בשנת 1972 שכל אולשן את בנו יורם-אברהם, שנפטר בגיל 32.
היינץ הוליגר
היינץ הוליגר (בגרמנית: Heinz Holliger; נולד ב-21 במאי 1939) הוא מנצח, אבובן ומלחין שווייצרי.
הוליגר נולד בלנגנטל שבשווייץ, ולמד מוזיקה בקונסרבטוריונים של ברן ובזל. כמו כן למד קומפוזיציה אצל פייר בולז. הוא זכה בפרס ראשון בתחרות בינלאומית בז'נבה בשנת 1959.
היינץ הוליגר נעשה לאחד האבובנים הנודעים והמצליחים בעולם, ויצירות רבות נכתבו למענו. הוא החל ללמד בבית הספר הגבוה למוזיקה בפרייבורג, גרמניה, בשנת 1966.
הוליגר חיבר יצירות רבות לאמצעים שונים, כמה מיצירותיו הוקלטו בחברת ECM וניתן להשיגן.
אידאוגרמה
אידאוגרמה היא סמל או סימן שמבטא מושג שלם. אידאוגרמה ולוגוגרמה הן מונחים קרובים, אולם בעוד שלוגוגרמה משמשת בדרך-כלל לציון מילה בשפה או רכיב מורפולוגי, אידאוגרמה אינה קשורה בהכרח לשפה טבעית, ויכולה לייצג מושג שאינו קיים בשפה, או שמבוטא בשפה המדוברת באמצעות יותר ממילה אחת.
אידאוגרמות נפוצות הן תמרורים ושלטי הכוונה או אזהרה. למשל, בשיטת התמרור הבינלאומית, האזהרה: "בכביש זה קיימת סכנת החלקה בעונת החורף" מיוצגת כאידאוגרמה - תמרור משולש, ששוליו אדומים, ובתוכו ציור סכמטי של מכונית מעל קווים גליים. יתרונן של האידאוגמות במקרה כזה הוא היותן תמציתיות, וברורות לדוברי שפות שונות. חסרונן בכך שהן דורשות לימוד מיוחד. כמו כן, הוספת אידאוגרמה, כלומר תמרור, למערכת התמרורים, דורשת הסכמה בינלאומית. קשה ליצור סימן חדש מצירוף או שינוי אידאוגרמות קיימות, בלי להסתכן בכך שלא יהיו נהירות לאדם זר.
מערכת התמרורים הבינלאומית בנויה על פי תחביר בסיסי שמקל על הוספת סימנים חדשים בשעת הצורך, אולם גם כך הוספת תמרור חדש מחייבת הסכמה בינלאומית והפצת השרטוט החדש מראש לצורך לימוד. כללי התחביר כוללים חוקים כגון: שלט אזהרה מסומן תמיד במשולש לבן בעל שוליים אדומים (או בארצות אמריקה הצפונית והדרומית: ריבוע צהוב נטוי), הוראה מסומנת תמיד בעיגול לבן בעל שוליים אדומים, היתר מיוחד מסומן בדרך-כלל בעיגול כחול ועוד. על-פי החוקים האלה, צללית של גמל על גבי משולש לבן בעל שוליים אדומים פירושה: "זהירות גמלים עוברים בדרך", אולם אפשר בעיקרון לפרש אותה גם בדרכים אחרות, כיוון שהתחביר אינו די עשיר כדי לצמצם את מגוון המשמעויות האפשריות, והעשרתו תהפוך אותו למסובך מדי ללימוד, ולפיכך פחות אפקטיבי כשיטת תקשורת בינלאומית.
דוגמה לבעייתיות של פירוש אידאוגרמה במערכת התמרורים היא התמרור "זהירות, ילדים חוצים את הכביש". התמרור הראה משולש לבן עם שוליים אדומים ועליו צללית של ילד וילדה שנראו כאילו הם רצים. ילדים פירשו את התמרור כאילו משמעותו "יש לחצות את הכביש בריצה". לפיכך הוחלט לשנות את התמרור, כך שתופיע עליו צללית של אדם מבוגר אוחז בידו של ילד. גם כך היה צורך להסביר את השינוי, משום שגם הסימון החדש עלול להתפרש בכמה אופנים.
כתב אידאוגרפי (כתב חלקי).
בהיסטוריה של הכתב, סמלים שימשו בתחילה כאידאוגרפיה (למשל ציור ראש שור כסימן לרשימת מלאי של בקר) התפתחו ללוגוגרמה (ציור שור מסמל את המילה שור) ומשם לכתב פונטי (סמל השור משמש כחלק ממילה למשל האות ש שהיא תחילת של שור).
