הרב משה יואל הכהן גוריון (לעיתים: גורין; ה'תקע"ט, 1819 - ~ה'תרנ"ח 1897) היה רבה של אניקשט שבליטא, מחבר ספר השו"ת "ראשי בשמים".
ביוגרפיה.
נולד ליאכנה ולרב מאיר שלום גוריון רבה של קרליץ ותלמידו של רבי חיים מוולוז'ין. אחיו הרב אהרן שאול זליג הכהן גוריון-מאירוב היה רבה של דננבורג.
בשנות ה-40 של המאה ה-19 התמנה כרבה של אניקשט שבליטא וכיהן במשרתו זו במשך כחמישים שנה עד פטירתו.
Cherish
Cherish (בעברית: לְהוֹקִיר) הוא סינגל של הזמרת האמריקאית מדונה. השיר יצא לאור ב-1 באוגוסט 1989. השיר נכתב והופק על ידי מדונה ופטריק לאונרד, ויצא לאור על ידי Sire Records כסינגל השלישי מהאלבום הרביעי שלה Like a Prayer. השיר נבנה סביב נושאים של אהבה ויחסים, לצד המחזה המפורסם "רומיאו ויוליה" של שייקספיר וזה בעצם אחת מן ההשראות הגדולות שהיו לשיר ככל הנראה. באופן מוזיקלי, הסגנון המוזיקלי של השיר הוא סגנון פופ-דופ, שנחשב למסלול קליל של המבקרים וכולל בתוכו את הכלים הבאים כגון" "תוף", "כלי הקשה", "מקלדות וסקסופון". באופן ליברלי, היא מדברת על מסירותה של מדונה למאהבה, ועל הבטחתה להיות תמיד לצדו.
וידאו קליפ.
השיר מלווה בסרט וידאו שחור-לבן שהונצח על ידי הרב ריטס וצולם ב -22 ביולי 1989, בגן עדן קוב שבמריבו, קליפורניה. הבכורה העולמית של הווידאו קליפ התקיימה ב-MTV ב-28 באוגוסט 1989. ריטס היה אחד הצלמים המועדפים של מדונה באותו זמן ולכן היא ביקשה ממנו לצלם בשבילה את הווידאו לשיר. ריטס ניסה, לכאורה, לשכנע אותה לצאת מזה, כשהוא פונה אליה ואומר לה "אני עדיין צלם, אני לא יודע כלום על סרטים". מדונה השיבה בפשטות, "טוב, יש לך כמה שבועות ללמוד". הסרט הוקרן על ידי ריטס, שרצה להציג את "בת הים" (מרמן) בסביבתם הטבעית, אבל מדונה לא חיבבה את הרעיון משום שרצתה שתוצג כשהיא עצמה, ובנוסף להציג גם את "בת הים" (מרמן).
רוסטך
רוֹסְטֶךְ (ברוסית: Ростех), לשעבר רוסטכנולוגיות (רוסית: Ростехнологии) היא תאגיד ממשלתי רוסי, שהוקם בשלהי 2007 כדי לקדם את הפיתוח, הייצור והייצוא של מוצרי היי-טק תעשייתיים לסקטור האזרחי והצבאי.
התאגיד מאחד כ-700 גופים המהווים 14 חברות אחזקה: אחת עשרה חברות אחזקה הפועלות בתעשייה הצבאית ו-3 בתחום האזרחי. ארגוני רוסטק מספקים סחורה לכ-70 מדינות ברחבי העולם.
מנכ"ל החברה הוא סרגיי צ'מזוב, ומשרדי התאגיד הראשיים ממוקמים במוסקבה. רוסטך, כולל חברות הבת שלה, מעסיקה 475,000 עובדים.
ב-21 בדצמבר 2012 מיתגה את עצמה בשם חדש מרוסטכנולוגיות לרוסטך, וכן הציגה לוגו חדש, במהלך מיתוגי שעלותו 1.5 מיליון דולר. בעקבות הסכסוך האוקראיני-רוסי וסיפוח חצי האי קרים ב-2014 הטיל ממשל ברק אובמה סנקציות על התאגיד, וכן הוטלו סנקציות על ראש הארגון סרגיי צ'מזוב שממנו נשללה הוויזה ונכסיו באיחוד האירופי הוקפאו.
ולדימיר גרנאט
ולדימיר ואסילייביץ' גרנאט (ברוסית: Влади́мир Васи́льевич Грана́т; נולד ב-22 במאי 1987 באולן-אודה שברוסיה) הוא כדורגלן רוסי המשחק בעמדת הבלם בנבחרת רוסיה.
קריירת מועדונים.
