ביוני 1974 מונה למפקדה הראשון של עוצבת שועלי מרום, חטיבת צנחנים במילואים ושירת בתפקיד עד אוגוסט 1976. לאחר מכן מונה למפקד חטיבת הצנחנים הסדירה. בתקופתו בפיקוד ספגה החטיבה את תאונת האימונים הקשה בתולדות צה"ל, כשמסוק יסעור התרסק ועימו 44 מלוחמי החטיבה ו-10 אנשי צוות אוויר, במה שכונה אסון הנ"ד. לאחר שנודע לו על האסון שהתרחש החליט ירון כי יש להמשיך את התרגיל, משום שאירועים מסוג זה עלולים להתרחש במלחמה ואינם מהווים סיבה לעצור את מהלכי הכוחות.
בתפקידו הבא, בשנים 1978–1980, הקים את אוגדת יהודה. ב-1980–1981 – שימש ראש מחלקת מבצעים במטה הכללי. ב-1981 מונה לקצין חי"ר וצנחנים ראשי (קחצ"ר), ובמקביל שירת כמפקד עוצבת האש.
במלחמת לבנון הראשונה (1982) פיקד על האוגדה בנחיתה בשפך נהר האוואלי והלחימה עד ביירות, ולאחר מכן שימש כמפקד כוחות צה"ל בגזרת ביירות, בין השאר בתקופה שבה אירע טבח סברה ושתילה. ירון, שיוצג בידי עו"ד אורי סלונים, העיד בפני ועדת כהן וטען שנקט בכל הפעולות והאמצעים שהיה ניתן לנקוט לאחר ששקל באופן סביר את המידע שהיה בפניו. לאחר שהוזהר בידי הוועדה הוא בחר שלא להציג עדות נוספת או לחקור עדים אלא הסתפק בתגובה בכתב למסקנות הביניים של הוועדה. בדו"ח ועדת כהן נקבע שירון היה מודע למוסר הלחימה המפוקפק של הפלנגות, אך לאור מקרים קודמים של שיתוף פעולה בהם לא היו חריגות והאמון שנבנה עימם, הסתפק באזהרות שהשמיע כלפיהם שלא לפגוע בנשים וילדים. הוועדה קבעה שאזהרות אלו לא היו מספיקות, במיוחד לאחר רצח בשיר ג'ומאייל. הוועדה גם קבעה שלאחר שהגיעו אליו ידיעות על מספר גדול של הרוגים ואפשרות לרצח נשים וילדים, לא טרח לבדוק את נכונות המידע ולא נקט פעולות למנוע את הטבח. בעקבות זאת קבעה הוועדה שהוא לא יוכל לשאת תפקיד פיקודי למשך שלוש שנים לפחות. בהתאם להמלצות ועדת כהן חדל ב-1 במרץ 1983 מלשמש כמפקד עוצבת האש ונותר קצין חי"ר וצנחנים ראשי.
במאי 1983 החליט הרמטכ"ל, משה לוי, למנותו לראש אגף כוח אדם (אכ"א), אך שר הביטחון, משה ארנס, בהתאם לחוות דעת משפטיות של היועץ המשפטי לממשלה, היועץ המשפטי של משרד הביטחון והפרקליט הצבאי הראשי, לא הסכים לכך. פגישה של ירון עם ראש הממשלה, מנחם בגין, יישרה את ההדורים וירון זכה במינוי, אך מבלי לקבל דרגת אלוף. ירון כיהן בתפקיד בתקופה של קיצוצים על רקע המשבר הכלכלי במדינת ישראל ומלחמת לבנון הראשונה ובהתאם לכך החליט החלטות שונות של קיצוצים, בהם הדרישה שחיילות שיוצאות לקורס קצינים תתחייבנה להתנדב לשירות סדיר נוסף של חצי שנה. כן טיפל רבות במשא ומתן עם ארגוני המחבלים לשחרור שבויי צה"ל והשתתף במשא ומתן על עסקת ג'יבריל. במהלך תפקידו אסר על ביקורים של חיילים במוסדות דת והרצאות של רבנים בפני חיילים, על רקע טענות להחזרה בתשובה בצה"ל.
