הייז הצליח להימלט מתוך הכלא הטורקי ב-2 באוקטובר 1975 באמצעות חתירה בסירת משוטים בלילה. הוא הגיע לבנדירמה ולאחר מכן הצליח לחצות את הגבול ליוון. הוא הגיע מסלוניקי לפרנקפורט בגרמניה ב-20 באוקטובר 1975, שם נחקר וסיפר מידע צבאי שנודע לו על טורקיה במהלך שהותו במדינה.
לאחר שחרורו.
ב-1977 פרסם הייז את ספרו "אקספרס של חצות", המתאר את שנותיו בכלא ובריחתו. ב-1978 עובד הספר לסרט בעל אותו השם בבימויו של אלן פארקר ותסריט של אוליבר סטון. את הייז גילם השחקן בראד דייוויס. הסרט כלל שינויים רבים בהשוואה לספר, למשל הוכנסה הריגה של הייז את הסוהר הסדיסט חמידו "הדוב", האנטגוניסט הראשי בסרט, ובנוסף תואר כי חמידו נהג להתעלל באסירים מינית ונפשית (למעשה, הסוהר נהרג ב-1973 בידי אסיר משוחרר שחמידו העליב את משפחתו, שנתיים לפני בריחתו של הייז).
במהלך פסטיבל קאן ב-1999, רואיין הייז על ידי פרסומאי טורקי על הסרט; הייז הביע את אכזבתו מהסרט, בין השאר בשל הדימוי השלילי שנוצר בעקבותיו לטורקיה ולכלל הטורקים..
ביוני 2010, שודר במסגרת התוכנית התיעודית "Locked Up Aboard" מאת נשיונל ג'יאוגרפיק, פרק בשם "אקספרס של חצות האמיתי", בו רואיין הייז וסיפר את גרסתו לסיפור הכליאה והבריחה.
הייז נותר פעיל בתעשיית הבידור, בעיקר בכתיבה ובמשחק. בין השאר כתב וביים את "Southside" ב-2003.
פינג אן ביטוח
פינג אן (סינית:
中国平安; פיניין: "Zhōngguó Píng Ān"), בשמה המלא "פינג אן ביטוח (קבוצה) חברה סינית בע"מ", היא חברת אחזקות סינית אשר חברות הבנות שלה מתרכזות בעיקר בתחום הביטוח, בנקאות, ושירותים פיננסיים. החברה נוסדה בשנת 1988, ומשרדיה הראשיים ממוקמים בשנג'ן, במרכז הפיננסים פינג אן - הבניין הרביעי בגובהו בעולם (599 מטרים). השם הסיני פינג אן  (平安) משמעו "בטוח ובריא".
החברה מונפקת בבורסת הונג קונג (SEHK: 2318) ובבורסת שאנגחאי (SSE: 601318) ושוויה מוערך בכ-101 מיליארד דולר.
גלקסיית סייפרט
גלקסיית סייפרט (אנגלית: Seyfert Galaxy על שם האסטרונום קארל סייפרט) היא גלקסיה בעלת גרעין פעיל, שבדומה לקוואזר הוא בהיר מאוד והקרינה שלו מכילה ספקטרום פליטה המעיד על יינון של החומר שבו. ההבדל בין גלקסיית סייפרט ובין קוואזר הוא שבקוואזר לא ניתן להבחין בגלקסיה המקיפה את הגרעין הפעיל.
היסטוריה.
