בניגוד למחזותיו האחרים של הרצל, המחזה נחל הצלחה גדולה, שהאירה לו פנים גם מבחינה כספית.
אורנה פילץ
הרבה אורנה פילץ (נולדה ב-4 ביוני 1962) היא סופרת, מרצה, מנחת סדנאות ורבה רפורמית ישראלית.
ביוגרפיה.
פילץ נולדה בתל אביב וגדלה ברמת השרון.
למדה בבית הספר התיכון אנקורי. שירתה בצה"ל כמורה חיילת במושב שדי תרומות בעמק בית שאן ולאחר מכן הייתה קצינת חינוך בחטיבת חיל רגלים.
לאחר השירות הצבאי החלה בלימודי יהדות במכללת ברוריה, מסגרת אורתודוקסית ליברלית. בשנת 1985 סיימה את לימודי התואר הראשון בספרות אנגלית ולימודים כלליים (פילוסופיה ומדרש) באוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 2004 סיימה בהצטיינות יתרה לימודי תואר שני בספרות כללית באוניברסיטת תל אביב (עבודת התזה: "פרגמנטריות וריבוי ביצירתה של נורית זרחי").
בשנת 2008 הוסמכה כרבה בבית הספר לרבנות רפורמית ההיברו יוניון קולג' בירושלים.
כרבה רפורמית מתרכזת פילץ במציאת ויצירת חיבור רלוונטי ומשמעותי בין המסורת היהודית ובין נערות ונשים ישראליות כאן ועכשיו.
פילץ הקימה את תוכנית 'את ואני: מפגשי אמהות ובנות מצווה" ואף ריכזה את תחום אמהות בנות מצווה בתנועה ליהדות מתקדמת. מעבירה סדנאות והרצאות בנושאים הקשורים לבת מצווה, יהדות פלורליסטית, קבוצות ראש חודש ופמיניזם יהודי.
בעבודתה פילץ עוסקת בחוויה הפנימית, ביחסים וברגשות הנוגעות לבר מצווה:
במהלך שנות פעילותה המקצועית פילץ עסקה גם בכתיבה במסגרות שונות בעיקרי בתחומי יהדות, ספרות ונשים, בין היתר בעיתונים: ליידי גלובס, שישי, הורים וילדים, את (כתב עת) ומעריב. כתבה טורים בנושא יהדות במשפחה באתר ynet הורים.
חיים אישיים.
פילץ מתגוררת ברמת השרון. היא נשואה לאורי הדומי, ולהם שלושה ילדים.
ספריה.
האנתולוגיה "בראשית ילדה" כולל יצירות מאת נשים שעוסקות בתחומי דעת שונים: שירה ואמנות, משפטים ומיילדות, פסיכולוגיה ורבנות ועוד. הכותבות מציעות הקשרים ומשמעויות שונים ללידה ונותנות למעשה הלידה ביצירותיהן מעמד מרכזי בתודעה ובמעשים. ב"בראשית ילדה" מנסה פילץ להבין איך התורה שיש בה הרבה ביטויים המאדירים את שושלת הדורות וההמשכיות של התא המשפחתי דוחקת הצידה את הלידה והיולדת. דרך יצירות של 15 נשים הנושא מקבל עיסוק מרכזי.
הספר "מרים, ספרי לי את" זכה במענק מפעל הפיס לספרות ילדים מקורית לשנת 2016 והופיע במצעד הספרים (רשימת הספרים המומלצים של משרד החינוך) בשנת תשע"ז.
בספר פילץ מאירה את הנרטיב האימהי והנשי המצוי בסיפור התנכי לצד הנרטיב הלאומי שמודגש בספר שמות. הקונפליקט הלאומי (בני ישראל מול המצרים) מקבל בספר מקום צנוע יותר ביחס לתביעות האנושיות להצלת ילדים.
ספרה של פילץ "את ואני: אמא ובת מצווה" עוסק באמהות ובנות במורשת היהודית, במשמעות מושגים מרכזיים של הבת מצווה, בהתבגרות ובשאלה כיצד להפוך את בת המצווה וההכנה לקראתה לטקס מעבר משמעותי ומעצים.
פרסומים נוספים
עריכת הספר: לקראת כלולות, בית מדרש אלול (ירושלים); עלמ"א - מכללה עברית, 1999 - ספר הבוחן נושאים שונים ומגוונים הקשורים לטקס הנישואים.
