התקופה השנייה ביצירה האמנותית של שנור החלה בשנת 1825, כשעזב את רומא, התיישב במינכן, נכנס לשירותו של לודוויג הראשון מבוואריה והביא לגרמניה את אמנות ציורי הקירות שלמד באיטליה. הוא חשב את עצמו כשיר לצייר לחצר המלכות בבוואריה. הוא ארגן צוות של מנהלים מאומנים, וכיסה חמישה אולמות בארמון החדש - "רזידנץ" - בציורי קיר הממחישים את שירת הניבלונגים. הוא גם צייר סדרה של סצינות מחייהם של קרל הגדול, פרידריך ברברוסה ורודולף מהבסבורג.
שנור רצה בתחילה ליצור קבוצת ציורים סמלית מורכבת שבה ישולבו נושאים היסטוריים גרמניים עם סצנות מהתנ"ך. אולם לודוויג דחה זאת, והותיר את שנור להתלונן כי נותרה לו המשימה לצייר "דיווח עיתונאי מימי הביניים בלבד". המבקרים ראו בחיבורים שהציע כיצירתיים, אך גם מוגזמים ובזבזניים.
בשנת 1846 עבר שנור לדרזדן כדי להיות פרופסור באקדמיה שם.
אומנות.
תקופתו השלישית של שנור מתאפיינת באיוריו המקראיים. הוא היה לותרני, ובעל השקפה רחבה. תנ"ך התמונות שלו פורסם בלייפציג ב-30 חלקים בשנים 1852–1860, ומהדורה אנגלית יצאה בעקבותיה בשנת 1861. האיורים של התנ"ך היו לעיתים קרובות מורכבים ועמוסים. כמה מבקרים מצאו אותם חסרי הרמוניה של קו וסימטריה, ושפטו אותם כנחותים מיצירה מקבילה שהפיק רפאל. סגנונו שונה מפשטותם של ציורים מזמנים קדומים יותר, ומציג במקום זאת את הסגנון של הרנסאנס המאוחר יותר.
רישומיו המקראיים של שנור ורישומים עבור ציורי קיר היוו הקדמה טבעית לעיצובים של חלונות הכנסייה, שביצע בגרמניה ובבריטניה. שנור היה אחד מעשרה אמנים שסיפקו עיצובים לויטראז'ים לקתדרלת גלאזגו, שהוזמנה בשנים 1856–1857 ויוצרו במפעל המלכותי במינכן, ומאוחר יותר הוא עיצב חלונות לקתדרלת סנט פול בלונדון.
הזכוכית של מינכן עוררה מחלוקת: בימי הביניים התנגדו לחוסר הברק שלה, והתייחסו אל החלונות כאל תריסים צבעוניים. לעומת זאת, בתקופה המודרנית יותר ערכם גדל.
ארבע חלונות מאת שנור הותקנו בכנסיית סנט פול בלונדון: שלושה בביתן (הוסרו בשנת 1888) ואחד בקצה המערבי (נהרס בשנת 1941). רוב הזכוכית ממינכן בגלאזגו הוסרה במהלך המאה ה-20.
נובה איגואסו
נובה איגואסו (בפורטוגזית: Nova Iguaçu) היא העיר במדינת ריו דה ז'ניירו בברזיל, בסמוך למפרץ גואנברה המהוה למעשה חלק מהמטרופולין של ריו דה ז'ניירו. בעיר גרים למעלה מ-800,000 תושבים, ורבים מהם עובדים ולומדים בריו דה ז'ניירו עצמה.
היסטוריה.
שבטים אינדיאנים התיישבו באזור במאות השנים שלפני הגעת האימפריה הפורטוגזית בשנת 1503. במצית השנייה של המאה ה-16 פעלו באזור פיראטים רבים. למרות העימותים הרבים בין השלטונות לפיראטים, החלה התיישבות אירופאית במפרץ גואנברה.
משרד הפנים (האימפריה הרוסית)
משרד הפנים של האימפריה הרוסית היה גוף הכוח המבצע של מועצת השרים של האימפריה הרוסית, שביצע תפקידים מינהליים בתחומי ביטחון המדינה, ביטחון הציבור, אכיפת החוק, ניהול הרשויות המקומיות, מאבק בפשע, הפעלת שירותי הכבאות, אבטחת מתקני מאסר, מערכת הרישוי, צנזורה בתקשורת המונים והוצאות ספרים. משרד הפנים של האימפריה הרוסית ריכז בידיו את המשימות המגוונות ביותר הן של משטרת הביטחון והן של משטרת ביטחון הציבור.
בניין משרד הפנים.
