בניית המבנה הושלמה ב-14 במאי 2000. גובהו 267 מטר, הוא כולל 44 קומות (מהם רק 30 מעל הקרקע), והוא תוכנן על ידי משרד האדריכלים הבריטי פוסטר ושות' ומשרד המהנדסים בורו האפולד.
עיצובו של המבנה מבוסס על צורתו של עט כדורי. במפלס הקרקע, ישנו מרכז קניות בן שלוש קומות.
ארבע הקורות שבפינות המבנה מצטרפות בחלק העליון לכדי כדור זהב, שבתוכו מסעדה. מתחת לכדור נקודת תצפית על סביבתו ועל העיר ריאד. בין השאר ניתן לראות ממנו גורד שחקים נוסף, בורג' ממלכה. זה הוא חלק מקומפלקס פייסליה, אשר מורכב מבית מלון, המגדל, ושני בניינים אחרים. המגדל כולל מספר מסעדות כמו 11a ו-The Globe, וכולל גם מרכז כנסים ודירות יוקרה.
איגוד הכדורשת הישראלי
איגוד הכדורשת הישראלי (Israel Catchball Association - ICA) הוא עמותה ללא מטרות רווח שהוקמה ב-2007 על ידי שמונה מייסדות, שחלקן משמשות חברות ועד מנהל של העמותה. זהו איגוד ספורט הנשים הגדול בישראל, על פי מספר הספורטאיות הבוגרות הרשומות בו.
האיגוד.
האיגוד מכשיר את העתודה המקצועית של הכדורשת הישראלי בשיתוף המכללה האקדמית וינגייט (קורס מאמני כדורשת, קורס מאמני כדורשת בכירים, קורס מדריכי כדורשת, קורס שופטי כדורשת וקורס רשמים). האיגוד גם משמש כרגולטור בכל הנוגע לחוקת הכדורשת ומפיק את טורניר הכדורשת הבינלאומי באילת בכל שנה במרץ.
ענף הכדורשת אינו מוכר על ידי הממסד הישראלי כענף ספורט נתמך, אך המדינה (באמצעות רשם העמותות ומנהל התרבות והספורט), הכירה בעמותה כארגון הגג של פעילות הכדורשת בישראל הפועל כאיגוד לכל דבר ועניין.
ליגות איגוד הכדורשת.
ליגות האיגוד מחולקות ומאורגנות על פי קריטריונים שונים:
שיתופי פעולה.
איגוד הכדורשת פועל בשיתוף פעולה עם מכבי ישראל, מכבי העולמית, עיריות, רשויות מקומיות, מתנ"סים, איגוד הכדורעף, אתנה, מנהל התרבות והספורט, עמותות ספורט, התאחדות איל"ת ועוד.
אירועים.
פעילותו המרכזית של האיגוד היא הפעלת ליגות הכדורשת הישראליות וניהולן השוטף והמקצועי, ובמהלך העונה הוא מקיים אירועים נוספים, כגון טורנירים בחגים, קייטנות, אירועי כדורשת על הדשא, על חופי הים ועוד.
הטורניר המרכזי של האיגוד הוא טורניר הכדורשת הבינלאומי באילת. הטורניר מתקיים משנת 2010 והוא אירוע ספורט הנשים הגדול ביותר בישראל. במהלך הטורניר מתקיים גם כנס הכדורשת הבינלאומי, בהשתתפות משלחות מקצועיות מהעולם.
ענף הכדורשת מיוצא לחו"ל על ידי האיגוד הישראלי - ובשיתוף פעולה עם מכבי העולמי, ה-JCC וארגון corporate games העולמי. עם התרחבות הפעילות התקיימו מספר טורנירים בינלאומיים - באילת, בבוקרשט, בבוסטון, לאס וגאס, מונטנגרו וקנדה.
כדורשת נערות.
האיגוד מפעיל ליגת נערות לגלאי חטיבת הביניים והתיכון ומשתף פעולה באירועים ארציים בהשתתפות עשרות קבוצות, כגון אולימפיאדת הילדים, וספורטירשת.
איג
מאניוס אקיליוס גלבריו (קונסול בשנת 191 לפנה&quot;ס)
מאניוס אקיליוס גלבריו (בלטינית: Manius Acilius Glabrio; המאה ה-2 לפנה"ס) היה מגיסטראט רומאי אשר שימש כקונסול בשנת 191 לפנה"ס.
ביוגרפיה.
