מבנה היסטורי אחר הוא אוהל שם, אולם מופעים לא גדול, שבו התקיימו בשנות השלושים מפגשי עונג שבת, בהנהגת חיים נחמן ביאליק, ומשנת 1936 ועד בניית היכל התרבות נערכו בו הקונצרטים למנויים של התזמורת הפילהרמונית הישראלית. אולם "אוהל שם" חי וקיים עד היום, ברחוב בלפור מול מבואו של רחוב פיארברג.
רחוב המלך ג'ורג', המשיק בראשיתו לשינקין אך פונה בהמשך צפונה ומתרחק ממנו, גם הוא רחוב מסחרי הומה אדם. הוא עורק תנועה ראשי, שקווי אוטובוסים רבים עוברים בו. בחלקו השייך ללב תל אביב, בין כיכר מגן-דוד לדיזנגוף, יש שלושה אתרים מוכרים ומושכי ציבור – גן מאיר (על שם מאיר דיזנגוף, ראש העיר הראשון של תל אביב), מצודת זאב, מעוז הליכוד, ודיזנגוף סנטר, הקניון הראשון בארץ, שנפתח ב־1977 על חורבות שכונת הצריפים נורדיה, מזה ומזה לרחוב דיזנגוף. לפני מצודת זאב, באמצע הכביש, נטועים כמה עצי שקמים, זכר למטע השקמים הגדול שעמד במקום לפני סלילת הרחוב, בדרך לכפר סומייל הערבי. שקמים אלה, יחד עם העצים שבגן יעקב הם זכר לאותו "גן שקמים" שבשיר הישן.
בשוליים הצפוניים של לב תל אביב נמצאים תיאטרון הבימה, היכל התרבות, ביתן הלנה רובינשטיין לאמנות בת זמננו וגן יעקב.
היכל התרבות נפתח בשנת 1957 והוא משמש מאז כמקום משכנה הקבוע של התזמורת הפילהרמונית הישראלית.
לצד היכל התרבות נמצא גן יעקב, שתוכנן סביב הגבעה שהייתה במקום לפני הקמת ההיכל מתוך רצון לשמר את עצי השקמים שהיו עליה. הגן נבנה בשני מפלסים, עם יציאות בכיוון בית הבימה, שדרות תרס"ט ורחוב דיזנגוף מול שדרות ח"ן. בצדו המערבי, בשדרות תרס"ט, נמצא ביתן הלנה רובינשטיין לאמנות בת זמננו, המשמש כאגף נפרד של מוזיאון תל אביב לאמנות בשדרות שאול המלך.
מבנה מרשים ניצב בכיכר המלך אלברט במפגש הרחובות מלצ'ט, בצלאל יפה, מונטפיורי ונחמני – בית הפגודה. זהו בית מגורים בתכנון האדריכל אלכסנדר לוי בסגנון האקלקטי, המזכיר פגודה סינית. גם מבנה זה נמצא לפני שנים אחדות בסכנת הריסה, אך פעילות ציבורית מזורזת מנעה את הריסתו והביאה לשיפוץ מקיף, תוך שימור מאפייניו המיוחדים.
צהר (כתב עת של ארגון רבני צהר)
רובה מוסין
כוח ג'י
תאוצת כובד
צוהר
ג'ון פוסטר דאלס
ג'ון פוסטר דאלס (באנגלית: John Foster Dulles; 25 בפברואר 1888 - 24 במאי 1959) היה מדינאי אמריקאי שכיהן כמזכיר המדינה בממשלו של נשיא ארצות הברית דווייט אייזנהאואר. עמדותיו הבלתי מתפשרות כלפי ברית המועצות והקומוניזם עיצבו במידה רבה את עידן המלחמה הקרה המתהווה בשנות החמישים.
חייו.
ג'ון פוסטר דאלס נולד בוושינגטון די. סי. וגדל בניו יורק. אביו היה כומר פרסביטריאני, בן למשפחה מיוחסת. בילדותו העבירה משפחתו את עונת הקיץ באירופה, שם רכש את שליטתו הטובה בצרפתית ובמידה פחותה יותר בגרמנית ובספרדית. דאלס לא היה הפוליטיקאי הבכיר הראשון במשפחה: סבו ג'ון ווטסון פוסטר ודודו רוברט לנסינג שירתו בתפקיד מזכיר המדינה לפניו. אחיו הצעיר אלן דאלס היה ראש ה-CIA. שני האחים כיהנו בתפקידיהם הבכירים בממשל אייזנהאואר בתקופות חופפות.
