במקום בו נמצא כיום הפארק, התרחש בעבר ניסיון ההתיישבות שלא צלח של אן האטצ'ינסון - מושבה אנגלית שהתיישבה במקום בהיותו תחת שלטון הולנדי, והושמדה בשנת 1643 במתקפה של אינדיאנים משבט סיוואנוי שנקמו רצח באינדיאנים שבוצע על ידי ויליאם קיפט ביוזמת חברת הודו המערבית ההולנדית. בשנת 1654 רכש אנגלי בשם תומאס פל 200 קמ"ר משבט סיוואנוי ובנה עליו את אחוזת פלהאם מכוח צו מלכותי משנת 1666 של המלך צ'ארלס השני.
במהלך המהפכה האמריקאית היה השטח שטח הפקר בין העיר ניו יורק שנשלטה על ידי הבריטים, לבין מחוז ווסטצ'סטר שנשלט על ידי המורדים, ונערך בו קרב נקודת בל בה עצרה המיליציה של מסצ'וסטס את התקדמות החיילים האנגלים.
הפארק הוקם בשנת 1888 ביוזמת מחלקת הפארקים של הברונקס. ועם איחודה עם העיר ניו יורק, הועבר הפארק לאחריות מחלקת הפארקים של העיר.
בשנות ה-30 של המאה ה-20 הוקם בפארק חוף רחצה פופולרי, וב-1941 הוקם במקום מטווח.
פארק פלהאם ביי
צ'אווס
הרכבת התחתית של ושינגטון
זרקא
אישטוון קרטס
אישטוון קרטס (בהונגרית: Kertész István; 28 באוגוסט 1929 – 16 באפריל 1973) היה מנצח יהודי-הונגרי, מומחה במידה שווה לאופרה ולמוזיקה קונצרטנטית.
ביוגרפיה.
קרטס נולד בבודפשט. הוא החל ללמוד נגינה בכינור בגיל שש. בהגיעו לגיל 12, החל לנגן גם בפסנתר. גם בתקופת המלחמה התמיד בלימודי הנגינה וההלחנה. עם פלישת הגרמנים להונגריה במלחמת העולם השנייה והבנת הקורות את היהודים באירופה, נכנסה המשפחה למחבוא. רוב בני משפחתו המורחבת של קרטס שולחו לאושוויץ בשנת 1944 ונספו בשואה.
אחרי המלחמה חידש קרטס את לימודי המוזיקה הסדירים ובשנת 1947 התקבל במלגת לימודים באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט בבודפשט. בין מוריו היה זולטאן קודאי. הוא פיתח עניין בניצוח והיה לתלמידם של יאנוש פרנצ'יק ולאסלו שומוגי. בתקופת לימודיו פגש קרטס את אשתו, זמרת הסופרן אדית גברי. מבחינה מוזיקלית הושפע מברונו ולטר ואוטו קלמפרר, אז מנהל האופרה של בודפשט.
משנת 1953 עד 1955 ניצח אישטוון קרטס בגיור, ומשנת 1955 עד 1957 על תזמורת האופרה בבודפשט. אחרי ההפיכה, בשנת 1957, עזב את הונגריה והשתקע בגרמניה המערבית, שם התמנה למנהל האופרה של אאוגסבורג. הוא השתלם בניצוח באקדמיה הלאומית למוזיקה סנטה צ'צ'ילה ברומא אצל פרננדו פרוויטלי ואדית גברי שרה באופרה של ברמן.
אחרי שהשלים את לימודיו ברומא, הוזמן כמנצח אורח לתזמורת המבורג והאופרה הממלכתית של המבורג, כמו גם לויסבאדן והאנובר. הוא קצר שם הצלחה בהפקות של "פידליו" ו"לה בוהם".
במרץ 1960 הוזמן אישטוון קרטס לכהן כמנהל מוזיקלי כללי של האופרה של אאוגסבורג, שם ניצח על חליל הקסם, החטיפה מן ההרמון, כך עושות כולן ונישואי פיגארו של מוצרט. אלה הקנו לו מוניטין של אחד מטובי הפרשנים ליצירות מוצרט. הוא הצטיין גם בניצוח על אופרות של ורדי וריכרד שטראוס. בשנת 1961 הוזמן לפסטיבל זלצבורג לנצח על החטיפה מן ההרמון ובשנת 1963 על חליל הקסם. בתקופה זו גם ניצח על הקונצרט הראשון מרבים בפילהרמונית של ברלין ועל התזמורת הפילהרמונית הישראלית, בין השאר. בשנת 1964 התמנה למנהל האופרה של קלן, שם ניצח על הביצוע הראשון בגרמניה של האופרה בילי באד מאת בנג'מין בריטן. בין השנים 1965 ו-1968 היה המנצח הראשי בתזמורת הסימפונית של לונדון, ובאותה תקופה ניצח בהופעות אורח בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן.