מטה המשרד שכן בבניין בסוללת פונטנקה בסנקט פטרבורג. הבניין הוקם בשנות 1830 על פי פרויקט של האדריכל האיטלקי קארלו רוסי בהשתתפות יוסף שרל והוא חלק מקטעים מככר אוסטרובסקי ותיאטרון אלכסנדרינסקי, רחוב האדריכל רוסי וכיכר לומונוסוב. בשנים 1847 עד 1917 אויש על ידי משרד הפנים. מאז 1925 שוכן בבניין בית הדפוס לניזדאט.
היסטוריה.
ב-8 (20) בספטמבר 1802 אושר המניפסט של אלכסנדר הראשון "אודות הקמת משרדים (מיניסטריונים)". יחד עם משרדי ממשל אחרים נוצר גם משרד הפנים של רוסיה. הרוזן ויקטור פאבלוביץ' קוצ'וביי מונה לשר הראשון לענייני פנים. הרוזן פאבל אלכסנדרוביץ' סטרוגנוב הפך לעוזרו של השר. מתחילה נועד המשרד לייעל את אופן ניהול התפוקה והייצור בשלטון המקומי ולא היה לו אופי משטרתי. אופי זה השתנה עם הוספת משרד המשטרה בשנת 1819.
שינויים בניהול המשרד הרחיבו וצמצמו את יכולתו של משרד הפנים, בכפוף להלך הרוח בממשלת הצאר. בשנת 1826 הוקמה "הלשכה המיוחדת" של שר המשטרה לשעבר והוקמה המחלקה השלישית בלשכת הוד מעלת הקיסר כגוף לביטחון פנים. הטיפול בכלכלה הועבר בחלקו לתחום שיפוטם של משרדי האוצר ומשרד רכוש המדינה. מאידך, בשנת 1832, המשרד קיבל לידיו את סמכות הטיפול בענייני דת, בשנת 1862 הועברה הצנזורה לתחום שיפוט משרד הפנים, בשנת 1865, במהלך רפורמה במשרד הרכבות, המשרד קיבל לידיו את ענייני בניית תשתיות משטרתיות ובשנת 1868 הוא כלל את משרד הדואר והטלגרף שבוטל והנהלתו הייתה גם חלק ממשרד הפנים לפני 1830.
בשנת 1880 צורפה המחלקה השלישית למשרד לענייני פנים והשר הופקד על ראש חיל הז'נדרמים כראש הז'נדרמים. מאז שנת 1843 היה אחראי משרד הפנים על המחלקה הסטטיסטית הממשלתית ובשנת 1861 הוקמה תחתיה מחלקת זמסטבו מיוחדת; התקנה ב-12 ביולי 1889 על ראשי מחוז זמסטבו העניקה לשר הפנים את תפקידי הפיקוח השיפוטי. משרד הכלא הועבר בשנת 1895 ממשרד הפנים לידי משרד המשפטים. בשנת 1880 הוקם משרד מיוחד, המשלב כשלעצמו חלקים מהדואר וענייני דת; אך ב-1881 הוא בוטל וחזר לאחריות משרד הפנים.
עמדתו המיוחדת של משרד הפנים בקרב שאר המשרדים נקבעת לא רק על פי ריבוי, גיוון וחשיבות תפקידיו, אלא גם על ידי העובדה שהוא בעיקר היה ממונה על המשטרה ועל ביצוע חובה של כל צווי הממשלה בכלל, לא משנה לאיזה משרד הוא שייך.
מבנה.
לשר לענייני פנים ניתנו שני עוזרים, שזכויותיהם נקבעו בצווים מיוחדים. בשנת 1895, הרכב משרד הפנים היה כדלקמן: מועצת השר, הוקמה על בסיס משותף, אך עם סטייה מסוימת בענייני מחלקת זמסטבו; מנהל ראשי לדואר וטלגרף; המנהל הראשי לענייני דפוס, האחראי על הצנזורה, וכן פיקוח על מפעלי התעשייהעל סחר הספרים; מחלקה רפואית ומועצה, ועדה וטרינרית מייעצת, שהפכה באפריל 1901 למנהלת הווטרינריה של משרד הפנים של האימפריה הרוסית, המועצה הסטטיסטית והוועדה המרכזית לסטטיסטיקה, הוועדה הטכנית לבנייה, משרד השר ומחלקות לעניינים כלכליים, משטרתיים ועוד.
