בשנת 1806 החל לסבול מתסמינים של הרעלת ארסן וכספית כתוצאה מעבודתו כפקיד שומר במוזיאון אביו.
באוגוסט 1809 הוא אושפז עם הזיות, ובמשך שארית חייו הוא סבל מהתקפות מתישות כמעט מדי שנה - שאביו ייחס לצריכת שתייה מופרזת.
משנת 1810 התרכז פיל בציור טבע דומם כמעט באופן בלעדי, והפך לצייר המקצועי הראשון של אמריקה, והציג לעיתים קרובות באקדמיה לאמנויות היפות בפנסילבניה ובמקומות אחרים, במיוחד בין השנים 1818-1814.
משנת 1813 הוא לא הצליח ללכת בלי קביים. לאחר התדרדרות בריאותו, בתקופה שרוב האמנים חשבו כי טבע דומם הוא נושא הראוי לחובבנים בלבד, הוא הקדיש את עצמו כמעט אך ורק לציור דומם. בעבודות אלה הוא התפרסם.
הוא נפטר ב־4 במרץ 1825, בגיל 51 בביתו. בפילדלפיה.
סגנון.
אלפרד פרנקנשטיין כינה את רפאל פיל "המומחה הראשון לטבע דומם שצץ במדינה זו, והוא אחד מארבעת ציירי טבע הדומם הגדולים של המאה התשע עשרה בארצות הברית."
ייתכן וסגנונו הושפע מציורי טבע דומם ספרדי שראה במהלך נסיעתו למקסיקו ושתי עבודותיו של חואן סאנצ'ס קוטן, שהוצגו באקדמיה בפנסילבניה בשנת 1816.
מרבית ציוריו של רפאל פיל הם קטנים בהיקפים, ומתארים כמה חפצים - בדרך כלל מזון - המסודרים על השולחן על רקע חשוך.
יוצא דופן בולט הוא הציור המתאר את ונוס עולה מהים.
אחיינו ג'ורג' אסקול סלרס טען כי רפאל פיל היה המוכשר ביותר מכל ילדי האמן צ'ארלס וילסון פיל, וש"המהפכה היא שהפכה אותו לשבר כלי שהוא היה".
ברוך תאומים פרנקיל
כלבים לא נובחים בירוק
כלבים לא נובחים בירוק הוא אלבומה הרביעי של להקת טיפקס, שחלקו הגדול הוא למעשה פסקול לסרט ישראלי באותו השם. האלבום יצא לאור עם יציאת הסרט באוגוסט 1996 ומכר כ-15 אלף עותקים.
האלבום הוקלט בביתו של אוז, והיה מעורב מבחינת תוכנו: קטעי דיבור מתוך הסרט (בכיכובם של חברי החמישייה הקאמרית), קטעים אינסטרומנטליים ("הבלדה לסופי", "גחליליות" ו"בכנפה אצל רפי'ס"), רמיקסים לשירים מהאלבום הקודם ("למה הלכת ממני", "יש לי חברה" ו"מה עשית"), גרסאות כיסוי לשירים של אחרים ("היא" של נקמת הטרקטור, "מאמי" של מיכאל מחפוד פטישי, "מתנה לחג" של נושאי המגבעת, "מה אומרות עינייך" ו"זה הזמן לסלוח"), ואף שני שירים מקוריים: "גבר רומנטי" ו"כלבים לא נובחים בירוק".
השיר הכי מצליח מהאלבום במצעדי הפזמונים היה "היא" שדורג במקום ה-28 במצעד השנתי של רשת ג' לשנת תשנ"ו (1996).
נינה פטקוביץ'
נינה פטקוביץ' (; נולדה ב-10 באפריל 1981) היא זמרת, מוזיקאית, מתופפת ואישיות טלוויזיונית מונטנגרית. פטקוביץ' פרצה לתודעה במדינות הבלקן בעקבות השתתפותה בתוכנית הטלוויזיה "Operacija Trijumf", הגרסה הבלקנית לתוכנית הספרדית "Operacion Triunfo".
ביוגרפיה.
חייה האישיים.
נינה פטקוביץ' נולדה בקוטור שבמונטנגרו וגדלה בעיר הסמוכה, טיווט, בת לאב נוצרי רומי-קתולי ולאם נוצרייה אורתודוקסית. פטקוביץ' גילתה את תשוקתה למוזיקה בגיל צעיר ועוד לפני שהשתתפה בתוכנית הטלוויזיה "Operacija Trijumf" היא השתתפה במגוון פסטיבלים במונטנגרו ובסרביה. פטקוביץ' הקימה בגיל צעיר להקה בשם "Dan Poslije".
