ב-28 ביוני קמלה התחרתה תחת שם הבמה החדש שלה ונסה בורן, בקרב העפלה לטורניר הנשים לזכר מאי יאנג, שבו ניצחה את ג'יימי האשי. ב-13 ביולי היא הודחה כבר בסיבוב הראשון של הטורניר על ידי סרינה דיב. ב-27 בספטמבר הפסידה לליב מורגן. ב-21 בפברואר 2018 הפסידה בורן לניקי קרוס. חודש לאחר מכן, בורן נוצחה על ידי קיירי סיין. ב-9 במאי בורן נוצחה על ידי דקוטה קאי, לאחר הקרב הותקפה על ידי אלופת הנשים של NXT, שיינה בייזלר. ב-11 ביולי הפסידה בורן לקיירי סיין. ב-8 באוגוסט הפסידה בורן לטיינרה קונטי בקרב העפלה לטורניר הנשים לזכר מאי יאנג. ב-26 בספטמבר, בורן הפסידה לאלופת הנשים של NXT, קיירי סיין, בקרב שאינו היה על התואר. ב-28 בנובמבר, קמלה נוצחה על ידי מיה יים. ב-27 בפברואר, בורן חברה לשורות אלייה וביחד הן גברו על טיינרה קונטי וזאיה לי. ב-27 במרץ, בורן ואלייה התחרו נגד קייסי קטנזארו ולייסי ליין בקרב שהסתיים ללא הכרעה. ב-24 באפריל, בורן ואלייה הפסידו לקנדיס לאריי וקייסי קטנזארו. ב-15 במאי, בורן ניצחה את ג'סי. ב-27 בנובמבר, בורן הפסידה לזאיה לי.
השיר על העם היהודי שנהרג
השיר על העם היהודי שנהרג (במקור ביידיש: דאָס ליד פֿונעם אויסגעהרגעטן ײִדישן פֿאָלק) הוא פואמת קינה ביידיש על השואה שכתב המשורר היהודי-פולני יצחק קצנלסון. את הפואמה החל קצנלסון לכתוב ב-3 באוקטובר 1943, בעת שהיה אסור יחד עם בנו צבי במחנה הריכוז ויטֵל שבצרפת, והוא השלים אותה ב-18 בינואר 1944. ב-3 במאי 1944 הועברו קצנלסון ובנו למחנה ההשמדה אושוויץ, שם נרצחו.
בתום כתיבת הפואמה הטמין אותה קצנלסון בבקבוק שנקבר במחנה ויטל, והבקבוק הוצא ממחבואו בידי מרים נוביץ' עם שחרור המחנה על ידי בעלות הברית ב-12 בספטמבר 1944.
הפואמה פורסמה לראשונה ביידיש בשנת 1945 בפריז, בצירוף הערות של נתן עק. בשנת 1949 ראה אור תרגום לעברית מאת מנחם זלמן וולפובסקי. הפואמה תורגמה לשפות נוספות, ובהן איטלקית, פולנית, ספרדית, צרפתית, וגרמנית.
תוכן הפואמה.
הפואמה כוללת 15 פרקים, המשקפים את ההיסטוריה של השואה. הפואמה רוויה בתחושותיו של משורר שאיבד את משפחתו, ובו בזמן מודע לחוסר האונים שלו.
עיבודים.
בשנת 1952 הלחין ארטור גלברון את "שיר קינה על יהודי הגטו" לבריטון, על יסוד שלושה בתים מהפואמה "השיר על העם היהודי שנהרג".
בשנת 1957 הוצגה במוזיאון לאמנות חדשה בחיפה תערוכת רישומים של הצייר מאנה כץ על פי "השיר על העם היהודי שנהרג".
רקוויאם: "השיר על העם היהודי שנהרג".
המלחינה הישראלית זלטה רזדולינה הלחינה יצירה סימפונית, רקוויאם, על פי הפואמה של יצחק קצנלסון "השיר על העם היהודי שנהרג". היצירה, בגרסתה האינסטרומנטלית באורך של כשעה, הוקלטה בצ'כיה בביצוע התזמורת הפילהרמונית של בירתה ההיסטורית של מוראביה אולומוץ בניצוחו של מאסטרו ויקטור פלדבריל מקנדה והופקה על גבי תקליטור. יצירה זו שודרה פעמים רבות בקול המוסיקה ובעוד כ-20 תחנות רדיו ברחבי העולם.
