לאחר נסיגת צה"ל מלבנון בשנת 2000 תקף חזבאללה את חיילי צה"ל ומוצביו בהר דב. ירי הרקטות מלבנון לעבר יישובים אזרחיים בישראל הצטמצם בשנים אלו, אם כי נערכו ארבע התקפות בשנים 2004–2006. באותה תקופה הרחיב חזבאללה את מאגר הרקטות שלו והוסיף על הקטיושות שברשותו רקטות גראד ורקטות ארוכות טווח מתוצרת איראן. הוא מיקם רבים מהמשגרים בתוך יישובים אזרחיים בדרום לבנון על מנת להקשות על צה"ל לפגוע בהם.
מלחמת לבנון השנייה.
מאגר הרקטות של חזבאללה הופעל במלואו נגד ישראל במהלך מלחמת לבנון השנייה בקיץ 2006. במשך המלחמה נורו אלפי רקטות (מספרן נאמד ב-3,950 עד 4,200) לעבר האזור הצפוני של ישראל ופגעו בעשרות יישובים. חזבאללה ירה כ-120 רקטות ליום בממוצע, ובשיא מעל ל-250 רקטות ביום. רובן היו רקטות גראד בקוטר של 122 מילימטר (טווח 20 קילומטר) ורקטות 122 מ"מ משופרות (טווח 40 קילומטר), אך נורו גם רקטות ארוכות טווח מתוצרת סוריה ואיראן בקטרים של 220 מילימטר (עם ראש קרבי המכיל רסס של 40,000 כדוריות מתכת) ו-302 מילימטר. לעבר חיפה נורו רקטות ארוכות טווח מדגם פג'ר 3 ו-5. בקריית שמונה ובסביבתה נפלו כאלף רקטות, בנהריה כ-800 ובעכו כ-700, במעלות-תרשיחא כ-650 ובצפת וסביבתה כ-470. באזורי כרמיאל, ראש פינה, רמת הגולן, טבריה, והקריות פגעו בין 100 ל-180 רקטות.
במבצע משקל סגולי בתחילת המלחמה הצליח צה"ל לשתק את עיקר מערך הרקטות לטווח ארוך של חזבאללה. למרות זאת גרמו פגיעות הרקטות בשטח ישראל לאבדות רבות בנפש ולנזק כבד ברכוש. הרקטות גרמו למותם של 44 אזרחים (חמישה מהם באופן עקיף), בהם יהודים, ערבים ודרוזים, ובנוסף לכך למותם של חיילים (לרבות באירוע המוכר ביותר בכפר גלעדי ב-6 באוגוסט). מפגיעת הרקטות נפצעו כ-2,000 איש. נגרמו נזקים כבדים לרכוש אזרחי ומאות דונמים של חורש טבעי ויערות עלו באש. תושבי יישובי הצפון נאלצו לשהות במהלך כל ימי המלחמה במקלטים (שחלקם היו מוזנחים) ושגרת חייהם הופרעה לחלוטין. כ-300 אלף מתוך מיליון תושבי הצפון עזבו את בתיהם בימי המלחמה ועברו למרכז ולדרום הארץ.
לאחר מלחמת לבנון השנייה.
מאז תום מלחמת לבנון השנייה נורו מדי פעם רקטות על ידי ארגונים שונים מלבנון לעבר שטח ישראל (שלוש פעמים בשנים 2007–2009 וכן ב-2013, 2014, 2015, ובמהלך המתיחות בצפון באוגוסט 2021). החלטה 1701 של מועצת הביטחון של האו"ם, שסיימה את המלחמה, אסרה על חזבאללה לפעול בדרום לבנון ולהכניס אליו נשק ללא הסכמת ממשלת לבנון. חזבאללה הפר את ההחלטה ושיקם והרחיב מאוד את המערך הרקטי שלו בלבנון ובכלל זה בדרום המדינה. רוב אתרי השיגור של מערך זה מוסתרים באזורים אזרחיים בלבנון לרבות בעיר ביירות כדי להקשות על הפגיעה בהם.
