משכן גִּלְגָּל הוא מבנה מקודש שנבנה עם הכניסה לארץ ישראל והעלייה מנהר הירדן (), בסביבות שנת 1272 לפנה"ס (ב'תפ"ח ליצירה). המבנה שימש במשך 14 שנה, ולאחר סיום חלוקת הארץ לשבטים פורק משכן גלגל, ובמקומו הוקם המשכן בשילה. בזמן קיום המבנה הותרה ההקרבה בבמות. יש אומרים שההיתר נבע מכך שבאותה תקופה ארון הברית לא היה במשכן, אלא עם מחנה הלוחמים. קשה לזהות במדויק את מקומו של משכן גלגל אף שמסתבר שהיה בקרבת יריחו והירדן. יש המשערים שמדובר בח'רבת א-נת'לה, חמישה ק"מ דרומית-מזרחית ליריחו העתיקה.
גלגל המקראית.
גלגל מהווה את המחנה הראשון שבנו עם ישראל עם כניסתם לארץ. גלגל מתוארת כמקום פולחן מרכזי, ששימש בתקופות שונות (),ובו הומלך שאול למלך על ישראל; בין השאר מתוארים בה מציאות דברים של פולחן, כגון שנים-עשר אבנים ().
משמעות השם.
על פי המקרא משמעות השם היא "גלגול" והסרת אי נעימות שהייתה לעם שלא היו נימולים () לעומת זאת ישנם חוקרים המציעים הסברים אחרים למשמעות המילה גלגל. לפי כמה חוקרים משמעות גלגל, היא גל של אבנים; לעומתם יש המשערים שהכוונה לבניין מיוחד ששימש מקום מקודש בעיני הכנענים (ראו אנציקלופדיה מקראית ערך גלגל). כך או כך ההשערה היא שמדובר בדבר נפוץ, אשר במיקומו הגאוגרפי בגלגל, היה ייחודי, או בשל גודלו או בשל היחס המסורתי אליו.
ונראה, כי בעקבות הקמת הבסיס הפולחני, שכלל בין השאר את שנים עשר האבנים, שהיו מסודרות כנראה בצורת גל או עיגול; בהמשך אף זכה המקום לשמו.
בחירת המקום.
לאחר ההגעה לארץ נוצר צורך לבחירת מקום קבע למרכז הפולחני.
על פי המקרא (). מקום המשכן הוא בנחלת בני שבטו של מנהיג האומה, ובאותם ימים התגורר יהושע בגלגל. ולפיכך - אחר כיבוש נחלת בני יוסף העבר המשכן לשילה הממוקמת בנחלתו החדשה של יהושע.
ישנה דעה כי בחירת המקום הייתה בשל מיקומו בנקודה אסטרטגית הקרובה לנקודת הכניסה לארץ (); נקודה ששימשה כמחנה למלחמותיו של יהושע בזמן הכיבוש.
המיקום.
אף שבמקרא מתואר במפורש שהגלגל היה בקרבת יריחו, ומשם נכנסו עם ישראל לארץ; יש חוקרים המפקפקים בסיפור זה ורואים בו אנכרוניזם. כך לדעתם הגלגל כלל לא הייתה ממוקמת באזור יריחו, זאת בשל העובדה שהכניסה לארץ הייתה במקום אחר; ולדעתם הכוונה לגלגל אשר נמצאת ליד אלון מורה (). לכן הם מזהים את המקום עם ח'רבת ג'ליג'ל במישור אל-מח'נה שליד שכם (אנציקלופדיה מקראית, ערך גלגל). אולם מלבד העובדה שגם הגלגל המובאת בספר דברים לדעות מסוימות הייתה בקרבת יריחו (דעת רבי אליעזר, ), קשה לקבל גישה זו, משום שבעקבות חולשת המחקר הארכאולוגי (בחוסר הזיהוי של מיקום הגלגל בסביבות יריחו) משונה הטקסט המקראי. אפשרות מסוימת הנה שהגלגל לא היה ממוקם בגבעה כלשהי (ראו ) אלא בעמק, ויתרונותיו האסטרטגים היו אחרים, דבר המקשה על זיהוי המקום.
המבנה בגלגל.
תיאור צורת המבנה בגלגל אינו ידוע, אך מסתבר שהוא דמה למשכן שהיה במדבר ולאוהל מועד (ראו בבלי, סוטה ט ע"ב). רמתו החומרית הייתה השלב הבוסרי ביותר ביחס לשאר המרכזים הפולחנים שנבנו בארץ ישראל (משכן שילה, נוב וגבעון), אף שהוא התייחד מהמשכן בנוב ובגבעון בכך שארון הברית היה בו.
