OMIM (ראשי תיבות באנגלית של Online Mendelian Inheritance in Man, "תורשה מנדלית באדם - באינטרנט") הוא אתר אינטרנט המהווה בסיס נתונים מקוון המכיל את כל המחלות התורשתיות הידועות באדם.
תחילתו של הפרויקט בספר, "Mendelian Inheritence in Man", אשר יצא בשנה 1966 ונערך על ידי ויקטור א. מק'קוזיק (Victor A. McKusick), פרופסור לגנטיקה באוניברסיטת ג'ונס הופקינס שבבולטימור, ארצות הברית. הספר הוא תולדה של שנים רבות של איסוף נתונים, ותרומתו למחקר הגנטי ולארגון המידע הרב שהצטבר במהלך השנים גדולה לאין שיעור. הספר יצא במהדורתו ה-12 בשנת 2004.
במהלך שנות ה-90 של המאה העשרים הושקה גרסת האינטרנט של הספר. המאגר העצום, המהווה חלק ממאגר Entrez של מכון הבריאות הלאומי של ארצות הברית (NIH), מכיל מידע טקסטואלי רב על כל מחלה תורשתית שהיא. המידע מקושר למאמרים מדעיים, למפות גנטיות ולנתונים ביואינפורמטיים רבים השמורים כולם במאגר Entrez. ניתן להוריד את מאגר OMIM כולו אל המחשב האישי כקובץ טקסט.
תעופת האדם
היכולת של האדם לרחף, ואף לעוף, בכוח שריריו בלבד, העסיקה את האדם במהלך הדורות, החל מהמיתוס על דדאלוס ואיקארוס, שבו נעזר האדם בכנפיים מלאכותיות, וכלה בספרו של פבל קוהוט, "ספר לבן", המתאר אדם שגילה כי בכוחו לרחף ללא כל אמצעי עזר. לקוראיו של "ספר לבן" מובן שמדובר בסאטירה בדיונית, משום שהאדם אינו מסוגל לרחף ללא אמצעי עזר. נטילת סמים גורמת לעיתים לתחושה של "ריחוף", אך לתחושה זו אין כל קשר למציאות. חרף כל זאת יש המאמינים בקיומה של תעופה יוגית, המאפשרת לאדם לרחף בכוח תעצומות נפשו בלבד.
השאיפות של האדם לעוף התבטאו בבניית כדורים פורחים, ובהמשך מטוסים. האדם הגיע ליכולת תעופה בכלי כבד מן האוויר בתחילת המאה ה-20, עת הצליחו האחים רייט לראשונה לעלות לאוויר באמצעות המטוס שבנו. מאז התפתח התחום, וכיום טסים מטוסים רבים מדי יום.
מיתולוגיה.
דדאלוס ואיקארוס.
במיתולוגיה היוונית מסופר שדדאלוס הוזמן על ידי מינוס, מלך האי כרתים, לבנות לו לבירינת (בו שוכן המינוטאור נגדו נלחם תזאוס). מינוס החליט לכלוא את דדאלוס ובנו איקרוס במגדל, כדי שלא יגלו את סודו. כדי לברוח, אסף דדאלוס נוצות מציפורים וחיברן בשעווה לכדי שני זוגות כנפיים עם רתמה. דדאלוס ואיקרוס עטו על גופם את הכנפים פרי המצאתו של דדאלוס וכך הצליחו להימלט מכרתים.
לפני שנמלטו דדאלוס ואיקרוס מהאי, הזהיר דדאלוס את בנו שלא יעוף גבוה מדי, כדי שהשמש לא תמיס את השעווה. אולם איקרוס שהיה צעיר ופזיז התלהב מכך שהוא יכול לעוף והמריא גבוה מדי. השמש המיסה את השעווה שחיברה את הכנפיים לגופו, והוא נפל ונהרג.
ספרות ואמנות.
ספרות.
פיטר פן היא דמות מפורסמת של ילד בעל יכולת תעופה עצמית. לפני הגעתם לארץ לעולם לא, פיטר פן מלמד את ונדי, מייקל וג'ון לעוף על ידי אבקת הקסמים של הפיה טינקר בל, וכך הם עפים לארץ לעולם לא.
תרבות פופולרית.
דמות שידועה ביכולת התעופה שלה ומופיעה בספרי קומיקס ובקולנוע היא דמותו של סופרמן של DC קומיקס. סופרמן אינו בדיוק אדם (הוא נולד בכוכב קריפטון), אך דמותו דמות אדם, והוא מצויד ביכולת לעוף במהירות גבוהה. דמות קומיקס נוספת היא איירון מן, המופיעה בספרי הקומיקס ובסרטי הקולנוע של מארוול קומיקס. זהו אדם ככל האדם, שהרכיב חליפה בעלת טכנולוגיה משוכללת, המאפשרת לו לעוף ולהילחם.
