הצלחה מקומית ואירופאית.
ב-1979 המועדון מהסרייה ב' נקנה על ידי איש העסקים פאולו מנטובאני, שהשקיע במועדון סכומים גבוהים על מנת להחזיר אותה לצמרת הכדורגל האיטלקי. ב-1982 חזרה הקבוצה לסרייה א', ובעונת 1984/1985 זכתה הקבוצה בקופה איטליה - שהיה למעשה התואר הראשון למועדון מאז ומעולם. בעונת 1987/1988 זכתה הקבוצה בגביע קופה איטליה נוסף והעפילה לטורניר גביע אירופה למחזיקות גביע בעונה העוקבת. בעונת 1988/1989 הקבוצה טיפסה והגיעה עד לגמר גביע המחזיקות והפסידה לברצלונה 2–0. גביע קופה איטליה שלישי למועדון ושני רצוף הוביל את הקבוצה פעם נוספת לגביע המחזיקות בעונת 1989/1990, אז זכתה הקבוצה בגביע המחזיקות לאחר שניצחה בגמר את אנדרלכט הבלגית 2–0 בהארכה. הצלחות אלו הובילו את הקבוצה לעונת שיא בעונת 1990/1991 - אז זכתה הקבוצה באליפות איטליה והשיגה את ה"סקודטו" הראשון שלה בהיסטוריה (והיחיד עד כה נכון ל-2020). את העונה סיימה הקבוצה עם 3 הפסדים בלבד וכשהיא מובילה ב-5 נקודות על היריבה לתואר מילאן שסיימה במקום השני. בהרכב הקבוצה בעונה ההיסטורית כיכבו: השוער ג'אנלוקה פליוקה, החלוץ ג'אנלוקה ויאלי, הקשרים ההתקפיים רוברטו מאנצ'יני (לימים מאמן נבחרת איטליה) ואטילו לומבארדו, הקשר האחורי טוניניו סרזו, המגן פייטרו ורכובוד, תחת הדרכתו של המאמן הסרבי וויאדין בושקוב. בעונה לאחר מכן הגיעה סמפדוריה לגמר גביע אירופה לאלופות 1992 שהתקיים באצטדיון ומבלי, והפסידה לברצלונה החזקה 1–0 רק אחרי הארכה.
לאחר ההצלחה המסחררת התחילה דעיכה של הקבוצה ועזיבה איטית של מספר כוכבים בקבוצה, שסיימה במקומות 6 ו-7 בתחילת שנות ה-90. ב-14 באוקטובר 1993, נפטר בעלי הקבוצה פאולו מונטאבי, והוחלף על ידי בנו, אנריקו מונטאבי שהחל לנהל את המועדון מאז, ורכש שחקנים על מנת לשמור את הקבוצה בצמרת, כמו אנריקו קייזה, חואן סבסטיאן ורון, אריאל אורטגה, וינצ'נצו מונטלה, קלרנס סידורף וכריסטיאן קארמבו. ב-1993/1994 הצליחה לסיים הקבוצה במקום השלישי בליגה וגם לזכות בקופה איטליה הרביעי שלה, וכך העפילה לגביע אירופה למחזיקות בעונה העוקבת ב-1994/1995, והצליחה להגיע עד לחצי גמר הגביע לפני שהודחה בפנדלים על ידי ארסנל. בעונת 1996/1997 סיימה הקבוצה במקום השישי והעפילה לגביע אופ"א, אך הודחה על ידי אתלטיק בילבאו בסיבוב הראשון, ועונה לאחר מכן העפילה לגביע האינטרטוטו אך לא זכתה להצליחה משמעותית. בעונת 1998/1999 ירדה הקבוצה לסרייה ב' מהמקום ה-16 בליגה.
שנות ה-2000 ואילך.
הקבוצה נשארה בסרייה ב', עד לעונת 2002/2003 אז עלתה הקבוצה חזרה לסרייה א', וסיימה במקום השמיני בעונה העוקבת. ב-2004/2005 סיימה הקבוצה במקום החמישי בליגה והעפילה לגביע אופ"א בפעם הראשונה לאחר כמעט עשור ללא מפעלים אירופיים, הקבוצה צלחה את שלב הבתים אבל לא העפילה מעבר לכך. ב-2006/2007 העפילה הקבוצה לגביע האינטרטוטו פעם נוספת מהמקום התשיעי, אך הודחה מוקדם לאחר מכן. ב-2007/2008 סיימה הקבוצה במקום השישי לאחר עונה שכללה עליות וירידות ורכישות רבות של הקבוצה בחלון העברות בינואר, ולבסוף העפילה לגביע אופ"א פעם נוספת, שם סיימה בשלב ה-32 האחרונות לאחר שהודחה מול ולנסיה. את עונת 2009/2010 סימנה סמפדוריה כהצלחה כבירה כשהצליחה להעפיל למוקדמות ליגת האלופות מהמקום הרביעי בליגה, אך הודחה כבר במוקדמות על ידי ורדר ברמן.
