בשנים 1997–2001 שיחקה בתפקיד ראשי את דמותה של תותי טל בסדרת הטלוויזיה של איתן פוקס "פלורנטין", ששודרה בערוץ 2.
ב-2001 שיחקה בתוכנית המערכונים "קן הקוקיות".
בשנת 2002 שיחקה בסדרה הקומית "שאול", ששודרה ב-HOT3 ובסדרה "כאן ועכשיו" בערוץ 1.
בשנת 2008 גילמה את עורכת החדשות אנה נקדימון בסדרת הדרמה "חשופים".
בשנת 2009 שיחקה ב"תיאטרון חיפה" במחזה "פיגמליון". גילמה ארבעה תפקידים ב"תיאטרון הבימה", במחזה "אלינג" בבימויו של רמי הויברגר.
עיסוקים נוספים.
אופיר דיבבה סדרות טלוויזיה רבות ומקריינת בפרסומות.
אופיר הופיעה בסבב הופעות שירי משוררים, עורכת מופעי שירה ופרוזה, הופיעה בסדרת מופעים במדיטק, "תן למילים לעשות בך". כמו כן יש לאופיר פינה קבועה בסדרה "הופ כתה א'" בערוץ הופ!.
חיים פרטיים.
ביולי 2003, נולדה בת לאופיר ולבן זוגה, אמן הזכוכית, דן אלדר.
יהדות קזחסטן
יהדות קזחסטן היא קהילה יהודית המתקיימת בשטחה של קזחסטן.
היסטוריה.
יש המעריכים כי יהודים ישבו בקזחסטן כבר לאחר גלות בבל וכחלק מפיזור היהודים באימפריה הפרסית. יהודים סוחרים נדדו גם באזורים כמו קזחסטן בדרכם מרוסיה להודו וסין. כמו רוב הקהילות היהודיות במרכז אסיה, לא מנתה הקהילה יהודים רבים.
בשנת 1917 נכבשה קזחסטן על ידי רוסיה. במהלך מלחמת העולם השנייה הגיעו לקזחסטן פליטים יהודים שנמלטו מאירופה. מסוף מלחמת העולם השנייה ועד התפרקות ברית המועצות שימשה קזחסטן אזור מבודד שאליו נשלחו פושעים, מתנגדי השלטון הקומוניסטי וכן משתפי פעולה עם גורמים מחוץ לגוש הקומוניסטי. בין השאר נשלחו יהודים רבים לקזחסטן, אשכנזים וספרדים, והם היוו את רוב יהודי המדינה. חלק אחר של יהודים היגרו מאוזבקיסטן השכנה והשתכנו בשימקנט אשר היו חלק מיהדות בוכרה.
יהדות קזחסטן כיום.
רוב היהודים המתגוררים במדינה, ספרדים ואשכנזים, הם צאצאים של יהודים שנמלטו לחבל ארץ נידח זה בשל גזרות הקומוניזם, או שהוגלו לשם. ב-1994 הגיע למדינה שליח חב"ד, הרב ישעיה אלעזר הכהן, ונתמנה לראש הקהילה ורבה הראשי של מדינת קזחסטן. הוא יזם הקמת מרכזים יהודים, רשת בתי כנסת, מוסדות חינוך ומקוואות טהרה לקהילות, מרכזים לבריתות ואספקה של מזון כשר.
כיום מתגוררים בקזחסטן כפי הנראה 2,900 יהודים, הרשומים בעשרות ערים ושבעה מרכזים קהילתיים: בערים נור-סולטן, אלמה אטה, קוסטנאי, פבלודר, קרגנדה ואוסט קמינגורסק וצימקענט.
בעירם אלו מכהנים רבנים בכל עיר: הרב אלחנן הכהן, הרב שמואל קרנאוך, הרב שמעון אש, הרב אסף פיינשטיין, הרב אשר תומרקין, הרב מנחם מענדל זלמנוב, הרב מרדכי מרוזוב. עוד בעיר אלמא אטא מכהנים רבנים לשלוחים נוספים המאוגדים כולם בהרבנות הראשית לקזחסטן.
עם זאת, כמות היהודים שאינם דתיים אינה ידועה. בדומה למדינות אחרות עם עבר סובייטי, המדינה עצמה היא חילונית, ויש הפרדה בין הדת הראשית (אסלם) למדינה. האזרחים אינם נדרשים להזדהות על פי דת, ואין רישום של יהודים.
מאז עלייתו של נורסולטן נזרבייב לנשיאות קזחסטן, נהנים בני הקהילה היהודית מסובלנות דתית מלאה ומתמיכה ועידוד ממשלתיים במדינה האסלאמית.
