בעקבות העצמה והאינטליגנציה שלהם, הפילים שימשו לצורכי מלחמה מאז ימיו של אלכסנדר הגדול. היה נהוג להתייחס אליהם כטנק משוריין עם דם חם. לכל פיל יש אישיות ייחודית; על פי רוב נבחרו לקרב פילים זכרים שהיו אגרסיביים ועם זאת ניתנים לאילוף. כדי להרגיל אותם לסביבת הלחימה, האילוף שלהם התבצע בסביבה רועשת מצעקות וצלילי תופים.
אנשי המלוכה ביססו את הקשר שלהם עם הפילים במשך אלפי שנים. התיעוד הראשון של הפיל התאילנדי היה בכתובת אבן של המלך Ramkhamhaeng הגדול של Sukhothai. הוא הזכיר שהיה בן 19 ואמר שהפיל שלו Bekhpon, קידם את ההתקפה שלהם על Khun Sam Chon כדי להגן על אביו, בעוד החיילים של אביו ברחו בפחד.
במשך תקופה ארוכה הייתה מסורת לפיה פיל לבן או פיל בעל מבנה גוף טוב שהתגלה, צריך להיות מוצג למלך תאילנד כרכושו. סמל הקדושה ובית המלוכה של תאילנד היה הפיל הלבן. הפילים הלבנים אינם לבקנים אבל הם שונים מבחינה גנטית. מבחינת המראה פילים לבנים הם לא לבנים, אלא בצבע אפור ורדרד כהה.
מאז שחטיבת העצים הפכה לבלתי חוקית, בעלי הפילים החלו להשתמש בהם בעסקי התיירות. חלק ניכר מהם לקחו את הפילים לבנגקוק, שבה הם מסתובבים ברחובות עם סלי פרות המיועדים לאפשר לתיירים להאכיל את הפילים.
בתעשיית הבידור מאלפים פילים לציית ליותר מ-40 פקודות. הם יכולים לבעוט בכדור רגל, להשתתף בתחרות כישרונות ולהשתמש בחדק שלהם כדי להרים חפצים ואנשים.
ארגוני זכויות בעלי חיים יוצאים נגד תעשיית רכיבת-הפילים בתאילנד, ומתעדים מקרים שלטענתם מפרים זכויות בעלי חיים, למשל, כאשר אילוף הפילים מתבצע על ידי הכאתם במקל עם קצה מתכתי חד, וכאשר נחטפים מהטבע גורים של מיני פילים בסכנת הכחדה לשם מכירתם לתעשייה.
חשיבות תרבותית.
מבחינה היסטורית יש לפילים חשיבות רבה בתאילנד. ישנן התייחסויות רבות לפילים בעבודות אמנות, בספרות ובסמלים לאומיים. משום שתאילנד היא מדינה בודהיסטית, הפילים נתפסים כחיות קדושות בהתאם להתייחסות אליהם במסגרת הבודהיזם.  הפילים מופיעים ביצירות אמנות רבות המקשטות את קירותיהם של ארמונות ומקדשים תאילנדיים. בשנת 1917 הדגל הרשמי של תאילנד היה פיל לבן. הפילים הלבנים מסמלים עושר וכוח בחברה התאילנדים עקב ייחוסם לחצר המלוכה התאילנדית.
שימור וקונפליקט.
התעשייה הלא חוקית של כריתת עצים הרסה חלק ניכר מבתי הגידול של הפילים, ותעשיית התיירות לא התייחסה אליהם בצורה נאותה. בעקבות זאת החלה ירידה חדה במספר הפילים בתאילנד. ארגונים רבים הוקמו למען שיפור חיי הפילים. ישנם מרכזי שימור בתאילנד הממוקמים בסמוך לאזורים בהם נמצאים רוב הפילים.
רעף סולארי
רעף סולארי (באנגלית: Solar Shingle), הנקרא גם רעף פוטו-וולטאי (באנגלית: Photovoltaic Shingle) הוא מערך של תאים פוטו-וולטאיים (פנלים סולריים) שנועדו להיראות ולשמש כמו חומרי קירוי קונבנציונליים, כמו רעפי אספלט ורעפי צפחה, ולהפיק בנוסף חשמל מקרינת השמש. רעפים סולאריים אלו מהווים שילוב בין הפקת אנרגיה סולארית לבנייה (Building-Integrated Photovoltaics).
