על רקע משחקי הרעב העשיריים, בלדת ציפורי שיר ונחשים סובבת סביב הרפתקאותיו של קוריאולנוס סנואו המתבגר, שיהפוך לנשיא הדיקטטורי של פאנם באירועי הטרילוגיה המקורית. סנואו, בשנתו האחרונה באקדמיה, בן שמונה עשרה, תלמיד מצטיין, בן המעמד העליון שנפגעו במלחמה, יתום מהוריו ומתגורר עם סבתו ובת דודתו היתומה אף היא וכאשר משפחתו על סף עוני, נבחר לשמש כמדריך בסבב העשירי של משחקי הרעב. מדריך של הזוכה במשחקי הרעב יזכה במלגה לאוניברסיטה וסיכוייו לא נראים מזהירים במיוחד - המיועדת שקיבל היא לוסי גריי ביירד, נערה יתומה ממחוז 12, ועכשיו גורלו תלוי בגורלה, לטוב או לרע, לניצחון או למפלה.
כעונש על ההתקוממות של המחוזות 10 שנים קודם, כל אחד משנים־עשר המחוזות מחויב לשלוח בת אחת ובן אחד, המכונים "מיועדים", להשתתף במשחקים של אותה שנה. עשרים וארבעה המיועדים נכלאים בזירה פתוחה ורחבת ידיים. במהלך כמה שבועות המתחרים נלחמים זה בזה למוות. המנצח הוא המיועד או המיועדת ששורדים אחרונים. המשחקים בשנה העשירית מתנהלים אחרת מאשר המשחקים מהטרילוגיה, הם חדשים ופרימיטיביים יותר. המועמדים מובאים בקרונות בקר סגורים מן המחוזות (ולא בקרונות אישיים מהודרים), אינם זוכים למזון ומשקה במהלך הנסיעה, מתאכסנים לא במלון יוקרה בקפיטול, אלא בכלוב בגן החיות, שם הם נתונים לצפייה של המבקרים בגן החיות והיחס אליהם הוא כאל "תת-אדם".
גם הספר הזה מחולק ל-3 חלקים. שני חלקי הספר הראשונים עוסקים בהכנות למשחקי הרעב ובמשחקים עצמם. החלק השלישי, עוסק בתקופה שאחרי משחקי הרעב.
ביקורת.
הספר זכה לקבלת פנים מעורבת. חלק מהמבקרים קבעו שלמעריצי הסדרה יהיה מעניין לקרוא איך התפתחו משחקי הרעב להיות מה שהם מלכתחילה" בעוד אחרים מתחו ביקורת על האורך, גוני הפילוסופיה והבחירה בדמות של קוריאולנוס סנואו כגיבור.
הגרדיאן שיבח את הרומן בזכות הנושאים בו הספר מטפל כגון חברות, בגידה, סמכות ודיכוי וכמו גם שכבות נוספות בההיסטוריה של הקפיטול. באופן דומה, טען מגזין הטיים שקולינס מרחיבה בפרטים מרתקים שמעניקים עומק לעולם המבעית שיצרה בסדרה המקורית.
עיבוד לקולנוע.
באפריל 2020 אישרו קולינס ואולפני Lionsgate, שהפיקו את ארבעת הסרטים הראשונים כי קיימות תוכניות לעיבוד הספר לסרט. הליהוק טרם החל, אך אושר כי הבמאי פרנסיס לורנס יחזור לביים את הסרט לאחר הצלחתו בבימוי שלושת הסרטים האחרונים בסדרת משחקי הרעב.
בחודש 2021, אושר כי הפרויקט החל בשלבי קדם-הפקה כששלב הצילומים צפוי להתחיל בתחילת שנת 2022 על מנת שהסרט יופץ "בסוף שנת 2023 או תחילת 2024." ב-28 באפריל 2022, הוכרז כי הסרט יצא לאור ב־17 בנובמבר 2023.
ב־16 במאי 2022, פורסם כי טום בליית' לוהק לתפקיד הנשיא סנואו הצעיר. ב-31 במאי, רייצ'ל זגלר לוהקה לתפקיד לוסי גריי ביירד. ב-15 ביוני, ג'וש אנדרס ריברה לוהק לתפקיד סיאנוס פלינת'. ב-22 ביוני, האנטר שפר לוהקה לתפקיד טיגריס.
ב-6 ביוני 2022, Lionsgate הפיצו טיזר לסרט.