מוזיקת רקע
אודטה
אפונה
אפונה (או אפון מתורבת; שם מדעי: "Pisum sativum") הוא צמח ממשפחת הקטניות, בעלת זרעים עגולים וירוקים הגדלים בתרמיל. מחזור חייה הוא כשנה. היא נאכלת בתבשיל, משומרת או חיה ואף כחטיף מטוגן.
מקור השם.
במשנה מופיע השם "אפונים", אם כי יש מן החוקרים שזיהו את האפונים במשנה דווקא עם החמצה (חומוס).
היסטוריית התירבות.
מלבד האפון המתורבת קיימים עוד שלשה מיני בר בסוג אפון: אפון מצוי ("Pisum fulvum"), אפון קיפח ("Pisum platius"), ואפון נמוך ("Pisum syriacum"). שלושתם קיימים בארץ ישראל. הורי הבר של האפון התרבותי הם האפון הקיפח והנמוך, מכיוון שהם ברי הכלאה איתו וצבע הפרחים הארגמני שלהם מתאים לאפונה התרבותית, בעוד צבע הפרחים של האפון המצוי הוא כתום-קרם. באפוני הבר היה מנגנון הפצה של זרעים, בצורה שבה התרמילים היו מתפתלים סביב עצמם, מתבקעים וזורקים את הזרעים למרחק של מספר מטרים.
בתרמיל אפונה יהיו בין חמישה אפונים לשמונה אפונים בזנים של אפונה עדינה יותר.
האפונה נמצאה בחפירות ארכאולוגיות המתוארכות לתקופת זמן של 10,000 שנים לפחות. השרידים הקדומים ביותר נמצאו בטורקיה, עיראק וישראל.
האפונה נפוצה באירופה, סין והודו.
לאחר בישול, אפונה מכילה כ-22% חלבון, והיא עשירה בוויטמינים, מינרלים וסיבים תזונתיים. אפונה נחשבת על ידי רבים כמקור בריא לחלבון מן הצומח.
צמח האפונה שימש מושא למחקריו של גרגור מנדל, נזיר צ'כי שחי במאה ה-19, ערך הכלאות בזנים טהורים של אפונה, וכך גילה וניסח את חוקי התורשה.
כמעט מפורסמים
כמעט מפורסמים (באנגלית: Almost Famous) הוא סרט קולנוע שביים וכתב קמרון קרואו ויצא בשנת 2000. עלילתו מבוססת על חייו של קרואו כנער עיתונאי במגזין ה"רולינג סטון".
עלילת הסרט.
הסרט מתחיל בשלהי שנות השישים, כשסצנת ה"סקס, סמים ורוקנ'רול" תופסת תאוצה וסוחפת אחריה בני נוער ברחבי העולם, במקביל לשמרנות מצד המבוגרים.
ויליאם מילר בן ה-11 גר עם אחותו הגדולה בסן דייגו תחת משטרה הקשוח של אימם הדאגנית והשמרנית (פרנסס מקדורמנד). האם עושה מעשים יוצאי דופן כמו לחגוג את חג המולד בחודש ספטמבר על מנת שהוא לא יהיה ממוסחר. אחותו המרדנית של ויליאם שאינה יכולה יותר, עוזבת את הבית בגיל 18 כדי להפוך לדיילת, ומשאירה לו את אוסף התקליטים שלה.
כעבור 4 שנים ויליאם הוא אינטלקטואל רוקנ'רול שכותב למגזיני מוזיקה מקומיים. כישרונו מתגלה בידי עורכי מגזין "הרולינג סטון" הנחשב, ואלה, בלי לדעת את גילו, שוכרים אותו כדי לסקר להקה בתחילת דרכה, "סטילווטר" במהלך סיבוב הופעות. ברשות אמו ובעזרתו של כתב הרוק לסטר בנגס (פיליפ סימור הופמן) הוא מצטרף אל הלהקה, ונוסע עמם מקליפורניה ועד ניו יורק באוטובוס שבהמשך מוחלף במטוס פרטי. במהלך סיבוב ההופעות הוא נחשף לצד המכוער של עולם הרוק: סמים, התעמתויות בין חברי להקה, מסחור מצד חברות התקליטים, ומעל הכל, היחס המתנשא של כוכבי הרוק למעריצות הנגררות אחרי הלהקה. ויליאם מתאהב בנערה שמכנה את עצמה "פני ליין" (קייט הדסון), מעריצה מסורה אך שברירית שמנסה לרכוש את ליבו של גיטריסט הלהקה, ראסל האמונד (בילי קרודופ). האמונד הוא כוכב על שמנצל את פני ליין ומסתיר אותה מאשתו.
