בעקבות תהליך המודרניזציה שחל באסיה בין המאה ה-17 למאה ה-20, השימוש בקשתות רכובות פחת. אף על פי שהשימוש בקשתות פחת ברחבי אסיה, המונגולים עדיין השתמשו בקשתות למחצה. מספר קיסרים מונגולים וסינים ניהלו קבוצות של שומרי ראש המתמחים ביריית חץ וקשת בקשת מונגולית. בד בבד, תהליך בניית הקשתות המונגוליות ברחבי מונגוליה, סין וטיבט, הפך לתהליך מודרני ועכשווי, שבסופו הוכנו מספר רב של סוגים שונים של קשתות חדשניות. העיצוב של הקשתות שמשמשות לצורכי בידור בחג נאדאם, נגזרו מהקשת המונגולית מנצ'ו.
בנייה ועיצוב.
הקשתות המונגוליות היו חלק עיקרי מהמסורת של הקשת המורכבת באסיה. הקשת עשויה מבמבוק עם שתי קרנות מכל צד המכופפות הפוך ומחוברות בעזרת דבק שהוכן מגופות של בעלי חיים. הקשת מאוכסנת בתיק עור מיוחד ששומר עליה מפני פגיעות ושריטות.
אורכו של החץ נע בין 80 ל-100 סנטימטרים וקוטרו מקורב לסנטימטר אחד. בשל המחיר הגבוה של הנוצות, נוצות הקשת נלקחו מגוויות של ציפורים.
פורטו (יין)
Magic and Loss
Magic and Loss (בעברית: "קסם ואובדן") הוא אלבום קונספט של לו ריד מ-1992, שנושאו דרך ההתמודדות עם מוות של חבר קרוב. את נושא האלבום תיאר ריד עצמו כ"קבלת החיים בחיוב, ולא התייפחות שלילית בנושא המוות" (בהערות לאלבום האוסף "NYC Man" מ-2003).
הפקה.
"קסם ואובדן" עוסק בהתאבלותו של ריד על מותם של חבריו דוק פומוס, זמר יוצר בתחום הג'אז שכתב להיטי רוקנרול רבים, ו"ריטה הרקובה" (רוטן ריטה), דמות מן הקליקה של אנדי וורהול, שמתו שניהם ממחלת הסרטן בפרק זמן של פחות משנה. האלבום נפתח במילים "החיים הם כמו גזוז בטעם מיונז, כמו חלל בלי חדר, כמו בייקון עם גלידה, כאלה הם החיים בלעדיך" ("What's Good"), ועל עטיפתו נכתב "בין שני אפרילים איבדתי שני חברים, בין שני אפרילים קסם ואובדן..."
האווירה באלבום איננה מורבידית כפי שהיה מצופה: השירים עוסקים ברגשות מבלבלים של פחד וחוסר אונים המתעוררים מהתמודדות עם מחלה קשה ועם גורל מר, וריד משתדל לטפל בנושאים אלה בהומור, באומץ ומתוך הבנה שהמוות הוא חלק בלתי נמנע מן החיים וש"יש מעט קסם בכל דבר ואז מעט אובדן על מנת ליצור איזון" (מילות הסיום של האלבום). חלק מן המבקרים טענו כי השירים חוזרים על עצמם ומתנהלים באווירה רגועה מדי שאינה הולמת את ריד, ושהשירים הבולטים הם דווקא הקצביים יותר כמו הסינגל "What's Good", אך האלבום מתואר בדרך כלל כאחת מהדוגמאות הבולטות ליצירות גדולות בנות ימינו של כוכבי רוק משנות השישים (ביחד עם "Time Out of Mind" של בוב דילן מ-1997).
ב-2007 כלל נעם רותם גרסת כיסוי מתורגמת ל"Sword of Damocles" בשם "חרב דמוקלס" באלבום עזרה בדרך. אסף אמדורסקי הקליט גרסה משלו לשיר זה בשם "מלאך שחור", אשר הופיעה במהדורה מיוחדת של אלבומו צד א' משנת 2011.
יעקב בן ראובן
יעקב בן ראובן היה חכם ופרשן מקרא קראי שחי בסביבות המאות ה-11 וה-12, ככל הנראה בקונסטנטינופול, בירת האימפריה הביזנטית (כיום איסטנבול).
במהלך חייו נסע אל ארצות שונות במטרה להפיץ את היהדות הקראית ברחבי העולם ולאסוף כתבי יד שיש בהם פרשנות של קראים למקרא. בפירושים אלה השתמש בחיבורו שלו, "ספר העושר".
