ריצ'רד פיליפ דוטרואל (בצרפתית: Richard Philippe Dutruel, נולד ב-24 בדצמבר 1972) הוא כדורגלן עבר צרפתי ששיחק בעמדת השוער. במהלך קריירת המשחק שלו, שהחלה בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 והסתיימה באמצע העשור הראשון של המאה ה-21, שיחק במספר קבוצות בצרפת ובספרד, ובהן פריז סן-ז'רמן, סלטה ויגו וברצלונה. דוטרואל ערך הופעה אחת במדי נבחרת צרפת.
קריירה.
בצעירותו הצטרף דוטרואל למחלקת הנוער של פריז סן-ז'רמן, שם היה שותף להצלחה קבוצתית. את הופעת הבכורה במדי הקבוצה בליגה הצרפתית ערך ב-20 במרץ 1992. מכיוון שלא היה לו מקום בקבוצה הבוגרת, הושאל במשך שתי עונות לקן. בקן עמד בשער הקבוצה בעקביות, אך הקבוצה ירדה לליגה השנייה בתום עונת 1994/1995. דוטרואל שב לפריז בקיץ 1995, אך היה בעיקר שוער גיבוי לברנאר לאמה. בעונת 1995/1996 זכה להזדמנויות מועטות בקבוצה, שזכתה בגביע מחזיקות הגביע ובסופר קאפ הצרפתי.
דוטרואל ניסה את מזלו בספרד והצטרף לסלטה ויגו. בתקופתו בסלטה הפך לאחד מהשוערים הטובים בליגה הספרדית. בעונת 1997/1998 עזר לסלטה לסיים במקום ה-6 בליגה ולכן היא השתתפה בגביע אופ"א בעונה שלאחר מכן, בה אף הגיעה למקום ה-5 בליגה. יכולתו הטובה משכה עניין מצדה של ברצלונה, שחיפשה מחליף לרוד הספ. אף על פי שעדיין נותרה שנה בחוזהו בסלטה ויגו, הוא סיכם על צירופו לברצלונה בסוף עונת 1999/2000, על ידי כך שברצלונה תשלם את סעיף השחרור שלו, שעמד על 700 מיליון פסטות. הידיעה על עזיבתו את סלטה לא התקבלה בעין יפה על ידי הנהלת המועדון וכן אוהדיו, ולכן הוא לא שיחק באף משחק עד סוף העונה.
לואי ואן חאל, המאמן שהמליץ על הבאתו של דוטרואל לברצלונה הוחלף על ידי לורנס סרה פרר עוד לפני שהחלה עונת 2000/2001. בתחילת העונה היה השוער הראשון בקבוצה, אך הוא הציג יכולת דלה, ובנוסף לכך הוא נפצע במשחק הליגה נגד קבוצתו לשעבר, סלטה ויגו. בשל כך, תפס את מקומו בהרכב הקבוצה השוער הצעיר פפה ריינה, שהמשיך לעמוד בשער גם לאחר שדוטרואל החלים מפציעתו. סרה פרר פוטר באמצע העונה ובמקומו מונה קרלס רשאק. רשאק העניק לדוטרואל את עמדת השוער הראשון במשחקיה האחרונים של העונה, וכך הוא סיים את העונה עם 21 הופעות בכל המסגרות. לקראת העונה הבאה צורף השוער הארגנטינאי רוברטו בונאנו לסגל הקבוצה, ודוטרואל הפך לשוער השלישי אחרי בונאנו וריינה. בשל כך לא ערך אף הופעה במהלך כל עונת 2001/2002. הוא אף נותר מחוץ לסגל הקבוצה כמעט בכל משחקיה.
בקיץ 2002 הותר חוזהו של דוטרואל והוא הפך לשחקן חופשי. הוא דחה הצעות מאספניול, יריבתה העירונית של ברצלונה, ומרן, וחתם על חוזה ל-3 עונות בדפורטיבו אלאבס, ששיחקה באותן שנים בליגה הראשונה בספרד ואף העפילה לגביע אופ"א בזכות כך שסיימה במקום ה-7 בעונה שלפני כן. באלאבס פתח בעקביות בהרכב הקבוצה וערך 41 הופעות בכל המסגרות - בליגה, בגביע הספרדי ובגביע אופ"א, אך קבוצתו כשלה מקצועית בכולן וירדה לליגה השנייה בתום העונה. דוטרואל ביטל את חוזהו וחזר למולדתו, צרפת, וחתם לשטרסבורג, ששיחקה באותה תקופה בליגה הצרפתית הראשונה. הוא ערך 24 הופעות בליגה במדיה, לפני שפציעות בגבו השביתו אותו ממשחק. בתום עונה שלמה בה לא שיחק בשל הפציעות, פרש דוטרואל ממשחק בקיץ 2005, בהיותו בן 33.
