הבלאדס הם היריבה העיקרית של הקריפס. בתחילה נוצרו הבלאדס כדי לספק לחברים הגנה מפני הקריפס. היריבות החלה בשנות השישים כאשר וושינגטון וחברי קריפ אחרים תקפו את סילבסטר סקוט ובנסון אוונס, שני תלמידים בתיכון Centennial. לאחר התקרית הקים סקוט את הפירוס ואילו אוונס הקים את כנופיית מערב פירו. בסוף 1972 הצטרפו לפירוס כמה כנופיות שהרגישו קורבנות על ידי הקריפס בגלל ההתקפות המחריפות שלהם כדי ליצור פדרציה חדשה של כנופיות שאינן קריפ, שלימים נודעה כ- בלאדס. בין השנים 1972 - 1979 הלכה וגברה היריבות בין הקריפס לבלאדס, מהווה את רוב הרציחות הקשורות לכנופיה בדרום לוס אנג'לס. חברי הבלאדס והקריפ נלחמים מדי פעם זה בזה ואחראים לחלק ניכר מהרציחות הקשורות לכנופיה בלוס אנג'לס.
ברית עם האומה העממית.
בסוף שנות השמונים ותחילת שנות התשעים, כאשר חברי כנופיית קריפ רבים נשלחו לבתי כלא שונים ברחבי הארץ, נוצרה ברית בין הקריפס לאומה העממית בבתי הכלא של המערב התיכון ודרום ארצות הברית. ברית זו הוקמה כדי להגן על חברי הכנופיה הכלואים בכלא הממלכתי והפדרלי. זה הכי חזק בתוך בתי הכלא, ופחות יעיל בחוץ. הברית בין הקריפס לאנשים מכונה "8 כדורים". כדור בן 8 שבורים מצביע על אי הסכמה או "בקר" בין אנשים לקריפס.
גרפיטי.
כמה פרקטיקות של חיי כנופיות קריפ כוללות גרפיטי והחלפות ומחיקות של אותיות אלפבית מסוימות. האות "ב" במילה "בלאד" אינה "מכובדת" בקרב קבוצות מסוימות ונכתבת עם צלב בתוכה בגלל הקשר שלה עם האויב. האותיות "CK", המייצגות "רוצח קריפ", נמנעות ומוחלפות ב" cc ". לדוגמה, המילים "לבעוט לאחור" נכתבות "kicc bacc". אותיות רבות אחרות משתנות גם בשל אסוציאציות סמליות. קריפס בכלא בשנות השבעים והשמונים דיברו לפעמים סוואהילית לשמור על פרטיותם משומרים וכנופיות יריבות.
יעקב איילון
סולון בלידיה
סולון בלידיה (בגרמנית: Solon in Lydien) הוא סיפור קצר מאת בנימין זאב הרצל, שפורסם ב-1900. עלילתו של הסיפור מתרחשת במאה ה-6 לפנה"ס, ושואבת את השראתה מסיפור המפגש האגדי בין סולון האתונאי לבין קרויסוס מלך לידיה, שהובא על ידי מחברים יווניים רבים כגון הרודוטוס ופלוטרכוס.
על-פי סיפורו של הרצל, בפני קרויסוס מוצגת המצאה מהפכנית שמאפשרת לייצר כמות בלתי מוגבלת של מזון, ללא צורך בגידול תבואה, ובכך פותרת את הצורך בעמל ומונעת את הפחד ממחסור. עם זאת, ובהתאם לאזהרותיו של סולון, ההמצאה לא מביאה לשיפור ברווחת בני-האדם, מכיוון שהיא הופכת אותם לעצלנים ורודפי-תענוגות, ובהמשך לכך למרדנים ואלימים זה כלפי זה, ומאיימת על יציבותה של החברה כולה.
הסיפור עובד גם למחזה על ידי הרצל, ועלה ב-1903 בתיאטרון הגרמני (Deutsches Theater) בפראג. המחזה הועלה בישראל על ידי תיאטרון "האהל" ב-1949, בד בבד עם העלאת עצמותיו של הרצל לקבורה בישראל.
סאות' לוס אנג'לס
קורטוב
קוּרטוב היא יחידת מידה קטנה לנפח של נוזלים, שנהגתה בתקופת חז"ל ומשמשת בהלכה.
מקור השם.
המילה קורטוב נגזרה מהמילה קורט (גרגר קטן, קמצוץ, שמץ) שבעצמה נגזרה משמו היווני של עץ החרוב. זאת, משום שזרע החרוב, הקרט, נחשב בימי קדם לזרע בעל המשקל הקטן ביותר, וכן משום שזרעי החרוב נחשבו לבעלי משקל קבוע.
השימוש במידה.
בימינו משמשת המילה 'קורטוב' לעיתים קרובות לתיאור כמות קטנה של חומר כלשהו - גם מוצק (כמו קורטוב מלח), ובהשאלה משמשת המילה לשם תיאור כל דבר מצומצם, כמו בשיר "תכול המטפחת" שתרגם אברהם שלונסקי, שם מופיעה המילה בפזמון החוזר: .
מידת הקורטוב אינה משמשת באופן מעשי בענייני הלכה, אך היא מופיעה בתלמוד, כדוגמה לכך שחז"ל דקדקו בשיעורי תורה, אף בדבר מועט:
שיעורה.
לדעת בעלי תוספות שיעור הקורטוב הוא שמינית משמינית ממידת לוג, היינו שווה ערך לחלק אחד משישים וארבע של הלוג.
שיעור הלוג - שממנו כאמור נגזר שיעור קורטוב - שנוי במחלוקת בין פוסקי ההלכה, מחלקותם נובעת ממחלוקת שורשית בשיעור הביצים, האם נתקטנו מכמות שהיו בזמן חז"ל או לא:
סופה M-240
סופה M-240 הוא רכב שטח מתוצרת תעשיות רכב נצרת עילית (תע"ר) הישראלית, שייוצר בין השנים 1990 ל-2017. רוב חלקי הרכב יוצרו והורכבו בישראל, למעט המנוע שיוצר בארצות הברית והורכב גם בדגם הג'יפ רנגלר של חברת דיימלר-קרייזלר. בסך הכול יוצרו כ-7,000 רכבי סופה לפי החלוקה הבאה: 5,500 יחידות מדגם "סופה 1", 670 מדגם "סופה 2", 800 מדגם "סופה 3" ו-180 בלבד מדגם "סופה 4".
היסטוריה.
סופה 1.
ב–1991 החל תכנון דגם ג'יפ הסופה, שפותח כרכב מפקדים ממוגן ירי, עליו הורכבו מערכות תקשורת ופנסים ייחודים שסייעו במשימות הסיור. הסופה הצטיין בזריזות ופשטות הפעלה יחד עם מיגון בסיסי ששימש את צה"ל לאורך שנות האינתיפאדה. הסופה הוא גולת הכותרת של ייצור הרכב הצבאי בישראל והוא הפך לרכב הבית של צה"ל, מפקדיו וכוחות הביטחון. ג'יפ הסופה הוא כלי הרכב המוביל במבצעים מיוחדים בזכות האמינות והכושר הביצועי, גם בתוך שטחים רווי אש ובקרבות פנים אל פנים.
רוב כלי הרכב שייצר מדגם "סופה 1" נמכרו לצה"ל, חלקם נמכרו לצבאות זרים ומעוטים לשוק האזרחי בישראל. הסופה נכנסה לראשונה לשימוש בצה"ל בשנת 1994 וכונתה "בז".
בשנת 2000 רכשה משטרת ישראל 70 ג'יפים מדגם זה.
סופה 2.
בשנת 2001, החל צה"ל לבחון חלופות לסופה ולרכוש רכב המיוצר בארצות הברית, כך אפשר יהיה לרכוש אותו בכספי הסיוע הביטחוני האמריקני. למרות זאת בשנת 2002 הושק דגם "סופה 2", שבפיתוחו השקיע המפעל כשני מיליון דולר. בשנת 2003, לאחר שהמפעל עמד בפני סגירה, ביקר שר הביטחון שאול מופז במפעל והבטיח כי צה"ל ירכוש 1,200 ג'יפים מהדגם החדש "סופה 2". במרץ 2003, תקצב משרד הביטחון את המפעל ב-4 מיליון דולר להשלמת פיתוח "סופה 2. אך צה"ל רכש תחילה רק 100 ג'יפים שסופקו החל מדצמבר 2005 (לאחר שהעדיף לרכוש ג'יפים תוצרת חברת לנד רובר הבריטית). עקב כך פוטרו כמחצית מעובדי המפעל, כך שנותרו בו פחות מ-100 עובדים.
קו הייצור של ה"סופה 2" בתפוקה מלאה (שעמדה על 10 רכבים ביום) החל לפעול ב-2006, לאחר שצה"ל התחייב לרכישת 500 רכבים.
בצה"ל כונה דגם "סופה 2" גם "סופת מפקדים". דגם זה החליף בהדרגה את רכבי הסופה המוקדמים שבשירות הצבא. ה"סופה 2" המשופרת היא בעלת חמש דלתות במקום שלוש בדגם הקודם, חמישה מקומות ישיבה במקום ארבעה וכן מערכת מיזוג אוויר ומערכת קפיצים משופרת.
מדגם "סופה 2" לא יוצר דגם אזרחי, לאור המיסוי הגבוה שהוטל על הרכב.
סופה 3.
ב-2007 הושק הדגם "סופה 3". הדגם נמכר תחילה רק ללקוחות זרים, לאחר שצה"ל לא הסכים לרכוש אותו. בספטמבר 2010, נחתם לבסוף הסכם לאספקת 500 רכבים לצה"ל, בעסקה שכללה רכש של "קיטים" להרכבה בארצות הברית באמצעות כספי הסיוע הביטחוני, ולאחר מכן הרכבתם ומיגונם בארץ. שווי העסקה כולה, הוערך בכ-150 מיליון שקל. הדגם נכנס לשימוש בצה"ל בשנת 2011, והיה מבוסס על הדגם .
בסופה 3 הותקנו מערכות נוספות בהתאם לדרישות הצבא, כגון: מערכת קשר, מערכת חשמל 24 וולט, מיזוג אוויר וצמיגים מיוחדים, וכן נשם אוויר חיצוני (שנורקל) שמאפשר לג'יפ צליחת מעברי מים ומונע אבק במנוע, ווי גרירה/משיכה קדמיים ואחוריים הנותנים לג'יפ אפשרויות גרירה וחילוץ, תאורת לילה ומערכות צבאיות מסווגות.
דגמי סופה 3 ממוגנים משרתים את צה"ל, מג"ב וממשלת ישראל במגוון פעילויות, ובמקרים רבים הצילו חיי אדם. דגם הסופה 3 סיור בעל תכונות עבירות חריגות, מתאים להובלה בהיטס, בעל צללית נמוכה, מסוגל לשאת מגוון מערכות נשק מתוחכמות, מיועד לסיור ולהתערבות מהירה עבור יחידות עילית בארץ ובעולם.
סופה 4.
"סופה 4" הייתה מבוססת על ג'יפ "רנגלר JK אנלימיטד" .
ג'יפ הסופה האחרון שיצר המפעל, מדגם "סופה 4", עזב את פס הייצור בינואר 2017.
מבנה ונתונים טכניים.
את דגם הסופה הבסיסי שינה צה"ל ויצר גרסאות שונות של הרכב המתאימות ליעודים שונים. היו בידי צה"ל 3 תצורות עיקריות:
הרכב מתאפיין בגימור פשוט ללא אבזור מפואר וביכולת עבירות טובה.
אינוורסיה
קולומבריום
קוֹלוּמְבַּרְיוּם (ברבים קוֹלוּמְבַּרְיָה, על פי האקדמיה ללשון העברית קֶבֶר שׁוֹבָכִים) הוא כינוי למתקנים חצובים בסלע מהתקופה העתיקה ובהם גומחות רבות חצובות בקיר זו לצד זו וזו מעל זו.
בתרבות הרומית שימשו קולומבריה לקבורת אפר משריפת מתים, ולפולחן.
הכינוי שניתן למתקנים אלו על ידי ארכאולוגים הוא מילה שמשמעותה המילולית שובך, קן יונים (יונה בלטינית: (columb(a), ומקורה במילה היוונית κολόνα (קולונה) שפירושה עמוד).
קולומבריה בישראל.
בישראל נמצאו מספר מתקני קולומבריום, בעיקר בשפלת יהודה. הם חצובים בסלע קירטון שנפוץ באזור. הגומחות החפורות של מערות הקולומבריום שנמצאו בשפלת יהודה ובגבול ירושלים הן בצורת משולש קמור בשתי צלעותיו העליונות ושטוחות ברצפת הגומחה. בחלק מהמתקנים ישנם סידורים מיוחדים ששימשו כנראה למתיחת חבלים.
קיימת סברה שבארץ ישראל שמשו המבנים לגידול יונים והגומחות שימשו לקינון ולהטלת ביצים, וזאת בשונה ממערות הקולומבריום בעולם בעיקר מהתקופה הרומית, ששימשו לקבורת אפר ולפולחן. יונים גודלו לצורכי מאכל, לקורבן וייתכן שאף לשליחת דברי דואר, וכמו כן ניתן לאסוף את לשלשת היונים לשימוש חקלאי. גם כיום מגדלים בחברות מסורתיות יונים בגומחות דומות. המבנים שנמצאו בישראל הם תת-קרקעיים, בעוד רוב המבנים ברחבי העולם הם על פני הקרקע.
קיימות השערות נוספות בעניין השימוש במתקני הקולומבריום שנמצאו בישראל והן: