מאז המאה התשיעית, האיל דה לה סיטה בפריז היה מוקף ביצורים ומגדלים ייחודיים, כולם עשויים עץ. שני גשרים אפשרו גישה אל העיר, האחד מצפון, היכן שכיום מצוי הגשר "פונט או שאנז'", והשני בדרום, היכן שמצוי כיום "הגשר הקטן" (Petit Pont). בראשי שני הגשרים היו כבר אז, וכנראה אף לפני כן, "שאטלטים"; זה שבצפון נקרא "השאטלה הגדול", והשני, בדרום, כונה "השאטלה הקטן". השאטלה הגדול היה משלט מבוצר שצורתו כמעט ריבועית ובמרכזו חצר בעלת דלתות מסתובבות. שני מגדלים באגפים נישאו מעל לפינות המבצר שפנו אל אזור הפרברים. השאטלה הקטן היה, למעשה, רק שער שעליו בתי מגורים ושני מגדלים באגפיו.
בזמן המשטר הישן.
השאטלה הגדול, שנבנה מחדש מאבן בעקבות פלישות של נורמאנים, איבד את שימושו וחשיבותו לאחר הקמת ביצורי פיליפ-אוגוסט. המבנה סונף, לפיכך, ל"פרֶבוֹטֵה" (prévôté, הערכאה המשפטית הראשונה בתקופת המשטר הישן) של פריז, והופעל על ידי המשטרה ובית המשפט, וכלל תאי-כליאה וחדרי עינויים. ה"שאטלה של פריז" חולק לשאטלה הקטן והגדול עד שנת 1780.
בזמן המהפכה הצרפתית.
מעריכים כי בשנת 1783 שכנו בשאטלה 305 אסירים, ובמאי 1790 היו בו 350 אסירים. אסירי השאטלה נודעו לשמצה כפושעים גדולים ומסוכנים. ב-13 ביולי 1789 פתחו המתפרעים את דלתות בתי הכלא, אך לא רצו בשום פנים ואופן לתקוף את מצודת השאטלה ולשחרר את אסיריה.
כיכר שאטלה.
כיכר שאטלה ושני התיאטראות שלה, כולם בתכנונו של האדריכל גבריאל דאוויו, נחנכו בשנת 1862. במרכז הכיכר, מזדקרת מזרקת הדקל (fontaine du Palmier, אשר קרויה גם "מזרקת הניצחון" ו"מזרקת שאטלה"), עמוד שהוקם בשנת 1808 לכבוד ניצחונות נפוליון הראשון במצרים, והוצב על מזרקה מוגבהת בשנת 1858, שקושטה בפסלי ספינקס. בראש העמוד ניצב פסל מוזהב של מלאך. במרכז הכיכר מצוי גם דוכן עיתונים. סביב הכיכר ישנם ארבעה בארים, בהם " Le Vieux Châtelet" (שאטלה הישן) ו"שרה ברנאר".
תיאטראות שאטלה.
בכיכר שאטלה נבנו שני תיאטראות זהים למראה בהזמנת מושל הסן, הברון אוסמן, כחלק מתוכנית השיפוצים שערך. עיצובם החיצוני הוא בסגנון אדריכלות פלדיאנית. תיאטרון שאטלה משמש כתיאטרון אך בעיקר כבית אופרה. בעבר שימש לעיתים אף כאולם קולנוע. במקור היה אמור לאכלס 3,000 מקומות ישיבה, ונקרא "התיאטרון הקיסרי של שאטלה" (Théâtre Impérial du Châtelet), אך עבר שינויים בצורתו ובשמותיו לאורך השנים. כיום יש בו 2,300 מושבים.
התיאטרון השני, שנקרא בעבר "שרה ברנאר" (על שם השחקנית הצרפתייה המפורסמת), קרוי כיום "תיאטרון העיר", והוא מארח הופעות של טובי הרקדנים בעולם, הצגות צרפתיות חדשניות וקונצרטים של מוזיקת עולם והופעות ג'אז.
תחנת הרכבת שאטלה – לה-אל.
באזור שאטלה מצוי צומת תחנות הרכבת הגדול והמרכזי שאטלה לה-אל (Châtelet - Les Halles). יחד עם תחנות המטרו "שאטלה" ו"לה-אל", שמקושרות כולן זו אל זו במעברים תת-קרקעיים, מהווה "שאטלה - לה-אל" את תחנת הרכבת התחתית הגדולה בעולם, ושנייה בעומס רק לתחנת שינג'וקו בטוקיו. בכל יום עוברים בתחנה כ-750,000 איש, מהם 493,000 נוסעים רק ברכבות ה-RER.
