על אף שקבוצת הלמידה הסתיימה בשעה תשע בערב, ומרגו עזבה אף לפני כן, היא הודיעה לדייוויד מראש שהלמידה תתארך אל תוך הלילה. כלומר, היא ידעה שתאחר מאוד לשוב הביתה. בהמשך, יש רמזים לכך שמרגו נסעה אל דודה פיטר לאכול ארוחת ערב ולקחת קנאביס לעישון (ומשם נסעה לאגם): בתחילת הערב ביקש פיטר מדייוויד את המתכון של פאמלה להכנת קימצ'י, והוא נבוך כאשר דייוויד רואה שבמטבחו ניצבת צנצנת פרחי קנאביס. בנוסף, פיטר מבולבל קימעא כשדייוויד אומר לו שמרגו תישאר ללמוד כל הלילה, ואז נשמע צילצול בדלת ופיטר מנתק את השיחה. אחר כך, בסצנת העימות ביניהם, פיטר מודה שהוא נהג לספק קנאביס למרגו מאחורי גבו של דייוויד. בסוף הסרט, רוזמרי מספרת במשטרה שכאשר רוברט נכנס במפתיע למכוניתה של מרגו, היא עישנה קנאביס. מכך ניתן להבין שמרגו עברה אצל פיטר לפני שנסעה לאגם, והיא זו שצלצלה בדלת.
בלילה הגורלי, מרגו ניסתה להתקשר אל דייוויד שלוש פעמים בזו אחר זו בסביבות השעה 11 (אחרי שנפלה לתוך הנקיק). על שולחן בחדר השינה שלו נראית קופסת גלולות שינה לפי מרשם רפואי (כנראה סבל מהפרעות שינה בגלל האבל על מות אשתו). פרט זה מסביר מדוע דייוויד לא התעורר לצליל הטלפון.
תפקיד הפוקימון בקידום העלילה נרמז בסרטון משפחתי מוקדם שבו מציג הדוד פיטר חולצת טי שקנה למרגו הקטנה עם לוגו של הזיכיון, כאשר מרגו עדיין לא ידעה מה זה "פוקימון", ומיד אחר כך נקבע פיקאצ'ו כתמונת רקע על צג המחשב שלה. הנושא עולה שנית כאמור, ובאופן זניח לכאורה, בשיחת מרגו עם "האנה" ב"יוקאסט", ובסופו של דבר מתברר שהפוקימון היה עדות מרכזית לגורלה של מרגו, כאשר דייוויד מוצא את מחזיק המפתחות.
עלילת משנה: פלישת חייזרים.
מתחילת הסרט ועד סופו מתרחשת ברקע עלילה נפרדת שעניינה פלישת חייזרים לכדור הארץ, ואין לה משמעות לעלילה העיקרית, אלא היא חלק מהמציאות המדומה שבה מתנהל הסרט, ובדומה לרמזים המטרימים, הסיפור משתקף בכותרות, קטעי ידיעות ותגובות גולשים: ב-11 במאי (מועד היעלמותה של מרגו) מפרסמת נאס"א התראה על תופעה אלקטרומגנטית חריגה. לאחר מכן מוסר אתר BuzzFeed על אלפי דיווחים ברשתות החברתיות בדבר אורות ירוקים שנראים באטמוספירה. גולש המזדהה כ"מתמחה בנאס"א" מביע דעה שאלו הם חייזרים, וגולש אחר מגיב: "הממשל יודע, אך לא מספר". כאשר בטלוויזיה משודר אירוע משיית מכוניתה של מרגו מהאגם, מופיעה ידיעה שלפיה בכיר לשעבר בנאס"א (בגילומו של אניש צ'גנטי) קובע שמדובר בחוצנים. בהמשך נמסר שמודיע של נאס"א נמצא מת במכוניתו אחרי שהתאבד. ב-14 במאי מוקרנים צילומים של חייזר שנראה בתוך יער של עצי סקויה. כעבור יומיים, בעוד מגישת החדשות פאוסטין רי מודיעה על מותה לכאורה של מרגו, מוצגת בצד התמונה ידיעה על כינוס ישיבת חירום מטעם נאס"א בבית הלבן, בהשתתפות שר ההגנה. ב-17 במאי, תוך כדי מבזק חדשות אודות חילוצה של מרגו בחיים, מוקרנת רצועת מידע בדבר הודעה מיוחדת שנשיא ארצות הברית עומד להכריז באותו ערב. זוהי הידיעה האחרונה בנושא לפני שהסרט מסתיים.
