לייבוביץ' החל את קריירת ה-ABA שלו באותה קבוצה, אך בחודש דצמבר של אותה עונה הועבר לקבוצת ניו ג'רזי נטס, לימים קבוצת NBA. אחרי חודש וחצי עבר לקבוצתו השלישית באותה עונה, אוקלנד אוקס. בסיום העונה הועבר לניו אורלינס באקנירס, בה חתם על חוזה לשנתיים. בסך הכול שיחק 82 משחקים בעונת ה-ABA הראשונה והיחידה שלו, ורשם ממוצעים של 10.9 נקודות ו-3.7 אסיסטים ב-26.4 דקות למשחק.
בישראל.
בקיץ 1968 נסע לייבוביץ' לחופשה באירופה, שנשאה אותו בין היתר לישראל, לבקר את חבריו מרק טורנשיין ואייבן לישינסקי, ששיחקו באותה העת בהפועל תל אביב. לישינסקי הזמין את לייבוביץ' לאימון במגרש אוסישקין. לייבוביץ' שאל זוג נעליים מאחד הנוכחים כדי להתאמן, והדהים ביכולתו את כל הנוכחים, כשהציג ראיית משחק מפותחת, שליטה בכדור וקליעה ממגוון מרחקים. בסוף האימון, כאשר פנה לחדרי ההלבשה, זרק כדור עם הגב לסל מחצי מגרש - וקלע. עוד בדרכו חזרה לבית חברו לישינסקי, החתים אותו מנהל הקבוצה יורם ("פיקו") רוזביץ' על חוזה ליגה, בתואנה שמדובר במסמך שיאפשר לו להיכנס לישראל בקלות יתרה בביקורו הבא.
הזכייה בדאבל.
חוזהו של לייבוביץ' בהפועל עמד על 600 לירות, לעומת סכום של 11 אלף דולרים אותו הרוויח ב-ABA. הקבוצה התבססה אז על מספר שחקנים יהודים אמריקאים, שיכלו לשחק כישראלים בליגה (וגם בנבחרת). הפועל, עם לייבוביץ', החלה את עונת 1968/69 כמועמדת רצינית לאליפות, לאור חסרונו של כוכב מכבי תל אביב טל ברודי שגויס לצבא ארצות הברית.
לדרבי הראשון של העונה, שנערך במחזור התשיעי, הגיעה הפועל עם הפסד בודד. מכבי, שאירחה את המשחק, החליטה להעביר אותו לאצטדיון בלומפילד, שם הותקן משטח פרקט במיוחד כדי לקיימו. דקות לפני פתיחת המשחק, הגיע יושב ראש מכבי דאז, נח קליגר עם מכתב מנשיא פיב"א (אז התאחדות כדורסל לחובבים), לפיו אסור היה ללייבוביץ' לשחק, בגלל עברו המקצועני ב-ABA. למרות חסרונו של לייבוביץ' המאוכזב, גברה הפועל, באימונו של שמעון שלח, על מכבי בתוצאה 78:70 .
הרחקתו של לייבוביץ' בגלל עברו המקצועני נמשכה שנתיים וחצי, בהן לא יכול להשתתף במשחקי הליגה והגביע. ראשי הקבוצה הציעו לו כתחליף לאמן את הקבוצה. לייבוביץ' סירב בתחילה, אולם לקח עליו את התפקיד אחרי ששלח הודיע לפני משחק חוץ בחיפה, שלייבוביץ' יאמן במקומו. הקבוצה המשיכה לנצח, גם את הדרבי השני במחזור ה-21, שנערך שוב בבלומפילד, בתוצאה 67:65, והבטיחה את הזכייה באליפות שני מחזורים לסיום, אחרי ניצחון על גבעת חיים-ברנר. ניצחון נוסף על מכבי בגמר הגביע (בפעם השלישית בבלומפילד), בתוצאה 88:70, השלים דאבל היסטורי למועדון, וצמד תארים ראשונים ואחרונים של לייבוביץ' עם הפועל.
בצילה של מכבי.
אחרי שנתיים שבהן לא שיחק (ובהן מכבי זכתה בשני דאבלים רצופים), חזר לייבוביץ' למגרשים בעונת 1971/1972. יחד עם טורנשיין וכוכבי הפועל האחרים, לא הצליח לייבוביץ' למנוע ממכבי לגרוף תואר אחר תואר בארבע השנים הבאות. בעונת 1973/1974 עבר לשחק בקבוצת ליוויס הארלם שבהולנד, למשך עונה אחת, שלאחריה שב להפועל. במהלך אותה עונה הוא שיחק גם נגד מכבי במוקדמות גביע אירופה לאלופות. ניצחון מינימלי 85:84 במשחק הראשון לא הספיק להולנדים, שהפסידו לאלופת ישראל 90:71 בגומלין.
