בשנת 985, בתקופת שלטון בית עבאס, כתב הגאוגרף הערבי מוקדסי כי המסגד הגדול הוא "מסגד יפהפה". ב-5 בדצמבר 1033 רעידת אדמה גרמה להתמוטטות הצריח במסגד.
כנסייה צלבנית.
הצלבנים כבשו את עזה בשנת 1100, ובשנת 1149 בנו במקום כנסייה גדולה שהוקדשה ליוחנן המטביל, על פי צו של בלדווין השלישי, מלך ירושלים. ניתן לזהות שרידים שנותרו מהכנסייה הצלבנית בשניים משלושת המסדרונות במסגד הגדול כיום.
על אחד מעמודי הבניין המזוהה עם הכנסייה הצלבנית היה תבליט ובו כתובת מגולפת בעברית וביוונית. בעבר חשבו שהתבליט הובא מקיסריה, אך כיום הסברה המקובלת היא שהוא הובא מבית הכנסת העתיק בעזה, שנבנה במיומה בסביבות שנת 508 לספירה. בתבליט מתוארים המנורה, שופר, לולב ואתרוג, מוקפים בזר ומתחתיו הכיתוב "חנניה בן יעקב" בעברית וביוונית. התבליט תועד לאחרונה בשנת 1987, ובשלב כלשהו לאחר מכן הוא הושחת והאבן מתחתיו הוחלקה.
בשנת 1187 נכבשה עזה מהצלבנים בידי השושלת האיובית בהנהגתו של צלאח א-דין, והם הרסו את הכנסייה.
מסגד ממלוכי.
הממלוכים בנו מחדש את המסגד במאה ה-13, אך בשנת 1260 הוא נהרס על ידי המונגולים, בהנהגת הולאגו חאן. לאחר מכן הוא שוב נבנה על ידי תושבי עזה המוסלמים, אך נהרס ברעידת אדמה בשנת 1294.
הסולטן הממלוכי בנה מחדש את חלל התפילה של המבנה משנת 1297 עד 1299, והממלוכים ששלטו לאחר מכן בעזה המשיכו לשפץ ולהרחיב את המבנה. בשנת 1355 הגאוגרף המוסלמי אבן בטוטה ציין לשבח את חוזקו של המסגד ויופיו. ניתן לראות כיום במסגד כתובות הנושאות שמות של מספר סולטנים ממלוכים, בהם מוחמד בן קלאוון, אל-אשרף סיף אל-דין קאיתבאי ואל-מסתעין השני.
התקופה העות'מאנית.
במאה ה-16 שופץ המסגד הגדול על ידי העות'מאנים, שבנו בעזה באותה תקופה שישה מסגדים נוספים. הוא מוזכר בכתביהם של נוסעים מהמאה ה-19.
במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא נפגע קשות בהפצצות של מדינות ההסכמה. הבריטים טענו שההרס נגרם בגלל התפוצצות תחמושת שהעות'מאנים הטמינו במסגד.
תקופת המנדט הבריטי.
משנת 1925 עד 1927 שוקם המסגד על ידי המועצה המוסלמית העליונה, בפיקודו של ראש עיריית עזה לשעבר סעיד א-שווא.
עם תום השיפוצים הפך המסגד למוקד הפעילות הדתית והחברתית עבור רבים מתושבי עזה.
בשנת 1928 יזמה המועצה המוסלמית העליונה הפגנה המונית במסגד נגד הבחירות לאספת הנבחרים של המנדט הבריטי, בהשתתפות תושבים מוסלמים ונוצרים.
לאחר הקמת מדינת ישראל.
המסגד פעיל ומשמש בימינו כמוקד לפעילות דתית וחברתית, אם כי האירועים בו משקפים את השינויים העוברים על החברה בעזה. ב-11 ביוני 2007, במהלך עימות חמאס-פת"ח ברצועת עזה, אנשי חמאס חטפו והרגו את אחד מחיילי המשמר הנשיאותי הפלסטיני בעזה. כנקמה, באותו יום חמושים מהפת"ח חטפו והרגו את מוחמד אל-רפעתי, האימאם של המסגד הגדול, שנחשב לתומך חמאס.
ב-2 באוגוסט 2014 הפציץ צה"ל את המסגד, במהלך מבצע צוק איתן.
בחודש מאי 2020 נסגרו לראשונה דלתות המסגד למשך חודש הרמדאן עקב התפרצות נגיף הקורונה ברצועת עזה, במהלכה הוטל סגר על תושבי עזה.
