ב-2011 שוב זכתה עם הנבחרת בגביע אלגארבה והשתתפה בגביע העולם בו הגיעה הנבחרת למקום השני לאחר הפסד ליפן בדו-קרב פנדלים, בו החטיאה לויד פנדל. במהלך הטורניר הבקיעה לויד שער אחד בשלב הבתים. באולימפיאדת לונדון 2012 זכתה עם הנבחרת שוב במדליית הזהב לאחר שהבקיעה את שני השערים במשחק הגמר, כמו באולימפיאדה הקודמת.
בגביע העולם 2015 הובילה את הנבחרת לזכייה שלישית, הייתה מלכת השערים של הטורניר במשותף עם סליה סאסיץ' לאחר ששתיהן הבקיעו שישה שערים, וזכתה בתואר השחקנית המצטיינת של הטורניר.
באותה שנה זכתה בפרס כדור הזהב של פיפ"א ובפעם השנייה בתואר כדורגלנית השנה בארצות הברית. בשנים 2015 ו-2016 ברצף זכתה בתואר שחקנית השנה בעולם. במהלך 2016 לויד כבשה 15 שערים ב-11 משחקי הנבחרת והפכה לקפטנית של נבחרת ארצות הברית.
בגביע העולם 2019 הובילה שוב, יחד עם מייגן ראפינו ואלכס מורגן לזכייה רביעית באליפות העולם, והפכה לשיאנית העולם בכך שכבשה ב-שש אליפויות עולם רצופות. לויד המשיכה לשחק בנבחרת ארצות הברית, למרות גילה המתקדם (39) באולימפיאדת טוקיו 2020 שהתקיימה בקיץ 2021, ואף כבשה 2 שערים במשחק נגד אוסטרליה על מדליית הארד, שערים שהביאו אותה להיות שיאנית המבקיעות האמריקאיות במשחקים האולימפיים. לאחר משחק זה הודיעה על פרישתה מהנבחרת הלאומית. משחק הפרידה שלה מהנבחרת הלאומית של ארצות הברית התקיים ביום 26 אוקטובר 2021 במינסוטה, שם הביסה הנחרת האמריקאית את נבחרת דרום קוריאה בתוצאה 6:0.
מלון לונדון
טרוטת עין-הקשת
טרוטת עין-הקשת (שם מדעי: Oncorhynchus mykiss), היא מין של טרוטה ממשפחת הסלמוניים השוכן בנהרות המים הקרים הנשפכים לאוקיינוס השקט באסיה ובאמריקה הצפונית וביובליהם. בארצות הברית מכונים בשם סטילהד (steelhead, מילולית "ראש פלדה") שני תת-מינים: "O. m. irideus", ו-"O. m. gairdneri", השוכנים בים וחוזרים לנהרות על מנת להתרבות לאחר שחיו באוקיינוס במשך שנתיים עד שלוש שנים. גם מינים החיים במים מתוקים בלבד שיובאו לימות הגדולות ונודדים ליובלים לשם רבייה מכונים סטילהד.
טרוטת עין-הקשת בוגרת השוכנת במים מתוקים, שוקלת בין 0.5 ל-2.5 קילוגרם, בעוד שהמינים החיים באגמים ובאוקיינוסים יכולים להגיע למשקל של עד 9 קילוגרם. צבע הדג תלוי בתת המינים, בצורה ובבית הגידול. דגים בוגרים מאופיינים בפס אדמדם נרחב לאורך מערכת קו הצד, מהזימים ועד הזנב, הבולט במיוחד בזכרים בתקופת הרבייה.
