מייסדי הלהקה הם הקלידן ג'ף ברואו והסולנית בת' גיבונס. הלהקה קרויה על שמה של העיר בה גדל ברואו, הנמצאת בקרבת בריסטול. בגיל 17 עבר ברואו לבריסטול ועבד באולפני הקלטות לצד אמנים ולהקות כננה צ'רי, מאסיב אטאק וטריקי, מהם הושפע סגנונו. את גיבונס הוא פגש בלשכת העבודה בשנת 1991, הם הוציאו תחילה סרט מחווה קצר לסרטי המתח האפלים של שנות ה-60 בשם "To Kill a Dead Man" עם פסקול שזכה לשבחים רבים. בשנת 1994 הוציאה הלהקה את אלבום הבכורה שלה, "Dummy", שזכה להצלחה רבה בארצות הברית ובאירופה ואף זכה בתואר אלבום השנה בטקס פרסי המרקורי בבריטניה.
"Portishead", האלבום השני של הלהקה, שמנתה בשלב זה ארבעה חברים, יצא ב-1997 לאחר עיכובים רבים. הוא לא היה חדשני כקודמו, אך היה נאמן לצליל המקורי של הלהקה.
האלבום השלישי, "PNYC" יצא ב-1998 והוקלט בהופעה חיה בניו יורק, שכללה תזמורת כלי מיתר שלמה.
בשנת 2002 הוציאה בת' גיבונס אלבום בשם "Out of Season" בשיתוף פעולה עם פול ווב מ-Talk Talk.
בתחילת 2005 התקיימה בבריסטול הופעת צדקה למען קורבנות הצונאמי במערב אסיה, ופורטיסהד השתתפו בה בהופעתם הראשונה מזה שבע שנים. בערך באותו זמן חשף ברואו שהלהקה כותבת את אלבום האולפן השלישי שלה, אם כי טרם החלה הפקתו. בתחילת שנת 2006 אישר 3D ממאסיב אטאק ששתי הלהקות מתכננות הופעה משותפת בהמשך השנה.
בשנת 2001, דורגה פורטיסהד בידי המגזין טיים בין 10 הלהקות הטובות בעולם, יחד עם רדיוהד, U2 ופאטו פו..
באפריל 2008 הוציאה הלהקה את אלבום האולפן השלישי שלה, Third.
ב-2018 פורטיסהד פרסמו בעמוד הפייסבוק הודעה על כך שיחרימו את ישראל ולא יופיעו בה כל עוד יש אפרטהייד.
יאקובוס ואן 'ט הוף
יאקובוס הנריקוס ואן 'ט הוף (בהולנדית: Jacobus Henricus van 't Hoff; 30 באוגוסט 1852 - 1 במרץ 1911) היה כימאי פיזיקלי ואורגני הולנדי, הזוכה הראשון בפרס נובל לכימיה, "על גילוי חוקי הדינמיקה הכימית והלחץ האוסמוטי בתמיסות".
השנים המוקדמות.
ואן 'ט הוף נולד ברוטרדם, בנו של רופא. מגיל צעיר התעניין במדע וטבע. פתיחותו לפילוסופיה ונטייתו לשירה התגלו כבר בשנותיו הראשונות בבית הספר, ולורד ביירון היה דמות נערצת עליו. בניגוד לרצון אביו פנה ללימודי הכימיה, בתחילה במכון הפוליטכני של דלפט, ולאחר מכן באוניברסיטת ליידן, ואז לבון, גרמניה, ולפריז. לבסוף קיבל את תואר הדוקטור מאוניברסיטת אוטרכט ב-1874.
תרומות לכימיה ועבודות מרכזיות.
כבר לפני קבלת הדוקטורט, פרסם ואן 'ט הוף את הראשונה מבין תרומותיו החשובות לכימיה האורגנית. הוא הסביר את תופעת הפעילות האופטית של מולקולות כיראליות בעזרת ההנחה שהקשרים הכימיים בין אטומי פחמן ושכניהם פונים לפינותיו של ארבעון רגיל. המבנה התלת-ממדי הזה הסביר באורח מושלם את האיזומרים השונים המצויים בטבע. הוא חולק את הקרדיט לרעיון זה עם הכימאי הצרפתי ז'וזף לה בל, שהגיע לאותה מסקנה באופן עצמאי.
הזוכה הראשון בפרס נובל לכימיה.
