בשנת 1997 יצר הבמאי פול ורהובן את סרט הקולנוע "גברים בחלל", המתבסס על הספר. יש הטוענים שאופי הסרט הוא פשיסטי ופסאודו-פשיסטי בעת ובעונה, ובו כמות קרבות חסרת תקדים לזמנו. חלק רואים באסתטיקה בסרט כאסתטיקה נאצית בסגנון לני ריפנשטאהל. הוושינגטון פוסט טען על הסרט הזה שהוא "נאצי עד ליסוד". הסרט אינו נאמן למקור הספרותי, אלא כולל דמויות ראשיות נוספות, שינוי אופי הדמויות המקוריות ופרטי עלילה שונים מהותית. למרות זאת הסרט יחסית זכה לביקורות טובות, הצליח בציבור ובקרב המעריצים.
חסידות צאנז-ז'מיגראד
חסידות צאנז זמיגראד היא חצר חסידית מגליציה שבפולין, ענף מחסידות צאנז.
תולדות החסידות.
האדמו"ר הראשון היה רבי סיני הלברשטאם (נולד ב-1869), שהיה רב ואדמו"ר בעיר ז'מיגרד. רבי סיני היה בנו של האדמו"ר ברוך הלברשטאם מגורליץ (1826-1906), שהיה בנו של האדמו"ר מצאנז רבי חיים הלברשטאם. רבי סיני הלברשטאם נמלט לרוסיה ונפטר באומסק ב-25 ביולי 1941. היה חתנו של רבי נפתלי ממעליץ.
בני רבי סיני.
בנו של רבי סיני, האדמו"ר השני, רבי אריה לייבוש הלברשטאם, שהה בשנות מלחמת העולם השנייה באומסק. כאזרח פולני התאפשרה יציאתו מרוסיה עם גל הפליטים של אחרי המלחמה וכך התאפשר לו לעלות לארץ ישראל. הוא הקים את בית מדרשו בפתח תקווה, לאחר מכן ביפו ולאחר מכן בבני ברק בו כיהן כאדמו"ר עד לפטירתו בי"ח בטבת ה'תשס"ז (7 בינואר 2007). היה חתנו של רבי יהודה צבי ברנדויין מסטרטין בזיווג ראשון ולאחר פטירת אשתו הראשונה בדמי ימיה נשא לאשה את בתו של רבי מנחם מנדל בורנשטיין, בן אחיו ובתו של האבני נזר מסוכטשוב.
בניו האחרים היו:
החסידות כיום.
כיום מכהנים כל בניו של רבי אריה לייבוש כאדמו"רים:
בבורו פארק מכהן גם כן כאדמו"ר מז'מיגרד רבי סיני הלברשטאם, בנו של רבי ישראל (אדמו"ר מז'מיגראד ניו יורק). וכמו כן הוא מכהן כנשיא ישיבת "מתיבתא דברי חיים" - בביתר עילית. ובראשות הישיבה מכהן בנו ר' ישראל הלברשטאם.
חסידות סטרופקוב
חסידות סטרופקוב היא חצר חסידית משושלת צאנז, שמקורה בעיירה סטרופקוב שבסלובקיה.
שושלת החסידות.
האדמו"ר הראשון בסטרופקוב היה רבי אברהם שלום הלברשטאם, בנו השלישי של רבי יחזקאל שרגא הלברשטאם משינובה, בנו בכורו של רבי חיים מצאנז. נולד בשנת תרט"ז. כיהן כאדמו"ר בחיי אביו. בשנת תרנ"ח (1898) עבר לסטרופקוב החל להנהיג את קהילתו, בשנת תרע"ט עבר לאונגוואר ולאחר מכן חזר לסטרופקוב. בסוף ימיו התגורר בעיר קאשוי (קושיצה). דברי תורתו של רבי אברהם שלום, נאספו בספר "דברי שלום".
לאחר פטירתו של רבי אברהם שלום בו' בסיוון ת"ש, התמנה לאדמו"ר בנו רבי מנחם מנדל הלברשטאם, מחבר ספר "דברי מנחם". רבי מנחם בשנות השואה שהה בבונקר בפרשבורג ולאחר מכן נמלט לשווייץ. כל ילדיו נספו בשואה. בשנת תש"ז הגיע לארצות הברית, בה התגורר עד פטירתו בו' באייר תשי"ד. ארונו הועלה לישראל. בן נוסף שכיהן באדמו"רות בקאשוי בעודו בחור היה רבי יוסף יום טוב, שכבר בילדותו קיבל קוויטלאך. נרצח בשנת תש"ב.
