באוקטובר 2005 האריך פרינס את חוזהו בדטרויט פיסטונס בחמש שנים נוספות. בעונת , תחת המאמן החדש פליפ סונדרס ששם דגש על משחק ההתקפה של דטרויט, המשיך פרינס להפגין יכולת טובה בהתקפה עם 14.1 נקודות, בנוסף ל-4.2 ריבאונדים ו-2.3 אסיסטים בממוצע למשחק. במשחקי הפלייאוף של אותה עונה הוא הגיע לשיאו עם 16.4 נקודות למשחק, ויחד עם שחקנים כמו ראשיד וולאס, בן וולאס וריצ'רד המילטון, הוביל את דטרויט לגמר האזור המזרחי. בשלב זה הוא הפסיד עמה בסדרה של שישה משחקים למיאמי היט, שהובלה על ידי שאקיל אוניל ודוויין וייד. לאחר אותה עונה, לאור יכולתו הטובה והפעולות הרבות היעילות שעשה פרינס עבור קבוצתו, אמר עליו סונדרס כי הוא "אחד משלושת הסמול פורוורדים ההגנתיים הטובים ביותר בעולם".
בעונת המשיך פרינס להשתפר אף יותר מהעונה שקדמה לה, ונבחר עונה שלישית ברציפות לחמישיית ההגנה השנייה של העונה. בפעם השלישית ברציפות הוא סיים את העונה עם סך כולל של למעלה מ-1,000 נקודות, וממוצעיו עמדו על 14.3 נקודות (השלישי בטיבו בקבוצה), 5.2 ריבאונדים (הרביעי בטיבו בקבוצה), 2.8 אסיסטים ו-0.7 חסימות למשחק. ב-12 מקרים שונים בעונה זו הוא הוביל את קבוצתו מבחינת קליעת הנקודות, והשיג חמש פעמים "דאבל דאבל" בנקודות ובריבאונדים. הוא זכה עם דטרויט באליפות האזור המזרחי בעונה הסדירה, והעפיל עמה לגמר המזרח במשחקי הפלייאוף, שם הפסידה דטרויט לקליבלנד קאבלירס שהובלה על ידי לברון ג'יימס. לאחר אותה עונה ערך פרינס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארצות הברית במסגרת משחקי אליפות אמריקה.
בעונת היה פרינס אחד מעשרה שחקנים בלבד ששיחקו ופתחו בחמישייה בכל אחד מ-82 משחקי קבוצתם ב-NBA. הוא השיג ממוצעים של 13.1 נקודות, 4.9 ריבאונדים ושיא קריירה של 3.3 אסיסטים למשחק, וזכה בפעם הרביעית ברציפות בבחירה לחמישיית ההגנה השנייה של העונה ב-NBA. במשחקי הפלייאוף הוא העפיל עם דטרויט לגמר המזרח, עונה שישית ברציפות, אך פעם נוספת הפסיד עמה במעמד זה, לבוסטון סלטיקס. במהלך אותה עונה הגיע פרינס לשני ציוני דרך חשובים בקריירה שלו: המשחק ה-400 בקריירה אותו שיחק נגד אינדיאנה פייסרס בדצמבר, ו-5,000 נקודות בקריירה אליהן הגיע במשחק נגד שארלוט בובקאטס בינואר. בקיץ 2008 הוא השתתף לראשונה במשחקים האולימפיים עם נבחרת ארצות הברית.
בעונה שלאחר מכן, , המשיך פרינס לשמור על יכולתו עם ממוצעים של 14.2 נקודות, 5.8 ריבאונדים ו-3.1 אסיסטים למשחק, והעפיל עם דטרויט למשחקי הפלייאוף על ידי סיום במקום השמיני במזרח בעונה הסדירה. בסדרת סיבוב הפלייאוף הראשון, מול קליבלנד קאבלירס, ירדה יכולתו של פרינס בצורה ניכרת כשקלע רק 3.8 נקודות למשחק, ודטרויט הפסידה בסדרה בתוצאה חלקה של 4-0 והודחה בסיבוב הראשון של הפלייאוף לראשונה מאז 2001.
נבחרת לאומית.
פרינס זומן לראשונה לסגל הנבחרת הלאומית של ארצות הברית לאליפות אמריקה בכדורסל בשנת 2007. יכולותיו ההגנתיות היעילות של פרינס סייעו לארצות הברית לסיים עם מאזן מושלם בניצחונות בטורניר זה ולזכות במדליית הזהב לאחר ניצחון על נבחרת ארגנטינה, וכך להעפיל לאולימפיאדת בייג'ינג. הוא היה מהשחקנים החשובים ביותר בנבחרת כאשר קלע 7.3 נקודות למשחק, הוריד חמישה ריבאונדים בממוצע למשחק - השני בגובהו בנבחרת, ומסר 2.1 אסיסטים למשחק.
