טרם יציאת הווידאו קליפ של השיר, העלה PartyNextDoor לערוץ היוטיוב שלו את האודיו המלא של השיר, אשר כלל את מילות השיר
פלוטארכוס מאתונה
The Pains of Growing
The Pains of Growing (בעברית: כאבי הגדילה) הוא אלבום האולפן השני של הזמרת-יוצרת הקנדית אליסיה קארה. האלבום יצא לאור ב-30 בנובמבר 2018 על ידי חברת התקליטים דאף ג'אם. מתוך האלבום יצאו שלושה סינגלים.
האלבום הגיע למקום ה-71 במצעד הבילבורד 200.
ניאגרה און דה לייק
הנסי ונום F5
הנסי ונום F5, באנגלית : Hennessey Venom F5, היא מכונית ספורט אמריקאית עתירת ביצועים המוגדרת מכונית-על, מתוצרת חטיבת מכוניות-העל Hennessey Special Vehicles בבעלות יצרנית מכוניות הספורט Hennessey Performance Engineering אשר מיוצרת משנת 2019.
דמר
דמר (בפלמית: Demer) הוא נהר באורך של 85 קילומטר במזרח בלגיה, יובל השפך לנהר הדיילה הנהר זורם דרך המחוזות הבלגים לימבורג ו-ולאמס בראבנט . מקור הנהר הוא ליד העיר טונגרן .
הערים המרכזיות ביותר שיושבות על גדות הנהר (החל ממקורו) הן בילזן , האסלט וארסכוט . היובלים הנשפכים לדמר הם הנהרות הרק, חטה ו-ולפ, שלושתם במחוז הלן .
משמעות השם "דמר" בשפות קלטיות במילים "tam" (צבע כהה) ו"ara" (מים), המקנות את המשמעות "נהר הצבע הכהה".
נהר הדמר
החלטת מועצת הביטחון 1624
יאן ואן קאסל הבן
יאן ואן קאסל הבן (Jan van Kessel; אנטוורפן, 23 בנובמבר 1654 - מדריד, 1708) היה צייר פלמי שאחרי הכשרה באנטוורפן עבד בספרד. ידוע בעיקר בזכות דיוקנאותיו, הוא הפך לצייר חצר המלך ומלכת ספרד. כמה נופים וסצינות מיתולוגיות ואלגוריות מיוחסות לו.
חייו.
יאן ואן קאסל הבן נולד באנטוורפן כבנם של יאן ואן קסל האב (1626–1679) ומריה ואן אפשהובן. הוא היה נצר משושלת הציירים הפלמית המפורסמת של משפחת ברויגל. אביו היה בנם של הירונימוס ואן קאסל הצעיר ובתו של יאן ברויגל האב. יאן ואן קאסל הבן היה אפוא באמצעות סבתו מצד אמו, נכדו של יאן ברויגל האב ונינו של פיטר ברויגל. אמו הייתה בתו של הצייר פרדיננד ואן אפשהובן האב הוא היה קשור גם למשפחת האמנים של ואן אפשהובן. גם אחיו פרדיננד היה צייר.
הוא ככל הנראה הוכשר בידי אביו יאן ואן קאסל האב. במקום להיות חבר בגילדת לוקאס הקדוש באנטוורפן, הוא עבר למדריד כנראה בשנת 1679. במדריד הוא הפך לצייר החצר וצבר מוניטין בעיקר באמצעות דיוקנאותיו.
הוא זכה להכרה גבוהה בחצר המלוכה בשלטונו של קרלוס השני, מלך ספרד על דיוקנאותיו של המלכה מארי לואיז ד'אורליאן, אשתו הראשונה. בשנת 1686 הפך רשמית לצייר המלוכה. לאחר מותה של אשתו הראשונה של קרלוס השני, המשיך ואן קאסל לשמש כצייר דיוקנאות בבית המלוכה וצייר את אשתו החדשה - מריה אנה מנויבורג.
עם שינוי השושלת השלטת מבית הבסבורג לשושלת של בורבון בעקבות הצטרפותו לכס המלכות של פליפה החמישי, מלך ספרד בשנת 1700, הפופולריות של האמן דעכה. הסיבה לכך הייתה ככל הנראה בגלל המשך הקשר ההדוק שלו עם המלכה לשעבר האלמנה, אותה ליווה בגלותה לטולדו. אבל הוא לא הצטרף אליה לתקופת גלותה הנוספת בליון בשנת 1706 בגלל מצבו הבריאותי הרעוע. במקום זאת, ואן קאסל חזר למדריד. המלך החדש לא היה מרוצה מעבודתו, אולי בגלל עליית הטעמים הצרפתיים בחצר המלוכה של שושלת בורבון. כנראה הוא נפטר במדריד בשנת 1708.
