חלק ממלחמתו של גלטר למען חוק וסדר בעיירה היה נגד נהגי צה"ל, עברייני תנועה. בחלק מהמקרים הם אפילו הרסו את כבישי ומדרכות העיירה בנסיעה עליהם על רכב זחלי. גלטר עודד את צעירי ירוחם לצאת ללימודים אקדמיים (מחוץ לעיירה) בעזרת מלגות. הוא דרש מהממשלה לתקן את כביש הנפט, שהיה סגור כבר שמונה שנים, וקיצר את הדרך בין ירוחם לבין מפעלי נאות חובב - דבר שאיפשר פרנסה לתושבי ירוחם. לדעת גלטר, שיפוץ כביש הנפט היה חשוב גם משום שהכביש אפשר גישה מהירה בין ירוחם לדימונה, וניידות תעסוקתית בין שתי העיירות. הממשלה החלה בשיפוץ הכביש בשנת 1980.
גלטר מינה מבקר למועצה (לפני שהחוק חייב זאת), גילה אי סדרים כספיים במועצה הדתית המקומית והפסיק להזרים לה כספים, בדרישה שתתקן את המעוות. כתוצאה מזה התפטרו עובדי המועצה הדתית ותושבי ירוחם נאלצו לחפור את קברי יקיריהם בכוחות עצמם. בסופו של דבר, חזרו אנשי המועצה הדתית לעבודתם והמשיכו באי הסדרים. כאיש הציונות הדתית, גלטר פעל להכנסת הדת והציונות לקונצנזוס. במהלך עבודתו, נאלץ גלטר לעמוד באיומים אלימים, מצד מי שרצו תקציבים גדולים יותר או יחס מועדף אחר מהמועצה. גלטר פעל גם להקמת מוזיאון בירוחם, ללא הצלחה.
כשסיים גלטר את תפקידו כראש ועדה קרואה בירוחם, הוא התמודד בבחירות המוניציפליות שלה, בשאיפה להמשיך בעבודתו, אך הפעם כנבחר ציבור. לצורך זה, גלטר הקים רשימה עצמאית, וקרא לה "למען ירוחם". אולם הוא הפסיד את הבחירות למועמד המערך, ברוך אלמקייס, בסיבוב ההצבעה השני. גלטר קיבל בבחירות שני מושבים במליאת המועצה.
בהמשך שנות השמונים, גלטר שימש כעובד מדינה בכיר, בתחום החינוך הדתי. ב-2005 וב-2008 הוא מונה לנציג הציבור בבית הדין לעבודה בתל אביב כיום הוא משמש כמגשר וחבר ועדות רשות של עיריית מודיעין-מכבים-רעות.
חולד גדול-ראש
חולד גדול-ראש (שם מדעי: "Tachyoryctes macrocephalus") הוא מין ממשפחת החולדיים שבסדרת המכרסמים החי רק בהרי בל (Bale Mountains) שבאתיופיה.
מאפיינים.
זהו מכרסם בגודל 300-1,000 גרם ובאורך 31 ס"מ. הוא בעל ראש גדול עם שיניים בולטות ועיניים מוגבהות המופנות קדימה. מכרסם זה חי במחילות מתחת לאדמה ומשתמש בכפותיו הגדולות כדי לחפור.
הוא מצוי רק באזורי ערבות דשא הרריים בגובה של מעל 2,600 מ', באזור הגבוה ביותר באפריקה. הוא יכול להתרבות בקצב גבוה מאוד. טורפו העיקרי הוא זאב חבשי, מין כלב אנדמי הקרוב לזאב ונמצא בסכנת הכחדה. הזאב מצליח לארוב לחולדים בקרבת מאורתם. בשונה מחולדים אחרים הוא איננו מחפש את מזונו מתחת לאדמה ועסוק בחיפוש של עלים צעירים, עשבים ונצרים מעל הקרקע.
בוהדן בוטקו
בוהדן יבהנוביץ' בוטקו (; נולד ב-13 בינואר 1991 בדונצק) הוא כדורגלן עבר אוקראיני ששיחק בעמדות המגן בקבוצות שחטאר דונצק ,מריופול ובנבחרת אוקראינה.
קריירה.
החל את קריירת הכדורגל שלו במועדון הכדורגל שחטאר דונצק. הוא גדל במחלקת הנוער שלה וב-2008 קודם לקבוצה הבוגרת. בשורות הקבוצה הבוגרת של שחטאר שיחק בוטקו משחקים מעטים. הנהלת החברה השאילה אותו לקבוצות אחרות : עונה אחת הוא שיחק בווהלין לוצק, לאחר מכן שלוש עונות במדי איליצ'בץ מיראופול מהליגה האוקראינית הראשונה. בעונת 2015/2016 הוא הושאל לקבוצת אמקאר פרם מהליגה הרוסית. לקראת עונת 2016/2017 חזר לשורות שחטאר דונצק.
