אגדסטין אימן את מגנוס קרלסן בעבר (כיום אחיו, אספן, הוא מנהלו). הוא כותב בעיתון נפוץ בנורווגיה על שחמט ומשמש כשופט בטורנירי שחמט.
אגדסטין נשוי ואב לשניים.
גנאדי רוז'דסטוונסקי
גנאדי רוז'דסטוונסקי (רוסית: Генна́дий Рожде́ственский; ב-4 במאי 1931-16 ביוני 2018) היה מנצח רוסי - סובייטי.
חייו.
נולד ב-4 במאי 1931 במוסקבה, אז בירת ברית המועצות, בשם גנאדי ניקולאייביץ' אנוסוב להורים מוזיקאים, אך אימץ את שם הנעורים של אמו לקריירה המקצועית שלו. למד ניצוח אצל אביו ניקולאי אנוסוב בקונסרבטוריון של מוסקבה ופסנתר אצל לב אובורין. אחרי שנודע כמי שניצח על מפצח האגוזים של צ'ייקובסקי בתיאטרון בולשוי בגיל 20, המשיך וביסס את שמו במהירות. ניצח על ביצועי בכורה של יצירות רבות משל מלחינים סובייטים וכן על ביצוע הבכורה הרוסי של "חלום ליל קיץ" של בנג'מין בריטן.
חזרותיו היעילות והקצרות זיכו אותו בשבחים. הוא נודע בהרגלו לשוטט על פני הבמה בשעת ניצוח ולהימנע משימוש בדוכן, אפילו בקונצרטים.
עם תזמורת משרד התרבות של ברית המועצות הקליט את כל הסימפוניות של שוסטקוביץ',
גלאזונוב, ברוקנר, שניטקה, הונגר וווהן ויליאמס.
הוא ניצח גם על רבות מן התזמורות החשובות בעולם, ביניהן הפילהרמונית של ברלין, תזמורת הקונצרטחבאו, התזמורת הסימפונית של שיקגו, תזמורת קליבלנד והתזמורת הסימפונית של לונדון.
בשנת 1969 נשא לאישה את הפסנתרנית ויקטוריה פוסטניקובה. נפטר במוסקבה ב-16 ביוני 2018.
אנטרופיה (פיזיקה)
אנטרופיה (פירושונים)
מצוות בניין בית המקדש
מצוות בניין בית המקדש היא מצוות עשה על כלל העם היהודי לבנות בית מקדש שבו תתקיים עבודת הקורבנות, העלייה לרגל וכל יתר המצוות שיש לקיימן בבית המקדש.
מקור המצווה.
בתורה נאמר הציווי על בניית המשכן שהוקם בזמן שהותם של בני ישראל במדבר סיני:
עשיית המשכן וכליו השונים מתוארת בספר שמות בפרוטרוט ובחגיגיות רבה, והציוויים על עבודת הקורבנות בו מתוארים במהלך ספר ויקרא שאחריו.
תנאים לקיום המצווה.
חז"ל למדו מן הפסוקים, שהקמת המקדש במקומו הקבוע ("בית עולמים"), צריכה הייתה לבוא לאחר קיומה של מצוות מינוי מלך ומצוות מחיית זכר עמלק:
הרמב"ם פסק דין זה בספרו משנה תורה, והיו שפסקו על פי דבריו שמצווה זו אינו נוהגת אלא אחר שמינו מלך על ישראל:
אמנם יש שכתבו על פי דברי הרמב"ם במורה נבוכים שסדר זה של מינוי מלך היה נצרך רק לזמן הכניסה לארץ.
הקמת המקום הקבוע.
בספר דברים, לפני הכניסה לארץ ישראל, מתוסף ציווי לחפש בארץ את "המקום אשר יבחר ה' לשכן שמו שם" ואליו לרכז את כלל עבודת הקורבנות:
במשך שנים רבות לאחר הכניסה לארץ ישראל טרם התממשה בניית הבית המקווה; תחילתו של מהלך כזה הייתה הקמת משכן שילה, שהיה, כדברי חז"ל, בית אבנים אך עם כיסוי של אוהל ולא תקרה. לאחר חורבן שילה (ככל הנראה על ידי הפלשתים בצעירותו של שמואל הנביא), נדד ארון הברית ברחבי הארץ, ושהה זמן-מה במשכנים ארעיים בנוב ובגבעון, עד שקידש דוד את ירושלים כמקום שבו אמור להיבנות בית המקדש באופן קבוע. דוד רצה לקיים את מצוות הבניין אך נאסר עליו על ידי נתן הנביא מפי האל; עם זאת, עשה דוד את כל ההכנות לכך, כך שכאשר מלך שלמה בנו, יכול היה להתחיל מיד במלאכה.
