דינה שטרן, במאמרה במעגלי קריאה (ספטמבר 1985), רואה את מסעו של אהרן כמעשייה מודרנית, שבה חוצה הגיבור מערכת של סמלים מיתיים, . שטרן מציע הסברים לסמלים אלה: יער (אינסטינקטים, תת-ההכרה, סכנות, הפתעות), עץ תפוחים (נעורי נצח, חיים, ארוס), דרקון (אויב, מוות, סוף), ים (מעמקים, חידה, לא נודע), הר (גובה, הוד, נוף פרא, איתני הטבע, מסתורין). אהרן יוצא למסע של היכרות עם פניו השונים של העולם, ואגב כך גם עם עצמו. בסופו של דבר הוא חוזר לחדרו, ש"חלונו נמצא בדיוק סביב הירח, בדיוק כמו מסגרת", ומגיע, על פי שטרן, לסינתיזה: בין הכללי לפרטי, בין השמיימי לארצי, בין הקוסמי לאנושי, בין הרגשי לשכלי, בין הבית לעולם. אך בניגוד למעשיות הקלאסיות, שבהן נפתרות בעיות ומקודמים תהליכים בעזרת סוכני פלא- גמדים, קוסמים, פיות וכדומה, הרי במעשייה מודרנית זו פותר אהרן את בעיותיו בעצמו.
דורית דרוקמן במאמרה באתר "במה חדשה", מצביעה אף היא על פרטי עלילה סמליים במסעו של אהרן, מסע לחיפוש האני. ההליכה בשביל ישר וקבוע ש"לא הוביל אותו לשום מקום" היא הליכה בתלם המוסכמות שנקבעו על ידי החברה. הליכה בתוך מסגרת שאינה מובילה לשום מקום. אהרן יורד מהשביל כדי להבין מהו מקומו בעולם, וצועד אל היער. אלא שזהו יער של עץ אחד בלבד, ניסיון לבנות בתוך החלל הגדול של הבלתי מוכר, משהו מוכר. כדי לשמור על הפינה שיצר, אהרן יוצר דרקון, אלא שמחסום זה מפחיד אותו עצמו וסופו שהוא נזרק אל גלי האוקיינוס ועלול לטבוע בים האפשרויות העומדות בפניו. הוא מנסה למצוא לעצמו קרקע בטוחה, לגבור על חוסר הוודאות. בניית הביטחון נסמכת על מזון, זהות ובית. ואכן, תחילה אהרן מכין לעצמו ארוחה ענקית, מזון חומרי ואולי גם רוחני, הרבה מעבר למה שהוא צריך. בהמשך הוא מחפש את זהותו- מבקש לדעת מהו מקומו בעולם הגדול. הטיפוס על ההר הגבוה מבטא רצון לבנות לעצמו דימוי גבוה, אלא שהדימוי גבוה מדי, ואהרן נופל ומרחף באוויר. ולבסוף, הוא מחפש את ביתו- מקום אחיזה ממנו אפשר לצאת ואליו ניתן לחזור. מקום בו ניתן לישון בשקט, כי שם בטוח. הוא לא מוצא את החלון שלו בין כל החלונות שבעולם. מאחורי כל חלון מסתתר עולם ומלואו של האדם שגר מאחורי החלון, אך כל החלונות דומים, וכל האנשים דומים, ללא ייחוד. כל החלונות הם מסגרות. ואהרן מחפש את הגשמת האני הייחודי שלו בין כל החלונות- המסגרות. מחפש את האני הייחודי שלו בחברה בה הוא חי.
אהרן מוצא את מה שמייחד אותו, החלון שלו מקיף את הירח, זהו הייחוד. הירח, עצם מרוחק בחלל מלווה לאורך כל הדרך את אהרן. דרוקמן מציעה לראות בירח אידיאל שלא ניתן להשגה. היא מעירה על כך כי ב-1955, כשנכתב הספר, עדיין לא הגיע האדם אל הירח. בסוף מסעו מכניס אהרן את האידיאל למסגרת של החלון, המסגרת החברתית הקיימת. דומה כי אהרן מצא לו נוסחת ביניים: היציאה מהמסגרת מסוכנת עבורו, שכן מצויה בה סכנת טביעה או נפילה. אך חיים בתוך המסגרת, עם אידיאל ייחודי משלו, עושים את החיים במסגרת לאפשריים. השוטר שאהרן פוגש מסמל את הסמכות של החברה ואת הצורך בשמירה על המסגרת. השוטר מראה לאהרן את הדרך, אך אהרן בעצם כבר יודע את הדרך: ללכת בתוך המסגרת של החברה ולא לצאת ממנה, אך ללכת בדרך המיוחדת שלך. רק משהגיע אהרן למסקנה זו, הוא יכול לישון בשקט.
