פורע חוק שאינו מוכר כיום, אך היה ידוע לשמצה בזמנו, היה מריון הדג'פת', שודד רכבת שנהג לחבוש כובע באולר. למרות הופעתו המגונדרת, "היה רוצח קטלני ואחד השולפים המהירים ביותר במערב הפרוע". על פי ויליאם פינקרטון, שלשכת הבילוש הלאומית שלו ביקשה ללכוד את הדג'פת' ואת כנופייתו במשך שנים, הדג'פת' ירה למוות בפורע חוק אחר, שהספיק לשלוף את אקדחו בטרם הדג'פת' שלף את אקדחו. טום הורן, מתנקש ידוע לשמצה, נטל חלק בדו-קרב עם סגן משנה מהצבא המקסיקני, בשל מחלוקת עם זונה כשהיה בן עשרים ושש. האקדוחנים ג'ים לוי וטום קרברי הפכו לידועים לשמצה בגין השתתפותם בלפחות שני דו-קרב יריות במהלך חייהם.
מוניטין.
רוב אנשי המערב הפרוע שכונו "אקדוחנים" מעולם לא הרגו כל כך הרבה אנשים כפי שיוחס להם, אם בכלל. לעיתים קרובות, הם כונו כך בשל אירוע אחד בלבד, ובשל כך התפתחו שמועות אודותיהם, שהיו כביכול מעורבים באירועים רבים יותר, מכפי שהיו בפועל. לעיתים קרובות, המוניטין שימש לצורך "קידום עצמי" כמו כל דבר אחר; כך, למשל, היה במקרה של בט מאסטרסון. ואייט ארפ, יחד עם אחיו מורגן ווירג'יל, ודוק הולידיי, הרגו שלושה פורעי חוק בקרב האקדחים באו. קיי. קוראל, בטומבסטון, אריזונה. נאמר כי היה מעורב ביותר ממאה קרבות ירי במהלך חייו. עם זאת, פרופ' ביל אוניל מייחס לו רק 5 קרבות ירי, במסגרת ספרו "Encyclopedia of Western Gunfighters". ארפ הביע את חוסר שביעות רצונו על המוניטין שצבר במהלך חייו. הוא כתב על כך במכתב לג'ון הייז המונד ב-21 במאי 1925, כי היותו ידוע לשמצה הפך לסיפור חייו.
לאחר שאחיו וירג'יל נפצע במארב, ומורגן נהרג על ידי התוקפים המסתתרים, החשודים במעורבות בירי סיפקו אליבי ושוחררו ללא משפט. ואייט ואחיו וורן יצאו למסע נקמה, כדי לאתר ולהרוג את מי שהם סברו שהיו אחראים. ואייט הוצג במספר ספרים וסרטים המשתייכים לז'אנר המערבון כגיבור חסר פחד. הוא נחשב לעיתים קרובות כדמות המרכזית והגיבור של קרב האקדחים באו. קיי. קוראל, לפחות באופן חלקי, מפני שהוא היה היחיד שלא נפצע או נהרג. למעשה, אחיו, טומבסטון מרשל וסגן המרשל וירג'יל ארפ היו אקדוחנים הרבה יותר מנוסים, שכן השניים צברו ניסיון רב עם אמצעי לחימה בעת ששירתו כחיילים בצבא האיחוד במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית, ולאחר מכן במסגרת תפקידי אכיפת חוק שונים שמילאו, כגון שריף, שוטר, ומרשל. כמרשל העיר, וירג'יל קיבל את ההחלטה לפרק מנשקם את חברי כנופיית "הקאובויס בטומבסטון" ולצורך כך ביקש את עזרתו של וויאט. אבל משום שוויאט האריך ימים יותר מוירג'יל, ובשל הביוגרפיה היצירתית, "Wyatt Earp: Frontier Marshal" שיצאה לאור שנתיים אחרי מותו של וויאט, וויאט הפך למפורסם ולנושא של סרטים שונים, תוכניות טלוויזיה, ביוגרפיות ועבודות ספרות.
