חייו.
סטוברוד נולד בסווראטסקוג, במחוז אקרשוס בנורווגיה. פגישתו הראשונה עם רואלד אמונדסן התקיימה בביתו של אמונדסן בסווארטסקוג בשנת 1909, כשעבד כנגר בתיקון בתים ישנים. נראה שאמונדסן התרשם לטובה מעבודתו, כי בהמשך ביקש ממנו לבנות את פראמהיים בגנו. המשימה שהוטלה עליו הייתה: "זה צריך להיות מבנה למגורי חורף, באורך חמישה מטרים, ברוחב ארבעה מטרים ובגובה חמישה מטרים. את השאר תחשב בעצמך!"
כשנשלמה העבודה לשביעות רצונו של אמונדסן, פורק הצריף והוכן למשלוח באונייה "פראם". סטוברוד עצמו ניצל את ההזדמנות וביקש מאמונדסן לצרפו למשלחת. הבקשה אושרה וסטוברוד, בברכת אשתו, חתם על חתם על חוזה העסקה עם אמונדסן לשבע השנים הבאות. כשהגיעו לאנטארקטיקה, הוקם פראמהיים מחדש ושימש בסיס למשלחת.
על לויטננט קריסטיאן פרסטרוד הוטלה המשימה להוביל קבוצה של שלושה אנשים לחקר הטריטוריה של ארץ אדוארד השביעי, מצפון וממזרח לפראמהיים, ארץ לא-נודעת באותם ימים. יחד עם פרסטרוד והיאלמר יוהנסן, סקר יורגן סטוברוד ומדד שטח רחב-ידיים מצפון ומזרח לפראמהיים וסיפק מידע ומיפוי רבי-ערך, שהעצימו את התוצאות המדעיות של משלחת אמונדסן.
סטוברוד צורף לקבוצה המקורית של שמונה אנשים, שיצאו בכוונה להגיע אל הקוטב ב-8 בספטמבר 1911. גיחה זו נכשלה בגלל טמפרטורות קיצוניות, שאילצו אותם לסגת לאחר שהגיעו אל 80° דרום, בחלקו מחמת ארגון לא מספק, שהציב את חייהם של שניים מן האנשים בסכנת מוות. היאלמר יוהנסן ביקר בחריפות את התנהלותו של אמונדסן בנסיבות אלה, בהסתמך על ניסיונו בחקר החוג הארקטי עם פריטיוף ננסן. ביקורת בוטה כל כך הייתה ללא תקדים ואמונדסן הגיב עליה בארגון קבוצת הקוטב מחדש, תוך צמצום המשתתפים בה. שנים לאחר מעשה דיבר סטוברוד רק טובות על אמונדסן, אך גם הוא הסכים, שדרך טיפולו במחלוקת עם יוהנסן לקתה בחסר.
על חלקו במשלחת, קיבל סטוברוד את מדליית הקוטב הדרומי (Sydpolsmedaljen), אות ההוקרה הנורווגי שיזם הוקון השביעי, מלך נורווגיה בשנת 1912 כגמול למשתתפי משלחת הקוטב הדרומי של רואלד אמונדסן. בשנים הבאות עבד סטוברוד כפקיד מכס וחי באוסלו.
שחף ימי
שחף ימי (שם מדעי: "Larus marinus") הוא מין מהסוג שחף, הגדול במיני השחפים ולמעשה המין הגדול ביותר בסדרת החופמאים.
מאפיינים.
אורכו של השחף 64–79 ס"מ, מוטת הכנפיים נעה בין 1.5 ל-1.7 מטרים ומשקלו 0.75–2.3 ק"ג. בטנו לבנה וחלקו העליון שחור, עיניו שחורות ומקורו צהוב וארוך עם קצה מעוקל אדום. הרגליים שחורות ובעלות קרומי שחייה. הצעירים הם אפורים אבל מחליפים את הנוצות במהירות. ישנם מינים דומים מאוד לשחף זה כגון שחף לבן-כנף, שחף כספי ושחף שחור, וקשה להבדיל ביניהם.
שחפים אלה חיים בחופי האוקיינוס האטלנטי, מהחופים המזרחיים ביותר ברוסיה עד לצפון מערב צרפת, בריטניה ואירלנד, מערבה וצפונה לאורך איסלנד וגרינלנד ועד לחופים המזרחיים של ארצות הברית וקנדה מניו אינגלנד ודרומה עד צפון קרוליינה. הם יכולים לנדוד בחורפים עוד יותר דרומה עד לחופי פורטוגל באירופה ועד לפלורידה באמריקה. הם יכולים לנוח על קרחונים צפים ולדאות בלב ים כמה שבועות. בחופים הם נמצאים באזורי קרח, צוקים, חופים סלעיים וחוליים וכן שפכי נהרות. ביבשה הם נמצאים גם בנהרות ונחלים, שדות בור וכן בשטחים מיושבים.
