מגדל הטלוויזיה של יקטרינבורג היה מגדל תקשורת שבנייתו לא הושלמה ביקטרינבורג, רוסיה. בנייתו החלה בשנת 1983 והושהתה עם התפרקות ברית המועצות. גובהו הגיע לכ-220 מטרים עם הפסקת בנייתו אך לפי תוכניותיו אמור היה להתנשא לגובה של כ-400 מטרים
עד שנת 2000 היווה כאבן שואבת לפעילות לא חוקית של טיפוס עירוני וקפיצת בסיס. רק לאחר מספר תאונות הוא נאטם על ידי הרשויות.
במסגרת תוכנית ייפוי ערים, שבוצעה בעת ההכנות למונדיאל 2018, נהרס הבניין בפיצוץ מבוקר ב-24 במרץ 2018.
בצלאל מכליס
בצלאל (בוצי) מכליס (נולד ב־1963) הוא נשיא ומנכ"ל אלביט מערכות משנת 2013.
ביוגרפיה.
בצלאל מכליס נולד ברמת גן ב־1963. שירת בצה"ל כקצין בחיל התותחנים, ובמהלך שירות המילואים הועלה לדרגת אלוף-משנה. בין השאר פיקד על עוצבת התבור.
למד הנדסת מכונות, מחשבים ומנהל עסקים בטכניון.
במהלך הלימודים בטכניון, ב־1991, הצטרף לאלביט מערכות וכיהן בה בתפקידי ניהול בחטיבת התקשוב והיבשה של החברה. מאז 2004 כיהן כמנכ"ל חטיבת היבשה והתקשוב וכסגן נשיא מטה החברה.
ב־2013 החליף את יוסי אקרמן כנשיא ומנכ"ל אלביט והוביל במהלך השנים שינויים מבניים שהגדילו את מחזור המכירות של החברה השנתי למעל 4.6 מיליארד דולר ואת צבר ההזמנות ליותר מ־13 מיליארד דולר ב־2021. במהלך כהונתו עברה אלביט מערכות שינויים מבניים מהותיים. בשנת 2015 רוכזה פעילות הסייבר, של החברה במסגרת חברת הבת "סייברביט", אליה צורפה בהמשך חטיבת הסייבר של נייס מערכות שרכשה אלביט מערכות תמורת 158 מיליון דולר.
בשנת 2018 הוביל מכליס את רכישת תעש מערכות (לשעבר התעשייה הצבאית) תמורת 1.8 מיליארד ש"ח. בשנת 2019 הוביל את רכישת חטיבת ראיית הלילה של חברת "האריס" האמריקאית תמורת 350 מיליון דולר. בשנת 2020 הוביל את רכישת ספרטון האמריקאית, העוסקת בלוחמה בצוללות, תמורת 380 מיליון דולר, וכן את רכישת חברת רוקאר המפתחת מערכות ניווט והנחיה לדיוק רקטות ופצצות, פועלת מהר חוצבים בירושלים, ומעסיקה 122 עובדים.
בין השינויים המרכזיים בתקופת כהונתו בחברה היו הפיצול של חטיבת היבשה והתקשו״ב ב־2018, והרחבת הפעילות הבינלאומית בבריטניה, גרמניה ואוסטרליה. בעקבות הסכמי אברהם, מוסדו קשרי החברה גם עם איחוד נסיכויות ערב.
מכליס משמש גם כדירקטור בחברות בנות של "אלביט מערכות": אל-אופ, אלביט מערכות יבשה, אלישרא ותעש מערכות.
בוצי מכליס
בנג'מין אינגרוסו
בנג'מין אינגרוסו (, נולד ב-14 בספטמבר 1997) הוא זמר, שחקן ויוצר שוודי. הוא בן דודו של הדי ג'יי סבסטיאן אינגרוסו.
קריירה.
הוריו הם הזמרים השוודים המפורסמים אמיליו אינגרוסו ופרנילה וולגרן (שהתחרתה גם היא מספר פעמים על הזכות לייצג את שוודיה באירוויזיון). כילד, הופיע במספר מחזות זמר, ואף זכה בשנת 2006 עם השיר "Hej Sofia" בתוכנית "פסטיבל שירי הילדים" (ילדי מלודיפסטיבלן במקור).