הועלה לדרגת אלוף בינואר 1984. בדצמבר 1985 יצא לחופשת לימודים קצרה ובינואר 1986 הוכרז על מינויו לנספח צה"ל בארצות הברית ובקנדה. לאחר שהגיע לארצות הברית הועלו התנגדויות לשירותו בתפקיד על רקע פרשת סברה ושתילה, אולם אלו הוסרו בלחצה של ישראל אך קנדה עמדה בהתנגדותה, וירון מילא את התפקיד עד יוני 1989. בתקופתו כנספח צה"ל בארצות הברית עסק מול האמריקנים בפרויקט הלביא ובמערכת ההגנה חץ. כאשר חזר לארץ, הרמטכ"ל דן שומרון סירב למנותו לתפקיד בכיר. ב-1990, לאחר 33 שנות שירות, השתחרר משירותו בצה"ל.
לאחר פרישתו מצה"ל.
עוד במהלך חופשת השחרור שלו, באוקטובר 1989, מונה למנכ"ל חברת "פמ"א - פיתוח משאבי אנרגיה", שעסקה בפיתוח דרכים להפקת אנרגיה מפצלי שמן במישור רותם.
ב-1990, סמוך לשחרורו מצה"ל, מונה ירון על ידי הרמטכ"ל דן שומרון לעמוד בראש ועדת חקירה שתבדוק את הנסיבות שהביאו לאסון צאלים א' (יולי 1990).
מאז שנת 1990 שימש ירון כמנכ"ל חברת הבנייה א. דורי, וכחבר דירקטוריון של מספר חברות שבבעלותה. מ-1992 שימש דירקטור בחברת בארות תעשיות בע"מ.
בנובמבר 1999 מונה למנכ"ל משרד הביטחון. בשנת 2001 ניהל את המשא ומתן עם בכירי מערכת הביטחון הסינית בעת משבר ה"פאלקון". שפרץ לאחר שישראל ביטלה עסקה למכירת מטוסי התראה לסין בעקבות לחץ שהפעילה ארצות הברית.
ביוני 2003, בית משפט בבלגיה פסק כי הוא רשאי להעמיד לדין את ירון, באשמת פשעים נגד האנושות על בסיס סמכות שיפוט אוניברסלית. החלטת בית המשפט התקבלה בדיון בעתירתם של 23 פלסטינים ולבנונים שהם או בני משפחותיהם נפגעו בטבח במחנות הפליטים סברה ושתילה במהלך מלחמת לבנון.
ירון שימש בתפקיד מנכ"ל משרד הביטחון עד 15 בספטמבר 2005, אז החליף אותו יעקב תורן בתפקיד. ירון נאלץ להתפטר בעקבות לחצם של אנשי הממשל האמריקאי: שטענו כי ירון שיקר כאשר נשאל על שדרוג כלי הטיס הבלתי מאויש (כטב"ם) הארפי עבור סין. לטענת האמריקאים, ירון טען כי מדובר בתיקונים בלבד, בעוד שבפועל דובר בשדרוג משמעותי של הכטב"ם.
בשנת 2006 מונה לראש ועדת בירור לנסיבות בריחתו של האנס בני סלע.
במאי 2008 מונה ליושב ראש חברת קצא"א. בנובמבר 2012 סיים את תפקידו כיושב ראש קצא"א.
היה חבר בוועדת שמגר שעסקה בקביעת עקרונות לניהול משא ומתן לפדיון שבויים ונעדרים והתנהלה בין השנים 2010 עד 2012.
פרטים אישיים.
ירון הוא בעל תואר ראשון בלימודי המזרח התיכון והיסטוריה מאוניברסיטת תל אביב, ובוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה (קורס פו"ם), המכללה לפיקוד ומטה של המארינס בארצות הברית והמכללה לביטחון לאומי (מב"ל). הוא נשוי לאילנה, אב לשני ילדים. בנו, רון ירון, הוא עורך התוכנית אולפן שישי בקשת 12. מתגורר ברמת גן.
ולדימיר וורונין
ולדימיר ניקולאיה וורונין (נולד ב-25 במאי 1945 ביישוב קורז'ובה, ראיון (נפת) דובסאר) כיהן כנשיא רפובליקת מולדובה מ-7 באפריל 2001 עד 11 בספטמבר 2009.
משנת 1994 הוא גם יושב-ראש מפלגת הקומוניסטים ברפובליקת מולדובה.
רקע משפחתי ולימודים.
לפי מקורות אחדים בעיתונות הרומנית והמולדבית בשפה הרומנית, ולדימיר וורונין נולד במשפחה בעלת שורשים רומנים (מולדובנים) ויש לו אב חורג ממוצא רוסי. שם אביו ניקולאיֶה, ושם אמו פלאגיה, בת לבית בֶזֶ'ניצה. אחד מסביו, איזידור סרבו, רומני מולדבי במוצאו, היה קרבן לרדיפות מהתקופה הסטליניסטית וגורש מאזור הולדתו לסיביר. אחד מהוריו נולד בגולה בעיר טומסק בסיביר.
