לוח תקשורת ידני הוא משטח שעליו מופיעים סמלים שונים וההצבעה עליהם בעזרת יד או חלק גוף אחר (רגל, מבט וכו') מחליפה תקשורת קולית. הסמלים יכולים להיות איורים, צילומים, מילים, אותיות או סמלים שהומצאו במיוחד עבור לוחות תקשורת כגון סמלי בליס (Blissymbol). היתרונות של הלוח הידני על האלקטרוני הם מחירו, עמידותו בתנאי סביבה קשים, משקלו הקל והיכולת של יהודים דתיים להפעילו בשבת (ראו גם נגישות בשבת). יש אנשים שמצוידים בלוחות תקשורת משני הסוגים ומשתמשים בהם בהתאם לנסיבות. התאמת לוח התקשורת נעשית באופן טיפוסי להתאמה של אמצעי טכנולוגיה מסייעת – על פי צורכי המשתמש, סביבתו, יכולותיו הגופניות והקוגניטיביות, טעמו האישי ויכולת המימון שלו.
לוח תקשורת אלקטרוני הוא שיכלול של לוח התקשורת הידני שנותן מגוון אפשרויות תקשורתיות רב יותר. לוח כזה יכול להוסיף פלט קולי או להשתנות במהירות בהתאם ללחיצות הקודמות עליו כך שהוא מזרז את השיחה או מגדיל את רפרטואר הסמלים הרלוונטיים לנושא השיחה. לוח תקשורת אלקטרוני יכול להיות מחשב נייד או מחשב לוח רגיל עם תוכנה מיוחדת, מחשב מיוחד, משטח עם מתגים, העט החכם של לייבסקרייב עם הנייר הייעודי שלו וכיוצא בזה.
פלט קולי.
אפשר להפעיל פלט קולי פשוט על ידי לחיצה על מתג. פעולה זו מאפשרת למשתמש לבטא את עצמו בצורה קולית על ידי מסר שהוקלט בפלט מוקדם יותר. מערכת זו יכולה להיות משוכללת יותר וברמות שונות – ייתכנו מתגים רבים למשתמש אחד, והוא יכול לבחור בכל מצב מה הוא רוצה לומר. פלט קולי יכול להיות גם תוכנת קורא מסך – תוכנה להקראת המלל על מרקע המחשב שעוצבה במקור עבור לקויי ראייה או דיסלקטים. אדם המתקשה בדיבור יכול לכתוב את דבריו במעבד תמלילים ולהפעיל תוכנה זו. חסרונו העיקרי של מעבד התמלילים כאביזר תקשורת חליפית לעומת לוח התקשורת האלקטרוני הוא איטיותו.
Houses of the holy
Presence
Presence הוא האלבום השביעי של להקת הרוק הבריטית לד זפלין, שיצא בשנת 1976 והופק על ידי חברת ההפקות של הלהקה - Swan Song Records.
היסטוריה.
העבודה על האלבום החלה לאחר שרוברט פלנט, סולן הלהקה, התאושש מפציעות חמורות בעקבות תאונת דרכים במהלך חופשתו עם אשתו, מורין, ביוון. כתוצאה מכך, סיור הופעות עולמי שתכננה הלהקה ל - 1975–1976 בוטל. במהלך החלמתו, פלנט כתב ביחד עם ג'ימי פייג' כמות חומרים מספיקה להתחלת עבודת ההכנה באולפני Hollywood's SIR. האלבום הוקלט תוך שלושה שבועות באולפני Musicland במינכן, גרמניה בעוד פלנט נעזר בכיסא גלגלים. תקופת ההקלטות החפוזה נבעה מהזמנת האולפן באופן מידי עבור להקת הרולינג סטונז. עוד לפני הגעת הרולינג סטונז לאולפן ההקלטות הם יצאו עם אלבום שלם, בהקלטות ובעריכה, תוך שבעה עשר ימים. ג'ימי פייג' עצמו נותר ער יומיים באולפן כדי להשלים את הלחנת הגיטרה.
פייג' ופלנט תכננו מראש שהאלבום יהיה חזרה למקורות הרוק הכבד שלהם, המקורות שאפיינו את אלבום הבכורה שלהם, בשלבים חדשים של מורכבות מוזיקלית. זהו האלבום היחידי של הלהקה שלא קיימים בו לא שירים אקוסטיים ולא שימוש בקלידים.
האלבום הגיע למקום הראשון במצעדי האלבומים של הבילבורד.
