הקבוצה הוקמה על ידי היזם ברנדט אנדרסן והחלה לשחק בשנת 2007. שם הקבוצה נבחר על ידי האוהדים לאחר תחרות לבחירת השם בה השתתפו למעלה מ-21,000 אוהדים. יוטה ג'אז סייעה לבניית סגל הקבוצה כשמינתה לתפקיד הג'נרל מנג'ר את דייוויד פרידמן, ששימש כעוזר מאמן וכמנהל תחום הסקאוטינג בג'אז במשך 28 שנים. לתפקיד המאמן מונה ברד ג'ונס, ששימש כסקאוט בקבוצה והיה גם אחיינו של מאמן הג'אז, ג'רי סלואן. במקביל, קיימה הקבוצה שיתוף פעולה עם הבוסטון סלטיקס.
ב-21 בדצמבר 2007 קלע מוריס אלמונד 51 נקודות במשחק בו ניצחה הקבוצה את אוסטין טורוס בתוצאה 116–118 והשווה את שיא הליגה. כחודש וחצי לאחר מכן שבר אלמונד את השיא, כשקלע 53 נקודות בניצחון 87–102 על בייקרספילד ג'אם. בסיום העונה חזר פרידמן לשמש כסקאוט בקבוצה וג'ונס שימש גם כמאמן וגם כג'נרל מנג'ר.
את עונת 2008/09, עונתה השנייה בליגה, סיימה הקבוצה עם מאזן של 32 ניצחונות לעומת 18 הפסדים ועלתה לפלייאוף. בסיבוב הראשון ניצחה את בייקרספילד ג'אם ובסיבוב השני את דקוטה ויזארדס, הקבוצה עלתה לגמר אך הפסידה ללוס אנג'לס די-פנדרס, שזכתה באליפות.
ב-2009 הסלטיקס הפסיקו את שיתוף הפעולה עם הקבוצה, לאחר שבחרו לשתף פעולה עם קבוצת מיין רד קלאוס, שהצטרפה לליגה באותה שנה. בעקבות כך החלה הפלאש לשתף פעולה עם קבוצת אטלנטה הוקס.
בסיום עונת 2010/11 הודיעה הקבוצה על השעיית הפעילות שלה לאחר שאנדרסן מכר את חלקו בקבוצה ולא נמצא קונה אחר.
2013-2018: דלאוור 87'.
ב-27 באפריל 2013 קיבלה קבוצת פילדלפיה 76' את הזכויות על הקבוצה. פילדלפיה שינתה את שם הקבוצה לדלאוור 87' בשל העובדה שדלאוור הייתה המדינה הראשונה שאשררה את החוקה האמריקאית בשנת 1787. ברנדון ויליאמס מונה לג'נרל מנג'ר הראשון של הקבוצה ורוד בייקר מונה למאמן.
את העונה הראשונה סיימה הקבוצה במאזן של 12 ניצחונות ו-38 הפסדים. במהלך העונה 2 שחקנים קיבלו "קריאה" מקבוצות NBA: קנדל מרשל שהוחתם בלוס אנג'לס לייקרס וונדר בלו שהוחתם בבוסטון סלטיקס. שחקן הקבוצה ת'נאסיס אדטוקומפו נבחר במקום ה-51 בדראפט של שנת 2014 על ידי הניו יורק ניקס והפך להיות השחקן הראשון בתולדות המועדון שנבחר בדראפט.
לפני פתיחת עונת 2014/15 נקרא בייקר לשמש כסקאוט עבור פילדלפיה ובמקומו מונה קווין יאנג, שאימן את הקבוצה בעבר. במהלך העונה שיפרה הקבוצה את מאזנה, כשניצחה ב-20 משחקים. במהלך העונה צורפו לקבוצה ויקטור ראד וג'ורדן מקריי, שנבחר באותה שנה בדראפט על ידי פילדלפיה ושיחק במדי דלאוור 13 משחקים.
בשנת 2018 שינתה הקבוצה את שמה ל"דלאוור בלו קואוטס".
ברנאר למה
דיוויזיית הרגלים ההודית ה-4
המרכז הנשיאותי ע&quot;ש ג'ורג' ווקר בוש
המרכז הנשיאותי ע"ש ג'ורג' ווקר בוש (באנגלית: George W. Bush Presidential Center) הוא מתחם הכולל את הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים של נשיא ארצות הברית ה-43, ג'ורג' ווקר בוש. מלבד ספרייה נשיאותית ומוזיאון, המקום כולל גם מכון למדיניות על שם בוש, ואת משרדי ההנהלה של קרן בוש.