יצירתו.
כללי.
הוא צייר דיוקנאות, זרי פרחים, טבע דומם, צייד ונופים. כמה היסטוריונים של האמנות פקפקו האם לייחס ליאן ואן קאסל הבן ציורי טבע דומם. ייחוס כזה אולי נגרם במקרים מסוימים בגלל בלבול עם אמנים אחרים בעלי שם דומה שכולם היו פעילים במאה ה-17. בנוסף לאביו, היה צייר נוסף באנטוורפן עם השם יאן ואן קאסל (המכונה יאן ואן קאסל "האחר") שצייר טבע דומם, ואילו באמסטרדם היה יאן ואן קאסל הידוע כצייר נוף. הייחוס מסובך עוד יותר מכיוון שלאביו היה דוד שנקרא גם יאן ואן קאסל, המכונה לפעמים יאן ואן קאסל השני ויאן ואן קאסל הבן נקרא יאן ואן קאסל השלישי. לבסוף היה עוד אחד ממשפחת ואן קאסל שכונה יאן תומאס ואן קאסל שעבד בעיקר כצייר ז'אנר.
מכיוון שואן קאסל הבן, כמעט ולא חתם על ציוריו, שוחזרה היצירה שלו על סמך סגנונות הציור.
דיוקנאות.
תפקידו העיקרי של ואן קאסל כצייר חצר היה לצייר דיוקנאות של משפחת המלוכה ובמיוחד את המלכה. את סגנון הדיוקן שלו תיאר אנטוניו פאלומינו בן זמנו כקרוב מאוד לזה של חברו הצייר הפלמי אנתוני ואן דייק. עם הגעתו לספרד נראה שהוא צייר בסגנון הדיוקנאות המלכותיים שהציגו ציירים ספרדיים. דיוקנאות אלה התאפיינו בפשטותם של הצורות והצבעים, וכמעט ולא כללו אביזרים וסמלים והציבו את הדמות על רקע נייטרלי. השפעה זו של מסורת הדיוקן הספרדית המקומית ניכרת בדיוקן של מריה אנה מנויבורג (1690).
הוא סטה מהסגנון הזה בתמונתה של מריה אנה מנויבורג על ידי הוספת צבע לנוף שברקע. עבודה זו כללה צמד ציורים עם דיוקנו של קרלוס השני מלך מספרד. שתי העבודות הסגלגלות היו במקור חלק מציור מרובע גדול יותר המוקף זרי פרחים שהיו מסביב לדיוקן הסגלגל. הוא החל בחידוש סגנון הדיוקנאות של חצר המלוכה בספרד בתמונתה של מריה ניקולאסה דה לה קרדה (בערך 1685), בו השתמש בצבעים עזים והכניס ניגודי אור בין הצללים. כמה ציורי פורטרט יוחסו לו על פי הסגנון והשוואתם לציוריו החתומים. כך היה במקרה של דיוקנה של מארי לואיז ד'אורליאן. שעדיין רשום שהצייר לא ידוע באתר מוזיאון הפראדו.
ואן קאסל היה מומחה לז'אנר הדיוקנאות הקבוצתיים. דוגמה לכך היא ציור "משפחה בגן", המתאר ג'נטלמן פלמי עם משפחתו. הכוונה הסמלית של היצירה היא להלל את חיי המשפחה ואת מעלות המשפחתיות כמו נאמנות. נגן הגיטרה בציור, מסמל את ההרמוניה המשפחתית והכלב את מעלת הנאמנות. האישה המוקפת בילדים קטנים מסמלת את מעלתה של הצדקה ואילו הזוג הצעיר המחזיק ידיים מייצג את האהבה הזוגית. הציור כולל דיוקן עצמי של האמן שנשקף בחלון, ברקע מימין.
