במרץ 1921, כאשר החל וורן הרדינג את נשיאותו, הוא מינה את דנבי כמזכיר הצי של ארצות הברית. באותה שנה התחולל משבר של מעשי שוד של משלוחי דואר ודנבי הורה שחיילי חיל הנחתים יוצבו לאבטחת הרכבות בקרונות הדואר וברכבי הדואר. בפקודה שהוציא ל"אנשי משמר הדואר", הוא נתן דוגמה משירותו בחיל לחשיבות התפקיד שהוטל עליהם: "כאשר שני נחתים מאוימים על ידי שודד, אל להם להרים את ידיהם, אלא להניף מיד את נשקיהם. אחד מהם עלול להיהרג, אך השני ישתלט על השודד והדואר יגיע ליעדו. כאשר כוחותינו פועלים כשומרי הדואר, הדואר חייב להגיע ליעדו, או שיהיה נחת שייהרג על משמרתו. לא תהיה כל פשרה על כך...". תוך ימים ספורים חדלו מעשי השוד ואף אחד ממשלוחי הדואר לא שובש כאשר עמדו הנחתים על המשמר.
שערוריית טיפוט דום.
זמן קצר לאחר מכן קיבל דנבי אישור מהנשיא הרדינג להעביר את השליטה על עתודת הנפט של הצי בשערוריית טיפוט דום שבוויומינג ואלק הילס שבקליפורניה מידי מחלקת הצי לידי מחלקת הפנים בראשותו של מזכיר הפנים אלברט פול. פול החכיר את שדות הנפט הללו למקורבים שלו שהיו ראשי חברות נפט בתמורה להלוואות אישיות בהיקף של מעל 400,000 דולר. על אף ניסיונות לשמור על העסקה הזאת בסוד, הודלף מידע עליה לוול סטריט ג'ורנל והסנאט של ארצות הברית החליט לפתוח בחקירה בעניין.
החקירה החלה באוקטובר 1923, לאחר מותו של הנשיא הרדינג, וועדת הסנאט לקרקעות וסקרים ציבוריים, שניהלה אותה, הגיעה ב-1924 למסקנה שהחכרת שדות הנפט לחברות הייתה נגועה במרמה ובשוחד. כתוצאה ממסקנות הוועדה, הן דנבי והן פול אולצו להתפטר ממשרותיהם. הנשיא הרדינג לא השתתף לכאורה באופן פעיל במעשי השחיתות. פול היה הראשון מבין חברי הקבינט של ארצות הברית שנשפט לעונש מאסר. שערוריית טיפוט דום נודעה כפרשת השחיתות החמורה ביותר בתולדות ארצות הברית עד לפרשת ווטרגייט.
מותו והנצחתו.
לאחר התפטרותו שב דנבי לעיסוקו בעריכת דין. הוא נפטר בדטרויט ב-8 בפברואר 1929, שבועות ספורים לפני יום הולדתו ה-59. על שמו נקרא בית ספר תיכון בדטרויט ומרכז לילדים ולמשפחות שפתח צבא הישע בדטרויט ב-1930 ושמספק דיור וטיפול לילדים נטושים ומוזנחים.
קייט פיליפס
קייט פיליפס (באנגלית: Kate Phillips; נולדה ב-21 במאי 1989) היא שחקנית בריטית. היא התפרסמה בהופעתה בתפקיד ג'יין סימור במיני-סדרה "וולף הול" משנת 2015. אחר כך הופיעה במיני-סדרה "מלחמה ושלום" (2016), בעונה הראשונה של הסדרה "הכתר" (2016), ובשלוש עונות של הסדרה "כנופיית ברמינגהאם" (2016–2019). ב-2019 גילמה את דמותה של הנסיכה מרי בסרט הקולנוע "אחוזת דאונטון".
ביוגרפיה.
אחרי שלמדה שלוש שנים באוניברסיטת לידס, התקבלה פיליפס לבית הספר גילדהול למוזיקה ודרמה בלונדון. אחרי סיום הלימודים חזרה ללידס ושיחקה בתפקיד אביגיל ויליאמס במחזה "ציד המכשפות" בתיאטרון וסט יורקשייר פלייהאוס. באותה תקופה שיחקה בסצנות אחדות בעיבוד של ה-BBC לרומן "וולף הול", בה גילמה את דמותה של ג'יין סימור. הייתה מחלוקת קלה בין ההיסטוריונים אחרי שידור הבכורה של המיני-סדרה, בה חלק מההיסטוריונים טענו שהיא "יפה מדי" מכדי לגלם את אשתו השלישית של הנרי השמיני. אבל מבקרי הטלוויזיה התעלמו מהביקורת ושבחו את הופעתה של פיליפס. בהמשך לוהקה פיליפס לשחק בסדרות "מלחמה ושלום", "כנופיית ברמינגהאם" ו"הכתר".
