המחזמר עלה לראשונה בתיאטרון הלאומי הבימה בשנת 2002, וזכה להצלחה רבה ולמעלה מ-400 הצגות. המחזמר עלה גם בארצות הברית בפני הקהילות היהודיות וזכה גם שם לביקורות נלהבות.
הפקת 2016.
ביולי 2015 נודע כי המחזמר יחודש ויעלה במהלך 2016, בהפקת הדרן יזמות והפקות וחסידה הפקות. חלק מהשחקנים בהפקה המקורית השתתפו גם בהעלאה המחודשת.
הפקת 2012-
לאחר מותו של צביקה פיק התגלה שהחל לעבוד על חידוש נוסף למרי לו.
השירים.
להלן רשימת כל 25 השירים המשולבים במחזמר, לפי סדר הופעתם. כל השירים הולחנו על ידי צביקה פיק.
מחרוזת סיום.
בהשתתפות כל הקאסט
אי די בי חברה לפיתוח
אי די בי חברה לפתוח בע"מ המוכרת בשם המקוצר "אי די בי" היא חברת החזקות ישראלית פרטית.
עד סוף 2013 הייתה החברה ציבורית ונסחרה בבורסה לניירות ערך בתל אביב, כחברה בת של קונצרן אי די בי אחזקות. אי די בי פיתוח היא חברת האם של השקעות דיסקונט.
נכון לשנת 2020, החברה היא תאגיד מדווח בשל מספר סדרות של איגרות חוב אשר נסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
בספטמבר 2020 החברה נכנסה לפירוק בעקבות חובות למחזיקי איגרות החוב.
מנכ"ל החברה הוא אהרון קאופמן ויו"ר הדירקטוריון הוא אדוארדו אלשטיין.
היסטוריה.
החברה נוסדה בשנת 1981 כדי לשמש למשפחת רקנאטי זרוע השקעות בנכסים שאינם בנקאיים, והוחזקה על ידי קבוצת אי די בי החזקות שהחזיקה גם בשליטה בבנק דיסקונט. שמה, כמו זה של החברה שהחזיקה בה, נגזר מראשי התיבות באנגלית של "בנק דיסקונט לישראל".
ביולי 2000 מוזגה חברת "כלל" לתוך "אי די בי פיתוח", באמצעות המרה של מניות "כלל" למניות "אי די בי פיתוח". ערב המיזוג החזיקה "אי די בי פיתוח" ב-61% ממניות "כלל".
בנובמבר 2005 מכרה אי די בי פיתוח כ-37% ממניות חברת קו מנחה לחברת קמן אחזקות באמצעות חברת הבת "כלל טכנולוגיות מידע".
בשנת 2009 רכשה אי די בי פיתוח את חברת התיירות הפרטית של נוחי דנקנר ואבי פישר, גנדן תיירות ותעופה (שעיקר החזקתה היא חברת ישראייר), ומיזגה אותה בחברה הפרטית כלל תיירות, המוחזקת גם כן בידי אי די בי פיתוח.
ב-26 בפברואר 2009 נענו מרבית המחזיקים במניות החברה להצעת רכש למניותיה, ומניותיה נמחקו מהבורסה. איגרות החוב של החברה המשיכו להיסחר ועל כן החברה המשיכה לדווח על תוצאותיה. במהלך יולי 2012 החברה השלימה את מכירת רוב החזקותיה בכלל תעשיות לחברה בשליטתו של לן בלווטניק.
במסגרת הסדר החוב בחברת אי די בי אחזקות, כיוון שלא הצליחה לעמוד בחובותיה, עברו מניות אי די בי פיתוח בתחילת 2014 לידי מחזיקי איגרות החוב של אי די בי אחזקות ולידי המשקיעים אדוארדו אלשטיין ומוטי בן משה, שגברו על הקבוצה שגיבש נוחי דנקנר בהצבעה שנוהלה על ידי משקיפים מטעם בית המשפט. בעקבות הילוך כינוס הנכסים, נמחקה החברה ממסחר בבורסה והפכה לחברה פרטית.
בעקבות סכסוך שפרץ בין אלשטיין לבן משה נקבע שבן משה ימכור את החזקותיו בחברה לאלשטיין תמורת 152 מיליון ש"ח, ונכון למרץ 2019 מחזיק אלשטיין, באמצעות חברת דולפין נדרלנדס בי.וי, במלוא הון המניות של החברה.
