בשנת 1938, כשעבדה בלודג'ט במעבדות של GE, המציאה את הזכוכית הבלתי נראית. היא הבינה שציפוי של כ-44 שכבות חד מולקולאריות שוות בעוביין לרבע למדא- ממוצע אורכי הגלים באור לבן חלקי ארבע. על כן, לפי חוק נייקווסט ציפוי זה לא מעוות את הגלים כשהם נכנסים אליו. בנוסף כל גל שנכנס אליו בצורה מסוימת יחזור על ידי המראה ויצא מהציפוי בדיוק בצורה ההפוכה (יעשה דרך של חצי למדא- רבע הלוך ורבע חזור). כשגלים אלו ייצאו מן הציפוי הם יפגשו גלים חדשים שנשלחו לציפוי וזהים להם, אבל הם בהפרש של כחצי למדא מהם. הפרש זה בין גלים גורם להתאבכות הורסת, וכל גל באורך גל מסוים מספקטרום האור הנראה (אור לבן) שנשלח לציפוי יתבטל על ידי הגל בעל אורך הגל הזהה לו ושקדם לו, או ייכנס לציפוי, יפגע במראה, יצא מהציפוי (ובכך יעשה דרך של כחצי למדא), ויבטל את הגל הבא באורך גל זהה לו. בדרך זו אין גל הפוגע במראה וחוזר לעינינו, ובכך המראה היא בלתי נראית.
בהמשך עבדו חוקרים אחרים על כך שהציפוי יהיה עמיד, ולא סבון שאפשר לנגבו.
סוזן מונטגומרי
סוזן מונטגומרי (באנגלית: Susan Montgomery; נולדה ב-2 באפריל 1943) היא מתמטיקאית אמריקאית, פרופסורית באוניברסיטת דרום קליפורניה. תחום עיסוקה הנוכחי הוא באלגברה לא קומוטטיבית.
חינוך והשכלה.
מונטגומרי נולדה בלאנסינג, בירת מישיגן. בגיל 23 קיבלה את התואר הראשון שלה מאוניברסיטת מישיגן (ב-1965). לאחר מכן עברה לאוניברסיטת שיקגו, שם השלימה את לימודיה והשיגה את תוארה השני, כעבור שנה. היא קיבלה את הדוקטורט שלה בשיקגו, שלוש שנים לאחר מכן, ב-1969, תחת השגחתו של דוקטור ישראל הרשטיין.
כיום משמשת מונטגומרי כפרופסור למתמטיקה באוניברסיטת דרום קליפורניה.
קריירה ומחקר.
לאחר שסיימה את הדוקטורט שלה באוניברסיטת שיקגו, עברה לאוניברסיטת דה-פול לשנה, וב-1970 הצטרפה לפקולטה של אוניברסיטת דרום קליפורניה שבה היא עובדת עד היום. ב-1982 היא קודמה לתפקיד פרופסור בפקולטה.
מונטגומרי החלה את עבודת המחקר שלה בחקר של השפעות חבורה על חוגים אלגבריים. לאחר מכן שינתה את תחום מחקרה לאלגברה נון-קומוטטיבית, ובפרט אלגברת הופף, מבניה, ייצוגיה והקשר שלה לתחומי אלגברה אחרים. המאמר המצוטט והחשוב ביותר שלה עוסק בנושא זה. למחקריה הרבים לעיתים היו שותפים, ולרבים מהמאמרים שפרסמה היו מתמטיקאיות ומתמטיקאים אחרים שהשתתפו בכתיבתם.
מלבד כמות מחקרים גדולה שפרסמה, מונטגומרי כתבה גם שבעה ספרים העוסקים בתחומי המחקר שלה. בנוסף כתבה מאמר על ביצועים אקדמיים ויצירתיים אצל בני נוער מחוננים, שבו תיארה יחד עם אליזבת' מונרו דרוס את המאפיינים הללו לאור השפעות ולחצים סביבתיים.
חיים אישיים.
מונטגומרי נשואה ולה 3 בנים מנישואיו הראשונים של בן זוגה.
690-699 לפנה&quot;ס
שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 699 - 690 לפנה"ס
אירועים ומגמות.
אירועים בולטים על פי המסורת היהודית:
לוסי שפירו
לוסי שפירו (באנגלית: Lucy Shapiro, נולדה ב-16 ביולי 1940) היא ביולוגית יהודיה אמריקאית, פרופסור בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת סטנפורד. ייסדה תחום חדש בביולוגיה התפתחותית תוך שימוש במיקרואורגניזמים לשם חקר שאלות יסודיות בביולוגיה התפתחותית. ב-2013 זכתה במדליה הלאומית למדעים על מחקרה בנושא התחלקות תאים חיידקיים לשני צאצאים שונים, הגורם שמוביל למגוון ביולוגי.
