בדרך כלל נעלמים נדודי השינה מסוג זה עם הסתגלותו של האדם לשינוי שהוא חווה, ולכן אין סיבה מיוחדת לטפל בהם. עם זאת, במקרים בהם מפריעים נדודי השינה הזמניים לתפקודו התקין של החולה, או כאשר הם מתארכים מעבר לכמה שבועות – נדרש טיפול בבעיה. טיפול בנדודי שינה חולפים או קצרי מועד מתבצע בדרך כלל באמצעות תרופות שינה, אך לאחרונה נמצא שגם טיפול התנהגותי יעיל מאוד במקרים אלו.
נדודי שינה כרוניים.
נדודי שינה כרוניים עשויים להיגרם בגלל טווח רחב של סיבות. נדודי שינה כרוניים בהם יש קושי לישון שינה רציפה יכולים לנבוע כתוצאה מנטילת תרופות, שימוש באלכוהול או בסמים, הפרעות פסיכיאטריות (לרבות דיכאון קליני, חרדה, הפרעות קשב וריכוז, מאניה דפרסיה), הפרעות רפואיות (כמו הפסקת וסת, מחלות קיבה או לב), חוסרים תזונתיים, הפרעות באיזון הורמונלי, בעיות אורתופדיות שונות (בייחוד בעיות הקשורות לצוואר) וכן הפרעות רפואיות הקשורות לשינה (כמו דום נשימה בשינה). נדודי שינה כרוניים בהם קיים קושי להירדם יכולים לנבוע מהרגלי שינה לקויים, נדודי שינה מותנים-התנהגותית (בהם עצם ההתכוננות לשינה גורמת לחרדה אצל המטופל ולחוסר יכולת להירדם), תסמונת רגל חסרת מנוח (Restless Legs Syndrome), הפרעות קצב סירקאדי, ועוד.
טיפול בנדודי שינה כרוניים מתחיל בניסיון לזהות את הסיבות הגורמות לנדודי השינה ולטפל בהן. ייתכן שלחולה יש יותר מגורם אחד המהווה בסיס לנדודי שינה כרוניים. בנדודי שינה כרוניים ניתן לטפל באמצעות תרופות שינה, וכן באמצעות טיפול התנהגותי. טיפול בנדודי שינה באמצעות תרופות אכן מועיל בטווח הקצר, אך טיפול תרופתי עלול לגרום לתופעות בלתי רצויות בשימוש ממושך. טיפול בנדודי שינה באמצעות שינוי התנהגות (טיפול התנהגותי) טומן בחובו יתרונות ניכרים המשתמרים לאורך זמן, וטיפול התנהגותי משולב בתרופות מסתמן כיעיל יותר משניהם בטיפול בנדודי שינה כרוניים.
יש להבדיל בין נדודי שינה כרוניים לבין תסמונת פאזת השינה הדחויה, שהיא הפרעת שינה כרונית עקב שעון ביולוגי דחוי, דבר הגורם לקשיי הירדמות בשעות המקובלות. מקור תסמונת זו ככל הנראה בגורמים גנטיים, ובניגוד לנדודי שינה כרוניים היא אינה מושפעת מגורמים נפשיים או רפואיים.
מנגנונים פסיכולוגיים.
המודל הפסיכולוגי.
אחד המודלים הפסיכולוגיים העדכניים החשובים ביותר בחקר נדודי השינה הוא של שלושת החוקרים האמריקאיים שפילמן, קרוזו וגלובינסקי, והוא נקרא מודל 3P (או מודל נז'מ בעברית). לפי מודל זה, תופעת נדודי השינה הכרונית מתפתחת כתוצאה משילוב של שלושה גורמים:
שפילמן קרוזו וגלובינסקי גורסים כי השילוב של שלושת הגורמים לעיל פועל להנצחת תופעת נדודי השינה, ולהפיכה של "סתם" לילה או שניים ללא שינה לתופעה מתמשכת ובלתי נסבלת.
ההסבר הקוגניטיבי.
