בשנת 1995, לאחר שחמד בן ח'ליפה אאל ת'אני הדיח את אביו כדי להיות אמיר קטר, איחוד האמירויות הערביות נתן מקלט לאמיר המודח ח'ליפה בן חמד אאל ת'אני בתוך אבו דאבי. קטר האשימה את איחוד האמירויות הערביות, יחד עם ערב הסעודית ובחריין שתמכו בהדחתו של האחרון, בקשירת קשר נגד האמיר החדש, איחוד האמירויות הערביות הכחיש את כל ההאשמות הללו. המון ניסיונות היו, מצד תושבי איחוד האמירויות להדיח את אמיר קטר החדש, ובפברואר 1996, גייסו לאמיר חמד משמר מאומן.
איחוד האמירויות הערביות, יחד עם ערב הסעודית ובחריין, הוציאו את שגריריהן מקטר במרץ 2014 מכיוון שקטר לא מסכימה שלא להתערב בעניינים פנימיים של מדינות אלה. הסיבה העיקרית למחלוקת הייתה התמיכה של איחוד האמירויות במשטר הפוליטי במצרים בראשות עבד אל-פתאח סיסי ומצרים שהאשימה את קטר בתמיכה במפלגת האחים המוסלמים. ממשלת קטר המשיכה לגבות את האחים המוסלמים במצרים. אמיר קטר תמים בן חמד אאל ת'אני גינה את בחירתו של עבד אל-פתאח א-סיסי כנשיא בחודש יוני 2014 וקרא לסוגיה "הפיכה צבאית" – האמיר ניצל את דרגתו הגבוהה של סיסי (משיר) כדי לעשות לו רושם של מנהיג צבאי שיטיל רודנות גם הוא על מצרים. למרות המשך תמיכתה של קטר במפלגת האחים המוסלמים, השגרירים של כל המדינות חזרו לקטר והמשיכו בעבודתם ביולי באותה השנה.
בספטמבר 2014, דווח כי ממשלת איחוד האמירויות הערביות השקיעה 3 מיליון דולר אמריקאי בקמפיין עיתונאי כנגד קטר, בעיקר כתגובת התמיכה של קטר במפלגת האחים המוסלמים. הקמפיין נועד להשפיע על עיתונאים אמריקאים לפרסם מאמרי ביקורת על קטר של מימון לכאורה של קבוצות אסלאמיות רדיקליות. קטר גם הואשמה כמשפיעה לרעה על יחסיה הדיפלומטיים והבינלאומיים של איחוד האמירויות הערביות.
נטען על ידי העיתונאי בריאן וויטאקר כי איחוד האמירויות הערביות משתמשת ברשת גלובלית לזכויות ופיתוח, עמותה שאליה יש לה קשרים, ככלי פוליטי. וויטאקר טען שהארגון הראה משוא באינדקס זכויות אדם 2014 על ידי דירוג איחוד האמירויות הערביות במקום ה-14 וקטר במקום ה-97. הארגון נקט גם בעמדה מתריסה כלפי האירוח של קטר במונדיאל 2022 והעלה חששות בנוגע לזכויות האדם במדינה. שניים מעובדי הארגון נעצרו על ידי הרשויות הקטריות בשנת 2014 בזמן שהם חקרו את רמת החיים של העובדים הזרים.
היחסים הדיפלומטיים בין איחוד האמירויות הערביות לבין קטר נותקו בתאריך ה-5 ביוני 2017 כחלק מהמשבר הדיפלומטי הקטרי, וחודשו ב-6 בינואר 2021 עם סיומו של המשבר.
ביקורים רמי דרג.
בשנת 2008, נשיא איחוד האמירויות הערביות, השייח ח'ליפה בן זאיד אאל נהיאן, ביקר בדוחה שם פגש את אמיר קטר, השייח חמד בן ח'ליפה אל ת'אני. שני המנהיגים חתמו על הסכמים והציעו להקים קרן השקעות משותפת לשתי המדינות כאחת.
סרט לד
סרט LED הוא סרט דק וגמיש שלאורכו מחוברות דיודות פולטות אור. הסרט מופיע בגליל ארוך וניתן לגזור בהתאם לצורך.
לרוב סרט ה-LED פועל על מתח חשמלי של 12V או 24V וזרם ישר (DC), לכן על מנת לחברו למתח ביתי דרוש ספק כוח .
ישנם הספקים שונים של סרטי LED; ההספק משתנה בהתאם לצפיפות הדיודות ובהתאם לגודל הדיודות; לדוגמה, סרט LED בהספק של 4.8W למטר מכיל 60 דיודות של גודל 3528 [3.5 מ"מ × 2.8 מ"מ].
