ב-1000 כרת אולוף ברית עם סוון הראשון, שנשא לאישה את אמו של אולוף, ועם האצילים הנורווגים אריק הוקונסון וסוון הוקונסון, כנגד אולף הראשון, מלך נורווגיה. זה האחרון נהרג בקרב סבולדר ואולוף קיבל את השליטה על חלק מטרונדלג ועל בהוסלן.
המלחמה הנורווגית-שוודית.
כאשר הממלכה הנורווגית כוננה מחדש על ידי אולף השני, פרצה מלחמה חדשה בין נורווגיה לבין שוודיה. אנשים רבים בשתי הממלכות ניסו לפשר בין המלכים. ב-1018, הגיעו אחיינו של אולוף, רגנוולד אולפסון, רוזן וסטרייטלנד ושליחיו של מלך נורווגיה, ביורן סטלרה והיילטי סקגייסון, אל אספת האצולה השוודית באופסלה, בניסיון להשפיע על מלך שוודיה לקבל את תנאי השלום וכדי לסכם על נישואי בתו, אינגגרד, למלך נורווגיה. המלך השוודי זעם ואיים לגרש את רגנוולד מממלכתו, אך רגנוולד קיבל תמיכה מאביו המאמץ, תורנגי "שומר החוק".
תורנגי נשא נאום רב רושם בו הוא הזכיר למלך אודות המסעות הגדולים של הוויקינגים למזרח שקודמיו ערכו מבלי להטות אוזן לאנשיהם. תורנגי עצמו לקח חלק במסעות ביזה רבות עם אביו של אולוף, אריק המנצח, שכן היטה אוזן לאנשיו. אולוף שאף להשתלט על נורווגיה, שאיפה שלא הייתה לאף אחד מהמלכים השוודים לפניו. שאיפה זו גרמה לחוסר שביעות רצון לעם השוודי, שהיה להוט ללכת בעקבות מלכו ולקבל בחזרה את השליטה על הממלכות במזרח שהעלו מס לאבותיו של אולוף, אך היה זה רצונו של העם שהמלך יעשה שלום עם מלך נורווגיה ויסכים לתת לו את בתו לאישה.
תורנגי סיים את נאומו באומרו: "אם אינך חפץ לעשות כן, אנו נתקוף אותך ונהרוג אותך ולא נסבול יותר את חרחורי המלחמה ואת העקשנות שלך. אבותינו עשו כן והשליכו אל הבאר חמישה מלכים שהתנהגו ביהירות, בדיוק כפי שאתה מתנהג כלפינו".
בכל אופן, תחת זאת השיא אולוף את בתו ליארוסלאב הראשון, נסיך קייב. איום המלחמה הוסר כאשר אולוף הסכים לחלוק את סמכותו עם בנו, אנונד יקוב. אולוף גם נאלץ לקבל את ההסדר עם אולף השני, מלך נורווגיה, שכבר היה נשוי עם אסטריד, בתו של אולוף, ללא ידיעתו, בתיווכו של רגנוולד אולופסון.
ב-1016, לאחר שקנוט הגדול היה למלך אנגליה, הוא שלח את שני בניו של אדמונד השני, מלך אנגליה לאולוף, שהיה אחיו-למחצה או אחיו החורג של קנוט, לכאורה עם הוראות לאולוף, שירצח את שני הנערים. במקום להרוג אותם, העביר אולוף בחשאי את הנערים לקייב, שם הייתה אינגיגרד, בתו של אולוף, המלכה, או לפולין, שם היה בולסלאב הראשון, דודו של קנוט, דוכס פולין.
מלך נוצרי.
אולוף הוטבל בהוסבי שבדרום שוודיה, ככל הנראה על ידי הבישוף של שוודיה, זיגפריד, בשנת 1008 לערך. בכנסייה של הוסבי, שקיימת עד היום, יש סימן להנצחת הטבלה. בסמוך נמצאת באר שסבורים שהיא המעיין המקודש שממנו נלקחו המים להטבלה. אולוף היה ראשון מלכי שוודיה שהמיר את דתו לנצרות ונשאר נוצרי עד למותו. יחד עם זאת, על פי דבריו של אדם מברמן, העובדה שהרוב המכריע של השוודים המשיך להחזיק בדת הפגנית, אילצה את אולוף להגביל את הפעילות הנוצרית לתחומי מחוז וסטרייטלנד, שבו כבר הושלטה הדת הנוצרית.
כאשר הטביע אולף מטבעות בזיגטונה שבמחוז אופלנד, הוא עשה שימוש בכינוי OLUF REX או OLAF REX. השימוש במינוח הלטיני, עשוי לרמז שהוא כבר הוטבל באותה עת, אך מצד שני המטבעות מהווים חיקוי לפני האנגלי בסוג ובסגנון.
מותו.
ההשערה היא שמותו של אולוף אירע בחורף 1021 – 1022. על פי האגדה הוא מת "מות קדושים" לאחר שסירב להקריב קורבן לאלים הפגנים.
מאז שנות הארבעים של המאה ה-18 נטען שאולוף נקבר בהוסבי, בחלק הנוצרי של ממלכתו, אך הזיהוי של קברו שנוי במחלוקת.
אנטיוכוס סוטר
רות בייפוס
רות בייפוס (נולדה ב-1969) היא סופרת ילדים, מאיירת ואמנית קומיקס ישראלית חרדית.
ביוגרפיה.
בייפוס איירה עשרות ספרים וספרי ילדים ביידיש ובעברית שתורגמו לשפות נוספות. היא מאיירת הבית של עיתון הילדים החרדי "זרקור".
בייפוס מתגוררת במודיעין עילית, ובוגרת קורס האיור האקדמי שהעביר בעיר האמן גדי פולק.
עבודותיה.
ספרים מצוירים.
בין ספרי הקומיקס שציירה בייפוס, כל ספרי סדרת "שְׁלַבִּים", אותם כתבה "אמא של לאה'לה" (בייפוס עצמה), ספרי הסדרה ראו אור בהוצאות "פלדהיים", "שלבים" ו"חזון":
ספרים מצוירים שנכתבו בידי אחרים:
ספרים שאיירה.
איוריה של בייפוס מלווים ספרים רבים, חלקם מספרי הוצאת זרקור. היא מלווה בקביעות סופרות כמו יהודית גולן ודבורה צוף. בין הספרים שאיירה:
ספרים שכתבה.
בייפוס כתבה את הספרים:
החל מ-2012 היא משתפת פעולה עם בתה מיכל, הן כתבו את הספרים הבאים באיורה של רות:
בנימין זאב באכר
בנימין זאב באכער
אנונד יקוב, מלך שוודיה
אנונד יקוב (בשוודית: Anund Jakob; 25 ביולי 1008 – 1050) היה מלך שוודיה מ-1022 ועד מותו. כאשר בחרה בו אספת האצילים כשליט-שותף של שוודיה, הביע העם השוודי את התנגדותו לשמו הלא-סקנדינבי, "יקוב", לפיכך הוסף לשמו השם "אנונד". ברשימת המלכים הנספחת לקובץ "החוק הוסטרוגוטי" (Västgötalagen), מצוין ששמו היה "קולברנה" (Kolbränna, בשוודית: "שורף הפחם"), על שם מנהגו להעלות באש את בתי מתנגדיו.
סדר היום הפוליטי שלו כלל שמירה על מאזן הכוחות בסקנדינביה, וזו הסיבה לתמיכתו במלכים הנורווגים, אולף השני ומגנוס הראשון, כנגד קנוט הגדול, מלך דנמרק, בשנות העשרים והשלושים של המאה ה-11. בקרב הלגה הובסו אנונד יקוב ואולף על ידי קנוט.
כאשר היה מגנוס הראשון למלך נורווגיה ודנמרק ב-1042, תמך בו אנונד יקוב עד למותו של מגנוס ב-1047, תקופת מלכותו של אנונד יקוב תוארכה באופן מסורתי החל מ-1022 ועד למותו בשנת 1050 לערך, אך קיימת אי ודאות גדולה בנוגע לשנת מותו. בשנת 1049 הוא היה ככל הנראה עדיין בחיים ואחיו ויורשו, אמונד, מלך בוודאות על שוודיה בקיץ 1060.
המשפחה (סדרת טלוויזיה)
המשפחה (באנגלית: The Family) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית שעלתה לשידור ב-3 במרץ 2016 ברשת ABC. הסדרה נוצרה והופקה בפועל על ידי ג'נה באנס, שהייתה תסריטאית קבועה בחברת ההפקה ShondaLand, ובין היתר הייתה התסריטאית של הסדרות "האנטומיה של גריי" ו"סקנדל" יחד עם שונדה ריימס, שיצרה את הסדרות. הסדרה עוקבת אחרי בנה הצעיר של ראש העיר, שנחשב למת לאחר שנעלם למעלה מעשור קודם לכן. בסדרה מככבת ג'ואן אלן בתור קלייר וורן, ראש העיר השאפתנית והמניפולטיבית של העיר הבדיונית רד פיינס, מיין, ומטריארכיה של משפחת וורן, שמודיעה על מועמדותה למשרת המושל כאשר בנה, אדם, חוזר לאחר שנחטף 10 שנים קודם לכן.
