ב-2011 הצטרף לקטושה הרוסית. בקלאסיקות האביב מטרתו הייתה לסייע לפיליפו פוצאטו, בן קבוצתו החדש, אך האחרון איכזב ולא הצליח לנצח אף אחת מהקלאסיקות. פאוליני עצמו הספיק לסיים חמישי באומלופ הט ניוסבלד, 1:21 דקות מסבסטיאן לנגבלד המנצח. בהמשך העונה סיים עשירי באליפות איטליה ורביעי בקופה אגוסטוני. לאחר מכן נבחר לוואלטה אספנייה, לראשונה מאז 2006. התוצאה הטובה ביותר שלו הייתה מקום תשיעי בקטע ה-2, זו גם הייתה הפעם היחידה במרוץ בה סיים בעשירייה הראשונה, והוא סיים את המרוץ במקום ה-135. לאחר הוואלטה סיים שני ב-GP Industria &amp; Commercio di Prato, עשירי בגראן פרמיו ברונו בגלי, שלישי בגראן פיימונטה, ו-11 בג'ירו די לומברדיה.
ב-2012 סיים פאוליני במקום ה-7 ברונדה ון פלנדרן, 38 שניות מתום בונן המנצח. שבוע לאחר מכן המשיך גם למקום 11 בפריז - רובה. בהמשך העונה נבחר לטור דה פראנס לראשונה מאז 2006. התוצאה הטובה ביותר שלו במרוץ הייתה מקום שמיני בקטע ה-6. לאחר מכן סיים תשיעי במרוץ הכביש באולימפיאדת לונדון, 8 שניות מאלכסנדר וינוקורוב המנצח. לאחר מכן התחרה כהרגלו במרוצים חד יומיים לקראת סיום העונה ובלט כמעט בכולם אך לא הצליח לנצח, כשסיים עשירי בג'יפי קווסט פראנס, רביעי בגרנד פרי קוויבק, תשיעי בגרנד פרי מונטריאול, רביעי בגרנד פרי דה ואלוני, שני ב-GP Industria &amp; Commercio di Prato ושני בגראן פיימונטה.
ב-2013 השיג פאוליני את אחד מהניצחונות הגדולים בקריירה שלו, כשניצח את אומלופ הט ניוסבלד לאחר שגבר על סטיין ואנדנברח שהיה איתו בקבוצת הבריחה ששרדה עד סיום המרוץ בספרינט הסיום. בהמשך העונה הוא סיים חמישי במילאנו - סן רמו, לאחר שהיה חלק מדבוקה קדמית של עוד שישה רוכבים ובספרינט הסיום סיים שישי, כשג'רלד צ'יולק ניצח. לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בג'ירו ד'איטליה, בקטע ה-3 התקיף פאוליני בירידה לקראת סיום השלב וניצח את הקטע, כשהוא מקדים ב-16 שניות את קאדל אוונס וריידר הסג'דל שהובילו את דבוקת הדירוג הכללי במקומות 2 ו-3 בהתמאה. בעקבות כך עבר פאוליני להוביל את המרוץ וללבוש אל החולצה הורודה של מוביל המרוץ עד הקטע 7, לאחר שסיים את הקטע במקום ה-53, 2:38 דקות ממנצח הקטע אדם האנסן, בעוד שאר רוכבי הדירוג הכללי סיימו בפער של 1:07 דקות מהאנסן. בסופו של דבר סיים את הג'ירו במקום ה-59. לאחר מכן זינק גם לוואלטה אספנייה, התוצאה הטובה ביותר שלו במרוץ הייתה מקום רביעי בקטע ה-12, כשפיליפ ז'ילבר מנצח. את הוואלטה סיים במקום ה-107 הכללי.
ב-2014 התחרה פאוליני בטור דה פראנס וסיים במקום ה-136 הכללי. ב-2015, ניצח פאוליני את גנט-וולחם, במהדורה קשה של המרוץ שכללה מזג אוויר מאתגר, שבעקבותיו רק 39 מתוך 160 רוכבים סיימו את המרוץ, פאוליני הקדים את ניקי טרפסטרה במקום השני ואת גריינט תומאס במקום השלישי ב-11 שניות. לאחר מכן התחרה בג'ירו ד'איטליה, התוצאה הטובה ביותר שלו במרוץ הייתה מקום שישי בקטע ה-3. הוא סיים את הג'ירו במקום ה-111, לאחר מכן התחרה בטור דה פראנס, אך נטש את המרוץ לפני הקטע השמיני לאחר שבדיקת הסמים שלו יצאה חיובית לקוקאין.
פרשיות סימום.
