טאייטו או טָאיטוֹ (ביפנית: 台東区) הוא אחד מ-23 הרבעים של טוקיו אשר יחדיו מהווים את לבה של טוקיו, בירת יפן. הרובע נמצא בחלק הצפון מזרחי של העיר ומשתרע על שטח של כ-10 קמ"ר בלבד - הקטן ביותר מכל רבעיה של טוקיו. הוא מוקף ברבעים המיוחדים צ'יודה, בונקיו, אראקווה, סומידה וצ'ואו. נכון למאי 2015 מנתה אוכלוסייתו 186,276 נפש.
היסטוריה.
הרובע המיוחד טאייטו נוסד ב-15 במרץ 1947.
בתקופת אדו היה זה באזור זה רובע התענוגות יושיווארה (吉原), שנוסד על ידי שוגונות טוֹקוּגאוַוה בשנת 1617 כאזור תחום לפעילות זנות, שנאסרה במקביל בשאר חלקי העיר. בהדרגה הפך האזור למרכז שוקק של עסקים ושעשועים. הרובע נפגע קשות בשרפה בשנת 1913 וכמעט נהרס כליל ברעידת אדמה בשנת 1923, אך בתי הבושת הממוסדים שבו המשיכו להיות פעילים עד להוצאת הזנות ביפן מחוץ לחוק, בשנת 1958.
אתרים מיוחדים.
באזור אסקוסה, שנמצא במזרח הרובע, השתמר חלק מאופיו של הרובע בעבר. האזור, שנפגע קשות במהלך מלחמת העולם השנייה ושוקם, בנוי רחובות צרים וסמטאות ויש בו מתחמי בילוי רבים.
מקדש סנסו-ג'י, שנמצא באסקוסה, נוסד בשנת 645. זהו המקדש העתיק ביותר בטוקיו ואחד ממקדשי השינטו המפורסמים ביותר.
פארק אואנו הוקם בשנת 1873 על אדמות שהיו שייכות בעבר למקדש קאניי-ג'י, שנוסד בשנת 1625. בהיותו אחד מהגנים הציבוריים הראשונים של יפן, הוא הוקם ברוח מערבית תוך השאלה והטמעה של שיטות עבודה בינלאומיות שאפיינו את תקופת מייג'י המוקדמת.
אזור אואנו הוא גם משכנם של כמה מוזיאונים חשובים:
גן החיות של אואנו נפתח לראשונה בשנת 1882 והוא גן החיות העתיק ביותר ביפן.
מארי לואיז, דוכסית פארמה
מארי לואיז, דוכסית פארמה, או מריה לואיזה מאוסטריה (בגרמנית: Maria Louise von Österreich; 12 בדצמבר 1791 - 17 בדצמבר 1847) הייתה אשתו של נפוליאון בונפרטה, ולאחר תבוסתו מונתה בקונגרס וינה לדוכסית פארמה.
ביוגרפיה.
ילדותה.
מריה לואיזה נולדה בווינה ב-12 בדצמבר 1791, לפרנץ השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ולמריה תרזה מנאפולי וסיציליה, בתם של פרננדו הראשון, מלך שתי הסיציליות ומריה קרולינה מאוסטריה.
תקופת ילדותה הייתה תקופת המלחמות הנפוליאוניות, ומריה לואיזה הושפעה מאוד מסבתה מריה קרולינה מאוסטריה שתיעבה את המהפכה הצרפתית, שהביאה למות אחותה מארי אנטואנט, מלכת צרפת. בשנת 1805 ברחה משפחתה להונגריה ולאחר מכן לגליציה, ובשנת 1806 ויתר אביה על התואר "קיסר האימפריה הרומית הקדושה".
מריה לואיזה קיבלה חינוך מעולה, ושלטה מלבד לגרמנית אף באנגלית, בצרפתית, בספרדית, בלטינית ובאיטלקית. בהיות מריה לואיזה בת 15 מתה אמה, ואביה התחתן עם מריה לודוויקה מאוסטריה-אסטה.
נישואיה לנפוליאון.
בשנת 1809 התחדשה הלחימה בין צרפת לאוסטריה, ושוב נאלצה המשפחה הקיסרית להימלט להונגריה. באותה שנה נחתם הסכם שנברון, ולאחר מכן החליט נפוליאון שעליו לשאת אשה שתעמיד לו יורש. בתחילה ניסה נפוליאון להתחתן עם אנה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, אחותו של אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה, אולם לאחר כישלון המגעים עם הרוסים, ביקש נפוליאון להתחתן עם מריה לואיזה, וב-7 בפברואר 1810 נחתם הסכם הנישואין על ידי קרל פיליפ שוורצנברג.
