בג'בלה גדל עז א-דין אל-קסאם, שעל שמו נקראים הפלג הצבאי של חמאס – "גדודי עז א-דין אל-קסאם" וכן רקטות הקסאם, הנורות לעבר יישובים ישראליים סביב רצועת עזה. גם המשורר אדוניס נולד וגדל בג'בלה.
במרחק של פחות מקילומטר אחד מן העיר שוכן תל ג'יבלה (Gibala), הידוע כיום כתל טווייני , עיר שהייתה מיושבת מהאלף השלישי לפני הספירה ועד התקופה הפרסית.
ב-23 במאי 2016 ביצע ארגון הטרור המדינה האסלאמית ארבעה פיגועי התאבדות בתוך ג'בלה, שעד לאירוע זה נותרה מחוץ להשפעה ההרסנית של מלחמת האזרחים בסוריה. בפיגועים נהרגו למעלה ממאה אנשים. הם כוונו ככל הנראה נגד העלווים הרבים המתגוררים שם.
כלכלה.
מרבית תושבי ג'בלה מתפרנסים מחקלאות, בעיקר מגידול עצי תפוז, לימון וזיתים. כמו כן קיימות חממות רבות לגידול ירקות באזורים הכפריים. במרכז העיר עובדים בעיקר במסחר, וישנם גם כמה מפעלים קטנים לייצור כותנה ומיץ תפוזים.
ליואיס ד'אוסו
ליואיס ד'אוסו אי סרה (בקטלאנית: Lluís d'Ossó i Serra, לעיתים נקרא בשם הספרדי "לואיס דה אוסו" (Luis de Ossó); נולד ב-1877 בברצלונה שבספרד, נפטר ב-1 בפברואר 1931 בברצלונה) היה כדורגלן, מחלוצי הכדורגל בקטלוניה. ד'אוסו היה אחד החברים המייסדים של ברצלונה ב-1899. הוא שיחק במועדון ומילא מספר תפקידי מפתח בראשית דרכו.
קריירה.
ליואיס ד'אוסו נולד לחיימה ד'אוסו ולטרזה סרה, דודו היה הכומר אנריקה ד'אוסו. בצעירותו היה ד'אוסו הבעלים של בית דפוס ואחד מהכותבים בשבועון "לוס דפורטס", שם כתב בנושא כדורגל תחת שם העט "חלוץ". כמו כן, עסק במספר ענפי ספורט, כגון רכיבה, רכיבה על אופניים, טרקינג, שיט והחלקה על גלגיליות, מעבר לכדורגל. ד'אוסו היה חבר קרוב של ז'ואן גאמפר. גאמפר רצה לייסד מועדון כדורגל, ולשם כך הוא זימן ישיבה ב-29 בנובמבר 1899. ד'אוסו היה אחד מ-12 הנוכחים בישיבה והוא עזר לייסד את מועדון הכדורגל ברצלונה. הוא נבחר להיות מזכירו הראשון של הארגון, שבראשו עמד וולטר ויילד. למרות שינויים תכופים במועדון בראשית דרכו, כולל חילופו של ויילד בברתומאו טרדס, ד'אוסו נותר בתפקיד המזכיר במשך שנתיים, עד ה-25 בנובמבר 1901. אחת ממשימותיו הייתה שכירת מגרש בו תשחק הקבוצה, והוא סגר את העסקה עם מלון קזנובאס, בו שיחקה ברצלונה ב-1900 וב-1901. יתר על כן, בין ה-23 באוגוסט 1904 לבין ה-6 באוקטובר 1905, בזמן נשיאותו של ארתור ויטי, היה אחד מחברי הדירקטוריון.
במקביל היה ד'אוסו גם שחקנה של הקבוצה, בה שיחק כחלוץ. הוא תואר כשחקן שאוהב לשחק על הקרקע ומשתמש רבות במהירותו הגבוהה. 10 ימים לאחר ייסוד המועדון, השתתף ד'אוסו במשחקה הראשון בתולדותיה, נגד קבוצה של שחקנים בריטים, אך בתקופה שלאחר מכן העדיף להשתתף עם קבוצת המשנה של המועדון, שהשתתפה במשחקים שוליים ופחותי חשיבות. החל מ-1903 התבסס כשחקן בקבוצה הראשונה של המועדון, והוא שיחק עד 1905. ד'אוסו היה שותף לזכיות הראשונות בתארים בתולדות המועדון: "קופה מקאיה" ב-1902, "קופה ברצלונה" ב-1903 ואליפות קטלוניה ב-1905. ב-13 במאי 1902, בחצי גמר גביע ההכתרה, השתתף במשחק הראשון של ברצלונה נגד ריאל מדריד, משחק שלימים נודע בשם "הקלאסיקו". ברצלונה ניצחה 3-1 ועלתה לגמר, בו הפסידה לוויסקאיה. בסך הכול הופיע 55 פעמים במדי ברצלונה והבקיע 45 שערים.
