לקראת חצות נאספו אל האוטל דה ויל נציגים מעשרים-ושמונה רבעים שנענו לקושרים, בגיבוי של המון תומך. הם הדיחו את הקומונה הפריזאית הקיימת לאחר לילה סוער של דיונים וויכוחים, שהסתיים רק בשלוש לפנות בוקר. ראש העיר פטיון היסס אך הבטיח סיוע, ונותר בתפקידו על אף שנעצר. מפקד המשמר הלאומי, המרקיז דה מונדה , הודח ונשלח למאסר אך נרצח על ידי הסנקילוטים ברגע שהוצא מהבניין. במקומו התמנה אנטואן ז'וסף סנטר , קצין שתמך בלהיטות ברדיקלים שהלכו ותפסו עמדה גם במשמר מאז הוסרו מבחני ההכנסה למתגייסים. במשך הלילה עמלו סנטר והאחרים להשליט את מרותם על הרבעים שטרם הצטרפו ועל שישים גדודי המשמר הלאומי שהיו פזורים בעיר, שהיו כולם המומים ומבולבלים לנוכח המהלך הפתאומי. רבות מהיחידות אוישו על ידי מלוכנים ונאמני לה פאייט, ועל ארמון הטווילרי הגן כח מעורב של 4,000 חיילים, כולל החיל השווייצרי האישי של המלך. עם עלות השחר, לאחר לילה קדחתני של ארגון מזורז, עמדו לרשות הקומונה החדשה 25,000 איש. הם צעדו אל הארמון.
לואי, שקיבל דיווחים שוטפים כל אותו הלילה (פטיון היה לצדו כשזומן לאוטל דה ויל על ידי הקומונה המהפכנית), סקר את מגיניו. אנשי המשמר הלאומי קיבלו אותו בצעקות של "תחי האומה!" ו"יבוטל הווטו!" על אף הפצרותיה של המלכה להישאר ולהילחם, הוא לא סמך על יחידותיו והחליט להימלט אל מבנה האספה המחוקקת הסמוך ולבקש מקלט. הוא הורה לשווייצרים לעזוב את עמדותיהם הקדמיות ולהתבצר בארמון. בשמונה בבוקר נקהלו המהפכנים לפני הטווילרי, ויחידות המשמר במקום הצטרפו אליהם. המלך מצא את האספה יותר מחצי-ריקה, עם פחות מ-300 צירים. היתר לא הופיעו, בין אם מפחד ההפיכה או מנחישות לא להעניק לה לגיטימציה בכך שהצעותיה יועברו בפורום מתפקד. אלה שנותרו נמנו כמעט כולם עם היעקובינים, וההצעות שהוגשו ונדחו מזה שבוע וחצי היו יכולות עתה להיענות ברוב מוחץ. רק מאמץ כביר של הז'ירונדיני פייר ויקטורניאן ורניו מנע מהצירים לבטל את מוסד המלוכה ולהכריז על רפובליקה בו ביום. לואי נאסר ונשלח למצודת ההיכל. בטווילרי, פתחו השווייצרים באש על המתגודדים. כאלף איש מתו ב-10 באוגוסט, כמה מאות מהפכנים ושש-מאות שווייצרים שנקרעו לגזרים על ידי ההמון לאחר שנכנעו.
חודש לאחר מכן, לאחר שהאויב נהדף מצרפת, בוטלה המלוכה והוכרזה רפובליקה ב-21 בספטמבר. לואי הכלוא הועמד למשפט על בגידה ונערף בגיליוטינה ב-21 בינואר 1793.
ניסוי האבולוציה של אי קולי
ניסוי האבולוציה לטווח ארוך של ה"אי קולי" (LTEE - E. coli long-term evolution experiment) הוא ניסוי אבולוציה מתמשך בראשות ריצ'רד לנסקי (Lenski) העוקב אחרי שינויים גנטיים ב-12 אוכלוסיות של מיני החיידקים Escherichia coli, אוכלוסיות שהיו זהות בראשיתן מאז 24 בפברואר 1988. האוכלוסיות הגיעו לאבן דרך של 50,000 דורות בפברואר 2010 ו-65,000 ביוני 2016.
