אחת הפסגות הבולטות בדרום חצי האי סיני, ג'בל עבאס באשה, נקראת בשם זה בעקבות ארמון שעבאס החל בבנייתו על פסגת ההר, אלא שהבנייה נפסקה בעקבות ההתנקשות בחייו.
לואי דה ברולי
קרלי קולון ג'וניור
קרלוס אדוין "קרלי" קולון ג'וניור (בספרדית: Carlos Edwin "Carly" Colón, Jr; נולד ב-21 בפברואר 1979) הידוע גם בשם הבמה שלו קרליטו הוא מתאבק פוארטו ריקני. קולון הוא בנו של המתאבק המפורסם קרלי קולון, ממנו ירש גם את שמו. קולון מתאבק תחת שם הבמה "קרליטו קריביאן קול", כלומר: "קרליטו המגניב מהקריביים". דמותו של קרליטו היא של אדם שחצן וגס רוח, הנוהג לירוק שיירי תפוח בפני אנשים שכלפיהם הוא בז.
קריירה ב-WWE.
סמאקדאון.
בהופעת הבכורה של דמותו, קולון הוצב מול המתאבק הפופולרי ביותר בארגון, ג'ון סינה, בקרב מבוים במסגרת התוכנית סמאקדאון. קולון ניצח בקרב ודמותו נשלחה הישר לעלילות הראשיות ביותר במופעי הארגון. על פי העלילה, שומר ראשו של קולון דקר באותו ערב את סינה, והדבר תרם לטיפוח רגשות הנקם של הדמות המפסידה. העלילה הגיעה לשיאה כאשר סינה ניצח את קולון בקרב מבוים אחר, זמן מה לאחר הראשון.
דמותו של קולון זכתה לפופולריות רבה ומלבד סינה, הוא צוות עם מתאבקים פופולרים רבים, כגון קורט אנגל, אדי גאררו, ביג שואו ורוב ואן דאם. עלילותיו של קולון שולבו פעמים רבות עם דמות שומר ראשו, חסוס.
קולון עבר לתוכנית Raw וגם שם שולב הישר בעלילות הראשיות. בתוכנית זו דמותו עומתה כבר בהופעתה הראשונה עם דמותו של המתאבק שלטון בנג'מין. בין העלילות הרבות בהן היה מעורב דמותו נכנסה לסכסוך עם דמויותיהם של ריק פלייר, מיק פולי, ואף חזרה לעימותים נגד ג'ון סינה, תוך שהיא מצוותת יחדיו עם דמות המתאבק של כריס ג'ריקו.
הדמות עימה היה מצוות קולון במשך מרבית התקופה היא דמותו של כריס מאסטרס. דמויות השניים פעלו יחדיו בקרבות רבי משתתפים, בין השאר במופעים הראשיים של ה-WWE, כגון רסלמניה 22 ורויאל ראמבל. כמובן, גם עלילה זו לא הייתה פשוטה והייתה סבוכה אף יותר, כאשר במהלכה דמותו של קולון "בגדה" מספר פעמים בדמותו של מאסטרס וגרמה להדחתו. מעשים אלו תרמו להיווצרות התדמית השלילית לה קיוו תסריטאי ה-WWE ונתנו להם מניע עבור קו העלילה החדש, במהלכו נאבקו שתי הדמויות ביניהן כיריבות.
בזמן זה זכה קולון בשיא הפופולריות בקריירה, כאשר דמותו נבחרה למופע ראשי במסגרת רשת השידור NBC, במסגרתו שולבה בקרב מבוים בין ארבעה מתאבקים ואף ניצחה בו.
מכסה הקנה
קלי קלרקסון
קלי בריאן קלרקסון (באנגלית: Kelly Brianne Clarkson; נולדה ב־24 באפריל 1982) היא זמרת פופ, שחקנית ומנחת טלוויזיה אמריקאית, זוכת העונה הראשונה של "אמריקן איידול".
ביוגרפיה.
קלרקסון נולדה בפורט וורת', טקסס שבארצות הברית. לה אח ואחות הגדולים ממנה. כשהייתה בת 6, התגרשו הוריה של קלרקסון. אחיה עבר לגור עם אביה, אחותה עברה לגור עם דודתה והיא נשארה עם אמה. הן עברו מספר פעמים מקום מגורים אך לבסוף התיישבו בבורלסון, ואמה של קלרקסון נישאה שוב.
