מלחמת יום כיפור הובילה לרגיעה קצרת טווח ביחסים בין פלסטינים ללבנון, אך העימותים בין הצדדים נמשכו והיו סיבה מרכזית לפרוץ מלחמת האזרחים בלבנון בשנת 1975. לצד זאת, ההסכם שיחק תפקיד חשוב בהשגת הפסקות אש בין פרק לחימה אחד למשנהו. נשיא לבנון אליאס סרכיס ומרבית מדינות ערב התייחסו להסכם כתקף, ודרישתם המרכזית כלפי הכוחות הפלסטינים הייתה יישום ההסכם כלשונו והסגת אנשיהם למקומות המוסכמים במסגרת הסכם זה ובמסגרת פרוטוקול מלקרט. מנגד, החזית הלבנונית, קואליציית ימין נוצרית, ראתה את ההסכם כבטל וציפתה לפינוי הכוחות החמושים הפלסטיניים בכללם מלבנון. בינואר 1976 התבטא מנהיג הפלנגות פייר ג'ומאייל באופן פומבי כנגד ההסכם. הסורים התערבו באותה שנה במלחמה לצד הנוצרים-מארונים וכנגד אש"ף, והתערבות זו סימנה את סיום התמיכה הסורית בהסכם. בשנת 1977 נחתם הסכם שתורא, שבין השאר קבע מסגרת זמנים ליישום הסכם קהיר תוך הטלת מגבלות שונות על הפלסטינים, הרחקתם מהגבול עם ישראל ואיסור על פעולות נגד ישראל.
בעוד שהנוצרים בלבנון התנגדו להסכם מאז חתימתו, מוסלמים לבנונים החלו להתנגד לו בהדרגה מאז פרוץ מלחמת לבנון הראשונה בשנת 1982 וביתר שאת, החל מ-1985, לאחר העימותים בין אמל לפלסטינים במסגרת מלחמת המחנות. באפריל 1987, המועצה הלאומית הפלסטינית שהתכנסה באלג'יר אישרה מחדש את הסכם קהיר, אך פחות מחודש לאחר מכן, ב-21 במאי 1987, הצביע הפרלמנט הלבנוני פה אחד בעד חוק שביטל את ההסכם.
הסכם קהיר
קרב באנקר היל
בית-חולים
אלימינציה (כימיה)
אֵלִימִינַצְיָה (מאנגלית: Elimination; בעברית: תגובת החסרה) היא סוג של תגובה כימית האופיינית לתרכובות אורגניות.
תגובת אלימינציה מהווה במידה רבה את התגובה ההפוכה לתגובת סיפוח. בתגובת אלימינציה מאבדת תרכובת שני אטומים; במקומם נוצר קשר קוולנטי כפול בין שני אטומי הפחמן הסמוכים. האטומים העוזבים הם מתמירים—הם אינם מהווים חלק משרשרת הפחמנים הראשית של התרכובת.
בתגובות ההתמרה השכיחות ביותר חומר המוצא הוא הלואלקאן (אלקאן בעל אטום הלוגן) והתוצר הוא אלקן. שני האטומים העוזבים הם אטום ההלוגן ואטום מימן. תגובה זו היא אחת הדרכים העיקריות לסינתזה של אלקנים. תגובת אלימינציה כפולה של אלואלקאן המכיל שני הלוגנים מביאה לעזיבתם של ארבעה אטומים ולקבלת אלקין (פחמימן בעל קשר קוולנטי משולש).
בתגובת אלימינציה נדרש בסיס לואיס אשר יתקוף את אטום המימן העוזב. לבסיס לואיס, מעצם הגדרתו, זוג אלקטרונים לא-קושר. זוג זה יוצר קשר קוולנטי עם אטום המימן וגורם לניתוקו מהאלקאן.
מנגנון.
תגובות אלימינציה מתרחשות בשני מסלולים עיקריים: התהליך יכול להיות חד-שלבי (אזי מסומנת התגובה כ-E2) או דו-שלבי (E1). הספרה בסימון אינה מתייחסת למספר השלבים אלא למספר המולקולות המשפיעות על מהירות התגובה (ובמלים אחרות: המספר מציין את סדר התגובה בקינטיקה כימית). בתגובת E2 משפיע ריכוז שני המגיבים (בסיס הלואיס והאלקאן) על מהירות התגובה; זוהי תגובה דו-מולקולרית. בתגובת E1 משפיע רק ריכוז האלקאן על מהירות התגובה; זוהי תגובה חד-מולקולרית.
