ביצירה ניכרות בעיקר ההשפעה התלמודית (למשל – היווצרות העובר ברחם ארבעים יום אחרי ההפריה) וההשפעה היוונית (בעיקר היפוקרטס). הספר מתייחס רבות לתורת ארבע הליחות, תאוריה רפואית שהייתה קיימת למן התקופה הרומית ועד לראשית העת החדשה, אך כללי הרפואה המונעת המופיעים בו תקפים בחלקם גם בימינו: רחצה, התעמלות, מים נקיים, מזון בריא וכדומה. כמו כן, אסף האמין בקשר המקראי בין עבירות למחלות.
ספר אסף היה בין ספרי הרפואה המדעיים הבודדים שנכתבו בשפה העברית בימי הביניים והיה מוכר בקרב היהודים בדרום איטליה. הרופא היהודי שבתי דונולו ערך אותו, לפחות חלקית, במאה העשירית, והוא כולל גם תוספות מאוחרות יותר, מן המאה ה-12. הספר לא נדפס או פורסם מעולם בשלמותו, למעט ההקדמה. כיום מוכרים כ-15 כתבי-יד בספריות ברחבי העולם, כאשר העותק הנמצא במינכן נחשב לשלם ביותר. בשנת 1957 נדפסה ההקדמה, ובשנות השישים פרסם פרופ' זיסמן מונטנר את הספר בפרקים בכתב העת "קורות". הוא נפטר לפני שהשלים את מפעלו.
בשבועת הרופאים שחיבר אסף, ניכרת השפעתה של השבועה שחיבר היפוקרטס, אך האלילות בשבועה זו הוחלפה באמונה באלוהי ישראל:אל תצודו להמית כל נפש במשתה העקר, ואל תשקו אישה הרה לזנונים להפיל, ואל תחמודו כל יפי תואר בנשים לנאפה בהן, ואל תגלו סוד אדם אשר האמין לכם... ואל תקשיחו לבב מלחמול על דל ואביון לרפא...
רפואה מסורתית בצפון אפריקה.
הבסיס לאמונה ברפואה מסורתית בצפון אפריקה הוא בקוסמולוגיה דתית. על פי האמונה פועלים בעולם כוחות של עין הרע, כישוף ושדים. תחלואה יכולה לכלול מגוון רחב יותר של דברים מאשר ההגדרה הנהוגה בתרבות המערבית. מחלה היא מגוון קשיים אותם יחווה האדם, כגון: מחלות פיזיות או נפשיות, בעיות פרנסה או בעיות במיניות ובזוגיות. על פי האמונה אלה הן בעיות הנגרמות בשל פגיעת של גורמים רוחניים ואנושיים כאחד, לרוב כתוצר של עין הרע, כישוף או שד. על בעיות אלה לרוב תענה הרפואה המסורתית הצפון אפריקאית. בצפון אפריקה קיימות מגוון תרבויות ואוכלוסיות שונות, ובכל זאת ניתן לראות מספר מאפיינים דומים בתפיסת החולי והבריאות. מאפיינים אלה מתקיימים הן בקהילות היהודיות והן בקהילות המוסלמיות.
עין הרע יכולה לפגוע הן בבני אדם, הן בבעלי חיים והן בחפצים. היא גורמת למחלות ואף למקרים של מוות. עין הרע נגרמת על ידי מבט של אדם אשר מלווה בקנאה או במחמאה. האוכלוסייה החשופה ביותר לעין הרע היא תינוקות רכים (בעיקר בנים), כלות, חתנים ויולדות. אלו הם למעשה אנשים בשלבי מעבר בחייהם. על מנת להימנע מעין הרע יש ללוות מחמאות הניתנות לאדם לצד האמרה "בלי עין הרע".
גם באסלאם קיימת האמונה בעין הרע והיא אחת מארבע סיבות חולי אפשריות. באמונה המוסלמית חולי יכול להיות כתוצאה מעין הרע, הנפגעים העיקריים ממנו הם ילדים קטנים. המחלה על פי התפיסה המוסלמית המסורתית היא בדיקה רוחנית של אמונת האדם באל. גם ביהדות וגם באסלאם קיימם קמעות וכתובים אשר נתלים על הגוף או על קירות הבית על מנת למנוע מעין הרע לדבוק באדם. אצל הקהילות המוסלמיות נהוג גם לקרוא פסוקי קוראן למען בריאותו של החולה. במקרים בהם נדבק האדם בעין הרע רוק ומים יכולים לרפאו. זאת בשל האמונה שעין הרע כופה יובש ואילו מים ורוק הם נוזלים. כמו כן מים ורוק הם נוזלים חיוניים לחיים. גם קטורת ומלח יכולים לגרש עין הרע אשר דבקה במישהו וזאת בעזרת העשן והריח החזק.
