לאחר שנבחרה על ידי הנשיא ג'ימי קרטר, אושר מינויה של גינסבורג לבית המשפט הפדרלי לערעורים במחוז קולומביה ב-18 ביוני 1980. כהונתה זו הסתיימה ב-9 באוגוסט 1993, עקב השבעתה לבית המשפט העליון של ארצות הברית ב-10 באוגוסט 1993 - השופטת השנייה אי פעם. לאחר שענתה בכנות על שאלות בנושא הפלות ואפליה בסנאט, אושר מינויה ברוב של 96 נגד 3, שלדברי הנשיא ביל קלינטון זו הייתה תוצאה מדהימה בהתחשב בסביבה הפוליטית המפלגתית של שנות ה-80, שלא לדבר על עכשיו (מועד צילומי הסרט).
הסרט כולל ראיונות עם הפעילה הפמיניסטית גלוריה סטיינם ועם עיתונאית NPR נינה טוטנברג, שמתארות את הקריירה המהוללת של גינסבורג שהתמקדה בזכויות נשים. הסרט מציג בהרחבה את ההחלטה משנת 1996 בארצות הברית נגד וירג'יניה - אחד מפסקי הדין התקדימיים הבולטים שהובאו בפני בית המשפט העליון, שאיפשר לצוערות להירשם למכון הצבאי וירג'יניה (VMI). כמה מבוגרות VMI מסבירות מדוע ההחלטה הייתה חשובה - הן עבורן באופן אישי, והן במאבק הכללי יותר למען זכויות נשים.
הסרט מתאר גם את מעמדה הציבורי של גינזבורג והפיכתה לאייקון של תרבות הפופ, החל מפרסומו של הספר הביוגרפי ""Notorious R.B.G.: The Life and Times of Ruth Bader Ginsburg" שנכתב על ידי שאנה קניז'ניק ואיירין קרמון. קניז'ניק וקרמון הקימו יחד טאמבלר בשם """, שזכה לעוקבים רבים והוביל ליצירה של מרצ'נדייזינג בדמותה של גינזבורג, כגון חולצות טריקו וספלי קפה. הכינוי נוצר בהשראת שמו של הראפר הנוטוריוס בי. איי. ג'י.. בסרט, גינזבורג מאמצת בחיבה את הכינוי הזה, ומתלוצצת על כך שיש לה ולראפר הרבה מהמשותף: שניהם נולדו בברוקלין.
נכדתו של גינסבורג, המופיעה בסרט, היא בוגרת בית הספר למשפטים בהרווארד. היא מציינת שבמחזור שלה - בדיוק 50% מהסטודנטים הן נשים; כאשר רות למדה בבית הספר למשפטים בהרווארד, היא הייתה אחת מתוך תשע סטודנטיות בלבד, בכיתה של כ-560 סטודנטים סה"כ.
הסרט מבליט את הניגודיות שבין האישיות המאופקת של גינזבורג לבין זאת של בעלה, מרטין, שהוא אדם חברותי ופתוח. ילדיה של רות מציינים כי אף על פי שאמם עורכת דין מבריקה, היא טבחית נוראית. מרטין אומר שהוא נמנע מלהביע את דעתו בעניינים משפטיים בפני אשתו, והיא נמנעת מבישול לאחר שילדיהם התלוננו על חוסר מיומנותה הקולינרית.
הסרט מראה גם צד שובב של גינזבורג, אשר בדרך כלל שומרת על איפוק. היא נראית בסרט מחליפה "עקיצות" עם עמיתה, השופט השמרן אנטונין סקאליה, איתו היא מיודדת, ומכירה בכך שאהבתם לאופרה היא אחד הדברים המעטים שיש להם מן המשותף. בשנת 2016 גינזבורג השתתפה בהופעת קמאו באופרה ""בת הגדוד" מאת גאטנו דוניצטי, בתפקיד הדוכסית.
במהלך מסע הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016, התבטאה גינזבורג בצורה מזלזלת נגד מועמדותו של דונלד טראמפ, וספגה ביקורת מצד מספר פרשנים, שטענו כי התבטאויות אלו הפכו אותה לחשופה לטענות על הטיה שיפוטית בתיקים שידונו בהם בבית המשפט העליון אשר קשורים לממשלו של טראמפ. גינזבורג התנצלה על דבריה, והסנטור הרפובליקני אורין האץ' טען להגנתה כי גם משפטנית דגולה כמוהה עשויה ורשאית לעשות מדי פעם טעויות. הסרט מציין את השינוי במיקומה היחסי של גינזבורג, ביחס לכלל שופטי בית המשפט העליון, על פי עמדותיהם, ומציג כיצד ככל שבית המשפט העליון נטה יותר לכיוון השמרני, עמדותיה הליברליות של גינזבורג מיצבו אותה בדעת המיעוט בפסיקות רבות בתדירות גבוהה יותר, והיא ביטאה אותן בתקיפות רבה יותר.
