גיבס ניסתה את ידה במשחק בלוס אנג'לס, והשיגה מספר תפקידים קטנים בהפקות מקומיות. התפקידים המשמעותיים הראשונים שלה היו בשנות ה-1970 המוקדמות בסרטי הבלאקספלויטיישן (ז'אנר של סרטים שחורים שנשען על סטריאוטיפים אתניים) "Sweet Jesus", "Preacher Man" ו-"Black Belt Jones". בשנת 1975, כשהיא בת 44, היא לוהקה לתפקיד פלורנס ג'ונסטון, העוזרת בסדרת "משפחת ג'פרסון" של CBS. עבור ביצועיה בסדרה, גיבס הייתה מועמדת חמש פעמים לפרס אמי לשחקנית המשנה המצטיינת בסדרה קומית בפריים טיים, ומועמדות אחת לפרס גלובוס הזהב. ב-1981 היא כיכבה בספין-אוף של "משפחת ג'פרסון"," Checking In". הסדרה לא ארכה ימים. גיבס סיפרה שאת דמותה האייקונית של פלורנס היא ביססה על דודתה וסבתה. בשנת 1985, כאשר "משפחת ג'פרסון" בוטלה לאחר 11 עונות, גיבס גילמה את התפקיד הראשי בסיטקום של NBC, "227". הסדרה שודרה עד שנת 1990, והיו בה 116 פרקים. את בתה בסדרה שיחקה רג'ינה קינג. שני עשורים מאוחר יותר, גיבס חברה שוב לחבריה לקאסט לשעבר מ-"227", ג'קיי הארי והאל ויליאמס, בסדרה "המשפחה הראשונה", בה גיבס שיחקה את תפקיד אמה של ג'קיי, סבתא אדי. השתיים עבדו יחד שוב בסרט העצמאי "Forbidden Woman".
לגיבס היו מספר תפקידי משנה בסרטים והופעות אורח בסדרות טלוויזיה, ביניהן "הנסיך המדליק מבל אייר", "מגע של מלאכים" (עם דלה ריס), "המשפט של איימי", "ER", ו"סאותלנד". מ-1998 עד 2002, היה לה תפקיד חוזר ב-"The Hughleys". ב-2012, גיבס הופיעה בסרטו של טיילר פרי "Madea's Witness Protection", ובשנת 2014 היא כיכבה בסרט העצמאי, " Grantham &amp; Rose".
ב-2015, היו לגיבס שתי הופעות אורח בסדרת הדרמה של שונדה ריימס, "סקנדל". מאוחר יותר היא הייתה כוכבת אורחת בתוכניות "חם בקליבלנד", "" ו"החיים עצמם". בשנת 2018, היא לוהקה בתפקיד חוזר בסדרת הדרמה "תחנה 19". גיבס גם כיכבה בשני פיילוטים לטלוויזיה: "Old Soul " לצד אלן בורסטין וריטה מורנו עבור NBC ב-2014, וב-"Jalen Vs. Everybody" עבור ABC ב-2017. בקולנוע, היא כיכבה בסרטים "Lemon" ו-"Please Stand By".
גיבס הייתה הבעלים של מועדון ג'אז בדרום מרכז לוס אנג'לס בשם Marla's Memory Lane Jazz and Supper Club משנת 1981 עד שנת 1999. בתור זמרת, היא הוציאה מספר אלבומים.
חיים אישיים.
גיבס הייתה נשואה לחברה מהתיכון ג'ורדן גיבס בין השנים 1956 ל-1973; לזוג נולדו שלושה ילדים: אנג'לה גיבס, דוריאן גיבס וג'וסף גיבס. אחותה הגדולה היא השחקנית סוזי גארט. הבת שלה אנג'לה גיבס היא גם שחקנית שהופיעה בתוכנית הטלוויזיה "Sanford and Son", וכן בסרטים כגון "Together Brothers", "Drumline" ו-"Think Like A Man Too".
פקארד לייט 8
פקארד לייט 8 (באנגלית: Packard Light Eight) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית מכוניות היוקרה האמריקאית פקארד (שם מלא: "Packard Motor Co") אשר יוצרה בשנת 1932.
סך הכול יוצרו 6,785 יחידות.
דגמי "פקארד לייט 8" היו קרויים גם: "Packard Light Eight 900" והשתייכו לסדרה 900 (series 900).
מחירו של דגם "סדאן", 4 דלתות עמד על 1,750 דולר (שנת 1932).
