"دریغ است ایران که ویران شود کنام پلنگان و شیران شود" - בתרגום חופשי: "כה חבל שאיראן תחרב, תהפוך לגוב נמרים ואריות".
לאחר מותו הפואמה זכתה לפופולריות רבה, ובמאות האחרונות תורגם הספר לשפות שונות ובהן גם עברית.
מלבד השאהנאמה, מיוחס לפירדוסי גם חיבור פואמה סאטירית, הג'ו נאמה (هجونامه), בעיקר על ידי המשורר ומחבר הביוגרפיה של פירדוסי נט'אמי ערוצ'י. לפי טענה זו, לאחר שפירדוסי קיבל מהסולטאן סכום פעוט, פירדוסי חיבר שיר לעג סאטירי כנקמה.
הוקרה והנצחה.
לפי המסורת, פירדוסי נקבר בחצר משפחתו בטוס, ולמרות נזק רב שספגה העיר לאורך השנים, הקבר של פירדוסי נותר עומד ללא פגע. בשנת 1934 נחנך מאוזוליאום גדול לזכרו של פירדוסי על מבנה הקבר הישן. את הרעיון להקמת המאוזוליאום יזמו קבוצת אנשי רוח והוגים לאומיים, שקראו לרזא ח'אן לפעול להקמת המבנה. קירות המאוזוליאום מעוטרים בקליגרפיה ובכתובות, בעיקר ציטוטים מתוך השאהנאמה.
בשנת 1966 עבר המבנה שיפוץ גדול, שכלל גם שיפוץ והרחבה של החצר המקיפה, ופיתוח הסביבה לתיירות.
בשנת 1934 צוין באיראן מילניום להולדתו של פירדוסי. החגיגות נערכו בערים משהד, טוס וטהראן ונמשכו כחודש. בין המוזמנים היו חוקרים ידועי שם מרחבי העולם, ביניהם יאן ריפקה, ולדימיר מינורסקי, פואט קופרולו ועוד רבים.
אחד המכתשים על פני כוכב חמה נקרא על שמו של פירדוסי.
ה-14 במאי נקבע באיראן כ"יום פירדוסי", ביום זה עורכים כנסים אקדמיים ועממיים לזכר המשורר הלאומי.
פירדוסי כמקור השראה.
היינריך היינה, כמחאה על קמצנותו של דודו, כתב את השיר "המשורר פירדוסי" (Der Dichter Firdusi), שבו הוא מתאר בפרוטרוט את כפיות הטובה של מחמוד מע'זנה כלפי המשורר (על פי השיר, מחמוד הבטיח לשלם לו במטבעות זהב, אך נתן לו מטבעות של כסף, והמשורר מת משברון-לב).
ישיבת הסדר נוה דקלים
מוסקובסקייה
מוסקובסקייה (Moskovskaya) היא וודקה רוסית, על שם עיר הבירה, מוסקבה. וודקה זו מכילה 40 אחוז אלכוהול ומיוצרת משיפון. זו הוודקה הרוסית היחידה המיוצרת משיפון.
החברה המייצרת את מוסקובסקייה היא אותה החברה המייצרת את הסטוליצ'ניה. תהליך היצור הוא תהליך של זיקוק רציף כפול וסינון מרובע. מוסקובסקייה נחשבת לוודקה רוסית איכותית עד ממוצעת.
יו לורי
ג'יימס יו קאלום לורי (באנגלית: James Hugh Calum Laurie; נולד ב-11 ביוני 1959) הוא שחקן אנגלי, זוכה פרס גלובוס הזהב, במאי, מוזיקאי, זמר, קומיקאי, וסופר. ידוע בזכות הקומדיות הטלוויזיוניות שעשה עם סטיבן פריי, "קטעים עם פריי ולורי" וג'יבס וווסטר, ובזכות תפקידיו ב"הפתן השחור" ובסדרת הדרמה "האוס".
ביוגרפיה.
לורי נולד וגדל באוקספורד, למד ב"דראגון סקול" ובאיטון ואחר כך למד ארכאולוגיה ואנתרופולוגיה בקולג' סלווין בקיימברידג'. אביו שהיה רופא, זכה בצעירותו במדליית זהב אולימפית בחתירה, ולורי שהעריץ את אביו ושאף ללכת בעקבותיו עסק גם הוא והצטיין בעצמו בחתירה בתקופת לימודיו. ב-1980 השתתף לורי בתחרויות חתירה של אוניברסיטאות אוקספורד וקיימברידג', אך נאלץ לפרוש לחלוטין מהעיסוק בספורט הזה עקב מחלה שהשביתה אותו מפעילות במשך חודשים רבים (פרישה שגרמה לו לחפש לעצמו תחביב חלופי, והביאה אותו בסופו של דבר אל ה-Cambridge Footlights).