דוטרואל ערך הופעה אחת במדי נבחרת צרפת. הוא נכנס כמחליף במשחק ידידות מול ב-4 באוקטובר 2000 שהסתיים בתיקו 1-1.
שטוצ'ין
סטוצ'ין
שצ'קוצ'יני
שצ'קוצ'יני (בפולנית: Szczekociny; ביידיש: שטשעקאטשין) היא עיירה במחוז זאוויירצ'ה שבפרובינציית שלזיה בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב.
שצ'קוצ'יני נזכרת לראשונה בשנת 1307, עת הייתה כפר בבעלות אצולה. במהלך המאה ה-15 קיבל היישוב זכויות עיר והיתרים לקיים בו ירידים שנתיים, והדבר הביא להתפתחותו.
באמצע המאה ה-17 הוחרב היישוב לחלוטין בידי גייסות האימפריה השוודית. במהלך המאה ה-18 שוקמה במעט העיירה, עת הייתה בבעלות משפחת האצולה דמבינסקי. שיקומה המלא של העיירה החל בתקופת פולין הקונגרסאית.
יהודי שצ'קוצ'יני.
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא מהמאה ה-15, אך משך מאות בשנים נותרה הקהילה ביישוב מצומצמת, בשל הגבלות שונות שהוטלו עליה.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-2,800 יהודים, כמחצית מתושביה, והתקיימה בה פעילות של המפלגות הציוניות, של הבונד ושל אגודת ישראל. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיירה מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות מצד שכניהם הפולנים, שכללו הצבת משמרות חרם בפתח חנויותיהם. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמלטו כ-1,000 יהודים מהעיירה לאזור שבשליטת הסובייטים.
בשואה.
ב-4 בספטמבר 1939 נכנסו הגרמנים לעיירה, וביצעו בה מעשי שוד ורצח של יהודים. בהמשך, הוטלו על הקהילה תשלומי כופר, תוך החרמת עסקי היהודים ביישוב, ואילוץ יהודי העיירה לענוד סרט זרוע ולהתייצב לעבודות כפייה. בהמשך החודש גורשו כ-200 מיהודי העיירה ליישובי הסביבה, ומשנת 1940 שולחו יהודי העיירה גם למחנות עבודה. בשנה זו רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה, אשר מעת לעת נכנסו אליו הגרמנים, וביצעו בו מעשי רצח, ואשר בו סבלו היהודים מרעב כבד. ביוני 1940 נמנו בגטו שבעיירה 1,254 יהודים, ובהמשך צורפו אליהם 140 פליטים יהודים נוספים. ב-22 ביוני 1941 גודר הגטו שבעיירה, ושעריו ננעלו, תוך רצח יהודים שנתפסו מחוצה לו.
באמצע ספטמבר 1942 הוצעדו לגטו שבעיירה יהודים נוספים מכפרי הסביבה, תוך רצח חלקם בדרך. בד בבד, יהודים שניסו להימלט מהגטו שבעיירה הוסגרו ברובם לגרמנים בידי איכרי הסביבה, או נרצחו על ידם ישירות.
ב-20 בספטמבר 1942, ערב יום כיפור תש"ג, פשטו הגרמנים על הגטו שבעיירה, ורצחו חולים וקשישים בדירותיהם. כ-1,500 היהודים הנותרים שולחו לאחר מעשי התעללות ורצח למחנה ההשמדה טרבלינקה בקרונות בקר דחוסים.
בספר היזכור לקהילת שצ'קוצ'יני נמנים שמותיהם של 1,923 נספים מהעיירה.
שטשעקאטשין
ועדת שטרום
הוועדה להגברת התחרותיות בשירותים בנקאיים ופיננסיים נפוצים הידועה בשם ועדת שטרום, היא ועדה ציבורית בראשות עו"ד דרור שטרום, לשעבר הממונה על ההגבלים העסקיים. הוועדה הוקמה ביוני 2015 על ידי שר האוצר משה כחלון ונגידת בנק ישראל קרנית פלוג, לשם בחינת דרכים להגברת התחרותיות בשירותים הבנקאיים בישראל, באמצעות הכנסת מתחרים חדשים לתחרות, בין היתר באמצעות הפרדת הבעלות של חברות כרטיסי האשראי מן וצעדים משלימים נוספים.
כתב המינוי.
