בשנת 2011 העיתון אורגן מחדש והוא מודפס בתמיכת ממשלת מוסקבה כעיתון עירוני בחסות חברת ההחזקות מוסקבה מדיה.
היסטוריה.
התקופה הסובייטית.
בשנת 1923 נוסד העיתון כשופרה של מועצת העיר מוסקבה. המהדורה הראשונה של "מוסקבה בערב" שוחררה ב-6 בדצמבר 1923. היקף הפרסום היה מחצית מגודלו של העיתון פרבדה. העורך הראשי הראשון היה בוריס וולין, ומיכאיל קולצוב היה סגנו. הגיליונות הראשונים של העיתון לא היו מאמרי מערכת ודמו לעלון מידע: דיווחים מפוזרים על חיי הבירה, תיאור אירועים, כרוניקה של תיקי בית המשפט, מחירים בשוק מוסקבה, שער החליפין של הרובל, סיפורים על בכורות תיאטרון וסרטים, חדשות אופנה ועוד. בשנים 1927–1928 תפוצת העיתון עמדה על 110 אלף עותקים, בימים מסוימים - עד 170 אלף.
העיתון היה אחד משלושה עיתונים שפרסמו דיווחים על מותו של בוריס פסטרנק (השניים האחרים היו ספרות וחיים בתאריך 1.6.1960 והעיתון הספרותי מ-2.6.1960).
העיתון היה גם אחד משני עיתונים שפרסמו מודעות אבל קטנות על מותו של ולדימיר ויסוצקי ב-25 ביולי 1980 (השני היה העיתון Sovetskaya Kultura). ב-28 ביולי 1980 פרסם העיתון קטע קטן, "בדרך האחרונה", ככתבת פרידה ובה דיווח טקס הלוויה אזרחית והלווייתו של ויסוצקי. בסוף יולי, לאחר פרסומים אלה, הושעה זמנית מתפקידו העורך הראשי של העיתון אינורסקי.
לאחר התפרקות ברית המועצות.
מאז סוף שנת 2012 העיתון מדפיס שבועונים במחוזות טרויצק ומוסקבה החדשה. מאז 2013 מפרסם גם את העיתון מוסקביצ'קה, שמכוון לקהל נשי. מאז 2011 מהווה חלק מחברת ההחזקות מוסקבה מדיה.
מתחילת 2015, "מוסקבה בערב" מודפסת בכמה פורמטים:
טיילור ובן זיני
אספסת הים
אספסת הים (שם מדעי: "Medicago marina") הוא עשב רב שנתי המגיע לגובה של עד 40 ס"מ וקוטרו נע בין 30 ל-50 ס"מ. העלים מכוסים בשכבת שערות כסופה המגינות על הצמח מפני גרגירי חול ורסס גלי הים. הפרחים, צבעם צהוב והם מצויים באגודות צפופות הדומות לקרקפות עגולות. קוטרו של הפרי הוא בין 5 ל-6 מ"מ והוא שעיר מאוד. הזרעים בפרי שומרים על חיוניותם שנים רבות, ובדרך כלל אין הזרעים מאותו פרי נובטים בבת אחת. אספסת הים נפוצה בחול הגס לאורך כל רצועת חוף הים, בעיקר בחגורת הרסס במרחק של עד 500 מטר מן הים. רוב מיני האספסת בארץ הם חד-שנתיים, ולכן קל לזהות את אספסת הים, שגדלה הן בגליל העליון ובאזור ירושלים, ולה פרי דמוי עדשה זעירה חסרת קוצים.
מיכאל עומר
מיכאל "מייק" עומר (נולד ב-20 ביוני 1979) הוא סופר ישראלי.
ביוגרפיה.
עומר היה עיתונאי, מפתח משחקים ומנכ"ל חברת "Loadingames".
קריירה ספרותית.
לאחר פרסום הרומן שלו "רשת העכביש" (Spider's Web) בשנת 2016, וספרי ההמשך שלו בסדרת "תעלומת פארק גלנמור" (Glenmore Park Mystery Series), פרש מתפקידו ונשאר סופר במשרה מלאה. את ספריו הקדיש לשלושת ילדיו. לצורך המחקר עבור ספריו קרא ביוגרפיות של מספר רוצחים סדרתיים
בשנת 2018 פרסם עומר את "מוח של רוצח" (A Killer's Mind) שהגיע למקום הראשון ברשימת רבי המכר של אמזון. באותה שנה עומר הגיע לרשימת הספרים המומלצים של הניו יורק פוסט.
ביולי 2018 הוא דורג מעל ג'יי קיי רולינג, ג'יימס פטרסון וסטיבן קינג בדירוג הסופרים באמזון. החברה לא פרסמה על אילו נתונים מבוסס דירוג זה.
