בתחילת 1996, עם תום תקופת ההקמה של ביתר עילית, התקיימה מערכת בחירות ראשונה בעיר. דייטש עמד בראש מטה הבחירות של מועמד אגודת ישראל לראשות העיר, יהודה גרליץ, שניצח. בהמשך אותה שנה, מונה דייטש לעוזרו הבכיר של מאיר פרוש, שהחל לכהן כחבר הכנסת, וכסגן שר (במעמד שר) במשרד הבינוי והשיכון. בפעילותו בלשכת השר בבנייה מעבר לקו הירוק, היה מעורב בשיווק אלפי יחידות דיור, חלקן במסגרת תוכנית מחיר למשתכן, בערים ביתר עילית, מודיעין עילית, בית שמש, תל ציון. וכן ברחבי יהודה ושומרון ויישובי גוש עציון, וסייע לפעילי התיישבות והתנחלות, כאורי אריאל (אז ראש מועצת בית אל), ומתי דן יו"ר "עטרת כהנים", ואחרים.
לאחר הבחירות ב-1999, עבר לשמש כיועצו הפרלמנטרי של פרוש, שהיה לחבר הכנסת. ב-2001, עם חזרתו של סגן השר פרוש למשרד הבינוי והשיכון (תחת השר נתן שרנסקי), חזר עמו דייטש למשרד. ב-2003, לאחר הבחירות לכנסת השש עשרה, עברה יהדות התורה לאופוזיציה. פרוש חזר להיות ח"כ, ודייטש ליועצו הפרלמנטרי. לצד זאת שימש כ"קצין מבצעים" של אגודת ישראל ו"שלומי אמונים". הוא ארגן כנסים ציבוריים ועצרות, וניהל מספר מערכות בחירות מוניציפליות, כמו זו הסוערת ב-2007, שהביאה לבחירתו של מאיר רובינשטיין מ"שלומי אמונים", בביתר עילית.
בעיריית ירושלים.
בשנת 2003 (ה'תשס"ד), הוצב ברשימת יהדות התורה (במסגרת סיעת "שלומי אמונים") בבחירות המוניציפליות למועצת עיריית ירושלים, וב-2005, במסגרת רוטציה, החליף את נציג דגל התורה שכיהן חצי קדנציה. הוא מונה לחבר הועדה המחוזית לתכנון ובניה.
ב-2007 השתתף דייטש בהקמת קרן קמ"ח - "קידום מקצועי חרדי", לקידום לימוד ותעסוקה במגזר החרדי - יחד עם איל ההון החרדי ליאו נואי, ושורת פילנתרופים חרדים, בהם משפחת וולפסון, אלי הורן ועוד. עם הקמת הקרן, מונה דייטש למנכ"ל, ובהמשך ליו"ר. הקרן בניהולו הובילה לראשונה במגזר החרדי תוכנית מלגות למימון הכשרה מקצועית, וסיוע בהכוונה והשמה לאברכים, ובהמשך גם לנשים חרדיות. תוך שימת דגש על סביבת לימודים ועבודה המתאימים לאוכלוסייה זו, שתאפשר לגשר על החסמים לכניסת חרדים לשוק העבודה ולרכישת מקצות. עד היום נעזרו בקרן כ-30,000 מבני המגזר.
לאחר הבחירות המוניציפליות ב-2008, מונה דייטש למחזיק תיק שפ"ע ותברואה, ואחראי על ה"מע"ר (מרכז עסקים ראשי) החרדי". בפעילותו הוביל פרויקט חידוש תשתיות במע"ר החרדי, שהקיף את כל השכונות החרדיות המרכזיות: שדרת המסחר הראשית ברחוב מלכי ישראל ("גאולה"), זיכרון משה, הבוכרים, כרם אברהם, רוממה, ומקור ברוך. נכון ל-2018 הגיעה עלות השיפורים ללמעלה מ-200 מיליון שקל.
ב-2010 מונה לסגן וממלא מקום ראש העיר. הוא עזב את תפקידו כיו"ר קרן קמ"ח, והמשיך להחזיק בתיק הדיור החרדי, ומשנה למחזיק תיק התכנון והבנייה.
לאחר הבחירות המוניציפליות ב-2013, המשיך דייטש בתפקיד סגן ומ"מ ראש העיר, וכן מחזיק תיק הדיור החרדי, ומשנה ליו"ר הוועדה המקומית לתכנון ובניה. במסגרת תפקידו בוועדה, קידם בין השאר פרויקטים בשכונות שמעבר לקו הירוק, הרחבה משמעותית של תמ"א 38 בשכונות הוותיקות, וכן תוכניות להקמת מרכז מבקרים בהר הזיתים, והגברת הביטחון בהר.
