פרנץ להאר
פֶרֶנץ להאר (בהונגרית: Lehár Ferenc; 30 באפריל 1870 – 24 באוקטובר 1948) היה מלחין הונגרי.
ביוגרפיה.
להאר היה בנו הבכור של מנצח תזמורת בצבא האוסטרו-הונגרי, ממנו ספג את האהבה למוזיקה. בגיל 15 התקבל לקונסרבטוריון למוזיקה של פראג, שם למד כינור וקומפוזיציה. אחד ממוריו היה אנטונין דבוז'ק, שאמר לו: "תלה את כינורך, ילדי, וכתוב מוזיקה".
לאחר סיום לימודיו התגייס לצבא והיה, בשנים 1902-1890, מנצח תזמורות צבאיות. בשנת 1896 הוצגה האופרה שלו "קוקושקה" בלייפציג ובבודפשט בהצלחה מועטה.
בשנת 1902 עזב את הצבא, התיישב בווינה והחל לחבר אופרטות. האופרטה הראשונה שלו הייתה "נשות וינה". הפריצה שלו הייתה בשנת 1905 עם האופרטה "האלמנה העליזה". אופרטה זו זכתה להצלחה עצומה והוצגה ברחבי העולם. עד היום, במשך יותר ממאה שנים, מועלות הפקות חדשות של אופרטה זו. במהרה התפרסם להאר כמלחין של "אופרטות וינאיות" וכיורשו האמנותי של יוהאן שטראוס. אופרטות נוספות שחיבר עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה היו: "הרוזן של לוקסמבורג" (1909), "אהבת הצוענים" (1910) ו"אווה" (1911).
להאר חיבר גם מחולות ושירי לכת סימפוניים. לאחר מלחמת העולם הראשונה ופירוק האימפריה האוסטרו-הונגרית דעך העניין באופרטות, אך התחדש כעבור מספר שנים. להאר פגש בזמר הטנור ריכרד טאובר וחיבר אופרטות המתאימות לקולו: "פאגאניני" (1925), "פרדריקה" (1928), "ארץ החיוכים" (1929) ו"ג'ודיטה" (1934).
הנאצים ובמיוחד היטלר אהבו את האופרות של להאר. היטלר העניק לו את מדליית גתה ולהאר לא סירב לקבלה. בשל כך הוחרם להאר בישראל ויצירותיו נאסרו להשמעה, אולם העובדה שלהאר היה פסיבי ולא נאצי או אנטישמי מוצהר (אשתו הייתה יהודייה שהמירה את דתה לקתוליות טרם נישואיה) הביאה לביטול החרם עליו בראשית שנות השבעים.
בנקסי
בנקסי (באנגלית: Banksy, נולד בבריסטול, אנגליה שבבריטניה) הוא צייר, אמן רחוב ואקטיביסט חברתי אנונימי, ששמו על פי ההשערה הוא כנראה רובין גנינגהם (Robin Gunningham). ישנן השערות כי האמן השווייצרי מייטר דה קאסון (Maître de Casson) עשוי להיות בנקסי, אולם הוא מכחיש זאת.
הוא נחשב לאחד מאמני הגרפיטי הפוליטי הבולטים בעולם. הוא נמנע מלחשוף את זהותו, ואינו מופיע בציבור. האומנות הסאטירית שלו ומכתמיו המחתרתיים המשלבים הומור שחור לעגני, נעשים בטכניקת שבלונות ייחודית ואופיינית. עבודותיו השונות, שמלבד ציורים כללו גם פסלים ומיצגים מיוחדים, מוצגות על חומות, קירות עירוניים, גשרים ורחובות ברחבי העולם. בנוסף לעבודותיו המוצגות במרחב הציבורי, הציג בנקסי גם במספר תערוכות וכן הוציא ספרי אומנות וסרט דוקומנטרי אחד.
עבודתו של בנקסי צמחה מתוך סצנת האמנות המחתרתית של בריסטול, שכללה שיתופי פעולה בין אמנים ומוזיקאים. לפי הסופר והמעצב הגרפי טריסטן מאנקו (Tristan Manco), בנקסי "נולד בשנת 1974 וגדל בבריסטול, אנגליה ואביו היה טכנאי מכונות צילום. הוא למד להיות שוחט אבל החל בפעילות גרפיטי בתקופת ההתערערות של בריסטול בסוף שנות ה-80".
עבודותיו של בנקסי מושפעות מאמן הגרפיטי "Blek le Rat" הצרפתי שהתחיל לעבוד עם שבלונות בפריז בשנת 1981 וחבר בלהקת האנרכו-פאנק "קראס" אשר ערכה קמפיין מחתרת בעבודות גרפיטי בסוף שנות ה-70 ותחילת שנות ה-80.
