אחד ממאפייני ראשיתה של תנועת החסידות הוא שינוי נוסח התפילה שהיה מקובל במזרח אירופה באותה עת, נוסח אשכנז, והחלפתו בנוסח ספרד, במגמה להתפלל בנוסח האר"י, דבר שעורר התנגדות, בטענה שהוא נוגד את ההלכה שאין לשנות את המסורת המקובלת. במאסרו המפורסם בתקנ"ט, נשאל הרב שניאור זלמן במהלך חקירתו האם משמעותו של שינוי הנוסח היא שהחסידות היא דת חדשה. על כך השיב:
מטרתה העיקרית של החסידות באימוץ נוסח האר"י הייתה הנחלתו להמונים, זאת ביצירת נוסח תפילה עצמאי ללא הכוונות הקבליות שבנוסח האר"י, שהן נחלת יחידים הבקיאים בתורת הסוד. אך למרות מטרה זו, ועל-אף התפתחות תנועת החסידות בקרב ההמון, לא ערכו מנהיגי התנועה בשתי הדורות הראשונים של החסידות, סידור תפילה בנוסח מסודר המיועד לכלל החסידים. ייתכן שהזמן לא היה בשל לכך, עקב ההתנגדות הגדולה באותה עת לנוסח החסידי.
סידור הרב.
בדור השלישי של תנועת החסידות, כהמשך למגמה החסידית הכללית, ערך רבי שניאור זלמן מלאדי, מייסד חסידות חב"ד, נוסח תפילה מסודר, "שווה לכל נפש", בשילוב הלכות שונות, והדפיסו כסידור. יש טוענים שהוא למעשה הסידור החסידי הראשון שנדפס, אולם היו סידורים קבליים שנדפסו על ידי תלמידי הבעש"ט קודם לכן. בספר "בית רבי" מובא שלדברי נכדו, הצמח צדק, כתב רש"ז את סידורו לאחר הגהה ועבודת מחקר על שישים סידורים ונוסחי תפילה שונים.
נוסח סידור זה מכונה לעיתים בשם נוסח האר"י, אף על פי שנוסח האר"י הידוע לנו כיום שונה ממנו מהותית. סידור זה משתייך בעיקרו לנוסח ספרד החסידי בשל היותו משלב את נוסח הספרדים עם נוסח אשכנז, אלא שבניגוד לנוהג המקובל לעיתים בנוסח ספרד החסידי להרכיב מטבעות לשון של נוסח ספרד על נוסח אשכנז גם כשאינן משתלבות, רבי שניאור זלמן בחר תמיד נוסח אחד ולא הרכיב שני נוסחים יחד.
ההלכות בסידור.
בסידור שילב רבי שניאור זלמן הלכות המכונות "פסקי הסידור". אלה מתחלקים לשניים:
א. קונטרסים הלכתיים שנדפסו תחת הכותרת 'סדר...' או 'הלכות...', כמו "סדר ברכות הנהנין". הם כוללים פסקי דינים בקיצור מתוך השולחן ערוך שלו.
ב. מנהגים הכוללים הדרכות למתפלל.
משנתו האחרונה.
כשיש סתירה בין פסקי השולחן ערוך הרב לפסקים בסידור מקובל אצל חסידי חב"ד לפסוק כמו פסקי הסידור, משום שאת הסידור ערך בסוף ימיו.
כמה מפסקיו הידועים ביותר הם אלו ששונו בסידור, כגון זמן קריאת שמע, שבשולחן ערוך פסק כשיטת המגן אברהם ובסידור חזר בו ופסק כשיטת הגר"א, וכן בעניין זמן השקיעה, שחזר בו משיטת רבינו תם ופסק כשיטת הגאונים. פסק נוסף שלו הוא בעניין בישול בשבת פסק להחמיר בבישול דבר שנמס, שפסק בשו"ע שמותר.
תפוצתו.
רבי יוסף יצחק שניאורסון כותב כי כבר בתקמ"ג (20 שנה לפני הדפסת סידורו) הנהיג רש"ז את נוסח התפילה שלו בקרב חסידיו, ובתקנ"ב כבר פורסם הנוסח בין החסידים, הם העתיקו את שינויי הנוסח בשולי דפי הסידור בו התפללו (לרוב בנוסח אשכנז, אך מקצתם החזיקו בסידור 'שער השמים' של השל"ה שנוסחו די דומה לנוסח הרש"ז, על-גביו ציינו את השינויים).
