גם החלטות האספה הכללית הושפעו מסכסוכים אישיים, שיצרו סביבה פוליטית לא יעילה. דיונים וויכוחים נמשכו שעות, ולבסוף נדחתה ההחלטה לכינוס הבא. אחד מתומכיו של הרימן, ר.ק. ויליאמס כתב: "החדשים שהגיעו לכאן מלאים באידיאלים ורעיונות בדבר סוג משונה של דמוקרטיה שאינה במקומה בגוף העוסק ב... עבודה מעשית. יש להתעקש, אם ההתיישבות הזו דינה להתקיים, לפעול על פי נוסחאות מנוסות של תאגידים וארגונים תחת הקפיטליזם. אנחנו לא מנסים להעלות כאן תיאטרון רפאים אוטופי". התומכים חשו כי ביטול חבר המנהלים יביא לאנרכיה ולכאוס וכי השליטה המרכזית חיונית להיווצרות מושבה סוציאליסטית פורחת.
גורם נוסף להתפרקות הקומונה היה משבר המים. הרימן הבטיח כמויות גדולות של מים למושבה הגדלה. על אף שתאורטית היה ללנו די מים כדי לקיים עצמה ולצמוח, את חלקם ניתן היה לאגור רק באמצעות בניית סכר. המושבה הגישה בקשה להיתר להקמתו, אך נציב התאגידים בקליפורניה דחה את הבקשה בטענה כי לאנשי המקום אין את הניסיון הדרוש לכך, ואף לא את ההון הנדרש לצורך ביצוע הפרויקט. על אף שמתכנני המושבה היו מודעים לבעיה זו, המשיכו להכחיש את מצוקת המים של ההתיישבות בפני קונים פוטנציאליים עד מאי 1917.
מלחמת העולם הראשונה תרמה אף היא לדעיכת הקומונה. על אף שבאופן רשמי תמכה לאנו ברעיונות פציפיסטיים, וביקשה להבטיח שחבריה יהיו מתנגדים מצפוניים לגיוס, איבדה המושבה צעירים רבים לחובת הגיוס. המלחמה הפעילה גם לחץ כלכלי על הקומונה, שכן היא יצרה מקומות עבודה רבים יותר בשכר גבוה יותר, אשר משכו את חברי המושבה שחשו פחות מחויבים לרעיון ההתיישבות.
ניו לאנו, לואיזיאנה.
בנובמבר 1917 הודיע המגזין Western Comrade כי רוב המושבה צפויה לעבור לאתר חלופי בשם 'ניו לאנו', בנפת ליסויל בלואיזיאנה. כ-65–200 מתיישבים אכן עברו אך ההתיישבות החדשה לא הצליחה להגיע להישגיה של המושבה המקורית. החברה שנקלעה כבר לקשיים כלכליים הצליחה לרכוש רק אלפים בודדים של אקרים בנקודה החדשה תוך צבירת חובות נוספים. האדמה לא הייתה טובה, אבל בשטח שנרכש שהייתה כבר מנסרה גדולה וכמה עשרות בקתות עץ ששמשו למגורים. לחבורה זו נצטרפו גם 25 משפחות מטקסס, שרובם לא ידעו קרוא וכתוב והיו רחוקים מרעיונות הקומונה. שילוב זה לא עלה יפה חברתית.
המתיישבים הנותרים בקהילת לאנו דל ריו בקליפורניה הגישו בשנת 1918 בקשה לפשיטת רגל, לאחר שורה של הליכים משפטיים כושלים. שרידי המבנים עדיין נראים באתר. כיום האתר בו פעלה המושבה רשום כעת כנקודת ציון היסטורית מס '933 בקליפורניה.
רק בשנת 1921 חל שיפור במצבה הכלכלי של ניו לאנו, תחת הנהגתו של ג'ורג' פיקט, סוכן ביטוח ומראשוני המייסדים, אשר ניהל אותה עד פירוקה ערב מלחמת העולם השנייה. הארימן שנזדקן נאלץ לעזוב את לואיזיאנה, שתנאי אקלימה הלח היו רעים לבריאותו ושב לחיות בלוס אנג'לס בה נפטר בשנת 1928. בתחילת 1921 שנה הייתה שרויה הקומונה במחסור חומרי קשה ביותר - כשהיא נאלצת לפרק חלק מביקתות המגורים כדי לקנות תמורתם מזון. אך פיקט הצליח לגייס תרומות גדולות, וכן לגייס חברים חדשים לחברה הקואופרטיבית שרכשו מניות באלפיים דולר בכסף מזומן או בנכסים. עם זאת, הכסף שהושג הושקע בעיקר בפיתוח מבני המגורים ובניית בתים חדשים, ולא בהשקעות הון מניבות ועיבוד השטחים החקלאיים. חלק מהכסף הושקע בהקמת ענפי תעשייה שסיכויי ההצלחה שלהם לא היו גדולים. שיטות עיבוד הקרקע היו מיושנות והחקלאים לא שמרו על טיוב הקרקע ועל מחזור זרעים רציונלי. לפיכך למרות התרומות וההצטרפות של חברים חדשים, הקומונה צברה חובות הולכים וגדלים.
