אף על פי שאתלטיקו מדריד, שנודעה בשם "אתלטיקו אוויאסיון", הייתה אלופה בשנים 1950 וב-1951, תחת שיטת הקטנאצ'ו של המאמן הלניו הררה, שנות החמישים הראו את תחילת הדומיננטיות של ברצלונה וריאל מדריד. בשנות השלושים, הארבעים והחמישים היו מגבלות קפדניות על שיתוף שחקנים זרים. ברוב המקרים, יכלו להיכלל רק שלושה שחקנים זרים בהרכב, כלומר לפחות שמונה שחקנים מקומיים היו חייבים לשחק בכל משחק. במהלך שנות החמישים, כללים אלה נעקפו על ידי ריאל מדריד וברצלונה, על ידי התאזרחותם של אלפרדו די סטפנו, פרנץ פושקש, ולאסלו קובאלה. ברצלונה, בהובלת קובאלה, זכתה באליפות ב-1952 וב-1953 תחת המאמן פרדיננד דאוצ'יק. די סטפנו, פושקש ופרנסיסקו חנטו היו הגרעין של ריאל מדריד ששלטה במחצית השנייה של שנות החמישים. מדריד זכתה באליפות בפעם הראשונה כ"ריאל מדריד" בשנת 1954 (לראשונה מאז 1933) ושמרה על התואר שלה בשנת 1955. ריאל זכתה שוב בשנים 1957 ו-1958, כשרק אתלטיק בילבאו הפריעה לרצף שלה ב-1956. במהלך תקופה זו, ריאל מדריד זכתה גם ברצף של חמישה גביעי אירופה רצופים. ברצלונה, עם המאמן הלניו הררה והשחקן לואיס סוארס מירמונטס, זכתה באליפות ב-1959 וב-1960.
שנות השישים והשבעים: ריאל מדריד.
בין השנים 1961 ל-1980, ריאל מדריד שלטה בליגה המקומית, וזכתה באליפות 14 פעמים, למרות זאת, זכתה ריאל מדריד רק פעם אחת בכל התקופה הזאת בגביע אירופה לאלופות ב-1966, בניגוד גמור לזכייתה חמש פעמים רצופות בגביע אירופה החל מהגמר הראשון ב-1956.
14 האליפויות בתקופה זו כללו רצף של חמש אליפויות בין 1961 ל-1965 ושני רצפים של שלוש אליפויות רצופות (1967-1969 ו-1978-1980). במהלך תקופה זו, רק אתלטיקו מדריד התבלטה מלבד ריאל מדריד, והיא זכתה בארבע אליפויות בשנים 1966, 1970, 1973, ו-1977 וסיימה במקום השני בשנים 1961, 1963 ו-1965. מהמועדונים האחרים, רק ולנסיה תחת אלפרדו די סטפנו בשנת 1971 וברצלונה בהובלת יוהאן קרויף בשנת 1974, הצליחו להתגבר על הדומיננטיות של ריאל מדריד.
שנות השמונים: המועדונים הבאסקים וריאל מדריד.
הרצף של ריאל מדריד הסתיים בשנת 1981 כאשר ריאל סוסיאדד זכתה באליפות הראשונה שלה אי פעם, וגם שמרה על התואר בשנה לאחר מכן, 1982. אחריה זכתה גם אתלטיק בילבאו בשתי אליפויות רצופות בשנים 1983 ו-1984. המאמן טרי ונבלס הוביל את ברצלונה לאליפות אחת בשנת 1985, לפני שריאל מדריד זכתה שוב עוד חמש פעמים רצופות (1986-1990) עם קבוצה בהדרכת לאו בינהאקר שכללה את הוגו סאנצ'ס ואת חמישיית העיט האגדית - אמיליו בוטרגניו, מנולו סאנצ'יס, רפאל מרטין ואסקס, מיצ'ל ומיגל פרדסה.
שנות התשעים: ברצלונה.
יוהאן קרויף חזר לברצלונה כמאמן בשנת 1988 והרכיב רבוצה שזכתה לכינוי "דרים טים" (נבחרת החלומות) ואשר כללה שחקנים כפפ גווארדיולה, חוסה מריה באקרו, צ'יקי בגיריסטיין, יון אנדוני גויקוצ'אה, רונאלד קומאן, מיכאל לאודרופ, רומאריו וחריסטו סטויצ'קוב. קרויף אימן את הקבוצה בשיטת הטוטאל פוטבול ההולנדי, ואמנם הקבוצה זכתה בארבע אליפויות רצופות בין 1991 ל-1994 וזכתה גם בגביע אירופה ב-1992. ב-1994 לאודרופ עבר ליריבה ריאל מדריד, ועזר לה לסיים את הרצף של ברצלונה ולזכות באליפות ב-1995. אתלטיקו מדריד זכתה באליפות התשיעית שלה ב-1996, לפני שריאל מדריד זכתה בעוד אליפות בשנת 1997. לאחר ההצלחה של קרויף, הולנדי אחר - מאמן אייאקס לואי ואן חאל - הגיע לקאמפ נואו, ועם הכישרונות לואיש פיגו, לואיס אנריקה וריבאלדו, ברצלונה זכתה שוב באליפות בשנים 1998 ו-1999.
