לקראת סוף שנת 1990 חודשה פעילותו של קו החשמלית T5 הנמתח לאורכה של מסילה בת 1,640 מטר בשדרות איסטיקלל, ומוביל מכיכר טקסים אל טפבשה (Tepebaşı). מאז חניכתה של הרכבת התחתית של איסטנבול בשנת 2000 ופוניקולר קבאטש-טקסים בשנת 2006 מקשרת החשמלית בין תחנת טקסים של קווים אלה לתחנה העליונה של הפוניקולר ההיסטורי הידוע כטונל. עם זאת החשמלית מובילה כ-6,000 איש ביום בלבד וחלקם הגדול תיירים. החשמלית מופעלת על ידי חברת "החשמליות והטונל של איסטנבול" (İstanbul Elektrik Tramvay ve Tünel, İETT).
הצלחתו של קו שדרות איסטיקלל הביאה להפעלתו המחודשת של קו קדקיי-מודה (Kadıköy-Moda) בחלקה האסייתי של העיר ב-1 בנובמבר 2003. קו זה המסומן כ-T3 נוסע במעגל לאורך 2.6 קילומטר ועוצר בעשר תחנות. הוא מוביל כ-2,000 נוסעים ביום, ו-4 החשמליות שנמצאות בשירות, יוצאות מידי עשר דקות לערך להקפה הנמשכת כ-21 דקות. חשמלית זו מופעלת על ידי חברת "תחבורת איסטנבול בע"מ" (İstanbul ulaşım a.ş.) והיא עוצרת גם ברציף אוטובוסי הים של קדקיי.
רוברטו סולדדו
רוברטו סולדדו ריו (בספרדית: Roberto Soldado Rillo; נולד ב-27 במאי 1985) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת החלוץ בלבאנטה.
קריירה.
סולדדו נולד וגדל בולנסיה שבספרד. כאשר מלאו לסלודאדו 14 שנים, הוא ומשפחתו עברו למדריד עקב הצטרפותו לקבוצת הילדים של ריאל מדריד.
סולדדו עבר את כל קבוצות הנוער של ריאל מדריד בין השנים 2002 עד 2006. ב-2005 זומן סולדדו לקבוצה הבוגרת (עקב פציעותיו החוזרות של רונאלדו), אך מצבו התחיל להתנדנד כאשר תקופות מסוימות הוא שיחק בשביל קבוצת המילואים, ריאל מדריד קסטיליה, ותקופה מסוימת שיחק במדי הבוגרת, על אף שהצליח סולדדו לכבש שערים חשובים אשר עזרו לריאל מדריד.
בעונת הושאל סולדדו לקבוצת הכדורגל הספרדית אוסאסונה והפגין את כישוריו עם 11 שערים.
בעונת חזר סולדדו מאוסאסונה וחתם חוזה עם ריאל מדריד. לאחר סוף העונה, בה לא קיבל דקות משחק רבות, עבר סולדאדו לחטאפה.
בעונת , לאחר עונה מדהימה בחטאפה עם 16 כיבושים ב-26 משחקים סך הכל, עבר סולדדו לקבוצה ולנסיה, עיר הולדתו, אותה הוביל עד המקום השלישי בליגה וסיים בה כמלך השערים עם 18 כיבושים ב-34 משחקים בהם נטל חלק. בתאריך 27 באוגוסט 2011 לאחר השביתה שנערכה מחזור אחד כשהתחילו במחזור השני של הליגה הספרדית נגד ראסינג סנטאנדר הבקיע סולדדו ארבעה שערים כששלושה שערים לרשת הנכונה ואחד עצמי בניצחון 3–4 לולנסיה.
ב-5 באוגוסט 2013 נמכר סולדדו מולנסיה לטוטנהאם הוטספר האנגלית, ששילמה תמורת 26 מיליון לירות שטרלינג.
ב-14 באוגוסט 2015 חתם לשלוש שנים בוויאריאל עבור 10 מיליון יורו.
ב-11 באוגוסט 2017 חתם בפנרבחצ'ה הטורקית עבור 5 מיליון אירו.
ב-15 ביולי 2019, לאחר תום חוזהו בפנרבחצ'ה, לא האריך את חוזהו, הפך לשחקן חופשי וחתם לעונה אחת עם אופציה לעונה נוספת בגרנדה, שעלתה ללה ליגה בתום עונת 2018/2019.
קפלה (משחק)
קפלה הוא משחק בנייה מכפיסי עץ בגודל וצורה אחידים המותאם לילדים ומבוגרים.
מקור השם.
"קפלה" (kapla) הנה מילה בהולנדית שפירושה כפיסי קסם.
