הפרובינציה (Provincia) הראשונה שנקראה ניובלה נוצרה ב-2 בפברואר 1848, במסגרת רפורמה אדמיניסטרטיבית שבוצעה כתוצאה מהחוקה הפוליטית שנחקקה ב-1833. שבמסגרתה בוצע מיזוג של שתי מחלקות (Departamentos), מחלקת צ'ייאן שהייתה חלק מפרובינציית קונספסיון ומחלקת סן קרלוס שהייתה חלק מפרובינציית מאולה. במהלך הרפורמות האדמיניסטירטיביות הבאות שנערכו בצ'ילה במהלך המאה ה-19 וה-20 נשארה פרובינציית ניובלה פרובנציה עצמאית עם תמורות בחלוקה הפנימית שלה. בשנת 1974 בוצעה רפורמת המחוזות, בה שונתה החלוקה המנהלית של צ'ילה כשהמחוזות (Regiones) החליפו את הפרובינציות (Provincias) כדרגה הראשונה בהיררכיה האדמיניסטרטיבית, והפרובינציות החליפו את החטיבות (Departamentos) כדרגה השנייה בהיררכיה, ניובלה אמנם נותרה בדרגת פרובינציה אך תחת מחוז ביוביו, ולמעשה ירדה בדרגה מבחינת ההיררכיה האדמיניסטרטיבית שלה.
במהלך שנות ה-90 החלו לעלות הצעות בדבר הפיכתה של פרובינציית ניובלה למחוז עצמאי, כשבשנת 1995, עם הקמתה של קומונת צ'ייאן וייאחו פורסם בעיתון המקומי "לה דיסקוסיון" (La Discusión) מסמך שכותרתו "ניובלה כמחוז ואסטרטגיית הפיתוח ליישמו" ("Ñuble como región y la estrategia de desarrollo para implementarla"), בהמשך ב-1997 הוקמה ועדה הכוללת את כל 21 ראשי הערים בפרובינציה במטרה לקדם את הפיכתה של פרובינציית ניובלה למחוז.
בשנת 2003, במהלך כהונתו של הנשיא ריקארדו לאגוס, נוצר מסמך באוניברסיטה הקתולית הפונטיפיקלית תחת הכותרת "בחינה והצעה מתודולוגית לשנות את החלוקה הפוליטית-מינהלית של המדינה" ("Diagnóstico y propuesta metodológica para modificar la división político administrativa del país"), שניתחה את מצבן של שלוש הפרובינציות, אריקה, ואלדיביה וניובלה. המסמך קבע כי לשלוש הפרובינציות יש היבטים חיובים התומכים בהפיכתם מפרובינציות למחוזות עצמאיים. אולם בשנת 2007 אושרו רק המחוזות אריקה ופרינאקוטה ולוס ריוס. בשנת 2014, במהלך ממשלתו הראשונה של סבסטיאן פיניירה, אוניברסיטת קונספסיון ביצעה מחקר בשם, "נקודות מוצא", שיקולים והצעות לקביעת הרלוונטיות של יצירת המחוז החדש של ניובלה"" ("Línea base, consideraciones y propuestas para determinar pertinencia de creación de nueva Región de Ñuble"). שהוביל להצעת החוק בנושא.
ב-20 באוגוסט 2015 בטקס חגיגי שנערך באוניברסיטת ביוביו שבצ'ייאן חתמה הנשיאה מישל בצ'לט על הצעת החוק שיצרה את מחוז ניובלה הליך החקיקה החל ב-1 בספטמבר 2015 ואושר בסנאט ביולי 2017. לאחר עתירות שהוגשו לבית המשפט בדבר חוקיותו של החוק החדש, אושר החוק על ידי בית המשפט ב-2 באוגוסט 2017. ב־19 באוגוסט נחתם החוק על ידי הנשיאה מישל בצ'לט בקאסה דל דורטה דה צ'ייאן. בספטמבר 2017 התפרסם החוק ברשומות, ושנה לאחר מכן ב־5 בספטמבר 2018 הפכה פרובינציית ניובלה למחוז ניובלה.
דמוגרפיה.
על פי מפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2017 עבור פרובינציית ניובלה כשעוד הייתה חלק ממחוז ביוביו, מנתה אוכלוסיית ניובלה, 480,609 תושבים מתוכם 248,022 נשים (51.72%) ו-232,587 גברים (48.28%) כש-69.4% מהתושבים מתגוררים באזורים העירוניים של המחוז לעומת 30.6% שמתגוררים באזורים הכפריים. הערים המאוכלסות ביותר הן צ'ייאן, סן קרלוס, צ'ייאן ויאחו, קויווקו, בולנס ויונגאי כולן ממוקמות בעמק המרכזי הצ'ילאני, וקולמו הממוקמת ברכס החוף, בסמוך לנהר איטטה.
