בט"ו בתמוז ה'תק"ג (1743), בשיא פריחתה של הישיבה, נפטר רבי חיים. פטירתו פגעה בהתפתחות הישיבה ומהר מאוד הייתה כשאר הישיבות בירושלים - ללא סדרי הלימוד הייחודיים שרבי חיים התווה. רבי חיים מינה לממלא מקומו את רבי יוסף אמזלג שהיה מתלמידיו המובהקים עוד ממרוקו. מכתבי חברי "ועד כנסת ישראל" עולה כי רבי יוסף הצטנע וסירב לקבל את התפקיד באופן קבוע, הוא הסכים לקבלו זמנית, עד שהוועד ימצא את האישיות שתחליף אותו. הוועד חיפש אחר אישיות שתבטיח כי הנהגת הישיבה וסדרי הלימוד יתנהלו באותה המתכונת שהתקיימה בחייו של רבי חיים. על כן פנה הוועד לרבי שלמה אלגאזי, רבה של קהיר, בהצעה למלא את מקומו של רבי חיים, אך הוא סרב. נעשו ניסיונות למנות את רבי יעקב שאול, רבה של איזמיר, ואף הוא סרב.
לבסוף, בשנת ה'תק"ו (1746), מונה רבי יונה נבון לעמוד בראשות הישיבה. בשנת ה'תק"ט (1749) הוא חתם כראש הישיבה בשלהי הקדמת חכמי הישיבה לספר "ראשון לציון" של רבם. באותה השנה הוא מונה לעמוד בראשות ישיבת "גדולת מרדכי" שנוסדה זה עתה על ידי רבי מרדכי טאלוק ממרוקו, יחד עם חברו מ"כנסת ישראל", רבי שם טוב גבאי. לא ידוע אם הוא פרש בשל כך מראשות כנסת ישראל. בשנת ה'תקי"ח (1758) הוא נזכר כראש ישיבת "גדולת מרדכי" וכחבר בישיבת "יפאר ענוים בישועה" (הישיבה שנוסדה עבור תלמידו המובהק של רבי חיים – רבי דוד חיים שמואל חסאן). באותה העת עזב את "כנסת ישראל" ובמקומו הועמד בראשות הישיבה רבי חיים מונדובי.
אחריו כיהן לתקופה קצרה רבי יהודה עייאש, שנפטר בראש השנה ה'תקכ"א (1760). אחריו כיהן בראשות הישיבה רבי משה יוסף מרדכי מיוחס, מי שלימים יכהן במשרת הראשון לציון. אחרי פטירת הרב מיוחס בתשרי ה'תקס"ו (1805) כיהן בראשות הישיבה אחד מתלמידיה הוותיקים, רבי יעקב משה עייאש, ה"ראשון לציון". בשנת ה'תקס"ח (1808), בעקבות מצבה הכלכלי הירוד של הישיבה, נשלח רבי חיים יהודה עייאש, בנו של רבי יעקב משה עייאש, לערי אירופה המערבית כדי לאסוף תרומות עבור הישיבה. בשנת ה'תקע"ו בא ללמוד בישיבה רבי מנחם מנדל משקלוב. באגרת מכסליו ה'תקפ"ד (1823), אנו מוצאים בראשות הישיבה את רבי יוסף דוד מיוחס, הוא חתם כתלמיד הישיבה בשנת ה'תקס"ז באגרת השליחות לרבי חיים יהודה עייאש.
במחצית הראשונה של המאה ה-19 אנו מוצאים בראשות הישיבה גם את רבי יצחק קובו, ששימש במקביל בראשות ישיבת בית יעקב (פירירא).
ברשימה שהוגשה למשה מונטיפיורי בשנת ה'תרכ"ו (1866) נזכרו פרטים על הישיבה: לומדים בה תלמוד ומפרשיו, מספר תלמידיה 18, ובראשה עומד רבי ידידיה סוזין.
החוקר מאיר בניהו משער כי בין השנים 1866 ל-1877 חדלה הישיבה מלהתקיים יותר.
גילי דינשטיין-ישפה
Game Boy Advance
זוהרה (זמרת)
זוהרה (נולדה בשנת 1988; שמה המלא זוהרה נידם, בתיעתוק לאנגלית: ZOHARA) היא זמרת, פזמונאית, מלחינה ומפיקה מוזיקלית ישראלית, המושפעת על ידי מוזיקה אלקטרונית ופופ, כמו גם מוזיקה קלאסית וג'אז.
ביוגרפיה.
