נמל האי הוא פורט ביי – נמל המפרץ, וממנו הוביל גרם מדרגות אל היישוב המרכזי באי ד'ה בוטום ("התחתית"). רק בשנת 1938 החלו לבנות את הדרך היחידה בין הנמל והיישוב. הדרך הנקראת "הדרך" – "The Road", והיא הוקמה ביוזמת ג'וספוס למברט האסל. הדרך נבנתה בין השנים 1938–1943, אולם רק בשנת 1947 הגיע כלי הרכב הראשון לאי. בשנת 1951 הוארכה הדרך והגיעה ליישוב וינדוורדסייד, ובשנת 1958 הושלמה הדרך.
בשנת 1963 נבנה שדה התעופה ג'ואנצ'ו א. איראוסקין שאורך מסלולו 400 מטרים, והוא שדה התעופה המסחרי שמסלולו הקצר ביותר בעולם. טיסות סדירות מגיעות לאי מסנט מארטן.
בשנת 1972 נבנה רציף לאי המאפשר לאוניות טיולים לעגון באי.
תרבות.
בשל העובדה שהמהגרים לאי (ובכללם גם העבדים שהובאו לאי) הגיעו מתרבויות רבות ושנות, ובשל גודלו הקטן של האי, נוצרה באי חברה רב תרבותית. האי היה הראשון מבין האיים בים הקריבי שאסרו על העבדות, בשל העובדה שהמתיישבים עבדו לצד עבדיהם ובסמוך אליהם על מנת להצליח בתנאים הקשים ששררו באי, וכך נוצרו יחסי חברות בין בעלי העבדים והעבדים. אוכלוסיית האי מורכבת ממהגרים חדשים שהגיעו אל האי בשנים האחרונות.
הן אנגלית והן הולנדית משמשות באי. הולנדית היא השפה הרשמית, אולם אנגלית היא הנפוצה יותר, ומאז 1986 היא שפת הלימוד בבתי הספר.
מרבית התושבים באי נוצרים קתולים.
השכלה.
באי נמצאת אוניברסיטת סאבא לרפואה. במהלך שנת הלימודים מגיעים לאי כ-300 סטודנטים מאיים אחרים.
כלכלה ותיירות.
אף שהגילדר הוא המטבע הרשמי של האי, נעשה שימוש רב בדולר האמריקאי.
אחד ממוצרי הייצוא העיקריים של האי היא תחרת סאבא (המכונה גם "תחרה ספרדית"). ייצור התחרה באי מקורו בנסיעתה של מרי גרטרוד האסל ג'ונסון (Mary Gertrude Hassell Johnson) בשנות ה-70 של המאה ה-19 לקאראקס, שם למדה אריגת תחרה במנזר. עם שובה לסאבא התפשט ידע אריגת התחרה ברחבי האי.
בעוד שסנט מרטן השכנה היא בעלת חופי הים (הטבעיים), וקניות בדיוטי פרי, סאבה היא תיירות אקולוגית, צלילה וטיולים.
כלכלת האי מתבססת בעיקר על תיירות ואקו תיירות. באי אתרי צלילה, טיפוס הרים ומסלולי הליכה רבים.
בשל מספר הצוללים הרב מצויים באי שני תאי לחץ.
רמת החיים בסאבא היא הגבוהה מבין האיים ההולנדים.
סייבא
מוזאיקת הטבק
נגיף מוזאיקת הטבק הוא שמו העברי של הנגיף TMV. ההשפעות של הווירוס תוארו לראשונה ב-1883 על ידי האגרונום הגרמני, אדולף מאייר. שמו ניתן לו משום שהוא גורם לעלה הטבק להיראות כמו מוזאיקה. הנגיף אלים מאוד וממית את הצמחים הנדבקים בו.
בשנת 1953 החלה רוזלינד פרנקלין לחקור את הווירוס בקולג' בירקבק באוניברסיטת לונדון. זמן קצר לאחר שהחלה בעבודתה על הווירוס TMV היא הגיעה, בזכות צילומים בקרני רנטגן שלא נעשו לפניה, לתוצאות שסתרו את ההנחה המקובלת באותה תקופה על החוקרים של וירוס זה, ולפיה מקלוני ה-TMV הם כולם באותו אורך (של 3000 אנגסטרם). למרות התנגדותו של הווירולוג נורמן פירי (Norman Wingate Pirie; 1997-1907), שנחשב למומחה העיקרי של וירוסים אלו, היא עמדה על דעתה (שהתבררה בסופו של דבר כנכונה) ופרסמה את מסקנותיה במאמר ב-Nature. בתגובה החליט פירי להפסיק לספק לה את הדגימות עבור מחקרה, אך דבר זה לא מנע ממנה להמשיך במחקריה. כיוון שבזכות מחקר ה-TMV היו לפרנקלין קשרים עם המחלקות המקבילות באוניברסיטת טיבינגן ובאוניברסיטת קליפורניה בברקלי, היא המשיכה לקבל דגימות של הווירוס, בעיקר מברקלי. ב-1956 פענחה פרנקלין ביחד עם צוות החוקרים שלה את המבנה של הווירוס TMV. הם מצאו כי הווירוס בנוי מתת-יחידות חלבוניות המסודרות כמעין בורג מסביב לנקב שנמצא בליבת הווירוס, כאשר יחידות ה-RNA משוקעות בין תתי-היחידות של החלבון.
