ענת ירדן היא פרופסורית ישראלית, בפקולטה לביולוגיה במכון ויצמן למדע. ירדן היא ראש המחלקה וראש קבוצת מדעי החיים והמחלקה להוראת מדעים במכון ויצמן. מלבד עיסוקיה בתחום הביולוגיה, היא בעלת רקע וידע בתחום התפתחות עוברית.
מחקרים ופרויקטים.
פרופ' ירדן ענת ערכה מחקר ביחד עם חברי קבוצתה ממכון ויצמן העוסק בשימוש מאמרים מדעיים כאמצעי להוראה. מטרתה העיקרית של הקבוצה היא לפתח אמצעים לגשר על הדינמיקה של תגליות ביולוגיות וחינוך ביולוגי. במהלך המחקר נבדקו ארבע כיתות בבתי ספר שונים, שבמהלכן נערכו שיחות עם מורים ותלמידים, והן על תצפיות שנעשו בכיתות. הנושא המוביל בפעילות הוא קידום ההתפתחות המקצועית של המורים לביולוגיה והתאמת שיטות עבודה של מדענים לפרקטיקות שבאמצעותן תלמידים ומורים מרחיבים את הידע שלהם בביולוגיה. במחקרים שנערכו נמצא כי היתרונות בשיטת לימוד זו הם שיפור רמת החשיבה של התלמידים, סיוע לתלמידים בפיתוח מיומנויות חקר וחשיבה גבוהה, הרחבת תוכניות הלימודים והבאת ביולוגיה עדכנית לבתי-הספר. כחלק מהיזמה הזאת נוצר ספר הלימוד "סוד ההתפתחות העוברית: קובץ מחקרים", הכולל שלושה מאמרים, שנבחרו בהתייעצות עם חוקרים בתחום הביולוגיה ההתפתחותית. בעקבות הספר הראשון יצרו חברי הקבוצה ספר נוסף- "מאלפי הגנים: קובץ מחקרים בביוטכנולוגיה" - המאגד מאמרים מדעיים מעובדים בתחום הביוטכנולוגיה. כיום משמשים הספרים להוראת יחידת הבחירה של נושא מחקרי בבחינת הבגרות בביולוגיה, והפרויקט הייחודי מעורר התעניינות ויוזמות דומות ברחבי העולם.
פרסים.
ד"ר ענת ירדן זכתה בפרס קרן פרידנברג מטעם הקרן הלאומית למדע, מיסודה של האקדמיה הלאומית למדעים. הפרס ניתן לה על מחקרה בנושא: "אפיון תחומי העניין הספונטניים במדע וטכנולוגיה של ילדים".
חיים אישיים.
פרופ' ענת ירדן מתגוררת כיום ברחובות, בנעוריה למדה והתחנכה בבית הספר "בליך". ירדן אוהבת לטייל באזורים מדבריים, ובמיוחד באזור ים המלח ובמדבר יהודה.
פאולינה, נסיכת וירטמברג
פאולינה, נסיכת וירטמברג (גרמנית: Pauline, Prinzessin von Württemberg, 25 בפברואר 1810 - 7 ביולי 1856), הייתה אשתו של וילהלם, דוכס נסאו.
ביוגרפיה.
פאולינה נולדה בשטוטגרט ב-25 בפברואר 1810, לפאול, נסיך וירטמברג ושרלוטה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן, בתם של פרידריך, דוכס סקסוניה-אלטנבורג ושרלוטה גאורגינה, דוכסית מקלנבורג-שטרליץ.
ב-23 באפריל 1829 התחתנה פאולינה עם וילהלם, דוכס נסאו, ממנו נולדו לה 4 ילדים. בשנת 1839 מת בעלה וילהלם, ובנו אדולף, דוכס נסאו עלה לשלטון במקומו. בשנת 1848 פרץ ברחבי הדוכסות מרד כחלק ממהפכות אביב העמים, ואדולף ופאולינה דיכאו אותו. ב-7 ביולי 1856 מתה פאולינה בביתה בוויסבאדן, ובשנת 1857 נוסד בוויסבאדן הוסטל לנערות על שמה.
משפחתה.
ב-23 באפריל 1829 התחתנה פאולינה עם וילהלם, דוכס נסאו, ממנו נולדו לה 4 ילדים:
אפרים זקס
אפרים אליעזר זקס (2 באפריל 1858 - 3 במאי 1944) היה איש ציבור וחקלאי וכיהן בשנים 1930-1924 כראש המועצה המקומית של רחובות.
נעוריו ותחילת דרכו.
