גבריאל מחויב למדיניותה של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית להפחתת מכירות הנשק למדינות הפוגעות בזכויות האדם ובשלטון החוק או במקומות שמכירות כאלה עשויות לתרום לחוסר יציבות פוליטית. הוא הצהיר כי שליטה על היעד הסופי של נשק קל שנמכר למדינות כאלה אינה מספקת. עם זאת, הוא ציין שהממשלה לא תחסום באופן גורף עסקאות עם מדינות שמחוץ לברית המסורתית של גרמניה. עסקאות עם מדינות כאלה יכולות להיות מאושרות בגלל "מדיניות חוץ מיוחדת או אינטרסים ביטחוניים". הוא הציע כי משרד החוץ הפדרלי עשוי להיות הגוף המתאים ביותר להחליט אם לאפשר ייצוא, וקרא למדיניות משותפת של ייצוא נשק אירופי. בסוף 2015 אישר משרדו את המיזוג של יצרנית הטנקים הגרמנית קראוס-מאפי וגמן (KMW) עם יצרנית הרכב המשוריין הצרפתית נקסטר.
מדיניות דיגיטלית.
בחודש מאי 2014, גבריאל ושר הכלכלה של צרפת ארנו מונטבור שלחו לנציב האירופי לתחרות, חואקין אלמוניה, מכתב אשר מבקר את ההתנהלות של שלוש השנים האחרונות בגוגל. מאוחר יותר קיבל גבריאל "בברכה חמה" את ההשקה של הגבלים עסקיים של האיחוד האירופי נגד גוגל באפריל 2015.
בספטמבר 2014 כינה גבריאל את גוגל, אמזון ואפל "אנטי-חברתיות" וקרא לאכיפת מיסוי מתאים. בתחילת 2015 גבריאל ועמיתו הצרפתי עמנואל מקרון כתבו במכתב משותף לסגן נשיא הנציבות האירופית, אנדרוס אנסיפ, כי כוחם ההולך וגדל של כמה ענקים מקוונים "מצדיק התייעצות במדיניות במטרה להקים גנרל הולם מסגרת רגולטורית לפלטפורמות דיגיטליות חיוניות".
בשנת 2016, במהלך סדרה של הצעות סינית לרכישת חברות ההנדסה הגרמניות, קרא גבריאל בפומבי לסעיף הגנה אירופאי רחב, אשר ביכולתו לעצור השתלטות זרה על חברות שלטכנולוגיה שלהן חשיבות אסטרטגית להצלחה הכלכלית העתידית של האזור.
זכויות אדם.
באפריל 2014, עורך הדין לזכויות אדם, מו שאופינג, סורב להיפגש עם גבריאל במהלך ביקורו בסין, אף על פי שהשר אמר לפני הפגישה כי הוא מעוניין לפגוש בקולות ביקורתיים.
במהלך ביקורו אצל סלמאן מלך ערב הסעודית ב-2015, פתח גבריאל במאמץ ציבורי יוצא דופן לשכנע את הרשויות הסעודיות לשחרר או להעניק חנינה לסופר ראיף בדווי הכלוא בסעודיה, וקרא להגברת קולה הפוליטי של גרמניה באזור שבו השפעתו הייתה מוגבלת במידה רבה לנושאים כלכליים. חברי פרלמנט וארגוני זכויות אדם קראו לו לדון במקרה של בדווי לפני נסיעתו. הביקורת הבוטה שלו על הצדק בסעודיה הייתה יוצאת דופן ביחס למנהיגים מערביים אחרים שביקרו במדינה, שהיא בעלת ברית הקרובה למערב בנושאי טרור ובמדינה האסלאמית, במיוחד בהתחשב במעמדה של גרמניה כמקור היבוא השלישי בגודלו בסעודיה. בממשלת ארצות הברית אומנם נמתחה ביקורת על פסק הדין של בדווי, אולם מזכיר המדינה האמריקני ג'ון קרי לא דיבר על המקרה בפומבי כאשר ביקר בריאד ימים ספורים קודם לכן.
במהלך נסיעה לקטר קרא גבריאל לאמיר הקטרי תמים בן חמד אאל ת'אני ולפקידים בכירים נוספים להגן טוב יותר על עובדים זרים מהתעללויות מצד מעסיקיהם.