בעונת 1975/1976 השתתפה הפועל בגביע קוראץ'. במשחקים במסגרת מפעל זה נגד קינמרטיני טורינו האיטלקית וברצלונה הספרדית קלע לייבוביץ' 49 ו-51 נק' בהתאמה (בעידן שלפני קו שלוש הנקודות). באותה עונה העפילה הפועל לגמר גביע המדינה, והפסידה אותו להפועל גבת/יגור המפתיעה, שהדיחה את מכבי בשלב שמינית הגמר, והשכילה לגבור על הפועל בגמר 90:76.
בעונת 1977/1978, אחרי שמונה שנים בלי ניצחון בדרבי, הצליחו הפועל ולייבוביץ' לנצח את מכבי 98:85 בהיכל הספורט יד אליהו. לייבוביץ' אמר לאחר המשחק כי הוא חיכה זמן רב לרגע הזה. את העונה שלאחר מכן סיימה הפועל במקום השני את העונה הרגילה. במשחק השני בסדרת הגמר, לאחר דקות רבות של שוויון, איבד לייבוביץ' כדור גורלי ומכבי זכתה באליפות נוספת. גם את עונת 1979-1980 סיימה הפועל במקום השני.
בעונת 1981 שותף לייבוביץ' לאחד מהאירועים המפורסמים ומעוררי המחלוקת בתולדות הדרבי התל אביבי בכדורסל. בשניות הסיום של הדרבי הראשון לעונה, הובילה מכבי בנקודה שניות לסיום, אולם איבדה את הכדור. לייבוביץ', שקיבל את הכדור מהצד למסירת חוץ, התכוון למסור אותו לשחקן שעמד במצב נוח לזריקה חופשית מתחת לסל. בנקודה זו התערב חבר הנהלת מכבי אמנון אבידן, שלקח את הכדור מידי לייבוביץ' ומנע ממנו למסור אותו. המהלך חודש באותה נקודה, לאחר שלמכבי הייתה שהות לסדר את שחקניה בהגנה, ללא עבירה טכנית או שריקה כלשהי של השופט. לייבוביץ' מסר את הכדור לשמוליק נחמיאס, שתחת שמירה החטיא מתחת לסל. כך הוכרע המשחק לטובה מכבי, 68:67.
העונה הבאה הייתה עונתו ה-11 והאחרונה של לייבוביץ' בהפועל. בסיומה עבר שוב לשחק בהולנד. אחר כך חזר לישראל לשלוש עונות נוספות בהפועל חיפה, בסיומן פרש ממשחק פעיל בגיל 40.
בנבחרת ישראל.
לייבוביץ' שיחק שנים רבות בנבחרת ישראל, והשתתף עימה בחמש אליפויות אירופה (1973, 1975, 1977, 1979, 1981). ב-88 משחקיו במדי הנבחרת קלע 836 נקודות. באליפות אירופה שנערכה באיטליה בשנת 1979, היה לייבוביץ' קפטן הנבחרת שזכתה במדליית כסף היסטורית, לאחר ניצחונות על נבחרות חזקות כיוגוסלביה, ספרד וצ'כוסלובקיה. בגמר נחלה ישראל תבוסה מידי ברית המועצות 98:76.
A Love Supreme
A Love Supreme הוא אלבום מאת הסקסופוניסט ג'ון קולטריין אשר הוקלט ב-9 בדצמבר 1964 בניו ג'רזי ויצא לאור ב-1965. האלבום, המייצג חתירה לזיכוך רוחני, מוגדר לרוב בין אלבומי הג'אז המשובחים בכל הזמנים. האלבום מורכב מסוויטה בעלת ארבעה חלקים: הודיה (Acknowledgement), הכרעה (Resolution), התמדה (Pursuance) ומזמור (Psalm).
הקלטת היצירה.
היצירה הוקלטה באולפנו של טכנאי הקול רודי ון גלדר, שהקליט את ענקי הג'אז של שנות החמישים והשישים של המאה העשרים. למחרת, 10 בדצמבר 1964, הוקלטה גרסה שונה של החלק הפותח "הודיה" עם הסקסופוניסט ארצ'י שפ והקונטרבסיסט ארט דייוויס. שם האלבום משמש מנטרה מוזיקלית חוזרת לאורך "הודיה" ובסופה הנגנים גם שרים את המנטרה (בחלק מהביצועים). החלק האחרון, "מזמור", תואם את מילות שיר ההקדשה שחיבר קולטריין, המצורפות לאלבום. החופש ההרמוני המתבטא באלבום מתפתח ביצירותיו הבאות של קולטריין.
