מבצע המאמץ הפעיל (באנגלית: Operation Active Endeavour) הוא מבצע של נאט"ו בים התיכון אשר מאז פברואר 2006 השתתפה בו רוסיה. המטרה העיקרית של המבצע היא למנוע הברחת חומרים שיכולים לשמש מחבלים (כולל חומרי נפץ ונשק להשמדה המונית). בנוסף נועד המבצע להבטיח את בטיחות מעברם של משאבי האנרגיה דרך הים התיכון. בשנת 2006 תכננה נאט"ו להרחיב את מנדט הפעולות גם לים השחור.
המבצע החל ב-26 באוקטובר 2001, בעקבות פיגועי הטרור בארצות הברית. המבצע היה הפעם הראשונה בה הופעל סעיף 5 לאמנה הצפון-אטלנטית משנת 1949, הקובע מתן סיוע קולקטיבי למדינת נאט"ו שהותקפה.
המבצע כלל אוניות שטח, מטוסי סיור ימיים, צוללות וסירות מהירות. בשיתוף פעולה זה נעשה מעקב תצפית אחר ספינות חשודות ובדיקתן. במקרה של סירוב לחיפוש, מידע אודות הספינה החשודה מועבר לנמל היעד, מכיוון שנאט"ו אינה רשאית לעצור ספינות. בסוף שנת 2005 נבחנו כ-59 אלף אוניות ונערך חיפוש על סיפונן של 80 אוניות.
ב-5 בפברואר 2006, שייטת של ספינות רוסיות מצי הים השחור של הפדרציה הרוסית שטו ב כדי להשתתף במבצע. רוסיה ונאט"ו מאמינים שהמבצע הימי מציין את תחילתו של שלב חדש של שיתוף פעולה צבאי בין הצדדים.
המבצע בוטל ב-9 באוקטובר 2016 ובמקומו הושק מבצע "Sea Guardian" , שאינו קשור ליישום סעיף 5 להגנה קולקטיבית.
מבצע מצוד הזאבים
מבצע מצוד הזאבים (ברוסית: Операция «Охота на волков») הוא מבצע צבאי של הכוחות המזוינים הרוסיים להשמדת פלוגות הלוחמים הצ'צ'נים ומנהיגיהם, שבוצע בינואר–פברואר 2000 בסביבת גרוזני. החלק האחרון של מבצע כיבוש גרוזני בשנים 1999–2000. במהלך המבצע השיגו הכוחות הפדרליים שליטה על מרבית פרברי גרוזני. כמו כן נהרגו מפקדים צ'צ'נים כמו ראש עיריית גרוזני לץ' דודאייב (אחיינו של ג'וחאר דודאייב), חונקר פאשה ישראפילוב ואסלאנבק איסמעילוב.
ב-30 בינואר 2000 הופיע מידע כי איש בכיר מיוחד הגיע לאחד ממפקדי השדה כדי למשוך את יחידות הצ'צ'נים מהעיר דרך ערוץ חשאי לכיוון נבחר אלחאן-קאלה וגויטי. החמושים התכוננו בזהירות ובמשך זמן רב לפריצה דרומה דרך כוחות הצבא הרוסי. הם סמכו על עזרתם של שותפיהם, שהיו מחוץ לבירת צ'צ'ניה, וקיוו לאחר שעברו את הדרך הקצרה ביותר מגרוזני להרים, למצוא מקלט שם. בנוסף, בהרים חיכו להם מחסני תחמושת, מטמונים עם אוכל ותרופות.
היחידות ניסו לפרוץ את סטאראיה סונחה, בצומת שבין גדודי הרובאים הממונעים ה-15 וה-276 מהצבא הרוסי. בליל 29–30 בינואר (על פי מקורות אחרים, מ-1 בפברואר עד 2 בפברואר), הכוחות העיקריים של השודדים בקבוצה של עד 3,000 איש, ביניהם כמעט כל מפקדי השדה - שאמיל באסייב, טורפאל עלי אטגריייב, חונקאר-פאשה ישראפילוב, אסאלנבק הגדול, רוסלן גלייב, אחמד זקייב וארבי בארייב, ניסו לעזוב את גרוזני לכיוון דרום. הם עברו לאורך ערוץ סונז'ה לאורך שטח שטוח וחסר עצים לאורך נתיב זאבודסקי שבגרוזני כשהמטרה הסופית הייתה היער ליד סמאשקי, שממנו תוכנן מאוחר יותר להתקדם דרך אסינובסקאיה לאינגושטיה או לאזורים ההרריים של דרום מזרח צ'צ'ניה.
