הארגון החברתי של צבי החול משתנה בין העונות. בקיץ, צביי החול חיים בקבוצות משפחתיות קטנות של 2–10 פרטים, אולם בחורף הם מתאספים בעדרים גדולים של עשרות עד מאות פרטים. בעונת הרבייה, כל זכר דומיננטי מתפלג מהעדר ההמוני ומנסה להחזיק הרמון בלעדי של עד 30 צביות בטריטוריה שאותה הוא מסמן בשתן וצואה; הזכרים המתבגרים מתאספים בזמן זה בקבוצות רווקים במרחק לא גדול מההרמון, עד שיהיו גדולים מספיק בשביל להתמודד על הנקבות. לאחר עונת הרבייה הקבוצות חוזרות למבנה ההמוני שלהם. עם בוא האביב, הזכרים והנקבות נפרדים לקבוצות נפרדות, ולקראת ההמלטה הנקבות הופכות ליחידאיות.
עונת הרבייה מתרחשת בין ספטמבר לינואר. לאחר תקופת היריון של 150–180 ימים, הצביה ממליטה עופר אחד או שניים, ובמקרים נדירים עד ארבעה; העופרים מסתתרים במקומות נפרדים בצמחייה הדלילה מפני טורפים קרקעיים ודורסי יום. לאחר כל הנקה, הצביה מעבירה אותם למקום מסתור חדש כדי למנוע את חשיפתם בגלל הריח. העופרים מתחילים לעקוב אחר אימם בגיל חודשיים וחצי ונגמלים בגיל חמישה חודשים. הנקבה מגיעה לבגרות בגיל 9 חודשים והזכר בגיל 18 חודשים. תוחלת החיים של צבי החול בטבע 6–12 שנים.
מצב.
צבי החול מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור פגיע (VU) ולא בסכנת הכחדה (EN), שכן אף על פי שאוכלוסייתו בטבע מוערכת בסביבות 2,100-1,750 פרטים בלבד וחרף הירידה במספריו, האוכלוסייה בכללותה אינה מאוימת ויש אוכלוסייה גדולה במיוחד בשבי. אוכלוסיות בר רבות שלו נמצאות כיום באזורים מוגנים שבהם מצב יציב או בעליה. האוכלוסיות באזורים לא מוגנים מאוימות ונמצאות בירידה מתמדת. האיומים העיקריים על צבי החול הם ציד בלתי מבוקר לבשרו וקרניו, ותחרות על מקורות מזון עם בעלי חיים מקומיים. הצבי פופולרי בתור חיית מחמד, ונלכד לעיתים קרובות בטבע עבור גני חיות פרטיים בחצי האי ערב.
צבי החול מצוי בשמורת מחזאת סייד ושמורת אורוק בני מעריב בסעודיה, המחזיקות אוכלוסייה של 700 ו-400 פרטים בהתאמה וכן בשמורת אום אל-זומול באבו דאבי. קיימים מרכזי רבייה שלו בטורקיה, איחוד האמירויות, ירדן, סעודיה ועיראק לצד אוכלוסיות גדולות בגני חיות ואוספים פרטיים בחצי האי ערב; האוכלוסייה הכוללת בשבי מוערכת בסביבות 100,000 פרטים.
בית המחנה
בית המחנה (נקרא גם בית הביטחון) הוא מבנה דו-קומתי ואתר מורשת לאומית הממוקם בתל מונד.
בית המחנה הוקם בתל מונד בראשית שנות ה-30 של המאה ה-20 על ידי חברת מטעי ארץ ישראל, ביזמת אלפרד מונד, כחלק מיזמה עסקית-ציונית, המשלבת את פיתוח היישוב לצד גידול הדרים למטרות רווח. בית המחנה היה המבנה המרכזי במתחם שהחל את התיישבות הקבע הציונית בגוש תל מונד.
בית המחנה היה המרכז הניהולי של הפיתוח הציוני באזור, ובהמשך שימש גם יחידות לחימה ציוניות, ומשפחות עולים.
בית המחנה ממוקם לצד רחוב הראשונים בתל מונד, ונמצא בבעלות המועצה המקומית תל מונד.
תיאור המבנה.
בית המחנה הוא מבנה בעל 2 קומות, ושטחו 120 מ"ר. הוא ממוקם על גבעה קטנה ובולט בגובהו ביחס לסביבה.
בניית המתחם תוכננה על ידי האדריכל יונתן שלאיין. בית המחנה היה בין המבנים הראשונים שהוקמו בישראל בסגנון הבינלאומי, סגנון שהתפתח מהסגנון המודרניסטי, ובאותם ימים היה בראשיתו.