עלילת משנה: אמא של דייוויד.
אימו של דייוויד מתגוררת בקוריאה ונוסעת לארצות הברית לסייע לו. היא לא דוברת אנגלית, והאינטראקציה ביניהם מתנהלת בהתכתבויות דואר אלקטרוני ומסרונים בשפה הקוריאנית. הם מחליפים ביניהם מידע כגון פרטי טיסה ואיסוף משדה התעופה, עד שהיא מגיעה לארצות הברית במהלך המערכה האחרונה של הסרט. באמצעות הקפאת תמונה ניתן לאתר תשעה מתוך עשרה פריטים הקשורים לכך.
מיקום סמן המחשב.
סמן הטקסט המוצג בשורות הקלדה מסב תשומת לב לשמות דמויות וכינויי משתמשים המופיעים שוב ושוב ומלמדים על קשרים, חברויות ויריבויות, בעיקר קשרי מרגו עם חבריה ללימודים עוד מתקופת חטיבת הביניים, וכן אופי קשרי הורי הילדים עם פאמלה. הסמן מופיע תמיד מצד ימין של התוכן המודגש (בסוף התוכן, בהקלדה באנגלית).
מחווה לבמאי מ. נייט שאמלאן.
כמחווה לבמאי מ. נייט שאמלאן שאותו העריץ צ'גנטי מילדות, בתמונה בפייסבוק שבה מצולמים חבריה ללימודים של מרגו כשהיא יושבת לבד מאחור, מתויגים, בנוסף למרגו, שמות כמה מגיבורי סרטיו של שאמלאן: דייוויד דאן, אודרי דאן ("בלתי שביר", 2000); לין סיר ("החוש השישי", 1999); אייווי ווקר ("הכפר", 2004); בו הס ("סיינס", 2002).
בנוסף, באחת ההתחברויות לפייסבוק, מופיעה כותרת חדשותית, כבדיחה פרטית של צ'גנטי: "מ. נייט שאמלאן: הקולנוען מסכים להיפגש עם במאי ומעריץ מושבע בעקבות הופעת קמע מפתיעה של הבמאי בסרט".
הפקה.
לאחר שסיים אניש צ'גנטי לימודי הפקת קולנוע באוניברסיטת דרום קליפורניה בשנת 2014, הוא הפיק יחד עם חברו ללימודים סב אוהניאן סרט קצר בשם "Seeds" (בעברית: "זרעים"). צ'גנטי צילם את הסרט במשקפי גוגל. בעקבות הצלחת הסרט "הסר חבר" שעלילתו מתרחשת על צג מחשב, פנתה החברה המפיקה Bazelevs לאוהניאן עם הצעה להפיק פרויקט במתכונת דומה: סרט קולנוע שיורכב מסדרת סרטים קצרים שמתרחשים כולם באותו זמן על צג. אוהניאן צירף לצוות את צ'גנטי, וזה כתב תסריט לסרט בן 8 דקות שנראה כגרסה קצרה של "חיפוש". כאשר המפיקים ראו את התסריט, הם רצו להפוך אותו לסרט באורך מלא, אך צ'גנטי הסתייג, משום שהרעיון נראה לו כגימיק מגוחך. אולם, כאשר ישבו השניים לפתח את התסריט, הייתה להם חוויית "אהא!" של סצנה פותחת שתציג התפתחות של משפחה לאורך השנים במקביל להתפתחות הטכנולוגיה מ-Windows XP Vista ומייספייס, עבור ב-AIM ו-Gmail ועד פייסבוק, סנאפצ'ט, אינסטגרם וטוויטר. מכאן ואילך הרעיון התגלגל, וכאשר התפתח סיפור העלילה העתידית, הרעיון של סרט המתרחש על צגים נראה לו מעשי. לצורך עבודה על הסרט, צ'גנטי אף התפטר מעבודתו במעבדה הקריאטיבית של "גוגל" בניו יורק.
מכיוון שצ'גנטי ואוהניאן הבינו את הקושי ביצירת זירת התרחשות קולנועית על גבי מחשב בלבד, פתיחת הסרט פונה מיד להיבטים הרגשיים מילדותה של מרגו עד מות אמה. שמה של רוזמרי ויק נוצר על ידי שילוב שם גיבורת "תינוקה של רוזמרי" אשר ילדה תינוק שטני (רמז לרוברט) עם שמו של ויק מאקי, שוטר מושחת בסדרת הטלוויזיה "המגן".
