כפרשנית מהוללת של רפרטואר מתקופת הקלאסיקה וראשית הרומנטיקה, נודעה הסקיל בעיקר בביצועים והקלטות של מוצרט. רבים ראו בה את הפרשנית הראשונה במעלה של מוצרט בזמנה. כן יצא שמה כפרשנית מעולה של בטהובן, שומאן ודומניקו סקרלטי. כמי שנחשבה לפסנתרנית מעולה של מוזיקה קאמרית, ניגנה הסקיל עם מוזיקאים ידועי שם כמו ג'ורג'ה אנסקו, אז'ן איזאיי, פבלו קזאלס וארתור גרומיו, שאיתו הופיעה בקונצרט האחרון שלה.
חייה.
הסקיל נולדה בבוקרשט, רומניה במשפחה יהודית. אמה לימדה אותה לנגן וכבר בגיל חמש הופיעה וניגנה לפני אליסאבטה מלכת רומניה. בגיל 7 יצאה ללמוד בווינה אצל ריכרד רוברט (שבין תלמידיו ידועי השם היו רודולף סרקין וגיאורג סל) וכן, לזמן קצר, אצל פרוצ'ו בוזוני. היא נכנסה לקונסרבטואר של פריז בגיל עשר, באופן רשמי כדי ללמוד אצל אלפרד קורטו, אם כי רוב הדרכתה באה מלאזאר לוי ומאדאם ז'ירו-לטארז, וסיימה את לימודיה בגיל 15 עם פרס ראשון. הסקיל יצאה לסיור הופעות באירופה, אם כי הקריירה שלה נקטעה באיבה עקב אחת מהמחלות הרבות מהן סבלה במהלך חייה. בשנת 1913 הושמה בגבס בניסיון למנוע הופעת עקמת. מחלות תכופות, יחד עם פחד במה קיצוני, שהופיע בשנת 1920, מנעו אותה מלהשיג הצלחה כלכלית או ביקורתית.
רק לאחר נדודים רבים, בגלל הרדיפה הגזענית של התקופה, התיישבה בשווייץ, ב-1942. רוב חייה עברו עליה בעוני. רק לאחר מלחמת העולם השנייה, בסדרת קונצרטים בהולנד בשנת 1949, החלה לזכות בתהילה שהייתה ראויה לה. כפסנתרנית, הצטיינה נגינתה בטוהר של צליל ופיסוק, שנבע אולי מכשרונה ככנרת. שקיפות ורגישות שבהשראה ציינו גם את סגנונה באופן שאין לטעות בו.
הסקיל מתה מחבלות שנגרמו לה בנפילה בתחנת רכבת בבריסל. היא הייתה אמורה לנגן בקונצרט עם ארתור גרומיו למחרת היום.
צ'ארלי צ'פלין סיפר "במשך חיי פגשתי רק שלושה גאונים: פרופסור איינשטיין, וינסטון צ'רצ'יל וקלרה הסקיל. אין לי הכשרה מוזיקלית אבל אני יכול להגיד שנגיעתה (בפסנתר) הייתה עדינה, הבעתה (המוזיקלית) הייתה נפלאה והטכניקה שלה הייתה יוצאת דופן".
התחרות על שם הסקיל.
תחרות בינלאומית לפסנתר על שם קלרה הסקיל מתקיימת כל שנתיים בעיר השווייצרית ווה, שם התגוררה הסקיל מ-1942 עד מותה. בעיר יש רחוב על שמה של הפסנתרנית.
שיכון (מתמטיקה)
במתמטיקה משתמשים במילה שיכון כדי לציין שאובייקט מתמטי אחד נמצא בתוך אובייקט מתמטי אחר. בצורה פורמלית משתמשים במילה "שיכון" כדי לציין את הפונקציה שבה משתמשים לציון הקשר שבין שני האובייקטים.
באופן פורמלי, אנו אומרים שקבוצה formula_1 משוכנת בקבוצה formula_2 אם קיימת פונקציה חד-חד ערכית formula_3. בדרך כלל, אם ל-formula_1 יש מבנה נוסף (טופולוגיה, מבנה אלגברי וכו') אנו דורשים מ-formula_5 שתשמר את אותו מבנה. באמצעות השיכון אנו יכולים לראות את המבנה formula_1 כתת-מבנה של formula_2.
בטקסטים מתמטיים מתקדמים, אם יש שיכון של formula_1 ב-formula_2, מסמנים formula_10. אם השיכון נתון על ידי formula_3 מסמנים גם formula_12.
אלגברה.
