מִתְקָף (בלועזית: אִימְפּוּלְס) הוא מושג במכניקה קלאסית המוגדר כשינוי בתנע. בכתיב מתמטי, המתקף מוגדר כאינטגרל של הכוח ביחס לזמן. כוח המופעל על גוף קשיח גורם לשינוי התנע שלו, וזה מוגדר כמכפלת המסה במהירות. לכן כוח חלש הפועל על הגוף לאורך זמן עשוי לגרום לשינוי בתנע כמו כוח חזק הפועל רגעית.
נוסחה למציאת מתקף:
כאשר J מייצג את המתקף, dt מייצג את השינוי בזמן ו-F מייצג את הכוח.
לפי זה קל לראות שכיוון המתקף הוא בכיוון הכוח שפועל על הגוף.(אפשר גם להשתמש בחוק השלישי של ניוטון ומחוק זה להגיע בסוף לחוק שימור התנע).
היבט מתמטי.
כאשר
יחידות המתקף הן ניוטון * שנייה - N*s
אם נסתכל על המתקף של הכוח השקול הפועל על גוף, ונשתמש בחוק השני של ניוטון, נקבל כי המתקף שווה לשינוי בתנע של הגוף:
זוהי למעשה צורת כתיבה אינטגרלית לחוק השני של ניוטון.
כאשר הכוח קבוע בגודלו ובכיוונו, ניתן לבטא את המתקף באופן הבא:
כאשר:
במקרה כזה המתקף הוא וקטור אשר גודלו הוא מכפלת גודל המסה בשינוי במהירות, וכיוונו הוא ככיוון הכוח (או בניסוח שקול: ככיוון השינוי בתנע).
מישה לב
מישה (מיכאל) לב (ביידיש: מישא לעוו; 3 ביולי 1917 – 23 במאי 2013) היה מחשובי הסופרים של ספרות יידיש המודרנית. יסוד כתיבתו הוא התנסותו האישית במסגרת הצבא האדום, בשבי הגרמני ובגדוד הפרטיזנים.
ביוגרפיה.
נולד בעיירה פוגרבישצ'ה (Погребище) (אז בתחומי רוסיה, כיום במחוז ויניצה של אוקראינה). ב-1926 עברה משפחתו לעבודת אדמה באזור יהודי לאומי נרחב במחוז קריבי ריה.
מ-1935 שהה במוסקבה, למד במכון הפדגוגי במחלקת לשון וספרות יידיש. עבד בספרייה היהודית המרכזית ובעיתון "דער עמעס" ("האמת").
החל לפרסם ב-1936.
במלחמת העולם השנייה לחם בחזית. באוקטובר 1941 נפצע קשה ונפל בשבי הגרמני. שנה שלמה היה במחנה המיועד לשבויים סובייטים, בקיץ 1942 ברח אל הפרטיזנים. במשך שנתיים עשה את המסלול מלוחם מן השורה לדרגת מפקד פלוגת סיור וראש מטה של גדוד פרטיזנים. זכה בעיטורים על מבצעיו במלחמה.
לאחר המלחמה עבד בהוצאת "עמעס" ובעיתון "אייניקייט" (אחדות). בשנים 1948–1995 פרסם אחד עשר ספרים ביידיש. ספריו פורסמו גם ברוסית, וכן הופיעו בתרגום לשפות שונות, מובאות מכתביו הופיעו בישראל בקובץ "מול האויב הנאצי" בשנת 1967.
עלה לישראל ב-1996, והתגורר ברחובות. פרסם את דבריו בעיתונים ומגזינים בארץ, בארצות הברית ובאנגליה.
זכה בפרס על שם גרשון סגל בשנת 1997, פרס דויד הופשטיין בשנת 2001 ופרס על שם ברוך שוורצמן.
בשנת 2000 יצאו לאור בישראל ספריו "סוביבור" ו"אלמלא ידידי..." ביידיש.
ספריו שתורגמו לעברית על ידי מאיר אבני: "סוביבור", "אלמלא ידידי..." ו"סופרים ואומנים בני דורי"
ב-2007 יצא בארצות הברית ספרו "סוביבור" בשפה האנגלית.
שנים רבות נאבק מישה לב, בסיוע כמה ממתקוממי סוביבור, לקריאת רחוב בישראל על שמו של אלכסנדר פצ'רסקי שהנהיג את המרד במחנה ההשמדה סוביבור. בינואר 2005 נחנך בצפת רחוב אלכסנדר פצ'רסקי.
