תחומי המחקר שלו הם מקרו-כלכלה וצמיחה כלכלית.
שימש עמית מחקר במרכז למחקר מדיניות כלכלית (CEPR) וכעורך ב-European Economic Review,
Journal of Economic Growth.
בשנים 1994–2000 היה דירקטור בפסגות בית השקעות ובאופק. בשנים 2000–2003 שימש מנכ"ל ויו"ר מועצת המנהלים של המטה להסדר הקיבוצים.
צידון הצטרף לבנק לאומי ב-2005 כראש מערך האסטרטגיה והפיתוח העסקי הבינלאומי. ב-2006 מונה גם לראש המערך הבינלאומי, וב-2013 מונה למשנה למנכ"לית בנק לאומי, רקפת רוסק עמינח. הוא שימש גם כיו"ר זרוע ההשקעות הריאליות בבנקאות להשקעות לאומי פרטנרס, כיו"ר החברה הבת לאומי טק, וכאחראי על פעילות הבנקאות הפרטית.
באפריל 2016 הודיע על פרישתו בשל חוק תגמול לנושאי משרה בתאגידים פיננסיים, לפיו הוגבל שכר הבכירים ל-2.5 מיליון ש״ח בשנה, למעט אישורים מיוחדים.
באותה שנה הודיע על הצטרפות לקרן ההשקעות הישראלית ויולה.
אביו הוא יואש צידון, חבר הכנסת לשעבר מטעם צומת ומראשוני חיל האוויר. אחיו של צידון הם המדענית ארנה ברי ועורך הדין רם צידון.
חאבייר גומס
פרנסיסקו חאבייר גומס נויה (בספרדית: Francisco Javier Gómez Noya; נולד ב-25 במרץ 1983) הוא טריאתלט ספרדי, חמש פעמים אלוף העולם בטריאתלון וזוכה מדליית כסף באולימפיאדת לונדון (2012).
ביוגרפיה.
גומס נולד בבזל שבשווייץ, ובגיל שלושה חודשים עבר עם משפחתו לספרד. ב-1998 החל להתאמן ולהתחרות בטריאתלון, ב-1999 התגלה מום בלבו ואיגוד הספורט הספרדי אסר עליו להתחרות בתחרויות בינלאומיות. ב-2003 הוסר איסור זה וגומס שב להתחרות בזירה הבינלאומית. הוא זכה בתחרות טריאתלון עד גיל 23 שנערכה בניו זילנד, סיים שמיני בתחרות מסבב אליפות אירופה שנערכה בולנסיה ושמיני בתחרות מסבב אליפות העולם שנערכה במדיירה. על אף הישגיו לא נבחר לסגל ספרד לאולימפיאדת אתונה (2004). ב-2005 נאסר עליו שוב לייצג את ספרד בתחרויות בינלאומיות בשל מצבו הבריאותי עד שאיסור זה בוטל ב-2006.
ב-2007 סיים שני באליפות העולם בטריאתלון. ב-2008 זכה בפעם הראשונה באליפות העולם ובאולימפיאדת בייג'ינג סיים במקום הרביעי. באולימפיאדת לונדון (2012) זכה במדליית כסף לאחר שסיים אחרי אליסטר בראונלי הבריטי ולפני ג'ונתן בראונלי.
גומס זכה באליפויות עולם נוספות ב-2010, 2013, 2014 ו-2015, סיים שני ב-2009, ב-2012 וב-2017 ושלישי ב-2011. הוא זכה בארבע אליפויות אירופה וסיים שני פעם אחת. ב-2014 זכה בתחרות איש הברזל 70.3 וסיים שלישי בתחרות זו ב-2015. ב-2016 שבר את מרפקו ובשל כך נמנע ממנו להשתתף באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו.
ב-2008 עוטר במדליית כסף של מסדר ההצטיינות בספורט הספרדי וב-2013 עוטר במדליית זהב של המסדר. ב-2013 זכה בתואר ספורטאי השנה מטעם איגוד הספורט הספרדי. ב-2016 זכה בפרס נסיך אסטוריאס לספורט.
פול רמון
פול רֶמוֹן (בצרפתית: Jules Narcisse Paul Rémond; 1873, סאלן-לה-בן - 1963, ניס) היה הבישוף של ניס וחסיד אומות העולם מצרפת.
קורות חיים.
