קבורה (בעודו בחיים)
טרביטש לינקולן
טרביטש לינקולן (באנגלית: Trebitsch Linkoln; 4 באפריל 1879 – 6 באוקטובר 1943) היה הרפתקן בינלאומי ומרגל ממוצא יהודי-הונגרי.
ביוגרפיה.
טרביטש לינקולן נולד בשנת 1879 בהונגריה בשם איגנץ טרביטש, למשפחה יהודית דתית מרובת ילדים. בנעוריו היה מבוקש על ידי המשטרה על גנבות זעירות. כבעל תאוות נדודים עזה נדד בצעירותו בין אנגליה וגרמניה, בה המיר דתו לנצרות והוטבל בשם "איגנציוס טימוטיוס טרביטש". נדד לקנדה ומשם לארצות הברית והגיע לאנגליה בה שימש זמן קצר ככומר בכנסייה אנגליקנית כפרית. לאחר מכן הפך למזכירו של איש עסקים עשיר, בשירותו יצא לשליחויות רבות באירופה. בשנת 1910 נבחר לפרלמנט הבריטי, בשם טרביטש לינקולן, כנציג מטעם המפלגה הליברלית. כיהן בפרלמנט שנה אחת בלבד ונאלץ לעוזבו לאחר שהסתבך בעסקאות שונות בהן נותר חייב לנושים אלפי לירות שטרלינג.
טרביטש לינקולן העתיק את עסקיו למזרח אירופה ועסק ביזמות בכספי משקיעים בתעשיית הנפט של רומניה וגליציה. נותר חייב למשקיעים למעלה ממאה אלף לירות שטרלינג. על כך הועמד לדין בפני בית משפט רומני ובה בעת היה מבוקש על ידי הסקוטלנד יארד בגין עבירות מרמה וזיוף. במצב זה החליט להסב את עיסוקו מנוכלות והונאה לריגול, והציע את שירותיו כמרגל (למעשה, כסוכן כפול) הן לגרמניה והן לבריטניה. כשהצעותיו אלו לא נענו, נמלט בשנת 1916 לארצות הברית, שם נעצר כמרגל והוסגר לאנגליה. באנגליה נשפט לשלוש שנות מאסר.
בשנת 1919 גורש טרביטש לינקולן לגרמניה, שם התחבר לחוגי הימין הקיצוני והיה בין הקושרים בניסיון ההפיכה של וולפגנג קאפ ב-1920 (הידוע בשם הפוטש של קאפ) ונועד להיות איש הקשר לעיתונות הזרה בממשלת הקושרים. אחרי כישלון הפוטש ברח לבוואריה, חזר לברלין ונעצר. הוא ברח ממעצרו ונמלט להונגריה. במנוסתו השתמש בזהויות ותחפושות שונות בעשרה שמות בדויים.
בהונגריה הצטרף טרביטש לינקולן לחוגי הימין הקיצוני שהתנגדו לחוזה ורסאי. לאחר זמן החליטו אנשי הימין הקיצוני להתנקש בחייו משום שהרפתקאותיו סיכנו את ארגוניהם. טרביטש לינקולן נמלט מבודפשט ונטל עמו מזוודה מלאת מסמכים של ארגוני הימין הקיצוני, אותם ניסה למכור ללא הצלחה לבריטים ולצרפתים. עלה בידו למכור אותם לשלטונות צ'כוסלובקיה. הוא נעצר בווינה וגורש ממנה, ובשנת 1922 הגיע ליפן וממנה לסין.
בסין הסתפח לאחדים מאילי המלחמה הסינים שלחמו באותה תקופה אלו באלו, חזר על תעלוליו הכספיים ונדד הלוך ושוב בין סין לאירופה.
הוא נאלץ להגיע מהמזרח הרחוק לבריטניה, כאשר בנו, ששירת כסמל בצבא הבריטי, נדון למוות על ידי בית דין צבאי באשמת רצח. הבן הוזמן לארוחה בבית ארוסתו בערב חג המולד 1925. כדי שלא להגיע בידיים ריקות החליט לפרוץ לאחד הבתים במטרה למצוא כסף או דבר מה שיוכל להביא כמתנה. בעל הבית הפתיע אותו והוא ירה בו והרגו. מתוך אגרטל שבבית לקח כמה שושנים ויצא לבית ארוסתו. שוטרי הסקוטלנד יארד עלו על עקבותיו, שלפו אותו מהארוחה והוא הועמד לדין. האב חש להציל את בנו. בכוונתו היה להציע לשלטונות בבריטניה למסור להם סודות צבאיים שברשותו תמורת חיי בנו. ספינתו התעכבה בתעלת למאנש בשל הערפל, הוא הגיע ללונדון לאחר שבנו כבר הוצא להורג ונאלץ לשוב לסין ריקם.
