כתבי אופציה סחירים, כגון אלה הנסחרים בבורסה התל אביבית, מגלמים בדרך כלל במחירם פרמיה, במובן זה שגם כאשר הם "בתוך הכסף", כלומר, לו פקעו באותו רגע, היה מקבל המשקיע תמורה חיובית על כספו, מחירם עולה על ההפרש בין מחירי הפקיעה שלהם למחיר נכס הבסיס שממנו הם נגזרים. כאשר ברגע נתון, למשל, נסחר מדד תל אביב 125 במחיר של 1000 נקודות, וכתבי האופציה מסוג "קול" לפי מחיר 1000 נסחרים במחיר (חיובי) כלשהו, מהווה מחיר זה פרמיית סיכון, שניתן לראותה כפרמיה שדורשים כותבי האופציה תמורת הסיכון שהם לוקחים על עצמם, שמא יעלה המדד. אולם על מחירי האופציות משפיעים גורמים שונים, ולא ניתן להסבירם בשלמותם על ידי התייחסות לפרמיית סיכון לבדה.
מוזיאון רכבת ישראל
מוזיאון רכבת ישראל הוא מוזיאון הרכבת הלאומי בישראל. המוזיאון נמצא בבעלות רכבת ישראל וממוקם בתחנת הרכבת חיפה מזרח. תחנה זו הייתה בעבר תחנת הרכבת העיקרית בחיפה והיום אין בה עוד תנועת נוסעים. המוזיאון נפתח בחודש מרץ 1983 כיוזמה של מנכ"ל הרכבת דאז, צבי צפרירי, ומר אילן פלקוב מנהלו הראשון של המוזיאון. מנהלו הנוכחי של המוזיאון הוא חן מלינג.
המוזיאון נמצא משני עבריו של מגרש המסילות בתחנת חיפה מזרח והמעבר מחלק אחד של המוזיאון למשנהו מתאפשר על גבי גשר להולכי רגל, ממנו ניתן לצפות על תנועת הרכבות ואף על חלקים מן העיר חיפה. בעבר שכנו במקום גם משרדי הנהלת רכבת ישראל שעברו אל תחנת הרכבת לוד.
אוספי המוזיאון.
המוזיאון מציג את ההיסטוריה של התחבורה המסילתית בישראל ובמדינות השכנות החל מתחילתה בשנת 1892. למיקומו של המוזיאון חשיבות היסטורית, המבנה בו מוצג ציוד נייד שימש בעבר כמוסך קטרים של הרכבת החיג'זית, אשר פעלה במקום החל משנת 1905 ואילו המבנה בו מוצגים קטנים יותר, שימש בעבר כאחד המחסנים בתחנת הרכבת בימי השלטון העות'מאני. במוזיאון אוספים של ציוד נייד כולל קרונות, קטרים וציוד הנדסי, שלטי רכבות, כרטיסי רכבות מתקופות שונות, אוסף בולי רכבות, ועוד. חלק מן התצוגות במוזיאון נמצאות במבנים וחלקם בחצרות המוזיאון. למוזיאון ספרייה הכוללת ספרות מגוונת בנושאי הרכבת.
מוצגים בולטים.
בינואר 2019 הועברו למוזיאון הרכבת כמה קטרים וקרונות שהוצגו מ-1988 בחצר מוזיאון ארץ ישראל בתל אביב. הללו יוצגו מחדש במוזיאון הרכבת מ-2020 לאחר שישופצו וישוחזרו לצורכי התצוגה.
מגדלי התאומים (סרט)
מגדלי התאומים (או מרכז הסחר העולמי, באנגלית: World Trade Center) הוא סרט דרמת אסונות המבוסס על פיגועי 11 בספטמבר, שבמסגרתם בוצעו פעולות טרור במרכז הסחר העולמי שבעיר ניו יורק בארצות הברית. הסרט יצא לאקרנים ב-9 באוגוסט 2006 על ידי אולפני סרטי פרמאונט בהקרנת בכורה עולמית. הוא בוים על ידי אוליבר סטון.
עלילת הסרט מבוססת על סיפור אמיתי של שני ניצולים בשם ג'ון מקלאפלין וויל ג'ימנו אשר גם השתתפו בכתיבת התסריט של הסרט. מטרת הסרט הייתה להתמקד בפן האנושי של היום בו בוצעו פעולות הטרור הקשות ביותר בהיסטוריה. סיסמת הסרט הייתה: "העולם ראה את הרוע באותו היום. שני אנשים ראו משהו אחר".
תקציר העלילה.
