הרשימה האדומה של IUCN לא הצליחה לקבוע את מצב שימורו של מונטיאק העלה, בשל חוסר ודאות לגבי הטקסונומיה, התפוצה, גודל האוכלוסייה והשפעת האיומים. אף על פי שמאז גילויו הוא תועד באזורים מסוימים מאוד, טווח התפוצה שלו עשוי להיות גדול בהרבה. אם המין פגיע לרמות הציד הגבוהות באזור, סביר להניח שהוא נתון בסיכון, ומאידך, אם יתברר שהוא מצליח לסבול את לחץ הציד בדומה למונטיאק המצוי הנפוץ מאוד באזור, מצבו עשוי להיות קרוב לסיכון (NT) או אפילו ללא חשש (LC). מאז הסיווג שלו ב-2008 ועד הסיווג המחודש ב-2015, טרם התקבל מידע יוצא דופן העשוי לשפוך אור על מצבו, ולכן בשלב זה הוא מסווג כמין חסר נתונים (DD). מכל מקום, מגמת האוכלוסייה נמצאת בירידה.
האיום העיקרי על מונטיאק העלה הוא הציד הנרחב של יונקים קטנים עד גדולים ברחבי הטווח ההודי והבורמזי שלו, אך בבירור אין ציד ממוקד דווקא על מין זה. לא ידוע על חוסנו של המין לציד. הטווח ההודי המשוער שלו סובל מאובדן בית גידול מהיר והתפשטות אנושית לשטחי היער, בעוד שהיערות בטווח הידוע שלו בבורמה מראה יציבות מרשימה נכון ל-2007. עם זאת, המצב בבורמה עשוי להשתנות במהירות בדומה ליערות רבים בצפון מחוז קאצ'ין אשר נהרסו בזמן קצר. הביולוג אלן רבינוביץ שגילה את המין, טען בשנת 1999 שמונטיאק העלה תופס מגוון מצומצם יותר של בתי גידול ממינים אחרים בהתחשב בטווח התפוצה שלו המוגבל יחסית; עם זאת, אחרים ערערו על כך והביאו ראיה ממונטיאק מצוי ומונטיאק סיני התופסים מגוון בתי גידול. לטענתם, אי איתור המונטיאק באזורים נוספים נובע מדלות הסקרים באזורים הללו.
מכיוון שהמידע על מין חדש זה מוגבל מאוד, יש צורך במידע נוסף על הביולוגיה והאקולוגיה שלו, על מנת לנסות להעריך בוודאות את השפעת האיומים ומגמות האוכלוסייה. בתחומי הטווח הידוע שלו ידועים כמה אזורים מוגנים גדולים, וככל הנראה הוא נמצא בתוכם. בגדים מעורות מונטיאקים נפוצים מאוד בכל רחבי צפון מיאנמר, אך לא ניתן לקבוע אלו מינים משמשים לייצורם. אין מידע מהותי על גודל האוכלוסייה העולמית של המין, אולם מנתוני מצלמות נסתרות ברחבי היערות בצפון מיאנמר ניתן לומר שהוא נפוץ יחסית בדומה למונטיאק המצוי. המקומיים טוענים שהוא נפוץ בשפע, אך אוכלוסייתו מתחילה לרדת. עם זאת, לא ניתן להסתמך על הנתונים הללו באופן גורף, שכן ייתכן שזווית הצילומים מובילה להנחה שגויה אודות מין המונטיאק, וכן טענות המקומיים עשויות להיות שגויות בשל אי ידיעה ברורה אודות המין שניצוד או נצפה.
מונטיאק סומטרי
מונטיאק סומטרי (שם מדעי: "Muntiacus montanus"; מכונה גם מונטיאק ההרים), מין של מונטיאק בינוני אשר אנדמי לאי סומטרה. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1914 על ידי משלחת חוקרים לאי, אך בשל איבוד הממצאים אודותיו, הוא נשכח בקרב הזואולוגים עד שחוקר טבע בריטי גילה את הממצאים במוזיאון בלונדון 60 שנה מאוחר יותר. יש הסוברים שהוא מהווה תת-מין של מונטיאק מצוי החי אף הוא באי והמעמד הטקסונומי של השניים יחד עם מונטיאק צהוב טרם הוברר במלואו. פירוש שמו המדעי "montanus" הוא "הר" ומתייחס לבית גידולו ההררי.
גילוי.
