לפי מפקד האוכלוסין משנת 2010, התגוררו בעיר כ-136,416 איש בכ-43,367 משקי בית כאשר צפיפות היא כ-2,139 נפש לקמ"ר. 11.8% מהאוכלוסייה חיה מתחת לקו העוני הפדרלי. מבחינה גזעית, החלוקה היא: 67.1% לבנים, 11.3% אסייתים, 1.6% אפרו-אמריקאים, 0.7% אינדיאנים, 15.4% מגזעים אחרים וכ-4% משני גזעים או יותר.
מלון רויאל ביץ' אילת
מלון רויאל ביץ' אילת הוא מלון יוקרה שממוקם על החוף הצפוני שבעיר אילת. המלון מנוהל על ידי רשת ישרוטל. רויאל ביץ' מדורג ב-5+ כוכבים על פי משרד התיירות. מלון רויאל ביץ' כולל 363 חדרים וסוויטות.
היסטוריה.
המלון נפתח בשנת 1993 כמלון ישרוטל רויאל ביץ'. בשנת 2012 המלון הוכלל תחת מותג חדש של ישרוטל למלונות היוקרה שלה הנקרא Isrotel Exclusive Collection. עקב כך חדל המלון מלנשוא את השם ישרוטל בו ולוגו המלון השתנה יחד עם שני מלונות נוספים של הרשת אשר הוכנסו למותג זה בעת יצירתו.
במלון קיימות שלוש מסעדות: מסעדת ויסטה, מסעדת ראנץ' האוס ומסעדת לה קוצ'ינה. כמו כן, המלון כולל שתי בריכות שחייה, בריכת פעוטות, שירות ספא, חדר כושר, בר, טרקלין עסקים VIP, חדר ישיבות, בית כנסת, אולמות כנסים, מועדון ילדים וחדר משחקי וידאו. בנוסף, המלון כולל חוף פרטי.
במלון זה קיים ספא "יערות הכרמל" היוקרתי, המציע למעלה מ-70 טיפולי גוף, בריאות ויופי
נכון לשנת 2019, זהו המלון הפעיל הגבוה באילת.
מסקיט (טקסס)
מסקיט (באנגלית: Mesquite) היא פרוור ממזרח לדאלאס, טקסס, ארצות הברית. נכון לשנת 2013, אוכלוסייתה הוערכה בכ-143,000 נפש, מה שהופך אותה לעיר ה-20 בגודלה בטקסס.
היסטוריה.
לפני הקמתה של מסקיט, סביבת העיר שימשה כאם דרך מסחרית ששימשה את האינדיאנים. העיר נוסדה ב-14 במרץ 1878. כלכלת העיר והחקלאות שבה שגשגו מאוד בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. הזינוק המהיר ביותר היה בשנים 1950-1970. בשנת 1970 התגוררו בעיר כ-55,000 תושבים, לעומת 1,700 בשנת 1950. בשנת 1959 הוקם קניון בעיר.
דמוגרפיה.
לפי מפקד האוכלוסין משנת 2010, התגוררו בעיר כ-139,824 תושבים בכ-48,390 משקי בית, כאשר הצפיפות היא 1,241.7 נפש לקמ"ר. החלוקה הגזעית היא 59% לבנים, 21.8% אפרו-אמריקאים, 3.24% אסייתים, 0.84% אינדיאנים, 0.07% מגזעים אחרים, 3.12% משני גזעים או יותר.
אוטמרסום
אוטמרסום (בהולנדית: Ootmarsum) היא עיר במחוז אוברייסל בהולנד.
בשנת 2008 התגוררו באוטמרסום כ-4,400 נפש. שטחו הבנוי של היישוב הוא 1.5 קמ"ר ובמרכזו חיים פחות מאלפיים תושבים. שאר תושבי היישוב חיים באזור הכפרי המשתייך ליישוב.
היסטוריה.
בשנת 770 לערך נבנתה באוטמרסום אחת הכנסיות הראשונות באזור טוונטה. בחודש נובמבר 917 נפטר באוטמרסום הבישוף של אוטרכט. בשנת 1000 לערך אוטמרסום הייתה אחת הקהילות הגדולות באזור טוונטה.
