אג'יתה קוּניקל (באנגלית: Ajitha Kunnikkal; נולדה ב-1950) היא הודית נאקסאלית לשעבר, אשר לקחה חלק פעיל בתנועה הנאקסאלית המהפכנית בקרלה בשנות ה-60, שם הקבוצה שהייתה חלק ממנה ערכה פשיטות חמושות על תחנות המשטרה בערים תאלאסרי ופולפאלי, בהן נהרגו שני שוטרים. אג'יתה נעצרה, נשפטה, ונידונה ל-9 שנות מאסר.
כשהשתחררה, עזבה אג'יתה את המאבק המהפכני, והפכה לפעילת זכויות אדם ומקדמת רפורמות חברתיות. אנוושי (Anweshi) המלכ"ר שהיא יסדה ב-1993, הוא חלק מפורום הנשים של קרלה, קונסורציום של ארגונים שפועלים למען זכויות נשים, בתיאום עם כוח המשימה הלאומי להעצמת נשים.
תחילת דרכה.
אג'יתה נולדה ב-1950 בקוז'יקוד, קרלה, שבהודו לקותיקוד ומנדקיני נראיאנן, חברים פעילים בתנועה הנאקסאלית. כשאג'יתה הגיעה ללימודיה באוניברסיטה, היא כבר מאסה במצב החברתי בהודו, והחליטה להצטרף לתנועה אף היא, ועזבה את הלימודים.
השנים המיליטנטיות.
ההתקפות על תחנות המשטרה בתאלאסרי ופולפאלי.
בשנות ה-60 המאוחרות, אג'יתה חברה לאריקאד ורגסי, נאקסאליסט מיליטנטי שפעל נגד הזוועות שביצעו האדונים הפאודלים והמשטרה כנגד פשוטי העם ותושבי הכפרים במחוז ואיאנאד. הם הקימו ביחד קבוצה לוחמי גרילה בשנת 1968. אג'יתה הייתה האישה היחידה בקבוצה.
ב-22 בנובמבר 1968, תקפה קבוצה של כ-300 לוחמי גרילה, תחת פיקודו של אביה של אג'יתה, קוניקל נאריאנן, בניסיון כושל, את תחנת המשטרה בתאלאסרי במטרה לגנוב נשק.
48 שעות מאוחר יותר, ב-24 בנובמבר 1968, ביצעה הקבוצה מתקפה נוספת, תחת פיקודו של ורגסי, ובהשתתפותה של אג'יתה, נגד מחנה משטרה מיוחד שהוקם בפולפאלי כדי להתמודד עם כ-7,000 חקלאים שהחלו מאבק מחאה נגד פינוי מאדמותיהם על ידי הרשויות. בהתקפה נהרגו שני שוטרים, מפעיל רדיו אלחוטי, ותת-פקח. קבוצת הגרילה המשיכה משם ופשטה על שתי חוות של בעלי קרקעות שעמדו מאחורי הפינויים, וחילקו את התבואה המאוחסנת בחוות לתושבים.
לאחר הפשיטות, ברחו לוחמי הגרילה ליער העבות בוואיאנאד כדי להסתתר שם. אך לאחר מספר ימים של חיפושי משטרה אינטנסיביים, הם נתפסו. ורגסי נורה למוות על ידי שוטר לאחר שעונה, ומנהיג נוסף של היחידה, קיסן תומאן, נהרג בפיצוץ.
תקופת המאסר.
דווח שלאחר מעצרה, אג'יתה עברה עינויים בתחנת המשטרה. במשפטה, היא הורשעה ונגזרו עליה תשע שנים בבידוד בכלא.
את המחצית הראשונה של תקופת מאסרה היא העבירה בכלא המרכזי בטריוונדרום, ואת המחצית השנייה בכלא בקנאנור, שם הוחזקו גם הוריה. במשך שהותה בכלא, ניצלה אג'יתה את הזמן כדי ללמוד על הבעיות העומדות בפני נשים בקרלה, ובמיוחד על מצבן של עובדות מין.
היא שוחררה ב-1977 לאחר שמונה שנים בכלא, בגיל 27.
פעילות חברתית.
לאחר שחרורה מהכלא, ניסתה אג'יתה להתחיל בחיים נורמליים. היא נישאה לבן זוגה, יאקוב, וילדה תינוקת. אך ב-1988, לאחר שהשתתפה בכנס של ארגוני נשים במומבאי, היא הבינה שעליה לחזור לאקטיביזם חברתי.
באותה שנה, היא הקימה ארגון בשם "בודהאנה" (Bodhana, מודעות).
