ינקו נולדה בבוקרשט שברומניה לטוליוס רביצ'י וליקטרינה גסטר רביצ'י. היא למדה לימודים כלליים והמשיכה בבית הספר לאחיות. נישאה למנהיג הציוני, דוקטור קורנל ינקו (בן דודו של מרסל ינקו) וב-1924 נרשמה בארגון התרבותי של הנשים היהודיות. מ-1928 הנהיגה את השלוחה הרומנית של אוז"ה - המרכז להגנת האם והילד שליד הקונגרס היהודי העולמי. במסגרת הארגון התרבותי של הנשים היהודיות הייתה גזברית עד השנים 1928 - 1929, כאשר לקחה את הנהגת של הארגון הציוני לנערות ובהמשך, במסגרת תנועת הנוער "העבודה". השתתפה בארגון התוכנית התרבותית והדריכה נשים צעירות לכיוון פעילות חברתית ופתחה שתי קנטינות לבתי ספר, קנטינות ממומנות על ידי מגביות של "העבודה".
מ-1931 הייתה ינקו חברה בקבוצה הציונית renașterea (הלידה מחדש). בשנים 1933 - 1941 עבדה כאחות בתפקיד של ראש קבוצה במסגרת הצלב האדום, נציגת אוז"ה ברומניה. בבוקרשט היה בית מחסה ליתומים וילדי עניים, שנוהל על ידי מלה ינקו והודות למסירותה היא זכתה לכינוי "אמא מלה" (mama mella). פעילות המקום התחילה לאחר אירועי מרד הלגיונרים ופרעות בוקרשט, כשהוגשו במקום ארוחות חמות לנפגעי הפרעות וסיוע רפואי בבתי החולים של הקהילה. במועדון שפעל אחר הצהריים ילדי הקהילה הכינו שיעורים והכינו מופעים, שהוצגו בהיכל קורל. בפעוטון היו 60 מיטות בהן אימהות שיצאו לעבוד (הגברים היו במחנות) השאירו את ילדיהן. מלה ינקו ובעלה, דוקטור קורנל ינקו, ייסדו בית יתומים נוסף ל-180 ילדים ולאחר השבת יתומי טרנסניסטריה לרומניה מספר המתאכסנים בו הגיע לחמש מאות.
ב-1946 נרשמה ינקו במפלגת Ichud (מפלגת העובדים הציונים, מזוהה עם מפא"י) והייתה לחברה בלשכה הפוליטית. בתקופה שבין סוף מלחמת העולם השנייה ובין השתלטות הקומוניסטים על השלטון ברומניה (בסוף 1947) מלאניה ינקו, שהשתמשה בשם המחתרתי "נינה", הייתה אשת הקשר בין התנועה הציונית ובין הקומוניסטים הרומנים. היא שכנעה את אברהם בונאצ'יו, שהיה מנכ"ל משרד הפנים הרומני, בצורך לפעול נגד האינטרסים של בריטניה על ידי כך, שיאפשר ליהודים להגיע לארץ ישראל. לצורך העניין מונה מפקח משטרה בשם לפה (Lefa), שתפקידו היה לאפשר יציאתם של יהודים, שיציגו את חתימתה של "נינה".
משפטי הציונים ברומניה.
במסגרת גלי המשפטים של הציונים ברומניה נערך ביום 28 במרץ משפטם של 13 המנהיגים הציוניים העיקרים: אברהם לייבה זיסו - אישיות בעלת יוקרה רבה, לשעבר איש עסקים עשיר, סופר, מסאי, עיתונאי, יו"ר ההסתדרות הציונית ונציג הסוכנות היהודית ברומניה בשנות השואה, יו"ר "המפלגה היהודית" והקונגרס היהודי העולמי סניף רומניה; מישו בנבניסטי - יו"ר ההסתדרות הציונית בימי השואה ולאחריה; עו"ד ז'אן כהן (Jean Cohen) - מומחה בחוק בינלאומי ובעל זכויות רבות בגלל פעילותו בשנות השואה, ממקימי ומראשי הציונים הדמוקרטים; קרול רייטר (Carol Reiter) - יו"ר ההסתדרות הציונית הארצית בטרנסילבניה; ד"ר בנימין זאב הבר (Beniamin Zeev Haber), מראשי התנועה בטרנסילבניה; ד"ר שמעון הס (Simon Has)- מראשי התנועה בטרנסילבניה; משה וייס-טלמון (Moşe Weiss-Talmon), מראשי "הנוער הציוני" ו-"החלוץ" ופקיד בצירות; זולטן בובי באר (Bubi Beer) מ"משמר"; זולטן הירש, מראשי "דרור-הבונים"; מוצי מוסקוביץ' (Mozti Moscovici), מראשי "renașterea" (הלידה מחדש), עיתונאי ומנהל לשכת המודיעין של צירות ישראל בבוקרשט; שטפאן קון, מראשי התנועה בטרנסילבניה; מלאניה ינקו, פעילה ציונית מרכזית ורעייתו של דוקטור קורנל ינקו (בעלה נשפט גם הוא במקצה אחר כעבור שנה), מראשי מפא"י שהצטיינה בפעילות סקטור הרווחה - היא הואשמה בריגול למען בריטניה. הנאשם ה-13 היה הבלדר השווייצרי גיר, שבשנות המלחמה העביר את דואר התנועה הציונית מרומניה לחו"ל ומילא תפקיד של סוכן כפול - בטרם העביר את הדואר לתעודתו מסרו לגסטפו לצילום. זיסו, בנבנישתי וכהן נידונו למאסר עולם והאחרים לעונשים הנעים בין 8 ל-20 שנות מאסר.
