באפריל 2010 נחשפה רשת ריגול רוסית בארצות הברית — עשרה מרגלים שנשלחו לארצות הברית בשנות ה־90, על מנת להוות בעתיד מרגלים פעילים עבור המדינה. לאחר עסקת חילופי אסירים בין רוסיה לארצות הברית, המרגלים הוחזרו לרוסיה. ביניהם התפרסמה המרגלת אנה צ'פמן שהייתה לסמל תרבות רוסי, בעקבות הפרשה.
בדצמבר 2020 נטען על ידי חברות אבטחת מידע כי הארגון עומד מאחורי קבוצת ההאקרים "Cozy Bear" שביצעה את מתקפת הסייבר על הממשלה הפדרלית של ארצות הברית.
הארגון מנהל מבצעים לשחרור בני ערובה המוחזקים במדינות עוינות, חשיפת תאי טרור ואבטחת השגרירים והמשלחות הדיפלומטיות, בייחוד באזורי סכסוך, באמצעות לוחמי יחידת זסלון.
מבנה.
סרגיי נארישקין הוא מנהל הסוכנות מאז 2016 והתמנה לתפקיד על ידי נשיא רוסיה.
המנהל מחויב למסור דו"חות מודיעין לנשיא מדי יום שני והוא חבר במועצת הביטחון. שירות ביון החוץ של רוסיה מוסר, כאמור, דו"חות מודיעין שבועיים לנשיא, אלא שבניגוד ל-CIA האמריקני שמסתפק בשליחת הדו"ח ללא פרשנות אישית, שירות ביון החוץ של רוסיה נוטה להוסיף הערות ופרשנות מודיעינית לגבי התגובה האפשרית למידע מודיעיני מסוים.
על פי פרסומים שונים בשנות ה-90 אלה היו מחלקות הארגון:
מטה סוכנות הביון הרוסית ממוקם בנפת יאסנבו שבמוסקבה והוא מכונה על ידי עובדי השירות בכינוי "המרכז" או "היער" משום שהמבנה ממוקם בלב אתר מיוער בצפון העיר.
על פי מודיעין ממקורות גלויים הארגון גם מפעיל את המכון הרוסי למחקרים אסטרטגיים, שהוקם כמרכז אנליטי של שירות הביון על פי צו נשיאותי מפברואר 1992. בשנת 2009 המכון אורגן מחדש והוכפף ישירות לסגל הנשיאותי של רוסיה.
עם זאת, באתר האינטרנט הרשמי מבנה הארגון מתואר באופן הבא:
ראשי הביון הרוסי.
ראש הביון הרוסי הראשון היה מנהל מחלקת החוץ של הצ'קה שהתמנה בנובמבר 1920. בשנות מלחמת העולם השנייה היה זה ראש המודיעין של נקוו"ד. בתקופת המלחמה הקרה ראש המודיעין הסובייטי היה מנהל המינהל הראשי הראשון של הקג"ב ומאז 1991 ראש הביון הרוסי הוא מנהל שירות ביון החוץ של רוסיה שממונה ומפוטר על פי צווי נשיא רוסיה.
מנהל שירות ביון החוץ של רוסיה הוא בדרגת שר פדרלי ומתוקף תפקידו הוא חבר קבוע במועצה לביטחון לאומי. מנהל שירות ביון החוץ של רוסיה זוכה לאבטחה צמודה של שירות האבטחה הפדרלי של רוסיה.
שירות ביון החוץ של רוסיה בתרבות הפופולרית.
בניגוד למקבילו הפנימי, שירות הביטחון הפדרלי, שירות ביון החוץ של רוסיה כמעט שאינו זוכה לסיקור תרבותי בקולנוע ובספרות בשל טבעו החשאי כאחד מארגוני הביון החשאיים ברוסיה ובעולם.
אחת מסדרות הטלוויזיה הנודעות אודות הארגון היא המולדת מחכה שגוללה את קורות סוכני הארגון ב וכן הסדרה המרצה. בתעשיית הקולנוע הרוסית הארגון הוצג בסרטי פעולה כדוגמת בלתי מנוצח והסרט גיבור.
נכתבו ספרים בודדים על ידי יוצאי הארגון אודות הסוכנות ובישראל הארגון זכה לחשיפה רבה באשר לשיטות הפעולה שלו, בסדרת הטלוויזיה תא גורדין המגוללת את סיפורם של סוכני שירות ביון החוץ של רוסיה שהושתלו בישראל לפני שנים ונדרשים לפעול שוב, לאחר הקפאה של שנים רבות. לסדרה תא גורדין נוצרה מקבילה בארצות הברית Allegiance ששודרה החל מינואר 2015.
