החלוקה המסורתית משייכת את משפחה זו בתת-סדרת עטלפים גדולים או עטלפי פירות העולם הישן (Megachiroptera) והיא המשפחה היחידה בתת-הסדרה.
בזמן האחרון הוגדרה תת-סדרה חדשה לעטלפים אלה - דמויי עטלפי פרי (Yinpterochiroptera), בתוכה ישנם כמה מיני עטלפי חרקים.
המין "עטלף פירות מצוי" הוא עטלף הפירות היחיד המצוי בישראל.
אקולוקציה.
רובם לא משתמשים באקולוקציה (התמצאות מרחבית על פי ההד המוחזר), מלבד הסוג עטלף-פירות מאכן-הד, שאיתו נמנה המין עטלף פירות מצוי.
הצלילים בהם הם משתמשים לכך שונים מאוד מאלה של תת-סדרת עטלפים קטנים.
עטלף הפירות המצוי משתמש לצורך אקולוקציה בצלילי נקישה של לשונו בדופן הלוע, ולא בצלילים גרוניים. צלילים אלו הם בעלי תדירות נמוכה יותר מאלה שמשמיעים העטלפים הקטנים, והם גם בעלי עוצמה נמוכה לפחות בסדר גודל אחד. עם זאת, אותות אלה מקנים לעטלף יכולת הימנעות טובה ממכשולים. השמיעה של עטלף פירות מצרי מותאמת היטב לאותות האקולוקציה שהוא משדר. הצלילים הם אימפולסים קצרים בעלי אנרגיה נמוכה, ולכן קשה לאתר את הצליל המוחזר מהמכשול, והיכולת המרשימה של העטלף להימנע ממכשולים הן באור והן בחשכה נשארת כרגע בגדר חידה.
אויגן קולב
אוֹיְגֶן קוֹלְבּ (Eugene Kolb; בהונגרית: Kolb Jenő; 21 בפברואר 1898 – 14 בספטמבר 1959) היה מבקר אמנות, תאורטיקן של האמנות, ומנהל מוזיאון תל אביב לאמנות משנת 1952 ועד מותו ב-1959.
ביוגרפיה.
אויגן (יֶנו) קולב נולד ב-1898 בשׁוֹפְּרוֹן שבהונגריה, לאמו גיזלה לבית שלזינגר, ואביו שמעון קולב יליד סטמר בן למשפחת טייטלבוים. אביו היה בעל בית מסחר לאופנה. השפות שדוברו בבית הוריו היו גרמנית והונגרית. קולב למד בבית ספר תיכון בשׁוֹפְּרוֹן.
במלחמת העולם הראשונה שרת כקצין בצבא האוסטרו-הונגרי נפצע ונפל בשבי הרוסי. לאחר שחרורו למד תולדות האמנות באקדמיה לאמנויות במינכן (Akademie der Bildenden Künste München), ובאוניברסיטת וינה. בין מוריו היו היינריך ולפלין ומקס דבוז'אק שהשפיעו עמוקות על התפתחותו הרוחנית והרעיונית.
לאחר סיום לימודיו השתקע בבודפשט.
קולב הוא מניצולי "רכבת קסטנר" שבאמצעותה הגיע בשנת 1944 לשווייץ, יחד עם אשתו ובתו. ב-1946 עלה ארצה והשתלב במערכת על המשמר.ב-1952 מונה למנהל הכללי של מוזיאון תל אביב.
היה נשוי לעדית לבית מֶלֶר (Edith Meller) ואב לבת, שושנה.
נפטר בביתו בגבעתיים מהתקף לב בשנת 1959, בגיל 61. נקבר בבית הקברות קריית שאול, בהלוויה שבה נטלו חלק מאות בני אדם.
פעילותו המקצועית והציבורית.
בבודפשט קנה לעצמו מעמד בכיר בחיי התרבות בהונגריה. הוא עבד כעורך האמנותי בהוצאת "זינגר וְווֹלפנר" ובמסגרת זו פרסם מונוגרפיות על ציירים הונגריים והיה גם העורך לערכים אומנותיים של האנציקלופדיה "אוּי אִידוֹק" (זמנים חדשים) אנציקלופדיה כללית בת 24 כרכים.
היה האוצר של המוזיאון היהודי של בודפשט בשנים 1932 עד 1942
ב-1939 הצטרף ל"חוג גורדון" (ארגון של "השומר הצעיר" למבוגרים). שימש כנציג התנועה בקהילה היהודית והיה פעיל בהסתדרות הציונית.
