הליגה הוקמה ושוחקה כליגה חצי-מקצוענית מאז תחילת שנות ה-70 של המאה ה-20, כשברוב השנים הייתה הליגה היחידה ומספר הקבוצות בה השתנה בין 14 ל-18 קבוצות בכל עונה. בתחילת המאה ה-21 החלה הליגה להפוך מקצוענית והותר שילוב של שחקנים זרים שאינם אזרחי הרשות הפלסטינית. בתחילת העשור השני של המאה ה-21 פוצלה הליגה לשתי ליגות. הליגה הראשונה שנקראה "ליגת העל", והליגה השנייה שנקראה "דוויזן 1" (החל מעונת 2008/09) כאשר בכל עונה משחקות בכל ליגה בין 10 ל-12 קבוצות ומבנה הליגה וחוקיה משתנים מעונה לעונה.
ביקור מומים
ביקור מומים או ביקור הוא הכנה ובדיקה של קורבן לפני הקרבתו בבית המקדש.
אופן הביקור ומטרתו.
לדברי רש"י הביקור הוא בדיקה שאין בבהמה מומים, שנמשכת ארבעה ימים וחוזרת על עצמה במהלך הימים: "ביקור, שלא יהא בו מום, מבקרין אותו כל ארבעה". המהר"ל בספר גור אריה מסביר שהבדיקה החוזרת נועדה לוודא שאין מומים בבהמה, כיון שבבדיקה אחת לא תמיד רואים את כל מומי הבהמה. לעומת זאת הרמב"ם אינו מזכיר שצריכים לבדוק את הבהמה שוב ושוב במהלך ארבעת הימים, אלא יש לבדוק את הבהמה בתחילת ימי הביקור ובסופם: "אין פוחתין משישה טלאים המבוקרין בלשכת הטלאים שבמקדש, ויהיו מוכנים קודם יום הקרבה בארבעה ימים, ואף על פי שהיו מבקרין אותו מתחילה לא היו שוחטין את התמיד עד שמבקרין אותו שנייה קודם שחיטה לאור האבוקות".
מומים בקרבנות.
בהמה שיש לה מום כלשהו פסולה להקרבה. בתורה הוזכרו מספר מומים: "עַוֶּרֶת אוֹ שָׁבוּר אוֹ חָרוּץ אוֹ יַבֶּלֶת אוֹ גָרָב אוֹ יַלֶּפֶת לֹא תַקְרִיבוּ אֵלֶּה לַה'... וּמָעוּךְ וְכָתוּת וְנָתוּק וְכָרוּת לֹא תַקְרִיבוּ לַה'". לא מדובר רק על מום הנחשב בימינו כנכות, אלא גם על פגמים חיצוניים קלים שמעוררים רושם מוזר, כגון חוסר פרופורציה בין איברים שונים.
במשנה ובתלמוד נדונו מומים אלו בהרחבה במסכת בכורות פרק ששי. בסיכומו של הרמב"ם נמנו שבעים ושלושה מומים. הכרת המומים וזיהוים הייתה מקצוע שדרש הכשרה ממושכת והסמכה מיוחדת, ובית המקדש העסיק אנשים שהתמחו בכך.
בראשית ימי הבית השני ביטא הנביא מלאכי מחאה על הקרבת בעלי מום:
האם הביקור מעכב.
נחלקו הראשונים בשאלה האם קרבן שטעון ביקור ארבעה ימים ולא ביקרו אותו, ולא היו בו מומים, כשר או פסול. מדברי התוספות נראה שאם לא ביקרו הקרבן פסול. לעומת זאת מדברי ראשונים אחרים נראה שהביקור אינו מעכב. וכך סוברים גם אחרונים רבים.
שני שושנים
שני שושנים הוא שיר ישראלי שכתב יעקב אורלנד והלחין מרדכי זעירא בשנת 1943. זהו אחד השירים העבריים המבוצעים ביותר. הוא בוצע לראשונה על ידי אסתר גמליאלית, התפרסם עם ביצועה של שושנה דמארי וזכה לגרסאות כיסוי רבות של זמרים ישראליים נודעים.