בזכות יכולתו הטובה הוא נכלל בסגל נבחרת ארצות הברית גם לטורניר הכדורסל של אולימפיאדת בייג'ינג 2008, והיה חלק ממשימה לאומית של ארצות הברית - לזכות במדליית זהב בטורניר כלל-עולמי לראשונה מאז שנת 2000. פרינס, ששימש כשחקן שעולה מהספסל ותורם ביעילות לנבחרתו, השיג בטורניר 4.3 נקודות ו-1.9 ריבאונדים בממוצע למשחק, וזכה יחד עמה במדליית הזהב האולימפית לאחר ניצחון במשחק הגמר על נבחרת ספרד.
סטטיסטיקות קריירה.
נכון ל-16 באפריל 2016
טורבינת גז
טורבינת גז היא רכיב המניע את מכלול הרכיבים הסובבים במנוע והנפוץ כיום במנועי טורבינה. מנוע טורבינה הוא שם כולל למשפחת המנועים המכילים טורבינה, עמהם נמנים מנועים המניעים כלי טיס: טורבו-סילון, טורבו-מניפה, טורבו-פרופ וטורבו-ציר. על אף המשותף, נבדלים מנועים אלו במאפיינים רבים, בהם: תוצר הפליטה הסופי, הספק האנרגיה המופק, היעילות האנרגטית, עוצמת הרעש ועוד. בהתאם למאפייניהם השונים, משתנית התאמתם למגוון שימושים שונים, בהתאמה: מטוסים, מסוקים, אוניות ותחנות כוח.
השם "טורבינת גז" נגזר מגזי הפליטה של שריפת הדלק, שתפקידם במנועים אלו הוא יצירת דחף המניע את כלי הטיס עצמו, את להבי הטורבינה שבמנוע או את שניהם גם יחד.
פעולות הטורבינה.
הטורבינה מורכבת במנוע על ציר שבצידו השני מורכב המדחס. הגזים החמים בלחץ גבוה, היוצאים מתא השריפה, גורמים לסיבובה ולסיבוב המדחס עימה. המדחס מעצם סיבובו שואב אוויר למנוע לתוך תא השריפה, בו מתרחשת הבעירה ומספק בעקביות גזים לטורבינה, שממשיכה להניע את כל המנוע. התהליך מתחיל בסיבוב הטורבינה באמצעות מקור חיצוני (מנוע קטן) ויצירת הצתה על ידי מצתים בתא השריפה. עם ייצוב המנוע בסל"ד מסוים, מנותק המקור החיצוני והמנוע ממשיך להסתובב עצמאית בהתאם לחוקי הבקרה שלו.
לטורבינה, כמו גם למדחס, יש שני שלבים: סטטור ורוטור. הסטטור הוא חלק נייח הבנוי משורת להבים בקוטר הטורבינה. להבים אלו מכווינים את הגזים העוזבים את תא השריפה לעבר להבי הרוטור של הטורבינה על מנת לנצל באופן מיטבי את אנרגיית הגז ולהמירה באמצעות סיבוב רוטור הטורבינה לאנרגיה מכנית (קינטית). חישוב מהירויות זרימת הגז בין להבי הסטטור והרוטור נעשה על ידי משולש מהירויות, הכולל את המהירות המוחלטת של הגז, מהירות סיבוב הרוטור והמהירות היחסית ביניהם. משולש המהירויות מכתיב את זוויות להבי הסטטור והרוטור בעת תכנונם וכן את מהירות סיבוב הטורבינה. בטורבינה הסטטור נמצא לפני הרוטור ובמדחס ההפך.
במנועים מתקדמים, ממשפחת מנועי המניפה, קיימות שתי טורבינות, כאשר כל אחת מהן מקושרת למדחס באמצעות ציר נפרד. המדחס הראשון הוא מדחס לחץ נמוך, שהוא למעשה המניפה, מחובר לטורבינה האחרונה במנוע, שנקראת טל"נ - טורבינה לחץ נמוך. לאחר המניפה נמצא המדחס במנוע, אשר מחובר לטורבינה הראשונה, הנקראת טל"ג - טורבינה לחץ גבוה. שני הצירים המחברים את מכלול הלחץ הנמוך (מניפה-טל"נ) ומכלול הלחץ הגבוה (מדחס-טל"ג) הם קונטנצריים ועוברים האחד בתוך השני. מנועי מניפה חסכוניים יותר בדלק ככל שקוטר המניפה גדול יותר ולכן מצויים לרוב במטוסי נוסעים, אשר אינם זקוקים לשטח חתך קטן ומהירויות גבוהות כמטוסי קרב.