כבר במאה ה-18 תוארו חלק מהערפיליות, כמו M106 כמכילות גרעין בהיר במיוחד או כמו M77 ככוכב המוקף בערפילית. בשנת 1908 הראו תצפיות שנעשו במצפה הכוכבים ליק שהקרינה הנפלטת ממרכז M77 מכילה קווי פליטה רחבים במיוחד שמראים על ענני גז מיונן שנע במהירויות גבוהות מאוד שמגיעות למאות קילומטרים בשנייה. בשנת 1943 פרסם קארל סייפרט מאמר, שבו הראה שהשילוב של גרעין גלקטי בהיר עם פסי פליטה רחבים קיים גם בגלקסיות NGC 1275, NGC 3516, NGC 4051, NGC 4151 ו-NGC 7469, ובעקבותיו התקבל השם גלקסיית סייפרט לגלקסיות עם המאפיינים האלה. בשנת 1955 התגלה ש-M77 ו-NGC 1275 הם גם מקורות חזקים של גלי רדיו. ב-1959 טען האסטרונום ההולנדי לודוויק וולטייר שלפי התצפיות גודל הגרעין לא יכול להיות גדול מ-100 פארסק, פסי הפליטה הרחבים מראים על מהירויות שמגיעות ליותר מ-1,000 קילומטר בשנייה ומכיוון שכאחוז אחד מהגלקסיות שנצפו הן גלקסיות סייפרט, אז המצב הזה נמשך לפחות אחוז מאורך חיי הגלקסיות, כלומר לפחות 100 מיליון שנים. וולטייר טען שהדרך היחידה שבה יכול חומר לנוע בתחום קטן כל כך, במהירות גבוהה כל כך ובלי שהגרעין יתפרק במשך כל כך הרבה זמן, היא שקיים בגרעין גוף על-מסיבי שמחזיק את החומר כבידתית וגוף זה חייב להיות עם מסה של מאות מיליוני מסות שמש. בשנת 1973, אחרי שהתגלו גלקסיות סייפרט רבות, הציע האסטרונום דניאל וידמן חלוקה לשני סוגים של גלקסיות סייפרט: סוג I שבו פסי הפליטה המותרים (למשל של מימן נייטרלי או של הליום מיונן) הם רחבים ופסי הפליטה ה"אסורים" (למשל פסי פליטה של חמצן מיונן פעמיים) הם צרים וסוג II שבו כל פסי הפליטה הם צרים. קיומן של גלקסיות סייפרט שאינן תואמות לחלוטין אף אחד מהסוגים הביא לסיווגי משנה נוספים. עם השיפור באמצעי התצפית התברר שהרבה גלקסיות שלא סווגו כגלקסיות סייפרט, מכילות גרעין פעיל ויוצרות ספקטרום פליטה וההערכה הראשונית שגלקסיות אלה מהוות כאחוז מהגלקסיות השתנתה ומקובל להניח שלמעשה הן מהוות לפחות 5 אחוזים מהגלקסיות וככל הנראה למעלה מ-10 אחוזים מהן.
מאפיינים.
גלקסיות סייפרט הן ברובן גלקסיות מוט ספירלית ומיעוטן הן גלקסיות אליפטיות. לכולן יש גרעין פעיל שמקובל להניח שהוא מכיל בתוכו חור שחור על-מסיבי. הגרעין של גלקסיות סייפרט פולט קרינה באור נראה שעוצמתה שקולה לעוצמת ההארה של כלל כוכבי הגלקסיה ומגיעה לעוצמות הארה של פי 1011 מעוצמת ההארה של השמש. כ-5 אחוזים מגלקסיות סייפרט הן גם גלקסיות רדיו שמתאפיינות בפליטה חזקה של גלי רדיו. פסי הפליטה הבולטים בקרינה הנפלטת מהגרעין מראים על נוכחות של מימן, הליום, חמצן וחנקן והרחבת דופלר של הפסים מראה על מהירויות שנעות מ-500 קילומטר בשנייה ועד ל-4,000 קילומטר בשנייה. התאוריה המקובלת היא שהחור השחור שבמרכז הגלקסיה מושך אליו חומר ויוצר סביבו דיסקת ספיחה. בשל כוח המשיכה העצום, החומר בדיסקה נע במהירות רבה והדחיסה וההתנגשויות שבתוכה מחממות את החומר לטמפרטורות שמגיעות לעשרות-אלפי קלווין וגורמות ליינון של החומר ולפליטת הקרינה.
סיווג.
הסיווג הראשוני של גלקסיות סייפרט נעשה על פי רוחב פסי הפליטה ה"מותרים" כאשר בגלקסיות סייפרט מסוג I הם רחבים ובגלקסיות סייפרט מסוג II הם צרים. בנוסף הגלקסיות מסוג I מאופיינות גם בפליטה של קרינה בתחום העל-סגול וקרינת X בעוד שגלקסיות מסוג II מתאפיינות בקרינה חזקה בתחום התת-אדום. בשנת 1981 הוצע סיווג על פי יחס העוצמה בין הפסים הצרים והפסים הרחבים כאשר בסוג 1.9 הפסים הרחבים חלשים וחלקם כלל לא נצפים ובסוג 1.5 לפסים הרחבים והצרים עוצמה דומה.
NGC 1068
האגודה הישראלית לדיפלומטיה
האגודה הישראלית לדיפלומטיה היא עמותה שמטרתה חיזוק שירות החוץ והדיפלומטיה הישראלית. נשיאות האגודה משמשת כגוף הייצוגי העליון של העמותה ומכהנים בה אישי ציבור בעלי ניסיון בתחום הדיפלומטיה והמדינאות. היו"ר המכהן של האגודה הוא השגריר בדימוס פנחס (פיני) אביבי, לשעבר שגריר ישראל בטורקיה והמשנה למנכ"ל משרד החוץ.