חלוקה אדמיניסטרטיבית.
למטרות ניהול פנים, מחוז ניובלה מחולק ל-3 פרובינציות, איטטה, דיגואין ופונייה, שמחולקות ל-21 קומנות.
כלכלה.
הכלכלה במחוז ניובלה מבוססת בעיקר על חקלאות, מלאכת יד ותיירות.
החקלאות מבוססת על מטעים, גידול בעלי חיים ויערנות שהתפתחה בשנים האחרונות הודות לתנאים אגרו-אקלימיים נוחים להתפתחות מטעים הצומחים במהירות, כמו אורנים ואקליפטוסים. מלאכות היד האופייניות למחוז מתרחשות בעיקר בעיירות קווינצ'אמלי (Quinchamalí) הנחשבת לאחד המקומות החשובים ביותר לייצור קדרות חרס מלאכותיות במדינה, קויווקו (Coihueco) המתמחה בגילופי עץ ורקמה, נינוואה (Ninhue) וסן פביאן דה אליקו (San Fabián de Alico). התיירות גם היא אחת מהפעילויות הכלכליות שבמחוז, בזכות קיומם של מקומות אטרקטיביים במיוחד כמו מעיינות חמים ואתרי סקי, לצד חופים בתי מלון וקזינו.
תיירות.
מחוז ניובלה מציג מספר אטרקציות תיירותיות:
אלפא רומיאו טונלה קונספט
אלפא רומיאו טונלה קונספט (באיטלקית: Alfa Romeo Tonale Concept) הוא SUV (ראשי תיבות של Sport utility vehicle) קונספט קומפקטי מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקית אלפא רומיאו חברת בת של קונצרן הרכב האיטלקי פיאט, אשר הוצג בשנת 2019. בשנת 2022 הציגה אלפא את גרסת הייצור.
טמאש גאבור
טמאש גאבור (בהונגרית: Gábor Tamás; בודפשט, 24 באפריל 1932 – בודפשט, 6 במאי 2007) היה סייף הונגרי-יהודי, אלוף אולימפי (טוקיו 1964), אלוף עולם (בודפשט 1959) ופעמיים אלוף הונגריה (1960 ו-1961) בדקר, מאמן ומנהל ספורט.
ביוגרפיה.
קריירת ספורט.
גאבור התאמן בקבוצת "ואשאש בודפשט" משנת 1948, משנת 1950 האו התאמן בקבוצת "דוז'ה בודפשט" ומשנת 1957 בקבוצת "המטאור האדום בודפשט". הוא התמודד גם בדקר (épée) וגם ברומח (fleuret), אך השיג הישגים בינלאומיים משמעותיים בדקר. בשנים 1953–1967 הופיע במדי נבחרת הונגריה.
באליפות העולם שנערכה בפריז בשנת 1957 זכה גאבור במדליית כסף בתחרות דקר קבוצתי. שנה לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה בפילדלפיה בשנת 1958 הוא זכה גאבור במדליית כסף בתחרות דקר קבוצתי והגן על תוארו.
באליפות העולם שנערכה בבודשפט בשנת 1959 הוא זכה במדליית זהב הראשונה להונגריה בתחרות דקר קבוצתי.
באולימפיאדת רומא (1960) הוא סיים במקום רביעי בתחרות דקר קבוצתי ובמקום 17 בתחרות דקר אישי.
באליפות העולם שנערכה בטורינו, איטליה בשנת 1961 הוא זכה במדליית ארד בתחרות דקר אישי. שנה לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה בבואנוס איירס, ארגנטינה בשנת 1962 הוא זכה במדליית כסף בתחרות דקר אישי, ההישג האישי הטוב ביותר שלו.
באליפות העולם שנערכה בגדנסק, פולין בשנת 1963 הוא זכה במדליית ארד בתחרות דקר קבוצתי.
אלוף אולימפי.
באולימפיאדת טוקיו (1964) הוא זכה במדליית זהב בתחרות דקר קבוצתי.
גאבור פרש מספורט תחרותי בשנת 1967. לאחר פרישתו היה עוזרו של המאמן הלאומי בלה ביי, ומשנת 1977 עד 1980 היה המאמן הלאומי של נבחרת הסיף ההונגרית.
