ב-19 במרץ 2015, 50 אוהדים של זד באוסטין נלקחו באמצעות רכב פרטי למסיבה בפארק מערת לונגהרן  במסיבה, זד הותיר להם להקשיב הגרסה הסופית של "Addicted to a Memory".
נהר הברקת
שירלי ויליאמס
שירלי ויויאן טרזה בריטיין ויליאמס, הברונית ויליאמס מקרוסבי (באנגלית: Shirley Vivian Teresa Brittain Williams, Baroness Williams of Crosby; 27 ביולי 1930 – 12 באפריל 2021) הייתה פוליטיקאית ואקדמאית בריטית אשר הנהיגה את המפלגה הסוציאל-דמוקרטית (אותה ייסדה בשנת 1981) ולאחר מכן את המפלגה הליברל-דמוקרטית. הייתה חברת הפרלמנט של בריטניה ושרה בקבינט ממשלת בריטניה. בשנים 2001–2004 הובילה את הליברל-דמוקרטים בבית הלורדים ובשנים 2000–2007 ייעצה לראש הממשלה גורדון בראון בנושאי הפצת נשק גרעיני. בינואר 2016 הודיעה על פרישה מבית הלורדים ועד למותה הייתה פרופסור למדע המדינה באוניברסיטת הרווארד.
ביוגרפיה.
שנותיה הראשונות ותחילת דרכה.
ויליאמס נולדה בצ'לסי, לונדון בשנת 1930. אביה היה חוקר מדע המדינה ופילוסוף, ואמה, ורה בריטן הייתה פעילה פציפיסטית ופמיניסטית. ויליאמס עצמה התחנכה בכמספר בתי ספר שונים. בזמן מלחמת העולם השנייה, היא התפנתה למינסוטה שבארצות הברית וחיה שם במשך 3 שנים. בצעירותה למדה ויליאמס באוניברסיטת אוקספורד ואף שיחקה בתיאטרון למשך זמן קצר. היא אף שיחקה במחזהו של ויליאם שייקספיר "המלך ליר" בבימויו של טוני ריצ'רדסון. לאחר שויליאמס סיימה את התואר הראשון בכלכלה, פילוסופיה ופוליטיקה, היא לקחה חלק בתוכנית פולברייט. באמצעות תוכנית זו, ויליאמס זכתה במלגה ולמדה באוניברסיטת קולומביה שבניו יורק. כשחזרה לבריטניה, היא החלה לעבוד כעיתונאית- בתחילה בדיילי מירור ולאחר מכן ב-Financial Times.
קריירה פוליטית.
ויליאמס ניסתה להיבחר בבחירות המחוזיות של הארוויץ (Harwich) ב-1954 ובבחירות הכלליות ב-1955 וב-1959 מטעם מחוז סאות'המפטון טסט (Southampton Test). בשנת 1960 החלה לעבוד באגודה הפביאנית, ארגון סוציאל-דמוקרטי משפיע. בשנת 1964 הצליחה להיבחר לפרלמנט ובמהרה הפכה לשרת החינוך והמדע בממשלה. בשנת 1969 התמנתה לשרת הפנים בממשלה החדשה. בשנים 1974–1976 הייתה השרה למחירים ולהגנת הצרכן בממשלתו של הרולד וילסון. בשנת 1976 התמנתה לשרת החינוך והמדע ולמשלמת הכללית של הוד מעלתה בממשלת ג'יימס קלהאן. היא החזיקה בשני התיקים יחדיו. בזמן כהונתה כשרת החינוך, דגלה בביטול החינוך היסודי, ומעבר למערכת מקיפה.
בשנת 1979 הפסידה את מקומה בפרלמנט. בזמן שעד חזרתה לפוליטיקה, הנחתה תוכנית אירוח ב-BBC. במהלך עבודתה, ויליאמס ראיינה אישים ידועים רבים, בהם קנצלר גרמניה וילי ברנדט, ראש ממשלת בריטניה לשעבר מן המפלגה השמרנית אדוארד הית' ועמיתה שהודח זה עתה, ג'יימס קלהאן. במקביל, נשארה חברת הנהלה במפלגתה.
בשנת 1981 החליטה ויליאמס לעזוב את מפלגת הלייבור מכיוון שלדעתה המפלגה הייתה שמאלית מדי. היא ועוד שלושה מחבריה החליטו להקים את המפלגה הסוציאל-דמוקרטית. אליהם הצטרפו עוד 28 חברי פרלמנט מהלייבור ועוד שמרן אחד. באותה השנה ויליאמס נבחרה לפרלמנט והייתה לחברת הפרלמנט הראשונה שנבחרה מטעם המפלגה. היא איבדה את מושבה כשנתיים לאחר מכן, ב-1983. בשנת 1987 התמודדה על מקום בפרלמנט ללא הצלחה. לאחר מכן ויליאמס תמכה באיחוד בין המפלגה הסוציאל-דמוקרטית למפלגה הליברלית, איחוד שיצר את המפלגה הליברל-דמוקרטית.