מעמד בחירתו של הר הבית למקום שבו ייבנה הבית העתידי מתואר בפירוט בסוף ספר שמואל ובדברי הימים, ומלווה בהתגלות מלאך ה' ובדברי גד הנביא. נראה שהתנ"ך וחז"ל תפסו זאת כאירוע מכונן, שאוסר מאז על כל בנייה של מקדש במקום אחר.
במניין המצוות.
הרמב"ם מנה את המצווה להקמת המקדש כאחת מתרי"ג מצוות, המחויבות בכל דור. וכך כתב בספרו משנה תורה:
כך גם מנו שאר מוני המצוות, כגון רס"ג, וגם רש"י במספר מקומות שונים הגדיר את בניין המקדש כמצוות עשה.
בספרות ההלכה.
כאמור, מוני המצוות מנו את מצוות בניית בית הבחירה כמצוות עשה הנוהגת אף בימינו.
אמנם יש הסבורים שלא מוטל על העם להקים את המקדש בזמן הזה, על פי דברי רש"י בפירושו למסכת סוכה שמקדש העתיד שאנו מצפין "בנוי ומשוכלל הוא יגלה ויבא משמים", וכן כתבו ראשונים נוספים במקום, כמו התוספות, הרשב"א והריטב"א.
היו שרצו להסיק כן גם מדעת הרמב"ם, שכתב שהמשיח יבנה את המקדש, או מכך שכתב שמינוי מלך קודם לבניין המקדש.
אמנם, יש שכתבו לדייק מדברי רש"י בפירושו לתנ"ך ולתלמוד שבנין בית המקדש יבנה על ידי עם ישראל כמו כן, יש שהעירו מכך שהרמב"ם במקומות שהזכיר נושא זה בספריו קבע שמצוות בניין המקדש היא מצווה לדורות.
על דברי רש"י שבית המקדש ירד משמים, כתב הערוך לנר שמלשון התלמוד לא משמע כן: .
פרס הארווי
פרס הארווי הוא פרס המוענק על ידי הטכניון מאז שנת 1972 לציון הערכה והוקרה עבור תרומות חדשות ובולטות במדע, טכנולוגיה ורפואה ועל תרומה יוצאת דופן לשלום במזרח התיכון. הפרס מוענק על שם לאו הארווי (1887–1973) - תעשיין וממציא.
עקרונות הפרס.
בכל שנה מוענקים שני פרסים בגובה 75,000 דולר, בנושאים שונים, הנקבעים על פני סבב של חמש שנים:
המועמדים לפרס צריכים להיות אנשים חיים (ולא ארגונים), ללא תלות באזרחות, בגיל או במגדר. המגבלות היחידות על המועמדות לפרס הן תקופת צינון של חמש שנים למי שקיבל תואר דוקטור לשם כבוד מהטכניון, ובנוסף לא יוגשו מועמדויות של עובדי הטכניון וחברי הוועד המנהל. מי שזכה בפרס נובל או בפרס וולף לא יזכה בפרס הארווי אלא אם כן תרם, מאז קבלת אותו פרס, תרומה משמעותית בתחומו. אסורה הגשת מועמדות עצמית, או הגשת מועמדות בשם ארגונים. מגישי המועמדות נדרשים לשמור את המידע בסודיות ולא ליידע את המועמדים.
את המועמדות רשאים להגיש חברי הקורטוריון, הוועד המנהל והסנאט של הטכניון; חתני פרס הארווי; חברי האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים; נשיאים, משנים לנשיא ודיקנים במוסדות מוכרים להשכלה גבוהה ולמדע בישראל ובחו"ל; ואישים אחרים, חברי ארגונים וקבוצות וגם יחידים, כפי שקובעת המועצה מדי שנה.
המועמדויות נשקלות על ידי מועצת הפרס, הכוללת את נשיא הטכניון, אחד מסגני הנשיא, דיקן בית הספר למוסמכים, ושני נציגים של האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים וסנאט הטכניון. המלצות המועצה מועברות לוועדות מקצועיות בתחומים השונים ולוועדת סנאט הטכניון לתוארי כבוד ופרסים, כמו גם לנציגי משפחת הארווי ולאגודת דורשי הטכניון בארצות הברית. לאחר שכולם מאשרים את הבחירה מודיע נשיא הטכניון לזוכים על הזכייה.
