קרוביהם של הקורבנות ביקשו פיצוי מחברת הרכבות שבבעלות המדינה SNCB, לאחר ששולמו פיצויים על ידי חברות רכבות בצרפת ובהולנד. בין 1942 ל-1943 הוציאה חברת הרכבות הבלגית 28 טרנספורטים בהוראת הגרמנים להובלת אסירים ממחנה המעבר מכלן לאושוויץ. מנהל ה-SCNB באותה תקופה היה נרסיס רולו (Narcisse Rulot) שטען כי רק שימש מוביל, ולא היה אחראי לאופי המטען שהוסע. החברה התנצלה, אך משפחות הקורבנות ממשיכות להתעקש על פיצויים.
קרחון וסלייה
קרחון וסלייה או קרחון וסילי (באנגלית: Veselie Glacier; בבולגרית: ледник Веселие) הוא קרחון בחוף אוסקר השני בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 7 קילומטרים; רוחבו 2.5 קילומטרים.
הקרחון ממוקם ברכס אוסטה; דרומית-מזרחית לקרחון ג'ורום; וצפונית-מזרחית לקרחון צ'רנוצ'נה.
הקרחון זורם לכיוון דרום-מזרח לאורך המורדות הצפוניים של הר ברקס; הקרחון נשפך אל פיורד ספיליין מערבית - דרום-מערבית מנקודת קושן.
היסטוריה.
מיפוי הקרחון.
הקרחון מופה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1976.
מקור השם.
הקרחון נקרא על שמו של הכפר וסילייה שבדרום מזרח בולגריה.
קרחון וסילי
קרחון וסלי
פריפלוס של פסאודו-סקילקס
הפריפלוס של פסאודו-סקילקס הוא מדריך ניווט (פריפלוס, περίπλους, períplous) יווני עתיק המתאר את הנתיב הימי סביב הים התיכון והים השחור. זמנו כנראה משלהי אמצע המאה ה-4 לפנה"ס, ובמיוחד שנות ה-330, וכנראה נכתב באתונה או בסמוך לה. מחברו נכלל לעיתים קרובות בשורות הגאוגרפים היוונים המשניים. יש רק כתב יד אחד זמין, המתוארך ליותר מ-1500 שנה לאחר מועד כתיבת היצירה המקורית.
המחבר.
כתב היד היחיד הקיים, מימי הביניים, מציין את שמו של המחבר כ"סקילקס" (ביוונית: Σκύλαξ), אולם חוקרים הוכיחו שיש להתייחס לייחוס זה כאל מה שמכונה "פנייה פסאודפיגראפית לסמכות": הרודוטוס מזכיר את סקילקס איש קריאנדה, נווט יווני שבסוף המאה ה-6 לפנה"ס חקר את חופי האוקיינוס ההודי מטעם הפרסים. עם זאת, פרטים רבים ביצירה משקפים את הידע של המאה ה-4 לפנה"ס, ולכן בדרך כלל מכונה מחבר היצירה "פסאודו-סקילקס".
הטקסט.
כתב יד.
נותר כתב יד ראשוני אחד, Parisinus suppl. gr. 443 (הידוע גם בשם Pithou MS, על שם בעליו מהמאה ה-16, פייר פיטו ); הוא מתוארך למאה ה-13 והוא המקורי מבין אלה שעליהם התבססה המהדורה המודפסת הראשונה משנת 1600. שני עותקים מאוחרים יותר של כתב יד זה, הידועים במצבם המושחת, אינם מוסיפים דבר מהותי. כתב היד העיקרי היה בלתי נגיש לחוקרים במשך למעלה משתי מאות שנים עד שנות ה-30 של המאה ה-19, אז נקנה על ידי הספרייה הלאומית של צרפת.
תוכן.
התיאור המיוחס ל"פסאודו-סקילקס" זה, מדמה ניווט סובב עם כיוון השעון של הים התיכון והים השחור, החל באיבריה וכלה במערב אפריקה, מעבר לעמודי הרקולס, המציינים את מצר גיברלטר.
