הורוס, גדל לנקום את מות אביו אוסיריס, ולדרוש את מקומו כשליט מצרים, מידי סת, אל הסערה שתואר כדודו ורוצח אביו. בניגוד למיתוס המוקדם, הורוס הילד חייב להביס את סת כדי להשיג סדר, שליטה וצדק בעולם האנושי. הורוס מאחד את מצרים העליונה והתחתונה ומקבל עליו את המלוכה. משגדל הורוס נלחם בסת בעצת אימו במגוון דרכים. במועצת האלים נקבע שאוסיריס יהיה שליט עולם המתים ולהורוס הוענקה השליטה על עולם החיים. בספר המתים מתואר הורוס כמלוה את המתים אל ממלכת אוסיריס ומשמש כמתווך בין העולמות. הטקסים שביצע הורוס על מנת להחיות את אוסיריס משמשים כאב טיפוס לכל טקסי האשכבה.
עין הורוס ועין רע.
הורוס ורע הם בין האלים החשובים במיתולוגיה של מצרים העתיקה. על פי המיתוס, לשניהם היו קשרים חזקים לשמש, והם היו מקורבים לפרעה. רע היה אל בורא, המלך הראשון של מצרים, והוא תואר כשליט היקום. הורוס הופיע בשתי צורות: כראש הבז הוא היה שווה בכוחו לרע; ובצורתו השנייה, כהורוס הצעיר שהיה נינו של רע: הוא היה בנו של אוסיריס, נכדו של רע.
עינו של הורוס נקראת "אודג'את" שפירושה "השלמה". לפי תפיסתם, עיניו של הורוס הן השמש והירח. על פי המיתוס, בקרב נגד סת, הורוס מאבד את עין הירח אחרי שהוא פוצע את סת באשכיו. סת, בתגובה, פוצע את עינו של הורוס ומשחית אותה. לעיתים מתואר כיצד סת בלע אותה, מה שיכול ליצג את מולדי הירח או את ליקוי הלבנה. תחות אל הידע, בעל חכמת המאגיה הציל את העין והחזירה להורוס. עין זו שימשה מאוחר יותר כדי להחיות את אוסיריס. עין הורוס נראתה כאש בעת שלחמה באויבי האור. הצגת עין הורוס נחשבה במצרים לארכיטיפ של כל טקס הקרבת מנחות.
העין של הורוס מהווה את סימן ההגנה האולטימטיבי. משמעויות נוספות של עין הורוס הן עוצמת המלוכה, הגנה כנגד סת, אמצעי מטהר וכן מנחה בפסטיבלים.
איקונוגרפיה.
בתחילה, הורוס היה אל השמים ואחר כך הפך גם לאל המלחמה, וצורתו הייתה של בז שפורש את כנפיו ועיניו היו השמש והירח (עין אחת סימלה את השמש והשנייה את הירח), או אדם בעל ראש בז. בדמותו כאל השמש רע-הורוס הוא סומן באמצעות גלגל חמה מכונף או שמש בעלת כנפי בז. הורוס הילד מצויר בתסרוקת המסורתית לילדים: קרחת וצמה בצד הראש ואצבע בפיו. לעיתים הוא נושא כד המסמל את הפוריות. קמעות הנושאים את דמותו שימשו במקומות רבים כדי להרחיק חיות פרא, רוחות רעות ולבטל עין רעה.
הנשק המיתי של הורוס הוא החנית שקיבלה ברכה מהאלה נית. החנית עשויה מקרני השמש ומהטפרים של האלה המענישה, מפדת. דגמים מוקטנים של החנית נמצאו בקברים ושימשו את המתים להגנה במהלך המסע לעולם המתים והנשק המסמל את הורוס הוא הכופש אשר הייתה חרב מעוקלת בצורת חצי ירח הנועדה לתלוש את נקי אויבך מידהם.