בתיכון הופיעה קלרקסון במחזות זמר כמו "אנני אוקלי אשת לפידות", "שבע כלות לשבעה אחים" ו"בריגדון". בתקופה זו החליטה קלרקסון כי היא רוצה לפתח קריירת שירה. לפני הפריצה הגדולה של קלרקסון היא עבדה בעבר בחנות ספרים, הייתה מוכרת כרטיסים בגן חיות, סדרנית בקולנוע, מלצרית, מכרה שואבי אבק ליום ועוד. היא עברה ללוס אנג'לס בניסיון לפרוץ לתעשיית המוזיקה, היא קיבלה 2 הצעות לאלבום אך דחתה אותם בשל בקשותיהם להם לא הסכימה כמו להוריד במשקלה ובחירת סגנון שירה.
ב־2002, לקראת עליית תוכנית המציאות המוזיקלית "אמריקן איידול", רשמה אותה חברה למיונים לתוכנית. התוכנית קיבלה את קלרקסון והיא זכתה במקום הראשון והפכה בן רגע לכוכבת פופ מצליחה.
קריירה.
ב-15 באפריל 2003 יצא אלבומה הראשון, Thankful. האלבום כלל שירי פופ ובלדות, שלא סטו במידה רבה מהמוזיקה ששרה במהלך התחרות.
כ־3 מיליון עותקים מהאלבום נמכרו ברחבי העולם, ובארצות הברית הוא השיג תואר של "פלטינה כפולה". הסינגלים הידועים מאלבום זה הם השירים "A Moment Like This" (השיר איתו ניצחה בתוכנית) ו-"Miss Independent". לפני כן, ביצעה את השיר "I Surrender", של סלין דיון במסגרת תוכנית הטלוויזיה "אמריקן איידול". ביוני 2003 השתתפה קלרקסון, ביחד עם זוכה המקום השני בתוכנית, ג׳סטין גאריני, בסרט שנקרא "מג׳סטין לקלי". הסרט קיבל ביקורות שליליות ואף נכשל. באותה תקופה גילמה קלרקסון את ברנדה לי בסדרה חלום אמריקני למשך שני פרקים.
ב-25 בדצמבר 2003, השתתפה קלרקסון בתחרות "וורלד איידול" שהתקיימה בלונדון. בתחרות השתתפו זוכי העונה הראשונה של התוכנית ממספר מדינות. קלרקסון הגיעה למקום השני, והזוכה היה קורט נילסן, זוכה האיידול הנורווגי.
ב-30 בנובמבר 2004 יצא אלבומה השני, Breakaway, עליו עבדה עם דוקטור לוק, מקס מרטין, בן מודי (יוצא להקת אוונסנס) ודייוויד הודג׳ס. האלבום, בעל הצליל הרוקיסטי יותר, פנה גם לקהלים מבוגרים יותר שלא צפו באמריקן איידול, והוא מכר כ-11 מיליון עותקים ברחבי העולם והשיג את התואר "אלבום פלטינה" במדינות רבות בעולם. קלרקסון לקחה חלק בכתיבת האלבום ומספר אמנים ידועים נוספים כתבו שיר לאלבום (ביניהם אבריל לאבין שכתבה את שיר הנושא, שאף הפך לשיר הנושא של הסרט ). האלבום הוציא מספר סינגלים מצליחים, ביניהם: "Behind These Hazel Eyes", "Since U Been Gone" ו-"Because of You" (שיר השנה של גלגלצ לשנת 2006).
ב-2006, זכתה קלרקסון בשני פרסי גראמי בקטגוריות: "הופעת השנה של זמרת פופ" ו"אלבום הפופ של השנה". בנוסף באותה שנה, היא הפכה לזמרת עם מספר ההשמעות ברדיו הרב ביותר באוסטרליה. ב-2006, יצאה קלרקסון לסיבוב הופעות באירופה, שהיה אמור להסתיים בישראל, אך במהלך הופעה בפריז, צרפת, החלה לחלות וההופעה בוטלה.