ב-2016 יזם יחד עם חבר המועצה החרדי שלמה רוזנשטיין את פרויקט הקיץ "עולים לירושלים", שמתקיים מאז מדי שנה. תקציב הפרויקט עמד ב-2016 על 3 מיליון ש"ח, ב-2017 על 5.5 מיליון ש"ח, וב-2018 על 8 מיליון ש"ח. בקיץ 2018 השתתפו במיזם קרוב למאה אלף איש.
מועמדות לראשות עיריית ירושלים.
ב-24 ביולי 2018 הוכרז על ידי סיעת אגודת ישראל כמועמד לראשות עיריית ירושלים. ב-27 בספטמבר 2018 הגיש את מועמדותו לראשות העיר ירושלים, בהמשך הצטרפו אליו סיעתם של אריה קינג (מאוחדים) ושל אלי ישי. בבחירות שנערכו ב-30 באוקטובר הגיע דייטש למקום הרביעי עם 17.01% מקולות המצביעים ולא עלה לסיבוב הבחירות השני.
לאחר הבחירות הצטרף דייטש לקואליציה של ראש העירייה משה ליאון והחל לכהן כסגן ראש העירייה וכאחראי על שיפור פני העיר תחת ראש העיר.
במאי 2021 הגיש את התפטרותו מהעירייה. במסגרת הסכם רוטציה שנחתם בסיעה.
פקארד 300
פקארד 300 (באנגלית: Packard 300) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית מכוניות היוקרה האמריקאית פקארד (שם מלא: "Packard Motor Co") אשר יוצרה בין השנים 1951–1952.
יוצרו 22,309 יחידות, מתוכן 15,309 יחידות יוצרו בשנת 1951.
מוד לואיס
מוד לואיס (באנגלית: Maud Lewis; נולדה בשם מוד דוולי, 7 במרץ 1903 – 30 ביולי 1970) הייתה אמנית עממית קנדית. חיה בעוני עם בעלה בבית קטן במרשלטאון, נובה סקוטיה. זכתה להכרה לאומית בין השנים 1964 ו-1965.
השפעת עבודתה.
ספרים, מחזות וסרטים נוצרו על חייה ועבודתה של לואיס, כולל הסרט "מודי" (2018) המתאר את חייה המאוחרים. עד היום, לואיס היא אחת מהאמניות העממיות הידועות של קנדה. עבודותיה והבית המשוחזר בו גרה מוצגים בגלריה לאמנות של נובה סקוטיה.
סגנון יצירתה.
ציוריה של מוד לואיס התאפיינו בסגנון נאיבי ושימוש בצבעים בהירים. מרבית הציורים היו קטנים, בין השאר בשל הקושי שלה להניע את ידה. לואיס ציירה בעיקר פרחים וחיות, בהם שוורים, סוסים, ציפורים, צבאים, או חתולים. רבים מציוריה מתארים תמונות נוף מקומיות: סירות מתנדנדות על המים, סוסים מושכים מזחלות, דמויות מחליקות על הקרח. ציוריה נעשו בהשראת זיכרונות נוף ילדותה והסביבה בה חיה והם מגלמים את אהבתה לטבע ולחיות כגון כלבים, חתולים, צבים, ציפורים ופרות.
האיים הליפאריים
הבחירות למושל סנקט פטרבורג (2014)
הבחירות למושל סנקט פטרבורג נערכו בעיר סנקט פטרסבורג ב-14 בספטמבר 2014. הבחירות הוקדמו מהתאריך המקורי בשל הודעתו של המושל גאורגי פולטאבצ'נקו להתפטר מהתפקיד לצורך התמודדות לתפקיד, לאחר שינויים שנערכו בחוק הבחירות ואפשרו בחירה ישירה למושל, לראשונה מאז 2003.
מושל סנקט פטרבורג פולטאבצ'נקו הגיש את התפטרותו והודיע על כוונתו להתמודד כמועמד בבחירות למושל ב-4 ביוני, במהלך פגישתו עם נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין. פולטאבצ'נקו הוביל במרבית הסקרים שנערכו לפני ההצבעה..
