עם הקמת הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית באוקטובר 1949, ירשה המדינה החדשה את החלוקה המנהלית של גרמניה הנאצית. לפי החלוקה המנהלית של השלטון הנאצי כללה גרמניה "לנדר" (מדינות). בשטח הכיבוש הסובייטי, היכן שהוקמה גרמניה המזרחית היו חמש "לנדר": מקלנבורג-מערב פומרניה, ברנדנבורג, ברלין (מלבד מערב ברלין), סקסוניה, סקסוניה-אנהלט ותורינגיה. במסגרת רפורמה מנהלית מקיפה ב-1952, בוטלו 5 המדינות ובמקומם חולקה הרפובליקה הדמוקרטית ל-15 מחוזות (Bezirke). שמו של כל מחוז היה שמה של העיר הכי גדולה בו:
לברלין המזרחית היה מעמד מיוחד עקב היותה עיר בירה. היא נקראה ברלין או ברלין, בירת הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית (Berlin, Hauptstadt der DDR).
החלוקה החדשה נבעה משתי סיבות: הראשונה היא שגרמניה המזרחית ניסתה למחוק סממנים הקשורים לעברה הנאצי וליצור זהות חדשה והשנייה היא ששלטונות גרמניה המזרחית, בתור מדינה רודנית רצו ליצור מערכת שלטון אזורי שתהיה כפופה לשלטון המרכזי.
ב-1990 לאחר איחוד גרמניה, בוטלו ה-Bezirke והוחזרו ה-Lander המקוריים כמו לפני האיחוד וכמו בגרמניה המערבית.
רורקל ענק
Streptococcus
Streptococcus (סטרפטוקוקוס; ברבים: Streptococci; ניתן לבטא סטרפטוקוקי או סטרופטוקוקסי; בעברית: סטרפטוקוקים) הוא סוג של חיידקים אמיתיים.
מאפיינים.
צורתם של חיידקי ה-"Streptococcus" מעוגלת (חיידקי נקד, "קוֹקיים") או אליפטית במקצת, והם מופיעים לרוב בזוגות או בשרשראות קצרות ומעוקלות של כמה חיידקים בודדים. מקור שמם הוא ביוונית: קוקוס, שפירושו "גרגר", וסטרפטוס פירושו "מעוקל". לעיתים נקראים הסטרפטוקוקים בעברית נקד משורשר. אף על פי שמדובר בקוקים, הרי שהסוג "Streptococcus" משתייך באופן מבלבל למחלקת ה-"Bacillus", חיידקי המתג. קוטרם של הסטרפטוקוקים נע בין חצי מיקרומטר ומיקרומטר אחד. הסיבה להופעתם בשרשראות היא שהם מבצעים חלוקת תא במישור אחד בלבד.
הסטרפטוקוקים הם חיידקים גראם-חיוביים. רבים מהם חיים כטפילים טבעיים בגופם של בעלי חיים, בהם האדם. בשעה שחלקם חיים בהדדיות עם היצור המארח, הרי שרבים מהם גורמים למחלות. כמה מהמחלות הידועות והשכיחות ביותר באדם נגרמות על ידי חיידקי "Streptococcus".
נוח למיין את מיני ה-"Streptococcus" הרבים לפי יכולתם לבצע המוליזה - הרס של תאי דם אדומים. חיידקים הגורמים להרס מוחלט של תאי דם אדומים מסומנים כבטא-המוליטיים; חיידקים הגורמים להרס חלקי - אלפא-המוליטיים; חיידקים שאינם מסוגלים להרוס תאי דם אדומים - גמא-המוליטיים.
שיטה נוספת למיון סטרפטוקוקים מבוססת על היצמדות ספציפית של נוגדנים אל ממברנת תאי החיידקים. מינים נפרדים של סטרפטוקוקוס מהווים אנטיגנים עצמאיים (כלומר, מציגים על גבי קרום התא שלהם חומרים שונים, שאותם מזהה מערכת החיסון. מינים שונים עשויים להציג את אותו האנטיגן). הגוף מייצר נוגדנים שונים עבור כל קבוצה של סטרפטוקוקים, נוגדנים אשר בודדו במעבדה ועתה מיוצרים באופן מלאכותי; את הנוגדנים השונים משלבים בערכות מיוחדות לזיהוי מהיר של סטרפטוקוקים. השיטה הידועה ביותר המבוססת על נוגדנים היא שיטת לנספילד (Lancefield), המחלקת את כל הסטרפטוקוקים ל-22 קבוצות המסומנות A עד V.
