באפריל 2014 נכנס כהן לתחנת דלק בטבריה, רכש חמש מנות קוקאין תמורת 1,800 שקלים, צרך מנה אחת והחל לנסוע, בעת שכל פעילותו נקלטה בעיני שוטרים בניידת משטרה. השוטרים סימנו לו לעצור וחסמו את דרכו, אולם הוא סירב לפתוח את דלתות הרכב והשוטרים נאלצו לנפץ את שמשותיו. בתגובה פגע כהן עם מכוניתו בניידת וגרם לה נזק. כהן הודה במסגרת הסדר טיעון בהחזקת סמים והכשלת שוטרים ונשלח למספר חודשי מאסר.
ניסיונות חיסול.
בינואר 2016 יצא בן כהן מביתו שבמגדלי YOO, נכנס למכוניתו והחל לנסוע. כאשר הגיע לגבול גבעתיים התפוצץ מטען חבלה שהוצמד למכוניתו. בעקבות הפיצוץ איבד כהן את שתי רגליו.
בסמוך למועד בו אמור היה להשתחרר מבית החולים, עלה כהן יחד עם מאבטחו לחדרה של מטופלת במחלקה האורתופדית, גירש את שאר המטופלים, כלא אותה בחדר וביצע בה מעשה מגונה, בזמן שמאבטחו עמד בחוץ ומנע מאנשים להיכנס. המטופלת סירבה להגיש תלונה במשטרה נגד כהן. על מעשה זה הורשע בעסקת טיעון בביצוע מעשה מגונה, אף על פי שקורבן העבירה סירבה להתלונן או לתת עדות.
ב־19 באוגוסט 2018 ניצל מניסיון התנקשות נוסף בכיכר המדינה כאשר נפתחה לעבר רכבו אש משני קטנועים.
ב-13 בנובמבר 2019, נמצא ללא רוח חיים בדירתו בצפון תל אביב. סיבת המוות הייתה מנת יתר של סמים.
כהן היה אב לבת.
מדעי ההתנהגות
מדעי ההתנהגות הם אוסף של תחומי דעת אשר בוחנים את התנהגותם של בני האדם.
הפיזיולוגיה בודקת את האיברים והתאים המעורבים בפעילות של יצורים חיים. בין היתר היא גם עוסקת בהיבטים הביולוגים של ההתנהגות האנושית.
בהקשר של מדעי החברה, מדעי ההתנהגות משלבים בין שלושה תחומי דעת עיקריים: סוציולוגיה, אנתרופולוגיה ופסיכולוגיה, כאשר כל אחד ממקצועות אלו עוסק בתחום אחר הקשור לאדם ולנפש האדם. הפסיכולוגיה עוסקת באדם עצמו ובהתנהגותו, בעוד שמדעי החברה חוקרים אומות וקיבוצים אנושיים. למשל, אנתרופולוגיה עוסקת בחקר התרבויות אשר בונות את החברה, בעוד שסוציולוגיה מתמקדת בחקר יחסי הגומלין של האדם עם הסביבה הקרובה והרחוקה לו.
קולוטס
קולוטס מלמפסקוס (ביוונית: Κολώτης Λαμψακηνός, קוֹלוטס למפּסקינוֹס; 320 לפנה"ס בערך - לאחר 268 לפנה"ס) היה תלמיד של הפילוסוף אפיקורוס ואחד המפורסמים שבחסידיו.
הוא כתב חיבור שמטרתו להוכיח "שאין זה ניתן אפילו לחיות על פי תורותיהם של שאר הפילוסופים" (ὅτι κατὰ τὰ τῶν ἄλλων φιλοσόφων δόγματα οὐδὲ ζῆν ἐστιν). הוא הוקדש למלך מצרים תלמי הרביעי פילופטור. לצורך הפרכתו, כתב פלוטרכוס שני חיבורים (הכלולים במוראליה): דיאלוג בשם "שאין זה ניתן אפילו לחיות בנוחות על פי אפיקורוס", וחיבור בשם "נגד קולוטס". על פי פלוטרכוס, קולוטס היה נבון, אך יהיר, דוגמטי ולא-סבלני. הוא תקף קשות את סוקרטס ופילוסופים גדולים אחרים. הוא היה חביב מאוד על אפיקורוס, שנהג לקרוא לו בחיבה "קולוטארס" (Koλωτάρας) ו"קולוטאריוס" (Koλωτάριoς). לדברי פלוטרכוס, לאחר ששמע את הרצאתו של אפיקורוס על טבע הדברים, קולוטס נפל על ברכיו לפניו, והתחנן לפניו שייתן לו הדרכה.
קולוטס טען שאין זה לכבודה של אמינותו של הפילוסוף להשתמש במשלים בהוראתו, רעיון שמרקוס טוליוס קיקרו התנגד לו.