מריאנו גרסיה רמון
מריאנו גרסיה רמון (; נולד ב-30 בספטמבר 1950 במדריד) הוא כדורגלן עבר ומאמן עבר ספרדי ששיחק בעמדת השוער.
רמון שיחק לאורך כל הקריירה בקבוצת ריאל מדריד, למעט השאלה קצרה עם עלייתו לבוגרים. יחד עם המועדון, זכה רמון בשבע אליפויות ספרד וארבעה גביעים, ובשלהי הקריירה אף נכלל בסגל הקבוצה שזכתה פעמיים ברציפות בגביע אופ"א. לזכותו שתי הופעות במדי נבחרת ספרד.
לאחר פרישתו פנה לקריירת אימון שנעה בין הליגה הבכירה לליגת המשנה. הוא אף אימן לתקופה קצרה את הקבוצה הבוגרת של ריאל מדריד.
קריירת משחק.
רמון, יליד העיר מדריד, החל את דרכו בקבוצת הנוער של ראיו ואיקאנו מעיר הולדתו. כבר בגיל 16 עבר לקבוצת הנוער של מועדון הפאר של עירו, ריאל מדריד. בעונת , טרם החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון, עבר רמון שתי קבוצות בהשאלה. הראשונה הייתה קבוצת טלאברה, ששיחקה אז בליגה השלישית, והחל מחודש דצמבר 1970 הושאל לריאל אוביידו מליגת המשנה. בתום העונה, לאחר שסייע לקבוצתו לשרוד את משחקי המבחן להישארות בליגה, שב לריאל מדריד.
בעונת 1971/1972, בגיל 21 בלבד, היה רמון לשוער הבכיר של הקבוצה, תחת המאמן מיגל מוניוס. כבר באותה העונה החלה היריבות על אפודת השוער הראשון בין רמון לבין מיגל אנחל גונסאלס סוארס. באותה העונה כבר זכה רמון בתוארו הראשון במועדון, אליפות ספרד. ב-2 במאי 1973 עלה להופעת בכורה במדי נבחרת ספרד, כשהמאמן לאסלו קובאלה העלה אותו כמחליף במחצית משחק ידידות מול . כחמישה חודשים אחר כך עלה בהרכב הנבחרת בהופעתו הבינלאומית השנייה והאחרונה, בה נפרדו ספרד ו בשוויון 0-0 במשחק ידידות נוסף.
לאחר שתי עונות כשוער הראשון תחת מוניוס, איבד רמון ממעמדו בעונת 1973/1974, בה הוחלף מוניוס לאחר כחצי עונה בלואיס מולוני. רמון שותף בפחות ממחצית ממשחקי הליגה, כאשר דקות המשחק חולקו בין שלושה שוערים באותה העונה. הוא היה שותף לזכייה בגביע המלך הספרדי באותה העונה, אך ראה את מיגל אנחל פותח על פניו במשחק הגמר, בו הביסה ריאל את ברצלונה בתוצאה 0–4. בעונות הבאות היה מיגל אנחל לבחירה הראשונה בשערה של ריאל, ורמון הוגבל ל-15 הופעות ליגה בלבד בארבע עונות. בתקופה זו הוסיפה ריאל שלוש זכיות באליפות וזכייה נוספת בגביע.
בעונת 1978/1979 החליט המאמן מולוני, ששב לקבוצה עונה קודם לכן, לחלק את דקות המשחק בין שועריו הבכירים. רמון זכה ל-19 הופעות ליגה, מיגל אנחל זכה ל-16 הופעות, וריאל השלימה זכייה בתואר האליפות באותה העונה, החמישית בקריירה של רמון. עונה לאחר מכן, תחת המאמן וויאדין בושקוב, שב רמון להיות השוער הבכיר בקבוצה. הוא רשם 33 הופעות ליגה בדרך לזכייה שלישית ברציפות באליפות ספרד, ופתח לראשונה בגמר גביע, כאשר ריאל מדריד הביסה את קבוצת הבת שלה, קסטיליה, 6-1 בדרך לזכייה בתואר. גם בעונה לאחר מכן שמר רמון על מקומו עם 31 הופעות ליגה, אך קבוצתו סיימה את העונה ללא תואר.