אהרון והעיפרון הסגול
הביקורת הנמוכה
וילג' פיפל
וילג' פיפל (או כפי שנקראו בטעות בתרגום לעברית: אנשי הכפר (באנגלית: The Village People) הוא הרכב דיסקו קונספטואלי, הורכב בשנות השבעים המאוחרות בשכונת גריניץ' וילג' בניו יורק, מדינת ניו יורק. הלהקה ידועה במסרים החד-מיניים שלה ובכך שחבריה מופיעים לבושים במבחר תחפושות כמו: בנאי, מלח, קאובוי, אינדיאני, אופנוען ושוטר, שעם הזמן קיבלו מעמד של קאלט בקהילת הלהט"ב בפרט ובתרבות האמריקאית בכלל.
הלהקה זכתה להכרה והצלחה בזמנה גם בזכות המנגינות הקליטות והליריקה החד-מינית הרומזנית שלהם, כשלעיתים קרובות הם מלגלגים על המאצ'ואיזם הזכרי בחברה האמריקאית והערצת הגבר הגיבור והלוחם, השוטר או החייל. בין הלהיטים הכי מוכרים שלהם נמצאים In the Navy, Macho Man ו-"Y.M.C.A.‎" שעדיין פופולריים בפסטיבלים ובאצטדיונים, אף על פי שעברו מספר עשורים מתחילת הפצתם. השיר Y.M.C.A נחשב כאחת מהקלסיקות בז'אנר הדיסקו, וכגיי אייקון.
הלהקה מכרה למעלה מ-100 מיליון אלבומים וסינגלים ונחשבת לאחת הלהקות המשפיעות והחלוצות בתחום ז'אנר הדיסקו ולאחד הסמלים הגדולים של היצירה הלהט"בית לדורותיה.
הפופולריות של הלהקה גם בישראל הודגמה באזכורה ההומוריסטי בשירה של להקת תיסלם, "תנו לי רוקנרול":
השם "אינדונזי" הוא עיוות של שם השיר "In the Navy".
חברי הלהקה.
חברי ההרכב הנוכחי:
חברים לשעבר:
תש&quot;ך
סטיבן ניל
סטיבן רוי אלברט ניל (באנגלית: Stephen Roy Albert Neale; נולד ב-9 בינואר 1958) הוא פרופסור לפילוסופיה באוניברסיטת ראטגרס, ניו ג'רזי. הוא מומחה לפילוסופיה של הלשון, ועיקר עיסוקו במשמעות ופרשנות (interpretation). כמו כן הוא עוסק בהיסטוריה של הפילוסופיה האנליטית, והוא אחד מגדולי המומחים בעולם בתאוריית התיאורים של ברטרנד ראסל, בפילוסופיה של פול גרייס ודונלד דייוידסון, ובמשפחה של טיעונים פורמליים הידועים בכינוי 'טיעוני קלע' (Slingshot arguments). הכתבים הידועים ביותר מפרי עטו הם ספריו Descriptions מ-1990 ו- Facing Facts מ-2001, והמאמרים "Meaning, Grammar and Indeterminacy" מ-1987 ו- "Term Limits" מ-1993.
ביוגרפיה אקדמית.
סטיבן ניל הצטרף למחלקה לפילוסופיה באוניברסיטת רטגרז ב-1999. קודם לכן שימש כפרופסור לפילוסופיה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי (1990 - 1999), פרופסור לפילוסופיה בקולג' בירקבק באוניברסיטת לונדון (1996 - 1997), וכמרצה לפילוסופיה באוניברסיטת פרינסטון (1988 - 1990). את הדוקטורט הוא השלים באוניברסיטת סטנפורד (1988), תחת הנחייתו של ג'ון פרי. הוא זכה במלגת גוגנהיים (2002), במלגה מהקרן הלאומית למדעי הרוח, במלגת אורח של ה- (Rockefeller Foundation (1995, שהה כפרופסור אורח מאוניברסיטאות רבות, ביניהן אוניברסיטאות סטנפורד, אוקספורד, לונדון ואיסלנד.
