זאהיר שאה סיפק סיוע, נשק ולוחמים אפגנים למורדים האויגורים והקירגיזים המוסלמים שהקימו את הרפובליקה הראשונה של מזרח טורקסטן. הסיוע לא הספיק כדי להציל את הרפובליקה הראשונה של מזרח טורקסטן, וכמו האפגנים, גם הכוחות האויגורים והקירגיזים הובסו בשנת 1934 על ידי הדיוויזיה הסינית-מוסלמית ה-36 של הצבא המהפכני הלאומי של קוומינטנג בקרב קשגר ובקרב ירקנד. כל המתנדבים האפגנים נהרגו על ידי החיילים המוסלמים הסיניים, אשר בהמשך ביטלו את הרפובליקה הראשונה של מזרח טורקסטן, והשיבו את שליטת הממשלה הסינית בשטח.
לאחר תום מלחמת העולם השנייה, זאהיר שאה הכיר בצורך למודרניזציה של אפגניסטן וגייס מספר יועצים זרים לסיוע בתהליך. בתקופה זו האוניברסיטה המודרנית הראשונה של אפגניסטן נוסדה. עם זאת במהלך תקופת שלטונו מספר התקדמויות פוטנציאליות ורפורמות לא יצאו לפועל כתוצאה מפלגנות וסכסוכים פוליטיים.
רק ב-1963 זכה המלך במלוא כוח השלטון. ועל אף הפלגנות והסכסוכים הפוליטיים, חוקה חדשה הונהגה ב-1964 שהפכה את אפגניסטן למדינה דמוקרטית מודרנית ידי החדרת בחירות חופשיות, פרלמנט, זכויות אזרח, זכויות נשים ובחירות כלליות.
בתקופת שלטונו לפחות 5 מטבעות פול (מאית מאפגני, ההילך החוקי של אפגינסטן) נשאו את הכתובת בערבית "المتوكل على الله محمد ظاهر شاه" שפירושה "הנשען על אללה, מוחמד זאהיר שאה". הכתובת "הנשען על אללה" נלקחה מהקוראן, סורה 8, פסוק 61.
עד שהוא חזר לאפגניסטן במאה עשרים ואחת, שלטונו התאפיין בתקופה ארוכה של שלום, אך ללא התקדמות משמעותית.
גלות.
בשנת 1973, בעוד שזאהיר שאה היה באיטליה, שם עבר ניתוח עיניים וטיפול במתנת, דודו וראש הממשלה לשעבר מוחמד דאוד חאן ביים הפיכה והקים ממשלה רפובליקנית. זאת לאחר שעשור קודם לכן, מוחמד דאוד חאן אולץ להתפטר מראשות הממשלה על ידי זאהיר שאה. זאהיר שאה לא הסתכן במלחמת אזרחים וויתר על השלטון.
זאהיר שאה חי בגלות באיטליה במשך עשרים ותשע שנים בוילה בקהילה אמידה של אולגיאטה בוילה קאסיה, צפונית לרומא שם העביר את זמנו במשחק גולף ושחמט וטיפוח גינתו. נאסר עליו לשוב לאפגניסטן בתקופת השלטון הקומוניסטי שנתמך על ידי הסובייטים בשנות ה-70 המאוחרות. בשנת 1983 במהלך המלחמה הסובייטית באפגניסטן, זאהיר שאה התערב בזהירות בתוכניות לעמוד בראשות הממשלה הגולה. בסופו של דבר תוכניות אלה לא יצאו לפועל משום שלא הצליח להגיע להסכמה עם הפלגים האיסלאמיסטים בעלי ההשפעה.
בשנת 1991, זאהיר שאה ניצל מניסיון התנקשות באמצעות סכין על ידי אדם אשר התחזה לעיתונאי פורטוגזי.
חזרה לפוליטיקה באפגניסטן.
לאחר הנסיגה הסובייטית מאפגניסטן ותבוסתו של נג'יבאללה רוב הקבוצות המוג'אהדין השונות העדיפו את החזרת המלך זאהיר שאה. עם זאת, המודיעין הבין-זרועי של פקיסטן חשש מעמדתו של זאהיר שאה בנושא קו דוראן. לכן המדיניות הרשמית של פקיסטן הייתה לתמוך באחד ממפקדי המוג'הידין האלימים ביותר, גולבודין חכמתיאר, כמנהיג החדש של הממשלה האסלאמית הקיצונית. עמדה זו התבררה כקטלנית עבור אפגניסטן מה שעורר בהמשך מלחמת אזרחים אכזרית. זאהיר שאה לא חזר לארצו במשך עשור נוסף.
