סוג נוסף של רימון עשן הוא וריאציה מתפרצת. רימונים אלה מלאים זרחן לבן (פצצת זרחן), זרחן לבן נשרף עם להבה צהובה מבריקה, תוך ייצור כמויות אדירות של עשן לבן (פנטוקסיד זרחן). זה סוג של רימון עשן שמועדף בשל יכולתו לייצר ענן צפוף וכמעט מיידי של עשן לבן להסתיר לעומת רימוני מילוי מוצק הנפוצים יותר ומזרים זרם איטי יותר של עשן המשך כדקה. מסיבה זו הם מועדפים לשימוש למיסוך מידי על כלי רכב משוריינים, אשר דורשים הסתרה מהירה מאוד במקרה שהם מיורטים על ידי טילים מונחים לייזר וצריכים לסגת במהירות.
שימושים.
רימוני עשן משמשים למספר מטרות. השימוש העיקרי הוא יצירת מסכי עשן להסתרה וסימון למטוסים.
אם יש צורך בתנועה (כגון תרגילי איגוף או נסיגה), רימוני עשן יכולים להיזרק לפני התנועה על מנת לספק חומה של הסחת דעת חזותית המפחיתה את דיוק אש האויב ונותנת מחסה זמני ומיסוך על מיקום הכוח. הצבע הנפוץ ביותר עבור עשן הסתרה הוא לבן או אפור. עם הופעתם של משקפי הדמיה אינפרא אדום אשר יכול לזהות תנועות כוחות דרך מסכי עשן, מייצרים עשן חדש המורכב מחומרים שחוסמים קרינה מאורכים שונים, כולל קרינה תת-אדומה.
רימוני עשן יכולים לשמש גם כאיתות למטוסים. כיוון שאיתור יעד מלמעלה (במיוחד תוואי מיוער) יכול להיות כמעט בלתי אפשרי, אפילו עם קשר רדיו טוב, רימוני עשן צבעוניים משמשים לעיתים קרובות כדי לאפשר למטוס לזהות אותם. רימוני צבע עשן צבעוניים נמצאים בשימוש נרחב בהקשרים של סיוע אווירי קרוב ומצבים שבהם איתור מהיר של כוחות הקרקע ידידותי הוא בעל חשיבות עליונה. הצבעים הנפוצים הם אדום, צהוב, ירוק וסגול, ובבכולם נעשה שימוש בצבעים בוהקים מאוד כדי להגדיל את הסבירות לאיתור מלמעלה.
שימושים אחרים.
רימוני עשן זהים מבחינה תפקודית לצורות רבות של רימונים כימיים (כגון רימוני גז המיועדים לפיזור הפגנות) ורימוני תבערה (כגון רימוני תרמיט) המשתמשים בנתיך להצית מילוי מוצק בתוך מכל פלדה, אשר לאחר מכן דוחף לאט את מוצרי הבעירה החוצה דרך חורים במכל. עם זאת, רימון העשן מוגבל לאיתות ולהסתרה על פי דיני המלחמה, ולכן הם אינם נחשבים לנשק; כיוון שרובם המכריע הם בלתי-נפיצים, הם נשארים חוקיים לשימוש אזרחי לבעלות אזרחית ברוב הארצות.
כיוון שהעיצוב הבסיסי של רימון עשן (מכל מתכת המכיל חומר שורף ומגרש עשן כאשר הציתו) הוא כל כך פשוט, מכשירים מאולתרים נמצאים בכל רחבי העולם. מפגינים, צופי כדורגל, חובבי איירסופט ואחרים יוצרים לעיתים קרובות רימוני עשן משל עצמם באמצעות חומרים משותפים.
רימון גז
רימון הלם
רימון הלם (באנגלית: Stun Grenade או Flash Bangs) הוא רימון מסוג נשק אל-הרג שמתפוצץ ויוצר הבזק אור חזק ומסנוור וקול נפץ עז (גבוה מ-170 דציבלים) המסייעים לגרום לדיסאוריינטציה זמנית לחושי האויב. רימונים כאלה נפוצים בידי יחידות עילית ללוחמה בטרור וחיוניים למבצעי חילוץ בני ערובה.
רימון ההלם הומצא במקור בבריטניה והשימוש בו החל במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20 כאשר שירות ה-SAS של הצבא הבריטי החל באותה העת להשתמש בו.
