נולד לאביו רב נטרונאי בר הילאי, שכיהן כגאון בין השנים 853–861. סבו רב הילאי בן מרי כיהן כגאון בין השנים 789–798.
עלה על כס הגאונות לאחר פטירת רב האי בן נחשון סביב שנת 896, כשלושים שנה לאחר פטירת אביו. הוא כיהן למשך כ-12 שנה, תקופה שנחשבת די ארוכה ביחס לגאונים אחרים, ונפטר בשנת 904 לערך.
תורתו.
רב הילאי היה גאון פורה מאד. תשובות רבות בקובצי תשובות הגאונים מיוחסות לרב הילאי סתם וברובן הגדול כנראה הכוונה אליו.
יש המייחסים לו פסק חדשני, לפיו במקרה שבו נצרכת בעלות קרקע פורמלית (למשל בקניין אגב), סומכים על כך שלכל יהודי ישנן ארבע אמות בארץ ישראל (משום שבעבר כל עם ישראל ישב בארץ ישראל, ואף על פי שיצאו לגלות - ההלכה היא שקרקע אינה נגזלת ולכן בעלות היהודי (ויורשיו) בעינה עומדת). פסק חדשני ושנוי במחלוקת זה, משקף (לדעת מרגליות) את המגמה שהתגברה בזמנו, שעיסוקם של יהודים בחקלאות הלך ופחות וגבר עיסוקם במסחר, ולכן קרקעות לא היו מצויות בידי כולם. לעומת זאת, חוקרים רבים מייחסים את הפסק לסבו רב הילאי בר מרי.
השתמרו גם כמה מפירושיו לתלמוד, שכנראה נכתבו גם הם כתשובה לשאלה.
לקריאה נוספת.
אוצר הגאונים יומא פ"ו ב' התשובות צד 35.
טיסה 514 של TWA
טיסה 514 של TWA הייתה טיסה פנימית בארצות הברית של חברת התעופה TWA שטסה מאינדיאנפוליס לוושינגטון די. סי. עם עצירת ביניים בקולומבוס. הטיסה התרסקה ב-1 בדצמבר 1974, ואף אחד מ-92 הנוסעים ואנשי הצוות שהיו עליה לא שרד.
הטיסה.
הטיסה יצאה מאינדיאנפוליס לוושינגטון די. סי. ועשתה עצירת ביניים בקולומבוס. היא הייתה אמורה לנחות בנמל התעופה רונלד רייגן וושינגטון נשיונל, אך עקב רוחות חזקות שהיו בו, המטוס נשלח לנחות בנמל התעופה הבינלאומי וושינגטון דאלס.
פקחי התנועה האווירית הודיעו למטוס להנמיך לגובה 2,130 מטרים, אך שכחו להבהיר להם כי הם עדיין נמצאים בשטח לא-בטוח. המטוס המשיך להנמיך להגיע עד לגובה 550 מטרים, כשמההקלטות מתא הטייס שנמצאו ניתן להבחין כי הטייסים לא ידעו האם ניתן לסמוך על פקחי הטיסה או לא. המטוס נתקל בכיסי אוויר קשים ובראות ירודה בשל השלג, והתרסק לבסוף אל המדרון המערבי של מאונט ות'ר במהירות של 425 קמ"ש ובגובה 510 מטרים מעל פני הים. ההר הוא במרחק של כ-50 קילומטרים מיעדו הסופי של המטוס.
המטוס פגע בשורת עצים שהייתה על המדרון,
ולאחר נסיעה של כ-150 מטרים הוא פגע בסלע גבוה והתלקח. שבריו היו מפוזרים על פני מאות מטרים, חפצים רבים הושלכו לכל עבר ומספר שרפות עזות פרצו במקום. איש מ-92 האנשים שהיו על המטוס לא שרד.
באותו יום התרסקה גם טיסה 6231 של נורת'ווסט איירליינס, בסמוך לת'יילס שבמדינת ניו יורק.
ועדת החקירה הייתה מפוצלת בדעתה, כשחלקם הטילו את האשמה על צוות הטיסה וחלקם על צוות הבקרה במגדל הפיקוח.
ההתרסקות משכה תשומת לב בלתי רצויה למאונט ות'ר, משום ששם שוכן מרכז של הממשלה הפדרלית של ארצות הברית שנועד לאבטחת הממשל במקרה של מלחמה גרעינית.
בשנת 2015 יצא סרט דוקומנטרי על פרשת התרסקות המטוס.
