נגעי בגדים.
צרעת עלולה להופיע גם על בגד, העשוי מצמר, מפשתן או מעור. סימניה הם כתם ירוק כהה או אדום כהה. אם הופיע נגע כזה, יש לסמן את גבולותיו ולבודקו לאחר שבוע. אם הנגע פשה (התפתח) מעבר לגודלו הראשוני, הבגד נחשב טמא ודינו שרפה. אם הנגע לא פשה, יש להמתין שבוע נוסף. לאחר מכן, אם הנגע לא סר מן הבגד, אף אם לא פשה, יש לשרוף את הבגד.
בגד מנוגע, בשלב ההסגר או לאחר שנקבע באופן החלטי כמנוגע וטרם נשרף, הוא אב הטומאה, המטמא אדם וכלים הנוגעים בו, ואף מטמא כמצורע את החפצים בבית הוא נמצא.
בהלכות אלו ישנם פרטי דינים נוספים, ומפורטים במסכת נגעים וברמב"ם בהלכות טומאת צרעת פרק י"ב.
צרעת הבגד אינה מופיעה מאז שחרב בית המקדש.
נגעי בתים.
בארץ ישראל צרעת עלולה להיראות גם על קיר של בית. אם מופיע כתם אדום כהה או ירוק כהה והוא נראה שקוע ביחס לסביבותיו, יש להזעיק את הכהן שיבחן את הנגע. בראייה הראשונה אין הכהן פוסק שהנגע הוא צרעת הבתים, אלא סוגר את הבית למשך שבוע. אם התבהר הנגע, יש לקלוף אותו והבית טהור. אם הוא נשאר כשהיה, יש לסגור את הבית בשנית. בסוף השבוע השני בודק הכהן את הבית פעם נוספת; אם דהה הנגע, קולפו והבית טהור. אם נשאר כשהיה או פשה והתרחב, יש להוציא את האבנים שבהן הנגע, לתת במקומן אבנים אחרות ולטוח את הבית בטיח. לאחר מכן הבית ייסגר לשבוע נוסף. בסופו, אם שב הנגע אל האבנים החדשות, הבית כולו טמא ויש להחריבו, אך אם לא חזר, יש לנקוט בפעולות שמטרתן לטהר אותו סופית, בכללן הקרבת קורבנות.
"בית מוסגר" מטמא את כל מה שבתוכו. לאחר שהוחלט כ"בית המנוגע", הוא מטמא את כל הנוגע בו, אפילו מבחוץ, ואת כל הנכנס אליו.
גם בדינים אלו ישנם פרטים רבים נוספים, המפורטים במסכת נגעים וברמב"ם בהלכות טומאת צרעת פרקים י"ד-ט"ו-ט"ז.
כאשר הכהן בא ומטמא את הבית - הטומאה לא תחול למפרע. מסיבה זו, ניתן לדחות את ראיית הנגע במקרים מיוחדים, כמו בחגים או לחתן וכלה, וכל עוד הכהן לא בדק את הנגע - הבית נשאר בטהרתו..
כיום אין נוהגת צרעת הבתים.
משמעותה הרוחנית של הצרעת.
לתופעת נגע הצרעת יש משמעות רוחנית. הנגע המתואר במקרא הוא למעשה פגיעה בקשר בין האדם והחברה. חז"ל מבארים כי הנגעים באים על האדם כעונש על לשון הרע. בגמרא, מסכת ערכין ט"ו, ב, נאמר:
הרמב"ם הבחין בין הצרעת בגוף האדם, שהיא מחלה טבעית, לבין צרעת הבגד והבית, שהיא מחוץ לגדר הטבע:
מקרי צרעת בתנ"ך.
ישנם מספר מקרים בתנ"ך של אנשים שהפכו למצורעים, מהם גם ניתן ללמוד על הסיבות לקבלת הצרעת.
צרעת משה.
מקרה הצרעת הראשון בתנ"ך הוא צרעתו של משה. ה' נגלה אל משה במעמד הסנה ומצווה עליו להוציא את בני ישראל ממצרים. משה פונה אל ה' ושואל אותו מה עליו לעשות במקרה שבני ישראל לא יאמינו לו, וה' בתגובה נותן לו שלושה סימנים שהוא יוכל להראות לבני ישראל על מנת שהם יאמינו לו - הפיכת מטה משה לנחש, הפיכת ידו של משה למצורעת והפיכת מים מהיאור לדם.
מדרש במדבר רבה לומד מהמקרה סיבה לקבלת צרעת, . משה אמר לה' שבני ישראל לא יאמינו לו ומאחר שבני ישראל כן האמינו לו הוא נענש בנגע הצרעת.
