בנושאי ההגירה, פסק פולר בתיק "גונזלס נגד ויליאמס" משנת 1904, שעל פי חוקי ההגירה פורטוריקנים לא יכולים להחשב לזרים, ולפיכך לא ניתן למנוע מהם כניסה לארצות הברית. עם זאת דחה בית המשפט את האפשרות להכריז עליהם כעל אזרחי ארצות הברית. שאלת המעמד האזרחי של תושבי טריטוריות האיים החדשות, נותרה בלתי ברורה, דו-משמעית ושנויה במחלוקת. הפורטוריקנים נודעו בצורה זו או אחרת כ"אזרחים חסרי אזרחות" (noncitizen nationals). הרקע לפסק דין זה היה הגעתה של איזבל גונזלס מפוארטו ריקו לאליס איילנד באוגוסט 1902. נציב ההגירה ויליאם ויליאמס התייחס אליה כאל מהגרת בלתי חוקית ותכנן לגרשה בחזרה לסן חואן. גונזלס עתרה נגדו, ובית המשפט פסק לטובתה והתיר לה להישאר בתחומי ארצות הברית. חוות הדעת של פולר בתיק לא הרחיקה לכת עד כדי הקביעה שהיא הייתה אזרחית ארצות הברית באופן אוטומטי, אך הוא הכיר בכך שפוארטו ריקו היא כטריטוריה של ארצות הברית (החל ממלחמת ארצות הברית-ספרד ב-1898), ולפיכך הוקנתה לגונזלס הזכות להישאר בארצות הברית. פסק דין זה סלל את הדרך בעתיד לפורטוריקנים להגר באופן חופשי לארצות הברית. ב-1917 העביר הקונגרס את "חוק ג'ונס שאפרות'" שהעניק לתושבי פוארטו ריקו זכויות הגירה ואזרחות מורחבים יותר.
ב-1893 דחה פולר הצעה של הנשיא הנבחר גרובר קליבלנד להתמנות כמזכיר המדינה. הוא שימש כחבר בוועדת הבוררות שהתכנסה בפריז ב-1899 כדי לפתור את סכסוך הגבולות בין הממלכה המאוחדת לבין ונצואלה.
חיים אישיים.
פולר היה נשוי פעמיים. ב-1858 הוא נשא לאישה את קליסטה ריינולדס, שנפטרה ב-1864. ב-1866 הוא נישא בשנית למרי קולבאו, בתו של הבנקאי ויליאם פ. קולבאו. היו לו שש בנות.
מותו ומורשתו.
מלוויל פולר נפטר בסורנטו, מיין ב-4 ביולי 1910 ונטמן בבית הקברות גרייסלנד שבשיקגו.
נאמר על פולר שהוא דמה במראהו לסופר וההומוריסטן מארק טוויין. באחד הימים עצר מישהו ברחוב את טוויין וחשב אותו בטעות לפולר. האיש ביקש מטוויין את חתימתו. מסופר שטיין כתב לו: "זה טעים מאוד להיות מלא (full), אבל זה נהדר להיות פולר (Fuller, מלא יותר). שלך בלבביות מלוויל מ. פולר".
על פי אחד המחקרים, בתקופת כהונתו כנשיא בית המשפט העליון, תמך פולר בזכויות האזרח של האפרו-אמריקאים ב-15.15% (5 מתוך 33) של התיקים שהובאו בפניו, וב-24.14% (7 מתוך 29) של התיקים בנוגע לזכויות האזרח של האמריקנים ממוצא אסיאתי. שני הנתונים הללו נמוכים מהמוצע של כלל שופטי בית המשפט העליון.
כנשיא בית המשפט העליון השביע פולר חמישה נשיאים: בנג'מין הריסון, גרובר קליבלנד, ויליאם מקינלי, תאודור רוזוולט וויליאם הווארד טאפט.
מייקל רובין
מייקל רובין (באנגלית: Michael Rubin; נולד בשנת 1971) הוא חוקר ב-AEI. בעבר עבד כפקיד בכיר בפנטגון, שם עסק בסוגיות הנוגעות למזרח התיכון וכיועץ פוליטי לרשות הזמנית לקואליציה .
ביוגרפיה.
ילדותו.
