ב-1981 פרסם את הרומן האוטוביוגרפי "רינגען אויף דער נשמה" (ספרים 1 ו-2), וב-1988 ראה אור גם החלק השני (ספרים 3 ו-4) של רומן זה. הרומן תורגם לעברית על ידי יהודה גור-אריה וראה אור בשם "טבעות בנשמה" (ספר 1) ו-"לילות של כוכבים כבויים" (ספר 2), ב-1992 יצא הרומן לאור על שני חלקיו בסדרת "קלאסיקה".
ב-1983 סיים שכטמן ופרסם ביידיש את הרומן "ערב" במלואו (שבעה ספרים).
ב-1964 תורגמו שני הספרים הראשונים של הרומן "ערב" לצרפתית על ידי רחל ארטל ויצאו לאור תחת השם "...À la veille de" בפריז.
ב-1967 תורגמו שני הספרים הראשונים של הרומן הזה לאנגלית על ידי יוסף זינגר ויצאו לאור תחת השם "EREV" בניו-יורק.
ב-1975 תורגמו ארבעת הספרים הראשונים של הרומן לעברית על ידי צבי ארד והתפרסמו תחת השם "בטרם".
ב-1994 יצא בניו-יורק לאור הרומן "בײַם שקיעה-אַקער" ("תלם לעת שקיעה") – הרומן הקלאסי האחרון שכתב בשפת היידיש.
ב-1996 יצא ביידיש קובץ סיפורים תחת השם "Tristia".
עלי שכטמן נפטר בגיל 88 ב-1 בינואר 1996.
ספרים של עלי שכטמן תורגמו לרוסית על ידי אלמה שין ופורסמו בישראל:
ב-2000 יצאה לאור קומץ נובלות מספר "Tristia" בשם "Сонаты".
ב-2001 יצאו לאור שני הספרים הראשונים של הרומן "רינגען אויף דער נשמה" תחת השם "Кольца на душе".
ב-2005 יצאו לאור כל שבעת הספרים של הרומן "ערב" תחת השם "Эрев".
ב-2008 יצא לאור הרומן "בײַם שקיעה-אַקער" תחת השם "Последний закат".
ב-2012 יצאו לאור שני הספרים האחרונים של הרומן "רינגען אויף דער נשמה" תחת השם "Вспахать бездну".
ב-2015 תורגם הרומן "בײַם שקיעה-אַקער" לצרפתית על ידי רחל ארטל ויצא לאור תחת השם "La Charrue de Feu".
ב-2018 תורגם הרומן ״ערב״ לצרפתית על ידי רחל ארטל ויצא לאור תחת השם ״EREV - a la vielle de".
קרית צאנז
ג'יוג'יארו
ג'ורג'טו ג'וג'ארו
ג'ורג'טו ג'וג'ארו (באיטלקית: Giorgetto Giugiaro; נולד ב-7 באוגוסט 1938) הוא מעצב רכב איטלקי.
ג'וג'ארו נחשב לממציא סגנון "קיפולי הנייר" הזוויתי בעיצוב מכוניות, ששלט בשנות השבעים והשמונים והתאפיין בזוויות ישרות וקווים חדים. הוא גם תכנן מספר מכוניות תצוגה ומכוניות על, לצד מכוניות נפוצות הנוסעות יום יום בכבישים.
חייו.
ג'וג'ארו נולד בגארסיו, בצפון מערב איטליה, והתעניין בצעירותו בציור בהשפעת סבו שהיה צייר פרסקו בכנסיות ואביו, מאריו, שהיה צייר איקונות. בגיל 14 הוא נשלח לבית ספר לאמנות בטורינו, ולמד גם שיעורי ערב בבית ספר טכני. כישרונו אותר על ידי דאנטה ג'יאקוזה, המנהל הטכני של פיאט שגייס אותו לעבודה במחלקת תכנון כלי הרכב המיוחדים ב-1955, כשג'וג'ארו היה בן 17 בלבד.
ג'וג'ארו נהנה מהמשרה הקבועה אך לא אהב את המבנה ההיררכי המורכב של פיאט, שהביא לכך שלא היה יכול לזהות את עבודתו במכונית המוגמרת. לכן, כשקיבל הצעת עבודה מבונה המרכבים נוצ'יו ברטונה ב-1959, הוא עבר אליו ונהנה מחופש עיצובי רב יותר. בעודו עובד עבור ברטונה, בגיל 22, הוא גויס לשירות חובה צבאי, לאחר שתכנן בפחות מארבעה חודשים את מכוניות האלפא 2000 ספרינט והגורדון-קיבל. בהתערבות ברטונה הועבר ג'וג'ארו לשרת בבסיס בקרבת טורינו ובמקום להתגורר בבסיס שכר לו ברטונה חדר מלון סמוך, שם הוא תכנן את האלפא ג'וליה ספרינט GT. בתמורה להטבות אלו צייר ג'וג'ארו דיוקנים של כל מפקדיו.