תצורת נוף
תצורת נוף היא הצורה של קרום כדור הארץ או של כוכבי לכת אחרים, כולל צורות אדמה וקרקע למיניהם כמו רכסי הרים, גבעות, צוקים, רמות, קניונים, עמקים וגדות של מקווי מים כמו חופי ימים, גדות נהר, איים, חצאי איים ומפרצים, אזורי קרקע השקועים מתחת למים (למשל הרי געש תת-ימיים), שקעים או רכס מרכז-אוקייני, וכל מרכיבי השטח באזור מסוים לרבות הבורות, עמקים, גבהים, גאיות, שיפועים ורכסים של שטח אדמה וכן את סופו והתחלתו של מקווה מים כמו ים או אגם.
תצורות הקרקע משתנות בהתאם לגובהם, שיקועם, שיפועם, כיוונם, כמות השכבות בהם והחומרים מהם הם מורכבים.
המונח אינו מתייחס לתצורות מעשה ידי אדם כמו תעלות או נמלים וגם לא לתכונות גאוגרפיות, כמו יערות או מדבריות. המונח מתאר רק את פני השטח והוא יכול לתאר באופן דומה כוכבי לכת אחרים.
המדע העוסק בחקר תצורות הנוף נקרא טופוגרפיה.
פורטוגלטה
פורטוגלטה (בספרדית ובבסקית: Portugalete) היא עיר השוכנת מערבית לבילבאו, במחוז ביסקאיה שבחבל הבסקים שבספרד, ומהווה חלק ממטרופולין גראן בילבאו. בפורטוגלטה מתגוררים כ-46 אלף תושבים, נכון לשנת 2016. העיר נמצאת לגדותיו של אסטואר בילבאו. בפורטוגלטה מתגוררים יותר מ-14 אלף איש לקילומטר מטר מרובע, נתון הממקם אותה בין הערים הצפופות ביותר בספרד.
בסביבות 1300 הוקם בפורטוגלטה נמל המתחרה בנמל בילבאו, שהצליח להעמיד תחרות ראויה. במהלך המאה ה-16 איבד נמל פורטוגלטה את היכולת להתחרות בנמל בילבאו, שקיבל מספר הטבות מיסוי ומסחר שניתנו בעבר לנמל פורטוגלטה.
על אף הדמיון בשם, אין קשר בין השם של העיר פורטוגלטה לשמה של מדינת פורטוגל. השם פורטוגלטה הוא קיצור בשפה הבסקית לשם המקורי, Portu-Ugaldeta.
גשר ביסקאיה.
האתר המפורסם ביותר בפורטוגלטה הוא גשר ביסקאיה, העובר מעל נהר נרביון, ומקשר את פורטוגלטה עם העיר גצ'ו. הגשר מכונה גם "פואנטה קולגנטה" (Puente Colgante; גשר תלוי בספרדית) ונחנך בשנת 1893. גובה הגשר 45 מטרים, ואורכו 160 מטרים. על הגשר ניתן להעמיס מכוניות, שמועברות על ידי קבינה בין גדות הנהר. בגשר ישנו גם מעבר להולכי רגל. הגשר הוכר בשנת 2006 כאתר מורשת עולמית על ידי ארגון אונסק"ו.
תיירות.
בעיר נערכות מדי שנה חגיגות סן רוקה, בין התאריכים 14 ו-17 באוגוסט, כאשר נחגג יום רוכוס הקדוש.
בעיר ישנה קתדרלת סנטה מריה, שנבנתה במהלך המאה ה-15. אטרקציות תיירותיות נוספות הן מגדל סלסאר ובית העירייה, נוסף על קשתות עתיקות המהוות בסיס למבנים רבים שנבנו בימי הביניים, בעיקר ברובע העתיק של העיר.
פיטר ברונט
פיטר אסטבורי ברונט (באנגלית: Peter Astbury Brunt; 23 ביוני 1917 - 5 בנובמבר 2005) היה היסטוריון בריטי אשר התמחה בעת העתיקה. היה פרופסור להיסטוריה עתיקה באוניברסיטת אוקספורד.
ביוגרפיה.
