ב-1982 השתתפה באלבום ובמופע הטלוויזיה "עמק הנהר האדום" לצד מתי כספי, ריקי גל, דורי בן זאב, ובני אמדורסקי. היא ביצעה סולו באלבום את השיר "אני שמורת טבע" (במקור "You're Lookin' at Country" של לורטה לין, תרגום: אהוד מנור).
באביב 1984 הוציאה את השיר "אלה" (מילים ולחן: שלום חנוך, עיבוד: משה לוי ושלום חנוך), שזכה להצלחה רבה, והגיע למקום ה-12 במצעד השנתי תשמ"ד של גלי צה"ל. עוד באותה שנה הופיעה ארמוני עם קורין אלאל, דויד ברוזה וגידי גוב, ושיחקה ב"בית ספר לריקודים" ובמחזמר "המלך ואני".
ב-1986 הוציאה ארמוני את אלבום הבכורה שלה, "דפנה ארמוני". רוב השירים באלבום נכתבו והולחנו על ידי שלום חנוך, שהיה גם בן זוגה, וכולם עובדו על ידו ועל ידי משה לוי. כמה מתוכם הפכו ללהיטים מוכרים, ובהם "אוהבת אותך, עוזבת אותך", "היא תיקח אותך", "למה דווקא איתך" ו"יום פראי". כמו כן נכלל השיר "אלה" כשגרסת האלבום שונה מגרסת הסינגל, שהוציאה ארמוני שנתיים קודם לכן. בהקלטות האלבום השתתפו ז'אן פול זימבריס, ואלון הילל בתופים וכלי הקשה, מיקי שביב בבס, חיים רומנו בגיטרות, ירוסלב יעקובוביץ' בסקסופונים, משה לוי בקלידים, סינטיסייזרים, ופסנתר, וכן חברי האלקטריק בנד של צ'יק קוריאה שהופיעו באותה תקופה בארץ.
ב-1987 שימשה כזמרת ליווי באלבומיהם של יוסי בנאי, שלמה גרוניך וחוה אלברשטיין. בדצמבר אותה שנה השתתפה בפסטיבל שירי הילדים מספר 17 עם השיר "מנגו" (מילים: נירית ירון גרוניך, לחן ועיבוד: שלמה גרוניך).
ב-1988 הקליטה יחד עם גרוניך אלבום שירי ילדים: ספר/קלטת בשם "בגלל המנגו", שכלל לחנים שלו לטקסטים של אשתו, נירית ירון, שכתבה את הספר. ארמוני וגרוניך אף העלו הצגת ילדים עם חומר זה. האלבום לא יצא על גבי דיסק עד היום. שיתוף הפעולה עם גרוניך המשיך במופע משותף ב"צוותא" ובמחזמר "אמריקה".
בשנת 1989 הוציאה אלברשטיין את אלבומה "לונדון", בו ארמוני שרה איתה בדואט את השיר "יש סיפור חדש בעיר". בקיץ אותה הוציאה את השיר "סיפור בג'ינס" (מילים: מאיר גולדברג, לחן ועיבוד: הנרי ברטר), שזכה להצלחה והגיע למקום החמישי במצעד השבועי, והגיע למקום ה-37 במצעד הפזמונים השנתי תש"ן (1990) של רשת ג'. השיר למרות הצלחתו, לא נכלל באף אלבום של ארמוני. בקליפ של השיר במסגרת התוכנית "זהו זה!" נראית ארמוני לצד בובות בדמות ה"גבר" שבשיר.
שנות התשעים ואילך.
משנות התשעים עסקה ארמוני בציור, והשתתפה בלמעלה מעשרים תערוכות שבהן הציגה את עבודותיה.
בתקופה זו השתתפה כזמרת וכשחקנית בתוכנית הטלוויזיה בהנחיית אבי אתגר "מוצ"ש".
ב-1992 הוציאה ארמוני את אלבומה השני "אשה אחת פחות", בהפקה משותפת עם יוסי פיין. ארמוני כתבה והלחינה את רוב השירים. באלבום תוכנן להופיע שירו של אביב גפן "אתה פה חסר לי", אך לבסוף הועבר השיר לזמרת נורית גלרון ונכלל באלבומה מאותה שנה "בתוך הסערות". ב-1994 השתתפה בקלטת שירי משחק לילדים של דתיה בן דור בשם "שירי משחק" ושרה את השיר "מי שטוב לו ושמח". שיר הנושא בביצוע ארמוני הפך ללהיט ילדים גדול עד היום, כמו גם "אני נקי" (במקור בביצוע נירה רבינוביץ', מתוך התוכנית "מה פתאום"). ב-1995 השתתפה בקלטת ילדים נוספת "סודות מתוקים" משיריה של היוצרת אורית וגנפלד.
