ב-1968 גילמה ריד את אחד התפקידים הקשים בסדרה, כאשר ואל הוחזקה כבת ערובה אצל אנס. על אף שוואל לא נפגעה, צופים של הסדרה שלחו מכתבי שנאה לשחקן שגילם את האנס. בנובמבר 1970 הודיעה ריד שהיא עוזבת את "קורוניישן סטריט" כי היא בהריון. בריאיון לרדיו טיימס בשנת 2011 אמרה ריד שנמאס לה מהסדרה והיא רצתה לעשות דברים אחרים.
ב-27 בינואר 1971, צפו 18.26 מיליון צופים איך דמותה של ואלרי בארלו נמחקת מהסדרה. היא מתה כתוצאה מהתחשמלות ממייבש שיער עם תקע פגום. ב-3 בפברואר 1971 שודר פרק הלוויה של הדמות, ובפרק זה צפון 18.92 מיליון צופים.
בשנות השמונים של המאה העשרים, אחרי הפסקה ממשחק כדי לגדל את בנה, חזרה ריד לקדם את הקריירה שלה בתיאטרון ובטלוויזיה. מ-1998 ועד 2000 שיחקה ריד בתפקיד ג'ין בסדרה הקומית של ה-BBC "נשות המזנון" מאת ויקטוריה ווד. תוכניות טלוויזיה נוספות בהן הופיעה היו "המופע של בני היל" (1957), " Hancock's Half Hour" (מ-1957), "הרפתקאותיו של רובין הוד" (1958), "בון" (1988), "חדר מיון" (1992) והסדרה "הטי ויינתרופ חוקרת" (1996). בסדרת המדע הבדיוני "דוקטור הו" השתתפה ריד בפרק "The Curse of Fenric" ששודרה באוקטובר 1989.
ב-2003 הופיעה ריד בפרק "A Tale of Two Hamlets" בסדרת הטלוויזיה "רציחות במידסומר", והיה לה תפקיד ראשי בדרמה הקומית "The Booze Cruise". בשנים 2004 ועד 2006 שיחקה בסדרת הדרמה "Life Begins" של ITV לצדם של קרוליין קוונטין ופרנק פינלי. ב-2005 שיחקה בתפקיד משנה בסדרת הדרמה של ה-BBC "הצוואה" עיבוד לרומן "בית קדרות" מאת צ'ארלס דיקנס. ב-2006 הופיעה בתפקיד קטן במיני-סדרה "ג'יין אייר".
ב-31 במרץ 2007 שיחקה ריד בפעם השנייה בפרק בסדרה "דוקטור הו" הפעם בפרק "סמית' וג'ונס". בפרק זה היא מגלמת את פלורנס פינגן, חייזרית משנה צורה ומוצצת דם הידועה בשם "פלסמאוור", ומתגלה בדמות אנושית. באותה שנה השתתפה גם בעיבוד לרומן "The Bad Mother's Handbook" כשהיא מככבת לצדה של קתרין טייט.
בפברואר 2008 גילמה ריד את דמותה של ג'ואן, אמה חולת האלצהיימר של מוניקה גאלגר בסדרת הדרמה של ערוץ 4 "לגדול בלי בושה". באוקטובר 2008 גילמה את הדמות הראשית בסרט "In Love with Barbara", ביוגרפיה על חייה של הסופרת ברברה קרטלנד.
בשנת 2009 השתתפה ריד בפרק "Nemesis" בסדרה "מיס מארפל" על פי הספרים של אגאתה כריסטי. מ-2009 ועד 2010 כיכבה לצדה של מורין ליפמן בעיבוד של ITV3 לסדרת תסכיתי הרדיו "Ladies of Letters".
ב-2010 החלה לגלם את דמותה של הטבחית, גברת תאקרי, בגרסה המחודשת של ה-BBC לסדרה "על אדונים ומשרתים". עוד באותה שנה שיחקה בסדרה "חמישה ימים", בפרק בסדרה "תחבולות חדשות" ובפרק בסדרה "Moving On". ב-2011 שיחקה ריד בתפקיד ראשי בסדרת הדרמה העל-טבעית "Marchlands" של רשת ITV. היא הופיעה בתפקיד אורח בסדרה "דוק מרטין" ושיחקה בתפקיד משנה בסדרה "The Jury II".
ב-2012 כיכבה ריד בתפקיד סיליה, לצדו של דרק ג'קובי, שגילם את אלן, בסדרת הדרמה הקומית בת השישה פרקים "הטנגו האחרון בהליפקס". עונה שנייה של הסדרה שודרה ב-2013, והעונה השלישית החלה בדצמבר 2014. ריד הייתה מועמדת ב-2013 לפרס באפט"א לטלוויזיה לשחקנית הטובה ביותר על הופעתה בסדרה.
