להבי המספריים מעוצבים כך שיהיו מעוקלים במקצת, דבר המגביר את יעילות הגזירה. ליטוש הלהבים המעוקלים הוא הפעולה המסובכת ביותר בייצור המספריים. לפני שנות השישים לא הייתה קיימת מכונה יעילה לביצוע פעולה זו והיא נעשתה בדרך כלל ביד על פני גלגל השחזה, באופן דומה להשחזת סכינים אחרים, משך מאות שנים.
בשנת 1967 פיתחה חברת פיסקרס (Fiskars) הפינית שיטה חדשה להשחזת מספריים. השיטה מבוססת על התגלית כי ניתן ליצור את העיקול הקל בפני הסכין על ידי קווים ישרים, כפי שניתן לראות בתמונה משמאל. השיטה החדשה הגבירה במידה רבה את יעילות ומהירות ייצור המספריים.
החל משנת 1880 החלו לייצר מספריים עם ידיות ארגונומטריות עשויות פליז. החל משנת 1967 החלו להשתמש בידיות פלסטיק במקום ידיות מתכת, להבים שטוחים ומסמרה המשמשת כציר למספריים במקום בורג. הודות לשכלול שיטות השחזת הלהבים, ניתן היום להשיג חדות טובה בפעולת השחזה אחת.
מספרי מטבח.
מספרי מטבח דומים למספריים רגילים. ההבדל העיקרי נעוץ במיקום הציר ביחס לידיות וללהבים. הציר במספרי מטבח רחוק יותר מן הידיות כדי לאפשר הפעלת מומנט כוח גדול יותר ומכאן אף כוח חיתוך רב יותר. בעזרת מספרי מטבח איכותיים ניתן לחתוך בקלות דרך עצם החזה של עוף.
מספריים לאיטרים (שמאליים).
רוב המספריים מעוצבים לשימוש ביד ימין, אולם קיימים מספריים המעוצבים במיוחד לאיטרים. ההבדל הבולט במספריים אלה הוא ידיות הנוחות יותר לאחיזה ביד שמאל, אולם קיימים בהם אף הבדלים אחרים, חשובים לא פחות. כיוון שבמספריים קיימת חפיפה בין הלהבים, אין הלהבים מעוצבים באופן סימטרי. חוסר הסימטריה בין הלהבים קיים ללא קשר לצורת הידיות, או ההבדלים ביניהן. הלהב המונח מעל תמיד יוצר את אותו אלכסון ללא קשר לכיוונו. אף ידי האדם אינן סימטריות והסגירה של האגודל אל מול שאר האצבעות איננה אנכית, אלא שהיא נעשית בשני מישורים. בתנועת סגירה, בעוד שהאגודל נע כלפי חוץ, שאר האצבעות נעות כלפי פנים. למספריים רגילים המוחזקים ביד ימין, הלהב בקצה ידית האגודל קרוב יותר לגוף, כך שהנטייה הטבעית של יד ימין היא לקרב בכוח את משטחי הלהבים זה אל זה (זאת בנוסף לסגירת המפתח שבין הלהבים). לעומת זאת, אם מספריים רגילים מוחזקים ביד שמאל, הנטייה הטבעית של יד שמאל תהיה להרחיק את משטחי הלהבים.
בנוסף, כאשר מספריים רגילים מוחזקים ביד ימין, שפת הגזירה גלויה לעין. כאשר מספריים רגילים מוחזקים ביד שמאל, שפת הגזירה תהיה מאחורי הלהב העליון ולא ניתן לראות את נקודת הגזירה.
קיימים מספריים המותאמים לאיטרים ולימניים גם יחד. למספריים אלה ידיות זהות, כך שאין הבדל בין אחיזה ימנית לאחיזה שמאלית. במספריים כאלה הציר חזק מאשר במספריים רגילים, כך שאין כל תנועה אופקית חופשית בציר המספריים (לקירוב משטחי הלהבים). אולם, רוב המספריים המותאמים לאחיזה ימנית ושמאלית גם יחד הם עדיין למעשה מספריים רגילים לימניים. אף על פי שהם מבצעים את פעולת הגזירה בהצלחה, כיוון הלהבים עדיין לא יאפשר מבט לנקודת הגזירה באחיזה שמאלית. במספריים המותאמים לחלוטין לאחיזה ימנית ושמאלית גם יחד, הלהבים חדים משני עבריהם וניתן לסובב את הידיות על הציר, כמעט ב-360 מעלות, כך שגם אדם איטר יוכל לראות את נקודת הגזירה.
