המשרד למשאבי טבע של רוסיה
המשרד למשאבי טבע, רשמית המשרד למשאבי טבע ואיכות הסביבה של רוסיה (ברוסית: Министерство природных ресурсов и экологии Российской Федерации) הוא משרד ממשלתי פדרלי האחראי להגנת הסביבה ולהגנה על משאבי הטבע ברוסיה (לרבות ניהול הפארקים הלאומיים ושמורות הטבע), פיקוח על שמירת הסביבה ויישום מדיניות הממשלה בתחום האקולוגיה. המשרד הוא גם הגוף העיקרי המפקח על אספקת מים ברוסיה.
המשרד הוקם לראשונה בתור המשרד למשאבי טבע ואקולוגיה בשנת 1991, ב-1996 המשרד להגנת הסביבה פורק. באותה שנה הוקם המשרד למשאבי טבע שקיבל על עצמו תפקידי הגנה על הסביבה במאי 2000.
ב-12 במאי 2008, בתקופת ממשלת פוטין השנייה המשרד שינה את שמו למשרד למשאבי טבע ואיכות הסביבה.
המשרד למשאבי טבע ואקולוגיה של רוסיה
דן קידר
יסמין קידר
אלימות כלפי יולדות
אלימות כלפי יולדות (באנגלית: Obstetric violence) היא כינוי לפעולות רפואיות במסגרת תהליך הלידה שלדעת השוללים אותן נעשות ללא הצדקה רפואית, ולעיתים חרף רצון היולדת. כן כולל כינוי זה יחס לא מכבד ליולדת, כגון התעללות פיזית, השפלה, אלימות מילולית, הליכים רפואיים כפויים או ללא הסכמה (בהם עיקור כפוי), הפרת סודיות, סירוב לתת תרופות נגד כאבים, פגיעה גסה בפרטיות, סירוב לקבל יולדת והזנחת יולדת באופן המסכן חיים.
רקע.
במאה ה-18 חלו התפתחויות בתחום המיילדות, ובפרט הבנת הפיזיולוגיה של ההיריון והלידה. בסוף המאה ה-18 השיגו רופאים הבנה במבנה הרחם ובשינויים שהוא עובר במהלך הלידה. בעקבות כך נוסדו בתי יולדות שחיזקו את אחיזתם של רופאים בתחום זה, שקודם לכן התאפיין בלידת בית בסיוע מיילדת.
בשלהי המאה ה-19 החלה להתפתח התפיסה המודרנית של מיילדות, ונוכחות של רופא בלידה הפכה למקובלת. ברבות ממדינות אירופה הונהג רישוי של העיסוק במיילדות. התפתחות ההרדמה סללה את הדרך לשימוש בניתוח קיסרי.
מעורבות רפואית בתהליך הלידה הביאה לירידה דרמטית בשיעור תמותת תינוקות, בלידה או תוך זמן קצר אחריה. גם בתמותת נשים במהלך ההיריון או הלידה חלה ירידה דרמטית.
מקור המושג.
המושג "אלימות מיילדותית" מוזכר לראשונה בחוק האורגני בדבר זכותן של נשים לחיים חופשיים מאלימות (בספרדית: Ley Orgánica sobre el Derecho de las mujeres a una vida libre de violencia) שנחקק בוונצואלה בשנת 2006. החוק מפרט 19 סוגים של אלימות נגד נשים. אלימות מיילדותית מוגדרת בסעיף 13 של החוק כ"ניכוס הגוף ותהליכי הרבייה של נשים על ידי אנשי הבריאות, המתבטא בדה-הומניזציה, בניצול לרעה של רפואה ובפתולוגיזציה של תהליכים טבעיים, ומביא לאובדן האוטונומיה והיכולת של נשים להחליט באופן חופשי על גופן ומיניותן, תוך השפעה שלילית על איכות חייהן."
פעולות רפואיות שיש המכנים אותן "אלימות מיילדותית".
ברוב המדינות המפותחות וברוב המדינות המתפתחות, לידה מתרחשת בסביבה רפואית תחת מספר רב של התערבויות כירורגיות. לידה רפואית והתערבויות כגון ניתוח קיסרי, אפיזיוטומיה והשראת לידה הורמונלית, שבדרך כלל אמורות להיות מוגבלות למיעוט המקרים שבהם הסיכונים לאם ולעובר ברורים, מתרחשים במהלך לידות שהיו יכולות להתקיים באופן טבעי. מספר ארגונים וחוקרים רואים בכך פעולה אלימה נגד נשים וילדיהן.
