בשנת 1942 נפוצו שמועות על חיסול קרב של הגטו. בקיץ 1942 כפו הנאצים על כל אנשי הגטו להתרכז בכיכר העיר ודרשו כופר. חלק מהיהודים שרוכזו בכיכר הוסעו למחנה הריכוז פלשוב, נאלצו להתפשט ונורו לתוך קברים המוניים פתוחים. אנשי המשטרה היהודית והיודנראט הועמדו בשורה נוכח קירות בתים עם משפחותיהם ונרצחו זה אחר זה. רבים הסתתרו מכוחות האס אס וכל מי שנמצא מסתתר נורה במקום. פועלים שעבודתם הייתה חיונית עבור הכוחות הגרמניים הועברו לעבודת כפייה במפעלי נייר. היהודים האחרים נלקחו לבית חרושת לנעליים והוסעו במשך שלושה ימים למחנה ההשמדה בלז'ץ.
ואנג ג'ינקבין
דוד שומרון
דוד שומרון (30 בדצמבר 1924 – 27 בדצמבר 2020) היה איש מערכת הביטחון, חבר במטה המבצעים של הלח"י, גויס למוסד ובו שירת בתפקידים מבצעיים בכירים.
ביוגרפיה.
שומרון נולד באיסטנבול, הצעיר מבין שלושה בנים של לובה ויצחק סובול. הוריו נמלטו מרוסיה בעקבות המהפכה ואביו הקים באיסטנבול את שלוחת תנועת בית"ר. ב-1934 עלתה המשפחה לארץ ישראל והתגוררה בחיפה. שומרון למד בגימנסיה ביאליק בעיר. בגיל 14 הצטרף לאצ"ל ולאחר הפילוג עבר ללח"י. הוא השתתף בפעילויות הארגון כמדביק כרוזים, קשר ותצפיתן. בפברואר 1944 עזב את חיפה ועבר לירושלים שם הצטרף לפעילות המבצעית המרכזית של הלח"י ולאחר 10 חודשים עבר לתל אביב. שומרון הפך לאחד מאנשי המבצעיים הבולטים בלח"י. הוא השתתף בניסיון ההתנקשות בנציב העליון הרולד מקמייקל, בחיסולו של איש הבולשת הבריטית תומאס ג'יימס וילקין, בהתקפת לח"י בחולון, "החרמת כספים" בבנק ברקליס-דיסקונט, פיצוץ מטוסים בריטים בשדה התעופה סירקין (במסגרת תנועת המרי העברי), התקפה על תחנת הרכבת המרכזית בלוד, ועוד. שידורי קול המחתרת העברית, נפתחו בשריקה של המנון הלח"י "חיילים אלמונים" על ידי שומרון. הוא הקים מחלקת זיוף מסמכים והיה ממונה על מחלקת ההדרכה הארצית של הארגון. ב-1946 מונה לאחראי על מחלקת הפעולות בירושלים וב-1947 הצטרף למטה המבצעים הארצי. לאחר חיסולו של פולקה ברנדוט בידי הלח"י נעצר, הוא הצליח להימלט והסתתר עד שישראל נתנה חנינה כללית למעורבים בפרשה. לאחר מלחמת העצמאות עבר לבאר שבע ועסק בשיקום הדרך לאילת, במחוז נגב של מעצ ומנהל במקורות.
ב-1955 גויס על ידי יצחק שמיר ליחידת המבצעים של המוסד, לימים יחידת "קיסריה". הוא שירת במוסד במשך שני עשורים בהם שימש בתפקידים מבצעים בכירים בישראל ומחוצה לה. בין השאר שימש ראש שלוחת המוסד במרוקו והוביל את ייסוד היחסים המודיעינים בין ישראל ומרוקו ושימש ראש יחידת קיסריה באירופה.
ב-1975 מונה למנכ"ל של חברת ברינקס ישראל ושימש בתפקיד עד 1989.
נפטר ב-27 בדצמבר 2020.
חיים אישיים.
שומרון נישא לציפורה גפני, אף היא הייתה לוחמת הלח"י (תחת הכינוי "אפרת"), בתה של ז'נה ואברהם גפני ממייסדי רמתיים בביתם הסתתר. לזוג שתי בנות.
ספריו.
שומרון פרסם שישה ספרים:
סרז' גנאברי
Éxitos de Gloria Estefan
Éxitos de Gloria Estefan (בעברית: ההצלחות של גלוריה אסטפן) הוא אלבום הלהיטים הראשון של הזמרת גלוריה אסטפן, אשר יצא לאור ב-16 בספטמבר 1990 ומאוחר יותר גם באירופה, יפן ואמריקה הלטינית. ב-1999 יצא מחדש בארצות הברית לרגל עשור ליציאתו.
רקע והצלחה.
לאור הצלחת אלבום הבכורה שלה החליטה אסטפן להוציא גם אלבום להיטים אך אלבום זה כלל בעיקר שירים בספרדית מהתקופה בה הייתה חברה בלהקת Miami Sound Machine. אך בניגוד לאלבום הבכורה שלה האלבום לא זכה להצלחה גדולה כאשר הגיע למקום ה-32 בלבד במצעד האלבומים הלטיני של בילבורד אך כן הגיע למקום ה-1 במצעד אלבומי הפופ הלטיניים של בילבורד. בארגנטינה האלבום גם זכה להצלחה כאשר הגיע למעמד אלבום זהב.
האלבום כלל שיר מקורי חדש בשם "Renacer" אשר יצא כסינגל הראשון והיחיד מהאלבום כחודש לאחר יציאתו. השיר זכה להצלחה והגיע למקום ה-7 במצעד הבילבורד הלטיני.
משפחת מושקאט
משפחת מושקאט (יידיש: די פאמיליע מושקאט) הוא רומן בשלושה חלקים שכתב יצחק בשביס זינגר. הרומן נכתב במקורו ביידיש והיה ספרו הראשון של זינגר שפורסם באנגלית.
במקור פורסם הספר בהמשכים בשנות ה-40 של המאה ה-20 בעיתון היידי הניו יורקי פארווערטס. הוא נדפס לראשונה ב-1950.
התרגום הראשון לעברית, נעשה בידי יעקב אליאב (קויפמן) וראה אור בתל אביב בהוצאת עם עובד בשנת 1953. ב-1991 תורגם שנית בידי צבי ארד וראה אור בהוצאת זמורה ביתן.
מרי אנייס ירקס
מרי אנייס ירקס (באנגלית: Mary Agnes Yerkes; 9 באוגוסט 1886 - 8 בנובמבר 1989) הייתה ציירת, צלמת ואומנית אמריקאית של האימפרסיוניזם. הקריירה המקצועית שלה נקטעה על ידי השפל הגדול, אך היא המשיכה לצייר עד שנות התשעים שלה.
ביוגרפיה.
מרי אנייס ירקס נולדה ב־9 באוגוסט 1886 באוק פארק, אילינוי. הוריה, צ'ארלס שרמן ירקס ומרי גרינלס ירקס, עברו לביתם כמה שנים קודם לכן מאוהיו. היא הייתה הילדה השלישית מארבעה אחים. ראובן ארצ'יבלד, אליס אגנו וצ'ארלס גרינליס. מרי אנייס סיימה את לימודיה בבית הספר התיכון ב- Oak Park וב- River Forest Forest בשנת 1906 והפכה לאמנית מקומית מוכשרת.
אביה נפטר בשנת 1908. בשנת 1913 הזמינה אמה בית, מהאדריכל ג'ון ואן ברגן. ואן ברגן היה צייר ואחר כך אדריכל, בן זמנו של פרנק לויד רייט. במקום בו מרבית האדריכלים התעסקו בלקוחות עשירים, ואן ברגן גילה עניין מיוחד בעיצוב בתים לנשות קריירה ואמניות כאחד. הבית שלהם עוצב במיוחד על ידי ואן ברגן עם סטודיו לאמנות למעלה עבור מרי אנייס. הוא אפילו תכנן מקומות בקומה הראשונה כדי למסגר כמה מציורי הקיר של מרי אנייס.
הבניין שנקרא "מעון מרי גרינליס ירקס" זכה בפרס. ממקורות שונים נראה כי היא התגוררה בבניין הזה משנת 1913 עד 1919. אמה המשיכה לחיות עם מרי אנייס עד מותה בקליפורניה, בשנת 1935.
מרי ירקס לקחה קורס בן שנתיים בתולדות האמנות ועיצוב דקורטיבי במכללת רוקפורד. לאחר מכן למדה באקדמיה לאמנויות יפות, שם גם לימדה. כמו כן למדה בבית הספר המכונה עכשיו - המכון לאמנות בשיקגו. הייתה לה הדרכת ציור מיוחדת אצל ולינגטון ריינולדס, ג'ון וו. נורטון ולטר מרשל קלוט, והשתתפה בתערוכות רבות, כולל תערוכות של אמני שיקגו, והחברה האמריקאית לצבעי מים במכון האמנות בשיקגו בשנים 1912 - 1915.
מרי ירקס ערכה תערוכת יחיד באוקטובר 1915, עליו כתב מבקר בשיקגו: "יום אחד היא תהיה מאוד מפורסמת בזכות תחושת הצבע שלה, וגם בגלל מתנת הדמיון הנדירה שלה".
בשנת 1917 התחתנה עם קצין חיל הים ארצ'יבלד נלסון אופלי, (ארצ'י), ונולד לה ילדה אחת, מרי ירקס אופלי, ילידת 1918 שנפטרה בגיל 15.
חיי הנישואים לקצין ימי גרמו לה לעבור מגורים במספר נמלים: פורטסמות', וירג'יניה, במזרח, וסן דייגו, ואלג'ו, לונג ביץ' וסן פרנסיסקו, לאורך חופי קליפורניה. בסופו של דבר הם קיבלו מגורים קבועים בסן מטאו, קליפורניה, בשנות השלושים.
בזמן הזה התרחש השפל הגדול והיא הבינה שקריירה בציור תהיה קשה: "השפל הגדול של שנות השלושים וחוסר הכספים שנגרם כתוצאה מכך השפיעו קשה על קריירות של אמנים רבים, גברים ונשים כאחד. " כמה אמנים במהלך תקופה זו התמזל מזלם למצוא עבודות דרך הפרויקט האמנותי הפדרלי של "מינהל התקדמות העבודות" בציור ציורי קיר במבני ציבור, אך עבור אמנים רבים הקריירה שלהם נמחצה.
מצב זה תואר ביומנו של מרי ירקס עצמה, במסע אחד בסוף השבוע לסן פרנסיסקו מסן מטאו בשנת 1935. ירקס קבעה פגישה עם סוכן אמנות בחנות הכלבו של גאמפ. היא נשארה מאוד מיואשת מכיוון שהוא אמר "אף אחד לא קונה אמנות בתקופות אלה". אורח חייהם היה צנוע אך טוב בהרבה מאחרים בתקופה זו עם תפקידו הבטוח של אופלי במשרד הצנזורה בחיל הים. כל זמן פנוי וחסכון בכסף הלך להכנסת דלק למכונית, לשיטוט בחיק הטבע כדי לחקור את האמנות שלה.
ציור בגנים הלאומיים.
כשצפון קליפורניה משמשת בסיס קבוע, מציירת מרי ירקס לעצמה. הייתה לה גישה קרובה ונוחה לכמה מפלאי הטבע הגדולים שבמערב ארצות הברית. היא נסעה וציירה מעמק יוסמיטי לסנטה פה ומטוסון לאלברטה, קנדה. מסעות אלה שלוו על ידי בעלה, הניבו רישומים מפורטים לאורך כל שנות השלושים והארבעים.
הם סיירו ברכב ביואיק שהותקן במיוחד בשנות העשרים, והיה מצויד במקומות אחסון נוספים ובמיטה לשינה בתוך הרכב. מרי ירקס, בעלה, ובתם מרי, בילו בסופי שבוע וחגים בנסיעות בדרכי עפר כדי לחקור את הנופים של הגנים הלאומיים שהוכרזו בעת ההיא.
מסעות ארוכים יותר לקחו אותם מספר פעמים ברחבי המערב והם סיירו בפארקים לאומיים רבים כולל: קרייטר לייק, הר רנייר, ילוסטון, הגרנד טטון, מזה ורדה, ג'ושוע טריס, עמק המוות, גרנד קניון, ויוסמיטי, כמו גם לאורך חופי אורגון, וושינגטון וקליפורניה. עמק יוסמיטי היה נושא ויעד מועדפים במיוחד בגלל היופי והקרבה שלו לסן מטאו.
מרי ירקס ציירה בעיקר בחוץ אבל עבדה גם בבית בסטודיו. בכל סיור שלה צולמו מספר רב של תצלומים שישמשו אותה בהמשך.
בעלה ארצ'י נפטר בשנת 1945 ומאז, תפוקת הציור של מרי ירקס ירדה. היא חזרה לצייר בשנות החמישים בעידוד בן זוגה השני, אלברט קוב, שלא נישאה לו.
מרי ירקס המשיכה לנסוע ולצייר במערב עוד בשנות השבעים והתשעים לחייה. היא נפטרה בסן מטאו ב־8 בנובמבר 1989, בגיל 103. לאחר עשרות שנים של ציור, למעלה מ-150 מציוריה עיטרו את קירות ביתה בזמן מותה.
רוברט רוד