טראפין היהלום (שם מדעי: Malaclemys terrapin) הוא מין של צב ממשפחת הצבים הביצתיים והוא המין היחיד בסוגו. הוא חי בטבע רק לאורך ביצות, מנגרובים, נהרות רדודים וגם במים מליחים לאורך דרום ומזרח ארצות הברית וגם בברמודה. הוא בעל הטווחים הגדולים ביותר של צבי מים אמריקאים, החל מקייפ קוד בצפון עד לפלורידה קיז בדרום.
הטראפין קיבל את שמו מהשפות האלגונקווינית - שפות אמרינדיאניות וכונה "torope" - כינוי לצבי מים החיים גם במים מתוקים וגם במים מליחים. קיימים מעט מינים כאלה ומין זה הוא הבולט שביניהם. עם זאת חדירת המושג לאנגלית הבריטית, בה אין מיני צבים כאלה, משמש גם למיני צבים אחרים כמו צבגון אדום-אוזן החי רק בבריכות מים מתוקים. השם "יהלום" מתייחס לתצורות שעל שריונו המזכירות צורת יהלום.
תיאור.
צב זה מגיע לאורך של 13 סנטימטרים בזכרים, בעוד הנקבות גדולות יותר ומגיעות לאורך של 19 סנטימטרים והנקבה הגדולה ביותר שנמדדה הגיעה לאורך 23 סנטימטרים. הזכרים שוקלים בממוצע עד 300 גרם והנקבות עד 500 גרם, אם כי הנקבה הגדולה ביותר שקלה 1 קילוגרם.
לצבים שריון משוטח ועבה בצבע בהיר עם עיטורים חומים-בהירים עד אפורים וסביבם טבעות דמויות יהלום כמעט לבנות. צבע הגוף משתנה מחום לאפור, צהוב ועד לבן. לאורך כל הגוף עד הראש ישנם נקודות שחורות מזהות. הצבים בעלי כפות רחבות המשמשות לשחייה ובעלי צוואר ארוך, ראש קטן ולסתות נוקשות לבנות.
צבים אלה בניגוד לרוב בני משפחתם עמידים למי מלח ועורם ושריונם בלתי חדירים למלח. עם זאת הם תלויים במים מתוקים לשתייה והם קולטים אותם בשתיית גשמים או אף לשתות את השכבות העליונות ביותר של המים המליחים, המכילים פחות מלח. ואולם כמו רוב הצבים הם נאלצים לעלות לחופים, לרוב באדמות בוץ או בדיונות חול ובהם מטילים את ביציהם, 5 עד 10 ביצים בממוצע.
הצבים בעלי לסתות חזקות והם ניזונים בעיקר מצדפות, חלזונות ימיים שונים, סרטנים ודגים קטנים וגם מכמה מיני עשבים מימיים כמו "Spartina".
תת-מינים.
ידועים 7 תת-מינים של צב זה:
קרון הלהקה
קרון הלהקה (באנגלית: The Band Wagon) הוא סרט מוזיקלי אמריקאי משנת 1953 בבימויו של וינסנט מינלי, עם פרד אסטר וסיד צ'ריס בתפקידים הראשיים.
השירים נכתבו בידי ארתור שוורץ והמוזיקה בידי הווארד דיץ. התסריט מבוסס על המחזמר "קרון הלהקה" של ג'ורג' קאופמן שהוצג בברודוויי ב-1931 שגם בו שיחק ורקד פרד אסטר ביחד עם אחותו אדל.
השיר "זהו בידור" ("That's Entertainment!") חובר במיוחד לסרט הפך ללהיט והפך לסמליל של חברת מטרו גולדווין מאייר. השיר "Dancing in the Dark" מההצגה המקורית, תוזמר ומהווה מוזיקת רקע לאחד מקטעי הריקוד המפורסמים של פרד אסטר וסיד צ'ריס.
תקציר העלילה.
טוני הנטר (פרד אסטר) מגיע לניו יורק מהוליווד. פעם הוא היה שחקן מפורסם על בימות ברודוויי אבל כעת נשכח. בתחנת הרכבת מחכים עיתונאים וצלמים אך מיד מתברר לו שזה לא לכבודו אלא לכבוד אווה גרדנר (בהופעת קמע). הוא מוזמן לתיאטרון על ידי ידידיו מהעבר המלחין מרטון לסטר (אוסקר לבנט) ואשתו השחקנית ומחזאית לילי מרטון (ננט פאברי). הם מכירים לו את הבמאי ג'פרי קורדובה (ג'ק ביוקנן) שמציע לכתוב מחזמר על נושא פאוסט. טוני מטיל ספק בזה כי לדעתו זה לא מתאים לבידור אך ג'פרי משכנע אותם כי הכל שייך לבידור והם שרים ביחד "זהו בידור".
