הארגון מחנך לאזרחות טובה ומעניק למתנדבים ידע להמשך דרכם. בראש סולם הערכים של צופי האש נמצאת רוח ההתנדבות והעזרה לזולת. עיקר פעילות הארגון מתמקדת בסיוע לתושבי המדינה, אם בהצלת חייהם ורכושם, ואם בשיפור איכות חייהם. הפגישה פנים אל פנים עם האנשים, הפונים למוקד 102 של מכבי האש, ונמצאים במצב של חוסר אונים וחרדה, ממחישה למתנדבים את מהות התרומה שלהם לקהילה.
בצופי האש מושם דגש על חלוקת אחריות וסמכות. הפקדתו של כל מתנדב על תחום מסוים מפתחת בו רגש אחריות כלפי המתרחש, והוא לומד לקצור את הפירות להצלחתו או לשלם את המחיר על טעויותיו. כמו כן, צופה האש לומד להיות חלק ממערכת היררכית כמבצע הוראות שניתנות לו או כמכתיב משימות לאחרים. במהלך האירועים השונים, המתנדב לומד להתמודד עם מצבי חירום בשיקול דעת וללא פאניקה.
כמו כן, מודגשת בארגון גאוות היחידה, השומרת על מוטיבציה גבוהה. צופה האש רוכש ידע מקצועי בכיבוי דליקות ובחילוץ, אשר עשוי לסייע בידו להציל חיים בעתיד. בנוסף לכך, צופי האש לומדים כיצד לשמור על כללי הבטיחות, ולמנוע פגיעות מיותרות. הם צוברים ידע מעשי בהדרכה בתחומים מקצועיים ובעמידה מול קהל.
שלמה לחיאני
שלמה (שלומי) לחיאני (נולד ב-22 במאי 1965) הוא איש ציבור ישראלי, כיהן כראש עיריית בת ים בשנים 2003–2014. הוא הושעה מתפקידו בפברואר 2014 בעקבות כתב אישום שהוגש נגדו. לחיאני הודה והורשע בשלוש עבירות של הפרת אמונים, באפריל 2015 נגזר עליו עונש של 8 חודשי מאסר בפועל (מתוכם ריצה 5 חודשים בפועל) וקנס, והוטל עליו קלון למשך 7 שנים.
ביוגרפיה.
לחיאני נולד בישראל למשפחה שעלתה ארצה מבנגאזי שבלוב. בצה"ל שירת לחיאני בחיל ההנדסה הקרבית.
בשנת 1997 הקים תנועה עצמאית בבת-ים בשם "בת-ים בראש מורם". בשנת 1998 קיבלה תנועתו 5 מושבים במועצת העיר. עד לשנת 2003 כיהן כחבר מועצה בעיריית בת-ים וכיושב ראש האופוזיציה במועצה. בשנים 2003–2014 כיהן כראש עיריית בת-ים.
בשנת 2000 הקים עמותה בשם "אוהבים" שמטרותיה הן: קידום הרווחה בעיר, טיפול בילדים וניהול בית תמחוי בעיר.
בשנת 2003 בנק המזרחי הגיש לבית המשפט המחוזי בתל אביב-יפו בקשה לכינוס נכסים כנגד חברת אלשב בבעלות לחיאני, בגין העלמת הכנסות בעשרות מיליוני ש"ח מהבנק. פסק הדין שניתן חייב את לחיאני להחזיר לבנק 20.6 מיליון ש"ח.
יזם קורס למנהיגות פוליטית מקומית במרכז הבינתחומי בהרצליה בשיתוף עם נשיאה פרופ' אוריאל רייכמן.
בשנת 2008 נבחר בשנית לראשות עיריית בת ים, ברוב של כ-86% מהקולות.
ב-28 בדצמבר 2009 נעצר על ידי המשטרה, בחשד לעבירות פליליות ושחיתות שלטונית. בספטמבר 2011 המליצה המשטרה להעמידו לדין, בעבירות של קבלת שוחד, מרמה והפרת אמונים, הלבנת הון ועוד.
ב-13 בינואר 2011 הודיע על הצטרפותו לקדימה.
באוגוסט 2013 דחה בג"ץ את בקשתו לדחיית השימוע בעניינו עד אחרי הבחירות המוניציפליות הקבועות ל-22 באוקטובר 2013. בתחילת ספטמבר 2013 ערך פרקליט המדינה, משה לדור, את השימוע. בתחילת אוקטובר 2013 הוגש נגדו כתב אישום בגין עבירות של לקיחת שוחד, מרמה והפרת אמונים. ב-20 באוקטובר 2013 הדיח בג"ץ את לחיאני מתפקידו, אך החליט לאפשר לו להתמודד בבחירות למועצות המקומיות, שהתקיימו יומיים לאחר מכן. בבחירות אלה זכה לתמיכת 57.5 אחוז מציבור המצביעים ונבחר לתקופת כהונה שלישית בראשות עיריית בת ים. עקב כתב האישום הושעה למשך שנה, החל מפברואר 2014, מתפקידיו כראש העיר, כחבר מועצת העיר ו"תפקידים שיש להם השפעה מהותית על התנהלותה התקינה של הרשות המקומית או בתפקידים הכרוכים בניהול כספי ציבור".