זקס נולד בעיירה יעלוק שבפלך קובנה בליטא לבן ציון ויהודית. הוא מצאצאי הגאון מווילנה. התחנך בחדר ובישיבות בווילנה. הוא היה בקיא בששת סדרי המשנה וידע בעל פה את מרבית התנ"ך. נחשב כעילוי בלימודיו, ולכן זכה לכינוי "העילוי מיעלוק". אפרים דיבר רוסית, גרמנית, אנגלית וצרפתית.
הוא נשא לאישה את יהודית לוין ובשנת 1882 הם היגרו לארצות הברית, שם היו בעלי בית מסחר סיטונאי למוצרי מכולת בשיקגו . הם הצליחו בעסקים והתעשרו.
זקס היה פעיל בשיקגו בעבודה הציונית וחבר "ועד שוחרי שפת עבר", אגודה שמטרתה הפצת השפה העברית ופיתוח הספרות העברית.
העלייה לארץ ישראל והתיישבות ברחובות.
בשנת תרס"ח (1908) עלה לארץ ישראל עם אשתו יהודית ובתו היחידה טובה. הוא התיישב ברחובות, רכש פרדס ונטע כרמי שקדים, והתמקד בטיפול בהם. הוא גר בבית מפואר בן שתי קומות שתכנן האדריכל יוסף ברסקי. בבית נערכו קבלות פנים לחשובי המבקרים, כמו למשל חיים ויצמן, ג'יימס רוטשילד והרברט סמואל. הבית שכן ברחוב מנוחה ונחלה 54 ברחובות ונחשב לבית הגדול והמפואר ביותר בראשיתה של המושבה.
פעילות ציבורית.
לעולים החדשים מתימן היה קשה להשתלב בחברה, לתושבים הוותיקים היה קשה להבין את שפתם בגלל המבטא שלהם, הם קיבלו שכר נמוך ותנאי המגורים שלהם היו בלתי נסבלים. מצוקתם נגעה לליבו של זקס והוא עזר להם לרכוש חלקת אדמה בגודל 55 דונם דרומית לרחוב עזרא. האדמה חולקה ל-55 מגרשים שווים בגודלם, ועליהם נבנו בתים למשפחות העולים. ב-21 בספטמבר 1909 התחילה הבנייה של שכונת שעריים, בה שכנו תימנים. בשל התמסרותו המיוחדת זקס נקרא "אבי התימנים".
בשנת 1912 זקס היה חבר בוועד המושבה, ומאוחר יותר נבחר למועצה המקומית. בשנים 1924–1930 היה ראש המועצה המקומית לאחר שבשנת 1923 הפכה רחובות ממושבה שנוהלה על ידי ועד מקומי, למועצה מקומית שבה לוועד לא היו סמכויות רשמיות, ועיקר כוחו של הוועד היה בסמכות מוסרית.
בהיותו חבר בוועד המושבה הוא הלווה לוועד סכום של 25,000 פרנק, סכום גדול במושגים של אז, להקמת "מכון מים". מעשהו החלוצי של אפרים - ההלוואה בריבית נמוכה ופרישׂת החוב ל-10 שנים אפשר את הקמת מכון המים ורשת צינורות שהובילו מהברכה המרכזית לכל הבתים. כך רחובות הייתה המושבה הראשונה בארץ שזכתה לאספקת מים זורמים לכל הבתים.
זקס אף ייסד דואר במושבה.
כהערכה לפעילותו הוא נבחר לנשיא כבוד של קופת מלווה וחיסכון, אחד הגופים החשובים ביותר במושבה, שנתן הלוואות לתושבים לצורכי בניין וחקלאות וכן להעלאת קרובי משפחה מתימן ארצה. אפרים דאג להשגת מקומות עבודה עבור התימנים, שימש להם כערב לקבלת הלוואת לבניית בתים, זאת בנוסף להלוואות שנתן מכספו בעת הצורך. בכרמים ובפרדסים שלו הועסקו רק יהודים, רבים מהם תימנים.
פעילות נוספת.
זקס השתלם בשפות העתיקות סורית, יוונית, אמהרית ורומית ואף כתב חיבור בנושא ספרות ישראל והעמים, שנשאר ככתב יד ולא יצא לאור.
הוא כתב פירושים לתנ"ך ואסף ספרי תנ"ך בשפות עתיקות. לאחר פטירתו ספריו הועברו לאוניברסיטת בר-אילן וכתביו נמסרו למכון גנזים בבית הסופר בתל אביב.
