רוית חלד איטה (נולדה ב-1980) היא מדענית פלנטרית ישראלית, פרופסור במחלקה לאסטרופיזיקה ולקוסמולוגיה באוניברסיטת ציריך. חוקרת כוכבי לכת ענקי גזים במערכת השמש וכוכבי לכת חוץ-שמשיים. חברה בצוות המחקר של ג'ונו, גשושית לחקר כוכב הלכת צדק. בשנת 2015 חישבה במדויק את זמן הסיבוב העצמי של שבתאי, יחד עם אלי גלנטי ויוחאי כספי ממכון ויצמן למדע.
ביוגרפיה.
חלד סיימה תואר ראשון במדעים באוניברסיטת תל אביב בשנת 2004. המשיכה במסלול ישיר לדוקטורט באוניברסיטת תל אביב, אותו סיימה בשנת 2008.
בין השנים 2007–2009 חקרה במסגרת פוסט-דוקטורט באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס במחלקה למדעים פלנטריים. ב-2009 מונתה שם לעמית מחקר. במהלך שהותה באוניברסיטת קליפורניה חקרה את השפעתם של פלנטסימלים על היווצרות ענקי גזים, מידלה את הפלנטות החיצוניות במערכת השמש, ועבדה על ניתוח של שדה הכבידה של טיטאן, ירח שבתאי.
ב-2011 מונתה למרצה בכירה בחוג למדעי כדור הארץ של אוניברסיטת תל אביב. ב-2015 מונתה פרופסור חבר בחוג למדעי כדור הארץ באוניברסיטת תל אביב. ב-2016 עברה לעבוד באוניברסיטת ציריך.
חלד היא חלק מהצוות המדעי של הגשושית ג'ונו של נאס"א אשר חוקרת את כוכב הלכת צדק. כמו כן היא אחת מהמדענים הראשיים בצוות המחקר של הגשושית Jupiter Icy Moon Explorer של סוכנות החלל האירופית וגם חברת צוות המחקר של טלסקופ החלל PLATO של סוכנות החלל האירופית, האמור להיות משוגר ב-2024.
חלד נשואה להרלד איטה, פרופסור לפיזיקת חלקיקים, ואם לשניים.
מחקרה.
היווצרות כוכבי לכת.
מחקרה של חלד עוסק בהיווצרות של כוכבי לכת במערכת השמש. במסגרת המחקר נבדק הקשר בין היווצרות כוכבי הלכת למבנה הפנימי שלהם, עבור ענקי גזים, כגון צדק, שבתאי, וענקי קרח כגון נפטון, ואורנוס. נבדקים התהליכים המביאים להיווצרות כוכבי הלכת במערכת השמש שלנו לעומת היווצרות כוכבי לכת סביב כוכבים אחרים, המחקר בודק גם אם ניתן למצוא מנגנון אחיד החוזה את היווצרות כוכבי הלכת, ומה ההבדלים בין מערכות פלנטריות שונות והתהליכים הפיזיקליים המשפיעים על היווצרות כוכבי לכת במערכת מסוימת.
מבנה פנימי של כוכבי לכת וזמן הסיבוב הפנימי.
קבוצת המחקר של חלד בודקת גם את המבנה הפנימי של כוכבי הלכת והרכבם. במסגרת המחקר מפותחים מודלים חישוביים לחזות את ההתנהגות הדינמית של כוכב הלכת והשוואה לתצפיות קיימות. במסגרת המחקר, הצוות חוקר את מהירויות הסיבוב העצמי של ענקי הגזים והאם ניתן למצוא קשר בין המבנה לתנועת האטמוספירה בכוכבי לכת אלו.
חסמים לתנועת הרוחות באורנוס ונפטון.
חלד, יחד עם יוחאי כספי ועודד אהרונסון ממכון ויצמן למדע ואדם שומאן וביל הבארד מאוניברסיטת אריזונה, הצליחו לחשב כי הרוחות החזקות הנושבות על פני נפטון ואורנוס מוגבלות לשכבת אטמוספירה שעומקה אינו עולה על 1,000 ק"מ. בנפטון, רוחות אלו מנשבות במהירויות של כ-2,000 קמ"ש, עם סופות וזרמי סילון חזקים. מאז גילוי הרוחות הללו על ידי הגשושית וויאג'ר 2, ניסו חוקרים לגלות מה היקף תופעת הרוחות, על מנת להבין יותר טוב את הרכב מבנה ענקי הקרח הללו. ב-2013, כספי, חלד, שומאן, הבארד ואהרונסון הצליחו למדל את ההשפעה של הרוחות על שדה הכבידה של כוכבי הלכת ולהראות כי זרמי הסילון מהווים רק אחוז קטן ממסת כוכבי הלכת. תנועת הרוחות מביאה לשינוי במסה הרגעית של כוכב הלכת ובכך לתנודה בשדה הכבידה שלו. באמצעות חישוב הקשר בין לחץ וצפיפות לתבנית הרוחות ומדידת המומנט הכבידתי, הם הוכיחו כי שכבת הרוחות מוגבלת ל-1,000 ק"מ ומהווה אחוזים בודדים ממסת כוכבי הלכת. כתוצאה מכך החוקרים יכלו ליצור מפה של שדה הכבידה של כוכבי הלכת המבוססת על נתוני הרוחות.