יכולות וביצועים.
על מנת למדוד יכולותיה וביצועיה של הטורבינה קיימים מושגים כגון נצילות מכנית ויעילות. על מנת שטורבינה תפיק את המירב ותמזער הפסדים, כל להב, גם של הסטטור וגם של הרוטור, נמצא מול אטם אוויר למניעת דליפות אוויר אשר לא ינוצל לתהליך הבערה בטורבינה. אטם האוויר הנפוץ הוא מסוג חלת דבש, הנשחקת אל מול הלהבים וכך משאירה מרחק אפסי בין הלהב לאטם ומונעת בריחת אוויר. עם הזמן, בעת עבודת הטורבינה הלהבים מתארכים עקב מאמצים צנטריפוגליים וטמפרטורה גבוהה מאוד. עקב כך נשחקת חלת הדבש לעומק גדול יותר מאורך הלהב בעודו קר. לכן בהנעת מנוע טורבינת גז (מנוע קר - מרווח גדול - הפסדים) נצילותו נמוכה יותר מאשר בעת שהוא בזמן פעולה (מנוע חם - להבים מוארכים - מרווח קטן - פחות הפסדים).
ללהבי טורבינה, בשונה מלהבי מדחס, יש בדרך כלל מנגנון קירור. להבי מדחס אינם סובלים מעומסי חום גבוהים כמו להבי הטורבינה ולכן אינם זקוקים לכך. להבי הטורבינה הם חלולים ומחולקים ל"תאים", כשלכל תא יש חורי כניסת אוויר קירור וחורי יציאת האוויר שהתחמם מהלהב. על ידי כך נמנעת התכת להבי הטורבינה.
מורי הכנסייה
מורי הכנסייה (בלטינית: Doctores ecclesiae) הוא תואר הניתן לקבוצה מצומצמת של תאולוגים שזכו להכרתן של כנסיות נוצריות ככאלה אשר נודעה להם השפעה מכרעת על התפתחות הנצרות.
התואר בולט במיוחד בכנסייה הקתולית, בה הוכרזו שלושים ושלושה אישים (נכון ל-2006) כ"מורי הכנסייה". עם זאת, קיימים "מורי כנסייה" גם בכנסייה האורתודוקסית, הארמנית, האשורית וקיימת התייחסות לתואר אף בלותרניות.
בימי הביניים התייחס התואר לארבעה מאבות הכנסייה: גרגוריוס הגדול, אמברוזיוס, אוגוסטינוס והירונימוס. מעמדם של הארבעה נקבע רשמית בצו של בוניפקיוס השמיני משנת 1298. באותו תקופה קיבלו במזרח מעמד דומה שלושה חכמי דת: יוחנן כריסוסטומוס, בזיליוס הגדול וגרגוריוס מנזיאנזוס. ב-1568 נוספו לרשימה במערב ארבעת מורי הכנסייה של המזרח, שכללו, בנוסף לשלושת הנזכרים לעיל, גם את אתנאסיוס.
המועמדים לתואר הם חכמי דת שאינם עוד בין החיים ושהוכרזו קדושים, אך לא מתו כמרטירים. כן חייבים להתמלא שלושה תנאים: השכלה יוצאת דופן (eminens doctrina), קדושה יוצאת דופן (insignis vitae sanctitas) והכרזה של הכנסייה (Ecclesiae declaratio - עד כה תמיד בצו של האפיפיור). אין בהענקת התואר לקדוש משום הכרה גורפת באורתודוקסיה של כתביו.
רשימת מורי הכנסייה הקתולית.
הרשימה להלן כוללת את המורים התאולוגים השונים לפי סדר זמן צירופם לרשימה זו.
שבעה עשר הקדושים הראשונים נחשבים גם למורי הכנסייה האורתודוקסית.
מורה של הכנסייה
מורי הכנסיה
טיסת קוריאן איר 007
ג'אקומו קריסימי
ג'אקומו קריסימי (באיטלקית: Giacomo Carissimi;
18 באפריל 1605 (הוטבל) - 12 בינואר 1674, ברומא), היה מלחין איטלקי, אחד מרבי-האמנים הנודעים ביותר בתקופת הבארוק המוקדם, באסכולה הרומאית של המוזיקה.
ביוגרפיה.
תאריך לידתו המדויק אינו ידוע, אך קרוב לוודאי שהיה בשנת 1604 או 1605 במרינו, סמוך לרומא.