קריירה מוקדמת.
ליב נולד ב-4 ביולי 1980 ובגיל 12 החל להשתתף במרוצי הקארטינג. בשנת 1995 עבר להתמודד בקטגוריית המכוניות החד מושביות כאשר השתתף באליפות פורמולה רנו 1800 הגרמנית, ובשנה שלאחר מכן סיים את האליפות במקום השני בטבלה. בשנת 1998 עבר להתמודד באליפות פורמולה רנו 2000 הגרמנית, ובשנת 1999 השתתף בפורמולה רנו יורוקאפ וסיים במקום השלישי. בשנת 2000 הצטרף לנבחרת הנערים של פורשה בתחרות הקאררה קאפ ובסוף העונה סיים במקום החמישי. בעונת 2001 סיים במקום השביעי בקאררה קאפ ובנוסף בשנה זו השיג פודיום בסבב המרוצים הבינלאומי פורשה סופרקאפ. בשנת 2002 זכה מארק ליב באליפות הקאררה קאפ לאחר שניצח 4 מרוצים במהלך העונה.
קריירה מקצוענית.
בשנת 2002 החל לשמש ליב נהג קבוצת אלכס ג'וב רייסינג והתמודד עבורה במרוץ 12 השעות של סברינג ובמרוץ פטי לה מאן שנערך באטלנטה לצד הנהגים השותפים טימו ברנהרד ויורג ברגמייסטר. ליב וצוותו נחלו אכזבה בסופו של דבר לאחר שנאלצו לפרוש בשני המרוצים.
בשנת 2003 חתם ליב על חוזה לנהיגה עבור קבוצת המרוצים של פורשה וזכה עימה באליפות העולם למכוניות GT של ה-FIA לצד הנהג השותף סטפן אורטלי במכונית הפורשה 911. בשנה זו השתתף לראשונה במרוץ 24 השעות של לה מאן וסיים שני בקטגוריית ה-GT.
בעונת 2004 החל להתמודד באליפות סדרת הלה מאן האמריקנית עבור קבוצת אלכס ג'וב רייסינג לצד הנהג השותף רומן דיומא. ליב ודיומא סיימו את העונה במקום הרביעי לאחר שהשיגו את המקום השני בקטגוריית ה-GT במרוץ סברינג וניצחו את המרוצים שנערכו בפורטלנד ובמונטריי.
הקפת שיא בנורבורגרינג.
בספטמבר 2013 רשם מארק ליב את שיא ההקפה המהירה ביותר של מקטע הנורדשלייפה בנורבורגרינג על ידי מכונית חוקית לנהיגה בכבישים ציבוריים לאחר שהקיף את המסלול בזמן של 6:57:00 דקות ובמהירות ממוצעת של כ-180 קמ"ש במכונית הפורשה 918. נכון לשנת 2016 שיא זה עדיין לא נשבר.
השכלה גבוהה.
במקביל לקריירת המרוצים שלו החל ליב בשנת 2004 ללמוד הנדסה באוניברסיטה למדעים באסלינגן. נוסף על כך בעברו של ליב לימודי הנדסה במשך שני סמסטרים באוניברסיטת שטוטגרט עוד בטרם הפך לנהג מרוצים מקצועני. לאחר שהשלים את לימודי תואר ההנדסה החל לשלב את קריירת נהיגת המרוצים יחד עם עבודה כמהנדס במרכז המחקר והפיתוח של פורשה בעיר וייזאך.
סרטני פרסה
סרטני פרסה (שם מדעי: Limulidae; מכונים באנגלית Horseshoe crab) הם משפחה של פרוקי-רגליים ימיים שחיים בעיקר במים רדודים באוקיינוסים, על קרקעית בוץ או חול. שמם העממי מטעה, שכן הם אינם סרטנאים אלא בעלי כליצרות.
סרטני פרסה זו נוהגים להגיע לחוף על מנת להזדווג. בביצים של מינים ממשפחה זו הנמצאים לחופי תאילנד מצוי הרעל טטרודוטוקסין. נמצאו מאובנים בני 450 מיליון שנה של מינים ממשפחה זו, ועל כן המינים במשפחה נחשבים למאובנים חיים. בשנים האחרונות פוחת מספרם עקב דיג יתר בחוף המזרחי של צפון אמריקה ועקב הרס אזורי מחיה באזור יפן.
טקסונומיה.
סרטני פרסה דומים במקצת לסרטנים אמיתיים, אך הם שייכים לתת-מערכה נפרדת הקרויה בעלי כליצרות וקרובים יותר למחלקת העכבישנים. הם משויכים לתת-מערכת בעלי כליצרות ימיים בה נמצאים שתי סדרות: עקרבי מים (Eurypterida) אשר נכחדו, וזנבות חרב (Xiphosura) אשר כל המשפחות בה (9 במספרם) נכחדו לבד ממשפחת סרטני פרסה. במשפחה זו גופא, ישנם 4 סוגים שמתוכם אחד נכחד, סוג אחד שבו נכחדו כל המינים למעט אחד, וסוג אחד שבו קיימים כל המינים למעט אחד. המיון של המשפחה הוא כדלהלן:
מבנה.
גופו של סרטן פרסה מוגן בשריון. יש לסרטן זה מספר זוגות עיניים, בהן עיניים המסוגלות לראות הן אור נראה והן אור על-סגול, עיניים הממוקמות מעל הבטן, ליד הפה, וכן עיניות. ראיית היום שלהם חלשה עקב חולשתם של התאים קולטי האור שלהם, אך ראיית הלילה שלהם טובה פי מיליון מראיית היום. הפה שלהם ממוקם בין הרגליים, ואלה מסייעות להם כמלתעות בטחינת מזון. לסרטן פרסה יש חמישה זוגות רגליים, ואלה משמשים אותו לשם הליכה, שחיה והעברת מזון לפה. לכל רגל יש כף, חוץ מאשר לזוג האחרון. הזנב הארוך והנוקשה מאפשר לסרטן להתהפך בחזרה אל בטנו במקרה הצורך, כך שסרטן עם זנב שבור נדון למעשה למות בתוך זמן קצר. הסרטנים נוהגים לשחות במהופך - בזווית של 30 מעלות לערך.
מאחורי רגליו יש לסרטן פרסה זימים, בהם הוא מעבד גזי נשימה ובעזרתם הוא לעיתים שוחה. לסרטן אין שלד, כמו לכל פרוקי הרגליים, אך יש לו לוחות דמויי שלד פנימי שתומכים בזימים. הם ניזונים מסרטנאים ודגים קטנים. הנקבות גדולות מהזכרים. גודלם נע בין 15–20 ס"מ ל-60 ס"מ בקרב תת-מינים מסוימים של סרטן זה.
הזדווגות.
בעונת ההזדווגות נודדים הסרטנים למים רדודים לחופי אוקיינוסים. הזכר בוחר נקבה, מטפס על גבה ונאחז בו. לעיתים קרובות מספר זכרים מתגודדים סביב נקבה אחת, וכך ניתן לזהות את הנקבה. היא בדרך כלל הגדולה במרכזם של 3–5 פרטים קטנים יותר. הנקבה חופרת חור בחול ומטילה בחור ביצים, בעוד הזכר או הזכרים מפרים אותן. הנקבה יכולה להטיל בין 60,000 ל-120,000 ביצים בכל הטלה, בקבוצות של כמה אלפי ביצים בכל פעם. הביצים בוקעות לאחר כשבועיים. רבות מהן נאכלות על ידי ציפורי חופים עוד לפני בקיעתן. הצאצאים גדלים פי שישה בשנה הראשונה לחייהם.
גידול סרטני פרסה בשבי קשה, עקב העובדה שסרטנים אלה נוטים להזדווג רק במקומות בהם הוטלו ביצים בעבר. עדיין לא ברור מה המנגנון לפיו מזהים הסרטנים את המקומות בהם הוטלו ביצים בעבר.
שאיבת דם.