מספר קטעים מתוך שני חיבורים של קולוטס נתגלו בוילה של הפפירוסים  בהרקולנאום. אלה הם "נגד ליסיס של אפלטון" ו"נגד אאותידמוס של אפלטון".
בצרה (ירדן)
בָּצְרָה (בערבית: بصيرا) הוא שמה של עיר עתיקה הנזכרת בתנ"ך, ששכנה בדרום ממלכת ירדן של היום. העיר העתיקה מזוהה עם הכפר המודרני בֻּצֵירָה (או בוסירה). שרידי העיר שוכנים בהרי ירדן 20 ק"מ דרומית לטפילה (היא תופל המקראית), קרוב לעיר שובכ. העיר הייתה אחת הערים החשובות בממלכת אדום, ושימשה כנראה כעיר הבירה של הממלכה.
בצרה במקרא.
השם "בצרה" בהתייחס לאדום מופיע שמונה פעמים במקרא. העיר סימלה עבור הנביאים את אדום.
שמה של העיר מופיע לראשונה ב, בהם מצוינים המלכים שמלכו באדום, ויש ציון שאחד ממלכי אדום, יובב בן זרח, מקורו מבצרה: . גם ב נכתב שלאחר מותו של בֶּלַע בֶּן-בְּעוֹר, מלך אחריו יובב בן זרח מבצרה.
הנביאים עמוס, ישעיהו וירמיהו חזו את חורבנה של בצרה. בספר עמוס בצרה מוזכרת יחד עם תימן, כשהנביא אומר: ()
ב העוסק בכעס האלהים על  כל הגויים בצרה מוזכרת בפרט ואדום בכלל, המרמז על היותה העיר הראשית בממלכה. ב 'נכתב: . לעומת זאת ,ב, בצרה כבר מופיעה כשם המסמל את אדום והוא מקביל לה: . עוסק בחורבן אדום. גם שם, כמו בעמוס, יש הקבלה בין אדום לתימן. ב נכתב: . בהמשך של אותו פרק, ב, כמו בישעיהו יש הקבלה בין בצרה ואדום:  לעומת זאת ,ב נאמר:
ב נאמר: והפרוש שניתן לכך הוא שבצרה נקראה גם עיר מבצר או מבצר. קשר זה מופיע גם ב, בהמשך הפרק המציין את מלכי אדום:
על פי התיאור של בצרה ב, בצרה שכנה במקום גבוה מוקף גאיות, שם נאמר בתיאור בצרה:
זיהוי בצרה וממצאים.
אוסביוס מקיסריה, בספרו האונומסטיקון, עושה הבחנה בין מבצר ובצרה. באונומסטיקון 124 שורה 20 הוא מזהה את מבצר עם Mabsara, שנמצאה בסמוך לפטרה בארץ גיבאליני. מקום זה מופיע אצל גיאורגיוס מקיפרוס בשם Mamopsora בחבל פטרה. לעומת זאת בצרה מופיע באונומסטיקון 46 שורה 11 בשם Bosor תוך ציון שהיא נמצאת בהרי אדום, ללא מתן מידע נוסף.
אדוארד רובינסון, כומר וחוקר מקרא שחי במאה ה-19, היה הראשון שהציע לזהות את בצרה שבמקרא עם הכפר בוצירה ליד טפילה. בעקבותיו זוהה המקום כבצרה המקראית גם על ידי אלואיס מוסיל, מזרחן ותאולוג אוסטרי-צ'כי. נלסון גליק חפר באתר וגילה בו שרידים מתקופת הברזל, כולל חרסים אדומיים. על פי השרידים, שכן במקום יישוב מבוצר, שחלש על הדרך הראשית בארץ אדום ועל מכרות הנחושת שבצפון הערבה. ממצאים אלה אישרו את הצעת הזיהוי של בצרה המקראית. בנוסף, נמצאו באתר שרידים מהתקופה הנבטית ומתקופות מאוחרות יותר.
כחמישה ק"מ צפונית מזרחית לבצרה, נמצא אתר ארכאולוגי בשם "קלעת סלע". זוהי במת סלע בגובה 880 מטר מעל פני הים, ושטחו של האתר כ-82 דונם. במקום התגלתה כתובת על גבי סלע של המלך הבבלי נבונאיד, שמלך במאה ה-6 לפנה"ס, שבו הוא מנציח את ניצחונו. השערת החוקרים היא שהאתר שימש כמקום אליו ברחו מלך אדום ובכירי ממלכתו, לאחר שבצרה נכבשה על ידי נבונאיד.
יחסי ערב הסעודית–קטר
היחסים בין הממלכה הערבית הסעודית למדינת קטר היו מתוחים במהלך כיבושיו של אבן סעוד ושככו לאחר עצמאותה של קטר בשנת 1971.