נבחרת.
בוטקו שיחק בכל שכבות הגיל של הנבחרות הלאומיות של אוקראינה. בנובמבר 2006 שיחק את משחקו הראשון בשורות נבחרת הנערים של אוקראינה. לאחר 21 משחקים במדי נבחרת הנערים עבר לנבחרת הנוער של אוקראינה.
הוא שיחק בנבחרת הנוער במשך שנתיים. ב-2009 השתתף עם הנבחרת באליפות אירופה בכדורגל לנבחרות עד גיל 19 וזכה עמה במקום הראשון. במהלך האליפות נפצע במשחק השני בשלב הבתים ולא שותף במשחקים הבאים של הנבחרת בתחרות. מנבחרת הנוער המשיך בוטקו לנבחרת הצעירה. הוא שיחק 13 משחקים, הבקיע שער אחד.
בנבחרת הלאומית של אוקראינה משחק בוטקו מאז ספטמבר 2011. משחקו הראשון במדי הנבחרת היה משחק ידידות מול . בוטקו היה בסגל נבחרת אוקראינה ליורו 2012, אך לא שותף באף אחד מהמשחקים בטורניר. הוא זומן גם ליורו 2016 והשתתף רק באחד מתוך שלושת משחקי הנבחרת בתחרות.
ילד גנוב (שיר)
ילד גנוב (באנגלית: The Stolen Child), הוא שיר שחובר ב-1886 על ידי המשורר האירי ויליאם בטלר ייטס. הוא פורסם לראשונה במגזין "הירחון האירי" (The Irish Monthly). לאחר מכן הוא יצא לאור פעם נוספת ב-1888, במסגרת האנתולוגיה "השירים והבלדות של אירלנד הצעירה" (Poems and Ballads of Young Ireland), מאת פרי עטם של כמה מן המשוררים האירים הצעירים שהחלו את דרכם האמנותית, בהם ייטס. כאשר, מיד עם פרסומו, מספר מהמבקרים כבר חולקים שבחים לשיר. כאמור, ייטס כתב אותו כשהיה בן עשרים ואחת, בתחילת דרכו כיוצר ולמעשה, זהו אחד מהשירים המוקדמים אותם הוא הוציא לאור. כמו כן, ייטס כלל אותו באוסף "פרשת דרכים" (Crossroads, 1889) אשר היה ידוע גם בשם המקביל, "נדודי אוּשין ושירים נוספים" (The Wanderings of Usheen and Other Poems), על שם הפואמה האפית "נדודי אוּשין" אשר פורסמה אף היא אותה שנה, כמו גם ב"סיפורי פיות ומעשיות עם מפי האיכרות האירית" (Fairy and Folk Tales of the Irish Peasantry).
רקע קצר לכתיבת השיר.
השיר מעלה על נס את סיפורי הפיות ואגדות העם האיריים, אליהם נחשף ייטס בילדותו דרך אמו, סוזן מרי פולקספן. ביצירתו המוקדמת, ייטס השתמש במילים מעודנות ורכות, דבר המשקף את השפעת הזרם הרומנטי ומשוררי האחווה הפרה-רפאליטית על סגנונו, כולל ב"ילד גנוב", ולרוב הוא נהג לשלב בשיריו מתקופה זו את מעשיות הפולקלור ששמע מפי אמו. ייטס התעניין רבות באותו הזמן במיתולוגיה האירית, דבר שהניע אותו לפרסם ב-1888 וב-1892, בהתאמה, את "סיפורי פיות ומעשיות עם מפי האיכרות האירית" (Fairy and Folk Tales of the Irish Peasantry) ואת "אגדות הפיות של אירלנד" (Fairy Folk Tales of Ireland). במהלך נעוריו, ייטס העביר את רוב זמנו כשהוא נודד וחולם ב"נוף האזמרגד" הירוק של מחוז סלייגו. השיר נסוב אחר חבורת פיות המפתות ילד אנושי לנדוד הרחק מביתו ולהגיע לעולמן.
סקירה.
בית ראשון.
