עד 2010 חי אוון בפינצ'לי שבמזרח לונדון, עם ארוסתו השחקנית שרה וילסון. ב-2010 עברו יחד עם בנו בובי לווריקשייר.
ב-2009 השתתף אוון במרתון לונדון עבור ארגון הצדקה CLIC Sargent. ב-25 באפריל 2010 רץ ב-Virgin London Marathon. הוא פטרון של תיאטרון מוזיקלי לנוער בעיירה כלנדידנו.
To Hell &amp; Back
To Hell &amp; Back (בעברית: לגיהנום &amp; חזרה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מארן מוריס, מתוך אלבום האולפן השני שלה, Girl. השיר יצא לאור ב-30 במרץ 2020, על ידי חברת התקליטים קולומביה נאשוויל, כסינגל השלישי מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום ה-45 במצעד שירי הקאנטרי.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי מארן מוריס, ג'סי ג'ו דילון ולורה ולץ והופק על ידי בוסבי ומארן מוריס גם כן. המפיק המוזיקלי בוסבי עבד עם מוריס על אלבום הבכורה שלה Hero, שיצא בשנת 2016 והפיק עבורה שירים רבים כדוגמת "Sugar", "Rich", "My Church" ו-"I Could Use a Love Song".
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-13 מיליון השמעות.
וידאו קליפ.
ב-8 במרץ 2019, העלתה מארן מוריס לערוץ היוטיוב שלה את האודיו הרשמי של השיר, ביחד עם שאר קובצי האודיו של שירי האלבום, Girl. באודיו ניתן לראות את עטיפת האלבום ולא את עטיפתו הרשמית שיצאה בסמוך לצאתו כסינגל במרץ 2020. קליפ המילים של השיר הועלה ליוטיוב ב-26 במרץ 2020.
בנוסף לכך, הופעה מוריס בשיקגו, תוך שהיא ביצעה שם את השיר. ההופעה הועלתה ליוטיוב גם כן.
Girl (שיר של מארן מוריס)
Girl (בעברית: ילדה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מארן מוריס, מתוך אלבום האולפן השני שלה, Girl. השיר יצא לאור ב-18 בינואר 2019, על ידי חברת התקליטים קולומביה נאשוויל, כסינגל הראשון והפותח מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום השמיני במצעד שירי הקאנטרי. הוא הועמד לפרס בחירת הנוער בקטגוריית "בחירת מוזיקה – שיר קאנטרי".
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי מארן מוריס, גרג קורסטין ושרה אהרונס והופק על ידי גרג קורסטין גם כן. איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי העניק לשיר את תואר הפלטינה, על מכירות של למעלה ממיליון עותקים במדינה וכך גם איגוד תעשיית ההקלטות הקנדי.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-70 מיליון השמעות.
וידאו קליפ.
ב-24 בינואר 2019, העלתה מארן מוריס לערוץ היוטיוב שלה את הווידאו קליפ הרשמי של השיר. הקליפ הועלה בשידור חי כמה ימים קודם לכן, העלתה מוריס לערוץ היוטיוב שלה את קליפ המילים הרשמי של השיר, בו ניתן לראות את עטיפת הסינגל.
נכון ליוני 2020, מונה הצפיות של הקליפ וקליפ המילים עומד על למעלה מ-20 מיליון צפיות.
חוג הסרטן (ספר)
חוג הסרטן (באנגלית: Tropic of Cancer) הוא רומן מאת הנרי מילר שתואר וכאחראי . : 22 פורסם לראשונה בשנת 1934 על ידי הוצאת הדפוס אובליסק בפריז, צרפת, אך מהדורה זו נאסרה בארצות הברית. פרסומו בשנת 1961 בארצות הברית על ידי דפוס גרוב הוביל למשפטי גסויות שבחנו את גבולות חופש הביטוי באמריקה בנושא של פורנוגרפיה בתחילת שנות השישים. בשנת 1964, בית המשפט העליון בארצות הברית הכריז שהספר איננו פורנוגרפי. כיום היא נחשבת כיצירה ספרותית חשובה של המאה ה-20.
כתיבה ופרסום.