מרים הנביאה.
מרים הנביאה נענשה על שדיברה סרה במשה אחיה. היא לקתה בצרעת. המקרא מספר:"ותדבר מרים ואהרן במשה על אודות האשה הכושית אשר לקח כי אשה כושית לקח, ויאמרו הרק אך במשה דבר ה', הלא גם בנו דבר, וישמע ה'" (במדבר, יב,א-ב)
העם לא התקדם בהליכה במדבר, עד שיכלה מרים אף היא להמשיך בדרכה.
נעמן.
בספר מלכים ב (פרק ה) מסופר על נעמן, שר צבא ארמי, שחלה בצרעת.
נערה ישראלית שנלקחה בשבי ושימשה כשפחה אצל אשת נעמן סיפרה לה על איש אלוהים מופלא שביכלתו לרפא צרעת. מלך ארם שלח מכתב למלך ישראל, בו דרש לרפא את נעמן מהצרעת. מלך ישראל נבהל וקרע את בגדיו, אך הנביא אלישע שמע על כך והסכים לקבלו.
נעמן הגיע אל פתח בית הנביא והתקבל על ידי שליח שהורה לו לטבול שבע פעמים בנהר הירדן, וכך יירפא. נעמן הופתע מתשובה זו וכעס:"וַיִּקְצֹף נַעֲמָן, וַיֵּלַךְ; וַיֹּאמֶר הִנֵּה אָמַרְתִּי אֵלַי יֵצֵא יָצוֹא, וְעָמַד וְקָרָא בְּשֵׁם-יְהוָה אֱלֹהָיו, וְהֵנִיף יָדוֹ אֶל-הַמָּקוֹם, וְאָסַף הַמְּצֹרָע. הֲלֹא טוֹב אבנה (אֲמָנָה) וּפַרְפַּר נַהֲרוֹת דַּמֶּשֶׂק, מִכֹּל מֵימֵי יִשְׂרָאֵל--הֲלֹא-אֶרְחַץ בָּהֶם, וְטָהָרְתִּי; וַיִּפֶן, וַיֵּלֶךְ בְּחֵמָה" (מלכים ב, ה, יא-יב)
בסופו של דבר שכנעו אותו נעריו לנסות את דברי הנביא. הוא הסכים ואכן נרפא מהצרעת. נעמן חזר לנביא והודיע שהוא מכיר בה' כאלהים, ובכך נתקיימו דברי הנביא מתחילת הפרק:"וַיָּשָׁב נעמן אֶל-אִישׁ הָאֱלֹהִים הוּא וְכָל-מַחֲנֵהוּ, וַיָּבֹא וַיַּעֲמֹד לְפָנָיו, וַיֹּאמֶר הִנֵּה-נָא יָדַעְתִּי כִּי אֵין אֱלֹהִים בְּכָל-הָאָרֶץ, כִּי אִם-בְּיִשְׂרָאֵל" (מלכים ב, ה,טו)
נעמן חשב שהנביא ירפא אותו בדרכי הריפוי הטבעי: יראה את הנגע, יאבחן את המחלה, יציע דרכים לריפוי ויתפלל לאלוקיו על הנגוע, כמו כל רופאי האליל. יש להניח שכבר חווה פעולות כאלה בארם, לפני שהגיע, בלית ברירה, לנביא מישראל. אלישע הנביא מציע, לעומת זאת, לטבול בירדן שבע פעמים, וזאת אף מבלי שראה אותו. הנביא יודע שדרך הריפוי היא נסית ולא טבעית, ולכן חשובה התפילה, חשובה ההכרה בא-ל. ברור גם מדוע קצף נעמן, שהרי מים יש לו בארם בכמות ובאיכות הרבה יותר טובים מן הזרם הדלוח של הירדן בקיץ. נעמן נרפא רק כשהגיע להכרה באלוקי ישראל, הכרה שבאה לידי ביטוי בביצוע מדויק של הפעולות כפי שאמר לו אלישע, גם אם פעולות אלו לא היו מובנות לו.
לאחר מכן ביקש נעמן להעניק לאלישע תגמול אך הנביא סירב בתוקף לקחת דבר. נערו של אלישע, גיחזי, חמד את הממון ואחרי שעזב נעמן רדף גיחזי אחריו וביקש ממנו דברים מספר. אלישע שם לב לכך וקילל את גיחזי שצרעת נעמן תדבק בו ובזרעו.
מצורעי שומרון.
