בסוף שנת ה'תקצ"ה נקרתה לו ההזדמנות לעבור להונגריה. הקהילות שם העדיפו רבנים ממוראביה על פני יוצאי פולין, וכשהתפנתה רבנות מישקולץ שחלשה על רוזנות בורשוד, נשלח אליו "כתב רבנות" לפי המלצת החת"ם סופר. הוא נטה לקבל את ההצעה, ולאחר שהסדיר את ענייניו במוראביה, יצא לאחר פורים ה'תקצ"ו להונגריה. הוא התקבל במישקולץ בטקס חגיגי בכ"ח באדר ב' תקצ"ו, 17 במרץ 1836, וכיהן בה קרוב לארבעים שנים עד פטירתו. אשתו נפטרה בכ"ה בשבט תרט"ז, זמן קצר לאחר שהשיאו את אחרון ילדיהם.
מישקולץ שכנה על ספה של אונטרלנד, ולא מעט מהרבנים באזור נהגו בפומבי בגינוני ומנהגי תנועת החסידות. פישמן נהג בפרהסיא לפי דרכי אשכנז המקובלות, והליכות פרטיות שאימץ לעצמו, כמו הנחת תפילין דרבנו תם, קיים רק בביתו. מסיבה זו כמעט ולא יצר קשרים עם עמיתיו בסביבה, שבעיניהם נתפש כבא מן החוץ. בשאלות הלכתיות שהתקשה להגיע בהן להכרעה, נהג לפנות לחת"ם סופר, ואחרי פטירתו הפנה אותן למהר"ם א"ש מאונגוור ולרב יהודה אסאד. הוא היה מסורתי דיו כדי להימנות על האורתודוקסים, אך כשביקשו הפרנסים לבנות ב-1863 בית כנסת גדול לפי מנהג וינה החליט להתפשר עמם. הוא הודיע שלא יתנגד אלא להפרות של דינים מפורשים בשולחן ערוך, וכך הצליח למנוע הקמת מחיצה שאפשרה לראות את הנשים ועוד. מהלכו זה עורר עליו את חמתו של הרב חיים סופר, אב"ד סעמפעטער שהיה כפוף לו לכאורה. הוא הדפיס את הקונטרס "דבר שלום ואמת" (תרכ"ד) כדי להגן על עמדתו. משפחתו נקשרה במקרים דומים: בנו, אפרים פייש, היה זה שנשכר כדרשן ועוזר-לרב בפרשבורג תחת האב"ד כתב סופר, שרצה קודם בעזריאל הילדסהיימר למשרה. הוא נשא את דרשותיו בגרמנית עבור הקהל הנאור יותר, דבר שנאסר בפירוש בצוואת החת"ס ("לא ידרוש בלשון לאומים כי לא יאריך ימים") ועורר למחאה קשה את הרב הלל ליכטנשטיין, מנהיג הקנאים. חתנו של פישמן, מרדכי עמרם הירש, היה אחד המתונים ביותר במחנה האורתודוקסי. הוא הוציא חוות דעת שתקנות מיכאלוביץ, שחיברו אוהדי ליכטנשטיין כדי למנוע את הסחיפה לאימוץ ארחות חדשים בבתי-הכנסת, אינן מחייבות. לימים מחה על הקרע ביהדות הונגריה.
בקיץ תרל"ד, 1874, חלה ולראשונה מזה שישים שנות כהונתו ברבנות, ביטל את דרשת שבת שובה. במשך החורף התדרדרה בריאותו עוד, ובליל ד' בטבת ה'תרל"ה, 12 בדצמבר 1874, לאחר חצות נפטר בשנתו. הלווייתו התקיימה למחרת (ה' בטבת) והוא נקבר במישקולץ.
בניו היו הרבנים שמעון צבי ושרגא פייש פישמן, וחתניו היו הרבנים אויסטרליץ ומרדכי עמרם הירש.
מומודו סיסאי
מומודו סיסאי (נולד ב-24 בדצמבר 1988) הוא כדורגלן גמביאני המשחק בעמדת החלוץ.
קריירה.
סיסאי התחיל את הקריירה שלו במועדון מקומי בגמביה. בגיל 20 חתם בוסטרלו הבלגית בה לא הצליח להטביע את חותמו, וב-31 ביולי 2010 חתם במ.ש.ק. ז'ילינה הסלובקית. סיסאי היה שותף להעפלה ההיסטורית של המועדון לשלב הבתים של ליגת האלופות. עונה לאחר מכן זכה עם המועדון בדאבל. בינואר הצטרף לקאיראט אלמטי הקזחית עימה זכה בגביע הקזחי בתום עונת . ב-7 ביולי 2015 עזב את המועדון. בספטמבר הצטרף למכבי נתניה. אולם שוחרר כעבור מספר חודשים בעקבות קשי הסתגלות.
