באמצע המאה ה-20, כחלק מתהליך בו השתנתה המערכת המסורתית כמעט בכל תחומי החיים הושפעו גם דפוסי ההתיישבות והחקלאות. בשנים אלו החל להיווצר מחסור באדמות לא מיושבות במרכז שטחי הלוגברה. כתוצאה מכך ניתן לראות שלוש תמורות משמעותיות. צומצמו שלושת סוגי השדות של הלוגברה. הלוגברה החלו לעבור מהמרכז ולהתיישב בפריפריה, אזורים בהם לא נטו להתיישב בעבר. בנוסף, סידור וצפיפות הבקתות השתנו בצורה שמאפשרת יותר כוח חקלאי אפקטיבי במקום מרוכז. עוד גורם אשר השפיע על דפוסי ההתיישבות הוא רגולציה של השלטון: בעבר לא היו גבולות ברורים בין קהילות מקומיות והאנשים יכלו לעבור ממקום למקום לפי הצרכים והדפוסים התרבותיים שלהם, להתפזר בשטחים פוריים ולא מיושבים ולחיות בקהילות מקומיות. כיום מדינת אוגנדה קובעת גבולות ברורים ומגבילה את התנועה של אנשי הלוגברה. המדינה אוסרת על מעבר מסוג זה במטרה למזער סכסוכים ומריבות על אדמות בין שבטים וקבוצות אתניות באזור. חוקי המדינה גרמו לכך שאנשי הלוגברה חיים כיום בצפיפות גבוהה יותר מעבר.
משפחה, שבט וקשרי יוחסין.
היחידה המשפחתית הראשונית ביותר בלוגברה היא הבקתה המאוכלסת על ידי אישה וילדיה. היחידה השנייה היא המתחם, שהוא הבית לגבר נשוי, בין אם הוא נשוי לאישה אחת או מספר נשים. מספר משפחות ביחד מאוחדות לאשכול משפחתי, אשר בראשו עומד זקן השבט, המכונה גם בה וורה (Ba Werra) או בה המבו (Ba Hambo), בשפתנו, האיש הגדול, או בקרב קבוצות הלוגברה שבצפון אוריבה (Uriba), כלומר, איש מקדשי הרוחות. תפקידו המרכזי של זקן השבט הוא לתחזק את הקשר עם הרוחות ולשמור על הסדר הטוב והשלום במשפחה.
האשכול המשפחתי מונה לרוב כ-25 אנשים לערך, אשר משתייכים ל-6 משפחות. לכל אשכול משפחתי רצועת שטח משלו הכוללת את המתחמים, הצריפים ואת המשק החי. השושלת, דהיינו, הקשר המשפחתי, עוברת דרך אב קדמון אחד והוא שקובע את שאר השושלת. שושלת הלוגברה היא פטריארכלית, ונקבעת על ידי הזכר במשפחה. אצל אנשי הלוגברה קיימות שושלות מורכבות ושושלות פשוטות. המארג המשפחתי הבנאלי מורכב מהשושלת הפשוטה והמצומצמת. השושלת ואילן היוחסין הם נצחיים, וקיימים מאז ומעולם, אך אשכול המשפחה לא. אשכול המשפחה, שיוך האדמה והמשק החי הומצאו והתפתחו עם השנים לצד אילן היוחסין. לזקן השבט, ישנו מקדש מיוחד עבור האבות הקדמונים של השושלת המשפחתית והקבוצה כולה. המקדש ממוקם מחוץ לשטח המחיה וכוחו של זקן השבט מיוחס למקדשים אלו. חשוב לציין כי האמונה הרווחת היא כי למקדשים אלו כוחות רשע וכי מי שאינם זקני השבט אינם מתקרבים למקדשים אלו.
קבוצת הלוגברה מיחסת משמעות חזקה מאוד לערך הכבוד ולהיררכיה. הקבוצה מגדירה כבוד דרך שלושה אופנים: רגש פחד, רגש חיבה וציות מוחלט. לפי יחסי הכבוד, על האחים הצעירים לכבד את אחיהם הבכור, על האישה לכבד את בעלה, על האחות לכבד את אחיה ועל הנער לאהוב את אביו. הלוגברה, מאמינים מאוד בשושלת המשפחתית ובאבות הקדמונים ומאמינים כי קשרי הדם ביניהם הם שמאחדים, מייחדים ומבדילים אותם מהאחרים. כיום קיימות לפחות כ-60 קבוצות של אנשי לוגברה. המייסדים של קבוצות אלו היו הבנים של האבות הקדומים הגיבורים והם נחשבים לבסיס החברה הלוגברית. סדר הלידה של המייסדים אינו ידוע. לכל קבוצה יש שם שנגזר לרוב משם השושלת המשפחתית.