אישטוון קרטס היה אורח תדיר בתזמורת הפילהרמונית הישראלית, בפילהרמונית של וינה, בתזמורת פילדלפיה, בתזמורת הסימפונית של שיקגו ובעוד רבות אחרות.
בשנת 1973 התמנה למנצח באמברגר סימפוניקר, אך זמן קצר אחר כך, כשבא לסדרת קונצרטים של התזמורת הפילהרמונית הישראלית, יצא לשחייה בחוף הרצליה וטבע בים, בערב פסח, 16 באפריל 1973. בסדרה זו מילא את מקומו המנצח סטנלי ספרבר. בתקופה סביב מותו הטרגי עסק בהקלטת "וריאציות על נושא של היידן" ומכלול הסימפוניות של ברהמס. כמחווה לזכרו, השלימה הפילהרמונית של וינה את ההקלטות לאחר מותו.
בין הקלטותיו הרבות, הקלטה מלאה ראשונה של "חסדו של טיטוס", האופרה האחרונה של וולפגנג אמדיאוס מוצרט, שנכתבה לאחר שרוב "חליל הקסם" היה כתוב כבר.
ראו גם.
רשימת הקלטותיו בוויקיפדיה האנגלית.
משקפת
משקפת (מילה נרדפת: מצופית) היא אמצעי תצפית המסייע בצפייה למרחק. משקפת מאפשרת לראות דברים רחוקים כשהם נראים גדולים יותר וקרובים יותר, מאשר בצפייה בעין בלתי מצוידת. את המילה חידש אליעזר בן-יהודה בשנת 1896 כגזירה תניינית של המילה משקפיים, במקור במשמעות של טלסקופ.
מאפיינים.
הגדלה - בכל משקפת ליד אחת העיניות חרוטים שני מספרים המשקפים את קוטר העוצמיות ואת כושר ההגדלה של המשקפת. לדוגמה 7X50 זו משקפת בעלת כושר הגדלה פי 7 ועוצמיות בקוטר 50 מילימטר.
אישון היציאה - קוטר קונוס האור היוצא מהמשקפת אל העין. את קוטר אישון היציאה ניתן לקבל כאשר מחלקים את קוטר העוצמיות של המשקפת בכושר ההגדלה שלה. לדוגמה למשקפת 7X42 אישון יציאה 6 מ"מ.
שדה הראייה - זהו רוחב שדה הראייה שניתן לראות מבעד למשקפת. שדה הראייה הוא במעלות, אך בדרך כלל הוא מבוטא במטרים בהתייחס למרחק של אלף מטרים. ככל ששדה הראייה גדול יותר, הדמות תהיה פנורמית יותר. עשויות להיות 2 משקפות בעלות הגדלה זהה ושדה ראייה שונה. רצוי לבחור במשקפת עם שדה הראייה הגדול ביותר. גודל שדה הראייה מצוין בדרך כלל במעלות וכן בגודל הדמות המרבית שתראה ממרחק מסוים - במטרים או ברגל (רגל = 0.33 מטר) – והמרחק מטרים או יארדים (יארד = 0.9 מטר), בהתאמה. לדוגמה, אם על המשקפת רשם 120/1000 פירוש הדבר שאם מביטים למרחק של 1000 מטר, רוחב הדמות שתראה במרחק זה תהיה 120 מטר. ככל שרוחב הדמות שתראה ממרחק נתון גדולה יותר, כך שדה הראיה גדול יותר.
בהירות יחסית - קיים מושג הנקרא בהירות יחסית והוא מחושב באופן הבא: מחלקים את גודל האובייקטיב בהגדלה ואת התוצאה מעלים בריבוע.
לדוגמה: הבהירות היחסית של משקפת 50X7 היא 50/7 = 7.1 ו-(7.1) בריבוע הוא בקירוב 50. זו בהירות יחסית שאין כמעט לאף משקפת. אפילו למשקפות 50X12 הבהירות היחסית היא מעט למעלה מ-20.
כיצד המשקפת עובדת.
משקפת Galilean.
במשקפת זו העצמית היא עדשה מרכזת והעינית היא עדשה מפזרת. לסוג משקפת זה שדה ראייה צר יחסית ולרוב הוא לא משמש לדגמי משקפות עם הגדלה גדולה במיוחד. משקפות אלו זולות יחסית ומשמשות בעיקר לצפייה למרחקים לא גדולים במיוחד (משקפת זו אינה משתמשת במנסרה).