על פי הערכות שונות נמצאים בידי חזבאללה 130 אלף רקטות וטילים, מתוצרת רוסיה, סוריה ואיראן, ובעת מלחמה יוכל לירות לעבר ישראל 1,200 טילים ורקטות בממוצע מדי יום. רובם הם מדגמים קטנים יחסית (107 מילימטר ו-122 מילימטר) שאינם מדויקים והם בעלי טווח מוגבל, אך מספרם הרב מהווה איום כשלעצמו. בארסנל זה כלולים גם טילים בקטרים גדולים יותר ובעלי טווחים גדולים יותר, 100 ו-200 קילומטר ואף 300 קילומטר. הם נושאים ראשי קרב כבדים יותר, עד למאות קילוגרמים. הטיל הכבד והמסוכן ביותר לישראל הוא הזלזאל, שנאמד כי חזבאללה מחזיק ב-14 אלף יחידות ממנו. חזבאללה מפעיל מאמץ בסיועה של איראן לשפר את דיוק הפגיעה של הטילים שברשותו, במיוחד אלו שלטווח ארוך, על ידי התקנת מערכות הנחיה בהם. ישראל מצדה משקיעה מאמץ גדול בסיכול פרויקט זה, ולכן הצליח הארגון להתקין מערכות שכאלו עד כה (2020) על גבי עשרות טילים בלבד.
מערך הטילים והרקטות של חזבאללה מהווה נשק אסטרטגי, שנועד לפגוע באוכלוסייה אזרחית ובמתקנים צבאיים כאחד.
בלייק מייקל
בלייק מייקל (באנגלית: Blake Michael; נולד ב-31 ביולי 1996) הוא שחקן אמריקאי ממוצא יהודי. הוא התפרסם בזכות תפקידו בתור צ'ארלי דלגדו בסרט "לימונד מאות'" של ערוץ דיסני, וכן בתפקידו בתור טיילר ג'יימס בסדרת הטלוויזיה "דוג בלוג".
ביוגרפיה וקריירה.
מייקל נולד באטלנטה, ג'ורג'יה שבארצות הברית, לאב ממוצא יהודי-רוסי ולאם פורטוריקנית.
קריירה.
כבר בגיל צעיר הופיע מייקל בתשדיר פרסומת. מאוחר יותר, בגיל 10, הוא נבחר להיות המארח של סדרה של ארבע פרסומות עבור צעצועי 'הסברו' וערוץ Cartoon Network. תשומת לב זו הובילה את רשת Cartoon Network להזמין אותו להנחות תוכנית משלו ברשת המיועדת לגילאים 6–11. למופע של יום שישי קראו "פריד דינמיט", ואילו למופע של שבת בבוקר קראו קבוצת הפעילות של "דינמיט!" התוכנית ארכה 3 שנים. בשנת 2010, בלייק הופיע ב-"No Limit Kids: Much Ado About Middle School" חבר מאוחר יותר עם זמרת קאנטרי פופ העשרה של הסרט, סלסטה קלוג, כדי ליצור ולשיר דואט שכותרתו "מסתכל בעינייך".
ביוני 2010 הוא התגלה בשיחת ליהוק פתוחה ולוהק לתפקיד ראשי משותף כצ'רלי דלגדו, בסרט הטלוויזיה המוזיקלי "לימונד מאות'" של ערוץ דיסני האמריקאי. מייקל ביים סרט קצר בשם "אנונימי" שיצא לאקרנים בשנת 2011 וסרט נוסף בשם "ההערות שלה" בשנת 2013.
בין השנים 2012–2015 בלייק שיחק את התפקיד של טיילר ג'יימס בסדרה "דוג בלוג" בערוץ דיסני, שזיכה אותו בפרס האמן הצעיר לשנת 2013 בסדרת טלוויזיה.
בשנת 2015 הוא הופיע כצ'ייס בסרט הטלוויזיה "I Killed My BFF"; הפקה מקורית של ערוץ לייפטיים.
פילפלד
פילפלד (באנגלית: PILPELED; נולד ב-1 במאי 1985) הוא כינויו של אמן הרחוב, הצייר, המאייר והמעצב גרפי הישראלי ניר פלד.
ביוגרפיה.
פילפלד גדל בעיר הרצליה, התחיל את דרכו בזמן שירותו הצבאי בבה"ד 8 כמעצב פוסטרים ללהקות ופליירים של מסיבות.
פילפלד מאופיין בעיצוב בפוטושופ ואומנות גאומטרית, בשילוב עם אומנות גרפיטי בעל טביעת יד איקונית. פילפלד צמח ורכש את סגנונו הייחודי מתוך חומרים מחיי הלילה והמוזיקה.
