דרך אחת ליצור טיפוסי נתונים חדשים לחלוטין היא באמצעות מכפלה קרטזית בין טיפוסים, המגדירה טיפוס חדש באופן דומה להגדרת קבוצה חדשה באמצעות מכפלה קרטזית. טיפוס שנוצר באמצעות מכפלה כזאת נקרא Tuple (n-יה סדורה). הסימון המקובל לפעולה הזאת על טיפוסים הוא כפל, בדרך כלל * או formula_1, בדומה לסימון המתמטי המקביל.
שפות המאפשרות יצירה של טיפוסים באמצעות מכפלה קרטזית, כגון ML ופייתון, מקלות בכך על
temp := b
b := a
a := temp
(a, b) := (b, a)
גישה למשתנה ספציפי במכפלה קרטזית עשויה להיות בצורה דומה לגישה אל מערך, למשל באמצעות אופרטור "[ ]"; למשל הגישה אל המשתנה הראשון במשתנה c עשויה להיכתב [c[1.
המחיר של אפשור טיפוסים כאלה הוא בעיקר תשלום קטן בזמן ריצה והפיכת הגדרת השפה למעט מורכבת יותר.
רשומה.
רשומה (record) או מבנה (struct) זהו טיפוס מורכב בדומה למכפלה קרטזית, בהבדל אחד: לכל איבר בו ניתן שם. דוגמה למבנה בשפת C שמתאר זמן:
struct Time{
int seconds;
int minutes;
int hours;
בניה כזאת מאפשרת להתעסק במרוכז עם משתנים בעלי קשר הדדי ביניהם, להעביר אותם יחד לפונקציה, לאתחל אותם ביחד וכדומה. מבחינה מתמטית אין הבדל בין רשומה לTuple, אך מבחינת התחביר יש הבדל: ברשומה קל יותר להבין מה המשמעות של כל איבר, ואילו התחביר של מכפלה קרטזית קומפקטי וחסכוני יותר. גישה לאיברים במערך נעשית תוך שימוש באופרטור מתאים. לדוגמה, בשפות ++C/C, עבור משתנה t מטיפוס Time, גישה לשניות בו תתבצע בצורה t.seconds או (אם מדובר במצביע) t-&gt;seconds. בשפות אחרות ישנם אופרטורים אחרים המשמשים לאותה מטרה.
חשוב לשים לב שרשומה עלולה להחזיק אוסף ערכים שאין לו משמעות לוגית בתוכנית. האחריות להימנעות מכך היא על המתכנת, דרך הפעולות המתבצעות על משתנים מטיפוס זה. הרחבה של רשומה כך שגם פעולות על המשתנים השייכים אליה יתבצעו רק דרך פרוצדורות שמוגדרות ברשומה עצמה יוצרת למעשה מבנה נתונים מופשט, וקשורה לרעיונות הנכללים בתכנות מונחה עצמים.
טיפוס מאוחד (Union).
אם נתייחס לכל טיפוס כאל קבוצת הערכים הכלולים בו, עולה באופן טבעי האפשרות להגדיר איחוד של טיפוסים, בדומה לאיחוד קבוצות במתמטיקה. באופן זה, ניתן יהיה, למשל, להגדיר טיפוס שיכלול ביטויים מסוג מספר שלם וביטויים מסוג תו. הגדרה של טיפוס כזה בשפת C תהיה דומה להצהרה על מבנה, למעט המילה השמורה struct שתוחלף ב-union:
union {
int integer;
char character;
בכל נקודת זמן רק אחד מהשדות integer או character מחזיק מידע בעל משמעות. הדמיון בין התחביר של איחוד לשל רשומה נובע מכך שכל ההבדל הוא סוג הפעולה המתבצעת בין קבוצות - איחוד לעומת מכפלה קרטזית.
איחודים משמשים בעיקר למטרת חיסכון במקום - עבור כל משתנה יש צורך להקצות רק מקום עבור הטיפוס הגדול יותר. שימוש אחר של טיפוסים כאלה הוא למקרים בהם רוצים להתייחס לאותו רצף של סיביות, פעם אחת בתור משתנה מסוג א' ופעם שנייה בתור משתנה מסוג ב'. תכנות כזה הוא תכנות ברמה נמוכה, ומשמש כיום כמעט אך ורק במערכות זמן-אמת או מערכות משובצות מחשב. בשפות תכנות עיליות רבות טיפוסי נתונים מהסוג הזה אינם קיימים. אחת הבעיות היא שבמקרה של ניסיון לחסוך במקום, לא מצורף לטיפוס מידע על איזה מהשדות שלו בשימוש בכל רגע נתון. עובדה זו מקלה על הכנסת שגיאות לתוכנית.