חוקרים רבים, שהבולטת בהם היא ד'ר אליסון הארווי מספקים הסברים לתופעת נדודי השינה מבחינה קוגניטיבית (תפיסות, מחשבות פנימיות). ישנם חוקרים שמצאו שהסובלים מנדודי שינה מתאפיינים בנטייה להרהורים חוזרים ונשנים, מעין "העלאות גירה" מחשבתיות, לפני לכתם לישון, דבר התורם הן לאיחור בהירדמותם והן להפרעות באיכות השינה ובמשך השינה. מחקרים אחרים מצביעים על כך שהרהורים כפייתיים הנובעים ממצבים מלחיצים מקטינים את עוצמת גלי הדלתא בשלב הראשון של השינה, דבר ההופך את השינה, מבחינה פיזיולוגית, לקלה יותר ולמועדת יותר לעוררות. בנוסף נמצא, כי בעוד שאנשים שישנים היטב אינם מתמקדים בדבר מה ספציפי טרם הירדמותם, אנשים הסובלים מנדודי שינה מטרידים את עצמם בשכבם במיטה במחשבות ובפתרון בעיות שמקורן בדאגות, בגירויים הנמצאים בסביבת השינה שלהם (כמו רעשים מהבית או מהרחוב), או בתוצאות של חוסר שינה ביום שלמחרת
נדודי שינה ודיכאון.
עד לא מכבר רווחה בקהילת חוקרי השינה הסכמה כללית כי דיכאון גורם לנדודי שינה, אבל במקביל לגידול בפופולריות של התרופות החדשות לטיפול בדיכאון, נתגלה כי השגת שיפור במצב הרוח הדיכאוני לא תמיד הטיבה גם עם נדודי השינה. בשל כך, פנו החוקרים לחקור את ההנחה שנדודי השינה מהווים גורם מסייע – או גורם מנבא – לדיכאון. לפי ד'ר מייקל פרליס, פסיכיאטר ופסיכולוג שנחשב אחד מחוקרי השינה הבכירים בעולם, מהווים נדודי שינה מעין "אות אזהרה" מוקדם לדיכאון. מחקרים שערך פרליס חשפו כי נדודי שינה מקדימים התפרצות תופעות של דיכאון בחמישה שבועות לערך . אנשים המצויים בדיכאון מגלים דפוסי שינה שונים מאנשים בריאים ורגילים. בבדיקה שערך במעבדות שינה מצא פרליס כי אנשים דיכאוניים נוטים להגיע מהר מהרגיל לשלב שנת רע"מ (ריצודי עיניים מהירים), שהוא השלב בו מתחוללים מרבית החלומות. מאחר שמשערים כי בשלב זה של השינה עשויה להתרחש הטמעת זיכרונות רגשיים, מעריך פרליס שבצורה כזו מטמיעים הדיכאוניים זיכרונות רגשיים שליליים וקשים באופן חזק ונמרץ מהרגיל, כך שהם נוטים לזכור אותם אחר כך, לצערם, בקלות יתר (דבר התורם להמשכיות הדיכאון). לפי פרליס, טיפול מוקדם בתופעה של נדודי שינה עשוי לא רק למנוע מהם מלהפוך לתופעה כרונית, אלא גם למנוע היוצרות של דיכאון אצל אנשים שעלולים ללקות בו, או – במקרה בו כבר לוקה הסובל מנדודי שינה גם בדיכאון - לזרז את החלמה מדיכאון.
דעה זו של פרליס מקבלת תימוכין גם מאוסטרליה. במחקר שעשה בשנת 2001, מצא חוקר אחר, הפסיכולוג ד'ר דויד מורבץ מאוסטרליה, חיזוק מדעי להנחה זו. בבדיקה שעשה מורבץ אצל 86 חולים, שכולם סובלים מנדודי שינה ורובם גם מדיכאון, נתגלה שטיפול התנהגותי עצמי (self help program) לא זו בלבד שפתר את בעיית נדודי השינה אצל 87% מהנבדקים, אלא אף הפחית את הדיכאון בקרב 70% מהנבדקים הסובלים מדיכאון שהצליחו ללמוד לישון טוב יותר. מורבץ מסכם שעבור חולים רבים הסובלים מנדודי שינה כרוניים ומדיכאון גם יחד, טיפול התנהגותי בנדודי שינה יכול לחסל או לכל הפחות להפחית מאוד את הדיכאון.
נדודי שינה בקרב קשישים.
לשינויים הפיזיולוגיים החלים אצל הקשישים השפעה מהותית על דפוסי השינה שלהם. רמות הורמון הגדילה, המקדם שינה עמוקה, ומלטונין, שמסדיר את מעגל השינה-ערות, קטנות עם הגיל. כתוצאה מכך, הקצב הסירקאדי משתנה, והקשישים מוצאים את עצמם הולכים לישון מוקדם יותר ומתעוררים מוקדם יותר בבוקר.
