מאז נפילת ברית המועצות נקטה ארמניה במדיניות של פיתוח הכוחות המזוינים לצבא מקצועי, מאומן היטב ונייד. בשנת 2000, המרכז ללימודים ומחקר בינלאומיים דיווח כי באותה תקופה היה לצבא הארמני יכולת הלחימה החזקה ביותר מבין שלושת הצבאות של מדינות דרום הקווקז (השניים האחרים הם גאורגיה ואזרבייג'ן). מזכיר ה-ארגון האמנה לביטחון משותףC, ניקולאי בורדיוז'ה, הגיע למסקנה דומה לאחר תרגילים צבאיים משותפים בשנת 2007, כאשר הצהיר ש"הצבא הארמני הוא היעיל ביותר במרחב הפוסט-סובייטי""." כך התבטא גם איגור קורוצ'נקו, חבר המועצה הציבורית במשרד ההגנה הרוסי, בראיון שקיים במרץ 2011 לרדיו קול רוסיה.
חיל האוויר.
חיל האוויר הארמני מורכב מ-15 מטוסי תקיפה קרקעיים מסוג סוחוי Su-25, 18 מפציצי סילון מסוג Su-30, מפציץ מיג-25, 16 מסוקי מיל מי-24, 6 מטוסי אימון L-39 ומטוסי תקיפה, 16 מטוסי יאק 52, מטוסי מטען מדגם Il-76, 18 מסוקי תובלה מדגם מיל מי-8 ועשרה מסוקים קלים מדגם Mil-Mi-2. ישנם 18 מטוסי קרב מדגם מיג-29 נוספים שמוצבים בבסיס הצבאי הרוסי 102 בגיומרי.
הגנה אווירית.
ההגנה האווירית הארמנית היא האגף להפעלת טילים נגד מטוסים של הכוחות המזוינים של ארמניה. מאובזר ומאורגן כחלק מתוכנית הרפורמה הצבאית ומורכב מחטיבת טילים נגד מטוסים ושני גדודים חמושים ב-100 מתחמי נ"מ מדגמים שונים, כולל SA-8, Krug, S-75, S-125, SA-7, SA-10, SA-13, SA-16 ו-SA-18. לרוסיה יש טילי קרקע-אוויר מטווח ארוך מסוג SA-6 ו-S-300 בבסיס הצבאי הרוסי 102 שבשטח ארמניה. ישנם גם 24 טילים בליסטיים מדגם סקאד עם שמונה משגרים. הכוח המספרי מוערך בכ-3,000 אנשי שירות, עם תוכניות להרחבה נוספת.
בסוף דצמבר 2010, שר ההגנה הארמני, סיירן אוחניאן, הודה רשמית כי הצבא מצויד בטילי הקרקע-אוויר S-300 מתוצרת רוסיה. ההצהרה נאמרה בזמן שהשר בדק נקודת פיקוד חדשה להגנה אווירית המתחזקת "ציוד חדיש" שנבנה במיוחד להפעלת טילי ה-S-300. מומחה רוסי החל להכשיר צוותים ארמנים בטילים מתוחכמים ובמערכות הגנה. S-300 הוצג לראשונה במצעד 2011 ובמערכת הטילים היחידה S-300 שנחשבת למערכת ניידת. ה-S-300 היא מערכת ההגנה האווירית העיקרית המגנה על ביטחון האוויר של ארמניה. במצעד הארמני 2016 שחגג את עצמאות ארמניה מערכות BUK-M2 הוצגו כמערכות הגנה אווירית. מערכות אלה לא היו חלק מחוזה בשווי 200 מיליון דולר בין ירוואן למוסקבה אך הסכם בין שותפי האמנה לביטחון משותף.
כוחה הגנה של ארטסאך.
כוחה הגנה של ארטסאך היא מיליציה שיצרה ארמניה בשטח נגורנו קרבאך והם אגף בלטי רשמים מהכוחות המזוינים של ארמניה.
אזור טכני (כדורגל)
בכדורגל, אזור טכני הוא השטח בו רשאי להימצא מאמן כדורגל או איש צוות אחר במהלך משחק הכדורגל. האזור הטכני כולל בתוכו את ספסל הקבוצה והשטח סביבו, ושטח מסומן שצמוד לשדה המשחק. אזור זה הוגדר רשמית ב-1993 על ידי ארגון ה-IFAB האחראי על חוקת משחק הכדורגל.
האזור הטכני מסומן בקו לבן ברוחב יארד אחד משני צידי שטח ספסל הקבוצה ועד למרחק יארד אחד מקו החוץ של המגרש. בשטח הטכני רשאי איש צוות אחד לעמוד למעט בזמן חילוף או מתן הוראות מהיר לשחקני הקבוצה. על השחקנים המחליפים להימצא בספסל שבאזור הטכני למעט בזמן חימום בו עליהם להימצא בשטח ייעודי.