במאי 2014 הודה והורשע לחיאני, במסגרת הסדר טיעון, ב-3 עבירות של הפרת אמונים, כאשר סעיפי השוחד נמחקו מכתב האישום. בספטמבר 2014 גזר בית המשפט על לחיאני שישה חודשי עבודות שירות, שנת מאסר על תנאי, ותשלום קנס של 250,000 ש"ח. לאחר ערעור הפרקליטות, באפריל 2015 גזר עליו בית המשפט המחוזי 8 חודשי מאסר בפועל ובנוסף הוטל עליו קלון למשך 7 שנים. בנובמבר 2015 דחה בית המשפט העליון בקשת רשות ערעור של לחיאני. ב-27 בדצמבר 2015 החל לרצות את עונשו בבית הסוהר חרמון. לאחר שוועדת השחרורים החליטה לנכות שליש מעונשו, שוחרר לחיאני מבית הסוהר ב-13 במאי 2016.
בשנת 2012 השתתף בעונה השישית של "רוקדים עם כוכבים" והגיע למקום השביעי. בשנת 2017 ערך לחיאני צום רפואי בפיקוח של 40 ימים בבית הבריאות, והשיל ממשקלו 40 ק"ג.
תקופת הקלון תסתיים ב-2022, והוא הצהיר כי בכוונתו לחזור ולהתמודד על ראשות עיריית בת ים בבחירות של 2023.
הנריק שרינג
הנריק שרינג (Henryk Szeryng; 22 בספטמבר 1918 - 8 במרץ 1988) היה כנר יהודי-פולני, שהיגר למקסיקו והיה לאזרח המדינה.
חייו.
שרינג נולד בז'לאזובה וולה בפולין, שם החל בלימודיו. בהמשך למד בברלין אצל קרל פלש. הופעת הסולו הראשונה שלו הייתה בשנת 1933, בנגינת הקונצ'רטו לכינור של יוהנס ברהמס. משנת 1933 עד 1938 למד קומפוזיציה בפריז, אצל נדיה בולאנז'ה ובשנות מלחמת העולם השנייה עבד כמתורגמן ופרשן מטעם ממשלת פולין הגולה (שרינג שלט בשבע שפות) וניגן בקונצרטים לפני חיילי בעלות הברית בכל רחבי העולם. באחד הקונצרטים האלה במקסיקו סיטי קיבל הצעה לקבל עליו את מחלקת כלי הקשת באוניברסיטה המקומית. הוא נענה להצעה ובשנת 1946 קיבל אזרחות מקסיקנית.
בשנים הבאות התמקד שרינג בהוראה, לפני שחידש את קריירת הקונצרטים שלו בשנת 1954. הופעתו הראשונה בניו יורק קצרה שבחים רבים ומאז עד סוף חייו הרבה במסעות קונצרטים. הוא מת בקאסל, גרמניה.
גישתו למוזיקה נחשבת לשקולה, נטולת יומרות ועתירת כבוד למלחין. מורשתו המוזיקלית מציבה אותו בין גדולי הכנרים של המאה ה-20.
לשרינג הקלטות רבות, ביניהן שתיים של מכלול הסונאטות והפרטיטות לכינור מאת יוהאן סבסטיאן באך וכמה מן הסונאטות של בטהובן וברהמס, עם הפסנתרן ארתור רובינשטיין. שרינג עסק גם בהלחנה; יצירותיו כוללות מספר קונצ'רטי לכינור ויצירות מוזיקה קאמרית.
בין תלמידיו נמנה הכנר מרדכי ברוצקי
פרסים ואותות הוקרה.
פרס גראמי לביצוע מצטיין של מוזיקה קאמרית:
אלימינציה
לבנון מהכיבוש הערבי עד לעזיבת הצלבנים
יעקב פרי (פרולוב)
יעקב פרי (פרולוב) (24 באוגוסט 1915 – 8 בפברואר 2001) היה מפקד בכיר ב"הגנה" ובצה"ל, בו הגיע לדרגת אלוף. בין התפקידים שמילא: מ"מ אלוף פיקוד הדרום, מפקד מחוז ירושלים, נשיא בית הדין הצבאי לערעורים, מפקד פיקוד ההדרכה, ולאחר שחרורו מצה"ל, יו"ר האגודה למען החייל.
