מועצה רוחנית מקומית (The Local Spiritual Assembly) - כל מועצה מונה תשעה חברים אשר נבחרים בבחירות פעם בשנה. מועצה זו, כמו כל גוף בקהילה הבהאית, נועדה להגיע להחלטות בענייני הקהילה המקומית תוך התייעצות משותפת.
תחומי אחריותה של מועצה זו כוללים קידום החינוך הרוחני בקרב ילדי הקהילה, המהווים את הדנבך החשוב ביותר בחברת העתיד הבהאית, חיזוק האמונה והחברות בין חברי הקהילה, הנגשת המקורות הבהאים לחברי הקהילה והבטחת מיצוי וניצול מלא של כלל הכישרונות בקהילה. בנוסף, מועצה זו מארגנת את פסטיבל ״19 הימים״, המהווה את אבן הפינה בחיי הקהילה הבהאית.
המועצה הרוחנית הלאומית.
המועצה הרוחנית הלאומית (The National Spiritual Assembly) - כל מועצה מונה תשעה חברים הנבחרים אחת לשנה. תפקידה הוא הדרכה, הובלה וסנכרון הפעילות של המועצות המקומיות תחתן או של יחידים אשר נמצאים באזורים בהם אין מועצה מקומית.
שוגי אפנדי השווה את המועצה הלאומית ל״פעימות לב בריא, אשר מזרים אהבה, רוחנית, אנרגיה ועידוד למאמיני הדת הבהאית״.
מתחומי האחריות של מועצה זו - ניהול המקורות הכספיים של הקהילות המקומיות, סיפוק צורכי הקהילות המקומיות מבחינה סוציו- אקונומית, הידוק וניהול הקשרים עם הממשלות בהן חיות הקהילות הבהאיות ובחירת נציגי בית הצדק העולמי כל חמש שנים.
הבחירות למועצות המקומיות והלאומיות.
מנגנוני ההצבעה הבהאים נשמרים על ידי חוקים ונורמות אשר אוסרים על קמפיינים, מפלגות, הגשת מועמדות, או אמצעים נוספים המוכרים לנו מכל מערכת פוליטית דמוקרטית אחרת. הדבר זרוע בערכיהם של הבהאאים - התפיסה מתבססת על שוויון וחירות לכל, וכן על האצילות של האינדיבידואל, דבר המראה על בחירות דמוקרטיות בעלות פן של רוחניות. כל אלה מופעים באופן ברור בכתביו ומכתביו של שוגי אפנדי.
בבחירות למועצה הרוחנית המקומית ניתן להצביע החל מגיל 21, ויש לעשות זאת ברוח התפילה והאמונה. על כל חבר בקהילה לבחור תשעה ממבוגרי הקהילה, אשר לטעמו ימלאו את תפקידי המועצה בצורה הטובה ביותר אם יבחרו.
כך קורה גם בבחירות למועצות הרוחניות הלאומיות - אין להתמודד או לנהל קמפיינים. המועצה נבחרת על ידי נציגים אשר נבחרים מכל מחוז או יחידה של קהילה. כל קהילה מקומית מתכנסת ובוחרת את נציגי המועצה הלאומית באופן דמוקרטי ואינדיבידואלי.
בית הצדק העולמי.
בית הצדק העולמי (The Universal House of Justice) - מהווה את המועצה העליונה של הקהילה הבהאית. בית הצדק הוקם בשנת 1963, ומונה תשעה חברים אשר נבחרים כל חמש שנים על ידי חברי המועצות הרוחניות הלאומיות. כלל נציגי המועצות הלאומיות מתכנסים בחיפה במטרה לבחור את הנציגים.
לחברי בית הצדק העולמי אין שום סמכות רוחנית דתית, אך מקבלים החלטותיהם באופן רוחני, וכלל המסמכים שהם מוציאים נחשבים לסמכות אלוהית. בית הצדק העולמי מוציא מסמכים רבים לקהילות הבהאיות בעולם, והמסמך החשוב ביותר הוא הודעת רידבן (Ridvan Message) היוצאת כל שנה באפריל.
בית הצדק העולמי מבסס עבודתו על מידע ותמיכה מנהלית ממרכז הבהאי העולמי. הוא לקח על עצמו את תפקיד ייצוג הקהילה הבהאית ברחבי העולם, ויחסי הקהילה עם שאר העולם התחזקו מאוד מאז החל בתפקיד זה. לשלוחה זו שני משרדים - האחד בניו יורק, סמוך לבניין האומות המאוחדות, והשני בחיפה, כאשר שניהם כפופים כמובן לבית הצדק העולמי.
