כריסטיאן קונרד נולד ב-11 ביוני 1774 בסמסו, לפרדריק כריסטיאן, רוזן דנסקאולד-סמסו ולפרדריקה לואיזה פון קלייסט, בתם של כריסטיאן אדם פון קלייסט וסופיה רוזנקרנץ. כריסטיאן קונרד היה נין של כריסטיאן גילדלווה, בנו הלא חוקי של פרדריק החמישי, מלך דנמרק. בשנת 1778 מת אביו, ובשנת 1785 מונה המשורר והכומר כריסטיאן אנדרסן לונד לאפוטרופוס עליו. בשנת 1792, כשהיה עדיין קטין, הוא הצטרף למועצת מחוז סמסו ולוועד המנהל של מנזר גיסלפלד. בשנים 1792–1793, הוא עשה מסע ארוך בחו"ל, ולאחר מכן שיפר את חיי האיכרים באחוזותיו ורכש אחוזות נוספות. כריסטיאן קונרד עודד ייעור וחקלאות באחוזותיו, ועל מנת להקל את הובלת העצים מיערותיו, הוביל לכריית "תעלת דנסקאולד", אשר נפתחה ב-11 בספטמבר 1812. ב-30 בנובמבר 1795 התחתן כריסטיאן קונרד עם יוהנה קאס אף מור, בתם של האדמירל פרדריק כריסטיאן קאס אף מור ואדלה סופיה קאס אף שפארה, ממנה נולדו לו 6 ילדים.
בשנת 1799 הוביל כריסטיאן את גיבושו של צ'ארטר חוקי חדש למנזר גיסלפלד, ובו הגדיל את מספר הנזירות, והרשה לילדות מכל המעמדות החברתיים להתחנך במנזר בעד תשלום שנתי. בשנת 1808 הוא הפך למושל מחוז פרסטו, והוא שמר על משרה זו עד מותו. הוא יזם עבודות ציבוריות שונות, כגון נמל בקרבאקסמינדה, בית חולים בנסטבד, ועוד. באותה שנה קיבל כריסטיאן את עיטור מסדר הדנברוג, ובשנת 1815 הוא הפך להיות חבר המועצה הסודית.
ב-6 ביוני 1823 מת כריסטיאן קונרד בגיסלפלד, ובנו פרדריק כריסטיאן, רוזן דנסקאולד-סמסו ירש את תאריו. לאחר מותו ניהלה אשתו את עסקיו במיומנות, והשלימה את מפעל הזכוכית ושתי מפעלי לבנים, שהוא החל בבנייתם.
משפחתו.
ב-30 בנובמבר 1795 התחתן כריסטיאן קונרד עם יוהנה קאס אף מור, בתם של האדמירל פרדריק כריסטיאן קאס אף מור ואדלה סופיה קאס אף שפארה, ממנה נולדו לו 6 ילדים:
קרחון אבי
קרחון אבי או קרחון אבה (באנגלית: Ebbe Glacier) הוא קרחון שאורכו 119 קילומטרים, הזורם לכיוון צפון מערב ברכס הומראן ורמת רובינסון ולאחר מכן זורם לכיוון מערב בין רכס אוורט והרי אנאייר לתוך קרחון לילי בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
מקורו של קרחון זה באוכף ממנו הוא דרום צפון מערבה, כאשר קרחון טאקר זורם מאוכף זה לכיוון דרום מזרח ומתנקז לים רוס.
גובה הקרחון 228 מטרים מעל פני הים. הקרחון זורם לחוף פנל שבין כף ויליאמס וכף אדייר.
קרחון רוברטסון הוא יובל של קרחון אבי.
היסטוריה.
הקרחון מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, באמצעות סקרים ובאמצעות תצלומי אוויר שבוצעו על ידי צי ארצות הברית - טייסת VX-6, בין השנים 1960–1962.
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים, והוא נקרא על שם קומנדר גורדון ק. אבי (Gordon K. Ebbe) מפקד טייסת VX-6 בין יוני 1955 ועד יוני 1956.
לקריאה נוספת.
• Ute Christina Herzfeld, Atlas of Antarctica: Topographic Maps from Geostatistical Analysis of Satellite Radar Altimeter Data, P 166
צפלספיס
צפלספיס (שם מדעי: "Cephalaspis") הוא סוג של דג חסר לסתות מתקופת הדבון, שחי לפני 398–415 מיליון שנה.
מאפיינים.
