נולד בביירות, לבנון, ליעקב ספרא, הנחשב למייסד השושלת של משפחת הבנקאים ספרא. אביו עסק בפיננסים בתחילת המאה ה-20, ועסקיו השתרעו בין סוריה, לבנון, טורקיה ומצרים. ב-1920 השתקע יעקב ספרא בביירות שם הקים את "בנק דה קריט נשיונל"
ב-1949 עברה המשפחה מביירות למילנו באיטליה שם הקימה חברה למסחר במתכות ומטבעות. אדמונד השתלב בעסקי המשפחה ועסק בסחר בזהב ומתכות יקרות אחרות. בשנת 1952 עברה המשפחה לברזיל, שם ייסדו יעקב ואדמונד ספרא את הבנק הברזילאי הראשון שבבעלות המשפחה.
בשנת 1956 התיישב אדמונד ספרא בז'נבה, שם הקים את Trade Development Bank תוך פיתוח קשרים אישיים והענקת יחס אישי לבעלי הון מרחבי העולם. הבנק גדל מהון ראשוני של מיליון דולר להון של 5 מיליארד דולר.
בשנת 1966 הקים אדמונד ספרא את "ריפבליק בנק ניו יורק" - Republic National Bank of New York. בשנות השמונים, החזיק הבנק ב-80 סניפים בניו יורק וסביבתה.
בשנת 1983 מכר את Trade Development Bank לקבוצת אמריקן אקספרס תמורת יותר מ-550 מיליון דולר. במסגרת הסכם המכירה מונה ליושב ראש הפעילות הבינלאומית של אמריקן אקספרס. לאחר המכירה החל מאבק משפטי בין שני הצדדים, שבמסגרתו זכה בהתנצלות פומבית של אמריקן אקספרס על פתיחת מסע הכפשות נגדו, ובפיצוי של 8 מיליון דולר שתרם לצדקה.
בשנת 1988, לאחר שפג הסכם אי-תחרות שחתם עם אמריקן אקספרס, הקים אדמונד ספרא את "ריפבליק הולדינגס" - Safra Republic Holdings S.A, חברת החזקות אירופית, שהוקמה עם הון של מיליארד דולר על בסיס סניפי "ריפבליק בנק ניו יורק" באירופה. הקבוצה התמקדה בשרותי בנקאות פרטית ללקוחות עשירים. ב-1996 רכש את בנק מרקורי בשווייץ.
בתחילת שנות ה-90, נאמד הונו של אדמונד ספרא בכ-2.5 מיליארד דולר. אדמונד ניהל את חייו בין ז'נבה, ניו יורק, והריביירה הצרפתית. במהלך שנים אלה, הרחיב אדמונד ספרא את פעילותו הפילנתרופית והשקיע זמן וכסף בהאדרתה של מסורת יהדות ספרד. בשנים אלו חלה במחלת פרקינסון. בנובמבר 1998 הודיע שאחיו ג'וזף ימונה במקומו כנשיא קבוצת הבנקאות של המשפחה, ותרם 50 מיליון דולר למחקר מחלת הפרקינסון.
במאי 1999 מכר את "קבוצת ריפבליק", שכללה את "ריפבליק בנק ניו יורק" בארצות הברית ו"ריפבליק הולדינגס" באירופה, לקבוצת הבנקאות הרב-לאומית HSBC, תמורת 10.3 מילארד דולר במזומן. השלמת העסקה התעכבה במשך מספר חודשים, והיא נסגרה לבסוף בנובמבר 1999 לאחר שויתר על 450 מיליון דולר.
פעילות בישראל.
בשנת 1986 רכש את הבנק הבינלאומי הראשון לישראל קרוב משפחתו של ספרא, ז'אק נאסר, תחילה הכחיש ספרא שהוא קשור לעסקה (בעיקר עקב רצונו לא לפגוע בקשרים שלו בעולם הערבי), אך בהמשך נודע כי משפחת ספרא סיפקה את המימון לרכישה. ב-1990 השליטה בבנק הבינלאומי עברה באופן רשמי מנאסר לאחיו ג'וזף ומואיז ספרא. על אף שרשמית ג'וזף ומואיז היו בעלי פי.בי השקעות המחזיקה בבינלאומי, ואדמונד ספרא היה בעל השליטה בקבוצת ריפבליק, השתייך הבינלאומי ל"קבוצת הבנקים של ספרא" והלוגו של המשפחה שולב בסמל הבנק. כאשר אדמונד ספרא ביקש ב-1993 לרכוש את השליטה בבנק לאומי, דרש בנק ישראל, כי המשפחה תתחייב למכור את הבינלאומי. בסופו של דבר, ספרא נסוג מהעסקה. אחר כך פרץ סכסוך משפטי בין נאסר לאחים ספרא על כספים שכביכול היו חייבים לו, ועלתה הטענה שאדמונד ספרא הוא השולט בפועל בבנק הבינלאומי, בניגוד לאמור בתשקיפי הבנק לרשות לניירות ערך. יורשי נאסר הפסידו לבסוף בתביעה.