ספירת הקולות הסתיימה בשעות הערב של ה-15 בספטמבר. על פי פרוטוקול ההצבעה, שיעור ההצבעה עמד על 39.36% (הצביעו לפחות 1.5 מיליון תושבים). המושל המכהן זכה לקדנציה נוספת, זאת לאחר שפולטאבצ'נקו זכה ב-79.3% מקולות הבוחרים, למקום השני הגיעה המועמדת מהמפלגה הקומוניסטית אירינה איוואנובה (9.37%), למקום השלישי — המועמד הליברל-דמוקרטי קונסטנטין סוחנקו (3.83%). אנדריי פטרוב ממפלגת "מולדת" גרף 2.36% בלבד, טאחיר ביקבאייב ממפלגת "הירוקים" גרף 2.16%, בנוסף נרשם נתון גבוה יחסית של פתקי הצבעה פסולים: 2.9% (כמעט 43 אלף).
פקארד קוואליר
פקארד קוואליר (באנגלית: Packard Cavalier) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית מכוניות היוקרה האמריקאית פקארד (שם מלא: "Packard Motor Co") אשר יוצרה בין השנים 1953–1954.
שביל הים
שביל הים הוא שביל הליכה שאורכו כ־240 ק"מ, מראש הנקרה ועד זיקים, לאורך חופי הים התיכון. מקצת ממקטעי השביל כבר קיימים ומקצתם נמצאים בשלבי תכנון מתקדמים.
החזון של שביל הים ומטרותיו.
שביל הים של ישראל הוא מיזם סביבתי – חברתי חדש להקמת שביל הליכה לאומי רציף להולכי רגל באורך כ־240 ק"מ, שיעבור בסמוך ככל האפשר לשפת הים התיכון של מדינת ישראל, מראש הנקרה בצפון ועד חופי זיקים, בגבול רצועת עזה בדרום. השביל ימותג ויסומן כתוואי הליכה מודרך ומקוון, בסמוך ככל הניתן לשפת הים, עם מעקפים הכרחיים במספר אזורים ועם נקודות עצירה במוקדי עניין מתחומים שונים, אשר יפנו את העין, הראש והלב לים ולמרחביו. המטיילים בשביל הים יוכלו גם להיעזר בספרוני הדרכה, במפות ובאפליקציית ניווט ומידע בזמן ובמיקום אמיתי, וכן באתר אינטרנט אשר יעשירו את חוויית ההליכה לאורך התוואי המסומן. עם זאת, השביל יעודד, יקרב ויפתח לא רק תרבות הליכה אלא גם תרבות של ספורט ימי – צלילה, שנרקול, קיאקים, קייטים ופעילות פנאי וספורט אחרות ייתמכו ויידחפו על ידי שביל הים.
הרקע להקמת השביל.
בשנים האחרונות גברה מאוד המודעות של הציבור הישראלי לנושא הים והשמירה עליו. עמותות ציבוריות ופרטיות פועלות ללא הרף להגביר את ערנות הציבור לשמירה על נגישות לחופי הים ועל מניעת נזקים לסביבה האקולוגית שלהם ולנכסי התרבות שבקרבתם. במקביל, עם גילוי מאגרי גז ואולי גם נפט משמעותיים בים התיכון, התרחב בישראל העניין בנושא הקיימוּת והשמירה על ערכי נוף וטבע לדורות הבאים.
הפרויקט החל לקרום עור וגידים במהלך שנת 2015, כיוזמה אזרחית שפעלה בהתנדבות שלא במסגרת מוסדית. שנות התכנון הראשונות של המיזם מומנו בעיקר על ידי קרן פילנתרופית פרטית, וכיום מתנהל פרויקט ההקמה של שביל הים של ישראל במסגרת אוניברסיטת חיפה, מתוך מגמה לצרף ליזמה גופים ציבוריים וממלכתיים נוספים שגילו עניין רב במיזם, כמו החברה להגנת הטבע, רשות הטבע והגנים, משרד התיירות, המשרד להגנת הסביבה, מספן כוח אדם בחיל הים וכן רשויות מקומיות רבות וגופים אזרחיים וממלכתיים נוספים אשר הבטיחו את תמיכתם בהקמת פרויקט לאומי זה. הקמת 'שביל הים' היא פרויקט שיימשך שנים אחדות שכן הוא מחייב תיאום ושיתוף פעולה מורכבים בין גופים ממלכתיים, עמותות אזרחיות ורשויות מקומיות רבות.
העקרונות המנחים לתכנון ולהקמת השביל.
לשביל הים נקבעו עקרונות מנחים בשלבי התכנון הראשוניים, כשבראש ובראשונה נקבעה גישה מעשית- פרגמטית, שעיקרה מיקומו של תוואי השביל. ההחלטות על מיקום נקודות עניין ואלמנטים לאורכו מתבצעות על בסיס הקיים בשטח, בעקבות התנסות בהליכה בשביל ובקרבה גדולה ככל שניתן לקו המים.
שלבי ההקמה של השביל.