בתגובה זו שני שלבים נפרדים: ראשית מתנתק ההלוגן (ברום, באדום) מהאלקאן; האלקאן הופך לקרבוקטיון. בשלב השני תוקף בסיס לואיס (אשלגן אתאוקסיד, בכחול; אטום החמצן הוא התוקף, ולאשלגן אין כל תפקיד בתגובה) את אטום המימן הקשור לפחמן הסמוך לפחמן שממנו התנתק ההלוגן. התנתקות המימן מביאה ליצירת קשר כפול בין שני הפחמנים. בסיס הלואיס הופך לכוהל:
התגובה מתרחשת בשלב יחיד, תוך היווצרות מצב מעבר בלתי-יציב אשר מתפרק לאחר שבריר שנייה (מצב המעבר מתואר מעל לחץ התגובה). תגובת E2 מתרחשת בנוכחות בסיס חזק (בעל זיקה חזקה ליוני מימן). הבסיס תוקף מיידית את אטום המימן באלקאן, מבלי "לחכות" להתנתקות ההלוגן. התנתקות ההלוגן מתרחשת לאחר יצירת הקשר הכפול. בתגובת E2 לא נוצר קרבוקטיון. תגובות E1 ו-E2 הפוכות, לפיכך, בסדר התרחשות הדברים:
שירותי הכבאות וההצלה
צופי אש
צופי אש הם בני נוער, המתנדבים בשירותי הכבאות וההצלה של מדינת ישראל לצד לוחמי האש. פעילות צופי האש מתחילה בכיתה י' (בגיל 15) עד הגיעם לגיל 18. בתחנות הכיבוי במדינת ישראל פעילים כיום כ-1,500 צופי אש.
היסטוריה.
פעילות צופי אש התחילה בשנת 1959.
באסון הכרמל, ב-2 בדצמבר 2010 נהרג צופה האש אלעד ריבן - תלמיד כיתה י"א בבית הספר הריאלי העברי בחיפה, אשר התנדב במערך הכבאות וההצלה כצופה אש. בעקבות האסון הופסקה קבלת צופי אש חדשים למשך 4 שנים, בשנת 2014 נפתח הקורס לצופי אש מחדש.
גיוס מתנדבים.
הרוב המוחלט של צופי האש מתחיל התנדבותו במסגרת תוכנית המחויבות האישית הקיימת ברשויות מקומיות רבות. במסגרת התוכנית תלמידי כיתות י' בבתי הספר העל-יסודיים מתבקשים להקדיש שישים שעות מזמנם לטובת הקהילה, וארגון צופי האש מהווה את אחד מאפיקי ההתנדבות האפשריים. גיוס המתנדבים נעשה בעיקרו על ידי נציגי הארגון המגיעים אל בתי הספר.
משמרות.
במהלך המשמרות צופי האש שוהים בתחנות הכיבוי, ונמצאים בכוננות יחד עם הכבאים. כאשר מתקבלת הודעה על אירוע, כבאים וצופי אש יוצאים יחד למקום האירוע ברכבי כיבוי, חילוץ והצלה. צופי האש משתתפים בטיפול בכל סוגי האירועים בהם מטפלים שירותי הכבאות; שריפות במבני מגורים, שריפות של כלי רכב, תאונות דרכים, שריפות בשטחים פתוחים ועוד.
כחלק מעבודתם במקום האירוע, צופי האש מפעילים מזנקי מים, מציבים סולמות, ופורשים זרנוקים. משימות צופי האש זהות למשימות הכבאים, במגבלות המתחייבות מגילם הצעיר. כך למשל, נאסר עליהם לחדור לתוך מבנה בוער. בשל הסכנות הנלוות, צופי האש נעזרים בציוד מגן, שעיקרו קסדות, נעלי בטיחות, כפפות, ומעילים ייעודיים לכבאות והצלה. במקרים מסוימים, באירועים הנמשכים שעות רבות, צופי האש נקראים מביתם אל מקום האירוע, על מנת לסייע לכבאים. תרומתם במשמרות מתבטאת בהגדלת כוח האדם באירוע, ובכך הם מעלים הסיכויים להציל נפש ורכוש, משפרים את השירות לתושב וחוסכים במשאבים הציבוריים.
אבטחה.