הגוף הופיע בכמה מספריו של טום קלנסי בזיכיון ג'ק ראיין, כמו בספר חומת אש, ובספריו של דניאל סילבה כמו ב"האישה האחרת".
מנחם שריד
מנחם שריד (10 בספטמבר 1932 - 9 באוקטובר 2012) היה איש חינוך וחוקר היסטוריה ארץ-ישראלית.
ביוגרפיה.
שריד שירת בצה"ל כקצין חי"ר ושריון, היה עורך "מערכות", מנהל תיכון מקיף א' בבאר-שבע, ובשנים 1979–1992 מנהל בית הספר תיכון רוטברג רמת השרון.
חיבר את הספר "לשלטון בחרתנו - בן-גוריון וז'בוטינסקי 1930-1935". ספר זה זכה בפרס ז'בוטינסקי לספרות ולמחקר בשנת 2005, שנת היובל להיווסדו של המסדר ע"ש זאב ז'בוטינסקי, מעניק הפרס. ספרו השני הוא "חרב לדוד - המחתרות בין הבלגה לתגמול (1941-1920)", שיצא לאור ב-2008.
שריד הירבה לפרסם את מחקריו בעיקר ברבעון "האומה", הבמה למחשבה לאומית של מסדר ז'בוטינסקי. רובם עוסק בפעילות הציונית של זאב ז'בוטינסקי ובוויכוחים הרעיוניים שהיו לו עם מתנגדיו בתנועת העבודה. שריד חשף במאמריו ובספריו פרוטוקולים ומסמכים רבים, מן הארכיונים של תנועת העבודה ומכון ז'בוטינסקי.
מנחם שריד הלך לעולמו ב-9 באוקטובר 2012, כחודש לאחר שחגג את יום הולדתו ה-80. נטמן בבית העלמין מורשה ברמת השרון, שם ספד לו עורך "האומה" יוסי אחימאיר.
בדברי הספד כתבה עליו הגברת גילי מליק, שעבדה תחת ניהולו בבית הספר התיכון ע"ש רוטברג ברמת השרון ומאוחר יותר הייתה בעצמה מנהלת בית הספר:
"מר שריד כשמו כן הוא – מעולם לא פניתי אליו בשמו הפרטי. בשביל כולנו הוא היה 'מר שריד' - איש חינוך שהאמין בסטנדרטים גבוהים, שהפעיל מהלך שלם של אינטגרציה חינוכית מתוך אמונה ש'כור ההיתוך' החברתי צריך לפעול בכל כיתת לימוד. הוא העניק לספורט מקום חשוב בחינוך, ויצר תוכניות משלבות בין לימודים לספורט. "
אות משמיים (סרט, 2006)
אות משמיים (באנגלית: The Omen) הוא חידוש לסרט האימה המצליח משנת 1976 בעל אותו שם , בבימויו של ג'ון מור. ההכרזה על הסרט יצאה לקראת סוף שנת 2005, כאשר מפיקיו התרשמו שיהיה זה גימיק מוצלח לשחררו בתאריך ה-6 ביוני 2006 - תאריך זה ניתן לכתוב גם כ-6.6.6, ובכך נוצר הקשר למספר 666, המקושר לשטן. עקב לוח הזמנים הקצר לא נותר למפיקים זמן רב לעבוד על הסרט והתוצאה הייתה, למעשה, שחזור אחד-לאחד של הסרט המקורי ללא שום שינוי, דבר עליו התרעמו מבקרים רבים.
עלילה.
רוברט ת'ורן הוא דיפלומט אמריקני מכובד מהמעמד הגבוה. אשתו, קת'רין, יולדת את בנם הבכור, אך התינוק מת בעת הלידה. קת'רין אינה יודעת שהתינוק מת, ורוברט, בידיעה שחדשות אלו יהרסו אותה, מאמץ ילד אחר שאימו מתה בזמן הלידה. הם קוראים לו בשם דמיאן.
הקריירה של רוברט משגשגת במהלך חמש השנים הבאות: הוא נבחר להיות סגנו של שגריר בריטניה, וכאשר אותו שגריר מת בשעה 6:06:06 בתאונה מוזרה, רוברט ממונה להחליף את מקומו והמשפחה עוברת להתגורר בלונדון. אבל שורה של אירועים מטרידים מסירים את השלווה בבית משפחת של ת'ורן. האירוע הבולט מתוכם, הוא התאבדותה של האומנת של דמיאן, שעשתה זאת לפי מצוותו של כלב, במסיבת יום הולדתו החמישי. לאחר מכן, האב ברנן מבקר את רוברט במשרדו, ומעביר לו אזהרה מוזרה למדי על היום שבו בנו נולד. בתגובה, רוברט קורא לאבטחה שיוציאו את הכומר החוצה. לאחר מותה של המטפלת הקודמת של דמיאן, נשכרת מטפלת חדשה בשם גברת ביילוק, אשר מספרת לדמיאן שהיא הגיעה כדי לשמור עליו. המתח בין גברת ביילוק לת'ורנים, מתגבר כאשר המטפלת מתחילה לעשות החלטות בניגוד לרצונותיהם של ההורים, כגון מניעת דמיאן מללכת לכנסייה ואימוץ כלב ללא הסכמתם.