פסק זמן מהפוליטיקה הבריטית.
בשנים 1988–1993 נסעה ויליאמס לארצות הברית על מנת ללמד באוניברסיטת הרווארד. בשנים אלו עזרה ויליאמס בניסוח החוקות של דרום אפריקה, רוסיה ושל אוקראינה. בתקופה זו עמדה בראש פרויקט לקידום וביסוס הדמוקרטיה בארצות מזרח אירופה.
בשנת 1993 חזרה לבריטניה בעקבות כהונתה בבית הלורדים, אך המשיכה לשמור על קשר הדוק עם האוניברסיטה.
בית הלורדים וקריירה פוליטית מאוחרת.
לאחר שסירבה בעבר להצעתו של ג'יימס קלהאן לחברות במסדר האימפריה הבריטית, ויליאמס קיבלה ב-1 בפברואר 1993 את תואר האצולה "ברונית ויליאמס מקרוסבי". בשנים 2001–2004 הובילה את הליברל דמוקרטים בבית הלורדים. בתקופה זו הייתה ויליאמס חברה גם במועצה ליחסי חוץ של האיחוד האירופי ועמדה בראש קרנות השקעה וכנציבת הוועדה הבינלאומית לאי-הפצת נשק גרעיני. בשנת 2007, עם הפיכתו של גורדון בראון לראש הממשלה, התמנתה ויליאמס ליועצת בנושא הנשק הגרעיני. התנאי של ויליאמס למינוי היה יכולתה להישאר עצמאית ובמפלגתה שלה.
בעמדותיה, ויליאמס התנגדה למערכות רווחה ציבורית, ביטוח בריאות ממלכתי ולנישואים חד-מיניים. בשנת 2016 פרשה מבית הלורדים ושנה לאחר מכן הצטרפה למסדר עמיתי הכבוד.
חיים אישיים.
ויליאמס התחתנה פעמיים. בשנת 1955 התחתנה עם הפילוסוף ברנארד ויליאמס. ברנרד עזב את אוקספורד בגלל תפקידיה הפוליטיים של אשתו. הוא עבד באוניברסיטת לונדון, בקולג' האוניברסיטאי של לונדון וב-Financial Times. ברנרד טען שהנישואים הצליחו מאוד בשנים אלו, ולזוג נולדה בת. למרות ההצלחה בשנים הראשונות של הנישואים, הקריירה הפוליטית של שירלי הפרידה בינה לבין ברנרד. בנוסף על כך, התקיים הבדל המובהק בערכיהם האישיים: למשל ברנרד היה אתאיסט ושירלי הייתה קתולית. בשלב מסוים ברנרד ניהל רומן עם אשתו של ההיסטוריון קוונטין סקינר. הזוג התגרש בשנת 1974.
בשנת 1987 ויליאמס התחתנה עם פרופסור להיסטוריה מהרווארד בשם ריצ'רד נוישטט. הזוגיות החזיקה מעמד עד מותו של נוישטט בשנת 2003.
ויליאמס נפטרה ב-12 באפריל 2021. הותירה אחריה שתי בנות (אחת מהנישואים עם ברנרד ועוד בת חורגת מהנישואים עם נוישטט) ושני נכדים. ויליאמס הייתה קתולית אדוקה, וביקרה בכנסייה בכל יום ראשון.
אלפרד, נסיך מונטנואובו השני
אלפרד, נסיך מונטנואובו השני (בגרמנית: Alfred Fürst von Montenuovo; 16 בספטמבר 1854 - 6 בספטמבר 1927), היה אחד האישים הבכירים בחצרו של פרנץ יוזף, קיסר אוסטריה.
ביוגרפיה.
אלפרד נולד ב-16 בספטמבר 1854 בווינה, לוילהלם אלברכט, נסיך מונטנואובו הראשון ויוליאנה, רוזנת בתיאני, בתם של יאנוש, רוזן בתיאני ומריה, רוזנת אסתרהזי דה גלאנטה. אביו היה בנה של מארי לואיז, דוכסית פארמה מנישואיה השניים עם אדם אלברט פון נייפרג, שהיו נישואים מורגנטיים.
