האי גרנד איילנד ששטחו 86 קילומטרים רבועים נקנה בשנת 1815 על ידי מדינת ניו יורק מידי האינדיאנים, ונח רכש שליש ממנו, וקיבל אופציה לרכישת שני השלישים האחרים. נח האמין כי בבנייה לגובה ניתן יהיה לשכן באי שישה מיליון יהודים.
בשנת 1825 נערך טקס מפואר בן מאות מוזמנים, רובם נוצרים ומקצתם יהודים, בכנסיית סן פול בבאפלו. על רקע האורטוריה "יהודה המכבי" של הנדל, וכשהוא לבוש בגלימה סגולה ותליון מזהב שנלקחו מתיאטרון, הכתיר עצמו נח כ"שופט ישראל" של העיר החדשה אררט. הוא נשא נאום בו הכריז על הקמת בית לעם היהודי, והציג את אבן הפינה ליישוב החדש עליה נכתב בעברית: "שמע ישראל יי אלוהינו יי אחד" ובאנגלית:
האירוע הגרנדיוזי השיג את מטרתו וזכה לתשומת לב רבה מצד עיתונים באמריקה ואירופה, אולם היהודים לא נענו לקריאתו ולעגו לו כמשיח מטעם עצמו או כמי שמחפש הזדמנויות להרוויח על גבם של היהודים, אף רבנים דוגמת רבי רפאל מילדולה יצאו נגדו ולא הסכימו ליוזמתו.
רק בסוף המאה ה-19 החל גל הגירה המוני של מיליוני יהודים שהיגרו ממזרח-אירופה לארצות-הברית, אך הם בחרו ביעדים שונים, ולא בהתיישבות קולקטיבית לאומית על פי חזונו של נח.
בגרנד איילנד אין קהילה יהודית או בית כנסת, אך אבן הפינה שהקים נח שמורה בתצוגה הקבועה במוזיאון ההיסטורי של באפלו.
שנים לאחר מכן הגיע נח למסקנה שתחיית היהודים אפשרית רק בארץ ישראל וקרא למעצמות המערב, תחילה צרפת ואנגליה ולאחר מכן אמריקה, לסייע ליהודים. בשנת 1837, עשרות שנים לפני הרצל, כתב:
ברוס דיקינסון
ברוס דיקינסון (באנגלית: Bruce Dickinson, נולד ב־7 באוגוסט 1958) הוא זמר מטאל אנגלי, סולנה של להקת ההבי מטאל הבריטית איירון מיידן. דיקינסון ידוע בקול ה"רוק-אופראי" הגבוה והעמוק שלו, בצרחותיו הגבוהות הדקות המתגלגלות, בדגשים הליריים שלו ובמגוון מאסיבי של טונים ווקאליים. דיקינסון נחשב לאחד מגדולי זמרי המטאל בעולם, ולאחד ממעצבי סגנון ההבי מטאל הקלאסי.
ביוגרפיה מוזיקלית.
לפני איירון מיידן.
ברוס דיקינסון נולד בנוטינגהמשייר, אנגליה.
בנעוריו העריץ דיקינסון את להקת הרוק הקלאסית האנגלית דיפ פרפל, ובמיוחד את סולנה. בשנים 1976–1979 היה הסולן של להקה בשם סטינקס, ובשנים 1980 ו-1981 הוציא שני אלבומים כסולן להקה בשם סאמסון.
דיקינסון באיירון מיידן.
בשנת 1982 התקבל דיקינסון ללהקת ההבי מטאל האנגלית המצליחה איירון מיידן כזמר במקומו של פול דיאנו, אשר פוטר. דבר זה היה הישג עצום מבחינתו של דיקינסון, אשר ראה באיירון מיידן את דיפ פרפל המודרנית.
דיקינסון הביא לאיירון מיידן רוח חדשה. עד להצטרפותו, איירון מיידן הייתה להקת רוק קלאסי-כבד, אשר יצרה בעיקר שירים קלים, קצרים וקופצניים. דיקנסון אמנם אהב את איירון מיידן של דיאנו, בשל דמיונה לדיפ פרפל, אך כשהצטרף בעצמו ללהקה, שינה אותה באופן משמעותי. דיקנסון, עם קולו הדק, הגבוה, המהדהד והסוחף ועם שירתו העצובה והרצינית הפך את איירון מיידן ללהקת הבי מטאל כבדה, אשר הלחינה יצירות ארוכות, כבדות, מלנכוליות ורבות עוצמה. איירון מיידן ויתרה על התדמית השמחה והעבריינית של דיאנו, ואימצה במקומה תדמית של להקה כבדה ושטנית. למעשה, יהיה זה נכון לומר, כי איירון מיידן של דיאנו ואיירון מיידן של דיקינסון הן שתי להקות שונות לגמרי, בעלות שם זהה.
