כשבועיים לפניי מותה לופז הייתה מעורבת בתאונת דרכים נוספת כאשר היא נסעה עם העוזרת האישית שלה בהונדורס והעוזרת פגעה בילד בן 10 שמותו נקבע יום למחרת. כאשר הילד נפגע מהמכונית לופז יצאה מהרכב וביצעה בילד פעולות החאייה ראשוניות אך זה לא עזר. לופז שילמה 3,700 דולר למשפחתו של הילד עבור הוצאותיו הרפואיות והלווייתו ולאחר מכן שילמה 925 דולר נוספים עבור כל עלות נוספת. לאור הדרכים המפותלות בהונדורס שקשה להבחין בהם בהולכי רגל ומסיבות נוספות נקבע על ידי הרשויות כי העוזרת האישית של לופז אינה הייתה אשמה בתאונה וכך גם משפחתו של הילד. בסרט התיעודי על לופז נראתה לופז שהיא בוחרת את ארון הקבורה לילד ביחד עם משפחתו. לופז גם טענה כי לאחר מותו של הילד היא הרגישה ברוח שלו ואף טענה כי בגלל הם המשפחה הדומה שלהם (שם המשפחה שלו היה איזול פואנטס לופז) כנראה הוא נלקח בטעות במקומה.
מותה.
ב-25 באפריל 2002 לופז נהגה בהונדורס והבחינה במשאית שהייתה באמצע הכביש (לא היה ברור אם המשאית עמדה במקום או נסעה לאט) וכתוצאה מכך סטתה בפתאומיות לנתיב הנגדי אך לאחר מכן היא הבחינה במכונית שמתקרבת לכיוונה וכתוצאה מכך סטתה שוב בחדות, הפעם הסטייה שלה גרמה לרכב להתגלגל אל מחוץ לכביש. הרכב נפגע משני עצים וכתוצאה מכך לופז ושלושת הנוסעים האחרים (ביניהם אחותה ריינה-דרופ) הושלכו החוצה מתוך חלונות הרכב. לופז נפצעה אנושות בראשה כתוצאה מהתאונה ובגיל 30 בלבד נקבע מותה יום למחרת מפגיעות ראש קשות. אדם אחר אשר נסע מאחוריי לופז וחזה בתאונה הקליט אותה בסרטון וידאו. קורבנות התאונה נלקחו לבית החולים המלכותי שבליברפול.
הלווייתה של לופז נערכה בכנסייה הבפטיסטית המיסיונית החדשה בליטוניה, ג'ורג'יה, ב-2 במאי 2002 ובה לקחו חלק אלפי אנשים. על הקבר שלה היה חרוט המשפט: "חלומות הם שאיפות חסרות תקווה, בתקווה להתגשם, תאמינו בעצמכם, השאר תלוי בך ובך." מתוך השיר "Waterfalls" של TLC. צמד הגוספל "Mary Mary" שרו את השיר "Shackles (Praise You)" בהלוויה.
לופז נקברה בגני הזיכרון של הילנדייל בליטוניה. הראפר והמפיק המוזיקלי ג'רמיין דופרי אמר לזכרה בריאיון ל-MTV: "היא הייתה נחושה בדעתה להיות משהו גדול בחיים, היא הייתה כוכבת רוק אמיתית. לא היה אכפת לה מרכילות, היא הייתה כוכבת הרוק מהלהקה. היא הייתה זו שהיה לה את האומץ לקלל בטלוויזיה, היו לה הקעקועים. אפשר היה לצפות את הבלתי צפוי. כשאתה רואה את ליסה, אתה יכול לצפות ממנה משהו. זו המתנה שהיא נשאה." בנתיחה שלאחר המוות התגלה כי התאונה קרתה ככל הנראה בגלל דיאטה שעשתה לופז שגרמה לאובדן של כושר הריכוז שלה.
מורשת.
לופז הייתה בתהליך הקמת שני מרכזים חינוכיים לילדים הונדוריים. אחת מהן נבנתה על חלקה של 80 דונם שכונתה "מחנה YAC" והמרכז האחר נקרא "Creative Castle".
