בשנת 1992, עם סיום לימודיה בארצות הברית, עבדה תקופה קצרה במחקר שווקים במכון גאלופ ישראל, ולאחר מכן עברה לתפקיד בתחום המחקר השיווקי ואסטרטגיה פרסומית במשרד הפרסום "גיתם מערכות תדמית". בין השנים 1994–2000 עבדה בתחום התקשורת השיווקית ובתחומים נוספים ביבואנית הרכב "דוד לובינסקי בע"מ", שהייתה בבעלות משפחתה. בשנת 2007 מכרה משפחת זכאי את מניותיה בחברה לשותפתה, משפחת מנור. משפחת זכאי נותרה פעילה בתחומי הנדל"ן, בהשקעות פיננסיות ובבנק איגוד. בשנת 2010 העבירה אמה, דרורה זכאי, את מניותיה בבנק איגוד לידי ד"ר אלמוג-זכאי וכיום זו שותפה בגרעין השליטה של הבנק. בשנת 2011 נכנסה אלמוג-זכאי לשותפות עם משה תאומים ומודי כידון בגיתם מערכות תדמית, חברת החזקות המחזיקה בנכסי נדל"ן שונים, ובחברת הפרסום גיתם BBDO. במסגרת עבודתה בגיתם אלמוג-זכאי עוסקת בייעוץ אסטרטגי בפרויקטים מקומיים ובינלאומיים, מתמחה במיתוג תאגידי ובייעוד עסקי (Corporate Purpose), וכן בתהליכי הטמעת ערכים ארגוניים.
בשנת 2015 ייסדה את "קפיטליזם קשוב ישראל", הנציגות הישראלית של הארגון "קפיטליזם קשוב" יחד עם אנשי עסקים נוספים (כצבי סטפק, עימאד תלחמי, איציק צאיג, אייל מליס ונוספים) ומאז מכהנת כיו"ר היוזמה. "קפיטליזם קשוב ישראל" מוגדר כחברה לתועלת הציבור, שמטרתה לקדם התנהלות עסקית מונעת-ייעוד הפועלת לטובת העובדים, הלקוחות, הספקים והקהילות בהן העסק פועל - ולא רק לטובת בעלי המניות (כפי שמתנהלות חברות במודל המסורתי), כמו גם לעסוק בהסברה מול הקהילה העסקית, וכן בהנגשת ידע לארגונים.
בנוסף, ד"ר אלמוג-זכאי מופיעה בכנסים עסקיים בתחומי התמחותה ומפרסמת מאמרים מקצועיים בעיתונות. היא מכהנת כחברה בחבר הנאמנים של אוניברסיטת תל אביב, מובילה קרן פילנתרופיה משפחתית המתמקדת בתחום בריאות הנפש וכן בתחומים נוספים. בין הפרויקטים אשר יזמה נמנים מרכז עופר לכישורי חיים במרכז לבריאות הנפש גהה, תערוכת החנוכיות במוזיאון נחום גוטמן ופרויקטים נוספים עם עמותת אנוש ועמותת דלת פתוחה.
אלמוג זכאי מדורגת ב בין מאה האנשים העשירים בישראל.
אלמוג זכאי מתגוררת בסביון ואם ל-3 בנים.
מקסים פורקאייב
מקסים אלכסייביץ' פורקאייב (ברוסית: Максим Алексеевич Пуркаев; 14 באוגוסט 1894 - 1 בינואר 1953) היה מפקד בכיר בצבא האדום אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
תחילת דרכו.
פורקאייב נולד ב-14 באוגוסט 1894 במורדוביה שהשתייכה אז לאימפריה הרוסית. בשנת 1915 התגייס לצבא האימפריה הרוסית, במהלך מלחמת העולם הראשונה. הוא עבר קורס קצינים מזורז ושירת כקצין זוטר ביחידה עורפית, אשר לא השתתפה בלחימה. בשנת 1918 התנדב לצבא האדום ולחם בשורותיו במלחמת האזרחים ברוסיה. במהלך המלחמה פיקד על פלוגה ולאחר מכן על גדוד, וב-1923 השלים קורס קצינים ומונה למפקד רגימנט. באוקטובר 1928 מונה לראש מטה הדיוויזיה ה-48, ובדצמבר 1933 מונה לסגן מפקד המחוז הצבאי מוסקבה. ב-17 בינואר 1936 הועלה לדרגת פודפולקובניק, וביולי של אותה שנה מונה למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-1. ב-3 באפריל 1938 מונה לראש מטה המחוז הצבאי בלארוס. ב-15 ביולי של אותה שנה הועלה לדרגת פולקובניק, ב-9 בפברואר 1939 הועלה לדרגת גנרל מאיור, ב-2 בספטמבר של אותה שנה מונה לראש המטה של החזית הבלארוסית, וב-11 באוקטובר של אותה שנה הוחזר לתפקיד ראש מטה המחוז הצבאי. בנובמבר 1939 נשלח כנספח צבאי לברלין, וב-4 ביוני 1940 הועלה לדרגת לייטננט גנרל. ב-27 ביולי 1940 הוחזר לרוסיה ומונה לראש המטה הכללי של המחוז הצבאי המיוחד קייב.
