דיקלוקסצילין בנויה מחומצה 6-אמינופניצילינית שאליה מחוברת כשייר צדדי קבוצת איזוקסזוליל ואליה מחוברות קבוצת פניל עם שני אטומי כלור וקבוצת מתיל. חומצה 6-אמינופניצילנית היא תרכובת אורגנית הבנויה משתי טבעות: המרובעת היא טבעת בטא לקטם, טבעת אמידית המכילה ארבעה אטומים, שהיא האתר הפעיל של התרופה המעכב את פעילות הטרנספפטידאז של החיידק, ואילו המחומשת הצמודה אליה היא תיאזולידין, שאליה קשורה קבוצת קרבוקסיל ושתי קבוצות מתיל.
מנגנון פעולה.
מנגנון הפעולה של דיקלוקסצילין, כמו גם של יתר הפניצילינים, נובע מעיכוב האנזים טרנספפטידאז על ידי הטבעת הבטא לקטמית. תפקידו של אנזים זה, שגם משמש חלבון קושר פניצילין (PBP), הוא לקשר בין יחידות הפפטידוגליקן הבונות את דופן התא החיידקי ומייצבות אותה. עיכוב בניית הדופן חושף את התא החיידקי ללחצים אוסמוטיים, ולבסוף לפירוקו.
עמידות התרופה לפניצילינאז, אשר מוקנית לה מן השייר הצדדי שלה, שמונע את הקישור לאנזים זה, מאפשרת את פעילותה נגד חיידקי "Staphylococcus", שברובם מייצרים פניצילינאז ועמידים לפניצילינים טבעיים.
פרמקוקינטיקה.
הספיגה של דיקלוקסצילין במתן פומי עומדת על 50%–75%, כאשר מזון מפחית את ספיגת התרופה. היא ניתנת כמלח נתרן, ובדם היא קשורה בשיעור של מעל 90% לחלבוני הפלזמה. כ-10% מן התרופה עוברים מטבוליזם כבדי. התרופה מופרשת בעיקר בצואה או בשתן. זמן מחצית החיים של התרופה הוא 50 דקות.
תופעות לוואי.
כבכל פניצילין, אלרגיה לדיקלוקסצילין היא תופעת לוואי נפוצה, אשר טווח הביטוי שלה נע בין פריחה לאנפילקסיס. תופעות לוואי נוספות המשותפות למשפחת הפניצילין כוללות היפוקלמיה, דלקת כליות אינטרסטיציאלית, נויטרופניה, דלקת מעי מקלוסטרידיואידס דיפיצילה, אנמיה המוליטית, מחלת הנסיוב הזר ופרכוסים. תופעות לוואי של מערכת העיכול, כגון כאבי בטן, בחילות ושלשולים נפוצות במתן פומי.
BitLocker
תוצאת בדיקה רפואית חיובית שגויה ושלילית שגויה
חיובי שגוי
שלילי שגוי
פרדריק הול
פרדריק הול (באנגלית: Frederick Hall; 6 בפברואר 1860 – 21 באוגוסט 1948), המכונה גם פרד הול, היה צייר אימפרסיוניסטי אנגלי של נופים, נושאים כפריים ודיוקנאות. הוא היה חבר באסכולת ניולין, בקורנוול.
חיים וקריירה.
הול היה יליד סטילטון, יורקשייר, למד אמנות בבית הספר לאמנות לינקולן בין השנים 1879–1881, לפני שעבר ללמוד אצל צ'ארלס ורלט באנטוורפן.
הוא הפך לחבר באסכולת ניולין בקורנוול בין 1883 ל־1885, התאריך המדויק אינו ברור. הוא נשאר שם והצטרף לחברו פרנק בראמלי, עד 1898. הוא הציג באקדמיה המלכותית לאמנויות משנת 1886 ואילך ובסלון פריז, וזכה שם במדליית זהב בשנת 1912. הוא הציג גם באגודה המלכותית של אמנים בריטים ברחוב סאפולק, לונדון, בגלריה גרוסוונור, בגלריה החדשה, ובמועדון האמנות האנגלי החדש, משם התפטר בשנת 1890.
הול צייר גם קריקטורות ואייר תמונות בסיפורים.
בשנת 1898 התחתן עם אנייס בריל דוד, שאיתה נולדה לו בת. עם משפחתו הוא התיישב מאוחר יותר בספין, ליד ניוברי בברקשייר.
סגנון.
עבודתו המוקדמת בתקופת ניולין מראה את גישתה של האסכולה בניוולין לציורים בחוץ - בטבע, והמחויבות לריאליזם חברתי. עם זאת, סגנונו לא נותר סטטי והוא המשיך להתפתח לכיוון אימפרסיוניסטי יותר. בסוף שנות השמונים של המאה ה-19 הוא נמשך לעבר נופים, ובילה זמן רב יותר מניולין, על חוף סאמרסט בפורלוק. עבודתו המאוחרת מציגה נוף עדין יותר.
