כאשר קיבל פרידריך את תשובתו של קנוט הוא רתח מזעם, אך בשל הבעיות מדרום שהיה עליו להתמודד איתם, הוא הורה לוסאל שלו, בוגיסלב הראשון, דוכס פומרניה, לפלוש לדנמרק. בוגוסלב, בהכירו בהזדמנות הגדולה, קיבץ עד מהרה 500 ספינות. הידיעה הראשונה על הפלישה הממשמשת ובאה התקבלה מירומר, נסיך ריגן, שהפליג לזילנד כדי להזהיר את קנוט. המלך היה ביוטלנד, וכך נותר לבישוף אבסלון להורות על גיוסה של כל ספינה פנויה בזילנד, פין, וסקונה, לחבור אליו תוך שישה ימים. אבסלון הפליג לכוון ריגן בראש הצי והמתין שם לבוגיסלב. כאשר זה לא התייצב במקום, שלח אבסלון סיירים להתריע כאשר הצי הפומרני יגיע. הוא הורה לאנשיו לרדת לחוף כדי שהם יוכלו לחגוג את היום השני של חג הפסחא. בעיצומן של התפילות, אחד הסיירים התפרץ לכנסייה וצעק שניתן להבחין באויב מבעד לערפל. "כעת אתן לחרבי לשיר את המיסה לתהילת האל!" הכריז אבסלון כשהוא ניצב ליד המזבח.
הצי הדני הרים עוגן והפליג לתוך הערפל אל עבר הפומרנים. הצי של בוגיסלב לא הצליח להבחין בדנים אלא רק כאשר הם היו קרובים אליהם מספיק כדי לשמוע את זעקות הקרב שלהם. פחד תקף את הפומרנים והם ניסו לברוח, אך הם היו כה קרובים לדנים כך שלא עלה בידם לתמרן את הספינות. האנשים נתקפו בפאניקה וקפצו מספינה לספינה, עד ששמונה מהם טבעו. הדנים קפצו על הספינות של הפומרנים כדי לבזוז אותם כאשר אבסלון צעק להם להניח לשלל ולרדוף אחר הספינות הנמלטות. רק שבעה נענו לקריאתו והוא הכריע את כל הצי הפומרני ולכד 35 ספינות אויב. לאחר תבוסתו של בוגיסלב, ויתר הקיסר על דרישתו בינתיים לשלוט על דנמרק.
קנוט הורה על שתי פלישות לפומרניה וב-1185 הוא כפה על בוגיסלב להכיר בו כאדונו. מאותה עת והלאה ועד שנת 1972 נשאו כל מלכי דנמרק את התואר "מלך הונדים", כחלק מהרשימה של הטריטוריות שעליהם הם שלטו. מקורות מהתקופה מתארים את קנוט כאדם רציני ובעל אמונה דתית עמוקה. הוא בעצמו פיקד על מסע צלב כנגד האסטונים ב-1197.
אחיו הצעיר של קנוט, ולדמר, דוכס דרום יוטלנד, היה רק בן 12 כאשר אביו מת והבישוף ולדמר משלזוויג התמנה להיות עוצר עד שוולדמר יגיע לגיל בו הוא יוכל למשול באופן עצמאי. הבישוף ולדמר היה שאפתן והחל לכנס את תמיכתם של אצילים גרמנים כדי שיתמכו בו במאבקו נגד קנוט. כשהוא מסווה את האינטרסים של עצמו מאחורי האינטרסים של ולדמר הצעיר, זמם הבישוף ולדמר יחד עם אדולף השלישי, רוזן הולשטיין, להדיח את קנוט ולהמליך את עצמו כמלך. כאשר נבחר ולדמר להיות הארכיבישוף של לונד, הוא דיבר באופן חופשי על תוכניותיו. הדוכס ולדמר הצעיר ביקש להיפגש אתו. כאשר הגיע הבישוף רב העוצמה, הורה ולדמר הצעיר לאנשיו לעצור אותו ולשלוח אותו כבול בשרשראות למגדל סובורג שבצפון זילנד למשך 13 השנים הבאות. ב-1199 ניסה הרוזן אדולף לגייס אופוזיציה נגד ולדמר בדרום דנמרק, והדוכס הצעיר תקף את המצודה החדשה של אדולף ברנדסבורג. הוא הביס את צבאו של אדולף בקרב סטלאו ב-1201 ולכד את הרוזן שבילה את שלוש השנים הבאות במגדל סובורג יחד עם הארכיבישוף. כדי לקנות את חירותו, היה על הרוזן למסור את כל אדמותיו מצפון לנהר האלבה לוולדמר ב-1203.