סרט LED משמש למגוון רחב שימושים. לתאורה נסתרת, לתאורת תקרה [לרוב בתוך פרופיל אלומיניום] לתאורה תחת ארונות מטבח, לארונות תצוגה, להארת אובייקטים שונים, ולעיצובים שונים.
טימו ברנהרד
טימו ברנהרד (בגרמנית: Timo Bernhard; ) הוא נהג מרוצים גרמני הנוהג כיום עבור קבוצת פורשה.
בין השנים 2009–2011 נהג עבור קבוצת אאודי, עמה זכה במרוץ 24 השעות של לה מאן לשנת 2010. בשנת 2015 זכה באליפות העולם במרוצי סיבולת תחת חברת פורשה.
קריירה מוקדמת.
טימו ברנהרד נולד ב-24 בפברואר 1981 בעיר הומבורג בחבל הסאר. בשנת 1991, בהיותו בן 10 שנים, החל להתחרות בתחרות מרוצי הקארטינג CIK אשר תחת פיקוח הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA). בסוף עונה זו סיים במקום החמישי באליפות העולם והוכתר לאלוף גרמניה לנערים. בשנתיים שלאחר מכן הגיע אל המקומות השישי והשלישי באליפות גרמניה. בשנת 1998 החל להתחרות במרוצי פורמולה כאשר התחרה בסבב פורמולה פורד - תחרות הפורמולה הבסיסית ביותר של מרוצי מכוניות חד-מושביות. בעונה זו סיים במקום השישי הן בסדרה הארצית בגרמניה ובתחרות הגביע האירופי. עונת 1999 הייתה עונתו האחרונה של ברנהרד במרוצי מכוניות חד-מושביות ובסופה סיים במקום השלישי בסדרה הארצית של גרמניה בפורמולה פורד.
מכוניות ספורט.
בשנת 2000 החל ברנהרד להתחרות בסבב המרוצים פורשה סופרקאפ כאשר נהג עבור קבוצת UPS פורשה ג'וניור אשר נוסדה בשנת 1997 על ידי חברת פורשה כדי לקדם כישרונות נהיגה צעירים. בסוף עונה זו סיים ברנהרד במקום השלישי באליפות.
בשנת 2001 החל להתחרות בסבב הלה מאן האמריקני כאשר את הופעת הבכורה ערך במרוץ 12 השעות של סברינג בו נהג עבור קבוצת המרוצים הפרטית אלכס ג'וב רייסינג. במרוץ זה סיים במקום השני בקטגוריית ה-GT בה השתתף יחד עם צמד הנהגים השותפים לו במכונית הפורשה 911 רנדי פובסט וכריסטיאן מנזל. בנוסף בסוף עונה זו זכה באליפות הפורשה קאררה קאפ.
עונת 2002 נפתחה עבורו עם ניצחון קטגוריה במרוץ 24 השעות של דייטונה עבור קבוצת רייסר'ס גרופ במכונית הפורשה 911, כאשר לאחר מכן סיים במקום השני בדירוג הכללי במרוץ 24 השעות של נורבורגרינג כאשר נהג עבור קבוצת אלזן מוטורספורט. בעונה זו גם זכה בהישג הגדול ביותר שלו עד אז בקריירה כאשר זכה עבור קבוצת רייסר'ס גרופ בניצחון קטגוריית ה-GT במרוץ 24 השעות של לה מאן לצד הנהגים השותפים קווין באקלר ולוקאס לוהר במכונית הפורשה 911.
בשנת 2003 זכה ברנהרד במרוץ פתיחת העונה בסבב הלה מאן האמריקני במרוץ 24 השעות של דייטונה ובהמשכה זכה בשלושה מרוצים נוספים בסדרה כולל בפטי לה מאן. בנוסף בעונה זו סיים במקום השלישי במרוץ 24 השעות של נורבורגרינג.
בשנת 2004 זכה באליפות קטגוריית ה-GT בלה מאן האמריקני כאשר ניצח יחד עם צוותו 6 מרוצים בהם 12 השעות של סברינג ופטי לה מאן. בנוסף סיים ברנהארד רביעי בדירוג הכללי ושני בקטוגריית ה-GT במרוץ 24 השעות של ספא. בנוסף בעונה זו סיים שלישי במרוץ 24 השעות של נורבורגרינג תחת קבוצת מנטי פורשה ובכך זכה בפודיום שלישי ברציפות במרוץ זה.
