ב-1908, לאחר שנטלו הטורקים הצעירים את השלטון, היה טלעת לנציג אדירנה בפרלמנט האימפריה. ביולי 1909 מונה לשר הפנים ושר הדואר ומ-1912 כיהן גם כמזכ"ל מועצת האיחוד והקידמה. החל מ-1913, לאחר הכישלון הטורקי במלחמת הבלקן הראשונה, חבר טלעת לשר המלחמה איסמעיל אנוור פאשה - ולשר הימייה אחמד ג'מאל פאשה ויחדיו קידמו השלושה, הנקראים הטריומווירט העות'מאני או "שלושת הפאשות", מדיניות לוחמנית, טוטליטרית וריכוזית. הטריומווירט הנהיג את האימפריה העות'מאנית במהלך מלחמת העולם הראשונה, בה לחמה האימפריה העות'מאנית לצד מעצמות המרכז - גרמניה והאימפריה האוסטרו-הונגרית.
רצח העם הארמני.
לפי מקורות שונים זמם טלעת להשמיד את העם הארמני, הנוצרי והבלתי-נאמן לשלטון לדבריו, כבר מ-1910. הבלשן הדני יוהאנס אוסטרופ (Johannes Østrup) כתב בזכרונותיו שטלעת אמר לו ישירות בסתיו 1910 שאם אי פעם יעלה לשלטון יעשה כל שביכולתו להשמיד את הארמנים. בנובמבר אותה שנה, השתתף טלעת בוועידת מועצת האיחוד והקידמה בסלוניקי שדנה ב"טורקיפיקציה" (הגליית או הטמעת מיעוטים לא-מוסלמיים) וקבע שיש להשתמש לשם יישום מטרה אידאולוגית זו באלימות ככל שיידרש.
בליל ה-23 באפריל 1915 חתם טלעת על צו הגירוש של מנהיגים ומשכילים ארמנים מהבירה אל מחנות ריכוז ליד אנקרה. היה זה האירוע הראשון של רצח העם הארמני השיטתי. הצו הוצא לפועל מיידית. בלילה שבין ה-23 וה-24 באפריל פרצה משטרת איסטנבול אל בתי המשפחות הארמניות הנכבדות של העיר ולקחה 235 מנהיגים ומשכילים ארמנים אל תחנת המשטרה וגירשה אותם ברכבת מיוחדת שיצאה מתחנת הרכבת היידארפשה. רובם נרצחו או גורשו אל מחוץ לתחומי האימפריה העות'מאנית. חיסול ההנהגה החליש את כח ההתנגדות של הקהילה הארמנית המבוהלת. בהמשך גורשו מאות מנהיגים נוספים, בהם רופאים, עיתונאים, אנשי כמורה, מורים, עורכי דין ופוליטיקאים, כמו גם מובילי דעת קהל אחרים. הדגם של חיסול המנהיגים תחילה, חזר על עצמו גם ב-6 המחוזות המזרחיים ובקיליקיה.
ב-30 במאי אותה שנה הוביל טלעת את "חוק הטרנספר" (תחכיר), שהורה על גירוש מאסיבי של ארמנים מכל מחוזות אסיה הקטנה בצעדות מוות לעבר מחנות ריכוז במדבר הסורי. במסגרת חוק זה גורשו גם רבבות יוונים-נוצרים ששהו באסיה הקטנה. הגירוש והצעדות, שהוצאו לפועל מה-1 ביוני 1915 ועד ה-8 בפברואר 1916, היו המרכיב המרכזי ברצח העם הארמני. מאות אלפים מצאו את מותם בצעדות שלוו במעשי רצח, אונס, הרעבה והתעללויות שונות. רבים נוספים מצאו את מותם במחנות, שהתנאים בהם היו קשים. טלעת לחץ אישית לזירוז הגירוש וההשמדה עוד במהלך המלחמה, כיוון שלאחר מכן יהיה קשה הרבה יותר לבצעם, ושיגר אישית פקודות לדרגי הביצוע בשטח. דיווחים מכלי ראשון על מעורבותו האישית של טלעת ב"פתרון השאלה הארמנית" בדרך ההשמדה מצויים ב"סיפורו של השגריר מורגנטאו" מאת השגריר האמריקאי באיסטנבול, הנרי מורגנטאו, כמו גם בזכרונותיהם של שגרירי גרמניה, פאול וולף מטרניך (Paul Wolff Metternich) ויוהאן פון ברנשטורף (Johann von Bernstorff).
