כפי שהוזכר מעלה, גנים האחראים לזיהוי ותיקון נזקי DNA שמקורם בתהליכים תאיים (כגון שכפול) או בגורמים חיצוניים (כגון קרינת UV), מהווים קבוצה עקרונית במשפחת הגנים מדכאי ההתמרה הסרטנית. פגיעה בגנים אלה עלולה להוביל לעלייה בתדירות המוטציות בגנום כולו וכך לסיכוי מוגבר להתפתחות גידולים סרטניים. ניתן לכלול בקבוצה זו גם גנים שתוצריהם משתתפים במנגנונים שאחראיים להיפרדות שוויונית של הכרומוזומים בין תאי הבת במהלך המיטוזה, שכן פגם בגנים אלה יגרום לעודפים או חסרים בחומר גנטי בין תאי הבת ולהתמרה סרטנית.
גנים מדכאי סרטן המשתייכים לקבוצת מעצבי סביבה מעורבים במנגנונים בקרתיים התורמים ליצירת סביבה תאית המגבילה את גדילת התא, כגון בתגובה לשינויים מטבוליים, לחסר בחמצן (היפוקסיה) ועוד. מנגנונים אלו כוללים בקרה ישירה או עקיפה של חלבונים במרחב החוץ תאי, פעילות חלבונים על פני שטח התא, מולקולות תקשורת קירבה (אדהזיה) בין תאים ופקטורי גדילה. השתקה של גנים מסוג זה עלולה להוביל להיווצרות סביבה רקמתית המעודדת התמרה סרטנית של תאים, במיוחד בתאי אפיתל.
גנים מדכאי סרטן מעורבים בנתיבים תאיים רבים, אשר פגם בפעילותם קשור להתמרה סרטנית. על כן, ייחוס דיכוי הסרטן לתפקוד ביולוגי יחיד של הגן המוטנט יהיה פשטני מדי.
סן דייגו סיילס
סן דייגו סיילס (באנגלית: San Diego Sails) הייתה קבוצת כדורסל מהעיר סן דייגו, קליפורניה, אשר שיחקה בליגת ה-ABA בין השנים 1972–1975. בשלוש עונותיה הראשונות נקראה "סן דייגו קונקיסטדורס". לאורך תקופת פעילותה רשמה את מאזן הניצחונות הנמוך ביותר מבין קבוצות הליגה: 101 ניצחונות ו-162 הפסדים (38.4%).
היסטוריה.
הקבוצה הוקמה והצטרפה לליגת ה-ABA בשנת 1972, ובכך הייתה הקבוצה הראשונה (והיחידה) אשר נוספה לליגה מאז הקמתה בשנת 1967. בעונת הבכורה שלה העפילה סן דייגו לשלב הפלייאוף, על אף שרשמה מאזן שלילי 30–54, והודחה כבר בסיבוב הראשון. לקראת עונת 1973/1974 פוטר המאמן הראשי קיי. סי. ג'ונס, ובמקומו מונה וילט צ'מברלין בן ה-37 בתור מאמן-שחקן. אולם, בשל תביעה מצד קבוצתו הקודמת, לוס אנג'לס לייקרס, נמנע מצ'מברלין לשחק עבור הקונקיסטדורס, והוא שימש רק כמאמן הקבוצה. סן דייגו סיימה את העונה עם המאזן השביעי בטיבו בליגה (37–47), והודחה פעם נוספת בסיבוב הפלייאוף הראשון.
בקיץ 1975 החליפה הקבוצה את שמה ל"סן דייגו סיילס", ושינתה את סמלה, מדיה וצבעיה; על אף המיתוג מחדש המשיכה הקבוצה לסבול ממיעוט צופים, ובנובמבר 1975, לאחר 11 משחקים בעונת 1975/1976, התפרק המועדון. לאורך תקופת פעילותה השתתפו שלושה משחקני הקבוצה במשחק האולסטאר של ה-ABA – סטו ג'ונסון, צ'אק ויליאמס וקולדוול ג'ונס.
סן דייגו קונקיסטדורס
סן דייגו קנקיסטדורס
תותח רכוב 102/35 על פיאט 634N
פיאט 634N (באיטלקית: Fiat 634N) היא משאית, נושאת תותח רכוב 102/35 מתוצרת Fiat Veicoli Industriali , חברת בת של קונצרן הרכב האיטלקי פיאט אשר יוצרה במהלך מלחמת העולם השנייה בין השנים 1941–1942 באיטליה עבור הצי המלכותי האיטלקי.
"תותחי 102/35".