חוק וסדר.
לקבוצת הלוגברה אין מבנה ארגוני מסוים המאפיין אותה, אין להם צ'יף מסוים, או חוקים מנוסחים על פיהם יש לפעול. בעבר לא היו להם מוסדות מסורתיים שפעלו כדי לאכוף את החוקים ולהטיל עונשים על הקבוצה, אלא היה מדובר בחוקים ועונשים שהוטלו על ידי הגורמים האחראיים. כמו שנאמר אלו לא היו קבועים או מאורגנים כמו שקיימים כיום.
לפי הלוגברה, תרגול הסמכות והעוצמה חיוני עבור הפעילות והשלטת הסדר בקרב הקבוצה. החיים החברתיים המסודרים הם אלו ששולטים ביחסים בתוך הקהילה המקומית ונעשה שימוש בעיקר בסנקציות דתיות לשם כך. לעומת קבוצות אתניות אחרות, לא היה גורם שניהל אותם מהממלכה, והמנהיגים של השבט עצמו הם שאחראים על התנהלות השבט ולא גורמים חיצוניים כמו השלטון. בני הלוגברה יצרו בריתות ידידותיות עם השלטונות השכנים כדי להבטיח את ביטחונם מפני התקפות מצד קבוצות אתניות אחרות.
כל אדם בעל יכולת גופנית היה מחויב להגן על הכפר ולכן כל הגברים בעלי יכולת הגוף נחשבו אוטומטית לחיילים, אם כי זו לא הייתה חובה קבועה. בין השנים 1920-1950 הקבוצות היו קטנות מידי כדי להפוך להיות עצמאיות פוליטית אל מול השלטון הקולוניאלי ולכן הן התמזגו עם מחוזות נוספים. כיום ניהול הקבוצות נעשה על ידי אנשי הכפר המלומדים. חיי היום יום של הלוגברה עוסקים בגידולים, חקלאות, חיי חברה ומשפחה. כל הפעילויות האלו מתרחשות בתוך האשכולות המשפחתיים.
הסיפור המיתולוגי.
בסיס המיתולוגיה של בני הלוגברה מתבסס על שני הרים ענקיים אשר נמצאים בתוך המרחב הגאוגרפי בו חיים בני הלוגברה. הרים אלו נקראים הר האתי (Eti) והר הלירו (Liru). בני הלוגברה רואים את עצמם כמחולקים לשניים, הלוגברה הגבוהים אורולבה (Urule'ba) והלוגברה הנמוכים אנדרלבה (Andrale'ba). בני הלוגברה הגבוהים מזוהים עם הר לירו והם חיים באזרו והאב הקדמון שלהם הוא ג'קי (Jaki) שקבור ליד ההר. בני הלוגברה הנמוכים מזוהים עם הר האתי וחיים באזורו והאב הקדמון שלהם הוא אחיו של ג'קי-דריבידו (Dribidu) שקבור ליד הר האתי.
בקרב בני הלוגברה ישנה חלוקה ברורה בין השושלות ברור מי מזוהה עם איזה הר ועם איזה אב קדמון. ניתן להבחין בחלוקה בין הקבוצות בטקסי הקבורה כאשר הלוגברה הגבוהים קוברים את המתים עם הראש מופנה לכיוון הר הלירו ואילו הלוגברה הנמוכים קוברים את המתים עם הראש מופנה לכיוון הר האתי. על פי סיפור הבריאה האחים ג'קי ודריבידו הם צאצאים של בני האדם הראשונים אותם ברא האל אדורה (Adora): הזכר גובורוגו (Gborogboro), שפירוש המילה הוא "האיש שהגיע מהשמיים" והנקבה מאמא (Mema), שפירוש המילה הוא "האישה שהגיעה לבד".
בנוסף אליהם ברא האל אדורה את חיות המשק: על פי הסיפור המיתולוגי האישה מאמא נכנסה להריון לאחר שדם של עז ניתז על רגלה. יש הרואים סיפור זה כסימון של ווסת האישה והצהרה לפוריותה. מספרם המדויק של הצאצאים שנולדו עד הולדתם של האחים ג'קי ודריבידו אינו מדויק ומשתנה בין סיפור לסיפור. עם זאת המכנה המשותף של כלל הסיפורים הוא כי ג'קי ודריבידו הם האבות הקדמונים הראשונים של בני הלוגברה. האבות הקדמונים הגיעו לאדמה הנוכחית של אנשי לוגברה, התחתנו עם נשים והולידו שם את הילדים הראשונים שהם ראשי השבטים הראשונים. על פי האמונה, האבות הקדמונים נחנו בכוחות על טבעיים וכן היה ביכולתם לעשות קסמים וכשפים.
