יהודית הנדל פרסמה כעשרה ספרים שזכו להצלחה רבה. בנוסף, ביוני 1987 התפרסם ספרה "ליד כפרים שקטים", המתעד את מסעה לפולין. הוא מיוסד על סדרת שיחות רדיו ברשת ב' של קול ישראל, "פולין - סתיו 86", ששודרו בחורף 1987. שיחות הרדיו והספר עוררו התעניינות מרובה בציבור הישראלי.
הותירה בן ונכדים.
יצירתה.
על אף שכרונולוגית שייכת יצירתה של הנדל לסופרים בני דור תש"ח, מאופיינת כתיבתה במהלכים ספרותיים מאוחרים מתקופה זו. היא בחרה לתאר את המציאות של התקופה מזווית הראייה של ה"אחרים", ביניהם נשים, עולים חדשים, חולים וקשישים. מלכתחילה, עיצבה הנדל "אני" ספרותי שונה מזה שהיה מקובל בדורה: לא עוד האני הקולקטיבי וההרואי, אלא "אני שברירי ודחוי הבוחן, כמו מבחוץ, מתוך שולי הקיום את ההתרחשויות המרכזיות של התקופה". סגנונה שאב מאבות הספרות העברית החדשה, סופרים כמו ברנר, מנדלי ועגנון. מבחינה זו היא הקדימה את סגנונום של סופרי דור המדינה, למשל, עמוס עוז וא.ב. יהושע.
בספרה, "הכוח האחר" היא החלה במוטיב שחזר והופיע בספריה המאוחרים: השימוש בדמותה של המספרת עצמה המתבססת על נתונים אוטוביוגרפיים. בנוסף לכך, חושף ספרה זה את התמודדות הספרותית של הנדל בנושא האבל והמוות, וכמעט כל יצירותיה המאוחרות מספרות על אובדן של אדם קרוב.
יהודית הנדל הייתה אישה סופרת בדורות של סופרים גברים, ועל אף שספריה אינם עוסקים בסוגיות פמיניסטיות, הציגה יצירתה גישה שונה לנושאים של הספרות השכיחה בדורה; היא העדיפה את השוליים על פני המרכז, את החלש והנחות על פני הדומיננטי ואת זווית הראייה הפרטית והמשפחתית על פני הגישה הלאומית. גישתה זו והפעילות הספרותית המתמדת שלה מציבה אותה כאחת מעמודי התווך של ספרות הנשים הישראלית.
קישורים חיצוניים.
מיצירתה:
הנדלי פייג' הליפקס
ההנדלי פייג' הליפקס (באנגלית: Handley Page Halifax) היה מפציץ כבד ארבע-מנועי אשר תוכנן ויוצר עבור חיל האוויר המלכותי הבריטי אשר שירת במהלך מלחמת העולם השנייה. בן-זמנו של האוורו לנקסטר המפורסם, ההליפקס נשאר בשירות עד סוף המלחמה, וביצע מגוון משימות בנוסף להפצצה. ההליפקס היה גם בשירות חיל האוויר המלכותי האוסטרלי, חיל האוויר המלכותי הקנדי, חיל האוויר המלכותי הניו זילנדי, וחיל האוויר הפולני.
כיום נותרו ברחבי העולם רק שני מפציצי הליפקס שלמים: אחד מוצב במוזיאון האווירי ביורקשייר, הממוקם במנחת אלווינגטון של חיל האוויר המלכותי הבריטי מתקופת מלחמת העולם השנייה. האחר, הליפקס NA337 שהיה בשירות חיל האוויר המלכותי הקנדי, נמשה מקרקעית אגם מגוסה בנורווגיה ב-1995 לשם הופל באפריל 1945. המפציץ הוחזר לקנדה ושיחזורו הושלם ב-2005. הוא מוצב במוזיאון ההנצחה של חיל האוויר המלכותי הקנדי בבסיס טרמטונין טנטרון, אונטריו, ליד קינגסטון, אונטריו.
פותחה גם גרסת תובלה של ההליפקס שנקראה האלטון.
ההליפקס בארץ ישראל.
ב-25 בפברואר 1946 הושמדו על הקרקע 12 מטוסי הליפקס על ידי לוחמי האצ"ל במהלך התקפת שדות התעופה הבריטיים.
עקב פיצוץ מלון המלך דוד ביום 22 ביולי 1946 תוגברו כוחות המנדט הבריטי בארץ ישראל וטייסת 620 (No. 620 Squadron RAF) המצוידת בהליפקסים הגיעה לשדה התעופה "R.A.F Aqir" (היום תל נוף). מאוחר יותר ביום 1 בספטמבר 1946 כשהייתה בארץ שונה מספרה של טייסת זו למספר 113 והיא נשארה כאן מספר חודשים.
