במהלך שנות ה-70 פרסם סרדו שורה ארוכה של להיטים אשר זכו להצלחה בצרפת ודורגו במקומות גבוהים במצעדי הפזמונים. סרדו הפך לאחד מבולטי האמנים הצרפתיים. חלק משיריו הביעו מחאה נגד הממסד השלטוני הצרפתי. במהלך שנות ה-80 התמסד סרדו ויצירתו מוצבה בזרם המרכזי של המוזיקה בצרפת. הוא זכה להכרה ממסדית ב-1990 ו-1999 זכה לפרס "Victoires de la Musique" מטעם משרד התרבות של צרפת על הישגים יוצאי דופן בתעשיית המוזיקה בצרפת.
ב-2001 הודיע סרדו על פרישתו משירה והחל לעסוק במשחק.
ב-2004 שב מישל סרדו לתחום המוזיקה והוציא לאור את אלבומו "Du Plaisir". הוא המשיך בהופעות ברחבי אירופה. ב-2012 הוציא לאור אלבום אוסף משיריו.
ב-2005 שודרה בערוץ France 2 בצרפת התוכנית הצרפתים הדגולים ביותר ובה נשאלו אזרחי צרפת מיהם 100 הצרפתים הדגולים בהיסטוריה. מישל סרדו מוקם במקום ה-45 ברשימה.
חייו האישיים.
בשנים 1965 – 1977 היה סרדו נשוי לרקדנית פרנסואז פטרה ולזוג נולדו שתי בנות סנדרין (1970) וסינתיה (1973).
בשנים 1977 - 1999 היה סרדו נשוי לאליזבת האס ולזוג נולדו שני בנים. הסופר רומאן סרדו (1974), והשחקן דייוי סרדו (1978).
ב-1999 נישא סרדו לאן-מארי פריה שהייתה העורכת של המגזין Elle.
סמרן ברזילאי
סטנו תלום-שן
חיוויאי מוקיון
חומט כחול לשון
חופני כהן
חופני כהן (נולד ב-17 בדצמבר 1946) הוא זמר וקומיקאי ישראלי.
ביוגרפיה.
כהן נולד בתל אביב, בנם הבכור של הזמרים שלמה כהן (שנודע בכינוי "סולימאן הגדול") ושרה כהן. אחיו הצעירים הם הזמרים פיני, יזהר וורדינה כהן. מגיל צעיר התלווה להופעות ולקומזיצים שארגנו הוריו, ומשם ספג את אהבתו לשירה. מאחר שהחל לשיר כמו אביו, כינויו היה "סולימאן הקטן".
קריירה.
ב-1976 הופיע כהן בפסטיבל הזמר בסגנון עדות המזרח - "למנצח שיר מזמור", שם ביצע את שירם של אליעוז רבין וג'ו עמר "בת הזמן" (מוכר גם כ"כשהשמש עולה"). שיר זה, שהיה להיטו הראשון של כהן כסולן, זכה להצלחה רבה, וגרם לפרסומו העיקרי של כהן. לאחר מכן הקליט את השיר "בחיק הטבע" (מוכר גם כ"שיר המסטול" ובוצע במקור על ידי הנשמות הטהורות), והוציא את אלבום הבכורה שלו.
בשנת 1984 שיחק בתפקיד הראשי בסרט הקולנוע של חיים גיל, "כאסח", שם ביצע את יחד עם הזמר דקלון את שירו של אביהו מדינה, "לשיר בקול ערב", שזכה להצלחה רבה.
ב-1991 ביצע יחד עם כוכבה הררי דואט לשיר "רוצה רוצה", שהופיע באלבומה של הררי ומאוחר יותר גם באלבומו של כהן, "כולם אותו דבר", שיצא בשנת 1993. גם באלבום זה ביצע כהן את "בחיק הטבע", מחרוזת משירי החלונות הגבוהים ושני שירים שכתב והלחין ניסן פרידמן - "בלי עין הרע" ו"אל אל ישראל", ההמנון הרשמי של נבחרת ישראל בכדורגל. במשך שנים רבות שימש כהן כמנחה הטקסים שנערכו לפני משחקי הנבחרת, וכן משנת 1989 עד 2008, שר את ההמנון הלאומי, "התקווה", לפני תחילת המשחקים.
ב-1994 הקליט את השירים "בחולות" ו"טיול לילי" לאלבום "זמרת הארץ עם משפחת סולימאן הגדול", בו השתתפו גם הוריו ושלושת אחיו של כהן. בשנת 1997 ביצע יחד עם אורן חן את הדואט "ברכנו", ושנה לאחר מכן חידש את השיר "כבר עברו השנים" של זוהר ארגוב, לאלבום המחווה "חברים שרים זוהר", שהוקלט לזכרו של ארגוב.