ב-2013 השתתפה ריד בעונה השנייה של הדרמה "נשות האסירים" של ה-BBC. עוד כיכבה יחד עם קתרין קלי בסרט "The Last Witch" של "Sky Living", וכמו כן הופיעה בפרק האחרון "Curtain" בסדרה "פוארו" על פי סיפורי המסתורין של אגאתה כריסטי.
ב-2014 הופיעה בתפקיד אורח בפרק "סרדינים", הפרק הפותח את האנתולוגיה של ה-BBC "בתוך מספר 9". היא גם כיכבה לצדם של לי אינגלבי וראלף ליטל בסדרת הדרמה "Our Zoo".
בספטמבר 2015 השתתפה ריד בתוכנית הטלוויזיה של ה-BBC העוסקת בגנאלוגיה.
קולנוע.
בשנת 1995 דיבבה ריד את ונדולין רמסבוטוב בסרט "הרפתקה מצמררת" מסדרת סרטי וולאס וגרומיט. תפקידים נוספים שלה בקולנוע היו בסרט "אהבה ומוות בלונג איילנד" (1997) ובסרט "אמא" (2003). על תפקידה בסרט "אמא" הייתה מועמדת לפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בשנת 2004.
היא הצטלמה לסרט "אהבה זה כל הסיפור" ב-2003, אך הסצנות בהשתתפותה קוצצו בעריכה והיא אינה מופיעה ברשימת הקרדיטים של הסרט. ב-2007 השתתפה בסרט "שוטרים לוהטים". ב-2010 שיחקה בסרטו של ריקי ג'רווייס "צומת בחיים" בבימוים של ג'רווייס וסטיבן מרצ'נט.
ריד כיכבה לצדם של ונסה רדגרייב וטרנס סטמפ בסרט "השיר של מריון" שיצא לאקרנים בשנת 2013.
תיאטרון.
בתיאטרון שיחקה ריד ב-2002 בהצגת הבכורה של "The York Realist" בתיאטרון רויאל קורט ואחר כך בווסט אנד.
מספטמבר 2005 ועד ינואר 2006 הופיעה ריד על במת הווסט אנד במחזה "Epitaph for George Dillon", וביולי 2006 כיכבה בסדרת המחזות הקצרים "School Run" ששודרו ברדיו 4 של ה-BBC בתוכנית "Woman's Hour".
ביוני 2007 גילמה את דמות אמו של ג'ק במחזמר "אל תוך היער" מאת סטיבן סונדהיים בבית האופרה המלכותית שבקובנט גרדן.
מינואר ועד מאי 2008 שיחקה בהפקה של התיאטרון המלכותי הלאומי של המחזה מאת לוסינדה קוקסון.
ממרץ ועד מאי 2009 הופיעה בתיאטרון דונמאר ורהאוס במחזה "Dimetos" מאת אתול פוגרד .
ריד הופיעה בתיאטרון אולד ויק שבלונדון מספטמבר ועד נובמבר 2012 בהפקה של "הדה גאבלר" מאת איבסן בכיכובה של שרידן סמית'.
ב-26 בינואר 2015 שיחקה ריד בתפקיד מאדאם ארמפלט בקונצרט מיוחד של המחזמר "מוזיקת לילה זעירה" בתיאטרון פאלאס, לציון 40 שנה מהצגת הבכורה בווסט אנד.
חיים אישיים.
ריד הייתה נשואה למפיק הטלוויזיה פיטר אקרסלי מ-1971 ועד למותו בשנת 1981. לבני הזוג נולד בן אחד.
מרחצאות הרקולאנה
מרחצאות הרקולאנה (ברומנית: Băile Herculane) היא עיר קטנה בחבל באנאט, בדרום מערב רומניה.
היישוב מבוסס על מרחצאות המרפא המקומיים, ששמם נודע כבר בתקופת האימפריה הרומית. חיילים רומיים נהגו לרחוץ במקום כבר במאה השנייה. על פי האגדה, הרקולס, פטרון המעיינות החמים במיתולוגיה הרומית והיוונית עצר במקום כדי לנוח ועל שמו קרוי היישוב.
היישוב שוכן בגובה 168 מטרים, מוקף הרים ובמרחק 25 קילומטרים מהגבול עם סרביה. במקום יש נביעה הידרותרמית ולמים יש הרכבים כימיים מגוונים. המרחצאות והמים המינרליים משמשים לטיפול בסובלים מבעיות שונות.