2000-2020: ברצלונה ועלייתו של הכדורגל הספרדי.
במאה ה-21 המשיכה ברצלונה בהצלחתה בלה ליגה, ויצרה הגמוניה שלא נראתה מאז ריאל מדריד של שנות השישים והשבעים. בסך הכל זכתה ברצלונה בעשר אליפויות בין השנים 2005 ל-2019, כולל שני טרבלים וארבעה דאבלים מקומיים.
בתחילת המאה, זכו גם קבוצות חדשות באליפות. בשנת 2000, תחת אימונו של חאבייר אירורטה, הפכה דפורטיבו לה קורוניה לקבוצה התשיעית שזוכה באליפות ספרד. בין השנים 2000 ו-2004 סיימה דפורטיבו בשלושת המקומות הראשונים חמש פעמים ברציפות, נתון טוב יותר מאשר ריאל מדריד או ברצלונה. ולנסיה גם היא הייתה קבוצה חזקה בתחילת שנות האלפיים, ותחת אימונו של הקטור קופר היא סיימה פעמיים רצופות כסגנית בליגת האלופות בשנים 2000 ו-2001. יורשו, רפא בניטז, הוביל את המועדון לזכייה באליפות בשנת 2002 וזכייה בדאבל, אליפות וגביע אופ"א בשנת 2004. בעונת 2004/2005 ברצלונה המתחדשת, בהובלת רונאלדיניו, זכתה בתואר הראשון שלה במאה החדשה, ובנוסף דאבל של ליגה וליגת האלופות בעונת 2005/2006. ריאל מדריד זכתה בשתי אליפויות נוספות ב-2001 וב-2003 וגם זכתה בליגת האלופות בשנת 2000 ו-2002. עם שחקנים ברמה עולמית כמו ראול גונזלס, רוד ואן ניסטלרוי וגונסאלו היגוואין, ריאל מדריד זכתה באליפות פעמיים רצופות בעונות 2006/2007 ו-2007/2008. ברצלונה זכתה בתואר הראשון שלה במאה ה-21 ב-2005 תחת המאמן פרנק רייקארד ובהובלתם של שחקנים כרונאלדיניו וסמואל אטו. ברצלונה שמרה על התואר גם בשנת 2006 וגם זכתה באותה עונה בליגת האלופות. תחת פפ גווארדיולה, ובהובלתם של שחקני בית כליונל מסי, צ'אבי, אנדרס אינייסטה, קרלס פויול, ג'רארד פיקה וסרחיו בוסקטס ושחקני רכש כתיירי הנרי ואטו, זכתה ברצלונה באליפות בעונת 2008/2009 והוסיפה לכך זכיות בליגת האלופות ובגביע המלך ובכך השלימה טרבל ראשון מסוגו בכדורגל הספרדי. ברצלונה זכתה באליפות גם בעונות 2009/2010 ו-2010/2011 ובכך השלימה שלוש אליפויות רצופות.
בעונת 2011/2012, ריאל מדריד זכתה באליפות בפעם ה-32 תחת המאמן ז'וזה מוריניו ושברה מספר שיאי ליגה: כמות הנקודות בעונה (100), כמות שערים בעונה (121), כמות ניצחונות בעונה (32) וכמות ניצחונות חוץ בעונה (16). בסוף עונה זו עזב גוארדיולה את ברצלונה לאחר ארבע עונות ו-14 תארים. בעונת 2012/2013 זכתה ברצלונה שוב באליפות תחת אימונו של טיטו וילאנובה שגם השווה את שיא 100 הנקודות שקבעה ריאל מדריד בעונה הקודמת. אתלטיקו מדריד זכתה באליפות בעונת 2013/2014, שהייתה הראשונה שלה אחרי 18 שנים, והפעם הראשונה לאחר עשר שנים שריאל מדריד או ברצלונה לא זכו באליפות. ברצלונה של לואיס אנריקה זכתה בעונת 2014/2015 (כמו גם בליגת האלופות ובגביע המלך, כשהיא משלימה טרבל שני, לראשונה בהיסטוריה של הכדורגל) ושמרה על התואר בעונת 2015/2016, אליפות שישית בשמונה עונות. בעונת 2016/2017 ריאל מדריד זכתה באליפות לאחר 5 שנים, תחת אימונו של זינדין זידאן, שגם הוביל אותה לשלוש זכיות רצופות בליגת האלופות (2016-2018). בעונת 2017/2018 ברצלונה זכתה בליגה והשיגה הישג מרשים של הפסד אחד בלבד בכל העונה. בעונת 2018/2019 ברצלונה זכתה פעם נוספת בליגה, כשבאותה עונה ליונל מסי השווה את שיא הזכיות בתואר הפיצ'יצ'י שהיה שייך לטלמו זארה עם 6 זכיות. בעונת 2019/2020 זכתה ריאל מדריד באליפות, בעונה שהופרעה קשות ממגפת הקורונה. הייתה זו הפעם הראשונה מאז 2008 בה ברצלונה אינה זוכה פעמיים ברצף. בסך הכל זכתה ברצלונה ב-10 אליפויות במאה ה-20 (ב-15 עונות בלבד) וריאל מדריד זכתה ב-7.
