סגנון החיים הקדחתני שהכתיבה הלהקה, סיבובי ההופעות התכופים והלחץ לפרנס את משפחתו הטרייה נתנו את אותותיהם באיאן. מחלתו החריפה ושיבשה את מהלך סיבוב ההופעות, כשמעת לעת היה קרטיס מאושפז בבית חולים לאחר התקף קשה. במהלך סיבוב הופעות פגש קרטיס את העיתונאית הבלגית אניק הונורה ובין השניים התנהל רומן.
ההופעה האחרונה של ג'וי דיוויז'ן נערכה באוניברסיטת ברמינגהאם, ב-2 במאי 1980. ניסיון ההתאבדות הראשון של קרטיס התרחש רק זמן קצר קודם לכן, לאחר שנטל מנת יתר של תרופת האפילפסיה. לחברי הלהקה סיפר שבגלל הפחד שניסיון ההתאבדות לא יצלח והוא ייוותר עם נזק מוחי לא השלים את המהלך.
נאמר שהדיכאון המתגבר שלו, בין השאר עקב קריסת נישואיו לדבורה (שמתוארים בשיר Love Will Tear Us Apart, השיר המזוהה ביותר עם הלהקה), ורגשות האשם שכירסמו בו עקב הרומן עם הונורה הם שהובילו אותו לנסות לשים קץ לחייו.
ב-17 במאי 1980, ימים ספורים לפני תחילת סיבוב ההופעות הראשון של הלהקה בארצות הברית, שהה קרטיס לבדו בביתו וצפה בסרט סטרושק (Stroszek ) של הבמאי ורנר הרצוג, על אמן מיוסר ששם קץ לחייו, והאזין לאלבום הבכורה של איגי פופ, The Idiot. מאוחר יותר, בשעות הקטנות של הלילה תלה את עצמו במטבח.
קרטיס נטמן במקלספילד, עיר ילדותו. על מצבתו נחקקה השורה "Love will tear us apart". כחודש לאחר מכן יצא השיר לרדיו.
טראנסאארו
חברת התעופה טראנסאארו (רוסית Авиационная компания ТРАНСАЭРО) הייתה חברת תעופה רוסית פרטית הגדולה מסוגה ברוסיה שהפסיקה את פעילותה באוקטובר 2015. בסיסי פעולתה המרכזיים נמצאו בנמל התעופה דומודדובו ובנמל התעופה ונוקובו במוסקבה והפעילה בסיס פעולה משני גם מנמל התעופה פולקובו שבסנקט פטרבורג. משרדי החברה הראשיים ממוקמים במוסקבה.
החברה ביצעה טיסות תובלה וטיסות נוסעים לכל רחבי רוסיה וברחבי העולם וצי המטוסים שלה עמד של 104 מטוסים מדגמים שונים. בשיאה הייתה החברה לחברה השנייה בגודלה ברוסיה ולחברת התעופה הפרטית הגדולה ברוסיה. נכון לשנת 2014 החברה הטיסה 13.2 מיליון איש.
החברה נכנסה להליכי פירוק באוקטובר 2015 כשהסוכנות הפדרלית לתחבורה אווירית הורתה לעצור את טיסות החברה עד להסדרת ענייניה הפיננסיים. ב-20 באוקטובר החברה ניסתה לחתום על הסכם עם חברת התעופה S7 איירליינס למכירה של לא פחות מ-51% ממניות טראנסאארו, על מנת להימנע מהכרזה על פשיטת רגל אך לאחר בדיקת משרד התחבורה של רוסיה הוחלט לבטל את העסקה, לאחר שS7 איירליינס הכריזה על חוסר רצונה לרכוש את חברת התעופה. כל הנוסעים שרכשו כרטיסים לפני ה-15 באוקטובר הועברו לטיסה בחברות תעופה אחרות ועד סוף אוקטובר 2015 החברה חדלה מלפעול.
בעת פירוקה עמדו בראשה דמיטרי סאפריקין כמנכ"ל, אולגה פלשאקובה כיו"ר הדירקטוריון.
תולדות החברה.
החברה נוסדה ב-28 בדצמבר 1990. מטוסיה הראשונים היו חכורים מחברת התעופה הלאומית איירופלוט והיא הייתה חברת התעופה הרוסית הראשונה שנוסדה לאחר שנים רבות בהן איירופלוט הייתה חברת התעופה היחידה ברוסיה.
טיסתה הראשונה של החברה הייתה לקו מוסקבה - תל אביב בנובמבר 1991 וקו זה נפתח רשמית בשנת 1993. באותה שנה רכשה החברה מטוסי בואינג 737-200 ובואינג 757-200 והפכה לחברה הראשונה ברוסיה שהפעילה מטוסים שאינם מתוצרת רוסית.
בשנת 1995 הפכה לחברה הראשונה ברוסיה שהפעילה מועדון נוסע מתמיד ובאוקטובר 2011, טרנסאארו הייתה לחברת התעופה הראשונה ברוסיה ובמזרח אירופה שהזמינה את מטוס האיירבוס A380.
החברה נכנסה להליכי פירוק באוקטובר 2015 לאחר שלא הצליחה להוציא לפועל רכישת מטוסים חדשים ומצבה הפיננסי התדרדר. באוגוסט 2015 ממשלת רוסיה הכריזה שחברת אארופלוט תרכוש כ-75% ממניות טראנסאארו. החברה תוכננה לעבור לידי חברת אארופלוט בספטמבר 2015 כשלמנהל החברה מונה דמיטרי סאפריקין. החברה הוצעה למכירה סמלית במחיר רובל אחד למניה, בעסקה שאושרה על ידי ממשלת רוסיה, כש-75% ממניות החברה היו אמורים להימצא בחזקת אארופלוט ו-25% ממניות החברה בידי הממשלה הפדרלית, אך באוקטובר 2015 אארופלוט ביטלה את העסקה בטענה שאינה רוצה לקבל על עצמה את חובותיה הגדולים של טראנסאארו וטראנסאארו התקדמה לקראת הליך פשיטת רגל. הסוכנות הפדרלית לתחבורה אווירית הורתה לעצור את טיסות החברה עד להסדרת ענייניה הפיננסיים. ב-20 באוקטובר החברה עוד ניסתה לחתום על הסכם רכישה עם חברת התעופה S7 איירליינס שתרכוש עד מ-51% ממניות טראנסאארו, על מנת להימנע מהכרזה על פשיטת רגל אך לאחר בדיקת משרד התחבורה של רוסיה הוחלט לבטל את העסקה בטענה שהחברה הפרה את הרישיון שלה. כל הנוסעים שרכשו כרטיסים לפני ה-15 באוקטובר הועברו לטיסה בחברות תעופה אחרות ועד סוף אוקטובר 2015 החברה חדלה מלפעול.
ב-26 באוקטובר 2015 רישיון החברה בוטל והיא הפסיקה את פעילותה באופן סופי כחברת תעופה. בנובמבר 2016 כל מניות החברה התייקרו ביותר מ-70% בבורסת מוסקבה לאחר שהנהלת החברה הצהירה על כוונתה לחדש את פעילותה.
צי המטוסים.
צי המטוסים של טראנסאארו הורכב מהדגמים הבאים (ספטמבר 2015) וגילם הממוצע עמד על 16.9 שנים:
פעילות החברה בישראל.
החברה הפעילה 3 טיסות יומיות בקו בין נמלי התעופה דומודדובו ונמל התעופה הבינלאומי ונוקובו לנמל התעופה בן-גוריון. כמו כן, החברה הפעילה שתי טיסות שבועיות בקו סנט פטרסבורג-תל אביב. הטיסות בוצעו במגוון מטוסי החברה. החברה הפעילה 2 טיסות שבועיות בין מוסקבה לנמל התעופה בעובדה.
הטיסות בוצעו במטוסי בואינג 737-500, 737-800 ובמטוסי בואינג 747-400.
אולן אודה
אנליזה מימדית
אנליזת מימדים
אנליזת ממדים
יקותיאל גורדון
ר' יקותיאל בן יהודה ליב גורדון (נפטר לאחר 1742) היה תלמידו ואיש סודו של הרמח"ל.
קורות חייו.
נולד בווילנה ועבר לאיטליה כדי ללמוד רפואה באוניברסיטת פדובה. שם פגש את רמח"ל, ולמד ממנו תורה וקבלה. ר' יקותיאל אף שקל לעזוב את לימודי הרפואה כדי להקדיש עצמו ללימוד תורה כרבו, אך הרמח"ל הורה לו כי ימשיך בלימודי הרפואה. בהמשך חייו פעל ר' יקותיאל רבות לטיהור שמו של הרמח"ל, ואף השיג את הסכמת הגאון מווילנה לספרי הרמח"ל.
