עלילת הסרט מביאה את סיפורו של ג'ימי קוארבו, פושע לשעבר ומנודה חברתית, שמתעתד לעזוב את העיירה ברגע שתקופת המבחן שלו תסתיים, ולקחת איתו את חברתו לילי. תוכניתו משתנה כאשר לוק קראש ולולה ביירן, מנהיגי הכנופיה השטנית ארבעת פרשי האפוקליפסה, רוצחים את לילי עבור עיניה התכולות, לשימוש בפולחן אשר יהפוך את לוק לשטן בכבודו ובעצמו. ג'ימי, שנרצח יחד עם חברתו, חוזר לחיים באופן כמעט מיידי ורודף אחר החבורה כאשר הוא נעזר בחברי העיירה אשר נידתה אותו מלכתחילה. המוטיב הוויזואלי כאן הוא אווירת המדבר של ערבות דרום אמריקה.
העורב: מדרגות לגן עדן.
בסוף 1998 צולמה סדרת טלוויזיה קנדית בשם "העורב: מדרגות לגן עדן" (The Crow: Stairway to Heaven), בכיכובו של מארק דקסקוס כאריק דרייבן, שנמשכה כ-22 פרקים למשך עונה אחת בלבד וזאת למרות שעוררה הדים חיובים בקרב המעריצים.
הסדרה הציגה קו עלילה שבו אריק דרייבן נוקם את מות חברתו שלי (המגולמת על ידי סאבין קרסנטי) אך חייב להישאר בעולם החיים עד שישיב את האיזון בין הטוב והרע על כנו, וכי הריגתם של אלה אשר אשמים במותו אינה כה פשוטה אלא אף פוגעת במשימתו לכפרה. הסדרה שודרה ברשת Sci-Fi, ואף נשקל לעשות לה סרט שמסכם את קצוות העלילה שנותרו פתוחים.
העורב (רימייק).
בדצמבר 2008, המפיק סטיבן הורינגטון הצהיר על תוכניתו לכתוב ולביים חידוש לסרט מ-1994. חברת Relativity Media רכשה את זכויות ההפקה ובמאי 2013 השחקן לוק אוונס לוהק לתפקיד אריק דרייבן בסרט שצילומיו יחלו ב-2014 ומבוים על ידי הבמאי הספרדי פרנסיסקו חאוויר גוטיירז.
אגם ז'נבה
אגם ז'נבה או אגם למאן (בצרפתית: Lac de Genève או Lac Léman) הוא אגם המים המתוקים השני בגודלו במרכז אירופה, אחרי אגם בלטון בהונגריה. 60% משטחו נמצאים בשווייץ (בעיקר בשטח קנטון ווֹ אך גם בשטח הקנטונים ואלה וז'נבה) ו-40% נמצאים בתחומי צרפת.
צורת האגם היא סהר באורך 73 קילומטרים. רוחבו המרבי הוא 14 קילומטרים ועומקו המרבי 310 מטר. הוא מכסה שטח של כ-582 קילומטר רבוע. מקורו העיקרי ומוצאו הוא נהר הרון המנקז אליו את משקעי הרי האלפים ומתנקז ממנו לצרפת.
מלבד נהר זה מתנקזים אל האגם גם מים מהרי היורה ומהרמה השווייצרית בעיקר בשלושה נהרות נוספים. חופי אגם ז'נבה מיושבים באוכלוסייה דוברת צרפתית ורצופים באתרי תיירות ובערים ועיירות שחלקן בעלות חשיבות בינלאומית בתחומים שונים כמו ז'נבה, לוזאן ומונטרה. ניתן לעבור בין הערים באונייה בבעלות "החברה הכללית לשיט באגם ז'נבה" שנוסדה בשנת 1873.
אגם לה מאן
עמי שפרן
עמי (עמיקם) שפרן (נולד ב־9 בספטמבר 1954) הוא אלוף במילואים בצה"ל, בתפקידו האחרון כיהן כראש אגף התקשוב.
שירות צבאי.
עמי שפרן התגייס לצה"ל ב-1972 לחטיבת גולני ובהמשך הגיע לחיל הקשר והאלקטרוניקה. שפרן לחם במלחמת יום הכיפורים וב-1976 שימש כפרויקטור במערך הטכנולוגי באגף המודיעין. ב-1987 מונה לראש ענף תקשורת ומחשוב במחלקת מחקר ופיתוח באגף המודיעין, וב-1991 מונה לראש המחלקה. ב-1995 שימש כפרויקטור במינהל למחקר, פיתוח אמל"ח ותשתית טכנולוגית (מפא"ת). ב-1996 מונה לנציג מחקר ופיתוח בנציגות משרד הביטחון בוושינגטון. ב-1998 מונה לעוזר הרמטכ"ל. ב-2002 מונה לראש היחידה למחקר ופיתוח (מו"פ) במפא"ת, ומספר חודשים לאחר מכן, מונה לראש מטה משרד הביטחון.
