בעקבות התפתחויות גאופוליטיות, בהדרגה מחליפה כליבאר את העיר אהר כבירת החבל ארסבאר (ארסבאראן), "קארה דאג" או קאראצ'אדאג.
השם.
לפי דעתו של חאג' מוחמד זאכרי, השם כליבאר מוצאו בשפה תאת, כשמשמעותו "עיר בנויה על סלעים".
היסטוריה.
העיר כליבאר או כלייבר נודעה בכרוניקות הערביות בשם "באז"
שהייתה בשנים 816–836 מוקד התקוממותו הצבאית ושלטונו של באבכ ח'ראמדין שמרד בכיבוש הערבי של הח'ליפות העבאסית של בגדד. באבכ, שאימץ את עקרונות התנועה הדתית ח'רמיה ואיתגר את השלטון הערבי הסוני, הובס בשנת 836 על ידי הגנרל אל-אפשין, ששירת את הח'ליפה אל-מעתצם
הכרוניקן הערבי הראשון המציין את כליבאר היה אל-מסעודי בספרו "נאות הזהב"
בספרו, "ההיסטוריה השלמה" הקדיש אבן אל-אתיר מספר עמודים לתיאור הקרבות שהתנהלו בכליבאר בין צבאות הח'ליפות וכוחותיו של באבכ.
יאקות אל-חמאווי שכתב במאה השלוש עשרה המוקדמת, תיאר את כליבאר כך:
חבל ארץ בין אזרבייג'ן לאראן. שם התנגד באבכ במרדנותו נגד אל-מעתצם. אנחנו יודעים את פסוקים אלה של בוחטרי:
חמדללה מסתאופי, הידוע גם כחמדללה קזוויני שחי באמצע המאה הארבע עשרה הזכיר את כליבאר בספרו "נוזהת אל קולוב" (ברכת הלבבות) במילים אלה . (ראו גם )
העיר הייתה קרובה לזירת הקרבות של מלחמות רוסיה-פרס בשנים 1804–1813 וב 1826–1828.
תושבי האזור, שבטי אראסבראן היו מעורבים בסכסוכים הצבאיים שבימי המהפכה החוקתית הפרסית בשנת 1906.
הזהות התרבותית.
אחרי 1925 כשהדיח רזה שאה את אחמד שאה קג'אר והקים את שושלת פהלווי הוא הנהיג מדיניות לאומנית פרסית ובשם האחדות
כפה על השבטים הנוודים באזור להתיישב באופן קבוע. הוא שינה את שם החבל מקאראדאג לארסבאראן על מנת לטשטש את הזהות האזרית- טורקית של התושבים.
בשלהי המאה ה-20 והתחלת המאה ה-21 התגבשה תגובה מקומית לדיכוי הלאומי, בין היתר, באמצעות טיפוח זיכרון תנועת המרד של בבאכ חוראמדין. מצודתו של בבאכ על יד כליבאר הפך למזבח לתנועה זו. אירועי תרבות רבים אורגנו על יד כליבאר.
שפה.
שפת האם של התושבים היא השפה האזרית, קרובה מאוד לטורקית, מהענף המערבי של הקבוצה הדרום-מערבית (אוע'וז} של משפחת השפות הטורקיות. עם זאת רובם יודעים את השפה הפרסית. עד לסוף שנות ה-1970 במספר כפרים בסביבה (צ'ייקנדי, קלסור, חוינרוד, אראזין) התושבים הקשישים דיברו עדיין את השפה התאתית.
אופייני לאזור ההררי שאוכלס על ידי רועים היה פיתוחה של שפת שריקות. קיימת גרסה נשרקת של מוזיקת האשיקים.
רוב התושבים משתייכים לדת האסלאם השיעי התריסרי.
מיעוט - צאצאי השבט שמלו - הם חסידי הדת הסינקרטית אהל אל-חק, גוראן או ירסאניות. בימי אסמאעיל הראשון הם היו אחד המרכיבים הראשיים של הקיזילבאשים
בשנות ה-1970 פעל בעיר רופא ידוע, מוחמד עלי, שהיה מאמין של הדת הבהאית
השירה ומוזיקת האשיקים.
כליבאר נמצאת בדרך הנדידה השנתית של הרועים ועדריהם. האזור ההררי היה מימים ימימה כר פורה לשירי הבארדים העממיים, האשיקים. הם חיברו שירי אהבה רבים המזכירים תכופות את נופי ההרים.
