החברה הוקמה בשנת 1951 על ידי יעקב מרידור. החברה רכשה מפעל לשימורים באסמרה, הביאה שוחטים מישראל והובילה את הבשר בספינת קירור לנמל חיפה. המשלוח הראשון של הבשר לקראת חג הפסח בשנת 1952 התעכב מסיבות שונות והגיע רק באוגוסט 1952. הבאת הבשר נתקלה בקשיים שונים, בהם החרמת בשר בתעלת סואץ על ידי שלטונות מצרים. באפריל 1953, על רקע הקשיים הכלכליים, רכשה ממשלת ישראל 51% מהחברה ואשר בן נתן נכנס כנציג הממשלה בחברה. באותו זמן, הסכימה הממשלה לתת לחברה הלוואה להקמת מתקן קרור בג'יבוטי. בסוף 1955 רכשה הממשלה את יתרת מניות החברה. החברה סיפקה בשר קפוא ושימורים. הבשר שנקבע כטריפה נארז בקופסאות שימורים אך עלו קשיים במציאת שווקים לבשר זה. נבחנה האפשרות להוביל את הבשר לנמל אילת, אולם הדבר הצריך הקמת בית קירור גדול בנמל אילת. אפשרות נוספת הייתה הפלגה סביב יבשת אפריקה. הוחל אז בהקמת מפעל נוסף בדירדאווה. אולם לאחר שהצטברו הפסדים כבדים הופעל רק בית החרושת באסמרה והמתקנים בג'יבוטי ודירדאווה עמדו ריקים. המפעל באסמרה הוחכר לחברת סחרוב של עזריאל עינב ויוסי הראל. בשנים 1956-1957 ניהל את החברה מרדכי לימון ובשנים 1957-1958, ירחמיאל ירון.
בשנת 1959 נמכר המפעל בג'יבוטי. בשנת 1961, לאור הפסדים נוספים, הוחכרו המפעלים לחברה בריטית. חברת קנמיש, שהייתה שותפה בחברה לזמן מה, יצאה ממנה בהפסד.
בשנת 1964 מכרו האחים עינב ויוסי הראל את החברה לבוריס גבירצמן, יהודי מקומי. החברה המשיכה לשווק בשר אל תוך שנות השבעים.
פעילות המוסד.
בשנים 1955-1964 שימשה החברה ככיסוי לפעילות המוסד במזרח אפריקה. במסגרת זאת, אשר בן נתן ניהל את החברה בשנים 1953-1956 ודוד קרון עבד בחברה כקניין בשר בשנים 1957-1959.
חלל צה&quot;ל שמקום קבורתו לא נודע
דרך כפר
דרך כפר היא שיטת חינוך ישראלית המבוססת על המורשת החינוכית של כפר הנוער הישראלי. היא מציעה שפה חינוכית מקיפה להתמודדות עם מציאות חברתית מורכבת ומרובה במסרים מנוגדים. בבסיס השיטה עומדת התפיסה שגיל ההתבגרות היא חלון הזדמנויות קצר בו ניתן לייצר תהליך חינוכי שאינו קורה מעצמו, אלא דורש תכנון מושכל ומוקפד. מטרת השיטה היא להקנות לבני הנוער מיומנויות וכלים בסיסיים חשובים להגברת תחושת המסוגלות העצמית שלהם וחיזוק חוסנם הרגשי והערכי, כדי שיצמחו להיות ראשי משפחה התורמים לקהילה ומכירים בערך עצמם.
תולדות השיטה.
המונח "דרך כפר" נטבע בהשראת הפתגם האפריקאי "דרוש כפר שלם כדי לגדל ילד", מתוך תפיסה שעבודה רציפה ומובנית של כל המבוגרים המקיפים ילדים ובני נוער תוביל אותם לשינוי תודעתי של מעבר מתודעת הישרדות לתודעת מנהיגות. השיטה התפתחה לאורך שנים, החל מתקופת המנדט הבריטי עם הקמת כפרי הנוער בארץ ישראל, במסגרת קליטת עליית הנוער, והסתמכה על הגותם של אנשי רוח ומעשה מתחומי מדעי החברה והחינוך בארץ ובעולם, בהם אהרון אנטונובסקי, אריה סימון, קורט האן, דונלד ויניקוט, ג'רום ס. ברונר וניל פוסטמן. בהמשך התגבשה והתעצבה בעיקר בכפר הנוער ימין אורד במהלך כהונתו של ד"ר חיים פרי כמנהל הכפר.