בניית המרכז החלה בשנת 2010 והסתיימה לאחר כשלוש שנים, אז המקום נפתח לציבור. המרכז משתרע על פני כעשרים אלף מטרים רבועים בתחומי הקמפוס של האוניברסיטה המתודיסטית הדרומית (SMU), בסמוך לדאלאס, טקסס. המרכז הוקם ונבנה במימון קרן ג'ורג' ווקר בוש.
היסטוריה.
כאשר ג'ורג' ווקר בוש התמנה לנשיא, היה ברור לכל כי יבחר למקם את מרכזו הנשיאותי במדינת טקסס, מדינת הבית שלו ועיקר משפחתו. כבר באותה התקופה פקידים באוניברסיטה ביילור בוייקו, החלו לעבוד על גיבוש הצעה לספרייה נשיאותית עבור בוש. הם האמינו שקרבתם לחווה הפרטית של בוש בקרופורד ולאוסטין בירת טקסס, תקנה להם סיכויים טובים לזכות באירוח הפרויקט. זמן לא רב לאחר מכן, גם פקידים באוניברסיטה המתודיסטית הדרומית בדאלאס החלו מנסחים הצעה דומה. לאחר שבמהלך שנותיו הראשונות של בוש בבית הלבן הוא סירב לעסוק בנושא, בשלהי שנת 2005 הציע הבית הלבן לשישה מוסדות להשכלה גבוהה ועיר אחת להגיש הצעות. ששת המוסדות היו אוניברסיטת ביילור, האוניברסיטה המתודיסטית הדרומית, אוניברסיטת המדינה של טקסס באוסטין, אוניברסיטת טקסס טק בלאבק, אוניברסיטת דאלאס ומידלנד קולג' במידלנד, והעיר הייתה ארלינגטון בטקסס. בחודשים הבאים הסירו מוסדות הלימוד אוניברסיטת טקסס טק ומידלנד קולג' וכן העיר ארלינגטון את הצעותיהם. ב-20 בדצמבר 2006 נבחרה הצעתה של האוניברסיטה המתודיסטית הדרומית, ולמרות קולות ביקורת מסוימים של גורמים באוניברסיטה שקראו לסגת מההחלטה, לבסוף נחתם בפברואר 2008 הסכם סופי בנושא.
בינואר 2009, עם סיום תפקידו של ג'ורג' ווקר בוש בבית הלבן, הודיעה קרן בוש כי היא גייסה את הסכום הנדרש לצורך הקמת הפרויקט - 300 מיליון דולר. לצורך תכנון הפרויקט נשכר משרד האדריכלות Robert A. M. Stern, בראשות דיקן בית הספר לאדריכלות של אוניברסיטת ייל, האוניברסיטה שבה למד בוש בצעירותו. אבן הפינה הונחה ב-16 בנובמבר 2010, ועבודות הבנייה הסתיימו בראשית 2013. ב-25 באפריל באותה שנה, נחנך המרכז הנשיאותי בטקס בנוכחותם של כל נשיאי ארצות הברית החיים: הנשיא המכהן ברק אובמה והנשיאים לשעבר ביל קלינטון, ג'ורג' הרברט ווקר בוש וג'ימי קרטר.
המוזיאון הנשיאותי.
במרכז המתחם מתנשא לגובה של כעשרים מטר "היכל החירות", המשמש כלובי הכניסה למרכז הנשיאותי. תצוגת הקבע של המוזיאון משתרעת על פני כ-1,300 מטרים רבועים, ומסקרת את סיפור חייו של ג'ורג' ווקר בוש, תוך התמקדות באירועים השונים שפקדו את נשיאותו ובהכרעותיו המדיניות של בוש כנשיא. התצוגה כוללת מוצגים שונים לרבות חפצים, מסמכים, תמונות וקטעי וידאו. המוזיאון כולל גם העתק בגודל מלא של החדר הסגלגל וגן הוורדים שבבית הלבן, ויסודות פלדה שהובאו משרידי מרכז הסחר העולמי. מלבד תצוגת הקבע, במוזיאון שוכנים גם גלריה גדולה של נשיאי ארצות הברית לאורך ההיסטוריה, כמו גם מספר חדרי תצוגה לתצוגות מתחלפות. בתחומי המוזיאון פועלים חנות מזכרות, בית קפה, ומסעדה. מחוץ למקום יש פארק בגודל של כשישים אלף מטרים רבועים ורחבה חיצונית לטקסים רשמיים.
הספרייה הנשיאותית.
