ב-28 באוגוסט 2014 נודע כי אנדריי קונדראשוב נכלל ברשימת הסנקציות שהוטלו על עיתונאים רוסים שנאסר עליהם להיכנס לשטחה של אוקראינה. הרשימה מורכבת מארבעים ותשעה עיתונאים. במרץ 2015, הוכרז כפרסונה נון גראטה במולדובה ונאסר עליו להיכנס למדינה במשך חמש שנים.
ביולי 2016 מונה למנהל מהדורת וסטי. מינואר עד מרץ 2018 שימש כמזכיר העיתונות של מטה הבחירות של המועמד לנשיאות רוסיה ולדימיר פוטין.
ב-2 באפריל 2018 נודע כי מונה לסמנכ"ל החברה הממשלתית הרוסית לטלוויזיה ורדיו, כשהוא אחראי לניהול מערך החדשות של החברה.
ביוני 2018 הנחה את תוכנית הקו הישיר עם פוטין יחד עם קיריל קליימיונוב.
חיים אישיים.
הוא נשוי ולו יש בת, אנה (ילידת 2002), שלמדה מוזיקה וניגנה במוסקבה בתחרות נגינת פסנתר ארצית. תחביביו הם ספרות פוליטית, צילום ותעופה.
הוא זכה במדליה על הישגים למען המולדת דרגה ראשונה, במסדר הידידות ובמדליה על הישגים למען המולדת דרגה שנייה.
פילמוגרפיה.
אנדריי קונדראשוב ביים וכתב מספר סרטים תיעודיים נודעים כדוגמת:
פ&quot;ב
הערים המטרופוליניות של איטליה
הערים המטרופוליניות של איטליה (באיטלקית: Città metropolitane d'Italia) הן מאז 2015 ישויות בחלוקה מנהלית של איטליה, סוג מיוחד של נפה. העיר המטרופולינית, כהגדרתה בחוק, כוללת עיר ליבה גדולה והעיירות הסמוכות הקטנות יותר הקשורות אליה באופן הדוק בהקשר לפעילות כלכלית ושירותים ציבוריים חיוניים וכן ביחסי תרבות ומאפיינים טריטוריאליים.
היסטוריה.
החוק המקורי משנת 1990 ייחד כערים מטרופוליניות את הקומונות של טורינו, מילאנו, ונציה, ג'נובה, בולוניה, פירנצה, רומא, בארי, נאפולי והעורף שלהם בהתאמה, תוך שמירה על הזכות של אזורים אוטונומיים לייחד אזורים מטרופוליניים בשטחם. בשנת 2009 נוספה רג'ו די קלבריה לרשימה. האזורים המטרופוליניים שייוחדו על ידי המחוזות האוטונומיים היו: קליארי בסרדיניה; קטניה, מסינה ופלרמו בסיציליה.
ב-3 באפריל 2014 אישר הפרלמנט האיטלקי חוק שהקים 10 ערים מטרופוליניות באיטליה, למעט המחוזות האוטונומיים. ארבעה נוספים נוספו אחר כך. החלוקה לערים המטרופוליניות החדשות נכנסה לתוקף ב-1 בינואר 2015.
ממשל.
עיר מטרופולינית מורכבת מעיר מרכזית, המשמשת כמושב השלטון, ומהקומונות הסובבות אותה (comuni). בראש כל עיר מטרופולינית עומד ראש עיריית מטרופולין (sindaco metropolitano), הנעזר בגוף מחוקק, המועצה המטרופולינית (consiglio metropolitano), ועל ידי מועצה לא מחוקקת, ועידת המטרופולין (conferenza metropolitana).
ראש עיריית המטרופולין הוא המנכ"ל של העיר. ראש העיר מייצג, מכנס ומנהל את ישיבות המועצה המטרופולינית, מנהל את משרדי עירייה, מפקח על תפקוד שירותי העיר ומכין את תקציב העיר. ראש עיריית קומונת בירת הנפה הפך אוטומטית לראש העיר המטרופוליני.