תחילת פעילותו המקצועית והפוליטית.
אחרי לימודים על תיכוניים טכניים, וורונין החל לעבוד במפעל לחם בעיר קריוּלֶן בשנת 1961 וב-1966–1971, כיהן כסגן מנהל של המפעל, ואחר כך מנהל של מפעל לחם בעיר השכנה, דובסאר.
אחרי שסיים ברוסיה לימודים אוניברסיטאיים עם תואר מהנדס לתעשיית המזון, כיהן בתפקידים מנהליים בערים אונגֶן ודובסאר במסגרת מועצת העיר.
בהמשך למד באקדמיה למדעים פוליטיים של הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות (עד 1983) ובאקדמיה של משרד הפנים הסובייטי (שהיה אחראי בזמנו על כוחות המשטרה בברית המועצות)(עד 1991).
בין השנים 1983 - 1985 עבד כמפקח וסגן מנהל מחלקת ארגון של הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית. בשנת 1985 היה לראש מחלקה במשרד ראש הממשלה של הרפובליקה הסובייטית.
בין השנים 1985 - 1989 היה מזכיר ראשי של הוועד העירוני של המפלגה בעיר בנדרי. בין השנים 1989–1990 היה לשר הפנים (עם דרגת גנרל מאיור של כוחות המשטרה.
עלייתו לצמרת המפלגה הקומוניסטית.
בשנים 1980–1990 היה חבר בפרלמנט של הרפובליקה הסוציאליסטית הסובייטית המולדבית במסגרת ברית המועצות.
ב-27 באוגוסט 1991 רפובליקת מולדובה הכריזה על עצמאותה מברית המועצות ונפרדה כמדינה סוברנית.
בשנת 1993 נבחר וורונין כיושב ראש שותף של המפלגה הקומוניסטית שאורגנה מחדש בשם של "מפלגת הקומוניסטים מרפובליקת מולדובה". ב-1994 הוא נבחר כיושב ראש של מפלגה זו שקו המדיני שלה הוא המשך יחסים הדוקים עם הפדרציה הרוסית והתנגדות ללאומנות הרומנית ולשאיפות לאיחוד מחדש של שטחי רפובליקת מולדובה עם רומניה.
באותה השנה רץ כבר לראשונה לבחירות לנשיאות רפובליקת מולדובה.
נשיא של הרפובליקה.
ב-4 באפריל 2001 נבחר וורונין בפרלמנט עם 71 קולות מתוך 101 כיורשו של פטרו לוצ'ינסקי והיה לנשיאה השלישי של הרפובליקה העצמאית המולדבית. במערכת הבחירות הצהיר על הצורך בהידוק הקשרים עם רוסיה השכנה ובהכרה מחדש בשפה הרוסית כשפה רשמית במדינה. בעת כהונתו אכן חזרה השפה הרוסית כשפת לימוד חובה בבתי הספר ברפובליקת מולדובה. וורונין תמך ברעיון הצטרפות מדינתו לאיחוד האירופי.
ראש גדול (סדרת טלוויזיה)
ראש גדול היא סדרת דרמה קומית ישראלית, המיועדת לילדים ונוער, אשר שודרה בערוץ הילדים ב-yes הטלוויזיה בלוויין. הסדרה עלתה לשידור ב-7 בנובמבר 2004 בערוץ יסבבה, ואילו העונה השנייה עד החמישית שודרו בערוץ הילדים ב-yes. העונה החמישית הסתיימה ב-9 ביולי 2009. שיר הנושא של הסדרה, "ראש גדול", נכתב והולחן על ידי מיקי גבריאלוב ובוצע על ידי שירה גבריאלוב ואמיר פז.
לאחר שידורים חוזרים מוצלחים של הסדרה, והפעם גם לצופי HOT בערוץ זום, הודיעה חברת yes ב-17 במאי 2016 שהסדרה תשוב לעונה נוספת שתהיה ספין-אוף, כ-7 שנים לאחר הפקת העונה החמישית. ב-1 בינואר 2017 הסדרה שבה לעונתה השישית בשם "ראש גדול - ראש חדש" בערוץ KidZ, ולא בערוץ הילדים, כפי שתוכנן, עקב הסרת הערוץ מערוצי yes. העונה יצאה להפסקה ב-8 בפברואר 2017, והסתיימה ב-22 במאי 2017. באפריל 2018 עלתה הסדרה ב-yesVOD kids (שוב) ובערוץ ג'וניור בשידורים חוזרים.
הפתיח.