בשנת 2015 זכה בפרס מפעל חיים מטעם אמ"י.
חיים אישיים.
כהן נישא לדיאנה ב-1970 והתגרש ממנה ב-1982. לשניים נולדו בן ובת. ב-1992 נישא לסימה והתגרש ממנה ב-2004. לשניים נולדו שתי בנות.
בשנת 2017 עקב מחלת הסוכרת, עבר בהצלחה השתלת כליה, אך שפתות הקול שלו נפגעו בעקבות ההליכים הרפואיים שעבר.
לבנתן לבן
פוקנת המפרץ
רי&quot;ב 21
מיכאל טרנאט
מיכאל טרנאט (בגרמנית: Michael Tarnat, נולד ב-27 באוקטובר 1969 בהילדן שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני, המועסק כיום בבאיירן מינכן כמאמן קבוצות ילדים ונוער. כינויו של טרנאט הוא Tanne, שפירושו הוא אשוח.
טרנאט היה שחקן מגוון, ששיחק בעמדות המגן השמאלי, הבלם והקשר האחורי. הוא נודע בבעיטות החופשיות המסוכנות שלו ובבעיטה חזקה במיוחד ברגל שמאל.
קריירת מועדונים.
דיסבורג וקרלסרוהה.
טרנאט החל את הקריירה בקבוצת הנוער של הילדן-נורד, מועדון ספורט מעיר הולדתו הילדן. בשנת 1990, בגיל 21, עבר לדיסבורג מליגת הבונדסליגה, שם צבר 132 הופעות בארבע עונות, וכבש 12 שערים. לקראת עונת 1994, עבר טרנאט לקרלסרוהה, והפך לאחד מכוכבי הקבוצה, יחד עם תומאס הסלר וטורסטן פינק. טרנאט החל לצבור מוניטין כבועט בעיטות חופשיות אימתניות, וזומן לראשונה לנבחרת גרמניה בשנת 1996. בשלוש עונותיו של טרנאט בקרלסרוהה, צבר 81 הופעות והבקיע שבעה שערים.
באיירן מינכן.
בשנת 1997, עבר טרנאט לבאיירן מינכן, ביחד עם חברו טורסטן פינק. באותה עונה חתם בבאיירן מינכן גם המגן השמאלי הצרפתי ביצ'נטה ליזארזו, שהרבה לשבת על הספסל בעקבות הצלחתו ההתחלתית של טרנאט. עם הגעתו של אוטמאר היצפלד כמאמן לבאיירן מינכן, השתנה המערך ושני השחקנים פתחו בהרכב יחדיו. טרנאט הצליח מאוד בבאיירן מינכן, זכה עמה בארבע אליפויות הבונדסליגה, בשלושה גביעים, בליגת האלופות, לאחר ניצחון בגמר על ולנסיה בשנת 2001, בו ישב על הספסל, ובטורניר הגביע הביניבשתי בשנת 2001, בו זכתה באיירן מינכן לאחר ניצחון על בוקה ג'וניורס. כמו כן, טרנאט פתח בהרכב בגמר ליגת האלופות 1999, בו הפסידה באיירן מינכן למנצ'סטר יונייטד משני שערים בתוספת הזמן.
טרנאט נודע בכך שבמשחק ליגה מול איינטרכט פרנקפורט בעונת 2000, נאלץ לעמוד בשער למשך חצי שעה, לאחר פציעה של השוער הראשי אוליבר קאן, שהוחלף בשוער המשנה ברנד דרהר שנפצע גם הוא, ובאיירן מינכן סיימה כבר את מכסת החילופים שלה. באיירן פיגרה 1-0 באותו משחק, אך הצליחה להשיג מהפך עם שער ניצחון של סמואל קופור, אף על פי שטרנאט עמד בשער לאורך זמן רב ואינו שוער בתפקידו המקורי.
סך הכל שיחק טרנאט בבאיירן מינכן במשך שש עונות, צבר 122 הופעות והבקיע שמונה שערים. בשנותיו האחרונות בבאיירן מינכן סבל טרנאט מפציעות רבות, והן היו מוצלחות הרבה פחות מהשנים הראשונות מבחינה אישית, ולכן נאלץ לעזוב את המועדון בשנת 2003.
מנצ'סטר סיטי והאנובר.
בשנת 2003 חתם טרנאט במנצ'סטר סיטי. טרנאט הופיע 32 פעמים בפרמייר ליג, והבקיע שלושה שערים. בתום עונה אחת, בחר טרנאט לחזור לבונדסליגה, וחתם בהנובר 96. טרנאט העביר חמש עונות מוצלחות יחסית בהאנובר, צבר 102 הופעות והבקיע שמונה שערים. בתום עונת 2009, פרש טרנאט ממשחק פעיל, וחזר לבאיירן מינכן כסקאוט. כיום טרנאט מאמן את קבוצות הנוער של באיירן מינכן, מגיל 12 עד גיל 16.