רובין נולד בפילדלפיה בשנת 1971. רובין קיבל תואר ראשון בביולוגיה (1994) וגם תואר דוקטור בהיסטוריה (1999) מאוניברסיטת ייל. עבודת הדוקטורט שלו, The Making of Modern Iran, 1858–1909: Communications, Telegraph and Society זכתה בפרס ג'ון אדיסון פורטר של ייל.
קריירה.
רובין מרצה להיסטוריה באוניברסיטת ייל, באוניברסיטה העברית, באוניברסיטת ג'ונס הופקינס, ועבד כמרצה אורח באוניברסיטאות סולימניה, סלאחודין ודוהוק, באזור כורדיסטן העיראקית. משנת 2002 עד 2004 שימש רובין כיועץ מטה על איראן ועיראק במשרד שר ההגנה. בין השנים 2003–2004 עבד רובין כיועץ פוליטי של הרשות הזמנית לקואליציה בבגדאד.
בין השנים 2004–2009 היה העורך של Middle East Quarterly. הוא קיבל מלגות מהמועצה לקשרי חוץ, ומועצת קרנגי לאתיקה בנושאים בינלאומיים.
מאז 2007 הוא לימד בכירים בהנהגת צבא ארצות הברית, חיל הנחתים האמריקאי וצי ארצות הברית לפני פריסתם בעיראק, במפרץ הפרסי ובאפגניסטן כמרצה בבית הספר של הצי ללימודים מתקדמים.
בדצמבר 2017 הציע אזרח טורקיה פרס בגובה 3 מיליון לירות טורקיות (כמעט 800,000 דולר) עבור עזרה בהעברת רובין לטורקיה כדי לענות על טענות הטרור הטורקיות בקשר לניסיון ההפיכה הטורקי ב-2016.
יחסי טאיוואן–ספרד
יחסי טאיוואן–ספרד הם היחסים הדו-צדדיים והדיפלומטיים בין טאיוואן וספרד. מאחר שטאיוואן אינה מוכרת כמדינה ריבונית והרפובליקה העממית של סין היא שמנהלת רשמית את ענייני החוץ של טאיוואן, לספרד יש משרד קונסולרי בטאיפיי כחלק משגרירות מנילה, הפיליפינים.
יחסים היסטוריים.
מכיוון שהאפיפיור אלכסנדר השישי העניק את האדמות שנותרו ממערב לאיים האזוריים לספרד ואת אלה של המזרח לפורטוגל, כפי שסוכם חוזה טורדסיאס (1494), פורטוגל הייתה הראשונה שיצרה קשרים עם סין.
הגישה הספרדית לסין הייתה דרך הפיליפינים (1565). הקולוניה במנילה, שהוקמה על ידי מיגל לופס דה לגאספי, שם הספרדים באו במגע עם הרשתות המסחריות שהגיעו מהחוף הסיני. שנים אחר כך, בשנת 1626, הספרדים כבשו את האי היפה (טאיוואן) ונשארו שם עד שבשנת 1642 הם גורשו על ידי ההולנדים.
יחסים דיפלומטיים.
במרץ 1973 נותקו היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה הסינית (טאיוואן) לספרד, ובאוגוסט אותה שנה הקימה ממשלת ספרד את מרכז סון יאט-סן במדריד, כדי לקיים ולפתח יחסים מהותיים דו-צדדיים ששמו הוחלף למשרד הכלכלה והתרבות של טאיפיי בשנת 1991.
ספרד היא אחת המדינות שאינן מכירות ברפובליקה הסינית, אך מקיימת עמה יחסים לא רשמיים. ספרד הייתה אחת המדינות שהצביעו נגד בעצרת הכללית של האו"ם ביחס להחלטה 2758 (1971), אשר דרשה כי כל שינוי בייצוג סין באו"ם ייקבע ברוב של שני שלישים.
דומיניק קמינגס
דומיניק מקנזי קמינגס (באנגלית: Dominic Mckenzie Cummings; נולד ב-25 בנובמבר 1971) הוא יועץ פוליטי אנגלי, שימש כיועצו המיוחד של ראש ממשלת בריטניה בוריס ג'ונסון בין יולי 2019 לנובמבר 2020.
ביוגרפיה.
