ההכרה גם הביאה לפרמפטון שתי משימות ציבוריות משמעותיות בשלב זה. האדריכל ג'ון ויליאם סימפסון מינה את פרמפטון לפסל אמן לקישוט חזית הגלריה לאמנות קלברובוב והמוזיאון בגלאזגו. בנוסף לפיקוח על עבודתם של כמה פסלים אחרים, יצר פרמפטון קבוצת פסלים מברונזה ושלושה סטים של קישוטי אבן למרפסת הצפונית של הבניין החדש. המשימה האחרת של פרמפטון הייתה על אפריז על חזית בניין לויד'ס ריסטר ברחוב פנצ'רץ' בלונדון. פרמפטון יצר בקומה הראשונה, אפריז באבן פורטלנד של דמויות נשיות המייצגות מסחר ומשלוח עם ארבעה פסלוני ברונזה בנקודות מפתח. שתי העבודות, אך במיוחד אפריז רחוב פנצ'רץ', זכו לשבחים באותה תקופה.
קריירה מאוחרת.
באפריל 1897 לציון יובל של המלכה ויקטוריה, הזמינו את פרמפטון ליצור פסל של המלכה. צילומים של המודל של פרמפטון לפסל פורסמו במהדורת "הסטודיו" ביולי 1898. הטקסט הנלווה תיאר דמות כפולה מגודל טבעי, יושבת מתחת לחופה, לבושה בגלימת מסדר כוכב הודו, מעוטרת בזהב, שנהב. הפסל שהושלם, היה פחות מעוטר וללא חופה, נשלח להודו בתחילת 1901 והוקם באתר זמני במארס 1902. לאחר מכן הועבר הפסל למיקום מול אנדרטת ויקטוריה, שם הוצב על בימה אדריכלית גדולה.
מותה של המלכה ויקטוריה בינואר 1901 הביא לכך שפרמפטון קיבל כמה משימות לאנדרטאות למלכה. פרמפטון ביסס אותן על עיצובו של דמות יושבת עם כמה וריאציות. הוא השתמש באותו צוות עבור הפסלים של לידס וסנט הלנס, אך שינה את סגנון הפרטים הדקורטיביים ביניהם. גרסה נוספת נוצרה לשטח בניין המחוקקים של מניטובה בוויניפג בשנת 1904. עיצוב שונה של ויקטוריה צעירה ועומדת נוצר עבור בית החולים המלכותי ויקטוריה בניוקאסל על נהר הטיין בשנת 1906 ונחשף על ידי בנה המלך אדוארד השביעי באותה שנה.
בין הפסלים הציבוריים הבולטים האחרים של פרמפטון ניתן למנות את דמויותיו של פיטר פן המנגן, האריות במוזיאון הבריטי ואנדרטת אידית קאוול הניצבת מחוץ לגלריית הדיוקנאות הלאומית, לונדון. פסל פיטר פן המקורי בגני קנסינגטון, לונדון, הוזמן על ידי ג'יי. מ' בארי בשנת 1912. אמרו כי בארי היה מאוכזב מתיאורו של פרמפטון את פיטר פן, בייחוד בבחירת המודל שלו לדמות הילד. עם זאת, הפופולריות של הפסל הייתה גדולה ונעשו עוד שש יציקות נוספות במקומות שונים בעולם.
בשנת 1915 הוזמן פרמפטון ליצור אנדרטה ציבורית לאידית קאוול. לאחר שוויתר על שכר הטרחה שלו עבור העבודה, נחשפה אנדרטת הסגנון המודרניסטי של פרמפטון בשיש וגרניט בפני קהל רב ליד כיכר טרפלגר במרכז לונדון במהלך 1920.
לאחר מכן עבד פרמפטון עם סר אדווין לוטיינס על שניים מאנדרטאות המלחמה של האדריכל לאחר מלחמת העולם הראשונה, אנדרטת המלחמה במזרח סאסקס ואנדרטת המלחמה בקאמברידג'שיר, שנחשפו בפברואר ובאוגוסט 1921 בהתאמה. בשניהם פסל ברונזה של סנט ג'ורג', מפוסל על ידי פרמפטון על גבי עמוד שתוכנן על ידי לוטיינס.
חיים אישיים.
הבית והסטודיו הראשונים של פרמפטון היו בקווינס גרוב 32, אך מאוחר יותר הוא בנה בית גדול יותר בקרבת מקום בקרלטון היל, שניהם בסנט ג'ון ווד, לונדון. הוא היה נשוי לאמנית קריסטבל קוקרל ונולד לו בן אחד, הצייר מרדית פרמפטון. הוא היה חבר פעיל בגילדת עובדי האמנות והיה למאסטר בשנת 1902.