אפ&quot;י
אל-באחה
אל-באחה (בערבית: ٱلْبَاحَة) היא עיר באזור החג'אז שבערב הסעודית. אל באחה היא בירת מחוז אל-באחה, ונחשבת לאטרקציה תיירותית פופולרית מאוד. האקלים בעיר נחשב ליחסית נעים, והיא מוקפת ביערות רבים.
משרד המשפטים (האימפריה הרוסית)
משרד המשפטים הוא המוסד הממלכתי המרכזי של האימפריה הרוסית שעסק בענייני תביעה ומשפט והיה כפוף לסנאט המושל.
היסטוריה.
המשרד הוקם ב-20 (8) בספטמבר 1802 על בסיס לשכת המשפט שיצר פיוטר הגדול בשנת 1715. ההסדר הסופי על מעמד המשרד נקבע בשנת 1811. עם הקמת תפקידו של שר המשפטים בשנת 1802 הוא הצטווה למלא אחר הוראות התובע הכללי. בשנת 1803 הוקמה לשכת שר המשפטים, ובאותה שנה הוכפפה לו ועדה לעריכת חוקים שנותרה בסמכותו עד להקמת מועצת המדינה. שר המשפטים היה אמון על פיקוח על נכונות פעולותיהם של כל המקומות המשפטיים באימפריה, למעט מחלקות רוחניות, צבאיות וענייני הצי.
לשר המשפטים הוצמדה דרגת הגנרל פרוקורור של הסנאט המושל. שר המשפטים היה אחראי לתפקידי התביעה בבית המשפט הפלילי העליון. משרד המשפטים התמקד במינוי ופיטורי כל השופטים באימפריה. עם כניסת התקנות השיפוטיות בשנת 1864, קיבל שר המשפטים אחריות חדשה כמפקד ראשי של הפרקליטות ומשרד התובע הכללי.
מאז שנת 1870 מוזגה הנהלת חלק הגבול עם משרד המשפטים. עם כניסתה של ההוראה על ראשי מחוז זמסטבו, שריכזה תפקידים רבים הן של הממשל השיפוטי והן של השופטים בלבד במחלקה של משרד הפנים, מעגל המחלקה של משרד המשפטים הצטמצם באופן משמעותי, אך, מצד שני, הוא הורחב בחוק מ-13 בדצמבר 1895, לפיו מנהל הכלא הראשי (Главное тюремное управление) הועבר ממשרד הפנים והתמזג עם משרד המשפטים, בכך הוענק לשר המשפטים תואר נשיא החברה לנאמני בתי הסוהר. תחת שר המשפטים פעל עוזר חבר שנהנה מזכויות מיוחדות.
מבנה וארגון.
משרד המשפטים כלל את המחלקות הבאות:
משרד המשפטים היה אחראי לניהול בית הספר הקיסרי לפסיקה, המכון לסקר קרקעות בקונסטנטיוב ובתי ספר לסקר קרקעות. מאז 1896 הוקצו 312,750 רובל לתחזוקת הממשל המרכזי של משרד המשפטים. מדי שנה. המשרד פרסם את הירחון החודשי של משרד המשפטים (1859–1868), שחודש בשנת 1894.
מטה.
ארמון שובאלוב (ברחוב מלאיה סדובאיה, 1 / איטליאנסקיה, 25 בסנקט פטרבורג) נבנה בשנים 1749–1756 על ידי האדריכל סאבה צ'וואקינסקי. בשנים 1802 עד 1917, שכן כאן משרד המשפטים של האימפריה הרוסית. החלק האמצעי של בניין המשרד נבנה בשנים 1845–1849. בשנים 1875–1877 התגורר בבית זה עורך הדין המפורסם אנטולי קוני (1844-1927).
אבהא
אבהא (בערבית: أَبْهَا) היא עיר בערב הסעודית. אבהא היא בירת מחוז עסיר, הממוקמת על הרי עסיר. האקלים המתון של אבהא הפך את העיר לאטרקציה תיירותית.
רונלד קליין
רון קליין
המחלקה לאיסוף המכס
המחלקה לאיסוף המכס (רוסית: Департамент таможенных сборов) הייתה הגוף לניהול המכס וענייני הסגר באימפריה הרוסית מ-26 באוקטובר 1864 ועד ל-29 ביוני 1918.
היסטוריה.
הסוכנות הממשלתית הראשונה לסחר, לשכת המסחר, הוקמה על ידי פיוטר הגדול בשנת 1715 והייתה קיימת עד 1810. משרדים ממשלתיים הוקמו בשנת 1802 ולשכת המסחר הפכה למשרד המסחר. בשנת 1810 הוכפפה הלשכה לשר האוצר עם העברת ענייני משרד המסחר למשרד האוצר ומשרד הפנים.