קיפטנוי התאושש במהרה מאכזבה זו ומעט אחרי האולימפיאדה קבע שיא עולמי בריצת 3,000 מטר של 7:28:96 בתחרות בקלן שבגרמניה. שלושה ימים לאחר מכן הוא שבר שיא עולמי נוסף, הפעם בריצת 3,000 מטר מכשולים, בתחרות בציריך וקבע אותו על 8:02:08. שנה לאחר מכן, ב-1993, הוא הגן בקלות על תואר אליפות העולם בריצת 3,000 מטר מכשולים בתחרות שנערכה בשטוטגרט, גרמניה.
בשנת 1995 שבר קיפטנוי את השיא העולמי בריצת 5,000 מטר בתחרות שברומא, וקבע את שיאו על 12:55:30. באותה שנה זכה קיפטנוי באליפות העולם בריצת 3,000 מטר מכשולים בפעם השלישית ברציפות, וגם קבע שיא עולמי נוסף בריצה זו - 7:59:18. זו הייתה הפעם הראשונה בהיסטוריה בה אדם כלשהו ירד משמונה דקות בריצה זו.
בשנת 1996, באולימפיאדת אטלנטה, סיים שני בלבד במקצה ל-3,000 מטר מכשולים, לאחר שג׳וסף קטר (באנגלית:  Joseph Keter), רץ קנייתי נוסף, ניצח בתחרות זו. שנה לאחר מכן, לא הצליח קיפטנוי לזכות באליפות עולם רביעית ברציפות ב-3,000 מטר מכשולים, בתחרות שנערכה באתונה, אך זכה במדליית כסף. אלוף העולם לשנה זו היה וילסון בויט קיפקטר (באנגלית: Wilson Boit Kipketer), רץ נוסף מבני הקלנג׳ין.
קיפטנוי עדיין היה פעיל בשנת 2001 בכוונה לנסות להתחרות במשחקי חבר העמים ב-2002 (באנגלית: Commonwealth Games), אך לבסוף לא השתתף בתחרות זו. לאחר פרישתו היה קיפטנוי מאמן ריצה וכן כיהן כיו״ר מחוז מאראקוות באיגוד האתלטיקה של קניה.
זאת ועוד, הקים ארגון הצדקה Shoe4Africa, אשר תומך במשפחות אפריקאיות, בית ספר על שמו של קיפטנוי על מנת להנציח את הישגיו. בית הספר נפתח בשנת 2012 במחוז מאראקוות ומכיל 8 כיתות, בהן לומדים כ-320 תלמידים.
בארי אלן קומפטן גיב
יחסי בורקינה פאסו–לוב
יחסי בורקינה פאסו–לוב הם היחסים הדיפלומטיים שבין בורקינה פאסו לבין לוב.
היסטוריה.
באוקטובר 1982, חודש לפני שהופל השליט הצבאי של בורקינה פאסו, קולונל סייר זרבו, השליט ערך ביקור מדיני בטריפולי.
היחסים בין דיקטטור לוב, מועמר קדאפי, לבין ראש הממשלה של בורקינה פאסו, תומא סנקרה היו תחילה טובים לאחר שסנקרה עלה לשלטון ב-1983. לפני שהפך סנקרה לראש ממשלה, הזמין את קדאפי לביקור באוגאדוגו. קדאפי וסנקרה שוחחו ונפגשו עם קצין העיר ולא עם נשיא אודראוגו, שגרם לוויכוח משמעותי בן סנקרה לממונה עליו. זו הייתה הסיבה העיקרית מדוע סנקרה ישב בכלא זמן קצר לאחר מכן.
ב-6 באוגוסט 1983, יומיים לאחר העלייה לשלטון של תומא סנקרה, שלח קדאפי מטוס עם ציוד סיוע לממשלה החדשה. סנקרה ביקש מהלוביאנים להפסיק לשלוח אותו עקב חוסר נעימות. בדצמבר באותה שנה, ערך קדאפי ביקור נוסף בוואגאדוגו, שמלווה ב-450 שומרי ראש.
באותה תקופה, היחסים בין בורקינה פאסו ללוב היו חזקים. סנקרה ניסה להשפיע על ה"מהפכה הדמוקרטית והפופולרית" כמו שהוא כינה, מכיוון ששוי הסחר הבין לאומי של שתי המדינות היה נמוך עד עצם היום הזה. באוקטובר 1985, ביקר סנקרה את קדאפי בטריפולי.