באלגברה מופשטת כל הומומורפיזם לא טריוויאלי בין שדות הוא שיכון. הסיבה היא שאם יש הומומורפיזם בין שדה formula_13 לשדה formula_14, והוא לא מעביר כל איבר ל-formula_15, אז הגרעין של הומומורפיזם כזה שהוא אידיאל יהיה בהכרח formula_16, כיוון שבשדה האידיאלים היחידים הם השדה כולו והקבוצה formula_16. הנחנו בתחילה שההומומורפיזם לא מעביר כל איבר ל-formula_15 ולכן הגרעין הוא בהכרח בדיוק formula_16, כלומר ההומומורפיזם הוא חד-חד ערכי ולכן שיכון.
Body and Soul
Body and Soul (בעברית: גוף ונשמה) הוא שיר פופולרי שנכתב בשנת 1930 על ידי אדוורד היימן, רוברט סאוור, פרנק אייטון וג'ון גרין. השיר הוצג כשיר נושא בהצגה ובסרטים שונים, אך מאוחר יותר התפרסם, הפך לאחד הסטנדרטים המפורסמים בג'אז, והוקלט מאות פעמים על ידי מאות נגני ג'אז. ההקלטה המפורסמת ביותר של השיר היא מאת נגן הסקסופון קולמן הוקינס, ב-11 באוקטובר 1939. הסולו של הוקינס נחשב לאחת הדוגמאות הבולטות לג'אז מאולתר ואמיתי. הקלטה זו הייתה אחת הקלטות הג'אז הראשונות, והפכה ללהיט.
הדואט בין טוני בנט ואיימי ויינהאוס.
Body and Soul הוקלט בתור דואט של הזמר טוני בנט עם זמרת הנשמה הבריטית, איימי ויינהאוס ב-2011. זו הייתה ההקלטה האחרונה של ויינהאוס לפני מותה ב-23 ביולי 2011. הסינגל יצא לשווקים ברחבי העולם ב-14 בספטמבר 2011 ל-iTunes, ל-MTV ול-VH1. הסינגל יצא לכבוד יום הולדתה ה-28 של ויינהאוס. לשיר יצא וידאו קליפ ביום שיצא כסינגל, ובו טוני בנט ואיימי ויינהאוס מבצעים את השיר באולפן הקלטות.
האוס (סגנון מוזיקלי)
האוס הוא שם כללי למוזיקת ריקודים אלקטרונית בעלת מקצב 4/4 בטמפו שבין 120–130 פעימות לדקה. ההאוס התחיל כסגנון קטן מאוד בארצות הברית וגדל לממדים אסטרונומיים וכיום המונח "האוס" מאגד תחתיו אין ספור סגנונות וגוונים. ההאוס כיום פופולרי מאוד ויש לו הדים בסגנונות מוזיקה שונים.
תחילתו של ההאוס.
ההאוס נולד ברחבות הריקודים של ניו יורק, שיקגו ולונדון בשנות השמונים, בתקופה בה כלי הנגינה האלקטרוניים השתכללו (לדוגמה, המצאת ה-MIDI) ובארצות הברית נוצר ביקוש למוזיקת ריקודים חדשה. לאחר שהדיסקו נושל על ידי גל הרוק הכבד של תחילת שנות השמונים, החלו להתפתח סצנות שונות של מוזיקה אלקטרונית חדשה בערים שונות בארצות הברית.
בעוד שבדטרויט ניכרה בעיקר השפעה של אלקטרו בסצנה של מה שנקרא לאחר מכן טכנו, בניו יורק ובשיקגו נוצרו סצנות של סינתפופ, אלקטרו-פאנק, איטלו דיסקו (הגרסה האלקטרונית והאירופית של הדיסקו), והתחילו ליצור בהשפעתם מוזיקה אלקטרונית פחות מתוכנתת ו"רובוטית" ויותר אנושית ועליזה.
ההאוס של שיקגו.
השם "האוס" נטבע בשיקגו על שם מועדון ה-Warehouse בו לראשונה החל חלוץ הז'אנר, פרנקי נאקלס (Frankie Knuckles), בשימוש בתמהיל בין סגנון הסינתפופ האירופי והדיסקו. לאחר זמן מה החלו נפוצים קטעים מוזיקליים שהושפעו מתמהיל זה והם למעשה קטעי ההאוס הראשונים. הקטע "Your Love" של פרנקי נאקלס נחשב בעיני רבים ללהיט ההאוס הראשון (על אף שאחרים מחשיבים את "I Feel Love" של דונה סאמר בהפקת ג'ורג'ו מורודר ללהיט ההאוס הראשון). עד לאמצע שנות השמונים היה ההאוס למוזיקת הריקודים העיקרית של שיקגו ומועדוני האוס רבים נפתחו, כמו גם תחנות רדיו שהוקדשו להאוס.