כפליט בשווייץ, בשנת 1945, שימש ככתב-קורספונדנט של העיתון "המשמר", שנקרא לימים "על המשמר".
עם עלייתו לארץ הצליח להשתלט על השפה העברית, ומ-1946 ועד 1959 כתב מאמרים על אמנות וביקורת אמנות ב"על המשמר" ובכתבי העת של התקופה, ביניהם אורלוגין. הרצה על ענייני אמנות. קולב התרשם שבניגוד לספרות, התיאטרון והמוזיקה, האמנות הפלסטית לא זכתה למעמד מרכזי בארץ, ופעל במטרה להעלות את רמתה. בין השאר תמך בהקמת אופקים חדשים וליווה אותם בהמשך הדרך. בשנת 1950 התמנה ליועץ אמנותי למוזיאון תל אביב, וב-1951 מונה למנהלו הכללי. במקביל המשיך להרצות בסמינר הקיבוצים, בחוגי המרכז לתרבות מתקדמת ועוד.
כמנהל מוזיאון תל אביב ניסה לאפיין את הייחוד של הציור הישראלי ועמד על כך שתהיה לו זיקה לאמנות היהודית. לקח על עצמו לקדם את מעמד האמנות בארץ ולדאוג גם לאמנים שלא הלכו בתלם ההפשטה נוסח זריצקי, ובהיותו מנהל המוזיאון נתן להם ייצוג הולם והיה אחראי לתערוכות של שלום סבא, אביגדור אריכא, נפתלי בזם, משה ברנשטיין, וב-1957 לתערוכה של אביבה אורי.
פעילותו של קולב בעולם האמנות בישראל ארכה 13 שנים בלבד, אך הייתה משמעותית ופורייה מאוד.
הנצחה.
"קרן קולב" הוקמה בעזרת תרומות של יצירות של 59 אמנים, ומנוהלת על ידי מוזיאון תל אביב. הקרן מעניקה אחת לשנתיים את "פרס אויגן קולב לגרפיקה ישראלית".
טרקטור טנק &quot;חרקוב&quot;
טנק חרקוב
טרקטור חרקוב
גיבריל סיסה
קפטן קוק
Arbor mirabilis
דג נחש
ליגת העל הסלובקית
הליגה הסלובקית הראשונה (בסלובקית: Corgoň liga) היא ליגת הכדורגל הבכירה בסלובקיה, נקראת כיום ה"פורטונה ליגה" (בסלובקית: Fortuna liga).
הליגה הוקמה בשנת 1993, כאשר סלובקיה נפרדה מצ'כוסלובקיה והכריזה על עצמאותה. עד אז שיחקו הקבוצות הסלובקיות בליגת העל הצ'כוסלובקית.
הקבוצות בליגה.
להלן הקבוצות המתמודדות בליגת העל הסלובקית בעונת 2022/2023:
היסטוריה.
אליפות מחוזית בסלובקיה (1925 - 1945).
סלובקיה הייתה חלק מצ'כוסלובקיה בשנים 1918–1939 ו-1945–1993. האליפות הסלובקית הראשונה "Zväzové Majstrovstvá Slovenska" נערכה בין קבוצות סלובקיות (1925–1933). עד 1935/36 אף קבוצה סלובקית לא שיחקה בליגה הצ'כוסלובקית (המקצוענית הממלכתית). במהלך הכיבוש הגרמני בצ'כוסלובקיה, מועדונים צ'כיים וסלובקים התחרו בתחרויות נפרדות משלהם. המועדון הסלובקי היחיד בליגה, SK ברטיסלאבה, הורחק מהליגה והצטרף לליגה סלובקית חדשה, ליגה סלובנסקה (1939–1945), ברפובליקה הסלובקית החדשה.
האלופות הסלובקיות לפני הצטרפותן לליגת העל הצ'כוסלובקית ב-1946:
אחרי הצטרפות הקבוצות הסלובקיות לליגת העל הצ'כוסלובקית (1946 - 1993).
עם תום מלחמת העולם השנייה הצטרפו הקבוצות הסלובקיות לליגת העל הצ'כוסלובקית, שם זכו להצלחה יחסית, כאשר הקבוצות הבולטות הן סלובן ברטיסלאבה (NV ברטיסלאבה), ספרטק טרנבה ואינטר ברטיסלאבה שהצליחו לזכות ב-14 אליפויות בסך הכל לאורך השנים.
