בתום המערכה על צרפת, אשר הסתיימה בניצחון הגרמנים, נותר חלק מצרפת תחת שלטון בובות צרפתי בפיקוח גרמני (ממשלת וישי), אשר כלל את חלקיה הדרומיים מזרחיים של הארץ. חלק אחר, ובו כל החוף האטלנטי, נותר, מן ההיבטים הצבאיים, תחת כיבוש גרמני ישיר (לצרפתים נותרו סמכויות אזרחיות מסוימות). הגרמנים השתמשו בלוריאן כבסיס חשוב של הקריגסמרינה ובין היתר, הקימו בה את בסיס הצוללות בלוריאן, כמו גם את מטה פיקוד הצוללות.
בשנים 1944-1943 ניסו בעלות הברית להוציא מכלל פעולה את בסיס הצוללות, לשווא. גם העיר עצמה הופצצה, וכ-4,000 טון פצצות נפלו עליה במהלך אותן הפצצות, ואלו הרסו את העיר כמעט לחלוטין. בעלות הברית הקדימו להפצצות הטלת כרוזים מן האוויר, המייעצים לתושבים להימלט, ואלה הקטינו את האבדות האזרחיות. לאחר הפלישה לנורמנדי נותק חיל המצב הגרמני בלוריאן, אולם סירב להיכנע, כשם שנהגו הגרמנים בנמלים אחרים בחוף האטלנטי של צרפת, כמו לה רושל וסן-נאזר. במצב זה, בסיס הצוללות המנותק היה משותק למעשה, וכיוון שכך, הסתפקו בעלות הברית בעצם הניתוק, דילגו על העיר, והגרמנים נכנעו רק ב-10 במאי 1945, יומיים לאחר תום המלחמה באירופה. לאחר המלחמה, ב-1949, הוענקו לעיר אות לגיון הכבוד וצלב המלחמה 1945-1939 (Croix de guerre 1939-1945).
לאחר המלחמה ועד ימינו.
בשנת 1946 נותרו בעיר רק כ-11,000 תושבים. לוריאן שוקמה מהריסותיה לאחר המלחמה. בעת השיקום נעשה שימוש נרחב בצריפי עץ שהותקנו מראש להרכבה מהירה, ואלה, בתהליך של מספר עשרות שנים, הוחלפו בהדרגה במבני קבע. ב-1967 נבנה בסמוך לעיר סכר, וזה הפך את נהר הטר (Ter) לאגם. העיר גדלה בהשוואה למצבה לפני המלחמה, ומספר תושביה עלה ל-60,000 בערך. לוריאן (כדורגל) משחקת מאז שנת 2006 ועד ימינו (2017) בליגת העל הצרפתית.
ערים תאומות.
הערים התאומות של לוריאן הן:
ויקיפדיה בהינדי
ויקיפדיה בהינדי (בהינדי: हिन्दी विकिपीडिया) היא המהדורה בשפת ההינדי של מיזם ויקיפדיה. הגרסה, שהושקה ביולי 2003, כוללת 114,489 ערכים (נכון לסוף דצמבר 2016).
טריומף 1300
טריומף 1300, 1300 Triumph, היא מכונית משפחתית מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית טריומף שהורכבה במדינת ישראל על ידי אוטוקרס בין השנים 1967–1973.
הורכבו 3,584 מכוניות טריומף 1500 ו-1300. מחירה של ה-"טריומף 1300" בשנת 1968, היה 14,495 ל"י.
טריומף 1300.
מכונית משפחתית אנגלית, הוצגה באנגליה בשנת 1965, בעלת 4 דלתות, שיוצרה על ידי "תקן - טריומף" בשליטת "מוטורס ליילנד", משנת 1965. יצחק שובינסקי מנכ"ל אוטוקרס ייבא קיטים מורכבים חלקית, תחילה הרכיבו את ה- "טריומף 1500", אך במהרה עברו להרכבת ה- "טריומף 1300".
המנוע: 4 צילינדר, 1,296 סמ"ק, בעל הנעה קדמית, המפיק 61 כ"ס, וגרסה חלשה יותר של 45 כ"ס. התמסורת ידנית בעלת 4 מהירויות, עם דיפרנציאל ביחידה אחת, בלמי דיסק קדמיים, הגה טלסקופי הניתן להתאמה אישית.
מידות: אורך הרכב: 3,886 מ"מ, רוחב: 1,568 מ"מ, גובה: 1,372 מ"מ, בסיס גלגלים: 2,451 מ"מ
עיצוב הטריומף 1300 נעשה על ידי ג'ובאני מיקולטי. תחילה, הטריומף 1300 הייתה קרויה "טרוימף אג'קס".
