בשנת 2001 עלה המחזמר "שלגיה" דקל שיחקה את שלגיה לצדם של גילת אנקורי, ספי ריבלין ועודד מנסטר וכתבה את כל המילים והלחנים של המחזמר. בשנת 2005 הועלה המחזמר "שלגיה" בשנית.
בשנת 2006 הצטרפה לסדרה "אגדת דשא" בערוץ 10.
בשנת 2007 יצאה דקל עם המופע "החלום של דפנה" מופע ששילב את כל שירה לילדים ולמבוגרים.
במרץ 2008 הוציאה, לראשונה אחרי 15 שנים, סינגל חדש שאת מילותיו כתבה, ואחיה אלרן הלחין, בשם "יומן יקר". באותה שנה כתבה והוציאה ספר ילדים ראשון בשם "רק את הכחול".
ב-2009 הוציאה את אלבומה "יומן" על שם הסינגל שיצא שנה קודם שכלל את השירים "טיפה אחת" ו"איך תזכור". באותה שנה לוהקה דקל לסדרה "חצויה" בתפקיד אשתו של רפאל. באותה שנה השתתפה בפסטיבל שירי ילדים וזכתה במקום השני, עם השיר "כשאגדל" שאותו כתבה והלחינה בעצמה.
העשור השני של המאה ה-21.
בשנת 2010 שיחקה דקל בסדרת המתח "בלו נטלי" ששודרה ביס לצידו של צביקה הדר ויפתח קליין, ובאותה שנה גם השתתפה בפסטיבל "מותק של פסטיבל".
בשנת 2011 הוציאה דקל חידוש לשיר "הצילו" בשיתוף עם היוצר ישי רזיאל (ג'סי). באותה שנה שוב השתתפה דקל ב"מותק של פסטיבל" ובאוקטובר 2011 השתתפה בפסטיבל "צלילי ילדות" בניהולו האמנותי של גיל שוחט.
בשנת 2012 השתתפה דקל ב-DVD "איך שיר נולד" לצידו של אורי בנאי לערוץ "הופ ילדות ישראלית".
בשנת 2013 שפטה דקל בתחרות הקדם-אירוויזיון, ויצאה לסיבוב הופעות עם המופע "יש לנו שיר" והשתתפה ב"פסטיבל עין גב" שהוקדש אותה שנה לכותב דודו ברק.
בסוף מאי 2015 שחררה דקל שיר חדש לתחנות הרדיו בשם "שיעור באהבה". בסוף יולי 2015 הוציאה את השיר "לחיות", את שני השירים כתבה דקל ללחן ולעיבוד של עמית צח. באותה שנה השתתפה ב"פסטיבל עין גב".
בשנת 2016 השתתפה בקומדיה "דרושה עוזרת" שזכתה בפרס ה"קומדיה הטובה ביותר", בבימויו של רוני מנדלסון ובהשתתפות ציפי שביט, ערן איווניר, עודד מנסטר, ליאת אזר וחיים זנאתי. החל מיוני 2016 מגלמת דקל את דמותה של גברת ווילקינסון במחזמר "בילי אליוט", על תפקידה הייתה דקל מועמדות ל"שחקנית הטובה ביותר במחזמר".
באפריל 2017 הגיע לחנויות אלבום אוסף המכיל את להיטיה הבולטים של דקל לצד הסינגלים שיצאו בשנת 2015: "לחיות" ו"שיעור באהבה". במיוחד לאוסף הקליטה דקל את השיר "השבעה במאי", אשר נכתב עבורה כמתנת יום הולדת מאהוד מנור וקובי אושרת בשנת 1992. ביולי 2017 העלתה מופע השקה לאלבום האוסף בהפקתו של רועי זו-ארץ.
בסוף 2017 שיחקה דקל במחזמר "סימני דרך" משיריה של נעמי שמר לצידם של רוני דלומי, גילה אלמגור, תובל שפיר ועוד. המחזמר עלה ב"תיאטרון הבימה".
בינואר 2018 הוציאה חידוש לשיר "איפה היית", אותו הלחינה מתוך אלבומה הראשון, למילים של רחל שפירא ובעיבוד חדש של רועי זו-ארץ בו היא אירחה את עופר לוי.
בשנת 2019 החלה לשחק בסדרת הנוער "התחנה" בתור אהובה, אמו של נימי, לצד ירון בן הרוש, קובי מימון ולצד שחקנים נוספים.
ביולי 2018 הופיעה בפסטיבל מחול כרמיאל ואף הנחתה את המופע לצדו של אילן ליבוביץ.
