הרב קוק העריך מאוד את החלוצים אנשי העלייה השנייה הבונים ומפתחים את הארץ במסירות נפש, וראה בהם חוליה חשובה בתהליך הגאולה. הוא טען שיש בהם נשמה ואור הגנוז, אפילו שלא מדעתם. אולם הסתייג מאורח חייהם המרוחק מתורה והלכה, הפריע לו שהם מנותקים מהדת כפי שהוא ראה אותה, וסבר כי "חלק מהחלוצים הצעירים שבו בארץ ישראל ליסוד הלאומי שלנו אבל עדיין לא שבו ליסוד דתי אולם אי אפשר להפריד בין שני יסודות אלה שהם אחד...רק על ידי אהבה ניתן יהיה לאחדם". בכך, הרב קוק, שראה שאחיזת הדת נחלשת ביישוב החדש, התייחס לנושא החילון שהחל להיות רווח בישראל על ידי ביקורים מדי פעם במושבות ודרישה מהציבור לחזור למקורותיו, כל זאת בדרכי נועם מתוך גישה של שמאל דוחה וימין מקרבת, מתוך רצונו "לחדור אל עומק ליבו של הפועל הצעיר", ובהאמינו בכוחו של מפגש ישיר. לפיכך בשנת תרע"ד 1913 יזם הרב קוק מסע של רבנים אל המושבות במאמץ לקרב אותם לקיים את המצוות. גם חלק מרבני היישוב הישן השתתפו במסע. ארגון הפקידים והאמרכלים של אמסטרדם לקח על עצמו את מימון הוצאות המסע, ונציג הארגון בארץ, הרב יונתן בנימין הלוי הורוויץ, היה מהמשתתפים במסע.
המסע הראשון - 1913.
בימים י"ט בחשון עד י"ז בכסלו תרע"ד (1913) נערך המסע בראשותו של הרב קוק. במסע זה השתתפו עוד שבעה רבנים חשובים נוספים: הרב יוסף חיים זוננפלד, הרב יונתן בנימין הלוי הורוויץ, המגיד בן ציון ידלר, הרב יעקב משה חרל"פ, הרב אברהם לייב זילברמן, הרב ברוך מרקוס והרב משה קליערס. אל הרבנים הצטרפו גם אליהו מרדכי זוננפלד, בנו של הרב זוננפלד וכן הרב גרינברג שהיה משמשו של הרב קוק.
הרבנים ביקרו במשך כחודש ימים בעשרים ושישה יישובים באזורי חיפה, הגליל התחתון ואצבע הגליל. הרבנים שהרגישו בחשיבותו הגדולה של המפגש שאפו לקיים מסע כזה פעם או פעמיים בשנה, אך בסוף אותה שנה פרצה מלחמת העולם הראשונה שלא אפשרה את מילוי המשאלה.
היישובים בהם ביקרו.
חדרה, זכרון יעקב, בת שלמה, שפיה, עתלית, חוות אהרנסון, חיפה, הקואופרציה במרחביה, המושבה מרחביה, כפר תבור, חוות סג'רה, בית-גן (כיום חלק מיבנאל), יבנאל, חוות פוריה, חוות כנרת, מושבת כנרת, דגניה, מלחמיה, טבריה, מצפה, מגדל, ראש פינה, משמר הירדן, יסוד המעלה, מטולה, צפת.
מטרת המסע.
המסע הוגדר כמסע התעוררות וקירוב לבבות אשר נועד להכשיר את הקרקע ולהחזיר את החלוצים עד כמה שניתן לאורח חיים מסורתי, בעיקר בנושאים של כשרות, שמירת שבת, חינוך יהודי במושבות ומצוות התלויות בארץ. זאת על מנת למנוע את הקרע שהחל להיווצר בין "היישוב הישן" ל"יישוב החדש".
בכל מקום אליו הגיעו התקבלו משלחת הרבנים בכבוד גדול. האנשים והנשים התכנסו בבית הכנסת לשמוע את דרשות הרבנים. הרבנים דיברו בענייני אחווה וקרוב לבבות באהבת ישראל, חשיבות העבודה החלוצית באהבת ארץ ישראל לקירוב גאולת ישראל, כמו כן דיברו ישירות על הצורך לתקן פגמים במצב הדתי בענייני חינוך, שמירת שבת, טהרת המשפחה ומתן תרומות ומעשרות. הרבנים האזינו גם לבעיות שהעלו המתיישבים, ביניהן בעיות בתחום החומרי.