במקביל רכש פיקט שלוש חוות חקלאיות נוספות על לאנו במרחק רב מהמושבה - חווה לגידול אורז ושתי חוות עם פרדסים ובקר, שבכל אחת מהן יושבו כ-15 מחברי הקומונה. בשנת 1920 נאמדו חובותיה של הקומונה על כ-600 אלף דולר, אל פיקט החל להשקיע את כספיה בהשקעות בתחום קידוח הנפט והגז. לאחר חמישה ניסיונות קידוח לעומק 3000–4000 רגל הופסקה עבודה זו מחוסר אמצעים להמשיכה.
עם זאת, על אף המצוקה הכלכלית אליה נקלעה הקומונה, זכה פיקט לאמונם של מרבית חבריה, בין היתר בשל הצלחתו בגיוס חברים חדשים ותרומות. פיקט אף התבטא וטען כי תלותה של המושבה בתרומות דווקא מחזקת את קשריה עם ידידיה ותומכיה ומרחיבה את תחום השפעתה. בשנים אלה הצליחה הקומונה להקים בית חולים, מרפאת שיניים אולם ריקודים, וכן המשיכה בפעילות אומנותית - תיאטרלית ומוזיקלית ושבועון, וכן המשיכה לפתח מוסדות חינוכיים ובית ספר ערב למבוגרים.
בתחילת שנות ה-30 עמד מספר חברי ניו לאנו על כ-400. המשבר הכלכלי פגע במצבה הכלכלי עוד יותר עם ירידת מחירי התוצאת החקלאית וצמצום הביקושים. גם הרכבה החברתי השתנה, כשהצטרפו אליה נפגעים רבים של האבטלה ההמונית, אשר שוחררו מהחובה לרכוש מניות חבר. מצב דברים זה יצר גם חיכוכים בין החברים הוותיקים בעלי המניות לחברים החדשים מחוסרי המניה אשר תבעו אף הם שוויון זכויות בהתאם לעקרונות המושבה. בין המצטרפים החדשים נתברר כי ישנם גם בעלי עבר פלילי, ורבים מהם עזבו תוך שהם נוטלים עימם מרכוש הקומונה.
פיקט קיבל כחברים בקומונה מספר פנסיונרים, אשר רכשו מניות ב-2000 דולרים במזומן והלוו לה עוד אלפי דולרים בריבית של שישה אחוזים. על פנסיונרים אלו לא הוטלה חובת העבודה בקומונה. הסכמי הלוואה אלו הסתבכו כשהקומונה לא הצליחה לעמוד בפרעון, ושניים מהלווים פנו לבתי הדין בדרישה לעיקול חלק מציוד המושבה. המושבה נאלצה להוציא סכומי כסף הולכים וגדלים גם להתמודדות עם המאבקים המשפטיים מול חבריה לשעבר. המושבה הרדיקלית שתמכה בביטול הפרדה הגזעית התקשתה גם להשתלב במרקם החברתי של סביבתה הדרומית.
ב-1934 הפסידה המושבה חלק גדול מרכושה לטובת הבנקים, וב-1935 הגישו נושיה תביעה לפירוק נכסים. בית המשפט דחה את יישום פסק הדין לאביב 1936. בין 1936 ל-1939 מונו למושבה על ידי בית הדין שלושה אפוטופרוסים, שלפחות אחד מהם הצליח להעביר לרשות עצמו חלק מרכושה. ב-1939 דחה בית הדין את ערעור חברי הקואופרטיב וציווה לעקל את כל רכוש המושבה לנושים. בתקופת המאבקים המשפטיים, הושחתו רבים מהמבנים והציוד במושבה. עד שנת 1947 עוד ניסו חלק מחבריה לתבוע בבתי הדין בגין הפסדים שנגרמו להם.
