שחור סיים את שירותו הצבאי בעקבות פגישה עם שמעון פרס (ראש האופוזיציה דאז), כאשר ראש הממשלה המכהן היה בנימין נתניהו. נתניהו שחרר אותו מתפקידו בצוות ההידברות מול הפלסטינים, בטענה שנתפס כקצין צבא המתערב בעניינים פוליטיים. נוכח פגיעה זו בכוחו ובסמכויותיו, בחר שחור להשתחרר מצה"ל ביוני 1997, לאחר 33 שנות שרות.
עסקים פרטיים ופעילות ציבורית.
אורן שחור שימש מ-1999 ועד יוני 2000 כיו"ר מועצת המנהלים של קבוצת C.S.I אחזקות, קבוצת חברות פרטיות בתחומי הייעוץ הביטחוני. כמו כן, שימש עד אוקטובר 2000 כדירקטור ב"קואופ הריבוע הכחול" ובדצמבר 1999 אושר כיו"ר דירקטוריון של "הרבוע הכחול נכסים והשקעות", שם שימש כיו"ר עד אוקטובר 2000. במאי 2000 מונה כחבר במועצת המנהלים של "עמידר", החברה הלאומית לשיכון בישראל, ובאוגוסט 2000 מונה ליו"ר מועצת המנהלים של "עמידר". במאי 2003 סיים קדנציה של 3 שנים ב"עמידר", כאשר במהלך רוב התקופה שימש גם כמנכ"ל עמידר, לאחר שהשלים הסכם עם הממשלה, ראשון מסוגו מאז שנת 1958, אשר הפך את חברת "עמידר" מחברה גירעונית לחברה שמתפקדת על פי עקרונות "קוסט פלוס", עם היתר ליזום רכישה ובנייה סוציאלית ולהרחבת הדיור הציבורי. במהלך תקופתו שופרו יחסי העבודה עם העובדים, וזאת תוך הליכי התייעלות משמעותיים.
בדצמבר 2002 מונה כחבר במועצת המנהלים של "טמבור" ובפברואר 2003 מונה כחבר מועצת המנהלים ב"טמבור אקולוגיה". הוא סיים תפקידיו אלו על פי בקשתו במהלך 2004. בין השנים 2011–2017 היה בחבר המנהלים ויו"ר ועדת הביקורת של חברת "דור כימיקלים".
ביולי 2003 מונה על ידי שר האוצר בנימין נתניהו כנשיא ויו"ר קצא"א (קו צינור הנפט אילת אשקלון), תפקיד בו שימש עד יולי 2008. במהלך תקופה זו שימש גם כיו"ר דוראד, תחנת כוח המונעת על ידי גז, אשר הוא יזם את הקמתה.
בדצמבר 1999 נבחר על ידי האספה הכללית ה-41 של איגוד לשכות המסחר בישראל כחבר נשיאות ושימש עד למותו כסגן-נשיא האיגוד, כחבר נשיאות, כחבר ההנהלה המצומצמת ויו"ר ועדת העבודה של איגוד לשכות המסחר. שימש נשיא ICC ISRAEL, לשכת המסחר הבינלאומית, מספטמבר 2003 ועד למותו, וכיהן כחבר מועצת המנהלים העולמית של ICC במשך כשתי קדנציות. עד למותו כיהן כסגן יושב-ראש לשכת המסחר דרך המשי בסין, אשר הוקמה בהונג-קונג בשנת 2015 וחברות בה כ-60 מדינות מרחבי העולם.
יחד עם ד"ר חיים משגב הנחה שחור את תוכנית הטלוויזיה "באש צולבת" ואת תוכנית הרדיו "שחור ולבן". עיקר התוכניות היה עימות בין משגב, המוגדר כבעל דעות ימניות, לשחור, אשר ייצג בתוכנית את הצד השמאלי של המפה הפוליטית.
כיהן בחבר הנאמנים של אוניברסיטת אריאל בשומרון (משנת 2006 ועד למותו), בחבר הנאמנים הישראלי של הדסה אינטרנשיונל (משנת 2015 ועד למותו) וכחבר הוועד המנהל של המוסד לבוררות עסקית מייסודו של איגוד לשכות המסחר. בין השנים 2004–2014 כיהן כנציג ציבור בבית הדין הארצי לעבודה.
באוקטובר 2008, כחודש בלבד לפני מועד הבחירות לרשויות המקומיות בישראל (2008), החל שחור בהתמודדות על ראשות עיריית תל אביב-יפו. הוא זכה בכ-11% מקולות הבוחרים, המייצגים כ-20,000 מצביעים בקירוב. עם זאת לא השיג שחור כמות קולות שתספיק לו להיות חבר מועצת העיר.
