הקרדינל מזכיר המדינה (בלטינית: Cardinalis Secretarius Status), מזכיר המדינה של הוותיקן או מזכיר המדינה של מדינת הכס הקדוש ובעבר מזכיר האפיפיור (Secretarius Papae) או מזכיר גדול (Secretarius Maior) הוא קרדינל העומד בראש "מחלקת המדינה", המחלקה הוותיקה ביותר של הקוריה הרומאית (ה"ממשלה" של האפיפיור) ואחראי על כל התפקודים הפוליטיים ועל יחסי החוץ של מדינת האפיפיור. לפיכך ניתן לכנות אותו "ראש הממשלה ושר החוץ" של מדינת האפיפיור. זהו יועצו הקרוב ביותר של האפיפיור לענייני מדיניות ואחד הפקידים רמי המעלה ביותר בוותיקן. מזכיר המדינה ממונה באופן אישי וישיר על ידי האפיפיור, ותקופת כהונתו איננה קצובה. מעצם היותה משרת אמון אישית, לרוב מחליף אפיפיור נבחר את מזכיר המדינה שמינה קודמו.
היסטוריה.
שורשי התפקיד ב-secretary intimus ("המזכיר המקורב [לאפיפיור]"), תפקיד שנוצר על ידי האפיפיור לאו העשירי בתחילת המאה ה-16 על מנת לתאם את פעילותם של השליחים האפיפיוריים ברחבי העולם (נונציו). אחד מתפקידיו היה התכתבות בשפות שאינן לטינית. במסגרת ועידת טרנטו הפכו התפקיד והמחלקה לקבועים במסגרת האדמיניסטרציה של מדינת האפיפיור. האפיפיור אינוקנטיוס העשירי קבע ב-1644 שהנושא בתפקיד יהיה קרדינל (ולא יועלה לדרגה זו לצורך המינוי) שאינו חבר במשפחת האפיפיור, על מנת למנוע תופעות של נפוטיזם ששיאן בחירתו לתפקיד של אחיינו המאומץ של האפיפיור יוליוס השלישי, נער בן פחות מ-17.
ב-1793 יצר האפיפיור פיוס השישי את המחלקה ל"ענייני הכנסייה עם ממלכת הגאלים" (Super Negotiis Ecclesiasticis Regni Galliarum) כדי להתמודד עם אירועי המהפכה הצרפתית ויצירתה של מדינה חילונית. זה היה הבסיס למחלקת המדינה המודרנית. ב-1814 הרחיב פיוס השביעי את סמכויות המחלקה לעיניי החוץ של מדינת האפיפיור ויצר את ה"מחלקה לניהול ענייני [החוץ] של כנסיית העולם הקתולי" (Congregatio Extraordinaria Praeposita Negotiis Ecclesiasticis Orbis Catholici). לאו השנים עשר שינה את שמה של המחלקה ל"מחלקה לענייני חוץ של הכנסייה" ("Congregatio Pro Negotiis Ecclesiasticis Extraordinariis") וכך נקראה במשך כ-140 שנה. במסגרת חוקת "העצה החכמה" (Sapienti Consilio) של 29 ביוני 1908 הגדיר פיוס העשירי את סמכויות המחלקה וראשה.
ב-15 באוגוסט 1967 ביצע פאולוס השישי רפורמה בקוריה הרומאית במסגרת המסמך "הממשל של הכנסייה האוניברסלית" ("Regimini Ecclesiae Universae") ובשנת 1969, בעקבות ועידת הוותיקן השנייה פרסם את הבולה Pontificalis Domus, שתפקידה לארגן מחדש את התפקידים והמשרות של הקוריה, להפוך אותה לגוף מתפקד באופן יעיל מול אתגרי החיים המודרניים.
ב-1988 פרסם יוחנן פאולוס השני את הפרק בחוקת הוותיקן הקרוי Pastor Bonus ("הרועה הטוב"), הכולל הגדרת מבנה ותפקיד למחלקות השונות ובסגרתו חולקה המחלקה לשתי תת-מחלקות: נושאים מדיניים כלליים של הכס הקדוש ויחסי חוץ עם ממשלות זרות.
תפקידים.
