מועמד המפלגה הרפובליקנית היה מארק רונצ'טי, המטאורולוג הראשי של תחנת הטלוויזיה KRQE שבבעלות פוקס ו-CBS. רונצ'טי נחשב לאנדרדוג בבחירות אלה. לראיה, ב-7 באוקטובר 2020 פרסם האתר "New Mexice Political Report" סקר דעת קהל שהראה כי לוהאן מוביל על רונצ'טי בפער של כעשרה אחוזים. ביום הבחירות נבחר לוהאן אל הסנאט עם 51.7% מקולות הבוחרים.
קולורדו.
בשנת 2014 נבחר קורי גרדנר, אז חבר בית הנבחרים האמריקאי, לתקופת כהונתו הראשונה בסנאט של ארצות הברית. גרדנר נבחר בפער דחוק בן 1.9% על פני הסנאטור הדמוקרטי המכהן מארק יודול. גרדנר, שהוכרז לא פעם כ"סנאוטר הפגיע ביותר בבחירות 2020 לסנאט" (כלומר בעל הסיכויים הגבוהים ביותר לאבד את מושבו), מתמודד לתקופת כהונתו השנייה. זאת, בין היתר, הודות להתחזקותה המשמעותית של המפלגה הדמוקרטית במדינת קולורדו. לראיה, לדמוקרטים רוב בשני בתי בית המחוקקים במדינה.
מושל קולורדו לשעבר, ג'ון היקנלופר, הוא המועמד הדמוקרטי ובדרך כלל מוביל על גרדנר בפערים 10 עד 20 אחוזים, כאשר פרשנים רבים כבר מחשיבים אותו כמועדף לזכייה. גרדנר הוא נושא המשרה הרפובליקני היחיד בקולורדו, ומאז ניצחונו הדחוק בבחירות 2014 נעשתה קולורדו דמוקרטית יותר ויותר. גרדנר זוכה גם לדירוגי תמיכה נמוכים בשל נאמנותו האדוקה לנשיא דונלד טראמפ, שהפסיד בבחירות 2016 לנשיאות את קולורדו להילרי קלינטון בפער של 4.9%. נוסף על כך, היקנלופר גייס הרבה יותר כספים מגרדנר באופן משמעותי.
בבחירות הכלליות זכה היקנלופר ב-53.5% מקולות הבוחרים ונבחר לסנאט, בעוד גרדנר גרף 44.2% מהקולות (1,429,085 קולות לעומת 1,730,722 קולותיו של היקלנופר).
קנזס.
פט רוברטס הרפובליקני פורש מהחיים הפוליטיים כעבור 24 שנות כהונה רצופות בסנאט.
בבחירות המקדימות הרפובליקניות התמודדו מזכיר המדינה לשעבר של קנזס כריס קובאק, חבר בית הנבחרים האמריקאי רוג'ר מרשל, נשיאת הסנאט של קנזס סוזן ווגל ועוד מתמודדים אחרים. בשלבים מאוחרים יותר של הבחירות המקדימות פרשה ווגל מהמירוץ לסנאט. גזבר מדינת קנזס, ג'ייק לטורנר, התמודד גם הוא בקצרה למועמדות אם כי ב-3 בספטמבר 2019 הכריז על כוונותיו לפרוש מהמירוץ לסנאט כדי להתמקד במסע הבחירות שלו לבית הנבחרים של ארצות הברית.
כמו כן, במהלך מסע הבחירות לסנאט בקנזס הועלו השערות רבות בדבר אפשרות כי מזכיר המדינה של ארצות הברית מייק פומפאו, לשעבר חבר בית הנבחרים האמריקאי ממחוז הקונגרס הרביעי של קנזס ומנהל ה-CIA, יתמודד לסנאט. לבסוף האפשרות לא קרמה עור וגידים.
בקרב המפלגה הדמוקרטית, ברברה בולייר — חברת הסנאט של קנזס שעד 2018 הייתה בכלל רפובליקנית — התמודדה למועמדות המפלגה מול רוברט טילמן, שהתמודד בעבר לבית הנבחרים האמריקאי ללא הועיל. בולייר זכתה במועמדות מפלגתה, ורוג'ר מרשל הרפובליקני זכה גם הוא במועמדות המפלגה הרפובליקנית. שניהם יתייצבו זה מול זה בבחירות הכלליות.
קנטקי.
