הארמון ממוקם בקצה הדרום המזרחי של חצי האי, על צלע גבעה היורדת מההיפודרום אל הים. על פי החוקרים, נראה שהוא הורכב, בדומה לארמון טופקאפי שהחליף אותו, מסדרה של ביתנים. בסך הכל, כיסה שטח כולל של כ-20,000 מטרים רבועים, בשישה מפלסים נפרדים, כולל קסרקטינים, גנים, מבני שלטון, מגורים מלכותיים, כנסיות וקפלות.
שער הארד.
הכניסה הראשית לארמון, מרחבת האוגוסטיון, הייתה דרך שער הארד (הח'לקה), השער המפואר קיבל את שמו מכיסוי דלתותיו במתכת. ועד לתקופת האיקונוקלאזם עוטר בתממונתו המוזהבת של ישוע.
ארמון דפנה.
ארמון דפנה, ששנקרא כך על שם פסל הנמפה דפנה, אשר הובא מרומא והוצב בחצרו, שימש למגורים ולתפקידים מנהליים וטקסיים. הארמון היה צמוד להיפודרום, וקושר אליו בגרם מדרגות, דבר שאפשר לקיסר לצפות במרוצים ולהראות עצמו לנתיניו, כאשר הוא נמצא בתא צפיה מיוחד- הקאטיסמה. ארמון דפנה כלל גם את קפלת סטפן הקדוש.
מבני שלטון.
מבני שלטון נוספים כללו גם את טרקלין קבלת 19 האיקוביטה, את מושב הסנאט- המאיורנה, ואת הכריסטוקלינו- אולם קבלת הפנים הטקסי.
ארמון הבוקולאון.
ארמון הבוקולאון קיבל את שמו, כפי הנראה, בתקופת יוסטיניאנוס הראשון, כאשר הוקם בו נמל קטן, אשר עוטר בפסלי שור ואריה. נבנה ככל הנראה בתקופת שלטונו של תיאודוסיוס השני במאה החמישית.  הקיסר תיאופילוס בנה מחדש את הארמון והוסיף חזית גדולה על גבי חומות הים ובשנת 969 הקים הקיסר ניקפרוס השני חומת מעגלים. ארמון זה שימש למגורי הקיסר עד המעבר לארמון בלכרינאה. בקאפלת הארמון, קאפלת הבתולה הקדושה של המגדלור, נמצא אחד מאוספי השרידים החשובים של העולם הנוצרי.
חפירות.
חפירות החלו על ידי ארכאולוגים צרפתים בשנים 1921–1923, משלחת נוספת פעלה בארמון בשנים 1935–1938, ב-1952–1954, חשפו חפירות במקור סדרת פסיפסים מרהיבים, אשר מוצגים כיום במוזיאון הפסיפס של הארמון הגדול. החפירות נמשכות עד ימינו אלו, אך רק רבע משטח הארמון נחפר. מרבית שטחי הארמון אינם ניתנים לחפירה, מכיוון שהם נמצאים תחת בניינים קיימים ובמיוחד תחת הארמון הכחול.
בתרבות ההמונים.
הארמון הגדול מופיעים במשחקי מחשב:
במשחק משנת 2011: .
במשחק משנת 2013 .
בורות המים של הארמון מופיעים גם ברומן התופת ובסרט התופת אשר עובד ממנו.
מלאנג סאר
מלאנג סאר (בצרפתית: Malang Sarr; נולד ב-23 בינואר 1999) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הבלם במונקו ובנבחרת צרפת עד גיל 21.
קריירת מועדונים.
ניס.
סאר הוא יליד ניס, שהצטרף לקבוצה המקומית של ניס כבר בגיל שש. הוא היה חלק מהאקדמיה של הקבוצה במשך תריסר השנים הבאות עד שערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרית במסגרת הליגה הבכירה ב-14 באוגוסט 2016 במשחק נגד סטאד רן, כשהיה בן 17. כבר בהופעת הבכורה שלו הוא כבש את שערו הראשון, כשעשה זאת בנגיחה מכדור חופשי שהוגבה על ידי ז'אן-מיקאל סרי בדקה ה-60 של המשחק. שער זה הפך אותו לשחקן הצעיר השני בתולדות הליגה אשר הבקיע כבר במשחקו הראשון. לאחר המשחק, סאר הקדיש את השער לקורבנות פיגוע הדריסה בניס. ב-7 בנובמבר של אותה השנה, סאר חתם על החוזה המקצועי הראשון שלו עם ניס, כשבאותה העונה הוא רשם למעלה משלושים הופעות במדי הקבוצה, שסיימה במקום השלישי.