בעוד רימוני הלם נועדו להגביל את הפגיעה באנשים, רימון הלם שמתפוצץ קרוב מדי לאדם עלול לגרום לאובדן שמיעה, כוויות ואף למוות. במקרים מסוימים רימוני הלם עלולים אך לגרום לפציעות ולמקרי מוות, בדרך כלל כאשר רימון ההלם מתפוצץ קרוב מדיי לאדם, או עקב שריפות שנגרמים כתוצאה מהפיצוץ של רימון ההלם.
רימון ההלם המצוי בידי צה"ל אינו גורם להבזק אלא רק לקול נפץ, וייעודו העיקרי הוא פיזור הפגנות.
ז'סטין הנין
מושגי שסתום
היסטוריה של בריטניה
לעינייך בלבד (סרט)
לעינייך בלבד (באנגלית: For Your Eyes Only) הוא סרט ריגול בריטי, השנים עשר בסדרת סרטי ג'יימס בונד, שיצא ב-1981. השחקן רוג'ר מור מגלם בסרט את סוכן הביון הבריטי ג'יימס בונד.
עלילה.
הסרט נפתח בטביעתה של ספינת דייגים בריטית, המהווה מסווה לספינת ביון. על הספינה נמצא מתקן רדאר שיכול להטות את כף המאזניים במאבק הבין-גושי במלחמה הקרה. הסוכן ג'יימס בונד נשלח להשיג את המתקן לפני שישיגו אותו הרוסים, בראשותו של הגנרל הרוסי האימתני גוגול.
הפקה.
צוות ההפקה היה שונה מאוד מההפקות הקודמות בסדרה. ג'ון גלן, שהיה העורך בסרטים קודמים, הפך לבמאי הסרט. בנוסף על כך, ההפקה ניסתה לעבור שינוי מנטלי, מעלילה שבה בונד מנסה להציל את העולם (כפי שקרה בסרט הקודם, מונרייקר), לעלילת מתח ריאליסטית שעוסקת במלחמה הקרה.
במקור, השחקן הראשי רוג'ר מור חתם למשחק בשלושה סרטים, ומסרט זה והלאה חתם על חוזה במיוחד לפני כל סרט. ברנארד לי נפטר בינואר 1981, לפני סוף ההפקה, ולפני שהספיק לשחק את כל הסצנות הנדרשות כראש המודיעין הבריטי. לאחר פטירתו של לי, הוחלט שלא לשכור שחקן חדש ולשנות את התסריט, כך שייראה ש-M לקח חופשה ואפשר לאחר לתפוס את מקומו.
צילומי הסרט החלו ב-2 בנובמבר 1980 בים הצפוני. צילומים נוספים נערכו ביוון, וצילומי האולפן נערכו בלונדון.
שיר הנושא לסרט מבוצע על ידי הזמרת שינה איסטון.
הפצת הסרט.
הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה ב-24 ביוני 1981 בלונדון. זהו הסרט האחרון שהופץ על ידי יונייטד ארטיסטס.
סופרגרופ
סופרגרופ (Supergroup) או להקת-על הוא מונח שהוטבע בשלהי שנות ה-60 על מנת לתאר הרכבים מוזיקליים שהורכבו ממוזיקאים מוערכים שכבר זכו לתהילה בזכות עצמם, במסגרת להקות אחרות או כאמנים עצמאיים. המונח שאב את שמו משם האלבום Super Session מ-1968 של יוצרי הרוק האמריקאים אל קופר (ממייסדי להקת דם, יזע ודמעות), מייק בלומפילד וסטפן סטילס. דוגמה מוקדמת נוספת היא להקת קרוסבי, סטילס ונאש, שהפכה מאוחר יותר לקרוסבי, סטילס, נאש ויאנג.
לאחר הצלחתה של להקת קרים של אריק קלפטון, שרק שניים מחבריה זכו לתהילה לפני הקמתה של הלהקה, החל המונח לשמש גם לתיאור להקות שהצליחו מסחרית בצורה יוצאת דופן, ללא קשר לתהילת העבר של חברי הלהקות. כיום משמש המונח גם לצורכי קידום מכירות.
בדרך כלל, להקות-על אינן מחזיקות מעמד יותר מתקופה של אלבום או שניים, לפעמים בשל חילוקי דעות שנוצרים בין חבריהן על רקע מאבקי אגו. להקות אחרות נוצרות כפרויקט-צד שמראש לא נועד לשרוד לאורך זמן (כמו להקת טמפל אוף דה דוג או מד סיזן). בדרך כלל, בלהקות אלו, לרוב חברי הלהקה יש כבר להקה אחרת פעילה וותיקה יותר, שפועלת במקביל.