אני גר בוילה בורגאזה. אין פירור של לכלוך בשום מקום, ואף כיסא שאיננו במקומו. אנחנו כולנו כאן לבד ואנחנו מתים.
- קטע מהפיסקה הראשונה
מילר כתב את הספר בין 1930 ל -1934 במהלך "חייו כנווד" בפריז.:105–107 הווילה בורגאזה הבדיונית היא למעשה וילה סוראט 18, ברובע ה-14 של פריז. כפי שמילר מגלה בטקסט של הספר עצמו הוא התכוון לראשונה לקרוא לספר "זין משוגע". מילר נתן את ההסבר הבא למדוע הכותרת הייתה בסופו של דבר, "חוג הסרטן" : "זה היה כי בעיניי סרטן סימל את המחלה של הציוויליזציה, נקודת הקצה של המסלול הלא נכון, הכרח לשנות מסלול בצורה קיצונית, להתחיל לחלוטין מחדש מכלום.":38
אנאיס נין עזרה בעריכת הספר.:109 בשנת 1934 פרסמה הוצאת הדפוס אובליסק של ג'ק כהנא את הספר בגיבוי כספי של נין שלוותה את הכסף מאוטו ראנק.:108:116
ציטוט של אמרסון, הקדמה ומבוא.
במהדורה של 1961, בעמוד הפתיחה של הרומן, יש ציטוט של ראלף וואלדו אמרסון: רומנים אלה יפנו דרך, פה ושם, ליומנים או אוטוביוגרפיות - ספרים שובי לב, אם רק אדם ידע לבחור בין מה שהוא מכנה בתור חוויותיו את מה שהם באמת החוויה שלו, וכיצד לתעד את האמת באמת. מהדורת 1961 כוללת הקדמה מאת קארל שפירו שנכתב בשנת 1960 וכותרתו "הסופר החי הגדול ביותר". שלושת המשפטים הראשונים הם: אני קורא להנרי מילר הסופר החי הגדול ביותר כי אני חושב שזה מה שהוא. אני לא קורא לו משורר כי מעולם לא כתב שיר; אני חושב שהוא אפילו לא מחבב שירה. אבל כל מה שכתב זהו שיר בדרך הטובה ביותר כמו גם במובן הרחב ביותר של המילה.:v – xxx לאחר ההקדמה מופיע מבוא שנכתב על ידי נין בשנת 1934, שמתחיל כך: הנה ספר ש, אם דבר כזה היה אפשרי, עשוי להחזיר לנו את התיאבון למציאות הבסיסית. הרושם הדומיננטי ייקלט ככזה של מרירות ואכן, מרירות יש בו עד תום אבל יש גם אקסטרווגנטיות פרועה, עליזות מטורללת, התלהבות, מרץ מתפרץ, לעיתים על גבול ההזייתי.: xxxi – xxxiii
סיכום.
מתרחש בצרפת (לרוב בפריז) בשלהי שנות העשרים ותחילת שנות השלושים, "חוג הסרטן" מתרכז בחיי מילר כסופר מתחיל. בסוף הרומן, מילר מסביר את גישתו האמנותית לכתיבת הספר עצמו, כשהוא מציין: עד היום, הגישה שלי לשיתוף פעולה עם עצמי הייתה זאת של לרדת מסטנדרט הזהב של הספרות. הרעיון שלי היה בקצרה להציג תחיה של הרגשות, לתאר את התנהלותו של בן אנוש בסטרטוספרה של הרעיונות, כלומר, כשהוא נתון באחיזתן של הזיות.:243 בשלבו אוטוביוגרפיה ובדיה, פרקים אחדים עוקבים אחר נרטיב ומתייחסים לחבריו, עמיתיו ומקומות העבודה האמיתיים של מילר; אחרים נכתבו כהשתקפויות של זרם התודעה שלעיתים נכתבו מתוך מצב של התגלות. הרומן נכתב בגוף ראשון, כמו רבים מהרומנים האחרים של מילר, ואין לו ארגון ליניארי, אלא הוא מתנודד לעיתים תכופות בין העבר להווה.
נושאים.
