בהמשך מסעו בפברואר 1820, הפליג ארל לריו דה ז'ניירו, ברזיל. משם נסע לביקור בצ'ילה ביוני והתגורר בלימה, פרו מיולי עד דצמבר. ב־10 בדצמבר 1820 עזב ארל את לימה לריו דה ז'ניירו על סיפון HMS Hyperion. בשלוש השנים שלאחר מכן בילה בריו דה ז'ניירו, והפיק מספר רב של רישומים וצבעי מים.
מספר עבודות שהופקו עסקו בנושא העבדות, וכן צייר תמונות מריו דה ז'ניירו במהלך הקרנבל, נופים וסדרת דיוקנאות מברזיל.
טריסטן דה קונה.
ב-17 בפברואר 1824 הוא עזב את ריו דה ז'ניירו על סיפונה של הספינה "דוכס גלוסטר" לכיוון כף התקווה הטובה, והלאה לקולקטה. עזיבתו של ארל נבעה ממכתב ובו הצעת עבודה שקיבל מלורד אמהרסט, שעזב את אנגליה כדי לקבל על עצמו את תפקיד מושל הודו. בסופות שהיו באמצע האוקיינוס האטלנטי, נאלצה הספינה לעגון באי הנידח טריסטן דה קונה. במהלך שהות הספינה באי, ארל עלה לחוף עם כלבו ואיש צוות נוסף תומאס גוך כי "זו הייתה נקודה שלא נראתה על ידי אף אמן".
כעבור שלושה ימים הספינה "הדוכס מגלוסטר" הפליגה בצורה בלתי מוסברת והשאירה את ארל וגוך באי, בו היו רק שישה תושבים בוגרים קבועים. בשמונת החודשים הבאים של שהייה כפויה באי, בין מרץ לנובמבר, הפך ארל לחונך לכמה ילדים, והמשיך לתעד רשמים מהאי עד שנגמרה אספקתו.
אוסטרליה.
ארל חולץ לבסוף ב-29 בנובמבר על ידי האונייה "אדמירל קוקבורן", שהייתה בדרכה לארץ ואן דימן (בשנת 1856 שונה שם ארץ ואן דימן לטסמניה לכבוד אבל טסמן שם עגנה ב-18 בינואר 1825. הוא נשאר שם זמן קצר, ורק מספר קטן של עבודות שרדו מתקופה זו.
ארל עזב את טסמניה לסידני על סיפונה של "צייפרוס" הבריטית והגיע לשם ב-14 במאי. עד מהרה הוא רכש מוניטין של האמן החשוב ביותר של המושבה. עם הקמת עסק קטן קיבל ארל מספר בקשות לפורטרטים. עבודות אלה הגיעו ממספר אנשי הממסד של סידני ומשפחות מרכזיות. לאורך תקופה זו המשיך ארל לייצר מספר ציורי צבעי מים אשר בשלושה נושאים: נופים, אבוריג'ינים וסדרת תצפיות על מבנים ציבוריים ופרטיים המתעדים את התפתחות המושבה.
ארל צייר דיוקנאות רבים של קולוניסטים בעלי שם, כולל המושל תומאס בריסביין, המושל ראלף דרלינג, קפטן ג'ון פייפר וגברת פייפר, עם ילדיה. אחת מיצירותיו המפורסמות ביותר היא הדפס ליטוגרפי שכותרתו דיוקן בונגארי, יליד ניו סאות' ויילס, כשברקע פורט מקווארי, נמל סידני.
ארל ערך גם מספר טיולים לאזורים המרוחקים של הקולוניה, ונסע צפונית לסידני דרך נהר האנטר עד פורט סטפנס ופורט מקווארי, ובין אפריל למאי 1827 נסע למחוז אילווארה מדרום לסידני.
ניו זילנד.
ב-20 באוקטובר 1827 עזב ארל את סידני על סיפונה של "המושל מקווארי " לביקור בניו זילנד. לעומת האמנים שקדמו לארל שעברו במסעותיו של ג'יימס קוק באוקיינוס השקט, כולל סידני פרקינסון, ויליאם הודג'ס וג'ון וובר, הוא היה הראשון שנכנס לתוך הארץ. ארל הגיע לנמל הוקיאנגה בחוף המערבי של האי הצפוני, והחליט לפלס את דרכו לתוך היבשה. כשהוא יוצא עם חברו מר שאנד הוא הגיע לקורורארקה, שם היה נתון לחסותו של השליט המאורי.
