במרץ 2017 העביר הנשיא ראובן ריבלין הזמנה רשמית לבוריס ג'ונסון שר החוץ הבריטי בעת ביקורו בישראל לביקורם של בית המלוכה בישראל. בתכנון היה גם ביקור בבית העלמין לאלפי החיילים הבריטים, האוסטרלים וחבר העמים הבריטי שנהרגו בקרבות בארץ במלחמת העולם הראשונה, וציון הצהרת בלפור בתום מאה שנה להתרחשותן. גם מלקולם טרנבול ראש ממשלת אוסטרליה אישר את הצטרפותו למשלחת שהייתה צפויה להגיע בראשות הנסיך צ'ארלס. ברם בחודש מאי דווח כי הביקור לא יתקיים.
במאי 2017 בעת ביקורו של הארכיבישוף מקנטרברי ג'סטין וולבי אצל הנשיא ראובן ריבלין, חזר ושיגר הנשיא גם באמצעותו הזמנה בה מסר שישראל מאוד תשמח לקבל בברכה ביקור של בני משפחת המלוכה ובפרט לכבוד ציון 100 שנה להצהרת בלפור.
הנסיך ויליאם, שהגיע לישראל בשנת ה-70 לעצמאותה, כביקור רשמי ראשון של בן מלוכה בריטי במדינת ישראל, הוא נכדה הבכור של המלכה אליזבת השנייה, והשני בסדר הירושה לכתר הבריטי. הנסיך משמש זה מכבר כאחד משגריריה הרשמיים החשובים של הממלכה המאוחדת ולעיתים גם כנציגה הישיר של המלכה. רעייתו הדוכסית קייט, שילדה ב-23 באפריל, לא הצטרפה. עבור ויליאם זהו ביקורו הראשון במזרח התיכון.
ב-18 בדצמבר 2019 יצאה הודעה רשמית בדבר ביקורו של הנסיך צ'ארלס בישראל שייערך ב-23 בינואר 2020 לרגל ציון 75 שנה לשחרור מחנה אושוויץ בטקס ביד ושם במעמד ראשי מדינות. בית המלוכה ציין שבניגוד לביקורים הטקסיים הקודמים בהם השתתף הנסיך בישראל, יהיה זה ביקורו הראשון של יורש העצר בישראל שבמהלכו יקיים גם פגישות עבודה.
לקראת הביקור.
בלשון הודעת ארמון קנזינגטון כפי שנמסרה בחודש מרץ בציוץ תחילה בטוויטר ובהמשך במסמך רשמי שלהם באותו יום באנגלית נאמר:
הביטוי "השטחים הפלסטיניים הכבושים" בהודעה עורר עניין בישראל ושגרירות בריטניה בישראל בחרה להשתמש בהודעתה בביטוי "ברשות הפלסטינית" במקום "השטחים הפלסטינים הכבושים".
במהלך העימותים בגבול ישראל-רצועת עזה (2018), הופעלו לחצים על ידי ארגונים פרו-פלסטיניים על גורמי ממשל בבריטניה על מנת לבטל את הביקור בישראל. ובפרט לאחר מה שכונה על ידם כ-"טבח בעזה" באירועי ה-14 במאי באותה שנה, אך דובר ארמון קנזינגטון מסר שהביקור יתקיים כמתוכנן.
ב-25 במאי השתתף הנסיך ויליאם בקבלת פנים בשגרירות ישראל בלונדון לציון יום העצמאות ה-70 של ישראל.
יום קודם לכן השתתף אביו הנסיך צ'ארלס גם הוא באירוע מטעם הקהילה היהודית בבריטניה לציון 70 שנה לייסוד מדינת ישראל באולם אלברט הול המלכותי.
התייחסויות דיפלומטיות לביקור.
נשיא המדינה ראובן ריבלין וראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו בירכו על ההודעה כביקור היסטורי המתקבל באהדה רבה.
מלשכת יו"ר הרשות הפלסטינית נמסר (על הביקור ברשות הפלסטינית שישולב בביקור): אבו מאזן "מברך על הביקור החשוב, והוא מקווה שהוא יתרום לחיזוק הידידות בין שני העמים".
אליסטר ברט, שר זוטר במשרד החוץ הבריטי שאחראי על המזרח התיכון, אמר שמדובר ב"ביקור חשוב ובהזדמנות ייחודית לחזק את הקשרים הדיפלומטיים והתרבותיים באזור".
