לאחר החלפת השלטון (למשל בהפיכת מונרכיה לרפובליקה), עשויים להיפתח המעונות לקהל הרחב, כפי שקרה בארמון ורסאי, בארמון שנברון וב.
שטח הארמון המלכותי של מדריד הוא עצום ולכן בחר מלך ספרד פליפה השישי להתגורר במעון זרזולה הקטן יותר.
בישראל, מתגוררים הנשיא וראש הממשלה בהתאמה בבית הנשיא ובבית אגיון בירושלים. בשנת 2014 אישרה הממשלה את הקמת פרויקט אלמוג שיאחד את מעון רה"מ ומקום עבודתו. מספר ראשי ממשלה ובהם אריאל שרון (שגר בחוות השקמים) מיעטו להשתמש במעון הרשמי והמשיכו להתגורר בביתם הפרטי תוך התאמת סידורי האבטחה.
בארצות הברית, מתגורר הנשיא שמשמש כראש המדינה וראש הרשות המבצעת ב שבו נמצאים גם משרדיו הרשמיים. סגן הנשיא גר במעגל מצפה הכוכבים מס' 1.
נשיא רוסיה מתגורר בארמון הקרמלין הגדול במוסקבה. עד לנפילת השלטון, התגוררו הצארים הרוסים בארמון אלכסנדר.
המונרך הבריטי מחזיק במספר ארמונות ובהם ארמון בקינגהאם, טירת וינדזור ובית קלרנס (משמש את יורש העצר, נסיך ויילס). גם בתי המושלים, המייצגים את המונרך, נחשבים כמעונות רשמיים (למשל בית הממשלה באי מאן ובניו זילנד).
אבטחה והוצאות.
בשל תפקידו הרם, מאובטח המנהיג ובבית מונהגים סידורי אבטחה שונים: מותקנות מצלמות אבטחה ונשמרת שמירה הדוקה במהלך כל שעות היממה גם כאשר המנהיג אינו נמצא בביתו. כניסת אזרחים וכלי רכב מוגבלת ונאסרת כמעט לחלוטין בעת שהיית האישיות במעון.
בהתאם לחוקי המדינה, הוצאות האבטחה והמגורים במעון ממומנות על ידי המדינה כחלק מתקציב המדינה. במדינות מסוימות כמו בגרמניה, משלם השליט דמי שכירות על השהייה במעון הרשמי . ביוון, רק לנשיא המדינה יש מעון רשמי באחוזה הנשיאותית. עד לשנת 1982 שימשה אחוזת מקסימוס כמעון לראש הממשלה אך הטבה זו בוטלה ובמקום מסובסדת שכירת דירה באתונה, בירת המדינה.
בישראל, מגיעות הוצאות המעון הרשמי למיליוני שקלים בשנה ובעקבות כך הושמעה ביקורת ציבורית. בעת המשא והמתן על חוק ממשלת חילופים, הוצע כי הוצאות המעון לראש הממשלה החלופי ימומנו בהתאם למעון הראשי אך סעיף זה בוטל בעקבות לחץ ציבורי.
פלאסה מוריונס
פלאסה מוריונס (בספרדית: Plaza Moriones) היא כיכר ציבורית באינטרמורוס של מנילה בירת הפיליפינים. הכיכר ממוקמת מול הכניסה למבצר סנטיאגו , זוהי אחת משלוש כיכרות מרכזיות באינטרמורוס. האחרות הן פלאסה דה רומא הממוקמת מצפון לקתדרלה של מילנו, פלאסה דה ארמאס הממוקמת בתוך שטח המבצר.
היסטוריה.
במפות הישנות של מנילה העתיקה משנת 1671, פלאסה מוריונס נקראה במקור פלאסה דה לה פורסה Plaza de la Fuerza (כיכר הכוח או הכוחות). בעבר הכיכר הייתה מגרש מסדרים ומצעדים צבאיים ריק, ששימש את החיילים שחיו בתוך מבצר סנטיאגו. הוא שימש כמגרש מסדרים עד שהמבצר ניזוק ברעידת האדמה בשנת 1863 בו נהרסה גם העיר מנילה. לאחר רעידת האדמה נבנו על מגרש המסדרים צריפים צבאיים זמניים. בשנת 1875, הכיכר התרוקנה שוב והייתה ריקה. בשנת 1898, שונה שם הכיכר לפלסה דל ג'נרל מוריונס, על שם דומינגו מוריונס מוראלה , איש צבא ספרדי, שכיהן כמושל הכללי של הפיליפינים בין השנים 1877-1881.