הקריקטורות של חבריו האמנים בניולין היו לעיתים קרובות שנונות מאוד.
ביקורת.
מגזין בקורנוול, שסקר את תערוכת ציירי צבעי שמן בשנת 1886, שיבח את האיכות הציורית של הבתים והחוף של כפר קורניש שלו (1886), אך מתח ביקורת על הכללתן של דמויות חסרות סיבת בציור. "האווז" שלו (1888) הוצג בתערוכת האקדמיה המלכותית בשנת 1888 ותואר על ידי "איפסוויץ ז'ורנל" כחכם ועוצמתי, ואילו העיתון "לידס מרקורי" כינה את היצירה הומוריסטית ועיתון אחר טען כי זהו ציור גרוטסקי.
"הדמדומים" שלו (1892) צוין על ידי "לידס מרקורי" עבור תפיסתו הפיוטית את הזוהר האחרון של יום בסתיו, אך ציור "בריכת השתייה" שלו (1897) ספג ביקורת על ידי "גלאזגו הראלד", אף על פי שהוא צבוע בחוכמה. לעומתו ה"מורנינג פוסט" ראה את הציור כנעים בשל צבעיו המבריקים וההרמוניים.
יחסי בולגריה–פקיסטן
יחסי בולגריה–פקיסטן הם יחסי החוץ בין בולגריה לפקיסטן.
סקירה כללית.
היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו בשנת 1965 והשגרירות הבולגרית נפתחה בשנת 1968. לאורך כל השנים הללו היחסים הללו השתפרו בהדרגה למרות המרחק הגאוגרפי בין המדינות והעובדה שהן שייכות למורשת היסטורית ותרבותית שונה. השלב הנוכחי של היחסים בין בולגריה לפקיסטן מבוסס על רמת הבנה גבוהה באופן מסורתי בתחומים פוליטיים, מסחריים, כלכליים ושיתוף פעולה יעיל בארגונים הבינלאומיים.
בינואר 2011 נחתם באסלאמאבאד הסכם בין-ממשלתי על שיתוף פעולה כלכלי בין שתי המדינות, אשר מתוכנן להקמת הוועדה הפקיסטנית–בולגרית לשיתוף פעולה כלכלי, אשר תביא להרחבת שיתוף הפעולה הכלכלי.
פלשקפה
פֶּלֶשְקֶפֶה (בהונגרית: Pölöskefő) הוא כפר קטן בן כ-500 תושבים במחוז זאלה, בנפת נג'קניז'ה, בגבעות זאלה, קרוב למשולש הגבולות הונגריה-קרואטיה-סלובניה.
מיקום.
הכפר ממוקם כ-2 ק"מ מזרחית לכביש הראשי 74 ו-21 ק"מ וצפונית לעיר נג'קניז'ה. שטחו מישורי ברובו, בחלקו אזור של גבעות. "התעלה הפרינציפלית" עוברת לאורך הגבול המזרחי של הכפר.
בשטח הכפר עובר כביש 7529 בין הכפר לבין הכפר גלשה וזאלהסנטבלאז' בכיוון מזרח-מערב. קו הרכבת לא מגיע ליישוב. תחנת הרכבת הקרובה ביותר נמצאת במרחק של 3 ק"מ בכפר גלשה, קו סומבטהיי - נג'קניז'ה (תחנת הרכבת גלשה).
היסטוריה.
לראשונה הוזכר המקום בכתב בשנת 1354 בשם פילישקפו (Pyliskefew). היישוב קיבל את שמו מנחל פִּילִישְקֶה / פֶּלֶשְקֶה (היום נקרא סֵוִיז) שהכפר בנוי במקור נביעתו. האדמות סביב הכפר היו נחלת המנזר של זאלה, ואלה שימשו את משפחת אֶרְדֶג (שטן בהונגרית). בעשור הראשון של המאה ה-15 נבנתה גם טירה ביישוב. הטורקים הרסו את הכפר מספר פעמים (1564, 1572) ובעלי אדמות הכפר מישכנו את אדמותיו מספר פעמים. בתקופת הכיבוש הטורקי הכפר היה מאוכלס חלקית בלבד, 17 בתים נרשמו בו בראשית המאה ה-17. ב-1848 התגוררו בו כבר 668 תושבים. אין מידע על מספר התושבים היהודיים באף תקופה.
כיום.