שגריר בריטניה בישראל דייוויד קוורי אמר: "זו תהיה הזדמנות נהדרת להציג כמה ישראל ובריטניה פועלות יחד ומשתפות פעולה בימים אלה, בין אם במדע, טכנולוגיה, מסחר או השקעות, וגם בתחום הביטחון. הרבה יותר מאי פעם".
שגריר ישראל בבריטניה מארק רגב פרסם מאמר שבו שיבח את הביקור כביטוי נוסף ליחסים ההדדיים ושיתופי הפעולה הרבים בין שתי המדינות. בדבריו הביע את האהדה הרבה שלהערכתו יזכה הנסיך מהעם בישראל. במאמרו אף הזכיר את ביקורם של הנסיך ורעייתו במחנה הריכוז שטוטהוף בשנה החולפת מתוך סולידריות עם קורבנות השואה.
הביקור.
הנסיך ויליאם החל את ביקורו במזרח התיכון ב-24 ביוני בביקור בעמאן בירת ירדן, שם שהה כיממה וחצי. הוא הגיע לישראל ב-25 ביוני בערב, ושהה במלון המלך דוד בירושלים.
ב-26 ביוני ביקר הנסיך ביד ושם, שם נפגש עם הנרי פונר ופול אלכסנדר- ניצולי השואה מהקינדר-טרנספורט, וכן נפגש עם ראש הממשלה נתניהו ועם הנשיא ריבלין, עם כל אחד מהם במעונו הרשמי. במעון ראש הממשלה נפגש גם עם צאצאיהם של חיימקי ורחל כהן, אותם הצילה בתקופת השואה הנסיכה אליס, סבתא רבתא של הנסיך ויליאם. אחר הצהריים ביקר יחד עם רון חולדאי בחוף הים של תל אביב.
ב-27 ביוני ביקר הנסיך בתל אביב ונפגש, בין השאר, עם נטע ברזילי ועם נציגי חברות סטארט אפ וארגונים חברתיים. בצהרי אותו יום נסע הנסיך לרמאללה, לפגישה עם נשיא הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס.
ב-28 ביוני הנסיך ביקר בכותל, בהר הבית, בהר הזיתים ובקבר סבתא רבתא שלו, חסידת אומות העולם הנסיכה אליס, בכנסיית מריה מגדלנה.
בין מלוויו למשלחת היה רבה הראשי של בריטניה הרב אפרים מירוויס.
היהודים הקבצנים
היהודים הקבצנים (בגרמנית: Betteljuden) היה כינויה של האוכלוסייה היהודית נטולת-המעמד בארצות גרמניה במאות ה-17 וה-18.
ליהודים בארצות גרמניה, היה מעמד רשמי של יהודי חסות. במהלך המאה ה-17. בעקבות מרד חמלניצקי וגזירות ת"ח-ת"ט, נעו מערבה פליטים רבים מיהודי פולין וחלקם הגיע לארצות גרמניה. נוספו עליהם יהודים מקומיים, שהתרוששו במהלך מלחמת שלושים השנים ולא יכלו עוד לעמוד בתשלום דמי החסות.
בהיעדר רשות ישיבה בעיר קבועה כלשהי, נאלצו יהודים אלו לנדוד עם משפחותיהם ומטלטליהם בין ערי גרמניה, ולכן דבק בהם התואר "היהודים הקבצנים" או הקבצנים הנודדים.
מטבע הדברים אין רישום מסודר של יהודים אלו בפנקסי הקהילות והם לא נכללו במפקדי אוכלוסין רשמיים, אך קיימת הערכה שלפיה מנו בין 10,000 ל-15,000 נפשות בראשית המאה ה-18, כ-10 אחוזים מיהודי הרייך הראשון כולו. בערים הגדולות היו מקומות שבהם עלה מנין היהודים הנודדים על מנינם של יהודי החסות.
יהודים קבצנים
הנפקה כוללנית
הנפקה כוללנית (Omnibus issue) הוא מונח מעולם הבולאות המגדיר מצב בו מספר מדינות, לעיתים אף שישים ויותר, הנפיקו יחד בולי זיכרון בנושא משותף. במרבית המקרים הבולים השייכים להנפקה מעוצבים באופן זהה, למעט שם הישות המנפיקה והערך הנקוב המשתנה בהתאם למדינה לה מיועד הבול. הבולים מונפקים לרוב באותו יום או בהפרש של ימים בודדים זה מזה.
המאפיינים של הנפקה כוללנית.
הרעיון להנפיק בולי זיכרון משותפים צמח מן הנוהג שרווח בתקופה שקדמה למלחמת העולם השנייה ולפיו הדפיסו המעצמות הקולוניאליות במרוכז את הבולים מן המניין עבור המושבות השייכות להן. מטעמי חיסכון הן נהגו לחזור ולהשתמש באותו עיצוב עבור מושבות רבות תוך שינוי שם המושבה והערך הנקוב.
