אלכסנדר ניל טען, שבכל ילד יש מאפייני אישיות המיוחדים רק לו, וחובתו של המחנך לשמר את הייחודיות הזאת. בהתאמה לרעיון ההומניסטי שכל אדם זכאי לחופש, ניל דרש לאפשר לכל ילד להתחנך באווירה חופשית ומאפשרת, כך שכל ילד יוכל להתפתח בהתאם לייחודו. לדבריו, אחת ממטרות החינוך צריכה להיות לעצב ילדים "פעילים, יוצרים, אוהבי חיים ולא חלקיקים נטולי חיים, בלתי יצרניים ומתופעלים". כמו כן, ניל שאף להתאים את בית הספר לילד, וליצור את התנאים הטובים ביותר להתפתחותו, לגדילתו ולהיענות לצרכיו האינדיבידואליים.
ג'ון דיואי, ממובילי החינוך הפרוגרסיבי, הסיט את הדגש מן החברה אל הילד היחיד. לדידו, חיי הילד הם ערך בפני עצמו, ולא אמצעי להכנת אדם מחונך לעתיד. החינוך הפרוגרסיבי לא מכיר במטרות קבועות, אלא במטרות שיש לעצב תוך כדי הוראה והתנסות, והעשייה מגרה את הלמידה - והלמידה דוחפת לעשייה, במסגרתה יש פתרון בעיות וחשיבה מתמשכת.
שלמה לוי (רב בראשון לציון)
המערכה באוקיינוס האטלנטי (1939 - 1945)
מנוחה בירנבוים
מנוחה בירנבוים (נולדה ב-27 באפריל 1948) היא פרופסור אמריטה בבית הספר לחינוך באוניברסיטת תל אביב, בעבר כיהנה כראש המגמה לשיטות מחקר, מדידה והערכה. בירנבוים מתמחה בעיקר בניתוח אינטראקציות של למידה (פנים-אל-פנים, ובלמידה מרחוק), הערכה לשם למידה בכתה ובארגון והערכה דיאגנוסטית בקנה מידה רחב. היא אחת המומחים בישראל לנושא ההערכה בחינוך, ולתכנון לימודים.
קרירה אקדמית.
מנוחה בירנבוים נולדה בתל אביב. למדה לתואר ראשון באוניברסיטת תל אביב, וסיימה ב-1971. היא קיבלה תואר שני (בהצטיינות) במחקר בחינוך מאוניברסיטת תל אביב ב-1977, השלימה את הדוקטורט בפסיכולוגיה חינוכית מאוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין שבארצות הברית בשנת 1981, ומאז שימשה כמרצה. בשנת 1985 שימשה כמרצה אורחת במעבדה לחינוך באמצעות מחשב באוניברסיטה של אילינוי. ב-1986 התמנתה למרצה בכירה בבית הספר לחינוך. בשנת 1991 שהתה כמרצה אורחת בשירות להערכה בחינוך באוניברסיטת פרינסטון. ב-1996 התמנתה לפרופסור חבר, וב-1996 לפרופסור מן המניין. ב-2002 הייתה מרצה אורחת באוניברסיטה של נברסקה בלינקולן, נברסקה, ארצות הברית. בירנבוים היא פרופסור אמריטה החל משנת 2012.
תחומי ההתמחות שלה הם: תרבות הלמידה בבית הספר, קידום למידה עצמית באמצעות הערכה פורמלית ובלתי-פורמלית, תפיסות של הערכה ושל לימוד על ידי תלמידים ומורים.
מרסלו ניקולה
מרסלו ניקולה (בספרדית: Marcelo Nicola; נולד ב-12 במאי 1971) הוא שחקן כדורסל עבר ומאמן כדורסל ארגנטינאי, אשר שימש כעוזר מאמן בהפועל ירושלים. ניקולה בעל אזרחות איטלקית.
קריירה כשחקן.
מרסלו ניקולה גדל במועדון קניאדנסה. ב-1989 חתם בקאחה לבוראל ויטוריה. ב-1993 נבחר בחירה מספר 50 בדראפט ונהפך לשחקן הארגנטינאי השני שנבחר בדראפט.
המצור על עכו (1822-1821)
מריבה
אלברכט, נסיך פרוסיה (1837 – 1906)
באג (תוכנה)
זוסמן סגלוביץ
נפילת מסך הברזל
בילבורד הוט 100 (1999-1990)
בילבורד הוט 100 (2009-2000)
בילבורד הוט 100 (1989-1980)
בילבורד הוט 100 (1969-1958)
בילבורד הוט 100 (1979-1970)
לודוויג השלישי, הדוכס הגדול של הסן
לודוויג השלישי, הדוכס הגדול של הסן (בגרמנית: Ludwig III. von Hessen und bei Rhein; 9 ביוני 1806 – 13 ביוני 1877) היה הדוכס הגדול של הדוכסות הגדולה של הסן, בין השנים 1848–1877.