רבי מנחם מנדל לא השאיר צאצאים, חוץ מנכדה אחת בת בתו ששהתה איתו לאורך כל המלחמה. לאחר פטירתו התמנה לאדמו"ר אחיינו (בן גיסו רבי ישכר דוב ליפשיץ מאונגוואר מגזע וישניצא) רבי יחזקאל שרגא ליפשיץ הלברשטאם, מחבר ספר "דברי יחזקאל שרגא", שביסס את החסידות בארץ ישראל וקבע את בית מדרשו במאה שערים שבירושלים. נפטר בו' בכסלו תשנ"ה.
לאחר פטירתו התמנה לאדמו"ר בנו יחידו רבי אברהם שלום ישכר דב ליפשיץ הלברשטאם המתגורר בירושלים. חתנו של רבי מנחם מנדל שנייבאלג ממנצ'סטר.
לחסידות יש בתי מדרש בבני ברק, ברמלה ובוויליאמסבורג, ושני בתי מדרש בירושלים.
בני דודקביץ'
בני דודקביץ' (נולד ב- 3 בספטמבר 1948) הוא עיתונאי, שדרן רדיו ועורך תוכניות מוזיקה ישראלי. לאורך הקריירה המקצועית שלו היה כתב ועורך מוזיקה בתחנות הרדיו של קול ישראל, רשת ג' ורשת ב', וכתב קול ישראל בבית הנשיא.
ביוגרפיה.
בני דודקביץ' נולד בתל אביב, בן בכור בין שני אחים. למד בבתי הספר הדתיים תחכמוני ועירוני ח'. סיים תיכון ב"בית הספר הריאלי תל אביב" (שנסגר בינתיים). היה חבר בתנועת הצופים הדתיים ("שבט העדה") בתל אביב ובצופי ים בתל אביב.
את שירותו הצבאי עשה בחיל הנדסה והשתתף במלחמת ששת הימים, מלחמת יום הכיפורים ומלחמת שלום הגליל.
נשוי כארבעים שנה למרגוט דודקביץ'. אב לנועה, יואב וגיל וסב לארבעה נכדים. מתגורר במושב רמת רזיאל, בהרי ירושלים.
קריירה מקצועית.
לפני ומחוץ לרדיו.
את הקריירה העיתונאית התחיל דודקביץ' הנער ככתב בביטאון תנועת הצופים "היה נכון".
לראשונה קיבל תשלום עבור כתבות מאחד העיתונים שבהוצאת אצבעוני, אשר סיקר את משדרי הטלוויזיה הישראלית ובו כתב על פסטיבל סן רמו ועל אמנים שהופיעו בשעתו בטלוויזיה.
תקופה קצרה עבד בשבועון Love (שהיה אמור להתחרות ב"להיטון" שקם באותה שנה), אך עזב כעבור כמה חודשים ועבר לעולם הקולנוע, בו עבד כארבע וחצי שנים וערך את המדור "בשצף קצב" - חמישה עמודי חדשות וכתבות על אמנים בעולם. לאחר מלחמת יום כיפור, כשנמכר העיתון ל"להיטון", עבר גם דודקביץ' ל"להיטון".
בשנות ה-80 שימש כתב בישראל של שני עיתוני המוזיקה בילבורד האמריקני ו-Music Week הבריטי, בהם דיווח על תעשיית המוזיקה הישראלית והעביר להם את טבלאות מצעדי הפזמונים הלועזיים. באותו עשור היה גם מנהל מוזיקלי בתוכנית הטלוויזיה "זה הזמן" שהגיש רם עברון ושם הביא, בין השאר, לשידור חי את פיטר פול ומרי ומרסדס סוסה.
ברדיו.
דודקביץ' התקבל לעבודה ברשות השידור לאחר שסיפר בתוכנית "זה קרוב ללבי", של רות נבו, על הבוטלגים של להקת החיפושיות והשמיע רבים מהם. דרורה בן אב"י, שהייתה מנהלת חטיבת הבידור, שמעה והחליטה לצרף אותו לצוות העובדים. הוא ערך תוכניות מוזיקה ברשת ג', בין השאר, "מצעד הפזמונים הלועזיים" משנת 1974 עד 1991. לפי קריטריון שקבע הוצגו במצעד רק שירים שצעדו במצעדי העולם, בעיקר בארצות הברית, בריטניה, אוסטרליה, צרפת ואיטליה. הוא "לימד" אמנים זרים לברך את המאזינים בעברית: "שלום למאזיני רשת ג', כאן..." וכך בירכו את המאזינים אלטון ג'ון, להקת אבבא, הבי ג'יז, בארי וייט, גלוריה גיינור, סופרטרמפ, אריק קלפטון ועוד.
הוא ערך את התוכניות "מופע רוק, רוק כבד ומוזיקת פאנק", "רדיוטק - פזמונים בשצף קצב" (תוכנית הדאנס-דיסקו הראשונה בישראל) ו-"איזה לילה".
