הקיסר הרומי אדריאנוס בנה בעיר מבנה לזכרו של מאהבו היווני אנטינואוס. אל-מניא הייתה אף מרכז אדמיניסטרטיבי גם בתקופה ההליניסטית והביזנטית. העיר התפתחה מאוד בתקופת בית עבאס. בשנת 1326 ביקר בעיר החוקר הידוע אבן בטוטה. השליטים מוחמד עלי ואסמאעיל פאשא ראו בעיר כחשובה מאוד מבחינה כלכלית וחקלאית ולכן פיתחו אותה. בשנת 1870 פאשא בנה באל-מניא ארמון ובשנת 1873 נבנתה תעלת מים שסיפקה מים לחקלאות המקומית. פיתוח הכלכלה והחקלאות המקומיות גרמו גם לצמיחה דמוגרפית.
בתקופת מלחמת האזרחים האמריקנית עלה הביקוש לכותנה המקומית, וכתוצאה מכך התפתחה מאוד הכלכלה המקומית. בתחילת המאה ה-20 נבנתה באל-מניא מערכת רכבות. בתקופה זו הקימה הממלכה המאוחדת קונסוליה ובשנת 1907 נפתח סניף של בנק עותומן. בשנת 1927 נפתח בית משפט, בשנת 1931 נפתחה תחנת כיבוי אש ובשנת 1937 נחנכה עירייה חדשה.
לאחר מהפכת הקצינים החופשיים ב-1952, מלחמת סיני ב-1956 והלאמת תעשיות רבות ב-1957, עזבו תושבים ארמנים ויוונים רבים את אל-מניא. הגירה שלילית זו הביאה להידרדרות במצב העיר. גורם נוסף להידרדרות היה הצפיפות בתוך העיר ותשתיות לקויות. לשם פתרון משברי הדיור, נבנה בשנות ה-60 דיור ציבורי.
ב-26 במאי 2017 התחרש באל-מניא פיגוע ירי, כאשר חמושים מארגון המדינה האסלאמית פתחו באש לעבר נוצרים קופטים שנסעו באוטובוס. בפיגוע נרצחו 29 אנשים, מרביתם ילדים. כ-25 בני אדם נוספים נפצעו.
מבין התושבים הידועים בעיר ניתן למנות את טה חוסיין והודא שעראווי.
כלכלה.
המגזר הדומיננטי הוא המגזר הציבורי. המוצרים הנפוצים שמיוצרים על ידי הייצור התעשייתי בעיר הם מלט, מוצרי מזון, רהיטים, מתכת, נגרות, כימיקלים, כרייה, דשנים ותעשיות חקלאיות. למרות עברה ההיסטורי של העיר, התיירות המקומית אינה מפותחת.
בנהא
בנהא (בערבית: بنها‎) היא בירת מחוז אל-קליוביה, מצרים וממוקמת בצפון-מזרח המדינה בין קהיר לאלכסנדריה. בנהא נחשבת למרכז תחבורתי חשוב בדלתא של הנילוס. בשנת 2012 התגוררו בעיר כ-165,000 תושבים.
בשנת 1976 הוקמה בבנהא אוניברסיטה אשר הפכה פרטית בשנת 2005. בכל שנה לומדים באוניברסיטה כ-60,000 סטודנטים. הפקולטה ברפואה עוזרת לנהל את שני בתי החולים בעיר.
כפר א-שיח'
כפר א-שיח (בערבית: كفر الشيخ ) היא בירת מחוז כפר א-שיח' במצרים הממוקמת כ-134 ק"מ מצפון לקהיר, בצפון הדלתא של הנילוס. נכון לשנת 2012, מתגוררים בעיר כ-160,000 תושבים. ההתיישבות המקומית החלה לפני אלפי שנים.
בשנת 2006 נפתחה בעיר אוניברסיטה. התעשייה העירונית מפותחת מאוד.
מבין תושבי העיר הידועים, ניתן למנות את אחמד זוויל, חמדין סבאחי, חוסאם ע'אלי, מוחמד עטא, מחמוד חסן וסעד זע'לול.
קינא
קינא (בערבית: قنا; תעתיק מדויק: קנא) היא בירת מחוז קינא, שבמצרים. העיר ממוקמת במצרים העליונה, על הגדה המזרחית של הנילוס, כ-39 ק"מ צפונית ללוקסור. העיר נחשבת למוקד תחבורה מרכזי בין מצרים העליונה לים האדום.
בשנת 2012 התגוררו בעיר כ-230,000 תושבים. בעיר ישנו ריכוז גבוה של נוצרים קופטים - כ-35% מכלל התושבים.
