פדרו הראשון, קיסר ברזיל (12 באוקטובר 1798 - 24 בספטמבר 1834) היה קיסר ברזיל הראשון בשנים 1822–1831 (תקופת האימפריה הברזילאית), וכן מלך פורטוגל תחת השם פדרו הרביעי בשנת 1826. צאצא לבית ברגנסה. נחשב על ידי הברזילאים ל"אבי האומה".
ביוגרפיה.
ילדותו.
פדרו הראשון נולד ב-12 באוקטובר 1798 בליסבון, והיה בנו השני של ז'ואאו השישי, מלך פורטוגל ואשתו קרלוטה ז'ואקינה מספרד, בתם של קרלוס הרביעי, מלך ספרד ומריה לואיסה מפארמה. לאחר מות אחיו פרנסיסקו אנטוניו בשנת 1801, קיבל פדרו את התואר "נסיך ביירה".
הבריחה לברזיל.
עם כיבוש פורטוגל על ידי צבאות נפוליאון בשנת 1807 בעקבות סירובה להשתתף באמברגו על בריטניה, נמלט פדרו בן התשע עם שאר המשפחה המלכותית וכל הממשלה הפורטוגלית למושבה ברזיל, שם התיישבו בריו דה ז'ניירו.
עם איחודן של ברזיל ופורטוגל לממלכה אחת בשנת 1815 כחלק מהסכמי קונגרס וינה, חדלה ברזיל להיות מושבת כתר. סבתו של פדרו, המלכה מריה הראשונה, הייתה למלכת פורטוגל וקיסרית ברזיל. בנה ז'ואאו השישי, ששימש כעוצר הממלכה בגלל מחלת הנפש של אמו, החליף אותה בתפקיד עם מותה בשנת 1816. כך היה פדרו ליורש העצר של שתי הממלכות, שאוחדו.
בפורטוגל הצליחו בינתיים כוחות בריטיים להכניע את הכיבוש הצרפתי. משום שז'ואאו השישי לא מיהר לשוב לפורטוגל, שלט בה מפקד הצבא הבריטי ויליאם קאר ברספורד כדיקטטור צבאי. עם פרוץ המהפכה הליברלית בפורטוגל בשנת 1821, איבד ברספורד את שלטונו, והתקבלה חוקה ליברלית. הפרלמנט (הקורטס) דרש את חזרתו המיידית של המלך מברזיל.
בלב כבד החליט ז'ואאו השישי לעזוב את ברזיל ולשוב לארצו. גם אימו של פדרו, קרלוטה ז'ואקינה ואחיו הצעיר מיגל עזבו את ברזיל. לעומתם, נשאר פדרו בריו דה ז'ניירו ומונה על ידי אביו לעוצר בברזיל.
הקורטס (הפרלמנט) הפורטוגלי לא קיבל את ההסדר הזה, וביקש להחזיר את מעמדה של ברזיל כמושבה ולאלץ גם את יורש העצר לשוב לפורטוגל.
ייסוד האימפריה של ברזיל.
בתגובה לדרישת הקורטס, הכריז פדרו ב-7 בספטמבר 1822 על עצמאותה של ברזיל בקריאה הדרמטית "עצמאות או מוות" (Indepêndencia ou morte), אשר נכנסה להיסטוריה כזעקת איפירנגה. יורש העצר פדרו היה איפוא לפדרו הראשון, קיסר ברזיל.
יש עדויות לכך שצעד זה של פדרו היה מתואם עם אביו, מלך פורטוגל ז'ואאו השישי. ברחבי אמריקה הדרומית התפשטה באותה התקופה תנועה מהפכנית, שהביאה להכרזת העצמאות של המושבות הספרדיות והפיכתן לרפובליקות. מלך פורטוגל חשש, ובצדק, שאם יעלה בידי הקורטס להחזיר את ברזיל למעמד של מושבה, תפרוץ מהפכה בברזיל והיא תוכרז כרפובליקה. הכרזתו של פדרו הבטיחה שברזיל, המושבה הברזילאית הגדולה והעשירה ביותר, תישאר בשליטתו של בית ברגנסה. זו הייתה גם דרך נוחה להוציא את ברזיל מהשפעתו של הקורטס. בגלל האילוץ הדיפלומטי, לא יכול ז'ואאו השישי להכיר מיד בעצמאות קיסרות בנו, וההכרה ניתנה רק בשנת 1825. ז'ואאו השישי גם לא פגע במעמדו של פדרו, ולא שלל ממנו את מעמדו כיורש העצר של פורטוגל.
