אליזבת-ג'יין רואה את הנצ'רד ופארפריי עומדים בקומה העליונה במחסן התבואה, ונדמה לה שהנצ'רד הניע את ידו בצורה שהייתה יכולה להפיל את פארפריי אבל חזר בו ברגע האחרון. אליזבת מחליטה להזהיר את פארפריי, כפי שמיכל בת שאול מזהירה את דוד.
אחרי שהנצ'רד הושפל במעמד טקס קבלת הפנים לאישיות המלכותית, הוא מנסה שוב להרוג את פארפריי. הנצ'רד קורא לפארפריי להגיע לאסם ולהאבק איתו, אבל כיוון שהוא חזק מפארפריי הוא קושר לעצמו את הזרוע השמאלית, כדי להגיע לשוויון כוחות ביניהם. הם נאבקים והנצ'רד יכול להפיל את פארפריי מבעד לפתח ולהמיתו, אך ברגע האחרון אהבתו אליו גוברת והוא מוותר.
פארפריי משגשג ומצליח בכל, ועולה לדרגת ראש העיר, כשלעומתו מצבו של הנצ'רד הולך ומדרדר עד מותו. כך דוד מחליף את שאול כמלך ישראל. נישואי פארפריי ואליזבת-ג'יין בסופו של הסיפור מקבילים לנישואי דוד למיכל בת שאול.
הפניה של הנצ'רד לחוזה מזג-האוויר כדי לדעת את העתיד מקבילה להליכתו של שאול לבעלת האוב בעין-דור (שמואל א' כח).
כשהנצ'רד הולך לשאול בעצת חוזה מזג האוויר, מתברר לו שהחוזה ציפה לו והכין ארוחה לשניהם. הרדי מתאר את הרגשתו של הנצ'רד בדומה לשאול המתקבל אצל שמואל כשהוא מחפש את האתונות. "וַיַּעַן שְׁמוּאֵל אֶת-שָׁאוּל, וַיֹּאמֶר אָנֹכִי הָרֹאֶה--עֲלֵה לְפָנַי הַבָּמָה, וַאֲכַלְתֶּם עִמִּי הַיּוֹם; וְשִׁלַּחְתִּיךָ בַבֹּקֶר, וְכֹל אֲשֶׁר בִּלְבָבְךָ אַגִּיד לָךְ" (שמואל א' ט' יט).
תרגום לעברית.
"ראש העיר קסטרברידג'" תורגם לעברית על ידי א"ד שפיר וראה אור בהוצאת הקיבוץ המאוחד בשנת 1977.
תרגום חדש מאת עודד פלד יצא לאור בשנת 2013 בהוצאת כרמל.
עיבודים לקולנוע ולטלוויזיה.
עיבוד ראשון לקולנוע של "ראש העיר קסטרברידג'" נעשה בשנת 1921 סרט אילם בבימויו של סידני מורגן, בו תומאס הרדי עצמו ייעץ בבחירת אתרי הצילומים.
ב-1978 הפיק ה-BBC סדרת דרמה טלוויזיונית "ראש העיר קסטרברידג'" שזכתה לשבחים רבים. התסריט נכתב בידי דניס פוטר, ובתפקידים הראשיים הופיעו אלן בייטס בתפקיד מייקל הנצ'רד, ואנה מאסי בתפקיד לוסטה.
"ראש העיר קסטרברידג'" היא סדרת טלוויזיה נוספת לפי הרומן שהפיק ערוץ ITV הבריטי ב-2003. בתפקידים הראשיים הופיעו קירן הינדס, ג'ודי מיי ופולי ווקר.
מייקל וינטרבוטום ביים בשנת 2000 את סרט הקולנוע "התמורה" (The Claim), שהוא עיבוד חופשי ל"ראש העיר קסטרברידג'". העלילה הועתקה לקליפורניה של שנות הבהלה לזהב. בסרט מככבים פיטר מולאן, שרה פולי ונסטסיה קינסקי.
שפות פורמליות
דיויד ריציו
טרומן קאפוטה
ז'קלין דה פרה
קרב לטקיה
קרב לטקיה היה קרב ימי שנערך מול חופי סוריה בתחילת מלחמת יום הכיפורים, בלילה שבין 6 ל-7 באוקטובר 1973, בין חיל הים הישראלי לבין חיל הים הסורי. הקרב הסתיים בניצחון ישראלי מכריע, במהלכו טובעו כל כלי השיט הסוריים שעמם התנהל הקרב - שלוש ספינת טילים סוריות, טרפדת ומקשת - ללא אבדות או פגיעות כלשהן לכוח הישראלי, למרות הנחיתות הטקטית שבה היו הישראלים בשלבים הראשונים של הקרב. לניצחון תרמו הפיתוחים הטכנולוגים הישראלים, תורת הקרב לספינות הסער, הכשרת הצוותים והאימונים האינטנסיביים.