לורן גרהאם
לורן הלן גרהאם (באנגלית : Lauren Helen Graham; נולדה ב-16 במרץ 1967) היא שחקנית וסופרת אמריקנית. ידועה בעיקר בזכות תפקידה בתור לורליי גילמור בסדרת הדרמה "בנות גילמור"; עבורו הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב ולשני פרס גילדת שחקני המסך. שנים לאחר מכן, התפרסמה גרהאם בזכות הופעתה בתור שרה ברוורמן בסדרה "הורים במשרה מלאה".
ביוגרפיה.
גרהאם נולדה בהונולולו שבהוואי. כשהייתה בת חמש הוריה התגרשו ואמה עברה ללונדון. גרהאם נשארה עם אביה והם עברו להתגורר בוושינגטון די. סי. גרהאם גילתה את עולם המשחק כבר בבית הספר היסודי. בתיכון הצטרפה לקבוצת מעודדות ששילבה ריקוד בהופעותיה. גרהאם החלה לשחק בתיאטרון הקהילתי והשתתפה בהפקות נוספות שקיבלו אותה לשורותיהן.
לאחר שנתיים של מחנה קיץ בתיאטרון האסם באוגוסטה, מישיגן, נרשמה גרהאם לאוניברסיטת ניו יורק, אך לאחר מכן עברה למכללת ברנרד כחלק מאוניברסיטת קולומביה, שם היא סיימה בהצלחה את לימודיה ב-1988 עם תואר ראשון בספרות אנגלית. לאחר שעברה לטקסס בשנת 1992, גרהאם קיבלה תואר שני באמנויות יפות בחוג לתיאטרון מהאוניברסיטה המתודיסטית הדרומית.
קריירה.
גרהאם הופיעה לראשונה בטלוויזיה ב-1995, כאשר שיחקה את דמותה של שלי במשך כחמישה פרקים בסדרה "קרוליין בעיר הגדולה".
בשנת 1996, גרהאם שיחקה בתפקיד הראשי בקומדיות: "עיירות" ו"חברה טובה". שתיהן לא נחלו הצלחה.
בשנת 1997, התארחה בסדרות "חוק וסדר" ן"סיינפלד".
ב-1998, שיחקה בתפקיד הראשי בסדרה "קונרד בלום", אך גם סדרה זו לא הצליחה.
בשנת 2000 נבחרה לגלם את דמותה של לורליי גילמור, תפקיד ראשי בסדרת הדרמה "בנות גילמור", אותו היא גילמה במשך שבע עונות לצד השחקנית אלקסיס בלדל, עד סיומה של הסדרה בשנת 2007. גרהאם בנוסף, הפיקה 11 פרקים מתוך הסדרה. לאחר הסדרה וגם במקביל אליה, גראהם לקחה חלק בהפקות רבות נוספות, ביניהן סרטי קולנוע וסרטי סטודנטים. ב-2007, שיחקה בסרט "אמרתי לך!" בכיכובן של מנדי מור ודיאן קיטון.
ב־9 באוקטובר 2009, הוכרז שגרהאם תחליף את מאורה טיארני, בסדרת הטלוויזיה "הורים במשרה מלאה", בתור אם חד הורית, שרה ברוומן.
טיארני עזבה את התוכנית כדי לטפל במחלת הסרטן שלה. ב-2011 החלה העונה השלישית של הסדרה.
בשנת 2013, הוציאה גרהאם את הרומן הראשון שלה "יום אחד, יום אחד, אולי".
בשנת 2014 שיחקה למספר פרקים בסדרה הקומית "טיפול אונליין" ברשת שואוטיים בכיכובה של ליסה קודרו.
בשנת 2016 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט הקומי " בתפקיד ג'ולס, ושבה לגלם את דמותה של לורליי גילמור בסדרת הספין אוף " למשך 4 מיני-סרטים. בנובמבר אותה שנה הוציאה את הספר השני שלה "מדברת הכי מהר שאני יכולה: מבנות גילמור לבנות גילמור (וכל מה שביניהם)". הספר הפך לרב מכר.