גרנאט התחיל את צעדיו הראשונים בכדורגל בגיל 7 באקדמיה לוקומוטיב שבעיר מולדתו אולן-אודה. בשנת 2003 זומן לקבוצה זווזדה אירקוטסק ששיחקה בליגה השנייה, שם ולדימיר ערך 5 הופעות. בשנים 2005–2006 שיחק בקבוצת הנוער של דינמו מוסקבה (44 הופעות, 2 שערים). באוגוסט 2006 הושאל לסיביר נובוסיבירסק מהליגה הלאומית. ב-18 במרץ 2007 גרנאט ערך הופעת בכורה בליגת העל במדי דינמו. מהר מאוד הוא נהפך לשחקן הרכב קבוע בעמדת הבלם או המגן. ב-2013 אף נבחר לקפטן הקבוצה, אך באוקטובר 2014 הועבר לקבוצת הנוער. מאחר שזו הייתה שנתו האחרונה בחוזה, החלו להתעניין בו מספר מועדונים רוסים. ביום האחרון של חלון ההעברות החורפי גרנאט עבר בהשאלה לרוסטוב. כמה ימים לאחר מכן, מועדון הכדורגל ספרטק מוסקבה הודיע על מעברו של גרנאט כסוכן חופשי בתום העונה. ברוסטוב ולדימיר לא שיחק בשל פציעה. בספרטק החל גרנאט לשחק בהרכב הפותח, אך עם הזמן אבד את מקומו ואף הועבר לקבוצת המשנה שהופיעה בליגה הלאומית, שם ערך 12 הופעות והבקיע שער מול דינמו, קבוצתו לשעבר. ב-31 באוגוסט גראנט סיכם חוזה ל-3 שנים ברוסטוב.
ביוני 2017 חתם על חוזה בקבוצת רובין קאזאן עד יולי 2020.
נבחרת לאומית.
בשנות נעוריו זומן לנבחרות רוסיה עד גיל 19 ו-21, כמו כן הוא שיחק במדי הנבחרת השנייה, שלא התקיימה זמן רב.
בקיץ 2012 גרנאט זומן ליורו וב-6 בספטמבר ערך הופעת בכורה במדי הנבחרת הבוגרת במשחק מוקדמות מונדיאל 2014 נגד לוקסמבורג, המשחק הסתיים 1:4 לטובת הרוסים.
ב-3 בספטמבר 2014 הבקיע את שערו הראשון בנבחרת בניצחון 0:4 על אזרבייג'ן.
אול אמריקן
נסיכות הוהנצולרן-הכינגן
אגודת העיתונאים ירושלים
אגודת העיתונאים ירושלים היא אגודה מקצועית שהוקמה ב-1933, ומשמשת כאגודתם המקצועית של העיתונאים ואנשי התקשורת בירושלים רבתי.
מטה האגודה שוכן בבית אגרון שברחוב הלל, ירושלים.
היסטוריה ורקע.
אגודת העיתונאים של ירושלים נוסדה בחודש יוני 1933 בשם "התאגדות העיתונאים בישראל – ירושלים". האגודה הוקמה בזמן שבו עדיין לא גובשו בישראל כללי בסיס להעסקתם של עיתונאים ועורכים, ולמעשה אגודה זו הייתה האיגוד המקצועי הראשון בישראל בתחום התקשורת. כיום, האגודה הירושלמית היא הבינונית מבין שלוש אגודות עיתונאים אזוריות (השתיים האחרות: אגודת העיתונאים בתל אביב ואגודת העיתונאים חיפה והצפון), המרכיבות יחד את איגוד עיתונאי ארץ ישראל אשר הוקם בשנת 1946. לפיכך, כל עיתונאי החבר באגודת עיתונאים אזורית חבר גם באיגוד הארצי.
אגודת העיתונאים בירושלים מייצגת את העיתונאים, בכל אמצעי תקשורת בעיר, והיא מהווה גשר על דורי בין עיתונאים במרשתת, במקומונים, בטלוויזיה וברדיו, הן בתחילת דרכם והן ותיקים שלמדו את המקצוע. הנהלת האגודה מורכבת מחברים מכל קשת העיתונות בישראל.
כלל אגודות העיתונאים אמנם מאוחדות כולן תחת ארגון גג אחד, אך מבחינה משפטית שלוש האגודות הן עמותות עצמאיות ונפרדות. כמו שאר האגודות, האגודה הירושלמית רשאית לקבוע על פרישה מהאיגוד הארצי אם עולה בידה להחתים שליש עד שני שלישים מחברי האגודה על הצהרת פרישה מהאיגוד.
