במאי 2016 אושפזה בשל תסחיף ריאתי, הייתה בסכנת חיים ונאסר עליה לטוס לנסיעות אותן היא מארגנת. בנובמבר של אותה שנה השתתפה בסדרה הדוקומנטרית 6 אימהות המלווה את חייה כאמא וכרבנית, ובנוסף אירחה באחד מהאירועים שערכה את חנוך דאום ואורן חזן, במסגרת סדרת טלוויזיה שערך דאום.
חיים אישיים.
ברש נשואה ואם לחמישה, היא מתגוררת במושב נועם.
לואיזה מנאפולי וסיציליה
לואיזה מנאפולי וסיציליה (; 27 ביולי 1773 – 19 בספטמבר 1802), הייתה אשתו של פרדיננד השלישי, הדוכס הגדול של טוסקנה.
ביוגרפיה.
לואיזה נולדה ב-27 ביולי 1773 בנאפולי, לפרננדו הראשון, מלך שתי הסיציליות ומריה קרולינה מאוסטריה, בתם של פרנץ הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ומריה תרזה. ב-15 באוגוסט 1790 התחתנה לואיזה עם בן דודה פרדיננד השלישי, הדוכס הגדול של טוסקנה, בנם של לאופולד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ומריה לואיסה, נסיכת ספרד, וב-19 בספטמבר באותה שנה מומשו הנישואים בווינה. ממנו היו לה 5 ילדים.
בשנת 1792 במהלך המהפכה הצרפתית, הכיר פרדיננד באופן רשמי ברפובליקה הצרפתית הראשונה, ובכך היה לבית המלוכה הראשון שהכיר בה. משהחלו מלחמות המהפכה הצרפתית, שוכנע פרדיננד על ידי שליטי בריטניה ורוסיה להצטרף לקואליציה האנטי-צרפתית הראשונה, ואכן, פרדיננד כרת עימם ברית, אך נתן רק תמיכה פסיבית ועשה זאת ללא שום התלהבות. כעבור שנה משראה פרדיננד את הניצחונות המהדהדים של הצרפתים, פרש מהקואליציה, וב-1 במרץ 1795 הכריז על נייטרליותה של טוסקנה במלחמה. בשנת 1799 הוקמה רפובליקה בפירנצה, ופרדיננד ולואיזה נאלצו לברוח לווינה. בשנת 1801 נחתם חוזה ארנחואס בספרד, ובו צורפו שטחי הדוכסות הגדולה של טוסקנה ודוכסות פארמה ליצירת ממלכת אטרוריה, ולאחר מכן אושר החוזה בשלום לינוויל.
ב-19 בספטמבר 1802 מתה לואיזה בעת שילדה בן, ונקברה בקריפטה הקיסרית בווינה.
משפחתה.
ב-15 באוגוסט 1790 התחתנה לואיזה עם בן דודה פרדיננד השלישי, הדוכס הגדול של טוסקנה, בנם של לאופולד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ומריה לואיסה, נסיכת ספרד. לבני הזוג היו 5 ילדים:
לואיזה, נסיכת שתי הסיציליות
אליזבט מבוואריה, מלכת הבלגים
הלל לומד תורה
הִלֵּל לומד תורה (או הלל על גג בית המדרש) הוא סיפור מאגדות חז"ל, המתאר את אהבתו ומסירותו הרבה של הלל הזקן ללימוד התורה, עוד לפני שהיה לחכם מוכר וידוע. מקורו של הסיפור הוא בברייתא, המצוטטת בתלמוד הבבלי במסכת יומא, במסגרת סיפור עני ועשיר ורשע באין לדין. לאורך השנים נעשו לו עיבודים רבים, בעיקר לילדים.
סיפור המעשה.