נושאים מדיניים כלליים - אחראי לעניינים השוטפים של האפיפיור הן במסגרת תפקידיו כגוף אוניברסלי והן במסגרת המדינתית בתיאום עם יתר מחלקות הקוריה הרומית. אחראי על המינויים של האפיפיור בתפקידו כבישוף רומא בכנסיות המקומיות ועל השגרירים הזרים המואמנים על ידי הוותיקן. מבחינה סמלית אחראי על אחזקת "טבעת הדייג" (טבעת המהווה את חותם האפיפיור).
יחסי חוץ - אחריות על כל הנושאים הדיפלומטיים של הכס הקדוש מול ממשלות זרות וארגונים בינלאומיים. אחראי על יצירת קונקורדטים (הסכמים בין הכס הקדוש לשלטונות מדינה, להסדרת היחסים שבין המדינה לכנסייה הקתולית). יחד עם ועדת הבישופים (Congregatio pro Episcopis) אחראי (מן הצד הדיפלומטי) על מינוי בישופים חדשים ושטחי דיוקסיה חדשים בעולם.
קרדינלים בעלי חשיבות ייחודית ששימשו בתפקיד.
הקרדינל פאבריציו פאולוצ'י כיהן כמזכיר המדינה בשתי כהונות, משנת 1700 ועד 1721 ומשנת 1724 ועד מותו ב-1726. עם מותו של קלמנס האחד עשר ב-1721, היה הקרדינל פאולוצ'י פפאביל (מועמד מוביל להיבחר לאפיפיורות) ואף נבחר באחד הסיבובים המוקדמים, אולם נגד בחירתו הוציא קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה הוראת Jus exclusivae (וטו קיסרי) שסיכלה את בחירתו. כך נבחר לבסוף אינוקנטיוס השלושה עשר, שלא נטה חסד לפאולוצ'י. רק עם מות האפיפיור ב-1724 שב ומינה אותו יורשו, בנדיקטוס השלושה עשר למזכיר המדינה.
הקרדינל ג'אקומו אנטונלי , שכיהן כמזכיר המדינה מ-1848 ועד מותו ב-1876, ייצג את האופוזיציה הקתולית לאיחוד איטליה וכונה "רישלייה האיטלקי".
הקרדינל פייטרו גאספארי , שכיהן כמזכיר המדינה מ-1914 ועד מותו ב-1930, היה אחד הדיפלומטים הפעילים ביותר של הכנסייה הקתולית, בעיקר במזרח אירופה. כמו כן הוביל לחתימת ההסכמים הלטרניים בין איטליה הפשיסטית והכס הקדוש התקפים עד היום ומבטיחים את ריבונות קריית הוותיקן.
מזכיר המדינה הנודע ביותר הוא אווג'ניו פאצ'לי, שכיהן בתפקיד בשנים 1930–1939 ומיד לאחר מכן הוכתר כאפיפיור פיוס השנים עשר. בתפקידו כמזכיר המדינה ערך קונקורדאטים בין מדינות אירופה השונות לבין הכס הקדוש, כשהמוכרת והשנויה במחלוקת מכולן היא קונקורדט הרייך - הסכם בין הוותיקן לבין גרמניה הנאצית שנועד להבטיח את מעמדה של הכנסייה.
שקוד
שקוד (, סְקוּוֹדַס) היא העיר הגדולה והמרכז המנהלי של מחוז המשנה שקוד במחוז קלייפדה שבצפון-מערב ליטא סמוך לגבולה עם לטביה.
העיר יושבת על הנהרות ברטובה , לואובה ואפשה . העיר מחולקת לשני חלקים: "העיר הישנה" ו"העיר החדשה" המחוברות ביניהן בגשר. היישוב בשקוד התקיים כבר במחצית המאה ה-13, היא הוכרה כעיר ב-1572.
הקהילה היהודית.
היישוב היהודי בעיר ותיק, למן המאה ה-17, והיו בה בית כנסת ובית קברות בני מאות שנים. הקהילה היהודית גדלה בעקביות במשך השנים והגיעה לשיא גודלה בשנת 1921, אז נמנו בה 3853 יהודים. ערב פרוץ מלחמת העולם השנייה (1939) נמנו בעיר כ-2500 יהודים, 50% מכלל האוכלוסייה. בין רבני העיר היה הרב אליהו ברוך קמאי. נולדו בה הרב יוסף פיימר והרב צבי הירש ברוידא.
