שפת הנאוואחו הייתה בחירה מוצלחת לבסס עליה את הקוד בשל העובדה שאנשים מעטים שלא נמנו על עם הנאוואחו למדו לדבר אותה. כמעט ולא פורסם אף ספר בשפה זו. מעבר להיבט השפה, קוד הנאוואחו לא היה מורכב במיוחד בסטנדרטים קריפטוגרפיים. הקוד יכול היה להיות מפוענח ככל הנראה רק אם אדם שדובר את השפה מילדותו היה עובד בשיתוף פעולה עם קריפטוגרף. ליפנים הייתה הזדמנות לעשות זאת כאשר הם שבו את ג'ו קיומיה בפיליפינים ב-1942 במהלך צעדת המוות בבטאן. קיומיה, שהיה סמל בצבא ארצות הברית, בן לעם הנאוואחו, אך לא דובר קוד, הצטווה על ידי היפנים לתרגם את שידורי האלחוט מאוחר יותר. אך מאחר שהוא לא השתתף בתוכנית האימונים של דוברי הקוד, המסרים שנמסרו לו לתרגום לא אמרו לו דבר. כאשר הוא טען שהוא לא מסוגל להבין את המסרים, עינו אותו שוביו. הן הצבא היפני הקיסרי והן הצי הקיסרי היפני לא הצליחו מעולם לפצח את השדרים של דוברי הקוד.
הערכת פועלם.
דוברי קוד הנאוואחו לא זכו להכרה על פועלם עד להסרת החיסיון אודותם ב-1968. עד אז נשמר דבר פעולתם בסוד. ב-1982 הוענקו להם תעודות הכרה על ידי נשיא ארצות הברית, רונלד רייגן, שקבע את ה-14 באוגוסט אותה שנה כ"יום דוברי קוד הנאוואחו".
ב-21 בדצמבר 2000 חתם הנשיא ביל קלינטון על חוק שאושר על ידי הקונגרס של ארצות הברית, על פיו הוענקה ל-29 דוברי קוד הנאוואחו המקוריים מדליית הזהב של הקונגרס. כמו כן הוענקה מדליית הכסף של הקונגרס לכל מי שהוכשר כדובר קוד הנאוואחו (כ-300 איש). ביולי 2001, העניק הנשיא ג'ורג' ווקר בוש באופן אישי את המדליות לארבעה מתוך חמשת דוברי הקוד המקוריים שנותרו בחיים (דובר הקוד החמישי לא היה מסוגל להשתתף בטקס), בטקס שהתקיים בבניין הקפיטול בוושינגטון די. סי.. מדליות זהב הוענקו גם לבני משפחותיהם של 24 דוברי הקוד שהלכו לעולמם.
ב-17 בספטמבר 2007 הוענקה ל-18 דוברי קוד הצ'וקטאו, לאחר מותם, מדליית הגבורה של טקסס על פועלם במלחמת העולם השנייה.
ב-15 בנובמבר 2008 חתם הנשיא ג'ורג' ווקר בוש על "חוק ההכרה בדוברי הקוד" (The Code Talkers Recognition Act) שאושר על ידי הקונגרס. החוק מכיר בכל יליד אמריקאי ששירת כדובר קוד במסגרת שירות צבאי במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה (למעט דוברי קוד הנאוואחו שכבר הוכרו קודם לכן). על פי החוק הוענקה מדליית הזהב של הקונגרס, לכל אחד מהשבטים בעיצוב מיוחד לכל שבט והעתקים מכסף של המדליות הוענקו לכל דוברי הקוד שנותרו בחיים ולבני משפחותיהם של אלה שהלכו לעולמם. נכון לשנת 2013 זוהו 33 שבטים שבניהם היו דוברי קוד והם כובדו בטקס שנערך בבניין הקפיטול. בטקס נכח אחד מדוברי הקוד שנותר בחיים, אדמונד הרחו.
שימושים בדוברי קוד בצבאות אחרים.
הרפובליקה העממית של סין עשתה שימוש בבני הוונג'ואו (Wenzhou) כדוברי קוד במהלך מלחמת סין-וייטנאם ב-1979. במלחמת יום הכיפורים הפעיל צבא מצרים חיילים ממוצא נובי ששימשו כדוברי קוד בשפתם.
דוד אלעזר, הרמטכ"ל במלחמת יום כיפור, וחיים בר-לב, ששימש בפועל כאלוף פיקוד דרום, שוחחו ביניהם בקשר במהלך המלחמה בסרבו-קרואטית, שפה ששניהם הכירו כמי שגדלו ביוגוסלביה והכירו זה את זה שם בצעירותם.