הסרט צולם במספר אמצעי צילום. בנוסף למכשיר האייפון 7 של צ'גנטי שהפך למצלמה העיקרית, שימשו בין היתר מצלמות GoPro, רחפנים לדימוי צילום ממסוק, מצלמות וידאו זעירות מדגם "Sony DV", ועוד. השחקנית מישל לה המגלמת את מרגו, אמרה שהשימוש שהיא עשתה בטכנולוגיה יומיומית שגרתית כגון לפטופ וצילום סלפי, היו עבורה עניין טבעי והקלו עליה את התפקיד. בית אחד שימש לרוב צילומי הפנים, כולל ביתם של דייוויד ומרגו, ביתו של פיטר, תחנת המשטרה וסצנת בית החולים.
העולם הווירטואלי, הסיפורים המשניים והדמויות שאינן חלק מעלילה העיקרית, נוצרו כדי לשוות לחלונות הפתוחים תצוגת מציאות אמינה ולהימנע מחלונות חסרי משמעות. לצורך הזה, חילקו צ'גנטי ואוהניאן את התסריט לעשרים וששה מקטעים בני ארבע-חמש דקות, וכתבו מסמכי גוגל נפרדים, מסמך אחד לכל מקטע, כעשרים עמודים בכל מסמך. להערכתם, היקף התכנים במסמכים אלה היה גדול פי 25 מהתסריט עצמו. חלק מהתכנים התחילו כבדיחות פרטיות, אך לבסוף התפתחו לסיפורים ונכללו בגרסה הסופית של הסרט, כולל בדיחות על חשבון צוות ההפקה והשחקנים. מכיוון שהסרט מקיף את האינטרנט והרשתות החברתיות, השתמשו צ'גנטי ואוהניאן בשמות ותמונות של אנשים שנתנו את הסכמתם לשימוש בשמותיהם ותמונותיהם האמיתיים, בהם בני משפחה וחברים, וכן כמה מאות מתנדבים שגויסו באמצעות פוסט בפייסבוק עם בקשה לסמן לייק בפוסט לאות הסכמה. בסך הכל יש בסרט יותר מ-1000 פרצופים או שמות של בני אדם אמיתיים, שמבחינתו של צ'גנטי, היו חלק מצוות השחקנים.
הפצה והכנסות.
הצגת הבכורה של "חיפוש" התקיימה ב-21 בינואר 2018 במסגרת פסטיבל "סאנדנס" בשם "Search", ועוד באותו לילה רכשה חברת "סרטי סוני" את זכויות ההפצה העולמיות של הסרט תמורת 5 מיליון דולר. צ'גנטי סיפר שהוא נקרא לפגישת עסקים מיד עם תום המסיבה לרגל בכורת הסרט בספטיבל, ועסקת מכירת הסרט נחתמה בשעה שש וחצי בבוקר.
יציאת הסרט תוכננה בתחילה ל-3 באוגוסט 2018 באמצעות חברת "Screen Gems" (חברה בת של "סרטי סוני"), אך נדחתה לבסוף להפצה מצומצמת ב-24 באוגוסט, והסרט יצא בשמו הסופי לקהל הרחב שבוע אחר כך, ב-31 באוגוסט. הסרט הופץ בפורמט Blu-ray ב-27 בנובמבר 2018.
ההכנסות ברחבי העולם הסתכמו בכ-76 מיליון דולר, כנגד תקציב הפקה שעמד על 880 אלף דולר בלבד (פי 86.5).
ביקורות.
במאגר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes עומד הסרט על 92% דעות חיוביות עם דירוג ממוצע 7.50 מתוך 10 בשקלול 253 ביקורות. סיכום הביקורות הוא שעלילה עם עיתוי נכון וביצוע מקורי נתמכים בדמויות עגולות כראוי המגולמות על ידי צוות שחקנים מוכשר. באתר Metacritic קיבל הסרט ציון 71 מתוך 100 בשקלול 34 ביקורות שהוגדרו "אוהדות בדרך כלל". בסקר דעת קהל של CinemaScore העניקו הצופים ציון ממוצע A בסולם ּ+A (הגבוה ביותר) עד F (הנמוך ביותר), ובסקר של PostTrak העניקו הצופים בקולנוע לסרט ציון ממוצע של 78%.