במכתבו השני מתאר פליניוס את הבהלה ואת אווירת הנכאים שאחזה בתושבים הנמלטים, שהוא עצמו היה אחד מהם:
במכתביו תיאר פליניוס הצעיר את ההתפרצות בפרוטרוט. הייתה זו הפעם הראשונה בהיסטוריה בה תועדה התפרצות געשית בפירוט, לכן זכתה התפרצות אלימה מסוג זה לכינוי "התפרצות פליניאנית" – התפרצות געשית רבת עוצמה המלווה בעמוד של עשן ואפר, ופליטה של סלעי פומיס לגובה של עשרות קילומטרים, ובזרמים פירוקלסטיים קטלניים.
בין השאר גינה את האמונה בשדים וקבע שזו אמונה תפלה עממית שאינה מציאותית.
באסטיה (כדורגל)
ראן (מועדון כדורגל)
סושו (מועדון כדורגל)
פרוג'ה קאלציו
אודינזה קאלציו
יעקב פליקס
ד"ר יעקב פליקס (ברומנית: Iacob Felix; (6 / 18 בינואר 1832 הורז'יצה - 19 בינואר 1905 בוקרשט), רופא רומני ממוצא יהודי, יליד צ'כיה, חבר האקדמיה הרומנית.
ביוגרפיה.
נולד למשפחה יהודית בעיירה הורז'יצה (Horschitz) בצפון בוהמיה. למד בתיכון בייצ'ין (Jičin) ובפראג. סיים את לימודי הרפואה בווינה בשנת 1857. התנצר לקראת סוף לימודיו שם והפך לרומנו-קתולי.
עזב את מולדתו ככל הנראה אחרי אירועי חיים כואבים ובחר להתיישב בוולאכיה באוגוסט 1858,
שם שרת תחילה כרופא מחנה ההסגר בעיירה אולטניצה ולאחר מכן כראש שרותי הבריאות במחוז מוסצ'ל.
בעל ידע ותכונות ארגוניות מעולות, ד"ר יעקב פליקס הוזמן לבוקרשט על ידי ד"ר קרול דבילה (Carol Davila), ראש מנהל הבריאות של הנסיכויות המאוחדות (רומניה - בעתיד), כדי להיות פרופסור להיגיינה בבית הספר הלאומי לרפואה, שהיה בהמשך לפקולטה. מונה ב-1861 לרופא של אחד האזורים בבירה בוקרשט. שנה לאחר מכן מינה אותו דבילה לסגן מפקח כללי של שרותי הבריאות במדינה, ובשנת 1869 היה לפרופסור להיגיינה בפקולטה החדשה לרפואה בבירת רומניה.
בשנת 1865 יעקב פליקס חקר את מגפת הטיפוס שפשטה על סנקט פטרבורג.
במשך מעל עשרים שנה שימש כרופא ראשי של העיר בוקרשט.
הוא היה בין השנים 1892–1899 מנהל השירות הסניטרי של רומניה, ואחת מהצלחותיו הייתה מיגור מגפת החולירע של שנת 1893. החל משנת 1879 התמנה לחבר המחלקה המדעית של האקדמיה הרומנית.
יעקב פליקס נחשב מייסד האסכולה הרומנית להיגיינה וניהול הבריאות.
הכרך השני לספר הלימוד שלו להיגיינה ציבורית ומנהל הבריאות, שהופיע בשנת 1888 נחשב ספר הלימוד הראשון לאפידמיולוגיה בעולם, שהתבסס על עקרונותיו של לואי פסטר. פליקס תרם תרומה מכרעת לעריכת חוק הבריאות הראשון של רומניה בשנת 1874 ולאחר מכן לעריכת התקנות הנלוות.
כאות הוקרה נבחר בשנת 1884 כיושב ראש הכנס הלאומי הראשון של הרופאים, הוטרינרים והרוקחים ברומניה.
לא נהג לדבר על מוצאו ועל עברו היהודי, אבל גם לא התבטא מעולם במושגים של דחיית היהדות.
מקורות.
cap.Medicină - de G Brătescu - Editura Hasefer 2004,Bucureşti
(פדרציית הקהילות היהודיות ברומניה - נ. קז'אל, ה. קולר ואחרים -
תרומת יהודי רומניה לתרבות ולציוויליזציה - פרק רפואה -
מאת ג. ברטסקו - הוצאה לאור "הספר", בוקרשט, 2004
לקריאה נוספת.
