בין השנים 2007–2014 היה רוסו יושב ראש ועדת החינוך של התאחדות התעשיינים, וכמו כן היה חבר בנשיאות איגוד תעשיות האלקטרוניקה והתוכנה בישראל, בין השנים 2004–2016.
בנוסף לפעילותו הציבורית, רוסו הוא פעיל מרכזי בנושא קידום החינוך המדעי-טכנולוגי במדינת ישראל. בין השנים 2008–2015 כיהן כחבר בוועד המנהל של רשת "אורט ישראל" וכיום הוא מכהן במספר תפקידים ציבוריים-חינוכיים נוספים:
פעילות אקדמית.
רוסו פעיל גם בזירה האקדמית כמרצה בכיר נלווה בקורס "ניהול מו"פ" לתואר שני במינהל עסקים בטכניון וכן כמורה מן החוץ בקורס דומה במסגרת המסלול לתואר שני במינהל עסקים באוניברסיטת תל אביב.
בין השנים 2008–2016 כיהן כחבר בוועד המנהל של מכללת אפקה בתל אביב.
ברוך ממז'בוז'
חיים מטשרנוביץ
חיים טריאר
פיקוד המודיעין והאבטחה של צבא ארצות הברית
פיקוד המודיעין והאבטחה של צבא ארצות הברית (באנגלית: United States Army Intelligence and Security Command; בראשי תיבות: INSCOM) הוא פיקוד האחראי על פעולות המודיעין של צבא ארצות הברית.
הפיקוד נוסד ב-1977 ומפקדתו ממוקמת בפורט בלוואר שבוירג'יניה. הפיקוד אחראי לביצוע ותיאום מבצעי מודיעין צבאי ואבטחת כוחות, הכשרה ואימון כוח אדם לתמיכה בשפות שונות ולתפקידי מודיעין ברחבי העולם.
המגיד מלוצק
אסטון מרטין DB5
אסטון מרטין DB5 (באנגלית: Aston Martin DB5) היא מכונית ספורט, 2 דלתות, אשר יוצרה על ידי חברת אסטון מרטין הבריטית בין השנים 1963–1965.
סך הכול יוצרו 1,059 יחידות.
הדגם מסדרת "DB" אשר הייתה קרויה על שמו של David Brown, אשר רכש את חברת אסטון מרטין בסוף שנות ה-40 של המאה ה-20.
אסטון מרטין DB5 מאיצה מ-0-97 קמ"ש ב-8.0 שניות.
אסטון מרטין DB5 בסרט גולדפינגר מסדרת סרטי ג'יימס בונד.
אסטון מרטין DB5 כיכבה בסרט גולדפינגר מסדרת סרטי ג'יימס בונד, אשר הוקרן בעולם החל משנת 1964, נהוגה על ידי השחקן שון קונרי. צבעה היה אפור בהיר.
בעקבות הסרט, הפכה ה"אסטון מרטין DB5" לאחד מסימני ההיכר הבולטים של סרטי ג'יימס בונד. בשנת 2019 נמכרה האסטון מרטין שהופיעה בסרט "כדור הרעם" במכירה פומבית תמורת 6.4 מיליון דולר.
הערות שוליים.
[[קטגוריה:מכוניות ספורט]]
[[קטגוריה:מכוניות קופה]]
[[קטגוריה:מכוניות קבריולה]]
[[קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1960]]
[[קטגוריה:רכבי אסטון מרטין|DB5]]
[[קטגוריה:מכוניות בריטיות]]
יעקב אגוזי
יעקב אגוזי (במקור, שם משפחתו היה ניסנבוים; 1899 – 16 במרץ 1972) היה חלוץ, שכיהן כראש המועצה האזורית "יזרעאל" בשנים 1959 – 1968, טרם איחודה עם המועצה האזורית קישון, ליצירת המועצה האזורית עמק יזרעאל.
ביוגרפיה.
אגוזי נולד בלובלין, פולין, לדובה ויצחק ניסנבוים, שהיו חסידים. הוא עלה ארצה ב-1918 עם קבוצה מתנועת "צעירי ציון". זו הייתה עלייה בלתי לגלית ומסעם ארצה היה ארוך ומורכב.
בארץ ישראל הוא עבד בייבוש ביצות ליד דגניה א'. ב-1920 הצטרף לדגניה ג' ועקר עם הקבוצה ב-1922. הקבוצה הקימה את קבוצת גניגר.
בקיבוץ, אגוזי מילא תפקידים מנהליים לצד תפקידים חקלאיים. הוא נבחר גם לתפקיד ראש מועצה אזורית "יזרעאל" (לפני האיחוד שייצר את המועצה האזורית "עמק יזרעאל") ונשאר חבר במליאת המועצה עד יום מותו. כראש מועצה הוא היה גם נשיא איגוד ערים של מכבי האש באזור יזרעאל.
