לקראת סוף ספטמבר 2017 ביקשה נעמי מורביה, יושבת ראש מטה מאבק הנכים בישראל, השוכן בבית הוועד הפועל של ההסתדרות בתל אביב, עזרה מיושב ראש ההסתדרות, אבי ניסנקורן, מול הממשלה. בעקבות פנייתה כינס ניסנקורן ב-29 בספטמבר פגישה לילית של נציגי ארגוני הנכים איתו, עם חברי הכנסת גילאון ודוד ביטן, ועם שמחון. אחרי 12 שעות של משא ומתן עד שעות הבוקר, שבמהלכו פרש מהדיון יהודה דורון, נציג ארגון נכי הפוליו, ונותר בדיון ד"ר עמיחי תמיר מארגון 'ה-נכים' שהתנגד למתווה, הוסכם על תוספת לקצבת הנכות בארבע פעימות עד 2021, כך שהקצבה הסופית תהיה 3,800 עד 4,000 ש"ח לנכים ו-4,050 ש"ח ל-30 אלף נכים מעל ל-80% נכות רפואית. סכום הדיסרגרד יועלה בשתי פעימות ל-4,000 ש"ח בינואר 2018 ול-4,300 ש"ח בינואר 2019. העלות התקציבית של המתווה הייתה 4.2 מיליארד ש"ח, והוסכם על תוספת של 340 ש"ח לכלל הנכים ושל 540 ש"ח לנכים קשים החל מינואר 2018. ב-1 באוקטובר טען שמחון כי הממשלה יכולה להתחייב על תוספת של 1.3 מיליארד ש"ח בלבד לשנת 2018, ואיננה מתחייבת לשנים הבאות. שמחון הסביר כי תוכנת הנומרטור מגבילה את התחייבות הממשלה ללא סעיף תקציבי מתאים, ומכאן חוסר האפשרות להתחייב על 4.2 מיליארד ש"ח.
התנגדות להבנות בהסתדרות.
דברי שמחון על היעדר האפשרות להתחייב מעבר לפעימה הראשונה, לצד התוספת הנמוכה הצפויה בינואר 2018, ארבע פעימות עד 2021 ודיפרנציאליות נוספת לזו הקיימת בין מקבלי הקצבאות, גרמו לחלק מארגוני הנכים להתנער מהמתווה. התמנגדים המשכו לחסום כבישים ברחבי הארץ. ב-3 באוקטובר 2017 הם חסמו שתי כניסות לנמל אשדוד למשך חמש שעות, וגרמו לנזקים כספיים כבדים. ב-9 באוקטובר, התארחו נציגי הנכים אצל נשיא המדינה ראובן ריבלין. לאחר מכן נסעו הנכים והפגינו מול ביתו של שר הפנים, אריה דרעי, ומשם נסעו למחות מול בית ראש הממשלה ברחוב בלפור. משם עברו הנכים לכיכר צרפת, וחסמו אותה לתנועת רכב. ב-15 באוקטובר, לראשונה בשיתוף נציגים מנכי צה"ל, שיבשו הנכים את התנועה דרומה בכביש החוף ליד נתניה, על ידי נסיעה איטית בכביש, באישור ובתיאום עם המשטרה.
ב-17 באוקטובר נציגי הנכים נסעו לאט בכביש 1 לירושלים וגרמו עומסי תנועה כבדים. כשהגיעו לבית ראש הממשלה הם חסמו את שער הכניסה הדרומי. ניקול ראידמן הגיעה למקום ועוררה סערה תקשורתית כשנתנה 2,000 ש"ח לאחת מהפעילות. לאחר מכן חסמו מספר מוקדים בירושלים.
פתיחת מושב הכנסת הרביעי.
עם חזרת הכנסת למושב החורף ב-23 באוקטובר 2017, הקימו נכים מ-18 ארגונים מאהל מחאה מול הכנסת. באותה תקופה חלה רגיעה יחסית בחסימות הכבישים, והארגונים החלו בחסימות מתקנים אסטרטגיים בהם בתי הזיקוק בחיפה, נמל אשדוד ואף ניסיון חסימת רכבת משא. אחת הסוגיות הפתוחות בהן המשיכו לדון בעקבות מזכר של ארגוני ההתנגדות, הייתה שאלת הנכים שעתידים לצאת לגמלאות מינואר 18 ואילך וכן שאלת אלו שכבר הגיעו לגיל זקנה לפני כן.