קורות חיים.
לוסי שפירו נולדה וגדלה ברובע ברוקלין, ניו יורק, בת בכורה מבין שלוש במשפחה יהודית. אמה הייתה מהגרת יהודייה ממוסקבה, מורה בבית ספר יסודי. אביה היגר מקייב, אוקראינה עם משפחתו, לארצות הברית, בגיל 12. האב היה חסר השכלה משום שנאלץ לעבוד מגיל צעיר כדי לסייע לכלכלת משפחתו, אך היה אוטודידקט שגם לימד את בתו הבכורה בה בעת בה למד בעצמו והשפעתו עליה הייתה גדולה.
המשפחה חיה בסנסט פארק, אזור של ברוקלין בו חיו יהודים מעטים בלבד. החל מגיל הגן ועד סיום כיתה ח' בבית הספר היסודי בו למדה לוסי שפירו היא הייתה היהודייה היחידה בכיתתה. לפי עדותה היא ספגה אנטישמיות בוטה בכל שנות ילדותה.
שפירו למדה בבית הספר התיכון ללימודי אומנויות ומוזיקה של ניו יורק (New York City's High School of Music and Arts) וסיימה עם התמחות באמנות. המשיכה להתמחות באומנות וביולוגיה וקיבלה תואר ראשון באומנות ממכללת ברוקלין ב-1963. לאחר שפרופסור תיאודור שדלובסקי שכנע אותה לקחת קורס בכימיה אורגנית, היא התעניינה בהיבט הוויזואלי וברצינות האינטלקטואלית בתחום כימיה אורגנית ושינתה את מסלול לימודיה. ב-1966 קיבלה תואר דוקטור בביולוגיה מולקולרית בבית הספר לרפואה על שם אלברט איינשטיין, שהיה אז חלק מהישיבה יוניברסיטי, שם היא עבדה עם ג'יי. תומאס אוגוסט וג'רארד הורוויץ על RNA פולימראז תלוי RNA.
נשואה להארלי מקאדמס, איתו עבדה וחקרה.
עבודתה המחקרית.
ביולוגיה התפתחותית.
במהלך לימודיה, שפירו תהתה אם הניסויים שהיא מבצעת יכולים לשקף את המציאות, כיוון שבתוך התא עצמו כל חלק משפיע על השני בצורה בלתי ניתנת לחיזוי ובדיקות נפרדות אינן מספקות מידע על התפקוד בפועל. בנוסף, היא הסבירה, במחקרים על חלקי התא במהלך לימודיה נבדקו חלקי התא בתמציות, לא במבנים בהם הם מופיעים בתא היכולים להשפיע על התפקוד במציאות. כשהקימה את מעבדתה ד"ר שפירו חקרה את תפקוד חלקי התא באינטגרציה ובמבנם הטבעי על מנת לבדוק את התהליך הכולל והתלת ממדי.
ראשית ניסתה שפירו לחקור את חלוקת האברונים בתהליך התחלקות תא חיידקי המתפצל לשני צאצאים נבדלים. היא השתמשה במחקרה בחיידק "קולובקטר קרסנטוס" המתפצל לשני צאצאים: האחד משתמש באיבר דמוי זנב המשמש לתמרון בנוזל והשני משתקע במקומו ויוצר משטח עליו יוכל להמשיך בתהליך החלוקה, לעומת התא השוחה שלא ממשיך בהתרבות עד שהגיע לאזור חדש.
מחקרה נמשך עד שנות התשעים המאוחרות, ובעזרת טכנולוגיות חקר גנום הוכיחה כי במהלך התחלקות "קולובקטר קרסנטוס" גנים רבים המשתתפים בתהליך נכבים ונדלקים ברגעים מדויקים במעגל חייו של התא.
ביוטכנולוגיה.
ב-2002 הקימה חברת ביוטכנולוגיה בשם Anacor Pharmaceuticals העוסקת בפיתוח תרופות אנטיביוטיות ואנטי פטרייתיות. את החברה הקימה עם סטפן בנקוביץ' והארלי מקאדמס, בן זוגה.