בין השנים 1998–2000 שיחקה ארמוני במיני סדרה "הסודות של כנרת". בהמשך, הצטרפה ארמוני ללהקת שחקני תיאטרון "הבימה", שם שיחקה במחזות "מניין נשים", "נאסר א-דין", "שרים נגד אלימות" ובמחזמר "בוסתן ספרדי", בו ממשיכה להופיע עד היום ׁ(2016). בתקופה זו הופיעה בפסטיבלים, בערבי משוררים ובמופעים שונים באותה השנה הופיעה ארמוני פעם נוספת בקדם-אירוויזיון. מאז שנת 2000 מלמדת ארמוני פיתוח קול הן באופן פרטי והן במסגרת בתי ספר למוזיקה, משחק וקריינות. בשנת 2000 שיחקה ארמוני בהצגת הילדים פוקהונטס לצידם של אלינור אהרון, אייל בוחבוט, טוביה צפיר, משה פרסטר, ופיני קידרון, בהפקה פרטית בבית החייל בתל אביב. בשנת 2001 החלה להופיע ב"ערב שירי אלה פיצג'רלד".
בשנת 2006 השתתפה בתפקיד אורח בסדרה "השיר שלנו" בתפקיד מגדת עתידות.
בשנת 2008 השתתפה בתפקיד אורח בסדרה "דני הוליווד" בתפקיד איה באום המבוגרת.
בשנת 2009 השתתפה בתפקיד אורח כדודתו של שימי בסדרה "100 בתנ"ך" בערוץ "לוגי".
בשנת 2011 השתתפה בתוכנית המציאות של ערוץ 24 "היכל התהילה". בתוכנית ביצעה ארמוני לראשונה את השיר "אתה פה חסר לי".
אחרי שהשתתפה ב"היכל התהילה" הציגה ארמוני תערוכת יחיד לכבוד יום הולדתו של אביה שחלה מאוד.
בקיץ 2016 השתתפה בפרסומת ל"בנק מזרחי טפחות" עם השיר "אלה" לצידו של פרזנטור הבנק דביר בנדק.
במאי 2019 השתתפה ארמוני בפסטיבל הזמר המתחדש - "פסטיבל השיר הבא" בניהולו האומנותי של אלי ניסמן וזכתה במקום הראשון עם השיר "שפחה את ומלכה" אותו ביצעה בדואט עם גבי ברלין.
חיים פרטיים.
בשנים 1972–1974 הייתה ארמוני בת זוגו של דורון ערן.
בשנים 1974–1975 הייתה במערכת יחסים עם עדי רנרט.
בשנים 1975–1976 הייתה במערכת יחסים עם דויד ברוזה.
בשנים 1976–1980 הייתה במערכת יחסים עם שפי ישי.
בשנות ה-80 הייתה בת זוגו של שלום חנוך במשך שש שנים, ושל אפיק פלג במשך ארבע שנים.
ב-14 בפברואר 1993 נולדו שני ילדיה התאומים, עדן ואלה, אותם מגדלת כאם חד-הורית.
העובדה שארמוני קראה לבתה אלה עוררה במשך השנים לא מעט ספקולציות.
ארמוני מתמידה בסירובה לחשוף את זהות אבי ילדיה.
מושית השבע
מוֹשִׁית הַשֶּׁבַע (שם מדעי: "Coccinella septempunctata" - מילולית: "ארגמנית שבע הנקודות"; מכונה "פרת משה רבנו") היא מין חיפושית בעלת גלגול מלא בסוג "Coccinella" שבמשפחת המושיתיים. מושית השבע היא מין המושית הנפוץ ביותר באירופה ומן החיפושיות המוכרות ביותר בעולם.
מראה.
כשאר החרקים, למושית שלד חיצוני (קוטיקולה). גופה של מושית השבע סגלגל-כדורי בצורתו. למושית השבע זוג כנפי חפיה אדומות המנוקדות בשמונה נקודות שחורות, ארבע על כל כנף. כאשר זוג הכנפיים סגור, "מתלכדות" שתים מהנקודות ונראות כאחת - ומכאן שמה, "מושית השבע". גם שמה הלטיני הוא "נסיכה עם שבע נקודות".
שאר חלקי המושית - הגפיים, הראש ותחתית הגוף - שחורים, אולם בצדי קדמת החזה שני כתמים לבנים. למושית השבע 6 גפיים בסך הכל, 3 בכל צד. הגפיים קצרות יחסית לשאר הגוף, ובעת תעופה או מנוחה הן מקופלות ואינן נראות. מושית השבע היא חיפושית קטנה יחסית - אורך פרט בוגר נע בין 4 ל-8.5 מילימטרים.