פרס קרמר.
פרס קרמר הוא שמם של שני פרסים שעל הענקתם הודיע התעשיין הנרי קרמר בשנת 1959, לחלוצים בתחום התעופה בכוח שרירי האדם. הפרס הראשון, בסך 50,000 ליש"ט ניתן בשנת 1977 לפול מקקרידי, מתכננו של המטוס גוסאמר קונדור המונע על ידי אדם, שטס מסלול בצורת הספרה 8 בין שני מציינים המרוחקים חצי מייל זה מזה.
הפרס השני, בסך 100,000 ליש"ט ניתן אף הוא לפול מקקרידי (בשנת 1979), לאחר שמטוסו הצליח לטוס מאנגליה לצרפת.
מגהבייט
אנולט
קאמי (רחוב סומסום)
קאמי היא בובה המופיעה בגרסה הדרום אפריקנית לרחוב סומסום (הנקראת גם "טאקאלני ססמי" בשפת הוונדה הנפוצה בדרום אפריקה).
איידס.
קאמי היא מפלצת צהובה, בעלת שיער כתום, לבושה בבגדים ותכשיטים אפריקנים מסורתיים.
יחודה של קאמי, המופיעה משנת 2002, היא בהיותה הבובה הראשונה בתוכניות ילדים בכלל וברחוב סומסום בפרט, אשר נושאת את נגיף האיידס. בסדרה קאמי קיבלה את נגיף האיידס דרך אמה (העברה באמצעות הריון) ואף איבדה את הוריה למחלה. מטרתה של קאמי היא קידום סובלנות כלפי ילדים ומבוגרים חולי איידס במדינה בה הנגיף הפך למגפה. שמה הוא נגזרת מהמילה "קאמגולו" אשר פירושה קבלה או ברכה במספר שפות אפריקניות. לעיתים קאמי נושאת על בגדיה את הסרט האדום - סימן להזדהות עם החולים.
מחלוקת.
כאשר הודיעה חברת ההפקה של רחוב סומסום על יצירתה של בובה נושאת איידס, קיבלו רבים את הרושם שהבובה תופיע בגרסה האמריקנית לרחוב סומסום. חוגי הימין הנוצרי, פוליטיקאים ובעלי תחנות שידור התנגדו נחרצות לרעיון.
הכרה.
קאמי הופיעה במספר כנסים של ארגונים בינלאומיים, ביניהם הבנק העולמי והאומות המאוחדות. ב-2003 אף מונתה להיות שגריר הילדים של ארגון יוניצ"ף.
ראדום (עיר)
ראדום (בפולנית: Radom, ; ביידיש: ראָדעם) היא עיר במרכז פולין, כ-100 ק"מ מדרום לוורשה, ובה 229,300 תושבים.
היסטוריה.
חשיבותה של ראדום בעבר הייתה בהיותה צומת דרכים עיקרי בפולין: צפונה לוורשה, מזרחה ללובלין, מערבה ללודז' ודרומה לקרקוב וז'שוב.
העיר ראדום מוכרת בזכות "חוקת ראדום", שנחקקה בשנת 1505. חוקה זו באה להסדיר את היחסים בין ה"מגנאטים" בעלי אחוזות הענק וה"שלאכטה" - כלל האצולה. חוקת ראדום איפשרה את הקמת הפרלמנט הפולני, הסיים, בו ניתן ייצוג לשלאכטה. כל חוק צריך היה אישור הסיים, ולכל אציל ניתנה זכות וטו. הסדר בעייתי זה היה בעוכריה של פולין זמן רב.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה פלש הצבא הגרמני לפולין ולאחר קרב בין הצבא הפולני ליחידות שריון של הוורמאכט נכבשה העיר ב-8 בספטמבר 1939. על פי הנספח הסודי של הסכם ריבנטרופ מולוטוב מאותה שנה הפכה מרכז פולין לגנרלגוברנמן (מחוז כבוש תחת ממשל כללי גרמני) וראדום הפכה לאחד מארבעת המחוזות שהרכיבו אותו.
הצבא האדום שחרר את העיר מידי הנאצים ב-16 בינואר 1945. בעקבות זאת גורשה האוכלוסייה הגרמנית מן העיר כאשר חלק נרצחו וגברים הכשירים לעבודה נשלחו לעבודות בחקלאות ובתעשייה. באביב אותה שנה נשלחו הגברים הגרמנים בקבוצות לעבודות כפייה בברית המועצות.