"תותחי 102/35" שיוצרו משנת 1914 שימשו כתותח ימי, תותח נ"מ, תותח חוף, תותח רכבת ותותח שדה.
התותחים הורכבו על שלדות המשאיות בשנת 1941 במפעל ""פיאט טריפולי" ויועדו כתותחי ארטילריה רכובה נ"מ, קליבר - 102 מ"מ, טיווח :360° מעלות, משקל תותח - 1,220 ק"ג, נטלו חלק בקרבות בצפון אפריקה.
האוול קוב
האוול קוב (באנגלית: Howell Cobb; 7 בספטמבר 1815 - 9 באוקטובר 1868) היה פוליטיקאי אמריקאי. כאיש הדרום חבר המפלגה הדמוקרטית כיהן קוב חמש תקופות כהונה כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית ובין השנים 1849–1851 היה יושב ראש הבית. הוא גם כיהן כמושל ג'ורג'יה ה-40 בשנים 1851–1853 וכמזכיר האוצר של ארצות הברית בממשלו של הנשיא ג'יימס ביוקנן בשנים 1857–1860.
קוב זכור יותר מכול כאחד ממייסדי קונפדרציית המדינות של אמריקה ("הקונפדרציה"), בה הוא כיהן כנשיא הקונגרס הזמני של הקונפדרציה.
ראשית חייו.
האוול קוב נולד במחוז ג'פרסון שבג'ורג'יה כבנם של ג'ון א. קוב ושרה (לבית רוטס) קוב, משפחה ממוצא ולשי. הוא גדל באת'נס שבג'ורג'יה ולמד באוניברסיטת ג'ורג'יה, שם הוא היה חבר בחבורה הספרותית פי-קאפא. ב-1836 הוא התקבל ללשכת עורכי הדין והיה ליועץ המשפטי הראשי של המחוז השיפוטי של ג'ורג'יה.
ב-1835 הוא נשא לאישה את מרי אן למאר, בת למשפחה בת קשרים רחבים מאוד בדרום. לזוג נולדו 11 ילדים, הבכור ב-1838 והצעיר ב-1861. כמה מהם לא הגיעו לבגרות, כולל בנם הצעיר שנקרא על שמו של אחיו של קוב, תומאס ריד רוטס קוב.
חבר בית הנבחרים של ארצות הברית.
קוב נבחר מטעם המפלגה הדמוקרטית לבית הנבחרים של ארצות הברית וכיהן בו ממרץ 1843 ועד מרץ 1851. בשנתיים הראשונות לכהונתו הוא היה יושב ראש ועדת הנסיעות של חברי בית הנבחרים ובשנתיים האחרונות הוא כיהן כיושב ראש הבית.
קוב תמך בנשיא אנדרו ג'קסון בשאלת משבר הביטול והיה תומך פעיל של ממשל ג'יימס פולק במהלך מלחמת ארצות הברית-מקסיקו. הוא הגן על הרחבת העבדות אל הטריטוריות, אך כאשר הוסכם על פשרת 1850 הוא היה לתומך אדוק שלה. קוב הצטרף לוויגים מג'ורג'יה אלכסנדר סטיבנס ורוברט טומבס במערכה ברחבי המדינה לבחירת נציגים לוועידה המדינתית שאישרה באופן גורף, במסגרת "המצע של ג'ורג'יה" (Georgia Platform), שהמדינה קיבלה כפתרון סופי לסוגיות העבדות הבולטות. על רקע זה נבחר קוב כמושל ג'ורג'יה ברוב גדול.
יושב ראש בית הנבחרים.
ב-22 בדצמבר 1849, לאחר 63 הצבעות, נבחר קוב כיושב ראש בית הנבחרים, כשהיה בן 34. ב-9 ביולי 1850, לאחר מותו של הנשיא זאכרי טיילור וכניסתו לנשיאות של מילרד פילמור, קוב, כיושב ראש בית הנבחרים היה הבא בתור בסדר הירושה של נשיא ארצות הברית למשך יומיים בשל היות משרות סגן הנשיא והנשיא הזמני של הסנאט פנויות, עד לבחירתו ב-11 ביולי של ויליאם רופוס קינג כנשיא הזמני של הסנאט, למעט העובדה שקוב לא הגיע לגיל המינימלי של 35 כדי להיות נשיא.
מושל ג'ורג'יה.
ב-1851 עזב קוב את בית הנבחרים כדי לכהן כמושל ג'ורג'יה, תפקיד בו הוא כיהן עד 1853.
שובו לקונגרס וכהונה כמזכיר האוצר.
