בנוסף לפלוגות הצמ"ה הסדירות קיימים בחיל ההנדסה הקרבית מספר גדודי צמ"ה פיקודיים קרביים במילואים, המורכבים מלוחמים ומפעילים ותיקים ומנוסים, ואלה מפעילים לצד דחפורי ה-D9 המשוריינים גם כלי צמ"ה נוספים הדורשים התמחות נוספת ועבודה מדויקת במיוחד כגון מחפרים, משאיות עפר, מפלסות ומקדחי-בורות. בנוסף לתעסוקה מבצעית במשימות הנדסה וביטחון שוטף משתתפים גדודי הצמ"ה הקרביים גם במבצעים צבאיים ומלחמות. גדודי הצמ"ה הפיקודיים נחשבים לגדודים מצטיינים: גדוד ציוד מכני הנדסי פיקוד מרכז זכה לצל"ש הרמטכ"ל על לחימתו במבצע צוק איתן וחשיפת מנהרות החדירה של רצועת עזה, ואחד מלוחמיו הוותיקים, רס"ם חיים תמם, זכה לאות הערכה מטעם הרמטכ"ל; גדוד ציוד מכני הנדסי פיקוד דרום זכה לאות הצטיינות מנשיא המדינה על לחימתו ברצועת עזה במהלך האינתיפאדה השנייה.
להלן רשימת גדודי הצמ"ה הפיקודיים (מילואים):
יחידות צמ"ה עורפיות.
היחידה מונה מספר רב של נערי מקא"ם גם בימים אלה, אשר רובם יועדו לתפקידים עורפיים אחרים ובפועל הגיעו לשם בעקבות צורכי הצבא
הכלים ההנדסיים של מערך הצמ"ה.
צה"ל מפעיל ציוד מכני הנדסי (צמ"ה) מסוגים שונים, בהם דחפורים, מחפרים ושופלים תוצרת קטרפילר וכן מקדחי-בורות, מחפרונים, מיני-מעמיסים, מפלסות ומשאיות. בעוד חלק מכלי הצמ"ה נועדו לעבודות בינוי ותחזוקה בבסיסיים עורפיים, כלים אחרים נועדו לעבוד בבסיסים שבאזורי עימות ואף בחזית עצמה, כולל השתתפות בקרבות, ולפיכך זוכים למיגון הולם. בתחילת המאה ה-21 החל חיל ההנדסה הקרבית בקליטת כלי צמ"ה הנשלטים מרחוק, החל ממיני-מעמיסים וכלה בדחפורי ענק. בהתחלה נקלטו הכלים בפלגת הרובוטיקה של יהל"ם ובהמשך חלק מהם שולבו במערך הצמ"ה הרגיל.
טבלה השוואתית.
כלי הצמ"ה הממוגנים העיקריים של חיל ההנדסה הקרבית הם הדחפור, השופל והבאגר. להלן טבלה המסכמת את ההבדלים ביניהם:
דחפור D9.
כלי הצמ"ה העיקרי של חיל ההנדסה הקרבית הוא דחפור די-9 משוריין, זהו דחפור ממוגן מדגם קטרפילר די-9 תוצרת קטרפילר המשמש לפריצה הנדסית, עבודות עפר ומשימות בנייה והריסה תחת אש. משקל הדחפור הממוגן הוא כ-56 טון ועוצמת המנוע היא כ-405 כוחות סוס (תלוי בדגם). זהו הכלי הקרבי העיקרי של מערך הצמ"ה: למרות פשטותו היחסית של ה-D9, הוא שימושי ביותר למגוון רב של משימות (בהן עבודות עפר, חילוץ וגרירת כלים פגועים, פריצת מכשולים, פתיחת צירים, ניקוי זירות מטענים, חישוף צבאי והריסת מבנים) - ואף נחשב על ידי צה"ל כאמצעי יעיל וחיוני במלחמה בטרור.
ה-D9 ממוגן בשריון כבד מתוצרת ישראל שכולל בין השאר לוחות שריון על כל הכלי, חלונות מזכוכית משוריינת ומיגון כלוב. המיגון הישראלי הוכיח את עצמו כיעיל ביותר נגד ירי (כולל מקלעים וצלפים) ומטעני חבלה, כולל מטעני גחון כבדים. המיגון של ה-D9 מספק גם הגנה חלקית כנגד רקטות נ"ט ומיגון הכלוב ("מיגון סטטיסטי") שהותקן ב-2005 מספק למפעילים שכבת הגנה נוספת כנגד איום זה. ה-D9 נחשב לאחד הכלים הממוגנים והעמידים ביותר בצה"ל אך הוא אינו בלתי-פגיע. במלחמת לבנון השנייה נהרג צוות D9 מירי טיל נגד טנקים, וכך גם במבצע צוק איתן. עם זאת, ב-2014 הוכתר ה-D9 הצה"לי כדחפור הלחימה הממוגן ביותר בעולם על ידי ספר השיאים של גינס.
