עונת האליפות השביעית והאחרונה ברצף, , הייתה היחידה שהסתיימה בדאבל. ליון העפילה לגמר הגביע מול פריז סן-ז'רמן, וגובו עלה בהרכב למשחק. לאחר 0-0 בסיום הזמן החוקי, נכנס המשחק להארכה. בדקה ה-102 כבש גובו מבישול של כרים בנזמה את השער היחיד במשחק, שהעניק לקבוצתו זכייה ראשונה בגביע מאז 1973. עונה אחר כך נעצר רצף האליפויות של ליון, וגובו החמיץ חלק גדול של העונה עקב קרע בגיד אכילס. בעונתו האחרונה של גובו בקבוצה, עונת , הוא כבש פעמיים בלבד בשלושים הופעות ליגה, כולל שער מרשים במשחק מול האלופה בסיום העונה, אולימפיק מרסיי, לאחר שפרץ לאורך יותר מחצי מגרש וסיים את המהלך בשער. המשחק עצמו הסתיים בשוויון 5-5. ליון סיימה את העונה במקום השני, ובסיום העונה עזב גובו את הקבוצה לאחר 11 עונות. לזכותו 455 הופעות במדי ליון בכל המסגרות, בהן כבש 83 שערים.
ב-2 ביולי 2010 הודיעה פנאתינאיקוס היוונית על החתמתו של גובו לשלוש עונות, עבור שכר שהוערך בכמיליון וחצי אירו לעונה. תחילת דרכו של גובו בקבוצה הייתה מוצלחת, והוא אף כבש במסגרת ליגת האלופות שער יתרון מול ברצלונה בקאמפ נואו, במשחק בו הובסה פנאתינייקוס 5-1 בסיום. במהלך העונה נקנס גובו פעמיים על התנהגות בלתי הולמת, שנבעה מחיי הלילה של גובו בעיר. פנאתינייקוס סיימה את העונה כסגנית האלופה. ביולי 2011, שנה בלבד לאחר שחתם במועדון, שוחרר גובו מהקבוצה בהסכם הדדי. הסיבה העיקרית לשחרורו נבעה מחובות כלכליים כבדים אליהם נקלעה הקבוצה, והרצון לחסוך את שכרו הגבוה של גובו.
לקראת עונת חזר גובו לצרפת וחתם באוויאן, בעונתה הראשונה אי פעם בליגה הבכירה. תקופתו של גובו באוויאן לוותה בפציעות קשות שהשביתו אותו לתקופות ארוכות. בחודש מרץ 2012, כשלושה חודשים לפני תום העונה הראשונה שלו בקבוצה, נפצע גובו בעקב ונאלץ לעבור ניתוח שהשבית אותו לכחצי שנה. שנה אחר כך, במרץ 2013, שוב נפצע גובו פציעה קשה בברך ובעקב, ונאלץ לעבור ניתוח נוסף, ושוב הושבת לחצי שנה. בסיום העונה, ולאחר שתי עונות במדי הקבוצה, שוחרר גובו מאוויאן.
השחרור מאוויאן סימן את סוף הקריירה המקצועית של גובו. לאחר תקופת השיקום, ב-15 באוקטובר 2013, חזר גובו לליון בחוזה חובבני שאפשר לו לשחק בקבוצת המילואים בלבד. ב-27 בינואר 2014, שלושה חודשים אחר כך, חתם גובו בקבוצת מונט ד'ור אזרגס החובבנית מהליגה הרביעית, שם שיתף פעולה עם חברו לשעבר בנבחרת צרפת, לודוביק ז'ולי. לאחר עונה וחצי במדי הקבוצה, עבר גובו למיאמי סיטי צ'מפיונס מליגת הפיתוח, הליגה הרביעית בארצות הברית. לאחר עונה בלבד חזר לצרפת וחתם במדי לימונה החובבנית.
נבחרת צרפת.
הופעת הבכורה של גובו בנבחרת צרפת נערכה במשחק ידידות מול ב-21 באוגוסט 2002, שהסתיים בשוויון 1-1. גובו פתח בהרכב והוחלף במהלך המחצית השנייה. היה זה גם משחק הבכורה כמאמן הנבחרת של ז'אק סנטיני, שאימן עד מספר חודשים קודם לכן את גובו בליון. באותה התקופה נטל גובו חלק במשחקי הנבחרת במוקדמות יורו 2004. בהופעתו השלישית בנבחרת, כחודש וחצי לאחר הופעת הבכורה שלו, כבש גובו את שערו הראשון במדי צרפת, בניצחון 5-0 על במסגרת מוקדמות היורו.