זוהרה נולדה בתל אביב היא למדה ג'אז ומוזיקה קלאסית ובהמשך השלימה שנתיים בלימודי קומפוזיציה באקדמיה למוזיקה בירושלים. את משיכתה למוזיקה אלקטרונית היא זוקפת לעובדה שלצורך מטלה אקדמית היא בחרה לבצע עיבוד ליצירה קלאסית לתזמורת באמצעות המחשב.
קריירה.
זוהרה הייתה קלידנית בלהקה "אומללה" (באנגלית תועתק ל: Umlala).
אף שכתבה בעבר בעברית, היא מצאה בהמשך שהיא מרגישה נוח יותר לכתוב באנגלית - שפה בה היא אמרה שהיא מרגישה חשופה פחות רגשית. לשאלה האם היא בורחת מהתמודדות עם זהותה היא השיבה: "זה אסקפיזם מוחלט, לגמרי".
את אלבומה הראשון, "Growing up Anyways", היא הפיקה בין השנים 2012–2014 בביתה. האלבום יצא בגרסתו המלאה ב-2016 וכלל שנים עשר שירים, אותם כתבה, הלחינה והפיקה. השירים עוסקים רובם ככולם בספקות אופייניות לצעירים בשנות העשרים המוקדמות לחייהם.
בשנת 2013 היא יצרה וידאו קליפים עבור שיריה בישראל ובממלכה המאוחדת.
בין השנים 2014–2015 הופצו מספר קליפים שלה. אחד מהם, הקליפ לשיר "Drum &amp; Bass", הופיע בתוכנית המוזיקה "MTV World Stage".
ב-2017 היא חברה ללהקה הבריטית אוי ואבוי להקלטת אלבומם הרביעי: ׳Memory Drop'. האלבום המשותף זכה לאזכורים ב Guardian Evening Standardi ו-Songlines, וביצועי לייב של שירים מהאלבום הושמעו בתחנות הרדיו 6 BBC ו .BBC 4
ב-2018 היא הופיעה עם הלהקה ב-O'meara וב-Islington Assembly Hall שבלונדון ולאחר מכן יצאה לסיבוב הופעות בגרמניה, הולנד, רוסיה, טורקיה וישראל.
ב-2019 היא הוחתמה בחברת תקליטים לונדונית עצמאית של אמן הסאונד הבין-לאומי דייוויד רנצ' (; עבד עם אומנים כמו דויד בירן, אירייז'ר, גלאס אנימלס, גולדפראפ ואחרים) והוציאה אצלם את הסינגלים "Sing A Song" ו-"Ballad21".
אגף התכנון
אגף התכנון ובניין כוח רב-זרועי
שיחה שלא נענתה (סרט, 2008)
מדרש כנסת ישראל
Feel Special
Feel Special הוא המיני-אלבום השמיני של להקת הבנות הדרום קוריאניות Twice. המיני-אלבום יצא לאור על ידי חברת התקליטים JYP אנטרטיינמנט, ב-23 בספטמבר 2019. המיני-אלבום מכיל שבעה שירים, כולל את שיר הנושא "Feel Special".
מיני-אלבום זה, יצא בסמוך לצאת מיני-אלבום נוסף של הלהקה, שיצא באפריל באותה השנה, Fancy You.
רשימת רצועות.
לפי האתר הרשמי של הקבוצה.
זוהרה
זוהרה (באנגלית: Zohreh; בפרסית: زهره; בערבית: الزهرة) הוא שם פרטי פרסי של אישה שמשמעותו הוא ונוס. זהו גם שם פרטי עברי לנשים, צורת הנקבה של זוהר.
אבא אווז
אבא אווז (באנגלית: Father Goose) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה רומנטית בצבעי טכניקולור משנת 1964 עם קארי גרנט, לסלי קארון וטרוור הווארד בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הסיפור הקצר "A Place of Dragons" של S. H. Barnett. זה הסרט לפני האחרון של קארי גרנט. העלילה מתרחשת בחזית האוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה. שם הסרט נובע משם הקוד הצבאי של הגיבור הראשי "אמא אווזה".
השיר "Pass Me By" מתוך הסרט זכה להצלחה רבה ולביצועים של פגי לי, פרנק סינטרה ועוד.
תקציר העלילה.
