במאי 2019 ע"פ דיסקורד יש כ 250 מיליון משתמשים רשומים ו56 מיליון משתמשים פעילים בכל חודש.
שיבושים.
לדיסקורד היו בעיות בהתנהגות עוינת והתעללות בצ'אטים, כאשר חלק מהקהילות של שרתי הצ'אט "פושטו" על ידי קהילות אחרות. זה כלל הצפה בנושאים שנויים במחלוקת הקשורים בגזע, דת, פוליטיקה ופורנוגרפיה. דיסקורד הצהירו כי יש להם תוכניות ליישם שינויים מסוימים כדי "להיפטר מהבעיות של הפלטפורמה".
דיסקורד זכתה לפופולריות בשל תכונות הלקוח התומכות באנונימיות ופרטיות. האנליסט קיגן הנקס טען כי "זה בלתי נמנע להיות מנהיג בתנועה זו ללא השתתפות בדיסקורד". בתחילת 2017, מנכ"ל ג'ייסון סיטרון הצהיר כי דיסקורד היה מודע לקבוצות ושרתים אלה בתוכנה שלהם. סיטרון הצהיר כי שרתים מעורבים בפעילויות בלתי חוקיות או הפרות של תנאי השירות וצפויים להיסגר, אך לא נתן דוגמאות.
כדי להגן טוב יותר על המשתמשים ועל השירותים שלה מאז האירועים האלה, דיסקורד יישמה צוות אמון ובטיחות וטענה כי הוא עובד מסביב לשעון כדי לפקח על השרתים ולדווח עליהם במקרה הצורך, כולל התמודדות עם הטרדה של משתמשים, שרתים המפרים את תנאי השירות של דיסקורד, וכדי להגן על השרתים מפני DDoS ודואר זבל על ידי משתמשים זדוניים או רובוטים. אף על פי שהם אינם עוקבים ישירות אחר הודעות, צוות האמון והבטיחות יכול לקבוע על פעילות זדונית מדפוסי שימוש בשירות ולנקוט בצעדים מתאימים הכוללים חקירה מפורטת יותר, כדי לטפל בנושא. השירות מתכנן להרחיב את הצוות הזה, תוך שהוא ממשיך לצבור משתמשים חדשים. מאז הקמת הצוות, כמה שרתים נאו-נאצים ואל-ימניים נסגרו על ידי דיסקורד, כולל הרחקה מהשירות של כל אלה שהופעלו על ידי מחלקת הטרור של נאו-נאט"ו, תנועת ההתנגדות הנורדית, מארון הברזל ודומס האירופאיות.
בחודש ינואר 2018 דיווח האתר Daily Beast כי איתר כמה שרתי דיסקורד שעסקו במיוחד בהפצת פורנו כנקמה על הטרדה בעולם האמיתי של קורבנות התמונות והסרטונים. פעולות כאלו נוגדות את תנאי השירות של דיסקורד, מה שגרם לדיסקורד לסגור את השרתים האלו ולאסור גישה לשירות למשתמשים המזוהים עם שרתים אלה. עם זאת, הקלות ביצירת חשבונות חדשים ושרתים מאפשרות לשרתים אלה להמשיך להיווצר.
קייטי בוייל
צופית (עוף)
פרד (כדורגלן, 1993)
פרדריקו רודריגס דה פאולה סנטוס (נולד ב-5 במרץ 1993) הידוע בקיצור כפרד, הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הקשר במנצ'סטר יונייטד ובנבחרת ברזיל.
קריירת מועדונים.
ב-26 ביוני 2013, פרד נרכש על ידי קבוצת שחטאר דונייצק מהליגה האוקראינית בעבור סכום של כ-15 מיליון אירו. כבר בהופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה, כבש צמד בניצחון 1–3 במסגרת הסופר קאפ האוקראיני על צ'רנומורץ אודסה וזכה עם קבוצתו בתואר ראשון.
עקב המשבר באוקראינה, פרד היה אחד מששת שחקני שחטאר שסירבו לחזור לעיר דונצק למשחק ההכנה של הקבוצה לעונה החדשה נגד ליון, שנערך בצרפת.
ב-21 בפברואר 2018 פרד כבש את שערו הראשון במסגרת אירופאית נגד רומא, השער נכבש מבעיטה חופשית והקנה לקבוצתו יתרון ביתי 1–2 לקראת מפגש הגומלין בין שתי הקבוצות במסגרת שלב שמינית הגמר של ליגת האלופות.