על אף מעורבותו הרבה במועדון הכדורגל ברצלונה, ב-1905 הסתיימה דרכו שם עקב שתי סיבות עיקריות: האחת הייתה בעיות רפואיות עמן התמודד. השנייה הייתה חילוקי דעות עם גאמפר, שלמרות חברותם בתחילת הדרך, התרחקו האחד מן השני בשל הפערים הרעיוניים שעמדו ביניהם.
ד'אוסו הוא הדמות המרכזית באחד הסיפורים בנוגע לעיצוב הסמל הנוכחי של ברצלונה. בתחילת דרכו, השתמש המועדון בסמל העיר ברצלונה. לפי הסיפור, במהלך ישיבה לגבי בחירת עיצוב סמל מקורי למועדון, חברי הישיבה לא הצליחו להגיע להסכמה והדיון התלהט. ד'אוסו, כמזכיר, קטע את הנוכחים וצעק: "זה סיר בישול!" ביטוי בקטלאנית ("Això es una olla de grills!") שמתייחס למהומה גדולה. הקריאה של ד'אוסו העניקה השראה לגאמפר, שצייר מגן דמוי סיר, ובתוכו היו הסמלים של העיר, בנוסף לצבעי המועדון, רימון וכחול. היום סיפור זה נחשב כאגדה בלבד והגרסה הסבירה ביותר היא שהמגן נבחר לאחר שקוימה תחרות עיצוב לבחירת הסמל, בה ניצח קרלס קוממלה.
מטוס קרב של הדור הראשון
מטוס קרב של הדור הראשון הוא מטוס קרב סילוני שיוצר בין שנות ה-1940 המאוחרות ועד לשנות ה-1950 המוקדמות לערך. בדור זה ראשוני מטוסי הקרב הסילוניים החלו לעלות לאוויר ולכן הטכנולוגיות שלהם היו פשוטות ובפרט מערכות המנוע התאפיינו בחוסר בשלות שבאו לידי ביטוי באמינות, נצילות דלק ודחף נמוכים יחסית. את מטוסי הדור הראשון ניתן לחלק לשתי קבוצות עיקריות: מטוסי דור ראשון מוקדמים שפותחו לקראת סוף מלחמת העולם השנייה והתאפיינו בכנפיים ישרות בעיקר ולא הותאמו למהירויות עבר ועל קוליות, ומטוסי דור ראשון מאוחרים שהתאפיינו בכנפיים משוכות והתאמה למהירויות עבר ועל קוליות.
מטוסי דור ראשון מוקדמים.
מטוסי דור ראשון המוקדמים כללו מאפיינים אווירודינמיים שאימצו ממטוסי בוכנה בני אותה תקופה, בעיקר במבנה הכנפיים ומייצבי כיוון וגובה, מנועי בוכנה שימשו לבחינת התכנון של המטוס לפני התקנת מנועי הסילון במטוס.
המסרשמיט Me 262 שהמריא לראשונה עם מנועי סילון ב-1942, נכנס לשירות ב-1944 והיה למטוס הסילון המבצעי הראשון. המטוס כלל כנף משוכה ב-18 מעלות, אך זה נבע משיקולי איזון ולא משיקולים אווירודינמיים, בגלל התקנת שני מנועים על גבי הכנפיים ותא הטייס שנשאר מעל לכנפיים, כמו כן זווית המשיכה היא קטנה מדי מכדי לשנות את תכונות ההטסה של המטוס במהירויות עבר-קוליות.
הבריטים פיתחו את הגלוסטר מטאור, שנכנס לשירות בשנת 1944 והתאפיין בעיצוב אווירודינמי שמרני למדי וכלל כנפיים ישרות ושני מנועים בבתי מנוע בכנפיים עצמן, תא הטייס הותקן לפני הכנף.
האמריקאיים פיתחו את ה-P-59 איירוקומט שהיה למטוס הסילון הראשון שלהם, אך ביצועיו היו נחותים מול ה-P-51 מוסטנג ולכן המטוס לא ראה שירות מבצעי ושימש ככלי מחקר ולמידה על תכונות ההנעה הסילונית.
לקראת סוף המלחמה האמריקאיים פיתחו את ה-P-80 שוטינג סטאר, אך הוא לא הספיק להיכנס לשירות לפני סוף המלחמה.