חתונה קולומביאנית
איזמבארד קינגדום ברונל
איזמבארד קינגדום ברונל (באנגלית: Isambard Kingdom Brunel; 9 באפריל 1806 - 15 בספטמבר 1859) היה מהנדס בריטי, חבר החברה המלכותית. מוכר בזכות הקמת מסילת הרכבת גרייט וסטרן בין בריסטול ללונדון, סדרת אוניות קיטור מפורסמות וכן מספר רב של גשרים חשובים.
אף על פי שהפרויקטים של ברונל לא היו תמיד מוצלחים, לעיתים קרובות הם כללו פתרונות חדשניים לבעיות הנדסיות עתיקות. במהלך הקריירה הקצרה שלו הצליח ברונל לרשום לזכותו פריצות דרך הנדסיות רבות, בהן ניתן למנות את עזרתו בבניית המנהרה הראשונה מתחת לנהר, וכן פיתוח האוניה הראשונה המונעת בעזרת מדחף שנועדה לשיט באוקיינוסים, ושבזמן בנייתה הייתה גם האוניה הגדולה בעולם.
ברונל סבל במשך שנים מבעיות בריאות שנבעו ממחלת הכליות שלו, לפני שנכנע לשבץ מוחי בגיל 53. נאמר על ברונל שהוא עישן כמעט 40 סיגרים ביום והסתפק בארבע שעות שינה בלילה.
ביוגרפיה.
נעוריו ותחילת דרכו.
ברונל נולד בפורטסמות', אנגליה, ב-9 באפריל 1806. אביו היה המהנדס סר מרק איזמבארד ברונל, ואמו סופיה קינגדום. באותה התקופה עבד אביו בפורטסמות' על מכונה לייצור לבנים.
בגיל 14 נשלח לצרפת על מנת ללמוד בבית הספר התיכון "הנרי ה-4" (בצרפתית: "Lycée Henri-IV") שבפריז, ולאחר מכן המשיך בלימודיו באוניברסיטת קאן (בצרפתית: "Université de Caen") שבנורמנדי. לראשונה זכה ברונל לחשיבות מסוימת כשהתמנה, בגיל 20, לעוזר מהנדס ראשי בפרויקט הגדול ביותר של אביו, מנהרת התמזה.
בתור מנהרה גדולה ראשונה מתחת לנהר, מנהרת התמזה הצליחה היכן שחפירות אחרות נכשלו בעיקר בעקבות המצאתו המתוחכמת של מרק ברונל, מגן החפירה. המגן המונע באופן ידני היה אביהם הקדום של מכונות חפירת המנהרות (באנגלית: Tunnel boring machine או TBM) המודרניות. המכונה יצרה עטיפת מגן מסביב לחופרים וכך הגנה עליהם מהתמוטטות. רוב המנהרות המודרניות נחפרות כיום באותה השיטה, ביניהן גם מנהרת התעלה בין אנגליה לצרפת.
ברונל ייסד את משרד התכנון שלו ברחוב דיוק בלונדון, וחי עם משפחתו בחדרים שמעל למשרד.
מנהרת נהר התמזה.
ברונל עבד קרוב לשנתיים בתכנון ובניית המנהרה שמתחת לנהר התמזה שבלונדון, ביחד עם חופרי המנהרה שהשתמשו במגן החפירה שהמציא אביו, מרק ברונל.
אביו של ברונל היה המהנדס הראשי של הפרויקט, והמימון הגיע מ"חברת המנהרה של התמזה" (Thames Tunnel Company). הרכב קרקעית הנהר במקום החפירה היה רווי מים, ואף על פי שהתנאים הקיצוניים הוכיחו את הגאוניות שבהמצאתו של מרק ברונל, העבודה הייתה קשה ומסוכנת. פעמים רבות המנהרה עמדה בפני התמוטטות בגלל חוסר היציבות של קרקעית הנהר, ואף על פי כן, ההנהלה הרשתה לצופים לרדת ולראות את מהלך החפירה.
העובדים סבלו רבות בזמן בניית המנהרה מכיוון שבאותה תקופה התנקזו לנהר התמזה כל שפכי העיר לונדון והמנהרה התמלאה לעיתים קרובות בצחנה עזה ובמים מזוהמים.
