לדעת חוקרים מסוימים בתחום הפרעת אישיות אנטיסוציאלית היא שכיחה בבתי סוהר משום שאחד הקריטריונים לאבחנה הוא היסטוריה של עבירות או התנהגות אנטי-חברתית, לכן האבחנה עשויה להינתן לאסירים בשוגג כי היא מזוהה עם אוכלוסיית הכלא יתר על המידה. בדומה להפרעת אישיות אנטיסוציאלית, פסיכופתיה היא הפרעה שכיחה מאוד בבתי סוהר ומסגרות פורנזיות אחרות.
נערכו מחקרים אפידמיולוגיים רבים הבודקים את שכיחות הפסיכופתיה במדגמים פליליים. אלה חושפים כי בעוד ש-80% מהאסירים בארצות הברית מתאימים לקריטריונים של הפרעת אישיות אנטיסוציאלית, רק כ-25-31% מהם עומדים בקריטריונים לאבחנה של פסיכופתיה כפי שהיא מוגדרת על ידי רשימת הפסיכופתיה המעודכנת. כלומר, כרבע מהנבדקים שמקבלים את האבחנה של הפרעת אישיות אנטיסוציאלית עומדים בקריטריונים לאבחנה של פסיכופתיה. בהתבסס על ממצאים אלה ועל שיעור השכיחות של הפרעת אישיות אנטיסוציאלית כ-3% מהאוכלוסייה הכללית כפי שנקבע על ידי המדריך לאבחון וסטטיסטיקה של הפרעות נפשיות ניתן להעריך כי שיעור הפסיכופתיה אצל גברים באוכלוסייה הכללית עומד על 0.75%.
במחקר שנעשה באנגליה, בויילס ובסקוטלנד בקרב 638 אנשים בני 16–74, מצא כי פחות מאחוז אחד מהאוכלוסייה (0.6%) הם "פסיכופתים אפשריים" באמצעות חתך של 13 נקודות בשאלון PCL-SV. המשתתפים נבדקו באמצעות ראיונות אישיים ומבחני אישיות. יותר מחצי מכל המשתתפים במחקר היו נשים (56.7%). הציונים הגבוהים שקיבלו בשאלון PCL:SV היו מתואמים עם: גיל צעיר, מין זכר; ניסיונות התאבדות, התנהגות אלימה, מאסר וחוסר בית, תלות בסמים, הפרעות אישיות אנטי-חברתיות, היסטוריוניות וגבוליות, ואצל מבוגרים פאניקה והפרעה טורדנית-כפייתית. מחקר זה הראה, כפי שנמדד על ידי שאלון PCL-SV, כי פסיכופתיה היא נדירה ומשפיעה על פחות מ-1% מהאוכלוסייה הכללית, אם כי היא שכיחה בקרב אסירים, חסרי בית, ובאשפוזים פסיכיאטריים. יש התפלגות חצי-נורמלית של תכונות פסיכופתיות באוכלוסייה הכללית, כאשר לרוב אין תכונות, שיעור גדול של אנשים עם ציונים שאינם אפסיים (1–3), ותת-קבוצה של אנשים עם בעיות חברתיות והתנהגויות רבות וחמורות. אך עם זאת, הרף המקובל להימצאות פסיכופתיה בשאלון PCL-SV הוא 18 נקודות. אם מחברי המחקר היו משתמשים ברף המקובל, שכיחות הפסיכופתיה בקרב המדגם הייתה 0.1% בלבד. מהמחקר עולה כי מתוך 638 אנשים שנבדקו, רק אדם אחד קיבל ניקוד שמעיד על פסיכופתיה.
מחקר שנערך בשנת 2008 באמצעות שאלון PCL-SV מצא כי 1.2% מתוך מדגם של 514 אנשים באוכלוסייה הכללית של בריטניה קיבלו ציון של 13 מתוך 24 בשאלון, דבר אשר מעיד על "פסיכופתיה פוטנציאלית". הציונים היו מתואמים באופן משמעותי עם אלימות, התמכרות לאלכוהול, ואינטליגנציה נמוכה. ליותר מחצי מהמדגם היו ציונים של 0 או 1 בשאלון, ולשני שלישים היה ציון של 2 או פחות. התפלגות הציונים במדגם זה עולה בקנה אחד עם ממצאים ממחקרים גדולים יותר שנערכו בקהילה. בכל מחקר, לרוב המשתתפים היו ציונים נמוכים של עד 3 נקודות בסולם הפסיכופתיה, דבר המצביע על כך שרמות פסיכופתיה קליניות הם נדירות מאוד עבור אנשים באוכלוסייה הכללית.