תזונה.
המושית היא טורפת; יש לה גפי פה נושכות, והיא ניזונה בעיקר מכנימות עלים שמזיקות לגידולים חקלאיים; במשך חייה מסוגלת נקבת מושית השבע לאכול כ-6,000 כנימות ובכך היא מסייעת לחקלאות (ראו בפסקה "מושית השבע והאדם"). גם הפגית ("זחל") של מושית השבע היא טורפת יעילה של כנימות.
תפוצה ואורח חיים.
מושית השבע נפוצה מאוד בחלקים נרחבים מיבשות כדור הארץ, אירופה, אסיה, צפון אפריקה ואמריקה הצפונית. המושיות נפוצות באזורים מיוערים ופתוחים כאחד, ולרוב הן חיות בקרבת צמחים או על גבי עלים, משום שעליהן לחיות בקרבת מושבות של כנימות עלים, המהוות את עיקר מזונן. גם בארץ ישראל וסביבתה נפוצות המושיות מאוד, וניתן לראותן במיוחד בעונת האביב, אז הן פעילות יותר מבשאר השנה (ראו להלן).
עם תום האביב נישאות מושיות השבע הבוגרות, בעיקר על ידי הרוח (שכן למרות שהן מסוגלות לעוף מהר יחסית, מעופן מגושם), לאזורים גבוהים יותר (בישראל בסביבות החרמון והרים גבוהים אחרים) שם הן שוהות בקיץ במושבות-ענק, ועם בוא הסתיו הן חוזרות לאזורים הנמוכים יותר.
רבייה והתנהגות.
מושית השבע פעילה במיוחד בעת האביב, אז ניתן לראות אותה רבות. היא בעלת גלגול מלא - ארבעה שלבים עוברים מהביצה ועד מושית השבע הבוגרת. בסוף האביב או תחילת הקיץ, לאחר ההזדווגות, מטילה הנקבה אשכולות של כ-400 ביצים צהובות בצִדם התחתון של עלים, בקרבת מושבת כנימות, מהן ניזונים הזחלים שבוקעים מהביצים, שצבעם שחור-כתום והם מפוספסים בצדי גופם. כעבור מספר שבועות, לאחר שאכלו די צרכם, מתגלמים הזחלים, ולאחר כשבוע הם בוקעים כמושיות בוגרות. בעת היציאה מהגולם צבע כנפי החפייה של המושית נע בין צהוב לכתום בהיר ורק אחרי זמן מה הופך לאדומות ומופיעות הנקודות השחורות על הכנפיים. את החורף מעבירות המושיות הצעירות בתרדמת חורף מתחת לאבנים.
למושית השבע אין דו-צורתיות זוויגית מובהקת; הנקבה והזכר זהים במראהם, אך הזכר מעט קטן יותר.
כשאר מיני המושיתיים, צבעיה הבוהקים של מושית השבע מטרתם להרתיע אויבים פוטנציאליים, שכן בעולם הטבע צבעים כאלה מסמלים, לרוב, רעל או חומרים מזיקים. בין טורפיה של מושית השבע ניתן למנות עופות שניזונים מחרקים, וכן חרקים-טורפים אחרים. בעת סכנה נוקטת מושית השבע בטכניקה מיוחדת – גופה מתקשה והיא אינה זזה ומתחזה למתה, עד שהאיום חולף. במקרה הצורך, מסוגלת מושית השבע להתיז חומר דוחה בטעמו שצבעו צהוב מבלוטות באחורי גופה. בנוסף, מושיות מייצרות את האלקלואיד הרעיל קוקסינלין, שבכמויות גדולות יכול להיות מסוכן לאדם.
תוחלת חייה של מושית בין שנתיים לשלוש שנים.
מושית השבע והאדם.
בשל העובדה שמושית השבע ניזונה בעיקר מכנימות עלים שמזיקות מאוד לחקלאות, היא מסייעת עד מאוד לאדם ומהווה מעין "מדביר טבעי"; חקלאים רבים הגדילו לעשות והם משתמשים בה ככלי להדברה ביולוגית של חרקים – מושיות השבע משוחררות על ידי החקלאים בכמויות גדולות בשדות ומחסלות את המזיקים לגידולים מבלי להשתמש בחומרי הדברה כימיים.
בשל היותה יפת מראה ולא מזיקה לאדם, צברה מושית השבע מוניטין של בעל חיים חמוד המביא מזל, וזאת בניגוד לתחושות הסלידה והגועל שמעוררים לעיתים חרקים אצל האדם.