אוניות מעפילים, 45 במספר, אשר נתפסו על ידי "הסיירת הפלשתינאית" של הצי הבריטי נגררו לנמל חיפה וכונו "צי הצללים". עם שחרור חיפה הוחל בהכשרת 10 כלי שיט מצי הצללים, אשר בעברן שימשו כאוניות קרב, להיות בסיס לחיל הים הישראלי. שש מספינות "הצי הסודי" הצטרפו לחיל הים, אחרות אשר היו כשירות לשיט הפכו אוניות סוחר או ספינות נוסעים.
בנוסף לספינות אלו כדאי לציין את ספינות המעפילים הבאות שהיו אף הן חלק מ"צי הצללים" (אף כי לא נרכשו בתרומת יהודי ארצות הברית או אויישו בצוותי מתנדבים מצפון אמריקה) והוסבו לספינות חיל הים או צי הסוחר :
"חנה סנש" הפכה לאח"י "חנה סנש" (ש-29) ובהמשך הצטרפה לצי הסוחר (א/מ 52).
"ברכה פולד" הצטרפה לצי הסוחר (א/מ 28).
"אף על פי כן" הפכה לאח"י אף-על-פי-כן, שימשה לאימונים והחל משנת 1969 מוצגת במוזיאון ההעפלה וחיל הים בחיפה.
רובם של המתנדבים האמריקאים חזרו לבתיהם עם סיום מפעל ההעפלה. חלקם הצטרפו לכוחות הלוחמים ו-10 מהם נפלו במהלך הקרבות של מלחמת העצמאות (בנוסף לביל ברנשטיין שנפל בקרב על האקסודוס) : לואיס באל ("גאולה"), אריה לשנר ("הגנה"), ברוך לינסקי ("חיים ארלוזורוב"), הארולד צבי מונאש ("הגנה"), ראובן שיף ("גאולה"), דב זליגמן ("יאשיהו ווג'ווד"), דייוויד לוינגסטון ("חיים ארלוזורוב", "עצמאות"), יוסף (ג'ו) כהן ("אלטלנה"), דייוויד מיטרני ("אלטלנה"), יעקב (ג'ק) רוטמן ("דרומית").
חלק מצוות המתנדבים האמריקאים, כמו אחרים מאנשי מח"ל, בחרו להישאר במדינת ישראל, ביניהם מורי גרינפילד מחברו של הספר "הצי הסודי של היהודים".
אחד מן המתנדבים מארצות הברית, פול שולמן (שאול בן-צבי), אשר עסק בעיקר בפעולות רכש, הפך למפקדו הראשון של חיל הים הישראלי.
ז'ואקן די בלה
דיק קלארק
ריצ'רד וואגסטף קלארק (Richard Wagstaff Clark; 30 בנובמבר 1929 - 18 באפריל 2012) היה איש רדיו וטלוויזיה אמריקאי, מפיק טלוויזיה ושחקן קולנוע, וכן אייקון תרבות אשר נודע במיוחד כמנחה של התוכנית המוזיקלית האמריקנית American Bandstand בין השנים 1957 עד 1988. ב-1961 שיחק בסרט "הרופאים הצעירים" לצידו של פרדריק מארץ'. קלארק נודע במיוחד גם כמנחה של השידורים השנתיים מחגיגות ליל הסילבסטר בטיימס סקוור.
כמנחה של התוכנית "American Bandstand" הציג קלארק את מוזיקת הרוק אנד רול לאמריקאים רבים. התוכנית העניקה חשיפה אדירה לאמנים חדשים רבים, בהם איגי פופ, אייק וטינה טרנר, סמוקי רובינסון, סטיבי וונדר, פרינס, Talking Heads, סיימון וגרפונקל ומדונה. כאשר התוכנית עלתה לשידור הייתה התוכנית בין התוכניות הראשונות בטלוויזיה בה הופיעו שחורים ולבנים על אותה הבמה.
קלארק היה גם המנכ"ל של חברת "דיק קלארק הפקות", ובנוסף לכך הוא הקים גם את רשת המסעדות האמריקנית The Bandand Diner.
קלארק לקה בשבץ מוחי בדצמבר 2004. על אך שלאחר מכן הוא התקשה לדבר, ב-21 בדצמבר 2005 חזר קלארק להנחות את השידור החי מחגיגות ליל הסילבסטר בטיימס סקוור - והוא המשיך להנחות את התוכנית עד 2011.
קלארק נפטר ב-18 באפריל 2012 מהתקף לב, בגיל 82, לאחר שעבר ניתוח ערמונית.
