אף על פי שלעיתים הופלו בלוני תצפית באמצעות אש מנק"ל, היה קשה בדרך כלל להפיל בלון בקליע רגיל, בעיקר בשל המרחק והגובה המעורבים. קליעים רגילים היו חולפים בתוך הבלון ודרך המימן ויכלו לגרום רק לחור דרכו ידלוף הגז באיטיות החוצה. לעומת זאת, פגיעות מוצלחות בסל הנושא את התצפיתן יכלו להסתיים בנטרולו או בהריגתו.
שיטה שנוסתה להפלת בלונים הייתה שימוש ברקטות לה פרייר (Fusées Le Prieur) המונעות בדלק מוצק, אשר הורכבו בתוך צינורות בצדי גוף מטוסי הקרב, והופעלו באמצעות הדק חשמלי. רקטות אלה נכנסו לשירות מבצעי בפעם הראשונה באפריל 1916 אך היו מאוד לא מדויקות וחייבו התקרבות מסוכנת של המטוס אל הבלון כדי להבטיח פגיעה מוצלחת.
לאחר הופעתם של קליעים נותבים שהפכו זמינים בחזית המערבית מ-1917 ואילך הושגו תוצאות מוצלחות ועקביות בהפלת בלונים, והרקטות הוצאו משימוש מבצעי ב-1918, כאשר נכנסו הקליעים הנותבים לשימוש נרחב.
אלופי הפלות בלונים.
אלוף הפלות הבלונים המוביל, עם 35 הפלות מאושרות, היה הבלגי וילי קופנס (Willy Coppens) שהפיל בנוסף גם שני מטוסים. אלופי הפלות בלונים בולטים נוספים היו:
יהודה ליברמן
יהודה (הודי) ליברמן (נולד ב-1954) הוא מנכ"ל מכללת שערי משפט בהוד השרון ויו"ר עמותת "הקרן לגאולת קרקע". לשעבר ראש מועצת קרני שומרון.
ביוגרפיה.
ליברמן נולד בחדרה כילד בכור לצילה, ניצולת השואה שהגיעה ארצה מפולין, ולמרדכי שהגיע ארצה מרוסיה בגיל שלוש ושימש במשך שנים כסגן ראש עיריית חדרה. אחיו הצעיר הוא בנצי ליברמן.
בילדותו למד בבית הספר הממלכתי דתי בחדרה ובבגרותו, במדרשיית נועם בפרדס חנה.
שימש כראש מועצת קרני שומרון במשך כ-10 שנה.
שימש במשך תקופה קצרה גם כראש מטה מועצת יש"ע.
משנת 2013 משמש ליברמן בתפקיד יו"ר "הקרן לגאולת קרקע" - עמותה שהוקמה בתחילת שנות ה-80, ביוזמת אישים ביהודה ושומרון כמו בני קצובר, צבי סלונים, עו"ד משה גליק ואברהם מינץ. הקרן קיבלה מהמדינה לפחות 9,000 דונם ביהודה ושומרון. שווי הקרקעות, לאור הזינוק במחירי המגרשים ביהודה ושומרון, מוערך ב-2–3 מיליארד שקל - קרקעות שאותן היא מפתחת באמצעות חברות מסחריות המוכרות אותן בסופו של דבר למתיישבים ביישובים ביו"ש.
נשוי לאתי ומתגורר בקרני שומרון.
הסכם שביתת הנשק בין ישראל ומצרים
מסת מנוחה של אלקטרון
מסת מנוחה של אלקטרון (מסומנת לרוב me) היא קבוע שווה ערך למסת המנוחה של החלקיק היסודי אלקטרון. זו היא גם מסתו של פוזיטרון. מסת האלקטרון היא מושג יסוד בפיזיקה ושימושית במגוון תחומים מפיזיקה של אנרגיות גבוהות ועד פיזיקה של חומר מעובה וכימיה. מסת המנוחה של אלקטרון היא קילוגרם, כ- יחידות מסה אטומית מאוחדת או אלקטרונוולט.
טרמינולוגיה.
בשימוש בביטויים מסת מנוחה ואנרגיה קינטית יש לקחת בחשבון את ההשפעות הצפויות מתורת היחסות הפרטית על המסה הנצפית של אלקטרון. לא ניתן לשקול אלקטרון שאינו נע כלל, כך שכל המדידות המעשיות צריכות להיות מיושמות על אלקטרונים בתנועה. הדבר תקף גם לגבי כל חלקיק תת-אטומי אחר.
הגדרה.
מסת המנוחה של אלקטרון מחושבת בעזרת ההגדרה של קבוע רידברג.