Assassin's Creed 2
במקום מקום שבעלי תשובה עומדין צדיקים גמורים אינם עומדין
יאיר נתנס
יאיר נתנס (נולד ב-1978) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, בתפקידו האחרון שימש ראש מחלקת תכנון באגף התכנון.
ביוגרפיה.
נתנס נולד בקיבוץ מצובה ליוזה ולמקס, ניצול שואה, שהוסתר בכפר בהולנד מ-1940 ועד סוף המלחמה.
התגייס לצה"ל ושובץ בחיל התותחנים. לאחר קורס קצינים כיהן כמפקד בחטיבת האש 282. לאחר תפקיד מפקד סוללה עבר הסבה למערך הכטמ"ם "זיק" ביחידה 5252. לאחר מכן שירת כראש מטה מרכז האש באוגדת עזה. בהמשך שימש כמפקד יחידת מורן בין השנים 2013–2015. לאחר מכן מונה לסגן מפקד עוצבת עמוד האש. ביולי 2017 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד עוצבת כידון וכיהן בתפקיד עד אפריל 2019. ב-28 במאי 2019 מונה למפקד חטיבת האש 282. בשנת 2021 מונה לראש מחלקת תכנון באג"ת. ב-11 ביולי 2022 פורסם כי ימונה לקצין התותחנים הראשי.
נתנס אב לשלושה.
רובין בנגטסון
רובין בנגטסון (בשוודית: Robin Bengtsson, נולד ב-29 באפריל 1990) הוא זמר שוודי, אשר ייצג את שוודיה באירוויזיון 2017 עם השיר "I Can't Go On". בנגטסון השתתף בעונה החמישית של הגרסה השוודית לאמריקן איידול.
קריירה.
בנגטסון נולד במחוז וסטרה ייטלנד.
בשנת 2008 השתתף בנגטסון בעונה החמישית של "שוודיה איידול", שם הגיע למקום השלישי. בשנת 2009 רובין חתם אצל חברת התקליטים "Merion Music label" והוציא את הסינגל הראשון שלו, "Another Lover's Gone".
בשנת 2010 בנגטסון השתתף בשיר "Wake Up World", שיר שמטרתו לגייס תרומות לנפגעי רעידת האדמה בהאיטי. באותה השנה, רובין השתתף בגרסה השוודית לוייפאאוט שם סיים במקום השני. בשנת 2016 השתתף בנגטסון בתחרות המלודיפסטיבלן, הקדם הלאומי של שוודיה לאירוויזיון 2016. ניסיונו של בנגטסון לייצג את מדינתו באירוויזיון 2016 כשל עם הגעתו למקום החמישי.
בשנת 2017 רובין ניסה בפעם השנייה לייצג את מדינתו בתחרות האירוויזיון לשנת 2017. בנגטסון התחרה בתחרות המלודיפסטיבלן 2017 עם השיר "I Can't Go On" וסיים את התחרות במקום הראשון ובכך זכה לייצג את שוודיה באירוויזיון 2017 בקייב. ב-9 במאי באותה השנה, רובין הופיע בחצי הגמר הראשון של התחרות, ראשון בסדר ההופעות, לפני גאורגיה. בנגטסון צלח את חצי הגמר וסיים במקום השלישי עם 227 נקודות. ב-13 במאי באותה השנה, רובין הופיע בגמר התחרות, 24 בסדר ההופעות, לפני בולגריה ואחרי בלגיה. הוא סיים את התחרות במקום החמישי עם 344 נקודות.
בשנת 2020, חזר בנגטסון לתחרות המלודיפסטיבלן בשלישית כדי לייצג את מדינתו באירוויזיון 2020. בנגטסון התחרה עם השיר "Take a Chance". ב-1 בפברואר באותה השנה, רובין השתתף בחצי הגמר הראשון של התחרות שנערך בעיר לינקופינג, והצליח להעפיל לגמר הגדול. ב-7 במרץ באותה השנה, רובין הופיע בגמר הגדול של הקדם השוודי לאירוויזיון 2020. בסיומו של הערב, התמקם בנגטסון במקום השמיני עם 63 נקודות, ובכך לא זכה לייצג את שוודיה באירוויזיון פעם נוספת.
מרקו מקאקו
מרקו מקאקו (בדנית: Marco Macaco) הוא סרט הנפשה ממוחשבת דני בבימויו של יאן רחבק, שהופץ לראשונה בשנת 2012.
תקציר העלילה.