שמו של היישוב הערבי נשתמר בכינויו הלא-רשמי של הצומת הנמצא במקום - צומת מסמיה. שמו הרשמי של הצומת הוא צומת ראם, על שם האדמו"ר מגור, הרב אברהם מרדכי אלתר, שעל שמו נקרא גם מושב בני ראם הסמוך. בשנות החמישים כונה האזור משמיע שלום.
מבני בתי הספר לבנים ולבנות של מסמיה אל כבירה נותרו על תילם עד ימינו.
אל-פאלוג'ה
אל-פאלוג'ה (בערבית: الفالوجة) הייתה עיירה ערבית כפרית שנוסדה על חורבות ישוב יהודי מימי בית שני בשם כפר שחליים, בגבול מישור חוף יהודה ושפלת יהודה, כ-20 קילומטרים ממזרח לעיירה הערבית מג'דל. היישוב עבר לשליטה ישראלית בחודש פברואר 1949 ואחר כך נהרס.
היום אזור העיירה נקרא פלוגות או צומת פלוגות ולידו שוכנת העיר קריית גת. שמו של היישוב נשתמר בשם הצומת, המחבר את כביש האורך, כביש 40 בקטע מקריית מלאכי לבאר שבע עם כביש הרוחב, כביש 35 מאשקלון לחברון.
היסטוריה.
עד מרד בר כוכבא שכן במקום כפר יהודי גדול בשם כפר שחליים. לאחר הכיבוש הערבי של ארץ ישראל הוקם משלט על חורבותיו. בסוף המאה ה-19 היה הכפר מוקף בוואדיות משלושה עברים, בתיו היו בנויים מלבני טיט ומרכז הכפר נבנה סביב קבר השיח' אל-פאלוג'י, שהיגר מהעיר פאלוג'ה בעיראק. לכפר היו שתי בארות מים ובריכת אגירה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה הקים הצבא הבריטי צפונית לעיירה מנחת זמני עבור חיל האוויר המלכותי.
בשנות ה-30 של המאה ה-20 ובעקבות ההזדמנויות הכלכליות החדשות שנוצרו בארץ ישראל הודות לעלייה היהודית, התרחב הכפר לכיוון צפון על ידי מהגרים ערבים. בחלק הצפוני נבנו חנויות, בתי קפה ומרפאה.
בכפר נבנו שני בתי ספר - לבנים ב-1919, ולבנות ב-1940.
על פי סקר הכפרים שנערך בשנת 1945 שטחי העיירה היו 38,038 דונם ומספר תושביה 4,670 נפשות.
לפי תוכנית החלוקה משנת 1947 נועדה פאלוג'ה להכלל במדינה הערבית.
במלחמת העצמאות חסמו אנשי הכפר את הדרך ותקפו את השיירות היהודיות בדרכן ליישובים המבודדים בנגב. ב-13 במרץ 1948, במסגרת פתיחת המצור על היישובים היהודיים, הוחלט על שליחת שיירה מלווה בכוח מוגבר של לוחמי חטיבת גבעתי דרך הכפר. תחילה לא נתקלה השיירה בהתנגדות, אולם בהגיעם ליציאה מהכפר נתקלו במחסום ובאש עזה. במהלך הקרב חלה טעות בזיהוי הכוחות במהלכה נפגעו שבעה ממלווי השיירה מאש חבריהם. למחרת בוצעה פעולת תגמול בה פוצצו מבנים ברחוב הראשי של הכפר ונהרגו 15 אנשים. בעקבות הפעולה ובקשת תושבי הכפר החלו חיילים בריטים ללוות את השיירות היהודיות שעברו באזור.
הצבא המצרי, שפלש לנגב במהלך מלחמת העצמאות השתלט על האזור, אולם ככל שהמלחמה התמשכה, החלו כוחות צה"ל להדוף את הצבא המצרי.
אזור פלוג'ה לא נכבש בידי צה"ל, אולם הוא הצליח לכתר את הכוחות המצריים מכל עבר. רוב תושבי הכפר עזבו אותו כבר בשלב מוקדם של המלחמה. בתום המלחמה נוצרה מובלעת מצרית שכונתה "כיס פלוג'ה". המצרים פינו את המובלעת בעקבות הסכמי רודוס לשביתת נשק שנחתם ביום 24 בפברואר 1949. על אדמות העיירה הוקמו היישובים קריית גת, נוגה וניר ח"ן.
פלוג'ה
סקרימינג טריז
סקרימינג טריז (באנגלית: Screaming Trees, עצים צועקים) נחשבת לאחת הלהקות הסנדקיות של תנועת הגראנג', יחד עם גרין ריבר ומלווינס.
