אפליה נגד אתאיסטים בארצות הברית מתרחשת במישור החברתי, פוליטי, חוקי ומקצועי. אתאיסטים אמריקאים משווים את מצבם לאפליה כנגד מיעוטים אתניים שונים במדינה, קהילות הלהט"ב, ונשים. בחוקות של שבע מדינות בארצות הברית ישנם סעיפים אשר מכילים מבחן לדתיותם של מועמדים לתפקידים, בצורה אשר בפועל מדירה את חסרי הדת מקבלה לתפקידים אלו. בשנת 2015 בעיר מדיסון שבמדינת ויסקונסין עבר ב-2015 חוק האוסר על אפליית אתאיסטים מכל סוג ובכך הפכה לעיר הראשונה בארצות הברית שאוסרת לחלוטין אפליה על רקע חוסר אמונה או חוסר דת.
מדינות אסלאמיות.
אתאיסטים ואחרים המואשמים בכפירה באסלאם הם מושא לאפליה ורדיפה במדינות אסלאמיות רבות. על פי האיגוד ההומניסטי והאתי הבינלאומי, ביחס למדינות אחרות, במדינות איסלמיות אתאיסטים סובלים מהמידה הכי גבוהה של אפליה וסכנה לחייהם. . אתאיסטים וספקנים דתיים הם תחת סכנה לגזר דין מוות בלפחות 13 המדינות הבאות: אפגניסטן, איראן, מלזיה, האיים המלדיביים, מאוריטניה, ניגריה, פאקיסטן, קטר, ערב הסעודית, סומליה, סודאן.
עולם (אלבום)
עולם הוא אלבום האולפן השני של הזמרת והיוצרת דיקלה, כאשר הוא יוצא כשלוש שנים לאחר הוצאת אלבום הבכורה שלה, אהבה מוסיקה. האלבום יצא לחנויות ב-22 בדצמבר 2004.
רקע והפקה.
האלבום הנפיק את ארבעת הסינגלים הבאים: "עולם" ששמו כשם האלבום, "בונבוניירות", "תראי", ו-"געגועים". ארבעת השירים הללו מהווים כשירים המובלים מן האלבום. הסינגל "עולם" התאפיין בכך שהיה לאחד מהסינגלים המוכרים והמזוהים ביותר עם הזמרת.
את כל שירי האלבום הלחינה וכתבה דיקלה ביחד עם ארז ברזוליק, פרט לשיר "עולם", שנכתב על ידי דיקלה וחנה לפידות.
האלבום הוא האלבום האחרון בחברת התקליטים "הד ארצי", שקודמו שם היה אהבה מוסיקה. לאחר מכן עברה דיקלה לחברת התקליטים "פונוקל" שם הוציאה את אלבומה השלישי ארלוזורוב 38, ומשם עברה דיקלה לחברת התקליטים "הליקון מיוזיק" שם נשארה עד היום כשהם היו חסותם של שני האלבומים המצליחים ביותר של הזמרת ואם פרידה וסיפור אופטימי.
עולם דיקלה
להתחיל מבראשית
להתחיל מבראשית הוא אלבומו השלישי של הזמר ישי לוי, שיצא בשנת 1989.
הפקה.
אחרי היציאה של אלבומו השני "הנה בא היום" בשנת 1986 וההצלחה שבאה בעקבותיו, הגיעה גם ההתמכרות לסמים.
לקראת סוף שנת 1989, לאחר ניסיונות גמילה, יצא האלבום "להתחיל מבראשית", שאמור היה לבשר על התחלה חדשה, כששיר הנושא מדבר על חייו ומצב הקריירה הנוכחי של הזמר.
ניסים בן חיים ואלברט מיכאלי הפיקו את האלבום. כל העיבודים המוזיקליים הופקדו בידיו של מוזיקאי צעיר, באותם ימים - יעקב למאי. למאי גם ניגן באלבום במגוון רחב של כלי נגינה: קלידים, סינטיסייזר, בס, תופים וכלי הקשה, כאשר איתו יהודה קיסר בגיטרה חשמלית מזרחית, אלברט אליאס בחליל, סלים נאדף בכינור וכן נגנים שהובאו מטורקיה, ביניהם הכנר ילמז טשטצ'שמה ונגן הקאנון מומין ססלר.
