קוריאן אייר (בקוריאנית: 대한항공, תעתיק: דֶּה הָאן הָאנְג גוֹנְג) היא חברת התעופה הגדולה בקוריאה הדרומית. בסיסה הראשי נמצא בנמל התעופה אינצ'און בסיאול.
היסטוריה.
קוריאן אייר נוסדה בשנת 1962 על ידי ממשלת קוריאה הדרומית כדי להחליף את חברת "קוריאן נשיונל איירליינס".
טיסתה הבינלאומית הראשונה של החברה התקיימה באפריל 1972 בקו ללוס אנג'לס.
קוריאן אייר הייתה החברה האסיאתית הראשונה שהשתמשה במטוסי איירבוס.
ב-1 בספטמבר 1983 הופלה טיסה 007 של קוריאן אייר על ידי מטוסי קרב סובייטים לאחר שהטיסה נכנסה בשוגג לתחום האווירי של ברית המועצות.
ב-29 בנובמבר 1987 פוצץ מטוס בטיסה 858 של קוריאן אייר לאחר שסוכנים צפון קוריאנים שהתחזו לאזרחי יפן השאירו על סיפונו תיק יד ובו שתי פצצות.
קוריאן אייר מפעילה טיסות לשבע היבשות המיושבות (אסיה, אפריקה, אירופה, דרום אמריקה, צפון אמריקה ואוקיאניה).
צי המטוסים.
צי המטוסים של החברה נכון ליוני 2020:
פעילות החברה בישראל.
בשנים 1995 - 1997 הפעילה טיסה שבועית אחת מסיאול לתל אביב במטוס 747-400.
החל מאמצע חודש ספטמבר 2008, חידשה החברה את הטיסות הסדירות בין נמל התעופה בן-גוריון לסיאול, נמל התעופה אינצ'און. החברה מפעילה 3 טיסות שבועיות בקו סיאול-תל אביב. הטיסה בתחילת דרכה הופעלה על ידי מטוס הבואינג 400–747 קומבי בעל שתי מחלקות - עסקים ותיירים, שחלקו האחורי סגור למטען.
כיום, טיסות בעונת הקיץ מבוצעות במטוסי בואינג 777-200ER. ב-6 בינואר 2020 החברה תוסיף טיסה שבועית נוספת בקו ובכך תגדיל את תדירות הטיסות ל-4 בשבוע.
בנוסף, החברה מפעילה טיסות מטען בקו סיאול-וינה-תל אביב במטוס בואינג 777F.
מדד ביג מק
מדד ביג מק (מכונה Burgernomics) הוא השוואה של מחירי כריך המבורגר "ביג מק" ברשת "מקדונלד'ס" במדינות שונות, שעורך השבועון "האקונומיסט". ההשוואה היא דרך לא פורמלית למדוד את שווי כוח הקנייה של מטבעות, והיא מהווה מדד להערכת שערי חליפין ועלויות סחורה במדינות שונות. כפי שצוין באקונומיסט, זוהי "דרך נוספת להשוות שערי חליפין".
סקירה כללית.
האקונומיסט הציג את מדד ביג מק בספטמבר 1986 כדוגמה משעשעת. מאז פרסם כתב העת את המדד מדי שנה. המדד הוביל להמצאת המילה "בורגרנומיקס" (בתרגום חופשי לעברית: "כלכלת המבורגר").
ההנחה ביסוד השיטה היא כי שער החליפין בין שני מטבעות מתכייל באופן טבעי כך שכל דוגמה לסל סחורות ושירותים (ובפרט, סחורה או שירות ספציפי) תימכר במחיר שקול במדינות שונות. כלומר, מחירי הסל אמורים להיות זהים לאחר שהומרו לאותו מטבע. אם אין המצב כך, לכאורה ניתן לנבא שינוי עתידי בשער החליפין כך שיתקרב לשער הצפוי (שאם לא כן, יתאפשר ארביטראז' לאורך זמן). במדד ביג מק, ה"סל" הוא כריך של ביג מק יחיד כפי שנמכר על ידי רשת המזון המהיר "מקדונלד'ס".
ביג מק נבחר כיוון שזהו מוצר שניתן להשיגו במדינות רבות, ועם זכיינים מקומיים של מקדונלד'ס קיימת מגמה לניהול מחירי עלות לפי האספקה המקומית. בנסיבות האלה, המדד מאפשר השוואה בין שערי מטבעות רבים.
