את ההופעה הפיק מוזיקלית רמי קליינשטיין. בנוסף לשירים מאלבום "דרך ארץ", שילב גוב בהופעה שירים של להקת כוורת שהיה חלק ממנה ובשלב זה הייתה מפורקת למעט מופעי איחודים פעם בכמה שנים.
ללכת בדרכך (ספר)
"ללכת בדרכך" (באנגלית: Me Before You) הוא רומן של הסופרת והעתונאית הבריטית ג'וג'ו מויס. הספר הוא חלק מטרילוגיה, שכללה מאוחר יותר, גם את הספרים "החיים אחריך" ו"ממשיכה בדרכי". מהדורה ראשונה של הספר התפרסמה בינואר 2012, והוא תורגם ויצא לאור בישראל בשנת 2014 בהוצאת ידיעות ספרים, בתרגומה של קטיה בנוביץ'.
עלילה.
לואיזה קלארק בת ה-26 עוזרת לפרנס את בית משפחתה. היא מרגישה כי היא עומדת בצל אחותה הצעירה טרינה, שהיא אם חד - הורית. לואיזה עובדת בבית קפה מקומי עד שבעליו פושט רגל. אחרי ניסיונות למצוא עבודה במספר מקומות ללא הצלחה, היא פונה למשפחה האמידה בכפר מגוריה, ומתראיינת אצל אם המשפחה למשרת מטפלת אישית לבנה הנכה, המשותק. לאחר שהיא מתקבלת לעבודה זו, נפגשת לואיזה עם וויל טריינר, האדם בו היא צריכה לטפל. תחילה וויל לא חיבב את לואיזה, והפגין זאת בהתנהגות קרה ומרוחקת. לואיזה, שכל רצונה היה לבצע את עבודתה בצורה הטובה ביותר, לא הבינה את פשר התנהגותו של וויל, ולכן חשה תסכול רב. למרות ההתנהגות המבזה של וויל, לואיזה בוחרת להישאר בעבודה זו בגלל המצב הכלכלי הירוד בביתה והצורך שלה בכסף. וויל נהיה מרוחק עוד יותר לאחר שבאה לביקור בת זוגו לשעבר, אליסיה, ומספרת לו כי היא מתחתנת עם חברו הטוב לשעבר, רופרט. רק לאחר טיפול מסור וניסיונות בלתי פוסקים מצד לואיזה, מסכים וויל להיות יותר פתוח ואמפתי כלפיה.
בזמן שהיחסים עם וויל משתפרים, לואיזה מבחינה בחתכים על ידו של וויל. מאוחר יותר, לואיזה שומעת את שיחתם המתוחה של הוריו אודות רצונו של וויל לסיים את חייו במכון בשווייץ. היא שמעה כי אמו של וויל, קמילה, הפצירה בו לנסות ולחוות את החיים למשך שישה חודשים נוספים, ורק לאחר מכן, אם דעתו לא תשתנה, היא תסכים לעשות כרצונו. מרגע זה לואיזה מחליטה כי משימתה היא לשנות את דעתו של וויל, ולגרום לו לבחור לחיות בששת החודשים הקרובים. היא מספרת על כך רק לאחותה טרינה, וביחד הן חושבות על הדרכים לשמח את וויל. בששת החודשים הללו וויל ולואיזה מתקרבים, וכתוצאה מכך מערכת היחסים בין לואיזה לבן זוגה נפגעת עד שהשניים נפרדים. באותה תקופה אביה של לואיזה מאבד את עבודתו, ובכך מחמיר עוד יותר מצבה הכלכלי של המשפחה. סטיבן טריינר, אביהו של וויל, מציע לו משרה בביתו. לואיזה מבינה שוויל עומד מאחורי הניסיון לסייע למשפחתה, על מנת שהיא תוכל לעזוב את הבית וללכת ללמוד.
וויל ולואיזה הולכים לחתונתם של אליסיה ורופרט, ושם הם רוקדים ומפלרטטים. וויל אומר ללואיזה שהיא הסיבה היחידה שלו להתעורר בבוקר. לואיזה משכנעת את וויל לצאת לחופשה איתה, אבל לפני שהם יוצאים וויל חולה ולואיזה נאלצת לבטל. מאוחר יותר, היא לוקחת את וויל לחופשה באי. בלילה לפני שהם חזרו הביתה, לואיזה אומרת לוויל שהיא אוהבת אותו. וויל אומר ללואיזה שהוא רוצה לספר לה משהו חשוב, אך לואיזה מודה שהיא כבר יודעת על הכוונות שלו לסיים את חייו בשווייץ. וויל אומר שהזמן שלהם ביחד היה מיוחד, אבל הוא לא יכול לשאת יותר את החיים בכיסא גלגלים, ושתוכניתו תצא לפועל. לואיזה, שכועסת ופגועה, יוצאת החוצה בסערה ולא מדברת איתו למשך שאר הטיול. כשהם חוזרים הביתה, ההורים של וויל מופתעים לטובה מהמצב הגופני הטוב שלו. לואיזה, לעומת זאת, פורשת מתפקידה כמטפלת שלו והם מבינים כי וויל סיפר לה כי החלטתו סופית.
בליל טיסתו של וויל לשווייץ, לואיזה מבקרת אותו בפעם האחרונה. הם מסכימים כי ששת החודשים האחרונים היו הטובים ביותר שהיו להם מזה הרבה זמן. וויל נפטר במכון בשווייץ זמן קצר לאחר מכן. לאחר מכן מתברר שוויל השאיר ללואיזה סכום נכבד של כסף כדי שתוכל להגשים את חלומה וללמוד. הסיפור מסתיים כשלואיזה נמצאת בבית קפה בפריז כשהיא קוראת את מילותיו האחרונות של וויל אליה, שאומרות לה לחיות טוב.
עיבוד לקולנוע.
הספר עובד לסרט בביומה של ת'יאה שארוק, ויצא לאקרנים ב־2016 בכיכובם של אמיליה קלארק כלואיזה, וסאם קלפין בתפקיד וויל. הכנסות הסרט היו למעלה מ-200 מיליון דולר.
ביקורות.
הספר גרף ביקורות מצוינות:
פרקו את המשטרה
"פרקו את המשטרה" (באנגלית: Defund the police) היא סיסמה התומכת במשיכת כספים ממחלקות המשטרה והפנייתם מחדש לפתרונות שאינם משטרתיים כמו שירותים חברתיים ומשאבים קהילתיים אחרים. פעילים המשתמשים בביטוי עשויים לעשות זאת בכוונות שונות, "כאשר חלקם מבקשים צמצומים צנועים ואחרים רואים בהיערכות מלאה לביטול שירותי המשטרה המודרנית." אנשי התנועה לביטול המשטרה קוראים להחליף כוחות משטרה קיימים במערכות אחרות לבטיחות הציבור כמו דיור, תעסוקה, בריאות הקהילה, חינוך ותוכניות אחרות.
הססמה הפכה לפופולרית מאוד בשנת 2020 במהלך מחאות ג'ורג' פלויד. פעילי "חיי שחורים חשובים" (באנגלית Black Lives Matter) ופעילים אחרים השתמשו בביטוי כדי לקרוא להפחתה בתקציבי המשטרה ולהאציל אחריות מסוימת של המשטרה לארגונים אחרים.
רקע כללי.
הערים בארצות הברית מוציאות כ-115 מיליארד דולר על שיטור. עבור ערים רבות זו ההוצאה הגדולה ביותר שלהן; לדוגמה, בלוס אנג'לס היא מהווה 51% מתקציב העיר. תקציבי המשטרה של רוב הערים מביאים לקיצוץ בתקציבים אחרים, במיוחד במהלך מגפת הקורונה, כאשר תקציבים אחרים צומצמו אך הותירו את תקציבי השיטור ברובם ללא מגע.
הטענות של תומכי הסיסמה.
רבים טוענים שהשיטור בארצות הברית הוא גזעני ולא מידתי (40% מאוכלוסיית הכלא הם שחורים למרות היותם רק 11% מהאוכלוסייה) וכי לעיתים קרובות מאוד המשטרה לא מצליחה או אינה מסוגלת לפתור רציחות (1/3 מעולם לא נפתרו) וכן מקרי אונס ואלימות במשפחה. התופעה אינה חדשה, ומוכרת בעגה המקצועית כשיטור יתר של אוכלוסיות מסוימות בחברה על פני אחרות.
הטענה היא שהשיטור מופעל כדי להעניש אנשים החיים בעוני, מה שיוצר תנאים שבהם סבירות גבוהה יותר לפשע. לדוגמה, ב-2014 וב-2015, קציני משטרת ניו יורק אכיפה מכוונת לעבירות בדרגה נמוכה כדי למחות נגד ראש העירייה, דבר שהביא לירידה ולא עלייה בפשע. ביטול המשטרה והשקעה בשירותים ציבוריים אחרים מכירים בהסתמכות יתר על המשטרה על מגוון תפקידים לא מציאותי בארצות הברית.
תגובות.
ערים.
קובעי מדיניות מקומיים בפילדלפיה, בולטימור, וושינגטון הבירה, סן פרנסיסקו וערים אחרות תמכו בצמצום כלשהו או התנגדו לעליות בתקציב המשטרתי. חבר מועצה בניו יורק קרא למשוך סכום של מיליארד דולר מתקציב המשטרה בעיר ניו יורק. פעילים ומחוקקים ביקשו מראש העיר ביל דה בלאזיו באפריל 2020 להשתמש בקיצוצים בתקציב המשטרה כדי לפצות על החסרונות שנגרמו כתוצאה ממגפת הקורונה. ביוני, במהלך מחאות פלויד, ביקשה קבוצה של 48 מועמדים לכהונה בעירייה למועצת העיר להפחית את תקציב המשטרה במיליארד דולר במשך ארבע שנים. פרויקט השיטור והצדק החברתי של מכללת ברוקלין קרא להפחתה זהה. מבקר העירייה, סקוט סטרינגר, אמר שהעיר יכולה לחסוך 1.1 מיליארד דולר במשך ארבע שנים על ידי קיצוץ מספר המשרתים במשטרה וצמצום שעות נוספות ולהסיט את הכספים ל"עובדים סוציאליים, מדריכים בתוכנית למניעת אלימות בקהילה ואנשי מקצוע מיומנים אחרים."
ראש עיריית לוס אנג'לס, אריק גרסטי, אמר שהוא יקצץ עד 150 דולר מיליון מתקציב משטרת לוס אנג'לס. גרסטי הודיע שהכספים יופנו ליוזמות קהילתיות. במילווקי, קבוצה אקטיביסטית בשם "שולחן עגול אפרו-אמריקני", שהוקמה על ידי 65 ארגונים, ביקשה מהעיר להסיט 75 מיליון דולר מתקציב המשטרה לבריאות הציבור ולדיור.
במיניאפוליס ביקשו קבוצות אקטיביסטים דרשה לקצץ 45 מיליוו דולר מתקציב המשטרה. חברי מועצת העיר מיניאפוליס חתמו על התחייבות לפיזור המשטרה וליצור מערכות בטיחות ציבורית חדשות.
בנאשוויל ב-2 ביוני 2020, דיון בתקציב העיר נערך במשך עשר שעות כדי להכיל את מספר התושבים הגדול שהמתינו לתורם כדי לבקש מהעיר לפרק את המשטרה.
איגודי המשטרה.
איגודי משטרות בארצות הברית התנגדו באופן היסטורי אפילו לרפורמות קלות ואמצעי אחריות, כולל התנגדות לביטול החסינות לשוטרים. איגודי המשטרה טענו שקיצוץ בתקציב בכל קנה מידה יגרום לאנשים פחות בטוחים, אף על פי שבארצות הברית יש את אחד השיעורים הגבוהים ביותר של הרוגים על ידי המשטרה בעולם.
הליגה להגנת משטרת לוס אנג'לס טענה שפירוק המשטרה יהיה "הדרך המהירה ביותר להפוך את השכונות שלנו למסוכנות יותר." ו'לפרק' את משטרת לוס אנג'לס זה הדבר הכי לא אחראי שכל אחד יכול להציע."
פוליטיקאים.
הסנאטור האמריקני קורי בוקר אמר שהוא מבין את הרגש שמאחורי הסיסמה, אך לא ישתמש בה. חברת בית הנבחרים קארן בס אמרה, "אני חושבת שבערים, במדינות, עלינו לבחון כיצד אנו מבזבזים את המשאבים ולהשקיע יותר בקהילות שלנו. אולי זו הזדמנות לבחון מחדש את שלום הציבור."
נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ ב-4 ביוני 2020, צייץ בטוויטר "הנושא החדש של הדמוקרטים השמאליים הקיצוניים הוא 'לפרק את המשטרה'. זכרו שכשאתם לא רוצים פשע, במיוחד נגדכם ומשפחתכם. זה המקום בו ג'ו המנומנם נגרר על ידי הסוציאליסטים. אני ההפך הגמור, יותר כסף לאכיפת החוק! #LAWANDORDER".
החיים הסודיים של הדבורים (ספר)
החיים הסודיים של הדבורים (באנגלית: The Secret Life of Bees) הוא ספר מאת הסופרת סו מונק קיד. הסיפור מתרחש בשנת 1964, והוא סיפור התבגרות על התמודדות עם אובדן ובגידה.
עלילה.