המוגלובין לא נמצא בממלכת הצומח, אך קיימת מולקולה דומה, לגהמוגלובין, שנמצאת בשורשי צמחים, בעיקר ממשפחת הקטניות. בשורש צמח הסויה וקטניות אחרות נמצאות פקעיות אדומות שבהן שוכנים חיידקים שחיים בסימביוזה עם הצמח: הצמח מספק לחיידקים חמצן שנחוץ לקיומם, והחיידקים מצדם קושרים אטומי חנקן שנחוצים לצמח ולכל אורגניזם כדי לבנות חלבונים. המולקולה שנושאת את החמצן לחיידקים היא לגהמוגלובין, בדומה להמוגלובין בממלכת החי שנושא חמצן לאברי הגוף. ברגע שנוסף לתערובת לגהמוגלובין, ההמבורגר קיבל את טעם הבשר האופייני.
לצורך אספקה יעילה של לגהמוגלובין פיתחה "אימפוסיבל פודס" שמרים ששובץ בהם קטע DNA מסויה שגורם לייצור החומר. רוב המחקר והעבודה בשנה הראשונה לקיום החברה הוקדש לפיתוח קו ייצור ללגהמוגלובין. לאחר מכן התרכזה החברה במרכיבים האחרים של ההמבורגר, כדי לעשותו דומה לבשר בקר.
ערך תזונתי.
הערך התזונתי של ההמבורגר קרוב לזה של המבורגר מבשר בקר. ב"המבורגר בלתי אפשרי" במשקל 85 גרם יש 220 קלוריות, 20 גרם חלבון, 10 גרם שומן רווי (שמן קוקוס) שהם כ-12%, וויטמין B12 בכמות קרובה למינון היומי למבוגר.
נאדיא אנג'ומן
נאדיא אנג'ומן (בפרסית:نادیا انجمن; 27 בדצמבר 1980–4 בנובמבר 2005) הייתה משוררת אפגנית.
חייה.
נאדיא הראוי אנג'ומן נולדה בעיר הראת בצפון-מערב אפגניסטן, אחת משישה ילדים. בספטמבר 1995, כבשו הטליבאן את הראת והדיחו את מושל המחוז, אסמאעיל ח'אן. תחת המשטר החדש, הוגבלו זכויות הנשים וחירויותיהן באופן דרסטי. והטליבאן סגרו את כל בתי הספר לבנות בעת שאנג'ומן הייתה תלמידה בכיתה י'.
אנג'ומן התאגדה עם נשים מקומיות נוספות ויחד החלו להשתתף בחוג לימוד מחתרתי שנקרא "בי"ס לתפירה מחט הזהב", שאורגן על ידי נשים צעירות תחת חסותם של מרצים מאוניברסיטת הראת. תלמידות בית הספר היו נאספות שלוש פעמים בשבוע במסווה של לימודי תפירה (אשר קבלו את אישור ממשלת הטליבאן), בעוד שבפועל הן השתתפו בהרצאות של מרצים מאוניברסיטת הראת וניהלו דיונים ספרותיים תחת איום מוות. בזמן המפגשים שיחקו ילדי התלמידות מחוץ לבניין, כשהם משמשים כאמצעי הגנה ותצפית. הם הודיעו לנשים על התקרבות המשטרה הדתית, ובשלב זה היו התלמידות מסתירות את ספרי הלימוד ומוציאות את אביזרי הרקמה. התוכנית התנהלה לאורך כל שלטון הטליבאן.
בשנת 2001, עם שחרור אפגניסטן משלטון הטליבאן, הייתה אנג'ומן בת 21 וחופשיה להמשיך ולהתקדם בלימודיה. היא התקבלה לאוניברסיטת הראת, שם למדה והשלימה את לימודיה במחלקה לשפה וספרות פרסית. במהלך לימודיה, הוציאה אנג'ומן לאור ספר שירה בשם "גול-י דודי" (פרח העשן), אשר זכה לפופולריות באפגניסטן, בפקיסטן ובאיראן.
בעלה של אנג'ומן, פריד אחמד מג'יד-ניא, סיים את לימודי הספרות באוניברסיטת הראת, והפך לראש הספרייה שם. הוא לא היה מרוצה מכך שאנג'ומן כותבת שירה ומפרסמת אותה, אך אנג'ומן המשיכה לכתוב ועמדה לפרסם ספר שירים נוסף בשנת 2006 בשם "יכּ סַבַּד דֵלְהוֹרה" (שפע של אימה), שכלל שירים על אודות תחושות הבידוד והעצב שלה הקשורות לחיי הנישואים.