ביוגרפיה.
יעקב פרי נולד בסופיה שבבולגריה בשם יעקב פרולוב. הוא עלה לארץ ישראל ב-1925. עוד כתלמיד בגימנסיה הרצליה הצטרף פרי ל"הגנה". ב-1939 סיים קורס מפקדי מחלקות בג'וערה. מאז היה במנגנון הקבע של ההגנה. בשנים 1942-1946 פיקד על החי"ש בתל אביב ואחר כך פיקד על נפת הדרום.
במלחמת העצמאות הקים את גדוד 52 עם לוחמי נפת אפרים במחוז תל אביב. כאשר הוקמה חטיבת גבעתי צורף הגדוד לחטיבה. כמפקד הגדוד הוא פיקד על כיבוש משלטי חוליקאת במבצע יואב. בסוף המלחמה החליף את שמעון אבידן בתפקיד מפקד חטיבת גבעתי. אחר כך שימש כראש מחלקת מבצעים במטכ"ל, ראש מטה וממלא מקום מפקד הפיקוד השמיני וכראש מטה פיקוד הדרום. ב-1954 שימש כאלוף הפיקוד כממלא מקומו של אלוף משה צדוק. בשנים 1955–1957 שימש ראש מנהל הסגל. לאחר מכן שימש מפקד פיקוד ההדרכה, מפקד מחוז ירושלים (1959–1961), בתקופה זו פיקד על מצעד צה"ל שנערך בירושלים. ב-1961 מונה לנספח צה"ל באיטליה, שווייץ ויוגוסלביה. בדצמבר 1963 מונה לנשיא בית הדין הצבאי לערעורים, ושנה אחר כך הועלה לדרגת אלוף.
לאחר שחרורו מצה"ל, כיהן כיושב ראש האגודה למען החייל, בשנים 1969–1979, וכיושב ראש "יד לבנים" רחובות.
בשנת 1970 קיבל פרי את תואר יקיר העיר רחובות.
פרי היה נשוי לחסיה לבית לנדו (נפטרה ב-1964), שמשפחתה הייתה ממקימי העיר רחובות. לזוג נולדו שלושה בנים. בנו נהרג במלחמת יום הכיפורים. לאחר פטירתו, נקבר יעקב פרי לצד בנו, בבית הקברות הצבאי בעיר רחובות, בה קרוי רחוב על שמו.
תוכנית המחויבות האישית
אור לחינוך
אור לחינוך היא עמותה הפועלת לקידום מצוינות והתנדבות בקרב בני נוער וצעירים במדינת ישראל, בדגש על הפריפריה החברתית והגאוגרפית. הסניפים המרכזיים של העמותה פועלים בבאר שבע, אשדוד, לוד וערד.
היסטוריה.
עמותת 'אור לחינוך' החלה את פעילותה תחת השם 'אח בוגר' בשנת 2004 על ידי ליאור לפיד (כיום מנכ"ל העמותה), תלמיד תיכון בעירו אשדוד. הרעיון הבסיסי היה ליצור תוכנית חונכות לתלמידי כיתות ו' על ידי תלמידי תיכון.
העמותה מוכרת מטעם מינהל חברה ונוער של משרד החינוך כמוסד הרשאי להפעיל מתנדבים במסגרת פרויקט מחויבות אישית בבתי ספר תיכוניים ברחבי הארץ. עם זאת, חלק נכבד מהמתנדבים הם תלמידים אשר מצטרפים לצוות החונכים בלי קשר לדרישת ההתנדבות של בתי הספר. כיום פעילים בעמותה למעלה מ-200 משתתפים מדי שנה. החל מסוף שנת 2010 עובדת העמותה בשיתוף פעולה אסטרטגי עם פר"ח. במסגרת זו מוענקת לסטודנטים המתנדבים במסגרת העמותה (כראשי סניפים) מלגת לימודים.
אוכלוסיית היעד של העמותה מגיעה מהפריפריה החברתית והגאוגרפית של מדינת ישראל והיא כפולה: תלמידים בכיתות ו' בבתי ספר יסודיים, וכן תלמידי תיכון העוברים תהליך הכשרה ולאחר מכן משמשים כחונכים לאורך שנת לימודים אחת לפחות. תהליך פיתוח המצוינות מתנהל בשלושה ממדים מרכזיים: חניכה אישית, פעילות קבוצתית וכן ימי התנדבות מרוכזים. לכל חניך מוצמד חונך על פי התאמה אישית (על ידי הצוות המקצועי של העמותה). עבודת החונכים נעשית בתיאום מלא עם בתי הספר בהם לומדים החניכים והוריהם.