בשנת 1999 הגדירה פיפ"א את השופט הרביעי כאחראי לשמירה על הסדר באזור הטכני. החל מעונת 2019/2020 יכול שופט המשחק להוציא כרטיס צהוב למאמן הקבוצה היוצא מהשטח הטכני ולאנשי צוות העומדים בשטח בניגוד להנחיות.
הממלכה האחרונה (ספר)
הממלכה האחרונה (באנגלית: The Last Kingdom) הוא רומן היסטורי מאת ברנרד קורנוול. זהו הכרך הראשון בסדרת הספרים הסיפורים הסקסוניים העוסקת בקורותיו של אציל אנגלו-סקסוני אשר גודל כוויקינג, על רקע מלחמותיו של אלפרד הגדול.
סדרת הטלוויזיה "הממלכה האחרונה" מבוססת על סדרת הספרים. ב-2018, בעקבות הצלחת הסדרה, תורגם הספר לעברית בידי בועז וייס ויצא לאור בהוצאת אופוס.
עלילה.
הדמות הראשית בספר הוא אות'רד, בן אצולה אנגלו-סקסוני אשר משפחתו שולטת בבבנבורג שבממלכת נורת'מבריה. כשהוא בן תשע, פושטים ויקינגים דנים על נורת'מבריה, ואות'רד יוצא עם אביו להילחם בהם. הדנים מנצחים בקרב, אביו של אות'רד נהרג ואות'רד מאומץ בידי יארל ראגנר ומתחנך כדני פגאני לכל דבר. הוא נאלץ לבחון מחדש את זהותו כאשר ראגנר נרצח בידי דני אחר בשם קיירטן. הוא מוצא מקלט בממלכה האנגלית העצמאית האחרונה - ממלכת וסקס, ומסייע למלכה, אלפרד הגדול, במלחמתו כנגד הדנים.
קוצ'וק מהמט סעיד פאשה
קוצ'וק מהמט סעיד פאשה (בטורקית: Küçük Mehmed Said Pașa או Küçük Mehmet Sait Pașa או "סעיד פאשה הקטן" או Şapur Çelebi (שאפור צ'לבי) או בצעירותו - Mabeyn Başkatibi Said Bey, 1838–1914) היה פוליטיקאי ועיתונאי טורקי עות'מאני, שכיהן כווזיר גדול של האימפריה העות'מאנית בימי הסולטאן עבדול חמיד השני (שבע פעמים: בשנים 1879–1880, 1882-1880, 1882, 1885-1882, 1895, 1903-1901 וב-1908) ובימי הסולטאן מהמט החמישי.(בשנים 1911–1912) .הוא כיהן גם כסנאטור, ועורך העיתון "Cerîde-i Havâdis". סעיד קוצ'וק תמך במפלגת מועצת האיחוד והקידמה שעלתה לשלטון אחרי ההפיכה בשנת 1913. במהלך הקריירה הפוליטית כיהן סעיד פאשה קוצ'וק גם כשר האוצר, שר החוץ, שר המשפטים ושר החינוך.
בגלל קומתו הנמוכה מאוד כונה מהמט בעיד פאשה " קוצ'וק", כלומר "הקטן" על מנת להבדילו ממנהיג אחר בשם סעיד פאשה אג'ינלי.
במאה ה-18 בשנת 1755, בימי הסולטאן עות'מאן השלישי כיהן באימפריה העות'מאנית עוד וזיר גדול באותו השם:מהמט סעיד פאשה אירמיסקיזאדה.
קורות חייו.
ילדות וצעירות.
מחמד סעיד (מהמט סאיט) נולד בשנת 1838 בארזורום כבנו של סבעזאדה עלי נאמיק אפנדי, פקיד במנהל העות'מאני שמוצאו במשפחה טורקית באנקרה, לימים מיופה כוח עות'מאני בטהראן. אחרי בית הספר היסודי למד במדרסת המסגד אברהים פאשה בארזורום בשנת 1853 מות אביו אילץ אותו להפסיק את לימודיו ולעבוד כפקיד במנהל בארזורום. ב־1856 עבד בעבודה פקידותית במסגרת הצבא בארזורום ובהמשך נשלח למלא תפקיד פיקוח במשרד האוצר באסטנבול. בדצמבר 1858 התמנה לפקיד המועצה העליונה למשפט (Meclis-i Vâlâ) בבירה, אסטנבול. אחר כך הביא לאסטנבול גם את משפחתו. בו זמנית עשה מאמצים להשלים את לימודיו. למשך 7–8 השנים הבאות לסירוגין למד במדרסת המסגד איה סופיה
קנה בתקופה זו שליטה בשפות צרפתית, וגם ערבית ופרסית.