מותה.
ב-4 בנובמבר 2005, רבו אנג'ומן ובעלה. לדברי ניא (בעלה), רצתה אנג'ומן לנסוע לבקר משפחה וחברים, בהתאם למנהג הנפוץ במהלך עיד אל-פיטר. ניא אמר שהוא לא הרשה לה לבקר את אחותה. אנג'ומן מחתה, והם התחילו לריב. באותו לילה הכה ניא את אנג'ומן עד אובדן הכרה וגרם לה חבלות חמורות. לאחר שעות בהן אנג'ומן הייתה מחוסרת הכרה, לקח אותה לבית החולים. הנהג שהסיע אותם אמר אחר כך לרשויות כי כאשר ניא העלה אותה על הריקשה שלו כבר הייתה אנג'ומן. זמן קצר לאחר מכן, הודיע קצין משטרה בכיר כי בעלה הודה שתקף אותה במהלך מריבה, אבל לא בהריגתה. ניא טען כי אנג'ומן הרעילה את עצמה, התוודתה בפניו על כך לפני מותה, וביקשה שיספר למשפחתה ולחבריה כי לקתה בהתקף לב.
לאחר שאיבדה את הכרתה הקיאה אנג'ומן דם. לטענת הרופאים, היה זה הגורם הסביר ביותר למותה. ניא ומשפחתו מנעו מהרופאים לבצע נתיחה שלאחר המוות, ולכן אין ראיות מוחלטות לגבי סיבת המוות. ניא ואמו נעצרו בחשד לרצח אנג'ומן.
ניא הורשע ברצח ונכלא לאחר מכן. זקני השבט בהראת לחצו על אביה החולה של אנג'ומן, וביקשו שיסלח לניא על מנת לקצר את מאסרו. אביה של אנג'ומן הסכים, לאחר שהובטח לו כי ניא יישאר בכלא למשך חמש שנים. מותה של אנג'ומן הוכרז באופן רשמי כהתאבדות על ידי בתי המשפט באפגניסטן, וניא שוחרר חודש אחד בלבד לאחר מכן. אביה של אנג'ומן נפטר זמן קצר לאחר מכן. לדברי אחיה של אנג'ומן, נגרם מות אביו מהלם.
זמן קצר לאחר מכן גינה ארגון האומות המאוחדות את הרצח. הדובר אדריאן אדוארדס אמר כי "זהו אובדן טרגי לאפגניסטן. אלימות במשפחה היא בעיה. המקרה הזה מדגים עד כמה חמור המצב כאן... הנשים ניצבות בפני אתגרים בלתי רגילים."
אנג'ומן השאירה אחריה בן שהיה בן שישה חודשים בזמן מותה.
תרגומי שירה.
דיאנה ארטריאן תרגמה מספר שירים של נאדיא אנג'ומן, בשיתוף עם מרינה עומר. קטעים מתרגומים אלה ניתן לקרוא באתרים הבאים: "Asymptote", "brooklynrail", "circumferencemag", "Exchanges Literary Journal", ובמקומות אחרים.
מבחר משיריה של אנג'ומן בתרגום לאנגלית מופיע בספר Load Poems Like Guns: Women's Poetry from Herat, Afghanistan, בתרגומה ובעריכת של פרזאנה מארי". "הספר הוא מהדורה דו-לשונית וכולל שירים של משוררות אפגניות בשפת המקור ובתרגום לאנגלית. המבוא גם מספר בפירוט את סיפור חייה ומותה של אנג'ומן, ומבוסס על ראיונות עם בני משפחתה של אנג'ומן, חברים, חברים לכיתה, פרופסורים, כמו גם על מחקר בשטח.
שיריה של אנג'ומן תורגמו לאיטלקית בספר Elegia per Nadia Anjuman.
ישעיהו מאורי
ישעיהו מאורי (1937 – יולי 2021) היה פרופסור בחוג למקרא באוניברסיטת חיפה.
ביוגרפיה.
בשנת תשל"ו (1975) קיבל מאורי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים. עבודת הדוקטור שלו עסקה בנושא "תרגום הפשיטתא לתורה בזיקתו למקורות הפרשנות היהודית" בהדרכתו של משה גושן גוטשטיין.
כיהן כמרצה בחוג למקרא באוניברסיטת חיפה, וכן במכללת שאנן, שבה היה ראש החוג למקרא. לימד גם במחלקה לתנ"ך באוניברסיטת בר-אילן.
