בשנת 1927 הוא היה העורך של המגזין "קו הרקיע" (Láthatár).
למי קראת פשיסט?
למי קראת פשיסט? ההיסטוריה המוכחשת של השמאל ממוסוליני ועד פוליטיקת הזהויות (באנגלית: Liberal Fascism: The Secret History of the American Left, from Mussolini to the Politics of Meaning, בתרגום מילולי "פשיזם ליברלי: ההיסטוריה הסודית של השמאל האמריקאי, ממוסוליני ועד לפוליטיקה של המשמעות") הוא ספר מאת ג'ונה גולדברג, הטוען כי תנועות פשיסטיות היו ועדיין שייכות לשמאל הפוליטי. הספר יצא לאור בינואר 2008 והגיע למקום הראשון ברשימת רבי המכר של הניו-יורק טיימס (לספרי כריכה קשה לא בדיוניים) בשבוע השביעי אחרי פרסומו. גולדברג הוא כותב טור ועורך של ה-"".
Liberal Fascism
ז'יגמונד קנדה
ז'יגמונד קנדה (במקור עד 1917 קליין, בהונגרית: Kende Zsigmond; בודפשט, 6 ביולי 1888 – בודפשט, 16 בדצמבר 1971) היה רופא הונגרי-יהודי, בקטריולוג מזון, יושב ראש מפלגה, חבר מייסד של חוג גלילאו, אביו של הסוציולוג פטר קנדה.
ביוגרפיה.
קנדה נולד במשפחה יהודית, אביו היה פילפ קליין, סוחר חלב, אמו הייתה פאני פרידמן. הוא סיים גימנסיה ובגיל 20 היה ממקימי חוג גלילאו, לאחר מכן מזכיר החוג, נשיאו ועורך כתב העת שלו ( "המחשבה החופשית" 1911-1912). בשנת 1911, לאחר שקיבל את תואר הדוקטור ברפואה, קיבל משרה בבית החולים רוקוש בבודפשט כרופא ובהמשך כרופא הראשי. הוא השתתף במלחמת העולם הראשונה כרופא. משנת 1914 היה ראש קבוצת הנוער של "המפלגה הבורגנית הרדיקלית" (PRP) במשך כמעט חמש שנים. בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית שימש כעוזר פרופסור במכון לבריאות הציבור בוועדת הרווחה העממית, וארגן את "ועדת המגפה" של המכון. בשל פעילותו תחת הרפובליקה, הוא פוטר מתפקידו בבית החולים כרופא ראשי בשנה שלאחר נפילת הרפובליקה.
בשנים 1920 עד 1946 עבד קנדה ב"חברת המחלבה המרכזית" כבקטריולוג. בשנות ה-30 של המאה ה-20 ארגן את "אגודת יום שלישי", שגם בה היה חבר. בשנת 1945 התמנה למנהל "חברת החלב הלאומית", ותפקידו היה לספק את חלב לעיר הבירה בודפשט. מאותה שנה כיהן כיו"ר פעיל וכנשיא "המפלגה הרדיקלית ההונגרית" במשך שלוש שנים, והיה גם גזבר קרן הבחירות של המפלגה. הוא היה מועמד בבחירות 1945 וגם בבחירות 1947. הוא היה חבר בית הנבחרים החל מה 12 בדצמבר 1947. בתחילה, מטעם המפלגה הרדיקלית ההונגרית, לימים מטעם "חזית העם העצמאית של הונגריה". באביב 1948, כמנהיג מפלגתו, צידד בעד הלאמה של אמצעי הייצור הפרטיים. משנת 1950 ובמשך 11 שנים, היה חבר מועצת העיר של רובע 13. הוא כיהן כיו"ר הוועדה המתמדת לבריאות הציבור. משנת 1948 במשך שנתיים היה מנהל האגף במכון הלאומי לבריאות הציבור. משנת 1950 היה יועץ במשרד המזון עד 1958. בין השנים 1959–1962 הועסק במעבדה הבקטריולוגית במרכז החלב, ועד פרישתו בשנת 1966 היה חבר גם במכון הלאומי לתזונה. תחום המחקר העיקרי שלו היה בקטריולוגיה בתעשיית החלב.
שאנדור ברטה (סופר)
שאנדור ברטה (שמותיו הספרותיים הבדוים היו: (b.s), שאנדור בֶשֶנֶיה, (.B.S)) (בהונגרית: Barta Sándor; בודפשט, 7 באוקטובר 1897 - מוסקבה, מקום ההוצאה במחנה בוּטובו, 3 ביוני 1938) היה סופר, משורר ועורך הונגרי-יהודי, שהוצא להורג בברית המועצות במסגרת הטיהורים הגדולים של סטלין.