איסלנדי
וודי הנקר
וודי הנקר או וודי וודפקר (באנגלית: Woody Woodpecker) הוא דמות בדיונית של נקר דמוי אנוש אשר הופיע במקור בסרטוני אנימציה קצרים שהופקו על ידי אולפני האנימציה של וולטר לאנץ והופצו לראשונה על ידי סרטי יוניברסל. 195 סרטוני האנימציה המקוריים של וודי הנקר הופקו במקור לקולנוע בין השנים 1940 ל-1972. בסוף שנות התשעים הוחזרה דמותו של וודי למרקע כאשר רשת פוקס יצרה סדרה חדשה בכיכובו. בישראל הסרטונים שודרו בערוץ המזרח התיכון במהלך שנות השמונים ובשנות התשעים, כמו כן, הם שודרו בשנותיו הראשונות של ערוץ הילדים. הסדרה החדשה שודרה בערוץ 2 בזכיינית קשת לקראת סוף שנות התשעים בדיבוב לעברית.
דמותו של וודי הנקר הומצאה על ידי בן הארדוואיי בשנת 1940. בנוסף לוודי הנקר הארדוואיי יצר לפני כן את באגס באני ודאפי דאק עבור אולפני האחים וורנר לקראת סוף שנות ה-30. דמותו של וודי התפתחה במשך השנים מדמות ציפור מהורהרת ומטורפת לחלוטין לדמות יותר מעודנת במראה ובמשחק, ברוח דמות באגס באני המחודשת של צ'אק ג'ונס. את קולו של וודי ואת הצחוק המתגלגל שלו דובב מל בלאנק אשר דובב בין השאר דמויות רבות של הלוני טונס.
בשנת 2017 הופץ סרט לייב אקשן והנפשה ממוחשבת שמבוסס על הדמות בשם "וודי הנקר".
איזיריס
ליטאי
אושו
אוֹשוֹ (11 בדצמבר 1931 - 19 בינואר 1990) נולד בשם ראג'ניש צ'נדרה מוהן ג'יין (הינדי: रजनीश चन्द्र मोहन जैन) היה פילוסוף, סופר, מיסטיקן ומורה רוחני הודי ומנהיג תנועת ראג'ניש. במהלך חייו הוא נחשב למיסטיקן שנוי במחלוקת. בשנות ה-60 הוא טייל ברחבי הודו כנואם והיה מבקר קולני של הסוציאליזם, מהטמה גנדי, והאורתודוקסיה הדתית ההינדית. הוא דגל בגישה פתוחה יחסית כלפי המיניות האנושית, דבר שזיכה אותו בכינוי "גורו הסקס" בהודו ובעיתונות הבינלאומית המאוחרת, אם כי גישה זו הפכה מקובלת יותר עם הזמן.
ב-1970 בילה ראג'ניש זמן במומבאי וצירף אליו חסידים הידועים בשם "נאו־סנייאסים". בתקופה זו הרחיב את תורתו הרוחנית, ובאמצעות הרצאותיו נתן את פרשנותו לכתבי הדת, למיסטיקה ולפילוסופים מרחבי העולם. בשנת 1974 ראג'ניש עבר לפונה שבה הוקם אשראם כדי להציע מגוון רחב של "כלי טרנספורמציה", גם עבור המבקרים ההודים וגם הבינלאומיים. בסוף שנות ה-70 התעכבה ההתפתחות של האשראם בגלל מתח בין התנועה לבין ממשלת מפלגת ג'אנטה השלטת של מורארג'י דסאי.
בשנת 1981 המאמצים מוקדו בפעילויות בארצות הברית וראג'ניש עבר לחווה המכונה ראג'נישפורם במחוז ואסקו, אורגון. התנועה עוררה התנגדויות מצד תושבי המחוז וממשלת המדינה, ושורה של מאבקים משפטיים בנוגע לבניית האשראם והמשך הפיתוח צמצמו את הצלחתה. ב-1985, בעקבות חקירת פשעים חמורים, כולל הפיגוע הביולוגי בדאלס ב-1984, ומזימה לרצוח את עו"ד צ'ארלס ה. טרנר, טען ראג'ניש כי מזכירתו האישית היא האחראית ויוזמת הפשעים. הוא גורש מאוחר יותר מארצות הברית על פי עסקת טיעון, לפני שהועמד למשפט בשל שהייה בלתי חוקית והונאת הגירה. הסדרה התיעודית ארץ פראית מאוד של נטפליקס מתארת את השתלשלות האירועים בשנים אלה.
לאחר גירושו, 21 מדינות מנעו ממנו כניסה, ובסופו של דבר הוא חזר להודו, והחיה את האשראם בפונה, שבו מת ב-1990. האשראם שלו ידוע כיום כאתר הנופש הבינלאומי של אושו למדיטציה.
