מעבר לקרבות הרגילים בין הזכרים, אצל מרבית בעלי החיים ההתנהגות בשטחי הלק מלווה גם בתצוגה ויזואלית בולטת של הזכר שנועדה להרשים את הנקבה. הטווס, הפסיון, והשכווי נוהגים לזקוף ולפרוש את זנבם כמניפה בראוותנות, הלוחם והטבלן זוקפים אדרת נוצות בראשיהם, ובאופן כללי, אצל מרבית העופות התצוגה כוללת ניפוח של הנוצות ופרישת הכנפיים לצדדים; העדניים בולטים במיוחד בהתנהגותם: הזכר נוהג להכין בקרחת היער "בימה" נקייה מעלים ומקלות, וכאשר הנקבה בוחנת אותו, הוא פותח קפלי נוצות נסתרים שלהם דוגמאות מרהיבות המשתנות בין המינים (כנפיים מדומות או סינר נוצץ, אדרת מלכותית על העורף, דיסקית שחורה ענקית סביב הגוף עם עיגולים בצבע תכלת, ועוד). נוסף לכך, אצל העופות התצוגה תהיה מלווית לרוב גם בשירה עריבה, בריקוד ייחודי סביב הנקבה או במעוף נרגש מעליה. זכר חובה זוטרת נוהג לבצע קפיצות-רחיפה באוויר כדי להרשים את הנקבה. אצל הקאקאפו, לאחר שהלק הסתיים והנקבות בחרו את הזכרים, האחרונים מפיקים קולות חזקים בתדר נמוך, הדומים למעין רעמים, כדי למשוך אליהם את בת זוגם להזדווגות. הפקת קולות אלו מכונה "בימבוּם", והזכרים יוצרים אותם על ידי ניפוח שק בבית החזה שלהם. אצל מיני השכווי התצוגה משעשעת במיוחד, כאשר הזכרים עומדים קפואים על מקומם והנקבה עוברת ביניהם ובוחנת אותם, ומדי פעם הזכרים מסתובבים סביב עצמם במקביל כדי שהנקבה תתרשם ממבנה גופם. זכר האנטילופה ההודית יפתח בנהמות ונאקות ובמקביל יעמוד בתנוחה זקופה עם צוואר מתוח למעלה ואוזניים שמוטות, וכלב הים הכובעי ינפח מראשו בלון מדומה ענקי ואדום. הדג "Copadichromis eucinostomus" מהאמנוניים בונה ארמונות חול בים במשך כשבועיים, כאשר הזכר שמצליח לבנות את הארמון הגבוה ביותר (כמטר בבסיסו) זוכה לרוב בגישה לנקבות. הסרטן הכנר קרוי כך מאחר שצבת אחת שלו כפולה בגודלה מהאחרת וזאת על מנת למשוך את תשומת לב הנקבות.
אצל מיני נמלים מסוימים כמו נמלה קוצרת אדומה, וכן מיני דבורים (המינים: "Trigona spinipes"
ו-"Tetragonisca angustula") או חרקים אחרים המפגינים התנהגות כזאת, הזכרים נוהגים להתקבץ בשטחי הלק ולהפריש יחדיו פרומון רבייה המושך את הנקבות לשטח, כאשר הנקבות מעדיפות את הזכר עם הריח החזק ביותר. רבייה באמצעות שטחי לק היא תופעה שכיחה יחסית בקרב מיני צרעת הנייר. במין "Polistes dominula" למשל, הזכרים נלחמים לעיתים קרובות עם זכרים אחרים באוויר כדי להפגין את העליונות והאטרקטיביות שלהם. זכרים מפסידנים או כאלו שאיבדו את יכולת התעופה נאלצים להתרחק משטח הלק. הנקבות מתעופפות דרך שטחי הלק או נעמדות על ענפים בסמוך להם כדי לצפות בזכרים ולקבל החלטה במי לבחור כבן זוג; כדי להסתייע בבחירה, הצרעות בוחנות את כתמי הבטן של הזכרים אשר משתנים מאוד בגודלם ובצורתם. זכרים עם כתמים קטנים, דומיננטיים יותר מזכרים אחרים ועדיפים על הנקבות לעומת זכרים עם כתמים גדולים ונקודות לא מוגדרות. זכרים מהמין "Mischocyttarus flavitarsis" בוחרים להקים טריטוריה בענפים בקרבת אזורי השינה של הנקבה והם מסמנים את השטח על ידי שפשוף הבטן, כאשר הם מחכים 6–7 שבועות עד שהנקבה תחלוף בשטחם. אם פולש יתקרב לשטח, הזכר יזנק עליו ויאבק איתו כאשר במהלך הקרב הם נופלים יחדיו מן הענף ומסיימים את הקרב לרוב על האדמה.
