הייסמית' מתארת בספר את האווירה המדכאת בגרמניה של המלחמה הקרה והנהנתנות במערב ברלין, בעיקר בקטע שבבר ההומואים. ריפלי מגלה סימפתיה כלפי ההומוסקסואלים שהוא פוגש, בניגוד לתיעוב-העצמי שחש כאשר הוא נמשך בסתר לדיקי גרינליף בספר הכישרון של מר ריפלי. נרמז גם בספר שהתעניינותו של ריפלי בפרנק היא יותר מהתעניינות אבהית, אך הדבר לא נאמר במפורש. מאמציו של ריפלי להגן על פרנק, והעובדה שהוא לא גנב את כספי הכופר שהגיעו לרשותו, בניגוד לאופיו כפושע, מצביעים על סוג של חמלה נטולת רגש שמתעוררת בו, שלא הייתה חלק מאופיו והתנהגותו בספרים הקודמים.
אזורי חן
אֲזוֹרֵי חֵן היא שכונה בצפון-מערב תל אביב, המהווה חלק משכונת צוקי אביב. השכונה קרויה על שם חנה נאמן, אמו של אברהם נאמן יזם הפרויקט. הבניה במקום החלה במהלך שנות ה-80 והחלק העיקרי של בתי השכונה הוקם במהלך שנות ה-90. השכונה שוכנת בין דרך נמיר במזרח ובין הכביש המוביל אל חוף הצוק ממערב, והיא גובלת מצפון בקריית החינוך של תל אביב (רח' שושנה פרסיץ). ובדרום ברמת אביב החדשה (רח' א"צ פרופס).
אזורי חן היא שכונה קטנה. היא כוללת שמונה בניינים הניצבים בצורת ספירלה (602 יחידות דיור). שבעה מהבניינים נקראים על שם שבעת המינים (בית הזית שנבנה ראשון, בית התמר, בית הרימון וכו') ואילו הבית השמיני שאף נבנה אחרון נקרא בית התפוז. בגינת נוי במרכז השכונה נשתמרו מספר עצי שקמה עתיקים. בקדמת השכונה מול גן המייסדים מוצב הפסל הסביבתי בוסתן בתים שיצרה הפסלת ציונה שמשי.
בשכונה מתגוררים כ-2,000 נפש, יש בה מרכז מסחרי קטן הכולל מספר בתי קפה, מרכול, סניפי בנק וקופת חולים וכן מועדון קאנטרי. תלמידי השכונה לומדים ברמת אביב החדשה, בשכונת תוכנית ל' ובשכונת הגוש הגדול, והשירותים הקהילתיים ניתנים בשכונות אלה וברמת אביב ג'.
מצפון לשכונה הוקם ב-2012 בית הספר תיכונט ע"ש אלתרמן.
רמת אביב החדשה
בנייה (פירושונים)
29–20 לפנה&quot;ס
שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 29 – 20 לפנה"ס
כוכב הצפון (שכונה)
כוכב הצפון היא שכונה הממוקמת בצפון-מערב תל אביב. זוהי שכונת עבר הירקון הקרובה ביותר וצמודה לצפון החדש ולנמל תל אביב. גבולות השכונה הם רחוב אבן גבירול ממערב, האזור בו שכן שדה התעופה דב הוז מצפון, דרך נמיר ממזרח, ושדרות רוקח מדרום.
השכונה.
בשכונה מתגוררים כ-5,000 תושבים בכ-2,000 דירות, חלקה החיצוני של השכונה מאופיין בעיקר בבניינים גבוהים בני 8–12 קומות וחלקה הפנימי במספר מועט של בתים צמודי קרקע ובניינים נמוכים בני 6–8 קומות. מזרח השכונה, בין דרך נמיר לרחוב לוי אשכול, כולל את פרויקט "סביוני רמת אביב" שנבנה על שטחו של מלון רמת אביב.
השכונה נחצית ממזרח למערב על ידי פארק בגודל 9 דונם, עם מדשאות, מתקני פעילות לילדים ולפעוטות, בריכת דגים אקולוגית, מקומות ישיבה ומרחב ציבור.
בשכונה קיים מעון יום של ויצו, וכן בית ספר יסודי ממלכתי ובצמוד אליו אשכול גנים, ברחוב אבא קובנר. בשכונה קיימים שני מרכזים מסחרים בהם פועלות חנויות, בתי קפה ומסעדות.
היסטוריה.