סוג המבנה.
משכן גלגל מכונה במכלול המקורות 'משכן', זאת לעומת בית המקדש, ואף לעומת המבנים הפולחנים בנוב ובגבעון. הדבר נובע ממספר סיבות, ובהם עובדת היותו בנוי מעצים, ללא תקרה (), במקום זמני ולפני הניצחון המוחלט על האויבים.
סיום המשכן.
אף התיאור המקראי מייעד לגלגל אופי ארעי וזמני, כך שלאחר ההתנחלות המלאה בארץ, וכיבוש נקודות אסטרטגיות טובות יותר המשכן הועבר לשילה. המעבר לווה בהענקת אופי משמעותי יותר למשכן, דבר שהתבטא באיסור על הקרבה בבמות הפרטיות.
אולמן-מרגלית
אולמן מרגלית
עדנה מרגלית
גינתר הרביג
גינתר הרביג (גרמנית: Günther Herbig; נולד ב-30 בנובמבר 1931 באוסטי נאד לאבם, כיום בצ'כיה)
הוא מנצח גרמני. הוא למד ניצוח אצל הרמן אבנדרות, הרמן שרכן והרברט פון קאראיין. אחרי עבודה באופרה בארפורט ובפוטסדם, כיהן כמנצח ראשי בתזמורת הפילהרמונית של דרזדן ובתזמורת הקונצרטהאוס של ברלין. בשנת 1984 היגר לארצות הברית. מאז עבד עם תזמורת דטרויט ועם התזמורת הסימפונית של טורונטו.
בין 2003 ל-2006 ומ-2009 ואילך מכהן הרביג כמנצח אורח ראשי ויועץ מוזיקלי של התזמורת הסימפונית של קולומבוס.
גונתר הרביג
לייסי
לייסי (באנגלית: Leisi; בגרמנית: Laisberg) הייתה נפה אסטונית במחוז סארה שבאסטוניה. היא ממוקמת בצפון האי סארמאה. ממזרח נמצאת נפת אוריסארה, ממערב מוסטיאלה, ומדרום (ממזרח למערב): פיהטלה, קארמה וקארלה.
שטחה של לייסי הוא כ-347 קמ"ר, והיא השנייה בגודלה במחוז סארה (אחרי קארמה). בשנת 2005 אוכלוסייתה מנתה 2,139. היישוב הגדול והמרכזי בלייסי ("בירת הנפה") הוא העיירה לייסי (2,154 תושבים - בשנת 2004) שעל-שמה נקראת הנפה, מלבדה ישנם גם 53 כפרים נוספים.
בלייסי ישנה כנסייה גותית מהמאה ה-14 ושתי כנסיות אורתודוקסיות בלייסי ובכפר מֵצְקלָה.
במהלך הרפורמה המינהלית-טריטוריאלית בשנת 2017 אוחדו כל 12 העיריות באי סארמאה לעירייה אחת - כנסיית סאראמא.
Scrabble
התזמורת הפילהרמונית של דרזדן
התזמורת הפילהרמונית של דרזדן היא תזמורת בדרזדן, גרמניה. היא נוסדה בשנת 1870 וקיבלה את שמה הנוכחי בשנת 1915.
לאחר הפסקה בפעילותה לקראת סוף מלחמת העולם השנייה, חידשה את הקונצרטים חודש אחד בלבד לאחר תום המלחמה (8 ביוני 1945). בשנת 1947 קיבל עליו היינץ בונגארץ את משרת המנצח הראשי. הוא שיפר את
מצבה הכלכלי כאשר השיג לה מעמד של מוסד ממלכתי מתוקצב בשנת 1950. מעמדה האמנותי השתפר הודות למאמציו להעלות את קרנה הן בגרמניה והן בסיורים בינלאומיים.
תת-מחוזות אסטוניה
קארמה (תת-מחוז)
שמואל רוזנשטוק
מבצע מוות לפולש
מבצע מוות לפולש היה מבצע של צה"ל במהלך קרבות עשרת הימים במלחמת העצמאות, שמטרתו לפרוץ את הדרך לנגב לפני כניסתה לתוקף של ההפוגה השנייה. הנגב נותר מנותק גם לאחר המבצע.
רקע.