צופי האש משתתפים יחד עם הכבאים באבטחת אירועים רבי משתתפים בהם נדרשת נוכחות כוחות כבאות והצלה. במהלך האירועים כוחות אלה מספקים מענה ראשוני ומהיר לכל התרחשות בתחום אחריותם, וייצוג מערך הכבאות בישראל. בין האירועים הזוכים לאבטחה: טקסי אש של תנועות נוער, מצעדי לפידים, אירועי ספורט, מופעי בידור, עצרות זיכרון והפגנות.
צופי האש מתפרשים בכוחות גדולים במיוחד בעת חגיגות ערב יום העצמאות, ומאבטחים את במות הבידור ברחבי הארץ. כמו כן, הם מסיירים במהלך ערב ל"ג בעומר יחד עם הכבאים, ונשלחים לכבות מדורות מסוכנות.
הדרכה והכשרה.
עבודתם של צופי האש דורשת מהם הכשרה בתחום הכבאות וההצלה. ההדרכות נערכות על ידי צופי האש הוותיקים, וחלקן בליווי של כבאים.
קורס צופי אש בסיסי.
הכשרת צופה האש מתחילה בקורס כיבוי בסיסי. הקורס כולל ידע בתחומים הבאים:
הקורס כולל תכנים תאורטיים ומעשיים ומשולבת בו הקפדה על נוהלי הבטיחות.
בסיומו מתקיים מבחן, שהעוברים אותו נחשבים לצופי אש מן המניין, אשר רשאים לקחת חלק בטיפול באירועי כיבוי אמתיים, בליווי צופי אש וותיקים בלבד.
קורס צופי אש מתקדם.
מספר חודשים לאחר קורס צופי האש הבסיסי, ולאחר צבירת ניסיון מעשי באירועים השונים, מתחילים המתנדבים בקורס צופי אש ותיקים. קורס זה כולל שיפור היכולות והעמקה של הידע שנרכש בקורס הבסיסי. כמו כן, בקורס זה נלמד ידע נוסף בתחומים הבאים:
בסיומו של הקורס נערך מבחן מסכם, העוברים את הקורס רשאים לצאת לאירועים עם הכבאים ללא ליווי של צופי אש וותיקים אחרים, ורשאים להדריך צופי אש חדשים.
נושאי תפקידים.
קצין צופי אש ומתנדבים מחוזי - כבאי בעל דרגת קצונה בכירה, אחראי על נושא צופי האש ומתנדבי כבאות והצלה במחוזו.
אחראי צופי אש ומתנדבים תחנתי - כבאי / ראש צוות הכפוף לקצין צופי אש ומתנדבים המחוזי ופועל יחד איתו בניהול כלל התחומים בארגון. שאר צופי האש והמתנדבים כפופים לו.
"אחראים נוספים"
ישנם מספר צופי אש אשר כל אחד מהם אחראי על תחום מסוים (התפקידים משתנים בין תחנה לתחנה):
ועדת צופי אש ארצית.
ועדת צופי האש הארצית כפופה לנציב הכבאות וההצלה, ומטפלת בנושא צופי האש ברמה הארצית. ועדת צופי האש מארגנת פעילויות שונות למתנדבים, דוגמת קורס השתלמות במכללה הלאומית לכבאות והצלה (שיצא לדרך באוגוסט 2009).
בנוסף, מעניקה הוועדה הצבעה דמוקרטית בפורום צופי אש באתר 102, שבה מעלים מספר אפשרויות והמתנדבים בוחרים את הפעילות המועדפת עליהם.
מדים ודרגות.
מדים - מדי העבודה של צופי אש כוללים חולצת כפתורים אפורה עם הכיתוב "כבאות והצלה, צופה אש", סמל כבאות הרקום על השרוול ומכנסי עבודה שחורים. מדי הייצוג של צופי האש כוללים חולצה בצבע אפור בהיר, עליה נענדת סיכת שם וסיכות סיום קורסים.
דרגות - דרגות צופי האש זהות לדרגות הכבאים.
צופה אש עשוי לזכות בהעלאה בדרגה מכמה סיבות: עבור תרומה משמעותית במסגרת הארגון, בעת סיום קורס שמזכה בדרגה ועל פי ותק המתנדב.
פעילויות גיבוש והווי.
לעיתים צופי האש מקיימים פעילויות הווי על מנת לגבש את המתנדבים, להעלות את המוראל ולשפר את עבודת הצוות.
בנוסף, צופי האש עורכים ביקורי גומלין בין תחנות כיבוי אש בישראל.
כמו כן נערכות פעילויות גיבוש בתחנות הכיבוי עצמן.
ערכים, ניסיון וידע.