בסוף פברואר 1966 חתמו סטנדרט-טריומף ויצחק שובינסקי מנכ"ל אוטוקרס על ההסכם ביניהם. מכונית פיברגלס ראשונה עם מכללי טריומף הושקה בפסח 1967, ואילו יצורן של הטריומף המשפחתיות נדחה. בארץ החל הייצור רק בשנת 1968, כחודש לפני ייצורה של פורד אסקורט. מחיר היחידה עמד על 14,495 ל"י.
הטריומף 1300 יוצרה באנגליה בשנים 1965–1970, וסך הכל יוצרו 113,008 יחידות של הדגם הבסיסי.
צאלח
צַאלִח (ערבית: صالح) הוא נביא ערבי קדום בדת האסלאם, המוזכר בקוראן פעמים רבות.
רקע.
צאלח השתייך לשבט ת'מוד שישב ככל הנראה בדרום ערב. מבני האבן של בני השבט מוזכרים בקוראן ומקושרים במסורת האסלאמית עם האתר מדאאן סאלח שבצפון-מערב חצי האי ערב (בשטחה של ערב הסעודית כיום). בדומה להוד, הנביא הערבי שקדם לו, צאלח נשלח על ידי האל אל בני שבטו כדי לבשר להם את בשורת האל היחיד וכדי לשכנעם לנטוש את פולחן האלים הרבים. בתור הוכחה ומופת נשלחה "נאקה מאת אלוהים" (סורה 7, פס' 73) אל בני השבט והם נדרשו להניח לה לרעות בלי הפרעה. אנשי השבט לא שעו להוראה, חתכו את רגלי הנאקה ושחטו אותה. אז נענשו בידי האל ומתו כולם. יש גרסאות שונות לגבי אופן מותם: ברעידת אדמה (סורה 7, פס' 78), בסופת ברקים (סורה 41, פס' 13, 17) או בקול שאגה (סורה 69, פס' 4).
אזכורים בקוראן.
צאלח מוזכר פעמים רבות בקוראן. להלן האזכורים הארוכים יותר:
דניאל רוה
דניאל (דני) רוה הוא פילוסוף ומתרגם ישראלי, פרופסור בחוג לפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטת ג'ווהרלל נהרו בדלהי, הודו.
עבודתו.
רוה עוסק במחקרו בסוגיות בפילוסופיה הודית קלאסית, בדגש על מסורות היוגה והאדויטה ודאנטה. כמו כן, הוא עוסק בפילוסופיה הודית עכשיות ובהשוואתה, הן למקורות הודיים קלאסיים, והן לפילוסופיה מערבית. בעבר השתתף רוה בסדנא הפילוסופית של דאיה קרישנה, פילוסוף הודי מודרני.
בנוסף, רוה עוסק בתרגום מהשפות הינדי וסאנסקריט, בשילוב מחקר בתחום הפילוסופיה של השפה והתרגום.
רוה תרגם לעברית את המהאבהארטה בגרסתו של ר"ק נראיין והוסיף לה הקדמה.
ביולוגיה קוונטית
ביולוגיה קוונטית (באנגלית: quantum biology) עוסקת בתופעות קוונטיות בצמחים ובבעלי חיים, ומחפשת תשובות לשאלה האם התופעות הקוונטיות כדוגמת סופרפוזיציה קוונטית, מנהור, ושזירה קוונטית (entanglement) מתרחשות בתא החי, ואם כן, מה השפעתן. מכניקת הקוונטים עוסקת בחלקיקים היסודיים ביותר ובמובן טריוויאלי זה נמצאת בכל דבר וגם בתא החי, אך הביולוגיה הקוונטית תרה אחרי התופעות נוגדות האינטואיציה של מכניקת הקוונטים, ומנסה לראות אם הן מעניקות לאורגניזם יתרון, והאם האבולוציה דחפה אותן. קיימות תופעות ביולוגיות, כגון פוטוסינתזה, שמעבר האנרגיה בהן הוא כה מהיר, שההסבר היחיד הקיים להן היום הוא קוונטי. השתתפות של אפקטים קוונטיים בתהליכים ביולוגיים היא לכאורה מפתיעה משום שאפקטים קוונטיים זקוקים לקוהרנטיות, כלומר סביבה ללא הפרעות. הם מוכרים לנו רק בתנאי מעבדה קיצוניים של ואקום וטמפרטורות קרובות לאפס המוחלט. בסביבה המורכבת והרועשת של התא החי הדבר דומה לגלים שנוצרים מזריקת אבן למים, בבריכה סוערת הם ייעלמו במהירות. כשחלקיק מוקף בשלל חלקיקים אחרים האינטראקציה עם הסביבה מפרקת את הסופרפוזיציה והאפקט הקוונטי מתבטל. על אף זאת נמצאו ראיות שתהליכים אלה אכן קיימים בתא החי ויש להם השפעה ביולוגית.