הצבא המצרי פלש לישראל, ביום הראשון לעצמאותה, בשתי זרועות. האחת, במקביל לחוף הים התיכון, נעצרה מעט מצפון לאיסדוד. השנייה, ובה בעיקר כוחות קלים של מתנדבים, עשתה דרכה צפונה מזרחה להר חברון. כוח מצרי חיבר בין שתי זרועות אלה באל-פאלוג'ה ואגב כך, ניתק את כל היישובים היהודיים בנגב שמדרומו. פריצת הדרך לנגב הפכה, עקב ניתוק זה, לאחת הבעיות האסטרטגיות העיקריות של ישראל בהמשך המלחמה. בתחילת 'קרבות עשרת הימים' המצרים הקדימו ותקפו יישובים יהודיים, כמו נגבה, גלאון ובארות יצחק, ומשלטים שבידי צה"ל, כפי שאירע במהלך הקרבות על משלט עיבדיס, משלט 105, ג'וליס ועוד. לקראת ההפוגה השנייה הממשמשת ובאה, החליט צה"ל ליטול לידיו את היוזמה.
תוכנית המבצע.
מטרת המבצע הייתה לפרוץ את הדרך לנגב על ידי יצירת מסדרון במערך המצרי מדרום לחתה ולכרתיה, אשר חלשו על כביש אל-מג'דל-פאלוג'ה (כביש 35 של ימינו). יצירת מסדרון זה תביא אף לניתוק חלקי של הזרוע המזרחית של הצבא המצרי הפולש. המשימה נועדה להתבצע על ידי התקפות מצפון ומדרום כאחד.
על חטיבת גבעתי הוטל לפרוץ מצפון על ידי כיבוש הכפרים בית עפה, חתה וכרתיה שהיו בשליטת חיל המשלוח המצרי. על חטיבת הנגב היה לפרוץ מדרום ולכבוש את משלטי כאוכבה (כיום כוכב מיכאל) וחוליקאת.
לצורך המבצע תוגברה חטיבת גבעתי בפלוגת הנחיתה של חיל הים ובגדוד הפשיטה 89 (גדוד הקומנדו) של חטיבה 8, בפיקודו של משה דיין.
מהלך המבצע.
בליל 17 - 18 ביולי 1948 החלה חטיבת הנגב בתקיפת משלטי כאוכבה וחוליקאת. לצורך ההתקפה גויסו עולים חדשים שהיו בקיבוצי הסביבה ללא הכשרה צבאית מספקת. במשלטי חוליקאת היה כוח מצרי גדול שהיה בכוננות וציפה להתקפה. ההתקפה נהדפה והכוח התוקף סבל אבדות: 21 הרוגים ופצועים רבים.
באותו לילה הותקף הכפר בית עפה מצפון ומדרום. פלוגה מגדוד 54 של חטיבת גבעתי תקפה את הכפר מדרום. ההסתערות נבלמה באש מדויקת של הצבא המצרי והכוח נסוג עם 12 הרוגים ופצועים רבים. פלוגת הנחיתה של חיל הים תקפה את בית עפה מצפון, אך עקב התקיפה של גבעתי מדרום היו המצרים מוכנים ואבד יתרון ההפתעה. לוחמי חיל הים הצליחו להשתלט על חלקו הצפוני של הכפר, אך עקב ההתקפות הבלתי פוסקות של המצרים ולאור העובדה שכוח גבעתי נסוג, ניתנה הוראת נסיגה.
בגלל בעיות בקשר לא קבלו כל החיילים את פקודת הנסיגה. לבסוף החלה נסיגה בלתי מסודרת וחלק מהפצועים נשארו בשטח ונהרגו על ידי המצרים. אבדות הנחתים בקרב זה היו 22 הרוגים, שלושה שבויים ופצועים רבים (כמעט כל הנופלים מחיל הים במלחמת העצמאות נהרגו בקרב זה).
כוחות אחרים של חטיבת גבעתי כבשו את הכפר חתה ממזרח לבית עפה.
גדוד 89 של חטיבה 8, בפיקודו של משה דיין, פרץ באותו לילה וכבש את הכפר כרתיה. פלוגה מגדוד 53 גבעתי התארגנה בכפר ונערכה להגנה. כיבוש כרתיה ניתק את הכוחות המצרים בכביש מג'דל-פלוג'ה. כמו כן, ניתן היה, באמצעות כיבוש זה, לפתוח נתיב לישובי הנגב המנותקים. היה ברור שהמצרים יעשו כל מאמץ לכבוש את כרתיה טרם ההפוגה.
במהלך כל יום המחרת נערכו התקפות בלתי פוסקות על כוחות גבעתי בכרתיה. בהתקפה האחרונה השתתפו ארבעה טנקים ו-15 שריוניות ובעקבותן חיל רגלים שנראה שעמדו לפרוץ את מערך ההגנה. חולית פיא"ט הצליחה להתקרב כ-40 מטר מטנק מצרי והחייל רון פלר הצליח לפגוע בו. הטנק נעצר, בעקבות זה נסוגו שאר הכוחות המצרים והמתקפה נשברה.