הסרט כולל שירי רוק קלאסיים של להקות רוק אגדיות, שמשווים לסרט אווירה ברוח התקופה.
דלגית
דִּלְגִּית (קפיצה בחבל) או חבל קפיצה, היא משחק ילדים.
הדלגית היא בעצם חבל אשר מצויד בדרך כלל בידיות החזקה קלות, אשר עשויות להיות מחוברות באופן רופף בלבד לחבל, זאת כדי להתיר את סיבובו בתוכן.
הדלגית משמשת כמשחק ילדים תחרותי, כדוגמת גומי, וכן כאמצעי לשיפור קואורדינציה וסיבולת לב-ריאה במסגרת ספורטיבית בלתי תחרותית.
ניתן לקפוץ בחבל לבד או בשיתוף פעולה. בשני המקרים, השימוש מאופיין בסיבוב החבל כך שהוא מקיף את הגוף, ובקפיצה במקום המתחילה כאשר החבל "מצליף" ברצפה. שימוש נוסף לחבל הוא המשחק "הנחש בא".
סוגי קפיצות.
קפיצה לבד.
קפיצה לבד מאפיינת בעיקר את השימוש בחבל כאמצעי ספורט, או משחק בתורות המיועד לשני שחקנים - כאשר שחקן מחזיק בתורו וזכאי לקפוץ בחבל כל עוד לא נכשל. השיטה הקלאסית כוללת סיבוב החבל כאשר הידיים נותרות מקובעות במקום (ביחס לגוף), ורק פרקי הידיים נעים. שיטות מתוחכמות יותר כוללות הצלבת הידיים במהלך סיבוב החבל, קפיצה לאחור, או הצמדת הידיים.
קפיצה בשיתוף פעולה.
קפיצה בשיתוף פעולה היא משחק המיועד לשלושה שחקנים לפחות, ואינו בשימוש כאמצעי ספורטיבי. שני שחקנים מסובבים את החבל בתיאום תוך הנעת ידיהם במעגל גדול. על יתר השחקנים לחדור לתוך התחום המוקף בחבל, ולקפוץ בו מספר ספור של מחזורי סיבוב חבל. המספר נספר בדרך כלל באמצעות שיר משחק, המושר בפי כל המשתתפים, למשל:
הסיבוב והקפיצות מתוזמנות על פי ההברות המודגשות. במשחק המערב יותר משלושה שחקנים, מהווה נקודה מסוימת בשיר סמן לכניסתו של שחקן נוסף לתוך המרחב התחום בחבל. למשך פרק זמן מסוים קופצים שני שחקנים יחד, ובתום השיר הקבוע מראש, פורש השחקן הראשון (עדיין, בלי להפריע לתנועת החבל), כאשר השחקן הבא מתחיל לקפוץ לפי השיר מחדש.
הראשון בטור קובע את הסדר ואת צורת הקפיצות, ההולכת ונעשית מורכבת יותר ויותר. מי שעוצר את תנועת החבל תוך כדי קפיצותיו נפסל ומחליף את אחד הילדים המסובבים את החבל.
בדרך כלל הכניסה למתחם הקפיצה מתבצע מן הצד בו החבל יורד לכיוונך, ואולם מתקדמים נכנסים גם מן הצד ההפוך ומשלבים כניסות משני הצדדים.
בגרסה מורכבת יותר של המשחק מסובבים שני חבלים בשתי ידיים של כל מסובב לכיוונים מנוגדים, מה שמצריך מיומנות רבה יותר בקפיצה מבלי להיפסל.
הנחש בא.
משחק זה, המהווה אף הוא אימון ספורטיבי, ניתן למשחק באמצעות דלגית, אך גם באמצעות חבל פשוט. שחקן אחד עומד במרכז שטח פנוי, כאשר יתר השחקנים עומדים סביבו. השחקן, האוחז בקצה אחד של חבל, מסובב את החבל בגובה מסוים מעל פני הקרקע בקוראו "הנחש בא!". אם הצליף את החבל ברגלי אחד מן השחקנים, נפסל השחקן.
אברהם דרורי
אברהם רפאל דרורי (קוז'ניצקי) (23 במאי 1919 - 20 באוגוסט 1964, י"ב באלול תשכ"ד) היה איש האצ"ל וחבר הכנסת מטעם תנועת החרות.
ביוגרפיה.