פיאג'ו צ'או (באיטלקית: Piaggio Ciao), היה הדגם הראשון של משפחת אופניים עם מנוע עזר (טילון, טוסטוס) מתוצרת חברת פיאג'ו האיטלקית שיוצר בגרסאות שונות במשך כ-40 שנה בין השנים 1967 – 2006. פיאג'ו צ'או תוכנן במטרה להשיג בראש ובראשונה עלויות ייצור ואחזקה נמוכות ביותר, ולכן התאפיין במכניקה בסיסית ופשוטה במיוחד.
מבנה ועיצוב.
מטרת העל של העיצוב הפשטני הייתה השגת משקל נמוך וחיסכון מרבי בעלויות. המבנה של פיאג'ו צ'או דומה מאוד לזה של אופניים, והשילדה היא מסגרת קשיחה ללא שיכוך בגלגל האחורי, כלומר הגלגל מחובר ישירות לשילדה. במתלה הקדמי ניתנה אפשרות לבחור במזלג מסוג מחבר מוביל (leading-link), שבו ציר החיבור ממוקם לפני ציר הגלגל, או לבחור במזלג קשיח. המושב אינו חלק מן השלדה אלא כיסא אוכף יחיד כשל אופניים. איכות ונוחות הישיבה של הרוכב התבססה על קפיצי המושב בלבד.
המנוע ויחידת ההנעה מכוסים ואינם גלויים לעין פרט לצלעות הקירור שבראש הצילינדר. ההנעה מתבצעת באמצעות רצועה אשר מחברת בין המנוע ליחידת ההינע הסופי המחוברת לגלגל האחורי מצד שמאל, בניגוד לשימוש המקובל בכלי רכב דו גלגליים, באמצעות שרשרת מצד שמאל. הפדלים מחוברים לגלגל האחורי באמצעות שרשרת מצד ימין. בעת הצורך ניתן היה לנתק את חיבור המצמד לגלגל האחורי באמצעות כפתור לחיצה, ולהשתמש בכלי כאופניים לכל דבר.
מכל הדלק מהווה חלק מן השילדה והוא בן 2.8 ליטר בלבד. מכסה מכל הדלק עוצב כך שישמש מדיד לכמות השמן שיש להוסיף לתערובת במיכל מלא. המשקל הכולל של פיאג'ו צ'או הוא כ-40 קילוגרם בלבד, וצריכת הדלק המוצהרת שלו כ-70 קילומטר לליטר ומעשית כ-50 ק"מ לליטר. הגלגלים בדגם המקורי היו בקוטר 16 אינץ' ובדגמים מאוחרים יותר 17 ואף 19 אינץ', בעלי צמיגים בחתך גבוה מאוד כלומר גבוהים וצרים, בדומה לאופניים.
מכירות.
במשך 40 שנות יצורו של פיאג'ו צ'או יוצרו ממנו כ-3.5 מיליון יחידות והוא נחשב לכלי הנמכר ביותר מתוצרת החברה. לאורך השנים הרבות שבהן יוצר כמעט ולא נערכו שינויים במבנה ובאבזור של הכלי. מספר שינויים מינוריים נעשו בעיצוב, ובמטרה לשפר את ביצועי המנוע כמו החלפת המאייד ושיפורים במערכת ההצתה על מנת לעמוד בתקני זיהום האוויר האירופאים שהוכנסו במהלך השנים.
ההצלחה הגדולה של פיאג'ו צ'או ברחבי אירופה, גרמה לחברות שונות לייצר תוספים עיצוביים לשיפור חוויית הרכיבה. כך בין היתר הוצעו תוספות להתקנת תיקי צד וסלים קדמיים, מגן רוח, מראות, ופנס ראשי הכולל מד מהירות שנעדר מן הדגם המקורי.
דגמים נגזרים.
במשך השנים יוצרו דגמים נוספים של טילונים מתוצרת פיאג'ו שהתבססו על המערכות הבסיסיות של הצ'או. ברובם מהות השינויים הייתה עיצובית או לנוחות השימוש:
בוקסר - יוצר בין השנים 1969–1983. הבוקסר מהווה את קפיצת המדרגה המשמעותית ביותר לשיפור איכות הרכיבה לעומת הכלי המקורי כאשר הותקן קפיץ כבולם זעזועים אחורי שחיבר בין השילדה האחודה ליחידת ההנעה והותקן בולם זעזועים קדמי במבנה של מזלג טלסקופי. נוספו שיפורים במערכת החשמל וההצתה. מכסה מכל הדלק הועבר מתחת למושב, וניתן היה לבחור במושב יחיד או אוכף מוארך.
בראבו - יוצר בין השנים 1973–2001. הותקן בולם זעזועים אחורי במבנה של מזלג טלסקופי כפול, וחישוקי הגלגלים הורכבו מחישורים או יציקה קשיחה. בדגמים המאוחרים נוספו מחווני איתות.
סי - יוצר בין השנים 1979–2001. חזרה לעיצוב של קפיץ מרכזי כבולם זעזועים אחורי. חישוקי גלגלים ביציקה קשיחה, נוספו מחווני איתות ומושב מוארך. בחלק מן הדגמים המאוחרים הותקנה הצתה אלקטרונית. בחלק מן הדגמים הותקן בולם זעזועים אחורי טלסקופי כפול.
בוס - יוצר בין השנים 1988–1989. כלל שינויי עיצוב קלים של דגם סי.
גרילו - יוצר בין השנים 1989–1996. כלל בעיקר שינויי עיצוב, אך חישוקי הגלגלים הוקטנו ל-14 אינץ' לשיפור כושר התמרון.
נשק תרמוגרעיני
הילמן סופר מינקס
הילמן סופר מינקס, (באנגלית: Hillman Super Minx) היא מכונית משפחתית בינונית שיוצרה על ידי יצרנית הרכב הבריטית הילמן, בין השנים 1961–1971. הילמן סופר מינקס היה דגם מוגדל של דגם ההילמן מינקס. ההילמן סופר מינקס יוצרה בבריטניה, אוסטרליה וניו זילנד.
מחיר היחידה של דגם הילמן סופר מינקס בהשקתה היה 854 לירות שטרלינג בבריטניה. מחיר דגם ההילמן מינקס סופר בבריטניה בשנת 1966, היה 911 לירות שטרלינג.
הילמן.
הילמן הוא רכב בריטי שיצרה חברת רכב מנועיים הילמן. הילמן נוסדה בשנת 1907, ליד קובנטרי, אנגליה. לפני 1907 החברה בנתה אופניים. חברת הילמן החדשה שנשלטה על ידי Rootes נרכשה על ידי האמבר ב-1928. האחים Rootes הגיעו לאחזקה של שישים אחוז של האמבר בשנת 1932, שליטה אשר נשמרה עד 1967, כאשר קרייזלר קנה את Rootes וקנה את ארבעים האחוזים של בעלי המניות בהאמבר. לסמל המסחרי המשיך לשמש תחת קרייזלר עד שנת 1976.
אלפא ואומגה (אופרה)
אלפא ואומגה היא אופרה עברית מאת המלחין גיל שוחט על פי ליברית מאת דורי מנור ואנה הרמן. האופרה מבוססת על סיפור אדם וחוה מנקודת מבטם בהשראת סדרת רישומים באותו שם מאת הצייר הנורווגי אדוורד מונק.
אודות האופרה.
האופרה עושה שימוש בדמויות אדם (אלפא) וחוה (אומגה) כסמלים. אומגה מסמלת את היצר המיני חסר העקבות, המוביל אותה להזדווג עם הנחש, בעוד אלפא מסמל את רגש הקנאה משולחת הרסן, המובילה לסיום הטראגי הבלתי נמנע.
בכורת האופרה התקיימה במשכן לאומנויות הבמה בתל אביב ב-13 בינואר 2001 בהפקת האופרה הישראלית החדשה עם גבי שדה בתפקיד אלפא ומיכל שמיר בתפקיד אומגה, בבימויו של דייוויד אולדן ובניצוחו של גארי ברתיני. הייתה זו הפעם הראשונה שיצירה מקומית זכתה להפקה שהיקפה ותקציבה משתווים לאופרות גדולות של יוצרים בינלאומיים. האקדמיה הישראלית לתיאטרון העניקה לאופרה את פרס האירוע הבולט של השנה בתחום אמנויות הבמה.
תקציר העלילה.
אלפא ואומגה, שני בני האדם היחידים בעולם שזה עתה נברא נמצאים על אי שומם, מוקפים בחיות (דב, צבוע, נמר וחמור).
אומגה מעירה את אלפא משנתו והשניים שרים שיר אהבה אשר נקטע עם הופעתו של הנחש. מקהלת החיות מתארת עת מעלליו של הנחש שפלש לאי השלו והביא אליו רוע שלא נודע לפני כן.