בשנת 2003, משפחתה הקימה את "קרן ליסה לופז", קבוצת צדקה המוקדשת לספק לבני נוער מוזנחים ונטושים את המשאבים הדרושים כדי לשפר את איכות חייהם. המוטו הרוחני של הקרן היה המוטו של לופז: "האנרגיה לעולם לא מתה ... היא פשוט משנתה." בעקבות הקמת הקרן משפחתה של לופז יצאה לכפרים לא מפותחים ונתנה בגדים חדשים לילדים עניים ומשפחותיהם. באוגוסט 2007 ערכה הקרן מכירה פומבית של צדקה, ומכרה פריטים שנתרמו על ידי ידוענים. היא גייסה כ-5,000 דולר עבור הוגר דה אמור ("בית האהבה"), בית יתומים בהונדורס. בשנת 2012 החלה הקרן לערוך פסטיבל מוזיקה שנתי, המכונה "פסטיבל המוזיקה של העין השמאלית", בדקטור, ג'ורג'יה.
בסרט "סליחה על ההפרעה" משנת 2018 היה אזכור לכינוי של לופז (עין שמאלית) כאשר בסרט היו קבוצת אקטיביסטים בדיוניים שקראו לעצמם "העין השמאלית" וסימן ההיכר שלהם היה פס שחור מתחת לעין שמאל כסימן ההיכר של לופז.
דוקומנטרי.
באפריל 2007 יצא הסרט הדוקומנטרי על חייה של לופז "The Last Days of Left Eye". הסרט צולם ב-27 הימים האחרונים לחייה ותוכנן להיות משודר עוד בעודה בחיים אך לאחר מותה צילומי הסרט נקטעו ושידור הסרט בוטל. אך בשנת 2007 רשת VH1 שידרה את הסרט בפעם הראשונה לציבור הרחב. לפניי זה הסרט שודר בהקרנת בכורה בפסטיבל הסרטים באטלנטה שם נכחו גם הזמרים מוניקה, רוני דבו, להקת 112, ביג בוי, אינדיה ארי וסי לו גרין. מרבית הצילומים צולמו במצלמה אישית, לעיתים קרובות בצורה של יומן. הסרט צולם במהלך שהותה בהונדורס בעקבות מסע רוחני אותו עברה עם אחותה ריינדרופ, אחיה רולנד וחברי קבוצת מכר ופיתוח ממצריים. במהלך מסע זה היא חשבה על חייה האישיים והקריירה שלה היא הציגה צד רגוע יותר באישיותה והראתה התעניינות בנומרולוגיה ויוגה. בינואר 2020 שודר בערוץ הלייף טיים האמריקאי מתוך סדרה העוסקת במערכות יחסים של ידוענים פרק על מערכת היחסים של לופז וריסון. הפרק הציג את מורכבות מערכת היחסים ביניהם ודיבר על תקרית השריפה בביתם שבאלטנטה.
פרסלב
תאודור ארל באטלר
תאודור ארל באטלר (באנגלית: Theodore Earl Butler; 1861– 1936) היה צייר אימפרסיוניזם אמריקאי. הוא נולד בקולומבוס, אוהיו, ועבר לפריז ללמוד אמנות. הוא התיידד עם קלוד מונה, והתחתן עם בתו החורגת, סוזן הושצ'ה. לאחר מותה, התחתן עם אחותה, מרתה הושצ'ה. באטלר היה חבר מייסד באגודת האמנים העצמאיים.
הנושאים שצייר באטלר היו סצינות ביתיות של משפחה, חברים והנוף הצרפתי. אף על פי שגישתו האימפרסיוניסטית לציור שיקפה לעיתים את השפעת חותנו, עבודתו מציעה גם גישות פוסט-אימפרסיוניסטיות.
ביוגרפיה.
באטלר למד במכללת מרייטה באוהיו וסיים את לימודיו בשנת 1882. הוא למד בליגה לסטודנטים לאמנות אצל ג'יימס קרול בקווית', ואצל ויליאם מריט צ'ייס משנת 1884 עד 1886 באטלר עבר אז ללמוד בפריז.
בפריז באטלר למד אצל אמיל קרולוס דוראן. קרולוס פתח סטודיו לאמנות בשנת 1873 בשדרות מונפרנאס, שנקרא "81". קרולוס, שהיה ידוע גם כי העביר שיעורים פרטיים בחינם לכמה ציירים, הציג לתלמידיו את יצירתו של קלוד מונה. מונה עבר לז׳יבריני ב־29 באפריל 1883. באטלר שהה תקופה מסוימת באותו בניין כמו קרולוס, ובאטלר זכה לתצוגה מכובדת בשנת 1888 בסלון בפריז בציור שכותרתו "לה וובה" (האלמנה).
בז'יברני.