אנרכו קפיטליזם
ציטומגלו
אמור (דג)
בית הקברות בקרמלין
ביטוח רכב
ביטוח רכב הוא מכלול סוגי הביטוח של כלי רכב.
סוגי ביטוח.
בישראל ישנם שני סוגים עיקריים של ביטוחים לרכב:
פוליסות הביטוח המקיף מבוססות כולן על נוסח אחיד שנקבע בתקנות הפיקוח על עסקי ביטוח.
חברת ביטוח רשאית לשנות נוסח זה רק במידה והנוסח המתוקן מציע תנאים טובים יותר למבוטח.
הפיקוח על ביטוחי הרכב בישראל נתון תחת אחריותה של מחלקת הביטוח של אגף שוק ההון, ביטוח וחיסכון במשרד האוצר.
תעריפים.
תעריפי ביטוח החובה.
תעריפי ביטוח החובה נקבעים על ידי חברות הביטוח עצמן, אך אלו מוגבלים לתעריף המרבי שקובע המפקח על הביטוח. על פי החוק תעריפי ביטוח רכב חובה חייבים להסתמך על משתנים שאושרו על ידי המפקח על הביטוח ועל ניתוח סטטיסטי.
בענף ביטוח רכב חובה פועל מתוקף החוק מפעיל מאגר מידע סטטיסטי שתפקידו להעריך את עלות הסיכון המבוטח בביטוח חובה, המפעיל מפיק גם דוחות ונתונים נוספים שמשפיעים על עלות הסיכונים בענף. דוחות אלה מתפרסמים באתר אגף שוק ההון ביטוח וחיסכון במשרד האוצר.
התעריפים שקובעות חברות הביטוח נבדקים על ידי המפקח על הביטוח וחייבים את אישורו.
חברות הביטוח קובעות את גובה הפרמיה (עלות הפוליסה) בהתחשב במשתנים הבאים:
תעריפי ביטוחי החובה לרכב דו-גלגלי בדרך כלל גבוהים יותר מאלו של כלי רכב ארבע-גלגליים, עקב הסיכון הגבוה לנזקי גוף של הרוכב או נזק לדו גלגלי עצמו - אותו חברת הביטוח צריכה לכסות במקרה של תאונה, לדוגמה, ההסתברות לתאונת דרכים של אופנוע גבוהה פי 4 מרכב פרטי.
תעריפי הביטוח המקיף.
הביטוח המקיף הוא לרוב יקר יותר מביטוח החובה וגובה הפרמיה תלוי במשתנים רבים כגון:
כל ביטוח מקיף כולל השתתפות עצמית של המבוטח בשיעור מסוים במקרה של תביעה.
ככל שההשתתפות העצמית גבוהה יותר יורד גובה הפרמיה (ולהפך).
המאגר הישראלי לביטוח רכב.
עקב התנגשות בין הוראת החוק בישראל לפיה על כל משתמש או בעל רכב מנועי להחזיק פוליסת ביטוח לרכב, לבין המצב בפועל שבו חברות הביטוח אינן מחויבות לבטח כל אדם הפונה אליהן בתעריפים המקובלים, התעורר צורך במתן מענה שיגשר על הפער. בעבר ניתן לכך מענה באמצעות ביטוח משותף של ה"מאגר הישראלי לביטוח רכב חובה ליד איגוד חברות הביטוח בישראל" שלקחו בו חלק כל המבטחים בביטוח רכב חובה בישראל. במסגרת הרפורמה בביטוח הרכב), החל מינואר 2002 הטיפול בביטוח השיורי עבר לתאגיד שייסדו החברות המבטחות בישראל, ששמו "התאגיד המנהל של המאגר לביטוח רכב חובה ("הפול") בע"מ".
התאגיד מבטח בעלי רכב ונהגים שחברות הביטוח אינן מבטחות לפי תעריפים רגילים, בין אם מדובר ברכבים דו-גלגליים, נהגים עם עבר של תאונות דרכים או עבירות תעבורה או בשל מדיניות החברות (כגון ביטוח רכב לתקופה קצרה משנה, כגון השכרת רכב או רכב שאינו נמצא בשימוש). חלקן של חברות הביטוח במאגר נקבע מדי שנה בהתאם לחלקה של כל חברה בסך הפרמיות רכב חובה באותה שנת חיתום.
חקיקה ופסיקה.
חוק פיצויים לנפגעי תאונות דרכים כולל סעיפים המסדירים את ביטוח החובה לרכב. ביטוח צד' ג' וביטוח מקיף מוסדרים, בין היתר, בחוק חוזה הביטוח, תשמ"א-1981.
הפסיקה הישראלית ביטלה סייגים רבים שנקבעו בחוזה הביטוח: נפסק כי נהגים שלא עמדו בהתניות 'מִשְנִיוֹת' של "ביטוח חובה" (כגון הרכבת משקפיים, או אי-חידוש רישיון פחות משנה) יזכו בכל זאת לכיסוי ביטוחי מלא.
ביחס להגבלת גיל (כאשר בפוליסה נקבע גיל 30 ומעלה ובזמן התאונה היה באופן חד פעמי נהג צעיר) נפסק בדעת הרוב שאין תוקף להגבלה והנהג הצעיר יזכה לכיסוי ביטוחי מלא.
השערת פואנקרה
במתמטיקה, השערת פואנקרה היא משפט המאפיין את הספירה התלת-ממדית מבין כל היריעות מאותו ממד. ההשערה, שהציע אנרי פואנקרה בשנת 1904, נחשבה במשך שנים לאחת הבעיות הפתוחות החשובות ביותר בטופולוגיה. ההשערה קובעת:
במהלך המאה ה-20 עמלו מתמטיקאים רבים על השערה זו ועל גרסה רב ממדית שלה. הניסיונת להוכיח את ההשערה הובילו לתוצאות רבות וחשובות בטופולוגיה אלגברית, וזיכו מספר מתמטיקאים במדליית פילדס. בין היתר, בשנת 1961 הוכחה גרסה של ההשערה עבור ממדים גבוהים מ-4 על ידי סטיבן סמייל (Stephen Smale), ובשנת 1982 הוכחה גרסה 4-ממדית של ההשערה על ידי מייקל פרידמן.
בשנת 2000 נבחרה ההשערה על ידי מכון קליי כאחת משבע בעיות המילניום, שעבור פתרון מלא של אחת מהן מציע המכון פרס כספי בסך מיליון דולר.
בסדרת מאמרים שכתב בשנים 2002 ו-2003, הציג המתמטיקאי גריגורי פרלמן הוכחה להשערה. הצגת ההוכחה לא הייתה שלמה, ומתמטיקאים רבים בעולם החלו ללמוד את הרעיונות החדשים ולהשלים את הפרטים החסרים. עד אמצע 2006 התגבשה הסכמה שהוכחתו של פרלמן הביאה את הבעיה אל סיומה, והוא נבחר לקבל את מדליית פילדס, אך דחה אותה.
ב-18 במרץ 2010 הכריז מכון קליי על זכאותו של פרלמן לפרס, אך פרלמן סירב לקבלו. בספטמבר 2011 החליט המכון לתרום את הסכום כמלגות.
יריעות.
אחת הבעיות השכיחות בטופולוגיה וגאומטריה היא מחקר של מרחבים, אשר נראים במרחקים קצרים כמרחב אוקלידי. פני כדור הארץ הם דוגמה למרחב כזה: בעוד שבמרחקים קצרים פני כדור הארץ נראים כמישור, בכללותם הם מהווים ספירה דו-ממדית.
דוגמה נוספת היא מבנה היקום על פי תורת היחסות הכללית. במרחקים קצרים תורת היחסות הכללית מתלכדת עם תורת היחסות הפרטית לפיה מבנה היקום (כולל ממד הזמן) הוא מרחב 4-ממדי "שטוח" (מקביל בתכונותיו למרחב אוקלידי תלת ממדי). אולם מבנה היקום בכללותו מסובך בהרבה.
כדוגמה נוספת, אפשר לתאר נמלה המשוטטת על מעטפת של בלון. בהנחה שתמונת העולם של הנמלה היא דו-ממדית ומקומית, היא אינה יכולה לדעת האם העולם שלה הוא אכן בצורת פני כדור, או שאולי מדובר במישור המתמשך לאינסוף, או בבקבוק קליין. מרחבים כאלה, שבאופן מקומי נראים כמרחב אוקלידי בעל ממד קבוע, נקראים בטופולוגיה יריעות.