באולימפיאדת מונטריאול (1976) זכתה בריגיטה בשתי מדליות ארד, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 56.65 שניות, אחרי קורנליה אנדר שקבעה שיא עולם חדש של 55.65 שניות ופטרה פרימר (56.49 שניות), שתיהן ממזרח גרמניה ובמשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:01.40 דקות, אחרי קורנליה אנדר שקבעה שיא עולם חדש של 1:59.26 דקות ושירלי בבשוף (2:01.22 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:51.67 דקות, כשחיינית אחרונה היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 55.91 שניות ובמקום חמישי במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:19.93 דקות. במשחה ל-100 מטר גב היא קבעה בשלב חצי הגמר תוצאה של 1:05.21 דקות וסיימה במקום השביעי, אך החליטה להימחק ממשחה הגמר לטובת חברתה לנבחרת שסיימה במקום תשיעי בשלב חצי הגמר.
באליפות אירופה שנערכה בינקפינג, שוודיה בשנת 1977 זכתה בריגיטה בשתי מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 57.09 שניות ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:52.95 דקות.
פנתאסיליאה
חוקוק אללה
אנטיקווריאט
פונקציה אדיטיבית
באלגברה, פונקציה אָדִיטִיבִית (או פונקציה חיבורית) היא פונקציה ששומרת על פעולת החיבור, כלומר פונקציה formula_1 מוגדרת כאדטיבית אם היא מקיימת formula_2. (בתורת המספרים, פונקציה אריתמטית נקראת אדיטיבית אם היא מקיימת את השוויון formula_3).
פונקציה אדיטיבית שהיא גם הומוגנית מסדר ראשון נקראת "פונקציה ליניארית".
פורמלית זהו מקרה פרטי של הומומורפיזם בין הקבוצות תחת פעולת החיבור: formula_4.
שטייר HS-50
CAT-966
בטריס מילר
ינגוואר קרלסון
גוסטה ינגוואר קרלסון (בשוודית: Gösta Ingvar Carlsson; נולד ב-9 בנובמבר 1934) הוא פוליטיקאי שוודי אשר כיהן פעמיים כראש ממשלת שוודיה, בפעם הראשונה ב-1986 עד 1991 ובפעם השנייה מ-1994 עד 1996. הוא היה המנהיג של מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית של שוודיה. מזוהה כאדם שהוביל את שוודיה לאיחוד האירופי.
קלרסון היה חבר בריקסדאג מ-1965 עד 1996 המייצגת את מחוז הבחירה של מחוז סטוקהולם. הוא היה שר החינוך השוודי מ-1969 עד 1973, שר הבריאות ב-1973 ובשנים 1974–1976, ובין 1985–1986 היה שר להגנת הסביבה. הוא היה סגן ראש ממשלת שוודיה בין 1982 עד 1986. ב-1986 נהיה ראש ממשלת שוודיה עקב ההתנקשות באולוף פלמה.
ראשית חייו.
קרלסון נולד בבורוס שבמחוז וסטרה ייטלנד (אז במחוז אלבסבורג) שבשוודיה. אביו, אולוף קרלסון, היה מחסנאי ושם אמו היה אידה לבית יוהנסון. הוא בעל דיפלומה במנהל עסקים ותואר במדע המדינה מאוניברסיטת לונד. בלונד הוא הכיר את טאגה ארלנדר, שהיה גם הוא ראש הממשלה ואת יורשו לימים, אולוף פלמה.
קריירה פוליטית.
לאחר סיום לימודיו החל קרלסון לעבוד בצוותו של ארלנדר. ב-1965, לאחר שהשלים לימודים נוספים באוניברסיטת נורת'ווסטרן שבאילינוי, ארצות הברית, הוא נבחר להיות חבר בריקסדאג (הפרלמנט השוודי). באותה שנה הוא היה לחבר בליגה הצעירה של מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית. בין השנים 1969 – 1973 הוא שימש בתפקיד שר החינוך, בין השנים 1973 – 1976 בתפקיד שר השיכון ובשנים 1982 – 1986 בתפקיד סגן ראש הממשלה.
