פקיסטן ומלזיה מקושרות באמצעות תחבורה אווירית. חברת פקיסטן אינטרנשיונל איירליינס מפעילה טיסות רבות מקראצ'י, לאהור ופשאוור לקואלה לומפור.
תעשיית רכב.
ב-21 במרץ 2019 הודיעה פרוטון על הקמת מפעל הרכבה וייצור רכב בפקיסטן, הראשון באזור דרום אסיה.
השקעות וסחר.
בהשקעה, מלזיה היא המשקיעה הזרה השלישית בגודלה בפקיסטן לאחר סין ובריטניה לשנת הכספים 2017–2018, על פי נתונים סטטיסטיים שמסר בנק המדינה בפקיסטן.
מבחינת סחר דו-צדדי, מלזיה היא שותפת הסחר ה-16 בגודלה של פקיסטן ואילו פקיסטן היא שוק הייצוא הגדול ביותר של מלזיה בדרום אסיה והשלישי כיעד הייבוא.
יחסים ביטחוניים.
ב-18 באוגוסט 2016 הגיע ראש מטה הצבא הפקיסטני, גנרל רייאל שריף, לקואלה לומפור בביקור רשמי. הוא ערך פגישות נפרדות עם מפקד כוחות ההגנה של מלזיה, זולקיפלי מוחד צין, ומפקד צבא מלזיה, רג'א מוחמד אפנדי. מאוחר יותר פגש הגנרל רייאל גם את שר ההגנה של מלזיה הישאמודין חוסיין.
הוועדה המשותפת למלזיה–פקיסטן לשיתוף פעולה הגנתי (JCDC).
בשנת 1997, מלזיה ופקיסטן הסכימו להקים ועדה משותפת לשיתוף פעולה הגנתי שתחקור את שיתוף הפעולה בקשריהם הצבאיים.
תרגיל ימי MALPAK.
ב-21 במרץ 2017, ספינות חיל הים של פקיסטן PNS Nasr ו-PNS Saif הגיעו לנמל לנגקווי במלזיה כדי להשתתף בתרגיל ימי דו-צדדי MALPAK-I. התרגיל בוצע במצר מלאקה.
ב-17 בפברואר 2019 הגיעו ספינות הצי המלכותיות המלזיות KD KASTURI ו-KD MAHAWANGSA לקראצ'י כדי להשתתף בתרגיל MALPAK-II הדו-צדדי. ספינות חיל הים של פקיסטן PNS Saif, PNS Azmat, מטוסים ימיים ארוכי טווח ומסוקים השתתפו בתרגיל MALPAK II. תרגיל דו צדדי בוצע בים הערבי.
רכש צבאי.
מאז 2002, כמה מוצרי נשק פקיסטנים של חברות כמו אנזה ובחטאר שיקאן נרכשו על ידי צבא מלזיה כחלק מעסקת הנשק עם פקיסטן. ב-15 באפריל 2018 דווח עוד כי פקיסטן ומלזיה היו בדיונים ראשוניים אודות ייצוא פוטנציאלי של מטוס הקרב JF-17 של Complex Aeronautical.
גלימיניהוס
טירת גלימיניהוס (בשוודית ובדנית: Glimmingehus) היא טירה ימי בינמית הממוקמת בקצה הדרום-מזרחי של סקונה בדרום שוודיה. היא נחשבת כאחת מהביצורים מתקופת ימי הביניים ששרדו באופן הטוב ביותר בכל סקנדינביה. הטירה נבנתה בין השנים 1499–1506 (טרם מלחמת העצמאות השוודית), עת עוד שלטה באזור זה ממלכת דנמרק. בגלימיניהוס נבנו מנגנוני הגנה רבים ברוח התקופה, כגון עמדות ירי ממוגנות, דלתות נסתרות, מסדרונות מדומים וכדומה. בין היתר, יש בה גם "בור הריגה" (מעין "חורים" בתקרה, מהם השליכו המגינים שמן רותח על התוקפים), וכן חפיר ובו גשר מתרומם. נוסף לכל אלו, המקום גם מוקף בחומה בעובי 1.8–2.4 מטרים.
היסטוריה.
רקע.
החל מסוף המאה ה-14 ועד שנת 1524 שלטה ממלכת דנמרק על רוב שטחי סקנדינביה היבשתית (מלבד על האזורים בהם חיו הלאפים בצפונה של שוודיה המודרנית), כמו גם על חלקים מפינלנד ועל כל איסלנד וגרינלנד (איחוד קאלמאר). בשלהי המאה ה-15, ובמיוחד תחת שלטונו של המלך הנס, החלה הממלכה להתפורר. מרידות מקומיות של אצילים שוודים (סטן סטורה הזקן) ונורווגים החלו לערער את מעמדו של המלך באזורי הספר. שיאו של המשבר הגיע כעשור וחצי לאחר בניית הטירה, בעת שלטונו של כריסטיאן השני, באירוע המוכר כטבח סטוקהולם, וארבע שנים לאחר מכן במלחמת העצמאות השוודית.
תקופת ינס הולגרסן אולפסטנד.
האציל, חבר המועצה של המלך הנס והאדמירל הדני ינס הולגרסן אולפסטנד, בן למשפחת אצולה מוכרת וחזקה מסוקנה (שהייתה חלק מדנמרק עד 1658) עוד מהמאה ה-14, החל את בניית הטירה ב-1499. הבנייה הושלמה ב-1506. עדויות ארכיולוגיות חשפו את סגנון החיים הבזבזני של המשפחה כשחיה בטירה עד למותו של הולגרסן ב-1523, כשבין היתר, נמצאו בשטחי הטירה זכוכית ונציאנית, ויטראז' מחבל הריין בגרמניה וכן קרמיקה מספרד, שהיו המוצרים היקרים והנחשקים ביותר באותה תקופה. נוסף לכל אלו, בשטחי הביצורים של הטירה עצמה ישנם מותרות נוספות שלא אופייניות לטירות אחרות מאותו אזור, כגון מעין מיזוג אוויר וספסלים שהוצבו ליד גומחות הירי.
מלחמות שוודיה–דנמרק.
במהלך מלחמות שוודיה-דנמרק במחצית השנייה של המאה ה-17, ניסה המלך השוודי קרל האחד עשר להשמיד את הטירה ב-1676, אך לשווא. בניסיון הראשון שלח המלך 20 איכרים שוודים להרוס את הטירה, מהלך שהתסיים בכישלון צפוי מראש. בניסיון השני נוספה תגבורת של 130 לוחמים לפגיעה בטירה, אך הגעת צי דני-הולנדי מאומן ומצויד היטב ליסטאד הסמוכה (הצי ההולנדי לחם לצד דנמרק), אילצה את הכוח השוודי לסגת.
בעידן המודרני.
לאחר תבוסתו של המלך קרל השנים עשר במלחמה הצפונית הגדולה, איבדה הטירה את משמעותה הצבאית וכך במהלך המאה ה-18 שימשה כאסם לשמירת תבואה חקלאית של חקלאי האזור, ולבסוף נתרמה למדינה ב-1924. בין השנים 1935–1938 בוצע פרויקט שיקום נרחב וכן חפירה ארכאולוגית. כיום המבנה וסביבתו מנוהלים על ידי המועצה למורשת לאומית של שוודיה. באתר ישנו מוזיאון המציע סיורים בחודשי הקיץ, מטבח ימי-בינימי, וכן חנות מזכרות ומסעדה.
בתרבות.
לפי מספר מסורות מקומיות, הטירה רדופה על ידי רוחות רפאים. כמו כן, הטירה מוזכרת בספר הילדים מסע הפלאים של נילס הולגרסון של הסופרת סלמה לגרלף, וכן מופיעה בסדרת הטלוויזיה המבוססת על הספר (שם ידועה כ"טירת העכברים").
סרגיי סמירנוב
סרגיי מיכאילוביץ' סמירנוב (ברוסית: Серге́й Миха́йлович Смирно́в; נולד ב-12 באוקטובר 1950, צ'יטה) הוא קצין בכיר בשירותים החשאיים הרוסים, בדרגת גנרל הצבא, מכהן כמשנה ראשון למנהל שירות הביטחון הפדרלי.
ביוגרפיה.
השכלה.
הוא נולד בצ'יטה במשפחה צבאית. בשנת 1952 עברה המשפחה ללנינגרד והוא סיים את בית הספר התיכון מספר 211 בלנינגרד (חברם לכיתה של ניקולאי פטרושב ובוריס גריזלוב). הוא התחנך במכון לתקשורת אלקטרונית בלנינגרד על שם בונץ'-ברוייביץ' בשנת 1973 (שם למד עם בוריס גריזלוב). הוא עבד במכון המחקר המרכזי לתקשורת.
עבודתו בשירותי הביטחון.
בספטמבר 1974 גויס לק.ג.ב. הוא סיים את הקורסים הגבוהים של הק.ג.ב במינסק בשנת 1975 ומשנת 1975 שירת בסניף הק.ג.ב. במחוז לנינגרד בתפקידים מבצעיים וניהוליים.
בשנת 1997 מונה לראש מחלקת העיר קינגיספ של מנהלת שירות הביטחון הפדרלי במחוז לנינגרד. בשנת 1998, לאחר שפוטין מונה למנהל שירות הביטחון, הוא עבר למוסקבה ומונה לתפקיד ראש המינהל לביטחון פנים של שירות הביטחון הפדרלי.
