היא שבה אל העיצוב, והעבודה הראשונה שלה בתחום הייתה כמאיירת עצמאית של צה"ל. בתפקיד זה היא איירה חוברות הדרכה בנושאי נשק ואייקונים לסימולציות מחשב. ספרה הראשון היה "דב מצב רוח טוב", ועליו היא זכתה בפרס סטימצקי לספר ביכורים.
לונדון דקל פרסמה את "חמודי", קומיקס שפורסם תחילה במוסף "הארץ". דמותו של חמודי מתארת את מאזן הכוחות בין הילד לאימו, שבו הילד תמיד מנצח לבסוף. הדמות נדדה עימה בין העיתונים השונים שבהם עבדה; עם הזמן זכה חמודי לככב בפרסומות ובפרסומים של קופת חולים כללית. דמותו כיכבה גם בספר רב־המכר "חמודי" ובספר ההמשך "חמודי – תעשי לי אווירון".
ללונדון דקל היה גם טור בשבועון "לאשה", "אחת משלנו". כן פרסמה קריקטורות פוליטיות בעמוד הדעות של "הארץ" וכן מספר קריקטורות קטנטנות לעמודי החדשות. פרסמה טור קומיקס שבועי למבוגרים, "המילון המשפחתי החסר". בטור הופיעו מילה לועזית לצד הפירוש שלה ופרשנות מאוירת. במרץ 2007 החלה לפרסם במוסף הארץ את הטור "כלכלת בית" שעסק, כמו מרבית עבודותיה, במשפחה וביחסי הורים–ילדים. בשנת 2010 איחדה את הטורים הללו לספר אחד שנקרא "המילון המשפחתי", שבו כללה גם איורים שונים וקטעים נוספים הקשורים כולם לנעשה במשפחה וליחסי ילדים–הורים. החל משנת 2000 הנחתה את תוכנית הטלוויזיה "זמן הורים" בטלוויזיה החינוכית, והשתתפה בתוכניות טלוויזיה שונות ש"הנרגנות" הייתה האחרונה שבהן.
לונדון דקל מפרסמת ב"ידיעות אחרונות". במהלך השבוע מופיעות קריקטורות שלה במדור הקריקטורה היומית שבעמוד הדעות. בימי שישי מופיע המדור שלה, "עמוד הבית", במוסף "7 ימים". ב־2012 יצרה את סדרת הטלוויזיה "יום האם" בכיכובה של קרן מור.
בשנת 2013 הוענק לה פרס דוש לקריקטורה.
דניאלה לונדון דקל היא ביסקסואלית, טבעונית ופמיניסטית. נשואה למשה דקל, רופא משפחה ואם לשלושה ילדים.
בת גלים
בת גלים היא שכונה במערב חיפה. ייחודה הוא בכך שהיא השכונה היחידה בחיפה שבתיה נושקים לחוף הים.
השכונה נמנית עם שכונות הגרעין הוותיקות של חיפה העברית. היא תוכננה בידי האדריכל ריכרד קאופמן בשנת 1921 לפי עקרונות עיר הגנים ובתיה הראשונים הם מתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20 - ימי העלייה השלישית. היא התפתחה מאוד בימי העלייה החמישית, בשנות ה-30, ועד היום שולט בחלקה הוותיק קו בנייה נמוך, כשרבים מבתיה מוקפים עצי פרי. בשנת 2011 אוכלוסיית השכונה מנתה 4,857 תושבים.
שם השכונה ניתן לה על ידי מרים ניר-רפאלקס (אחותו של נחום ניר-רפאלקס), אשתו של פנחס כהן, ממייסדי השכונה. על מייסדי השכונה נמנה גם יעקב כספי, מחלוצי הספנות העברית. מקור שם השכונה הוא פסוק מספר ישעיהו: .
גאוגרפיה.
בת גלים, הבנויה על חצי-האי הידוע ככף-הכרמל, תחומה בין שדרות ההגנה לבין חוף הים, ובתחומה עוברת מסילת החוף. השכונה היא משכנם של בית החולים רמב"ם, בית הספר לרפואה של הטכניון ובסיס ההדרכה של חיל הים, ולאורך חופה המערבי נמתחת טיילת, שבקצה תחנה של רכבל חיפה, רכבל המקשר את החוף בשלישיית קרונות כדוריים לראש ההר שמעליו בסטלה מאריס. עוד בשכונה מבנה הקזינו, שנבנה על שטח שיובש בחוף הים ובעבר היה פעיל ושימש את קציני הצבא הבריטי.
תחבורה.
