מאוחר יותר, ארצות הברית אימצה את התותח M68, שפותח על בסיס ה-L7, ושימש את טנקי הפטון ומאוחר יותר גם את טנק ה-M1 אברמס. בשנת 1961 הסכימו הבריטים למכור לישראל את התותח, שכינויו בצה"ל "שָרִיר", וב-1963 החלו בהרכבתו בטנקי השוט הישראלי, וערב מלחמת ששת הימים היו כל טנקי השוט מצוידים בתותח זה.
שירות.
התותח בצה"ל.
במלחמת ששת הימים נטלו טנקי השוט חלק מכריע בקרבות שנערכו בסיני במלחמת ששת הימים ב-1967. מיומנות הצוותים, השריון העבה ואיכות התותח סייעו לכוחות השריון של צה"ל להכריע קרבות שריון בירי מטווחים ארוכים. במהלך הקרבות גילו טנקי השוט עליונות מוחלטת, והיו חלק מציר ההבקעה בציר הצפוני. בנוסף, טנקי השוט חסמו את הצבא המצרי הנסוג תוך תפיסת מעברי מפתח וניהול קרבות שריון בציר המרכזי.
במלחמת יום הכיפורים טנקי השוט הצה"ליים הוכיחו שוב את איכותם. חטיבות 7 ו-188 שהיו מצוידות בטנק השוט-קל, שעליו הורכב התותח החדש, ושודרג המנוע וטווח הפעולה, היוו את עמוד השדרה של ההתגוננות נגד התקפות השריון הסורי. אוגדה 146 שהייתה מושתת על טנקי שוט, פתחה בהתקפת הנגד בחזית הצפונית. כמו כן, כוחות המצוידים בטנקי השוט המשודרגים פרצו לתוך סוריה, הדפו את התקפות הנגד של חילות הסיוע העיראקיים והירדנים. כמו כן, הם גילו עמידה איתנה בקרבות הבלימה בחזית המצרית.
בניתוחים שבוצעו לאחר מלחמת יום הכיפורים, התבררה החלפת התותחים בטנקי השוט הצה"ליים כמשפיעה ואף מכרעת. קצב האש של צוות מיומן בעזרת התותח הזה היה גבוה, ועמד על 10 בדקה, בעוד הטנקים הסובייטים, דוגמת הT-54/55, שהיה טנק מקביל לצנטוריון, ירה בקצב אש מקסימלי של 4–5 פגזים בדקה. יתרון זה של טנקי הצנטוריון אשר השתמשו בתותח ה-L-7 היה בעל השפעה מכרעת בקרבות ברמת הגולן במלחמת יום הכיפורים.
התותח על כלל גרסאותיו (בכלל זה גם ה-M68) הותקן גם בטנקי טירן 4 ו-5 שנתפסו שלל, בכלל גרסאות המגח ובטנקי המרכבה סימן 1 וסימן 2.
צבאות אחרים.
התותח הותקן גם בטנק הלאופרד 1 הגרמני, הסטרידסואגן 103 השוודי וה-Type 74 היפני ועוד רבים אחרים. נערכו ניסיונות גם להתקין תותח מסוג זה על הנגמ"ש האופני הקל האמריקאי, סטרייקר.
האטי מוראהן
הארייט ג'יין "האטי" מוראהן (באנגלית: Harriet Jane "Hattie" Morahan; נולדה ב-7 במרץ 1978) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אנגלייה. תפקידים בולטים שלה הם אליס במיני-סדרה "The Bletchley Circle", גייל בנסון בסרט "הג'וב הבריטי" ואן בסרט "מר הולמס".
ביוגרפיה.
מוראהן נולדה ברובע למבת' שבלונדון. היא הבת הצעירה של במאי הקולנוע והטלוויזיה כריסטופר מוראהן ושל השחקנית אנה קרטרט . אחותה הבכורה רבקה היא במאית תיאטרון, ואחיה למחצה אנדי הוא במאי קולנוע ווידאו קליפים. בילדותה השתתפה במסיבות שערך סר לורנס אוליבייה, שפעם עזר לה בשיעורי הבית במתמטיקה.
היא התחנכה בבית הספר "Frensham Heights". על אף שרצתה ללמוד באוניברסיטת ניוקאסל, עודד אותה אביה להרשם בעקבות אחותה, רבקה, לניו הול באוניברסיטת קיימברידג'. שם סיימה בשנת 2000 תואר ראשון בספרות אנגלית. בקיימברידג' ביימה והופיעה בהפקות סטודנטים בן השאר במחזה "מראה מעל הגשר", עליו זכתה בפרס "ההופעה הטובה ביותר" בפסטיבל National Student Drama Festival על משחקה בתפקיד קתרין.
