עבודה לממשלת צרפת הובילה להצלחתה הגדולה הראשונה של רוזה בונר, הציור "חריש בניברנאי", שהוצג בשנת 1849 וכעת במוזיאון ד'אורסה בפריס. עבודתה המפורסמת ביותר, "יריד הסוסים" הושלמה בשנת 1855 ציור גדול בגובה של 3 מטרים ברוחב של חמישה מטר. הציור מתאר את שוק הסוסים שנערך בפריז, בשדרות דה להופיטל, סמוך לבית החולים פיטי-סלפטייר, שנראה ברקע הציור. קיימת גרסה קטנה בגלריה הלאומית בלונדון. עבודה זו הובילה לתהילה והכרה בינלאומית. באותה שנה נסעה לסקוטלנד ופגשה בדרך את המלכה ויקטוריה, שהעריצה את עבודתה של בונר. בסקוטלנד היא השלימה רישומים ליצירות מאוחרות יותר הכוללות את "הרועה בהיילנד", שהושלמה בשנת 1859, ו"פשיטה סקוטית", שהושלמה בשנת 1860. ציורים אלה תארו את דרך חיים בדרום הרמה הסקוטית שנעלמו מאה שנה קודם, והייתה להם זיקה לוויקטוריאניות.
בונר הציגה את עבודותיה בארמון האמנויות ובניין האישה בתערוכה הקולומביאנית העולמית בשנת 1893 בשיקגו, אילינוי. אף על פי שהייתה פופולרית יותר באנגליה מאשר בצרפת מולדתה, היא עוטרה באות הלגיון הכבוד הצרפתי על ידי הקיסרית, אשתו של נפוליאון השלישי, בשנת 1865 והועלתה לדרגת קצין במסדר בשנת 1894. היא הייתה האמנית הראשונה שזכתה בפרס זה.
פטרונות.
את בונר ייצג סוחר האמנות ארנסט גמבארט (1814–1902). בשנת 1855 הוא הביא את רוזה בונר לממלכה המאוחדת, הוא רכש את זכויות המכירה של עבודתה. תחריטים רבים מיצירתה של בונר נוצרו מרפרודוקציות שנעשו על ידי צ'ארלס ג'ורג' לואיס (1808-1880), אחד החרטים הטובים ביותר.
בשנת 1859 ההצלחה שלה אפשרה לה לעבור ל"שאטו דה בי" ליד פונטנבלו, לא הרחק מפריז, שם התגוררה עד סוף ימיה. הבית משמש כמוזיאון המוקדש לה.
חיים אישיים ומורשת.
נשים קיבלו חינוך שטחי כאמניות עוד בימיה של בונר, וכשהפכה לאמנית כל כך מצליחה היא סייעה לפתוח דלתות לנשים אומניות שבאו אחריה. ניתן לראות בבונר "האישה החדשה" של המאה ה-19. היא הייתה ידועה בלבוש בגדי גברים, אך היא ייחסה את בחירתם למעשית בגלל עבודתה עם בעלי חיים.
בחייה הרומנטיים היא הייתה לסבית באופן גלוי למדי. היא התגוררה עם בת זוגה הראשונה, נטאלי מיקאס, למעלה מ-40 שנה עד מותה של מיקאס, ובהמשך החלה מערכת יחסים עם הציירת האמריקאית אנה קלומפק . בתקופה שבה המין הלסבי - ובמיוחד הטראבדיזם - נחשב כחטא, דעותיה והתנהגותה של רוזה בונר ביחס לחייה האישיים הייתה פורצת דרך. בעולם שבו ביטוי מגדרי היה שולט, רוזה בונר פרצה גבולות בכך שהחליטה ללבוש מכנסיים, חולצות ועניבות. היא לא עשתה זאת מכיוון שהיא רצתה להיות גבר, אם כי מדי פעם התייחסה לעצמה כנכד או אח כשדיברה על משפחתה. במקום זאת, בונר הזדהתה עם הכוח והחופש השמורים לגברים. לבישת בגדי גברים העניקה לבונר תחושת זהות בכך שהם מאפשרים לה להראות בגלוי שהיא מסרבת להתאים עצמה למבנה הבינארי המגדרי. הביגוד הגברי גם שידר את המיניות שלה בתקופה בה הסטראוטיפ הלסבי כלל נשים שגזרו את שיערן, לבשו מכנסיים ועישנו. רוזה בונר עשתה את שלושתם.