בשנת 1325 קיבלה אוטמרסום זכויות של עיר. העיר הפכה למבצר עם תעלת מגן המקיפה אותה וסוללות עפר. במאה ה-16 נכבשה אוטמרסום בידי הספרים בעת המרד ההולנדי, אולם בשנת 1597 כבש אותה מאוריץ, נסיך אורנז'. בקיר הכנסייה העתיקה במקום עדיין ניתן לראות כדור תותח מן המרד שהטיל על העיר.
עד לשנת 2001 שמרה אוטמרסום על עצמאות שלטונית ואז הפכה לחלק מן הרשות האזורית דינקלנד עם מרכז בעיר דנקאמף.
יהודי אוטמרסום.
באוטמרסום התקיימה קהילה יהודית קטנה לאורך מאות בשנים, עד לשנת 1943, אז נשלחו 11 יהודי העיר למחנה הריכוז ראוונסבריק ומשם למחנה ההשמדה אושוויץ, רק אחד מהם ניצל. בעיר פעל בית כנסת ואבן פינה המוצגת לזכר הקהילה בעיר נושאת את הכתובת: "בשנת ק' באו שעריו בתורה". אם כתובת זו מדויקת הרי שבית הכנסת נוסד בשנת 1340. במאה ה-17 אוטמרסום הייתה מן הערים הבודדות בהולנד בה יהודים הורשו לרכוש בתים, בסוף המאה ה-17 הותר לשוחט להתיישב בעיר.
יהודים שהתגוררו בדנקאמף הסמוכה היו משתייכים לקהילה יהודית של העיר.
יול בריינר
ז'אק קונפינו
ד"ר ז'אק קונפינו (בסרבית: Жак Конфино; 22 ביוני 1892, לסקובאץ, ממלכת סרביה – 16 באוגוסט 1975, בלגרד הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה) היה איש ציבור יהודי ויו"ר הקהילה היהודית בלסקובאץ. קונפינו היה רופא אשר ניהל את בית החולים הצבאי המרכזי של כוחות הפרטיזנים של טיטו בבלגרד. כמו כן היה גם סופר פורה אשר פרסם מספר רב של ספרים ונובלות.
ביוגרפיה.
ז'אק קונפינו נולד ב-1892 בלסקובאץ למשפחת אומנים יהודית ספרדית. הוא סיים בית ספר יסודי בעירו ובית ספר תיכון בבלגרד. ב-1910 החל בלימודי רפואה באוניברסיטת וינה וב-1917 הוסמך לרפואה באוניברסיטת ברן בשווייץ. בהמשך, התמחה בכירורגיה בלוזאן. ב-1920 שב ליוגוסלביה והשתלב במערך הרפואה הציבורית. בין השאר כיהן כראש מערך הרפואה בביטולה. במאי 1921 שב לעיר הולדתו ונבחר למנהל מערך הרפואה בעיר. במקביל, פתח קליניקה פרטית. ב-1926 התפטר קונפינו ממערך הרפואה הציבורית, פתח וניהל בית חולים פרטי בלסקובץ. בראשית שנות ה-30 של המאה ה-20 כיהן כיושב ראש הקהילה היהודית בלסקובאץ. בשלהי 1936 עזב את לסקובץ ועבר לבלגרד. בבלגרד עבד במספר בתי חולים ציבוריים וגם בקליניקות פרטיות.
ב-1943, לאחר כיבוש ממלכת יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית נלכד קונפינו בידי כוחות צבא איטלקיים. הוא נמלט משביו, הגיע ללוזאן בשווייץ ושם עסק בפעילות פוליטית למען השבת המלוכה ביוגוסלביה. הוא נעצר על ידי השלטונות השווייצריים ולבסוף עזב את המדינה. בשלהי 1944 שב ליוגוסלביה והצטרף למערך הרפואה בכוחות הפרטיזנים של טיטו. בין אוקטובר 1944 למרץ 1946 ניהל את בית החולים הצבאי המרכזי בבלגרד. בהמשך כיהן כרופא הקהילה היהודית בבלגרד. ז'אק קונפינו נפטר בבלגרד ב-1975 והוא בן 83 שנים.