2004,Editura Viaţa Medicală Românească, Bucureşti
Tragulus javanicus
אורגן המונד
קארמניולה
קארמניוֹלה (באיטלקית: Carmagnola) היא עיר ב במחוז פיימונטה, 26 ק"מ דרומית לעיר טורינו, שבצפון איטליה.
עיריית קארמניוֹלה כוללת שכונות עירוניות אך בעיקר כפרים וחוות חקלאיות. היא שוכנת על הגדה הדרומית של נהר הפו בקרבת עיקול הנהר צפונה לעבר טורינו. באזור זה, זרימה הנהר איטית וגרמה להצטברות אדמת סחף פוריה.
בקרבת העיר שתי שמורות טבע: הגדולה, Riserva Naturale Speciale della Lanca di San Michele בגודל של כ-140 אלף דונם, ליד מונקאליירי שמדרום לטורינו. השנייה, Parco Comunale Bosco Del Gerbasso, בגודל של כ-190 דונם, מצפון מערב לעיר.
כיום אין קהילה יהודית בעיר, אך קיים בית כנסת עם בימה מפוארת, אשר שוחזר והחל משנת 1987 ניתן לבקר בו, תוך תיאום מראש עם קהילת טורינו.
תולדות המקום.
המצודה שבעיר נבנתה במאה ה-9. מאותה תקופה קיימים מסמכים רשמיים על קארמניוֹלה. השטח היה בבעלות משפחת ארדויניצ'י מטורינו ("Marca di Torino"). סביב המצודה נבנתה חומה ובתוך החומה הוקמה עיר קטנה. המרקיזות של סלוצו ("Il marchesato di Saluzzo"), שקנתה שליטה בעיר, נחלה מפלה במהלך המלחמה האיטלקית 1542–1546, בקרב קרסולה כנגד הצרפתים וכך נאלצה להעביר את השליטה במקום לידי הצרפתים, ואלה נשארו בה 40 שנה.
בין בניה הבולטים של העיר היה המצביא פרנצ'סקו בוסונה דה קארמניולה. .
ב-1588 עברה העיר לשליטת בית סבויה לאחר שקרלו אמנואלה הראשון, דוכס סבויה, כבש את העיר לאחר מצור. בשנים 1637–1642 היה המקום תחת שליטה צרפתית. ב-1691 חזרה העיר משליטה צרפתית לשליטת בית סבויה, לידי הנסיך ויטוריו אמדאו השני, מלך סרדיניה.
חקלאות העיר.
ייחודה של האדמה בעיר וסביבתה, הסחף מנהר הפו, הביאה לכך שבעבר הייתה עדיפות לגידול ירקות באזור. בינתיים גבר הביקוש לכבלים ואז החל האזור לגדל צמחים, מהם מפיקים סיבים, כמו הקנבס לייצור חוטים וכבלים, הדרושים לאוניות. העיר עוסקת לא רק בגידול אלא גם בייצור והתחרה ביצרנים ממחוז ליגוריה באיטליה וממרסיי בדרום צרפת.
בינתיים הסתבר כי מהקנבס אפשר גם להפיק חשיש. כן גבר השימוש בסיבים מלאכותיים. התוצאה ירידה בייצור הקנבס. השלטונות היו מודעים לבעיה שנוצרה והחליטו כי גידולים חקלאיים מסוימים יהיו מאופיינים בתור גידולי האזור ובתור כאלה יהנו מיתרונות בייצור ובשיווק:
יהדות קארמניולה.
בקארמניוֹלה קיים אחד מבתי הכנסת היפים בפיימונטה. הוא שוחזר בעזרת השלטונות בהשקעה של 1,265 מיליון לירות איטלקיות. ומאז שנת 1987 הוא פתוח לציבור, לפי הזמנה מראש. בדרך כלל בית הכנסת פתוח בימי ראשון אחרי הצהרים. בשנות ה-50 של המאה ה-19 דווח כי בית הכנסת נעזב וציודו הועבר לטורינו. בשנת 1939 התקיים האירוע האחרון בבית הכנסת, הייתה זו חתונה.
היהודים בקארמניוֹלה היו מלווים בריבית. בסוף המאה ה-16 מוזכר שמו של הבנקאי היהודי ליאונה. משנת 1680 מוכרים לנו שתי משפחות בנקאיים יהודים: פוג'טי ודונטו קונדה. ("Pogetti e Donato Conde"). במאה ה-18 מספר היהודים בעיר לא עלה על 200. בשנת 1724 הוקם בעיר, בדומה לשאר הערים בפיימונטה, גטו. הגטו היה בשכונה רחוקה מהכנסייה בשם Cierche היום בקרבת הרחובות: Bellini,dell Cherche,Benso,Baldassano.
