באולימפיאדת הלסינקי (1952) זכתה זיבינה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בשיא עולם חדש של 15.28 מטר, לפני מריאן ורנר מגרמניה (14.57 מטר) ובת ארצה קלבדיאה טוצ'ונובה (14.50 מטר). כבר בסיבוב הראשון היא קבעה שיא אולימפי חדש של 15.00 מטר. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי בהטלת כידון בתוצאה של 48.35 מטר.
בתחרות שנערכה במאלמה, שוודיה ב-9 באוקטובר 1953 קבעה זיבינה בהדיפת כדור ברזל שיא עולם חדש של 16.20 מטר, שיפור לשיאה בן השנה שעמד על 15.42 מטר ובכך הייתה לאתלטית הראשונה בהיסטוריה שהדפה מעבר ל-16 מטר.
אלופת אירופה.
באליפות אירופה שנערכה בברן, שווייץ בשנת 1954 זכתה זיבינה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בשיא אליפות חדש של 15.65 מטר ומדליית ארד בזריקת דיסקוס בתוצאה של 44.77 מטר
באולימפיאדת מלבורן (1956) זכתה זיבינה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 16.53 מטר אותה קבעה בסיבוב השישי והאחרון, אחרי בת ארצה תמרה טישקביץ' שקבעה שיא אולימפי חדש של 16.59 מטר בסיבוב האחרון ולפני מריאן ורנר (15.61 מטר). בסיבוב הראשון קבעה זיבינה שיא אולימפי חדש של 16.35 מטר שאותו היא שיפרה בסיבוב החמישי בתוצאה של 16.48 מטר. היא לא הצליחה להגן על תוארה.
באולימפיאדת רומא (1960) סיימה זיבינה במקום שביעי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 15.56 מטר.
באליפות אירופה שנערכה בבלגרד, סרביה בשנת 1962 זכתה זיבינה במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 16.95 מטר.
באולימפיאדת טוקיו (1964) זכתה זיבינה במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 17.45 מטר, אחרי בת ארצה טמרה פרס שקבעה שיא אולימפי חדש של 18.14 מטר ורנטה קולמברגר מגרמניה (17.61 מטר)
באליפות אירופה שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 1966 סיימה זיבינה במקום רביעי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 16.65 מטר.
חייה האישיים.
זבינה נישאה ליורי פיודורוב שהיה הקפטן והמפקד של אברורה בשנים 1964–1985. בשנת 1959 נולד בנם. לאחר שפרשה מספורט תחרותי עבדה זיבינה כמאמנת אתלטיקה בורסקה, אסטוניה.
אירווינג פן
אירווינג פן (באנגלית: Irving Penn; 16 ביוני 1917 - 7 באוקטובר 2009) היה צלם אמריקאי, ידוע בעיקר בשל צילומי האופנה, הדיוקן והטבע דומם שלו. פן עבד עבור מגזין ווג ועבור חברות פרסום שונות.
ביוגרפיה.
פן נולד למשפחה רוסיה-יהודית ממעמד הביניים. אחיו הצעיר, ארתור פן, נהיה מאוחר יותר במאי ומפיק סרטים. בשנת 1934 החל ללמוד בבית הספר של מוזיאון פילדלפיה לאמנות תעשייתית עד שנת 1938, שם למד ציור, רישום וגרפיקה תחת אלכסיי ברודוביץ'. עוד בהיותו סטודנט עבד פן תחת ברודוביץ' ב"הרפרס בזאר" שם גם פורסמו חלק מרישומיו של פן.
פן עבד במשך שנתיים כגרפיקאי עצמאי והחל לצלם באופן חובבני. ב-1940 הוא החליף את ברודוביץ' כארט דיירקטור של חברת סאקס פיפת' אווניו. פן עבד שם במשך שנה ולאחר מכן עזב כדי לצייר ולצלם במקסיקו וארצות הברית. כשחזר לניו יורק, הציע לו אלכס ליברמן משרה במחלקת האמנות של מגזין ווג. פן עבד על עיצוב המגזין, ובהמשך החל לצלם.
צילום השער הראשון של פן במגזין היה באוקטובר 1943. פן צילם למגזין לאורך כל הקריירה שלו, כשהוא מתעסק באופנה, פורטרטים וטבע דומם. בשנות ה-50 פן הקים סטודיו משלו והחל לצלם גם צילום פרסומי.
