בשנת 2012 שיחק גרימשאו בהופעת קמיע במהדורה הבריטית של הסרט ראלף ההורס של דיסני, בתפקיד בראד סקוט.
גרימשאו השיק ושפט ב-Column Idol 2014, תחרות שנתית שהוקמה על ידי ארגון הצדקה Media Trust עם העיתון "The Sun" במטרה למצוא כישרונות כתיבה חדשים.
בשנת 2016 הוא הופיע בהופעת קמיע בתור עצמו בסרט Absolutely Fabulous: The Movie.
חיים אישיים.
גרימשאו גדל בעיירה אולדהאם, מנצ'סטר רבתי. הוא למד באוניברסיטת ליברפול בין השנים 2002–2005, למד לימודי תקשורת ומדיה, אך נכשל בשנתו האחרונה וסיים את לימודיו עם תעודת השכלה גבוהה (DipHE) ולא עם תואר ראשון. במהלך לימודיו באוניברסיטת ליברפול, גרימשאו היה גם חבר בתחנת הרדיו לסטודנטים של האוניברסיטה, ICON Radio (כיום Liverpool Guild Student Media).
ב-17 באוגוסט 2012, גרימשאו יצא מהארון כהומוסקסואל. הוא הופיע במקום השמיני ברשימת 101 הלהט"בים המשפיעים ביותר בבריטניה לשנת 2012 ב-The Independent.
ניק גרימשאו זכה בתואר איש השנה שמתלבש הכי יפה (Best-Dressed Man of the Year) של GQ בשנת 2014 על ידי המהדורה הבריטית של מגזין GQ.
נכון לאוקטובר 2018, ניק גרימשאו נמצא בקשר עם הרקדן והדוגמן משח 'מש' הנרי. הם גרים בצפון לונדון עם שני כלבים.
תמיכה.
נכון לשנת 2018, גרימשאו הוא שגריר של אלברט קנדי טראסט, ארגון צדקה המסייע לבני נוער להט"בים חסרי בית.
דייוויד מזוז
דיוויד מזוז
גנון לבן שת
גנון לבן שת או גנון מונה (שם מדעי: Cercopithecus mona) הוא מין של קוף מהסוג גנון החי ביערות מערב אפריקה בטבע והופץ בידי האדם גם לאי גרנדה וסאו טומה ופרינסיפה.
קוף זה מצוי במזרח גאנה, טוגו, בנין, ניגריה ומערב קמרון. הוא חי ביערות גשם טרופיים אך יימצא גם ביערות שפלה, רצועות עצים טרופיות וגם בסוואנות מיוערות וכן לאורך דלתת הניז'ר, כשהוא הקוף המצוי ביותר לאורך הנהר.
אורכו של הגנון 35 עד 55 ס"מ, אורך הזנב 70 עד 90 ס"מ ומשקלם עד 4.4 ק"ג בזכרים ועד 2.5 ק"ג בנקבות, כך שהוא אחד מהקטנים שבגנונים ודומה מעט למיני הסוג קוף ירוק. הקוף בעל גב ועורף חומים-אדמוניים, חזה בהיר, גפיים וזנב שחורים והפנים כהות עם שיער לחיים ו"זקן" לבנים והחוטם ורוד עם שפתיים וסנטר לבנים.
הקוף מצוי בין ענפי העצים כשהוא נע בקבוצות של 12 פרטים בממוצע ובראשם זכר אלפא. עם זאת נצפו להקות של מעל 35 פרטים בלהקה. הקופים ניזונים מפירות, עלי עצים, זרעים שונים וגם מבעלי חיים קטנים.
The Concert
The Concert (בעברית: המופע) הוא אלבום הופעה חיה של הזמרת ברברה סטרייסנד, אשר יצא בספטמבר 1994. האלבום זכה להצלחה רבה בארצות הברית כאשר נכנס לעשירייה הפותחת במדינה והגיע למעמד של פלטינה משולשת עם מכירות של 1.1 מיליון עותקים.
הצלחה.
אלבום ההופעה הגיע למעמד פלטינה משולשת בקנדה, פלטינה באוסטרליה, וזהב בספרד. האלבום כוללה הופעה חיה של הזמרת במדיסון סקוור גארדן. האלבום חולק לשני דיסקים שאורכם בסך הכל 103 דקות. בנוסף לגרסה הרגילה של האלבום לאלבום גם יצאה מהדורה מחודשת בשם The Concert: Highlights אשר קיבלה מעמד אלבום זהב בארצות הברית.
מתוך האלבום יצא השיר "Ordinary Miracles", שיר חדש שבוצע במופע ויצא כסינגל נפרד מהאלבום.