ב-2015, פאוליני יצא חיובי בבדיקת הסמים שלו במהלך הטור דה פראנס לקוקאין, ונזרק מהמרוץ אחרי קטע 7. פאוליני אמר לאחר מכן שהוא סבל מהתמכרות לסם השינה benzodiazepine. באפריל 2016 הוא קיבל ענישה של כשנה וחצי מה-UCI, בהם נאסר עליו להתחרות בתחרויות, פאוליני לא התכוון להפר את כללי האנטי סימום, מכיוון שה-UCI לא אוסר על שימוש בקוקאין מחוץ לתחרויות, למרות זאת, קטושה אישרה שהוא לא יחזור לקבוצה.
השעייתו של פאוליני הסתיימה בינואר 2017, בריאיון באותו החודש הוא אישר שהוא פרש מרכיבה לאחר שלא מצא קבוצה, והשקיע בבר קפה בקומו. באותו ריאיון גם חשף שהתגבר על ההתמכרות שלו לאותו סם שינה.
קוד קאלימאקי
קוד קאלימאקי (ברומנית: Codul Calimach) היה קובץ החוקים האזרחיים הראשון של נסיכות מולדובה. הקובץ חובר ביוזמתו של השליט סקרלט קאלימאקי ונערך על ידי קריסטיאן פלכטנמאכר ואנאניה קוזאנוס ובעזרתם של אנדרונאקה דוניצ'י ודמסקין בוז'ינקה ומשפטנים נוספים.
הקוד פורסם ב-1817 ביוונית וב-1833 תורגם לרומנית על ידי פלכטנמאכר ובוז'ינקה. תוכן הקוד מבוסס על הקודקס האזרחי הי מ-1804 ועל הקודקס האזרחי האוסטרי מ-1811 עם התאמות למנהג המקומי ולחוק האזרחי הביזנטיני.
קוד קלימאקי, מחולק לשלושה חלקים, וכולל 2032 סעיפים שונים. הקוד הוחלף ב-1865 על ידי הקוד האזרחי של 1865, שנכנס לתוקף בנסיכויות הרומניות המאוחדות, שנסיכות מולדובה הייתה חלק ממנה.
פרמהנסה יוגאננדה
פרמהנסה יוגאננדה (באנגלית: Paramahansa Yogananda, נולד מוקונדה לאל גוש; 5 בינואר 1893 – 7 במרץ 1952) היה נזיר הודי, יוגי וגורו שהציג למיליונים את תורת המדיטציה וקרייה יוגה באמצעות ארגון "אגודת ההגשמה העצמית" שלו (SRF) / אגודת יוגודה סאטסאנגה (YSS) מהודו, וחי את 32 שנותיו האחרונות באמריקה. כתלמידו הראשי של גורו היוגה הבנגלי סוואמי שרי יוקטשוור ג'ירי, הוא נשלח על ידי שושלתו להפיץ את תורת היוגה למערב, להוכיח את האחדות בין הדתות המזרחיות והמערביות ולהוטיף איזון בין צמיחה והתפתחות חומרית מערבית לרוחניות הודית. השפעתו ארוכת השנים בתנועת היוגה האמריקאית, ובמיוחד בתרבות היוגה של לוס אנג'לס, הביאה אותו למוכר, על ידי מומחים ליוגה, כאל "אבי היוגה במערב".
יוגאננדה היה המורה ההודי הראשון שהתיישב באמריקה, וההודי הבולט הראשון שהתארח בבית הלבן (על ידי הנשיא קלווין קולידג ' בשנת 1927); ההוקרה המוקדמת שלו הובילה לכך שהוא זכה לכינוי "גורו הסופרסטאר הראשון של המאה העשרים", על ידי "לוס אנג'לס טיימס". כשהגיע לבוסטון בשנת 1920, הוא יצא למסע הופעות לפני שהתיישב בלוס אנג'לס בשנת 1925. במשך שני העשורים וחצי הבאים הוא זכה לתהילה מקומית, כמו גם הרחיב את השפעתו ברחבי העולם: הוא הקים מסדר נזירי והכשיר תלמידים, יצא לסיורי הוראה, קנה נכסים לארגונו באזורים שונים בקליפורניה, וחנך אלפים לקריאה יוגה. עד שנת 1952 היו ל-SRF למעלה ממאה מרכזים הן בהודו והן בארצות הברית; כיום, יש להם קבוצות כמעט בכל עיר אמריקאית גדולה. עקרונות ה"חיים הפשוטים והחשיבה הגבוהה" שלו משכו אנשים מכל הרקע בקרב חסידיו.