לצד תפקידיו בקיבוץ ותפקידיו המוניציפליים, אגוזי היה גם יערן בכיר, מדריך חקלאות ברחבי הארץ, שותף לעליה לחניתה, ממייסדי חברה כלכלית ונציג של התנועה הקיבוצית ושל מפא"י במוסדות שונים.
חיים אישיים.
היה נשוי ללאה לבית ברונטמן, בת למייסדי תל אביב, שהצטרפה בנעוריה לקבוצה. לשניים נולדו שלושה ילדים.
בנימין זאב בוסקוביץ
בנימין זאב באסקוויץ'
יום הילדים הבינלאומי
אלכסנדר סנדר ספרין
עזריאל הורביץ
צ'ארלס קורלט
צ'ארלס הריסון קורלט (באנגלית: Charles Harrison Corlett ; 31 ביולי 1889 – 13 באוקטובר 1971) היה מייג'ור גנרל בצבא ארצות הברית, אשר פיקד על כוחות הן בחזית האוקיינוס השקט, והן בחזית מערב אירופה במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
ראשית חייו.
קורלט נולד ב-31 ביולי 1889 בבארצ'רד, נברסקה, אולם עבר עם משפחתו בגיל צעיר לגור במונטה ויסטה, קולורדו, שם עסק אביו במשפטים. בשנת 1909 החל קורלט את לימודיו בווסט פוינט, ובשנת 1913 הוסמך כלוטננט משנה. בין חבריו שסיימו עמו היו אלכסנדר פאץ', ג'פרי קיז, ויליס קריטנברגר, ועוד רבים אחרים שהגיעו לתפקידי פיקוד בכירים במהלך מלחמת העולם השנייה ולאחריה.
באפריל 1916 נשלח קורלט עם רגימנט הרגלים ה-30 לטקסס, משם היה אמור לצאת למקסיקו להילחם נגד פנצ'ו וילה, אולם לבסוף הועבר לפלוגת אלחוט שהייתה חלק מחיל הקשר.
מלחמת העולם הראשונה.
קורלט נשלח לצרפת מיד לאחר הצטרפות ארצות הברית למלחמה, ומונה כמפקד חיל הקשר בחיל המשלוח האמריקני. קורלט נפצע במהלך המלחמה מגז חרדל, ולאחר החלמתו הועלה לדרגת לוטננט קולונל בגיל 29. לאחר כניעת גרמניה ב-11 בנובמבר 1918, היה קורלט חלק מחיל הכיבוש האמריקני בקובלנץ.
בין המלחמות.
בשנת 1924 סיים קורלט את לימודיו במכללה הגבוהה לפיקוד ומטה של צבא ארצות הברית, ובשנת 1925 סיים את לימודיו בבית הספר למלחמה של צבא ארצות הברית. לאחר מכן מילא קורלט תפקידי הדרכה ומטה, ובין השנים 1939–1941 פיקד קורלט על רגימנטים בהוואי, קליפורניה, וושינגטון ואלסקה.
מלחמת העולם השנייה.
ב-6 בספטמבר 1942 הועלה קורלט לדרגת מייג'ור גנרל, ומונה למפקד כוח המשימה קיסקה, שהורכב מהדיוויזיה ה-7, כוחות אמפיביים, כוחות מיוחדים, כוחות הרריים, כוחות מוטסים, ובריגדת הרגלים ה-13 הקנדית. הכוח בפיקודו של קורלט נשלח לכבוש את האי קיסקה מהיפנים, אולם כשעלו על החוף התברר שהוא ריק, ולפיכך נגרמו לכוח רק אבדות מאש ידידותית כתוצאה מערפל קרב.
לאחר מכן שלח קורלט לפורט אורד, קליפורניה, על מנת לאמן את הקורפוס האמפיבי ה-9. לאחר מכן מונה קורלט למפקד הדיוויזיה ה-7, ונשלח להילחם עמה במערכה באסיה ובאוקיינוס השקט תחת פיקודו של צ'סטר נימיץ. ב-31 בינואר נשלחה הדיוויזיה ה-7 לכבוש את האי קווג'לין, ועשתה זאת באבדות מעטות.
במרץ 1944 מונה קורלט למפקד הקורפוס ה-19, ששהה באותו זמן בבריטניה בהכנות לפלישה לצרפת. ב-10 ביוני 1944 נחת הקורפוס בנורמנדי, שם השתתף בקרבות הקשים שהתחוללו באזור. לאחר מכן השתתף הקורפוס במבצע קוברה ובקרב פאלז, וב-28 באוגוסט חצה את נהר הסן. לאחר מכן השתתף הקורפוס בשחרור בלגיה, וב-14 בספטמבר חדר אל גרמניה. הקורפוס השתתף בקרב על אאכן, וב-15 באוקטובר החליף ריימונד מק'ליין את קורלט בפיקוד על הקורפוס.