בצעירותו התחנך אלפרד בסמינר הקתולי בזלצבורג, ולאחר סיום לימודיו החל לעבוד בחצר הקיסרית. בשנת 1895 מת אביו וילהלם אלברכט, נסיך מונטנואובו הראשון, ואלפרד ירש את תאריו. בשנת 1896 מונה אלפרד למנהל משק הבית של אוטו פרנץ, ארכידוכס אוסטריה, אחיינו של פרנץ יוזף, קיסר אוסטריה ואחיו הצעיר של פרנץ פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה. בשנת 1898 מונה אלפרד על ידי הקיסר לתפקיד משנה לשר הטקס הקיסרי, ובשנת 1900 קיבל את עיטור אביר מסדר גיזת הזהב.
בשנת 1909 מת רודולף, נסיך ליכטנשטיין, ואלפרד מונה במקומו לשר הטקס הקיסרי. בתוקף תפקידו מינה אלפרד בהסכמת הקיסר את גוסטב מאהלר, לתפקיד מנצח אופרת החצר המלכותית. כמו כן, אלפרד אשר היה אויב מושבע של פרנץ פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה, ניצח על שלל השפלות קטנוניות כנגד פרנץ פרדיננד ואשתו סופיה, דוכסית הוהנברג, ובמקביל דאג לשמירה קפדנית של פרוטוקול הטקסים, וגרם לכך שאסור היה כמעט להכיר בקיומה של סופיה. בני אצולה רבים לא יכלו לארח אותה בטירותיהם, ונאסר עליה להשתתף באירועים רשמיים לצד בעלה. לאחר רצח בני הזוג בסרייבו ביוני 1914 דאג אלפרד שגם במותם לא יימלטו בני הזוג מכללי החצר הנוקשים; ארונו של פרנץ פרדיננד היה גדול באופן ניכר מארונה של סופיה, והוצב על כן גבוה יותר. לקציני צבא נאסר להצדיע כאשר עברו על פניהם המרכבות שנשאו את הארונות. פרנץ פרדיננד ידע שלסופיה לא יינתן להיקבר בקריפטה הקיסרית בווינה לצדו, ולפיכך שניהם ביקשו לפני מותם להיקבר באחת המצודות האהובות עליהם בעיר ארסטטן בדרום אוסטריה. כמו כן דאג אלפרד גם להשפלת שלושת היתומים שלהם. הוא דאג שייאסר עליהם להשתתף בלוויה, ואף ניסה לאלץ אותם לשלם את העלות שלה מכספי הירושה שלהם.
בשנת 1917 החליף קרל הראשון, קיסר אוסטריה את אלפרד בקרל, נסיך הוהנלוהה-שילינגספירסט, וב-6 בספטמבר 1927 מת אלפרד בווינה, ונקבר באחוזת משפחתו בהונגריה.
משפחתו.
ב-30 באוקטובר 1879 התחתן אלפרד עם פרנצסקה קינסקי, רוזנת וצ'יניץ וטטאו, בתם של פרדיננד בונבנטורה, נסיך קינסקי וצ'יניץ וטטאו השביעי ומריה יוזפה, נסיכת ליכטנשטיין, ממנה נולדו לו 4 ילדים:
אלפרד, הנסיך השני ממונטנובו
דיסקוגרפיה של זד
המפיק הרוסי-גרמני זד פרסם שני אלבומי אולפן, תשעה וידאו קליפים, שלושה מיני-אלבומים, עשרים וחמישה סינגלים, ועשרים ושבעה רמיקסים.
עונת 2009/2010 ביורוקאפ
עונת 2009/2010 ביורוקאפ הייתה העונה השמינית של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל והשנייה שאורגנה על ידי יורוליג בסקטבול ופיב"א אירופה.
המשחק הראשון התקיים ב-20 באוקטובר 2009 ומשחק הגמר הסתיים ב-18 באפריל 2010. בתחרות השתתפו 40 קבוצות.
בפיינל פור התחרות ניצחה ולנסיה וזכתה בגביע בפעם השנייה בתולדות המועדון. בעקבות כך היא קיבלה זכות להשתתף בעונת 2010/2011 ביורוליג
מתכונת התחרות.
בשלב הקדם הראשון 16 קבוצות נפגשו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ. בסוף שלב זה נקבעו 8 קבוצות שעלו לשלב הבתים. לשלב הבתים העפילו עוד 18 קבוצות (העפלה ישירה) ו-6 קבוצות (אריס, לה-מאן סארת, ספירו שרלרואה, ונטספילס, בנטון טרוויזו, אלבה ברלין) שירדו מיורוליג. 32 קבוצות אורגנו ב-8 בתים. 16 קבוצות החזקות של הבתים שיחקו שלב בתים נוסף בו נקבעו 8 עולות. קבוצות אלו שיחקו בפלייאוף בשיטת משחק בית/משחק חוץ ובסופו של תהליך נקבעו 4 קבוצות שעלו לפיינל פור שנערך בויטוריה, ספרד.