במהלך עשור, ביחד עם דיקינסון, הוציאה איירון מיידן את מיטב אלבומיה, החל ב-"The Number of the Beast" בשנת 1983 וכלה ב-"Fear of the Dark" בשנת 1992. בנוסף לעבודתו כזמר, דיקינסון גם כתב והלחין מספר שירים, בהם כאלה שהתפרסמו והביאו תהילה לאיירון: "Revalations", "Powerslave" ו-"Bring Your Daughter...to the Slaghter". כמו כן כתב דיקינסון שירים רבים ביחד עם הגיטריסט אדריאן סמית', ויותר מאוחר ביחד עם הגיטריסט יאניק גרס, אשר החליף את סמית'. במהלך עשור זה, איירון מיידן זכתה להצלחה אדירה (בין היתר, בשל קולו ושירתו רבת העוצמה של דיקינסון), אשר הגיעה לשיאה בהופעת הענק ליד טירת דונינגטון באנגליה.
קריירת הסולו.
בשנת 1990 הוציא לראשונה דיקינסון אלבום סולו בשם "Tattooed Millionaire". שיר הנושא של האלבום הוא אחד השירים המפורסמים ביותר של דיקינסון כסולן. מבחינת סגנונו, מהווה Tattooed Millionaire קריצה לשורשיה של איירון- סגנון ההארד רוק.
בשנת 1994 החליט דיקינסון לעזוב את איירון מיידן ולהתמקד בקריירת סולו. באלבומים הבאים של דיקינסון כזמר סולו, מטבע הדברים הוא שאב הרבה מסגנון ההבי מטאל הקלאסי הכבד של איירון, אך גם שינה אותו ונתן לו נופך הרבה יותר קודר, עצוב ומאופק (בניגוד ל- Tattooed Millionaire). באותה שנה השתתף דיקינסון באלבום המחווה "Nativity in Black" שנעשה ללהקת ההבי מטאל בלאק סבאת' בשיר "Sabbath Bloody Sabbath" יחד עם להקת "גודספיד".
את קריירת הסולו שלו ניהל דיקינסון ביחד עם הגיטריסט והמלחין רוי זי, אשר עזר לו בהלחנה, בכתיבה ובהפקה וגם ניגן בגיטרה. גיטריסטים נוספים אשר השתתפו בכתיבה ובביצוע של חלק משירי דיקינסון הם יאניק גרס, אשר השתתף ב-"Tattooed Millionaire", ואדריאן סמית', אשר השתתף באלבומים "Accident of Birth" ו-"Chemical Wedding".
בשנים 1994–1999 הוציא דיקינסון 6 אלבומים (אלבום כל שנה) במסגרת קריירת הסולו שלו, אשר זכו להצלחה פחותה בהרבה מהאלבומים שהוציא במסגרת איירון מיידן. למעשה, דיקינסון כמעט ולא התפרסם כסולואיסט. מצד שני, באותו הזמן גם איירון נחלה כישלון באלבומים שהוציאה בלעדיו.
השיר המפורסם ביותר של דיקינסון מקריירת הסולו שלו הוא בלדת הרוק המרגשת "Tears of a Dragon", אשר מיוחסת לפרידה מאיירון מיידן.
בחזרה לאיירון מיידן.
בשנת 1999 חזר דיקינסון לאיירון מיידן ביחד עם סמית', ובהרכב החדש-ישן הוציאה איירון מיידן את "Brave New World", המזכיר במידה רבה את סגנונו העצוב-קודר של דיקינסון בקריירת הסולו שלו. מאז ממשיך דיקינסון להקליט ולהוציא אלבומים הן במסגרת איירון והן במסגרת קריירת הסולו.
בסוף שנת 2014 נתגלה אצלו גידול סרטני בשלבים מוקדמים בלשון, בעקבות זאת עצרה הלהקה את ההקלטות והמופעים. במאי 2015, לאחר טיפולים, הודיע הצוות הרפואי על החלמתו המלאה.
ב-3 בדצמבר 2018 דיקינסון הגיע לראשונה להופעה בישראל.
עיסוקיו הנוספים של דיקינסון.
מלבד עבודתו כזמר, דיקינסון עוסק במגוון רחב של תחומים, מהם חלקם באופן מקצועי. הוא למד היסטוריה בקולג' Queen Mary and Westfield ובאוניברסיטת לונדון, והיה פעיל במפלגה השמרנית הבריטית.