מחקר.
עיקר עיסוקו של ניל הוא בפילוסופיה של הלשון במובן הרחב של המושג, אשר מאפשר יצירת קשר משמעותי בין תחום זה לבין בלשנות גנרטיבית, פילוסופיה של הרוח, מדעים קוגניטיביים, לוגיקה פילוסופית, מטאפיזיקה, התאוריה של פרשנות משפטית ותורת הספרות. ליבת עבודתו של ניל קשורה בשאלות הנוגעות לפרשנות, הקשר (context), מבנה (structure) וייצוג (representation). בכתביו תומך ניל בתיאורית התיאורים של ראסל, בתאוריות של אנאפורה, בתיאורית המשמעות מבוססת ההתכוונות (intention-based) של גרייס, ובגישה כללית למשמעות ופרשנות שאותה הוא מכנה 'פרגמטיזם לשוני'. עבודתו בעלת ההשפעה ביותר עד כה עסקה בתת-ההיקבעות (under-determination) וחוסר ההיקבעות (indeterminacy) של שימושים מסוימים בתיאורים לא שלמים (נושא אשר מופיע שוב ושוב לאורך עבודתו, החל בספרו Descriptions מ-1990 וכלה במאמריו מ-2005 "This, That and the Other" ו- "A Century Later"), וכן בטיעון קלע שבו נעשה שימוש לראשונה על ידי קורט גדל (אשר נבחן בספרו מ-2001 Facing facts). ניל הוא אינטנציונליסט ופרגמטיסט בנוגע לפרשנות של שפה מדוברת וכתובה, ומבחינה זו עבודתו מעוגנת באופן מובהק במסורת הגרייסיאנית. עם זאת, ניל הוא קוויניאני בעמדתו בנוגע לאי-היקבעות בתחום המשמעות, וחומסקיאני בגישתו האמפירית לתחביר ולייצוג מנטלי. היבטים שונים של תאוריות מתחום התחביר והלוגיקה הפורמלית ממלאים תפקיד מרכזי בעבודותיו. גישתו למושג האמת היא ריאליסטית (ולא פרגמטיסטית), אם כי הוא לא מביע דעה מפורשת בנוגע לערך ההסברי של שימוש בעובדות בדיון הפילוסופי באמת.
פרשנות.
העניין בפרשנות נמצא בלב עבודתו של ניל. תפיסות מסורתיות של פרשנות לוקות, לדעתו, מן הבחינות הבאות:
שילוב זה של עמדות מציב את ניל כנגד רלטיביסטים ופוסט סטרוקטורליסטים בדיונים בסוגיות מסוימות, וכנגד סמנטיקאים פורמליים בדיונים בסוגיות אחרות.
השפעות.
פילוסופים בעלי השפעה חשובה על ניל הם J. L. Austin, Noam Chomsky, Donald Davidson, Gareth Evans, Jerry Fodor, Paul Grice, Saul Kripke, John Perry, W. V. Quine, Bertrand Russell, Dan Sperber ו- Deirdre Wilson. בין אלה שכתבו דוקטורט בהנחייתו של נמצאים Herman Cappelen מאוניברסיטת אוסלו, Josh Dever מאוניברסיטת טקסס באוסטין, Eli Dresner מאוניברסיטת תל אביב ו- Angel Pinillos מאוניברסיטת מדינת אריזונה.
פרסומים.
ספרים.
Descriptions MIT Press, 1993. (Originally published 1990.)
Facing Facts Oxford University Press, 2002. (Originally published 2001.)
מאמרים נבחרים.
On Location. In Situating Semantics: Essays in Honour of John Perry. MIT Press 2007, pp. 251–393.
Pragmatism and Binding. In Semantics versus Pragmatics. Oxford University Press, 2005, pp. 165–286.
A Century Later. In Mind 114, 2005, pp. 809-871.
This, That, and the Other. In Descriptions and Beyond. Oxford University Press, 2004, pp. 68–182.
No Plagiarism Here. Times Literary Supplement. February 9, 2001, pp. 12–13.
Meaning, Truth, Ontology. In Interpreting Davidson. Stanford: CSLI, (2001) pp. 155-197.
On Representing". In The Library of Living Philosophers: Donald Davidson. L. E. Hahn (ed.), Illinois: Open Court, (1999) pp. 656-669