עוד מסופר בספר מלכים ב (פרק ז), כי בעת המצור הארמי על העיר שומרון שהו ארבעה מצורעים מחוץ לעיר, והם היו שותפים בהצלת התושבים ממוות ברעב. המצור הכבד שהעיר הייתה נתונה בו גרם לרעב נורא זה. אלישע הנביא ניבא ליהורם מלך ישראל, שהגיע אליו לדון בהשלכות המצור, כי למחרת יהיה בעיר שפע עצום של מזון והוא יימכר במחירים אפסיים. אכן, בלילה השמיע אלוהים למחנה ארם קול מרכבות וסוסים רבים, והם דימו שחיל מצרים וחיל החתים נחלצו לעזרת תושבי שומרון. עזבו הארמיים את המחנה שלהם וברחו לארצם, בהשאירם בו מזון ורכוש רב. ארבעת המצורעים הבחינו בדבר, סיפרו אותו לשומרי העיר, ולאחר בדיקה שנעשתה מטעמו של המלך, יצא העם ובזז את מחנה ארם הנטוש. החיטים והשעורים נמכרו בשקלים בודדים, כנבואת אלישע.
על פי המסורת, ארבעת המצורעים הללו הם גיחזי ושלושת בניו.
עוזיהו המלך.
מצורע נוסף שמסופר עליו בספר מלכים ב (טו,ה) הוא המלך עוזיהו. בספר דברי הימים ב (כו,טז-) מסופר שעוזיהו ביקש להקטיר קטורת בבית המקדש, תפקיד השמור לכהנים. הכהנים ניסו למנוע ממנו לעשות זאת, ללא הועיל. כאשר המשיך המלך בניסיונו להקטיר את הקטורת, פרחה הצרעת במצחו והוא נשאר מצורע עד יום מותו. למרות שרשמית הוא נשאר המלך, עברה המלכות בפועל לבנו יותם.
נגע צרעת
לחמנייה
לחמנייה היא לחם אישי קטן. לחמנייה ניתנת לאכילה כפי שהיא או נחצית לאורכה ומשמשת להכנת כריכים.
בדומה ללחם, לחמניות מצופות לעיתים בשומשום, בפרג, בגרעיני חמנית ועוד. מקובל גם למרוח לחמניות בביצה טרופה טרם האפייה כדי לתת להן ברק וצבע טיפוסי. קיימות גם לחמניות מתוקות.
ישנם סוגי כריכים שמקובל להשתמש עבורם בלחמנייה מסוימת. כך למשל מקובל להגיש המבורגר בלחמנייה עגולה ונקניקייה בלחמנייה מוארכת.
בקייטנות רבות בישראל נהוגה ארוחת בוקר של לחמנייה (מוארכת) ושוקו.
לחמניות קלועות, בדומה לחלה קלועה, נאפו בעבר לקראת שבת. כיום ניתן למוצאן בחנויות בכל ימות השבוע.
בפסח יש האופים לחמניות כשרות לפסח מקמח מצה.
לחמניות קלות הן מוצר דיאטטי, הן מכילות כמחצית מכמות הקלוריות שבלחמנייה רגילה.
מדע החיים
Master of Orion
Master of Orion (בקיצור MOO או MoO) הוא משחק אסטרטגיה בתורים מסוג מדע בדיוני שפותח על ידי סטיב בארקיאה (Simtex) והופץ על ידי MicroProse ב-1993. משחקי ההמשך הם Master of Orion II ו-Master of Orion III. כמשחק 4X (לחקור, להתרחב, לנצל ולחסל) מוקדם, MOO יצא על בסיס המשחק הפופולרי Civilization ומשחק דמוי הרפתקאות בסגנון Iron Seed. המשחק עוצב לפי מספר משחקים ישנים יותר, במיוחד לפי Spaceward Ho! של Delta Tao ו-Reach for the Stars של SSI. המשחק נחשב לאחד הטובים ביותר מהז'אנר.
השחקן מתחיל עם אימפריה בין-כוכבית ונלחם באימפריות נוספות על השליטה במרחב החלל המוכר תוך שימוש בפוליטיקה או על ידי צבא. אינטרסים כלכליים, דיפלומטים וצבאיים ניתנים לניהול ולהתאמה אישית תוך התמודדות עם חמישה שחקני מחשב נוספים (היכולים להראות אינטליגנציה מעט מוזרה). את הצי החללי ניתן לעצב מהיסוד, ומהלך המשחק כולל יש אירועים אקראיים כמו מרד, התקפות פיראטים, אמבות חלל ענקיות ופליטות פה פוליטיות. כיבוש מערכת הכוכבים החזקה ביותר, Orion (אוריון), בדרך כלל מסמן ניצחון.
מראה.