מלכי ספרד ביקרו בבגדאד בשנת 1978, באחד מביקוריהם הממלכתיים הראשונים במדינה ערבית. המדיניות הפעילה שפיתח המכון לתרבות היספאנו-ערבית בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20 בנושא מלגות אפשרה לסטודנטים עיראקים רבים לגשת לאוניברסיטאות ספרדיות כדי לבצע לימודים גבוהים, במיוחד בשפה וספרות, רפואה והנדסה. חברות ספרדיות החלו להגיע לעיראק בסוף שנות השישים, שם הן פעלו, במיוחד בתחום הבנייה האזרחית והתשתיות. עיראק הייתה לקוחה חשובה של תעשיית בניית האוניות הספרדית, ונשמר נפח הולך וגדל של מסחר מסחרי, כשספרד הפכה לקונה גדולה של נפט עיראקי.
במהלך שנות ה-70 והמחצית הראשונה של שנות ה-80, ספרד הייתה אחת מהמדינות האירופאיות שקיימו יחסים טובים עם עיראק, ושמרה על טיסה ישירה של חברת הדגל עיראקי איירווייז בין מדריד לבגדאד מספר פעמים בשבוע. במהלך מלחמת איראן–עיראק (1980–1988), עוצמת היחסים הדו-צדדיים פחתה בשל עמדת הנייטרליות הספרדית מול הסכסוך.
הפלישה העיראקית לכווית באוגוסט 1990 הובילה את האו"ם לאימוץ ההחלטות 660 ו-678 ולהקמת קואליציה, בה הייתה שותפה ספרד, במטרה לשחרר את כווית ובכך להחזיר את החוקיות הבינלאומית. במבצע זה, שהתפתח למלחמת המפרץ, הייתה לספרד השתתפות של הצי וסיוע לוגיסטי.
במהלך שנות ה-90 ספרד הייתה חלק מתוכנית "נפט בעד מזון". לאחר סגירת שגרירות ספרד בבגדאד במשך כמה חודשים לאחר כיבוש כווית ושחרורה לאחר מכן, היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות צומצמו לרמה של מנהל עסקים. רק בשנת 2005 מינתה ספרד מחדש שגריר בבגדאד.
ב-19 במרץ 2003 התערבותם של כוחות ארצות הברית, בריטניה, אוסטרליה ופולין בעיראק, שגרמה לנפילת משטר הבעת' בתוך 21 יום, אם כי המבצעים הסתיימו רשמית ב-1 במאי. סיוע הומניטרי ספרדי ראשון הגיע לעיראק באפריל 2003. בחודש יולי, המשימה שהוקצתה לכוח הספרדי הפכה ל"משימת שלום" והיא הפכה לחלק מדיוויזיה רב-לאומית בפיקוד פולני במטרה להבטיח סדר בחלק הדרומי-מרכזי של המדינה (השיעי) שבסיסה בא-דיוואניה ובכרבלא.
ב-15 באוקטובר 2003 אישר האו"ם את ההחלטה 1511, המאשרת את נוכחותו של כוח רב לאומי בעיראק. ב-18 באפריל 2004, הורתה ממשלת ספרד על הוצאת כוחות שהושלמה בסוף יוני 2004. הרשויות העיראקיות הנוכחיות הביעו מאז ומעולם את תודתן לספרד על התפקיד שמילאה בתמיכה במבצע שגרם לנפילת הדיקטטורה הבעת'יסטית, כמו גם למאמץ הכלכלי המשמעותי שנעשה בסיוע לשיקום עיראק בהתאם להתחייבויות שהתחייבה בוועידת התורמים במדריד, בעיקר באמצעות IRFFI, (קרן מימון השיקום הבינלאומי לעיראק).
בספטמבר 2013 התקיימה במדריד הוועדה המעורבת הספרדית-עיראקית העשירית, הראשונה מאז הפלישה בשנת 2003. הוועידה נועדה לחזק את היחסים הדו-צדדיים בשנים הקרובות, ולהשיב את היחסים של שתי מדינות ידידותיות עם קשרים היסטוריים חשובים ואינטרסים משותפים.
בפברואר 2015 ביקר שר ההגנה פדרו מורנס את החיילים הספרדים שנפרסו בבגדאד ובבסיס בסמאיה, צפונית לבירה. בנוסף, הוא קיים פגישה עם הגנרל זברי, ראש מטה ההגנה.
שיתוף פעולה.
