האם, מלכה תם, שכבר עברה את גיל המאה, מוכרת בשכונות ירושלים כאשת-חסד שפעלה לצד חברותיה הרבניות קפאח ושרעבי בסיוע סוציאלי, מתן בסתר וחסד-של-אמת - זאת לצד עיסוקה ברקמה תימנית. מלכה היא בת למשפחה שהתמחתה דורות על גבי דורות במלאכת הצורפות (פיליגרן) ובעצמה סייעה לאביה מגיל רך בסדנא הביתית. רזי המלאכה שמורים עמה בזיכרון עד היום.
יגאל תמיר (תם) נולד בירושלים של ערב המצור, בחודש אדר שנת תש"ח.
לאחר השתתפות כחייל בשריון בשתי מלחמות, עבר יגאל ללימודים אקדמיים תוך כדי פעילות חברתית מגוונת.
במקביל ללימודי אנתרופולוגיה באוניברסיטה העברית, התמקד במשך כארבע שנים במחקר שדה של קהילת הצוענים ("נוו'ר") במזרח ירושלים וברצועת עזה, למד את שפתם על בוריה ותיעד את אורחות חייהם ואת סיפורי העם, שעברו מפה לפה.
אמנות ועיצוב.
החל בראשית שנות השמונים התמקד בתחומי העיצוב והאמנות, תחילה כאוטודידקט, ובמהלך השנים בהעמקת הלימוד העצמי ובהשתלמויות בארץ ובאירופה. (צורפות מסורתית - כחניך של הדוד מצד אמו שהיה צורף-אמן, ציור ופרסקאות - במכון אבני ובאיטליה, ויטראז' וזכוכית אמנותית - בארץ ובבוהמיה, וכן אמנות בעץ, עיצוב תאורה, ארגונומטריה ועוד).
משך תקופה פעל כמעצב בצפון איטליה בשיתוף פעולה עם חברה (CALOIׂ) שצברה ניסיון ומוניטין בריהוט לבתי אופרה גדולים באירופה. שם גם עיצב מושבים ארגונומיים ייחודיים לישיבת מערבא.
בשנת 1999 הוזמן לעצב את מושבי מליאת הכנסת, ונתבקש לסייע גם בעיצוב כל חלל אולם המליאה, כולל שדרוג התאורה בעצה אחת עם הפסל דני קרוון, מעצב קיר המזרח של האולם.
עבודות מאפיינות בתחום היודאי.
מכנה משותף עיקרי למרבית העבודות בתחום זה הוא פשר איקונוגרפי ייחודי הלקוח ממקורות המקרא והמדרש.
ישיבת מערבא – מכון רובין.
ישיבת הדגל של האורתודוקסיה החרדית בארץ.
עיצוב פנים אדריכלי ואמנותי על פי מוטיבים מוזיקליים ושירת הלוויים במקדש. ארון קודש במבנה נבל-דוד מעץ גושני מגולף – יצירה שנחשבת כגולת-כותרת עולמית בתחום זה. מחיצה לעזרת נשים, שעיקרה פיסול סדרת כלי פריטה יהודיים עתיקים, וכו'.
ריצוף: שיבוץ "שטיחי" שיש על פי עקרון ה"אופוס סקטילה" שנתגלה בחצר מקדש הורדוס.
ויטראז' מודרניסטי משני צדי ההיכל ברוחב 26 מטרים: זוג כנפיים המשלבות את גוני הכחול - טורקיז השמימיים עם אדום-להבה עז בהרמוניה של ניגודים (מוטיב: "ואשא אתכם על כנפי נשרים...").
עיצוב תאורה.
במסגרת בית היוצר של סטודיו תמיר פועל גם אגף TAMIRLIGHT, בית מלאכה לעיצוב וייצור תאורה אמנותית מעץ, מתכות וזכוכית, כולל אהילים מעוטרים באורנמנטיקה מקורית.
סוויטות צרפתיות
סינוויג'ו
סינוויג'ו היא עיר בצפון קוריאה הפונה לעיר דאנדונג שבסין, מול הגבול הבינלאומי של נהר יאלו. סינוויג'ו היא עיר הבירה של מחוז צפון פויאנג.
גאוגרפיה.
סינוויג'ו גובלת בנהר יאלו, ועל ידי מחוזות מקומיים Ryongchon ו-P'ihyŏn. העיר בגובה מטר אחד מעל פני הים.
מחוזות אדמיניסטרטיביים.