גנבי הציד (מחזה)
ברברה בבקוק
ברברה בבקוק (באנגלית: Barbara Babcock, נולדה ב-27 בפברואר 1937) היא שחקנית אופי אמריקאית. היא ידועה בעיקר מגילום דמותה של גרייס גרדנר בסדרת הטלוויזיה "בלוז לכחולי המדים", שעליה קיבלה את פרס אמי לשחקנית ראשית מצטיינת בסדרת דרמה ב-1981. בנוסף, היא ידועה גם מגילום דמותה של דורות'י ג'נינגס בסדרה "ד"ר קווין רופאה במערב", שעליה הייתה מועמדת לפרס אמי ב-1993.
קורות חיים.
על אף שנולדה בארצות הברית, בבקוק בילתה את רוב ילדותה בטוקיו, יפן, כיוון שאביה, קונרד סטנטון בבקוק ג'וניור, היה גנרל בצבא ארצות הברית. היא למדה לדבר יפנית לפני אנגלית.
בבקוק למדה באוניברסיטת לוזאן, שווייץ ובאוניברסיטת מילאנו, איטליה. בנוסף, למדה במכללת Miss Porter's School בקונטיקט, ארצות הברית וסיימה את לימודיה במכללת ולסלי שבמסצ'וסטס, ארצות הברית ושם הייתה בכיתה עם אלי מק'גרו.
יחסים בילטרליים
בדיפלומטיה, יחסים בילטרליים (בעברית: דו-צדדיים) הם ניהול יחסים פוליטיים, כלכליים, או תרבותיים דו-צדדיים בין שתי מדינות ריבוניות. זאת, בשונה מפעילות אונילטראלית (פעילות חד-צדדית הנעשית על ידי מדינה אחת) או מולטילטראלית (פעילות רב-צדדית הנעשית על ידי מספר מדינות יחד).
יחסים בילטרליים מתקיימים כאשר מדינות מכירות אחת בשנייה כמדינות ריבוניות ומסכימות על כינון יחסים דיפלומטיים ביניהן. בפועל, הן מחליפות ביניהן נציגים דיפלומטיים, כגון שגרירים, או מקיימות הסכמים בילטרליים שנוגעים או מחייבים את שני הצדדים באופן הדדי. הסכמים כלכליים, כמו הסכמי סחר חופשי או הסכמים להגנה על משקיעים נחתמים על ידי שתי מדינות, הם דוגמה שכיחה לבילטרליות. כיוון שרוב ההסכמים הכלכליים נבנים בהתאם למאפייניהם הייחודיים של שתי המדינות המתקשרות בהסכם, במטרה לאפשר למדינות אלו להעניק יחס מועדף אחת לשנייה בכניסה לשווקים הכלכליים של שתי המדינות, נדרשים כללים ספציפיים ולא כללי אצבע.
המסלול הבילטרלי מאפשר למדינות לגבש הסכמים ההולמים באופן מדויק יותר את צורכיהן. בתחום הכלכלי, התקשרות עם מדינות בהסכמים בילטרליים עשויה להגדיל את עלויות העסקה, שכן כל מדינה תצטרך לנהל משא ומתן מיוחד על הסכמי סחר במקום להצטרף להסכם שכבר גובש. למצב זה יתרון מובהק כאשר מדובר במדינה גדולה החותמת על הסכמים עם מדינות קטנות ובהתחשב בפערי המיקוח ביניהן במשא ומתן על ההסכמים הבילטרליים באפשרותה לקנות השפעה רבה במדינות אלו, לעומת משא ומתן מולטילטרלי המתאפיין בריבוי שחקנים ואינטרסים.
יהושע דור
יהושע (שוקי) דור (נולד ב-10 באוקטובר 1945) הוא פרופסור אמריטוס לגינקולוגיה בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב, חלוץ טיפולי ההפריה בישראל.
הקים את המעבדה הראשונה בישראל לביצוע הפריה חוץ-גופית בבית החולים שיבא, לשעבר מנהל יחידת הפריון וההפריה החוץ-גופית במרכז הרפואי ע"ש שיבא (1993–2013), מייסד ומנהל לשעבר של היחידה להפריה חוץ-גופית בבית החולים אסותא, יילד את ילדת המבחנה הראשונה בישראל בשנת 1982, ממייסדי פורום ניירות העמדה בתחום הפריון, שימש כיו"ר האגודה הישראלית לחקר הפוריות (איל"ה), כיום משמש כיו"ר הוועדה האתית של האגודה. מפתח הטכניקה להשתלת קטעי שחלה בשחלותיהן של מטופלות אונקולגיות -שיטה שאומצה על ידי מרבית הרופאים ברחבי העולם.