כאשר formula_2 הוא קבוע המבנה הדק, h הוא קבוע פלאנק ו-c היא מהירות האור. המסה היחסית של האלקטרון יכולה להימדד באופן ישיר במלכודת פנינג והיא ניתנת להסקה מהספקטרום של אטומי הליום אנטי-פרוטוני (אטומי הליום שאחד מהאלקטרונים שלהם הוחלף על ידי אנטי-פרוטון) או ממדידות של גורם g של האלקטרון ביונים ההידרוגנים. הדיוק היחסי המקובל לפי ממצאי ועדת CODATA מ-2006 הוא כ-formula_3.
מסת המנוחה היחסית של האלקטרון הוא פרמטר מותאם בקבועים הפיזיקאים הבסיסיים של ועידת CODATA, בעוד שמסת המנוחה של אלקטרון בקילוגרמים מחושבת בעזרת ערכי קבוע פלאנק, קבוע המבנה העדין וקבוע רידברג. הקורלציה בין שני הערכים הללו היא זניחה (r=0.0003).
בנוסחאות מדעיות נוספות.
מסת האלקטרון משמשת לשם חישוב מספר אבוגדרו:
כאשר:
וformula_6 היא אנרגיית קשר.
ולכן היא גם קשורה לקבוע המסה האטומית, formula_7:
איימי ג'ונסון
איימי ג'ונסון (באנגלית: Amy Johnson; 1 ביולי 1903 – 5 בינואר 1941) הייתה טייסת אנגלייה, האישה הראשונה שטסה לבדה מבריטניה לאוסטרליה. תוך כדי שהיא טסה בטיסת סולו או יחד עם בן זוגה, ג'ים מוליסון, היא קבעה מספר רב של שיאים לטיסה למרחק במהלך שנות השלושים של המאה ה-20. ג'ונסון טסה במהלך מלחמת העולם השנייה במסגרת חיל העזר לתעבורה אווירית (Air Transport Auxiliary – ATA). היא נהרגה בהתרסקות מטוסה.
ביוגרפיה.
איימי ג'ונסון נולדה בהאל שבמזרח יורקשייר. היא התחנכה בבית הספר התיכון העירוני של בולברד (לימים בית ספר קינגסטון) ולמדה באוניברסיטת שפילד, שם היא סיימה תואר ראשון בכלכלה. לאחר מכן היא עבדה בלונדון כמזכירתו של עורך הדין ויליאם צ'ארלס קרוקר. היא התוודעה לתחום הטיסה כתחביב וב-6 ביולי 1929 היא קיבלה את רישיון הטיס מסוג "A" מספר 1979 במועדון הטיס של לונדון לאחר שהוכשרה על ידי קפטן ולנטין בייקר. באותה שנה היא הייתה לאישה הבריטית הראשונה שהשיגה רישיון טכנאי מטוסים מסוג "C".
אביה של ג'ונסון, שהיה אחד האנשים שהכי תמכו בה, הציע לה סיוע ברכישת מטוס משל עצמה. באמצעות מימון שהגיע ממנו ומהלורד ווייקפילד, היא רכשה מטוס דה הבילנד DH.60 Moth מיד שנייה שאותו היא כינתה "יאסון" (Jason), לא על שמו של יאסון, הגיבור מהמיתולוגיה היוונית, אלא על שם הסמל המסחרי של בית העסק של אביה.
ג'ונסון זכתה להכרה עולמית כאשר ב-1930 היא הייתה לטייסת הראשונה שטסה טיסת סולו מאנגליה לאוסטרליה. היא יצאה ב-5 במאי מנמל התעופה קרוידון שמדרום ללונדון עם מטוס היאסון שלה (הראשון מבין שניים שכונו כך), וב-24 במאי היא נחתה בדרווין שבאוסטרליה, לאחר שגמאה 18,000 ק"מ. המטוס מוצג עד היום במוזיאון המדע שבלונדון. לג'ונסון הוענקו "גביע הארמון" (Harmon Trophy) ותואר מפקדת של מסדר האימפריה הבריטית כהכרה בהישגיה וכמו כן הוענק לה רישיון הטייס מספר 1 על פי תקנות התעבורה של אוסטרליה.
ביולי 1931 הייתה ג'ונסון, יחד עם שותפה, הטייס ג'ק המפריז, הראשונה שטסה מלונדון למוסקבה ביום אחד, כאשר הם טסו מסע של 2,830 ק"מ ב-21 שעות. משם הם המשיכו דרך סיביר והגיעו לטוקיו כשהם קובעים זמן שיא בטיסה מבריטניה ליפן. את הטיסה הזאת ביצעה ג'ונסון במטוס השני שלה, "יאסון 2".