בריחה וגלות.
ב-4 בפברואר 1917 מונה טלעת לתפקיד "הווזיר הגדול", אך היה זה כבר בסוף ימי האימפריה. ב-3 בנובמבר 1918 נמלטו "שלושת הפאשות" בצוללת גרמנית והוברחו לברלין. בריחתם, ובייחוד בריחתו של טלעת הפטריוט, הכתה בהלם את הציבור הטורקי. ב-13 בנובמבר נכנסו הבריטים לקונסטנטינופול.
במשפט שניהל הסולטן מהמט השישי בחסות בריטית, על מנת לדון בנסיבות כניסת טורקיה למלחמה וביצוע רצח העם הארמני, העידו קצינים רבים שהפנו אצבע מאשימה לשלושת הפאשות ולטלעת פאשה בפרט. ב-5 ביולי 1919 נדונו השלושה שלא בפניהם להוצאה להורג. המודיעין הבריטי ידע שטלעת נמצא בגרמניה ודרש מהממשל החדש בטורקיה לדרוש מגרמניה את הסגרתו. אולם שלטונות גרמניה התחמקו בטענה כפולה לפיה לא הוכח כי האיש אשם ומכל מקום לא בטוח כלל שהוא על אדמת גרמניה.
המודיעין הבריטי והרוסי הסכימו שיש להוציא לפועל את גזר דין המוות שהושת על טלעת, ומסרו את הזכות לבצעו לפעילים ארמנים. הם איתרו את מיקומו של טלעת בשכונת שרלוטנבורג בברלין והעבירו את המידע לפדרציה המהפכנית הארמנית כחלק ממה שהוגדר מבצע נמסיס. המתנקש שנבחר לבצע את גזר הדין היה תושב ארזורום, סוגומון טהליריאן. ב-15 במרץ 1921 התנקש טהליריאן בטלעת פאשה בשכונת שרלוטנבורג, אשר בברלין שבגרמניה, כנקמה על רצח העם הארמני. טהליריאן הועמד לדין בגרמניה, אך זוכה על ידי בית המשפט על רקע אי שפיות זמנית.
הערות שוליים.
עונת 1965/1966 בבונדסליגה
עונת 1965/1966 הייתה העונה השלישית של הבונדסליגה, שהיא הליגה הגרמנית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-14 באוגוסט 1965 והסתיימה ב-28 במאי 1966.
באותה עונה מינכן 1860 זכתה בתואר האליפות. באיירן מינכן ובורוסיה מנשנגלדבך עלו מהליגות האזוריות. כבר בעונה הראשונה בבונדסליגה, באיירן מינכן זכתה בגביע, והגיע למקום השלישי בליגה.
על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות. במידה ובסוף העונה מספר קבוצות היו מגיעות לאותו מספר נקודות, קבוצה עם יחס גבוה יותר של שערים שנכבשו/שערים שנספגו הייתה מקבלת יתרון.
הליגה כללה 18 קבוצות. קבוצות שזכו במקום 17-18 עברו בסוף העונה לליגות אזוריות במקום שתי קבוצות מליגות אזוריות. לקביעת העולות היה נערך טורניר בו השתתפו שתי קבוצות מ-5 ליגות אזוריות, סך הכל 10 קבוצות.
הרטה ברלין ירדה לליגה האזוריות בסוף העונה הקודמת. רישיונה של הרטה ברלין נלקח ממנה בעונת מפני שעברה על חוקי השכר של ההתאחדות הגרמנית, ולכן הורדה לליגת מחוז ברלין (מתחת לבונדסליגה עדיין התנהלו ליגות לפי מחוז). הסיבה לעבירה על חוק השכר הייתה ניסיון נואש בברלין למשוך שחקנים לברלין בעת שנבניתה חומת ברלין והמתח שנלווה אליה. בגלל לחצי המלחמה הקרה ומעמדה של הבירה לשעבר של גרמניה, ברלין, הוחלט להעלות קבוצה ממחוז ברלין במקומה של הרטה ברלין. לכן טסמניה 1900 ברלין עלתה לליגה הראשונה במקומה של הרטה. עם זאת, טסמניה ברלין לא הייתה מוכנה כלל לליגה הזאת, והציגה את העונה הגרועה בכל הזמנים של קבוצה כלשהי בבונדסליגה.
כדורגלנים מצטיינים.
לותר אמריך מבורוסיה דורטמונד כבש 31 שערים, והיה מלך השערים של הליגה.
