"רוכבי נפות", רבים מהם כמרים לא מקצועיים, נסעו ברחבי אמריקה על גבי סוסים (ועל כן כינוים), הטיפו את התורה הנוצרית והקימו כנסיות, כך שכמעט בכל קהילה שחיה ליד צומת דרכים היו מוסדות מתודיסטיים. אחד מ"רוכבי הנפות" המפורסמים ביותר היה רוברט סטראוברידג' שחי בסמוך למחוז קרול במרילנד, לאחר הגיעו לאמריקה בסביבות 1760.
ההתעוררות המתודיסטית השנייה הייתה חלק מגל של התעוררות דתית באמריקה. בניו אינגלנד (אזור צפון מזרח ארצות הברית) עודד העניין המחודש בדת פעלתנות חברתית בקרב תושבי האזור; המתודיזם התפשט במהרה, והקים מספר קולג'ים, הבולט שבהם היה אוניברסיטת בוסטון. דרומה יותר הגדילה ההתעוררות השנייה את כמות המתודיסטים והבפטיסטים בקנטקי ובטנסי.
המחלוקת לגבי סוגיית העבדות הציבה את הכנסייה המתודיסטית במצב קשה במחצית הראשונה של המאה ה-19. מנהיגי הכנסיות הנוצריות בצפון, שחששו מפילוג מהכנסיות בדרום, סירבו לנקוט עמדה בסוגיה. "המתודיסטים של וסלי" (שלאחר מכן הפכו ל"כנסייה של וסלי") ו"הכנסיות המתודיסטיות החופשיות" הוקמו על ידי תומכים נלהבים של ביטול העבדות. חברי "הכנסייה המתודיסטית החופשית" היו פעילים במיוחד ב"מחתרת השחרור" (שבה סייעו מתנגדי עבדות מהצפון לעבדים שחורים לברוח ממדינות הדרום, שהותירו את העבדות על כנה, למדינות הצפוניות, למקסיקו ולקנדה). בסופו של דבר פרשו המדינות הדרומיות מהכנסייה המתודיסטית האפיסקופלית בפילוג גדול ב-1845 בלואיסוויל והקימו את "הכנסייה המתודיסטית האפיסקופלית, דרום". הענפים הצפוניים והדרומיים אוחדו ב-1939, כשהעבדות כבר בוטלה. באיחוד זה השתתפה גם הכנסייה הפרוטסטנטית המתודיסטית. מספר תושבי הדרום, שמרנים בתאולוגיה שלהם, ותומכי הפרדה גזעית, התנגדו לאיחוד והקימו את "הכנסייה המתודיסטית בדרום" ב-1940.
בהתעוררות המתודיסטית השלישית, בין 1858 ל-1908, חל גידול עצום בקהילה המתודיסטית, הודות להתרבותם המהירה של מוסדות מתודיסטים (כגון קולג'ים). ההתעוררות בערים רבות בשנת 1858 הציתה את המגמה, אך בצפון היא הופרעה על ידי מלחמת האזרחים. בדרום, לעומת זאת, עודדה המלחמה את ההתעוררות, בייחוד בצבא הקונפדרציה.
בין השנים 1914–1917 פרסמו כמרים מתודיסטיים רבים בקשות רבות לשלום עולמי. כדי לענות על דרישותיהם הבטיח הנשיא וודרו וילסון (פרוטסטנטי פרסביטריאני) "מלחמה כדי לסיים את כל המלחמות". בשנות ה-30 העדיפו מתודיסטים רבים מדיניות בדלנית. בשנת 1936, למשל, פרסם הבישוף המתודיסטי ג'יימס בייקר כי 56% מהכמרים המתודיסטים מתנגדים למלחמה. אולם, הפדרציה המתודיסטית קראה להטלת חרם על יפן בעקבות פלישתה לסין והפרעתה לפעילות מיסיונרית שם. בשיקגו הביעו 62 כנסיות מתודיסטיות אפיסקופליות את תמיכתן במדיניות ממשל רוזוולט, תוך הבעת התנגדות לכל תוכנית לשליחת חיילים אמריקאים להילחם באירופה. כשהחלה המלחמה ב-1941 תמכו בה מרבית המתודיסטים.
"הכנסייה המתודיסטית המאוחדת" הוקמה ב-1968 כתוצאה ממיזוג בין "האחים האוונגליסטים המאוחדים" (איחוד בין מספר כנסיות בעלות מסורת גרמנית) לבין הכנסייה המתודיסטית, המיזוג נבע מאי רצונם של האוונגליסטים להמשיך ולהתפלל בגרמנית ולקיים מסורות דתיות גרמניות. בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 מנתה הכנסייה המאוחדת כ-9 מיליון חברים. עם ירידת כמות החברים בכנסייה המאוחדת בארצות הברית חלה עלייה חדה במספר החברים בכנסייה במדינות מתפתחות.
