בעקבות האכזבה המסחרית של "American Life" ו-"Hollywood" (שני הסינגלים הראשונים מ-"American Life") הופצה דרך מאבריק רקורדס גרסת רמיקס של "Nothing Fails" שנשלחה לרדיו להיטים עכשוויים בתקווה לצבור הצלחה מסחרית ברחבי ארצות הברית. השיר נשלח לרדיו מיינסטרים טופ 40 ב-28 באוקטובר 2003. "Nothing Fails" לא זכה להצלחה רבה במדינה; עם זאת, הוא זכה להצלחה מסחרית במצעדי הדאנס. לפי פרד ברונסון, יציאתו של השיר כסינגל הובילה לכך שהוא הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים המסחריים ומצעד סינגלי הדאנס המסחריים, ב-27 בדצמבר 2003, באותו השבוע שבו הוא דורג ב-20 העליונים במצעד שירי הדאנס קלאב. השיר "Me Against the Music" מאת הזמרת-יוצרת האמריקאית בריטני ספירס, שבו השתתפה מדונה, ו-"Nobody Knows Me", דורגו גם הם ב-20 העליונים באותה העת, מה שהפך אותה לאמנית היחידה שיש לה שלושה שירים ב-20 העליונים במצעד בו-זמנית. עם זאת, "Nothing Fails" נמכר בפחות מ-10,000 עותקים לפי נילסן סאונדסקאן, מה שסימן אותו כאחד מהסכומים הנמוכים ביותר באותה התקופה עבור שיר שדורג במקום הראשון במצעד. במצעד סינגלי הדאנס המסחריים השנתי, "Nothing Fails" דורג במקום השני, בעוד "Me Against the Music" ו-"Love Profusion" דורגו במקום הראשון והשלישי, בהתאמה. בילבורד דיווחו שמדונה הייתה לאמן הראשון בתולדות המצעד שהצליח לעשות זאת.
באוסטרליה, חברת התקליטים האחים וורנר הפיצה את "Nothing Fails" כמקסי סינגל. ההוצאה נחשבה לאלבום רשמי על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרלי (ARIA) בשל מספר הרצועות השונות שהוא כלל; הוא לא הצליח להופיע במצעד האלבומים של ה-ARIA. עם זאת, הוא הופיע במצעד אלבומי הדאנס של ה-ARIA ודורג בשיאו במקום השישי. השיר דורג בעשירייה הפותחת בקנדה. באירופה, "Nothing Fails" זכה להצלחה מתונה במצעדים. באוסטריה, "Nothing Fails" הופיע לראשונה במקום ה-74, ושבוע לאחר מכן, הגיע בשיאו למקום ה-51, והמשיך לשהות במשך שישה שבועות במצעד בסך הכול. ב-3 בינואר 2004, "Nothing Fails" הופיע לראשונה במקום ה-50 במצעד הסינגלים של פלנדריה; אותו המקום נחשב למיקום השיא שלו במצעד. עם זאת, הוא הגיע בשיאו למקום השלישי במצעד הסינגלים של ולוניה. השיר הופיע לראשונה במקום ה-16 במצעד הסינגלים הדני, והגיע בשיאו למקום ה-11 בשבוע העוקב אליו. השיר הופיע לראשונה במקום ה-34 במצעד הסינגלים הצרפתי ב-30 בנובמבר 2003. בשבוע השני, החל לרדת ודורג במקום ה-97, כמעט ארבעה חודשים לאחר מכן. מכירותיו המשוערות בצרפת עומדות על 24,818 עותקים שנמכרו. השיר זכה להצלחה מסחרית באיטליה, והגיע לעשירייה הפותחת במצעד הסינגלים שלו, ובמצעד הסינגלים הספרדי דורג בשיאו במקום הראשון. במצעד הסינגלים הגרמני, השיר הגיע בשיאו למקום ה-36.
קידום והופעה.