ארל הותיר מספר רב של ציורים בצבעי מים ורישומים מהשהות בניו זילנד, המכסים נושאים כמו נופים, תרבות מאורית וחיי כפר יומיומיים, השפעות הלוחמה, דיוקנאות. הוא גם הפיק מספר דיוקנאות בציורי שמן, יחד עם צבעי מים, ליטוגרפיות ורישומי עפרונות. בשובו לנמל הוקיאנגה, הוא נסע מניו זילנד לסידני באפריל 1828.
להודו.
לאחר מכן שהה ארל קרוב לחצי שנה בסידני לפני שעזב ב-12 באוקטובר 1828, להודו דרך איי קרוליין, גואם, מנילה, סינגפור ופולו-פנאנג, לפני שירד בעיר מדרס. אף על פי שהעיר מדרס סיפקה שוק טוב לאומנותו, בריאותו של ארל התדרדרה שם והוא נסע חזרה ללונדון דרך מאוריציוס בשנת 1830.
מסע בייגל.
באפריל 1832 הוא החל מסע עם צ'ארלס דרווין כאמן טופוגרפי ושרטט על סיפון "הבייגל". אך בעיות בריאותו אילצו אותו לעזוב את הספינה במונטווידאו ולחזור לאנגליה. את מקומו על ספינתו של דרווין תפס קונרד מרטנס.
הוא עשה ציורים מכמה משרטוטיו, אותם הציג באקדמיה המלכותית בשנת 1838.
מותו.
אוגוסטוס ארל נפטר, מאסתמה וחולשה, בלונדון ב-10 בדצמבר 1838, בן 45.
This Is Halloween
This Is Halloween (בעברית: זה ליל כל הקדושים) הוא שיר הנושא של הסרט "הסיוט שלפני חג המולד". השיר הוקלט על ידי הצוות שהשתתף בו. השיר יצא לאור ב-12 באוקטובר 1993, על ידי חברת התקליטים וולט דיסני רקורדס, כחלק מתוך הפסקול, "The Nightmare Before Christmas".
השיר נכלל במשחק הריקודים Just Dance 3.
הקלטות.
להלן ההקלטות של השיר במדינות השונות. משמעות הצבע היא שההקלטה הופצה מאוחר יותר בשנת 1993:
גרסאות כיסוי.
להלן חלק מהמוזיקאים שהקליטו את השיר במרוצת השנים:
Bordetella pertusis
חואניטו אלונסו
זיגפריד ברכפלד
זיגפריד ברכפלד (בהונגרית: Brachfeld Siegfried; ברלין, 17 באפריל 1917 – בודפשט, 22 ביוני 1978) היה עיתונאי הונגרי ממוצא יהודי, מנחה קברט ובורלסקה.
ביוגרפיה.
זיגפריד ברכפלד נולד בגרמניה כבנם של אוסקר ברכפלד, כנר יהודי-הונגרי ושל אדית מייסנר, גרמניה לותרנית. הוא למד בתיכון בברלין עד 1934. לא סיים את לימודיו, התפרנס מעבודות מזדמנות עד סוף שנות השלושים. הוא נעצר על ידי הגסטפו בשנת 1939, נלקח למחנה ריכוז, ולאחר מכן גורש לבודפשט, הונגריה בשנת 1941 כאזרח הונגרי. משנת 1942 גויס לשרות העבודה (עבודות כפייה ליהודים עבור הצבא ההונגרי). בשנת 1945 נפל בשבי הסובייטי, משם שב להונגריה בסביבות חג המולד 1949.
בין השנים 1949–1965 עבד כקריין וכתב דובר גרמנית ברדיו ההונגרי. בין השנים 1961 ל-1964 הוא למד גרמנית באוניברסיטת אטווש לוראנד ואחר כך בין השנים 1965 ל-1968 היה סטודנט באוניברסיטת פרייה (Freie Universität) בברלין המערבית. הוא קיבל את הדוקטורט שלו בפילוסופיה מאוניברסיטת אטווש לוראנד בשנת 1970.
בשנת 1957 הצטרף לבמה העליזה, ולאחר מכן מונה לבמאי הראשי של "משרד הבימוי הלאומי" (Országos Rendező Iroda), אחר כך בין השנים 1971–1978 היה עיתונאי ועורך בעיתון בשפה הגרמנית "בודפשטר רונדשאו" (Budapester Rundschau). הקהל ראה אותו בסרטים רבים.
חייו הפרטיים.
אשתו הייתה אנה פאפ, איתה התחתן בשנת 1953 בבודפשט. הוא התאבד בגיל שישים ואחד בגלל מחלתו חשוכת המרפא.
