ב-1827 החליט שדי לו בסיבובים בעולם ונשאר בפריז עד סוף חייו. בתקופה הזאת כתב את היצירות הזכורות ביותר שלו: 97 התרגילים והווריאציות על "חליל הקסם" מאת מוצרט (אופוס 9), שהיא המוכרת ביותר ביצירותיו והקשה ביותר לביצוע.
גיטרה הייתה ללא ספק הכלי האהוב ביותר על סור. בשנותיו האחרונות עסק בעיקר בהעברת הידע שלו על הכלי, לא רק בעזרת ספרי הלימוד שפרסם אלא גם בשיעורים פרטיים.
בגיל שישים נפטר סור והשאיר אחריו מורשת, שנמשכה כמעט מאתיים שנה. עולם הגיטרה הקלאסית חייב רבות לסור על כך שגאל את הגיטרה מעמדת הנחיתות וחוסר ההכרה שבה הייתה שקועה לפנים והעלה אותה להישגים ולגבהים, שאיש לא חשב עליהם קודם מעולם.
קרבן הפסח
המומינים (אנימה)
המומינים היא סדרת אנימה המבוססת על עלילת סדרת ספרי המומינים המקוריים מאת הסופרת הפינית טובה ינסון. הסדרה בת 104 הפרקים הופקה לטלוויזיה בשיתוף פעולה יפני-הולנדי בין השנים 1991–1992. בדצמבר 2012 יצאה ביפן מהדורת Blu-ray הכוללת את העונה הראשונה של הסדרה באיכות משופרת. הסדרה העלתה את הפופולריות של המומינים ברחבי העולם והפכה אותם לזיכיון מדיה.
תקציר העלילה.
עלילת הסדרה מתרחשת בעמק בדיוני בשם עמק המומינים ומתמקדת בהרפתקאותיהם של משפחת מומין ותושבי עמק המומינים, החווים הרפתקאות שונות ומשונות בעמק המומינים ומחוצה לו, על אורחים מוזרים שבאים לבקר בעמק ועל מקרים מוזרים שקורים למומין וחבריו. הסדרה משדרת מסר מרכזי של אהבת אדם, ענווה, אופטימיות ואהבת הטבע.
דמויות.
משפחת המומינים מונה שלוש נפשות - מומינאבא, מומינאמא ומומינטרול, ויחד איתם גרים בעמק סניף - יצור מגזע דמוי קנגורו, סנופקין הנווד, מאי הקטנה והשובבה, סנורק המדען ואחותו סנורקה, מר המיולין האספן ועוד מספר דמויות משנה.
תקציר הפרקים.
עונה ראשונה
המומינים בישראל.
ב-1992 עשתה הסדרה את הופעת הבכורה שלה בישראל, כאשר עונתה הראשונה שודרה בטלוויזיה החינוכית. העונה השנייה הובאה לשידור בשלהי שנת 2000, אם כי בפועל הופקה כעשור קודם לכן. מוקדם יותר באותה שנה, שודר לראשונה (ובאופן חד פעמי) הסרט "כוכב השביט". אורכו 70 דקות, והוא מבוסס על הספר כוכב השביט מגיע לעמק המומינים. החל מ-2006, הסדרה שודרה גם בערוץ ג'וניור.
את שיר הפתיחה והסיום של הסדרה בגרסתה העברית ביצעו ראובן גבירץ ויוריק בן דוד.
הדיבוב המקורי לעברית לסדרה הופק על ידי חסיה ורטהיים במהלך שנות התשעים באולפני זינקו ובוים על ידי חנה דרורי קשי.
צוות המדבבים.
בגרסה העברית המקורית השתתפו בדיבוב הדמויות:
משחק מחשב.
בשנות ה-2000 חברת קומפדיה הפיצה בארץ כותר משחק של המומינים למחשב האישי
המומינים (סדרת טלויזיה)
גרי בילו
גרי (גרשון) בילו (בלוצרקובסקי) (1944 – 13 בדצמבר 2011) היה איש תיאטרון ישראלי. כיהן כמנהל בית הספר לאמנויות הבמה "בית צבי".
ביוגרפיה.
בילו נולד בסין ב-1944, בן יחיד לאב יליד סין ממשפחה רוסית ולאם ילידת רוסיה שהיו סוחרים בעלי אמצעים. בעקבות עליית מאו דזה-דונג והמפלגה הקומוניסטית לשלטון ברחה המשפחה לישראל והתגורה בחיפה. שירת בחיל הרפואה בתפקיד חובש תעופתי. עם שחרורו מצה"ל טס ללונדון ולמד ב. סיים לימודי ניהול הצגה.