חישוב זמן הסיבוב העצמי של שבתאי.
בשנת 2015, הצליחה חלד, יחד עם יוחאי כספי ואלי גלנטי ממכון ויצמן למדע, לחשב במדויק את זמן הסיבוב העצמי של שבתאי (10 שעות, 32 דקות, 45 שניות). החישוב הקודם הסתמך על מדידות של הגשושית וויאג'ר 2 ב-1981. אולם חישובים שהתקבלו ממדידות הגשושית קאסיני הראו שיש אי תאימות במספרים ויש פער בהבנה וחישוב זמן הסיבוב העצמי של שבתאי. הבעייתיות היא שמרכיבי האטמוספירה של שבתאי, ובעיקר המימן וההליום, נעים במהירויות שונות ואינם מעידים על הסיבוב העצמי של שבתאי עצמו. על כן המחקר של חלד התבסס על חישוב מהירות הסיבוב על ידי מדידת שדה הכבידה של שבתאי ועל חישוב דחיסותו ופחיסותו (העובדה שקוטרו מכיוון מזרח-מערב גדול מקוטרו בכיוון צפון-דרום).
אורלי קראוס וינר
גביע באוורמן
גביע באוורמן (באנגלית: The Bowerman) או בשמו המקוצר הבאוורמן הוא פרס יוקרתי המוענק לסטודנטים בארצות הברית על הצטיינותם בענפי האתלטיקה.
הפרס ניתן מדי שנה לאתלט ואתלטית מצטיינת מאז שנת 2009. הפרס נקרא על שמו של ביל באוורמן, מאמן נבחרת האתלטיקה של אוניברסיטת אורגון בשנים 1949 עד 1972 וממייסדי חברת נייקי. את הזוכים בפרס קובעים מצביעים המורכבים מאנשי תקשורת, מומחים באתלטיקה, חברים בהנהלת ה-NCAA, זוכי עבר וחברי ארגון USTFCCCA (ארגון מאמני האתלטיקה וריצות השדה בארצות הברית). בנוסף ניתנת זכות הצבעה גם לקהל האוהדים שלקולותיהם משקל של הצבעה אחת.
אהרן פולונסקי
אלמניה אאכן
אלמניה אאכן (בגרמנית: Alemannia Aachen) הוא מועדון כדורגל מהעיר אאכן שבמדינת נורדריין-וסטפאליה שבגרמניה. המועדון שיחק בליגת הבונדסליגה בשנות ה-60 המאוחרות, ופעם נוספת בעונת 2006/07, שאחריה המועדון הידרדר מספר ליגות ואף פשט את הרגל. אלמניה אאכן משחקת נכון לעונת 2015/16 בליגה האזורית המערבית, שהיא הרביעית בהייררכיית הליגות בגרמניה.
כינויו של המועדון "חיפושיות תפוחי האדמה", ניתן לו בגין החולצות המפוספסות בצבעי שחור וצהוב, בדיוק בצבעי החיפושית.
היסטוריה.
המועדון נוסד בשנת 1900 על ידי קבוצה של 18 סטודנטים בעיר אאכן. הסטודנטים רצו תחילה לקרוא למועדון פ.צ. אאכן, אך כבר היה קיים מועדון בשם זה, ולכן החליטו לקרוא למועדון פ.צ. אלמניה, כמחווה לשם הלטיני הישן של גרמניה. מלחמת העולם הראשונה הייתה נקודת שבר עבור המועדון, שאיבד מספר רב מחבריו מסיבות שונות, ונשאר עם 37 חברים רשומים בלבד, כאשר לפני המלחמה היו 200. לאחר המלחמה התאחדה פ.צ. אלמניה עם מועדון אחר מהעיר אאכן, שנקרא אאכנר טורבריין, למועדון אלמניה אאכן 1900. עם זאת, המועדון התפצל שוב לשתי קבוצות בשנת 1924 עקב חילוקי דעות רעיוניים. עם זאת, המועדון שמר על שמו אלמניה אאכן, והצליח מאוד בשנות ה-20, כאשר בשנת 1928 חנך אצטדיון חדש, האולד טיבולי, והעפיל לליגת האוברליגה. בתקופת הרייך השלישי המועדון המשיך בהצלחתו היחסית. המועדון אתגר את המשטר הנאצי, שדרש לנקות את מועדוני הספורט מיהודים, כאשר דרש לשחרר חבר מועדון יהודי שנכלא.