ב-12 במאי 2016, ביטלה רשת ABC את הסדרה לאחר עונה אחת.
עלילה.
הסדרה עוקבת אחר אדם, שנעלם בילדותו ונחשב למת, ומופיע אחרי עשר שנים על מפתן דלת בית הוריו, קלייר וורן, שכעת מתמודדת לתפקיד מושלת מיין, ובעלה ג'ון. שובו של הבן האבוד מאלץ את בני המשפחה להתמודד עם רגשותיהם המודחקים. האח דני מתקשה לקבל את אדם, שנראה שונה מהילד שהכיר, ואילו האחות ווילה שומרת על אחדות המשפחה בעודה מסתירה סודות משלה. עם חזרתו של הבן, השאלה הגדולה נותרת פתוחה: האם אדם הוא באמת מי שהוא מתיימר להיות?
תל איברהים
אמונד הזקן, מלך שוודיה
אמונד הזקן (בשוודית: Emund den gamle, בשוודית עתיקה: Æmunðær gamlæ, או Æmunðær gammal, או Æmunðær slemæ; מת: 1060) היה מלך שוודיה מ-1050 ועד מותו.
אמונד היה בנו הבלתי חוקי של אולוף סקטקונונג, מלך שוודיה. אשתו של אמונד הייתה אסטריד, בתם של האציל הנורווגי ניאל פינסון, ושל גונהילד ממשפחת סקילגה שמאזור הלוגלנד שבנורווגיה. אמונד ואסטריד הביאו לעולם שלושה ילדים שעליהם ידוע: הבנים אנונד ואינגבר, ששניהם מתו על פני אביהם, ובת, ששמה לא ידוע, אך היא הייתה אשתו של סטנקיל, מלך שוודיה ואמם של שני מלכים שוודים נוספים, אינגה הזקן ואלסטן סטנקילסון.
אמונד ירש על כס המלכות את אחיו, אנונד יקוב בשנת 1050 לערך. דווח שהוא כונה Emund Slemme ("הרע"), בשל העובדה שהוא התנגד באופן פעיל לכמרים מהארכיבישופות של ברמן לטובתו של המיסיונר האנגלי, אוסמונדוס. בקובץ "החוק הוסטרוגוטי" (Västgötalagen) מצוין שאמונד היה אדם לא נעים כאשר הוא שאף להשיג מטרה כלשהי ושהוא התווה את הגבול בין שוודיה לבין דנמרק.
הכינוי "הזקן" ידוע מכתביו של אדם מברמן וככל הנראה הוא מציין את העובדה שהוא עלה לכס המלוכה בזקנתו או שהוא היה מבוגר יותר מאחיו וקודמו, אנונד יקוב.
אמונד היה אחרון מלכי בית מונסו. אדם מברמן מציין ביצירתו, "מעשי הבישופים של הכנסייה של המבורג" (Gesta Hammaburgensis ecclesiae pontificum), שבנו, אנונד, מת כאשר הוא פיקד על התקפה שוודית על "ארץ הנשים" (Terra Feminarum), התקפה שהסתיימה בתבוסה שוודית. לאחר מותו של אמונד ירש את כתרו חתנו, סטנקיל. על פי אחת הסאגות היה אמונד מלך לזמן קצר בלבד.
סייר חלונות
וריד הריאה
אגריפה מנניוס לאנאטוס
אגריפה מנניוס לאנאטוס (בלטינית: Agrippa Menenius) היה מגיסטראט רומאי בולט בן המאה ה-6 לפנה"ס. התפרסם בעיקר כמי שפתר בדרכי שלום את משבר נטישת הפלבס של שנת 494 לפנה"ס.
ביוגרפיה.
טיטוס ליוויוס מכנה אותו: "אדם בעל מוניטין יוצא דופן". הוא נבחר לתפקיד הקונסול בשנת 503 לפנה"ס יחד עם פובליוס פוסטומוס טובארטוס ויחד עמו ניצח את הסאבינים. כמו כן הוא דיכא מרד של העיר פומטיה (Pometia).