בעת מותו, מלך קנוט על כל השטח מנהר האלבה ועד לחוג הארקטי ומזרחה עד לאסטוניה ושוודיה. דנמרק כמעט והגיעה לממדיה הגדולים ביותר. ואז, ללא התראה מוקדמת, מת ידידו ויועצו של קנוט, הבישוף אבסלון. הוא היה אחת הדמויות החשובות בהיסטוריה של דנמרק. אבסלון נקבר ליד אביו בכנסיית סורו. שנה בלבד לאחר מכן, בגיל 40, מת גם קנוט השישי באופן פתאומי.
רפאל יום טוב ליפמן היילפרין (ביאליסטוק)
רפאל יום טוב הלפרין (ביאליסטוק)
צבי הירש ולק
גוסטאבו ביוסקה
מהרן ראדי
ברסט (מחוז)
מחוז ברסט (בבלארוסית: Брэсцкая вобласць, ברוסית: Брестская область, בפולנית: Obwód brzeski) הוא אחד מששת מחוזות בלארוס, שוכן בדרום-מערב המדינה, ובירתו העיר ברסט. המחוז משתרע על פני שטח של 32,787 קמ"ר, שהם 15.7% משטח בלארוס.
המחוז הוקם בשנת 1939 לאחר פלישת ברית המועצות לפולין וסיפוח הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הבלארוסית. המחוז גובל במחוזות גרודנו ומינסק בצפונו, במחוז הומל במזרחו, בדרומו במחוז רובנו ובמחוז ווהלין שבאוקראינה, ובמערבו בפרובינציות הפולניות לובלין ופודלסיה.
הפארק הלאומי ביילבייז'סקאיה פושצ'ה (Biełaviežskaja Pušča) שהוא חלק מאתר המורשת העולמית ביאלובייסקה, שוכן בצפון-מערב המחוז ומשתרע על פני 2.7% משטחו. שטח הפארק הוא יער ראשוני, השריד היחיד ליער שהשתרע בעבר על פני המישור האירופי הגדול. בפארק מתגוררת אוכלוסייה גדולה של ביזון אירופי, ושבעה עשר מינים אנדמיים נוספים.
ערים ועיירות במחוז.
המחוז כולל 16 ראיונים, 225 מועצות כפריות (סלסובייט), 20 ערים, 5 רשויות מקומיות 9 יישובים עירוניים ו-2,178 כפרים.
מחוז ברסט
ממשלת ברנטין הראשונה
ממשלת ברנטין הראשונה (בשוודית: Regeringen Branting I) הייתה ממשלת שוודיה בין ה-10 במרץ 1920 ל-27 באוקטובר 1920.
זו הייתה הממשלה הראשונה בראשות מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית של שוודיה (SAP), והייתה ממשלת מיעוט.
חשיבות היסטורית.
ממשלת ברנטין הראשונה היא בעלת חשיבות היסטורית יוצאת דופן בשוודיה בעיקר בהיבט הסמלי. חשיבותה הרבה נובעת מן העובדה שעד 1917 הפוליטיקה השוודית הייתה דומה למונרכיה כאשר המלך מינה את הממשלה, וההצבעה בבחירות שהחלו כ-30 שנים קודם לכן, לא הייתה פתוחה לכלל האוכלוסייה. בתקופת הרפורמה (1919-1921) התאפשרה לראשונה הצבעה לנשים באופן כללי, ולגברים בני 35 ומטה, אף שאחוז ההצבעה שלהם היה מינורי, אך השליטה "דה-פאקטו" עדיין הייתה בידי המלך.
במסגרת זו מפורסמת במיוחד "תוכנית שלושת השלבים", שבה על אף שרוב הבוחרים הצביעו לסוציאל-דמוקרטים ולליברלים, מונה שוורץ "הלאומי" לראשות הממשלה ונאלץ להתפטר לאחר מספר חודשים, וממשלתו הראשונה של אידן מונתה במקומו. באופן כללי נחשבת ממשלה זו כממשלה הראשונה של הדמוקרטיה השוודית באופן שנבחר על ידי העם ולא על ידי המלך, והיא עומדת בראשית תקופת הפרלמנטיזם ואפשרות ההצבעה-הכללית. יחד עם זאת, ממשלתו של ברנטין הייתה לממשלה הראשונה במונרכיה שהונהגה על ידי ראש-ממשלה ממעמד הפועלים, מעמד שונה ממעמד האצולה ששלט עד אז ובראשו עמד המלך. הממשלה עמדה במרכז הרפורמה של 1919-21, הערכית-סמלית, של ממשלה המונהגת על ידי פוליטיקאים שמגיעים מחוץ לאליטה הישנה של המלך ומקורביו ונבחרת מתוך פרלמנט שנבחר עם שיעור הצבעת נשים וגברים צעירים גבוה באופן ניכר מבעבר.
