ב-11 באפריל 1966, הונחו שני מטעני נפץ באזור עין יהב שבערבה. מטען אחד חיבל במשאבת המים אשר במטע התמרים של המשק, ומטען שני פוצץ מתחת למעביר מים בכביש הערבה. כעבור שבועיים ב-25 באפריל 1966, חיבלו אנשי הפת"ח בשלושה בתי מגורים, בית משאבה ודיר כבשים במושב בית-יוסף שבעמק בית שאן. כתוצאה מהפיצוצים נפגע זוג מבני המושב. עקבות ברורים של המחבלים, בנעלי גומי, הובילו לעבר הכפר הירדני קלעת. בעת ההליכה אחר העקבות נמצא פתק בערבית ובו היה כתוב "זו ברכתנו הבאה לאחל לכם לחג עצמאוכם המדומה, גיבורי העאסיפה ("פתח")". הירדנים, בניגוד לפעמים קודמות, סירבו לקבל את פניית ישראל ולהמשיך בבדיקת העקבות בתוך שטחם.שלושה ימים לאחר מכן ב-28 באפריל, מוקשה משאית צבאית בדרך ערד-מצדה.
בעקבות מעשי חבלה אלו, צה"ל קיבל אישור מראש הממשלה לוי אשכול, לבצע פעולה נגד הכפר קלעת, שאליו היה הכיוון הכללי של העקבות, וכן כי היו ידיעות ודאיות על איש פת"ח שגר באחד הבתים ועוד בתים של משתפי פעולה.
במקביל אושרה יציאה של כוחות מחטיבת הצנחנים ל"מבצע אלפא", פשיטה לחירבת ראפאת בדרום הר חברון לא רחוק ממשטרת רוג'ום אל-מדפע, לשם הובילו עקבות המחבלים בפעולת המיקוש בכביש ערד-מצדה.
מטרת הפעולה בקלעת הייתה להיכנס לכפר, פיצוץ חמישה בתים בכפר קלעת, ביניהם בית המוכתר וביתו של איש אל-פתח תוך פגיעה באנשי אל-פתח ומשתפי פעולה אשר יזוהו.
מהלך הפעולה.
כוחות ומשימות.
הכוחות הורכבו מסגל הפיקוד בחטיבה - קצינים, סמלים ומ"כים.
סדר הפעולה.
לוח הזמנים: 24:00 - חדירה לכפר, 00:30 - פיצוץ הבתים, 01:00 - סיום טיפולים ובדיקות לאחר הפיצוץ, 01:45 - חצייה חזרה לארץ.
We Belong Together
We Belong Together (בעברית: אנחנו שייכים יחד) הוא שיר של הזמרת מריה קארי. השיר יצא כסינגל השני מתוך אלבומה התשיעי The Emancipation of Mimi, ב-29 במרץ 2005 על ידי חברת התקליטים איילנד רקורדס.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי קארי עצמה, ג'רמיין דופרי, מנואל סיל, ג'ונטה אוסטין, קנת' אדמונדס, דארנל בריסטול, בובי וומאק, פטריק מוטן וסנדרה סולי והופק על ידי השלושה הראשונים. מבחינה מוזיקלית השיר בנוי ממנגינת פסנתר פשוטה עם צלילים שחוזרים על עצמם. מבחינה לירית השיר מדבר על אישה שנואשת לבן זוגה לשעבר.
בעקבות הירידה שלה בפופולריות בין 2001 ל-2005 מבקרי המוזיקה כינו את השיר הזה כשיר הקאמבק שלה.
הצלחה.
בעקבות יציאת השיר קארי זכתה והייתה מועמדת למספר פרסים במהלך 2005 ו-2006, ביניהם פרס בחירת הנוער בקטגוריית "שיר אהבה נבחר", פרס שיר השנה של מצעד בילבורד הוט 100, השיר הלוהט של הרדיו, ושיר השנה של מצעד השירים הקצביים בטקס פרסי הבילבורד, שיר ה-R&amp;B הטוב ביותר, והביצוע הנשי הטוב ביותר בשיר R&amp;B בטקס פרסי הגראמי, השיר המנוגן ביותר של השנה בטקס פרסי המוזיקה העולמית וכולי.
בנוסף הוא הביא לשבירת שיא נוסף של הזמרת בכך שהפך לשיר ה-16 שלה שהגיע למקום הראשון בארצות הברית. הוא שהה 14 שבועות במקום הראשון בארצות הברית מה שהופך אותו לשיר השני ששהה הכי הרבה שבועות במקום הראשון במצעד בהיסטוריה. ואף דורג השיר במקום הראשון במצעד העשור של ארצות הברית, במקום ה-11 במצעד כל הזמנים של ארצות הברית ובמקום ה-9 ברשימת השירים הפופולריים ביותר בכל הזמנים. בנוסף הוא שבר שיא ברדיו בכך שצבר את כמות המאזינים הגדולה ביותר ביום אחד ובשבוע אחד.