קרלסון ואולוף פלמה היו ידועים בכינוי "נערי ארלנדר".
ראש הממשלה.
בעקבות רציחתו של אולוף פלמה, נבחר קרלסון להיות ראש ממשלת שוודיה ומנהיג המפלגה. יחד עם שר האוצר, קייל-אולוף פלדט, הוא הוביל את הכלכלה השוודית מגרעון תקציבי של 90 מיליארד קרונות שוודיות לעודף תקציבי של כמה מאות מיליארד קרונות, שינוי שהוביל להשקעות נרחבות ולשיא שלילי של אבטלה. כראש הממשלה הוא גם הוביל רפורמה כוללת במערכת המיסוי. אף על פי כן, בראשית שנות התשעים של המאה ה-20 החלה כלכלת שוודיה להתדרדר. ב-1990 התפטרה ממשלת קרלסון לאחר שלא עלה בידה לגייס רוב למדיניותה הכלכלית, אך היא הורכבה מחדש לאחר שבוצעו שינויים קלים בתוכנית הכלכלית.
בבחירות של 1991 נחלו הסוציאל-דמוקרטים הפסד, אך קרלסון שב לתפקיד ראש הממשלה ב-1994. לאחר שלוש שנים באופוזיציה ולאחר ניצחון בבחירות של 1994, הקים קרלסון ממשלה חדשה. ממשלה זו התמקדה מחדש על שינוי במערכת הפיננסים והמשימה הוטלה על שר האוצר החדש, יירן פרסון. כהונתה של ממשלת קרלסון בתקופה שבאה אז הייתה קשה ונמתחה עליה ביקורת קשה מצד האיגודים המקצועיים ומצד חברי המפלגה בשל קיצוצים שהממשלה הטילה על שירותים ממשלתיים ובשל העלאת מיסים.
באוגוסט 1995 הודיע קרלסון שהוא יתפטר מתפקידו כמנהיג המפלגה וכראש הממשלה. במשך זמן רב נחשבה מי שהייתה אז השרה לשיווין מגדרי, מונה סהלין, כיורשתו המיועדת. אף על פי כן, במסגרת מה שנודע בכינוי "פרשת טובלרון", התברר שסהלין ניצלה כרטיס אשראי שניתן לה לצורכי עבודה בלבד, לצרכים אישיים, כולל מצרכי מכולת לביתה ותשלומים למעונות לילדיה. הפרשה נקראה כך בשל תשלום על שוקולד טובלרון שנכלל בהוצאות שמומנו באמצעות כרטיס האשראי. סהלין הסירה את מועמדותה ומאוחר יותר התפטרה מן הממשלה. ב-5 בדצמבר 1995, הציעה וועדת המינויים של המפלגה את שר האוצר, יירן פרסון כמועמד המפלגה החדש לתפקיד ראש הממשלה. ב-15 במרץ 1996 בחר קונגרס המפלגה בפרסון לתפקיד מנהיג המפלגה וב-22 במרץ הוא נבחר כיורשו של קרלסון בתפקיד ראש הממשלה.
לאחר הפרישה.
ינגוואר קרלסון כיהן כיושב ראש ועדת החקירה לעניין המהומות בגטבורג ב-2001. דוח הוועדה הוגש לממשלת שוודיה ב-14 בינואר 2003.
קרלסון היה גם יושב ראש וועדת החקירה העצמאית מטעם האו"ם לעניין רצח העם ברואנדה ב-1994. הוא גם משמש כיושב ראש מוסד ברגמן באי פרו.
יחד עם שירדת' רמפל הוא שימש ב-1995 כיושב ראש משותף של הוועדה לממשל עולמי, שהגישה דוח בנושאי פיתוח בינלאומי, ביטחון בינלאומי, גלובליזציה וממשל עולמי.
הקריירה של קרלסון עוצבה לאור מורשתו של אולוף פלמה, שאתו הוא עבד באופן צמוד, אך מדיניותו הייתה יותר המשכיות של המורשת שעוצבה על ידי טאגה ארלנדר.
חייו האישיים.
