אוזקאן זומן לסגל נבחרת אוסטריה לקראת טורניר הגמר של יורו 2008, לאחר פרישה בשל מחלה של השוער השלישי המקורי בסגל הנבחרת, הלגה פאייר. אוזקאן, לא שותף באף משחק במהלך הטורניר. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו עבור מולדתו, ב-20 באוגוסט 2008 במשחק התיקו 2-2 מול איטליה, לאחר שהחליף את אלכס מנינגר במחצית המשחק.
מרסלו מורנו
מרסלו מרטינס מורנו (בספרדית: Marcelo Martins Moreno, נולד ב-18 ביוני 1987 בסנטה קרוס דה לה סיירה שבבוליביה) הוא כדורגלן בוליביאני המשחק בשה-ג'יאג'וואנג אבר ברייט מליגת המשנה הסינית ובנבחרת בוליביה בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים.
מרסלו מורנו גדל במועדון הבוליביאני אוריינטה פטרולרו, ובגיל 17 עבר לשחק במועדון הברזילאי ויטוריה. כעבור שנה החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון, ששיחקה אז בליגה הברזילאית השלישית, ובשנת 2005 זכה עמה באליפות מדינת באהיה. בעונת 2006 הבקיע מורנו 12 שערים עבור ויטוריה, והצטיינותו גררה התעניינות ממועדונים גדולים יותר. בשנת 2007, לאחר שזכה באליפות נוספת של מדינת באהיה עם ויטוריה, חתם מורנו בקרוזיירו הברזילאית, אך רק בשנת 2008 הפך לשחקן הרכב קבוע. באותה עונה הבקיע שמונה שערים בגביע ליברטדורס, והיה למלך השערים של הטורניר, בצוותא עם סלבדור קבניאס, ובנוסף, זכה עם המועדון באליפות מדינת מינאס ז'ראיס.
במאי 2008 חתם מורנו על חוזה לחמש שנים בשחטאר דונצק מליגת העל האוקראינית. שחטאר שילמה עבורו תשעה מיליון אירו לקרוזיירו. עם זאת, מורנו לא הצליח להשתלב במועדון האוקראיני. בחודש מאי 2009, לאחר שזכה עם הקבוצה בגביע אופ"א לאחר ניצחון במשחק הגמר על ורדר ברמן, בו לא שותף, הושאל מורנו לאותה ורדר ברמן, שכבר הביעה עניין בשחקן בקיץ 2008, כאשר בחר לחתום בשחטאר. גם השאלה זו לא עלתה יפה, ובפגרת החורף של עונת 2009/10 חזר מורנו לשחטאר דונצק לאחר שלא הבקיע כלל במשחקי הליגה, אך הבקיע שני שערים בגביע הגרמני ושער אחד בהליגה האירופית, בניצחון 4-1 על נסיונל מדיירה. ביום האחרון של פגרת החורף של עונת 2009/10, הושאל מורנו לויגאן אתלטיק עד לתום העונה. גם שם לא הבקיע מורנו ולו שער אחד, וחזר לשחטאר בתום העונה.
את עונת 2010/11 פתח מורנו בשחטאר דונצק, והופיע ב-18 משחקי ליגה, בהם הבקיע חמישה שערים, ובתום העונה זכה באליפות אוקראינה. גם את עונת 2011/12 החל מורנו בשחטאר, אך לקראת סיום חלון ההעברות, חתם בגרמיו הברזילאית, שם הציג עונה מצוינת בשנת 2012, כאשר הבקיע 10 שערים בליגת העל הברזילאית ושערים נוספים בשאר המפעלים בהם השתתפה גרמיו. בשנת 2013 הושאל לפלמנגו, אך לא הצליח להותיר שם חותם על אף שזכה עם המועדון בגביע הברזילאי. בשנת 2014 הושאל מגרמיו לקרוזיירו, בה כבר הצליח בעבר, וזכה עמה הן באליפות ליגת העל הברזילאית, והן באליפות מדינת מינאס ז'ראיס, בפעם השנייה בקריירה שלו. בנוסף, הבקיע מורנו 15 שערי ליגה באותה עונה, וסך הכל 23 שערים בכל המפעלים.
בפברואר 2015 נמכר מורנו למועדון צ'אנגצ'ון יאטאי מליגת העל הסינית. בעונתו הראשונה במועדון הבקיע תשעה שערים. בינואר 2017 עבר לווהאן זאל מהליגה הסינית השנייה. בתחילת 2019 עבר לשה-ג'יאג'וואנג, אף היא מליגת המשנה הסינית.