בשנת 2002 הזמין ארגון ICOR מניו יורק, העורך קונצרטים לזכר השואה, את זלטה רזדולינה לביצוע בכורה עולמי של הרקוויאם 'השיר על העם היהודי שנהרג'. הקונצרט בביצוע הפילהרמונית של ברוקלין עם זלטה בשירה בעברית והשחקן ההוליוודי פריץ וויבר בקריינות באנגלית התקיים בקתדרלת סנט ג'ון בפני קהל של 6,000 מאזינים והתקבל בהתלהבות על ידי הקהל.
הצי השני של ארצות הברית
הצי השני של ארצות הברית (באנגלית: United States Second Fleet) הוא יחידה מבצעית של צי ארצות הברית. תחומי אחריות הצי כוללים את אזור צפון-מערב האוקיינוס האטלנטי, החוף המזרחי של ארצות הברית ואזור הקוטב הצפוני.
היסטוריה.
הצי השני הוקם במסגרת הארגון מחדש של הצי האמריקני לאחר מלחמת העולם השנייה. משימתו העיקרית הייתה תמיכה בפעילות נאט"ו ובפעילות הצי השישי. במהלך משבר הטילים בקובה ב-1962 מימש הצי השני את ההחלטה על הטלת סגר ימי על קובה. במבצע זעם דחוף ב-1983 פיקד מפקד הצי השני ג'וזף מטקלאף על כוח המשימה המיוחד שריכז תחתיו את כלל הכוחות הצבאיים שנטלו חלק במבצע. הצי השני השתתף בפעילות מלחמתית גם במלחמת המפרץ ובמלחמת עיראק. כוחות הצי השתתפו בפעילות הומניטרית בעקבות הוריקן קתרינה והוריקן אייק. בעקבות ירידת כוחה של ברית המועצות ורוסיה הופחתו כוחות הצי עד שהוא פורק ב-2011.
במאי 2018 הוכרז על הקמתו מחדש של הצי השני במסגרת הערכות ארצות הברית ונאט"ו על רקע התעצמות רוסיה. הצי יפעל תחת פיקוד כוחות הצי ואזורי תחום אחריותו יהיו דומים לבעבר. השקת הצי המחודש התקיימה ב-24 באוגוסט 2018 במתכונת של מטה מצומצם, כשלמפקדו הראשון מונה תת-אדמירל אנדרו לואיס. בפברואר 2019 יצאה לדרך משימת פיקוד ושליטה ראשונה על כוח ימי בניהול הצי, על פיקודה של נושאת המטוסים אברהם לינקולן (CVN-72). בסוף 2019 הכריז הצי על מוכנות מבצעית מלאה.
אליזבת אלכסנדרינה, דוכסית מקלנבורג-שוורין
אליזבת אלכסנדרינה, דוכסית מקלנבורג-שוורין (בגרמנית: Elisabeth Alexandrine von Mecklenburg-Schwerin; 10 באוגוסט 1869 - 3 בספטמבר 1955), הייתה אשתו של פרידריך אוגוסט השני, הדוכס הגדול של אולדנבורג.
ביוגרפיה.
אליזבת אלכסנדרינה נולדה ב-10 באוגוסט 1869 בשוורין שהשתייכה לדוכסות הגדולה של מקלנבורג-שוורין, לפרידריך פרנץ השני, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין ומריה, נסיכת שוורצבורג-רודולשטדט, בתם של אדולף, נסיך שוורצבורג-רודולשטדט ומתילדה, נסיכת שנבורג-ולדנבורג. אליזבת אלכסנדרינה הייתה אחותו של היינריך, דוכס מקלנבורג-שוורין, בעלה של וילהלמינה, מלכת הולנד, ואחותם למחצה של פרידריך פרנץ השלישי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין ומריה, דוכסית מקלנבורג-שוורין, אשתו של ולדימיר אלכסנדרוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה.
ב-24 באוקטובר 1896 התחתנה אליזבת אלכסנדרינה עם פרידריך אוגוסט השני, הדוכס הגדול של אולדנבורג, ממנו נולדו לה 5 ילדים. ב-11 בנובמבר 1918 התפטר בעלה פרידריך אוגוסט מתפקידו, בעקבות המהפכה הגרמנית והתבוסה במלחמת העולם הראשונה. לאחר התפטרותו מהשלטון חיו בני הזוג באולדנבורג כאדם פרטי, ואף אושרה להם קצבה שנתית בסך 150,000 מארק מממשלת המדינה החופשית אולדנבורג. בשנת 1931 מת בעלה פרידריך אוגוסט השני, הדוכס הגדול של אולדנבורג, ובשנת 1937 היא הופיעה בחתונת אחייניתה יוליאנה, נסיכת אורנז' עם ברנהרד, נסיך ליפה-ביסטרפלד. ב-3 בספטמבר 1955 מתה אליזבת אלכסנדרינה בטירת שאומבורג.