רמון נולד למשפחה קתולית אדוקה בחבל פראנש-קונטה ולמד במכללה קתולית בבזאנסון, באוניברסיטת בזאנסון ובאוניברסיטת פריבור בשווייץ. הוא קיבל תואר דוקטור לפילוסופיה בשנת 1899 ותואר דוקטור לתאולוגיה בשנת 1900. בשנה זו התמנה בתור כומר בדיוקסיה של בזאנסון. לאחר מכן כיהן במשרות כמורה שונות באזור מזרח צרפת.
רמון היה פטריוט צרפתי, דמוקרט וליברל, ופעל במסגרות פוליטיות דמוקרטיות וליברליות. במלחמת העולם הראשונה גויס לצבא ושירת בתור כומר צבאי. בשנת 1921 מונה לתפקיד הכומר הצבאי של צבא הכיבוש הצרפתי של חבל הריין וכן של כוחות צרפת ששהו בחבל הרוהר. במסגרת תפקידו שהה במיינץ עד השתלטות גרמניה על חבל הרוהר בשנת 1936. מאז היה רמון מתנגד חריף של גרמניה הנאצית.
רמון היה הבישוף של ניס משנת 1930.
לפני מלחמת העולם השנייה השתתף רמון בפעולות מחאה נגד האנטישמיות.
פעילותו בתקופת השואה.
רמון העריץ את המרשל פטן והאיץ בקהילתו לתמוך בפטן. עם זאת, רמון תעב את הגרמנים והתנגד למדיניות האנטישמית של משטר וישי.
בספטמבר 1943, לאחר כניעת איטליה לבעלות הברית, כבשו הגרמנים את אזור ניס. מוסה עבאדי החל לפעול להצלת ילדים יהודים בסיועו של רמון. רמון סיפק לעבאדי שם בדוי, מרסל, ומינה את עבאדי בשמו הבדוי למפקח כללי על מוסדות החינוך של הבישופות בכל אזור ניס. עבאדי-מרסל הקים את רשת מרסל , שפעלה להצלת ילדים יהודים נוכח המצוד שקיים איש האס אס אלויס ברונר אחרי היהודים.
רמון סייע לעבאדי בהבטיחו שכל המוסדות הקתוליים שבתחום הבישופות שלו יפתחו את שעריהם בפני פליטים יהודים. הוא הבטיח לעבאדי חדר בכנסייתו וכן את סיועם של אנשי הצוות שלו-עצמו בזיוף מסמכי זהות נוצריים על מנת לספקם ליהודים וכך להגן עליהם מפני גירוש. כך הצליחה רשת מרסל להציל מעל 500 ילדים יהודים, במסתורים במעונות ובבתי ספר קתוליים ובחסות תעודות זהות מזויפות.
אחרי המלחמה.
בשנת 1950 מונה רמון על ידי האפיפיור פיוס ה-12 לתפקיד ארכיבישוף.
הכרה.
בשנת 1991 הוכר רמון על ידי יד ושם בתור חסיד אומות העולם.
חוויאר גומס
מוריס ברז'ה
מוריס ברז'ה (בצרפתית: Maurice Berger; 1901, פריז – 27 באפריל 1945, קז'פניצה (Křepenice), צ'כיה) היה שוטר, פעיל בתנועת ההתנגדות הצרפתית וחסיד אומות העולם מצרפת שנרצח על ידי הנאצים.
קורות חיים.
ברז'ה גויס למשטרה הצרפתית ב-1926 וקיבל מספר אותות הצטיינות על פועלו.
פעילותו בתקופת השואה.
ברז'ה היה ז'נדרם בריום (Riom) שבמחוז פואי-דה-דום , ליד קלרמון-פראן. הוא היה פעיל בתנועת ההתנגדות הצרפתית.
ב-26 באוגוסט 1942, בהמשך לפעילות משטרת צרפת בגירוש היהודים מפריז ביולי, בוצעו מעצרים נרחבים בקרב יהודי אזור שאטונף-לה-בה (Châteauneuf-les-Bains). במסגרת המעצרים נעצר צעיר יהודי ממוצא גרמני בשם הרברט הרץ. הוא הובא לתחנת המשטרה אך ברז'ה שחררו.
בדצמבר 1942 הזהיר ברז'ה, תוך הפרת הוראות מפקדיו, שמונה בני משפחה יהודית מפני מעצרם, שאמור היה להתבצע למחרת היום.
