לאסיצקנה (שם נעוריה קוצ'ינה) נולדה ברפובליקת קברדינו-בלקריה שברוסיה. ב-2009 זכתה במדליית כסף בקפיצה לגובה באליפות העולם מתחת לגיל 18 ובמדליית כסף בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער. ב-2010 זכתה במדליית זהב באולימפיאדת הנוער סינגפור בתוצאה של 1.89 מטר. ב-2011 השתתפה באליפות אירופה באתלטיקה באולם אך לא העפילה לגמר. באותה שנה זכתה במדליית זהב באליפות אירופה מתחת לגיל 20 בתוצאה של 1.95 מטר וב-2012 זכתה במדליית ארד באליפות העולם מתחת לגיל 20.
ב-2013 זכתה במדליית כסף באוניברסיאדת קאזאן בשיא אישי של 1.96 מטר לאחר המנצחת קמילה ליצ'וינקו מפולין שרשמה אותה תוצאה אך עם פחות פסילות. ב-2014 זכתה במשותף עם ליצ'וינקו במדליית זהב באליפות העולם באולם כששתיהן השיגו תוצאה של 2.00 מטר. באוגוסט אותה שנה זכתה במדליית כסף באליפות אירופה כשעברה רף של 1.99 מטר וסיימה לאחר המנצחת רות בייטייה. בתחרותיות ליגת היהלום ניצחה שלוש פעמים וזכתה בתואר הכללי.
במרץ 2015 זכתה במדליית זהב באליפות אירופה באולם בתוצאה של 1.97 מטר, באוגוסט זכתה במדליית זהב באליפות העולם שהתקיימה בבייג'ינג בשיא אישי של 2.01 מטר.
היא לא הורשתה להשתתף באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו בשל החלטת התאחדות האתלטיקה הבינלאומית להשעות את רוסיה מתחרויות בינלאומיות. מאותה סיבה לא הורשתה להשתתף גם באליפות אירופה באתלטיקה באולם 2017.
באליפות רוסיה באולם שנערכה בפברואר 2017 שיפרה את שיאה האישי ל-2.03 מטר, תוצאה שלא הוכרה על ידי התאחדות האתלטיקה הבינלאומית משום שנקבעה בתקופת השעיית רוסיה. בתחרות ליגת היהלום שנערכה ביוג'ין במאי 2017 ניצחה בתוצאה של 2.03 מטר. ביוני אותה שנה שיפרה את שיאה האישי ל-2.04 מטר. ביולי זכתה בתחרות ליגת היהלום בלוזאן בשיא אישי של 2.06 מטר.
באליפות העולם באתלטיקה 2017 התחרתה באופן עצמאי לאחר שרוסיה הושעתה מתחרויות בינלאומיות, היא זכתה פעם שנייה ברציפות במדליית זהב בתוצאה של 2.03 מטר.
באליפות העולם באתלטיקה באולם 2018 הגנה על תוארה עם תוצאה של 2.01 מטר. באליפות אירופה באתלטיקה 2018 זכתה במדליית זהב בתוצאה של 2.00 מטר. באליפות אירופה באתלטיקה באולם 2019 זכתה במדליית זהב בתוצאה של 2.01 מטר.
תארים והישגים.
בשנת 2019 זכתה לאסיצקנה בתואר אתלטית השנה באירופה.
חוק אומנה לילדים
חוק אומנה לילדים, התשע"ו-2016 בא להסדיר את פעילותן של משפחות אומנה. משפחות אומנה פעלו בישראל גם שנים רבות טרם חקיקתו של חוק זה, על פי נהלים של הרשויות המעורבות בפעילות זו ועל פי התייחסות נקודתית בחוקים שונים. סעיף 1 לחוק מציג את מטרתו:
החוק אושר בכנסת ב-23 בפברואר 2016, ונכנס לתוקף כעבור כתשעה חודשים, ב-6 בדצמבר 2016.
עיקרי החוק.
