הכוכבים הופכים לפרחים, ועל הבמה מופיעים פרחים המשנים צבעם. הפרחים על מסכי המים הופכים לג'ונגל סבוך, וערפל מתחיל לכסות את הנהר. מבעד לערפל מופיע קא - הנחש מספר הג'ונגל, הזוחל על גדת הנהר שעיניו נוצצות באור ירוק.
לאחר מכן משתנה המוזיקה למנגינת "פילים ורודים צועדים" מהסרט דמבו הפיל המעופף, ופילי הנפשה ורודים מופיעים הן על המסכים והן צועדים לחוף האי. הפילים הופכים ל"פילים על חוטים" ואז נעלמים הפילים ונשארים רק החוטים שמניעים שלוש בובות ענק - בהן, במרכז הבמה, פינוקיו.
על המסכים מופיע ג'ימיני הצרצר הקורא לפינוקיו. ג'ימיני "נופל למים" במסגרת סרט ההנפשה שמוקרן על מסכי המים, ופוגש יצורי מים בהם ליוויתן ענק המכה בזנבו (הזנב מופעל על ידי אודיו אנימטרוניקס) ומשפריץ מים.
לפתע מופיעה ספינת שודדי ים היורה בתותחיה. על הספינה נמצאים קפטן הוק, סמי, ופיטר פן, המציל את וונדי. אחרי הספינה שט הקרוקודיל מהסרט פיטר פן שבבטנו שומעים את השעון המתקתק.
ערפל ורוד מכסה את הנהר ומגיעים על גבי סירות שלגיה והנסיך שלה, אריאל מהסרט בת הים הקטנה, היפה והחיה, ובהמשך המלכה הרעה מופיעה על הבמה ושואל את ראי הקסמים מי היפה בממלכה - והראי עונה לה שיש נסיכות רבות היפות ממנה.
המלכה, בכעסה, מביאה יורה מלאה אדים ושם עושה שיקוי ההופך אותה לאורסולה המכשפה מבת הים הקטנה, ועל מסכי המים רואים את זרועות התמנון שלה שגובהן כ-6 מטרים.
שלדים על סוסים רוכבים על פני השמים (הקרנה על מסכי המים) ודמות צ'רנאבוג מהסרט פנטסיה מופיעה וזורקת מידיה כדורי אש המעלים את האי בלהבות (אמיתיות). צ'אנאבוג הופך לדרקון שגובהו 10 מטרים (המונפש על המסכים) וכשהוא נעלם מופיע במקומו דרקון אמיתי על האי היורה אש על הנהר ומצית את מי הנהר.
מיקי מופיע ונלחם בדרקון ונעלם, ומופיעה טינקר בל המנופפת במטה הקסמים שלה ועפה על פני הנהר מפזרת אבק פיות, שהופך לזיקוקים.
ספינת הנהר מארק טוויין נכנסת לאזור המופע ונוהג אותה "וילי ספינת הקיטור".
כשהספינה עוברת מופיע מיקי במרכז הבמה, אומר "איזה דמיון יש לי" ונעלם.
עלילה: אולפני דיסני MGM.
בתחילת המופע מופיע מיקי מאוס בחליפה שחורה. מיקי מתנהג כמנצח על תזמורת וכשהוא מניף את מטהו מופיעים מסכי מים תוך הבריכות שלפני המופע, ועליהם מוקרנת דמותו של מיקי כ"שולית הקוסם" מהסרט פנטסיה.
על האי מופיעים פילים, ג'ירפות, קופים, ציפורים, בנות יענה, צ'יטות, קרנפים, וכן הדמויות סימבה ונאלה מהסרט מלך האריות. על המוסכים מוקרנים בועות בהם נמצאים דמויות רבות מסרטי דיסני - פינוקיו, אלאדין, הרקולס, וילי ספינת הקיטור, במבי, מולאן, דמבו, שלגיה, אורורה וג'ימיני הצרצר.
אחרי ג'ימיני מופיע הלוויתן שרודף אחריו, שנופל לתוך הבריכה (המים משפריצים על הקהל).
על האי מאחורי הבריכה נערך קרב בין האינדיאנים למתיישבים מהסרט "פוקהונטס", וכאשר פוקהונטס פוגשת את אהובה, ועל מסכי המים מוקנית סצנות ריקוד של הנסיכה אורורה והנסיך פיליפ, סינדרלה והנסיך שלה, והנסיכה יסמין עם אלאדין.
ערפל ורוד מכסה את הנהר, ועל סירות מגיעים שלגיה והנסיך שלה, אריאל ואריק, היפה והחיה.
