מאז הקמתה ועד שנות התשעים הייתה הסוכנות בפיקוד משותף של משרד הפנים והמשרד לביטחון פנים. כתוצאה מהשינויים הפוליטיים והמהפכניים וכלכלת השוק בשנות התשעים, המשטרה עברה שינוי דרסטי והוקמה מחדש כסוכנות המשטרה הלאומית של ממשלת מונגוליה וקיבלה את המשימה להילחם בפשע ולשמור על הבטיחות על בסיס לאומי באמצעות מחלקות משטרה. בשנת 1993 אישר הפרלמנט את "חוק המשטרה" כדי לבסס בסיס משפטי לאכיפת החוק.
ארגון.
בראש המשטרה עומד נציב כללי בסיוע כמה סגנים, כאשר בכיר הסגנים הוא הסגן הראשון לנציב כללי.
ישנן גם 10 מחלקות הנמצאות בכפיפות לסגן הנציב הכללי כדוגמת:
מתחת למבנה המרכזי ישנן מחלקות וחטיבות משטרה ב-21 המחוזות ובעיר הבירה, כל חטיבה מחולקת עוד יותר למחלקות, יחידות ומדורים.
Days (בסינית מסורתית: 日子; בעברית: ימים) הוא סרט דרמה טאיוואני-להט"בי, שיצא לאקרנים ב-2020. הסרט בוים על ידי צאי מינג-ליאנג . כמו סרטים אחרים שביים הבמאי, הסרט הוא מינימליסטי, בקצב איטי, וכולל דיאלוג מועט, ללא כתוביות.
הסרט הוקרן לראשונה ב-27 בפברואר 2020 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ה-70 במספר. בפסטיבל זה, הסרט זכה בפרס טדי בקטגוריית בחירת השופטים.
תקציר העלילה.
חיי היומיום הארוכים המינימליסטיים מראים את קנג שבגיל המעבר שבמעמד חברתי בינוני ואת הנון הצעיר. קנג מתגורר לבד, נרגע בביתו הגדול עם נוף לבריכת דגי זהב בחצר האחורית שלו. הוא לא מתגורר בדירה ספרטנית. יומו מתחיל בפולחן דתי במזבח. לאחר מכן, הוא מבצע מטלות, כלומר שטיפת ירקות. קנג נוסע לעיר ומחפש טיפול לכאב ראש וכאב צוואר. אחרי דיקור סיני, הוא מזמין עיסוי במקום עבודתו של נון. קנג משלם לנון אחרי שסיים עיסוי בגוף המלא, וגם נותן לו מתנה, תיבת נגינה קטנה. קנג רואה את נון משתמש בתיבת הנגינה, ואז משתף אותו בארוחה במסעדת המזון המהיר שנמצא סמוך למקום עבודתו של נון. השניים נפרדים לאחר הארוחה המשותפת, ונון נשען על ספסל. הוא מנגן שוב את תיבת המוזיקה, אך לא ניתן לשמוע אותה בגלל רעש הכביש .
הפקה.
הצילום העיקרי של הסרט התקיים ב-2014, במהלך ואחרי ההופעות התיאטראליות באירופה של צאי מינג-ליאנג, לי קנג-שנג וקלאוד וונג, שלאחריו הגיע גם הטיפול הרפואי שעבר לי, שגם כן צולם לסרט. סצנת הפתיחה של הסרט צולמה בסלון של צאי בטייוואן. ב-2017, פגש צאי את הונג'ואאנגסי והשניים שמרו על קשר באמצעות שיחות וידאו , דרכו זיהה צאי את מיומנותו של הונג'ואאנגסי בבישול. לא נעשה שימוש בכמה סצינות מוקדמות יותר של לי, וצאי נסע לבנגקוק כדי לצלם שם, כולל סצינות של הונג'ואאנגסי מכין אוכל. צאי שוחח עם העורכת שלו על דרכים לשלב את הדברים הללו שצולמו בסרט עצמו. הסרט עבר פוסט-ייצור ארוך טווח בטייוואן. במאי ויוני 2019, צאי צבר מימון משירות הטלוויזיה הציבורית להשלמת הפוסט-ייצור. לפני יציאתו של הסרט, צאי מינג-ליאנג דיבר על הסרט מבלי לקרוא לו בשם כלשהו, וקבע שאין לו שום מושג איך הסרט ייראה בסופו של דבר, והוסיף רק שאמורים להיות רק את לי קנג-שנג ושחקן נוסף.
