בהקדמה הסביר סנדרסון על תהליך הכתיבה שהתחיל כ"סיפורו של בחור שעשה את הבחירה הנכונה", אולם לאחר שסיים לכתוב את הספר, סנדרסון הבין שזה לא נכון, וכתב את הספר מחדש, הפעם, כשהדמות הראשית בוחרת את הבחירה הלא נכונה, כדי להראות כיצד היא מגיעה בכל זאת למקום הנכון. מטרתו של סנדרסון הייתה להראות ש"הבחירה הנכונה" היא לא בהכרח הטובה ביותר.
ב-8 ביולי 2010 פורסמו שלושת הפרקים הבאים (4–6) בפורמט אודיו בלבד באתר ההוצאה, וב-5 באוגוסט 2010 פורסמו פרקים 9 ו-11. TOR אמרו שהם דילגו על פרקים 7, 8 ו-10 מכיוון שהם רצו להתמקד בסיפור של קאלאדין, אחת הדמויות המרכזיות. ב-26 באוגוסט 2010 פורסמו פרקים 12 ו-13 באתר ההוצאה.
רקע.
העלילה מתרחשת ביבשת רושאר, בעולם שבו מתחוללות דרך קבע סופות אדירות הנודעות בשם סערות אימים, ויש בו צמחייה שצומחת מתוך סלעים, ובעלי חיים שפועלים לפי חוקיות לא ידועה.
כלכלה - הסופות הן אלו שטוענות את אבני-החן, אשר כלכלת רושאר מבוססת עליהן. באמצעות אבני-חן אלו, פיתחו בני האדם טכנולוגיות שונות, ויש להן קשר לא ידוע לחרבות ושריונות הרסיס. לאחר שהסופה טוענת אותן, האבנים זוהרות לתקופה של כחודש. נהוג במהלך סופה להשאיר אבני חן מחוץ לבית, כדי שאלו יטענו מחדש באור של הסופה.
דת - הדת העיקרית ביבשת היא הדת הוורינית שלה יש אדיקויות שונות. אך יש עוד דתות כמו התשוקות שנחשבות לעבודת אלילים.
מיתולוגיה - בעבר התחוללו ביבשת סדרת חורבנות שלפי האגדה כמעט והשמידו את החיים על פני היבשת. כיוון שהסיפורים לא נשמרו היטב, הם מעורבבים עם דיווחים על מגוון יצורים אגדיים שחיו בימים עברו. חלק משמעותי מהאגדות מתייחס לאבות הריק - האויב שהביא על בני האדם את החורבן וההרס כל כמה מאות שנים, ואבירי האור - מסדר אגדי שהגן על בני האדם, ונטש אותם אחרי החורבן האחרון. האופי הלא ברור של האגדות והסיפורים, הפך את אבירי האור לדמויות שנויות במחלוקת - מצד אחד הן מוערכות כחזקות מאוד ושליחות של האל; ומצד שני הם נחשבים לבוגדים שנטשו את בני האדם ואת האלים.
מעמדות - מדינת אלת'קאר שבה מתרחשת העלילה העיקרית, היא מדינה בעלת חברה מעמדית, המתחלקת לאצילים בהירי העיניים, ולשאר העם כהי העיניים.
חלק גדול מהסדרה מתמקדת באנשי אלת'קאר וג'אה קבד. שתי האומות האלה מחלקות את האנשים למעמדות המבוססים בעיקר על צבע עיניהם - כהי העיניים (עם צבע עיניים כהה כגון חום, ירוק כהה, אפור פחם) משויכים למעמד הנאהן, ויהיו בעיקר איכרים (ואפילו עבדים). ובהירי העיניים (עם צבע עיניים בהיר כגון כחול, צהוב, ירוק, וכו') משויכים למעמד הדאהן, ויהיו בעיקר אצילים, ובדרך כלל משכילים יותר. לנאהן ולדאהן יש עשר דרגות בתוכם. בעלי מעמד הנאהן נעים בין עבדים בנאהן העשירי, ועד לאזרחים מלאים בעלי זכות לנסוע ממקום למקום בנאהן השני.