ב-21 ביוני 2018 חתם פרד ל-5 שנים במנצ'סטר יונייטד תמורת 55 מיליון יורו. את הופעת הבכורה שלו במועדון רשם ב-10 באוגוסט בניצחון הבית 1–2 על לסטר במסגרת המשחק הפותח של הפרמייר ליג.
קריירה בינלאומית.
עקב פציעתו של לואיס גוסטבו, פרד זומן לראשונה לנבחרת הבוגרת של ברזיל כאחד משחקני הסגל לקראת הקופה אמריקה של שנת 2015, שבו פתח בהרכב בשני המשחקים הראשונים בשלב הבתים.
האזרח ק
מרינה, נסיכת יוון ודנמרק
מרינה, נסיכת יוון ודנמרק (ביוונית: Πριγκίπισσα Μαρίνα της Ελλάδας) (13 בדצמבר 1906 - 27 באוגוסט 1968), הייתה נכדתו של גאורגיוס הראשון, מלך היוונים ואשתו של הנסיך ג'ורג', דוכס קנט.
ביוגרפיה.
מרינה נולדה ב-13 בדצמבר 1906 באתונה, לניקולאס, נסיך יוון ודנמרק, בנו של גאורגיוס הראשון, מלך היוונים ולילנה ולדימירובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתם של ולדימיר אלכסנדרוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה ומריה, דוכסית מקלנבורג-שוורין. סנדקיה היו סבה גאורגיוס הראשון, מלך היוונים, אדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת, מרי, נסיכת ויילס, דודיה אנדראס, נסיך יוון ודנמרק, בוריס ולדימירוביץ, הנסיך הגדול של רוסיה וויקטוריה מליטה, נסיכת סקסה-קובורג-גותה.
ב-29 בנובמבר 1934 התחתנה מרינה עם הנסיך ג'ורג', דוכס קנט, בנו של ג'ורג' החמישי, מלך הממלכה המאוחדת, ושמונת השושבינות שלה היו בנות דודיה, אירנה, אוגניה ואלקטרינה, נסיכות יוון ודנמרק, וקירה קירילובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, יוליאנה, נסיכת הולנד, אחייניתו של בעלה אליזבת, נסיכת יורק, ובני הדודים של בעלה ליידי איריס מאונטבאטן וליידי מרי קיימברידג'.
בשנת 1942 נהרג בעלה בהתרסקות מטוס בסקוטלנד, במהלך שירותו בחיל האוויר המלכותי, ובמהלך מלחמת העולם השנייה הוכשרה מרינה כאחות במשך שלושה חודשים תחת השם הבדוי "האחות קיי", ולאחר מכן היא שירתה כאחות אזרחית.
מרינה הייתה נשיאת אליפות וימבלדון באצטדיוני הטניס בווימבלדון במשך 26 שנים, ונשיאת המכון הלאומי המלכותי לסירות הצלה משנת 1943 ועד מותה, ובשנת 1967 היא זכתה במדליית הזהב של RNLI לציון תרומה זו. בשנת 1947 התחתן בן דודה פיליפוס, נסיך יוון ודנמרק, שקיבל את התואר דוכס אדינבורו, עם הנסיכה אליזבת מוויילס, בתו של ג'ורג' השישי, מלך הממלכה המאוחדת.
בשנת 1952 ביקרה מרינה גם בסראוואק (אז מושבת כתר בריטית), שם הניחה את אבן היסוד של קתדרלת סנט תומאס בקוצ'ינג. היא גם ביקרה במחנה באטו לינטנג, מחנה מעצר יפני במלחמת העולם השנייה שהוסב למכללה להכשרת מורים, ובעיר סיבו, שם פתחה את מחלקת האשפוז בבית החולים לאו קנג האו. במרץ 1957, כאשר חוף הזהב (מאוחר יותר גאנה) - קיבלה עצמאות מבריטניה, מונתה מרינה לייצג את המלכה בחגיגות, וחמישים שנה לאחר מכן, ביום השנה ה-50 לעצמאות גאנה, יהיה זה בנה, הנסיך אדוארד, דוכס קנט, שימונה על ידי המלכה לייצגה.
מרינה זכתה במקום ברשימת הטובים ביותר בהיכל התהילה הבינלאומי בשנת 1960, יחד עם הנסיכה גרייס ממונקו, פטרישיה לופז-וילשאו ומרלה אוברון.
בספטמבר 1966, כאשר הפרוטקטורט הבריטי של בצ'ואנאלנד הפך לרפובליקה החדשה של בוטסואנה, מונתה מרינה שוב לייצג את המלכה בחגיגות, ובית החולים הציבורי הראשי בגבורון, בירת בוצואנה, נקרא "בית החולים הנסיכה מרינה".