בנימין השתתף במספר מחזות זמר ומחזות, כמו "נילס קרלסון". ב-2006 זכה בפסטיבל שירי הילדים עם השיר "Hej Sofia" ונבחר לייצג את שוודיה בתחרות השירים של מחוז סקנידנביה.
ב-2014, הודיע כי הוא עובר מתחום המחזמר לטובת התעסקות בכתיבת שירים ובשירה. באוקטובר 2016 הוציא את הסינגל הראשון שלו בשם "Fall in Love". באותה שנה חתם על חוזה עם חברת ההקלטות "TEN".
ב-2017 השתתף בפסטיבל השירים השוודי עם שיר שהוא כתב ויצר והצליח להגיע לגמר, אך בסופו הגיע למקום החמישי. ב-2018 השתתף בשנית בתוכנית עם השיר "Dance You Off" והגיע למקום הראשון. הוא נבחר לייצג את שוודיה בחצי השני באירוויזיון 2018 שבליסבון עם השיר "Dance You Off". הסינגל עצמו קיבל בשוודיה מעמד של תקליט פלטינה. ב-10 במאי 2018 הופיע אינגרוסו בחצי הגמר השני של האירוויזיון. שירה של שוודיה היה מספר 15 בסדר ההופעות. בתום הערב הוכרזה שוודיה כעולה החמישית מבין עשר המדינות שעלו לשלב הגמר שהתקיים ב־12 במאי 2018. בגמר האירוויזיון הגיע אינגרוסו למקום השביעי עם 274 נקודות, לאחר שצוותי השיפוט העניקו לו את המקום השני עם 253 נקודות, והצבעות הצופים העניקו לו את המקום ה-24, עם 21 נקודות בלבד.
דיסקוגרפיה.
סינגלים
"Dance You Off"
"Crystal clear"
"Good lovin"
"Behave"
"i wouldn't know"
Urbanica
סלקטיביזם
סלקטיביזם (באנגלית: Slacktivism – הלחם של Slacker ו-Activism) הוא תמיכה במטרה פוליטית או חברתית באמצעות מדיה חברתית או עצומות מקוונות, המאופיינת במאמץ או בהתחייבות מינימליים. לפעולת התמיכה עצמה כמעט ואין שום השפעה, מלבד לגרום לאדם העושה אותה להרגיש מסופק שהוא תרם.
פעולות סלקטיביסטיות כוללות חתימה על עצומות מקוונות, הצטרפות לארגון קהילתי מבלי לתרום למאמציו, העתקת והדבקת סטטוסים או מסרים ברשתות חברתיות או שינוי המידע האישי או התמונה האישית ברשתות חברתיות. מחקרים החלו להתמקד בקשר בין סלקטיביזם לבין אקטיביזם מודרני, היות שקבוצות מרבות להשתמש במדיה חברתית על מנת לסייע למעורבות אזרחית ולפעילות קולקטיבית.
פלטפורמות חדשות ואתרים רבים משלבים רשתות חברתיות כמו פייסבוק וטוויטר אל תוך הממשקים שלהם, ובכך מאפשרים למשתמשים לעשות לייק, לשתף או "לצייץ" בנוגע למשהו מעניין אותו הם ראו באינטרנט. כעת אנשים יכולים להביע דאגה כלפי עניינים פוליטיים או חברתיים באמצעות לא יותר מקליק של עכבר, דבר שמעלה את השאלה של מה בעצם מושג על ידי אותם לייקים, שמעט מאוד מחשבה או מאמץ דרושים עבורם.
השימוש במונח.
המונח נטבע, ככל הנראה, על ידי דווייט אוזרד ופרד קלארק ב-1995 בפסטיבל קורנרסטון. המונח היה אמור לקצר את הביטוי slacker activism, שמתייחס לפעולות של צעירים שמטרתן להשפיע על החברה בקנה מידה קטן ופרטי (כמו למשל זריעת עץ בניגוד להשתתפות בהפגנה). כלומר, למונח הייתה במקור משמעות חיובית.