עטיפת האלבום והפנים שלו בוצעו בידי חברת העיצוב היפנוזיס. על עטיפת האלבום מוצגות תמונות של אנשים המתייחסים לחפץ שחור בצורת אובליסק. באריזה הפנימית של התקליט המקורי החפץ מוגדר בפשטות בתור "האובייקט". המטרה של האובייקט היא להציג את "כוח הנוכחות" של לד זפלין.
בהערות שבמארז ה-Remasters של לד זפלין, ג'ימי פייג' הסביר: "מעולם לא היה לנו שם מתאים לאלבום. מעצב האריזה של האלבום אמר 'כשאני חושב על לד זפלין אני תמיד חושב על כוח ועצמה. מדובר בנוכחות מוחלטת.' וזהו זה. הוא רצה לקרוא לאלבום 'האובליסק' ובשבילי, חשובה יותר הייתה המשמעות שמאחורי האובליסק. העטיפה החיצונית היא ליקוק קל מהטעם האמיתי של תוכן האלבום".
ביקורות ודירוגים.
האלבום אמנם לא זכה להצלחה של אלבומיהם האחרים של הלהקה, והוא גם הכי פחות מפורסם מביניהם, אך הוא זכה לשבחי המבקרים. האלבום הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד השנתי בארצות הברית. מכיוון שהלהקה הייתה מפורסמת מאוד כבר אז, בבריטניה האלבום השיג את אחת ההזמנות הגבוהות ביותר אי פעם של עותקים, והוגדר כאלבום זהב כבר ביום השחרור. בסקירה עכשווית של מגזין "הרולינג סטון", אמר סטיבן דייוויס כי האלבום "הגדיר מחדש את הרוק כבד והציג מוזיקת רוק יוצאת דופן, שהדגישה את ריפי הגיטרה 'הנקיים והמטהרים'".
אגודת עזרה
כיכר לבנה
תאונה
תאונה היא אירוע פתאומי, בלתי צפוי ובלתי מתוכנן, שנגרם עקב ליקוי בסביבה או ליקוי פיזי והביא לפגיעה פיזית או נפשית באדם או לנזק לרכוש. בדרך כלל הכוונה לנזק חמור יחסית.
תאונה היא לרוב מעשה ידי אדם, להבדיל מאסון טבע, שרבים ממאפייניו דומים לאלה של תאונה, אך הוא איננו נובע מפעולה אנושית. דוגמאות לתאונות:
תאונה שבה יש הרוגים רבים קרויה אסון. לעיתים ניתן שם זה לתאונות שבהן הרוגים מעטים, אך הותירו רושם רב, כגון אסון פסטיבל ערד ואסון המכביה.
תאונה עלולה לנבוע מסיבות רבות, ובהן:
מניעת תאונות וצמצום נזקי התאונות.
תאונות עלולות לגרום לנזק כבד, עד כדי אובדן חיי אדם או נזק גדול לרכוש, ולכן ננקטים צעדים שונים לצמצום הנזק. כללי בטיחות (למשל, פוקה-יוקה) מיועדים להתוות התנהגות שבה הסיכון לתאונה קטן. אמצעי בטיחות מיועדים למנוע תאונות (גדר מסביב לאזור בנייה, למשל, מגינה מפני כניסה בטעות לאזור מסוכן זה), או לצמצם את הנזק בעת התרחשות תאונה (חגורת בטיחות, למשל, נועדה לצמצם את הפגיעה בעת תאונת דרכים).
ארגונים הפועלים לצמצום מספר התאונות מדגישים כי לעיתים "תאונה" נובעת מרשלנות, ולכן ניתן למנוע אותה. דוגמה: קמפיין "אלכוהול ונהיגה, רצח בכוונה תחילה!" שמנהל משרד התחבורה, שולח לציבור מסר שתאונת דרכים כתוצאה מנהיגה בשכרות (שבה הסיכון לתאונה גדל) אינה תאונה אלא פגיעה מכוונת.
ביטוח.
בכל מקום שיש בו פוטנציאל לתאונות כלשהן, נהוג לרכוש ביטוח. ברכבים נפוץ מאוד לרכוש ביטוח רכב בגין פגיעה ברכב עצמו, וכן ביטוח צד ג' למקרה שהרכב פוגע בכלי אחר. החוק מחייב את הנהג לרכוש ביטוח חובה בגין פגיעות גוף. נהג אשר נוסע ללא ביטוח חובה, עובר עבירת תנועה חמורה.
פיצויים.
להתמודדות עם הנזק הכספי הגלום בתאונה משמשות תוכניות ביטוח שונות, כאלה המפצות על הנזק שנגרם לרכוש, וכאלה המפצות על אובדן ההכנסות הנובע מתאונה שגרמה לפגיעה בגוף.
