כיוון שפורד היה סגן הנשיא ערב כניסתו לתפקידו, לא היה לו בתחילה סגן. נלסון רוקפלר מונה לסגן הנשיא לפי התיקון ה-25 לחוקת ארצות הברית ונכנס לתפקידו ארבעה חודשים לאחר שפורד היה לנשיא.
איברהים פואד נאסר
מייג'ור גנרל איברהים פואד נַּאסֵר (בערבית: إبراهيم فؤاد نصار; 8 באוקטובר 1923 – 23 במרץ 2018) היה מנהיג צבאי ופוליטי מצרי, שכיהן כראש המודיעין הצבאי בזמן מלחמת יום הכיפורים, בשנים 1972–1975. לאחר מכן שימש גם כראש המודיעין הכללי של מצרים בשנים 1981–1983.
ביוגרפיה.
נולד בשביין אל-קום. בשנת 1944 סיים לימודים במכללה צבאית. לאחר מכן, הוא הצטרף לחיל מודיעין אותות ומאוחר יותר עבד כמורה בבית הספר למודיעין אותות.
הוא סיים את לימודיו במכללת המלחמה המצרית בשנת 1944.
במהלך מלחמת יום הכיפורים שימש כראש המודיעין בצבא המצרי בשנים 1972–1975. לאחר מכן מונה מטעם הצבא למושל מחוז הים האדום (מרץ 1976–נובמבר 1976) ולאחר מכן היה מושל צפון סיני (דצמבר 1976-אוגוסט 1978).
כיהן גם כראש המודיעין הכללי המצרי (1981–1983).
מת ב-23 במרץ 2018.
מוזיאון מלחמת יום כיפור (מצרים)
מוזיאון מלחמת יום הכיפורים, שנקרא באופן רשמי הפנורמה של מלחמת אוקטובר (בערבית: بانوراما حرب أكتوبر), הוא מוזיאון שהוקם בשיתוף פעולה בין מצרים לקוריאה הצפונית בשנת 1983 כדי להנציח מלחמת יום כיפור כפי שהשתקפה מהצד המצרי, שם היא מכונה בפשטות מלחמת אוקטובר.
המוזיאון ממוקם בהליופוליס ברחוב סלאח סאלם, בסמוך לאצטדיון הבינלאומי של קהיר. המבנה גלילי בצורתו, מוקף בציורים ותמונות על קירותיו הפנימיים המייצגים את הקרבות החשובים שניהלה מצרים בהיסטוריה, החל מהקרב שניהל המלך נרמר על מנת לאחד את המדינות, בקרב בו אחמוז גירש את חיקסוס בשנת 1520 לפני הספירה, קרב אל-מנצורה בשנת 1250, קרב פורט סעיד בשנת 1956 ולבסוף המלחמה באוקטובר 1973, כאשר פלש צבא מצרים לחצי האי סיני תוך חציית תעלת סואץ.
קיימת פלטפורמה מעגלית בה המבקרים יושבים והפלטפורמה נעה איתם כך שהמשתתפים יוכלו לראות את ציורי הקיר התלת ממדיים המייצגים את הקרבות באוקטובר. יש גם אולם תצוגה בפנורמה לצפייה בסרטים המציגים סצנות אמיתיות ממלחמת 1967 וממלחמת 1973. בכניסה לפנורמה ישנם מטוסים וטנקים ששימשו במלחמה.
אטסוט
מוזיאון מלחמת יום הכיפורים (סוריה)
מוזיאון מלחמת יום הכיפורים, רשמית פנורמת מלחמת אוקטובר (בערבית: بانوراما حرب تشرين) הוא מוזיאון לאומי הממוקם בדמשק, סוריה, המנציח את מלחמת אוקטובר 1973 בין מצרים לסוריה נגד ישראל מנקודת מבט סורית.
היסטוריה.
המוזיאון, כמו פנורמת 6 באוקטובר במצרים, נבנה בסיוע צפון קוריאה, כפי שעולה מהתבליטים הסוציאליסטים-ריאליסטים במוזיאון וציור קיר גדול המציג את אסד יד ביד עם המנהיג העליון של קוריאה הצפונית קים איל-סונג. המוזיאון נחנך בשנת 1998 על ידי הנשיא חאפז אל-אסד.
תערוכות.
