מקסימיליאן יוזף היה שליט נאור, ועשה הרבה על מנת לפתח את המדינה; הוא ביטל את הצנזורה על העיתונות, פיתח את התעשייה ועודד את החקלאות. כמו כן ייסד את האקדמיה למדעים של בוואריה, ויצא נגד הבזבזנות של הכנסייה בבוואריה.
ב-30 בדצמבר 1777 מת מקסימיליאן השלישי יוזף, הנסיך הבוחר מבוואריה, ובמקומו עלה לשלטון קרל תאודור, הנסיך הבוחר מפפאלץ. ב-8 בינואר 1778 חתם קרל תאודור על הסכם עם יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה על החלפת בוואריה בארצות השפלה האוסטריות, אולם, מריה אנה סופיה מסקסוניה אלמנתו של מקסימיליאן השלישי יוזף, הנסיך הבוחר מבוואריה ובן דודו קרל השני אוגוסט, דוכס פפאלץ-צווייבריקן התנגדו לכך, בסיוע פרוסיה ורוב המדינות הגרמניות הקטנות, ובעקבות כך פרצה מלחמת הירושה הבווארית. בשנת 1779 נחתם הסכם טשן, שבו קיבלה אוסטריה שטחים מסוימים בבוואריה, אך מלבד זאת לא נעשו שום שינויים טריטוריאליים.
המלחמות הנפוליאוניות.
בשנת 1796 התקדמו הצרפתים לעבר בוואריה, ובעקבות כך פנה קרל תאודור לפרנץ השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בבקשת עזרה. ב-16 בפברואר 1799 מקסימיליאן יוזף, דוכס פפאלץ-צווייבריקן הפך לנסיך הבוחר מבוואריה ולדוכס ברג, לאחר מותו של קרל תאודור, הנסיך הבוחר מבוואריה שהיה בן משפחתו, ללא ילדים. במהלך המלחמות הנפוליאוניות לחם מקסימיליאן הרביעי יוזף, הנסיך הבוחר מבוואריה עם נפוליאון, ובתמורה לכך קיבלה בוואריה מעמד של ממלכה.
אבי ווייצל
יוסף צבי שטיין
יוסף צבי שטיין (1864–1936) היה פעיל ציוני, רופא, יושב ראש ההסתדרות הרפואית בישראל, מייסד ועורך כתב העת הרפואה.
ביוגרפיה.
נולד ב-1864 בבוגופול, פודוליה, רוסיה. אביו, אברהם, היה רב מטעם הממשלה. בצעירותו למד בחדר, ולאחר מכן בגימנסיה. התקבל ללימודי רפואה באוניברסיטת קייב, אותם סיים בשנת 1890. לאחר לימודיו עבד כרופא בבוגופול עד שנת 1894. לאחר מכן עבר ליליזבטגרד, שם עבד כרופא עד 1920.
שטיין שימש כציר בקונגרס הציוני העולמי השישי והשביעי ובוועידת מינסק. בשנת 1905 היה ממייסדי סוכנו הידיעות היהודית יט"א.
בשנים 1918—1920 שימש כיושב ראש וועד הקהילה ביליזבטגרד.
בשנים 1920–1922 היה יו"ר וועד קהילת אודסה וחבר במרכז ציוני אוקראינה.
עלה לארץ ישראל ב-1922 והתיישב ב-תל אביב.
שטיין עמד בראש הסתדרות הרופאים בארץ ישראל משנת 1925 עד 1932, בתקופת כהונתו התנהל מאבק בין הנהלת הדסה לבין ההסתדרות הרפואית על רקע אחוז גבוה של רופאים מובטלים, במהלך ועידת ההסתדרות הרפואית הוא האשים את "הדסה" ביחס מעליב כלפי היישוב והרופאים. בדבריו אמר "במרפאות "הדסה" מקבלים חולים אמידים, תופעה המגבירה את השנוררות בארץ, מבצעים בדיקות מרובות ומיותרות ומטפחים את המחלות המדומות הנפוצות בעמנו". באותה וועידה הוחלט בין השאר על המשך עליה חופשית של הרופאים לארץ, וזאת בתגובה למזימות ממשלת המנדט הבריטי להגביל את עלייתם, על הפסקת קבלת חולים אמידים ב"הדסה" ובקופת חולים, על איסור לרופאים לעבוד ביותר מעיר אחת ובמקום עבודה אחד.