המושג גם משמש לתיאור להקות שזכו להצלחה גם לאחר הקמתן, כגון: הביטלס, פינק פלויד, קווין, ג'נסיס ויס.
להקת על
מיומנות (מבוכים ודרקונים)
מיומנות, במשחק מבוכים ודרקונים היא ייצוג של יכולות הנרכשות עם הזמן, מגוון מיומנויות, בהן הדמות עשויה להשתפר עם הזמן בכל פעם שהיא עולה דרגה.
קבלת מיומנויות.
כל פעם כאשר דמות עולה דרגה היא מקבלת נקודות מיומנות, בעזרת נקודות אלה הדמות "רוכשת" מיומנויות אשר מייצגות את היכולות של הדמות שעקב אימון רב השתפרה בהן. כל דמות מקבלת מספר נקודות מיומנות שונה. זה תלוי בכמה דברים:
לכל מקצוע יש את המיומנויות שיש לו "פוטנציאל" בהן ולכן הוא צריך להשקיע נקודה אחת בלבד כדי לזכות במיומנות. אולם, ישנם מיומנויות שיותר קשה לו להשתפר בהן ולכן הוא צריך להשקיע שתי נקודות כדי להשתפר בה. יתר על כן, ישנן מיומנויות שהדמות כלל וכלל אינה יכולה לרכוש והן ייחודיות לדמויות העוסקות במקצועות מסוימים.
שימוש במיומנויות.
כל פעם במשתמשים במיומנויות צריך לגלגל קובייה בעלת עשרים פאות ויחד עם סך הרמות שהצטברו של המיומנות. ככל התוצאה הסופית גבוהה יותר כך צלח יותר השימוש במיומנות. שליט המבוך קובע מהו דרוג הקושי, כלומר, מהו היעד המספרי אליו צריך להגיע לבסוף עם גלגול הקובייה כולל כל התוספים. בנוסף, ניתן להשתמש במיומנות מסוימות גם אם לא "נרכשו" רמות בעזרת הנקודות. מקצועות אלו הם מקצועות שלא חייבים להתאמן בהן. למשל אפשר לנסות לרפא מישהו גם הם לא נרכשו נקודות במיומנות זו, אך יהיה קשה יותר להצליח. לעומת זאת, לא ניתן לכייס מישהו אם אתה לא התאמנת.
לקריאה נוספת.
ספר החוקים לשחקן בהוצאת כוכבי כסף.
אביר קודש (מבוכים ודרקונים)
חרבת חזעה
סיפור חִרְבֶּת חִזְעָה הוא סיפור מאת ס. יזהר שראה אור בהוצאת ספרית פועלים בשנת 1949, ואשר עוסק בגירוש תושבי הכפר הבדיוני חרבת חזעה, המייצג כפרים ערביים שנטען שתושביהם גורשו במהלך מלחמת העצמאות בשנת 1948 (אירועים הידועים בהיסטוריוגרפיה הפלסטינית בשם "הנכבה").
הסיפור מציג את מעשה הגירוש של חיילי צה"ל כבלתי מוסרי. הסופר השתמש בביטויים כמו "הגליה", "גירוש", "ירי בחפים מפשע" ובביטויים בעלי קונוטציה להיסטוריה היהודית כמו "קרונות". את המניע לכתיבת הסיפור ואת הביקורת הנמתחת בו הסביר הסופר שנים רבות לאחר מכן כך: "הרגשתי בתוכי שאני חייב לדבר דברים שאני ראיתי ולהתקומם כנגדם".
זהו הסיפור הישראלי הראשון שעסק בפרק זה בתקופת הקמת המדינה.
בתקופות מאוחרות יותר עסקו בנושא היסטוריונים מאסכולת "ההיסטוריונים החדשים", בהם אילן פפה ובני מוריס.
אף על פי שהספר חִרְבֶּת חִזְעָה עוסק בכפר בדיוני, ישנו כפר בשם דומה ברצועת עזה.
עלילה.
בסביבות מלחמת העצמאות, אי שם בדרום, מחלקתו של המספר יוצאת למשימה. הפקודה: (פרק א) 'יש לאסוף את התושבים החל מנקודה פלונית ועד לנקודה פלונית - להעמיסם על המכוניות ולהעבירם מעבר לקווים. לפוצץ את בתי האבן ולשרוף את בקתות החומר. לאסור את הצעירים ואת החשודים, ולטהר את השטח מכוחות עוינים.'