היסטוריה.
הלהקה הוקמה ב-1985 והתפרקה ב-1996. סקרימינג טריז ייצרה צליל שהוא שילוב בין פאנק (Punk) לרוק פסיכדלי שעזר לעצב את דמותו של הגראנג', אם כי מעולם לא הצליחה באמת להגיע למיינסטרים כמו נירוונה, אליס אין צ'יינס, פרל ג'אם וסאונדגארדן.
האחים ואן קונר וגרי לי קונר הקימו את סקרימינג טריז עם מרק לנגאן ב-1985. השלישייה גדלה באלנסבורג, וושינגטון, עיירה הקרובה לסיאטל. הם חשבו שהם האנשים היחידים בתיכון שמאזינים לפאנק, גראנג' ולמוזיקה עצמאית, ולכן הם היו מסתובבים יחדיו. שלושתם נשרו בשנה האחרונה של התיכון.
לאחר כמה שנים, לנגאן יצר קשר עם ואן קונר, באותה תקופה לואן הייתה להקה עם הזמר מרק פיקרל, והם בדיוק הוציאו את גרי לי קונר מהלהקה, אז הם הזמינו את לנגאן לנגן בתופים.
לבסוף גרי לי חזר ללהקה, והם שינו את תפקידו של כל חבר, לנגאן שר, גרי לי ניגן בגיטרה, ואן בבס, ופיקרל בתופים.
ב-1985, כמה חודשים לאחר הקמתם, הם הקליטו את הדמו הראשון.
ב-1986, יצא אלבום הבכורה של הלהקה, " Clairvoyance".
ב- 1987, יצא אלבומם השני, "Even If and Especially When", והלהקה התחילה להופיע ברחבי המדינה. ב-1988, יצא אלבומם השלישי," Invisible Lantern".
ב- 1989, יצא אלבומם הרביעי, " Buzz Factory".
במשך הזמן, המתיחות בלהקה גדלה, והלהקה העבירה את רוב 1990 בפרויקטים צדדיים.
ב-1991 בארט מרטין החליף את מרק פיקרל בתופים.
רק בשני האלבומים האחרונים, Sweet Oblivion ו-Dust, הלהקה הצליחה לפרוץ מעט, בעיקר בזכות השיר Nearly Lost You שכיכב בפסקול הסרט "סינגלס" מ־1992. Dust שילב בתוכו כלי-נגינה מזרחיים (כמו סיטאר) וקיבל על כך ביקורות טובות.
ב-25 ביוני 2000, הודיעה הלהקה על התפרקותה הרשמית.
מרק לנגאן הוציא שישה תקליטי סולו מוערכים, האחרון שבהם הוא Bubblegum שיצא תחת השם "מרק לנגאן בנד" ב-2004. מרטין ולנגאן השתתפו ביצירת האלבום של הסופרגרופ מסיאטל, מד סיזן.
חברי ההרכב.
חברים קודמים:
נבחרת לוקסמבורג בכדורגל
נבחרת לוקסמבורג בכדורגל היא נבחרת הכדורגל הלאומית של לוקסמבורג.
פעילות.
נבחרת לוקסמבורג נחשבת לאחת הנבחרות החלשות באופ"א, והיא מעולם לא העפילה לטורניר גמר כלשהו.
למרות חולשתה לאורך השנים, הנבחרת כמעט והעפילה לאליפות אירופה בכדורגל ב-1964, כשבאותו טורניר השתתפו רק ארבע נבחרות.
הנבחרת ניצחה את הולנד בשלב שמינית הגמר, אך הפסידה לדנמרק בשלב רבע הגמר (הנבחרות שהעפילו לשלב חצי הגמר השתתפו בטורניר).
משנת 1995 ועד 2007 לא הצליחה לוקסמבורג לנצח בשום מסגרת, והתדרדרה בדרוג פיפ"א עד למקום ה-195. בפברואר 2007 השיגה לבסוף ניצחון 1–2 במשחק ידידות מול נבחרת גמביה. באוקטובר אותה שנה, ניצחה לראשונה במשחק רשמי אחרי 12 שנה את בלארוס 1-0 במוקדמות יורו 2008. ניצחון סנסציוני נוסף רשמה לוקסמבורג בספטמבר 2008, במשחק חוץ של מוקדמות מונדיאל 2010 נגד שווייץ 2-1, היה זה ניצחונה הראשון בטורניר מוקדמות המונדיאל מאז 1972. ב-3 בספטמבר 2017 סיימה לוקסמבורג בתוצאה 0-0 בחוץ נגד נבחרת צרפת, מה שנחשב גם כן בתור אחת התוצאות הטובות ביותר של הנבחרת בכל הזמנים. ב-8 בספטמבר 2018 ניצחה לוקסמבורג 4-0 את מולדובה ובכך קבעה למעשה את הניצחון השני הכי גבוה שלה בהיסטוריה והכי גבוה שלה ב-70 שנים האחרונות במשחק רשמי. ב-11 בספטמבר 2018 ניצחה לוקסמבורג את נבחרת סן מרינו בכדורגל בתוצאה 3-0 והשיגה את רצף הניצחונות הגבוה ביותר בהיסטוריה שלה - 3.
