מסטרויאני נולד בפונטנה לירי, כפר קטן בהרי האפנינים שבפרוזינונה וגדל בטורינו ורומא שבאיטליה. בנם של אידה (לבית אירול) ואוטון מסטרויאני. שני הוריו היו מהעיירה ארפינו הסמוכה. אביו ניהל נגריה. מסטרויאני היה אחיינו של הפסל אומברטו מסטרויאני. אחיו רוג'רו מסטרויאני היה עורך קולנוע שעבד על כמה מסרטיו של מרצ'לו.
כאשר איטליה נמנתה כבעלת ברית של גרמניה בזמן מלחמת העולם השנייה נעצר ונכלא בכלא הנאצי, אך הצליח לברוח והסתתר בוונציה.
קריירה.
בשנת 1939, כאשר היה בן 14 ביצע את ההופעה הקולנועית הראשונה שלו כאשר היה ניצב בסרט הקולנוע "מריונטה" בכיכובו של הזמר בנימינו ג'ילי. בשנת 1945 החל ללמוד משחק ובשנת 1947 הופיע לראשונה בסרט "עלובי החיים" על פי ספרו של ויקטור הוגו.
במהרה היה לכוכב סרטים רומנטיים ולוהק לסרטיו של פדריקו פליני "לה דולצ'ה ויטה" משנת 1960 ו-"8 וחצי" משנת 1963.
בשנת 1961 שיחקו בסרטו של פייטרו ג'רמי "גירושין נוסח איטליה" שהקנה למסטרויאני מועמדות לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר, וזכה בפרס באפט"א ובפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי.
בשנת 1963 שיחקו בסרט של ויטוריו דה סיקה "אתמול, היום ומחר" לצדה של סופיה לורן. הסרט זכה בפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר בטקס פרסי האוסקר ה-37 שנערך ב-1964, ועל תפקידו בסרט זכה מסטרואני בפרס הבאפט"א השני שלו.
בשנת 1964 שיחק שוב בסרט של דה סיקה בשם "נישואין נוסח איטליה" המבוסס על מחזה מאת אדוארדו דה פיליפו, וזכה בפרס דוד די דונטלו לשחקן הטוב ביותר של האקדמיה האיטלקית לקולנוע וקיבל מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסרט קומדיה או מוזיקלי ואף זכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן קולנוע אהוב.
בשנת 1970 שיחק בסרטו של אטורה סקולה "קנאה נוסח איטליה" ("משולש הפיצה") עליו זכה בפרס השחקן בפסטיבל הקולנוע בקאן. ב-1977 שיחק בסרט אחר של סקולה "יום מיוחד" שזכה בפרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר ופרס סזאר לסרט הזר הטוב ביותר, ומסטרואני אף קיבל מועמדויות לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר ופרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסרט דרמה וזכה בפרס גלובוס הזהב האיטלקי הנקרא "Globo d'Oro".
בשנת 1987 שיחק בסרט של הבמאי הרוסי ניקיטה מיכאלקוב "עיניים שחורות", המתמקד בגבר איטלקי שמתאהב באישה רוסיה נשואה בימים שלפני מלחמת העולם הראשונה. מסטרויאני זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע בקאן וקיבל מועמדות שלישית לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר.
בשנת 1991 כיכב לצדה של ג'ולי אנדרוז בסרט הקומדיה "מגע של ניאוף" של הבמאי האמריקאי ג'ין סאקס, ושיחק בסרט היווני "על רגל אחת" של הבמאי המוערך תיאו אנגלופולוס לצד השחקנית הצרפתייה ז'אן מורו.
בשנת 1992 כיכב בסרט האמריקאי "אנשים משומשים" על פי תסריט של טוד גרף. מסטרויאני קיבל מועמדות שישית לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסרט - קומדיה או מוזיקלי.
בשנת 1993 שיחק בסרט הצרפתי "1, 2, 3, Sun" של הבמאי זוכה פרס האוסקר ברטראן בלייה, וזכה בפרס לשחקן משנה בפסטיבל הסרטים של ונציה. בשנת 1994 שיחק בסרטו של רוברט אלטמן "משהו ללבוש" אודות התרחשות של רצח בשבוע האופנה בפריז לצד שחקנים כמו סופיה לורן, ג'וליה רוברטס וביתו, קיארה.
