כעבור שמונה שנים המצב השתנה. הרשויות האוסטריות הכריזו על הפולנית כשפה רשמית ועל רוטנית וגרמנית כמשניות. בחינות בשפות האחרונות היו אפשריות אם הפרופסורים שלטו בהן. ההחלטה גרמה למהומות בקרב האוקראינים בשם הדרישה לשוויון זכויות. ב-1908 רצח סטודנט אוקראיני לפילוסופיה בשם מירוסלב סיצ'ינסקי את מושל גליציה, אנדז'יי פוטוצקי.
עם הזמן אוניברסיטת לבוב התפתחה וחיזקה את מעמדה כאחת משתי האוניברסיטאות באימפריה האוסטרו-הונגרית שבהן שפת ההוראה פולנית, לצד האוניברסיטה היגלונית בקרקוב. פעלו בה מורים ידועי שם כדוגמת ולדיסלב אברהם, אוסוולד באלצר, שימון אסכנזי, סטניסלב זקז'בסקי, זיגמונט יאנישבסקי, קז'ימייז' טברדובסקי, בנדיקט דיבובסקי, מריאן סמולכובסקי ולודוויק רידיגייר.
בשנות ה-1870 למד באוניברסיטה זו איוואן פרנקו שהצטיין לימים כסופר חשוב בשפה האוקראינית, דמות ציבורית ומתרגם. באותה תקופה הוקמה גם קתדרה להיסטוריית העולם והיסטוריה של מזרח אירופה שבראשה עמד ההיסטוריון האוקראיני מיכאיל הרושבסקי (1934-1866), מחבר "היסטוריה של אוקראינה-רוס" ב-10 כרכים והנחשב לאבי האסכולה האוקראינית להיסטוריה.
אוניברסיטת "יאן קז'ימייז'" (1919–1939).
בין שנת 1919 לספטמבר 1939 בימי הרפובליקה הפולנית השנייה נודעה אוניברסיטת לבוב כ"אוניברסיטת יאן קז'ימייז'" לזכר מייסדה, המלך יאן השני קז'ימייז' לבית ואזה. שם זה הוענק לה על ידי ממשלת פולין ב-22 בנובמבר 1919.
אוניברסיטת יאן קז'ימייז' הייתה אז המרכז האקדמי השלישי בחשיבות בפולין המודרנית, אחרי אוניברסיטת ורשה והאוניברסיטה היגלונית בקרקוב. ב-26 בפברואר 1920 העניקה לה ממשלת פולין את הבניין ששימש בעבר את ה"סיים" של גליציה, שהפך לבניין הראשי של האוניברסיטה. הרקטור הראשון בימי השלטון הפולני המחודש היה המשורר יאן קספרוביץ'.
בשנת 1924 חולקה הפקולטה לפילוסופיה לפקולטות למדעי הרוח ולמחלקה מתמטית-ביולוגית.
ב-1934 פעלו משום כך באוניברסיטה חמש פקולטות: תאולוגיה (222 תלמידים), משפטים (1978 תלמידים), רפואה (638 תלמידים, כולל 263 שלמדו רוקחות), מדעי הרוח (892 תלמידים) ומתמטיקה ומדעי החיים (870 תלמידים).
בסך הכל למדו בשנת הלימודים 1934–1935 כ-5,900 סטודנטים. לפי השתייכות "דתית" הם התחלקו כדלהלן:
המורים האוקראינים נדרשו באופן פורמלי להישבע אמונים לפולין. מרביתם סירבו ועזבו את האוניברסיטה בשנות ה-1920 המוקדמות. הופעל עקרון ה"נומרוס קלאוזוס" לגבי קבלת אוקראינים ללימודים - לא הותר לקבל יותר ממכסה של 15%, בעוד הפולנים היו צריכים להתקבל בשיעור של לפחות 50% מהסטודנטים.
אוניברסיטת "איוואן פרנקו".
בשנת 1939, אחרי הפלישה המתואמת לפולין של גרמניה הנאצית וברית המועצות, סופחה לבוב לברית המועצות במסגרת "אוקראינה הסובייטית". בהתחלה איפשרו הכובשים הסובייטים את המשך הקורסים כסדרם. עד סוף שנת 1939 הושארה על כנה גם שיטת ההוראה הפולנית. ב-18 באוקטובר 1939 פוטר הרקטור הפולני רומן לונשאן דה ברייה והוחלף
בהיסטוריון האוקראיני מיכאילו מרצ'נקו (סבו של העיתונאי והדיסידנט ולרי מרצ'נקו). מרצ'נקו היה נחוש להפוך את אוניברסיטת לבוב לאוניברסיטה לאומית אוקראינית. ב-8 בינואר 1940 הוסב שם האוניברסיטה ל"איוואן פרנקו". המורים ואנשי המנהל הפולנים פוטרו בהדרגה והוחלפו בדוברי אוקראינית ורוסית. הונהגו מקצועות בהתאם לאידאולוגיה הסובייטית: פילוסופיה מרקסיסטית-לניניסטית, "כלכלה פוליטית", ספרות, היסטוריה וגאוגרפיה אוקראינית וסובייטית. נסגרו חוגים שעסקו בתאולוגיה, כלכלת שוק חופשי, אידאולוגיה קפיטליסטית, היסטוריה, תרבות וגאוגרפיה פולנית. בשנים 1939–1941 הוצאו להורג כתריסר חברי הסגל הפולנים של האוניברסיטה.