לאחר התפרקות צ'כוסלובקיה.
אחרי פירוק צ'כוסלובקיה ב-1993, הכריזה סלובקיה על עצמאותה בין היתר גם בתחום הספורט וההתאחדות הסלובקית החלה לקיים תחרות נפרדת במדינה, וליגת העל הצ'כוסלובקית למעשה פורקה ל-2 ליגות עצמאיות: ליגת העל הצ'כית וליגת העל הסלובקית.
בתחילה היו בליגה 12 קבוצות, ובשנת 1996 היא הורחבה ל-16 קבוצות. החל משנת 2000 היו בליגה 10 קבוצות, אך בתום עונת 2005/2006 עלו שלוש קבוצות לליגה הבכירה וירדה קבוצה אחת, והליגה הורחבה שוב ל-12 קבוצות.
מירב אברהמי
מירב אברהמי (נולדה ב-5 בנובמבר 1988 בירושלים) היא שחקנית קולנוע.
אברהמי שיחקה בסרטים ישראליים. התפרסמה לראשונה בשנת 2003 לאחר שככבה כשחקנית ראשית בסרט "מיס אנטבה" של עמרי לוי.
זכתה בפרסים בינלאומיים על תפקידה בסרט.
פרסים.
פרסים אישיים:
פרסים לסרט:
מתים במשרה חלקית
מתים במשרה חלקית (במקור: "Dead Like Me") הייתה סדרת טלוויזיה אמריקאית ששודרה בערוץ הטלוויזיה שואוטיים בין השנים 2003–2004. בשנת 2009 הוצא סרט בן 90 דקות כהמשך לסדרה (ישירות ל-DVD) בהשתתפות מרבית הצוות המקורי.
הסדרה שודרה במשך שתי עונות, והוסרה מלוח השידורים באוקטובר 2004. בישראל שודרה הסדרה בערוץ אקסטרה הוט.
עלילה.
גיבורת הסדרה היא ג'ורג'יה (ג'ורג') לאס, נערה בת 18 המוצאת את מותה בפרק הראשון של הסדרה, לאחר שמכסה אסלה של תחנת החלל הרוסית מיר נוחתת על ראשה. במקום לעבור לעולם הבא, ג'ורג' נשארת בסיאטל ומתפקדת כחלק מצוות של מלאכי מוות (קוצרים), שתפקידם לאסוף נשמות של אנשים שניות ספורות לפני מותם. ג'ורג' אינה מסתגלת בקלות למצבה החדש ומתקשה למלא את הוראות הבוס (רוב) שלה להתנתק מחייה הקודמים. במקביל, הצופים מלווים גם את התמודדותם של הוריה של ג'ורג' ואחותה הקטנה והמוזרה עם מותה.
פרנק ריברי
פרנק הנרי פייר ריברי (בצרפתית: Franck Henry Pierre Ribéry; נולד ב-7 באפריל 1983 בבולון-סור-מר, צרפת) הוא שחקן כדורגל צרפתי, המשחק בעמדת הקשר בקבוצת סלרניטנה המשחקת בסרייה א', ובה הוא משמש גם כקפטן.
ריברי שיחק לאורך מרבית הקריירה שלו בבאיירן מינכן, שם שיחק החל מעונת 2007/08, בה נבחר ככדורגלן השנה בגרמניה, ועד לעונת 2018/19. נכון לשנת 2019, ריברי הוא השחקן המעוטר ביותר בתולדות באיירן מינכן. הוא זכה עם הקבוצה ב-24 תארים קבוצתיים, לרבות זכייה בעונת 2012/2013 בליגת האלופות, כאשר במשחק הגמר מול בורוסיה דורטמונד בישל את שער הניצחון לאריין רובן בדקה ה-89.
ריברי ערך 81 הופעות במדי נבחרת צרפת, והגיע עמה לגמר מונדיאל 2006 בו הפסידה הנבחרת לאיטליה בבעיטות הכרעה. בנוסף, ריברי השתתף גם ביורו 2008, מונדיאל 2010 ויורו 2012.
בפניו של ריברי ישנה צלקת בולטת, זכר לתאונת דרכים שעבר בגיל שנתיים, במהלכה נזרק דרך חלון המכונית בה נסע.
קריירת מועדונים.
קריירה מוקדמת בצרפת והמעבר לגלאטסראיי.