באותו ביקור בארצות הברית, התקיים סקר תיכון "להב" מס' 3 בהשתתפות מפקד חיל הים, רמצ"ד וצוותו, רמ"ח אמל"ח וצוות סער/5, ובמסגרתו אישר מפקד חיל הים את דחי הספינה (1,130 טון) ואת המטע"ד שלה (109 טון).
בפברואר 1986 הורה שר הביטחון לקבל הצעות מחיר ממספנות אמריקאיות ואכן הופץ על ידי מש"ן R.F.P לשמונה מספנות בארצות הברית.
בדיוני "שחקים" (תוכנית פיתוח רב שנתית של סד"כ צה"ל) שהתקיימו בפני הרמטכ"ל והוצגו לשר הביטחון בספטמבר 1986 נקבע כי:
באוקטובר 1986 בוצע סקר תיכון למשלב של "להב". בסיכומו הוקפאו מפרטי מערכות הלחימה.
דו"ח ועדת העלויות של ד"ר זקהיים פורסם בדצמבר 86 וכלל את הנקודות הבאות:
בפברואר 1987 הוצג שדה הקרב העתידי הימי על ידי חיל-הים לפורום מטכ"ל. הרמטכ"ל, רא"ל לוי, הדגיש שתפישת חיל-הים מקובלת ומתאימה לתפישת הביטחון. כמו כן קיימת החלטה להצטייד בסד"כ העתידי ונבדקות דרכי המימוש.
בחינה מחדש של תוכנית חיל הים.
דו"ח מבקר המדינה.
ב-27 אוקטובר 1987 הגיש הממונה על ביקורת מערכת הביטחון במשרד מבקר המדינה, אלוף (מיל.) אביעזר יערי, לרמטכ"ל (דן שומרון) דו"ח מסכם לביקורת שערך משרדו. וכך כתב יערי:
מסמך מל"א.
ביולי 1987 הכינו תא"ל (מיל.) גדעון רז וד"ר אריאל לויטה מ" מרכז יפה למחקרים אסטרטגיים" של אוניברסיטת תל אביב (מל"א) מסמך, שכותרתו : "חיל הים לאן? הרהורים על הדוקטרינה ובנין הכוח הימי הישראלי", המרכז למחקרים אסטרטגיים ע"ש יפה, מזכר מס' 19 – יולי 1987, ואשר נועד לקעקע את תפישת חיל הים בעניין בניין הסד"כ העתידי שלו.
כנגד מסמך זה הכין חיל-הים מסמך תגובה והתייחסות, אשר חובר בידי אל"ם רפי אפל, שהיה בקי בכל היבטיו המבצעיים, המקצועיים והתקציביים של פרויקט הסד"כ העתידי. אל"ם אפל ליווה את התהליך מראשיתו ולכל אורך הדרך - כרמ"ח אמל"ח חיל הים וכחבר בוועדת האפיון סער/5, כרמ"ח תכנון וכלכלה (תו"כ), וכחבר בצוות התגובות של חיל הים לדו"ח הנ"ל של מבקר המדינה. מסמך חיל-הים, שהוגש ל"ועדת טל" בפברואר 1988, הגיב לכל הטיעונים המרכזיים שהופיעו ב"מסמך מל"א". תמצית התגובה מופיעה בהקדמה לה:
ועדת טל.
בעקבות סיכום האלוף (מיל.) אביעזר יערי בדו"ח מבקר המדינה, פנו שר הביטחון יצחק רבין והרמטכ"ל דן שומרון אל עוזר שר הביטחון האלוף (מיל.) ישראל טל וביקשוהו לעמוד בראש ועדה של נציגים בכירים ממשר הביטחון וצה"ל, אשר תבחן את תוכניות ההתעצמות של חיל-הים ותגיש המלצותיה בנדון.
ב-29 בינואר 1988 הוציא הרמטכ"ל דן שומרון מינוי לצוות - "לבחינת תוכניות התעצמות חיל-הים". הצוות כלל את: אלוף (מיל.) ישראל טל – יו"ר, מפקד חיל-הים – אלוף אברהם בן-שושן, פרופ' פנחס זוסמן – כלכלן ומנכ"ל משר הביטחון, ר' מנה"ר – תא"ל (מיל.) אברהם אורן, ר' מפא"ת – תא"ל (מיל.) עוזי עילם, עוזר ר' אג"ת לתכנון – תא"ל שלמה שמיר, מפקד בח"א 8 – תא"ל צבי קנטור. הצוות התבקש להגיש את המלצותיו בנושאי תוכניות ההתעצמות לחיל-הים שיש לבנות לקראת שנות 2000 לאור:
א. ראיית הלחימה בים בשנת 2000: איומים, כיווני מענה ותפישת ההפעלה הנכונה כפי שנראה לצוות.