הבנייה נעשתה באמצעות בטון מזוין. הקירות נבנו חלקים, צבועי לבן ונטולי קישוטים. חלונותיו של בית המחנה גדולים ורחבים.
מבנה בית המחנה הוא חלק ממתחם בשם "מחנה הפרדס", והכולל את מגדל המים הסמוך ושטח ציבורי פתוח.
רקע הקמתו.
הקמת בית המחנה ומתחם מחנה הפרדס הייתה יזמה של הלורד היהודי הבריטי, אלפרד מונד, שראה בכך יזמה עסקית-ציונית.
לאחר הצהרת בלפור החל מונד לבחון דרכים לסייע להתפתחות היישוב, ובשנת 1921 ביקר בישראל כדי לבחון את ההזדמנויות העומדות בפניו. מונד שאף להקים יזמות שישלבו גידול הדרים והיאחזות בקרקע, במקביל להתבססות על יסודות מסחריים.
בשנת 1928 הקים מונד יחד עם קבוצת בעלי הון בריטים לא-יהודים מיזם שהשקיע ברכישת קרקעות בארץ ישראל, ולצורך כך הוקמה חברת מטעי ארץ ישראל, שלקחה על עצמה את שיווק התוצרת החקלאית.
היסטוריה.
חברת מטעי ארץ ישראל רכשה בשנת 1929 שטח של 1,200 דונם מצפון לכפר סבא, והקצתה אותם לנטיעת פרדסים והתיישבות חקלאית. בתחילה הוקם באזור מחנה צריפים, ובסוף שנת 1930 או בתחילת שנת 1931, הוקם מבנה בית המחנה עצמו, ששימש משרד לחברת מטעי ארץ ישראל. במקביל הושלם המתחם הסובב את המבנה, בו 9 צריפים עם 18 חדרי מגורים, והמבנים הציבוריים שכללו אורווה, מחסן ומטבח ששימש גם כמועדון וכאולם לאסיפות.
מתחם מחנה הפרדס, בו היה בית המחנה המבנה המרכזי, החל את ההתיישבות הציונית בתל מונד. לאחר הקמתו שימש בית המחנה כמרכז לניהול הפעילות החקלאית באזור, ובהמשך, עם התפתחות היישוב, גם כמרכז לניהול התפתחות הבנייה הלא-חקלאית בגוש תל מונד.במחצית השנייה של שנות ה-30 שימש בית המחנה גם כמפקדה אזורית של משטרת היישובים העבריים ושל פלוגות השדה לפעילותם בגוש תל מונד.
בשנות ה-40 שוכנו במרחב הסמוך לבית המחנה אוהלים של עולים מתימן, ובשלב מסוים החל המתחם לתפקד כמעברה זמנית אותה שימש גם בית המחנה. בית המחנה המשיך לשמש כמרכז לקליטת עולים גם שנות ה-50 וה-60, כאשר בשנות ה-50 הוסב בית המחנה למועדון עבור העולים. בשנת 1963 בנתה חברת מקורות את מגדל המים הסמוך לבית המחנה, במטרה להגדיל את זמינות המים לעולים המסתייעים במתחם.
בשלב מסוים נפסק השימוש בבית המחנה, והוא ניטש ולא תוחזק והגיע על סף סכנת התמוטטות.
תוכניות שימור.
במפנה המאה ה-21 עמד האתר נטוש ומתפורר והמתחם לא הוקצה לשימוש. בפועל שימש המתחם כאתר לא חוקי להשלכת פסולת מאתרי הבנייה הסמוכים.
לקראת סוף המאה ה-20 החלו ניסיונות ראשונים של המועצה המקומית תל מונד להסדיר את שימור האתר, והתגבשו לכך תוכניות אדריכליות. לאורך השנים גובשו מספר תוכניות לשימור האתר, הכוללות בין היתר יצירת חלל תערוכה בתוך בית המחנה והקמת מסלול סיור בין האתרים המרכזיים של תל מונד, בהם בית המחנה.
בשנת 2012 נקבע בית המחנה לשימור כאתר מורשת לאומית, והוגדר שימושו לצרכים ציבוריים בלבד. בשנת 2018 קבעה הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה שהאתר הוא בעל חשיבות היסטורית, אישרה במקום פעילות מסחרית חלקית המשולבת במרכז מבקרים, ואסרה במתחם על בנייה באופן שעלול לפגוע בשימורו כאתר מורשת לאומי.