קרליבך
קרלֶיבך (בכתיב יידי: קארלעבאך; בגרמנית: Carlebach) הוא שם משפחה יהודי ממוצא גרמני.
אוטווה סנטורס
אוטווה סנטורס (באנגלית: Ottawa Senators, בצרפתית: Sénateurs d'Ottawa) היא קבוצת הוקי קרח מקצוענית מאוטווה, אונטריו, קנדה, המשחקת בליגת ה-NHL בה היא חברה בבית האטלנטי שבחטיבה המזרחית.
הקבוצה החלה לפעול ב-1992 ולקחה לעצמה את שמה של קבוצה שהייתה קיימת בין 1883 ו-1934 והייתה ממייסדות ה-NHL ב-1917, אך אין כל קשר בין הקבוצה המקורית לקבוצה החדשה לבד מהשם.
אוטווה סנטורס המודרנית לא זכתה מעולם בגביע סטנלי.
אוטווה סנטורס המקורית (1883 - 1934).
מועדון הוקי אוטווה.
הקבוצה המקורית שנקראה אוטווה סנטורס החלה את דרכה ב-1883 כקבוצת הוקי קרח חובבנית תחת השם "מועדון הוקי אוטווה" (Ottawa HC). היא עברה למקצוענות ואימצה את הכינוי "אוטווה סנטורס", שהפך מאוחר יותר לשמה הרשמי, בתחילת המאה ה-20.
הקבוצה הייתה אחד מעמודי התווך של ההוקי קרח בתחילת דרכו והייתה בין הקבוצות המייסדות של מספר ליגות בהוקי קרח החובבני ולאחר מכן בהוקי קרח המקצועני. בסוף שנות ה-80 של המאה ה-19 ייסדה את "איגוד ההוקי החובבני" (AHA) ואת "איגוד ההוקי של אונטריו" (OHA), ושיחקה בשתי הליגות לסירוגין. "מועדון ההוקי אוטווה" היה בין הקבוצות שהתחרו על גביע סטנלי ב-1893 כשהגביע נתרם על ידי המושל הכללי של קנדה באותם ימים, הלורד סטנלי מפרסטון.
ב-1898 ייסד "מועדון הוקי אוטווה" ליגה חדשה, "ליגת ההוקי החובבנית הקנדית" (CAHL).
הסנטורס והמעבר למקצוענות.
הקבוצה הפכה לאוטווה סנטורס ב-1902 (אם כי עדיין לא באופן רשמי), וכונתה באותם ימים "שביעיית הכסף" (Silver Seven) - זאת כיוון שבאותם ימים הוקי קרח שוחק כשבכל קבוצה היו שבעה שחקנים על הקרח, ובעלי הסנטורס נהגו לשלם לשחקנים בגרגרי כסף (על אף שהם היו אמורים להיות חובבנים).
"שביעיית הכסף" זכתה בגביע סטנלי ברציפות בין 1903 ו-1906.
הקבוצה של 1906 הייתה כבר מקצוענית באופן רשמי, והיא הייתה הקבוצה המקצוענית הראשונה שזכתה בגביע סטנלי. היא זכתה בגביע סטנלי מטעם ליגה אחרת שהייתה בין מייסדיה, "איגוד ההוקי החובבני של מזרח קנדה" (ECAHA), ליגה שאיחדה את מיטב הקבוצות של התקופה לליגה אחת.
ה-ECAHA כולה הפכה למקצוענית ב-1909, ובמסגרתה זכו הסנטורס בגביע סטנלי נוסף. אולם ה-ECAHA לא האריכה ימים - היא התפצלה לקראת עונת 1909/10 לשתי ליגות, "איגוד ההוקי הקנדי" (CHA) ו"איגוד ההוקי הלאומי (NHA). ה-NHA הייתה הליגה ששרדה בעקבות תמיכתו של אמברוז או'בראיין, איש עסקים ממונטריאול שנחשב למייסדה של הליגה וייסד במקביל גם את מונטריאול קנדיאנס. הסנטורס, שהלכו בתחילה ל-CHA, הבינו מהר את טעותם ועברו ל-NHA.
הסנטורס זכו בשני גביעי סטנלי במסגרת ה-NHA, ב-1910 וב-1911. ב-1915 זכו שוב באליפות ה-NHA, אולם הפסידו את גביע סטנלי לאלופה של ליגה מתחרה.