קוב שב לבית הנבחרים וכיהן בו ממרץ 1855 ועד מרץ 1857. לאחר מכן הוא מונה כמזכיר האוצר של ארצות הברית בקבינט של הנשיא ג'יימס ביוקנן. בתפקיד זה הוא כיהן שלוש שנים עד להתפטרותו בדצמבר 1860. בנקודת זמן אחת שקל ביוקנן שקוב יהיה יורשו.
מלחמת האזרחים.
ב-1860 חדל קוב לתמוך באיחוד והפך לאחד ממנהיגי תנועת הפרישה. הוא היה נשיא הוועידה של המדינות הפורשות שהתכנס ב-4 בפברואר 1861 במונטגומרי, אלבמה. בהנחייתו של קוב ניסחו הנציגים חוקה לקונפדרציה החדשה. הוא שימש כנשיא בכמה ישיבות של הקונגרס הזמני של הקונפדרציה, לפני שהתפטר כדי להתגייס לשירות צבאי עם פרוץ מלחמת האזרחים.
קוב התגייס לצבא הקונפדרציה והוצב כקצין בדרגת קולונל ברגימנט הרגלים ה-16 של ג'ורג'יה. ב-13 בפברואר 1862 הוא הועלה לדרגת בריגדיר גנרל והוצב לפקד על בריגדה במה שהיה לארמיית וירג'יניה הצפונית. מפברואר ועד יוני 1862 הוא ייצג את רשויות הקונפדרציה במשא ומתן עם קציני האיחוד להסכם לחילופי שבויים. מאמציו בדיונים אלו תרמו להסכם דיקס-היל קרטל שהושג ביולי אותה שנה.
קוב השתתף באופן פעיל בלחימה במהלך מערכת חצי האי ובקרבות שבעת הימים. הבריגדה של קוב לקחה חלק פעיל בלחימה בקרב ההר הדרומי , במיוחד במרווח קרמפטון, שם היא הגיעה בעיתוי גורלי כדי לעכב את התקדמות כוחות האיחוד דרך המרווח, אך במחיר דמים גבוה. אנשיו גם לחמו בקרב אנטיאטם שהתנהל זמן קצר לאחר מכן.
באוקטובר 1862 נפרד קוב מארמיית וירג'יניה הצפונית ונשלח למחוז של מרכז פלורידה. ב-9 בספטמבר 1863 הוא קודם לדרגת מייג'ור גנרל והוצב לפקד על מחוז ג'ורג'יה ופלורידה. הוא הציע לבנות מחנה שבויים בדרום ג'ורג'יה, מיקום שהיה בטוח מפני פולשים מהצפון. רעיון זה הוביל להקמתו של כלא אנדרסונוויל.
כאשר נכנסו צבאותיו של ויליאם שרמן לג'ורג'יה במהלך המערכה על אטלנטה והצעדה אל הים שהתרחשה בעקבותיה, פיקד קוב על גיס המילואים של ג'ורג'יה כקצין בדרגת גנרל. באביב 1865, כשהיה ברור שהקונפדרציה בימיה האחרונים, נשלחו קוב וחייליו לקולומבוס כדי לסייע בהתנגדות לפלישת וילסון . הוא הוביל את ההתנגדות חסרת התקווה של הקונפדרציה בקרב קולומבוס ב-16 באפריל 1865.
במהלך צעדתו של שרמן אל הים, חנתה הארמייה שלו למשך לילה אחד ליד אחוזתו של קוב. כאשר התברר לשרמן שהבית בו הוא התכונן לבלות את הלילה שייך לקוב, שאותו שרמן תיאר בזכרונותיו כ"כאחד ממובילי המורדים בדרום, יותר מאשר גנרל בצבא הדרום", הוא סעד במגורי העבדים באחוזתו של קוב. שרמן החרים את האחוזה והעלה אותה באש. הוא הורה לפקודיו "לא לחוס על דבר".
בימים האחרונים של המלחמה התנגד קוב לשווא להצעתו של הגנרל רוברט אדוארד לי לגיוס עבדים לצבא הקונפדרציה. מתוך חשש שצעד כזה יפגע באמינות של ההצדקה היסודית של הקונפדרציה לעבדות, שבמרכזה עמדה הקביעה שהאדם השחור הוא נחות, הוא אמר, "אתה לא יכול להפוך עבדים לחיילים, או להפוך חיילים לעבדים. היום בו תהפוך אותם לחיילים הוא היום הראשון של תום המהפכה. ואם העבדים יהיו חיילים טובים, אזי כל תאוריית העבדות שלנו יסודה בטעות".
ב-20 באפריל 1865 נכנע קוב לכוחות האיחוד במייקון ג'ורג'יה.
שנותיו האחרונות.