כאשר פרצו חייליו של לונגסטריט דרך הפער אל תוך דרייר פילד, יחידות הצפון משני צידי הפריצה החלו להתפורר ולברוח לאחור. רוזקרנס, מק'קוק וקריטנדן נסו כולם משדה הקרב. שתי בריגדות של הצפון, ומספר יחידות קטנות נוספות, הצליחו להתכנס מצפון מערב לפרצה, על גבעה מיוערת שנקראה הורסשו רידג' או סנודגראס היל. תומאס, אשר המשיך להגן על אגף שמאל, היה מפקד הגייס היחידי שנותר בזירה. תומאס ארגן את כוחות הצפון הנותרים להגנה, בהתבסס על השטח השולט של הורסשו רידג' ועמדות ההגנה החזקות של הגייס שלו בסמוך לה. כוחותיו של לונגסטריט המשיכו בהתקפות נמרצות על כוחות הצפון אולם לא הצליחו לכבוש את קווי ההגנה שלהם. ברגע מכריע בשעות אחר הצהריים הגיעה דיוויזיה מגייס העתודה של מייג'ור גנרל גורדון גריינג'ר לתגבור כוחות הצפון בהורסשו רידג' ותרמה לעמידת כוחות הצפון. מנהיגותו של תומאס ונחישות יחידות הצפון הנותרות מנעו תבוסה מוחלטת בקרב. לבסוף, לאחר רדת החשיכה, קיבל תומאס הודעה מרוזקרנס לסגת משדה הקרב אל מעבר למישיונרי רידג', מערבה לכיוון צ'טנוגה. בחסות החשיכה הצליח תומאס לאסוף את מרבית היחידות הנותרות מצבא הקמברלנד ולסגת אל עבר דרך רוזוויל. יום לאחר מכן הגיעו כל יחידות צבא קמברלנד אל צ'טנוגה.
תוצאות.
אבדות.
תוצאות הקרב היו קטלניות במידה שווה לשני הצבאות, באופן יחסי לגודלם: אבדות האיחוד היו 16,170 חיילים (1,657 הרוגים, 9,756 פצועים, ו-4,757 שבויים ונעדרים), בעוד אבדות הקונפדרציה היו 18,454 חיילים (2,312 הרוגים, 14,674 פצועים, ו-1,468 שבויים ונעדרים). היה זה הקרב עם מספר האבדות הגדול ביותר בזירה המערבית של המלחמה, שני רק לקרב גטיסבורג במלחמה כולה.
תגובות והשפעה.
אף על פי שטכנית צבא הקונפדרציה ניצח, בהניסו את צבא האיחוד משדה הקרב, בראג לא השיג את מטרותיו: להשמיד את צבאו של רוזקרנס ולהחזיר לקונפדרציה את השליטה במזרח טנסי. במקום זאת, צבא הקונפדרציה ספג אבדות אשר לא יכול היה להרשות לעצמו, בעוד צבא האיחוד, אשר מאחוריו עתודות כוח אדם גדולות, הצליח להשלים את החסר תוך זמן קצר.
עמידתו האיתנה של מיג'ור ג'נרל ג'ורג' תומאס, והתעקשותו להחזיק בעמדותיו אף על פי שמפקדו ועמיתיו ברחו משדה הקרב הקנתה לו את הכינוי "הצוק מצ'יקמוגה". לעומת זאת, רוזקרנס, אשר נס משדה הקרב תוך איבוד עשתונות, וכן מפקדי הגייסות מק'קוק וקריטנדן אשר ברחו גם הם, הודחו מתפקידיהם וסיימו כך את הקריירה הצבאית שלהם.
גם בראג ולונגסטריט, המנצחים בקרב, לא זכו לתהילה בעקבותיו. בראג ספג ביקורת רבה על תפקודו בקרב, ועל חידלונו בעריכת מרדף מיידי אחר כוחות הצפון הנסוגים, מה שיכול היה להסב להם נזק רב. האבדות הרבות בקרב העיבו על הניצחון, ורבים ראו בו ניצחון עקר.
המשך האירועים.
כוחותיו של בראג הטילו מצור על כוחות הצפון אשר התבצרו בצ'טנוגה. עם זאת, פיקוד הקונפדרציה דילל את כוחותיו של בראג ושלח את הגייס של לונגסטריט למערכת נוקסוויל, שם נחל מפלה מידי מייג'ור ג'נרל אמברוז ברנסייד . סכסוכים בין בראג לפקודיו ומחסור באספקה גרמו למוראל ירוד בקרב חייליו של בראג. עקב כך, המצור על צ'טנוגה הסב נזק וסבל לארמיית הקמברלנד אולם לא הצליח להכריעה.
