נאקאמוטו השאיר טקסט בבלוק הראשון שנכרה כעדות לכך שבלוק זה לא נכרה מוקדם יותר מתאריך הטקסט. הטקסט הוא: "The Times 3 January 2009 Chancellor on brink of second bailout for banks". הטקסט מתייחס לכותרת מגזין "הניו יורק טיימס" מ־3 בינואר 2009. לבלוק הראשון יש חתימת זמן של 3 בינואר 2009, 18:15:05 לפי שעון גריניץ'.
עיון בהיסטוריית הבלוקצ'יין מאפשרת להעריך שלנאקאמוטו יש כמיליון מטבעות ביטקוין בכתובות שונות. ביחס ל־21 בפברואר 2021, סכום זה שווה ל־65 מיליארד דולר, מה שהופך את נאקאמוטו לאדם במקום ה־8 מבחינת עושר בכדור הארץ.
זהות.
נאקאמוטו לא הסגיר מידע כלשהו על זהותו כשדיבר בפורומים על עניינים טכניים שקשורים לביטקוין.
הוא העניק פרשנות מסוימת לבנקאות ולבנקאות ברזרבה חלקית. בחשבון ה־P2P foundation שלו, הוא תיאר את עצמו כזכר בן 37 שגר ביפן, אבל יש הטוענים שלא סביר שהוא מתגורר ביפן עקב האנגלית הרהוטה שלו, וכיוון שבקליינט הביטקוין שיצר לא נכללה השפה היפנית.
שימוש מקרי באנגלית בריטית על ידי נאקאמוטו (כמו הביטוי: "bloody hard") הוביל למסקנה כי ייתכן שמוצאו הוא מחבר העמים הבריטי.
סטפן תומאס, מתכנת שווייצרי ופעיל בקהילת הביטקוין, בנה גרף של חתימות הזמן של הפוסטים של נאקאמוטו (מעל 500). הגרף הראה בצורה מובהקת שכמעט ולא פורסמו פוסטים בין 5 בבוקר לבין 11 בצהריים לפי שעון גריניץ'.
תבנית זו חזרה על עצמה גם בימי שבת וראשון, כך שסביר להניח שנאקאמוטו ישן באותו הזמן. בהנחה שנאקאמוטו הוא אכן אדם יחיד בעל הרגלי שינה נורמליים, זה מצביע על כך שהוא התגורר באזור שמשתמש בזמן של UTC-05:00 או UTC-06:00. אזורים אלה כוללים את החלקים של צפון אמריקה שנמצאים בין אזור הזמן המזרחי ואזור הזמן התיכון, ובנוסף את הקאריביים, את מרכז אמריקה ואת דרום אמריקה.
התיכון הווירטואלי
התיכון הווירטואלי הוא בית ספר תיכון שהקימו משרד החינוך, קרן טראמפ ומט"ח ואשר נועד לאפשר לכל תלמיד המעוניין ללמוד מתמטיקה, פיזיקה, אנגלית או אזרחות לבגרות מורחבת (5 יחידות) – לעשות זאת באמצעות למידה סינכרונית בעזרת המחשב. אוכלוסיית היעד של התיכון היא בתי ספר שאינם יכולים להציע לתלמידיהם ללמוד בגרות מורחבת בשל היעדר מורה או מספר מצומצם של תלמידים שאינו מאפשר לפתוח כיתת מגמה. התיכון הווירטואלי החל לפעול בשנת הלימודים ה'תשע"ג (2012) כאשר את פעילותו בחמש השנים הראשונות ניהלה ד"ר דפנה רביב. בשנת 2017 נכנס ד"ר דני שטייניץ לתפקיד מנהל התיכון.
השיעורים בתיכון מתקיימים במערכת סינכרונית המאפשרת למידה וירטואלית מרחוק. כיתה סינכרונית מאפשרת לקיים מפגש בזמן אמת של מורה או חונך עם תלמידים. התנהלות בכיתה סינכרונית משולה להתנהלות בכיתה רגילה – המורה או החונך הם בעלי רשות ההנחיה והתלמידים יכולים להצביע, לשאול שאלות ולהגיב לאורך המפגש.
כמו כן, התלמידים משתתפים בתרגילים בקבוצות הנערכים באופן וירטואלי ומועברים על ידי סטודנטים למקצועות ריאליים כגון הנדסה או פיזיקה שמסייעים לתלמידים במענה על שאלות בשיעורי הבית שאותם התלמידים נדרשים להגיש באופן מקוון במערכת הממוחשבת.
תלמידים.
