במהלך השנים אירח האצטדיון הופעות חיות של אמנים רבים, ביניהם: יו 2, סימפל מיינדס, טינה טרנר, גארת' ברוקס, אלטון ג'ון ובילי ג'ואל (מופע משותף), בון ג'ובי, רובי ויליאמס, סלין דיון, ווסטלייף, ניל דיימונד, טייק ד'את, רד הוט צ'ילי פפרס, ואן דיירקשן, דה סקריפט ופארל ויליאמס (מופע משותף), ברוס ספרינגסטין ואי סטרייט בנד (מופע משותף), אד שירן, וביונסה.
תחנת מרכז הסחר העולמי
תחנת מרכז הסחר העולמי (באנגלית: World Trade Center Transportation Hub, נקראת בקיצור World Trade Center) היא תחנת רכבת תחתית ומרכז תחבורתי במנהטן שבניו יורק. התחנה מהווה תחנת קצה לשירות הרכבת התחתית PATH (ראשי תיבות של Port Authority Trans-Hudson - חוצה-ההדסון של רשות הנמלים), ומקשרת את דרום מנהטן לניוארק ולהובוקן. התחנה, כמו מערכת PATH כולה, שייכת לרשות הנמלים של ניו יורק וניו ג'רזי ומתופעלת על ידה. התחנה צמודה למרכז הסחר העולמי החדש, במנהטן תחתית. מבנה התחנה הנוכחי, שנפתח במרס 2016, תוכנן על ידי האדריכל הספרדי הנודע סנטיאגו קלטרווה ומהווה נקודת ציון עירונית ויזואלית חשובה. העלות הגבוהה של בנייתה - מעל 4 מיליארד דולר - הופך אותה לתחנת הרכבת היקרה בעולם.
היסטוריה.
טרמינל ההדסון.
התחנה נפתחה לראשונה בשנת 1909 תחת השם "טרמינל ההדסון" על שם נהר ההדסון הסמוך. מיד עם פתיחתה זכתה התחנה להצלחה עצומה: בשנת 1914 עברו בתחנה מעל ל-30 מיליון נוסעים, וב-1925 הוכפל המספר. עם התפשטות הרכב הפרטי ובניית הגשרים והמנהרות החוצים נהר ההדסון, צנח מספר הנוסעים בתחנה, שב-1927 הגיע לשיא של 113 מיליון, לקרוב ל-26 מיליון בשנת 1958. מדינת ניו ג'רזי, הבעלים והגוף המתפעל של התחנה, היה מעוניין למסור אותה לרשות הנמלים של ניו יורק וניו ג'רזי. בתחילה סירבה הרשות, אך לאחר מכן הועלה רעיון בניית מרכז הסחר העולמי במיקום צמוד לתחנה, והרשות הסכימה להעברת האחריות אליה.
תחנת מרכז הסחר העולמי.
עם בניית מרכז הסחר העולמי בשנות השישים, נבנתה תחנה תחנת רכבת חדשה בצמידות לטרמינל ההדסון הישן, שנהרס. את התחנה, שנחנכה בשנת 1971, שירתה מערכת מסילתית חדשה, קרובה יותר לרכבת תחתית מאשר לרכבת כבדה, שהופעלה על ידי רשות הנמלים ונקראה PATH. בתחנה החדשה עברו כ-85 מיליון נוסעים בשנה.
לאחר פיגועי 11 בספטמבר 2001 ונפילתם של מגדלי התאומים, נהרסה התחנה והושבתה. ב-2003 הוקמה באותו מקום תחנה זמנית, שהשתמשה בחלקים שלא נפגעו מהתחנה הישנה. בתחנה הזמנית הוצבו קירות אמנות ופסיפס לזכר קרבנות הפיגועים ולציון הגדולה והחוסן של העיר ניו יורק.
התחנה החדשה והמחלוקת סביבה.
עם פתיחת התחנה הזמנית הוצגו התוכניות לבניית התחנה החדשה, שלא נכללה בתוכנית האב המקורית שערך האדריכל דניאל ליבסקינד לשיקום דרום מנהטן אחרי אסון התאומים. ב-2005 ניתן האישור לתוכנית מטעם רשות הנמלים. מתכנן התחנה הוא האדריכל הספרדי סנטיאגו קלטרווה, מתכנן גשר המיתרים בירושלים. תג המחיר הגבוה יחסית של התחנה - 2.2 מיליארד דולר, עורר ביקורת בקרב פקידים ועיתונאים כאחד. זאת במיוחד לאור חשיבותה המשנית יחסית במערך התחבורה בניו יורק - מקום 18 במספר הנוסעים בהשוואה לשאר תחנות הרכבת התחתית בעיר. ביקורת נוספת שהתעוררה היא על עיצובה הייחודי של התחנה, שזכתה לכינויים כמו "ציפור מרוסקת" ו"הדינוזאור". ככל שעבר הזמן גברה הביקורת, גם על אי העמידה בלוחות הזמנים - התחנה אמורה הייתה להיפתח בשנת 2009, וגם על מחירה הגבוה, שלבסוף עלה על 4 מיליארד דולר. מחיר זה הפך אותה לתחנת הרכבת היקרה בעולם.