בעבר זוהתה אגודת העיתונאים בירושלים בעיקר עם עובדי הרדיו והטלוויזיה של רשות השידור, המהווים רוב מקרב חבריה (10 מתוך 13 חברי הוועד המכהנים כיום מועסקים ב"קול ישראל" או בטלוויזיה הציבורית), ולפי זה נוטה האגודה להיאבק ולעסוק בעיקר בנושאים הקשורים לשידור הציבורי. כך למשל הייתה האגודה הירושלמית אחראית לפריצת שביתת השידורים בישראל (1987) (שביתה שהביאה למחלוקת בינה ובין אגודת העיתונאים בתל אביב, שסירבה להשבית כאות הזדהות את פעילות העיתונים), ודאגה להיאבק בתוכניות לקיצוץ והפרטת השידור הציבורי.
בחודש מרץ 2003 הכריזה אגודת העיתונאים בירושלים על סכסוך עבודה ברשות השידור, בעקבות כוונתו של מנכ"ל הרשות דאז יוסף בראל לבצע קיצוצים נרחבים בתקציב. לצורך המאבק בתוכניתו של בראל שכרה אגודת העיתונאים את שירותיו של משרד יחסי ציבור, שבהודעה מטעמו אף הצהיר כי יעסוק בשתדלנות בממשלה ובכנסת. בשנתיים שעברו מאז פרוץ המאבק נגד בראל ועד הדחתו בידי הממשלה בחודש מאי 2005 האשימה אגודת העיתונאים את מנכ"ל רשות השידור במינוי מקורבים ומתן "שוחד מסך", כלומר - הענקת זמן מסך לפוליטיקאים הממונים עליו, בהדחת עיתונאים מסיבות שאינן מקצועיות וכיוצא בזה.
מטרות האיגוד.
המטרות העיקריות של אגודת העיתונאים ירושלים כפי שנוסחו בתקנון הן:
תנאי קבלה.
לאגודת העיתונאים בירושלים יכול להצטרף כל עיתונאי בישראל מגיל 18 ומעלה בתנאי שעיקר פרנסתו מקורו בעבודה עבור כלי תקשורת כלשהו שפעילותו איננה עומדת בסתירה לכללי האתיקה של האגודה. עיתונאי שעיקר פרנסתו מקורו בהוצאה לאור או כזה המועסק במקביל ב"ענף שאינו הולם את מעמדו כעיתונאי" (כלשון התקנון) לא יתקבל גם כן לאגודה. בחודש ינואר 2007 הוכנסו שינויים לתקנון אגודת העיתונאים בירושלים, ובכללם כאלה המאפשרים לעיתונאי אתרי האינטרנט להצטרף לשורות האגודה.
מוסדות האגודה.
הוועד.
ועד העובדים של האגודה הוא המנהל את האגודה, ובו 15 חברים הנבחרים בבחירות חשאיות על ידי כלל חברי האגודה. הוועד הוא זה שמנהל את סדר יומה של האספה הכללית וזה שמודיע על התכנסותה.
האספה הכללית.
מושבה של האספה היא דו שנתי. אספה זו מתכנסת בחודשים ינואר או פברואר. אחת לשנתיים תבחר האספה הכללית את מוסדות האגודה. באספה הכללית השנתית מוגשת הצעת התקציב השנתית של האגודה, וכן דו"ח ועדת הביקורת, דו"ח כספי ופירוט הכספים שנצברו בקרנות האגודה, לשם אישורם. הוועד רשאי לזמן אספה כללית. הוועד מחויב לזמן אספה כללית לפי דרישתם של לפחות 10% מחברי האגודה. האספה הכללית אמונה לבחירתה של נשיאות האגודה, המופקדת על ניהול האספה. האספה הכללית בוחרת אחת לשנתיים בבחירות חשאיות את מוסדות האגודה ובראשם הוועד, המנהל את ענייני האגודה ואחראי לייצוג ציבור העיתונאים, ובו לכל היותר כ-15 חברים.
מיכאל חי זירקיוף
הרב מיכאל חי זירקיוף (ה'תרס"א, 1901 - כ"ה בחשוון ה'תשל"ה, נובמבר 1974) היה רב הקהילה הבוכרית ורב הקהילה המשהדית בעיר בני ברק.
קורות חיים.
נולד בחודש אב ה'תרס"א (1901) בעיר בוכרה, לר' ציון הלוי (בן ר' פינחס) ולמרת מזל זירקיוף.
בבוכרה למד הרב זירקיוף בבית מדרשו של רבו, הרב משה יצחקוף הכהן וכן נמנה עם שומעי לקחו של הרב אברהם חיים נאה, הרב פינטו ועוד.
לימים, שינה אביו של הרב זירקיוף, את שם משפחתו לשם 'פנחסי', אך הרב מיכאל חי המשיך להחזיק בשם המשפחה הקודם 'זירקיוף'.