בשנת 2009 הצטרף טימו ברנהרד לצוות השני של קבוצת יואסט רייסינג המתחרה באליפות העולם תחת חברת אאודי בה נהג במכונית האאודי R15 TDI החדשה של החברה בקטגוריית LMP1 הבכירה. ברנהרד וצמד הנהגים הצרפתים השותפים לו במכונית האאודי R15 מס' 3 רומן דיומא ואלכסנדרה פרימה סיימו במקום ה-17 בדירוג הכללי מרוץ 24 השעות של לה מאן לשנת 2009 וזאת כאשר צוות מס' 1 של הקבוצה ניצח במרוץ.
בשנת 2010 זכה בהישגו הגדול ביותר כאשר זכה בניצחון הכללי של מרוץ 24 השעות של לה מאן יחד עם הנהגים השותפים רומן דיומא ומייק רוקנפלר. במהלך ניצחון זה קבעו הנהגים ברנהרד ושותפיו שיא חדש של כל הזמנים במרחק שהושג במרוץ לה מאן לאחר שכיסו 5,410 ק"מ במהלך 397 הקפות של המסלול על ידי מכונית האאודי R15 שלהם, ובכך שברו את שיא 5,335 הק"מ של מכונית הפורשה 917 משנת 1971.
בשנת 2011 החל להתחרות גם באליפות הראלי הגרמנית במכונית פורשה 911 GT3 קאפ תחת קבוצת Penske בניהולו של אביו רודיגר ברנהרד עמה זכה להצלחה.
אליפות העולם במרוצי סיבולת.
בשנת 2014 החל ברנהרד להתחרות תחת צוות המרוצים הרשמי של פורשה באליפות העולם במרוצי סיבולת בקטגוריית LMP1 העליונה במכונית הפורשה 919 הייבריד מס' 17 החדשה של החברה, זאת לאחר שחברת המכוניות הגרמנית חזרה להתמודד באופן רשמי בתחרות ובכללה מרוץ לה מאן ממנו נעדרה מאז שנת 1998. חבריו הנהגים השותפים בצוות של הקבוצה היו ברנדון הארטלי ומארק ובר. עונה זו הייתה פושרת מבחינת תוצאות עבור ברנהרד ושותפיו כאשר סיימו במהלכה רק שלוש פעמים בפודיום במקום השלישי במרוצים בסילברסטון, פוג'י ובחריין, וסיימו במקום התשיעי בדירוג הכללי באליפות בסוף העונה.
בשנת 2015 שוב התמודד ברנהרד באליפות העולם יחד עם הצוות וובר/הארטלי אך זו נפתחה לא טוב עבורם לאחר שנאלצו לפרוש ממרוץ פתיחת העונה שנערך בסילברסטון כבר בהקפה ה-44. במרוץ הבא בספא סיימו בפודיום במקום השלישי. המרוץ הבא שנערך היה מרוץ 24 השעות של לה מאן בו סיימו הצוות ברנהרד/וובר/הארטלי במקום השני לאחר שהקיפו את המסלול 394 פעמים, הקפה אחת פחות מהצוות השני של חברת פורשה במכונית ה-919 מס' 19 אשר ניצחו במרוץ. המרוץ הבא באליפות העולם היה מרוץ 6 השעות של נורבורגרינג בו ניצחו ברנהרד וחבריו וסיימו במקום הראשון, כמו גם בשלושת המרוצים הרצופים אחר כך בארצות הברית, פוג'י ושאנגחאי. במרוץ סיום העונה האחרון שהתקיים בבחריין סיימו ברנהרד וחבריו במקום החמישי ולבסוף זכו באליפות העולם לשנת 2015.
ברקסיט
Scotland The Brave
"Scotland The Brave" (גאלית סקוטית: Alba an Aigh) הוא שיר סקוטי-פטריוטי. הוא היה מועמד מתוך מספר שירים נוספים, להיבחר כהמנון הלאומי של סקוטלנד על ידי סקר אינטרנטי מקוון אך קטף רק את המקום השני.
המנגינה כנראה הופיעה לראשונה במאה ה-20, ובאותו זמן היה ידועה גם "בסקוטלנד". המילים העדכניות שבדרך כלל מושרות כיום נכתבו בסביבות 1950 על יד העיתונאי הסקוטי קליף הנלי עבור הזמר רוברט וילסון בשיתוף פעולה עם מריון מקלורג.
כהמנון לאומי לא רשמי.
ביוני 2006, השיר הגיע למקום השני עם יותר מ-10,000 קולות בסקר מקוון לבחירת השיר המועדף להיבחר כהמנון הלא-רשמי של סקוטלנד, והפסיד רק לשיר "Flower Of Scotland" בניקוד.