כאשר הג'וליה GT הוצגה להנהלת אלפא-רומיאו בתום שלושה חודשי עבודה, היא התקבלה ישירות ליצור ללא כל שינוי, ייצור שנמשך 14 שנים.
בשנת 1966 עבר ג'וג'ארו לסדנת גיה. בגיה נדרש ג'וג'ארו, בניגוד למשרד ברטונה בעל האופי המשפחתי, לנהל צוות עיצוב גדול ויצר קשרים עם תעשיית הרכב היפנית. לאחר שהשתלט אלחנדרו דה-טומאסו על גיה, התגלעו חיכוכים בינו לבין ג'וג'ארו. זה האחרון המשיך לעבוד כיועץ חיצוני במשך שנה, בשל התחייבויות חוזיות לגיה, ואז ב-13 בפברואר 1968 הוא יסד משרד עיצוב שלו ששמו שונה עם השנים ל-"איטלדזיין ג'וג'ארו".
שותפו למשרד היה אלדו מאנטובאני, מהנדס גופים שהכיר בברטונה ומבוגר ממנו ב-11 שנה.
ג'וג'ארו נחשב למעצבו של המיניוואן הראשון, הלנצ'יה מגא-גמא של 1978, שלא הגיע לייצור משמעותי אך נחשב לבעל השפעה על תעשיית הרכב.
דיאנה וין ג'ונס
דיאנה וין ג'ונס (באנגלית: Diana Wynne Jones; 16 באוגוסט 1934 - 26 במרץ 2011) הייתה סופרת בריטית, שכתבה בעיקר ספרי פנטזיה לילדים ומבוגרים, אך גם מעט ספרים שאינם פנטזיה. מוכרת בעיקר בשל סדרת ספרי הקרסטומנסי וספר הפנטזיה הטירה הנעה שכתבה.
קורות חיים.
ג'ונס נולדה בלונדון ב-16 באוגוסט 1934, בתם של מרג'ורי (לבית ג'קסון) וריצ'רד אניירין ג'ונס, זוג מורים. זמן קצר לאחר יום הולדתה החמישי, פרצה מלחמת העולם השנייה ומשפחתה פונתה מלונדון אל ווילס. לאחר מכן המשפחה עברה מספר פעמים וב-1943 השתקעה לבסוף בעיירה באסקס, שם ההורים ניהלו מרכז כנסים חינוכי. ג'ונס ושתי אחיותיה הצעירות, איזובל ואורסולה, נותרו ללא השגחה ופיקוח, חיו בהזנחה ואף חוו התעללות רגשית מצד הוריהן. ליקוי בתפקוד ההורי, ואף זדוניות מצד ההורים, הם מוטיבים אשר מופיעים פעמים רבות בכתביה.
היא הייתה ילדה דיסלקטית. רק לעיתים נדירות היא ואחותה היו מקבלות ספרים, כחלק ממדיניותו של אביה לחלק לשלושתן ספר אחד בלבד בשנה, ועל כן החליטה ג'ונס לכתוב אותם בעצמה - היא החלה לכתוב סיפורים לאחיותיה.
לאחר שסיימה לימודים תיכוניים, היא למדה אנגלית בקולג' באוקספורד, שם היא שמעה את הרצאותיהם של ק.ס. לואיס ושל ג.ר.ר. טולקין. היא השלימה את התואר בשנת 1956, ובאותה השנה התחתנה עם ג'ון בורו, חוקר ספרות ימי-הביניים. לאחר תקופה קצרה בלונדון, בני הזוג חזרו לאוקספורד ב-1957, וגרו שם עד שעברו לבריסטול בשנת 1976. נולדו להם שלושה בנים.
ספרה הראשון, אשר פורסם ב-1970, נקרא "Changeover" והיה סאטירה פוליטית. את המעבר החד לספרות פנטזיה לילדים היא עשתה גם בעקבות הפצרותיהם של ילדיה אשר רצו עוד "ספרים מצחיקים". היא פרסמה ספרי פנטזיה כולל "Wilkins' Tooth" בשנת 1973, "The Ogre Downstairs" בשנת 1974, "Eight Days of Luke" בשנת 1975 ו-"Power of Three" בשנת 1976.
בקיץ 2009 ג'ונס אובחנה כחולה בסרטן הריאות. היא נפטרה מהמחלה בגיל 76, ב-26 במרץ 2011.
הר צפחות
הר צפחות הוא הר מגמתי בדרומה של ארץ ישראל, לאורך חלקו הצפוני של מפרץ אילת והוא הקצה הדרומי של רכס הרי אילת.