למחזמר דרושה בלרינה וטוני צופה בהצגת בלט עם הבלרינה גבריאלה "גבי" ג'ארר (סיד צ'ריס) ומתפעם ממנה. גבי טוענת שהיא רקדנית בלט ולא מתאימה להצגה, גם הכוראוגרף והמנהל שלה פול בירד (ג'יימס מיצ'ל) מסתייג מהתפקיד ומסכים רק לאחר שמוצע לו תפקיד הכוראוגרף של ההצגה.
היחסים בין טוני לגבי יודעים עליות ומורדות. לבסוף הם מתפייסים, נוסעים בכרכרה לסנטרל פארק ורוקדים שם ריקוד חושני לצליל הנעימה ""Dancing in the Dark".
הצגת הבכורה בניו הייבן זוכה לביקורות קטלניות והמשקיעים מסרבים לתמוך בה. ברגע השפל של הצוות, מקבל טוני על עצמו להפוך אותה למופע וודביל במימון שלו. ההצגה נכתבת מחדש בשם "קרון הלהקה" ובה קטע ריקוד בלשי "The Girl Hunt" וקטע "השלישייה" וזוכה להצלחה עצומה ומוצגת בערים גדולות כשהצוות מתנייע כל הזמן בקרונות רכבת.
לבסוף עורכים כל אנשי ההפקה, קבלת פנים לטוני, גבי מברכת אותו והם מתנשקים לכל השירה של "זהו בידור".
פרסים.
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר, לפרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר ולפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר.
ב-1995 הוא נבחר לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית בספרית הקונגרס על היות "תרבותי, היסטורי, ואסתטי".
ב-2006 הוא נבחר על ידי מכון הסרטים האמריקאי במקום ה-17 ברשימת הסרטים המוזיקליים הגדולים ביותר.
בז עטלפים
בז עטלפים (שם מדעי: Falco rufigularis) הוא מין של עוף דורס ממשפחת הבזיים, החי באזור הטרופי של אמריקה הדרומית, אמריקה המרכזית ומקסיקו. במראהו הוא דומה מאוד למין בז אפלומדו, החי בקרבתו וחלק מהחוקרים מאחדים את שני המינים. המין הופרד מהאחרון ב-1800 בידי החוקר הצרפתי פרנסואה מארי דודין .
תיאור.
אורכו של בז זה עד 30.5 סנטימטרים בנקבות, הגדולות בהרבה מהזכרים שאורכם עד 23 סנטימטרים. משקל הזכרים מגיע ל-120 גרם ומשקל הנקבות עד 200 גרם.
שני הזוויגים בעלי גוני נוצות שחורים עם חזה לבן, מקור מעוקל צהוב בעל קצה שחור וחזה ובטן אפורים-כהים מסורטטים בלבן. אזור השת ערמוני והרגליים צהובות עם טפרים ארוכות ושחורות. קריאתו של בז זה גבוהה ומזכירה את קריאתו של הבז האמריקאי השוכן באותם אזורים.
התנהגות.
הבז מצוי בסביבות יערות פתוחים או בקרחות יער ומעליהם הוא דואה בחיפוש טרף. הזכרים קטנים יחסית ומחפשים בעיקר חרקים גדולים, אך הנקבות הגדולות יותר הן טורפות של עופות אחרים, מכרסמים וגם של עטלפים, כפי שמעיד שמם. בז זה התפתח לפעילות בשעות בין הערביים, אז יוצאים המוני עטלפים (בעיקר עטלפי אשף מקסיקני) ממערות בלהקות ענק. הבזים צוללים אליהם, מבודדים מספר פרטים במהירות ודורסים אותו בטופריהם למוות. הבז מסוגל לצוד בכל לילה מספר עטלפים, אך מרביתם אינם נתפסים ואוכלוסייתם אינה מושפעת מטורפיהם.
הבזים הם עופות מונוגמיים. הנקבות מקננות על עצים גבוהים באזורים פתוחים ובהם מטילות 2–3 ביצים בגוון חום.
מאן TG
מאן TG (מאן טווח TG") (בגרמנית: MAN TG-range) הם מספר סדרות הכוללים עשרות דגמים של משאיות קלות בינוניות וכבדות ורכבים מסחריים המיוצרים משנת 2000 בגרמניה ובעוד מספר רב של מדינות על פני הגלובוס ברישיון חטיבת המשאיות והאוטובוסים MAN Truck &amp; Bus אשר מייצרת את השלדה בבעלות מאן.