היה זה הקרב הימי הראשון בהיסטוריה שבו הופעלו טילי ים-ים כנשק העיקרי של שני הצדדים. עוד היבט של ראשוניות שהיה בקרב זה היה הפעלת אמצעי התגוננות ולוחמה אלקטרונית לשיבוש טילי האויב על ידי הכוח הישראלי, שבכך היה לכוח הימי הראשון בעולם שהפעיל תחום זה בלוחמה ימית.
תוצאות הקרב השפיעו על המערכה בים לאורך כל המלחמה.
רקע.
יוזמה התקפית.
פקודת סלע הצה"לית, שגובשה לאחר מלחמת ההתשה, עסקה במעבר מהגנה להתקפה בעת מלחמה. הפקודה קבעה כי חיל הים הישראלי יפעל במגננה, להגנה על חופי הארץ תוך קבלת סיוע אווירי. בליל 4 – 5 באוקטובר ביצע החיל תרגיל רחב בשם "קשתית", לתרגול המגננה על חופי מדינת ישראל. הכוחות שהשתתפו בתרגיל כללו את כל ספינות הסער שהיו פעילות באותו זמן, ובמהלכו הוזמן סיוע אוויר נרחב לאיתור האויב ולתקיפתו, כפי שנקבע בתורת הקרב של ספינות הסער. מטוסי הפנטום שהשתתפו בתרגיל אף שימשו כביום אויב ודימו טילי ים-ים מסוג סטיקס (הטיל הנפוץ בספינות הטילים הסוריות והמצריות) על ידי טיסה נמוכה עם אורות נחיתה דולקים.
עם פרוץ המלחמה החליט מפקד חיל הים, האלוף בנימין (ביני) תלם, לחרוג מהפקודה והורה, כבר בשעותיה הראשונות של המלחמה, לבצע את משימות החיל בדרך התקפית. על פי הוראות הוצא כוח לתקיפת חיל הים הסורי בפתח נמליו. הנושא הוצג לראש המטה הכללי, רב-אלוף דוד אלעזר, תוך כדי היתקלות.
לימים התבטא מפקד חיל-הים האלוף בנימין תלם:
בראיון בשנות ה-80 של המאה ה-20 סיפר מפקד שייטת ספינות הטילים, מיכאל ברקאי (לימים מפקד חיל הים) על כוננות כחול לבן (בין מאי לאוגוסט 1973): ב-1996 התבטא ברקאי, במסגרת ערב מורשת של שייטת ספינות הטילים: .
כוחות ומשימות.
כוח ספינות סער נשלח לפגוע במטרות באזור נמל לטקיה. הכוח בפיקוד מפקד שייטת ספינות הטילים, מיכאל ברקאי, כלל את הספינות:
היערכות הצי הסורי.
המודיעין הימי בזמן אמת על הזירה הסורית היה מוגבל עקב הריחוק של הזירה מישראל, לעומת הזירה המצרית. זאת בהשוואה למודיעין המחקר שהיה מעמיק. מערך הגנת החוף הסורי היה בנוי וערוך על פי תורת הקרב הרוסית שכלל פריסה קבועה של מערך מכ"מי חיפוש, תותחי 130 מ"מ מבוקרי מכ"ם, תשמועים ותצפיות. לא הייתה מודעות מספקת בקרב הספינות והמפקדים לגבי עוצמת ודיוק איום זה.
סוריה הטילה הסגר ימי על כל האזור ממערב קפריסין ועד לחופי סוריה. המשמעות הייתה שסוריה ומצרים הכריזו שמדינת ישראל נמצאת במצור. למעשה כל אונייה שתיכנס לאזור, גם אם היא נייטרלית, צפויה להטבעה ללא כל התרעה נוספת. הערכת המודיעין כללה פריסת כלי שיט, ככל הנראה סטי"ל בנמל טרטוס וסיור בקרבת הנמלים.