דיקינסון עוסק בספרות וכתיבה, בסיף, בנגינה על גיטרה, בהטסת בואינג 757 עבור חברת התעופה הבריטית אסטראוס, בה הוא מועסק כקצין ראשון, ובהנחיית תוכנית הרדיו השבועית "Rock Show". בעבר הוא הנחה תוכנית טלוויזיה על תולדות הטיס בשם "Flying Heavy Metal". ב-12 בפברואר 2007, דיקינסון קיבל אישור להטיס את שחקני קבוצת הכדורגל הסקוטית גלאזגו ריינג'רס לישראל, למשחקם נגד הפועל תל אביב באצטדיון בלומפילד.
דיקינסון נוהג להטיס מדי פעם גם את קבוצת הכדורגל האהודה עליו, ליברפול, למשחקי חוץ שלה במסגרות אירופאיות.
כמו כן, הסרט "חתונה כימית" (Chemical Wedding) מ-2008, המספר על פרופסור שמגלה שהוא גלגול נשמות של המיסטיקן האנגלי אליסטר קראולי, נכתב על ידי דיקינסון. פסקול הסרט מכיל מספר שירים שלו ושל איירון מיידן.
דאלאס טקסנס
הבחירות המיוחדות לראשות הממשלה
אנתרקס (להקה)
אנתרקס (באנגלית: Anthrax) היא להקת ת'ראש מטאל אמריקאית, שהוקמה בשנת 1981 בניו יורק בידי הגיטריסטים סקוט איאן ודני לילקר. הלהקה זכתה לפופולריות בשנות השמונים, ולאחר שסגנון הת'ראש מטאל צבר תאוצה לקראת סוף שנות השמונים, אנתרקס נחשבה לאחת מ"ארבע גדולות הת'ראש", יחד עם הלהקות מטאליקה, מגאדת' וסלייר.
הרכב הלהקה עבר שינויים רבים במשך השנים, לרוב עקב חילוקי דעות יצירתיים, אם כי לצד סקוט איאן נמנים חברים יחסית קבועים כמו צ'ארלי בנאנטה, פרנק בלו, דן ספיץ והזמרים ג'ואי בלאדונה וג'ון בוש. סגנון הלהקה אף הוא השתנה, מת'ראש מטאל בשנות ה-80 (עת ג'ואי בלאדונה היה הסולן) ועד גרוב מטאל (כאשר ג'ון בוש נבחר לשמש כסולן בשנות ה-90). בין השנים 2005–2007, חברי ההרכב המקורי (איאן, בלו, ספיץ, בנאנטה ובלאדונה) התאחדו לסיבוב הופעות מחודש. בין השנים 2009–2010, הלהקה יצאה לסיבוב הופעות עם הסולן ג'ון בוש.
אלבומיהם Spreading the Disease ו-Among the Living נחשבים לקלאסיקות של ז'אנר הת'ראש מטאל. שירם המשותף עם פאבליק אנמי, Bring The Noise, נחשב לאחד המבשרים המוקדמים של גל הראפ מטאל.
"ארבע גדולות הת'ראש" - סיבוב ההופעות.
בספטמבר 2009 הודיע לארס אולריך מלהקת מטאליקה כי הוא מתכוון לאגד את ארבע להקות הת'ראש הגדולות - מטאליקה, מגאדת', סלייר ואנתרקס - ולצאת לסיבוב הופעות. סדרת הופעות אלו, שבעה במספר, החלה ב-16 ביוני 2010 בוורשה, פולין והסתיימה ב-27 ביוני 2010 באיסטנבול, טורקיה. ההופעה שהתקיימה בסופיה, בולגריה ב-22 ביוני הועברה בשידור חי דרך לוויין לכ-450 תיאטראות ברחבי ארצות הברית ולמעל 350 ברחבי אירופה, קנדה ואמריקה הצפונית.
אורנים - המכללה האקדמית לחינוך
מכללת אורנים (אֳרָנִים) היא מכללה אקדמית לחינוך ולהוראה באזור הצפון בתחומה של מועצה אזורית זבולון, סמוך לקריית טבעון. האתר מוכר כיישוב מוסדי.
המכללה הוקמה בשנת 1951 והיא שייכת לתנועה הקיבוצית. שמה של המכללה ניתן לה עקב מיקומה בתוך חורשת אורנים.
הלימודים במכללה.
המכללה מקדמת מצוינות אקדמית ומכשירה גננות, וכן מורים לבתי הספר היסודיים ולתיכון. לצורך כך המכללה מעניקה תעודת הוראה. המכללה מעניקה כמה סוגים של תארים אקדמיים: