בשנת 2010 הוא נמצא אשם ב"אולד ביילי" ברצח משרתו בן ה-32, בנדר עבדאללה עבד אל-עזיז, שכנראה היה גם מאהבו, בסוויטה שלהם במלון לנדמרק בלונדון. במהלך המשפט, נטען כי הנסיך קיבל "עיסוי מיני" לפני הרצח, כסופו של בילוי ביום ולנטיין, וכי הוא ועבד אל-עזיז היו בקשר הומוסקסואלי, וכי הרצח היה שיאה של מערכת יחסי עבדות מינית (BDSM).
לפי העיתונות הבריטית, הנסיך הסעודי העשיר טייל בעולם כשהוא מלווה בצוות משרתים, ונודע באורח חיים ראוותני. הוא שהה במלון "לנדמרק" המפואר במשך שלושת השבועות שקדמו לרצח, וחשבונו במקום הסתכם בלא פחות מ-100 אלף ליש"ט. משרתו נדרש לישון על רצפת חדרו של בן נאסר, לרגלי מיטתו.
גופתו של בנדר עבד אל-עזיז נמצאה ב-15 בפברואר 2010. הנסיך נעצר, לאחר שגופתו של המשרת נמצאה כשעליה סימני חבלה קשים (סימני נשיכה על צווארו, שיניים שבורות, עיניים נפוחות ושפתיים שסועות). מצלמות האבטחה במלון תיעדו את הנסיך שתקף את משרתו בראשו במעלית, כשלושה שבועות לפני הפשע. בית משפט בלונדון פסק כי עבד אל-עזיז בן נאסר רצח בברוטליות את משרתו, לאחר שנהג להתעלל בו נפשית, פיזית ומינית.
על פי העדויות במשפט, לאחר התקיפה הקטלנית הנסיך שוחח מספר שעות עם דמות אנונימית בסעודיה, כנראה בניסיון להחליט כיצד להסתיר את מעשיו. הוא גרר את הגופה למיטה וניסה לנקות את הדם. רק לאחר 12 שעות התגלתה הגופה.
בתחילת המשפט, הנסיך הסעודי הכחיש את מעורבותו ברצח וגם את היותו הומוסקסואל. אחר כך טען לחסינות דיפלומטית, אך בקשתו נדחתה. בעת הקראת גזר הדין עמד בן נאסר בידיים משולבות ושמר על קור רוח ולא הביע כל רגש. כלי התקשורת בסעודיה, הנוהגים להתעלם מאירועים העלולים להביך את משפחת המלוכה, לא דיווחו על הרשעת בן נאסר.
בן נאסר נידון למאסר עולם. במרץ 2013 הוא הורשה לחזור לסעודיה, כדי לרצות את יתרת מאסרו בכלא סעודי. על פי ההסכם בין בריטניה לסעודיה, עליו לשאת את עונשו לפחות 20 שנה לפני שיוכל להשתחרר. עם זאת, נראה שהנסיך הסעודי לא יוכל לחזור לביתו לאחר שישתחרר. זאת, כיוון שהחוק האסלאמי בממלכה קובע עונש מוות להומוסקסואלים. על-פי הערכות, בן נאסר יבקש מקלט בבריטניה לאחר שיסיים לשאת את עונשו.
משפחה.
סבו מצד אמו היה עבדאללה, מלך ערב הסעודית, שהיה המלך בזמן שסעוד הורשע ונידון על ידי בית משפט בבריטניה. שני הוריו נמנים עם משפחת המלוכה הסעודית. הם בני דודים ראשונים זה לזה, בהיותם ילדיהם של שני אחים למחצה, שניהם היו בניו של המלך אבן סעוד, מייסד המדינה הסעודית המודרנית. אביו של סעוד הוא עבד אל-עזיז בן נאסר, בנו של נאסר בן עבד אל-עזיז, שהוא עצמו בנו של אבן סעוד. אמו של סעוד, פאיזה, היא בתו של עבדאללה, מלך ערב הסעודית, שהוא עצמו בנו של אבן סעוד.
המרכז הגאה בבייג'ינג
המרכז הגאה בבייג'ינג (בסינית: 北京 同志 中心) הוא ארגון ללא מטרות רווח, שהוקם ב-14 בפברואר 2008, והוא מתמקד בקידום זכויות להט"ב בסין. הארגון מספק שירותים ידידותית ללהט"ב ומוקד לאנשים טרנסג'נדרים.