באוגוסט 2018 פורסם שפיליפס הצטרפה לצוות שחקני הסדרה "אחוזת דאונטון" כדי להשתתף בסרט הקולנוע באותו שם.
New Life
New Life (בעברית: חיים חדשים) הוא אלבומה השביעי של הזמרת מוניקה, אשר יצא לאור ב-6 באפריל 2012 על ידי תקליטי RCA. זהו היה האלבום הראשון שלה עם RCA. בעקבות הצלחת אלבומה הקודם מוניקה החלה לעבוד על אלבום זה שבועות ספורים בלבד אחריי צאת האלבום. תחילה היא עבדה עם מפיקים וכותבים איתם עבדה בעבר כמו בראיין מייקל קוקס, ג'רמיין דופרי, ומיסי אליוט לצד מפיקים חדשים כמו ארל &amp; אי, הזמר ריקו לאב מר מוריס ועוד. הזמר ריקו לאב החליף את המפיק פאולו דה דון בחלק מהפקת השירים.
מבחינה מוזיקלית האלבום הוא אלבום R&amp;B עכשווי עם השפעות של פופ ומוזיקת נשמה. מבחינה לירית האלבום חוקר את המורכבות של מערכות יחסים ואהבה בהשראת נישואיה של הזמרת עם שחקן הכדורסל שאנון בראון והמעבר שלה לאריזונה. באלבום התארחה הזמרת ברנדי איתה שיתפה פעולה מוניקה 14 שנה קודם בשיר הידוע "The Boy Is Mine". בנוסף גם שיתפה פעולה עם חברתה מרי ג'יי בלייג' והראפר וול.
האלבום קיבל ביקורות מעוברות ממבקרי המוזיקה אשר החמיאו לביצועים הקוליים של הזמרת אך כינו את האלבום כ"גנרי" ו"כקלישאתי מדי". בארצות הברית הוא הגיע בשיאו למקום ה-4 ולמקום השני במצעד אלבומי האר אנד בי וההיפ-הופ ומכר 69 אלף עותקים בשבוע הפתיחה שלו. בהמשך מכירותיו הידרדרו והוא לא הצליח לשחזר את הצלחת אלבומיה הקודמים. מתוך האלבום יצאו 4 סינגלים כמו "" ו-"Until It's Gone" אך אף אחד מהם לא הצליח להיכנס למצעד האמריקאי.
בית החולים מודסלי
בית החולים מודסלי (באנגלית: The Maudsley Hospital) הוא בית חולים פסיכיאטרי, הממוקם ברובע סאת'ק בדרום לונדון, בדנמרק היל שבקמברוול (Camberwell). מודסלי הוא המוסד הגדול בבריטניה להשתלמות בבריאות הנפש. מודסלי מהווה חלק מתאגיד הקרן South London and Maudsley NHS והוא מסונף למכון לפסיכיאטריה, לפסיכולוגיה ולמדעי המוח של קינגס קולג' לונדון. מודסלי משמש כחלק מהמרכז האקדמי למדעי הבריאות King's Health Partners, של המכון הלאומי לחקר הבריאות, והמרכז הביו-רפואי למחקר בבריאות הנפש.
בית החולים מודסלי מספק שירותים פסיכיאטריים בעיקר לתושבי הרבעים לונדון סאת'ק ולמבת' אך גם לשאר תושבי הממלכה המאוחדת.
היסטוריה.
הבנייה.
