בשנת 1888 היא עברה למינכן, למדה שיעורים פרטיים מצייר הדיוקנאות אלואיס ארדטלט (1851-1911) ואז למדה באקדמיה לנשים של "מינכן קונסטלינרינווארן", שם המורה המשפיע ביותר שלה היה לודוויג פון הרטיש, שהכיר לה את האימפרסיוניזם. מאוחר יותר, בחופשה בבית, היא פגשה כמה אמנים סקנדינבים ונסעה איתם לפריז.
הצלחות ראשונות.
אחד מחבריה לנסיעה היה הצייר הדני וילהלם פיטרסן (1868–1923) וכשהתיידדו ביותר, שניהם החליטו לשנות את שמות היוצרים שלהם. הוא בחר בוילי גרטור והיא הפכה למריה סלבונה. נולדה להם גם בת לא חוקית שהפכה מאוחר יותר לשחקנית בשם לילי אקרמן. את שם משפחתה קיבלה הבת מאביה החורג, עמו אמה התחתנה בשנת 1900 - סוחר האמנות השווייצרי אוטו אקרמן (1871–1963).
התערוכה הראשונה של סלבונה הייתה בשנת 1893 בסלון דה שאמפ-דה-מארס של Société Nationale des Beaux-Arts, באופן אירוני תחת שם בדוי גברי "קרל-מריה פלבונה". בשנת 1901 הצטרפה לזצסיון הברלינאי, חזרה לליבק בשנת 1906 וחזרה לברלין בשנת 1909.
לקראת סוף שנות העשרים של המאה העשרים, בריאותה החלה להידרדר. היא לא הצליחה למצוא מזור ברפואה המסורתית, ופנתה לאנתרופוסופיה ונטורופתיה. אולם מצבה הבריאותי מעולם לא השתפר, ואת שנותיה האחרונות בילתה בציור פרחים ונופים בסביבת ביתה ליד מינסינג.
עבודתה נשכחה במשך שנים רבות, לאחר שסומנה כ"אמנות מנוונת" בשנת 1933. במהלך מלחמת העולם השנייה, רבים מציוריה הושמדו, בכוונה או כתוצאה מהמלחמה. רק בשנת 1981 נערכה רטרוספקטיבה משמעותית על ידי מוזיאון ברוהאן בברלין.
מפרץ לייטה
מפרץ לייטה הוא מפרץ באזור ויסאיה המזרחי בפיליפינים. המפרץ הוא חלק מים הפיליפינים באוקיינוס השקט, ונתחם בשני איים: סאמאר בצפון ולייטה במערב. בדרום המפרץ נמצא האי מינדנאו, שמופרד מלייטה על ידי מצר סוריגאו. האי דינאגאט סוגר בחלקו את המפרץ מדרום-מזרח, והאי הקטן הומונהון והאי סולואן נמצאים בכניסה המזרחית למפרץ. גודל המפרץ בערך מצפון-לדרום, ו- ממזרח-למערב.
היסטוריה.
קרב מפרץ לייטה.
במפרץ התרחש קרב מפרץ לייטה, שהיה קרב ימי בין הצי הקיסרי היפני והצי האמריקאי, והנחשב לקרב הימי הגדול ביותר במלחמת העולם השנייה, ואף לאחד הגדולים בהיסטוריה. הקרב התרחש בין התאריכים 23 ל-26 באוקטובר 1944, במים הסובבים את איי הפיליפינים. הקרב החל למעשה את סיום הכיבוש היפני בפיליפינים.
בתגובה לנחיתת כוחות אמריקאים על האי לייטה כחלק מקרב לייטה, שלח הצי הקיסרי את מרבית כלי השיט שלו על מנת לעצור את הפלישה. אולם, היפנים נהדפו על ידי הצי השלישי והצי השביעי האמריקאים, אשר סיפקו הגנה לכוחות הנוחתים. בקרב זה ספג הצי הקיסרי אבדות קשות, ולאחריו חדל מלהיות כוח התקפי מאיים באוקיינוס השקט.
קרב מפרץ לייטה כולל ארבעה קרבות עיקריים: קרב ים סיבויאן, קרב מצר סוריגאו, קרב כף אנגאניו והקרב מול סאמאר. בקרב זה השתמשו היפנים לראשונה בהתקפות הקמיקזה.
טייפון האיאן.