התורות הסינקראטיות של ראג'ניש מדגישות את חשיבות המדיטציה, המודעות, האהבה, החגיגה, האומץ, היצירתיות וההומור - תכונות שנתפסו כמדוכאות על ידי דבקות במערכות אמונות סטטיות, במסורת דתית ובחברה. לתורתו של ראג'ניש הייתה השפעה ניכרת על המחשבה של הניו-אייג', והפופולריות שלהם גדלה במידה ניכרת מאז מותו.
ביוגרפיה.
ילדות והתבגרות: 1931-1950.
אושו נולד כצ'אנדרה מוהן ג'ין, הבכור מבין אחד-עשר ילדים של סוחר בד, בבית סבו וסבתו מצד אמו בקוצ'ואדה; כפר קטן ברובע רייזן במדינת מאדיה פראדש בהודו. הוריו נתנו לו לחיות עם סבו וסבתו מצד אמו עד שהוא היה בן שבע. לפי דיווחו של אושו (ראג'ניש) עצמו, הייתה לכך השפעה רבה על התפתחותו, משום שסבתו נתנה לו את מלוא החופש, והותירה אותו חסר דאגה ללא חינוך או הגבלות כפויות. כשהיה בן שבע, סבו מת, והוא הלך לגדרווארה כדי לגור עם הוריו. ראג'ניש הושפע עמוקות מהמוות של סבו, וגם ממוות של חברת ילדותו ודודניתו שאשי מטיפוס כשהיה בן 15, מה שהוביל לעיסוק במוות שנמשך לאורך כל שנות ילדותו ונעוריו. בשנות בית הספר הוא היה תלמיד מרדני, אבל מחונן, וזכה למוניטין כפולמוסן מעולה. ראג'ניש הפך לאנטי-תאיסט, התעניין בהיפנוזה והתייחס בקצרה לסוציאליזם ולשני ארגונים לאומיים הודים: הצבא הלאומי ההודי והראשטרייה סוואימסבק סנג. עם זאת, חברותו בארגונים הייתה קצרת ימים, משום שלא יכול היה להיכנע לכל משמעת חיצונית, אידאולוגיה או מערכת.
שנות האוניברסיטה ומרצה: 1951-1970.
בשנת 1951, בגיל תשע עשרה, ראג'ניש החל את לימודיו בבית קולג' בג'אבאלפור. כשהתבקש לעזוב לאחר עימותים עם מדריך, הוא הועבר לקולג' ד.נ. יאהין, גם בג'אבאלפור. לאחר שהוכיח את עצמו כמתווכח בצורה מפריעה, הוא לא נדרש יותר להיות נוכח בקורסים בקולג', למעט מבחנים, והשתמש בזמנו החופשי כדי לעבוד כמה חודשים כעוזר עורך בעיתון מקומי. הוא החל לדבר בפומבי ב"סארבה דהרמה סאמלן" השנתית (פגישה של כל הדתות) שהתקיימה בג'אלאפור, שאורגנה על ידי קהילת "טרנפאנטי ג'אין" שאליה נולד, והשתתף בה בשנים 1951 עד 1968. הוא התנגד ללחץ הוריו להינשא. ראג'ניש אמר מאוחר יותר שהוא נעשה מואר רוחני ב-21 במרץ 1953, כשהיה בן 21, בחוויה מיסטית בעת שישב מתחת לעץ בגן הבנווארטלי בג'אאלפור.
בעל תואר B.A. בפילוסופיה בשנת 1955, הוא הצטרף לאוניברסיטת סגר, שם ב 1957 הוא קיבל את התואר שני בפילוסופיה (בהצטיינות). הוא מיד קיבל משרת הוראה במכללת ראיפור בסנסקריט, אך נשיא האוניברסיטה ביקש ממנו במהרה לבקש העברה משום שראה בו סכנה למוסר, לאופי ולדת של תלמידיו. משנת 1958 הוא לימד פילוסופיה כמרצה באוניברסיטת ג'אבאלפור, וקודם לפרופסור בשנת 1960. כמרצה פופולרי, הוא הוכר על ידי עמיתיו כאיש אינטליגנטי במיוחד אשר היה מסוגל להתגבר על הליקויים של החינוך המוקדם שלו בעיר קטנה.