מחקר שנערך על מדגם של 496 אסירים בכלא בבריטניה מצא כי 7.7% מהגברים, וכ-1.9% מהנשים שרואיינו קיבלו ציון של 30 ומעלה בשאלון PCL-R.
מחקר שנערך על פסיכופתיה אצל נשים מצא כי שיעור הפסיכופתיה של נשים בבתי הכלא הוא ש-11% עומדות בקריטריונים לאבחנה. מחקר אחר מצא שיעורים מעט גבוהים יותר של 16% ומחקר אחר מצא שיעור של 17.4%. נמוך יותר משמעותית מאחוז הפסיכופתיה אצל אסירים. רווחת כיום הטענה שייתכן ופסיכופתיה אצל נשים היא שכיחה יותר ממה שדווח עד היום אך הטענות לא מגובות במחקרים ומבוססות במידה רבה על ספקולציות. מחקר שנערך בכלא גדול בדק ומצא כי מתוך 199 אסירות, 6% מהן קיבלו ניקוד של בין 30–40 בשאלון PCL-R, הרף המסורתי להימצאות פסיכופתיה אצל נבדקים. כשהורידו את החתך להימצאות פסיכופתיה ל-25 נקודות, בערך אחת מתוך כל חמש נשים זוהתה כפסיכופתית. התכונות וההתנהגויות שבלטו אצל נשים כללו אימפולסיביות, שליטה עצמית נמוכה, מתירנות מינית, פשיעה מגוונת, מניפולטיביות, וחוסר במטרות מציאותיות לטווח ארוך. ממצא זה הוא אחד מראיות רבות שטוענות כי נשים מציגות רמות פסיכופתיה נמוכות יותר מגברים.
לגבי שיעור הפסיכופתיה של נשים באוכלוסייה הכללית, הנתונים הם מינימליים בלבד, אך בהתחשב בשיעור השכיחות של הפרעת אישיות אנטיסוציאלית כ-1% אצל נשים בקהילה, חוקרים מעריכים כי שיעור הפסיכופתיה אצל נשים באוכלוסייה הכללית הוא 0.25%.
אבחנות מוכרות.
ישנם מספר אנשים הידועים לציבור, אשר אובחנו עם פסיכופתיה באמצעות רשימת הפסיכופתיה של הייר או באמצעות כלי אבחון אחרים:
כוח הרתעה ערבי
ויילס (אונטריו)
ויילס (באנגלית: Wales) היא עיירת רפאים בפרובינציה הקנדית אונטריו. ויילס הוא אחד מן הכפרים האבודים של אונטריו, שהוצף בעקבות יצירת נתיב המים סנט לורנס ב-1958. העיירה נקראה על שם נסיך ויילס (אדוארד השביעי) שביקר באזור בעת סיוריו בקנדה ב-1860.
המשפחות ומקומות העיסוק של העיירה הועתקו לעיירה החדשה אינגלסייד לפני שהושלמה בניית מעבר המים.
ויילס, הממוקמת כ-3.5 קילומטרים מקו החוף, הייתה העיירה היחידה על היבשת שהושפעה מן ההצפה שנוצרה בעת בניית מעבר המים, כאשר הקהילה הייתה ממוקמת בעמק על יד מפרץ שבו עובר הנתיב.
הכפר נבנה על מענק הקרקע של ד"ר ג'יימס סטיוארט, מגדוד המלך המלכותי בניו יורק. בין השנים 1810 ל-1957, חמישה דורות של משפחת סטיוארט התגוררו במקום. נכדו של דוקטור סטיוארט, ג'יימס ירש את האתר והוא בנה בית וחנות, ומאוחר יותר בית מלון. הוא גם תרם את המגרש עבור הכנסייה הפרסבטריאנית. שתי כנסיות לבנים עמדו בוויילס שנות ה-50 של המאה ה-20: הכנסייה האנגליקנית של סיינט דייוויד והכנסייה המאוחדת של סיינט מארק היו ציוני דרך בולטים בכפר.