בפברואר 2019 הוציאה את "עמדת מהצד" למילים ולחן של עמית צח.
בשנת 2019 גילמה את דמותה של האנה צ'פלין, אמו של צ'ארלי צ'פלין במחזמר "צ'פלין" בתיאטרון תל אביב.
העשור השלישי של המאה ה-21.
בפברואר 2020 הוציאה את השיר "בלי לחשוש" למילים ולחן של עמית צח.
בפברואר 2021 הופיעה בקברט מוזיקלי "שוק המציאות" לצידו של אלון אופיר בהלחנת משה וילנסקי וסשה ארגוב בתיאטרון חיפה.
באוגוסט 2021 הוציאה את השיר "מה אתה אומר" למילים ולחן של עמית צח. השיר יצא בצירוף קליפ פארודי שעוסק בתרבות הפילטרים, הרשתות החברתיות ותרבות האינסטנט, בנוסף החלה להשתתף במחזה "עוד חוזר הניגון" ב"הבימה", המחזה המוזיקלי המשלב את שיריו של נתן אלתרמן.
ב-2021 גילמה את שרי חדד, אמו של גילי חדד (בגילומו של בר צברי) בסדרה "מנגן ושר" ב-YES.
ביולי 2022 הוציאה את השיר "שומר עלינו" למילים ולחן של עמית צח.
בסוף יולי 2022 הוציאה אלבום EP בשם "שיעור באהבה".
חיים אישיים.
דקל נשואה ואם לשלושה בנים. מתגוררת עם משפחתה בבית דגן.
אירויזיון
קדם אירויזיון
כחול פרוסי
כחול פּרוּסי (מגרמנית: Preußisch Blau) הוא פיגמנט בלתי מסיס המשמש לייצור צבעים ובעבר שימש לייצור דיו. כחול פרוסי התגלה במקרה על ידי היינריך דיסבאך בשנת 1704 בברלין כשניסה לייצר צבע אדום. החומר נקרא לכן גם "כחול ברלין". שמות אחרים קשורים להרכב הכימי: ברזל פרוציאניד (iron(III) ferrocyanide) או ברזל הקסה-ציאנופראט (iron(III) hexacyanoferrate)
כימיה ותכונות החומר.
כחול פרוסי הוא תרכובת של ציאניד וברזל formula_1
מספר מולקולות המים x הוא בין 14 ל-16.
ההרכב המדויק והמבנה של כחול פרוסי לא היו ידועים במשך תקופה ארוכה, משום שהחומר אינו מסיס ונוטה לייצור קולואידים במים, המבנה מסובך ואינו ניתן לגילוי באמצעות עקיפת קרני X רגילה (משום שאי אפשר להבחין בעקיפת קרני X בין פחמן לחנקן) והסטויכיומטריה אינה ברורה משום שקשה להפיקו בצורה טהורה.
כיום ידוע כי הציאניד משמש כליגנד מגשר: אטום החנקן נקשר לקטיון של ברזל תלת ערכי והפחמן - לברזל דו ערכי (Fe(II)-CN-Fe(III; כל אטומי הברזל בקואורדינציה 6, כלומר קשורים לשישה בסיסי לואיס: יון ציאניד או מולקולת מים (כל אטום ברזל במרכז אוקטאדר). המרחק בין אטום ברזל דו ערכי לאטום פחמן הוא 1.92Å והמרחק בין אטום ברזל תלת ערכי לאטום החנקן הוא 2.03Å. המבנה הגבישי הוא רשת של אטומי ברזל דו ערכי ותלת ערכי לסירוגין, מקושרים באמצעות אניוני ציאניד. כיוון שיש שלושה אטומי ברזל דו ערכי לכל ארבעה אטומי ברזל תלת ערכי, הרי שרבע מהמקומות של ברזל דו ערכי בסריג הגבישי מוחלפים במולקולות מים, מים מחליפים גם ציאניד כליגנדים מגשרים. מולקולות המים נוספות נמצאות בין יחידות המבנה.
כחול פרוסי מופק מתגובה של ברזל כלורי FeCl3 עם אשלגן פרוציאניד formula_2. לקבלת דיו מסננים ומרחיפים את התוצר בחומצה אוקסאלית מהולה מחוממת.
הצבע החזק נובע מהעברת מטען מברזל דו ערכי לברזל תלת ערכי בבליעת פוטון. מקסימום הבליעה באורך גל 680nm והאור המועבר או המוחזר נראה, לכן, כחול (צבע משלים).
כחול פרוסי משנה צבעו מכחול ללבן בהפעלת מתח חשמלי (אפקט אלקטרוכרומי)
התופעה נגרמת מחמצון ברזל דו ערכי לברזל תלת ערכי.