לדוגמה, על פי נתונים מיולי 2008, מחירו של ביג מק בארצות הברית הוא $3.57 ובבריטניה הוא £2.29. על כן צפוי שער ההמרה בין המטבעות להיות 3.57/2.29 ≈ 1.56 דולר אמריקני לכל לירה שטרלינג, לעומת יחס ההמרה האמיתי – $2.00 לכל £1. בהתאם, המדד קובע שהלירה מוערכת יתר על המידה ב- ≈ 28% יחסית לדולר.
מדד ביג מק אינו כלי כלכלי מדעי במיוחד, שכן מחיר הקציצה מושפע מפרמטרים רבים, ששער החליפין הוא רק אחד מהם. במדינות רבות, מזון מהיר ברשתות בינלאומיות (כמו "מקדונלד'ס") יקר יחסית למזון במסעדה מקומית, והדרישה לביג מק בארצות כמו הודו קטנה במידה ניכרת מאשר בארצות הברית. בין הסיבות הנוספות לפערי מחיר גם תחרות מוגברת (או מעטה יותר) בשוק המזון המהיר בהשוואה לתחרות בארצות הברית, סוג הקטשופ בו נעשה שימוש, ומכסי מגן על מרכיבי הכריך.
במאי 1997 מדינת ישראל דורגה כמדינה השלישית היקרה בעולם מבחינת מחיר הביג-מק. בינואר 2001 תפסה ישראל לראשונה את המקום הראשון במדד. לאחר מכן סירב משרד האוצר במשך כשלוש שנים לספק נתונים לאקונומיסט, ומדינת ישראל לא נכללה במדד. בעשור השני של המאה ה-21, דורג השקל לרוב בין המטבעות שנסחרים מתחת ל"שוויים ההוגן", כלומר מחיר הביג מק גבוה יחסית.
על פי המדד, בשנים 2000–2019 ירד כוח הקנייה של משק הבית החציוני האמריקאי ב-36%. שכר משק הבית החציוני האמריקאי החודשי ב-2000 עמד על $3,512 ומחיר הביג מק עמד על $2.51, כך ששכר משק הבית החציוני היה 1,399 המבורגרי ביג מק. ב-2019 עמד השכר החציוני על כ-$5,170 ומחיר הביג מק על $5.74, ועל כן ירד השכר ל-901 המבורגרי ביג מק בחודש.
סוזן ב. אנתוני
סוזן בראונל אנתוני (באנגלית: Susan Brownell Anthony, 15 בפברואר 1820 - 13 במרץ 1906) הייתה סופרז'יסטית, פעילה חברתית אמריקאית ופמיניסטית, שמילאה תפקיד מרכזי בתנועה למען זכות ההצבעה לנשים. אנתוני נולדה למשפחה קווייקרית שהייתה מחויבת לשוויון חברתי בכלל ולביטול העבדות בפרט. כבר בגיל 17 הייתה פעילה בתנועה לביטול העבדות ובשנת 1856, היא הפכה לנציגת האגודה אמריקאית לביטול העבדות () במדינת ניו יורק.
בשנת 1851, היא פגשה את אליזבת קיידי סטנטון, שהפכה לחברתה ושותפתה להובלת מאבקים חברתיים, בעיקר למען זכויות נשים וביטול העבדות. במהלך השנים הן הקימו איגודים וארגונים שונים לקידום נושאים אלו. בשנת 1852, לאחר שלא אפשרו לאנתוני לנאום בכינוס של פעילים בעד חוק היובש בגלל היותה אישה, הן הקימו ארגון נשים שפעל בתחום זה. בשנת 1863, הן הקימו את ליגת הנשים הלאומית הנאמנה לאיחוד (. הליגה הובילה את מבצע איסוף החתימות הגדול ביותר שהיה באותה תקופה. 400,000 חתימות נאספו בקריאה לביטול העבדות. בשנת 1866, הן יזמו הקמת האגודה האמריקאית לשוויון זכויות (), אשר נאבקה למען שוויון זכויות הן לנשים והן לאפרו-אמריקאים. בשנת 1868, אנתוני וסטנטון החלו להוציא לאור עיתון בנושא זכויות נשים בשם "המהפכה". החל מ-1869, פעלה אנתוני במספר ארגונים וקבוצות למען זכות הבחירה לנשים.
