"קליפורד הקטן היה אמור להיות במיטה, אבל לא, הוא ישב מחוץ לחדר, על מישורת המדרגות, מקשיב לנגינת
הדוד שלי שעלתה אלי דרך בית המדרגות בבית אבי הישן, וכך קטעי המוזיקה הראשונים ששמעתי ממש היו אותן מנגינות בנות אלמוות של קטלבי."
בשנת 1980 קיבל קרזון את מדליית הזהב של אגודת הפילהרמונית המלכותית.
קליפורד קרזון נפטר ב-1 בספטמבר 1982 ונקבר לצד אשתו בחצר כנסיית סיינט פטריק בפאטרדייל, סמוך לביתם במחוז האגמים. על מצבתו חרותות מילות הפתיחה של "על המוזיקה" מאת שוברט: Du holde Kunst
("אמנות נאווה, מכולן יפית").
מאהיאנה
מריה צ'בוטארי
מריה צ'בוטארי (רומנית: Maria Cebotari; 10 בפברואר 1910 - 9 ביוני 1949), זמרת סופרן ושחקנית אוסטרית ילידת מולדובה.
חייה.
מריה נולדה בשם צ'ובוטארו בקישינב, אז באימפריה רוסית וכיום ברפובליקה של מולדובה. היא למדה שירה בקונסרבטוריון של קישינב ובשנת 1929 הצטרפה ללהקת התיאטרון האמנותי של מוסקבה כשחקנית. לאחר זמן קצר נישאה לראש הלהקה, הרוזן אלכסנדר וירודוב.
הלהקה עברה לברלין וצ'בוטארי השתלמה בשירה אצל אוסקר דניאל במשך שלושה חודשים והופיעה לראשונה כזמרת אופרה בתפקיד מימי בלה בוהם של פוצ'יני בזמפראופרה של דרזדן, ב-15 במרץ 1931. ברונו ולטר הזמין אותה לפסטיבל זלצבורג, שם שרה את אורידיצ'ה ב"אורפיאו ואורידיצ'ה" של גלוק.
בשנת 1935 שרה בתפקיד אמינטה בהצגת הבכורה של האופרה "האישה השתקנית" מאת ריכרד שטראוס, בניצוח קרל בהם בבית האופרה של דרזדן. שטראוס יעץ לה לעבור לברלין, ובשנת 1936 הצטרפה אל האופרה של ברלין, שם הייתה פרימדונה עד 1946. בשנה זו שרה את סוזאנה בנישואי פיגארו, את צרלינה בדון ג'ובאני ואת סופי באביר הוורד עם להקת בית האופרה של דרזדן בהופעותיה בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון. לאחר זאת הופיעה ברבים מבתי האופרה החשובים בעולם, ביניהם האופרה של וינה ולה סקאלה במילאנו.
צ'יבוטארי התגרשה מן הרוזן וירודוב ב-1938 ונישאה לשחקן האוסטרי גוסטב דיסל, שלו ילדה שני בנים. לצד הקריירה המצליחה שלה באופרה, הופיעה צ'יבוטארי בכמה סרטים הקשורים לאופרה - כגון "שלוש הנשים של ורדי", "מריה מאליברן", "חלומה של מאדאם בטרפליי". בשנת 1946 עזבה את ברלין והצטרפה לאופרה של וינה. היא ביקרה שוב בקובנט גארדן ב-1947 עם להקת האופרה הווינאית ושרה את סלומה, דונה אנה בדון ג'ובאני, הרוזנת אלמביבה בנישואי פיגארו.
בעלה, גוסטב דיסל, מת בהתקף לב ב-20 במרץ 1948. בשעת הצגה של "נישואי פיגארו" בלה סקאלה בראשית 1949 חשה כאבים קשים. תחילה לא התייחסו הרופאים ברצינות לתלונותיה, אבל ב-31 במרץ 1949 התמוטטה ונפלה בשעת הצגת אופרטה של קרל מילקר בווינה. בניתוח שנערך ב-4 באפריל מצאו הרופאים סרטן בכבד ובלבלב. היא מתה מסרטן ב-9 ביוני 1949 בווינה. הפסנתרן הבריטי סר קליפורד קרזון ואשתו אימצו את שני בניה.
קולה של צ'בוטארי היה גמיש ורבגוני להפליא והרפרטואר שלה הקיף תפקידי קולורטורה ותפקידים קומיים, ליריים ודרמטיים; לדוגמה, היא שרה את כרמן, את סוזאנה בנישואי פיגארו, את ויולטה בלה טרוויאטה ואת סלומה - כולן באותה עונה. היא התרכזה בארבעה מלחינים - מוצרט, ריכרד שטראוס, ורדי ופוצ'יני.
