ללרוס יש שדה תעופה ליד פרתני, המחבר את האי בטיסות ישירות לאתונה. ישנם גם קשרי מעבורת אל פיראוס ואל שאר איי הדודקאנס. בקיץ פועל שירות הקטאמרן הדודקאנסי המחבר את לרוס עם רוב האיים הדודקאנסיים האחרים.
בדיקת דם עוברי
אירנאוס
אירנאוס (ביוונית: Εἰρηναῖος; נולד במאה ה-2, נפטר בסוף המאה ה-2 או בתחילת המאה ה-3) נחשב לאחד מאבות הכנסייה בנצרות.
אירנאוס היה הבישוף של לוגדונום בגאליה (כיום: ליון שבצרפת). כתביו השפיעו על התפתחות התאולוגיה הנוצרית המוקדמת והוא נחשב לקדוש הן בעיני הכנסייה האורתודוקסית והן בעיני הכנסייה הקתולית. הוא הראשון שמספק רשימה של "הספרים הראויים לקריאה" הדומה מאד לספרים הנכללים בברית החדשה ובכך הראשון שמגדיר את הקאנון הנוצרי כפי שהוא מוכר עד ימינו. בכתביו התמקד בעיקר באפולוגטיקה והוא נחשב לאחד האפולוגטים הנוצרים המוקדמים החשובים ביותר. אירנאוס היה תלמידו של פוליקרפוס, שנחשב לתלמידו של יוחנן כותב הבשורה. יום הקדוש שלו הוא 28 ביוני.
אירנאוס נולד במחצית הראשונה של המאה ה-2, אך תאריך לידתו שנוי במחלוקת (יש הטוענים כי נולד בין 115 ל-125; ויש הטוענים כי נולד בין 130 ו-142). הוא היה ככל הנראה יווני מעיר הולדתו של פוליקרפוס, סמירנה באסיה הקטנה (כיום איזמיר שבטורקיה). שלא כמו נוצרים אחרים בני זמנו, הוא גדל במשפחה נוצרית, ולא המיר דתו כמבוגר.
פודינג אורז
פודינג אורז הוא פודינג העשוי אורז וממתיק, לרוב בתוספת חלב, הקיים בגרסאות שונות בתרבויות רבות. הפודינג עשוי להיות מבושל או אפוי, ולשמש כקינוח או כארוחה. מגוון הרכיבים הנכללים בו, בין השאר:
היסטוריה.
מקור האורז באסיה, שם מגדלים אותו מזה אלפי שנים. מגוון מתכוני פודינג אורז פותחו במזרח אסיה, חלקם עם פירות ודבש וחלקם פשוטים יותר, עם מים וסוכר בלבד.
למערב הגיע פודינג האורז כנראה מהמזרח התיכון או מפרס. במהלך ימי הביניים גברה הפופולריות שלו. אחד המתכונים הוותיקים של פודינג מזרח תיכוני, "פירני", נעשה מקמח אורז והגיע להודו בתקופת האימפריה המוגולית. תיועד לגביו קיים מהמאה ה-14. "שולה", גרסה עם מי ורדים, הגיעה לפרס במאה ה-13 באמצעות המוגולים, וקיימת עד היום ברוב מדינות מערב אסיה. פודינג הודי אחר, קהר, קיים למעלה מאלפיים שנה.
באירופה, פודינג אורז עם חלב עיזים שימש את הרומאים למטרות רפואיות, ומשום כך התיעוד הקדום לגביו נמצא בכתבים רפואיים. בימי הביניים פודינג אורז בושל עם חלב פרה או חלב שקדים. ב-1542 הוא הופיע בעיר הדנית מלמו. אורז היה אז מזון מותרות מיובא שנצרך על ידי העשירים. פודינג אורז אפוי ומתובל נפוץ במאה ה-17. במאה ה-18 פודינג אורז החל לשמש בסקנדינביה כתחליף לדייסות שיפון ושעורה באירועים חגיגיים.
פודינג אורז בפולקלור ובתרבות.
בסקנדינביה פודינג אורז הוא מאכל מסורתי של חג המולד. ישנה גם מסורת עתיקה ממקור פגאני, לחלוק ארוחה זו עם הגמד המגן על האחוזה ועל ילדי המשפחה. הפודינג זרוי סוכר וקינמון, מונחות עליו חתיכות חמאה ולעיתים מוסתר בתוכו שקד שלם. בדנמרק ונורווגיה מוצא השקד זוכה בפרס, לרוב דמות מרציפן. בשוודיה מאמינים כי מי שיאכל את השקד ינשא בשנה הקרובה. לעיתים מוסיפים לפודינג קצפת ושקדים קצוצים, ובדנמרק משחק חיפוש השקד השלם נעשה לרוב עם גרסה זו של הפודינג, בה קשה יותר למצאו בין השקדים הקצוצים.
