על עטיפת האלבום מופיעים חברי הלהקה כשהם פושטים את ידיהם לכיוונים שונים. הרעיון המקורי של צלם ומעצב העטיפה, רוברט פרימן, היה להעמידם כך שיאייתו בתנוחותיהם את צירוף האותיות HELP בסמפור. על סט הצילומים, סיפר פרידמן, התברר כי התנוחות אינן מוצלחות לצורכי צילום ולכן שונו התנוחות. בסופו של דבר, אייתו התנועות בסמפור את גיבוב האותיות חסר המשמעות NUJV.
אף שהאלבום נחשב בעיני חלק מהמבקרים אחד החלשים ביותר של הביטלס, במיוחד בגלל הפקה מעט חפוזה ועיסוק בניסיונות לא שלמים (כמו ניסיונותיו של ג'ורג' עם דוושת הגיטרה), הוא מכיל מספר שירים חשובים, וכמה סימנים המבשרים את תקופת השיא ביצירת הלהקה, שהחלה עם התקליט Rubber Soul.
שיר הנושא של התקליט והסרט, Help! הוא קריאת מצוקה גלויה של לנון, שחש אותה תקופה לכוד וזקוק לעזרה. שירים בולטים אחרים של לנון בתקליט הם Ticket To Ride, וצמד השירים You've Got to Hide Your Love Away ו-It's Only Love, ששיקפו את ההשפעה הרבה של בוב דילן על שיריו של לנון באותה תקופה.
השיר הבולט ביותר של מקרטני היה Yesterday, כשנוספים לו שירים כמו I've Just Seen a Face, המשקף אף הוא השפעה קלה של דילן, Another Girl, המאופיין בסינקופות המזכירות במקצת את She's a Woman שלו (וגם בהופעה ראשונה, לצד Ticket to Ride, של פול כנגן גיטרה מובילה, ו-Tell Me What You See.
האלבום היה גם הראשון שכלל שני שירים של ג'ורג' האריסון, You Like Me Too Much, ו-I Need You, שהצביעו על ההתקדמות הניכרת שלו כמלחין מאז Don't Bother Me באלבום האולפן השני של הביטלס, With the Beatles.
בשני היבטים סימן האלבום כיוון חדש עבור הביטלס. הראשון היה השינוי המשמעותי במידת העמקות של התמלילים, שהחלו לחרוג, לפחות אצל לנון, מתבנית "בחור פוגש בחורה" השגורה. שינוי שני היה בכך שבשיר Yesterday לווה פול מקרטני ברביעיית מיתרים, בעוד אף אחד מחברי הלהקה האחרים אינו משתתף בנגינה. השינוי הזה אותת על מעבר לשימוש באולפן כזירת היצירה המרכזית והעצים מאוחר יותר, עד שבשלב מסוים לא ניתן היה עוד לבצע את שירי הלהקה כהלכה בהופעות חיות. בין היתר, הועמד האלבום לפרס גראמי לאלבום השנה.
בשנת 2003, האלבום דורג על ידי המגזין רולינג סטון במקום 322 ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים.
שירים שנדחו.
מספר שירים שהיו אמורים להופיע באלבום לא נכללו בגלל סיבות שונות. לנון ומקרטני כתבו את If You've Got Trouble עבור רינגו סטאר, אך זה העדיף את Act Naturally. שיר אחר, That Means A Lot של מקרטני, לא נכלל מאחר שמקרטני לא היה מרוצה מאיכות הקלטתו. לנון סלד מאותן סיבות מ-Yes It Is שלו, וזה הוצא לבסוף כצד ב' של התקליטון Ticket To Ride (אפריל 1965). שיר נוסף שנדחה היה Wait, שלבסוף מצא את מקומו באלבום Rubber Soul כדי למלא את מספר הרצועות הנדרש לאלבום זה.
גרסה אמריקנית.
גרסת אלבום הפסקול של הסרט שיצאה בארצות־הברית על ידי קפיטול רקורדס הכילה את 7 שירי הסרט הנמצאים בצד הראשון של האלבום המקורי בלבד. בין השירים שוזרו קטעים אינסטרומנטליים מתוך הפסקול של הסרט (בהם יש גם נגינה של סיטאר), הקטעים הולחנו על ידי קן ת'ורן שהיה שותף בהלחנת הסרט, ובביצוע התזמורת של ג'ורג' מרטין.
משתתפים.