רבים מתקליטיה הקיימים עדיין הם מהקלטות חיות. אף כי איכות הצליל ירודה ביותר, ההקלטה השלמה שלה כסלומה (בביצוע חי ב-30 בספטמבר 1947 בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן מציגה אותה כאחת ממבצעות "סלומה" הגדולות ביותר ששירתן השתמרה בהקלטה.
חברת התקליטים האוסטרית פרייזר הוציאה כמה הקלטות שלה; בין התקליטים "אמנותה של מריה צ'בוטארי".
צ'נדריקה קומרטונגה
צ'נדריקה קומרטונגה (בסינהלית: චන්ද්‍රිකා බන්ඩාරනායක කුමාරතුංග, בטמילית: சந்திரிக்கா குமாரதுங்க; נולדה ב-29 ביוני 1945) הייתה נשיאת סרי לנקה בין השנים 1994–2005.
אביה של קומרטונגה, סולומון בנדרנאיקה היה ראש ממשלת סרי לנקה מ-1956 ועד הירצחו ב-1959. אז, הוחלף בידי רעייתו, אמה של קומרטונגה, סירימאבו בנדרנאיקה, שכיהנה בתפקיד זה במשך 18 שנים, שהשתרעו על פני 3 תקופות.
חייה.
קומרטונגה למדה מדע המדינה במכון ללימודי פוליטיקה בפריז, ובזמן שהייתה בצרפת אף נטלה חלק במרד הסטודנטים. עם שובה לסרי לנקה, הצטרפה למפלגת החופש של סרי לנקה, אותה הנהיגה אמה. במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20 החזיקה במספר משרות ציבוריות – בוועדה לרפורמה בקרקעות, בוועדה שפעלה להקמת חוות משותפות ובארגון המזון והחקלאות.
ב-1977, הובסה מפלגת החירות בבחירות, ונשארה באופוזיציה במשך 17 שנים. במשך כל התקופה הזו, נשארה בנדרנאיקה בראש המפלגה, על אף נסיונותיהם של קומרטונגה ואחיה להדיחה.
ב-1994 הוקמה מפלגת "ברית העם", איחוד של מספר מפלגות, ובהן מפלגת החופש. המפלגה ניצחה בבחירות, וב-19 באוגוסט מונתה קומרטנגה לראש הממשלה. זמן קצר אחר כך ניצחה גם בבחירות לנשיאות. ב-12 בנובמבר הושבעה כנשיאה, ומינתה את אמה לראש הממשלה. בראשית כהונתה כנשיאה נקטה תחילה בקו פייסני כלפי הטמילים, במטרה לשים קץ למלחמת האזרחים המתמשכת, אך משמאמציה לא נשאו פרי, הורתה להחריף את הלחץ הצבאי.
באוקטובר 1999, הכריזה קומרטונגה על הקדמת הבחירות. בפיגוע התאבדות שהתרחש בעצרת הבחירות האחרונה שלה לפני הבחירות, שנערכה בקולומבו ב-18 בדצמבר, נהרגו 15 בני אדם. קומרטונגה עצמה איבדה את עינה הימנית. הפיגוע יוחס לנמרים הטמילים, אך בביוגרפיה בלתי רשמית בשם "מלכת הגנבים" נטען כי הפיגוע בוצע על ידי מקורביה של קומרטונגה על מנת לעורר אהדה לקראת הבחירות. שלושה ימים לאחר הפיגוע זכתה קומרטונגה בניצחון סוחף בבחירות, והושבעה למחרת לכהונה נוספת.
בבחירות לפרלמנט שנערכו ב-2001, ספגה מפלגתה מפלה, והיא נאלצה למנות את יריבה, ראניל ויקרמסינגה מהמפלגה הלאומית המאוחדת, לראש הממשלה. בפברואר 2002 חתמה ממשלת ויקרמסינגה על הסכם הפסקת אש עם הנמרים הטמילים, ובדצמבר נפתחו שיחות שלום בנורווגיה. קומרטנגה סברה שוויקרמסינגה ותרן מדי כלפי הטמילים, וב-4 בנובמבר 2003, בעת שוויקרמסינגה ביקר בארצות הברית, הכריזה על מצב חירום, פיזרה את הפרלמנט ופיזרה כוחות צבא ברחבי המדינה.