החוק מציין כי "זכותו הטבעית של ילד לגדול בבית הוריו, ואם הוצא ממנו – לחזור אליו, אלא במקרים שבהם טובת הילד מחייבת את גידולו מחוץ לבית הוריו", ובהתאם לכך מדגיש החוק כי "בכל פעולה המתבצעת לגבי ילד לפי חוק זה או החלטה המתקבלת בעניינו תהיה טובת הילד שיקול מכריע". החוק מפרט כי בקביעת טובת הילד יישקלו מכלול האינטרסים, הצרכים והזכויות של הילד, ובין השאר: שלומו הגופני והנפשי, רצונו, רגשותיו, דעותיו ועמדתו בעניין הנדון, הרקע האתני, הדתי, התרבותי והלשוני שלו, ההשפעה הצפויה של החלטה או פעולה לפי חוק זה על חייו בטווח הקצר ובטווח הארוך, קשריו ויחסיו עם הוריו ועם אנשים משמעותיים אחרים בחייו, ושמירה על רציפות קשרים אלה, יכולת הוריו וכל אדם או מסגרת אחרים הנוגעים לעניין לספק את צורכי הילד.
החוק מונה זכויות אחדות של הילד:
החוק מסדיר גם אומנת חירום – אומנה לילדים הנתונים בשעת משבר ונדרש להם סידור מגורים חלופי מידי, בהתראה קצרה ולתקופה קצובה, בשל חשש לשלומם.
משרד הרווחה והשירותים החברתיים ממונה על ביצוע חוק זה, ועליו לפעול לאיתור, לגיוס, לבדיקה ולהכשרה של אומנים. במסגרת המשרד פועל ממונה על רישוי אומנה, שבסמכותו להעניק רישיון אומנה למבקש שהתקבלה בעניינו חוות דעת בדבר הערכת כשירות המעידה על התאמתו לתפקיד, ולאחר שעבר הכנה והכשרה. על האומן מוטלת אחריות לטפל בילד, להשגיח עליו ולדאוג לצרכיו ולהתפתחותו, בדרך שהורה מסור היה נוהג, ובהתאם לתוכנית הטיפול של הילד. משרד הרווחה משלם לאומן בעבור הוצאות שיאפשרו לו לספק את צורכי הילד. תשלום זה פטור ממס הכנסה. לאומן ניתנה סמכות בלעדית לתת הסכמה ולאשר פעולות של הילד, בכל עניין הקשור בחיי היום-יום של הילד, ובכלל זה בדיקה רפואית וטיפול רפואי (למעט טיפול רפואי המנוי בתוספת לחוק זכויות החולה), אבחון התפתחותי וטיפול מקובל בליקויים, בדיקות פסיכולוגיות ופסיכיאטריות וטיפול פסיכולוגי, בחירת חוגים שבהם ישתתף הילד, אישור להשתתפות בטיולים, במחנות ובפעילויות בארץ, תספורת לילד, רישום הילד בקופת חולים, לימוד נהיגה ומתן הסכמה לקבלת רישיון נהיגה. בחירת בית ספר וגן ילדים כפופה, ככל האפשר, לבחירת הורה הילד בהתחשב באורח חייו ודרכו החינוכית. יציאת הילד מישראל לתקופה העולה על שבועיים מצריכה אישור של מנחה האומנה שמונה לילד.
השמת ילד במשפחת אומנה תיעשה בהחלטה של גורם מוסמך - בית משפט, ועדת תכנון טיפול והערכה, כהגדרתה בתקנות הפיקוח על מעונות (אחזקת ילדים במעון רגיל), התשכ"ו-1965, או ועדת אבחון, כמשמעותה בחוק הסעד (טיפול באנשים עם מוגבלות שכלית-התפתחותית), תשכ"ט-1969. בחירת משפחת אומנה בעבור ילד תיעשה תוך חתירה למציאת מסגרת האומנה המתאימה ביותר לצרכיו המיוחדים, ותוך שמירה על זכויותיו, בהתאם לעקרונות הבאים:
השמת ילד תיעשה תוך חתירה, ככל האפשר, להשגת ההסכמה של הוריו בתוך זמן סביר להוצאתו מהבית, להשמתו במשפחת האומנה ולתוכנית הטיפול שהוכנה בעבורו. אחריותו, חובתו וזכותו של הורה שילדו הושם באומנה לקיים קשר אישי עמו, בכפוף לתוכנית הטיפול שנקבעה לילד ולהחלטת בית המשפט, אך אם נשקפת סכנה לילד או למשפחת האומנה מחשיפת פרטים מזהים, תתאפשר אומנה חסויה, שבה פרטים מזהים הנוגעים למקום המגורים או לעניינים אחרים הקשורים לה חסויים מפני הורי הילד.
בנוסף לאומן ממונה לילד מנחה אומנה, שישמש המלווה האישי של הילד ואיש הקשר הקבוע שלו בתקופת השמתו באומנה, וילווה את משפחת האומנה וידריך אותה.
