הבולשביקי. בשנת 1926 עלה רייכמן לארץ ישראל והשתקע בתל אביב. לפרנסתו עבד כשכיר בחברה לייצוא פרי הדר, ועסק גם בתרגום. החל מ-1945 זנח את כל שאר עיסוקיו, והתמסר לכתיבה הספרותית.