במערכת הדאהן, בהירי העיניים שבדאהן העשירי נחשבים רק למעט יותר טובים מכהי העיניים, ואיש או אישה כהי עיניים עשויים אפילו להתחתן עם משפחה בהירת עיניים מהדאהן העשירי. הדאהן הראשון מורכב מהמלך ומשפחתו, וכל אדם מעל הדאהן הרביעי הוא לורד בהיר/בעלים של שטחים, רכוש, משרתים, אחוזות, וכו'. לדהאן השני נוספים כל האנשים (בהירי עיניים וכהי עיניים) שהצליחו להשיג חרב רסיס.
מנהגים - בתרבות האלת'קארית גברים מיועדים ללחימה בעיקר, ואינם מתעסקים כלל בלמידה - עד כדי כך שאינם יודעים קרוא וכתוב. נשים הן מלומדות, וקצינים רבים מחזיקים לבלריות הקוראות וכותבות עבורם. קריאה וכתיבה בידי גבר נחשבים לפחיתות מעמד, למעט במקרים של אנשי דת, שליחים ומלומדים.
עלילה.
העבר הרחוק.
לפני שנים רבות היו עשרת "המבשרים". המבשרים היו אנשים בעלי כוחות אדירים, ויצרו את עשרת מסדרי אבירי האור, שהגנו על רושאר מפני ההתקפות החוזרות ונשנות של אבות הריק (חורבנות), כפי שציווה עליהם אדון-הכל. בין כל חורבן הם היו נכנסים אל התופת (אם הם מתו במהלך החורבן הם חזרו לשם אוטומטית) על מנת לשמור על מנהיגי אבות הריק בפנים תוך שהם סופגים מהם עינויים, ברגע שאחד מהם ויתר ונכנע התחיל חורבן. בהתחלה עברו מאות שנים בין חורבן לחורבן, אך בסופו של דבר הזמן התקצר לשנים בודדות.
אך לאחר אחת המלחמות המבשרים החליטו לזנוח את ברית השבועה מכיוון שלא יכלו לשאת זאת עוד, ולהשאיר את האנושות לבד. בתקווה שיחד איתם גם אבות הריק יעזבו. אך ורק מבשר אחד נותר - טאלנאלט'אלין, שמכונה גם "גיד האבן" ו"מבשר המלחמה" שנשאר בתופת וספג עינויים במשך 4,000 שנה. לאחר זמן גם אבירי האור מסיבה מסוימת נטשו את משמרתם באירוע שנקרא בהיסטוריית רושאר 'הבגידה', והאנושות נותרה לבדה.
העבר הקרוב.
סזת' בן-בן וולאנו, חסר האמת (הוא מחויב לציית למי שנושא את "אבן השבועה" שלו) משינובאר הוא בן לעם השיני ומשרת של גזע משונה שנקראים 'פרשנדים'. אותם פרשנדים חותמים על הסכם שלום עם המלך גאבילר, מלכה של אלת'קאר, אומה חזקה ברושאר. הפרשנדים פוקדים על סזת' שניחן בכוחות עתיקים ומסתוריים, ונושא חרב רסיס, להתנקש במלך בזמן חתימת ההסכם.
המלך נרצח, הפרשנדים מודים באשמה, ומלחמה מתחילה.
הווה.
שש שנים לאחר שפרצה המלחמה בין האלת'ים לפרשנדים בחבל ארץ שנקרא 'המישורים המנופצים' עלילת הספר מתחילה, ועוסקת במספר דמויות.
דאלינאר קולין, אחיו של המלך שנרצח, רואה איך מלחמת הנקמה על מות אחיו הופכת למרדף תחרותי וקטנוני בין עשרת הנסיכים הנעלים של אלת'קאר אחר כסף וכבוד. דאלינאר שמנסה לציית לתקנות הקרב העתיקות, מנסה לנזוף בשאר הנסיכים, ומחפש דרך לסיים את המלחמה חסרת התועלת. הוא מתחיל לחוות חזיונות במהלך סערות האימים, שבהם הוא רואה את אבירי האור הקדומים ובנוסף נאמר לו בחזיונות כי עליו לאחד את ההנהגה באלת'קאר אל מול אסון העתיד לבוא. הקרובים לדאלינאר מתחילים להטיל ספק בשפיותו ושוקלים מחדש את טענתו למנהיגות. בעקבות החזיונות כורת דאלינאר ברית עם נסיך נעלה אחר, סאדיאס, בקרבות מול הפרשנדים. ברם, סאדיאס בוגד בדאלינאר באחד הקרבות ומותיר אותו ואת צבאו להילחם לבדם על אחד המישורים המנופצים ללא דרך מילוט. למזלם של דאלינאר קולין, אדולין בנו וצבא נסיכות קולין, קאלאדין וצוות אנשי הגשרים שבהנהגתו מחליטים לסייע לצבא הלכוד ומסכלים את תוכניתו של סאדיאס.
