להר יש צורה אופיינית מאוד, שכן הוא נראה כמו פניה של אישה שוכבת. מקור שם ההר (בעברית "סלע הנאהבים") הוא מאגדה מימי הביניים המאוחרים כשאנטקרה הייתה בגבול בין הנוצרים למוסלמים, לפיה המוסלמים ניצחו בקרב נגד הנוצרים ושבו את המפקד הנוצרי. הוא היה אסור בתא כלא ובתו של המלך המוסלמי החליטה לבקר בתאים. כשראתה את האסיר הנוצרי, הם התאהבו זה בזה והסכימו לברוח יחד. המלך המוסלמי גילה את בריחתם ורדף אחריהם במעלה הצוק. הנאהבים הגיעו לפסגה וכשראו שאין להם מנוס, הם השליכו את עצמם לתהום תוך חיבוק אחרון, ובכך להתאחד לנצח. מותם הטרגי של שני הצעירים היווה השראה למנהיג המוסלמי ולמנהיג הנוצרי להשכין שלום לאחר כל כך הרבה קרבות.
בפסגת הצוק יש פסל אבן של אישה צעירה וגבר מחובקים הנטוי לעבר הנקיק, ונאמר שכשמחשיך וקרני השמש יוצרים על סלע זוהר אדמדם, זה בגלל הדם של שני הצעירים.
ההומניסט והמשורר הנאו-לטיני מאנטקרה חואן דה וילצ'ס (Juan de Vilches) סיפר את אגדה זו על הצוק בספרו "De rupe duorum amantium apud Antiquariam sita" (לטינית: "סלע שני הנאהבים השוכן באנטקרה", סביליה, 1544).
חולד יהודה
חולד יהודה (שם מדעי: "Spalax judaei") הוא מין של חולד במשפחת החולדיים, החי באזור מרכז הרי יהודה. חולד זה, ביחד עם שלושה מינים אחרים של חולדים החיים בארץ ישראל מכונה חולד ארץ ישראלי.
לאחר זיהויו של חולד יהודה בשנת 2001, הביולוג, אביתר נבו תיעד דגימות בסביבה המקיפה את קיבוץ להב. מין זה, יחד עם חולד גולני ועל ידי מנגנון אחר, גם חולד עירום נראים כחסינים לסרטן.
טיפות עיניים
טיפות עיניים הן טיפות תמיסת מלח העשויות להכיל תרופות הניתנות במתן אוקולרי (עיני). בהתאם לסוג הטיפול הניתן, עשויות הטיפות לכלול סטרואידים, אנטיהיסטמינים, חוסמי בטא, נוגדי דלקת שאינם סטרואידים, אנטיביוטיקה וכו'. טיפות עיניים ללא תרופה משמשות לליחוח העין כתחליף לדמעות.
לטיפות עיניים יש פחות תופעות לוואי ממתן אוראלי (דרך הפה) וניתן להקטין סיכון לתופעות אלו באמצעות לחיצה על הפינה הפנימית של העין כדי למנוע כניסת התרופה לגוף.
עד להמצאת מכלי טיפות העיניים האישיים ובהמשך מכלים חד פעמיים לשימוש בודד, הוזלפו הטיפות באמצעות מזלף עיני, פיפטת זכוכית עם קצה גומי.
סוגים.
טיפות עיניים שלא נכללות בהן תרופה, משמשות כתחליף לדמעות (דמעות מלאכותיות) ומשתמשים בהן אנשים שמרכיבים עדשות מגע, שסובלים מיובש בעיניים או הצופים במסך מחשב במשך שעות.
טיפות המכילות אנטיהיסטמינים או נוגדי דלקת שאינם סטרואידים (NSAIDs) משמשות לטיפול באלרגיות. טיפות אנטיביוטיות נרשמות לטיפול בדלקת הלחמית, כשזו חיידקית ולא נגיפית. דמעות מלאכותיות מסייעות בדילול האלרגן בעין. לדלקת בקרנית מוזלפות טיפות אנטיביוטיות.
ישנן טיפות לטיפול בגלאוקומה המפחיתות את הלחץ התוך עיני.
רופאי עיניים משתמשים בטיפות המכילות אטרופין המרפה את השריר המכווץ את העין ובכך מרחיב את האישונים ומאפשר בדיקה מקיפה. השפעת טיפות אלו חולפת לאחר זמן קצר (עד מספר שעות) אך היא עשויה לגרום לסחרחורת ופוטופוביה.
חיי מדף.
