זרם הקרח זורם לכיוון צפון, ונשפך אל מפרצון סטיינג', ממזרח להר בנקרט.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי זרם הקרח.
זרם הקרח מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית באמצעות סקרים על הקרקע ותצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1961–1966.
הסקר הראשון על הקרקע נערך על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית בינואר (הקיץ האוסטרלי) 1985.
מקור השם.
שמו של זרם הקרח ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
זרם הקרח נקרא על שמו של דייוויד ג'יי. לידקה (David J. Lidke), גאולוג של הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, אשר השתתף במשלחות סקר קרקעי (field party) של הסקר הגאולוגי.
לקריאה נוספת.
• Christie, F. D. W., R. G. Bingham, N. Gourmelen, S. F. B. Tett, and A. Muto (2016), Four-decade record of pervasive grounding line retreat along the Bellingshausen margin of West Antarctica, Geophys. Res. Lett., 43, 5741–5749, doi:10.1002/2016GL068972
פוספורסצנציה
פוספורסצנציה או זרחורנות היא סוג של פוטולומינציה שדומה לפלואורסצנציה. פוספורסצנציה היא תופעה שבה חומר מקבל אור או קרינה ופולט אותה מחדש בצורה איטית, בניגוד לפלואורסצנציה. הסיבה לכך היא כללי הברירה במכניקת קוונטים הקובעים מהם מעברים "מותרים" בין מצבים שונים של מערכת. בחומרים מסוימים המעברים האלו מתרחשים באיטיות רבה ולכן האור או הקרינה נפלטים בעוצמה נמוכה יותר למשך כמה שעות.
שימוש בפוספורסצנציה.
דוגמאות לשימושים יומיומיים של פוספורסצנציה הם צעצועים שזוהרים בחושך, סטיקרים, צבע ואור של שעוני יד, ואת כולם אפשר "להטעין" על ידי חשיפה לאור השמש.
היסטוריה.
הגילוי של פוספורסצנציה התרחש בשנת 1604 על ידי וינצ'נצו קשארולו (Vincenzo Casciarolo), שראה אבן שפלטה אור לכאורה בכוחות עצמה ואחרי שחימם אותה בכבשן עשיר בחמצן היא פלטה את אור השמש שספגה והאירה בחושך. חקר הפוספורסצנציה הוביל לגילוי הרדיואקטיביות בשנת 1896.
הסבר התהליך.
במובנים פשוטים, פוספורסצנציה היא תהליך שבו אנרגיה נספגת בחומר ונפלטת ממנו באיטיות בצורת אור. זאת לפעמים השיטה שבה מייצרים חפצים שזוהרים בחושך, ש"נטענים" באמצעות חשיפה לאור. שלא כמו התגובות המהירות בפלואורנסציה, כמו אלה שאנחנו רואים בנורות פלואורסצנט, חפצי פוספורסצנציה מאחסנים אנרגיה למשך זמן ארוך יותר, בשל כך שהתהליכים הנחוצים לפליטת אור קורים לעיתים רחוקות יותר.
מכניקה קוונטית.
ברוב המקרים של פוטולומינציה, שבהם מצע כימי מקבל פוטון של אור ואחר כך פולט אותו, התהליך מתבצע מהר, בזמן בסדר גודל של כ-10 ננו-שניות. קליטת האור ופליטתו מתרחשות מהר מאוד במקרים שבהם האנרגיה של הפוטונים מתאימה לרמות האנרגיה הקיימות בחומר ולמעברי הרמות המותרים. במקרה המיוחד של פוספורסצנציה, האלקטרון שבלע את הפוטון עובר מעבר בין מערכות (Intersystem crossing) ממצב של סינגלט, לתוך מצב אנרגיה עם ניוון ספין אחר (לרוב יותר גבוה), בדרך כלל למצב טריפלט (ניוון משולש). כתוצאה מכך, האלקטרון המעורר נלכד במצב טריפלט, והוא רק יכול לבצע מעברים "אסורים" כדי לחזור למצב סינגלט. המעברים הללו, למרות שהם "אסורים", יכולים לקרות במכניקה קוונטית אבל הם לא עדיפים מבחינה קינטית ולכן התהליך יקרה בזמן הרבה יותר ארוך. רוב התרכבות הפוספורסצנציות הן פולטים מהירים יחסית, עם מצב טריפלט עם זמן חיים בסדר גודל של מילי־שניות. למרות זאת, לחלק מהתרכובות יש מצב טריפלט עם זמן חיים בסדר גודל של דקות ואפילו שעות, מה שמאפשר לחומרים לאחסן ביעילות אנרגיית אור באמצעות דעיכה איטית מאוד של המצב המעורר של האלקטרון. אם הנצילות הקוונטית של הפוספורסצנציה גבוהה, חומרים אלו ישחררו כמויות גדולות של אור למשך זמן ארוך, ויכונו לעיתים "זוהרים בחושך".