למרות הקשרים הטובים בין שתי המדינות, היחסים בין סנקרה לקאדפי החלו להדרדר. ב-15 באוקטובר, עמיתו לשעבר של סנקרה הפעיל הפיכה צבאית שבה הוא הרג את סנקרה והפך בעצמו לנשיא. על פי כמה דיווחים, ההפיכה הייתה מתוכננת על ידי צ'ארלס טיילור הליברזלי, שהיה אז בעל ברית קרוב של אחד משוטרי קדאפי.
ממשלת לוב עשתה מאמץ על מנת ליצור מחדש שיתוף פעולה בעזרת כמה ביקורים ממלכתיים. ב-1988, היחסים היו אף טובים יותר מאשר בימי השיא של סנקרה. על עף מעמדה של לוב כמדינה ענייה, הצליחה לוב ליצור ברית עם הממשלה החדשה. כוחותיה של בורקינה פאסו היו מוערבים במלחמת האזרחים הליבראית הראשונה ובמלחמת האזרחים בסיירה לאון.
היחסים ביו שתי המדינות הפכו למורכבים הרבה יותר במאה ה-21 עם פריצת מלחמת האזרחים בלוב.
טל בנימין
טל בנימין היא מאחז וחווה חקלאית קהילתית בשומרון, כקילומטר מערבית לכפר תפוח.
היסטוריה.
טל בנימין הוקמה על ידי קבוצת מתיישבים מכפר תפוח אשר התיישבו בגבעה קטנה על יד כפר תפוח בשנת תשנ"ט (1999). בתחילה קראו ליישוב "אל-נקם", אך צה"ל קרא לו "תפוח מערב". לאחר כמה שנים החליטו משפחות הגבעה לשנות את שמה ל-"טל בנימין" על שם בנימין כהנא, בנו של הרב מאיר כהנא, ואשתו טליה, שנרצחו בפיגוע ירי ליד עפרה.
במאי 2004 נדחתה עתירת תושבי המאחז, בעתירה ביקשו התושבים שביקשו לקבוע כי יש להם זכות קניינית בקרקע.
בשנת 2015 ארגון "יש דין" עתר לבג"ץ בשם פלסטינים מהכפר הסמוך יאסוף, בטענה שהמאחז יושב על אדמות פרטיות של תושבי הכפר. בג"ץ לא דן בנושא, ומכיוון שהמאחז אינו מוקם על אדמות מדינה, הורה בג"ץ להרוס את 17 המבנים שבו. המבנים נהרסו ב-17 ביוני 2018.
מייק קראפו
מייקל דין קראפו (באנגלית:Michael Dean Crapo; נולד ב-20 במאי 1951) הוא פוליטיקאי אמריקאי המייצג את מדינת איידהו בסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית. קראפו נבחר לראשונה לסנאט ב-1998 לאחר שייצג את מחוז הקונגרס השני של איידהו בבית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 1993–1999.
קראפו נולד באיידהו פולס. הוא בוגר אוניברסיטת בריגהאם יאנג ובית הספר הרווארד למשפטים. הוא התמחה כעורך דין בעיר הולדתו לאורך כל שנות ה-80 של המאה ה-20, תוך שמירה על פעילנות בפוליטיקה הרפובליקנית המקומית. אחיו, טרי קראפו, היה מנהיג הרוב בבית הנבחרים של איידהו בין השנים 1968–1972 ודמות פוליטית משפיעה עד מותו מלוקמיה ב-1982. לאחר מות אחיו, הוא התמודד בהצלחה לסנאט של איידהו ב-1984. קראפו כיהן כנשיא הזמני של הסנאט של איידהו בשנים 1988–1992.
קראפו נבחר למושב פתוח בקונגרס של ארצות הברית ב-1992, כמייצג מחוז הקונגרס השני של איידהו בבית הנבחרים של ארצות הברית. אחרי שלוש תקופות כהונה בבית הנבחרים, התמודד קראפו למושב הריק של איידהו בסנאט של ארצות הברית, לאחר שדירק קמפת'ורן התפטר מהסנאט על מנת להתמודד לתפקיד מושל איידהו. קראפו נבחר ברוב של 70% מהקולות, והפך למורמוני הראשון שייצג את איידהו בסנאט של ארצות הברית. בבחירות 2004, הוא זכה 99% מהקולות נגד יריבו הדמוקרטי סקוט מק'קלור. הוא נבחר מחדש שוב ב-2010 עם 71% מהקולות, ושוב ב-2016 עם 66% מהקולות.