אין כל תיעוד באמצעותו ניתן לאמת את המוניטין שצבר לעצמו ג'וני רינגו. בכל המקרים המתועדים שבהם רינגו הרג בני-אדם, הם היו לא חמושים, ואין כל עדות לכך שהשתתף בדו-קרב בודד. לעומתו, אקדחונים אחרים הרוויחו ביושר את המוניטין שצברו. ג'ים קורטריט ודאלאס סטודנמייר הרגו מספר אנשים בירי אקדחים, הן כאנשי חוק והן כאזרחים מן השורה. לקליי אליסון ולבן תומפסון היה מוניטין חיובי. ישנם מקרים שבהם חל בלבול בין אקדוחנים בעלי שמות דומים. מקרה שכזה הידוע ביותר הוא החבר הידוע ביותר בכנופיית בוץ' קסידי, סאנדנס קיד, שלמעשה ידוע על השתתפות אחת בלבד שלו בקרב יריות. עם זאת, מספר היסטוריונים סבורים כי ייתכן שבמשך הזמן חל בלבול בינו לבין חבר אחר בכנופיה, קיד קארי, שללא ספק היה החבר המסוכן ביותר בחבורה, לאחר שהרג כמה וכמה אנשי חוק ואזרחים במהלך חייו לפני שנהרג בעצמו. על כן, סאנדנס קיד הפך לידוע ביותר מביניהם.
פורע חוק או איש חוק.
לעיתים קרובות, קשה להבחין בין אנשי החוק לבין פורעי החוק של המערב הישן. במקרים רבים, המונח "אקדוחן" היה התייחסות לשוטר. למרות אופן הצגם האידיאליסטית בתוכניות טלוויזיה, בסרטים, ואפילו בספרי ההיסטוריה, מעט מאוד אנשי חוק / אקדוחנים יכולים לטעון שתפקיד אכיפת החוק שלהם היה מקור פרנסתם היחיד. בניגוד לקצינים שומרי חוק מודרניים, לאנשי חוק אלו היו בדרך כלל גם עיסוקים אחרים; לעיתים קרובות, הם הרוויחו כספים, היו בעלי עסקים או פורעי חוק בעצמם - כפי שהיה ביל "קרלי" ברוסיוס, שלמרות ההתייחסות אליו כאל פורע חוק, הוא שימש כסגן שריף, תחת השריף ג'וני בהאן. קרבות-ירי רבים בהם מעורבים אנשי חוק - מקורם במחלוקות הנובעות מעיסוקים חלופיים אלה, ולא בגלל הניסיונות של איש החוק לאכוף את החוק.
טום הורן, הידוע היסטורית בתור מתנקש, שימש גם בתור סגן שריף וכבלש פינקרטון, עבודה שבמהלכה הוא ירה למוות בשלושה בני אדם לפחות כרוצח שכיר. בן תומפסון, הידוע בתור אקדוחן ומהמר, היה מפקד מאוד מוצלח של המשטרה באוסטין, טקסס. פישר קינג היה הצלחה גדולה בתור שריף מחוזי בטקסס. דוק הולידיי ובילי הנער גם כן ענדו תגים של אנשי חוק לפחות פעם אחת. "ביג" סטיב לונג שימש כסגן המרשל של לארמי, ויומינג, בעוד שכל הזמן היה עסוק בביצוע מעשי רצח וגנבה. בדרך כלל, עיירה ובה שיעור פשיעה אלים תפנה לאקדוחן שישמש בתפקיד ראש העיר שלהם, המרשל או השריף המקומי, בתקווה כי האקדוחן יוכל להביא לירידה באלימות ולהחזיר את הסדר.
אקדחונים שומרי חוק ידועים היו בדרך כלל יעילים מאוד בביצוע עבודתם, ובמשך הזמן מצליחים להוריד את רמת האלימות, בדרך כלל לאחר שהאקדוחן שומר החוק היה מעורב במספר תקריות ירי, והפחד שהטיל עקב כך בקרב פורעי החוק גרם להם ליישר קו. לעיתים, הם נשכרו על ידי אנשי בקר או דמויות בולטות אחרות כדי לשמש כמגניהם במהלך מלחמות בקר. על אף שפעלו ברשות מצד רשויות אכיפת החוק, לאקדחונים רבים לא הייתה משרה רשמית. לעיתים, על מנת לעשות דברים באופן רשמי יותר, היו אקדחונים שמונו למשרות באופן פורמלי. דוגמה אחת לכך היא אנשי כנופייתו של ג'סי אוונס, שמונו לסוכנים במהלך המלחמה שמחוז לינקולן (טריטוריית ניו מקסיקו). אף עפ פי שטכנית הם היו אוכפי חוק רשמיים, בפועל הם היו למעשה רק שכירי-חרב.