ארכיטקטורה.
המסגד הגדול משתרע על שטח של 4,100 מ"ר, מתוכו 1,800 מ"ר שטח בנוי. רוב המבנה בנוי מסלעי כורכר. במסגד חצר פנימית גדולה המוקפת בקשתות מעוגלות. הממלוכים, ומאוחר יותר העות'מאנים, הרחיבו את החלקים הדרומיים והדרום-מזרחיים של הבניין.
על דלת המסגד חקוקה כתובת ובה שמו של הסולטאן הממלוכי קלאוון, וכן ניתן לראות בו כתובות עם שמות של סולטנים ממלוכים נוספים, בהם מוחמד בן קלאוון, אל-אשרף סיף אל-דין קאיתבאי, אל-מסתעין השני וברקוק.
במסגד יכולים להתפלל מעל לשלושת אלפים איש. בקומת הקרקע נמצא אולם התפילה המרכזי וחדר תפילה לנשים, ובקומה העליונה בית מדרש ללימודי דת האסלאם. במרתף נמצא אולם קבלת פנים, ומוזיאון ארכאולוגי.
פנים המסגד.
לאחר שהמבנה הפך מכנסייה למסגד נותרו בו רק חלקים מעטים מהמבנה הצלבני הקדום, בהם החזית והקשת בכניסה המערבית, ומספר עמודים בעלי אדריכלות נורמנית ואדריכלות גותית. מספר עמודים זוהו כחלקים שפורקו מבית כנסת עתיק, כנראה בית הכנסת העתיק בעזה, ונעשה בהם שימוש חוזר לבניית הכנסייה הצלבנית, והם נותרו כחלק מהמסגד. הדלת המערבית והאוקולוס המערבי עשויים שיש. הרצפות מכוסות באריחים מזוגגים. עמודי השיש מעוטרים בכותרות קורינתיות.
אולם התפילה המרכזי מקורה כקמרון צולב, ומחולק לחללים צדדיים באמצעות קשתות. אבן בטוטה תיאר בכתביו מינבר עשוי שיש לבן שראה במסגד הגדול, והוא נמצא שם גם כיום. לצידו מחראב הנושא כתובת משנת 1663 ובה שמו של מוסא פאשא, מושל עזה בתקופת השלטון העות'מאני.
הצריח (מינרט).
המסגד מפורסם בצריח שלו (מינרט), שחציו התחתון מרובע וחציו העליון מתומן. סגנון זה אופייני ל. המינרט בנוי מסלע כורכר, בראשו חלק הבנוי מעץ ואריחי קרמיקה, ומעליו כיפת אבן פשוטה.
ספריית המסגד.
ספריית המסגד הוקמה על ידי הסולטן הממלוכי ביברס והועסקו בה אנשי דת ומדע. במקורות רבים מצוין שהספרייה הכילה יותר מעשרים אלף ספרים וכתבי יד בתחומי המדע והאמנות. רוב התכולה נגנבה או נהרסה במהלך מסעי הצלב, מסע נפוליאון בארץ ישראל ומלחמת העולם הראשונה, וכיום נותרו בספרייה רק 132 כתבי יד עתיקים, בהם כתב יד משנת 920 לפנה"ס.
Mecbur
Mecbur (בעברית: כָּפוּי) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הטורקייה איילה צ'ליק. השיר יצא לאור ב-11 במאי 2020, כסינגל מתוך אלבומה "Daha Bi' Aşık", על ידי חברת התקליטים סוני מיוזיק אנטרטיינמנט. על מנת לעזור בקידום שלו, הוציאה צ'ליק קליפ נלווה עבור השיר.
השיר הגיע למקום התשיעי במצעד טורקיה טופ 20.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב במקור על ידי אסף מונויר, אך איילה צ'ליק כתבה אותו בעצמה בשפה הטורקית. הוא הולחן על ידי ז'אן מארי ריאצ'י והופק על ידי אוקיי בריש. השיר כשמו ("כפוי\ה"), יצא לאור כסינגל במהלך מגפת הקורונה, עקב הסגר שפקד את כל העולם, מה שגרם לצ'ליק להרגיש כפויה וכבולה לבית שלה.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-600 אלף השמעות.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של איילה צ'ליק ב-11 במאי 2020, ביום צאתו כסינגל. לאורכו של הקליפ, ניתן לראות את צ'ליק כשהיא יושבת במרפסת ביתה, תוך שהיא שרה את השיר. כמו כן, ניתן לראות שלל אנשים שונים בטורקיה, כשהם "כפויים" לביתם גם כן ואינם יכולים לתת ממנו בעקבות ההסגר שנגרם כתוצאה ממגפת הקורונה.