בניית שכונת הצפון החלה בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20. בשנת 1989 היו בבנייה תשעה בניינים של שמונה קומות, שבכל אחת מהן ארבעים דירות. בקומות התחתונות נבנו דירות של 4-5 חדרים ובקומות העליונות דירות דופלקס. בסוף שנות ה-90 ותחילת שנות ה-2000 נבנתה שכונת סביוני רמת אביב במזרח השכונה, על השטח של מלון רמת אביב. בשנת 2009 כבר היו בשכונה כ-1000 יחידות דיור.
אוכלוסייה.
השכונה לפי נתוני הלמ"ס ואתר מדלן בעלת מדד חברתי-כלכלי גבוה (דורגה 10 מתוך 10).
בשנת 2019 הלמ"ס פרסם דירוג ובו שכונת כוכב הצפון ממוקמת במקום הרביעי כאחת השכונות המבוססות כלכלית בערי ישראל.
תושבי השכונה רובם אקדמאים העוסקים במקצועות חופשיים.
Junior Eurovision
שכונות עבר הירקון
שכונות עבר הירקון הוא השם הכולל לשכונות הנמצאות מצפון לנחל הירקון, בצפון תל אביב. שכונות אלה משתרעות על פני 21 אלף דונם, המהווים כ- 41% משטח העיר, ומתגוררים בהן כ-24% מתושבי העיר.
השכונות התפתחו בהדרגה, ובאזור זה נמצאת עיקר הבנייה של תל אביב עד היום. לאזורים אלה של העיר היה ביקוש גבוה מאז קום המדינה בשל היותם קרובים יחסית למרכז העיר אך רחוקים דיו כדי להוות שכונות פרבריות שקטות. גם כיום, למעשה, מתפקדות רובן כפרברי העיר. הן אינן מחוברות אל המרקם העירוני של מרכז תל אביב, או לערים האחרות המשיקות לאזור: רמת גן, בני ברק ורמת השרון.
אוכלוסיית השכונות, בממוצע, היא האמידה ביותר בעיר וכן בין האוכלוסיות האמידות ביותר בישראל כולה. עם זאת, קיימים בה גם חלקים כגון שכונת נווה שרת הנבדלת מבחינה זו משאר השכונות. הביטוי "צפוני", או "צפונבוני", אשר התייחס בעבר אל שכונות הצפון הישן של תל אביב אשר יושבו בשנות ה-30 וה-40 על ידי יוצאי אירופה אמידים, מתייחס היום בעיקר לתושביהם העשירים של שכונות אלה כמו גם לערים המבוססות הנוספות שמצפון לעיר (הרצליה, רמת השרון ורעננה).
השכונות מחולקות ביניהן לשתי קבוצות: שכונות צפון-מערב הנמצאות ממערב לנתיבי איילון ומוגדרות כרובע מס' 1 בחלוקה האדמיניסטרטיבית של העירייה, ושכונות צפון-מזרח הממוקמות ממזרח לאיילון ומוגדרות כרובע מס' 2. בין שני אזורים אלה מחבר ציר תנועה אחד בלבד - שדרות קרן קיימת לישראל, ובנוסף אליו שדרות רוקח כציר תחבורה עיקרי העובר בין השכונות לנחל הירקון ומחבר אותן עם מרכז העיר.
כל שכונות עבר הירקון פועלות באופן עצמאי ממרכז העיר מבחינת כל השירותים הקהילתיים (בתי ספר, גני ילדים, בריאות) ובהן מספר אתרים חשובים המשרתים את כלל העיר ואף את מרחבה המטרופוליני. על אלה נמנים פארק הירקון, אוניברסיטת תל אביב, שדה דב, גני התערוכה, הלונה פארק של תל אביב וקריית החינוך של תל אביב, וכן אזורי התעסוקה אזור תעשייה עבר הירקון וקריית עתידים.
ברובע עובר שביל ישראל דרך תל ברוך ופארק הירקון.
קישורים חיצוניים.
ירון בסלב, העשור הראשון להתפתחות שכונות תל אביב שמעבר לירקון, 1947–1958, מתוך עיונים בתקומת ישראל. 2013
ויקטור מאוורון
ויקטור מאוורון (בצרפתית: Victor de l'Aveyron; 1788–1828) או ילד הפרא מאוורון היה ילד פרא שבשנת 1800 נמצא ביער אוורון שבמחוז אוורון בצרפת כשהיה כבן 12. במשך שנים רבות הילד היה מבודד מכל מגע אנושי, ולכן העיתונים כינוהו "ילד הפרא מאוורון". התנהגותו דמתה להתנהגות בעלי חיים יותר מאשר לזו של בני אדם. הרשויות שיערו שהילד ננטש שנים לפני כן בידי הורים חסרי אמצעים, מנהג שרווח באותם הימים.
