בשנת 2000 אדוארדו כץ יצר ארנב טרנס-גנטי כחלק מיצירה בשם GFP Bunny. "קמפיין יחסי הציבור כלל תמונתו של אדוארדו אוחז בארנב לבן, ותמונה איקונית וספת של ארנב המעבדה כך שהארנב נראה ירוק."
The Tissue Culture &amp; Art Project, בשיתוף עם Stelarc, הצמיח העתק בקנה מידה 1/4 של אוזן, באמצעות תאים אנושיים. הפרויקט בוצע ב- Symbiotica : מעבדת המחקר השיתופי לאמנות ומדע, בית הספר לאנטומיה וביולוגיה אנושית, אוניברסיטת מערב אוסטרליה .
ב-2011, מחלקת האמנויות היפות של בית הספר לאמנות חזותית של העיר ניו-יורק, פתח את המעבדה הראשונה לביו ארט בבית הספר לאמנות בארצות הברית. מעבדת הביו ארט SVA מציעה לסטודנטים לאמנות גישה לכלים מדעיים, וטכניקות ליצירת יצירות אמנות.
אמנות העוסקת בנושאים בביולוגיה ובחברה.
תחום המונח ביו ארט שרוי במחלוקת. הנקודה העיקרית של הדיון מתרכזת בשאלה האם ביו ארט חייבת לכלול בהכרח מניפולציה של חומר ביולוגי, כפי שקורה באמנות המיקרוביאלית, אשר מעצם הגדרתה מורכבת ממיקרובים. הגדרה רחבה יותר של המונח תכלול עבודה המתייחסת לשיקולים החברתיים והאתיים של המדעים הביולוגיים. בתנאים אלה, לביו ארט כז'אנר יש קרוסאוברים רבים עם תחומים כמו עיצוב ביקורתי או ספקולטיבי. עבודה מסוג זה מגיעה לעיתים קרובות לקהל כללי הרבה יותר רחב, והיא ממוקדת בהתחלת דיונים במרחב זה, במקום חלוציות או אפילו שימוש בפרקטיקות ביולוגיות ספציפיות. דוגמאות בחלל זה כוללות נעלי Ray Fish, ששיווקו נעליים העשויות ומדוגמות לפי עור של דג סחוס שהונדס גנטית, BiteLabs, סטארט-אפ ביוטק שניסה להכין נקניק מבשר שתורבת מדגימות רקמה של ידוענים, ו-"Augmented Fish Reality של" קן רינאלדו, מיצב של חמישה פסלי אקווריום רובוטיים נעים, הנשלטים על ידי דגי קרב סיאמיים.
נקודות מחלוקת.
ביו ארט נבחנת ביסודיות בשל חוסר אתיקה לכאורה. "ארצות הברית היום" דיווחה כי קבוצות לזכויות בעלי חיים האשימו את כץ ואחרים בכך שהשתמשו בבעלי חיים באופן לא הוגן לטובתם האישית. קבוצות שמרניות מטילות ספק במוסריות של השימוש בטכנולוגיות טרנסגניות ותירבות רקמות.
אלקה צ'נדנה, חוקרת בכירה בארגון PETA בנורפוק, וירג'יניה, הכריזה שדין שימוש בבעלי חיים למען האמנות כדין שימוש בפרוות בעלי חיים לצורך לבוש. "מניפולציה טרנסגנית של בעלי חיים היא רק המשך של השימוש בבעלי חיים לצרכים אנושיים, בין אם זה נעשה כדי לבצע ביקורת סוציופוליטית כזו או אחרת, או לא. הסבל והחרפת הדחק שחווים בעלי החיים הם מאוד בעייתיים."
עם זאת, חלק ניכר מן הפרויקטים בביו ארט כוללים מניפולציה של תאים, ולא של אורגניזמים שלמים, כגון "Victimless Leather" מאת Symbiotica. "אפשרות ממומשת ללבוש 'עור' מבלי להרוג חיה, מוצעת כנקודת מוצא לדיון תרבותי. הכוונה שלנו היא לא לספק עוד מוצר צרכני, אלא להעלות שאלות בנוגע לניצולנו של יצורים חיים אחרים."
מיכאיל בונץ'-ברוייביץ'
מיכאיל דמיטרייביץ' בונץ'-ברוייביץ' (; 24 בפברואר 1870 – 3 באוגוסט 1956) היה לוטננט גנרל ממוצא ליטאי בצבא האימפריה הרוסית אשר פיקד על החזית הצפונית במלחמת העולם הראשונה ולאחר מכן הצטרף ל.