תסריטאות ומשחק.
בשנה הראשונה באוניברסיטה יצא עם אמה תומפסון, מי שהפכה בסופו של דבר לשחקנית ותסריטאית ידועה בפני עצמה. בין היתר בזכות עידודה, הצטרף לורי למועדון הדרמה של האוניברסיטה Cambridge Footlights, וב-1981 אף היה לנשיא המועדון. ב-1980, במסגרת העבודה על מופע סוף השנה של המועדון (שבהמשך הוצג וזכה בפרס ראשי במסגרת הפסטיבל באדינבורו), פגש והחל לשתף פעולה עם סטיבן פריי שהיה לימים לחבר אישי קרוב ולשותפו במספר תוכניות טלוויזיה מצליחות (חלקן הפכו לחלק מנכסי צאן הברזל של הטלוויזיה הבריטית). בשנים 1989–1995 השניים כתבו בעצמם וכיכבו בתוכנית מערכונים סאטירית משלהם שכונתה "קטעים עם פריי ולורי", ובשנים 1990–1993 כיכבו בסדרת הטלוויזיה "ג'יבס וְווּסטר", עיבוד לספריו של פ. ג. וודהאוס "סיפורי ג'יבס" (לורי גילם את דמותו של ברטי ווסטר מעסיקו של ג'יבס, בתפקיד זה באו לידי ביטוי גם כשרונותיו כזמר וכפסנתרן), ואף בסדרות "הפתן השחור" של רואן אטקינסון (שבחלק מהן גילם לורי את הדמות הקומית "הנסיך ג'ורג'" ואת הדמות הקומית-טראגית "סגן ג'ורג'"). בסדרות בהן שיתף פעולה עם סטיבן פריי, גילם לורי בעיקר דמויות קומיות.
בהמשך הקריירה שלו הרחיב לורי את מגוון הדמויות שגילם בקולנוע ובטלוויזיה, ובנוסף לדמויות קומיות החל לקחת על עצמו גם תפקידים דרמטיים והשתתף בסרטי דרמה כמו "החברים של פיטר" ודרמה תקופתית כמו "על תבונה ורגישות". תפקידים נוספים בקולנוע היו בסרטים "מייבי בייבי", וסרטי "סטיוארט ליטל" ו- "101 כלבים וגנבים" שהחלו את החשיפה של לורי לקהל אמריקאי. בשנת 1998 הופיע לורי בהופעת אורח קומית בסדרה חברים. משנת 2002 הופיע לורי בתפקידי אורח דרמטיים בסדרות דרמה טלוויזיוניות, כמו "ספוקס" של ה-BBC. ב-2003 השתתף וביים בסדרת הדרמה הקומית "ארבעים ומשהו".
על אף שבבריטניה לורי היה מוכר לקהל הרחב כבר משנות השמונים, בארצות הברית וברחבי העולם הוא זכה להכרה של ממש רק החל בשנת 2004, כשהחל לככב בסדרת הדרמה הרפואית "האוס" של רשת FOX בתפקיד המורכב ופורץ הדרך לזמנו של דמות הגיבור/אנטי-גיבור ד"ר גרגורי האוס, תפקיד שחייב אותו, בין היתר, לשחק בצליעה קבועה ובמבטא אמריקאי. לורי גילם את תפקיד "האוס" במשך שמונה שנים רצופות, במהלכן היה מועמד ואף זכה על תפקיד זה בפרסים רבים, לרבות - חמש פעמים מועמדות אישית לפרס אמי (בנוסף על מועמדות של הסדרה כולה), ארבע מועמדויות ובשנים 2005 ו-2006 אף שתי זכיות בפרס גלובוס הזהב, וב-2008 בפרס גילדת שחקני המסך. בשל התפקיד הזה לורי נכנס לספר השיאים של גינס לשנת 2012 בתור שחקן הדרמה בסדרת טלוויזיה הנצפה ביותר בעולם (הסדרה "האוס" נכנסה גם היא לספר בתור סדרת הדרמה הנצפית ביותר בעולם, כשבשיאה שודרה בכ-66 מדינות שונות בעולם והייתה בעלת כ-82 מיליון צופים, ולורי אף נחשב בגינה לשחקן הדרמה בסדרת טלוויזיה המרוויח ביותר בעולם). לרמת המשחק יוצאת הדופן של לורי ולמשמעת העבודה שלו הייתה ללא ספק תרומה גדולה להצלחה של הסדרה ברחבי העולם, אבל ההשפעה של לורי על ההתפתחות של הסדרה לא התמצתה בכך, והוא היה מעורב גם בתהליכי קבלת החלטות של הפקת הסדרה, ואף ביים בעצמו שניים מהפרקים שלה.