המוזיאון מציג את הטנקים, המטוסים והנשק שהיה בשימוש סוריה במהלך המלחמה, רובם מתוצרת ברית המועצות, נשק ישראלי שנלקח, כגון טנקים ישראליים, רובם נתפסו במהלך מלחמת 1973, עם חריגות לממצאים כמו טנק שנלקח מישראל בקרב סולטן יעקוב שהתרחש במהלך מלחמת לבנון 1982, כמו גם הריסות ושרידי המטוסים הישראליים שהופלו על ידי חיל ההגנה האווירית הסורי. המוזיאון מכיל גם אולמות גלריות גדולים הכוללים ציורים גדולים וציורי קיר המתארים את נשיא סוריה לשעבר חאפז אל-אסד, ובעיקר ציור של 238 מ"ר של הנשיא.
בפנורמה ישנם ציורים גדולים המתארים את קרבות המלחמה וחיילים סורים. נאמר כי ציירי ציורי הקיר המוצגים בגלריות השתמשו בחיילים ותיקים אמיתיים כמודלים לעבודתם ובילו תקופות זמן ממושכות במקומות המתוארים בציורים.
ציורים שונים מתארים את ההיסטוריה של סוריה, בשילוב של לאומיות ערבית וסורית. אלה כוללים הנצחה של אבלה, מלכת זנוביה מתדמור שהתייעצה עם הסנאט שלה, אל-וליד הראשון, מוקף על ידי מוסא בן נציר וטאריק בן זיאד והציור האחרון שמציג את צלאח א-דין בירושלים, מוקף בצלבנים שהביס.
פנורמה תלת ממדית.
החלק העיקרי של המוזיאון הוא הפנורמה התלת ממדית. הצופה יושב על רציף מסתובב, שקוע בתיאור הקרב על קוניטרה ברמת הגולן, בעוד שסיפורי המלחמה והקרב שהוקלטו מראש מושמעים ברמקולים.
מוזיאון הצבא הלאומי (מצרים)
המוזיאון הצבאי הלאומי המצרי הוא המוזיאון הרשמי של צבא מצרים.
מיקום.
המוזיאון הצבאי הלאומי ממוקם באזור הצפון מערבי של שלושת ארמונות הרם, בתוך מצודת קהיר. הוא משקיף על גבעות מוקטאם ועל הכניסה למצודה. ארמונות הרם הוקמו במקור על ידי מוחמד עלי פאשה בשנת 1872.
המוזיאון.
המוזיאון הוקם בשנת 1937 בבניין הישן של משרד המלחמה המצרי במרכז העיר קהיר. מאוחר יותר הוא הועבר למיקום זמני ברובע גארדן סיטי בקהיר. בנובמבר 1949 הועבר המוזיאון לארמון הרם במצודת קהיר. הוא שופץ מספר פעמים מאז, בשנת 1982 וב-1993.
הניו יורק פוסט
לוטפיה אלנאדי
כלא תדמור
כלא תדמור (בערבית: سجن تدمر) היה בית סוהר בתדמור במדבריות מזרח סוריה, כ-200 קילומטר צפונית מזרחית לעיר דמשק.
כלא תדמור היה ידוע בתנאים הקשים שבו, בפגיעה נרחבת בזכויות אדם, עינויים והוצאות להורג שבוצעו בו. דו"ח של אמנסטי אינטרנשיונל משנת 2001 כינה אותו מקור ל"ייאוש, עינויים ויחס משפיל". הכלא נכבש והושמד על ידי חמושים של ארגון הטרור המדינה האסלאמית במאי 2015.
היסטוריה.
הקמה.
המבנים נבנו במקור כצריפים צבאיים על ידי כוחות המנדט הצרפתי.
טבח בכלא.
במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20, כלא תדמור אכלס אלפי אסירים סורים, פוליטיים ופליליים כאחד וזה היה גם זירת הטבח של אסירי הכלא ב-27 ביוני 1980 בידי רפעת אל-אסד, יום אחרי שהענף הסורי של האחים המוסלמים האיסלאמיסטיים נכשל בקושי בניסיון להתנקש בחיי הנשיא חאפז אל-אסד. חברי יחידות גדודי ההגנה, בפיקודו של ריפעת אל-אסד, נכנסו עם שחר לכלא תדמור ורצחו כאלף אסירים בתאיהם.
סגירה ופתיחה מחדש.
כלא תדמור נסגר בשנת 2001 וכל העצורים שנותרו הועברו לבתי כלא אחרים בסוריה. כלא תדמור נפתח מחדש ב-15 ביוני 2011, על רקע מלחמת האזרחים בסוריה ו-350 אנשים שנעצרו בגין השתתפות בהפגנות נגד השלטון הועברו לשם לחקירה ומעצר.
הריסה.
בחודש מאי 2015 נכבשה תדמור על ידי המדינה האסלאמית שכוחותיה השתלטו גם על הכלא ושחררו סרטון של מראה הפנים. חמושי הארגון השתמשו בחומרי נפץ כדי לפוצץ את מתחם הכלא ולהשמידו ב-30 במאי.