עקרונות השיטה.
"דרך כפר" היא שיטה שבאה להפוך את פרודות סביבת חינוך לחוויה מאחדת, לשתי וערב של רכיבי תוכן במרחב ובזמן, המותכים למרקם של לכידות. מחקרים במדעי ההתנהגות מצביעים על כך שהלכידות (קוהרנטיות) היא משאב בעל משקל מכריע בהתמודדות הפרט עם מטלות החיים. הממצאים מייחסים לחסר בלכידות את רוב התסמינים שבני נוער לוקים בהם: סף תסכול נמוך, היעדר שליטה עצמית, רמה מילולית נמוכה וקשיים בחשיבה מופשטת. גם חוקרי מוח והדמיה עצבית סוברים כי "המוח האנושי מותאם יותר מכל לחוות חוויות מאחדות, מכוח דגם עקרוני שמחווט בו באמצעות הוראות גנטיות".
חזון השיטה הוא להציב עבור המתבגר קהילה חינוכית יציבה ומלוכדת שאיתה הוא מזדהה ובה הוא מרגיש חלק. כל קהילה בוחרת לעצמה "שפה מקומית" ומסורת קהילתית המשרתות את התהליך החינוכי כעין מפת דרכים שלה ארבע זוויות ראיה: מזעור המאפיינים המוסדיים, השלמת הסמכות ההורית (הצבת גבולות), הבניית קהילה וכן יצירת דיאלוג בין הפרטים בה.
השיטה ממקדת שישה עיקרי תוכן ערכיים-רגשיים במהלך החינוכי: ציר הזמן המחבר את המתבגר למוקדי כוח בעבר, לצורך עיצוב נרטיב מעצים שישפיע על החלטותיו ומעשיו בעתיד. ציר זה נועד לעצב תמונת עתיד אופטימית וריאלית המשפיעה באופן טבעי על ההתנהלות בהווה; ציר המרחב בין הארץ, כלומר הסביבה הפיזית כמו החדר או הכיתה וערכים כמו אסתטיקה או אקולוגיה, לבין השמיים המבטאים את ערכי היסוד הרוחניים של קהילת החינוך כולה; וציר התיקון שנע בין תיקון הלב המבטא את החוסן הרגשי האישי לבין תיקון עולם שבא לידי ביטוי במעורבות חברתית ולאומית. שישה עיקרים אלו מבוססים ומנומקים בתאוריות פסיכולוגיות, פילוסופיות, סוציולוגיות וחינוכיות, היוצרות שיטת חינוך שלמה וקוהרנטית.
התרשים הגרפי של "דרך כפר" נועד להנהיר את הדרך ולהפכה נגישה. התרשים מתכתב עם "תורת השדה" של קורט לוין שעל פי עקרונותיה, הילד וסביבתו הם גורמים - התלויים זה בזה, ומרחב השדה מייצג מרחב חיים, מרחב שמקיף את היחיד על ממדיו הפסיכולוגיים, הביולוגיים, והחברתיים.
יישום השיטה.
"דרך כפר" פועלת להעצמת אנשי חינוך על בסיס משנה חינוכית מקורית וסדורה, ומתוקף הפלטפורמה הערכית של ההצהרה הפותחת את חוק החינוך הממלכתי של מדינת ישראל (1953) "מטרת החוק היא לחנך אדם להיות אוהב אדם". ה"דרך" מקנה למורה תובנות, ומסוגלוּת להיות עבור תלמידיו עוגן אנושי של משמעות בעולם, המוצף גרייה חושית, שטף של מידע ואי ודאות.
תפיסת חינוך דרך כפר מאפשרת את הדברים הבאים:
תפיסת דרך כפר מוטמעת בקהילות השונות, בין השאר, באמצעות גיבוש ויישום תוכניות עבודה שנתיות מפורטות על פי עקרונות השיטה ובהתאם לאופי ולרוח של כל קהילה; בתי מדרש (מפגשי למידה של הצוות המוביל בקהילה – מנהלים, רכזים ויועצים); בתי נדרש (מפגשי למידה לכלל הצוות החינוכי); סיורים והשתלמויות. כמו כן מקפיד המכון על מדידה והערכה שוטפים ומפורטים, ע"פ "המודל הלוגי".
עמותת דרך כפר.
עמותת "דרך כפר-יוזמות חינוך" נוסדה בשנת 2007 על ידי אנשי חינוך מכפר הנוער ימין אורד בראשותו של ד"ר חיים פרי, זוכה הפרס השנתי של ארגון "עולם הילדים" (World of Children) לשנת 2014. הפרס, שמוענק מדי שנה במטה קרן יוניצ"ף בניו יורק, מכונה "הנובל של זכויות הילד".
גוף הליבה של העמותה הוא "מכון חינוך דרך כפר" הפועל להטמעת תפיסת דרך כפר בקהילות חינוך במגזרים שונים. מכון החינוך שם לו למטרה להכשיר אנשי חינוך וללוות קהילות חינוך שונות ברחבי הארץ - כפרי נוער, בתי ספר, פנימיות רווחה, רשתות חינוך, תנועות נוער, מועצות אזוריות, גופי אקדמיה, יחידות בצה"ל וארגונים חברתיים. זאת מתוך מטרה להציע וליישם שיטת חינוך וטיפול לעבודה עם מתבגרים שבאים ממציאות משברית קיומית ותודעתית.
בנוסף מפעילה העמותה שתי מכינות קדם צבאיות: האחת לבנים בחצור הגלילית והשנייה לבנות במגדל העמק. המכינות מחנכות ברוח התפיסה למנהיגות ומצוינות חברתית ומכינות לגיוס לצה"ל נוער מפריפריה גאוגרפית וחברתית.
מסלול ההסדר
הקורפוס ה-59 (ורמאכט)
הקורפוס ה-59 (בגרמנית: LIX. Armeekorps) היה קורפוס של הוורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
הקורפוס הוקם ב-20 בינואר 1942 על בסיס הפיקוד המיוחד הגבוה ה-59 (Höheres Kommando z.b.V. LIX), שהיה חלק מהארמייה השביעית במסגרת קבוצת ארמיות D, וכמפקדו מונה קורט פון דר שבאלרי. בפברואר 1942 הועבר הקורפוס לחזית המזרחית, והועמד תחת פיקוד ארמיית הפאנצר השלישית במסגרת קבוצת ארמיות מרכז. באוקטובר 1943 הועבר הקורפוס תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הרביעית, ולחם עמה בקרבות באוקראינה. בהמשך לחם הקורפוס כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית ומהארמייה ה-17, והשתתף במבצע ויסלה-אודר. בפברואר 1945 הועבר הקורפוס שוב תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הראשונה במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, ולחם עמה עד סוף המלחמה.
סדר הכוחות.
מבצע ויסלה-אודר.
במבצע ויסלה-אודר כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
הקורפוס ה-34 (ורמאכט)
הקורפוס ה-34 (בגרמנית: XXXIV. Armeekorps) היה קורפוס של הוורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
הקורפוס הוקם ב-13 בנובמבר 1944 ביוגוסלביה על בסיס מפקדת הוורמאכט בכרתים, וכמפקדו מונה פרידריך-וילהלם מילר. ב-8 בדצמבר 1944 מונה הלמוט פלמי למפקד הקורפוס. פלמי נחל תבוסה במסגרת המתקפה הגדולה של הפרטיזנים היוגוסלבים במרץ ובאפריל 1945, וב-8 במאי 1945 נכנע לכוחות הצבא הבריטי.
סדר הכוחות.
26 בנובמבר 1944.
ב-26 בנובמבר 1944 כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
רופר
משה דימנטמן
הרב משה חיים דימנטמן (נולד בשנת תרצ"ב) הוא ראש כולל יד ברודמן ברחובות לשעבר. שימש כר"מ בישיבת כרם ביבנה במשך למעלה מארבעים שנה, ראש ישיבת שילה ומעורכי האנציקלופדיה התלמודית ומכון התלמוד הישראלי השלם.
ביוגרפיה.
למד בתיכון יבנה בירושלים. גר בשכנות לרב אברהם שפירא ברחוב עובדיה שם למד איתו חברותא ואף הביאו ללמוד במשך מספר שנים בישיבת מרכז הרב שם קיבל הסמכה לרבנות מהרב יצחק אריאלי. במהלך שנים אלו נתקרב מאוד גם לרב יחזקאל אברמסקי.