יצירת ביכוריו הנה סדרת הטלוויזיה הפסיכאדלית "בקצב הקצב". בסדרה מככבים גיא זו-ארץ, ירון ברובינסקי, טינקרבל, ירון אשכנזי, יהודה ברקן, יאיר רובין, וקרוליין לנגפורד בתפקיד אורח. הסדרה שודרה בערוץ HOT3 טלוויזיה בכבלים וב-Yes הטלוויזיה בלוויין.
בשנת 2008 יצר בן סימון את סרט הפרודיה הקצר "מחוז השפיות" בחסות קרן מקור לקולנוע וטלוויזיה. בסרט משחקים, ירון ברובינסקי, שירי נדב נאור, גדי פור והתקליטן, בוגי בן. הסרט הוקרן בסינמטק ובאתר ynet תרבות וזכה להצלחה מקומית בתל אביב.
בשנת 2010 אורן שימש כאיש הקונספט של המועדון המחתרתי "הריף ראף" בתל אביב הקטנה, שם ערך ערבי שירה, הקרנת סרטי אינדי, ותערוכות אמנים.
באוגוסט 2019 יצא לאקרנים סרט הקולנוע העלילתי, "מוריס", אותו כתב וביים. בסרט מובא סיפורו של משורר אורבני מחוספס ואהובתו המאנית-דיפרסיבית שנרפאת באמצעות השירה. הסרט נתמך על ידי קרן יהושע רבינוביץ' לאמנויות - פרויקט קולנוע, פתשגן הפקות. בסרט משחקים, איתן סנה, כוכב סרט הפולחן "אלכס חולה אהבה", ירון אשכנזי, סיון כהן סבג, מוטי ברכר, אנה קריויסקי אנוש, להקת השקרנים. ב-2021 יצא לאור הספר "שירת מוריס", המאגד שירים ומונולוגים מתוך הסרט וקישור מיוחד לצפייה.
סרטיו הבאים של אורן הם, "השחקן ואיש התבונה" על אודות מחזאי-פילוסוף ושחקן המעלים מחזה המסמן את הבלוף הגדול שבמשטרים האנושיים. ו"העניין" סיפורו של יוסי פנקס, מגיה בעיתון המפלגה הנקלע למרדף סהרורי של פקידים אחריו, עקב מאמר תמים שכתב.
ב-7.3.2022 יצא לרדיו השיר, "נצח" מתוך האלבום, "אורן בן סימון ולהקתו - כל שיר להיט!". האלבום הנו בסגנון רוק גראג' פסיכדלי בעברית, קליט וקצבי. בלהקה מנגנים, ניר דגן בתופים. אורן בגיטרה חשמלית ושירה, נלי פולי בגיטרה בס וקולות. הלהקה מופצת על ידי חברת התקליטים, "קמע - קבוצת מוזיקה עצמאית".
מוח'תאר עלי
מוח'תאר עלי (בערבית: مختار علي; נולד ב-30 באוקטובר 1997) הוא כדורגלן סעודי יליד-סומליה, המשחק בא-נסר בעמדת הקשר.
קריירת מועדונים.
מוח'תאר התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של לייטון אוריינט בלונדון, ובגיל 11 הצטרף לצ'לסי. בשנת 2016 נבחר לכדורגלן הסומלי של השנה, לאחר שזכה עם קבוצת הנוער בגביע ה-FA לנוער בפעם השלישית ברציפות ובליגת האלופות לנוער.
ב-29 בינואר 2017 הושאל לויטסה ארנהם מליגת העל ההולנדית עד לסיום העונה. ב-19 בפברואר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 1-0 לאייאקס אמסטרדם. ב-17 ביולי 2017 חתם בקבוצה לשלוש שנים.
ב-31 באוגוסט 2019 חתם בא-נסר.
קריירה בינלאומית.
אף על פי שנולד בסומליה, עלי ייצג בנעוריו את אנגליה ובשנת החליט לייצג את . ב-7 באוקטובר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות נגד .
קורונה (עיר)
קורונה (באנגלית: Corona) היא עיר במחוז ריוורסייד, קליפורניה, ארצות הברית. אוכלוסיית העיר בשנת 2016 הוערכה בכ-166,785 תושבים, מה שמציב אותה כעיר ה-33 בגודלה בקליפורניה וה-154 בארצות הברית. קורונה גובלת בריוורסייד מצפון מזרח.
היסטוריה.