ב-4 במרס 2016 נחנכה התחנה החדשה, תחת השם "World Trade Center Transportation Hub" - "מרכז התחבורה של מרכז הסחר העולמי".
גם לאחר חנוכת התחנה המשיך הדיון אודותיה. המבקרים הצביעו על המחיר הגבוה לעומת החשיבות התחבורתית המשנית, ועל צורתה השנויה במחלוקת. אחרים טענו שמבנה התחנה והימשכות הבנייה שלה לא עודדו את שיקום דרום מנהטן. מנגד, יש הטוענים כי הביקורת על התקציב הבזבזני ביחס לחשיבות התחבורתית מפספסת את המשמעות של הפרויקט - בין מגדלי הזכוכית הפשוטים של מרכז הסחר העולמי החדש, לבין האנדרטה הלאומית לפיגועי 11 בספטמבר המאופקת מבחינה צורנית, המבנה החדש הוא שיהיה, לדעתם, המחווה האדריכלית המונומנטלית לאסון התאומים. הוא האייקון שיקנה מחדש זהות לאזור כולו, והוא זה שימשוך את מאות אלפי התושבים והתיירים הפוקדים את דרום מנהטן מדי יום. אחרים ראו בתחנה החדשה אחת מתחנות הרכבת היפות בעולם, והשוו אותה לתחנת גרנד סנטרל הניו יורקית הקלאסית.
אדריכלות.
התחנה מורכבת מחלק תת-קרקעי רחב, שמשתרע מתחת לאנדרטה הלאומית לפיגועי 11 בספטמבר הסמוכה, ומאולם מרכזי שחלקו העליון נמצא מעל מפלס הקרקע.
ג'ני סיגרוב
ג'ניפר אן סיגרוב (באנגלית: Jennifer Ann Seagrove; נולדה ב-4 ביולי 1957) היא שחקנית אנגלייה. היא למדה משחק בבית הספר של תיאטרון אולד ויק בבריסטול, וזכתה להכרה רחבה כששיחקה בדרמה "A Woman of Substance" המבוסס על ספרה של ברברה טיילור ברדפורד (1984) ובסרט "גיבור מקומי" (1983). היא כיכבה בסרט "פגישה עם המוות" (1988) ובסרט האימה "אימה בלילות" של ויליאם פרידקין (1990).
סיגרוב מוכרת מהופעתה בדמות ג'ו מילס בסדרת הדרמה ארוכת השנים של ה-BBC "השופט ג'ון דיד" (2001–2007). היא הופיעה בקריינות בפרסומות טלוויזיה עבור רשת הסופרמרקטים "Waitrose".
ביוגרפיה.
סיגרוב נולדה בשם ג'ניפר אן סיגרוב בקואלה לומפור שבמלאיה (מלזיה) להורים בריטים, פולינה ודרק סיגרוב. אביה ניהל חברת ייבוא-ייצוא שאפשרה רמת חיים גבוהה למשפחה. כשהייתה בת פחות משנה לקתה אמה בשבץ ולא יכלה לטפל בילדה. מגיל 9 למדה סיגרוב בבית הספר סנט הילרי בגודלמינג שבמחוז סארי באנגליה.
אחרי שסיימה את הלימודים בבית הספר למדה משחק בבית הספר של תיאטרון אולד ויק בבריסטול, על אף שהוריה רצו שתהיה לה קריירה כטבחית. בבגרותה סבלה סיגרוב מבולימיה נרבוזה אבל החלימה.
תיאטרון.
בתיאטרון שיחקה סיגרוב ב-1986 בתפקיד הראשי במחזה על פי הרומן "ג'יין אייר" בפסטיבל התיאטרון של צ'יצ'סטר. ב-1992 הופיעה במחזה "The Guardsman" בתיאטרון קלוויד, ובתפקיד בט במחזה "המלך ליר בניו יורק" שוב בצ'יצ'סטר.
