אין ודאות מי עומד מאחורי מבצעי הפיגועים. גורמים כורדיים מאשימים את ממשלת טורקיה בניסיון לפגוע בהם, בעוד הממשלה הטורקית מטילה את האחריות על ארגון הטרור המדינה האסלאמית.
רקע.
ב-20 ביולי 2015 התרחש פיגוע קטלני בעיר סורוץ' שבטורקיה. בפיגוע נהרגו 33 בני אדם. למחרת היום נטל ארגון הטרור "המדינה האסלאמית" אחריות על האירוע. יומיים לאחר מכן, נרצחו בשנתם שני שוטרים טורקים בידי פעילים כורדים המזוהים עם מפלגת הפועלים של כורדיסטן. דובר המפלגה הכחיש את השתייכות הרוצחים אליה, וטען שמדובר בקיצוניים שפעלו על דעת עצמם. בהמשך בוצעו מספר פיגועים נוספים נגד מטרות טורקיות, לפיכך הגדיל חיל האוויר הטורקי את ההפצצות שלו נגד המדינה האסלאמית בעיראק, והכוחות המזוינים של טורקיה פתחו ב"מבצע מרטיר" נגד המורדים הכורדים במזרח המדינה. למאבק הצטרפו גם ארגונים כורדים ואסלאמיסטים נוספים, ובין יולי לאוקטובר 2015 נהרגו כ-2,000 חיילים, מורדים ואזרחים. פרשנים שונים העריכו שהמדינה על סף מלחמת אזרחים.
עוד לפני האירועים הנ"ל הסתמנה ירידה בכוחה של מפלגת הצדק והפיתוח (AKP), שהייתה במשך 13 שנים המפלגה השלטת באספה הלאומית הגדולה של טורקיה. בבחירות שנערכו ביוני של אותה שנה אכן איבדה המפלגה את הרוב בפרלמנט, וזכתה ב-40.9% מהקולות בלבד. עד הרכבת הקואליציה, מונה אהמט דבוטאולו כראש ממשלה זמני העומד בראש ממשלת ביניים. באוגוסט, לאחר שנכשלו כל הניסיונות להקמת קואליציה, ביטל הנשיא רג'פ טאיפ ארדואן את תוצאות הבחירות, וקבע כי יתקיימו בחירות חדשות ב-1 בנובמבר. מאוחר יותר הודה אזרח טורקי שבהתחשב במצב הפוליטי העדין במדינה, פיגוע טרור היה צפוי למדי.
האירוע.
הפיצוצים התרחשו זמן קצר לפני התחלתה של עצרת שלום שיזמה מפלגת העם הדמוקרטית, כמחאה על פעילות הצבא הטורקי נגד הארגונים הכורדיים. כמה שעות לפני כן, כבר התאספו מחוץ לתחנת הרכבת המרכזית באנקרה, מאות אנשים ששרו שירי מחאה. הפצצה הראשונה התפוצצה בסביבות 10:04, כעבור כמה שניות התפוצצה הפצצה השנייה. זמן קצר לאחר מכן מיהרו כוחות ביטחון לפנות את כל האזרחים מהאזור מחשש להתפוצצויות נוספות, ולשם כך אף ירו באוויר בכיוון המפגינים. פעיל בכיר במפלגת העם אשר נכח באזור תיאר את רגעי ההתפוצצות:
הגופות כוסו מאוחר יותר בדגלי מפלגת העם הדמוקרטית. עוד באותו היום דיווחו מקורות טורקיים רשמיים שמספר ההרוגים הוא 86, וכי 186 נפצעו. למחרת עלה המספר ל-97 הרוגים. ב-14 באוקטובר הצהיר ראש הממשלה על 99 הרוגים. המספרים גדלו בהדרגה עקב פצועים שנכנעו למוות. עוד באותו היום הודיעה הממשלה הטורקית שככל הנראה מדובר בפיגוע התאבדות.
סגלוביץ
סגלוביץ או סגלוביץ' (ביידיש: סעגאלאוויטש, בפולנית: Segałowicz) הוא שם משפחה יהודי.
נסיכות שאומבורג-ליפה
נסיכות שאומבורג-ליפה, מגרמנית: Fürstentum Schaumburg-Lippe) הייתה מדינה היסטורית באזור סקסוניה התחתונה של היום, אשר הועלתה בשנת 1807 על ידי נפוליאון למעמד של נסיכות, והתקיימה עד לאחר מלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה.
בשנת 1640 מת אוטו החמישי, רוזן שאומבורג ללא יורשים, ונחלתו חולקה בין דוכסות הולשטיין, רוזנות הסן-קאסל, ודוכסות בראונשווייג-לינבורג. בשנת 1643 ירש פיליפ, רוזן ליפה-אלפרדיסן שהיה דודו של אוטו (אח אמו), חלק מנחלות שאומבורג וצירפם לנחלתו, שנקראה מכאן והלאה רוזנות שאומבורג-ליפה.