מערכת אידאוגרמות נפוצה אחרת היא שיטת סימול היסודות הכימיים. אמנם, הסמלים במקרה זה מבוססים על אותיות האלפבית הלטיני ועל שמות היסודות בלטינית, אולם כיום נעשה בהם שימוש כאידאוגרמות לכל דבר. כשמשלבים את סמלי היסודות הכימיים בנוסחה המתארת חומר כלשהו או תגובה כימית, משתמשים בסמלים נוספים המתארים את הקשרים בין היסודות, וכן בתחביר בסיסי.
אפשר להתייחס למערכת הרישום הלוגית או המתמטית כמערכת של אידאוגרמות, כיוון שמדובר במערכת של סמלים שאינה תלויה בשפה מדוברת כלשהי. עם זאת, כיוון שמערכת רישום זו כוללת גם תחביר נוקשה, ייתכן שעדיף לראות בה מערכת של לוגוגרמות.
אל פאראיסו (מחוז)
וויי
נטלי קול
סטפני נטלי מריה קול, הידועה יותר בשמה המקצועי נטלי קול (באנגלית: Natalie Maria Cole; 6 בפברואר 1950 - 31 בדצמבר 2015) הייתה זמרת ופזמונאית אמריקאית זוכת פרס גראמי.
ביוגרפיה.
כבתו של הזמר המפורסם, נט קינג קול, נחשפה קול מגיל צעיר למיטב היצירות מסוג ג'אז, מוזיקת נשמה ובלוז והחלה להופיע בגיל 11. האלבום הראשון שלה, "Inseparable" ("בלתי נפרד"), אשר הושק ב־1975 זכה לשבחים. הסינגל שלה, "(This Will Be (An Everlasting Love" ("זו תהיה אהבה נצחית") זיכה אותה בגראמי על הופעה ווקלית של R&amp;B על ידי זמרת, תואר שהיה לאריתה פרנקלין מונופול עליו עד אז. היא אף קיבלה את תואר "האמנית החדשה הטובה ביותר" בטקס גראמי ב־1975. היא למדה בבית ספר בשם "Northfield Mount Hermon" שבמסצ'וסטס.
להיטים נוספים שלה הופיעו ב־1980, הכולל את להיט הפופ הגדול ביותר שלה: "I've Got Love On My Mind" ("האהבה מעסיקה אותי") (1977), וגם את "(Sophisticated Lady (She's A Different Lady" ("גברת מתוחכמת") (1976), "Our Love" ("אהבתנו") (1978) ו־"Someone That I Used To Love" ("מישהו שאהבתי פעם") (1980). "האהבה מעסיקה אותי" ו"אהבתנו" שניהם קיבלו את התואר "סינגל זהב". אך הקריירה של נטלי קול נפגעה שתחילת שנות השמונים בשל בעיית סמים קשה. בשנת 1985, נטלי הייתה כבר נקייה, שלווה ועם קול משובח והייתה מוכנה להתחיל בקמבק שלה ברצינות עם האלבום "Dangerous" ("מסוכנת").
בשנת 1987, היא השיקה את האלבום שלה "Everlasting" ("נצחי") אשר נמכר ביותר מ־2 מיליון עותקים בארצות הברית וזיכה את קול בפרס "Soul Train" בתור "זמרת הסינגל של השנה" עבור בלדת ה־R&amp;B מספר 1 שלה "I Live for Your Love" ("אני חיה לאהבתך"). זה היה האלבום אשר שם את נטלי קול חזרה באור הזרקורים והניב שלושה להיטי סינגלים ראשיים: "Jump Start" ("האצה"), 'אני חיה לאהבתך' ושחזור מוצלח של השיר "Pink Cadillac" ("קדילאק ורוד") של ברוס ספרינגסטין. האלבום אף כלל טעימה מחומר עתידי בקריירה שלה ואף שחזור של אחד מהלהיטים הגדולים ביותר של אביה, "When I Fall In Love" ("כשאתאהב"). בשנת 1989, היא השיקה אלבום הראוי לשמו הקרוי "Good To Be Back" ("טוב לשוב") אשר הביא לה להיט מוחץ חדש בשם "Miss You Like Crazy" ("מתגעגעת אליך כמשוגעת").