המשורר מתאר את "האי המלבלב" כמקום שבו הפיות שוכנות. אי מלבלב זה שוכן בדיוק במקום שבו הרמה ההררית והגבוהה של סלות' ווד (Sleuth Wood או Slish Wood, "העץ התלול") נושקת למי האגם. מנוחתם השלווה של הנברנים המנומנמים שבאי נקטעת תדיר לשמע משק כנפי האנפות מחריש האוזניים. הפיות מחביאות הן במכלים את ענבות היער והדודבנים הגנובים. הפיות קוראות לילד האנוש לבוא אל מי האגם ולסלעים הפראיים. הפיות מבקשות מהילד ללכת איתן יד ביד לכיוון האי בו הן מתגוררות, מפני שהעולם שבו הוא חי מלא בסבל ובצער מכפי שהוא עשוי להבין.
בית שני.
הפיות מדברות על מקום השוכן במרחק גדול מאוד מהכפר רוזס פוינט (The Rosses בשיר עצמו, כאשר בהקשר זה ניתן לומר שייטס בילה יחד עם אחיו הצייר ג'ק בטלר ייטס, את חופשות הקיץ, בבית אלסינור, Elsinore House, השוכן בכפר ואשר היה בבעלות משפחת מידלטון, חלק מן המשפחה המורחבת של האחים ייטס). זהו מקום שבו גליו של אור הירח השוטף נופלים על החולות האפורים ומבהירים את צבעם. זהו גם מקום שבו הפיות צועדות במשך כל הלילה, תוך שהן רוקמות להן ריקוד ישן, במהלכו הן משלבות ידיים ונותנות מבט חטוף זו אל זו, עד שהירח מתחיל במעופו לעבר השמים. הפיות מספרות לקורא שהן קופצות מפה לשם ובעוד שהן צדות בלילה אחרי בועות, העולם הרווי בבעיותיו, נם לו את שנתו מלאת החרדות. הפיות קוראות לילד לבוא ל"אי הפיות", מכיוון שהילד חי בעולם כזה אשר מלא במצוקה ודמע, מכפי שהוא עשוי להבין.
בית שלישי.
הבית השלישי של "ילד גנוב" מתאר את המקום שבו הפיות תרות אחר דגים רדומים ולוחשות באוזניהם חלומות מסויטים. הן אומרות לקורא (ולילד) שהמקום הזה שוכן היכן שהמים נובעים, בגבעות שמעל מפל גלן-קאר, ונקווים אל תוך הבריכות שבינות לעשבי הדשא הגבוהים. הפיות רוכנות מעל אותם עשבים אשר גדלים ועומדים אל מול טיפות הטל, שליד הנחלים. הפיות מפתות את הילד וקוראות לו להיכנס לעולמן, מפני שבניגוד לו, העולם שבו הילד חי, מלא במצוקות מכפי שהילד יכול לחשוב.
בית רביעי.
בבית האחרון של "ילד גנוב", הילד מגיע אל האי, בליווי הפיות. הילד נראה רציני. הפיות אומרות לנו, לקוראים, שהילד לא ישמע יותר את קולותיהם של עגלי הבקר הפועים במורד הגבעה, או את קולות הקומקום מעל האש, אשר מעניקים לו חמימות. הילד לא יראה יותר את העכבר החום קופץ מסביב לקערת דייסת שיבולת השועל, המזינה אותו כל כך. הילד יתגעגע למראות ולקולות העולם הזה, מפני שעכשיו הוא מגיע אל "האי המלבלב" כדי לחיות עם הפיות וכדי לברוח מעולם של מצוקה ועצבות, מכפי שהילד יכול להפנים ולהבין.
המוטיבים והנרטיב של השיר.
בשלושת הבתים הראשונים של השיר "ילד גנוב", מתואר ילד מהעולם האנושי, אליו פונות פיות, המפתות אותו להגיע ולהיכנס לעולמן. הן מתארות לו את הטבע ואת חייהן, באמצעות דימויים יפים, זאת במטרה לומר לו מה הוא ישיג אם הוא יצטרף שבעולמן. לעומת זאת, ייטס, בבית האחרון של השיר, מזהיר את הקורא פן להיכנס לעולמן זה של הפיות, עקב המחיר שהילד נאלץ לשלם בשל חבירתו והצטרפותו לפיות, בוותרו על האווירה השלווה והחמימה המאפיינת בית בעולמנו. ישנה דיכוטומיה "רכה" בין העולם האנושי לעולם הפיות:
&lt;poem&gt;
&lt;/poem&gt;
נמלת המרוץ
נמלת המרוץ (שם מדעי: "Ocymyrmex") הוא סוג של נמלים החיות באקלים מדברי (כמו במדבר נמיב) או יבש מאוד וכן בסוואנות חמות באפריקה.