הוועדה הוקמה ב-3 ביוני 2015 על ידי שר האוצר משה כחלון ונגידת בנק ישראל קרנית פלוג, בניסיון למציאת דרכים להגברת התחרותיות בשירותים הבנקאיים בישראל, הפועלים בשוק המאופיין בריכוזיות גבוהה.
בכתב המינוי שלה נאמר:
בהתאם לכתב המינוי, נקבע כי על הוועדה להגיש את מסקנותיה עד ל-11 בספטמבר 2015. בסופו של דבר הוגשו המסקנות הסופיות שנה לאחר מכן, בחודש ספטמבר 2016, לאור כובד ומורכבות הסוגיות שהונחו על שולחן הוועדה.
חברי הוועדה.
ליו"ר הוועדה מונה עו"ד דרור שטרום, אשר כיהן בין השנים 2001–2005 כממונה על ההגבלים העסקיים. יחד עמו מונו האנשים הבאים כחברים בוועדה:
פעולת הוועדה.
חילוקי דעות בין בנק ישראל לוועדה.
במהלך עבודתה של הוועדה, אשר החלה ביוני 2015, נתגלעו מספר נקודות מחלוקת מרכזיות בין בנק ישראל לנציגי הוועדה. המחלוקת הראשונה נגעה לאחת השאלות המרכזיות בהן עסקה הוועדה והיא מתן אפשרות לבנקים להנפיק כרטיסי אשראי חדשים. עמדתו של בנק ישראל הייתה כי ללא מתן אפשרות זאת, לא יוכל הציבור ליהנות ממסגרות אשראי בבנקים, דבר שיוביל להתייקרות האוברדרפט. מנגד, טענו חברי הוועדה האחרים כי מתן האפשרות לבנקים להנפיק כרטיסים תרוקן מתוכן את הפרדת חברות האשראי מהבנקים, שכן הבנקים יצליחו למשוך את לקוחות כרטיסי האשראי בחזרה אליהם ובכך להחזיר את שליטתם הבלעדית בחברות האשראי.
סוגיה נוספת בה היו חלוקים חברי הוועדה נגעה לזהות המפקחים על שוק האשראי החדש שיוקם. לפי עמדתו של בנק ישראל, קיים הצורך בפיקוח על חברות האשראי הגדולות (אלו הקיימות כיום) כחלק מהפיקוח של בנק ישראל על הבנקים, אך לא קיימת חובה כזו בכל הנוגע לחברות אשראי קטנות (שיקומו לאחר הרפורמה). לטענת המתנגדים, הפרדה שכזו בין גופים קטנים וגדולים, תשאיר חלק גדול מן הפיקוח בידיו של בנק ישראל, אשר לפי חלק מהמתנגדים, אינו מעודד תחרות במשק.
מסקנות הביניים.
ב--14 בדצמבר 2015, הציגה הוועדה את דוח הביניים שגיבשה, עמדה על כך כי שירותי הבנקאות למשקי בית ולעסקים קטנים בישראל סובלים מחוסר תחרות מובהק, ומחירים גבוהים יחסית לסיכון הכרוך במתן אשראי להם והציגה את המלצותיה לגבי השינויים הנדרשים בענף. המלצתה העיקרית של הוועדה היא לחייב את בנק הפועלים ולאומי למכור את חברות האשראי שבבעלותם תוך 3 שנים (ישראכרט ולאומי קארד בהתאמה). עוד מוצע, כי לאחר תקופת ניסיון בת 4 שנים תיבחן האפשרות לחייב גם את בנק דיסקונט והבנק הבינלאומי למכור את חברת האשראי כ.א.ל שבבעלותם (הצעה לה מתנגד בנק ישראל בשלב זה). בנוסף המליצה הוועדה לאפשר לצרכנים לבחור בשירותי בנקאות גם לא מן הבנק שלהם, באמצעות בנקאות פתוחה ויישום פתרונות טכנולוגיים המאפשרים לצרכן לקבל השוואות בין הצעות אשראי (מה שמכונה "זאפ פיננסי").
ההמלצות הנוספות שעלו מדוח הביניים הן כדלקמן:
הסדרת שוק שירותי התשלום.
דוח הביניים אינו מתייחס למספר סוגיות במחלוקת, דוגמת שאלת הפיקוח על חברות האשראי ומתן האפשרות לבנקים להמשיך ולמכור מוצרים פיננסים נלווים (דוגמת מוצרי ביטוח).
דו"ח מסקנות הביניים פורסם לציבור ב-6 בינואר 2016.
תגובות למסקנות הביניים.