הספרייה הנשיאותית במרכז הנשיאותי משתרעת על פני 19,200 מטרים רבועים, דבר המציב אותה במקום השני בגודלה ביחס לשאר הספריות הנשיאותיות בארצות הברית, לאחר הספרייה הנשיאותית והמוזיאון על שם רונלד רייגן. הספרייה כוללת רשומות מהארכיון הלאומי של ארצות הברית הקשורות לג'ורג' ווקר בוש, לרבות מאגרי מידע טקסטואליים ואלקטרוניים. בין השאר אפשר למצוא בה חומר של מעל 70 מיליון עמודי טקסט, 80 טרה-ביתים של חומר אלקטרוני ו-4 מיליון תמונות.
מכון בוש.
מכון בוש הוקם בספטמבר 2009 על מנת להציע ולגבש כיווני מדיניות לבעיות לאומיות ועולמיות. במכון שוכנים מספר כיתות לימוד לאירוח סמינרים, ואודיטוריום לאירועים והרצאות הכולל 360 מקומות ישיבה. במקום נמצאים גם משרדי ההנהלה של קרן ג'ורג' ווקר בוש. המכון עוסק בחלוקת מלגות לסטודנטים על מנת לתמוך בקידום מחקרים אקדמיים בתחומי עיסוקו של המכון.
לפי כוונותיו הרשמיות, המכון פועל "לקדם את החירות בעולם ולהרחיב את ההזדמנויות לאנשים בארצות הברית וברחבי העולם". המכון מגדיר בהתאם לכך שישה יעדים אותם הוא רוצה לקדם:
ראש המכון הוא ג'יימס גלקסמן, אשר בתקופת כהונתו של ג'ורג' ווקר בוש כנשיא כיהן כתת-מזכירת המדינה.
עמיחי אתאלי
עמיחי נריה חיים אתאלי (נולד בי"ג בסיוון ה'תש"ם, 28 במאי 1980) הוא עיתונאי ישראלי, המשמש ככתב הפרלמנטרי של העיתון "ידיעות אחרונות".
ביוגרפיה.
אתאלי נולד בירושלים, כבנם הצעיר של יוסף ולאה, זוג דתי לאומי, מראשוני המתיישבים ברובע היהודי בעיר לאחר מלחמת ששת הימים. בילדותו היה חניך ומדריך בתנועת בני עקיבא בסניף הרובע היהודי. ב-28 בפברואר 1991 שכל את אחיו אלחנן, תלמיד ישיבת עטרת כהנים שנרצח בפיגוע דקירה ברחוב הגיא שברובע המוסלמי בירושלים. בהמשך הקריירה המקצועית שלו עסק אתאלי רבות בשכול בטורים וכתבות, ועסק בכך גם סביב העסקה לשחרור גלעד שליט, שבמסגרתה שוחררו שני רוצחי אחיו.
אתאלי למד בישיבת בני עקיבא כפר הרא"ה ולאחר מכן במכינה קדם-צבאית עצם ששכנה בבני עצמון שבגוש קטיף. בשנת 1999 התגייס לחיל המודיעין, שירת בחטיבת המחקר של אמ"ן, יצא לקורס קציני מודיעין, והשתחרר בשנת 2003. במילואים הוא משמש כקצין מודיעין בדרגת סרן.
אתאלי הוא בעל תואר ראשון מאוניברסיטת בר-אילן, במסלול לוגיסטיקה וכלכלה.
קריירה עיתונאית.
בשנת 2007, לאחר שעבד שלוש שנים בהדרכת נוער בעמותת "אחריי!", החל לשמש ככתב לענייני דתות של אתר nrg (שהיה אז של העיתון "מעריב"), ובמקביל החל ללמוד במחזור השני של בית הספר לטלוויזיה "הברזל 23", של הזכיינית "רשת". הוא סיים את הלימודים בהצטיינות, והחל לעבוד בריכוז כתבי חברת החדשות של ערוץ 2. כן החל להכין כתבות למהדורה המרכזית של חדשות ערוץ 2, שהתאפיינו בעיקר בסיקור הנעשה במגזר הדתי לאומי, ובקרב אוכלוסיית המתנחלים ביהודה ושומרון. בין היתר תיעד באופן בלעדי את השחזור הראשון שעשה רב-סרן דוד שפירא, קצין הצנחנים שחיסל את המחבל בפיגוע במרכז הרב, לבני משפחות הרוגי הפיגוע. בדצמבר 2008 הביא תיעוד וידאו בלעדי מתוך הפינוי של בית השלום בחברון.