הנפקה כוללנית מאפיינת מצב בו מדינה קולוניאלית (או קולוניאלית לשעבר) חוברת אל הישויות הקשורות אליה (דוגמת המושבות המנוהלות על ידה או המושבות לשעבר הממשיכות לקיים עמה קשרים מיוחדים), ומכריזה על הנפקה של בול זיכרון מיוחד לציון אירוע מסוים. המדינה הקולוניאלית היא הקובעת את נושא ההנפקה ואת אופן עיצוב הבולים, והיא הדואגת להדפיס אותם במרוכז בבית הדפוס שבשליטתה.
לאורך השנים התקיימו, ועדיין מתקיימים, מצבים בהם מספר ישויות מנפיקות מכניסות לשימוש בשטחן בולים בעלי עיצוב זהה או דומה, אולם מרבית המקרים האלו אינם נחשבים להנפקה כוללנית:
עיצוב הבולים בהנפקה כוללנית.
כאמור, בולים מונפקים במסגרת הנפקה כוללנית יהיו בעלי עיצוב זהה או דומה מאוד.
לעיתים, בעיקר עקב שיקולים מסחריים, נהוג לצרף למניין הבולים שהונפקו בהנפקה המשותפת גם בולים הנראים מעט שונה, ואשר הונפקו על ידי מדינות שלא היו חלק מן ההסכם המקורי של ההנפקה המשותפת אלא חברו אליה והכינו גם הן בולים הקשורים לנושא ההנפקה הכוללנית.
דוגמאות להנפקה כוללנית.
מושבות פורטוגל.
פורטוגל הייתה הראשונה מבין המעצמות הקולוניאליות אשר יזמה (בשנת 1898) הנפקה כוללנית של בולים עבור מושבותיה באירופה, באפריקה, בהודו, ובמזרח הרחוק. הבולים הודפסו בלונדון על ידי חברת ווטרלו ובניו.
בשנים שלאחר מכן הדפיסה פורטוגל 23 הנפקות כוללניות נוספות, כשהאחרונה שבהן הונפקה ביום 15 בדצמבר 1973, חודשים ספורים לפני מהפכת הציפורנים שהביאה לשינוי המשטר בפורטוגל ולוויתור על המושבות.
1898 ואסקו דה גאמה.
בשנת 1898 הנפיקה פורטוגל סדרה בת שמונה בולים לציון מלאת 400 שנה לגילוי הנתיב הימי להודו על ידי ואסקו דה גאמה. זו הייתה ההנפקה הכוללנית הראשונה בעולם. בהנפקה זו השתתפו הגורמים הבאים: האיים האזורים, מקאו, מדיירה, פורטוגל, אפריקה הפורטוגלית, קונגו הפורטוגלית, הודו הפורטוגלית, סאו טומה ופרינסיפה, טימור.
1925 המרקיז דה פומבל.
בשנת 1925 הונפקה סדרה בת שלושה בולים שהוקדשה לזכרו של המרקיז דה פומבל. בולים אלו שימשו כבולי מס דואר וכבולי דמי דואר לתשלום מס דואר. בהנפקה זו השתתפו 12 מושבות של האימפריה הפורטוגזית, מספר שיא של משתתפות בהנפקות הכוללניות של פורטוגל.
מושבות צרפת.
האימפריה הצרפתית יזמה את ההנפקה הכוללנית הראשונה שלה בשנת 1931, כאשר הפיצה סדרת בולים שהוקדשה לתערוכה הקולוניאלית בקרב 26 ממושבותיה. צרפת עצמה לא השתתפה בהנפקה הזו, כמו גם בכל יתר ההנפקות הכוללניות שיזמה.
מושבות בריטניה.
האימפריה הבריטית רחבת הידיים ביצעה את ההנפקה הכוללנית הראשונה שלה בשנת 1935, לרגל חגיגות יובל הכסף למלכותו של המלך ג'ורג' ה-5. בהנפקה זו, ובכל אחת מן ההנפקות שבאו בעקבותיה, השתתפו עשרות מושבות ששיקפו את היקפה העצום של האימפריה. ההנפקה הגדולה האחרונה התבצעה בשנת 1953 לציון הכתרתה של המלכה אליזבת ה-2, ולאחר מכן הצטמצמה מאוד רשימת המושבות שנכללו בכל הנפקה.
בר אוגר מצוי