ב. הסד"כ הנוכחי ותוחלת החיים הצפויה של מרכיביו השונים.
ג. הערכת היכולת לקשור העסקות שתמַמֵשְנָה הפתרונות המוצעים – מבחינת פריסות מימון כפי שסוכמו בתוכנית מט"ח סיוע ומבחינה מסחרית ומדינית.
ד. תוכניות ההתעצמות של כלל צה"ל והעדיפויות הבין-זרועיות שנקבעו בנדון על ידי המטה הכללי.
המלצות הצוות תָקֵיפנָה האלטרנטיבות השונות למערכות עיקריות בנושאי סטי"לים, צוללות, יכולות נצ"ל, יכולות הגילוי והזיהוי, יכולות התקיפה של כלי-שיט אויב על ידי חיל האוויר.
כמו כן, נדרש הצוות להמליץ על האיזון הנדרש בהשקעת המשאבים המיועדים להתעצמות בין תחומים אלה. הצוות יוכל לקרוא להעיד בפניו כל אדם ולקבל חוות דעת מכל גורם צבאי או אזרחי במדינת ישראל על-פי בחירתו72. הצוות יגיש המלצותיו לרמטכ"ל עד ל-15 במרץ 1988.
הבחינה והניתוח של ועדת האלוף טל.
הוועדה העלתה על הכתב את ניתוחיה וסיכומיה בכל הנושאים המרכזיים שהופיעו בהנחיות הרמטכ"ל ואשר פורטו בכתב-המינוי, והתייחסה לכל אחד מהם בטרם הגישה את מסקנותיה המנומקות והמלצותיה הסופיות.
להלן התייחסויות הוועדה לנושאים הרלוונטיים:
השתתפות חיל האוויר
זיהוי
צוללות
סטי"לים
לדעת הוועדה יצטרך סד"כ חיל הים להמשיך ולהישען על סד"כ הסטי"לים ככלי הלחימה העיקרי, בין השאר לאור מגבלות סד"כ הצוללות כמפורט לעיל בפסקה "צוללות". בסד"כ כיום 12 סטי"לים מסדרת "סער 4", שנבנו בין השנים 72 – 79 מתוכם שמונה סטי"לים הם מהדגם המקורי, בדחי 400 טון, הסובלים קשות מחוסר נפח ומטעד מוגבל; שתי "חוחיות" (נושאות מסוק) ושתי ספינות מדגם "נושב" (480 טון, גוף מוארך ב-3.6 מטרים).סטי"לים אלה, למרות התיישנותם וירידת זמינותם וכשירותם, עוברים סדרת שיפורים במערכות האמל"ח המיועדים לאפשר להם להמשיך לשרת בסד"כ גם במהלך העשור הבא. שיפורים אלה אינם צפויים להעלות את אמינותם וזמינותם הטכנית (כפלטפורמה) או את יכולת נשיאת הטילים והאמל"ח.
נבחנו מספר אלטרנטיבות לסטי"ל בו יצטייד חיל הים:
א. על בסיס סטי"ל קיים (כולל שיפורים) – כדוגמת ה"נושב", כולל מערכות אמל"ח חדישות (כמו: מערכת התרעה מפני טילים, "ברק", טילים ול"א משופרים).
ב. סטי"ל חדש באפשרויות:
הצוות מצא כי, האפיון של "להב" הוא אפיון נכון, הכולל דגשים נכונים בראיית שדה הקרב העתידי, והכולל בתוכו מרחב התפתחות וגמישות לשינויים. לדעת הצוות, סטי"ל "להב", ככלי מוביל בכוח של ספינות "סער 4" יכול להביא לשיפור ניכר ביכולת הפעלת הכוח ולהוות מכפיל איכות.
ההשוואה בין סוגי הכלים שנבחנו הראתה, כי ל"להב" (סער/5) יש יתרון מובהק ובולט על כל 3 סוגי הסטי"לים האחרים וברוב המוחלט של התכונות, למעט במחיר. עם זאת, בכל אחד מן הסוגים האחרים חסרים נדבכים מבצעיים משמעותיים שהיעדרם עלול לסכן את קיום הכלים הללו בשדה הקרב הימי.
סיכום המסקנות וההמלצות של "ועדת טל".
ב-16 במרץ 1988 הגיש עוזר שר הביטחון, האלוף (מיל.) ישראל טל לרמטכ"ל שומרון, את הסיכום הכתוב של הוועדה:
ככלל מקובלים על הצוות האפיונים של צוללת "דולפין" ושל סטי"ל "להב" כאפיונים נכונים בראיית שדה הקרב העתידי ובתפישה נכונה של הקרב הימי, ויש מקום לדעת הצוות להתבסס על כלים אלה כבסיס לבניית הסד"כ העתידי של חיל הים.
