יחסי אלג'יריה–מצרים (בערבית: العلاقات الجزائرية المصرية) הם היחסים הבינלאומיים בין הרפובליקה האלג'יראית הדמוקרטית העממית ובין רפובליקת מצרים הערבית. היחסים בין המדינות טובים, ומתקיים סחר ביניהן.
סחר.
לפי 31% מערך ההון הכולל של הפרויקטים שאושרו, מצרים מדורגת במקום הראשון מתוך המדינות הזרות שמשקיעות כסף באלג'יריה מחוץ לתחום הדלק. בנושא השקעות מצריות באלג'יריה, על פי הסטטיסטיקה של שנת 2008 הכספים המועברים הגיעו לכ־5.3 מיליארד דולר. היקף חילופי הסחר בין המדינות הוערך בכמעט 1.5 מיליארד דולר בשנת 2012 (עלייה של 11% לעומת נתוני 2011). על פי נתונים שפרסמה רשות המכס האלג'ירית בינואר 2013, היצוא המצרי תפס את המקום השלישי בקרב מדינות יצוא ערביות, כאשר הייצוא מחושב בהיקף של 380.56 מיליון דולר לעומת 876.51 מיליון דולר מייבוא אלג'יריה. הייצוא העיקרי של מצרים מוערך בכמעט מיליארד ו -16 מיליון לירות מצריות ומתבטא בצורת חומרי בניין, מוצרי מזון, מוצרי מתכת, חוטי נחושת (המשמשים לחוטי חשמל), סמים, מיניבוסים, חומרים כימיים ומכשירים לחימום מים (דודי שמש, קומקומים). הייצוא האלג'יראי לעומת זאת הגיע ל 895 מיליון ו 568 אלף לירות מצריות, וכלל מוצרי מתכת, גז טבעי במצב צבירה נוזל, פרופאן, קרטונים ומזגנים.
ב־15 בפברואר 2002, ענקית התקשורת המצרית אורסקום טלקום אחזקות השיקה רשמית את נציגות החברה באלג'יריה לאחר שרכשה את רישיון ה- GSM השני במדינה. היא הפכה במהרה למפעילה של רשת הסלולרי העיקרית של אלג'יריה עם שווי של 7 מיליארד דולר החל מספטמבר 2011, ובנובמבר 2011 היה לה נתח שוק של 65% ומעל 37,000,000 מנויים המכסים 90% מאוכלוסיית המדינה. הישגיה של החברה נקלעו לגירעון בעקבות הגברת הלחץ של ממשלת אלג'יריה לקנוס אותה 1.3 מיליארד דולר בגין הפרת תקנות מטבע החוץ וכוונות הממשלה לרכוש השקעות שליטה ברשת. עם זאת, חובותיה של החברה הוקלו כאשר הסנקציות הוסרו על ידי הממשלה במרץ 2013, מה שאיפשר לה להתחיל לרכוש ולייבא טכנולוגיה וציוד חדשים, ובנוסף להקנות לה את הזכות להמיר את רווחיה. הפסיקה הגיעה כתגובה לבקשתם של בנק "ד'אלג'רי" האלג'יראי ושר האוצר של אלג'יריה שהופנתה לממשלה עם אולטימטום שאם ימשיכו הסנקציות על החברה איכות הסלולרי של כל משתמשי הרשת (90% מהאוכלוסייה) תרד משמעותית. לבסוף בוטל חובם של החברה לממשלה, אך 51% ממניותיה היו בבעלות ממשלת אלג'יריה.
יחסים.
ב -25 ביוני 2014, נשיא מצרים עבד אל-פתיס אל-סיסי ערך את ביקורו הרשמי הראשון בחו"ל מאז בחירתו חודש קודם לכן לאלג'יריה, שם הייתה האבטחה האזורית בראש סדר היום. שני הצדדים דנו בדרכים להתמודד עם המיליטריזם האיסלאמי בצפון אפריקה, כאשר הפגישה הגיעה בין פעילות הטרור הגואה בלוב עמה שתי המדינות חולקות גבולות ארוכים. הנשיא אל-סיסי הדגיש כי שתי המדינות צריכות לשתף פעולה ולקיים "תיאום עמדות" על מנת להתגבר על סוגיות אלה ושיתוף פעולה זה. חודש קודם לכן ביקשו שתי המדינות לקיים ועדה עליונה משותפת אלג'יראית-מצרית שתיתכנס ביוני כאשר מצרים תקיים בחירות לנשיאות. גורמים דיפלומטיים משתי המדינות אמרו לאתר "אל-מוניטור" כי "מצרים ואלג'יריה יהפכו לשתי זרועותיו של פינצר במדבר הלובי". במהלך הפגישה, אלג'יריה הסכימה להעביר 145,000 מטענים של גז טבעי נוזלי למצרים לפני סוף 2014. מטענים אלו נועדו לסייע למצרים להתגבר על משבר האנרגיה הגרוע ביותר שלה מזה שנים רבות בשל שלוש שנים רצופות של סערות קשות הפוגעות בכל חלקי הארץ.