בהמשך מופיעה המלכה הרעה משילגיה וקוראת לכל הדמויות הרעות מסרטי דיסני המופיעות על המסכים: אורסולה, קרואלה דה ויל, סקאר, פרולו, ג'אפר, האדס, צ'רנאבוג, וג'אפר הופך לנחש ענק, בעוד שהמכשפה הופכת לדרקון בגובה 13 מטרים היורק אש על הנהר והנהר מתחיל לעלות באש.
מיקי מצליח להקים חומת מים סביב האי ולכבות את האש ולנצח את הדרקון באמצעות מטה הקסמים שלו.
טינקר בל מופיעה, מנופפת במטה הקסמים שלה ווילי ספינת הנהר מופיע על סירתו סביב האי, ביחד עם יתרת דמויות המופע. כאשר מופיע מיקי בבגדי שולית הקוסם בראש ההר שעל האי ויורה זיקוקים לשמים, ונעלם.
הבדלים בין המופעים.
בין המופיעים הבדלים קטנים:
Extreme programming
דרחול השיח
דרחול השיח (שם מדעי: Theba pisana) הוא מין שבלול הנפוץ בישראל ברצועות החולות של מישור החוף.
מאפיינים.
דרחול השיח הוא מין חד-שנתי: הצעירים בוקעים בתחילת החורף, גדלים במהירות במשך האביב ועד בוא הקיץ הם מגיעים לגודל של בוגר. בקיץ, כשהאקלים יבש וחם יותר והצומח מתחיל לנבול, מואט קצב הגידול של השבלולים. בתקופה זו הם מטפסים במעלה הגבעולים הנובלים כדי להימנע מן הטמפרטורות הקיצוניות השוררות סמוך לקרקע ונכנסים לתרדמת קיץ. עונת התרדמה נמשכת בין שלושה לארבעה חודשים ועם בוא גשמי החורף הראשונים הם מתעוררים.
לאחר התרדמה מוכנה מערכת המין של הדרחול ומתחילה עונת ההזדווגות. ההטלה חלה בנובמבר ודרחולים רבים יורדים מן הצמחייה ומתחפרים בחול. חורים רבים נחפרים על ידי הדרחולים ומושארים ריקים, התנהגות שככל הנראה נועדה להטעות טורפי ביצים. מספר הביצים בהטלה מגיע לכ-80 בממוצע. באמצע החורף מתים ההורים; תוך שבועיים עד שלושה בוקעים הצעירים והם נותרים בתוך המחפורות עוד כעשרה ימים ורק אחר כך עולים על פני הקרקע.
הטורף העיקרי של הדרחול הוא הבולבול התוקף מושבות גדולות בזמן תרדמתם. מבין היונקים הטורף הגדול ביותר של הדרחול הוא הגרביל שתפוצתו במישור החוף חופפת לדרחול. הקונכיות הלבנות בולטות מאוד על רקע מקום חיותן הטבעי, אך הן מחזירות יותר קרינה מאשר קונכיות מפוספסות. טמפרטורת הקרקע במקום חיותו של הדרחול עשויה להגיע ל-55 מעלות צלזיוס ומכאן החשיבות הרבה של קונכייה לבנה. מצד שני, קונכייה לבנה בולטת בלילה ומסייעת לטורפי הלילה של הדרחולים לזהותם במהירות ובקלות.
ווינדוס
לואיס הנרי מורגן
לואיס הנרי מורגן (אנגלית: Lewis Henry Morgan; 21 בנובמבר 1818 - 17 בדצמבר 1881) היה אנתרופולוג וסופר אמריקאי. יחד עם זאת, הכשרתו המקצועית הייתה בתחום המשפטים. כאנתרופולוג חובב הוא ידוע בעבודותיו על אודות אבולוציה תרבותית ועל הילידים האמריקאים. הוא נולד בכפר רוצ'סטר, למד משפטים ביוניון קולג' ב-1840 והחל להתמחות באזור הולדתו.
מורגן היה אישיות ידועה בתקופתו. הוא היה חבר בבית המחוקקים הניו יורקי, באיגוד האמריקאי למען קידום המדע ב-1879, והיה חבר באקדמיה הלאומית למדעים.
עבודתו האנתרופולוגית.