ב-1932 נישאה ג'ונסון לטייס הסקוטי, ג'ים מוליסון. מוליסון הציע לג'ונסון נישואים במהלך טיסה משותפת לאחר שמונה שעות היכרות. ביולי 1932 קבעה ג'ונסון שיא בטיסת סולו מלונדון לקייפטאון, דרום אפריקה, כשהיא מטיסה דה הבילנד פוס מות' שכונה "ענן המדבר" (Desert Cloud) ושוברת את השיא של בן זוגה.
טיסותיה הבאות היו יחד עם מוליסון. ביולי 1933 הם הטיסו מטוס דה הבילנד דראגון שכונה "יורד הים" (Seafarer) בטיסה ישירה שיצאה מדרום ויילס ויעדה היה שדה התעופה פלויד בנט שבברוקלין, ניו יורק. אף על פי כן, הדלק במטוסם אזל והם נחתו נחיתת חירום בשדה התעופה העירוני של ברידג'פורט (כיום נמל התעופה לזכר סיקורסקי) בסטרפורד שבקונטיקט. בנחיתה נפצעו שניהם. לאחר שהחלימו הם התקבלו בתשואות על ידי הקהל הניו יורקי וזכו למצעד קונפטי לאורך וול סטריט.
ב-1934 טסו ג'ונסון ומוליסון, כשהם שוב קובעים שיא, מבריטניה להודו במטוס דה הבילנד DH.88 שכונה "קסם שחור" (Black Magic), כחלק מהמרוץ האווירי מק'רוברטסון מבריטניה לאוסטרליה. הם נאלצו לפרוש מהמרוץ באללהאבאד עקב בעיות שהתגלו במנוע מטוסם.
במאי 1936 ביצעה ג'ונסון את הטיסה האחרונה שלה בה היא קבעה שיא כשהטיסה מטוס פרסיבל גל מבריטניה לדרום אפריקה.
ב-1938 התהפך הדאון שהטיסה ג'ונסון בזמן נחיתה לאחר תצוגה אווירית באנגליה, אך היא לא נפצעה באורח רציני. באותה שנה היא התגרשה ממוליסון וזמן קצר לאחר מכן היא שבה לשם נעוריה.
שירותה הצבאי ומותה.
ב-1940, לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, התגייסה ג'ונסון לחיל העזר לתעבורה אווירית (Air Transport Auxiliary – ATA), שתפקידו היה לשנע מטוסים של חיל האוויר המלכותי בתוך תחומי בריטניה ושם היא הגיעה לדרגת קצין ראשון, המקבילה לדרגת ליטננט טיסה בחיל האוויר המלכותי. בן זוגה לשעבר, ג'ים מוליסון, שירת גם הוא בחיל זה במהלך המלחמה.
ב-5 בינואר 1941, במסגרת משימת הטסת מטוס איירספיד אוקספורד מפרסטוויק שעל החוף הדרום-מערבי של סקוטלנד, דרך שדה התעופה של בלקפול אל בסיס חיל האוויר המלכותי בקידלינגטון שליד אוקספורד, סטתה ג'ונסון מנתיב הטיסה שלה עקב תנאי מזג אוויר גרועים. על פי המדווח הדלק במטוסה אזל והיא צנחה ממטוסה שהתרסק אל מימי שפך התמזה.
צוות אה"מ הייזלמיר (HMS Haslemere), זיהה את המצנח של ג'ונסון וראה אותה חיה במים כשהיא קוראת לעזרה. התנאים לא היו לטובתה של ג'ונסון. הים היה סוער והגאות הייתה גבוהה, שלג ירד והטמפרטורות היו נמוכות במיוחד. לוטננט קומנדר וולטר פלטצ'ר, מפקד ההייזלמיר, צלל למים בניסיון להציל את ג'ונסון. אף על פי כן, הוא כשל בניסיונו להצילה ומת בבית החולים כמה ימים לאחר מכן. זרמי הים דחפו את ג'ונסון לקרבת הספינה. גאות פתאומית דחפה את הספינה בצידוד קדימה והצוות לא הצליח למשוך את הספינה בחזרה לאחור בזמן; ירכתי הספינה התרסקו על ג'ונסון, שנשאבה לתוך להבי המדחף. גופתה לא נמצאה מעולם.
ב-14 בינואר 1941 נערך טקס אשכבה לאיימי ג'ונסון בכנסיית סנט מרטין בשדות. במאי אותה שנה הוענקה לוולטר פלטצ'ר מדליית אלברט לאחר מותו.
תעלומת נסיבות מותה.