לאחר חזרת כל השבויים התברר כי מספר נעדרי צה"ל, שרובם היו חללים, עמד על כ-950. כשני שלישים מהם היו נעדרים בחזית המרכז. בחודשים שלאחר מכן נערכו פעולות שונות, שלא היו שיטתיות, לאיסוף חללים משדות הקרב. פעולות אלו הקטינו את מספר הנעדרים. כך, הרב הצבאי הראשי שלמה גורן ואנשיו אספו בסתיו 1949 יותר מ-300 חללים משדות הקרב של גוש עציון, לטרון, נווה יעקב וגבעת הרדאר. הם הובאו לקבורה בבית הקברות הצבאי בהר הרצל ב-17 בנובמבר.
מבצע חיפוש הנעדרים.
הלחץ הציבורי על הממשלה הביא באביב 1950 להכרזה על מבצע לחיפוש הנעדרים. ב-30 ביוני פקד ראש אגף כוח האדם האלוף שמעון מזא"ה לפתוח בפעולה שיטתית לאיתור הנעדרים והבאתם לקבורה. הפקודה הופנתה אל אלופי שלושה הפיקודים המרחביים, מפקדי חילות האוויר והים, מדור נפגעים, השלישות הצבאית והרב הצבאי הראשי וכן אל המחלקה להנצחת החייל במשרד הביטחון. היא הטילה את האחריות למילויה על אלופי הפיקודים ומפקדי החילות והורתה להם לספק אמצעים מתאימים לשם כך ולרכז את המידע המצוי אודות הנעדרים. החיפוש בפועל נעשה על ידי חוליות של הרבנות הצבאית. הפקודה דרשה מהאחראים לתעד את פעולות החיפוש ותוצאותיהן ולדווח עליהן למטה הכללי אחת לשבועיים.
מבצע איסוף החללים נמשך לערך עד מאי 1953, תוך הסתייעות בעדויות של חיילים שלחמו בשדות הקרב שבהם נותרו נעדרים. כשנה לאחר תחילת המבצע דווח לרמטכ"ל שמספר הנעדרים הצטמצם עד ל-267 איש. בפברואר 1952 הוערך מספר הנעדרים הנותרים ב-131 איש. בפועל, על פי מספר הנעדרים שאותרו ושטרם אותרו עד ימינו עמד המספר על כ-150 איש ואשה.
לאחר תום מבצע איסוף החללים ב-1953 פסקה כל הפעילות לאיתור נעדרי מלחמת העצמאות. פרטיהם נותרו שמורים באגף כוח האדם בצה"ל, אך דבר לא נעשה לשם איתורם במשך ארבעים שנה.
בשנת 1958 הונחו אבני מצבה לזכר רבים מהנעדרים בגן הנעדרים בבית הקברות הצבאי בהר הרצל (ראו להלן).
בשנת 1969 נמצאו בשומרון שרידי גופתו של חייל האצ"ל ברוך מזרחי, שנעדר מאז המלחמה.
שנות התשעים: חידוש החיפוש אחר הנעדרים.
בעקבות מלחמת יום הכיפורים נוסדה בצה"ל היחידה לאיתור נעדרים (אית"ן), אשר פעולתה הביאה לאיתור מרבית הנעדרים ממלחמה זו. במסגרת יוזמה שננקטה בתחילת שנות התשעים החלה היחידה בניסיון לאיתור אחדים מחללי מלחמת העצמאות שמקום קבורתם לא נודע. לאחר מספר חקירות שהניבו פרי והביאו לאיתור קברי החללים התקבלה החלטה כי היחידה תעסוק באיתור קבריהם של כל חללי מלחמת העצמאות שמקום קבורתם לא נודע.
חוקרים מן היחידה הופקדו על תיקי כל הנעדרים. החוקרים ניהלו חקירות יסודיות שכללו בירור ולימוד מדוקדק של פרטי הקרבות והאירועים שבהם הפכו החיילים לנעדרים, לרבות פרטי פינוי החללים משדות הקרב הנוגעים בדבר. כמו כן ראיינו החוקרים עדי ראייה, כולל אלו שעסקו בפינוי חללים, ובדקו מסמכים רלוונטיים ובהם מסמכים צבאיים ורשומות קבורה. במקרים לא רבים נערכו גם בדיקות DNA לקביעת זהות החללים.
במסגרת איסוף החללים בשנים 1948 עד 1953 הובאו לקבורה בבתי הקברות הצבאיים ברחבי הארץ עשרות חללים שזהותם לא הובררה, והם נקברו כאלמונים. חקירות היחידה לאיתור נעדרים הביאו לזיהוי עשרות מבין אלמונים אלו.