גובו נכלל בסגל של סנטיני לגביע הקונפדרציות 2003 שנערך בצרפת. גובו שותף בשני משחקים בשלב הבתים, ואף כבש את שער הניצחון ב-2-1 על . הוא עלה בהרכב בחצי הגמר, אך לא שותף בניצחונה של צרפת על בגמר הטורניר. שנה אחר כך בחר סנטיני שלא לזמן את גובו לסגל צרפת ליורו 2004 בפורטוגל. פציעתו של לודוביק ז'ולי סמוך לפתיחת הטורניר זיכתה לבסוף את גובו במקום בסגל, אך הוא לא שותף כלל בארבעת משחקיה של צרפת בטורניר שהסתיימו בהדחה מול ברבע הגמר.
בתחילה נותר גובו מחוץ לסגל של ריימונד דומאנק לקראת טורניר מונדיאל 2006 בגרמניה. לאחר שג'יבריל סיסה נפצע סמוך לפתיחת הטורניר, וכפי שקרה עם ז'ולי שנתיים קודם לכן, זומן לבסוף גובו לסגל הצרפתי לטורניר. גובו זכה לדקות ראשונות בטורניר במשחק השלישי והאחרון של שלב הבתים, שהסתיים בניצחון 2-0 על . הוא עלה מהספסל כרבע שעה לסיום במקומו של פרנק ריברי. בשמינית הגמר מול , החליף גובו את פלורן מאלודה כרבע שעה לסיום, במצב של שוויון 1-1. בדקות שנותרו כבשה צרפת פעמיים נוספות, השלימה את המהפך וניצחה 3-1. גובו הוסיף להיות מחליפו של ריברי ברבע השעה האחרונה גם בניצחון 1-0 על ברבע הגמר וגם בניצחון 1-0 על בחצי הגמר, אך לא שותף כלל בהפסדה של צרפת בדו-קרב בעיטות עונשין ל במשחק הגמר.
גובו זכה לפיצוי מול איטליה כחודשיים לאחר הטורניר, ב-6 בספטמבר 2006, במסגרת מוקדמות יורו 2008, כשכבש צמד בניצחונה של צרפת 3-1. הוא זומן על ידי דומאנק ליורו 2008. הוא עלה פעמיים בהרכב בשלב הבתים, אותו סיימה צרפת במקום האחרון וללא ניצחון, בהפסדים 4-1 ל ו-2-0 לאיטליה.
על אף הכישלון החרוץ בטורניר, דומאנק הוסיף לעמוד על הקווים גם במונדיאל 2010 בדרום אפריקה, וזימן את גובו לטורניר המונדיאל השני בקריירה שלו. גובו עלה בהרכב בשני משחקיה הראשונים של צרפת בשלב הבתים, 0-0 מול והפסד 2-0 ל. הוא עלה מהספסל בדקות האחרונות בהפסד 2-1 למארחת , שסיים עבור צרפת את הטורניר במקום האחרון בבית.
ההפסד לדרום אפריקה היה משחקו האחרון של גובו במדי צרפת. בסך הכול ערך גובו 49 הופעות בינלאומיות, בהן כבש עשרה שערים.
חיים אישיים.
גובו הוא יליד צרפת, אך מוצאו מבנין, שם נולדו הוריו. היא קיבל את שמו בהשראתו של שחקן הקולנוע סידני פואטייה, אותו העריץ אביו.
גובו נישא ביוני 2011 לקלמנס קאתרין, ולזוג שני ילדים, מארלי וג'וד. לגובו ילדה נוספת, נעמי, שנולדה לו ב-2005 מחברתו לשעבר פסקל.
באפריל 2010 היה מעורב גובו בפרשיית מין שנחשפה בתקשורת הצרפתית, שכללה קיום יחסי מין עם פרוצה קטינה לאחר בילוי משותף במועדון, והשתתפו בה ארבעה מחברי הנבחרת הצרפתית. מאוחר יותר נחשף כי מלבד גובו, גם לכרים בנזמה, חאתם בן ארפה ופרנק ריברי היה חלק בפרשה. מזכירת המדינה לענייני ספורט, ראמה יאד, קבעה כי לשחקן שייחקר לא יהיה מקום בסגל הנבחרת למונדיאל 2010 שנפתח כחודשיים אחר כך, אך בכל מקרה אף חקירה רשמית לא נפתחה לפני תחילתו של הטורניר. לאחר המונדיאל תושאל גובו על ידי משטרת פריז, והואשם בקיום יחסי מין עם קטינה. בנובמבר 2011 החליטה התביעה לסגור את התיק נגד גובו ויתר השחקנים, לאחר שקבעו כי השחקנים לא יכלו לדעת כי זאהיה דאהר, נערת הליווי, הייתה בת 16 בזמן האירוע.