ב-1947, במהלך צילומים, פן פגש בדוגמנית השוודית ליזה פונסאגריב. הם נישאו ב-1950 וכעבור שנתיים נולד בנם הראשון, שלימים נהיה מעצב. ליזה הלכה לעולמה ב-4 בפברואר 1992. פן הלך לעולמו ב-7 באוקטובר 2009, בהיותו בן 92, בביתו במנהטן.
עבודתו.
פן ידוע בעיקר בזכות צילומי האופנה שלו, והוא צילם מפורסמים ויוצרים חשובים, ביניהם מרתה גרהם, מרסל דושאן, פבלו פיקאסו, ג'ורג'יה אוקיף, ויסטן יו אודן, איגור סטרווינסקי ועוד. הוא צילם גם צילומים אתנוגרפיים, טבע דומם וצילומי טיולים ומסעות. הוא היה מהראשונים שצילם על רקע לבן או אפור ובכך השאיר את הרקע פשוט ונקי. הוא הרחיב את הסטודיו שלו ובנה פינות וזוויות רבות, ובכך יצר תאורה דרמטית.
צילומי הטבע דומם שלו היה מאורגנים ומסודרים בקפידה רבה, עם תשומת לב לפרטים ונפח, שהמשיכה גם להדפסת הצילומים. הוא התנסה בטכניקות הדפסה שונות ורבות.
ז'וזפ מורטאיה
ז'וזפ מורטאיה אי קלרמונט (בקטלאנית-ספרדית: Josep Moratalla i Claramunt, נולד ב-1 באוקטובר 1958 באספרגרה שבספרד) הוא כדורגלן עבר ספרדי-קטלאני ששיחק בעמדת הבלם. במשך רוב הקריירה שלו, שהתמקדה בשנות ה-80 של המאה ה-20, שיחק במדי ברצלונה. אף על פי שלא הרבה לשחק במדיה, היה חלק מקבוצה שזכתה באליפות ספרד, בשני גביעים ספרדיים ובגביע מחזיקות הגביע.
קריירה כשחקן.
מורטאיה נולד באספרגרה שבקטלוניה, אך את צעדיו המקצועיים הראשונים עשה בדפורטיבו לה קורוניה שמגליסיה. ב-18 בנובמבר 1979 ערך את הופעת הבכורה במדי הקבוצה, ששיחקה אז בליגה השנייה. הוא הופיע ב-12 משחקים נוספים עד סוף עונת 1979/1980, בה ירדה לה קורוניה לליגה השלישית. בעונה הבאה עזר לקבוצתו לשוב לליגה השנייה. יכולתו הטובה של מורטאיה משכה את תשומת לבה של ברצלונה, שצירפה אותו לשורותיה בקיץ 1981, כשהיה בן 23.
בשנותיו הראשונות בברצלונה מילא מורטאיה תפקיד שולי והוא מיעט לשחק, בעיקר בשל מעמדם של הבלמים הבכירים בקבוצה מיגלי וחוסה רמון אלשנקו. את הופעת הבכורה ערך רק ב-28 בפברואר 1982, כשנכנס כמחליף לקראת סוף משחק הליגה נגד סביליה. ימים ספורים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה בגביע מחזיקות הגביע, כשנכנס כמחליף ברבע הגמר מול לייפציג. לאחר שנכנס כמחליף גם במשחק הראשון של חצי גמר גביע המחזיקות נגד טוטנהאם, הוא פתח בהרכב בגומלין, עזר לברצלונה לעלות לגמר בתוצאה המצטברת 2-1, והוא פתח גם במשחק הגמר שנערך בקאמפ נואו מול סטנדרד לייז'. הוא סייע לקבוצתו לזכות בתואר בפעם השנייה בתולדותיה עם ניצחון 2-1. בליגה ערך 3 הופעות בהרכב הפותח, כולל בקלאסיקו נגד ריאל מדריד ב-18 באפריל בו הפסידה ברצלונה 3-1.
