נקאיאמה התחיל את הקריירה שלו בקאשיווה רייסול. ב-23 ביוני 2015, נקאיאמה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0–1 נגד גמבה אוסקה וזמן קצר לאחר מכן הושאל לקבוצת צעירי הליגה היפנית מהליגה השנייה ביפן. בעונת , נקאיאמה הפך לשחקן הרכב בקאשיווה. ב-13 ביולי 2016, נקאיאמה הבקיע את שער הבכורה שלו בתיקו 3-3 נגד סנפרסה הירושימה.
ב-14 ביולי 2019, חתם בזוולה מליגת העל ההולנדית.
ב-15 ביולי 2022 חתם בהאדרספילד טאון.
קריירה בינלאומית.
בצעירותו, נקאיאמה שיחק בנבחרת יפן בכדורגל עד גיל 20 והשתתף עימה בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 בשנת .
ב-17 ביוני 2019, נקאיאמה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת במשחק נגד , במסגרת קופה אמריקה 2019.
ויליאם הרטמן וודין
ויליאם הרטמן וודין (באנגלית: William Hartman Woodin; 27 במאי 1868 – 3 במאי 1934) היה תעשיין אמריקאי. הוא כיהן כמזכיר האוצר של ארצות הברית בממשלו של הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט.
ראשית חייו.
ויליאם הרטמן וודין נולד בברוויק, פנסילבניה. משפחתו הייתה מבעלי חברת ייצור קרונות רכבת "ג'קסון וודין" . אביו, קלמואל ריקטס "קלמנט" וודין, היה נשיא החברה, וסבו, שגם הוא נקרא ויליאם הרטמן וודין, היה שותף בחברה. ב-1890 סיים וודין את לימודיו בבית הספר למכרות של אוניברסיטת קולומביה.
בהנהלתו הפכה חברת ג'קסון וודין להיות חברת בניית קרונות הרכבת הגדולה ביותר במזרח ארצות הברית, והייתה לאחת מ-13 החברות שהתמזגו ב-1899 ל"חברה האמריקאית לקרונות ובית יציקה" (ACF). הוא המשיך לעבוד ב-ACF זמן מה לאחר המיזוג וב-1916 היה לנשיא החברה. בשנים 1927–1932 הוא היה חבר הדירקטוריון של הסניף הניו יורקי של הפדרל ריזרב.
מזכיר האוצר.
וודין היה רפובליקני בהשקפתו הפוליטית אך תרם רבות למערכת הבחירות של המועמד הדמוקרטי פרנקלין דלאנו רוזוולט בבחירות לנשיאות של 1932. במרץ 1933 מינה אותו רוזוולט כמזכיר האוצר של ארצות הברית. בשל בריאותו הרופפת כיהן במקומו כמזכיר בפועל במשך כמה שבועות במהלך אותה שנה דין אצ'יסון, סגנו. וודין היה מעורב בהחלטות החשובות של ממשל רוזוולט החדש בנוגע למאבק בשפל הגדול.
במרץ 1933 כאשר הושבע רוזוולט כנשיא, היו דלתות הבנקים בכל רחבי ארצות הברית סגורות בשל הפאניקה שגרמה למפקידי הכספים לדרוש באופן מיידי את פדיון פיקדונותיהם. וודין היה המוביל בהכרזת הממשל על "פגרת הבנקים" שבמסגרתה נסגרו כל הבנקים בארצות הברית עד לבדיקה שתוכל לבחון איזה מהם יציב מספיק כדי להפתח מחדש. כאשר ניתנו האישורים לפתיחה, שב האמון של ציבור המפקידים ורובם לא משכו את פקדונותיהם. מהלך זה קדם ליצירת ביטוח הפיקדונות והקמת התאגיד הפדרלי לביטוח פיקדונות עם העברתו של חוק גלאס-סטיגל.
וודין גם ניהל את פרישת ממשל רוזוולט מהוועידה המוניטרית הבינלאומית בלונדון וההחלטה להוציא את ארצות הברית אל מחוץ לתקן הזהב הבינלאומי שם. בעת כהונתו כמזכיר האוצר החל הממשל את תהליך קבלת ההחלטות שבסופו של דבר הוביל להחלטה לרכוש את הזהב שהיה בידיים פרטיות בארצות הברית (למעט הזהב שהיה בשימוש רופאי השיניים ויצרני התכשיטים) ולאחר מכן להעלות את שער הזהב כלפי הדולר.