סינוויג'ו מחולקת ל-49 שכונות ו-9 כפרים.
היסטוריה.
בעיר התפתחה התיישבות משמעותית במהלך השלטון הקולוניאלי בקצהו של גשר מסילת רכבת החוצה את נהר יאלו, וממוקמת כ-12 ק"מ מערבית למחוז המקומי Ŭiju שבו הייתה העיר העתיקה Ŭiju וממנה נובע שם העיר סינוויג'ו  (Sinŭiju שמשמעותה Ŭiju החדשה). עם פתיחת הנמל, התפתח וגדל המסחר של תעשיית העצים שעושה שימוש בנהר יאלו על מנת להעביר בולי עץ. בנוסף, התעשייה הכימית התפתחה לאחר שסכר הידראולי נבנה במעלה הנהר.
במהלך מלחמת קוריאה, קים איל סונג וממשלתו העבירו באופן זמני את עיר הבירה מפיונגיאנג לסינוויג'ו. כמו כן, העיר ספגה נזקים כבדים עקב הפצצות אוויריות של חיל האוויר של ארצות הברית במהלך מלחמת קוריאה, אך מאז העיר נבנתה מחדש.
כלכלה.
סינוויג'ו מהווה מרכז תעשייה קלה חשוב, בעיר מפעלים שונים כולל מפעל טקסטיל ומפעל נייר. בנמל יש מספנה, אף על פי שהשימוש העיקרי במספנה הוא לפירוק ספינות לחלקי מתכת לשימוש ולא לבניית ספינות חדשות. באזור יש מפעלי מחזור אשר ממחזרים מגוון רחב של חומרים, כולל מוצרים האסורים למחזור בסין. מפעל הקוסמטיקה של סינוויג'ו ממוקם בדרום.
מסחר עם סין.
חלק ניכר מהמסחר הבינלאומי החוקי והלא חוקי של צפון קוריאה, עובר דרך דאנדונג וסינוויג'ו, על גבי גשר הידידות הסינו-קוריאני.
שוק מרכזי.
מאז 2002, המרכז המסחרי היה מרוכז בשוק Chaeha-dong. על סמך תמונות לוויין שצולמו ב-30 באוקטובר 2012, השוק הושמד, ונעשית עבודה להקמת פארק חדש.
תחבורה.
ניתן להגיע לסינוויג'ו מפיונגיאנג באמצעות טיסה, רכבת, או כבישים.
טיסות.
לנמל התעופה של סינוויג'ו מסלול יחיד באורך 991 מטרים. אייר קוריאו מפעילה טיסות נוסעים ומטענים מפיונגיאנג.
רכבת.
תחנת הרכבת בסינוויג'ו היא התחנה הצפונית ביותר של רכבת קוריאה בקו פיונגיאנג. המסילה גם מתחברת לעיר הסינית דאנדונג במחוז ליאונינג באמצעות גשר הידידות הסינו-קוריאני אשר באורך 944 מטרים, באמצעות מסילת מנצ'ורי מבוצע קישור לרכבת הטרנס-סיבירית.
ב-2014, תיירים זרים שהיו בטיול סירות שיצא מדאנדונג הורשו להתקרב כמה מטרים מקו החוף של העיר, כל עוד הם לא ירדו מהסירות.
נקודות עניין.
המתקנים הנמצאים בעיר כוללים בתי ספר לכל הגילאים, אוניברסיטה לתעשייה קלה, אוניברסיטה לרפואה ואוניברסיטה לחינוך. ישנם אתרי מפלי מים ומעיינות חמים.
סדרה של צרות (סדרת טלוויזיה)
סדרה של צרות (באנגלית: A Series of Unfortunate Events) היא סדרת דרמה קומית שחורה אמריקאית של נטפליקס, שנוצרה על ידי מארק הודיס. הסדרה מבוססת על סדרת הספרים הפופולרית "סדרה של צרות" מאת למוני סניקט, ומככבים בה ניל פטריק האריס, מלינה וייסמן, לואי היינס, קיי טוד פרימן ופרסלי סמית. הסדרה עלתה לשידור לראשונה ב-13 בינואר 2017.
במרץ 2017 אושרה עונה שנייה לסדרה. ב-5 באפריל אותה שנה אושרה עונה שלישית, כשלעונה השנייה הופקו 10 פרקים הכוללים את עלילת הספרים 5–9, ולעונה השלישית הופקו 7 פרקים הכוללים את עלילת ספרי 10–13.
עלילה.
