בהמשך דירלוונגר הגיע לספרד והצטרף לכוחות הלגיון הספרדי בעת מלחמת האזרחים בספרד. שוב, הודות לסיוע שקיבל מגוטלוב ברגר, הוא הועבר ללגיון הקונדור בו שירת בשנים 1936–1939 ונפצע שלוש פעמים בקרבות. בעקבות שירותו בספרד הנאצים הסכימו לקלוט אותו בחזרה לשורותיהם, אך הוא קיבל מספר חבר חדש וגבוה יותר שערכו היה 1,098,176. גם תוארו האקדמי הוחזר לו מידי אוניברסיטת פרנקפורט.
מלחמת העולם השנייה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, דירלוונגר התנדב לשורות הוואפן אס אס וקיבל דרגה פיקודית. עם התקדמות הלחימה והתבססות גרמניה הנאצית באירופה קיבל פיקוד על דיוויזיה משלו שנקרא "דיוויזיית דירלוונגר". היא הורכבה מציידים שטרם חוילו ולא נכחו בקרבות וכן מחיילים שלחמו בחזית. הסברה הייתה שיכולתם של אנשי הציד לאתר עקבות וכן כישורי הצליפה שלהם יסייעו לגרמנים במלחמתם בפרטיזנים. לימים, גויסו ליחידתו פושעים גרמנים, ואף אסירי מחנות ריכוז דוגמת צוענים, הומוסקסואלים, חולים בנפשם ומתנגדים פוליטית למשטר הנאצי.
היחידה הייתה אחראית על משימות שמירה וביטחון בגנרלגוברנמן, ודירלוונגר עמד בראש פיקוד של מחנה עבודה בפולין כחלק מיחידות גולגולת המת. קונראד מורגן, שופט בשורות הנאצים, חקר את הנעשה על ידי דירלוונגר והאשים אותו ברציחות מיותרות, שחיתות ומעשי זילות אחרים נגד הגזע הארי (לימים מורגן הורד בדרגה ונשלח לחזית המזרחית). לדבריו של מורגן הוא גזל רכוש רב מגטו לובלין וסחט כספים רבים באיומים. אוסקר דירלוונגר החל לבצע מעשה זוועות, ביניהם הפשיט נשים יהודיות מבגדיהן, הצליף בהן ואז הזריק לגופן סטריכנין וצפה בהן גוססות להנאתו ולהנאת פקודיו. לדברי היסטוריון השואה ראול הילברג, במחנה של דירלוונגר החלו לצוץ לראשונה שמועות על הכנת סבון משומן היהודים. סופר שדירלוונגר חתך נשים יהודיות למוות ובישל את בשרן עם בשר סוס כדי ליצור סבון. ההיסטוריון ריצ'רד ס.לוקאס תיאר אותו בספרו כ"סדיסט שהאכזריות שלו הייתה ידועה היטב. אחד מאותם דגנרטים, שבימים שפויים יותר, היה נזרק משורות הצבא הגרמני". אודילו גלובוצניק כתב מכתב להימלר ובו שיבח את דירלוונגר על פועלו בפולין.
טימותי סניידר כתב בספרו "ארצות הדם: אירופה בין היטלר לסטלין" ש"דירלוונגר נהג לכלוא את האוכלוסייה המקומית באסם, להעלותו באש, ואז לירות במקלעים בכל מי שניסה לברוח". אזרחים נלקחו על ידי אנשי יחידתו והוצעדו בצידי ובקדמת השיירה כדי שישמשו כמגנים אנושיים, ואף הוצעדו בשדות מוקשים. הימלר ידע על המוניטין האכזרי של דירלוונגר בפולין הכבושה, ועם זאת החליט להעניק לו את עיטור הצלב הגרמני בזהב ב-5 בדצמבר 1943.
מרד ורשה.