במהלך הניסוי דיווחו לנסקי ועמיתיו על מגוון רחב של שינויים פנוטיפיים וגנוטיפיים באוכלוסיות ה-"E. coli". אלה כללו שינויים שהתרחשו ב-12 אוכלוסיות ואחרים שהופיעו רק באחת האוכלוסיות או בחלקן. לדוגמה, כל 12 האוכלוסיות הראו דפוס דומה של שיפור בולט בכשירות, שיעורי גדילה מואצים וגדילת התא. בחצי מהאוכלוסיות התפתחו פגמים ב-DNA שגרמו לפנוטיפים בעלי שיעורי מוטציות מוגברים. האדפטציה הבולטת ביותר שדווחה עד כה היא האבולוציה של תזונה מציטראט - תכונה יוצאת דופן ב - "E. coli. "תכונה זו התפתחה באחת האוכלוסיות של ה-"E. coli "בשלב כלשהו בין הדורות 31,000 ו-31,500.
השמורה הביוספרית דאנא
השמורה הביוספרית דאנא (בערבית: محمية ضانا للمحيط الحيوي) היא מערכת של הרים וואדיות המשתרעת מראש בקעת הירדן המזרחית ויורדת עד לשפלה המדברית של ואדי ערבה. שטחה כ-300 קמ"ר, והיא נמצאת ליד העיר טפילה, בירת המחוז בשם זה. סמוך לשמורה נמצא הכפר דאנא.
זוהי שמורת הטבע הגדולה ביותר בירדן. ממרום מצוק ההרים של בקעת הירדן, ליד רמת קאדסיה (Quadesiyya) שגובהם כ-1,500 מטר, יורדים ואדיות רבים, בשבילים תלולים למישור הנמוך של ואדי ערבה, שהוא הקצה המערבי של השמורה.
השמורה.
התיישבות אנושית.
השמורה הוקמה בשנת 1993 והיא הגדולה ביותר בממלכת ירדן. בשנת 1994 רשות שמורות הטבע הירדנית (The Royal Society for the Conservation of Nature - RSC) החלה להפעיל תוכנית רשמית לניהול ושימור ערכי השמורה ופיתוח סוציו-אקונומי של תושבי המקום.
מוקד השמורה הוא הכפר דאנא, הנמצא על המדרון המערבי של ג'בל עטאטאה (1,641 מ'). אל הכפר מוביל כביש שמתפצל מדרך המלך. רוב תושביו של הכפר המקורי, נטשו אותו ועלו במעלה ההר, מרחק 2.5 מהכפר דאנא ושם ייסדו עיירה שנקראת עטאטא. לידה נמצאים בית חרושת למלט ומתקן מכ"ם של צבא ירדן.
הכפר בנוי בתי אבן בעלי גגות שטוחים הצמודים זה לזה מהם מתאפשר מראה של העמק שמתחתיו. הארכיטקטורה מזכירה את זו הנבטית, בשל השימוש באבן ובעצים מקומיים, אולם הוא הוקם במאה ה-15. הכפר ניצב על שלוחה הררית של אבן גיר הצמודה מאחורה לסלעים אדומים של אבן חול. מהשלוחה יורדים מדרונות תלולים אל נחל דאנא שמתחת. ליד הכפר יער בן אלפי שנים של אורנים וברושים, המאוכלס גם ביעלים וצבועים מפוספסים. כ-500 מטר מצפון ומעל לכפר, נמצא מעיין, קירותיו עשויים משושי בזלת שנוצרו בשל התפרצות געשית קדומה דרך סלע הגיר שבמקום. בכפר דאנא מספר בתי מלון, כולל בית ההארחה של RSCN ומלון דאנא המופעל על ידי ולמען טובת הקהילה המקומית.
מכפר דאנא מתפתלת לאורך כ-17 ק"מ, דרך עפר לפינאן. במקום היה בעבר היישוב הביזנטי פונון, ובחירבת פינן ניצבים כיום שרידי היישוב, כנסיות ומפעל מים.
בפתחו של ואדי ערבה ליד חירבת פינן, נמצאים שרידי מכרות נחושת קדומים שנחשבים למכרות הגדולים ביותר במזרח הקרוב
הם ניכרים בצבע השחור של הגבעות שנובע מהסיגים שהשאירו אחריהם הכורים לאורך כל תקופות הכרייה, וכן נשארו גם חלקים של אבנים בגוונים של טורקיז, עדות להימצאותה של נחושת. במקום נשארו שרידים לשלושה פירי כרייה עתיקים, שניים כנראה מסביבות המאה ה-10 לפנה"ס והשלישי כנראה מהתקופה הרומית.