אחד מנוסעי המטוס היה רוסקו קרטרייט, שהיה אחד הגנרלים האפרו-אמריקאים הראשונים בצבא ארצות הברית, ששירת במלחמת העולם השנייה, מלחמת קוריאה ומלחמת וייטנאם ונהרג בהתרסקות יחד עם אשתו.
מבצע מאסטרדום
מלחמת וייטנאם, או בשמה הרשמי מבצע מאסטרדום (באנגלית: Operation Masterdom; בצרפתית: Opération Masterdom; בווייטנאם ידועה כמלחמת ההתנגדות הדרומית, בוייטנאמית: Nam Bộ kháng chiến), הייתה סכסוך צבאי בסיום מלחמת העולם השנייה במסגרתה, לאחר כניעת האימפריה היפנית, כוחות בריטים וצרפתים ניסו לכבוש את הקיסרות הווייטנאמית מחדש אל תוך הודו-סין הצרפתית כפי שהיה לפני המלחמה. בעודם שם נפגשו בהתנגדות מצד הפלג הקומוניסטי של הווייט מין. המבצע הסתיים בכיבוש דרום וייטנאם לידי הכוחות הבריטים-צרפתים ותחילת מלחמת הודו-סין הראשונה.
רקע.
לקראת סופה של מלחמת העולם השנייה, בעוד האימפריה היפנית אחזה בשטחי הודו-סין, אשר קודם לכן היו חלק מהאימפריה הקולוניאלית הצרפתית.
במרץ 1945, באו דאי, קיסר וייטנאם, בתמיכת הו צ'י מין, מנהיג ארגון העצמאות הוייט מין, הכריז על הקמת הקיסרות הווייטנאמית ועצמאות ווייטנאם. האימפריה היפנית לחמה בווייטנאמים דורשי העצמאות אך לא יחלה להביסם בעודה בתוך מלחמת עולם מנהלת יותר מ-4 חזיתות. לבסוף יפן נכנעה לאחר הטלת פצצות האטום על הירושימה ועל נגסאקי, מבצע סערת אוגוסט, הפצצות נוראיות על טוקיו ועוד.
כאשר האימפריה היפנית נכנעה הסתיימה מלחמת העולם השנייה, הממשלה הזמנית של הרפובליקה הצרפתית, כעת תחת שארל דה גול דרשה להשיב את המושבות האסייתיות שלה. בעוד השטחים של קמבודיה ולאוס סופחו מחדש בצורה סדירה, וייטנאם, אשר כעת הייתה יותר מחצי שנה עצמאית דה פקטו נלחמה על עצמאות זאת. למאבק המלחמה להשבת וייטנאם תמכה האימפריה הבריטית בצרפת.
המלחמה.
בספטמבר 1945, זמן קצר אחרי כניעת יפן, נחתה בסייגון חטיבה של 20,000 חיילים בריטים והודים. לכוח החטיבה היו שלושה משימות:
באופן אידיאלי, צרפת הייתה מובילה את המשימה, אך מכיוון שמערב אירופה עדיין הוסדרה משנות הכיבוש של גרמניה הנאצית, פריז לא הייתה במצב לפתוח במבצע כזה והממשלה הזמנית של הרפובליקה הצרפתית רק הוסדרה. במקום זאת, מנהיגי צרפת פנו לבריטניה כדי לקיים את קו האש.
הגנרל דאגלס גראסיי, המפקד הבריטי של כוחות היבשה של בעלות הברית בהודו-סין, הושם לפקד על המערכה. המשימה שאליה נשלח לאחר המערכה על בורמה, תחת שם הקוד מבצע "מאסטרדום", תהפוך במהרה לאלימה והפכה לאחת הערות השוליים הידועות ביותר למלחמת העולם השנייה.
פעולות פתיח.
כאשר כוח הייצוב של צבא הודו הבריטית הגיע לסייגון ב-13 בספטמבר, נאמר כי העיר הייתה הכל חוץ מיציבה. התפרעות וביזה השתוללו ברחובות. גרוע מכך, גרילות קומוניסטיות, אשר כונו ה"וייט מין", צעדו מיד לאחר תבוסת יפן והחלו לשחוט את כל מי שנחשב בעיניהם כאנטי-מהפכנים, משתפי פעולה או פרו-אימפריאליסטים. כדי להחמיר את המצב, הכוחות היפניים בכל האזור סירבו להניח את נשקם בהתאם לכניעת טוקיו והמשיכו לכבוש מחדש את מעוזיהם ממהלך המלחמה. הכובשים לשעבר, מוקפים באוכלוסייה עוינת וללא דרך להגיע הביתה, נותרו ערניים כל העת למעשי תגמול.