ביוגרפיה.
דור נולד בתל אביב לישעיהו ודרורה, ילידי פולין שהיגרו לארץ טרם פרוץ המלחמה. למד בתיכון עירוני ה'. התגייס לצה"ל בשנת 1963 ושירת בתפקיד חובש קרבי. סיים את השירות כרב-סרן (מי"ל) כמפקד פלוגה רפואית בחטיבת חי"ר לוחמת, כולל השתתפות במלחמת לבנון הראשונה. לאחר שירותו הסדיר בצה"ל נסע בשנת 1966 ללמוד רפואה באוניברסיטת ברן, שווייץ, וסיים את לימודיו בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב בתואר דוקטור בשנת 1974. כבר במהלך ההתמחות עסק בחקר תחום הפוריות יחד עם פרופ' ברונו לוננפלד (ממציא תרופת הפרגונל / גונל F) במכון האנדוקריני בשיבא, ופרסם מחקרים רבים שפורסמו במיטב העיתונות המקצועית בחו"ל.
בשנת 1976 שמע על ניסיונות הפריה שמתבצעים באוניברסיטת קיימברידג', אנגליה. אלו עוררו בו עניין רב, ומשנולדה ילדת המבחנה הראשונה בשנת 1978, נסע לאנגליה ללמוד את השיטה. אותם ניסיונות ראשוניים נחשבו באותה תקופה למהפכניים ופורצי דרך בתחום רביית האדם, ודור היה שותף למחקרים שבוצעו בתהליכי הפריה חוץ-גופית וזרע אנוש. מחקרים אלו נועדו לבסס ובעיקר לבחון את בטיחות השיטה להפריה חוץ גופית, ולשלול אפשרויות של פגיעה בילודים שיוולדו בעקבות הטיפולים. משחזר לארץ ב-1980, לאחר קבלת האישור מהוועדה העליונה לענייני ניסויים בבני אדם במשרד הבריאות לבצע טיפולי הפריה חוץ-גופית, הקים את המעבדה הראשונה בישראל לביצוע הפריה חוץ-גופית בביה"ח שיבא בשיתוף פעולה עם אוניברסיטת תל אביב, החל בטיפולי הפריה חוץ-גופית, והיה הראשון להשיג הריון בטיפולי הפריה שבעקבותם יילד את ילדת המבחנה הראשונה בישראל והחמישית בעולם, רומי נוימרק, בשנת 1982.
במקביל לפעילותו הקלינית, פעל פרופ' דור לקידום טיפולי הפריה בישראל. במסגרת היותו יועץ לוועדת סל הבריאות, הכניס דור את טיפולי ההפריה לסל, כדי לאפשר לזוגות שסובלים מליקויי פוריות לקבל טיפולים כמעט ללא הגבלה ועד ללידת שני ילדים. הוא פעיל עד היום בהסברה גם מול המגזר הדתי-חרדי על-אודות מהות התהליך, לאור החשש הראשוני שהביע הממסד הרבני לכך שהטיפולים מנוגדים להלכה. אישור רבני לתהליך אפשר לזוגות דתיים וחרדים לקבל היתר מפוסקי הלכה לעבור טיפולי הפריה חוץ-גופית ללא חשש. כיום, למעלה מ-4% מכלל הלידות בישראל הם תוצר של טיפולי הפריה חוץ-גופית.
ב-1987 היה ממייסדי ומקימי היחידה להפריה חוץ-גופית בבית החולים אסותא, וב-1993 מונה למנהל יחידת הפריון וההפריה החוץ-גופית במרכז הרפואי ע"ש שיבא. בשנת 1998 זכה בתעודת הוקרה מהאגודה האמריקאית על תרומתו בהבנת המבנה הגנטי של תאי זרע במצב של אי-פריון בגברים. חבר ועד האגודה הישראלית לחקר הפוריות, וכיהן כיושב-ראש האגודה משנת 1999 ועד 2002. דור קיבל את התואר פרופ' חבר מאונברסיטת תל אביב ב-1992, ותואר פרופסור מן המניין ב-2002. בשנת 2008 מונה לראש הקתדרה לחקר הפוריות בבית-הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב.