הסימן נקרא ביוונית βαρεῖα (באריה), צורת הנקבה של שם התואר βαρύς (בארוס), שפירושו "כבד" או "בטון נמוך". מיוונית הגיע בתרגום שאילה ללטינית gravis - כבד, ומשם למילה האנגלית grave ובשם האנגלי המלא grave accent.
לחץ.
סימן ההטעמה המשני מסמן את ההטעמה של מילים במלטית, קטלאנית איטלקית והונגרית
שימוש בתכנות.
מתכנתים משתמשים בסימן ההטעמה המשני כתו נפרד (כלומר, לא בשילוב עם אות כלשהי) למספר משימות. התו ידוע בתור backquote, או backtick.
רבות ממעטפות הפקודה למערכות Unix ושפות התכנות פרל, PHP ורובי משתמשות בזוגות של תו זה כדי לציין החלפת פקודה, כלומר החלפת הפלט הסטנדרטי מפקודה אחת לשורת טקסט המגדירה פקודה אחרת. לדוגמה, שורת הקוד:
$ echo עכשיו `date`
שוות ערך, לאחר "החלפת הפקודה", לפקודה:
שבהרצה מייצרת את הפלט:
עכשיו
משתמשים בסימן לפעמים בהערות כדי לציין קוד, למשל,
/* Use the `printf()` function. */
const name = "Mary", pet = "lamb"; //
let temp = `${name} has a little ${pet}!`;
console.log(temp);
// =&gt; "Mary has a little lamb!";
בשלד התוכנה אנגולר אין תמיכה בתבנית מילולית, למרות התמיכה הכללית בתקן ECMAScript 6. המנתח המילולי של אנגולר זורק שגיאה: ובכך מודיע על חוסר התמיכה בסימן הטעמה משני.
אשלי סברה
שירים שהוקלטו על ידי מלאני מרטינז
מלאני מרטינז היא זמרת, שחקנית, במאית ופזמונאית אמריקאית. מרטינז מוכרת בזכות ריאליטי השירה "The Voice", ונבחרה לצוות המתמודדים של המנטור אדם לוין. בשנת 2014, הוציאה את המיני-אלבום המצליח "Dollhouse", מתוכו יצאו השירים "Dollhouse" ו-"Carousel", שזכו להצלחה. בשנת 2015, הוציאה את אלבום הבכורה שלה, "Cry Baby". אלבום הבכורה הפך לאחד מאלבומי הבכורה הבודדים בהיסטוריה שכל שיריו קיבלו תארים על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
בין היתר, הוציאה להיטים כמו "Pity Party", "Soap", "Sippy Cup" ו-"Gingerbread Man". בשנת 2019, הוציאה את אלבום האולפן השני שלה, "K-12". מתוך האלבום, יצא הסינגל המצליח "Lunchbox Friends", אשר צבר למעלה מ-35 מיליון השמעות בספוטיפיי. כמו כן, הוציאה את השיר "Piggyback", שכתבה לבדה.
פנטום האופרה (שיר)
סטינג (מתאבק)
אנטוניו קנדידו
אנטוניו קנדידו דה מלו אי סוזה (בפורטוגזית: Antonio Candido de Mello e Souza; 24 ביולי 1918 – 12 במאי 2017) היה סופר, פרופסור, סוציולוג ומבקר ספרות ברזילאי. כמבקר הספרות הברזילאית, הוא נחשב לראשון במעלה בתחומו ואחד המלומדים ביותר בו. הוא זכה במשותף בפרס ז'בוטי - אחד מפרסי הספרות החשובים בברזיל, בשנת 1965, ופעם נוספת, כנבחר יחיד בשנת 1993. באותה שנה ממש הוענק לו גם פרס מאשאדו די-אסיס Prêmio Machado de Assis היוקרתי ביותר בפרסי הספרות הברזילאית. כן הוענק לו פרס קמואש - היוקרתי ביותר בעולם דובר הפורטוגזית, בשנת 1998. קנדידו הוא הברזילאי הראשון שהוענק לו הפרס הבינלאומי על שם אלפונסו רייס, מהחשובים ביותר באמריקה הלטינית, על מפעל חיים בחקר וביקורת ספרות, בו זכה בשנת 2005.