משפחתה.
ב-24 באוקטובר 1896 התחתנה אליזבת אלכסנדרינה עם פרידריך אוגוסט השני, הדוכס הגדול של אולדנבורג, ממנו נולדו לה 5 ילדים:
פינו פרינטמפ רדוט
ברטולדו די ג'ובאני
ברטולדו די ג'ובאני (באיטלקית: Bertoldo di Giovanni, אחרי 1420 - 28 בדצמבר 1491, בפוג'יו א-קאיאנו שליד פירנצה, איטליה) היה פסל איטלקי שהתמחה ביצירות קטנות. היה תלמידו של דונטלו ומורהו של מיכלאנג'לו.
חייו.
בנעוריו היה ברטולדו תלמידו ושימש כשוליתו של דונטלו, אחד מגדולי הפסלים האיטלקים של תקופת הרנסאנס. לאחר מות דונטלו, ברטולדו קיבל את האחריות לסיים תבליטים על שני דוכנים (pulpito) בבזיליקת סן לורנצו שדונטלו הותיר בלתי גמורים. ברטולדו פיתח סוג חדש של פסלי ברונזה קטנים למטרות אספנות, והתמחה גם בייצור מדליונים. אחת מיצירותיו הידועות של ברטולדו היא תבליט ברונזה של קרב (ראו צילום להלן) שבוצע עבור לורנצו דה מדיצ'י, אז מנהיגה של פירנצה. היצירה נעשתה בהשראת סרקופג יווני-רומי שנמצא בפיזה.
סוג זה של פיסול התאים מאוד ללורנצו שהעדיף להשקיע באוספיו הפרטיים מאשר, כמו אבותיו, בפרויקטים ציבוריים גדולים. לקראת שנות ערוב ימיו של ברטולדו העביר לורנצו את רוב אוספיו, כולל יצירות אומנות עתיקות, אל גן מדיצ'י ליד מנזר סן מרקו, ופתח את הגן בפני אומנים לצורך הנאה ולימוד. לורנצו מינה את ברטולדו כאוצר העתיקות שם אך משימתו העיקרית הייתה לחנך דור חדש של אומנים מצוינים ולהיעזר לשם כך באוסף האומנות שבגן.
ג'ורג'ו וזארי (היסטוריון אומנות הרנסאנס) כותב בספרו חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר שלורנצו ביקש מדומניקו גירלנדיו לשלוח לו מתלמידיו המצטיינים בפיסול כדי שיוכלו להתאמן בגנו. גירלנדיו שלח, בין השאר, את מיכלאנג'לו בן ה-15 שלאור כישרונו הרב נשאר ללמוד שם ואף לגור בבית הדוכס כ-4 שנים. אחת מיצירותיו הראשונות של מיכלאנג'לו, תבליט של קרב בין לפיטים וקנטאורים, הושפע מתבליט סצנת הקרב של ברטולדו.
בערוב ימיו חי ברטולדו בווילה פוג'ו א קאיאנו של משפחת מדיצ'י שליד פירנצה, ושם מת ב-28 בדצמבר 1491.
Van canto
יחסי ישראל–מונקו
יחסי ישראל–מונקו הם היחסים הדיפלומטיים שבין מדינת ישראל לבין נסיכות מונקו.
סקירה כללית.
היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו בשנת 1964.
בשנת 2012, ישראל ייצאה למונקו סחורה בשווי אלף דולר אמריקאי והיא כללה התקנים אורתופדיים.
ג'פרסון לרמה
ג'פרסון אנדרס לרמה סוליס (בספרדית: Jefferson Andrés Lerma Solís) הוא כדורגלן קולומביאני, המשחק בתפקיד הקשר האחורי ולעיתים המגן הימני בקבוצת בורנמות' ובנבחרת קולומביה.
קריירת מועדונים.
אתלטיקו וילה.
לרמה ערך את הבכורה הרשמית שלו במדי אתלטיקו וילה במגרשה הביתי, גיירמו פלסס אלסיד, ב-30 במרץ 2013 במשחק מול מיונאריוס. במהלך כל העונה רשם 26 הופעות. את שערו הראשון כבר בטורניר האפרטורה של 2014, כאשר וילה שיחקה מול פורטלסה ולרמה כבר את שערה ה-1000 של וילה בהיסטוריה של הליגה המקצוענית וכן הוסיף שער נוסף במהלך המשחק. הבסזך הכל שיחק 93 משחקים בכל המסגרות במדי וילה וכבש שבעה שערים.
לבאנטה.