בשנת הלימודים ה'תשע"ח למדו בתיכון כ-1,157 לומדים בשכבות י' – י"ב שהגיעו מכ- 140 בתי ספר ברחבי הארץ כ- 50% מהתלמידים מהחינוך הממלכתי דתי, כ-20% מהמגזר הערבי (כמחצית מהם מהמגזר הבדואי), 17% מהמגזר החרדי, והשאר – מבתי הספר הממלכתיים.
מקצועות.
התיכון מגיש תלמידים לבגרות מורחבת במתמטיקה, פיזיקה, אנגלית ואזרחות. החל משנת 2017 התיכון מפעיל גם כיתת אולפן עברית לעולים חדשים.
משגה
נטיעות
חסד&quot;פ
אורז שעועית
שיר ידידות
שיר ידידות הוא קובץ פיוטים מרכזי במסורת יהודי מרוקו, שהפיוטים בו מושרים על ידם במסגרת מנהג שירת הבקשות, בליל שבת לפני תפילת שחרית של שבתות החורף.
רקע.
התפתחות שירת הבקשות במרוקו.
שירת הבקשות התפתחה במרוקו בשלבים החל מהמאה ה-16, וככל הנראה הובאה למדינה על ידי שד"רים, לאחר שהתפתחה בצפת סביב הקבלה הלוריאנית. בראשיתה, הייתה שירת הבקשות במרוקו תופעה מוזיקלית-פיוטית שנפוצה בצורה מצומצמת יחסית, והתרחבה רק לאחר הוצאתם לאור של קובצי שירה מסודרים. עד הוצאתם לאור של קבצים אלו, שירת הבקשות במרוקו התנהלה לפי נוסחים של קובצי כתבי יד, שהיו מצויים בידי רבנים ופייטנים בלבד. לרוב, לכל קהילה היה נוסח נפרד משלה, וחלק גדול מהפיוטים שהושרו בקהילות אלו היו קבוצות של פיוטים שמקצתם חוברו בתקופת תור הזהב של יהודי ספרד, והשאר חוברו על ידי משוררים ופייטנים מקומיים. מתוך קובצי פיוט אלה היה הפייטן מקריא את הפיוטים, כמנצח על השירה, אולם קבצים אלו לא הכילו את כללי הנובות האנדלוסיות, המחולקות ל-11 מקאמים ו-55 משקלים.
שירת הבקשות התנהלה כמתואר לעיל עד סוף המאה ה-18 לערך. בתקופה זו, חי במרקש הרב שלמה הכהן, שהיה בקיא בפיוטים, בנובות ובמשקליהן. הוא קיבץ את הפיוטים והשירים שהיו קיימים ברשותו, וברשות חבריו הפייטנים, במטרה להוציאם בקובץ מסודר. הלחנים של פיוטים אלו, הנקראים "לקדים", על שם היותם עתיקים מאוד, היו ללא מקצב, וכן לא היו מסודרים לפי נובות אנדלוסיות או מקאמים מסוימים, שכן הם היו עתיקים יותר מהלחנים האנדלוסים, המבוססים על משקלי ה"אלא האנדלוסיה". לאחר שאסף הרב הכהן את הפיוטים, הוא ערך ביניהם התאמה וחילקם ל-11 קבוצות, המותאמות ל-11 סוגי הנעימות האנדלוסיות. הוא שילב את הפיוטים בתסדירי ה"אלה האנדלוסיה" המקוריים, והחריז את הטקסטים הערביים לעברית. לבסוף הכניסם לספר שחיבר, תחת השם "כתר כהונה". הספר נותר אמנם בכתב יד, אך הועתק על ידי פייטנים שחפצו לעשות בו שימוש. כך החלה שירת הבקשות במקומות מרכזיים להתנהל לפי הספר, ובמקביל, בבתי כנסת פחות מרכזיים המשיכה שירת הבקשות הוותיקה להתקיים לפי נוסחים עצמאיים וללא כללי הנובות.
בשנת 1856 הוציא לאור המשורר הרב אברהם אלמליח ממוגדור את הספר "שובע שמחות". הספר, שהודפס בליוורנו, הכיל את פיוטי ה"לקדים" שאסף הרב אלמליח, יחד עם פיוטים שכתב בעצמו.
בשנת 1890 הוציא לאור המשורר "שייח" הרב דוד יפלח יחד עם הרב יצחק בן יעיש (יעיס) הלוי ממוגדור את הספר "רני ושמחי". הספר, שהודפס בווינה, הכיל מקבץ של רוב כתבי היד של שירת הבקשות, והספרים המודפסים שכבר יצאו לאור, והכילו פיוטים שונים. מטרת הקובץ הייתה לייצר נוסח אחיד ומגובש, שיהיה מקובל על כל קהילות יהודי מרוקו.