ב-27 באוגוסט 1968 מתה מרינה בביתה בארמון קנזינגטון, לונדון, והלווייתה הייתה הטקס הציבורי האחרון שהשתתף בה גיסה אדוארד, דוכס וינדזור.
משפחתה.
ב-29 בנובמבר 1934 התחתנה מרינה עם הנסיך ג'ורג', דוכס קנט, ממנו נולדו לה 3 ילדים:
קרלוס הוגו, דוכס פארמה
קרלוס הוגו, דוכס פארמה (בספרדית: Carlos Hugo de Borbón; 8 באפריל 1930 – 18 באוגוסט 2010), היה ראש בית בורבון-פארמה משנת 1977 ועד מותו. קרלוס הוגו היה קרליסט, וטען לזכותו לכתר ספרד. נישואיו לאיריינה, נסיכת הולנד בשנת 1964 גרמו למשבר חוקתי בהולנד.
ביוגרפיה.
קרלוס הוגו נולד ב-8 באפריל 1930 בפריז, לסאווריו, נסיך בורבון-פארמה ולמדלן בורבון-בוסה בתם של ז'ורז' דה בורבון, רוזן לינייר ומארי ז'אן דה קרט דה קיליאן. בשנת 1952 טען אביו לזכותו על כס המלוכה הספרדי כ"חבייר הראשון" כיורש הענף הקרליסטי, אך הדיקטטור הספרדי פרנסיסקו פרנקו התעלם ממנו, ובחר אחר כך בחואן קרלוס, נסיך אסטוריאס להיות יורשו. ב-5 במאי 1957 הכריז אביו על קרלוס הוגו כנסיך אסטוריאס ודוכס סן חיימה, ובפברואר 1964 נטל קרלוס הוגו את התואר דוכס מדריד.
במהלך שהותו במדריד פגש קרלוס הוגו את איריינה, נסיכת הולנד, בתם של ברנהרד, נסיך ליפה-ביסטרפלד ויוליאנה, מלכת הולנד, אשר הגיעה לספרד ללמוד ספרדית. בשנת 1963 המירה איריינה את דתה מנצרות פרוטסטנטית לנצרות הקתולית בחשאיות, ודבר זה התגלה לראשונה כאשר צלם של עיתון מקומי באמסטרדם פרסם תמונה שלה בכנסייה קתולית. אמה התנגדה לקרלוס הוגו, ומערכת יחסים זו הביאה את הנסיכה להיות במרכז תשומת לב התקשורת העולמית.
ב-29 באפריל 1964 התחתנו קרלוס הוגו ואיריינה ברומא, אולם אף אחד מבני משפחת המלוכה ההולנדית לא הגיעה לחתונה. בני הזוג התגוררו במדריד, ונולדו להם ארבעה ילדים, שני בנים ושתי בנות. לאחר החתונה היו בני הזוג פעילים בקבוצות ימין, אולם עם הזמן עברו לאהוד קבוצות שמאלניות, ובשל כך גורשו בשנת 1977 מספרד. באותה שנה מת אביו סאווריו, נסיך בורבון-פארמה, וקרלוס הוגו ירש את תאריו. בסוף שנת 1977 הותר לקרלוס הוגו לחזור לספרד, ובתחילת 1978 קיבלה גם איריינה לחזור לביתה. בשנת 1979 נטש קרלוס הוגו את טענותיו לכתר ספרד, ובשנת 1980 פרש מהחיים הפוליטיים. בשנת 1981 התגרש קרלוס הוגו מאשתו, והיא חזרה להתגורר בהולנד, בעוד קרלוס הוגו המשיך להתגורר בספרד.
בשנת 2002 תרם קרלוס הוגו את הארכיון של ביתו לארכיונים ההיסטוריים הלאומיים של ספרד, ובשנת 2003 הוא נטל לעצמו את התואר "רוזן מונטמוליין". בפברואר 2008 נחשף כי קרלוס הוגו חולה בסרטן, וב-18 באוגוסט 2010 הוא מת בביתו בברצלונה.
משפחתו.
ב-29 באפריל 1964 התחתן קרלוס הוגו עם איריינה, נסיכת הולנד, בתם של ברנהרד, נסיך ליפה-ביסטרפלד, ויוליאנה, מלכת הולנד, ממנה נולדו לו 4 ילדים:
מוסזאור
גלעד עצמון