אן תומפסון
אן תומפסון גרי (באנגלית: Ann Thompson Gerry; 12 באוגוסט 1763 - 17 במרץ 1849) הייתה הגברת השנייה של ארצות הברית, אשתו של אלברידג' גרי, אשר כיהן כסגן נשיא ארצות הברית.
ביוגרפיה.
אן גרי נולדה בשם אן תומפסון בניו יורק, אמריקה הקולוניאלית. בילדותה חיה בניו יורק עם אביה, ג'יימס תומפסון, שהיה איש עסקים. כשביקשה לרכוש לעצמה השכלה גבוהה, תומפסון למדה בדבלין, אירלנד. עם השלמת לימודיה, באמצע שנות 1780 שבה לניו יורק, שם היו שכינו אותה "האישה היפה ביותר בארצות הברית".
בניו יורק היא הכירה את אלברידג' גרי, והם נישאו ב-12 בינואר 1786 בכנסיית השילוש הקדוש.
לאחר מותו של בעלה, בעודו מכהן כסגן נשיא ארצות הברית, סירב הקונגרס להמשיך ולשלם את משכורתו. היא נותרה תלויה בילדיה ועברה לגור עם בנה, ג'יימס תומפסון גרי, בניו הייבן שבקונטיקט. היא מתה שם בגיל 86 ב-17 במרץ 1849.
שיוט
אוויירו
אוויירו (בפורטוגזית: ) היא עיר בצפונה של פורטוגל, ידועה בזכות חוף הים שלה והתעלות הציוריות החוצות אותה שבזכותן היא מכונה "ונציה של פורטוגל".
אוויירו הוא גם שמה של רשות מקומית הכוללת את איירו עצמה וגם יישובים נוספים. שטחה 197.58 קמ"ר, מספר תושביה כ-78,500 והצפיפות 400 נפשות לקמ"ר (נתוני 2011).
גאוגרפיה.
אוויירו שוכנת על לגונה לשפת האוקיינוס האטלנטי, בגדה השמאלית של נהר אוויירו (Ria de Aveiro). היא נמצאת בצפונה של פורטוגל 216 קילומטרים צפונית לבירה ליסבון ו-50 קילומטרים דרומית לפורטו.
סכר דייוויס
סכר דייוויס (באנגלית: Davis Dam) הוא סכר עפר על נהר הקולורדו, בגבול בין מחוז מוהאבי באריזונה, למחוז קלארק בנבדה בארצות הברית, כ-110 קילומטרים במורד הזרם מסכר הובר. הסכר נבנה ומופעל על ידי לשכת הטיוב של ארצות הברית והושלם ב-1951. הסכר נועד לווסת את מי הקולורדו ולייצר חשמל. המים נאגרים באגם מוהאבי, מאגר מים מאחורי הסכר. שמו המקורי של הסכר היה "סכר בולסהד" (Bullshead Dam) על שם "סלע ראש השור" ("Bull's Head Rock"), אי סלעי בנהר הקולורדו. השם שונה לסכר דייוויס לכבודו של ארתור פאוול דייוויס (Arthur Powell Davis; 1933-1861) שהיה המנהל של לשכת הטיוב בשנים 1923-1914.
תיאור.
סכר דייוויס הוא סכר עפר מחולק על ידי ליבה מוטית של חומרים אטומים יחסית (zoned earth-fill dam) ומברצי גלישה מבטון. אורכו 490 מטרים וגובהו 60 מטרים. סכר העפר מתחיל בצד של נבדה, אבל לא מתמשך לצד אריזונה במזרח. במקום זאת יש מפרץ שנוצר על ידי עפר ובטון, הכולל את המברצים. תחנת כוח הידרואלקטרית שוכנת בצמוד למפרץ. מטרת הסכר לווסת מחדש את המים הזורמים מסכר הובר במעלה הזרם, ולאפשר בכך את חלוקת מי הקולורדו למקסיקו על פי הסכם נהר הקולורדו כפי שהושלם ב-1944.
הערים בולהד סיטי באריזונה ולאפלין בנבדה, שוכנים במרחק קצר מהסכר במורד הנהר. בולהד סיטי הוקמה במקור כמחנה עבודה לפועלים שבנו את הסכר.