אחרי קיימברידג' עודדו אותה הוריה ללמוד באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA), אבל היא הייתה להוטה להתחיל לעבוד, ואמרה שתירשם לאקדמיה אם לא תמצא עבודה במשך שנה.
קריירה.
הופעת הבכורה של מוראהן הייתה בגיל 17 בתפקיד אונה גווית'יאן בעיבוד של ה-BBC לרומן "The Peacock Spring" (משנת 1996).
ב-2001 הצטרפה מוראהן ללהקה השייקספירית המלכותית. הופעת הבכורה שלה בסטרטפורד-אפון-אייבון הייתה במחזה "Love in a Wood". בדצמבר אותה שנה הופיעה לראשונה בלונדון בתיאטרון ברביקן במחזה "המלט". עוד שיחקה עם הלהקה במחזה "Night of the Soul" ובמחזה "Prisoner's Dilemma".
במרץ 2004 שיחקה בתפקיד רובי בהפקה מחודשת של "אוקספורד סטייג' קומפני" למחזה "Singer" מאת פיטר פלאנרי בתיאטרון טריסייקל. רובי היא היפית של שנות השישים שהפכה בשנות השמונים לאשת פוליטיקאי מאוכזבת. באותה שנה עבדה בפעם הראשונה עם הבמאית קייט מיטשל בתיאטרון הלאומי בתפקיד הראשי במחזה "איפיגניה באאוליס" מאת אוריפידס.
ביולי 2005 הופיעה מוראהן שוב בתיאטרון הלאומי במחזה "Power" מאת ניק דיר שהוצגה בתיאטרון קוטסלו. בספטמבר אותה שנה זכתה לשבחים על הופעתה בתפקיד ויולה במחזה "הלילה השנים עשר" בהפקת איאן בראון שהועלה בווסט יורקשייר פלייהאוס בלידס.
ב-2006 שיחקה בתפקיד הראשי, פנלופה טופ, בהפקה מחודשת של הלהיט "See How They Run" מאת פיליפ קינג בבימויו של דאגלס הודג'. באותה שנה הופיעה בתפקיד נינה במחזה "השחף" מאת אנטון צ'כוב בבימויה של קייטי מיטשל שהוצג בתיאטרון ליטלטון. על תפקיד זה זכתה ב-2007 בפרס איאן צ'ארלסון.
בטלוויזיה הופיעה מוראהן בסדרה "Bodies" ובסדרה "Outnumbered" של BBC One, בה גילמה דמות בשם ג'יין. היא שיחקה בעונות 1, 2 ו-4 וגם בפרקי ספיישל של חג המולד ב-2009, ב-2011 וב-2012.
בינואר 2008 שיחקה בסרט הקולנוע "הג'וב הבריטי". עוד הופיעה בתפקיד שוטרת בדרמה הקומית "Bike Squad" של ITV.
מוראהן גילמה את אלינור דשווד בדרמה בת שלושה חלקים בהפקת BBC One עיבוד לרומן "תבונה ורגישות" מאת ג'יין אוסטן. המיני-סדרה, שכתב אנדרו דייוויס, שודרה לראשונה ב-1 בינואר 2008. ב-13 ביוני 2008 זכתה מוראהן בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הטלוויזיה של שנגחאי על הופעתה.
ב-26 בפברואר 2008 שיחקה בתפקיד ליבי במחזה רדיופוני "When Greed Becomes Fear" מאת ד. ג'. בריטון בתוכנית "מחזה של אחר הצהרים" ברדיו 4 של ה-BBC.
מוראהן עבדה שוב עם הבמאית קייטי מיטצ'ל לצדו של בנדיקט קמברבאץ' במחזה "The City", מחזה מסתורין קומי אפל מאת מרטין קרימפ, שהועלה מ-24 באפריל עד 7 ביוני 2008.
ביולי 2008 חזרה להופיע בתיאטרון הלאומי ושיחקה במחזה , עיבוד של קייטי מיטשל לרומן "אידיוט" מאת פיודור דוסטויבסקי, לצדו של בן וישו. בהמשך אותה שנה הופיעה בתפקיד מרי במחזה "The Family Reunion" מאת ת"ס אליוט בתיאטרון דונמאר ורהאוס. באפריל 2009 שיחקה בתפקיד קיי קונוויי בהפקה של רופרט גולד למחזה "Time and the Conways" מאת ג'. ב. פריסטלי באודיטוריום ליטלטון. באותה עונה שיחקה גם בתפקיד דון במחזה "Three More Sleepless Nights" מאת קריל צ'רצ'יל.