ב-13 בנובמבר 2017 המשיך ארגון "נכה לא חצי בן אדם" את העתירה הנידונה בבג"ץ באמצעות מתן תגובה לתשובת המדינה. החזרת העתירה להמשך ההליכים בבג"ץ נעשתה בעקבות עיכוב הליכי החקיקה שהובטחו לעיגון ההבנות עליהם הסכימו במתווה ההסתדרות. ב-15 בנובמבר נפגש לראשונה ראש הממשלה עם כמה מארגוני הנכים המתנגדים למתווה ההסתדרות, אשר מסרו לו את עמדותיהם.
ב-19 בנובמבר חודשו חסימות הכבישים בבירה על ידי הארגונים המתנגדים. גם תומכי המתווה פרסמו הודעות לתקשורת בהן הוסבר בין היתר: "איש איננו יודע היכן הדברים עומדים ואף גרוע מכך - האם תהליך החקיקה אכן יסתיים בזמן כדי שהמוסד לביטוח לאומי יוכל לבצע". מטה המאבק בראשות מורביה, הבהירו אף הם: "באם לא יוגש תזכיר החוק ויחל הליך החקיקה כפי שהובטח עד 30 בנובמבר, אנו חוזרים למאבק במלוא העוצמה, כשכל אלפי החברים במטה המאבק, העמותות והארגונים התומכים בעמדתנו יעמדו לצידנו. הפעם אנחנו באמת נסגור לחלוטין את המדינה".
ב-25 בנובמבר פורסם מתווה עם שינויים על ידי השר חיים כץ שר העבודה והרווחה ועל יישום כל חקיקה שתתקבל בנושא.
ב-29 בנובמבר נקבע מועד הדיון הראשון של ועדת הרווחה על תיקון חוק הביטוח הלאומי ל-5 בדצמבר. בהתאם לקביעת הכנסת בדיון הפגרה, שיש להעביר את הצעת החוק של גילאון לדיון בוועדה.
מהלך חקיקה ביוזמת הממשלה.
ב-26 בנובמבר 2017 פורסם תזכיר חוק להגדלת קצבת הנכות ובינואר 2018 פורסם לו תזכיר חלופי. אף שהתזכיר נכלל בדיוני תקציב המדינה לשנת 2019, לתיקון זה מוצעת תחולה למפרע מתחילת 2018. עלות התיקון המוצעת בתזכיר זה היא כ-2.05 מיליארד ש"ח לעומת כ-1.7 מיליארד ש"ח בתזכיר הקודם. ב-31 בינואר 2018 הונחה הצעת החוק על שולחן הכנסת ועברה בקריאה ראשונה ברוב של 90 ח"כים וללא מתנגדים.
אליפות ישראל באתלטיקה 1960
אליפות ישראל באתלטיקה נערכה באצטדיון המכביה בתל אביב בין התאריכים 1 - 2 ביולי 1960.
4 שיאים ישראלים חדשים נקבעו באליפות זו.
עע&quot;מ 9341/05 התנועה לחופש המידע נ' רשות החברות הממשלתיות
פסק הדין שניתן בהליך עע"ם 9341/05 התנועה לחופש המידע נ' רשות החברות הממשלתיות עוסק בשאלת חשיפת מידע הנוגע לשמות המועמדים למשרת דירקטור ומנכ"לות בחברה ציבורית, שלא התקבלו לתפקיד. בית המשפט העליון קבע כי עקב חשיבות מניעת המינויים הפוליטיים בחברות הממשלתיות, גילוי המידע המבוקש ישרת אינטרס ציבורי גבוה. לכן, קבע בית המשפט העליון בפסק דינה של השופטת ארבל, כי על רשות החברות הממשלתיות לאפשר פרסום מידע מסוג זה באם יתבקש, וכי על הרשות ליידע את המועמדים כי מרגע הגשת המועמדות פרטיהם עשויים להיחשף אם מידע מסוג זה יתבקש. עם זאת, קבעה השופטת ארבל כי אין להחיל הוראה זו רטרואקטיבית. פסק הדין מהווה אבן דרך למניעת תופעת המינויים הפוליטיים בחברות הציבורית וקובע באופן מרחיק לכת כי ניתן לאפשר פגיעה בפרטיות המועמד לתפקיד ציבורי ובכך לכרסם בחשיבות זכותו של האדם לפרטיות.
רקע.
מינויים פוליטיים בחברות ממשלתית.