בצעירותו זכה סיסאי עם נבחרת הנוער של גמביה באליפות אפריקה בכדורגל עד גיל 17 בשנת . ב-30 במאי 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת במשחק ידידות נגד . ב-4 בספטמבר 2010 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-3 נגד .
הרס נכסי תרבות על ידי המדינה האסלאמית
ארגון הטרור המדינה האסלאמית (הידוע בכינויו "דאעש") עוסק מאז 2014 בהרס ובגנבה של נכסי תרבות וחפצים היסטוריים עתיקים בעיראק, בסוריה ובלוב, בטענה שהללו מהווים עבודת אלילים, וכן כדי למוכרם במדינות זרות.
הרס מסגדים וקברים.
בראשית יוני 2014 נכבש רוב שטחה של העיר מוסול שבעיראק בידי מורדים חמושים סונים, המשתייכים לארגון המדינה האסלאמית. בתוך שבועות ברחו ממוסול כל תושבי העיר הנוצרים, לאחר שהארגון הורה לנוצרים שבעיר להמיר את דתם לאסלאם או לשלם מס גולגולת. עוד באותה שנה דווח שדאעש עוסק בהשמדתם של מסגדים שיעיים עתיקים בעיר, באמצעות דחפורים וחומרי נפץ. תמונות מההרס הופיעו באתרי האינטרנט של דאעש תחת הכותרת: "הריסת מקדשים ואלילים במחוז נינוה". הכנסיות הנוצריות הוחרבו גם הן. דווח גם על השמדת קברה של הנערה ראס אל-ג'אדה שהמקומיים נהגו לבקר בו, וכן שנסגר המוזיאון הגדול בעיר, ועובדיו הותקפו.
ביולי אותה שנה הרסו אנשי דאעש את "מסגד הנביא יונס" (جامع النبي يونس), אחד משלושת מקומות הקבורה המיוחסים ליונה הנביא (השניים האחרים נמצאים בישראל, במשהד ובאשדוד), בנימוק ש"המסגד כאן הפך למקום של כופרים". כמו כן הוחרב גם אתר שנטען שהוא קבר דניאל הנביא, ומסגד "פתח'י אל-חאן". ב-25 ביולי הוחרב "מסגד עאון אל-הדין" במוסול. המסגד נבנה במאה ה-13, היה אחד המעטים ששרדו את הפשיטות המונגוליות, ונודע בתקרה המקומרת שלו שהזכירה חלת דבש. יומיים לאחר מכן פוצץ מסגד הנביא ג'ירג'יס, הוא גאורגיוס הקדוש, שבנייתו מתוארכת למאה ה-14.
ב-24 בספטמבר החריבו אנשי הארגון את "מסגד אל-ארבעין" בתיכרית, שהכיל כ-40 קברים מתקופת עומר. ב-27 בפברואר הוחרב "מסגד קובר" מהמאה ה-12, בטענה שאנשים סגדו לקבר ששכן במרכזו.
בשנת 2015 הורה הארגון על הסרת כל העיטורים מקירות המסגדים במוסול, אפילו אלו שהכילו פסוקי קוראן המזכירים את אללה. זאת בטענה שהם מהווים "השקפה מוטעית של יצירתיות, בניגוד ליסודות השריעה". אלו שסירבו לעשות זאת הוצאו להורג. במרץ אותה שנה הוחרב "מסגד חמו אל-קדו" () שנבנה בשנת 1880, וכן מסגדים סופיים בלוב. ביוני של אותה שנה דווח על השמדת מוזוליאום עתיק בתדמור, שיוחס לאחד מצאצאי הנביא מוחמד.
ביוני 2017 פוצץ דאעש את מסגד א-נורי הגדול במוסול, כפעולת זעם בשל תבוסת הארגון בקרב על העיר מוסול.
הרס כנסיות.
עם כיבוש מוסול נמלטו ממנה כל הנוצרים. ב-16 ביוני 2014 השמיד הארגון את כל הכנסיות בעיר. ב-26 ביולי דווח על הריסת "כנסיית סנט מרי" במוסול, באמצעות מטעני צד. ב-21 בספטמבר פוצצו חמושים את "כנסיית הזיכרון לרצח העם הארמני" בדיר א-זור. שלושה ימים לאחר מכן פוצצה בעזרת חומרי נפץ מאולתרים כנסייה אשורית עתיקה בתיכרית, שנודעה בשם "הכנסייה הירוקה".