ביוגרפיה.
תחילת דרכו.
בונץ'-בורייביץ' נולד במוסקבה ב-30 באוגוסט 1868, למשפחה שהשתייכה בעבר לאצולת הדוכסות הגדולה של ליטא. אביו היה מודד אדמות במקצועו, ולפיכך למד מיכאיל במכון קונסטנטינובסקי למדידות במוסקבה. לאחר מכן למד באקדמיית המטה הכללי וב-1892 הוצב ברגימנט הגרנדירים ה-12 של אסטרחאן. בהמשך אותה שנה הוא הועבר לרגימנט המשמר הליטאי שהוצב בוורשה. ב-1898 הוא סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית ניקולייב והחל לפרסם מאמרים בעיתונות הצבאית. בהמשך הוא גם פרסם ספר הדרכה בטקטיקה ביחד עם הגנרל מיכאיל דרגומירוב. ב-6 בדצמבר 1907 הוא הועלה לדרגת פולקובניק ובאוקטובר 1908 מונה למפקד מבצר ליבאו. במרץ 1914 הוא מונה למפקד הרגימנט ה-176 בצ'רניגוב.
מלחמת העולם הראשונה ואחריתו.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 היה הרגימנט של בונץ'-ברוייביץ' חלק מהארמייה השלישית ולחם עמה בקרב גליציה. ב-10 בספטמבר של אותה שנה הוא הועלה לדרגת גנרל-מיור. הוא הוצב במטה החזית הצפון-מערבית ובמסגרת תפקידו יזם פינוי של החיילים היהודים מקו החזית באשמת ריגול. בהמשך הועבר להחזית הצפונית. במקביל, במרץ 1916 הוא מונה למפקד חיל המצב בפסקוב. ב-29 באוגוסט 1917 הוא מונה למפקד החזית הצפונית עד 9 בספטמבר של אותה שנה.
לאחר מהפכת אוקטובר הפך בונץ'-ברוייביץ' לאחד הגנרלים הראשונים שנשבעו אמונים למשטר החדש. אחיו הצעיר ולדימיר היה פעיל בולשביקי בולט. במרץ 1918 מונה למנהל המועצה הצבאית העליונה, ולראש מטה השדה של המועצה הצבאית המהפכנית, ומילא תפקיד מרכזי בתחילת מלחמת האזרחים הרוסית בארגון הצבא האדום והגנת המדינה הסובייטית. חבריו לשעבר ששרתו כעת ב הכריזו עליו כעל מבוקש ובאחת הפעמים אף ערכו פשיטה על רכבת שהם חשדו שהוא נמצא בה. ב-1919 הוא פרש מהצבא והחל למלא תפקידים אזרחיים עבור הסובייט העליון. הוא נעצר ב-1923, אך שוחרר לאחר שראש האו.ג.פ.או. פליקס דזרז'ינסקי התערב למענו. ב-1925 הוא הקים וארגן את לשכת הצילום האווירי. הוא נעצר שוב בפברואר 1931, יחד עם קצינים לשעבר מהצבא הקיסרי אשר נחשדו כי קשרו קשר נגד המשטר הסובייטי, אך הוא שוחרר ללא שהוגש כנגדו כתב אישום. הוא שרד את הטיהורים הגדולים, והועלה לדרגת קומדיב (מפקד דיוויזיה) ב-1937. ב-1944 הוא הועלה שוב לדרגת גנרל לייטננט. הוא נפטר במוסקבה ב-3 באוגוסט 1956.
כחלי טרס
כחלי טרס (שם מדעי: Caesio teres) הוא מין דג ימי ממשפחת הכחליים, המצוי לאורך האזור האינדו-פסיפי בימים רדודים ממזרח אפריקה עד איי ליין שבאוקיינוס השקט. הוא מצוי במרבית האוקיינוס ההודי למעט בים סוף או במפרץ הפרסי. תפוצתו היא לאורך שוניות אלמוגים ולגונות שונות עד לעומק 50 מטר.
דג זה מגיע לאורך 40 סנטימטרים והוא בעל גוף אליפטי עם זנב מפוצל גבוה שצבעו צהוב, וכן גם סנפיר הגב ופלג הגוף העליון. שאר הגוף הוא כחול-כסוף כשהבטן בהירה. לדג פה קטן יחסית והוא מותאם לליקוט של יצורי זואופלנקטון מהמים, עם מבנה היכול להיפער קדימה. הדג דומה מאוד במראה למין הקרוב "Caesio xanthonota", אך הגוון הצהוב שלו מצוי רק בחלקים העליונים של הגוף והזנב.