מאפיין נוסף של מטוסים אלה הוא חוסר התחכום האוויוני יחסית אפילו למטוסי בוכנה, כאשר חוץ מגרסת קרב-לילה אחת של ה-Me 262 שנבנתה בכמויות קטנות, אף אחד מהמטוסים המוקדמים לא כלל מכ"ם במהלך מלחמת העולם השנייה.
מטוסים משולבים בוכנה-סילון.
מטוסי סילון מוקדמים סבלו מתאוצה איטית במהירויות נמוכות ולכן מהנדסי סילון חיפשו איך לשפר נתון זה. אחד הפתרונות היה להתקין מנוע בוכנה עם מדחף בקדמת המטוס ומנוע סילון מאחורה, כאשר מנוע הבוכנה יהיה יעיל במהירויות וגובה נמוכים, ומנוע הסילון יהיה יעיל במהירויות וגבהים גבוהים. מספר מטוסים נבנו בתצורה זאת, דוגמת ה-FR-1 פיירבול. בעוד מטוסים אחרים כללו מנוע טורבו פרופ כחלופה למנועי סילון דוגמת ה-XF2R דארק שארק וה-XF-84H ת'אנדרסקריץ' שלא נכנסו לשירות מבצעי.
מטוסי דור ראשון מאוחרים.
לאחר מלחמת העולם השנייה המחקר הגרמני בנושא כנפיים משוכות, ואווירודינמיקה עבר-קולית נפלו בידי בעלות הברית ואלה החלו במחקרי אישוש משלהם ובשילוב המאפיינים במטוסים החדשים. הדוגמאות הבולטות ביותר למטוסים בעלי כנפיים משוכות הם המיג 15 וה-F-86 סייבר אשר התעלו על כל המטוסים ישרי הכנף במלחמת קוריאה.
מטוסים מאוחרים אלה גם התאפיינו בתחכום אוויוני גדול יותר, כאשר ה-F-86 כלל מכ"ם פשוט לכוונת התותח, ומטוסי קרב-לילה ייעודיים עם ממערכות מכ"ם מתקדמות יותר שלרוב דרשו איש צוות נוסף לתפעולם, החלו להיות יותר בולטים.
פאולו מונטרו
פאולו רונלד מונטרו איגלסיאס (בספרדית: Paolo Rónald Montero Iglesias; נולד ב-3 בספטמבר 1971 במונטווידאו) הוא כדורגלן עבר אורוגוואי ששיחק בעמדת הבלם, וכיום מאמן קבוצת הנוער של יובנטוס.
מונטרו שיחק לאורך רוב הקריירה באיטליה, במדי אטאלנטה ויובנטוס. עם יובנטוס זכה מונטרו ארבע פעמים באליפות איטליה, והשתתף שלוש פעמים בגמר ליגת האלופות. בנוסף, הוא החל וסיים את הקריירה בפניארול מעיר הולדתו מונטווידאו, ובתווך שיחק תקופה קצרה בסן לורנסו. מונטרו רשם 61 הופעות במדי נבחרת אורוגוואי, והוא ייצג אותה בין היתר במונדיאל 2002 ובקופה אמריקה 2004.
קריירת משחק.
מונטרו החל את קריירת המשחק בקבוצת הנוער של פניארול, ממועדוני הפאר באורוגוואי הפועל בעיר הולדתו מונטווידאו. הוא עלה לקבוצה הבוגרת בעונת והשתלב היטב בהרכב הראשון. בשתי עונות במדי הקבוצה ערך מונטרו 34 הופעות וכבש שער בודד.
לאחר שתי עונות בלבד החל מונטרו את דרכו באירופה, כשחתם לקראת עונת במדי אטאלנטה מהסרייה א', אותה אימן אז מרצ'לו ליפי. מונטרו השתלב במהרה בהרכב הפותח של הקבוצה, והפך לשחקן משמעותי בחוליית ההגנה של הקבוצה. לאחר עונה אחת, אותה סיימה אטלנטה במקום השמיני, עזב ליפי לטובת אימון נאפולי. בלעדיו, כשלו מונטרו ואטלנטה לשמור על מקומם בליגה הבכירה, ובסיום עונת נשרו לסרייה ב'. בעונת סייע מונטרו לקבוצתו להעפיל בחזרה, תוך עונה אחת, לליגה הבכירה. בעונתו הרביעית בקבוצה, והשלישית בליגה הבכירה, רשם מונטרו 23 הופעות בלבד, וזאת עקב פציעות שחווה במהלך העונה.