כביש עובר על קודקוד סכר העפר וגשר עובר מעל למפרץ הקטן של המברץ. בעבר היה זה כביש מדינתי 68 של אריזונה לנבדה. באפריל 2004 נסגר הכביש לתעבורת כלי רכב, אך עדיין מותר לעבור את הסכר רגלית או באופניים. הכביש הישן הוא מאז הרחבה של מערכת שבילי המורשת. מחסומים הוצבו בשני הצדדים של סכר העפר. כוחות הביטחון מסיירים בתדירות גבוהה במתקן ומקפידים לאכוף את תקנות החניה.
תחנת הכוח של סכר דייוויס היא תחנת כוח הידרואלקטרית השוכנת בצד של אריזונה, ליד המפרץ. התחנה מייצרת בין 1,000 ל-2,000 מגה-ואט שעה בשנה. כושר היצור של חמש הטורבינות של התחנה, שראשן בולט מחוץ לתחנה, הוא 255 מגה-ואט. גובה העומד ההידראולי הוא 41 מטרים.
אן גרי
629-620 לפנה&quot;ס
שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 629 – 620 לפנה"ס
בריאן מאסט
בריאן מאסט (באנגלית: Brian Mast; נולד ב-10 ביולי 1980) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית המכהן כנציג מחוז 18 של פלורידה בבית הנבחרים של ארצות הברית. מאסט הוא יוצא צבא מעוטר כוכב הארד ולב הארגמן, הוא לחם במלחמת אפגניסטן ואיבד את שתי רגליו מפיצוץ מטען צד.
ביוגרפיה.
מאסט נולד בגרנד ראפידס שבמישיגן, בנם של ג'יימס וטימאוקסנה. אביו שירת בצבא ארצות הברית במהלך מלחמת קוריאה.
לאחר סיום לימודיו בתיכון התגייס מאסט במאי 2000 לצבא ארצות הברית. הוא עבר טירונות בפורט לאונרד וודס שבמיזורי ולאחר מכן הוצב בפורט לודרדייל בגדוד 841 של חיל ההנדסה של צבא ארצות הברית. ב-2007 עבר הכשרה כצנחן בפורט בנינג ולאחר מכן התמחה בסילוק פצצות. הוא שירת ביחידת סילוק הפצצות המוטסת ה-28 תחת פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים ולחם במלחמת אפגניסטן. ב-19 בספטמבר 2010 במהלך משימה משותפת בקנדהאר עם יחידת הריינג'רס, נפגע מפיצוץ מטען צד אותו ניסה לנטרל. הוא איבד את שתי רגליו ואחת מאצבעות ידו השמאלית. במשך 16 חודשים עבר שיקום במרכז הרפואי הצבאי הלאומי וולטר ריד. הוא הוזמן כאורחו של נשיא ארצות הברית ברק אובמה לנאום מצב האומה ב-2011. על שירותו עוטר בכוכב הארד, לב הארגמן ומדליית השירות המופתי. ב-2012 השתחרר בדרגת סמל ראשון.
במהלך שיקומו התנדב כיועץ לענייני ביטחון במינהל הביטחון הגרעיני (NNSA), ברשות לאכיפת נושאי האלכוהול, הטבק, הנשק, וחומרי הנפץ ולאחר שחרורו עבד כיועץ בהמחלקה לביטחון המולדת.
הוא נשוי לבריאנה, אב לשלושה ומתגורר עם משפחתו בפורט פירס שבדרום פלורידה. במאי 2016 סיים תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת הרווארד.
פעילותו ועמדותיו.
ביוני 2015 התפטר מאסט מעבודתו והכריז על התמודדותו לנציג מחוז 18 של פלורידה בבית הנבחרים של ארצות הברית. הוא ניצח בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית ובנובמבר 2016 ניצח גם בבחירות הכלליות. בנובמבר 2018 נבחר לתקופת כהונה שנייה.
מאסט הוא נוצרי-אוונגליסטי, ופעיל בארגונים פרו-ישראלים. ב-2015 הגיע לישראל והתנדב במסגרת פרויקט שר-אל בבסיס תל השומר של צה"ל.
בניגוד לעמדה הרפובליקנית המקובלת, מאסט תומך בהגבלות על רכישת נשק בידי אזרחים; איסור על רכישת "נשק תקיפה" ו"נשק טקטי" ובדיקת הרקע של כל מי שמעוניין לרכוש נשק.
האנציקלופדיה של החיים