אף וידאו קליפ לא צולם לקידום "Nothing Fails". בהתחלה, דווח בדיילי מירור כי מדונה תכננה לצלם את הקליפ בישראל עם השחקן מייקל דאגלס. לדברי פולי גרהאם מהעיתון, בכירים מטעם האחים וורנר היו מודאגים לגבי שלומה של הזמרת בישראל, אך מדונה הייתה נחושה. "מנהלי התקליטים שלה באמת מודאגים מזה. הם מנסים לדבר איתה, אבל היא לא מתרגשת מזה. היא אמרה להם שזה הגיוני לצלם אותו בישראל כיוון שהקבלה מקורה משם. מדונה לא הוטרדה במיוחד מהבטיחות שלה ומהסיכונים הפוטנציאליים שלה. היא לא חושבת שזה גרוע כמו שזה נראה". בעלה באותה העת, גאי ריצ'י, התמודד גם הוא עם קשיים במהלך העבודה על הסרט שלו, "אקדח" (2005), שנדחה על ידי בכירי סרטי סוני כיוון שהוא הכיל התייחסויות לקבלה, והם ביקשו מריצ'י לכתוב מחדש את התסריט. כיוון שהקליפ עצמו כלל סמלים שנלקחו מהקבלה, מדונה החליטה בסופו של דבר לא לצלם אותו. הדיווחים הללו הופרכו מאוחר יותר על ידי האמנית במהלך ריאיון לתחנת הרדיו של סן פרנסיסקו "Alice 97.3", שם היא הסבירה שלא יצולם קליפ לסינגל (ב-27 ביולי 2017 הועלה האודיו הרשמי של "Nothing Fails" לערוץ היוטיוב שלה).
כדי להתחיל לשווק ולקדם את "American Life", יצאה מדונה לסיבוב הופעות עולמי שכלל 17 הופעות באירופה ו-39 באמריקה הצפונית (56 הופעות בסך הכול). אחת מההופעות הללו, שאירעה באולפני "Total Request Live" בניו יורק, הוצגה על ידי "MTV" בספיישל בשם "Madonna on Stage &amp; on the Record". בהנחייתו של קרסון דיילי , היא שרה את "Nothing Fails" ושירים נוספים מ-"American Life" תוך שהשיבה לשאלות של הקהל. מדונה ביצעה את השיר בחנות "HMV" באוקספורד בפני 500 איש. היא לבשה כומתה שחורה, חולצה מנוקדת, מכנסיים שחורים ונעלי עקב. רשימת השירים שבוצעו כללה את "American Life", "Hollywood", "Nothing Fails", "X-Static Process" ו-"Mother and Father" לפני שביצעה את הסינגלים הקודמים שלה "Like a Prayer" ו-"Don't Tell Me". היא גם ניגנה בגיטרה אקוסטית במהלך כמה שירים וניגנה את האקורדים הלא נכונים בתחילת "X-Static Process".
בשנה שלאחר מכן, מדונה ביצעה את השיר במהלך סיבוב ההופעות העולמי, "Re-Invention World Tour", כשיר ראשון מהחלק האקוסטי שלו. היא הגיעה לבמה לבושה בחליפה שחורה של סטלה מקרטני ולוותה בגיטרה אקוסטית בעת הביצוע שלו. ג'יין סטיבנסון מטורונטו סאן תיארה את מדונה כ"דמות בודדה", שכן היא הייתה לבדה בעת שניגנה בגיטרה אקוסטית. ברט מקייב מ-"Baltimore City Paper" תיאר זאת כהופעת "חימום". במהלך ההופעה באירלנד, היא לבשה מעיל שחור והייתה מוגנת בידי מטרייה בעת ביצוע השיר, בשל הגשם שירד. התרחשות זו הוזכרה בסרט התיעודי, "אני הולכת לספר לכם סוד", שעסק בסיבוב ההופעות כולו.
קרדיטים.
הקרדיטים מותאמים מהערות האלבום של "American Life".
יחסי מלזיה–קוריאה הדרומית
יחסי מלזיה-קוריאה הדרומית הם היחסים הדו-צדדיים שבין פדרציית מלזיה לבין הרפובליקה של קוריאה.
סקירה כללית.
היחסים בין שתי המדינות כוננו ב-23 בפברואר 1960.