משפחת ספרא גם החזיקה 35% ממניות חברת סלקום ו-20% בקבוצת כרמלטון שזכתה במכרז להקמת מנהרת הכרמל. ספרא גם ניהל משא ומתן על רכישת בנק דיסקונט ואי די בי חברה לאחזקות.
מותו.
אדמונד ספרא נספה בדירת הפנטהאוז שלו במונקו, יחד עם אחות שטיפלה בו ויויאן טורנטה, בשריפה שהוצתה בידי שומר ראש ואח סיעודי, טד מאהר. ספרא והאחות שטיפלה בו נפטרו משאיפת עשן בחדר ביטחון בו שהו. לספרא היו שומרי ראש ישראלים, אך הוא חש בטוח בדירה במונקו, והם לא היו איתו באותו הלילה. תחילה דיווח מאהר כי ספרא נרצח בדקירות על ידי פורצים שהציתו את השריפה. אחר כך נעצר מאהר בחשד שהוא הצית את האש, ולבסוף הודה. הוא הורשע בשנת 2002 על ידי בית המשפט במונקו, ונידון לעשר שנות מאסר. לטענתו, הוא הותקף על ידי שני רעולי פנים ולא הצליח להבין כיצד להפעיל את מערכת הביטחון המורכבת בדירה, הוא הצית את האש בניסיון להפעיל את מערכת גילוי העשן. התביעה טענה כי הוא ניסה לביים מבצע חילוץ נועז, ובכך להגדיל את מעמדו בעיני משפחת ספרא, אך איבד את השליטה על האש שלא בכוונה. הוא שוחרר לאחר שמונה שנים והמשיך לטעון לחפותו. בין הסברות שהעלו קורבי ספרא הייתה שהמאפיה הרוסית יזמה את השריפה, מאחר ששיתף מידע על הלבנות ההון שלה.
הלווייתו של ספרא נערכה בז'נבה. שר החוץ דוד לוי ייצג את ממשלת ישראל.
אף הראשון לציון והרב הראשי לישראל הרב מרדכי אליהו שהיה בידידות גדולה עם אדמונד ספרא הגיע לספוד לו בהלוויה..
לאחר מותו.
רעייתו של אדמונד ספרא, לילי, הייתה בבית בזמן השריפה, אולם ניצלה. לאחר מותו פרץ סכסוך ירושה בין לילי ספרא ושאר בני המשפחה. חודש לפני מותו ערך אדמונד ספרא צוואה חדשה והוריש כמעט את כל רכושו, 4 מיליארד דולר, ללילי. הוא מחק מהצוואה כמה מבני משפחתו הקרובים, לרבות אחיו, הבנקאים יוסף ומואיז, אך ציווה לתת לכל אחת מאחיותיו 20 מיליון דולר, אולם לילי סרבה לתת לאחיות את הכסף. שינוי הצוואה הפתיע את בני המשפחה. מאחר ששנה קודם הודיע אדמונד ספרא באופן פומבי כי אחיו ג'וזף ינהל את עסקיו.
בשנת 2008, מכרה לילי ספרא את האחוזה המשפחתית בריביירה הצרפתית, תמורת כ-500 מיליון אירו לאוליגרך רוסי. דירת הפנטהאוז במונקו נמכרה תמורת 300 מיליון דולר ב-2010.
לילי ספרא הלכה לעולמה ב-9 ביולי 2022, בגיל 87.
פעילויות פילנתרופיות.
אדמונד י. ספרא תמך במפעלי חינוך, דת, רפואה, תרבות, וסיוע הומניטארי ברחבי העולם.
קרן Edmond J. Safra Philanthropic Foundation ממשיכה את דרכו ואת פעילותו למען הנצחת זכרו.