מהות רוחה של שירה זו מיוצגת היטב בחרוזים הראשונים של שיר מאת האשיק המודרני ממד אראז:
Bəlkə bu yerlərə birdə gəlmədim ( ייתכן לא אבוא למקומות האלה שוב )
duman səlamət qal dağ səlamət qal (היה שלום הערפל היה שלום ההר)
arxamca su səpir göydə bulutlar (מאחורי העבים מפזרים טיפות של גשם)
leysan səlamət qal yağ səlamət qal (היו שלום ימי קיץ, היה שלום הגשם)
האשיק המפורסם חוסיין ג'אוואן, שנולד באוטי קנדי, על יד כליבאר, גלה לברית המועצות אחרי שבימיה הקצרים של הרפובליקה הדמוקרטית של אזרבייג'ן תחת הכיבוש הסובייטי בתבריז, כתב בהתלהבות שירים מהפכניים.
כליבאר במדיה האמנותית.
הוא ציין ש"כליבאר הייתה פעם מקום מיוחד. גניו הרחבים הפכו ליער של עצי פרי, בהם אגוזים גדלו לממדי ענק"
אתרים חשובים ואטרצקיות.
נשמרה די טוב, בגובה 2300 מ', נמצאת במרחק של כ-3 ק"מ מהעיר. זאת מצודה מתקופת הפרס הסאסאנית וכונתה לפי מנהיג ההתקוממות האיראנית במאה ה-9, באבכ חוראמדין. שאיתגר את הצבאות הערבים עד שנת 839.
ההר מדרום-מערב לעיר משמש עדיין כמחנה קיץ לרועי שבטי ארסבאראן. הוא מוגן על ידי כלבים ההופכים למאיימים במיוחד בין הערביים ובימי ערפל.
אירועים מקומיים.
חגיגת הקורנל האירופי (Cornus mas), צאורגנת לאחרונה על ידי מועצות הערים, .ה"זואל" הוא עץ יער עם פירות אדומים המבשילים באמצע ובסוף הקיץ ונמכרים בחנויות קטנות רבות ברחוב שהיד אנסארי בכליבאר. התושבים אוהבים גם את הפריחה הצהובה של העצים האלה בתחילת האביב
הפירות משמשות גם למרקים הסמיכים הידועים בפרס ובאזרבייג'ן בשם "אשי רשתה"
נחגג ביולי כל שנה במעוז של באבכ
גליבר
פיברוזיס ריאתי אידיופתי
פיברוזיס ריאתי אידיופתי (באנגלית: Idiopathic pulmonary fibrosis) היא מחלת ריאות כרונית צלקתית המאופיינת בירידה פרוגרסיבית ובלתי הפיכה בתפקוד הריאות, השייכת לקבוצת מחלות הריאה האינטרסטיציאליות. התסמינים במחלה כוללים בדרך כלל הופעה הדרגתית של קוצר נשימה ושיעול יבש עם חרחורים. תסמינים נוספים כוללים תחושת עייפות והתאלות של האצבעות. סיבוכים של המחלה כוללים יתר לחץ דם ריאתי, מחלת לב איסכמית, אי ספיקת לב, דלקת ריאות או תסחיף ריאתי.
כ-5 מיליון אנשים חולים במחלה ברחבי העולם והיא מופיעה אצל 12 ל-100,000 אנשים בשנה. החולים במחלה הם לרוב בשנות ה-60 וה-70 לחייהם וגברים חולים לעיתים קרובות יותר מנשים. תוחלת החיים הממוצעת לאחר האבחון היא כארבע שנים. הסיבה למחלה אינה ידועה וגורמי הסיכון כוללים עישון, זיהומים נגיפיים מסוימים והיסטוריה משפחתית של המחלה. המנגנון הבסיסי של המחלה כולל הצטלקות של הריאות. אבחון של המחלה מחייב שלילת גורמים פוטנציאליים אחרים ונתמך בבדיקת CT או על ידי ביופסיית ריאות. ממצא אופייני ב-CT כולל הצללות זכוכית מט תת-אדריות והצללות רשתיות ולעיתים ברונכיאקטזיס של משיכה ומראה של "חלת דבש". ממצא אופייני בביופסיה הוא אזורים הטרוגניים הכוללים רקמה בריאה של הריאה לצד רקמה המאופיינת בדלקת עם ריבוי של פיברובלסטים וקולגן, בעיקר באזורים היקפיים של הריאה. בביופסיה ניתן לראות תאי דלקת מסוג לימפוציטים הפולשים לתוך נאדיות הריאה ומידת התרבות הפיברובלסטים מצביעה על מידת התקדמות המחלה.