כפועל יוצא, מתלוננים קשישים רבים כי הם מתקשים לישון ברצף את אותו מספר שעות שהתרגלו לו בעבר, וכי שנתם קלה יותר, ומלווה במספר יקיצות במשך הלילה. זוהי תופעה נפוצה מאוד. מחקרים מוצאים כי כמחצית מהקשישים מדווחים על קשיים בהירדמות ובשמירה על שינה רציפה. כתוצאה מדפוס השינה החדש שנוצר, נוטים קשישים להישאר במיטה למשך זמן ארוך יותר מהשינה בפועל (במאמץ לתפוס עוד קצת זמן שינה) או לנמנם במשך היום.
בעת בחינת הגורמים לנדודי שינה בקרב הקשישים, אין להתעלם מכך שקשישים סובלים לעיתים ממחלות שונות העלולות כשלעצמן לשבש את איכות השינה ודפוסיה הרצויים. כך למשל, חולים הסובלים מדלקות פרקים או כאבים כרוניים יכולים לסבול מקשיים בהירדמות כתוצאה מכאבים, או מהתעוררויות במשך הלילה.
גם תחושות של עצב עמוק וחרדה מפריעות להירדמות ולשמירה על רצף שינה. תחושות אלו יכולות להצביע על מצבים רפואיים של דיכאון או חרדה, ורצוי שהקשיש יביא אותן בפני הרופא בהקדם האפשרי.
נוסף על האמור לעיל יש לזכור כי קשישים רבים נוטלים תרופות למצבים רפואיים מהם הם סובלים, שעשויות כשלעצמן לשבש את מהלך השינה הרצוי. תרופות כאלה כוללות תרופות מסוימות לטיפול בדיכאון, יתר לחץ דם, תרופות לבעיות נשימה ועיכול, ועוד. על הקשיש להתייעץ עם הרופא המטפל, ולמצוא דרכים להפחתה של הפגיעה בשינה כתוצאה מנטילת תרופות, ייתכן באמצעות הקטנת המינון או שינוי לסוג תרופה אחר שאינו פוגע בשינה.
נזקים הנגרמים מנדודי שינה.
תופעות הלוואי של נדודי שינה כוללות עייפות במהלך הבוקר שאחרי, קשיים בריכוז, ונרגנות. כן נפגמת יכולת הלמידה והיכולת לבצע מטלות. זאת ועוד: חוקרים במכון וולטר ריד בארצות הברית גילו כי העדר שינה נאותה במשך הלילה מקשה למחרת היום על קבלת החלטות הקשורות לדילמות אישיות מוסריות.
לא יפלא על כן כי נמצא שנדודי שינה מגדילים את הסיכוי לתאונות, הן בכביש והן במקום העבודה.
נזקים לחברה ולכלכלה.
תופעת נדודי השינה גורמים נזקים כלכליים ונזקים בנפש. נמצא כי 200 אלף תאונות דרכים ו-1,500 מקרי מוות נגרמים בכל שנה בגלל ישנוניות. עוד נמצא כי נדודי שינה מגבירים היעדרויות מהעבודה, וגורמים בשל כך נזק כלכלי משמעותי. מחקר שפורסם במגזין הרפואי "Sleep" חושף כי התעלמות וחוסר טיפול ראוי בנדודי שינה אצל מבוגרים גורם בארצות הברית לעלויות רפואיות גבוהות, ישירות ועקיפות, בשלב מאוחר יותר, לאחר שהתופעה מסרבת להיעלם. נדודי שינה מסבים נזקים כלכליים מהותיים גם בצרפת, שם מתלוננים לא פחות מ-56% מהאזרחים כי שינה לא מספקת פוגעת בתפוקת העבודה שלהם למחרת.
הקשר בין נדודי שינה ומחלות.
מחקרים רבים מוכיחים את הקשר בין נדודי שינה למחלות כמו סוכרת, השמנת יתר, ומחלות אחרות. לאחרונה פרסם המגזין האמריקאי American Journal of the Medical Sciences כי מחסור בשעות שינה עלול לפגוע ביכולת של הגוף לווסת את הטמפרטורה שלו, עד כדי גרימת מוות במיקרי מאמץ פיזי. מחקרים אחרים חשפו כי רמתם של חלבונים תוך-תאיים מעודדי דלקות (כדוגמת אינטרלוקין-6) הנה גבוהה יותר אצל אנשים הסובלים ממחסור בשעות שינה, מאשר אצל אנשים ששנתם תקינה. אחת המסקנות הנובעות מכך עשויה להיות שנדודי שינה מחזיקים את הגוף במצב של "דלקת זעירה", דבר המעודד את התפרצותן של מחלות לב וכלי דם, כמו גם מחלות אחרות.
שכיחות בישראל ובעולם.