טווילאפה זכה לראשונה בבחירות שייצג את מחוז לפה שלו בשנת 1980, לאחר מותו של הנציג הקודם. מאז נבחר ללה מחדש. הוא כיהן כשר אוצר בממשלת טופילאו בשנים 1991 ו-1996. בשנת 1991 מונה לסגן ראש הממשלה. בשנת 1998 פרש טופילאו מהפרלמנט (ומכאן ראשות הממשלה) בגלל חוסר בריאות. טואילאפה הפך אז לראש הממשלה השישי של סמואה. הוא הוביל בהצלחה את מפלגת ה-HRPP שלו לבחירות חוזרות בבחירות הכלליות 2001, 2006, 2011 ו-2016. בשנת 2012 טואילאפה הפך לראש הממשלה המכהן ביותר בסמואה, ועלה על כהונתו של קודמו, טופילאו אטי אלסנה. עד תבוסתו האלקטורלית בשנת 2021, טווילאפה היה גם ראש הממשלה המכהן השני הארוך ביותר בעולם, רק אחרי הון סן בקמבודיה.
ביקורת.
החלפת נתיב התנועה.
בשנת 2009 העבירה ממשלתו של טווילאפה העבירה חקיקה שנויה במחלוקת שהחליפה את תנועת כלי הרכב בכבישי המדינה מצד ימין לשמאל. כנגד ההצעה נערכה הפגנה שמשכה למעלה מ-15,000 אנשים, שהייתה להפגנת המחאה הגדולה ביותר בהיסטוריה של סמואה. בנוסף הוקמה "מפלגת העם", מפלגה פוליטית שהוקמה תוך כדי המחאה במטרה להחליף את השלטון.
התפרצות חצבת.
התפרצות חצבת החלה בספטמבר 2019. נכון ל־26 בדצמבר היו 5,612 מקרים מאושרים של חצבת ו-81 מקרי מוות, מתוך אוכלוסייה סמואית של 200,874. למעלה משני אחוזים מהאוכלוסייה נדבקו.
ההתפרצות מיוחסת לירידה חדה בחיסון נגד חצבת לעומת השנה הקודמת. בשנת 2013, 90% מהתינוקות בסמואה קיבלו את החיסון נגד חזרת-אדמת בגיל שנה. ב-6 ביולי 2018 בחוף המזרחי של סבאי, שני ילדים בני 12 חודשים מתו לאחר שקיבלו חיסון. סיבת המוות הייתה הכנה לא נכונה של החיסון על ידי שתי אחיות שערבבו אבקת חיסון עם חומר הרדמה שפג תוקפו במקום הדילול המתאים. שני מקרי מוות אלה נאספו על ידי קבוצות נגד חיסונים ושימשו לעורר פחד לקראת חיסון ברשתות החברתיות. הממשלה עצרה את תוכנית החיסונים שלה במשך 10 חודשים, למרות עצות ארגון הבריאות העולמי. התקרית גרמה לתושבים סמואיים רבים לאבד את אמונם במערכת הבריאות.
עם זאת, נכון ל-29 בדצמבר 2018 לא הוכרזה חקירה ציבורית בנושא תפקידה של הממשלה בהשעיית חיסונים. סגן מנהל הבריאות גאואלופה מטלבאווה סאגה הצהיר כי "הדבר האחרון שאנחנו רוצים הוא שהמקרה שלנו יתפוצץ אל העולם." האופוזיציה הפוליטית בסמואה קראה לסלק את שר הבריאות מתפקידו.
רב חביבי מחוזנאה
רב חביבי (ולפעמים חביבא) מחוזנאה הוא אמורא בבלי, שהתגורר בעיר מחוזא, בדור השישי לאמוראי בבל.
רב חביבי מוזכר מספר פעמים בש"ס כתלמיד חבר של רב אשי.
אנדראה סנש
אנדראה סנש (בהונגרית: Szenes Andrea; נולדה ב-20 באוקטובר 1962, בבודפשט, הונגריה) היא עיתונאית, מגישה, פסיכולוגית, מפיקה, פזמונאית, יהודייה-הונגרייה.
ביוגרפיה.
אנדראה סנש נולדה במשפחה יהודית כחלק ממשפחת סנש העניפה. היא סיימה את בית הספר היסודי וה"גימנסיה מיהאי פזקש" ברובע 8 בבודפשט (Budapesti Fazekas Mihály Gyakorló Általános Iskola és Gimnázium). בין השנים 1981–1988 למדה פילוסופיה - אנגלית - פסיכולוגיה באוניברסיטת אטווש לוראנד וקיבלה דוקטורט בפסיכולוגיה. בין השנים 1988–1990 למדה בימוי באוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע. מאז 1988 הובילה קבוצות פסיכודרמה באוניברסיטת זמלווייס. בין השנים 1991–1999 הייתה כתבת בטלוויזיה ההונגרית, ובשנים 1999–2003 הייתה סגן הנשיא הטלוויזיה האחראית על התוכניות. מאז 1993 משמשת ראש משרד ההפקה Szenes Arts. בשנת 2003 הייתה שוב סגן נשיא הטלוויזיה ההונגרית למשך חצי שנה. היא השיקה לראשונה את תוכנית הארוח (talkshow) לנשים בטלוויזיה ההונגרית בשם Szenes Andrea Show, בהשתתפות אורחים כוכבים כמו חיים טופול, ג'ינה לולובריג'ידה, עומר שריף, יהודי מנוחין, אמנדה ליר, ג'ימי קרטר, רובין ויליאמס, לה טויה ג'קסון, אלן גינסברג ושרלין טילטון. שמה נקשר גם לתוכנית האירוח הטלוויזיונית הטלפונית הראשונה: סדרת Call Andrea הגיעה ליותר מ-200 שידורים. מאוחר יותר הפכה פופולרית בשיחותיה עם פוליטיקאים. לאחר מות אביה ומות שותפתה, יאנוש, העלתה שוב מופע, בשם "נכתב על ידי איבאן סנש" שהתחיל לרוץ בשנת 2011, כמו כן ערוץ הטלוויזיה דונה (Duna) משדר את קונצרט הזיכרון לאביה איבאן סנש שמנוהלת על ידה עם השחקן דיולה בודרוגי.
משפחתה.
הוריה היו איבאן סנש (1924–2010), סופר, פזמונאי והשחקנית מריאן קורנאי (1930–2004). סבה, אנדור סנש (1899–1935), היה משורר, מתרגם, דודה, בלה סנש (1894–1927) היה סופר, עיתונאי, מתרגם, והמשוררת חנה סנש (1921-1944) הייתה בתו של בלה סנש.
הנצחת הוריה.
לאחר מות אביה היא ייסדה את "פרס האמנות איבאן סנש", שהוענק בפעם הראשונה לזמרת קטי וולף. כמו כן, לאחר מות אביה, היא זו שמעניקה גם את "פרס האמנות מריאן קורנאי", שנקרא על שם אמה. מאז 2010 היא מארגנת את קונצרט הזיכרון איבאן סנש, שמתקיים כל שנה בכיכר רז'ה. המופע החינמי מארח חמשת-ששת אלפים צופים.
דניס א. טיילור
דניס א. טיילור (באנגלית: Dennis E. Taylor) הוא סופר קנדי ומתכנת מחשבים לשעבר, הידוע בסיפורי המדע הבדיוני הקשה המתרכזית באינטראקציה בין בינה מלאכותית למצב האנושי.
קריירה.
במהלך עבודתו כמתכנת מחשבים, טיילור פרסם את הרומן הראשון עצמאית והחל לעבוד עם סוכן כדי לנסות לפרסם את הרומן השני שלו We Are Legion. שבסופו של דבר פורסם דרך זרוע ההוצאה לאור של סוכנו וזכויות לגרסת ספר האודיו נמכרו ל-Audible. לאחר ההקלטה, "We Are Legion" הפך לאחד מספרי האודיו הפופולריים ביותר בשירות וזכה בפרס ספר המדע הבדיוני הטוב ביותר של השנה.
הרומן של טיילור "The Singularity Trap" משנת 2018, כמו גם הרומן "Heaven's River" משנת 2020, הופיע לראשונה ברשימת ספרי האודיו הבדיוניים רבי המכר של ניו יורק טיימס.
בספטמבר 2020, טיילור הוציא את הרומן השישי של "Heaven's River", ספר ההמשך בסדרה "בוביברס".
נושאים עיקריים.
הסדרה "Bobiverse" וכן הספר Outland של טיילור בוחנים כיצד טכנולוגיות כמו קריוניקה, העלאת מחשבות ובינה מלאכותית העשויות לשנות את החברה ואת המצב האנושי. נושא מרכזי נוסף בכתביו הוא סיכון אסון עולמי, המופיע גם "Outland" וגם ב-"Singularity trap".
חייו האישיים.
טיילור גר מחוץ לוונקובר, קנדה עם אשתו בליין ובתו טינה.
הכרה.
עבודותיו של טיילור תורגמו למספר שפות, כולל יפנית, גרמנית, וצרפתית.
הרומן (We Are Legion (We Are Bob הגיע לגמר של טקס פרסי סיון לשנת 2019.
באוקטובר 2018 צורף טיילור למועצה המייעצת למדע בדיוני של קרן X-Prize כ-"Visionary storyteller". קבוצה זו של סופרי מדע בדיוני מייעצת לצוות של X-Prize בנושא חיזוי העתיד.
פירוק הביטלס
להקת הביטלס פעלה מאוגוסט 1962 עד ספטמבר 1969, ובה היו חברים המוזיקאים ג'ון לנון, פול מקרטני, רינגו סטאר וג'ורג' האריסון. תהליך הפירוק הממושך של הלהקה מיוחס לגורמים שונים, וביניהם שחיקת חבריה בעקבות תופעת הביטלמניה, מותו של מנהל הלהקה בריאן אפשטיין בשנת 1967, מתיחות בין חברי הלהקה וסכסוכים ניהוליים. במהלך המחצית השנייה של תקופת פעילות הלהקה החלו חבריה לפעול באופן אוטונומי במקביל לפעילות הלהקה. הלהקה אומנם הפסיקה לפעול באוגוסט 1969 אך התפרקה באופן פורמלי רק בשנת 1974, עם חתימת הסכמים משפטיים בין חבריה.
1966–1970.
תחילת הסוף.
בשנת 1966 חברי הלהקה נשחקו מקצב ההופעות האינטנסיבי ובעקבות זאת החליטו שלא להופיע עוד ולהתמקד בהקלטות. מקרטני תמך בדילול כמות ההופעות, אך התנגד לביטול מוחלט שלהן. מחלוקת זו הובילה את האריסון לעזוב את הלהקה, אך הוא חזר בו בעקבות הבטחתו של אפשטיין שיבטל את ההופעות כליל. בתקופה זו כל אחד מחברי הלהקה כבר החל ליצור גם באופן אישי, שלא במסגרת הלהקה. למעשה, עד לשנה זו הובילו לנון ומקרטני את הלהקה והם שכתבו והלחינו את מירב שירי הלהקה.
בנובמבר 1966 חברי הלהקה התכנסו להקליט את האלבום Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band. בתקופה זו הרביעייה עדיין שאפה ליצור ביחד, אך החלו להסתמן הבדלים ביניהם על רקע תפיסותיהם האינדיבידואליות. מקרטני המשיך לדבוק בסגנון הפופ שאפיינה את הלהקה עד אותן השנים ואילו האריסון הביע עניין במוזיקה ובתרבות ההודית. במקביל, לנון בחן כיוונים מוזיקליים ייחודיים.
ב־27 באוגוסט 1967 בריאן אפשטיין נפטר ממנת יתר של סמים. מותו הפתאומי הגביר את המצב המעורער שבו הייתה שרויה הלהקה ואת המחלוקות הרבות שהתגלעו בין חבריה בנוגע לעסקי הלהקה ולניהולה. גורם נוסף למתיחות בין החברים היה התפתחותו של האריסון כמלחין וכיוצר אשר רבים מרעיונותיו נדחו על ידי לנון ומקרטני. בתקופה זו שניים מחברי הלהקה (סטאר והאריסון) אף פרשו מלהקה לזמן קצר. בשנת 1968 היה האריסון לחבר הלהקה הראשון שהוציא אלבום סולו, שהוקלט ברובו בבומביי בינואר של אותה השנה.
במאי 1968 החלה הלהקה להקליט את האלבום הלבן. במהלך ההקלטות הייתה מתיחות רבה בין המוזיקאים. לנון אף טען מאוחר יותר כי "ניתן היה לשמוע את פירוק הביטלס באלבום". מגזין הרולינג סטון הגדיר את ההקלטות כ"ארבעה אלבומי סולו תחת קורת גג אחת". באותו חודש פגשו חברי הלהקה לראשונה את בת זוגו של לנון יוקו אונו שנכחה במרבית ההקלטות. בדבר היה חריג שכן חברי הלהקה מיעטו להזמין את בנות זוגם להקלטות. נוכחותה של אונו העמיקה ככל הנראה את המתיחות בין חברי הלהקה. עם צאת האלבום בנובמבר 1968 חדלו חברי הלהקה להתראיין ולהופיע במשותף.
סופה של פעילות הלהקה ופירוקה.