זהו יישוב מזדקן ומתרוקן. אוכלוסיית הכפר הולכת ופוחתת. שיעור האבטלה גבוה עם הגירה אל מחוץ לכפר. אין אפשרויות עבודה מקומיות. יש מעט בעלי מלאכה ויזמים מקומיים, והתושבים עובדים בנג'קניז'ה הסמוכה או בזאלאגרסג.
על פי נתוני 2007, הכפר מונה 493 תושבים.
מנאיכ
אן הצ'ינסון
יחסי מלזיה–פקיסטן
יחסי מלזיה–פקיסטן הם יחסי החוץ הדו-צדדיים בין שתי המדינות, מלזיה ופקיסטן. שתי המדינות חברות בחבר העמים הבריטי וארגון לשיתוף פעולה אסלאמי.
היסטוריה.
פקיסטן ומלזיה כוננו את היחסים הדיפלומטיים שלהם בשנת 1957 לאחר עצמאותה של זו האחרונה. בתחילה, הנציבות העליונה של מלזיה הייתה ממוקמת בקראצ'י, שהייתה אז עיר הבירה של פקיסטן. ב-5 באוקטובר 1965 ניתקה פקיסטן את הקשרים הדיפלומטיים עם מלזיה כאשר נציג מלזיה במועצת הביטחון של האו"ם (אליה נבחרה מלזיה בשנת 1965) לקח צד במלחמת הודו–פקיסטן על קשמיר. שר החוץ של פקיסטן זולפיקר עלי בהוטו אמר כי מלזיה נקטה עמדה לא מוסרית, הפרה את הסולידריות של העולם האפרו-אסייתי." ממשלת מלזיה דחתה כל הצעה פקיסטנית לפיה מלזיה צידדה בהודו בסכסוך, ושלחה הודעה לנציבות העליונה של פקיסטן בקואלה לומפור לפיה מלזיה לא התנהגה כלא נכון לאומה מוסלמית אחרת, ערערה על טענה פקיסטנית לפיה פקיסטן ניסתה לתווך בסכסוך בין מלזיה לאינדונזיה".
זמן קצר לאחר מכן האשימה מלזיה את פקיסטן במעורבות ב"דפוס מרושע של שיתוף פעולה עם סין ואינדונזיה נגד מלזיה". ראש הממשלה המלזי, טונקו עבדול רחמן, אמר בנאומו לאחר ישיבת הממשלה: "ידעתי שזה מגיע זמן רב, ובמיוחד בגלל התנהגותו המוזרה של מר בוטו. מר בוטו נתן תירוץ לקוי לפריצה עם מלזיה ומה שמפתיע אותי הוא שהם לא ניתקו את הקשר עם הודו, איתה הם נמצאים במלחמה". לאחר הפסקה של 11 חודשים חודשו היחסים בעזרת איראן. כאשר היחסים נהיו תקינים, הפכה פקיסטן לתומכת בפדרציה של מלזיה, אשר סירבה לקבל את אי הכללתה של ברוניי ואת עזיבתה של סינגפור מהפדרציה המלזית, פקיסטן רק יצרה קשרים עם אותן מדינות כאשר מלזיה עשתה זאת. בשנת 1968 הנציבות העליונה של מלזיה עברה לאסלאמאבאד, הבירה החדשה. ב-2 באוקטובר 2005, ראש ממשלת מלזיה, עבדאללה אחמד בדאווי, הבטיח לראש ממשלת פקיסטן, שאוקאט עזיז, במהלך פגישה בת שעה, כי מלזיה תתמוך בהצעתה של פקיסטן לשותפות מלאה באיגוד מדינות דרום-מזרח אסיה (ASEAN).
יחסים דיפלומטיים.
ב-21 בנובמבר 2018, מלזיה ופקיסטן הסכימו להקים התייעצויות דו-צדדיות בין שני הבכירים במשרדיהם לענייני חוץ.
יחסים כלכליים.
בשנת 1986, מלזיה ייצאה סחורות בשווי 515.5 מיליון דולר לפקיסטן, בעיקר שמן דקלים, בעוד שהייצוא של פקיסטן למלזיה עמד על 31.1 מיליון דולר בלבד. לפיכך, פקיסטן הצהירה כי היא רוצה לבחון מיזמים נוספים להצטרף עם חברות מלזיות. בין שתי המדינות מתקיימת ברית סחר ותרבות, במסגרתה יבוא ויצוא של סחורות שונות נעשים בקנה מידה גדול למדי. הנשיא וראש ממשלת פקיסטן יחד עם גורמים בכירים אחרים ביקרו פעמים רבות במלזיה, ופקידים מלזיים הגיעו לביקור רצון טוב בפקיסטן. מלזיה ופקיסטן חתמו על אזור סחר חופשי שנקרא הסכם השותפות הכלכלית הדוקה יותר של מלזיה–פקיסטן (MPCEPA) בינואר 2008.