רבים מהמטאליסטים הם נערים בשנות העשרה לחייהם, המפגינים התנגדות חריפה לכל צורה של קונפורמיזם ומאמצים סגנון לבוש והתנהגות מובחן, הכולל בדרך כלל שיער ארוך, חולצות שחורות הנושאות סמלילי להקות החביבות עליהם, מכנסי ג'ינס או באגי ונעליים צבאיות, מגפיים שחורים או נעלי ספורט גבוהות. רבים מהם מתהדרים גם במעילי עור, צמידי עור שחורים עם קוצי מתכת (ספייק בנד, ניטים) לפרק כף היד או לצוואר ולעיתים גם עגילים, טבעות, צמידים, שרשראות וטלאים הנושאים שמות של להקות אהובות. המטאליסטיות נוטות יותר לאימוץ סגנון לבוש גותי, הכולל מחוכים, חצאיות שחורות, בגדים מוויניל או מעור, , גרבי ברך, ועוד. מטאליסטים רבים נוהגים להתרועע זה עם זה באירועים חברתיים שבמרכזם מוזיקה, כמו במסיבות רוק/מטאל במועדונים (המונחות על ידי DJ, בדיוק כמו מסיבות מיינסטרים), בהופעות של להקות ובפסטיבלים הכוללים הופעה של כמה להקות שונות. פסטיבל המטאל המרכזי בעולם הוא פסטיבל ואקן בגרמניה, הנערך אחת לשנה החל משנת 1990. לאורך ימי הפסטיבל מופיעות על הבמה עשרות להקות מרחבי העולם, לתשואות עשרות אלפי מעריצים. באמצע שנות האלפיים נערכו פסטיבלי מטאל קצרים גם בישראל. בשנת 2009 נערך בהרצליה פסטיבל הללויה.
למוזיקת המטאל אין צורת ריקוד מסורתית והצופים מרבים, במקום, לרקוע ברגליהם ולהפגין תנועות ראש מוחצנות ("הד באנגינג"). סגנון "ריקוד" קבוצתי תוקפני פופולרי קרוי "פוגו". רוקדי הפוגו נוהגים לדחוף זה את זה ולהתנגש זה את זה. מקורו של הריקוד בפאנק (ישנה השפעה הדדית בין תרבות המטאל לתרבות הפאנק). בהופעות מטאל, הנוהג המזוהה ביותר הוא מחוות מאנו קורנוטה (אגרוף קמוץ עם זקירת האצבע המראה והזרת), שהחדיר לתרבות המטאל הזמר רוני ג'יימס דיו.
רבים מהמטאליסטים סבורים כי אופן התנהגותם, מושאי הערצתם ומוקדי העניין שלהם הופכים אותם נעלים על אחרים. בעיקר, מדגישים מטאליסטים את חשיבות העובדה שהלהקות הנערצות עליהם עוסקות בנושאים רציניים כמו מוות, היסטוריה, פילוסופיה ופוליטיקה, במקום להתמקד בנושאים קלי ערך, בעיניהם, כמו אהבה או קשרים בין המינים. אבחנה חשובה לא פחות מנקודת מבטם של מטאליסטים היא מידת הטוהר של הסגנון המוזיקלי המועדף עליהם. רבים מהמטאליסטים נוטים לפסול מעריצי סגנונות מוזיקליים הנראים להם פשרניים או טהורים פחות, ולנסות לבדל את עצמם מהם. מטאליסטים רבים מבחינים בינם לבין עצמם על פי סגנון המוזיקה החביב עליהם. כך, לדוגמה, בשנות השמונים נמנעו מעריצי פאואר מטאל מלהתרועע עם מעריצי דת' מטאל או גרינדקור, שלבושם הילדותי במכוון הרחיק אותם ממטאליסטים טהורי השקפה. היום, עם עלייתו של ז'אנר המטאלקור, המשלב מטאל בהארדקור, מסתייגים מטאליסטים רבים ממעריצי סגנון מוזיקלי זה, שלו תדמית פאנקיסטית יותר.