ב-2016 היחסים נותקו על ידי סעודיה בעקבות חידוש יחסי איראן–קטר. בדצמבר 2020 פורסם ששתי המדינות מתכוונות לחדש את יחסיהם (בתיווך אמריקני). ב-5 בינואר 2021 תם המשבר הדיפלומטי הקטרי והיחסים בין המדינות חודשו.
היסטוריה.
אבן סעוד רצה בסיפוח קטר בשנות העשרים ושנות השלושים של המאה ה-20 אך הקטרים העדיפו לעבור להיות מדינת חסות בריטית. בשנת 1971, כאשר קטר הפכה עצמאית ובריטניה ויתרה על סמכותה באזור, בית סעוד הסעודי ביסס יחסיו עם קטר, עם משפחת המלוכה בית ת'אני, עם יזמים קטרים, ועם שבטים שהיו פזורים ברחבי חצי האי קטר. בתקופה זו היו לקטר ולערב הסעודית הרבה סממנים משותפים וציות לאידיאלוגיית הווהאביזם, כך שמרו שתי המדינות על יחסים טובים.
היחסים חוו התקררות עם כניסתו של חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני לתפקיד אמיר קטר, היחסים התקררו בגלל כוחה העולה של קטר וחששה של ערב הסעודית שהיא תהיה יותר משפיעה ממנה. הסכסוך הוא סכסוך המתבטא גם דתית וגאופוליטית כאשר שתי המדינות הן מדינות מוסלמיות אדוקות, המסתמכות בחוקיהן על חוקי האסלאם. לסכסוך קרא המדען הפוליטי נביל אנסארי "המלחמה הקרה במפרץ".
ביוני 2017 הודיעה ערב הסעודית על ניתוק היחסים עם קטר באופן מוחלט, לאחר סנקציות רבות שהטילה ערב הסעודית על קטר יחד עם מצרים, בחריין ואיחוד האמירויות הערביות ודרישות רבות ממנה, התקשר בספטמבר תמים בן חמד אאל ת'אני לנסיך מוחמד בן סלמאן אאל סעוד וביקש להתדיין איתו על המשבר ועל דרישות ארבע המדינות. לאור החמרת היחסים מתכננת ערב הסעודית לבנות את תעלת סלווה אשר תהפוך למעשה את קטר לאי.
ב-3 בדצמבר 2020 פורסם שסעודיה וקטר מתכוונות לחדש את יחסיהם הדיפלומטיים בתיווך אמריקני. ב-5 בינואר 2021 נחתם הסכם חידוש היחסים בין המדינות.
יחסים כלכליים.
נכון ליוני 2017 כ-40% מהמזון של קטר, כמו גם חומרי בנייה הגיעו דרך הגבול היבשתי עם סעודיה.
נמל התעופה שטוטגרט
נמל התעופה שטוטגרט () הוא נמל תעופה בינלאומי של שטוטגרט, בירת מדינת באדן-וירטמברג שבגרמניה. מאז 2014 נקרא השדה על שמו של ראש העירייה לשעבר מנפרד רומל. השדה הוא השישי בגודלו בגרמניה ובשנת 2015 עברו בו 10.5 מיליון נוסעים, וממנו יוצאות טיסות לערים שונות באירופה כמו גם לאטלנטה.
השדה נמצא כ-13 ק"מ דרומה משטוטגרט.
היסטוריה.
השדה הוקם ב-1939 כדי להחליף את שדה התעופה בובלינגן (Böblingen). ב-1945 השתלטו כוחות הצבא האמריקני על השדה, והוא הוחזר לשליטת הרשויות הגרמניות ב-1948. במהלך המלחמה הקרה שימש חלקו הדרומי של שדה התעופה את הצבא האמריקני ונקרא שדה התעופה אכטרדינגן.
ב-1948 האורך הוארך מסלול ההמראה ל-1,800 מטרים, וב-1961 הוארך ל-2,250. הרחבה נוספת נעשתה ב-1996 אז הוארך המסלול ל-3,348 מטרים. הטרמינל המקורי שהוקם ב-1938 הוחלף ב-2004. בנמל התעופה ארבעה טרמינלים בהם יכולים לעבור כ-12 מיליון נוסעים. בשדה התעופה של שטוטגרט עומדים לרשות נוסעים ותיקים ונוסעים מהשורה הראשונה ארבעה טרקלינים: טרקלין לופטהנזה לכל אורחי Star Alliance, טרקלין Ell-Beinhorn למחזיקי כרטיסי חבר שונים, כמו מועדון Diners, הטרקלין של אייר פראנס וטרקלין מועדון המנהלים, המיועד לנוסעים מועדפים של חברות תעופה שונות.