דגים אלה הם פעילי יום החיים בלהקות גדולות, מה שעוזר להם לחמוק מטורפים. הם גם מזדווגים בקבוצה גדולה, כאשר מספר שלוחות מתוך קבוצה מתפצלים ומפיצים את הזרע והביציות יחדיו למים. הביצים והצעירים צפים במצב פלנקטוני לאורך האוקיינוס.
R&amp;B אלטרנטיבי
R&amp;B אלטרנטיבי (ידוע גם כאלט-R&amp;B, PBR&amp;B, אינדי R&amp;B, R&amp;B אקספרמינטלי, היפסטר R&amp;B ואימו R&amp;B) הוא מונח המשמש עיתונאי מוזיקה כדי לתאר סגנון אלטרנטיבי של רית'ם אנד בלוז עכשווי.
המונח "R&amp;B אלטרנטיבי" שומש בעבר על ידי תעשיית המוזיקה בשלהי שנות ה-90 לשוקק אמני נאו סול, כדוגמת דיאנג'לו, אליה, אריקה באדו ומקסוול .
סביב מונחי הז'אנר השונים התקיים דיון מגוון, בעוד שמספר מבקרים תיארו את המוזיקה תחת הקטגוריה הרחבה של "R&amp;B אלטרנטיבי" או אינדי R&amp;B". המונח "היפסטר R&amp;B" שימש לרוב גם הוא, כמו גם המונח PBR&amp;B - שילוב של "PBR" (ראשי תיבות של "Pabst Blue Ribbon", בירה הידועה בקרב תרבות ההיפסטר) ו-R&amp;B. השימוש הראשון ב-PBR&amp;B היה ברשת החברתית טוויטר על ידי כותב המגזין "Sound of the City", אריק הארבי, ב-22 במרץ 2011.
פרץ לסקר
פרץ לסקר (בפולנית: Perec Laskier; 31 בינואר 1910 – 24 באפריל 1963) היה חבר בית"ר וממקימי הארגון הצבאי היהודי בגטו ורשה.
ביוגרפיה.
לסקר נולד בשנת 1910 בעיר חמיילניק בפולין להוריו דוד וחיה טֵמָה. עוד בהיותו ילד עברה המשפחה לצ'נסטוחובה שם הצטיין לסקר בלימודיו. תחילה היה חבר תנועת השומר הצעיר אך כיוון שחיפש נתיבים אחרים לרוח הציונות שפיעמה בו, עליה התחנך בבית, הצטרף לשורות בית"ר וייסד את קן בית"ר בעיירתו. בהמשך עבר לוורשה, שם המשיך בלימודיו באוניברסיטה והיה ממנהיגי בית"ר בעיר.
לסקר התגייס לצבא הפולני והשתחרר ממנו, לאחר שצבא פולין ניגף בפני הצבא הגרמני, בדרגת קצין.
עם שחרורו הוא חזר לוורשה וגילה שחברי בית"ר נפוצו לכל עבר ושמשרדי נציבות בית"ר בעיר סגורים. כדי לחדש את פעילות התנועה יזם בחודשים אוקטובר-נובמבר 1939 פגישות עם מספר חברי בית"ר בהם סוורין ליווא, מרדיקס, פרנקל, לנגלבן ורוזנפלד כמו גם עם ראשי הצה"ר שנותרו בעיר, בהם ביאלוברוב וודובינסקי. כצעד ראשון הוחלט להקים מטבח לנצרכים, אשר יהווה גם מסווה לפגישות חברי התנועה. פרץ וחבריו פנו לג'וינט בבקשת עזרה כספית להקמת המטבח ולאחר מאמצים עלה בידיהם להקים את המטבח, ברחוב מרשלקובסקה.
בחודשים הבאים הגיעו לורשה מספר חברי בית"ר בכירים, כחלק מזרם הפליטים היהודיים שהגיעו לעיר, ולסקר זימנם לישיבה בה הוחלט על פעילות לשם התארגנות תנועתית משמעותית יותר. הם חילקו ביניהם את ורשה לעשרה אזורים, כשתפקידו המרכזי של האחראי בכל אזור הוא לאסוף ולארגן את אנשי בית"ר באזורו.