שנות ה-80, לעומת זאת, התאפיינו באופנה ממוגדרת יותר. אם כי ביטויים לאופנת יוניסקס עדיין נראו בתצוגות האופנה הגדולות, כגון תצוגותיו של ז'אן-פול גוטייה בהן נראו גברים ונשים בטוניקות ומכנסי-חצאית זהים. בלבוש הנשי התבטא סגנון היוניסקס במקטורנים עם כריות כתפיים שהעניקו מראה של כתפיים רחבות וגבריות. בשנות ה-90, ביטויים לאופנת יוניסקס נראו בעיקר בבגדי ספורט ובלבוש יומיומי שנקרא גם "קז'ואל". למרות שהמיגדור בבגדים התגבר ובא לידי ביטוי באופן מובהק גם באופנת ילדים, רשתות ביגוד פופולריות, כגון GAP, שיווקו חולצות טי, מכנסי ג'ינס, סוודרים וסווטשירטים בגזרות אחידות לגברים ולנשים, כפי שעשו זאת עוד בשנות ה-70.
המאה ה-21.
בראשית המאה ה-21, למרות קיומם של בגדים נשיים וגבריים שמשקפים את נורמות המגדר, האופנה ממשיכה לצעוד בעקבות מגמת טשטוש הגבול בין המינים. דוגמה לכך ניתן לראות בפופולריות של מכנסי סקיני צמודים, חולצות טי וחולצות פלנל משובצות בקרב נשים וגברים כאחד. כמו כן בקרב גברים ניתן לראות באימוץ אורח חיים מטרוסקסואלי, שכולל שימוש במוצרי טיפוח, תכשיטים ולבישת בגדים שנחשבו בעבר לנשיים, ביטוי להשפעתה של אופנת יוניסקס.
אופנת יוניסקס בישראל.
ביטוי מובהק לאופנת יוניסקס בישראל ניתן לראות בתקופת קום המדינה ובתקופת הצנע של שנות ה-50. מכנסי חאקי, חולצות כחולות מבד גס, כובעי טמבל וסנדלים בגזרות אחידות נלבשו על ידי גברים ונשים כאחד וסמלו את דמות הצבר ואת המפעל הציוני. החל משנות ה-60 ואילך גברה בישראל השפעתה של האופנה האירופאית והאמריקאית, ובתקופות בהן התגברה הפופולריות של אופנת היוניסקס במערב, היה לה ביטוי גם בישראל. כמו כן מעצבי אופנה ישראלים אחדים החלו לאמץ סגנון זה ונתנו לו ביטוי בקולקציות שהציגו. דוגמה לכך ניתן לראות בעבודתה של המעצבת הישראלית דורין פרנקפורט, שהשיקה בשנת 2000 קו יוניסקס בשם DF עם לוגו סמל השלום. קולקציה זו סימלה את השאיפה לדו-קיום בין האוכלוסייה היהודית לערבית בארץ, כמו גם את טשטוש ההפרדה המגדרית בלבוש.
Beautiful (שיר של אמינם)
Beautiful הוא שיר מאת הראפר אמינם מתוך אלבומו Relapse. הוא יצא לאור בתאריך ה-11 באוגוסט 2009 כסינגל. יש בשיר דגימות קול של השיר “Reaching Out” שבמקור הוקלטו על ידי להקת הרוק, Rock Therapy, שהיא איחוד מסוים של קווין ופאול רודג'רס.
ביקורת.
השיר קיבל ביקורות אוהדות ונחשב להיות השיר הכי טוב באלבום Relapse. המגזין רולינג סטון אמר על השיר כי הוא "בלדה השראתית עם ביצוע נוגע ללב". פיצ'פורק טענו כי "Relapse hits something of a stride with 'Beautiful'". השערות רבות עלו בנוגע למי שר את פזמון השיר, עם השערה כי פאול רודג'רס שר אותו. "Beautiful" דורג ב-"Top 40 single" של בילבורד הוט 100. בנוסף, השיר הגיע למצעד הסינגלים הבריטי בתאריך ה-17 במאי 2009 במקום 38 ואז הועלה למקום 31 ודורג בהמשך אחרי שיר אחר של אמינם, "We Made You", מאז השיר הגיע לשיאו בדירוגים למקום ה-12. שיר זה הפך לשיר מספר 21 הכי טוב של אמינם מתוך Top 40 Single של אמינם בבריטניה. בארצות הברית, השיר דורג במקום ה-17 בבילבורד הוט 100.
