תחרות יהודי מנוחין ממומנת על ידי ארגון הצדקה קרן תחרות מנוחין, הרשומה בבריטניה. נשיא הקרן הוא הכנר והמנצח היפני ג'וג'י האטורי. הקרן מקיימת קשר הדוק עם משפחת מנוחין. בתו של יהודי מנוחין, זמירה מנוחין-בנטאל, היא פטרונית הקרן לכל חייה ונכדו, אהרון מנוחין, משמש כאחד הנאמנים בקרן.
המנהל האמנותי של התחרות הוא הפסנתרן גורדון בלק.
חברי חבר השופטים בעבר כללו את מקסים ונגרוב, ג'רמי מנוחין, וג'וליה פישר.
דורדרכט
דורדרכט (בהולנדית: Dordrecht; , בגרמנית: ) הידועה בשמה ההיסטורי באנגלית Dordt או דורט, היא עיר הולנדית שבמחוז דרום הולנד. זוהי העיר החמישית בגודלה במחוז אחרי רוטרדם, האג, זוטרמר וליידן, עם אוכלוסייה של 118,654 (2019). העיר משתרעת על כל האי דורדרכט, המכונה לעיתים קרובות גם "Het Eiland van Dordt" ("האי דורט"), וגובלת במספר נהרות. דורדרכט היא העיר העתיקה ביותר במחוז דרום הולנד והיא בעלת היסטוריה ותרבות עשירה.
היסטוריה.
דורדרכט נוצרה לאורך נחל ת'ורה (Thure), שהיה אפיק של נהר הדובל (Dubbel), באזור של ביצות. בסביבות שנת 1120 התייחסו לדורדרכט לראשונה בכתבים, לפיה נכתב כי הרוזן דירק הרביעי מהולנד נרצח בשנת 1049 ליד "תורדרך".
בשנת 1220, דורדרכט קיבלה את זכויותיה כעיר על ידי ויליאם הראשון, רוזן הולנד, מה שהפך אותה לעיר העתיקה ביותר באזור מחוז דרום הולנד. למעשה, גרטרוידנברג הייתה העיר הראשונה במחוז ההולנדי ההיסטורי שקיבלה זכויות עיר, אך עיר זו היא כיום חלק מאזור צפון בראבנט ולא מדרום הולנד.
במאה ה-12 וה-13 התפתחה דורדרכט לעיר שוק חשובה בגלל מיקומה האסטרטגי. התפתחותה התבטאה בעיקר בסחר ביין, עץ ודגנים.
בשנת 1253 הוקם בית ספר לטיני בדורדרכט. הוא קיים עד היום כגימנסיה של יוהאן דה ויט, והיא הגימנסיה העתיקה ביותר בהולנד. בין 1600 ל-1615 גרהרד יוהאן, היה רקטור המקום.
ב-18–19 בנובמבר 1421 הציף שיטפון סנט אליזבט חלקים נרחבים בדרום הולנד, שטיפון שהפך את דורדרכט לאי. מסופר כי למעלה מ-10,000 איש מתו בשיטפון, אולם מחקרים שנעשו לאחרונה מצביעים על כך שככל הנראה מתו פחות מ-200 איש.
בשנים 1780–1787 הייתה דורדרכט בית לסיעת הפטריוטים אשר התכוונה למרוד ולהפסיק את שושלת עמדת הסטאדהאודר שהוחזקה על ידי בית אוראניה-נסאו. זמן קצר לאחר מכן, ערים נוספות נעשו בית לפטריוטים והמרד התעצם, מה שגרם לוילם החמישי, נסיך אורנז' להימלט מהולנד. גיסו, פרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה, הגיע לעזרתו של ויליאם החמישי, וב-18 בספטמבר 1787, הציב בעיר כוחות פרוסיים. הפטריוטים הובסו במלחמה ווילם החמישי הוחזר לתפקידו כסטאדהאודר.
במאה ה-18, חשיבותה של דורדרכט החלה לדעוך, ורוטרדם הפכה לעיר המרכזית באזור. ובכל זאת לאורך הדורות מילאה דורדכט עמדת מפתח בהולנד. בעיר ישבה אוגדה בצבא עוד במאה העשרים. במהלך ההתגייסות באוגוסט 1939 נשלחו חיל חי"ר ותותחנים לדורדרכט כדי להגן על האי. כאשר פלשו הגרמנים להולנד, ב-10 במאי 1940, נחתו צנחנים גרמנים בדורדרכט. לאחר קרבות עזים הם עקפו את הגשרים דורדרכט-מורדיך ודורדברט-זווינדרד ומבנים רבים בדורדרכט נהרסו. בסוף מלחמת העולם השנייה, בחורף 1944–45, הייתה דורדרכט בדיוק בציר שבין הצבאות הלוחמים והמקום חווה לחימות קשות כולל כיבוש. דורדרכט שוחררה לבסוף על ידי הצבא הקנדי.
בשנת 1970 אוחדה דורדרכט עם הכפר דובלדאם שמנה כ-10,000 תושבים ועם חלקה הדרומי של העיירה סלידרכט .
דמוגרפיה.
על פי המשרד הגאוגרפי הסוציאלי של דורדרכט, האוכלוסייה כללה את הקבוצות האתניות הבאות בשנת 2008:
תרבות.
בגלל תפקידה הארוך והחשוב בהיסטוריה ההולנדית, לדורדרכט תרבות עשירה. במרכז העיר נמצאים מימי הביניים מעל 950 אנדרטאות. בעיר גם 7 כנסיות היסטוריות ו-6 מוזיאונים באזור קטן יחסית והעיר מארחת פסטיבלים ואירועים רבים מדי שנה. העיר זכתה בתואר "עיר האירועים הטובה ביותר" בשנת 2003, והייתה מועמדת לאותה תואר בשנת 2004 וב-2005.
דורדרכט מארחת את שוק הספרים השני בגודלו ואת שוק חג המולד הגדול בהולנד. Wantijfestival, הוא פסטיבל מוזיקה המתקיים מדי שנה בשבוע השני של יוני מאז 1995. הוא מתקיים בפארק Wantij ומושך אליו כ-35,000 איש בכל שנה. פארק Wantij מארח גם את ה-Wantijconcerten (קונצרטים של Wantij), המתקיימים בכל יום שני בערב ביולי ובאוגוסט. פסטיבלי מוזיקה פופולריים אחרים הנערכים בעיר הם: ימי הג'אז העולמי, הנערכים מדי שנה באוגוסט או ספטמבר, ה- Dancetour או Boulevard of Dance, המתקיים בפסטיבל קינגסדיי, פסטיבל ביג ריברס, סרט קולנוע, מוזיקה, שירה ותיאטרון, שנערך ביוני, ופסטיבל צ'לו, המתקיים כל ארבע שנים בסוף השבוע של חג העלייה.
ספורט.
GN Bouw Stadion הוא אצטדיון כדורגל בעיר, והוא מגרשה הביתי של הקבוצה המקומית פ.צ. דורדרכט, אשר משחקת כיום בליגה השנייה.
בקונסנטלאסלו
בקונסנטלאסלו (בהונגרית: Bakonyszentlászló) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם בבקונסנטלאסלו מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 1,950 תושבים, ובשנת 2021 רק 1,663 תושבים.
יהודי בקונסנטלאסלו.
במאה ה-19 ובמאה ה-20 חיה בבקונסנטלאסלו קהילת יהודים קטנה. בשנת 1944 נרצחו רבים מהקהילה בשואת יהודי הונגריה.
אנדרו סטנטון
אנדרו סטנטון (באנגלית: Andrew Stanton; נולד ב-3 בדצמבר 1965) הוא במאי קולנוע, תסריטאי, מפיק, אנימטור ומדבב אמריקאי של חברת פיקסאר.
קריירה.
אנדרו למד במכון לאמנויות קליפורניה (CalArts) בלוס אנג'לס, שם למד אנימציית דמויות. לאחר סיום הלימודים נשכר סטנטון על ידי ג'ון קריספלוסי לעבוד ככותב בסדרת הטלוויזיה "Mighty Mouse, the New Adventure" באולפן של ראלף באקשי.
בינואר 1990 הוא הצטרף לפיקסאר ובכך הפך לאנימטור השני, ולעובד תשיעי של אולפני פיקסאר. באותה תקופה החברה עדיין לא הייתה סטודיו לסרטי אנימציה, וקבוצת האנימציה שלה הוקדשה להכנת פרסומות בטלוויזיה.
הוא, ג'ון לאסיטר, פיט דוקטר וג'ו רנפט חשבו ביחד על הרעיון לסרט צעצוע של סיפור, ולאחר שהקולנוען ג'וס וידון החליט ללכת לעשות סרט אחר, סטנטון החליט לנסות לעסוק בתסריטאות. סטנטון כתב מחדש כל פיסת דיאלוג בסרט. התסריט שהתקבל היה מועמד בטקס פרסי האוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר, המועמדות הראשונה בקטגוריה זו שניתנה לסרט אנימציה.
