גוסטב השישי מת ב-1973, עשרה שבועות לפני יום הולדתו ה-91, בבית החולים הישן בהלסינבורג, בקרבת מקום למעון הקיץ שלו בטירת סופירו, לאחר התדרדרות במצב בריאותו שהגיעה לשיאה בדלקת ריאות. את כסאו ירש נכדו בן ה-27, קרל השישה עשר גוסטב, בנו של הנסיך המנוח גוסטב אדולף. מותו של המלך אירע ימים ספורים לפני הבחירות הכלליות. בניגוד למסורת, המלך לא נטמן בכנסיית רידרהולם שבסטוקהולם, אלא בבית הקברות המלכותי שבהאגה, לצד שתי נשותיו המנוחות.
תחומי עניין.
למלך יצא מוניטין ברמה לאומית, ברמה בינלאומית ובחוגי משפחתו של "פרופסור מקצועי חובב". גוסטב השישי אדולף היה ארכאולוג מסור ובמסגרת המחקר שניהל ב-1958 בבוטניקה, הוא שהה באקדמיה הבריטית. גוסטב השישי אדולף השתתף במשלחות ארכאולוגיות בסין, ביוון, בקוריאה ובאיטליה והוא הקים את מכון המחקר השוודי ברומא. בדצמבר 1934 ביקר, כנסיך הכתר, בארץ ישראל ובעבר הירדן וסייר באתרים ארכאולוגיים בירושלים, ביריחו, בפטרה ובעמאן. הוא גם סקר את המפעל הציוני וביקר בתיאטרון הבימה בתל אביב ובאוניברסיטה העברית בירושלים.
ברשותו של המלך הייתה ספרייה שהכילה כ-80,000 ספרים ובאופן יותר מרשים, הוא קרא את רובם. הוא גילה עניין בספרות מקצועית על ההיסטוריה של סין ושל מזרח אסיה. לכל אורך חייו הוא התעניין במיוחד בהיסטוריה של התרבות האנושית. תחום העניין הנוסף שלו היה בוטניקה והוא התרכז בפרחים ובגינון. הוא נחשב למומחה בפרח הרודודנדרון. במעון הקיץ שלו בטירת סופירו, הוא יצר את אחד מאוספי פרח הרודודנדרון הנאים ביותר.
כמו בנו, הנסיך בריטל, גילה המלך עניין רב בספורט. הוא נהנה לעסוק בטניס, בגולף ובדייג.
חיי משפחה.
ב-15 ביוני 1905, נשא הנסיך גוסטב אדולף את מרגרט, נסיכת קונוט בקפלת סנט ג'ורג' בטירת וינדזור. הנסיכה מרגרט הייתה בתו של הנסיך ארתור, דוכס קונוט וסטראת'רן, בנם של המלכה ויקטוריה ושל אלברט, נסיך סקסה-קובורג-גותה.
גוסטב אדולף והנסיכה מרגרט הביאו לעולם חמישה ילדים:
הנסיכה מרגרט מתה באופן פתאומי ב-1 במאי 1920 מזיהום שנבע מניתוח שעברה. באותה עת היא הייתה בחודש השמיני להריונה.
ב-3 בנובמבר 1923 נישא גוסטב אדולף בשנית ללואיז, נסיכת באטנברג בארמון סנט ג'יימס. לואיז הייתה אחותו של לואי מאונטבאטן ודודתו של הנסיך פיליפ, דוכס אדינבורו. לואיז הייתה למלכת שוודיה. הן לואיז והן ילדיו של המלך היו ניניה של המלכה ויקטוריה. מנישואיהם של גוסטב אדולף ושל לואיז נולדה רק ילדה אחת שנולדה מתה.
בעת שהנסיכה מרגרט עשתה בביקור בבריטניה בשנים הראשונות של נישואיהם, נפוצו שמועות בשוודיה שגוסטב אדולף ניהל רומן עם זמרת האופרטות, רוזה גרונברג. הזמר השוודי, קרל-אריק אוליבברינג טען בריאיון עיתונאי שהוא בנו מחוץ לנישואין של גוסטב אדולף, טענה שנלקחה ברצינות על ידי הביוגרף של המלך, קייל פריד.
גוסטב השישי אדולף היה סבם הן של יורשו בכס המלכות, קרל השישה עשר גוסטב, מלך שוודיה והן של מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק, מלכיהם של שתי הארצות הללו היום.