רוב בני האדם מתקשים בשימוש במספריים ביד שאיננה ידם הדומיננטית. במקרים כאלה קיימת תחושה לא טבעית בפעולת סגירת הידיות הדרושה לשם חיתוך ויש לנסות ולהביט מעבר ללהב כדי לראות את נקודת הגזירה והחומר הנגזר. פעולה לא טבעית זו של היד עשויה לגרום ליבלות.
גיליון בטיחות חומרים
גיליון בטיחות חומרים (גב"ח) (באנגלית: Material Safety Data Sheet, בראשי תיבות: MSDS) הוא גיליון המכיל מידע הנוגע למאפייניו של חומר מסוים. הוא נועד לספק לעובדים המתעסקים עם החומר ולכוחות חירום את הנהלים לטיפול או לעבודה עם חומר זה בצורה בטוחה, ומכיל מידע כגון מאפיינים פיזיקליים (נקודת התכה, נקודת רתיחה, נקודת התלקחות, וכיוצא בזה), רעילות, השפעות בריאותיות, עזרה ראשונה, ריאקטיביות, אחסון, הובלה, סילוק, ציוד מגן, ונהלים לטיפול בשפיכה. הפורמט המדויק של הגיליון עשוי להשתנות ממקור למקור, ולעיתים קרובות ישנם שני סוגי גליונות בטיחות לחומר אחד – הראשון מקוצר, שנמצא בהישג ידו של הנהג המוביל, ושנקרא גם 'כרטיס בטיחות', ובו מידע קצר ועיקרי שרלוונטי לשימוש כוחות ההצלה במקרה חירום, ושני מורחב, לקריאה לפני שימוש ראשון בחומר (המיועד בדרך כלל למי שהזמין את החומר ואמור להשתמש בו).
שימוש נרחב נעשה בגיליונות בטיחות חומרים לקיטלוג מידע אודות חומרים תעשייתיים או סינתטיים. המידע בגיליון בטיחות חומרים עשוי להכיל הוראות לשימוש בטוח בחומר וסיכונים אפשריים הכרוכים בשימוש בו.
בישראל - יצרן, יבואן, סוכן או משווק של חומר מסוכן מחויב על פי חוק, לצרף גיליונות בטיחות לחומרים שהוא מספק. במקום עבודה שמוחזקים בו חומרים מסוכנים מעל כמות מסוימת חלה חובה להחזיק בהישג ידם של העובדים גיליון בטיחות לכל חומר מסוכן שמקום העבודה מחזיק. בנוסף, מחזיק מקום העבודה מחויב להביא לידיעת עובדיו את תוכנם של גליונות הבטיחות של החומרים איתם הם עובדים – ואלו מחויבים לפעול על פי ההנחיות הרשומות בו.
לוק ניליס
לוק ניליס (נולד ב-25 במאי 1967 בהאסלט, בלגיה) הוא כדורגלן עבר בלגי. הוא סיים את הקריירה שלו מוקדם במדי קבוצת אסטון וילה האנגלית בעונת 2000–2001, אחרי שהוא שבר את רגלו במהלך משחק, כתוצאה מהתנגשות בשוער ריצ'רד רייט.
מועדוניו הקודמים היו קיי אף סי וינטרסלג, אנדרלכט ופ.ס.וו. איינדהובן. במהלך תקופתו במדי פ.ס.וו. ההולנדית, ניליס היה חלק מאחד מזוגות החלוצים הפוריים ביותר באירופה יחד עם רוד ון ניסטלרוי. בעונת 1998–1999, ניליס וון ניסטלרוי כבשו יחדיו 55 שערי ליגה, לבדם. ון-ניסטלרוי סיים כמלך השערים, וניליס במקום השני. בעונה שלאחר מכן, האחרונה של ניליס במועדון, צמד החלוצים האימתני כבש 48 שערי ליגה.
ניליס שיחק 56 פעמים במדי הנבחרת הבלגית, וכבש במדיה 10 שערים. אף על פי שבמדי המועדונים בהם שיחק כבש בצרורות, שערו הראשון במדי הנבחרת נפל רק במהלך הופעתו ה-24 בנבחרת (ניצחון 0–9 על זמביה). ניליס שיחק במהלך טורנירי מונדיאל 1998 ויורו 2000, שאותו אירחה במשותף בלגיה יחד עם הולנד.
תומאס קלר
תומאס קלר (באנגלית: Thomas Keller; נולד ב-14 באוקטובר 1955) הוא שף, מסעדן וסופר אמריקאי.