ב-11 במרץ 1811 התחתנה מריה לואיז על ידי שליח עם נפוליאון, שהיה מיוצג על ידי דודה הארכידוכס קרל, דוכס טשן, וב-27 במרץ נפגשה עם נפוליאון בקומפיין. ב-1 באפריל נחגגה החתונה הרשמית בכנסיית סן-ז'וזף בפריז, ולמחרת נערך טקס הכתרתה הרשמית בארמון הלובר.
מארי לואיז הייתה אישה צייתנית, והתאקלמה במהירות בחצר הקיסרית הצרפתית. בנוסף, טיפחה מארי לואיז קשרים חמים עם לואיז אנטואנט ז'אנה, דוכסית מונטבלו. על אף שנפוליאון עשה כל מאמץ לרצות את מארי לואיז, לא נוצרה אהבה לוהטת בין השניים, משום היותה ביישנית, שלא כמו ז'וזפין דה בוארנה - אשתו הקודמת של נפוליאון.
בעקבות החתונה נוצר קשר ידידותי חזק בין אוסטריה לצרפת, ונפוליאון ופרנץ השני אף נעשו ידידים.
מארי לואיז נחשבה אשת חיל ומעולם לא התערבה בפוליטיקה, ובאופן פרטי הייתה מנומסת מאוד ועדינה. באירועים ציבוריים מיעטה מארי לואיז בדיבורים בעקבות ביישנותה, מה שגרם לעם לחשוב עליה שהיא יהירה ושחצנית.
ב-20 במרץ 1811 ילדה מארי לואיז את נפוליאון פרנסואה ז'וזף שארל בונפרטה, שקיבל את התואר מלך רומא, בהתאם לנוהג שבו יורש העצר של האימפריה הרומית הקדושה נקרא מלך הרומאים. מארי לואיז הקדישה את זמנה לטיפול בבנה; היא דאגה שיובא אליה כל בוקר, ובקרה אותו במגוריו במהלך היום.
נפילתו של נפוליאון.
במאי 1812, חודש לפני הפלישה הצרפתית לרוסיה, הגיעה מארי לואיז מלווה בנפוליאון לדרזדן, שם פגשה את אביה ואמה החורגת. אביה פרנץ אמר לנפוליאון שהוא יכול לסמוך על אוסטריה במלחמה המתקרבת. ב-29 במאי השאיר נפוליאון את מארי לואיז ובנם בדרזדן, כדי לקחת את האחריות על צבאו.
מארי לואיז נסעה לפראג, שם בילתה כמה שבועות עם המשפחה הקיסרית האוסטרית, וב-18 ביולי חזרה לסנט קלאוד. מארי לואיז שמרה על קשר עם נפוליאון לאורך כל המלחמה, ולאחר התבוסה הקשה ברוסיה, חזר אליה נפוליאון ב-18 בדצמבר 1812.
באפריל 1813 הצטרפו פרוסיה ובריטניה למלחמה נגד נפוליאון, והכריזו מלחמה על צרפת, אולם אוסטריה נשארה נייטרלית לבינתיים. ב-30 במרץ 1813 יצא נפוליאון לגרמניה, ומארי לואיז מונתה לעוצרת הקיסרות. באוגוסט 1813 הצטרפה אוסטריה למלחמה נגד צרפת, אולם מארי לואיז ניסתה לשכנע את אביה לפרוש מהלחימה נגד נפוליאון. ב-19 באוקטובר 1813 הובס נפוליאון בקרב לייפציג, וב-9 בנובמבר חזר לסן-קלאוד.
ב-23 בינואר 1814 מארי לואיז מונה לעוצרת הקיסרות בפעם השנייה, וב-25 בינואר בשעה 03:00 לפנות בוקר, חיבק נפוליאון את מארי לואיז ובנו בפעם האחרונה, ועזב כדי להוביל את צבאו על מנת להדוף את פלישת בעלות הברית מהצפון.
על אף שבעלות הברית התקרבו לפריז, לא רצתה מארי לואיז לעזוב את העיר, משום שהייתה בטוחה שעקב היותה בתו של פרנץ הראשון, קיסר אוסטריה ינהגו בה כוחות בעלות הברית בצורה יפה. בנוסף קיוותה שבנה נפוליאון השני יירש את נפוליאון במקרה שהלה יודח, וכן פחדה שעזיבתה תחזק את תומכיהם של בית בורבון. לבסוף שוכנעה מארי לואיז על ידי אנרי ז'אק גיום קלארק לעזוב את העיר, וב-29 במרץ עזבה מארי לואיז את פריז, יום לפני שנכנסו אליה בעלות הברית.
