בתחרות שנערכה בסנטה ברברה, קליפורניה, ב-28 במרץ 1959 השווה לונג בהדיפת כדור ברזל את שיא העולם של פרי או'בריאן מארצות הברית בתוצאה של 19.25 מטר. שיא זה החזיק מעמד 4 חודשים ונשבר על ידי או'בריאן (19.30 מטר).
במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בשיקגו, ארצות הברית בשנת 1959 זכה לונג במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 18.51 מטר, אחרי פרי או'בריאן (19.04 מטר).
בתחרות שנערכה בלוס אנג'לס, ב-5 במרץ 1960 הוא קבע שיא עולם חדש של 19.38 מטר. שיא זה החזיק מעמד שבועיים ונשבר על ידי בן ארצו ביל נידר (19.45 מטר). שבוע לאחר מכן, הוא החזיר לעצמו את שיא העולם בתחרות שנערכה בלוס אנג'לס כשקבע תוצאה של 19.67 מטר. שיא זה החזיק מעמד שבוע ונשבר על ידי ביל נידר (19.99 מטר).
באולימפיאדת רומא (1960) זכה לונג במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.01 מטר, אחרי ביל נידר, שיאן העולם הטרי שקבע שיא אולימפי חדש של 19.68 מטר ופרי או'בריאן (19.11 מטר) ובכך זכו האמריקאים בכל המדליות.
באליפות ארצות הברית שנערכה בניו יורק בשנת 1961 זכה לונג במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 18.95 מטר. בתחרות שנערכה בלוס אנג'לס, ב-18 במאי 1962 החזיר לעצמו לונג את שיא העולם והעמידו על 20.08 מטר, שיפור לשיא של ביל נידר (20.06 מטר). הוא שיפר את שיאו זה 3 פעמים והעמיד אותו על תוצאה של 20.68 מטר. שיא זה החזיק מעמד חודשים וחצי ונשבר על ידי בן ארצו רנדי מטסון (21.52 מטר).
באולימפיאדת טוקיו (1964) זכה לונג במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בשיא אולימפי חדש של 20.33 מטר, לפני רנדי מטסון (20.20 מטר) ווילמוש וריו מהונגריה (19.39 מטר).
לאחר שפרש מספורט תחרותי הוא עבד כרופא שיניים, אחר כך למד בבית ספר לרפואה ועסק ברפואת חירום.
הקונגרס ה-115 של ארצות הברית
הקונגרס ה-115 של ארצות הברית התכנס בוושינגטון ב-3 בינואר 2017. כהונתו הסתיימה עם כינוס הקונגרס ה-116 ב-3 בינואר 2019.
המפלגה הרפובליקנית החזיקה ברוב בסנאט וברוב בבית הנבחרים (מאז נטלה אותם מידי המפלגה הדמוקרטית בעקבות הבחירות ב-2014 וב-2010, בהתאמה).
כהונת הקונגרס ה-115 חופפת לשתי השנים הראשונות בכהונתו הנוכחית של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ.
הרכב הקונגרס ה-115.
הקונגרס כולל:
הקונגרס ה-115 היה המגוון ביותר עד אותה עת מבחינה גזעית ומגדרית. הוא כלל 104 נשים, מהם שיא של 21 נשים בסנאט. בקונגרס כיהנו 102 בני מיעוטים כולל שיא של 38 היספנים, שיא של 49 אפרו-אמריקאים ושיא של 15 אסייתים-אמריקאים. מבחינת זהות דתית, הקונגרס כלל רוב של חברים נוצרים, 30 חברים יהודים, שני מוסלמים, שלושה הינדים ושלושה בודהיסטים.
הסנאט.
בסנאט נכללים 52 חברים מהמפלגה הרפובליקנית, 46 חברים מהמפלגה הדמוקרטית ושני עצמאים
בית הנבחרים.
בבית הנבחרים נכללים 241 חברים מהמפלגה הרפובליקנית, 194 חברים מהמפלגה הדמוקרטית.
שגרירות ישראל בארה&quot;ב
שגרירות ישראל בארצות הברית
שגרירות ישראל בסין
שגרירות ישראל ברוסיה
שגרירות ישראל בברית המועצות
ללא כותרת (415)
"ללא כותרת (415)" הוא הדפס מאת הציירת הישראלית אלימה.
תיאור.