במרוצת השנים פילפלד שיתף פעולה בפרויקטים דוגמת עיצוב הקונספט ל-MTV ישראל, וכמו כן זכה פעמיים בתחרות הסטריט פרינט (עיצוב הפוסטר) במקום הראשון ובתחרות הגרפיטי הטוב בעיר מטעם טיים אאוט, ייצוג ישראל בתערוכות בינלאומיות למשל בפרויקט האמנות הבינלאומי ‘הקירות’, שהושק בשכונת תלפיות בירושלים וב‘רחוב’ בפולין. פילפלד משתרע על מגוון תחומי עיצוב כמו בקבוק הוודקה שעיצב לאבסולוט והפך לפריט אספנים, מיתוג פסטיבל "רוקנרולר" במסגרתו הגיעו לארץ הפיקסיז, או עטיפת האלבום החבר אני שאייר לפורטיס וכלי בית. בשנת 2015 הוציא את ספר האמן שלו ובשנת 2018 סגר את מותג הביגוד שברשותו. בשנת 2019 הציג בבית התפוצות ובשנת 2020 נבחר לעצב את הכניסה לסיפריית הילדים בספריית בית אריאלה, בשנת 2021 נבחר לצייר על סוכת המציל בחוף צארלס קלור המיתולוגי.
פילפלד עשה מגוון שיתופי פעולה עם חברות ביניהן:WeWork, פומה, קוקה-קולה, אבסולוט, אתא, New Era Cap Company, נספרסו וכו׳
יצירותיו.
יצירותיו של פילפלד נמכרות בכל העולם, פילפלד הציג מספר תערוכות יחיד למשל: בתדר, גלריית אלנבי, בגלריה Urban Nation בברלין, ובגלריה Blackflag Art Gallery שבאיסטנבול ועוד.
להלן מספר מיצירותיו:
יונג ריינלנד
יונג ריינלנד (בגרמנית: Das Junge Rheinland ) הייתה אגודת אמנים מודרנית, שהוקמה ב־24 בפברואר 1919 ביוזמת הסופר הרברט אולנברג והציירים ארתור קופמן ואדולף אוזרסקי בדיסלדורף. העמותה אמורה הייתה לייצג את האינטרסים המשותפים של האמנים הצעירים תושבי חבל הריין ולארגן תערוכות. רבים מהאמנים בעמותה נקשרו לאקספרסיוניזם.
את הארגון בזמן ההקמה ניהלו היינריך נאון, פריץ ווסטנדורפ, אדולף אוזרסקי, אדוארד שטורם, ארתור קאופמן, אלפרד פישר, קרל מוריץ שריינר ואירמה גוקה שהיו במועצה. הוועדה המייעצת כללה את הרמן בורג, ולטר כהן, הרברט אולנברג, אלפרד פלכטיים, פרנץ האניאל, קרל קואטשאו, אוגוסט שטיין, ואחרים.
התערוכה הראשונה של הקבוצה של "יונג ריינלנד" התקיימה ביוני / יולי 1919 בדיסלדורף בהשתתפות 113 אמנים. את השם לקבוצה טבע היסטוריון האמנות ולטר כהן, אשר ארגן בשנת 1918 תערוכה תחת הכותרת "יונג ריינלנד" בדיסלדורף, 19 אמנים הציגו שם. משנת 1921 הופיע כתב עת עם הכותרת "דאס יונגה ריינלנד". מטרתם הייתה ליצור ערוץ תקשורת לאמנות ותרבות שיהיה בלתי תלוי בסחר באמנות ויקדם את האמנות החדשה. בנוסף, נערך בשנת 1922 קונגרס בינלאומי שהיה הפעולה הגדולה ביותר של הקבוצה.
יחד עם קבוצות אמנים אחרות בריינלנד כמו הזצסיון בדויסבורג, יונג ריינלנד הייתה חלק מהוויה האינטלקטואלית השמאלנית בגרמניה שלאחר מלחמת העולם הראשונה. הקבוצות שמרו על קשר הדוק ופעלו דרך האמנות והספרות, תערוכות ופעילות פוליטית.
יונג ריינלנד כללה כמה עשרות אמנים ביניהם: את יענקל אדלר, מתיאס בארז, לורנץ בוסקן, ארנו ברקר, אוטו דיקס, יוזף אנסלינג, ארתור ארדל, מקס ארנסט, ריינהולד אוולד, ליאופולד פליישאקר והנס פיסר, ארנסט גוטשלק, קרל שוסיג, ברנהרד גובייט, ורנר הייזר, פיטר ינסן ואחרים.
בשנת 1923 הקבוצה שנקראה "ריינגרופ "התפצלה על מנת להתאחד בשנת 1928 עם " יונג ריינלנד" ואחרים כדי ליצור את "הזצסיון הרייני". את האיחוד הקים יוליוס ברץ יחד עם כמה ציירים. בשנת 1930 התקיימה התערוכה השנתית של "הזצסיון הרייני" עם תערוכת הנצחה לולטר אופי בדיסלדורף. בשנת 1930 פרשה קבוצה מהזצסיון הרייני לאחר סכסוכים פנימיים אלימים.