דאלס למד באוניברסיטת פרינסטון וסיים כמצטיין במחזור שלו. בשלב זה תכנן ללכת בדרכי אביו ולהצטרף לכנסייה. על כן התרכז בלימודי פילוסופיה. אולם הזמנתו של סבו המפורסם להשתתף בוועידת השלום השנייה בהאג בקיץ 1907 שינתה את תוכניותיו. דאלס בן ה-19 שימש כמזכיר במשלחת הסינית לוועידה, ובעקבותיה החל להראות עניין מוגבר בדיפלומטיה.
לאחר שנה בסורבון שבפריז, החליט לזנוח את התאולוגיה וללמוד משפטים. אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון נבחרה כמקום הלימודים בשל רצונו לחיות בבירה ובקרבתו של הסב. לאחר שנתיים בלבד סיים את חוק הלימודים בן שלוש השנים אולם נתקל בסירוב מצד האוניברסיטה להעניק לו את התואר, על אף שהשיג את הציונים הטובים ביותר בתולדות המוסד. במקום להמתין ניגש לבחינות לשכת עורכי הדין של מדינת ניו יורק, אותן עבר בהצלחה והעתיק את מגוריו לעיר ניו יורק, כדי לעסוק שם בעריכת דין. לאחר שהתקשה למצוא עבודה, בשל התעודה החסרה ובשל המוניטין הירוד של בית הספר למשפטים בו למד (בהשוואה לאלו של אוניברסיטת הרווארד ואוניברסיטת קולומביה), נעזר במכתב המלצה מסבו כדי להתקבל לעבודה במשרד עורכי הדין סאליבן את קרומוול. את תוארו קיבל לבסוף באיחור של עשרים וחמש שנים.
ב-1912 נשא לאישה את ג'נט אייברי. הזוג הצעיר חי בנוחות הודות להון המשפחתי ודאלס התקדם במקצועו והתמחה במשפט בינלאומי. לאחר שנפסל לשירות צבאי (בשל ראייתו הלקויה) במלחמת העולם הראשונה, גויס לקראת סוף המלחמה כקצין בדרגת סרן במועצת התעשיות המלחמתיות (War Industries Board). במסגרת תפקידו זה נשלח על ידי הנשיא וודרו וילסון לשיחות השלום בוורסאי, על תקן של יועץ משפטי למשלחת האמריקאית. בראש המשלחת עמד דודו - מזכיר המדינה רוברט לנסינג. במהלך השיחות לא היסס דאלס בן ה-31 להביע את דעתו ולהתנגד בתקיפות לקנס הכספי הכבד שהושת על גרמניה. לאחר השיחות צורף לבקשת הנשיא וילסון לוועדה שפיקחה על פיצויי המלחמה.
התפקיד ששיחק בזירה הדיפלומטית סייע להעלאת קרנו בתחום המקצועי. דאלס התמנה לשותף במשרד עורכי הדין שבו עבד ונשלח למשימות שונות ברחבי העולם. ביקוריו בארצות כנורווגיה, דנמרק, פולין, אורוגוואי וצ'ילה אפשרו למי שעתיד היה להיות מזכיר המדינה לצבור ניסיון בינלאומי יקר ערך.
ב-1937 ניסה דאלס לגייס תובע צעיר בשם תומאס דיואי למשרדו. דיואי הסכים אך חזר בו והחליט להתמודד במקום על משרת התובע המחוזי. שנתיים לאחר מכן, כאשר ניסה דיואי לזכות במועמדות המפלגה הרפובליקנית לנשיאות, הצטרף דאלס לצוות יועציו. הם לא הצליחו לזכות במועמדות לשנת 1940 אך ניסו שוב ב-1944. הפעם זכה דיואי במועמדות ודאלס היה ליועצו בענייני מדיניות חוץ.