בשנת 2013, הטייפון האיאן עורר סערה חזקה במפרץ לייטה. הסופה פגעה בפיליפינים ב-7 בנובמבר 2013. היא התפתחה במהירות לטייפון בקטגוריה 5, עם רוחות בעוצמה חריגה של יותר מ-315 קילומטר לשעה ומשבי רוח זמניים של 380 קילומטר לשעה שתועדו מעל האוקיינוס השקט. סופה זו נחשבת לאחת הסופות הטרופיות החזקות ביותר מאז שהחלו המדידות בתקופה המודרנית. היא גרמה למותם של למעלה מ-6,340 בני אדם, לפי המניין הרשמי, ועוד כ-1,061 נעדרים. ב-10 בנובמבר 2013 נחלשה הסופה בדרכה לווייטנאם, שם פונו 500,000 בני אדם מבתיהם.
דיג.
מפרץ לייטה מזוהה על ידי אוניברסיטת לייט כאחד משטחי הדיג החשובים של לייטה וסאמאר. כמו שטחי דיג עשירים אחרים כמו מפרץ מק'קדה ומפרץ קריגרה, המפרץ ידוע בדיג רב של אנשובי, הרינג, שרימפס וסרטנים. המפרץ היה גם פעם אחד המקורות העשירים ביותר לסרטני בוץ בשנת 1985. קציר הדגים נמצא בירידה במפרץ בגלל השימוש בדיג באמצעות דינמיט. טייפון האיאן פגע בכיסוי האלמוגים הקשים באזור המפרץ, והפחית עוד יותר את קציר הדגים.
Haus Laboratories
Haus Laboratories הוא מותג קוסמטיקה טבעוני. המותג הושק ב-17 בספטמבר 2019 על ידי הזמרת האמריקאית ליידי גאגא, זה ליין הקוסמטיקה הגדול הראשון שהושק אך ורק באמזון, הליין שנמכר בתשע מדינות בהן בריטניה, ארצות הברית, צרפת, יפן וגרמניה. המוצרים הראשונים כללו תוחם שפתיים, צבע פנים ושפתון.
המותג כולל קולקציה בהיקף של כ-40 מוצרים הכוללים אייליינרים, ליפגלוסים ומסיכות פנים, השפתון של המותג הגיע למקום הראשון ברשימת השפתונים הנמכרים ביותר של אמזון.
היסטוריה.
בפברואר 2018, גאגא הגישה בקשה ש"Haus Beauty" ו- "Haus Labs" ירשמו כסימן מסחרי רשום באמצעות החברה שלה, Ate My Heart Inc. ואז, במהלך נשף המט גאלה שציוין בחודש מאי 2019, החלו מעריציה של גאגא לשער שהאיפור בו השתמשה היה תצוגה מקדימה של פרויקט עתידי, רמז בולט נוסף היה כאשר גאגא השתמשה בהאשטאג #HausBeauty במספר פוסטים שהעלתה לרשת החברית, אינסטגרם. המותג הוא ליין הקוסמטיקה היחיד של גאגא.
המוצרים הראשונים של Haus Labs היו זמינים להזמנה מראש למנויי האמזון פריים כבר ב-15 ביולי 2019, אך שאר מוצרי הליין יצאו לשוק ולציבור הרחב רק בספטמבר של אותה שנה. לקראת ההשקה הרשמית, גאגא אירחה מסיבה, בשם "Haus Party", במסיבה השתתפו כ-500 אורחים.
ב־16 בספטמבר 2019 במהלך נאומה שנשאה גאגא בסנטה מוניקה היא טענה כי "אנחנו לא רק משיקים איפור. זוהי התקפת זוהר על העולם להיות מקבל, צנוע, אמיץ ובעיקר אדיב. לא משנה מי אתה, כולם מוזמנים להשתמש במותג".
ב־4 באוגוסט 2020, שוחררה קולקציה חדשה של אייליינרים ועיפרון ג'ל, שהורכבו מכ-20 גוונים שונים. גם גאגא וגם אריאנה גרנדה השתמשו בקולקציה בקליפ המשותף שיצרו "Rain On Me".
ב-6 באוקטובר 2020, Haus Labs השיקה צמד של ערכות סומק והיילייטרים.
נדבנות.
חברת "Haus Laboratories" הצטרפה לארגון ללא מטרת הרווח של גאגא משנת 2012, "Born This Way Foundation" שהוקם במטרה להעלת מודעות בתחום בריאות הנפש והעצמת בני נוער. החברה הודיעה כי כל עסקה שתתרחש באתרה הרשמי יתרם דולר אחד לארגון.
