במלחמת העולם השנייה, בקרבות שכונו בשם המערכה על בורמה, פלש צבא יפן הקיסרית לבורמה תוך שימוש במשתפי פעולה מקומיים, ובראשם אונג סן. לקראת סוף המלחמה, כאשר הבריטים פלשו וכבשו מחדש את בורמה, הפך אונג סן למנהיג התנועה לבורמה העצמאית, אך ב-1947 נרצחו הוא ואנשיו בראנגון. ב-4 בינואר 1948 קיבלה בורמה את עצמאותה, ועד מהרה היא כוננה יחסים דיפלומטיים עם בריטניה.
המשטר הבורמזי לאחר קבלת העצמאות היה ניסיון לחקות את הדמוקרטיה הבריטית. השליט, טאקין נו (המכונה בכבוד או נו), ניסה להנהיג בה משטר סוציאליסטי וזכה בכל מערכות הבחירות בין 1948 ו-1962. ב-1961 מונה או טאנט הבורמזי לתפקיד מזכ"ל האו"ם. עם זאת, משטר זה כשל בהרגעת המתחים האתניים והמעמדיים במדינה וב-1962 השתלט הצבא על המדינה.
אלברט קאהן (ארכיטקט)
אלברט קאהן (באנגלית: Albert Kahn ;21 במרץ 1869 - 8 בדצמבר 1942) היה אדריכל יהודי אמריקאי, האדריכל התעשייתי האמריקאי החשוב ביותר בתקופתו. לעיתים הוא מכונה "אדריכל דטרויט". בשנת 1943 הוענקה לו לאחר מותו מדליית פרנק פ. בראון מטעם מכון פרנקלין. רבים ממסמכי העבודה האישיים של אלברט קאהן ותצלומי המבנים שתכנן שוכנים בספרייה ההיסטורית בנטלי של אוניברסיטת מישיגן. הספרייה המקצועית האישית שלו, אוסף ספריית אלברט קאהן, שוכנת באוניברסיטה הטכנולוגית של לורנס בסאות'פילד, מישיגן. הארכיונים לאמנות אמריקאית במכון סמיתסוניאן מכילים את רוב ההתכתבויות של המשפחה וחומרים אחרים.
קורות חיים.
קאהן נולד למשפחה יהודית ב־21 במרץ 1869 בראונן, ממלכת פרוסיה. קאהן היגר עם משפחתו לדטרויט בשנת 1880, כשהיה בן 11. אביו יוסף הוכשר כרב; לאמו רוזלי היה כישרון לאומנות חזותית ומוזיקה.
כנער קיבל קאהן משרה במשרד האדריכלים מייסון ורייס . בשנת 1891 הוא זכה במלגה של שנה ללימודים באירופה, ובמסגרת זו סייר בגרמניה, צרפת, איטליה ובלגיה יחד עם הנרי בייקון, סטודנט צעיר נוסף לאדריכלות. בהמשך תכנן בייקון את אנדרטת לינקולן בוושינגטון הבירה .
בשנת 1895 ייסד את משרד האדריכלים אלברט קאהן ושות'. יחד עם אחיו הצעיר ג'וליוס, הוא פיתח סגנון בניה חדש לפיו בטון מזוין החליף עץ בקירות מפעל, גגות וקורות תמיכה. שיטה זו נתנה הגנה טובה יותר מפני שריפות ואיפשרה חללי פנים גדולים מאוד. המפעל של יצרנית הרכב פקארד, שתוכנן בשנת 1903, היה הראשון שנבנה על פי עיקרון זה.
ההצלחה של מפעל פקארד הביאה את הנרי פורד להתעניין בעיצובים של קאהן. קאהן תכנן את מפעל היילנד פארק של חברת פורד, שהתחיל להבנות בשנת 1909, שם איחד פורד את הייצור של פורד דגם T ושכלל את פס הייצור.
מאוחר יותר, בשנת 1917, תכנן קאהן, את מתחם פורד ריבר רוז' המאסיבי באורך חצי מייל בדיברבורן, מישיגן. הרוז' התפתח כמתחם הייצור הגדול ביותר בארצות הברית ובתקופתו אף בעולם כולו. כוח האדם במתחם הגיע לשיא של 120,000 עובדים.
קאהן היה אחראי על רבים מהבניינים והבתים שנבנו בניהולה של משפחת חירם ווקר בווקרוויל, אונטריו, כולל אחוזת וויליסטד. התעניינותו של קאהן במבנים בסגנון היסטורי נראית גם בבתים שתכנן בכפר האינדיאני של דטרויט, בית קרנברוק, בית אדזל ואלינור פורד, ובפונדק דירבורן, שהוא בית המלון בשדה תעופה הראשון בעולם.