זלזול מיוחד מייחסים המטאליסטים המסורתיים לתת־זרמים בז'אנר המוזיקלי שזכו להצלחה מסחרית ניכרת והתחבבו על מאזינים שאינם מטאליסטים. דוגמה לכך הוא זרם הנו-מטאל של שנות התשעים והמטאלקור של שנות האלפיים. לטעמם של מטאליסטים טהרנים, צליל המטאל של להקות מזרמים אלו דל ומבזה, ודוחים את טענות אוהבי מוזיקה זו להיותו גלגול ישיר של המטאל המחתרתי ("אנדרגראונד מטאל") של שנות השמונים. מטאליסטים מבוגרים יותר גם דוחים מצטרפים חדשים, שגילו את המטאל דרך הפופ, ההיפ הופ והפאנק, הנכונים לקבל רק את השפעות הרוק המתקדם והפולק המוקדמות יותר. מטאליסטים וותיקים דבקים בלהקות אנונימיות יחסית, כמו Therion (מטאל סימפוני) או מונסורוו (פולק מטאל). עם זאת, כבר באמצע העשור הראשון לאלף נשמעו קריאות בקרב מטאליסטים לחדול מהיחס השלילי למעריצי זרמים חדשים, שכן אלו, בדרכם, גם הם המשך של התרבות המטאליסטית, ואף תורמים להתרחבות חוג המעריצים של להקות המטאל. כתוצאה מכך, מתארחות היום בפסטיבלי המטאל הגדולים גם להקות מטאלקור ונו מטאל. גם פסטיבל אוזפסט של סולן בלאק סבאת' אוזי אוסבורן מארח להקות מטאל מסורתי ומטאל מודרני יותר.
אזכורים תרבותיים.
מטאליסטים הוצגו במספר רב של סדרות טלוויזיה וכן בכמה סרטי קולנוע. הסרטים הידועים ביותר העוסקים בתרבות המטאליסטית הם "דטרויט רוק סיטי" מ-1999, העוקב אחרי ארבעה מעריצים של להקת קיס בסוף שנות השבעים, "שטן על הזמן" מ-2000, "סוף הוליוודי" של וודי אלן מ-2002, שבו בנו של וודי אלן הוא מטאליסט בעל שיער ירוק שאוכל עכברושים על הבמה וטנשיוס די בסרטם מפרט הגורל, שבו ג'ק בלאק משחק סולן להקת מטאל המנסה להשיג מפרט העשוי משן השטן.
תרבות המטאל בישראל.
הרוק הכבד היה פופולרי בישראל בתחילת שנות התשעים, תקופת השיא של הרוק הכבד בעולם. שלוש מלהקות המטאל הגדולות של התקופה - איירון מיידן, מטאליקה ומגאדת' - הופיעו בישראל באותה תקופה. עם דעיכת הפופולריות של הרוק בעולם, תפסה את מקומו גם בישראל מוזיקת טראנס. המטאל זכה לתחיה מחודשת בישראל עם העלייה מברית המועצות לשעבר בשנות התשעים, ובסוף שנות האלפיים שב המטאל וזכה בפופולריות בישראל, עם פסטיבל המטאל "הללויה" בו הופיעו להקות מטאל ישראליות אל מול יותר מ-1,200 צופים. מאפיין נוסף של התחייה הייתה חזרתן לישראל של להקות מטאל מן העולם, ובמיוחד הופעתה של להקת מטאליקה בישראל ועריכת פסטיבל Ozzfest בתל אביב, בו הופיעו סולן בלאק סבאת' אוזי אוסבורן ולהקות נו מטאל, מטאל ודת' מטאל.
סרינה ויליאמס
סרינה ג'מקה ויליאמס (באנגלית: Serena Jameka Williams; נולדה ב-26 בספטמבר 1981) היא טניסאית אמריקאית. דורגה ראשונה בעולם במשך 186 שבועות ברציפות (ראשונה בכל הזמנים, ביחד עם שטפי גראף מגרמניה), ובסך הכול דורגה ראשונה בעולם במשך 319 שבועות (שלישית בכל הזמנים). נחשבת בעיני רבים לשחקנית הטניס הטובה בהיסטוריה של טניס הנשים.
ויליאמס זכתה ב-39 תוארי גראנד סלאם מהם 23 ליחידות (שיא הזכיות לטניסאית) והיא המבוגרת ביותר שזכתה בטורניר זה. בנוסף היא בעלת 4 מדליות זהב אולימפיות.
ויליאמס היא הספורטאית העשירה ביותר בהיסטוריה של הספורט הנשי, והרביעית העשירה ביותר מבין הטניסאים בכל הזמנים: ויליאמס זכתה ב-93,634,967 דולר (בחישוב של רווחים ישירים בלבד - ללא חסויות ופרסומות).
היא אחותה הצעירה של הטניסאית ונוס ויליאמס שדורגה אף היא ראשונה בעולם.
נעוריה.
סרינה ויליאמס נולדה במישיגן שבארצות הברית, לריצ'רד ולאורסין לבית פרייס, כבת הזקונים במשפחה בת חמש אחיות. שני הוריה הם מאמני טניס.
