בשנת 1942 במרוקו הצרפתית קצין המודיעין, מקס וטן (בראד פיט), מתאהב בלוחמת המחתרת הצרפתייה, מריאן ביז'ור (מריון קוטיאר), במהלך משימה מסוכנת בשטח אויב, כאשר השניים אמורים להרוג קצין נאצי מסוכן. מריאן גרה במרוקו כבר כמה חודשים ומדריכה את מקס על מנהגי האזור. הם נוסעים למטווח ומתאהבים שם. לאחר מכן הם נפגשים עם קצין תקשורת במרוקו ומקס מרשים אותו עם יכולותו, בעקבות כך מריאן נאלצת לשקר שהוא עובד כרייה בפריז וכי הוא לא מדבר אנגלית. לאחר הצלחת המשימה, מקס מציע למריאן לטוס איתו ללונדון ולהיות אשתו, מריאן מקבלת אישור שהייה והשניים מתאחדים בלונדון, לאחר שהשניים מנהלים חיים נורמלים לחלוטין ואף נולדה בתם, אנה, נקרא מקס למדור תקשורת וריגול מיוחד ומתברר לו שחושדים באשתו כמרגלת גרמנייה (נאצית). מודיעים לו שכעבור 48 שעות ידעו סופית ואם זה יתברר כנכון הוא יצרך להוציא להורג את מריאן במו ידיו באשמת בגידה. הוא מגלה שהשמרטפית המבוגרת של אנה היא מרגלת של גרמניה הנאצית והיא איימה על בתם- ובעקבות כך אשתו ריגלה גם כן לטובת הנאצים (באי רצון). היא מסבירה לו את זה והוא סולח לה אך מדור התקשורת מגלה זאת ואומר למקס, שאם יתנגד להוציא להורג את מריאן, הוא בעצמו ייתלה. הם מתכננים לברוח (בעזרת אחד המטוסים בבסיס שבו עובד מקס) למדינה נייטרלית עם בתם אנה אך המשטרה סוגרת אותם שם ומצווה על מקס לרצוח את מריאן. הוא מתנגד אך מריאן מתאבדת במו ידיה.
הפקה.
ב־6 בפברואר 2015 הודיעה חברת סרטי פרמאונט כי רוברט זמקיס יביים מותחן רומנטי במלחמת העולם השנייה בו יככב בראד פיט וסטיבן נייט יכתוב את התסריט המקורי.
ב־8 ביוני 2015 מריון קוטיאר לוהקה לשחק את הלוחמת הצרפתייה בסרט לצד פיט. באוגוסט אותה שנה מסר נייט כי התסריט יתבסס על סיפור אמיתי ושהצילומים יחלו בינואר 2016.
ב־28 בינואר 2016 ג'ארד האריס הצטרף לסרט וליזי קפלן הצטרפה לצוות השחקנים במרץ.
הצילומים העיקריים החלו בפברואר 2016 בלונדון. במאי עברו הצילומים לגראן קנריה, האיים הקנריים לסצנות המתרחשות בקזבלנקה.
פסקול.
אלן סילבסטרי, ששיתף פעולה עם זמקיס בכל סרטיו, הלחין את המוזיקה לסרט.
קישורים חיצוניים.
ביקורות
אנטון דוסטלר
אנטון דוסטלר (בגרמנית: Anton Dostler; 10 במאי 1891 – 1 בדצמבר 1945) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
דוסטלר נולד ב-10 במאי 1891 במינכן, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1910 התגייס דוסטלר לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים הבווארי ה-6 (הקיסר וילהלם, מלך פרוסיה). במהלך מלחמת העולם הראשונה לחם דוסטלר ביחידות שונות, וב-14 בינואר 1916 הועלה לדרגת אובר לוטננט. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף דוסטלר לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 במרץ 1935 הועלה דוסטלר לדרגת אוברסט לוטננט, ומונה לקצין אג"ם בקבוצת הארמייה הרביעית. ב-1 באוגוסט 1937 הועלה לדרגת אוברסט, וב-10 בנובמבר 1938 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-42.
מלחמת העולם השנייה ואחריתו.