קאהן תכנן גם את בניין פישר בן 28 הקומות בדטרויט המוכר בסגנון האר דקו שלו, ונחשב כיום לנקודת ציון ולאחד האלמנטים היפים ביותר בקו הרקיע של דטרויט. בשנת 1928 נבחר בניין פישר על ידי הליגה האדריכלית של ניו יורק כמבנה המסחרי היפה ביותר לאותה שנה. בין 1917 ל־1929 עיצב קאהן את בנין המטה לכל שלושת העיתונים היומיים הגדולים בדטרויט. עבודתו הוצגה גם באירוע האדריכלות במסגרת תחרות האומנות שהתקיימה באולימפיאדת הקיץ ב -1928 .
ב־8 במאי 1929, בעקבות הסכם שנחתם בין קאהן לנשיא חברת הסחר הסובייטית אמטורג שאול ג. ברון, הזמינה ממשלת ברית המועצות את משרד אלברט קאהן לתכנן את מפעל הטרקטורים (וולגוגרד), הראשון מסוגו בברית המועצות. ב־9 בינואר 1930 נחתם חוזה שני עם משרדו של קאהן שמינה אותם לאדריכלים יועצים לכל הבנייה התעשייתית בברית המועצות .
במסגרת חוזים אלה, פעל משרד קאהן בין השנים 1929–1932 ממטה החברה בדטרויט ומהלשכה המעוצבת החדשה שהוקמה במוסקבה במטרה להכשיר ולפקח על אדריכלים ומהנדסים סובייטים. בראש לשכת העיצוב והבנייה הממלכתית ("(Gosproektstroi" עמד אחיו הצעיר של אלברט קאהן, מוריץ קאהן, ו -25 אנשי צוות נוספים שהיו מעורבים במוסקבה בפרויקט זה. הם הכשירו למעלה מ־4,000 אדריכלים ומהנדסים סובייטים; ותכננו 521 מפעלים ומפעלים במסגרת תוכנית החומש של ברית המועצות.
קאהן תכנן גם רבים מאלה מהמבנים שנחשבים לקלאסיקה באוניברסיטת מישיגן באן ארבור. אלה כוללים את מגדל הזיכרון של ברטון, אודיטוריום היל, ספריית הבוגרים של האצ'ר וספריית ויליאם ל. קלמנס. בשלב מאוחר יותר בחייו קאהן אמר כי מכל הבניינים שתכנן הוא רצה להיזכר בזכות עבודתו בספריית ויליאם ל. קלמנס.
קאהן שיתף פעולה לעיתים קרובות עם האדריכל הפיסולי קוראדו פרדוצ'י. פרדוצ'י עבד על כ־50 פרויקטים של קאהן, ובכלל זה בנקים, בנייני משרדים, מבני מערכות עיתונים, מבני מוזוליאום, בתי חולים ומגורים פרטיים.
משרדו של קאהן הצליח להסתגל לצרכים המשתנים של מלחמת העולם הראשונה, ותכנן מספר שדות תעופה ובסיסים צבאיים עבור ממשלת ארצות הברית במהלך המלחמה. עד מלחמת העולם השנייה, המשרד של קאהן בו עבדו כ־600 איש, היה מעורב בהפיכתה של תעשיית דטרויט לחלק מארסנל הדמוקרטיה של אמריקה (מטבע הלשון שטבע הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט בנאומו המפורסם מסוף שנת 1940). המשרד תכנן, בין היתר, את מפעל הטנקים של מאגר הציוד הצבאי של דטרויט, ואת מפעל המפציץ האווירי של ווילו רן, הבניין האחרון של קאהן שנמצא ביפסילנטי, מישיגן. חברת המנועים של פורד יצרה שם בהיקף המוני את הקונסולידייטד B-24 ליברייטור.
בשנת 1937, היה אלברט קאהן אחראי ל־19 אחוזים מכלל המפעלים המעוצבים ארכיטקטונית בארצות הברית. בשנת 1941 קיבל קאהן את חבילת השכר והפיצוי השמינית בגובהה בארצות הברית, 486,936 דולר, עליהם שילם 72% מס.
אלברט קאהן עבד על יותר מאלף פרויקטים של הנרי פורד ומאות נוספים עבור יצרניות רכב אחרות. הוא עיצב אולמות תצוגה עבור חברת פורד מוטור בכמה ערים כולל ניו יורק, וושינגטון הבירה ובוסטון. הוא נפטר בדטרויט ב־8 בדצמבר 1942.