אשר פרלוב (השני)
אשר (השני) מסטולין
אנרי ברטולי
אנרי ברטולי (בצרפתית: Henri Bartoli; 1918, ליון - 2008) היה כלכלן צרפתי שהתמחה בהיסטוריה של המחשבה הכלכלית וכן חסיד אומות העולם.
קורות חיים.
לפני מלחמת העולם השנייה וכן בתקופת השלטון הגרמני בצרפת היה ברטולי סטודנט למשפטים בליון ופעיל בארגון הנוער הנוצרי העובד .
פעילותו בתקופת מלחמת העולם השנייה.
ברטולי הזדהה עם מאבקו של הכומר פייר שאייה למען היהודים והתיידד עם סטודנטים יהודיים באוניברסיטה בה למד. בשנת 1943 נעצרה רנה מורל, אחת מידידותיו של ברטולי, על ידי הגסטפו ונשלחה למחנה הריכוז דראנסי עם אמה. ברטולי הגיע לפריז עם ארוסה של מורל וטען בפני אנשי הגסטפו שהידידה היא נוצרייה מזה דורות. כדי להשיג את שחרורה של מורל יצר ברטולי קשר עם הקומיסריאט הכללי לענייני יהודים, מפקדת הצבא הגרמני בצרפת ובכירים בכנסייה הקתולית בצרפת שהגנו על יהודים. הכומר אנרי מנרדה (Henri Ménardais) הציג תעודות טבילה מזויפות לפיהן הייתה מורל נוצרייה וכך גם הוריה. ברטולי הגיע עם התעודות למחנה דראנסי והציגן בפני פקידי הקומיסריאט הכללי לענייני יהודים במקום. אלה השתכנעו והורו על שחרורן של מורל ואמה.
לאחר המלחמה.
ברטולי היה פרופסור לכלכלה באוניברסיטת פנתאון-סורבון בפריז. בכתביו הרבים ביטא מחשבה הומניסטית וסוציאליסטית, עסק בשאלת הרעב העולמי ובפערים הכלכליים, שטען שפוגעים בחברה, וניסה לעגן מחשבה חברתית ביסודות כלכליים. הוא הושפע בין היתר מהאנציקליקה "Rerum novarum" של האפיפיור לאו השלושה-עשר, מסוף המאה ה-19, בה הושמעה קריאה לצדק חברתי.
הנצחה.
בשנת 1998 הוכר ברטולי על ידי יד ושם בתור חסיד אומות העולם.
אנרי ברטולטי
ישראל מסטולין
רבי ישראל פרלוב מסטולין (כונה: הינוקא או דער פרנקפורטער; י' בכסלו ה'תרכ"ט – ב' בתשרי ה'תרפ"ב) בנו של רבי אשר מסטולין (השני) והאדמו"ר השישי בשושלת קרלין.
ביוגרפיה.
רבי ישראל נולד בסטולין לרבי אשר מסטולין השני (האדמו"ר הצעיר) ולשרה דבורה בתו של רבי אלימלך שפירא מגרודז'יסק. מקובל כי לאחר לידתו אמר הבית אהרן לבנו רבי אשר כי "את הילד הזה לא יראוהו ללמוד הרבה (כסבו), ולא יראו אותו להתעסק הרבה במקוואות (כאביו), ואף על פי כן יהיה גדול משנינו". כך גם מקובל כי הבית אהרן אמר עליו שהוא נשמת רש"י, ונשמה כזאת אינה יורדת לעולם הזה אלא אחת לחמש מאות שנה. הרב ברוך מנדלבוים, "הרב מטורוב", פרסם איגרת גלויה לחסידי קרלין ובה כתב כי בנשמתו של רבי ישראל מקנן ניצוץ של משיח בן דוד.
לאחר פטירת אביו בט"ו באב ה'תרל"ג, הייתה החסידות במשבר. רבי ישראל היה אז בן ארבע וחצי בלבד. למרות גילו הצעיר שמו החסידים את עיניהם בו כמי שנועד להנהיג את החסידות בעקבות הוראת סביו רבי אהרן. הרב ברוך מנדלבוים טיפח אותו כממלא מקומו של אביו והכשיר אותו לאדמו"רות. כתבי הנשיאות נמסרו לו בטקס הבר מצווה שלו, בי' בכסלו ה'תרמ"ב (1881) על ידי זקני החסידים ובהם היו רבי דוד בידרמן מללוב ורבנים נוספים. בגלל גילו הצעיר נודע בשם 'הינוקא מסטולין'.