בשנת 1872 נעצרה אנתוני בעקבות ניסיון להצביע בבחירות לנשיאות ארצות הברית באותה שנה, וזאת בניגוד לחוק באותה עת אשר לא אפשר לנשים להצביע. אנתוני נשפטה, הורשעה ונגזר עליה קנס, אולם היא מעולם לא שילמה אותו. אף על פי שסירבה לשלם את הקנס, הרשויות סירבו לעצור אותה בגלל היותה אישה. במשפט טענה אנתוני כי היא בעלת זכות בחירה בהתאם לתיקון ה-14 לחוקת ארצות הברית שהתקבל זמן קצר לפני כן, אולם בית המשפט דחה את הטענה. בשנת 1878, אנתוני וסטנטון הציגו את ההצעה לתיקון החוקה האמריקאית בנושא זכות ההצבעה לנשים, מה שהפך כארבעים שנה מאוחר יותר לתיקון ה-19 לחוקת ארצות הברית.
בשנת 1876, אנתוני וסטנטון החלו לעבוד עם מטילדה ג'וסלין גייג' על תיעוד ההיסטוריה של התנועה למען זכות ההצבעה לנשים. כתב היד גדל לשישה כרכים.
אנתוני נסעה ברחבי ארצות הברית לקדם את נושא זכות ההצבעה לנשים. היא נאמה בין 75 ל-100 נאומים בשנה, ולקחה חלק בפעילות הסברה ושתדלנות במדינות שונות בארצות הברית. מעבר לפעילותה בארצות הברית, היא פעלה גם בזירה הבינלאומית למען זכויות נשים, כשהיא ממלאת תפקיד מפתח בכינון מועצת נשים בינלאומית, אשר עדיין פעילה.
כשהחלה פעילותה הציבורית למען זכויות נשים, הייתה אנתוני מושא ללעג, ונטען כנגדה שהיא מנסה להרוס את מוסד הנישואים.
אנתוני נפטרה ברוצ'סטר שבניו יורק, בבית משפחתה ברחוב מדיסון. ב-1920, 14 שנים לאחר מותה, אושר בארצות הברית התיקון ה-19 לחוקה אשר העניק זכות בחירה לנשים בארצות הברית. סוזן בראונל אנתוני הפכה לאישה הראשונה שדמותה הופיעה על מטבעות בארצות הברית. דיוקנה הופיע על מטבע בסכום של דולר ב-1979.
ביוגרפיה.
סוזן בראונל אנתוני נולדה ב-15 בפברואר 1820 לדניאל אנתוני ולוסי ריד באדמס מסצ'וסטס. היא הייתה השנייה מבין שבעת ילדיהם. במשך שנות ילדותה ונעוריה, נדדה המשפחה בעקבות פרנסה, בעיקר במדינת ניו יורק. לבסוף הם השתקעו בפרוורי רוצ'סטר ניו יורק, שם רכשה המשפחה חווה. המשפחה ארגנה במקום מושבה החדש מפגשים של הקהילה הקווייקרית המקומית, שם פגשה אנתוני את מי שיהיה חברה למאבק, פרדריק דאגלס, עבד לשעבר, שהיה מנהיג מרכזי בתנועה לביטול העבדות.
כבר בגיל 16 החלה אנתוני להיות פעילה בתנועה לביטול העבדות. היא ארגנה כינוסים, החתימה עצומות והייתה חברה במסילת הרכבת המחתרתית.
תחילת העשייה החברתית.
אנתוני החלה את הקריירה שלה כפעילה לשינוי חברתי באופן מלא אנרגיה ונחישות. היא למדה בכוחות עצמה את הסוגיות החברתיות אותן ביקשה לקדם, ומצאה עניין ברעיונות רדיקליים של אנשים כמו ויליאם לויד גאריסון, ג'ורג תומפסון ואליזבת קיידי סטנטון.
היא בחרה להתלבש בשמלת Bloomer נפוחה באורך הברך (שתחתיה נלבשו מכנסים), שהייתה נוחה יותר מהשמלות הכבדות המסורתיות אשר נגררו על הקרקע, אך לאחר שנה הפסיקה ממנהגה זה כי גילתה שהדבר נתן למתנגדיה ההזדמנות להתמקד בלבוש שלה ולא ברעיונותיה.
השותפות עם אליזבת קיידי סטנטון בתנועה לזכויות האשה.