במספר אתרים בישראל קיימות אוכלוסיות של מרווה דגולה בהן הצמחים חסרי דגל. אוכלוסיות אלו נחשבו בעבר למין נפרד, המכונה "מרווה ירוקה". כיום ברור כי מדובר בזנים שונים של אותו המין, משום שקיימות אוכלוסיות מעורבות, המכילות פרטים חסרי דגל לצד פרטים בעלי דגל.
מקובל לחשוב כי הדגל שבראש הצמח נועד למשוך חרקים מאביקים מרחוק. עם זאת, מחקר של אבישי שמידע הראה, שדבורים נמשכות גם אל צמחים חסרי דגל. ייתכן שלדגל יש תפקיד ב"לימוד" דבורים צעירות, שעוד לא הורגלו לזהות את הפרחים מרחוק.
ג'ון נלסון
ג'ון וילטון נלסון (באנגלית: John Wilton Nelson; נולד ב-6 בדצמבר 1941) הוא מנצח אמריקאי. הוא נודע בעיקר כפרשן של יצירות רומנטיות גדולות, בביצועי אופרות - בייחוד משל ברליוז - ובביצועיו הנמרצים והמסוגננים למוזיקה מתקופת הבארוק.
חייו.
נלסון נולד בקוסטה ריקה להורים אמריקאים. הוא למד בוויטון קולג' ואצל מורל בבית הספר למוזיקה ג'וליארד בניו יורק.
הוא היה המנהל המוזיקלי של התזמורת הסימפונית של אינדיאנפוליס משנת 1976 עד 1987 ושל תיאטרון האופרה של סנט לואיס משנת 1979 עד 1988 (או 1985 עד 1991, לפי בייקר). כמו כן היה המנהל המוזיקלי של פסטיבל קאראמור בקאטונה, ניו יורק משנת 1983 עד 1990. בספטמבר 1998 קיבל עליו ג'ון נלסון את תפקיד המנהל המוזיקלי של האנסמבל התזמורתי של פריז, החל בעונת 1998–99.
ג'ון נלסון מנצח בקביעות על תזמורות ברחבי העולם. באמריקה הופיע עם התזמורת הפילהרמונית של ניו יורק, התזמורת הפילהרמונית של לוס אנג'לס, תזמורת פילדלפיה והתזמורת הסימפונית של בוסטון, התזמורת הסימפונית של שיקגו, תזמורת פיטסברג, התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו ותזמורת קליבלנד. באירופה ניצח על כל התזמורות בלונדון, על התזמורת הסקסונית הממלכתית של דרזדן, תזמורת הגוונדהאוס בלייפציג, תזמורת פריז, קלן, שטוטגרט, רוטרדם, אוסלו והתזמורת הפילהרמונית המלכותית של סטוקהולם. בתחילת 2016 הגיע לישראל וניצח לראשונה על התזמורת הקאמרית הישראלית ועל התזמורת הסימפונית חיפה.
מרוות יהודה
מַרְוַת יהודה (שם מדעי: "Salvia judaica"; נכתב גם: "מַרְוָא") היא צמח רב-שנתי ממשפחת השפתניים, נפוצה בארץ ישראל.
גבעולי המרווה רבים, דקים, מרובעים בחתך. במשך הפריחה והבשלת הזרעים מקבלים הגבעולים והצמח כולו גוון ארגמן או סגול. הפרחים סגולים, לא גדולים, וצינור הכותרת שלהם שקוע בתוך הגביע, שהוא חלק ואין לו שערות בלוטיות. תקופת הפריחה של מרוות יהודה הוא בחודשים אפריל עד יוני.
טורנדו (סירת מפרש)
הטורנדו (אנגלית: Tornado) היא סירת מפרש אולימפית מדגם קטמרן, עם צוות של שני אנשים. היא משתתפת במשחקים האולימפיים מאז 1976. הסירה עוצבה ב-1967 על ידי רודני מארץ' האנגלי, ובעזרתם של טרי פירס ורג וייט, במיוחד להפיכתה לדגם אולימפי. בפדרציית השיט העולמית (IYRU), מוקדמות המשחקים האולימפיים מדגם קטמרן, ניצחו את המשתתפים האחרים.
כדי להגביר עוד יותר את ביצועי הסירה, ה"טורנדו" שונתה שוב בשנת 2000, עם עיצוב מפרש חדש שאיפשר שימוש במפרש ספינקר ומוט ספיניקר, וכמו כן הגדלת שטח המפרשים המקוריים. הוסיפו גם כן טרפז נוסף, ושינו את החלוץ כך שבסיבובים יעבוד באופן אוטומטי.