אף על פי שבמרבית הבקבוקים נכללים חומרים משמרים כדי למנוע התפתחות זיהומים בתמיסה, ממליצים רופאי עיניים לא להשתמש בתמיסה לאחר 4 שבועות מפתיחת המיכל.
במיכלים החד-פעמיים לא מוספים חומרים משמרים.
העין האנושית יכולה להכיל עד 25 מיקרו-ליטרים של נוזל, אך המיכלים המשווקים גדולים יותר כדי לאפשר שימוש נוח גם אם נשפכו מספר מנות.
סיכונים.
החומרים בטיפות ובהם בטיפות המכילות סטרואידים עשויים לגרום לצריבה בעין בדקות הראשונות לאחר השימוש. החומר המשמר בנזלקוניום כלוריד עשוי לגרום לאלרגיה חמורה.
תופעות הלוואי של חוסמי בטא כוללים לחץ דם נמוך, דופק נמוך, עייפות, קוצר נשימה ובמקרים נדירים חוסר ליבידו ודיכאון.
שימוש נכון בטיפות, כמו הזלפה לעין תוך השארות בשכיבה למשך מספר דקות ועצימה של העין לאחר ההזלפה, עשוי לצמצם את תופעות הלוואי.
רעידות אדמה מושרות
רעידות אדמה מושרות הוא כינוי כולל לרעידות אדמה שנגרמות כתוצאה מפעילות אנושית, שלעיתים גורמת לפגיעה בשיווי המשקל המכני הטבעי שקיים בחלק העליון של קרום כדור הארץ.
פעילויות אנושיות שגורמות לעיתים לרעידות אדמה.
מקור המידע.
בשנת 2016, קבוצת חוקרים מאוניברסיטאות דרהאם וניוקאסל שבבריטניה החלה לאסוף נתונים על רעידות האדמה שייתכן שנוצרו כתוצאה מפעילות אנושית. תוצרי עבודתם פורסמו בשני מאמרים בשנת 2017 ובשנת 2018, ואליהם צורף בסיס הנתונים. הגם שבסיס הנתונים כולל רעידות אדמה מהמחצית הראשונה של המאה ה-20, רוב רעידות האדמה שנוטרו התרחשו מאמצע המאה ה-20 ואילך. בסיס הנתונים מתעדכן מידי כמה חודשים.
נכון ליוני 2020 היו בבסיס הנתונים 1,184 רעידות אדמה, מתוכם 807 רעידות עם נתוני מגניטודה. רוב רעידות האדמה המופיעות בבסיס הנתונים הן רעידות אדמה במגניטודה נמוכה. חלק גדול מהן נחשבות למיקרו-רעידות (Micro-Earthquakes), אך ישנן גם רעידות אדמה במגניטודה מעל 5. התפלגות 807 רעידות האדמה שנמדדה עבורן מגניטודה היא כדלקמן: 35 רעידות קטנות ממגניטודה 1 &lt;M, ומתוכן 20 רעידות קטנות ממגניטודה אפס (ערך שלילי); כ-90 רעידות אדמה בין מגניטודה 1 ל-2 כולל; כ-270 רעידות אדמה בין מגניטודה 2.02 ל-3 כולל; כ-210 רעידות אדמה בין מגניטודה 3.09 ל-4 כולל; כ-135 רעידות אדמה במגניטודה בין 4.1 ל-5 כולל; 46 רעידות אדמה במגניטודה בין 5.1 ועד 6 כולל; 13 רעידות אדמה בגודל שבין 6.1 ל-7 (למעשה עד 6.6); ו-7 רעידות אדמה במגניטודה שבין 7.1 ל-7.9.
שבע רעידות האדמה הגדולות ממגניטודה 7:
סוגי הפעילויות הגורמות לרעידות אדמה מושרות.
על פי בסיס הנתונים, אלו סוגי הפעילויות האנושיות שגורמות לרעידות אדמה (בסוגריים – משקלם היחסי מסך כל הרעידות):
שבירה מושרית הידראולית.
שבירה מושרית הידראולית (אחראית לכ-37% מהרעידות המושרות) היא טכניקה המשמשת להפקת נפט וגז טבעי, ולקידוחי עומק שנעשים לצורך הטמנה של נוזלים מזוהמים. בטכניקת הפראקינג, שנכנסה לשימוש בסוף שנות ה-90, מבצעים קידוחי עומק אנכיים, לעומקים שיכולים להגיע לשלושה קילומטרים, ולאחר מכן ממשיכים לקידוחים אופקיים בשכבות הסלע, משולבים בפיצוץ חומרי נפץ, והזרמת מים וקיטור שמביאים לשחרור הנפט והגז.