עידן זה היה תור הזהב של הכדורגל הספרדי. כאשר קבוצות הלה ליגה זכו בעשרה גביעי ליגת האלופות (מתוכם חמש זכיות ברציפות) ואחד עשר גביעי הליגה האירופית. הלה ליגה הייתה מדורגת במקום הראשון במשך 16 עונות במאה ה-21 (2000-2007, 2013-2020), ושחקניה זכו 15 פעמים מתוך 20 בכדור הזהב (וברציפות מאז 2009). בתקופה זו שיחקו בליגה יחד למעלה מעשור שניים מהשחקנים הטובים ביותר בעולם, ליונל מסי וכריסטיאנו רונאלדו, ושחקנים אחרים כרונאלדיניו, רונאלדו, זינדין זידאן, ריבאלדו, ניימאר, איקר קסיאס, תיירי הנרי, סרחיו ראמוס, צ'אבי, אנדרס אינייסטה, לואיש פיגו, לואיס סוארס ועוד. כמו כן, זכתה נבחרת ספרד, שהורכבה בעיקר משחקניה של ברצלונה וריאל מדריד, ביורו 2008, מונדיאל 2010 ויורו 2012, והשלימה זכייה בשלושה טורנירים גדולים בתוך ארבע שנים.
2020-הווה.
אתלטיקו מדריד זכתה באליפות עונת 2020/2021 וריאל מדריד סיימה שנייה. הייתה זו הפעם הראשונה מאז 2008 בה ברצלונה אינה זוכה באליפות פעמיים ברציפות, והפעם הראשונה מאז שהיא אינה מסיימת בשני המקומות הראשונים.
עונת 2022/2023.
בעונת 2022/2023 משתתפות בליגה הקבוצות:
מועדונים מהלה ליגה באירופה.
בשנת 2022 דורגה הלה ליגה במקום השיני בדירוג הליגות של אופ"א, מתחת הפרמייר ליג האנגלית ומעל הסרייה א' שבמקום השלישי. הדירוג מבוסס על הופעתן של קבוצות מאותה ליגה בתחרויות באירופה על פני תקופה של חמש שנים.
ריאל מדריד, ברצלונה וולנסיה הן חלק מעשר קבוצות הכדורגל המצליחות ביותר בכדורגל האירופאי מבחינת גביעים אירופיים. שלוש הקבוצות הללו, יחד עם סביליה ואתלטיקו מדריד, הן חמש קבוצות מהמצליחות ביותר בתולדות התחרויות האירופאיות; חמש הקבוצות הללו הן הקבוצות הספרדיות היחידות שזכו בחמישה או יותר גביעים בינלאומיים. דפורטיבו לה קורוניה היא הקבוצה הספרדית החמישית עם הכי הרבה הופעות בליגת האלופות - אחרי ריאל מדריד, ברצלונה, ולנסיה ואתלטיקו מדריד - עם חמש הופעות בליגת האלופות ברצף, כולל הגעה עד חצי הגמר בעונת 2003/04.
בעונת 2005/06, זכתה ברצלונה בליגת האלופות וסביליה זכתה בגביע אופ"א, בכך לה ליגה הפכה לליגה הראשונה שרשמה דאבל אירופי מאז 1997. ב-25 באוגוסט 2015, לה ליגה הפכה לליגה הראשונה (והיחידה עד שהפרמייר ליג עשתה זאת גם בשנת 2017), ששלחה חמש נציגות לשלב הבתים של ליגת האלופות (ריאל מדריד, ברצלונה, אתלטיקו מדריד, סביליה וולנסיה).