ואן קאסל היה ידוע גם כצייר של דיוקנאות קטנים. יצירות כאלה היו באופנה בקרב האצולה הגבוהה של אותה תקופה. התייחסו אליהם כאל חפצים אינטימיים שהוחלפו בין בני משפחה כמו גם בין חברים ולכן צוירו בסגנון פחות רשמי. לאלה היה היתרון שהם ניתנים להלקח בקלות על ידי בעליהם כחפץ זיכרון של יקיריהם. הציור הקטן והידוע הראשון שהוא עשה היה דמותו של קרלוס השני, שהעניק המלך לבת זוגו מריה אנה מנויבורג כמתנת נישואין עם הגעתו לספרד בשנת 1690. דוגמה נוספת הם צמד הדיוקנאות הקטנים של קרלוס השני מספרד ומריה אנה מנויבורג שהם פחות רשמיים מהדיוקנאות המסורתיים. זוג דיוקנאות קטנים של הזוג המלכותי מיוחסים לו וכנראה נשלחו לחצר המלכות ברוסיה כמתנה דיפלומטית, מכיוון שהיא מראה את המלך בשריון. זוג אחר של דיוקנאות קטנים המתוארכים בין 1696 ל־1700, קרלוס השני מספרד מיוצג כסנט פרדיננד ומריה אנה מנויבורג כסנט הלנה.
נושאים נוספים.
כנראה יאן ואן קאסל הבן היה גם צייר טבע דומם, ומיוחסים לו ציורים שונים. בסגנון זהה לזה של אביו, טבע הדומם שלו הם יצירות מאוזנות לחלוטין, המאופיינות בתשומת לב לפרטים הקטנים ושימוש בצבעים עדינים. משערים כי הסגנון הפלמי של טבע דומם קיבל בהדרגה חלק מהתכונות של סגנון ארצו המאמצת ספרד.
אנטוניו פלומינו ציין גם כי ואן קאסל היה אמן נוף מיומן. אבל שום יצירה בז'אנר זה לא יוחסה בביטחון לואן קאסל. מיוחס לו ציור של רחוב במדריד עם תהלוכת כרכרות.
אביו של ואן קסל, יאן האב, סבא רבא שלו היה יאן ברויגל האב ודודו יאן ברויגל הבן כולם ציירו במגוון רחב של נושאים כולל ציורים מיתולוגיים ואלגוריים במסורת דומה. באופן קבוע יוחסו עבודות בנושאים כאלה ליאן ואן קאסל הבן. ייחוס זה כולל את "ונוס עם וולקן" ואת אלגורית "האדמה". שתי העבודות מראות כיצד יאן ואן קאסל הבן המשיך את מסורות משפחתו כמו גם את העבודה בסדנאות אנטוורפן בהן נוצרו לרוב היצירות בשיתוף פעולה בין אמנים מומחים.
בכל יצירות הדמויות לא צוירו על ידי ואן קסל עצמו אלא על ידי ציירי דמויות מומחים.
4Q41 (נקראת גם 4QDeutn ומכונה גם "מגילת כל הנשמות" (All Souls Deuteronomy)) היא מגילה המכילה קטע מספר דברים שנמצאה בין מגילות קומראן סמוך לים המלח.
תולדות המגילה.
המגילה היא אחת מכ-600 מגילות שנמצאו על ידי בדואים במערה מס' 4 בשנת 1952 במצוק החוואר מול קומראן. במערה נמצאו 14 קטעים מספר דברים (מסומנים באותיות a עד n) וקטע זה הוא הגדול מביניהם. לצורך מימון הרכישה של המגילות מידי הבדואים נתרמו כספים ממוסדות אקדמאים ודתיים מרחבי העולם. הכסף לרכישת מגילה זו נתרם על ידי כנסיית כל הנשמות במנהטן, ומכאן כינויה כ"כמגילת כל הנשמות". תוכן המגילה פורסם לראשונה על ידי פרנק מור קרוס מאוניברסיטת הרווארד בשנת 1969. הפרסום הרשמי נעשה בכרך 14 של תגליות במדבר יהודה על ידי סידני ווייט קרופורד בשנת 1995. הקטע מתוארך לתקופה ההרודיאנית המוקדמת בשנים 30 עד 1 לפני הספירה.
תוכן המגילה.
המגילה מכילה 4 טורים שלמים ושני טורים חלקיים של פסוקים מספר דברים. התוכן הוא מפרק ח' פסוקים ה' עד י', ופרק ה' מפסוק א' עד פרק ו' פסוק א'. הקטע מאופיין בשינויים דקדוקיים רבים שנמצאו ברוב הקטעים המקראיים במגילות קומראן (כמו "לוא" במקום "לא", "כול" במקום "כל") ובשינויים יותר משמעותיים. הקטע עורר עניין רב במחקר כי הוא כולל את עשרת הדיברות של ספר דברים במלואו. במחקר נעשו השוואות בין נוסח הקטע מקומראן לנוסח המסורה, הנוסח השומרוני ופפירוס נאש.
עשרת הדיברות.