ר' יקותיאל גורדון היה הראשון שפרסם את המגיד של רמח"ל, בכך ששלח מכתב אודות המגיד לר' מרדכי יפה מווינה וכך בעצם התחיל הפולמוס אודות רמח"ל וכתביו. מסופר, כי ר' יקותיאל הצר על כך מאוד ומשמיים שלחו את המגיד לומר לו כי מה' יצא הדבר
ר' יקותיאל היה אחד ממעתיקי כתבי רמח"ל והיה חותם ליד "קיויתיאל" (המצפה והמקוה לאלהים). לאחר שרמח"ל עזב את פדובה בשנת 1735 והחבורה התפוררה, שב ר' יקותיאל לפולין והקים שם חבורה, הם התבדלו מהחברה ולבשו בגדים מיוחדים. ר' יקותיאל היה ממפיצי קבלת הרמח"ל לפולין ולליטא, ויש משערים שממנו קיבל ברוך שיק משקלוב את רעיונות תורת הקבלה.
האריך ימים ונפטר מעל לגיל 80 בהיותו בוונציה.
כתביו.
ר' יקותיאל כתב מספר ספרים, רק מעט יצאו לאור. שאר כתבי היד נמצאים באוניברסיטה העברית. מכתביו:
יאקופו פרי
יאקופו פרי (באיטלקית: Jacopo Peri; 20 באוגוסט 1561 - 12 באוגוסט 1633) היה מלחין וזמר איטלקי בתקופת המעבר בין סגנון תקופת הרנסאנס לזה של תקופת הבארוק. נהוג לראות בפרי את ממציא האופרה, כמי שחיבר את היצירה הראשונה הנקראת אופרה בימינו, "דפנה" (בסביבות 1597) ואת האופרה הראשונה ששרדה עד היום, "אאורידיצ'ה" (1600).
חייו.
פרי נולד כנראה ברומא, אבל למד בפירנצה אצל כריסטופאנו מאלווצי. לאחר לימודיו יצא לעבוד במספר כנסיות ברומא, הן כנגן עוגב והן כזמר. לאחר זמן החל לעבוד בחצרם של בני מדיצ'י, תחילה כזמר טנור ונגן קלוויכורד ובהמשך כמלחין. יצירותיו הראשונות כללו מוזיקה נלווית למחזות ומדריגלים.
בשנות ה-90' של המאה ה-16 נוצר קשר בין פרי לבין יאקופו קורסי, פטרון המוזיקה הראשון במעלה בפירנצה. הם סברו שאמנות זמנם נופלת בערכה מן היצירות הקלאסיות של יוון ורומי והחליטו לנסות ליצור טרגדיה יוונית, כפי שהבינו אותה. יצירתם נוספה לזו של ה"קמראטה" הפלורנטינית מן העשור הקודם שהפיקה את הניסויים הראשונים בתחום המונודיה, שירת הסולו מעל בס קונטינואו, שהתפתחה עם הזמן לרצ'יטטיב ואריה. פרי וקורסי צירפו אליהם את המשורר אוטאביו רינוצ'יני לכתיבת הטקסט והתוצאה הייתה "דפנה", שגם אם ברור כיום שהמרחק בינה לבין מה שהיוונים היו מזהים כשלהם גדול ורב, מקובל לראות בה את הסנונית הראשונה לאותה צורה חדשה, האופרה.
רינוצ'יני ופרי שיתפו שוב פעולה ביצירת "אאורידיצ'ה". יצירה זו בוצעה לראשונה ב-6 באוקטובר 1600 ושלא כ"דפנה", שרדה עד ימינו (אם כי כמעט אין מעלים אותה על הבימה וגם באותן הזדמנויות נדירות, רק כקוריוז היסטורי). היצירה עשתה שימוש ברצ'יטטיבים, פיתוח חדש שהשתלב בין האריות לקטעי המקהלה
וסייע לקידום העלילה.
פרי יצר עוד כמה אופרות, בדרך כלל בשיתוף עם מלחינים אחרים, וכן כתב מספר יצירות אחרות כבידור באירועי חצר שונים. יצירותיו אינן מבוצעות כיום וסגנונו האופראי נראה מיושן אפילו בזמן מותו, בהשוואה למוזיקה של מלחינים רפורמיסטים צעירים יותר, כמו קלאודיו מונטוורדי. עם זאת, השפעתו של פרי על המלחינים שבאו בעקבותיו הייתה רבה.
רחוב שינקין בתל אביב
פיסטויה
פיסטויה (באיטלקית Pistoia, נודעה בעת העתיקה כפיסטוריה) היא עיר במחוז טוסקנה שבאיטליה ובירתה של נפת פיסטויה. העיר שוכנת כשלושים קילומטרים צפונית לפירנצה. פיסטויה ידועה במיוחד בשל כך שתושביה היו חלוצים בייצור אקדחים, ואכן בשפות אירופיות נושא האקדח גם את השם "פיסטול", על שם העיר. גובהה של פיסטויה מעל פני הים הוא 67 מ"ר, שטחה 236 קמ"ר, וב-2007 מנתה אוכלוסייתה 89,224 נפש.
היסטוריה.