הוא נפטר ב־21 במאי 1928 בגיל 67 ונשרף בקרמטוריום גולדרס גרין ב־25 במאי. אפרו מונח בתוך גומחה בקומת הקרקע באגף המזרחי של ארנסט ג'ורג' קולומבריום.
אנדרטה שפיסל ארנסט גיליק בשנת 1930 המתארת ​​ילד ברונזה האוחז בעותק מיניאטורי של פסלו של פרמפטון של פיטר פן, נמצאת בקריפטה של ​​קתדרלת סנט פול.
ג'וסי לופטה
ז'ואקים מנואל וולו לופטה (בפורטוגזית: Joaquim Manuel Welo Lupeta; נולד ב-24 במרץ 1993) הוא כדורגלן פורטוגזי ממוצא קונגולזי (הרפובליקה הדמוקרטית) המשחק בעמדת החלוץ במכבי יפו.
קריירה.
לופטה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של לורינהננסה, ממנה הצטרף לפורטו. במאי , עת סיים את גיל הנוער חתם בווידאוטון מליגת העל ההונגרית.
בקיץ , לופטה חזר לפורטוגל וחתם בוויטוריה סטובאל. במשחקו השלישי בקבוצה, לופטה כבש את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 0–2 נגד נסיונל.
בקיץ , לופטה חתם בבידווסט ויטס מליגת העל של דרום אפריקה, ובינואר של אותה שנה חתם ביריבתה לליגה אייאקס קייפטאון.
בינואר , שוחרר מקייפטאון וב-25 בפברואר חתם בצליה מליגת העל הסלובנית. ב-24 באוגוסט, חתם באולימפיה ליובליאנה לשלוש שנים.
ב-5 בנובמבר 2020, לופטה חתם במכבי פתח תקווה. ב-21 בנובמבר, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 0-0 נגד הפועל תל אביב.
ביולי , לופטה חתם בארג'ש פיטשט מליגת העל הרומנית.
ב-15 בספטמבר 2021 לוטפה חתם בבוטושאן.
ב-28 ביולי 2022 חזר לישראל וחתם במכבי קביליו יפו מהליגה הלאומית.
עמיחי כהן
עמיחי כהן הוא פרופסור בפקולטה למשפטים ב וחוקר בתוכנית לביטחון לאומי ודמוקרטיה ע"ש אמנון ליפקין־שחק במכון הישראלי לדמוקרטיה.
ביוגרפיה.
כהן הוא בנם של פרופסור סטיוארט כהן, חוקר בתחום מדע המדינה ושל פרופסור טובה כהן חוקרת ספרות ההשכלה העברית וכתיבת נשים עברית.
בעל תואר ראשון במשפטים מהאוניברסיטה העברית בירושלים (1998) ותואר שני (2001) ושלישי (2003) במשפטים מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ייל.
בשנים 1998–2000 התמחות במשרד עורכי דין "יגאל ארנון ושות'" והוסמך כעורך דין. בשנת 2003 מונה למרצה בפקולטה למשפטים של הקריה האקדמית אונו, בשנת 2008 עלה לדרגת מרצה בכיר ובשנת 2013 מונה לפרופסור חבר ולדיקאן הפקולטה למשפטים. במקביל מונה בשנת 2010 לחוקר במכון הישראלי לדמוקרטיה. בשנים 2005–2007 היה העורך הראשי של "קריית המשפט" כתב העת המשפטי של הקריה האקדמית אונו. בשנת 2022 הצטרך הצטרף כהן למשרד עורכי דין "ברנע ג'פה לנדה" בתור יועץ מיוחד לענייני משפט בינלאומי.
מחקרו.
מחבר הספר Israel‘s National Security Law (בשיתוף עם סטיוארט כהן). גרסה מעובדת לעברית של הספר יצאה לאור ב־2014 בכותרת יורים ושופטים: ביטחון ומשפט בישראל.
עבודותיו בנושא חקירת חשדות להפרת דיני הלחימה צוטטו בהרחבה בדו"ח ועדת טירקל וכן בדוח ועדת הבדיקה הבינלאומית של האו“ם שבדקה את מבצע צוק איתן.
נוהל שכן.