ארס (סדרת טלוויזיה)
ארס (בהולנדית: Ares) היא סדרת טלוויזיה, דרמת אימה הולנדית, שנוצרה על ידי פיטר קויפרס, איריס אוטן וסנדר ואן מאורס. בסדרה מככבים ג'ייד אוליברג, טוביאס קרסלוט, ליסה סייט ורובין בויסוין. הסדרה עלתה לראשונה ברשת נטפליקס ב-17 בינואר 2020 והיא הראשונה בשפה ההולנדית בהפקת נטפליקס. הסדרה כללה 8 פרקים כחצי שעה כל אחד.
תקצירי עלילת הסדרה.
רוזה סטיינוויק, היא סטודנטית לרפואה בשנה הראשונה באמסטרדם, המצטרפת לאגודת סטודנטים חשאית בשם ארס לומדת את טיבם האמיתי של חבריה.
צ'אק נובל
צ'ארלס "צ'אק" נובל (באנגלית: Charles "Chuck" Noble; 24 ביולי 1931 – 7 במרץ 2011) היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בקבוצת פורט ויין/דטרויט פיסטונס מליגת ה-NBA בין השנים 1955–1962. בעונת נבחר להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA, ולאורך 7 עונותיו בליגה רשם ממוצעים כוללים של 8.0 נקודות, 3.3 אסיסטים ו-2.6 ריבאונדים למשחק.
קריירת משחק.
נובל נולד בעיר אקרון שבאוהיו, ובין השנים 1950–1954 למד באוניברסיטת לואיוויל. לאורך 4 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה העמיד ממוצעים של 15.1 נקודות ו-5.8 ריבאונדים למשחק.
בדראפט ה-NBA 1954 נבחר נובל בבחירה ה-30, על ידי קבוצת פורט ויין פיסטונס. בעונתו המקצועית הראשונה, בטרם הצטרף לפורט ויין, שיחק עבור קבוצת "אקרון גודייר וינגפוטס" מ"ליגת ה-NIBL".
בעונתו הראשונה ב-NBA, , העפיל עם הפיסטונס למעמד הגמר, בו הפסידו מול פילדלפיה ווריורס בתוצאה 1–4. בכל 6 העונות הבאות השתתפה הקבוצה בפלייאוף ה-NBA, אך באף אחת מהן לא הצליחה לשחזר את הישג ההעפלה לגמר הליגה. בעונת רשם נובל ממוצעי שיא של 11.3 נקודות ו-4.6 אסיסטים למשחק, ונבחר להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA לצד חבריו לקבוצה וולטר דיוקס וג'ין שו. בסיום עונת עזב נובל את הפיסטונס ופרש ממשחק, בגיל 30.
החרם על נסטלה
החרם על נסטלה התחיל בארצות הברית ביולי 1977, במסגרתו הוחרמו מוצרי החברה ככלל. נסטלה הואשמה בקידום המסחרי של תרכובת מזון לתינוקות כתחליף להנקה, בעיקר בקרב מדינות העולם השלישי. יוזמי החרם סברו כי מוצרים אלה השפיעו על עלייה בתמותת התינוקות. החרם התפשט במהירות לאוסטרליה, קנדה, שוודיה ומערב גרמניה. ב-1980 נסטלה הודיעה כי רווחיה ירדו בכ-16 אחוזים.
הבעיות שבתחליפי חלב.
הרבה מקהל היעד של נסטלה, בעיקר אוכלוסיית יבשת אפריקה, אינה בעלת גישה למקורות למים נקיים, דבר המהווה בעיה. על תווית האריזה של תרכובת מזון לתינוקות הודפסו הוראות שימוש בשפה האנגלית, ביניהן הדרישה להרתיח את המים המזוהמים לפני הערבוב עם פורמולת החלב. בשל היעדר השכלה ראויה, רוב אוכלוסיית היעד איננה יודעת לקרוא בשפה האנגלית. תחליפים אלו הוכנו תוך התעלמות מהנחיות חיוניות אשר העמידו את התינוקות בסכנת חיים. היוניסף העריך שלתינוקות שהואכלו בפורמולה שיוצרה בסביבה המאופיינת במחלות רבות וחוסר היגיינה, סיכוי גבוה פי 6-25 יותר למות משלשול ועד פי 4 יותר למות מדלקת ריאות, בהשוואה לתינוקות יונקים. בעיה נוספת היא שהורים נטו להשתמש בפחות פורמולה מהנדרש כדי להכין יותר מנות מזון, דבר שהוביל תינוקות לתת תזונה.
