לאחר ההצלחה הגדולה של Rather Be, הם החליטו לשתף פעולה בשנית. השיר יצא ב-16 בנובמבר 2014 להורדה דיגיטלית.
במצעד הסינגלים הבריטי, השיר נכנס מיד אל המקום השני, והפך ללהיט השלישי של קלין בנדיט והרביעי של גלין שנכנס לעשירייה הראשונה. נכון לנובמבר 2016, מכירות הסינגל בבריטניה עומדות על מעל ל-682,000 עותקים. השיר נכנס ל-40 השירים הראשונים במספר מצעדי מדינות באירופה, והצליח להגיע למקום השני גם בגרמניה, ולמקום ה-13 באוסטרליה. בשנת 2015 הוא פורסם ברדיו הדאנס האמריקאי והגיע בשיאו למקום ה-20 במצעד שירי הדאנס קלאב. בישראל, הגיע השיר למקום הראשון במצעד הבינלאומי של מדיה פורסט.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ של השיר פורסם ב-20 באוקטובר 2014 וזכה למעל ל-90 מיליון צפיות, נכון ליולי 2020.
לאזי (הונגריה)
לאזי (בהונגרית: Lázi) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה.
יהודי לאזי.
בלאזי חיו יהודים בתקופות זמן שונות.
Su-Ki (ביפנית : スキ型4輪駆動水陸両用車 תרגום : "רכב אמפיבי מסוג סוקי מסוג 4") היא משאית אמפיבית תוצרת יצרנית הרכב היפנית טויוטה אשר יוצרה בין השנים 1944–1943 בתקופת מלחמת העולם השנייה עבור הצבא היפני הקיסרי והשתתפה במאמץ המלחמתי באזור האוקיינוס הפסיפי
הצבא הקיסרי היפני הסיק במהלך מלחמת סין–יפן השנייה כי יש צורך במשאיות תובלה אמפיביות בשטח, אולם הפיתוח נדחה בגלל סיבות של עלות וייצור. המטרה הייתה לייצר משאיות שיכולות לשלוח סחורות ישירות מהחוף לספינות תובלה ומשא ולמרכזי איסוף לוגיסטיים.
LogRhythm
לוגריתם (באנגלית: LogRhythm) היא חברת אבטחת מידע אמריקאית העוסקת בפיתוח תוכנה לניתוח נתונים וניהול אירועי אבטחת מידע (SIEM).
מטרת החברה היא לספק פתרונות ניטור אוטומטיים, בקרה וניהול אירועי אבטחת מידע.
מטה החברה ממוקם בבולדר, קולורדו, ארצות הברית, מלבדו לחברה 3 נציגויות שונות: בדרום אמריקה, אירופה ואסיה.
היסטוריה.
חברת לוגריתם הוקמה בשנת 2003, על ידי כריס פיטרסן (Chris Petersen) ופילים ויילה (Phillip Villella) תחת השם "Security Conscious" ובמטרה לפתח מנגנון לניתוח אירועי אבטחת מידע.
בשנת 2005, החליפה החברה את שמה ללוגריתם (LogRhythm) וכמו כן גם את הלוגו והמיתוג שלה.
בחודש מאי 2018 הודיעה חברת תומא בראבו (Thoma Bravo) על רכישת חברת LogRhythm.
מאיה כהן לוי
מאיה כהן לוי (נולדה ב-2 באוגוסט 1955) היא ציירת, פסלת ואמנית וידאו ישראלית.
ביוגרפיה.
אמה, רינה בראון לוי, ניצולת שואה, ציירת וגננת, נפטרה בגיל צעיר. ציורים שציירה כילדה בתקופת השואה, מוצגים באגף האמנות במוזיאון יד ושם. אביה, חסיד לוי, יליד אפגניסטן, עלה לישראל כילד וגדל בשכונת הבוכרים בירושלים. שנים רבות עבד כפועל בניין ואחר-כך כקבלן.
מאיה כהן לוי נולדה וגדלה בתל אביב. בתקופת התיכון למדה ציור במוזיאון תל אביב לאמנות. בהמשך למדה פילוסופיה, תולדות האמנות ותפאורה באוניברסיטת תל אביב, אמנות בבית הספר לאמנות הציור בתל אביב ע"ש מרגושילסקי (קלישר). כמו כן, למדה פיסול אצל יחיאל שמי והדפס אצל אלימה.
בשנות השמונים השתלמה כהן לוי בקליגרפיה ובציור סומיא ביפן, ובשנות התשעים השתלמה בציור סיני מסורתי במחלקה לאמנות באוניברסיטת בייג'ינג שבסין . את תוצאות המפגש עם תרבות זו ניתן לראות בעבודתה לאורך השנים.
