קיים קשר בין פגיעה מינית מתמשכת בילדות הגורמת לפוסט-טראומה מורכבת לבין כניסה למעגל הזנות. התעללות מינית מתמשכת בילדות מייצרת תהליך הפנמה בו הילד/ה הופכים לאובייקט לסיפוק מיני על ידי מי שתפקידו הוא להגן ולשמור עליהם. תחושת הערך של הילד מותנית ביכולתו לספק צרכים, בעיקר מיניים, של אחרים וכך יש קושי להבחין בין יחסי ניצול ודיכוי ליחסי אהבה מיטיביים. דיווח על התעללות מינית בילדות בקרב נשים טרנסג'נדריות בזנות עולה ממספר מחקרים אך, במספרים נמוכים יותר לעומת נשים סיסג'נדריות בזנות. זו יכולה להוות את אחד הגורמים הנקשרים למעורבות בזנות.
גורמים פסיכולוגיים וחברתיים.
זנות טרנסג'נדרית קיימת במגוון מדינות ברחבי העולם, לעומת זאת, ישנו מיעוט של מודלים חיוביים לחיקוי עבור אוכלוסייה זו. כמו כן, פעמים רבות צרכני הזנות הטרנסג'נדרית מתאפיינים בבושה, ולכן עשויים להפגין כלפי חוץ תפיסות הדוגלות בשלילת זכויות עבור האוכלוסייה הטרנסג'נדרית. טרנסג'נדרים העוסקים בזנות עוברים תהליכי החפצה ודפרסונליזציה, המשליכים על כלל הקהילה הטרנסג'נדרית, מה שגורם לפרטים שבה לראות לעיתים כי ההצטרפות למעגל הזנות היא אלטרנטיבה אשר תסייע לעיצוב זהותם האישית. נשים טרנסג'נדריות אשר עוברות את תהליך ההתאמה המגדרית בתקופת גיל ההתבגרות או הבגרות המוקדמת, רואות בהשתלבות במעגל הזנות כאפשרות המסייעת להן להשתייך לקהילה הטרנסג'נדרית.
שימוש בסמים והתמכרות לסמים.
שימוש והתמכרות לסמים נמצא כגורם המתקשר מעגלית לתופעת הזנות הטרנסג'נדרית. מצד אחד, אנשים פונים לזנות על מנת לממן את הסמים, ומצד שני, הסמים משמשים כהגנה רגשית בזמן המעורבות בזנות. ישנם שיעורי התמכרות גבוהים בקרב נשים המעורבות בזנות. בקרב נשים טרנסג'נדריות, הסמים תוארו כחלק מאורך החיים בעולם הזנות, ולא כגורם המוביל לעיסוק בזנות עצמה. פעמים רבות עצם השימוש של צרכני הזנות בסמים הוא זה אשר מוביל לצריכת סמים מוגברת בקרב טרנסג'נדריות העוסקות בזנות. האתנן (מוצר בעל דמות כסף או שווה ערך לכסף, למשל, מזון, שכר דירה או סמים) יהא גבוה יותר באם יותנה קיום יחסי המין בשימוש בסמים במקביל או לחוסר שימוש באמצעי מניעה.
סטיגמה והשלכותיה.
קיימות סטיגמות רבות אודות הקהילה הטרנסג'נדרית, וכן אודות העוסקים בזנות. מצב זה מוביל טרנסג'נדרים העוסקים בזנות להתמודד עם סטיגמה כפולה ורבת משקל. מחקרים מצביעים כי הסטיגמה היא אחד הגורמים המשמעותיים המשפיעים על בריאותם הנפשית והפיזית של טרנסג'נדרים העוסקים בזנות. הסטיגמה מאפיינת אף את גורמי הטיפול במערכת הבריאות ומובילה לכך שטרנסג'נדרים העוסקים בזנות אינם פונים לקבלת מענה טיפולי בעת קושי בריאותי, או שאינם פונים על מנת להצטייד באמצעי מניעה. מצב זה מוביל לכך שישנו שיעור גבוה של נשאיות HIV וכן הידבקויות במחלות מין בקרב נשים טרנסג'נדריות המעורבות בזנות.
אלימות פיזית ומינית.