ב-8 ביוני 2006 אישר שר הביטחון עמיר פרץ, בהמלצת הרמטכ"ל, רב-אלוף דן חלוץ, את מינויו של שפרן לתפקיד ראש אגף התקשוב והוא החליף בתפקיד את אלוף אודי שני בנובמבר 2006. מילא תפקיד זה עד אוקטובר 2011.
לאחר פרישתו מצה"ל.
החל מנובמבר 2013 עומד שפרן בראש המרכז לחדשנות בסייבר באוניברסיטת אריאל בשומרון.
במאי 2014 מונה לחבר הוועדה לבחינת תקציב הביטחון ("ועדת לוקר"), שהגישה המלצותיה ביולי 2015.
כמו כן, מאז 2017 מכהן כדירקטור חיצוני וכחבר ועדת הביקורת בפז חברת הנפט. כמו כן, מכהן כדירקטור בשורה של חברות נוספות, בהן אימאג'סאט אינטרנשיונל, קומיוניטייק טכנולוגיות בע"מ, אויגילו בע"מ, אל סייט בע"מ ו-אורורה סטאר בע"מ.
שפרן גם נמנה עם המייסדים של שותפות מחקר ופיתוח נייטיב אלפא שהוקמה לשם השקעה בחברות הזנק בתחום הסייבר ותכננה הנפקה בבורסה לניירות ערך בתל אביב במרץ 2021 אך לבסוף ביטלה את ההנפקה.
השכלה וחיים אישיים.
בעל תואר ראשון בהנדסת חשמל מאוניברסיטת בן-גוריון ובעל תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב. שפרן נשוי ואב ל־5 ילדים, מתגורר ברעננה. הוא בנו של הרב מנחם שפרן, אחיו של הרב יגאל שפרן, ונכדו של הרב בצלאל זאב שפרן, רבה של בקאו ברומניה.
שועל אדום
ופא סולטאן
ופא סולטאן (בערבית: وفاء سلطان; תעתיק מדויק: ופאא' סלטאן; נולדה ב-14 ביוני 1958) היא פסיכיאטרית סורית-אמריקאית חילונית ממוצא עלווי. התפרסמה כאשר השתתפה בדיונים פוליטיים בענייני המזרח התיכון עקב פיגועי 11 בספטמבר 2001, בכתיבת מאמרים שזכו לתפוצה רחבה, ובעיקר בהופעות ברשתות הטלוויזיה "אל-ג'זירה" ו-"CNN".
ביוגרפיה.
ופא סולטאן נולדה ב-1958 בעיר בניאס בצפון-מערב סוריה. סולטאן ובעלה דייוויד היגרו לארצות הברית ב-1989. כיום היא מתגוררת בלוס אנג'לס שבקליפורניה (בארצות הברית).
ב-21 בפברואר 2006 השתתפה בתוכנית "הכיוון ההפוך" (الاتجاه المعاكس) של ערוץ החדשות הלווייני "אל-ג'זירה" המשדר מקטר. התוכנית, בהנחיית פייסל אל-קאסם, מעמתת בין אישים בעלי דעות מנוגדות. סולטאן השתתפה בתוכנית באמצעות שידור לווייני מלוס אנג'לס, והיא התעמתה עם ד"ר אבראהים אל-ח'ולי, מרצה באוניברסיטת אל-אזהר שהתארח באולפן אל-ג'זירה. העימות נגע לתאוריית "התנגשות הציוויליזציות" כפי שהיא מוצגת בספרו של סמואל הנטינגטון. את המונח טבע לראשונה ההיסטוריון היהודי-בריטי ברנרד לואיס במאמר שכתב, "שורשי הזעם האסלאמי".
ב-4 במרץ 2008, השתתפה סולטאן בפעם השלישית בתוכנית "הכיוון ההפוך" ונתבקשה להגיב על פרסומן מחדש של הקריקטורות הדניות, וכן על פעולות ישראל בעזה ועל חירויות הביטוי והאמונה במערב. מולה בתוכנית, מן האולפן בדוחה, ניצב טלעת רומייח, חוקר מצרי בעל נטיות אסלאמיסטיות. במהרה, גלש הדיון לוויכוח אישי בין השניים כאשר רומייח מאשים את סולטאן כי היא פוגעת במכוון בקודשי האסלאם, בנביא ובקוראן ואת מגיש התוכנית, פייסל אל-קאסם, כי הוא אינו מציב לה גבולות ומהסה אותה. לאחר התוכנית פרסם ערוץ "אל-ג'זירה" התנצלות רשמית בפני צופיו על העלבונות שנשמעו במהלך השידור על האסלאם והודיע כי לא ישדר את שני השידורים החוזרים ולא יעלה לאתר האינטרנט את תמליל המפגש.