בונר מעולם לא אמרה במפורש שהיא לסבית, אך אורח חייה והאופן בו דיברה על בנות זוגה מרמז על כך.
בונר, בזמן שנהנתה מפעילויות ששמורות בדרך כלל לגברים (כמו צייד ועישון), ראתה את נשיותה כמשהו עדיף על כל מה שגבר יכול להציע לה. היא ראתה את הגברים כטיפשים וציינה שהזכרים היחידים שנתנה להם תשומת לב, הם הפרים שציירה.
היא החליטה שהיא תישען רק על עצמה ועל בת זוגה הנשית. היו לה בנות זוג שהתמקדו בחיי הבית, בזמן שהיא לקחה על עצמה את התפקיד של המפרנס על ידי העיסוק בציור שלה. מורשתה של בונר סללה את הדרך עבור אמניות לסביות שלא העדיפו את החברה שסביבן.
בונר נפטרה ב־25 במאי 1899, בגיל 77, בצרפת.
היא נקברה ליד נטאלי מיקאס (1824 - 24 ביוני 1889), בת לווייתה לכל החיים, בבית הקברות פר לשז בפריז.
בת זוגה המאוחרת אנה קלומפק הייתה היורשת היחידה של בונר. לאחר מותה נקברה ליד מיקאס ובונר באותו בית קברות.
רבים מציוריה, שלא הוצגו בעבר בפומבי, נמכרו במכירה פומבית בפריז בשנת 1900. אחת העבודות שלה, "מלכי היער", נמכרה במכירה פומבית בשנת 2008 תמורת קצת יותר מ-200,000 דולרים.
יחד עם ציירים ריאליסטים אחרים של המאה ה-19, ציוריה יצאו מהאופנה, ובשנת 1978 תיאר מבקר את הציור "החריש בניברנאי" כנשכח לחלוטין.
באותה שנה הציור הזה היה חלק מסדרת ציורים שנשלחה לסין על ידי ממשלת צרפת לתערוכה בכותרת "הנוף הצרפתי והאיכרים - 1820-1905".
אוניברסיטת גרנדה
אוניברסיטת גרנדה (בספרדית: Universidad de Granada, או בקיצור: UGR) היא אוניברסיטה ציבורית הממוקמת בגרנדה שבספרד אשר הוקמה בשנת 1531 על ידי קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. עם מעל ל-55,000 סטודנטים (47,096 לתואר ראשון, 5,785 לתואר שני, 3,077 לתואר דוקטור), 5,511 סטודנטים בינלאומיים (2018-2017), 3,621 סגל אקדמי ומחקרי ו-2,345 אנשי סגל מנהלי, היא האוניברסיטה הרביעית בגודלה בספרד (אחרי האוניברסיטה הלאומית לחינוך מרחוק (UNED) עם מעל ל־205,000 סטודנטים, אוניברסיטת קומפלוטנסה של מדריד ואוניברסיטת סביליה).
האוניברסיטה חברה בקבוצת קוימברה, חברה באיגוד אוניברסיטאות הים התיכון, חברה באיגוד האוניברסיטאות האיברו-אמריקאי לתואר ראשון וחברה בקבוצת טורדסילאס - רשת אוניברסיטאות, מברזיל, מספרד ומפורטוגל (סה"כ 55 אוניברסיטאות, מהן 29 ברזילאיות, 18 ספרדיות ו-8 פורטוגזיות) שהוקמה ביוני 2000, לקידום שיתוף פעולה בתחום המדע והטכנולוגיה. מבין בוגריה הידועים של האוניברסיטה ניתן למנות את אנטוניו מוניוס מולינה, אמריקו קסטרו וניסטו אלקלה סאמורה.
ארגון אקדמי.
האוניברסיטה פרושה על פני חמישה קמפוסים שונים בעיר גרנדה ובנוסף, ישנם קמפוסים גם במלייה ובסאוטה. בסך הכל, האוניברסיטה מורכבת מ־22 פקולטות, 5 בתי ספר, 124 מחלקות, 16 מכוני מחקר ו-12 מרכזי מחקר. לאוניברסיטה 89 תוכניות לימוד לתואר ראשון, 108 תוכניות לתואר שני ו-28 לתואר דוקטור (נכון לשנת הלימודים 2020-2019).
