יוסף זמוסטיאנו (1 ביולי 1931– 4 ביולי 2020) היה ראש המועצה האזורית "הירקון" בשנים 1960 עד 1980. פעל לאיחודה עם המועצות השכנות לה, ליצירת המועצה האזורית דרום השרון. ממייסדי מושב נוה ירק.
קורות חיים.
זמוסטיאנו נולד בסבן, רומניה, למשפחה אמידה, שעסקה במסחר ובחקלאות. כשהנאצים פלשו לרומניה, הם לקחו את כל הגברים החסונים מהיישוב לעבודות כפייה. זמוסטיאנו נותר עם אמו, אחיו וסבו. הנאצים ירו במקום, באחדים משכניו. זמוסטיאנו עבר עוד תלאות רבות בשואה.
זמוסטיאנו העפיל ארצה בשנת 1948, באוניה צפופה במעפילים. אך הם נתפסו וגורשו לקפריסין.
זמוסטיאנו שימש בתפקידים ציבוריים שונים כחבר מושב נוה ירק. נבחר לראשות המועצה במקום ראש המועצה סנדו דוד. זמוסטיאנו היה בן 29 כשנבחר והיה ראש המועצה הצעיר ביותר בארץ. שימש בתפקיד בין השנים: 1960–1980.
התחתן בשנת 1961, ולזוג נולדו שלוש בנות.
נפטר ב-4 יולי 2020 בגיל 89.
מלונות בראון
מלונות בראון הם רשת בינלאומית של מלונות בוטיק בבעלות ניר ויצמן, ליאון אביגד, ניצן פרי והכשרה חברה לביטוח. נכון לשנת 2022 יש לרשת 34 בתי מלון בישראל, קרואטיה ויוון.
היסטוריה.
המלון הראשון של הרשת, בראון TLV, נפתח בתל אביב בשנת 2010, על ידי ליאון אביגד וניצן פרי, בבניין משרדים שהוסב למלון. המלון נבנה לפי תפיסה חדשה במלונאות הבוטיק: הפיכת משרדים למלונות במקום לבנות מלונות חדשים מאפס. שמו של המלון, Brown, נגזר מצבעו של המבנה, שקירותיו החיצוניים נצבעו בחום כהה, ומסגנון הווינטג' בהשראת שנות ה-70 המאפיין אותו, ומכאן גם שמה של הרשת.
בשנת 2016, עם כניסתו של השותף החדש ניר ויצמן, יזם ומלונאי שפעל בעיקר בהולנד ובגרמניה, החליטה החברה לפתוח מלונות חדשים גם מחוץ לישראל, תוך שמירת מוקד הפעילות בתל אביב.
בשנת 2018 חתמה הרשת על מזכר הבנות לרכישת חברת התעופה ישראייר, אך העסקה לא הושלמה בגלל דרישת הטייסים להיות חלק מהדירקטוריון.
נכון לאוגוסט 2022 יש לחברה 34 בתי מלון פעילים ו-10 בתהליכי בנייה.
בשנת 2020 ביטלה מלונות בראון הנפקת אג"ח בבורסה בגלל משבר הקורונה. ההנפקה נדחתה למועד לא ידוע.
ב-5 באוקטובר 2021 קנתה הרשת את מלון "ויסטה" תמורת 50 מיליון שקל. לאחר הקנייה, החלה הרשת בשיפוץ המלון ועיצובו מחדש, והוא נפתח ב-4 מאי, ערב יום העצמאות ה-74 של ישראל, כבראון אילת, המלון הראשון של הרשת באילת.
יחסי אינדונזיה–הפיליפינים
יחסי אינדונזיה–הפיליפינים הם היחסים הדו-צדדיים בין אינדונזיה לבין הפיליפינים.
היסטוריה.
היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו ב-24 בנובמבר 1949. בשנת 1949 פתחה הממשלה האינדונזית את נציגותה (המשרד הקונסולרי) במנילה, השגרירות נפתחה בראשית שנות ה-50. ב-21 ביוני 1951 חתמו שתי המדינות על חוזה ידידות. אמנה זו מגדירה את בסיס היחסים בין המדינות, מטרותיה העיקריות הן: שמירה על שלום וידידות, יישוב סכסוכים באמצעים דיפלומטיים ושלווים, יצירת נתיבי תעבורה לאזרחי שתי המדינות ואמצעים לפיתוח שיתופי פעולה בתחום הסחר וההתרעות. אמנה זו דנה גם בסוגיות הפוליטיות והחברתיות-כלכליות של שתי המדינות.