אלא שבשנת 1824 באה תגובת נגד למהפכה הליברלית בפורטוגל, שבה ניסו המלכה והנסיך מיגל הראשון לבטל את הישגי המהפכה ולהשיב את האבסולוטיזם. מכיוון שהמלך התנגד לצעדים אלה, החזיקו בו אשתו ובנו כבן ערובה הלכה למעשה. בעזרה של כוחות בריטיים, שהיו בעלי מעמד רב בפורטוגל מאז כיבוש נפוליאון את המדינה, הצליח להשיב את מושכות השלטון לידיו. מיגל נאלץ לצאת לגלות בווינה.
המלכתו על פורטוגל והתפטרותו.
ז'ואאו השישי מת בשנת 1826, ופדרו הומלך כמלך פורטוגל פדרו הרביעי. אלא שהוא סירב לעזוב את ברזיל ולשוב לפורטוגל, ואחותו איזבל מריה, נסיכת פורטוגל שלטה בממלכה כעוצרת. הממלכה, שחוקתה משנת 1821 בוטלה עוד בידי ז'ואאו השישי, קיבלה עתה מידי פדרו חוקה חדשה, שנודעה כ"צ'רטה" של שנת 1826. העוצרת איזבל מריה ומקורביה לא ראו בעין יפה את מתן החוקה וניסו למנוע את כניסתה לתוקף.
פדרו, שמלך עתה בשתי ממלכות, לא הצליח לאחד אותן, והניסיון למשול בשתיהן לא עלה יפה. בפורטוגל לא קיבלו בעין יפה מלך היושב בברזיל, ואילו בברזיל הושמעה ביקורת על התעסקותו של פדרו בבעיותיה של פורטוגל. לבסוף היה על פדרו לבחור בין ברזיל לפורטוגל, והוא בחר בראשונה. לאחר חודשיים בלבד כמלכה של פורטוגל ויתר על תוארו הזה במאי 1826.
לפני התפטרותו מן המלוכה הקפיד להסדיר את סוגיית יורשיו. בפורטוגל נועדה להחליפו בתו הבכורה מריה השנייה, ובברזיל, לאחר מותו, אחד מבניו. מכיוון שאחותו איזבל מריה לא עמדה בדרישות תפקיד העוצרות בפורטוגל, החליף אותה באחיו מיגל, שהיה כאמור בגלות בווינה, כעוצר הממלכה במקום בתו הקטינה. הוא תכנן שכאשר מריה תתבגר, ישא אותה מיגל לאישה, כך שיוכלו למלוך ביחד על פורטוגל, ושני הענפים היריבים של בית ברגנסה ישלימו זה עם זה.
בווינה אף נערכה חתונה שלא בנוכחות הצדדים. מריה, הקטינה, אשר הייתה עד אז בחצר אביה בריו דה ז'ניירו, נסעה לווינה, שם הייתה אמורה להשלים את חינוכה בחצר הקיסרית. מיגל, שנשבע בינתיים אמונים לאחיו פדרו ולאחייניתו מריה וכן לחוקת 1826, התייצב נגד משטרה המלוכני החוקתי של מריה השנייה וניסה לכפות משטר אבסולוטי. כתוצאה מכך פרצו בפורטוגל המלחמות הליברליות, בין תומכי מיגל לתומכי מריה. מששמע על כך פדרו, התפטר מתפקידו כמלך ברזיל, המליך את בנו בן ה-5 פדרו בברזיל, ובא לליסבון על מנת לסייע לבתו מריה בתפיסת השלטון.
מלחמת שני האחים.
מיגל הכריז על עצמו כמלך פורטוגל בשנת 1828, והוכר בידי ארצות הברית ומקסיקו. לעומתן, הותיקן, בריטניה, אוסטריה, צרפת ומדינות נוספות לא הכירו במלכותו של מיגל, אלא סברו שהמלך הוא פדרו.
פדרו הראשון נפטר בשנת 1834 כתוצאה ממחלת השחפת, והוא בן 36.
משפחתו.
בשנת 1817 התחתן פדרו עם מריה לאופולדינה מאוסטריה, בתם של פרנץ הראשון, קיסר אוסטריה ומריה תרזה מנאפולי וסיציליה, ממנה נולדו לו 7 ילדים:
בשנת 1829 התחתן פדרו עם אמלי מלוכטנברג, בתם של אז'ן דה בוארנה ואוגוסטה, נסיכת בוואריה, ממנה נולד לו בת אחת:
בנוסף היו לפדרו ילדים לא חוקיים מפילגשיו השונות.