הביטלס
מוזיקאים נוספים והפקה
צ'רלס ויטמן
ילדים בסיכון
נחלת יצחק (מזרח תל אביב)
שכונת נחלת יצחק היא שכונה במזרח תל אביב שהוקמה בשנת 1925 מזרחית לנחל איילון (ואדי מוסררה, כיום נתיבי איילון), על ידי קבוצת יהודים שבאו מקובנה. השכונה סמוכה לשכונות ביצרון ורמת ישראל.
היסטוריה.
שכונת נחלת יצחק נוסדה על ידי עולים מקובנה מהמעמד הבינוני שרכשו בשנת 1923 שטח של 400 דונם על גבולה המזרחי של המושבה הגרמנית שרונה ובסמוך לשכונת בורוכוב, השכונה הראשונה של גבעתיים. הם קראו לשכונה "נחלת יצחק" על שמו של הרב יצחק אלחנן ספקטור, שהיה הרב הראשי של קובנה, שכתב ספר בשם "נחל יצחק". השם הערבי של האזור בו הוקמה השכונה היה שוּמרה על שם צמח השֻׁמָּר שגדל בר במקום.
בסוף 1925 עדיין עמד המקום עזוב והובטח שהבנייה תחל מיד לאחר עבודות יבוש הביצות של נחל איילון, שמקימי השכונה השתתפו במימונם, יסתיימו. השכונה חולקה ל-80 מגרשים בני 4 דונם כל אחד. בתחילת 1928 התגוררו בשכונה רק תשע משפחות שהקימו על מגרשיהם רפתות, פרדסים, לולים וגינות. בנוסף אליהם היו במקום שתי קבוצות: "חבצלת השרון" ו"משתלה" שעבדו חלקים מאדמת המושבה.
בסוף שנות ה-20 הוקם בשולי השכונה בית הספר לחקלאות ומשק בית שהתפנה בדרום העיר לטובת הקמתו של מבנה שוק העלייה.
בשנת 1931 היו בשכונה 36 בתים בהם גרו 134 תושבים. בשנת 1936 היו בה מעל 600 נפש. בתחילת דרכה הייתה זו שכונה בעלת אופי חקלאי עם משקי עזר ובחלק מהשכונה הוקמו מפעלי תעשייה רבים, בהם: "מחלבת טרה", בית החרושת "יצהר" (שעל שטחו נבנו מגדלי תל אביב), מפעל השיניים של שמואל בלום, מפעל "הבורג", מספר טחנות קמח ועוד.
בעת הגשמים העזים שירדו בנובמבר 1938 נהרס הגשר היחיד שחיבר את השכונה לתל אביב והשכונה נותקה. כן הוצפו מספר מפעלים שנגרמו להם נזקים כבדים והתפוצץ צינור המים לשכונה. הגשר נבנה מחדש אך בנובמבר 1979, בעת עונת חורף גשומה נוספת, קרס שוב הגשר, ונבנה שוב ב-1980.
מוסדות השכונה.
בשכונה פועלים כמה גני ילדים, בית הספר היסודי "אילון", שלושה בתי כנסת, ישיבת "עטרת נחמיה", מרכזי קניות, מרכז ספורט וקאנטרי ומגדלי תל אביב. מרכז הספורט מפעיל חדרי כושר ומגוון חוגי ספורט לילדים ולמבוגרים וכן בריכת שחייה. גם האזור התעשייתי-מסחרי וגם שכונת המגורים משנים צורה; בניינים ישנים רבים הוחלפו בחדשים, אם כי מגדל המים הישן עדיין עומד על תילו. בגבול השכונה נמצא בית הקברות נחלת יצחק, שהוא בית עלמין "סגור", שאין קוברים בו יותר. בית הקברות הוקם בשנת 1932 על מנת לשרת את תושבי תל אביב נוכח מצוקת מקומות הקבורה בבית הקברות טרומפלדור.
באזור שכונת נחלת יצחק, בשטח של כ-40 דונם, פעל מאז שנת 1948 ועד שנת 1997 מפעל "מגן" של התעשייה הצבאית לייצור כלי נשק. פעולות הייצור במפעל כללו שימוש בחומרים כמו טריכלורואתילן וטטראכלורואתילן. פעולות ציפוי כלי נשק במפעל כללו שימוש במתכות כבדות כמו כרום, ניקל, נחושת וכן שימוש במזהמים וחומרי נפץ. על פי הערכת נציבות המים גרם המפעל בכל שנות קיומו זיהום של כ-900 מיליון מ"ק מים באקוויפר החוף. ביוני 2003 הוערך הנזק הכלכלי שיצרו מזהמים אלה ב-1,340 מיליון ש"ח.בסקרים שנעשו במקום נתגלו אדי חומרים אורגנים נדיפים (VOC) ועל כן בעת הקמת מגדלי תל אביב נאלצו הבונים להגן על המבנה התת-קרקעי ביריעות פוליאתילן. המפעל פורק והשטח עומד מגודר ונטוש, אך בשנות ה-20 של המאה ה-21 החלו עבודות לטיהור השטח לשם הכשרתו למגורים.
