בפיזיקה, קבוע צימוד הוא פרמטר המבטא את גודלו של צימוד. הלגראנז'יאן או ההמילטוניאן של מערכת ניתנים לכתיבה כחיבור של "איבר קינטי" ו"איברי צימוד" (או "אינטראקציה"). כל קבוע צימוד מוכפל באיבר צימוד ובכך קובע את גודלו של איבר הצימוד הרלוונטי ביחס לאיבר הקינטי וביחס לאברי הצימוד האחרים. לדוגמה במודל אייזינג מתואר איבר הצימוד בין כל זוג ספינים כך: formula_1 כאשר אופרטורי הספין מסומנים באות S, וקבוע הצימוד באות J.
תכלת (כתב עת)
תכלת: כתב עת למחשבה ישראלית הוא רבעון שיצא לאור על ידי מרכז שלם בשנים 1996–2012.
היסטוריה.
באוגוסט 1996 יסדו יורם חזוני, דוד חזוני, דניאל פוליסר ואופיר העברי את כתב העת של מרכז שלם - "תכלת". כתב העת ראה אור גם בגרסה אנגלית בשם "Azure: Ideas for the Jewish Nation". העורך הראשי הראשון של העיתון היה אופיר העברי, אך בהמשך שימשו כל ארבעת המייסדים כצוות עריכה והחל מ-1999 הצטרף לצוות העריכה גם אסף שגיב. ב-2005 שימש גם מיכאל אורן כאחד מצוות העורכים. בשנים 2004–2007 העורך הראשי של כתב העת היה דוד חזוני, ובשנים 2007–2012 מילא אסף שגיב את התפקיד.
על כתב העת.
"תכלת" כלל מסות מקוריות ומאמרי ביקורת בענייני הגות יהודית ופילוסופיה כללית, מדיניות ציבורית, מגמות תרבותיות והיסטוריה של עם ישראל. בנוסף, תרגם כתב העת מאמרים קלאסיים בנושאי פילוסופיה, מחשבה מדינית ותרבות. משמעות השם "תכלת" נובעת מהחשיבות הסמלית של פתיל התכלת בציצית במסורת היהודית.
המאמרים שהתפרסמו בכתב כעת ביטאו בדרך כלל עמדה ימנית מבחינה פוליטית, שמרנית מבחינה תרבותית וקפיטלסטית מבחינה כלכלית. אורי רם הגדיר את כתב העת "לאומני". לעומתו, אסף שגיב העורך תיאר את עיתונו כך: "אנחנו לא ביטאון ואין לנו אידאולוגיה רשמית כלשהי. 'תכלת' הוא סופרמרקט של דעות. אנחנו לא מזוהים פוליטית ואין לנו עניין בזיהוי כזה. אנחנו רוצים להביא קולות מכל קצווי הקשת, כולל קולות ביקורתיים ורדיקליים, כל עוד הם מנוסחים היטב ומציגים רעיון מעניין ומאתגר".
"תכלת" תיאר את עצמו כ"במה לחשיבה מקורית בעניינים הנוגעים לעם היהודי ולמדינת ישראל" ואפיין את כותביו כ"מגוון רחב של כותבים צעירים ומנוסים, המאוחדים במחויבותם לביסוסה של מדינת ישראל כמדינה חזקה, יהודית וחופשית, ולקיומה של מסורת יהודית עשירה ומשגשגת."
תקציבו השנתי של כתב העת היה גבוה בהרבה משל כתבי עת מקבילים בישראל ועמד על כחצי מיליון דולר.
ב-2011 יצא לאור בהוצאת כנרת הספר "חקירות ודרישות", שאיגד בתוכו מבחר מאמרים בנושאים שונים מבין גליונות "תכלת".
בפברואר 2012 הופיע הגיליון האחרון של כתב העת. בדברי הסיכום שהופיעו במאמר המערכת באותו גיליון נכתב כי "צרוף מצער של נסיבות אינו מאפשר לנו להמשיך להפיק את המוצר האיכותי שהתרגלתם לקבל".
עם הוצאתו לאור של כתב העת "השילוח" ב-2016 על ידי קרן "תקווה" בישראל, הוצג כתב העת החדש כמי שמבקש להמשיך את המפעל האינטלקטואלי של "תכלת"; הארכיון המקוון של "תכלת" מועבר בשלבים לתוך אתר "השילוח".
מומנט התמד פולרי של השטח
מומנט התמד (אינרציה) פולרי של השטח (באנגלית: Polar (Area) Moment of Inertia) הוא תכונה של השטח המגדירה יחד עם תכונות החומר (מודול הגזירה) את הקשיחות לפיתול.