ביוגרפיה.
ילדותו.
לודוויג נולד ב-9 ביוני 1806 בדרמשטאדט שהשתייכה לרוזנות הסן-דרמשטדט, ללודוויג השני, הדוכס הגדול של הסן, ולווילהלמינה, נסיכת באדן, בתם של קרל לודוויג, נסיך הכתר של באדן ושל אמליה, נסיכת הסן-דרמשטדט.
שלטונו.
ב-5 במרץ 1848 התפטר אביו לודוויג השני, הדוכס הגדול של הסן מכהונתו, בעקבות מהפכות אביב העמים, ולודוויג עלה במקומו לשלטון.
בשנת 1866 הצטרפה הדוכסות לאימפריה האוסטרית במלחמת אוסטריה–פרוסיה, אולם לודוויג הצליח לשמור על שלטונו אף לאחר התבוסה האוסטרית. בשנת 1870 הצטרפו כוחות הדוכסות לפרוסיה במלחמת צרפת–פרוסיה, ובינואר 1871 הצטרפה הדוכסות לאימפריה הגרמנית.
ב-13 ביוני 1877 מת לודוויג בעיר זיהיים, ואחיינו לודוויג הרביעי, הדוכס הגדול של הסן עלה במקומו לשלטון.
משפחתו.
ב-26 בדצמבר 1833 התחתן לודוויג עם מתילדה קרולינה, נסיכת בוואריה, בתם של לודוויג הראשון, מלך בוואריה ותרזה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן. לאחר מותה, התחתן לודוויג בשנת 1868 עם הברונית מגדלנה הוכשטדטן בנישואים מורגנטיים. משתי נשותיו לא היו לו ילדים.
פרלליזם
תקבלת
מנוחה בירנבאום
Lost Girls
הילדות האבודות
ארתור פולג'ם, רוזן ליברפול השני
ארתור ויליאם דה בריטו סביל פולג'ם, רוזן ליברפול השני (באנגלית: Arthur William de Brito Savile Foljambe, 2nd Earl of Liverpool; 27 במאי 1870 – 15 במאי 1941) היה פוליטיקאי בריטי מהמפלגה הליברלית שכיהן כמושל ניו זילנד האחרון וכמושל הכללי הראשון של ניו זילנד.
ראשית חייו.
ארתור פולג'ם נולד בעיר איסטבורן שבמזרח סאסקס שבאנגליה. הוא היה הבן הבכור והיחיד שהגיע לגיל בגרות מבין ילדיהם של ססיל פולג'ם, רוזן ליברפול הראשון ושל אשתו הראשונה, לואיזה הווארד, בתו של פרדריק ג'ון האוורד. מצד אמו היה ארתור פולג'ם צאצא של האדריכל ריצ'רד בויל, רוזן ברלינגטון השלישי. הוא התחנך באיטון קולג' ובמכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט לפני שהתגייס לצבא הבריטי.
קריירה צבאית.
פולג'ם שירת במלחמת הבורים ובמהלכה קודם לדרגת קפטן. ביולי 1901 הוא התמנה להיות שלישו של הרוזן קדוגן, הלורד לוטננט של אירלנד. ב-1906 הוא פרש מהצבא.
קריירה פוליטית.
ב-1907 ירש פולג'ם את תוארו של אביו כרוזן ליברפול וקיבל את מושבו בבית הלורדים באגף הליברלי של הבית. ביולי 1909 הוא מונה להיות מבקר משק הבית המלכותי במסגרת ממשלתו הליברלית של הרברט הנרי אסקווית', משרה שבה הוא שימש עד 1912. בשנה שלאחר מכן הוא התמנה להיות מושל ניו זילנד. ב-1917 שונה שם התפקיד מ"מושל ניו זילנד" (Governor of New Zealand) לשם "המושל הכללי של ניו זילנד" (Governor-General of New Zealand). באותה שנה נכנס הלורד ליברפול למועצה המלכותית. תקופת כהונתו הוארכה כדי שהוא יקבל את פני הנסיך מוויילס בביקורו בניו זילנד.
במהלך מלחמת העולם הראשונה העניק הלורד ליברפול את שמו לרגימנט הרגלים של ניו זילנד. ב-1915 הוקמה בריגדת הרובאים של ניו זילנד שנקראה על שמו והיא השתתפה בקרבות במסגרת הדיוויזיה הניו זילנדית ופורקה ב-1919.