נאמן לאמונתו היהודית, אדמונד ספרא האמין כי לבנייה ושיפוץ של בתי כנסת חשיבות רבה במקומות שבהן מצויות קהילות יהודיות וכי בתי הכנסת המחודשים יסייעו לקהילות לפרוח. בתי כנסת רבים ברחבי העולם נושאים את שמו של אביו וממחישים את נאמנותו של אדמונד ספרא לאמונתו. רבים מבתי הכנסת הללו מצויים במרכזים יהודיים גדולים ברחבי העולם, אך תמך גם בבניית בתי כנסת לקהילות במקומות מרוחקים כדוגמת מנילה וקינשאסה.
500 שנה לאחר בנייתו של בית הכנסת האחרון במדריד, בנה אדמונד ספרא בית כנסת חדש בעיר. הוא סייע לשחזר ולהגדיל בתי כנסת באמסטרדם, איסטנבול, פטרבורג, נאפולי, בודפשט, רודוס ווינה. הוא הציל מהרס את בית הכנסת העתיק ביותר בצרפת, Clermont-Ferrand ורכש אותו עבור הקהילה. הוא תרם להרחבת בית הכנסת בעיר קאן ובית הכנסת "בית אל" בפריז. הוא סייע לשפץ בתי כנסת בערים קטנות רבות בצרפת, ובהן אוויאן, אנמאס, ועוד.
בישראל, בנוסף למספר בתי כנסת שבהם תמך, היו קברי רבי מאיר בעל הנס ורבי שמעון בר יוחאי קרובים במיוחד לליבו של אדמונד ספרא. הוא היה הנדבן הגדול ביותר לקברי הצדיקים האלה, שאותם פוקדים מאמינים רבים. במשך שנים רבות נהג אדמונד ספרא לפקוד את קבר רבי מאיר בערב חג השבועות, יום פטירתו של אביו, ולהתפלל בו עד השחר.
בימי חייו, תרם אדמונד י. ספרא מיליוני דולרים שאפשרו טיפול רפואי לחולים נזקקים. בתי חולים רבים ברחבי העולם נהנו מנדיבותו של אדמונד ספרא, ובהם בית החולים של קנטון ז'נבה Hôpital Cantonal de Genève, Hôpitaux de France וכן מספר רב של מוסדות רפואיים בארצות הברית. אדמונד ספרא היה ממייסדיו של בית החולים על שם אלברט איינשטיין בסן פאולו, הנחשב לאחד המרכזים הרפואיים הגדולים והחשובים ביותר בדרום אמריקה. בישראל, הוא יזם את הקמתו של בית חולים חדשני לילדים על שם אדמונד ולילי ספרא בתל השומר.
בתחום המחקר הרפואי, היה אדמונד ספרא מהתומכים המשמעותיים של מכון פסטר בפריז, מכון ויצמן בישראל, וקרן המחקר למחלת פרקינסון על שמו של השחקן האמריקני מייקל ג'יי פוקס. בנוסף, תרם למוסדות מחקר המתמקדים בחקר מחלות ספציפיות בצרפת, ארצות הברית ובמקומות נוספים ברחבי העולם. אדמונד ספרא ייסד את הקתדרה לחקר סרטן השד של שם אדמונד ולילי ספרא ב-Tulane University בניו-אורלינס בארצות הברית.
אדמונד י' ספרא האמין שהשכלה גבוהה היא הכרחית עבור כל צעיר בעולם המודרני, אף על פי שהוא עצמו מעולם לא פקד את ספסלי האוניברסיטה. הוא תרם עשרות אלפי מלגות אוניברסיטאיות לסטודנטים ראויים ונזקקים באמצעות הקרן הבינלאומית לחינוך (ISEF), שאותה הקים בישראל יחד עם רעייתו בשנת 1977 לשם תמיכה בסטודנטים ראויים בישראל. מקבלי מלגות ISEF הוכיחו את עצמם והצטיינו בכל תחום ברחבי העולם.
בנוסף, תרם אדמונד י. ספרא ישירות לאוניברסיטאות, לעיתים בסיוע להקמת קתדרות או תוכניות לימודים מסוימות (תוכניות ללימודי היהדות, לדוגמה). כך לדוגמה, תרם ספרא את מימון משרת פרופסור להיסטוריה יהודית ותרבות יהודי ספרד באוניברסיטת הרווארד, והעניק תרומות משמעותיות לתוכנית לפרופסורים-מבקרים על שם רוברט פ. קנדי ללימודי אמריקה הלטינית באוניברסיטת הרווארד. בבית הספר וורטון ללימודי מנהל עסקים, המסונף לאוניברסיטת פנסילבניה, ייסד אדמונד ספרא את משרת פרופסור לבנקאות בינלאומית על שם יעקב ספרא, ואת מרכז המחקר במינהל עסקים ע"ש ספרא.