כתביו נאסרו לפרסום ולקריאה בהונגריה במהלך מלחמת העולם השנייה ונגרסו. אשתו הייתה ארז'בט קַשַאק.
ביוגרפיה.
בשנות לימודיו התיכוניים עבד עם אביו והשתתף בפעילות חוג גלילאו. בגיל צעיר חלה בשחפת. בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית היה עיתונאי, ואחרי נפילתה יצא לגלות בווינה והפך לעורך משנה של כתב העת "מא" (Ma) שפירושו בהונגרית "היום". כתב עת זה הושק על ידי לאיוש קשאק, גיסו, ככתב עת ספרותי ואמנותי (1916-1925) שערך והוציא לאור קשאק עד לסגירתו. בהצהרות שלו שאף כתב העת לשנות את האמנות ואת החברה, תוך השינויים ההיסטוריים בהונגריה. לאחר מכן הפך ברטה לעמית במערכת כתב עת אחר "טוז" (Tűz) בתרגום מהונגרית "אֵש" שהיה כתב עת ספרותי, אמנותי אף הוא, אך גם מדעי וכן עסק גם בביקורת. הוא הושק על ידי גולים הונגרים וסלובנים צעירים בברטיסלבה (1921- 1923). לאחר מכן הקים ברטה מגזין משלו בשם "האיש התלוי" (1922-1923). הוא השתייך תחילה לחוג קשאק בבירה האוסטרית, ואחר כך בשנת 1924 הצטרף ל"קבוצת האחדות" של אלדאר קומיאט (הונגרי-יהודי גם הוא) והצטרף גם למפלגת הקומוניסטים בהונגריה. משנת 1925 התגורר בברית המועצות, שם הפך חבר בסקציה ההונגרית של "האיגוד הרוסי לסופרים פרולטריים", ובהמשך השתתף בהקמתו ובעבודתו של "הארגון הבינלאומי לסופרים מהפכניים". בהמשך עבד ב"איגוד הסופרים הסובייטי" ומילא תפקידים שונים בברית המועצות. הוא השיק מגזין בשנת 1938 בשפה ההונגרית בשם "קול חדש" (Új Hang) שהופיע במוסקבה שאחד מכתביו היה אנדור גאבור, אך ברטה נעצר ב־14 במרץ באותה השנה על בסיס אישומים כוזבים. הוא נידון למוות ב -22 במאי והוצא להורג ב -3 ביוני. שמו טוהר מכל אשמה ב־29 באוגוסט 1957. אשתו הייתה אחותו של לאיוש קשאק, ארז'בט קשאק, שכתבה בשם ארז'י אויווארי.
שירתו.
כישרונו המקורי נתגלה כבר על דפי כתב העת "היום" בעריכתו של לאיוש קשאק, דרך שיריו האקספרסיוניסטיים וסיפוריו הקצרים. כרך השירים הראשון שלו, "הדגל האדום", ראה אור בשנת 1919. עבודותיו שירתו את השקפת העולם הסוציאליסטית. הוא נסע למוסקבה כאמור בשנת 1925, ובהשפעת התנועה הפרולטרית, הסכמטיזם התגבר בעבודותיו. (סכמטיזם:במובן הצר, במהותו האמנות שעקבה כ"משרת" אחר הסכימה הוולגרית שנקבעה על ידי הפוליטיקה התרבותית הדוגמטית בעידן פולחן האישיות והתחייבה לשירותה הדידקטי של הפוליטיקה היומיומית, ולהמחשה ישירה של קווים אידאולוגיים. לעיתים קרובות הסכמטיזם קשור לסגנון נטורליסטי ולפאתוס השווא של הרומנטיקה המהפכנית). השקפתו האבסורדית הזו התגלמה למעשה בדרמה "קרקס קפיטליזם". הפרוזה הריאליסטית שלו היא מחפשי זהב (1935).
כתביו ותרגומיו.
בשפת המקור:
בתרגום לעברית:
פיליס ג'ורג'
פיליס ג'ורג' (באנגלית: Phyllis George; 25 ביוני 1949 – 14 במאי 2020) הייתה דוגמנית ומגישת ספורט אמריקאית.
ביוגרפיה.