תת-מזכיר האוצר דין אצ'יסון התנגד לשתי ההחלטות של הנשיא רוזוולט ובנובמבר 1933 הוא התפטר. וודין היה אספן מטבעות נלהב, וכאשר נרכשו מטבעות הזהב מהידיים הפרטיות, הוא ווידא שתרשם בחוק הסתייגות בנוגע למטבעות "נדירים או מיוחדים". ב-31 בדצמבר 1933 התפטר וודין מתפקידו.
חיים אישיים.
ב-1889 נשא וודין לאישה את אנני ג'סופ. לשניים נולדו שלוש בנות ובן אחד והם חיו בניו יורק. נינו הוא המתמטיקאי ויליאם יו וודין.
וודין היה מוזיקאי מוכשר. תחת השם ויל וודין, הוא שיתף פעולה עם סופר הילדים ג'וני גרול, והלחין את המוזיקה עבור הספר "רגדי אן" שיצא לאור ב-1930 ועל שמו נקראה הדמות בסדרת ספרים זו של גרול, "וודן וילי הקטן". ב-1933 הלחין וודין מארש לכבודו של הנשיא רוזוולט.
ויליאם וודין נפטר בניו יורק ב-3 במאי 1934. הוא נטמן בבית הקברות פיין גרוב, ליד עיר הולדתו ברוויק.
גד גילבר
הני בירנבאום
הני (גיטל) בירנבאום (Henni Gitel Birnbaum; 1905 – 22 במאי 1990) הייתה יהודייה, שפעלה רבות להצלת יהודים במחנות הריכוז באירופה בעת השלטון הנאצי.
הילדים שלה ושל בעלה יהושע בירנבאום קיבלו עבורם את אות המציל היהודי בשנת 2011.
קורות חיים.
הני בירנבאום נולדה בגליציה פולין ליוכבד לבית שעיה ויוסף וידן.
בהגיעה לגיל שנתיים היגרו הוריה לקלן, שם הצליחו להתבסס כלכלית. על אף האדיקות הדתית של הוריה זכתה להשכלה כללית ואף למדה לנגן בפסנתר. בשנת 1927 נישאה ליהושע בירנבאום (בנישואין דתיים בלבד שלא הוכרו על ידי השלטונות הגרמניים). בשנים 1928–1938 נולדו לזוג 5 ילדים. באוקטובר 1938 גורש בעלה במסגרת גירוש זבונשין עם יהודים נוספים ממוצא פולני אשר לא היו אזרחי גרמניה, לעיירה זבונשין של גבול פולין גרמניה. והני נותרה לבדה, בברלין ובהריון מתקדם. לאחר ליל הבדולח החליטה להבריח את ילדיה מברלין לניימכן שבהולנד, ושלחה אותם לבדם ברכבת להולנד. לאחר מספר שבועות ניסתה לעבור את הגבול לבדה במעבר זיבנאר אך נעצרה על ידי שומרי הגבול בהולנד שרצו להחזירה לידי הגסטפו. עקב הריונה המתקדם ובהתערבותו של רופא מקומי הועברה לבית חולים, בהולנד. לאחר הלידה סייע הרופא, דר' ואן מאובן, באמצעות חמיו, שר החוץ ההולנדי פטראוס אלברסן להשיב את בעלה יהושע מזבונשין לחיק המשפחה.
