הקרן לקידום מקצועי.
הקרן לקידום מקצועי היא זרוע ביצועית של הסתדרות המורים לקירוב המורים לתחום המיחשוב, התקשוב והמולטימדיה. בנוסף, נועדה לשיפור מערכות היחסים הבין-אישיים בין המורים לבין עמיתיהם למקצוע.
תוכנית "אופק חדש".
ביוזמת שרת החינוך יולי תמיר ובעקבות ההסכם שנחתם עם הסתדרות המורים, יצאה לפועל ב-2007 תוכנית אופק חדש. מטרתה הייתה לספק למורים של בתי הספר היסודיים והעל-יסודיים שכר הולם ולשפר את מעמדם. בין כלל המטרות של התוכנית היו לימוד בכיתות קטנות והקמת כיתות מצוינות בבתי הספר. "אופק חדש" הופעלה בסופו של דבר אך ורק בבתי הספר, שבהם רוב המורים היו חברים בהסתדרות המורים, ויושמה בהדרגה.
ראג'ב ביי נשאשיבי
החיים היפים של זאק וקודי
החיים היפים של זאק וקודי (באנגלית: The Suite Life of Zack &amp; Cody) היא קומדיית מצבים אמריקאית לילדים המופקת על ידי חברת וולט דיסני. כוכבי הסדרה הם דילן וקול ספראוס המגלמים את קודי וזאק מרטין, תאומים זהים שאמם קרי היא הזמרת של מלון "טיפטון" בבוסטון בו הם מתגוררים. בסוף שנות האלפיים, שתי העונות הראשונות של הסדרה שודרו בערוץ הילדים בתרגום לעברית, והחל מה-27 במרץ 2011 הסדרה שודרה בדיבוב לעברית בערוץ דיסני ישראל.
החיים היפים על הסיפון.
החיים היפים על הסיפון (באנגלית: The Suite Life on Deck) היא ספין אוף לסדרה, שמתמקדת באוניית נוסעים מפוארת, "ה-S.S טיפטון" בבעלות אביה של לונדון, תחת השגחת מריון מוסבי. בזמן ששוהים על האונייה, ממשיכים זאק וקודי לבצע תעלולים ומעשי קונדס.
בעונה זו מצטרפת דמות חדשה, ביילי (דבי ראיין), נערה כפרית שבפרק הראשון נאלצת להתחזות לבן עקב חוסר מקום באנייה.
הסדרה משודרת בערוץ דיסני.
זאק וקודי החיים היפים על הסיפון - הסרט.
"זאק וקודי החיים היפים על הסיפון - הסרט" הוא עיבוד קולנועי לסדרה שיצא בשנת 2010.
קודי מחליט לעזוב את האס־אס טיפטון על מנת לעבוד כמתמחה של ד"ר דונלד ספאולדינג בחברת מחקר יוקרתית בוונקובר. הוא מקווה שעבודה זו תקנה לו מלגה לאוניברסיטת ייל. זאק מגלה את תוכניותיו של קודי לביילי. לאחר שזאק מוביל צוללת בשווי מיליארד דולרים אל תוך שובר גלים בניסיון להרשים עוזרת־מדען חמודה, ציוד הצוללת מתקלקל וקודי מפוטר מתוכנית ההתמחות. לונדון טיפטון הבולעת בטעות פרי הניתן לדולפינים, מתחילה להבין אותם.
בית מנשה ורחל אלישר
היספניה-טרקוננסיס
היספניה טרקוננסיס
בית דב יוסף
בית דב יוסף הוא מבנה בשכונת רחביה בירושלים ברחוב אלחריזי 22. מבנה זה נודע בסגנונו הארכיטקטוני הייחודי - סגנון ספרדי מורי, והשונה מהסגנונות המקובלים בירושלים בכלל ומסגנון הבינלאומי המקובל בשכונת רחביה בפרט.
היסטוריה.
מבנה זה נבנה עבור דב יוסף לאחר נישואיו בשנת 1922 לגולדי הופמן, ולאחר מאורעות 1929 שבעטיים החליט דב יוסף לעבור לשכונה יהודית חדשה.
המבנה נבנה על פי תכנונו של האדריכל היהודי - בריטי בנימין צייקין. המבנה עשוי בטון ומכוסה טיח לבן (ולא אבן, כמקובל בירושלים וכנדרש על פי חוק עזר עירוני). המבנה בנוי בסגנון ספרדי אקלקטי עם הדגשים מוריים (סגנון המכונה על ידי דוד קרויאנקר בספרו "סגנון פואבלו אספניול" בשל עירוב הסגנונות הספרדיים). למבנה מרפסת מסוגננת בחזית הבית האופיינית לבתים ספרדיים, סורגים מסולסלים (אלמנט ספרדי נפוץ אולם נדיר ביותר בירושלים), ועיטורי קשתות בסגנון רומנסקי.