הנעדרים שקבריהם אותרו.
בשנים 1994 עד 2018 הביאו חקירות היחידה לאיתור נעדרים לאיתור קבריהם של 51 מנעדרי מלחמת העצמאות, במסגרת חקירת 32 אירועים שונים. מאלו היו 15 נעדרים בחזית הצפון, שני נעדרים בחזית הדרום והיתר נעדרים בחזית המרכז וירושלים. קברי הנעדרים אותרו בבתי קברות ברחבי הארץ (בסוגריים מצוינות שנות הפיענוח):
הנעדרים היו קבורים בקברי אלמונים בודדים או בקברי אחים שכללו גם אלמונים. במקרים אחדים (למשל בקיבוץ מעוז חיים ובקריית ענבים) התברר שבקברי אחים נקברו חללים במספר גדול מזה שנרשם עליהם.
בין הנעדרים שקבריהם אותרו היו שני מסתערבים שיצאו ליפו, נתפסו והוצאו להורג. גופותיהם נמצאו באתר בנייה בחולון בשנת 1975. הם זוהו רק 29 שנים לאחר מכן.
בנוסף, החקירות הביאו למסקנה כי שלושה חיילים שסברו כי הם נעדרים לא היו ולא נבראו כלל, וכי הסברה כי הם נעדרים נבעה רק מטעויות ומרישומים לקויים.
לאחר איתור קברי הנעדרים הוצבו בטקסים על גבי הקברים אבני מצבה הנושאות את שמותיהם.
הנעדרים שמקום קבורתם טרם אותר.
כיום (2018) טרם נודע מקום קבורתם של 96 מחללי מלחמת העצמאות. הם הפכו לנעדרים במהלך 64 אירועים שונים.
רובם של נעדרים אלו היו לוחמי ההגנה, הפלמ"ח, חטיבות צה"ל וכן האצ"ל, שהפכו לנעדרים במהלך קרבות שבהם השתתפו. ביחס לרבים מהם התקבלו מיד לאחר הקרבות עדויות כי נפלו בקרב. חיילים אחדים היו לנעדרים שלא במהלך קרב. בנוסף, חייל אחד נעדר בעקבות תאונת צניחה במהלך אימונים.
נעדרים נוספים היו מהקבוצות שלמטה. גם לגבי רובם קיימות ראיות כי אינם בין החיים:
19 מהנעדרים נעלמו בחזית הצפון, 47 בחזית המרכז וירושלים, 27 בחזית הדרום, אחד במהלך אימון ועוד שניים בנסיבות ומקומות לא ידועים.
הנעדרים.
טבלת פרטי הנעדרים ערוכה בסדר כרונולוגי של מועדי היעדרותם:
קברי אלמונים.
כיום (2018) מצויים עדיין בבתי הקברות הצבאיים בישראל 17 קברי אלמונים.
הנצחת הנעדרים.
כאמור, בבית הקברות הצבאי בהר הרצל הוקם ב-1958 גן לזכר הנעדרים במערכות ישראל ממלחמת העצמאות ואילך, שבו הוצבו אבני מצבה לזכרם. לימים אורגנה החלקה מחדש, ומשנת 2003 נוסף לה כותל זיכרון שעליו נרשמו שמות הנעדרים החל מימי תחילת היישוב החדש בארץ ישראל.
עמק בואו
עמק בואו (באנגלית: Bow Valley - מילולית: עמק הקשת) הוא עמק בהרי הרוקי הקנדיים, בפרובינציית אלברטה שבקנדה.
בעמק זורם נהר בואו.
שמו של העמק "בואו" מתייחס לקשתות (באנגלית: "בואו" = קשת) שעשו אנשי האומות הראשונות שגרו לגדותיו מהקנים שגדלו לחופי הנהר.
פארקים לאומיים.
אזור עמק הנהר מרהיב ביופיו, והוקמו מספר רב של פארקים. הפארק הפרובינציאלי עמק בואו (חלק ממערכת הפארקים של אזור קאנאנאסקיס) הוקם בעמק הנהר הזורם ממזרח להרי הרוקי הקנדיים. חלקו של הנהר הזורם ממערב לפארק הפרובינציאלי, דרך הרי הרוקי הקנדיים נמצא בשטח הפארק הלאומי באנף. שטח העמק שממזרח לפארק הפרובינציאלי, עד העיירה קנמור, מוגן במסגרת הפארק הפרובינציאלי המרכז הנורדי קנמור.
