מימין ומשמאל למסגרת, בכתב תחתי, ניתן לציין את שם היחידה (משמאל) ומספרה (מימין).
לדוגמה, סימנה של פלוגת החי"ר המשוריין ה-42 מ"כוחותינו" יראה כך:
וסימנה של אוגדת נ"ט ממוכנת (כוח דמיוני) של האויב יראה כך:
מפה לדוגמה של מחלקת היסטוריה באקדמיה הצבאית של ארצות הברית, המתארת את הכוחות בחזית התעלה בשלבים הראשונים של מלחמת יום הכיפורים ניתנת כאן. במפה ניתן לזהות, בנוסף על הסימונים שהוזכרו לעיל, גם סימונים של מפקדות אוגדתיות ופיקודיות, קווי התקדמות, גבולות גזרה וכו':
מוסא אל-צדר
דרבי (טיל)
דרבי (Derby, Alto) הוא טיל אוויר-אוויר בעל ביות מכ"ם אקטיבי לטווחים קצרים-בינוניים ("מעבר לאופק") מתוצרת חברת רפאל - מערכות לחימה מתקדמות. את הטיל ניתן לשגר גם ממשגר קרקעי כחלק ממערכת הגנה אווירית של טילי קרקע-אוויר המכונה SPYDER.
לטיל זה הרבה במשותף עם הפיתון 4 למרות תכנון חיצוני שונה, שנראה כשילוב בין הפיתון 4 לבין ה-AIM-120 אמראם.
הטיל בשירות מבצעי בחילות אוויר אחדים (הודו, ברזיל, צ'ילה, קולומביה ועוד) משנת 1991. חיל האוויר הישראלי לא הכניסו לשירות, עקב שיקולי תקציב.
I-Derby ER.
בסלון האווירי בפריז ב-2015 נחשף טיל ה-I-Derby ER. זוהי גרסה מעודכנת של טיל הדרבי בעלת יכולות משופרות וטווח ארוך יותר של עד 100 ק"מ. מעטפת הטיל נשארה אותו דבר ככה שלא נדרש שינוי מיוחד במטוסים שהוכשרו לשאת אותו.
השיפורים העיקריים שנעשו:
צ'ד טיילור
צ'ד טיילור (באנגלית: Chad Taylor; נולד ב-24 בנובמבר 1970) הוא הגיטריסט הראשי של הלהקה לייב. הוא גם כותב ומפיק בלהקה. לייב מכרה יותר מ25 מיליון תקליטים.
טיילור, יליד בולטימור, מרילנד, מעורב בתעשיית איכות הסביבה רוב חייו. בגיל 13 הוא פגש את חבריו ללהקה לעתיד בחטיבת ביניים ביורק, פנסילבניה.
מושובצה
מושובצה (בסלובקית: Mošovce) הוא כפר גדול בסלובקיה המרכזית, מקום מולדתו של המשורר והמשכיל הסלובקי יאן קולאר. נכון לדצמבר 2020, יש במושובצה 1,346 תושבים.
היישוב מוזכר בכתובים לראשונה ב-1233 אצל המלך אנדראש השני, מלך הונגריה ככפר מלכותי.
מתתיהו מילר
מכון שלם
רדיו נור
רדיו נור (ערבית: اذاعة النور, תעתיק מדויק: אד'אעת אלנור, מילולית: "רדיו האור") היא תחנת הרדיו של חזבאללה, המשדרת מלבנון.
תחנת הרדיו "רדיו נור", שופרו של ארגון חזבאללה, משדרת בערבית מביירות. היא החלה בפעילותה ב-9 במאי 1988 בסיוע משמרות המהפכה האיראניים, ושידוריה נמשכים עד היום. בראשית דרכה היו לתחנה שמות שונים: "צַוְת אלאסְלָאם" (קול האסלאם), "צות אלאימָאן" (קול האמונה) או "צות אלמֻסְתָצְ'עָפֶין" (קול המדוכאים). המוטו של התחנה הוא: "רדיו נור, הראשון להשמיע ולומר"
כרוב התחנות הלבנוניות, חלק גדול מהשידורים מוקדש לחדשות. בכל יום משודרות חמש מהדורות חדשות מורחבות, וביתר הזמן קיצורי חדשות בכל שעה עגולה, בנוסף לשידור מקביל של מהדורות החדשות המרכזיות בערוץ אל-מנאר. התחנה מקדישה חלק מזמן השידורים לתוכניות העוסקות בענייני דת, בדגש על מושגי ההקרבה והמוות במסגרת הלוחמה נגד האויב, למשל פינה הסוקרת קורות חיים של מחבלים שנהרגו, או שנפלו בשבי.