ההתיישבות באזור החלה בשנת 1886. כשנה לאחר מכן נפתחה תחנת דואר במקום. בשנת 1896 העיר התאגדה בשם הנוכחי שלה. עד שנות ה-80 של המאה ה-20 קורונה התאפיינה בעיקר כקהילה חקלאית.
דמוגרפיה.
לפי מפקד האוכלוסין משנת 2010, מתגוררים בעיר כ-152,374 תושבים בכ-44,950 משקי בית כאשר הצפיפות היא 1,511.2 נפש לקמ"ר. 10.8% מהתושבים חיו מתחת לקו העוני.
החלוקה הגזעית היא:
מבין תושבי העיר הידועים ניתן למנות את קרי קינג, טיילר הקלין וטראוויס בארקר.
האימפריה של גאנה
ניקולאס טגליאפיקו
ניקולאס טגליאפיקו (בספרדית: Nicolás Tagliafico; נולד ב-31 באוגוסט 1992) הוא כדורגלן המשחק באולימפיק ליון ובנבחרת ארגנטינה בעמדת המגן השמאלי.
קריירת מועדונים.
טגליאפיקו התחיל את הקריירה שלו בבאנפילד. ב-12 במרץ 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בבאנפילד בניצחון 2–1 נגד טיגרה. בקיץ הושאל לריאל מורסיה מהליגה הספרדית השנייה.
בשנת חתם באינדפנדיינטה תמורת סכום שלא פורסם. ב-15 בפברואר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 3–2 נגד ניואל'ס אולד בויס. בשנת זכה עם הקבוצה בגביע סודאמריקנה.
ב-5 בינואר 2018 חתם באייאקס מליגת העל ההולנדית. ב-20 בינואר 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 2–0 נגד פיינורד רוטרדם. ב-11 במרץ 2018 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 4–1 נגד הירנפיין.
ב-23 ביולי 2022 חתם טגליאפיקו באולימפיק ליון מליגת העל הצרפתית עד 2025. ב-19 באוגוסט כבש שער בכורה, בניצחון 1–4 על טרואה.
קריירה בינלאומית.
טגליאפיקו שיחק בכל הנבחרות הצעירות של ארגנטינה.
ב-9 ביוני 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בניצחון 1–0 נגד .
במאי 2018 הוא נכלל בתוך 23 חברי נבחרת ארגנטינה בכדורגל במונדיאל 2018 שהתקיים ברוסיה. הוא גם שיחק ב קופה אמריקה 2019, וקטף עם הנבחרת את המקום השלישי, אחרי ניצחון 2–1 על צ'ילה במשחק בשליש הגמר.
להעיר את הדב
להעיר את הדב היא סדרת דרמה ששודרה בערוץ קשת 12, מאז 12 בפברואר 2018, שכתבה קרן מרגלית. הסדרה מספרת על הדס, מורה בתיכון לנוער בסיכון שמקבלת עמודים מיומן השיחות שלה עם הפסיכולוג, ומנסה לברר כיצד הם הגיעו לידיים זרות. הסדרה הייתה מועמדת לפרס סדרת הדרמה בטקס פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2018.
לסדרה מתוכננת עונה שנייה.
תקציר העלילה.
סיפור המעשה כאן עוסק בהדס (נועה קולר), מורה בתיכון העומדת בפני קידום למשרת המנהלת, שאל ביתה מגיעה פתאום מעטפה הכוללת דפים מסיכומי הפגישות שלה עם הפסיכולוג שלה, יעקב. יש שם סודות אישיים של עצמה שהסתירה מבן זוגה (יוסי מרשק) ומחבריה, ואף דברים אינטימיים שסיפרו לה אחרים והיא חשפה בפני איש המקצוע. אם הדברים האלה יצאו לאור, החיים שלה בסכנת הפיכה.
אורי דושי
אורי דושי (נולד ב-1963) הוא פסל וצייר ישראלי מזרם האמנות הפוסט-מודרנית, מחלוצי האמנות הציבורית במדינת ישראל.
ביוגרפיה.
קריירה.
דושי הוא אמן עצמאי, שהתחיל כמוזיקאי וצלם. ב-1986, הוא מקליט עם חבר נעורים מגבעתיים, אבי בללי, EP ראשון תחת השם: "הכאן" (Akan). השם הוא משחק מילים על "כאן ועכשיו" בעברית, אך בלעז מתייחס לשחקן הטורקי טאריק אקאן שכיכב בסרט יול (Yol), ממנו הושפעו בללי ודושי. "הכאן" ממשיכים בהקלטת תקליט חדש אשר כולל טקסטים באנגלית בלבד, אך התקליט נגנז מסיבות כספיות.