בילדותה עברה עם משפחתה לקומפטון, פרבר עוני של לוס אנג'לס. אביה שאף שלפחות אחת מבנותיו תהפוך לטניסאית צמרת מפורסמת, בתקווה שהצלחה ספורטיבית זו תניב גם הצלחה כלכלית ותוציא את המשפחה מהשכונה הענייה והאלימה. האב לימד את סרינה ואת אחותה הבכורה, ונוס, בבית.
כבר בגיל 4 זכתה סרינה בטורניר הבכורה שלה בסבב הילדות, כשהיא מנצחת 46 טורנירים מתוך 49 בהם שיחקה. מספר פעמים החליפה סרינה את אחותה הגדולה ונוס במקום הראשון בדירוג הילדות עד גילאי 12.
בשנת 1991 הוציא ריצ'רד את שתי בנותיו מסבב הנערות במטרה למנוע מהן גילויי גזענות, ורשם את שתי בנותיו לאקדמיית הטניס של ריק מאסי, בה למדו טניסאיות צמרת כגון ג'ניפר קפריאטי ומרי פירס. על מנת להיות קרוב לשתי בנותיו, העביר ריצ'רד את משפחתו לפלורידה. סרינה יצאה אל סבב הנשים הבוגר כמקצוענית כבר בגיל 14, בספטמבר 1995.
קריירה.
בשנת 1997, כמדורגת 304 בעולם, ניצחה בטורניר שיקגו את מרי פירס ומוניקה סלש בזו אחר זו, והשיגה את הניצחון הראשון בקריירה שלה על שחקנית מהעשירייה הראשונה. את שנת 1997 סיימה סרינה במקום ה-99 בעולם.
שנת 1998 הייתה השנה הראשונה בה הצליחה סרינה להיכנס בדירוג העולמי לתוך 20 המקומות הראשונים בעולם, תוך כדי שהיא מנצחת את לינדזי דבנפורט בסידני ומפסידה לאחותה הגדולה ונוס בסיבוב השני באליפות אוסטרליה הפתוחה. במהלך השנה העפילה סרינה לעוד שישה רבעי גמר בטורנירי הסבב, והשלימה עם אחותה את "הגראנד סלאם המעורב" בכך שניצחה את טורניר וימבלדון ואליפות ארצות הברית הפתוחה בזוגות מעורבים עם מקס מירני, ואילו אחותה ניצחה את אליפות צרפת הפתוחה ואליפות אוסטרליה עם ג'סטין ג'ימלסטוב.
בנוסף, ניצחה סרינה עם אחותה את תואר הזוגות הראשון שלה באוקלהומה, כאשר הופכות השתיים לצמד האחיות השלישי בהיסטוריה של טניס הנשים לנצח טורניר זוגות יחדיו. סרינה הכניסה לכיסה 2.6 מיליון דולר בשנת 1998.
בפתיחת שנת 1999, דורגה סרינה במקום ה-21 בעולם וצמד האחיות החל להפוך לכוכבות טניס. החשיפה לאחיות גברה כאשר ניצחו השתיים באותו השבוע במקביל תארים בפריז ובאוקלהומה. התואר בפריז היה הטורניר הראשון אותו ניצחה סרינה, מנצחת בגמר את אמלי מאורסמו. לטורניר אינדיאן ולס נכנסה סרינה כמדורגת 21 בעולם וניצחה שלוש שחקניות מהעשירייה הראשונה בעולם: לינדזי דבנפורט בסיבוב השני, מרי פירס ברבע הגמר ושטפי גראף בגמר. חברת בגדי הספורט "פומה" מיהרה להחתים את סרינה על חוזה חסות של 12 מיליון דולר. במהלך העונה ניצחה סרינה את הטורניר בלוס אנג'לס, וגביע הגראנד סלאם. גולת הכותרת של שנת 99' מבחינת סרינה הייתה הזכייה באליפות ארצות הברית הפתוחה, תוך כדי שהיא מנצחת את מוניקה סלש, לינדזי דבנפורט ומרטינה הינגיס בהתאמה. את הזכייה בגראנד סלאם הביתי השלימה סרינה עם זכייה בתואר הזוגות עם אחותה ונוס ביום שלמחרת.
עם הזכייה באליפות ארצות הברית הפכה סרינה לשחקנית הטניס האפרו-אמריקאית הראשונה שניצחה בגראנד סלאם מאז אלת'יאה גיבסון בשנת 1958. את השנה סיימה סרינה במקום הרביעי בעולם, בתום שלוש שנים בלבד בסבב הנשים.