המאפין המקורי נוצר באנגליה בסביבות המאה ה-11. "מאפין אנגלי" הוא שטוח ומופק על ידי החמצת שמרים.
כיום השם מאפין מציין בעיקר את המאפין האמריקאי שהוא פיתוח מהמאה ה-19 אשר התאפשר בעקבות המצאת אבקת האפייה. לרוב מערבבים בבלילה תוספת כגון אוכמניות או שברי (פצפוצי) שוקולד.
ליכוד יוצאי צפון-אפריקה
קייזרסלאוטרן
קייזרסלאוטרן (בגרמנית: Kaiserslautern, ) היא עיר במדינת ריינלנד-פפאלץ בדרום-מערב גרמניה.
אוכלוסיית העיר מונה 99,469 תושבים בנוסף לכ-30,000 חיילי נאט"ו (בעיקר אמריקנים) ומשפחותיהם. סמל העיר הוא מגן בצבעים אדום ולבן עם קרפיון, שהיה המאכל האהוב על פרידריך הראשון, במרכזו.
היסטוריה.
יישוב פרהיסטורי באזור קייזרסלאוטרן התקיים לפחות עד שנת 800 לפנה"ס. במיזאו, עיר שנמצאת 29 קילומטרים מערבית לקייזרסלאוטרן, נחשפו קברים קלטיים בני 2,500 שנה. הממצאים נמצאים כיום במוזיאון ההיסטוריה בשפאייר.
קייזרסלאוטרן קיבלה את שמה מפרידריך הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בימי הביניים הפך נהר הלאוטר את החלק העתיק של העיר לאי. כמו כן, בשנים 1152-1160 נבנתה טירתו של פרידריך, מול בניין העירייה ניתן עדיין לראות שרידים מהטירה. טירה אחרת, ננשטיין, נבנתה לשמירה על המבוא המערבי של העיר.
השטיפטקירכה (Stiftkirche), הכנסייה העתיקה ביותר בקייזרסלאוטרן, נבנתה בין השנים 1250 ו-1350. בשנת 1267, לאחר שאוכלוסייתה גדלה, קיבלה העיר צ'רטר מרודולף הראשון, מלך גרמניה.
ב-1519, הפך פרנץ פון זיקינגן לבעלי טירת ננשטיין. זיקינגן היה פרוטסטנטי וננשטיין הפכה למעוז האצילים המקומיים שתמכו ברפורמציה. זיקינגן והאצילים פתחו בקרב מול הארכיבישוף של טריר, אך הם הפסידו בקרב וחזרו לננשטיין, שכותרה על ידי צבא נסיכים גרמנים קתולים חמושים בתותחים. זיקינגן עצמו נהרג בזמן ששאיפותיהם הפרוטסטנטיות של שאר האצילים דוכאו בידי הנסיכים.
רוזן האזור, יוהאן קזימיר, הגיע לקייזרסלאוטרן בזמן מלחמת שלושים השנים. כיבוש ספרדי נוקשה במשך עשר שנים הסתיים כשצבאות פרוטסטנטיים שוודיים שחררו את האזור. ב-1635 גדודים קרואטים של צבא הקיסר האוסטרי נכנסו לקייזרסלאוטרן ורצחו 3,000 מ-32,000 התושבים. העיר נבזזה ונשדדה במשך שלושה ימים. לאנדשטול ניצלה מגורל דומה כשנכנעה ללא קרב. רק 160 שנה מאוחר יותר חזרה האוכלוסייה לכמותה מלפני הקרב.
צרותיה של העיר לא תמו עם שלום וסטפליה ב-1648. מושל פפאלץ נתקל בבעיות רבות והורה על השמדת כל הטירות, כולל טירת ננשטיין. הצרפתים פלשו וכבשו את האזור מספר פעמים ושכנו בעיר בשנים 1686-1697. האזור כולו היה מוכה קרבות בין הצרפתים לגרמנים במאה ה-18. ב-1713, השמידו הצרפתים את טירת ברברוסה ואת מגדלי העיר. מ-1793 עד הבסתו של נפוליאון בקרב ווטרלו, הייתה העיר תחת כיבוש צרפתי.
לאחר נסיגת צרפת, הפכו קייזרסלאוטרן ופפאלץ למחוז בבוואריה. שלטון בוואריה הסתיים ב-1918, עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה בה כבשו הצרפתים מחדש את האזור.