המונטיאק הסומטרי התגלה לראשונה ב-29 באפריל 1914 במערב סומטרה, על ידי משלחת בראשות הרברט רובינסון וססיל בודן קלוס. הם אספו עורות וגולגולות של מונטיאקים ברחבי האי, אשר נראו שונים לגמרי מהמונטיאקים הידועים עד כה. הדגימה הראשונה אותרה סמוך לנהר סונגאי קרינג על מורדות הר קרינצ'י. הגולגולות והעורות נשלחו למוזיאון רפאל בסינגפור הסמוכה אשר הייתה אז תחת שלטון בריטי. רובינסון וקלוס אשר בילו זמן ממושך בסומטרה וסיברוט בין 1914 ל-1916, גילו עשרות מינים חדשים אחרים. אודות המונטיאק הסומטרי הם כתבו:
לאחר מכן, בשנת 1930, חוקר טבע אשר ביקר בפארק הלאומי ג'ונונג' לאוסר בצפון סומטרה, דיווח על כך שהוא נתקל במונטיאקים מוזרים בגובה של 2,800 מטר מעל פני הים על מורדות הר לאוסר. בשנת 1942, הטקסונום האמריקני ג.ס. וילסון, בחן את הדיווח הזה והציע שהמונטיאקים האלו עשוים להיות קשורים ל"קרינצ'י" שתואר על ידי המשלחת ב-1914, או שהוא יכול להיות מין חדש. למרבה האירוניה, בדיוק באותה שנה, הראיות שנאספו על ידי רובינסון וקלוס אודות המין, נעלמו כאשר מוזיאון רפאל בסינגפור פונה בעקבות כיבוש האי על ידי היפנים. הראיות אודותיו נחשבו כאבודות, וקיומו נשכח על ידי מרבית החוקרים להוציא קומץ טקסונומים שזכרו שעשויים להיות שני מיני מונטיאק בסומטרה.
כעבור יותר מ-60 שנה, חוקר בריטי צעיר בשם רוברט טימינס, ביקר במוזיאון להיסטוריה של הטבע בלונדון כדי לערוך מחקר על הטקסנומיה של המונטיאקים. במהלך בחינת הדגימות, הוא נתקל בעורות ובגולגולות המונטיאקים האבודות שנאספו בזמנו על ידי רובינסון וקלוס. רוברט הבין מיד את חשיבותן ואת ההבדלים המשמעותיים בינם לבין המונטיאק המצוי, ולכן יצר קשר עם החוקר דבי מרטיר והצלם של ד'רמי הולדן מממלכת החי והצומח הבינלאומית (FFI), אשר שניהם בילו שנים רבות בפארקים לאומיים בסומטרה. דבי זיהה מיד את הגולגולות והעורות כשייכות למונטיאק מוזר שהוא וצוותו הצילו ממלכודת ציידים בסומטרה בסוף 2002. אותו מונטיאק שנלכד חי, צולם בטרם שוחרר על ידם, כך שהיו בידם תמונות שלו; בנוסף, התברר שהמקום היה רחוק ב-15 קילומטרים בלבד מהמקום שבו המונטיאק תואר לראשונה על ידי רובינסון וקלוס. התצלומים נשלחו על ידי טימניס לטקסונום הנועד פרופסור קולין גרובס מהאוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה בקנברה, וגרובס אישר שמדובר ב"מונטיאק האבוד" אשר מהווה מין נפרד. לבסו, רוברט טימינס הגיש את ממצאיו לרשימה האדומה של IUCN בשנת 2008, מה שהוביל את הארגון להקצות לו מעמד שימור נפרד.
מראה.
המונטיאק הסומטרי דומה במידה רבה למונטיאק מצוי או למונטיאק צהוב. על פי התצלומים שלו, נראה שהוא בעל פרווה בצבע צהבהב-כתמתם עם גוון חום, והיא נוטה להתכהות בגב, בפלג הגוף האחורי ובכתפיים. הרגליים בצבע שחור, והגחון, המפשעה והחזה - לבנים. הראש בצבע שחרחר כהה להוצאי את הלחיים הבהירות, ועל הכתם החום במצח יש רצועות שחורות בולטות. לזכר יש זוג עצמות בולטות שעליהם צומחות הקרניים דמויות הפגיון, בעוד שהנקבות חסרות קרניים. לשני הזוויגים יש זוג ניבים מוגדלים, אך אצל הזכרים הם גדולים יותר. מבנה הגוף קומפקטי ועגלגל, הראש והצוואר צרים והרגליים קצרות ומצוקות. הזנב קצר והאוזניים עגלגלות. על פי ציידי היונקים בפארק הלאומי, יש בתחומי הפארק שני מיני מונטיאקים אשר לכל אחד מהם שם מקומי אחר, כשאחד לדבריהם קטן, וכהה יותר, עם קרניים קטנות, ונוטה לחיות באזורים הרריים. IUCN לעומת זאת, סובר שיש להיזהר בקביעת מראה המין על פי תיאורים מקומיים, שכן הללו אינם נוטים לדייק ועשויים לתאר מספר מינים שגויים.