ב-29 בספטמבר, לאחר שברצלונה הביסה את אפולון לימסול 8-0 במשחק הראשון, פתח מורטאיה בגומלין והבקיע את שערו הראשון במדי ברצלונה, השער היחיד בתיקו 1-1 עמם. בהמשך עונת 1982/1983 פתח בשלושה משחקים נוספים בליגה, אך הוא לא לקח חלק במשחקי הסופר קאפ הספרדי, בו זכתה ברצלונה, או בגמר הגביע הספרדי, בו ניצחה ברצלונה את ריאל מדריד 2-1 וזכתה בתואר. ברצלונה גם זכתה באותה עונה בגביע הליגה הספרדית אך מורטאיה לא שותף באף משחק במהלך הטורניר. בעונת 1983/1984 שותף על ידי המאמן ססאר לואיס מנוטי בכמות גבוהה יותר של משחקים. הוא השתתף ב-8 משחקי ליגה והוא הבקיע את שער הליגה הראשון והיחיד שלו בקריירה, בניצחון 2-0 על סלמנקה ב-15 באפריל 1984. הוא פתח בשני משחקי רבע גמר גביע המחזיקות נגד מנצ'סטר יונייטד, אך ברצלונה הודחה בתוצאה המצטברת 3-2. כמו כן, פתח ב-4 משחקים בגביע הליגה, אך ברצלונה הפסידה לאתלטיקו מדריד והודחה מהטורניר בחצי הגמר.
ברצלונה זכתה באליפות ראשונה מזה 11 שנים בעונת 1984/1985, אך מורטאיה פתח במשחק ליגה אחד ונכנס כמחליף באחד נוסף במהלך כל העונה. בקלאסיקו נגד ריאל מדריד ברבע גמר גביע הליגה הסתיים המשחק הראשון בתיקו 2-2, ובגומלין, שנערך בסנטיאגו ברנבאו פתח מורטאיה בהרכב ואף כבש את השער הראשון במשחק, אך מדריד השוויתה. מכיוון שהתוצאה המצטברת הייתה 3-3 המשיך המשחק להארכה ולבסוף לדו-קרב בעיטות עונשין, בו הפסידה ברצלונה 4-1 והודחה מהגביע. בעונה הבאה החל לשחק בתדירות גבוהה יותר, והוא שיחק לסירוגין כשחקן הרכב וכשחקן מחליף. עם 19 הופעות בליגה סייע מורטאיה לקבוצתו לסיים כסגנית האלופה. הוא לא שיחק בגמר הגביע הספרדי בו הפסידה ברצלונה 1-0 לריאל סרגוסה. בגביע אירופה ערך 5 הופעות, האחרונה שבהן הייתה כשנכנס כמחליף בגמר הטורניר נגד סטיאווה בוקרשט במקומו של ברנד שוסטר. לאחר שהסתיים הן בזמן הרגיל והן לאחר הארכה בתיקו 0-0, הגיע המשחק לדו-קרב בעיטות עונשין בו הפסידה ברצלונה 2-0. לאחר מכן פתח בכל משחקיה של ברצלונה בגביע הליגה והוא זכה עמה בתואר.
בעונת 1986/1987 תפס מקום קבוע בהגנת הקבוצה, לצדו של מיגלי. הייתה זו העונה בה לקח את החלק המשמעותי ביותר בקבוצה בכל הקריירה שלו: הוא פתח ב-40 מ-44 משחקי הליגה לאותה עונה, וברצלונה הייתה סגנית האלופה פעם נוספת. הוא פתח בכל 8 משחקיה בגביע אופ"א, שם הודחה על ידי דאנדי יונייטד ברבע הגמר. בתחילת העונה הבאה המשיכה מגמה זו. ב-16 בספטמבר 1987 כבר במשחק הראשון של ברצלונה בגביע אופ"א, בניצחון 2-0 על בלננסש, ומורטאיה עזר לברצלונה להגיע לרבע גמר הטורניר פעם נוספת, הפעם מודחת על ידי באייר לברקוזן. החל ממשחק הגומלין נגד לברקוזן איבד מורטאיה את מקומו בהרכב למעשה, והוא שותף רק בשניים מתשעת משחקי הליגה עד סוף העונה. ברצלונה זכתה בגביע הספרדי הודות לניצחון 1-0 על ריאל סוסיאדד בגמר, אך מורטאיה לא לקח חלק במשחק, ומי שהבקיע את שער הניצחון היה חוסה רמון אלשנקו, הבלם עמו התמודד מורטאיה על מקום בהרכב.