גתי למד לתואר בוגר ומוסמך ב בחוג למקרא ובחוג להיסטוריה של עם ישראל בתקופה העתיקה. את לימודי הדוקטורט עשה באוניברסיטת אמורי בארצות הברית בחקר המקרא ובהתמחות ברטוריקה ותיאוריות של חקר הספרות. לאחר סיום הדוקטורט השתלם בפוסט־דוקטורט ברטוריקה קלאסית עם פרופ' ג'ורג' א' קנדי באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל ובאוניברסיטת דיוק, שם התמחה ב עם פרופ' חיים פרלמן, אבי הדיסציפלינה, שפעל אז במרכז ההומניסטי שבאוניברסיטה.
מחקר ופעילות אקדמית.
במקביל להוראה האקדמית התמקד גתי במחקר, שהניב שורה ארוכה של פרסומים, כשישים מאמרים אקדמאיים וכחמישה־עשר ספרים. פעילותו האקדמית של גתי התמקדה בשני תחומים עיקריים:
גתי התמחה בתיאוריות ספרותיות עם פרופ' ג'פרי הרטמן ופרופ' הרולד בלום באוניברסיטת ייל. במרוצת שנים אלה פרסם את ספרו Prophecy and Persuasion ("נבואה ושכנוע") וכן שורת מאמרים בכתבי עת מקצועיים, ושימש גם כראש קבוצת המקרא וחקר השירה בחברה האמריקאית לחקר המקרא .
במהלך השנים לימד גתי בכמה אוניברסיטאות בארצות הברית. תחילה באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל, שבה לימד בתקופה שעשה הפוסט־דוקטורט, ולאחר מכן לימד באוניברסיטת וסליאן שבקונטיקט. כמו כן לימד במחלקה לדתות באוניברסיטת קולומביה בניו יורק ובסמינר התאולוגי היהודי של אמריקה שנמצא אף הוא בניו יורק.
עם שחרורה של דרום אפריקה מעול האפרטהייד הוזמן גתי לאוניברסיטת קייפטאון והיה שותף בהקמת המרכז לחקר הרטוריקה שם, וכן היה בעל הקתדרה בלימודי השפה והספרות העברית. את נאום ההכתרה כפרופסור באוניברסיטה הקדיש לנושא מלחמה ושלום ביהדות. אוניברסיטת קייפטאון הכתירה אותו בתואר האקדמאי הגבוה ביותר המוענק באוניברסיטה "פרופסור לחיים". עם תום האפרטהייד בדרום אפריקה, עת רבו המחלוקות בפרלמנט השסוע בשנאה הדדית, ארגן גתי בקרב חברי הפרלמנט סדנאות בתורת הנאום והטיעון הפוליטי.
גתי גם הוזמן להורות בבית הספר לתאולוגיה של אוניברסיטת סטלנבוש הנמצאת אף היא בדרום אפריקה, שם מונה לפרופסור מצטיין. בשנת 2004 יצא לכבודו ספר הוקרה, שבו הופיעו מאמרים של אנשי השורה הראשונה בחקר המקרא.
עיסוקו ברטוריקה הביא למינויו כחבר בוועדה המכוננת של החברה הבינלאומית לחקר הרטוריקה (The International Society of Rhetoric).
עם היציאה לגמלאות מאוניברסיטת קייפטאון כפרופסור אמריטוס חזר גתי ארצה, לבאר שבע. בארץ לימד רטוריקה באוניברסיטאות (אוניברסיטת תל אביב, אוניברסיטת חיפה ואוניברסיטת בן-גוריון) ובמכללות (המכללה האקדמית בית ברל, מכללת עמק יזרעאל, מכללת ספיר ומכללת אוהלו), וכן לימד שנים במחלקה ליישוב סכסוכים באוניברסיטת תל אביב בהתמקדות בשיח הדתי־חילוני.
בעקבות הוראתו את מקצוע המקרא לסטודנטים המכשירים את עצמם להוראה במכללה האקדמית בית ברל, פרסם את ספרו חוזרים לתנ"ך: פרשת השבוע של כולנו והוראת המקרא, שבו קרא להכשרה ערכית של מורי המקרא כחלופה להכשרה הטכנית מקצועית המקובלת.
המגעים הקרובים עם מרצים ערבים במכללה האקדמית בית ברל הביאו אותו ליזום עם ד"ר עבד אלרחמן מרעי את פרסום כתב העת "מפגשי תרבות", כתב עת שנועד לשמש במה של ספרות ותרבות לשלוש הדתות, לעידוד ההבנה ההדדית.