חייו.
קלר נולד ב-14 באוקטובר 1955, בקמפ פנדלטון, קליפורניה. אביו היה קצין במרינס ואמו בטי ניהלה מסעדות. לקלר ארבעה אחים גדולים. בהיותו בן ארבע, הוריו התגרשו ואמו עברה איתו ועם אחיו לפלורידה, שם גר עם אמו, ארבעה אחים ביולוגיים ואב ואחות חורגים וכלל לא התעניין בבישול, הבשלן בבית היה אחיו ג'וזף. אמו פרנסה את המשפחה בניהול מסעדות בדרום פלורידה ולאחר שסיים תיכון שטף כלים באחת מהן במועדון היאכטות של פאלם ביץ' שבמערב פאלם ביץ'. ב-1975 משעזב השף מינתה אותו אמו לשף. הוא בישל המבורגרים, טוגנים, סנדוויצ'ים ואגז בנדיקט.
מכיוון שהעבודה במועדון היאכטות הייתה עונתית חיפש קלר עבודה לקיץ ובשנתו השנייה בקיץ 1976 טרם היותו בן עשרים ואחד פנה לניופורט ופגש את המנטור שלו רולנד הנין, שף מליון שלימדו את אושיות המטבח הצרפתי: איך לקלף עגבניות, כיצד לבשל ירקות ירוקים כיאות, צורת העשייה הנכונה של הסטייק, אופן הצלייה והבריזה. הנין שכרו לבשל את ארוחות הצוות.
בהיותו בגיל עשרים וארבע, לאחר עזיבתו את רולנד הנין נשכר לפתוח מסעדה במערב פאלם ביץ' שנקראה קובלי נוב (Cobbley Nob), היה זה תפקידו הראשון כשף מבצע, שם בישל אוכל צרפתי קלאסי על פי ספרו של פרנאן פואן "הגסטרונומיה שלי", שהוא עד היום ספר הבישול האהוב עליו ביותר.
בין 1980 ל-1983 עבד במסעדה קטנה ליד קטסקיל שבעמק נהר ההדסון בניו יורק. המסעדה נקראה לה ריב (La Rive) בבעלותם של רנה ופולט מקארי שהיו צרפתים, שם בישל אוכל צרפתי כפרי מסורתי. אמו נפטרה והוא היה נחוש בדעתו לפתוח מסעדה משלו. לאחר עזיבתו את לה ריב נהיה טבח דגים במסעדת הפולו (The Polo) וזו הייתה עבודתו הראשונה בבריגדת הטבחים.
בשנת 1984 עבר לפריז למשך שנה והתלמד בחצי תריסר מסעדות בנות שניים ושלושה כוכבים במדריך מישלן ביניהן גי סאבואה, טיוואן ופרה קטאלאן.
סרז' ראול סיפק לקלר מקום מגורים בצרפת במהלך הסטאז' שלו, שכר אותו לעבוד אצלו ואיפשר לקלר לפתוח את המסעדה הראשונה שלו ראקל (Rakel) בינואר 1987, שזכתה להצלחה ולביקורות אוהדות ולשני כוכבים מהניו יורק טיימס. עשרה חודשים לאחר מכן קרס שוק המניות, ההוצאות נעשו יקרות יותר והסועדים נעשו חסכניים, במקום להוריד את מטבחו העילי למדרגת פשוט בחר קלר לסגור את המסעדה.
לאחר מכן סרז' ראול שכר אותו לבשל מטבח ביסטרו פשוט ואחרי זמן מה קלר איבד בכך עניין.
ב-1990 נעשה יועץ למסעדות, הייתה זו התקופה הנוראית ביותר בחייו, הוא חש כ"זונה" קולינרית, המעניק שירותיו עבור אנשים שכלל לא אכפת להם מאיכות המזון והשירות. נעשה שף מסעדת מלון צ'קרס (Checkers), בינואר 1991 שישה חודשים לאחר מכן נמכר המלון לאיש עסקים גרמני. קלר רב עם הבעלים על עלויות המסעדה והבעלים סירב לשלם לספקים ומששפך את ליבו בחדר האוכל לפני הסועדים אחד הנוכחים בשולחן היה בעל המלון אותו קלר לא הכיר והלה פיטרו במקום, זו הייתה העבודה השנייה ממנה פוטר. הוא ייסד ביחד עם חברתו דאז חברה לשמן זית וכשנפרדו קנה ממנה את חלקה.
המכבסה הצרפתית The French Laundry.