מארי לואיז ופמלייתה עברו לבלואה, שם הייתה מוגנת מפני בעלות הברית. ב-3 באפריל הסנאט הצרפתי ביוזמת טליראן הודיע על הדחת נפוליאון מכס הקיסרות, וב-7 באפריל נודע הדבר למארי לואיז. מארי לואיז רצתה לחזור לפריז, אך שוכנעה על ידי רופאה ז'אן-ניקולא קלוריבסאר ועל ידי הדוכסית מונטבלו לא לעשות זאת.
ב-11 באפריל התפטר נפוליאון מתפקידו ללא תנאי, אך מארי לואיז שמרה על תואר הקיסרית, וקיבלה את השליטה בדוכסות פארמה תוך שבנה ממונה ליורש העצר אחריה. ב-16 באפריל שוכנעה מארי לואיז על ידי אביה לנסוע לווינה, וב-23 באפריל הגיעה לווינה, שם נפגשה עם בני משפחתה.
קונגרס וינה.
בקיץ 1814 שלח אביה את אדם אלברט פון נייפרג ללוות את מארי לואיז לעיירת הנופש אקס-לה-בן, על מנת למנוע ממנה להצטרף לנפוליאון. מארי לואיז התאהבה בפון נייפרג, אשר היה ידיד של מטרניך, ואף ייצג אותה בקונגרס וינה, אולם החדשות על כך לא התקבלו בעין יפה בעיני הציבור האוסטרי והצרפתי.
כאשר נמלט נפוליאון מהאי אלבה, שלחה לה אמה החורגת הזמנה להשתתף בתפילות להצלחת הצבא האוסטרי, אולם מארי לואיז דחתה את ההזמנה המעליבה. ביוני 1815 הובס נפוליאון בקרב ווטרלו ונשלח לגלות באי סנט הלנה. לאחר מכן הוא לא ניסה ליצור עמה קשר נוסף.
בקונגרס וינה קיבלה מארי לואיז את דוכסות פארמה, אך הוחלט שלאחר מותה תועבר הדוכסות לבית בורבון, משום שבעלות הברית התנגדו שצאצא של נפוליאון ישלוט בנחלה כלשהי באירופה.
דוכסית פארמה.
ב-18 באפריל 1816 הגיעה מארי לואיז לדוכסות פארמה, והתקבלה בהתלהבות רבה על ידי התושבים. בדצמבר אותה שנה הדיחה מארי לואיז את ראש הממשלה המכהן, ומינתה במקומו את פון נייפרג. בשנת 1821 מת נפוליאון באי סנט הלנה, וזמן קצר לאחר מכן התחתנה מארי לואיז עם פון נייפרג.
בשנת 1829 מת פון נייפרג, ומארי לואיז לקחה זאת באופן קשה, על אף שנמנעה מלהתאבל עליו בפומבי, על פי דרישת בני משפחתה.
בשנת 1831 פרצו ברחבי הדוכסות מהומות של הקרבונארי, ומארי לואיז נאלצה להחליף את ראש ממשלתה. לאחר מכן שלחה מכתב לאביה בבקשת עזרה, ואכן צבא אוסטרי נשלח לדוכסות ודיכא את המרידה. על מנת למנוע מהומות נוספות, חננה מארי לואיז את ראשי המתמרדים.
בשנת 1833 שלח מטרניך למארי לואיז את שארל רנה דה בומבלה, ובשנת 1834 התחתנו השניים.
ב-9 בדצמבר 1847 חלתה מארי לואיז בדלקת קרום הריאה, וב-17 בדצמבר נפטרה ונקברה בווינה, שלט האצולה שלה משמש את חברת הקוסמטיקה האיטלקית, אקווה די פארמה.
משפחתה.
מנישואיה לנפוליאון בונפרטה נולד לה בן אחד:
מנישואיה לאדם אלברט פון נייפרג נולדו לה 3 ילדים:
מארי אנטואנט, מלכת צרפת
מבוא שילה
מבוא שילה היה היאחזות נח"ל בין השנים 1976–1980 ולאחר מכן בסיס צבאי.
היאחזות מבוא שילה הוקמה בשנת 1976 צפונית לכוכב השחר ליד חורבת ג'יבעית. באוקטובר 1976 תואר בעיתון כ: "מאחז חדש, שהוא עדיין מחנה אוהלים עם ראשיתם של מבנים קשים יותר". בשנת 1980 הוא הפך לבסיס צבאי של חיל התותחנים.
כיום משמש הבסיס את כוחות צה"ל המבצעים פעילות ביטחון שוטף באזור. חלק מהבסיס נטוש.