ההדפס, כמו מרבית עבודתה של האמנית הוא הדפס מופשט גאומטרי, והוא נעשה בטכניקה של הדפס רשת. המספר '415' הוא מספר היצירה ברשימת יצירותיה של אלימה. העבודה הודפסה במהדורה של 30 עותקים, שהייתה חלק מסדרה של שלושה הדפסים, שנוצרו בשנת 1979, בסדנת ההדפס אותה ניהל שאול צייג בתל אביב-יפו.
סגנון העבודה חושף את השפעת סגנון המינימליזם ואת ה"הארד אדג'" (Hard-edge painting) על יצירתה. הוא מתרכז בתיאור יחסים בין צבע לגאומטריה בפורמט. במרכז הפורמט שתי צורות מרובעות, בעלות קטעים קעורים מעט, הניצבות זו לצד זו. היחסים ביניהן מתבטאים הן בעימות בין הצבע האדום והכחול והן במרחק הפיזי בין שתיהן. האמנית שכללה עימות זה על ידי יצירת מעין מסגרת פנימית החוצה את שני המרובעים, הצבוע בגוון כהה יותר.
ההדפס הוצג בתערוכות "אלימה: הדפסים"(1990) במוזיאון לאמנות ישראלית ברמת גן ו-"אלימה: בין מסגרת לחלון" (2009) במוזיאון תל אביב לאמנות.
יקטרינה הראשונה
לין ז'או
לין ז'או (בסינית 林昭; 16 בדצמבר 1932 – 29 באפריל 1968; נולדה בשם פנג לינגז'או 彭令昭), הייתה דיסידנטית סינית בולטת, אשר נכלאה ואחר כך הוצאה להורג על ידי הרפובליקה העממית של סין במהלך המהפכה התרבותית בעקבות הביקורת שלה על המדיניות של מאו דזה-דונג.
תחילה דרכה.
פנג לינגז'או נולדה למשפחה נחשבת בעיר סוג'ואו, במחוז ג'יאנגסו. בילדותה למדה בבית ספר מיסיונרי נוצרי, וכך המירה דתה לנצרות. בגיל 16, היא כבר הצטרפה לתא במחתרת הקומוניסטית והייתה כותבת מאמרי ביקורת על שחיתות בממשלה הלאומנית תחת שם העט לין ז'או. שלושה חודשים לפני שהקומוניסטים עלו לשלטון בסין, היא ברחה מהבית על מנת ללמוד עיתונאות באוניברסיטת פקין, שהייתה בניהול קומוניסטי. שם, היא הייתה לחסידה נלהבת של מאו, והצטרפה לקבוצה שהייתה אמונה על ניהול רפורמת הקרקעות באזור כפרי, שם היא נטלה חלק פעיל בעינויים והריגות של בעלי הקרקעות, תחת ההצדקה של העקרונות של מלחמת המעמדות.
דיסידנטית.
מאוחר יותר, לין נרשמה ללימודי ספרות סינית באוניברסיטת פקין, שם הפכה שבו היא הפכה למתנגדת בוטה לדרכו של מאו, במהלך מערכת מאות הפרחים של שנת 1957. בתקופה זו, הממשלה עודדה אינטלקטואלים כמו לין להעביר ביקורת על המפלגה הקומוניסטית, אבל מאוחר יותר הם נענשו על כך. על לין נגזר לבצע עבודות שרות באוניברסיטה, כמו הדברת יתושים כחלק מקמפיין ארבעת המזיקים, ומיון ורישום של עיתונים ישנים בספריית האוניברסיטה.
באוקטובר 1960, לין ז'או נעצרה יחד עם דיסידנטים אחרים על פרסום והפצת עיתון מחתרתי שמתח ביקורת על המפלגה הקומוניסטית על ההרס והנזק הגדולים שגרמו לעם הסיני במסגרת הקפיצה הגדולה קדימה. היא נידונה ל-20 שנות מאסר, כאסירה פוליטית, ובכלא היא הוכתה ועונתה.
במהלך זמנה בכלא, לין כתבה מאות עמודים של פרשנות ביקורתית על מאו, מכתבים, ושירים. מכיוון שלא התירו לה להחזיק בכלי כתיבה, היא השתמשה בנייר של ההודאות וההתנצלויות שרצו שתחתום עליהם, וכתבה באמצעות סיכות ראש מבמבוק כעטים, ובדם שלה כדיו. בדו"ח מיום 5 בדצמבר 1966, הומלץ שלין תוצא להורג בגין "פשעים חמורים, שכללו "1. תוקפת, מקללת, ומשמיצה בטירוף את המפלגה הקומוניסטית הסינית ואת מנהיגינו הדגול, יו"ר מאו... 2. מתייחסת לדיקטטורה של הפרולטריון ולמערכת הסוציאליסטית בעוינות ושנאה קיצונית. 3. צועקת ססמאות ריאקציונריות בפומבי, מפרה את הסדר בבית הכלא, מסיתה אסירים אחרים למרוד, ומפיצה איומים לנקמת דמם של פושעים אנטי-מהפכנים שהוצאו להורג... 4. משמרת בהתמדה עמדה ריאקציונרית, מסרבת להודות בפשעיה, מתנגדת למשמעת וחינוך, קוראת תיגר על ניסיונות לשיקום..."