בתחילת פברואר 2015 פוצצה כנסיית אל-טארה במוסול, שבנייתה מתוארכת לתחילת המאה ה-7, והייתה בין הכנסיות העתיקות ביותר בעיר. ב-5 באפריל הוחרבה כנסייה אשורית נוספת בעיר תל נאסרי שבסוריה. כנסייה נוספת במוסול, שהייתה על פי הדיווחים בת אלפי שנים, פוצצה ביולי. בפיצוץ נהרגו גם ארבעה ילדים.
אתרים היסטוריים ומוזיאונים.
עיראק.
ב-27 בינואר 2014 דווח שדאעש פוצץ חלק מהחומה שהקיפה את העיר האשורית העתיקה נינוה. ב-26 בפברואר פורסם סרטון ובו נראים קבוצת חמושים במוזיאון מוסול, המשחיתים מוצגים היסטוריים עתיקים מהתקופה האשורית באמצעות פטישי אוויר. אחד המשחיתים מכריז בסרטון: "מוסלמים! העתיקות שמאחורי שימשו אלילים עבור תושבי האזור הקדומים, אשר סגדו להם במקום לסגוד לאללה". בתחילה נטען שחלק מהמוצגים הם למעשה רק העתקים, אולם מאוחר יותר הודתה ממשלת עיראק שמדובר במוצגים המקוריים. אחד מתושבי מוסול שהיה עד להרס אמר: "אני מזועזע לגמרי, זה אסון, עם האובדן של המוצגים האלה אנו כבר לא יכולים להיות גאים בתרבות של מוסול".
ב-5 במרץ של אותה שנה דיווח משרד התיירות והעתיקות של עיראק, שדאעש החל בהשמדת העיר העתיקה מהמאה ה-13 לפנה"ס כלח (הידועה גם בשם "תל נימרוד"), באמצעות דחפורים. כעבור חודש דווח שמלאכת ההשמדה הושלמה ופורסמו תמונות המציגות את ההרס. ב-7 במרץ החל הארגון בהשמדת העיר העתיקה חאטרה. יום לאחר מכן הוחרבה דור שרוכין.
באוגוסט-ספטמבר 2014, נהרס מנזר דייר מאר אליה מנזר מהמאה ה-6 של כנסייה המזרחית . בדצמבר 2014, הרס הארגון את מבצר תל עפר שנבנה בתקופה עות'מאנית. באפריל 2015, דווח שהארגון הרס במוסול את מצודת באשטאביא אתר ארכאולוגי מהמאה ה-12.
סוריה.
באוגוסט 2014 כבש דאעש את העיר א-רקה בסוריה, ב-27 בפברואר של אותה שנה רמסו אנשי הארגון בעזרת דחפורים פסל אשורי עתיק מהמאה ה-8 לפנה"ס ששכן בעיר. על פי מגזין "דאבק" השייך למדינה האסלאמית, שני פסלי אריות נוספים מאותה תקופה שמקורם באתר הארכאולוגי "ארסלאן טאש", והועברו לעיר א-רקה הושמדו. במרץ 2014 נמסר כי המחסנים של התל הארכאולוגי תל סבי אבייד שהכילו כ-6,000 פריטים נשדדו מהאתר.
באביב 2012, הוציאה קבוצת אחראר אל-שאם, אחד הצדדים המורדים במלחמת האזרחים בסוריה, ממוזיאון א-רקה 527 פריטים, בטענה שמטרת הוצאתם הייתה להגן עליהם. ביוני 2013 נכנסו שודדים למוזיאון ושדדו 6 מכולות של ממצאים שאוחסנו במוזיאון. בחודש נובמבר 2014, פגעה פצצה שהוטלה במרכז העיר במבנה המוזיאון וגרמה נזק לחזיתו, לדלתות ולחלונות.
במאי 2015 כבש דאעש חלקים גדולים ממחוז חומס, סביב העיר העתיקה תדמור, והחל להפגיז את העיר; כתוצאה, הוכרזה סכנה לעתיקות העיר. ב-13 במאי, פתח דאעש במתקפה על תדמור החדשה. בלילה שבין 20 ל-21 במאי נכבשה כליל העיר בתום קרב בן מספר ימים שבו נהרגו כ-350 איש. ב-21 במאי הוצאו כמה כלים קדומים מהמוזאון של תדמור על ידי האוצרים הסורים והועברו בשתי משאיות לדמשק. כמה פרוטומות יווניות-רומיות, תכשיטים וחפצים אחרים שנבזזו מהמוזאון של תדמור נמצאו בשוק העתיקות הבינלאומי. באותו יום, כוחות דאעש נכנסו לאתר המורשת העולמית. על פי עדי ראייה, ב-23 במאי הרסו החמושים את האריה של אל-לאת ופסלים אחרים.