הכביש הוארך עד למקדש סינאוואווה, והשביל נבנה משם לאורך כקילומטר וחצי עד האזור המכונה "המצר" (Narrows). שביל אנג'ל לנדינג (Angel's Landing Trail) נסלל ב-1926, ושני גשרים תלויים נבנו מעל הנהר וירג'ין. שבילים אחרים נסללו על ידי חיל השימור האזרחי במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20.
היסטוריה מאוחרת יותר.
הפארק הלאומי ציון הופיע במספר גדול של סרטים, כולל הסרטים האילמים: "כרכרת דדווד" (The Deadwood Coach) מ-1924, "הכיוון אריזונה" (Arizona Bound) מ-1927, ו"נבדה" (Nevada) מ-1927; והסרטים המדברים "חוטר" (Ramrod) מ-1947 וקיד וקסידי מ-1969.
ב-12 באפריל 1995 גרמו גשמי זעף למפולת אדמה שחסמה את הנהר וירג'ין בקניון ציון. למשך כשעתיים הנהר פילס את דרכו החוצה כשהוא סוחף חלק מכביש היציאה היחיד מהקניון ולכד 450 מבקרים ועובדים באכסניית ציון. כביש זמני ברוחב מסלול אחד נסלל תוך 24 שעות על מנת לאפשר את פינוי האכסניה. כביש יציב יותר, אם כי זמני, הושלם ב-25 במאי 1995, במטרה לאפשר למבקרי הקיץ גישה לקניון. כביש זה הוחלף בכביש קבוע במהלך המחצית הראשונה של 1996.
"הכביש הנופי קניון ציון" (Zion Canyon Scenic Drive) מאפשר גישה לעומק הקניון. פקקי תנועה שנוצרו בקניון הצר הוכרו בשנות ה-90 של המאה ה-20 כבעיה מרכזית ומשנת 2000 הכביש סגור לרכב פרטי ממרץ עד שלהי נובמבר, והתנועה בכביש מתנהלת על ידי אוטובוסים ללא תשלום המונעים בגז. המערכת המקורית שנועדה להתמודד עם שני מיליון מבקרים בשנה מתקשה להתמודד עם הכמות הנוכחית של מעל ל-4 מיליון מבקרים, ותוכנית להרחבה ולחישמול האוטובוסים טרם נשאו פרי.
כביש קניוני קולוב בן ה-8 קילומטרים נסלל על מנת לאפשר גישה לקטע קניוני קולוב של הפארק. כביש זה נסגר לעיתים קרובות בחורף.
במרץ 2009 חתם הנשיא ברק אובמה על חוק (Omnibus Public Land Management Act of 2009), שהגדיר והרחיב את ההגנה על אדמות הפארק כאזור טבע בראשיתי ציון (Zion Wilderness) בן 503 קילומטרים רבועים.
בספטמבר 2015 נלכדה קבוצה של שבעה מטיילים בשיטפון בקניון קיהול (Keyhole Canyon), קניון חריץ בפארק. בשיטפון הבזק נספו כל שבעת חברי הקבוצה, ששרידיהם אותרו לאחר חיפוש שארך כמה ימים.
תיירות.
בפארק, הידוע בשל נופיו הצבעוניים והקניונים המרשימים, מבקרים בממוצע מעל ל-4 מיליון תיירים מדי שנה, מקום 4 בין 60 הפארקים הלאומיים של ארצות הברית. הפארק מציע מגוון פעילויות למבקרים: סיורים רגליים בשטח הפארק, צפייה בחיות הבר, צפרות, רכיבה על סוסים, טיפוס הרים וטיפוס מצוקים, שיט, גלישת קניונים, רכיבה על אופניים, מחנאות וסיורים מאורגנים בהדרכת שומרי הפארק.
גישה ולינה.