ביולי 1941 נכבשה לבוב על ידי גרמניה הנאצית. הכובשים החדשים סגרו את האוניברסיטה וטבחו בעוד כעשרים אנשי סגל פולנים ובנוסף בעוד עשרים בני משפחותיהם או אורחים שנזדמנו בביתם. מאוחר יותר הועלתה סוגיית שיתוף הפעולה של סטודנטים ולאומנים אוקראינים בארגון הטבח, לפחות עריכת רשימת הקורבנות שנבחרו.
בקיץ 1944 ערכו אנשי הצבא האדום יחד עם יחידות של ארמייה קריובה את מבצע בורזה וגרשו את הצבא הגרמני מחוץ ללבוב. האוניברסיטה פתחה שוב את שעריה. הסגל הורכב תחילה מפולנים, אך אלו "פונו"-גורשו בשנים 1944–1946 על ידי השלטון הסטליניסטי מערבה למדינה הפולנית המחודשת, יחד עם רוב האוכלוסייה הפולנית במסגרת תוכנית "הרפטריאציה". גם התושבים הגרמנים גורשו מן העיר.
הכרזת עצמאות אוקראינה בשנת 1991 הביאה לשינויים מן היסוד בכל תחום של חיי האוניברסיטה. בשנים 1990–2013 בראש המוסד עמד הפיזיקאי איוואן וקרצ'וק. הדרישות שהתעוררו בשנות 1990–2000 הביאו להקמתן של פקולטות חדשות כמו פקולטה ליחסים בינלאומיים (1997), החוג לתרגומים ובלשנות השוואתית (1998)ץ החל מ-1997 הוקמו יחידות לימוד חדשות כמו המכללה למשפטים, המרכז למדעי הרוח, המכון ללימודי ספרות, המרכז לשפה והתרבות האיטלקית, מרכז למחשוב, וכן מוזיאונים לזואולוגיה, לגאולוגיה ולמינרלוגיה, מוזיאונים לארכאולוגיה, למטבעות (נומיסמטיקה) ולחותמים (ספרגיסטיקה) ומעל מאה מעבדות חדשות. סגל האוניברסיטה עלה ל-981.
מבני הגוף המרכזי.
הבניין הנוכחי של הגוף המרכזי של האוניברסיטה ברחוב אוניברסיטטסקוי נבנה בשנים 1881-1877 על ידי האדריכל יוליוש הוכברגר. בהתחלה שכן בו הסיים האזורי של גליציה ולודומריה. החזית צוידה בפורטיקו מפואר עם עמודים ואכסדרה, עם קבוצות פסלים אלגוריים - "העבודה" ו"החינוך" בכניסה, ו"גליציה, הויסלה והדנייסטר" בעליית הגג, יצירות מאת ט. ריגר.
בשנת 1920 הבניין נמסר לאוניברסיטת יאן קזימיר.
סליפי פלויד
אריק אוגוסטוס "סליפי" פלויד (באנגלית: Eric Augustus "Sleepy" Floyd; נולד ב-6 במרץ 1960) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הרכז בליגת ה-NBA בשנים 1982–1995.
קריירה ככדורסלן.
פלויד נולד בגסטוניה שבקרוליינה הצפונית. את הכינוי "סליפי" קיבל בכיתה ד', לאחר שאדם שצפה בו משחק כדורסל צעק לעבר המאמן "הוצא את הילד הזה מן המשחק. הוא ישן!". בתיכון התחרה כשחקן בית הספר האנטר האס בגסטוניה עיר מגוריו. בשנת הלימודים הלפני-אחרונה שלו, בשנת 1977, הוביל פלויד את בית הספר לזכייה באליפות התיכונים של קרוליינה הצפונית, לאחר שבגמר ניצחו את בית ספרו של ג'יימס וורת'י. הוא כיכב גם במדי אוניברסיטת ג'ורג'טאון, והוא חבר היכל התהילה של האתלטיקה באוניברסיטה.