קרב צ'יקמוגה זיעזע את הממשלה הפדרלית בוושינגטון והכריח אותה לנטוש את מדיניותה הרת האסון של פיזור הכוחות בזירת המערב. ג'ורג' תומאס מונה למפקד ארמיית הקמברלנד במקום רוזקרנס. מיג'ור ג'נרל יוליסס גרנט קיבל סמכויות חדשות בזירת המערב, ותגבורות משמעותיות מן הזירות בווירג'יניה ומיסיסיפי הופנו אל צ'טנוגה. גרנט, אשר סיים כשלושה חודשים קודם לכן את מערכת ויקסבורג המוצלחת, ארגן מחדש את כוחות הצפון ופרץ את המצור על צ'טנוגה. לאחר מכן, בשני קרבות, קרב הר לוקאאוט ב-23 בנובמבר, וקרב מישיונרי רידג' ב-25 בנובמבר, הביסו כוחות הצפון בהנהגתו את ארמיית טנסי של בראג, ופתחו את השער אל לב הדרום. מיג'ור ג'נרל ויליאם ט' שרמן המשיך את המתקפה מספר חודשים אחר כך, והוביל את מערכת אטלנטה עד לכיבוש העיר, בירת ג'ורג'יה.
ותודיענו
"ותודיענו" היא תפילת הבדלה המיועדת לתפילת ערבית למוצאי שבת שהיא גם ערבית של יום טוב, במקום תפילת "אתה חוננתנו" שנאמרת במוצאי שבת רגילים.
בדומה ל"אתה חוננתנו", גם "ותודיענו" נאמר בברכה הרביעית בתפילת שמונה עשרה, שהיא במקרה זה קדושת היום ("אתה בחרתנו").
מקור הנוסח.
נוסח זה תוקן על ידי רב ושמואל בבבל ונוסחו המקורי הוא: "ותודיענו ה' אלהינו את משפטי צדקך ותלמדנו לעשות חקי רצונך ותנחילנו זמני ששון וחגי נדבה ותורישנו קדושת שבת וכבוד מועד וחגיגת הרגל בין קדושת שבת לקדושת יום טוב הבדלת ואת יום השביעי מששת ימי המעשה קדשת". במהלך הדורות נעשו שינויים בנוסח.
יש משערים שאחד השינויים, התוספת "הבדלת וקדשת את עמך ישראל בקדושתך", הצליח להשתרבב לגמרא מתוך הסידור, שכן התוספות (פסחים ק"ד) ציינו שנוסח זה לא נמצא בגמרא שלהם.
בנוסח אשכנז ונוסח ספרד נוסף לנוסח ותודיענו גם: "ותבדל ה' אלוקינו בין קדש לחול בין אור לחושך בין ישראל לעמים בין יום השביעי לששת ימי המעשה". מדובר בתוספת מאוחרת שכן נוסח זה לא נמצא בגמרא, במשנה תורה, בסדר רב עמרם גאון, בסידורים כתבי יד ובנוסחי התפילה של שאר עדות ישראל. התוספת נעשתה על מנת שנוסח "ותודיענו" יכיל את כל ה"הבדלות" המצויות בנוסח הרגיל למוצאי שבת (בין קודש לחול, בין אור לחושך וכו').
חברת הרכבות הרוסית
אנדרה בייצ'י-ז'ילינסקי
אנדרה בייצ'י-ז'ילינסקי (בהונגרית: Bajcsy-Zsilinszky Endre; 6 ביוני 1886 – 24 בדצמבר 1944) היה פוליטיקאי וחבר פרלמנט הונגרי רב-השפעה, חבר מפלגת החוואים ועובדי האדמה של הונגריה, אשר נודע בהתנגדותו לגרמניה הנאצית ובפעילותו הציבורית להפסקת הטבח בדרום באצ'קה. בדצמבר 1944 הוצא להורג על ידי הגסטפו.
קורות חייו.
ראשית חייו.
אנדרה בייצ'י-ז'ילינסקי נולד בעיירה סרווש שבמחוז בקש במשפחה לותרנית ממוצא סלובקי שהיגרה מהעיר בקשצ'בה. ב-1904 החל בלימודי משפטים באוניברסיטה על שם "פרנץ יוזף" בקלוז'-נאפוקה. בהמשך, ב-1908 רכש דוקטורט במדע המדינה באוניברסיטת היידלברג. במהלך מלחמת העולם הראשונה לחם בצבא האוסטרו-הונגרי בקרבות החזית האיטלקית ובהמשך בקרבות החזית המזרחית.
הקריירה הפוליטית.