בשואה נרצחו בעיר ובסביבותיה בידי הנאצים, משטרת העזר הליטאית ותושבים מקומיים, כ-1,200 יהודים.
עונת 2013/2014 בליגת העל בכדורסל
עונת 2013/2014 בליגת העל בכדורסל הייתה העונה ה-60 של תחרות ארצית בישראל והעונה ה-14 של ליגת העל. מספר הקבוצות היה 12. לקראת הסיבוב השלישי הקבוצות חולקו לבית העליון (4 קבוצות) ולבית התחתון (8 קבוצות). לאחר שלושה סיבובים שמונה קבוצות החלו בסדרות רבע גמר של הטוב מחמישה משחקים, כאשר המנצחות העפילו לסדרות חצי הגמר ומשחקי הגמר (בית וחוץ).
על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על ההפסד במשחק. לליגה העליונה עלתה עירוני נס ציונה.
העונה הסדירה החלה ב-14 באוקטובר 2013 והסתיימה ב-28 באפריל 2014. העונה הסתיימה במשחקי הגמר בהם מכבי תל אביב ניצחה תוך יתרון ביחס סלים. בכך היא זכתה באליפות בפעם ה-51 בתולדות המועדון.
בגלל קשיים כלכליים אליצור מכבי ברק נתניה ירדה ליגה במקום מכבי אשדוד שסיימה את העונה במקום האחרון.
אלווין והצ'יפמאנקס (סדרה)
אלווין והצ'יפמאנקס (מסוגנן כ"אלוויןן!!! והצ'יפמאנקס"; באנגלית: Alvin and the Chipmunks) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית-צרפתית המבוססת על מותג "הצ'יפמאנקס", שהחלה את שידוריה בשנת 2015.
עלילה.
הסדרה מספרת על אלווין, שנוטה להרגיז את אחיו סיימון ותיאודור, צ'יפמאנקס צעירים ומוזיקאים, והיא גם מספרת על המקבילות שלהם, בריטני, ג'נט ואלינור, ואביו החורג, דייב סביל. אלווין נוטה לגרור את אחיו הגדול סיימון ואת אחיו הקטן תיאודור לצרות ובנוסף מעצבן את בריטני ודייב.
דמויות.
דמויות ראשיות.
משפחת סביל
דיויזיית הפאנצר ה-7
דיוויזיית הפאנצר השלישית (ורמאכט)
דיוויזיית הפאנצר השלישית הייתה דיוויזיה משוריינת של הורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה נחשבה לאחת מיחידות השריון האיכותיות והמנוסות בצבא גרמניה הנאצית והיא שירתה לאורך המלחמה במספר מערכות עיקריות, בהן המערכה בפולין, המערכה על צרפת והמערכה בחזית המזרחית.
היסטוריה.
הדיוויזיה הוקמה ב-15 באוקטובר 1935, יחד עם הדיוויזיה הראשונה והשנייה, בתור שלוש דיוויזיות השריון הראשונות בצבא הגרמני תחת סמכות זרוע השריון הצעירה בורמאכט והועמדה תחת פיקוד ארנסט פסמן. יחידות הדיוויזיה השתתפו במלחמת האזרחים בספרד, באנשלוס ולאחר מכן גם בסיפוח חבל הסודטים בשנת 1938. בתחילת דרכה הורכבה הדיוויזיה מחטיבת רובאים (חי"ר ממוכן) וחטיבת שריון - כל חטיבה עם שני רגימנטים, בנוסף לרגימנט ארטילריה ומספר יחידות סיוע דיוויזיוניות.
עם תחילת מלחמת העולם השנייה והמערכה בפולין בספטמבר 1939, הייתה הדיוויזיה אחת מבין שש דיוויזיות משוריינות בוורמאכט והיא השתייכה במהלך המערכה לקורפוס ה-19, כחלק מהארמייה הרביעית במסגרת קבוצת ארמיות צפון, והשתתפה בלחימה במרכז פולין תחת פיקודו של לאו גייר פון שוופנבורג. ב-17 באוקטובר 1939 מונה הורסט שטומפף למפקד הדיוויזיה.
במאי 1940 הדיוויזיה לחמה תחת הקורפוס ה-16 בפיקודו של אריך הפנר, כחלק מהארמייה השישית והשתתף עימה בקרב ז'מבלו. בשלב השני לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-24 במסגרת הארמייה השישית.