את השכונה משרתת תחנת רכבת, שהייתה התחנה המרכזית של חיפה בסוף המאה ה-20. מסילת הרכבת בקטע זה, שהונחה על ידי הבריטים בשנות ה-20, היא קו סואן שעליו עוברות כל הרכבות במטרופולין של חיפה.
חרף סמיכותה לעיר התחתית, בת גלים היא שכונה שמאופיינת בניתוק אורבני יחסי. חלקה המזרחי תפוס על ידי שטחי חיל הים, ובמשך שנים רבות רק כביש אחד חיבר אותה עם שאר חלקי חיפה - רחוב חיל-הים, שיוצא מצומת דולפין - מהגדולים בצומתי חיפה, ומתפצל מזרחה אל נמל חיפה ומערבה אל רחוב העלייה השנייה. כחלק מתכנון שיפור מערך הצירים בכניסות המערביות לחיפה, הונחה בשנות התשעים תוכנית ליצירת כניסה נוספת לכלי רכב לבת גלים - שתוכננה במפגש כביש 4 ורחוב אלנבי, עד אז צומת ששירת רק את הפונים דרומה אל שכונת קריית אליעזר הסמוכה. הכניסה החדשה שנכנסה לשימוש בשנת 2015, נמצאת בקצהו המערבי של רחוב העלייה השנייה, וכחלק ממנה בנתה חברת התשתיות העירונית "יפה נוף" את מחלף אלנבי מעל שדרות ההגנה. בסיסו של המחלף, עמוד בטון בגובה של כ-11 מטר, נבנה מצפון למסילת הרכבת - על מנת שזו תעבור גם היא מתחת לגשר החדש - במרחק מטרים ספורים ממי הים, באזור תחנת הרכבל התחתון וריף הגולשים.
עמותות סביבה יצאו במאבק משפטי נגד מה שלטענתן היה הנפקת היתר לתוכנית-בינוי המנוגדת לסעיפים בחוק המונעים בנייה בסמיכות לקו המים; וב-2001, בהחלטה שהייתה חלק משורה של פסקי דין תקדימיים נגד עיריית חיפה, הורה בית המשפט להפסיק את עבודות בניית המחלף. ביוני 2004 נפתח לתנועה החלק שכבר הושלם, בין רחוב אלנבי ודרך ההגנה. חלקו השני של המחלף נפתח לתנועה במהלך שנת 2015, לשכונה יש חיבור נוסף (שני) אל כביש חיפה תל אביב, בנוסף לכניסה הראשית מצומת דולפין.
את השכונה משרתים קווי אוטובוס של אגד. חלקם יוצאים מתחנה הרכבת, וחלקם ממסוף אוטובוסים שליד הרכבל.
חופים.
בבת גלים שני חופי רחצה "החוף השקט" ו"חוף בת גלים". נכון לשנת 2021, המעבר בין שני החופים חסום על ידי בסיס ההדרכה של חיל הים. בימים אלה מושלמת הטיילת שתחבר את החוף השקט לחופי בת גלים ולמעשה תיצור רצף עד לחופי חיפה הדרומיים. העבודות היו אמורות להסתיים בסוף 2019.
החוף השקט.
רצועת חוף באורך 200 שתחומה בשובר הגלים של בסיס חיפה של חיל הים בצדה האחד, ובבית החולים רמב"ם בצדה השני. החוף הוקם ב-1949 על ידי שבעה יוצאי חטיבת כרמלי שקיבלו זיכיון להפעלת רצועת החוף הסלעית והצרה, שכונתה "חוף הקצינים" בזמן המנדט. הם הקימו את הקואופרטיב מפעלי ים בע"מ לשם פיתוח ותפעול החוף. הקואופרטיב בנה מזח ומלתחות בחוף והחל לגבות דמי כניסה. במשך השנים אירעו מספר תאונות כאשר אנשים שקפצו מהמזח נפגעו מהסלעים שבחוף. ב-1964 נהרסו בסערה כל המתקנים שנבנו בחוף. ב-1965 הקימה חברת מפעלי ים בחלק מהחוף מחיצה לשימוש כחוף נפרד למתרחצים חרדים ודתיים. החוף הפך לפופולרי בעבור הקהילות החרדיות, בזכות הריחוק והניתוק שלו משאר חופי הים, ומשך חרדים מכל רחבי הארץ, עד כדי יצירת תיירות חרדית מיוחדת לחיפה. בשנות ה-70 של המאה ה-20 הקימה עיריית חיפה את "חוף הדתיים" מדרום לבה"ד חיל הים, אך משנות ה-90 של המאה ה-20 שוב פועל החוף השקט כחוף רחצה נפרד, שלושה ימים בשבוע לנשים ושלושה ימים לגברים (בימי שבת הרחצה מעורבת).