קירונה
קירונה (בשוודית: Kiruna, בסאמי: Giron) היא עיר בלפלנד השוודית. היא הוכרזה כעיר ב-1948.
אוכלוסייה.
בשטח השיפוט של עיריית קירונה, חיים נכון ל-2009 23,099 תושבים. הנתון האחרון המתייחס לאוכלוסיית הקהילה העירונית המצומצמת, משקף כ-18,150 נפש שחיו בעיר ב-2005.
היסטוריה.
קירונה נוסדה בידי כורי ברזל במפנה המאה ה-20, לאחר שבמרוצת המאה ה-19 הם עסקו בכריה בהר בשם קִירוּנָאוָארָה, שאוצר את אחד מגושי עפרות הברזל הגדולים בעולם.
העיר הצעירה התבססה כאזור חשוב לתעשיית עפרות הברזל השוודית. במהלך מלחמת העולם השנייה כמויות גדולות של מחצבים נכרו מקירונה ונמכרו לגרמניה. בעשורים שאחרי המלחמה, הייתה העיר למרכז בקנה מידה אירופי לתעשיות חלל ולמחקר בפיזיקה של החלל.
עם התדלדלות משאבי עפרות הברזל, עשתה הממשלה השוודית מאמץ להפחית את הסתמכות כלכלת העיר על ענף זה ולהגדיל את חלקם של המדע, הטכנולוגיה והעבודות הממשלתיות בכלכלת האזור. במסגרת זו תוכננה העתקת חלק מפעילות תאגיד החלל השוודי לאזור והקמת מרכז לחקר הסביבה והחלל בעיר. מרכז החלל אסריינג' הוקם בקירונה בשנות ה-60 של המאה ה-20. כמו כן בקירונה נמצאים המכון לפיזיקת החלל, והמחלקה למדעי החלל של אוניברסיטת לולאה לטכנולוגיה. תחנת קליטה במרכז החלל בעיר שימשה עבור סדרת לווייני צילום "ארוס" של התעשייה האווירית.
בשנת 2004 הוחלט כי יהיה צורך להעביר את מרכז העיר ממקומו, מחשש שמכרה הברזל העצום, הצמוד לעיר, יגרום להתמוטטות הבתים בו. אפשרות נוספת הייתה הפסקת הכרייה, אך הדבר היה פוגע קשות בכלכלת העיר. ב-8 בינואר 2007, הוצע מיקום חדש, מצפון-מערב למרגלות ההר Luossavaara, ליד אגם Luossajärvi.
העבודה הראשונה בפועל על העברת העיר נעשתה בנובמבר 2007, כאשר החלו העבודות על צינור ביוב ראשי חדש. באותו שבוע התפרסמו תוכניות ראשונות לחלק החדש של העיר, כולל המיקומים החדשים של בניין העירייה והכנסייה ואגם מלאכותי חדש. תוכנית רשמית פורסמה בתחילת אביב 2008, אשר נדונה לאחר מכן עם קבוצות אינטרסים שונות לפני שהופקה גרסה נוספת.
ביוני 2010 החליטה מועצת העירייה כי העיירה תועתק מזרחה, במקום המיקום הצפון-מערבי המוצע. בשנים 2012–2013 ערכה עיריית קירונה תחרות אדריכלים בינלאומית בנושא חזון, אסטרטגיה ועיצוב של מרכז העיר חדש של קירונה החדשה, בשיתוף עם איגוד האדריכלים השוודי.
העברת העיר החלה בשנת 2014 והתכנית מתארת ​​תהליך שימשך עד שנת 2100. חברת המכרות LKAB הקצתה יותר ממיליארד דולר לפרויקט. ההעברה של העיר תבוצע בשלבים. הראשון שבהם החל בספטמבר 2014, שהונחה אבן הפינה לבית עירייה חדש. הכנסייה של קירונה, שזכתה בתואר הכנסייה היפה ביותר בשוודיה במשאל שנערך במדינה ב–2001, ומגדל השעון של בית העירייה יועברו בשלמותם. אולם, רוב בנייני העיר ייהרסו וייבנו שוב במיקום החדש, ובתי מגורים חדשים יתווספו לעיר.
בשנת 2021, הכריזה ממשלת שוודיה על הקמת מתחם חדש לשיגור לוויינים במרכז החלל אסריינג' הסמוך לעיר.
גאוגרפיה.
