וולט וויליאמס
מונטוורדה
מונטוורדה היא קהילה קטנה במחוז פונטארנס בקוסטה ריקה, השוכנת על רכס ההר קורדיירה דה טילרן. מונטוורדה שוכנת כארבע שעות נסיעה מאזור העמק המרכזי במדינה, והיא אחד מיעדי התיירות האקולוגית הגדולים במדינה. באזור זה נמצאת גם שמורת הטבע יער העננים ״נוּבּוֹסוֹ״ ועוד אטרקציות טבע, המושכות מספר לא מבוטל של תיירים וחוקרי טבע.
נשיונל ג'יאוגרפיק כינה את שמורת הטבע נוּבּוֹסוֹ "התכשיט בכתר יערות העננים" בעולם. מגזין ניוזוויק דירג את מונטוורדה במקום 14 בעולם ברשימת "המקומות שצריך לזכור לפני שייעלמו". בסקר שנערך בקוסטה ריקה, מונטוורדה נבחרה לאחת מ"שבעת פלאי הטבע של קוסטה ריקה".
בסביבת מונטוורדה גם נמצאת העיירה הגדולה והמרכז התיירותי סנטה אלנה, וכן השכונה הסמוכה של בתים ועסקים סרו פלאנו, קהילת מונטוורדה, שמורות טבע רבות ואטרקציות באזור הרחב.
אקלים.
מונטוורדה ממוקמת בגובה 1,400 מטר מעל פני הים, והיא ערפילית, לחה ומרובת רוחות, עם טמפרטורה שנתית ממוצעת של 18 מעלות צלזיוס (Nadkarni 2000: 17). ממוצע הגשמים השנתי כ-3,000 מ״מ. הלחות נעה בין 74% ל-97% (Nadkarni 2000: 34).
היסטוריה.
ממצאים פרה-קולומביאניים שונים מעידים על קיומן של אוכלוסיות קטנות של תרבות הילידים האמריקאים קלוביס, שחיו בכפרים באזור סביב שנת 3000 לפנה״ס. בין בערך 3300 עד 2000 לפנה״ס, חלה ירידה באוכלוסיית השבטים באזור אָרֶנָאל. שבטים סמוכים אלה הקימו מחדש כפרים באזור בין 2000 ל-500 לפנה״ס. החקלאות התגברה בתקופה של 500 לפנה״ס עד 300 לספירה, כאשר חברות צ׳יף תפסו את מקומן של חברות שבטיות קטנות. ניתן למצוא ממצאים לפיתוח חקלאי הכולל ביעור יערות אינטנסיבי ויסודות מבני אבן המתוארכים לתקופה זו. חפצים מאבן ירקן הפכו למאפיינים בולטים של כפרים אלה. בשנים 300–800 לספירה, חברות צ׳יף מורכבות החליפו חברות פשוטות יותר, והופיעו כפרים מורכבים יותר, עם בתי קברות, כיכרות ציבוריות, עבודות זהב ומסחר וסכסוכים בין שבטיים. סביב שנת 1300 חלה ירידה כללית באוכלוסייה, ככל הנראה כתוצאה מפעילות חזקה יותר בהר הגעש ארנל.:408–409
לאחר הגעת הספרדים לחופי קוסטה ריקה בשנת 1502, הארץ סבלה ממלחמה שנמשכה שני דורות. אוכלוסיות הילידים בכל הארץ צנחו, מכ-400 אלף לכ-80 אלף איש, בתוך מעט יותר מ-50 שנה. עם זאת, בניגוד לשכנותיה ניקרגואה ופנמה, קוסטה ריקה לא הניבה לקולוניסליאסטים כמויות משמעותיות של כוח-עבודה ילידי או משאבים, וכך האזור חווה התיישבות ספרדית איטית בהרבה בהשוואה למושבות ספרדיות רבות אחרות.
תחילת המאה ה-20.
בשלושת העשורים הראשונים למאה העשרים, אוכלוסיות קריאוליות הגיעו במספרים קטנים לאזור הקרוי כיום מונטוורדה. רבים מהם עבדו במכרות הזהב במחוז גואקימאל או סיפקו לעובדיה סחורות ושירותים. חלק מהמשפחות יישבו בסמיכות גם את עמק סן לואיס, שהוא אזור נמוך וחם יותר.
שנות ה-50 ואילך.
