קולשוב נולד בוולגוגרד שברוסיה. ב-2001 עלה עם משפחתו לישראל. הוא גדל בקיבוץ נווה אור ובראשון לציון. שיחק כדורסל בקבוצות הנוער של מכבי ראשון לציון וב-2010 עבר לשחק בקבוצת האקדמיה למצוינות בספורט של מכון וינגייט. בגיל 16 עבר בגפו לארצות הברית שם למד בתיכון מקומי בווסטון שבדרום פלורידה מתוך שאיפה לפתח קריירה ככדורסלן.
במכללות.
ב-2013 החל ללמוד באוניברסיטת המדינה של אריזונה ולשחק בקבוצת הכדורסל שלה השייכת לדרג הראשון של ליגת המכללות ב-NCAA. לאחר שנה בה מיעט להשתתף במשחקי הקבוצה בחר לעבור לאוניברסיטת רייס בטקסס. בשל חוקי ה-NCAA נמנע ממנו לשחק בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה במשך שנה.
בעונת 2015/2016, הראשונה שלו ככדורסלן ברייס, פתח בכל 32 משחקי הקבוצה וסיים את העונה עם ממוצע של 16.7 נקודות ו-7 ריבאונדים למשחק.
בעונתו השנייה ברייס פתח בכל 35 משחקי הקבוצה ורשם ממוצע של 18.2 נקודות ו-8.9 ריבאונדים למשחק. הוא נבחר לחמישיית העונה בחטיבת USA לה משתייכת רייס. את לימודי התואר הראשון ברייס סיים ב-2017, אף על פי כן היה זכאי על חוקי ה-NCAA לשחק עונה נוספת במכללות בשל העונה שהושבת, כסטודנט לתואר שני.
בעונת 2017/2018 הוא בחר לעבור לאוניברסיטת פלורידה. הוא השיג ממוצע של 13.8 נקודות ו-6.4 ריבאונדים במהלך 34 משחקים והעפיל עם פלורידה עד לסיבוב השני של טורניר אליפות המכללות בו הודחה על ידי אוניברסיטת טקסס טק.
קרירה.
מכבי ראשון לציון.
למכבי ראשון לציון היה חוזה עם קולשוב בו היה סעיף שלפי אם השחקן מחליט לחזור לשחק בארץ, למכבי ראשון לציון יש עליו זכות ראשונים. ב-9 באוגוסט 2018, חתם בקבוצה על חוזה לשנתיים. ב-4 באוקטובר זכה עם מכבי ראשון לציון בגביע ווינר, לאחר ניצחון 66:78 על הפועל באר שבע. במשחק הגמר קלע 9 נקודות. ב-9 בדצמבר קלע שיא קריירה של 21 נקודות בהפסד 78:70 להפועל חולון. ב-14 בפברואר 2019 הגיע עם מכבי ראשון לציון לגמר גביע המדינה, שם הפסידו להפועל ירושלים בתוצאה 67:82.
ב-18 באפריל הושאל להפועל חולון עד לסוף העונה. עד ההשאלה שיחק ב-26 משחקי ליגה עם מכבי ראשון לציון, בהם העמיד ממוצעים של 11.5 נקודות ו-5.4 ריבאונדים ב-27.9 דקות למשחק.
הפועל תל אביב.
ב-22 בינואר 2022 חתם קולשוב בהפועל תל אביב.
הפועל באר שבע.
ביולי 2022 חתם בהפועל באר שבע.
נבחרות ישראל.
קולשוב היה חבר בנבחרת הקדטים של ישראל שסיימה במקום ה-15 באליפות אירופה עד גיל 16 ב-2010. הוא הוביל את הנבחרת עם 14.6 נקודת (חמישי בטורניר). ב-2011 היה חבר בנבחרת הנוער ששיחקה באליפות אירופה דרג ב' וכך גם ב-2012 בה היה השחקן המוביל בנבחרת עם 19.8 נקודות (שני בטורניר כולו) ו-7.9 ריבאונדים.
ב-2013 היה חבר בנבחרת העתודה שסיימה במקום ה-15 באליפות אירופה דרג א', הוא רשם ממוצע של 12 נקודות ו-4.6 ריבאונדים למשחק. ב-2014 סיים עם נבחרת העתודה במקום השביעי באליפות אירופה בה השיג ממוצע של 7.8 נקודות.
ב-13 באוגוסט 2018 זומן לראשונה לסגל נבחרת ישראל הבוגרת, אך לבסוף נופה מהסגל שהשתתף במשחקים במהלך חודש ספטמבר בשל רצונו לשחק בנבחרת רוסיה.