הוא סיים את "המכללה למסחר ולתיירות" בשנת 1971. משנת 1960 עד 1976 היה העובד של "מלון רויאל", ובשנים 1982 עד 1991 היה סגן מנהל "מלון האצטדיון".
משנת 1972 היה חבר "הנהלת איגוד הסיף ההונגרי" (נבחר מחדש ב־1989 וב-1992). הוא גם שימש כשופט בתחרויות אליפויות העולם ואולימפיות, בסיף ובקרב חמש. בשנת 1995 התמנה לחבר בוועדה הבכירה של "התאחדות הספורט ההונגרית". הוא היה חבר בחבר הנאמנים של "הקרן הציבורית פרנץ מזה" ומזכ"ל "מועדון האלופים האולימפיים".
יחסי ג'יבוטי–סורינאם
יחסי ג'יבוטי–סורינאם הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין רפובליקת ג'יבוטי ובין רפובליקת סורינאם.
סקירה כללית.
היחסים הרשמיים בין המדינות יוסדו ב-21 בפברואר 2020 כשנחתם בניו יורק מסמך רשמי בידי מוחמד סיאד דואלה, שגריר ג'יבוטי לאומות המאוחדות, ובידי קיטי סוויב, שגרירת סורינאם לאומות המאוחדות. המשרד לענייני חוץ, לעסקים בינלאומיים ולשיתוף פעולה בינלאומי של סורניאם פרסם הצהרה בה נאמר שמאחורי ההסכם עמד רצון של סורינאם להגביר את הקשרים שלה עם מדינות אפריקה, ושני השגרירים אמרו שהמהלך הוא צעד ראשון בדרך להגברת שיתוף הפעולה בין העמים של ג'יבוטי וסורינאם.
חורבת כורקוש
א-רביע בן אבי אל-חקיק
א-רביע בן אבי אל-חקיק (בערבית: ٱلرَّبِيع ٱبْن أَبِي ٱلْحُقَيْق) היה משורר יהודי משבט בני נצ'יר באל-מדינה שבחצי האי ערב, ששגשג זמן קצר לפני ההג'רה (622 לספירה).
משפחתו הייתה הבעלים של מבצר קאמוס (القموص), הממוקם ליד נווה המדבר הפורה ח'ייבר בחצי האי-ערב. כמו רוב יהודי אל-מדינה, הוא לקח חלק בסכסוך בין שני השבטים הערביים המרכזים בעיר, בני אוס ובני ח'זרג', והנהיג ופיקד על השבט בקרב השוחה (קרב ח'ייבר) שהתרחש בשטח שבט בני קוריט'ה בשנת 617, בו בני השבט כרתו ברית עם בני ח'זרג'.
א-רביע היה משורר בולט. הוא השתתף בתחרות עם המשורר הערבי הנודע א-נג'יבע, כאשר האחד מספק המיסטיך (חצי שורה), והשני צריך לספק לה המשך תוך שמירה על המשקל ומציאת חרוז מתאים. אחד מהשירים שכתב הוקרא רבות על ידי עבון, בנו של הכ'ליף עות'מאן בן עפאן. מכיוון שהשיר המדובר מתאר את הפגמים בעם הערבי, ניתן להניח שהוא נכתב לאחר היכנעות שבט בני קוריט'ה והנצ'יר היהודים לשבטים הערבים.
שלושת בניו של א-רביע (א-רביע בן א-רביע, כנאנה בן א-רביע , וסאלאם בן א-רביע) היו מהאויבים המושבעים הרציניים ביותר של הנביא מוחמד. כנאנה הנהיג את שבט בני נצ'יר במאה ה-7 לספירה, והוא נהרג באכזריות באחד מהקרבות הראשונים בין השבט היהודי והמוסלמים הראשונים. מוחמד לקח את אשתו של כנאנה, צפיה, כשלל לאחר ציווי על מותו בעינויים של כנאנה ושל אחיו סאלאם.
תיעוד של א-רביע נמצא בספרו של המשורר היהודי-ספרדי הדגול משה אבן עזרא בפרק אודות משוררים יהודים-ערבים, "כיתאב אל מוהדרה".
רומולה (סרט)
רומולה (באנגלית: Romola) הוא סרט דרמה אילם אמריקאי משנת 1924 בבימויו של הנרי קינג. הסרט צולם באתרים באיטליה. מככבים בסרט ליליאן גיש, דורותי גיש, ויליאם פאוול ורונלד קולמן. הוא מבוסס על הרומן באותו שם מאת ג'ורג' אליוט. עותק של הסרט שמור בארכיון הקולנוע והטלוויזיה UCLA.