בשנת 1948 המועדון שהוקם ב-1939, זכה באליפות הראשונה שלו במרוקו וכך עשה גם בשלוש העונות שלאחר מכן. בשנת 1970 המועדון זכה בגביע הכס המרוקאי (הגביע המרוקאי) בפעם הראשונה בתולדותיו. בשנת 1987 וידאד העפילה לראשונה בתולדותיה לליגת האלופות האפריקאית ובשנת 1992 אף זכתה בתואר. בשנה שלאחריה נוסף לזכותה תואר ביניבשתי מול אלופת אסיה, הגביע האפרו-אסיאתי. בשנת 2017 היא זכתה בשנית במפעל היבשתי הבכיר, לאחר צמד מפגשים מול אל-אהלי המצרית. תארים בינלאומיים נוספים בהם זכה המועדון הם גביע אפריקה למחזיקות גביע (ב-2002) והסופר קאפ האפריקאי (ב-2018).
מייסדי הקבוצה.
אלחאג' מוחמד בנג'לון נמנה בין קבוצת המייסדים הראשונה של מועדון הספורט וידאד, היה ממוביליה והוא השם הבולט ביותר בה. סיים בשנת 1933 את לימודי התואר הראשון שלו ולאחר מכן נסע לפאריס על מנת להשלים בה את לימודיו הגבוהים בתחום המסחר. בשנת 1935 חזר למרוקו והיה פעיל באגודת התלמידים הוותיקים בקזבלנקה ובמספר אגודות ספורט. כאשר ייסד בנג'לון את מועדון וידאד הוא עמד בראש משרד המנהלים של המועדון. בנג'לון נשאר לעמוד בראשה של וידאד מייסודה בשנת 1937 ועד 1942. אולם, העובדה שפרש מתפקידו לא גרמה לו לעזוב את המועדון ועד יום מותו הוא נשאר להיות מעין אב עבור המועדון ועבור חברי המועדון. עד היום מהווה בנג'לון אחד מעמודי התווך של המועדון המרוקאי וידוע בקרב אוהדי הקבוצה.
ג'קו האב הוא כינויו של מוחמד בן אלחסן אלתונסי אלעפאני אשר נולד בשנת 1900 בעיירה איספן שקרובה לעיר תארודאנת. הכינוי "ג'קו" לא ניתן לו על ידי המרוקאים, אלא על ידי עיתונאי צרפתי אשר דימה אותו לשחקן בשם ג'קו ששיחק באותם ימים באליוס. כאשר הציג את מאמרו, טען העיתונאי כי מוחמד בן אלחסן משחק באותו אופן בו משחק ג'קו. אלחסן היה עסקן ספורט שעסק בכדורגל בשורותיהם של מספר מועדונים, ומאותו רגע נדבק כינויו "ג'קו האב". הוא נמנה בין אנשי התרבות הבולטים ביותר בזמנו ובין אנשי הספורט שיש להם את הידע הרחב ביותר בתחום. הוא שלט במספר שפות ושמו התבלט כעיתונאי ספורט במרוקו. הראשונה שנהנתה מהניסיון של ג'קו האב הייתה קבוצת וידאד, אותה ניהל ואימן, שכן היא מצאה כי הוא האדם המתאים לכך. הוא אימן את ההרכבים הראשונים של קבוצת וידאד והוא האיש שתכנן את מסלולה של וידאד בתחילת דרכה.
בזמן שג'קו האב אימן את וידאד, הוא לא ויתר על סמכותו כמאמן ונאמר כי היה היחיד שידע את הרכב הקבוצה לפני כל התמודדות. ג'קו האב נפטר בשנת 1970 כאיש בעל ההשפעה הגדולה ביותר על המועדון המרוקאי.
סמל המועדון וצבע המדים.
הצבע הראשון עליו כל מייסדי המועדון הסכימו היה הצבע האדום, שהוא הצבע הדומיננטי בדגל מרוקו. בחירת הצבע האדום הייתה עבור המייסדים מעין דבקות באחד הסמלים החשובים ביותר של הלאום. כמו כן, נוסף הצבע הלבן אשר מסמל את השלום. בעונותיה הראשונות וידאד קזבלנקה שיחקה עם חולצות שכללו פסים אנכיים בצבעי אדום ולבן ושרוולים לבנים, ועם גרביים בצבע אדום. מאוחר יותר, עם תחילת שנות הארבעים, צבע החולצה השתנה לאדום עם שרוולים לבנים, וצבע הגרביים נשאר אדום. כיום, המדים הרשמיים של המועדון כוללים סט בצבע אדום מלא.
סמליות המועדון בתרבות המרוקאית והשפעה על הלאומנות המרוקאית.