ב-10 באוגוסט 2019, במחזור הפתיחה של עונת 20–2019, סאר רשם את הופעתו המאה במדי ניס בכל המסגרות, כשאותו משחק הסתיים בניצחון קבוצתו 1–2 על חשבונה של אמיין. החוזה שלה הסתיים ב-30 ביוני 2020 והוא הפך לאחר מכן לשחקן חופשי.
צ'לסי.
ב-27 באוגוסט 2020, צ'לסי הודיעה על החתמתו של סאר בחוזה לחמש שנים, כשאת העונה הראשונה שלו בקבוצה הוא ישחק כמושאל, וב-6 באוקטובר הושאל לפורטו.
קריירה בינלאומית.
סאר ייצג את הנבחרת הצרפתית במגוון גילאים של נבחרות הנוער שלה, כשבספטמבר 2016, הוא נמנה לקפטן הנבחרת עד גיל 18 לקראת טורניר לימוז'. כעבור שנתיים, הוא אישר שהתאחדות הכדורגל הסנגלית ניגשה אליו על מנת לשכנע אותו לייצג את הנבחרת הסנגלית. לעומת זאת, הוא סירב והודיע שהוא בוחר להמשיך לייצג את צרפת.
חיים אישיים.
סאר הוא ממוצא סנגלי עקב הגירתם של הוריו מצרפת לפני לידתו.
בית הספר ברנקו וייס בית שמש
בית הספר בְּרַנְקוֹ וַייס בית שמש הוא בית ספר תיכון שש-שנתי בעיר בית שמש.
היסטוריה.
בית הספר הוקם בשנת 1997, כחלק מרשת בתי הספר של מכון ברנקו וייס, שנוסד על ידי התעשיין והנדבן היהודי-שווייצרי ברנקו וייס.
בשנת 1998 הקימה עליזה בלוך את החטיבה העליונה בבית הספר ושימשה כמנהלת בית הספר במשך 14 שנים.
משנת תשע"ה ניהל את בית הספר אבי וייס, שיצא בשנת 2019 לשנת שבתון.
מודל חינוכי.
בבית הספר פועלים בהתאם למודל, שפותח במכון ברנקו וייס, שנועד לחנך בני נוער שנמצאים בהדרה ובסיכון.
בית הספר קולט תלמידים מקבוצות שונות בחברה הישראלית: דתיים וחילונים, ותיקים ועולים חדשים. תוכנית הלימודים מותאמת באופן אישי לכל תלמיד.
בחטיבה העליונה 4 מסלולים: עיונית, מופת, מב"ר, אתג"ר.
תוכניות לימוד.
התיכון מחולק לשמונה בתים המהווים למעשה שמונה בתי ספר שונים המיועדים כל אחד לתחום אחר
הבתים בתיכון ברנקו וייס:
בית אופקים - הוא שש שנתי וכולל 2 מגמות עיקריות: ניהול עסקי ועבודת גמר.
בית רוח וחברה - בבית זה יש 2 מסלולים. בראשון נלמדים מדעי החברה. המסלול השני הוא מסלול שוחרות של חיל האוויר שבסיומו צפויים התלמידים להצטרף למערך הטכני של חיל האוויר.
בית מדעים - מכין את התלמידים לקבלה לפקולטות בתחומי המדע כגון: מתמטיקה, פיזיקה, ביולוגיה, כימיה, מדעי המחשב ואנגלית.
בית מדע וסביבה - בבית זה לומדות כיתות שהתלמידים בהן מוכשרים בתחומי המדע והסביבה.
בית אמנות (חטיבת ביניים) - בית זה מיועד לכיתות ז עד ט שנמשכים לאומנויות. הבית החמישי גם כולל את כיתת תל”מ שמשמשת לשפר את המוכנות לתיכון.
בית הספורט ואמנויות הבמה -בבית זה נלמדים: ספורט ותנועה – החל מתולדות המחול והספורט וכלה באימונים בסוגי ספורט רבים כגון: טניס שולחן, אירובי, טניס ועוד. אמנויות הבמה – כולל לימודי היסטוריה של התיאטרון והמוזיקה, נגינה בכלים שונים, צפייה במופעים ופגישות עם אמנים.
בית טבע וארץ ישראל - בית זה כולל לימודי ארץ ישראל, תיירות ואדריכלות נוף.
בית אמנות, תיאטרון ועתיד - נלמדים שיעורים עיוניים ומעשיים בתיאטרון ואמנות. במסלול עתיד לומדים ערבית ברמה מוגברת והוא מבוצע בשיתוף הדוק של חיל המודיעין במטרה לשלב את התלמידים בחיל המודיעין בגמר הלימודים.