מבנה הכנסיות המתודיסטיות בארצות הברית דומה (אך לא זהה) לזה שבבריטניה, על פי מבנה ה"קונקשן". הבישופים הם הממנים את הכמרים לכנסיותיהם (זאת בניגוד לשיטת הניהול הפרסביטריאנית). בקהילות מתודיסטיות ניתן בדרך כלל ייצוג לכמרים לא מקצועיים בכנסים המקומיים והכלל ארציים, שבהם מתקבלות ההחלטות הניהוליות של הכנסייה (בניגוד לשיטת הניהול האפיסקופלית).
מלבד ה"כנסייה המתודיסטית המאוחדת" ישנן יותר מ-40 קהילות הקשורות לתנועה המתודיסטית של ג'ון וסלי. חלקן, כמו "הכנסייה המתודיסטית האפרו-אמריקנית", "המתודיסטים החופשיים" ו"כנסיית וסלי", הן מתודיסטיות בבירור, אולם כנסיות אחרות אינן מגדירות עצמן כמתודיסטיות אך קשורות לתנועה בדרגות שונות. צבא הישע, למשל, הוקם על ידי מתודיסט לשעבר – ויליאם בות', וחלק מהתאולוגיה של הארגון שאובה מהתורה המתודיסטית.
מתחילת דרכה של התנועה בבריטניה הדגיש המתודיזם את חשיבות החינוך והשירות למען החברה. מוסדות רבים שהיו מתודיסטיים במקורם הוקמו בארצות הברית במחצית הראשונה של המאה ה-19, וכיום יותר מעשרים אוניברסיטאות וקולג'ים נקראים עדיין "מתודיסטיות" או "של וסלי".
"הכנסייה המתודיסטית המאוחדת" מאפשרת למגוון רחב של אנשים, בעלי אמונות תאולוגיות ופוליטיות שונות, להיות חבריה. כך, הנשיא לשעבר (הרפובליקני) ג'ורג' וו. בוש הוא חבר בה, וריצ'רד צ'ייני, שהיה סגנו, משתתף אף הוא בתפילות (אם כי אינו חבר). הפוליטיקאים האמריקאים הילרי קלינטון וג'ון אדוארדס חברים גם הם בכנסייה המאוחדת.
מדינות אחרות.
כיום חברים בקהילה המתודיסטית כ-75 מיליון איש ברחבי העולם, אך מספר החברים יורד בקביעות, לאור נטייתם של אנשים רבים בצפון אמריקה לאמץ כנסיות שמרניות יותר מבחינה תאולוגית.
בנגלית
בנגלית (বাংলা ,Bangla) היא שפה ממשפחת השפות ההודו-אירופיות המדוברת בעיקר בבנגלדש וכן במערב בנגל וחלקים אחרים של הודו.
היסטוריה.
מקור השפה הבנגלית הוא בניבים הצפוניים של השפות ההודו-אריות והיא החלה להתפתח כשפה עצמאית במאה העשירית לספירה.
שופט (ספורט)
בספורט, שופט הוא אדם המפקח שהפעילות הספורטיבית תתנהל לפי הכללים שנקבעו לכך, ולו סמכות לקבל החלטות שמשנות את מהלך המשחק, כגון הרחקת שחקן שהפר את הכללים. שופטים משתתפים במשחקי ספורט, כגון כדורגל, וגם בתחרויות שאינן משחק, כגון תחרויות אתלטיקה.
מקור.
מקור השיפוט בספורט הוא במשחק הכדורגל. תחילה התייעצו ביניהם ראשי הקבוצות כדי לקבל החלטות שיפוטיות במהלך המשחק. עם הזמן, עבר תפקיד זה לשופט. כל קבוצה הביאה שופט מטעמה כך שראש הקבוצה יכול להתרכז במשחק. לאחר מכן, נוסף למגרש שופט נייטרלי, שאין לו עניין באחת הקבוצות. לשופט זה היו פונים רק אם השופטים מטעם הקבוצות לא היו יכולים להחליט בעצמם. שופטים אלה לא היוו חלק מרכזי במשחק עד שנת 1891, שבה השופטים מטעם הקבוצות הפכו שופטי הקו (לכוונים). כיום, ברוב משחקי הכדורגל לחובבים, כל צד מביא את הכוון שלו כדי לסייע לשופט הנייטרלי שממונה על ידי התאחדות הכדורגל.