שני מקרים קשים של הצפה עצרו את העבודות לתקופות ארוכות, גרמו למותם של עובדים אחדים ופצעו באופן קשה את ברונל הצעיר. ההצפה השנייה, שהתרחשה בשנת 1828, גרמה למותם של שני הכורים הבכירים ביותר, וברונל עצמו ניצל ממוות אך בקושי. פריצת מים פתאומית לתוך המנהרה השליכה את ברונל מהמשטח עליו עמד, גרמה לו לאיבוד ההכרה, וסחפה אותו לצדה השני של המנהרה. עם העלייה במפלס המים, ברונל נישא בזרם המים במעלה מדרגות, שם נאסף על ידי עוזרו רגעים מספר לפני שמפלס המים התחיל לרדת. ברונל סבל מפציעות קשות בעקבות התקרית הזו, ועד מותו לא הצליח להחלים באופן מלא מפציעותיו. בעקבות מקרה ההצפה, העבודות לבניית המנהרה הופסקו למשך מספר שנים.
עם זאת, לבסוף הושלמה בניית המנהרה, והיא עדיין נמצאת בשימוש על ידי הרכבת התחתית של לונדון.
הבניין שהכיל את המשאבות ששמרו על המנהרה יבשה ניצל מהרס בשנות ה-70 של המאה ה-20 על ידי מתנדבים והפך ל-"מבנה לשימור". כיום הבניין מאכלס את מוזיאון ברונל.
גשרים.
המבצעים ההנדסיים שברונל היה אחראי להם באופן ישיר התחילו בגשרים. גשר "רויאל אלברט" (Royal Albert) שנמתח על פני הנהר תאמאר (Tamar), וגשר עץ יוצא דופן ליד העיירה ברידג'ווטר (Bridgwater).
גשר הרכבת "מיידנהד" (Maidenhead), שנבנה בשנת 1838 על פני נהר התמזה, נשאר עד היום הגשר השטוח והרחב ביותר שנבנה מלבנים, וקווים ראשיים של רכבות ממשיכים לעבור עליו. הגשר בנוי משתי קשתות לבנים, כשמפתח כל קשת ברוחב של 39 מטר, וגובהה של כל קשת לא יותר מ-7 מטר. רוחבו של הגשר מספיק לארבע מסילות רכבות.
גשר "רויאל אלברט" תוכנן בשנת 1855 ל"חברת הרכבות קורנוול" אחרי שהתכנון המקורי של ברונל, שכלל מעבורת על פני שפך נהר התאמאר, נדחה על ידי הפרלמנט הבריטי. הגשר מורכב משני מקטעים ראשיים באורך של 139 מטר כל אחד, 30 מטר מעל פני הנהר בעת גאות אביב ממוצעת, וכן מ-17 מקטעי גישה קצרים הרבה יותר.
הגשר נפתח על ידי הנסיך אלברט סאקסה-קובורג-גותה, בעלה של ויקטוריה, ב-2 במאי 1859, שנת מותו של ברונל.
ייתכן שהעבודה המזוהה ביותר עם ברונל היא הגשר התלוי "קליפטון" (Clifton) בבריסטול. הגשר נמתח על פני 214 מטר, ונמצא באופן נומינלי 61 מטר מעל פני הנהר אייבון. בזמן בנייתו של הגשר המקטע הראשי שלו היה הארוך ביותר בעולם. ברונל הגיש ארבע תוכניות שונות לוועדה שבראשה עמד תומאס טלפורד (Thomas Telford), ולבסוף קיבל אישור להתחיל בעבודה על הגשר.
לאחר שאושרה הבנייה, שלח ברונל מכתב לגיסו, הפולטיקאי בנג'מין הייוס (Benjamin Hawes), ובו כתב:
ברונל לא זכה לראות את הגשר בנוי. לאחר מותו בשנת 1859 עמיתיו מהמכון להנדסה אזרחית הרגישו שהגשר הוא מפעל הנצחה ראוי לעבודותיו, ולכן התחילו בגיוס כספים להשלמתו של הגשר. בשנת 1862 התחילה העבודה שוב, ובשנת 1864 נפתח הגשר לתנועה, חמש שנים לאחר מותו של ברונל.
מסילת הרכבת המערבית הגדולה.
בשנת 1833, עוד לפני שהושלמה מנהרת התמזה, ברונל מונה למהנדס הראשי של מסילת הרכבת המערבית הגדולה (Great Western Railway), מסילה שהייתה אחת מפלאיה של בריטניה הוויקטוריאנית, ונסללה בין לונדון לבריסטול.