מרכז תאום חיפוש והצלה בים
פרדריק שאזלן
פרדריק שָׁאזְלַן (בצרפתית: Frédéric Chaslin, נולד בשנת 1963 בפריז) הוא מנצח, פסנתרן ומלחין יהודי צרפתי.
קורות חיים.
פרדריק שאזלן נולד בפריז וזכה לחינוך מוזיקלי בקונסרבטואר של פריז ובאוניברסיטת מוצרטיאום בזלצבורג. קריירת הניצוח שלו החלה ב-1989, כשהתמנה כעוזרו של דניאל בארנבוים בפריז ובביירוית. ב-1991 התמנה לעוזרו של פייר בולז באנסמבל אנטרקונטמפורן.
ב-2010 התמנה פרדריק שאזלן לתפקיד המנהל המוזיקלי של בית האופרה של סנטה פה, לאחר שב-2009 ערך שם את הבכורה שלו כשניצח על לה טרוויאטה (ורדי). את עונת 2011 פתח בביצוע ל"פאוסט" (גונו). שאזלן ניצח בלהקות ובבתי אופרה מן המובילים בעולם, בין היתר בברלין, מדריד, ברצלונה, רומא, ונציה, סקוטלנד וויילס.
כמו כן, ניצח על תזמורות מרכזיות בעולם, שעמן אפשר למנות את תזמורת פריז, הפילהרמונית של וינה, התזמורת הסימפונית של וינה, תזמורת האלה, התזמורת הסימפונית של לונדון, תזמורת פילהרמוניה והתזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון שעליה גם ניצח בהפקות של האופרה הישראלית החדשה.
ב-1997 התמנה לתפקיד מנצח הבית של האופרה של וינה, שם ניצח על יותר מ-110 קונצרטים. בשנים האחרונות ניצח בווינה על הפקות היהודייה (פרומנטל הלוי) עם ניל שיקוף, וורתר (מאסנה) עם יונס קאופמן.
פרדריק שאזלן כיהן כמנהלה המוזיקלי של בית האופרה של רואן במשך שלוש שנים. בין השנים 1993–1996 ניצח באופן קבוע בפסטיבל ברגנץ באוסטריה, ושם גם שיתף פעולה עם הבמאי הנודע דייוויד פאונטני בהפקות רחבות היקף של כמה אופרות, ובהן "נבוקו" (ורדי) ו"פידליו" (בטהובן).
ב-2005 נתמנה לתפקיד המנהל המוזיקלי של התיאטרון הלאומי של מנהיים, שם ניצח על אופרות של וגנר, ובהן "טריסטן ואיזולדה" ו"טנהויזר", וכן על מרבית היצירות החשובות של ריכרד שטראוס.
ב-2002 ערך את הופעת הבכורה שלו במטרופוליטן אופרה בניו יורק, בביצוע "הטרובדור" (ורדי), ומאז הוביל את המטרופוליטן אופרה בהפקות של "סיפורי הופמן" (אופנבך), "ערבית סיציליאנית" (ורדי), "הספר מסיביליה" (רוסיני) ו"לה בוהם" (פוצ'יני).
לאחרונה השלים סדרת קונצרטים בתיאטרון הלאומי החדש של טוקיו, שם ניצח על "טוסקה" (פוצ'יני). ב-2005 ניצח באופרה של לוס אנג'לס על הפקה של "רומיאו ויוליה" (בליני) בהשתתפות רולנדו ויאסון ואנה נטרבקו. ב-2010 שב לתיאטרון בטוקיו והוביל הפקה של "אנדראה שנייה" (ג'ורדאנו).
באותה שנה גם שיתף פעולה עם הבמאי פייר לואיג'י פיצי בהפקה של "פאוסט" (גונו), שנערכה במסגרת קונצרט הפתיחה של פסטיבל מסראטה באיטליה.
שאזלן ביצע כסולן את הקונצ'רטו מס' 5 לפסנתר מאת בטהובן עם התזמורת הפילהרמונית של וינה. כמנצח סולן הוביל ביצועים לקונצ'רטו בסול מז'ור מאת ראוול ביפן, באיטליה ובישראל.
פרדריק שאזלן מקדיש תשומת לב מיוחדת להרחבת הרפרטואר הקונצרטי: הוא ביצע למעלה מ-20 יצירות בביצועי בכורה ואף הקדיש לנושא פרק בספרו האחרון "מוזיקה בכל מובן", ספר שעוסק לעומק בסוגיות של מוזיקה מודרנית ויחסה לקהל. הספר ראה אור בצרפתית, בגרמנית ובאנגלית.