בנג'מין בניקר (באנגלית: Benjamin Banneker, 9 בנובמבר 1731 אליקוט מילס, מרילנד - 9 באוקטובר 1806 על יד בולטימור, מרילנד) היה חוואי, מודד, מחבר אלמנכים, ממציא, חוקר טבע, מתמטיקאי ואסטרונום ממוצא אפרו-אמריקאי.
יליד מחוז בולטימור, לימים במדינת מרילנד. בניקר היה בנם של עבד לשעבר ושל אישה אפרו-אמריקאית חופשיה. הוא רכש מעט השכלה פורמלית ולרוב היה אוטודידקט. הוא נודע כחבר בקבוצה שבראשות אנדרו אליקוט שסקר את גבולות המחוז וושינגטון די. סי., הבירה הפדרלית של ארצות הברית
לבניקר קנה ידע באסטרונומיה, מה שאיפשר לו לפרסם סדרת אלמנכים מצליחים. הוא התכתב עם תומאס ג'פרסון, מחבר הכרזת העצמאות של ארצות הברית, בנוגע לסוגיות העבדות והאי-שוויון. הפעילים למען ביטול העבדות והתומכים בשוויון בין הגזעים הפיצו והעריכו את כתביו.
על אף שביום לווייתו של בניקר, רבים מכתביו וחפציו האישיים אבדו בשריפה, שרדו אחד מיומניו וכמה מהחפצים שבנה, והם מוצגים כיום לקהל. פארקים, רחובות, בתי ספר בארצות הברית נושאים את שמו לזכרו.
ביוגרפיה.
ילדות וצעירות.
בניקר נולד באליקוט מילס במחוז בולטימור של הפרובינציה מרילנד שבמושבה "אמריקה הבריטית".
אביו רוברט היה חוואי, עבד אפרו-אמריקאי משוחרר. האם הייתה מרי באנקי, מולאטית. אמה, מולי וולש, הייתה נערה אנגלייה שהואשמה באנגליה בגנבת חלב ונידונה על כך למוות. בסופו של דבר עונשה הומתק והיא הוגלתה ל"אמריקה הבריטית". באמריקה הפכה לחוואית והתחתנה עם אחד משני עבדיה, באנקה, שטען לייחוס מלכותי באחד משבטי מערב-אפריקה. גם בתם, מרי באנקי, התחתנה עם עבד משוחרר, רוברט, ששאל את שם משפחתה.
בנג'מין בניקר למד קרוא וכתוב וכן כתבי הקודש הנוצריים (תנ"ך והברית החדשה) אצל סבתו הלבנה, מולי וולש, ואחר כך התחנך למשך כשנה בבית ספר קטן של הקווייקר פיטר היינריכס. בניקר הפסיק את הלימודים הפורמליים כדי לעזור בעבודות בחוות אביו. אחרי העמל הפיזי הרב נשאר לו מעט זמן וכוח לתחביביו.
חייו המקצועיים והציבוריים.
בגיל 22 לפי דגם של שעון כיס שקיבל בבולטימור מסוחר מאירופה בשם ג'וזף לוי, בנה בניקר שעון מעץ. השעון צלצל בשעות המדויקות והמשיך לפעול למשך כל שאר חייו. השעון של בניקר הביא לו פרסום ביישובו ובנוסף נפוצה הידיעה שהוא יודע לחבר ולפתור חידות מתמטיות. תחילה עבד בניקר כבונה שעונים וכמודד. אחרי מות אביו המשיך לטפח את חוותו וגידל טבק. וחיטה
בשנת 1772 משפחה חדשה התיישבה באזור שבו שכנה חוותו של בניקר. זו הייתה משפחת אליקוט, קבלנים
שעשו חיל באותה תקופה על ידי בניית טחנות קמח באזור בולטימור.
בני אליקוט שמו לב לכישוריו של בניקר. אחד מהם, ג'ורג' אליקוט, שכמו בניקר, גילה עניין במדעים, התיידד איתו והשאיל לו ספרים מספרייתו הגדולה.
בסביבות שנת 1788 ,גיל 57 הפך בניקר מסוגל, בעזרת ספרים בלבד, ללמד את עצמו אלגברה, גאומטריה, לוגריתמים, טריגונומטריה ואסטרונומיה. למד לבד להשתמש במצפן וב"סקטור" ולעקוב אחרי הכוכבים בשמיים והצליח כדי לערוך ניבויים אסטרונומיים כמו למשל, של ליקויי חמה וליקויי ירח.
