המיניאטורות (באנגלית: The Miniaturist) הוא רומן הביכורים משנת 2014 של השחקנית והסופרת האנגלייה ג'סי ברטון. הספר, שהיה לרב-מכר בינלאומי, היה המוקד של מלחמת מו"לים בפסטיבל הספרים בלונדון 2013. עלילת הספר מתרחשת באמסטרדם ב-87–1686, ונכתב בהשראת בית מיניאטורי מהמאה ה-17 שהיה של אישה בשם פטרונלה אורטמן, אשר מוצג במוזיאון רייקסמוזיאום. להוציא ממקור השראה זה, אין הספר מתיימר להיות רומן ביוגרפי.
עלילה.
פטרונלה (נלה) אורטמן בת ה-18 היא בת למשפחה ממעמד גבוה, אך ענייה, ממחוז כפרי של הולנד של המאה ה-17. אב המשפחה נפטר והשאיר אותה, את אמה ואת אחותה בחובות. האם מסדרת לבתה הכרות עם סוחר עשיר מאמסטרדם, יוהאנס בראנדט בן ה-39, והוא נאות לשידוך. השניים נישאים בטקס פשוט בביתה בכפר, וכעבור חודש היא מגיעה לאמסטרדם להכיר, לראשונה בעצם, את בעלה.
בעלה הטרי אינו מקבל את פניה; במקום זאת היא פוגשת באחותו, מארין, אישה חמורת סבר אשר מנהלת ביד רמה את הבית ומעורבת בעסקי אחיה, את המשרתת קורנליה, ואת המשרת האפריקאי אוטו, עבד משוחרר. כשבראנדט מגיע, הוא נותן לכלתו מתנה יוקרתית – מיניאטורה של הבית בו הם חיים, המתואם לו עד הפרטים הקטנים. פטרונלה אינה מבינה למה מצד אחד בראנדט מתייחס אליה באופן נדיב ומכבד, אך מצד שני אינו מגלה בה עניין משום סוג. כאשר מקומה בבית שהיא לכאורה גבירתו אינו ברור לה, היא מחליטה לעסוק בענייני הבית המיניאטורי. היא מוצאת במדריך שירותי העיר סדנת מיניאטורות, ומתחילה להזמין פרטי ריהוט לבית. מה שמגיע מעורר בה חרדה: היא מוצאת בכל משלוח לא רק את החפצים שהזמינה, אלא דמויות מדויקות לעילא של כל האנשים בסביבה – בני הבית והזוג מירמנס, שמנהלים עסק עם יוהאנס אך גם נוטרים לו טינה. כשמתחילים להתפתח עניינים דרמטיים עבור כל אחד מבני הבית, נלה מבינה שהבובות איכשהו מנבאות, או קשורות באופן אחר, למתרחש. היא מנסה למצוא את המיניאטוריסט ששולח לה דברים שלא ביקשה, ומגלה רק שמדובר באישה, אך אינה מוצאת אותה, מכיוון שזו נמלטה ממנהלי הגילדות המחמירים של העיר.
בינתיים, אבות העיר – הן מהמנהיגות הדתית והן מהמנהיגות העסקית, שניהם בעלי כוח העל בעיר המסחר והדת הקלוויניסטית – שמו להם את משפחת בראנדט למטרה, ואף אחד מהם אינו חופשי מסכנה.
היסטוריה.
ברטון, אשר למדה ספרות אנגלית באוניברסיטת אוקספורד לפני שהתחילה קריירת משחק, כתבה את הספר על פני תקופה של ארבע שנים תוך שהיא מתפרנסת ממשחק ובתור עוזרת אדמיניסטרטיבית בסיטי של לונדון. הרעיון לספר עלה בראשה בזמן חופשה באמסטרדם, שם ראתה את בית הבובות של פטרונלה אורטמן במוזיאון הרייקס. היא פתחה במחקר מקיף על אמסטרדם של המאה ה-17, כולל מספרים, ספרי בישול, האמנות של התקופה, מפות, וצוואות.
בשבוע הספר בלונדון בשנת 2013, מספר בתי הוצאה לאור התחרו להחתים את ברטון על חוזה פרסום. מתוך 11 מפרסמים שהתחרו על הספר, הוצאת פיקאדור זכתה בזכות הפרסום בבריטניה ובארצות חבר העמים הבריטי.
כריכת הספר (במהדורה הבריטית ובאחרות) היא צילום של בית מיניאטורי אמיתי, אשר משקף ממגוון הדמויות והנושאים שברומן.