ה-11 בספטמבר 2001 היה היום בו בוצעו פעולות טרור במרכז הסחר העולמי בניו יורק ובמוקדים אחרים ברחבי ארצות הברית. הסרט מתמקד בהתקפה שבמסגרתה שני מטוסי נוסעים שנחטפו על ידי טרוריסטים פוגעים ישירות במגדלי התאומים. באותו יום גורלי, נשלח שוטר בכיר ממשטרת הנמלים של ניו יורק בשם ג'ון מקלאפלין יחד עם פקודיו אל מקום המאורע. באותו הזמן רק מגדל א' סופג פגיעת מטוס.
ג'ון נכנס עם השוטרים אל תוך מרכז קניות הממוקם בין מגדל א' לבין מגדל ב' והם מתחילים באיסוף בלוני גז בעת שהמטוס השני פוגע במגדל ב'. תוך מספר שניות, בהפתעה גמורה, המגדל הראשון מתחיל לקרוס והשוטרים מוצאים עצמם לכודים תחת הריסות המשתרעות על פני מאות מטרים.
חמישה שוטרים נהרגים מיד ואילו ג'ון מקלאפלין והשוטר ויל ג'ימנו מוצאים עצמם לכודים מתחת לשכבות של הריסות בלי סיכוי רב להחלץ משם בכוחות עצמם. ג'ון נלכד בצורה משמעותית יותר אך ויל מצליח לזוז עד ששכבה נוספת מתרסקת וגם הוא נלכד בלי יכולת לנוע.
בזמן ההתרחשויות, משפחותיהם הדואגות של וויל וג'ון, מנסות למצוא דרך ליצור קשר עם יקיריהן. המשפחות מעלות זכרונות וחוויות מהעבר, ואשתו של ויל, הנמצאת בהריון, סובלת במיוחד.
בעודם כלואים בין ההריסות ומנסים להשכיח את הכאב העז בשיחות שונות, ובעודם טרודים בניסיונות לא להירדם מחשש שזו תהיה הפעם האחרונה בחייהם, מגיע מתנדב צעיר, פליט מצבא ארצות הברית, למקום האירוע לאחר שהוא בטוח שקול עליון קרא לו לבוא ולסייע.
ג'ון מקלאפלין וויל ג'ימנו במציאות.
מקלאפלין וג'ימנו היו בין עשרים הניצולים היחידים שהוצאו מההריסות של מגדלי התאומים. שניהם השתתפו בכתיבת התסריט של הסרט מאחר שהעלילה מגוללת את סיפורם האמיתי. ג'ון עבר תהליך של שיקום בן 3 חודשים ועשרים ושבעה ניתוחים במקומות שונים בגופו ואילו ויל, שפציעתו הייתה חמורה פחות, עבר כ-17 ניתוחים.
שני הגברים פרשו מהמשטרה בשל היעדר יכולתם לשוב ולצעוד. הם פתחו יחד מסעדה גדולה שאותה הם מנהלים עד היום. ג'ימנו מתגורר בעיר בניו ג'רזי ואילו מקלאפלין עדיין מתגורר בניו יורק.
רובינשטיין
רובינשטיין הוא שם יהודי אשכנזי שמשמעותו בגרמנית – "אבן אודם". נוצר גם בהשפעת השם העברי ראובן. השערה אחרת מקשרת שם משפחה זה ליישוב רובנשטיין (Rubenstein) בבוואריה.
Sicherheitsdienst
הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008
הבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנת 2008 נערכו ב-4 בנובמבר 2008. בבחירות זכה בנשיאות ברק אובמה מהמפלגה הדמוקרטית, שרץ יחד עם ג'ו ביידן כמועמד לתפקיד סגן הנשיא, והוא גבר על יריבו ג'ון מקיין מהמפלגה הרפובליקנית שרץ יחד עם שרה פיילין.
תוצאת הבחירות נקבעה על פי מספר האלקטורים להם זכה כל מועמד, הקצאת מספר האלקטורים לכל מדינה נקבעה בהתאם למפקד האוכלוסין של ארצות הברית בשנת 2000. אובמה זכה ב-365 אלקטורים וב-52.9% מקולות הבוחרים, לעומת 173 אלקטורים ו-45.7% מקולות הבוחרים שקיבל מקיין.
אובמה וביידן הושבעו לתפקידם ב-20 בינואר 2009.
תהליך הבחירות המקדימות החל ב-3 בינואר, מוקדם מאי פעם, וגם מערכות הבחירות של המועמדים והעימותים החלו מוקדם מהרגיל, בתחילת 2007.