המונח אלימות מיילדותית מתייחס גם לשימוש לא מוצדק במניפולציות ומכשור שהוכרו כמסוכנים לבריאותם של האם והילוד, או שהיתרונות והסיכונים שבצדם לא נבדקו מספיק(למשל שימוש במלקחיים, מניפולציית קריסטלר, חילוץ בוואקום). ארגון הבריאות העולמי הזהיר כי "הקפיצה במספר הניתוחים המיותרים מסכנת את בריאות האישה", כי ניתוחים קיסריים הגיעו "לממדים של מגפה" במדינות רבות (46% בסין, 32.9% בארצות הברית, 25% ומעלה בהרבה מדינות מזרח הרחוק, אירופה ודרום אמריקה), וכי תמריצים כספיים לרופאים ולבתי חולים עשויים להשפיע.
על פי ארגון הבריאות העולמי אפיזיוטומיה "נושאת סיכון גבוה יותר לזיהום, ויכולה להוביל לאובדן דם רב יותר מאשר במקרה של קרעים (טבעיים)", וכי "הגבלת השימוש באפיזיוטומיה למקרים של אינדיקציות קפדניות יש מספר יתרונות: פחות טראומה של רצפת האגן האחורית, צורך מופחת בתפירה ופחות סיבוכים". שירות הבריאות הלאומי הבריטי ציין כי אפיזיוטומיה גורמת לכאב ואי נוחות עבור נשים במשך חודשים רבים אחרי הלידה והקונגרס האמריקאי למיילדות ולרפואת נשים המליץ להגביל את השימוש בהם.
מחקרים מסוימים מתייחסים למיילדות ולרופאי נשים בצפון אמריקה, בעיקר בשנים 1950–1980, שביצעו מה שכונה "תפר הבעל": תפר מיותר בתוך הנרתיק של האישה לאחר אפיזיוטומיה או קרעים טבעיים, כביכול כדי להגדיל את ההנאה המינית העתידית של הבעל, ולעיתים קרובות תפר זה גרם לכאב ולאי נוחות לטווח ארוך אצל האישה. אין כל הוכחה כי פעולה זו הייתה נפוצה בצפון אמריקה אך פעולה זו מופיעה לעיתים קרובות במחקרים על אפיזיוטומיה, גם במדינות אמריקה אחרות כגון ברזיל.
חוקרים שונים ניתחו את הקשר בין דחק פוסט טראומטי לאחר הלידה לבין אלימות מיילדותית. נטען כי טראומות אלו נגרמו בעקבות "גורמים כמו אובדן שליטה, אובדן כבוד, יחס עוין או קשוח של האנשים הסובבים, תחושה שלא שומעים את האישה או חוסר הסכמה מודעת להליך רפואי".
יחס בעולם לאלימות מיילדותית.
באמריקה הלטינית.
עם העלייה בלידות רפואיות וניתוחיות, החלו ארגונים רבים להציע לידה טבעית ולא רפואית.. חוק פדרלי שנחקק במקסיקו בשנת 2006 מחייב את הממשלה להכיר בשיטות רפואה מסורתיות. לדברי ד"ר גרסיה-רמירז, סגן מנהל בית ספר להכשרת מיילדות במקסיקו, חוק שהועבר במדינת וראקרוס שבמקסיקו מיועד לאפשר לנשים חיים ללא "אלימות מיילדותית" כגון ניתוחים קיסריים ללא צורך.
קבוצת המידע על רבייה מתוכננת (GIRE) במקסיקו פרסמה דו"ח שבו צוין כי "נורמליזציה של אלימות מיילדותית", כמו גם התעללות פיזית ונפשית על ידי הצוות המטפל, נפוצות במהלך הלידה. עוד צוין שעיקור כפוי היא צורה של אלימות קיצונית נגד נשים, וכי היא עלולה להשפיע באופן לא פרופורציונלי על נשים ילידות אמריקה.
בישראל.
בישראל פועלת עמותת "נשים קוראות ללדת" למען חופש בחירה בלידה ולמען קידום והגנה על זכויות נשים סביב הריון ולידה. העמותה לקחה על עצמה לטפל באלימות מיילדותית. כדי לפעול על מנת שאף אשה לא תחווה יותר יחס משפיל בזמן הלידה, ולשם כך הקימה קו חם במטרה לתת מענה לנשים שנפגעו או שזכויותיהן הופרו בלידה. את פעילותה בתחום זה מבססת העמותה על חוק זכויות החולה.
