"האופסימיסט" וגיבורה, סעיד, הם בבחינת מיקרוקוסמוס למצבם של ערביי ישראל, שנוכחו לדעת שהפכו לפתע פתאום מרוב לאומי דומיננטי ובעל ביטחון עצמי למיעוט קטן וחסר אונים במדינה המגדירה את עצמה כמדינת האומה היהודית. כמו בני עמו, המדינה הפכה את סעיד לתלוי בה תלות גמורה. גם אם גורלו שפר עליו והוא משתף פעולה עם הממסד וזוכה ל"הטבות", הרי שהוא הפך מרצונו או לא מרצונו לעוד אמצעי של שליטה ופיקוח על האוכלוסייה הערבית. גם כאשר הוא מפגין נאמנותו בכל מחיר ומוכן לשאת בכל שליחות ומחונך לציית ל"דמוקרטיה הישראלית", הרי כשאר בני עמו הוא נחשב כמי שאינו ממלא את כל חובותיו האזרחיות ולבסוף הופך בעצמו ל"קורבן" של הממסד. סעיד, שבדמותו נשזרה האופטימיות והפסימיות מבטא את גורלה של האומה הפלסטינית לנדודים אינסופיים אחר גאולה והווייתו בגלות במובן הפיסי והנפשי.
מבנה העלילה.
ביצירה "האופסימיסט" קיימת מורכבות רבה וטשטוש בממדים של זמן, מסע, טיול, נדודים ומקום עד כדי זהות מוחלטת ביניהם. רק בסופה של היצירה תיפתר ה"תעלומה".
קורותיו של סעיד מועברים אלינו באמצעות שורה של איגרות שהוא משגר אל חברו המחבר מאי שם בחלל, שלשם נחטף על ידי חייזרים עלומי זהות. מסגרת זו מאפשרת תיאור שוטף של קורותיו מאז שיבתו כמסתנן לאחר 1948 תוך תיאור מקומות שונים ממחוזות ילדותו ועד לכניסתו למוסד לחולי רוח שאליו "נחטף" בסופה של היצירה.
הספר "האופסימיסט" מחולק לשלושה ספרים, המתארים את קורותיו של סעיד ומסמלים את המעגליות שבה הוא שבוי:
ספר ראשון - יעאד;
ספר שני – באקייה;
ספר שלישי - יעאד השנייה.
יעאד היא אשתו הראשונה של סעיד, באקייה היא אשתו השנייה ויעאד השנייה היא הבת של אהבתו הראשונה שאבדה. את שלוש נשותיו איבד בגלל נסיבות חייו המאמללות.
בסופה של היצירה, "למען האמת וההיסטוריה" חושף סעיד את סודו הגדול, את תעלומת המקום בו הוא נמצא ואת זהותו. כאמור, קורותיו הועברו אלינו באמצעות האיגרות שהוא משגר אל חברו המחבר, כביכול, מאי שם בחלל, לשם נחטף, או מבית המשוגעים, לשם נחטף כתוצאה ממצבו "הנפשי". המחבר, הנמען של המכתבים הללו, בא לבקרו, אך נוכח כי הוא אינו עוד בין החיים.
תרגומים.
"האופסימיסט" ראה אור בערבית ב-1974, ובמהדורות נוספות בהמשך.
הוא הופיע בתרגום לצרפתית מאת ט"ה ("L'Optissimiste: Les circonstances étranges de la disparition de Said Abou-An-Nahs", פריז 1980), ושוב בתרגום ז'אן-פטריק גיום ("Les aventures extraordinaires de Sa’id le Peptimiste", פריז 1987);
בתרגום לעברית מאת אנטון שמאס (ירושלים 1984);
לאנגלית בתרגום סלמה חדרה ג'איוסי וטרבור לגאסיק ("The Secret Life of Saeed: The Pessoptimist", לונדון 1985);
לפורטוגזית (מצרפתית) בתרגום אנטוניו בלמירו גימרש ("O optissimista: As estranhas circunstâncias do desaparecimento de Saíd Abu Nahs", ליסבון 1985);
לספרדית בתרגום לאונור מרטינס ("Los extraordinarios hechos que rodearon la desaparición de Saíd, padre de calamidades, el pesoptimista", ברצלונה 1990);
לגרמנית בתרגום אבראהים אבו הַשהַש ואחרים ("Der Peptimist. oder, Von den seltsamen Vorfällen um das Verschwinden Saids des Glücklosen", בזל 1992);
וליוונית בתרגום יעקב שיבּי וקָרינה לַמפּסָה ("O opsimistes: To ekpleptiko chroniko tes exaphanises tou Said Abou el-Nachs el-Moutasasuel", אתונה 1998).