קנדידו היה פרופסור אמריטוס באוניברסיטת סאו פאולו (USP) ובאוניברסיטה של מדינת סאו פאולו (UNESP). בשנת 2005 הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת קמפינאס, במדינת סאו פאולו (Unicamp) ומטעם האוניברסיטה של הרפובליקה, באורוגוואי (UdelaR).
ביוגרפיה.
כבנם של הרופא אריסטידס קנדידו דה מלו אי סוזה, וקלריס טולנטינו דה מלו אי סוזה, בילה אנטוניו קנדידו את רוב ילדותו בחיק הטבע הברזילאי, במדינות מינאס ז'ראיס וסאו פאולו. בתקופה זו הוא לא למד בבית הספר, אלא התחנך בביתו, על ידי אמו. בשנת 1937 התיישבה המשפחה בסאו פאולו, שם קיבל השכלה רשמית. בשנת 1939 החל קנדידו ללמוד משפטים בבית הספר למשפטים באוניברסיטת סאו פאולו, לימודים אותם נטש בסופו של דבר, על מנת ללמוד פילוסופיה, באותה אוניברסיטה.
עבודות הביקורת הראשונות שלו פורסמו בשנת 1941, במגזין התרבות "קלימה", בו היה שותף מייסד, יחד עם מי שלימים הייתה לרעייתו. בשנה שלאחר מכן החל ללמד כמרצה באוניברסיטת סאו פאולו, במחלקה לסוציולוגיה, שם גם סיים את עבודת הדוקטורט שלו שעסקה בחברות מסורתיות. למעט פרק זמן קצר בין השנים 1958–1969 בהן לימד ספרות ברזילאית באוניברסיטה של מדינת סאו פאולו, הוא המשיך ללמד באוניברסיטת סאו פאולו כפרופסור מן המנין תאוריות ספרותיות וספרות השוואתית, לאורך כל הקריירה האקדמית שלו, במשך שלושים ושש שנה. קנדידו גם לימד ספרות ברזילאית באוניברסיטת פריז בין השנים 1964 עד 1966, והיה למרצה אורח באוניברסיטת ייל שנתיים לאחר מכן.
יצירת הביקורת הספרותית העיקרית שלו פורסמה בשנת 1959, תחת הכותרת "התגבשותה של הספרות הברזילאית" ("Formação da Literatura Brasileira"), מחקר פולמוסי ומשפיע ביותר על יסודות האמנות הספרותית של ארצו. הוא קיים קשרי וידידות קרובים עם רבים מגדולי הסופרים והמשוררים הברזילאים ובהם המשורר המודרניסט אוסוולד דה אנדרדה, הסופרים ז'ואאו גימראס רוזה, גרסיליאנו ראמוס ונוספים, שעל יצירותיהם כתב גם ביקורות, מחקרים ומאמרים רבי השפעה.
קנדידו היה פעיל בפוליטיקה המקומית בתקופות רבות בחייו. כחוקר משפיע, כתביו שימשו לא אחת בסיס לוויכוחים אידאולוגים שעסקו בסוציולוגיה חברתית, הומניזם והיווצרותה של ספרות לאומית. הוא התנגד בתוקף לרעיון "המדינה החדשה" של ז'טוליו ורגאס והיה לאחד ממבשרי הסוציאליזם הדמוקרטי בברזיל ואף סייע להקמת מפלגת הפועלים (PT) בשנת 1980.
קנדידו נישא לגילדה דה מלו אי סוזה בשנת 1943, פרופסור עמית באוניברסיטת סאו פאולו בתחום הפילוסופיה וביקורת הספרות, שהייתה גם שותפתו לייסוד המגזין "קלימה", בראשית הדרך. לזוג נולדו שלוש בנות.
קנדידו אושפז בבית חולים אלברט איינשטיין בסאו פאולו ימים לפני מותו ב־12 במאי 2017, בגלל בקע סרעפתי. הוא היה בן 98 במותו.
דיסקוגרפיה של מלאני מרטינז
מלאני מרטינז היא זמרת, שחקנית, במאית ופזמונאית אמריקאית. מרטינז מוכרת בזכות ריאליטי השירה "The Voice", ונבחרה לצוות המתמודדים של המנטור אדם לוין. במהלך הקריירה שלה הוציאה שני אלבומי אולפן, ארבעה מיני-אלבומים, עשרה סינגלים, עשרים וחמישה וידאו קליפים ושני סינגלים שיווקיים.
