גריינג'ר למדה בבית הספר התיכון פארס ווד בשנים 1999 עד 2006, וב-2007 החלה ללמוד לתואר בספרות אנגלית באוניברסיטת לידס. בסופו של דבר סיימה את התואר בהצטיינות באוניברסיטה הפתוחה.
קריירה.
הופעתה הראשונה של גריינג'ר בטלוויזיה הייתה בגיל שש בסדרת הדרמה קומית "All Quiet on the Preston Front" של ה-BBC. בהמשך הופיעה בסדרות כגון "חדר מיון", "רופאים" ו"דיאל ופסקו". גריינג'ר גילמה את מגאן בות' בסדרה "Where the Heart Is", סטייסי אפליארד ב"דרך ווטרלו", ואת סופיה בסדרה "מרלין".
ב-2011 הופיעה גריינג'ר בסדרת הטלוויזיה "הבורג'ס" בדמות לוקרציה בורג'ה לצדו של ג'רמי איירונס שגילם את האפיפיור אלכסנדר השישי. הסדרה שנוצרה על ידי זוכה האוסקר ניל ג'ורדן צולמה בהונגריה ורצה במשך שלוש עונות.
בנוסף להופעותיה בטלוויזיה היא שיחקה גם בתיאטרון ובסרטי קולנוע. היא גילמה את אמילי בסרט "The Scouting Book for Boys", את אחת האחיות ריברס בסרט "ג'יין אייר" משנת 2011 בכיכובם של מיה וסיקובסקה ומייקל פסבנדר, ושיחקה בתפקיד קטן בסרט "בל אמי" לצדם של רוברט פטינסון ואומה תורמן. ב-2012 הופיעה בסרט "אנה קארנינה" בתפקיד הברונית שילטון.
ביוני 2011 לוהקה לתפקיד ראשי בדמות אסטלה בעיבוד הקולנועי של מייק ניואל לרומן "תקוות גדולות" לצדם של ג'רמי אירווין והלנה בונהם קרטר. ב-2012 הוקרן הסרט בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו. הקרנת הבכורה של הסרט באירופה הייתה בליל הסיום של פסטיבל הסרטים של לונדון. היא כיכבה במחזה "Disassociation" מאת לוק ביילי בתיאטרון לאורי, וב-2013 גילמה את בוני פארקר במיני-סדרה "בוני וקלייד". היא שיחקה באחד התפקידים הראשיים בסרט "The Riot Club", עיבוד קולנועי של המחזה "Posh", לצדו של מקס איירונס.
גריינג'ר הופיעה בתפקיד אנסטסיה טרמיין, אחותה החורגת של סינדרלה, בעיבוד של קנת בראנה משנת 2015 לסיפור "סינדרלה". עוד הופיעה בסרט "קדחת הצבעונים" לצדה של אליסיה ויקנדר.
ב-2014 הופיעה על הבמה במחזה "שלוש אחיות" מאת אנטון צ'כוב.
ב-2016 כיכבה ג'ריינג'ר בסרט "שעה של גיבורים" של אולפני דיסני.
בשנת 2017 שיחקה בסרט הדרמה העצמאי "קדחת הצבעונים", לצדן של אליסיה ויקנדר וקארה דלווין. עוד ב-2017 החלה לגלם את רובין אלקוט בסדרת הטלוויזיה "סטרייק" המבוססת על רומנים בלשיים מאת ג'יי קיי רולינג.
חיים אישיים.
גריינג'ר חיה במנצ'סטר עם אמה, ג'נטה גריינג'ר, מעצבת גרפית במקצועה. היא למדה נגינה בפסנתר, שיעורי התעמלות, טאקוונדו והייתה תלמידה בבית ספר למחול במנצ'סטר.
חיים כהן (כדורגלן)
חיים (רישארד) כהן (10 באוגוסט 1944– 2 ביולי 2017) היה שחקן כדורגל אשר שיחק בעמדות החלוץ, קשר שמאלי ומגן ימני בקבוצות הכדורגל הפועל מרחבים והפועל באר שבע בשנות ה-60 וה-70.
קריירה ככדורגלן.
כהן נולד בסוס שבתוניסיה והחל לשחק כדורגל בקבוצת הפועל מרחבים מליגה ב'. בשנת 1962 הצטרף להפועל באר שבע ושיחק בשורותיה עד 1974.