תחומי המחקר העיקריים שלו היו: תולדות נוסח המקרא; מגילות מדבר יהודה; המקרא בספרות חז"ל; תרגום המקרא לארמית וסורית; פרשנות המקרא היהודית בימי הביניים.
גינטר קורטן
גינטר קורטן (בגרמנית: Günther Korten; 26 ביולי 1898 - 22 ביולי 1944), היה גנרל-אוברסט בלופטוואפה, אשר כיהן כראש המטה הכללי של הלופטוואפה, ונהרג במהלך קשר העשרים ביולי.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
קורטן נולד ב-26 ביולי 1898 בקלן, לאדריכל הוגו קורטן (1855-1931) ואשתו מארי קורטן (1866-1942). עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייס קורטן לצבא האימפריה הגרמנית, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-34 (לורן ה-2). לאחר מכן עבר קורטן לשרת כצוער בגדוד הנדסה, ובשנת 1915 אף הועלה לדרגת לוטננט.
לאחר המלחמה הצטרף קורטן לרייכסווהר, ושירת בחיל ההנדסה, ובשנת 1925 הועלה לדרגת אובר לוטננט. בשנת 1926 עבר קורטן קורס טיס, ובשנת 1928 נשלח לברית המועצות באתר בסיס ליפצק, שם התאמנו טייסים גרמנים לצורך הקמת חיל אוויר, דבר שנאסר על גרמניה בחוזה ורסאי. בשנת 1934 הצטרף קורטן ללופטוואפה, שהוקם לאחר עליית היטלר לשלטון, ושימש בו כקצין מטה. בשנת 1939 הועלה קורטן לדרגת אוברסט, ומונה לראש מטה צי האוויר הרביעי, אשר היה מוצב באוסטריה.
מלחמת העולם השנייה.
בתחילת 1940 עבר קורטן לכהן כראש המטה הכללי של צי האוויר השלישי, והשתתף עמו במהלך המערכה על צרפת ובמהלך הקרב על בריטניה, וב-19 ביולי אותה שנה הועלה קורטן לדרגת גנרל מיור. בשנת 1941 חזר קורטן לצי האוויר הרביעי, והשתתף עמו במהלך המערכה בבלקן ובמהלך מבצע ברברוסה, וב-3 במאי קיבל את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. באוגוסט 1942 הועלה קורטן לדרגת גנרל לוטננט, ומונה למפקד כוחות האוויר בגזרת סטלינגרד - לופטוואפנקומנדו דון, וב-29 בדצמבר אותה שנה קיבל את עיטור הצלב הגרמני בזהב. בתחילת 1943 הועלה קורטן לדרגת גנרל חיל האוויר, וב-12 ביולי אותה שנה מונה למפקד צי האוויר הראשון. ב-25 באוגוסט אותה שנה מונה קורטן לראש מטה הלופטוואפה, לאחר שראש המטה הקודם הנס ישונק התאבד.
מותו.
ב-20 ביולי 1944 היה קורטן במאורת הזאב בתדרוך אצל אדולף היטלר, בדיוק באותו יום שקלאוס שנק פון שטאופנברג החליט להתנקש בחיי היטלר והניח תיק ובו פצצה מתחת לשולחן דיונים בחדר בו שהה היטלר. קורטן נפצע אנושות עקב הפיצוץ, ומת כעבור יומיים ב-22 ביולי. קורטן נקבר בהלווייה צבאית באנדרטת טננברג, ולאחר מותו הועלה לדרגת גנרל-אוברסט.
נבחרת איטליה בכדורסל נשים
נבחרת איטליה בכדורסל נשים היא קבוצת כדורסל הנשים הלאומית של איטליה. הנבחרת השתתפה ב-5 אליפויות עולם אך לא זכתה באף מדליה.
הנבחרת זכתה באליפות אירופה בכדורסל נשים כאשר היא התקיימה באיטליה בשנת 1938.
הנמר הלבן
ת'יירי נויביל
מחוזות יוטה
ישנם 29 מחוזות במדינת יוטה שבארצות הברית. במקור היו שבעה מחוזות שהוקמו תחת המדינה הזמנית דזרט ב-1849: מחוז דייוויס, מחוז איירון, מחוז סנפיט, מחוז סולט לייק, מחוז טוילה, מחוז יוטה ומחוז ובר. טריטוריית יוטה הוגדרה בשנת 1851. תחילה הוגדרו מחדש המחוזות שהיו במדינת דזרט, ובנוסף הוגדרו שלושה מחוזות נוספים: ג'ואב, מילרד ו-וושינגטון. כל שאר המחוזות הוגדרו בין השנים 1854 ל-1894.