מורגן גילה עניין בילידים האמריקאים אנשי שבטי האירוקוי, שבאזור מגוריו, לאחר שלא מצא תעסוקה כעורך-דין בתקופת השפל הכלכלי של 1837, ועזר לייסד מועדון חברתי שמטרתו לקדם את האינטרסים של אותם ילידים, וזאת למרות, ואולי בגלל שחוות משפחתו של מורגן הייתה על שטח מופקע מהאינדיאנים - כ 2400 דונם שניתנו לסבו של מורגן כהוקרה על תרומתו למהפכה האמריקאית. שם המועדון היה "מסדר הקשר הגורדי" (כנהוג באותה תקופה, להעניק כינויים הלניסטיים לתופעות "חדשות" של ציוויליזציה). מורגן עצמו היה חבר רשמי במועדון תוך שהוא נושא את השם Tayadaowuhkuh, שמשמעותו - גישור על הפערים (הכוונה היא בין הלבנים לילידים). מורגן חקר את האיריקוי בעזרת ידידו, איש שבט הסנקה (אחד מחמשת שבטי האיריקוי), אילי פארקר, שהיה בנו של אחד מראשי השבטים, אשר נשלח על ידי האינדיאנים ללמוד משפטים, בתקווה שיוכל להגן עליהם מעקירה והפקעת-קרקעות.
מורגן הוציא ספר ב-1851 בעקבות מחקרו, שנקרא The League of the Ho-de-no-sau-nee or Iroquois. ספר זה היה בין האתנוגרפיות הראשונות שנכתבו, והמריץ אותו לחקור עוד על מערכות חברתיות.
בהמשך לעניין שגילה באבולוציה חברתית, הוא החל לפרסם ספרים כמו "מערכות של קרבת דם ודמיון" 1886 ו-"חיי הילידים האמריקאים בבתים-הארוכים" 1881. בעבודתיו ביקש להציג את המגוון הרחב של מערכות השארות בחברות הילידים, כשלבים שונים באבולוציה האנושית ובהתפתחות החברתית.
כמו הרברט ספנסר ו-אדוארד טיילור, מורגן תמך בגישת האבולוציה החברתית. הוא יצר סכמה אבולוציונית ליניארית, המייצגות שלבים שונים של התפתחות חברתית ותרבותית, מהחברה הפרמיטיבית ועד החברה המודרנית. בספרו "חברה ארכאית" הוא טען שישנם שלושה שלבים עיקריים באבולוציה החברתית - פראיות, ברבריות ותרבות (ציוויליזציה). השלבים נקבעים על פי רמה טכנולוגית. בשלב הפראי משתייכות החברות בעלות היכולת המוגבלת להבעיר אש, משתמשות בקשתות ובחניתות ובכלי חרס; בשלב הברברי נמצא חברות המבייתות בעלי חיים, יש בהן חקלאות ומשתמשות גם בכלי מתכת; ובשלב התרבותי החברות יודעות קרוא וכתוב. בשלבים אלה יצר מורגן קשר בין התפתחות טכנולוגית ובין התפתחות חברתית. הוא סבר כי ההתפתחות הטכנולוגית היא המניע להתפתחות החברתית, כך שלכל התפתחות חברתית - במוסדות החברתיים ובתרבות, נמצא התחלה בשינוי טכנולוגי. התאוריה שלו הייתה ציון דרך משמעותי בהתפתחות תאוריית הדרוויניזם החברתי.
מורגן היווה השראה לקרל מרקס ופרידריך אנגלס כשבאו לכתוב על התפתחותה של החברה הקפיטליסטית. מרקס עשה שימוש בתיאוריו של מורגן את ההתפתחות החברתית-כלכלית ויחסי הייצור בחברה הפרימיטיבית (מה שמרקס כינה "אופן הייצור הקומונאלי"), בספרו הקפיטל. מרקס קיבל את טענתו של מורגן לגבי הקריטיות של ההתפתחות הטכנולוגית, אך העדיף לראות את העבודה כבסיס להתפתחות החברתית, ולא את הכתב. פרידריך אנגלס התייחס בהרחבה לתאוריות של מורגן על יחסי-שארות, ב"המשפחה הקדושה". כתוצאה מכך כתביו היו פופולריים בקרב אנשי שמאל, מרקסיסטים ואחרים. בתוך הדיסציפלינה האנתרופולוגית, לזלי וייט הגן על המורשת התאורטית של מורגן בעוד שפרנץ בועז תקף אותה. ההשקפה האבולוציונית הליניארית לא מקובלת במחקר העכשווי, וכך גם התאוריה האבולוציונית הקלאסית של מורגן. למרות זאת, הרבה אנתרופולוגים מוקירים את עובדת היותו אחד החוקרים הראשונים שחקר בצורה שיטתית מערכות שארות.
הארדקור פאנק