חוקי העבודה בתאילנד אוסרים על עבודה רצופה של מעסה, המוגבל לעד שישה לקוחות ביום. זמן מתן העיסוי המקובל ללקוח נע בין חצי שעה לשעתיים וחצי. האחרון כולל תרגילי גמישות ומתיחה המתמקדים בעיקר בגפיים ועיסוי החלק הקדמי בגוף לרבות הבטן (האזור היחיד, שניתן לעשות שימוש בשמן לעיסוי).
העיסוי התאילנדי בישראל.
בשנים האחרונות התפשטה פילוסופיית העיסוי התאילנדי המסורתי גם לעולם המערבי, בעקבות אפשרויות הריפוי הרבות הגלומות בו. בארץ נפוץ העיסוי התאילנדי בעיקר במרכזי ספא ונופש.
Rebelde
Rebelde, היא גרסה מקסיקנית לטלנובלה הארגנטינאית, "המורדים". הגרסה הופקה על ידי חברת טלוויסה ויוצרי הסדרה, כריס מורנה, פדרו דמיאן ופדרו ארמנדו רוגריגז. בסדרה יש שלוש עונות, והפרק האחרון שודר במקסיקו ביוני 2006.
הסדרה עוקבת אחר תלמידים בבית ספר יוקרתי במקסיקו סיטי - "אליט וואי סקול". בית הספר הוא פנימייה, אשר לומדים בה בני טובים במקסיקו, וגם תלמידים משכונות פחות טובות, אשר מקבלים מלגות. "אליט וואי סקול" הוא בית הספר הכי יקר במדינה. מנהג אחד של הסדרה הוא שהדמויות מכניסות מילים באנגלית. כנראה, כדי להראות את ההבדלים בין התנהגות השכבות החלשות לשכבות החזקות.
בסדרה, מוקמת הלהקה "RBD", השחקנים, שמשחקים את החברים בלהקה, ומשתתפים גם בלהקה במציאות. רוב שירי הלהקה מושמעים גם בסדרה, אך למרות שהסדרה נגמרה, הלהקה הודיעה שתמשיך לפעול. בנוסף, לסדרה יצאו שני DVD, אשר מכילים את העונה הראשונה והעונה השנייה על גבי דיסקים. בינואר 2009 הודיעה להקת RBD על התפרקותה.
בשנת 2012 יצאת גרסה מחודשת ל"Rebelde" בשם "Rebelde Brasil"/"Rebelde Rio" בשנים 2011-2012 בברזיל. כמו כן, הדמויות הן: רוברטה ודייגו (רוברטה ודייגו כמו בסדרה), אליסי ופדרו (מיגל ומיה כמו בסדרה) ותומס וקרלה. בישראל, הסדרה שודרה בערוץ הילדים בין השנים 2011-2012. בשנת 2022 נטפליקס תשדר גרסה מחודשת שצולמה במקסיקו.
רבלדה
REBELDE
אינטגרטור מים
אינטגרטור מים היה מחשב אנלוגי אשר נבנה בברית המועצות בשנת 1936. הוא תפקד באמצעות העברה של מים דרך חדר מלא בצינורות ומשאבות מחוברים זה לזה. גובה המים בתאים שונים (בדיוק של חלקי המילימטר) יצג מספרים אגורים. קצב זרימת המים יצג פעולות מתמטיות. המכונה הייתה מסוגלת לפתור משוואות דיפרנציאליות לא הומוגניות.
מחשבי מים אנלוגיים היו בשימוש בברית המועצות עד שנות ה-80 של המאה ה-20 עבור בניית מודלים ממוחשבים רחבי יריעה.
מוחמד שביר
ד"ר מוחמד עיד שביר (נולד ב-1946) הוא מיקרוביולוג פלסטיני, בעבר נשיא האוניברסיטה האסלאמית בעזה.
ביוגרפיה.