הקים בתל אביב שתי מרפאות שהיו מיועדים לחולים מיעוטי יכולת שפעלו ברחוב ליליינבלום וברחוב שבזי. ד"ר אפרים סיני סיפר: "מספר רופאים עבדו בהם בתורנות, שעה אחת ביום והרוויחו חמש-שש לירות בחודש, התשלום עבור ביקור היה שני גרוש, ביקור בית שלושה גרוש, וביקור לילה חמישה גרוש".
ייסד את כתב העת המדעי הרפואה והיה עורכו הראשון.
היה נשוי לטובה טיטיאנה שטיין.
נפטר ב-1936 ונקבר בבית הקברות הישן של תל אביב.
ארכיונו האישי של יוסף צבי שטיין שמור במחלקת הארכיונים של הספרייה הלאומית בירושלים.
ברוד (עיר)
אמרי נועם (דז'יקוב)
תשלומי נזק, צער, ריפוי, שבת ובושת
היפופוטם מלגשי
היפופטם מלגשי או היפופוטם מדגסקרי (באנגלית: Malagasy hippopotamus; קרוי גם היפופוטם מלגאסי) הוא שם כולל עבור שלושה מינים של היפופוטמים אשר חיו באי מדגסקר ונכחדו מן העולם. מינים אלו היו דומים למדי להיפופוטם גמדי אף שרובם סווגו בסוג היפופוטם לצד ההיפופוטם המצוי. המאובנים מראים שלפחות מין אחד מהשלושה חי עד לפני כ-1,000 שנים, ומראיות אחרות עולה כי ייתכן והמינים אף נכחדו רק במאה האחרונה; מסיבה זאת, באופן חריג כלל ארגון השימור IUCN את הקבוצה ברשימה האדומה כמינים שנכחדו בזמן המודרני. הטקסונומיה של שלושת המינים הללו עדיין אינה ברורה דיה.
גילוי וטקסונומיה.
ההיפופוטם המלגשי תואר לראשונה באמצע המאה ה-19 על ידי חוקר הטבע הצרפתי אלפרד גראנדידיה (Alfred Grandidier), שחשף כמעט 50 שלדים של היפופוטמים בודדים מתוך ביצה מיובשת ליד אגם ראנאובה הנמצא מספר קילומטרים ממצר מוזמביק. מתוך שלדים אלו תוארו בתחילה לפחות 4 מינים של היפופוטמים על ידי חוקרים שונים שהגיעו בזמן מאוחר יותר לאי. עם זאת גרסאות זהירות יותר טענו שלכל היותר השלדים כוללים שני מינים בלבד אשר כונו ""Hippopotamus lemerlei" ו"Hippopotamus madagascariensis". ב-1990 זוג חוקרים גילו שיש בבירור מין שלישי של היפופוטם אשר נקרא על ידם " Hippopotamus laloumena".
חוקר אחר הציע כי למין השני "Hippopotamus madagascariensis" יש בסיס משותף עם המין האפריקני היפו ננסי החי במערב אפריקה; דעתו התקבלה בסופו של דבר והשניים משויכים כיום לסוג היפו. לפי החוקרים אשר מסווגים את ההיפו הננסי בסוג הקספרוטודון ("Hexaprotodon"), המין המלגשי השני קרוי אפוא "Hexaprotodon madagascariensis" ולפי אלו הסוברים שההיפו הננסי מסווג בסוג "Choeropsis" המין המלגשי השני קרוי "Choeropsis madagascariensis"". המין הראשון והשלישי נחשבים כבעלי קרבה להיפופוטם המצוי ועל כן משויכים לסוג היפופוטם.
המאובנים של ההיפופוטמים המלגשים הם רבים. לפחות שבעה שלדי היפופוטם מראים סימנים חד משמעיים של טבח, דבר המצביע על כך שהם שרדו עד הגיעם של בני האדם למדגסקר. העדויות הללו של טבח היפופוטמים עשויות גם להציע את הסיבה להכחדתם באי. למרות גילוי מאובנים רבים, ההיפופוטמים של מדגסקר אינם נחקרים היטב, אולי משום שמרבית תשומת הלב המדעית מופנית למגה-פאונה אחרת של מדגסקר כדוגמת הלמורים הענקיים או עופות הפיל שנכחדו. המסקנה שבני האדם גרמו להכחדה המוחלטת של המין אינה חד משמעית, אך ברור שהמין היווה טרף קל עבור ציידים.
מינים.
אף על פי שהמינים לא נחקרו היטב, נעשה שימוש הולך וגובר בדעה הגורסת שיש שלושה מינים של היפופוטמים מלגשים. אין זה ידוע מתי או איך בדיוק ההיפופוטמים האלה הגיעו לאי מדגסקר. מכיוון שההיפופוטמים הם יונקים חצי מימיים, ייתכן כי הם שרדו מסע של 400 ק"מ במצר מוזמביק בין מדגסקר למוזמביק, ואולי אף המים באותה תקופה היו רדודים יחסית במצר או שהיו מספר איים קטנים בין האי ליבשת אפריקה - כך שבעצם שלושת המינים מייצגים שלושה מקרי התיישבות מוצלחים של יונקים על האי. ההיפופוטמים היו הפרסתנים האנדמיים היחידים שחיו אי פעם על מדגסקר, שכן חזיר הסבך המצוי באי הובא אליו רק בתקופה מאוחרת על ידי האדם. להיפופוטמים לא היה שום אויב טבעי באי ואפילו הטורף הגדול באי - הפוסה, היה קטן מכדי להוות איום על ההיפופוטם.
היפופוטם מלגשי גמדי.
עצמותיו של ההיפופוטם המלגשי הגמדי ("Hippopotamus lemerlei") התגלו בעיקר בנהרות מתוקים ובאגמים של מערב מדגסקר דבר המצביע על אורח חיים אמפיבי המותאם למערכות אקולוגיות מימיות דומה מאוד לזה של ההיפופוטם המצוי המודרני החי באפריקה. על פי הגולגולת, העיניים של מין זה היו ממוקמות גבוה למדי באזור הראש על מנת להקל עליו לראות כאשר הוא מוציא חלק קטן מראשו מחוץ למים. הגולגולת שלו דמתה גם בדברים נוספים להיפופוטם המצוי ונראה שבהתחשב בפתיחת הלוע ומבנה השיניים הוא היה ניזון על דשא רענן כקרובו, אך צוין שיש אצלו דו-צורתיות זוויגית בולטת יותר מאשר המין האפריקני.
למרות היחסים הקרובים עם ההיפופוטם המצוי, ההיפופוטם המלגשי הגמדי היה קטן ממנו בצורה ניכרת - בערך בגודל של ההיפו הגמדי החי במערב אפריקה. דגימות גדולות של מין זה היו באורך 2 מטר ובגובה של 70 ס"מ. אבותיהם של היפופוטמים אלו, אולי היו מלכתחילה בגודל מלא בדומה למין האפריקני עד שהתכווצו בתהליך של גמדות איים. תהליך מגמד דומה התרחש אצל היפופוטמים באיים ים תיכונים רבים כדוגמת היפופוטם כרתים גמדי והיפופוטם קפריסאי גמדי.
מאחר שמין זה הגיע לגודלו כנראה באמצעות תהליך מגמד, השם נפוץ שלו הוא "היפופוטם מלגשי גמדי", אם כי מונח זה לפעמים משמש כשם מושאל עבור כלל ההיפופוטמים המלגשים. עצמותיו של המין מתוארכות באמצעות פחמן דו-חמצני כ-1,000 שנים לפני זמננו.
היפופוטם מלגשי ננסי.
ההיפופוטם המלגשי הננסי ("Choeropsis madagascariensis"; לעיתים "gulbergi"), סווג במקור לצידו של ההיפופוטם המלגשי הגמדי, ואכן שני המינים היו בערך באותו הגודל. סקירה של המורפולוגיה ובית הגידול שלהם, לעומת זאת, הציעה מערכת יחסים קרובה יותר להיפו הננסי המערב אפריקני. בניגוד למין המלגשי הגמדי, המין הננסי לא עבר גמדות איים.
בדומה להיפו הננסי, להיפופוטם המלגשי הננסי העיניים היו ממוקמות בצידי הראש שלו ולא מוגבהים מעליו, ומערכת השיניים שלו הייתה דומה יותר לזו של ההיפו הגמדי כך שנראה שתזונתו גם הייתה שונה מהמינים האחרים. ההיפופוטם המלגשי הננסי היה מין פחות מימי, והרבה מאובנים שלו נמצאו באזור ההררי המיוער של מדגסקר.