מוסדות נוספים.
מרכז הלימוד הבינלאומי.
מרכז הלימוד הבינלאומי (The International Teaching Centre) -מרכז הלימוד הבינלאומי נמצא תחת בית הצדק העולמי, וחבריו נבחרים אחת לחמש שנים. הוא מפקח על מוסד היועצים הבינלאומי, אשר כל חבר בו אחראי על יבשת אחרת. מוסד זה מזכיר מעט את העולמא, מועצת החכמים.
מוסד היועצים.
מוסד היועצים (The Institution of the Counsellors) - מוסד זה נוסד על ידי בית הצדק העולמי בשנת 1968. לחבריו אין סמכויות של ממש בתחום המשפט או הקהילה, אך הם מעודדים, מייעצים ותומכים בקהילות. כל חמש שנים בוחר בית הצדק העולמי 81 יועצים מרחבי העולם. היועצים עובדים על הערכת הצמיחה של הקהילה הבהאית, תוך קידומה ועידודה על ידי פיתוח חייהם הרוחניים, האינטלקטואלים והחברתיים.
זיון איטי ונוח כנגד הקיר
זיון איטי ונוח כנגד הקיר או זיון ארוך ונוח כנגד הקיר (באנגלית: Slow\Sloe Comfortable Screw Up Against The Wall או Slow\Sloe Comfy Screw Against The Wall) הוא קוקטייל המורכב מ-30 מ"ל סלו ג'ין, 30 מ"ל סאות'רן קומפורט, 30 מ"ל וודקה, 30 מ"ל ליקר גליאנו ו-30 מ"ל מיץ תפוזים. מקשטים בפרוסת תפוז.
מקור השם.
מקור השם של הקוקטייל (באנגלית) נובע ממרכיביו. השם מקל על זכירת המרכיבים:
פרס שרת התרבות
סבסטיאן שטייגר
סבסטיאן שטייגר (בגרמנית: Sebastian Steiger; 1918, אוטלינגן - 2012, בזל) היה מורה וחסיד אומות העולם משווייץ.
קורות חיים.
סבסטיאן שטייגר היה בנו של כומר קלוויניסטי. הוא למד בסמינר למורים בשירס . בין השנים 1940–1943 למד בסמינר למורים בציריך.
פעילותו למען יהודים בתקופת השלטון הנאצי.
בתחילת 1943 נשלח שטייגר משווייץ לעבוד בבית היתומים בטירה שאטו דה לה היל (Château-de-la-Hille) בארייז'. בית היתומים נוהל על ידי הארגון "סיוע שווייצרי לילדים" (Secours Suisse aux Enfants) אותו הקים מוריס דובואה. ארגון זה היווה סניף של הצלב האדום השווייצרי. בין שוכני בית היתומים היו 120 ילדים יהודים שנמלטו מגרמניה לבלגיה אחרי ליל הבדולח. שטייגר לימד מתמטיקה וצרפתית את הילדים בגיל בית הספר היסודי. בנוסף לכך לקח את הילדים לטיולים בסביבה, לימד אותם שירים וסיפר להם סיפורים. בסוף 1943 נתן את דרכונו השווייצרי ליהודי, לאחר שהחליף את תמונת הדרכון כדי להציל את היהודי מגירוש. יהודי זה, ולטר קמלט (Walter Kamlet), הצליח להימלט לשווייץ בעזרת דרכונו של שטייגר. שטייגר המשיך להתגורר בצרפת ללא הדרכון. כשביקש לחזור לשווייץ, נעצר על ידי המשטרה השווייצרית עד שהצליח להוכיח את זהותו.
לאחר המלחמה.
לאחר המלחמה המשיך ללמוד שטייגר הוראה בתחום החינוך המיוחד והמשיך בקריירת הוראה בארלסהיים ובבזל. כמו כן המשיך שטייגר בפעילותו למען יהודים. הוא ייסד אגודה לסיוע לילדים יהודים. הוא נישא ב-1956 ונולדו לו שלושה ילדים. בין השנים 1990-1958 הוביל אירועי זיכרון ביום זיכרון שנתי לילדים היהודים שנספו בשואה (Tag des jüdischen Kindes). הוא היה חבר ועדת התיאום הגרמנית לשיתוף פעולה יהודי-נוצרי , האגודה השווייצרית-ישראלית ועמותת ידידי ילדי קריית יערים.