חיל הפנים של מונגוליה
חיל הפנים של מונגוליה (במונגולית: Монгол Улсын Дотоод цэргүүд) הם הז'נדרמריה, האחראית על תפקידי שמירה ויחד עם גופים דמוי-צבאיים נוספים, מספק חיילי מילואים לצבא מונגוליה. הוא מגן על מבנים ממשלתיים ומוסדות כמו גוף השידור הלאומי המונגולי ובית הקברות הלאומי אלטאן-אלגיי. במהלך המלחמה הקרה החיל היה אחראי על סיור גבולות, שמירה ובקרה על הגירה. בסוף שנות ה-80 מנה כ-15,000 חיילים.
מסייע למשטרה הלאומית.
היסטוריה.
החיל הוקם במקור בשנת 1922 על ידי המועצה הצבאית העממית כאשר למעלה מעשר אוגדות של הצבא אוחדו ליצירת היחידה המיוחדת לענייני ביטחון פנים.
במתכונת הנוכחית הוקם החיל בשנת 1995, פעל במשך 18 שנה עד שביטול החוק הממשלתי ב-16 במרץ 2013 על ידי החוראל הגדול הביאו לפירוקו.
לאחר ביטולו, תפקידיו הועברו לידי המשטרה הלאומית ולמשמר הגבול עד 1 באפריל 2014.
לאחר בחינה מעמיקה בעניין וניצחונה של מפלגת MPP בבחירות לפרלמנט המונגולי בשנת 2016, נבדקה מחדש אופציית הקמת החיל ובפברואר 2017 העביר הפרלמנט רשמית חוק לשחזור חיל הפנים והקמתו מחדש.
רצח ענבל עמרם
רצח ענבל עמרם הוא מעשה רצח, שהתרחש ב-4 במרץ 2006, כשגנב רכב דקר למוות צעירה בעת ניסיון לגנוב את מכוניתה. הרצח הסעיר את המדינה, וזכור בשל המחדל המשטרתי, שנגרם עיכוב בהתחלת החיפושים אחרי עמרם, לאחר שאביה דיווח למשטרה על היעלמותה.
הרצח.
ביום שבת, 4 במרץ 2006, סמוך לחצות, יצאה ענבל עמרם בת ה-20 מביתה שבפתח תקווה כדי לאסוף את אחותה הקטנה עומרית, אך לא הגיעה אליה ליעד. בחלוף מספר דקות התקשרה עומרית להוריה, ושאלה מדוע לא מגיעים לקחת אותה. אביה התקשר מיד לטלפון הנייד של ענבל, אך היא לא ענתה. לאחר שניסה ליצור עמה קשר שוב ושוב ללא הצלחה, נסע האב לתחנת המשטרה בפתח תקווה, כדי להגיש תלונה שבתו נעדרת אך נדחה לאור פרק הזמן הקצר שעבר מהיעדרותה. האב החליט לא לחכות 48 שעות, כפי שהתבקש במשטרה, ופנה לבן משפחה המשרת במשטרת מחוז תל אביב. בשעה שלוש לפנות בוקר, התחילו השוטרים לבצע חיפושים. בחברת התקשורת איכנו את הטלפון, והוא נמצא באזור פי גלילות ליד מחלף גלילות. יותר מאוחר הובא מסוק משטרתי לאזור האירוע, שם אותרה מכוניתה של ענבל שנמצאה בתוכה כשעל גופה סימני חבלות וגרונה דקור, ולאחר מכן נקבע מותה.
החקירה.
המשטרה פתחה בחקירה, במסגרתה אספו החוקרים, בין היתר, את המחשב האישי של עמרם, כדי לבדוק האם הרוצח הוא אדם אותו הכירה. התפנית הגיעה כאשר למעבדה המשטרתית נשלח מכל דלק שהיה בסמוך לרכב הנערה, ועליו אותרה טביעת אצבע. הממצא הוביל לחשוד פלסטיני בן 20 מקלקיליה בשם מוחמד בן טאלב ג'עידי, המוכר למשטרה כגנב מתכות ורכבים. המצוד אחר החשוד נמשך מספר שבועות, תחת מעטה של צו איסור פרסום. לאחר כחודש הצליחו אנשי שירות הביטחון הכללי למצוא את החשוד.
