בשנת 1998 הפכו קרייזלר וחטיבות המשנה שלה לחלק מתאגיד הרכב הגרמני-אמריקני דיימלר-קרייזלר לאחר שנרכשו על ידי מרצדס-בנץ. במסגרת פעילותו בארצות הברית נקרא התאגיד "קבוצת קרייזלר". ברם, ב-14 במאי 2007 מכר תאגיד דיימלר-קרייזלר 80.1% מקרייזלר לקרן ההשקעות האמריקאית סרברוס.
באפריל 2009 מכרה דיימלר את עשרים האחוזים שנותרו בבעלותה לסרברוס וקרייזלר הגישה בקשה להגנה מפני נושים. באותה עת הושג הסכם על מכירת עשרים אחוזים לחברת פיאט ואופציה לחמישה עשר אחוז נוספים. במסגרת תהליך ההבראה הפכה ממשלת ארצות הברית לבעלים של נתח מהחברה ושם החברה שונה ל-Chrysler Group LLC. עד שנת 2011 המשיכה פיאט לרכוש חלקים נוספים מקרייזלר, שהוצעו למכירה על ידי ממשלת ארצות הברית, והבעלות שלה בקרייזלר הגיעה לכ-58 אחוז.
לקרייזלר בעלות על חברת דודג' האמריקנית, ובעבר הייתה השולטת בחברת "פלימות'" עד לפירוקה בשנת 2001. שיתוף הפעולה נראה בדגם המיניוואן של קרייזלר: בשנות השמונים ובתחילת שנות התשעים היו ה-"דודג' קראוון", "פלימות' וויאג'ר" ו"קרייזלר טאון אנד קאנטרי" דגמים מקבילים שלא היה ביניהם שום הבדל. החל משנת 1996 החלה דודג' להכניס אלמנטים משלה לדגם, כגון "צלב" במערכת האוורור (סמלה של דודג') ולוגו מחודש השייך רק לה. פלימות' המשיכה בכפיפותה לקרייזלר עד שנת פירוקה. דגם ה"פלימות' וויאג'ר" שונה ל"קרייזלר וויאג'ר" ושווק בעבר באירופה כולל ישראל. הוויאג'ר האמריקני אוחד עם ה"קרייזלר טאון אנד קאנטרי" בשנת 2004, ובשנים לאחר מכן החל יצורו של דגם טאון אנד קאנטרי מיוחד המתאים לאירופה, עד שמוזג עם הוויאג'ר לגמרי.
יהושע ויצמן
הרב יהושע ויצמן (נולד ב-ו' בחשון ה'תש"ט, 8 בנובמבר 1948) הוא ראש ישיבת ההסדר מעלות וסגן יו"ר מרכז ישיבות ואולפנות בני עקיבא.
ביוגרפיה.
למד בישיבה התיכונית "נתיב מאיר" ובישיבת "כרם ביבנה". לאחר מכן למד במכון הרי פישל בירושלים, ושם הוסמך לרבנות. למד גם אצל הרב צבי-יהודה קוק. בתחילת דרכו שימש כמשגיח ולימד בישיבה התיכונית בכפר הרא"ה ולאחר מכן לימד בישיבת ההסדר "הגולן" שבחיספין וכן שימש שם כראש הכולל. בשנת תש"ן (1990) נקרא לעמוד בראש ישיבת מעלות ומאז הוא עומד בראשה. גיסו הוא הרב אהרן איזנטל רבו של היישוב חיספין ואחד מוותיקי הר"מים בישיבת הגולן.
משנתו.
לאחר שהחל לעמוד בראשות הישיבה במעלות פרסם את החוברת "זהב הארץ", בה הוא מפרט ומסביר את המושג "תורת ארץ ישראל" ואת דרכי הלימוד אותה; תורה זו נשענת בעיקר על משנתו של הרב קוק. בתורת ארץ ישראל, על פי הרב ויצמן, מושם דגש על חיבור בין ההלכה והאגדה, כלומר ניסיון לראות כיצד ההלכות הפרטיות והמצומצמות נובעות מכללים גדולים ועקרוניים. דבר זה מחייב, לשיטתו, חיבור בין החלק הנגלה שבתורה לחלק הנסתר שבה. הרב ויצמן גרס, בעקבות הרב קוק, כי לכל דור ולכל תקופה יש חלק מיוחד בתורה, שמתאים לאופיו של הדור. מאליו מובן, לדבריו, גם מדוע ישנם רבים העוזבים את דרך התורה, כיוון שמרגישים שהדרך הישנה איננה עונה על שאלותיהם ועל כל צורכיהם. כאמור, שיטה זו מבוססת על דברי הרב קוק, כגון באגרות הראי"ה (אגרות צו, קג ותפג), אורות התורה ומקומות נוספים.