המועצה המטרופולינית היא הגוף המחוקק הראשי של העיר המטרופולינית. היא מציעה חוקים ותיקונים לוועידת המטרופולין, ומאשרת תוכניות, תקנות וכללים שהגיש לה ראש עיר המטרופולין כדוגמת התקציב. המועצה מורכבת מראשי ערים וראשי מועצות אזוריות של כל קומונה במטרופולין שנבחרו מביניהם תוך שימוש חלקי ברשימה פתוחה וייצוג פרופורציונלי, עם מושבים שהוקצו בשיטת ג'פרסון. חברי מועצת המטרופולין נבחרים למשך חמש שנות כהונה. קולות לחברות במועצה המטרופולינית משוקללים על ידי קיבוץ קהילות של אוכלוסייה מסוימת לתשע קבוצות כך שקולות של ראשי הערים ומועצות העיר של הקבוצות המאוכלסות יותר שוות יותר מאלו של קבוצות עם פחות אוכלוסיות. מספר חברי מועצת העיר המטרופולינית תלוי באוכלוסייתה: בערים מטרופוליניות עם אוכלוסייה של 3 מיליון ומעלה יש 24 חברי מועצה; בערים מטרופוליניות עם מעל ל-800,000 תושבים, אך פחות מ-3 מיליון תושבים יש 18 חברי מועצה; בכל ערי המטרופולין האחרות יש 14 חברי מועצה.
ועידת המטרופולין מאמצת או דוחה חוקים ותיקונים שאושרו על ידי המועצה המטרופולינית. זהו הגוף המאשר האולטימטיבי לתקציב העיר. הפעולות בוועידה דורשות הצבעות של לפחות שני שלישים מהקומונות בעיר המטרופולינית ורוב האוכלוסייה התושבים הכללית. הועידה מורכבת מכל ראשי הערים של הקומונות בעיר המטרופולינית.
תפקידים.
ערים מטרופוליניות מבצעות את הפונקציות הבסיסיות של נפה. עם זאת, פונקציות מסוימות שהועברו להם כוללות, אך אינן מוגבלות ל:
פ&quot;ח
תא כתבי הקרמלין
תא כתבי הקרמלין (ברוסית: Кремлёвский пул, באנגלית: The Kremlin Pool), המכונה גם "תא הכתבים הנשיאותי" הוא השם הלא רשמי של קבוצת עיתונאים שמסקרים באופן קבוע את פעילות נשיא הפדרציה הרוסית. לעיתונאים של תא כתבי הקרמלין אין תעודות הסמכה ותעודות המספקות אפשרות לבקר בחופשיות בקרמלין ובמקום עבודתו של נשיא רוסיה, אך הם זוכים בפועל לגישה כמעט חופשית לקרמלין.
השם "תא כתבי הקרמלין" משמש מאז אמצע 1992 כאנלוגיה לתא כתבי הבית הלבן (White House Press Pool), עיתונאים המסקרים את פעילותו של נשיא ארצות הברית ומשתתפים בתדריכי הבית הלבן בוושינגטון הבירה.
קבלת אישורים להשתתפות בפגישות של נשיא רוסיה מטופלת מול מחלקת שירות העיתונות שאותה מנהל דובר הקרמלין. באופן שוטף, אירועי ראש המדינה מכוסים על ידי כ-30 חברות טלוויזיה ורדיו רוסיות, עיתונים, מגזינים וסוכנויות חדשות. כמו כן מוזמנים גם עיתונאים של סוכנויות מערביות כמו רויטרס, בלומברג וסוכנות הידיעות AP. כל עיתונאי תא כתבי הקרמלין מוזמנים לאירועים בהשתתפות הנשיא. אבל עיתונאים וצלמים שמשתמשים בתעודת עובד מורשים לקבל את לוח הזמנים של ראש המדינה. בדרך כלל מדובר על 3–4 קבוצות עיתונאים באירוע אחד. מספר התעודות לעיתונאים נע בין 3 ל-30.
בשנת 2006 הרשויות בבלארוס לא איפשרו לעיתונאית ושני צלמים שליוו את נשיא רוסיה להיכנס לבניין בו נערכה פסגת חבר המדינות במינסק, מכיוון שנשיא בלארוס אלכסנדר לוקשנקו לא אהב את הצילומים והכתבות בפרסומים שלהם. במחאה, כל העיתונאים והצלמים האחרים של "תא כתבי הקרמלין" יצאו מהפסגה.
אלעזר לנדא
הרב אלעזר סג"ל לנדא (ה'תקל"ח, פראג - י"א בתמוז ה'תקצ"ט, יוני 1839, ברודי) היה רבה של ברודי ומחבר ספר "יד המלך" על משנה תורה לרמב"ם.
תולדות חייו.