חיל האוויר של ארצות הברית ביצע תרגילים רבים באזור קינא משנות ה-70 של המאה ה-20 ועד לשנות ה-90.
בני סויף
בַּני סויף (נפוצה גם ההגייה בני סואף, בערבית: بنى سويف) היא בירת מחוז בַּני סויף, מצרים. נכון לשנת 2012 התגוררו בעיר כ-233,000 תושבים.
תיירות בסלובניה
תיירות היא ענף בכלכלתה של סלובניה. בשנת 2017 ביקרו בסלובניה כ-3,000,000 תיירים שלנו כ-7,300,000 לינות לצד תיירות הפנים שרשמה כ-3,800,000 לילות.
רקע.
סלובניה מציעה לתיירים מגוון של נופים, על אף קוטנה היחסי של המדינה. האלפים היוליאניים בצפון מערבה, נוף ים תיכוני בדרום מערב, המישור הפאנוני בצפון מזרח, והאלפים הדינריים בדרום מזרח. אזורים אלה חופפים בקירוב לאזורים ההיסטוריים של סלובניה המבוססים על שטחי ממלכת הבסבורג (קרניולה, קריתיניה, סטריאה ואזור החוף). לכל אחד מאזורים אלה ערכי טבע, גאוגרפיה, ארכיטקטורה ומאפיינים תרבותיים משלו.
סלובניה מציעה לתיירים הרים מושלגים, כרי דשא, רצועה ימית, מערות ואגמים, ההופכים אותה ליעד אטרקטיבי באירופה.
בליובליאנה הבירה מבחר בניינים הבנויים בסגנון הבארוק והארט נובו, שחלקם פרי תכנונו של האדריכל הסלובני יוז'ה פלצ'ניק.
אטרקציות נוספות הן אגם בלד, נהר הסוצ'ה, והר טריגלב, שהוא הגבוה ביותר במדינה. חבל הקראס הנמצא באזור החוף הוא יעד תיירותי חשוב. מערת פוסטוינה ומערות שקוציאן הסמוכות הוכרזו שתיהן על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית. מערות נוספות באזור פתוחות למבקרים, בהן מערת וילניצה.
לחוף הים האדריאטי שוכנת העיירה פיראן בעלת האדריכלות הגותית-ונציאנית. העיירה הסמוכה פורטורוז' היא יעד נופש פופולרי בו מתקיימת תיירות הימורים. איזולה וקופר הן עיירות תיירותיות נוספות באזור.
אזור סטיריה בצפון מזרח המדינה ידוע ביין הלבן ובשמן זרעי הדלעת המיוצרים בו. הרי פוחוריה (Pohorje) הם חלק מהאזור ובהם אתרי סקי. העיר מאריבור מציעה פסטיבלי תרבות.
אזור פרקמוריה ידוע במטבח הייחודי שבו. בין המאכלים המסורתיים שבו, הידועים ביותר הם בשר חזיר, לפת וקדרת תבשיל שנקרא בויטה רפה (bujta repa). עוגת הפרקמורסקה גיבניצה (Prekmurska gibanica), מקורה באזור.
התיירות הכפרית חשובה בכל רחבי המדינה, והיא מפותחת במיוחד באזור קראס, בחלקים הפנימיים של קרניולה, קרניולה התחתונה וצפון איסטריה, ובאזור שמסביב לפודצ'טרטק וקוז'יה במזרח סטיריה. באזורים אלה נפוצים טיולים רגליים, רכיבה על סוסים ורכיבה על אופניים.
הפארק הלאומי טריגלב הוא פארק לאומי הממוקם בסלובניה והיחיד במדינה. הוא נקרא על שמו של הר טריגלב, סמל לאומי של סלובניה, הממוקם כמעט באמצע הפארק הלאומי. ממנו התפשטו העמקים באופן רדיאלי, המספקים מים לשני נהרות גדולים שמקורותיהם בהרי האלפים היוליאנים: הסוצ'ה והסאבה, הנשפכים לים האדריאטי ולים השחור, בהתאמה.
רכס הרי קרבנקה בגבול סלובניה-אוסטריה והאלפים הקמניקיים מהווים אף הם יעדים תיירותיים חשובים, כמו הרי הפוחוריה. שלא כמו אזור האלפים היוליאניים, אזורים אלה מושכים בעיקר תיירות מקומית ומן האזורים הקרובים באוסטריה.
בסלובניה יש מספר ערים קטנות מימי הביניים, המשמשות כאטרקציות תיירותיות חשובות. מאלה, המפורסמות ביותר הן פטוי, שקופיה לוקה, ופיראן. כפרים מבוצרים, רובם ממוקמים במערב סלובניה (שטנייל, ויפבסקי קריז' ושמארטנו) הפכו ליעד תיירותי חשוב, במיוחד בשל אירועי התרבות המאורגנים בסביבתם.