חלקו המערבי של החוף נמצא בשימוש של מועדון השייט חיפה.
ב-1988 שופץ החוף ונערכה בו אליפות העולם בשייט מפרשיות מדגם 470, ב-2010 אליפות העולם בשייט מפרשיות מדגם 420 ושוב ב-2015 אליפות העולם במפרשיות מדגם 470.
חוף בת גלים.
רצועת החוף שבין בסיס ההדרכה של חיל הים בצפון למחלף אלנבי בדרום היא חוף ציבורי פתוח. החוף מחולק למספר מקטעים (מצפון לדרום):
ריף בת גלים.
לאורך רצועת החוף של בת גלים, בנקודה בה הכרמל נושק לים, המסלע מורכב ברובו מאבן גיר ומדולומיט, ויוצר ריף תת-מימי (שונית גאולוגית). זוהי תופעה ייחודית באגן המזרחי של הים התיכון בכלל ולחופה של מדינת ישראל בפרט, שבו רוב החוף הסלעי מורכב מכורכר. תנאים אלו גורמים ליצירת בית גידול ייחודי. בנוסף, הגלים במקום אינם נשברים על הסלעים ותורמים ליציבות הרבה של התנאים בבית הגידול. עקב כך התפתחו במקום מגוון עשיר של פלורה ופאונה, הכולל אצות, צמחי מים (כגון גלית גדולה Cymodocea nodosa), סרטנים, מלפפוני ים ודגים ממינים שונים.
תוכניות לפיתוח השכונה.
בסיס ההדרכה של חיל הים.
במאי 2008 אישרה ועדת המשנה לתכנון ובנייה בחיפה הקמת שכונה בת 1,000 יחידות דיור בשטח בה"ד חיל הים. את השכונה תכנן האדריכל החיפאי בנימין אייזק. נכון למרץ 2010 הייתה התוכנית בדיון להפקדה בועדה המחוזית לתכנון ובנייה. במאי 2010 נודע כי בשטח הבה"ד מתוכנת בניית מבנה חדש לאקדמיה של חיל הים. נכון לאוגוסט 2011 התוכנית עודנה ממתינה לדיון להפקדה בוועדה המחוזית.
תחנת האוטובוסים הישנה.
תחנת האוטובוסים המרכזית הישנה ששכנה בבת גלים אינה מתפקדת כתחנה מרכזית מאז הקמת תחנות מרכזית המפרץ ומרכזית חוף הכרמל. המגדל, אשר בעבר שכנו בו משרדי אגד וחברת החשמל נטוש וכך גם מרבית החנויות במתחם. שימושו העיקרי הוא כחניון אוטובוסים בלילה. במאי 2010 פורסם על תוכניות להקמת מתקן חדש לטיהור שפכים במתחם וכן על תוכניות שמכין האדריכל אבנר שר לפיתוח מתחם מסחרי בו.
המרינה בבת גלים.
בשנות ה-90 של המאה ה-20 החלה עיריית חיפה לקדם תוכנית בנייה גדולת-ממדים, שכללה ייבוש של קטע מהים ברצועה שבין המבנה התחתון של רכבל חיפה וקזינו בת גלים, הקמת שכונת מגורים, מספר בתי מלון, מרכז מסחרי ומעגנת יאכטות, ונודעה בשם ה"מרינה". לאחר מאבק ציבור נגד תוכנית היא בוטלה בשנת 2006.
חינוך.
אין בשכונה בית ספר על יסודי. בתי הספר העל יסודיים הסמוכים לשכונה הם "עירוני א'" בקריית אליהו ו"רעות" בקריית אליעזר.
עמותות.
שתי עמותות מוקדשות לטיפול בשכונה וממוקמות בה פיזית. הוותיקה מביניהן, "פורום בת גלים" נוסדה בשנת 2002 ופעילה במאבקים נגד ההזנחה הפיזית של השכונה. הצעירה יותר, "גלים - קהילה חיפאית בתנועה" הוקמה בשנת 2007 והיא פעילה בעיקר בתחום החינוך הבלתי פורמלי והגינון הקהילתי. עמותות נוספות, כגון עמותת עלם ואל סם פועלות בשכונה כחלק מן הפעילות שלהם בכל העיר חיפה.
סניף חיפה של האגודה למלחמה בסרטן שוכן בשכונה.
אוטו לוי