בניגוד לבעלי חוליות, לסרטני פרסת-סוס אין המוגלובין בדם, ותחתיו יש להם המוציאנין (Hemocyanin) האופייני לחסרי חוליות ומספק חמצן לאיברים. מאחר שהמוציאנין מכיל אטומי נחושת, דמם של הסרטנים הוא בצבע כחול. הדם מכיל תאי אמבוציט הקרויים כך מחמת שהם נעים כאמבה, והם ממלאים תפקיד דומה לתאי הדם הלבנים אצל בעלי החוליות בהגנה על האורגניזם מפני פתוגניות. תאים אלו נלקחים מדמו של המין סרטן פרסת-סוס אטלנטי ("Limulus polyphemus"), ומופקת מהם תמצית מימית הקרויה Limulus amebocyte lysate או בקיצור LAL, על שם הסרטן. התמצית משמשת לצורך זיהוי של אנדוטוקסינים של חיידקים רעילים (כמו ליפופוליסכריד למשל) בתרופות להזרקה, בשתלים וכיוצא בזה. הדם של סרטנים אלו נשאב מהם למטרה זו.
הסרטנים נאספים בדרך כלל מהחוף, ולאחר ששואבים מהם דם הם מוחזרים לים. לא כל הסרטנים שורדים את "תרומת הדם", והתמותה בעטיה מושפעת משילוב בין שאיבת כמות דם גדולה לשיעור הלחץ שהסרטן חווה בעת הטיפול והתפיסה. אומדני תמותת סרטנים מצביעים על כך שבעקבות שאיבת הדם עשויים למות בסביבות 30-10% מהסרטנים. נכון ל-2017, ליטר דם נמכר בכ-50,000 ש"ח, מה שהופך אותו לאחד מהנוזלים היקרים ביותר העולם.
איומים.
לכידה לצורך שאיבת דם.
הביקוש הרפואי לדם הסרטנים גובר, ובחופי סין, יפן, טאיוואן, סינגפור והונג קונג הם הולכים ונכחדים. הם אמנם מוחזרים לאוקיינוס לאחר השאיבה, אך מידת הפגיעה בהם אינה ידועה. כעת היא החלה להחקר.
דיג.
בסרטני פרסה משתמשים כפתיונות לדגים, לצלופחים ולחלזונות ים . באזורים מסוימים בעולם, בעיקר במספר חופים במזרח ארצות הברית, נאסר באופן זמני דיג סרטנים אלה. הביצים, למרות סכנת הרעילות שבהן, משמשות למאכל באזורים מסוימים בדרום-מזרח אסיה וסין.
פיתוח החופים.
פיתוח עירוני ובנייה לאורך חופים, למשל קירות תומכים, מגבילים את היקף אזורי הרבייה של הסרטנים ומשבשים דפוסי קרקע באזורי גאות שבהם מתרבים הסרטנים, וכך פוגעים ברבייתם.
יחסי החוץ של הוותיקן
יחסי החוץ של הכס הקדוש הם יחסיה של הישות הריבונית של הכנסייה הקתולית בראשות האפיפיור עם מדינות וגופים בינלאומיים אחרים. קריית הוותיקן היא הטריטוריה הבלעדית של הכס הקדוש מאז חתימת ההסכמים הלטרניים, אולם היחסים דיפלומטיים עם הכס הקדוש אינם תלויים בטריטוריה. הכס הקדוש מכיר ומקיים יחסים דיפלומטיים בדרג כלשהו עם כל המדינות החברות באומות המאוחדות למעט סין (הכס הקדוש מכיר רק בטאיוואן), קוריאה הצפונית, בהוטן והאיים המלדיביים. בנוסף, מקיים הכס הקדוש יחסים דיפלומטיים עם הרשות הפלסטינית, בה הוא מכיר בתור מדינה פלסטינית. הכס הקדוש איננו חבר האומות המאוחדות ולא הגיש מועמדות לחברות, אך הוא בעל סטטוס של "משקיף קבוע". האחראי על יחסי החוץ של הכס הקדוש הוא הקרדינל מזכיר המדינה.
היסטוריה.
הכנסייה הקתולית פעלה כישות ריבונית עוד מימי הביניים. החל מ-435 שיגר הכס הקדוש שליחים אפיפיוריים (לגאטים - "Legatus Pontificius" או אפוקריסיאריוס) לחצר האימפריה הביזנטית בקונסטנטינופול (במקביל שהו בחצר הקיסר אפוקריסיארי (נציגים) של ההגמונים של קונסטנטינופול, אלכסנדריה, אנטיוכיה וירושלים) המשרה הפכה למשרה רשמית רק בתקופתו של הקיסר יוסטיניאנוס הראשון.