במרץ 2011 חתמו מנהיגי שתי המדינות על מזכר הבנות להעצמת שיתוף הפעולה בתחומי הביטחון, ההגנה, תיחום הגבולות, ההגנה על זכויות מהגרי עבודה, חינוך וספורט. אינדונזיה מעניקה תמיכה מוסרית לממשלת פיליפינים בסכסוך הטריטוריאלי שלה על איי ספרטלי.
מחלוקת טריטוריאלית.
נושא המחלוקת הטריטוריאלית בין אינדונזיה לפיליפינים היה ים סולאווסי באזור סולאווסי (אינדונזיה) ומינדנאו (הפיליפינים) שנחשב כמקור נפט וגז טבעי פוטנציאלי. בנוסף, המים השנויים במחלוקת עשירים בדגים ובנתיבי סחר חשובים. הסכסוך בין המדינות נמשך מאז 1994: השטחים היו באזור הכלכלי הבלעדי של אינדונזיה וגם של הפיליפינים. מחלוקת זו החלה בין הולנד (שיישבה את אינדונזיה) לארצות הברית (שכבשה את שטח הפיליפינים לאחר תום מלחמת ארצות הברית–ספרד) והסתיימה לטובת איי הודו המזרחיים ההולנדיים בשנת 1932. ב-23 במאי 2014 חתמו המדינות על הסכם על גבול ימי חדש ביניהן. לדברי נשיא אינדונזיה, סוסיליו באמבאנג יודהויונו, זו דוגמה טובה כיצד לפתור מחלוקות בין מדינות ללא שימוש בכוח. נשיא הפיליפינים, בניגנו אקינו, אמר כי ארצו רוצה לסיים את הסכסוך באמצעים לגיטימיים ושלווים.
יחסי כלכלה.
על פי משרד המסחר של אינדונזיה, ב-2003, מחזור המסחר בין המדינות הסתכם לסך של 1.12 מיליארד דולר, בשנת 2009 - 2.9 מיליארד דולר, וב-2010 כבר עלה ל-3.89 מיליארד דולר. אינדונזיה היא הספק הגדול ביותר של פחם לפיליפינים, ועונה על הדרישה של מדינה זו בכ-70%. בשנת 2013, אינדונזיה הייתה שותפת הסחר ה-11 בגודלה בתחום הסחר והכלכלה של הפיליפינים, עם מחזור של 3.51 מיליארד דולר. בשנת 2014 היקף הסחר בין המדינות הגיע ל-4.59 מיליארד דולר.
המשחקים הגאים בקלן (2010)
המשחקים הגאים בקלן (2010), הוא האירוע העולמי השמיני של תחרויות ספורט רב-ענפיות ואירועי תרבות מגוונים עבור נשים גברים המזהים עצמם כלהט"ב, שנערכו בין ה-31 ביולי ל-7 באוגוסט 2010 בקלן שבגרמניה. הייתה זו הפעם הראשונה שהמשחקים הגאים, שנועדה להשתתפותם של ספורטאים וחובבנים החברים בקהילה הגאה מרחבי העולם, התקיימו בגרמניה והפעם השנייה שהתקיימו ביבשת אירופה.
סיסמת המשחקים הייתה "היה חלק מכל זה" (באנגלית: Be Part Of It).
ארגון המשחקים.
המכרז.
ב-16 במרץ 2005 הוכרזו שלושת ערים שהגישו את מועמדותן לארח את המשחקים ב-2010: יוהנסבורג, פריז וקלן. בפגישת פדרציית המשחקים הגאים ב-13 בנובמבר 2005 בשיקגו, העיר שאירחה את המשחקים הגאים ב-2006, הוכרז כי קלן, המכונה "העיר הגאה ביותר באירופה אחרי ברלין", תארח את המשחקים ה-8.
מתקנים.
מתקני הספורט במשחקים הגאים היו מפוזרים ב-4 מוקדים ברחבי העיר:
תחרויות השיט נערכו בעיר רורמונד, הולנד.
טקסים ואירועים.
טקס הפתיחה נערך באצטדיון ריין אנרגי ב-31 ביולי 2010, במהלכו נערך מצעד של הספורטאים המשתתפים, נאומים ממנהיגים גרמנים והופעות של הזמרים טיילור דיין ומו אגנס.
תחרויות.
ענפי הספורט.
במשחקים הגאים ב-2010 נערכו תחרויות ב-35 ענפי ספורט ותרבות שונים.
ענפי התחרות ותוצאותיהם.
אופניים.
תחרות האופניים נערכה במקטעים בין 1 באוגוסט ל-6 באוגוסט 2010.
ביליארד.
תחרות הביליארד כללה תחרות בביליארד 8 כדורים ו-9 כדורים.
כדורסל.