תכונות הקפלה.
חלקי הקפלה מיוצרים מליבו של עץ האורן הצרפתי הגדל ביערות מתחדשים באזור בורדו שבצרפת.
הכפיסים עוברים הליך ייבוש מיוחד, אין בהם "עיניים וכיסי אוויר" (תכונה ייחודית לעץ האורן הצרפתי) ונחתכים בלייזר ביחס מתמטי של 1/3 ו- 1/5 כך שכל חלק זהה לחברו באופן מוחלט, כשאורכו המדויק הוא 117.4 מ"מ, רוחבו 23.48 מ"מ, ועוביו 7.8267 מ"מ.
תכונות אלה הקיימות בכפיסי הקפלה, מאפשרות בניית מודלים פשוטים ומורכבים המבוססים על עקרונות איזון ושיווי משקל.
כפיסי הקפלה עמידים מכל מזג אוויר ובמים.
קיימות כיום חברות שונות המייצרות את המשחק גם מחומרים אחרים, אך הטוב ביותר לצורך שיווי משקל מדויק נשאר עץ האורן הצרפתי.
היסטוריה.
משחק הקפלה נולד במוחו של מהנדס הולנדי ששמו טום ון דר ברוגן בשנות ה-80, שבכלל חיפש דרך לבנות את טירת חלומותיו. יישומי המחשב של אז היו עדיין בחיתוליהם, וון דר ברוגן מצא דרך מקורית כיצד לבנות דגמים מורכבים תוך יכולת לערוך בהם שינויים תכופים ויומיומיים. את הטירה הוא בנה מכפיסי עץ זהים לחלוטין, כדי לתרום ליציבות המבנה ונעזר לשם כך בחיתוך בלייזר. חבריו האדריכלים התלהבו מדרכו החדשה לבניית הדגמים, ומשם ועד ליצירת משחק בניה פופולרי, הייתה הדרך קצרה ומהירה.
משחק הקפלה נמכר בדרך כלל בישראל בקופסאות של 200 עד 250 כפיסים.
המשחק מתאים לילדים ולמבוגרים כאחד, ומאפשר דמיון מופשט בבניית מודלים. ברוב המקרים המשחק לא מגיע עם הוראות הרכבה כמו לגו או פליימוביל וכדומה, אלא עם תמונות של יצירות, ולכן כל משחק לפי דמיונו בונה מודלים שונים.
יהודי ערבי
מועדון תרבות הדיון - דיבייטינג של האוניברסיטה העברית
מועדון הדיבייטינג של האוניברסיטה העברית הוא ארגון סטודנטים באוניברסיטה העברית בירושלים, הפועל בתחומי תרבות הדיון והדיבייט התחרותי. בפן התחרותי, המועדון הוא בין המובילים בישראל (במסגרת התחרויות של ליגת הדיבייט הישראלית), וחבריו אף מעפילים באופן קבוע לשלבים המתקדמים של ו (ראה: הישגים תחרותיים בולטים).
היסטוריה.
המועדון נוסד בשנת 1984 ביוזמת פרופסור אדי קאופמן, שכיהן באותה עת כמנהל מכון טרומן לקידום השלום, במטרה לקדם את תרבות הדיון בישראל. הרעיון עלה לאחר רצח אמיל גרינצווייג, שקאופמן ביקש לייצור מסגרת בה אנשים מכל קצווי הקשת הפוליטית יוכלו להיפגש ולדון בנושאים שנויים במחלוקת, בוויכוח סובלני בצורת דיבייט. בוויכוח הראשון השתתפו יוסי ברנע מהצד הימני של המפה הפוליטית ונעם קמינר מהצד השמאלי. נושא הדיון היה "משא ומתן עם אש"ף - כן או לא".
בשנים הראשונות לפעילותו היה מועדון הדיבייטינג היחיד שפעל בקביעות בישראל. עם התפתחות התחום בישראל, החל להשתתף במסגרת התחרויות של ליגת הדיבייט הישראלית ובאליפות העולם בדיבייטינג לאוניברסיטאות.
פעילות.
המועדון מנהל פגישה שבועית קבועה לאורך תקופת הלימודים האקדמית, וכן פגישות ארעיות נוספות בתקופת הלימודים ומחוץ לה. ככלל, הפגישות מתמקדות בביצוע ובלימוד של דיבייט פרלמנטרי בריטי. בנוסף מארגן המועדון אירועים לציבור האוניברסיטה העברית בתחום תרבות הדיון, כגון הרצאות של אנשי רוח ואנשי ציבור, דיונים ציבוריים, ודיונים מונחים בין המועמדים לבחירות לאגודת הסטודנטים באוניברסיטה.