השקפותיו של אלברט איינשטיין
עונת 1999/2000 בליגת כדורגל נשים
עונת 1999/2000 בליגת כדורגל נשים הייתה העונה השנייה של ליגת כדורגל הנשים בישראל תחת אחריות הההתאחדות לכדורגל בישראל.
הליגה כללה 12 קבוצות ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 11 מחזורים כל אחד - 22 מחזורים בסך הכל.
אס"א תל אביב זכתה באליפות בפעם הראשונה בתולדותיה.
מלכת השערים.
הטבלה לא כוללת שערים משבעת משחקי ההשלמה.
כיבוש השמים
בדיקת PET CT
PET-CT היא בדיקת דימות רפואי המשלבת את טכנולוגיית הטומוגרפיה הממוחשבת (CT) והטכנולוגיה ברפואה גרעינית הידועה כטומוגרפיית פליטת פוזיטרונים (PET). זו טכניקת הדמיה מתקדמת שהתפתחה בעשורים האחרונים בעולם הרפואה הגרעינית, ולרוב משמשת לצורך אבחון גידולים סרטניים והערכת פעילות הממצאים.
הבדיקה מאפשרת בנוסף הבחנה בין תהליכים שפירים פיזיולוגיים לתהליכים פתולוגיים, אבחון מחלות נוירולוגיות, הערכת פעילות שריר הלב, מחלות זיהומיות, התמכרות לסמים, מחלות פסיכיאטריות והלם.
שילוב שתי הבדיקות.
השילוב של שתי השיטות האלה במכשיר אחד הביא לפריצת דרך בדימות הרפואי בעיקר בשטח האונקולוגיה, שבו יש חשיבות ראשונית לקביעת שלב המחלה (Staging) כדי לקבוע את האבחנה, הטיפול המתאים ומעקב של התגובה לטיפול. בדיקות הדימות השונות כמו צילום רנטגן, טומוגרפיה ממוחשבת, דימות תהודה מגנטית ובדיקת אולטרה סאונד רפואית מאפשרות לגלות את הגרורות רק כאשר הן שונות במרקמן מהרקמות שסביבן ובגודל מסוים.
הטומוגרפיה הממוחשבת נותנת תוצאה אנטומית וה-PET נותן תוצאה תפקודית. החומר הנפוץ ביותר בבדיקות PET הוא פלואורו-דאוקסי-גלוקוז (fluorodeoxyglucose, או בראשי תיבות: FDG), שהוא אנלוג של מולקולת גלוקוז שבו אחת מקבוצות ההידרוקסיל הוחלפה באיזוטופ הרדיואקטיבי פלואור-18. ההנחה היא שאזורים פעילים בגוף, ובמיוחד גידולים סרטניים, צורכים כמויות גדולות של גלוקוז ובשל כך צפויות להתרחש בסביבתם פליטות גמא רבות.
השילוב של שתי השיטות נותן תוצאה מדויקת יותר משתי השיטות לחוד. החיסרון בשיטה היא הקרינה הרבה, הרנטגנית והגרעינית, עלות השיטה (ה-FDG יקר וזמן מחצית החיים שלו קצר). למרות זאת השיטה נמצאת במקום ראשון באונקולוגיה. אפשר להשתמש גם ב-MRI במקום ה-CT כדי להקטין את הקרינה.
בגלל שבדיקת ה-PET מתבססת על המטבוליזם של הגלוקוז יש לבצע אותה עם ערכי גלוקוז פחות מ-150 מ"ג/ד"ל. הנבדק מגיע לאחר 6 שעות צום, ולכל הפחות 4 שעות. ה-FDG מוזרק לווריד ולאחר כ-60 דקות הנבדק מוכנס למכשיר ההיברידי של ה-CT וה-PET ומבוצעת בו-זמנית סריקה רדיוגרפית וגרעינית.
אופן ביצוע הבדיקה.
רוב הנבדקים העוברים כיום בדיקות PET-CT הם חולים אונקולוגיים. בדיקת ה-PET-CT מורכבת מבדיקת מיפוי (PET) שמתבצעת אחרי בדיקת טומוגרפיה ממוחשבת (CT).
שלבי ביצוע הבדיקה :
עשיית בדיקת PET ו-CT בו זמנית מאפשרת לאפיין באופן מדויק יותר את האזורים שבהם קיימת קשירה מוגברת של FDG. התמונות שמתקבלות לאחר הבדיקה מוצגות בפרוסות, הרופא יכול לעיין בכל פרוסה בנפרד או לבנות תמונות תלת־ממדיות בעזרת המחשב. בסורקי PET ראשוניים הייתה רק טבעת אחת של גלאים, לכן איסוף הנתונים והשחזור הוגבלו למישור דו-ממדי יחיד.