בשנת 1970 שב ארצה והחל לנהל אדמיניסטרטיבית את התיאטרון לילדים ולנוער של אורנה פורת.
ב-1973 מונה למנהלו האמנותי והאדמיניסטרטיבי של תיאטרון באר שבע. הוא שימש בתפקיד במשך שמונה שנים, ופעל להעלאת רמתו ולפעילותו כתיאטרון רפרטוארי המציג הצגות קבועות. לאחר מכן הציע את ציפי פינס להחליפו שם.
משנת 1981 ועד 2009 ניהל את בית הספר לאמנויות הבמה "בית צבי" ברמת גן (למעט 1994, בה ניהלה את בית הספר הבמאית אתי רזניק). בשנת 1982 יסד את ההוצאה לאור של המחזות, שליד "בית צבי". בשנת 1984 הקים את תיאטרון הספרייה, הפועל לצד "בית צבי" ומעלה הפקות בהן משתתפים לרוב בוגרי בית הספר.
בשנת 1994 עזב את בית צבי וניהל במשך למעלה משנה את התיאטרון הלאומי הבימה. בשנת 1995 חזר לנהל את בית צבי עד שנת 2009 בה פרש, ובמקומו מונה מיכה לבינסון לנהל את "בית צבי". באפריל 2006 זכה בפרס התיאטרון הישראלי על מפעל חיים, על שם מאיר מרגלית.
בתפקידיו השונים טיפח בילו רבים מאנשי התיאטרון בישראל, במאים ושחקנים: ציפי פינס, חנן שניר, עמית גזית, יורם פאלק, נינה מיכואלס, ניקול קאסל, אתי רזניק, גדי רול, אופירה הניג, רפי ניב, עידו ריקלין, ריטה, דורון תבורי, רבקה נוימן, נתן דטנר, טטיאנה קנליס אולייר, ג'וליאנו מר, עידית טפרסון, אלון אופיר, שרון אלכסנדר, יעקב כהן, יגאל שדה, ליאור אשכנזי, יורם חטב, מיה דגן, דפנה רכטר, אוהד שחר, ענת וקסמן, אמיתי יעיש, אסף פריינטא, מיכל ינאי, אלון דהן, יותם זילברמן, דוד קיגלר, דודו ניב, אורי רביץ, נתי רביץ, יעל פרל, סנדרה שונוולד, קטיה זימבריס, גיל פרנק, שרה פון-שוורצה, נבו קמחי, חגית דסברג, ניר לוי, חני פירסטנברג, יונית טובי, איתי טיראן, נמרוד ברגמן.
בדצמבר 2011, נפטר לאחר מאבק במחלת הסרטן. בילו ביקש שגופתו תישרף. ב-21 בדצמבר 2012, במלאת שנה למותו, נקרא האולם הראשי בבית צבי על שמו והוסר הלוט מעל פסלו.
חשדות לעבירות מין והתנהגות בלתי הולמת.
בינואר 1998 נעצר בילו בחשד להטרדה מינית וביצוע מעשים מגונים תוך ניצול מעמדו בחמישה מתלמידיו, שהתלוננו נגדו במשטרה. הוא שוחרר בערבות למעצר בית של יומיים וביולי של אותה השנה סגרה משטרת רמת גן את התיק. ב-2006 הוגש נגדו כתב אישום על מקרים אחרים, בגין מעשים מגונים בשניים מתלמידיו והטרדה מינית של אחד מהם. במרץ 2009 זיכה אותו בית משפט השלום בתל אביב מכל האישומים.
מיד עם זיכוי של בילו, במרץ 2009, חשף יובל אברמוביץ' בכתבה שהתפרסמה בעיתון ב"מעריב", את קשר שתיקה שהתחולל בין כותלי בית הספר בית צבי בנוגע להתנהגותו הנוקשה של בילו, שכללה עלבונות ומערכות יחסים שחורגת מהמקובל עם חלק מהתלמידים. בכתבת המשך שבוע אחר נחשפו האשמות של תלמידים נוספים. עם זאת, כבר בשנות השבעים, המקומון הבאר-שבעי, "ידיעות באר-שבע", פרסם לראשונה סדרה בת ארבע כתבות נרחבות, על התניית קידום גברים, בתיאטרון באר שבע, במתן הטבות מיניות, הומוסקסואליות, לבילו.
בשנת 2017, העלה השחקן עמית גור מחזמר על האונס שעבר בימי לימודיו בבית צבי, וחשף שהאירוע התרחש בעת שתלמידי בית צבי נסעו עם בילו לצפות בהצגות בלונדון. בסוף אותה שנה חשף גם הבמאי והשחקן רפי ניב שגרי בילו הטריד אותו מינית.