בעונת 1962/1963 רשם לעצמו כהן את הופעתו הרשמית הראשונה בהפועל באר שבע, במסגרת המחזור השלישי בו הפסידה קבוצתו 2-1 למכבי נתניה. בשנה זו הקבוצה דשדשה במהלך השנה אך לקראת סוף העונה השכילה לצבור מספר ניצחונות כולל תבוסה 0-9 על הפועל רמלה במחזור ה-19. הקבוצה סיימה את העונה הסדירה במקום ה-6 ונשארה עונה נוספת בליגה א' (הליגה השנייה דאז).
בעונת 1963/1964 חולקה הליגה לשני מחוזות - צפון ודרום. באר שבע סיימה כ"אלופת החורף" בליגה א' מחוז דרום, אך נחלשה עם התקדמותה של העונה. כהן ובאר שבע נאבקו עם בית"ר תל אביב על העלייה לליגה הלאומית במחוז דרום, אולם לבסוף נוצחו בשל הפרש שערים נחות. במחזור ה-7 רשם לעצמו כהן את שער הבכורה במדי הקבוצה במשחק הניצחון 1-2 על הפועל חולון ובמחזור לאחר מכן רשם לעצמו כהן צמד שערים בניצחון המזהיר 0-5 על "מכבי שמואל תל אביב". במהלך השנה הזו רשם לעצמו כהן 8 שערים, כולל שער ניצחון חשוב במשחק במחזור ה-9 נגד ימק"א ירושלים אשר הסתיים בתוצאה 1-0 לטובת הפועל באר שבע.
בעונת עונת 1964/1965 היה בין השחקנים המרכזיים והמשפיעים שהביאו לעליית הקבוצה לראשונה לליגה הלאומית (דאז הליגה הראשונה) בהיותו מלך השערים של הקבוצה, כולל רביעייה במחזור הפתיחה נגד הפועל רמלה בניצחון 6-0. הוא הבקיע בשנה זו 20 שערים ורבים מהם בנגיחות וכונה "ראש הזהב" על ידי האוהדים.
בהמשך, פעילותו כשחקן עבר לעמדת המגן הימני, תפקיד שבו הצטיין ושימש גם מורה מצוין לשחקן שהחליפו בתפקיד, אורי בנימין.
כהן היה שותף לזכייתה של הקבוצה בתואר אלוף האלופים בליגה א' בעונות 1964/1965 ו-1970/1971.
קריירת אימון.
עם פרישתו ממשחק פעיל בשנת 1974 בהיותו בן 30 עבר לאימון. כהן השתלם בקורס מאמנים מתקדם במכון וינגייט ולאחריו בחר לאמן את הפועל מרחבים בליגה ב', אשר לראשונה בתולדותיה התברגה בין קבוצות הצמרת במקום השלישי. בהמשך אימן את בית"ר באר שבע, מכבי באר שבע, הפועל דימונה והפועל אופקים, והשיג עימן הישגים נאים.
בעונת 1988/89 הצטרף לצוות האימון של מחלקות הנוער של הפועל באר שבע ושנה לאחר מכן מונה למאמן הקבוצה הבוגרת של הפועל באר שבע למשך שנה ועזר לה להיחלץ מירידה לליגת המשנה.
חיים אישיים.
כהן היה נשוי לנעמי, אב לארבעה בנים וסב ל-9 נכדים ונכדות. הוא התגורר בבאר שבע. חיים כהן הוא דודו של ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ'.
כהן היה איש רב פעלים, עסק במגוון תחומים, שרובם ככולם עסקו בספורט, חינוך וקהילה.
כנער, עבד כטכנאי טלקס בדואר ישראל ולמד בפנימיית אשל הנשיא, שם התגלה כישרונו כחלוץ. עסק בהוראת ספורט בהמכללה האקדמית לחינוך ע"ש קיי בבאר שבע, כתב ספורט בעיתון שבע (מקומון בבאר שבע והנגב) ולימים הפך להיות העורך הראשי של העיתון, מורה לנהיגה שיזם והקים את ארגון מורי הנהיגה בנגב והיה יושב הראש שלו כ-10 שנים.
נפטר ב-2 ביולי 2017, בן 72 במותו.
אהל אל-כתאב
אהְל אל-כִּתַאבּ (בערבית: أهل الكتاب; תעתיק מדויק: אהל אלכתאב), "אנשי [או: בעלי] הספר", הוא מונח באסלאם המתייחס ליהודים, לנוצרים ולצאבִּאים, ולפעמים גם לבני דתות אחרות כמו הזורואסטרים.