לאורך הקריירה הספרותית שלו שהחלה ב-1934 פרסם קונפינו עשרות סיפורים קצרים, רומנים, דרמות ונובלות. ספריו תורמו למספר שפות ובכללן: אנגלית, גרמנית, פולנית וטורקית. כן כתב את התסריט לסרט הטלוויזיה היוגוסלבי "Екс Гертруде Шулц" מ-1960.
1954 בגרמניה
שנת 1954 בגרמניה הייתה השנה בה ציינה גרמניה 83 שנות לאום.
תאגיד השידור הנורווגי
פובליוס סולפיקיוס רופוס
פובליוס סולפיקיוס רופוס (בלטינית: Publius Sulpicius Rufus; 124 לפנה"ס - 88 לפנה"ס) היה נואם ומדינאי רומי מהסיעה הפופולרית ברפובליקה הרומית. מוכר בעיקר בשל חלקו לצד מריוס במלחמת האזרחים בין תומכי סולה ותומכי מריוס שפרצה בשנת כהונתו כטריבון העם (tribunus plebis) בשנים 89-88 לפנה"ס, ושבה איבד את חייו.
ראשיתו.
פובליוס סולפיקיוס רופוס נולד בשנת 124 לפנה"ס לבית האב של הסולפיקיים - משפחה רומית מהמעמד הפטריקי (האציל). את עלייתו הפוליטית היה חייב יותר לכישרון הנאום המלהיב שלו מאשר לקשריו או לעושרו שקיבל בירושה.
קיקרו הצעיר נהג ללכת כמעט מדי יום לשמוע את רופוס בפורום והתרשם מכישורי הנאום שלו. לדעת קיקרו היה רופוס "בעל סגנון מכובד יותר משאר הנואמים להם הקשיב, והטראגי ביותר; קולו היה חזק אך באותה עת גם מתוק וצלול; מחוות גופו היו מלאות חן; שפתו מהירה ורהוטה, אך ללא יתירות או פיזור; הוא ניסה לחקות את קראסוס (הנואם) אך חסר את הקסם שלו." אחר כך שם קיקרו את רופוס כאחד הדוברים בדיאלוג על הנאום שלו.
לפי מעמדו ניתן היה לצפות שייקח את צד הסיעה האריסטוקרטית (האופטימאטים) במאבקם הפוליטי והאלים יותר ויותר מול הסיעה הפופולרית העממית, ונאומו הפוליטי הראשון (בשנת 95 לפנה"ס) אמנם היה כנגד נורבנוס אויבם של האופטימאטים. אך בשנת 89 לפנה"ס נבחר רופוס לטריבון העם, ולשם כך כנראה עבר רשמית למעמד הפלבס (העממי) והחל לתמוך בפופולרים ובמריוס מנהיגם. על "מהפך" זה בעמדתו של רופוס העיר קיקרו כי "רוח פופולרית נשאה את סולפיקיוס, שיצא ממקום טוב והרחיק ממנו יותר מאשר רצה".
כהונתו כטריבון.
רופוס ביקש להציע כטריבון לפני אספת העם סדרה של תקנות מהפכניות שכללו איסור על חבר סנאט להיות בעל חוב של יותר מאלפיים דינאר, והרחבת זכות ההצבעה לאזרחים חדשים (גולים, עבדים לשעבר וזרים). זוג הקונסולים - סולה וקוינטוס פומפיוס רופוס הגיבו בהכרזה על חגים דתיים כדי להשבית את פעולת אספת העם. על כך הגיב רופוס במהומות אלימות. רופוס אסף סביבו עוד מקודם תומכים מזוינים (כ-3000 לפי אויביו) וחבורה של כ-600 בחורים מהמעמד העליון (שכונו ה"סנאט שכנגד") שפעלו בחופשיות ברחובות ובשוק. במהומות נהרג בנו של הקונסול קוינטוס פומפיוס הצעיר, וגם סולה נאלץ להסתתר (יש אומרים שזמנית קיבל מסתור בביתו של מריוס אויבו). סולה הסכים לביטול החג והתקנות של רופוס עברו באספת העם.
מלחמת האזרחים.
סולה יצא את רומא אל צבאו שהיה עוד בנולה בשלבים אחרונים של ניצחון על מרידות של יושבי איטליה.