בשנת 2014, הוציאה את המיני-אלבום המצליח Dollhouse, מתוכו יצאו השירים "Dollhouse" ו-"Carousel", שזכו להצלחה. בשנת 2015, הוציאה את אלבום הבכורה שלה, Cry Baby. אלבום הבכורה הפך לאחד מאלבומי הבכורה הבודדים בהיסטוריה שכל שיריו קיבלו תארים על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
בין היתר, הוציאה להיטים כמו "Pity Party", "Soap", "Sippy Cup" ו-"Gingerbread Man". בשנת 2019, הוציאה את אלבום האולפן השני שלה, K-12. מתוך האלבום, יצא הסינגל המצליח "Lunchbox Friends", אשר צבר למעלה מ-35 מיליון השמעות בספוטיפיי. כמו כן, הוציאה את השיר "Piggyback", שכתבה לבדה.
פריאפוס
פריאפוס (ביוונית עתיקה: Πρῐ́ᾱπος) הוא במיתולוגיה היוונית אל משני של הפריון והחקלאות, מגן חיות המשק, עצי הפירות, הגנים ואיבר המין הגברי. פריאפוס מאופיין בזקפה קבועה וגדולה יתר על המידה המהווה מקור למונח הרפואי פריאפיזם. הוא היה דמות פופולרית באמנות ארוטית בפומפיי ובהרקולנאום ובספרות לטינית, והוא הנושא של אוסף החרוזים הגסים וההומוריסטיים לעיתים קרובות המכונה Priapeia.
יחסים עם אלים אחרים.
כתלות במקור תואר פריאפוס כבן של אפרודיטה מדיוניסוס, או כבן של דיוניסוס וקיאונה, כאבא או הבן של הרמס, או כבן של זאוס או פאן. על פי האגדה קיללה אותו הרה בהיותו ברחמה של אפרודיטה באין-אונות מעיקה (הוא לא יוכל להגיע לזקפה כשיגיע הזמן לקיום יחסי מין), בכיעור ובנפש מגונה, כנקמה על החוצפה של הגיבור פאריס שקבע שאפרודיטה יפה יותר מהרה. כשאפרודיטה ילדה אותו בסמוך לעיר למפסאקוס (Λάμψακος) שבאסיה הקטנה, הוא נולד מעוות בגלל הקללה של הרה, ולכן אפרודיטה נטשה אותו על מדרון גבעה. רועים גילו אותו וגידלו אותו.
פריאפוס הצטרף לפאן ולסאטירים כרוח של פריון וצמיחה, אף שהיה מתוסכל תמידית מאין האונות שלו. באנקדוטה גסה שכתב אובידיוס הוא ניסה לאנוס את האלה הסטיה, אך הניסיון סוכל על ידי חמור, שהנעירה שלו גרמה לו לאבד את זקפתו ברגע הקריטי והעירה את הסטיה. האפיזודה גרמה לו לשנאה מתמשכת של חמורים ורצון לראות אותם מומתים לכבודו. הסמל של אופיו התאוותני היה זקפה אינסופית ואיבר המין הגדול שלו. מיתוס אחר קבע שהוא רדף אחרי הנימפה לוטיס , עד שהאלים ריחמו עליה והפכו אותה לעץ הלוטוס.
פולחן ותכונות.
האזכור הנרחב הראשון של פריאפוס הוא בקומדיה הנושאת את שמו שנכתבה במאה הרביעית לפני הספירה על ידי המשורר קסנרכוס (Ξέναρχος). פולחן פריפאוס התחיל במקור על ידי מתיישבים יוונים בעיר למפסאקוס שבאסיה הקטנה (שלפי האגדה נולד פריאפוס בסמוך אליה), התפשט אל יוון, ובסופו של דבר לאיטליה במהלך המאה השלישית לפני הספירה. ברומא העתיקה הוא קיבל את השם Mutunus Tutunus (שתי המלים הן נגזרות למילים מהעגה הרומאית לפין). לוקיאנוס מסאמוסאטה מספר שבביתיניה מתואר פריאפוס כאל לוחם, מורה כפרי לארס העולל, "שלימד אותו תחילה לרקוד, ורק אחר כך להילחם". ארונוביוס היה מודע לחשיבות שהוענקה לפריאפוס באזור זה סמוך להלספונט. גם פאוסניאס מציין:
משמעות הסגידה כלפיו בעת העתיקה המאוחרת יותר, לא הייתה יותר מפולחן של פורנוגרפיה מתוחכמת.