הקוראן משתמש במונח בהתייחסו ליהודים, לנוצרים ולצאבִּאים במגוון רחב של הקשרים, מפולמוס דתי ועד לשותפות האמונה המונותיאיסטית בעמים שקיבלו כתבי קודש. בשלב מאוחר יותר, המונח התרחב והוחל גם על קהילות דתיות אחרות תחת שלטון האסלאם, כולל קבוצות פוליתאיסטיות. מבחינה היסטורית, קהילות אלה היו במעמד של ד'ימה.
ביהדות משמש המונח "עם הספר" לייחד את העם היהודי. כמה זרמים נוצריים, כגון הבפטיסטים, המתודיסטים, הכנסייה האדוונטיסטית של היום השביעי, הפוריטנים והשייקרים, אימצו את המונח "אנשי הספר" ביחס לעצמם.
בקוראן.
בקוראן המונח "אנשי הספר" מתייחס ליהודים, לנוצרים ולצאבאים. כתבי הקודש הנזכרים בקוראן הם התורה ("א-תוראה"), האוונגליונים ("אל-אינג'יל") ותהילים ("א-זבור").
שימוש אסלאמי מאוחר.
השימוש במונח "אהל אל-כתאב" בשלב מאוחר יותר הורחב כדי לכלול גם זורואסטרים, שומרונים, מנדעים, ואפילו הודים פוליתאיסטים.
מלומדים מוסלמים חלוקים בדעתם באשר לשאלה האם ההודים נחשבים "אנשי הספר". עם כיבושה של הודו בידי האסלאם, הגדרת המונח השתנתה, שכן רוב תושבי הודו היו בני הדתות הדהרמיות. אנשי דת מוסלמים רבים בהודו החשיבו את ההינדים ל"אנשי הספר", והחל במוחמד בן קאסם וכלה באורנגזיב, השליטים המוסלמים היו מוכנים להתייחס להינדים כמשתייכים ל"אנשי הספר". מוסלמים רבים לא התייחסו להינדים כאל עובדי אלילים אף על פי שהינדואיזם שונה לחלוטין מן הדתות האברהמיות.
ד'ימה.
מבחינה היסטורית, מעמד של ד'ימי הוענק במקור ליהודים, לנוצרים ולצאבִּאים. מעמד זה הושת בהמשך גם על זורואסטרים, הינדים, ג'יינים ובודהיסטים.
סאותס השלישי, מלך אודריסה
סאותס השלישי (ביוונית עתיקה: Σεύθης; מת בין 300 ל-295 לפנה"ס) היה שליט ממלכת אודריסה התראקית מ-331 לפני הספירה עד 300 לפנה"ס.
ביוגרפיה.
לאחר המלחמות שניהל פיליפוס השני, מלך מוקדון בשנים 347–342 לפנה"ס היו רוב השבטים בתראקיה כפופים למוקדון. עבור פיליפוס ובנו אלכסנדר הגדול, הייתה לתראקיה חשיבות אסטרטגית במאבק מול ממלכת פרס האחמנית. כמי ששכנה על החוף האירופי של ההלספונטוס היה לתראקיה את הקשר הישיר ביותר ליבשת אסיה. מעמדה של מוקדון בתראקיה התערער לאחר המרד של המצביא המוקדוני ממנון (Μέμνων), שהוצב כשליט תראקיה על ידי אלכסנדר, בשנת 331 לפני הספירה, כנגד שלטונו של אנטיפטרוס, העוצר של יוון בהיעדרו של אלכסנדר. אבל רק לאחר שזופריון, יורשו של ממנון בתפקיד, הובס על ידי הסקיתים בשנת 325 לפנה"ס יכלו השבטים התראקים בהנהגתו של סאותס להשתחרר מעול השלטון המוקדוני.
לאחר שאלכסנדר מת בשנת 323 לפנה"ס התמרד סאותס שוב ויצא כנגד השליט החדש של תראקיה ליסימכוס. על פי דברי דיודורוס סיקולוס היה סאותס יכול לגייס צבא של 20,000 רגלים ו-8,000 פרשים על מנת להגן כנגד השלטון המוקדוני החדש. הקרב ביניהם הסתיים ללא הכרעה, וכל אחד נסוג משדה הקרב. בסופו של דבר אולץ סאותס להכיר בשלטונו של ליסימכוס, אחד מהמלכים שירשו את אלכסנדר. ב-313 לפנה"ס הוא תמך באנטיגונוס מונופתלמוס במלחמתו כנגד ליסימכוס, כשהוא משתלט על מעברי ההרים בהר האמאוס (הרי הבלקן), אבל הובס שוב ואולץ להיכנע. כניעה זו הייתה מוגבלת להכרה הפורמלית בכפיפות של ממלכת אודריסה.