פודור נולד במשפחה יהודית כבנם של אילש (אליהו) פליישנר ומגדולנה האס. הוא סיים את לימודיו בגימנסיה בעיר אוז'הורוד (בהונגרית אונגוואר, אז חלק מממלכת הונגריה במסגרת האימפריה האוסטרו-הונגרית). את לימודי המשפטים סיים באוניברסיטה בבודפשט. הוא הפך דוקטור למשפטים בשנת 1885 ולעורך דין בשנת 1886. בשנת 1890 מונה לבית המשפט השלום של רובע 5 בבודפשט ובשנת 1895 הועבר למשרד המשפטים, שם עבד במחלקה להכנת חוקים. במיוחד לקח חלק בעבודה בנושא רפורמת הליטיגציה (יחד עם דיולה טרפי). הוא הכין את ההסבר לטיוטת הדו"ח של שאנדור פלוֹס (לימים שר המשפטים בממשלת הונגריה) לגבי ההליך המשפטי ההונגרי (בדומה לתקנות סדר הדין האזרחי ולחוק סדר הדין הפלילי בישראל) שפורסם בשנת 1893 (החוק עבר רק בשנת 1911). בשנים 1910–1912 כיהן פודור כנציג ממשלת הונגריה בוועידת האג בנושא שטרי חליפין בינלאומיים. מאמריו המשפטיים הופיעו בכתבי עת שונים (למשל. "משפט הונגרי" - Magyar Igazságügy). בשנים 1929–1932 היה יו"ר מועצת הקוריה. אשתו הייתה אדולפין הרמן.
מרים לוינגר
מרים לוינגר (אלול ה'תרצ"ז, 1937 – י"א בתשרי ה'תשפ"א, 28 בספטמבר 2020) הייתה, יחד עם בעלה, הרב משה לוינגר, ממקימי גוש אמונים וממחדשי היישוב היהודי בחברון.
ביוגרפיה.
נולדה בשם מרים ביינהורן כבת הזקונים ברובע הברונקס שבניו יורק. אביה היה חזן בברונקס. למדה בבית ספר התיכון היוקרתי במנהטן האנטר קולג', למדה לנגן בפסנתר ולאחר התלבטות בחרה לוותר על קריירה כמוזיקאית ולעלות ארצה.
למדה סיעוד בבי"ח שערי צדק בירושלים.
למדה אצל הרב צבי יהודה קוק, ובהשפעתו נשארה בארץ למרות לחצים של הוריה לשוב לארצות הברית.
פועלה.
מלון פארק.
בשעות הבוקר של י"ד בניסן תשכ"ח הגיעה משאית למושב נחלים, אספה שם מספר משפחות עם ילדיהן הקטנים, מקרר ומכונת כביסה והמשיכה לרחובות ולאבן-שמואל, להביא גם משם משפחות. חברון הייתה אז ריקה מיהודים מאז פרעות תרפ"ט ב-1929, שבהן נרצחו 67 יהודים.
קבוצת המשפחות הגיעה לחברון וביקשה מפאיז קוואסמה בעל בית המלון בחברון, לשכור את המלון למשך חג הפסח.
כשהגיעו, ניקו והכשירו את המטבח לפסח כדת וכדין, קבעו מזוזות וערכו את ליל הסדר, כשעורך הסדר היה הרב חיים דרוקמן.
בית הדסה.
הייתה מהנשים הראשונות שנכנסו בשנת 1979 לבית הדסה יחד עם קבוצת נשים יהודיות וילדיהן.
הרשעה בפלילים.
ב-4 במאי 1994, השתתפה יחד עם בעלה בקטטה בכיכר גרוס שבחברון במסגרתה הכתה באגרופים קצין משטרה, שוטר ואיש מג"ב ואף נשכה את אחד השוטרים. כשניסו השוטרים לעצור אותה - התנגדה למעצר. בגין מעשים אלו הורשעה בתקיפת שוטרים ובהפרעה לשוטר במילוי תפקידו ונדונה לשלושה חודשי מאסר בפועל ולארבעה חודשי מאסר על תנאי. בנוסף, לאחר שביזתה לוינגר את בית המשפט, נשלחה לשישה ימי מאסר בפועל.
קבר רחל.