הארגון לא שרד לאורך זמן, אך אג'יתה לא התייאשה, והקימה ארגון נוסף בשם אנוושי (Anweshi, מי שנמצאת במסע חיפוש) ב-1993. היא נטלה חלק במספר רב של מקרים מתוקשרים של זכויות אדם בקרלה.
מקרה הגלידריה.
מקרה הגלידריה (1997) נסב סביב אונס קטינות בבית עסק מקומי בקוז'יקוד. בגלידריה, היו מציעים לנערות גלידה בה ערבבו סמי אונס, ואז תוקפים אותן מינית. הסקנדל פרץ כאשר חמש נערות פנו לאג'יתה, שבמסגרת הפעילות של אנוושי, ערכה חקירה פרטית ודיווחה את ממצאיה למשטרה. הם מצאו שהגופות של שתי נערות שנמצאו סמוך לפסי הרכבת בעיר גם היו קשורות לתיק. החקירה חשפה את מעורבותם של פקידים בכירים ואושיות אחרות בעיר, לרבות פ. ק. קונהאליקוטי, שהיה שר התעשייה של מדינת קרלה ומנהיג ליגת האיגוד המוסלמי בהודו (IUML), ט. פ. דאסאן, שהיה ראש המפלגה הקומוניסטית-מרקסיסטית וראש העיר לשעבר של קוז'יקוד, וכן מספר פקידי מכס.
במהלך המשפט, שתיים מתוך חמש המתלוננות חזרו בהן מתצהיריהן. על כן, בית המשפט בקרלה דחה את התביעה בשנת 2005, וגם בית המשפט העליון של הודו דחה את העתירה בשל חוסר ראיות בשנת 2006.
אמנסטי אינטרנשיונל.
ב-2016, אג'יתה תמכה באמנסטי אינטרנשיונל במחלוקת שהתעוררה עם אגודת הסטודנטים ההודית (ABVP). אמנסטי ערכו אירוע למען זכויות האדם של פעילים בקשמיר ובג'אמו. הסטודנטים טענו שהאירוע כלל "סלוגנים אנטי-הודיים" ושגם לחיילים יש זכות לא להיות מותקפים. העימות הסלים, והסטודנטים הגישו תלונה. אמנסטי הגישו תלונה נגדית על הפרעה, והמקרה התפתח ליומיים של מחאות בהם סטודנטים רבים הוכו ונעצרו על ידי המשטרה.
פרסים והכרה.
אנוושי, העמותה שיסדה אג'יתה, זכתה בפרסים רבים על תרומתה למאבקים חברתיים:
אלכסיי אוליוקאייב
אלכסיי ולנטינוביץ' אוליוקאייב (ברוסית: Алексей Валентинович Улюкаев; נולד במרץ 1956 במוסקבה) הוא כלכלן ומדינאי רוסי, השר לפיתוח כלכלי מה-24 ביוני 2013 ועד 14 בנובמבר 2016. מואשם ומורשע בנטילת שוחד בגובה 2 מיליון דולר מחברת רוסנפט.
ביוגרפיה.
נולד בשנת 1956 במשפחתו של מרצה במכון המוסקבאי למהנדסי קרקעות, ולנטין חוסאינוביץ' אוליוקאייב. מוצאו של אוליוקאייב מטטרסטן.
השלים לימודיו בפקולטה לכלכלה של אוניברסיטת מוסקבה (1979), קיבל את התואר שלו בשנת 1982. למד באוניברסיטת Pierre-Mendes France בגרנובל שבצרפת.
דובר אנגלית וצרפתית.
קריירה.
בשנת 1991 היה הפרשן הפוליטי של עיתון "חדשות מוסקבה" (Московские новости), עד 1992 כיהן כיועץ כלכלי לממשלת רוסיה בראשות ייגור גאידר ועד 1994 היה עוזרו של סגן ראש ממשלת רוסיה. בשנים 1994–1996 ובשנים 1998–2000 היה סגן מנהל המכון לענייני כלכלה. בשנים 2000–2006 היה פרופסור המכון המוסקבאי לטכנולוגיה ופיזיקה. בשנים 2000–2004 כיהן כסגנו של שר האוצר, אלכסיי קודרין ומאפריל 2004 ועד יוני 2013 היה לסגנו של נגיד הבנק המרכזי, סרגיי איגנאטייב.
בשנים 2007–2010 היה מרצה לכלכלה בפקולטה לכלכלה של אוניברסיטת מוסקבה. מיוני 2013 ועד נובמבר 2016 כיהן כשר הכלכלה.
אוליוקאייב השתייך למחנה הדמוקרטי והיה חבר תנועת "הבחירה הדמוקרטית של רוסיה" («Демократический выбор России») ועמד בראש הסניף המוסקבאי של המפלגה. בשנים 1996–1998 היה חבר הדומה העירונית של מוסקבה וחלש על תחום ההשקעות. זמן-מה היה חבר מפלגת "ברית כוחות הימין".