על פי מיקום המרכזים המסחריים המפרסמים ברדיו ניתן להסיק כי התחנה פופולרית במיוחד בפרבר הדרומי של ביירות ובאזור דרום לבנון, בעיקר א-נבטיה – אזורים שיעיים מובהקים.
בישראל ניתן לקלוט את שידורי התחנה בתדרים 91.7 - 92.2 FM (בעיקר בתדר 92.2).
ביולי 2006 תקפה ישראל את משרדי רדיו נור ואת משרדי אל-מנאר כחלק ממלחמת לבנון השנייה.
יושיטושי
יוֹושִיטוֹשִי צוקיאוֹקָה (בקנג'י 月岡 芳年; 30 באפריל 1839 – 9 ביוני 1892) היה אמן הדפסי עץ, צייר ומשורר.
את פועלו של יושיטושי ניתן לחלק לשתי תקופות מכריעות: השנים האחרונות של יפן המודרנית המוקדמת, והשנים הראשונות של יפן המודרנית (תקופת מייג'י).
חייו.
יושיטושי נולד בשנת 1839 בתקופת אדו בעיר אדו, שלימים שינתה את שמה לטוקיו. אביו היה סוחר עשיר, שהגיע לתפקיד של סמוראי, אולם יושיטושי עזב את בית אביו בגיל 3 וחי בבית דודו חסוך הילדים. בגיל צעיר ניכר כישרונו והוא הופנה ללימודי אמנות הציור וההדפסי העץ. את הכינוי "יושיטושי" קיבל בגיל 11 מהמאסטר שלו קוניושי. ההדפס הראשון שלו נוצר בגיל 14, בשנת 1853, אולם במשך תקופה ממושכת אחר כך לא יצר, כנראה בשל מחלה ממושכת של מורו קוניושי. בשנת 1862 מת קוניושי, ובשנה שאחר כך יצר יושיטושי 44 הדפסי עץ.
עבודתו המוקדמת מלאה באלימות גרפית קיצונית ובמוות, אולי כשיקוף לאלימות הסובבת אותו, ביפן השסועה והנתונה למאבקי שוגונות טוקוגאווה כנגד העולם המערבי. בשנת 1871 שקע בדיכאון עמוק. באותה תקופה לא יצר, חי בחוסר כל, ומתואר כי בת זוגו יוקוטו מכרה את הבגדים שעל גופה על מנת לתמוך בו.
כוכבו של יושיטושי החל לדרוך שוב בשנת 1873, כאשר מצב רוחו השתפר, והוא החל שוב ליצור במרץ רב. המהירות שבה עבד, בנוסף ליצירתיותו, עוררו פליאה. שנותיו האחרונות היו הפוריות ביותר. סדרות ההדפסים השונות שיצר זכו להערצה רבה עוד בימיו.
משה ברנד
פישר קינג (סרט)
פישר קינג (אנגלית: The Fisher King) הוא סרט דרמה-קומי זוכה פרס אוסקר משנת 1991. הסרט עוקב אחר חייו של שדרן רדיו פופולרי ומצליח, היורד מגדולתו, עקב רגשות אשם בטרגדיה שחולל מבלי להתכוון. אורח חייו החדש והדיכאוני של השדרן מקבלים תפנית, עם היפגשו בהומלס תמהוני, שהידרדר למצבו עקב אותה טרגדיה.
שחקנית המשנה, מרסדס רוהל, זכתה באוסקר על תפקידה כחברתו של השדרן, ורובין ויליאמס זכה בפרס גלובוס הזהב בתפקיד ההומלס.
תקציר העלילה.
הסרט פותח בתיאור הצלחתו המסחררת של שדרן רדיו ניו יורקי יהיר על גבול הנרקיסיזם בשם ג'ק, שבאחת מתוכניותיו מסית מאזין נגד החברה היאפית. המאזין, המתגלה כמעורער ואלים ובעקבות ההסתה הוא נכנס לבָּר של יאפים, פותח באש מנשק אוטומטי, רוצח שבעה אנשים ומתאבד. עם היוודע הדבר לג'ק, הוא מתמוטט ופורש מהרדיו.
שלוש שנים מאוחר יותר, ג'ק עובד במשרה חלקית בספריית סרטי וידאו. הוא מוזנח ואפילו אהבתה הגדולה של אן, המעסיקה שלו, אינה מחזיקה אותו עוד. כחלק מעבודתו הוא משכיר קלטות וידאו של עמיתיו לשעבר שהתקדמו מקריינות ברדיו למשחק בטלוויזיה. חייו האישיים והמקצועיים מפורקים לגמרי והוא מחליט להתאבד בטביעה במי נהר הדסון. הוא מתגלגל לשכונה מפוקפקת בניו יורק ומשתכר שם, כדי שיוכל לבצע את תוכניתו. אולם, תוכניותיו משתבשות ובמקום זאת הוא מותקף בידי שני נערים, שכמעט מציתים אותו באש. ג'ק ניצל ברגע האחרון על ידי הומלס חביב הקורא לעצמו פֵּרִי, השרוי בהזיות ולא לגמרי שפוי.