לעיתים נטען כי החלק על צפון-מערב אפריקה מקורו בפריפלוס הקדום יותר של חנון הספן, אולם השוואה קרובה מבהירה את ההבדלים בין שני הטקסטים. במקום תיעוד של הפלגה כמו של חנון, או אוסף של תיאורי מסעות של עדי ראייה, "הפריפלוס של פסאודו-סקילקס" הוא ככל הנראה ניסיון של תיאור גאוגרפי מעין-מדעית של חלקי העולם הנגישים ליוונים במאה ה-4 לפנה"ס. ניתן לקשור אותו עם פעילויות פילוסופיות ומדעיות באתונה תחת ממשיכי דרכו של אפלטון באקדמיה; המחבר היה אולי בקשר ישיר עם ממשיכי דרכו של אפלטון ועם אריסטו ותאופרסטוס, בשנים שקדמו להקמת בית הספר של אריסטו, הפריפאטוס או הליקיאון. נראה כי אחת ממטרות החיבור היא לחשב אורך שיט כולל לחופי הים התיכון והים השחור, מיזם גאוגרפי בו הרחיק תלמידו של אריסטו, דיקאיארכוס ממסנה , שאולי בנה במפורש על בסיס יצירתו של הסופר הלא ידוע.
בתיאור חופה של ארץ ישראל, נזכרים העיר עכו, "ההר הקדוש של זאוס" (הר כרמל), דור, יפו ואשקלון. בין תושבי החוף נזכרים רק אלה שממוצא אתני פיניקי. העיר דור מוגדרת כעיר של צידונים ואילו אשקלון כעיר של צורים. לצד יפו נזכרת אגדת אנדרומדה. זו ההתייחסות הראשונה בספרות היוונית העתיקה, המקשרת את האגדה עם החוף של ארץ ישראל.
מהדורות.
ה"פריפלוס של סקילקס", יחד עם גאוגרפים יוונים קדומים אחרים, פורסם לראשונה באאוגסבורג בשנת 1600 על ידי דויד השל . הפריפלוס פורסם באמסטרדם על ידי חרארדוס פוסיוס בשנת 1639 ולאחר מכן על ידי ג'ון הדסון בספרו "Geographi Graeci Minores". בפריז הפריפלוס פורסם בשנת 1826 על ידי ז'אן פרנסואה גייל ובברלין הוא פורסם בשנת 1831 על ידי רודולף היינריך קלאוזן (Rudolf Heinrich Klausen).
הטקסטים היוונים של קארל מולר (1855) ושל פבריציוס (שם בדוי של היינריך תאודור דיטריך , מהדורה שנייה 1878) הוחלפו על ידי פטריק קונילון (P. Counillon, "Pseudo-Skylax: le périple du Pont-Euxin," Bordeaux, 2004) וגרהם שיפלי (G. Shipley, "Pseudo-Scylax's Periplus," Exeter, 2011).
הפועל צפת (כדורגל)
הפועל עירוני צפת היא קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר צפת, שמשחקת כיום בליגה ב' צפון א'.
היסטוריה.
סניף של אגודת הפועל הוקם בעיר צפת במהלך המנדט הבריטי בשנת 1932. לאחר הקמת המדינה קבוצת הכדורגל הוקמה בשנת 1951 ושובצה בליגה המחוזית של הגליל העליון, לפני שהצטרפה לליגה ג' בשנת 1954. בעונת 56–1955 סיימה במקום הראשון אך לא עלתה לליגה ב' מפני שהפסידה במשחקי הפלייאוף. עונה לאחר מכן, לאחר המיזוג עם קבוצת החלוץ צפת סיימה שוב במקום הראשון והפעם ניצחה במשחקי הפלייאוף ועלתה לליגה ב'.
בעונת 62–1961 עלתה לראשונה בתולדותיה לליגה השנייה אחרי שסיימה במקום הראשון בליגה ב' צפון א' אך בעונה שלאחריה סיימה במקום הלפני אחרון וחזרה לליגה ב'. לאחר עונה אחת בליגה ב', חזרה לליגה א' שם שיחקה עד עונת 68–1966 בה סיימה במקום האחרון וחזרה לליגה ב'. למרות המיקום בליגה, ערכה הקבוצה הופעה ראויה לציון בגביע המדינה 1967–1968 אחרי שהדיחה את הפועל חיפה והפועל באר שבע. צפת הודחה ברבע הגמר לאחר שהפסידה 0–1 להפועל פתח תקווה.
בסיום עונת 1971–1972 (עם המאמן מיכאל שוסטר) העפילה הקבוצה בחזרה לליגה א'. בהמשך התבססה במהלך כחמש עונות כקבוצת אמצע טבלה. בעונת 77–1976 סיימה במקום האחרון וירדה לליגה ב' ובעונת 84–1983 ירדה לליגה ג'. ב-1995 הודיעה הקבוצה על הפסקת הפעילות.
