את נתיבי התעופה משרת נמל התעופה הבינלאומי טימישוארה על שם "טראיאן ווייה", שדה התעופה השלישי בגודל ובחשיבות ברומניה, אחרי שני נמלי התעופה של בוקרשט. בטימישוארה קיים עוד שדה תעופה לצרכים מיוחדים העשוי לעבור תהליך מודרניזציה ולשרת בעתיד חלק מהטיסות שעוברות כעת דרך נמל התעופה "טאריאן ווייה".
תחבורת מים.
תחבורת המים נעשית דרך תעלת בגה שנבנתה החל משנות ה-1700.
בשנת 2008 החלו עבודות ניקוי, אקולוגיזציה ומודרניזציה של תעלת בגה וענפיה כדי לפתוח נתיב מים בתוך העיר טימישוארה וגם בכיוון סרביה, ואף רחוק אל עבר הדנובה. על גדות תעלת בגה קיימים שני נמלים עיקריים:טימישוארה ואוטולק (Otelec).
קישורים חיצוניים.
Iancu Berceanu - Morisena nr. 3(19)/2020, anul V, pp. 40-48 on Research Gate
Wolfgang Ziegler Minoritatea germană din România באתר המכון גתה.
קסנופילוס
קְסֶנוֹפילוס (יוונית: Ξενόφιλος; המאה ה-4 לפנה"ס) מכלקידיקי, היה פילוסוף מהאסכולה הפיתגוראית ומוזיקאי, שחי במחצית הראשונה של המאה ה-4 לפנה"ס.
חייו.
אולוס גליוס מציין שקסנופילוס היה חברו הקרוב ומורו של אריסטוקסנוס , ורומז שקסנופילוס לימד אותו תורה פיתגוראית. נאמר שהוא השתייך לדור האחרון של הפיתגוראים, והוא הפיתגוראי היחיד הידוע לנו שחי באתונה במאה ה-4 לפנה"ס.
אנו למדים מדיוגנס לארטיוס שאריסטוקסנוס כתב שכאשר קסנופילוס נשאל פעם על ידי מישהו כיצד יוכל לחנך את בנו בצורה הטובה ביותר, קסנופילוס השיב: "קודם כל הוא צריך לדאוג שיוולד בעיר שיש בה חוקים טובים".
על פי לוקיאנוס מסאמוסאטה, אריסטוקסנוס אמר שקסנופילוס חי 105 שנים. קסנופילוס נהנה מתהילה משמעותית בתקופת הרנסאנס, ככל הנראה בשל טענת פליניוס הזקן שהוא חי 105 שנים מבלי שאי פעם היה חולה.
איית את שמי באות ס'
איית את שמי באות ס' (באנגלית: Spell My Name with an S) הוא סיפור מדע בדיוני קצר מאת אייזק אסימוב. הסיפור הופיע לראשונה בשנת 1958. הסיפור נכתב בהשראת התסכול של אסימוב משגיאות כתיב בשמו כ"אזימוב" (Azimov). הסיפור תורגם לעברית ב-1972 בקובץ מחר כפול תשע, ושוב ב-1980 בקובץ "שקיעה", ופעם נוספת ב-2014 בקובץ כתבי אייזק אסימוב כרך 3. אסימוב העיר שאת החלק האחרון בסיפור הוא הוסיף בדרך אגב. למרות הסוף הטוב המקורי, אסימוב לא היה מרוצה, כי הנומרולוג לא הוסבר. לכן הוא הכניס את החלק האחרון כדי להסביר את הנומרולוג.
עלילה.
הסיפור מתרחש בתקופת המלחמה הקרה ומספר את סיפורו של מרשל זבטינסקי, פיזיקאי גרעיני פולני-אמריקאי, המודאג מהמשך הקריירה שלו ופונה לנומרולוג כדי להכניס אותה לנתיב טוב יותר. הנומרולוג מייעץ לו לשנות את האות הראשונה בשם משפחתו ל"ס": סבטינסקי. סדרה מורכבת של אירועים מתחוללים כאשר שירות הביטחון האמריקאי שם לב לשינוי וחושד בו. מוצאו הפולני של מרשל גורמים להם לחשוד שהוא מנסה להסיח את דעתם מקרוב משפחה שלו בגוש המזרחי. הם מגלים אדם שעשוי להיות קרוב-רחוק שלו - מיכאל אנדרייביץ' זבטינסקי, שהוא גם כן פיזיקאי גרעין, מה שמוביל לגילוי שברית המועצות עובדת על שדות כוח כהגנה מהתקפה גרעינית. האמריקאים מתחילים מיד לפתח שדות הגנה משלהם. עדיין אין להם סיבה רצינית לחשוד במרשל, אבל הם מחפשים דרך דיסקרטית לשים עליו עין ולהוציא אותו מעבודתו. לכן הם ממנים אותו לפרופסור בכיר, הדבר אותו קיווה להשיג כשהלך לנומרולוג.