טיפוסי נתונים רקורסיביים.
ישנן שפות המאפשרות להגדיר טיפוסים חדשים תוך שימוש ברקורסיה.
לדוגמה, ניתן להגדיר רשימה מקושרת כTuple, מהצורה הבאה (הסינטקס הוא של שפת ML, ואין צורך להבין אותו במלואו):
datatype intlist = nil
| cons of int * intlist;
כאן הגדרנו רשימה intlist בתור טיפוס שכל ערך בו הוא איבר ריק (nil) או Tuple מהצורה (int, intlist). הגדרה זו מתייחסת לעצמה, ולכן נקראת רקורסיבית. מבנה נתונים רקורסיבי כזה הוא בפוטנציאל אינסופי, ולכן לא ניתן לבניה מלאה; היצירה שלו מתבצעת כחישוב עצל (Lazy),
ורק החלקים שהתוכנית מנסה לגשת אליהם בפועל בכל משתנה אכן מוגדרים.
באופן דומה, ניתן להגדיר בשפות המאפשרות הגדרה רקורסיבית גם עץ באותה שיטה:
datatype inttree = int
| cons of inttree * inttree;
בשפות אימפרטיביות, כדוגמת C ודומותיה, על פי רוב לא קיימים טיפוסים רקורסיביים. עם זאת, ניתן לדמות אותם בעזרת מצביע: במקום להצהיר על טיפוס שמכיל את עצמו, ניתן להצהיר על טיפוס שמכיל מצביע למשתנה מאותו טיפוס. הגדרה כזאת איננה רקורסיבית, אך בפועל נותנת את אותה גמישות בדיוק, במחיר של תחביר שעשוי להיות פחות מובן.
דובוני אכפת לי
דובוני אכפת לי (באנגלית: Care Bears) הוא זיכיון מדיה שבבעלות חברת "Those Characters from Cleveland", חברת בת של חברת כרטיסי הברכה "American Greetings".
המוצר המקורי בזיכיון היה סט כרטיסי ברכה ששווקו על ידי חברת כרטיסי הברכה האמריקאית "American Greetings" בשנת 1981, בהם מופיעים דובים בצבעים שונים אשר לכל אחד מהם סמל ייחודי על בטנו המייצג את אישיותו. העיצוב המקורי עבור כרטיסי הברכה נוצר בידי האמנית האמריקנית אלנה קוצ'אריק. בעקבות הצלחת הכרטיסים, בשנת 1983 החלה חברת Kenner לייצר דובי צעצוע אשר הסתמכו על העיצוב המקורי של הדובים בכרטיסי הברכה.
בהמשך הופקה סדרת אנימציה של דובוני אכפת לי אשר שודרה בארצות הברית בסינדיקציה בין השנים 1985 ו-1988. בעקבות הצלחת הסדרה נוצרו שלושה סרטי דובוני אכפת לי אשר הוקרנו בשנים 1985, 1986 ו-1987.
בשנת 2002, דמויות הדובים הושקו בעיצוב מחודש יחד עם מוצרים נלווים חדשים. קו הצעצועים החדשים היו בעלי תכונות מתקדמות כגון הדלקת אור בבטן כתוצאה ממגע ודובים זוהרים בחושך. בנוסף לכך בשנים 2004 ו-2005 יצאו שני סרטי אנימציה ממוחשבת של דובוני אכפת לי.
בשנת 2007 דמויות הדובים שוב עוצבו מחדש. במהלך שנת 2007 ביום השנה ה-25 של קו הצעצועים, יצא סרט נוסף באנימציה ממוחשבת של דובוני אכפת לי.
הדמויות הטובות.
