ב-1913 חברת הסרטים של מלייס פשטה רגל ונקנתה בתהליך של כינוס נכסים על ידי אולפנים צרפתיים ואמריקאיים גדולים. בזמן מלחמת העולם הראשונה נלקחו על ידי הצבא הצרפתי כ-500 מסרטיו, חלקם הושמדו ואחרים מוחזרו ונוצרו על גביהם סרטים חדשים. כתוצאה מכך רבים מסרטיו לא נשמרו. אחד מהם, סרטו הקצר "קלאופטרה" מ-1899, התגלה בפריז רק בשנת 2005.
לאחר פשיטת הרגל, הפך מלייס למוכר צעצועים בתחנת מונפרנס. בשנת 1932 הוענק לו "אות לגיון הכבוד", אשר הוגש לו על ידי לואי לומייר.
מלייס מת בפריז ונקבר בבית הקברות "פר לשז".
הסרט הוגו שיצא לאקרנים ב-2011, ואשר מבוסס על הנובלה "התגלית של הוגו קברה" מאת בריאן סלזניק, מבוסס על חייו ופועלו של מלייס.
סרטו מסע אל הירח.
יצא לאקרנים בשנת 1902, ונחשב לסרט המדע הבדיוני הראשון. בסרט השתמש מלייס ב"מסך שחור" - צילום נוסף שמתבצע על רקע המסך, היוצר אשליה של שני צילומים שקורים בו זמנית. בסרט הוא מדלג על חלל בלתי רצוי וזמן בלתי רצוי ובכך יוצר סיפור, תוך עריכה פרימיטיבית, כל שוט באורך של דקה, והעמדה תיאטרלית. בסרט שיחקו שחקנים שהכיר מעבודתו כמנהל תיאטרון.
מרטין גארדנר
שבתאי צור
שבתאי צור (נולד ב-15 בפברואר 1951) הוא פוליטיקאי, איש ציבור ודיפלומט ישראלי המשמש כיו"ר הטוטו וכדירקטור בנמל אשדוד.
בעבר שימש כמשנה לראש עיריית אשקלון, ראש עיריית אשקלון כממלא מקום ושגריר ישראל בגאורגיה. ממייסדי קונגרס יהודי גרוּזיה.
חייו.
צור נולד כשותא צוציאשוילי (בגאורגית: შოთა ცოციაშვილი) בשנת 1951 בואני (נפת ואני) שבגאורגיה הסובייטית (כיום גאורגיה). הוא סיים את חוק לימודיו בשנת 1967, בעיר הולדתו. משם עבר ללמוד באוניברסיטת סנקט פטרבורג עד לשנת 1972, ועלה לארץ לאחר מכן יחד עם אשתו לאה.
בישראל התגורר באשקלון ועבד בבנק לאומי בעיר משך שנתיים מ-1979. בתקופה זו הוא הכיר בין היתר את חברי תנועת "אשקלון בתנופה" – אלי דיין ובני וקנין וכיהן כחבר תנועת הליכוד. עם ניצחונה של התנועה נבחר גם צור למועצת העיר ושלט על מספר תיקים בכירים.
בין השנים 1985–1989 הוא כיהן כחבר מועצת העיר אשקלון, ולאחר מכן, משנת 1989 ועד לשנת 2002 כיהן כסגן ראש עירית אשקלון, בני וקנין ובהמשך לממלא מקומו. ב-2003 צור מונה לראש העיר בפועל כאשר הוא נתמך בראשי הליכוד ובהם ראש הממשלה דאז, אריאל שרון שהרבה לבקר בעיר. בשנת 2003 עזב וקנין את ראשות העיר לטובת תפקיד מנכ"ל חברת פלאפון וצור מונה לראש העיר בפועל לתקופה של שלושה חודשים. אולם, בבחירות באוקטובר 2003, הפסיד צור לטובת המועמד העצמאי רוני מהצרי, וכיהן כראש האופוזיציה במועצת העיר עד לשנת 2004, אז מונה לשגריר ישראל בגאורגיה וכיהן כשגריר במשך ארבע שנים. במקביל שימש צור כקונסול הכבוד של גאורגיה בישראל בין השנים 1998–2004 והיה יועץ ראש הממשלה בענייני גאורגיה והקווקז (1996–1998).
בשנת 2014, הגיש צור בקשה לוועדת השמות העירונית באשקלון לקרוא לרחוב חיל הים, הסמוך לביתו, על שמו. ועדת השמות אישרה את הבקשה שזכתה לביקורת ציבורית רבה ובעקבותיה בוטלה ההחלטה. מקרה דומה היה בעיירה "ואני" שבגאורגיה. גם שם נקרא רחוב על שמו.
בספטמבר 2016 החל בכהונה נוספת כשגריר ישראל בגאורגיה, במסגרת מכסת המינויים הפוליטיים במשרד החוץ, שהסתיימה ב-2020. בדצמבר 2020 מונה ליו"ר המועצה להסדר ההימורים בספורט.
צור נשוי ואב לשני ילדים ושבעה נכדים.
מגהרץ
בני וקנין
בני וקנין (נולד ב-5 בדצמבר 1950) הוא איש ציבור שכיהן כחבר מועצת עיריית אשקלון, כראש עיריית אשקלון, וכיו"ר חברת פלאפון. חתן פרס קפלן. כלכלן ועורך דין במקצועו ובהכשרתו.
ביוגרפיה.
וקנין נולד במרקש שבמרוקו ועלה לישראל בשנת 1954 עם משפחתו, נשוי ואב ל-4 ילדים. בעל תואר ראשון ותואר שני בכלכלה ובמשפטים והוא כלכלן ועורך דין במקצועו ובהכשרתו. בשנות ה-70 חבר לאלי דיין והקים את תנועת "אשקלון בתנופה" אשר שלטה עד 2003 במועצת העיר. כיהן כיושב ראש החברה הכלכלית לאשקלון. דיין כיהן ראשון כראש העיר, כאשר וקנין שימש כסגן וכממלא מקום במשך 12 שנים.
לאחר התפטרות דיין ב-1991 וקנין מונה לראשות העירייה.
בשנת 2003, לאחר 12 שנים בראשות העיר פרש מתפקידו לטובת כהונה כיו"ר חברת פלאפון. לאחר התפטרותו מונה שבתאי צור לתפקיד ראש העיר, אותו מילא עד לשנת 2005.
ב-2005 מונה ליו"ר דירקטוריון חברת "נתיבי תחבורה עירוניים" שיוזמת פתרונות לקויי הרכבת בגוש דן.
בשנת 2008 נבחר שוב לראשות עיריית אשקלון בסיבוב שני כשהוא זוכה ל-52% אחוזים מקולות הבוחרים.
זוכה פרס מצוינות של קרן שלם לשנת 2010.
בבחירות לראשות העיר ב-2013 הפסיד למועמד איתמר שמעוני.
בשנת 2020 קיבל תואר ד"ר מאוניברסיטת ליל בצרפת בשיתוף המכון האורבני של אוניברסיטת ניו יורק (N.Y.U), המחקר עוסק בפיתוח כלכלי אורבני בערים וכמודל המחקר שימשה העיר אשקלון עם מחקר השוואתי לערים בארץ ובעולם.
הוצאה להורג בלא משפט
אבי העורקים
אֲבִי הָעוֹרְקִים (TA: aorta), או וָתִין, הוא העורק הראשי בגוף האדם, אשר ממנו מסתעפים כל העורקים במחזור הדם הסיסטמי. אבי העורקים יוצא מן החדר השמאלי של הלב, עובר בצורת קשת מעל הלב ויורד בקדמת עמוד השדרה, שם מסתעף לענפים גדולים וקטנים, עד שלבסוף מתפצל לעורקי הכסל המשותפים מעט מתחת לגובה הטבור. זהו עורק אלסטי, שכאשר הוא מתמלא בדם הלחץ בו הוא הגבוה ביותר מכל העורקים האחרים בגוף. מאפיין זה מאפשר את זרימת הדם ממנו לעורקי הגוף.
אנטומיה.
מהלך.
אבי העורקים יוצא מהחדר השמאלי כלפי מעלה, עובר בצורת קשת אחורנית ושמאלה (הקשת הזו נקראת "קשת אבי העורקים"), מעל הלב ועורק הריאה, ויורד בקדמת עמוד השדרה לעבר הבטן. לאורך מהלכו אבי העורקים מסתעף לעורקי הגוף עד שלבסוף, מתחת לגובה הטבור, הוא מתפצל לשני עורקי הכסל המשותפים. על פי מבנה זה מקובל לחלק את אבי העורקים לשלושה חלקים: אבי העורקים העולה, אשר יוצא מן הלב כלפי מעלה, קשת אבי העורקים ואבי העורקים היורד, אשר מעל הסרעפת מכונה אבי העורקים החזי ומתחתיה אבי העורקים הבטני.