למרות היותה בשנות השמונים לחייה, ואף על פי שחלתה ושרדה את מחלות הסרטן המעי הגס וסרטן הלבלב, גינזבורג המשיכה לעבוד ללא הפסקה, עד לשעות המאוחרות של הלילה, והסתפקה בשעות שינה ספורות בלבד. היא נראית בסרט עוסקת בפעילות גופנית בחדר כושר יחד עם מאמן אישי. כשנשאלה כמה זמן היא מתכננת להישאר בבית המשפט העליון (זאת מאחר שמינויה לבית המשפט העליון הוא לכל החיים), גינסבורג השיבה שהיא תישאר כל עוד היא מסוגלת לטפל בתיקים שהונחו בפניה במלוא היכולת והיושרה של כל שנות הניסיון שלה בעיסוק בעריכת דין.
השיר המקורי "I'll Fight"", שנכתב על ידי דיאן וורן ומבוצע על ידי ג'ניפר הדסון, נשמע על רקע כתוביות הסיום של הסרט.
הפקה.
הבמאיות ג'ולי כהן ובטסי ווסט עבדו בעבר על פרויקטים אחרים הקשורים לרות ביידר גינסבורג, ובשנת 2015 החליטו לעשות סרט דוקומנטרי המתמקד רק בה. בשנת 2016 עקבו השתיים אחרי גינסבורג לפגישות ונאומים שונים, כולל בשיקגו ובוושינגטון די. סי., במשך 20 שעות בסך הכל, וערכו עימה ראיון פנים אל פנים בשנת 2017.
תגובות וביקורות.
הכנסות ורווחים.
ב-4 במאי 2018 הסרט עלה לאקרנים בצורה מוגבלת, והכניס 577,153 דולר מ-34 אולמות קולנוע בהם הוקרן במהלך סוף השבוע הראשון להפצתו, 16,975 דולר בממוצע לאולם. בשבוע שלאחר מכן הסרט הוקרן ב-179 אולמות, והכניס 1.2 מיליון דולר במהלך סוף השבוע, והיה לסרט העשירי הרווחי ביותר בקופות הכרטיסים באותו סופ"ש. השבוע השלישי, הסרט הוקרן ב-375 אולמות והכניס 1.3 מיליון דולר והיה לסרט ה-12 הרווחי ביותר באותו סופ"ש, כאשר בשבוע הרביעי הכניס 1.1 מיליון דולר ושב לעשיריית הסרטים הרווחים ביותר לאותו שבוע. זהו אחד מהסרטים העצמאיים המכניסים ביותר של שנת 2018.
ביקורות.
באתר האינטרנט Rotten Tomatoes לסרט יש דירוג של 95% בהתבסס על 166 ביקורות, וציון ממוצע של 7.43 מתוך 10. על פי דעת הרוב, נכתב באתר כי הסרט "אולי מטיף למקהלת הצופים שמעריצים את שופטת בית המשפט העליון רות ביידר גינזבורג, אבל עושה זאת ביעילות." באתר Metacritic, לסרט ציון ממוצע משוקלל של 71 מתוך 100, בהתבסס על 32 מבקרים, ציון המעיד על "ביקורות חיוביות בדרך כלל".
מבקר הניו יורק טיימס איי.או. סקוט כתב כי "הסרט קליל באופן בלתי צפוי, אך אין לטעות ברצינותו או בתשוקתו. תכונות אלה מהדהדות בעוצמה בהתנגדות שעשויה להתגלות כמורשת המתמשכת ביותר של השופט גינזבורג, והסרט הוא, מעל לכל, מחווה לקולה". בסקירה עבור הוליווד ריפורטר, כתבה לסלי פלפרין כי "... יש משהו מרגיע מאוד בסרט זה, סרט תיעודי אודות שופטת בית המשפט העליון רות ביידר גינזבורג ... מפוכחת, מנומסת, אינטליגנטית מאוד, קפדנית וטיפ-טיפה משעממת".
האוניברסיטה הטכנית של איינדהובן
האוניברסיטה הטכנית של איינדהובן (בהולנדית: Technische Universiteit Eindhoven, בקיצור TU/e) היא אוניברסיטה ציבורית, השוכנת באיינדהובן שבהולנד, אשר נוסדה בשנת 1956. נכון לשנת 2020, לומדים באוניברסיטה כ-11,000 סטודנטים.