מאז 1985 מייצג מיץ' מקונל את קנטקי בסנאט האמריקאי, אחרי שניצח בפער זעום את וולטר הדלסטון. ב-2007 נבחר למנהיג הסיעה הרפובליקנית בסנאט, וכפועל יוצא נעשה ב-2015 — עם התכנסות הקונגרס ה-114 של ארצות הברית — מנהיג הרוב בסנאט. זוהי התמודדותו השביעית לסנאט. מועמדת המפלגה הדמוקרטית היא איימי מקגראת', לשעבר טייסת F/A-18 הורנט בחיל הנחתים של ארצות הברית. במועמדותה תמכו מספר אישים בהם אנדי בישיר, קמלה האריס וקירסטן ג'יליברנד, חרף היותה אנדרדוג.
קרוליינה הדרומית.
לינדזי גרהאם, המכהן כיושב ראש ועדת המשפט של הסנאט של ארצות הברית, נבחר מחדש לתקופת כהונתו השלישית ב-2014 ובבחירות אלה הוא מתמודד בפעם הרביעית לסנאט. ב-9 ביוני 2020 גבר גרהאם על שלושה מעמיתיו שקראו עליו תיגר בבחירות המקדימות. במפלגת החוקה נבחר ביל בלדסו למועמד המפלגה, אך ב-1 באוקטובר פרש מהמירוץ לסנאט והכריז על תמיכתו בגרהאם.
לאחר שפרשו יריביו העיקריים, אל מועמד המפלגה הדמוקרטית נבחר ג'יימי הריסון, לשעבר יו"ר המפלגה הדמוקרטית בקרוליינה הדרומית. חרף היותה של קרוליינה הדרומית מדינה אדומה באופן קבוע, סקרים רבים מצביעים על כך שהבחירות לסנאט בקרוליינה הדרומית הן תחרותיות, כאשר מרבית הסקרים שהתפרסמו בחודשי הקיץ נעים בין שוויון ליתרון צנוע עבור גרהאם. הפופולריות של גרהאם פחתה כתוצאה מתמיכתו הבלתי-מתפשרת בנשיא דונלד טראמפ, זאת לאחר שמתח עליו ביקורת תכופה כאשר התמודד טראמפ למועמדות המפלגה הרפובליקנית בבחירות לנשיאות ב-2016.
קרוליינה הצפונית.
בבחירות 2014 נבחר תום טיליס אחרי שמונה שנים בבית הנבחרים של קרוליינה הצפונית, כשהוא גובר בקושי רב על הסנאטורית הדמוקרטית המכהנת קיי הייגן.
חברת הסנאט של קרוליינה הצפונית אריקה ד. סמית', נציב מחוז מקלנבורג טרבור פולר, וחבר הסנאט המדינתי לשעבר קאל קנינגהם התמודדו על מועמדות המפלגה הדמוקרטית. ב-3 במרץ 2020 זכה קנינגהם במועמדות מפלגתו, כשמנגד טיליס נבחר גם הוא בבחירות המקדימות הרפובליקניות. בתאריכים 13 בספטמבר, 22 בספטמבר ו-1 באוקטובר נערכו עימותי בחירות בין טיליס לקנינגהם, יום לאחר העימות האחרון הודה קנינגהם כי הוא שלח מסרונים בעלי אופי מיני לאישה שהיא אינה רעייתו אך הדגיש כי אין בכוונתו לפרוש מהמירוץ. כמו כן, יום לאחר ההודאה של קנינגהם הודיע טיליס כי הוא נדבק במחלת הקורונה.
טיליס הפך לא פופולרי הן בקרב רפובליקנים שמרנים והן בקרב בוחרים מרכזיים בשל תמיכתו הלא-עקבית בנשיא טראמפ. כמו כן, אי-הכרת המוניטין שלו כמו גם הפיכתה של קרוליינה הצפונית למדינה מתנדנדת וסגולה במרוצת השנים לא עמדה לזכותו של טיליס. למשל, בבחירות 2016 בחרו תושבי המדינה את רוי קופר הדמוקרטי לתפקיד המושל קרוליינה הצפונית. קנינגהם הוביל על טיליס בסקרים בפערים נמוכים יחסית.
ביום הבחירות הכלליות ניצח טיליס את קנינגהם עם 48.7% מהקולות (2,665,598 קולות) לעומת 46.9 האחוזים שגרף קנינגהם (2,569,965 קולות), פער בן 1.8% (95,633 קולות).
רוד איילנד.