הצלחתו האדירה של השיר הביאה לכך שהגיע למקום הראשון גם באוסטרליה, למקום ה-2 בניו זילנד, למקום ה-4 במצעד האירופאי הכללי, ולמקום ה-2 בבריטניה. מכירות השיר עומדות נכון להיום על כ-5 מיליון עותקים מה שהופך אותו לאחד מהשירים הנמכרים ביותר בכל הזמנים.
וידאו קליפ.
הקליפ הוא המשך ל-"It's Like That", בו קארי נראית במסיבת רווקות בסופה היא לוכדת את תשומת לבו של גבר צעיר והוא את שלה. בקליפ של "We Belong Together" היא מתחתנת עם גבר שמבוגר ממנה בעוד הגבר הצעיר מהקליפ הקודם מביט בהם בקנאה. לבסוף, קארי מחליטה להיות עם הגבר הצעיר ולעזוב את הגבר המבוגר והקליפ מסתיים בכך שהשניים בורחים ביחד מהחתונה. עם יציאת הקליפ היו שמועות כי הקליפ למעשה קשור לנישואיה לבעלה לשעבר טומי מוטולה.
הופעה.
על מנת לקדם את השיר ביצעה אותו קארי בכמה מקומות שונים: טקס פרסי הסרטים של MTV, טקס ה-VMA, מצעד יום העצמאות האמריקאי, בתוכנית האירוח של אופרה וינפרי, ובטקס פרסי הגראמי. באירופה הופיעה קארי עם השיר בפסטיבל Live 8, באירוע הצדקה "Fashion Rocks" ובטקס פרסי במבי בגרמניה. בנוסף גם היא ביצעה את השיר בשתיים מסיבובי ההופעות שלה.
Noble M10
Noble M10 היא מכונית ספורט המוגדרת כמכונית רודסטר מתוצרת יצרנית מכוניות הספורט הבריטית Noble Automotive אשר יוצרה בין השנים 1999–2000.
עמנואל פצ'יפיצ'י
עמנואל פצ'יפיצ'י (באיטלקית: Emanuele Pacifici; 15 ביוני 1931 – 14 באפריל 2014) היה היסטוריון יהודי-איטלקי, שורד שואה.
חייו לפני מלחמת העולם השנייה.
עמנואל פצ'יפיצ'י נולד ברומא להוריו, הרב ריקרדו פצ'יפיצ'י וונדה אבנעים, נצר למשפחה רבנית ממוצא ספרדי שהתיישבה בטוסקנה במאה ה-16, תחילה בליבורנו ומאוחר יותר בפירנצה.
זמן קצר לאחר לידתו של עמנואל, עברה המשפחה להתגורר ברודוס, שבאותה עת הייתה חלק מהאימפריה האיטלקית, בשל מינויו של אביו לראש הישיבה הרבנית של הקהילה היהודית המקומית. בשנת 1935, שבה המשפחה לאיטליה, שם שימש אבי המשפחה כרב הראשי של העיר ג'נובה. בשנת 1933 נולדה אחותו של עמנואל, אשר מתה בטרם עת, ובשנת 1938 נולד אחיו רפאל.
חייו בתקופת מלחמת העולם השנייה.
בשל חוקי הגזע שנחקקו באיטליה בשנת 1938, נאלץ להפסיק את לימודיו בבית הספר הציבורי שבו למד. בשנת 1940 הוא נשלח ללמוד בישיבה יהודית בטורינו ומאוחר יותר בקזאלה מונפראטו, בזמן שהוריו המשיכו להתגורר בג'נובה. לאחר פלישת הגרמנים לאיטליה בספטמבר 1943, 16 תלמידים מהישיבה, כולם ילדים בני 7 עד 15 שנים, הוחבאו במשך מספר ימים בביתה של גברת ג'וזפינה גוסמנו עד שהוריהם או קרוביהם היו יכולים לבוא לקחת אותם בחזרה. עמנואל הצליח להגיע לאמו ולאחיו הקטן, והם מצאו מקלט בעיר פיזה בעזרתו של קרלו אבנעים, דודם (לימים היה גנרל בצבא האיטלקי). אבי המשפחה לא רצה לעזוב את הקהילה היהודית בג'נובה, והוא נעצר יחד עם חברים נוספים בקהילה על ידי הגסטפו ב-3 בנובמבר 1943. חודש לאחר מכן, הוא נרצח באושוויץ.