מועדון הספורט וידאד נוסד ב-1937 במקביל לתקופת שלטון צרפת במרוקו, כאשר התנועה המדינית של מרוקו סבלה מבלימה. בתקופה זו המרוקאים רצו ליצור התנגדות חלופית והם מצאו את דרכם לעשות זאת באמצעות הספורט והכדורגל בפרט. המועדון וידאד נוסד בין היתר מתוך מניע של התנגדות, כאשר הוא איגד את המרוקאים סביבו ואיחד אותם נגד יריביהם ויריבי הלאום, וכך וידאד הפכה לגורם היחיד שמגן על הכבוד של מרוקו בצל התיישבות המהגרים שבלמה את ילידי המקום. וידאד התנגדה להתיישבות באמצעות ארגון כלי הנשק שלהם, בשטחים שלהם, אך מעל הכל, באמצעות "כלי נשק" ספורטיבי בעיני עצמם - הכדורגל אשר היה שפה שהצרפתים הקולוניאליסטים מבינים.
בתקופת החסות וידאד ייצגה את הזרם המסמל את הלאומיות המרוקאית בחזית הספורט. רוב המרוקאים תמכו בוידאד וככל שהקבוצה השיגה תארים נוספים כך הפופולריות שלה הלכה וגברה. הרבה מרוקאים ראו עצמם מזדהים עם וידאד שמייצגת אותם על כר הדשא, כאשר הצופה המרוקאי היה רואה ניצחון על הקבוצות הצרפתיות כאילו היה ניצחון על המהגרים. בתקופת ההתיישבות נאסר על המרוקאים להתרכז ולערוך הפגנות (מחשש לארגוני מרד), אך קבוצת הכדורגל וידאד אפשרה להם את התנאים לעשות זאת כאשר גרמה להם להתאסף באצטדיונים ולהניף סמלים שמריעים לחיי וידאד באופן גלוי, וסמלים שקוראים לנפילתם של יריביהם הצרפתים באופן סמוי.
המתיישבים החלו לחשוש מווידאד ולהתכונן לקראתה כל עונת המשחקים, וניצחון על קבוצה זו הפך להיות עבורם כרעם שהחמיר כשראו את וידאד כקבוצה הראשונה שמשתתפת בליגה כקבוצה לאומית נגד קבוצות צרפתיות. קבוצת הכדורגל וידאד לקחה חלק בין היתר גם בהתנגדות להתיישבות הצרפתית, ומשחקיה לוו במעצרים של חלק מאוהדיה באופן קבוע. יתר על כן, משחקי הקבוצה הפכו להזדמנות עבור המרוקאים להביע את שנאתם ודרישתם שהמתיישבים יסתלקו מארצם. הציבור היה מריע לוידאד בהרבה מערי הממלכה, בין אם הקבוצה הייתה מנצחת, מסיימת בתיקו או מפסידה. ציבור זה עורר את כעסם של המתיישבים שנטרו להם טינה, עד לשלב שבמהלך משחקים של וידאד כיתרו את האצטדיונים עם טנקים כדי להפחיד את הקהל.
אדם שהשתייך לוידאד נחשב בעיני המתיישבים כמתנגד לאומני, וכל שחקן שחתם בוידאד נחשב לכזה שבחר לחתום בשורות הקבוצה הלאומית המקומית ולהיות אויב של ההתיישבות.
ניתן למצוא כמה סיפורי פולקלור תרבותיים הקשורים לוידאד:
יריבויות.
הקלאסיקו נגד פ.א.ר רבאט.
הקלאסיקו המרוקאי הוא התמודדות שמפגישה יחד את שתי הקבוצות פ.א.ר. רבאט ו-וידאד קזבלנקה. הקלאסיקו המרוקאי מתקיים בדרך כלל במסגרת הגביע המרוקאי או ליגת העל המרוקאית. המשחק הראשון שהפגיש בין שתי הקבוצות נערך במסגרת שלב שמינית גמר גביע הכס המרוקאי של עונת 1958/1959 והסתיים בניצחונה של רבאט בתוצאה 1:0. באותה עונה רבאט התמודדה בליגה השנייה והתאפשר לה לזכות בגביע הכסוף שנה בלבד לאחר הקמתה. קלאסיקו זה נחשב על ידי רבים לאחת היריבויות הגדולות ביותר, לא רק ברמה אפריקאית או המרוקאית, אלא ברמה עולמית. הוא מדורג במקום גבוה בין היריבויות העולמיות וזוכה להתעניינות עצומה בקרב התקשורת והציבור הבינלאומי, מאחר שפ.א.ר רבאט ווידאד קזבלנקה הם שניים מהמועדונים המעוטרים ביותר במרוקו, בין המועדונים החזקים ביותר בצפון אפריקה, ומועדונים בעלי קהל אוהדים חם. המשחקים בין שתי קבוצות אלה הם בגדר "משחקי עונה" בליגת העל, בלי קשר למיקומן בטבלת הליגה, והם מלאים בהתלהבות, בסערה ובפנאטיות הן מצד השחקנים והן מצד האוהדים. אולם, פעמים רבות החגיגות של קבוצות האוהדים התומכות בשתי הקבוצות מעיבות על ההתמודדות.