ברוד איילנד מתמודד ג'ק ריד בפעם החמישית אל הסנאט. הוא נבחר ללא התנגדות למועמדות המפלגה הדמוקרטית בבחירות המקדימות. מנגד, יועץ ההשקעות אלן ווטרס נבחר למועמד המפלגה הרפובליקנית. רוד איילנד היא מדינה דמוקרטית באופן מובהק, וסיכוייו של ריד להיבחר מחדש לסנאט גבוהים במיוחד.
יחסי אוסטרליה–הולנד
יחסי אוסטרליה–הולנד הם היחסים דו-צדדיים בין אוסטרליה להולנד.
היסטוריה.
בתקופה 1606–1770, יורדי ים הולנדים ביקרו באוסטרליה מספר רב של פעמים.
התצפית האירופית המתועדת הראשונה על יבשת אוסטרליה, והיבשה האירופאית המתועדת הראשונה ביבשת אוסטרליה (בשנת 1606) מיוחסת להולנדים. הספינה והצוות הראשונים ששרטטו את החוף האוסטרלי ונפגשו עם אנשי האבוריג'ינים היו "דויקן" שאותה ניהל הנווט ההולנדי וילם יאנסזון. ההולנדים התוו את כל קווי החוף המערביים והצפוניים וכינו את יבשת האי "ניו הולנד" במהלך המאה ה-17, אך לא עשו שום ניסיון להסדר.
במהלך מלחמת העולם השנייה ומיד אחריה, הוצבה ממשלת איי הודו המזרחיים ההולנדיים בגולה בוואקול, קווינסלנד, ושירות המידע הממשלתי להודו בהולנד במלבורן, בהסכמת ממשלת אוסטרליה הלייבורית דאז. אוסטרליה תוכננה כמוצב הבסיס להטלת שלטון קולוניאלי באינדונזיה מחדש.
היסטורית, סוגיות דיפלומטיות התעוררו סביב מערב גינאה החדשה, ועצמאות אינדונזיה מהולנד (כאשר אוסטרליה הכירה הרפובליקה האינדונזית ב-9 ביולי 1947). בשנת 1955 ביקר ראש ממשלת אוסטרליה, רוברט מנזיס, בהולנד לדיון בנושא מערב פפואה עם פקידים הולנדים, בהם ראש ממשלת הולנד וילם דריס ושר החוץ ג'וזף לונס.
יחסים דיפלומטיים.
שתי המדינות משתפות פעולה במגוון נושאים, כולל טרור, שינויי אקלים, זכויות אדם ויעדי פיתוח המילניום. בשנת 2001 חתמו המדינות על הסכם בנושא ביטוח לאומי עבור מי שחי או עבד בשתי המדינות.
בתקופה שבין 1947–1971 היגרו לאוסטרליה כ-160,001 הולנדים, ונכון לשנת 2006 יש כ-90,000 אוסטרלים ממוצא הולנדי.
לנארד קמנה
לנארד קמנה (בגרמנית: Lennard Kämna; נולד ב-9 בספטמבר 1996) הוא רוכב אופני כביש גרמני בקבוצת בורה–הנסגרוהה.
קריירה.
ב-2014 עזב קמנה את בית הוריו לטובת בית ספר לספורט בקוטבוס, המעבר הזה השתלם לו כשניצח את אליפות אירופה עד גיל 19 בנגד שעון, אליפות גרמניה עד גיל 19 בנגד השעון ואליפות העולם עד גיל 19 בנגד השעון, מקדים את אדריאן קוסטה (כסף) ב-44 שניות ואת מייקל סטורר (ארד) ב-56 שניות.
ב-2015 הצטרף קמנה לקבוצת סטולטינג הגרמנית מדרג הקונטיננטל, באותה עונה ניצח את אליפות גרמניה עד גיל 23 בנגד השעון, מקדים ב-7 שניות את נילס פוליט וב-49 שניות את נילס סחומבר. גם באליפות העולם התחרה במקצה עד גיל 23, וסיים שלישי במקצה נגד השעון, 21 שניות ממדליסט הזהב ממאדס וורץ שמידט. במקצה הכביש סיים עשירי, 12 שניות מקווין לדנואה המנצח.
ב-2016 ניצח את אליפות אירופה עד גיל 23 בנגד השעון, מקדים את פיליפו גאנה (כסף) ב-30 שניות ואת רמי קבנייה (ארד) ב-35 שניות. אך באליפות העולם באותו מקצה, הוא סיים מחוץ לפודיום ובמקום הרביעי, 42 שניות מבן מדינתו מרקו מאתיס, זוכה מדליית הזהב.
סאנווב (2017–2019).