סימן הקריאה בראשית השורה הרביעית משמאל מייצגת את האיכות של הנוקליאוטיד G בשורה השנייה משמאל. זהו ציון האיכות הנמוך ביותר, כאשר ציון ~ הוא הגבוה ביותר. ציוני האיכות הנתונים מקבילים לתווים 33–126 ב-טבלת ASCII. בתחילה הפורמט אפשר לשבור שורות כאשר הרצף היה ארוך, אך מכיוון שהתווים @ ו-+ יכולים לשמש גם בקוד ASCII, דבר זה לא מקובל כיום.
מזהים רצפיים בשיטת אילומינה.
רצפים אשר רוצפו במכונות של חברת אילומינה מקבלים זיהוי מערכתי.
בגרסאות מאוחרות של אילומינה (החל מגרסה 1.4) החלו להשתמש ב-#NNNNNN במקום ב-#0 כדי לסמן ערבוב של דוגמאות. כלומר, מקריאת הפלט נוכל ללמוד לא רק על כמות הדוגמאות שעורבבו, אלא גם מידע רצפי, כאשר כל N מסמל את אחד מארבעת הנוקליאוטידים ובכך יוצר ברקוד ייחודי לדוגמה.
עם הזמן ופיתוח תוכנות שונות לאנליזה של המידע הרצפי, חלק ממאפייני הזיהוי הרצפי התעדכנו, וכן נוספו חדשים אשר אינם מיוצגים בדוגמה הנ"ל.
וריאציות.
איכות.
מדד איכות Q מסמל את ההסתברות (p) שבסיס מסוים אינו מה שהמכונה זיהתה. ישנם שתי משוואות הנמצאות בשימוש. הראשונה מודדת את האמינות של בסיס, וידועה כציון איכות פרד (Phred quality score):
formula_1
השנייה מודדת את הסיכוי לטעות (p/(1-p במקום את ההסתברות (p):
formula_2
בשתי השיטות הללו הציון המתקבל דומה בציונים הגבוהים, אך ישנו פער בציונים הנמוכים (בסביבות Q &lt; 13, שזה מקביל בערך ל-p &gt; 0.05).
לאורך תקופה מסוימת, לא היה ברור באיזה אחד מהמשוואות הנ"ל משתמשת אילומינה לצורך האנליזה. בגרסה 1.5 של תוכנית הניתוח (pipeline) הם הצהירו שהם משתמשים בציון איכות פרד.
סיומת קובץ.
אין תקן מסוים לסיומת קובץ לפורמט זה. עם זאת, הסיומות fq. ו-fastq. נמצאים בשימוש.
עימוד לגנום.
פורמט FASTQ אינו מחויב להכיל מידע על מיקומו של הרצף הרשום בו, למעשה במידה והרצף הגיע ישירות ממכונת הריצוף, יש צורך לבצע עימוד שלו לגנום על מנת לזהות את מקורו של כל רצף. לצורך כך פותחו כלים רבים כדוגמת Bowtie, HISAT, BWA ו-STAR. תהליך זה ייצור את פורמט SAM
מוסה (פקיד מצרי)
מוסה (בתעתיק לאנגלית: Mose) היה פקיד מצרי בימי רעמסס השני במהלך המאה ה-13 לפנה"ס. לא ברור מה היה תפקידו המדויק בחצרו של הפרעה אך ידוע כי הוקמה לכבודו אסטלה שנתגלתה בקנטיר וכיום מוצגת במוזיאון Roemer- und Pelizaeus-Museum Hildesheim שבגרמניה ומתוייגת כ: "nr 374", האסטלה מתארת סצנה בה המלך מחלק למוסה שעומד לפניו פריטי יוקרה שמעידה על הכבוד הרב שרכש לו המלך בימיו.
מוסה היה חייל של רעמסס השני בעברו וכונה "אהובו של אתום". הכתובת על האסטלה היא כדלקמן: "המלך בעצמו נותן כסף ואת כל הדברים הטובים מבית המלך, בגלל שהמלך מרוצה מדיבור פיו", רעמסס פונה לחיילים ואומר להם: "אני מאחל שתראו ותעשו את מה שהוד מלכותו אוהב, כמה נפלאים הדברים שהוא (מוסה) עשה! נהדר, נהדר!".