ג'ורג' נולדה בדנטון, שבטקסס, היא למדה שלוש שנים ב ולאחר מכן עברה ללמוד ב עקב כך שהאוניברסיטה העניקה מלגות למלכות יופי.
ב-1969 היא השתתפה לראשונה בתחרות מיס טקסס כמיס דנטון ושם הייתה מקום רביעי, בשנה שלאחר מכן התמודדה כמיס דאלאס בתחרות של מיס טקסס והפעם הייתה במקום הראשון.
באותה שנה נבחרה למיס אמריקה בתחרות הארצית, הארגון הפמיניסטי "Women's liberation movement" ביצע מחאה אודות התחרות.
באוגוסט 1971 היא ביקרה בווייטנאם ביחד עם מתמודדות נוספות במיס אמריקה, הם עבדו ביחד עם ארגון הצדקה "United Service Organizations".
במסגרת כהונתה כמיס אמריקה היא התארחה במספר תוכניות אירוח בטלוויזיה.
ב-1974 החלה לשמש כשדרנית ספורט בערוץ הספורט של CBS, בשנה לאחר מכן הצטרפה לצוות התוכנית "The NFL Today" והיא שידרה ממשחקי ה-NFL.
כאשת עסקים היא פתחה ב-2003 את העסק "Phyllis George Beauty", קו לשיווק מוצרי קוסמטיקה וקרמים לעור.
היא לקחה חלק בכתיבה של מספר ספרים.
בין 1977–1978 היא הייתה נשואה למפיק ההוליוודי רוברט אוונס.
ב-1979 נישאה לפוליטיקאי ג'ון י. בראון ג'וניור, באותה שנה הוא נבחר למושל קנטקי, כתוצאה מכך היא שימשה בין 1979–1983 כגברת הראשונה של קנטקי.
נפטרה ב-14 במאי 2020 בלקסינגטון מסיבוכים של פוליציטמיה.
תרזה בנדק
תרזה בנדק (באנגלית: Therese Benedek; אגר, נובמבר 1892 – 27 באוקטובר 1977) הייתה פסיכואנליטיקאית הונגרייה-יהודייה-אמריקאית, חוקרת ומחנכת. היא הייתה פעילה בהונגריה בגרמניה ובארצות הברית בין השנים 1919–1977 והיא זכתה להערכה על עבודתה בתחום הרפואה הפסיכוסומטית, ההתפתחות הפסיכוסקסואלית של נשים, הפרעה בתפקוד מיני וקשרים משפחתיים. היא הייתה חלק מהסגל של מכון שיקגו לפסיכואנליזה משנת 1936 עד 1969.
ביוגרפיה.
תרזה פרידמן נולדה באגר בהונגריה למשפחה יהודית מסורתית. הוריה היו איגנץ פרידמן ושרלוט לינק פרידמן, והיו לה אח אחד ושתי אחיות. כשהייתה בת שש עברה משפחתה לבודפשט. היא הייתה היחידה מבין אחיה שקיבלה השכלה אקדמאית. היא בוגרת אוניברסיטת בודפשט עם דוקטורט ברפואה משנת 1916. היא הייתה בהונגריה חברה בולטת בחוג גלילאו.
קריירה.
בנדק החליטה תחילה להמשיך בקריירה בפסיכולוגיה התפתחותית של ילדים ובחקר השפעות ההפרדה מהאמא על רגשות התינוקות. היא מילאה את הדרישות לקבלת התמחות ברפואת ילדים בשנת 1918 והחלה לעבוד כעוזרת רופאה במרפאת הילדים באוניברסיטת סנט אליזבת בברטיסלאבה (אז חלק מהונגריה). היא עזבה משרה זו בשנת 1919 והתחתנה זמן קצר לאחר מכן. לאחר שלמדה קורסים אצל הפסיכואנליטיקאי ההונגרי-יהודי שנדור פרנצי, מקורבו של זיגמונד פרויד. עוד בתקופת לימודיה באוניברסיטה החליטה להעביר את מסלול הקריירה שלה לפסיכואנליזה. היא עברה ניתוח הכשרה (ניתוח הכשרה הוא תהליך פסיכואנליזה שעובר מועמד, בדרך כלל רופא עם התמחות בפסיכיאטריה או פסיכולוג, כחלק מההכשרתו להיות פסיכואנליטיקאי; הפסיכואנליטיקאי (הבכיר) שמבצע את הניתוח הזה עליו/עליה נקרא אנליסט הכשרה) של חמישה חודשים אצל פרנצי לפני שעזבה את בודפשט.