בחודש אפריל 2002, בעוד שהמדינה כבר לא הייתה תחת שלטון הטליבאן, זאהיר שאה חזר לאפגניסטן בליווי הנשיא לעתיד חאמיד כרזאי כדי לפתוח את הלויה ג'ירגה, שהתכנסה ביוני 2002. לאחר נפילת הטליבאן, היו שיחות פתוחות על חזרתו למלוכה. זאהיר שאה עצמו היה ידוע כי מי שמוכן לקבל כל אחריות שתטיל עליו הלויה ג'ירגה. עם זאת הוא נאלץ לקחת צעד הצידה לבקשת ארצות הברית שכן רבים מצירי הלויה ג'ירגה היו מוכנים להצביע עבורו ובכך לחסום את חאמיד כרזאי, המועמד אשר נתמך על ידי ארצות הברית. בעוד שהוא הכין את הקרקע לעמוד בראשות המדינה, הוא הודיע כי אין זה נחוץ שהוא יהיה מונרך: . הוא קיבל את התואר "אבי האומה" בחוקה הנוכחית של אפגניסטן. המסמל את תפקידו בהיסטוריה של אפגניסטן כסמל לאחדות לאומית. התואר של "אבי האומה" נמחק עם מותו.
חמיד כרזאי, דמות בולטת מחמולת פשטוני פופלאזי, הפך לנשיא אפגניסטן ואילו קרובי משפחתו ותומכיו של זאהיר שאה התמנו לתפקידי מפתח במנגנון ממשלת המעבר. זאהיר שאה חזר אל הארמון הישן שלו. בביקורו בצרפת באוקטובר 2002, הוא החליק במקלחת ונפצע בצלעותיו וב-21 ביוני 2003 במהלך בדיקה רפואית בצרפת הוא שבר את עצם הירך שלו.
ב-3 בפברואר 2004, זאהיר הוטס מקאבול לניו דלהי, הודו, לצורך טיפול רפואי, זאת לאחר שהתלונן על בעיה במעיים. הוא אושפז במשך שבועיים ונשאר בניו דלהי תחת השגחה. ב-18 במאי 2004, הוא הובא לבית חולים באיחוד האמירויות הערביות בגלל דימום מהאף שנגרם מחום. ב-7 בדצמבר 2004 זאהיר שאה השתתף בהשבעה של חמיד כרזאי כנשיא אפגניסטן. בשנות חייו האחרונות, הוא היה שברירי ונדרש היה להצמיד מיקרופון לצווארונו כדי שניתן יהיה לשמוע את קולו החלש. בינואר 2007, זאהיר נהיה לחולה אנושות ורותק למיטתו.
מותו.
ב-23 ביולי 2007, מת מוחמד זאהיר שאה במתחם הארמון הנשיאותי בקאבול לאחר מחלה ממושכת.
מותו הוכרז בטלוויזיה הלאומית על ידי הנשיא כרזאי והלווייתו התקיימה יום למחרת. מסע הלוויה החל בחצר הארמון הנשיאותי, שם אישים פוליטיים ומכובדים הביעו את תנחומיהם, משם ארונו נלקח למסגד לפני שהועבר למאוזוליאום המלכותי בגבעות מרנג'אן.
דשובה
דשובה או δ בעקרב הוא כוכב בקבוצת עקרב, המרכזי מבין שלושת הכוכבים היוצרים את ראשו של העקרב (מעליו נמצא גרפיאס ומתחתיו π בעקרב). שמו של הכוכב הוא שיבוש של המילה הערבית "גַ'בְּהַה" (جبهة) שפירושה מצח ושבמקור תיארה את שלושת הכוכבים שיוצרים את פני העקרב. בשל קרבתו למישור המילקה הירח מסתיר אותו מדי פעם ולעיתים רחוקות גם כוכבי הלכת כוכב חמה, נוגה ומאדים עוברים על פניו.
מאפיינים.