המבנה הפך למוקד לשמנה וסלתה של ירושלים, ורעייתו של יוסף אירחה בו את ראשי המנדט הבריטי וראשי היישוב היהודי והמוסדות הלאומיים.
ב-30 ביוני 1946 ("השבת השחורה") הקיפה פלוגה בריטית את הבית וחיפשה בו מידע על ארגון ההגנה. דב יוסף, ששהה באותה עת בנתניה נעצר יחד עם מנהיגי יישוב רבים אחרים.
לאחר סיום מבצע נחשון ועם מינויו של דב יוסף למושל האזרחי של העיר ירושלים, נהג יוסף לארח בביתו את נציגי הצלב האדום והאומות המאוחדות, ובהם הרוזן ברנדוט. סגנו של ברנדוט, אגה לונסטרום מספר על האירוח:
בשנת 1975, לאחר מות רעייתו, מכר דב יוסף את הבית לחיים פז אשר הרחיב אותו בשנת 1985 על ידי בניית אגף נוסף בחלקו האחורי של המבנה.
טוני דנצה
המסילה הטרנס-סיבירית
המסילה הטרנס סיבירית
מגביר
קואנקה (ספרד)
קואנקה (בספרדית: Cuenca) היא עיר בקהילה האוטונומית קסטיליה-לה מנצ'ה שבספרד. היא משמשת כבירתו של מחוז קואנקה, ובשנת 2018 התגוררו בה כ-55 אלף תושבים. העיר העתיקה שלה שוכנת על מצוק מעל הנהרות וקאר וחוקאר, דבר שהקל על השולטים בה בהגנה עליה.
יש כמה סברות באשר למקור שמה של העיר. אפשרות אחת היא שמקורו במילה הלטינית Conca, שפירושה אגן ניקוז, והוא ניתן לה בהתייחס למיקומה של העיר במפגש נהרות. אפשרות אחרת מייחסת את השם למבצר קוּנקָה, שהקימו הערבים בעת ששלטו באזור.
היסטוריה.
האזור בו שוכנת קואנקה היה מיושב, ככל הנראה, כבר בתקופת הברזל. עם הגעת המוסלמים לספרד ב-711, הם הבחינו בתנאים הטופגורפיים של האזור, והקימו בו מבצר בשם קונקה, וממנו יצאו מאוחר יותר לכיבוש טולדו. ב-1011, הפכה העיר לבירת האזור. כתוצאה מכך הואץ פיתוחה. היא בוצרה, אוכלוסייתה גדלה, וכלכלתה שגשגה בזכות תעשיית הטקסטיל שהתפתחה בה ומפעל שנהב שהוקם בה.
ב-1177 כבש את העיר אלפונסו השמיני, מלך קסטיליה, והיא חזרה לשלטון הנוצרים. תעשיית הטקסטיל בעיר המשיכה לשגשג, ואולם החל מהמאה ה-16 דעכה העיר, ואיבדה מחשיבותה לטובת ערים אחרות בקסטיליה.
הבתים התלויים.
שמה של העיר יצא לה בעיקר בשל הבתים התלויים (Casas Colgadas) על המצוק שמעל נהרווקאר. בתים אלה, שנבנו במאה ה-14, ומהם שרדו רק שניים, הקנו לעיר את ההכרה כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו ב-1996. הבתים נבנו על מנת לארח מלכים, ואחד מהם אף נקרא "בית המלך" (Casa del Rey). הבית השני זכה לכינוי "בית הסירנה" (Casa de la Sirena), על שם זעקותיה של עלמה שהתגוררה בו, ושמאהבהּ הרג את בנם. כיום מאכלס את הבתים מוזיאון לאמנות מופשטת.
תחבורה.
קווי רכבות סדירים מקשרים את קואנקה למדריד, ארנחואס וולנסיה, וקווי אוטובוס סדירים מקשרים אותה לערים אלה וכן לערים טולדו וברצלונה.
קואנקה
הארי פוטר 6
וירגיניה
הסכם שימונוסקי
הסכם שִימוֹנוֹסֶקֵי נחתם ב-17 באפריל 1895, בין האימפריה היפנית לאימפריה הסינית של שושלת צ'ינג. הסכם זה, אשר הושג בתום חודש של דיונים, חתם את מלחמת סין–יפן הראשונה, בה הובסה סין בידי יפן. ההסכם נערך בעיר היפנית שִימוֹנוֹסֶקֵי.