האב ברנן מבקש לדבר שוב עם רוברט, ואומר לו שדמיאן יהרוג את כל מי שיעמוד בדרכו. לאחר פגישתם, האב ברנן חש ברוע סביבו ונס לכנסייה למצוא מקלט, אך הדלת נעולה מבפנים. האב לאחר מכן נהרג כאשר מוט מפלדה נפגע מברק, נופל מגג הכנסייה ומשפד אותו. קת'רין מגלה שהיא בהיריון, אבל היא רוצה להפיל כי היא מפחדת שיהיה לה ילד נוסף, לאור ההתנהגות המוזרה של דמיאן. כמה זמן אחר כך, דמיאן רוכב בקומה השנייה על הקורקינט שלו ומפיל את קת'רין מהשרפרף עליו היא עמדה כדי להשקות את הצמחים. בעוד היא מחזיקה בקושי במעקה של המרפסת, קת'רין מתחננת לדמיאן שיעזור לה אך הוא לא מגיב, וקת'רין נופלת מהקומה השנייה לרצפה. רוברט ממהר לבית החולים שם מודיעים לו שקת'רין איבדה את התינוק. קת'רין מתעוררת ומתחננת לבעלה, "אל תיתן לו להרוג אותי". רוברט לבסוף חושד שמשהו לא בסדר עם בנו.
חרף האזהרות שאמר לו האב ברנן והמידע שמסר לו קית' ג'נינגס, רוברט וקית' הולכים לחפש את אימו האמיתית של דמיאן ברומא. לאחר שפגשו נזירה בשם ישראלה, הם מגלים שבית החולים נשרף עד יסודו. רוברט וקית' הולכים למנזר בסוביאקו, שם הם פוגשים את האב ספילטו שמספר להם היכן הם יכולים למצוא את אימו של דמיאן. הם מוצאים את קברה של מריה עבדיצ'י סנטויה, אמו האמיתית של דמיאן, בבית הקברות הישן בשרבטרי. כאשר הם פותחים את הקבר, הם מגלים שלד של תן. ליד הקבר של מריה, רוברט מגלה גופת תינוק שהגולגולת שלו סדוקה. הוא מבין שבנו הביולוגי לא מת בלידה, אלא נרצח. לאחר מכן, הוא וקית' מותקפים על ידי שני כלבים. לאחר ששרדו את ההתקפה, הם בורחים מהמקום.
גברת ביילוק מבקרת את קת'רין בבית החולים בטענה שהיא הביאה לה פרחים, ומזריקה לתוך העירוי של קת'רין בועת אוויר, מה שגורם לקת'רין למות מתסחיף. בינתיים, רוברט משוכנע שדמיאן הוא הסיבה לכל התאונות ומחליט לעשות לפי עצתו של האב ברנן, וללכת לתל מגידו לפגוש את בוגנהאגן. בוגנהאגן מספר לרוברט שדמאין הוא בנו של השטן ושהוא חייב להרוג אותו במקום קדוש. בהתחלה רוברט מסרב להרוג את בנו, אבל משנה את דעתו כשראשו של ג'נינגס נערף על ידי שלט נופל לאחר שאמר לרוברט שהוא יהרוג את דמיאן אם רוברט לא יעשה זאת.
רוברט טס בחזרה לביתו, מוצא את דמיאן, חותך קצוות שיער מהצד האחורי של ראשו ורואה את סימן לידתו, 666. לפתע, רוברט מותקף על ידי גברת ביילוק, אשר לבסוף נדרסת על ידיו. רוברט נוסע לכנסייה יחד עם דמיאן ובדיוק כאשר הוא עומד להרוג את דמיאן, רוברט נהרג על ידי צוות של שוטרי אבטחה. למחרת, דמיאן צופה בלווייתו של אביו בעוד הוא מחזיק את ידו של נשיא ארצות הברית, סנדקו של רוברט. הצילום האחרון של הסרט מראה את דמיאן מסתובב אל עבר המצלמה, ומחייך.
צוות שחקנים.