ב-1917, בעקבות סכסוך עם בעלי קבוצת ה-NHA טורונטו בלושירטס, החליטו הסנטורס יחד עם מונטריאול קנדיאנס, יריבתם העיקרית מונטריאול וונדררס, וקוויבק בולדוגס, לעזוב את ה-NHA ובעצם להביא לסגירתה. ארבע הפורשות, יחד עם קבוצה חדשה שהוקמה בטורונטו (לימים טורונטו מייפל ליפס) הקימו ליגה חדשה - ה-NHL.
אוטווה סנטורס המקורית ב-NHL.
בכיכובם של השוער קלינט בנדיקט והחלוץ פאנץ' ברודבנט היו הסנטורס בין הקבוצות החזקות בתחילת ימי ה-NHL וזכו בארבעה גביעי סטנלי ב-1920, 1921, 1923 ו-1927. הסנטורס כונו אז Super Six ונחשבים לשושלת הראשונה בתולדות ה-NHL.
למרות ההצלחה, השפל הגדול פגע קשות בקבוצה בשנות ה-30. הקהל החל לנטוש את הקבוצה שהלכה והידרדרה כלכלית, נאלצה למכור את כל כוכביה, והפסיקה את פעילותה בעונת 1931/32 כדי לנסות להתאושש.
בעונת 1932/33 חזרה הקבוצה לפעול, אך לא החזיקה מעמד זמן רב. לאחר עונת 1933/34 נמכרה הקבוצה למשקיעים מסנט לואיס, והפכה לסנט לואיס איגלס. זה היה סוף דרכה של ה-NHL באוטווה למשך כמעט 60 שנה.
גם בסנט לואיס לא החזיקה הקבוצה מעמד, והתפרקה כעבור עונה אחת בלבד.
היסטוריה של אוטווה סנטורס המודרנית.
היציאה לדרך.
לאחר שבסוף שנות ה-80 פרסמה ה-NHL את תוכניותיה להתרחב בשנים הקרובות, החליט איש עסקים מאוטווה, ברוס פיירסטון, להחיות את שמם של הסנטורס. הוא הודיע על כוונותיו ב-1989 והשיג את רשותם של יורשי הבעלים של הקבוצה המקורית להשתמש בשם.
קבוצת המשקיעים שגייס פיירסטון יצאה במסע פרסום שנועד לרתום את הקהל באוטווה לרעיון של החיאת שם הקבוצה הישנה. בין השאר גויס למטרה פרנק פיניגן, שזכה עם הקבוצה המקורית בגביע סטנלי האחרון שלה ב-1927 והיה השחקן האחרון שזכה בגביע סטנלי עם הסנטורס המקוריים שנותר בחיים. בין השאר חשף פיירסטון את תוכניתו לבנות עבור הקבוצה אולם חדש בן 22500 מקומות, ה"פלדיום". מסע הפרסום הסתיים בהצלחה, כאשר למרות חוסר הוודאות בדבר קבלת הזיכיון מה-NHL שלחו כ-11000 אוהדים מקדמה של 25 דולר קנדי, ללא החזר, לרכישת מנויים עונתיים. ב-1990 החליטה ה-NHL להיענות לבקשת המשקיעים ולהעניק להם זיכיון להפעלת הקבוצה ב-1992 מתוך כוונה לצרפה לליגה בעונת 1992/93.
1992 - 1996: התחלה קשה.
פרויקט בניית ה"פלדיום" נתקל בקשיים גדולים. האדמה עליה היה מיועד להיבנות הייתה אדמה חקלאית, ושינוי ייעוד הקרקע נתקל בקשיים ועלה ממון רב. בנוסף, הוטלו על הפרויקט מגבלות קשות שהורידו את תכולת האולם ל-18000 צופים והקטינו מאוד את ערכו. בניית האולם התעכבה עד 1996.
עד סיום בניית האולם שיחקו הסנטורס ב"אוטווה סיוויק ארנה", אולם קטן בן כ-10000 מקומות בלבד. משחק הפתיחה של הסנטורס החדשים היה ב-8 באוקטובר 1992 מול מונטריאול קנדיאנס, כשלפניו טקס פתיחה מרשים. נשיא ה-NHL, גיל סטיין, העניק לברוס פיירסטון ולשחקן הסנטורס המקורית, ריי קינסלה, תעודה מיוחדת לרגל חזרת ה-NHL לאוטווה אחרי 58 שנים. דגלי הזכיות של הסנטורס המקוריים בגביע סטנלי הורמו לתקרת האולם. פרנק פיניגן מת בינתיים ב-1991, ואת הטלת הדיסקית החגיגית של פתיחת המשחק ביצע בנו. אלניס מוריסט שרה את ההמנון הקנדי.