אולם עד מהרה, פיקוד הכוחות הפדרליים, כדי לזרז את "יציאתם" של החמושים מהעיר, הנחית עליהם מכה אדירה מאש מטוסים וארטילריה. בדרכם של השודדים נוצרה מראש מערכת מהודרת של מכשולים נפיצים מוקשים ועמדות ירי. מכונות הירייה הרוסיות תוגברו מהאגפים ועשרות מסוקים ריחפו באוויר. לפיכך מצאו עצמם החמושים במארב והם ספגו את ההפסדים החמורים הראשונים בשדות המוקשים. השליטה בקבוצה היוצאת אבדה, שכן מנהיגי החמושים שהלכו בקו הקדמי נהרגו (ראש העיר של גרוזני דודייב, מקורבו ישראפילוב, איסמעילוב) או נפצעו (כמו בסאייב וזקייב). רבים נמלטו מהפיצוצים בירידה לנהר סונז'ה. לדברי הגנרל טרושב, "באותו לילה, החמושים החמיצו כ-300 הרוגים שזה עתה הרגו. רוב הניצולים נכנעו. רק מעטים הצליחו להימלט מהעיר". שר ההגנה של רוסיה מרשל הפדרציה הרוסית איגור סרגייב אמר ש"החמושים נקלעו לשדות מוקשים, אש ארטילרית ורק אלה שקפצו לסונז'ה עברו".
יחידות נפרדות של חמושים יצאו לפרוץ את ערוץ סונז'ה וישירות לאורך המים. מחוץ למים עד לגשר שמעבר לסונז'ה נקלעו החמושים לירי של הצבא. הם התפזרו לכיוונים שונים ופוצצו על ידי מוקשים שהותקנו לאורך גדות הנהר. חלק מהשודדים שנמלטו מהעיר ממש עזבו את גרוזני מעל גופות חבריהם. אחרים נכנסו לעמדות מגננה בפאתי אלחן-קאלה, ארמולובסקי וזקאן-יורט. גם אלה וגם אחרים נחסמו והושמדו באש של ארטילריה ונשק קל. במקביל תקפו מטוסי חיל האוויר הרוסי וכוח ארטילרי של 70 כלי רכב שהמתינו לחמושים בפאתי יער סמאשקינסקי לפינוים. החמושים, שהלכו לפרוץ את הטבעת בכיוון המערבי, נקלעו לשדות מוקשים, ירי מקלעים ממעוזי ההגנה האגפיים ואש ארטילרית מתוגברת. לדברי אחד החמושים, "המסדרון שדרכו עברנו התגלה כמלכודת אמיתית וההפסדים היו עצומים (יותר מ-500 איש נהרגו)." ההפסדים הכוללים של הצ'צ'נים שנהרגו ונלכדו, על פי הפיקוד הצבאי, הגיעו ל-1,500 איש.
שרידי יחידות החמושים המשיכו לצעוד תחת התקפות המטוסים הרוסיים והתותחנים לעבר ההרים, לכיוון שאמי-יורט, קטיר-יורט, גכי-צ'ו ושאטוי. כשנכנסו לכפרים, הכוחות הפדרליים הפעילו ארטילריה ותקיפות אוויריות על הכפרים, הכפרים עצמם הוקפו, ובקרב האזרחים שעזבו את הכפרים בוצעו מעצרים. הפיקוד הרוסי התייחס בפומבי לנוכחותם של לוחמים צ'צ'נים בכפרים אלה כדי להצדיק את ההפצצה.
ב-4 בפברואר 2000, הכוחות הפדרליים, יחד עם אנשי ביסלאן גנטמירוב, שחררו חלק משכונת לנינסקי והמרכז בעיר גרוזני והגיעו לגשר נוסף מעל נהר סונז'ה והניפו דגל רוסיה מעל מעונו של אסלאן מסחאדוב. ב-6 בפברואר הודיע שר ההגנה איגור סרגייב על השלמתו המוצלחת של המבצע לשחרור גרוזני. ממלא מקום נשיא הפדרציה הרוסית ולדימיר פוטין הודיע על סיום המבצע לשחרור גרוזני: "באשר למצב בצ'צ'ניה, אני יכול לומר לכם: לפני זמן מה נכבש המעוז האחרון של התנגדות הטרור, מחוז זאבודסקוי בגרוזני ודגל רוסיה הונף מעל אחד ממבני הממשל. אפשר לומר שהמבצע לשחרור גרוזני הסתיים".