הטיית תוצאות המשחק.
נתגלו מספר מקרים בהם ניתן שוחד לשופט לשם הטיית השיפוט במשחקים ותוצאות המשחקים. הסיבות לכך מגוונות: לעיתים קבוצה מבקשת שמשחק יוטה לטובתה או נגד קבוצה יריבה, כדי שתוכל לעלות בדירוג הליגה או להתקדם בטורנירים שונים, ואילו במקרים אחרים גורמים המהמרים על תוצאות משחק בכסף רב, משחדים את השופטים כדי שמה שהימרו עליו אכן יתרחש. ההטייה אינה בהכרח משפיעה על תוצאת המשחק, לעיתים הגורמים המטים מבקשים מהשופט לשלוף כרטיס אדום או צהוב לשחקן מסוים, כדי שבמשחקה הבא של קבוצתו לא יוכל לשחק.
בישראל נתגלו מספר מקרים של ניסיונות להטיית משחקים, כאשר בפרשה המכונה "שופטים באדום" הוגשו כתבי אישום נגד מספר שופטים. פרשת הטיית משחקים ידועה נוספת אשר התחוללה בסרייה א' שבאיטליה גרמה לשלילת שתי אליפויות של יובנטוס והורדתה לליגה השנייה, בנוסף לעונשים לקבוצות מילאן, פיורנטינה ולאציו.
יחס הקהל לשופט.
הצופים בתחרויות ספורט הוגים כבוד לשופט, שתפקידו לפקח שהתחרות תהיה הוגנת. יחד עם זאת, אהדתו של קהל הצופים נתונה לקבוצות המתחרות, ולא לשופט. כאשר נוצר אצל קהל האוהדים הרושם שהשופט נוקשה יותר ביחס לאחת הקבוצות, ובפרט כאשר הקהל חולק על החלטה שיפוטית, תגובת הקהל נזעמת ביותר, ומתבטאת בקריאות קצובות ובשימוש בקללות המופנות אל השופט.
לעיתים גם השחקנים חולקים על החלטתו של השופט. תגובה אגרסיבית מדי של שחקן כלפי שופט עלולה להביא להרחקתו של השחקן, ובמקרים קיצוניים - להפסקת המשחק.
דוגמאות.
כדורגל.
שופט בכדורגל הוא הסמכות השיפוטית העליונה במשחק. הוא נעזר בעוזר שופט (קוון) אחד או שניים, אשר תפקידם העיקרי לקבוע אם הכדור יצא מהמגרש, אם כדור שנכנס לשער עבר במלוא היקפו את קו השער, אם התרחש נבדל או אם נעשתה עבירה. בנוסף עוזר השופט יכול לייעץ לשופט הראשי בנוגע לאירועים השונים הקורים על המגרש. בנוסף, במשחקים מסוימים ישנו גם שופט רביעי, אשר אחראי על העניינים המנהלתיים של המשחק ויכול להחליף את השופט הראשי במקרה הצורך.
כדורסל.
השופטים בכדורסל אחראים על אכיפת החוקים והשלטת סדר במהלך המשחק. בין היתר הם אלו המחליטים כי נעשתה עבירה, אחראים על תחילת המשחק וסיומו, הפרות במשחק וכו'. בישראל, שופטי הכדורסל הם גוף נפרד מאיגוד הכדורסל הישראלי, אך הם כפופים לו. האיגוד כולל ועדה מקצועית, ועדת משמעת, ויש לו יושב ראש.
כדורעף.
השופטים בכדורעף אחראים על אכיפת החוקים והשלטת הסדר במהלך המשחק.
השופט הראשי הוא השופט שנמצא על דוכן השיפוט והוא אחראי על כל המשחק. מולו עומד השופט העוזר שתפקידו לעזור לשופט הראשי, אך יש לו תפקידים משלו (כמו לשים לב לעבירות של קבוצה מקבלת, נגיעות ברשת, עבירות שקשורות לקו האמצע, פסקי זמן, חילופי שחקנים ועוד), איתם נמצאים עוד 4 שופטי קו (קוונים) שהם אחראים מעוף הכדור (בפנים, בחוץ, נגיעה והלך החוצה, נגיעה בחפץ זר וכו'), בנוסף ישנו רשם ועוזר רשם שהם ממלאים את גיליון השיפוט ועוד.
בישראל, שופטי הכדורעף הם גוף נפרד מאיגוד הכדורעף והם כפופים לאיגוד שופטי הכדורעף.
איגרוף.