לאחר השלמת המסלול הראשון של רכבת גראנד טראנק בשנת 1856 (המסלול השני בשנת 1900), הכפר נודע בשם דיקינסונס לנדינג סטיישן (תחנת הנחיתה של דיקינסון). ב־1860 ירד אדוארד, הנסיך מוויילס (מאוחר יותר המלך אדוארד השביעי), בדיקינסונס לנדינג סטיישן, מתוך כוונה לצאת לנמל סנט לורנס למסע דרך אשד לונג סו. האגדה מספרת שהוא שאל את אנשי העיירה מדוע מקום קטן נקרא בשם כה ארוך. לאחר ביקורו פנו האנשים לסניף הדואר בקהילה והכפר נקרא על שמו של הנסיך.
יוסי אבני-לוי
יוסי אבני-לוי (נולד ב-25 במאי 1962) הוא סופר ודיפלומט ישראלי, המשרת כשגריר ישראל בליטא משנת 2020. ספריו הראשונים יצאו לאור תחת שם העט "יוסי אבני".
ביוגרפיה.
אבני-לוי נולד ברעננה להורים שעלו מאפגניסטן ומאיראן. שירת בצה"ל כקצין מודיעין, וסיים תואר ראשון בהיסטוריה של המזרח התיכון ובערבית (האוניברסיטה העברית) ותואר במשפטים. כיהן כדיפלומט ישראלי בגרמניה, בסרביה, במונטנגרו ובפולין, בשנים 2011-2008 שימש כדובר משרד החוץ, וב-10 באוקטובר 2010 מונה לשגריר ישראל בסרביה ובמונטנגרו וכיהן בתפקיד זה עד קיץ 2016.
בתקופת כהונתו כשגריר בבלגרד נודע ביחסיו המעולים עם צמרת הממשל הסרבי, ובפרט עם ראש הממשלה אלכסנדר ווצ'יץ'. ביום עזיבתו את התפקיד זכה לביקור של ראש הממשלה ושל שר הפנים בשדה התעופה, שהגיעו כדי להיפרד משגריר ישראל. אבני-לוי היה אחד השושבינים העיקריים לחקיקת החוק הסרבי להשבת רכוש יהודי ללא יורשים (2015), המשמש דוגמה למדינות אחרות באירופה. הוא זכה במספר אותות הוקרה על כהונתו כשגריר, ונבחר על ידי התקשורת כאחד האנשים המשפיעים ביותר בבלגרד. היה השגריר הראשון של מדינת ישראל בבלגרד שביקר בקוסובו ונפגש עם צמרת הממשל הקוסוברי, לרבות עם ראש הממשלה האשים טאצ'י והנשיאה יאהיאגה.
בשנת 2007 זכה אבני-לוי בפרס ראש הממשלה לסופרים עבריים לשנת תשס"ח. ספריו תורגמו לגרמנית, לפולנית, לסרבית, אלבנית וליוונית. אבני-לוי פרסם מספר רשימות ביקורת בעיתונות (הארץ, ידיעות אחרונות), בהן החל להזדהות לראשונה בשמו האמיתי (לוי) לצד שמו הספרותי. הוא זכה במספר תחרויות ספרותיות (בעיתון "הארץ", בעיתון "מעריב-את" ועוד).
פרסם קובצי סיפורים ורומנים שעוררו התרגשות, הערכה וגם פולמוס ספרותי וחברתי. אחד מספריו עובד לסרט. קובץ הסיפורים "גן העצים המתים" (1995) נחשב פורץ דרך במועד פרסומו. הרומן "דודה פרהומה לא הייתה זונה" נחשב אחד מספריו הבולטים, לצד "איש ללא צל" והרומן "רוכלי האהבות".
חיים אישיים.
אבני משתייך לקהילת הלהט"ב, ולו ולבן זוגו בן ובת שנולדו בהליך פונדקאות.
אגרות הרמב&quot;ם
פרופסורה
סלומה זוראבישווילי
סַלוֹמֶה זוּרַאבִּישׁווִילִי (בגאורגית: სალომე ზურაბიშვილი, בצרפתית: Salomé Zourabichvili; נולדה ב-18 במרץ 1952) היא פוליטיקאית ודיפלומטית גאורגית-צרפתייה המכהנת כנשיאת גאורגיה מ-2018. היא האישה הראשונה בגאורגיה שמכהנת כנשיא גאורגיה ותמלא את התפקיד במשך שש שנים. בעקבות שינויים בחוקת גאורגיה שייכנסו לתוקף בשנת 2024, היא תהיה הנשיאה האחרונה של גאורגיה שנבחרת בבחירות ישירות. החל משנת 2024, הנשיא ימונה על ידי מועצה בוחרת .