את השיר חיברו יחד זעירא ואורלנד בבית הקפה כסית בתל אביב בעת שהגישו לשרה זעירא אשתו של מרדכי - זר שושנים, ובו שושן אחד לבן והשני אדום. לבקשתה של זעירא, הם הלחינו על כך שיר וכתבו אותו על מפית. אסתר גמליאלית ששמעה אותו, קיבלה אותו מזעירא לראשונה, עבור שתיים וחצי לירות פלשתינאיות. שושנה דמארי הייתה מהמבצעות הראשונות, אך שכחה קטע מסוף השיר: "עד כי סוף סוף חושב אני, נשבור נשבר גם השני" במקומו חזרה על שתי השורות הראשונות – "היה היו לפני שנים, שני שושנים שני שושנים". טעות זו חזרה על עצמה אצל מבצעים נוספים. השיר זכה לעיבודים רבים, בהם של משה וילנסקי, גיל אלדמע, מנחם ויזנברג ורבים נוספים. לשיר חובר ריקוד מאת אליהו גמליאל בשנת 1968.
לאחר ביצועיהן של גמליאלית ודמארי השיר בוצע על ידי אמנים רבים במשך השנים, בהם כמה ביצועים של יהורם גאון, וכן אריק איינשטיין, ברכה צפירה, אבי טולדנו, רן אלירן, זוהר ארגוב, שלומית אהרון, אופירה גלוסקא, יהודית רביץ, איתן מסורי, קרן הדר, רוני גינוסר, מתי כספי, עפרה חזה, מרתה שלמה, מירה זכאי, אסתר עופרים, זהבה בן, עדנה לב, שמרית אור, עדי כהן, חן אמסלם, יזהר כהן, גיתית שובל, שלומית אהרון, אילנית, רוני גינוסר וחיים אוליאל, שם טוב לוי, עדי-קשת כהן, שירי גולן, ירוסלב יעקובוביץ', להקות סקסטה, להקת כרמון, גאיה, פנחס ובניו, אנסמבל קוינטה וחצי, ליאורה ויניק, ליאור ייני וחבורת רננים, מארש דונדורמה וליאורה יצחק, באנסמבל האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים ועשרות ביצועים נוספים בהם הופעות, מחזות, אלבומים, להקות וזמרים מישראל ומחוצה לה.
כמו כן, הגבעטרון ביצע בתחילת דרכו שיר באותו הלחן ובמילים דומות, תחת השם "שני מטאטאים".
המשרד לענייני מודיעין
לין רנו
לין רנו (בצרפתית: Line Renaud; נולדה ב-2 ביולי 1928) היא שחקנית וזמרת צרפתייה.
ביוגרפיה.
רנו נולדה במחוז נור שבצפון צרפת. אמה הייתה קלדנית ואביה היה נהג משאית ונגן חצוצרה. במלחמת העולם השנייה גויס אביה לצבא והיא גודלה בזמן זה על ידי אמה, סבתה וסבתא-רבתא שלה.
היא ביצעה מבחן בד בקונסרבטוריון של ליל, בו היא שרה שני שירים של הפזמונאי לולו גסטה, שם היא התגלתה על ידי מנהל ברדיו של העיר ליל שחיפש זמרת לתחנה. בעקבות זאת היא הצטרפה לתחנה, שם שרה רפרטואר המבוסס על שיריו של גסטה.
ב-1945 עברה לפריז שם התהדק הקשר בינה לבין גסטה המבוגר ממנה ביותר מעשרים שנה. היא חתמה על חוזה עם חברת הקלטות, ושיר שלה אף זכה בפרס המוזיקלי "Grand Prix du Disque".
היא שרה ביחד עם איב מונטאן בתיאטרון "Théâtre de l'Etoile". לאחר מכן ביצעה סיבוב הופעות ברחבי אירופה ובאפריקה, וכשחזרה לפריז הקליטה מספר גרסאות צרפתיות לשירים אמריקאים.
ב-1946 הופיעה לראשונה בקולנוע, בסרט "La foire aux chimères", בתפקיד קטן של זמרת קברט.
ב-1951 הייתה מבין הזמרים שלקחו חלק בסרט הקומדייה המוזיקלית "Paris chante toujours".
ב-1954, בעת שהופיעה במולן רוז', פגשה את בוב הופ ובעקבות היכרותם היא הופיעה מספר פעמים בתוכנית האירוח שלו, "המופע של בוב הופ". היא גם התארחה בין היתר בתוכניות של אד סאליבן ודינה שור.
היא הקליטה יחד עם דין מרטין את השיר "Relax ay voo".
ב-1994 שיחקה בסרט "לא רוצה לישון", בבימויה של קלייר דני.