לאחר מלחמת העולם הראשונה התיישב בסגד והצטרף למפלגת האחדות בהנהגת גיולה גמבש וב-1922 נבחר מטעמה לפרלמנט. ב-1923 הקים ביחד עם גיולה גמבש את מפלגת העצמאות הלאומית של הונגריה. ב-1930 ייסד את המפלגה הלאומית-רדיקלית של הונגריה וב-1935 נבחר מטעמה לפרלמנט. ב-1938 התאחדה המפלגה הלאומית-רדיקלית עם מפלגת החוואים ועובדי האדמה של הונגריה. הוא נודע בהתנגדותו לתפישת מרחב המחיה של הנאציזם. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה התנגד בייצ'י-ז'ילינסקי להצטרפות כוחות צבא הונגריים לקרבות החזית המזרחית.
הטבח בדרום באצ'קה ואחריתו.
בינואר 1942 ביצע הצבא ההונגרי את הטבח בדרום באצ'קה. משנודעו האירועים לבייצ'י-ז'ילינסקי, הוא הוביל גל מחאות מול הממשל ותבע להעמיד לדין את הקצינים האחראים לטבח. בעקבות המחאות הורה הממשל ההונגרי להפסיק את הפעילות בבאצ'קה. במרץ 1944, לאחר כיבוש הונגריה על ידי גרמניה הנאצית במסגרת מבצע מרגרטה, נעצר בייצ'י-ז'ילינסקי על ידי הגסטפו. ב-11 באוקטובר 1944 שוחרר ממעצרו, ולאחר הפיכת צלב החץ בהונגריה ירד למחתרת. בראשית נובמבר 1944 הוא נלכד ונעצר. ב-24 בדצמבר 1944 הוא הוצא להורג בתלייה על ידי הגסטפו במתקן כליאה בכפר שופרונקהידה. ב-27 במאי 1945 הובא לקבורה בהלוויה ממלכתית בכפר טרפה שבמחוז סבולץ'-סטמאר-ברג.
שארל הרביעי, דוכס אלנסון
שארל הרביעי, דוכס אלנסון (בצרפתית: Charles IV d'Alençon; 2 בספטמבר 1490 - 11 באפריל 1525), הייתה דוכס אלנסון בין השנים 1492–1525, וגיסו של פרנסואה הראשון, מלך צרפת.
ביוגרפיה.
שארל נולד ב-2 בספטמבר 1489 באלנסון, לרנה, דוכס אלנסון ולמרגריט מלורן, בתם של פרי השני, רוזן וודמון ויולנד, דוכסית אנז'ו. בשנת 1492 מת אביו, ושארל קיבל את התארים דוכס אלנסון, רוזן פרש, ארמניאק, פזנסאק, רודז, פזנסגו, איל'ס ז'ורדן, ופרדיאק.
בשנת 1509 התחתן שארל עם מרגריט מאנגולם, אחותו של פרנסואה, דוכס ולואה, אשר בשנת 1515 הפך למלך צרפת, אולם לא היו להם ילדים. לאחר שגיסו עלה לשלטון מונה שארל כמושל נורמנדי, ותחת פיקודו של גיסו הוא לחם בקרב מריניאנו, ובשנת 1521 בשמפאן בבלימת צבאות האימפריה הרומית הקדושה. בשנת 1525 הוא לחם יחד עם פרנסואה המסע לאיטליה, ולאחר התבוסה בקרב פאביה נסוג עם שרידי הצבא לצרפת. שארל נתפס כשעיר לעזאזל על התבוסה, וב-11 באפריל אותה שנה הוא מת בליון.
לאחר מותו הייתה אמורה אחותו פרנסואז ד'אלנסון לרשת את נחלותיו, אולם פרנסואה הראשון, מלך צרפת הרשה לאחותו, מרגריט מאנגולם, אלמנתו של שארל, לשמור עליהם, אף שלא היו להם ילדים.
משל הזרע הגדל
משל הזרע הגדל  (נקרא גם ה"זרע גדל בסתר") הוא אחד ממשלי ישו המופיע רק בבשורת מרקוס ד' 26-27. זה הוא משל על גידולה של מלכות אלוהים. משל זה מלווה את משל הזורע ואת משל המנורה מתחת לאיפה, ומקדים את משל גרגרי חרדל.
סיפור המשל.
סיפור המשל הוא כדלקמן.
ישו דימה את מלכות האלוהים כמו זרע שנזרע באדמה, הוא הולך לישון ולאחר יום ולילה מגלה את נביטת הזרע, כל זאת מבלי שהוא מעורב בכך אישית. כל הגידולים שמגדל איכר הם כך, אינם תלויים בזורע, האדמה (הנמשל הוא אלוהים) מצמיחה את הגידולים, ותפקידו של האיכר לקצור או לאסוף את היבולים בזמן המתאים, לאחר שהיבולים גדלו והם בשלים.
פרשנות.