RER - בתחנה עוברים קווי הרכבת: A, B, D
מטרו - בתחנה עוברים הקווים: 1, 4, 7, 11, 14 (ב-19 ביולי 1900 נחנך קו הרכבת התחתית הראשון של תחנת שאטלה, בקו מספר 1).
התחנה נמצאת מתחת למרכז המסחרי לה אל, שהוא המרכז המסחרי התת-קרקעי הגדול ביותר באירופה.
בני אנדרסון
בני אנדרסון (בשוודית: Benny Andersson; נולד ב-16 בדצמבר 1946) הוא מוזיקאי שוודי, חבר בלהקת הפופ אבבא.
חייו.
יֶראן ברוּר בני אנדרסון (Göran Bror Benny Andersson) נולד בסטוקהולם. אביו וסבו היו נגנים חובבים באקורדיון. בגיל שש קיבל אנדרסון את כלי הנגינה הראשון, אקורדיון, והחל לנגן בו שירי עם שוודיים. בגיל 15 נשר אנדרסון מבית הספר, והחל להופיע במועדוני נוער בהרכבים מוזיקליים שונים. באותה עת הכיר את בת זוגו הראשונה, ונולדו להם שני ילדים.
בשנת 1965 החל אנדרסון לכתוב שירים, וכמו כן שימש כנגן הקלידים בהרכבים השונים, תפקיד אותו נשא גם בלהקת אבבא.
בשנת 1969 הכיר אנדרסון את הזמרת אנני-פריד לינגסטד, ושותפו המוזיקלי באותה העת - ביורן אולבאוס הכיר את אנייטה פלטסקוג חודשיים לאחר מכן. הרביעייה הקימו את להקת אבבא בשנת 1972.
אנדרסון היה מאורס ללינגסטד במשך 9 שנים, ורק בשנת 1978 נישאו השניים. נישואים אלו באו אל קיצם שלוש שנים לאחר מכן, בשנת 1981. שבוע לאחר גירושיו נשא אנדרסון לאשה את מנחת הטלוויזיה השוודית מונה נורקליט, ונולד להם בן לאחר שנה.
לאחר שהיה חבר במספר להקות, ובראשן בלהקת הפופ אבבא שזכתה להצלחה בינלאומית, פנה אנדרסון יחד עם שותפו המוזיקלי אולבאוס, ליצירתם של מספר מחזות זמר מצליחים: "שח-מט" (1984), "כריסטינה פרוֹן דובמוֹלה" (1995) ו"מאמה מיה!" (2003) - המבוסס על שירי אבבא ושהוצג גם בישראל בשנת 2007.
החל משנות ה-90 החל אנדרסון להופיע לצד הזמרת אורסה ספלמן כשאותם מלווה הלהקה אותה הקים "להקת בני אנדרסון", ויחדיו מנגנת הלהקה שירי עם שוודיים.
כיכר שאטלה
1981 במוזיקה
תחרויות.
טקס פרסי גראמי.
טקס פרס גראמי ה-23 נערך ב-25 בפברואר 1981, ושודר בשידור חי בטלוויזיה האמריקאית.
אירוויזיון.
האירוויזיון של 1981 היה ה-26 במספר, והוא התקיים ב-4 באפריל בדבלין, אירלנד. Bucks Fizz שייצגו את בריטניה היו הזוכים.
נעדר
נעדר הוא אדם, שמקום הימצאו אינו ידוע, ובפרט כזה שנעלם באופן פתאומי וללא סיבה ברורה. במקומות שונים יש נהלים שעל פיהם חלק מהנעדרים מוכרזים כמת שמקום קבורתו לא נודע.
הסיבות להיעדרות.
חלק ממקרי ההיעדרות מכוונים על ידי האדם הנעדר, חלקם נובעים מכך שהוא נפל קורבן לפשע ,ומקרים אחרים הם מסיבות טכניות לחלוטין. ישנם גם מקרים בהם הסיבות להיעדרות משולבות, לדוגמה, אדם שנחטף ושוחרר במקום ממנו הוא אינו מצליח לחזור לביתו, ואינו מצליח ליצור קשר עם מקורביו, וחלקם כתוצאה ממחלות זקנה כגון מחלת אלצהיימר או דמנציה.
היעדרות מסיבות טכניות.
היעדרות משדה קרב.
נעדר בקרב - חייל שנעלמו עקבותיו ואין ידיעה ברורה מה עלה בגורלו. במקרים רבים היעדרות זו היא בנסיבות טכניות לחלוטין:
איתור נעדרים.
בישראל.
בישראל, מרבית האנשים, שהמשטרה מכריזה עליהם כנעדרים, נמצאים בתוך זמן קצר. אולם, מדי שנה, נוספים כ-16 איש לרשימת הנעדרים, שלא נמצאו מזה זמן רב. ב-2022, כ-600 ישראלים היו ברשימת הנעדרים.