ב-2014, סייע המרכז הגאה בבייג'ינג ליאנג טנג, גבר הומו, להכין תיק משפטי נגד מרפאה בצ'ונגצ'ינג שסיפקה לו טיפול המרה שכלל גם טיפול בהלם. המקרה הצליח והוביל גם למנוע החיפוש Baidu להסיר רישומים לטיפול המרה. בפרק הראשון של העונה ה-30 של סדרת התחקירים, Unreported World של ערוץ 4, נחשף רשימה של בתי חולים בסין שסיפקו טיפול בהלם.
פעילויות אחרות שננקטו על ידי המרכז הגאה בבייג'ינג כללו אירוע שבו צולמו מתנדבים עם כיסויי עיניים וחולצות שעליהן המילים "אני גיי", תוך כדי שהם מבקשים חיבוקים של עוברי אורח למחאה על האיסור המתוכנן של פלטפורמת הרשת החברתית Weibo על תכנים הומוסקסואליים. בנוסף, הם שיתפו פעולה עם הצלם טאו בוטוריני, כדי ליצור דיוקנאות של אנשים להט"בים שחיים בסין. ב-2017, הם עשו סקר בשיתוף פעולה עם אוניברסיטת פקין בנושא בריאות הנפש של הסינים הטרנסג'נדרים.
מאמאצחיק
מאמאצחיק היא קבוצת פייסבוק ישראלית פרטית לנשים בלבד, העוסקת בהומור טוטאלי על כל גווניו. היא אחת מקהילות הפייסבוק הגדולות והפעילות בישראל. נכון לאוקטובר 2021 מנתה הקבוצה כ-613,304 חברות. נכון למרץ 2022 מונה למעלה מ-649,000 נשים מה שהופך אותה לאחת מקבוצות הפייסבוק הגדולות בישראל.
היסטוריה.
מאמאצחיק הוקמה במרץ 2017 על ידי קרן אלאלוף שרעבי ורויטל טודרס, מתוך צורך ורצון לפרוק, לבטא ולשתף בהומור אנקדוטות מצחיקות מחייהן של נשים. לדבריהן, "הקבוצה נולדה מתוך הצורך והרצון לצחוק על כל דבר (כמעט), בחברת נשים מצחיקות שמחפשות לבטא בצורה הומוריסטית כל סיטואציה מהחיים".
לקבוצה מקושרים גם אתר אינטרנט, עמוד פייסבוק בעל שם זהה ולו מעל 250,000 עוקבים, וחשבון אינסטגרם ולו כ-172,000 עוקבים (נכון לנובמבר 2020).
באוקטובר 2020 הוסרה הקבוצה משרתי פייסבוק ללא התראה מוקדמת למשך כ-36 שעות, והוחזרה לאחר שחברת פייסבוק הבהירה כי מדובר היה בטעות.
תכנים והשפעה.
התכנים שמתפרסמים בקבוצה עוסקים בחייהן של נשים, על שלל ההיבטים שלהם (גירושים, מחלות, אובדן, טיפולים, מיניות, דיכאונות אחרי לידה ועוד), בפן הומוריסטי וללא ביקורת או שיפוטיות, במטרה להוות מרחב בטוח לשיתוף והתמודדות עם סיטואציות שונות.
מידי מספר חודשים עולים בקבוצה תכנים חברתיים שמטרתם לעורר מודעות ולהשפיע בנושא מסוים הקשור בנשים. בין היתר הקבוצה לקחה חלק בפרויקט של ניר אלימלך, שמטרתו העלאת המודעות לנושא האלימות במשפחה, ובקמפיין של עמותת "אחת מתשע" לטובת הורדת גיל בדיקת הממוגרפיה מ-50 ל-40 והעלאת מודעות לגילוי מוקדם של סרטן השד. כמו כן, באתר "מאמאצחיק" קיימת רשימה של נשים העוסקות בתמיכה והגנה בנשים הנתקלות באלימות בבית ומוכנות לסייע לחברות הקבוצה.
באוקטובר 2019 התארח בקבוצה נשיא המדינה, ראובן ריבלין, והזמין את חברותיה להתארח בסוכתו בבית הנשיא, עם משפחותיהן. בקיץ 2020 לא התאפשר מפגש שכזה עקב התפרצות נגיף הקורונה, וריבלין הזמין את נשות הקבוצה להגיע עם ציורים שהכינו לקיר מחוץ לבית הנשיא, עליו הודבק לוח מיוחד, ולתלות שם את הציורים כחלק מיוזמת "מציירים את זה יחד".