טיפול נפוץ למחלה כולל שיקום ריאתי וטיפול משלים בחמצן. תרופות מסוימות כמו פירפנידון או נינטדניב עשויות להאט את התקדמות המחלה והשתלת ריאות היא גם פתרון אפשרי. שיעור ההישרדות לאחר שנה מהשתלת ריאה עומד על כ-80% בממוצע.
פילר
הארי וטונטו
הארי וטונטו (באנגלית: Harry and Tonto) הוא סרט מסע אמריקאי משנת 1974 בבימויו של פול מזורסקי שגם כתב את התסריט ביחד עם ג'וש גרינפלד.
בתפקיד הראשי - ארט קרני שזכה על משחקו בסרט בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר. הוא זכה גם בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר.
פול מזורסקי וג'וש גרינפלד היו מועמדים לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר.
העלילה היא על אלמן קשיש שעורך מסע בארצות הברית מחוף לחוף ביחד עם החתול שלו.
תקציר העלילה.
הארי קומבס (ארט קרני) הוא אלמן קשיש, מורה בפנסיה שגר לבדו בדירה קטנה באפר וסט סייד בניו יורק ביחד עם חתולו, טונטו. את זמנו החופשי הוא מבלה בשיחות עם חברו הקשיש ג'ייקוב על ספסל בגינה.
הבניין של הארי עומד להיהרס כדי להקים שם מגרש חנייה. הארי מסרב להתפנות ומפונה בכוח עם כל חפציו. למקום מגיע בנו הבכור ברט שמפנה אותו לביתו. אשתו של ברט מקבלת אותו בקרירות והוא מקבל מיטה בחדרו של הבן נורמן. הארי מרגיש שאינו רצוי ומתקשר לבתו שירלי (אלן בורסטין) בשיקגו שמסכימה לארח אותו. לפני הנסיעה הוא מגיע לתחנת המשטרה ומזהה בצער את גופת ידידו ג'ייקוב.
לפני העלייה למטוס הוא מסרב להוראה להפריד בינו לטונטו, עוזב את שדה התעופה וממשיך באוטובוס בדרך טונטו צריך להתפנות. האוטובוס עוצר אך טונטו נעלם והאוטובוס ממשיך. הארי מוצא את החתל וממשיך בטרמפים. הוא רוכב מכונית משומשת ב-250 דולר וממשיך בנסיעה למרות שבנו ברט מודיע לו שרישיון הנסיעה שלו פג כבר ב-1958.
בדרך הוא אוסף את ג'ינג'ר (מלאני מיירון) נערה בת 16 שברחה מביתה ורוצה להצטרף לקומונה בקולורדו. הם שוכרים חדר במוטל ומנהילים שיחה ארוכה בו הוא מספר לה על אהובתו הראשונה ג'סי. ג'ינגר מציעה לו להיפגש אתה. לאחר חיפוש הוא מוצא את ג'סי (ג'רלדין פיצג'רלד) בבית אבות כשהיא קצת דמנטית אבל זוכרת את אשתו אני. הם רוקדים כשג'ינג'ר מתבוננת בהם.
הם מגיעים לשירלי שמנהלת חנות ספרים בשיקגו. שירלי היא גרושה ללא ילדים והארי מבין שלא יוכל להישאר שם. למקום גם נשלח נורמן כדי להחזיר אותו אבל הוא מתאהב בג'ינג'ר והם מחליטים לנסוע לקומונה בקולרדו ברכב שהארי וויתר למענם.
הארי ממשיך בטרמפים ופוגש אנשים שונים ובניהם גם זונה שמקיימת איתו יחסים עבור 100 דולר.
הוא מגיע ללאס וגאס, נכנס לקזינו ומפסיד. הוא יוצא להשתין ברחוב, נתפס על ידי שוטרים ומושלך לכלא. בתאו נמצא גם סאם האינדיאני (צ'יף דן ג'ורג') שמרפא את כאבי הגב שלו בשיטה אינדיאנית.
לבסוף מגיע הארי ללוס אנג'לס ונפגש עם בנו אדי (לארי הגמן). בתחילה אדי מציג את עצמו כסוכן נדל"ן מצליח אבל כשהם מגיעים לדירתו הקטנה מתברר שהוא מרושש והארי צריך לתמוך בו.
הארי מוצא מקום להתגורר ליד הים ומבלה בהליכה על החוף ובשיחות עם קשישים. טונטו מת בגיל 11 והארי מתבונן בחתול הדומה לו.
מדרגות הירדן