לבוש.
אנשי הלוגברה מכונים "האנשים העירומים" בשל היחס שלהם לבגדים וללבוש. בימי קדם, רוב נשות הלוגברה לא לבשו חולצות והחלק התחתון של גופן היה מכוסה בחצאית או בעלים בלבד. כמו כן הגברים הלכו עירומים או לבשו עורות. הגברים נחשבים לציידים גדולים ומצוידים בקשתות וחצים כדי לצוד ולהביא אוכל לאנשי הלוגברה. כיום רוב אנשי הלוגברה מסתובבים עם ביגוד מערבי. באירועים חגיגיים הנשים עדין לובשות כיסויים מסורתיים באזור הערווה העשויים מעשבים ועלים.
טקסים.
טקס הלידה.
כאשר נולד ילד, הדבר הראשון שעושים הוא טקס ניתוק חבל הטבור. אם הילוד הוא זכר אז המיילדת נדרשת למשוך את חבל הטבור של התינוק ארבע פעמים עד הניתוק, אם הילוד הוא נקבה אז המיילדת נדרשת למשוך את חבל הטבור של התינוקת שלוש פעמים. בעקבות המנהג, במסורת של בני הלוגברה המספר ארבע מזוהה עם הגברים והמספר שלוש מזוהה עם שים.
לאחר הלידה האם נשארת בהתאוששות עם התינוק במשך שלושה או ארבעה ימים בהתאם למינו של העולל. האם נמנעת מלאכול מאכלים מסוימים ואינה יכולה לקבל את כלל המבקרים מחשש כי לחלקם יש כוונות רעות והם מעוניינים לפגוע בה או בתינוק הנולד. לאחר תקופת ההתאוששות ישנם פסטיבלים וחגיגות להולדת הילד שבסיומם מודיעים על שמו של התינוק הנולד. שמו של התינוק יהיה מושפע מהתקופה בה הוא נולד או לתקופת ההיריון של האם לדוגמה: תינוק אשר נולד בתקופת בצורת יקרא "אביריגה" (Abiriga), שפירוש המילה בשפה הלוגברית הוא "אומללות" או "רעב".
טקסי התבגרות.
ישנם שני טקסי התבגרות חשובים בזהות של בני ובנות הלוגברה. טקסים אלו מסמלים את המעבר של הילד מילדות לבגרות ונותנים לגיטימציה לנער או לנערה להינשא. טקס ההתבגרות ראשון הוא קעקוע של הגוף. הטקס השני הוא עקירה של שש השיניים הקדמיות של הלסת התחתונה. את הטקסים הללו עוברים בנים ובנות כאחד.
מנחם שטיין (פירושונים)
גביע העולם בשחמט 2005
גביע העולם בשחמט 2005 הוא הטורניר השלישי של גביע העולם בשחמט שארגן פיד"ה. זהו טורניר יחידים הנערך לפי שיטת המפסיד יוצא, כולל 128 משתתפים והתקיים בין 27 בנובמבר ל-17 בדצמבר 2005 בעיר חנטי-מנסיסק, רוסיה.
לבון ארוניאן ניצח בגמר את רוסלן פונומריוב. עשרה שחמטאים העפילו לתחרות המועמדים כחלק מאליפות העולם בשחמט 2007.
משתתפים.
128 המשתתפים נבחרו במספר אופנים:
מבנה התחרות.
בכל סיבוב שני השחקנים משחקים ביניהם שני משחקים רגילים כאשר כל אחד משחק משחק אחד בשחור ואחד בלבן. קיימת הגבלת הזמן של 90 דקות לכל אחד ולאחר המסע ה-40 תוספת של 15 דקות. כל מסע, מתחילת המשחק, מזכה בתוספת של 30 שניות. שני המשחקים האלו משוחקים באותו יום.
אם בתום שני המשחקים התוצאה היא תיקו, למחרת מתקיימים משחקים מהירים עד להכרעה. המשחקים המהירים משוחקים לפי הסדר הבא:
המנצח בהתמודדות בכל סיבוב עולה לשלב הבא בתחרות והמפסיד מודח ממנה.