השיר שפתח את האלבום "ריקדי" הפך ללהיט בתחילת שנות ה-90, הושמע ללא הפסקה ונחשב עד היום לאחת הקלאסיקות הגדולות בזמר המזרחי/ים תיכוני. בריאיון לרדיו 103 אף.אם. סיפר לוי שהשיר לא משך בתחילה תשומת לב, ורק כעבור מספר חודשים הפך ללהיט. השיר "ריקדי" משמש כשיר עידוד ל ערן זהבי אצל אוהדי מכבי תל אביב (כדורגל)
באלבום ביצע לוי גם מחרוזת שכללה שתי קלאסיקות ישראליות משנות ה-70: "אני אוהב אותך לאה" (במקור של צביקה פיק), ו"מי ידע שכך יהיה" (במקור של בועז שרעבי).
השיר "ילדונת" ("אל תסירי אהבה מליבך, אל תשכחי עודני אוהב...") הוא השיר השני שלו תוך מספר שנים הנושא את השם "ילדונת".
כאשר ה"ילדונת" הראשון ("ילדונת, ילדונת... אהבתי כל ימי...") יצא באלבומו הראשון של לוי בשנת 1984 "חפלה עם בן מוש". כמו כן חיים משה באותה שנה הקליט גם גרסה משלו לשיר הזה והיא נכנסה לאלבומו המצליח "תן לזמן ללכת".
האלבום נמכר בכ-60,000 עותקים רשמיים והפך לאלבום פלטינה.
למרות שניסיונות הגמילה לא ממש צלחו, לוי המשיך להוציא אלבומים בתדירות די גבוהה במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20.
לוין אוגוסט פון בניגסן
לוין אוגוסט גוטליב תיאופיל פון בניגסן (; 10 בפברואר 1745 - 3 בדצמבר 1826) היה רוזן גרמני אשר לחם בצבא האימפריה הרוסית במהלך המלחמות הנפוליאוניות, והגיע לדרגת גנרל.
ביוגרפיה.
בניגסן נולד ב-10 בפברואר 1745 בעיר בראונשווייג, למשפחת אצולה מהנובר. ב-1759 הוא התגייס כקצין זוטר למשמר של נסיכות הבוחר מהנובר. הוא לחם במסגרת זו במלחמת שבע השנים, וב-1762 כבר החזיק בדרגת האופטמן. באותה שנה נפטר אביו, ובניגסן פרש מהצבא לטובת חיי נישואין וניהול האחוזה המשפחתית בבנטלין. הוא ניהל את הירושה שלו בצורה כושלת, ולא גילה חוש מסחרי מפותח, כתוצאה מכך הוא פשט את הרגל ב-1772. הוא ניסה למצוא מעמד בחצרה של מלכת דנמרק הגולה קרוליין מתילדה, אשר אימצה את בתו המבוגרת סופי (1769-1850). ב-1773 הוא קיבל את הצעתה של יקטרינה השנייה, קיסרית רוסיה והתגייס כמיור לצבא האימפריה הרוסית.
הוא לחם כנגד האימפריה העות'מאנית במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1768–1774), ועם סיום המלחמה הועלה לדרגת לוטננט קולונל, ובמקביל הועבר מחיל הרגלים לחיל הפרשים. הוא השתתף גם במלחמת ההמשך כנגד העות'מאנים, ובשנת 1787 הועלה לדרגת בריגדיר גנרל על חלקו בכיבוש העיר אוצ'קיב. ב-1790 הועלה לדרגת קולונל, וב-1794 הוא השתתף בדיכוי המרד בפולין שהובל בידי תדיאוש קושצ'ושקו. על חלקו בדיכוי המרד הוא הועלה לדרגת גנרל-מיור וקיבל אחוזה במינסק. ב-1796 הוא השתתף במסע המלחמה נגד השושלת הקאג'ארית, ולקח חלק חשוב בכיבוש דרבנט. ב-1798 הוא הועלה לדרגת גנרל לייטננט.
בניגסן היה מהמתנגדים לרפורמות שניסה להוביל פאבל הראשון, קיסר רוסיה. הוא היה ממנהיגיה של חבורת קושרים מקרב הצבא שרצחו את הקיסר בחדר השינה שלו ב-11 במרץ 1801. לא ברור אם בניגסן לקח חלק ברצח בפועל או לא. הקיסר החדש, אלכסנדר הראשון, לא רק שלא העמיד לדין את הקושרים, אלא העלה את בניגסן לדרגת גנרל חיל הפרשים ומינה אותו למושל ליטא. ב-1805, במהלך מלחמת הקואליציה השלישית, הוא מונה למפקד ארמייה ונצטווה לסייע לאימפריה הרומית הקדושה כנגד הגרנד ארמה של נפוליאון בונפרטה. בניגסן הגיע עד ברסלאו, אולם בטרם הספיק לקחת חלק בקרבות נחתם חוזה פרסבורג שסיים את המלחמה. ב-1806, במהלך מלחמת הקואליציה הרביעית, נצטווה בניגסן לנוע לגרמניה ולחבור אל הצבא הפרוסי. בטרם הספיק בניגסן להגיע, הובסו הפרוסים בקרב ינה-אאורשטדט באוקטובר. בניגסן מצדו נפגש בדצמבר בכוח צרפתי בפיקודו של ז'אן לאן. הצדדים לחמו בקרב פולטוסק, אשר הסתיים בניצחון טקטי רוסי. בניגסן הצליח לחבור אל כוח פרוסי בפיקודו של אנטון וילהלם פון ל'סטוק בפרוסיה המזרחית, ובפברואר 1807 הוא לחם בנפוליאון עצמו בקרב אילאו. הקרב, שהתחולל באמצע סופת שלגים, היה הראשון בו נפוליאון לא הכריע את האויב בצורה חד משמעית. למעשה, הצרפתים היו על סף הפסד לולא נסיגה מוקדמת של בניגסן.
