משנת 1958 התכנסו המתפללים רק בקומת הקרקע של בית הכנסת בחדר משמאל. המבנה פעל כבית כנסת עד אמצע שנות ה-60 של המאה ה-19, אז מכרו פרנסי הקהילה, ה-MIOK (הנציגות הלאומית של ההונגרים היהודים) את הבניין. בשנת 1972 קיבל הבניין את מקומו של מוזיאון הטקסטיל של ימינו. לאחר שנות ה-80 הרסו את הגדר ואת שאר המבנים שהשתייכו לעבר היהודי, לרבות את הבתים החד-קומתיים סביבו. בשנת 1978 בבניין הטלוויזיה ההונגרית (MTV) הקימה במבנה מחסן תפאורות ואביזרים ולאחר מכן את אולפן מספר 5. הבניין עצמו שמר על החלק החיצוני המקורי שלו, אולם הפנים השתנה כדי להתאים לשימושים החדשים.
בשנת 2009 הפסיקה הטלוויזיה ההונגרית (MTV), שהיו בעלי הבניין את הפקת התוכניות והשתמשה בבניין רק כמחסן. באביב 2010 התקשרה "הקהילה היהודית המאוחדת בהונגריה" (ארגון חב"די המציג את עצמו כהמשך של קהילות הסטטוס קוו אנטה) בהסכם שכירות עם הטלוויזיה ההונגרית והפכה למעשה הבעלים של בית הכנסת.
חיי דת ורנסאנס יהודי באובודה.
פעילות חיי דת ערים היו בבית הכנסת עד מלחמת העולם השנייה, עד שחלק ניכר של המאמינים נספו בשואה. לאחר המלחמה, חברי הקהילה המעטים ששרדו התכנסו עדיין באופן קבוע להתפלל, עד שנת 1958 נותרו כה מעטים עד שקהילת אובודה איבדה את מעמדה העצמאי וחברי הקהילה המעטים סופחו לבית הכנסת של בודה.
לאחר שקהילת חב"ד קיבלה על עצמה את בית הכנסת ושיפצה חלקית את הפנים, בשנת 2010 נחנך בית הכנסת ונפתח מחדש ב־5 בספטמבר; ספר תורה חדש התווסף לארון הקודש כתרומה, וב־8 בספטמבר, בראש השנה התשע"א, נפתחו שוב שערי בית הכנסת והבניין הצליח להחזיר לעצמו את פונקציית המרכזיות של הקהילה המקורית לאחר 50 שנה.
לאחר החנוכה החלה הקהילה הטרייה, עם הרב שלמה קבש בחזית, לגייס כספים להמשך שיפוץ בית הכנסת ולהשבת יופיו הישן. במסגרת השיפוץ, למשל, נצבעו מחדש הקשתות עם 25,000 מגן דוד הזעירים שקישטו את התקרה במקור, אך נוצרו גם העתק של הבימה הישנה והנברשות החדשות. המסירה הטקסית לאחר השיפוץ הייתה ב-12 באפריל 2016.
הרבנים הידועים של בית הכנסת.
(2010 – הווה)
חיי תרבות.
"הקהילה היהודית ההונגרית המאוחדת" הקימה את קרן אלפקידס בשנת 2013 בבית הכנסת באובודה, שהוא בעיקר בית ספר של ימי ראשון, בו לומדים ילדים בגיל הרך ובבית ספר יסודי, ילדים שלומדים במוסדות לא יהודיים במהלך השבוע. לילדים לפני בר מצווה ובת מצווה הוקם ה-BMC, או "מועדון הבר מצווה", שם לצד תוכנית לימודים מורכבת בנו קהילה על ידי ארגון תוכניות פנאי משותפות בנוסף ללמידה.
לאחר תפילות ליל שבת, הקהילה עורכת תמיד קידוש רחב היקף, אשר מתבלן את הערב באופן קבוע בתוכנית מיוחדת בזמן אכילת ארוחת ליל שבת כשרה, בדרך כלל עם אורחים מוזמנים שמופיעים, כמו בחגים הנוספים של השנה.
מיה מיטב
מיה מיטב (נולדה ב־2 באוקטובר 1973) היא סופרת ישראלית.
ביוגרפיה.
מיטב נולדה וגדלה בקיבוץ רמת יוחנן, בתה של השחיינית הישראלית אילנה מיטב-רודריג ושל דויד מיטב, והצעירה מבין חמשת ילדיהם. למדה בבית הספר התיכון בית חינוך כרמל זבולון בקיבוץ יגור. לאחר סיום שירותה הצבאי במסלול בנות משקים בחטיבת הנח"ל, בגיל 21 עברה להתגורר בתל אביב.