עם זאת, המסע נחל הצלחה חלקית בלבד - בעוד שבמושבות העלייה הראשונה התקבלו דברי הרבנים בהתלהבות ובהבנה והייתה נכונות עקרונית להיענות לבקשות המשלחת, הרי שביישובי העלייה השנייה, שחלק מחבריהם היו חילונים וסוציאליסטים, קבלת המשלחת הייתה צוננת.
תוצאות המסע.
בכל המושבות התקבלה המשלחת בכבוד גדול. במקומות אחדים הוחלט בהשפעת הביקור לבצע שינויים. הובאו מורים דתיים שיחזקו את לימודי הקודש, הוקצה תקציב לבניין בית כנסת, התמנו אנשים שידאגו לקשר עם הרבנים וישאו בעול העניינים הדתיים ביישובים, בעיקר בעניין התרומות והמעשרות. ביישובים שחלק מחבריהם היו בעלי תפיסת עולם סוציאליסטית וחילונית, כמו דגניה וכנרת, התקבלו הרבנים בכבוד, אך בנימה של הסתייגות. במספר מקומות נדחתה בקשת הרבנים להכשיר את המטבח, לשמור שבת וכו'.
מדרך פעולתו של הרב קוק ב"מסע המושבות" היה ניכר שעיקר דאגתו הייתה לטווח הרחוק, גם אם בטווח הקצר ההישגים אינם משביעים רצון, "כי עבודתנו בכולה על אדמת הקודש הלא היא עבודה היסטורית שאינה נמדדת במידת השעה והשנה, כי אם עבודת עולם ותקנת דורים". בסיכום המסע אמר הרב קוק: "באנו בשעה מאוחרת מעט, אבל לא מאוחרת מדי".
בכל זאת, לא פעם במקומות רבים הסתיימו המפגשים בחוויה מרגשת של ריקודי איכרים - פועלים ורבנים שכם אל שכם.
"אלה מסעי".
בתום המסע החליטו הרבנים להוציא חוברת שתתאר את המסע, וזאת כדי להציג בפני דעת הקהל את המצב ביישובים החדשים וכדי להביא ל"התעוררות הראויה". החוברת שנקראה בשם אלה מסעי נערכה על ידי הרב יונתן בנימין הלוי הורוויץ, ממשתתפי המסע, נדפסה בימי מלחמת העולם הראשונה והיא מכילה תיאור של המסע ושל מצב המושבות באותה העת.
מסעות נוספים.
המסע בשנת 1923.
מסע זה נערך בימים 21 עד 31 בנובמבר 1923. מטרתו המוצהרת הייתה: "לשם ביקורת העניינים הדתיים שבמושבות ובייחוד בנקודות החדשות שנוסדות בעמק בשנים האחרונות". אל הרב קוק הצטרפו הרב חרל"פ מירושלים והרב אהרונסון רבה הראשי של תל אביב. המסע סוכם במסמך מפורט שחיבר מנחם אייזיק רלבג המזכיר הראשי של הרבנות הראשית בשם: פרשת נסיעת הרבנות הראשית הגלילה.
הרבנים נפגשו עם חברי קיבוצים ומושבים ביישובים כפריים ועירוניים בעמק יזרעאל והגליל, ביניהם: טבריה, צפת, ראש פינה, , קבוצת כנרת, בית אלפא, עין חרוד, כפר גלעדי וכפר יחזקאל.
המסע בשנת 1927.
מסע זה נערך בימים 15 עד 26 במאי 1927. בנוסף לרב קוק השתתפו הרב אבא יעקב הכהן בורכוב, שהיה ר"מ בישיבת מרכז הרב, והרב מאיר ברלין, ראש המרכז העולמי של המזרחי, אשר מימן את המסע.
המשלחת ביקרה בערים, במושבים ובקיבוצים בגליל ובעמק יזרעאל, בהם: גבע, קבוצת צריפין (לימים מזרע), תל עדשים, בלפוריה, כפר יחזקאל, נהלל, עין חרוד, מרחביה, קבוצת כנרת ודגניה.
הרב קוק הקדיש את מירב מאמציו לשיחות עם אנשי היישובים, כך למשל במושבה בלפוריה דיבר "על החיים הרוחניים בעמנו ועל ערכה של ארצנו בהיותה נעבדת וגם נשמרת בטהרתה ובקדושתה".
במסע זה פנה אחד הפועלים אל הרב ואמר: "חבל על עבודתכם ועל דיבוריכם, פה לא תשפיעו כלום". הרב קוק הבין שעיקר משימתו צריכה להיות הקשר החיובי עם הצעירים וענה: "לא באנו להשפיע, רוצים אנו להיות מושפעים מגודל מסירות הנפש שלכם עבור אדמת הקודש".