ב-1993 שיחקה לצדו של טום קונטי במחזה "Present Laughter" בתיאטרון הגלוב. ב-1994 גילמה את אן סאליבן במחזה "The Miracle Worker" בתיאטרון הקומדיה. ב-1995 הופיעה במחזה "Dead Guilty" יחד עם היילי מילס בתיאטרון אפולו. ב-1997 השתתפה במחזה "Hurlyburly" עבור להקת התיאטרון של פיטר הול, כשההפקה הועברה מתיאטרון האולד ויק בלונדון לתיאטרון קווינז. באוקטובר 1998 כיכבה יחד עם מרטין שו ב"ורטיגו" שהועלה בתיאטרון רויאל וינדזור, ואחר כך שיחקה לצדו של אנתוני אנדרוז.
ב-2000 הופיעה במחזה "Brief Encounter" בתיאטרון ליריק, ואחר כך במחזה "הזוג המוזר" מאת ניל סיימון בתיאטרון אפולו. ב-2002 שוב שיחקה בתיאטרון ליריק בתפקיד הראשי במחזה "אשה קבועה" מאת סומרסט מוהם, וב-2003 במחזה "משאלות נסתרות" מאת דייוויד הר. ב-2005 הופיעה במחזה "ליל האיגואנה".
בווסט אנד הופיעה סיגרוב בשנת 2007 אחרי סיור הופעות בבריטניה בתפקיד לזלי קרוסבי במחזה "המכתב" מאת מוהם בתיאטרון וינדהאם, שוב לצידו של אנתוני אנדרוז.
בדצמבר 2007 שיחקה סיגרוב בתפקיד מריון ברווסטר-רייט בהפקה מחודשת של הקומדיה השחורה "שלוש מסיבות" מאת אלן אייקבורן בתיאטרון גאריק.
בתחילת 2014 הופיעה בתפקיד ג'וליה במחזה "Fallen Angels" מאת נואל קאוורד, בהפקת בעלה ביל קנרייט ובכיכובה של שרה קרו .
קולנוע.
ב-1982 כיכבה סיגרוב לצדו של רופרט אוורט בסרט קצר "A Shocking Accident", שזכה בפרס אוסקר לסרט קצר, ובבימויו של ג'יימס סקוט. ב-1983 שיחקה בתפקיד גדול ראשון בסרט "גיבור מקומי". תפקידים נוספים שלה בסרטי קולנוע כוללים את " נייט והייז" (מ-1983) בכיכובו של טומי לי ג'ונס, והסרט "פגישה עם המוות" (1988). ב-1990 שיחקה בתפקיד ראשי בדמות בייביסיטר רעה בסרט האימה "אימה בלילות" בבימויו של ויליאם פרידקין.
טלוויזיה.
להכרה רחבה זכתה סיגרוב לראשונה בשנת 1984 כשהופיעה בסדרת הדרמה של ה-BBC "דיאנה" עיבוד לרומן מאת ר. פ. דלדרפילד , בתפקיד דיאנה גיילורד-סאטון המבוגרת (בדמות הילדה שיחקה בשני הפרקים הראשונים השחקנית פטסי קנזיט). סיגרוב כיכבה ב-1984 במיני-סדרה אמריקאית "A Woman of Substance" עיבוד לרומן מאת ברברה טיילור ברדפורד בתפקיד אמה הרט, וב-1986 שיחקה בתפקיד פולה פיירלי במיני-סדרה "Hold the Dream", הפקה אמריקאית נוספת. ב-1992 גילמה את דמותה של השחקנית לילי לנגטרי בסרט הטלוויזיה "Incident at Victoria Falls". ב-1989 כיכבה בדמות מלאני ג'יימס בסרט "Magic Moments" יחד עם ג'ון שיאה , שגילם את הקוסם טוני גרדנר, בו היא מתאהבת.
ב-1997 הנחתה סיגרוב יחד עם סיימון קאוול את תוכנית הטלוויזיה "Wildlife SOS", סדרה דוקומנטרית על אוהבי בעלי חיים שמצילים בעלי חיים פגועים ומביאים אותם למקלט.
מאז 1990 הופיעה סיגרוב לרוב בטלוויזיה. בשנים 2001 עד 2007 שיחקה בתפקיד פרקליטה בכירה ג'ו מילס בסדרת הטלוויזיה "השופט ג'ון דיד".
ב-1987 שיחקה בתפקיד אורח לצדו של ג'ון ת'או בפרק "חותם הארבעה" מתוך סדרת הטלוויזיה "שרלוק הולמס". עוד הופיעה בתפקיד אורח בפרק "The Point of Vanishing" ב-2009, ובפרק "Somewhere They Can't Find Me" בסדרה "Identity" מ-2010. שנים אחדות אחר כך ב-2013 השתתפה בסדרה "אנדוור" (פריקוול של הסדרה "המפקח מורס") בפרק "Rocket".
חיים אישיים.