חיפוש נעדרים בישראל כמו ברוב העולם, מבוצע בימים הראשונים להיעדרות, על ידי המשטרה, באמצעות פרסום באמצעי התקשורת, וכן בעזרת יחידות מתנדבים אזרחיות כגון יחידת הכלבנים לישראל, איחוד הצלה, זק"א, ידידים - סיוע בדרכים, אלו"ן ותופעת טבע. לעיתים מתגייס הציבור לעזרת המשפחה, ומתנדבים מצטרפים לחיפושים. לדוגמה, כך היה במקרה ההיעלמות של הפעוטה הודיה קדם, שבדיעבד הסתבר כי נרצחה על ידי אביה.
במקרי היעלמות בלתי מפוענחים, המשטרה ממשיכה לטפל בתיק במישור המודיעיני. לעיתים, משפחות הנעדרים מנסות לעורר מדי תקופת זמן את תשומת לב הציבור באמצעות ראיונות לאמצעי התקשורת או פרסום מודעות. כך נוהגת משפחתה של עדי יעקבי שנעדרת מאז דצמבר 1996. חלק מהמשפחות מצליחות גם לשכור עזרה פרטית או לארגן חיפושים בעצמן (כמו משפחתו של מג'די חלבי).
בבריטניה.
בבריטניה ניסיונות לאתר ילדים נעדרים נעשים, בין השאר, על ידי הדפסת תצלומיהם על קרטוני חלב ומוצרים נוספים, כך שדמותם תוכר בכל בית.
ארצות הברית.
נוהג ילדי קרטוני החלב הופסק בארצות הברית כיוון שתיאורי ההיעדרות הפחידו ילדים שראו את המוצרים. בארצות הברית מופעלת "אזעקת אמבר" (Amber Alert) - נוהל לטיפול מהיר ופרסום נרחב במקרי היעלמויות של ילדים.
עירוב תבשילים
Flat top
פלטופ
גיבור (ספרות ואמנות)
גיבור הוא מושג שניתן למצוא לו מקורות במיתולוגיה ובפולקלור של העמים מאז העת העתיקה. בתרבות האנושית, המונח משלים בדרך כלל את ההגדרה לאדם שנחשב טוב במעשיו ולאדם אמיץ, אציל ובעל תושייה שניחן בתכונות אבירות. הנכונות להקריב את חייו למען מטרה נעלה אחרת כמו הצלת חיי אדם אחר היא המאפיין או ההגדרה של הגיבור.
סוג נוסף של גיבור הוא אדם הנתפס בתודעת החברה כבעל אומץ לב. גבורה כזו מתוארת במיתוסים המספרים על הגיבור ועל כוחותיו יוצאי הדופן.
באמרות חז"ל.
באמרות חז"ל מופיעות התייחסויות אחדות לשאלה מיהו גיבור:
פוארטו מונט
פוארטו מונט (Puerto Montt) היא עיר בדרום צ'ילה, לחופו של מפרץ רלונקאבי (Seno de Reloncaví). היא משמשת כבירתו של מחוז לוס לאגוס, ובשנת 2002 התגוררו בה כ-175 אלף תושבים.
היסטוריה.
עד המאה ה-19 היה האזור בו שוכנת פוארטו מונט מכוסה ביער עבות. ב-1851 הגיעה למקום משלחת מהאי צ'ילואה במטרה להכשירו להתיישבות. המקום צד את עיני המתיישבים גם בשל סמיכותו לאגם יאנקיווה (Llanquihue). ב-12 בפברואר 1853 נוסדה העיר באופן רשמי על ידי תושביה הראשונים, שהיו בעיקר מהגרים גרמנים. היא נקראה על שמו של נשיא צ'ילה באותה תקופה, מנואל מונט.
ב-1969 התרחש בעיר "הטבח של פוארטו מונט". ב-4 בפברואר אותה שנה פלשו כ-90 משפחות של חסרי בית לשטחיהן של חוות נטושות בעצתו של חבר הפרלמנט לואיס אספינוסה. 5 ימים לאחר מכן הודיע להם מפקד המשטרה בעיר כי לא יינקטו נגדם צעדים. למחרת הודיע משרד הפנים כי לא ייתן יד לפלישה. אספינוסה נעצר ונשלח לוואלדיביה, ועם שחר פשטו 250 שוטרים על החוות, פינו מהן את יושביהן, והעלו אותן באש. 11 מהתושבים נורו למוות. האירועים זעזעו את המדינה, והיו בין הגורמים לנפילתו של הנשיא אדוארדו פריי, ולעלייתו של סלבדור איינדה, שנה מאוחר יותר.
כלכלה.