מספר הדרום קוריאנים במלזיה שילש את עצמו בין השנים 2005 ל-2007, והגיע ל-14,934 דרום קוריאנים. כ-200,000 תיירים דרום קוריאנים ביקרו במלזיה בשנת 2006, כאשר קוטה קינבאלו היה היעד הנפוץ ביותר. בשנת 2008, ממשלת דרום קוריאה חילקה מלגות בסך 8 מיליון דולר אמריקאי ל-48 סטודנטים.
יחסים כלכליים.
היקף הסחר בין המדינות מסתכם מדי שנה במיליארדי שקלים. המדינות מקיימות קשרים כלכליים נרחבים.
קולקטיב המטופלים הסוציאליסטי
קולקטיב החולים הסוציאליסטים (בגרמנית: Sozialistisches Patientenkollektiv; ידוע גם כ-SPK) היה קולקטיב של חולים שנוסד בהיידלברג שבגרמניה, בפברואר 1970, על ידי וולפגנג הובר. גרעין התוכנית האידאולוגית של ה-SPK ניתן לסיכום בסלוגן: "aus der Krankheit eine Waffe" (להפוך את המחלה לכלי נשק), אשר מייצג אתוס אשר בא לידי ביטוי פעיל ומתמשך תחת כנפיו של ארגון שנקרא כיום Patientenfront/Sozialistisches Patientenkollektiv(H) – PF/SPK)H)) (חזית החולים/קולקטיב החולים הסוציאליסטים). הקבוצה המקורית, ה-SPK, הכריזה מיוזמתה על פירוקה ביולי 1971, כנסיגה אסטרטגית.
הנחת ה-SPK היא כי החולי קיים כעובדה בלתי ניתנת להכחשה וכי הוא נגרם על ידי המערכת הקפיטליסטית. ה-SPK מקדם חולי כמחאה נגד הקפיטליזם, ומחשיב את המחלה כבסיס ליצירת המין האנושי. ה-SPK מתנגד לרופאים, בהתחשב בכך שהם המעמד השליט של הקפיטליזם ואחראים להרעלת המין האנושי. הטקסט המוכר ביותר של ה-PF/SPK(H) הוא הקומוניקט "aus der Krankheit eine Waffe", טקסט לו נכתבו הקדמות הן על ידי מייסד ה-SPK, וולפגנג הובר, הן על ידי הפילוסוף ז'אן-פול סארטר.
כשהם דוחים את התפקידים ואת האידאולוגיות המקושרים לרעיון המהפכני כהסבר מדעי, טענו פעילי ה-SPK ב-"aus der Krankheit eine Waffe", כי מי שטוען שהם רוצים "להתבונן בעובדות הפשוטות בקור רוח" הוא או "אידיוט" או "פושע מסוכן".
היסטוריה.
הקבוצה נוסדה על ידי וולפגנג הובר וזכתה להכרה ציבורית בבית החולים הפסיכיאטרי של אוניברסיטת היידלברג.
ה-SPK מיסד אזור חופשי לטיפול פוליטי, כשהוא ממסגר מחדש את מושג המחלה, כסתירה הנוצרת על ידי הקפיטליזם, אשר ניתן היה לחבק אותה על מנת להביא קץ למערכת שנתנה לה חיים. הם האמינו שהחולים יצרו מעמד מהפכני של אנשים מנושלים, שניתן היה להביא אותם להתנהלות קיצונית, לצורך מאבק בדיכוי. התארגנות על פי מחלה, במקום על פי מעמד חברתי-כלכלי, איפשרה לסטודנטים בני מעמד הביניים מהצד השמאלי של המפה הפוליטית, להביע את רגשות הדיכוי הפסיכולוגי והפוליטי שלהם ולהיאבק נגד הסטטוס קוו בזכות עצמם, מתוך סולידריות עם קבוצות מדוכאות אחרות. בנוסף, על פי ה-SPK, המחלה נהנית מהיתרון שגלום בכך שהיא מוכרת לכולם, ולכן כלל בני האדם הם מהפכנים פוטנציאליים, כל עוד הם מתכחשים לממסד הרפואי. כמו התנסויות אנטי-פסיכיאטריות אחרות, דוגמת קינגסלי הול ווילה 21, ה-SPK הטיל ספק בפרדיגמת החולה/רופא, ובסופו של דבר קרא למיגור "מעמד הרופאים".