רונה רומני מקדניאל
רונה רומני מקדניאל (באנגלית: Ronna Romney McDaniel; נולדה ב-19 בינואר 1973) היא יושבת ראש הוועדה הלאומית של המפלגה הרפובליקנית של ארצות הברית.
ביוגרפיה.
רומני מקדניאל נולדה באוסטין שבטקסס, בתם של רונה סטרן רומני וסקוט רומני, אחייניתו של מיט רומני ונכדתו של ג'ורג' רומני מושל מישיגן, כולם פעילים בולטים במפלגה הרפובליקנית.
היא בעלת תואר ראשון באנגלית מאוניברסיטת בריגהאם יאנג. את פעילותה הפוליטית החלה כשסייעה לאמה בהתמודדתה לסנאט ב-1994. ב-2012 עבדה במטה הבחירות של דודה מיט רומני במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית.
היא מילאה תפקידי במטה המפלגה הרפובליקנית במישיגן, ב-2013 שימשה יושבת ראש משותפת של ועידת המפלגה הרפובליקנית באזור המערב התיכון. בפברואר 2014 נבחרה לנציגת מישיגן בוועידת המפלגה הרפובליקנית הלאומית. בפברואר 2015 נבחרה ליושבת ראש המפלגה הרפובליקנית במישיגן, במהלך כהונתה זכה לראשונה מזה 28 שנים במישיגן מועמד רפובליקני בבחירות לנשיאות, כמו כן כל שבעת חברי בית הנבחרים של ארצות הברית הרפובליקנים ממישיגן שמרו על כסאם וכן המפלגה שמרה על הרוב בבית המחוקקים המדינתי. לאחר הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 מונתה על ידי דונלד טראמפ למשנה ליושב ראש המפלגה הרפובליקנית הלאומית.
בינואר 2017 החליפה את ריינס פריבס כיושבת ראש ועדת המפלגה הרפובליקנית הלאומית.
רומני מקדניאל נשואה לפטריק מקדניאל ואם לשניים.
עקרון האי-תוקפנות
עקרון האי-תוקפנות (באנגלית: Non-aggression principle) הוא עיקרון אתי בפילוסופיה של הליברטריאניזם, לפיו אין זה מוסרי להשתמש באלימות ובאיום באלימות כלפי אחרים ורכושם, ולפיה אדם הוא ריבון לעצמו ובעל סמכות מוחלטת על גופו ועל רכושו.
בניגוד לפציפיזם, עקרון האי-תוקפנות לא מתנגד לשימוש באלימות במקרים של הגנה עצמית.
עקרון האי-תוקפנות נחשב לעיקרון מנחה של הליברטריאניזם.
אנדרטת הדוידקה
רבנו אברהם
אמוויי סנטר
אמוויי סנטר (באנגלית: Amway Center) הוא היכל ספורט רב־שימושי, הממוקם באורלנדו, פלורידה.
היכל זה משמש את קבוצת ה-NBA אורלנדו מג'יק. לפני שהחלה לשחק בהיכל זה, הקבוצה שיחקה באמויי ארנה, שמוקם בקרבה לשטח שעליו נבנה אמוויי סנטר. ההיכל מכיל בין 17.5 אלף מקומות ל-20 אלף מקומות. זמן הנסיעה להיכל הוא רבע שעה מסיטרוס בול ו-35 דקות ממתחם עולם הספורט של דיסני.
אלברט היל
אלברט ג'ורג' היל (באנגלית: Albert George Hill; 24 במרץ 1889 - 8 בינואר 1969) היה אתלט בריטי, אלוף אולימפי (אנטוורפן 1920) בריצת 800 מטר ובריצת 1500 מטר.
ביוגרפיה.
היל נולד וגדל בלונדון.
באליפות בריטניה שנערכה בשנת 1910 זכה היל במדליית זהב בריצת 4 מייל בתוצאה של 20:00.6 דקות.
במלחמת העולם הראשונה לחם היל בצרפת כקשר בחיל האוויר המלכותי. בהדרכתו של סם מוסביני שאימן את האלוף האולימפי רג'י ווקר (לונדון 1908) מי שלימים יאמן את האלוף האולימפי הרולד אברהמס.
באליפות בריטניה שנערכה בשנת 1919 זכה היל בשתי מדליות זהב, בריצת 880 יארד ובריצת מייל והשווה את השיא הלאומי בריצת מייל 4:16.8 דקות.
אלוף אולימפי.