הקובץ.
עריכה והוצאה לאור.
בשנת 1921 עלה רעיון לאסוף את שירי ה"לקדים" וה"לג'דיד" מהספר "כתר כהונה", ולהוציאם בשני כרכים נפרדים: כרך שירי ה"לקדים" ייקרא שיר ידידות, והכרך השני, הכולל את המחרוזות העבריות של ה"אלא האנדלוסיה" ייקרא "כתר כהונה". לשם כך התאגדו המשוררים הבולטים במרוקו באותה התקופה, הרב דוד יפלח, הרב דוד אלקיים, הרב חיים אפריאט ותלמידו, הרב חיים עטר ממרקש. תחילה אספו את השירים והפיוטים שחלקם היו עדיין בכתב יד, וסידרו אותם לפי כללי הנובות האנדלוסיות, וחילקו אותם ל-19 חלקים, בהתאם לפרשיות השבוע. כן אספו את הקצידות שלא היו בהישג יד, וצירפו אותן בסוף כל חלק, בהתאם לפרשת השבוע. קצידות אלו הכילו את סיפורן של פרשיות השבוע, אולם לחלק מהפרשיות לא נכתבו עדיין קצידות. בהצעת הרב יפלח, הרב אלקיים חיבר את הקצידות החסרות, בחריזה עברית, לפי כללי החריזה הערבית. מטרתם הייתה ליצור מהדורה מעודכנת וערוכה לקובץ הפיוטים "רני ושמחי", ולאלו שקדמו לו.
עד להוצאת הקובץ לאור, הייתה מסתיימת שירת הבקשות שתי שבתות לפני חג הפורים. שבת זו הייתה חסרה לפייטנים וליהודי מרוקו, בשל קרבתה לחג הפורים, ולשם כך חרז הרב דוד אלקיים תסדיר עברי מלא עבור פרשת זכור, הכוללת גם קצידה המתארת תיאור את ניסי החג. לאחר עבודת העריכה הודפס הקובץ במרקש בשנת 1921. בהקדמה לקובץ, הסבירו העורכים כי בחרו להוציא לאור את הקובץ לאחר שראו כי נפלו טעויות רבות בקובץ "רני ושמחי".
ספר "כתר כהונה" שערכו גם כן, לבסוף לא יצא לאור בחיי העורכים, ובסוף המאה ה-20 הודפס הספר תחת השם "מאיר השחר השלם" על ידי הפייטן הרב מאיר אלעזר עטיה, שקיבץ את כל שירי הרב שלמה הכהן, וחריזות של משוררים נוספים, שחוברו על פי המוזיקה האנדלוסית.
תוכן.
הקובץ כולל כ-550 פיוטים, ולכל אחת מהשבתות שבתקופת שירת הבקשות, מפרשת בראשית ועד פרשת זכור, הותאמו ונערכו מספר פיוטים מותאמים, בין 16 ל-23 עבור כל שבת.
המודוסים, הלקוחים ברובם מהמוזיקה האנדלוסית הקלאסית של מרוקו, מותאמים לכל שבת ושיר בנפרד, ומסודרים לפי רצף מוזיקלי מתוכנן. מלבד לחנים אלו, ישנם בקובץ גם מעט לחנים עם השפעות מזרחיות, שככל הנראה הגיעו מארץ ישראל על ידי שד"רים, וגם לחנים יהודים ייחודיים, שאין להם מקבילים בתרבות המוסלמית.
עורכי הקובץ קיבצו את הפיוטים ממספר תקופות, החל ממשוררי ספרד בתקופת תור הזהב, כדוגמת רבי שלמה אבן גבירול, רבי יהודה הלוי ורבי אברהם אבן עזרא, המשך במשוררים כדוגמת רבי ישראל נג'ארה, וכלה בפיוטים של משוררים צפון אפריקאים נוספים בני דורם, כדוגמת רבי דוד אלקיים, שהיה אחד מעורכי הקובץ.
רוב החריזות בקובץ הן פרי ידיו של הרב שלמה הכהן, והשאר של משוררים נוספים, כדוגמת הרב אברהם קוריאט ממוגדור.
תפוצה.
זמן קצר לאחר הוצאתו לאור, הפך הקובץ לאנתולוגיה הקלאסית של הפיוטים בקרב יהודי מרוקו, וכיום שירת הבקשות של יהודי מרוקו מתנהלת ברובה לפי הקובץ.
לאחר צאת המהדורה הראשונה בשנת 1921, יצאו בהמשך מהדורות נוספות בירושלים, בשנים 1961, 1968 ו-1979 על ידי הפייטן הרב משה אלפסי.