באמצע שנת 1944, בעת מבצע בגרטיון, יחידתו של דירלוונגר ספגה אבדות קשות מול הרוסים. היחידה אורגנה מחדש כ"כוח סער" ולקחה חלק בדיכוי מרד ורשה. על פי ההיסטוריון מרטין ווינדרו, בורשה אנשיו של דירלוונגר לקחו חלק בטבח וולה, ויחד עם יחידות שיטור נוספות ריכזו כ-40,000 אזרחים וירו בהם, בפרק זמן של יומיים לערך. בנוסף לזאת, דירלוונגר הצית שלושה בתי חולים מאוישים בחולים, בעוד שהאחיות "הוצלפו, עברו אונס קבוצתי ולבסוף נתלו עירומות ברחוב יחד עם הרופאים", כאשר הזוועות בוצעו לצלילי שיר גרמני אהוד. לאחר מכן עברו ברובע העתיק של העיר, "שתו לשכרה, אנסו ורצחו את הנתקלים בדרכם, טבחו באזרחים ובלוחמים כאחד ללא הבדל בין גיל או גזע". ברובע העתיק נרצחו כ-30,000 איש, הגרמנים ירו בהם ואת האחרים שרפו למוות בלהביורים. עוד נרשם בספרי ההיסטוריה שאנשיו "שרפו שבויים עם דלק, שיפדו תינוקות על כידונים ותלו נשים ממרפסות הבתים. אריך פון דם באך-צלבסקי, הקצין הבכיר ביותר שהיה אמון על דיכוי המרד הפולני תיאר את דירלוונגר כטיפוס בעל "טבע של שכיר חרב". על פועלו במרד ורשה ודיכוי העם הפולני, דירלוונגר הועלה בדרגה לדרגת אוברפיהרר ב-15 באוגוסט 1944. באוקטובר קיבל את עיטור "צלב האבירים" של צלב הברזל, ממליץ על קבלת העיטור היה אס-אס גרופנפיהרר היינץ ריינפרט (לאחר המלחמה ריינפרט שיקר לגבי פועלו בורשה ואף הכחיש שדירלווגנר היה אחד מפקודיו).
לאחר מכן דירלוונגר נשלח כדי לדכא את המרד הסלובקי ולבסוף הוצב בשטחי קרב בהונגריה ובמזרח גרמניה כדי ללחום בצבא האדום המתקדם מערבה. בפברואר 1945 אוסקר דירלוונגר נורה בחזהו בעיר גובן שבמחוז ברנדנבורג ונשלח לעורף. הייתה זו פציעתו ה-12 והאחרונה במלחמה. מ-22 באפריל החל להסתתר.
מותו.
דירלוונגר נעצר ב-1 ביוני 1945 בדרום שוואביה על ידי רשויות צרפת בעודו לובש בגדים אזרחים, אסיר יהודי שהיה במחנה ריכוז זיהה אותו והזמין את כוחות השיטור. הוא מת בין 5 ל-7 ביוני 1945 בעודו במעצר, כפי הנראה עקב טיפול רפואי לקוי. סיבות מותו האמיתית אינה יודעה והדבר העלה מספר חשדות. לפי הרשויות של צרפת הוא מת ב-7 ביוני 1945 מסיבות טבעיות. עם זאת, היסטוריונים גרמנים העלו ספקות בנוגע לאמיתותה של תעודת הפטירה. אחד מהם טען כי קצין לופטוואפה חלק את תא המעצר שלו עם דירלוונגר. בליל 5 ביוני הוא ראה שומרים פולנים מכים אותו נמרצות, הכאה שהובילה למותו. לטענה זו לא הוצגה הוכחה ודאית מעולם.
היעדר הסבר ודאי למותו הוביל לשמועות נוספות. אחת מהשמועות הייתה כי דירלוונגר לא נתפס מעולם, התגייס לשורות לגיון הזרים הצרפתי ואף לחם בווייטנאם כחלק ממלחמת הודו-סין הראשונה. השלטונות בפולין דרשו את העמדתו לדין בגין רצח של 30,000 פולנים. ממשלת גרמניה הוציאה את גופתו מהקבר בנובמבר 1960 והציגה אותה לפולנים.
קרנוטאורוס
קרנוטאורוס (שם מדעי: Carnotaurus) הוא סוג של דינוזאור טורף מקבוצת התרופודה. פירוש שמו המדעי: "Carno" - קרניבור "taurus" - פר, ובסך הכל: "הפר אוכל הבשר" עקב זוג זיזי העצם שבקצה גולגולתו הגדולה, שייתכן שהגנו על עיניו הקטנות, והיו דמויי קרניים.
הקרנוטאורוס הגיע לאורך 7.5–9 מטר ולמשקל של 1.35 טון, והיה קטן בהרבה מרוב הדינוזאורים הטורפים. הייתה לו לסת קצרה מלאה שיניים חדות, זיזים גדולים בקצה ראשו שדמו לקרני פרה, ידיים קטנות עוד יותר מזרועותיו של הטירנוזאורוס רקס ורגליים גדולות ומוצקות.
המאובנים שלו נמצאו בארגנטינה והוא חי לפני 69–72 מיליון שנה בתקופת הקרטיקון. ככל הנראה הוא היה צייד מהיר שצד טרף קטן יותר. דעות אחרות טוענות שהוא היה אוכל נבלות או שצד ממארב.