אבי העורקים העולה יוצא מפתחו של מסתם אבי העורקים כשהוא עטוף במסב הלב. קוטרו כ-2.5 ס"מ. מיד ביציאתו מהלב מסתעפים מאבי העורקים העורקים הכליליים הימני והשמאלי, שתפקידם לספק דם לשריר הלב עצמו. חלקו הראשון נקרא שורש אבי העורקים.
מקשת אבי העורקים מסתעפים שלושה עורקים גדולים המספקים דם לראש ולגפיים העליונות. העורק הראשון שמסתעף והימני מבין השלושה הוא גזע הזרוע והראש, שממנו מסתעפים העורק התת-בריחי הימני והעורק התרדמני הימני. לאחריו מסתעף העורק התרדמני השמאלי, ואחרון מסתעף מן הקשת העורק התת-בריחי השמאלי. בין קשת אבי העורקים לעורק הריאה מחברת הרצועה העורקית – שריד לצינור העורקי אשר מחבר בתקופה העוברית בין אבי העורקים לעורק הריאה.
אבי העורקים החזי מתחיל משמאל לגבולה התחתון של חוליה T4 ויורד לצדן של חוליות T5 עד T12. במהלכו מטה הוא נוטה לעבר מרכז בית החזה תוך שהוא מצטלב עם הוושט. הוא מסתיים במעברו דרך מבקע אבי העורקים שבסרעפת, בגובה גבולה התחתון של חוליה T12. במבקע זה נמצאים לימינו הווריד האי-זוגי וצינור החזה המנקז לימפה. אבי העורקים החזי מסתעף לענפי הוושט המסתעפים לפנים, לענפי הסמפונות המסתעפים לצדדים, לעורקים הבין-צלעיים האחוריים והעורקים התת-צלעיים המסתעפים בזוגות לאחור ולצדדים, לעורקי הסרעפת העליונים, היוצאים בזוג לפנים ולצדדים אל המשטח העליון של הסרעפת, ולענפי מסב הלב וענפי הבינה, היוצאים לפנים ושולחים סעיפים קטנים אל מסב הלב ואל הבינה.
לאחר המעבר של אבי העורקים היורד במבקע אבי העורקים הוא נקרא אבי העורקים הבטני. ההסתעפות הראשונה מאבי העורקים הבטני היא לגזע הבטן, היוצא לפנים ומסתעף לעורק הקיבה השמאלי, עורק הטחול ועורק הכבד המשותף. מתחת לגזע הבטן מסתעפים עורק מתלה המעי העליון בגובה חוליה L1 ועורק מתלה המעי התחתון חוליה L3, אשר מספקים דם למערכת העיכול. שני עורקים אלה עוברים בתוך מתלה המעי, שכבה כפולה של צפק המחברת את הקיבה, המעי הדק, הלבלב, הטחול ואיברים אחרים בבטן, אל הדופן האחורי של הבטן. ביניהם מסתעפים בזוגות לצדדים עורקי יותרת הכליה האמצעיים, עורקי הכליה ועורקי האשכים בזכר או עורקי השחלות בנקבה. עורקי הכליה אינם סימטריים בגובהם ובאורכם מאחר שהכבד דוחק את הכליה הימנית מעט יותר מטה. לאחור ולצדדים מסתעפים בזוגות מאבי העורקים הבטני עורקי הסרעפת התחתונים, המספקים את הסרעפת ואת בלוטות יותרת הכליה, ועורקי המותניים המספקים את דופן הבטן.
כ-2–3 ס"מ מתחת לגובה הטבור מתפצל אבי העורקים לשני עורקי הכסל המשותפים, הימני והשמאלי, אשר כל אחד מהם מתפצל לעורק כסל פנימי ועורק כסל חיצון. העורק הפנימי מספק דם לאיברים הפנימיים של חלל הבטן והאגן, בעוד שהעורק החיצוני עובר מעל עצמות האגן לכיוון המפשעה, ומשם ממשיך מטה לגפה התחתונה.
אספקת דם.
אבי העורקים מוזן מצינורי צינורות עד גובה עורקי הכליה, ומתחתם דופן אבי העורקים דקה יותר ומוזנת בפעפוע מתוך הדם הזורם בו בלבד.
מחלות אבי העורקים.
מפרצת באבי העורקים.