וידאו קליפ.
הווידאו צולם בעיר דטרויט, מישיגן, ובוים על ידי הבמאי אנטוני מנדלר. הוא הועלה לYahoo! מוזיקה בתאריך ה-2 ביולי 2009.
הווידאו נפתח עם המילים "in 1950, Michigan was 1 of 8 states in America that collectively produced 36% of the world's GNP" ו-"Detroit was the greatest manufacturing city in the world." לאחר מכן הקטע נקטע ומראה איך העיר נראית כיום, כאשר אמינם הולך דרך שלושה מבנים נטושים מאותה התקופה: התחנת המרכזית של מישיגן, התחנה ליצרני מכוניות הקודמת, ואצטדיון הטייגר, עם עוד דמויות נוספות בכל מבנה, הכוללות אישה זקנה עם מזוודה, מספר פועלים המחזיקים בתיבות העבודה עם הכלים שלהם וקבוצת בייסבול שכונתית. עם זאת, השיר המקורי כולל שלושה בתים, ובווידאו ישנם רק שני בתים. ישנן שתי גרסאות לשיר זה, האחד ארוך יותר ללא צינזור מילים, והשני הקצר יותר עם הווידאו עם צנזור מילים. בינואר 2016.
הצוות שהשתתף בעשיית השיר.
קרדיטים לאנשים הבאים שלקחו חלק בעשיית השיר והאלבום Relapse.
חוה ראוכר
חוה ראוכר (נולדה ב-5 ביוני 1944 היא אמנית רב תחומית העוסקת בציור, פיסול, ומיצבים במרחב הציבורי.
ביוגרפיה.
חוה ראוכר נולדה בבולגריה בשם חוה פנחס, הוריה מילכה ונפתלי פנחס גורשו יחד עם יתר יהודי סופיה למחנה מגורשים בעיירה פרדיננד שסמוכה לגבול היוגוסלבי. האב נלקח למחנה מעצר עם עבודת פרך והאם שהייתה בהריון מתקדם נשארה במחנה המגורשים, בו נולדה האמנית. ב-1948- עלתה המשפחה ארצה.
המשפחה נשלחה יחד עם עולים ועקורים אחרים שהגיעו מאירופה, לגור ביפו בשכונת עג'מי. בית הגידול של האמנית, כילדה, בקרב ניצולי שואה, פליטים, עקורים ואנשים קשי יום, בחלקם הגדול שבורי גוף ונפש, יטביעו את חותמם על עבודות האמנות שלה. המשפחה נקלעה למצוקה כלכלית קשה עקב מחלת האב, וב-1956 בת 11, נשלחה לקיבוץ אלונים לחברת נוער של ילדים. כעבור שנתיים חזרה ליפו. שרתה בצבא בין השנים 1962–1964. ב-1964החלה לימודיה באוניברסיטת תל אביב במקצועות מדע המדינה והיסטוריה. נישאה לדניאל ראוכר ב-1965 ב-1966 נולדה בתה אלונה, ב-1971 נולד בנה יוסי.
ב-1973 קיבלה תיאר B.A מאוניברסיטת תל אביב. בין השנים 1972–1976 למדה במכון אבני לאמנות.
ראוכר החלה להציג את עבודותיה בשנים 1976 ו-1977 בשתי תערוכות קבוצתיות. בתערוכה 'אקלים' בחיפה, קבוצה שכללה אמנים כאליהו גת, אורי רייזמן ורחל שביט. ובתערוכה 'פנים חדשות' בתיאטרון ירושלים באוצרותו של יונה פישר .
ב-1977 נסעה עם בעלה המדען וילדיה לארצות הברית. תחילה שנתיים לניו יורק ואחר כך חמש שנים לסנט לואיס מיסורי. שם למדה לתאר M.F.A ב Washington University.
ב־1983 חזרה עם משפחתה ארצה והחלה ללמד ציור ורישום במכון אבני עד לשנת 1988.
כמו כן לימדה במכללת קי בבאר שבע בין השנים 1991–1993 ובמכללת תלפיות בתל אביב בין השנים 1988- 2010.
במהלך השנים הציגה ראוכר במוזאונים וגלריות בישראל ומחוצה לה.
יצירתה.
חוה ראוכר מתבוננת באדם ובגופו, במבט מפוכח חף מכל אידיאליזציה, הדימויים נבנים מתוך התבוננות במבט נוקב באנשים סביבה, אותם היא מזמינה אליה לסטודיו.