רוביזביץ'
קארן אולנבק
קארן קסקולה אולנבק (באנגלית: Karen Keskulla Uhlenbeck; נולדה ב-24 באוגוסט 1942) היא מתמטיקאית אמריקאית, פרופסור ועומדת בראש הקתדרה על שם במחלקה למתמטיקה באוניברסיטת טקסס באוסטין. אולנבק נחשבת מומחית מובילה במשוואות דיפרנציאליות חלקיות. בשנת 2019 זכתה בפרס אבל והייתה לאישה הראשונה הזוכה בפרס זה. בנוסף, הוענקה לה מדליה הלאומית למדעים של ארצות הברית ו.
קורות חיים.
אולנבק נולדה בקליבלנד, אוהיו כקארן קסקולה, וגדלה במדינת בניו ג'רזי. ב-1960 החלה ללמוד באוניברסיטת מישיגן במסגרת תוכנית מצוינים. באותה תקופה שתי האוניברסיטאות הידועות במדינתה ניו ג'רזי, פרינסטון וראטגרס, לא קיבלו סטודנטיות. במהלך התואר היא שינתה את ההתמחותה מפיזיקה למתמטיקה, בעקבות קשיים במעבדה ונלהבות מקורס המתמטיקה המתקדם. לאחר שסיימה בהצטיינות את התואר, החלה תואר מתקדם ב באוניברסיטת ניו יורק. לאחר נישואיה עם הביוכימיאי אולקה אולנבק בשנת 1965, שלמד באוניברסיטת הרווארד, עברה לאוניברסיטת ברנדייס, במדינת מסצ'וסטס. שם קיבלה תואר דוקטור בשנת 1968. בהנחייתו של רי'צרד פאלאיס עבודת הדוקטורט שלה עסקה בחשבון וריאציות ו.
לאחר מספר משרות זמניות במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס ואוניברסיטת קליפורניה בברקלי, עברה אולנבק למשרת הוראה באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין יחד עם בעלה ב-1971. לאחר גירושים מבעלה, עברה אולנבק לאוניברסיטת אילינוי בשיקגו כפרופסור. בשנת 1983 קיבלה מענק מקארתור (המכונה "מענק הגאונים") ועברה לאוניברסיטת שיקגו, ומשם לאוניברסיטת טקסס באוסטין בשנת 1988 כראש הקתדרה על שם , שם היא נמצאת עד היום.
פעילות מחקרית.
אולנבק משתמשת בחשבון וריאציות ומשוואות דיפרנציאליות חלקיות, גאומטריות בפרט, בבעיות שאינן תלויות בקנה מידה לפתרון בעיות בתורת הכיול ומשוואות גלים לא ליניאריות, כגון משוואות שרדינגר לא ליניאריות במערכות קוונטיות. בנוסף, אולנבק התנסתה גם בגלי הלם וטופולוגיות מרחביות בשלושה וארבעה ממדים, ומתעניינת גם ב.
קידום נשים במתמטיקה.
לאורך מסלולה האקדמי ראתה קארן אולנבק את הקושי שחוו נשים להשתלב בתחום המתמטיקה, והיא בעצמה התקשתה למצוא עבודה בגלל אפליית נשים. המקומות שהיו מעוניינים בבעלה לא הסכימו להעסיק אותה בטענה שיש חוקים נגד נפוטיזם, אך לאחר כמה שנים התברר לה כי כלל לא היו חוקים כאלה, ושהסיבה האמיתית שלא התקבלה הייתה מכיוון שהיא אישה. בעקבות כך, הקימה אולנבק בשנת 1994 את תוכנית הנשים במתמטיקה כחלק מהמכון המתמטי פארק סיטי (אשר הייתה שותפה להקמתו) במכון ללימודים מתקדמים בפרינסטון. התוכנית נערכת במשך שבועיים בקיץ מדי שנה ובה הרצאות וסמינרים רבים במטרה ליצור שוויון מגדרי במתמטיקה.
אננדה
ריגוברט סונג
ג'ורג' צ'אפי
ג'ורג' צ'אפי (באנגלית: George Chaffey; 28 בינואר 1848 – 1 במרץ 1932) היה מהנדס יליד קנדה שפיתח יחד עם אחיו, ויליאם, אזורים נרחבים בדרום קליפורניה, כולל הקהילה לעתיד של אטיוונדה (Etiwanda), אונטריו (Ontario) ואפלנד (Upland). האחים יזמו הקמת ופיתוח יישובים בצורה דומה באוסטרליה שמהם התפתחו העיר מילדורה (Mildura) והעיירה רנמרק (Renmark).
ביוגרפיה.