תועלת ועלויות.
היתרון העיקרי בלק עבור שני המינים הוא הצלחת הרבייה, כאשר הזכרים מודעים לכך שמיקום השטח שלהם ישפיע על בחירת הנקבות ועל כן הם מתאמצים להיות באזור הליבה. העלויות של הזכר מכך הן רבות שכן הוא מוכרח לשמור במרץ על שטחו ותשישותו מהקרבות עשויה לגרום לו להיות טרף קל; אצל אנטילופות ועופות רבים, מסת הגוף של הזכר יורדת באופן משמעותי במהלך עונת הרבייה כתוצאה מכך שאין הוא יכול להקדיש זמן מרובה לאכילה. עלות נוספת היא שהזכר צריך גם ליזום קרבות מעצמו כדי להפגין את כושרו מול הנקבה שמעדיפה זכרים חזקים. אצל השכוויים לדוגמה, זכרים אשר מציגים התנהגות אגרסיבית ותולשים את נוצות הזנב של זכרים אחרים מבוקשים יותר על ידי הנקבות וזכרי החרטומנית מרבים בקרבות עם יריביהם. כתוצאה מכך, זכרים חזקים שנלחמים רבות כדי להציג את הדומיננטיות שלהם או להגן על שטחם עלולים לאבד במהרה את דרגתם לאחר פציעות מרובות במהלך עשרות קרבות. אצל האנטילופה ההודית למשל, זכרים רבים מאבדים את קרניהם, סופגים פציעות והופכים לצולעים לאחר זמן לא רב בעקבות הקרבות האכזריים, ואצל מיני אנטילופות מסוימות הקרבות עשויים להסתיים במותו של אחד היריבים. בעוד שבמבט הראשון התועלת העיקרית של הנקבה מהלק היא בחירת זכר חזק שיעביר גנים משופרים לצאציה, תועלת משמעותית נוספת מכך היא שהנקבה חוסכת אנרגיה בחיפוש אחר הזכרים ומסוגלת להעריך אותם בקלות כאשר הם מתקבצים במקום אחד, ועל כן היא עשויה להיות חשופה פחות לטורפים בשל מינימום שוטטות. אצל צפרדעת קנה משוישת ("Hyperolius marmoratus" מההיפרוליים), הנקבות בוחרות בשטחי לק הסמוכים לשטחן בלחץ הטורפים, והזכרים שמתקבצים שם מקצרים את משך החיפוש אחר בן זוג.
העדפה.
מניתוח של תוצאות מ-27 מינים המפגינים את התנהגות הלק, נמצא, כי תכונות כמו גודל שטחי הלק, קצב התצוגה של הזכר והשיעור של התוקפנות הגברית מותאמים חיובית עם שיעורי ההצלחה שלו בגישה לנקבות. התאמה חיובית נמצאה גם כאשר יש שילוב של תכונות כמו גיל מבוגר, גודל ותדירות קרבות המשפיעים על בחירת הנקבות. לפעמים הכול תלוי בנקודת מבטה של הנקבה אשר עשויה להעדיף דווקא זכר מסוים על פני זכרים אחרים. הפער בשיעור ההזדווגות בין כלל הזכרים בלק גדול מאוד, וכ-70% עד 80% מההזדווגויות נעשות רק עם 20-10% מהזכרים הנוכחים בלק; בשל כך, זכרים חלשים עשויים לנסות להזדווג בכוח עם נקבות, וזכרים דומיננטיים בתגובה לכך עשויים להגן על הנקבות מפניהם.
מניעים להתנהגות הלק.
ישנן מספר השערות מהן המניעים לכך שהזכרים מתקבצים במקום קבוע מדי שנה והם למעשה שזורים זה בזה.
מודל מאצ.