הוא נזכר לראשונה כטריבון הפלבס בשנת 201 לפנה"ס, וכמי שהתנגד לקונסול של אותה שנה גנאיוס קורנליוס לנטולוס, אשר ביקש לשלול מסקיפיו אפריקנוס את הפיקוד על הכוחות הרומאיים בצפון אפריקה. בשנה שלאחר מכן הוא מונה לאחראי על המשחקים המקודשים (decemvir sacrorum). הוא היה פראיטור במהלך שנת 197 לפנה"ס, ובמסגרת תפקידו זה בנה פסלים בדמותם של קרס, ליבר וליברה. כמו כן אותה שנה הוא דיכא באכזריות, בראש לגיון שלם, התקוממות של עבדים שפרצה באטרוריה, והורה לצלוב את מנהיגי המרד.
הוא התמודד על משרת הקונסול בשנת 193 לפנה"ס, אולם נכשל. הוא השיג את המשרה בסופו של דבר בשנת 191 לפנה"ס, יחד עם פובליוס קורנליוס סקיפיו נאסיקה. אותה שנה הכריזה רומא מלחמה על אנטיוכוס השלישי מלך הממלכה הסלאוקית. מלחמה זו זכתה לכינוי "מלחמת אנטיוכוס". אנטיוכוס פלש ליוון, ובתגובה נשלח אקיליוס לשם עם 10,000 רגליים, 2,000 פרשים ו-15 פילים. הוא נחת באפולוניה וקבע את מפקדתו בלאריסה שבתסליה. מסע המלחמה של אקיליוס הגיע לשיאו בקרב תרמופילאי, אשר בסופו הובס אנטיוכוס ונאלץ לסגת מיוון.
לאחר הניצחון בתרמופילאי, פנה אקיליוס לטהר את יוון מהכוחות הפרו-סלאוקיים האחרונים. הוא תקף את הליגה האיטולית, והטיל מצור על הירקליאה. כיבוש העיר גרם לאיטולים לבקש הפסקת אש בת עשרה ימים, שבמהלכם הבהיר נציגו של אקיליוס לאיטולים את תנאי הכניעה. כאשר האיטולים שיגרו שליח שהודיע שהם מוכנים לקבל את התנאים ו"להימסר אל אמון הרומאים", הפתיע אותו אקיליוס בדרישה חדשה: למסור לידיהם את מנהיגיהם של בני בריתם. הנציג האיטולי מחה נמרצות כנגד הדרישה, שנתפסה בעיניו כהפרה של "מוסר היוונים". אקיליוס הסכים להאריך את שביתת הנשק בעוד עשרה ימים, וכשהאיטולים סירבו לתנאים, פתח במצור על נאופקטוס. עם זאת, בעצתו של טיטוס קווינקטיוס פלמינינוס, הסכים להניח את המצור ולקבל את כניעתם המחודשת של האיטולים. עם סוף השנה הוא הוחלף בלוקיוס קורנליוס סקיפיו אסייתיקוס.
בשנת 189 לפנה"ס הוא הציג את מועמדותו למשרת הקנסור. היו לו סיכויים רבים לזכות בתפקיד, אולם דווקא בשל כך החל נגדו גל של השמצות. הוא הואשם בין היתר שגנב חלק מהשלל שלקח במלחמה. בשל כך, הוא פרש בסופו של דבר ולא ניגש לבחירות. מכאן ואילך לא ידוע עליו דבר.
אברהם ארליק
אברהם ארליק (1905 – 1991) היה אדריכל ומבקר אדריכלות ישראלי.
ארליק נולד בוורשה שבפולין בשנת 1905 והיגר לארץ ישראל ב-1926. את הכשרתו כאדריכל רכש בטכניון בחיפה, שם סיים במחזור השני. עד 1948 עבד במשרדי תכנון שונים עד שבאותה שנה הצטרף כאדריכל במחלקה הטכנית של הקיבוץ הארצי, בה שימש האדריכל שמואל מסטצ'קין כאדריכל ראשי. בדומה לאדריכלים אחרים במחלקה, לא היה ארליק חבר קיבוץ אלא התגורר בתל אביב. במהלך השנים הופקד על תכנון וליווי פרויקטים רבים בתנועה: מגורים, מבני ציבור, מתקני ספורט, חדרי אוכל, מוסדות תרבות ומבני תעשייה. תכנוניו הצטיינו בפשטות ובפונקציונליות, וכמוכן סייע בהדרכה ועצה לאדריכלים הצעירים במחלקה.