הצפלספיס הגיע לאורך 45–60 ס"מ והיה חסר לסתות. היה לו ראש גדול בעל "קסדה" עם חורי עיניים בקדמתו ובקצהו היו חיישנים בהם היה נעזר על מנת לאתר יצורי קרקעית כמו תולעים ויצורים אורגניים נוספים שהיו חבויים בבוץ. יצור זה רחרח את הקרקעית בדומה לשפמנון או חדקן ולכד טרף קטן על ידי תנועה מצד לצד. לא היו לו שיניים או לסתות אך היה לו פתח פה דמוי שפתיים.
מאובניו של הדג נמצאו באירופה, קנדה וארצות הברית, וממבנה הסלעים נראה שהדג חי בימים לצד שפכי נהרות ועלה אליהם בדומה לדגי סלמון כדי להטיל ביצים ואז לחזור לים.
טורפיו העיקריים של הצפלספיס היו עקרבי מים גדולים ודגים בעלי שריון וכן העקרב (האמיתי) הימי ברונטוסקורפיו. מבנה ראשו דמוי הקסדה הגן עליו מטורפים שהתקשו לבלוע אותו. ייתכן שהקסדה עזרה לו גם לתפקד במים מתוקים דלים בסידן.
הייקויכטיס
הייקויכטיס (שם מדעי: Haikouichthys) הוא סוג של יצור קדום שהיה מראשוני החולייתנים בעולם. הוא קשור לקבוצה הפרפליטית חסרי לסתות בה הצמדאים המודרניים. הוא חי בתקופה הקדומה קמבריון לפני 520–535 מיליון שנה. מאובני היצור התגלו באתר המאובנים בצ'נגג'יאנג, ליד העיר קונמינג שביונאן.
יצור זה הגיע לאורך 2.5 ס"מ בלבד והיה בעל מפרש גבי שהקיף את זנבו והסתיים בקצה הבטן האחורית. הוא היה בעל גוף צר וראש קטן והיו לו לסתות קטנות וחסרות שיניים. היו לו 6–9 פתחי זימים ולא היו לו סנפירי גפיים.
בתרבות.
ההייקויכטיס מופיע בפרק הראשון של הסדרה "ללכת עם מפלצות", כאשר להקה שלו נצמדת לאנומלוקאריס גדול שהפסיד בתחרות ומוצצים את דמו. בהמשך הוא מתפתח לצפלספיס.
רולנד מיצ'נר
דניאל רולנד מיצ'נר (באנגלית: Daniel Roland Michener; 9 באפריל 1900 – 6 באוגוסט 1991) היה עורך דין, פוליטיקאי ודיפלומט קנדי שכיהן בתפקיד המושל הכללי של קנדה, ה-20 במניין מאז איחוד קנדה.
מיצ'נר נולד והתחנך באלברטה. ב-1917 הוא שירת תקופה קצרה בחיל האוויר המלכותי הבריטי (חיל האוויר המלכותי הקנדי הוקם רק ב-1924). לאחר סיום לימודי התואר הראשון הוא למד באוניברסיטת אוקספורד על חשבון מלגת רודז שהוענקה לו, שם הוא שיחק הוקי קרח והשלים שני תארים שניים. לאחר מכן שב מיצ'נר לקנדה ועבר כעורך דין עד לכניסתו לחיים הפוליטיים, ראשית בפוליטיקה של הפרובינציה שלו ולאחר מכן בפוליטיקה הפדרלית. ב-1957 הוא נבחר לבית הנבחרים של קנדה, שם הוא שימש כיושב ראש הבית עד 1962 ולאחר מכן בשורה של תפקידים דיפלומטיים בין השנים 1964 – 1967. באותה שנה הוא מונה למושל הכללי של קנדה על ידי המלכה אליזבת השנייה בהמלצת ראש ממשלת קנדה, לסטר פירסון, ובתפקיד זה הוא החליף את ז'ורז' ואניה וכיהן בו עד שב-1974 הוא הוחלף על ידי ז'ול לז'ה. מיצ'נר זכה לאהדה ציבורית במהלך כהונתו כמושל הכללי, שנחשבת לנקודת מפנה בהיסטוריה של התפקיד.
שנותיו הראשונות.