המוסד מתמקד במקצועות הטכנולוגיה, והוא המוסד הטכני השני שנוסד במדינה. עם האישים הבולטים שלימדו באוניברסיטה נמנים אדסחר דייקסטרה וארצ'ר ג'ון פורטר מרטין.
לאוניברסיטה שיתופי פעולה עם מוסדות טכניים רבים ובהם הטכניון, האוניברסיטה הטכנית של מינכן, בית הספר הפוליטכני הפדרלי של לוזאן, האוניברסיטה הלאומית של סינגפור, אוניברסיטת נורת'ווסטרן, אוניברסיטת פודן, אוניברסיטת ג'יאו טונג שאנגחאי, אוניברסיטת קרנגי מלון, האוניברסיטה הטכנית של דנמרק ואקול פוליטקניק. האוניברסיטה חברה בוועידת בתי הספר האירופיים לחינוך ומחקר הנדסי מתקדם ובברית אוניברסיטאות יורו-טק.
מבנה.
לאוניברסיטה תשע מחלקות:
ורד הררי
ורד הררי-וצר (1964 – אוגוסט 2015) הייתה זמרת ישראלית.
ביוגרפיה.
הררי נולדה ב-1964 בתל אביב, היא ביתה של הזמרת כוכבה הררי. בילדותה למדה לנגן על פסנתר. בשנת 1978, בגיל 14, החלה להופיע במועדונים בתל אביב והמשיכה לשירות צבאי בצה"ל בלהקה צבאית. אחרי שחרורה ב-1986 עברה לאירופה לקריירת מוזיקת עולם בצרפת ובגרמניה.
ב-1998 נפגשה עם שי וצר והתחתנה עמו. לשניים שני ילדים, עומר ומאיה. ב-2002 הוציאו אחרי עבודה משותפת את אלבום הבכורה של הזמרת, "מקום פנוי לשניים". הזוג זכה ביחד בפרס "ג'ון לנון" למוזיקת עולם. הררי הקליטה קולות רקע בשיר "שקיעתה של הזריחה" באלבום סיפורים מהקופסא של רמי פורטיס.
מותה.
ב-2005 אובחנה במחלת הסרטן, בה בחרה לטפל בשיטות אלטרנטיביות לכימותרפיה. הררי נפטרה באוגוסט 2015 בגיל 51 ונקברה בבית העלמין בקיבוץ עינת.
פרסים והוקרה.
הררי-וצר זכתה במקום הראשון בקטגוריית מוזיקת העולם בתחרות השירים הבינלאומית ע"ש ג'ון לנון עם השיר "ביומי אני קטנה".
סיימון אנד שוסטר
סיימון ושוּסטֶר (באנגלית: Simon &amp; Schuster) היא חברת הוצאה לאור אמריקאית שנוסדה בניו יורק בשנת 1924 בידי המו"לים היהודים ריצ'רד ל' סיימון ומ' לינקולן שוסטר. כיום נמצאת החברה בבעלות קונגלומרט תקשורת ההמונים ViacomCBS.
סיימון ושוסטר
Walls (אלבום של ברברה סטרייסנד)
Walls (בעברית: חומות) הוא אלבומה ה-36 של הזמרת ברברה סטרייסנד אשר יצא ב-2 בנובמבר 2018 על ידי קולומביה רקורדס. הסינגל הראשון והיחיד מהאלבום "Don't Lie to Me" יצא ב-28 בספטמבר 2018 ועוסק בבחירתו של דונלד טראמפ לנשיאות ארצות הברית ואילו שם האלבום מתייחס לחומת טראמפ שבגבול מקסיקו.
הצלחה מסחרית.
האלבום הגיע למקום ה-12 בארצות הברית אך יצא מהמצעד בשבוע שלאחר מכן מה שהפך אותו לאלבום הכי פחות מצליח של סטרייסנד עד היום במדינה. בבריטניה האלבום הגיע למקום ה-6 כאשר מכר כ-15,600 עותקים באותו שבוע ובכך הפך לאלבום ה-15 של הזמרת להיכנס לעשירייה הפותחת במדינה. באוסטרליה האלבום הגיע למקום ה-7.
קאבוס, סולטאן עומאן
גל מלכה
גל מלכה (נולד ב-29 בספטמבר 1992) הוא תקליטן, מפיק מוזיקלי, פזמונאי ומלחין ישראלי.
ביוגרפיה.
מלכה נולד בכרמיאל בשנת 1992, והחל ליצור מוזיקה בגיל 12. בגיל 15 החל לתקלט במועדונים.