עם פרוץ המלחמה לחם דוסטלר עם הרגימנט שבפיקודו במהלך הפלישה לפולין, כחלק מהדיוויזיה ה-46 במסגרת הקורפוס ה-4. ב-5 בפברואר 1940 מונה דוסטלר לראש מטה הקורפוס ה-25, והשתתף עמו במהלך הקרב על צרפת, כחלק מהארמייה השביעית במסגרת קבוצת ארמיות C. ב-1 בספטמבר 1941 הועלה דוסטלר לדרגת גנרל מיור, וב-26 בספטמבר מונה למפקד הדיוויזיה ה-57, שהייתה חלק מהקורפוס ה-55 במסגרת הארמייה ה-17, ולחם עמה בקרב חרקוב הראשון. ב-30 ביוני 1942 מונה דוסטלר למפקד הדיוויזיה ה-163, שהייתה חלק מהקורפוס ההררי ה-36 במסגרת הארמייה ההררית ה-20, ולחם עמה בקרבות בפינלנד. ב-1 בינואר 1943 הועלה דוסטלר לדרגת גנרל לוטננט, וב-22 ביוני 1943 מונה למפקד הקורפוס ה-42, שהיה חלק מפלגת הארמייה קמפף במסגרת קבוצת ארמיות דרום. ב-1 באוגוסט 1943 הועלה דוסטלר לדרגת גנרל חיל הרגלים, וב-15 בינואר 1944 מונה למפקד הקורפוס ה-75, שהיה חלק מקבוצת ארמיות C באיטליה. ב-22 במרץ 1944 נחת כוח אמריקני קטן 100 ק"מ צפונית לעיר הנמל לה ספציה, שמשימתם הייתה להשמיד מנהרה של רכבת בין לה ספציה וג'נובה, וב-24 במרץ 1944 נלכד הכוח על ידי לוחמים מדיוויזיית הביצורים ה-135. לאחר חקירתם הורה קסלרינג לדוסטלר להוציאם להורג, מכיוון שלא היו עם מדים, ובשל כך לא חלה עליהם אמנת ז'נבה, ואכן דוסטלר פקד על הוצאתם להורג. ב-25 בנובמבר 1944 מונה דוסטלר למפקד הקורפוס ה-73, שהיה חלק מהארמייה העשירית, ופיקד עליו עד סוף המלחמה.
עם סיום המלחמה, נפל דוסטלר בשבי האמריקני. דוסטלר נשפט בקזרטה על חלקו בהוצאתם להורג של חיילי הקומנדו האמריקנים, וב-12 באוקטובר 1945 נגזר עליו עונש מוות. ב-1 בדצמבר 1945 הוצא דוסטלר להורג באברסה על ידי כיתת יורים, תוך שהריגתו מוסרטת ומתועדת.
אלן סילבסטרי
אלן אנתוני סילבסטרי (נולד ב-26 במרץ 1950) הוא מלחין ומנצח אמריקאי שעובד בעיקר בקולנוע ובטלוויזיה.
אלן ידוע בעיקר בזכות שיתוף הפעולה עם חברו, רוברט זמקיס, והלחין עבורו פסקולים לסרטים: בחזרה לעתיד, פורסט גאמפ ומי הפליל את רוג'ר ראביט.
כמו כן הלחין את הפסקולים לסרטי מארוול קפטן אמריקה והנוקמים.
ילדותו.
אלן גדל בטינק, ניו ג'רזי שם רכש השכלה תיכונית. הוא למד בבית ספר למוזיקה במשך שנתיים. היה מתופף לזמן קצר בלהקת רוק בשנת 1966.
קריירה.
אלן החל להלחין פסקולים לסרטים ולטלוויזיה בשנת 1972, בגיל 21, כאשר הלחין את פסקול לסרט דל התקציב ״כנופיית דוברמן״.
משנת 1977 עד 1983 שימש אלן כמלחין העיקרי לסדרת הטלוויזיה ״CHiPs״ והלחין 109 פרקים מתוך 139 פרקי הסדרה.
אלן פגש את הבמאי רוברט זמקיס כאשר השניים עבדו יחד על הסרט של זמקיס ״סטון״ (1984). מאז הלחין אלן את כל הפסקולים לסרטיו של זמקיס, ביניהם טרילוגיית בחזרה לעתיד, בעקבות האוצר הרומנטי (1984), מי הפליל את רוג'ר רביט, להתחיל מחדש, הטיסה, על חבל דק, רכבת לקוטב ופורסט גאמפ. עבור הפסקול שהלחין לאחרון זכה לתשבחות ופרסום.
ב-1989 שיתף פעולה עם הבמאי ג'יימס קמרון עבור שובר הקופות ״מצולות״.
ב-1988 הלחין את הפסקול לסרט הזוג המוזר 2" וב-1993 את הפסקול ל"זקנים חסרי מנוח" ו"משתגעים על אהבה".