נכון ל-2011 חיו במקום כחמשת אלפי תושבים, אלף פחות מהמפקד של 2002. במקום יש תחנת רכבת שמקשרת עם בוקרשט וטימישוארה.
באילה הרקולאנה
שרון רבין מרגליות
כיכר מרדקה
כיכר מרדקה (באינדונזית: Medan Merdeka או Lapangan Merdeka) היא מרחב ציבורי פתוח המהווה את מרכזה הטקסי של העיר ג'קרטה, בירת אינדונזיה. במרכזה של הכיכר ניצבת האנדרטה הלאומית של המדינה, וסביבה מבני ציבור רבים. שטחה קילומטר רבוע, וככזו היא אחת הכיכרות הגדולות בעולם.
משמעות המילה "מרדקה" באינדונזית היא "עצמאות" או "חופש".
תולדות הכיכר.
מרחב הכיכר החל להתהוות בשלהי המאה ה-18. אז העביר ממשל איי הודו המזרחית ההולנדית את מרכזו מעיירת החוף בטאוויה אל האזור המהווה כיום את מרכז ג'קרטה. היה זה מרחב פתוח שבו רעו תואי מים, ובהתאם לכך הוא נקרא "בופלספלד" (Buffelsveld). בראשית המאה ה-19 קיבל המרחב את השם "שאן דה מארס", בהשפעה צרפתית, ושימש כשטח לאימונים צבאיים.
ב-1818, מעט לאחר הקמת הממלכה המאוחדת של ארצות השפלה, שונה שם הכיכר ל"קונינגספליין" (Koningsplein, "כיכר המלך"). באותה עת הועבר משכן מושל איי הודו המערבית למבנה בשולי הכיכר (כיום ארמון מרדקה). בהמשך נבנו בכיכר מתקני ספורט, והיא שימשה ליריד (הנערך בקביעות מאז 1921 ומוכר כיום כיריד ג'קרטה) ובהמשך לפסטיבל לציון יום הולדת המלכה וילהלמינה ב-1906. בימי הכיבוש היפני של איי אינדונזיה נקראה הכיכר
"לפנגאן איקדה" ( Lapangan Ikada, קיצור של Ikatan Atletik Djakarta (Jakarta Athletic Bond)).
ב-1949, לאחר תום המאבק האינדונזי לעצמאות, נתן נשיא אינדונזיה סוקרנו לכיכר את שמה הנוכחי. באותה עת הייתה הכיכר מתוחמת מכל צדדיה במבנים. סוקרנו יזם את הקמת האנדרטה הלאומית במרכז הכיכר, ולצורך כך נהרסו מספר מבנים שניצבו בה. בניית האנדרטה (המכונה מונאס (Monas)) החלה בשנת 1961 והסתיימה ב-1975. בעקבות הקמתה התבסס כינוי נוסף לכיכר - לפנגאן מונאס (Lapangan Monas).
ב-1993 הוכנה תוכנית-אב לכיכר, שנועדה להשיב אותה לשימוש של מרחב ציבורי פתוח וירוק. מימוש התוכנית הקנה לכיכר את המראה הנוכחי שלה. בשנת 2002 הוקמה גדר סביב מתחם הכיכר כדי להרחיק ממנה רוכלים וקבצנים, אך היא נותרה פתוחה לציבור הרחב. היא מהווה יעד פופולרי לתושבי העיר לפעילות נופש וספורט.
הכיכר וסביבותיה.
צורת הכיכר היא כשל טרפז שבסיסו פונה למערב. במרכזו ניצב המרחב המתומן המקיף את מבנה האנדרטה הלאומית, שבחלקו הוא מרוצף ובחלקו נטוע בצמחייה וכולל בריכות נוי ומזרקות. שני צירים אלכסוניים הנפגשים במרחב שסביב האנדרטה מחלקים את שטח הכיכר הנותר לארבעה מתחמים. במתחם הדרומי ניבנו עם השנים מבנים שונים, אך בהתאם לתוכנית האב כולם נהרסו. רוב השטח שסביב מתחם האנדרטה הוא שטח פתוח וירוק המיועד להולכי רגל, ותנועת כלי רכב בתוך הכיכר נאסרה. בשטח הפתוח ניצבים מספר פסלי אישים אינדונזים. במתחם הכיכר הדרומי מצויה מכלאת צבאים.
סביב הכיכר ניצבים מבנים המשמשים מספר רב של משרדי ממשלה ומוסדות ציבור שונים, ובהם:
אורוגוואי נגד ברזיל - מונדיאל 1950
אומגה 3
אסקיאל לאבצי
יונה ירוקה מנוקדת