בכדורסל נשים ניצחה הקבוצה הלונדונית ״London Cruisers״. בכדורסל גברים ניצחה קבוצת DC, אחרי 12 שנים בהן קבוצת ״Rockdogs״ מסן פרנסיסקו החזיקה בתואר, מפלתה של Rockdogs למקום השלישי נגרם בעקבות פיצול בקבוצה שנתיים לפני כן שתועד חלקית על ידי סדרת הריאלטי Shirts &amp; Skins . זוכת מדליית כסף, LB Rebels, זכתה בעבר במדליית זהב ב-1998.
פיתוח גוף.
תחרות הפיתוח גוף נערכה ב-3 באוגוסט 2010. בתחרות השתתפה אישה אחת בלבד.
השתתפות.
במשחקים השתתפו 9,500 ספורטאים מ-65 מדינות. המדינה המיוצגת ביותר הייתה גרמניה עם 2,955 משתתפים ואחריה ארצות הברית עם 2,219 משתתפים. בנוסף להם היו נציגים ממדינות בהן הומוסקסואליות היא מחוץ לחוק כגון אנגולה, איחוד האמירויות הערביות וסרי לנקה. המדינות שהשתתפו הן:
משלחת ישראל.
משלחת בראשותם של יניב ויצמן ואדיר שטיינר ועשרה ספורטאים מישראל השתתפו במשחקים בתחרויות בשחייה, באתלטיקה, ובטריאתלון בתמיכתה של עיריית תל אביב נערך במשחקים ערב תרבות תל אביבי-ישראלי בהפקתו של די ג'יי יואב ארנון, שבמסגרתו הופיעו זמרים, אמני דראג ודי ג'יי תל אביביים מובילים.
הנבחרת הישראלית זכתה במדליית כסף אחת.
מוניומנט
Empire V (סרט)
Empire V הוא סרט פנטזיה רוסי מאת ויקטור גינזבורג, עיבוד קולנועי לרומן Empire V של ויקטור פלווין, בכיכובם של פאבל טבקוב ומירון פיודורוב.
עלילה.
הצעיר רומן "ראמה" שטורקין, שהפך לערפד, מגלה קונספירציה של האליטה: הערפדים שולטים באנושות, מוצצים ממנה שמחה, חלומות וכסף. לאחר שהפך לחלק מהאליטה הגבוהה ביותר של הערפדים, הגיבור לא מצליח לשבור את הקשר שלו עם אנשים בשום צורה - אחרי הכל, אפילו ב-Empire V אפשר לאבד את הראש בגלל אהבה.
הפקה ושיווק.
לדברי מפיק הסרט איוון זאסורסורסקי, הסרט היא השקפה מהפכנית של החברה הצרכנית, משיכה לכסף ולקדושת כסף במקום החיים. הצילומים החלו בספטמבר 2017.
הקרנת טרום בכורה נערכה במרץ 2022.
TD2000
TD2000 היא מכונית רודסטר פתוחה בסגנון רטרו מתוצרת TD Cars (Malaysia) Sdn. Bhd, אשר מיוצרת במלזיה משנת 1998.
"TD2000" מבוססת על דגם "MG TA" (קרוי גם: "TA Midget", יוצר בין השנים 1936–1939) מסדרה "MG T-type" מתוצרת יצרנית מכוניות הספורט הבריטית "MG".
מאפיינים.
ייצוא.
90% מייצור הדגם מיועד לייצוא למדינות הבאות: יפן, אוסטרליה, ברוניי, ניו זילנד, הודו, הפיליפינים, סינגפור, תאילנד., סקוטלנד, אירלנד, בריטניה ואזור המזרח התיכון.
יצחק בנדר
יצחק בנדר (3 באוקטובר 1906 – 2 בפברואר 1996) היה ראש מועצה אזורית מפעלות אפק, בין השנים 1954 ו־1980, טרם אוחדה לתוך המועצה האזורית דרום השרון. הוא פרש לגמלאות בשנת 1980 עקב מחלה.
ביוגרפיה.
בנדר נולד בעיירה קטנה ליד העיר קישינב, במולדובה הייתה לו אחות אחת. משפחתו סבלה מפוגרומים. בילדותו עברה אמו לאודסה, עיר הנמל של אוקראינה. בנעוריו הצטרף לתנועת הנוער הציונית-סוציאליסטית "פועלי ציון שמאל". הוא הוגלה לגולאג בהרי אורל כי הניף דגל ציוני בכינוס המפלגה הקומוניסטית. לאחר שלוש שנים הוא גורש לספינה השטה לארץ ישראל.
בנדר פגש את אשתו בשנת 1930. לזוג נולדו שני בנים ובת.