אינטרטור
אינטרטור (מוכר גם בצורות: "אינטרטר", "אינטרוטר", "אינטרכטור" או "אינטרטה") הוא שם משפחה יהודי הנפוץ בקרב יהודים אשכנזים, ולעיתים גם בקרב יהודים ספרדים. משמעותו אינה ברורה, יש המציעים כי פירושו היא "Intrata" – "אדם שנכנס" בלטינית ואיטלקית, או "הכנסה". בפולנית המשמעות של שם המשפחה הזה מתייחסת להכנסות ורווחים, ייתכן שיהודים שעסקו כשומרי ספרים או ממונים על מיסים שנגבו מאיכרים בפולין הם אלו שזכו לשם זה. בשפות ספרדית (Intrada), איטלקית (Entrata) וגרמנית (Intrade) המילים המצוינות כאן משמעותם: "פתיח/פרולוג" בהקשר לקונצרטים מוזיקליים שהתקיימו במאה ה-16 ברחבי אירופה וייתכן שגם הם קשורים למשמעות שם המשפחה הזה. ייתכן ששם זה מקביל בשימושו היהודי לגבאי.
היו כאלה שניסו דווקא לקשר את שם המשפחה הזה עם מקומות שונים כמו אינטרה במחוז פיימונטה שבצפון איטליה, אנטרדס ליד בג'ה שבדרום פורטוגל או עם ניטרה שבדרום-מערב סלובקיה.
גרודנו (מחוז)
מחוז גרודנו (בבלארוסית: Гродзенская вобласць, ברוסית: Гродненская область, בפולנית: Obwód grodzieński) הוא אחד מששת מחוזות בלארוס, שוכן במערב המדינה ובירתו העיר גרודנו. המחוז משתרע על פני שטח של 25,127 קמ"ר, שהם 12% משטח בלארוס. בשנת 2012 התגוררו במחוז 1,064,000 תושבים.
המחוז גובל בצפונו בליטא ובמחוז ויטבסק, במזרחו במחוז מינסק בדרומו במחוז ברסט ובמערבו בפולין.
במחוז נמצאים שניים מתוך ארבעת אתרי המורשת העולמית שבבלארוס; טירת מיר וחלק מיער ביאלובייסקה.
שטח המחוז הועבר לשליטת האימפריה הרוסית בעקבות חלוקת פולין בסוף המאה ה-18. לאחר מלחמת העולם הראשונה הוא היה חלק מפולין ובעקבות הסכם ריבנטרופ–מולוטוב סופח לברית המועצות.
ערים ועיירות במחוז.
המחוז מחולק ל-17 ראיון-ים, 194 מועצות כפריות (סלסובייט), 12 ערים, שש רשויות מקומיות ו-21 יישובים עירוניים.
מחוז הורדנה
קרימסון פיק
הלשאני
הלשאני (בבלארוסית: Гальшáны; בפולנית: Holszany; ביידיש: אָלשאַן) הוא כפר במחוז גרודנו שבבלארוס, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב.
תחת שלטון האיחוד הפולני-ליטאי היה הלשאני כפר בבעלות משפחות אצולה, ובראשית המאה ה-17 נבנתה בו טירה.
בחלוקת פולין השלישית בשנת 1795 נכלל הכפר בשטחי האימפריה הרוסית, ולאחר מלחמת העולם הראשונה נכלל במחוז וילנה שבשטח הרפובליקה הפולנית השנייה.
יהודי הלשאני.
יהודים החלו להתיישב בהלשאני בראשית המאה ה-18, ובתחילת המאה ה-20 נמנו ביישוב כ-1,000 יהודים, כמחצית מתושביו. בין מלחמות העולם פעלו ביישוב בית ספר עברי ותלמודי תורה, והתקיימה בו פעילות ציונית. עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939, הגיעו אליו פליטים יהודים ממערב פולין.