בשנים 1955 - 1956 שוחררו כל נידוני משפטי הציונים ברומניה.
מלה ינקו
צב נהר מרי
צב נהר מרי (שם מדעי: Elusor macrurus) הוא מין בסכנת הכחדה של צב קצר-צוואר אשר אנדמי לנהר מרי בדרום-מזרח קווינסלנד, אוסטרליה.
המין תואר לראשונה בצורה רשמית ב-1994. הסוג "Elusor" הוא סוג מונוטיפי המייצג שושלת עתיקה של צבים שנעלמו מההיסטוריה האבולוציונית של אוסטרליה.
מאפיינים.
צב נהר מרי הוא אחד הצבים הגדולים באוסטרליה. אורכו של השריון מגיע ל-400 מ"מ. צבע השריון עשוי לנוע מאדמדם לחום או כמעט שחור. חלקו התחתון של השריון בעל צבע בהיר יותר של קרם או ורדרד. צבע העור דומה לשריון ולרוב ורדרד בקצותיו וזנבו. להם נשימה בימודלית, ומסוגלים לקלוט חמצן דרך פתח ביב כאשר נמצאים מתחת למים. עם זאת הם עולים לפני השטח כדי לנשום אוויר בצורה רגילה.
מאפיין ייחודי של הזכרים הוא הזנב שאורכו עשוי להיות שני שלישים מאורך השריון. בזנבו יש עצם קשתית (Haemal arch) שאינה מצויה בצבים מודרניים אחרים, שתפקידה אינו ידוע. מאפיין ייחודי נוסף של צב נהר מרי הוא בינים ארוכים במיוחד מתחת ללסת התחתונה.
צב נהר מרי חי בנהרות זורמים ואזורים עשירים בחמצן באזור הנהר מרי. צבים זכרים עשויים להיות תוקפניים כלפי זכרים אחרים או צבים ממינים אחרים. הוא אוכל-כול וניזון מחומרים צמחיים כדוגמת אצות ומבעלי חיים קטנים כדוגמת צדפות.
בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20 היה צב נהר מרי חיית מחמד פופולרית באוסטרליה, ובמשך תקופה של 10 שנים נשלחו כ-15,000 פרטים מדי שנה לחנויות. המין מוגדר כמין בסכנת הכחדה על פי חוק 1992 לשמירת הטבע של קווינסלנד ובהתאם לחקיקה הפדרלית של חוק הגנת הסביבה ושמירת המגוון הביולוגי. איגוד השימור העולמי IUCN כולל את המין ברשימה האדומה.
רשימת אצטדיוני כדורגל ברוסיה
רשימת אצטדיוני כדורגל בישראל
רשימת אצטדיוני כדורגל בספרד
אצטדיון שיניק
אצטדיון שיניק (ברוסית: Шинник) הוא אצטדיון כדורגל בעיר ירוסלבל בככר העמל, המהווה את מגרש הבית של מועדון הכדורגל מועדון "שיניק". האצטדיון מחזיק באישור אופ"א לאירוח משחקים בינלאומיים ושימש כמגרש אימונים בתקופת מונדיאל 2018.
היסטוריה.
האצטדיון נפתח בשנת 1957.
בשנת 2002 הוצב באצטדיון מסך וידאו שהיה הגדול ביותר באותו הזמן ברוסיה.