בסופו של הסיפור, מתגלה כי הנומרולוג הוא למעשה חוצן, וכי הוא התערב עם ידידו החוצן האם הוא יצליח למנוע מלחמה גרעינית על פני כדור הארץ על ידי גירוי קטן. הסיפור מסתיים כאשר שני היצורים עושים התערבות נוספת: האם בשינוי קטן נוסף, היצור יצליח להחזיר את המצב לקדמותו, כך שהתוצאה הסופית של שואה גרעינית תהיה בלתי נמנעת.
הסיפור מדגים תרחיש מסוג שזכה מאוחר יותר לכינוי אפקט הפרפר, כאשר במערכות מסוימות שינוי זעיר בנקודת זמן מסוימת (אדם אחד משנה אות אחת באופן בו שמו מאוית) גורר שינוי אדיר לאחר זמן - האנושות כולה שורדת, מול התוצאה ללא השינוי, בה האנושות משמידה את עצמה ומחריבה תוך כדי כך את הפלנטה כולה. רעיון דומה הובע על ידי סיפורים של סופרים אחרים, לפני ואחרי אסימוב, ביניהם שיר העם הכל בגלל מסמר.
סוזן קלווין
ד"ר סוזן קלווין (אנגלית: Dr. Susan Calvin) היא דמות בדיונית בסיפורי הרובוטים של אייזק אסימוב. היא הייתה הרובופסיכולוגית הראשית בחברת יו אס רובוטים ואנשים מכניים, היצרנית הגדולה של רובוטים במאה ה-21. סוזן הייתה הדמות הראשית ברבים מסיפוריו הקצרים של אסימוב הנוגעים לרובוטים, שנאספו מאוחר יותר בין השאר בספרים אני, רובוט ובארץ הרובוטים.
ביוגרפיה בדיונית.
סוזן קלווין נולדה בשנת 1982, באותה שנה שבה החברות רובוטי ארצות הברית ואנשים מכניים התאגדו. בגיל 16 היא כתבה את המאמר הראשון שלה תחת השם "היבטים מעשים של הרובוטיקה". הפרסום של המאמר התרחש לאחר שסוזן השתתפה בסמינר פסיכו-מתמטיקה, שבו ד"ר אלפרד לנינג מרובוטי ארצות הברית הציג את הרובוט הנייד הראשון שצויד בקול.
לאחר שסיימה את לימודיה לתואר ראשון באוניברסיטת קולומביה בשנת 2003, סוזן התחילה ללמוד תואר מתקדם בקיברנטיקה, ולמדה לבנות מוח פוזיטרוני כך שיהיה ניתן לחזות מראש תגובות לגרויים מסוימים. לאחר סיום הדוקטורט שלה, היא הצטרפה לרובוטי ארצות הברית בשנת 2008 כרובופסיכולוגית הראשונה שלהם. בשנת 2029, כאשר סוזן עזבה בפעם הראשונה את כדור הארץ. כדי לבקר בבסיס היפר, תוארה הרשמי היה רובופסיכולוגית ראשית.
סוזן פרשה מרובוטי אמריקה בשנת 2057, אך המשיכה לפעול כיועצת שלהם. סוזן מתה בשנת 2064, בגיל 82.
בסיפור "ראייה" כאשר שאלו אותה "אהה, ומבחינה מנטלית רובוטים שונים מבני אדם?", סוזן ענתה "הם מעולמות שונים. הרובוטים הגונים מיסודם". סיפוריו של אסימוב מתארים אותה כסובלת ממיזנתרופיה מאנשים אחרים, בלי לתת סיבה לתופעה.
מוח פוזיטרוני
מוח פוזיטרוני (באנגלית: positronic brain) הוא מכשיר טכנולוגי בדיוני שנוצר על ידי סופר המדע הבדיוני אייזיק אסימוב. המוח הפוזיטרוני מתפקד כיחידת עיבוד מרכזית (CPU) לאנדרואידים ומספק להם, בדרך שלא פורטה, תודעה המדמה תודעה אנושית.
סקירה.