שביר נולד בח'אן יונס שברצועת עזה. את לימודיו האקדמיים החל באוניברסיטת אלכסנדריה, משם המשיך לאוניברסיטת מערב וירג'יניה, שם קיבל תואר דוקטור במיקרוביולוגיה. לאחר מכן עבר לאוניברסיטה האסלאמית בעזה, שם שימש כראש בית הספר לרפואה, כדקאן, ולבסוף כנשיא האוניברסיטה, עד פרישתו ב-2005.
שביר מתגורר כיום בעזה. הוא נשוי ואב לשני בנים וארבע בנות. אשתו משמשת כיום כסגנית השרה לענייני נשים ברשות הפלסטינית. אביו, השייח' עיד שביר, נחשב בעבר לאחד הבכירים בתנועת האחים המוסלמים ברצועת עזה.
מועמדותו לתפקיד ראש הממשלה הפלסטינית.
בעקבות מבצע גשמי קיץ שבא בעקבות חטיפת גלעד שליט נעשו מגעים בין פת"ח לחמאס על הקמת ממשלת אחדות שהייתה אמורה להיות מורכבת ממומחים ולא פוליטיקאים. ב-13 בנובמבר 2006 דווח כי שביר קיבל את ההצעה לעמוד בראש ממשלה זו. שביר, שאינו פעיל פוליטית, נחשב כמקורב לחמאס, אך הוא מקובל גם על תנועת פת"ח וההסכמה על מינויו כראש ממשלה הייתה תוצאה של פשרה בין שתי התנועות.
למעשה, בעקבות התגברות העימותים הפנים-פלסטיניים לא התבצע המינוי ואסמאעיל הנייה וממשלתו עדיין מכהנים בתפקידם (נכון לינואר 2013). ממשלת האחדות הוקמה בסופו של דבר רק ב-17 במרץ 2007, שוב בראשות אסמאעיל הנייה. שביר לא נכלל בין שרי ממשלה זו או בממשלות המקבילות והמתחרות של הניה ושל ד"ר סלאם פיאד שהוקמו בעקבות השתלטות החמאס על רצועת עזה, פיטוריו של הניה ומינויו השנוי במחלוקת של פיאד.
אלפורט
וולשי
אמנה
קרב עזה הראשון
קרב עזה הראשון התחולל סמוך לעיר עזה ב-26 במרץ 1917, כחלק מהחזית הדרומית במלחמת העולם הראשונה. חיל המשלוח המצרי, של האימפריה הבריטית שהייתה חלק ממדינות ההסכמה תקף את הכוח של צבא האימפריה העות'מאנית (בפיקוד גרמני, כחלק ממעצמות המרכז) שהגן על עזה. למרות הצלחתם של הכוחות התוקפים להשיג את יעדיהם, נסתיים הקרב בניצחון הטורקים, בייחוד עקב כשלים בהעברת מידע מהשטח אל המפקדה הבריטית אשר נתנה פקודת נסיגה לכוחות התוקפים.
רקע.
בפברואר 1916, לאחר התקפה כושלת על תעלת סואץ של הכוחות הטורקים - הארמייה הרביעית בפיקודם של ג'מאל פאשה וקרס פון קרסנשטיין, הבינו הבריטים את הסכנה, ומצד שני ההזדמנות, הטמונה בחזית נוספת במזרח התיכון. הם מינו את גנרל ארצ'יבלד מאריי למפקד חיל המשלוח המצרי, וזה, החל להתקדם בצפון סיני מזרחה תוך שהוא סולל מסילת ברזל ומניח צינור מים מתוקים, מקנטרה מזרחה. לאחר שניצחו בקרב רומני ולאחר שכבשו את אל עריש, הגיעו כוחותיו של מאריי למבואות עזה בתחילת 1917.