לאחר שהתאוששה ויצאה לסיבוב הופעות נוסף בארצות הברית החלה לעבוד על האלבום השלישי שלה. האלבום, My December, יצא ב-26 ביוני 2007 ועם זאת, תקופת הפקת האלבום לא עברה על קלרקסון בקלות. אחרי האלבום הקודם, קלרקסון שאפה ללכת לכיוון רוקיסטי יותר וכן להתחיל לכתוב את כל האלבום בעצמה בעודה מסרבת ללכת בכיוון שקלייב דייוויס וחברת התקליטים הציעו לה, שכן דיווחים אלו הוכחשו בסופו של דבר. אך עם זאת, סימנים למחלוקת התגלעו כאשר קלרקסון הודתה כי היה לה נמאס מזה ש""רואים בה בובה של חברת הפקה" מאחר שיצאה מאמריקן איידול ולכן "רצתה לתת את מה שיש לה להגיד" (סיימון קאוול אמר בתגובה בריאיון למגזין אנטרטיינמנט וויקלי כי אכן הוא מסכים עם העניין ש"קלרקסון איננה בובה ושהיא אכן עצמאית לעשות על העולה ברוחה" ואף שיבח אותה והוסיף כי "היא תישאר לפחות לעוד 30 שנה עם כל השאפתנות והאומץ שהיא מגלה בדרכה שלה""), סימן נוסף התגלה כאשר היא פיטרה את מנהל שלה, ג׳ף קווטינץ, לאחר שסיבוב ההופעות שהיה אמור לקדם את האלבום בוטל בעקבות כמות נמוכה של מכירת כרטיסים והוחלף בנרבל בלקסטוק, בעלה לשעבר של ריבה מקנטייר, כשלאחר מכן שיחזרה קלרקסון את סיבוב ההופעות. לאחר מכן חשפה קלרקסון בריאיון למגזין אל שדייוויס הציע לה 10 מיליון דולר בתמורה לכך שתמחוק חמישה שירים מהאלבום בתמורה לשירים שדייוויס יציע שיהיו ידידותיים לרדיו, כולל "Black Hole" שנכלל בסופו של דבר באלבומה של לינדזי לוהאן, . קלרקסון סירבה לכך והגיבה בצורה הבאה:
קלרקסון קיבלה תמיכה מצד גורמים רבים בנושא ועם זאת קאוול התמתן בתמיכתו בקלרקסון ומעבר לבקשתו לסיים את הסכסוך, הוסיף ואמר כי ""קלייב הוא הבוס ובתור אב שני, תפקידו לייעץ". שבועות ספורים לאחר יציאת האלבום, פרסמה קלרקסון באתר הרשמי שלה כי "דברים יצאו מפרופורציה וכמו בכל משפחה, גם לנו יש חילוקי דעות ואי הסכמות, אך אנו מכבדים את הדעות אחד של השני. לקלייב יש הרבה כבוד והערכה כלפיי והסכים כי אוציא את האלבום ולא עמד בדרכי. אני מבקשת סליחה על איך שהדברים התגלגלו. אין לי שום כוונות לפגוע באף אחד ואני מאוד אוהבת מוזיקה ואת האנשים שעבדו איתי עד עכשיו ואשמח מאוד לעבוד עימם גם בעתיד"."
הסינגל הראשון מתוכו היה "Never Again", שכתבה קלרקסון ב-2005 על אהבה נכזבת. הסינגל הגיע למקום השמיני במצעד האמריקאי ועם זאת לא הצליח לשחזר את ההצלחה של הסינגלים מהאלבום הקודם. אותו דבר, גם הסינגלים שלאחריו, "Sober" (שהגיע למקום ה-93 באותו מצעד), "One Minute" (שהגיע במצעד האוסטרלי למקום ה-36) ו-"Don't Waste Your Time" (שיצא באירופה והגיע למקומות נמוכים בגרמניה וסלובקיה). האלבום עצמו הגיע למקום השני במצעד המכירות האמריקאי, הקנדי והבריטי והגיע למעמד פלטינה ואף הגיע למקום החמישי במצעד האלבומים של שנת 2007 בארצות הברית למרות הביקורות המעורבות עליו. במקביל, ב-7 ביולי 2007, השתתפה באחד משורת הקונצרטים לייב ארת' שהתקיים בניו יורק.