באטלר שהה במלון בז'יברני מאוקטובר 1891 עד 21 ביולי 1892. מלבדו, ציירים אמריקאים אחרים בילו בז'יברני כולל את ג'ון לסלי ברק, פרדריק קרל פריזנקה, אדמונד גריסן, פיליפ לסלי הייל, וילארד מטקאלף, לילה קאבוט פרי, תאודור רובינסון ועוד. ב־3 ביולי אכלו באטלר ורובינסון ארוחת ערב בביתו של מונה.
אנג'לינה ולוסיאן באודי פתחו את מלון באודי ביוני 1887. המלון הפך למוקד עבור תיירים אמריקאים רבים. במלון באודי, אמנים יכלו לקנות בדי ציור מעולים, והוגש שם אוכל אמריקאי וחגגו את חג ההודיה. הכפר החל למשוך תשומת לב רבה. על פי דברי ההיסטוריונים למעלה מ -350 ציירים משמונה עשרה מדינות התגוררו במלון כשציירו בז'יברני.
מה 31 בינואר 1892 עד פברואר 1892 אורגנה תערוכה של אמנים זרים ובהם באטלר, מטייר, פוקס, סטסבורג ודוסון ווטסון.
סוזן ידועה בציור שם "האישה עם השמשייה" והיא הייתה הדוגמנית האהובה על קלוד מונה.
את אירוע נישואיהם מתאר תיאודור רובינסון ביומנו: "היה יום נהדר - נישואיהם של באטלר וסוזן. כולם נמצאים כבר בכנסייה - איכרים - רבים אינם ניתנים לזיהוי. מסיבת החתונה בלבוש מלא - בכנסייה. מונה נכנס תחילה עם סוזן, אחר כך נכנס באטלר וגברת הושצ'ה. התרגשות ניכרת מצד ההורים - ארוחת בוקר באטלייה - שנמשכת רוב שעות אחר הצהריים. שמפניה ועליצות ... ארוחת ערב אצל מונה - החתן והכלה עזבו ברכבת לפריז". האירוע הונצח בציור של תאודור רובינסון בכותרת "מצעד החתונה".
באטלר הפך לדמות מפתח וקישור בין המושבה האמריקאית לקלוד מונה. משפחת באטלר ארגנה ארוחות ערב רבות כמו ארוחת ערב שהתקיימה ב־25 באוקטובר 1892 עם רובינסון, הייל, הארט ומרת הושצ'ה. באטלר החליט לקנות בוסתן ובנה בית חדש.
באטלר השתתף בפרסום של הספר "השליח החף מפשע". אייר את הכריכה ודפים רבים. באטלר צייר סדרת תמונות של משפחתו שלו: הבן ג'ימי באטלר יליד 1893, והבת לילי באטלר ילידת 1894. באטלר פיתח סגנון אימפרסיוניסטי משלו בעזרת לוח צבעים בהירים ומכחול רופף, המזכיר את העבודות שנעשו על ידי אדוארד ויילארד ופייר בונאר. מהגן שלו צייר נופים המציגים את כנסיית ז'יברני, ערמות חציר קטנות, ואת ערמות התבואה.
לאחר מחלה נפטרה סוזן אשתו בשנת 1899. לאחר מכן מרבית ציוריו של באטלר היו נופים. מארתה הושצ'ה, אחותה של סוזן עזרה לבאטלר לגדל את ג'ימי ולילי. בשנת 1899 החליט תאודור ארל באטלר לחזור לארצות הברית. ממכתב של הנרי פרלביץ לפיליפ לסלי הייל עולה כי באטלר יפליג ב -16 בספטמבר על האוניה לה טוריין.
לתאודור היו כמה תערוכות בניו יורק. הוא הציג בשנת 1900, בגלריה פול דורנד-רואל בניו יורק, שזכו לביקורות טובות. אחרי חצי שנה הוא חזר לז'יברני, והתחתן עם מארתה הושצ'ה, אחותה של סוזן בשנת 1900.
בארצות הברית (1913–1921).
בשנת 1914 עברה משפחת באטלר לניו יורק כאשר באטלר קיבל משימה לצייר ציורי קיר לביתו של ויליאם פיין. הוא תרם שני ציורים לתערוכת הארמורי של שנת 1913 בעיר ניו יורק. הוא ייסד עם חברו ג'ון סלואן, את האגודה לאמנים עצמאיים, ושירת בניהול שלה בין השנים 1918 עד 1921. מלחמת העולם הראשונה מנעה מבאטלר לחזור לז'יברני עד שנת 1921.
בינתיים, באטלר התנדב לצלב האדום האמריקני וגייס כספים עם מארתה הושצ'ה. את האירוע הזה ציין בציור שכותרתו "כולם ביחד".
עבודה.