לאחר יציאת הסרט צעצוע של סיפור, ביקש לאסיטר מסטנטון לעזור לו לביים ולכתוב את הסרט הבא של פיקסאר באג לייף. בשנת 1999 השתתף סטנטון בכתיבת הסרט צעצוע של סיפור 2, סרט שבו הוא גם שימש כמדובב לזורג. לאחר מכן הוא השתתף בכתיבת הסרט מפלצות בע"מ.
בשנת 2003 הוציאה החברה את הסרט מוצאים את נמו, שהוא הסרט הראשון שבו סטנטון היה הבמאי היחידי. את ההשראה לסרט הוא לקח מתחושתו שהאינסטינקטים שלו כאב להגן על ילדיו מונעים ממנו קשר יותר טוב עם בנו. סטנטון ביים, כתב וגם דיבב בסרט. בסרט זה הוא זכה בפרס האוסקר הראשון שלו. בעקבות הצלחתו בסרט מוצאים את נמו, החל סטנטון לעבוד על סרטו הבא כבמאי וול-E, שבו הוא זכה בפרס האוסקר השני שלו.
לאחר רכישת חברת פיקסאר ידי חברת וולט דיסני בשנת 2006, סטנטון הפך לסגן נשיא היצירתיות של פיקסאר לצד פיט דוקטר.
בשנת 2012 סטנטון ערך את הופעת הבכורה שלו בבימוי סרט לייב אקשן עם הסרט ג'ון קרטר סרט המבוסס על הרומן של אדגר רייס בורוז, נסיכת מאדים. הסרט קיבל ביקורות מעורבות, ונחשב לכישלון בקופות.
לאחר יציאת הסרט ג'ון קרטר, חזר סטנטון לפיקסאר לביים את הסרט מוצאים את דורי. הסרט יצא לאור בשנת 2016 והיה להיט ענק באופן ביקורתי וכלכלי.
הוא השתתף בכתיבת הסרט צעצוע של סיפור 4 שיצא ב -21 ביוני 2019. בתחילה, כשהגיש את הרעיון לבמאי ג'וש קולי, קולי חשש מפני שהוא הרגיש שצעצוע של סיפור 3 הוא הסוף המושלם לסדרת הסרטים. על פי הדיווחים, סטנטון אמר לקולי "צעצוע של סיפור 3 היה סיום טוב - אבל זה לא הסוף". הוא הסביר שזה לא סיום הסיפור של וודי אלא סיום תקופתו של וודי עם אנדי. מיד לאחר השיחה, קולי הסכים לביים את הסרט לצד לסטר. על פי הדיווחים, סטנטון החל לכתוב את סיפורו של צעצוע 4 בסתר בזמן שהסרט השלישי עדיין היה בהפקה.
בנוסף לקריירה שלו בסרטי קולנוע השתתף סטנטון כבמאי, תסריטאי ומפיק בכמה סדרות טלוויזיה, ביניהם דברים מוזרים, סמוך על סול ולגיון.
חיים אישיים.
בשנת 1991 נישא אנדרו לג'ולי, ונולדו להם 2 ילדים בן ובת.
פרסים ומועמדויות.
לאורך הקריירה שלו זכה אנדרו ב-35 פרסים והיה מועמד 66 פעמים
האוורד פייל
האוורד פייל (באנגלית: Howard Pyle; 5 במרץ 1853 - 9 בנובמבר 1911) היה מאייר וסופר אמריקאי, בעיקר של ספרים לצעירים. לימד תלמידים רבים שהפכו לציירים ומאיירי ספרים ידועים. הפרסום הקלאסי שלו משנת 1883 "הרפתקאותיו העליזות של רובין הוד" שמודפס גם בימינו. הוא ידוע גם בזכות האיורים שלו לספרי פיראטים, ויצירתו קיבעה את הסריוטיפ המודרני של לבוש הפיראטים.
חייו.
פייל נולד בוילמינגטון, דלאוור, בנם של ויליאם פייל ומרגרט צ'רצ'מן פיינטר. בילדותו למד בבתי ספר פרטיים והתעניין בציור וכתיבה מגיל צעיר מאוד. הוא היה תלמיד חלש, אך הוריו עודדו אותו ללמוד אמנות, בעיקר אמו. הוא למד שלוש שנים בסטודיו של פ. ואן דר וילן בפילדלפיה, וזה היווה את כל הכשרתו האמנותית, מלבד כמה שיעורים בליגת הסטודנטים לאמנות בניו יורק.