יחסי אלג'יריה-מצרים
מגפת השפעת (1889–1890)
מגפת השפעת של 1889–1890 הידועה יותר בכינויים השפעת האסיאתית או השפעת הרוסית הייתה מגפת שפעת, שקטלה למעלה ממיליון אנשים ברחבי העולם החל מחורף 1889/1890, ועד שנת 1894.
מגפה זו הייתה המגפה הגדולה האחרונה של המאה ה-19, ואין לבלבל בינה ובין המגפה של 1977–1978 שנגרמה על ידי נגיף השפעת H1N1, והתפרצותה כונתה אף היא בשם "השפעת הרוסית".
זהות זן הנגיף שהיה אחראי למגפה זו שנויה במחלוקת בין החוקרים. במשך זמן הונח כי הזן האחראי הוא וירוס שפעת A H2N2 , אך בהמשך התקבלה הסברה, שהזן האחראי היה וירוס שפעת A אחר, H3N8 .
התפרצות.
המקרים הראשונים של המגפה, התפרסמו לאחר שהמחלה הגיעה לסנקט פטרבורג באוקטובר 1889, שם חלק ניכר מהאוכלוסייה חלה תוך פרק זמן קצר. המחלה הייתה לרוב קצרה אך קשה עם חום, כאבי ראש, כאבים בגפיים, בחילות והקאות, אך לעיתים הייתה ממושכת יותר עם סיבוכים כמו דלקת ריאות. תקופת המחלה עד ההחלמה או עד מות החולה, נמשכה לעיתים קרובות כשלושה ימים.
הרופא הגרמני יוהאן הייפלדר סבר כי מקור המגפה באמירות בוכרה (כיום באוזבקיסטן), וכי היא התפשטה משם למערב דרך הרכבת הטרנס-סיבירית שהעבודה עליה הושלמה זמן קצר קודם. על פי דעות אחרות, מקור המחלה היה במערב סיביר, משם התפשטה מערבה דרך קירגיזסטן וקזחסטן. באמצע ספטמבר הגיעה המגפה לצ'ליאבינסק ברכבת הטרנס-סיבירית שעדיין הייתה בבנייה באותה עת, חצתה את הרי אורל בתחילת אוקטובר והגיעה לסנט פטרסבורג באמצע אוקטובר. הודות לקישורי הרכבת עם אירופה והיעדר מודעות, היא התפשטה במהירות לבירות אירופה, שם הופיעו התפרצויות בנובמבר ובדצמבר בערים ברלין, וינה ופריז.
בתחילת 1890 המחלה הגיעה לבריטניה. בלונדון לבדה חלו מעל 400,000 איש, שהיו כ־15 אחוזים מהאוכלוסייה. מעל 4,000 תושבים מתו מהמחלה, בעיקר ילדים וזקנים. למעלה מרבע מיליון, 250,000 איש, מתו באירופה תוך זמן קצר. מוערך כי מספר ההרוגים ברחבי העולם גדול פי שלושה, וכי לא נערך אומדן מדויק של המתים. המגפה התפשטה ברחבי העולם תוך ארבעה חודשים. השפעת הגיעה לבוסטון וניו יורק באמצע דצמבר, למונטריאול, ךצפון אפריקה ולדרום אפריקה בינואר, להודו וסין בפברואר, ולמזרח אפריקה, אוסטרליה, ניו זילנד ובורנאו בחודש מרץ.
המחלה התפרצה בארבעה גלים נפרדים, עם הפוגות ביניהם, שארכו בסך הכל כארבע שנים, עד 1894. לפי הדיווחים מבריטניה בלבד, בגל הראשון מתו 27,000 איש, בגל השני 58,000 איש, ובסך הכל 100,000 בריטים מתו מהשפעת עד 1894. בהמשך תועדו התפרצויות פרטניות של המחלה עד שנת 1899. באותה תקופה לא הייתה מודעות לביצוע מחקרים אפידמיולוגיים לבדיקת אופן התפרצות המחלה והפצתה. יותר מכך, בשנים הראשונות לפרוץ המחלה, במקרים רבים אף לא הוזכרה ההגדרה "שפעת" כגורם המוות, ובמקום זאת הוזכרו כאבחנה דלקת ריאות או מחלות נשימה לא ספציפיות.