בוועידת התורמים שהתקיימה במדריד באוקטובר 2003 התחייבה ספרד 300 מיליון דולר, כולל תרומות והלוואות רכות לתקופה 2003–2007, מתוכם כ-160 מיליון לתקופה 2003–2004, מתוכם 55 יועברו ל-IRFFI (קרן מימון השיקום בינלאומי לעיראק) דרך הבנק העולמי, 170 מיליון בסיוע דו-צדדי שלא ניתן להחזר ו-75 מיליון בהלוואות רכות.
כדי להפוך את מאמץ שיתוף הפעולה של ספרד עם עיראק ליעיל יותר ולשמור על ההתחייבויות שניתנו בוועידת התורמים, בשנת 2006 שונה חלוקת הסיוע שאינו ניתן להחזר, והוענקה עדיפות ל"סיוע האומות המאוחדות" ב-IRFFI.
אבנר שץ
אבנר שץ (נולד ב-1959) הוא סופר ומשורר ישראלי.
ביוגרפיה.
נולד בקריית ים, בוגר בית הספר לקציני ים עכו במגמת שיט, ואת שירותו הצבאי עשה בחיל הים. למד לתואר ראשון באוניברסיטת חיפה.
עובד בחברת צים במשך שנים רבות ונחשב למומחה בהיסטוריה של הספנות באופן כללי וההיסטוריה של הספנות בישראל בפרט. החל את כתיבתו הספרותית כאשר פרסם סיפור קצר בשם "תאנים" שזכה במקום השלישי ב"תחרות הסיפור הקצר" של עיתון "הארץ" בשנת 1989. כותב רשימות וסקירות ספרים במדור תרבות וספרות של "הארץ", ובעיתון "ידיעות אחרונות" ובכתבי-עת ספרותיים שונים. בשנת 2002, היה סופר אורח במרכז ללימודי עברית ויהדות באוניברסיטת אוקספורד..
מתגורר בחיפה, נשוי ואב לשניים.
אויים
אויים היא בירת מחוז וולו-נטם אשר נמצא בצפון גבון.
גאוגרפיה.
העיירה שוכנת על מישור בגובה של כ-910 מטר. אויים ממוקמת כ-25 ק"מ מהגבול עם גינאה המשוונית וכ-411 קילומטרים מעיר הבירה של גבון, ליברוויל.
היסטוריה.
אויים נקראת על שם עץ גדול שצומח סביב העיירה.
בשנות התשעים היו מספר נשים בחיל השלום שנאנסו ונרצחו בצפון גבון, מה שעורר מחלוקת בנוגע לבטיחות מיקומיו.
באוקטובר 2004, אויים הושפעה מהפסקות מים והפסקות חשמל. בחודש דצמבר של 2004 היא נפגעה קשות מהתפרצות נדירה של קדחת הטיפוס שהתפשטה אז ברחבי צפון גבון, כחמישים מקרים דווחו באויים.
כלכלה.
תושבי אויים מגדלים קקאו וקפה, וכן גם תפוחי אדמה, ועוסקים גם בענף גומי.
מבנים.
בתוך העיר נמצאים: בית חולים, שתי כנסיות, בית ספר חקלאי, בית ספר תיכון ממשלתי ותחנת מכס.
בעיירה נמצא גם שדה התעופה אוים .
ערים תאומות.
אויים היא עיר תאומה של:
גזה מרקוש
גזה מרקוש (בהונגרית: Márkus Géza; פשט, 4 באוגוסט 1871 – בודפשט, 6 בדצמבר 1912) היה אדריכל יהודי-הונגרי, נציג משמעותי של האר נובו ההונגרי. הוא היה אחיו של העיתונאי מיקשה מרקוש והמנצח דז'ה מרקוש.
ביוגרפיה.
גזה מרקוש נולד במשפחה יהודית כבנם של איגנץ מרקוש, סוחר זכוכית, ושל אנה קוֹהְן (הגרסה ההונגרית-גרמנית לכהן). הוא למד בבודפשט, ולאחר מכן עבד במשרד התכנון של אלאיוש האוסמן ואדן לכנר. עבודתו המשמעותית היא הציפרפלוטה (ארמון ציפרה-Cifrapalota) בעיר קצ'קמט, שמציג את השפעת שאיפות האר נובו הלאומיות של מורו אדן לכנר, כמו כן של פסל ורשמארטי ברובע החמישי של בודפשט (הכל למעט הפסל עצמו). הוא תכנן כמה בנייני תיאטרון, או היה שותף משמעותי בתכנונם, ביניהם תיאטרון ארקל. הוא תכנן ועיצב גם תפאורות תיאטרון וכן הכין ציורים עבור כתב העת "אמנות" (Művészet). הוא היה המבקר האמנותי של מספר עיתונים, בין היתר של "העיתון ההונגרי" (מדיאר הירלפ-Magyar Hírlap)
אשתו הייתה רוזליה קטלין קרוואזי, אותה נשא לאישה ב־8 ביולי 1907 בבודפשט.