גנון סייקס
גנון סייקס (שם מדעי: Cercopithecus albogularis) הוא מין של קוף מסוג גנון החי לאורך אפריקה. הקוף דומה למין גנון כחול ובעבר היה תת-מין שלו אך הועבר למין עצמאי, יחד עם מינים דומים כמו גנון זהוב, גנון אסקניוס ("Cercopithecus ascanius") וגנון דוגטי ("Cercopithecus doggetti"). הוא תואר ב-1831 בידי הקולונל והחוקר האנגלי ויליאם הנרי סייקס , ממנו קיבל את שמו.
הקוף מצוי בטבע ביערות אתיופיה עד דרום אפריקה לרבות בדרום ומזרח הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ולרוב הוא מצוי בין ענפי העצים מחפש מזון.
אורכו של הגנון 26 עד 68 ס"מ בזכרים ו-20 עד 65 ס"מ בנקבות. משקלו 2.7 עד 11 ק"ג בזכרים ו-1.3 עד 6 ק"ג בנקבות בממוצע. לקוף זה זנב ארוך העוזר לו להתאזן על הענפים והוא בעל פרווה כחלחלה ומעט אפורה עם גב בעל טלאים צהובים, גפיים שחורות והפנים בעלות גוון חום-זית עם סנטר ו"זקן" לבנים ומעל העיניים "רכס גבות" לבן. החוטם והפה כהים יותר והאוזניים לבנות.
הגנון הוא הקוף הנפוץ ביותר לאורך אפריקה (לעיתים מבלבלים בינו לבין הגנון הכחול) ואינו מצוי בסכנה גדולה בשטחי בית גידולו.
For God and Country
For God and Country (בעברית: בשביל אלוהים והקאנטרי) הוא אלבומה ה-40 של הזמרת דולי פרטון, אשר יצא ב-11 בנובמבר 2003, על ידי "Welk Music Group" ו-"Blue Eye Records". האלבום הופק על ידי פרטון עצמה, קנת' וולס וטוני סמית'. בנוסף לשירים המקוריים, האלבום מכיל גם גרסאות כיסוי לשירים פטריוטים לאור אסון התאומים שהתרחש כשנתיים לפניי צאת האלבום. במשך הזמן האלבום היה זכור בזכות העטיפה שלו אשר נעשה כמחווה לארגון "United Service Organizations", ארגון אשר מספק מופעי חינם של קומיקאים, זמרים וכו' לחיילים בצבא ארצות הברית ובני משפחותיהם.
הצלחה מסחרית.
האלבום הגיע למקום ה-167 בארצות הברית, למקום ה-6 במצעד האלבומים העצמאיים ולמקום ה-23 במצעד אלבומי הקאנטרי האמריקאי. נכון לאוקטובר 2005, מכירות האלבום עומדות על 87 אלף עותקים.
תיאטרון ארקל
תיאטרון ארקל (בהונגרית: Erkel Színház) הוא תיאטרון שנמצא בבודפשט ברובע 8. הוא ממוקם בכיכר האפיפיור יוחנן פאולוס השני (כיכר הרפובליקה לשעבר). התיאטרון נבנה בשנת 1911 והיה מוסד עצמאי עד שנת 1951, אז הוצמד לבית האופרה של בודפשט, שלא היה מסוגל לספק את הביקוש הגואה של הציבור להצגות אופרה ומחול. בשנים 1961–1962 הבניין נבנה מחדש, אך כעבור ארבעים וחמש שנים נסגר מסיבות טכניות. מאז 1 במרץ 2013 הוא פועל שוב כ"תיאטרון הקאמרי של בית האופרה", ועם 2,400 המושבים שלו הוא התיאטרון הקבוע הגדול ביותר בהונגריה. כל מתכנניו ורבים מאוד משוכריו, מנהליו ומנצחיו היו יהודים.
היסטוריה.
בכיכר קלמן טיסה דאז, בשנת 1911, נפתח התיאטרון ב-8 בדצמבר. בהתחלה היו בו 3,167 מקומות ישיבה שצומצמו מאוחר יותר ל-2,400 מקומות. מאז ועד היום זהו בניין התיאטרון הגדול ביותר בהונגריה ונקרא בפתיחתו בשם "אופרת העם" (Népopera).