אורג תאו אדום מקור
סקוט סטירני
סקוט א. סטירני (באנגלית: Scott A. Stearney) (21 באוקטובר 1960 - 1 בדצמבר 2018) היה קצין בדרגת תת-אדמירל בצי ארצות הברית, בתפקידו האחרון שירת כמפקד הצי החמישי.
ביוגרפיה.
סטירני גדל בשיקגו. ב-1982 סיים תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת נוטרדאם. בסיום לימודיו התגייס לצי ארצות הברית ובאפריל 1984 סיים קורס טיס. הוא היה בעל תואר שני באסטרטגיית משאבים לאומיים מהאוניברסיטה לביטחון לאומי.
סטירני שירת כטייס F/A-18 הורנט בהצבות מבצעיות בטייסת 87 ובטייסת 136. הוא פיקד על טייסת 131 ועל כנף 7 שהוצבה בנושאת המטוסים "דווייט אייזנהאואר", השתתף במלחמת המפרץ, במלחמת אפגניסטן ובמלחמת עיראק. סטירני הדריך בבית הספר לטיסה קרבית של צי ארצות הברית ("טופ גאן"). במהלך שירותו צבר למעלה מ-4500 שעות טיסה וביצע למעלה מ-1,000 נחיתות על נושאות מטוסים. הוא שימש עוזרו של ראש המבצעים הימיים ושירת בתפקידי מטה בפיקוד המשולב ובפיקוד כוחות הצי.
לאחר שקודם לדרגת אדמירל משנה שירת בפיקוד התובלה של ארצות הברית, ב-2013 מונה למפקד כוח התקיפה 4 וכוח ההיערכות של פיקוד כוחות הצי. ב-2014 מונה למפקד אגף פיתוח הלוחמה של הצי. במאי 2016 מונה לקצין המבצעים של פיקוד מרכז של ארצות הברית.
במאי 2018 מונה למפקד הצי החמישי בדרגת תת-אדמירל.
ב-1 בדצמבר 2018 נמצא מת במשרדו בבחריין. חקירת מותו קבעה כי מדובר בהתאבדות.
סטירני היה נשוי ואב לשניים.
פרס לורנס אוליבייה להופעה הטובה ביותר בתפקיד משנה
פרס לורנס אוליבייה להופעה הטובה ביותר בתפקיד משנה הוא פרס שנתי המוענק על ידי אגודת התיאטרון בלונדון, כהוקרה על הישגים בתיאטרון הבריטי. הפרס נוסד בשנת 1976 ושמו הוחלף ב-1984 לכבודו של השחקן האנגלי לורד אוליבייה.
הפרס הוענק לראשונה ב-1985, אבל בחלק מהשנים הבאות הוא פוצל לשני פרסים נפרדים השחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה והשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה.
פרס אוליבייה להופעה הטובה ביותר בתפקיד משנה
קרב מונסטיר (1917)
קרב מונסטיר (1917) היה קרב בחזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה ובמהלכו נכשלו כוחות מדינות ההסכמה בהבקעת קווי כוחות מעצמות המרכז באזורי הר באבה ואגם פרספה.
רקע.
בדצמבר 1916 הסתיים קרב מונסטיר הראשון ובמהלכו הצליחו כוחות מדינות ההסכמה לכבוש מחדש את העיר מונסטיר. כוחות מעצמות המרכז ייצבו קו כ-5 קילומטרים צפונית לעיר על פסגת הר באבה ומשם הפגיזו ללא הירף את מונסטיר.
בראשית 1917 בהתבסס על דיווחי המודיעין הצרפתי בדבר בעיות משמעת חמורות בצבא הבולגרי, החליט מפקד הזירה מטעם מדינות ההסכמה הגנרל מוריס סראי לתכנן מתקפת הבקעה על קווי החזית שיועדה לאביב. למרות הסתייגות גורמי הערכה נוספים בזירה, נסמך סראי על הגיבוי לו זכה מהדרג המדיני הבריטי ועל תגבור הכוחות הצרפתיים והבריטיים בגזרה. המתקפה אמורה הייתה להתחיל במרץ, אך בשל תנאי מזג האוויר הקשים נדחתה לאפריל.
הצבאות הלוחמים.
כוחות מעצמות המרכז באזור נסמכו על אלמנטים מהארמייה הבולגרית הראשונה בפיקודו של דימיטר גשוב ועל אלמנטים מהארמייה הגרמנית ה-11 בפיקודו של ארנולד פון וינקלר. כוחות מדינות ההסכמה בזירה נסמכו על 5 אוגדות צרפתיות ואוגדה סרבית אחת תחת פיקודו הכולל של מוריס סראי.