מנגד, הקבוצה הידרדרה במהלך העונה בליגה וירדה לסרייה ב' מהמקום ה-18, ועם 8 ניצחונות בלבד כל העונה, וזאת לאחר הפסד ביתי לפלרמו. עונה לאחר מכן ניצחה סמפדוריה בפלייאוף העלייה את ואריזה קלצ'יו ועלתה לסרייה א', תוך שהיא שוברת שיא - היא הקבוצה הראשונה מחוץ לשלושת הראשונות בליגה השנייה שמצליחה לעלות ליגה, והראשונה שסיימה במקום השישי והצליחה לעלות לסרייה א'. ב-2014/2015 הצליחה הקבוצה להעפיל לליגה האירופית אך הודחה בסיבוב השלישי על ידי וויבודינה. עונה לאחר מכן סיימה הקבוצה במקום ה-15, ו-3 עונות לאחר מכן סיימה במקום העשירי והתשיעי בליגה.
סגל שחקנים.
נכון ל-20 באוגוסט 2022
(בהשאלה מורומא)
(בהשאלה מפיזה)
(בהשאלה מנאפולי)
(קפטן שני)
(בהשאלה מטוטנהאם הוטספר
דחליל
דחליל הוא בובה שאמורה להבריח ציפורים משדות חקלאיים ומגינות, באמצעות מראה ו/או צליל שהיא מפיקה.
שורש השם, ד-ח-ל, גזור מארמית, ומשמעותו: לפחד (בבא בתרא כז: תוספות "בדחלולי סגי").
סוגי דחלילים.
בחקלאות נעשה לאורך ההיסטוריה שימושים רבים במכשירים עושי רעש שנועדו לנוע על ידי הרוח ולהבריח ציפורים.
מאחר שהציפורים נטו להתרגל לצלילים קבועים, נעשה שימוש באמצעים מגוונים יותר - החל מדמויות אדם שעושות רעש (הדחליל הקלאסי), וכלה בדמויות המחזיקות נפצי אבק שרפה שהתפוצצו באופן אקראי.
שיטה נפוצה אחרת להברחת ציפורים היא תליית ציפורים מתות על עמודים.
בניגוד לדחלילים המסורתיים, דחלילים מודרניים אינם בצורת אדם. בקליפורניה נפוצים שימושים בסרטים מבריקים הנעים ברוח (סרטים העשויים מיילאר).
הדחליל בספרות.
הדחליל הוא דמות המופיעה רבות בספרות האנגלית במאה ה-19, כאשר הידוע באזכורים הוא דמות הדחליל בספרי ל. פרנק באום - "הקוסם מארץ עוץ" בהם משמש הדחליל אחד הגיבורים העיקריים.
גם ביצירות מודרניות יותר מופיעים דחלילים, סדרת הקומיקס הפופולרית באטמן בהוצאת DC קומיקס הציגה את דמותו של "הדחליל" וכן שתי דמויות דחליל הופיעו בספרי מארוול קומיקס, הראשונה הייתה אויביהם של קפטן אמריקה, ספיידרמן, איירון מן וגוסט ריידר, והשנייה נקראה "איש הקש", ישות קסומה בין-ממדית ששמה נקשר לדוקטור סטריינג'.
תכנון ערים
סאונה
סאונה (מפינית: Sauna) הוא השם לסוג של מרחץ אדים בו שוהה המתרחץ בחדר המכיל אוויר לח או יבש בטמפרטורה גבוהה מאוד המעודדת הזעה מוגברת. מקורה של הסאונה בפינלנד, שם שימשה כאמצעי מרחץ במשך אלפי שנים. כיום קיימים סוגים רבים של סאונות, אולם כאשר משתמשים במונח סאונה הכוונה היא לרוב לסאונה הפינית.
טמפרטורת האוויר בסאונה נעה בין 80°C ל-110°C. טמפרטורה כה גבוהה היא לרוב בלתי נסבלת לגוף האדם, ולכן מווסתת רמת הלחות באוויר לכדי יובש כמעט מוחלט, אשר הופך את חוויית השהייה בסאונה לנסבלת ואף מהנה. בסאונות הלחות ("סאונות רטובות"), בהן יכולה רמת הלחות באוויר להגיע ל-100%, תהיה הטמפרטורה נמוכה בהרבה מאשר בסאונות היבשות, ותנוע לרוב בין 40°C ל-60°C. על אף הטמפרטורה הנמוכה יחסית בסאונות מסוג זה, עומס החום המתקבל משילוב הטמפרטורה ומידת הלחות נחשב לרוב לקשה יותר מאשר זה המתקבל בסאונות היבשות.