הסיפור מתרחש ככל הנראה בצעירותו של הלל, בטרם נעשה לאחד מגדולי החכמים בישראל. לפי הסיפור, הלל היה עובד בשכר יומי ומתפרנס בדוחק. בכל יום היה מחלק את הסכום שקיבל לשניים: חצי היה נותן לשומר של בית המדרש, שהכניסה אליו הייתה כרוכה בתשלום, כדי להקשיב לדברי תורה מפי חכמי הדור, שמעיה ואבטליון, ואילו מהחצי השני היו הוא ומשפחתו מתקיימים. באחד מערבי שבת, הלל לא מצליח למצוא עבודה ועל כן אין לו כסף לשלם לשומר. השומר מונע ממנו להיכנס לבית המדרש, אך הלל נחוש לשמוע את השיעור ומחליט להאזין לו דרך פתח קטן שנמצא בגג. מכיוון שהיה זה ערב חורפי קר ביותר, נערם שלג על גופו, אך הלל נשאר במקום כל הלילה (וייתכן כי אף מאבד את הכרתו). כשעולה הבוקר בשבת, תוהים החכמים מדוע אולם בית המדרש נותר חשוך. הם נושאים עיניהם מעלה ורואים, כי גופו של הלל מסתיר את הפתח בגג. הם עולים ומוצאים אותו קבור תחת שלג בגובה שלוש אמות (כמטר וחצי). הם מורידים אותו, רוחצים ומניחים לו להתחמם ליד התנור. הסיפור מסתיים באמירתם, כי הלל הוא אדם שראוי לחלל את השבת בעבורו.
משמעויות מוסריות והלכתיות.
חשיבות לימוד התורה.
ציטוט הסיפור בתלמוד הוא דוגמה לשילוב אגדה בדיון הלכתי. הסיפור מובא בהקשר של החובה המוטלת על כל אדם מישראל לקיים את מצוות לימוד התורה, ללא תלות במצבו הכלכלי, אף אם הוא סובל מעוני:
העיסוק בלימוד התורה נחשב כאחת המצוות החשובות ביהדות, והוא נסמך על הכתוב בתורה עצמה:
לימוד התורה אינו נתפס כאמצעי לרכישת ידע, אלא כעומד בפני עצמו. כדי לקיים את מצוות תלמוד תורה, יש צורך להקדיש לה זמן ומאמץ, אך זו גם אחת מחמש מצוות "שאין להן שיעור", כלומר: אין הגדרה מחייבת לכמות הזמן או למידת המאמץ שיש להקדיש לה בכל יום ואפשר לצאת ידי חובה גם בלימוד זעום. חז"ל העדיפו שלא להגדיר ערך כמותי לקיום המצווה, אך מנגד, הביאו את הסיפור על הלל כדי להציב רף מוסרי גבוה עבור שומרי המצוות.
מסירות נפש על מצוות.
היהדות היא דת מקדשת חיים, בהסתמך על הפסוק - . המאמין מונחה למסור את נפשו אך ורק על קיום שלוש מצוות: עבודה זרה, גילוי עריות ושפיכות דמים - תלמוד תורה איננו אחת מהן. ניתן לטעון, לכן, כי בכך שעלה לגג ביום חורפי ומושלג, הלל סיכן את נפשו באופן שאינו תואם את ההלכה. למרות זאת, סיום הסיפור מבטא את ההערכה הרבה של חז"ל למעשה שעשה ורואה בו התנהגות מופתית.
פיקוח נפש דוחה שבת.
ההלכה קובעת, כי פיקוח נפש דוחה שבת. לכן, נראה כי מותר היה לחלל את השבת על כל אדם שהיה נתון במצבו של הלל, שנקבר תחת השלג והייתה סכנה לחייו. אולם, חז"ל העריכו את התנהגותו של הלל עד כדי כך, שמצאו לנכון להצהיר באופן מיוחד, כי דווקא הוא ראוי לכך שיחללו בגללו את השבת.
ביקורת על בית המדרש.
בסיפור יש ביקורת מרומזת על בית המדרש של שמעיה ואבטליון. בכניסה אליו נגבה כסף, ולא סכום זניח אלא כמחצית משכורת יומית של פועל עני. ביקורת אחרת היא על השומר, שהכיר את הלל שבא בכל יום לבית המדרש, ובכל זאת לא נתן לו להיכנס בפעם יחידה שלא היה בידו לשלם.
אופיו של הלל.
