אינטראקציה בין אדם למחשב היא תחום מחקר בתכנון ושימוש בטכנולוגיית מחשב, המתמקדת בממשקים בין אנשים (משתמשים) למחשבים. חוקרי HCI מתמקדים בדרכים השונות בהן בני אדם מקיימים אינטראקציה עם מחשבים וטכנולוגיות עיצוב. תחום המחקר ויישמו בשטח מאפשר לבני אדם לקיים אינטראקציה עם מחשבים בדרכים חדשות. כתחום מחקר, אינטראקציה בין אדם למחשב ממוקמת בצומת של מדעי המחשב, מדעי ההתנהגות, עיצוב, לימודי מדיה ועוד מספר תחומים. המונח זכה לפופולריות על ידי סטיוארט ק. קארד, אלן ניואל ותומס פ. מורן בספרם The Psychology of Human-Computer Interaction, בשנת 1983, על אף שהמחברים השתמשו במונח לראשונה ב-1980, והשימוש הראשון הידוע היה בשנת 1975. המונח נועד לשדר שבניגוד לכלים אחרים בעלי שימושים ספציפיים ומוגבלים, למחשבים שימושים רבים אשר לרוב כוללים דיאלוג פתוח בין המשתמש למחשב. מושג הדיאלוג מדמה אינטראקציה בין אדם למחשב לאינטראקציה בין אדם לאדם: אנלוגיה בעלת חשיבות מכרעת לשיקולים תאורטיים בתחום. הצמיחה בתחום האינטראקציה בין אדם למחשב הובילה לעלייה באיכות האינטראקציה, והביאה לתחומי מחקר חדשים רבים מעבר לכך. במקום לעצב ממשקים רגילים, ענפי המחקר השונים מתמקדים במושגים של מולטי-מודאליות על פני חד-מודאליות, ממשקים אדפטיביים אינטליגנטיים על פני פקודות/פעולות מבוססי ממשקים, וממשקים אקטיביים על פני ממשקים פסיביים. האגודה למכונות מחשוב (ACM) מגדירה אינטראקציה בין אדם למחשב כ"דיסציפלינה העוסקת בתכנון, הערכה והטמעה של מערכות מחשוב אינטראקטיביות לשימוש אנושי ובמחקר של תופעות מרכזיות הסובבות אותן". תחום המחקר והעיסוק HCI שואף לשפר את הדרכים שבהן אנשים מתקשרים עם מערכות מידע, רבות מהן הן מערכות התומכות ומספקות אינטראקציות בין אנשים. ניתוח רשתות חברתיות (SNA) הוא מחקר שיטתי של קשרים חברתיים, המורכבים משחקנים חברתיים, המחוברים זה לזה באופן מרומז או מפורש. ניתוח רשתות תקשורת בעזרת שיטות שונות כגון SNA מסייע להבנת האינטראקציות המתרחשות בתוך המערכת ועל כן מסייעות בחקר הנגשת המערכת לאדם.
יובל מנדלסון
יובל מנדלסון (נולד ב-25 באוקטובר 1982) הוא מוזיקאי, שחקן, תסריטאי, מורה ובמאי ישראלי. סולן להקת "יובל מנדלסון והמסע לפולין". מוכר בעיקר כסולן להקת הרוק "שייגעצ", בה שר, כתב, הלחין וניגן בגיטרה.
ביוגרפיה.
מנדלסון גדל ברמת גן ולמד בתיכון בליך. ב-1996 הקים את להקת "טיטי מחפשת בית", שהתפרקה ביוני 1999.
בספטמבר 1999 קמה להקת "שייגעצ", שחבריה היו אז מנדלסון, דנה רגב (המכונה "דנה קראש") - תופים, אבי מרקוביץ' - בס ושיקו פלדמן - גיטרה. לאחר הקלטת הדיסק הראשון "ניו יורק-רפיח" עזבה רגב את הלהקה ואת מקומה תפס אסף רייז. הלהקה הוציאה שלושה אלבומים נוספים: "משקאות חריפים" (2004), "להפסיק לאכול עוגות" (2006) ו"איזה יופי" (2008), עד שהפסיקה את פעילותה בשנת 2011. כמו כן היה מנדלסון חבר בלהקת "The Blueberries", שם ניגן בס, עם רועי בן ארצי ואבי מרקוביץ'. בנוסף, הפיק מוזיקלית את "חומרים רטובים", הדיסק הראשון של להקת "ביט 69".