בהארה באור נראה עובר הברזל ממצב של ספין נמוך (אלקטרונים מזווגים ברמת d) לספין גבוה (סידור אלקטרונים באורביטלי d שונים בספינים מקבילים). זהו אחד החומרים הבודדים שידועה בהם תגובה מגנטית לאור.
הכחשת שואה.
גרמר רודולף (Germar Rudolf), מכחיש שואה גרמני (כימאי בהשכלתו), טוען כי היעדר כחול פרוסי מקירות תאי הגזים בטרבלינקה והימצאות החומר על קירות מבנים שבהם השתמשו במימן ציאנידי לצורכי חיטוי מוכיחים כי הקירות לא נחשפו לציאניד, כלומר שלא התבצעה השמדה בגז במבנים אלו. גם פרד לוכטר, מהנדס אמריקאי מטעם עצמו של תאי הוצאה להורג, בדק את תאי הגזים במחנה אושוויץ וטען את אותה הטענה.
ריצ'רד גרין, כימאי שיצא כנגד גרמר רודולף ופרד לוכטר, הסביר כי כדי ליצור כחול פרוסי ממימן ציאנידי הנספח לקיר, על הטיח להיות לח ובסיסי (בתנאים חומציים או נייטרליים המימן הציאנידי לא יתפרק ולא ישחרר את אניון הציאניד שיוכל להיקשר לקטיוני ברזל). כחול פרוסי נוצר, לכן, על קירות חדר החיטוי שהטיח בו היה על בסיס סיד (lime) ולא על קירות חדרי הגזים שהיו עשויים בטון.
הצמד המוזיקלי פראשן בלו (כחול פרוסי באנגלית) ידוע בתכנים הגזעניים של שיריו.
ריצ'ארד אבדון
Apple II
Apple II (נכתב לעיתים ][ Apple או // Apple) הוא המחשב האישי הפופולרי הראשון שיצרה חברת אפל מחשבים. הוא נחשב למחשב האישי הפופולרי הראשון בעולם. הוא יוצר על ידי סטיב ווזניאק. המחשב הוא שדרוג ישיר של Apple I, שיוצר בייצור מוגבל עבור חובבי אלקטרוניקה. Apple I היה בעל מספר תכונות חלוציות שפותחו ב-Apple II והן אלו שעשו אותו להצלחה מסחרית.
בנוסף למחשב Apple II שתואר לעיל, השם Apple II מתייחס לסדרה של דגמי מחשבים אשר נוצרו ושווקו בעקבותיו והיו מבוססים על ארכיטקטורת חומרה דומה. מהבולטים שבהם ניתן למנות את ה Apple //e הפופולרי, Apple //c הקומפקטי ואת ה-llgs שהצטיין ביכולותיו בתחום הגרפיקה והצליל.
Apple II הוכרז ב-West Coast Computer Fair באפריל 1977 והיה לאחד המחשבים המוקדמים והמצליחים ביותר. השיפור העיקרי בדגם זה היה ממשק טלוויזיה מעודכן, שכלל את התצוגה בזיכרון ואיפשר לא רק תצוגה של מלל פשוט אלא גם גרפיקה ומאוחר יותר צבע. סטיב ג'ובס דחף לעיצוב המארז והמקלדת, על בסיס הרעיון שהמחשב צריך להיות שלם ומוכן להפעלה ישר מתוך הקופסה – רעיון שהיה זר וחדש לחלוטין לעולם המחשבים של התקופה. למחשב זה היו מספר דגמים שנמכרו, כשהדגם הפופולרי ביותר שודרג עם מספר שינויים קטן יחסית והושק בשנות התשעים של המאה העשרים. עד שנת 1993, שבה הפסיקו לייצר את המחשב, יוצרו בין 5–6 מיליון יחידות (כולל כ-1.25 מיליון יחידות של דגם Apple IIgs).
בסוף שנות השבעים ובתחילת שנות השמונים נמכרו תואמי אפל לא פחות משנמכרו מחשבי אפל מקוריים. אפל תבעה את היצרנים של תואמי אפל והוציאה רבים מהם מהשוק. עקב היעלמותם של מספר יצרנים גדולים, עלה מחיר המחשבים ובעקבות זאת הפכו תואמי IBM שהיו זולים ממחשבי אפל מקוריים לסטנדרט החדש של השוק.
ההצלחה של Apple II סייעה ביד אפל להגיע להנפקה לציבור בשנת 1980, והפכה את מנהלי החברה ורבים מעובדיה הראשונים לעשירים.