הגדרה מתמטית.
בין מומנטי ההתמד של השטח סביב הצירים X,Y לבין מומנט ההתמד הפולרי של השטח, מתקיים הקשר:
ובקיצור:
הסכום של מומנט ההתמד של השטח סביב ציר X ומומנט ההתמד של השטח סביב ציר Y שווה למומנט ההתמד הפולרי והוא ערך קבוע לשטח.
מומנט התמד (אינרציה) פולרי בחתך עגול.
מומנט האינרציה הפולרי J למוט עגול בקוטר d:
ובמוט עגול חלול:
אם מחלקים את מומנט האינרציה הפולרי ברדיוס מקבלים את formula_10 מומנט ההתנגדות הפולרי אותו ניתן למצוא בלוחות טכניים.
לחתכים שונים:
צירים ראשיים.
צירים ראשיים הם זוג צירים ניצבים זה לזה סביבם מומנט האינרציה של השטח הוא מקסימלי סביב האחד ומינימלי סביב השני הניצב לו. הזווית :formula_13 נמדדת מציר ה - X אל הציר הראשי סביבו מומנט ההתמד של השטח הוא מקסימלי:
פאוזי אל קאוקג'י
פאוזי אל-קאוקג'י
אמיתי נאמן
אמיתַי נאמן (15 בדצמבר 1926 – 8 בינואר 2005) היה מלחין, פזמונאי ומעבד ישראלי, עורך ומפיק ב"קול ישראל".
ביוגרפיה.
נאמן נולד בירושלים למשפחה יוצאת גרמניה. בנעוריו עברה משפחתו לחיפה, ובה חי רוב ימיו.
את שירותו הצבאי עשה כאקורדיוניסט בלהקת הכרמל. לאריק לביא, שהיה חבר בלהקה, הלחין את שירו הראשון, "עדה". השלים את השכלתו המוזיקלית במדרשה למורים למוזיקה בתל אביב ובמאנס קולג' למוזיקה בניו יורק.
עם התפתחות מסורת ריקודי עם בשנות ה-50, תרם נאמן רבות לרפרטואר בלחנים, להם כתב גם את המלים.
בין הריקודים היו:
"הנאוה בבנות", "צדיק כתמר יפרח", "מחול הנוער" ועוד.
בין הריקודים אותם הלחין למילים של אחרים :
"בת יפתח" ( עמנואל זמיר ), "ניגון עתיק" ( מיכאל קשטן ), "מזרה ישראל" ( מן המקורות ) ועוד.
בין השירים הנוספים הידועים שכתב והלחין אמיתַי נאמן :
"התופסת", "חמדתי", "כשלמה את שולמית", "לאור חיוכך", "סוס עץ", "סתיו בחלונות" ( "זוהר שמש עלה בהרים ..." ), "ריקוד עצי הגן" ( "כל הגן לבש לבן תכלת וארגמן..." ) ועוד.
בין השירים הנוספים הידועים שהלחין אמיתַי נאמן למילים של אחרים :
"חוף שקט" ( אהרון זאב ), "יעל" ( דן אלמגור ),תל אל קאדי ( רות חפץ ), "תמיד אותם" ( תרצה אתר ) ועוד.
במסגרת עבודתו בקול ישראל הפיק וערך תוכניות זמר רבות. הוא לימד מוזיקה בסמינר אורנים ובמוסדות חינוך אחרים.
בשנת 1982 שכל נאמן את בנו, עדי נאמן, שהיה שחקן, זמר ומלחין. עדי, שבזמן פטירתו היה מפקד אחד הצוותים של מקהלת צה"ל, גילם את דמותו של עוזי בסרטו של יצחק (צפל) ישורון "נועה בת 17".
זמן קצר לפני מותו של אמיתי נאמן, נערך ערב הוקרה לו ולשיריו צוותא תל אביב, בהנחיית אהוד מנור.
נאמן נפטר בינואר 2005, בגיל 78. נטמן בבית העלמין קריית שאול.
אשתו, חנה (הני), נפטרה כשבוע אחריו ונטמנה לצדו.
בתו כרמל נאמן-זמיר הייתה נשואה ליובל זמיר.
האסכולה המאלכית
האסכולה המאלכּית או המד'הב המאלכי (ערבית: مالكي) היא אחת מארבע האסכולות הפרשניות של חוקי הדת באסלאם הסוני.