עבד אל-עזיז רנטיסי
הבזק אור
ברפואה, הבזק אור (מוכר גם בשם קרן אור, באנגלית: IPL - Intense pulsed light) הוא טכנולוגיה המשמשת קוסמטיקאים לטיפולי הסרת שיער וחידוש העור ומשמשת ורופאים בטיפולי רפואת עור. הטכנולוגיה מבוססת על מקור אור בספקטרום רחב, בדרך כלל באורך גל של 500–1,200 ננומטר (אור נראה ותת-אדום). מסננים משמשים לצמצום טווח זה לשם התאמתו לכרומופורים ספציפיים.
שימוש קוסמטי.
השימוש הקוסמטי בהבזק אור פותח בשנות ה-90. ב-1997 אושר מכשיר בטכנולוגיה זו לשימוש על ידי ה-FDA. זמן קצר לאחר האישור דיווחו רופאים על מספר תופעות לוואי מבורכות כתוצאה משימוש במכשיר, ובהן איבוד שיער והבהרת כתמים באזורים המטופלים. כיום שימושו העיקרי של המכשיר הוא בטיפולים להסרת שיער.
מכשיר הפועל בטכנולוגיה זו שולח הבזקי אור בעוצמה גדולה ובספקטרום רחב. האור עובר דרך העור הבהיר יחסית ופוגע בריכוזי מלנין גבוהים - בהם בסיס השיער (הכהה בהרבה מהעור) וכתמים. בהיחסמו בגופים כהים אלו הופכת אנרגיית האור לאנרגיית חום הממיסה והורסת את התאים. הפולסים הם מהירים והכאב המורגש הוא מינימלי.
הסרת שיער לצמיתות.
כאשר קרן האור פוגעת בפיגמנט המלנין הקיים בשיער, הורס החום הנוצר את תאי הפיגמנט ואת שורש השיער.
על מנת להסיר את השיער לצמיתות יש לבצע טיפול בן כ-5 עד 10 מחזורים בהפרשים של כחודש - תלוי באזור המטופל, בגוני העור והשיער ובאיכות המכשיר המשמש לטיפול.
אחוזי ההצלחה של הטיפולים נעים בין 70% עד 85% - תלוי בתכונות העור והשיער - וזאת ממספר סיבות: לשיער יש מחזור צמיחה ובזמן הטיפול כשני שלישים מהשיער לא צומח או נמצא בתהליכי צמיחה, ומאחר שלא קיבל עדיין את צבעו הכהה קרן האור לא יכולה להרוס אותו. בנוסף, יכולים לחול שינויים הורמונאליים במקביל לתקופת הטיפול, המביאים ליצירת תאי שיער חדשים. לכן אין לבצע טיפול כשידוע על שינויים הורמונאליים או בזמן נטילת תרופה העלולה ליצור שינויים כאלו.
תופעות לוואי עלולות לכלול תחושה של חום ועקצוצים קלים בזמן הטיפול, וכן תיתכן כוויה קלה, שתעבור בדרך כלל בתוך יומיים.
חידוש העור.
חידוש העור, או בשמו הלועזי והעממי "פוטו רג'וביניישן", הוא פעולה נוספת שניתן לבצע בעזרת המכשיר. חידוש העור פירושו בעיקר הבהרת כתמים והעלמת ורידים בולטים.
אופן הפעולה זהה להסרת שיער: כאשר קרן האור פוגעת בכתם, בנימים או בוורידים הכהים יותר מן העור שמסביבם, החום הנוצר מפזר וממיס את המלנין או את הנימים באזור המטופל. מספר הטיפולים נע בין 1 ל-5 - גם כאן בהתאם לאזור המטופל, לגוון העור ולסוגו.
הטיפול מתאים כמעט לכל אזור בגוף פרט לאזורים רגישים מאוד כדוגמת תנוכי אזניים ואברי המין. לבעלי עור בהיר יהיה יותר קל להעלים כתמים, אך השיטה מתאימה גם לבעלי עור כהה, עד גוון מסוים. בכתמי פיגמנטציה בהירים (בהרת) אי אפשר בשיטה זו, שכן האור פועל על גוונים כהים ולא על בהירים.
אורך הטיפול הוא כרבע שעה בכל אזור, ובהתאם לגודל הכתם. לאחר הטיפול נוצר גלד (קליפה) באזור שטופל. הגלד יתקלף כשבועיים עד כשבועיים וחצי לאחר מכן, והמשך הטיפול יתאפשר.