המשוואה.
formula_1
כאשר S הוא סינגלט ו-T הוא טריפלט שהמספרים הקטנים לידו מציינים מצבים (0 הוא מצב היסוד ,1 הוא מצב מעורר). מעברים יכולים לקרות גם במצבי אנרגיה גבוהים יותר, אבל המצב המעורר הראשון מצוין לשם פשטות.
כימילומינסנציה.
יש הרבה דברים שזוהרים בחושך והם לא מאירים בגלל פוספורסצנציה. לדוגמה, מקל זוהר (סטיקלייט), מאיר בשל תהליך כימילומינצנטרי הנקרא פלואורסצנציה שפעמים רבות מחשיבים אותו בטעות לפוספורסצנציה. בכימילומינסנציה, מצב מעורר נוצר באמצעות תגובה כימית. פליטת האור מוצאת, את התהליך הקינטי בבסיס התגובה הכימית. המצב המעורר ישתנה לתרכובת פלואורסצנטית וכתוצאה מכך יחזור למצב היסוד.
חומרים המשמשים לפוספורסצנציה.
בין הפיגמנטים (חומרי צבע) שמרבים להשתמש בהם בחומרי פוספורסצנציה נכללים אבץ גופרתי ואלומיניום סטרונציום. השימוש באבץ גופרתי בשביל אמצעי בטיחות החל כבר ב-1930. לעומת זאת, הפיתוח של אלומיניום סטרונציום שהבוהק שלו חזק בערך פי עשרה, ירד מרוב המוצרים מבוססי אבץ גופרתי ונכנס לקטגורית החדשנות. פיגמנטים מבוססי אלומיניום סטרונציום נמצאים בשימוש בשלטי יציאה, סימון שבילים וסוגי שילוט בטיחותי.
פיגמנט זרחן כחול בחושך.
מקסימיליאן, נסיך ליכטנשטיין
מקסימיליאן ניקולס מריה, נסיך ליכטנשטיין ורוזן ריטברג (בגרמנית: Maximilian Nikolaus Maria Prinz von und zu Liechtenstein, Graf zu Rietberg; נולד ב-16 במאי 1969), הוא בנו השני של הנס אדם השני, נסיך ליכטנשטיין והשלישי בתור לסדר הירושה של נסיכות ליכטנשטיין.
ביוגרפיה.
מקסימיליאן נולד בעיר סנט גאלן שבשווייץ ב-16 במאי 1969. אביו הוא הנס אדם השני, נסיך ליכטנשטיין ואמו היא מריה קינסקי, רוזנת וצ'יניץ וטטאו. אחיו הגדול הוא אלויס, עוצר ליכטנשטיין ויש לו אח צעיר בשם קונסטנטין ואחות צעירה בשם טטיאנה. הוא למד בבית ספר יסודי בוואדוץ ולאחר מכן בבית הספר האירופי לעסקים באוסטריש-וינקל, גרמניה. הוא סיים את לימודיו ב-1993, וב-1998 סיים תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת הרווארד.
הוא עבד בבנק צ'ייס בניו יורק, ולאחר מכן בחברת Industrie Kapital. ב-2003 החל לנהל את הסניף הגרמני של חברת JP Morgan Partners, ומאז 2006 הוא משמש גם כמנכ"ל קבוצת LGT הנמצאת בבעלות משפחת המלוכה של ליכטנשטיין.
משפחתו.