במהלך התקופה הקולוניאלית האמריקאית , הכיכר שמרה על תפקידה כמגרש מסדרים ומצעדים, אך בשנות השלושים של המאה העשרים, על פי ה. אוטלי בייר שהיה במרבית חייו הבוגרים אנתרופולוג בפיליפינים, שצבא ארצות הברית - שהמטה שלו היה במבצר סנטיאגו באותו הזמן - השתלט על רחבת המסדרים ובנה שם מגורי חיילים.
כאשר אינטרמורוס נהרס בקרב מנילה במהלך מלחמת העולם השנייה, פלאסה מוריונס חזרה להיות שטח פתוח וריק, באותה תקופה השטח שימש כחניון מכוניות ואוטובוסים במשך שנים אחרי המלחמה. שחזור האינטרמורוס הביא גם לפיתוח של פלאסה מוריונס מחדש. בשנת 1973 הוגשה תוכנית השחזור הראשונה. עבודות הפיתוח נעשו בשתי פעימות על ידי ממנהלת האינטרמורוס : תחילה בשנת 1993, ושוב בשנת 2017.
ארכיטקטורה.
במקור הייתה פלאסה מוריונס שטח פתוח מכוסה דשא, כפי שתועד בשנת 1875. בשנת 1903, הרחבה הייתה מרחב מוזנח, בהיקף שלה גדלו כמה עצים. בשנות השלושים של המאה העשרים, תצלומי אוויר מראים כי עצים צמחו בצידה הצפוני של הרחבה, קרוב לכניסה למבצר, ואילו הצד הדרומי נותר שטח פתוח. לאחר מלחמת העולם השנייה, הרחבה חזרה להיות מכוסה ברובה בעשב. בשנת 1983 ניטעו עוד עצים ושיחים ונבנו שבילי בטון ומזרקה.
בשנת 1973 ממשלת ספרד הציעה לפתח מחדש את העיר העתיקה והמרחבים הציבוריים, האינטרמורוס, של מנילה. התוכניות לפיתוח מחדש של כיכר פלאזה מוריונס נכתבו והוגשו למנהלת האינטרמורוס של מנילה. בתוכניות של ממשלת ספרד, הכיכר תוכננה להיות "אזור לבילוי תרבותי". בתחילת שנות התשעים מינהלת האינטרמורוס הזמינה את אדריכלית הנוף דולי פרז לעצב מחדש את הרחבה. העיצוב המחודש של פרז, שהושלם בשנת 1993, הפך את השטח הפתוח לגן עם צמחייה אופיינית לגינות מהמאה ה-19. כחלק מהתכנון המחודש נשתלו עצים, בהתאם למראה ההיסטורי הכללי של אינטרמורוס. שבילי הרחבה וקירותיה הנמוכים היו ממוסגרים באדמה ואבנים טבעיות. עיצוב זה של פלאסה מוריונס נשמר במשך כמעט 25 שנה. דבר שהפך את רחבת פלאסה מוריונס למקום פופולרי לקיום פיקניקים, אירועים, חתונות, הולכת כלבים ופעילות גופנית.
בנייה מחדש ב-2017.
בשנת 2014, מינהלת האינטרמורוס המשיכה בפעימה השנייה של השיפוץ של פלאסה מוריונס, בעלות של 24 מיליון פסו פיליפיני. מימון השיפוץ בוצע על ידי הרשות לתשתיות תיירות (TIEZA), יחידת סמך של משרד התיירות הפיליפיני ה-DOT. כיכר מוריונס המחודשת נפתחה מחדש לקהל הרחב על ידי משרד התיירות (DOT) הפיליפיני ב-17 באפריל 2017.
כחלק מהפיתוח מחדש של הכיכר, שנועד להחזיר את הכיכר לתפקידה המקורי כמגרש מסדרים, הוחלפו הגנים ומשטחי הדשא בריצוף גרניט, עם שטחים מוגדרים לאזורי גינון מטופחים בהיקף של הכיכר, כולל מספר עצי קלצ'וצ'י. עיצוב מחודש זה מאפשר תצפית בלתי מוגבלת על שער מבצר סנטיאגו מרחוב סנטה קלרה, הנמצא בקצה הדרומי של הרחבה, כמו גם את קתדרלת מנילה מהקצה הצפוני של הרחבה. במרכז הרחבה הותקנה גם מזרקה חדשה.