הקמה וחזון.
האגודה הישראלית לדיפלומטיה נוסדה בשנת 2014 במטרה לחזק את הדיפלומטיה הישראלית ואת שירות החוץ, מתוך הכרה בחשיבותם הגוברת לביטחון המדינה ולרווחתה, נוכח ריבוי האתגרים שעמם מתמודדת מדינת ישראל בזירת יחסי החוץ והמורכבות הגדלה והולכת של המערכת הבינלאומית. על פי החזון שניסחו מייסדיה, האגודה שואפת להנחיל בקרב הציבור הישראלי את ההכרה בחשיבות העשייה הדיפלומטית לקיומה של מדינת ישראל ולעיצוב עתידה. במקביל, פועלת האגודה לטיפוח גאוות יחידה בקרב אנשי שירות החוץ והיא מהווה בית מקצועי וערכי עבור הדיפלומטים הישראלים לדורותיהם.
כנס הדיפלומטיה הישראלית.
האגודה מקיימת כנס שנתי, בו מוצגת פעילות האגודה לאורך השנה ונדונות סוגיות שונות הנוגעות לדיפלומטיה הישראלית ולאתגרים עמם היא מתמודדת. בכנס נוטלים חלק נבחרי ציבור, אישים מהציבוריות הישראלית ונציגי התקשורת, לצד שגרירים ודיפלומטים בעבר ובהווה. הכנס מהווה במה ציבורית ייחודית לבחינת מצבה של הדיפלומטיה הישראלית ולהגברת המודעות וההבנה בציבור לתפקידה החיוני של הדיפלומטיה לביטחון הלאומי. במסגרת הכנס, מוענק פרס הדיפלומטיה הישראלית על תרומה מיוחדת להתפתחות הדיפלומטיה הישראלית ולחיזוק מקצוע הדיפלומטיה.
זוכה פרס הדיפלומטיה הישראלית הראשון היה הנשיא התשיעי של מדינת ישראל, שמעון פרס.
בשנת 2018 זכה בפרס שר החוץ לשעבר משה ארנס. את הפרס העניקו לו ראש הממשלה ושר החוץ, בנימין נתניהו, יחד עם נשיא האגודה, השגריר פיני אביבי.
מידע ומחקר.
האגודה הישראלית לדיפלומטיה פועלת בשיתוף פעולה עם מוסדות אקדמיים, מכוני מחקר וארכיונים ממשלתיים ופרטיים להעשרת הידע והמחקר הנוגע להתפתחות המערך הדיפלומטי ויחסי החוץ של ישראל לאורך השנים. בנוסף, פועלת האגודה לאיסוף וריכוז ידע מדיפלומטים ישראלים בעבר ובהווה, שניסיונם המקצועי המצטבר וזיכרונותיהם מהווים מאגר ידע עצום וחסר תחליף להבנת הדיפלומטיה הישראלית והתפתחותה. האגודה מפרסמת מעת לעת את מדד הדיפלומטיה הישראלית, שבוחן ומנתח באמצעים כמותיים את התפתחות מערך יחסי החוץ של ישראל אל מול שינויים ואתגרים בזירה הבינלאומית.
נעם אלימלך
יעקב יוסף מפולונאה
המעבדה האוקיינוגרפית הסקוטית
המעבדה האוקיינוגרפית הסקוטית (באנגלית: Scottish Oceanographical Laboratory) נוסדה ברחוב ניקולסון באדינבורו בשנת 1906. המייסד היה ויליאם ספירס ברוס, שהרבה במסעות באזורי אנטארקטיקה והחוג הארקטי ועמד בראש המשלחת הסקוטית הלאומית לאנטארקטיקה בשנים 1902 עד 1904. ברוס למד תחילה רפואה באוניברסיטת אדינבורו, אבל עבר למדעי הטבע והודות לניסיון הרב והמגוון שרכש, עשה לו שם כמדען קטבים. הוא אסף מספר רב של ממצאים בוטניים, ביולוגיים, זואולוגיים וגאולוגיים, לצד כמויות עתק של נתונים מטאורולוגיים ומגנטיים. המעבדה, שהוקמה באדינבורו בבית ברחוב ניקולסון, סיפקה מקום לבדיקה, אחסון או הצגה של חומרים אלה, משרד שבו יכול היה ברוס לעבוד על הרשומות המדעיות של המשלחת הסקוטית הלאומית, ובסיס לתכנון המשלחות הבאות.