בנובמבר 2001 מונה בראונלי על ידי הנשיא ג'ורג' ווקר בוש כתת-מזכיר הצבא. החל ממאי 2003 ועד נובמבר 2004 הוא כיהן גם כמזכיר הצבא בפועל. כתת-המזכיר הוא סייע למזכיר הצבא למלא את משימות הגיוס, ארגון, אספקה, הצטיידות, אימונים וניוד של צבא ארצות הברית, לצד ניהול תקציב שנתי של 98.5 מיליארד דולר ו-1.3 מיליון איש בשירות פעיל, אנשי המשמר הלאומי, כוחות המילואים וכוח אדם אזרחי. בדצמבר 2004 הוא התפטר מתפקידו.
רוברט לואיס ריד
רוברט לואיס ריד (באנגלית: Robert Lewis Reid; 29 ביולי 1862 - 2 בדצמבר 1929) היה צייר אמריקאי אימפרסיוניסטי. עבודותיו נטו להיות מאוד דקורטיביות, וחלקן הגדול התרכז בתיאור של נשים צעירות בין פרחים. לימים התפרסם בזכות ציורי הקיר והעיצוב שלו בזכוכית צבעונית.
חיים ועבודה.
רוברט ריד נולד בסטוקברידג', מסצ'וסטס, ולמד בבית הספר במוזיאון לאמנויות יפות בבוסטון אצל אוטו גרונדמן, שם לימים התמנה למדריך לסטודנטים לאמנות. בשנת 1884 עבר לעיר ניו יורק, למד בליגת סטודנטים לאמנות, ובשנת 1885 נסע לפריז ללמוד באקדמיה ז'וליאן אצל גוסטב בולנגר וג'ולס ג'וזף לפבר. תמונותיו המוקדמות היו דמויות של איכרים צרפתים.
כשחזר לניו יורק בשנת 1889, עבד כצייר דיוקנאות ובהמשך התמנה למדריך בליגת הסטודנטים לאמנות ובקופר יוניון.
ציורים.
הוא צייר שלושה ציורי קיר בביתן התעשייה בתערוכה הקולומביאנית העולמית בשנת 1893 בשיקגו, והציג ארבעה ציורים בבניין האמנויות היפות. עבודותיו, "הולדת הבן הבכור" (1888), זכו במדליית הצטיינות.
ריד היה חבר בקבוצת "עשרת הציירים האמריקנים", שנפרדו מחברת האמנים האמריקאיים בשנת 1897. ציורו "שחר" זכה בפרס הולגרטן הראשון בשנת 1898 על ידי האקדמיה הלאומית לעיצוב.
ריד עבד על מספר פרויקטים של ציורי קיר סביב סוף המאה. וחזר לצייר על בדים, סביב שנת 1905, עבודתו הייתה נטורליסטית יותר, ופלטת הצבעים שלו נטתה לעבר פסטלים רכים.
ציורי קיר.
ציורי קיר של ריד נמצאים בספריית הקונגרס בוושינגטון ובבית המשפט לערעורים בעיר ניו יורק. הרוטונדה של בית הממשלה במדינת מסצ'וסטס בבוסטון מכילה את שלושת ציורי הקיר ההיסטוריים הגדולים שלו. הוא צייר קיר לביתן האמריקני בתערוכה של 1900 בפריז.
ציורי הקיר שלו לבניין האמנויות בתערוכה הבינלאומית פנמה – פסיפיק (סן פרנסיסקו, 1915) היו מחווה יוצאת דופן לאומנויות. שמונה לוחות ענקיים כיסו את תקרת הרוטונדה: ארבעת הסמלים של קליפורניה (מתכת זהב, חיטה, פירות הדר, ואפונים). וכן ייצוגים של רעיונות בתחום האמנות. [3] ציורים אלה כבר לא קיימים ומקום הימצאם הנוכחי לא ידוע.
זכוכית צבעונית.
בשנת 1906 השלים ריד סדרה של עשרה ויטראז'ים המתארים את חיי המשיח לכנסיית הזיכרון האוניטרית בפיירהובן, מסצ'וסטס.
כמו כן צייר חלק מהחלל של כנסיית סנט פאולוס בעיר ניו יורק.
שמעון מרילס
רבי שמעון מרילס (ה'תקי"ט–ט"ו בתשרי ה'תר"י, 1758–1849) מירוסלב, ידוע גם כרבי שמעון יערסלובר, היה מייסד חסידות ירוסלב.
תולדותיו.
רבי שמעון נולד ב־ה'תקי"ט, לאביו הרב ישראל אלבוים (ה'ת"ק לערך–ט"ז בניסן ה'תקע"ב), מיוזפוף, בנו של הרב יעקב קופל ליקובר, מלוקוב, ולאמו אסתר עטל לבית וייסבלום.
בילדותו עבר אביו ליוזפוף והשאיר את רבי שמעון אצל סבו הרב יעקב קופל ליקובר.
הרב יעקב קופל התפרנס מפונדק ובית מזיגה בבעלותו שהופעלו על ידי אחרים. הוא עצמו היה יושב יומם ולילה בלימוד ושמו נודע באזור כתלמיד חכם ובעל חסד. היה מהמתנגדים לתנועת החסידות. מסופר שהבעל שם טוב ניסה למשוך את הרב יעקב קופל לחסידות אך ללא הצלחה. הוצעו לו עמדות רבניות שונות והוא דחה את כולם, ביניהם הרבנות שהוצעה לו על ידי הקהילה באמסטרדם.
רבי יעקב קופל נפטר בט"ו באדר ה'תקכ"ט.
בנו הרב ישראל הלך בעקבותיו והתנגד בחריפות לחסידות.
בנערותו רבי שמעון נמשך אחר בן דודו ורבו המובהק החוזה מלובלין (אמו הייתה אחותו של הרב ישראל) והפך לחסיד. בעקבות כך נתגלע עם אביו לוויכוחים רבים ואף לדיני תורה.
ציווה לו אביו שאם לא יאמר אחריו קדיש בלי 'ויצמח פורקניה' כמנהג החסידים, עדיף שלא יאמר קדיש כלל.
לאחר נישואיו התגורר רבי שמעון אצל חמיו בירוסלב.
רבי שמעון טבע את השם מרילס (ויש הטועים בהגייה: 'מרילוס') – נוטריקון של שם אביו – מרבי ישראל לייבס – במקום שם משפחתו הקודם, אלבוים.
רבותיו.
ראשון רבותיו היה רבי אלימלך מליז'נסק. כשרבי יעקב יצחק הורוביץ, ה"חוזה", החל לנהל עדה, הצטרף אליו רבי שמעון אף על פי שהיה זה בחיי רבי אלימלך. את ה"חוזה" ראה כל ימיו כרבו המובהק. במקביל, קיבל גם את מרות רבי מנחם מנדל מרימנוב, שהתגורר בסמיכות לירוסלב, וזאת בהוראת ה"חוזה".
אחר פטירת החוזה ורבי מנחם מנדל מרימנוב, בשנת תקע"ה, היה נוסע רבות לרבי נפתלי מרופשיץ, שהיה צעיר ממנו בשנה אחת. אחרי פטירתו בתקפ"ז המשיך לנסוע לשבתות לחתנו רבי אשר ישעיה מרופשיץ, שמילא את מקומו, ואף לבנו רבי מנשה – שהיה צעיר ממנו ב־40 שנה – נסע לאחר פטירת אביו. כמו כן נסע אל רבי צבי הירש משרת, שהיה השמש של רבי מנחם מנדל מרימנוב וממלא מקומו לאחר פטירתו, ואל רבי צבי הירש מזידיטשוב, שהחל להנהיג עדה אחרי פטירת ה"חוזה".
בזקנותו היה מרבה לנסוע אל רבי שלום רוקח מבעלז. מסופר כי כשהגיע פעם לרבי שלום בגיל תשעים אמר לו האחרון כי בגיל כזה צריך לשבת בבית, אך הוא השיב לו "בבית מתעפשים". בבעלז התבצר לו מקום של כבוד, ואצל חסידי בעלז השתמרו דברי תורה וסיפורים רבים ממנו.
היה מקורב לרבים מאדמו"רי דורו ואף שהאריך ימים (91) וכהו עיניו, המשיך לנסוע אליהם, צעירים כמבוגרים.
עוד מרבותיו היו: רבי משה לייב מסאסוב, רבי משה מפשווארסק, רבי מאיר מפרמישלאן, רבי חיים מקוסוב, רבי חיים מצאנז, רבי שלום מקאמינקא, רבי יששכר דב אב בית דין סקוהל (חמיו של רבי שלום מבעלז).
רבנותו.
אחרי פטירת הנועם אלימלך מינו תלמידיו את רבי שמעון לאדמו"ר מבלי לשאול את פיו, מחשש שיסרב.
יחסים טובים שררו בינו לבין רבני העיר:
רבי יהודה הלר־ולרשטיין, רבי נפתלי הירץ חריף, ורבי יעקב יצחק הורביץ בעל "באר יצחק". "דיין הגדול" בעיר היה רבי אריה לייבוש הורביץ אחי רבי אליעזר בעל ה"נועם מגדים".
