גרלינג נולד בישראל להיינץ ואלזה גרלינג. בין השנים 1956–1959, למד לתואר ראשון בחקלאות באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1965 השלים את עבודת הדוקטורט באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, שם התמחה בביולוגיה של פרזיטואידים, צרעות טפיליות, ובהדברה ביולוגית. לאחר פוסט דוקטורט במכון לחקירת קרקע יבשה באוניברסיטת קליפורניה בריברסייד, והשלמת פוסט-דוקטורט, גרלינג הצטרף לסגל אוניברסיטת תל אביב ב-1966. מחקריו עסקו בחרקים מזיקים והאויבים שלהם, ובעיקר בכנימת עש הטבק וצרעות טפיליות, וכן בהדברה ביולוגית. גרלינג שימש כיועץ בארץ ובעולם בתחומים אלו, ושיתף פעולה עם פרויקטים בתחום בטיחות המזון העולמית באפריקה ובאסיה.
גרלינג היה שותף בהקמת המפעל הראשון להדברה ביולוגית בשדה אליהו.
היה נשוי לנעימה ואב לעפרה, ארנה ומיכל. נפטר בגיל 79 ברמת השרון.
תרומה מחקרית.
גרלינג תרם תרומה גדולה למדע האנטומולוגיה בישראל, וקידם את תחום ההדברות הביולוגיות בישראל. הוא כתב שני ספרים, וחיבר מעל 100 מאמרים מדעיים בנושאים אלה.
גרלינג גילה שאפשר לטפל בכנימת עש הטבק באמצעות צרעות טפיליות, התמקד באקולוגיה ובהתנהגות חרקים, ובמיוחד בכנימות עש ובאויבים הטבעים שלהם, וחקר את התנהגותם של אויבים טבעים אלו בשדה, ואת השפעתם על אוכלוסיית השדה, וזאת בשביל לבדוק האם ניתן להשתמש בהם למטרת הדברה טבעית.
מחקרים מובילים.
בין מחקריו הרבים הוא עסק ב:
הדיביזיה השביעית
בד&quot;ץ מחזיקי הדת
בד"ץ מחזיקי הדת הוא בית דין וגוף כשרות של חסידות בעלז בישראל.
היסטוריה.
בית הדין הוקם בשנת תש"מ (1980), בהרכב הדיינים הרב ישעיה שנייבאלג (רבו של בני ראם), הרב שמואל זאב ראטה (דומ"צ באויהעל ובהמשך רב החסידות באנטוורפן), הרב משה שובקס (ראש ישיבת בעלז) והרב חיים יחיאל רויטמן.
הקמתו לוותה בהתנגדות חריפה של העדה החרדית, בטענה שאין רשות לפתוח בית דין בירושלים ללא הסכמתם.
ביום 3/31/2022 התפטר הרב פנחס פאדווה מלשמש בתור ראש המערכת.מקור
גוף כשרות.
בהמשך הוקמה מערכת כשרות מטעם בית הדין. בראש המערכת עמדו הרב חיים יחיאל רויטמן, הרב יצחק צבי שפרינצלס, הרב יוסף אפרתי והרב חיים דוד שובקס. בין החברות שעליהן מפקח בית הדין הן טבעול ותנובה. לבד"ץ היו מערכות שחיטה עצמאיות. בשנת תש"ע התאחדו עם התאחדות קהילות החרדים בארץ הקודש ולאחר סגירתו הצטרפו למערכת השחיטה קהילות החרדים (של הרב ישראל פישביין מחסידות גור).
חברי הבד"ץ.
בין חברי הבד"ץ:
פרס יצחק בן-צבי
פרס יצחק בן-צבי הוא פרס להיסטוריה המוענק לזכרו של יצחק בן-צבי על ידי יד יצחק בן-צבי. הפרס ניתן על ספר מחקר או על מפעל חיים, בשני תחומים - ״תולדות ארץ ישראל ויישובה״ ו״קהילות ישראל במזרח״.
את הפרס יזם הנשיא השני יצחק בן צבי ורעייתו רחל ינאית לזכר בנם עלי בן-צבי, שנהרג במלחמת העצמאות בקרב על בית קשת ב-16 במרץ 1948, תשעה ימים בלבד לפני שהיה אמור להינשא.
בית הדין מחזיקי הדת
ורונה (פירושונים)
כאן
רוז'ה טאייפה
רוז'ה טאייפה (בצרפתית: Roger Taillefer; 1907, פרואסי שבצפון צרפת - 1999, מונמיין שבדרום צרפת) היה איש המחתרת הצרפתית וחסיד אומות העולם מצרפת.