היה זה האלבום "Unforgettable... with Love" ("בלתי־נשכח... עם אהבה") אשר הושק בשנת 1991, המכיל ארגון משלה של הלהיטים הגדולים ביותר של אביה, אשר הביא לה את הצלחתה המרבית. באופן אירוני, כשנטלי החלה את הקריירה שלה, היא הייתה נחושה לא לנצל את שם אביה וביקשה לעצב לעצמה זהות משל עצמה על ידי השתלבות בשוק מוזיקת הנשמה באופן רציני. במשך שנים רבות, היא חזתה שהקלטה של השירים האחרונים של אביה יהיה לה קשה מידי ברמה האישית. אך האלבום "בלתי־נשכח... עם אהבה" השתלם בהחלט. נמכרו מעל 5 מיליון עותקים של האלבום בארצות הברית בלבד והאלבום זיכה את קול במספר פרסי גראמי, מביניהם "אלבום השנה", "תקליט השנה" ו"ההופעה הטובה ביותר של פופ מסורתי ווקלי". האלבום הכיל דואט, בו שרה קול את שיר הנושא, Unforgettable, עם קולו של אביה המנוח, אשר נוצר על ידי חיתוך קטעי שירתו ושילובם בשירתה. בתור סינגל, הוא הגיע למקום ה־14 במצעד 100 הלהיטים של המגזין בילבורד והפך ללהיט זהב. הצד השלילי היחיד באלבום הוא שהוא מתח עוד יותר את יחסיה הסוערים של נטלי עם אמה, מריה, אשר אמרה בראיונות באותה תקופה שאינה מסוגלת להקשיב לאלבום של בתה או להגיע לקונצרטים שלה מפני שהיא הרגישה שהמוזיקה שייכת לבעלה המנוח.
נטלי, מאז, השיקה מספר אלבומים של שירי פופ סטנדרטיים. האלבום שלה "Snowfall On The Sahara" ("שלג במדבר סהרה") אשר יצא בשנת 1999 היווה חזרה למוזיקת הנשמה אשר אפיינה את הלהיטים שלה בשנות השמונים המאוחרות. אך האלבום "Ask A Woman Who Knows" ("שאל אישה שיודעת") (2002) אשר זכה לביקורות משבחות היווה דווקא פנייה לסגנון הג'אז וכיסה שירים אשר זכו לפרסום על ידי דיינה וושינגטון, נינה סימון ושרה ווהן.
בשנת 2000, קול פרסמה אוטוביוגרפיה בשם "Angel on my Shoulder" ("מלאך על כתפיי") שתארה את מאבקה בסמים במשך רוב חייה. בספר, קול הודתה על שימוש ב־LSD, הרואין וקוקאין. קול הודתה על התנסות בסמים בזמן למידתה באוניברסיטת מסצ'וסטס ונעצרה בטורונטו, קנדה על החזקת הרואין בשנת 1975. קול המשיכה לאבד שליטה על חייה כשזה בא לידי ביטוי בתקרית בה בנה הצעיר רוברט כמעט וטבע בבריכה המשפחתית בזמן שהיא ובעלה הראשון לקחו סמים. חוסר שליטה זה הסתיים כשנכנסה קול לשיקום בשנת 1983.
האוטוביוגרפיה של קול הפכה לסרט טלוויזיה בשם "סיפורה של נטלי קול" ("The Natalie Cole Story") ששודר ב־10 בדצמבר 2000 ברשת NBC.
נטלי התחתנה שלוש פעמים ויש לה בן בשם רוברט ינסי (Robert Yancy) (בנו של מארווין ינסי) אשר נולד בשנת 1977. לאחר מכן היא התחתנה עם המתופף אנדרה פישר אשר הפיק איתה את השיר 'בלתי־נשכח... עם אהבה'.
קול נפטרה ב-31 בדצמבר 2015 לאחר שבשנותיה האחרונות סבלה ממספר בעיות בריאותיות.
ארץ-ישראל
חדר השינה של לינקולן
חדר השינה של לינקולן (באנגלית: The Lincoln Bedroom) הוא חדר שינה הממוקם בקומה השנייה של הבית הלבן, משכן נשיא ארצות הברית. זהו חלק מסוויטת חדרי אירוח הכוללת חדר שינה, סלון (חדר ישיבה) וחדר רחצה קרויים על שם אברהם לינקולן שהשתמש בחדרים אלה כמשרדו. החדר משמש חדר אירוח לאורחים שהנשיא רוצה ביקרם (בכך שהוא מאפשר להם לישון בבית הלבן).