המשפחה הייתה מהמשפחות הראשונות שהועברו למחנה הפליטים בוסטרבורק. בתחילת שנת 1941 החלו הני ויהושע לטפל ילדים פליטים שהגיעו למחנה ללא הורים ועד מהרה היו מטופלים בכ-300 ילדים. אחת הקבוצות הייתה של ילדים בגילאי 0 עד שנתיים (קבוצת"'הילדים הבלתי ידועים"). הגרמנים יעדו לשלוח ילדים אלו למחנות במזרח, אולם הני פנתה למפקד המחנה ו"הוכיחה" באותות ומופתים (שקריים כולם) שהילדים, הם צאצאים של יחסים "אסורים" בין קצינים גרמנים ונשים יהודיות. מפקד המחנה שינה את ההחלטה והשאיר את הילדים בחזקתה. עם תחילת השילוחים למחנות ההשמדה פעלה הני בכל דרך אפשרית, תוך סיכון חייה, להוצאת הילדים מרשימות הגירוש או להבריחם מחוץ למחנה. למזלם המשפחה החזיקה בסרטיפיקטים מ"הצלב האדום" שהיו מיועדים להחלפתם כנגד גרמנים-טמפלרים שהתגוררו ערב מלחמת העולם השנייה בארץ ישראל. ב-1944 המשפחה הועברה ל"מחנה הכוכבים" (שטרנלגר, Sternlager) בברגן-בלזן וגם שם החזיקו "משפחה מוגדלת" של עשרות יתומים, שכולם שרדו את אימי המחנה. תוך שמירה על צלם אנוש ושמירה על רוח יהודית כולל אפיית מצות ועריכת ליל סדר בשנת 1945.
באפריל 1945 כאשר אבד הסיכוי לבצע החלפה של הטמפלרים במחזיקי הסרטיפיקטים העלו הגרמנים את המשפחה וכל הילדים שטיפלו בהם לרכבת שיעדה מחנה השמדה (הרכבת האבודה מברגן בלזן לטרביץ). עקב הכאוס של המלחמה הרכבת לא הצליחה להגיע ליעדה ולאחר שבועיים של מסע שוחררו כל הנוסעים בה בטרביץ. לאחר שחרורם בשנת 1946, ייסדו בית יתומים חדש בבוסום (Bussum) לחלק מהילדים שהיו עמם בזמן השחרור, אליהם צורפו יתומים שהוצאו ממסתור. בני הזוג בירנבאום עלו ארצה עם שאר ילדי המשפחה וילדים מבית הילדים בשנת 1950.
חייה לאחר המלחמה.
לאחר סיום המלחמה עלתה לישראל, והייתה אחראית על המטבח בכפר הנוער הדתי כפר חסידים, עד שלאחר מספר שנים עברה להתגורר בנהריה.
ב־1990 נפטרה בירושלים.
אות המציל היהודי.
אות המציל היהודי מוענק על ידי ארגון בני ברית העולמי מאז 2011. נכון למאי 2020, הוענק האות לכ-200 יהודים שהצילו יהודים אחרים בשואה על אדמת אירופה, תוך סיכון חייהם. האות מוענק ליהודים שחיו תחת משטר פאשיסטי או נאצי, במדינות כבושות או באזורים שבהם יהודים חיו תחת סכנה של גירוש למחנות השמדה ועבודה. ילדיו של יהושע קיבלו את "אות המציל היהודי" בשמו בחודש מאי 2014 בטקס שהתקיים באנדרטת מגילת האש ביער הקדושים.
גמר ליגת האלופות 2020
גמר ליגת האלופות 2020 של עונת 2019/2020 נערך באצטדיון האור, שבליסבון בירת פורטוגל, ב-23 באוגוסט 2020, בשעה 20:00 (שעון מקומי UTC+1, בשעה 22:00 שעון ישראל), בין באיירן מינכן לבין פריז סן ז'רמן והסתיים בניצחון של באיירן מינכן בתוצאה 0–1. לבאיירן מינכן זו הייתה ההופעה ה-11 בגמר ואילו לפריז סן ז'רמן זו הייתה הופעת הבכורה במעמד.
במקור, הגמר אמור היה להתקיים ב-30 במאי באצטדיון אטאטורק באיסטנבול, אך בעקבות מגפת הקורונה נדחה מועד המשחק, והוא הועבר לאצטדיון האור בליסבון, כחלק מטורניר "שמונה האחרונות", שבו כל משחקי המפעל החל מרבע הגמר הועברו לליסבון, ושוחקו ללא קהל. לאחר הזכייה התמודדה באיירן מינכן במשחק הסופר קאפ האירופי לשנת 2020 מול המנצחת של גמר הליגה האירופית 2020 - סביליה.
מהלך המשחק.