ההסכם של שימונוסקי התורה.
סין המובסת נאלצה לשלם פיצויים ליפן ולוותר לטובתה על האי פורמוזה ועל חצי-האי ליאודונג, שנמצא מדרום למנצ'וריה. בנוסף, הסכימה סין לקבל את התנאי היפני להכיר בעצמאות קוריאה.
המשתתפים הבולטים מצד האימפריה היפנית היו איטו הירובומי (לימים ראש ממשלת יפן, כולל במהלך מלחמת רוסיה–יפן) ומוצו מונמיצו. מצד האימפריה הסינית השתתפו לי הונגז'אנג ולי ג'ינגפאנג.
תוצאות והשלכות.
החולשה של סין בסוף המאה ה-19, אשר התגלמה בין השאר במלחמת סין-יפן ותוצאותיה, הביאה להשתלטות אימפריאליסטית של מעצמות המערב על שטחים מקרבה, ביתורה של סין והחכרת שטחים ונמלים אסטרטגיים של האימפריה הסינית לעשרות שנים. ההשתלטות האימפריאליסטית וכניסת הזרים לסין באו לידי רוויה ולבסוף לפיצוץ באירוע מרד הבוקסרים בשנת 1900.
בנוסף, וכהמשך למגמת ההשתלטות המערבית על סין, היו מלחמת סין-יפן ותוצאותיה מן הגורמים לכניסת רוסיה לאזור, לחלל שהותירה סין.
האימפריה הרוסית ובעלות-בריתה, צרפת וגרמניה, התערבו בתוצאות המלחמה והסכם שימונוסקי במה שנקרא ההתערבות המשולשת, בעיקר עקב לחץ רוסי. שלוש המעצמות הגישו אולטימטום, תוך איום צבאי, שהביא את יפן לצאת מחצי האי ליאודונג, שהיה הישג משמעותי במלחמה, וכן לצאת מאזור מנצ'וריה ולמעשה גם מנמל פורט ארתור. דעת הקהל ביפן זעמה על הממשלה, אשר הואשמה בכישלון לשימור ההישג. היפנים הבינו כי רוסיה, בעלת הצי הקבוע והאינטרסים באזור, היא העומדת מאחורי ההתערבות, וכי לצרפת ולגרמניה אין אינטרסים ברורים להתערבות, כפי שיש לרוסיה. כנגד רוסיה עלו קריאות נקם בקרב הציבור היפני וקמו קבוצות לאומניות, שהשמיעו את קולן למען ביטול תוצאות ההתערבות המשולשת ולמלחמה עם רוסיה.
אם כן, נקשרו מלחמת סין-יפן והסכם שימונוסקי לפרוץ מלחמת רוסיה–יפן בשנת 1904.
אגודת הדרקון השחור
אגודת נהר האמור
אגודת הנהר אמור
רב-טוראי
ההתערבות המשולשת
ההתערבות המשולשת הייתה התערבות דיפלומטית של רוסיה, צרפת וגרמניה בתוצאות מלחמת סין–יפן הראשונה ובהסכם שנחתם בסופה, הסכם שימונוסקי. ההתערבות התבצעה ב-23 באפריל 1895.
הרקע והאינטרסים להתערבות.
מלחמת סין-יפן, שהייתה בעיקרה מאבק על ההגמוניה בקוריאה, הייתה מן הגורמים לכניסת רוסיה לאזור, לחלל שהותירה סין.
עיקר האינטרס הרוסי נסב על בניית המסילה הטרנס-סיבירית באזור ליאודונג, כחלק מהמאמצים לקצר את אורכה. כן חפצה רוסיה בנמל פורט ארתור אשר אינו קופא בחורף. כל זאת ועוד, היו לחלק מהאינטרס של האימפריה הרוסית בראשות הצאר ניקולאי השני, באזור דרום מזרח אסיה. אינטרס זה היה במהותו אימפריאליסטי ולחלק מהרצונות ההגמוניים הרוסיים והתחרות בין מעצמות אירופה השונות דאז.
שני הצדדים האחרים בברית, צרפת וגרמניה, התערבו בתוצאות המלחמה והסכם שימונוסקי בעיקר עקב לחץ רוסי. צרפת הייתה כבולה בברית הפרנקו-רוסית של 1892, בעוד לגרמניה היו אינטרסים משלה בסין.
שלוש המעצמות הגישו אולטימטום, תוך איום צבאי, שהביא את יפן לצאת מחצי האי ליאודונג, שהיה הישג משמעותי במלחמה, וכן לצאת מאזור מנצ'וריה ולמעשה גם מנמל פורט ארתור.
תוצאות ההתערבות.