גתי מרבה להרצות במסגרות חינוכיות א־פורמליות בנושאי יהדות כתרבות, היסטוריית המאבק החילוני־דתי והפיתוח הפילוסופי של תפיסת השלום. בין השאר הרצה בבינ"ה – התנועה ליהדות חברתית, בבית הכנסת הקונסרבטיבי אשל אברהם בבאר שבע, ובבית הספר לגמלאים "תרשיש" הפועל במכללת קיי בבאר שבע.
במשך כמה שנים לימד גתי בהתנדבות בבית הספר היסודי "בארי" בבאר שבע, במטרה לתהות על דרכי הטיעון של התלמידים.
בשנים 2011 עד 2016 ניהל גתי יחד עם אורלי רביד ונדיר צור בלוג בשם "נאומים פוליטיים חשובים", שבו הוצגו ניתוחים רטוריים של נאומים מרכזיים.
חיים אישיים.
גתי נשוי לד"ר צפירה גתי לבית זרחי (בִּתו של שלמה זרחי, שהיה סופר "דבר" בחיפה), שלימדה תולדות האמנות באוניברסיטת בן-גוריון, במכללת ספיר ובאוניברסיטת קייפטאון.
בנו, זֶמֶר גתי, שנולד בארצות הברית, הוא פרופסור מן המניין למיקרוביולוגיה באוניברסיטת פרינסטון.
ג'ון מקגין
ג'ון מקגין (באנגלית: John McGinn; נולד ב-18 באוקטובר 1994) הוא כדורגלן סקוטי, המשחק בעמדת הקשר באסטון וילה ובנבחרת סקוטלנד בכדורגל.
קריירה.
מקגין נולד בגלאזגו ולו אחות תאומה. את קריירת הנוער עשה בסנט מירן. ב-2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במסגרת הצ'מפיונשיפ הסקוטי וסייע לקבוצה להעפיל לליגת העל הסקוטית. לאחר שלוש עונות עבר ב-2015 להיברניאן מהצ'מפיונשיפ הסקוטי. הוא שותף בזכיית הקבוצה בגביע הסקוטי ב-2016 והעפלה לליגת העל הסקוטית.
ב-2018 עבר לאסטון וילה מפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. הוא סייע לקבוצה להעפיל באותה עונה לפרמייר ליג.
מקגין היה חבר בנבחרת סקוטלנד עד גיל 19 ובנבחרת סקוטלנד בכדורגל עד גיל 21. במרץ 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת במשחק ידידות נגד דנמרק. במוקדמות יורו 2020 כבש 7 שערים. באוקטובר 2020 שימש כקפטן הנבחרת במשחק מול צ'כיה.
חבילת מידע
אגם קזנוי-אם
אגם קזנוי-אם (מילולית: האגם העמוק, ברוסית: Кезенойам, Голубое; בצ'צ'נית: Къоьзана Iaм) הוא האגם העמוק ביותר בהרי הקווקז, בשטח הפדרציה הרוסית, בעיקר בצ'צ'ניה אך חלקו משתרע גם בדאגסטן. האגם עובר דרך רכס אנדיאן. הוא ממוקם בגובה 1,870 מטר מעל פני הים וממלא שטח של 2.4 קמ"ר. עומקו המרבי של האגם הוא 74 מטר. בחורף פני האגם קופאים ובקיץ טמפרטורת המים היא סביב 5 מעלות צלזיוס. במי האגם יש אספקת חמצן בכל ימות השנה, מה שמאפשר לפלנקטון לשרוד. סלמו אזנמי הוא זן טרוטה נדיר, אנדמי למי האגם. האוכלוסייה שלהם בסכנת הכחדה עקב כניסת הצ'ובות האירופאיות () אשר צורכים את דגיגי הסלמו.
בסביבות האגם ממוקם בית נופש ובית מלון הנושא את שם האגם ומאז 2011 זהו אתר נופש פופולרי באזור הקווקז.
אנדרו וילר
אנדרו ר. וילר (באנגלית: Andrew R. Wheeler; נולד ב-23 בדצמבר 1964) הוא משפטן אמריקאי שכיהן כמנהל הסוכנות להגנת הסביבה בין השנים 2019–2021. לפני כן כיהן כיועץ הראשי של ועדת הסביבה והעבודות הציבוריות של הסנאט של ארצות הברית.
ביוגרפיה.