ביוני 2008, תוכנן לבצע שיפוץ, אשר צפוי היה להסתיים ב-2010, עבור חגיגות האלף לעיר ירוסלבל. תוכנית האב כללה תוכנית להוספת גג מעל כל היציעים, כל היציעים תוכננו להיות דו-קומתיים, למעט היציע המזרחי. מסלולי האתלטיקה שסביב לדשא תוכננו להישמר. אך עד סתיו 2010 שופץ רק היציע הדרומי. ב-22 מאי 2011 האצטדיון אירח את גמר הגביע הרוסי בכדורגל 2011.
בשנת 2012 עיריית יארוסלבל התמודדה על מכרז לארח חלק מהמשחקים בגביע העולם 2018; תוך תכנון להשלמת שיפוץ מחדש של האצטדיון, אך לבסוף יארוסלבל לא נכללה ברשימה הסופית של הערים המארחות.
בקיץ 2017, האצטדיון נסגר לצורך שיפוצים לקראת מונדיאל 2018 על מנת שישמש כבסיס אימונים עבור אחת הנבחרות. עד להשלמת השיפוץ שיניק אירחה את משחקיה באצטדיון "יבולים" שבכפר קרבאייבו שבמחוז קוסטרומה.
ביולי 2020 הועבר האצטדיון לבעלות הקבוצה, לאחר שהיה מצוי קודם בבעלות העירייה.
משפט גרינוולד
טקס הדלקת נר הזיכרון
ז'ואזיניו
ז'ואאו נטאילטון ראמוס דוס סנטוס או פשוט ז'ואזיניו (בפורטוגזית: Joãozinho, קיצור מתוך שמו המלא João Natailton Ramos dos Santos; ברוסית: Жоао Натаилтон Рамос Дос Сантос; נולד ב-25 בדצמבר 1988) הוא כדורגלן ברזילאי-רוסי המשחק בעמדת החלוץ בסוצ'י מליגת העל הרוסית בכדורגל.
קריירה.
לבסקי סופיה.
הוא חתם על חוזה לחמש שנים עם לבסקי סופיה ב-7 בדצמבר 2007. באותו יום הוא ערך את האימון הראשון שלו עם המועדון החדש. את הופעת הבכורה הלא רשמית הראשונה ערך במשחק הידידות נגד דינמו קייב ב-20 בינואר 2008. הוא שיחק 45 דקות במשחק שבו לבסקי הפסידה בתוצאה של 1–2.
המספר הראשוני שלו היה אמור להיות 20, אבל כאשר הריסטו יובוב עזב את לבסקי לז'ואזיניו עבר לשחק עם המספר 10.
הוא הבקיע את השער הראשון עבור לבסקי ב-10 בפברואר 2008 במשחק ידידות נגד ראפיד בוקרשט. הוא הבקיע בעיטת עונשין. את הופעת הבכורה הרשמית ערך ב-24 בפברואר 2008 במשחק נגד צ'רנומורץ בורגס, בליגה הבולגרית. שבמשחק שבו לבסקי ניצחה בתוצאה 1–2.
הוא זכה עם הקבוצה באליפות בולגריה ב-2009 וזכה בפרס השחקן ההוגן על שלא ספג שום כרטיס בעונה.
קרסנודאר.
ב-30 בינואר 2011, לאחר ימים של ספקולציות שונות, ז'ואזיניו גילה כי הוא עבר לקרסנודר. בתחילת פברואר 2011, המעבר גובש כשהברזילאי חתם על החוזה שלו עם המועדון הרוסי. ב-6 בפברואר 2011, הוא עשה את הבכורה הלא רשמית בקרסנודר, במשחק ראשון נגד הקבוצה האוקראינית, טאבריה סימפרופול במשחק ידידות. ב-15 בפברואר 2011, הוא הבקיע וסייע בניצחון 0–4 נגד באומיט הצ'כית. את הופעת הבכורה הרשמית ערך ב-6 במרץ 2011 בניצחון 0–1 על אמקר פרם במשחק הגביע הרוסי, כשהברזילאי עלה בהרכב הפותח. הופעתו בליגת העל התרחשה 6 ימים לאחר מכן בשוויון המאופס נגד אנז'י מחצ'קלה. ב-14 ביוני 2011, הברזילאי כבש דאבל בניצחון 2–4 מול וולגה ניז'ני נובגורוד. הוא ספג שבר ברגל בחודש מרץ 2015, אך חזר להרכב כעבור זמן. בסיום עונת 2017/2018 עזב את קרסנודאר.
דינמו מוסקבה.
ב-23 ביולי 2018 חתם ז'ואזיניו בדינמו מוסקבה. ביולי 2020 שוחרר מהקבוצה.
סוצ'י.
לקראת עונת 2020/2021 עבר לסוצ'י.
חייו האישיים.
באוגוסט 2016, הוא קיבל אזרחות רוסית.