עונה זו הייתה האחרונה של רמון כשוער בכיר בריאל מדריד. בעונות הבאות תפסו מיגל אנחל ואגוסטין הצעיר (ובהמשך גם חוסה מנואל אוקוטורנה) את עמדות השוער הבכירות, ורמון נותר כשוער שלישי. רמון הוגבל לשמונה הופעות ליגה בלבד בחמש עונות, מתוכן שלוש עונות בהן לא שותף כלל במסגרת הליגה. בעודו בסגל של ריאל זכה המועדון בשני גביעי אופ"א רצופים, וכן באליפות ובגביע נוספים, אך לרמון לא היה חלק פעיל בזכיות אלו. הוא פרש ממשחק פעיל בתום עונת , כשלזכותו 177 הופעות ליגה במדיה של ריאל מדריד.
קריירת אימון.
עם פרישתו ממשחק פעיל, החל רמון בקריירת אימון במחלקות הנוער של המועדון בו פרש, ריאל מדריד. לקראת עונת התמנה לתפקיד מאמן ריאל מדריד קסטיליה. בעונתו הראשונה על הקווים העלה את הקבוצה לליגת המשנה, לאחר שקבוצתו סיימה ראשונה בטבלה, ולאחר מכן הוליך את הקבוצה במשך שתי עונות נוספות בליגת המשנה.
לקראת עונת 1993/1994 זכה רמון לתפקיד ראשון כמאמן בליגה הבכירה, כשהחל לאמן את ספורטינג חיחון. כבר בעונת הבכורה שלו הוביל את הקבוצה להישארות בליגה מהמקום ה-14, כולל ניצחונות ביתיים על ריאל מדריד ועל ברצלונה. בעונה לאחר מכן פתחה חיחון היטב, כאשר גברה 1–2 על ברצלונה במחזור הפתיחה והוסיפה ניצחון 0–1 על ריאל מדריד במחזור החמישי, שפתח רצף של שלושה ניצחונות רצופים. אלא שאז החלה ירידה חדה ביכולתה של הקבוצה. היא לא הצליחה לנצח בליגה במשך 13 משחקים רצופים, ולאחר תבוסת 0–4 לריאל מדריד במחזור ה-24, סיים רמון את תפקידו במועדון.
באוקטובר 1996, לאחר כשנה וחצי מחוץ למגרשים וזמן קצר לאחר פתיחתה של עונת , התמנה רמון לתפקיד מאמן אלבסטה מליגת המשנה. קבוצתו של רמון נותרה במאבק ההעפלה עד לשלבי הסיום של העונה, אך סיימה רביעית בלבד ונותרה עונה נוספת בליגה השנייה, בעוד רמון סיים את דרכו במועדון. לקראת העונה הבאה, התמנה רמון לתפקיד מאמן לאס פאלמס, אף היא מליגת המשנה, והוביל אותה למקום השלישי. בפלייאוף ההעפלה לליגה הבכירה פגשה לאס פאלמס את ריאל אוביידו של אוסקר טבארס, שהביסה אותה 0–3 במשחק הראשון בבית. חניכיו של רמון הצליחו לנצח 1–3 בגומלין, אך התוצאה לא הספיקה להם, ושוב סיים רמון עונת צמרת אך ללא העפלה.
לאחר הכישלון בהעפלה, נותר רמון עונה שלמה מחוץ למגרשים, עד שלקראת עונת התמנה לתפקיד מאמן סלמנקה מליגת המשנה. פתיחת העונה הייתה מוצלחת עבור הקבוצה, שרשמה 11 ניצחונות והפסד אחד בלבד ב-16 המחזורים הראשונים של העונה. אלא שמאז, החלה ירידה חדה ביכולת הקבוצה. בעקבות ההפסד 0–1 לאוססונה במחזור ה-32, שחתם רצף של שישה הפסדים בשבעה משחקים, סיים רמון את דרכו בקבוצה. סלמנקה סיימה את העונה במקום הרביעי, ולא הצליחה להעפיל לליגה הבכירה.
רמון פתח את עונת 2000/2001 ללא קבוצה, אך בנובמבר 2000 התמנה לתפקיד מאמן נומנסיה מהליגה הבכירה, אליה שב כמאמן ראשי אחרי כמעט שש שנים. נומנסיה התקשתה מאוד לצבור נקודות, נותרה עמוק בתחתית הטבלה, וחמישה מחזורים לתום העונה סיים רמון את תפקידו במועדון. נומנסיה ירדה לליגת המשנה מהמקום העשרים והאחרון. רמון פתח גם את העונה הבאה ללא קבוצה, עד שבינואר 2002 היה למאמנה הרביעי של קורדובה מליגת המשנה באותה העונה. רמון הוביל את הקבוצה עד לתום העונה, אותה סיימה הקבוצה במקום ה-13.