קראפט החל לשחק בקבוצת הנוער של באיירן מינכן בשנת 2004, כאשר היה בן 16. כעבור שנתיים עלה לקבוצת המילואים של המועדון, ששיחקה אז בליגה השלישית בהייררכיית הליגות בגרמניה. בשנת 2008 החל לשחק בקבוצה הבוגרת כשוער השלישי, לאחר מיכאל רנסינג והאנס-יורג בוט. כאשר רנסינג שוחרר מהקבוצה בקיץ 2010, קראפט הפך להיות השוער השני אחרי בוט, ושיחק 90 דקות ושמר על שער נקי במשחק הסופר קאפ הגרמני מול שאלקה 04 בשנת 2010, בו ניצחה באיירן מינכן בתוצאה 2-0. בנובמבר 2010 ערך קראפט את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בהפסד 3-2 לרומא, לאחר שבאיירן מינכן הובילה 2-0 במחצית. לא הייתה חשיבות למשחק זה, מאחר שבאיירן מינכן כבר הבטיחה את עלייתה לשמינית הגמר מהמקום הראשון, ולכן התאפשר לתת לקראפט את ההזדמנות, והוא הפגין יכולת טובה על אף ההפסד. במחצית השנייה של עונת 2010/11 קודם קראפט על ידי המאמן לואי ואן חאל להיות השוער הראשון של באיירן מינכן עד לתום העונה. בשמינית גמר ליגת האלופות הציג קראפט יכולת טובה בניצחון החוץ של באיירן מינכן 1-0 מול אינטר מילאנו, אך כשל בגומלין בו באיירן מינכן הפסידה 3-2 בבית והודחה בשערי חוץ, וביצע מספר טעויות במשחקי הליגה. בדיעבד, ההחלטה לתת לקראפט את המקום בהרכב הייתה אחת העילות לפיטוריו של ואן חאל מהקבוצה לפני תום העונה. המאמן שהחליף את ואן חאל, אנדראס יונקר, החזיר את בוט להרכב. בתום עונה זו, עם חתימת מנואל נוייר בבאיירן מינכן, עבר קראפט להרטה ברלין, שרק העפילה לליגת הבונדסליגה, בהעברה חופשית.
החל מעונת 2011/12 קראפט הוא השוער הקבוע של הרטה ברלין. את בכורתו בקבוצה ערך קראפט במשחק הליגה מול אאוגסבורג. באוקטובר 2011 חזר קראפט לאליאנץ ארנה, והפעם כיריב של באיירן מינכן, ולפני המשחק נערך טקס לכבודו ולכבוד שחקני העבר של באיירן מינכן ששיחקו אז בהרטה ברלין, כריסטיאן לל ואנדראס אוטל. המשחק הסתיים בתוצאה 4-0 לבאיירן מינכן. בתום עונה זו ירד קראפט עם הרטה ברלין לבונדסליגה השנייה, אך הקבוצה חזרה תוך עונה אחת לבונדסליגה מהמקום הראשון. קראפט המשיך לשחק בהרטה ברלין, אך איבד את מקומו בהרכב במהלך עונת 2015/16 לשוער הנורווגי רונה יארסטיין.
ב-25 ביוני 2020 הודיע על פרישה מכדורגל עקב בעיות בריאותיות.
קריירה בינלאומית.
קראפט שיחק בנבחרות הנוער של גרמניה, אך מעולם לא זומן לנבחרת הבוגרת.
תארים.
עם באיירן מינכן:
עם הרטה ברלין:
עורק התווך
עוֹרֵק הַתָּוֶךְ (TA: arteria mediana) הוא עורק באמה המסתעף מהעורק הבין-גרמי הקדמי ומספק דם לשרירים שאותם מעצבב עצב התווך באמה. העורק מופיע בכ-8% מבני האדם, אך גם בבני אדם שבהם הוא מופיע, לעיתים הוא מופיע בצד אחד בלבד.
העורק מסתעף מהעורק הבין-גרמי הקדמי ועובר עמוק לחבק השרירים הכופפים (רצועת שורש היד הרוחבית), עד להתמזגותו עם אחת מקשתות כף היד.
העורק הבין-גרמי הכפי
יז'י ביילצקי
יז'י ביילצקי (בפולנית: Jerzy Bielecki; 28 במרץ 1921, סלבושוב – 20 באוקטובר 2011, נובי טארג) היה פולני קתולי, אסיר אושוויץ, מהבודדים שהצליחו להימלט מהמחנה, וחסיד אומות העולם.