התפיסה המהותית של השירות הציבורי בישראל היא שאנשים מתמנים לכהן בתפקידים ציבוריים על בסיס כישוריהם המקצועיים ולא על בסיס השתייכותם למפלגה פוליטית כזו או אחרת, או קרבתם לגורם הממנה.
תפיסה זו מבוססת על ההנחה שרשות שלטונית כנאמן הציבור, יש עליה את האחריות לבצע את תפקידה בתום לב, בהגינות ובסבירות, ללא משוא פנים ואפליה ומבלי מתן משקל לשיקולי דעת זרים. כל זאת יעשה במטרה להגשים את האינטרס הציבורי עליו הופקד. הפעלת אותה סמכות על ידי הממונה תיעשה על ידי הממונה בעל הכישורים הטובים ביותר, אשר יטיב עם האינטרס הציבורי בצורה הטובה ביותר.
מינוי של אדם למשרת שירות ציבורי שלא על בסיס כישוריו המקצועיים אלא על בסיס זיקה פוליטית או זיקה של ניגוד עניינים תהווה מעשה מנהלי פסול וחסר תום לב המהווה מעילה בחובת הנאמנות של הגורם הממנה כלפי הציבור.
ערך מורחב – חברה ממשלתית
הערעור שלפנינו אינו נוגע לכל סוגי המינויים הפוליטיים, אלא למינויים למשרות דירקטור ומנכ"ל בחברות ממשלתיות- כהגדרתן בסעיף 1 לחוק החברות הממשלתיות. ניסיון העבר מעיד כי חברות ממשלתיות הן יעד אטרקטיבי ונוח לביצוע מינויים פוליטיים.החברות הממשלתיות מבצעות תפקידים חשובים ומנהלות תקציבים וכמו כן עומדות להן משאבים רבים. השפעתן על המשק ניכרת בתחומים כגון ביטחון, בינוי, מקרקעין ושיכון, דלק, גז, נפט, חקלאות חשמל ומים, תחבורה, תקשורת, תיירות תעשייה ומסחר, קרנות השתלמות, תרבות ועוד.
השר האחראי על אותה חברה ממשלתית הוא זה המציע את המועמד לתפקיד ויחד עם שר האוצר הוא זה שממנה אותו לתפקיד. בידם של שרים אלו מופקד כוח רב כלכלי ופוליטי, שכן הניסיון מלמד כי מנצלים הם את מעמדם פעמים רבות למינויים של מקורבים שונים לתפקידים בכירים בחברות ממשלתיות כאמצעי לבניית מוקד כוח פוליטי. אותם ממונים מהווים חלק ממעגל המקורבים לאותם שרים ומתוגמלים היטב. כל אלה נחשפו בפסיקות ובעיקר מדוחות מבקר המדינה לאורך השנים.
הוועדה לבדיקת מינויים מתוקף חוק החברות הממשלתיות.
העובדה כי המינויים הפוליטיים הפכו לתופעה שכיחה היא הסיבה העיקרית להקמת הוועדה. הוועדה הוקמה במסגרת תיקון מספר 6 לחוק החברות הממשלתיות. אלו דברי ההסבר להצעת החוק:
הוועדה משמשת ככלי מרכזי למאבק בתופעת המינויים הפוליטיים והוקמה כחלק מהמאבק ב"מגפה" זו. היא בוחנת את כשירות המועמדים והתאמתם. היא משמשת כמנגנון בקרה ופיקוח מעצם הבדיקה והסינון שהיא עורכת למועמדים, אשר מטרתם לאתר את המועמדים אשר אין להם את כישורי הסף לתפקיד הציבורי ואשר בלתי ראויים לתפקיד. פעולת הוועדה הפכה אתה הליך המינוי למקצועי, שאינו תלוי בגורמים פוליטיים.
פסק הדין.
העובדות.
העתירה המקורית הוגשה בשנת 2005 על ידי התנועה לחופש המידע בראשות רביב דרוקר ונדונה סביב הבקשה לקבל את שמות המועמדים למשרות ותפקידי דירקטורים בחברות ממשלתיות, אשר נפסלו ולא נבחרו על ידי הוועדה לבדיקת מינויים. כמו כן ביקשה העותרת גם את העילה לפסילת אותם המועמדים. אלו, החל מיום עלייתו של ראש הממשלה אריאל שרון לשלטון. המשיבות, רשות החברות הממשלתיות והוועדה לבדיקת מינויים בחברות ממשלתיות, טענו בתגובה כי פרסום השמות יהווה פגיעה בפרטיות המועמדים.
טענת התנועה לחופש המידע.