בתלמוד ובמדרשים מופיעים סיפורים רבים אודות אישיותו ואופיו של הלל, פעמים רבות תוך השוואה לבן-זוגו, שמאי. הלל נודע באופיו כענוותן וכסבלן בהלכותיו ובהנהגותיו, לעומת שמאי, שהיה קפדן יותר וחמור סבר. כמה מקווי אופיו של הלל מתגלים גם בסיפור זה, השונה ממרבית הסיפורים בכך שהוא מתייחס אל התקופה בטרם הפך הלל לאישיות חשובה ומוכרת. הלל מתואר כאדם צנוע העובד למחייתו, ועל אף קשיי הקיום אינו מוותר על הלימוד, הדורש ממנו ויתור על חצי מהכנסתו. כאשר השומר מונע ממנו להיכנס לבית המדרש, אין הוא מתעמת עמו, אלא מוצא דרך אחרת להאזין לשיעור.
סיפור אגדה או מעשה היסטורי?
בעבר, ראו היסטוריונים (כדוגמת שמעון דובנוב) ראו בסיפור על הלל לומד תורה עובדה היסטורית, שהראתה את המציאות של לימוד התורה בבית המדרש בעת ההיא.
ההיסטוריון שמואל ספראי דחה את האפשרות שיש לאגדה זו ביסוס היסטורי, מכמה סיבות: ראשית, הלל עצמו היה מבית דוד ומן הסתם ממשפחה עשירה, ושפזרנותו לצדקה מפורסמת בתלמוד. שנית, לא מצינו גביית כסף על לימוד תורה בזמן שבו היה אמור להתרחש הסיפור; אדרבא, החכמים היו יוצאים ומלמדים בכל מקום שרק יכלו, הפצת תורה ברבים הייתה אחד מהאידיאלים של החכמים, ומעולם לא הוזכר "שומר בפתח בית המדרש". גם תיאור מזג האוויר אינו מתאים במיוחד לריאליה בארץ ישראל. מסיבות אלה נובעת מסקנתו של ספארי, כי הסיפור הומצא בבבל, וכי יש בו מוסר השכל בכיוונים שונים, כפי שהוזכר לעיל.
הלל על גג בית המדרש
אליפות הדיוות
אליפות הדיוות הייתה האליפות השייכת למתאבקות בארגון ה-"WWE". ב-3 באפריל 2016, האליפות הוחלפה באליפות הנשים של ה-WWE.
אליפות הדיוות של ה-WWE נוצרה ב-2008 על ידי המנהלת של התוכנית סמאקדאון, ויקי גאררו. המתאבקת הראשונה שזכתה באליפות הייתה מישל מק'קול ב-20 ביולי 2008, לאחר שניצחה את נטליה. בשנת 2009 האליפות הועברה לתוכנית Raw. ב-19 בספטמבר 2010, מישל מק'קול, אלופת הנשים, הביסה את מלינה, אלופת הדיוות, וכתוצאה מכך שמה של האליפות הוחלף ל"אליפות הדיוות המאוחדת של ה-WWE", חודש לאחר מכן שמה של האליפות הוחזר ל"אליפות הדיוות של ה-WWE".
ב-3 באפריל 2016, באירוע רסלמניה 32, הציגה ליטה את "אליפות הנשים של ה-WWE" (במקום "אליפות הדיוות") והכריזה כי מהיום ואילך יקראו לדיוות "סופרסטארס" (Superstars), כפי שלגברים. הוכרז כי המנצחת בקרב בין שארלוט, בקי לינץ' וסשה בנקס תהיה אלופת הנשים הראשונה ותזכה באליפות הנשים החדשה. שארלוט ניצחה בקרב וזכתה באליפות.
היסטוריה.
עם הרחבת המותג הראשונה של WWE בשנת 2002, נכתבה עלילה שלפיה ארגון ה-WWE הקצה את עובדיו לתוכניות טלוויזיה שונות ולסיבובי הופעות שונים, כשאליפות הנשים של ה-WWE הייתה אמורה להיות מוגנת במקור בשני המותגים. עם זאת, בשלב מסוים באותה שנה, הוא הפך בלעדי למותג Raw. לאחר מכן, רק דיוות במותג Raw יכלו להתחרות על התואר, בעוד שהדיוות במותג סמאקדאון לא יכלו להתחרות על אליפות בלעדית לנשים. עם זאת, בכמה הזדמנויות, התקנון נעקפה כאשר מלינה, אשלי מסארו, טורי וילסון ונידיה התמודדו על התואר בזמן שהן היו במותג סמאקדאון, אך אף אחת לא הצליחה לזכות באותה אליפות.