ניק אומאלי
ניקולס (ניק) אומאלי (באנגלית: Nick O'Malley; נולד ב-5 ביולי 1985) הוא הבסיסט של להקת הרוק "ארקטיק מאנקיז" (Arctic Monkeys).
ביוגרפיה.
אומאלי התחיל לנגן בגיטרה בס בגיל 16, לאחר ששאיפותיו לנגן בתופים ובגיטרה זכו להתנגדות מצד אביו. בתחילת דרכו ניגן בבס בלהקת רוק מקומית בשם "הדודג'מס" (The Dodgems).
ב-2006 הצטרף אומאלי ל"ארקטיק מאנקיז" כמחליף זמני לבסיסט אנדי ניקולסון שהודיע שלא יצטרף לסיבוב ההופעות הקרוב בארצות הברית. בעודו עובד בחנות סופרמרקט, אומאלי הצליח ללמוד את כל השירים באלבום הבכורה של הלהקה תוך יומיים של נגינה אינטנסיבית שבהם, לדבריו, "בקושי יצא מהבית".
הופעותו הראשונה עם הלהקה הייתה ב-25 במאי, זו הייתה הופעה סודית בפאב "Old Blue Last" שבמזרח לונדון. ההופעה ובה קהל של 120 איש, הייתה מעין נסיעת מבחן לאומאלי. יומיים לאחר מכן הופיע בוונקובר מול קהל של 15–20 אלף איש בפסטיבל "Dates".
זמן קצר לאחר שהצטרף ללהקה אומאלי שבר את ידו כשחבר להקתו הקודמת השליך אותו מעבר לחומה, לשטח של שכניו, כשעשוע בזמן שהיו שיכורים. אולם למרות ידו השבורה הצליח לנגן בבס במסע הופעות מוצלח.
ב-20 ביוני 2006, הועזב אנדי ניקולסון מהלהקה באופן סופי. בהודעתו לתקשורת אמר אלכס טרנר: "מצאנו את עצמנו בסיטואציה שרצינו להמשיך הלאה". אומאלי מילא את מקומו והפך לבסיסט הרשמי של להקת "ארקטיק מאנקיז".
אומאלי מתגורר בלוס אנג'לס עם בת זוגו קלי בוס, שפית במקצועה. לזוג נולד בן, הרסט (Hearst) במרץ 2014. ב-2015 נולדה לזוג בת, איגי (Iggy).
מפרץ אוב
מפרץ אוֹבּ (ברוסית: О́бская губа́, באנגלית: Gulf of Ob או Ob bay) הוא שפך נהר של אוב, המחובר לים קארה, ים של אוקיינוס הקרח הצפוני ונמצא בצפון מערב רוסיה.
גאוגרפיה.
פתחו של המפרץ בים קארה, אורכו כ-800 קילומטרים ורוחבו משתנה בין 50 ל-80 קילומטרים עם כיוון כללי צפון-דרום. מימי המפרץ רדודים יחסית, בעומק בסביבות 10 מטרים, עובדה המקשה על תנועת אוניות גדולות. בפתח המפרץ מספר איים שטוחים ונמוכים בקרבת החוף, כגון האי קאליי.
מרבצים גדולים של אוצרות טבע כגון גז טבעי ונפט נמצאו באזור והם נשאבים ונשלחים דרך צינורות נפט ורכבות דרומה. בדרום מזרח המפרץ נמצא שדה הגז יאמבורג שהוא שדה גז טבעי השלישי בגודלו בעולם.
שמשון ברויאר
פרופ' הרב שַׁמשון ברויאר (ה'תרנ"א, 1891 - י"ז באייר ה'תשל"ד, 9 במאי 1974) היה אקטואר ומתמטיקאי ישראלי יליד גרמניה. הממונה הראשון על שוק ההון, ביטוח וחיסכון במשרד האוצר (1951–1955), האקטואר והממונה על הביטוח בישראל מקום המדינה ועד הקמת המוסד לביטוח לאומי. והאקטואר הראשי של המוסד בעשור הראשון להקמתו.
קורות חיים.