משקפת Prism.
במשקפת זו עדשות העינית הן עדשות מרכזות. זהו יתרון מאחר שזה תורם לשדה ראייה רחב יותר ומרחק eye relief גדול יותר (משקפת זו הופכת את התמונה המתקבלת בעזרת מנסרה).
שלב 1 - בתחילת המשקפת נמצאת העוצמית objective, שהיא בעצם העדשה האחראית על הכנסת האור למשקפת. ככל שהיא גדולה יותר ייכנס יותר אור וכך התמונה המתקבלת בסוף תהיה ברורה וחדה יותר. העוצמית היא עדשה מרכזת.
שלב 2 - מאחר שבעדשה מרכזת קרני האור מתחלפות התמונה תגיע הפוכה לצופה במשקפת. פה נכנס תפקיד הפריזמה - הפריזמות הן רכיבים ההופכים את התמונה המתקבלת במשקפת ב-90 מעלות על ידי שבירת והחזרת קרני האור. על מנת להפוך את התמונה ב-180 קיימות בכל "טלסקופ" של המשקפת שתי פריזמות שהופכות את התמונה – סך הכל 4 פריזמות במשקפת. דרך הפיכת התמונה תלויה בסוג הפריזמה הנמצאת במשקפת. הפריזמות מכבידות על המשקפת.
שלב 3 - מהפריזמה עוברות קרני האור אל עדשות העינית eyepieces שנמצאות ליד נקודת המיקוד של קרני האור. נקודת המיקוד היא נקודת מפגש קרני האור המגיעות מן העצם, ומרחק המיקוד הוא המרחק בין נקודת המיקוד לעדשה עצמה. (מרחק המיקוד נמדד במ"מ) עדשות העינית אחראיות על הגדלת התמונה, לכן הן עדשות מפזרות. ככל שמרחק המיקוד של העצם יהיה גדול יותר כך הגדלת התמונה תהיה גדולה יותר, ובאותה מידה – ככל שמרחק המיקוד של עדשות העינית יהיה קטן יותר כך הגדלת התמונה תהיה קטנה יותר.
בחירת משקפת.
בחירת משקפת היא בהתאם למטרת השימוש במשקפת. משקפות עשויות לשמש למגוון מטרות: ימאות, צפרות, תיאטרון, אסטרונומיה, צפייה בלילה וכן למעקב וריגול.
תדמית.
פוליטיקאים וגנרלים בכירים נוהגים להצטלם עם משקפת ותמונות שלהם צופים במשקפת מתפרסמות רבות בתקשורת. תמונות כאלו של ראש אמ"ן והרמטכ"ל התפרסמו בישראל כבר בשנות ה-60. דורון רוזנבלום הגדיר את המשקפת כרקוויזיט המודיע שיש צופה לבית ישראל באופן הנותן לציבור תחושה של ביטחון.
במספר מקרים צולמו מנהיגים צופים במשקפת מכוסה, דבר שהביא ללעג כלפי המצולם. כך למשל אריאל שרון, הנשיא ג'ורג' ווקר בוש, עמיר פרץ, בנימין נתניהו, ראש ממשלת נפאל ואחרים צולמו צופים במשקפת מכוסה, ואחרים, תועדו צופים במשקפת מכוסה או הפוכה.
הורסט וסל
הוֹרְסְט לודוויג וֶסֶל (בגרמנית: Horst Ludwig Wessel; 9 בספטמבר 1907, בילפלד – 23 בפברואר 1930, ברלין) היה חבר המפלגה הנאצית בגרמניה, מפקד בדרגת שטורמפיהרר (סגן) באס אה, אשר חיבר את השיר "Die Fahne hoch" (הדגל מונף אל על) הידוע כ"שיר הורסט וסל", ששימש כהמנון המפלגה הנאצית. וסל נרצח בקטטה בשנת 1930, ובמשך שנות קיום המשטר הנאצי הונצח כמרטיר של המפלגה.
ביוגרפיה.
וסל היה בנו של כומר. הוא עזב את לימודי המשפטים בשנת 1926 על מנת להצטרף אל ארגון האס אה, הזרוע הצבאית של המפלגה הנאצית בימיה האחרונים של רפובליקת ויימאר. וסל משך את תשומת לבו של יוזף גבלס, והלה שלח אותו לווינה בשנת 1928 על מנת לארגן את תנועת הנוער הנאצית שם.