הטורנדו באופן טיפוסי שטה כאשר בידון אחד בלבד נמצא במים, והצוות מאזן את הסירה עם משקלם ובעזרת כיוון המפרשים. כאשר בידון אחד בלבד נמצא במים, החיכוך קטן במידה רבה. לטורנדו יש גם תורן מתכוונן ומסתובב, דבר שלא רק מגביר באופן משמעותי את האווירודינמיקה של החלק הקדמי החשוב של המפרש, אלא גם מוסיף שליטה במידת כיפוף התורן, מה שמוסיף למידת השטיחות של המפרש. עבור המהירות הגבוהה ומידת הרוח המדומה שמייצרת הסירה הזאת, נחוץ מפרש שטוח לעיתים קרובות.
הטורנדו מסוגלת לשוט במהירות מעל 30 קשר (56 קמ"ש) ברוח צד, ו-18 קשר (33 קמ"ש) ברוח קדמית. היא מכונה "הפורמולה 1 של השיט".
זמר של להיט אחד
זמר של להיט אחד (באנגלית: One-hit Wonder) הוא מונח המיוחס לעולם המוזיקה עבור כל אמן/להקה שמצליח להגיע להישג משמעותי ולהכרה בציבור הרחב בזכות שיר אחד בלבד ולהשיג פופולריות רבה במיינסטרים. הפופולריות של אמנים אלו דועכת (בדרך כלל משמעותית) לאחר יציאת השיר שהפך ללהיט, והם לא מצליחים לשחזר את ההצלחה עם להיט חדש או אלבומים נוספים.
המונח עשוי לעיתים להיות מיוחס גם לאמנים מוזיקליים שזכורים במיוחד בזכות להיט אחד בלבד אף על פי שהיו להם גם מספר הצלחות נוספות.
לעיתים אמנים שנחשבו לאמני "One-hit Wonder" במדינת המוצא זוכים בהמשך להצלחה רבה בהרבה במדינות אחרות בעולם. אמנים שמצליחים להוציא לאורך השנים מספר אלבומים פופולריים ומספר שירים שהופכים ללהיטים בדרך כלל אינם נחשבים לאמני One-hit Wonder.
חלק מהזמרים ומהלהקות שהופיעו לאורך השנים באירוויזיון עונים להגדרה של One-hit Wonder.
היסטוריית תעשיית המוזיקה.
עיתונאי המוזיקה ויין ג'אנצ'יק, אשר כתב את הספר "The Billboard Book of One-Hit Wonders", שפורסם ב-1997 שסוקר זמרים של להיט אחד מתחילת עידן הרוקנרול בשנים 1955–1992, מגדיר את זמר הלהיט האחד באובייקטיביות כ-"אחד שהצליח להביא שיר אל 40 השירים הפותחים של מצעד פזמונים כלשהו."
מחבר הספר הוציא אותו תחת חסותם של בילבורד, והשתמש במצעד הבילבורד הוט 100, כמדד לזמר של להיט אחד. זמרים שצונזרו מהספר אף הוזכרו באתר האינטרנט שפתח ג'אנצ'יק לאחר שהודיעו לו כי ייתכן וכמה זמרים שהוא החשיבם כ-"זמר של להיט אחד", יוסרו מתוך הספר.
עם זאת, סוני גראקי נחשב פעמיים לזמר של להיט אחד מכיוון ששתי הלהקות בהן היה, זכו לתואר זה. האחת הייתה, The Outsiders עם שירם "Time Won't Let Me", והשנייה הייתה הלהקה קלימקס ושירה, "Precious and Few".
רשימת "100 זמרים של להיט אחד" של VH1.
בשנת 2002, רשת הכבלים האמריקאית VH1 שידרה לראשונה את מצעד "100 זמרים של להיט אחד", בהנחיית ויליאם שטנר.
עשרת הראשונים היו:
רשימת "100 זמרים של להיט אחד" של ערוץ 4.
סקר טלוויזיה שהתקיים ב-2006, ונערך על ידי ערוץ 4 בבריטניה, ביקש מהצופים לבחור את "זמר הלהיט האחד" האהוב עליהם מתוך רשימה קצרה של 60 כאלו.
עשרת הראשונים היו:
"20 ל-1: זמר של להיט אחד".
בשנת 2006, תוכנית הטלוויזיה האוסטרלית "20 ל-1" ערכה רשימה של זמרים של להיט אחד שהצליחו באוסטרליה בלבד.
ברשימת UChoose40 של ערוץ C4.
בחודש ספטמבר 2006, ערוץ המוזיקה הארצי של ניו זילנד, C4, שידר פרק המוקדש ל "זמרים של להיט אחד" בתצוגת התרשימים השבועית המבוססת על נושא, UChoose40. התרשים דורג על ידי הצופים בלבד, באתר המוזיקה של הערוץ.