ב-21 בינואר 2000 הוא נישא בטקס אזרחי לאנגלה ג'יזל בראון. הטקס הדתי נערך בניו יורק ב-29 בינואר. ב-18 במאי 2001 נולד בלונדון בנם הראשון הנסיך אלפונס.
מועצת המחקר של הרייך
מועצת המחקר של הרייך (בגרמנית: Reichsforschungsrat בקיצור: RFR) הוקמה בגרמניה בשנת 1936 תחת משרד החינוך לצורך תכנון מרכזי של כל המחקר הבסיסי והיישומי, למעט המחקר האווירי. היא נסגרה והוקמה מחדש בשנת 1942 והוכפפה למשרד החימוש.
הקמה.
מועצת המחקר הוקמה ב-16 במרץ 1937 על ידי שר הרייך ברנהרד רוסט ממשרד המדע, חינוך ותרבות של הרייך. ה-RFR הוקמה כדי לרכז את התכנון לכל המחקר הבסיסי והיישומי בגרמניה, למעט המחקר האווירי, שהיה אז בפיקוחו של מרשל הרייך הרמן גרינג.
הקמה מחדש.
ב־9 ביוני 1942 הוציא אדולף היטלר צו להקמה מחדש של ה- RFR. הארגון הוקם מחדש ביוזמת אלברט שפר שהיה אז שר הרייך לחימוש ותחמושת.
נפת צידון
טיפול ממוקד רגשות
שירות הביטחון של אוקראינה
היום (עיתון רוסי)
ולרי שייטנוב
גנרל מייג'ור ולרי אלברטוביץ' שייטנוב (באוקראינית: Валерій Альбертович Шайтанов; נולד ב-21 באוקטובר 1963, בכפר סמודד במחוז ארכנגלסק ברוסיה הסובייטית, שבברית המועצות) הוא איש צבא ובכיר שירות הביטחון של אוקראינה, ששימש כמשנה לראש המרכז למלחמה בטרור של שירות הביטחון האוקראיני (Антитерористичний центр СБУ) מ-23 באוגוסט 2015 עד 14 באפריל 2020, עת נעצר על ידי רשויות החקירה באוקראינה בחשד לריגול לטובת רוסיה ושירות הביטחון הפדרלי שלה.
הוא שירת ביחידת אלפא בתקופת ברית המועצות והיה ממייסדי המקבילה האוקראינית שלה. בפברואר 2014 נכלל בכוחות שדיכאו את ההפגנות נגד הממשלה בקייב. הוא נשלח לאחר מכן להילחם במלחמת האזרחים באוקראינה בדונבאס וניהל מגעים עם נציגי הרפובליקה העממית של דונצק.
באוגוסט 2015 קודם לתפקיד סגן ראשון (המשנה) של ראש המרכז למבצעים מיוחדים למלחמה בטרור של שירות הביטחון ועמד בראש מחלקה 8 של מרכז זה. ב-23 באוגוסט קודם לדרגת גנרל מייג'ור. ב-31 באוקטובר 2015 ניהל את מבצע מאסרו של גנאדי קורבאן, סגן מושל מחוז דנייפרופטרובסק לשעבר ומנהיג מפלגת UKROP.
ב-14 באפריל 2020 נעצר על ידי סוכני שירות הביטחון של אוקראינה באשמת בגידה במדינה. על פי חוקריו בשירות בשנת 2014, הוא גויס על ידי שירות הביטחון הרוסי לרגל לטובתם. לטענתם, הוא סיפק לרוסיה מידע על מיקומי יחידות הכוחות המזוינים של אוקראינה ונתונים על מבצעים חשאיים של השירות בדונבאס, על שיתוף הפעולה הבינלאומי של השירות עם ארגונים מקבילים, על פעילות המחלקה לסיכול ריגול ויחידות המבצעים של השירות, על גופי ביון אוקראינים אחרים ועל קציני ביון אוקראיניים. את המידע שאסף העביר למפעילו הרוסי, איגור יגורוב, סוכן שירות הביטחון הפדרלי הרוסי, יליד 26 במאי 1962, שקיבל ממנו את המידע.
יצחק בצרי
הרב יצחק בצרי (נולד בי' תשרי ה'תשכ"ט, 2 באוקטובר 1968) הוא ממקימי ישיבת המקובלים "השלום" בירושלים.
ביוגרפיה.