קריירה אומנותית.
קריירה בבריסטול.
בנקסי החל כאמן גרפיטי בסגנון חופשי בין השנים 1992–1994 כחלק מהצוות DryBreadZ שכלל גם את האמנים טס (Tes) וקאטו (Kato). הוא הושפע מאמנים מקומיים בבריסטול וכבר בתחילת דרכו השתמש בשבלונות על מנת לצייר, טכניקה המאפיינת את עבודותיו מאז. בנקסי העיד כי החליט לאמץ את טכניקת השבלונות כאשר התחבא משוטרים מאחורי פח אשפה, והבחין בהטבעת גרפיטי של מספרו הסידורי של הפח. עבודה בשבלונות נחשבת למהירה, וכמות גדולה של עבודות שלו ברחובות בריסטול הפכה אותו במהרה לחלק מתנועת אומנות האנדרגראונד שהתפתחה באזור באותה התקופה.
קריירה בינלאומית.
באוגוסט 2004 הפיק בנקסי את אחת המתיחות המפורסמות שלו, והדפיס שטרות של עשרה פאונד ועליהם תמונתה של הנסיכה דיאנה. הכיתוב הסטנדרטי שמופיע בדרך כלל על השטרות - "הבנק של אנגליה" הוחלף בכיתוב "בנקסי של אנגליה". כמות גדולה של שטרות כאלה הושלכה על ידי אנונימי אל עבר קהל בנוטינג היל, ואנשים ניסו לממש את השטרות בחנויות מקומיות. מאז פוזרו השטרות, הם נמכרים בחנות המקוונת איביי במחיר של 200 פאונד לשטר. שטרות נוספים שימשו כהזמנות לאירועי אומנות ופוזרו במקומות נוספים. שטר חתום אחד נמכר במכירה פומבית שנערכה באנגליה באוקטובר 2007 בסכום של 24,000 פאונד.
במהלך השנים ביצע בנקסי מספר לא מבוטל של 'תעלולים' כנגד הממסד האמנותי, ובהם תליה חשאית של יצירות שלו בתוך מוזאונים ברחבי העולם, כגון המוזיאון לאמנות מודרנית, מוזיאון טייט בריטניה, מוזיאון המטרופוליטן לאמנות, מוזיאון ברוקלין והמוזיאון האמריקאי להיסטוריה של הטבע.
בשנת 2015 הוא ארגן את תערוכת "דיסנמלנד" בה השתתפו 58 אמנים מתחומים שונים לרבות דמיאן הירסט ורונית ברנגה.
באוקטובר 2018, יצירה של בנקסי "ילדה עם בלון" שנמכרה במכירה פומבית, השמידה את עצמה מספר שניות לאחר המכירה. בנקסי העלה סרטון ובו הוא מראה כיצד הוא מטמין במסגרת של התמונה מגרסת נייר המופעלת באמצעות שלט רחוק. מיד לאחר רכישת התמונה, הפעיל בנקסי את המגרסה שהשמידה את היצירה באופן חלקי. לאחר גריסת חלק מן התמונה, קפץ מחירה של היצירה..
עבודות הגרפיטי שלו מגוונות, אך כמעט תמיד כוללות אלמנטים של הומור וביקורת חברתית. המסרים בעבודותיו רבים: אנטי-מיליטריזם, אנטי-קפיטליזם והתנגדות לתרבות הצריכה, אנטי-פשיזם וצייתנות חברתית, אנטי-אימפריאליזם ופרו-אנרכיזם, ואלמנטים של ניהיליזם. העבודות כוללות לעיתים סיסמאות. הדמויות הנפוצות בעבודותיו הן חולדות, קופים, שוטרים, חיילים, ילדים קטנים וזקנים.
עבודות בגדה המערבית.
באוגוסט 2005 הגיע בנקסי לרמאללה יחד עם אמנים נוספים, על מנת לצייר על גבי גדר ההפרדה. בנקסי צייר תשעה ציורי-ענק על החומה, בהם מובעת הכמיהה לחופש, ומתח באתר האינטרנט שלו ביקורת על הקמתה. בדצמבר 2007 הגיע בנקסי יחד עם 15 אמני רחוב נוספים לבית לחם, שם צייר עבודות המביעות מחאה על הנוכחות הישראלית בשטחים, כגון ילדה עורכת חיפוש גופני על חייל, יונת שלום עטופת שכפ"ץ, וחייל צה"ל שעוצר חמור לבדיקת תעודות. ביקורו זה השפיע על רבים מאמני הרחוב הישראלים, ביניהם Know hope, אמן השבלונה Dede Bandaid, ואחרים.