הפרס מוענק בטכניון בנוכחות הזוכים, אשר עורכים הרצאות ונפגשים עם אנשי מדע בישראל.
נובל
עשה לך רב
עֲשֵׂה לְךָ רַב היא עצה טובה והנחית חכמים שנכתבה על פי רבותינו ז"ל, והיא מופיעה פעמיים במסכת אבות.
לאורך הדורות חכמי חז"ל כתבו ביאורים והכוונות סביב הוראה זו, כאשר עיקרן הוא- שעל כל אדם יהודי לקבוע עבור עצמו דמות רב: אדם כלשהו, שהוא גדול ממנו בתורה ובהלכה (בהתאם למנהגי העדה אליה הוא משתייך, עד כמה שניתן). רב, שיוכל האדם להתחבר אליו ויהיה מסוגל להבין את דבריו וכוונותיו גם ברובד האישי, כך שיוכל להרגיש בנוח לשתף ענייניו האישיים והרב יוכל לעזור לו להתמצא בענייני העולם, ולהשתלם בתורה מצוות ובמעשים טובים; ומן הרב יוכל לטקס עצות טובות והכוונות בכדי להכריע החלטות, לפתור בעיות, ולהתנהל בהתאם לרוח היהדות על תקניה, כראוי.
מקורות ופירושים.
המקור להוראה זה מובא לראשונה במסכת אבות ושם הדבר נאמר בשם רבי יהושע בן פרחיה: .
כאמור, הסברים שונים נכתבו במהלך הדורות בהסבר וטעם הוראה זו:
הרמב"ם כתב בפירושו למשנה, שהסיבה היא . המאירי מפרש באותו הסגנון: .הכוונה היא שגם תלמיד חכם מומלץ לו שימצא טוב ממנו וילמד איתו בחברותא.
רובד נוסף מביא רבי עובדיה מברטנורא, שכותב בפירושו למשנה: .
באבות דרבי נתן מובא הסבר זה ביתר פירוט: . כאן הכוונה שאין אחד שיודע הכל ומומלץ לאדם לשאול אדם הבקיא ומוסמך באותו העניין המדובר ולא לשים מבטחו באדם אחד, גדול ככל שיהיה.
עצה זו מובאת פעם שנייה במסכת אבות, בהמשך אותו הפרק: .
על אמרה זו נוטים הפרשנים להסביר שרצוי שיהיה לאדם רב שיהיה כתובת לפנות אליה במקרה של ספק בהלכה. הם מסיקים זאת, כנראה, מהמשך דבריו 'והסתלק מן הספק', שהכוונה היא להימנעות מספק בהלכה (גם המשך המשנה: "אל תרבה לעשר אומדות" היא עצה דומה: למדוד את התרומה בצורה מדויקת, כדי להימנע מההתלבטות האם התרומה הייתה במידה הראויה או לא).
פרשנות מודרנית.
רבי מנחם מנדל שניאורסון, האדמו"ר מחב"ד, הורה לכל חסידיו, אנשים, נשים, ואפילו ילדים, שימנו לעצמם רב עמו יתייעצו. הוא אף הוסיף מימד נוסף לכך: בנוסף לתפקידו כ"יועץ", הרב משמש גם כ"שוטר", כלומר, על האדם לעמוד מזמן לזמן אצל הרב ל"מבחן" בנוגע למעמדו ומצבו בלימוד התורה, בנתינת הצדקה, ובכללות הנהגתו בעבודת ה'. באופן זה, טען, ירגיש מחויב יותר להיטיב את דרכיו. מכך שההוראה "עשה לך רב" מופיעה פעמיים בפרקי אבות בהקשרים שונים, פעם אחת נכתב עשה לך רב והסתלק מן הספק, ובפעם אחרת עשה לך רב וקנה לך חבר, הרבי למד שישנם שני סוגי רבנים שאדם צריך למנות לעצמו, רב אחד שתפקידו לפסוק ולהסיר את הספק, ורב אחר שתפקידו להיות חבר וידיד.
הרב שי פירון כתב בנושא כך: .
עשה לך רב היה גם שמה של תוכנית רדיו ששודרה בקול ישראל בשנות השמונים. בתוכנית שושדרה בשידור חי הופנו לרב חיים דוד הלוי שאלות הלכתיות מן הקהל באולם ומן המאזינים בבית.
מגנוס קרלסן