פודינג אורז מוזכר בספרות האנגלית, בעיקר מהתקופות הוויקטוריאנית והאדוארדית, בדרך כלל כמאכל זול, פשוט ומוכר, המוגש לרוב לילדים ולחולים ולעיתים מוכר-עד-זרא עקב הכללתו בתפריט היומיומי בשכיחות גבוהה מידי.
אורז בחלב
ה'תק&quot;ג
ה'תק&quot;ד
ה'תק&quot;ה
ה'תק&quot;ו
ה'תק&quot;ז
ה'תק&quot;ח
ה'תק&quot;ט
ה'תק&quot;י
ה'תקי&quot;א
ה'תקי&quot;ב
ה'תקי&quot;ג
ה'תקי&quot;ד
ה'תקט&quot;ו
ה'תקט&quot;ז
ה'תקי&quot;ח
ה'תקי&quot;ט
ה'תק&quot;ך
ה'תקכ&quot;א
ה'תקכ&quot;ב
ה'תקכ&quot;ג
ה'תקכ&quot;ד
ה'תקכ&quot;ה
נולדו.
רבי שלמה זלמן ליפשיץ, בעל "חמדת שלמה", מגדולי וחשובי רבני מזרח אירופה, הרב הראשי הראשון של ורשה - פולין, מחבר שאלות ותשובות (שו"ת) על ארבעה חלקי שולחן ערוך, נולד בפוזנא, נפטר בי"א בניסן ה'תקצ"ט.
ה'תקכ&quot;ו
ה'תקכ&quot;ז
ה'תקכ&quot;ח
ה'תקכ&quot;ט
ה'תק&quot;ל
ה'תקל&quot;א
ה'תקל&quot;ב
ה'תקל&quot;ג
ה'תקל&quot;ד
ה'תקל&quot;ה
ה'תקל&quot;ו
ה'תקל&quot;ז
אירועים.
עלייתו של רבי מנחם מנדל מוויטבסק וחסידיו לארץ ישראל.
ה'תקל&quot;ח
ה'תקל&quot;ט
ה'תק&quot;ם
ה'תקמ&quot;א
ה'תקמ&quot;ב
ה'תקמ&quot;ג
ה'תקמ&quot;ד
ה'תקמ&quot;ו
אירועים.
מגפת דבר בגליל.מאות נפגעים בצפת ובטבריה, יהודי פקיעין ברחו למערות שבהרים וכך ניצלו, אך רכושם נבזז בידי ערבים מקומיים.
ה'תקמ&quot;ז
אירועים.
בשנה זו תועד בספרי גדולי הפוסקים בירושלים אירוע מיוחד ונדיר של שלג בירושלים, שבא לאחר עצירת גשמים ממושכת. בספריהם הם מספרים כי בשל עצירת הגשמים באותו החורף גזר בית הדין בירושלים שלוש תעניות על הציבור. הם מוסיפים כי באופן מפתיע בתאריך י"ב שבט תקמ"ז החל לרדת שלג כבד בירושלים שנמשך במשך שלושה ימים עד סמוך לט"ו בשבט.
רום השלג מתואר בדבריהם בזו הלשון: "והגיע השלג כשיעור קומת איש ויותר, עד שנסתמו פתחי הבתים ולא יכלו בני אדם לצאת מפתח ביתם" (מקור: שאלות ותשובות מקור ישראל סימן קה, ספר ברכות המים, ועוד. מובא בספרו של הרב עובדיה יוסף חזון עובדיה שבת כרך ב' עמוד של). הפוסקים מאריכים לדון בדינו של הציבור בירושלים שנאנסו ולא יכלו לשמוע קריאת התורה בשבת פרשת בשלח (ט"ו בשבט) בשנה זו.
ה'תקמ&quot;ח
נפטרו.
א' באייר - רבי מנחם מנדל מוויטבסק
ה'תקמ&quot;ט
ה'תק&quot;ן
ה'תקנ&quot;א
ה'תקנ&quot;ב
ה'תקנ&quot;ג
ה'תקנ&quot;ד
ה'תקנ&quot;ה
ה'תקנ&quot;ו
ה'תקנ&quot;ז
ה'תקנ&quot;ח
ה'תקנ&quot;ט
אג'ידיו דוני
אג'ידיו רומואלדו דוני (באיטלקית: Egidio Romualdo Duni, 11 בפברואר 1708 - 11 ביוני 1775) היה מלחין איטלקי, שלמד בנאפולי, עבד באיטליה, צרפת ולונדון וחיבר אופרות הן באיטלקית והן בצרפתית.
דוני נולד במאטרה ולמד מוזיקה אצל אביו, פרנצ'סקו דוני, ואצל שתי אחיותיו. בגיל תשע התקבל לקונסרבטוריו די סנטה מריה די לורטו, סמוך לנאפולי. שם עבד עם פרגולזי, פאיזיילו, לאונרדו וינצ'י ועוד מאמני האופרה האיטלקית.