קורות חייו.
ביילצקי היה תלמיד בגימנסיה בקרקוב. לפני פלישת גרמניה לפולין החליט להצטרף לכוחות פולין במערב. הוא ניסה לעבור להונגריה אך נתפס על ידי הגסטפו ונכלא באושוויץ בשנת 1940.
מעשה ההצלה.
בסוף 1943, לאחר שלוש שנות מאסר באושוויץ, הכיר ביילצקי את צילה ציבולסקה (Tzila Cybulska) מלומזה וביולי 1944 הצליח להבריח את ציבולסקה מהמחנה בעודו לבוש בבגדי אס אס שהצליח לגנוב ותוך ניצול שליטתו בשפה הגרמנית. לאחר צעדה של כשבועיים, במהלכה נשא ביילצקי את ציבולסקה על כתפיו למשך זמן מה, הגיעו השניים לכפר במחוז קילצה. ביילצקי הצטרף ליחידת פרטיזנים של ארמייה קריובה וציבולסקה הוסתרה עד השחרור באחד הכפרים באזור.
לאחר המלחמה.
לאחר המלחמה היה ביילצקי עובד סוציאלי וכן אחד ממייסדי ארגון משפחות אסירי אושוויץ הנוצרים לשעבר. הקשר שלו עם ציבולסקה נותק וכל אחד מהם סבר שהשני נספה במלחמה. בשנת 1983 חודש הקשר והשניים נפגשו שוב.
הנצחה.
סיפור הבריחה וההצלה של ביילצקי, וכן סיפור המפגש המחודש לאחר כארבעים שנה, תואר במספר ספרים וסרטים, בהם אוטוביוגרפיה של ביילצקי והסרט זיכרון .
בשנת 1985 הכיר יד ושם בביילצקי בתואר חסיד אומות העולם. ביילצקי זכה לאותות כבוד פולניים רבים, בהם צלב ההצטיינות המוענק על ידי נשיא פולין, אות מסדר לידת פולין ועוד.
מודל אוטו-רגרסיבי
מודל אוטו-רגרסיבי הוא מודל רגרסיה בו המשתנים המסבירים הם ערכי המשתנה המוסבר בעבר. הצורה הכללית של מודל אוטו-רגרסיבי תהיה:
formula_1
כאשר, formula_2 הוא האומד הנקודתי לערך הסדרה formula_3 בזמן formula_4.
מודלים אוטו-רגרסיביים נפוצים בשימוש בתחומי המדעים המדויקים, המדעים הפלנטריים וכן בתחומי החיזוי הפיננסיים.
גרטרודה בבילינסקה
גרטרודה בבילינסקה (בפולנית: Gertruda Babilinska, 1902, סטארוגארד גדנסקי - 1995, ישראל) הייתה חסידת אומות העולם מפולין.
קורות חיים.
בבילינסקה הייתה בתו של דוור, הבכורה מבין שמונה ילדים. בשנת 1921 עברה לוורשה והחלה להיות מטפלת בביתה של משפחה יהודית.
מעשה ההצלה.
עם פלישת הגרמנים לפולין ב-1939 היה אבי המשפחה בה הייתה בבילינסקה מטפלת, בפריז. בבילנסקה נותרה עם בעלת הבית ובנה של בעלת הבית, וליוותה אותם לווילנה. שם נפטרה מעסיקתה של בבילינסקה בשנת 1941, ובבילינסקה נותרה עם הילד מיכאל, שהיה בן חמש.
עם הקמת גטו וילנה בספטמבר 1941 השאירה בבילינסקה את מיכאל עמה בדירתה. היא השיגה מסמכי זהות מזויפים עבורו והוא נרשם בתור אחיינה. בנוסף לכך הייתה בבילינסקה נכנסת מעת לעת לגטו כדי לסייע למכרים יהודים. מדי פעם נעשו סריקות של הגסטפו בביתה אך היא לא הסגירה את מיכאל למרות הסכנה לחייה.
הגעה לישראל.
בבילינסקה ביקשה לקיים את הבטחתה לאמו של מיכאל ולהביאו לארץ ישראל. היא נדדה עמו למחנות העקורים בגרמניה ועלתה עמו על אוניית המעפילים אקסודוס עם אנשי שארית הפלטה. בבילינסקה חלקה עם המעפילים את גורלם, כולל שהותם במחנה עקורים בהמבורג, וב-1948 הגיעה עם מיכאל לישראל.