ב-1989 חייתה שנה בקיבוץ נאות סמדר בערבה והייתה שותפה להקמתו.
כהן לוי לימדה בבית הספר לאמנות קלישר, בו עמדה גם בראש המחלקה לציור, ולימדה במחלקה לאנימציה של האקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל בירושלים.
כמו כן, העבירה כיתת אמן באוניברסיטת תל אביב. כיום מלמדת ציור ורישום ומנחה כיתות אמן בסטודיו "חדר עבודה" בתל אביב, אותו הקימה בשנת 2005.
מאיה כהן לוי, מתגוררת בתל אביב, נשואה לדוד כהן לוי, איש תיאטרון ומנהל יחידה לאמנויות במשרד החינוך, ולהם שני ילדים: דניאל, יוצרת ומבצעת בתחום התיאטרון, ונעם, אגרונום.
מאיה כהן לוי משמשת גם אוצרת לתערוכות, בין היתר היא הייתה אוצרת של תערוכת ורוניק ענבר בשנת 2017.
יצירתה.
תערוכתה הראשונה של כהן לוי התקיימה ב-1981 בחלל ציבורי בדיזנגוף סנטר, שם נתגלתה על ידי אטיין דבל בעליה של גלריה דבל הירושלמית, בה הציגה בשנות השמונים מספר תערוכות יחיד. נקודת המוצא של עבודתה הייתה אקספרסיוניסטית וסוערת. את הדימויים שאבה כהן לוי מתוך תפיסת עולם יונגיאנית כמו בסדרת הציורים "ריקוד עם נמר", "ריקוד העורבים" או "מסע". עבודות אלה הוצגו בתחילת שנות השמונים בגלריה דבל בירושלים בגלריה אחד העם בתל אביב, ובגלריה ראפ בתל אביב, ועסקו בדימויים ארכיטיפים, כמו האישה כדמות אנדרוגינית או דימויי העורב והנמרים. סדרות אלה התפתחו מאוחר יותר לחיבור מורכב בין אקראיות לחוקיות, בין סדר ופריעת הסדר.
עבודתה האמנותית של כהן לוי מתאפיינת בסדרות המתפתחות זו מתוך זו. בסדרות העבודות "לב החמנית", "גזעי עץ דקל" ו"סוכות", שהוצגו ב"גלריה שלוש" בשנות התשעים, ניתן להבחין בהשפעת שהותה ביפן ובסין ובלימודי הקליגרפיה וציור הסומיאה. נעמי אביב: "אל פני השטח של העבודות מתייחסת כהן לוי כאל גוף או אובייקט שיש לחלץ ממנו את חוקיו הפנימיים. פני השטח כפני צלקת שנרקמו על פי שיטה, אותו חוק פלאי המארגן את הגרעינים השחורים בפרח החמנית על פי יחסים מספריים. גם גזע הדקל מצמח את עליו בטור מספרי עולה או בספירלת זהב מתפתחת."
בשנים אלה גם הוצג פסלה "מסע עם עורב" בתערוכה העמוד באמנות הישראלית בגלריה האוניברסיטאית בתל אביב וכיום מאוסף מוזיאון תל אביב לאמנות. דמות העורב גם חוזרת בעבודותיה המאוחרות יותר של כהן לוי.
בשנת 2000 הוצגה תערוכתה בריכות במוזיאון תל אביב לאמנות באצירתה של ורדה שטיינלאוף. במאמרה בקטלוג כתבה שטיינלאוף: "בסדרה בריכות, יוצרות שכבות הצבע מרקמים צבעוניים... שכבות צבע כהות מתערבבות בשכבות בהירות ליצירת מארג רקמתי המרצד לעיניו של המתבונן עד שאינו יודע להחליט איזו שכבה נמצאת מעל ואיזו מתחת... כהן לוי מקלפת באמצעות סכין חיתוך את תבניות התודעה תוך שהיא נוגעת לא נוגעת במסוכן ובאפל, מעמתת את הנסתר עם הגלוי, את החשוך עם המואר."