היהודים בראדום.
לפי מפקד האוכלוסין ב-1897 חיו בעיר 11,200 יהודים שהיוו כ-39 אחוז מכלל האוכלוסייה.
בעיר חיו לפני מלחמת העולם השנייה כ-30,000 יהודים, שהיוו אז כשליש מהתושבים, בקהילה יהודית משגשגת, חלק גדול מהם חסידים. עם רבני העיר במשך השנים נמנו גם הרב שמואל מוהליבר והרב אברהם צבי פרלמוטר
תקופת מלחמת העולם השנייה.
לאחר כיבוש העיר בידי הנאצים בספטמבר 1939 והפיכת העיר למחוז בגנרלגוברנמן, גדלה האוכלוסייה היהודית בעיר בכמה אלפים, עקב הגעת יהודים מיישובי הסביבה וכן מגורשים יהודים ממחוזות פוזנן ולודז'. בתקופת ראש השנה ויום הכיפורים של שנת ת"ש (בין ספטמבר ואוקטובר) חולל בית הכנסת בידי הנאצים. בסוף אוקטובר החלו הנאצים בהחרמת מפעלים וחברות בבעלות יהודית. במקרים רבים המשיכו הבעלים היהודים לעבוד בחברה כשכירים בשכר סמלי.
בדצמבר 1939, בעקבות דרישת הנאצים, הוקם יודנראט בראשות יוסף דיאמנט. היודנראט שימש את כל מחוז ראדום. תפקיד היודנראט היה, בין השאר, לספק עובדי כפייה למפעלים בעיר, בעיקר לשיקום מפעל הנשק והתחמושת לוצניק (Łucznik). בתחילה דרשו הגרמנים כ-80 עד 100 עובדים ליום ועם הזמן עלתה המכסה ל-500 עד 600. לפי מפקד אוכלוסין מתחילת 1940 התגוררו במחוז ראדום כ-280,000 יהודים.
בתקופה שבין סוף 1940 ותחילת 1941 גורשו כ-10,000 יהודים מראדום ליישובים אחרים ובמקביל הגיעו יהודים מיישובים אחרים, ביניהם קרקוב, לראדום.
במהלך חודש מרץ 1941 הוקמו בעיר שני גטאות - גדול וקטן: הגדול שמנה בראשית ימיו 25,000 תושבים הוקם במרכז העיר, והשני- קטן יותר שמנה 8,000 תושבים, הוקם בפרבר גליניצה שבפאתי העיר. הגטאות נסגרו ב-7 באפריל. שני הגטאות לא היו סגורים פיזית (לא הוקמו חומות או גדרות), גבולות הגטו סומנו בשלטים. ב-1 באפריל 1940 הוקם כוח שיטור יהודי בראשותו של יואכים גייגר, שהיה עד כה האחראי בפני הנאצים לשילוחם של יהודים לעבודות כפייה. ב-1 ביולי 1940 הועבר כל רכושם של היהודים לידי מנהלת נאמנות גרמנית (Treuhandstelle). תושבי שני הגטאות סבלו מרעב ומחלות וכמה אלפים מתושביהם נספו עד תחילת הגירושים. ביחס לגטאות אחרים בפולין היה המצב הכללי בגטו ראדום טוב באופן יחסי.
ב-6 באוגוסט 1942 הוקף הגטו הקטן בכוחות גרמנים ואוקראינים בפיקודו של קצין האס אס אונרשטורמפיהרר פרנץ שיפרס (Franz Schipers) והחלה אקציית חיסול הגטו. בפעולה נורו יהודים רבים למוות. מעטים הצליחו להימלט או להסתתר. על מנת למלא את מכסת המשלוח שנקבעה מראש, נכנסו כוחות אלו לאחר מכן לגטו הגדול והוציאו משם בברוטליות תוך כדי מעשי רצח 2,000 יהודים נוספים. הם צורפו ל-6,000 היהודים שהוצאו מהגטו הקטן וכולם נשלחו ברכבת בקר בת 60 קרונות למחנה ההשמדה בטרבלינקה.
חיסול הגטו הגדול החל 11 ימים לאחר מכן באותה מתכונת. יחידת חיסול נאצית, מלווה בכוחות עזר אוקראינים נכנסה לגטו הגדול והחלה לרוקן אותו מתושביו. הפעולה ארכה מספר ימים ו-17,000 תושבי הגטו שולחו בשלושה משלוחים למחנה ההשמדה בטרבלינקה.