ארצות ייצור.
דגמי "מאן TG" מיוצרים ברישיון "מאן" בארצות הבאות: פולין, אוסטריה, רוסיה, אינדונזיה, מלזיה, הפיליפינים, דרום אפריקה, תאילנד, מקסיקו ואוזבקיסטן.
תצורות.
דגמי "מאן TG" מיוצרים בתצורות של "משאית אחודה" ובתצורות של משאיות סמי-טריילר למגוון מטרות.
סיווג לפי ייעוד (סיווג חלקי): משאית עפר, מכלית (משאית), משאית מנוף, משאית הובלה, משאית בניין, משאית אשפה, כבאיות. חלק מהדגמים מיוצרים במגוון מידות של מכולות.
בנוסף יוצר דגם "מאן TG" בתצורה של מכונית מסחרית.
דגמי "מאן TG" (מלבד למסחריות) מאופיינים במבנה תא הנהג - "אף שטוח" ("Cab over" ). "אף שטוח" הוא סגנון גוף של משאית, שיש להם חזית אנכית, "פנים שטוחות" כאשר תא הנהג של המשאית יושב מעל (או לפני) הציר הקדמי (סרן הגלגלים הקדמי). זה מנוגד למשאית קונבנציונלית בה המנוע מורכב מול הנהג.
אן הילס
אן הילס (באנגלית: Anne Hills; נולדה ב-18 באוקטובר 1953) היא זמרת עם אמריקאית.
ביוגרפיה.
אן הילס נולדה בהודו למשפחת מיסיונרים וגדלה במישיגן. היא למדה במרכז לאמוניות וניגנה בלהקה מקומית. בשנת 1976 היא עברה לשיקגו. בשנת 1978 היא הוציא את האלבום הראשון שלה Woman of a Calm Heart. אן הילס הייתה בין מקימי חברת תקליטים חדשה ובחברה זו הוציאה שלושה אלבומים. בשנות ה-80 של המאה ה-20 היא הייתה חלק של טריו עם טום פקסטון ובוב גיבסון. בהמשך אן הילס הקליטה מספר שירים לצד פריסילה הרדמן וסינדי מנגסן. בשנת 1998 היא הייתה שותפה באלבום של פיט סיגר.
במהלך הקריירה אן הילס הוציאה כ-20 אלבומים. בשנת 2002 לאן הילס הוענק פרס קייט וולף עבור הישגיה בשירת עם. בשנת 2012 היא קיבלה פרס נוסף.
נונה גרישאייבה
נונה גרישאייבה (ברוסית: Нонна Гришаева; נולדה ב-21 ביולי 1971, אודסה) הוא שחקנית תיאטרון וקולנוע וזמרת רוסיה.
ביוגרפיה.
נונה גרישאייבה נולדה באודסה, אז חלק של ברית המועצות, כיום באוקראינה. בגיל 5 היא לראשונה השתתפה בצילומי סרט קולנוע ובגיל 10 שיחקה בתפקיד מרכזי על במת התיאטרון.
בשנת 1994 היא סיימה לימודי משחק במכון לתיאטרון על שם בוריס שצ'וקין במוסקבה. עוד בהיותה סטודנטית היא שיחקה בסרט "סיכון ללא חוזה". לאחר סיום הלימודים נונה גרישאייבה החלה לשחק על במת תיאטרון וכטנגוב.
במקביל למשחק בתיאטרון ובקולנוע, נונה גרישאייבה השתתפה במספר רב של תוכניות טלוויזיה מוזיקליות. בשנת 2009 היא זכתה במקום ראשון בתוכנית "שני כוכבים" לצד מארק טישמן. בשנת 2012 היא תכננה להשתתף באותה תוכנית לצד דמיטרי נאגייב. בשנת 2013 היא הייתה מנחת תוכנית "אחד לאחד". בשנים 1017–2016 היא הייתה מנחה תוכנית "ערב שבת" לצד ניקולאי בסקוב.
בשנת 2006 הוענק נונה גרישאייבה תואר אמן הכבוד של הפדרציה הרוסית. החל משנת 2014 היא מכהנת בתפקיד של מנהל אמנותי של תיאטרון במוסקבה.
בשנת 2009 נונה גרישאייבה זכתה בפרס "נשר הזהב" על תפקידה בסרט קולנוע.
מאיה בצלאל