במרץ 2016 פתח בנקסי מלון קטן בבית לחם, שנקרא Walled Off Hotel (המלון הסגור בחומה), משום שגדר ההפרדה עוברת בצמוד לו. השם הוא משחק מילים אופייני של בנקסי על שמה של רשת מלונות הפאר וולדורף. במלון הקטן עשרה חדרים, שכולם פונים אל החומה, ומהחדרים בקומה השנייה נראה עמוד שמירה ומתחם קבר רחל שמהעבר השני. המלון גדוש ביצירותיו של בנקסי, ובכניסה ניצב קוף שימפנזה במדי נער מעלית מהודרים, כבול בשלשלת לגדר. כל חדר במלון מעוצב בסגנון שונה ומעוטר ביצירות אופייניות; באחד החדרים ציור קיר גדול של פלסטיני רעול פנים וחייל ישראלי בקסדה מנהלים קרב כריות. במלון יש גם גלריית תמונות ומוזיאון שפתוחים לציבור.
הכרה ממסדית ומכירת עבודותיו.
תערוכות.
את התערוכה הראשונה שלו, "אקזיסטנציאליזם", הציג בנקסי בלוס אנג'לס ב-19 ביולי 2002 בגלריה "33 1/3 Gallery". בשנת 2003 השיק תערוכה בשם "מלחמת טריטוריה" (Turf War) ובה צייר בין היתר דוגמה של טפט על גבי פיל שהוצג במיצב ששמו "מתעלמים מהפיל בחדר".
לאחר מכן החל בנקסי לייצר עבודות חתרניות שהתבססו על יצירות מפורסמות. בנקסי יצר גרסה משלו לציור "Water Lily Pond" מסדרת חבצלות המים של קלוד מונה, והוסיף לו אלמנטים אורבניים כגון פסולת ביוב ועגלות קניות הצפות במים, ובכך התייחס לזיהום הסביבה שיוצרת תרבות הצריכה. עבודה נוספת היא "ניצי הלילה" של אדוארד הופר, לה הוסיף בנקסי חוליגן אנגלי הלבוש בתחתוני בוקסר בדוגמת דגל הממלכה המאוחדת מטיח כיסא בחלון הדיינר וסודק את שמשתו. שני ציורי השמן הוצגו בתערוכה בלונדון בשנת 2005.
מאז הציג כמה תערוכות, כשחלק מהן הוצגו בחללים סגורים וחלק ברחובות ערים ובמתחמים נטושים.
מכירה.
עבודותיו של בנקסי זוכות להערכה והצלחה מסחרית רבה כאשר הן נמכרות במכירות פומביות. לדוגמה, באפריל 2007 נמכרה יצירתו "נערת חלל וציפור" במכירה פומבית במחיר של 288,000 לירות שטרלינג. ובחודש פברואר 2014 נמכר במכירה פומבית נוספת דיוקן עצמי של רמברנדט שבנקסי הוסיף לו עיני מדבקה בולטות, ב-398,500 לירות שטרלינג.
למרות הצלחתו, עבודותיו לא זוכות לחסינות מפני רשויות החוק. בחודש אפריל 2007, לדוגמה, מחקה חברת התחבורה של לונדון מקיר סמוך לתחנת רכבת תחתית את אחד מציורי הקיר הידועים של בנקסי, ציור המתאר את גיבורי הסרט "ספרות זולה" כשהם אוחזים בבננות במקום אקדחים, בנימוק שכתובות גרפיטי יוצרות אווירה של הזנחה וניוון חברתי, שמעודדת פשיעה.
בשנת 2018 קיבלה פרסום רב יצירתו של בנקסי "ילדה עם בלון" בכך שנמכרה במכירה פומבית במחיר של יותר ממיליון ליש"ט. לאחר מכירת התמונה, ולעיני הצופים באולם המכירות, נגרסה היצירה של בנקסי על ידי מגרסה שהתקין בעצמו בתוך מסגרתה. למרות גריסתה, היצירה למעשה לא ניזוקה ומומחים מעריכים שערכה הוכפל.
בבית המכירות "סות'ביס" העניקו ליצירה את השם החדש "Love is in the Bin" ("האהבה בפח הזבל"). בכך שנגרסה בעת המכירה, כך כתבו בחשבון האינסטגרם שלהם, הפכה יצירתו של בנקסי ליצירת האמנות הראשונה בהיסטוריה שנוצרה 'בשידור חי', במהלך מכירה פומבית.