בית הכנסת הוא ב-Via Bellini, היכן שהייתה בעבר אחת הכניסות לגטו. בכניסה לבית הכנסת חרוטה באבן שיש הכתובת הבאה:
הוא נמצא בקומה הראשונה של בניין מהמאה ה-17. אולם בית הכנסת הוא מרובע. החלונות גבוהים במטרה לאפשר כניסה של אור לבית הכנסת. הבימה היא מיוחדת במינה: את האדן הנמוך בצורת מתומן סובבים שמונה עמודים לוליינים, אשר הכרכוב הבארוקי שלהם מתעטר כתר, המתנשא מעל מרכז הבמה. ארונות הקודש בסגנון בארוקי מאוחר - כמו הבימות - מעוטרים יתר על המידה בהרבה. הבימה בבית הכנסת הייתה מעין מגדל זעיר - בקרבת מרכז האולם.
ליד אולם בית הכנסת חדר קטן ובו ספסלים לילדים בגבהים משתנים: לכל ילד ספסל בגובה שלו. החדר שימש ללימוד הילדים בקהילה בה מספר הילדים היה מועט. לכל ילד ניתן היה להציע ספסל בגובה הרגלים שלו.
עמים איטליים
העמים האיטליים העתיקים (אנגלית Ancient Italic peoples) הוא שם כולל לכל העמים אשר ישבו באיטליה ועברו לשליטה הרומית. חלק מעמים אלה היו קרובים זה לזה מבחינה אתנית ולשונית, ודיברו שפות איטליות או יוונית כתוצאה מהשפעת ההתיישבות היוונית באיטליה; ואילו אחרים השתייכו לענף הודו אירופי אחר או שלא היו שייכים כלל למשפחת עמים זו. ההשתייכות המדויקת של חלק מעמים אלה אינה ידועה או שמוטלת בספק.
בין העמים האיטליים נמנים (לצד כינויים בלטינית או איטלקית):
Hyemoschus aquaticus
עמים איטלקיים
קפיטריה
מפרץ טריאסטה
מפרץ טריאסטה (באיטלקית Golfo di Trieste; בסלובנית Tržaški zaliv; בקרואטית Tršćanski zaljev) הוא מפרץ רדוד בצפונו של הים האדריאטי ומהווה חלק ממפרץ ונציה. רוב חופיו של המפרץ שייכים לאיטליה, ובדרומו לסלובניה ולקרואטיה. שטחו של המפרץ הוא כ-1,000 קמ"ר, וגבולו עם הים האדריאטי הוא בקו דמיוני בין פונטה טליימנטו (Punta Tagliamento) באיטליה וסבודריה (Savudrija) בקרואטיה. עומקו הממוצע של המפרץ הוא 16 מטר ועומקו המרבי 37 מטר. למעט מספר איים קטנים בלגונת גראדו, אין במפרץ טריאסטה איים. חופיו המזרחיים מפורצים בהשוואה לחופיו הצפוניים והמערביים.
ברונכוסקופיה
ברונכוסקופיה (באנגלית: Bronchoscopy) או שקיפת סִמְפּוֹנוֹת היא בדיקה רפואית ממשפחת הבדיקות האנדוסקופיות, שבה נבדקות דרכי הנשימה על ידי החדרת ברונכוסקופ, הקרוי גם מַשקף סמפונות (צינור פלסטי גמיש שבקצהו מצלמת וידאו זעירה, אשר מכיל סיב אופטי לצורך תאורה ונועד לבדיקת מערכת הנשימה). באמצעות בדיקה זו ניתן לראות את דרכי הנשימה, ממערות האף ועד לקנה הנשימה והסימפונות.
היסטוריה.
לרופא האף אוזן גרון הגרמני גוסטב קיליאן מייחסים את ביצועה של הברונכוסקופיה הראשונה בשנת 1897. הוא השתמש בברונכוסקופ קשיח על מנת להסיר עצם חזיר מדרכי נשימה של מטופל. הטיפול בוצע אצל מטופל ער בהרדמה מקומית בעזרת קוקאין. מאז ועד שנות ה-1970 טיפולים כאלה בוצעו רק באמצעות ברונכוסקופים קשיחים.
בשנות ה-1920 שכלל שבלייה ג'קסון את הברונכוסקופ הקשיח שנועד לבדיקה חזותית של הקנה ושל הסימפונות הגדולים. הלרינגולו הבריטי ויקטור ניגאס (Negus) שעבד עם ג'קסון שיפר את עיצוב האנדוקסופים מסוג זה, כולל מה שנודע כברונכוסקופ ניגאס.