בדרך כלל, כאשר אקדוחן נשכר על ידי עיירה לתפקיד המרשל, הוא זוכה למלוא תמיכתם של אנשי העיירה עד אשר הסדר שב על כנו, או אז אנשי העיירה "רומזים" לו שהגיע הזמן לשינוי - וזאת על מנת למנות מרשל פחות מסוכן, שמסתמך יותר על הכבוד שרוחשים לו, מאשר על הפחד ממנו, על מנת לאכוף את החוק. דוגמה טובה לכך הייתה החלטה שהתקבלה בשנת 1882 על ידי מועצת העיר של אל פאסו, טקסס, לפטר את מרשל העיירה דאלאס סטודנמאייר. הוא נכנס לאולם המועצה והזהיר את חברי המועצה שלא ינסו לקחת ממנו את אקדחיו או את משרתו, והם שינו מיד את דעתם, ואמרו לו שהוא יכול להמשיך בעבודתו. הוא התפטר בעצמו כעבור יומיים.
מורשת.
אקדוחנים מודרניים.
ישנם אנשים המשחזרים את החיים כפי שהיו במערב הפרוע, בין אם מבחינה היסטורית ובין אם בייצוגם בתרבות הפופולרית, באמצעות השתתפות באירועים תחרותיים ייעודיים, בהם כל אקדוחן מאמץ לעצמו מראה המייצג דמות מערבית משלהי המאה ה-19, וכחלק מדמות זו - בוחר לעצמו כינוי. מקורם של אירועים מסוג זה הוא בדרום קליפורניה, ארצות הברית, בראשית שנות ה-80, אך הם מתרחשים כעת במקורות רבים אחרים, כאשר מספר ארגונים מקומיים מעודדים קיומם, הן בארצות הברית והן במדינות אחרות ברחבי העולם. ישנן קטגוריות שונות, בהן האקדוחנים יכולים להתחרות זה בזה.
לצד דמות הקאובוי האייקונית, האקדוחן הפך לדימוי תרבותי של העם האמריקאי ברחבי העולם, תוך אידיאליזציה של מעשי אלימות, לקיחת החוק לידיים, והרפתקה. גם מחוץ לז'אנר המערבון, במונח 'אקדוחן' נעשה שימוש בעידן המודרני בשביל לתאר מישהו בעל מיומנות מהירה ומדויקת בירי אקדחים, בין אם בחיים האמיתיים או בז'אנר בדיוני אחר.
"השליפה המהירה" - שהפכה לפופולרית בזכות האקדוחנים - עדיין נחשבת למיומנות בעלת חשיבות בקרב קהילות אנשי הצבא, המשטרה ואכיפת החוק האמריקניות.
בתרבות הפופולרית.
דמויות של אקדוחנים כיכבו באמצעי מדיה שונים, גם מחוץ לז'אנר המערבון, לעיתים קרובות בשילוב עם אלמנטים ועם ז'אנרים אחרים, בעיקר מערבוני חלל וסטימפאנק. יכולות, בגדים והתנהגויות המקושרים עם האקדוחנים נראים בז'אנרים רבים אחרים. דוגמה לכך הוא האן סולו, הגיבור ה-"דמוי-אקדוחן" ממלחמת הכוכבים, שהורג את יריבו במהלך עימות בבר (בתחילת ). רולאן דיישן מסדרת ספרי הפנטזיה "המגדל האפל" הוא אקדוחן מצולק הנאבק במפלצות ובאויבים מעולם הפנטזיה. בהשראת טרילוגיית "האיש ללא שם" ודמויות אחרות ממערבוני ספגטי, דמותו מנותקת ולא סימפתית, לעיתים קרובות אדישה או כועסת למראה סימני פחדנות או רחמים עצמיים; עם זאת, לעיתים קרובות הוא מנסה לעזור לנזקקים (הפגנת מוסריות הנראית במידה רבה במערבונים).
ג'ונה הקס מ-DC קומיקס הוא צייד ראשים אכזרי המחויב לפעול על פי קוד אישי של כבוד, על מנת לנקום להגן על חפים מפשע. IGN דירג את ג'ונה הקס במקום 73 ברשימת גיבורי הקומיקס הגדולים בכל הזמנים. בהזדמנויות שונות ברחבי יקום DC, הקס מועבר מן המערב הפרוע לתקופה עכשווית, ואף מעבר לה. אפילו במקומות שאינם מוכרים לו, הקס מצליח לגבור על אויביו, בעלי כלי-נשק מתקדמים יותר. דמות קומיקס נוספת של אקדוחן הוא "Two-Gun Kid" של מארוול. תוך שימוש במיומנותו באקדחים, הוא מסייע לגיבורי-על רבים, בעיקר לענקית הירוקה.