דשובה הוא תת-ענק כחול מטיפוס ספקטרלי B0, שנמצא לקראת סיום שלב היתוך המימן בליבתו. לכוכב מסה של כ-13 מסות שמש ורדיוסו כ-6.5 רדיוסי שמש. הכוכב מאיר בעוצמה גדולה פי 38,000 מעוצמת ההארה של השמש, אך למעלה מ-90% מקרינתו הם בתחום העל-סגול ובאור נראה הוא מאיר בעוצמה של פי 2,500 מהשמש. בשנת 2000 בהירות נראית הכוכב החלה לעלות מדרגה 2.3 והגיעה לדרגה 1.6 שנתיים לאחר מכן והכוכב הפך מהחמישי הכי בהיר בקבוצה לשני הכי בהיר. לאחר מכן בהירות הכוכב ירדה חזרה לדרגה 2.3 בשנת 2005. בשנת 2010 הבהירות שוב החלה לעלות עד שהגיעה לדרגה 1.7 ב-2011. השינויים והפתאומיים וחסרי הסדירות בבהירות מיוחסים לזריקה של חומר מאזור קו המשווה של הכוכב, שמסתובב על צירו במהירות של לפחות 180 קילומטר בשנייה, אך ככל הנראה הרבה יותר מכך. החומר שנזרק יוצר דיסקה המקיפה את הכוכב וההתנגשויות בתוך הדיסקה גורמות להתחממות הגז ולשינויי הבהירות, שמסווגים את דשובה כמשתנה γ בקסיופאה.
דשובה B.
לדשובה יש בן זוג עמום - דשובה B שהוא כוכב הסדרה הראשית מטיפוס B1, B2 או B3, מסתו כ-8 מסות שמש ועוצמת ההארה שלו היא בערך פי 4,000 מזו של מהשמש, אך מכיוון שהטמפרטורה על פניו היא יותר מ-20,000 קלווין, רובה המוחלט של הקרינה היא בתחום העל-סגול ובאור נראה הוא מאיר רק פי 200 מהשמש. זוג הכוכבים מקיפים זה את זה במסלול אליפטי מאוד בזמן הקפה של כ-10 שנים.
דלתא בעקרב
פרי וירטמן
פרי וירטמן (; נולד ב-27 ביוני 1992) הוא שחיין הולנדי, האלוף האולימפי (ריו דה ז'ניירו 2016), אלוף העולם (בודפשט 2017) ואלוף אירופה (ברלין 2014) בשחייה במים פתוחים במשחה ל-10 ק"מ.
ביוגרפיה.
וירטמן נולד בנארדן. הוא מתאמן באיינדהובן בהדרכתו של מרסל ואודה.
באליפות העולם שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2013 סיים וירטמן במקום שישי בשחייה במים פתוחים, במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:49:20.3 שעות.
בשנת 2014 זכה וירטמן בשתי מדליות זהב באליפות אירופה שהתקיימה בברלין שבגרמניה, במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:49:56.2 שעות, לפני תומאס לורץ מגרמניה (1:49:59.0 שעות) ויבגני דרצב מרוסיה (1:50:00.6 שעות) ובמשחה הקבוצתי ל-5 ק"מ ביחד עם שרון ון רוונדאל ומרסל סחאוטן בתוצאה של 55:47.8 דקות, לפני יוון (56:05.5 דקות) וגרמניה (56:14.8 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום שמיני במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:55.57 דקות ובמקום חמישי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:11.59 דקות, כשחיין שני הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:47.65 דקות.
באליפות העולם שנערכה בקאזאן שברוסיה ב-2015 זכה וירטמן בשתי מדליות כסף בשחייה מים פתוחים, במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:50:00.3 שעות, אחרי ג'ורדן וילימובסקי מארצות הברית (1:49:48.2 שעות) ולפני ספירידון יאניוטיס מיוון (1:50:00.7 שעות) ובמשחה הקבוצתי ל-5 ק"מ ביחד עם שרון ון רוונדאל ומרסל סחאוטן בצוותא עם הקבוצה מברזיל בתוצאה של 55:31.2 דקות, אחרי גרמניה (55:14.4 דקות).
באליפות אירופה בשחייה במים פתוחים שנערכה בהורן, הולנד ביולי 2016 זכה וירטמן במדליית זהב במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:55:20.6 שעות, לפני ג'ק ברנל מבריטניה (1:55:21.2 שעות) ומרק אנטואן אוליבייה מצרפת (1:55:21.6 שעות). נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-5 ק"מ בתוצאה של 55:14.8 דקות.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה וירטמן במדליית זהב בשחייה במים פתוחים במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:52:59.8 שעות, לפני ספירידון יאניוטיס (1:52:59.8 שעות) ומרק אנטואן אוליבייה (1:53:02.0 שעות). למעשה, הוא חצה את קו הסיום שני אך נגע בקיר שעון העצר ראשון, לאחר שיאניוטיס פיספס את הנגיעה. רק לאחר 15 דקות של דיון הוחלט על הסדר הנ"ל.