בשנת 1995 שיחקם בסרטם המשותף של וים ונדרס ומיכלאנג'לו אנטוניוני "מעבר לעננים", לצד אנסמבל שחקנים כמו איירין ג'ייקוב, ג'ון מלקוביץ' וסופי מרסו, ז'אן רנו ופאני ארדן. בשנת 1996 שיחק לצד השחקנית הספרדייה מריסה פארדס בסרט הצרפתי "חיים משולשים ומוות רק אחד" של הקולנוען הצ'יליאני ראול רואיס. סרטו האחרון היה "מסע להתחלת העולם" (Viagem ao Princípio do Mundo) (יצא לאקרנים בשנת 1997).
חיים אישיים.
מסטרויאני היה נשוי לשחקנית האיטלקייה פלורה קארבלה (1926–1999) משנת 1950 ועד מותו, להם בת אחת בשם ברברה (1951–2018). בסופו של דבר השניים נפרדו בגלל רומנים שניהל עם נשים צעירות יותר. מערכת היחסים הרצינית הראשונה של מסטרויאני לאחר הפרידה הייתה עם פיי דאנאוויי, ששיחקה לצידו בסרט "מקום לאוהבים" (1968). דאנאוויי רצתה להתחתן ולהביא ילדים, אך מסטרויאני, הקתולי, סירב להתגרש מקארבלה. בשנת 1970, לאחר יותר משנתיים של המתנה שמסטרויאני ישנה את דעתו, דאנאוויי עזבה אותו. בראיון למגזין פיפל בשנת 1987 אמר מסטרויאני כי מעולם לא התגבר על יחסיו עם דונוויי. "היא הייתה האישה שהכי אהבתי", אמר "תמיד אצטער שאיבדתי אותה. הייתי שלם איתה בפעם הראשונה בחיי."
למסטרויאני נולדה בת נוספת, השחקנית קיארה מסטרויאני, בשנת 1972, מרומן מתמשך שניהל עם השחקנית הצרפתייה קתרין דנב, שהייתה צעירה ממנו בכמעט 20 שנה וחיה איתו ארבע שנים בשנות ה-70. באותה תקופה בני הזוג שיחקו בארבעה סרטים יחד. לאחר שמסטרויאני ודנב נפרדו, על פי הדיווחים קארבלה הציעה לאמץ את קיארה מכיוון שעבודת הוריה הרחיקה אותם לעיתים קרובות כל כך.
על פי הדיווחים, מערכות היחסים השונות של מסטרויאני כללו את השחקניות אנוק איימה, אורסולה אנדרס, קלאודיה קרדינלה והאמריקאיות קרול מלורי ולורן האטון. בסביבות 1976 שמו נקשר עם הסופרת והקולנוענית אנה מריה טאטו. הם נשארו יחד עד מותו ב-1996.
ב-1994 קיבל את אות מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה.
מותו.
מסטרויאני נפטר מסרטן הלבלב ב-19 בדצמבר 1996 בגיל 72. שתי בנותיו, כמו גם דנב וטאטו, היו ליד מיטתו. מזרקת טרווי ברומא, שקשורה לתפקידו בסרט "לה דולצ'ה ויטה", כובתה באופן סמלי ונעטפה בשחור כמחווה לזכרו.
בפסטיבל הסרטים של ונציה 1997 ניסו קיארה, קארבלה ודנב למנוע את הקרנת הסרט התיעודי בן ארבע שעות של טאטו, "מרצ'לו מסטרויאני: אני זוכר". הפסטיבל סירב והסרט הוצג. על פי הדיווחים שלוש הנשים ניסו לעשות את אותו הדבר גם בפסטיבל הקולנוע בקאן.
טווינסן
הנדסת מערכות
הנדסת מערכות היא ענף בהנדסה העוסק בניתוח דרישות והגדרת מענה טכני לצרכים והיעדים של הלקוח, תוך כדי התייחסות למרכיבי המערכת השונים, יכולותיהם ומגבלותיהם. פעולות אלו מכוונות את, וניזונות מדרישות הלקוח, מתהליכי המחקר, התכנון, הפיתוח, הייצור והתחזוקה של מערכות דומות מהעבר ושל המערכת הנוכחית, ומנכסים קיימים בארגונים המעורבים בפעילות, תוך שיקול של החוזקות והחולשות של כל אחד מהן. להנדסת המערכות יש פן הנדסי ופן ניהולי:
תהליך הנדסת המערכת.