תהליך פואסוני
סבין לפסיוס
סבין לפסיוס (בגרמנית: Sabine Lepsius; 15 בינואר 1864 - 22 בנובמבר 1942) הייתה ציירת פורטרטים גרמנית.
חיים.
היא הייתה בתם של צייר הדיוקנאות גוסטב גראף ופרנציסקה ליברייך (1824–1893), ליתוגרפית. היא למדה אצל אביה וב-1892 התחתנה עם הצייר ריינהולד לפסיוס. היא ובעלה הוחזקו באותה מידה והיו פופולריים מאוד בקרב הקהילה העסקית והעשירים. אחיה היה היסטוריון האמנות בותו גראף.
היא הייתה גם חברה קרובה וחסידה של שטפן גורגה. בנה סטפן (1897–1917), שנהרג במלחמת העולם הראשונה, נקרא על שמו. היא פרסמה ספר על חברותם בשנת 1935, שם ייחסה את התקף הלב הקטלני של אחיה בוטו לידיעה על מות בנה.
לפסיוס הציגה את עבודותיה בבניין האישה בתערוכה הקולומביאנית העולמית בשנת 1893 בשיקגו, אילינוי.
הסלון שלה בברלין-ווסטנד נחשב לנקודת מפגש חברתית מרכזית. השתתפו בו אישים מרכזיים מעולם התרבות והאקדמיה: גאורג זימל, וילהלם דילתיי, אוגוסט אנדל וריינר מריה רילקה. היא הייתה אחת החברות המייסדות של הזצסיון הברלינאי והציגה איתם עד 1913.
מרבית 280 הדיוקנאות שלה היו של אנשים בקהילה היהודית ואבדו או הושמדו במהלך מלחמת העולם השנייה.
תור הזהב של המדע הבדיוני
תור הזהב הראשון של המדע הבדיוני, שהוכר לעיתים קרובות בארצות הברית כתקופה שבין 1938 ל-1946, היה עידן שבו ז'אנר המדע הבדיוני זכה לתשומת לב ציבורית רחבה וסיפורי מדע בדיוני קלאסיים רבים פורסמו. בהיסטוריית המדע הבדיוני, תור הזהב הגיע לאחר "עידן ההוזלה" של שנות ה-20 ושנות ה-30 של המאה ה-20, וקדם לגל החדש של המדע הבדיוני של שנות ה-60 ושנות ה-70 של המאה ה-20. שנות ה-50 של המאה ה-20 הן תקופת מעבר בתרשים זה; עם זאת, רוברט סילברברג, שהתבגר בשנות ה-50, ראה בעשור ההוא כתור הזהב האמיתי.
לדברי ההיסטוריון אדם רוברטס, "הביטוי תור הזהב מתייחס לסוג מסוים של כתיבה: 'מדע בדיוני קשה', נרטיבים ליניאריים, גיבורים הפותרים בעיות או התמודדות עם איומים באופרת חלל או הרפתקאות טכנולוגית".
מגרנסבק לקמפבל.
אחת ההשפעות המובילות על יצירת תור הזהב היה ג'ון קמפבל, שהפך לאגדי בז'אנר כעורך וכמו"ל של כתבי עת של מדע בדיוני, כולל Astounding Science Fiction, עד כדי כך שאייזק אסימוב הצהיר כי "...בשנות הארבעים, (קמפבל) שלט בתחום עד כדי כך שרבים ראו את כל שאר הכותבים כמדע בדיוני." תחת מערכת העורכים של קמפבל, המדע הבדיוני פיתח יותר ריאליזם ועומק פסיכולוגי לאפיון הדמויות ממה שהוצג בעידן "מדע העל" של גרנסבק. המיקוד עבר מהגיזמו עצמו לדמויות המשתמשות בגיזמו.
רוב המעריצים מסכימים שתור הזהב החל בסביבות 1938-39, מעט מאוחר יותר מתור הזהב של הבלשות הבדיונית, ז'אנר נוסף המבוסס על ספרות זולה. הגיליון של Astounding Science Fiction מיולי 1939 מוזכר לעיתים כתחילתו של תור הזהב. הוא כלל את "ההורס השחור", הסיפור הראשון שפורסם של א. א. ווגט, והופעתו הראשונה של אייזק אסימוב ("מגמות") במגזין. סופר המדע הבדיוני ג'ון סי. רייט אמר על סיפורו של ואן ווגט, "הוא התחיל הכל." גיליון אוגוסט הכיל את הסיפור הראשון שפורסם מאת רוברט היינליין ("Life-Line")