כאשר הנזק שגרמה התאונה נובע מרשלנות של גורם כלשהו, יכול הנפגע לתבוע פיצוי מגורם זה.
רעילות
יוסף לוריא
יוסף לוּריא (גם: לוריה; ברוסית: Лурье; ה'תרל"א, 1871, פּוּמפִּיַאן, פלך קובנה, רוסיה (ליטא) – כ"ט בכסלו ה'תרצ"ח, 3 בדצמבר 1937, ירושלים) היה מחנך עברי ופובליציסט, עורך עברי ויידי, עסקן תרבות ופעיל ציוני, מראשוני התנועה הציונית. יליד ליטא, מ-1907 בארץ ישראל, מראשי החינוך העברי בארץ.
חבר אגודת בני משה, ציר לקונגרס הציוני הראשון ולקונגרסים אחריו, ומאנשי הפרקציה הדמוקרטית בהסתדרות הציונית; עורך השבועונים היידיים "דער יוד" ('היהודי') ו"דאָס יִידישע פאָלק" ('העם היהודי') והמדור הספרותי של "דער פריינד" ('הידיד'); מנהל חדר מתוקן בוורשה ומורה בגימנסיה הרצליה בתל אביב, ראש מרכז המורים ומ-1919 מנהל מחלקת החינוך של ההסתדרות הציונית ואחר כך של הוועד הלאומי.
ביוגרפיה.
יוסף לוריא נולד בשנת 1871 בעיירה פּוּמפִּיַאן (פומפיאני; בליטאית: Pumpėnai) שבפלך קובנה של האימפריה הרוסית (באזור ליטא), במשפחה מיוחסת, אחד מילדיהם של רייזא ואברהם אבא. באופן יוצא דופן לנער יהודי בזמנו, לוריא לא למד בבית מדרש או בישיבה, אלא בגימנסיה ריאלית (לא יהודית) בעיר רוֹמְנִי שבפלך פולטבה (כיום באוקראינה). לאחר סיום לימודיו נסע ללמוד פדגוגיה באוניברסיטת ברלין. שם הצטרף לאגודת הסתרים הציונית "בני משה". בשנת 1888, בהיותו סטודנט היה, לצד שמריהו לוין וליאו מוצקין, ממייסדי האגודה המדעית הרוסית־יהודית בברלין ולשכת "חובבי ציון" בעיר.
בשנת 1896 קיבל תואר דוקטור לפילוסופיה, שב לרוסיה והוזמן לנהל חדר מתוקן (בית ספר שבו חינוך יהודי לצד לימודים כלליים) ציוני בשם "החינוך" ברח' דזֶ'לנה (Dzielna) בוורשה, ושימש בתפקיד זה עד סוף שנת 1900, אז נכנס לתפקיד המנהל אהרן ליבושיצקי, שהיה קודם לכן מורה ל"עברית בעברית" בבית הספר (עם כניסת ליבושיצקי לתפקידו שונה שם המוסד ל"העברי").
בשנת 1897 היה לוריא בין צירי ורשה לקונגרס הציוני הראשון בבזל. בהמשך השתתף בקונגרסים נוספים, ובראשית המאה היה מפעילי הפרקציה הדמוקרטית בהסתדרות הציונית בוורשה.
בעת ישיבתו בוורשה החל לוריא גם את דרכו בעולם הספרותי. הוא נבחר על ידי חברת "אחיאסף" להחליף את י"ח רבניצקי שפרש מעריכת העיתון היידי "דער יוד" (דֶר יוּד, 'היהודי'), וערך אותו מדצמבר 1899 ועד ינואר 1902 (לוריא ישב בוורשה, אך העיתון יצא בפועל בקרקוב שבגליציה, באימפריה האוסטרו-הונגרית, מטעמים של היעדר רישיון). העיתון תחת שרביטו של לוריא היה לאחת מבמות המובילות בעולם בשפת יידיש; השתתפו בו מיטב הסופרים היהודים, והוא מילא תפקיד חשוב בתחייתה של ספרות יידיש.
עם היווסדו של היומון היידי הראשון ברוסיה, "דער פריינד" (דֶר פְרַיינְד, 'הידיד'), בשנת 1903 בסנקט פטרבורג, הוזמן לוריא להיות עורך המדור הספרותי, בתנאי שיפסיק את הוצאת "דער יוד". לוריא הסכים, ועבר מוורשה לפטרבורג. בעקבות מהפכת 1905 והפוגרומים שליוו אותה, ה"פריינד", שבתחילה היה בעל נטיות לאומיות, הפך כיוון ואימץ עמדה שמאל-רדיקלית, ועל כן פרש לוריא בשנת 1906 מן העריכה.