נולד בפרנקפורט דמיין, לציפורה (סופי) הירש, בתו של רש"ר הירש, ולרב שלמה זלמן ברויאר שהחל אז בכהונתו בהנהגת הקהילה האורתודוקסית בעיר במקום חמיו ובראשות הישיבה המקומית. הוא נקרא על שם סבו המפורסם. בראשית דרכו למד בישיבתו של אביו, ואף נסמך לרבנות. בגיל צעיר החל להתעניין במתמטיקה, השלים לימודי מתמטיקה וביטוח סוציאלי במספר אוניברסיטאות בגרמניה ואף שימש כמרצה באחדות מהן. במשרתו האחרונה בגרמניה כיהן כפרופסור במכון הטכנולוגי של קרלסרוהה .
עם עליית הנאצים לשלטון, איבד את משרתו ועלה לארץ ישראל עם משפחתו. המשפחה השתקעה בירושלים והתגוררה בשכונת רחביה. בארץ עבד כאקטואר ראשי ב"מגדל חברה לביטוח" (במשך 15 שנה) וכיועץ למוסדות ובנקים בענייני ביטוח. בהמשך החל לעבוד במקביל כאקטואר והממונה על הביטוח בישראל מקום המדינה ועד הקמת המוסד לביטוח לאומי. במחצית הראשונה של שנות ה-50 כיהן כממונה הראשון על שוק ההון, ביטוח וחיסכון במשרד האוצר, ועם הקמת המוסד לביטוח לאומי ב-1955 עבר אליו ושימש בתפקיד האקטואר הראשי של המוסד בעשור הראשון להקמתו, עד לפרישתו לגמלאות ב-1966. בתפקידו זה התריע שוב ושוב על הגירעונות של ענף ביטוח זקנה ושארים ודרש להעלות את שיעור דמי הביטוח הלאומי. בשנת 1962 הדפיס בהוצאת הביטוח הלאומי את חיבורו הקצר "דרכי ההיוון: לפי חוק הביטוח הלאומי ולפי פקודת הנזיקים".
ברויאר כתב גם חידושי תורה ובירורים בסוגיות התלמוד ובנושאים הלכתיים, אחדים מהם פורסמו על ידו בבמות שונות. מאמר תורני אחד בנושא מתמטי בסוגיית "נתן סאה ונטל סאה", פורסם בכתב העת "המעיין". מאז פטירת אחיו הרב ד"ר יצחק ברויאר ב-1946, העביר במקומו את שיעורו הקבוע בתלמוד בבלי בעיון במשך עשרות שנים עד לפטירתו.
הוא נפטר בירושלים י"ז באייר ה'תשל"ד, 9 במאי 1974, ונקבר בהר המנוחות.
קביות העולם החדש
קביות העולם החדש (שם מדעי: Caviomorpha) היא הקבוצה הגדולה ביותר בתת-סדרת דמויי קביה שבסדרת המכרסמים וכל המינים בה חיים בשני האמריקות.
בקבוצה זו הרבה מאוד משפחות הידועות ממאובנים וחלק מהמינים בה היו גדולים ביותר. משקלו של המכרסם הנכחד Phoberomys pattersoni הגיע ל-700 ק"ג וקרובו - הג'וספורטיגסי הגיע ליותר מ-1,000 ק"ג והיה המכרסם הגדול ביותר בעולם אי-פעם.
המינים הקדומים הגיעו לדרום אמריקה כנראה בפליוקן ובמיוקן מאפריקה, דרך האוקיינוס האטלנטי. בגלל שדרום אמריקה הייתה אז מנותקת מצפון אמריקה, התפתחו המינים בתת-הסדרה ללא איום משמעותי של טורפים. מתחריהם היחידים היו מיני כיסאים דרום אמריקניים אולם אלה לא היוו איום גדול. תוך שמירה על תזונה צמחונית כמעט לגמרי, התפתחו המינים וגדלו מממדים ממוצעים של חולדה עד לגודל של ביזון. כמו כן, התפתחו המינים להתאמה למגוון סביבות חיים, כגון אדמת מרעה, הרים ויערות טרופיים.
לאחר ההחלפה האמריקנית הגדולה היגרו מינים רבים למרכז אמריקה, אולם רק מין קיים אחד, הדרבן האמריקני הצליח להתיישב ולשרוד באופן טבעי צפונית למקסיקו. מין נכחד אחד - ה"Neochoerus pinckneyi", הצליח לעשות זאת גם הוא, ואילו הנוטריה הועברה לצפון אמריקה על ידי בעלי חוות פרוות והוגדרה שם מין פולש.
פיומורפיים
פיומורפיים (שם מדעי: Phiomorpha) היא קבוצה בעלת מספר משפחות בתת-סדרת דמויי קביה בסדרת המכרסמים.