בשנת 2017 התארחה בעונה השמינית של הקומדיה "תרגיע" בכיכובו של לארי דייוויד. באותה שנה היא דיבבה את אוקסנה בסדרת האנימציה ממוחשבת "ערפדינה".
בשנת 2018, יצא ספרה השלישי "מסקנה, אל תדאג מזה".
החל משנת 2020, היא משחקת בדרמה המוזיקלית "הפלייליסט של זואי", את דמותה של ג'ואן, הבוסית של זואי.
חיים אישיים.
משנת 2010, היא בזוגיות עם השחקן פיטר קראוזה. הם נפגשו לראשונה ב-1995 כאשר השתתפו בקומדיית המצבים "קרולין בעיר הגדולה", והפכו לזוג כאשר שיחקו אחים בסדרה "הורים במשרה מלאה". הם מתגוררים יחד בלוס אנג'לס.
לגרהאם יש דירה במנהטן ובית בלוס אנג'לס. היא קתולית באמונתה ומשתתפת במיסות.
גאורגי גפון
גאורגי אפולונוביץ' גפון (17 בפברואר 1870 - 10 באפריל 1906) היה כומר רוסי אורתודוקסי והיה מנהיג פועלים פופולרי לפני מהפכת 1905. גפון היה בן של איכר אמיד באזור פולטבה. הוא רכש השכלה בסמינר תאולוגי. אחרי מות אשתו הוא עבר להתגורר בסנקט פטרבורג, והיה בוגר האקדמיה התאולוגית שם ב-1903.
גפון, שהיה איש של המשטרה החשאית הצארית - האוכרנה, ארגן תנועה שנקראה "התאגדות פועלי המפעלים הרוסיים" בסנקט פטרבורג. מטרות התנועה היו להגן על זכויות הפועלים ברוסיה ולרומם את המורל הדתי שלהם. רק אנשי הכנסייה האורתודוקסית היו רשאים להיות חברים בתנועה. תוך זמן קצר היו לתנועה 12 סניפים ו-8,000 חברים וגפון שאף להתפשטות המפלגה אף לקייב ומוסקבה.
גפון, שבתחילה היה סוכן שתול של המשטרה כדי למנוע פעילות מהפכנית, ניתק את הקשר עמם ורצה לשאוף לתוכניותיו שלו. מסוף 1904 גפון שיתף פעולה עם החוגים הרדיקליים, ורצה בחיסול המשטר האוטוקרטי של הצאר ניקולאי השני.
ב-22 בינואר 1905 הוא ארגן יחד עם חבריו לתנועה צעדה לעבר ארמון החורף של הצאר בסנקט פטרבורג. תהלוכה זו נסתיימה בטרגדיה (יום ראשון העקוב מדם (1905)). באותו אירוע, חיילי הצאר ירו על המפגינים ואלו הגנו על גפון והוא אפילו לא נפצע. לאחר האירוע, שהחל את מהפכת 1905, נמלט גפון מרוסיה, וחזר רק לאחר פרסום מנשר אוקטובר. גפון שמר על קשר עם האוכרנה. בתור חשוד בהיותו סוכן שתול, גפון נתלה בצריף פיני על ידי פנחס רוטנברג (לימים מייסד חברת החשמל בארץ ישראל) בהתאם לגזר דין של המפלגה הסוציאל-רבולוציונרית.
הראל מויאל (אלבום)
שתיינות
S.P.Q.R.
רפלציה
רֶפְלַצְיָה היא מדיניות כלכלית שננקטת בידי ממשלה על מנת להבריא את המשק, בדגש על רמת המחירים, בדרך כלל לאחר תקופת שפל כלכלי, שגרם לרמת המחירים ולצמיחה לרדת מתחת לצפי ארוך הטווח. כדי להעלות את רמת המחירים (לגרום לאינפלציה) ולעודד צמיחה יכולות ממשלות לנקוט בפעולות כגון הרחבה כמותית, הגדלת הוצאות הממשלה, הורדת שיעור הריבית וצמצום מסים. פעולות כגון אלו מעודדות צריכה פרטית, מגדילות תפוקה, השקעות ותעסוקה ואמורות להעלות את המחירים לרמתם הרצויה. ניתן להנגיד רפלציה למדיניות מכוונת של דיסאינפלציה.
מנגנון הרפלציה.