היותם של הסטרפטוקוקים חיידקי גראם-חיוביים גורמת להם להיות רגישים לפניצילין ולתרופות דומות ממשפחת הבטא-לקטם.
סקירת המינים החשובים.
"Streptococcus" מקבוצת לנספילד A עלול לגרום לקדחת שגרונית (RF). מחלה זו, הפוגעת בעיקר בילדים, נגרמת כתוצאה מייצור נוגדנים כנגד החיידק אשר פוגעים באתרי גוף שונים - מסתמי הלב, הכליות, המפרקים ומערכת העצבים.
הדבקה של סטרפטוקוק B בהיריון.
הדבקה ב-GBS במהלך ההיריון היא גורם מרכזי לתחלואה ולתמותת עוברים ועל כן יש חשיבות למניעה, אבחון וטיפול במידת הצורך.
בין 10% ל-30% מהנשים בהיריון הן נשאיות של GBS בנרתיק ובחלחולת. בישראל המספרים נמוכים יותר ונעים בין 2% ל-10%.
טיפול.
בארצות הברית מקובל לבצע בדיקות סקר ל-GBS במהלך שבוע 35–37. בישראל אין הנחיה רשמית לביצוע סקר. בכל מקרה, ההנחיות לטיפול באנטיביוטיקה הן הבאות:
"Enteroccous".
Enterococcus (אנטרוקוקוס) הוא סוג נפרד של חיידקים אשר בעבר סווגו כסטרפטוקוקים. הם מעט יותר אליפטיים בצורתם מסטרפטוקוקים והם מראים את שלושת סוגי ההמוליזה. קיימים 16 מיני "Enteroccous", השכיחים ביותר הם "E. faecalis" ו-"E. faecium". מינים אלו עלולים לגרום לדלקות בדרכי השתן, דלקת פנים הלב, אלח דם ובמקרים נדירים דלקת קרום המוח. זיהומים אנטרוקוקיים נפוצים בבתי חולים, במיוחד לאחר ניתוחים. לאחר שנים ארוכות של היחשפות לאנטיביוטיקה בבתי החולים, פיתחו חיידקים אלו עמידות בפני האנטיביוטיקות הנפוצות.
סטרפטוקוקוס
רורקל
Past Masters, Volume One
Past Masters, Volume One הוא אלבום אוסף סינגלים שיצא בשנת 1988 והכיל הקלטות של להקת הביטלס בין השנים 1962–1965.
האלבום מכיל 18 רצועות: מהן 13 שירים שהופיעו בסינגלים ואי לכך אינם מופיעים באלבומיהם הרשמיים, וכן שירי משנה בסינגלים (בי-סייד). בנוסף להם מופיעים באלבום 4 שירים שהופיעו בתקליטון "Long Tall Sally" ושיר אחד שהופיע בארצות הברית "Bad Boy".
עטיפת האלבום מציגה את הלוגו של הלהקה כפי שהופיע על מערכת התופים עליה ניגן בהופעות פומביות רינגו סטאר בימיה של הלהקה. לעטיפה עצמה רקע שחור, בעוד חלקו השני של האוסף, Past Masters, Volume Two בעל עיצוב זהה עם ברקע לבן.
פאגאן
Balaenopteridae
בית-כנסת
The Works
The Works (בעברית: העבודות) הוא אלבומה ה-11 של להקת הרוק קווין, שיצא לאור בשנת 1984.
הפקה.
לאחר שנתיים של הפסקה מאז אלבומם הקודם, חזרה קווין אל האולפנים. עולם המוזיקה עבר שינוי מאז צאת תקליטם הקודם Hot Space, ובשנתיים אלה היו עסוקים חברי הלהקה בפרויקטים אישים משלהם ולהתרחב לכיוונים מוזיקליים אישים משלהם.
האלבום "The Works" הוקלט באולפני "Record Planet" בלוס אנג'לס שבקליפורניה ובאולפני MusicLand במינכן, החל מאוגוסט 1983 ועד ינואר 1984. האלבום יצא לראשונה בחברת תקליטים אחת: EMI, בניגוד לאלבומיהם הקודמים. כמו כן, בפעם הראשונה והיחידה, כל שירי האלבום (ובנוסף שני שירים: "I Go Crazy" ו-"Thank God It's Christmas") יצאו גם כסינגלים.