בשנת 1791 בשותפות עם אנדרו אליקוט עזר במיפוי העיר שעתידה להיות הבירה הלאומית של ארצות הברית - וושינגטון די. סי.. עקב מחלה נאלץ להפסיק עבודה זו אחרי שלושה חודשים.
מאוחר יותר, בשנים 1797-1792 חיבר בניקר אלמנכים שכללו מידע על ספרות, רפואה, מידע שימושי על הגאות והשפל ומדורי דעות.
בספרים אלה מתח ביקורת על תומאס ג'פרסון בגלל השימוש בעבודת עבדים. בנוסף לאלמנכים פרסם בנקר מידע על הדבורים ועל ציקדות בעלות מחזור בן 17 שנה.
מכתביו לג'פרסון.
ב-1791 כשג'פרסון כיהן כמזכיר המדינה, פנה אליו בניקר במכתב מתוך תקווה מוצהרת שהאיש המכובד "ינצל כל הזדמנות קרובה כדי לעקור מן השורש המגמה של רעיונות ודעות מופרכים ומזויפים לגבי האפרו-אמריקאים". כדי להדגים לג'פרסון את עובדת היותם השחורים יותר מסתם "עבדים" שלח לו בניקר כתב יד של אחד האלמנכים שחיבר עבור שנת 1792.
בניקר הציג את עצמו כ"בן לגזע אפריקאי" וכאדם חופשי. במילים נבחרות בקפידה נזף בניקר בג'פרסון ופטריוטים אמריקאים אחרים על שיעבודם את השחורים בעוד שנאבקו בבריטים בעד שחרורם הם.
ג'פרסון הודיע לבניקר ששלח את האלמנך שלו לקונדורסה, מזכיר האקדמיה הצרפתית למדעים, כדי לתעד את הפוטנציאל של "אחינו השחורים" נגד הספקות הנהוגים כלפיהם.
בניקר פרסם התכתבות זו עם ג'פרסון באלמנך שלו משנת 1793. העמדה האמיצה שגילה בניקר בסוגיית העבדות זיכתה אותו בתמיכה רחבה של הקבוצות האבוליציוניסטיות ממרילנד ופנסילבניה, שכל אחת מהן סייעו לו לפרנס את אלמנך.
חייו הפרטיים.
בנג'מין בניקר נשאר רווק כל חייו. הוא המשיך עד מותו לעסוק במדע. ב-1797 ירדו המכירות של האלמנכים שלו והוא הפסיק את פרסומם. בהמשך כדי להתקיים מכר גם חלק גדול מחוותו לבני אליקוט ולאחרים והמשיך להתגורר בבקתתו.
הוא נפטר בשינה אחרי טיול הבוקר שלו באוקטובר 1806. בהתאם לרצונו, אחיינו החזיר למשפחת אליקוט את הדברים ששאל מהם.
החזרה המתמדת
יחסי דנמרק–קפריסין
יחסי דנמרק-קפריסין הם היחסים הדיפלומטיים שבין ממלכת דנמרק לבין רפובליקת קפריסין. קפריסין מיוצגת בדנמרק באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בעיר הבירה קופנהגן. דנמרק מיוצגת בקפריסין באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בניקוסיה עיר הבירה. היחסים בין שתי המדינות כוננו ב-2 בנובמבר 1960. שתי המדינות הן ריבוניות וחברות האיחוד האירופי.
ב-1990, דנמרק שלחה 342 חיילים תחת דגל האו"ם לקפריסין במסגרת "הכוח לשמירת השלום של האו"ם בקפריסין". החיילים שדנמרק שלחה היו משויכים לגדודי רגלים שונים. בשנת 2004, דנמרק פתחה את שגרירותה בקפריסין.
מנהיגי קפריסין, דנמרק ופולין הם אילו שהנהיגו את הרפורמות בעת המשבר הכלכלי העולמי וסידרו את התקציב כדי שיסתיים.
ב-27 באפריל 1963 נחתם בין שתי המדינות הסכם בנושא תחבורה אווירית. בחודש מאי 1981 חתמו שתי המדינות על אמנה למניעת כפל מס.
הנשיא הקפריסאי גלפקוס קלרידיס ביקר בדנמרק ביוני 2002, כדי לשכנע את מנהיגי דנמרק להמשיך ולהישאר בדעתם בנוגע להצטרפות קפריסין לאיחוד האירופי, וכדי שהיחסים בין דנמרק לקפריסין לא יעורערו. באוגוסט 2006, ראש הממשלה הדני אנדרס פוג ראסמוסן ביקר בקפריסין ובאזור החיץ בינה לבין הרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין.
ניקולס גליבס
ניקולס גליבס (באנגלית: Nicholas Gleaves; נולד ב-1 בינואר 1969) הוא שחקן ומחזאי אנגלי.