ואן 'ט הוף נהיה למרצה לכימיה ופיזיקה בקולג' הווטרינרי באוטרכט. בסופו של דבר עבר לתפקיד יושב-ראש מחלקת הכימיה באוניברסיטת אמסטרדם, וסיים את הקריירה שלו באוניברסיטת ברלין בין השנים 1896 ל-1911. ב-1901 קיבל את פרס נובל לכימיה הראשון, על עבודתו בתחום התמיסות. ניתן לומר בקצרה שתמיסות מהולות מאוד נוהגות לפי חוקים מתמטיים הקרובים מאוד לחוקים המתארים את התנהגות הגזים.
סוף חייו, פרסים ומורשתו.
ב-1885 התמנה לחבר באקדמיה ההולנדית המלכותית למדעים. בין תוארי הכבוד שלו – תואר דוקטור כבוד מאוניברסיטאות ייל והרווארד ב-1901, אוניברסיטת ויקטוריה, מנצ'סטר ב-1903, אוניברסיטת היידלברג ב-1908, מדליית דייווי של החברה המלכותית ב-1893 (במשותף עם לה בל), מדליית הלמהולץ (על שם הרמן פון הלמהולץ) של האקדמיה הפרוסית למדעים ב-1911. כמו כן זכה לאות לגיון הכבוד ב-1894, וסנטור בחברת הקייזר וילהלם ב-1911. ואן 'ט הוף היה גם חבר כבוד בחברה הכימית הבריטית בלונדון, האקדמיה המלכותית למדעים בגוטינגן ב-1892, בחברה הכימית האמריקאית ב-1898 ובאקדמיה למדעים בפריז ב-1905.
ואן 'ט הוף נפטר בגיל 58, ב-1 במרץ 1911, בשטגליץ הסמוכה לברלין כתוצאה ממחלת השחפת.
אייס אוף בייס
אייס אוף בייס (באנגלית: Ace Of Base - ובהגייה הנכונה: אייס אוב בייס) היא להקת יורודאנס מגטבורג שבשוודיה.
היסטוריה.
ב-1986 הקים יונאס ברגרן יחד עם שניים מחבריו להקת טכנו בשם "Tech Noir". יונאס צירף עד מהרה את אחיותיו, מאלין וייני ברגרן לתרום את קולותיהן לקטעי קישור. בשנים 1989–1990 שני הבחורים הנוספים עזבו את הלהקה לטובת קריירות אחרות ובמקומם הצטרף אוּלְף. שם הלהקה שונה ל"אייס אוף בייס" (אס של בסיס, בתרגום לעברית).
ניסיונות לחתום על חוזה עם חברות תקליטים בשוודיה העלו חרס, ובשנת 1992 הוחתמה הלהקה בחברת התקליטים הדנית, Mega Records. באותה השנה, הוציאה הלהקה את הסינגל הראשון "Wheel Of Fortune" בדנמרק. הסינגל הופץ שלוש פעמים במרווחים של חצי שנה עד שלבסוף קיבל הכרה ושהה במקום השני במצעד הסינגלים הדני, כשבמקום הראשון נמצא הסינגל השני - "All That She Wants" (שהופק על ידי המפיק השוודי הנודע דניז פופ). הסינגלים זכו להצלחה מפתיעה גם מחוץ לאירופה (ארצות הברית, יפן ואוסטרליה). אלבום הבכורה של הלהקה, Happy Nation, נמכר ביותר מ-19 מיליון עותקים ברחבי העולם ונכנס לספר השיאים של גינס לשנת 1995 כאלבום הבכורה הנמכר ביותר בכל הזמנים עד אז. אלבום הבכורה יצא בישראל בתחילת 1993 בחברת התקליטים פונוקול.
בעקבות ההצלחה ערך צהובון שוודי תחקיר על הלהקה במרץ 1993, בו חשף את עברו המפוקפק של אולף כנאו-נאצי אשר גרמה למבוכה בקרב הלהקה ובמסיבת עיתונאים מיוחדת אולף התוודה והתחרט בפומבי על חטאי עברו. אולף סיפר שעבר ילדות קשה שבמהלכה מצא את עצמו הולך ומתדרדר עד שבגיל 17, לאחר מות חברו הטוב ביותר כתוצאה ממלחמת כנופיות, החליט לעשות מעשה ולשנות את חייו.
לרגל חגיגות יום העצמאות של מדינת ישראל באפריל 1993, הגיעה הלהקה לישראל והופיעה באירוע שנקרא 'רוקדים עצמאות' ב-4 מוקדים שונים: חיפה, ראשון לציון, באר שבע ופארק הירקון בתל אביב. ישראל הייתה למעשה המדינה הראשונה שאליה הגיעה הלהקה במסגרת סיבוב ההופעות שעשתה אז בעולם. הביקור וההופעה בפארק הירקון, בה השתתפו למעלה מ-55,000 איש, מצוין בעמוד ביוגרפיה אישית של כל אחד מחברי הלהקה באתר הרשמי שלה כ-"הזיכרון הטוב ביותר מאייס אוף בייס".