בשנת 1994 החלה ללמוד עיצוב גרפי במכללת מימד בתל אביב. לאחר סיום לימודיה עבדה כמעצבת גרפית בתפקידים שונים.
לאחר מכן למדה שיטת גרינברג ועבדה בתחום.
בשנת 2011 החלה לכתוב בלוג בסלונה בשם: ״אמא ירוקה". הבלוג עסק בגידול ילדים בעיר הגדולה, בחינוך לבריאות, בבישול ועוד. לאחר מספר שנים כבלוגרית החליטה מיטב ללמוד כתיבה לילדים. בין היתר למדה אצל הסופרות: אבירמה גולן, תמי שם-טוב ודפנה בן צבי.
מיטב נשואה, אם לשלושה בנים ומתגוררת בתל אביב עם משפחתה.
קריירה בכתיבה.
מיטב פרסמה שלושה ספרים לפעוטות בהוצאת דני ספרים ושלושה ספרים לגילאים בוגרים יותר (13-9) בסדרת ״הבלוגר״ בהוצאת כתר. בנוסף כתבה סיפורים קצרים ומאמרים למגזין אדם צעיר, לירחון גלילאו צעיר ולמגזין המקוון הפנקס.
חברה ב-SCBWI - ארגון בינלאומי לסופרים ומאיירים לילדים.
מיטב כותבת טור של המלצות על ספרי ילדים ונוער ב ynet.
יוצרת ומגישה פודקאסט בנושא בשם: ״מה קוראות האיילות?״ יחד עם הסופר גור אילני.
עורכת מפגשי סופרת ושעות סיפור לילדים ברחבי הארץ.
מיזם החופש לקרוא.
בחנוכה 2017 יזמה את המיזם החופש לקרוא: פרויקט אינטרנטי לעידוד קריאה של ספרי מקור לילדים ונוער, בו העלו לדף הפייסבוק המלצות מצולמות של סופרים ומאיירים לילדים. בקיץ 2020 החל המיזם לפעול בשנית לאור ביטול שבוע הספר העברי.
אבידות ומציאות (סרט קצר)
יפה בן-ארי
למברג (פירושונים)
הואנג
הואנג הוא שם משפחה.
הבסיליסק של רוקו
הבסיליסק של רוקו הוא ניסוי מחשבתי שהוצג לראשונה בפורום הקרוי LessWrong על ידי משתמש הנושא את השם "רוקו". מקור השם בחיה המיתולוגית בסיליסק, אשר על-פי המסופר יכולה לאבן את אלו המתבוננים בעיניה. שם זה נובע מן הרעיון שעצם השמיעה על ניסוי מחשבתי זה יכולה לגרום לחרדה קיומית אצל השומע.
תיאור.
על פי הניסוי המחשבתי, בעתיד הנראה לעין תוכל האנושות לייצר בינה מלאכותית אשר מטרתה להיטיב עם המין האנושי. לאחר הרצת מספר סימולציות מגיעה מערכת זו להחלטה כי עליה להשמיד את כל מי שלא תרם להיווצרה. המערכת, אשר מסוגלת לדמות את ההיסטוריה האנושית כולה באופן מושלם, יכולה לדעת באופן ודאי מי עשה זאת ומי לא. על פי הטיעון, מרגע שאדם קרא או שמע על ניסוי מחשבתי זה, עליו לפעול על-מנת ליצור את מערכת הבינה המלאכותית הזו, שכן אם לא יעשה כן, היא עלולה לגרום להשמדתו אם תיווצר. מצד שני, מאחר שמערכת זו טרם נוצרה ואינה יכולה בוודאות להיווצר, יצירתה מתוך פחד מזעמה העתידי נובע מקיומה של ישות אשר איננה קיימת במציאות העכשווית.
רקע.
"הבסיליסק של רוקו" פורסם לראשונה ביולי 2010 בפורום LessWrong, אשר עוסק בפילוסופיה והגות. יוצר הפורום, אליעזר יודקובסקי, מחק את הפוסטים של רוקו בנושא ואמר כי פרסום זה "טיפשי" ו"מסוכן". הדיון בנושא הבסיליסק של רוקו נאסר בפורום במשך מספר שנים מכיוון שלפי הדיווחים, הנושא גרם לחלק מהקוראים התמוטטות עצבים. האיסור הוסר באוקטובר 2015.