במלחמת העולם השנייה הופצצו כ-60 אחוז מהעיר על ידי מטוסי בעלות הברית. מסילת הרכבות והכבישים הראשיים היו המטרות העיקריות. המתקפות הכבדות ביותר אירעו ב-7 בינואר 11 באוגוסט ו-28 בספטמבר בשנת 1944. מקרב 20,000 הבתים שהיו בעיר, 11,000 נהרסו או נפגעו.
ב-20 במרץ 1945 חצה צבאו של עומר בראדלי את נהר הריין. קייזרסלאוטרן נכנעה ללא התנגדות והמלחמה נסתיימה באזור זה.
אתרים בעיר.
כיום, קייזרסלאוטרן היא עיר מודרנית וטכנולוגית.
בעיר מספר אוניברסיטאות ידועות, מוסדות מחקר בינלאומיים ומכללות טכניות.
בניין העירייה הוא אחד המבנים הגבוהים בעיר, הוא נמצא בעיר התחתית. הבניין עוצב בדומה לבניין העירייה של דבנפורט, איווה, ארצות הברית - אחת מהערים התאומות של קייזרסלאוטרן. בקומה העליונה ניתן לצפות בתמונה פנורמית של העיר והאזורים סביבה.
בקייזרסלאוטרן גנים בוטנים גדולים בסגנון יפני.
ספורט.
קבוצת הכדורגל של העיר, פ.צ. קייזרסלאוטרן משחקת כיום (נכון לעונת 2018/19) בליגה הגרמנית השלישית.
תסמונת פוסט טראומה
נחמה רונן
נחמה רונן (נולדה ב-15 בספטמבר 1961) היא אשת ציבור ישראלית. כיהנה כמנכ"ל המשרד להגנת הסביבה והייתה חברת הכנסת בכנסת החמש עשרה מטעם מפלגת המרכז.
ביוגרפיה.
רונן נולדה ב-1961 במושב אביחיל שבשרון, לאב עובד אחזקה בחברת החשמל ולאם מורה. בעלת תואר ראשון בחינוך והיסטוריה מאוניברסיטת תל אביב, ותואר שני במינהל ציבורי מאוניברסיטת חיפה.
קריירה פוליטית.
החל משנת 1984, במשך שבע עשרה שנים, שימשה כעוזרת לחבר הכנסת והשר רפאל איתן בתפקידים שונים. היא החלה את דרכה כעוזרת פרלמנטרית וכמרכזת סיעת "צומת" בכנסת. לאחר שרפאל איתן מונה לשר החקלאות ביוני 1990, הוא מינה אותה לתפקיד יועצת פוליטית ועוזרת שר לקשרים עם הכנסת והממשלה. בנוסף מונתה לדירקטוריון רשות שדות התעופה כנציגת הממשלה. לאחר הבחירות לכנסת ה-13, ביוני 1992, מפלגת צומת לא הצטרפה לממשלתו של יצחק רבין, והיא נאלצה לפרוש מתפקידה.
בשנים 1994–1996 הייתה אחראית על תיאום פעולות המהנדסים והאדריכלים הזרים שעסקו בתכנון טרמינל 3 של נמל התעופה בן-גוריון ובבנייתו.
בשנים 1996–1999 כיהנה תחת רפאל איתן בתפקיד מנכ"לית המשרד להגנת הסביבה. בכך, הייתה לאישה הראשונה בישראל שמונתה לתפקיד מנכ"לית של משרד ממשלתי (יחד עם נילי ארד שמונתה באותה עת למנכ"לית משרד המשפטים). במסגרת תפקידה התנגדה באופן מפתיע להחלת חוק הפיקדון על מכלי משקה. אך פעלה לסגירת מזבלת חיריה, ונגד פרויקט המרינה בבת גלים בחיפה.
בינואר 1999, לפני תום כהונתה כמנכ"לית המשרד להגנת הסביבה, יזמה יחד עם אלון טל ופעילי סביבה נוספים את הקמת מפלגת "קול הסביבה". בעת הקמת המפלגה אמרה כי מטרתה להתמנות לאחר הבחירות לשרה להגנת הסביבה. והבטיחה, כי תפעל להרחבת סמכויות המשרד לתחומי אנרגיה ומים. היא תכננה לרוץ בראשות המפלגה לכנסת, אך לבסוף הצטרפה למפלגת המרכז והתכוונה לקדם את רעיונותיה משם.