מלחמת העולם השנייה.
עם פתיחת מבצע ברברוסה, מונה פורקאייב לראש מטה החזית הצפון-מערבית, והחזיק בתפקיד עד 28 ביולי 1941. ב-2 בנובמבר של אותה שנה מונה למפקד הארמייה ה-60. פורקאייב פיקד עליה במהלך הקרב על מוסקבה כחלק מאזור ההגנה מוסקבה, וב-25 בדצמבר שונה שמה לארמיית ההלם השלישית. ב-26 באוגוסט 1942 מונה למפקד חזית קלינין, ופיקד עליה במהלך מבצע מארס, וב-18 בנובמבר של אותה שנה הועלה לדרגת גנרל-פולקובניק. ב-25 באפריל 1943 מונה למפקד חזית המזרח הרחוק, בנובמבר של אותה שנה קיבל את עיטור לנין, ב-26 באוקטובר 1944 הועלה לדרגת גנרל של ארמייה, וב-5 באוגוסט 1945 מונה למפקד חזית המזרח הרחוק השנייה. החזית שלו הוצבה במזרח הרחוק הרוסי מול מנצ'וקוו כהכנה לקראת הפלישה הסובייטית לתחומי האימפריה היפנית. ב-8 באוגוסט הכריזה ברית המועצות מלחמה על יפן, וב-9 באוגוסט החזית החלה לנוע אל מנצ'וקוו במסגרת מבצע סערת אוגוסט. החזית הנחילה תבוסה ניצחת לכוחות היפניים, וכבשה אזורים רבים ובין היתר את חרבין וסחלין.
אחריתו.
ב-10 בספטמבר 1945 מונה למפקד המחוז הצבאי המזרח הרחוק, והחזיק בתפקיד עד 17 בינואר 1947. ביוני של אותה שנה מונה לסגן מפקד פיקוד המזרח הרחוק, ובמקבילך החזיק גם בתפקיד ראש המטה של הפיקוד. הוא החזיק בשני התפקידים עד יולי 1952. לאחר מכן שימש כראש מחלקת ההשכלה במשרד הביטחון. הוא נפטר במוסקבה ב-1 בינואר 1953 בגיל 58.
ג'ון ולש (שחקן)
ג'ון ולש (באנגלית: John Welch; 7 בנובמבר 1914 - 21 באפריל 1985) היה שחקן אירי.
ביוגרפיה.
ג'ון ולש נולד בווקספורד שבאירלנד.
ולש התחיל את קריירת המשחק על במות התיאטרון בדבלין. בשנות החמישים של המאה העשרים עבר לשחק בקולנוע ובטלוויזיה הבריטיים. ב-1967 גילם את ג'יימס פורסייט בעיבוד הטלוויזיוני "ההגדה לבית פורסייט" עיבוד לספריו של ג'ון גולסוורתי. הוא שיחק בתפקיד הבאטלר מרימן בסדרת הדרמה "הדוכסית מרחוב דיוק", סרג'נט קאף בעיבוד לרומן "אבן הירח", והשתתף בתפקיד קטן בסדרה חמדת ימים . עוד הופיע ולש בקומדיה "Hancock's Half Hour", בסדרה "האחים", במיני-סדרה "Prince Regent", בסדרה "To Serve Them All My Days" ובעיבוד הטלוויזיוני לרומן "המצודה" מאת א. ג'. קרונין. כמו כן שיחק בתפקיד מפקד המשטרה בעונות הראשונות של הסדרה "Softly, Softly". הוא גילם תפקידים שונים בסדרת הדרמה "Danger Man" בהם דיפלומטים ובאטלרים.
חיים אישיים.
ולש נפטר בלונדון ב-21 באפריל 1985.
ג'ון ולש
ג'ון ולץ'
ג'ק וולש
וגאס גולדן נייטס
וגאס גולדן נייטס (באנגלית: Vegas Golden Knights) היא קבוצת הוקי קרח מקצוענית מפרדייז, נבדה, ארצות הברית, המשחקת בליגת ה-NHL בה היא חברה בבית הפסיפי שבחטיבה המערבית.