הפיתוח מחדש עורר ביקורת מצד מדריך הטיולים ופעיל התרבות קרלוס קלדרן , שהתלונן כי רשות העתיקות "דרכה על ליבי" לאחר שגילה את השיפוצים כשחזר מטיול מחוץ לפיליפנים. מאוחר יותר ציין קלדרן כי השיפוצים נראו "שטוחים, רדודים, ואין להם שום קשר לדמותו או להיסטוריה של אינטרמורוס". הוא אף כינה בכינויי גנאיי את הכיכר. בנוסף הוא התרעם על בזבוז כספי משלמי המיסים. רשות העתיקות הפיליפינית לא ערכה התייעצויות פומביות אודות פרויקט הפיתוח מחדש, מכיוון שלא נדרש על פי החוק לעשות זאת, אך אנשים שבילו והשתמשו בעבר במקום באופן קבוע, קוננו על אובדן הפארק שלהם. לדברי, האדריכל אוגוסטו פ. ויללון. הפארק היה כמו אוויר לנשימה במיוחד ובהתחשב בעובדה על היעדר שטחים ירוקים ופתוחים במנילה. להגנתה הדגישה רשות העתיקות כי התייעצה עם אדריכלי נוף ומומחי מורשת כאשר החלה הפעימה השנייה של הפרויקט בשנת 2014 וקלדרן בעצמו ציין שהוא מתואם עם בעלי העניין בפרויקט.
מלחמת האזרחים ברואנדה
מלחמת האזרחים ברואנדה הייתה מלחמת אזרחים, שהתקיימה במדינה בין הכוחות המזוינים ברואנדה אשר ייצגו את הממשלה לבין המורדים הפטריוטים ברואנדה (RPF) . המלחמה החלה ב-1 באוקטובר 1990 והסתיימה ב-18 ביולי 1994. הבסיס למלחמה היה בסכסוך ארוך השנים בין שבט ההוטו לשבט הטוטסי. אנשי ההוטו תפסו את השלטון בשנת 1959 (בברכת המושל הבלגי, שעזב רק בשנת 1962 עם קבלת העצמאות). עם שליטת ההוטים, נאלצו למעלה מ-336,000 טוטסים לבקש מקלט במדינות שכנות. קבוצה של פליטים אלה אשר התאגדו באוגנדה, ייסדו את ה-RPF תחת הנהגתו של פרד רוויגימה.
מלחמת אזרחים זו הובילה לרצח העם ברואנדה שהחל ב-6 באפריל 1994 והסתיים ב-18 ביולי במהלכם נהרגו בין 500,000 ל-1,000,000 טוטים והוטים.
ה-RPF אשר ניצח במלחמה זכה בשליטה במדינה, כאשר פול קגאמה נעשה המנהיג. קגאמה כיהן כסגן נשיא משנת 1994 וכנשיא משנת 2000. ה-RPF החל בתוכנית שיקום של בניית תשתשיות המדינה והנעת הכלכלה והביא את מבצעי רצח העם למשפט וקידם פיוס בין שני המחנות. בשנת 1996 פתחה ממשלת רואנדה בראשות ה-RPF במתקפה נגד מחנות פליטים בזאיר, ביתם של מנהיגי המשטר לשעבר ומיליוני פליטים משבט ההוטים. פעולה זו החלה את מלחמת קונגו הראשונה, שהוציאה את השלטון הוותיק מהנשיא מובוטו ססה סקו מהשלטון. נכון לשנת 2020, קאגמה ו-RPF נותרו הכוח הפוליטי הדומיננטי ברואנדה.
רקע.
המתיישבים המוקדמים של מה שהיא עכשיו רואנדה היו טווים, עם ילידי, פיגמים, אשר התיישבו באזור בין 8000 ל-3000 לפנה"ס. בין השנים 700 לפני הספירה ל-1500 לספירה נדדו קבוצות בנטו לאזור והחלו לנקות אדמות יער לחקלאות. להיסטוריונים ישנן מספר תאוריות לגבי נדידת הבנטו. תאוריה אחת היא שהמתיישבים הראשונים היו ההוטו, והטוטסי נדדו מאוחר יותר והקימו קבוצה גזעית מובהקת, שמקורה בקרן אפריקה. תאוריה חלופית היא שההגירה הייתה איטית ויציבה, כאשר קבוצות נכנסות השתלבו בחברה הקיימת ולא השתלטו עליה. לפי תאוריה זו ההוטו והטוטסי הם סוג אחרון, ולא הבחנה גזעית.
המתיחות האתנית בין רוב ההוטו למיעוט הטוטסי שורשיה בעידן בו שלטה האימפריה הבלגית במדינה, כאשר הממשל הבלגי עודד את האינטרסים של הטוטסי ופגע באינטרסים של ההוטו, ובכך שהתעמתו שני השבטים, חיזקו הבלגים את כוחם במדינה. עם זאת, כשעזבו את רואנדה, הם השאירו אחריהם מבנה חברתי מאוד לא יציב. פרקים נפרדים של עימותים בין הוטו לטוטסים תועדו כבר בשני העשורים הראשונים לאחר קבלת עצמאות ב-1962.