הציור של ראוכר איננו ציור ריאליסטי אקדמי מובהק, יש בו חיבורים קונספטואליים, האמנית מתבוננת בדמות האדם, לא רק בעין חיצונית שכלתנית אלא גם בעין פנימית רגשית, לכן התוצאה איננה נטורליסטית, אלא מלאת הבעה עם עיוותים קלים של הדמויות המצוירות, כשכל עיוות כזה מעניק לדמות עומק פסיכולוגי. חלל התמונה גם הוא איננו ריאליסטי אלא קולאז' המנותק מהמציאות.
נושאים בעבודתה.
כיסאות נח על חוף הים 1975–1979.
ציורי אקריליק בסגנון פוטוריאליסטי. האור החזק המציף את החוף, הופך את דמויות האנשים לצלליות על גב כיסאות הנח, "צללים וצלליות" מוזאון ישראל.
דיוקן עצמי קונספטואלי 1979–1984.
העבודות הוצגו בתערוכת התזה בגמר לימודי ה M.F.A באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס, מיסורי בארצות הברית. ראוכר בוחנת את דיוקנה לא באמצעות התבוננות במראה, אלא כפי שהוא משתקף בעיני האחרים. ציורי אקריליק, פנדה ועפרונות, המיצרים אשליה של קולאג' אמיתי. ראוכר הזמינה חברים שאינם אמנים מיומנים לצייר את דמותה על הציור האשליתי של הקולאז', וכך נוצר ניגוד בין הציור המיומן, החותר לשלימות, של ראוכר לבין הציור הפרימיטיבי אותנטי של המציירים הלא מיומנים. הניגוד שבין המעודן והמלומד לבין הפרימיטיבי והלא יודע, מייצר אזכורים לציורים מתוך תולדות האמנות המודרנית. הדמות מיקומה ואופן הצגתה. חגי ארגוב פברואר 1993 עיתון ערים.
מהגרים, פליטים, ועקורים 1991–1994.
"עדות" - מיצב ציור של תשע נשים מבוגרות "גדולות מהחיים". הדמויות נישאות לגובה 2.20 מטר בעירום פרונטלי מלא, כאילו מאיימות בגודלן על הצופה. ציורי השמן צוירו מתוך התבוננות בנשים עולות מחבר העמים בזמן אמת, בעת העלייה הגדולה בתחילת שנות התשעים של המאה הקודמת. הדמויות מנותקות מהרקע, ניתוק המגביר את תחושת הגלות. נשים גולות, עקורות, כאילו עולות על דוכן כדי למסור עדות. את ה"עולות" ציירה ראוכר מתוך אמפתיה והזדהות מלאה עם מצבן כפליטות מהגרות, היא ראתה בהן מעין דיוקן עצמי שלה ושל אמה.
פרופ' גרגורי אוסטרובסקי כתב במאמר שפורסם ב"ארבע על חמש" בנובמבר 1994: "חוה מתבוננת במבט אובייקטיבי נטול רגש, כביכול, מפוכח ולא מעורב. אולם דווקא בהסתכלות הזו היא מגיעה להתחברות רגשית טעונה ביותר ומזהה את העצמי שלה במודלים". פרופ' אבישי אייל ראה בהן "איקונות-יהודיות-חילוניות" העומדות במעיין סלקציה נצחית לשיפוטו של קצין נעלם שיגזור את גורלן.
בנים חיילים – עקדה 1994–1997.
הנער נחשון רוצה להיות גיבור מלחמה 1994 - 1997.
ראוכר מתבוננת בנער נחשון במשך שנה וחצי בזמן אמת, כשהיה בן חמש עשרה, בן חמש עשרה וחצי ובן שש עשרה. דמותה של האמנית מופיעה בפינת הציור כמו אם המגדלת את בנה. יש המפרשים את הציור כ"עקדה" של אם העוקדת את בנה.
"עקדה" – הציור, ובו דמותו של נחשון המתחפש לחייל שוכב, הנושא נלמד במאגר מידע של מקראט.
"הפיתוי" 1996-2006.
"נערות לוח שנה" סדרה של ציורי נשים מבוגרות בלבוש חלקי בתנוחות של פיתוי. סדרה המעלה את השיח על מוסכמות של דימויי גוף אידיאלים, על הפולחן שנוצר מסביב למוסכמות אילו ועל הנידוי של מראה הגוף הלא קנוני, הגוף המזדקן.