ג'ו סימס
ג'ו סימס (באנגלית: Joe Sims) הוא שחקן אנגלי. הוא ידוע בעיקר מהופעתו בתפקיד נייג'ל קרטר בסדרת הדרמה "ברודצ'רץ'" של רשת ITV.
ביוגרפיה.
סימס נולד בבריסטול וגדל בקינגסווד. הוא למד בבית הספר סר ברנרד לוול, שם החל להתעניין במשחק בעקבות מורה שהכיר לו את להקת התיאטרון בריסטול אולד ויק. בהמשך למד סימס בפילטון קולג', באוניברסיטת מידלסקס, ובאוניברסיטת סן פרנסיסקו.
ב-2012 זכה סימס בפרס אופי על הופעתו במחזה "As We Forgive Them", בתפקיד לי פנטון, שהוצג בתיאטרון ארקולה שבלונדון.
סימס מרבה להופיע בטלוויזיה ועל במת התיאטרון. ברדיו השתתף בסדרת התסכיתים "The Archers". בטלוויזיה הופיע בסדרות שונות בהן "אנדוור", "האב בראון", "Ultimate Force", "דוד שלו", סדרת האנימציה לילדים "Chuggington", ובסדרת הדרמה "חדר מיון" של ערוץ BBC One.
ב-2009 שיחק סימס בתפקיד סרג'נט דה גראף בסרט האינדונזי "Merah Putih", וב-2010 הופיע בסרט ההמשך "Derah Garuda".
ב-2013 הופיע סימס בתפקיד נייג'ל קרטר בסדרת הדרמה "ברודצ'רץ'". הוא גילם את הדמות של נייג'ל גם בעונות הבאות של הסדרה.
ב-2014 דיבב סימס שתי דמויות במשחק הווידאו "Dark Souls II". עוד גילם את דמותו של וינסנט טבק, הרוצח של ג'ואנה ייטס, בסרט הדוקו-דרמה "The Lost Honour of Christopher Jefferies" של רשת ITV.
ב-2016 שיחק סימס בתפקיד גרף בסדרה "Beowulf: Return to the Shieldlands" של ITV. ב-2017 הופיע בתפקידי אורח בסדרות "הודיני ודויל", "רציחות במידסומר", "ננס אדום", ו-"Lucky Man". ב-2018 גילם את האב החורג האכזר בעיבוד לספר "Joe All Alone" מאת ג'ואנה נדין.
סימס היה מועמד לפרס שחקן המשנה הטוב ביותר בתסכיתי רדיו של ה-BBC לשנת 2017, על הופעתו בדרמה "Lifelines". ב-2018 היה מועמד שוב לפרס השחקן הטוב ביותר בתסכיתי רדיו על תפקידו בדמות צ'ארלי המונד ב-"Oliver Park: The Easter Riot".
ב-2019 הופיע סימס בסרט הקולנוע "Everything I Ever Wanted To Tell My Daughter About Men" בתפקיד מודי, אמן הגרפיטי, בבימויה של טרה פיצג'רלד. באותה שנה שיחק בסדרות הטלוויזיה "בריטניה", "שייקספיר והאת'וויי", "אגאתה רייזין" ו-"Plebs". עוד ב-2019 גילם את ג'ף בסדרה "זואי ורייבן" של נטפליקס.
Neon Trees
סינרג'י כבלים
סינרג'י כבלים בע"מ (באנגלית: .Synergy Cables Ltd) היא חברה ישראלית העוסקת בייצור ושיווק כבלי חשמל. עד שנת 2012 היא הייתה חברה ציבורית ומניותיה נסחרו בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
היסטוריה.
הקמת החברה.
סינרג'י כבלים נוסדה באוקטובר 1935 במפרץ חיפה בשם "חברה ארצישראלית לחוטי חשמל" כמפעל לייצור כבלי חשמל. המפעל הוקם על ידי שני מהנדסים עולים חדשים מגרמניה, ברוידא ורוזנברג, שעבדו שנים רבות בבתי חרושת בתחום החשמל בגרמניה. לחברה גויס הון ראשוני בסך 25.000 לא"י ממספר משקיעים, ביניהם גם חברת החשמל הארצישראלית של פנחס רוטנברג. המפעל חכר מחברת "גב-ים" מגרש בשטח של 6 דונם עם הזכות לרכוש 6 דונם נוספים. במפעל הוקמו שלוש מחלקות שעסקו בכל שרשרת הייצור של כבלי חשמל. בזמן מלחמת העולם השנייה העסיק המפעל כ-200 פועלים, מאחר שהיה המפעל היחיד במזרח התיכון לכבלי חשמל, והייבוא מאירופה שובש. לאחר המלחמה העסיק המפעל רק 75 עובדים מאחר שהייבוא חודש.