בחצרות חסידיות רבות בפולין נהגו להתפלל בנוסח תפילה זה, כגון חסידות סוכטשוב, חסידות סטריקוב, חסידות ראדזין ועוד. נוסח ספרד של סידור רינת ישראל הולך בדרך כלל בעקבות סידור אדמו"ר הזקן כאשר ישנן מחלוקות בין סידורי נוסח ספרד.
מהדורות.
מהדורות הדפוס בימי חייו.
כפי הידוע, שלוש מהדורות דפוס יצאו-לאור בחיי המחבר (שנפטר בתקע"ג-1812). מקובל כי הסידור נדפס לראשונה באופן מלא בתקס"ג-1803 בשקלוב ובמהדורה שנייה ושלישית, עם הגהות נוספות של המחבר, בקאפוסט.
בתשע"ד הציע הרב שלום דובער לוין אפשרות שהייתה מהדורה קודמת למהדורה הראשונה, בעקבות גילוי שני דפים בספריית חב"ד בתוך כריכה של ספר, אך יש חולקים עליו וסבורים שזה דפי הגהה.
העותק היחידי מהמהדורה הראשונה.
ממהדורות אלו שרד רק עותק אחד מהמהדורה הראשונה (הנמצא כיום באוסף שניאורסון), שהגיע לידי הרש"ב והופקד על ידיו בזמן מלחמת העולם הראשונה בידי שלטונות רוסיה. העותק הולאם והועבר לספריית מוסקבה. בסוף 2013 העלתה ספריית מוסקבה לאתר האינטרנט שלה סריקה של העותק. במרץ 2014 העבירו את הסידור למוזיאון היהודי במוסקבה. מהדורת פקסימילה משוחזרת מדפוס זה בתוספת השוואות וציונים לנוסח, יצאה לאור בחודש אב תשע"ה (יולי 2015) בהוצאת חזק.
מהדורות שונות.
לאחר פטירת אדמו"ר הזקן, נדפס הסידור על ידי מדפיסים שונים, עם הוספות שונות שלא היו בסידור שנדפס בחייו. עותק יחיד בעולם ממהדורת סלויטה תקצ"ו, אחת המהדורות הראשונות, התגלה בשנת תשס"ו אצל אספן פרטי בניו יורק.
בין המהדורות הראויות לציון:
סידור עם דא"ח.
לאחר פטירתו של רבי שניאור זלמן, הוציא לאור בנו רבי דובער שניאורי (האדמו"ר האמצעי), את הספר סידור עם דא"ח -נוסח התפילה שהתקין אביו בתוספת דרושי חסידות ("דא"ח" - דברי אלוקים חיים) שאמר אביו, המבארים את התפילה, המועדים ועוד, בדרך הקבלה והחסידות. סידור זה נדפס לראשונה בקאפוסט בשנת ה'תקע"ו. במשך השנים נדפסו מהדורות שונות מסידור זה בשמות: "סידור תפילות מכל השנה", "סידור עם ".
סידור תורה אור.
סידור זה סודר על ידי הרב אברהם דוד לבוט והודפס לראשונה בדפוס ראם בשנת ה'תרמ"ז. סידור תורה אור נחלק לשנים. החלק הראשון כולל רק מה שנדפס בסידורים הראשונים שנדפסו בחיי אדמו"ר הזקן, ותוקנו בו רוב טעויות הדפוס שבמהדורות הקודמות. כמו כן הוסיף הרב לבוט ציוני מקורות לפסוקי התנ"ך ומאמרי חז"ל, ולכן קרא לו "סידור תורה אור".
בחלק השני כלל הרב לבוט מה שהתפשט המנהג להכניס בסידורים אחרי פטירת אדמו"ר הזקן.
מאז נדפס בכ-15 מהדורות. מתוכם ראויים לציון המהדורות הבאות:
סידור תהלת ה'.
סידור זה, שנדפס לראשונה בשנת ה'תרע"ח ברוסטוב, הוא צילום של "סדר העבודה - תפלות ישראל לכל השנה" (נוסח אשכנז), שנדפס בווילנא שנת תרע"א (1911). נוספו בו תיקונים המבוססים על נוסח סידור אדמו"ר הזקן עם מראי מקומות לתנ"ך, לוח המולדות ועוד הוספות. החל משנת 1942, עם הקמת הוצאת קה"ת, הודפס הסידור בהוצאה זו. בחלק מהמהדורות נספח לסידור ספר תהלים מהדורת "אהל יוסף יצחק" ומכתבים בנוגע לחשיבות אמירת תהלים. הסידור הוא גם חלק מהספר חת"ת.