ביקורת וקבלה.
הספר היה לרב מכר בינלאומי, ונכון ל-2016, נמכר בלמעלה ממיליון עותקים ב-37 מדינות.
While applauding the tone and setting of the novel, some reviews cited the shallowness of the characterizations. The Guardian and Chicago Tribune reviews observe that Nella is drawn more like a worldly, feminist 21st-century girl than a naïve 17th-century one. The Chicago Tribune adds: "[The main characters are] complex and complicated and suffer terrible tragedies, but Burton doesn't give us a deep enough look into their psyches. I'd read 100 additional pages just to get inside Johannes' head".הרומן זכה לביקורות טובות באופן כללי, בעיקר בשל הטון ותיאורי הסביבה והתקופה, אך מספר מבקרים ציינו שהדמויות מתוארות באופן רדוד מדי. בביקורות בעיתונים "הגרדיאן" ו"שיקגו טריביון" נכתב שנלה עושה רושם של פמיניסטית בת המאה ה-21, ולא כנערה נאיבית מהמאה ה-17. ב"שיקגו טריביון" הביקורת מוסיפה: "[הדמויות הראשיות הן] מורכבות, מסובך וסובלות מטרגדיות נוראיות, אבל ברטון לא נותנת לנו מספיק עומק כדי להסתכל להם בנשמה. הייתי קוראת עוד 100 עמודים נוספים רק כדי לקבל הצצה לתוך מוחו של יוהאנס".
פרסים.
ב-2015 היה הרומן מועמד לפרס דזמונד אליוט לספרי ביכורים.
עיבודים.
באוגוסט 2016 הודיעה BBC One שתפיק מיני-סדרה בת שני פרקים על בסיס הרומן. העיבוד נכתב על ידי ג'ון בראונלו. בסדרה מככבת אניה טיילור-ג'וי בתפקיד נלה, רומולה גראי בתפקיד מארין, אמילי ברינגטון בתפקיד המיניאטוריסטית, ואלכס האסל בתפקיד יוהאנס. התוכנית צולמה בהולנד ובבריטניה, והושלמה בחודש אפריל 2017, ושודרה לראשונה בבריטניה בסוף דצמבר 2017. פרק נצפה על ידי 4.52 מיליון צופים על פי BARB רייטינג, ואילו פרק 2 נצפה על ידי פחות מ 4.31 מיליון, תוצאה מאכזבת עבור ה-BBC.
בית הספר הגבוה לאמנויות בברלין
היא רק רוצה לרקוד
היא רק רוצה לרקוד הוא פזמון שכתב והלחין דורון מדלי וביצעו בדואט עומר אדם ומשה פרץ.
רקע.
השיר יצא לאור ביולי 2015 ונכלל במופע המשותף "מהפכה" של עומר אדם ומשה פרץ, בשיתוף רקדני "SPIRIT OF THE DANCE".
השיר במקצב אירי בליווי כינורות, עוסק בבחורה שדבר לא מעניין אותה מלבד לרקוד. בתחילת השיר פונה קול נשי לשניים ואומר:"משה, עומר, אני רוצה לרקוד".
השיר הושמע באליפות אירופה בהתעמלות אמנותית כאשר מתעמלות נבחרת ישראל ביצעו תרגיל לצליליו, וכן באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) ובתחרויות נוספות מחוץ לישראל.
הצלחה.
במצעד העברי השנתי לשנת התשע"ו (2016) של גלגלצ הגיע השיר למקום השלישי.
בשנת 2018 זכה השיר במקום הראשון במצעד שארגן רדיו ללא הפסקה לרגל 70 שנה למדינת ישראל.
נכון לדצמבר 2021 השיר השיג 47 מיליון צפיות ביוטיוב (23 מיליון צפיות בערוץ היוטיוב של פרץ, ו-24 מיליון בערוץ היוטיוב של עומר אדם).
הזזה מעגלית
מיכל פאולינה
מי יודע מדוע ולמה לובשת הזברה פיג'מה
קורטשוב
צלה אלעזר
יחסי אוקראינה–אינדונזיה
יחסי אוקראינה–אינדונזיה הם היחסים הדיפלומטיים שבין אוקראינה לבין רפובליקת אינדונזיה.
היסטוריה.