אלינור, דוכסית אקוויטניה
אלינור מאקוויטניה (בצרפתית: Aliénor d'Aquitaine; 1122 – 1 באפריל 1204) הייתה אשת לואי השביעי, מלך צרפת, אשת הנרי השני, מלך אנגליה ואמם של שלושה ממלכי אנגליה. מעמדה כשליטת דוכסות אקוויטניה, הפך אותה לאחת הנשים העשירות ורבות העוצמה של זמנה, והיא אף יצאה בראש כח צבאי למסע צלב.
אלינור הייתה בתו של גיום העשירי, דוכס אקוויטניה, ונכדתו של גיום התשיעי, דוכס אקוויטניה, שהיה משורר ופטרונם של הטרובדורים. אל חצרו, שבעיר בורדו, הגיעו טובי האנשים המחוננים והשנונים שבדרום מערב צרפת. אלינור זכתה לחינוך ברוח האומנויות וחופש המחשבה ששררו בחצרה של דוכסות אקוויטניה, והמשיכה את הקו של סבה ואביה בפורסה את חסותה על התרבות הטרובדורית.
ילדותה.
אלינור התייתמה משני הוריה ב-1137 ובעקבות מותם ומותו של אחיה התינוק היא נותרה לבדה לרשת את דוכסות אקוויטניה, מחוז עשיר וגדול בצרפת. בזכות ירושה זו היא הפכה לאישה העשירה ביותר באירופה, בגיל 15 בלבד. אלינור זכתה להשכלה רחבה, ידעה לדבר ולקרוא בלטינית, והייתה בקיאה במוזיקה ובספרות. היא נהנתה גם מפעילות פיזית של רכיבה, ציד, ירי בחץ וקשת ואילוף בזים.
לפני מות הוריה השיא אותה אביה ללואי ה-7, נסיך הכתר של צרפת והמיועד למלוכה. עם זאת, מעמדה של דוכסות אקוויטניה מול בית המלוכה אפשר לגיום העשירי להותיר את נחלות דוכסות אקוויטניה בידיה של אלינור, ולמנוע את העברתן לבעלה. דוכסות אקוויטניה הייתה עצומה וגדולה אף מהשטחים שהיו ברשותו של מלך צרפת ועל כן, עם מותו של אביה, הפכה אלינור לחזקה ועשירה בזכות עצמה, ללא תלות כלכלית בבעלה.
נישואיה ללואי ה-7 מלך צרפת.
ב-22 ביולי 1137, כאשר הייתה בת 15, הושאה אלינור ללואי, שהיה דופן צרפת. הנישואין, העבירו לצרפת את העיר בורדו, שהייתה חלק מירושתה של אלינור שהשתרעה מנהר הלואר ועד הרי הפירינאים, שטח גדול יותר מאשר כל נחלותיהם של מלכי צרפת. הזוג נישא בפואטייה וקבע את מגוריו בפריז, אולם לפני כן עברו אלינור ולואי ה-7 בנחלותיה של אלינור במהלך מסע הכלולות, על מנת שלואי יעניק למנזרים ולערים זכויות שונות שאותן ביקשה אלינור להעניק לנתיניה. אלינור, על אף נישואיה, נותרה השליטה של דוכסות אקוויטניה בזכות צוואתו של אביה, ודאגה לשמור על מעמדה זה.
עשרה ימים לאחר נישואיהם, נפטר לואי השישי, מלך צרפת ולואי ירש את הכתר כלואי השביעי. חצר המלוכה של אלינור הייתה מפורסמת בתרומתה לשירה ולאמנות הטרובדורים אותם הכירה אלינור מילדותה. היא הפכה לפטרונית של הטרובדורים והעניקה לגברות החצר את החופש לקבוע טקסים ומסורות של אהבה חצרונית וטקסי החיזור של אבירים בבואם לחצרה.
השתתפותה במסע הצלב השני.