דוני מת בפריז.
קונפטים
ה'תצ&quot;ט
ה'תצ&quot;ח
ה'תצ&quot;ז
ה'תצ&quot;ו
ה'תצ&quot;ה
ה'תצ&quot;ד
ה'תצ&quot;ג
ה'תצ&quot;ב
ה'תצ&quot;א
ה'ת&quot;ץ
ה'תפ&quot;ח
ה'תפ&quot;ז
ה'תפ&quot;ו
ה'תפ&quot;ה
ה'תפ&quot;ד
ה'תפ&quot;ג
ה'תפ&quot;ב
ה'תפ&quot;א
ה'ת&quot;ף
ה'תע&quot;ט
ה'תע&quot;ח
ה'תע&quot;ז
ה'תע&quot;ו
ה'תע&quot;ה
ה'תע&quot;ד
ה'תע&quot;ג
ה'תע&quot;ב
ה'תע&quot;א
ה'ת&quot;ע
ה'תס&quot;ט
ה'תס&quot;ח
לדעת רוב הראשונים זוהי שנת היובל.
ה'תס&quot;ז
ה'תס&quot;ו
ה'תס&quot;ה
קופת חסכון
ה'תס&quot;ד
נולדו.
רבי דב בער ממזריטש, "המגיד ממזריטש", תלמיד הבעל שם טוב ויורשו במנהיגות תנועת החסידות
ה'תס&quot;ג
ה'תס&quot;ב
ה'ת&quot;ס
פרנסואה ז'וזף גוסק
פרנסואה-ז'וזף גוסק (צרפתית: François-Joseph Gossec; 17 בינואר 1734 - 16 בפברואר 1829) היה מלחין שחיבר אופרות, רביעיות מיתרים, סימפוניות ויצירות כוראליות, יליד ארצות השפלה שפעל בצרפת.
חייו ויצירתו.
גוסק נולד בכפר וֶרְנְיֶה בארצות השפלה האוסטריות (כיום בבלגיה), בנו של איכר. כבר בילדותו גילה נטייה למוזיקה והיה לנער מקהלה באנטוורפן. בשנת 1751 נסע לפריז והתקבל כתלמיד אצל המלחין הדגול, ז'אן-פיליפ ראמו. גוסק היה למנצחה של תזמורת פרטית קטנה, שהחזיק חובב מוזיקה עשיר בשם לה פופליניה, ובהדרגה גמר אומר לעודד את חקר המוזיקה האינסטרומנטלית בצרפת.
הסימפוניה הראשונה של גוסק בוצעה בשנת 1754. הוא ניצח על תזמורתו של הנסיך דה קונדה וחיבר כמה אופרות ויצירות אחרות. השפעתו על המוזיקה הצרפתית הייתה ניכרת. הרקויאם שלו בוצע לראשונה בשנת 1760 והביא בן לילה לפרסומו. מוצרט, שנפגש עם גוסק במהלך מסע לא מוצלח ביותר לפריז בשנת 1778, התפעל מן הרקויאם ותיאר את מחברו במכתב לאביו במילים הבאות: "ידיד טוב מאוד ואדם יבש מאוד."
גוסק הקים את "Concert des Amateurs" בשנת 1770 וב-1773 ארגן מחדש את Concert Spirituel יחד עם סימון לדוק ופייר גאוויניה. בסדרת הקונצרטים הציג וניצח על סימפוניות שלו ושל בני זמנו, בייחוד יצירות משל יוזף היידן, שהמוזיקה שלו צברה פופולריות בפריז ועם הזמן גברה אף על יצירותיו הסימפוניות של גוסק עצמו. בשנות ה-80' של המאה ה-18 פחתה התפוקה הסימפונית של גוסק והוא התרכז באופרות. הוא הקים את "בית הספר לשירה" בשנת 1784, יחד עם אטיין מאול, היה מנצח תזמורת המשמר הלאומי במהפכה הצרפתית והתמנה (שוב עם מאול ועם לואיג'י כרוביני) למפקח על קונסרבטואר למוזיקה עם הקמתו בשנת 1795. גוסק היה חבר במכון מאז היווסדו ואביר לגיון הכבוד. בשנת 1815, אחרי מפלת נפוליאון בקרב ווטרלו, נסגר הקונסרבטואר לזמן מה בפקודת לואי ה-18 וגוסק בן ה-81 נאלץ לפרוש. עד 1817 עבד על חיבורו האחרון, ה"טה דאום" השלישי וחי על גמלה שהקציב לו הקונסרבטואר.
גוסק מת בפרבר הפריזאי פאסי. בהלווייתו השתתפו עמיתיו משכבר הימים, ביניהם כרוביני. הוא נקבר בבית העלמין הפריזאי פר לשז, סמוך לקבריהם של אטיין מאול ואנדרה מודסט גרטרי.