הקהילה הקרויה כיום מונטוורדה נוסדה על ידי קווייקרים מארצות הברית, שערכיהם הפציפיסטים הובילו אותם להתנגד לגיוס לכוחות הצבא האמריקאי לקראת מלחמת קוריאה. מרבית המתיישבים האלה הגיעו מהעיר פיירהופ באלבמה, וכללו גם פציפיסטים וסרבני מצפון שאינם קווייקרים. דובר הקבוצה היה היוברט מנדנהול, עובד רפת שביקר בקוסטה ריקה בשנת 1949 במסגרת סיור חקלאי. הקווייקרים והפציפיסטים האחרים בחרו באזור בזכות האקלים הקריר שלו שייטיב עם חקלאות חלב, בזכות החוקה הלא אלימה ונטולת צבא של קוסטה ריקה ובשל הקוסטה-ריקנים הידידותיים. הקווייקרים עבדו שטח אדמה גדול, שאת חלקו הקדישו בסופו של דבר לשימור והיום מהווה את שמורת הטבע של יער העננים ״בּוֹסְקֶה נוּבּוֹסוֹ״. זו הפכה לאטרקציה תיירותית גדולה.
כיום.
בשנים האחרונות מספר התיירים הולך וגדל במהירות, נתון שמושך מספרים עצומים של קוסטה-ריקנים מעיירות וערים אחרות לעבור למונטוורדה. כיום, כ-250 אלף תיירים בשנה מבקרים במונטוורדה. בשנים האחרונות חל שיפור בהגעת סחורות ובשירותים, כולל סלילת כבישים חלקית. ב-2007 בחרו קוסטה-ריקנים במונטוורדה לאחד מ״שבעת פלאי קוסטה ריקה״, לצד אי הקוקוס, הר הגעש ארנל, הר צ'יריפו, נהר סלסטה, הפארק הלאומי טורטוגרו והר הגעש פּוֹאָס.
דמוגרפיה.
כמו ברוב קוסטה ריקה, השפה הרשמית והנפוצה היא ספרדית. עם זאת נפוצה דו-לשוניות, בשל נוכחותם של קווייקרים ושלושה בתי ספר המלמדים לפחות חלקית באנגלית.
האוכלוסייה של קהילת מונטוורדה מונה בין 250 ל-750 תושבים, מתוכם רק כ-50 קווייקרים. בסנטה אלנה, העיירה המפותחת ביותר באזור, שתושביה בעיקר קוסטה-ריקנים, יש 6,500 תושבים קבועים נכון למפקד האוכלוסין האחרון.
מקומות מעניינים.
טבע.
בשל יערות הענן ויערות הגשם באזור, מונטוורדה הפכה לחלק מרכזי ממסלוליהם של תיירים בקוסטה ריקה, על אף הגישה הקשה אליהם. מבין רבע מיליון התיירים במונטוורדה כל שנה, כ-70 אלף מבקרים בשמורת הטבע הזו.
האזור סביב הכניסה לפארק יער העננים הוא המטויל ביותר וכולל שישה שבילים עיקריים באורך כולל של 13 ק"מ, מטופחים ונגישים מאוד. בשמורה יש רשת גדולה של שבילים פחות נגישים המגבילים את מספר המטיילים וכן מספר תחנות מחקר.
ממערב למונטוורדה נמצאת שמורת הטבע ״בוסקה אטרנו דה לוס ניניוס״ (״יער העד של הילדים״), פרויקט הממומן על ידי בתי ספר וילדים מכל העולם. זוהי השמורה הגדולה ביותר באזור, בשטח 220 קמ״ר. צפונה משם נמצאת שמורת סנטה אלנה. אזור זה מושך פחות תיירים משמורת מונטוורדה, אך מציע תחנת שדה ונופים של הר הגעש ארנל.
שמורת יער העננים נובוסו.
שמורת יער העננים העצומה בשטחה, 105 קמ״ר, היא מוקד המשיכה העיקרי באזור, בעיקר בזכות הסביבה הבתולית והחצי-בתולית המצוינת שלה והמגוון הביולוגי יוצא הדופן. מדענים קבעו שאזור זה מהווה בית ל-500 מיני סחלבים – הריכוז הגדול ביותר של סחלבים בכדור הארץ, ומהם 34 התגלו לאחרונה. נמצאו שם 58 מיני דו-חיים, כולל הקרפדה הזהובה המקומית שנכחדה. האזור מהווה גם נקודת עצירה ל-91 מיני עופות נודדים. הקצאל הוא עוף החי שם עונתית. 134 מיני היונקים באזור כוללים חיות מאמריקה הצפוני והדרומית, בהם שישה מיני חיות כיס, שלושה מיני אונדטרה, לפחות 58 מיני עטלפים, שלושה מיני פרימטים, שבעה מיני דלשינאים, שני מיני ארנבים, מרמיטה, שלושה מיני סנאים, קוצן, לפחות 15 מיני עכבריים, דורבן, אגוטי, פאקה, שני מיני כלביים, חמישה סמוריים, ארבעה מיני רקוניים, שישה מיני חתוליים, שני מיני חזירי בר, שני מיני אייליים, וטפיר.