אלפא ואומגה נרדמים, אך אלפא נעור לפתע ומבקש ללכת ולחפש את העץ שמפריו יכין שיקוי שיבטיח את נאמנותה של אומגה לעד, מקהלת החיות מזהירה אותו מפני הצעד, אך הוא אינו מאזין לאזהרה. בהיעדרו של אלפא, הנחש זוחל אל אומגה ומפתה אותה עד שהיא נכנעת לו והם מזדווגים. לאחר מכן שב אלפא עם השיקוי ושר שיר אהבה לאומגה, שחשה שגופה משתנה. היא חשה כאב חד ויולדת מרחמה בני-כלאיים שלה ושל הנחש. אלפא רוצח את הוולדות בחמת זעם. אומגה שרה קינה ומבכה את מות ילדיה.
אומגה נכנסת לעובי היער, שם היא מקיימת יחסים עם חיות הפרא. החיות השונות (הנמר, הדב והחמור) מתפארות בכך שכבשו את אומגה. הצבוע מפתה את אומגה בערמומיות ומציע לה יהלומים מתוך עיניו. הנחש מזהיר את אומגה לבל תביט בעיניו הקטלניות של הצבוע. אומגה מתעלמת מהאזהרה ותולשת את היהלומים מעיני הצבוע. היהלומים גורמים לה לצפות בעתידה והיא רואה את אלפא רוצח אותה בטירוף של קנאה. שוב חשה אומגה כאב ויולדת בני כלאיים, פרי זיווגיה עם חיות היער. אומגה מחליטה לברוח מהאי ומגורלה.
אלפא ניצב בודד, כאשר אחד מבני הכלאיים מתקרב אליו וקורא לו "אבא". בני כלאיים רבים אחרים באים בעקבותיו ולאחריהם אמם. אלפא מחבק את אומגה ושר לה שיר ערש, המכין אותה למותה. לאחר מותה הוא מבכה אותה. בני-הכלאיים מתקרבים באיום, דורשים נקמה ומשסעים את אלפא לגזרים.
הנחש מתבונן אל בני הכלאיים, מחזיר מבטו אל הקהל ואומר: "אתם, כולכם, בני הכלאיים של אומגה".
פער מסה
פער המסה
סטיבן הדלי
סטיבן ג'ון הדלי (באנגלית: Stephen John Hadley; נולד ב-13 בפברואר 1947) איש ממשל אמריקאי לשעבר שכיהן כיועץ לביטחון לאומי ה-21 של ארצות הברית, תחת ממשלו של נשיא ארצות הברית לשעבר ג'ורג' ווקר בוש בשנים 2005–2009. נחשב לאחד ממעצבי מדיניות החוץ הבולטים בתקופת ממשל בוש הבן.
חייו.
הדלי נולד וגדל באוהיו. בשנים 1966–1972 השלים הדלי תואר ראשון באוניברסיטת קורנל בממשל ותואר שני במשפטים מטעם אוניברסיטת ייל. במהלך הלימודים עבר הדלי קורס קציני מילואים ועם סיומם והתגייס לצי ארצות הברית. הדלי שירת כקצין במודיעין הצי, הוצב בפנטגון כקצין הערכות מודיעין. לאחר שיחרורו בשנת 1975 בדרגת לוטננט עבד בעבור המועצה לביטחון לאומי. בהמשך עבד בעבור הוועדה שחקרה את פרשת איראן-קונטראס. במהלך נשיאותו של ג'ורג' הרברט ווקר בוש עבד הדלי כעוזר שר ההגנה. בשנים 1993–2001 עבד במגזר הפרטי כיועץ אסטרטגי וכשותף בכיר בפירמת עורכי דין. הדלי שימש כיועץ בכיר למדיניות חוץ של המושל ג'ורג' ווקר בוש במהלך המירוץ לנשיאות. לאחר שבוש זכה בבחירות מונה הדלי לסגן היועץ לביטחון לאומי, תחת קונדוליזה רייס. עם תחילת כהונתו השנייה של בוש כנשיא, בינואר 2005 מונה הדלי ליועץ לביטחון לאומי ה-21 של ארצות הברית וכיהן בתפקיד עד לינואר 2009.
אבק קוסמי
אבק קוסמי הוא אבק הקיים בחלל החיצון ולו תפקיד חשוב ביצירת מערכות שמש. גודלם של רוב חלקיקי האבק הקוסמיים הוא בין כמה מולקולות עד ל-0.1 מיקרון. דרכי ההיווצרות, הרכב האבק, גודלו ומאפיינים אחרים של חלקיקי אבק קוסמי עשויים להשתנות ממקום אחד למשנהו.
היווצרות.