בשנים 2000–2005 ניכרת התפתחות המחקר שלה בכל הנוגע למבנה וסדר ולפריעתו. כך למשל בסדרות "אורנמנטיקה איסלמית", "שורשים" ו"גשרים ועמודי חשמל" וקריסתם, עוסקת כהן לוי במבט ובזמן, בפירוק ובניה מחודשת של עולם שלם המבוסס על שפות שונות, המייצרות יחד שריגים, הסתעפויות ומארגים. "היא משרטטת תחילה תבנית גאומטרית של קוים הנותרים חשופים על הבד הלבן ולאחר מכן נעה ביניהם במשיכות מכחול קצרות אקראיות, חד פעמיות, המשבשות את הסדר המוקפד ובה בעת מזרימות אליו חיים. היא יוצרת תבניות צורניות המורכבות מיחידות החוזרות על עצמן. יש בהן המשכיות והכפלה הסטה והשתנות".
בעבודות האלה מופיע בפעם הראשונה בצורה מובהקת הדימוי כחלל ריק והקיווקוו רב השכבות הוא המרובה מחזיק את הריק, ומאפשר לדימוי להתגלות.
משנת 2005 החלה כהן לוי לעבוד עם מדיומים נוספים ופיתחה טכניקות, בהן הצילום המקולף. מונומנטים אורבניים כמו מגדלי עזריאלי, המופיעים גם בסדרות הציור הקודמות. משה צוקרמן כתב אודות סדרת הצלומים המקולפים : "מאיה כהן לוי מפסלת צילומים...[היא] חודרת פיזית מבעד מה שמקובל לחשוב עליו כעל יסוד חומרי שמחמת דקותו ואופיו האמפירי יש דווקא להישמר מלפגוע בו – היא "חוצבת" במה שלכאורה הינו נטול שכבות, היא מייצרת פיזיות ממשית במה שאופיו הפלסטי צפון דווקא במרכיבו האשלייתי."
ב-2011 יצרה כהן לוי את עבודת הווידאו "מלאך בוונציה" בה היא משתמשת לראשונה בטכניקת סטופ מושן ותהליך עבודת הקילוף של הצילום מייצר נרטיב.
ב-2017 הוזמנה להציג את המיצב "צל על צל וכופל" באָטֶליֶה שמי שבקיבוץ כברי. עבודה זו היא מיצב של 30 אלף גפרורים שרופים למחצה, הנטועים בתוך חורים על לוח עץ שעליו רישום קליגרפי של כתם נוף. מן העבודה בוקע קול של צ'לו וטייפ סלילים, יצירה משותפת של דן וינשטיין וגרישא שכנס. מיצב דומה – "שמש שחורה" – הוצג מאוחר יותר באותה שנה במסגרת הביאנלה לפיסול בטוקמצ'י, יפן.
משנת 2005 כהן לוי משתמשת במוטיבים מוכרים מתוך התרבות הישראלית, בין אם מדובר באורבניות מקומית מגדלי עזריאלי, צומת עזריאלי או משרד הביטחון, עבודות שהוצגו בתערוכה מקיפה בגלריה האוניברסיטאית תל אביב, או בטבע הארצישראלי, שדות, קוליסים, ים המלח, ומעניקה להם משמעויות שחוצות את המימד המקומי ומקשרות אותו אל המהות האוניברסלית.
בטרילוגיה "נדודי לילה" שהוצגה בגלריה גורדון ב-2018 הציגה מיצב וידאו של חיזיון לֵילי, נוקטורנו בשלושה פרקים: "שמש שחורה", "הלך", "ים המלח". טלי תמיר: "המתבונן תוהה אם הוא חוזה ברגע של בריאה או בדרמה של גסיסה, בשלבי התחלה או בחזיון הקץ... בשלב מסוים מייצרת כהן לוי רגע נדיר שבו הירח והשמש מתפצלים לשני כדורים זוהרים, כמייצגים של שני כוחות בסיסיים ומנוגדים... מאיה כהן לוי ממשיכה לייצר תמונת עולם קדומה ועכשווית בו-בזמן."
נורמן אייזן
נורמן ל. אייזן (באנגלית: Norman L. Eisen; נולד ב-11 בנובמבר 1960) הוא פוליטיקאי יהודי-אמריקאי. הוא שימש כפרקליטם של הדמוקרטים בוועדה השופטת בהליך ההדחה של הנשיא דונלד טראמפ בשנת 2020. הוא גם עמית בכיר בלימודי ממשל במכון ברוקינגס. כמו כן שימש כיועץ המיוחד של הבית הלבן לאתיקה ורפורמה בממשל, שימש כשגריר ארצות הברית בצ'כיה, והיה יו"ר מועצת המנהלים של אזרחי אחריות ומוסר בוושינגטון (CREW).
ביוגרפיה.
אייזן נולד לאחר שהוריו היגרו לארצות הברית, בנערותו עבד בדוכן המבורגר של משפחתו בלוס אנג'לס.