יודגש כי מכיוון שעד סוף המאה יהיה חלק נכבד מצי הסטי"לים מורכב מספינות "סער 4" (כולל ה"חוחיות") יעניק "להב" (גם בכמויות מצומצמות) לכלל סוגי הסטי"לים מקדמה בתחומי הגילוי, הזיהוי ובקרת הטילים מעבר לאופק ויביא לקפיצה איכותית ביכולת המבצעית של הכוח כולו.
על בסיס כלל עבודת הצוות, נבחנו אלטרנטיבות שונות ולאחר בחינה וסינון התמקד הצוות בשלוש האלטרנטיבות הבאות:
א. פיתוח וייצור 4 סטי"לים מדגם "להב" ו-3 צוללות "דולפין", בהיקף של 1,720 מיליון דולר.
ב. פיתוח וייצור 3 סטי"לים "להב" ו-3 צוללות "דולפין" בהיקף כולל של 1,400 מיליון דולר.
ג. פיתוח וייצור 3 סטי"לים "להב" ו-2 צוללות "דולפין", בהיקף כולל של 1,211 מיליון דולר.
האלטרנטיבות הנ"ל מתכנסות בין השאר להיקף עבודה של 50% בארצות הברית, כך שניתן יהיה (אם תהיה הסכמה אמריקאית להמרות לשימוש בגרמניה ובישראל) לבצע את עיקר הפרויקט במט"ח סיוע.
בכל מקרה רואה הצוות צורך לשמר אופציה להרחבת ההצטיידות בהמשך, כתלות בהערכות המצב הביטחוניות והמשאבים הלאומיים והביטחוניים בשנים הבאות.
המלצות הצוות
על בסיס ממצאי הצוות (כמפורט במסמך), סדרי העדיפויות שנקבעו על ידי צה"ל בתוכנית ההתעצמות הכללית, ההזדמנות המדינית והמסחרית שנוצרה לייצור צוללות וסטי"לים בעסקת חבילה, במימון בכספי FMS , המליץ הצוות להיכנס לפיתוח וייצור של 3 סטי"לים "להב" ו-2 צוללות "דולפין" כך שייקלטו בסד"כ חיל הים בשנים 1996–1997.
הצוות המליץ שבמסגרת ההתקשרות תִכָּלֵלנה אופציות (למימוש לא לפני שנת 1992) שתגדרנה עקרונות ותנאים להזמנת צוללות וסטי"לים נוספים מדגמים אלה במסגרת אותו סוג עסקה, ובהתאם לצרכים שיתפתחו ויכולתנו לממנם.
הצוות המליץ לחתום על החוזים הרלוונטיים בהקדם כל עוד ניתן הדבר מבחינה מדינית ומבחינת הצעות החברות וכן לאשר לצורך ביצוע החלופה סך של 1,211 מיליון דולר, מהם 1,031 מיליון דולר במט"ח סיוע ו-180 מיליון דולר במט"ח מזומן (לכיסוי 50% מהעבודה בגרמניה, בהנחה שארצות הברית תכסה 50%). סכום של 100 מיליון דולר במטבע מקומי, ממקורות חיל הים, להשאיר כרזרבה לנושאים בלתי נצפים מראש.
סיכום אישי של יו"ר הצוות - האלוף טל.
להלן דברי הסיכום של יו"ר הצוות, האלוף ישראל טל:
הסתייגות סגן הרמטכ"ל, אלוף אהוד ברק.
ועדת טל סמכה, אפוא, את ידיה על תפישת חיל הים והמליצה (מרץ 1988) על בניית שלושה סטי"לים סער 5 עם אופציה לרביעית ושתי צוללות "דולפין" עם אופציה לשלישית.
למרות ההמלצות החד-משמעיות של ועדת טל נעשה ניסיון נוסף לקעקע את התוכנית על ידי סגן הרמטכ"ל, האלוף אהוד ברק. במחצית 1988, בעילה של תום מלחמת איראן–עיראק. באותה עת, הכין המטכ"ל בהוראתו של סגן הרמטכ"ל תוכנית הצטיידות חדשה, רב שנתית – "משגב". על-פי התוכנית, חיל הים ייתן מענה התקפי באזור לחימה אחד בו-זמנית ועל כן יש לצמצם את תוכנית ההצטיידות של הסד"כ העיקרי – שכבר אושר - ב-140 מ' דולר. צמצום זה היה מונע את האפשרות לחתום על החוזים שכבר אושרו לבניית סער 5 וצוללות ה"דולפין", דבר שהיה מסיג את חיל הים ב-10 שנים לאחור.