במדי ג'ורג'טאון הצטיין בכל ארבע עונותיו. הוא הוביל את הקבוצה בממוצעי נקודות למשחק בשנים 1979, 1980, 1981 ו-1982, והיה קפטן בשנים 1981 ו-1982. הוא נבחר לחמישיית העונה ב"ביג איסט" ("Big East") בשנים 1980, 1981 ו-1982, ולחמישיית העונה בכל ארצות הברית בשנים 1981 ו-1982. פלויד, שהוביל את קבוצתו בממוצעי הנקודות לכל אורך שנותיו באוניברסיטה, הוא הקלע המוביל בתולדות הקבוצה גם כיום (2,304 נקודות).
פלויד נבחר בדראפט ה-NBA על ידי ניו ג'רזי נטס בבחירה ה-13 בדראפט ה-NBA 1982. במהלך עונת רוקי מאכזבת העבירו הנטס את פלויד ב עם מייקי ג'ונסון לגולדן סטייט ווריורס תמורת מייקל ריי ריצ'רדסון. פלויד פרח במהרה במדי הווריורס, ובעונתו הראשונה המלאה בקבוצה היו ממוצעיו עמה 16.5 נקודות למשחק. במהלך עונת ממוצעיו היו הגבוהים בקריירה שלו, 19.5 נקודות למשחק, ושתי עונות מאוחר יותר היו ממוצעיו 18.8 נקודות ו-10.3 אסיסטים למשחק, והוא נבחר למשחק האולסטאר של ה-NBA.
בדצמבר 1987 הועבר בטרייד עם ג'ו בארי קארול ליוסטון רוקטס תמורת רלף סמפסון וסטיב האריס. פלויד שיחק 5 וחצי עונות במדי הרוקטס לפני שחתם כסוכן חופשי בסן אנטוניו ספרס ב-1993, שנה לפני שתי האליפויות הרצופות של הרוקטס. לאחר עונה אחת בסן אנטוניו חזר לניו ג'רזי נטס, והוא פרש ב-1995 לאחר שקלע בקריירה 12,260 נקודות ומסר 5,175 אסיסטים.
פלויד מחזיק בשיא הנקודות לרבע (29) ולמחצית (39) במשחק פלייאוף ב-NBA. את שני השיאים השיג במשחק הרביעי של חצי גמר המערב ב-1987 מול לוס אנג'לס לייקרס. פלויד קלע 12 זריקות רצופות מן השדה ברבע הרביעי, והוא סיים את המשחק עם 51 נקודות, ובכך מנע הפסד ב של הווריורס ליריבתם הלייקרס.
אחרי קריירת הכדורסל.
אחרי שפרש מה-NBA ניהל פלויד מסעדה במשך שלוש שנים, ופתח עסק ניהול כלכלי בפרברי יוסטון. בשנים 2004–2005 אימן קבוצת כדורסל לנערים בגסטוניה עיר הולדתו. בשנים 2013–2015 הועסק כ"שגריר מותג" בחברת כלי מיטה.
במרץ 2015 הצטרף לחברת "ג'ובסי-וובסי" (JobsyWobsy) כנשיא החברה. כחלק מהמוטל עליו מתוקף התפקיד פלויד נוסע ברחבי ארצות הברית ומפעיל סדנאות שמטרתן ללמד ילדים על חשיבות יושרה, עבודה קשה, ועל הצורך להיות מוכנים, בספורט ובחיי היום-יום.
אנה זק
אנה קוזנקוב (ברוסית: Анна Кузенков; נולדה ב-12 במרץ 2001), המוכרת בשם הבמה אנה זק, היא זמרת, שחקנית, דוגמנית, רקדנית ואושיית רשת ישראלית ילידת-רוסיה.
ביוגרפיה.
נולדה בשם אנה קוזנקוב בסוצ'י שברוסיה, וכעשור לאחר מכן ב-2010 היא עלתה לישראל עם אביה דניס קוזנקוב, אמהּ נטליה, אחותה הגדולה וסביהם, והם השתקעו באשדוד. טרם עלייתם, אמהּ הייתה אחות בבית חולים, ואביה עסק בנדל"ן. לאחר מכן הוריה נפרדו, ואביה ירד בחזרה לרוסיה. היא למדה בבית הספר מקיף ח' שבאשדוד. שם המשפחה "זק", שמשמש אותה, נבחר כשם במה קצר וקליט.
משפחתו של אביה היא יהודית, בעוד משפחתה של אמהּ לא, ועל כן זק עצמה אינה נחשבת ליהודייה על פי ההלכה. ב-2018, בריאיון ל"את", סיפרה זק שהיא לא שקלה לעבור גיור, אך היא מרגישה מאוד מחוברת לישראל ולתרבותה.