על משרד הרווחה והשירותים החברתיים להקים מנגנון לבירור תלונות של ילדים המושמים באומנה בכל הנוגע לחיי היום-יום שלהם באומנה.
במסגרת חקיקתו של חוק אומנה לילדים נחקקו גם תיקונים עקיפים ב-17 חוקים, לשם התאמתם לחוק החדש.
היסטוריה חקיקתית.
משפחות אומנה פעלו בישראל גם שנים רבות טרם חקיקתו של חוק זה, על פי נהלים של הרשויות המעורבות בפעילות זו ועל פי התייחסות נקודתית בחוקים שונים (למשל הזכות לחופשת לידה למי שקיבל לאומנה ילד שגילו אינו עולה על 10 שנים, שנוספה לחוק עבודת נשים בשנת 2011). בהיעדר חוק המסדיר נושא זה בראייה כוללת נתקלו משפחות אומנה בקשיים שונים, כפי שהדגימה לאה גולן, מנכ"לית עמותת אור שלום המטפלת בילדים ונוער בסיכון:
את החוק יזמה חברת הכנסת קארין אלהרר מסיעת "יש עתיד". ב-1 ביולי 2013 הובאה הצעת החוק לדיון מוקדם בכנסת, וב-3 בדצמבר 2014 הוגשה לקריאה ראשונה. החוק אושר בכנסת ב-23 בפברואר 2016, ונכנס לתוקף כעבור כתשעה חודשים, ב-6 בדצמבר 2016. עם אישור החוק אמרה ח"כ אלהרר שהיא מקדישה אותו לדפנה מאיר, שגידלה עם בעלה שני ילדי אומנה בנוסף לארבעת ילדיהם, ונרצחה כחודש לפני אישור החוק.
מייק ריינולדס (אדריכל)
מייקל "מייק" ריינולדס (באנגלית: Michael E. "Mike" Reynolds) הוא אדריכל אמריקאי הפועל בניו מקסיקו ונודע בזכות התכנון והבנייה של "ספינות אדמה" , בתים סולאריים-פאסיביים. הוא דוגל ב"דרך חיים רדיקלית בת קיימא". הוא ידוע כמבקר חריף של האדריכלות הסטנדרטית ובעבודותיו הלא-שגרתיות הוא משלב חומרי פסולת כגון צמיגי מכוניות, ומתנסה בעיצובים שבוחנים את גבולות חוקי הבנייה.
קריירה.
עם סיום לימודיו באונ' סינסינטי בשנת 1969, ריינולדס החל לייצר את עבודותיו הפרובקטיביות. התזה שלו פורסמה במגזין ״architectural record" ב-1971, ושנה לאחר מכן בנה את הבית הראשון שלו מחומרים ממוחזרים. המבנה שנבנה תחת פיקוחו משתמש באשפה יומיומית כמו פחיות משקה מאלומניום, בקבוקי פלסטיק וצמיגים משומשים. במקום להשתמש בשיטות הקונבנציונליות למחזור, אשר מנצלות אנרגיה רבה, ריינולדס משתמש במוצרים הממוחזרים כפי שהם. המבנה שלו ״thumb house" או ״בית האגודל״, אשר נבנה ב-1972, משתמש בפחיות בירה אשר קשורות יחד לכדי ״לבנים״, אשר הוצמדו יחד ואז טויחו. עיצוב ה״לבנים״ נרשם כפטנט בשנת 1973.
ריינולד קורא לבנייה מסוג זה "Earthship Biotecture", ״ביו-טקטורה של ספינות אדמה״, ואף כתב חמישה ספרים בנושא. בספריו נזכר ברגע ההארה בו הוא הבין כי כל חפץ יכול לבוא לכדי שימוש- צמיג ישן יכול להפוך למסה תרמית עמידה ורבת עצמה כאשר הוא נדחס באדמה, או בקבוק פלסטיק יכול לשמש כבידוד.
במהלך השנים הוא בנה ומכר את בתיו הניסיוניים והמשיך לשפרם על ידי ניסוי וטעייה. עם הזמן, ספינות האדמה כללו תכונות שעזרו להן להיות נוחות עבור הדיירים בעוד הן מתקיימות ללא חיבורים לתשתיות קיימות. לוחות סולארים וקירור גיאותרמי נוספו לעיצוב. הבתים יוצאי הדופן תפסו את תשומת לבם של מפורסמים ופעילים למען איכות הסביבה וכמה מהם אף הזמינו ממנו ספינות אדמה יוקרתיות עבורם.