דוד אורבך כתב במגזין Slate: "השילוב של שאיפות משיחיות, שכנוע עצמי של חוסר אונים, והרבה כסף אף פעם לא עובד טוב, בלי קשר לאידאולוגיה, ואני לא מצפה מיודקובסקי וחבר מרעיו להיות חריגים בעניין זה. אני דואג פחות לבסיליסק של רוקו מאשר לאנשים שמאמינים שהם התעלו על המוסר המקובל."
רמיזות לבסיליסק של רוקו בתרבות הפופולרית כוללות את פעולותיה של הדמות גילפויל בעונה 5, פרק 5 של סדרת הטלוויזיה "עמק הסיליקון", הסדרה "גרימס", העלילה של "מגנוס: רובוט לוחם #8" אשר נכתבה על ידי פרד ואן לנטה, וחוברות קומיקס אינטרנטיות שונות כגון xkcd, ניסוי AI-Box וקצין המשטרה רוקו בסיליסק ב"אתרים מפוקפקים".
הקבלה לניסויים מחשבתיים אחרים.
ניסוי מחשבתי זה מזכיר במקצתו את ההימור של פסקל. פסקל טען כי האמונה באלוהים היא הפעולה הרציונלית ביותר, כי להחלטה להאמין עשויה להיות תועלת אינסופית, ואילו להחלטה לא להאמין עלול להיות הפסד אינסופי. הבסיליסק של רוקו מוביל לתוצאה הפוכה: האמונה בקיומו של הבסיליסק מובילה להשקעת שארית חיי המאמינים ביצירת ישות זדונית שאינה מיטיבה עם חייהם.
נעורי איבן
אנרגיה גרעינית ברוסיה
קוזאק (פירושונים)
אושפיז
תחנת הכוח הגרעינית לנינגרד-2
תחנת הכוח הגרעינית לנינגרד-2 (ברוסית: Ленингра́дская атомная электростанция-2) היא תחנת כוח גרעינית שנמצאת בבנייה בעיר סוסנובי בור, שבמחוז לנינגרד. אתר הבנייה ממוקם 35 ק"מ מערבית לעיר סנקט פטרבורג וכ-70 ק"מ מהמרכז ההיסטורי של סנקט פטרבורג.
הפעלת יחידת הכור הראשונה וחיבורה למערכת האנרגיה המאוחדת של המדינה בוצעה ב-9 במרץ 2018. הפעלת יחידת הכור השנייה מתוכננת לשנת 2021.
תיאור.
הפרויקט להקמת תחנת הכוח הגרעינית לנינגרד-2 נכלל בתוכנית ארוכת טווח של התאגיד הלאומי לאנרגיה אטומית רוסאטום. הנחת אבן הפינה התקיימה ב-30 באוגוסט 2007, בהשתתפות יושב ראש הדומה בוריס גריזלוב, ראש התאגיד סרגיי קיריינקו ומושל מחוז לנינגרד ולרי סרדיוקוב.
ב-28 בפברואר 2008 הוכרזה חברת SPbAEP כזוכה במכרז הפתוח לבחירת קבלן להקמת שתי יחידות הכוח הראשונות של לנינגרד-2 וב-14 במרץ נחתם חוזה לתכנון, סקירה, בנייה והזמנה וכולל גם אספקת ציוד, חומרים ומוצרים לתחנה. הפרויקט עומד בדרישות הבטיחות הבינלאומיות המחמירות ומשתמש בארבעה ערוצים פעילים של מערכות בטיחות הכולל מכשור מקומי שנועד לסייע הסרת חום פסיבית מתחת למעטפת הכור במקרה של התחממות יתר ומערכת להסרת חום פסיבית מחוללת אדים.
ההספק החשמלי של כל יחידת כוח מסוג VVER-1200 עומד על 1,198.8 מגה וואט ויכולת החימום היא 250 גיגה קלק"ש. חיי השירות המשוערים של התחנה הם 50–60 שנה. הזמנת יחידת הכוח הראשונה נקבעה לשנת 2015. עם זאת, בשל הביקוש הנמוך לחשמל נדחתה השקת יחידת הכוח לשנת 2018. ב-9 במרץ 2018 הושלם שלב חיבור יחידת הכוח הראשונה לחשמל.
דוידוביץ'
בית הכנסת של רחוב וישגראדי
בית הכנסת של רחוב וישגראדי (בהונגרית: Visegrádi utcai zsinagóga) הוא ביתם של קהילת היהודים שמתגוררים בסביבת אויליפוטווארוש (חלק מרובע 13 של בודפשט), ומגדירים עצמם כאורתודוקסים מודרניים.
בית התפילה.