עם בחירת פוטין לנשיאות רוסיה, מונה ביולי 2000 לסגן מנהל שירות האבטחה הפדרלי, הגוף האחראי לאבטחת בכירים. בינואר 2001 נשלח לנהל את השלוחה של שירות הביטחון הפדרלי בסנקט פטרבורג ובמחוז לנינגרד. ביוני 2003 חזר למוסקבה ומונה לסגן הראשון של מנהל שירות הביטחון הפדרלי של הפדרציה הרוסית.
בסוף ינואר 2015 גילתה נובאיה גאזטה כי לאשתו של סמירנוב, סרגיי, יש דירה בשטח של 144 מ"ר, הממוקמת במתחם מגורים יוקרתי בסנקט פטרבורג, שלא צוינה בהצהרות המס. זמן קצר לאחר הפרסום, סוכנות הרישום הפדרלית הסירה את רישומי הזיהוי מהארכיון. לטענת משרד התובע הכללי, הייתה טעות טכנית בתהליך פרסום ההצהרות.
בסוף מאי 2019 הודיעה רוסבלט כי סמירנוב צפוי להתפטר מתפקיד סגן המנהל וכי ראש שירות הביטחון הכלכלי של הארגון, סרגיי קורוליב, יתפוס את מקומו. לדברי כתב נובאיה גאזטה אנדריי סוכוטין ב-21 ביוני 2019, השערורייה עם מעצרו של איוואן גולונוב הביאה לתיקון טיוטת הצו הנשיאותי על מתן דרגות צבאיות, שתוזמן לחפוף ליום רוסיה כאשר שמו של קורוליוב לא הופיע בצו שפורסם ב-11 ביוני.
בקיץ 2019 הוזכר בתקשורת סמירנוב בקשר לתיק הפלילי נגד עובדי מחלקת הבנקאות במחלקת "K" של שירות הביטחון הכלכלי של שירות הביטחון הפדרלי, קיריל צ'רקלין, דמיטרי פרולוב ואנדריי וסילייב, ושמו נקשר גם לרצח משנת 2006 של סגן יו"ר הבנק המרכזי של רוסיה, אנדריי קוזלוב.
ולדימיר קולישוב
גנרל הצבא ולדימיר גריגורייביץ' קולישוב (ברוסית: Влади́мир Григо́рьевич Кулишо́в; נולד ב-20 ביולי 1957, מחוז רוסטוב, רוסיה הסובייטית) הוא קצין השירותים החשאיים של רוסיה, המכהן כסגן המנהל הראשון של שירות הביטחון הפדרלי של רוסיה וכראש שירות משמר הגבול של רוסיה (מאז 11 באפריל 2013).
ביוגרפיה.
נולד ב-20 ביולי 1957, במחוז רוסטוב שבדרום רוסיה. בשנת 1979 סיים את לימודיו במכון המהנדסים לתעופה אזרחית בקייב, עבד במפעל 412 לתעופה אזרחית ברוסטוב.
קריירה בשירותי הביטחון.
באוגוסט 1982 גויס לשירותי הביטחון והוא בוגר בית הספר הגבוה של הק.ג.ב.
בשנת 2000 התקבל לעבוד במנגנון המרכזי של שירות הביטחון הפדרלי במוסקבה. ביולי 2003 נשלח לעמוד בראש שלוחת שירות הביטחון במחוז סרטוב. בשנת 2004, מונה לסגן ראש המינהל למלחמה בטרור בשירות 2 של שירות הביטחון הפדרלי, לאחר מכן נשלח לנהל את שלוחת שירות הביטחון הפדרלי בצ'צ'ניה, במהלך מלחמת צ'צ'ניה השנייה ובעת הסכסוך בצפון הקווקז. מאוגוסט 2008 עד מרץ 2013, שימש כסגן מנהל שירות הביטחון הפדרלי וראש מטה הוועדה הלאומית למלחמה בטרור.
ב-11 באפריל 2013, מונה לסגן הראשון של מנהל שירות הביטחון הפדרלי וראש משמר הגבול של רוסיה, הפועל בכפיפות לשירות הביטחון.
חיים אישיים.
הוא נשוי לאינגה ליאונידובנה קולישובה. השניים גרים במוסקבה ולהם שני בנים.
פלוקלוקסצילין
פלוקלוקסצילין (Flucloxacillin) היא תרופה אנטיביוטית ממשפחת הפניצילין. התרופה משמשת לטיפול בזיהומים סטפילוקוקליים וניתנת פומית בכמוסה או תרחיף, תוך-ורידית או תוך-שרירית.