הפריה חוץ גופנית
אושיית רשת
אושיית רשת או משפיען הוא כינוי לאדם שצבר עוקבים רבים ופופולריות ברשתות החברתיות המקוונות או באתרים ייעודיים שלו, ויש לו השפעה ברשת האינטרנט אך גם מחוץ לה, בחברה ובקהילה בה הוא פועל.
השפעה ברשת.
לפני עידן הרשתות החברתית היו נפוצים הבלוגים. בלוגרים ובלוגריות שכתבו על נושאים מגוונים כפוליטיקה, אופנה, מוזיקה ואפילו על חייהם האישיים, זכו לפופולריות לא מעטה. התופעה צברה תאוצה עם התפתחות הפופולריות של הרשתות החברתיות כמו פייסבוק, טוויטר, אינסטגרם, טיקטוק ועוד. אושיות רשת הן בעלות השפעה רבה בכל העולם, לעיתים הפופולריות הרבה היא כתוצאה מפרסום מוקדם של האושייה כעיתונאי, זמר או דוגמנית, אך יש והפופולריות נצברה משנינות ומקוריות ברשת בלבד. יש מוזיקאים שצברו את תחילת פרסומם כתוצאה מוויראליות ברשת דוגמת ג'סטין ביבר. יש גם "דוגמניות אינסטגרם" שעיקר פרסומן הוא מתמונות שהן מעלות לאינסטגרם, לעיתים הצלחתן לא פחותה מהדוגמניות המסורתיות, לדוגמה, נטע אלחמיסטר. לעיתים כוכבי הרשת מפרסמים מותגים מסוימים תמורת תשלום, כפרסום סמוי. בארצות הברית נציבות הסחר הפדרלית מחייבת אושיות רשת לסמן פוסטים ממומנים.
שיווק משפיענים.
למשפיענים ולמשפיעניות יש קהל עוקבים רחב ונאמן העוקב אחרי התוכן שהם מייצרים. מערכת יחסים זו מאפשרת יצירת רווח עבור המשפיען באמצעות שיווק ופרסום מוצרים, וגורמת לעוקב להרגיש "קרוב" באופן וירטואלי למשפיען אותו הוא מעריץ. מאחר שהעוקב מרגיש שהוא מכיר את המשפיען, עולה הסבירות שהעוקב יקבל את המלצותיו מאשר צפייה בפרסומת אקראית. קיילי ג'נר התעשרה מתחום האיפור בעזרת המדיה החברתית.
חוק הדיור הציבורי
מלון מריגולד האקזוטי השני
מלון מריגולד האקזוטי השני (באנגלית: The Second Best Exotic Marigold Hotel) הוא סרט דרמה קומית משנת 2015 בבימויו של ג'ון מאדן לפי תסריט מאת אול פארקר. זהו סרט המשך ל"מלון מריגולד האקזוטי" משנת 2011, והוא מציג אנסמבל שחקנים הכולל את ג'ודי דנץ', ביל ניי, מגי סמית', סיליה אימרי, ראג'ש טאילנג, רונלד פיקאפ, דייוויד סטראתיירן, טמזין גרג, דב פאטל וריצ'רד גיר.
תקציר עלילה.
מיוריאל דונלי וסוני קאפור נוסעים לסן דייגו שבקליפורניה, כדי להציג בפני איל ההון טאי בורלי את תוכניתם לרכוש מלון נוסף בהודו בנוסף ל"מלון מריגולד האקזוטי". נאמר להם שמפקח מטעם החברה יבקר בעילום שם בהודו כדי לבדוק ולהעריך את הפרויקט.
בחזרה בג'איפור, אוולין גרינסלייד מקבלת הצעת עבודה כקניינית בדים. היא חוששת שבגיל 79 תתקשה לקבל את האחריות והנסיעות הרבות שכרוכות במשרה החדשה. דאגלס איינסלי, שמאוהב באוולין, דואג שלא יוכל לבלות איתה מספיק זמן, והוא להוט להציג אותה בפני בתו.
נישואיהם הקרבים של סוני וסונינה מסבכים את חייו, כשמופיע יריב אפשרי שמתחרה איתו על עסקיו ועל אהבתה של סונינה. הוא גם נואש להרשים את התייר האמריקאי גאי צ'יימברס, שאותו הוא מזהה כמפקח האלמוני שנשלח מטעם רשת המלונות האמריקאית. הוא שם לב שגאי מגלה עניין רומנטי באמו של סוני, והוא מעודד את הקשר הרומנטי ביניהם. בהמשך הוא מתרעם על הרומן המתפתח כשהוא מגלה שאחרי הכל גאי איננו המפקח.