לאחר מותו של פיליפ בשנת 1681, פוצלה נחלתו בין בניו; בנו הבכור פרידריך כריסטיאן ירש את שאומבורג-ליפה, ואילו בנו השני פיליפ ארנסט ירש את רוזנות ליפה-אלפרדיסן.
נכדו של פרידריך כריסטיאן וילהלם, רוזן שאומבורג-ליפה היה שליט חזק, והחזיק בצבא של 1,000 חיילים (צבא די גדול יחסית לשטח כה קטן). לאחר מותו של וילהלם ללא ילדים, ירש אותו פיליפ השני, רוזן שאומבורג-ליפה, ובכך איחד מחדש את הרוזנות. לאחר מותו של פיליפ השני, ירש אותו בנו גאורג וילהלם.
בשנת 1807 שודרגה הרוזנות על ידי נפוליאון לדרגת נסיכות, והצטרפה לקונפדרציה של הריין. לאחר קונגרס וינה בשנת 1815, הצטרפה הנסיכות לקונפדרציה הגרמנית.
בשנת 1860 מת גאורג וילהלם, ובמקומו עלה לשלטון בנו אדולף. בשנת 1866 הצטרפה הנסיכות בראשות אדולף הראשון, נסיך שאומבורג-ליפה לאוסטריה במלחמת אוסטריה–פרוסיה, אך לאחר תבוסת האוסטרים הצטרפה בשנת 1867 לקונפדרציה הצפון-גרמנית. בשנת 1870 לחמו כוחות הנסיכות לצד פרוסיה במלחמת צרפת–פרוסיה, ובשנת 1871 הצטרפה הנסיכות לאימפריה הגרמנית.
ב-15 בנובמבר 1918 התפטר אדולף השני, נסיך שאומבורג-ליפה מתפקידו, בעקבות המהפכה הגרמנית והתבוסה במלחמת העולם הראשונה.
לאחר מכן.
כאשר הנסיכות בוטלה, הפכה המדינה למדינה חופשית, שהתקיימה עד לשנת 1946, שאז מוזגה לתוך מדינת סקסוניה התחתונה.
מחוון טיסו
מָחְוָן טיסוֹ או אליפסת טיסו (באנגלית Tissot's indicatrix או Tissot's ellipse) הוא צורה גאומטרית של מעגל או אליפסה המאפשרת להעריך את מידת העיוות של היטל גרפי. מחוון זה הומצא על ידי הקרטוגרף הצרפתי ניקולא אוגוסט טיסו.
ניתן לחלק את ההטלים לשני סוגים:
ההיטלים הנפוצים מייצגים פשרה בין שני סוגים אלה.
המדינה החופשית שאומבורג-ליפה
המדינה החופשית שאומבורג-ליפה (בגרמנית: Freistaat Schaumburg-Lippe) הייתה מדינה היסטורית ברפובליקת ויימאר באזור סקסוניה התחתונה של היום, והתקיימה בין השנים 1918–1946.
היסטוריה.
ב-12 בנובמבר 1918 התפטר אדולף השני, נסיך שאומבורג-ליפה מתפקידו, בעקבות המהפכה הגרמנית והתבוסה במלחמת העולם הראשונה. לאחר ביטול הנסיכות, הפכה המדינה למדינה חופשית. שאומבורג-ליפה נשארה מדינה חופשית במהלך רפובליקת ויימאר (1918-1933), גרמניה הנאצית (1933-1945), ועוד כשנה לאחר תבוסת גרמניה הנאצית, כאשר הייתה שאומבורג-ליפה באזור הכיבוש הבריטי. בשנת 1946, איבדה ליפה את עצמאותה ואוחדה לתוך מדינת סקסוניה התחתונה.
החל ב-1933 שלטה המפלגה הנאצית במדינה, נציג המפלגה היה אלפרד מייר שנשא בתואר "ראש השרים" .
ברנאר אמסלם
ברנאר אמסלם (שם מלא בצרפתית: Bernard Amsalem; נולד ב-18 בנובמבר 1951) הוא איש ציבור ומנהל ספורט יהודי צרפתי. מכהן כיום כנשיא הפדרציה הצרפתית לאתלטיקה. בעבר כיהן כסגן נשיא הפדרציה הצרפתית לאתלטיקה בשנים 2001-1997, כסגן נשיא הוועד האולימפי הצרפתי בשנים 2001–2009 והיה גם ראש המשלחת הצרפתית לאולימפיאדת 2012.
אמסלם נולד וגדל בסעידה שבאלג'יריה. בגיל 15 היגר עם משפחתו לצרפת.