נכון לאוקטובר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-5 מיליון צפיות.
Dotdash
Dotdash (לשעבר About.com) היא חברת מדיה דיגיטלית אמריקאית המפרסמת כתבות וסרטוני וידאו העוסקים בנושאים שונים, ביניהם: בריאות, אוכל, כלכלה, טכנולוגיה, סגנון חיים, טיולים וחינוך. אתר החברה מתחרה באתרי מידע מקוונים ובאנציקלופדיות. בשנת 2005 נקנתה החברה על ידי הניו יורק טיימס עבור 410 מיליון דולר, ובאוגוסט 2012 נמכרה ל-IAC, הבעלים של Ask.com, עבור 300 מיליון דולר. מאז מכירתה רווחיה מגיעים מפרסומות. במאי 2017 הודיעה החברה על שינוי שמה מ-About.com ל-Dotdash.
לחברה משרדים בניו יורק, בסן פרנסיסקו ובשיקגו.
About.com
דבי מורגן
דברה אן מורגן (באנגלית: Deborah Ann Morgan; נולד ב-20 בספטמבר 1956) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית. התפרסמה תודות לתפקידה כאנג'י בקסטר–האברד באופרת הסבון של רשת ABC, "כל ילדיי", תפקיד עבורו זכתה בפרס אמי לשעות היום לשחקנית משנה מצטיינת בסדרת דרמה בשנת 1989; והייתה מועמדת ארבע פעמים נוספות. היא ידועה גם בתפקידה בעונה הרביעית והחמישית של הסדרה "מכושפות".
ביוגרפיה.
מורגן נולדה בדאן שבצפון קרוליינה, בתם של לורה, מורה, וג'ורג' מורגן ג'וניור, קצב. יש לה אחות צעירה, טרי. המשפחה עברה להתגורר בברונקס בילדותה. בראיון שנערך במגזין פיפל בשנת 1997, חשפה מורגן כי אביה היה אלכוהוליסט פוגעני. בעוד שהוא מעולם לא פגע פיזית בבנותיו, מורגן נזכרה באמה בורחת מאביה לעיתים קרובות. אביה נפטר מסרטן הדם בשנת 1975. דבי סיימה את בית הספר התיכון ע"ש אקווינס בברונקס.
קריירה.
התפקיד הקולנועי המוקדם ביותר של מורגן היה בסרט "Cry Uncle!" בשנת 1971. היא שיחקה בתפקיד דיטה. לפני תפקידה בסרט שיחקה מורגן בסדרה "מה קורה !!" ששודרה בין השנים 1976–1977, בתפקיד דיאן האריס, והופיעה גם בסדרה "זמנים טובים". בשנת 1979 היא זכתה לשבחים על גילומה של דודתו של אלכס היילי, אליזבת הארווי, בסרט "שורשים: הדורות הבאים" ב-1979, ותפקיד כחברתו לשעבר של קרטיס ג'קסון שהפכה לזונה בסרט "הצל הלבן". תפקידה המפורסם ביותר היה אנג'י בקסטר האברד באופרת הסבון "כל ילדי". בשנת 1989 זכתה מורגן בפרס אמי בשעות היום לשחקנית המשנה המצטיינת בסדרת דרמה (אותו היא חולקת עם שחקנית "סנטה ברברה" ננסי לי גרהן).
לאחר שעזבה את הסדרה "כל ילדיי", שיחקה מורגן בתפקיד שנטל מרשל באופרת הסבון של רשת NBC, "Generations", (במקום השחקנית שרון בראון) ונשארה בסדרה עד לסיומה. לאחר מכן חזרה על תפקידה כאנג'י האברד בסדרה "Loving" של רשת ABC בשנת 1993. ב-1995 היא שיחקה את אותה דמות בסדרה
"העיר" (גרסה מחודשת של "Loving"), מה שהפך את מורגן לשחקנית המגלמת את אותה דמות בשלוש אופרות סבון שונות. בין השנים 1997–1998 שיחקה גם את ד"ר אלן ברג'ס בסדרה פורט צ'ארלס.