דפנה בן-תור
דפנה בן תור (נולדה ב-1947 בירושלים) היא ארכאולוגית, היסטוריונית ואגיפטולוגית ישראלית.
ביוגרפיה.
בשנת 1971 קיבלה בוגר (B.A) בארכאולוגיה ובהיסטוריה של עם ישראל מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בשנים 1976–1981 שימשה עוזרת לאוצר במחלקה לתרבויות שכנות במוזיאון ישראל.
ב-1982–1991 הייתה אוצרת-משנה במחלקה לארכאולוגיה של מצרים במוזיאון ישראל ומשנת 1992 ועד 2016 שימשה אוצרת אותה מחלקה במוזיאון.
בשנת 1994 קיבלה תואר מוסמך (M.A) באגיפטולוגיה מהאוניברסיטה העברית.
בשנת 2006 קיבלה תואר דוקטור (Ph.D) באגיפטולוגיה מהאוניברסיטה העברית. עבודת התזה שלה עסקה ביחסי מצרים וארץ ישראל בתקופת הביניים השנייה (1550-1700 לפנה"ס בקירוב) על פי חרפושיות מצריות וכנעניות בנות התקופה.
נישאה לאמנון בן-תור חופר תל חצור ופרופסור לארכאולוגיה באוניברסיטה העברית, ירושלים במשך שנים רבות, בטרם פרש לגמלאות.
בשנים 1997–1998 וכן ב-2001 הייתה עמית מחקר במחלקה לאמנות מצרית במוזיאון המטרופוליטן בניו יורק.
משנת 1993 עוסקת במחקר על קשרי מצרים וכנען בעיקר על סמך חרפושיות שנמצאו בשני האזורים.
יצאה לגמלאות באפריל 2016.
מיכל פלג
מיכל פלג (נולדה ב-1959) היא אמנית, עיתונאית, סופרת ומסאית ישראלית.
קורות חיים.
נולדה בחיפה וחיה בילדותה באתיופיה עקב שליחות הוריה במדינה. למדה אמנות ועיצוב בבצלאל וקולנוע ברומא. עד שנת 1990 הייתה כתבת העיתונים "דבר" ו"מעריב" באיטליה, במקביל לעבודתה שם בתחום הקולנוע. הרצתה באקדמיה לאמנות "בצלאל" ובבתי-ספר לעיצוב ולתקשורת חזותית. מפרסמת מאמרים ומסות בעיתון "הארץ".
מטיוליה המקיפים באזורי סכסוך ומתיחות בעולם פרסמה רשימות מברלין לאחר נפילת חומת ברלין, מנגורנו קרבאך, מקובה ומאתיופיה.
עשייתה כוללת פעילות בארגון תעאיוש, לקידום שותפות יהודית-ערבית.
קישורים חיצוניים.
על ספריה:
שטפן וייל
שטפן וייל (בגרמנית: Stephan Weil, נולד ב-15 בדצמבר 1958) הוא פוליטיקאי גרמני מן המפלגה הסוציאל-דמוקרטית (SPD), אשר מכהן מאז פברואר 2013 כראש ממשלת מדינת סקסוניה התחתונה. בשנים 2013-2014 כיהן כנשיא הבונדסראט (הבית העליון של הפרלמנט הגרמני).
ביוגרפיה.
וייל נולד ב-15 בדצמבר 1958 בהמבורג, אז גרמניה המערבית. בשנת 1965 עבר וייל עם משפחתו להתגורר בהנובר. למד משפטים ומדע המדינה באוניברסיטת גטינגן. לאחר לימודיו, עבד וייל כעורך דין בהנובר, ולאחר מכן כתובע הכללי וכשופט במשרד המשפטים של סקסוניה התחתונה. בשנים 1997-2006 כיהן כגזבר הנובר.
במאי 2006 נבחר וייל להיות מועמד ה-SPD לראשות עיריית הנובר. בבחירות שהתקיימו בספטמבר, ניצח וייל ברוב מוחלט בסיבוב הראשון. הוא עזב את תפקיד זה באופן אוטומטי עם היבחרו לראשות הממשלה. בשנת 2012 נבחר להנהיג את ה-SPD במדינה.
וייל נבחר לתפקיד ראש ממשלת המדינה ב-19 בפברואר 2013 בתמיכת מפלגתו ומפלגת הירוקים. הוא נבחר שנית לתפקיד בנובמבר 2017 בתמיכת המפלגה הסוציאל-דמוקרטית וה-המפלגה הנוצרית-דמוקרטית.