קרלסון נשוי מאז 1957 לספרנית אינגריד מלנדר, ילידת 1934 ובתם של הסוחר סוון מלנדר ורעייתו גרדה לבית אריקסון. לזוג שתי בנות. ב-1989 הוענק לקרלסון תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת לונד וב-1991 הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת נורת'ווסטרן. קרלסון הוא תומך נלהב של קבוצות הכדורגל אלפסבורג ווולברהמפטון וונדררס.
מגנוס השישי, מלך נורווגיה
מגנוס הוקונסון (בנורדית עתיקה: Magnús Hákonarson, בנורווגית: Magnus Håkonsson; 1 במאי 1238 – 9 במאי 1280) היה מלך נורווגיה החל ממותו של אביו ב-1263 ועד מותו, תחת השם מגנוס השישי. לפני כן, מ-1257 ועד למותו של אביו הוא כיהן כמלך-שותף. אחד מהישגיו הגדולים ביותר היה תהליך המודרניזציה וההאחדה של ספר החוקים הנורווגי, תהליך שבזכותו הוא כונה "מגנוס המחוקק" (בנורדית עתיקה: Magnús lagabœtir, בנורווגית: Magnus Lagabøte). מגנוס השישי היה ראשון מלכי נורווגיה שידוע שהוא השתמש במספר סידורי לשמו מלכותי, למרות שבמקור הוא השתמש במספר "הרביעי".
ראשית חייו.
מגנוס היה צעיר בניהם של הוקון הרביעי ושל רעייתו, מרגרטה סקולדוטר. הוא נולד בטונסברג והוטבל במאי 1238. הוא בילה את רוב תקופת ילדותו בברגן. ב-1257 מת אחיו הבוגר הוקון הצעיר, בהותירו את מגנוס כיורש העצר. באותה שנה העניק לו אביו את התואר מלך. ב-11 בספטמבר 1261 הוא נשא לאישה את אינגבורג, בתו של אריק הרביעי, מלך דנמרק המנוח, לאחר שלמעשה היא נחטפה מהמנזר בו היא חיה על ידי אנשיו של המלך הוקון. המאבק על קבלת ירושתה של אינגבורג מאביו שנרצחה, גרמה מאוחר יותר לנורווגיה להיות מעורבת בעימותים עם דנמרק שנמשכו לסירוגין בעשורים הבאים. מגנוס ואינגבורג הוכתרו מיד לאחר נישואיהם ולמגנוס ניתן התפקיד השליט הישיר של מחוז רייפילקה. ב-16 בדצמבר 1263 מת הוקון הרביעי כאשר היה בעיצומה של מלחמה כנגד סקוטלנד על השליטה על האיים ההברידיים ומגנוס היה למלך נורווגיה.
מלך.
מדיניות חוץ.
מדיניות החוץ של מגנוס הייתה שונה בהשוואה לזו של אביו שהייתה תקיפה במידה מסוימת. ב-1266 הוא וויתר לסקוטלנד על השליטה באיים ההברידיים ועל האי מאן, בתמורה לתשלום שנתי גדול במטבעות כסף, על פי הסכם פרת', שבמסגרתו הכירו הסקוטים בשלטונה של נורווגיה על איי שטלנד ועל אורקני. ב-1269 התבססו היחסים הטובים עם הנרי השלישי, מלך אנגליה במסגרת הסכם וינצ'סטר. נראה היה גם שלמגנוס היו יחסים טובים עם ולדמאר, מלך שוודיה ובשנות השישים של המאה ה-13 הוגדר לראשונה הגבול בין שתי הממלכות באופן רשמי. כאשר הודח ולדמאר על ידי שני אחיו ונמלט לנורווגיה ב-1275, גייס מגנוס עקב כך צי מלחמתי בפעם הראשונה והיחידה במשך תקופת מלכותו. כשהוא עומד בראש צי גדול, הוא נפגש עם המלך השוודי החדש, מגנוס הראשון, כדי להגיע להסדר בין שני האחים, אך ללא הצלחה. מגנוס השוודי לא נכנע ללחצים ומגנוס הנורווגי נסוג מבלי להיכנס לעימות אלים.
מדיניות פנים.