לורי לא הזדרז לקחת על עצמו עבודות משחק חדשות אחרי "האוס". הסנוניות הראשונות היו תפקיד משנה קטן בסדרת הטלוויזיה VEEP והשתתפות בסרטי הקולנוע הבאים - תפקיד משנה בסרט Mister Pip, תפקיד ראשי בדרמה רומנטית לא שגרתית בשם The Oranges, ותפקיד משנה בסרט Tomorrowland (לצידו של ג'ורג' קלוני). בהמשך (2016) שיחק לורי את תפקיד סוחר הנשק, הביליונר קר הלב ריצ'רד אונסלו רופר במיני-סדרה עטורת הפרסים "מנהל הלילה" המבוססת על ספרו של ג'ון לה קארה - תפקיד עליו זכה לורי עצמו בשנת 2017 בפרס גלובוס הזהב, ותפקיד ראשי במותחן הפסיכולוגי הטלוויזיוני "צ'אנס" שהפקתו על ידי HULU הופסקה אחרי שתי עונות (2016–2017).
מוזיקה.
בשנים 2010 – 2014 הגשים לורי חלום ישן שלו, ואחרי שנים רבות של פעילות בתחום המוזיקה כתחביב (לרבות השתתפויות במסגרות של הופעות צדקה לסוגיהן), ושימוש אגבי בכישרון וביכולות המוזיקליות שלו במסגרת קריירת המשחק שלו, החל פועל כמוזיקאי בלוז מקצועי.
לורי הוא פסנתרן מחונן מילדות, עם הכשרה מוזיקלית שהייתה בעיקרה אוטודידקטית. את רוב הקרדיט ליכולותיו בהקשר זה זוקף לורי לזכותו של המוזיקאי, היוצר והפסנתרן מק רבנבאק, הידוע כד"ר ג'ון, אותו הוא מחשיב למורו ורבו בתחום. הפסנתר הוא ללא ספק כלי הנגינה (והביטוי המוזיקלי) המועדף והמרכזי מבחינתו, אך לורי שולט גם בנגינה על כלי נגינה נוספים, ביניהם - גיטרות מסוגים שונים, מפוחית פה וכלי הקשה וקצב מסוגים שונים. ללורי יש יכולות ומקוריות גם בתחום הקולי (הקול הבסיסי שלו הוא בריטון, אבל הוא שר בדר"כ גבוה יותר), ויש לו יכולת מוכחת לספר סיפור באמצעות שירה קולית.
במסגרת הקריירה המוזיקלית המקצועית שלו הקליט לורי, עד כה, שני אלבומי כיסוי של מוזיקת בלוז ונשמה אמריקאית לסוגיה, שהופקו על ידי המוזיקאי והמפיק המוזיקלי ג'ו הנרי, והתקבלו בהערכה גם על ידי הביקורות המקצועיות וגם על ידי הקהל; הגיש סדרת תוכניות רדיו ב-BBC2 על ההשפעות ההדדיות בין הבלוז לבין תחומי מוזיקה אחרים; ואף יצא לכמה סבובי הופעות חובקי עולם ומצליחים עם נגנים מקצועיים ומנוסים, שפעלו יחד עם לורי כהרכב בשם: The Copper Bottom Band.
במסגרת ההקלטות וההופעות הללו זכה לורי לשתוף פעולה גם מצד מוזיקאים וותיקים מהשורה הראשונה של מוזיקאי הבלוז והג'אז שעדיין פועלים בימינו כמוזיקאים פעילים, ביניהם: הפסנתרן והמעבד המוזיקלי (שנפטר בינתיים) , נגן כלי הנשיפה והמפיק המוזיקלי , היוצר , היוצר והפסנתרן , הזמר טום ג'ונס והזמרת .
המעבר של לורי לקריירה מקצועית בתחום המוזיקה תועד, בין היתר, בשני סרטים דוקומטריים קצרים שהוצגו במסגרת סדרת הטלוויזיה הבריטית Perspectives, הראשון שבהם תיעד את המסע של לורי אל מקורותיו המוזיקליים בניו-אורלינס, והשני תיעד את המסע שערך לורי ביחד עם חבריו הנגנים, מחוף אל חוף בארצות הברית, בדרכם אל קונצרט המחווה שקיימו בחודש מרץ 2013 על סיפונה של האניה RMS Queen Mary.
כתיבה ספרותית.