קריירה בינלאומית.
אביו של מורנו ברזילאי ואמו בוליביאנית, ולכן מורנו היה יכול לבחור אם לשחק בנבחרת ברזיל או בנבחרת בוליביה. מורנו ייצג את ברזיל בגילאי הנוער, אך כאשר נדרש לבחור באיזו נבחרת בוגרת לשחק, בחר לייצג את בוליביה. בספטמבר 2007, הודות להצטיינותו במדי קרוזיירו, זומן מורנו לראשונה לסגל נבחרת בוליביה, והבקיע את שער הבכורה בנובמבר 2007, במשחק מוקדמות מונדיאל 2010 נגד נבחרת ונצואלה. באפריל 2009 היה מורנו אחד מהמבקיעים בניצחון הסנסציוני של נבחרת בוליביה בתוצאה 6-1 על נבחרת ארגנטינה במוקדמות מונדיאל 2010. עם זאת, בוליביה לא העפילה למונדיאל 2010 עצמו.
בשנת 2011 השתתף מורנו עם נבחרת בוליביה בקופה אמריקה 2011, ממנה הודחה בוליביה בשלב הבתים. לאחר כישלון נבחרת בוליביה להעפיל גם למונדיאל 2014, מורנו השתתף עם בוליביה גם בקופה אמריקה 2015, והבקיע את השער השלישי לבוליביה בניצחון 3-2 על נבחרת אקוודור, שהיה הניצחון הראשון של בוליביה בקופה אמריקה מאז קופה אמריקה 1997. ניצחון זה אף העלה בדיעבד את בוליביה לרבע הגמר, גם כן לראשונה מאז 1997, שם הודחה בוליביה לאחר הפסד 3-1 לנבחרת פרו, במשחק בו מורנו הבקיע את השער המצמק לבוליביה.
ב-15 בספטמבר 2015 הודיע מורנו, בצוותא עם חברו לנבחרת רונלד ראלדס, על פרישה מהמדים הלאומיים, לאור חילוקי דעות עם המאמן החדש, חוליו ססאר בלדביאסו. לאחר שבלדביאסו הוחלף בגיירמו אנחל אויוס במהלך שנת 2016, חזר מורנו לנבחרת. בקיץ 2019 זומן מורנו לסגל הבוליביאני לקופה אמריקה 2019. מורנו הבקיע שער אחד, בהפסד 3-1 לפרו בשלב הבתים. מורנו ובוליביה הודחו מהקופה אמריקה בתום שלב זה עם שלושה הפסדים.
תארים.
עם ויטוריה:
עם קרוזיירו:
עם שחטאר דונצק:
עם פלמנגו:
תארים אישיים:
היינץ לינדנר
היינץ לינדנר (בגרמנית: Heinz Lindner, נולד ב-17 ביולי 1990) הוא כדורגלן אוסטרי המשחק בעמדת השוער בקבוצת פ.צ. סיון מליגת העל השווייצרית ובנבחרת אוסטריה.
קריירת מועדונים.
לינדנר החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת המילואים של אוסטריה וינה, בה ערך 32 הופעות. בשנת 2010 קודם לסגל הקבוצה הבכירה וצבר בשורותיה 187 הופעות. בינואר 2015 היה לינדנר על סף מעבר לקבוצת הלה ליגה הספרדית קורדובה, אך העסקה לא יצאה לפועל בסופו של דבר. במקום זאת חתם בקבוצת איינטרכט פרנקפורט הגרמנית, שם שימש שוער משנה ללוקאס הרדצקי.
ב-13 ביוני 2017 חתם בגראסהופרס מליגת העל השווייצרית.
קריירה בינלאומית.
לינדנר ערך את הופעת הבכורה שלו באוסטריה ב-1 ביוני 2012, במשחק הניצחון 2–3 מול אוקראינה במסגרת משחק ידידות. הוא נכלל בסגל הנבחרת האוסטרית לקראת טורניר הגמר של יורו 2016 בצרפת.
רפי טטרקה
רפאל 'רפי' טטרקה (נולד ב-28 ביולי 1950) הוא מנהל ישראלי, כיהן כמנהלה הכללי של החברה הממשלתית תשתיות נפט ואנרגיה בשנים 2000–2017. שירת בעבר במשך כשלושה עשורים בשירות הביטחון הכללי.
ביוגרפיה.