מיצ'נר נולד בכפר לקומב (Lacombe) שבאלברטה, אז חלק מהטריטוריות הצפון-מערביות, לאביו הסנאטור אדוארד מיצ'נר ולאמו מרי רולנד. הוא למד באוניברסיטת אלברטה, שם הוא סיים את לימודי התואר הראשון ובהמשך זכה במלגת רודז שאפשרה לו ללמוד בהרטפורד קולג' שבאוניברסיטת אוקספורד. שם הוא שיחק במועדון ההוקי קרח של האוניברסיטה והכיר את מי שהשפיע רבות על חייו והיה ידיד קרוב, לסטר פירסון. לאחר שהשלים את התואר השני ותואר בוגר במשפט אזרחי, הוא שב לקנדה והתיישב בטורונטו, שם הוא עבד כעורך דין. באותה תקופה הוא היה גם חבר במועצה המנהלת של אונטריו (Executive Council of Ontario, למעשה ממשלת הפרובינציה), שימש כמזכיר הכללי של קרן רודז בקנדה בין השנים 1936 – 1964 ושימש כיושב הראש של הוועדה המלכותית של מניטובה לממשל מקומי.
ב-26 בפברואר 1927 נשא מיצ'נר לאישה את נורה ויליס בכנסייה האנגליקנית על שם מריה מגדלנה הקדושה. לזוג נולדו שלוש בנות.
קריירה פוליטית.
מיצ'נר התמודד לראשונה על משרה פוליטית בבחירות הכלליות באונטריו שנערכו ב-1943 מטעם המפגלה הפרוגרסיבית שמרנית במחוז הבחירה של סנט דייוויד, אך הוא הובס על ידי ויליאם דניסון שהתמודד מטעם המפלגה המשותפת של החקלאים והלייבור באונטריו. ב-1945 הוא ניסה שוב לנצח באותו מחוז בחירה ואז עלה בידו להביס את דניסון והוא זכה במושב באספה המחוקקת של אונטריו. לאחר הבחירות התמנה מיצ'נר על ידי המשנה למושל של אונטריו, אלברט אדוארד מתיוז, בהמלצת ראש ממשלת הפרובינציה, ג'ורג' דרו, לתפקיד המזכיר והרשם המחוזי, והוטלה עליו המשימה לנהל את העניינים השוטפים של הממשלה, כולל סדר היום והפרוטוקולים. בבחירות שהתקיימו ב-1948, נוצח מיצ'נר שוב על ידי דניסון והוא החליט לעבור מהמערכת הפוליטית של המחוז למערכת הפוליטית הארצית.
בבחירות הפדרליות של 1949 עשה מיצ'נר את ניסיונו הראשון להיכנס לבית הנבחרים באוטווה, אך כמו בהתמודדותו הראשונה באונטריו, לא עלה הדבר בידו. בסופו של דבר, בבחירות הכלליות של 1953 הוא נבחר מטעם המפלגה הפרוגרסיבית שמרנית כנציג מחוז הבחירה של סנט פול. שלוש שנים לאחר מכן בחרה המפלגה את מנהיגה החדש, ג'ון דיפנבייקר, שלאחר מכן הוביל את המפלגה לניצחון דחוק בבחירות של 1957 ונבחר כראש ממשלת קנדה. אף על פי שלמיצ'נר לא הוצע מושב בקבינט, הוא מונה ליושב ראש בית הנבחרים, לאחר שסטנלי נוולס דחה את ההצעה לתפקיד זה.
בעת ששימש בתפקיד זה, עורר מיצ'נר את כעסו של דיפנבייקר כאשר התיר לאופוזיציה מידה רבה של חופש פעולה במהלך "זמן השאלות", עד אשר בנקודת זמן מסוימת, ב-25 במאי 1959, היה דיפנבייקר כה מבולבל, עד שהוא סירב לשבת כאשר הורה לו מיצ'נר לעשות כן. התנהלות זו, בנוסף למהלכים נוספים, הרשימו מאוד את הפרשנים הפרלמנטרים וקבוצה של פרופסורים באוניברסיטה החלה ליזום מערכה להפוך את תפקידו של מיצ'נר כיושב ראש הבית הקבוע. הם העלו הצעה, שכמו במקרה של יושב ראש בית הנבחרים הבריטי, מיצ'נר יתמודד כמועמד עצמאי בבחירות הכלליות ושהמפלגות יסכימו שלא להציג מועמדים שיתמודדו מולו. הרעיון לא קרם עור וגידים וכאשר התמודד מיצ'נר בבחירות הכלליות של 1962, הוא הובס. הייתה זו הפעם הראשונה מאז 1867 שיושב ראש בית הנבחרים נוצח במחוז הבחירה שלו במערכת בחירות בה מפלגתו ניצחה והקימה ממשלה. לאחר שדיפנבייקר דחה את הצעתו של המושל הכללי להכניס את מיצ'נר לסנאט, הוא שב לטורונטו הקדיש את זמנו לעבודה במשרד עורכי הדין שלו.