יוגאננדה פרסם את ספרו, "אוטוביוגרפיה של יוגי", בשנת 1946 שזכה להצלחה אצל המבקרים ובאופן מסחרי; מאז הוצאתו הראשונה הוא מכר למעלה מארבעה מיליון עותקים, ונכלל ברשימת הוצאת הרפר סן פרנסיסקו כאחד מ"100 ספרי הרוח הטובים ביותר של המאה העשרים". מנכ"ל אפל לשעבר, סטיב ג'ובס, הזמין 500 עותקים מהספר לאנדרטה לזכרו, כדי שכל אורח יוכל לקבל עותק. הספר נדפס בקביעות והוא מכונה "הספר ששינה את חייהם של מיליונים". סרט תיעודי משנת 2014, "Awake: The Life of Yogananda", זכה במספר פרסים בפסטיבלי קולנוע ברחבי העולם. דמותו, שנותרה מובילה ברוחניות המערבית עד ימינו, גרמה לסופרים כמו פיליפ גולדברג להתייחס אליו כאל "הידוע והאהוב מכל המורים הרוחניים ההודים שהגיעו למערב ... באמצעות כוחו של אופיו והעברתו המיומנת של חוכמה נצחית, הוא הראה את הדרך למיליונים להתעלות מעל מחסומים לשחרור הנפש."
ביוגרפיה.
כנער וכתלמיד.
יוגננדה נולד בגוראקפור שבפרובינציות הצפון-מערביות, הודו הבריטית (בימינו אוטר פרדש, הודו), למשפחה הינדית אדוקה. לדברי אחיו הצעיר, סננדה, משנותיו המוקדמות המודעות והחוויה של מוקונדה ברוחניות הייתה הרבה מעבר למקובל. אביו, באגבאהטי שרן גוש, היה סגן נשיא הרכבת בנגל-נגפור; לאור אופייה הנוודי של עבודתו היה מעביר את משפחתו למספר ערים במהלך ילדותו של יוגאננדה, כולל לאהור, באריילי, וקולקטה. אביו היה מממן מסעות ברכבות לטיולים הרבים בילדותו לערים רחוקות ונקודות עלייה לרגל, אותן היה עושה לעיתים קרובות עם חברים. בצעירותו חיפש רבים מהחכמים והקדושים ההינדים בהודו, כולל סוואם "הנמר" סוואמי, גנדה באבה ומהנדרנת גופטה, בתקווה למצוא מורה מואר שינחה אותו במסעו הרוחני.
לאחר סיום התיכון, עזב יוגאננדה את ביתו והצטרף למנזר מהאמנדל בעיר ואראנסי אף על פי שמהר מאוד נעשה לא מרוצה על התעקשות המנזר בעבודה ממוסדת ולא במדיטציה ותפיסה אלוהית. ב-1910, החל להתפלל לכיוון. חיפושו אחר מורים שונים כמעט הסתיים כאשר בגיל 17 הוא מצא את הגורו שלו, סוואמי שרי יוקטשוור גירי. באוטוביוגרפיה שלו, הוא מתאר את פגישתו עם שרי יוקטשוור כהצתה מחודשת של מערכת יחסים שהתפרסה על פני כמה גלגולי חיים: "נכנסנו לאחדות של שתיקה; מילים נראו כמידת העליונות. הרוחנות זרמה בשירה ללא קול מלב המאסטר לתלמיד. עם אנטנה של תובנה בלתי הפיכה הרגשתי שהגורו שלי מכיר את אלוהים, ויוביל אותי אליו. טשטוש החיים האלה נעלם בשחר שברירי של זיכרונות לפני הלידה. זמן דרמטי! עבר, הווה ועתיד הם סצנות המחזוריות שלה. זו לא הייתה השמש הראשונה שמצאה אותי לרגלי הקודש האלה!" הוא תירגל תחת שרי יוקטשוור כתלמידו למשך עשר השנים הבאות (1910–1920), במנזרים שלו סרמפור ופורה. בהמשך הודיע שרי יוקטשוור ליוגאננדה שהוא נשלח אליו על ידי הגורו הגדול של שושלתם, מהווטאר באבאג'י, למטרה עולמית מיוחדת של הפצת יוגה.
לאחר שעבר את בחינת הביניים שלו באומנויות מהמכללה הסקוטית של קולקטה, בשנת 1914, הוא סיים תואר המקביל ל-Bachelor of Arts או BA של ימינו (שבאותה עת כונה AB), ממכללת סרמפור, שהייתה מורכת משתי ישויות, האחת כמכללה מכוננת של הסנאט של מכללת סרמפור (אוניברסיטה) והשנייה כמכללה בתוך אוניברסיטת קולקטה, מה שאיפשר לו לבלות באשרם של יוקטשוואר בסרמפור.