ספר העושר.
חיבורו החשוב ביותר של יעקב בן ראובן, נקרא על ידו "ספר העֹשר", משום שלפי דבריו בהקדמה לספר, הקורא ימצא בפנים מספיק מידע ולא יאלץ לעיין בפרשנויות ארוכות ובעלות מספר רב של כרכים שהוא כבר קרא בעצמו. ואכן ספר זה מכיל פירושים מקוצרים בעברית לכל עשרים וארבעה ספרי המקרא. הוא מבוסס על דברי פרשנות של חכמים קראים שקדמו לחכם יעקב בן ראובן, שהיו כתובים בעברית או מתורגמים לעברית מהשפה הערבית, בה נכתבה רוב היצירה הקראית בתור הזהב של היהדות הקראית בארץ ישראל. יעקב בן ראובן התבסס בחיבורו בעיקר על דברי החכם יפת בן עלי ועל דברי החכם ישועה בן יהודה.
הפירוש שלו מכיל הרבה מונחים ביוונית-קראית וביוונית, שהייתה שפת האימפריה הביזנטית. מכך ניתן ללמוד שיעקב בן ראובן היה כנראה יליד קונסטנטינופול שיוונית הייתה שפתה. ממילים אלה אפשר ללמוד על מטבעות הלשון שהיו מקובלים בקרב הקראים באימפריה הביזנטית.
ההסבר של המחבר לכל קטע נתון לרוב נפתח בקיצור "מע'" או "יע'" (שמשמעותם בערבית היא "מַעְנָהֻּ" או "יעני" = כלומר), ולאחריהם מופיע הפירוש. כאשר קיימים הסברים אחרים של פרשנים נוספים, מופיע בדרך כלל בין פרוש לפרוש הקיצור "ד"א" שמשמעותו "דבר אחר" או "דברי אחרים".
עותקי כתב יד של "ספר העֹשר" נמצאים בסנקט פטרבורג, בפריז ובליידן שבדרום הולנד.
שמחה פינסקר הדפיס קטעים מתוך הפירוש לתורה בספרו 'ליקוטי קדמוניות', ודוקס הדפיס קטעים מתוך הפירוש לתהלים.
קטע אחר מ"ספר העֹשר", מירמיהו ועד דברי הימים (מלבד תהילים) הודפס תחת הכותרת הכללית "מבחר ישרים", יחד עם פירוש "המבחר" של החכם אהרון בן יוסף הרופא לנביאים ראשונים ולישעיהו, על ידי החכם אברהם פירקוביץ', ביבפטוריה ה'תקצ"ד (גוזלווא, 1835).
קדש נפתלי
קֶדֶשׁ נַפְתָּלִי היא עירו של ברק בן אבינעם, כמסופר ב. מכאן יצא עם עשרת אלפים איש למלחמה ביבין מלך חצור.
קדש זו מזוהה עם ח'ירבת קדיש שלמרגלות רכס פוריה, במדרון הפונה מזרחה, בדרום מזרח נחלת שבט נפתלי, במזרח בקעת יבנאל. התוספת "נפתלי" נועדה, ככל הנראה, להבדיל בינה לבין העיר קדש שבנחלת שבט יששכר, שעליה מסופר ב. קדש זו מזוהה עם תל אבו קודיס, כשלושה ק"מ מדרום-מזרח לצומת מגידו.
אין קשר בין קדש נפתלי שבבקעת יבנאל לבין קדש שבגליל העליון, המכונה "קדש בגליל בהר נפתלי" (), קדש זו מזוהה בגן הלאומי "תל קדש", כשני ק"מ ממערב לצומת ישע.
על פי ספר הישר, בקדש נפתלי קבורים נפתלי ואשר, בני יעקב.
על פי מסורת מאוחרת, בקדש נפתלי קבורה דבורה הנביאה.
מבנה ואטסון-קריק
טומי עמנואל
טומי עמנואל (באנגלית Tommy Emmanuel ; נולד ב-31 במאי 1955) הוא גיטריסט אוסטרלי המנגן על גיטרה אקוסטית. עמנואל ידוע בשימושו הווירטואוזי בטכניקת הפריטה "פינגר סטייל" וכן ביכולתו להשתמש בגיטרה ככלי הקשה בנוסף לנגינה הרמונית. הוא בעל התואר "Certified Guitar Player", תואר שניתן לו על ידי צ'ט אטקינס בנוסף לשלושה נגנים נוספים, ג'רי ריד, סטיב וורנר וג'ון נוולס. במהלך הקריירה המוזיקלית שלו ניגן עם מספר אמנים רבים, ביניהם אטקינס עצמו, אריק קלפטון, סר ג'ורג' מרטין וג'ון דנוור.