בלנה גרינלנדית
בלנה גרינלנדִית (שם מדעי: "Balaena mysticetus"; גם: לווייתן ארקטי גדול פה או לווייתן קשוּת ראש) הוא מין לווייתן מזיפות יחיד בסוגו ("Balaena"; בלנה) המשתייך למשפחת הבלניים. הבלנה היא לווייתן גדול וכבד. אורכו יכול להגיע ללמעלה מ- ומשקלו ל-75 עד 100 טון מטרי.
מאפיינים.
גופם של הבלנות גרינלנדיות חסון ומעוגל וצבעו נע בין כחול כהה לשחור. הם חסרי סנפיר גבי. הלסת התחתונה בעלת מבנה קשתי, ואילו הלסת העליונה צרה. אורכן של המזיפות הממוקמות בפה מגיע ללמעלה משלושה מטרים - המזיפות הגדולות ביותר בקרב לווייתני המזיפות; מזיפות אלו משמשות לסינון המים מהיצורים הקטנים שמהם ניזון הלווייתן. עצמות הגולגולת שלהם חזקות, והן משמשות לשבירת מעטי קרח על מנת להגיח מן המים ולנשום; מספר ציידים אסקימואים דיווחו כי הם צפו בפרטי בלנה גרינלנדית מגיחים דרך מעטה קרח בעובי של 60 סנטימטרים בצורה זו. אורך גופם של הבלנות הגרינלנדיות עשוי להגיע ל-, והנקבות גדולות יותר מהזכרים. משקלם של הבלנות 75–100 טונות. שכבת השומן של הבלנה הגרינלנדית היא העבה ביותר מבין כל בעלי החיים, ועובייה עשוי להגיע לכדי חצי מטר ואף יותר.
הבלנות הגרינלנדיות הם בעלי-חיים חברותיים ולא אגרסיביים, והם ייסוגו אל מתחת לשכבת קרח כאשר הם יחושו מאוימים. הטורפים היחידים של הבלנות הגרינלנדיות הם האדם והלווייתן הקטלן.
טקסונומיה.
הבלנה הגרינלנדית תואר על ידי קארולוס ליניאוס במהדורה העשירית של ספרו "Systema Naturae" (בלטינית: מערכת הטבע) משנת 1758. מאז מיונו של ליניאוס, מיון הסוג בלנה לא השתנה, ונותר בו מין אחד. השם Leiobalaena, כפי שתואר על ידי אסטריכט ב-1849, הוא שם נרדף לסוג בלנה.
הבלנה הגרינלנדית נבדל באופן ניכר מיתר הבלניים, והוא מין בודד באופן ברור. עם זאת, ראיות גנטיות מעטות בלבד תומכות בטענה זו. כך, מדענים מוצאים הבדלים רבים יותר בין חברי הסוג לווייתן מאשר בין הבלנה הגרינלנדית ובין יתר הבלניים. מסיבה זו, סביר כי בעתיד כל ארבעת מיני הבלניים ישתייכו לסוג אחד.
נמצאו כחמישה מאובנים מהסוג בלנה. אחד מהם, "Balena prisca", חי מסוף תקופת המיוקן עד לתחילת תקופת הפליסטוקן. נראה כי הוא היה דומה מאוד לבלנה הגרינלנדית. ממצאים ארכאולוגיים מוקדמים יותר בשרשרת הלווייתנאים תוארכו לתקופה קדומה הרבה יותר (23 מיליון שנה) בדרום אמריקה.
תפוצה.
הבלנות גרינלנדיות הם הבלניים היחידים שמבלים את כל חייהם בסביבות מימיו של אוקיינוס הקרח הצפוני. פרטים שנמצאים באזור אלסקה נמצאים בחודשי החורף בדרום-מערב ים ברינג. הם נודדים צפונה באביב, עת הפשרתם של קרחונים, וניזונים מקריל ומפלנקטון. הבלנות גרינלנדיות הם שחיינים איטיים, ולרוב שוחים בגפם או בקבוצות קטנות המונות שישה פרטים לכל היותר. הם מסוגלים להישאר מתחת למים למשך 40 דקות בצלילה אחת, אולם הם לא נחשבים לצוללנים לעומקים עמוקים.
רבייה ותוחלת חיים.