פרדייז היא חלק ממטרופולין לאס וגאס ובתחומה המוניציפלי נמצא חלק הארי של הסטריפ של לאס וגאס, שבו שוכן גם אולמה הביתי של הקבוצה.
בעלי הקבוצה קיבלו ב-2016 זיכיון להקמת קבוצה שתצטרף לליגת ה-NHL כקבוצה ה-31 בליגה, ובכך פרצה ליגת ה-NHL דרך והפכה לליגה המקצוענית הראשית הראשונה אי פעם, בכל ענף ספורט, שמקבלת לשורותיה קבוצה באזור לאס וגאס. עונת 2017/18 הייתה עונתה הראשונה של הקבוצה בליגה, וכבר בעונה הראשונה לקיומה זכתה הקבוצה באליפות הבית שלה, הבית הפסיפי, והגיעה עד סדרת הגמר על גביע סטנלי - הישג חסר תקדים לקבוצת התרחבות.
היסטוריה.
עוד לפני שעלה הרעיון להקמת קבוצה באזור לאס וגאס, בחנה ה-NHL את התעניינות הקהל המקומי בהוקי קרח. מספר משחקי עונה רגילה לכל דבר התקיימו בעיר, הראשון שבהם בשנת 1991 כאשר לוס אנג'לס קינגס וניו יורק ריינג'רס שיחקו תחת כיפת השמיים בזירה שהוקמה בסמוך למלון סיזרס פאלאס. מאז 1997, לפני כמעט כל עונה, אירח אולם ההופעות של מלון MGM Grand משחק טרום עונה בין הקינגס לקולורדו אוולאנש. גם טקס הענקת פרסי ה-NHL למצטייני הליגה, בתום כל עונה, נערך דרך קבע בלאס וגאס. למרות ההתעניינות, שמועות שונות על הכוונה למקם קבוצה בעיר הוכחשו על ידי הנציב גארי בטמן.
שמועות חדשות על הכוונה למקם קבוצה בעיר החלו ב-2014 עם בנייתו של אולם ספורט חדש בלב הסטריפ (כיום טי מובייל ארנה), שנבנה במשותף על ידי פיליפ אנשוץ (בעליה של לוס אנג'לס קינגס) וחברת המלונאות MGM Resorts המנהלת בין השאר את מלון MGM Grand. בנוסף, פורסמו ידיעות על הקמת קבוצת בעלות אפשרית בראשותו של ביל פולי, שעשה את הונו מחברות שירותים פיננסים שבבעלותו. למרות הכחשות ראשונות, הודיע הנציב בטמן שאין לו התנגדות שפולי יארגן מסע של מכירת מנויים עונתיים כדי לבדוק התעניינות קהל. בתוך ארבעה חודשים מכרה קבוצת הבעלות של פולי 10000 מנויים לקונים שהפקידו 10% מעלות המנוי בלא שידעו אם אכן תוקם קבוצה בעיר.
הצלחתו של פולי שכנעה את בטמן ואת בעלי הקבוצות הקיימות, וביוני 2015 הודיעה הליגה שכוונתה להתרחב, בפעם הראשונה מאז עונת 1999/2000, והחלה במסע איסוף הצעות להתרחבות. באוגוסט הודיעה ה-NHL כי שתי הצעות עברו לשלב הבחינה הסופי - הצעתו של פולי בלאס וגאס, והצעה נוספת בקוויבק סיטי.
ביוני 2016, לאחר טקס הענקת פרסי ה-NHL לעונת 2015/16, הודיע בטמן רשמית על הענקת זיכיון לקבוצת הבעלות בראשות פולי להקמת קבוצה בלאס וגאס. הצעתה של קוויבק נדחתה. בכך עשתה ה-NHL היסטוריה, כיוון שעד אז אף ליגה מקצוענית ראשית לא מיקמה אי פעם קבוצה בלאס וגאס - בין השאר בשל החשש השיווקי ממיקום קבוצה בעיר המבוססת על תעשיית ההימורים. ה-NHL קבעה כי הקבוצה תחל את משחקיה בליגה בעונת 2017/18, ותצורף לבית הפסיפי שבחטיבה המערבית.
בין בעלי מניות המיעוט בקבוצה רוב גרונקובסקי, קרול אלט וחוזה באוטיסטה.
שם הקבוצה.
פולי תכנן לקרוא לקבוצה "בלאק נייטס" (Black Knights - האבירים השחורים) על שם קבוצות הספורט של האקדמיה הצבאית של ארצות הברית (וסט פוינט). פולי, בוגר האקדמיה, ביקש לעשות בכך מחווה עבורה - אך האקדמיה דחתה את בקשתו ולא איפשרה לו להשתמש בשם.