בשנת 1931 הפך טרביטש לינקולן לנזיר בודהיסטי בשם "צ'או קונג". בראשית מלחמת העולם השנייה יצר קשר עם סוכן נאצי בשאנגחאי והציע את שירותיו לגרמניה הנאצית, אך ריינהארד היידריך דחה את הצעתו בשל מוצאו היהודי. טרביטש לינקולן נפטר בשאנגחאי בשנת 1943.
הסופר והמתרגם יוסף נדבה, שנכח בקבורתו, הביע לאחר זמן השערה כי ארון הקבורה היה ריק. נדבה העלה את קורות חייו של טרביטש לינקולן בספר ביוגרפי. דמות של "הטרביטש האמיתי: " (az igazi Trebitsch) מופיעה גם בספר הרפתקאות סאטירי פופולרי של הסופר ההונגרי ינה רייטה.
מולדת (יישוב)
מוֹלֶדֶת הוא מושב שיתופי בגליל התחתון השייך למועצה אזורית הגלבוע.
תולדות היישוב.
היישוב הוקם ב-4 ביולי 1937 במסגרת חומה ומגדל בשם מולדת על שם ארגונם של המייסדים, עולים מגרמניה חברי ארגון "מולדת". המייסדים קבלו את הכשרתם בנהלל, באר טוביה וכפר יחזקאל. הקרן הקיימת רכשה עבור הארגון קרקע ליד טייבה שבעמק יזרעאל ובתחילת 1937 החלו להתכונן לעלייה למקום. בעלייה על הקרקע השתתפו 20–30 חברים מתוך כ-80 משפחות הארגון, ביחד עם מספר נוטרים ובסיוע של חברים ביישובים סמוכים. בחודשים הראשונים הסתמך היישוב על מים שהובאו מכפר יחזקאל. השטח שהוקצה ליישוב היה כ-8000 דונם, אולם הוא היה מפוזר ונדרשו עוד מאמצים עד לביצוע החלפות שיביאו לריכוזו. חברי הארגון שלא השתתפו בעלייה על הקרקע נותרו זמנית בבאר טוביה. בשלב זה החלו הבירורים לגבי אופי היישוב. ביוני 1938 נתפרסם בעיתון דבר:
לטענת אנשי המקום הרעיון של מושב שיתופי התגבש במקביל להתגבשותו בקרב אנשי "הקוצר" שהקימו את כפר חיטים. לבסוף, בתחילת 1939, הוחלט ללכת לכיוון של מושב שיתופי וחלק מאנשי הארגון שלא השלימו עם הרעיון של מושב שיתופי פרשו ולאחר שבועיים הקימו את שדמות דבורה.
ביוני 1939 עברו חברי הארגון שנותרו בבאר טוביה לנקודת הקבע במולדת. בהמשך החֹדש כילתה שרפה שהחלה כתוצאה מפיצוץ פרימוס את כל הצריפים של היישוב, אך במהרה נבנה היישוב מחדש. בקיץ 1942 תקפה את היישוב מגפת טיפוס ושלושה חברים נפטרו.
את מולדת במיקומה החדש לאחר השרפה תכנן האדריכל ריכרד קאופמן אשר בין היתר תכנן את מושב העובדים הראשון נהלל בצורתו המעגלית.
את מולדת תכנן ריכרד קאופמן בצורת פעמון כאשר הוא מתרחב לכיוון מערב. הענפים החקלאיים נמצאים בחלקו המזרחי של היישוב וזה כדי שהרוחות המערביות יגיעו למרבית הבתים וייקחו את ריחות ענפי החקלאות מזרחה ולא לתוך היישוב.
באמצע שנות ה-70 עזבה מולדת, יחד עם מושבים שיתופיים אחרים את תנועת המושבים ובקשה והצטרף לאיחוד הקבוצות והקיבוצים. בניגוד למושבים השיתופיים האחרים, מולדת לא צורפה לתק"ם כיוון שלא הסכימה לוותר על קבלה פרטית של הרנטות של חבריו.
בשנת 1998 החלה הקמת שכונת הרחבה ראשונה במולדת, ובשנת 2005 נבנתה שכונה נוספת. היישוב מונה כ-1,000 תושבים.
בתחום היישוב קיים אתר הנצחה לזכר נופלים שגרו ביישוב, שנוצר על ידי דליה מאירי. אתר ההנצחה בנוי בצורת מעגל וסביבו אבנים.
שם היישוב.