השדים הם יצורים בעלי תכונות על-טבעיות וכוחות חזקים. הם יכולים לחזות את העתיד, לעוף ואף להתרבות. השדים הם בני מוות ולרוב הם חיים במקומות לא מיושבים כגון מדבר, מתחת לאדמה ופועלים בלילה. שדים הם אינם שטניים בתרבויות הצפון אפריקאיות אך הם עבדים לגחמותיהם. קיימים 'חוקים' אשר מונעים מפגש בין אדם ושד. חוקים אלה כוללים מעשים אותם אין לעשות, למשל: אין לשפוך מים חמים על הרצפה ואין להתקלח לאחר חצות. על מנת להגן על האדם מפני שדים קיימות פרקטיקות רבות, למשל הגשת מנחות בזמן כניסה לבית חדש. כמו כן התקיימו גם טקסים של גירוש שדים אשר בוצעו על ידי אנשים שזהו תפקידם.
רפואה מסורתית באפריקה שמדרום לסהרה.
אפריקה אינה תרבות אחת ולפיכך לא קיימת שיטת ריפוי אפריקאית אחת. לכל שבט קיימות המסורות הטיפוליות שלו. עם זאת ניתן לראות קווי מתאר דומים אשר מנחים את השיטות הטיפוליות בין השבטים השונים. במהלך מאות שנים התפתחו ברחבי היבשת דרכי אבחנה ודרכי טיפול מגוונות. זאת לצד גורמים מרפאים (מכשפות טובות, כהני דת, מרפאים מסורתיים, הרבליסטים המטפלים בצמחי מרפא וכמרים נוצריים). תפקיד המרפא או הכהן אינו שייך רק למגדר אחד ומבצעים אותו נשים וגברים גם יחד. מנגד גורמי תחלואה הם מכשפות רעות, שדים ומעשי חטא. ברוב האזורים והשבטים רווחת הדעה כי האשמות העיקריות בתחלואות גוף והנפש הן המכשפות הרעות. אלה יכולות להחדיר את קללותיהן בשתי דרכים. האחת, דרך מבט לעיניו של אדם. ואילו השנייה, על ידי מגע עם אלמנטים השייכים למכשפה (מזון, שאריות גוף כגון ציפורניים, חלקי בדים או מגע עם נוזלי גוף). גורמים נוספים לתחלואות הגוף והנפש יכולים להיות חדירת שדים לגוף האדם (דרך נקבי הגוף השונים) או הזנחת הרוחות של האבות הקדומים. אם מפר האדם טאבו חברתי (מבצע חטא או מזניח את האבות הקדומים) רוחו נחלשת והשדים הרעים יכולים להחדיר לגופו מחלות שונות בקלות יתר. לפיכך, קיימת לעיתים הסברה כי אדם חולה הביא על עצמו את המחלה על ידי התנהגותו.
תפקיד המרפא יכול להינתן לאדם באופן של ירושה או בבחירה על ידי האל. כך או כך נחשבת יכולת הריפוי (הן של מרפא מסורתי והן של מרפא מערבי) כמתת האל הטוב. דוגמה לכוחות טיפול העוברים בירושה הוא תפקיד המיילדת (אשר בשונה מתחומי טיפול אחרים אשר פתוחים בפני נשים וגברים גם יחד שייך למין הנשי בלבד). תפקיד המיילדת עובר מאם לביתה על ידי ה"אוקרה" שלה, רסיס מהנשמה אשר נכנס אל התינוק, על פי האמונה במהלך לידתו. כך כאשר תיאסף האם אל האבות הקדומים תמשיך ביתה בתפקיד המיילדת. רוב המרפאים המסורתיים הם כוהנים או כוהנות.