גרטרודה בבילינסקה התגוררה בתל אביב וקיימה את מיכאל מעבודות ניקיון. היא נותרה קתולית אדוקה אך את מיכאל גידלה כיהודי.
הנצחה.
בשנת 1963 הכיר יד ושם בגרטרודה בבילינסקה בתור חסידת אומות העולם.
סטנלי קלארק
סטנלי קלארק (Stanley Clarke, נולד ב-30 ביוני 1951) הוא מוזיקאי ג'אז ופיוז'ן, בסיסט אמריקאי. קלארק מנגן בגיטרה בס ובקונטרה בס. הוא נודע במיוחד בשל שיתוף הפעולה ארוך השנים שלו עם צ'יק קוריאה.
ביוגרפיה.
קלארק נולד בפילדלפיה. בשנת 1972 הצטרף ללהקת הג'אז-פיוז'ן "Return to Forever" בה היו חברים צ'יק קוריאה ואל דימיולה.
בשנת 1984 הוא הופיע ביחד עם מירוסלאב ויטוס באוסטרליה.
קלארק חבר בהרכב "SMV" ביחד עם שני הבסיסטים מרקוס מילר וויקטור ווטן.
מרקוס אלונסו פניה
מרקוס אלונסו פניה (בספרדית: Marcos Alonso Peña, נולד ב-1 באוקטובר 1959 בסנטנדר שבספרד) הוא כדורגלן ומאמן עבר ספרדי שנודע בשמו הפרטי, מרקוס. מרקוס שיחק בעמדת הקיצוני החל מסוף שנות ה-70 של המאה ה-20 ועד תחילת שנות ה-90 בקבוצות הליגה הספרדית ראסינג סנטנדר, אתלטיקו מדריד, ברצלונה ו-CD לוגרונייס. בנוסף, שיחק מרקוס במדי נבחרת ספרד, אותה ייצג ביורו 1984. לאחר פרישתו ממשחק אימן מספר קבוצות בספרד, ובהן ראיו ואיקאנו, ראסינג סנטנדר וסביליה.
קריירה כשחקן.
קריירת מועדונים.
בצעירותו שיחק מרקוס במחלקת הנוער של ריאל מדריד, והוא עזב אותה לראסינג סנטנדר ב-1977, עוד לפני גיל 18, על מנת להחל בקריירה המקצועית שלו. את הופעת הבכורה בליגה הספרדית ערך מרקוס ב-25 בספטמבר 1977, כשנכנס כמחליף בהפסד 2-0 לריאל סוסיאדד. במשחק הראשון בו פתח לראשונה בהרכב, ב-18 בדצמבר נגד אספניול, גם כבש שער בכורה בליגה, ועזר לקבוצתו לנצח 4-0. בסך הכול בעונתו הראשונה בסנטנדר ערך 17 הופעות, 8 מתוכן כשחקן הרכב. בעונתו השנייה בקבוצה הפך לשחקן הרכב קבוע, הוא כבש 4 שערים ב-34 הופעות, אך לא הצליח לעזור לקבוצתו להימנע מירידה לליגה השנייה בסוף העונה.
יכולתו הטובה של מרקוס במדי סנטנדר, שבאה לידי ביטוי במהירות ובשליטה טובה בכדור, משכה את תשומת לבה של אתלטיקו מדריד, אליה עבר במהלך אוגוסט 1979. באתלטיקו המשיכה התקדמותו המקצועית כשחקן. בעונתו הראשונה במדיה כבש שער בודד ב-29 משחקי ליגה, בה הגיעה הקבוצה למקום ה-13 בלבד. בעונה הבאה, עונת 1980/1981, עזר לקבוצתו להגיע למקום ה-3, עם 4 שערים ב-32 הופעות. אחד משעריו היה השער היחיד בניצחון 1-0 על ברצלונה ב-8 במרץ 1981. בעונת 1981/1982 פתח בהרכב בליגה ובגביע אופ"א 31 פעמים, בהן הבקיע 5 שערים, כולל אחד בדרבי נגד ריאל מדריד ב-10 בינואר 1982, בו הפסידה אתלטיקו מדריד 3-2, ומרקוס אף הורחק בכרטיס אדום בדקות האחרונות של המשחק.