מרטין פטרוב
מרטין פטיוב פטרוב (; נולד ב-15 בינואר 1979 בוראצה) הוא כדורגלן עבר בולגרי, ששיחק כקיצוני שמאלי.
פטרוב רשם קריירה ענפה בליגות הבכירות בבולגריה, שווייץ, גרמניה, ספרד ואנגליה. לזכותו תשעים הופעות במדי נבחרת בולגריה, בה כבש 19 שערים. בין היתר, ייצג את הנבחרת בטורניר יורו 2004.
קריירת משחק.
תחילת הקריירה.
פטרוב החל את הקריירה הבוגרת במדי בוטב וראצה מעיר הולדתו, ששיחקה בליגה השלישית בעונת . פטרוב הפגין יכולת טובה במדי הקבוצה, ולקראת עונת זכה לשדרוג כאשר חתם במדיה של צסק"א סופיה, קבוצת הפאר מהליגה הבכירה. פטרוב התקשה להתאקלם בקבוצה, ולא זכה לדקות משחק משמעותיות בעונת הבכורה שלו, שהסתיימה בזכייתה של צסק"א באליפות. פטרוב ערך שלוש הופעות ליגה בלבד באותה העונה, וכלל לא נכלל בסגל הקבוצה למשחק גמר הגביע הבולגרי, בו ניצחה צסק"א את יריבתה העירונית לבסקי סופיה בדרך לזכייה בדאבל. גם בעונה הבאה זכה פטרוב לדקות מועטות בלבד, וסיים את העונה עם ארבע הופעות ליגה.
הפריצה של פטרוב הגיעה בעונת . הוא החל לזכות לדקות משחק נרחבות יותר במדי קבוצתו, כבש במסגרת מוקדמות גביע אופ"א, והצטיין בצמד המשחקים מול סרבט ז'נבה במסגרת הסיבוב הראשון של המפעל. היכולת הגבוהה שהפגין מול השווייצרים הביאה להחתמתו בקבוצה כבר בחלון ההעברות של החורף, לאחר שכבש שלושה שערי ליגה ב-12 הופעות בחציה הראשון של העונה במדי צסק"א.
פטרוב בן ה-19, שהוחתם תמורת כ-1.2 מיליון אירו, התאקלם היטב במדי קבוצתו החדשה, ותרם שני שערי ליגה ב-12 הופעות לזכייתה של סרבט באליפות שווייץ. פטרוב הפך לשחקן הרכב משמעותי בשתי העונות הבאות, בהן הוסיף במצטבר עשרים שערי ליגה ב-63 הופעות. הוא אף תרם לזכייתה של סרבט בגביע לעונת , כאשר כבש את השער השני בניצחון 0–3 במשחק הגמר מול איוורדון.
וולפסבורג.
לקראת עונת 2001/2002, עבר פטרוב לוולפסבורג מהבונדסליגה. כבר במשחק הבכורה הרשמי שלו בקבוצה, בניצחון 3–4 על דינמו מינסק בגביע האינטרטוטו, רשם פטרוב שער ובישול. בליגה רשם פטרוב שישה שערים ו-11 בישולים ב-32 הופעות בעונת הבכורה שלו.
פטרוב שמר על מקומו בהרכב במדי הקבוצה במשך ארבע עונות, כאשר בעונה הרביעית שלו במועדון, עונת 2004/2005, הגיע לשיאו. תחת המאמן אריק גרטס, קבע פטרוב שיא קריירה של 12 שערי ליגה, והיה למלך שערי הליגה של הקבוצה בצוותא עם תומאס ברדריץ'. כמו כן, הוסיף 14 בישולים. בלטה במיוחד יכולתו במשחק הליגה מול מיינץ 05, אז כבש רביעייה בניצחון קבוצתו 3–4.
בסך הכול בארבע עונות במדי וולפסבורג, כבש פטרוב 28 שערי ליגה ב-116 הופעות.
אתלטיקו מדריד.
לקראת עונת 2005/2006 נרכש פטרוב על ידי אתלטיקו מדריד תמורת כעשרה מיליון אירו. בעונת הבכורה שלו היה לשחקן הרכב משמעותי, עם 36 הופעות ליגה, אך תרם שער ליגה אחד בלבד כאשר קבוצתו סיימה במקום העשירי בטבלה.