מעורב היה בענייני הציבור שבעיר, וטיפל אישית בקיומם של המוסדות, כגון מקוה כהלכה ושחיטה כשרה. כשנגשו לבניין בית הכנסת הגדול, ונערכה מגבית מקיפה, נטל רבי שמעון חלק פעיל, אף על פי שהיה לו קלויז משלו. כמו כן שימש כיושב ראש הוועדה המיוחדת בת שבעה חברים מנכבדי העיר, שקמה ביום ט' בשבט תקצ"ד, במטרה לגייס כספים, כדי שגם ילדי העניים יוכלו לשכור ממלאי מקום ולהיפטר מהשירות בצבא אוסטריה.
כותב הפתקאות (הגבאי) אצל רבי שמעון היה ר' מנחם מנדל (מענדיש) טאושטיין.
תלמידיו.
בין תלמידיו המפורסמים נמנה רבי שלמה זלמן פרנקל מויליפולי, שהיה תחילה משמשו, ולבסוף הסמיכו להנהגה. ממנו נסתעפו דורות של רבנים ואדמו"רים עד לשואה. כמו כן ידוע שנסעו אליו בני הדודים: רבי יצחק אייזיק אייכנשטיין מזידיטשוב, ורבי יצחק אייזיק יהודה יחיאל ספרין מקומרנה. רבי יוסף באב"ד מטרנופול, בעל "מנחת חינוך", נסע אליו פעמיים.
פטירתו.
רבי שמעון הלך לעולמו ביום הראשון של סוכות ה'תר"י .
נקבר בבית העלמין בפרבר פלקין המרוחק כשמונה ק"מ מירוסלב. על קברו נבנה אהל רחב ובו נטמנו בנו ממלא מקומו רבי בונם מנדל ואשתו, וחתנו רבי קהת היילפרין ואשתו.
יהודי העיר היו פוקדים את המקום בעיקר בימי הרחמים והסליחות.
האהל נהרס בידי פורעים בימי השואה ובמשך תקופה ארוכה לא היה ידוע מקומו בבית העלמין החרב.
בכ"ח אדר ה'תש"ע נחנך מחדש האוהל על ידי אגודת אהלי צדיקים.
משפחתו.
רבי שמעון נישא לאשתו ביילה, בת לתושב ירוסלב. ידועים עשרה מילדיהם:
הייתה לו בת שנישאה לרב יעקב מרדכי ליברמן אב"ד טופורוב. היא נפטרה בצעירותה ור' יצחק גידל את שתי יתומותיה כאב. חתנו אימץ את השם מרילס. בני משפחה זו נפוצו בכל אירופה וגם בישראל.
נולד כאשר היה אביו כבן שבעים ונקרא על שם רבי נפתלי מרופשיץ שנפטר לפני כן. נכדו ר' יוסף מרילס הדפיס את כתבי הרב נפתלי בספר 'אילה שלוחה'. בספר גם חומר רב על ר' שמעון ותולדות צאצאיו בליטוביסק. בנו של ר' נפתלי הרב יעקב קופל מילא את מקומו בליטוביסק.
אחיו רבי משה, היה גם הוא חסיד והתגורר בליז'נסק. על מצבתו נכתב כי הוא אחיו של רבי שמעון. בנו ישראל נפטר בט"ו בשבט תרכ"ג וקבור בבית הקברות העתיק בצפת.
אח נוסף היה הרב יעקב קופל שגר באולינאב.
תורתו.
רבי שמעון עצמו לא העלה את תורתו על הכתב אך ליקוטים מפי שומעיו נדפסו בספר 'תורת שמעון'. מהדורה ראשונה ירוסלב, תרס"ח. יצא במהדורות רבות נוספות. תורגם לאנגלית ויצא במישיגן, 2000.
המשך החסידות.
לאחר פטירתו מילא את מקומו בנו הגדול רבי בונם מנחם מנדל,
לאחריו כיהן רבי שמעון השני בנו של רבי בונם מנדל, נולד אחרי פטירת סבו ונקרא על שמו.
חתמו את השושלת שלושת בניו של רבי שמעון השני:
בשנת תשס"ה הונצח שמו בכולל אברכים שהוקם לזכרו בבני ברק – על ידי נכדו הרב אברהם שמעון מרילוס ראש כולל תורת שמעון.
מבצע אדום
איי פן
איי פן היא רופאה סינית ומנהלת מחלקת החירום של בית החולים המרכזי של ווהאן שהייתה שותפה במציאת נגיף הקורונה.
ב־29 במרץ 2020, דווח כי איי פן נעלמה. עיתונאים ללא גבולות ציינו כי פורסם סרטון של איי פן בחשבון ה-Weibo שלה ב־13 באפריל, מה שמראה כי היא חופשייה.
קריירה.
בשנת 1997 סיימה איי את הלימודים במכללה הרפואית טונג'י (כיום חלק מאוניברסיטת המדע והטכנולוגיה של הואז'ונג), ועבדה במחלקה לרפואה קרדיו וסקולרית בבית החולים המרכזי ווהאן. איי כיהנה כמנהלת מחלקת החירום בשנת 2010.