מחקירתו של ג'עדי עלה כי הוא הסתנן לישראל, תוך עקיפת גדר הביטחון, והגיע לפתח-תקווה כאשר הוא מצויד בסכין על מנת לשדוד ולגנוב כלי רכב. הוא הגיע לשכונה שבה התגוררה עמרם. את תשומת לבו משכה מכונית הפיג'ו 406 שחנתה בקרבת הבית, כשלפתע הבחין בעמרם. ג'עדי המתין סמוך למכונית, וכאשר הבחין בעמרם נכנסת ומתניעה, הוא פתח את הדלת ודחף אותה בכוח לכיסא שליד הנהג תוך שהוא מאיים עליה בסכין. במקביל החלה עמרם להיאבק בו וניסתה להימלט מהרכב, ובשלב מסוים במהלך המאבק ג'עדי דקר אותה בסכין שברשותו בגרונה דקירה קטלנית, ועמרם התמוטטה כשהיא איננה מצליחה לנשום, ודם רב זרם מגרונה. ג'עדי החל לנסוע בפראות בניסיון לאתר כביש מוכר, עד שלבסוף נתקע עם המכונית בסמוך למקום מציאתה באזור פי גלילות ליד מחלף גלילות. ג'עדי ניסה להצית את הרכב כדי שהראיות יעלו באש אך נכשל, ולבסוף נמלט מהמקום כשהוא מותיר את גופתה של ענבל ברכב. ג'עדי שיתף פעולה בחקירה וביצע שחזור מלא של הרצח.
אחרית דבר.
ב-31 באוקטובר 2006 הרשיע בית המשפט המחוזי בתל אביב את ג'עידי, ברצח עמרם. בית המשפט קיבל את הסדר הטיעון בין הפרקליטות לבין ג'עידי, שעל פיו הוא הודה והורשע גם בעבירות של חטיפה, שוד, הצתה ושהייה בלתי חוקית. למרות הרשעתו בשורת העבירות, קובע ההסדר כי ג'עידי ירצה עונש של מאסר עולם בגין עבירת הרצח בלבד.
האחראים למחדל המשטרתי נענשו משמעתית. לאחר מותה הגישה משפחתה תביעת רשלנות נגד המדינה וטענה כי עמרם "פרפרה במשך שעות בין החיים למוות", בזמן שבני המשפחה ניסו לגרום למשטרה לחפש אחריה ולפתוח בחקירה. הפרקליטות והמשטרה סירבו לקחת אחריות ולפצות את המשפחה וניהלו משפט שלכל אורכו טענו כי לא ניתן היה להציל את חיי עמרם. ב-30 באוגוסט 2010 קבע בית המשפט המחוזי כי המדינה אחראית ברשלנות לאי-מניעת הרצח של עמרם. במסגרת פסק הדין נקבע כי המשטרה פעלה באופן רשלני, למן הרגע שבו נודע על היעלמה של עמרם ועד גילוי גופתה. בנובמבר 2011 נקבע כי המדינה תפצה את קרוביה של עמרם ב־3,050,000 ש"ח בגין רשלנות המשטרה בטיפול במקרה.
בשנת 2008 צילם אילן שושן את הסרט התיעודי "ענבל עמרם אינה עונה".
באוגוסט 2017 נפטרה אמה של ענבל, חבצלת לאחר מאבק ממושך במחלת הסרטן, וכשנה לאחר מכן, באוגוסט 2018 הלך לעולמו אביה של ענבל, חנניה.
ענבל עמרם
הסוכנות הלאומית לניהול חירום (מונגוליה)
הסוכנות הלאומית לניהול חירום (במונגולית: Онцгой байдлын ерөнхий газар) היא סוכנות ממשלתית המפקחת על שירותי החירום של מונגוליה. אחראית גם לטיפול וניהול מצבי חירום כאסונות טבע ומשברי חירום לאומיים. יש לה סניפים בכל 21 מחוזות המדינה וכן בבירה אולן בטור.
מקבילה בתפקודה להמשרד למצבי חירום והגנה אזרחית של רוסיה ואמונה על פיתוח חקיקה סביבתית כמו גם ניהול השלכות אסונות טבע וביצוע עבודות חילוץ הצלה.
היסטוריה.
גוף ההגנה האזרחית הראשון במדינה הוקם בשנת 1964 כסניף לצבא העם המונגולי. קודם לכן, שירותי החירום במדינה אורגנו בשנת 1922, ביוזמתו של מנהיג הפרטיזנים דמדין סוחבאטאר. היחידה שהוקמה בשנות ה-60 נודעה כגדוד ההגנה האזרחית 122 של ה-צבא. כחלק מהרחבת הצבא בסוף שנות השישים, ארגן שר ההגנה את להקת המוזיקה של ההגנה האזרחית, שמאז 2009 היא ידועה כלהקת שירותי החירום ומשמיעה מוזיקה צבאית, תוך גם קידום הסוכנות בקהילה וייצוג שלה באירועי תרבות.
הסוכנות, במתכונתה הנוכחית הוקמה על ידי החוראל הגדול ביוני 2003 והיא כיום חלק מממשלת מונגוליה. בשנת 2017 הוקם אגף כימי.
לילה קשוח