נמל התעופה הבינלאומי הקרוב ביותר שוכן בלאס וגאס, כ-250 קילומטרים מדרום-מערב לפארק. אין תחבורה ציבורית לפארק והדרך היחידה להגיע לפארק היא בכלי רכב פרטיים. מלאס וגאס ומסנט ג'ורג', כ-70 קילומטרים מדרום-מערב לפארק אפשר להגיע דרך כביש בין-מדינתי 15 צפון, שמסלולו עובר בסמוך לגבול המערבי של הפארק, ואחר-כך בכביש 9 של מדינת יוטה. מסולט לייק סיטי, 500 קילומטרים מצפון-מזרח להגיע בכביש בין-מדינתי 15 דרום. חלק מהכבישים המובילים אל הפארק צרים לעיתים, במיוחד במנהרת ציון-הר כרמל שהמעבר בה בכלי רכב גדולים מוגבל ודורש אישור מיוחד. הכביש הנופי של קניון ציון סגור לכלי רכב פרטיים בין מרץ לשלהי נובמבר והתנועה בו מתנהלת באמצעות שירות ההסעות בחינם באוטובוסים המונעים בחינם של הפארק. בשל מצוקת החניה בפארק אפשר לחנות באחד החניונים בספרינגפילד הסמוכה ולהשתמש בשירות ההסעות חינם אל מרכז המבקרים בפארק שממנו יוצא שירות ההסעות לקניון ציון. שאר הכבישים בפארק, כולל כביש 9 שחוצה אותו ממזרח למערב פתוחים לתנועת כלי רכב פרטיים.
מרכזי מבקרים, לינה ומזון.
בפארק פועלים שני מרכזי מבקרים ומוזיאון.
לינה בפארק אפשרית במלון "אכסניית ציון" (Zion Lodge), השוכן כחמישה קילומטרים במעלה קניון ציון. המלון מציע אירוח בחדרים או בבקתות, כמו כן יש במלון מסעדה ובית קפה. אפשרויות לינה נוספות בתחומי הפארק כוללות 3 אתרי מחנאות : Watchman ו-South בחלק הדרומי ו-Lava Point, שבו התנאים בסיסיים ביותר והשוכן על כביש Kolob Terrace Road. מקומות לינה ומסעדות נמצאים בעיירות הקרובות ספרינגדייל וקנאב וכן בעיר הקרובה סנט ג'ורג'.
אזור הגרוטו בקניון ציון, מרכז המבקרים בקניון ציון ונקודת התצפית בקצה של דרך קניוני קולוב הם אתרי הפיקניק היחידים המורשים בפארק.
דלית קהן
דלית קהן (נולדה ב-8 באוגוסט 1968) היא שחקנית קולנוע, יוצרת ותסריטאית ישראלית.
ביוגרפיה.
נולדה וגדלה בתל אביב, חיה במהלך התבגרותה עם משפחתה בקוסטה ריקה ובניקרגואה. לאחר שחזרה ארצה, הייתה חלק מ"להקת צעירי תל אביב", ומשם עברה להיות סולנית בלהקת הפאנק "דיבור עקיף" שהייתה אחת מלהקות הבית של מועדון הפינגווין. היא סיימה את שירותה הצבאי ביחידת 8200 והחלה ללמוד משחק בבית הספר למשחק ניסן נתיב בתל אביב, שם זכתה במלגת הצטיינות מטעם "קרן שרת".
קריירת משחק.
קהן החלה את דרכה כשהופיעה מספר פעמים כקומיקאית בתוכנית "זהו זה!" ובפרסומת "לולו של קשרל" והשתתפה בתפקיד מנחת תחרות אומנות בסדרה "קופיקו", כשכבר בשנת 1994, השנה שבה סיימה ללמוד, קיבלה את ההזדמנות הקולנועית הראשונה שלה. היא נבחרה לככב בסרטם של איתן פוקס ועירית לינור, "שירת הסירנה", לצד אורלי זילברשץ בנאי ויאיר לפיד. הקומדיה הרומנטית בצל מלחמת המפרץ מאוד הצליחה. בשנת 1995 שחקה בסרט הקצר "רב קומות" והשתתפה כשחקנית מובילה בסדרה "ייסורי אפרים", לצד דב גליקמן ולימור גולדשטיין. בשנת 1996 שיחקה בסדרה "קפה פריז" לצד אסתי זקהיים ואסי לוי. ושחקה בסרטו של עמוס גיתאי "זירת הרצח" לצד אביב גפן, וב-1998 בסרט נוסף של גיתאי, זוכה פרס וולג'ין בפסטיבל ירושלים לקולנוע, "יום יום", לצד משה איבגי וחנה מרון.
ב-1999 שיחקה בסדרה "דו"ח אבגי סוויסה" שביים איתן ענר, לצד משה איבגי. במאי 2021, חשפה כי איבגי הטריד אותה במהלך הצילומים, ויום לאחר שהדפה ודחתה אותו היא פוטרה.