הסאונה היא מוסד חשוב בתרבות הפינית. באלפי שנות קיומה של התרבות נחשבה תמיד הסאונה פרט חיוני, מקום לניקוי הגוף והנפש, ובעבר גם האמינו בסגולות הריפוי של הסאונה. כיום יש בפינלנד סאונה לכל משפחה בממוצע, הן בדירות ובבתים בעיר, והן בצמוד לבתי הקיץ הפיניים (mökki) על שפת האגם.
הכניסה לסאונה הפינית היא בעירום מלא, וכאשר מדובר במשפחות וחברים קרובים נכנסים גברים ונשים יחדיו. בסאונות ציבוריות מקובלת הפרדה בין גברים ונשים.
היסטוריה.
העת העתיקה.
כיום מקובל להניח כי מקורה של הסאונה ביבשת אסיה, והיא הגיעה לאירופה, ומשם לשאר העולם, על ידי השבטים האסייתים שהפכו במרוצת השנים לתושבי פינלנד. לפני אלפי שנים החלו שבטים נודדים אלו, שמקורם במרכז אסיה, בנדידה לעבר צפון מערב היבשת, כאשר הם מיישבים את מערב רוסיה, אסטוניה, ליטא, הונגריה ולבסוף גם את פינלנד. בתקופת נדודים זו השתמשו הנוודים בקרונות מרחץ מתניידים, אשר שימשו לרחצה אישית נוחה, בדומה למקובל כיום בקרב שבטי נוודים אשר עודם נודדים ברחבי מרכז אסיה.
בתחילת האלף הראשון לספירה הפכו השבטים הנודדים ליושבי קבע באזור, והחלו לעסוק למחייתם בסחר בפרוות. עם תחילת התיישבות הקבע פחת הצורך בקרונות הרחצה הניידים, והפינים החלו כורים לעצמם בתי מרחץ חדשים במעבה האדמה. חדרי מרחץ אלו היו למעשה מערות חצובות, אשר בתוכן נבנה תנור אבן שהוסק בעצים, ואשר עליו היו שופכים מים כדי למלא את החלל האטום באדים מטהרים.
במרחץ מסוג זה לא נבנתה ארובה אשר מנקזת את עשן השריפה אל מחוץ לחלל המערה, ולכן בעת חימום המקום לטמפרטורה גבוהה התמלא החלל בעשן. לפני שנכנסו המתרחצים היה נהוג להוציא את רוב העשן על ידי אוורור החדר, אולם ריחו של העשן הכבד נספג היטב בקירות האטומים, כמו גם ברוחצים שבתוכם. מרחץ זה, על אף שכמעט ולא קיים כיום, נקרא בפינית "סאוו" (Savu - "עשן").
ימי הביניים.
כיום לא קיים שום תיעוד הנוגע למנהגי הרחצה הפינים במשך כל ימי הביניים, אולם ידוע כי במרוצת השנים הללו התפתח המרחץ לצורה דומה לזו אותה אנו מכירים כיום. עם ההתפתחות הטכנולוגית החלו הפינים לבנות את הסאונות במבנים שהוקמו במיוחד לצורך זה ונטשו את בתי המרחץ שבמעמקי האדמה. באותה תקופה נוספה גם הארובה לתנור המרחץ, דבר שהביא להפסקת השימוש במרחצי העשן הקדומים.
במרוצת השנים התפשטה הסאונה הפינית ברחבי אירופה, ובמאה ה-16 היה מרחץ האדים, המזכיר בתכונותיו את הסאונה הפינית, בשימוש נפוץ בכל רחבי היבשת. עם תחילתה של תנועת הרפורמציה, הופסק השימוש במרחץ אדים באירופה הקתולית כמעט לחלוטין, וזאת משום שמקור המנהג היה בארצות הפרוטסטנטיות, ולכן נתפס כמגונה. בתקופה זו נמשך השימוש במרחצי האדים רק בארצות סקנדינביה ובמערב רוסיה.
מרחץ האדים בנורווגיה ושוודיה.
כחלק מהתפשטותו של מרחץ האדים באירופה הגיע המנהג גם לשכנותיה המערביות של פינלנד, נורווגיה ושוודיה. דעיכת השימוש במרחץ בארצות הקתוליות לא נגע לארצות פרוטסטנטיות אלו, אולם עד מהרה הופסק בהן השימוש במרחץ זה כמעט לחלוטין.