גראסיי הכריז מיד על מצב מלחמה רק בהגעתו לעיר. כוחותיו התפשטו ברחבי העיר סייגון, לקחו את מרכזי הכוח בעיר ואילצו את הוויט מין לפנות את מקומם למנהלים הצרפתיים החוזרים של המושבה. גראסיי הרחיק לכת ולכך על עצמו את הכוחות היפניים הבדלנים שנותרו כדי לעזור לחייליו להחזיר את הסדר נגד הוייט מין. התרחשה סדרת מערכות דמים עם תומכי הקומוניזם. אך עד 23 בספטמבר, הרשויות הצרפתיות הקימו מחדש את הנהלתן בעיר, בהגנת הבריטים וההודים. שבויי מלחמה צרפתים וקולוניאליים התחדשו ויוצרו לגדודים שיעזרו בביטחון.
גרילה.
הדברים התגלגלו בעיקר על פי התוכנית עד 25 בספטמבר. אז הוייט מין הכה בחזרה. בעוד לא היה מוכן לסחור בכובשים יפנים אשר נשבו תמורת אימפריאליסטים אירופיים, הוייט מין החל מלחמת גרילה חדשה נגד השלטונות הצרפתיים ומגיניה הבריטיים.
התקפות מורדים פרצו בכל רחבי סייגון. הגרילה אף פתחה בפשיטה נגד כוחות בריטים בשדה התעופה טאן סון נהוט, שם התעמת הוייט מין עם המגנים הבריטים בתקיפה שלפני עלות השחר ואיבדה בתהליך שישה לוחמים. כמו כן לוחם בריטי אחד נהרג במאבק. זו הייתה רק ההתחלה. התקפות נוספות הגיעו בימים לאחר מכן. לרוב, חיילים בריטים והודים, רובם היו מאלו אשר נלחמו נגד היפנים בבורמה בזמן מלחמת העולם השנייה, הפילו את כוחות הגרילה אשר פגשו בהם. נפגעי בעלות הברית היו קלים, אולם הקומוניסטים איבדו חיילים רבים. בתחילת אוקטובר הסכימה הנהגת הוייט מין עם גראסיי להפסקת אש. עד מהרה הסדר זה נשבר. ב-10 באוקטובר טבח קומוניסטים בידי יחידת מהנדסים בריטים הביאה להסלמה קיצונית.
עם הידרדרות מהירה של המצב הביטחוני, הביאו הבריטים תגבורת: חטיבת חיל רגלים 32 וגדוד שריון קל הודי הצטרפו למשימה לייצוב האזור. וכל עוד מתקפות הוייט מין מנעו מהבריטים את העברתם הסדירה של בדלני הצבא היפני הקיסרי לשבי ביפן בתקופת הכיבוש האמריקאי, גראסיי המשיך להסתמך עליהם לסיוע בעבודות פרך. כפי שהתברר בהמשך, הוא נדרש לכל העזרה שיכל היה לקבל.
ב-13 באוקטובר שחררו המתקוממים סדרה חדשה של פשיטות על מטרות בסייגון וסביב העיר. שוב הם נהדפו על ידי חיילים בריטים, הודים, צרפתים ואפילו יפנים אשר גויסו. על פי ההערכות 500 חיילי וייט מין נהרגו בסבב ההתקפות החדש הזה. בעלות הברית, שהכירו בצורך להחזיר את היוזמה, יצאו למתקפת נגד. בסוף אוקטובר ארגן גראסיי מבצע לטיהור טבעת של מורדים מרחבי העיר. המשימה להסרת המצור כללה רגלים הודיים, ארטילריה ושריון, כמו גם גדוד של כוחות יפניים. במבצע המשולב נהרגו יותר מ-200 מורדים בעוד הפסדי בעלות הברית היו מינימליים.
העימותים יימשכו לאורך כל נובמבר ודצמבר באזור הרמות המרכזיות שמצפון לסייגון. המפגש הגדול ביותר של הפלישה הבריטית-צרפתית נגד הוייט מין בווייטנאם התרחש ב-3 בינואר 1946, 40 ק"מ צפון מזרחית לסייגון בביאנה הואה. כמעט 1,000 חיילי גרילה קומוניסטים פתחו בתקיפה במעוז בריטי והודי שם, אך נהדפו בקרב התשה שנמשך כל הלילה. כמעט 100 מורדים נפלו מירי מקלע ללא אובדן של חייל בעל ברית אחד.
סוף הפעולה.