פדרו הראשון
הצבעת אי-אמון
ליגת הפיתוח של ה-NBA
ליגת הפיתוח של ה-NBA (באנגלית: NBA Development League) שכונתה גם D-League ומאז 2017 מכונה G-League (בשל חוזה פרסום שנחתם עם חברת משקאות האנרגיה גייטור אייד), היא ליגת כדורסל מקצוענית בארצות הברית ובקנדה. הליגה מפתחת ומקדמת כישרונות צעירים, ומשמשת באופן רשמי חממת גידול לליגת ה-NBA. יעדי הליגה הם להכשיר שחקנים נפשית ופיזית למשחק מקצועני ולספק להם במה שעליה יוכלו לקדם עצמם. החל מעונת 2021/2022, מורכבת הליגה מ-30 קבוצות.
הליגה התחילה עם שמונה קבוצות בסתיו 2001. במרץ 2005 הכריז דייוויד סטרן, קומישינר ה-NBA, על תוכניתו להרחיב את הליגה ל-15 קבוצות ולהפוך אותה רשמית לליגה משנית תחת ה-NBA, כך שכל קבוצה מליגת ה-NBDL תסונף על ידי קבוצת NBA אחת או יותר. נכון לעונת 2021/2022, 28 מקבוצות ליגת הפיתוח מסונפת לקבוצת NBA, כאשר שתי קבוצות ה-NBA אשר אין בבעלותן קבוצת בת (פיניקס סאנס ופורטלנד טרייל בלייזרס) רשאיות לשלוח את שחקניהן לכל אחת מקבוצות ליגת הפיתוח.
משכורת הבסיס של שחקני הליגה היא 7,000 דולר לחודש (35,000 דולר לעונה), כאשר בנוסף יש אפשרות לזכות בבונוסים בשל גיוס לקבוצת NBA, או כתגמול על הישגי הקבוצה. השכר של שחקנים החתומים על חוזה כפול גבוה יותר, ותלוי ביחס המשחקים בהם הם משתתפים בשתי הליגות; השכר היחסי לתקופה בה השחקן שיחק בקבוצת ה-NBA הוא שכר המינימום ב-NBA, וביתר העונה השחקן מרוויח 77,250 דולר "לעונה".
זוכי פרס ה-MVP של ליגת הפיתוח.
פרס ה-MVP של ליגת הפיתוח מוענק מדי שנה לשחקן המצטיין של העונה. הזוכה בתואר נבחר על ידי מאמני קבוצות הליגה. בעונת 2013/14 זכו בתואר שני שחקנים במקביל: רון הווארד ואות'יוס ג'פרס.
דראפט.
בדומה לליגת ה-NBA, גם ליגת הפיתוח מקיימת מדי שנה בו ניתנת לקבוצות האפשרות לבחור שחקנים שיצטרפו לסגל הקבוצה. הדראפט מתקיים בסבבים "הפוכים" - הקבוצה שבחרה ראשונה בסיבוב הראשון תקבל את הבחירה האחרונה בסיבוב השני וכן הלאה. החל משנת 2014 התווסף לדראפט סבב בחירה שלישי.
דראפט הרחבה.
דראפט ההרחבה הוא אירוע המתרחש לקראת צירוף של קבוצה או קבוצות חדשות לליגה על מנת לאפשר להן לבנות את הסגל הראשוני. עד לתחילת עונת 2015/16 התקיימו שמונה דראפטי הרחבה בתולדות הליגה. על פי רוב בדראפט ההרחבה ניתנת לכל קבוצה האפשרות "להגן" על מספר מסוים של שחקנים מתוך סגל השחקנים שלה. הקבוצות הבוחרות יכולות לבחור שחקנים מתוך רשימת השחקנים הבלתי מוגנים. בדראפט ההרחבה של שנת 2009 ושנת 2010 נבחרו השחקנים מתוך סגלי קבוצות שסיימו את פעילותן באותה השנה.
ממ&quot;ד (פירושונים)
ממ&quot;ק
אדוניס (משורר)
עלי אחמד סעיד אסבר (בערבית: علي أحمد سعيد إسبر; נולד ב-1 בינואר 1930), המוכר יותר בשם העט אדוניס (בערבית: أدونيس) הוא משורר ואינטלקטואל סורי שחי גם בלבנון וצרפת. כינויו מתייחס לאל פיניקי, סמל של התחדשות מחזורית.
חייו.