לאחר הקמת המדינה שונה שם החברה ל"חברה לכבלים ולחוטי חשמל בישראל בע"מ" או בקיצור "כבלים", במפעל הועסקו כ-200 עובדים והוא היה הספק העיקרי של כבלי חשמל לחברת החשמל. בשנת 1963 ביצע הנפקה ראשונה לציבור של מניות בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
גידול והתרחבות.
במחצית הראשונה של שנות ה-60 פרץ במפעל סכסוך עבודה ממושך, לאחר שהוכנסו שיטות מודרניות למדידת תפוקה ועלות, רווחיות המפעל עלתה אך לא שכר הפועלים. במחצית השנייה של שנות ה-60, הרחיבה החברה את תחומי פעילותה והחלה לייצור גם חוטי זוג שזור למערכות טלפוניה, כבלי ריתוך, כבלים לתקשורת וכבלים לכלי רכב. ב-1966 רכשה גם שתי חברות: "איזלקו" שהיה לה מפעל בחיפה ו"החברה לפלסטיקה וכבלים" באשדוד. בנוסף החלה לייצא את תוצרתה. החברה באותן השנים הייתה בבעלות חברת "דיסקונט השקעות" ודן טולקובסקי שימש כיושב הראש שלה.
בשנת 1975, הקימה את מפעל "תרמופיל" במעלות-תרשיחא, שייצר כבלים ומוליכים חשמליים בעלי עמידות גבוהה בפני טמפרטורת גבוהות ותנאי סביבה קשים במיוחד (שחיקה, קרינה וכדומה), לתעשיות התעופה, האלקטרוניקה והכימיה. המפעל הוקם בשיתוף חברה מארצות הברית שסיפקה את הידע. ב-1977 יצאה החברה האמריקאית מההשקעה.
בשנת 1976 הקימה קבוצת תדיראן של קונצרן כור תעשיות מפעל בשם "דטיק" לכבלי תקשורת בבית שאן. בשנת 1981, רכשה תדיראן מחצית ממניות השליטה ב"חברה לכבלים וחוטי חשמל" ועד 1986 הגדילה את החזקתה ל-87% ממניות החברה (שאר המניות הוחזקו בידי הציבור ועדיין נסחרו בבורסה). "כבלים" הייתה כפופה לחטיבת הרכיבים של תדיראן. ב-1983, לאחר היערכות מחודשת, רוכזו ב"דטיק" בבית שאן פעילות ייצור כבלי התקשורת וכבלי הטלפון של קבוצת מפעלי "כבלים". במפעל בבית שאן הועסקו כ-140 עובדים, ובכל מפעלי הקבוצה יחד כ-650.
צמצומים ומכירה.
לאחר המהפך בבחירות 1977, שר האוצר שמחה ארליך הנהיג את תוכנית ליברליזציה כלכלית, שזכתה לכינוי "המהפך הכלכלי", שפתח את המשק לייבוא והסיר את ההגנות על תוצרת הארץ. ייבוא של כבלי חשמל זולים מהגוש המזרחי החל לפגוע בפעילות החברה, בעיקר במפעל ההיסטורי ל"חוטי חשמל" במפרץ חיפה. בשנת 1986 נקלעה החברה לקשיים והוחל בתוכנית הבראה שכללה פיטורי עובדים. בשנים 1988 ו-1989 חזרה לרווחיות והוחלט למכור את החברה.
בשנת 1990 נמכרה החברה לקבוצת משקיעים בראשות יולי עופר, תמורת 26.5 מיליון דולר. בשנת 1997 החלו מגעים למיזוג החברה עם המתחרה העיקרית שלה בישראל "כבלי ציון". החברה הציבורית "כבלים", שמניותיה נסחרו בבורסה לניירות ערך בתל אביב, הפכה בהדרגה לחברת החזקות. בשנת 1998 מכרה את הפעילות התעשייתית שלה, תמורת 42 מיליון דולר, לחברת "סופריור" מארצות הברית, שגם רכשה את "כבלי ציון". בתחילת שנת 1999 החלה החברה הממוזגת לפעול בשם "סופריור כבלים", והייתה חלק מקבוצת חברות בבעלות המשקיע היהודי-אמריקני סטיבן אלבאום.
כבלי ציון.