בסך הכל, על פי הערכות הכוחות הפדרליים, כ-1,500 בדלנים נהרגו ונפלו בשבי במהלך המבצע, נהרגו מספר מפקדי שדה צ'צ'נים בולטים.
דב הירש הלר
גבעות טרכייט
גבעות טרכייט (באנגלית: Trachyte Hills) הם רכס הרים קטן, בדרום פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
שיא גובהו של הרכס 1,603 מטרים מעל פני הים.
הגבעות מתנשאות לגובה של 300 מטרים מעל סביבתן.
הגבעות מבותרות מאד.
הרכס ממוקם ממערב לפארק הפרובינציאלי ארוסטון;
מצפון לגבעות קורנוול ולפארק הפרובינציאלי גבעות קורנוול.
היסטוריה.
מקור השם.
שמן של הגבעות אומץ רשמית ב-6 באוקטובר 1936.
הגבעות נקראות על שם סלעי הטרכיט הגעשיים המרכיבים אותם.
תיירות.
הגבעות מרוחקות מאתרי תיירות ומכבישים ראשיים, וניתן לחצות אותם ברכבי 4x4, שיוצאים מחוות לצד הגבעות.
לקריאה נוספת.
• Brian Wikeem, Sandra Wikeem, The Grasslands of British Columbia, Grasslands Conservation Council of British Columbia, P 136
פטר טורדאי
פטר טורדאי (בהונגרית: Tordai Péter; נולד ב-7 בינואר 1948 בנירג'האזה) הוא סוחר יהודי-הונגרי. בין השנים 1999–2003 היה נשיא התאחדות הקהילות היהודיות בהונגריה.
ביוגרפיה.
פטר טורדאי נולד במשפחה יהודית ניאולוגית. סבו השתייך לקהילה האורתודוקסית. הוא נולד כבן הבכור והילד הראשון במשפחה. שם משפחת אביו, שנולד הכפר נירבוגדאני כ-16 ק"מ מנירג'האזה, היה טישלר שאביו שינה לטורדאי בשנת 1947. כמה מקרובי משפחתו גורשו ואף נרצחו באושוויץ במהלך השואה. אביו יחד עם שני אחיו מגויס לשירות העבודה (עבודות כפייה ליהודים עבור הצבא ההונגרי) וכך ניצלו הוא ואחיו מהגירוש לאושוויץ, בעוד אח נוסף גורש ונרצח באושוויץ עם חמישה משבעת ילדיו. כמה מקרוביו עלו לישראל. אחד מדודיו, פטר, עלה בשנת 1938 לישראל ונלחם נפל במלחמת העצמאות. על שמו הוא נקרא פטר. לאחר לימודיו בבית הספר היסודי סיים בית ספר מקצועי בתחום המכונאות החשמלית ואחר כך המשיך את לימודיו במכללה לתעשיית המזון בבודפשט. הוא החל להתייחס ברצינות רבה יותר ליהדותו משנות השישים והתוודע גם לבית המדרש לרבנים בבודפשט בניהולו של הרב יוז'ף שייבר. בשנת 1973 נשא את אשתו לאישה בבית הכנסת הגדול של בודפשט ברחוב דוהני. לאחר שסיים את לימודיו במכללה וזכה בתואר אקדמי הפך לעוזר הוראה, מרצה אך בסופו של דבר החליט לעזוב את האקדמיה, והחל לעסוק במסחר. כיום טורדאי מכהן בתפקיד נשיא בית הכנסת בדרך פרנקל לאו.
משפחתו.
להורי אשתו היה עסק לממכר ירקות. הם נהרגו בתאונת דרכים בטרם נשא את אשתו לאישה. הוא נכנס לעסק והפך ל"עצמאי" (MASZEK שפירושו בהונגרית בראשי תיבות: "סקטור פרטי") שהיה מעמד די נדיר בהונגריה הקומוניסטית. בשנת 1975 נולדה בתו הבכורה אסתר ובשנת 1979 בתו אגי.
Music – Songs from and Inspired by the Motion Picture
Music – Songs from and Inspired by the Motion Picture הוא אלבום האולפן התשיעי של הזמרת-יוצרת האוסטרלית סיה. האלבום יצא לאור ב-12 בפברואר 2021, על ידי חברות התקליטים אטלנטיק רקורדס ומאנקי פאזל. מתוך האלבום יצאו ארבעה סינגלים. אלבום זה הוא חלק מן הסרט "Music", אותו הפיקה ובימה סיה.
רקע והכרזה.