לאחר הפיכתה של רשת ג' לתחנת רדיו המשדרת מוזיקה עברית ובעקבות הגעתם של כוכבי זמר בין לאומיים להופעות בישראל, הציע לו מנהל חטיבת החדשות ברשת ב', שלום אורן, לעבור לרשת ב' ולעסוק בה בשני תחומים: 1. סיקור ביקוריהם של אמנים זרים בישראל, 2. אספקת ידיעות על כוכבי פופ גדולים למהדורות החדשות וכתבות ליומני החדשות על אירועי פופ וזמרי פופ. במקביל ניתנה לו פינה יומית של חדשות פופ במסגרת מגזין "יומן חוץ - השעה הבינלאומית של קול ישראל".
בשנת 2000 הציע לו מנהל חטיבת החדשות מיכאל מירו לשמש כתב לנושאי בית הנשיא ובו סיקר את פגישותיהם של נשיאי ישראל עם פוליטיקאים בישראל ומחוצה לה ואת האירועים שנשיאי ישראל השתתפו בהם, או היו חלק מהם: פגישות, טקסים, ארוחות ממלכתיות וכדומה. הוא ליווה את הנשיאים משה קצב, שמעון פרס וראובן ריבלין, והתלווה אליהם גם לביקורים ממלכתיים בחו"ל.
בנוסף עסק במוזיקת פופ, והגיש את התוכנית "רוק קלאסי".
בני דודקביץ' פרש לגמלאות באוקטובר 2015.
חסידות טשאקאווא
חסידות טשאקאווא (נהגה: צָ'קָבָה) היא חצר חסידית שמוצאה בעיר טשאקאווא בגליציה. החסידות היא ענף של חסידות צאנז.
הדור הראשון.
האדמו"ר הראשון מטשאקאווא היה רבי יעקב הלברשטאם, בנו של רבי סיני הלברשטאם מז'מיגראד, שהיה בנו של רבי ברוך הלברשטאם, בנו של מייסד שושלת צאנז, רבי חיים הלברשטאם. רבי יעקב היה חתנו של רבי שלום מוסקוביץ' משאץ-לונדון. הוא החל לכהן בגיל 21 כרב בעיר טשאקאווא. בשנת תרצ"ה עלה לישראל והתגורר בירושלים, שם הקים את בית הכנסת וישיבת "דברי חיים צאנז-טשאקאווא" בשכונת גאולה. שהה תקופה בארצות הברית. נפטר ד' בחשוון תשכ"ח בארצות הברית ונטמן בבית הקברות של באבוב בניו ג'רזי.
הדור השני.
לרבי יעקב היו ארבעה בנים וארבע בנות. בהם:
חתניו: רבי יהושע מלוביצקי מלעכוביץ רבי יהושע מרדכי אלעזר ווגשל מלנצהוט-ניו יורק ורבי משה סגל דייטש, אדמו"ר משאץ בלונדון ובקטמון ורבי שלום אייזיקוביץ.
הדור השלישי.
אחר פטירת רבי נפתלי בשנת תשפ"ב הוכתר חתנו רבי שלמה גשטטנר (בן הרב נתן גשטטנר) לאדמו"ר מטשאקאווא בבית מדרשו בירושלים. נכדו של רבי נפתלי, רבי יוסף מאיר כהנא הוכתר לאדמו"ר מטשאקאווא בית שמש, ובית מדרשו בשכונת רמת אברהם.
חסידות גורליץ
חסידות גורליץ (ביידיש: הויף גארליץ) היא חסידות גליציאנית, ענף של חסידות צאנז. מחסידות גורליץ יצאו חסידות ברדיוב, חסידות רודניק, חסידות ז'מיגראד, חסידות טשאקאווא וחסידות קלויזנבורג.
תולדות החסידות.
רבי ברוך הלברשטאם.
מייסד החסידות היה רבי ברוך הלברשטאם מגורליץ (1826-1906), בנו החמישי של האדמו"ר מצאנז רבי חיים הלברשטאם. רבי ברוך נפטר בתרס"ו. כל בניו שימשו באדמו"רות וברבנות.
רבי אלישע הלברשטאם.
בנו הרביעי, רבי אלישע הלברשטאם מגורליץ (1860-1941) כיהן אחריו כרב בגורליץ. רבי אלישע סירב לנהוג באופן רשמי כאדמו"ר, והסתייג מכך שהחסידים מביאים לו "פתקאות". נישא לבת דודו רבי מרדכי דב מהורניסטייפול. במלחמת העולם השנייה הוגלה רבי אלישע לסיביר, בה נפטר בט"ו בניסן תש"א.
ילדיו היו:
החסידות אחרי השואה.