בשנת 2000 השתתף מנדלסון בקלטת הילדים ״דוד פומפה״ לצידם של דרור קרן, ודפנה דקל, ובסדרת הטלוויזיה ״החברה הטובים. בשנת 2006 גילם את דמותו של שי בסרט "מישהו לרוץ איתו", המבוסס על ספרו של דויד גרוסמן. בשנת 2008 סיים לימודי תסריטאות בבית הספר סם שפיגל לקולנוע וטלוויזיה. באותה שנה החל להשתתף בפאנל תוכנית הלילה "טינופת" בערוץ הוט 3, ששודרה במשך שתי עונות. בשנת 2009 השתתף בסדרה "גירושים נפלאים" ב-yes.
בשנים 2010–2011 ביים לצד נדב הולנדר, כתב וכן שיחק בקומדיית האימים "חתולים על סירת פדלים", שיצאה לאקרנים במרץ 2012. לאחר מכן ביים קליפים ליזהר אשדות, "קרח תשע", "מוניקה סקס" ולעצמו.
החל משנת 2009 הופיע מנדלסון עם להקתו "הלובסטרים", ובפברואר 2013 יצא אלבומם הראשון, "הצורה הגאומטרית", בחברת היי פידליטי.
בשנת 2014 הקים את להקת "לואי מרשל", יחד עם דן תורן, יובל שפריר, עופר קורן ורועי הדס. אלבומם הראשון, "כל הסימנים מראים", יצא בדצמבר באותה שנה. כל שירי האלבום נכתבו על ידי מנדלסון ותורן במשותף והופקו על ידי שפריר. הלהקה גייסה את הכסף להפקת האלבום במימון ההמונים, באתר הדסטארט. באותה שנה, הגיש את "דאבל טייק", מגזין הקולנוע של אתר וואלה!, לצד ריקי בליך.
ב-2015 השתתף בסדרה "החדש של עומרי גורדון" והחל ללמד אזרחות וקולנוע בתיכון בליך ברמת גן.
בשנת 2016 עלתה לאוויר בערוץ הילדים הסדרה "גרעינים" אותה יצר יחד עם דנה פרידר ויונתן בר-אילן. באותה שנה החל להגיש פינה קבועה בתוכנית "היום בלילה עם גורי אלפי" בשידורי קשת, ובה ביצע שירים שכתב לבתו בלה. השירים יצאו גם באלבום שיצא בהמשך אותה שנה, "יובל המנוול - שירים לבלה". בשנת 2018 עלתה בהוט הסדרה "אוטונומיות" בה שיחק.
החל משנת 2017 מופיע ומקליט עם להקת "יובל מנדלסון והמסע לפולין". בספטמבר 2019 יצא לאור אלבומם הראשון והושק במועדון הבארבי. בהופעה התארחו חברי להקת "שייגעצ", שניגנו יחדיו לראשונה מזה שמונה שנים. בין חברי ההרכב המוזיקאית אור אדרי. בשנת 2019 השתתף עמם בפסטיבל דרך הנדיב שהתקיים בפרדס חנה, לצד ירונה כספי, זאב טנא, סטלה גוט, דן תורן ואחרים. בנובמבר 2019, חברי הלהקה נעצרו במהלך הופעה בשדרות, בעקבות תלונות על רעש.
בינואר 2020 התאחדה להקת שייגעצ להופעה מלאה במועדון ההאנגר בת"א אל מול קהל של אלפים. בהמשך אותה שנה, החל מנדלסון להקליט את האלבום "יובל המנוול 2: אזרחות טובה". האלבום נועד, לדבריו, להכין את תלמידיו לבגרות באזרחות. כמו כן מפרסם מנדלסון מעת לעת מאמרי דעה בעיתון "הארץ".
החל מ-2020 משתתף מנדלסון בסדרה פלמ"ח בערוץ TeenNick בתפקיד מנחם בגין.
ביוני 2020 יצא אלבום הילדים ״מגש הקצב״ של המוזיקאי והקולנען הישראלי נדב הולנדר, פרויקט מוזיקלי המבוסס על טקסטים של המשורר נתן אלתרמן בהשתתפותו של מנדלסון יחד עם ענת מושקובסקי ורוני וגנר.
בשנת 2021 השתתף באלבום האוסף "הוצאו מהקשרם", אלבום המוקדש לשיריו של יענקל'ה רוטבליט. במסגרתו ביצע את השיר "על מות האימפריה". בפרויקט השתתפו אמנים מוכרים דוגמת דן תורן, האחים צברי, עומר מושקוביץ, תמר אפק, אור אדרי ואמנים אלטרנטיבים נוספים מעולם הפאנק והפולק.