בתחילת שנת 2010 הוקמה לראשונה קבוצת כדורגל ייצוגית לשכונה, מכבי נחלת יצחק תל אביב.
ב-2012 זכתה הקבוצה באליפות ישראל בליגת הכדורגל באולמות של ההתאחדות לכדורגל, המשחק הועבר בשידור חי בטלוויזיה.
ב-2013 ייצגה הקבוצה את מדינת ישראל בליגת האלופות של אופ"א וסיימה את הטורניר במקום השני עם ניצחון ושתי תוצאות תיקו.
ב-2014 זכתה הקבוצה בטורניר בינלאומי באמסטרדם והפכה לקבוצה הראשונה בישראל שזוכה בטורניר בינלאומי בכדורגל באולמות.
אחד הרחובות בשכונה נקרא על שם יוסף זימן, מייסד השכונה.
בשכונה נבנה בימים אלה אשכול גנים רחב-ידיים ברחוב טירת צבי, שייתן מענה לגידול המשמעותי במספר תושבי השכונה.
בעקבות תלונות של אחדים מתושבי השכונה, נעתרה עיריית תל אביב לבקשות להגביר את בטיחות התושבים לאורך רחוב עמק ברכה בשכונה, וסללה מהמורות ( במפרים) לאורך הרחוב.
בעשור השני של המאה ה-21 נבנו מגדלי מגורים ומשרדים בלב השכונה כמו גם בשוליה, כדוגמת מגדל משרדים ברחוב תוצרת הארץ ופארק ירוק ומגרש משחקים.
השתייכות מוניציפלית.
נחלת יצחק הייתה בימיה הראשונים שכונה חסרת מעמד מוניציפלי ועל כן לא יכלה להטיל מיסים וסבלה מהזנחה. בשנת 1930 התקיימו דיונים על איחוד עם שכונת בורוכוב ורמת גן והיו אף שבקשו לכלול באיחוד את בני ברק ושכונת מונטיפיורי, אולם האיחוד לא יצא אל הפועל. בתחילת שנת 1946 סופחו 550 דונם מאדמות השכונה לתל אביב. בשלהי תקופת המנדט הבריטי סופחה השכונה על ידי הבריטים לתל אביב. בשנת 1956 קיבל שר הפנים עצומה חתומה על ידי כ-90% מתושבי השכונה בעד ניתוק מתל אביב והצטרפות לגבעתיים. בעקבות זאת הקים שר הפנים ועדת בדיקה אשר המליצה באמצע 1957 להעביר את השכונה לתחום השיפוט של גבעתיים. ב-16 בינואר 1958 נכנס לתוקפו צו של שר הפנים המעביר את השכונה לתחום השיפוט של גבעתיים. אולם שניים מתושבי השכונה פנו לבג"ץ נגד ההעברה והציגו עצומה של רוב תושבי העיר נגד הסיפוח. בסוף אוקטובר 1958 פסל בג"ץ את החלטת שר הפנים בנימוק שעמדת המתנגדים להעברה לא נשמעה. דרישה לספח את השכונה לגבעתיים שבה ועלתה לאחר פסיקת בג"ץ, אולם הדבר לא יצא אל הפועל והשכונה נשארה בתחום השיפוט של תל אביב.
רבני השכונה.
רבה הראשון של השכונה היה הרב יצחק אייזיק פרידמן, שקודם לכן כיהן כרבה של קהילת טבריג בליטא. מינויו נעשה יחד עם חנוכת בית הכנסת הראשון בשכונה, בכ"ח בכסלו תרצ"ה (5 בדצמבר 1934). לאחר פטירתו, בשנת תש"ד (1944), התמנה הרב ישעיהו חלמיש, תלמיד ישיבת חברון. הוא כיהן ברבנות המקומית קרוב ליובל שנים, והיה אחראי למתן הכשרות למפעלים הגדולים בשכונה, ובהם "יצהר" ו"טרה".