בנובמבר 2019 קיימה הקהילה בגבעת ברנר אירוע ראשון מחוץ לפלטפורמה של פייסבוק, בו נכחו כ-650 נשים.
מרסל וודה
סקסואליטי מרדקה
סקסואליטי מרדקה (במלאית: Seksualiti Merdeka) היה פסטיבל להט"בי שנתי, שהתקיים בקואלה לומפור, מלזיה. סקסואליטי מרדקה הציג תוכנית שיחות, פורומים , סדנאות, מופעי אמנות, תיאטרון ומוזיקה, מיצבים אינטראקטיביים והקרנת סרטי קולנוע, שארגנה קואליציה של ארגונים לא-ממשלתיים מלזיים, אמנים ואנשים פרטיים. מרדקה הוא השם הנוסף ליום העצמאות של מלזיה (31 באוגוסט), ומכאן שניתן לתרגם את סקסואליטי מרדקה באופן רופף כ-"עצמאות מינית".
היסטוריה.
סקסואליטי מרדקה הראשונה נערכה ב-29–31 באוגוסט 2008, במקביל לחגיגות מרדקה, נושא הפסטיבל היה "אם אחד מאיתנו לא חופשי, אף אחד מאיתנו לא!". בפסטיבל זה, השתתפו כ-400–500 איש.
הנושא של סקסואליטי מרדקה ב-2009 היה "גופינו, זכויותינו", המשקף את רצונם של המארגנים לקשור זכויות להט"ב למסגרת גדולה יותר של זכויות אדם, המבוססת בחלקה על עקרונות יוגיאקרטה . בפסטיבל זה, השתתפו כ-800–1000 איש.
בנובמבר 2011 פרסמה משטרת מלזיה המלכותית הצהרה האוסרת על האירוע, בהתבסס על הנחות היסוד של "סיכון הפרעה לסדר הציבורי ופגיעה בחופש הדת".
בשנת 2014, סעיף 27 א(1)(ג) לחוק המשטרה, ששימש לאיסור האירוע, הוחלף על ידי חוק האספה השלווה 2012 (PAA) אשר הביא לביטול האיסור על קיומו.
רקע.
סקסואליטי מרדקה הוקמה על ידי מתכנת האמנויות פאנג קי טייק והזמר-יוצר, ג'רום קוגאן ב-2008. פאנג וג'רום היו מעורבים בעבר בהסברה להט"בית לאוכלוסייה המקומית, ובניהם יחד עם עוד מספר אנשים הגישו תזכיר לנציבות זכויות האדם במלזיה ב-2003. בתזכיר נכתב על התצוגה השלילית של להט"בים בתקשורת המלזית. ככותבים, הם גם כתבו וקראו באופן קבוע את סיפוריהם הלהט"בים בפומבי.
ב-2008, קלרנס סינגהאם, מייסד שותף של פסטיבל הגאווה IndigNation בסינגפור, הזמין את פאנג לארגן בתוכו תוכנית מלזית. באותו שנה, ארגן פאנג קטע שנקרא "גיבורי לב: ארבעה מלזים על אהבה, אובדן ואכסניה בסינגפור", בו קראו פאנג, קוגאן, הפעילה ג'ק ס.מ. קי וההיסטוריון פארי א. נור את כתביהם המקוריים.
החוויה עוררה השראה לפנג ולקוגאן, ושניהם התחילו לעבוד על פסטיבל מסוג דומה בשוק המרכזי .
העצרת האנטי-הומופובית בטביליסי (2013)
העצרת האנטי-הומופובית נערכה בטביליסי, גאורגיה, ב-17 במאי 2013 (היום הבינלאומי נגד הומופוביה, טרנספוביה וביפוביה). פעילי זכויות להט"ב שנערכו בעצרת פגשו אלפי מפגינים המתנגדים לזכויות להט"ב, שהורשו לפרוץ קטלינג משטרתי ורדפו אחריהם באלימות, הכו ויידו עליהם אבנים. העצרת, שאורגנה על ידי ארגון זכויות הלהט"ב הגאורגי אידנטובה , הייתה ההפגנה האנטי-הומופובית הראשונה שנערכה בגאורגיה.
יומיים לפני האירוע, קרא ראש הכנסייה האורתודוקסית הגאורגית, איליה השני , לאסור את העצרת שתוכננה, ותיאר את ההומוסקסואליות . יום לפני העצרת הצהיר ראש הממשלה, בידזינה איוואנישווילי כי ללהט"בים בגאורגיה.