בנובמבר 1944 מונה קורלט למפקד הקורפוס ה-36 בהונולולו, שהיה מופקד על אימון היחידות לקראת פעולות אמפיביות. קורלט פיקד על הקורפוס עד סוף המלחמה, ובתחילת 1946 פרש מהצבא.
לאחר המלחמה.
לאחר המלחמה מונה קורלט על ידי מזכיר החקלאות האמריקני למגר את מחלת הפה והטלפיים במקסיקו, ובשל כך שהה קורלט במקסיקו סיטי עד לשנת 1947. לאחר מכן חזר קורלט לחוות הצאן והבקר שלו בניו מקסיקו, שם מינה אותו המושל לכהן כיו"ר לשכת המיסים של ניו מקסיקו, ובהמשך מונה לתפקיד במועצת ההשקעות הממשלתית. בנוסף גם היה קורלט חבר מועצת המנהלים של בית הספר האמריקני למחקר, וב-13 באוקטובר 1971 מת קורלט בביתו באספניולה, ניו מקסיקו.
שמואל מקרוב
אברהם דאנציג
בצלאל רגנשבורג
מיזותיאיזם
לואיז בית לחם
רשימה של מדינות בעלות נשק גרעיני
אד פייגנבאום
מבצע ברזלית
מבצע ברזלית היה מבצע פשיטה של פיקוד הדרום שבוצע בליל 5–6 ביולי 1967 וכלל חבלה בפסי הרכבת בקטע שבין קנטרה ואיסמעיליה, מערבית לתעלת סואץ. לאחר שהתברר שחוליות קומנדו מצרי חודרות לסיני ומבצעות פעולות חבלה במסילת הברזל בקטע מקנטרה לאל עריש. באזורים שחובלו לא הייתה תנועת רכבות. מטרת הפעולה הייתה לסמן למצרים לחדול מפעולות איבה. החבלה עצמה בוצעה על ידי שתי קבוצות שחיינים משייטת 13 והסתיימה בהצלחה מלאה.
מודיעין.
מפת המערך המצרי בקרבת התעלה היה ידוע. הגזרה הייתה נתונה לתצפית מהחוף המזרחי ומכוסה בסיורי צילום אווירי שוטפים. רוחב התעלה במקום היה כ-150 מטר. מבנה גדות התעלה מדרגת אבן בולטת מהמים בגובה 30 ס"מ משתנה עם מצב הגאות והשפל. משטח אבן ברוחב כמה מטרים וקיר אלכסוני בשיפוע של 45 מעלות בגובה של 1.5 מטר. לאורך הקיר מדי פעם היו מדרגות חצובות.
המסילה עברה במקביל לתעלה במרחק של עד 200 מטר אדני הרכבת מעץ על שכבת חצץ מהודק. השטח באזור לא היה חשוד במיקוש ובקטעים שנבחרו לא נראו תצפיות מצריות. פרסומים חופשיים המשמשים לימאות היה ניתן ללמוד שבתעלה צפוי זרם חזק. לאנשי השייטת 13 הייתה זו הפעם הראשונה בה טבלו במימי תעלת סואץ.
נבחרו שתי נקודות שנראו מתאימות:
בסיור המוקדם שנערך במשך היום מול הקטע הצפוני נראו מספר אנשים על האי מדרום לגזרה. ממול נראו מספר בורות בשפת המים והיעד אותר בבירור. ואילו בקטע הדרומי נראו בצד המצרי חיילים מגדרים את היציאות, אותר מוצב ומדרום לקטע נראו חיילים מצריים לאורך התעלה.
תוכנית.
התוכנית הייתה לבצע חבלה בשני מקומות בקטע שבין קנטרה לאיסמעיליה במרחק כ-10 ק"מ ביניהם. בכל מקום בקטע של 300 מטר להציב 10 חבלות מתחת לאדני הרכבת. במסילה לא הייתה כלל תנועת רכבות. המטרה הייתה להפגין נזק משמעותי מבלי לגרום אבדות.
כוחות ומשימות – שני סיורי החבלה צפוני בפיקוד סרן שאול זיו ודרומי בפיקוד סרן גדי שפי יכללו כח של 6 לוחמי שייטת 13 ישאו את המטענים יעברו בשחייה, את התעלה, יתגנבו לפסי הרכבת, יציבו את החבלות עם השהיה ויחזרו בשחיה.