קישורים חיצוניים.
מאמרי דעות בעניין הדרך הנכונה לניהול הלידה בישראל:
ההפיכה במצרים (2011)
המשרד לפיתוח דיגיטלי, תקשורת ותקשורת ההמונים של רוסיה
המשרד לפיתוח דיגיטלי, תקשורת ותקשורת ההמונים של רוסיה (ברוסית: Министерство цифрового развития, связи и массовых коммуникаций Российской Федерации, בקצרה "Минцифры") הוא המשרד הפדרלי ברוסיה האחראי על כלל תחומי התקשורת ברוסיה, בכללם טלוויזיה, רדיו, אינטרנט, טלפון, סלולרי, ודואר.
המשרד יונק את שורשיו ממשרד התקשורת הסובייטי שהיה ספק בלעדי של שירותי תקשורת (בעיקר דואר וטלפון) וכיום פועל המשרד כרשות פיקוח המפקחת על ספקי שירותים בדואר, בטלפון ובתחום האינטרנט. המשרד אחראי על יישום מדיניות המדינה בתחום התקשורת, פיתוח תשתית התקשורת, רישוי ופיקוח על ספקים של שירותי תקשורת, פיקוח על הדואר, מדיניות בקרה וניהול התקשורת הממלכתית.
המשרד הוקם כמשרד התקשורת ותקשורת ההמונים על בסיס המשרד לטכנולוגיות מידע ותקשורת במאי 2008, בתקופת ממשלת פוטין השנייה.
היסטוריה.
המשרד יונק את שורשיו ממשרד הדפוס והטלגרף של האימפריה הרוסית שהוקם ב-15 ביוני 1865 מתוך יחידות הטלגרף של משרד הפנים. במרץ 1868 פורק והוקם מחדש באוגוסט 1880. אך פורק שוב שנה לאחר מכן. בתקופת הצאר, תחום הדפוס והתקשורת היה באחריות משרד הפנים ומחלקת הטלגרף שלו.
לאחר מהפכת פברואר הוקם משרד הדפוס והטלגרף של הממשלה הזמנית שהפך לקומיסריות העממית לענייני דפוס וטלגרף שפורקה על מנת להקים במקומו את הקומיסריון העממי לענייני תקשורת, ב-17 בינואר 1932. ב-15 במרץ 1946 משרד התקשורת של ברית המועצות הוקם כיורש קומיסריון התקשורת.
ב-4 בפברואר 1990 הוקם משרד התקשורת של הרפובליקה הרוסית שהפך ביולי 1990 למשרד לתקשורת, מידע וחלל.
ב-10 בנובמבר 1991 שינה שמו למשרד התקשורת של רוסיה, שפורק ב-17 במרץ 1997 והפך ל"ועדת התקשורת הממלכתית".
ב-12 בנובמבר 1999 הוקם משרד התקשורת והמידע שפורק ב-9 במרץ 2004 במסגרת הרפורמה הפדרלית בממשלת פרדקוב והוקם מחדש כמשרד לטכנולוגיות מידע ותקשורת ב-20 במאי 2004.
ב-12 במאי 2008 המשרד לטכנולוגיות מידע ותקשורת הפך למשרד התקשורת ותקשורת ההמונים ובראש המשרד הועמד איגור שצ'גולב. מאז 2009 המשרד מנהל ומתאם את פעילות פורטל השירותים הציבוריים של הפדרציה הרוסית בשיתוף פעולה עם רוסטלקום.
ב-15 במאי 2018 הוכרז על שינוי שם המשרד למשרד הממשלתי לפיתוח דיגיטלי, במסגרת ממשלת מדבדב השנייה.
ממרץ 2004 ועד נובמבר 2020 סוכנות התקשורת הפדרלית (ברוסית: Федеральное агентство связи), הייתה אחראית לניהול נכסי המדינה בתחום התקשורת כדוגמת סוכנות הידיעות הממלכתית "רי"א נובוסטי" והחברה הרוסית לתקשורת לוויינים והסוכנות הפדרלית לדפוס ותקשורת המונים (Федеральное агентство по печати и массовым коммуникациям), שעסקה בניהול נכסי המדינה בתחום הדפוס והטלגרף כמו העיתון "רוסיסקאיה גאזטה" ותאגיד התקשורת VGTRK, אך במסגרת ממשלת מישוסטין הסוכנויות פורקו בנובמבר 2020.
מבנה.
דואר רוסיה.