עמיחי כהן וסטיוארט כהן, שחקרו את פסיקת בג"ץ בנושא נוהל שכן, כתבו כי פסק הדין של נשיא בית המשפט העליון אהרן ברק בנושא זה מהווה "התערבות דרמטית של בית משפט בפעילות צבאית. למעשה, לא ידוע על שום מקרה אחר של בית משפט במדינה דמוקרטית הפוסל שיטת פעולה צבאית ספציפית". ביחס לרטוריקת פסק הדין של השופטת דורית ביניש, שלימים מונתה אף היא לנשיאת בית המשפט העליון, כתבו השניים כי היא "חושפת גם את עמדה העקרונית [של ביניש] ביחס להתערבות הראויה של בית המשפט העליון בעניינים צבאיים: התרבות הארגונית של הצבא אינה מסוגלת... להבחין הבחנות משפטיות דקות".
פסקת ההתגברות.
כהן מתנגד ליישום פסקת ההתגברות בחוק יסוד כבוד האדם וחירותו ברוב רגיל
איי טריסטן דה-קונייה
סטייסי אברמס
סטייסי איבון אברמס (באנגלית: Stacey Yvonne Abrams, נולדה ב-9 בדצמבר 1973) היא פוליטיקאית, עורכת דין, סופרת ופעילה חברתית אמריקאית, חברת המפלגה הדמוקרטית. כיהנה בבית הנבחרים של ג'ורג'יה משנת 2007 עד 2017, ושימשה כ"מובילת המיעוט" משנת 2011 עד 2017. הקימה בשנת 2018 את הארגון החברתי "Fair Fight Action" שנלחם בדיכוי מצביעים.
בשנת 2018 הייתה אברמס המועמדת הדמוקרטית לתפקיד מושלת ג'ורג'יה, ובכך הייתה לאישה האפרו-אמריקאית הראשונה שהייתה מועמדת למשרת מושלת בארצות הברית מטעם מפלגה גדולה. היא הפסידה בבחירות לבריאן קמפ, בקמפיין בחירות שאופיין בטענות לדיכוי מצביעים מטעם קמפ. בפברואר 2019 הייתה לאישה האפרו-אמריקאית הראשונה שנושאת נאום תגובה לנאום מצב האומה.
בבחירות 2022, מתמודדת שוב מטעם המפלגה הדמוקרטית על תפקיד מושל ג'ורג'יה מול המושל המכהן בריאן קמפ.
ראשית חייה.
אברמס נולדה כאחות השנייה מבין שישה אחים, לרוברט וקרולין אברמס, במדיסון שב, וגדלה בגולפורט שבמיסיסיפי. לאחר מכן עברה המשפחה לאטלנטה, ג'ורג'יה, שבה רכשו הוריה תארים אקדמיים באוניברסיטת אמורי והפכו לאחר מכן לכמרים מתודיסטיים. היא סיימה את לימודי התיכון בהצטיינות, ובמהלך לימודיה עבדה ככתבנית בקמפיין בחירות לקונגרס. בגיל 17 קיבלה תפקיד של כותבת נאומים על סמך העריכות שעשתה תוך כדי הקלדה ככתבנית.
בשנת 1995 רכשה תואר ראשון בלימודים בינתחומיים (מדע המדינה, כלכלה וסוציולוגיה) ממכללת ספלמן שבאטלנטה, וסיימה את הלימודים בהצטיינות. במהלך לימודיה, עבדה במחלקת שירותי הנוער במשרד עיריית אטלנטה. לאחר מכן השלימה התמחות בסוכנות האמריקאית להגנת הסביבה. כסטודנטית שנה ראשונה ב-1992 השתתפה במחאה על מדרגות הקפיטול של ג'ורג'יה, שבה השתתפה בשריפת דגל ג'ורג'יה. באותו זמן כלל דגל המדינה את דגל הקרב של צבא הקונפדרציה, שנוסף לדגל בשנת 1956, בפעולה שנתפסה כיוצאת נגד התנועה האפרו-אמריקאית לזכויות האזרח. הדגל עוצב על ידי הפוליטיקאי הדמוקרטי ג'ון סמונס בל, עורך דין ויושב ראש המפלגה הדמוקרטית בג'ורג'יה שהיה תומך מוצהר בהפרדה גזעית.
בשנת 1998 רכשה תואר שני במדיניות ציבורית מאוניברסיטת טקסס באוסטין. בשנת 1999 קיבלה תואר דוקטור במשפטים מאוניברסיטת ייל.
קריירה עסקית ומשפטית.