עונה 1.
פרקים 1–8 (8 פרקים). העונה הראשונה מהווה עיבוד לארבעת הספרים הראשונים בסדרה: "התחלה נוראה", "חדר הזוחלים", "החלון הרחב" ו"המנסרה המחפירה". כל פרקיה עלו ב-13 בינואר 2017.
התחלה נוראה.
כאשר שרפה מסתורית הורסת את ביתם והורגת את הוריהם, ויולט, קלאוס, וסאני בודלר נשלחים לחיות עם קרוב המשפחה הרחוק שלהם, הרוזן אולף, אשר מאלץ אותם לעבוד בשבילו ובשביל חבורת המשחק שלו. לרוזן אולף גבה מחוברת וקעקוע בצורת עין על קרסולו. פרטים אלו יסיעו לבני בודלר לזהות את הרוזן לאורך הסדרה. בינתיים נראים זוג הורים המוחזקים בניגוד לרצונם על ידי שובה מסתורי. האחים בודלר מנסים לספר לבנקאי המשפחה, מר פו, על תוכניותיו האמיתיות של הרוזן: השתלטות על הון המשפחה, אותו ירשה ויולט במיתת הוריהם. כאשר אולף נותן לויולט את התפקיד הראשי בהצגה החדשה שלו, שמסתיימת בכך ששתי הדמויות הראשיות נישאות, האחים מבינים כי אולף מתכוון לרכוש את הונם על ידי נישואיו לויולט. קלאוס מתעמת עם אולף, אשר מאיים להרוג את סאני אם ויולט לא תעשה כדבריו ותשתתף בהצגה. עם זאת, ברגע האחרון ויולט חותמת על תעודת הנישואין עם ידה השמאלית ומערערת בשל כך על חוקיות ההליכים בשל העובדה כי היא ימנית. אולף בורח כשתוכניתו נכשלת, וילדי בודלר נשלחים לאפוטרוטפוס הבא שלהם. הפרק כמו כל שאר פרקי הסדרה, מלווה בהערות והסברים של אדם בשם למוני סניקט, שמציין כי הוא חוקר את קורות חייהם של הבודלרים. סניקט מניא את הצופים בכל פרק מלהמשיך לצפות, והוא חוזר ומזהיר מפני האירועים המצערים והצרות שיקרו לבודלרים ולאנשים שסובבים אותם. למוני נוהג לציין פרטי מידע כללי, שמתקשרים לאירועי הסדרה ובכך הוא מעשיר ומבהיר לצופים את המתרחש.
חדר הזוחלים.
בני בודלר נשלחים לחיות עם דוד נוסף שלהם, מונטגומרי ("מונטי") מונטגומרי, הרפטולוג שבדיוק גילה זוחל חדש הנקרא "הצפע הקטלני להפליא", שבניגוד מוחלט לשמו הוא צפע נחמד, ידידותי ולא קטלני כלל. בעודו מנסה ללמוד עוד על מונטגומרי, קלאוס מגלה כי מבוך הצמחים בגינתו של מונטגומרי הוא באותה צורה כמו קעקוע העין בקרסולו של אולף. אולף רוצח את עוזרו הקודם של מונטגומרי, ומתחזה לעוזרו החדש "סטפאנו". אולף מנסה לחטוף את הילדים אך מונטגומרי מסכל את התוכנית בשוגג לאחר שהוא מקבל הודעה מוצפנת מסרט קולנוע שמורה לו לקחת את הילדים לפרו. מונטגומרי משוכנע שסטפאנו הוא מרגל שנשלח כדי לגנוב את מחקרו, ומפטר אותו. מיד לאחר הפיטורים מונטגומרי מבחין כי הדלת לחדר הזוחלים שלו פתוחה. בעודו בודק זאת הוא מותקף על ידי דמות בלתי מזוהית. ביום המחרת, בני בודלר מוצאים את אולף עומד מעל גופתו של מונטגומרי. אולף מאיים להרוג את סאני אלא אם הם יתלוו אליו לפרו. התוכנית מסוכלת עם בואו של מר פו ברגע האחרון. כשהמשטרה חושדת כי "הצפע הקטלני להפליא" הרג את מונטגומרי, האחים מסבירים כי הצפע אינו קטלני כלל וחושפים את מזימתו אולף. אולף נמלט דרך מבוך הצמחים בעוד שהאחים רצים אל אישה מסתורית המספרת להם שהיא מצאה את דודתם ג'וזפין.
החלון הרחב.