הוא המייסד ונשיא הפדרציה הצרפתית לאתלטיקה. היה חבר במועצת המנהלים של התאחדות האתלטיקה הבינלאומית מאז 2011. הוא שימש גם כנשיא ישיבות Areva בסן דני, צרפת בשנת 2008.
חבר במפלגה הסוציאליסטית הצרפתית, בין היתר כיהן גם כראש קומונה ואל-דה-רויל בשנים 2001 - 1981.
הוא הועלה לדרגת קצין של לגיון הכבוד הצרפתי ביום ה-31 בדצמבר 2012.
יוסף סאקאוויץ
ז'וזפין שטיקר
תומאס לינקה
תומאס לינקה (בגרמנית: Thomas Linke, נולד ב-26 בדצמבר 1969 בזומרדה שבגרמניה המזרחית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר בעמדת הבלם. כיום לינקה מועסק כמנהל ספורטיבי בקבוצת אינגולשטאדט 04 מליגת הבונדסליגה.
לינקה נודע במשחק ראש מצוין ובתיקולים קשוחים. הוא שיחק במשך 13 עונות בבונדסליגה, בעיקר בשאלקה 04 ובבאיירן מינכן, ובנוסף שיחק גם בנבחרת גרמניה בכדורגל.
קריירת מועדונים.
רוט וייס ארפורט.
לינקה החל את קריירת הבוגרים שלו בשנת 1988 בקבוצת רוט-וייס ארפורט ששיחקה בליגת העל המזרח-גרמנית. ליגה זו התפרקה בשנת 1991 עם איחוד גרמניה, וארפורט סיימה בעונה האחרונה במקום השלישי, שהקנה לה מקום בליגת הבונדסליגה השנייה בעונה העוקבת. הקבוצה שיחקה בגביע אופ"א באותה עונה עקב הישגה בעונה הקודמת, הדיחה את שאלקה 04 מהגביע הגרמני, אך גם ירדה לליגה השלישית בתום עונת 1992.
שאלקה 04.
בשאלקה 04 התרשמו מאוד מיכולותיו של לינקה בהפסדם לארפורט בגביע הגרמני, והחתימו אותו על חוזה. לינקה שיחק 175 משחקים במדי שאלקה במשך שש עונות, והבקיע 13 שערים. לינקה היה חלק בלתי נפרד מהזכייה של שאלקה בגביע אופ"א בעונת 1997, לאחר ניצחון במפגש כפול בגמר על אינטר מילאנו.
באיירן מינכן.
בקיץ 1998 חתם לינקה בבאיירן מינכן, וכבר בעונתו הראשונה בקבוצה זכה בדאבל, ופתח בהרכב הקבוצה במשחק גמר ליגת האלופות 1999, בו הפסידה באיירן מינכן למנצ'סטר יונייטד משני שערים בתוספת הזמן. כעבור שנתיים, בגמר ליגת האלופות 2001, לינקה הבקיע את הפנדל האחרון והמכריע בדו-קרב הפנדלים נגד ולנסיה, שהעניק את הגביע לבאיירן מינכן. כמו כן, היה שותף לזכייה באותה שנה בטורניר הגביע הביניבשתי, לאחר ניצחון בגמר על בוקה ג'וניורס.
לינקה זכה עם באיירן מינכן בחמש אליפויות, שלושה גביעים מקומיים, ארבעה סופר קאפ, גביע אלופות אחד, וגביע ביניבשתי אחד.
רד בול זלצבורג.
בקיץ 2005 חתם לינקה ברד בול זלצבורג, מהבונדסליגה האוסטרית, מועדון שזה עתה עבר מיתוג מחדש לאחר שנים רבות כקזינו זלצבורג, ביחד עם חברו לבאיירן מינכן, אלכסנדר ציקלר. במהרה מונה לינקה לקפטן הקבוצה. בעונת 2007 זכה לינקה באליפות עם רד בול זלצבורג, אך חוזהו לא הוארך. בתום החוזה, חזר לבאיירן מינכן, ושיחק עונה אחת בקבוצת המילואים בליגה השלישית, עד לפרישתו ממשחק פעיל בשנת 2008.
קריירה בינלאומית.
לינקה שיחק בנבחרת גרמניה החל משנת 1997, וייצג את גרמניה בגביע הקונפדרציות בשנת 1999, ביורו 2000 ובמונדיאל 2002, בו פתח במשחק הגמר, בו גרמניה הפסידה בתוצאה 2-0 לנבחרת ברזיל. לינקה פרש באופן רשמי מהנבחרת לאחר מונדיאל 2002. בהמשך, זומן על ידי המאמן יורגן קלינסמן למספר משחקים בשנת 2004, אך נפצע ולא זומן ליורו 2004.