היסטוריה.
במרץ 1974 התפרסם המאמר "רוצח התינוקות" (The Baby Killer)על ידי ארגון הצדקה הבריטי War On Want בלונדון. המאמר הדגיש את הבעיות הנובעות משימוש בפורמולת חלב אם בעולם המתפתח. המאמר הצליח לערער את דעת הקהל הציבורית והיווה אבן יסוד לפתיחה בחרם. הארגון מדינות עולם שלישי (Third World Action Group-AgDW) תרגם את המאמר לשפות רבות ביניהן שוודית, תוך שינוי הכותרת ל"נסטלה רוצחת תינוקות". נסטלה הגישה עתירה לבית המשפט בה תבעה את הארגון מדינות עולם שלישי על שינוי כותרת המאמר. ב-1976 ניתן פסק הדין בתביעה אשר מוצא את ארגון מדינות עולם שלישי באשמת לשון הרע בגין כותרת המאמר בלבד. הארגון נקנס בסכום סמלי בלבד ונסטלה הוזהרה לשנות את נוהלי השיווק שלה. המאמר העלה את הנושא לתודעה הציבורית והוביל ליוזמת החרם על נסטלה.
ב-1977 הכריזו ארגון קואליציית פורמולת התינוקות (INFACT) חרם על מוצרי חברת נסטלה במיניאפוליס שבארצות הברית. לאחר זמן קצר החרם התפשט לאוסטרליה, קנדה, ניו זילנד ואירופה. במאי 1978 הסנאט האמריקאי ערך שימוע פומבי בנושא קידום תחליפי חלב אם במדינות מתפתחות. בשנת 1979 אירחו ארגון הבריאות העולמי ו-קרן החירום הבינלאומית של האומות המאוחדות לילדים יוניסף ישיבה בינלאומית שקראה לפתח נוהלי שיווק בינלאומיים וכן לפעול בחזיתות נוספות, שיפור נוהלי האכלת תינוקות וילדים, בנוסף, רשת הפעולה הבינלאומית למזון לתינוקות (IBFAN) הוקמה בפגישה זו.
ב-1981, כנס הבריאות העולמי ה-34 הכריז על תמיכה בפתרון WHA34.22 אשר כולל את הנהלים הבין לאומיים לשיווק תחליפי חלב אם. הנוהל כולל את הפורמולות לתינוקות ומוצרי חלב אחרים, מזון ומשקאות, אשר משווקים או מוצגים כתחליף חלקי או מוחלט של חלב אם. הנוהל אוסר על קידום תחליפי חלב אם ומעניק לעובדי הבריאות את הסמכות לייעוץ להורים בנוגע לדרכים אופטימליות בתזונת התינוק. בנוסף הנוהל מגביל את חברות הייצור ממסירת מידע לעובדי הבריאות וקובע דרישות תיוג חדשות.
בשנת 1984 נפגשו רכזי החרם עם היצרנית נסטלה, בפגישה סוכם כי נסטלה תיישם את הנהלים אשר נקבעו בוועידה בתמורה לסיום החרם. החרם הושעה רשמית עד 1988 כאשר פעיל בארגון IBFAN טען כי חברות תחליפי חלב אם הציפו מתקני בריאות במדינות מתפתחות באספקה של פורמולות חלב בעלות נמוכה, והחרם הושק מחדש בשנה שלאחר מכן.
במאי 1999 ניתן פסק דין נגד נסטלה על ידי רשות תקני הפרסום בבריטניה (ASA). נסטלה טענה בפרסומת נגד חרם כי היא משווקת פורמולה לתינוקות "מבחינה אתית ואחראית". ה-ASA מצא כי נסטלה לא יכולה לתמוך בטענה זו ולא בטענות אחרות לנוכח עדויות שהועלו על ידי הקבוצה הנאבקת "Baby Milk Action".
בנובמבר 2000 הזמין הפרלמנט האירופי את יוניסף IBFAN ונסטלה להציג ראיות לדיון בפני הוועדה לפיתוח ושיתוף פעולה. ראיות הובאו על ידי קבוצת IBFAN מפקיסטן והקצין המשפטי של יוניסף דיבר על כישלונה של נסטלה כדי ליישר את מדיניותה עם החלטות עצרת הבריאות העולמית. נסטלה דחתה את ההזמנה להשתתף בטענה לתזמון סכסוכים, אם כי שלחה את נציג חברת הביקורת שהזמינה כדי להפיק דוח על פעולתה בפקיסטן.