הקריירה במנהל העות'מאני ובתקשורת.
במסגרת עבודתו ערך מהמט סעיד סיורים רבים ברחבי אנטוליה ורומליה. נדרש על ידי הווזיר הגדול קצ'ג'יזאדה פואד פאשה לעמוד בראש מנהל הרובע בשביעי Adalar של איסטנבול. ב-1864 התמנה למזכיר בכיר של מועצת יאונינה ביוון אבל התפטר וחזר לאסטנבול.
אחר כך ב-1866 נשלח לעבוד בשרות הדואר של האלייט סלניק (סלוניקי) והתפטר גם משם אחרי שלא קיבל עלייה בשכר. בהתחיל להיות מעורה בעיתונות באסטנבול. החל מאוגוסט 1864 כתב מאמרים לא חתומים בעיתון Cerîde-i Havâdis.
ניהל באותה תקופה פולמוס ספרותי עם אברהים שינאסי, עורך העיתון "תסוויר אי -אפקר", ופולמוס זה נחשב לראשון בתולדות העיתונות הטורקית.
ב-1867 מינה אותו הווזיר מחמד סאוופט פאשה למנהל בית הדפוס הממשלתי Matbaa-i Âmire, בתוקף תפקיד זה דאג מהמט סעיד להופעתו הסדירה של העיתון הממשלתי Takvîm-i Vekāyi. בשנים 1868–1871 כיהן סעיד בג כמושל עות'מאני של קפריסין. במקביל מילא גם תפקידים אחרים. באוגוסט 1868 התמנה ליועץ בכיר של בית הדין הגבוה Şûra-yı Devlet
בהמשך התמנה ליועץ בכיר במשרד הפנים ומתוקף התפקיד כתב תקנות ופקודות הנוגעות למנהל האייליטים (1869) ולמנהל הציבורי
ב-1871 הועמד מהמט סעיד בראש בית הדין לערעורים Divan-ı Ahkam-ı Adliyye.
ב-1873 עמד בראש בית הדין המיוחד שהתכנס בסופיה ודן למוות את המהפכן והלוחם הבולגרי לעצמאות וסיל לבסקי.
חוסיין אבני פאשה, שהתרשם מתפקודו ומהתקנות שערך מינה אותו ב-1874 לזמן קצר כשר המסחר וכראש מחלקת המכתבים של משרד החינוך הלאומי (iMaârif-i Umûmiye Nezâret). בתפקיד זה שיתף פעולה עם שלושה וזירים גדולים. ב-1875 התמנה כשר החינוך הלאומי, גם כן לתקופה קצרה.
אחר כך קרא לו הווזיר הגדול דמאד מהמוט פאשה להיות חבר במועצה למסחר ולחקלאות. (Meclis-i Ticaret ve Zirâat)
בעת שלטונו של עבדול חמיד השני.
מזכיר אישי של סולטאן 1878-1876.
זמן קצר אחרי עלייתו לכס המלכות של הסולטאן עבדול חמיד השני, ב- ספטמבר 1876 התמנה סעיד בג למזכיר ראשון של השליט (Mabeyn Başkatibi) וכחבר ב"וועד הרפורמה" החוקתית של האימפריה. היו שמועות שהוא מילא תפקיד כלשהו באירועים שהביאו להדחת הסולטאן מוראט החמישי בנימוק של חולי נפשי ולעלייתו לשלטון של עבדול חמיד. הווזיר הגדול הרפורמטור מידהט פאשה ואנשיו רצו לראות בתפקיד זה את נמיק כמאל, את זיא פאשה או את סדוללה פאשה.
כיד ימינו של עבדול חמיד קמו לסעיד יריבים רבים ונמתחה עליו בקורת.
מעריכים שהוא תרם תרומה חשובה לניסוח החוקה הראשונה ב-1876 ובריכוז הכוח הפוליטי בידי הסולטאן. אף על פי שהסולטאן קיבל את רעיונותיו של מידהט פאשה שהביאו לאימוץ החוקה והקמת אספה כללית פרלמנטרית, מדיניות זו לא נמשכה יותר משנתיים. המונרך שמיקד את פעילותו בארמון יילדיז הכין די מהר את הדרך לחזרה למונרכיה אבסולטית. הוא גמל לסעיד בג ובשנת 1877 מינה אותו לווזיר בעל תואר פאשה ולחבר בסנאט (Heyet-i Ayan).
שרותו בבלקן. המלחמה עם רוסיה.