בשנת 1982 פרסם שטייגר ספר על חוויותיו כמורה בשאטו דה לה היל ("Die Kinder von Schloss La Hille"). בשנת 1985 ביקר שטייגר בלהבות הבשן ונפגש עם הילדים שחינך בשאטו דה לה היל.
הכרה.
בשנת 1993 הכיר יד ושם בסבסטיאן שטייגר בתור חסיד אומות העולם.
מיכל סלע
מיכל סלע (נולדה ב-1963 בירושלים) היא פמיניסטית ופעילה חברתית הפועלת למען קידום שוויון זכויות נשים ולמען קידום ערכי סביבה מקיימת ושמירת הטבע. מייסדת ויו"ר NOGAFem, משנות בריאות נשים, ויו"ר ועדת התעשייה במועצה לקידום נשים במדע וטכנולוגיה של משרד המדע והטכנולוגיה. בעלת תואר בוגר במדעי הרפואה, B.Med.Sc, תואר דוקטור לרפואת שיניים D.M.D, תואר MA בניהול מלכ"רים ומנהל ציבורי. היא בוגרת מכון מנדל למנהיגות חינוכית מחזור ט"ו.
סלע כיהנה כמנהלת קו החירום של מרכז הסיוע לנפגעות תקיפה מינית בירושלים, כדיקנית הסטודנטים בבצלאל, כראשת מנהל הסטודנטים בHIT מכון טכנולוגי חולון וכמנכ"לית שדולת הנשים בישראל.
ביוגרפיה.
בשנת 1983 החלה ללמוד לתואר בוגר במדעי הרפואה, B.Med.Sc באוניברסיטה העברית בירושלים, אותו סיימה בהצטיינות. לאחר מכן המשיכה ללימודי רפואת שיניים ובשנת 1989 סיימה תואר דוקטור לרפואת שיניים D.M.D.
במהלך עבודתה כרופאת שיניים במרפאה פרטית וקליניקות ציבוריות בירושלים, הרצתה בקורסי הכשרת סייעות ובקורס הכנה לבחינות רישוי של משרד הבריאות במכללה למדעי הבריאות וההתנהגות ברמת- גן. במהלך עבודתה כרופאת שיניים, ד"ר סלע התנדבה במרכז סיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית. בעקבות התנדבות זו, חלה נקודת מפנה בחייה ובשנת 1996 מיכל החליטה לסגור את הקליניקה הפרטית לרפואת שיניים ולפנות לתחום חינוך וחברה.
סלע פנתה ללימודי תואר MA בניהול מלכ"רים ומנהל ציבורי, בבית הספר לעבודה סוציאלית ע"ש פאול ברוואלד באוניברסיטה העברית בירושלים, אותם סיימה בהצטיינות יתרה בשנת 1999.
בשנה זו מיכל החלה לנהל את מחלקת הסיוע במרכז הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית בירושלים.
במסגרת תפקידה קידמה תהליכים של העלאת מודעות בקרב אוכלוסיית אנשי המקצוע הבאים במגע עם נפגעות תקיפה מינית ועסקה באתיקה של תפקיד המתנדבת. בתקופת כהונתה בתפקיד זה גדל משמעותית מספר הפניות לקו הסיוע, נוצרו קבוצות תמיכה והועמקה העבודה בשיתוף משטרת ישראל והפרקליטות.
בשנים 2001–2006 כיהנה כדקנית הסטודנטים בבצלאל.
במסגרת תפקידה, ניהל ויזמה את פרויקט "פרחי בצלאל" - פרויקט זה הוא תוכנית המהווה גשר להשכלה גבוהה בשיתוף אגף שח"ר ופר"ח, והיא תוכנית הדגל של בצלאל. במסגרת תוכנית זו מגיעים תלמידי כיתות י'-י"ב לקמפוס בצלאל ושם נפגשים, בתיווכם ובהנחייתם של הסטודנטים, עם שפע ההיצע של מחלקות האקדמיה. תוכנית תלת שנתית זו מפגישה בני נוער בעלי מוטיבציה גבוהה עם המחלקות השונות. הלימודים בסביבה סטודנטיאלית ואקדמית מהווים, עבור בני הנוער המשתתפים, גשר להשכלה גבוהה ומעשירים את עולמם הפנימי.