ראש השנה תשס"א, בשלהי שנת 2001, החלו התפרעויות של ערבים בארץ כולה ובעיקר בירושלים ובהר הבית, בחברון, בקבר יוסף ובקבר רחל. לראשונה מאז מלחמת ששת הימים, לא הותרה כניסת יהודים לקבר רחל, ובעקבות המהומות פורסם שאם ציבור גדול ידרוש להגיע למקום על אף המצב, ייפתח הקבר לתפילת יהודים.
בעקבות הלחץ הציבורי החלה הדרך להיפתח, בתחילה בצמצום ובקושי רב. פעם ביום עשה אוטובוס ממוגן ירי את דרכו הלוך וחזור בין מחסום 300 לבין מתחם הקבר. מרים לוינגר הייתה עומדת במחסום, מכבדת את החיילים במיני מתיקה ומחכה לראות שהאוטובוס אכן מגיע. לרוב הוא היה מגיע לאחר שעות, וגם כשהגיע היה צריך לדאוג לג'יפ שילווה אותו. לא פעם האוטובוס לא הגיע כלל ורק לאחר סדרה של טלפונים אישיים לחברי כנסת שונים ואישים בעלי השפעה, הגיע האוטובוס.
הנצחה.
בנובמבר 2020, כחודשיים לאחר פטירתה של מרים לוינגר, הודיעה שרת התחבורה והבטיחות בדרכים, מירי רגב, כי החליטה לקרוא לכביש חדש, שהוחל בעבודות לסלילתו, בין צומת גוש עציון לקריית ארבע, על שם הרב משה והרבנית מרים לוינגר.
חיים אישיים.
הייתה נשואה לרב משה לוינגר והתגוררה בחברון. בין ילדיה העיתונאית והסופרת עתיה זר ומלאכי לוינגר.
קרל רופרכט קרוינן
קרל רופרכט קרוינן (בגרמנית: Karl Ruprect Kroenen) היא דמות נבל-על בדיונית מתוך סדרת הקומיקס הלבוי, שיצר מייק מינולה.
בקומיקס היה קרוינן מדען אס אס נאצי חסר ייחוד, שמאפייניו הבולטים ביותר היה שהוא לבש תמיד מסיכת גז ובגד גוף מגן, שמיגנולה מייחס לתאונה מסוג כלשהי שעבר. הבמאי גיירמו דל טורו יצר עבור הדמות ביוגרפיה מורחבת משמעותית, שהופיעה כנבל בעיבוד הקולנועי משנת 2004.
היסטוריון הקולנוע הגרמני פלוריאן אברס הקדיש פרק שלם מספרו בנושא נאציזם בתרבות הפופ המודרנית לדמותו של קרל רופרכט קרוינן. הוא מציין את קטעי הפאזל האלגוריים ל – האיקונוגרפיה שמאחורי העיצוב של קרוינן, וכינה אותו סוג של גילום השואה.
ביוגרפיה בדיונית.
קומיקס.
מדען גרמני שעבד עבור הנאצים, וחבר באגודת תולה, ד"ר קרוינן הפך לאחד מבכירי המדענים של פרויקט ראנה רוק (שנועדה לייצר את נשק יום הדין כדי לנצח את מלחמת העולם השנייה) ותלמידו הקרוב של גריגורי רספוטין, יחד עם אילזה הופשטיין וליאופולד קורץ. הוא נכח עם רספוטין בטקס הסודי בסקוטלנד שהביא את הלבוי לעולם.
קרוינן, הופשטיין וקורץ הוקפאו בתוך בסיס נאצי חשאי, עד שהונשמו על ידי התעשיין רודריק זינקו, שפעל על פי הוראת רספוטין. קרוינן חזר לעבוד על כמה מהפרויקטים הקודמים שלו, כולל הקמת "צבא אפוקליפסה" על ידי שילוב גופות עם רובוטיקה. הוא גם שכנע את זינקו לשלוף את ראשו של עמיתו, הרמן פון קלמפט, מדרום אמריקה. קרוינן שמר על חיבה לעמיתו, אם כי רספוטין דחה את קלמפ כבלתי מתאים לפרויקט ראנה רוק. כשהופעל מחדש ראשו של קלמפט, הוא ניסה לשכנע את קרוינן לנטוש את תוכניתו של רספוטין להעיר את אוגדרו ג'האד – ובמקום זאת להשתמש בצבא כדי להשיב את עבודתו של קלמפט בדרום אמריקה. שומע יתר על המידה, קורץ זעם ותקף את ראשו של קלמפט בצעקה: "רספוטין הוא האדון!" בבהלה תפס קרוינן סכין והרג את קורץ. כשתוכניתם נכשלה, פגע רספוטין זועם בזינקו, שהתעוור. משוטט סביב הוא לחץ בטעות על כפתור הרס עצמי בבסיס, והשמיד אותו לחלוטין.