עמליה כהנא כרמון
הליפקס
רותי יובל
רותי יובל (נולדה ב-1955) היא עיתונאית ישראלית, לשעבר עורכת "מעריב".
ביוגרפיה.
יובל נולדה וגדלה בחיפה, בילדותה הייתה מדריכה בצופים. את דרכה העיתונאית החלה בסוף שנות ה-70, אז הפכה להיות כתבת השכונות של מקומון ירושלמי, "ירושלתון" (שהפך ל"כל העיר", עם רכישת עמוס שוקן את העיתון). עם השנים התקדמה יובל והחלה לערוך מדורים שונים בעיתון, כיהנה כסגנית העורך והפכה בסופו של דבר לעורכת הראשית של העיתון.
בשנת 1996 עזבה את "כל העיר" ואת רשת שוקן והצטרפה למגזין "7 ימים" של "ידיעות אחרונות" כסגניתו של דורון גלעזר, שעזב איתה את המקומון. 4 שנים לאחר מכן, עם עזיבתו את המגזין מונתה לעורכת. במסגרת תפקידה כעורכת המגזין הובילה יובל קו עיתונאי תקיף נגד הון ושלטון שהתבטא בתחקירים רבים בנושא ואף מוסף מיוחד שהוציאה, "הזמן השחור" בו פורסמו שורה של כתבות תחקיר שעסקו בקשרים שבין הון, שלטון ועולם הפשע בארץ.
ביוני 2004 התפטרה יובל מעריכת העיתון והחלה לעבוד ב"שידורי קשת" כיועצת בתחום התיעודי והעיתונאי. משם, בדצמבר 2005 מונתה לעורכת תוכנית הדגל של חברת החדשות, "אולפן שישי", המשודרת בערוץ 2.
באוקטובר 2007, עם פרישתו של אמנון דנקנר, מונתה לעורכת "מעריב" לצדו של דורון גלעזר. במאי 2009 הודיעו השניים על התפטרותם. בדצמבר אותה שנה נתמנתה לעורכת הראשית של מהדורת החדשות של יום שישי בערוץ 10.
בספטמבר 2011 התפטרה מתפקידה על רקע פרשת ההתנצלות בפני איש העסקים שלדון אדלסון.
בשנת 2017 השתתפה, יחד עם דורון גלעזר והבמאי דוד דרעי ביצירת הסרט התיעודי "סאלח, פה זה ארץ ישראל".
ליובל תואר שני בפסיכולוגיה. היא אחותה של יושבת ראש רשות ניירות ערך לשעבר, עו"ד מירי כץ.
יובל חברה בהנהלת האגודה לזכויות האזרח.
רדום
גביע
תמונה באבן
תמונה באבן הוא מיזם ירושלמי, שבמסגרתו מונצחות המשפחות שבנו את שכונת "אוהל משה", שהיא חלק משכונת "נחלאות", אחת השכונות הראשונות שנבנו מחוץ לחומות, בשלהי המאה ה-19.
את המיזם יזמה דבורה אבי-דן. למימושו פנתה לצאצאיהם של מייסדי שכונת "אוהל משה", בבקשה לקבל תמונות מהאלבום המשפחתי. מתוך כ-600 תמונות שנאספו, נבחרו עשרים לתלייה על בתי השכונה. המעצב עופר קוטלר עיצב את המיזם. בשלב הראשון הוגדלו תמונות אלה, נצרבו באבן, ונוסף להן תקציר קורות חייהן של המשפחות. מרביתן נתלו על בתי המשפחות המתאימות. את השלב הזה מימן עוזי הלוי, נכדו של ר' בנימין הלוי שהיה ממייסדי השכונה.
בינואר 2006 מומש השלב השני של "תמונה באבן", 17 תמונות קטנות יותר נתלו בסמטה שעל יד בית הכנסת הגדול של אוהל משה. השלב השני מומן על ידי הצאצאים של המשפחות המופיעות בתצלומים. בפתח השלב השני נקבע שירו של אלישע פורת, "פחיתה", העוסק, בדומה למיזם כולו, בשלשלת הדורות. וסוגר את המיזם התרגום לאנגלית של השיר.
בכוונת היזמית להקים גם בשכונת "אבן ישראל" ובשכונות הכורדים "זיכרון יוסף" מפעל דומה.