ביוגרפיה.
קראו נולד בעיר איידהו פולס למלבה (לבית אולסן) וג'ורג' לוול קראפו. אחיו, טרי, גדול ממנו ב-12 שנים. הוא שאר בשר רחוק של הנרי קראפו, שכיהן כמושל מישיגן בשנים 1865–1869 וכן של ויליאם דוראנט, נכדו של הנרי שהיה מחלוצי תעשיית הרכב ושייסד את ג'נרל מוטורס. את לימודיו התיכוניים סיים ב-1969 וב-1973 היה לבוגר אוניברסיטת בריגהאם יאנג במדע המדינה. ב-1977 קיבל תואר ראשון במשפטים מאת בית הספר למשפטים בהרווארד. במשך שנה אחת בשלהי שנות ה-70 של המאה ה-20 היה מתמחה של השופט ג'יימס מ. קרטר מבית המשפט הפדרלי התשיעי לערעורים של ארצות הברית ולאחר מכן שב לאיידהו, שם עבד כעורך דין.
במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20 נהפך קראפו לפעיל במסעות הבחירות של המפלגה הרפובליקנית למושבים בבית המחוקקים של איידהו. אחיו טרי היה חבר בבית הנבחרים של איידהו וכיהן שם כמנהיג הרוב (1968–1972) והיה כוכב עולה בפוליטיקה של איידהו. בעקבות מותו של טרי מלוקמיה ב-1982, התמודד קראפו לסנאט של איידהו. הוא נבחר לסנאט ב-1984 וכיהן שם עד 1992. ב-1988, באופן בלתי צפוי, הנשיא הזמני של הסנאט ג'ים ריש לא נבחר מחדש לסנאט וקראפו נבחר על ידי עמיתיו לתפקיד הנשיא הזמני. הוא כיהן בתפקיד זה בשנים 1988–1992.
ב-27 בינואר 1989 כיהן קראפו כמושל איידהו במשך מחצית היממה. המושל ססיל אנדרוס היה מחוץ לגבולות איידהו כשהעיד בפני הקונגרס של ארצות הברית, ולאחר מכן סגן המושל דאז בוץ' אוטר היה גם הוא מחוץ לאיידהו. לפי סדר הירושה של מושל איידהו, הנשיא הזמני של הסנאט הוא הבא בתור לרשת את המושל לאחר סגן המושל. ב-1992 נבחר לקונגרס של ארצות הברית, כחבר בית הנבחרים האמריקאי מטעם מחוז הקונגרס השני של איידהו. הוא נבחר שוב במשך שלוש פעמים עד 1999, עת נבחר לסנאט של ארצות הברית.
ב-1998, הסנאטור דירק קמפת'ורן נבחר למושל איידהו ולפיכך התפנה מושבו בסנאט. קראפו, אז חבר בית הנבחרים של ארצות הברית, החליט להתמודד למושבו הריק. הוא נבחר באותה השנה לכהונה בת שש שנים, וזכה פעם אחר פעם עד לבחירתו האחרונה ב-2016. קראפו נהפך לסנאטור הבכיר של איידהו כאשר הקונגרס ה-111 של ארצות הברית התכנס ב-3 בינואר 2009, והסנאטור לארי קרייג, שייצג את איידהו בסנאט בין השנים 1991–2009, החליט שלא להיבחר מחדש. בכינוס הקונגרס ה-121 של ארצות הברית, קראפו דורג במקום ה-39 בבכירותו בסנאט. הוא התנגד לחוק הגנת החולה וטיפול בר השגה של הנשיא ברק אובמה ואף הצביע נגדו. ב-2011 היה חבר במה שכונה "כנופיית השישה" שניסתה להציע לסנאטורים הדמוקרטים עסקה שתכלול הורדה משמעותית בגירעון התקציבי.
בסוף דצמבר 2012 נעצר קראפו בידי משטרת אלכסנדריה שבוירג'יניה לאחר שנכשל בבדיקת ינשוף. לאחר שחרורו בערבות מהמעצר פרסם קראפו הודעה לתקשורת ובה אמר: "שגיתי ואני מתנצל בפני משפחתי, בפני הבוחרים שלי וכל מי שנתן בי את מבטחו. אני לוקח על עצמי אחריות ואשא בעונש שיוטל עלי. אנקוט צעדים להבטיח שזה לא יקרה שוב לעולם". יתרה מזאת, שתיית אלכוהול אסורה על פי חוקי הכנסייה המורמונית בה חבר.