משפחתו.
ב-1897 נשא הלורד ליברפול לאישה את אנט לואיז מונק, בתו של הנרי מונק, ויקונט מונק החמישי. לזוג לא נולדו ילדים. בהענקת התארים של ערב ראש השנה של 1918 הוענק לאנט התואר דיים הצלב הגדול של מסדר האימפריה הבריטית. הלורד ליברפול מת בביתו שבכפר קנוויק במאי 1941 בגיל 70. את תאריו ירש אחיו-למחצה, ג'רלד פולג'ם. הרוזנת מליברפול מתה במאי 1948 בגיל 73.
גזרת נפי&quot;ו
גזרת נפי"ו (נחי פ' הפועל י' ו') היא גזרת פעלים השייכת לשפות השמיות.
גזרה זאת היא מגזרות הנחים, הכוללות שורשים שבחלק מהטיותיהם, אחת מאותיות השורש "נחה" (כלומר כתובה אך לא נהגית), או אינן נכתבות כלל. בגזרה נפי"ו נמצאים הפעלים שפ' הפועל שלהם היא י' או ו' המתפקדות כאם קריאה או לא נהגית כלל.
הגזרה קיימת גם במואבית.
עברית.
בעברית גזרת בחי פ"ו ופ"י מתנהגת כגזרה אחת משום שבעברית מקראית חל מעתק מהעיצור ו' לעיצור י' בראשי המילים (למשל "ילד" לעומת "ולד", waladu באכדית או ولد בערבית). בנוסף, תהליכי היקש בין הגזרות הביאו להשלמת נטייה ביניהן. הגזרה מתאפיינת בכיווצי דו-תנועות כאשר לו' או לי' קודמת תנועה, אשר מתרחשים בפעלים בבניינים קל, נפעל, הפעיל והופעל, וכן בשמות עצם במשקלים אחדים. בבניינים הכבדים ובשאר המשקלים הגזרה נוטה לפי גזרת השלמים.
בניין קל.
בכל הפעלים מגזרה זו בבניין קל פ' הפועל היא י'. בעוד שצורות העבר והבינוני (ההווה) נוטות על דרך השלמים, בצורות העתיד, הציווי ושם הפועל נוהגות שתי דרכי נטייה. ברוב הפעלים בא חיריק מלא בעתיד ובשם הפועל, אך צורות הציווי הן על דרך השלמים. באופן דומה נוטה הפועל טוֹב בעתיד. לעומת זאת, בפעלים יָדַע, יָחַד, יָלַד, יָצָא, יָקַע, יָרַד ויָשַׁב פ' הפועל נשמטת בצורות העתיד, הציווי ושם הפועל. משום השמטה זו גזרה זו מכונה בטבלאות נטיית הפעלים במילון אבן-שושן גזרת חסרי פ' הפועל י'. בדומה לפעלים אלה נוטה הפועל הָלַךְ. בלשון חכמים ובספרות שלאחריה יש צורות שם פועל על דרך העתיד, כגון לִישַׁן, לִיעַץ, לִיבַשׁ ולִירָא בדרך התצורה הראשונה, וכן לֵרֵד, לֵדַע, לֵשֵׁב ולֵלֵךְ בדרך התצורה השנייה.
הפועל יָשֵׁן יוצא דופן בכך שלצד צורות הציווי על דרך השלמים, מופיעות גם צורות ציווי בהשמטת הי'. בפועל יָרַשׁ לצד הנטייה על דרך התצורה הראשונה – יִירַשׁ, יְרַשׁ ולִירֹשׁ – מופיעות צורות על דרך התצורה השנייה: הציווי רֵשׁ רְשׁוּ ושם הפועל לָרֶשֶׁת. מן הפועל יָהַב נגזרו צורות הציווי הַב (הָבָה), הָבִי, הָבוּ. צורת העתיד של יָכֹל היא בשורוק: יוּכַל, ומן הפועל יָקַד נמצא תּוּקַד (בדומה ליוּכַל), לצד תִּיקַד.
בניין נפעל.
בבניין נפעל צורות העבר וההווה ניטות על דרך פ׳ הפועל ו׳ תוך כיוון הדיפתונג iw לתנועת חולם מלא. צורות העתיד, הציווי ושם הפועל נוטות בדומה לגזרת השלמים, כשברוב הפעלים פ' הפועל היא ו' ובמקצתם היא י', עם דגש חזק משלים.
השורש י-צ-ר, אשר בבניין קל נוטה כגזרת חפי״צ, נוטה בבניין נפעל כגזרת נפי״ו. כמו כן, השורש ע-ז-ז נוטה בבניין זה כגזרת נפי״ו.
בניין הפעיל.