קריירה בינלאומית.
לטרנאט 19 הופעות במדי נבחרת גרמניה. טרנאט היה חלק מהסגל למונדיאל 1998, בו הודחה גרמניה ברבע הגמר מול נבחרת קרואטיה. טרנאט שיחק בארבעה משחקים באותו מונדיאל. לאחר מונדיאל 1998, טרנאט לא זומן יותר לנבחרת.
תארים.
עם באיירן מינכן:
סקי דובאי
סקי דובאי (בערבית: سكاي دبي) הוא אתר סקי מקורה בגודל 22,500 מטרים רבועים בדובאי, איחוד האמירויות הערביות. האתר הוא חלק מקניון האמירויות, אחד הקניונים הגדולים ביותר בעולם. האתר נבנה על ידי קבוצת מג'יד אל פוטיים, יזם מוכר מדובאי של קניונים במזרח התיכון, שגם מפעיל את קניון האמירויות.
האתר נפתח לציבור בנובמבר 2005 וכולל הר מקורה בגובה 85 מטר, בעל 5 מסלולים תלולים ברמות קושי שונות, בהם מסלול שאורכו 400 מטרים ומסלול הסקי השחור המקורה הראשון בעולם. האתר כולל גם מעלית סקי ומעלית גרירה, המעלות גולשים במעלה ההר. באתר גם פארק-סקי בגודל 3,000 מטרים רבועים, הכולל מקום משחקים למזחלות ומגלשות, מגדלי סקי, כדורי שלג ומערת קרח. בסקי דובאי חיים גם מספר פינגווינים; ניתן לקבוע מפגש עם הפינגווינים שבאתר.
במתקן קיימת מערכת בידוד המסייעת בשמירה על טמפרטורה של 1- מעלות צלזיוס בבוקר ו-6- מעלות צלזיוס בערב, כאשר השלג מיוצר.
בשנת 2007 זכה סקי דובאי בפרס TEA.
פארק הסקי תוכנן ונבנה על ידי קבוצת פינקוול.
שבעה ימים (תוכנית טלוויזיה)
רוזוול (סדרה)
אנג'ל (סדרה)
אנדרומדה (סדרה)
צפון הארץ
דרום הארץ
מחוזות מדינת ישראל
אזורי הארץ
שייח'ה אל-בחר
שייח'ה אל-בחר (בערבית: شيخة البحر) היא מנכ"לית הבנק הלאומי של כווית. היא גם מכהנת במועצת המנהלים של הבנק הלאומי של קטר. אל-בחר היא גם דירקטורית בחברת התקשורת הסלולרית KSC.
אל-בחר דורגה במקום ה-85 ברשימת הנשים הכי חזקות בעולם על ידי מגזין פורבס ב-2012. בנוסף דורגה כאישה הערביה ה-8 הכי חזקה על ידי מגזין ארביין ביזנס.
אל-בחר למדה בבית הספר לעסקים של הרווארד, באוניברסיטת סטנפורד ובאוניברסיטת דיוק.
מסווג
סטודנטים חלוצים למען ישראל
מוזיאון א-רקה
מוזיאון א-רקה (בערבית: متحف الرقة) הוא מוזיאון לארכאולוגיה ולאמנות, השוכן בעיר א-רקה בצפון סוריה. המוזיאון שוכן ליד כיכר מרכזית בעיר ששמה הוא "כיכר ערפאת".
מבנה ותצוגה.
המוזיאון נוסד בשנת 1981 במבנה סראייה ישן מהתקופה העות'מאנית שהיה מועמד להריסה (סראייה הוא שמו של בית הממשל העות'מאני בשפות הטורקיות ופירושו ארמון). מנהל העתיקות והמוזיאונים בסוריה עצר את ההריסה והציע לשפץ את המבנה ולהפכו למוזיאון שבו יוצגו ממצאים שנמצאו בחפירות ארכאולוגיות במחוז א-רקה, תצוגות הקשורות במסורות מוסלמיות ואמנות מודרנית.
המבנה הוא בעל שתי קומות. בקומה הראשונה הוצגו ממצאים מהעת העתיקה, התקופות הרומית והביזנטית ואמנות מודרנית. בקומה השנייה התצוגה הוקדשה לממצאים מתקופתו של הארון אל-ראשיד, אמנות ערבית ואמנות מוסלמית. בכניסה למוזיאון הוצג פסיפס מהמאה ה-15 לספירה.