ה-D9 נמצא בצה"ל במספר דגמים:
בנוסף קיימים שלושה דגמים בלתי-מאוישים הנשלטים בשלט רחוק:
ה-D9 הלא ממוגן נכנס לשירות צה"ל בשנות ה-60 של המאה ה-20 ובלט במלחמת יום הכיפורים. ה-D9 הממוגן נכנס לשירות ב-1986 עם סדרת D9L שזכתה למיגון תקני תוצרת התעשייה הצבאית. ב-2003 נכנס לשירות צה"ל דגם ה-D9R עם חליפת מיגון חדשה תוצרת התעשייה האווירית. בהמשך שופר המיגון על ידי צה"ל (חיל החימוש ומנת"ק) וכלל התקנת מיגון כלוב על כלל הדגמים, בהתחלה על דחפורי ה-D9R החדשים ומאוחר יותר גם על דחפורי D9L ו-D9N ישנים יותר. ה-D9 בלט במיוחד במהלך האינתיפאדה השנייה ובפרט במבצע חומת מגן, שבו הדחפורים הממוגנים הכריעו את הקרב בג'נין 2002 וכן הכניעו מחבלים רבים שהתבצרו בבתים. ה-D9 גרם הרס רב למבנים ותשתיות פלסטיניים ובשל כך ספג ביקורת מצד ארגוני שמאל ישראליים ובינלאומיים, כולל יוזמה (שכשלה) לחרם כלכלי על חברת קטרפילר. בעקבות ההצלחה של ה-D9 בלחימה בטרור, רכשו הכוחות המזוינים של ארצות הברית כתריסר דחפורי D9R ממוגנים מישראל והשתמשו בהם במלחמת עיראק (2003).
שופלים ובאגרים ממוגנים.
בנוסף לדחפורים משוריינים מפעילים פלוגות וגדודי הצמ"ה של חיל ההנדסה הקרבית גם שופלים (יעה אופני) ממוגנים ובאגרים (מחפר זחלי) ממוגנים:
כלי צמ"ה נוספים.
בנוסף לדחפורים, שופלים ובאגרים מפעיל צה"ל כלי צמ"ה מגוונים נוספים. אלו כוללים בין השאר את:
לוחמי צמ"ה.
את כלי הצמ"ה מפעילים לוחמים של חיל ההנדסה הקרבית שעברו קורס צמ"ה ייעודי בן כחודשיים בבית הספר להנדסה צבאית. המקצוע הצבאי שלהם מוגדר כלוחם צמ"ה. טירונות וקורס הצמ"ה הבסיסי מכשירי ומסמיך את הלוחמים כרובאי 05 ומפעיל צמ"ה 07 או 08. הממשיכים לשירות קבע יוצאים לקורסים מתקדמים המעניקים הכשרה על כלי צמ"ה וכן קורסים המכשירים אותם כמנהלי עבודה.
ההכשרה ורישיון ההפעלה של כלי הצמ"ה תקפים גם באזרחות ולוחמי צמ"ה רבים עובדים כמפעילי צמ"ה גם באזרחות, שם הם צוברים ניסיון רב ומיומנות גבוהה בהפעלת הכלים ובעבודה מדויקת. רבים מהם משרתים כלוחמי צמ"ה גם במילואים שם הם מנצלים את הניסיון הרב שצברו בצבא ובאזרחות ומפעילים לצד ה-D9 גם כלים כבדים אחרים הדורשים התמחות וניסיון דוגמת מחפרים, מפלסות ומקדחי-בורות (דרילרים), וכן חונכים מפעילי צמ"ה צעירים יותר.
במשך שנים ארוכות סבלו מפעילי הצמ"ה, מדימוי שלילי בצה"ל. אלו תויגו כחסרי משמעת וכמי שעוסקים בעבודות עפר אפורות וחסרות תהילה. אולם, עם השימוש הגובר בדחפורים במלחמה בטרור, ובמיוחד לאחר תרומתם המכרעת בקרב במחנה הפליטים בג'נין ובמקומות אחרים במהלך מבצע חומת מגן, חלה תמורה משמעותית בדימוי זה ומאז מפעילי ה-D9 נתפשו כלוחמים קרביים לכל דבר ועניין. לוחמי הצמ"ה מכנים את עצמם בדרך כלל "צמהייניקים" ולעיתים גם "די-ניינרים".
קורס צמ"ה.