עם המשפחות המונצחות נמנית משפחת נבון שאחד מבניה היה נשיא המדינה יצחק נבון, ומשפחות נכבדות נוספות.
גביע (כלי)
גביע הוא כוס בעלת רגל דקה וארוכה. לרוב הגביע עשוי זכוכית, אך ניתן למצוא גם גביעי מתכת (בעיקר כסף) או חרסינה. גביעים בצורות שונות משמשים למגוון משקאות, בהם - גביע שמפניה, גביע יין וגביע מרטיני.
גביעי זכוכית יכולים לשמש ככלי הגשה למנות קרות שונות כגון סלט פירות.
הרגל של הגביע מאפשרת לאחוז אותו מבלי להירטב או להניח אותו על שולחן מבלי להרטיב אותו בשל לחות שמצטברת על דפנותיו של הגביע שמלא בנוזל קר.
האיום הגרעיני האיראני
גשר תלוי
גשר תלוי (באנגלית: Suspension bridge) הוא סוג של גשר אשר מתאפיין במיפתח גדול ובגמישות של המבנה וכשמו - מִסעתו נתלית בעזרת כבלים.
העיקרון ההנדסי של גשר תלוי הוא המרת כל כוחות הלחיצה והפיתול לכוחות מתיחה, והעברתם דרך כבלים, המאופיינים במשקל נמוך, בגמישות ובעמידה בכוחות מתיחה, אל שני עמודים גבוהים בצידי הגשר, ומהם אל הקרקע. מבחינה זו גשר תלוי בנוי בעיקרון הפוך לזה של גשר אבן קשתי, שבו כל הכוחות מומרים לכוחות לחיצה, ומועברים דרך האבן אל קצות הקשת. בין ראשי העמודים בגשר תלוי, תלויים כבלים מאסיביים, אשר מהם תלויה המיסעה או המדרכה עליה עוברת הדרך. קצות הכבלים מעוגנים לקרקע בשני הצדדים הקיצוניים ביותר של הגשר.
היתרון הגדול של גשר תלוי הוא בכך שהמשקל של כל הגשר עובר אל העמודים דרך הכבלים ומהם אל האדמה, ולפיכך אין צורך בקורה עבה או במסבך שיחזיקו את מיפתח הגשר באוויר. יתרון נוסף הוא הגמישות המבנית המקנה לגשר עמידות גבוהה בפני רעידות אדמה.
הגשר התלוי בעל המיפתח הגדול ביותר בעולם הוא גשר אקשי-קייקיו שביפן שנבנה בשנת 1998. אורך מיפתחו 1,991 מטר ואורכו הכולל 3,911 מטר. עם זאת, ישנם גשרים תלויים בעלי מיפתח קטן יותר ואורך כולל גדול יותר.
גשרים המתבססים לעיתים על עמוד אחד אינם עונים להגדרה של גשר תלוי המחייב שתי נקודות משען (למשל שני עמודים). טיפוס זה של גשרים מכונה גשר מעוגן כבלים. אחד מהאדריכלים הבולטים כיום בתחום הוא סנטיאגו קלאטרווה, אשר תכנן שני גשרים תלויי כבלים בישראל (בירושלים עבור הרכבת הקלה ובפתח תקווה להולכי רגל).
גשרים תלויים מצטיינים גם בנוכחות ויזואלית ייחודית ומרשימה, וכך הפכו מספר גשרים כאלו לסמלים של המקומות בהם הם ניצבים. בין אלו ניתן לציין את גשר שער הזהב בסן פרנסיסקו וגשר ברוקלין בניו יורק.
גשר סקיי ברידג' 721 שאורכו 721 מטר, הוא הגשר התלוי המיועד להולכי רגל הארוך בעולם. קדם לו גשר ארוקה 516, שאורכו 516 מטר.
הארפי
הארפי (באנגלית: IAI Harpy) הוא חימוש משוטט למשימות דיכוי הגנה אווירית, מתוצרת התעשייה האווירית לישראל. ההארפי משוגר מחוץ לשדה הקרב, מאתר אנטנה קורנת של מערכת מכ"ם, ומתפוצץ מעליה. ההארפי נמצא בשירות חיל האוויר הישראלי (מכונה "שיאון") ובשירות המדינות טורקיה, הודו, קוריאה הדרומית וסין.
ההארפי הוא בעל כנפי דלתא המחוברות לגוף גלילי שבראשו ראש הביות וראש הקרב. הוא מונע על ידי מנוע רוטרי יחיד מדגם AR731, תוצרת UEL, בעל הספק של 28 קילו-וואט (37 כוח-סוס) עם מדחף דוחף.
אופן פעולה.