על פעילותה בעת הקמת "קול הסביבה" התקיימה חקירה כנגדה, בחשד לקבלת שוחד מאיש העסקים ופעיל הליכוד דוד אפל. בעקבות תרומה בסך כ-50 אלף שקלים שהועברה מחברת "צביון", שבשליטת אפל, ל"עמותה לקידום איכות הסביבה והשלטון בישראל", שהייתה הקשורה לרונן ומפלגת "קול הסביבה". במשך חקירתה במשטרה הוצגו לפני רונן תמלילי שיחות בין אפל לבין כמה מידידיו, בהם אריה דרעי, שמהם עלה לכאורה, שאפל סבר כי רונן תפעל לפי רצונו, ושהוא עושה לכאורה שימוש בשמה כמי שתעזור לו לקדם את ענייניו וענייני מקורביו. בספטמבר 2003 הגישה פרקליטות המדינה כתב אישום נגד אפל, על מתן שוחד בארבע פרשות שונות, כולל השוחד לרונן. החקירה נגד רונן נסגרה בנובמבר 2004 על ידי פרקליט המדינה ערן שנדר, שכתב: "קבלת כספים בעת שהייתה מנכ"לית המשרד להגנת הסביבה, בייחוד מאדם שהייתה עמו בקשרים במהלך תפקידה, מהווה מהלך פסול, ואף שבנסיבות אלה לא עלה לכדי עבירה פלילית יש בו כדי להוות חשד לעבירת משמעת". אם כי אפל הורשע לבסוף בפרשות האחרות.
בבחירות לכנסת החמש עשרה, במאי 1999, לא נבחרה לכנסת. לאחר שהוצבה במקום השביעי ברשימת מפלגת המרכז, שזכתה רק לשישה מנדטים. ראש המפלגה יצחק מרדכי, שמונה לשר התחבורה, הגיש את מועמדתה לתפקיד מנכ"ל רשות שדות התעופה, אך לבסוף מינה אותה, בדצמבר 1999, לתפקיד יו"ר חברת ממן - מסופי מטען וניטול, שהייתה אז חברה ממשלתית שהופרטה חלקית ונמצאת בשליטת קבוצת תעבורה.
במרץ 2001, בעקבות הבחירות המיוחדות לראשות הממשלה בהם ניצח אריאל שרון, פרשו מהכנסת חברי מפלגת המרכז אורי סביר ואמנון ליפקין-שחק ורונן ודוד מגן נכנסו לכנסת במקומם. רונן הייתה חברה בוועדת הכלכלה ופעלה נגד הטבות החינם לעובדים בחברות הממשלתיות. בפרט עובדי רשות שדות התעופה וחברת אל-על, המאפשרות לעובדיהן ובני משפחותיהם לטוס בחינם פעם שנה. בנובמבר 2001 נבחרה לתפקיד יו"ר סיעת המרכז בכנסת, במקומו של רוני מילוא שהתמנה לשר לשיתוף פעולה אזורי. בנובמבר 2002 פרשה ביחד עם חבר הכנסת דן מרידור מסיעת המרכז ועברה אל הליכוד.
בדצמבר 2002, שני קבלני קולות במרכז הליכוד נעצרו על ידי חוקרי היחידה הארצית לחקירות הונאה, בחשד שביקשו ממנה כסף תמורת גיוס מצביעים בבחירות המקדימות לרשימת הליכוד ל. בבחירות המקדימות לא הצליחה לבסוף רונן להתברג במקום ריאלי ברשימת הליכוד לכנסת.
באוקטובר 2003 אחד עשר חברי הליכוד, ביניהם חברי הכנסת גלעד ארדן וגילה גמליאל, עתרו לבית הדין העליון של התנועה, בבקשה להדיח את רונן מהמפלגה, בגלל מעורבותה ב"יוזמת ז'נבה", יוזמת שלום שלטענתם מנוגדות לחלוטין למצע תנועת הליכוד.
קריירה עסקית.
עם תום כהונתה בכנסת, במרץ 2003, מונתה לתפקיד יו"ר בשכר של חברת "לוגיסטיקר" הנמצאת בבעלות קבוצת ממ"ן, בנוסף מונתה למנהלת הפעילות הבינלאומית של קבוצת ממ"ן. ביוני 2004 חזרה שוב לתפקיד יו"ר קבוצת ממ"ן. בסוף 2004 התמנתה רונן גם ליו"ר תאגיד המיחזור אל"ה.
בינואר 2006, תאגיד אל"ה בחר בחברת ממ"ן כמפעל שימיין את מכלי המשקה הריקים, אותה הוא אחראי לאסוף ולמחזר. רונן הייתה יושבת ראש של שתי החברות באותה עת. לטענתה היא לא נטלה חלק בישיבת דירקטוריון תאגיד אל"ה שאישר את ההתקשרות עם ממן, וכי ההתקשרות אושרה על-ידי ועדת הביקורת של התאגיד.