הם מקננים באזורים שאינם נגישים לטורפים, כגון איים, צוקים, דיונות מלח או גגות בניינים. בשל גודלו יש למין זה מעט מאוד טורפים.
שחפים אלה הם טורפים תוקפניים וחזקים הניזונים מדגים, סרטנים, עופות ים קטנים, ביצים ואפרוחים, מכרסמים, זוחלים קטנים ופגרים. הם תוקפניים מאוד ולעיתים יחטפו מזון מעופות ים אחרים, כולל עיטמים ושקנאים.
הנ&quot;ץ
שחף מערבי
שחף מערבי (שם מדעי: "Larus occidentalis") הוא מין של שחף גדול החי בחופים המערביים של אמריקה הצפונית ומכאן שמו. בעבר הוא נחשב לתת-מין של שחף צהוב כפות. תפוצתו מתפרשת מקולומביה הבריטית בקנדה, לאורך ארצות הברית ועד לבאחה קליפורניה במקסיקו.
אורך השחף 55-68 ס"מ, מוטת הכנפיים 130-144 ס"מ ומשקלו 800-1,400 גרם. בטנו לבנה, גבו שחור וכנפיו אפורות. המקור צהוב עם קצה אדמדם מעוקל. הוא מסוגל לדאות ללא מאמץ באמצעות כנפיו הגדולות ויכול גם לשחות ולצוף על המים. לצעירים יש לבוש פלומתי אפור מנומר בשחור אך הוא מתחלף תוך זמן קצר.
שחפים אלה הם עופות אגרסיביים החוטפים מזון מעופות אחרים ואפילו מבני אדם. הם ניזונים מדגים, דיונונים, סרטנים, יצורי ים כמו צבי ם צעירים וגם מפגרים הנפלטים לחוף. על החוף הם יטרפו ביצים ואפרוחים של עופות אחרים, וגם מכרסמים. להם עצמם אין כמעט טורפים.
הם חיים ומקננים בלהקות גדולות בחופים מוגנים ומבודדים. לעיתים הם גם מתרבים עם מיני שחף אחרים כמו שחף אפרפר או שחף תייר. חלק מהשחפים מקננים במגדלורים ותוקפים כל מי שמתקרב אליהם, כולל ספינות. הדבר גורם לספנים רבים לירות בהם, אך נמצא, כי הירי הזה אינו משפיע על מספרם.
אייס (אתר אינטרנט)
ice (בעבר, "אייס") הוא אתר חדשות ישראלי, המציג בעיקר חדשות בנושאי כלכלה, תקשורת, פרסום ושיווק. מנובמבר 2019 האתר הוא בבעלות חברת יו קלע בע"מ.
היסטוריה.
באוקטובר 1999 נוסד אייס על ידי מו"ל מגזין "התקשורת" יובל סיגלר כגרסה המקוונת של עיתון הפקס "נמר של נייר" שאותו הוציא לאור והיה לאתר הראשון בישראל שעוסק בתחום השיווק והפרסום. שם האתר היה ראשי התיבות של תחומי סיקורו "Information, Communication, Entertainment". עם הקמתו האתר הציע את תכניו וגישה למספר שירותים בו, בתשלום למנויים בלבד. זאת, למעט האפשרות לפרסום מודעות בלוחות הדרושים ומחפשי העבודה, ובאינדקס החברות שהיו חינמיים לכל. בינואר 2001 מכרה חברת אייס לחברת "קו מנחה" מחצית ממניות חברת דינטרנט, שעסקה בהפצת העיתון המשפטי "פקסדין", והפעילה אתר בעל אותו שם.
במרץ 2002 האתר החליף את מראהו בעיצוב חדש ושינה את מודל ההכנסות שלו בכך שנפתח לציבור הרחב והחל להציע את תכניו שהופיעו ב"חדר החדשות המרכזי" בשם "אייס ניוז" באופן חינמי. במקביל, הושקו קטגוריית "מינויים" המכילה מאגר בנושא מינויי מנהלים בחברות הגדולות בישראל ופינת "אייס פלוס" שאליה מוזגו אינדקס החברות (שנותר חינמי), לוח דרושים (שהפרסום בו נעשה כרוך בתשלום), מנוע חיפוש לאיתור קמפיינים שעלו לאוויר לאורך השנים וכן פירוט בנושא אירועים מהתחום.