ברונט נולד ב-23 ביוני 1917 בעיר קולסדון שבמחוז סארי. אביו סמואל ברונט היה כומר מתודיסטי, ואמו הייתה גלדיס איילין לבית בלויט. הוא התחנך בבית הספר באיפסוויץ' (Ipswich School), וב-1935 זכה במלגה ללימודי היסטוריה באוריאל קולג' (Oriel College) השייך לאוניברסיטת אוקספורד. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא רצה להתנדב לצבא בריטניה, אולם נדחה כיוון שלקה בפלטפוס. במקום זאת הוא שרת בתפקידי מנהל ומטה. ב-1946 חזר ללימודים באוקספורד, ולאחר מכן בבית הספר הבריטי ברומא (British School at Rome). ב-1947 הוצע לו תפקיד של מרצה באוניברסיטת סנט אנדרוז, אולם ב-1951 הוא פרש מהתפקיד כיוון שמצא אותו קשה מדי. הוא הפך למרצה באוריאל קולג' שבאוקספורד. בין 1959-1964 הוא שימש כדקאן הקולג'. ב-1968 עזב את אוקספורד, ועד 1970 לימד בגונוויל וקאיוס קולג' (Gonville and Caius College) השייך לאוניברסיטת קיימברידג'. בתקופה זו פרסם שני ספרים העוסקים ברומא העתיקה. ב-1970 חזר לאוקספורד והחל ללמד כפרופסור בברייזנוז קולג' (Brasenose College).
מ-1971 עד 1979 הוא שימש גם כנציג אוקספורד בעיתונות. בין 1972-1987 הוא היה חבר במועצת בית הספר הבריטי ברומא, ובין 1980-1983 הוא היה נשיא האגודה לקידום לימודי רומא (Society for the Promotion of Roman Studies). הוא פרש מההוראה ב-1982 בגלל מצב בריאותי מעורער. לאחר פרישתו פרסם שלושה ספרים נוספים. בסתיו 2005 התגלה אצלו גידול סרטני בוושט, אולם הוא סירב לקבל טיפול. הוא נפטר ב-5 בנובמבר של אותה שנה.
במהלך התקופה בה לימד באוניברסיטת סנט אנדרוז, התאהב ברונט באחת מתלמידותיו, אך היא דחתה את הצעת הנישואין שלו. מאוחר יותר היא עברה לארצות הברית ונישאה שם. ברונט מעולם לא שקל להינשא לאחר מכן, אך תצלומה של אותה תלמידה נותר תמיד על הכוננית שלו. הוא חי עם אמו עד מותה.
אריה וילנר
אריה וילנר (יוּרֶק) (1917 – 8 במאי 1943) היה ממייסדי הארגון היהודי הלוחם (ZOB) אשר נלחם בנאצים במסגרת מרד גטו ורשה. עמד בראש הקריאה ללוחמיו להתאבד על מנת להימנע משבי בידי הגרמנים בזמן המרד.
ביוגרפיה.
וילנר נולד בוורשה ב-1917, למשפחה מן המעמד הבינוני. אביו היה בעל בית חרושת לעיבוד עורות. בגיל 14 הצטרף לתנועת "השומר הצעיר", ועסק בחינוך ציוני של חברי התנועה, כחבר בהנהגת הקן של וורשה. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, יצא להכשרה בעיר סלונים במטרה לעלות לארץ ואף קיבל רישיון עלייה, אולם זו נדחתה בגלל תפקידי הדרכה שנטל על עצמו.
עקב פלישת גרמניה הנאצית לפולין ב-1 בספטמבר 1939, נמלט וילנר מוורשה לוילנה, שהייתה אז בשליטת ברית המועצות. אלא שב-22 ביוני 1941 פלשה גרמניה הנאצית לברית המועצות במסגרת מבצע ברברוסה, והוא הוכנס יחד עם שאר יהודי וילנה לגטו. אלא שוילנר לא הפסיק את פעילותו בתנועת "השומר הצעיר" גם בתוך הגטו, ויחד עם חבריו לתנועה החליטו להתנגד באופן פעיל להשמדה הנאצית. בתחילת 1942 חזר לוורשה והתמנה לאיש קשר של "הארגון היהודי הלוחם" עם המחתרת הפולנית.
גטו ורשה.