ספא דובונקה 35
ספא דובונקה 35 (באיטלקית: SPA Dovunque 35) היא משאית מתוצרת S.P.A. (automobile) (שם רשמי : Società Piemontese Automobili) חברת בת של קונצרן הרכב האיטלקי פיאט אשר יוצרה בין השנים 1935 – 1948 באיטליה עבור הצבא המלכותי האיטלקי וחיל האוויר המלכותי האיטלקי.
"ספא דובונקה 35" הוגדרה כמשאית מטען איטלקית. שימשה בצבא האיטלקי כמשאית מטען, משאית נוסעים, ובזמן מלחמת העולם השנייה כארטילריה ניידת-נגד-מטוסים.
דגמי "ספא דובונקה 35" מילאו משימות לוגיסטיקה בצבא האיטלקי. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה המשאית הייתה בכמות מרשימה בצבא האיטלקי והייתה בשימוש בכל חזית איטליה כמשאית לוגיסטית עיקרית. ה"ספא דובונקה 35" שימשה בעיקר כטרקטור ארטילריה, נושאת תחמושת, מטען אספקה, נושאת חיילים ואפילו תותחנים נגד מטוסים.
יחסי יפן–מאוריציוס
יחסי יפן–מאוריציוס הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין יפן לבין רפובליקת מאוריציוס.
סקירה כללית.
בין יפן לבין רפובליקת מאוריציוס מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין יפן לרפובליקת מאוריציוס כוננו ב-12 במרץ 1968. יפן פתחה את שגרירותה שבפור לואי, בירת מאוריציוס, בינואר 2017 באופן רשמי.
יחסי יפן–סיישל
יחסי יפן–סיישל הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין יפן לבין הרפובליקה של סיישל.
סקירה כללית.
בין יפן לבין הרפובליקה של סיישל מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין יפן לבין הרפובליקה של סיישל כוננו עם עצמאותה של סיישל ב-1976.
אוניברסיטת לידס
אוניברסיטת לידס (באנגלית: University of Leeds) היא אוניברסיטה ציבורית הממוקמת בלידס שבממלכה המאוחדת, אשר הוקמה בשנת 1831.
באוניברסיטה לומדים כ-36,000 סטודנטים, מתוכם כ-26,000 לתואר ראשון, וכ-10,000 לתארים מתקדמים. בכך היא מהווה האוניברסיטה החמישית בגודלה בבריטניה. כיום ישנן בערך 560 תוכניות שונות לתואר ראשון וכ-300 תוכניות לתארים מתקדמים. שכר הלימוד נע בין 12,000 ל-14,000 דולרים. הספרייה של המוסד מתפרשת בכחמישה מוקדים עם כ-2.78 מיליון ספרים, 26,000 כתבי עת מודפסים ואלקטרוניים ו-6,000 ספרים אלקטרוניים; מה שהופך אותה לאחת מספריות המחקר הגדולות בבריטניה.
האוניברסיטה חברה בארגונים אקדמיים רבים, ובהם קבוצת ראסל, איגוד אוניברסיטאות חבר העמים הבריטי ורשת אוניברסיטאות עולמית. מבין בוגרי האוניברסיטה היודעים, ניתן למנות את קיר סטארמר, ג'ק סטרו וכשישה זוכי פרס נובל (ובהם ויליאם הנרי בראג, וולה סויינקה, ארצ'ר ג'ון פורטר מרטין וריצ'רד לורנס מילינגטון סינג').
היסטוריה.
בשנת 1831 הוקם לראשונה במקום בית ספר לרפואה על מנת לשרת את חמשת המוסדות הרפואיים באזור. בשנת 1874 הוקמה מכללה למדעים על מנת לשרת את צעירי מעמד הביניים, ושני המוסדות אוחדו בשנת 1884. בתקופה זו למדו במכללה שלל קבוצות אתניות ודתיות, אם כי הלימודים לא היו פתוחים לנשים. האוניברסיטה הוקמה במתכונתה הנוכחית והעצמאית בשנת 1904 תחת חסותו של אדוארד השביעי.
פקולטות.
בתי הספר, המכונים והמרכזים השונים של האוניברסיטה מסודרים בשבע פקולטות:
יחסי יפן–קומורו
יחסי יפן–קומורו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין יפן לבין האיחוד של איי קומורו.
סקירה כללית.
בין יפן לבין האיחוד של איי קומורו מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. היחסים הדיפלומטיים שבין יפן לאיי קומורו כוננו ב-14 בנובמבר 1977, באותה העת בה הכירה יפן בעצמאותה של המדינה.
חלקיקים מובחנים ובלתי מובחנים