לאחר מלחמת העולם השנייה, חזר המועדון לליגה הגרמנית השנייה בחשיבותה באותם ימים, אך סבל מבעיות כלכליות. בשנת 1953 הגיע המועדון להישגו הגדול ביותר, כאשר העפיל אל גמר הגביע הגרמני, שם הפסיד 2-1 לרוט-וייס אסן. בעת הקמת הבונדסליגה, בשנת 1963, אלמניה אאכן עדיין שיחקה בליגה השנייה, אך הגיעה שוב לגמר הגביע הגרמני בשנת 1965, שם הפסידה 2-0 לבורוסיה דורטמונד. בעונת 1966/67 העפיל המועדון לראשונה בתולדותיו אל הבונדסליגה. בעונתה הראשונה בבונדסליגה, 1967/68, סיימה אלמניה אאכן במקום ה-11, ובעונת 1968/69 הפתיעה וסיימה במקום השני בבונדסליגה, מרחק שמונה נקודות מהאלופה באיירן מינכן. עם זאת, כבר בעונה העוקבת, 1969/70, נשרה אלמניה אאכן לליגה השנייה מהמקום האחרון, כאשר צברה נקודה אחת בלבד במשחקי החוץ. הקבוצה נשארה בליגה השנייה ברציפות עד לעונת 1989/90, בה נשרה לליגה השלישית.
בעונת 1998/99 הצליחה אלמניה אאכן להעפיל אל הבונדסליגה השנייה על אף מותו הפתאומי של המאמן ורנר פוקס במאי 1999. בשנים הראשונות לאחר העפלת הקבוצה לבונדסליגה השנייה, הקבוצה בעיקר התמודדה בקרבות תחתית, והייתה קרובה מאוד לפשיטת רגל כלכלית. השינוי הגיע כאשר חתם בשנת 2003 צוות ניהולי חדש בקבוצה, בראשות הנשיא הורסט היינריכס, המאמן דיטר הקינג והמנג'ר יורג שמטקה. המצב הכלכלי של המועדון השתפר, ובשנת 2003 הגיעה הקבוצה בפעם השלישית לגמר הגביע הגרמני, שם הפסידה 3-2 לורדר ברמן כאשר בדרך הדהימה ועברה את מינכן 1860, באיירן מינכן ובורוסיה מנשנגלדבך. הגעה זו לגמר הגביע סידרה לאלמניה אאכן הופעה בגביע אופ"א בעונת 2004/05, שם, על אף היותה קבוצה מהבונדסליגה השנייה, צלחה את שלב הבתים לאחר ניצחונות על ליל וא.א.ק. אתונה, והודחה בשלב 32 הגדולות על ידי אלקמאר. הופעה זו בגביע אופ"א שיפרה את מצבו הכלכלי של המועדון, ובאפריל 2006 הבטיחה את עלייתה אל הבונדסליגה, לראשונה מאז שנת 1970. עם זאת, אלמניה אאכן שרדה בבונדסליגה עונה אחת בלבד. הקבוצה פתחה היטב את עונת 2006/07 תחת המאמן מיכאל פרונטצק, ואף ניצחה את באיירן מינכן 1-0 בליגה ו-4-2 בגביע, אך בשמונת המחזורים האחרונים צברה נקודה אחת בלבד, ונשרה בחזרה לבונדסליגה השנייה עם 34 נקודות. הקבוצה מינתה לאחר ירידת הליגה את גידו בוכוואלד כמאמן, במטרה לחזור מהר לבונדסליגה, אך בוכוואלד כשל ופוטר לאחר 14 מחזורים. הקבוצה לא הצליחה לעלות בחזרה לבונדסליגה, ובעונת 2011/12 נשרה לליגה השלישית, וכעבור עונה אחת נשרה לליגה האזורית המערבית, שהיא הליגה הרביעית בהיירכיית הליגות, שם הקבוצה משחקת נכון לעונת 2015/16.
האצטדיון.