נולד בדרהאם כבנם של רוברט ומוראג קמינגס. אביו היה מפקח אסדות קידוח ואמו הייתה מורה. התחנך בפנימיית דרהאם, והמשיך ללימודי היסטוריה באוניברסיטת אוקספורד. בין 1994 ל-1997 היה יזם עסקי ברוסיה שתחת שלטון בוריס ילצין, אך לא צלח.
ב-1999 החל לעסוק באסטרטגיה פוליטית, והועסק כיועץ במסע הפרסום נגד ההצטרפות לגוש האירו. ב-2002 מונה ליועצו של ראש האופוזיציה, איאן דנקן סמית, אך התפטר לאחר שמונה חודשים משום שהצעותיו לא התקבלו. ב-2004 היה ממארגני ההתנגדות שהכשילה את יוזמת הרפורמה במבנה המועצות האזוריות במשאל ציבורי. ב-2006 שימש כעורך-בפועל עבור אתר האינטרנט של "הספקטייטור". הוא היה אחראי לפרסום קריקטורות מוחמד באתר, שהוסרו לאחר מכן.
ב-2007 החל קמינגס לעבוד כיועצו הפוליטי של מייקל גוב, שלצדו נותר במשך שבע השנים הבאות. ב-2011 מונה לראש המטה של גוב, בתפקידו דאז כשר החינוך. קמינגס התפרסם בשל סגנון התנהלותו קצר הרוח והתקיף, שתואר על ידי מתנגדים רבים כבריונות. ב-2012 שילם פיצויים של 25,000 ליש"ט לפקידה בכירה שתבעה אותו על התעמרות במקום העבודה. ב-2014 הוא התפטר.
באוקטובר 2015 שב קמינגס לזירה הפוליטית והתמנה למנהל מסע הפרסום של "הצביעו לעזוב" (Vote Leave), הארגון הגדול והחשוב ביותר שתמך בפרישה מן האיחוד האירופאי במשאל העם הצפוי. לאחר הניצחון הגדול ביוני 2016, יוחס לו תפקיד מכריע בהצלחה ובניסוח המסרים ששכנעו את העם – בסדרת הטלוויזיה אודות הברקזיט שהפיקו ערוץ 4 ו-HBO, קמינגס, בגילום בנדיקט קמברבאץ', הוא הדמות המרכזית. בתקופה זו הוא יצר קשרים הדוקים עם בוריס ג'ונסון, והפך למקורבו. באפריל 2019 הואשם בביזוי הפרלמנט, לאחר שלא הופיע בוועדה שחקרה האשמות בדבר הפצת ידיעות חדשותיות כוזבות טרם משאל העם.
ב-24 ביולי 2019 מינה אותו ג'ונסון ליועצו המיוחד, משרה חדשה שהחליפה למעשה את תפקיד יושב-ראש המטה שיצר טוני בלייר ב-1997. קמינגס היה הדוחף העיקרי למהלכיו הדרסטיים של ג'ונסון סביב בחירות 2019: סילוק עשרים-ואחד התומכים בהפקעת ניהול המשא-ומתן מידי הממשלה, פיזור הפרלמנט, והאסטרטגיה של התמקדות באזורי ההצבעה של מעמד הפועלים בצפון ("החומה האדומה") מתוך חישוב שייתמכו במועמד שיבטיח להשלים את הפרישה. ניצחונו של ג'ונסון יוחס במידה רבה ליועצו הראשי. כמו כן, נטען שהתנהלותו הכוחנית ופיטור אנשי צוות ללא הסכמה הובילו לסכסוך בינו לשר האוצר סאג'יד ג'אוויד, שהתפטר בראשית 2020. במהלך מגפת הקורונה, התגלה שנסע לאשתו במהלך העוצר בחודש מרץ. הפרת כללי העוצר הציתה שערורייה פוליטית ותביעות להתפטרותו כשהדבר פורסם בעיתונות בחודש מאי, אם כי המשטרה שללה כל היבט פלילי. קמינגס דחה את ההאשמות. ב-13 בנובמבר 2020 עזב את תפקידו, על רקע מתיחות בתוך הסגל בדאונינג 10 וטענות על כך שקמינגס תדרך נגד ראש הממשלה.