החל משנת 2006, בערך 60 מהמבנים שתכנן קאהן נרשמו במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים. לא כל העבודות של קאהן נשמרו. בית הספר התיכון הטכני קאס בדטרויט, שתוכנן על ידי מלקמסון והיגינבתם והוקם על ידי משרדו של אלברט קאהן בשנת 1922, נהרס בשנת 2011 לאחר שוונדלים רוקנו אותו ממרבית אביזריו וחפציו. בניין דונובן, שבו התמקמה לימים חברת התקליטים רשומות מוטאון, ננטש במשך עשרות שנים ומצבו התדרדר. העירייה הרסה אותו כחלק מתוכנית שיפור החזות העירונית שיישמה לפני הסופרבול XL 2006.
חמישה עשר מהמבנים של אלברט קאהן מוכרים רשמית על ידי סמני זיהוי היסטוריים במישיגן.
אלברט קאהן אינו קשור לאדריכל האמריקני לואי קאהן מפילדלפיה, פנסילבניה.
בניינים מעוצבים של קאהן.
כל הבניינים ממוקמים בדטרויט, אלא אם כן צוין אחרת.
מבנים באוניברסיטת מישיגן.
מבני הקמפוס שנבנו במהלך הקריירה שלו (מקור רשימה זו: שרייבר, פני. "הקמפוס של אלברט קאהן."עיתון אן ארבור אובסרבר" (The Ann Arbor Observer), ינואר, 2002, עמודים 27–33):
מבני הארגון היווני:
אלכסיי גוטור
אלכסיי יבגנייביץ' גוטור (; 30 באוגוסט 1868 – 13 באוגוסט 1938) היה לוטננט גנרל בצבא האימפריה הרוסית אשר פיקד על החזית הדרום-מערבית במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה.
תחילת דרכו.
גוטור נולד ב-30 באוגוסט 1868, בעיר וורונז' באימפריה הרוסית. אביו היה יבגני גוטור. היו לו שני אחים מבוגרים, אשר שניהם שירתו בצבא האימפריה הרוסית. אלכסנדר, היה גנרל-מיור ואנטולי היה קולונל. ב-1886 הלך אלכסיי בעקבות אחיו והתגייס לצבא. הוא סיים את בית הספר לצוערים במוסקבה, וב-1889 סיים את בית הספר לתותחנים והוצב כפודפורצ'יק ברגימנט התותחנים של המשמר הקיסרי. ב-1893 הוא הועלה לדרגת פורוצ'יק. ב-1895 הוא הועלה לדרגת קפטן וסיים את לימודיו באקדמיה הצבאית ניקולייב. ב-1897 הוא הוצב בחיל החימוש, וב-1898 הועבר לרגימנט הגרנדירים ה-2 של רוסטוב עד 1899. ב-1900 הוא הועלה לדרגת פודפולקובניק והועבר לתפקידי הוראה בבית הספר הצבאי במוסקבה. ב-1901 הוא מונה לקצין מטה בקורפוס ה-12, ובהמשך במטה המחוז הצבאי קייב. ב-1904 הוא הועלה לדרגת פולקובניק ומונה למפקד הבריגדה ה-9. הוא פיקד עליה במהלך מלחמת רוסיה-יפן ונפצע במהלך המלחמה. ב-1905 הוא הועבר לפקד על הרגימנט ה-112 פנזה. ב-1910 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור והועבר לפקד על רגימנט במשמר הקיסרי. ב-1913 הוא מונה לראש מטה המחוז הצבאי קאזאן.
מלחמת העולם הראשונה.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 הופרשו הכוחות הצבאיים של המחוז הצבאי קאזאן לצורך יצירת הארמייה הרביעית ומטה המחוז הפך להיות מטה הארמייה. גוטור הפך להיות ראש מטה הארמייה והועלה לדרגת לוטננט גנרל. הארמייה נכללה במסגרת החזית הדרום-מערבית, ופלשה לגליציה אשר הייתה תחת שליטת האימפריה האוסטרו-הונגרית. ב-1 באפריל 1915 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-34, וב-2 במרץ 1916 הועבר לפקד על הקורפוס ה-6. בעקבות מהפכת פברואר הוא מונה למפקד הארמייה ה-11. ב-22 במאי 1917 הוא הועבר לפקד על החזית הדרום-מערבית. ב-10 ביולי של אותה שנה הוא פרש מהצבא.