טרנסג'נדרים הם בעלי סבירות גבוהה יותר לחוות אלימות פיזית והטרדה על ידי אנשים זרים, בני משפחותיהם או מכרים ביחס לאוכלוסייה הכללית. כמו כן, ישנה סבירות גבוהה יותר לחוות אלימות פיזית או מינית חוזרת, וכן אלימות מינית ואונס בגילאים צעירים יותר. מחקר מארצות הברית מצביע על כך ש50% ממשתתפיו, המשתייכים לקהילה הטרנסג'נדרית, נחשפו לאלימות מינית מסוג כלשהו. מרבית המשתתפים מציינים כי האלימות המינית התבצעה על ידי אנשים המוכרים לקורבן, ביניהם בני זוג ובני משפחה.
אנשים המשתייכים לתעשיית המין נמצאים בסיכון גבוה יותר לחוות אלימות על סוגיה. אלימות זו מתבטאת בתצורות של ניצול, הטרדה, אלימות פיזית ומינית אשר מתבצעת על ידי צרכני המין, סרסורים וכן על ידי גורמי החוק. בישראל, בשנים 2010–2012 קרו מספר תקריות טרנספוביות בישראל בהן שוטרים התייחסו לנשים טרנסג'נדריות העוסקות בזנות באופן משפיל ופנו אליהן בלשון זכר.
סקר דיווח עצמי שנערך בארצות הברית מציין כי מרבית האלימות כלפי העוסקים בזנות מתבצעת על ידי צרכני הזנות. מקרי אלימות אלו לרוב אינם מדווחים לרשויות לאור חוסר אמון של הקהילה ברשויות וכן מחשש לאפליה. ברחבי העולם, העוסקים בזנות המשתייכים לקהילה הטרנסג'נדרית חווים אלימות רבה יותר מהמשטרה ביחס לאוכלוסייה הכללית. עוסקים בזנות המתגוררים בנפאל, מקסיקו ובמדינות אחרות, מדווחים רבות על אלימות מילולית והטרדה פיזית מצד המשטרה, וכן במקרים קיצוניים אחרים אף על אלימות מינית.
סיטרואן XM
סיטרואן XM (בצרפתית : Citroën XM) היא מכונית סלון מהודרת מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית סיטרואן, חברת בת של קבוצת PSA אשר יוצרה בין השנים 2000–1989 בצרפת
שימוש בקנאביס בקרב הקהילה הגאה
שימוש בקנאביס בקרב הקהילה הגאה הוא מאפיין נפוץ של תמיכה גם בזכויות להט"ב וגם בגישה לסם הקנאביס, שעד לשנת 2000 בערך שניהם היו מחוץ לחוק, והיו בשולי החברה בכל מקום, ועדיין נמצאים שם בחלק ניכר מהעולם גם כיום. התמיכה בשני הנושאים משולבת מסיבות שונות, ביניהן טענות כי קנאביס הוא יעיל בהקלה על תסמיני איידס, כאשר הקהילה הגאה נחשבת מובילה בכל הקשור לסובלנות חברתית ומגוון באורח החיים, וגם כי נושאי להט"ב ונושאי קנאביס חווים קיבוץ חברתי יחד כתרבות נגד.
לפי סוגיה.
רפואית-בריאותית.
בציר הזמן של HIV/איידס, בתחילת משבר האיידס בארצות הברית בשנות ה-80 של המאה ה-20, לא היו טיפולים תרופתיים זמינים לטיפול במחלה או להקלה בתסמינים. אנשים רבים יכלו להשתמש בקנאביס רפואי כדי להקל על מחלתם בצורה שלא הצליחו להשיג בשום דרך אחרת. עם זאת, באותה תקופה קנאביס היה מחוץ לחוק במקומות רבים. מכיוון שאנשים וגם להט"בים הושפעו באופן לא פרופורציונלי מ-HIV/איידס, לקהילה הלהט"בית היה צורך חדש ודחוף בגישה לקנאביס. התחילה החפיפה בין אקטיביזם למען זכויות להט"ב לבין אקטיביזם בגישה לקנאביס. הפעילות הלהט"בית הזו לקנאביס המאורגנת לעיתים בגיי קלאב או ברשתות החברתיות שבהם דרכם אנשים עם קנאביס חילקו אותה לאנשים עם איידס. ב-1990, טען דו"ח חדשותי כי אנשים רבים עם HIV משתמשים בקנאביס לטיפול פליאטיבי.
אקטיביסטים להט"בים ואקטיביסטים למען מודעות HIV/איידס הגדילו מאוד את התמיכה הציבורית בגישה לקנאביס.