תהליך הנדסת המערכת הוא שיטה שנועדה לסייע בהכלת המורכבות של מערכת על ידי סדרת פעולות הנדסיות וניהוליות. המפתח להכלת המורכבות הוא תהליך של ניתוח המערכת מצורתה המופשטת ביותר, צורכי הלקוח, עד לפרטים הקטנים ביותר, ותכנון שילובה מחדש מרכיבים אל המערכת שתספק את צורכי הלקוח.
מודל V של תהליך הנדסת המערכת.
באופן גרפי מתוארת השיטה כאות V במרחב שצירו האופקי הוא הזמן, וצירו האנכי הוא רמת הפירוט. פיתוח המערכת מתחיל ברמת הפירוט ההנדסי הנמוכה ביותר - רמת צורכי הלקוח שנמצאת ברמת המערכת כולה. זוהי הנקודה הגבוהה ביותר על הזרוע הימנית של ה-V. מכאן מתחיל תהליך של ירידה לתתי-מערכת, למכלולים ולרכיבים עד לשימוש במרכיבים קיימים (אנליזה של המערכת). התהליך הזה יורד לאורך הזרוע הימנית של ה-V עד לנקודה הנמוכה ביותר הנדרשת. בהמשך הפיתוח משולבים הרכיבים למכלולים והמכלולים לתתי מערכת עד להכללת המערכת השלמה (סינתיזה של המערכת). התהליך הזה מתואר כעליה לאורך הזרוע השמאלית של ה-V מרמת הרכיב אל רמת המערכת.
אבני דרך בהנדסת המערכת - מסמכים וסקרים.
תהליך הנדסת המערכת כולל אבני דרך מקובלות. אבני הדרך האלו מובילות את התהליך ממשימה למשימה, כאשר כל משימה מסתיימת בסקר.
הבנת דרישות הלקוח ופיתוח דרישות המערכת.
השלב הראשון בפיתוח מערכת הוא הבנת הצורך. באופן גס אפשר להבחין בין מערכות צבאיות שבהן הדרישות בדרך כלל מוכתבות על ידי הלקוח, ובין מערכות אזרחיות שבהן על המפתח לזהות את הצורך ולגזור מתוכו את הדרישות ההנדסיות.
כדי לפתח את דרישות המערכת צריך לזהות נכונה את בעלי העניין במערכת. בעל העניין הראשי הוא המשתמש הסופי, והוא מיוצג בדרך כלל על ידי נציגיו הישירים או על ידי מערכת השיווק שאמורה להבין את המשתמש. בעלי עניין נוספים, פחות מובנים מאליהם, עשויים להיות אנשי מערכת האחזקה שיטפלו במוצר במהלך חייו, הגורם שיגרוט או יוציא את המוצר משימוש בתום חייו, המוכר שיציג את המוצר על המדף, הגורם הממשלתי שיעניק רישיון שימוש במוצר, ואחרים. לדוגמה: בעלי העניין בצעצוע אינם רק הילדים שישחקו בו. גורמי אכיפה יוודאו שהמוצר אינו מכיל עופרת וקשה לבליעה, בעלי חנויות יידרשו להציג את המוצר בחנות בצורה מושכת, הורים ישוו את מחירו ואורך חייו לצעצועים אחרים, ועשויים גם להתעניין בהתאמת הצעצוע לשימוש בסוללות נטענות.
תהליך פיתוח הדרישות מתחלק לשני שלבים. בשלב הראשון מאותרים בעלי העניין ומנוסחות הדרישות שלהם במונחים של בעלי העניין עצמם. נהוג לכנות דרישות אלו "דרישות לקוח" או "דרישות על". דרישות אלו מנוסחות בשפת המשתמש, לדוגמה: "אפשר יהיה לשחק במשחק גם בגינה הציבורית וגם כאשר הכל רטוב אחרי יום גשום". בשלב השני מתורגמות דרישות העל לדרישות הנדסיות. הדרישה לשימוש בחוץ עשויה להיות מתורגמת לדרישה הנדסית לאטימות מפני לחות, לצבעים עמידים במים, לתצוגה שאפשר להשתמש בה באור שמש ישיר, או להארקה כפולה.