לקראת הבחירות ב-2004, חברה ל"ברית העם" מפלגת השמאל "חזית השמאל העממית", והוקמה מפלגת "ברית החירות העממית המאוחדת". המפלגה זכתה בבחירות שנערכו ב-2 באפריל, וקומרטנגה יכלה למנות ראש ממשלה נוח יותר מבחינתה, מהינדה רג'פקסה. ביוני 2005 החליטה חזית השמאל העממית לפרק את השותפות עם ברית העם, על רקע ההחלטה לשתף את הנמרים הטמילים בסיוע שהגיע למדינה לאחר אסון הצונאמי.
ב-2005 הסתיימה כהונתה של קומרטנגה כנשיאה. קומרטנגה טענה שאין חשיבות לכך שהבחירות הקודמות הוקדמו בשנה (מ-2000 ל-1999), וכי על הבחירות להתקיים ב-2006. בית המשפט העליון דחה טענה זו, ובנובמבר נפרדה מכסאה. ראש הממשלה, רג'פקסה, נבחר לנשיאות במקומה.
מאז סיום כהונתה פעילה קומרטנגה בארגונים בינלאומיים, בהם מועצת מנהיגות העולם ומועדון מדריד.
הפארק הלאומי טה אורוורה
הפארק הלאומי טה אורוורה (באנגלית: Te Urewera National Park) הוא פארק לאומי במרכז האי הצפוני של ניו זילנד, בצפון מזרח חבל הוקס ביי. הפארק משתרע על שטח של 2,127 ק"מ רבוע הכוללים את אגם ואיקרמואנה, שנוצר לפני 2200 שנה על ידי מפולת אדירה שחסמה את נהר Waikaretaheke, וכן את היער הטבעי הגדול ביותר שנשתמר באי הצפוני. האזור הוכרז כפארק לאומי בשנת 1954 ובצמוד אליו נמצאת שמורת היער פהירינקי (Whirinaki Forest Park).
הפארק הלאומי טה אורוורה הוכרז ב-28 ביולי 1954 על שטח מצומצם באגן ההיקוות של אגמי ואיקרמואנה וואיקראיטי. שטחו הפארק הורחב בצורה משמעותית בשנת 1957, והורחב שוב מספר פעמים בשנות ה-60 וה-70.
בתוך שטח הפארק נמצא מסלול ההליכה המקיף את אגם ואיקרמואנה-אחד הטרקים היפים והחשובים באי הצפוני. כמו כן טה אורוורה מגן על האזור הגדול ביותר ביער קדום שנותר באי הצפוני ובו כמעט כל מיני הציפורים המקומיות של ניו זילנד.
ספציאציה
קרונשטדט
מרד קרונשטדט
סמואל גובאט
הבישוף סמואל גובאט (בגרמנית: Samuel Gobat; 26 בינואר 1799 - 11 במאי 1879) היה כומר ומיסיונר פרוטסטנטי שווייצרי, אשר שימש כבישוף הפרוטסטנטי השני של ירושלים.
סמואל גובאט נולד בעיר ברן שבשווייץ. בין השנים 1823–1826 שמש גובאט במסיון בעיר בזל. לאחר תקופה זאת נסע ללונדון ופריז ורכש ידע בשפה הערבית ובשפת הגעז.
אתיופיה.
מצויד בידיעותיו שפת הגעז יצא בשליחות מיסיונרית לאתיופיה. בין השנים 1830–1835 ערך שני מסעות לאתיופיה. הראשון בין השנים 1830–1832 והשני בין השנים 1835–1836. בסך הכול שהה כשלוש שנים באתיופיה. גובאט נאלץ לעזוב את אתיופיה בגלל מחלות קשות שתקפו אותו בארץ זאת. את שנותיו אלו הנציח בספר המתאר את הקורות אותו בשליחותו שם. לאחר חזרתו מאתיופיה שהה מספר שנים באי מלטה, שם הוא השתתף בהכנת תרגום של התנ"ך לשפה הערבית.
ארץ ישראל.
בשנת 1846 מונה גובאט לבישוף הפרוטסטנטי של ירושלים. מינוי זה היה פרי פשרה בין גרמניה לאנגליה בדבר זהותו של הבישוף הפרוטסטנטי של ירושלים. הממשלות של אנגליה וגרמניה אמנם החליטו על הקמת כנסייה פרוטסטנטית משותפת לאנגליקנים וללותרנים בירושלים הייתה מחלוקת בדבר זהותו של מי שיעמוד בראשות כנסייה זאת. הגרמנים היו מעוניינים בבישוף גרמני והאנגלים היו מעוניינים בבישוף אנגלי. כפשרה הוחלט על מינוי של גובאט שמוצאו השווייצרי הפך אותו למועמד מוסכם על שני הצדדים.