באוקטובר 2015 היה ליושב ראש דירקטוריון התאגיד הפדרלי לפיתוח עסקים קטנים ובינוניים (Федеральной корпорации по развитию малого и среднего предпринимательства).
מונה לשר לפיתוח כלכלי ביוני 2013.
בנובמבר 2016 נעצר על ידי ועדת החקירות של רוסיה ושירות הביטחון הפדרלי בחשד לנטילת שוחד בתמורה לסיוע בעסקת רכישה של חברת הנפט רוסנפט.
פרשת השחיתות.
ב-14 בנובמבר 2016 ועדת החקירות של רוסיה בסיוע אנשי המחלקה לביטחון פנים של פס"ב עצרו אותו בחשד ללקיחת שוחד - 2 מיליון דולרים שניתנו למשרד הפיתוח הכלכלי מטעם נציגי חברת "רוסנפט" מתוך תקווה לקבלת הקלות בעת רכישת 50.08% ממניות חברת "בשנפט". ב-15 בנובמבר בית המשפט המחוזי של בסמאן במוסקבה שלח אותו למעצר בית למשך חודשיים והוא שוחרר מתפקידו. בדצמבר 2017 הורשע על ידי בית המשפט של מוסקבה ונידון ל-8 שנות מאסר. במאי 2022 שוחרר ממאסר בשל התנהגות טובה.
חייו האישיים.
אוליוקאייב אוהב לכתוב שירים והוא פרסם מספר פעמים כתבים פרי עטו.
אשתו הראשונה הייתה תמרה איוואנובנה אוסיק, כלכלנית. בנו דמיטרי אוליוקאייב הוא מפיק טלוויזיה ומפיק קולנוע. אשתו השנייה היא יוליה חריאפינה מחצי האי קרים.
הערות שוליים.
מקלע M2 בראונינג
הארמייה ה-68 (ברית המועצות)
הארמייה ה-68 (ברוסית: армия я-68) הייתה ארמיית שדה של הצבא האדום אשר לחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
הארמייה ה-68 הוקמה על בסיס מפקדת הארמייה ה-57, ב-1 בפברואר 1943 על בסיס הוראת הסטבקה מיום 30 בינואר. כמפקדה מונה פיודור טולבוחין והיא כללה את דיוויזיית הרובאים ה-37, דיוויזיות המשמר ה-1 ה-5 ה-7 וה-8, הדיוויזיה המוטסת של המשמר ה-10, הדיוויזיות ה-32 וה-33 ובריגדת הרובאים ה-137. הארמייה השתתפה במבצע פוליארנאיה דבידה, ובמסגרת המבצע לחמה בקרב דמיאנסק בניסיון להסיר את המצור על לנינגרד. ההתקפה הסובייטית נהדפה, והארמייה נסוגה מדמיאנסק אל הנהר לובט. ב-13 במרץ הוחלף טולבוחין ביבגני זאורבילי, והארמייה נכללה במסגרת החזית הצפון-מערבית.
ב-5 במאי היא הועברה לעתודה, וב-12 ביולי נשלחה לקחת חלק בקרב סמולנסק. במהלך הקרב, הארמייה לחמה לצד כוחות נוספים מחזית קלינין ומהחזית המערבית והביסה את האגף השמאלי של קבוצת ארמיות מרכז. הארמייה שחררה עיירות וכפרים רבים במחוז סמולנסק, וב-25 בספטמבר שחררה את סמולנסק עצמה בשיתוף פעולה עם הארמייה החמישית והארמייה ה-31. הארמייה פורקה ב-5 בנובמבר ויחידותיה הועברו לארמייה החמישית.
יבגני פשוטין
יִבְגֵנִי יוּרִיֵבִיץ' פָּשׂוּטִין (ברוסית: Евгений Юрьевич Пашутин, נולד ב-6 בפברואר 1969 בסוצ'י, רוסיה הסובייטית, ברית המועצות) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל רוסי המאמן את קבוצת לוקומוטיב קובאן מהליגה המאוחדת של VTB.
אחיו הצעיר הוא הכדורסלן והמאמן זכאר פשוטין, המאמן את ספרטק סנקט פטרבורג.
קריירת משחק.
פשוטין שיחק בעמדת הרכז בקבוצות גדולות בברית המועצות כספרטק סנקט פטרבורג, דינמו מוסקבה וצסק"א מוסקבה וגם בישראל - במכבי רעננה. בתואר היחיד שלו בתור שחקן, אליפות ליגת העל הרוסית בכדורסל, זכה עם צסק"א בעונתו האחרונה (), ולאחר מכן פרש ממשחק פעיל.