עיבוד תיאטרוני.
הספר הומחז על ידי רמי ליבנה ומוחמד בכרי (בערבית ובעברית) כהצגת יחיד בכיכובו של בכרי, שהועלתה ב-1986 (כשנתיים לאחר תרגומו לעברית) בתיאטרון העירוני חיפה (עירו של חביבי) בחיפה ובכפרים הערביים בגליל, ובתיאטרון אל-חכוואתי, במזרח ירושלים בינואר 1987. ההצגה הועלתה במסע הופעות ברחבי אירופה בשנים 1995-97 במסגרת "מונולוג בכרי", במשחקם של בכרי בערבית ועברית ואוריאל זוהר בצרפתית.
מרס קנינגהם
מרסיר פיליפ "מרס" קנינגהם (באנגלית: Mercier Philip "Merce" Cunningham; 16 באפריל 1919 - 27 ביולי 2009) היה כוראוגרף אמריקני. היה לאורך שנים שותפו המקצועי ובן זוגו לחיים של המלחין ג'ון קייג'. לעיתים קרובות מתייחסים אליו בשמו הפרטי מרס.
ביוגרפיה.
קנינגהם נולד בסנטראליה, וושינגטון, ארצות הברית ב-16 באפריל 1919.
את הכשרתו הרשמית הראשונה בתחום המחול והתיאטרון רכש קנינגהם במכללת קורניש לאמנויות, שם פגש את ג'ון קייג', שהיה פסנתרן מלווה בשיעורי המחול. מאוחר יותר עבר לניו יורק ולמד בבית הספר האמריקני לבלט. בין השנים 1939 ו-1945 שימש כרקדן סולן בלהקת המחול של מרתה גרהם, וחיבר בשנת 1943 כוריאוגרפיה לאופרה "הרוח נשארת", פרי עטו של פול בוולז. באפריל 1944 הופיע לראשונה בניו יורק בקונצרט סולו עם ג'ון קייג'. בקיץ של שנת 1953 הקים את "להקת המחול מרס קנינגהם" שהופעותיה הראשונות היו במכללת בלאק מאונטן.
קנינגהם הושפע ממילותיו של אלברט איינשטיין "אין נקודות קבועות בחלל", ופיתח שיטת יצירה הידועה בשם "פעולות המקרה" שאותה עיצב בשיתוף פעולה הדוק עם קייג'. קנינגהם הושפע אף מזן ומדאדאיזם ויצר בהמשך מספר משפטי ריקוד המתבססים באופן אלאטורי וסריאלי על הטלות קובייה, קלפים או מטבעות לקביעת סדר התנועות, כיוונן בחלל ומספר החזרות על כל תנועה. פעמים רבות הזמין מוזיקאי שילחין מוזיקה ואמן פלסטי שייצור סביבה חזותית בזמן שהוא מחבר את התנועה. השלושה עובדים בנפרד ואת התוצר האמנותי ישלבו לראשונה על הבמה בפני קהל. אף על פי שאחדים ראו זאת כביטול האחריות האמנותית מצד היוצר, קנינגהם נלהב מאוד מתהליכי יצירה המולידים תוצרים אמנותיים שלא היו נולדים בשיתוף פעולה מסורתי. אין זה אומר, כמובן, שקנינגהם הכתיר כל יצירה שחוברה בתהליך שכזה כיצירת מופת; את אלה שלא צלחו סילק מהרפרטואר ואילו את אלה שכן שיבח כ"תגליות של הצלחה מקרית". במובן זה, "פעולות המקרה" דומות במידת מה לאלתור, ששימש יוצרים רבים כמקור השראה.
בשנות השמונים לחייו לא היה מסוגל לרקוד, אך עדיין המשיך ליצור כוריאוגרפיות בעזרת תוכנת מחשב ועבד עם הרכבים מוזיקליים שונים (בהם סיגור רוס ורדיוהד) על מנת ליצור פסי-קול לעבודותיו.
קנינגהם היה בצוות המפַתֵּחַ של תוכנת המחשב ליצירת קומפוזיציות בכוריאוגרפיה "Danceforms", אשר נקראה לפנים "Lifeforms".
הטכניקה המפורטת והמובנית של קנינגהם לאימון הגוף בתנועה שמה דגש על כוח ועל קלות תנועה. יצירותיו של קנינגהם ידועות בדרישות האתלטיות הקשות והכמעט בלת-אפשריות מן הרקדנים.
קניגהם נפטר בביתו שבמנהטן ב-26 ביולי 2009.