למרות הופעותיו, קרוינן שרד והתעורר כעבור שנים עם ליאופולד קורץ כדי לסייע לאיסיה מרסטן לרכוש כלי שיט מידי BPRD. קרוינן הניח שהגופה נועדה לרפוסטין לפני שנודע לו שמרסטן הוליך אותו שולל וביקש להחיות את הלהבה השחורה, וחמק מהכאוס שנוצר עם ראשו של קלמפט. קרוינן נמצא זמן מה לאחר מכן על ידי ורווארה, שהעירה מחדש את פון קלמפט והזמינה את שני הגברים להצטרף למטרה שלה בבנייתם מחדש של פנדמוניום על כדור הארץ. קרוינן נעשה ספקן יותר ויותר כלפי ורווארה, שבסופו של דבר שרפה אותו.
ביוגרפיה קולנועית.
בעיבוד הקולנועי הראשון של הלבוי, הבמאי גילרמו דל טורו יצר עבור קרוינן ביוגרפיה מורחבת משמעותית המוזכרת בסדרת ספרי קומיקס באוגדן Hellboy: The Art of the Film ובתוספות המיוחדות של ה-DVD של הסרט.
קרל רופרכט קרוינן, שנולד בשנת 1897 במינכן, היה ילד פלא אופרה עם מאפיינים מלאכיים ושיער בלונדיני שסייר בבירות אירופה עד שהקריירה שלו הסתיימה ברגע שקולו העמיק עם תחילת ההתבגרות. קרוינן הפגין סימפטומים של מזוכיזם כבר בגיל צעיר מאוד, ששילבו עם הפרפקציוניזם שלו לצורה קיצונית של "התמכרות כירורגית" מתוך תיעוב עצמי בשנות העשרה שלו שהובילו אותו לערוך ניסויים אכזריים על עצמו: הסרה כירורגית של עפעפיו, השפתיים וציפורני האצבעות שלו. הוא גם תכנן מסכת גז צמודה לסינון חיידקים אותה לבש תמיד. הוא גם די מיומן במכשירים מכניים והאמין שמיזוג בין מבנים מכניים לגופים חיים יסייע ביצירת שלמות. אחת מהמצאותיו המוקדמות הייתה זמיר שעון ששר אריה של מוצרט בצורה מושלמת. סייף מופתי, הוא התפרסם גם בזכות עבודת החרב שלו ויצר חרבות משלו.
בשנת 1930 הוא פגש את רספוטין שקם לתחייה והפך במהרה לתלמידו הנאמן ביותר. לאחר מכן הצטרף למפלגה הנאצית, ועלה במהירות בדרגות, הצטרף לאס אס בשנת 1933 והגיע לדרגת אוברשטורמבנפירר (לוטננט גנרל). הוא קיבל את צלב הברזל על שירותיו לרייך השלישי, כולל סיור כמפקד מחנה הריכוז אושוויץ, שם שירת בהצטיינות. קרוינן הפך לראש אגודת תולה, קבוצה של אריסטוקרטים גרמנים האובססיביים לתורת הנסתר. הוא עזר להם להוביל את פרויקט ראנה רוק והנדס את מחולל הפורטל שהעלה את הלבוי באוקטובר 1944.
כאשר כוחות בעלות הברית הסתערו על האי מול חופי סקוטלנד, שם התרחש פרויקט ראנה רוק, הרג קרוינן כמה מהחיילים האמריקאים שתקפו את הבסיס, אך הוסח על ידי רימון שהושלך מתחת למכשיר הפורטל על ידי פרופסור טרבור ברוטנהולם הצעיר. קרוינן ניסה למנוע את פיצוץ את הרימון, אך ידו השמאלית הועפה, ומוט מחוזק בבטון שיפד אותו דרך בית החזה וניתק את עמוד השדרה. זמן קצר לאחר מכן הוא נעלם. לאחר היעלמותו, בשנת 1956, נמצא קבר לא מסומן ברומניה. רישומי שיניים זיהו את השרידים כשייכים לקרוינן.