ב-2001 שחקה בסדרת הטלוויזיה "דקות של תהילה" לצד יהודה לוי. באותה שנה שיחקה קהן לצד אלון אבוטבול בסרטו של עודד דוידוף "מרס תורכי". על משחקה בסרט זכתה בפרס אופיר. בסוף אותה שנה השתתפה בסרט הטלוויזיה "1,000 קלוריות", לצד אסתי זקהיים, סמדר קילצ'ינסקי וג'וליאנו מר. בסדרה גרמנית "רוזה רוט" בבימוי קרלו רולה. בשנת 2003 שיחקה בסרטו של עמוס גיתאי "עלילה", לצד חנה לסלאו ורונית אלקבץ. הסרט השתתף בפסטיבלים שונים בעולם.
ב-2004 כתבה וכיכבה בסרטו הקומי של איתן ענר "ריקי ריקי" לצד ניר לוי, גילה אלמגור וטל פרידמן. ובדרמה "מה אתה סח" של אבנר ברנהיימר ואיתן צור, בדרמה "לילה באדיס" בבימויו של אמנון רובינשטין.
בתיאטרון שיחקה במחזות: "חמץ" של שמואל הספרי (1994), "ביאנקה" בבית לסין (1996), וכן במחזה "מעקב באפילה" של רוני פינקוביץ', שעלה בתיאטרון באר שבע.
בשנת 2007 גילמה את רונה בסדרה "מתי נתנשק", ששודרה בערוץ 10, סדרה אותה יצרה.
בשנת 2019, יצרה ושיחקה בסדרת המתח "ילדים ביער" ששודרה ב-2022 ב-Yes.
כתיבה ויצירת פורמטים.
במהלך שנות התשעים הצטרפה ככתבת לעיתון "תל אביב" של קבוצת ידיעות אחרונות, ראיינה בעיקר אנשי תרבות, חלק מהכתבות היו כתבות שער. בנוסף עבדה במשרדי הפרסום "רגב קוויצקי" ו"פוגל לווין" בתור קופירייטרית.
קהן פיתחה על הנייר את פורמט הטלוויזיה "אהבה בשרשרת" תוכנית ריאליטי רומנטית (Secret Attraction, במקור גם בעברית "משיכה סודית"). הפורמט נמכר בפסטיבל הטלוויזיה "MIPTV" שנערך מדי שנה בעיר בקאן, הופק ושודר בהצלחה שתי עונות באיטליה. בשנת 2003 יצרה את פורמט התוכנית "החיים יפים", תוכנית אירוח לילית ששודרה בערוץ 2, בהנחיית עינת ארליך.
בשנת 2004 הופק סרט הקולנוע "ריקי ריקי", שביים איתן ענר, על פי התסריט הראשון שכתבה. הסרט מתאר את חייהן של שתי אחיות צעירות המחפשות אהבה בתל אביב. הסרט זכה בפרס מיוחד בפסטיבל הקומדיות של טורונטו. בעקבות הצלחת התסריט החלה קהן לפתח את קריירת הכתיבה הטלוויזיונית שלה.
היא עזרה בפיתוח הטלנובלה "ילדות רעות" לערוץ 24. וכן עבדה בפיתוח תוכניות שונות.
בדצמבר 2007 עלתה לשידור בערוץ 10 הסדרה "מתי נתנשק", שקהן היא היוצרת והתסריטאית שלה, ואף משחקת בה את אחד התפקידים הראשיים (רונה). הסדרה זכתה להצלחה גדולה ונמכרה ל- HBO אירופה. היא הופקה ושודרה בהצלחה רבה בצ'כיה, סלובקיה, הונגריה, רומניה וכן ברוסיה ואוקראינה.
חיים אישיים.
קהן היא אחותה של זמרת הגראנג' מיכל קהן המכונה "נערת ההפקר". היא נשואה ואם לשלוש בנות.
ג'ון סטינבק
יאן קמפרט
יאן רמקו תיאודור קמפרט (15 באוגוסט 1902 - 12 בינואר 1943) היה עיתונאי, מבקר תיאטרון וכתב שחי באמסטרדם שבהולנד. במהלך מלחמת העולם השנייה, קמפרט נעצר באשמת עזרה ליהודים. הוא נעצר ונלקח למחנה הריכוז נוינגמה, שם הוא מת.
קמפרט נודע בשל שירו "שמונה עשר המתים" ("De Achttien Doden"), שמתאר את ההקרבות שנעשו בשל ההתנגדות לכיבוש הגרמני. השיר נכתב בשנת 1941, ופורסם שלא כחוק בשנת 1943.
קמפרט היה אביו של הסופר והמשורר רמקו קמפרט.
לורנס איש ערב (סרט)