את המים שמחדירים שואבים בחזרה ומפיקים מהם דלקים. בתהליך הזה נוצרת כמות גדולה מאוד של מים מזוהמים שיש להיפטר מהם, מבלי לזהם את מאגרי מי התהום. את המים המזוהמים שנוצרים במהלך הפראקינג נהוג להזריק בלחץ גבוה במיוחד לתוך שכבות סלע בעומק של 2–3 קילומטרים מתחת לפני השטח, לרוב באתרים שנמצאים הרחק מבארות הפראקינג. לקידוחים הללו נחוצות שכבות סלע עמוקות מספיק ובעלות מרקם נקבובי שיספגו את הנוזלים בקלות יחסית. במחקרים שנערכו על הבארות הללו נמצא שגם הן עלולות לגרום לרעידות אדמה, כמו שקרה למשל בסדרה של רעידות אדמה ממושכות באוהיו בשנים 2012-2011. מכאן, שרעידות אדמה מושרות נגרמות גם על ידי פעילות הפראקינג עצמה, וגם בעקבות החדרת נוזלים בקידוחים אחרים.
שאיבת נפט וגז, מיזמים גאותרמליים, החדרת מים מזוהמים ושאיבת מי תהום אחראים יחד לכ-23% מהרעידות המושרות, ומתבצעות בשיטות הדומות למתואר בפרק זה. את תשומת הלב הציבורית תופשת בעיקר שאיבת הנפט שמהווה גורם מזרז לרעידות אדמה.
כרייה.
כרייה (אחראית לכ־25% מהרעידות המושרות) משפיעה על מצב הלחץ והמאמצים במסת הסלעים שמסביב לחלל הכרייה. מעט אירועים סייסמיים שמקורם בפעילות זו גורמים להרס ונזקים, בעיקר למכרה ולכורים בו. התרחשות אירועים כאלה תלויים בראש ובראשונה בעומק הכרייה, שיטת הכרייה, ותכונות הסלעים ש"עוטפים" את המכרה. מכיוון שכך, חברות כרייה רבות מפעילות מערכים לניטור פעילות סייסמית באתרי הכרייה. רעידות האדמה הללו הן מסוגים שונים: החל ברעידות אדמה שמתרחשות כתוצאה מהחלקת שתי מסות סלע, האחת ביחס לשנייה – כמו רעידת אדמה "רגילה" ממקור טקטוני (למשל רעידת האדמה באורקניי, דרום אפריקה בשנת 2014 במגניטודה של 5.4 בסולם ריכטר שמוקדה היה בעומק של כ־5 קמ'. הרעידה גבתה הרוג אחד וכמה עשרות פצועים); דרך קריסת תקרת מכרות שמשגרות גלים סייסמיים אשר נקלטים בסייסמוגרפים; פיצוצים יזומים במכרות, כחלק משיטת הכרייה, שמשגרים גלים סייסמיים ונקלטים בסייסמוגרפים, ומאידך מתרחשים גם פיצוצים בלתי יזומים שנגרמים כתוצאה מהצטברות גזים במכרה; המשך במיקרו רעידות אדמה על מישורי שבר הסמוכים לאתר הכרייה וכישלון מדרון במדרונות סמוכים – אלה נמדדות בעיקר על ידי מערכת הניטור המקומית של המכרה; ועד פיצוצים קונבנציונליים ובלתי קונוונציונליים.
אגמים מלאכותיים.
אגמים מלאכותיים אחראים לכ-16% מהרעידות המושרות.
לא רק העומס של מסת המים "החדשה" על קרום כדור הארץ שלא הייתה קיימת קודם לכן, גורם לרעידת אדמה מושרית. כל פיסת סלע מתחת לרגלינו מכילה מעט מים בנקבוביותיה. בחללים אלו, לפעמים מיקרוסקופיים, קיימים מינרלים שונים. כשמים נוספים נכנסים לסלעים האלה, לחץ הנקבוביות בפנים עולה, ומגדיל במעט את המרחקים בין מרכיבי המינרלים. עם זאת, אם הסלעים נחצים על ידי שבר רדום בלתי פעיל, העלייה בלחץ הנקבוביות מפחיתה את החיכוך לאורך השבר ועלולה לאפשר לרעידת אדמה להתרחש. זה מה שקרה באלג'יריה ומאחורי סכר הובר (ראו להלן). הלחץ הנוסף שהופעל על ידי המים המוטמעים, שינה את לחץ הנקבוביות בסלעים והופעלו שברים רדומים.