סולטאן מתחה ביקורת חריפה על הממסד המוסלמי על שאינו מכיר בדתות האחרות ובהישגיהן, בעודו משתמש בעושרן ובטכנולוגיות שפיתחו. דבריה הנוקבים זכו לתהודה רבה ולתפוצה רחבה באינטרנט, בין היתר בזכות העובדה שהם תורגמו לאנגלית בידי "ממר"י" (המוסד לחקר התקשורת במזרח-התיכון), והופצו על ידיו לרשתות שידור ישראליות ומערביות, ובאתרי אינטרנט. העיתון "ניו-יורק טיימס" העריך שהסרטון נצפה לפחות מיליון פעם. מחברת CastUP נמסר כי הסרטון נצפה ב-CastUP Network מעל 14,000,000 פעמים.
התזה שלה, לפיה אנו עדים ל"קרב בין מודרניזציה לברבריות שבו האסלאם עתיד להפסיד" הביאה לאיומים על חייה מחד, כמו גם למעריצים רבים מאידך. הערותיה הביקורתיות, ובמיוחד זו שטענה כי "אף יהודי לא פוצץ עצמו במסעדה גרמנית", זיכו אותה בהזמנה לירושלים, מטעם הקונגרס היהודי האמריקאי.
סולטאן אמרה ל"ניו יורק טיימס" כי היא כותבת ספר שייקרא "האסיר הנמלט: כשאלוהים הוא מפלצת". עוד סיפרה בריאיון כי הפכה חילונית בעקבות אירוע קשה ב-17 ביוני 1979, שבו רצחו פעילים של "האחים המוסלמים" את הפרופסור יוסף אל יוסף שלימד אותה באוניברסיטה, לנגד עיניה. לדבריה: "הם ירו בו מאות כדורים וצעקו 'אללה אכבר'. ברגע זה איבדתי את האמון באלוהים שלהם והתחלתי לחפש תשובות. זו הייתה נקודת המפנה בחיי והיא הובילה אותי למקומי היום. הייתי חייבת לעזוב. הייתי חייבת למצוא לי אלוהים אחר."
ב-2009 יצא ספרה "אלוהים ששונא". תרגומו לעברית ראה אור ב-2010 בהוצאת "השראה הוצאה לאור".
ימת ז'נבה
וואפה סולטן
אטיין מונגולפיה
ז'וזף מונגולפיה
בגדי לבן
בגדי זהב
יומני הנסיכה 2
קלאודיוס השני
רע כשלעצמו
רע כשלעצמו הוא תרגום לעברית של הביטוי המשפטי הלטיני: Malum in se (ברבים: mala in se), הדן בסוג העבירות הפליליות שנחשבות ל"רוע" ואסורות מטעמי מוסר, גם אם לא היה חוק האוסר עליהן מפורשות. ברור כי בפועל, ברוב שיטות המשפט קיימים חוקים האוסרים על מעשים אלה.
בין מעשים אלה נמנים רצח, אינוס, גנבה. בע"פ 3520/91, הלנה תורג'מן נגד מדינת ישראל (פ"ד מז(1) 441) מציין השופט מישאל חשין כי עבירות מסוג רע כשלעצמו הן: "העבירות שבהן מתגלה כיעורו של אדם, עבירות הנבנות על מעשיו הבזויים של העבריין".
מונח זה מבדיל בין עבירות אלה לעבירות שהן רע כי נאסר - עבירות האסורות על פי חוק מטעמים שונים, מבלי שיש פגם מוסרי במעשים הנעשים במסגרתם.
בק"פ (ירושלים) 105/02, אלון ניר נ' מסע אחר בע"מ ו-2 אח' נאמר:
וכן בע"פ 389/91, מדינת ישראל נ' ויסמרק ישראל, ז"ל ואח', פ"ד מט(5), 705 נקבע על ידי השופט גבריאל בך:
The Doors (אלבום)
The Doors הוא אלבום הבכורה של להקת הדלתות, שיצא בשנת 1967. האלבום, שיצא לאחר תקופה בה הופיעה הלהקה במועדונים באזור לוס אנג'לס, זכה להצלחה גדולה, והביא לפריצתה המהירה של הלהקה. לצד שירים קלילים מכיל האלבום גם טקסטים מיסטיים ואפלים הנוגעים במוות ובמיניות בוטה.