מילאן באביץ'
מילאן באביץ' (בסרבית קירילית: Милан Бабић, בקרואטית וכתיב סרבי לטיני: Milan Babić; 26 בפברואר 1956 – 5 במרץ 2006) היה פוליטיקאי סרבי מקרואטיה שכיהן בשנים 1991–1992 כנשיא, בשנים 1994–1995 כשר החוץ, וביולי-אוגוסט 1995 כראש הממשלה של הרפובליקה הסרבית של קראינה, מדינה פלגנית לא מוכרת על ידי מדינות אחרות, שהוכרזה על שטחים בקרואטיה המאוכלסים בסרבים במהלך מלחמת העצמאות של קרואטיה, אחרי היפרדות קרואטיה מיוגוסלביה. באביץ' כיהן בשנים 1992–1995 כיושב ראש המפלגה הדמוקרטית הסרבית בקראינה.
אחרי המלחמה, בשנת 2004, הורשע באביץ' בגין פשעי מלחמה על ידי בית הדין הפלילי הבינלאומי ליוגוסלביה לשעבר (ICTY) והיה הנאשם הראשון שהודה באשמה וחתם על עסקת טיעון עם התביעה, ולאחריה נידון ל-13 שנות מאסר. באביץ' הביע בהכרזה פומבית "בושה וחרטה", הצהיר שעסקת הטיעון נועדה לטהר מאשמה קולקטיבית את הסרבים בקרואטיה ופנה ל"אחים הקרואטים למחול לאחיהם הסרבים" על מעשיהם.
אחרי גזר הדין בשנת 2004 נכלא באביץ' במקום בלתי ידוע, ואחרי שהוחזר להאג כדי להעיד נגד מילאן מארטיץ', נמצא במרץ 2006 תלוי למוות בתאו בבית הסוהר בסכוונינגן בהאג, אחרי מעשה התאבדות.
באביץ', רופא שיניים במקצועו, כיהן גם כראש העיר קנין בקרואטיה.
ביוגרפיה.
ילדות וצעירות.
מילאן באביץ' נולד בשנת 1956 כבנו של בוז'ו באביץ' בכפר קוקאר על יד הערים ורליקה וסין בחבל דלמטיה שהיה אז חלק מהרפובליקה הסוציאליסטית של קרואטיה, במסגרת הפדרציה הסוציאליסטית היוגוסלבית.
בשנת 1981 הוא סיים את הפקולטה לרפואת שיניים בבלגרד, בירת סרביה ויוגוסלביה עם תעודת רופא שיניים.
פעילותו בתקופה שלפני המלחמה ביוגוסלביה.
ב-1989 התמנה לאחד ממנהלי המרכז הרפואי בקנין, עיר בדרום-מערב קרואטיה עם אוכלוסייה סרבית חשובה. בשנת 1990 כשהתחילה יוגוסלביה להתפרק, הפסיק באביץ' את חברותו במפלגה שהייתה עד אז היחידה והשלטת, ברית הקומוניסטים של יוגוסלביה, ושלוחתה, ברית הקומוניסטית של קרואטיה ובפברואר 1990 הקים יחד עם יובן ראשקוביץ' ואחרים את המפלגה הדמוקרטית הסרבית בקרואטיה. כעבור זמן קצר הוא נבחר לראש העיר קנין מטעם מפלגה זאת. באותה תקופה היוו הסרבים 12.2% מאוכלוסיית קרואטיה, אולם הם היו רוב בחבל "קראינה", רצועה לאורך הגבול בין קרואטיה לבוסניה.
בשלהי שנת 1990, אחרי בחירתו של פרניו טוג'מן (תוג'מן) כנשיא קרואטיה, נעה קרואטיה אל העצמאות. הממשל הקרואטי החדש ראה עצמו בעימות עם המיעוט האתני הסרבי בארצו שחשש כי עצמאות קרואטיה תנתק אותו מהמולדת הסרבית ותדכא את הסרבים. הסרבים שמרו זיכרונות קשים מתקופת מדינת-הלוויין הפרו-נאצית של האוסטאשה בימי מלחמת העולם השנייה שביצעה בשם הלאומנות הקרואטית תוכנית של רציחות מכוונות נגד הסרבים. המנהיג הסרבי של יוגוסלביה, סלובודן מילושביץ' והצבא העממי היוגוסלבי, שנשלט על ידי סרבים ומונטנגרים, תמך בהתנגדות הסרבים המקומיים לשאיפת קרואטיה לעצמאות מוחלטת.