תחום מדעי זה הוא בראשיתו. בחלק מהמקרים ייתכנו הסברים קלאסיים לתופעות, וגם במקרים שהניסויים האמפיריים הוכיחו אפקט קוונטי, לא ברור עד כמה השפעתו משמעותית והאם האבולוציה דחפה את התהליכים האלה.
המבשרים המוקדמים של הביולוגיה הקוונטית.
באוגוסט 1932 נשא נילס בוהר הרצאה בכותרת "אור וחיים" (Light and Life) בכנס על טיפול רפואי בעזרת אור. בוהר היה פיזיקאי ולא היה קרוב לתחום הביולוגיה, אך בהרצאה הוא העלה מחשבות על מה שתורת הקוונטים החדשה, אותה עזר לנסח עשור קודם, יכולה לומר על החיים. הוא סבר שהתובנות הפיזיקליות החדשות של מכניקת הקוונטים מספקות בסיס חדש להבנת תהליכים ביולוגיים. בקהל היה פיזיקאי צעיר בשם מקס דלבריק. דלבריק פרש את רעיונותיו של בוהר כקריאה לחקר הגנטיקה בצורה פיזיקלית. באותו זמן מולקות הדנ"א טרם פוענחה ולא היה ידוע הקשר שלה לגנטיקה. דלברוק חקר תורשה של נגיפים וביסס את הגנטיקה כמדע העוסק בהעברת אינפורמציה, עבודה שזיכתה אותו בסופו של דבר בפרס נובל. מחקריו עוררו עניין באחרים, אחד מהם הוא ארווין שרדינגר, שגם הוא בין האנשים שניסחו את תורת הקוונטים. ב-1944 פרסם שרדינגר ספר בשם "מה הם החיים?" (). בספר הוא מעלה השערה שמוטציות הן שינוי במבנה המולקולרי של "גן" - אף שאז עוד לא הובן מהו גן - השינוי נשלט על ידי החוקים של מכניקת הקוונטים, והגנים מסודרים במבנה שאותו כינה גביש אפריודי, כלומר מבנה מסודר ומאורגן אך לא מחזורי שמכיל פריטים רבים של מידע. הוא גם מעלה בספר השערה שמוטציות נגרמות על ידי "קפיצות קוונטיות" כלומר מעבר אטומים ממקום אחד לשני. פיזיקאי נוסף שנמשך לתחום בעקבות דלברוק הוא פרנסיס קריק, שב-1953, יחד עם ג'יימס ווטסון הראה ששרדינגר צדק, גנים בנויים מאבני בניין מולקולריים לאורך הסליל הכפול. ב-1963 כתב פר אולוב לואודין () על מנהור פרוטונים כמכניזם נוסף למוטציות בדנ"א. במאמר שכתב בנושא הוא גם טבע את שמו של התחום שהיה אז עתידי - "ביולוגיה קוונטית".
מתחילת המאה ה-21 התחום זוכה להתעניינות רבה, הוא נחקר בעזרת מודלים ובצורה אמפירית, ונמצאו ראיות לקיומם של תהליכים קוונטיים.
דואליות חלקיק-גל בפוטוסינתזה.
תהליך הפוטוסינתזה מתחיל כשפוטון באורך הגל המתאים פוגע במולקולת כלורופיל. מולקולת הכלורופיל פולטת חלקיק אנרגיה שנקראת אקסיטון, האקסיטון מגיע למרכז הריאקציה () שהופך את אנרגיית האור למטען חשמלי כימי על ידי כך שהוא פולט אלקטרון שנשמר במאגר. אלקטרונים אלה משתתפים בשלב הבא בתהליך חמצון-חיזור שבסופו מים ו-CO2 הופכים לסוכר. אך כדי להגיע למרכז הריאקציה על האקסיטון לפלס את דרכו בין מולקולות הכלורופיל הצפופות האחרות. אם הוא יעשה זאת במסלול אקראי, הדרך תהיה ארוכה והרבה מהאנרגיה ילך לאיבוד בגלל התנגשויות עם המולקולות האחרות. בפועל מדידות מדויקות הראו שנצילות הפוטונים היא כמעט מאה אחוז, כמעט כל פוטון שנקלט מגיע למרכז הריאקציה והוא עושה זאת תוך פיקושנייה, שהיא מיליונית של מיליונית שנייה. מהירות כזאת ונצילות כזאת אי אפשר להסביר באמצעות פיזיקה קלאסית.