ז'אן איטאר, התעניין בו רבות וניסה "לתרבת" אותו, הוא הצליח להקנות לו יכולת קריאה וכתיבה ולאפשר לו להביע את צרכיו בכתב. למרות מאמציו הילד נותר חריג, בלא מיומנויות ובלא יכולת להשתמש בשפה מדוברת, אלא בשפה כתובה בלבד. זאת בשל אי-השימוש באברי הדיבור והשמיעה שלו בשלבי ראשית החיים. כשנמצא ביער הוא לא ידע ללכת על שתיים או לדבר וגם לאחר חמש שנים הוא לא הצליח להסתגל לחברה.
עם דוקטור איטאר.
האב המנזר בונאטר, חוקר הטבע, הוא שמאחזר אותו ולוקח אותו לבית הספר המרכזי. השר לוסיין בונפרטה דורש את העברתו לפריס. לכן היא מגיעה לבירה בפריס ב-6 באוגוסט 1800. כאן הוא נמסר לסקרנותם של הקהל ושל החוקרים. כל מיני הנחות, אפילו האבסורדיות ביותר, נשמעות בעניין. בפרט, לא ידוע אם פיגור שכלי שלו נובע מבידודו או שמא לקות נפשית קודמת הובילה לנטישתו בסביבות גיל שנתיים.
בשנת 1801 הופקד הילד על ידי דוקטור ז'אן איטאר שנתן לו את שמו הפרטי, ויקטור, לאחר שהבין שהוא פשוט יודע לבטא את האות O. אף אחד לא מאמין בשילובו החברתי מחדש, אבל איטאר מסתדר עם העניינים. הוא פרסם תזה באותה שנה ודיווח בשנת 1806 על עבודתו עם ויקטור דה לוויירון. במשך חמש שנים הוא עבד על ההשתלבות החברתית של ילד זה, אך ראה בחוסר יכולתו לדבר כישלון אישי.
ויקטור הופקד בידי מאדאם גוארין מסוימת שקיבלה פנסיה שנתית של 150 פרנק ושמרה עליו במשך 17 שנה, משנת 1811 ועד מותו בשנת 1828, בבית ב"אמפאס דה פוילנטינים" בפריז. גופתו הושלכה לקבר אחים ללא נתיחה שלאחר המוות.
תשאול לתזה של הילד הפראי.
דו"ח בונאטר (1800) והספקות הראשונים.
איש המדע הראשון שבחן את ויקטור כבר בשנת 1800 היה בונאטר, פרופסור להיסטוריה של הטבע. הוא ביצע בדיקה קלינית זהירה ביותר, כשמדד את גובהו (136 ס"מ) ואת הצלקות שלו, ואז כתב דוח ארוך שהותיר ספק ניכר בקיומו הפראי של ילד זה ("הערה היסטורית על הפרא של Aveyron ... ”, שנה VIII של הרפובליקה ):
פעמיים בונאטר נדהם מכך שלוויקטור "יש עור לבן ועדין" ו"כל גופו מכוסה בצלקות "(עמ '30, 31, 48)," נראה שרובם נוצרו על ידי כוויות ". הוא ציין במיוחד 4 צלקות צריבה על הפנים וצלקת רוחבית של 41 מילימטרים מול הגרון, ככל הנראה נגרמת על ידי להב חד.
מחלוקת: ילד פרא או ילד קדוש מעונה?
בין העדויות החזותיות הראשונות פרסם כתב העת דה פריז מכתב ב-23 במאי 1800, שמעמיד בסימן שאלה את קיומו הפראי של ויקטור, מכתב שהוסתר כדי לשמור על האגדה: "הוא שמר על לובן עור שנראה כאילו הוא מנוגד היטב למצב הזה [הפראות]. "
סרז' ארולס , שהשווה את כל הנתונים המקוריים (1800–1801) על ויקטור עם נתונים שנמצאו בארכיונים על עשרות מקרים אחרים של ילדי פרא שמצא ברחבי העולם, לאורך 600 שנה (1304–1954), מסכם שוויקטור מאוורון הוא אחד הבודדים שלא הראו יכולת הישרדות, וגם לא להגנה האלמנטרית ביותר. "הוא אפילו לא יודע לפצח אגוז באבן או לזרוק אבן למטרה מסוימת".