בשנת 2022 הופיע בעונה השנייה של מקיף מילאנו בתור אפי.
חיים אישיים.
מנדלסון מתגורר בתל אביב, נשוי ואב לשניים. עובד כמורה לאזרחות בבית ספר בליך ברמת גן.
חרות - התנועה הלאומית
חרות - התנועה הלאומית הייתה מפלגת ימין שהוקמה על ידי פורשי מפלגת הליכוד.
היסטוריה.
התנועה נוסדה על ידי בנימין זאב בגין, מיכאל קליינר ודוד ראם שהתפצלו מסיעת הליכוד-גשר-צומת בשנת 1999, בשלהי כהונתה של הכנסת ה-14.
שם המפלגה בא לציין את כוונת חבריה להיות המשך אידאולוגי לתנועת החרות ההיסטורית, שבראשה עמד מנחם בגין - אביו של מייסדה בנימין זאב בגין, ואשר הייתה אחת מהמפלגות שיצרו את הליכוד. את רשימת חרות לכנסת ה-15 חתמו שמואל כץ, שהיה חבר הכנסת מטעם תנועת החרות בכנסת הראשונה, עזריאל לבנת, ויצחק שמיר שעזב את הליכוד והוצב במקום ה-120.
בבחירות לכנסת ה-15 התמודדה במסגרת האיחוד הלאומי, יחד עם מולדת ותקומה, אך למרות הציפיות הרבות זכתה הרשימה המשותפת החדשה לארבעה מנדטים בלבד. כתוצאה מהכישלון פרש בנימין זאב בגין מהחיים הפוליטיים, וכראש המפלגה נבחר נציגה היחיד בכנסת, מיכאל קליינר.
בבחירות לכנסת השש עשרה רצה המפלגה בנפרד, והציבה כמספר 2 את ברוך מרזל מחברון. גם אנשי מפלגת ימין ישראל הקטנה הצטרפו לרשימה, ונציגיהם שובצו במקומות החמישי והשביעי. לבסוף זכתה הרשימה ב-36,202 קולות אך לא עברה את אחוז החסימה שהיה אז 47,226 (1.5% מהקולות הכשרים). בבחירות אלה עשתה המפלגה שימוש תעמולתי בהמנון "התקווה", כאשר הציגה גרסה שלו כג'ינגל בחירות. את מילות "התקווה" החליפו מילים בערבית קלוקלת שהציגו מסר של השתלטות ערבית על מדינת ישראל. הג'ינגל נפסל על ידי יו"ר ועדת הבחירות המרכזית, השופט מישאל חשין וערעור לבית המשפט העליון על הפסילה נדחה ברב דעות. הדיון סביב פסילת הג'ינגל והעתירה לבג"ץ זכה לסיקור תקשורתי ושביעות רצון מצד אנשי יחסי הציבור של המפלגה.
בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2003 התמודדה המפלגה בבני ברק במשותף עם האיחוד הלאומי מולדת ותקומה אך נשארה מחוץ למועצת העיר.
המפלגה התמודדה גם בבחירות לכנסת השבע עשרה, הפעם בנפרד ממרזל ומאנשי ימין ישראל (שהתמודדו מצידם יחדיו במסגרת חזית יהודית לאומית) זכתה רק ב-2,387 קולות, ולא נכנסה לכנסת.
לאחר עזיבתו של בגין החל מהבחירות לכנסת ה-16 התמקד מצע המפלגה בעידוד הגירה מישראל למדינות ערב באמצעות סל הגירה כספי. לאחר תוכנית ההתנתקות בבחירות לכנסת ה-17 חזרה המפלגה והדגישה את הרעיון בתעמולת הבחירות תחת הסיסמה "חוק פיצוי פינוי לפלסטינים", הבאה להדגיש כי מדובר בהגירה מרצון חופשי של התושבים המתפנים ושבה הפיצוי קודם לפינוי, בניגוד למדיניות ההתנתקות וחוק פינוי-פיצוי שהביאו לנסיגה ולפינוי (בניגוד לרצון המפונים) ולהסדרת הפיצוי הכספי רק לאחר מכן. במהלך מערכת הבחירות פעלו פעילי חרות בריכוזי אוכלוסייה ערבית, וניסו לעניין את התושבים המקומיים בתוכניתם לעידוד הגירה כספי. עצרת אחת שכזו ביפו הסתיימה בתקיפת הפעילים, בהם היו"ר קליינר.