מספר רב של אתרי נופש, מחנאות, ספורט אתגרי ופנאי מצויים בעמק.
אגמים.
מספר רב של אגמים (הן אגמים קרחוניים, והן אגמים מלאכותיים) מצויים בעמק בואו:
אוטיס ת'ורפ
אוטיס הנרי ת'ורפ (באנגלית: Otis Henry Thorpe; נולד ב-5 באוגוסט 1962) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1984–2001. בעונת נבחר להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA, ובעונת זכה באליפות ה-NBA כשחקן יוסטון רוקטס. נודע כשחקן חזק ואתלטי שממעט להחמיץ משחקים וקולע באחוזים גבוהים מהשדה (54.6% בקריירה). במשך 17 עונותיו ב-NBA רשם ממוצעים של 14.0 נקודות, 8.2 ריבאונדים ו-2.2 אסיסטים למשחק.
נעורים ומכללות.
ת'ורפ נולד בעיר בוינטון ביץ' שבפלורידה, ולמד בתיכון בלייק וורת' הסמוכה. בין השנים 1980–1984 למד בפרובידנס קולג', וכשחקן קבוצת הכדורסל של המכללה קלע 14.4 נקודות והוריד 8.0 ריבאונדים בממוצע למשחק.
קריירה ב-NBA.
ת'ורפ נלקח על ידי קנזס סיטי קינגס בבחירה התשיעית של דראפט ה-NBA לשנת 1984, הנחשב בעיני רבים לאחד הדראפטים האיכותיים אי פעם, לאחר שנבחרו בו בין היתר השחקנים מייקל ג'ורדן, האקים אולאג'ואן, צ'ארלס בארקלי וג'ון סטוקטון. בשתי עונותיו הראשונות עם הקינגס, במהלכן עברה הקבוצה לעיר סקרמנטו, שימש ת'ורפ כשחקן ספסל וקלע 11.4 נקודות בממוצע למשחק, אך בשתי העונות הבאות ביצע קפיצת מדרגה משמעותית ורשם ממוצעים של 19.8 נקודות ו-10.1 ריבאונדים למשחק.
לקראת עונת נשלח בטרייד ליוסטון רוקטס, בתמורה לחבר חמישיית ההגנה של העונה רודני מקריי. לכל אורך תקופתו עם הרוקטס היה אחד השחקנים המובילים והיציבים בקבוצה, כשהיה הקלע השני בטיבו באותן 6 עונות, אחרי האקים אולאג'ואן, עם ממוצע של 15.8 נקודות למשחק. בעונת נבחר בפעם היחידה בקריירה להשתתף במשחק האולסטאר, אך במשחק עצמו שותף ל-4 דקות בלבד. לאחר 5 עונות בהן הודחה מהפלייאוף על ידי סיאטל סופרסוניקס ולוס אנג'לס לייקרס לסירוגין, בעונת העפילה יוסטון לגמר ה-NBA, וזכתה באליפות לאחר שגברה על ניו יורק ניקס בתוצאה 4–3.
באמצע עונת העבירה יוסטון את ת'ורפ לפורטלנד טרייל בלייזרס בתמורה לכוכב הוותיק קלייד דרקסלר, ובסיום אותה עונה הועבר בטרייד נוסף לדטרויט פיסטונס. בשתי עונותיו בדטרויט פתח בחמישייה לצד הכוכב הצעיר גרנט היל, וקלע 13.6 נקודות למשחק. בשנת 1997 נשלח לונקובר גריזליס בתמורה לבחירת דראפט עתידית, אשר בדיעבד הפכה לבחירה השנייה בדראפט 2003 האיכותי. עד סוף הקריירה בעונת שיחק ת'ורפ גם במדי סקרמנטו קינגס, וושינגטון ויזארדס, מיאמי היט ושארלוט הורנטס.
בעת פרישתו דורג במקום ה-11 בתולדות ה-NBA במספר משחקים (1,257), במקום ה-13 בדקות משחק (39,822) ובמקום ה-14 באחוזי קליעה מהשדה (54.6%).
אוטיס תורפ
הפארק הפרובינציאלי עמק בואו
הפארק הפרובינציאלי עמק בואו (באנגלית: Bow Valley Provincial Park) הוא פארק פרובינציאלי המגן על עמק בואו, בפרובינציית אלברטה שבקנדה.
שטחו של הפארק 33 קמ"ר.
הפארק מנוהל על ידי מחלקת התרבות והתיירות של ממשלת אלברטה.