בשנים 1995–1996 שיחקה בתפקיד הראשי בהפקה הצרפתית של המחזה ביקור הגברת הזקנה.
ב-2005 גילמה את רעייתו של שארל השני, מלך נאפולי בסרט המבוסס על ספר מאת מוריס דרואון.
ב-2008 שיחקה בסרט ברוכים הבאים לצפון.
ב-2019 שיחקה בעיבוד הצרפתי של הסרט StreetDance 3D.
אלווין בצ'ירי
אלווין בצ'ירי (באלבנית: Elvin Beqiri; נולד ב-27 בספטמבר 1980) הוא כדורגלן עבר אלבני, ששיחק בעמדת הבלם ומאמן כיום את נבחרת אלבניה בכדורגל עד גיל 17.
קריירת מועדונים.
בצ'ירי התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ולזניה שקודרה ובעונת , הצטרף לקבוצה הבוגרת. עונה לאחר מכן, בצ'ירי הפך לשחקן הרכב פותח בקבוצה, ובסיום העונה זכתה ולזניה באליפות.
בקיץ , חתם במטאלורג דונייצק מליגת העל האוקראינית. בתחילת עונת חתם באלניה ולדיקווקז מליגת העל הרוסית. ב-2 בפברואר 2006, בצ'ירי חתם במכבי תל אביב מליגת העל.
בקיץ חזר לקדנציה שנייה במטאלורג דונייצק. בקיץ חתם בארסנל קייב, אך כעבור זמן קצר חזר לוולזניה שקודרה.
בינואר חתם בחזר לנצ'ראן מליגת העל האזרית. בקיץ חזר לוולזניה שקודרה, בה שיחק שלוש עונות ובסיומן פרש ממשק פעיל.
ביולי , מונה למאמן נבחרת אלבניה בכדורגל עד גיל 17.
קריירה בילנאומית.
ב-5 בינואר 2002, בצ'ירי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אלבניה בתיקו 0-0 נגד . בצ'ירי, שיחק בנבחרת עד שנת במהלך שנותיו בנבחרת רשם 47 הופעות בנבחרת, בהן לא כבש אף שער.
יחסי ארצות הברית–מיאנמר
יחסי ארצות הברית–מיאנמר הם היחסים הבינלאומיים, הדו-צדדיים, המדיניים, הפוליטיים והשיתופיים המתנהלים בין ארצות הברית של אמריקה לבין הרפובליקה של איחוד מיאנמר (לשעבר בורמה).
לפי סקר דעת הקהל של גאלופ שנערך בשנת 2012, 30% מהתושבים הבורמזים תומכים בהנהגת ארצות הברית, 67% לא בטוחים ו-3% מתנגדים.
היסטוריה.
בנובמבר 2010 נערכו במיאנמר בחירות דמוקרטיות לראשונה לאחר שישים שנות שלטון צבאי. תחת הנשיא תיין סיין יזמה ממשלת מיאנמר שורת רפורמות פוליטיות וכלכליות שהביאו לשינויים משמעותיים בתפקודה של מדינה זו לאחר תקופה ארוכה של מדיניות שונה. הרפורמות הללו כללו שחרור אסירים פוליטיים רבים, חופש עיתונות רב יותר ובחירות לפרלמנט בשנת 2012 (המפלגה הפרו-דמוקרטית בהנהגת אונג סן סו צ'י קיבלה את מרבית המושבים בפרלמנט). ממשלת ברק אובמה הכירה בשינויים הדמוקרטיים החיוביים במיאנמר והחלה לתמוך רפורמות נוספות במערכת במדינה, בהן קידום השלום הלאומי, יצירת מערכת שקיפות ואחריות של מוסדות המדינה, העצמת הקהילות המקומיות והחברה האזרחית, קידום השתתפות בעניינים בינלאומיים והגנה על זכויות אדם.
כחלק מהגישה לתמיכה בהמשך הרפורמות, ארצות הברית החזירה במלואה את היחסים הדיפלומטיים עם מיאנמר, פתחה מחדש את הסוכנות האמריקאית לפיתוח בינלאומי (USAID) במדינה, ותמכה במשלחת הסיוע הטכני של מוסדות פיננסיים בינלאומיים. ביקורו של הנשיא אובמה לבורמה בנובמבר 2012, שידוע גם כביקור הראשון של נשיא ארצות הברית שם, הדגים את המשך התמיכה של ארצות הברית במיאנמר ברפורמות הפוליטיות והכלכליות שלה.