פטקוביץ' מעריצה את רוג'ר ווטרס, אלאניס מוריסט והזמר הסרבי אוליבר מנדיץ' ורואה בהם השראה. פטקוביץ' נמצאת בקשר חברות עם משתתפים אחרים בתוכנית Operacija Trijumf ובקשר זוגי עם חבר בלהקתה שלה "Dan Poslije".
קריירה.
התוכנית "Operacija Trijumf" עלתה לאוויר ב-29 בספטמבר 2008. פטקוביץ' הייתה המתמודדת היחידה ממונטנגרו והייתה מאחוריה תמיכה עממית מונטנגרית. פטקוביץ' הגיעה לגמר התוכנית וסיימה בו במקום הרביעי, כשהיא מודחת בסיבוב הראשון. במהלך התוכנית ביצעה פטקוביץ' דואטים עם זמרים בלקניים מפורסמים כגון ז'ליקו יוקסימוביץ'. מיד לאחר התוכנית, בשנת 2009, הוציאה פטקוביץ' שיר יחד עם משתתפת אחרת בתוכנית, סוניה בקיץ', ועוד שני סינגלים מאוחר יותר באותה השנה.
פטקוביץ' ניסתה לייצג את מדינתה באירוויזיון פעמיים - ב-2018 עם השיר "Disem" (נושמת) איתו הגיעה למקום החמישי בקדם המונטנגרי, וב-2019 עם השיר "Uzmi ili ostavi" איתו הגיעה למקום הרביעי בקדם המונטנגרי. עוד ב-2009 הצהירה פטקוביץ' על רצונה לייצג את מדינתה באירוויזיון; היא התקבלה לקדם המונטנגרי של 2009 שבסופו של דבר בוטל כשאנדריאה דמירוביץ' נבחרה בבחירה פנימית לייצג את מדינתה באירוויזיון 2009 במוסקבה שברוסיה.
אסטרטגיית שיווק
יחסי סומליה–קוריאה הדרומית
יחסי סומליה–קוריאה הדרומית (בסומלית: Xiriirka Soomaaliya iyo Koofurta Kuuriya, בקוריאנית: 소말리아-한국 관계) הם היחסים הדיפלומטיים שבין סומליה לקוריאה הדרומית.
טיב היחסים.
יחסים דיפלומטיים בין סומליה לקוריאה הדרומית היו קיימים מ-25 בספטמבר 1987 כשממשלת קוריאה הדרומית, ובראשה נו טהאו, הכירה בסומליה רשמית כמדינה. מהלך מפתיע זה היה חלק ממהפך שלם של המשטר הקוריאני אותה שנה - בשנת 1987 התרחשה מהפכה בקוריאה הדרומית בה עלה משטרו הדמוקרטי של נו טהאו אחרי שנים של משטר דיקטטורי. כחלק מהמהפכה הזאת הכיר משרד החוץ של קוריאה הדרומית במדינות שונות ברחבי העולם, וביניהן גם סומליה.
אמנם, לא היה סחר רב בין המדינות אך קשרים דיפלומטיים כן התקיימו ושגרירות סומלית נפתחה בסיאול במקביל לשגרירות דרום קוריאנית במוגדישו. היחסים היו בכי טוב, עד שנת 1991. באותה שנה פרצה מלחמת האזרחים בסומליה ובהיעדר שלטון יציב הכריז ממשל קוריאה הדרומית על הפסקת היחסים עם סומליה, עד להתבהרות המצב.
הרפובליקה של קוריאה הדרומית חידשה את הקשר הדיפלומטי עם הרפובליקה של סומליה בשנת 2013. בחודש מאי אותה שנה קיבל נשיא סומליה, חסן שייח מוהוד, הודעה על כניסה של השגריר הדרום קוריאני החדש במוגדישו, קים צ'אן-וו, כנציג הדיפלומטי הראשון של מדינה טראנס-פסיפית בסומליה מאז פרוץ מלחמת האזרחים. צ'אן-וו הודיע גם כי קוריאה הדרומית תפתח מחדש את שגרירותה בבירת סומליה בשנת 2014. בנוסף, השגריר ציין כי ממשלת קוריאה הדרומית תתמוך בשיקום שלטון יציב בסומליה, תוך כדי ניצול הניסיון של קוריאה הדרומית בשיקום ופיתוח לאחר הסכסוך שעברו במלחמת קוריאה. כמו כן הוא הודיע כי הממשל שלו ישיק שוב פרויקטים חקלאיים וטכנולוגיים בסומליה, כפי שעשו הרשויות בדרום קוריאה בעבר.
דה סוטו אדוונצ'ור
דה סוטו אדוונצ'ור (באנגלית : DeSoto Adventurer) היא מכונית סלון מפוארת שיוצרה על ידי חטיבת "דה סוטו" בבעלות יצרנית הרכב האמריקאית קרייזלר אשר יוצרה בין השנים 1960–1955
יוצרו 11,597 יחידות. מעצב הסדרה היה וירג'יל אקסנר.