אוסביוס מקיסריה, מתאר את פאינו כמושבת עונשין של אסירים, שבויים ועבדים, שעבדו בפרך בהפקת הנחושת. פונון איבדה את חשיבותה כמרכז הפקת נחושת אחרי שנת 500, אך המשיכה להתקיים כיישוב בעל חשיבות מסוימת ובתקופה הממלוכית אף התחדשו הכרייה וההפקה באזור, אולם בהיקפים נמוכים.
בנוסף מכילה השמורה כ-100 אתרים ארכאולוגיים שעדין נחפרים בידי משלחות ארכאולוגיות מבריטניה. אחד האתרים באתר הוא המצודה האדומית שאג-ריש, מתקופת הברזל.
מערכות אקולוגיות.
השמורה הביוספרית דאנא מכילה מגוון של תצורות קרקע: למין סלעי אבן חול שגובהם מעל 1,500 מטר, סלעי גיר ובזלת ועד לדיונות, שנמצאות בנקודה הנמוכה ביותר בשמורה בוואדי ערבה, 50 מטר מתחת לפני הים. המדרונות החרוצים בוואדיות גדולים כקטנים מהווים קרקע נוחה למגוון רחב של מערכות אקולגיות. כל הגורמים האלה יוצרים מספר בתי גידול, ומגוון ביולוגי גדולים ביותר שמקנים לשמורה את חשיבותה הגדולה.
ארבעה אזורים פיטוגאוגרפיים מצויים בשמורה: האזור הסהרו-ערבי, האזור הסודאני, האזור האירנו-טורני, האזור הים-תיכוני.
המספר הכללי של מינים שזוהו עומד על כ-800 מיני צמחים, ו-449 מינים של בעלי חיים. מבין מסוגי הצמחים בשמורה יש לציין את הערער הפיניקי, והסוג החשוב ביותר הוא ברוש מצוי, בשמורת דאנא מצויים העצים האחרונים של מין זה ששרדו באזור. כן גדלים בשמורה גם אלונים ירוקי עד וצמחי חולות כמו שיטה וגם מספר צמחי סלע שמקורם בסודאן. זהו הקו הדרומי ביותר לחברת הברוש המצוי. שלושה מיני צמחים נצפו על ידי בוטנאים רק בשמורה ולשמם הלטיני נוספה המילה "דאנא".
למרות המספר הרב של מיני בעלי חיים באזור, 25 מתוכם מצויים בסכנת הכחדה. מבין בעלי חיים יצוינו חתול חולות, זאב סורי, חרדון צב, יעל נובי ושועל צוקים. מבין מיני הציפורים זהו בית גידולם של בזבוז לבנון ובז אדום. מושבת בזבוזי לבנון באזור היא הגדולה ביותר בעולם. סכנה גדולה לחי ולצומח בשמורה עדיין מהווים רעיית יתר, כריתה בלתי מבוקרת של עצים וציד בעלי חיים בעיקר יעלים וחוגלות סלעים.
בשמורה מספר שבילים המתאימים לטיולים רגלים בדרגות קושי שונות, ומדריכים רשמיים של RSCN מתושבי המקום מתקיימים מהדרכות אלו.
נאזי פאיקידזה
נאזי נודארובנה פאיקידזה, לפעמים מכונה גם פאיקידזה-בארנס,(בגיאורגית: ნაზი პაიკიძე; ברוסית: Нази Нодаровна Паикидзе-Барнс ; נולדה ב-27 באוקטובר 1993) היא שחמטאית גאורגית-אמריקאית בדרגת אמן בינלאומי. הייתה אלופת העולם לנוער נשים פעמיים ואלופת אירופה לנוער נשים בקטגוריית הגיל שלה וחמש פעמים אלופת ארצות הברית לנשים.
החל מיוני 2018 היא אינה פעילה.
ראשית חייה.
נאזי פאיקידזה נולדה באירקוטסק שבסיביר, רוסיה. אביה היה מהנדס מכונות, ואמה ביוכימאית. אביה לימד אותה לשחק שחמט כאשר הייתה בת ארבע. באותה שנה עברו הוריה לטביליסי, בירת גאורגיה, שם גדלה עם אזרחות כפולה – גאורגית ורוסית.