בעקבות תרומה של ארגון בני ברית לצורך הקמת יישוב, התחייבו המוסדות הציוניים לקרוא יישוב בשם בני ברית, וועדת השמות החליטה לקרוא למושב של ארגון מולדת "בני ברית". לאחר שאנשי המקום התנגדו לכך ודרשו להקרא בשם סמלי או היסטורי, נקראו אנשי המקום ביולי 1940 לבירור אחרון לפני נקיטת צעדים ואנשי המקום נאלצו להסכים לשם "בני ברית". אולם השם לא תפס ולרוב הופיע בשילוב עם "מולדת", שם הארגון. עד ראשית שנות ה-50 הופיע השם בני ברית עם מולדת בסוגריים ולאחר מכן כבר נקרא המקום "מולדת - כפר בני ברית" וצירופים דומים.
מבנה הציבור המרכזי במושב נקרא "בית בני ברית" והוא תוכנן על ידי האדריכל שמואל ביקלס בשנת 1958. המבנה כולל אולם התכנסות, מועדון, ספרייה וחדר אוכל. סגנונו המיוחד של ביקלס ניכר באופן שבו חודר לבנין אור טבעי מסונן.
בני ברית (ישוב)
מרכז אבשלום
נווה זיו
נווה זיו (נְוֵה זִיו) הוא יישוב קהילתי בגליל בין הערים נהריה ומעלות תרשיחא השייך למועצה אזורית מעלה יוסף. היישוב נקרא על שם הלורד ישראל משה זיו.
היסטוריה.
היישוב הוקם בשנת 1998 בסיועם של בוריס בר-נס, פעיל ציוני מאנגליה ושל הסוכנות היהודית, בשם זיו הגליל, וכלל בתחילה כ-145 מגרשים.
בשנת 2009 פרסם ועד נווה זיו על כוונתו לבצע הרחבה קהילתית ראשונה על פני 41 מגרשים. הרחבה זו נתקלה בעיכובים רבים, והביצוע החל רק בשנת 2012.
בשנת 2019 החל היישוב בביצוע ההרחבה הקהילתית השנייה על פני 114 מגרשים נוספים.
נטועה
נְטוּעָה הוא מושב באזור הצפון בגובה כ-690 מטר מעל פני הים ליד הגבול בין ישראל ללבנון השייך למועצה אזורית מעלה יוסף.
היישוב מונה קרוב ל-70 משפחות כיום. היישוב הוקם בשנת 1966 על מורדות הר בירנית, על ידי בנים למשפחות מהמושבים בגליל כחלק מהתוכנית ליישוב הגליל על ידי יהודים שנקראה מבצע ”סוף סוף". רוב המתיישבים היו יוצאי כורדיסטן.
שמו של היישוב סמלי, כך גם שם היישוב שתולה הסמוך.
ממזרח ליישוב באתר אל-מנצורה, נמצאו שרידים ארכאולוגים הכוללים שרידי יישוב וממצא קרמי מתקופת הברונזה התיכונה 2, תקופת הברזל והתקופה העות'מאנית.
שתולה
שְׁתוּלָה היא מושב באזור הצפון בגובה כ-680 מטר מעל פני הים ליד הגבול בין ישראל ללבנון השייך למועצה אזורית מעלה יוסף. שמו של היישוב סמלי, כמו שם היישוב נטועה הסמוך.
תולדות המושב.
על פי תוכנית סו"ס ("סוף סוף") לייהוד הגליל, המושב היה אמור לעלות על הקרקע, בסוף שנת 1966, מיד לאחר נטועה וזרעית. הכוונה הייתה להקצות לכל מתיישב 19.1 דונם שיכללו 10.6 דונם מטעים ו-6 דונם שלחין, וכן לול לגידול ארבע טון פטם. אולם לאחר בניית הבתים הגיעו המוסדות המיישבים למסקנה שאין אפשרות פרנסה לשלושה יישובים חקלאיים באזור ותוכניות אכלוס המושב נדחו עד למציאת פתרון תעשייתי מתאים לפרנסת תושבי המושב. לאחר כשנתיים שבהן נותרו בתי המושב מוזנחים, נכנסו המתיישבים למושב במרץ 1969. על פי פרסום במעריב, לאחר שגזרת גבול הצפון התחממה, לחץ משרד הביטחון לאכלס את המקום כדי לסתום את הפרצה בגבול בין זרעית ונטועה. על פי פרסום אחר במעריב, בגלל התחממות גבול הצפון, העלייה לקרקע הותנתה בהתקנת סידורי ביטחון מתאימים שהכנתם התעכבה דבר שעיכב את אכלוס המושב.
פגיעה במושב.