ביוגרפיה.
גליבס נולד בשכונת האליוול שבעיר בולטון בלנקשייר. בשנים 1980 עד 1985 למד בבית הספר שארפלס. הוא התחיל להתעניין במשחק אחרי שאמו לקחה אותו לראות הצגה.
קריירה.
הופעת הבכורה של גליבס בתיאטרון הייתה כניצב במחזה "דון קרלוס" בתיאטרון רויאל אקסצ'נג' במנצ'סטר. הוא שיחק במחזות שונים בהם בתפקיד הראשי במחזה "מקבת'".
גליבס מופיע בתוכניות טלוויזיה מאז 1992. הוא גילם את ריק פאוול בסדרת הדרמה "Playing the Field". ב-2004 שיחק בתפקיד ריי פיירבורן בדרמה "Conviction" שצולמה ב-Salford Lads' Club. ב-2006 שיחק בתפקיד האב טום בדפורד בסדרה "משפחה וחיות אחרות". ב-2009 הופיע בתפקיד המדען ויטאקר בסדרת הטלוויזיה "ניצולים". הוא גילם את דמותו של סמל בילוש אנדי רופר בשתי העונות הראשונות של הסדרה "סקוט וביילי".
חיים אישיים.
גליבנס נשוי לשחקנית לזלי שארפ, לבני הזוג יש שני בנים, והם חיים בלונדון. הוא מעריץ של להקת הסמית'ס ואוהד של קבוצת הכדורגל בולטון וונדררס.
ניקולאס גליבס
התאחדות הכדורגל השווייצרית
התאחדות הכדורגל השווייצרית היא הגוף האחראי על ניהול ליגות הכדורגל והנבחרות הלאומיות של שווייץ. משרדיה של ההתאחדות נמצאים בעיר ברן. ההתאחדות הוקמה בשנת 1895, הייתה חלק מהגופים שייסדו את פיפ"א בשנת 1904 והצטרפה לאופ"א בשנת 1954, שנת הקמת הארגון.
ראשי התיבות של ההתאחדות ASF-SFV מהווים את קיצור שמה של ההתאחדות בשלוש השפות הרשמיות של המדינה. ASF הן ראשי התיבות בשפה הצרפתית (Association Suisse de Football) והאיטלקית (Associazione Svizzera di Football). SFV הן ראשי התיבות בשפה הגרמנית (Schweizerischer Fussballverband).
פיאט 850T
פיאט 850T הוא רכב מסחרי קל, מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקית פיאט אשר יוצר בין השנים 1964–1976.
ייצור.
דגם "פיאט 850T" הוצג לראשונה בסלון המכוניות בטורינו בנובמבר 1964.
בנוסף לשם המקורי של הדגם "פיאט 850T", הדגם היה קרוי באיטליה ("Fiat 850 Familiare ("Kombi.
מלבד לאיטליה, הדגם יוצר גם ביוגוסלביה בחברת בת של פיאט "Zastava".
המנוע המקורי היה בנפח 767 סמ"ק, (נלקח מדגם המסחרי הקודם Fiat 600 Multipla) אשר הוחלף למנוע 843 סמ"ק (נלקח מפיאט 850), ומשנת 1971 המנוע בנפח 903 סמ"ק נלקח מדגם פיאט 127.
הדגם יוצר בתצורה בעלת 5 דלתות (4 צדדיות ו-1 אחורית).
פיאט 600 מולטיפלה
פיאט 600 מולטיפלה (באיטלקית Fiat 600 Multipla), היא מכונית משפחתית סגורה, מיועדת ל-4 עד 6 נוסעים (כולל נהג), אשר יוצרה בין השנים 1956–1967 על ידי חברת פיאט האיטלקית. הדגם הוצג לראשונה ב-14 בינואר 1956 בתערוכת המכוניות בבריסל. המרכב והמנוע התבססו על דגם הפיאט 600.
ייצור.
יוצרו 243,000 יחידות. הדגם היה פופולרי בקרב נהגי המוניות האיטלקים.
הדגם היה מיועד ל-4 עד 6 נוסעים (כולל נהג). בדגמי 6 המקומות, המושבים היו מסודרים ב-3 שורות, (מושבים בודדים).
בדגם ה"פיאט 600 מולטיפלה" נבנו 4 דלתות צדדיות. הדלתות הקדמיות נפתחו בניגוד לכיוון הנסיעה.
לוח שעוני הבקרה נלקח מדגם ה"פיאט 600".
אקס-מן המופלאים
אקס-מן היוצאים מן הכלל
הספרייה הלאומית של אוסטריה