מערכת הבחירות הזו ייחודית במספר אופנים, ובמהלכה נשברו תאוריות ותפיסות עולם פוליטיות כגון אפקט בראדלי. היא הראשונה מאז הבחירות בשנת 1952, שבה לא התמודד על המשרה נשיא מכהן או סגן נשיא מכהן והראשונה מאז 1928 שבה הנשיא וסגן הנשיא המכהנים אף לא ניסו להתמודד בבחירות המקדימות. זו הפעם הראשונה בהיסטוריה האמריקאית, בה שני המתמודדים על הנשיאות היו סנאטורים מכהנים, וזו הפעם הראשונה מאז בחירתו של ג'ון פ. קנדי ב-1960, שבה נבחר סנטור מכהן לתפקיד הנשיא. זו גם הפעם הראשונה שבה נבחר נשיא שנולד מחוץ ליבשת צפון אמריקה, על אף ששני המועמדים נולדו במקום בעל ריבונות אמריקאית - ברק אובמה בהוואי וג'ון מקיין באזור תעלת פנמה. פער הגילאים בין מקיין לאובמה שעומד על 25 שנים, הוא הגבוה ביותר בין מתמודדים לנשיאות. לו היה נבחר מקיין בן ה-72 לתפקיד, הוא היה האדם המבוגר ביותר שנכנס לתפקיד הנשיא. ברק אובמה אשר נבחר לנשיאות הוא הנשיא האפרו-אמריקאי הראשון בארצות הברית.
הבחירות המקדימות.
לוח הזמנים.
מועד הבחירות המקדימות בכל מדינה בהן נבחרים הצירים לוועידות המפלגה הארציות נקבע על ידי גורמים מקומיים (הממשל המדינתי, או הממסד המפלגתי המדינתי), כאשר המוסדות המפלגתיים הלאומיים מנסים גם הם לקבוע חוקים, ומאיימים על מדינות שיפרו אותם בשלילה (חלקית או מלאה) של נציגיהם לוועידות הארציות. לקראת הבחירות של שנת 2008 התחרות בין המדינות על מועד טוב לבחירות החריפה בצורה חסרת תקדים. מעמדן של איווה בה נערכת ההתמודדות הראשונה (בצורה של אספות בחירה - caucus) ושל ניו המפשייר בה נערכות הבחירות מקדימות הכלליות הראשונות נשמר, אולם לשם כך הן הקדימו את מועד הבחירות לתחילת ינואר (3 בינואר באיווה, ו-8 בינואר בניו המפשייר). מספר קטן של מדינות נוספות קיבלו אישור לערוך את ההתמודדויות בהן עוד בינואר, אולם המוסדות המפלגתיים הארציים דרשו מהרוב המוחלט של המדינות לקיים את הבחירות שלהן רק החל מה-5 בפברואר. בתאריך זה התקיימו מספר חסר תקדים של התמודדויות, כולל במדינות הגדולות כמו ניו יורק וקליפורניה, שבשנים קודמות ערכו את הפמייריז שלהם לקראת סוף עונת ההתמודדות. כשהתמודדות למעשה הוכרעה.
הבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית.
מועמדים שהכריזו על התמודדותם.
מועמד המפלגה לנשיאות:
מועמדים שפרשו:
התפתחות המירוץ.
בשל לוח הזמנים המוקדם, מערכת הבחירות החלה כבר בדצמבר 2006 כאשר ג'ון אדוארדס הכריז על כוונתו להתמודד. ברק אובמה הכריז כוונותיו להצטרף למירוץ בינואר 2007. בעקבות כך הזדרזה להכריז על מועמדותה גם הילרי קלינטון, שנחשבה למועמדת הטבעית של הדמוקרטים ל-2008.
עד מהרה הסתמן מהסקרים כי המועמדת המובילה היא קלינטון, כאשר אובמה נמצא אחריה, אדוארדס אחריו, וכל שאר המועמדים אינם מצליחים להתקרב אל השלישייה המובילה. בסקרים הארציים הפערים בין קלינטון לבין שני מתחריה העיקריים היו גדולים, אולם באיווה, בה נערכת ההתמודדות הראשונה הפער היה מצומצם יותר, ובחלק מהסקרים אף היה לאדוארדס יתרון קל. במירוץ על גיוס הכספים, שבנוסף לעצם חשיבותו מהווה גם אינדיקציה למצב המועמדים, הצליח אובמה להתקרב לקלינטון, ואף לגבור עליה בכמה מהרבעונים, בין השאר בזכות כמות גדולה של תרומות קטנות.