מאז שנת 2001, אלן משתף פעולה באופן קבוע עם הבמאי סטיבן סומרס.
עבודותיו האחרונות כוללות את הנוקמים (2012), הקרודים (2013), ו (2014).
ב-31 בינואר 2014, הוכרז כי עיבוד לבמה בהשראת סרטי בחזרה לעתיד נמצא בשלבי הפקה. המחזמר נמצא בתהליך כתיבה משותף על ידי היוצרים המקוריים המקורי רוברט זמקיס ובוב גייל. אלן יחבור למלחין גלן בלארד להלחנת מנגינה חדשה, בתוספת שירים מקוריים מתוך הסרט.
חייו האישיים.
אלן ואשתו סנדרה הם בעלי היקב "הכרמים של סילבסטרי" הממוקם בכרמל ואלי, קליפורניה.
פרסים ומועמדויות.
הועמד פעמיים לפרס אוסקר ולפרס גלובוס הזהב עבור הסרטים פורסט גאמפ ורכבת לקוטב. זכה בשני פרסי אמי. הועמד ארבע פעמים לפרס גראמי וזכה פעמיים.
בספטמבר 2011 הוענק לו פרס הוקרה על שם מקס שטיינר עבור הישגיו בתחום ההלחנה בסרטים.
גיורגי קוויריקשווילי
גיוֹרגי קוויריקַשווילי (בגאורגית: გიორგი კვირიკაშვილი, נולד ב-20 ביולי 1967) הוא פוליטיקאי גאורגי, שכיהן כראש ממשלת גאורגיה החל מ-30 בדצמבר 2015 עד ל-20 ביוני 2018, מטעם מפלגת החלום הגאורגי. בשנים 2015-2012 כיהן כשר הכלכלה והתייצבות הפיתוח, ביולי 2013 עד דצמבר 2015 כסגן ראש הממשלה, ובספטמבר-דצמבר 2015 כשר החוץ של ארצו. קווירקשווילי נודע במאמציו לקדם את שילוב ארצו במרחב האירופי והאירו-אטלנטי ולמשוך השקעות זרות בארצו.
קוויריקשווילי הוא רופא וכלכלן בהכשרתו.
ביוגרפיה.
שנותיו המוקדמות.
יליד טביליסי, אז בגאורגיה הסובייטית, קוויריקשווילי הוא בוגר התיכון היוקרתי "קומרוב" לפיזיקה ומתמטיקה בטביליסי. בוא שירת לאחר מכן בשנים 1986-1988 בצבא הסובייטי. הוא סיים בשנת 1991 לימודי רפואה באוניברסיטה הממלכתית לרפואה בטביליסי ואחר כך בשנת 1995 -סיים לימודי כלכלה באוניברסיטת טביליסי. בשנת 1998 קיבל תואר שני בתחום הפיננסי באוניברסיטת אילינוי בארצות הברית.
קריירה מקצועית ופוליטית.
בשנים 1999-1993 עבד קוויריקשווילי בתפקידים של מנכ"ל במספר בנקים בגאורגיה ובשנת 1999 בסגן מנהל הלשכה לעניינים מיסים ומטבע בקנצלריה הממלכתית של נשיא גאורגיה. בשנים 2004-1999 נבחר לחבר בפרלמנט הגאורגי מטעם מפלגת "הימין החדש" וחבר בוועדת הכלכלה של הפרלמנט. אחרי שמהפכת הוורדים הביאה לנשיאות המדינה את מיכאיל סאקשווילי, שב קוויריקשווילי לעולם העסקים. בשנים 2011-2006 כיהן כמנכ"ל בנק "קארטו"
שבשליטת הטייקון בידזינה איוואנישווילי.
שר הכלכלה והתיצבות הפיתוח;סגן ראש הממשלה; שר החוץ.
אחרי כניסת איוואנישווילי לפוליטיקה וניצחון מפלגתו "החלום הגאורגי-גאורגיה הדמוקרטית" בבחירות לפרלמנט מול "התנועה הלאומית המאוחדת" שבראשות סאקשווילי, התמנה קוויריקשווילי לשר הכלכלה והתיצבות הפיתוח בממשלתו של בידזינה איוואנישווילי. ביולי 2013 התמנה גם בתפקידסגן ראש הממשלה. הוא שמר את שני התפקידים האלה גם בממשלה הבאה של איראקלי גריבשווילי. לתקופה קצרה בספטמבר - דצמבר 2015 כיהן קוויריקשווילי גם כשר החוץ.
ראש הממשלה.