מלך החטיפות של ה-NBA
מלך החטיפות של ליגת ה-NBA הוא כינוי, ותואר בלתי-רשמי, הניתן לשחקן אשר סיים את העונה הסדירה עם ממוצע החטיפות למשחק הגבוה ביותר בליגה.
הזוכים בתואר הוכרו רק החל מעונת , בה החלו לתעד נתון סטטיסטי זו. על מנת לזכות בתואר, על שחקן להופיע לפחות ב-58 משחקים מתוך 82 משחקי העונה הסדירה.
כריס פול, אשר זכה בתואר מלך החטיפות שש פעמים, מחזיק בשיא הזכיות. מלבד פול, השחקנים היחידים אשר זכו בתואר יותר מפעמיים הם אלווין רוברטסון, מייקל ריי ריצ'רדסון, מייקל ג'ורדן ואלן אייברסון, אשר כל אחד מהם זכה שלוש פעמים. בעונת קבע רוברטסון את שיא החטיפות הממוצע בעונה (3.67), ואת שיא הליגה בסך חטיפות בעונה (301).
ארבעה שחקנים שונים זכו בתואר מלך החטיפות באותה עונה בה זכו באליפות ה-NBA: ריק בארי (), מג'יק ג'ונסון (), מייקל ג'ורדן () ודריימונד גרין ().
רבקה רבינוביץ
רבקה רבינוביץ היא חוקרת בתחומי הפלאונטולוגיה, ארכאוזואולוגיה, טפונומיה ותהליכי שימור עצם. רבינוביץ חוקרת במכון למדעי כדור הארץ ובמכון לארכאולוגיה של האוניברסיטה העברית בירושלים ומשמשת כאוצרת האקדמית של אוספי ארכאוזואולוגיה, אוסטאולוגיה ופלאונטולוגיה באוספי הטבע הלאומיים שבאוניברסיטה.
ביוגרפיה.
רבינוביץ עלתה בגיל צעיר עם הוריה מרומניה וגדלה בבת ים. היא מתגוררת במבשרת ציון ונשואה לפרופ' יובל גורן מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב ולהם בת ובן.
תחומי מחקר.
רבינוביץ חוקרת עצמות בעלי חיים כסמן להתנהגות אנושית בעבר, השלכות פלאונטולוגיות וטקסונומיות של מכלולי בעלי חיים מאתרים פרהיסטוריים באזור הלבנט הדרומי, דפוסי ניצול של בעלי חיים במהלך התקופה הפלאוליתית בדרום הלבנט, טפונומיה של חולייתנים, הגדרות זוויג, גיל וטקסונומיה של ממצאי פאונה ארכאולוגיים כסמן לניצול אנושי, עונתיות ושינויי אקלים, מחקרים ניסיוניים בפעילות טורפים ומכרסמים, ניסויי ביתור וניצול ותזונה באגן הים התיכון. בתחום הגאולוגיה והפלאונטולוגיה היא עוסקת בנושאים הבאים - שחזור פלאו-גאוגרפי של שולי ים טטיס בתצורת מנוחה מגיל סנטון (קרטיקון עליון) בנגב הדרומי מתוך גישה רב תחומית, התנאים הפיזיים, האקלימיים והסביבתיים של מעבר חולייתנים גדולים דרך מסדרון הלבנט במהלך תקופת המיוקן ואתר הפילים בגשר (ערק אל אחמר, עמק הירדן התיכון) ואפשרות היותו אתר הפעילות הקדום ביותר של הומינידים מחוץ לאפריקה.
מייק עומר
הקורפוס ה-20 (בריטניה)
הקורפוס ה-20 של הצבא הבריטי היה קורפוס בריטי, אשר השתתף במלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה.
ב-27 ביוני 1917 החליף גנרל אדמונד אלנבי את גנרל ארצ'יבלד מארי בפיקוד על חיל המשלוח המצרי, ובמסגרת רענון הכוח פורקו "הכוח המזרחי" ו"שדרת המדבר" ובמקומם הוקמו 3 קורפוסים: פיליפ צ'טווד מונה למפקד הקורפוס ה-20, הנרי שובל מונה למפקד "קורפוס המדבר הרכוב" ואדוארד באלפין מונה למפקד הקורפוס ה-21. כמפקד הקורפוס הוביל צ'טווד את הקורפוס לסדרת קרבות כנגד הטורקים:
מבנה הקורפוס.
במערכה על באר שבע.
במהלך המערכה על באר שבע ומרדף פלשת ועד להתייצבות לאורך קו שתי העוג'ות היה הרכב הקורפוס כדלקמן:
במערכת מגידו וצפון ארץ ישראל.