קורות חיים.
הוריו של טאייפה היו עובדי רכבת בפרואסי. טאייפה למד מכונאות רכב וחשמלאות. לאחר מכן התגייס לצבא הצרפתי ובין השנים 1925–1927 שירת בחיל האוויר בקזבלנקה שבמרוקו הצרפתית. עם שובו עבד בחברת רכבת בפריז.
טאייפה נישא לאנטואנט בנזו (Bennezon) ובשנת 1929 נולד בנם היחיד.
פעילותו בתקופת מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1939 גויס טאייפה לצבא צרפת ושירת בארמייה השנייה. עם כניעת צרפת לגרמניה ביוני 1940 נכלא טאייפה במחנה שבויים בגרמניה. בפברואר 1942 ברח מהמחנה ושב לצרפת. הגרמנים חיפשו אותו ולכן לא יכול היה לשוב לעבודתו ברכבת בפריז. במקום זאת ברח לדרום צרפת, לאזור משטר וישי, והחל לעבוד בחברת התעשייה האווירית הצרפתית SNCASE במריניאן שבדרום צרפת. בתיווכו של חבר יהודי הצטרף טאייפה לתנועת ההתנגדות הצרפתית. הוא פעל ברשת הצלה במרסיי שאותה ייסד וריאן פריי. אחד מתפקידיו היה להקים נתיב להברחת מתנגדי המשטר, וכן יהודים, לשווייץ. במהלך הקיץ והסתיו של 1942 הוביל טאייפה לשאמוני, בעזרת אשתו אנטואנט, מספר קבוצות של פליטים יהודים, ובסך הכל כעשרים יהודים, אל אזור הגבול עם שווייץ, בעזרת מדריך הרים .
בתחילת 1943 סייע טאייפה למספר סוכנויות ריגול באזור מרסיי. הוא היה שותף בהקמתה של קבוצת חוטבי עצים באזור מואסק-בלוו שבחבל פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור. עם הקבוצה פעל להמשך הצלתם של יהודים על ידי סיוע בהעברתם אל מעבר לגבול שווייץ, וכן הוביל איסוף מידע מודיעיני עבור כוחות בעלות הברית. המודיעין המדויק שאסף סייע להפצצות בעלות הברית על כוחותיהן הצבאיים של מדינות הציר באזור. בפעילות זו המשיך עד אוגוסט 1944. במהלך תקופה זו נעצר על ידי הגסטפו אך הצליח להימלט דרך הגג למרות שהיה אזוק בידיו.
אחרי מלחמת העולם השנייה.
טאייפה השתחרר מהצבא הצרפתי ביולי 1945. הוא פתח עסק מסחרי ברגיס שבדרום צרפת, עם אשתו אנטואנט ומאוחר יותר עסק במלונאות ובמסעדנות. בשנת 1971 מתה אנטואנט וטאייפה נישא מחדש, לז'ולייט מנסטרי (Menestrey).
הנצחה והוקרה.
לאחר המלחמה הוענקה לטאייפה מדליית המלך לאומץ בשירות החירות - מדליה המוענקת לאלה שסייעו לצבא הבריטי בתקופת מלחמת העולם השנייה. כמו כן הוענקו לו אות צלב המלחמה, מדליית ההתנגדות, אות לגיון הכבוד הצרפתי, צלב מלחמת העולם השנייה ואותות כבוד צרפתיים רבים נוספים.
בשנת 1989 הוכר טאייפה על ידי יד ושם בתור חסיד אומות העולם.
ארטפרנס
חרארדו טוראדו
חרארדו טוראדו דיאס דה בונייה (בספרדית: Gerardo Torrado Díez de Bonilla; נולד ב-30 באפריל 1979 במקסיקו סיטי) הוא כדורגלן עבר מקסיקני ששיחק בעמדת הקשר האחורי.
טוראדו, הידוע בכינויו "אל בורגו" (בספרדית: "El Borrego", הכבשה) בשל שיערו המתולתל, שיחק במהלך הקריירה במקסיקו ובספרד. הוא רשם קרוב ל-150 הופעות במדי נבחרת מקסיקו, וזכה עמה בגביע הקונפדרציות 1999 ופעמיים בגביע הזהב, וכמו כן ייצג אותה בשלושה טורנירי מונדיאל ובארבעה טורנירי קופה אמריקה.