ארמון הנשיאות (סוריה)
ארמון הנשיאות (בערבית: قصر الشعب, מילולית: "ארמון העם") הוא מקום מגוריו של נשיא סוריה, הממוקם במערב העיר דמשק, על הר מאזה מצפון לשכונת מאזה, ליד הר קאסיון ומשקיף על העיר. הבניין הראשי משתרע על 31,500 מ"ר. הרמה כולה של הר מאזה היא חלק משטח הארמון ומוקפת בחומת ביטחון ובמגדלי שמירה. בחזית הבניין מזרקה גדולה והארמון עצמו מורכב במידה רבה מחדרים ריקים עם שיש קרארה.
אף על פי שהאדריכל היפני קנזו טנגה נרשם כמתכנן, הוא עזב את הפרויקט לפני תחילת בניית הארמון. שערי הפליז הקדמיים נוצרו על ידי אמן עבודות המתכת הסורי-יהודי המפורסם מוריס נסיירי.
שטח הארמון משתרע על כ-510,000 מ"ר (5,500,000 רגל) וכולל גם בית חולים נשיאותי פרטי ומטה משמר הרפובליקה. חאפז אל-אסד הזמין לראשונה את תוכניות הבניין בשנת 1979. הבניין תויג כצורה של "אדריכלות פיאודליסטית".
הארמון משמש לעיתים קרובות לאירוח משלחות ממשלתיות ומבקרים ממשלתיים זרים. ב-27 באוקטובר 1994 נפגש ביל קלינטון עם חאפז אל-אסד בארמון כדי לנהל משא ומתן על תוכנית שלום בין סוריה לישראל. נכון לעכשיו, משפחתו של בשאר אל-אסד מתגוררת במעון, אך מדי פעם הם מתגוררים גם בארמון תשרין הוותיק יותר בשכונת אר רבווה בעיר.
מרים מכתיאר
כאראג'
לאון ז'ואו
לאון ז'ואו (בצרפתית: Léon Jouhaux; 1 ביולי 1879 – 28 באפריל 1954) היה מנהיג איגודים מקצועיים צרפתי, שזכה בפרס נובל לשלום בשנת 1951.
ביוגרפיה.
ז'ואו נולד בפנטין, סן-סן-דני, צרפת. אביו של ז'ואו עבד במפעל גפרורים באוברוויליארס. לימודיו התיכוניים הסתיימו כאשר הכנסות אביו הופסקו כתוצאה משביתה. הוא התחיל לעבוד במפעל בגיל שש עשרה והפך מיד לחלק חשוב מהאיגוד העובדים. בשנת 1900 הצטרף ז'ואו לשביתה נגד השימוש בזרחן לבן שעיוור את אביו. הוא פוטר ועבד במספר משרות.
בשנת 1906 הוא נבחר על ידי האיגוד המקומי כנציג הקונפדרציה הכללית של העבודה (CGT). ב־1909 הוא הפך לגזבר זמני, וזמן קצר לאחר מכן הפך למזכיר הכללי של הארגון, תפקיד אותו החזיק עד 1947. הוא קידם בתפקידו באיגוד המקצועי מטרות - שמונה שעות עבודה ביום, הזכות לייצוג האיגודים, הסכמים קיבוציים, וחופשות בחגים בתשלום. הוא חתם על הסכם מתיניון מ-1936, בזמן איחוד החזית העממית, אשר העניק רבים מזכויות אלה לעובדים צרפתים.
בשנים שלפני מלחמת העולם השנייה ארגן כמה הפגנות המוניות, והארגון שהוביל מחה נגד המלחמה. עם זאת, ברגע שהמלחמה החלה, ז'ואו תמך במדינתו והאמין שניצחון גרמניה הנאצית יוביל להרס הדמוקרטיה באירופה. במהלך המלחמה הוא נעצר ונכלא במחנה הריכוז בוכנוואלד.
לאחר המלחמה ז'ואו עזב את ה-CGT והקים את כוח העובדים הסוציאל-דמוקרטים (CGT-FO). בשנת 1951 הוענק לו פרס נובל לשלום.
בהקשר בינלאומי, עבודתו שימשה להקמתו של ארגון העבודה הבינלאומי (ILO). הוא נבחר לתפקידי ניהול בגופי איגודים מקצועיים בינלאומיים, כולל הפדרציה הבינלאומית של איגודים מקצועיים הפדרציה העולמית של איגודי העובדים עד שהגוף הזה התפצל.
עם פטירתו בשנת 1954, לאון ז'ואו נקבר בבית העלמין פר לשז בפריז.
חוות ברוק