משרד החינוך מעניק לתלמידים מצטיינים אפשרות להתקבל לכיתות מופ"ת (ראשי תיבות: מתמטיקה, פיזיקה, תרבות). כיתות מופ"ת מיועדות לתלמידים מעולים בתחומי המדעים. תוכנית אופקים פונה לתלמידים בעלי הישגים גבוהים בתחומים שאינם מדעיים, כגון היסטוריה, ספרות, אומנות וכיוצא בזה.
פרסים והצטיינות.
בשנת תשע"א בית הספר זכה בפרס החינוך הארצי.
בשנת תשע"ח - תגמול דיפרנציאלי, על הישגי התלמידים במבחני הבגרות.
סורת אל-מרסלאת
סורת אל-מֻרְסַלַאת (בערבית: سورة لمرسلات) היא הסורה ה-77 בספר הקוראן, והיא מונה 50 פסוקים.
שם הסורה לקוח מהפסוק הראשון בה, ומשמעותו "השלוחים".
נושא הסורה.
סורת אל-מרסלאת שמה דגש על ההתרחשויות שעתידות להתרחש לכאורה ביום הדין, ומזכירה חלק מהסימנים שלפי המסורת האסלאמית מצביעים על בואו הקרב של יום הדין.
ואנסה בל
ואנסה בל (באנגלית: Vanessa Bell; 30 במאי 1879 – 7 באפריל 1961) הייתה ציירת ומעצבת פנים אנגלית, חברה בקבוצת בלומסברי ואחותה של וירג'יניה וולף.
ראשית החיים.
ואנסה סטיבן הייתה בתם הבכורה של סר לסלי סטיבן וג'וליה פרינספ דאקוורת'. המשפחה כללה את אחותה וירג'יניה, את האחים תובי (1880–1906) ואדריאן (1883–1948) ואת האחים למחצה ג'ורג' וג'רלד דאקוורת'. הם התגוררו בווסטמינסטר, לונדון. היא התחנכה בבית ולמדה שפות, מתמטיקה והיסטוריה ולקחה שיעורי רישום מאבנעזר קוק לפני שלמדה בבית הספר לאמנות של סר ארתור קופ בשנת 1896.
לאחר מכן למדה ציור באקדמיה המלכותית לאמנויות בשנת 1901.
חיים פרטיים.
לאחר מותה של אמה בשנת 1895 ואביה בשנת 1904, מכרה ואנסה את ביתם ועברה לבלומסברי עם וירג'יניה והאחים תובי ואדריאן, שם הם נפגשו והחלו להתקשר עם האמנים, הכותבים והאינטלקטואלים שהקימו את קבוצת בלומסברי. המפגשים הראשונים של הקבוצה, שהיו בימי חמישי בערב, החלו בביתן של ואנסה ווירג'יניה בכיכר גורדון. המשתתפים כללו את הסופר ליטון סטרייצ'י, המבקר דזמונד מקארתי, ובהמשך, את הכלכלן ג'ון מיינרד קיינס, הסופר לאונרד וולף, הצייר רוג'ר פריי והצייר דאנקן גרנט.
היא התחתנה עם מבקר האמנות קלייב בל בשנת 1907 ונולדו להם שני בנים, ג'וליאן (שנפטר בשנת 1937 במהלך מלחמת האזרחים בספרד בגיל 29) וקוונטין. לבני הזוג היו נישואים פתוחים, שניהם לקחו מאהבים לאורך חייהם. ואנסה בל ניהלה קשרים עם מבקר האמנות רוג'ר פריי ועם הצייר דאנקן גרנט, איתו נולדה לה בת, אנג'ליקה בשנת 1918, אותה קלייב בל גידל כילדתו שלו. ואנסה בל ודאנקן גרנט, חיו יחדיו במשך 40 שנה, עד מותה.
ואנסה, קלייב, דאנקן גרנט ובן זוגו דייוויד גארנט עברו לאזור כפרי בסאסקס זמן קצר לפני פרוץ מלחמת העולם הראשונה, והתיישבו בבית החווה צ'ארלסטון ליד פירל, מזרח סאסקס, שם הם עבדו על משימות לתצוגה "בסדנאות אומגה" שהוקמו על ידי רוג'ר פריי ב-1913. תערוכת היחיד הראשונה שלה הייתה בסדנאות אומגה בשנת 1916. "סדנאות אומגה" נסגרו ב-1919.
ב־7 באפריל 1961 נפטרה ואנסה בל ממחלה קצרה בצ'ארלסטון ונקברה בחצר הכנסייה של פירל.
כשנפטר דאנקן גרנט בשנת 1978, הוא נקבר לידה.
אומנות.