תחלואות נגרמות לרוב בגלל חטאי האדם. על המרפא המסורתי מוטלת במקרים רבים גם אחריות האבחון. לדוגמה לשם אבחון בגאנה, המרפא ייקח מהחולה או ממשפחתו את תולדות המחלה, יבצע בדיקה גופנית לחולה ולאחר מכן יטיל צדפים בצורה מסוימת על האדמה ויבחן קרביים של תרנגולת שנשחטה לשם אבחון החולה. במקרים של אבחון שברים בעצמות הגוף, נהוג לשבור חלקי גוף של תרנגולת ולבחון את השבר על מנת להסיק על צורת שברו של האדם המטופל. מלבד אבחון המחלה עצמה על המרפא לאבחן גם את הסיבה למחלה, זו יכולה להיות חדירה של רוחות רעות אל גופו של האדם או קללה שהטילה מכשפה רעה. במקרים רבים תיקון העוול שעשה האדם ירפאו מהמחלה.
מנגד, חדירת רוחות לגופו של ילד או נער יכולות לסמל גם את בחירתו לכהן עתידי. על הכהן מוטלת האחריות להבחין בין מחלה לבין בחירת הילד על ידי הרוחות ליורשו. ילד שנבחר להיות יורשו של הכהן ישלח בבוא הזמן למקדש לימוד בו ישהה כארבע שנים, מנותק ממשפחתו ומשבטו. לאחר ארבע השנים יחזור ויהיה כהן השבט.
בחברות האפריקאיות השונות קיימות מגוון שיטות ריפוי מסורתיות לתחלואות גוף ונפש. קיים שימוש נרחב בצמחי מרפא ורקיחת תרופות, זאת לצד שימוש גם בתרופות מערביות, לעיתים מתקיים אף שילוב בין השניים. צמחים שונים משמשים למטרות שונות, חלקם מוכרים לכל אדם וחלקם מוכרים רק למרפאים המסורתיים. ההנחה כי גורמים שטניים גורמים למחלות מביאים איתם למאבק מול כוחות אלה. לעיתים, ביצוע חתך קטן בגופו של האדם מספיק להוצאת השד הרע והמחלה (למשל ביצוע חתך קטן בתינוק חולה מלריה) אך לעיתים נזקק המטופל לטקס של גירוש שדים. טקס גירוש שדים יכול להתבצע על ידי כומר נוצרי או על ידי כוהן דת.
לכל מרפא ולכל שד יש דרכי גירוש שונים. אך לרוב כולל הטקס הקרבת קורבן לאל הטוב, שירה (כאשר הטקס מבוצע על ידי כמרים נוצרים נקראים ומושרים קטעים מהברית החדשה) ובמקרים רבים מצב אקסטטי הן של המטפל והן של המטופל הכולל פרכוסים, דקלום טקסטים, ודיאלוג בין האל הטוב והשד הרע. קיימים מקרים בהם מדבר המטפל או המטופל בשפה אשר זרה לאדם עצמו או בקול שונה. תופעה זו מוסברת על ידי הרפואה המסורתית כישות הזרה המדברת. במקרים אלה חודר האל הטוב לגופו של המרפא ונאבק בשד הרע השוכן בגופו של המטופל. למען הצלחת הטיפול יש להניח מנחות לאל הטוב זאת על מנת להודות לו על שהסכים לעסוק בבעיותיו של האדם הקטן ולרפאו.
רפואה מסורתית במזרח התיכון.
מרבית הרפואה המסורתית במזרח התיכון היא רפואה בדואית. רוב השבטים הבדואים (הן הנוודים והן יושבי הקבע) חיים באזורי מדבר וחיי הנדודים משפיעים על בריאותם. תנאי הדיור, מחסור במים ובמזון, ועבודה פיזית מאומצת (תוך מגע ישיר עם בעלי חיים או עם הפרשותיהם) הביא למגוון מחלות מידבקות. זאת לצד סכנת פציעה בבית או פציעה מחיות הבר, שירפה וכוויות ומיני מזיקים החיים בשטחים הפתוחים ובמאגרי מים. ככל שהשבטים באים במגע יום יומי עם אוכלוסיות הקבע, כך נרשמת ירידה במחלות המסורתיות ועליה במחלות המודרניות (כגון סרטן, סוכרת, כולסטרול, לחץ דם ועוד). צעירים בדואים רבים נוטים לשלב כאשר הם נזקקים לעזרה רפואית, בין המרפא המסורתי ובין הרפואה המערבית.