8 מתחת לאפס
פול וילאמס ווקר
עמותת תנו לחיות לחיות
נבחרת לבנון בכדורגל
נבחרת לבנון בכדורגל (בערבית: منتخب لبنان لكرة القدم) היא נבחרת הכדורגל הלאומית של לבנון.
הנבחרת מעולם לא העפילה לגביע העולם בכדורגל.
ענת ישראלי
ענת ישראלי (נולדה ב-1955) היא סופרת ועורכת. זוכת פרס זאב לשנת 2000 עבור ספרה "לראות בעיניים עצומות". בשנת 2007 יצא לאור ספרה השני "ילדת השוקולד". בשנת 2010 ראה אור ספרה "אל תבכי, רוני".
ישראלי בוגרת B.A. בעבודה סוציאלית מאוניברסיטת תל אביב ועוסקת מזה כ-25 שנה בכתיבה, שכתוב ועריכה. כמו כן מנחת קבוצות מוסמכת ומנחה סדנאות כתיבה יוצרת. בין תפקידיה שימשה כעורכת בעיתונים "העולם הזה", "חדשות" ו"הארץ".
כיום עורכת ראשית ב"קווים" הוצאה לאור.
ג'אקרטה
נבחרת בחריין בכדורגל
נבחרת בחריין בכדורגל (בערבית: منتخب البحرين لكرة القدم), הידועה בכינוייה "האדום", היא נבחרת הכדורגל הלאומית של בחריין. הנבחרת מעולם לא העפילה לגביע העולם בכדורגל. הנבחרת זכתה בשנת 2004 בתואר הנבחרת שהתפתחה ביותר ולאחר מכן זכתה במקום הרביעי בגביע אסיה. הנבחרת הוקמה בשנת 1951 והצטרפה לפיפ"א בשנת 1966.
במוקדמות מונדיאל 2006 סיימה הנבחרת בשתי תוצאות תיקו, האחד ביתי 0-0 והשני בחוץ 1-1 נגד נבחרת אוזבקיסטן והעפילה לשלב ההצלבה הבין-יבשתי בגלל הפרש שערי חוץ עדיף. בשלב ההצלבה פגשה הנבחרת את המדורגת רביעית בCONCACAF, נבחרת טרינידד וטובגו, על מקום בגביע העולם. המשחק הראשון, שנערך במנאמה, נגמר בהפסד ביתי לבחריין 1-0. המשחק השני, שנערך בפורט אוף ספיין נגמר בתיקו 1-1 ובגלל הפרש שערים עדיף עלתה נבחרת טרינידד וטובגו למונדיאל 2006. גם במוקדמות מונדיאל 2010 הגיעה בחריין עד לשלב הפלייאוף, הבין-יבשתי שם נוצחה על ידי ניו זילנד.
אוסקר גרוזנברג
ה' באייר
שרת לקוח
סטס מיסז'ניקוב
סְטַס מִיסֶזְ'נִיקוֹב (נולד ב-28 בפברואר 1969 י' באדר תשכ"ט) הוא פוליטיקאי ישראלי. כיהן כחבר הכנסת מטעם "ישראל ביתנו" בכנסת ה-17 וה-18, כיושב ראש ועדת הכספים וכשר התיירות.
ב-31 באוקטובר 2017 הורשע בהסדר טיעון עם פרקליטות המדינה בגין מרמה והפרת אמונים ונידון למאסר בפועל של שנה ושלושה חודשים.
ביוגרפיה.
מיסז'ניקוב נולד במוסקבה בברית המועצות למיכאל וביאטריסה. עלה לישראל ב-7 בספטמבר 1982. למד בבית הספר התיכון הגימנסיה הריאלית בראשון לציון. את שירותו הצבאי סיים בדרגת טוראי. בשנת 1992 קיבל תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת תל אביב, בשנת 2000 קיבל תואר שני במנהל עסקים, עם התמחות בשיווק ובהתנהגות ארגונית, מאוניברסיטת תל אביב.
בשנים 1999-1997 היה עוזר פרלמנטרי של ח"כ יורי שטרן ובין השנים 1999 ל-2006 היה מנהל שיווק בשירותי בריאות כללית.
היה חבר מועצת עיריית ראשון לציון והחזיק בתיק רישוי עסקים משנת 2003, עד לבחירתו כחבר הכנסת ב-2006.
נבחר על ידי פורום מרכזים לטיפוח יזמות (מט"י) כאיש השנה לשנת 2007, כאות לטיפולו והצלחתו בקידום עסקים קטנים ובינוניים בישראל.