ב-28 בפברואר 2010 הופיעה מוראן בתפקיד מיס אניד בסדרת הדרמה "הדרך לקנדלפורד". היא שיחקה בתפקיד מרטינה טוויין בעיבוד של ה-BBC לספר "Money" מאת מרטין איימיס. בתיאטרון שיחקה מאפריל עד יוני 2010 בתפקיד אנני במחזה "The Real Thing" מאת טום סטופארד בתיאטרון האולד ויק, בבימויה של אנה מקמין. שנה לאחר מכן הופיעה במחזה "Plenty" מאת דייוויד הר הפקה מחודשת בבימויה של תיאה שארוק בתיאטרון קרוסיבל שבשפילד.
מ-29 ביוני ועד 26 ביולי 2012 שיחקה מוראהן בתפקיד נורה, לצדו של דומיניק רוואן בתפקיד טורוולד, בגרסה מחודשת של המחזה "בית בובות" בתיאטרון "יאנג ויק" שבלונדון. את המחזה ביימה קארי קרקנל ועיצב איאן מקניל. על הופעתה זו זכתה ב-2012 בפרס השחקנית הטובה ביותר של איבנינג סטנדרד, ובפרס חוג מבקרי התיאטרון .
מ-8 באוגוסט עד 26 באוקטובר שיחקה שוב בתפקיד נורה הלמר לצדו של דומיניק רוואן בתפקיד בעלה במחזה שהועלה בתיאטרון הדוכס מיורק בלונדון.
בשנת 2017 שיחקה בסרט הפנטזיה "היפה והחיה", המבוסס על סרט האנימציה של חברת וולט דיסני "היפה והחיה" מ-1991.
ביולי 2005 הופיעה מוראהן בתפקיד אליזבת אלדרידג' בדרמה הטלוויזיונית "The Outcast" של ה-BBC, עיבוד לרומן הביכורים של סיידי ג'ונס . ג'וליה רייסייד התרשמה מהופעתה וכתבה בעיתון הגרדיאן "הליהוק שלה הוא מצוין, היעדרה מהמסך מורגש באופן מוחשי. גם אנחנו מתגעגעים אליה".
חיים אישיים.
מוראהן מאורסת לשחקן והבמאי בלייק ריטסון אותו הכירה בקיימברידג'. היא עבדה על תסריטים לשלושה מסרטיו. כמו כן הייתה מעצבת תלבושות ושיחקה בסרטו "Good Boy" משנת 2008. ב-2016 נולדה בתם.
האטי מורהאן
הטי מורהאן
הטי מורהן
ספסאן
ספסאן (ברוסית: ЭВС Сапсан, "ספסאן" בתרגום מילולי: "בז נודד"; המערכת מוכרת על ידי היצרן בשם Velaro RUS) הוא כינויה של מערכת רכבות מהירות מסדרת סימנס ולארו, שפותחה בגרמניה על ידי חברת סימנס עבור חברת הרכבות הלאומית של רוסיה, RZD (מסילות הברזל הרוסיות) ומופעלת על ידיה בקו סנקט פטרבורג – מוסקבה כשמשך הנסיעה מסנקט פטרבורג למוסקבה הוא 3 שעות ו-45 דקות.
מאז נחנך קו הרכבת המהיר הראשון בדצמבר 2009 בין סנקט פטרבורג למוסקבה, התפתחה המערכת ואף הוקמה רשת נוספת, קו סנקט פטרבורג – מוסקבה – ניז'ני נובגורוד, שפעלה עד יוני 2015 והוחלפה ברכבת סטריז'.
היסטוריה.
ב-11 באפריל 2005 נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, קנצלר גרמניה גרהרד שרדר, נשיא מסילות הברזל הרוסיות גנאדי פאדייב ומנכ"ל סימנס הנס שאברט חתמו על הסכם לפיתוח ואספקת רכבות על בסיס Intercity-Express עם מהירות מקסימלית עד 300 קמ"ש, סכום העסקה הוערך ב-1.5 מיליארד אירו.
לאחר מינוי ולדימיר יאקונין לנשיא חברת הרכבות הרוסית ההסכם שונה. ב-19 במאי 2006 הכריזה חברת סימנס המייצרת את ספסאן על קבלת הזמנה לשמונה רכבות מגרסת Velaro RUS מחברת הרכבות הרוסית הממשלתית וכן חוזה לאחזקת הרכבות למשך 30 שנה. סכום ההשקעה הוערך ב-600 מיליון אירו. הרכבות נועדו לקו המהיר שבין מוסקבה לסנקט פטרבורג, במהירות של עד 250 קמ"ש (עם אפשרות שדרוג למהירות של 330 קמ"ש).