חייו האישיים.
טטרקה נולד בישראל, בנם של אילנה פולק טטרקה, ניצולת שואה אשר הוגלתה על ידי שלטונות המנדט הבריטי לקפריסין לאחר שאניית המעפילים "לטרון" איתה עלתה ארצה נתפסה בלב הים בשנת 1946, ודב טטרקה, אשר עלה לארץ ישראל חודשים ספורים לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה בשנת 1939 כשחשש לגורלו. עם הגיעו לארץ ישראל, התגייס אביו לשורות הצבא הבריטי, ולחם במערכה הצפון אפריקאית. בתום המלחמה, השניים נישאו בשנת 1949, ולהם נולדו שני ילדים.
מתגורר בהוד השרון, נשוי ואב לשלושה.
תפקידים בשירותי הביטחון.
עם סיום שירותו כקצין בצה"ל, החל לשרת בשירות הביטחון הכללי (שב"כ), עת שגויס לתפקיד זוטר ביחידה מבצעית, כאשר החל להתקדם בהדרגה לתפקידים בכירים. בשנת 1978, מונה טטרקה לראש ענף המבצעים באגף המבצעים, תפקיד אותו ביצע עד לשנת 1983. מיד עם סיום תפקידו, מונה לעמוד בראש המחלקה לתפקידים מיוחדים. את תפקיד זה ביצע במשך כ-4 שנים, עד לשנת 1987. אירועי פרשת "קו 300" שהתרחשו באותן שנים, הובילו לנקיטת פעולות הבראה בשורות השב"כ, אשר נועדו לשקם את טוהר המידות ואמון הציבור בו. במסגרת אותן פעולות הבראה מונה בשנת 1987 לעמוד בראש אגף המבצעים, תפקיד אותו ביצע עד שנת 1994 והיה לאחד מראשי האגפים הצעירים ביותר בתולדות השב"כ, זאת בתקופה אשר לוותה בהתקוממות האלימה הידועה בשם "האינתיפאדה הראשונה". במסגרת תפקידו זה, והודות לפיתוחים מבצעיים אותם הוביל, קיבל צוות של השב"כ את פרס ביטחון ישראל. בשנת 1994, מונה להיות ראש אגף המטה וסגן ראש השב"כ, תפקיד אותו אייש עד לשנת 1997. כן, היה לחבר בבית הדין המשמעתי של השב"כ והמוסד. במסגרת התפקיד, היה אמון על ניהול עבודת המטה, על שינויים ארגוניים ועל כוח האדם של הארגון. לאחר רצח ראש הממשלה, יצחק רבין, הוטל עליו גם לשקם את מערך אבטחת האישים בשב"כ. בתום תפקיד זה, פרש משורות השב"כ.
תפקידים בעסקים פרטיים.
לאחר פרישתו של טטרקה מהשב"כ, פנה לעולם העסקים הפרטי. בכלל זה, שימש בין השנים 1999 ל-2000 כראש חטיבת ה-PAL בחברת איתוראן, ובמהלך שנת 2000 כיהן כדירקטור בבתי זיקוק לנפט בע"מ (בז"ן). לקראת תום תקופת כהונתו בתפקידים אלו, התמודד על תפקיד מנכ"ל החברה הממשלתית תשתיות נפט ואנרגיה בע"מ, תפקיד אליו מונה בשלהי שנת 2000. בין השנים 2000 ל-2004, כיהן כדירקטור בחברת פי גלילות, כשבשנים 2000 עד 2001 היה ליו"ר. כמו כן, החל משנת 2000 מכהן כדירקטור במכון הישראלי לאנרגיה וסביבה.
כהונתו כמנכ"ל תשתיות נפט ואנרגיה בע"מ.
בשנת 2000 נכנס לתפקידו כמנכ"ל חברת תשתיות נפט ואנרגיה בע"מ, וחברת הבת קו מוצרי דלק בע"מ. חברות אלו הן חברות ממשלתיות (בלתי מתוקצבות), המוחזקות יחד בשרשור על ידי המדינה בבעלות מלאה (המדינה מחזיקה ב-100% בחברת תשתיות נפט ואנרגיה בע"מ, וזו מחזיקה ב-100% בחברת קו מוצרי דלק בע"מ). הן עוסקות באחסון מוצרי דלק והזרמתו בכל רחבי מדינת ישראל (באמצעות תשתית ייעודית), וכן בתכנון, הקמה ותחזוקה של התשתיות כאמור.