עיריית קירונה חולשת על שטח של 20,715 קמ"ר, והיא אפוא הגדולה בשטחה בשוודיה. זהו שטח דליל ביותר באוכלוסייה, ועשיר באוצרות טבע. אנשי קירונה מזוהים עם דיג, כרייה, ציד וסקי, וכן נהוגה הקפדה על דו-לשוניות, כששפת צפון-סאמי מקבלת משקל רב לצד השוודית. מרבית תושבי האזור העירוני, עם זאת, הם שוודים ולא סאמים, והאחרונים מתגוררים בכפרים שפזורים ברחבי שטח המועצה הענקית.
הספר השחור
בסיליוס השני בולגרוקטונוס, קיסר האימפריה הביזנטית
בסיליוס השני בולגרוקטונוס (ביוונית: Βασίλειος Β' ο Βουλγαροκτόνος; "קוטל הבולגרים") היה קיסר ביזנטי מהשושלת המקדונית, ששלט מ-976 עד 15 בדצמבר 1025. בסיליוס נחשב להיות אחד מגדולי הקיסרים של האימפריה הביזנטית, מסעותיו הצבאיים הביאו את האימפריה לשיא גדולתה מאז כיבושי האימפריה המוסלמית במאה ה-7 המוקדמת. בסיליוס הנהיג בתקופת שלטונו את הכיבוש הביזנטי של האימפריה הבולגרית הראשונה.
בסיליוס נולד בשנת 958 לרומנוס השני. בגיל 5 נתייתמו הוא ואחיו קונסטנטינוס, שהיה מאוחר יותר לקיסר קונסטנטינוס השמיני (Κωνσταντίνος Η΄) . ככל הידוע הוא לא העמיד צאצאים, וכנראה לא התחתן. בין השנים 963 ו-976 משלו בביזנטיון עוצרים, בתחילה ניקפורוס השני (Νικηφόρος Β΄ Φωκάς), שהתחתן עם תיאופנון, הקיסרית, ולאחר הירצחו (969), בהסכמתה, עלה לשלטון רוצחו, יוחנן הראשון צימיסקס, שהיה שר הצבא. לאחר מותו של זה, קיבלו האחים את הממלכה. אך בסיליוס היה מוכשר ותקיף יותר מקונסטנטינוס, והוא תפס את רסן השלטון בהסכמתו אחיו, שקיבל מעמד של מלך אך לא משל בפועל.
בסיליוס נחשב לאחד מהקיסרים הגדולים של ביזנטיון. כבר בראשית דרכו ביטל חלק גדול מזכויות האצילים והוציא כמה מהם להורג, תוך כדי סיכון כיסאו, דאג למערכת משפט וגביית מיסים צודקת, והפך את קונסטנטינופול לאחת הערים המפוארות באירופה. בעקבות תבוסת צבאו בצידה המזרחי של האימפריה בקרב אורונטס ב-994, נאלץ בסיליוס להתערב אישית במערכה כנגד השושלת הפאטמית. בסיליוס חצה עם צבאו את אנטוליה במעט יותר משבועיים, והופיע באופן לא צפוי בצפון סוריה באביב 995. הצבא הפאטמי, אשר צר באותו זמן על העיר חלב, נסוג ללא קרב. לאחר עימותים נוספים בין הצדדים נחתם הסכם שלום, אשר התקיים ללא אירועים מיוחדים מ-1001 ועד 1016.
ב-996 נדרש בסיליוס למלחמה בבולגרים, שהתחילו לתקוף את האימפריה כבר כמאה שנה קודם, ונחל כמה ניצחונות ב-1004 וב-1010, עד שהנחיל לבולגרים את תבוסתם המוחצת בקרב בלאסיצה, שהוביל למיגור צבאם ב-1014 ובעקבות כך קיבל את התואר "בולגרוקטונוס" - קוטל הבולגרים. מסופר עליו כי כדי להטיל מורא על יריביו, חילק בסיליוס את השבויים לקבוצות של 100 חיילים, הורה לעקור את עיני 99 חיילים מכל קבוצה והותיר מכל קבוצה חייל אחד עם עין תקינה אחת, כדי שיוביל את החיילים חזרה למפקדם סמואיל הראשון, קיסר בולגריה. לאחר מותו עלה על כיסאו אחיו, ולאחר מכן בנות אחיו, זואי ותאודורה; בתחילה היו בעליה ומאהביה של זואי הקיסרים, ולאחר מכן היו הן קיסריות.
ביוגרפיה.
רקע שושלתי.