הנהגה ציבורית.
הרב ויצמן בולט בהנהגתו הציבורית הייחודית ובהובלת תהליכים חברתיים בציבור הדתי ובקרב בני הישיבות הדתיות לאומיות בפרט.
כך, למשל, בשנת 1990, עם תחילת העלייה ההמונית מברית המועצות יצר תוכנית של לימודי יהדות המותאמת לאולפנים שעסקו בהוראת העברית. תוכנית זו התפשטה לאחר מכן ברחבי הארץ.
בשנת 1994 היה הראשון שטבע את המושג פנים אל פנים, שמתייחס לביקורי בית בקרב כלל האוכלוסייה, במטרה לדון בשאלות זהות יהודית אקטואליות. מהלך זה הלך וצבר תאוצה, עד שהיה בזמן תוכנית ההתנתקות לדפוס פעולה שאפיין את הציבור הדתי לאומי המתון. (תוכנית זו ממשיכה לפעול בישיבת מעלות.)
בשנת 1999 הקימו תלמידיו בעידודו ובהדרכתו את תנועת מעגלים העוסקת בהעצמה אישית ובהכנה לשירות משמעותי בצה"ל, בקרב תלמידי תיכונים בכל רחבי הארץ.
בשנת 2008 נקרא הרב ויצמן להיות חלק מהוועדה הציבורית הבלתי תלויה, לקביעת המועמדים לכנסת של מפלגת הבית היהודי. בתפקיד זה התגלעו מחלוקות בינו לבין חבר הכנסת אורי אריאל ממפלגת תקומה, באשר לסמכויותיו של אריאל במפלגה ובאשר למעמדם של רבני תקומה. בסופו של דבר פרשו חברי מפלגת תקומה מ"הבית היהודי" והצטרפו לרשימת האיחוד הלאומי.
במהלך תוכנית ההתנתקות התנגד לדפוסי פעולה אלימים ולחסימת כבישים. במקום זאת הוציא מכתב גלוי ובו קריאה לכל הציבור הדתי לצאת לפנים אל פנים, התחברות כתשובה להתנתקות.
בשנת 2012, בטקס שהתקיים ביום ירושלים (כ"ח אייר תשע"ב), קיבל את התואר יקיר העיר מעלות על פועלו בעיר במשך שנים רבות.
בשנת 2014 הוענק לרב ויצמן ולישיבת ההסדר מעלות פרס היצירה התורנית ע"ש הרצי"ה. בנימוקי ההענקה צוינו "התרחבות היצירה התורנית ב'תורת ארץ ישראל', את ספריו וחיבוריו של הרב ויצמן במדרש ובתלמוד ובכל ענפי 'תורת ארץ ישראל' ואת מפעל הקמת השלוחות הרבות של הישיבה - ישיבות ההסדר שהוקמו בכל רחבי הארץ, ושחרתו על דגלן את העיסוק ב'תורת ארץ ישראל', בהן צומחים תלמידי חכמים בעלי שיעור קומה ובעלי רוח של יצירה".
הרב ויצמן טבע את המשפט: "עם הנצח לא מפחד מדרך ארוכה", ככותרת לאחת מפסקאותיו של הרב קוק. לימים שיבץ ראש הממשלה אריאל שרון משפט זה באחד מנאומיו, ובימי תוכנית ההתנתקות הושר משפט זה בלחן ידוע (של השיר "עוז והדר"), והוא הפך להמנון הלא רשמי של מתנגדי התוכנית. במהלך מבצע צוק איתן ציטט אותו ראש הממשלה בנימין נתניהו בנאומו. גם השר לביטחון פנים, גלעד ארדן ציטט את המשפט במסיבת עיתונאים במהלך גל פיגועים בשנת 2015. גם נפתלי בנט השתמש במשפט זה בהיוודע תוצאות הבחירות בשנת 2015. כמו כן בנימין נתניהו ב-2021 כשהוחלף על ידי נפתלי בנט.
בתחילת 2022 מינה אותו הרב חיים דרוקמן, יושב ראש מרכז ישיבות ואולפנות בני עקיבא, לשמש כסגנו של הרב דרוקמן בראשות המרכז.
מספריו.
בין ספריו וחוברותיו של הרב ויצמן:
הרבי המרקד
ינקול גולדווסר
יעקב גולדווסר
יעקב (ינקול) גולדווסר (נולד ב-11 בספטמבר 1950 בתל אביב) הוא קולנוען ישראלי. חבר בוועד האקדמיה הישראלית לקולנוע.