לאחר הזמן החליט להתמקד בתחום האמנות החזותית. הוא התחיל למזג צילומים עם ציורים, תוך שימוש בטכניקה מיוחדת של הדפסה דיגיטלית. מאוחר יותר בקריירה שלו הוא עבר ליצור פסלים שמדמים תנועה, מה שהוביל אותו ליצירותיו הנוכחיות והמוכרות שלו - פסלים במקומות ציבוריים המדמים תנועה יומיומית בחיים האורבניים ומשתלבים בנוף (אמנות ציבורית).
פסלו הראשון שהוגדר כפסל אמנות ציבורית נוצר בשנת 2003 והוצב בעיר גבעתיים. דושי הוא מהידועים בישראל בזרם זה ועבודותיו מוצגות בעשרות יישובים וגלריות ברחבי מדינת ישראל ובעולם (גרמניה, איטליה, צרפת, הממלכה המאוחדת, רוסיה, פולין, הולנד, אוסטריה, טורקיה, סינגפור וארצות הברית). הגלריה הראשית (והאישית) שלו נמצאת ברחוב רוסלאן 3 בעיר תל אביב-יפו.
דושי ניהל ויצר פרויקטים של הצבת אמנות ציבורית בארבעה עשר יישובים בישראל: ראשון לציון, עין שריד, ירושלים, חולון, רעננה, באר שבע, גבעתיים, מודיעין-מכבים-רעות, חדרה, כוכב יאיר צור יגאל, פתח תקווה, גני תקווה, חיפה ואשקלון.
חייו הפרטיים.
אורי דושי נולד בשנת 1963 בעיר תל אביב, גדל והתחנך בעיר גבעתיים. כיום מתגורר ביישוב עין שריד שבשרון.
יצירות, סדרות ופרויקטים.
יצירת האמנות הציבורית הראשונה של דושי, שהיא גם אחת המוכרות שלו, היא "איש עם מזוודה". היצירה נבנתה בשנת 2003 והוצבה לראווה בעיר גבעתיים. ב-2005 הוזמן דושי על ידי המרכז הרפואי שיבא לפסל סדרה מיוחדת של פסלים ("כל קורא"), שהוצבה לאחר מכן בגן מיוחד בחזית בית החולים. ב-2007 הוזמן דושי על ידי עיריית פתח תקווה לעצב פסל המברך את היוצאים והנכנסים לעיר. הפסל הוצב בכניסה לעיר ונקרא "פרידה".
ב-2008 הוזמן דושי לעיצוב פסלים באר שבע. באותה השנה הוזמן דושי לעצב כרצונו שביל אופניים שלם וכביש ראשי, שוב בפתח תקווה. ב-2009 עיצב דושי סדרת פסלים מיוחדת הנקראת "טיול לירושלים", הסדרה הוצבה לאורך כביש של חמישה קילומטרים בירושלים. ב-2011 פסל המתכת הצבוע "Rainy Street Scene" פוסל ונצבע על ידי דושי, והוצב בעיריית ראשון לציון.
ב-2013 38 פסלי מתכת צבועים פוסלו על ידי דושי ונפרשו בעיר אשקלון. ב-2015 עיצב דושי את סדרת הפסלים "מרדף אחרי הזמן" (פסלי ענק 10X3 מטרים) והציב אותם בלובי של מגדל לוינשטיין. ב-2016 הציב דושי שתי סדרות של פסלים בעיר חדרה - "Urban Aquarium" ו"פירמידה אנושית". ב-2015 הוצבו חלק מפסליו מסדרת "אגדה מהאוקיינוס" במרכז הפיננסי אוקיינוס בסינגפור.
פגי ת'ורפ-בייטס
פגי ת'ורפ-בייטס (באנגלית: Peggy Thorpe-Bates; 11 באוגוסט 1914 - 26 בדצמבר 1989) הייתה שחקנית אנגלייה, שהופיעה בתפקיד הילדה אשתו של רמפול בשלוש העונות הראשונות בסדרת הטלוויזיה "רמפול". היא שיחקה בתפקידי משנה רבים על במת התיאטרון ועל מסכי הקולנוע והטלוויזיה.
ביוגרפיה.