ההאוס מורכב בדרך כלל מסינקופות דומות בעלי מלודיות שונות.
בין המפיקים והדי-ג'יים החשובים מהסצנה של שיקגו נמנים Ron Hardy, Marshal Jefferson, Larry Heard, Farley Jackmaster Funk ו-(Cajmere (Green Velvet.
ההאוס של ניו יורק (גאראז').
סצנת ההאוס של ניו יורק היא המשך ישיר של סצנת הדיסקו בה ולכן, לפחות לגבי התקופה בה התגבש הסגנון, אי אפשר להפריד לחלוטין בין דיסקו והאוס. המונח גאראז' מציין את מגוון הסגנונות שנוגנו ב-"Paradise Garage" - המועדון הניו יורקי האגדי בו התבסס הסגנון. ההאוס שהתגבש בסצנה זו הוא יותר אקוסטי ויותר קרוב לדיסקו ולמוזיקת נשמה, ומאוחר יותר הושפע גם ממוזיקה לטינית ובעיקר מהסמבה (למשל ביצירותיהם של Masters at Work, Kerry Chandler ועוד).
בין המפיקים והדי-ג'יים החשובים באסכולה זו נמנים Joe Claussell, Tony Humphries, Cevin Fisher, François K, Todd Terry.
הגאראז' היה הטריגר העיקרי להתפתחות ההאוס בבריטניה מסוף שנות ה-80 והפיכתה למעוז של האוס, שם זכה להצלחה הגדולה ביותר שלו. בבריטניה התפתחו סגנונות האוס רבים אך הסגנון הבריטי שהכי מזוהה בהווה עם ההאוס בבריטניה הוא ה-
2Step Garage (או UKG UK Garage), שעיקרו שימוש בסימפולי תופים מקוטעים ובמקצב מתוחכם. הסגנון התחיל כסגנון האוס וכיום עיקר ההתפתחות שלו היא לכיוון ראפ והיפ-הופ.
נקודות מפנה בהיסטוריית ההאוס.
בשנת 1987 הגיע הלהיט "Jack Your Body" של סטיב 'סילק' הארלי למקום הראשון בבריטניה ובכך היה להצלחה המסחרית הראשונה של קטע האוס.
בשנת 1988 הוציאו ה-Jungle Brothers, מהרכבי ההיפ-הופ החשובים והגדולים, את הסינגל "I'll House You", קטע אשר שילב ראפ על מקצב האוס (בהפקת הדי-ג'יי Todd Terry). הקטע היה הראשון לחבר בין שני הסגנונות, אשר עד אז לא היה קשר ביניהם משום שהאוס נחשב למוזיקה "עליזה". הסינגל היה ללהיט גדול ובכך קידם את סגנון הפיוז'ן היפ-האוס, והיווה תקדים ליצירת שילובים נוספים מסוג זה.
שנות התשעים הייתה תור הזהב של ההאוס, הדאנס, ושל הטכנו ובשנים אלה ההאוס היה בשיא הפופולריות שלו.
בין הלהיטים הגדולים של התקופה:
בסוף שנות התשעים חלה עליה מטאורית בפופולריות ההאוס באירופה, בעיקר סביב היורופופ ותרבות המועדונים של איביזה.
בנוסף בתקופה זו קמו להקות מהפכניות כגון דאפט פאנק, שהוציאה את האלבום Homework ובכך יצרה את סגנון ההאוס הצרפתי המאופיין בלופים פאנקיים, ושינתה את סצנת ההאוס. להקה חשובה נוספת שקמה בסוף שנות התשעים היא Basement Jaxx שיצרה האוס בסגנון ייחודי ואקלקטי במיוחד.
ההאוס היה מאז ומעולם פופולרי בעיקר באירופה, עם הבלחות קצרות למצעדים של ארצות הברית כמו "Rhythm is a dancer" כמו גם להיטים שונים של מדונה, שאימצה לעצמה את ההאוס באחד מגלגוליה הרבים. שנות ה-90 של המאה ה-20 ביוהנסבורג התפתח סגנון "קוואייטו" שמשלב האוס עם ניגון אפריקאי. עם הזמן הסגנון נעשה פופולרי גם בנמיביה בו פועל הזמר סאני בוי ואמנים נוספים.
רנבואה