מְחוֹלֵל המחלה.
על פי מחקר שהתפרסם בשנת 2010, ישנם רמזים המצביעים על וירוס השפעת המשויך לתת-סוג A / H3N8, המכונה שפעת הסוסים . עם זאת, תת-סוג A / H2N2 הוזכר גם הוא רבות בדיוני מומחים.
ההנחה שהמגפה נוצרה על ידי נגיף שפעת הוטלה בספק מספר פעמים. על פי קבוצת מחקר בלגית בראשותם של מארק ואן ראנסט והאפידמיולוג הדני לונה סימונסן, ישנן אינדיקציות לכך שהמחלה עלולה הייתה להיות מופעלת על ידי נגיף ממשפחת הקורונה HCoV-OC43 . כאשר משווים את רצפי הגנים של הנגיף HCoV-OC43, המדביק בני אדם, וצורות של נגיף הקורונה (BCoV) הנפוץ בבקר, הם הגיעו למסקנה שההבדלים מובילים להנחה שבסביבות 1890, עקב מוטציה, הנגיף עבר מבקר לבני אדם, ולכן הסוכן הסיבתי של השפעת יכול היה להיות דווקא נגיף קורונה ולא נגיף השפעת. עם זאת, הנחה זאת מנוסחת בזהירות רבה, לא הוצגה כעובדה מוכחת, ורוב העולם המדעי חולק עליה.
תגובה להתפרצות המחלה והשלכות.
המגפה של 1889 נבדלה ממגפות שפעת קודמות בכמה דרכים. ראשית, בחומרתה ובמספר הקורבנות המתועדים. שנית, במהירות ההתפשטות וההפצה. מבחינה זו, אף שהחלה ב-1889, היא דומה יותר למגיפות המודרניות. למעשה, מוערך כי זו מגפת השפעת המתועדת הראשונה, שהתפשטותה היא תולדה של תעבורה עולמית עם מיליוני נוסעים. השפעת של 1889 הייתה המגפה הראשונה, שהתפרסות מסילות הרכבת והנסיעה ברכבות הנוסעים מילאו בה תפקיד חיוני.
מאפיין נוסף של השפעת, היה מקומה של התקשורת הכתובה בדיווח עליה. בהיסטוריה של העיתונות, לא דווח קודם לכן על מגפה עולמית בסדר גודל דומה. לא רק שמספר וגיוון העיתונים והמגזינים בסוף המאה ה-19 היה גדול משמעותית ביחס לעבר, כעת היו קיימות סוכנויות ידיעות חדשות כגון רויטרס שנוסדה בשנת 1850, ואחרות. הסוכנויות התחרו זו בזו וניסו להתעלות זו על זו לגבי החדשות האחרונות. כך נודע לקוראי העיתון על התפתחות המגפה בסנט פטרסבורג, למשל, ועל ההתפשטות לבירות אירופה. בהיעדר יכולת להעביר דיווחים מצולמים, ועקב הצורך בכך, נעשה שימוש רב בקריקטורות בעיתונות לתיאור המצב, דבר שתרם לקידום התחום, שלא נחשב קודם כתחום ראוי.
את הרושם שהותירה המגפה על הציבור, בסתיו 1889, ניתן לראות, למשל, בשיר על השפעת, שכתב ראש הממשלה לעתיד וינסטון צ'רצ'יל, שהיה אז נער בן 15 ולמד בבית הספר המובחר בהארו:
צ'רצ'יל מתייחס למאפיין של המגפה כפי שנתפסה באותה תקופה, כלומר אופייה הדמוקרטי, שלא פסחה על על העשירים, החזקים והמפורסמים. לא זו בלבד שאף צמרת החברה נפגעה, לעיתים נוצר הרושם כי הם הראשונים להיפגע על ידי המחלה. אחד האנשים הראשונים באנגליה שמחלתם נודעה בציבור היה ראש הממשלה רוברט גסקוין ססיל, שהתבטאותו "השליט נמצא בסכנה כה גדולה כמו מוכר הרחוב" פורסמה בעיתונות. בנוסף נפגעו מהמחלה עשירים ומפורסמים רבים. כיום מובן כי רבים מהנדבקים נסעו ברכבת. הרכבת הייתה בשלהי המאה ה-19 כלי תעבורה חדשני, הכרטיסים לנסיעה בה היו יקרים מאוד, בפרט בין מדינות. בנוסף צוין גם כי עובדי הרכבת והדואר נפגעו באופן לא פרופורציונלי. בהיעדר ידע אפידמיולוגי, עדיין לא עובד המידע לכלל תובנה כלשהי ולא הוסקו מסקנות.