משלחות של המועדון מתמודדות באופן קבוע באליפות העולם בדיבייטינג לאוניברסיטאות, באליפות אירופה בדיבייטינג לאוניברסיטאות, ובכל תחרויות הדיבייט האוניברסיטאיות בישראל. המועדון הוא אחד ממייסדי מועצת הדיבייט הארצית, והוא מארח תחרות ארצית בכל שנה.
חברי המועדון ובוגריו עוסקים בהוראת רטוריקה ודיבייט בבתי ספר ובמוסדות להשכלה גבוהה.
ארגון.
המועדון פועל באוניברסיטה כתא סטודנטים, ונמצא בחסות דיקנאט הסטודנטים של האוניברסיטה. התנהלותו הפנימית מתבצעת באופן דמוקרטי, כאשר חברי המועדון הקבועים בוחרים יושב ראש וחברי הנהלה לתקופה של שנה. בחירות אלו, שהן ישירות וחשאיות, מתקיימות לקראת סוף השנה האקדמית.
הישגים תחרותיים בולטים.
אליפות ישראל בדיבייט לאוניברסיטאות:
ארנסט תאודור אמדאוס הופמן
פרנקלין אדמונדו רייקארד
הופמן
הופמן הוא שם משפחה ממקור גרמני שמשמעותו איש חצר.
משה הדר
אדי
אדי (בשפות אירופיות: Eddie או Eddy), הוא שם גברי פרטי או שם משפחה, הנפוץ בקרב דוברי אנגלית, לרוב כקיצור של שמות אנגליים ממקור עתיק. בין השמות: (Edward, במקור: Ēadweard) ובגלגולו הרומאני – אדוארדו (Eduardo), (Edmund, במקור: Ēadmund), (Edwin, במקור: Ēadwine), (Edgar, במקור: Ēadgār), ושמות נוספים המתחילים ב"אד". משמעות המילה "אד" (Ēad) באנגלית עתיקה היא שפע, עושר או אושר.
את&quot;א הופמן
בית אוסישקין (תל אביב)
בית אוסישקין הוא בניין בקרן הרחובות הירקון (מספר 52) ואלנבי בתל אביב הצופה על מגדל האופרה, כיכר הכנסת וחוף תל אביב. מנחם אוסישקין ומשפחתו התגוררו בבניין שנקרא על שמו.
הקמה.
בית אוסישקין נבנה בשנת 1922 ותוכנן על ידי אלכסנדר לוי במסגרת חברת "קדם - חברת בניין בע"מ" שהקים לוי ביפו אשר יזמה מיזמי בנייה ותשתיות בארץ. הבניין הוא דוגמה בולטת לסגנון האקלקטי שאפיין את הבנייה בתל אביב בעשור השני והשלישי של המאה ה-20. הוא מתאפיין בקשתות מחודדות המזכירות את הבנייה הערבית, כרכובים קלאסיים ואלמנטים קישוטיים נוספים, בדומה לבית הפגודה אשר תכנן לוי שנתיים מאוחר יותר.
אוסישקין, שנבחר ליו"ר הקרן הקיימת לישראל ב-1923, פנה לאלכסנדר לוי שנית וביקש שיתכנן גם את ביתו בשכונת רחביה בירושלים. לוי נענה לבקשתו וב-1925 הגיש תוכניות מפורטות אך מימושן השתהה בשל קשיים כלכליים. לבסוף נבנה הבניין רק ב-1931 בתכנונו של ריכרד קאופמן ולשם העתיק אוסישקין את משכנו.
בשנות ה-30 הוסיף האדריכל יוסף מינור קומה שלישית למבנה. עם פטירתו ב-1941 הוריש אוסישקין את המבנה למשפחתו, והוא נותר בחזקתה עד לשנת 1992.
מבנה לשימור.
כמו בניינים רבים מתקופתו ואף יותר בשל הקרבה השוחקת לאוויר הים, בראשית שנות ה-90 הבית, עמד מתפורר ומוזנח. בשנת 1992 הוא נמכר על ידי דוד אוסישקין, נכדו של מנחם אוסישקין לקבוצת אנשי עסקים ישראלים שהתכוונה לבנות במקומו מגדל מגורים בן 23 קומות. יחד עם זאת, הכרזת המבנה כמבנה לשימור וההגבלות שהוטלו על מבנים באזור מנעו זאת מהם ולבסוף השקיעה הקבוצה כ-4 מיליון דולר בשיפוצו, שימורו והרחבתו של המבנה.