פונדמנטו דה אספרנטו
פוּנְדַמֶנְטוֹ דֶה אֶסְפֶּרַנְטוֹ (באספרנטו: Fundamento de Esperanto או La Fundamento, בתרגום לעברית: יסודות האספרנטו) הוא ספר שפרסם אליעזר זמנהוף באביב 1905, ובו שורת כללים שהקונגרס העולמי הראשון של האספרנטו קיבל ככללי היסוד הבלתי משתנים של השפה. הספר כולל, מלבד ההקדמה שלו, את 16 חוקי הדקדוק, חומרי לימוד ותרגול, ומילון אספרנטו לשפות אנגלית, צרפתית, גרמנית, רוסית ופולנית - המופיעים כולם במקור גם בספרו הראשון 'השפה הבינלאומית', שפורסם בשנת 1887 בשינויים קלים שנוספו בספרו השני מ-1888.
הספר נפתח בחיבור הקדמה, 'הצהרה בדבר מהות האספרנטיזם', ובו הציע זמנהוף כי על מנת לאפשר לשפת האספרנטו לצמוח באופן טבעי מחד 'כשפה השייכת לדובריה', אך למנוע את התפצלות התנועה והשפה לשפות שונות באופן שיחטיא את מטרתה להיות שפה בינלאומית אחת משותפת, יש לקבוע את כלליה הבסיסיים שאותם אין לשנות:
רעיון זה אושר על ידי קונגרס האספרנטו העולמי הראשון בבולון-סור-מר, ב-8 באוגוסט 1905, במה שמכונה 'הצהרת בולון', הכוללת את הדברים הבאים:
על אף הצהרה זו, לאחר פרסום הפונדמנטו, פורסמו על ידי האקדמיה לאספרנטו עוד תשעה 'עדכונים רשמיים' (Oficialaj Aldonoj) המוסיפים ומחדדים חלק מעקרונות השפה הבסיסיים.
16 חוקי הדקדוק המופיעים בספר.
1. מילית היידוע היא la. מילים שאינן מיודעות אינן זקוקות למילית מקדימה.
2. שמות העצם נוצרים מהוספת האות o לאחר השורש. על מנת ליצור ריבוי יש להוסיף את האות j לשם העצם ולשמות התואר הנלווים לו.
3. שמות תואר נוצרים מהוספת האות a לשורש. הטיות שורש הפועל est לפי הזמנים השונים, משמשות כדי לציין שלנושא מסוים תכונה מסוימת (משמש כאוגד) ומקדימות על פי רוב שמות תואר. השוואה ניתן ליצור באמצעות המיליות pli (יותר) ו-ol (מ...). המילה plej משמעותה 'הכי'.
4. במקרה של מושא ישיר, יש להוסיף n בסוף המילה ושמות התואר הנלווים לה. יחסות מושא אחרות מושגות באמצעות מיליות: de - של\מ.; al - ל...; kun - עם ועוד.
5. המספרים הם:unu (1), du (2), tri (3), kvar (4), kvin (5), ses (6), sep (7), ok (8), naŭ (9), dek (10), cent (100), mil (1000), miliono (מיליון). מספרים גדולים נוצרים פשוט מחיבור המספרים. כך למשל 1992 יהיה mil naŭcent naŭdek du. מספרים סידוריים נוצרים מהוספת האות a לשם המספר (unua, dua, tria). שברים נוצרים באמצעות הסיומת on (רבע - kvarono). מספרים קבוצתיים נוצרים באמצעות הסיומת op (חמישייה - kvinopo).
6. שמות הגוף הם: mi - אני, vi - אתה ואתם, ŝi - היא, li - הוא, ĝi - זה (לחפץ או חיה), ili - הם. oni הוא כינוי סתמי ('אנשים'\'מישהו'), si מתייחס לפועל הפעולה עצמו (li lavis sin - הוא שטף עצמו). שייכות מושגת באמצעות הוספת הסיומת a לשם הגוף (ŝia- שלה).
7. הפעלים אינם משתנים לפי מגדר או מספר - הם קבועים לגברים, לנשים, ליחיד ולרבים:
צורת הבינוני של הפועל משמשת לרוב כשם תואר בסיומת a לאחר הסיומות הבאות:
8. תואר הפועל נוצר מהוספת e לשורש.
9. כל מילה נקראת בדיוק כפי שהיא נכתבת. אין אותיות שקטות.
10. הדגש באספרנטו מושם תמיד על ההברה הלפני אחרונה (מלעלי).
11. מילים מורכבות נוצרות באמצעות חיבור שני שורשים. המילה החשובה יותר תהיה האחרונה.