הזיכיון מתמקד בעיקר בדמויותיהם של דובוני אכפת לי ובדמויות הדודנים שלהם אשר פותחו בשלבים מאוחרים יותר. גם הדובונים וגם הדודנים גרים בין העננים בארץ אכפתיה, אשר מכילה את "קר-א-לוט" (ביתם של הדובים) ואת יער הרגשות (ביתם של הדודנים). לכל דוב תכונה ייחודית לו שמוצגת על בטנו באמצעות סמל. בסדרה ה"חדשה" מ-2007 מופיעות הדמויות:
הדמויות הרעות.
מספר נבלים שונים מנסים בסדרות ובסרטים לסכל את משימותיהם של הדובונים כי מטרתם היא למצוא את מחבוא ארץ אכפתיה ולקחת את סמלי הבטן של הדובונים. במהלך העונה הראשונה של הסדרה המקורית משנות השמונים היה זה פרופסור לב קר הרשע ועוזרו לב שפל ובעונה השנייה של אותה הסדרה הנבל הראשי היה "חסר לב" ועוזריו ספחת וצרחת. בסדרה החדשה משנת 2007, המשודרת כיום בישראל בערוץ הופ, נלחמים דובוני אכפת לי בנבל בשם דוב זדון ועוזריו הרובוטים אשר מנסים להשמיד את ממלכת אכפתיה.
מוצרים נלווים.
לאורך השנים הופקו מוצרים נלווים רבים של דובוני אכפת לי שכוללים בין היתר ממתקים, כיסויים לפלאפונים, מדבקות, וביגוד.
ספרים.
לאורך השנים נכתבו ספרי ילדים רבים אשר עלילתם מתמקדת באחת מדמויות הדובים או הדודנים בסדרה. מעל 45 מיליון ספרי דובוני אכפת לי נמכרו במהלך שנות השמונים. במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 חברת Scholastic Press הוציאה שני ספרים המבוססים על הסרטים התלת ממדיים החדשים של דובוני אכפת לי.
מוזיקה.
בשיא הפופולריות של הזיכיון במהלך שנות השמונים נמכרו תקליטורים שונים המבוססים על זיכיון. בהמשך העשור יצאו גם אלבומי פסקול של שני הסרטים הראשונים.
במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 יצאו מספר תקליטורים חדשים של דובוני אכפת לי.
משחקי וידאו.
המשחק הרשמי הראשון של הזיכיון "Care-a-lot Jamboree" יצא לשוק בשנת 2004, עבור המחשב האישי. מספר חודשים לאחר מכן יצאו משחקים נוספים בסדרה עבור המחשב האישי. באותה שנה יצאה לומדה של דובוני אכפת לי בשם "Care Bears: A Lesson in Caring" עבור קונסולת המשחקים V.Smile.
בשנת 2005, יצאו שני משחקים נוספים בזיכיון - המשחק "Catch a Star" יצא למחשב האישי והמשחק "Care Bears: (The) Care Quests" יצא עבור הקונסולה הניידת Game Boy Advance.
המשחק הבא בזיכיון "Care Bears: Play Day" יצא באוגוסט 2008 עבור קונסולת המשחקים V.Smile.
קומיקס.
בין נובמבר 1985 לינואר 1989 יצאו לשווקים מעל 20 חוברות קומיקס בזיכיון בהוצאת חברת הבת של מארוול קומיקס "Star Comics". האיורים בחוברות צוירו על ידי אמן הקומיקס הנודע של DC קומיקס הווארד פוסט.
דובי צעצוע.
כיום, דובי הצעצוע המקוריים בזיכיון עדיין נמכרים בארצות הברית בחנויות "Carlton Cards", "Claire's", ו-"Spencer's Gifts".
דובי צעצוע אינטראקטיביים שונים של דובוני אכפת לי נמכרים מאז שנת 2002.
הינדמית
טינקרבל (שחקנית)
טינקרבל הוא שם הבמה של רוית רוזן (נולדה ב-4 בספטמבר 1977), שחקנית ישראלית, זוכת פרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר על תפקידה בסרט "ההסדר" של יוסף סידר.
ביוגרפיה.
רוית רוזן נולדה בחיפה לליאורה, סוכנת ביטוח וירון, איש עסקים. בשנת 1994 בגיל 17 הגישה חדשות בתחנת הכבלים המקומית והשתתפה במספר סרטי סטודנטים ופיילוטים (בין השאר לתוכנית סאטירה בשם "חסילון וחומית") שלא צלחו. ב-1996 עברה לתל אביב.