וילר נולד בעיר המילטון שבדרום-מערב מדינת אוהיו, ב-23 בדצמבר 1964. ב-1987 השלים לימודי תואר ראשון בחוגי הביולוגיה והאנגלית באוניברסיטת קייס וסטרן ריזרב, השוכנת בעיר קליבלנד. כמו כן, ב-1990 השלים לימודי תואר במשפטים באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס. בשנים 1995–1997 עבד וילר כיועצו ראשי של הסנאטור ג'ים אינהוף ממדינת אוקלהומה. במרוצת השנים מילא וילר שורה של תפקידים בסנאט של ארצות הברית, ובשנת 2005 נמנה וילר על ידי המגזין "National Journal" בין ראשי הסגל הבולטים ביותר בקונגרס של ארצות הברית.
באוקטובר 2017 הכריז נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ על כוונתו למנות את וילר לסגן מנהל הסוכנות להגנת הסביבה. בשלהי 2017 מועמדותו נדחתה בידי הסנאט, וב-3 בינואר 2018 החוזרה מועמדותו אל הבית הלבן בידי מליאת הסנאט. עם זאת, מועמדתו הועלתה בשנית על ידי הנשיא טראמפ ולבסוף הוא הושבע לתפקידו ב-8 באפריל 2018. מינויו אושרר ברוב של 53 קולות מול 47, כשבעדו הצביעו שלושה סנאטורים דמוקרטים והם ג'ו מנצ'ין, היידי הייטקאמפ וג'ו דונלי.
ב-5 ביולי 2018 הודיע מנהל הסוכנות סקוט פרויט על כווונתו להתפטר ביום למחרת, ו-וילר נעשה מנהל הסוכנות בפועל. ב-16 בנובמבר אותה שנה הוכרזה מועמדותו למנהל הסוכנות, אחרי שכיהן כמנהל הסוכנות דה פקטו לאורך חמישה חודשים. ב-28 בפברואר 2019 אושר מינויו, והחל לכהן כמנהלה ה-15 של הסוכנות להגנת הסביבה.
פיטר טומס
פיטר טומס (באנגלית: Peter Toms; 1748 – 1 בינואר 1777) היה צייר אנגלי, שהתמחה בתיאור בגדים ליצירותיהם של אמנים אחרים. הוא היה חבר מייסד באקדמיה המלכותית.
חייו.
טומס היה בנו של חרט, ויליאם הנרי טומס, מווסטמינסטר. הוא למד אצל תומאס הדסון, הוא הפך לצייר שהתמחה בציור תלבושות, ועבד אצל פרנסיס קוטס במשך מספר שנים. לאחר מותו של קוטס, הועסק בין היתר על ידי סר ג'ושוע ריינולדס, בנג'מין וסט וג'ון זופני.
לדברי אדוארד אדוארדס:
ג'יימס נורת'קוט, אף על פי שראה בטומס "צייר לבוש טוב מאוד", הרגיש כי סגנונו הכבד למדי היה מתוך הזדהות עם סגנונו של ריינולדס.
טומס היה חבר מייסד באקדמיה המלכותית לאמנויות בשנת 1768. הוא הציג שלוש עבודות באקדמיה: "תמונה אלגורית". בשנת 1769, "דיוקן, חצי אורך" בשנת 1779 ו"צמחי בר", יצירה שפורסמה בשנת 1771.
למרות הצלחתו כצייר לבוש, שתייתו הכבדה וחוסר זהירות במובנים אחרים, השאירו אותו אדם עני ומנעו את התקדמותו. הוא ניסה להתאבד, אך הפציעה לא הייתה קטלנית והוא שרד במשך מספר שנים, ומת בעוני בביתו בלונדון, ב-1 בינואר 1777.
הוא התחתן עם מרי, בתו של רוברט הוג. היא נפטרה כשלוש שנים לפניו, ונקברה במרילבון, הקהילה בה התגורר שנים רבות.
תפקודי כליות
הערכת תפקודי כליות היא שמה של מספר בדיקות שתן, דם, והדמיות רפואיות המבוצעות לצורך מעקב תפקודן של הכליות, כאשר עולה חשד שהמטופל סובל ממחלת כליות, לפני ואחרי ניתוח לתרומת כליה, או בעת שימוש בתרופות שעלולות לפגוע בכליות.
שוקן, קיסרית יפן
שׁוֹקֶן, קיסרית יפן (ביפנית: 昭憲皇后; נולדה בתור אִיּצִּ'גוֹ מָאסָאקוֹ, 一条勝子; 9 במאי 1849 – 9 באפריל 1914) הייתה אשתו ורעייתו הקיסרית של מייג'י, קיסר יפן (ידוע במערב כמוצוהיטו). נודעה בעיקר על תרומותיה הרבות להקמת הצלב האדום היפני אשר פעל במהלך מלחמת סין–יפן הראשונה.
ביוגרפיה.
שנותיה הראשונות.