לבד מתכנון, היה ארליק חבר קבוע בחוג חברי "צוותא" שייסד אברהם שלונסקי. עם פרישתו לגמלאות הצטרף לסגל ההוראה בפקולטה לאמנויות של אוניברסיטת תל אביב ובפקולטה לארכיטקטורה בטכניון, שם לימד תולדות האדריכלות. כמו כן, פרסם לאורך השנים מאמרים שונים בתחום האדריכלות הסוקרים ומעריכים אדריכלים שונים כמו זאב רכטר, יוסף ברלין ואריך מנדלסון וכן מבנים שונים כמו משכן נשיאי ישראל, תיאטרון ירושלים וככר אתרים. ב-1983 כונסו מבחר ממאמריו בספר "על ארכיטקטורה ובינוי ערים" בהוצאת הפקולטה לארכיטקטורה ובינוי ערים בטכניון. ספר נוסף שכתב היה מונוגרפיה על האדריכל לאופולד קרקואר.
הוא נפטר בגיל 86 בשנת 1991.
ארליק היה אביה של העיתונאית והמתרגמת עמירה שגב, וסבו של העורך והתסריטאי מולי שגב. אחיו היה חתן פרס ישראל פרופ' דוד ארליק.
נפיסטו ת'יאם
נפיסטו (נפי) ת'יאם (בצרפתית: Nafissatou Thiam; נולדה ב-19 באוגוסט 1994) היא אתלטית בלגית פעמיים רצופות האלופה האולימפית (ריו דה ז'ניירו 2016, טוקיו 2020), פעמיים אלופת העולם (לונדון 2017, יוג'ין 2022) ופעמיים אלופת אירופה (ברלין 2018, מינכן 2022) בקרב שבע.
ביוגרפיה.
ת'יאם נולדה בנאמור שבבלגיה, בת לאב מסנגל ואם בלגית. מגיל צעיר הצטיינה בענפי אתלטיקה רבים ועל כן בחרה להתחרות בקרב רב. ת'יאם מתאמנת בליאז' תחת הדרכתו של רוז'ה לספנייר, שייצג את בלגיה בקרב עשר בשלוש אולימפיאדות.
באליפות העולם באתלטיקה עד גיל 18 שהתקיימה ב-2011 סיימה במקום הרביעי בקרב שבע בתוצאה של 5,366 נקודות. באליפות העולם עד גיל 20 שהתקיימה ב-2012 סיימה במקום ה-14 בתוצאה של 5,384 נקודות. בפברואר 2013 קבעה בתחרות ההיפו תוצאה של 4,558 בקרב חמש באולם, תוצאה הטובה משיאה העולמי של קרולינה קלופט, אולם תוצאה זו לא הוכרה כשיא לאור העובדה שבדיקות הסמים של המשתתפים בתחרות התקיימו רק לאחר משך הזמן התקני. ביולי 2013 זכתה במדליית זהב בקרב שבע באליפות אירופה עד גיל 18 בתוצאה של 6,298 נקודות וקבעה בכך שיא בלגי חדש. באוגוסט אותה שנה סיימה במקום ה-14 באליפות העולם בתוצאה של 6,070 נקודות. הצלחתה הביאה לבחירתה לספורטאית הצעירה של השנה בבלגיה.
באליפות אירופה באתלטיקה 2014 זכתה במדליית ארד בתוצאה של 6,423 נקודות, לאחר אנטואנט ננה דג'ימו ונדין ברורסן. במהלך התחרות שברה את שיאה האישי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.97 מטר, שיא אליפות במקצוע זה בקרב שבע. באליפות אירופה באולם ב-2015 זכתה במדליית כסף בקרב חמש לאחר קתרינה ג'ונסון-תומפסון, בשיא אישי של 4,696 נקודות. באותה שנה זכתה במדליית כסף בתחרות הקפיצה לגובה באליפות אירופה עד גיל 23, בתוצאה של 1.87 מטר. באליפות העולם ב-2015 סיימה במקום ה-11 בתוצאה של 6,298 נקודות. באליפות אירופה באתלטיקה 2016 סיימה רביעית בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.93 מטר. בפברואר שברה את שיא בלגיה בקפיצה לרוחק באולם בתוצאה של 6.51 מטר.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכתה במדליית זהב בקרב שבע בשיא אישי של 6,810 נקודות, במהלך התחרות שברה את שיאיה האישים בריצת 100 מטר משוכות, בקפיצה לגובה (1.98 מטר, התוצאה הטובה ביותר במקצוע זה בקרב שבע), בקפיצה לרוחק, בהטלת כידון ובריצת 800 מטר. בטקס סיום המשחקים נשאה את דגל בלגיה.