מודל מאצ הוא המודל היחיד המתייחס לזכרים ככוח המניע העיקרי מאחורי ההתקבצות בשטחים קבועים. על פי מודל מאצ, הנקבות נמשכות אל זכרי האלפא החזקים; כתוצאה מכך, זכרי בטא שרוצים אף הם לזכות בגישה לנקבות מתקבצים סביב שטחו של זכר האלפא כדי לפתות את הנקבות להזדווג איתם בטרם הללו יגיעו לזכר האלפא. סביב זכרי הבטא מתקבצים זכרי הגמא והלאה עד שנוצרת זירת הלק. ניסוי באמצעות בובות נעשה בקרב החובה הקטנה ובמהלכו פרשו בובות חובה בשטח הלק כדי לראות את ההשפעה שלהם ביחס לחובות באזור. לאחר שהבובות נפרשו בשטח הביקור של זכרים ונקבות בזירת הלק גדל.
מודל הוטספוט.
מודל הוטספוט מייחס לצפיפות הנשית את הגורם המזרז להתקבצות הזכרים. על פי מודל זה, הלק מוקם על ידי הזכרים בשטחים שבהם יש צפיפות גבוהה יותר של נקבות וזאת כדי להגדיל את אחוזי הסיכויים למגע איתן. מחקר שעקב אחר תנועתה של נקבת מנקין גילה כי הנקבה מבקרת בעיקר באזורים עם ריכוזי פירות, וכתוצאה מכך, צפיפות הזכרים באזורים אלה גדלה. המודל גם צופה כי גודל הלק תלוי במספר הנקבות המאכלסות את האזור. כדי לבדוק האם אכן יש למספר הנקבות השפעה על גודל הלק, בניסוי הנזכר לעיל הוסיפו לזירת הלק בובות של נקבות, אך לא נצפתה שום השפעה על מספר הזכרים כתוצאה מכך בניגוד להשפעת בובות של זכרים על מספר הנקבות.
מודל בלאקהול.
מודל בלאקהול מציע שלנקבות אין כלל העדפה לגודלו של הזכר, והן פשוט מזדווגות בכל מקום שבו שטחי לק עשויים להיות ממוקמים. לפי מודל זה הניידות הנשית היא כתוצאה מההטרדות הגבריות. ניסיון לבדוק את נכונותו של מודל זה מורכבת יותר, אך לא היו תוצאות בין שכיחות התוקפנות הגברית לשעות הביקור של הנקבות המפריכות זאת. ראיות התומכות במודל זה נמצאות בעיקר בקרב זירות הלק של הפרסתנים שבהם הנקבות סובלות מהטרדה מרובה מזכרים צעירים שחודרים ללק מתחת לעינם הפקוחה של הזכרים השולטים.
מודל ברירת שארים.
אחד המודלים שעשויים להסביר את התנהגות הלק, הוא מודל ברירת שארים המניח שזכרים בתוך הלק קשורים זה לזה בקשר משפחתי. על פי מודל זה, אף על פי שלא כל הזכרים בלק זוכים להזדווג עם הנקבות, יש להם עדיין תועלת מכך והיא המשכת הגנים המשפחתיים לדור הבא: זכרים הקשורים זה לזה בקרבת דם, מתאספים באזור קבוע כדי ליצור משיכה של הנקבות לזכרים החזקים שהם קרובי משפחתם; מודל זה עשוי להתרחש בעיקר בקרב הטווס והשכווי השחור שבזירות הלק שלהם נמצאים אחים וחצאי אחים רבים. הטווסים או השכווים בני אותה משפחה יכירו זה את זה וישתפו פעולה בזירת הלק אף אם לא נפגשו מעולם קודם לכן.
מודל הגנה מטריפה.
מודל נוסף, מעלה כי הסיבה שזכרים רבים מתקבצים באזור קבוע נובעת מהעובדה שיש ירידה בסיכונים עבור פרט בקבוצה גדולה. מודל זה עשוי להסביר את התועלת בכך הן לזכרים והן לנקבות שמעדיפות להזדווג באזור כזה. בעופות מסוימים כמו המינקיניים והשכווים, הקבוצה שנמצאת בלק עשויה לחבור יחד כדי להבריח טורפים קטנים המסכנים אותם.
פרדוקס לק.