בשנת 2009, בית"ר צפת ששיחקה בליגה א' והייתה נציגת העיר צפת התאחדה עם הפועל כרמיאל למועדון כדורגל כרמיאל/צפת. במקביל על מנת להחזיר את הכדורגל לעיר, הוקמה עירוני צפת. הקבוצה שיחקה במשך כעונה אחת בלבד. ב-2011 הוחלט לקיים מחדש את הפועל צפת ולאחד אותה יחד עם עירוני צפת. בעונת 14–2013 הקבוצה סיימה במקום הראשון בליגה ג' ועלתה לליגה ב'. בשנת 2015 הודיעה הפועל עירוני צפת על סיום פעילותה.
ב-2019 לאחר התערבותו של ראש העיר, שוקי אוחנה, הוקמה מחדש הפועל עירוני צפת.
ב-13 באפריל 2020, בעקבות פרוץ מגפת הקורונה בישראל והפסקת פעילות הליגות הנמוכות, החליטה ההתאחדות לכדורגל שהפועל צפת תעפיל לליגה ב' צפון א', לאור הישגיה ומיקומה בטבלה עד לאותה תקופה.
הקבוצה משחקת באצטדיון העירוני צפת, אשר שופץ ונפתח מחדש ב-2020.
תארים.
ליגה ב'
גביע הליגה
מכון המחקר המדעי לצמחים ארומטיים וצמחי מרפא (רוסיה)
מכון המחקר המדעי לצמחים ארומטיים וצמחי מרפא (Всеросси́йский нау́чно-иссле́довательский институ́т лека́рственных и аромати́ческих расте́ний) הוא מוסד מדעי ממלכתי במערכת האקדמיה הרוסית למדעי החקלאות, ארגון המחקר המוביל ברוסיה בתחום גידול צמחי מרפא ופיתוח מוצרים רפואיים מחומרי גלם רפואיים חדשים. אחת הפעילויות העיקריות של VILAR היא המחקר הכימי והפרמקולוגי של צמחי מרפא, זיהוי חומרים פעילים ביולוגיים חדשים ויצירת טכנולוגיה לייצור מוצרים רפואיים, כמו גם הצגת, בחירת וייצור זרעים של צמחי מרפא, פיתוח שיטות חקלאיות לגידולן ומאבק במזיקים והדברת מחלות, מחקר פעולות של דשנים ורגולציה על הורמונים צמחיים וקוטלי עשבים.
היסטוריה.
מכון המחקר הוקם בשנת 1931 על בסיס לשכת המחקר לצמחי מרפא וארומטיות והפך לחלק מהאקדמיה למדעי החקלאות על שם לנין. בשנת 1951 הוקם במכון גן בוטני.
בשנת 1991 המכון הפך לחלק מהאקדמיה החקלאית הרוסית. מאז 2013 נוהל המכון על ידי הסוכנות הפדרלית לארגונים מדעיים (FANO), עד לפירוקה של הסוכנות. מאז מותו של לנין, המרכז השיטתי הלימודי לטכנולוגיות ביו-רפואיות (Учебно-методический центр биомедицинских технологий) עוסק בשימור גופתו של לנין במאוזוליאום.
בתי ספר לרפואה בישראל
__לחיפוש__
ויבריו וולניפיקוס
רכס אוסטה
רכס אוסטה (באנגלית: Austa Ridge; בבולגרית: хребет Ауста) הוא רכס הרים שאינו מכוסה קרח בחוף אוסקר השני, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
אורכו של הרכס 24 קילומטרים; ורוחבו 11 קילומטרים.
הרכס יורד לכיוון מזרח, מהקצה הדרומי ביותר של רמת פורבידן ועד נקודת קושן.
שיא גובהו של הרכס (בקצהו המערבי) הוא 1,500 מטרים מעל פני הים.
הרכס מתנשא מעל קרחון ג'ורום; מעל מפרץ בורימה שמצפון לו; מעל מפרצון אקזאספריישן שממזרח לו; ומעל פיורד ספיליין וקרחון קריין שמדרום לו.
היסטוריה.
מיפוי הרכס.
הרכס מופה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1976.
מקור השם.
הרכס נקרא על שם הכפר אוסטה שבדרום בולגריה.
דייוויד קופרפילד (סרט, 1922)
דייוויד קופרפילד (באנגלית: David Copperfield) הוא סרט דרמה דני משנת 1922. את הסרט ביים א. ו. סנדברג, וכיכבו בו גורם שמידט, מרטין הרצברג ומרגרט שלגל.
התפאורה של הסרט עוצבה בידי המנהל האמנותי קרלו יאקובסן.
אוסטין ת'יאורי