אסימוב השאיר ערפול לגבי הפרטים הטכניים של המוח הפוזיטרוני. טענתו היחידה בנושא היא שהמוח מורכב מסגסוגת של פלטינה ואירידיום. המוח היה רגיש לחשיפה לקרינה וככל הנראה בעלי זיכרון נדיף (מאחר שהרובוטים דורשים מקור כוח כדי לשמור על המוחות שלהם ב"חיים"). הסיפורים של אסימוב התמקדו יותר בתוכנה של המוח - כמו שלושת חוקי הרובוטיקה - ולא בחומרה של המוח, אך נאמר שכדי לעצב מוח ללא שלושת החוקים נדרשת עבודה של שנים לעיצוב המוח מחדש.
בסיפורי הרובוטים המתרחשים על כדור הארץ ועוסקים בהתפתחותם של הרובוטים בארצות הברית, המוח הפוזיטרוני של אסימוב משמש פחות כמכשיר עלילה ויותר כפריט רקע.
מוח פוזיטרוני לא נבנה בדרך כלל ללא שילוב של שלושת חוקי הרובוטיקה, אשר תורמים באופן נרחב להתנהגותו של הרובוט. דילמות התנהגות הנובעות מפוטנציאל סותר של שלושת חוקי הרובוטיקה, הנגרם על ידי משתמשים לא מנוסים או זדוניים מרכיבים חלק גדול מסיפורי הרובוטים של אסימוב. הדילמות נפתרות על ידי יישום של מדע ופסיכולוגיה, יחד עם מתמטיקה. התחום המתעסק בבעיות תודעה של רובוטים נקרא רובופסיכולוגיה.
בתנאים מסוימים, ניתן לבטל את שלושת החוקים, בעזרת שינוי בעיצוב של המוח בפועל.
רובוטים מהסוג האחרון מקבילים למעשה לרובוטים של התעשייה העכשווית, אם כי רובוטים חיים אמיתיים כוללים חיישני ביטוח ומערכות הדואגות לביטחונו של האדם. (צורה חלשה של החוק הראשון; הרובוט הוא כלי בטוח לשימוש, אבל אין לו "יכולת שיפוט").
הלילה הגווע
הלילה הגווע (באנגלית: The Dying Night) הוא סיפור מדע בדיוני קצר מאת אייזק אסימוב. הסיפור הופיע לראשונה בשנת 1956. הסיפור תורגם לעברית בשנת 1972 בקובץ מחר כפול תשע, ושוב ב-2014 בכתבי אייזק אסימוב כרך 4. הלילה הגווע היה הסיפור השלישי בו הופיע הבלש ונדל אורת', שהופיע גם בסיפורים הפעמון המזמר, האבן המדברת והמפתח.
עלילה.
שלושה אסטרונומים, שעובדים על הירח, כוכב חמה והאסטרואיד קרס, נפגשים לראשונה מזה עשר שנים בכנס על כדור הארץ. שם הם פוגשים חבריהם לכיתה, רומירו ויליירס, שנאלץ להישאר על כדור הארץ בגלל מחלה. ויליירס טוען שהמציא מכשיר טלפורטציה המוני, אותו הוא יציג בכנס, אך מת בנסיבות חשודות לפני הצגת המכשיר.
מדען אחר, אשר ראה את המכשיר, חושד שויליירס נרצח על ידי אחד מחבריו לכיתה, ומטיל בהם האשמה. במהלך חקירתו, תיעוד מצולם של עבודתו של ויליירס, אשר מתאר את התאוריה של המכשיר, מתגלה על אדן החלון של החדר, אך הצילום נהרס בעקבות חשיפה לקרני שמש.
כאשר אף אחד מהחשודים לא מודה, ונדל אורת', בלש בעל הצלחה בחקירת פשעים, נכנס לסיפור. הוא מזהה את הפושע כאסטרונום שבילה את שנותיו האחרונות על חמה. המפתח לפתרון נעוץ ברעיון (שבשעת הכתיבה אסימוב האמין שהוא נכון) שצד אחד של חמה מופנה תמיד אל השמש, בעוד הצד השני תמיד חשוך, כך שהפושע החביא את הסרט במקום שהוא חשב שהוא בטוח, כי הוא חשב שהלילה צפוי להמשיך לנצח.
מאז שהסיפור נכתב התגלה שחמה אינו בעל הקפה סינכרונית (עובדה שאסימוב ציין כאשר הסיפור הופיע בקבצים שהודפסו יותר מאוחר).
אזכור בסיפורים אחרים.
בסיפור הזה המניע לרצח הוא מכשיר טלפורטציה. אסימוב העיר כי בסיפור אחר בו אורת' מופיע, הפעמון המזמר,  נסיעה בטלפורטציה היא דבר שבשגרה. אסימוב ביטל את חוסר העקביות הזאת באימרה "אמרסון!", המתייחסת לאמירותו של ראלף וולדו אמרסון "עקביות טיפשית היא יציר רוחם של המוחות הקטנים".