השניים מתיידדים, ופרי מנסה לגייס את ג'ק לסייע לו במסע חיפושיו אחר הגביע הקדוש, שהוא בסך הכל גביע הוקרה שראה פעם בעיתון, ואשר שייך לאדריכל ניו יורקי. ג'ק מגלה באקראי כי "פֵּרִי" היה בעבר מרצה בכיר לתולדות ימי הביניים באוניברסיטה יוקרתית, אך שפיותו התערערה לאחר שאשתו היפהפייה נרצחה לעיניו בבר על ידי אותו מטורף, שלוש שנים קודם לכן. מאז אותו יום תודעתו המעורערת רצופה בהזיות, כשהמפחידה בהן היא זו בה הוא נרדף בידי אביר אדום רכוב על סוס, המבקש להרוג אותו.
ג'ק מרגיש כי המפגש הגורלי בינו ובין פרי הוא ההזדמנות שלו לכפר על מעשיו הבלתי אחראיים. הוא מחליט לעזור לפרי, כדי להגיע בעצמו לגאולה אישית. הוא מציע לפרי כסף, אך זה מחלק אותו לאחרים. עם הזמן הוא מגלה כי פרי מאוהב במנהלת חשבונות זוטרה ומוזרה בשם לידיה. ג'ק יוצא מגדרו כדי להפגיש בין השניים, ומערב בכך אף את אן. החיבור עולה יפה, ופרי חוזר לביתו באותו ערב כשהוא מאושר, וכך גם ג'ק. אלא שבדרכו הביתה, הוא חווה שוב את ההזיה על האביר האדום הרודף אחריו. בבריחתו הוא מתגלגל למקום שבו הותקף ג'ק בידי נערים, ושם הוא עצמו מותקף בידי אותם נערים. פרי קופא מפחד וכאב, אך הוא גם רואה בתקיפה אישור לכך שהאביר האדום ממשי, ואינו הזיה שלו. הוא נפצע באורח קשה, ומאושפז בבית החולים, כשהוא שרוי בתרדמת.
ג'ק, שחשב שהגיעו המנוחה והנחלה עם זיווגם של פרי ולידיה, נקרא שוב לפעולה. הוא מחליט לפרוץ לטירת האדריכל, כדי לגנוב את "הגביע הקדוש" עבור פרי, בתקווה שזה יחזירו לחיים. בשלב זה של הסרט נוצרת כמעט זהות תודעתית בין פרי וג'ק, כאשר חלק מהזיותיו של פרי עולות בתודעתו של ג'ק. המשימה מוכתרת בהצלחה, ג'ק מצליח לצאת מהטירה עם הגביע בידו, ומניח אותו בידי פרי הישן. סוף טוב הכל טוב - פרי מתעורר, ולידיה הופכת לחלק בלתי נפרד מחייו, וגם ג'ק, שנפרד מאן, חוזר שוב לזרועותיה.
שם הסרט.
'פישר קינג' (המלך הדייג), על פי סיפורי אבירי השולחן העגול של המלך ארתור, היה מלך האבירים האחרון שהחזיק בגביע הקדוש. שם זה מוזכר לראשונה בסרט במהלך שיחה שמנהלים ג'ק ופרי ערב אחד בסנטרל פארק. בשיחה זו מספר פרי לג'ק על המלך, בווריאציה מעט שונה מזו המקובלת.
על פי גרסתו של פרי, המלך נצטווה למצוא את הגביע הקדוש, אך הוא סובל מפצעים כואבים ברגליו, כעונש על חטא הגאווה, ואיש לא מצליח לרפא אותו. בשל מכאוביו עוסק המלך רק בדייג, ומכאן שמו. אבירים מכל רחבי הארץ מנסים לרפא את המלך ולהצילו, אך הכל יודעים כי רק "הנבחר" יצליח במשימה. באחד הימים מגיע שוטה הכפר (The Fool) לארמון, והוא הראשון שנוהג במלך באדיבות וברגישות. הוא הראשון ששואל אותו מדוע הוא כואב כל כך, ומוזג לו כוס מים חיים. המים משיבים את נפשו של המלך ומרפאים את פצעיו, ואז מבחין המלך כי כוס המים שבידו היא הגביע הקדוש. נרעש, פונה המלך למיטיבו ושואל: "שלחתי את מיטב גיבורי למצוא את הגביע, איך מכולם דווקא אתה הצלחת?" שוטה הכפר רק מצטחק ואומר: "איני יודע. כל שאני יודע הוא שהיית צמא."