גולדווסר מרבה לשתף פעולה עם התסריטאי חיים מרין. בין הסרטים שביים גולדווסר לפי תסריט של מרין: "מתחת לאף" (1982), "אבא גנוב" (1989), "מעבר לים" (1991), "מקס ומוריס" (1994), "אין לה אלוהים" (2006) ו"שרוכים" (2018). שיתוף הפעולה ביניהם פרץ את גבולות הקולנוע, בסדרת הטלוויזיה "מעורב ירושלמי" בבימויו של גולדווסר, אשר מרין היה חבר בצוות התסריטאים שלה.
ביוגרפיה.
גולדווסר נולד וגדל בתל אביב, להורים שעלו מפולין. מגיל 15 החל ליצור סרטים קצרים יחד עם חברו יקי יושע. גולדווסר החל את דרכו הקולנועית בשנת 1969, כשיצר סרט קצר בשם "רעות", אחר כך ערך את סרטו של יקי יושע "שלום, תפילת הדרך" בשנת 1973. ב-1980 הפיק את "טרנזיט".
בשנת 1982 ביים את סרטו הראשון "מתחת לאף", המספר את סיפורם של שני שודדים קטנים השודדים כספת מתחנת משטרה. סרט זה היה הראשון בקריירה של כוכביו משה איבגי ואורי גבריאל. את התסריט כתב חיים מרין, ששימש בשנות ה-70 כקצין במשטרת ישראל, על פי מקרה אמיתי שאירע בבניין המטה הארצי של משטרת ישראל, ביפו ב-1976. בקיץ 1982, השתתף הסרט בפסטיבל סרטים בסיציליה. לימים נחשב הסרט לסרט פולחן ישראלי. בשנת 2007, 25 שנים לאחר שהופק, יוצא במהדורת DVD. השקת מארז ה-DVD של "מתחת לאף", נערכה באירוע חגיגי בסינמטק תל אביב.
בשנת 1987 ביים את סרטו השני "אבא גנוב", שוב על פי תסריט של חיים מרין, בכיכובם של יהודה ברקן וקרן מור, המספר על מאבקו של צ'יקו (ברקן) לזכות בבנו חזרה לאחר שאשתו (מור) עזבה עמו. "אבא גנוב" הפך במהרה לסרט פולחן ישראלי, ולאחריו הופקו שני סרטי המשך, אותם גולדווסר לא ביים.
בשנת 1991 ביים גולדווסר את סרטו "מעבר לים" בכיכובם של אריה מוסקונה, מילי אביטל ודפנה רכטר. הסרט עוקב אחר חיי ניצולי השואה בראשית ימיה של ישראל, המתלבטים אם לחזור לארץ מוצאם. את התסריט כתב חיים מרין כבר בשנת 1986, אך קשיים בגיוס משקיעים דחו את הפקתו מספר שנים. הסרט הופק לבסוף בסיוע הקרן לעידוד סרטי איכות ותקציב נוסף שסיפקה הטלוויזיה הישראלית. העלילה מבוססת במעט על הביוגרפיה של גולדווסר, שבגיל 12 היגר עם הוריו לאוסטרליה, אך הם חזרו לאחר שנה. הסרט גרף את הרוב המוחלט של פרסי אופיר לשנת 1991, בקטגוריות: הסרט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר, השחקן הראשי (אריה מוסקונה), השחקנית הראשית (דפנה רכטר), שחקנית המשנה (מילי אביטל), התסריט (חיים מרין), העריכה (ענת לוברסקי), העיצוב האמנותי (עמנואל עמרמי) והמלחין (שלמה גרוניך). הסרט גם נבחר כמועמד ישראלי לפרס האוסקר לסרט הזר.
בשנת 1994 ביים גולדווסר את "מקס ומוריס", סרט ההמשך של "מתחת לאף", בכיכובם של אורנה בנאי, אריה מוסקונה ומשה איבגי, המספר גם הוא על צמד הפושעים המנסים לבצע שוד. בשנת 2000 השתתף בתפקיד קטן בסרט "הבולשת חוקרת" בבימויו של מרק רוזנבאום.
בשנת 2000 החל גולדווסר לביים את סדרת הטלוויזיה הדרמטית "לתפוס את השמיים" בכיכובם של אורלי זילברשץ ויורם חטב. הסדרה מספרת את סיפורה של משפחה חילונית שאב המשפחה חוזר בתשובה. הסדרה זכתה בפרס סדרת הדרמה הטובה ביותר בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי בירושלים (שנת 2000) וכן בפרס סדרת הדרמה הטובה ביותר של האקדמיה לטלוויזיה בשנה זו