פברואר 1942, היפנים מתקדמים בגינאה החדשה, הצי המלכותי האוסטרלי מפנה את סלמנואה . קומנדר פרנק הוטון (טרוור הווארד) פוגש בנמל את ידידו וולטר אקלנד שהגיע עם ספינתו הקטנה להעמיס חביות דלק. הוא מבקש ממנו להגיע עם ספינתו לאי הסמוך, מטלאווה, להישאר שם מספר ימים ולדווח משם על תנועות הצבא היפני. אקלנד מסרב אך הוטון מאיים עליו שיחרים את ספינתו. אקלנד נכנע והוטון מלווה אותו בספינת הצי שנוגחת "בטעות" בספינתו כדי שלא ימהר לשוב. בנוסף לספינה גורר אקלנד גם סירה קטנה.
אקלנד הוא רווק מבוגר שהיה פעם מורה להיסטוריה והחליט לשנות את חייו. הוא גם חובב שתיית אלכוהול והוטון הטמין למענו בקבוקים במקומות שונים באי. על כל תגלית מוצלחת הוא מקבל מיקום של בקבוק.
הוטון מורה לו לצאת עם הסירה לאי סמוך שם מחכה המחליף שלו. אקלנד מגיע לשם אבל במקום למצוא את המחליף הוא מוצא אישה ושבע נערות. האישה מזדהה כקתרין פרנו (לסלי קארון) האחראית על הנערות שהן בנות של דיפלומטים. היא מודיעה לו שמחליפו נהרג בהפצצת היפנים.
כעת אקלנד לוקח אחריות על הבנות. הוא מכניס בקושי את כולן לסירה הקטנה וחוזר איתן לתחנת התצפית שלו במטלאווה. היפנים סורקים את האי אך לא מגלים אותם.
היחסים בין אקלנד לקתרין יודעים עליות וירידות שמגיעות פעם אחת למתן הדדי של סטירות. היא לא סובלת את השתייה שלו וההתבטאויות שלו בנוכחות הבנות. באחד המקרים היא מוכשת על ידי מה שהיא חושבת שזה נחש ולמעשה זה ענף של צמח. אקלנד מטפל בה יפה והיא עושה עצמה כגוססת עד שמתגלה הדבר שזה לא היה נחש.
היחסים מתחממים והם מחליטים להתחתן. הוטון מארגן להם כומר שמנהל את הטקס באלחוט כאשר היפנים צולפים מדי פעם על המקום.
לבסוף מתקן אקלנד את הספינה והוטון שולח צוללת שתפגוש אותם. מגיעה אניית מלחמה יפנית שמפגיזה אותם והספינה שלהם שוקעת. באותו רגע יורית הצוללת טיל טורפדו, מטביעה את האוניה היפנית ואוספת אותם.
ג'יין אמט דה גלאן
ג'יין ארין אמט דה גלאן (באנגלית: Jane Emmet de Glehn; 1873–1961) הייתה ציירת פורטרטים אמריקאית.
ראשית חייה.
ילידת ניו רושל, ניו יורק, הייתה הבת הצעירה בין עשרה אחים. דודה של סבתא רבתא רוברט אמט היה לאומן אירי שנתלה בשנת 1803 בגין בגידה בבריטים, בגלל תפקידו במרד האירי. סבא רבא של ג'יין אמט, תומאס אדיס אמט, אחיו הגדול של רוברט, היגר לארצות הברית לאחר הוצאתו להורג של רוברט. תומאס אדיס אמט הפך לימים ליועץ המשפטי של מדינת ניו יורק. בתו אליזבת אמט (1794), דודתה של ג'יין, הייתה ציירת דיוקנאות שלמדה אצל מעצב סירות קיטור ואמן פורטרטים בשם תומאס פולטון.
שתי אחיותיה הגדולות רוזינה אמט שרווד (1854–1948) ולידיה פילד אמט (1866–1952) הפכו גם הן לאמניות מצליחות, כמו גם בת דודתה אלן אמט ראנד (1876–1941). גם אחיה האחרים הגיעו לקריירה עשירה.
ראשית הקריירה.
הקריירה של ג'יין אמט החלה בזמן שלמדה בליגה לסטודנטים לאמנות בניו יורק. לאחר מכן היא נסעה לאירופה כדי לראות את עבודתם של הציירים הגדולים ולהמשיך בלימודים. היא למדה אצל פרדריק ויליאם מקונוני בפריז.
וילפריד דה גלאן וג'ון סינגר סרג'נט.
לאחר שחזרה לאמריקה, היא פגשה והתחתנה עם הצייר האימפרסיוניסטי הבריטי, וילפריד דה גלאן (1870–1951) בשנת 1904 בניו רושל, ניו יורק. בעקבות נישואיהם, הזוג היה בירח דבש בקורנוול, אנגליה, נסעו לפריז וונציה, וקבעו את בית הקבע בצ'לסי, לונדון.