תפוצה ובית גידול.
המונטיאק הסומטרי כשמו, אנדמי לאי סומטרה שבאינדונזיה. טווח התפוצה שלו באי טרם ברור, אך יש דיווחים שלו מאצ'ה, צפון סומטרה, מערב סומטרה ומזרח סומטרה, וכן מפארקים לאומים רבים ברחבי האי. מכיוון ששרשרת הרי באריסן בוקיט חוצה את מרבית האי מצפון לדרום ללא הפסקה אקולוגית בינה לבין שרשרת ההרים הדרומית, אין זה מן הנמנע להניח שהוא נפוץ בכל רחבי ההרים במרכז האי. במספר אזורים יש אומנם בין השרשראות ההרריות מעברי קרקע נמוכים, אך לא ברור האם הם מונעות את היונקים באי לעבור משרשרת זו לחברתה.
העורות וגולגולות המונטיאקים שנמצאו על ידי הרברט רובינסון וססיל קלוס ב-1914, היו בגבהים של 2,225-1,430 מטר מעל פני הים, וישנם דיווחים מ-1942 על נוכחותו בגבהים של 2,830 מטר. כל הדגימות תועדו בבלוקי יער סבוכים. הרשומות האחרונות של המין באו מגבהים של 1,925 מטר. על כל ממצאים אלו, נראה שהמונטיאק חי בעיקר באזורי ההרים לעומת קרובו המאכלס את האזורים הנמוכים באי. הנחה זאת מסבירה את הנדירות היחסית של מין זה לעומת קרובו בשל בית הגידול הבלתי נגיש ברובו. מגבלת הגובה התחתון של מין זה היא כנראה 1,400 מטר, ומתחת לגבהים כאלה הוא לא מצוי. היערות ברחבי האי כוללים יערות עננים, יערות טרופיים ויערות ממוזגים, המתאפיינים בצמחייה סבוכה במיוחד ובלחות גבוהה. הטמפרטורות בתחומי המחייה של המין 20–30 מעלות, וכמות המשקעים הממוצעת היא לא פחות מ-1,000 מילימטר לשנה. אין שום מידע על האקולוגיה של המין, וניתן להשוותה לזו של מינים אחרים. על פי התצלומים באי נראה שהוא פעיל יום.
מצב.
המונטיאק הסומטרי מופיע ברשימה האדומה של IUCN כמין חסר נתונים (DD), בעיקר משום שהמעמד הטקסונומי האמיתי של המונטיאקים המאוכלסים את סומטרה לא ידוע בוודאות, וכן לא ידוע אם מדובר במין יחיד הנפוץ באי או בשני מינים ויותר. מכיוון שזוהי הבעיה העיקרית, ניתן להעריך במידה רבה את מעמד ההפצה היחסי של המין, שימוש בבתי גידול ואיומים פוטנציאליים - זאת בניגוד למיני מונטיאק אחרים שהמצב שלהם לוט בערפל. בהתחשב בכך שהמין נפוץ לאורך רכסי ההרים החוצים את סומטרה מצפון לדרום לכל אורך האי, יכול בהחלט להיות שמצב השימור של המין הוא ללא חשש (LC). במקרה הגרוע ביותר - ובהנחה שהמונטיאק הסומטרי רגיש מאוד להשפעות של הציד, מצב השימור שלו לא יהיה חמור יותר מקרוב לסיכון (NT). אם מסתמכים על ההנחה שהמונטיאק מוגבל לאזורי יער מסוימים בסומטרה - אז ייתכן שמצבו מאוים, ואם מסתמכים על ההנחה הקיצונית יותר שהוא מושפע מהציד, ובנוסף בעל טווח תפוצה קטן אז מצב שימורו צפוי להיות מאוים מאוד. עם זאת, שתי ההנחות הללו לא נראות סבירות בעליל. מאז ההערכה הראשונה ב-2008, ועד ההערכה המחודשת ב-2015, טרם התקבל מידע חדש אודות המין אשר עשוי להשפיע על מצב שימורו.