ז'ורז'י בן ז'ור
ז'ורז'י בן ז'ור (בפורטוגזית: Jorge Ben Jor או: Jorge Benjor; נולד ב-22 במרץ 1942) הוא מוזיקאי ברזילאי שכותב ומלחין שירים בסגנון סמבה, פאנק (Funk), רוק וסמבה-רוק. בן ז'ור זוכה לפופולריות רבה במולדתו, ברזיל, כמו גם ברחבי העולם. הציבור בישראל התוודע לשיריו באלבומים כגון ארץ טרופית יפה, בוא לריו ועוד. ב"ארץ טרופית יפה" כלולים כמה משיריו, בין שירי אמנים ברזילאים אחרים, בתרגומו של אהוד מנור, ובעיבוד מחודש של מתי כספי. ב"בוא לריו" מבצעת יהודית רביץ מבחר משיריו בתרגומו של יעקב גלעד.
חייו.
בן ז'ור נולד בריו דה ז'ניירו בשם Jorge Duílio Lima Meneses, אך הוא התפרסם בשם-הבמה ז'ורז' בן. ב-1988 החליף את שמו לז'ורז' בן ז'ור.
בן ז'ור החל לנגן בגיל 13, ובגיל 15 החל לשיר במקהלת כנסייה. בגיל 18 החל להופיע במסיבות ובמועדוני לילה. ב-1963 הופיע בן ז'ורז' עם שירו "Mas que Nada" (אשר זכה לפרסום בעולם לאחר שביצע אותו סרז'יו מנדז (Sergio Mendes)). מנהל של חברת "פיליפס" ששמע אותו החליט להפיק את אלבומו הראשון. שיר זה נחשב ללהיט הגדול ביותר של בן ז'ור עד היום.
שירים ידועים אחרים של בן ז'ור הם "Fio Maravilha" ("חוט פלא", שמו (הלא רשמי) של שחקן כדורגל ברזילאי מפורסם דאז, בגרסה העברית: "איזה כדורגל", תרגום: אהוד מנור), ו-"País Tropical" ("ארץ טרופית", בגרסה העברית: "ארץ טרופית יפה", תרגום: אהוד מנור).
שיריו של בן ז'ור זכו לפופולריות רבה בישראל בסוף שנות השבעים, בעיקר בזכות עיבודיו של מתי כספי ותרגומיו של אהוד מנור. המוזיקה הברזילאית בסגנון סמבה ובוסה נובה, ובכלל זה שיריו של בן ז'ור, השפיעו מאוד על המוזיקה הישראלית של סוף שנות השבעים ותחילת שנות השמונים. בתקופה זו אף נוצרו שירים ישראלים חדשים בסגנון ברזילאי.
הפיגוע בקו 37
הפיגוע בקו 37 הוא פיגוע ההתאבדות שאירע ב-5 במרץ 2003, באוטובוס קו 37 של אגד, בשדרות מוריה בחיפה, בו נרצחו 17 אנשים, בניהם אב ובנו ועוד שמונה תלמידי בית ספר, בידי מחבל מתאבד מהחמאס.
הפיגוע היה אחד מסמלי האינתיפאדה השנייה.
הפיגוע.
קו 37, שמסלולו מתחיל בתחנה המרכזית הישנה של אגד בבת גלים ומסתיים באוניברסיטת חיפה, אוסף תלמידים משבעה בתי ספר הסמוכים לציר התנועה שלו. בשעה 14:12 האוטובוס, בו נסעו תלמידים רבים שחזרו מבית הספר לביתם, נעצר בתחנה בשדרות מוריה בסמוך להצטלבות הרחובות שמשון וצפרירים. נוסעים החלו לעלות אל האוטובוס ואז המחבל, מחמוד עמדאן סלים קוואסמה, סטודנט בן 20 בפוליטכניקום שבחברון, פוצץ עצמו במרכז האוטובוס באמצעות חגורת נפץ במשקל של כ-10 קילוגרם. הפיצוץ החריב את האוטובוס כליל וגרם לפריצת שרפה בהריסות.
בפיגוע נהרגו 17 אנשים, ובהם אב ובנו, תשעה קטינות וקטינים, שוחר בפנימייה הצבאית לפיקוד ושני חיילי צה"ל. 15 מתוכם נהרגו מיידית, ושניים נוספים נפטרו לאחר ימים מספר. הפיגוע אירע חרף הצבתם של מאות מאבטחים לתחבורה ציבורית באזור הצפון, בניסיון למנוע פיגועים מסוג זה.