בפברואר 2006 בית משפט השלום בתל אביב פסק כי על אייס לפצות צלם שיצירתו הועתקה ממנו בלא רשותו.
עד לנובמבר 2009 פעל אתר אייס כגרסה המקוונת של עיתון הפקס היומי "נמר של נייר" שיצא לאור בשנת 1991 על ידי יובל סיגלר ועסק באותם הנושאים.
בנובמבר 2009 מכר סיגלר את האתר לקבוצת "קו מנחה". לאחר הרכישה אייס התמזג עם אתר שיווק והפרסום של ביזפורטל שהושק באוגוסט 2006 בשיתוף יפעת בקרת פרסום. לאחר המיזוג הועלתה לראשונה מערכת טוקבקים באתר.
בסוף מאי 2010 אייס החלו לארח את הבלוג "Velvet Underground" מאת דבורית שרגל.
ביוני 2010 אייס חשפה כי היא עמדה מאחורי הקמפיין השיווקי "שונאים פרסומות? צפרו!" שעלה לרגל השקת אתר אייס המחודש.
ביולי 2013 מוזג בלוג הטכנולוגיה "140" באתר אייס והחל לפעול בו כערוץ הדיגיטל.
באפריל 2015 האתר הושק בעיצוב חדש שבמסגרתו הושק גם ערוץ התוכן החדש "אייס ספיישל" המכיל בתוכו ארבעה מדורים: "אייסופ"ש", "under 40", "סטטוס בזוגיות" ו"על חשבון אייס". בנוסף, הושקה גם תוכנית הווידאו השבועית "מצעד הפרסומות" בהנחייתו של ליאור נאור. ביולי 2016 תוכנית זו עברה לאתר המתחרה וואלה ברנז'ה ומשודרת בשיתופה של חברת יפעת בקרת פרסום כאשר ליאור ממשיך לשמש כמנחה שלה.
במרץ 2018 הושק האתר בעיצוב חדש. במסגרת העיצוב מחדש שונה לראשונה מאז הקמתו לוגו האתר, האתר החדש מחולק לשלושה חלקים: כותרת ראשית, רצועת ימנית ובה חדשות, טורי דעה וכתבות וידאו ורצועה שמאלית ובה נתוני רייטינג וכלים נוספים. במסגרת העיצוב מחדש, הושק אתר חדש למובייל.
בנובמבר 2019 מכרה קו מנחה את האתר לחברת "יו קלע", בבעלותו של לאון עג'מי, כשבתחילה הוכרז שהצפי הוא להמשיך להפעיל את האתר במתכונת דומה. עם זאת, מבנה האתר, העיצוב והנושאים המובאים בו השתנו במהלך שנת 2020, מתוך כוונה למקדו בתחומי הכלכלה והעסקים. בעקבות השינויים, במהלך שנת 2020 חלק מאנשי הצוות הוותיקים של האתר פרשו ממנו, בהם אלכסנדר כץ, לאחר ששימש במשך עשור כעורך הראשי שלו. לעומת זאת, בין הכותבים באתר נמנים מאז ירון זליכה, מתן חודורוב ויאיר נתניהו. שם האתר לא שונה, אך ראשי התיבות שמאחוריו הותאמו לשינוי, והם מוצגים כ-"Information, Communication, Economic".
בראשית 2021, מונה העיתונאי ניר קיפניס לעורך הראשי. פחות מחודש לאחר המינוי, פרש במפתיע מתפקידו.
לאייס שיתופי פעולה עם "יפעת מחקרי מדיה", "יפעת בקרת פרסום" ו-"vigo", מקבוצת יפעת, בעלת השליטה בחברת "קו מנחה", שבבעלותה היה האתר בעבר.
"אייס" הפעיל בעבר ערוץ וידאו בשם "אייס TV", במשותף עם אתר flix, תוך שיתוף פעולה עם אתר "תפוז אנשים" ובשילוב כתבות מתוך אתר ביזפורטל.
אתר 140 היה בלוג אשר עסק בסיקור תחומי האינטרנט, מדיה וטכנולוגיה. הבלוג הוקם באוגוסט 2009 על ידי העיתונאית מעיין כהן, בשותפות שווה עם אתר האינטרנט "נענע10", וקיבל את שמו בהשראת מגבלת התווים של אתר המיקרו-בלוגינג "טוויטר".
בינואר 2010 רכשה "קו מנחה" את חלקה של "נענע10" באתר תמורת כ-145 אלף שקל והחלה לאחסן את האתר בשרתיה. באוגוסט 2010 קו מנחה רכשה את חלקה של מעיין כהן באתר והגיעה לבעלות מלאה. לאחר השלמת עסקה זו, כהן פרשה מניהול הבלוג.