הספר מתפקד במידה רבה כמדיטצית טבילה במצב האנושי. כסופר נאבק, מילר מתאר את התנסותו בחיים בקהילה של בוהמאים פריזאים, שם הוא סבל לסירוגין מרעב, הומלסיות, עוני מכפיר, בדידות וייאוש בגלל הפרידה מאשתו. כאשר תיאר את פריז על פי תפיסתו בתקופה הזאת, כתב מילר: אדם יכול לחיות בפריז - גיליתי את זה! - על צער וייסורים בלבד. תזונה מרה - אולי הטובה ביותר שיש עבור אנשים מסוימים. בכל אופן, עדיין לא הגעתי לסוף החבל שלי. רק פלרטטתי עם האסון... אז הבנתי מדוע פריז מושכת אליה את המעונים, ההזויים, המטורפים הגדולים של האהבה. הבנתי למה כאן, ממש כאן בצירו של הגלגל אפשר לאמץ את התיאוריות הכי פנטסטיות, התיאוריות הבלתי אפשריות ביותר, מבלי למצוא אותן מוזרות כלל וכלל; כאן האדם קורא שוב את ספרי נעוריו והחידות שבהן מקבלות משמעויות חדשות, משמעות חדשה עבור כל שיערה לבנה. אדם הולך ברחובות בידיעה שהוא משוגע, רדוף שדים, מכיוון שזה אך ברור מדי שהפרצופים הקרים והאדישים הללו הם חזותם של שומריו. כאן כל הגבולות מתפוגגים והעולם מתגלה כבית מטבחיים מטורף. השגרה נמתחת לה עד אין קץ, הפתחים נסגרים בחוזקה, ההיגיון משתולל ללא שליטה, עם סכין קצבים עקובה מדם ומנצנצת.:180–182 ישנם קטעים רבים המתארים במפורש את המפגשים המיניים של המספר. בשנת 1978 טען חוקר הספרות דונלד גוטיירס כי הקומדיה המינית בספר הייתה "ללא ספק נמוכה... [אך עם] פתיינות חושית חזקה יותר מאשר קומדיה גבוהה".:22 הדמויות הן קריקטורות, והדמויות הגבריות "מועדות מבעד למבוך תפיסותיהן של האישה".:24
מייקל הרדין הציג טיעון לת'מה של הומופוביה ברומן. הוא הציע שהרומן מכיל "תשוקה הומואורוטית עמוקה ומודחקת שצפה ועולה מדי פעם".
מוזיקה וריקוד הם נושאים חוזרים נוספים. מוזיקה משמשת "כסימן לחיוניות שמילר דוחה בכל מקום". ואזכורים של ריקוד כוללים בין השאר השוואה של אהבתו למונה ל"ריקוד למוות" וקריאה לקורא להצטרף ל"ריקוד נמוג אחרון" אף על פי ש"אנחנו אבודים".
מלבד המספר בגוף ראשון "הנרי מילר", : 108 הדמויות הראשיות כוללות:
הו, טניה, איפה עכשיו הכוס החם שלך, הביריות השמנות והכבדות האלה, הירכיים הרכות והבולטות? יש עצם בזין שלי באורך של חמישה עשר סנטימטרים. אני איישר כל הקמטים בכוס שלך, טניה, גדולה עם זרע. אני אשלח אותך הביתה לסילבסטר שלך עם כאב עמום בבטן ועם הרחם שלך במהפכה. סילבסטר שלך! כן, הוא יודע לבנות אש באח, אבל אני יודע איך להלהיט כוס. אני יורה בך ברקים חמים, טניה, אני מצית בשחלות שלך זוהר.:5-6
חוקיות.
ארצות הברית.
עם פרסום הספר בצרפת בשנת 1934, אסר שירות המכס של ארצות הברית לייבא את הספר לארצות הברית פרנסס סטלוף מכרה עותקים של הרומן שהוברחו מפריז במהלך שנות השלושים של המאה הקודמת בחנות הספרים של גות'אם שלה, מה שהוביל לתביעות משפטיות. מהדורה המפרה זכויות יוצרים של הרומן פורסמה בעיר ניו יורק בשנת 1940 על ידי "מדוזה" (יעקב בראסל); העמוד האחרון טען שמקום הפרסום הוא מקסיקו . בראסל נשלח בסופו של דבר למאסר לשלוש שנים בעבור המהדורה.