ביקורות על האלבום.
האלבום מוגדר לרוב בין אלבומי הג'אז המשובחים בכל הזמנים. בין היתר דורג במקום ה-47 ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים של מגזין הרולינג סטון. האלבום משמש השראה ליצירותיהם של אמנים רבים אחרים.
ג'ון מקלפלין וקרלוס סנטנה חידשו את היצירה באלבומם Love Devotion Surrender משנת 1973. הזמר וויל דאונינג () הקליט שיר R&amp;B המבוסס על "הודיה", בשיתוף עם אליס קולטריין, אלמנתו של ג'ון. שיר זה דורג במקום ה-14 במצעד הפזמונים הבריטי לשנת 1988. האמנים הבלגים פבריציו קסול וקריס דפורט הוציאו בשנת 1995 אלבום וריאציות על היצירה הנקרא . ברנפורד מרסליס () כיסה את היצירה באלבומו "Footsteps of our Fathers" משנת 2002. זמר הג'אז קורט אלינג שר את "הכרעה" באלבומו משנת 2003.
בשנת 2002 הוציאה חברת התקליטים Impulse! Records אלבום כפול הכולל את הקלטת האולפן המקורית, שני ביצועים חלופיים ל"הודיה" ול"הכרעה" ובנוסף ביצוע חי של הסוויטה משנת 1965 בעיר אנטיב שבריביירה הצרפתית. בביצוע החי מסתיימת "התמדה" בסולו קונטרבס ייחודי ומרגש באורך שמונה דקות, בביצועו של ג'ימי גאריסון. לא ידוע על ביצועים חיים אחרים של היצירה על ידי קולטריין.
ב-9 באוקטובר 2004 בוצעה היצירה במלואה במועדון הגדה השמאלית בתל אביב על ידי הרכב בראשותם של אהרל'ה קמינסקי ואבישי כהן, לציון ארבעים שנה להקלטת האלבום.
בשנת 2020 דירג מגזין הרולינג סטון את האלבום במקום ה-66 ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים.
שמות הנגנים.
ובביצוע החלופי שהוקלט למחרת ליצירה הפותחת "הודיה":
סינאפסידה
סינפאסידה (שם מדעי: Synapsida) היא קבוצה של חולייתנים יבשתיים מהקבוצה דמויי זוחלים, אשר להם גולגולת בעלת פתח צדע יחיד מאחורי ארובת העין. פתח זה גובל בעצם הקשקשת ובעצם העול.
לרוב מתייחסים לסינאפסידים כקבוצה פרהיסטורית שנכחדה עם סוף הטריאס (למעט הקיינודונטיים), אף שצאצאיהם שרדו עד היום: היונקים.
מאפיינים.
קבוצת הסינאפסידה הפכה לדומיננטית ביותר מבין בעלי החיים היבשתיים, וכמה מנציגיה אף רכשו מיומנויות תעופה (עטלפים) ואורח חיים בסביבה אקווטית (יונקים ימיים שונים). עם זאת הם הפכו ליעילים רק לאחר הכחדת הקרטיקון והיעלמות זוחלים אחרים מאותם אזורים.
הסינאפסידים המובהקים הקדומים ביותר הם האכינרפטון והארכאותיריס ואולי גם הפרוטוקלפסידרופס (שאולי השתייכו לסדרת הפליקוזאוריה) מתקופת הקרבון פנסילבני לפני כ-320 מיליון שנים שהתגלו בג'וגינס שבנובה סקוטיה.
צאצאי הקבוצה, התראפסידה, משוערים לתקופת הפרם (אין מאובנים רבים של הקבוצה מתקופה זו) ואילו היונקים האמיתיים הופיעו רק בתור היורה. בזכות תיעוד המאובנים השמור יחסית, הפורה וארוך השנים, משמשת הקבוצה כדגם אבולוציוני וכעזר בהבנת תהליכים מקרואבולוציוניים.
המאובנים מראים כי הסינאפסידים היו הראשונים להתמיין מתוך בעלי השפיר העוברי. במהרה הם הפכו לקבוצה רחבת התפוצה והמגוונת ביותר בתור הקרבון, ושמרו על דומיננטיות על פני האדמה עד לטריאס - התור בו יצאו הדו-חיים מן המים והתפתחו לזוחלים האמפיביים הראשונים.