בשנת 1995 הוציאה לאור הלהקה את האלבום "The Bridge" אשר נמכר בכ-6 מיליון עותקים, ב-1998 את האלבום "Flowers" שהצליח בעיקר באירופה, ב-1999 הוציאה הלהקה לקט להיטים מאלבומיה הקודמים בתוספת 4 רצועות חדשות, תחת השם "Singles Of The 90’s" ובשנת 2002 את "Da Capo" שזכה להצלחה זעומה מאוד באירופה. בשנת 2009 צורפו שתי זמרות חדשות קלרה הגמאן ויוליה ויליאמסון. למרות שאחיותיו של ברגרן לא פרשו מהלהקה באופן רשמי, הן לא תרמו את קולן לאלבום החמישי של הלהקה, "The Golden Ration", אשר יצא שנה לאחר מכן. חברת ההפקות כן רואות בייני ומאלין כחברי הרכב לשעבר.
שבק ס'
ג'ורג'ה אנסקו
ג'ורג'ה אנסקו (רומנית: George Enescu, תעתיק פונטי: ˈd͡ʒe̯ord͡ʒe eˈnesku, מוכר בצרפת כ-Georges Enesco; 19 באוגוסט 1881 - 4 במאי 1955) היה מלחין, כנר, מחנך, פסנתרן, ומנצח רומני.
אנסקו נולד בכפר קטן בשם ליווני-ורנאב (Liveni-Vîrnav) בדרך המובילה ליריד דאראבאן, במחוז בוטושאן. הכפר קרוי כעת על שמו. בבית איכרים, אחד מעשרות בתי הכפר, התגוררו הוריו, קוסטקה ומאריה אנסקו ובנם, שקיבל עם לידתו את השם גאורגה (Gheorghe), היה הילד השמיני והראשון ששרד בחיים. מאוחר יותר העניקו ההורים לילדם את כינוי החיבה ז'ורז'אק (Jorjac). האב, שהצטיין במוזיקליות שלו, נשלח בנעוריו ללימודי כמורה בסמינר, אך עזב אותו לטובת משרה של מורה וגם את זאת עזב, כדי להיות חוכר אחוזה חקלאית. לאב היה קול טנור נאה וניגן בכינור והאם, בת של כומר, שרה וגם ניגנה בפסנתר.
לימודיו, מופעיו והיצירה המוזיקלית.
אנסקו הפגין כבר בילדותו נטייה חזקה למוזיקה. הוא התחיל את לימודי הנגינה בכינור בגיל 4 וכעבור שנה כבר הופיע בקונצרט בניצוחו של אדוארד קאודלה. בין השנים 1888 - 1894 למד בקונסרבטוריום של וינה ובין מוריו היו יוזף הלמסברגר (כינור) ורוברט פוקס (הלחנה). הוא השתלב במהירות בחיי המוזיקה של וינה וכבר בגיל 12 ניגן בקונצרטים והגיש אינטרפרטציות ליצירות של יוהנס ברהמס, פבלו סרסטה, פליקס מנדלסון-ברתולדי ועוד. ביצועיו הלהיבו את הציבור ואת העיתונות.
לאחר שסיים את לימודיו בקונסרבטוריום של וינה עם מדליית כסף, המשיך ללמוד בשנים 1895 - 1899 בקונסרבטואר של פריז בהדרכתם של ארמנד מרסיק (כינור), אנדרה ז'דאלז' (קונטראפונקט), ז'ול מאסנה וגבריאל פורה (הלחנה).
ביום 16 בפברואר 1898 הופיע לראשונה כמלחין, בתזמורת קולון בפריז. הוא הופיע עם הסויטה הסימפונית אופוס 1, פואמה רומנית. באותה שנה התחיל לנצח על קונצרטים של התזמורת הפילהרמונית בבוקרשט וניגן ברסיטלים לכינור. הוא זכה להערכתה של אליסאבטה, מלכת רומניה, שהייתה חובבת אומנות ונהגה לזמן אותו לביצוע יצירות כינור בארמון פלש בסינאיה.
יצירותיו הידועות יותר הן מתחילת המאה ה-20, רפסודיות רומניות וסויטה מספר 1 לתזמורת. פעילותו המוזיקלית נמשכה לסירוגין בבוקרשט ובפריז, הוא יצא לסבבי הופעות בארצות אירופה עם שותפים נודעים כמו אלפרדו קאזלה, פאבלו קזאלס, פייר פורנייה ריכרד שטראוס ועוד.