עד אותה עת, אמרו המסרים שקיבל מאריי מלונדון כי מטרתו העיקרית היא ההגנה על תעלת סואץ ועל מצרים. זו גם הייתה הסיבה לכך שככל שהצליח לקדם את כוחותיו מזרחה יותר, כך איבד מאריי דיוויזיות רגלים שנלקחו ממנו לטובת המערכות העקובות מדם שהתחוללו באירופה. למזלו, השאירו בידיו את היחידות הרכובות, להן הביקוש באירופה היה נמוך, ואף הגדילו במעט את הכוחות הרכובים שעמדו לפקודתו. במשך כל אותה עת, חזר וטען מאריי, כי הכוח העומד לרשותו אינו מספיק גדול כדי לכבוש את ארץ ישראל הוא ביקש חמש דיוויזיות רגלים ובתחילת 1917 עמדו לפקודתו שלוש דיוויזיות וחלקים מדיוויזיה רביעית. הוא קיבל הוראה להתארגן בחודשי האביב והקיץ ולהתכונן למתקפה בסתיו 1917. רצונו לכבוש את עזה נבע מכך שחפץ להגיע עם מסילת הברזל עד ואדי עזה והעיר עזה הייתה סמוכה מדי לאזור זה ומאריי חשש מהתקפות נגד טורקיות. מלבד זאת, רצף ההצלחות שלו בקרבות במגדהבה וברפיח והנסיגה הטורקית ללא קרב משלאל, הביאוהו לחשוב שניתן לבצע התקפת בזק על עזה ולנסות לכבוש אותה. הבריטים אף העריכו כי קיים ויכוח בין קרס פון קרסנשטיין לבין מפקדיו הטורקים. בעוד שהגרמני נטה, לדעתם, להחזיק בקו עזה-באר שבע, העדיפו מפקדיו לסגת לקו יפו-ירושלים ולנהל את המלחמה עליו. כמו כן, הגיעו אליהם ידיעות כי הכוחות הטורקים בחצי האי ערב נסוגים ובדרכם לפלשתינה והם העדיפו, על כן, לנסות ולתפוס את עזה לפני שהכוחות הטורקים יתוגברו.
זירת הקרב.
סוגי הקרקע העיקריים בשדה הקרב הם דיונות חול, רכסי כורכר ואזור גבעי מתון ביותר של אדמת לס. רצועת החול משתרעת לרוחב של מספר קילומטרים משפת הים התיכון מזרחה. רכסי הכורכר מקבילים לקו החוף ועל כן כיוונם הוא צפון מזרח - דרום מערב. הרכסים הבולטים (ממערב למזרח) הם: רכס אשר קצהו הדרומי נמצא ממזרח לאל-בורייג' וקצהו הצפוני הוא גבעה נמוכה מצפון לגבעת עלי מונטר, רכס מנסורה (עליו נמצאת כיום יד אנז"ק ומעט מזרחית ממנו, רכס שייח עבאס (עליו נמצאים הקיבוצים בארי ועלומים כיום). באזור הצפוני יותר, מזרחית לעזה, מצויה שורת גבעות נמוכות ומזרחה ממנה - הרכס עליו נמצא כיום קיבוץ נירעם.
אזור הלס מתאפיין במישורים או בגבעיות מתונה. על רקע מישורים אלו בולטים תילים עתיקים אשר מהווים נקודות שולטות בתצפית ובאש ומדרונותיהם התלולים של התילים מהווים אף מכשול פיזי מול כוח מסתער. תופעה נוספת האופיינית לקרקע הלס היא חתירה עמוקה של הנחלים בקרקע אשר יוצרת את תופעת הבתרונות ומאפשרת התקדמות בהסתר, אך גם מכשול להתקדמות מהירה.
מקורות המים באזור היו בזמן מלחמת העולם הראשונה בעלי חשיבות אסטרטגית עליונה, שכן הצבאות נסמכו על בהמות: גם סוסי הפרשים ביחידות הרכובות וגם בהמות משא אשר נשאו את האספקה, התחמושת ואת התותחים. ההערכה היא כי על כל חמישה חיילים הייתה בערך בהמה אחת. מקורות המים העיקריים היו באפיק נחל הבשור לרגלי תל אל פרעה ובשלאל ובאפיק נחל גרר בין תל א-שריעה ותל הורירה. כמו כן, היו באזור החוף בארות מהן היה ניתן לקבל אספקת מים מוגבלת.