נפוליאון הצליח לשחזר את הצלחותיו במהלך יוני, עת נפגש עם בניגסן בקרב פרידלנד. בקרב זה הוכיח נפוליאון שוב את גאונותו האסטרטגית, והנחיל לבניגסן תבוסה ניצחת. הרוסים איבדו בין 18 ל-20 אלף מלוחמיו, שהיוו כ-30 אחוזים מצבאו של בניגסן. בשל תוצאות הקרב, נחתם שלום טילזיט. בעקבות כך, בניגסן התפטר מהצבא ופרש לאחוזותיו. ב-1812 הוא חזר לצב לבקשתו האישית של פילדמרשל קוטוזוב, והשתתף בקרב בורודינו. חילוקי דעות עם קוטוזוב גרמו לו לצאת לחופשה של מספר חודשים, אולם בתחילת 1813 הוא שוכנע בידי הקיסר לפקד על כוחות המילואים שהוצבו בפולין, ועם כוח זה הוא כבש באותה שנה את דוכסות ורשה. בהמשך הוא פיקד על הכוח הרוסי שלחם בקרב לייפציג, ועל כך הוענק לו תואר רוזן מידי הקיסר. הוא השתתף גם במצור על המבורג אשר הוחזקה בידי המרשל דאבו. ב-1818 הוא פרש מהצבא, ועבר לגור באחזתו בבנטלין שבממלכת הנובר. הוא נפטר ב-3 בדצמבר 1826 בגיל 81.
הליגה הצפונית
הליגה הצפונית (באיטלקית: Lega Nord) היא מפלגת ימין איטלקית. המפלגה נוסדה בשנת 1991 כאיחוד של מספר מפלגות אזוריות בצפון איטליה ובמרכזה בהנהגת אומברטו בוסי אשר נאלץ להתפטר בשנת 2012 בגלל פרשת שחיתות. המפלגה תומכת בהפיכת איטליה למדינה פדרלית ומתן אוטונומיה רחבה לאזורים מסוימים באיטליה, במיוחד לצפונה (למחוזות ונטו, לומברדיה, פיאדמונט, ליגוריה, אמיליה-רומאניה וטוסקנה). חוקת המפלגה מצהירה כי היא תומכת בפדרציה פיסקלית, שבה יישמרו לכל מחוז המיסים שנגבים בו.
שמה המלא הוא "Lega Nord per l'Indipendenza della Padania" (בעברית: הליגה הצפונית לעצמאות פדניה), בשנת 2018, המפלגה מותגה מחדש כלגה (הליגה), מבלי לשנות את שמו הרשמי. למרות זאת, המפלגה כונתה לעיתים קרובות רק כ"לגה" עוד לפני המיתוג מחדש, כמו גם "קארוצ'יו".
היסטוריה.
במהלך שנות ה-80 פרחו מפלגות אזוריות ברחבי איטליה. בדצמבר 1989 המפלגה הושקה ככוח פוליטי והוכרזה כמפלגה בפברואר 1991. בתקופה זו החלה תסיסה חברתית בין מרכז איטליה ובירתה רומא לבין צפון הארץ. פריצתה של המפלגה היה בבחירות האזוריות שחלו בשנת 1990. בבחירות הארציות בשנת 1992 המפלגה רצה לראשונה בבחירות והפכה למפלגה הרביעית בגודלה בפרלמנט, לאחר שצברה 8.7% מהקולות. המפלגה הגיעה לשיא כוחה בשנת 1996 ואף דרשה להקים מדינה עצמאית בפדניה. דרישה זו פגעה בפופולריות של המפלגה והיא צנחה בבחירות לפרלמנט האירופי בשנת 1999. לאחר מכן המפלגה זנחה את הדרישה לעצמאות טוטלית, והתמקדה ברעיון של יצירת פדרציה.