קורס צמ"ה הוא משפחה של קורסים בבית הספר להנדסה צבאית (בהל"צ), בו מוסמכים החיילים להפעיל כלי צמ"ה שונים. כלל הרישיונות שמקבלים על הכלים במהלך הקורסים תקפים גם באזרחות ומוכרים על ידי משרד הרישוי ומשרד העבודה והרווחה.
בעבר חולק קורס הצמ"ה לשני קורסים:
כיום איחדו את שלב 07 ושלב 08 ומעבירים אותם כקורס אחוד וארוך המכשיר את לוחמי הצמ"ה על הכלים העיקריים (כגון דחפור, שופל ובאגר), על שאר הכלים מוסמכים הלוחמים בפלוגה אליה שובצו על ידי מנהלי העבודה הבכירים.
במסגרת יחידות הצמ"ה קיימים גם מספר מסלולים פיקודיים: קורס מפקדי צמ"ה, קורס קציני צמ"ה ומסלול מנהלי עבודה (שלבים 10, 12 ו-13) המחייב חתימה לשירות קבע. קורס מנהלי העבודה מעניק לחייל הכשרה בניהול מיזמי בנייה ועבודות עפר ומהווה את המקצוע הצבאי המקביל לקבלן בנייה באזרחות.
אחזקה וחימוש.
כל פלוגת צמ"ה כוללת מחלקת חיל החימוש שתפקידה לסייע בתחזוקה שוטפת של הכלים ההנדסיים. בנוסף קיימים בצה"ל גופים מרכזיים האמונים על מיגון כלי הצמ"ה, אחזקתם והחזרתם לכשירות במקרה שנפגעו.
עונת 1946/1947 בסרייה א'
עונת 1946/1947 בסרייה א' הייתה העונה ה-45 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית ונוהלה על ידי "ליגת הכדורגל" (Lega Calcio). המשחקים החלו ב-22 בספטמבר 1946 והסתיימו ב-6 ביולי 1947. זו הייתה העונה הראשונה בו חודשה פעילות של סרייה א'.
בליגה השתתפו 20 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.
טורינו זכתה באליפות בפעם הרביעית בתולדות המועדון ובפעם השלישית ברציפות.
בסיום העונה לליגת משנה ירדו ברשה וונציה. במקום הקבוצות שירדו לסרייה א' העפילו פרו פטריה, סלרניטנה ולוקזה.
כדורגלנים מצטיינים.
ולנטינו מצולה מטורינו כבש 29 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
יאנוס לאסקריס
יאנוס לאסקריס (ביוונית: Ἰᾶνoς Λάσκαρις; באיטלקית: Giovanni Lascari, נולד סביב שנת 1445 בקונסטנטינופול; מת ברומא ב-7 בדצמבר 1535), המכונה גם יאנוס רינדאקינוס, על שם עיר מוצא משפחתו, רינדאקוס, באסיה הקטנה, היה מלומד יווני הומניסט ידוע שפעל באיטליה.
ביוגרפיה.
בשנת 1453, לאחר כיבוש קונסטנטינופול על ידי צבא האימפריה העות'מאנית, נלקח לאסקריס בן ה-8 לפלופונסוס שהיה עדיין בשלטון נוצרי. ב-1460, לאחר שגם הפלופונסוס נכבש על ידי העות'מאנים, עבר לכרתים. כבר בצעירותו הגיע לוונציה, ושם פגש את בסאריון שנעשה פטרונו ומימן את לימודי הלטינית שלו באוניברסיטת פדובה.
כשבסאריון מת, לורנצו דה מדיצ'י, שליט פירנצה שנודע כפטרון של אמנים הומניסטיים רבים, הזמין את לאסקריס לפירנצה, שם החל להרצות ביוונית על כתביהם של תוקידידס, דמוסתנס, סופוקלס והאנתולוגיה היוונית לשירים ליריים. לורנצו שלח אותו פעמיים ליוון כדי לחפש כתבי יד נדירים. בפעם השנייה (1492) לאסקריס הביא איתו לפירנצה יותר ממאתיים כתבי יד מספריית מנזרי הר אתוס.
באותה השנה הנזיר הרדיקלי ג'ירולמו סבונרולה עלה לשלטון בפירנצה, לורנצו מת ולאסקריס עזב את העיר ועבר לשירותו של מלך צרפת ששלח אותו לשמש כשגריר בוונציה בין השנים 1503 ו-1508. במהלך שהותו שם הוא נעשה חבר ב"אקדמיה אלדינה", אקדמיה הומניסטית של אלדו מנוציו, שהיה גדול המדפיסים באיטליה של המאה ה-16, והתמקד בכתבים יוונים ובתרבות ההלניסטית. בין השנים 1513 ל-1518 התגורר ברומא בתקופתו של האפיפיור לאו העשירי, הראשון מבית מדיצ'י, אליה חזר למשך שנתיים ב-1523.