לאחר התפרקותה של ברית המועצות, אינדונזיה הכירה באוקראינה כמדינה עצמאית (ב-28 בדצמבר 1991). ב-6 ביוני 1992 חתמו שתי הממשלות על הצהרה משותפת בדבר כינון היחסים הדיפלומטיים ביניהן במוסקבה. אינדונזיה הקימה את שגרירותה בקייב ב-1994, ואוקראינה פתחה את שגרירותה בג'קרטה ב-1996.
רכיבה באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018)
תחרויות הרכיבה באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018) התקיימו במועדון הרכיבה של ארגנטינה. התחרויות הורכבו מתחרות אישית בהשתתפות 30 רוכבים ותחרות קבוצות מעורבת שתורכב משש מקבוצות של 5 רוכבים.
העפלה.
ההעפלה לתחרויות היא אישית והמכסה ניתנת לוועד האולימפי המקומי ולא לרוכבים עצמם. הרוכבים המשתתפים בתחרויות נדרשים לציית להוראות האמנה האולימפית במלואם, כולל חוק 41 המחייב את הספורטאים להיות בעלי אזרחות של המדינה אותה הם מייצגים. בנוסף, כל חברי הנבחרת נדרשים להיות בני 15 עד 18, בזמן המשחקים (תאריך הלידה בין ה-1 בינואר 2000 ל-31 בדצמבר 2003).
הוועד האולימפי הבינלאומי ופדרציית הרכיבה הבינלאומית סיכמו כי מדינה תוכל לשלוח נציג אחד בלבד לתחרות. המכסות חולקו בין שש קבוצות, כאשר כל קבוצה קיבלה 5 מכסות. שש הקבוצות הן: אירופה, צפון אמריקה, דרום אמריקה, אסיה, אפריקה ואוסטרלאסיה. המדינה המארחת, , קיבלה מכסה בודדת בקבוצה של דרום אמריקה. שש מכסות חולקו בהקצאה עולמית.
ג'סי ברטון
ג'סיקה קתרין ברטון (באנגלית: Jessica Kathryn Burton; נולדה ב-17 באוגוסט 1982) היא סופרת ושחקנית אנגלייה. היא פרסמה שני רומנים, "המיניאטורות" ו"המוזה".  שניהם רבי-מכר בינלאומיים, שניהם הגיעו למספר אחד ברשימת רבי המכר של סאנדיי טיימס ולרשימת הניו יורק טיימס, ו"המוזה" כבר תורגמה לפחות ל-36 שפות. סיפוריה הקצרים פורסמו בהרפרס בזאר ובמגזין "Stylist."
ברטון גם מחברת עבודות עיוניות. מאמריה פורסמו בוול סטריט ג'ורנל, אינדפנדנט, ווג, "Elle, Red, Grazia, Lonely Planet Traveller" ו-"The Spectator."
קריירה.
ברטון למדה באוקספורד ובבית הספר המרכזי להבעה ודרמה.
אחר לימודיה היא התחילה לעבוד כשחקנית תיאטרון, בין היתר בתיאטרון המלכותי הלאומי בלונדון ב-2008. היא גם עבדה כעוזרת אדמיניסטרטיבית בסיטי של לונדון.
ב-2014 יצא רומן הביכורים של ברטון, "המיניאטורות", אשר מתרחש באמסדרדם של המאה ה-17 באמסטרדם. הרומן הוא בהשראת בית מיניאטורי המוצג ברייקסמוזיאום שהיה שייך לאישה מהתקופה בשם פטרונלה אורטמן - גם שמה של הדמות הראשית (אך מלבד ההשראה, אין הספר מתיימר להיות רומן ביוגרפי). כשהיה הספר מוכן לפרסום, התחוללה על זכויות ההוצאה לאור מלחמת מכרזים בשבוע הספר בלונדון באפריל, 2013, ולבסוף הוצאת Picador החתימה את ברטון.
הרומן השני של ברטון, "המוזה", פורסם ב-2016, ומתרחש בשתי תקופות במקביל - מלחמת האזרחים בספרד ו-30 שנה מאוחר יותר בלונדון שנת 1960. הוא היה מועמד לפרס הקוראים "Books Are My Bag".
ספר הילדים הראשון של ברטון, "The Restless Girls", יצא לאור בחודש ספטמבר 2018. הסיפור מבוסס על סיפור אגדה של האחים גרים "המעשייה ב-12 נסיכות רוקדות"". "
נכון לפברואר 2018, היא עובדת על הספר השני שלה לילדים והרומן השלישי למבוגרים.
מקאפנסחאט