לפי חלק מההערכות, אסכולה זו היא השנייה בגודלה מבין ארבעת המד'הבים, ומאמינים בה כ-25 אחוזים מהמוסלמים בעולם, בעיקר בצפון ובמערב אפריקה. בעבר היא הייתה האסכולה המובילה באל-אנדלוס. באסכולה זו פעלו יחיא בן יחיא אל-לית'י ואבן רושד ובה התחנך אימאם אל-קורטובי.
האסכולה המאלכית נשענת על עבודתו של האימאם מאלכ אבן אנס שפעל במאה ה-8, ונבדלת משלוש האחרות במקורות שבהם היא משתמשת לשם פסיקה דתית. כל הארבע משתמשות בקוראן כמקור הראשוני והעיקרי. כמקור משני הן עושות שימוש בסונה של הנביא מוחמד. האסכולה המאלכית משתמשת במקור נוסף - הפרקטיקה המשפטית דתית של אנשי העיר מדינה (אמאל אל מדינה).
האקדמיה הישראלית לקולנוע
מלך המשיח
משה סיני
משה סיני (נולד ב-28 בפברואר 1961 ביפו) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר, וכיום המנהל המקצועי ונציג הבעלים בהפועל תל אביב. סיני היה קפטן נבחרת ישראל, שיחק במשך רוב הקריירה בהפועל תל אביב, ונחשב לאחד מגדולי שחקניה בכל הזמנים.
קריירה ככדורגלן.
סיני נולד ב-1961 ביפו לרפאל ואליס סיני, שעלו ממצרים ב-1950. הוא גדל בהפועל תל אביב ועבר בהמשך למכבי יפו, וחזר אחרי שנה אחת להפועל תל אביב בה שיחק עם החולצה מספר 7 ושימש כקפטן הקבוצה כעשור. הוא היה שותף מרכזי לזכיות של הפועל תל אביב באליפויות של שנות השמונים: באליפות של 1981, בעודו בן 20, נבחר לכדורגלן העונה בישראל מטעם עיתון מעריב. באליפות של 1986 כבש 9 שערים והוסיף 10 בישולים, שזיכו אותו בתואר מלך המבשלים של הליגה בצוותא עם שלום תקווה, והיה זה שבישל את שער הניצחון של גילי לנדאו במשחק המכריע מול מכבי חיפה באצטדיון בלומפילד במחזור האחרון של העונה. לפני האליפות של 1988 יצא סיני לחצי שנה לשחק בקבוצת בוורן הבלגית אך חזר במהרה להפועל תל אביב והוביל אותה לאליפות שלישית באותו עשור, לאחר שכבש 8 שערים והוסיף 9 בישולים, שזיכו אותו בתואר מלך המבשלים של הליגה בפעם השנייה. בנוסף זכה סיני עם הפועל תל אביב בגביע המדינה בשנת 1983 והגיע איתה למעמד הגמר בשנים 1981, 1982 ו-1988.
בשנת 1989 ירדה הפועל תל אביב, בפעם הראשונה בתולדותיה, לליגה השנייה, וסיני עזב את הקבוצה ועבר לבני יהודה תל אביב, איתה זכה באליפות היחידה בתולדותיה, בשנת 1990, וקיבל בפעם השנייה בקריירה את תואר כדורגלן העונה. באותה עונה שבה הפועל תל אביב לליגה הראשונה ובסופה סיני חזר לקבוצת האם שלו.
סיני שימש בהפועל כמנג'ר-שחקן אך לא הצליח לשחזר את ההצלחות מהעשור הקודם. ב-14 בספטמבר 1991 כבש את השער הראשון אי פעם באצטדיון טדי במשחק מול הפועל ירושלים. בשנת 1993 פרש ממשחק פעיל לאחר שצבר 375 הופעות בליגה הבכירה וכבש 102 שערים. בהפועל תל אביב כבש סיני 87 שערים והוא מדורג במקום השלישי בטבלת הכובשים של הקבוצה בכל הזמנים. ארבע פעמים סיים סיני כמלך השערים של הקבוצה בליגה. לזכותו של סיני 72 בישולים במדי הפועל תל אביב, והוא שיאן הבישולים של המועדון בכל הזמנים.
סיני ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ישראל ב-25 בפברואר 1981, במשחק נגד נבחרת סקוטלנד במסגרת מוקדמות מונדיאל 1982. בנבחרת ישראל, בה שימש כקפטן שנים רבות, רשם במהלך שנות השמונים 47 הופעות, בהן כבש 7 שערים. המשחק האחרון בו שותף היה משחק ידידות מול נבחרת ארגנטינה ב-22 במאי 1990.
לאחר הפרישה.