לין הוצאה להורג על ידי כיתת יורים ב-1968. משפחתה של לין לא הייתה מודעת לכך, עד שנציג המפלגה הקומוניסטית ניגש אל אמה כדי לגבות תשלום של חמישה סנט עבור הכדור ששימש להרוג אותה.
שיקום.
ב-1981, תחת ממשלתו של דנג שיאופינג, לין זוכתה באופן רשמי על פשעיה, ושוקמה. למרות השיקום, הממשלה הסינית המשיכה להתנגד לכל הנצחה או דיון ציבורי על לין או על כתביה. ב-2013, ביום השנה ה-45 להוצאתה של לין להורג, מספר פעילים ניסו לבקר בקברה, סמוך לעיר הולדתה סוג'ואו, אך כניסתם נאסרה על ידי מערכת הביטחון.
מורשת.
בגלל ההעלמה מצד הממשלה הסינית במשך עשורים, סיפורה של לין ז'או לא היה ידוע ברבים, ורק דיסידנטים מועטים מתקופתה ששרדו ידעו על קיומה. רק כאשר יוצר הסרטים הדוקומנטריים, הו ג'אי, חשף את הסיפור בסרטו זוכה הפרסים משנת 2005, "In Search Of Lin Zhao's Soul" - גילה העולם אותה מחדש. היא גם מופיעה במספר פרקים בספרו של פיליפ פאן Out of Mao's Shadow (2008).
במשך שנים רבות, המפלגה הקומוניסטית שימרה את מאמריה, מכתביה, ויומניה - בהתחלה כדי לשמש כראיות נגדה, ולאחר מותה עבור שימוש עתידי אפשרי כחומרי תעמולה. לאחר מותה, היה קצין משטרה אחד שהסכים לסכן את חייו על מנת להבריח רבים מכתביה של לין לידי משפחתה וחבריה. הו ג'אי השתמש בחלק ממסמכים אלו ליצירת סרטו, לצד ראיונות עם דיסידנטים אחרים ובני משפחתה. כיום, אוסף העבודות שלה יושב במכון הובר באוניברסיטת סטנפורד.
אשרף בזנאני
אשרף בזנאני (בערבית: أشرف بزناني; באנגלית: Achraf Baznani) הוא אמן מרוקאי, יוצר סרטים וצלם. הוא נולד במרקש בשנת 1979.
ביוגרפיה.
בזנאני החל את דרכו בעולם הצילום במקרה. הוא קיבל מצלמת קודאק מדגם Ektra compact 250 ליום הולדתו בגיל הנעורים. בזנאני לימד את עצמו ומעולם לא לקח שיעורי צילום. הוא יצר מספר סרטים קצרים וסרטים תיעודיים. ביניהם נכללים הסרטים "הליכה" משנת 2006 ו"הנאבד" משנת 2007. הסרט "המהגר" משנת 2007 זכה במספר פרסים לאומיים ובינלאומיים.
בזנאני מוכר בעיקר בתור הערבי הראשון בעולם שפרסם ספר תמונות שמבוסס על תמונות סוריאליסטיות. שני הספרים, "דרך עדשתי" ו-"בתוך חלומותיי" הם סוריאליסטיים. בזנאני תייג עצמו עם צלמי פרטי היומיום, צלמי הנופים והמצבים המשעשעים.
בתור ילד, אשרף בזנאני הוקסם ממיניאטורות סרטים ומקסם הסרטים. כך שכאשר צלם אוטודידקט זה החל את קריירת הצילום שלו, הוא החליט שהוא אינו רוצה לצלם תמונות "רגילות" והחל להתמקד במניפולציה של תמונות, תוך שימוש ברעיונות אישיים, בנופים מחלומות ובדברים החשובים לו או שבהם הוא מאמין. הוא עצמו משמש כנושא המרכזי ברוב תמונותיו וזאת על מנת לתת מגע אישי בעולם החלומי, הסוריאליסטי והאירוני שהוא יוצר.