נולד בפראג בשנת ה'תקל"ח (1778/1777) לר' ישראל לנדא, צעיר בניו של רבי יחזקאל לנדא - בעל "נודע ביהודה", ולשפרינצא טובה, בת למשפחת הרבנים פרנקל. בילדותו התגרשו הוריו, ואמו חזרה עם ילדיה לפולין, שם נישאה בשנית לרבי משה "חסיד", שגידל את בניה לתורה ברופשיץ או פשיסחא. לקראת בר המצווה שלו חזר לפראג, לבקשת סבו ה"נודע ביהודה", שם חסה תחת סבו בשנתיים האחרונות לחיי הסב. נשא את חיה הינדה, בת ר' מנחם מנדל יאריש רפפורט מלבוב, ועבר להתגורר בבית חותנו. חותנו הגביר מימן הקמת בית מדרש בלבוב, שבו לימד ר' אלעזר תלמידים רבים (בהם ר' צבי הירש חיות) והפך למעין רב בית כנסת. בשבתו בלבוב, סייע לר' משה מפינסק, חתנו של הגר"א להגיה את הספר "שנות אליהו" של הגר"א על סדר זרעים, בטרם הדפסתו. לפרנסתו עסק במסחר מוצרי מזון. לאחר פטירת רב העיר צבי הירש רוזאניש, רצו חלק מפרנסי הקהילה למנותו, אולם לבסוף נבחר ר' יעקב משולם אורנשטיין, ור' אלעזר נשאר רב בבית המדרש שלו. בסביבות שנת ה'תק"ע שהה בווינה, ואף עמד בראש הרכב בית דין שגבה עדות להיתר עגונה, ובאותה תקופה כנראה כיהן כרב העיר . לאחר כמה שנים שב ללבוב (לכל המאוחר בשנת ה'תקע"ט). בסביבות שנת ה'תק"ף, לאחר שנפטרה אשתו, עבר לברודי, שם נשא את ריבהלי ברנשטיין, שייתכן והייתה בתו או נכדתו של הרב אריה לייב ברנשטיין, "רב המדינה" בלבוב.
בשנת ה'תקפ"ט היה רבה של העיר יהודה אריה לייב תאומים כבן 100 והיה מרותק למיטתו, ובשל כך מינו פרנסי העיר את ר' אלעזר לרב תחתיו, מבלי ידיעתו. בתקופת רבנותו, השיב מאות תשובות הלכתיות. כשלוש שנים לאחר מכן, בשנת ה'תקצ"ט, פרצה ברחבי גליציה מגפת כולרה, ור' אלעזר טיפל למרות הסכנות בחולים וסייע ליתומי הנפטרים. הוא עצמו נדבק במחלה, ונפטר ממנה בי"א בתמוז, בהיותו כבן 53 בלבד. כמה חודשים לאחר מכן נפטר גם הרב תאומים הישיש.
בנו ר' יהודה היה אביהם של ר' אלעזר (בעל ספר "זיכרון אלעזר") ור' ישראל (בעל ספר "נפש חיה"). בנו ר' זאב וולף הדפיס את ספרי סבו "ציון לנפש חיה" (צל"ח).
ספרו.
חיבורו הגדול הוא הספר יד המלך על תשעה מתוך 14 ספרי משנה תורה לרמב"ם. הספר הודפס בשלבים שונים החל משנת ה'תקס"ט, בתחילה בצירוף לכרכי משנה תורה שהודפסו בלבוב ובהמשך כספר עצמאי. חידושיו על ספרי הפלאה, זרעים, עבודה, קרבנות וטהרה לא הגיעו לידינו, אף על פי שברור שנכתבו וכנראה גם הוכנו לדפוס.
לספר צורפו שני מאמרים מחשבתיים: "מאמר היראה והחכמה" ו"מאמר האמונה והביטחון".
בשנת ה'תש"ס יצא הספר במהדורה חדשה המוגהת על פי כתב יד המחבר על ידי מכון ירושלים, בשני כרכים.
שרה שוורץ
שרה שוורץ (7 באפריל 1958 – 11 בנובמבר 2002) הייתה שוטרת במשטרת ישראל, שעוטרה בעיטור האומץ של המשטרה.
ביוגרפיה.
שרה שוורץ נולדה ברחובות וגדלה בנס ציונה.
ב-29 במאי 1989 הצילה השוטרת שוורץ ילד ממלתעות כלב שתקף אותו. ב-4 בספטמבר 1990 היא עוטרה על פעולתה בעיטור האומץ. זה היה נוסח כתב העיטור:
ב-11 בנובמבר 2002 נהרגה שוורץ בתאונת דרכים בנס ציונה תוך כדי מילוי תפקידה. היא נפגעה על ידי אופנוע כבד, פונתה לבית חולים ומתה שם מפצעיה.
שרה שוורץ הניחה אם, בעל ושתי בנות. היא נקברה בבית הקברות הצבאי בנס ציונה.
חצי האי דניאל
חצי האי דניאל (באנגלית: Daniell Peninsula) הוא חצי אי גדול, בחוף בורכגרווינק, בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.