הסורים תכננו לשלוח כלי שיט לסיור בקו בין ביירות לכף גרכו, אך הדבר בוטל עקב תקלה במערכת הקשר. סיור זה לא היה ידוע לכח הישראלי. הייתה הערכת מודיעין שייתכן הגעת סטי"לים לאזור צור וביצוע ירי טילים על אזור מפרץ חיפה, אך הערכת הסיכויים לכך הייתה ככל הנראה נמוכה. הסורים ביצעו סיור של שולת מוקשים ת-43 כ-10 מייל מערבית ללטקיה.
בצי הסורי גובשה תוכנית הרחבת המגננה למקרה של הגעת כח ישראלי לאזור שכללה עיבוי כלי שיט מסיירים בנוספים. אין על כך פירוט מדויק. התכנית כללה סיור טרפדת בגזרת ראס-אל-בסיט וכף אנדריאס, מעל 35 מייל מהחוף. כמו כן הייתה כוננות גבוהה של שאר כלי השיט בבסיסים תוך מוכנות לצאת לים על פי הצורך. לא הייתה מודעות מספקת בקרב הספינות והמפקדים לגבי תוכנית פעולה שכזאת.
המעורבות הסובייטית בלחימה.
עם הידיעה על המלחמה העומדת לפרוץ יצאה אוניית הביון "קרים" מפורט סעיד, תפסה עמדה והעבירה מידע על תנועות חיל האוויר וחיל הים הישראליים. בהמשך הצטרפה ל"קרים" אוניית הביון "קווקז". אין מידע על כך ש"קרים" העבירה מידע בזמן אמת ישירות לצי הסורי או ליועצים רוסים בסוריה.
בטרטוס הוקם בסיס אספקה ותחזוקה של צי הים השחור הרוסי לאחר הסכם שנחתם בשנת 1971 בין סוריה לברית המועצות, ובו הוצבו דרך קבע חיילי צבא רוסיה. את הבסיס הקימו הסובייטים מתוך כוונה לקבוע נוכחות קבועה באגן המזרחי של הים התיכון בשיאה של המלחמה הקרה ולצורך תמיכה בפעילות הצי הסובייטי בים התיכון. סיבה נוספת היא שהבסיס איפשר פעילות רצופה לאורך כל השנה של צי הים השחור גם בתקופת החורף שבה כל הנמלים הצבאיים בצפון הים השחור ובים הבלטי ומבואותיהם היו מכוסים בקרח עבה שהיקשה על הפעלת הכוחות.
היועצים הרוסים בתחום הימי סייעו למערך הגילוי וההגנה החופי הסורי בזמן אמת בבנית ובהבנת תמונת הקרב. אין מידע על הימצאות היועצים הרוסים על גבי כלי השייט של הצי הסורי.
עיקרי התקלות והבעיות.
מגבלות טכנולוגיות בסיסיות ומשמעויות.
הטכנולוגיה של המערכות בספינות הסער הוגבלה לרוב לזו של סוף שנות ה-50 ושנות ה-60. לכן הייתה חשיבות יתר לרמת המקצוענות והמיומנות של הספינה הבודדת שקבעה בסופו של דבר את תוצאות הקרב. זאת החל מהמפעיל הבודד, דרך המוצב, המערכת והספינה כולה. טעות של מפעיל בודד, כגון בזיהוי האויב, עלולה הייתה להשפיע על קבלת ההחלטות של המפקדים ותוצאות הקרב.
מחשוב דיגיטלי הותקן רק באח"י רשף. בכל שאר הספינות מחשב הירי היה אלקטרו-מכני שהוא פחות מדויק, דרש איפוס בכל יציאה לים והגביל את טווח ירי תותחי 76 מ"מ בספינות סער 3 ל-8000 מטר. מערכת GPS לא הייתה בידי חיל הים באותן שנים והדבר גרם לחוסר דיוק במיקום, בעיקר בלילה שחייב ביצוע איפוס תמונת הקרב במיוחד לפני הסתערות על אויב וגרם לקשיי החלטה באם אויב נמצא בתוך הנמל או במבואותיו. לא הייתה העברת נתונים מהירה על ידי שכבת הקו (DATA LINK). העברת מידע בזמן אמת בוצעה בתקשורת גלויה, ללא הצפנה מתקדמת, שבחלקה חשופה להאזנות האויב. כל החיישנים ומערכות הלחימה והעזר הופעלו ידנית על ידי אנשי צוות. המשמעות היא שרמת הביצוע של כל מערכת הייתה תלויה אך ורק במקצוענות ובמיומנות של אנשי המוצב, העמדה והמפעיל הבודד.