הסידור יצא גם עם תרגומים לרוסית, אנגלית, צרפתית, ספרדית וגרמנית.
בן מודי
בנג'מין רוברט "בן" מודי (באנגלית: Benjamin Robert "Ben" Moody; נולד ב-22 בינואר 1981) הוא גיטריסט אמריקאי, אחד מהמייסדים של להקת הרוק אוונסנס וחבר לשעבר בה.
בשנת 2005 שר מודי יחד עם הזמרת אנסטסיה את שיר הנושא "Everything Burns" לסרט "ארבעת המופלאים".
ביוגרפיה.
מודי נולד בליטל רוק, ארקנסו שבארצות הברית. היה ידוע כ"מטאל-הד" (חובב רוק כבד מושבע). הוא לימד את עצמו נגינה על קלידים, גיטרה, גיטרת בס, פסנתר ותופים ועבודה עם תוכנות מוזיקה.
באוקטובר 2003 עזב מודי את אוונסנס במפתיע, לילה לפני קונצרט כחלק מסיבוב ההופעות האירופאי לקידום האלבום Fallen, בשל חילוקי דעות עם הסולנית איימי לי סביב גישתם המוזיקלית, מערכת יחסים אלימה ועקב בעיות רפואיות: התמכרות לאלכוהול ולסמים, והפרעה דו-קוטבית ממנה סבל.
לאחר אוונסנס, הוציא מודי אלבום סולו הנקרא "Can't Regret What You Don't Remember" (מתוכו השיר "10/22" שנכתב בהשראת ליל הפרידה מלי וההרכב) ומשמש כמפיק מוזיקלי להפקות קולנועיות ולאמני מטאל ופופ שונים בתעשייה האמריקאית.
בשנת 2009, שיתף מודי פעולה עם לזי הייל סולנית להקה Halestorm בכתיבת השיר innocence מאלבום הבכורה של הלהקה.
בהמשך שנה זאת, הקים עם שניים מחברי העבר של אוונסנס, רוקי גריי וג'ון לקמפוט את הלהקה We Are The Fallen, ששמה נגזר מFallen, אלבום האולפן הראשון של אוונסנס.
חברי הלהקה הנוספים הם קרלי סמית'סון (סולנית) ומרטי אובריאן (גיטרת קצב). הלהקה ספגה ביקורת קשה על המוזיקה שלהם בטענה שהם מנסים לחקות את אוונסנס. ובנוסף, בין קרלי, סולנית הלהקה, לאיימי לי סולנית להקת אוונסנס, יש דמיון חיצוני מאוד ברור.
האיש שלא היה שם
האיש שלא היה שם (באנגלית: The Man Who Wasn't There) הוא סרט קולנוע מאת האחים ג'ואל ואיתן כהן שיצא לאקרנים בשנת 2001. בסרט מככבים בילי בוב תורנטון, פרנסס מקדורמנד, ג'יימס גנדולפיני, ג'ון פוליטו, מייקל בלדוקו, ריצ'רד ג'נקינס, סקרלט ג'והנסון וטוני שלהוב.
הסרט מצולם בשחור-לבן, בסגנון הפילם נואר, כשבמרכז הסיפור עומד סַפָּר. הסרט מבטא דרך חשיבה אקזיסטנציאליסטית. דרך חשיבה זו מתבטאת בסרט בפאסיביות של הגיבור (אד קריין) על המתרחש בחייו. "אני רק גוזז", הוא אינו מתרגש מדבר אפילו כאשר הוא מבין שאשתו בוגדת בו. הידע בסרט נתפס כקללה, לא ניתן להגיע אל האמת לכן חבל בכלל לחפש אחריה.
האחים כהן משתמשים במוטיבים קולנועיים קלאסיים על מנת לבטא את דרך החשיבה, למשל: האור והצל מבטאים את הגלוי והנסתר, האחים כהן הוסיפו הרבה אפור כדי להדגיש את העובדה שקשה להבחין בין השניים. הם השתמשו גם במוטיב של חזרה על פעולה כמו גילוח הרגל, הן של הגיבור בעת ההוצאה להורג והן כאשר בתחילת הסרט הוא מגלח את רגלה של אשתו, כדי להצביע על קשר בין הרגעים - בשניהם מתרחשת תפנית בחייו של אד קריין.
עלילת הסיפור דומה בבסיסה לסיפורו האקזיסטנציאלי הקלאסי של אלבר קאמי, הזר.
עלילה.