דוגמה לשימוש במונח "סלקטיביזם" הופיעה בספרו של יבגני מורוזוב Net Delusion: The Dark Side of Internet Freedom (2011). בספר מורוזוב מייחס את המונח לניסוי של קולדינג-יורגנסן: בשנת 2009 פסיכולוג דני בשם אנדרס קולדינג-יורגנסן יצר קבוצת פייסבוק בדיונית, כחלק מן המחקר שלו. בדף הקבוצה הוא פרסם הודעה שבה נטען שרשויות העיר קופנהגן מתכננות להרוס את מזרקת סטורק ההיסטורית. 125 חברי פייסבוק הצטרפו לקבוצה ביום הראשון להקמתה, ומספר החברים החל לגדול בקצב מדהים, ועמד בסופו של דבר על 27,500. מורוזוב טוען כי הניסוי של קולדינג-יורגנסן חשף רכיב מפתח של סלקטיביזם: "כאשר עלויות התקשורת הן נמוכות, קבוצות יכולות להירתם לפעולה בקלות". גם קליי שירקי אפיין סלקטיביזם באופן דומה כ"יצירת קבוצות קלה עד כדי גיחוך".
ביקורת על סלקטיביזם.
הספק בערכו של הסלקטיביזם קיים. חלק מהספקנים טוענים שבבסיס המושג קיימת הנחה לפיה כל הבעיות יכולות להיפתר באמצעות המדיה החברתית, ובעוד שהדבר עשוי להיות נכון כשזה נוגע לנושאים מקומיים, סלקטיביזם עלול להיות לא יעיל בפתרון מצבים גלובליים קשים.
ביקורת על סלקטיביזם מערבת לעיתים את הרעיון לפיו פעולות באינטרנט אינן יעילות, ו/או שהן מונעות או מפחיתות השתתפות פוליטית בחיים האמיתיים. עם זאת, היות שמחקרים על סלקטיביזם מתייחסים רק למקרה או לקמפיין ספציפי, קשה למצוא את האחוז המדויק של פעולות סלקיטיביסטיות אשר משיגות מטרה מוצהרת.
מיכה וייט טען כי על אף שסלקטיביזם הוא בדרך כלל הדרך הפשוטה ביותר להשתתפות בתנועות ובשינויים, החידוש של אקטיביזם ברשת מתנדף ככל שאנשים מתחילים להבין שהשתתפותם לא הביאה לשום השפעה ממשית, מה שמביא אותם לאבד תקווה בכל צורות האקטיביזם.
בריאן דאנינג, בפודקאסט שלו מ-2014 "סלקטיביזם: להעלות מודעות", טוען כי פעולות באינטרנט שסלקטיביזם מזוהה עמן הן בזבוז של זמן, והן דרך "לגנוב מיליוני דולרים מפעילי כורסה שמשוכנעים שיש לתרום כסף אמיתי למה שנאמר להם שהוא בגדר מטרה מועילה." הוא טען כי רב הקמפיינים הסלקטיביסטיים "מבוססים על מידע שגוי, מדע שגוי והם לעיתים מתיחות."
דאנינג מציין כי סלקטיביזם נחשב כפחות מזיק. בתור דוגמה, הוא מצטט את האתר Change.org. האתר מלא במאות אלפי עצומות. אדם אשר חותם על אחת מן העצומות המקוונות הללו עשוי להרגיש טוב עם עצמו, אולם עצומות אלו בדרך כלל אינן מחייבות ואינן מביאות לשום שינוי משמעותי. דאנינג מציע שלפני שתורמים, או אפילו עושים "לייק" למטרה מסוימת, צריך ראשית לחקור את הנושא ואת הארגון על מנת להבטיח כי שום דבר אינו מקושר בטעות, מוגזם או שגוי.
דוגמה לקמפיין נגד סלקטיביזם הוא סדרת הפרסומות "Liking isn't Helping" שנוצרה על ידי חברת הפרסום הבינלאומית Publicis Singapose לארגון הסיוע Crisis Relief Singapore (CRS). הקמפיין כולל תמונות של אנשים שנאבקים או שנמצאים במצוקה, ואשר מוקפים על ידי אנשים שנותנים את הסכמתם באמצעות אגודלים מורמים עם הכיתוב "Liking isn't Helping". למרות שבקמפיין לא היו מספיק מרכיבים קריטיים שהיו מביאים להצלחתו, הוא בכל זאת גרם לצופים לעצור ולחשוב על הרגלי האקטיביזם שלהם ולהטיל ספק בהשפעתו האמיתית של הסלקטיביזם.
הגנה על סלקטיביזם.