דגים ממין זה שנלכדו בטבע, או שגודלו במדגרות, הוחדרו למקווי מים לשם מאכל או ספורט בלפחות 45 מדינות, ובכל יבשת מלבד אנטארקטיקה. החדרת הדגים למקומות שמחוץ לתחום התפוצה שלהם בארצות הברית, בדרום אירופה, באוסטרליה, בניו זילנד ובאמריקה הדרומית, גרמה נזק למיני הדגים המקומיים. הדגים המיובאים משפיעים על המינים המקומיים בכך שהם טורפים אותם, מתחרים בהם על מזון, מעבירים אליהם מחלות מידבקות (כדוגמת הטפיל "Myxobolus cerebralis") ויוצרים מיני כלאים עם מינים ותת-מינים קרובים, ובכך מצמצמים את הטוהר הגנטי. החדרה של דגים למים שבהם לא היו קודם מיני דגים, או שבהם אוכלוסיית הדגים המקומיים הצטמצמה מאוד, יצרה אתרים ברמה עולמית עבור דיג חובבים, דוגמת הימות הגדולות או הנהר פיירהול (Firehole) במדינת ויומינג.
כמה אוכלוסיות מקומיות של תת-מינים מסוימים, או במקרה של הסטילהד, מקטע אוכלוסייה נבדל, מוגדרים תחת חוק המינים בסיכון (Endangered Species Act) של ארצות הברית כמצויים תחת איום או תחת סיכון. הסטילהד הוא הדג הרשמי של מדינת וושינגטון.
טקסונומיה.
השם המדעי של טרוטת עין-הקשת הוא "Oncorhynchus mykiss". שם זה ניתן למין על ידי חוקר הטבע הגרמני יוהאן יוליוס ולבאום (Johann Julius Walbaum; 1799-1724) ב-1792, בהתבסס על דוגמאות מחצי האי קמצ'טקה בסיביר. שם המין "Mykiss" נגזר משם הדג בפי ילידי קמצ'טקה "Mykizha". שם הסוג נגזר מיוונית עתיקה "אונקוס" (קרס) ו"רינכוס" (אף) בהתייחס ללסתות המעוקלות של הזכרים בעונת הרבייה.
ג'ון ריצ'רדסון (John Richardson; 1865-1787), חוקר טבע סקוטי, כינה דוגמה שקיבל ממין זה ב-1936 בשם "Salmo gairdneri" לכבודו של מרדית גאירדנר (Meredith Gairdner), רופא שהועסק על ידי חברת מפרץ הדסון בפורט ונקובר על נהר הקולומביה, אשר סיפק לריצ'רדסון את הדוגמאות. ב-1855 גילה ויליאם פ. גיבונס (William P. Gibbons), אוצר הגאולוגיה והמינרלוגיה באקדמיה למדעים של קליפורניה, אוכלוסיית דגים אותה כינה "Salmo iridia" (מלטינית סלמון הקשת בענן), ומאוחר יותר תיקן ל-"Salmo irideus". שמות אלו התפוגגו מרגע שהסתבר שהתיאור של ולבאום לדוגמאות המין שקיבל זהות למינים אלו ומכיוון שהיה הראשון לכנות בשם מדעי את הדג, קיבל הכינוי המוקדם שלו עדיפות על השמות המאוחרים יותר.
ב-1989 הוכיחו מחקרים גנטיים ומורפולוגיים שהטרוטה באגן הפסיפי קרובה גנטית לסלמון הפסיפי (אלתית פסיפית) מאשר למינים בסוג "Salmo" כדוגמת טרוטה חומה ("Salmo trutta") או הסלמון האטלנטי ("Salmo salar") מאגן האטלנטי. לפיכך הזיזו ב-1989 הגופים האחראים על טקסונומיה את טרוטת עין-הקשת, טרוטת קלארק ("Oncorhynchus clarkii") ומיני טרוטה אחרים של האגן הפסיפי לסוג "Oncorhynchus". לשם שטבע ולבאום הייתה קדימות, ולכן שם המין "Oncorhynchus mykiss" הפך לשם המדעי של טרוטת עין-הקשת. שמות המינים הקודמים "irideus" ו-"gairdneri" אומצו כשמות תת-המינים עבור טרוטת עין-הקשת החופית וטרוטת נהר הקולומביה אדומת הפס בהתאמה. כאשר השם הנפוץ לסוגים של תת-מינים אלו החיים בים ונודדים לנהרות להתרבות הוא "סטילהד".