לאחר מעצרו של האב, פרנצ'סקו רפטו, עוזרו של קרדינל ג'נובה (לימים הוכר כחסיד אומות העולם), הזהיר את משפחת פצ'יפיצ'י באופן אישי לעבור למקום בטוח יותר. הם הועברו לפירנצה, שם נעזרו ברשת ההצלה של הקרדינל אליה דלה קוסטה. דלה קוסטה העביר את המשפחה לטיפולו של דון לטו קזיני. אמו וסבתו של עמנואל מצאו מקלט במנזר הפרנציסקני של מריה בכיכר קרמינה (Santa Maria del Carmine) בזמן ששני הילדים (עמנואל ואחיו רפאל) הצטרפו לילדי בית הספר לבנים של הנזירות של סנטה מרתה בסטיניאנו, שם שמרה עליהם הנזירה בנדטה וספיניאני (Benedetta Vespignani). בעקבות הלשנה, פשטו הגרמנים על המנזר של קרמינה. כך איבדו האחים פצ'יפיצ'י את אימם, לאחר שאיבדו גם את אביהם: האב והאם נשלחו ונרצחו בתאי הגזים יחד עם חברי משפחה נוספים ממשפחת פצ'יפיצ'י, כולל בן הדוד אלברטו והדוד סמואל, שניהם רבנים שגורשו עם משפחותיהם. האחים פצ'יפיצ'י, עמנואל ורפאל, המשיכו להסתתר במנזר בסטיניאנו עד שחרור פירנצה ב-4 באוגוסט 1944, כאשר חייל הבריגדה היהודית, אליהו לובינסקי פגש במקרה את הבנים והוביל אותם לרומא, שם הם אוחדו עם הסבים והדודים שלהם.
חייו לאחר מלחמת העולם השנייה.
לאחר המלחמה השתקע ברומא. הוא כתב וערך מספר עבודות שהוקדשו לשימור המורשת שבעל פה של המסורת האיטלקית היהודית הדתית והתרבותית.
ב-9 באוקטובר 1982 נפצע קשה מאוד במתקפת הטרור על בית הכנסת ברומא, שבו נפצעו 36 אנשים נוספים ונרצח ילד אחד. עמנואל עצמו היה שרוי בין חיים למוות במשך מספר ימים.
בשנת 1993 פרסם ספר אוטוביוגרפי בשם "אל תסתובב לאחור: ביוגרפיה של יהודי" ("Non ti voltare: autobiografia di un ebreo"). מדובר באחת העדויות האוטוביוגרפיות הראשונות שהתמודדו עם ההשפעה הטראומטית שהייתה לרדיפות הנאצים על הילדים היהודים באיטליה, גם על אלה שלא נשלחו למחנות ההשמדה אך נאלצו לעזוב את בתיהם ולהסתתר בפחד ובכאב מהפרידה או מהאובדן של הוריהם. חייו של עמנואל פצ'יפיצ'י היוו השראה לספר שנקרא "הצייד של ג'וסטי " אשר נכתב על ידי הוגו וסלביה פצ'יפיצ'י נויה (Ugo e Silvia Pacifici Noja).
היה נשוי במשך כמעט שישים שנים לג'ויה פצ'יפיצ'י טליאקוצו (Gioia Pacifici Tagliacozzo) אשר להם נולדו שני ילדים: מרים פצ'יפיצ'י לסרי (Miriam Pacifici Lasry), אשר חיה בישראל, וריקרדו פצ'יפיצ'י (Riccardo Pacifici), שהיה לנשיא הקהילה היהודית של רומא בין השנים 2008-2015.
קינף
קינף (אֵטִימוֹלוֹגְיָה פרסית; שם מדעי: "Hibiscus cannabinus";היבסקוס קנניבוס) הוא צמח ממשפחת החלמיתיים בעל שמות נלווים רבים (ראה בהמשך ערך זה). "הקינף" הוא סוג של היביסקוס ומקורו באפריקה. השם קינף משמש גם שם לסיב המופק מצמח זה. קינף הוא אחד הסיבים הדומים לאלה של בד היוטה והוא בעל מאפיינים דומים. הצמח גדל פרא באפריקה, בה הסיבים שלו מכונים בשם קנבס גיני. בתת-היבשת ההודית הוא מכונה בדרך כלל בשם mesta או אמברי. הוא צומח במהירות רבה, וגובהו רב ומגיע ל-2.5 עד-6 מטרים. מלבד כותנה, זה צמח הסיבים המעובדים הנפוץ ביותר בגידולי שדה.
היסטוריה.
אפריקה.