קריירת משחק.
טוראדו החל את הקריירה במחלקת הנוער של אוניברסידד נסיונל. ב-1997, כשהיה בן 18, עלה לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון בליגת העל המקסיקנית. לאחר שנתיים בהן מיעט לשחק במדי הקבוצה, פרץ השחקן בהרכב הפותח ולקראת עונת הצטרף לטנריפה הספרדית, ששיחקה אז בליגת המשנה.
טוראדו השתלב במהרה בהרכב של רפאל בניטס בטנריפה, והיה חלק משמעותי מהעפלתה של טנריפה לליגה הבכירה. עונה אחר כך עזב בניטס את הקבוצה, וטוראדו נותר מחוץ לתוכניות של טנריפה. הוא נאלץ להישאר בליגה, כשחתם במדי פולידפורטיבו אחידו. הוא הספיק לשחק במועדון חצי עונה בלבד לפני שנרכש בחלון ההעברות על ידי סביליה מהליגה הבכירה. הופעת הבכורה שלו בליגה הספרדית הבכירה נערכה ב-6 בפברואר 2002, כשעלה כמחליף בדקות הסיום של המשחק בין סביליה לאוסאסונה, שהסתיים בשוויון 0-0.
מאמן סביליה חואקין קפארוס ייעד לטוראדו תפקיד מרכזי בקבוצה, ובעונתו המלאה הראשונה במועדון, עונת , רשם טוראדו 22 הופעות והיה מהבולטים בקבוצתו. עם זאת, הקבוצה עצמה לא הצליחה וסיימה עשירית בלבד בטבלה. עונה אחר כך איבד טוראדו את מקומו בהרכב, רשם עשר הופעות בלבד ובסיום העונה סיים את דרכו בסביליה.
לאחר שלא שיחק כלל במשך חצי העונה הראשונה של עונת , הצטרף טוראדו לראסינג סנטנדר במהלך חלון ההעברות (שיתף פעולה באותה עונה עם הישראלים דודו אוואט ויוסי בניון). הוא נטל חלק ברוב משחקיה הנותרים של סנטנדר באותה עונה, רובם בהרכב, וסייע לה לשרוד בליגה הבכירה.
לאחר חצי עונה בלבד בסנטנדר, ובתום חמש עונות בספרד, חזר טוראדו למקסיקו וחתם בקבוצת קרוס אסול. טוראדו השתלב במהרה בקבוצה, וכבר בהופעת הבכורה שלו מול מונרקס מורליה כבש צמד בניצחון קבוצתו 2-0. בשנת 2006, שנה בלבד לאחר שהצטרף, היה טוראדו לקפטן הקבוצה. בעונת העפילה קרוס אסול לגמר ליגת האלופות של CONCACAF, אך שם הפסידה לבת ארצה אטלנטה. עונה אחר כך שוב הצליחה להעפיל לגמר המפעל, אך שוב נכנעה ליריבה מקסיקנית, פצ'וקה.
בטורניר הקלאוסורה 2013 זכה טוראדו עם קבוצתו בגביע המקסיקני, התואר הראשון בו זכה עם הקבוצה. עונה אחר כך, לאחר שני ניסיונות כושלים בגמר, זכתה קרוס אסול בליגת האלופות של CONCACAF לעונת . קרוס אסול הגיעה לגמר המפעל שם פגשה למפגש כפול את דפורטיבו טולוקה, גם היא ממקסיקו. טוראדו פתח כקפטן ושיחק לכל אורך שני המפגשים, ובסיומם הניף לראשונה בקריירה את גביע האלופות, לאחר שקבוצתו זכתה בתואר השישי בתולדותיה בזכות חוק שערי חוץ.
ב-8 ביוני 2016 חתם באינדי אילבן מהליגה האמריקאית השנייה.
נבחרת מקסיקו.
טוראדו הוא מהבולטים שבכדורגלני נבחרת מקסיקו בשנות האלפיים. הוא ייצג את הנבחרת כמעט בכל הטורנירים הרשמיים באותן שנים, והיה לעוגן משמעותי בהרכב הפותח.
את דרכו הבינלאומית החל במסגרת הנבחרת הצעירה בגביע העולם עד גיל 20 ששוחק באפריל 1999 בניגריה. טוראדו היה שותף לסגל שהביא את מקסיקו עד למקום החמישי, כולל ניצחון מרשים 4-1 על ארגנטינה הצעירה בשמינית הגמר.