תת-מינים.
תת-מינים של "Oncorhynchus mykiss" המפורטים להלן מבוססים על החלוקה של הביולוג הימי רוברט בנקה (Robert J. Behnke) מ-2002.
תיאור.
טרוטת עין-הקשת בוגרת השוכנת בנהרות שוקלת בממוצע בין 0.5 קילוגרם ל-2.3 קילוגרם, בעוד שטרוטת עין-הקשת בוגרת השוכנת באגמים או בימים ומתרבה בנהרות יכולה להגיע למשקל של עד 9 קילוגרם. צבע הטרוטה משתנה משמעותית בין אזורים שונים ובין תת-מינים. צבען של הטרוטות החיות במים מתוקים הוא בדרך כלל כחול-ירוק או ירוק זית ועורן מנומר בכתמים שחורים רבים לאורך כל הגוף. לדגים בוגרים ישנה רצועה אדמדמה רחבה לאורך מערכת קו הצד, מהזימים ועד הזנב, הבולטת במיוחד בזכרים בתקופת הרבייה. לטרוטות השוכנות באגמים או בימים יש גוון כסוף יותר והפס האדמדם כמעט שאינו מורגש. סנפיר הזנב מרובע וממוזלג רק במעט. על גופם של דגי טרוטה צעירים ישנם פסים אנכיים כהים (Parr Marks), האופייניים לכל הדגים הצעירים של משפחת הסלמוניים. בחלק מתת-המין של טרוטת הפס האדום וטרוטה זהובה נשארים הפסים גם לאחר התבגרותם. כמה מהאוכלוסיות של טרוטת עין-הקשת החופית ("O. m. irideus") וטרוטת הפס האדום של הנהר קולומביה ("O. m. gairdneri") ותת-מין שהוא בן-כלאים שבין טרוטת עין-הקשת לטרוטת קלארק הקרויה באנגלית Cutbow (הלחם בין שמות שני מיני הדגים באנגלית), עשויים גם להציג סימנים אדמדמים או ורודים על הגרון בדומה לטרוטת קלארק. ישנם אזורים שבהם ניתן להבדיל בין טרוטה שגודלה במדגרה לבין טרוטה שגודלה בטבע באמצעות תג סנפיר, המוצמד בדרך כלל לסנפיר הגב האחורי.
מחזור החיים.
טרוטת עין-הקשת, כולל צורת הסטילהד, מתרבה בין תחילת החורף לשלהי האביב (ינואר עד יוני בחצי הכדור הצפוני, ספטמבר עד נובמבר בחצי הכדור הדרומי) כשטמפרטורת המים היא לפחות בין 6°C ל-7°C. אורך החיים המקסימלי המתועד של טרוטת עין-הקשת הוא 11 שנים.
מחזור החיים במים מתוקים.
טרוטת עין-הקשת החיה במים מתוקים שוכנת ומתרבה בדרך כלל בנהרות רדודים קטנים עד בינוניים רוויים בחמצן ושקרקעיתם מרופדת בחצץ. בבית גידולם המקורי הם שכנו בפלגי מים שהתחתרו בסחף של יובלים ושמקורם בהפשרת שלגים או במי גשמים טיפוסיים לאגן הפסיפי, אבל טרוטת עין-הקשת שהוחדרה למקומות אחרים הצליחה להסתגל לסביבות אחרות וקיימות בטבע אוכלוסיות בנות קיימא בסוגי נהרות אחרים כדוגמת נהרות שהתחתרו בסלע או נהרות שמקורם במעיינות. טרוטת עין-הקשת שוכנת אגמים מצויה באגמים קרים, עמוקים הכוללים גם אזורים רדודים וצמחייה התומכים בייצור מספיק מקורות מזון. אוכלוסיות השוכנות באגם חייבות בדרך כלל גישה לפלגי מים שקרקעיתם מרופדת בחצץ על מנת להיות בנות קיימא.