סאני
לה בוקריה
מֵרְקַט דֵּה לַה בּוֹקֶרִיַה (בקטלאנית: Mercat de la Boqueria) הוא שוק מזון גדול ומטופח בברצלונה עם כניסה משדרת לה רמבלה. השוק שנחשב בעיני רבים כאחד משוקי האוכל הטובים בעולם (בשנת 2010 הוא נבחר על ידי המגזין טיים אאוט כשוק האוכל הטוב באירופה). נקרא גם מרקט דה סנט ז'וספ (Mercat de Sant Josep) על שם מנזר שהיה באזור ונהרס תוך כדי תהליך החילון שעברה העיר ברצלונה.
פעילות.
השוק מתמחה במוצרי מזון טריים באיכות גבוהה, ומהווה אטרקציה תיירותית בשל צבעוניותו המרשימה וההיצע המגוון. דוכני השוק שונים מאוד מהמקובל בשווקים ישראליים. קירות הדוכנים מחופים אריחי קרמיקה, משטחי התצוגה מנירוסטה בוהקת. בדוכנים רבים המוצרים מוצגים מאחורי זכוכית. גם בדוכנים בהם הסחורה מוצגת ללא חציצה, כמו דוכני פירות וירקות רבים, אין הקונים בוחרים בעצמם את פריטי המזון אלא מבקשים מהמוכר והוא בוחר עבורם, שוקל ואורז.
דוכני הפירות מציעים לרוב למכירה גם כוסות של מיצי פרי שהוכנו במקום, ומוצגות על גבי קרח.
כמו כן מוצעים פירות קלופים ופרוסים, חלקם בעיצובים מיוחדים, הנמכרים לאכילה מיידית, בליווי מזלג חד-פעמי.
דוכני הבשר מציגים בשר חתוך לנתחים ומוכן לטיפול הטבח, או פורסים נתחים, לבקשת הלקוח. בדוכני הדגים ופירות הים ניתן לרכוש חלק מהמוצרים כשהם עדיין חיים. דוכני הנקניקים ודוכני הגבינות מגוונים מאוד, ובדוכני מאפה נמכרים לחם ומאפים הנאפים במקום. דוכנים אחרים מתמחים בממתקים, בפירות יבשים, בתבלינים ובבקבוקי משקה, אף הם בגיוון עצום ובעיצוב מושקע.
את השוק מנהלת עמותה מסודרת הדואגת לסדר וארגון שבו בנוסף היא מקיימת בו סיורים, הדרכות וסדנאות בישול קאטלוניות למבוגרים ולצעירים.
מאניריזם
הבריגדה העברית
הניתור הגדול
קרב סן רומאנו
קרב סן רומאנו היא כינויו של טריפטיכון ציורים מאת צייר הרנסאנס האיטלקי פאולו אוצ'לו. הציורים מתארים אירועים הסובבים קרב בשם זה, שהתחולל בשנת 1432 בין כוחות פירנצה לכוחות מן העיר סיינה.
שלושת הפאנלים.
שלושת הפאנלים של הציור מחולקים כיום בין שלושה מוזיאונים שונים:
רוב החוקרים קבעו כי סידור הפנאלים הוא (מימין לשמאל): לובר - אופיצי - הגלריה הלאומית, אולם גישה אלטרנטיבית מציעה לסדר את הפנאלים לפי זמנים: שחר (אופיצי) - צהריים (לובר) - דמדומים (הגלריה הלאומית). הציורים מציגים את נסיונותיו של אוצ'לו בתיאור פרספקטיבי. בייחוד בולט הדבר בעיצוב דמויות הסוסים, אשר חלקם מעוצבים בנוקשות גאומטרית מעט.
מזרקת הרון
מזרקת הרון היא מכונה הידראולית שהומצאה על ידי הממציא, המתמטיקאי והפיזיקאי הרון מאלכסנדריה, במאה הראשונה לספירה. קיימים מודלים ודגמים רבים למזרקה, שמשמשים לעיתים קרובות להדגמת עקרונות בהידראוליקה ובפנאומטיקה.
מבנה המזרקה.
למזרקה שלושה מכלים המוצבים בגבהים יחסיים שונים זה מזה, אשר מחוברים באמצעות מערכת צינורות:
מכל עליון שהוא פתוח לאוויר האטמוספירי, מכל אמצעי אטום לסביבה ושבו כמות מסוימת של נוזל, ומכל תחתון אטום לסביבה.