חייו.
עמנואל נולד במדינת ניו סאות' ויילס באוסטרליה למשפחה מוזיקלית אשר היוותה גם להקה נודדת. הוא החל לנגן בגיטרה בגיל 4 ולמרות היותו חסר השכלה מוזיקלית רשמית, שנים רבות מילדותו עברו בסבבי הופעות באוסטרליה כחלק מהלהקה המשפחתית בהם פיתח את סגנונו הייחודי. ב-1966, עם פטירתו של אביו, התפרקה הלהקה ועמנואל החל ללמד נגינה בגיטרה.
פריצתו לתודעה הציבורית הייתה בזכות זכייתו במספר רב של תחרויות כישרונות צעירים. עד מהרה חזר להופיע, הפעם עם אחיו פיל בלהקה "גולדראש". במהלך שנות השבעים והשמונים המשיך להופיע כחלק מהרכבים או כנגן עבור אמני סולו ולאחר מכן הכריז על קריירת סולו.
במסגרת הקריירה המוזיקלית שלו, הוציא עמנואל 18 אלבומים. הישגיו המוזיקליים זיכו אותו בהכרה רבה בקרב קהל הנגנים וקהל חובבי המוזיקה כאחד. הופעותיו מתאפיינות בחופשיות והנאה גלויה של טומי עצמו מהנגינה שלו. רוב הקטעים שהוא מנגן אינם קטעי מקור אלא עיבודים ייחודיים לקטעים מוכרים מתחום הפופ או הבלוז והקאנטרי, אשר מדגישים את טכניקת הנגינה הווירטואוזית של עמנואל.
פשע שנאה
במדעי החברה, פשע שנאה הוא פשע שמכוון כלפי הקורבנות על בסיס שנאה לקבוצה החברתית שאליה הקורבנות שייכים. בחירת הקורבנות מבוססת על הדעה הקדומה של הפושעים נגד הסטטוס החברתי, האמיתי או הנתפש, של הקורבנות. במילים אחרות, המניע העיקרי לפשע הוא שנאת קבוצה (להבדיל משנאה אישית).
קורבנות פשעי השנאה הם לרוב מיעוטים אתניים ודתיים, להט"בים ומוגבלים פיזית ונפשית. פשעי שנאה יכולים לכלול אלימות מילולית ופיזית, ונדליזם, הסתה לגזענות, ואף רצח. פשע השנאה נבדל מפשעים אחרים בגלל הקשרו החברתי המכליל, ובגלל היותו קשור לסטטוס שיוכי (להבדיל מסטטוס הישגי), ולעיתים קרובות נתפש כחמור יותר. פשע שנאה נפוץ הוא פשע על רקע גזעני.
היסטוריה.
המודעות לפשעי שנאה גברה עם השנים, אך התופעה עצמה איננה חדשה. פשעי שנאה התקיימו משחר ההיסטוריה והיוו גורם חשוב בעיצובה. בין הדוגמאות ההיסטוריות: רדיפת יהודים בעת העתיקה ובימי הביניים, רצח העם הארמני ושואת העם היהודי. למרות פשעי העבר התופעה אינה פוסקת. כך, למשל, בשנים האחרונות התרחשו הטיהור האתני המכונה טבח סרברניצה שבבוסניה, וכן רצח העם ברואנדה. פשעי שנאה עיצבו, ולעיתים אף הגדירו, את ההיסטוריה האנושית.
בארצות הברית, שבה התבצע מחקר רב על אודות פשעי שנאה המתרחשים בתחומה, נמצא שהגורמים למרבית פשעי השנאה הן דעות קדומות על בסיס נטייה מינית וגזע.
מאפיינים.
ייחודיות פשע השנאה.
כמות פשעי השנאה עשויה להיראות קטנה ביחס לסוגי פשעים אחרים. לדוגמה, 11 מקרי רצח מתוך 24,526 מעשי הרצח שאירעו במהלך שנת 1993 בארצות הברית, ו-13 מקרי אונס מתוך 104,806 מקרי האונס באותה שנה, הוגדרו כפשעי שנאה.