הארווי מילק ודניס פרון היו אישים פוליטיים להט"בים מסן פרנסיסקו שהציעו חקיקה לגליזציה של קנאביס לטובת הקהילה הגאה ולטובת אחרים.
מסחר.
ישנן עדויות המצביעות על כך שלמגזר העסקי שמשקיע בייצור ומכירת קנאביס יש אחוז נמוך יותר של ייצוג להט"בי לעומת שוק הצרכנים של מוצרי קנאביס.
ישנם גם מספר סיפורי הצלחה של אנשים להט"בים בתעשיית הקנאביס.
ישנו דו"ח שממליץ על שיווק קנאביס לקהילה הגאה.
בארצות הברית.
פרשנים פוליטיים בארצות הברית השוו את השינוי המהיר של דעת הקהל בהעשור הראשון ובהעשור השני של המאה ה-21 בנושאי זכויות להט"ב והגישה לקנאביס. בעוד שלפני 2000, שני הנושאים האלו היו טאבו במיינסטרים, לאחר אותה תקופה חלה מגמה הולכת וגוברת לנרמל את הקבלה החברתית של זכויות להט"ב ושל השימוש בקנאביס. כלי תקשורת רבים השוו את קווי הדמיון של זכויות להט"ב וקנאביס.
בשנים שהובילו לשינויים העריכו רשויות רבות בעלות שם שגוי כי התמיכה הציבורית בקרב הקהילה הגאה וגם בקנאביס הייתה נמוכה מכפי שהיה. החוקים הפדרליים בארצות הברית הותאמו בצורה שגויה יותר מחוקי המדינה בנושאים אלו.
הדיוויזיה ה-19 (בריטניה)
הדיוויזיה ה-19 (המערבית) של הצבא הבריטי הייתה דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה.
הדיוויזיה הוקמה בספטמבר 1914 כחלק מצבא קיצ'נר, וביוני 1915 נשלחה הדיוויזיה לצרפת. הדיוויזיה לחמה בקרבות היום הראשון של הקרב על הסום כחלק מהקורפוס ה-3, וספגה אבדות כבדות. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות השונים בחזית המערבית, ובכלל זה בקרב מסין, קרב פשנדל, מתקפת האביב ומתקפת מאה הימים. לאחר המלחמה שוחררו חיילי הדיוויזיה, ובמהלך 1919 פורקה הדיוויזיה.
זריקת עונשין
זריקת עונשין (באנגלית: Free throw) בכדורסל, היא זריקה המבוצעת מ"קו העונשין", אשר במגרש כדורסל סטנדרטי ממוקם במרחק של 4.6 מטרים מהסל. ככלל, זריקות עונשין מוענקות לקבוצה אשר נעשתה על אחד משחקניה עבירה. קליעת זריקת עונשין מזכה את קבוצת השחקן הזורק בנקודה אחת.
במרבית ליגות הכדורסל הבכירות, שחקנים קולעים בממוצע כ-75% מזריקות העונשין, כאשר קלעים טובים במיוחד קולעים כ-90% מהזריקות, וקלעים גרועים במיוחד קולעים כ-50% מהן.
עבירות המזכות בזריקות עונשין.
העבירות המזכות את הקבוצה היריבה בזריקות עונשין הן: עבירת מגן במהלך זריקה, עבירת מגן כאשר הקבוצה מעבר לתחום העבירות הקבוצתיות, עבירה טכנית ועבירה בלתי-ספורטיבית. עבירת תוקף לא מזכה את קבוצת ההגנה בזריקות עונשין (גם אם היא מעבר לתחום העבירות הקבוצתיות), אלא רק במעבר הכדור אליה.
עבירת מגן במהלך זריקה.
עבירה של קבוצת ההגנה על שחקן בעת זריקה מהשדה מזכה את השחקן במספר זריקות עונשין בהתאם לערך הזריקה שלקח; אם העבירה נעשתה בעת זריקת שלשה – מוענקות לשחקן שלוש זריקות עונשין, ואם השחקן זרק זריקה מתוך קשת השלוש – מוענקות לו שתי זריקות עונשין. בכל מקרה, אם השחקן קלע את הזריקה על אף העבירה שנעשתה עליו – הסל נספר לזכות הקבוצה, והשחקן זוכה לזריקת עונשין אחת.
חציית תחום העבירות הקבוצתיות.