הגרמנים מצאו את שמו של ברז'ה ברשימת חברי תנועת ההתנגדות הצרפתית, עצרו אותו ושלחו אותו למספר מחנות ריכוז: אושוויץ, בוכנוואלד, פלוסנבירג וכן למחנה באזורי צ'כיה הכבושים בידי הגרמנים. ברז'ה מת מטיפוס יום לפני שחרור המחנה בקרפניצה בו היה כלוא.
שחקן קולנוע צרפתי אריק ברז'ה הוא נכדו.
הנצחה.
בשנת 1948 הוענק לברז'ה, אחרי מותו, אות לגיון הכבוד הצרפתי, צלב מלחמת העולם השנייה ואותות כבוד צרפתיים נוספים.
בשנת 1996 הוכר ברז'ה על ידי יד ושם בתור חסיד אומות העולם.
על שמו של ברז'ה נקרא רחוב בריום שליד קלרמון-פראן.
עמוד האש (יציאת מצרים)
עמוד האש הוא אחד מהנסים שנעשו לעם ישראל על ידי אלוהים במהלך יציאת מצרים. על פי הכתוב בחומש שמות עמוד האש הפיץ אור ואפשר לעם ישראל לנוע בלילה במהלך יציאת מצרים. עמוד האש מקביל לעמוד הענן שהתגלה ביום, ושניהם יחד היוו (מעבר לתועלת המעשית שבהם) תזכורת לנוכחותו התמידית והמיטיבה של האל בקרב בני ישראל.
סגולות עמוד האש.
ב מופיע תיאור של תיאום הפעילות בין עמוד האש לעמוד הענן: "'לא ימיש עמוד הענן יומם ועמוד האש לילה' - מלמד שעמוד ענן משלים לעמוד האש ועמוד האש משלים לעמוד הענן", ומפרש רש"י: "עמוד הענן של יום משלים אורו לעמוד האש, שהיה עמוד האש בא קודם שישקע עמוד הענן".
על הפסוק כתב רש"י: "כשהייתי מהלכת במדבר והיה עמוד האש והענן הולכים לפני והורגים נחשים ועקרבים ושורפין הקוצים והברקנים לעשות הדרך מישור".
כשרדפו המצרים אחרי בני ישראל, המס עמוד האש את קרקע הים והפכה לטיט רותח שהטביע את מרכבות המצרים ().
עמוד האש מוזכר גם כאחד מסימני ההשגחה המיוחדת של ה' על עמו, מה שמנגיד אותו לאירועי הגלות.
יחסי מצרים–ערב הסעודית
יחסי מצרים–ערב הסעודית הם היחסים הדיפלומטיים המלאים שבין רפובליקת מצרים הערבית לבין הממלכה הערבית הסעודית. שתי המדינות הן בעלות השפעה רבה בקרב ארצות ערב. מצרים היא המדינה הערבית הגדולה ביותר (מבחינת גודל האוכלוסייה), בעוד ערב הסעודית היא חברה בפורום ה-G-20, כאחת מהכלכלות הגדולות בעולם.
לפי סקר שנעשה על ידי צוות חשיבה במכון פיו האמריקאי ב-2013, ל-78% מאזרחי מצרים דעה חיובית על ערב הסעודית (ירידה של 13% בהשוואה לסקר דומה שנעשה בשנת 2007).
היסטוריה.
המאה ה-19.
בין השנים 1818-1811, ניהל אבראהים פאשא, בנו של שליט מצרים מוחמד עלי, מערכה צבאית כנגד אמירות דירייה, שמה של המדינה הסעודית הראשונה. במהלך המערכה הצבאית, כבש פאשה את אזור חג'אז ונ'גד והביא לחיסולה של האמירות.
המאה ה-20.
תקופת נאצר.
התקופה שלאחר מהפכת הקצינים החופשיים במצרים ב-1952 התאפיינה במערכת יחסים חמה וקרובה בין המדינות, אשר נבעה בין היתר מאיבה משותפת לשושלת ההאשמית הירדנית, אשר שלטה בעיראק ואף בחלקים מערב הסעודית (חג'אז) עד לסיפוח אזור זה בשנת 1925 על ידי אבן סעוד, מייסדה של ממלכת ערב הסעודית ומלכה הראשון.
תקופת סאדאת.