הדרבי נגד רג'א.
הדרבי של קזבלנקה הוא דרבי שנערך בין מועדון הכדורגל וידאד קזבלנקה לבין מועדון הכדורגל רג'א קזבלנקה. הדרבי של קזבלנקה מדורג בין 100 הדרבים הטובים ביותר בעולם באופן קבוע. משחק הדרבי נערך באצטדיון מוחמד החמישי שבעיר קזבלנקה, המשמש כאצטדיונן הביתי של שתי הקבוצות. לפי דיווחי התקשורת המשחק נערך בדרך כלל למול 80 אלף צופים בעוד האצטדיון מכיל 45 אלף מושבים בלבד. יום הדרבי אינו יום שגרתי בעיר קזבלנקה כאשר בתי עסק רבים סוגרים את שעריהם מוקדם ונהגי מוניות רבים משנים את יעדיהם על מנת להתרחק מסביבת האצטדיון. הדרבי של קזבלנקה זוכה לסקירה תקשורתית רחבה ברחבי מרוקו ואפריקה כולה וכמו כן, רשתות הרדיו וערוצי הטלוויזיה שמשדרים אותו מגיעים לשיאים בשיעור הצופים שלהם. מספר ימים לפני קיומו ומספר ימים לאחריו, אירוע זה מהווה נושא לדיון בין אנשים ברחוב, בבתי הספר ובמקומות העבודה. מאז שהחלו להתקיים משחקי הדרבי בשנות ה-50, מעולם לא קרה שוידאד או רג'א ירדו לליגה השנייה במרוקו, כך שמאותה עת הן נפגשות מדי עונה פעמיים בליגה, בנוסף להתמודדויות שהוגרלו ביניהן במסגרת הגביע המרוקאי.
אצטדיון ביתי.
מגרשה הביתי של הקבוצה הוא אצטדיון מוחמד החמישי, אותו היא חולקת עם יריבתה העירונית, רג'א קזבלנקה. האצטדיון נבנה בשנת 1955 תחת השם "מרסל סירדאן", ובאותה תקופה הכיל 30 אלף מושבים. שנה לאחר מכן, לאחר שמרוקו קיבלה עצמאות, שמו שונה ל"אצטדיון דונור". מתחם האצטדיון עבר חידוש נרחב בין השנים 1970 - 1981, לקראת משחקי הים התיכון של שנת 1983 אותם אירחה מרוקו. האצטדיון נפתח בשנת 1981 תחת שמו הנוכחי "מתחם מוחמד החמישי". בהמשך, הוא עבר שיפוץ נוסף, במסגרתו הוגדלה תכולתו, והוצבו בו לוחות אלקטרוניים, ובשנת 2017 עבר שוב חידוש ונפתח מחדש כאשר הוא מכיל 45 אלף מושבים. מתחם מוחמד החמישי מכיל גם אולם ספורט רב-תכליתי המכיל 12 אלף מקומות ובו מתקיימים סוגי ספורט רבים כגון כדורסל, כדוריד, כדורעף, התעמלות מכשירים ואגרוף. כמו כן במתחם ישנה בריכה אולימפית, אולם כינוסים ואולם רפואי גדול.
תארים.
ליגת העל המרוקאית :
גביע הכס המרוקאי :
ליגת האלופות האפריקאית :
הסופר קאפ האפריקאי
גביע אפריקה למחזיקות גביע
האליפות האפרו-אסיאתית למועדונים
גביע מוחמד החמישי
רוברט יאנג
הלברשטאט
פרס הקולנוע הבריטי העצמאי
המלך דוד (פירושונים)
בגדי הארץ החדשה (ספר)
יוחנן מופס
יוחנן מוּפְס (באנגלית: Yochanan Muffs; 3 ביוני 1932 - 6 בדצמבר 2009) היה רב קונסרבטיבי אמריקאי ופרופסור למקרא וחקר המזרח הקדום בבית המדרש לרבנים באמריקה (JTS). פרסם מאמרים רבים במקרא, שפות שמיות, היסטוריה של המזרח הקדום ומחשבת ישראל.
תולדות חייו.