מהלך הקרב.
כוחות מדינות ההסכמה פתחו במתקפת הבקעה בגזרת מונסטיר והאגמים והצליחו להבקיע את קו החזית לזמן קצר, אך ב-18 במאי הם נבלמו מול ביצורי הבולגרים בהר באבה תוך שהם סופגים אלפי הרוגים ומותירים בשטח ציוד שלל רב. כוחות תגבור מהארמייה ה-11 הגרמנית שניסתה לחבור לכוחות באזור מונסטיר נבלמו על ידי האוגדה הסרבית ליד אגם פרספה. הצרפתים נסוגו בחזרה לפאתי העיר מונסטיר.
השלכות הקרב.
מתקפת האביב של הגנרל סראי נחלה כישלון וחל פיחות רב במעמדו. בדצמבר 1917 הודח סראי מתפקידו כמפקד החזית ובמקומו מונה אדולף גיומא. הבולגרים המשיכו להחזיק בפסגת באבה וממנה המשיכו להחריב את העיר מונסטיר בהפגזות. מצב זה נמשך עד להכרעת החזית לאחר קרב דוברו פולה.
נקודת גרפנברג
הר מושלג
ג'ון המילטון-גורדון
ג'ון קמפבל המילטון-גורדון, מרקיז אברדין וטמייר הראשון (באנגלית: John Campbell Hamilton-Gordon, 1st Marquess of Aberdeen and Temair; 3 באוגוסט 1847 – 7 במרץ 1934) היה פוליטיקאי סקוטי. שימש פעמיים בתפקיד הלורד לוטננט של אירלנד בשנת 1886 ובין השנים 1905 – 1915 וכמושל הכללי של קנדה, השביעי מאז איחוד קנדה, בין השנים 1893 – 1898.
ראשית חייו.
ג'ון המילטון-גורדון נולד באדינבורו כבנם של ג'ורג' המילטון-גורדון, רוזן אברדין החמישי ושל רעייתו, מרי באילי, בתו של ג'ורג' באילי ואחותו של ג'ורג' באילי-המילטון רוזן הדינגטון העשירי. הוא למד באוניברסיטת סנט אנדרוז ובקולג' האוניברסיטאי של אוקספורד. בעקבות מותו של אחיו, ג'ורג' המילטון-גורדון, רוזן אברדין השישי, הוא ירש ממנו את התואר, והיה לרוזן אברדין השביעי.
קריירה פוליטית.
בעקבות מותו של אחיו נכנס אברדין לבית הלורדים. כליברל הוא נכח בסדרת הנאומים של ויליאם גלאדסטון שהתקיימו בביתו של הלורד רוזברי ב-1879. ב-1880 הוא מונה ללורד לוטננט של אברדינשייר. בין השנים 1881 – 1885 הוא שימש כלורד הנציב העליון של האספה הכללית של הכנסייה של סקוטלנד (ב-1915 הוא החזיק שוב במשרה זו) ולזמן קצר הוא שימש כלורד לוטננט של אירלנד ב-1886. באותה שנה הוא היה לחבר במועצה המלכותית. ב-1884 הוא אירח לסעודה בבית האדו שליד אברדין את גלאדסטון בעת סיורו בסקוטלנד. האירוע הונצח בציורו של אלפרד אדוארד אמסלי, שכיום מוצג בגלריית הדיוקנאות הלאומית שבלונדון ושנתרם ב-1953 על ידי בתו של הלורד אברדין, מרג'ורי סינקלייר.
המושל הכללי של קנדה.
בין השנים 1893 – 1898 כיהן אברדין בתפקיד המושל הכללי של קנדה, בתקופה שהייתה רצופה תהפוכות פוליטיות. הוא סייר רבות ברחבי קנדה והוא תואר כמי ש"שינה את תפקיד המושל הכללי מאריסטוקרט שמייצג את המלך או המלכה בקנדה לסמל שמייצג את האינטרסים של האזרחים". ב-1891 הוא רכש את חוות קולדסטרים שבעמק אוקנגן שבקולומביה הבריטית ויזם את תחילת פעילותו של ענף המטעים באזור, שהתפתחה רבות מאז ועודדה הגירה של בריטים רבים לאזור. כיום החווה היא חלק מהעיר קולדסטרים ושמות מקומות רבים באזור מנציחים את הלורד ואת משפחתו, כמו אגם אברדין וערוץ האדו. ב-1895 הוענק לו תואר אביר הצלב הגדול של מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש.
הלורד לוטננט של אירלנד.