קאלאדין הוא כהה-עיניים שאומן מנעוריו כמנתח אך בעקבות שרשרת אירועים הוא מגויס לקרב מחוזות קטן של לורד מקומי בשם אמראם כדי להשגיח ולהגן על אחיו הקטן טיאן בשדה הקרב. בקרב השלישי שלו, קאלאדין לא מצליח להגן על אחיו שנהרג. קאלאדין נשבר, ומחליט להישאר בשדה הקרב, להגן על הטירונים, וחולם להשלח למישורים המנופצים-המלחמה האמיתית. במהלך קרב מאוחר יותר קאלאדין מצליח להרוג אויב עם שריון רסיס, ובזאת להציל את חייו של הלורד אמראם.
על פי החוקים העתיקים קאלאדין היה יכול לטעון לעצמו את השריון וחרב הרסיס של האויב, ולהיות בעל מעמד של בהיר-עיניים בעצמו. עם זאת, הוא דוחה את המתנה ובוחר להעניק אותה לאחד מחייליו. הלורד אמראם בוגד באמונו של קאלאדין ופוקד להרוג את כל מחלקתו, ולוקח את השריון והחרב לעצמו בטענה שהוא יעשה בהם שימוש יותר מועיל. כאות תודה לקאלאדין הוא לא הורג אותו, אלא מקעקע אותו כעבד באשמת עריקה, ומשלח אותו לחיים כעבד בזוי. במהלך שנות עבדותו נקשרה לקאלאדין ספרנית רוח בשם סילפרניה, אשר משעשעת אותו, ומדברת איתו מפעם לפעם, וקאלאדין המוצא בה נחמה מכנה אותה סיל.
לאחר מספר ניסיונות בריחה, קאלאדין מגיע למישורים המנופצים, אך לא כחייל כפי שחלם, אלא כעבד. קאלאדין מסופח אל 'אנשי הגשרים' - אנשים שתפקידם הוא לשאת את הגשרים שדרכם הצבא מתנייד מעל התהומות שבין המישורים. התמותה בקרב אנשי הגשרים היא גבוהה מאוד, עקב הימצאותם בחזית המלחמה ועקב העובדה שלא מסופקים להם מגינים.
קאלאדין שורד ריצת גשרים אחר ריצת גשרים, ולבסוף מואס בחייו. הוא הולך לאחד התהומות בכוונה לקפוץ ממנו אל מותו, אך סיל מעודדת אותו לחיות ולמצוא מטרה לחייו. קאלאדין מחליט להפוך את צוות הגשר שלו - גשר ארבע - ובכך להפחית את שיעור התמותה בגשר. לאט לאט הוא מצליח לגבש את הצוות בעזרת שני חברי צוות בשם טפט וסלע. קאלאדין מחפש כל הזמן דרכים חדשות להגן על הצוות, ובאחד הקרבות הוא מאלתר מגן מהגשר עצמו. התרגיל משבש את כל מהלך הקרב ובעקבות כך הוא מסתבך עם הפיקוד העליון של הצבא; הוא מגלה שלא סופקו לאנשי הגשרים מגנים בכוונה תחילה, כדי לגרום לפרשנדים להתמקד בהם, ולא בצבא העיקרי - כלומר, אנשי הגשרים נועדו להיות בשר תותחים.
בעקבות הסתבכותו עם מפקדיו מושאר קאלאדין בחוץ בעת שמשתוללת סערת אימים, דבר שהיה אמור לגרום למותו, אך הוא נשאר בחיים ומגלה שיש לו כוחות כמו שהיו לאבירי האור. קאלאדין מבין שאין טעם להמשיך כצוות גשרים, ומחליט למצוא דרך לאנשיו להימלט מחייהם כאנשי גשרים. הוא מתחיל לאמן בסודיות את אנשי צוותו כלוחמים, בתקווה לברוח ולחיות כצבא קטן של שכירי חרב.