דיואי הפסיד אמנם בבחירות לנשיא המכהן פרנקלין דלאנו רוזוולט אך דאלס, כמי שהיה מועמד טבעי לתפקיד מזכיר המדינה שלו לוּ זכה, הוזמן על ידי קורדל הול להשתתף בייסוד האומות המאוחדות כמאמץ לאומי על-מפלגתי. בוועידה המכוננת של האו"ם בסן פרנסיסקו באפריל 1945 היה דאלס בין נציגיה הבכירים של ארצות הברית וסייע לנסח את אמנת האו"ם. מעורבותו בגוף הבינלאומי שזה עתה הוקם נמשכה והוא היה חבר המשלחת האמריקאית מספר פעמים בשנותיו הראשונות של הארגון.
ב-1948 שוב נכזבו תקוותיו להתמנות למזכיר המדינה, כאשר פטרונו דיואי הפסיד שוב, הפעם להארי טרומן. אולם דאלס הוסיף לייצג את ארצות הברית באו"ם ובנובמבר 1948 אף מונה בפועל על ידי טרומן לראש המשלחת האמריקאית לאספה הכללית בפריז, כאשר ג'ורג' מרשל נאלץ לשוב לארצות הברית כדי לעבור ניתוח. לאחר מכן התלווה למזכיר המדינה דין אצ'יסון לוועידת שרי החוץ שנערכה בפריז ב-1949.
ב-7 ביולי 1949 מינה אותו דיואי, בתוקף תפקידו כמושל מדינת ניו יורק, לסנאטור, במקום רוברט פ. וגנר האב שהתפטר. כארבעה חודשים שירת כסנאטור במינוי זמני ולאחר מכן הפסיד למושל המדינה לשעבר הרברט ליהמן בבחירות המיוחדות שנערכו לתפקיד.
ב-1950 פרסם ספר בשם "מלחמה או שלום" ובו ביקר את מדיניות החוץ של ממשל טרומן והטיף לניסיון פעיל יותר למנוע את התפשטות הקומוניזם לארצות נוספות ולשחרר את אלה שכבר נפלו תחתיו. עם זאת, נשלח דאלס ליפן ב-1951 על ידי טרומן וביצע במזרח הרחוק את מדיניות הנשיא, לה התנגד כאמור. דאלס שכנע את אצ'יסון שכדי להשיג הסכם שלום עם יפן יש למנות איש אחד שייקדם את הנושא בטוקיו במשך שנה. אצ'יסון וטרומן השתכנעו ומינו לתפקיד את דאלס עצמו. לאחר שנה של טיסות הלוך ושוב בין טוקיו לוושינגטון נחתם ההסכם המיוחל ב-8 בספטמבר 1951. אנשי הממשל הדמוקרטים ציינו בהערכה את התפקיד ששיחק דאלס הרפובליקני כאדריכל ההסכם.
בבחירות הנשיאותיות של 1952 שבו הרפובליקנים לבית הלבן, לאחר שני עשורים של שלטון דמוקרטי. דאלס היה שותף לניסוח המצע המפלגתי, אשר כלל התקפה רבתי על מדיניות החוץ שהוא עצמו היה שותף ליישומה, אם גם לא לעיצובה. מינויו למזכיר המדינה היה אחד מהמינויים הראשונים עליהם הכריז הנשיא הטרי אייזנהאואר ב-1953.
מזכיר המדינה.
מעטים הטילו ספק בכישוריו של דאלס, אשר ניסיונו בענייני חוץ השתרע על פני כחצי מאה. דאלס עצמו ניגש למלאכה והחל לפעול ליישום המדיניות הנצית שהטיף לה לפני שהתמנה. בין פעולותיו המוקדמות ניתן למנות את חיזוק ותיגבור נאט"ו כחלק מאסטרטגיה כוללת של מניעת ההתפשטות הסובייטית.
דאלס תמך בצרפת במאבקה לשמור על שלטונה הקולונאלי בווייטנאם. הוא אף עשה מאמצים לערב את ארצו במלחמה, בימי קרב דיין ביין פו, כשתכנן לשגר מטוסים מנושאות מטוסים בפיליפינים על מנת להפגיז את כוחות הוייט-מין. אולם בריטניה התנגדה לתוכנית והיא נגנזה.
דאלס, אשר היה שותף ב-1950 לכינון ברית ANZUS, הסכם הגנה הדדית משולש בין ארצות הברית, אוסטרליה וניו זילנד, יזם את הסכם SEATO הרחב יותר אשר נחתם ב-1954. הארצות החתומות על SEATO היו שלוש ארצות ANZUS ועמהן בריטניה, צרפת, פקיסטן, הפיליפינים ותאילנד.