חטיבת דה סוטו.
חטיבת דה סוטו של חברת קרייזלר עסקה בייצור ובשיווק רכב אמריקאי משנת 1928–1968. חטיבת דה סוטו בנתה יותר מ-2 מיליון כלי רכב מאז שנת 1928.
חטיבת המכוניות דה סוטו קרויה על שם ארננדו דה סוטו - החוקר הספרדי שהוביל את המסע האירופי הראשון לשטח עליו משתרעת כיום ארצות הברית, היה האירופי הראשון שגילה את נהר המיסיסיפי.
רונית יוכל חיטין
רונית יוכל חיטין (נולדה ב־1 בנובמבר 1942) היא משוררת וסופרת ישראלית.
ביוגרפיה.
נולדה בקיבוץ עמיר לירחמיאל וריבה, ממייסדי הקיבוץ. בת בכורה מתוך שלוש בנות. ב-1947 עזבה המשפחה את הקיבוץ ועברה ל"קריית שטנד" (כיום חלק מקריית אתא), וב-1953 עברה לרמת גן. לאחר סיום התיכון בעיר למדה יוכל חיטין בסמינר הקיבוצים והוסמכה להוראה. לאחר מכן למדה מקרא וספרות באוניברסיטאות ירושלים ובאר שבע, וכן לימודי מקורות ישראל בסמינר אורנים. בזמן לימודיה בסמינר נישאה לאיזק לוי וילדה את בנה הבכור. לאחר כמה שנים התגרשה ועברה עם בנה לקיבוץ בית קמה. נישאה בשנית לזאב חיטין, ובבית קמה נולדו לזוג שלושה ילדים. יוכל חיטין עבדה כמורה בבית הספר היסודי של הקיבוץ וגם כמורה ומחנכת בתיכון האזורי מבואות הנגב. כמו כן שימשה כמה שנים כגזברית הקיבוץ.
בשנת 1988 עזבה המשפחה את הקיבוץ ועברה ללהבים. ב-1997 עברה לבאר שבע, בה מתגוררת עד היום (2020). יוכל חיטין עבדה כגזברית המועצה האזורית להבים וכגזברית המושב נצר חזני. לאחר מכן חזרה לתחום החינוך ועבדה כמורה ומחנכת בבית הספר האזורי "משאבים" בקיבוץ משאבי שדה, שם פיתחה שיטת לימוד ייחודית לתלמידים לקויי למידה. מ-2001 מנחה יוכל חיטין סדנה לכתיבה יוצרת בבית הספר ללימודי חוץ באוניברסיטת בן-גוריון, וסדנת ספרות בבית האבות משען בבאר שבע.
בת למשפחה של אמנים ויוצרים. דודו של אביה היה ארנו נאדל, מוזיקאי, משורר וצייר, שנספה בשואה. בן דודה מצד אביה הוא הצייר שמואל בק.
יוכל חיטין פרסמה שלושה קובצי שירה ושני ספרי פרוזה. שירים מספרים אלה התפרסמו לפני כן בעיתונים וכתבי עת רבים: "מעריב", "ידיעות אחרונות", "על המשמר", "דבר", "הדים", "סימן קריאה", "עלי שיח" ואחרים.
על יצירתה כתב הסופר אלכסנדר סנד: "קול מקורי, שדה דימויים מדהים, תמונות קשות וחדות - תחושה, דמיון יוצר חריף ותוסס. שירה שכוחה באיפוק בביטוי, הנובע דווקא מן השפע המוצנע בישותה".
המשורר נתן יונתן כתב בחתימתו על כריכת ספרה "בדרך אליך רוברט": "...מיתופואטיקה; שירה כמעשה בריאה. מיתוס שבמוקד שלו הנפש הפועלת, נציגת המשוררת, המטפורה שלה, אופן קיומה הנפשי-רוחני עלי אדמות...".
יוכל חיטין היא אם לארבעה וסבתא.
מאמרים על המשוררת ויצירתה.
על "מכתבי אהבה לפסיכיאטר":
חתונה במלינובקה
חתונה במלינובקה (ברוסית: Свадьба в Малиновке) הוא סרט קומדיה מוזיקלי סובייטי משנת 1967 בבימויו של אנדריי תותישקין, המבוסס על אופרטה מאת בוריס אלכסנדרוב שעיבד ליאוניד יוכוויד.
הסרט הוא בין הסרטים הפופולריים בקולנוע הסובייטי. למעלה מ-70 מיליון איש צפו בסרט.
תקציר העלילה.