גובהו של ההר הוא 278 מטרים. הוא גובל בדרומה של העיר אילת ויש ממנו תצפית על הערים אילת, עקבה, טאבה ואף אי האלמוגים בחופי טאבה. כמו כן, אפשר לראות ממנו ארבע מדינות – ישראל, ירדן, מצרים וערב הסעודית. על ההר מספר נקודות תצפית על ציפורים. למרגלותיו של ההר נמצא חוף שמורת האלמוגים של אילת. שביל ישראל עובר בהר. השביל עצמו מתחיל מבית ספר שדה אילת ולאחר כשעת הליכה קלה מגיע אל ראש ההר.
על אף המשתמע משמו, אין ההר מורכב מסלעי צפחה, אלא מגנייס. ההר בנוי מסלעים מותמרים ועורקי מחדר והוא מהקדומים ביותר בהרי אילת. הסלע המותמר הוא שינוי שעובר הסלע במצב מוצק עקב לחצים של טמפרטורות וסביבה כימית השונים מאלו שבהם נוצר לראשונה.
הגאולוג הבריטי לאונרד לויד ויליאמס חקר את מרכיבי הסלע של הר צפחות לטובת תעשיית הקרמיקה במהלך מלחמת העולם השנייה, ובמסגרת עבודתו נפרצו השבילים אל הפיסגה.
הר שלמה
הר שלמה, שגובהו 705 מטר, הוא אחד ההרים העתיקים ביותר ברכס הרי אילת. גילו נאמד במאות מיליוני שנים יותר מרוב ההרים הסובבים אותו. הוא מוקדם בכ-500 מיליון שנים מהר יהורם הצמוד אליו.
ההר עשוי מסלעים מגמטיים ומותמרים ולכן צבעו שחור.
ההר קרוי על שמו של שלמה המלך שהקים את המכרות במקום. הר שלמה אמור היה להיות ההר הגבוה ביותר מבין ההרים שנקראו על שם אחד ממלכי יהודה, אך המלך חזקיהו זכה שעל שמו יקרא הר גבוה משל שלמה. זאת, בגלל שבימיו של חזקיהו הוחזרה השליטה של ממלכת יהודה לאזור זה לאחר מרידה ממושכת של האדומים.
פסגתו של ההר מחוברת בשבילים מסומנים להר יהורם, לנחל שלמה ולכביש 12, וכן לנחל נטפים. השבילים המסומנים בהר שלמה מאופיינים בתלילות חדה במיוחד, עקב מבנהו הכללי של ההר.
בשביל המסומן המחבר את נחל שלמה ואת הר יהורם לפסגת ההר הותקנו בתחילת שנות ה-2000 מעקות מתכת המקלים על העלייה והירידה. בשביל המסומן המחבר את נחל נטפים לפסגת ההר הותקנו כבר קודם לכן עזרי מתכת שונים המקלים על העלייה והירידה ב-10 מקומות שונים, ובמהלך השנים שופרו אותם עזרים באופן המקל עוד את העלייה והירידה. גם אחרי כל אותם שיפורים, מדובר במסלול תלול ומסוכן למיטיבי לכת בלבד.
למרגלות ההר מונח לוח אבן עם כתובת המציינת שבמקום בה היא מונחת עובר קו שבר גאולוגי החושף תופעות טבע בנות 500 מיליון שנים.
מסלולי הר שלמה מתאימים לנוסעים בתחבורה ציבורית, עקב קרבתו הרבה לעיר אילת וכן למסלול קו 392 הנוסע בהרי אילת.
הר חזקיהו
הר חזקיהו הוא הר ברכס הרי אילת וגובהו נאמד ב-838 מטר. במפות הישנות סומן ההר כנקודת גובה 833, אך מדידות חדשות הראו אחרת.
ההר נקרא על שמו של חזקיהו מלך ממלכת יהודה, אשר דיכא את מרד האדומים במקום והחזיר לממלכת יהודה את גבולה עד מפרץ אילת כפי שהיה בעבר, עוד מימי שלמה המלך.
תצפית מהר חזקיהו.
מהר חזקיהו רואים בקעות גבוהות מגובה 400 מ' (שזפון), בקעת הירח, מהבקעות להרי אילת. קיימת תלילות גבוהה מאוד (הר שחורת וכו'), הערבה – מרזב שטוח תוצאה של בקע הסורי אפריקני
הנוף שטוח כי בעבר התנקז לים התיכון. הנחלים היו מתונים וגדולים. מערבה נחל פארן, ואדי אל-עריש. קיימים אגנים שנסתמים בגלל התמתנות שלהם ובחוסר ניקוז החוצה.
הגבול עם מצרים.