בשנת 1907 העניק הפסיכיאטר הנרי מודסלי (1918-1835) דמות מובילה בתחומו באנגליה הוויקטוריאנית מענק בשווי 30,000 לירות שטרלינג למועצת העיר לונדון לשם הקמת בית חולים פסיכיאטרי שנועד אך ורק למקרים חדשים וחריפים של הפרעות נפשיות, וכן לטיפולים מרפאתיים ולהתמחות ומחקר. בשם מודסלי שנשאר אלמוני בשלב הראשון, ניהל את המשא ומתן עם העירייה שותפו הנוירולוג פרדריק ווקר מוט. הרעיון נולד אחרי ביקור של מוט בקליניקה הפסיכיאטרית של אמיל קרפלין במינכן, שהצטיינה באותה תקופה בתנאים מתאימים להתמחות. צפי ההוצאות עלה ל-70,000 לירות שטרלינג, כשהעירייה הסכימה לתרום מחצית מסכום זה וכמו כן לכסות את עלויות האשפוז שעמדו להיות כפולות (לכל מיטה) בהשוואה לבתי המחסה הגדולים. בית החולים זכה גם לשרותי מעבדה פתולוגית שהועברו לשם מבית החולים קלייברי שנוהל על ידי מוט. המיקום - ממול לבית החולים קינגס קולג' בדנמרק היל בקמברוול- נבחר באפריל 1911 ובניית בית החולים הסתיימה בשנת 1915. הפרלמנט הבריטי הוציא היתר, לפיו הורשה המוסד החדש לקבל מטופלים בהסכמה בלי לתייג אותם כ"בלתי שפויים". כמו כן הורשה בית החולים לגבות תשלומים מחולים מבוססים כדי לממן את הטיפול בחולים הנצרכים
בית חולים נוירולוגי צבאי 1919-1915.
עם זאת, בגלל המלחמה בניין בית החולים הופקע החל משנת 1916 על ידי משרד המלחמה הבריטי ושימש כבית חולים נוירולוגי צבאי Neurological Clearing Hospital, חלק מבית החולים הכללי 4 של לונדון. בימי המלחמה במעבדת בית החולים עבד הנוירולוג הרומני גאורגה מרינסקו. התקבלו אז בבית החולים חיילים נפגעי הלם קרב ("הלם פגז" כשפי שכונה אז) ו"נאורוזות מלחמה כמו שיתוקים פונקציונליים, נויראסתניה, היסטריה, פסיכוזות קצרות. מקרים חמורים פוסט טראומתיים היו מועברים לבית החולים הצבאי ספריגפילד בוואנדסוורת', לעומת מקרי אי שפיות היו מועברים לבית החולים נטלי או לבית החולים הצבאי נפסברי. ב-1916 המלך ג'ורג' החמישי והמלכה ביקרו אצל החיילים המאושפזים. בסך הכל עד 1917 התקבלו לאשפוז 185 חיילים ו-18 קצינים נפגעי הלם קרב, "נויראסתניה" והפרעות פסיכיאטריות חריפות.
אחרי המלחמה בשנים 1919–1920 שימש הבניין את משרד הרווחה הבריטי ("משרד הגמלאות") למשך 18 חדשים. הוא סיפק אז עדיין טיפולים לווטרנים של הצבא שסבלו מ "נויראסתניה". אחר כך חזר בית החולים לרשות עיריית לונדון ונפתח חגיגית בינואר 1923 בשם "בית החולים מודסלי". ב-1915 המחיר למיטה היה 485 לירות. עלות הטיפולים כוסתה לרוב על ידי מועצת העיר לונדון. תושבים מחוץ ללונדון היו חייבים לשלם 5 לירות שטרלינג לשבוע. בית החולים נפתח בעיקר למקרים של נוירוזות, פסיכוזות קלות והתמכרויות
בית החולים מודסלי- החל מ-1923.
בבניין בן 3 קומות שוכנו המנהלה, בית מרקחת, ספרייה, חדרי אנשי הצוות והמעבדה המרכזית, בהמשך גם המרפאה עם כניסה נפרדת. בשני בניינים אחרים בני 3 קומות ו מחוברים בגשרים, נמצאו מחלקות האשפוז - שש מחלקות:שתיים לאבחון והשגחה בקומת קרקע ו בקומות -- ארבע מחלקות פתוחות ובהן 144 מיטות - 72 חנשים ו-72 לגברים. בכל מחלקה היו 24 מיטות, סלון וחבר אוכל. בסלון הושבו שולחנות וכיסאות ופסנתר עם כנף. לכל סלון היה גם בלקון משלו. בהמשך חדרי הצוות הוסבו לחדרים עבור 13 מטופלים פרטיים. חלק מהאחיות ועובדי המשק הורשו לגור מחוץ לבית החולים, מה שהיווה תקדים.
מנהלו הראשון היה הפסיכיאטר אדוארד מפוד'ר, בעוד שפרדריק גולה ירש ממוט את ניהול המעבדה הפתולוגית.
שניהם הסתייגו מסיווג המחלות של קרפלין ואימצו גישה יותר פרגמטית ואקלקטית לגבי האטיולוגיה והטיפול .
במחלקת הילדים מיסודו של ויליאם דוסון עבדה בשנים 1923–1927 הפסיכיאטרית מרי ברקאס