תוכניות הבניין הוכנו מטעם "חברת המניות של אופרת העם" (Népopera Részvénytársaság) על ידי האדריכלים דז'ה יאקאב, מרצל קומור וגזה מרקוש. הקרקע הוחכרה לחברת המניות על ידי עיריית בודפשט ללא תשלום למשך חמישים שנה עם דרישות תוכן מחמירות. ההסכם כלל:
התיאטרון הושלם תוך זמן קצר ביותר (9 חודשים). הבמה הייתה ברוחב 14 מטר ובגובה 8.5 מטר, עם מרחב אחורי מרווח ומצויד בציוד הטכנולוגי המתקדם ביותר לתקופתו. למוסד היה גם עוגב. בכניסה לתיאטרון היה אזור הקבלה מרווח (40 × 10 מטר). האודיטוריום הפוריטני עוטר רק בציור קיר גדול אחד, יצירתו של ברטלן פור. התאורה הייתה בעוצמה של 40,000 נרות.
ההפעלה הכלכלית של המוסד הייתה האתגר הרציני בארבעת העשורים הראשונים לקיומו. הדיירים התחלפו בתדירות גבוהה, העירייה נאלצה לוותר מספר פעמים על הקונספט האמנותי המקורי, לתקופות קצרות או ארוכות יותר.
אופרת העם.
בשנת 1911 ייסד דז'ה מרקוש את להקת אופרת העם בה הוא היה גם המנהל עד 1914. הוא הבטיח שירות מעולה למי שקנה כרטיסים לאודיטוריום הענק. מחיר הכרטיסים היה חלק קטן מזה של תיאטראות שדרת אנדראשי (כמו בית האופרה למשל). ניתן היה לרכוש כרטיסים למקומות הטובים ביותר ב-3 כתרים, בשורות האחרונות של התאים בקומה הראשונה המחיר היה 50 קרויצר (חצי כתר). במשך שלוש שנים נאסר על החברה להעלות את מחירי הכרטיסים.
בהצגת הפתיחה ניצח מנהל התיאטרון בעצמו את פתיחת האופרה "לאסלו הוניאדי" של פרנץ ארקל. העונה הראשונה כללה שלוש אופרות של ורדי – הטרובדור, ריגולטו, לה טרוויאטה, של רוסיני – הספר מסביליה, והאופרטה של רוברט פלנקט – פעמוני קורנוויל. הופעות האורח של להקות יוקרתיות העשירו את הרפרטואר העשיר מאוד של התיאטרון. בעונה הראשונה הופיע במקום הבלט הרוסי וגם תיאטר אן דר וין. מנצחי ההרכב היו פרנץ להאר ואוסקר סטלה. העונה הסתיימה בסדרה ייחודית שהציגה כמעט את כל יצירת ואגנר. השתתפו בה זמרי וגנר נודעים ותזמורת ה"הופתיאטר" של דסאו. הושמעו האופרות טבעת הניבלונג, כמו גם לוהנגרין, טנהויזר, ההולנדי המעופף, טריסטן ואיזולדה ואמני השירה מנירנברג.
גם בעונה השנייה היו בתוכנית בעיקר אופרות פופולריות. בין האופרטות הושמע "גשם הזהב" בהצלחה הגדולה ביותר, יצירתו הראשונה של בלה זרקוביץ. האופרטה הועלתה 70 פעמים בתיאטרון.
האירוע הגדול ביותר בעונה השלישית היה הצגת הבכורה של האופרה הגרנדיוזית של וגנר פרסיפל (1 בינואר 1914). הניצוח על התזמורת והמקהלה בוצע על ידי פריץ ריינר. דז'ה מרקוש, המנהל, עזר בחזרות. הבמאי היה אדולף מראי והזמר הראשי היה זמר האופרה הגרמני גאורג אנתס.
פרוץ מלחמת העולם הראשונה קטע את התפתחות התיאטרון. ב-15 במאי 1915 הפסיקה אופרת העם להתקיים. חצי שנה אחר כך מימשה העירייה את זכותה והשתלטה על התיאטרון. הבמאי החדש שמונה היה ינה מרקוש. הרפרטואר לא היה שונה בהרבה מהקודם. עם זאת, בהיעדרה של להקה עצמית הם יכלו לבנות רק על הצגות אורחים.
חברת תיאטרון הקומדיה של בודפשט ולהקתו של גזה שבשטין הופיעו בקביעות.
בית התרבות ההונגרית.
בין 1940 לבין 1945 התיאטרון פעל כמוסד לתרבות עממית בניהולה של העירייה. סדרות של הצגות נערכו בתיאטרון על ידי בית האופרה והתיאטרון הלאומי של בודפשט, אך נערכו גם ערבי ספרות וקונצרטים.
משנת 1946 שימש התיאטרון כבית קולנוע במשך שנתיים.
כחלק מבית האופרה.