במהלך המערכה על מגידו וכיבוש צפון הארץ היה הרכב הקורפוס כדלקמן:
מוסקבה. אמון
מוסקבה. אמון (ברוסית: Москва Доверие) הוא ערוץ הטלוויזיה החברתי הראשון במוסקבה. שידורי הכבלים החלו ב-1 בנובמבר 2006 ברשת הכבלים של Mostelecom (NKS, לימים Rostelecom). האות זמין גם מהלוויין ABS-2.
שמות הערוץ.
בשנים שונות נקרא הערוץ:
תוכן.
עד אמצע שנות ה-2010 הנושאים העיקריים של הערוץ היו סיוע מצד גורמי ממשל וארגונים ציבוריים, פתרון של בעיות מקומיות דחופות בשידור חי, דו"חות וביקורות של תושבים מקומיים, הערות של היסטוריונים, מומחים ואורחי כבוד. ייעוץ של עורכי דין, פסיכולוגים, רופאים ועובדים סוציאליים אחרים. תחזיות מזג אוויר תוך חיבור למצב הגאומגנטי. הכרזות על פתיחת ירידים, מכירות ספרים, בתי מרקחת שאפשר לסמוך עליהם ועוד ועוד.
עם השנים הערוץ החל לכלול מגוון ז'אנרים: חדשות, תוכניות אירוח, תוכניות עיתונאיות, סרטים תיעודיים ותוכניות חינוכיות, סרטים עלילתיים וסדרות. בספטמבר 2011, עקב סגירת ערוץ הטלוויזיה סטוליצה והתחלת השידור של ערוץ הטלוויזיה מוסקבה 24, חלק מהתוכניות של ערוץ הטלוויזיה "סטוליצה" עברו לערוץ זה.
היסטוריה.
הערוץ הוקם בנובמבר 2006 כערוץ טלוויזיה חברתי במוסקבה. מאז 1 באפריל 2012, כחלק מיצירת מערכת משותפת של מדיה אלקטרונית במוסקבה ואיחודה תחת מוסקבה מדיה, הפקת התוכן עבור הערוץ מסופקת על ידי חברת ההפקות "סטוליצה". מאז 5 בספטמבר 2012 שינה הערוץ את שמו מ"אמון" לערוץ "אמון מוסקבה".
מאז 1 באפריל 2016 הוא משדר במתכונת 16:9. כיום רשת השידור של הערוץ מורכבת מסרטים עלילתיים ותוכניות טלוויזיה של המאה העשרים, כמו גם תוכניות בהפקה עצמית המציגות מבט מודרני על ההיסטוריה של דמויות עבר ועל ההיסטוריה של יצירת סרטי פולחן.
מאז הפיכתו לחלק מחברת ההחזקות מוסקבה מדיה, מרבית תוכניות המידע החדשותיות מסופקות על ידי ערוץ מוסקבה 24.
קהל יעד.
כערוץ חברתי לקהל מבוגר יותר, המטרה העיקרית של הערוץ היא הרצון לעזור לצופה להסתגל למציאויות חדשות ולשפר את איכות החיים ולהרגיש בנוח בכל גיל. מוסקבה היא הבירה הבינלאומית, היא סוג של מנוע לטכנולוגיות חדשות ברוסיה, כשרוב הרעיונות והמגמות החדשים נולדים כאן. אירועים בעלי חשיבות מיוחדת מתקיימים בעיר זו, אנשים ידועים גרים ומגיעים לכאן, שפעילותם משפיעה על חיי המדינה כולה. הערוץ נועד להפשיט מידע הנוגע לכל אלה.
הפקות מקור.
התוכנית הראשית של הערוץ עד ספטמבר 2012 הייתה תוכנית החדשות "בקצב העיר" (עד 2009 היא נקראה "אינופלנט", עד 2011 - "חדשות"), שהחל מ-1 באפריל 2012 משודרת בערוץ "מוסקבה 24".
שידור.
השידור המחוזי.
עד 1 באפריל 2012, הערוץ שידר תוכניות של חברות טלוויזיה שכונתיות, מחוזיות ומקומיות.
שידור וכבלים.
השידור במוסקבה מתבצע על ידי הרשת הרוסית לשידורי רדיו וטלוויזיה (RTRS) בפורמט דיגיטלי DVB-T2 ב-34 TVK ב-26 עמדות מהשעה 0:00 עד 12:00. ממסר חינם דרך רשתות כבלים במוסקבה ובמחוז מוסקבה מסופק על ידי רוסטלקום (41 TVK), אקאדו (35 SK), רשתות כבלים מהירה (18 SK) ורשתות אחרות...
פייפאל פארק