שמו של מוסה מוזכר לרוב בהקשר לחקר יציאת מצרים כאשר חוקרים מנסים לטעון כי יש בסיס במצרית עתיקה לשמו של משה.
טובות הנאה
נושאות המטוסים מסדרת שטורם
נושאות המטוסים מסדרת "שטורם" (ברוסית: Шторм, מילה שמשמעותה "סערה") הן סדרת נושאות מטוסים המפותחות עבור הצי הרוסי על ידי מרכז המחקר המדעי הממלכתי קרילוב (КГНЦ, Крыловский государственный научный центр) וצפויות להיכנס לשירות לאחר שנת 2030 ולהוות חוד החנית בצי הרוסי והספינות העיקריות שתסייענה בהגנה על גבולות רוסיה בחוג הקוטב הצפוני.
סדרת נושאות המטוסים נושאת את הסימון "פרויקט 23000" ובאפריל 2016 נודע כי הן צפויות להיבנות באחת ממספנות סנקט פטרבורג, במספנות הבלטיות או ב"מספנה הצפונית" (Северная верфь).
תכנון ופיתוח.
פרויקט 23000Э או שטורם הוא פרויקט לפיתוח נושאת על על ידי מרכז המחקר המדעי על שם קרילוב עבור הצי הרוסי. מחירה של נושאת העל מוערך ב-7.5 מיליארד דולר כשפיתוחו צפוי להימשך כעשור.
נושאות המטוסים מסדרת שטורם מתוכננות, עם סיום פיתוחן, להיקלט בשירות הצי הצפוני. דווח בנוסף כי לשכת העיצוב נבסקי נוטלת אף היא חלק בפיתוח הפרויקט.
ביולי 2016 אישרו בכירים רוסיים כי משלחת שביקרה בהודו בתחילת יולי הציעה לפתח גם גרסת ייצוא של ה"שטורם" עבור הצי ההודי.
דגם מוקטן של נושאת המטוסים המתוכננת הוצג במסגרת הסלון הימי הצבאי הבינלאומי שנערך בסנקט פטרבורג ביולי 2013 ונחשף לכלל הציבור בפורום הטכנולוגיה הצבאית "ארמייה-2015", שנערך בבסיס הצבא הרוסי בקובינקה, מחוז מוסקבה, ביוני 2015.
בניית נושאת המטוסים מתוכננת לשנים 2025–2030. במאי 2016 הצהיר סגן שר ההגנה של רוסיה, יורי בוריסוב, כי ייתכן שבניית נושאת העל תחל בשנת 2025.
בנובמבר 2016 הונחה ההצעה לקרוא לנושאת המטוסים הראשונה בסדרת בשם "מרשל ז'וקוב", על שם המצביא גאורגי ז'וקוב.
נושאת המטוסים צפויות לקלוט לשירותיהן את מטוסי הקרב המודרניים ביותר מתוצרת רוסיה, כדוגמת הסוחוי T-50 ומיג-29K ומסוקי הקאמוב Ка-27.
Wer mich liebet, der wird mein Wort halten, רי&quot;ב 74
Wer mich liebet, der wird mein Wort halten, (גרמנית: "אִישׁ כִּי יֶאֱהָבַנִי יִשְׁמֹר אֶת־דְּבָרִי") היא קנטטה דתית מאת יוהאן סבסטיאן באך. הקנטטה נכתבה במסגרת משרתו בלייפציג עבור יום ראשון של חג השבועות ובוצעה ב-20 במאי 1725. חלק משמעותי מהקנטטה שאול מהקנטטה בעלת השם הזהה רי"ב 59, שהולחנה עבור חג השבועות שנתיים קודם לכן ב-1723. היצירה נבדלת בתזמור המשודרג ובהיקף היריעה הרחבים יותר מאשר ברי"ב 59, כמו גם בלברית מאת משוררת אחרת, על אף הפסוק הפותח הזהה.
היסטוריה.
הקנטטה הולחנה בשנתו השנייה של באך בליפצייג. מחזור התפילה והלימוד עבור יום ראשון של חג השבועות כולל את ואת עלילת הדרשה האחרונה שנשא ישוע עם תום סעודת הפסח, .
לברית הקנטטה נכתבה על ידי המשוררת כריסטיאנה מאריאנה פון ציגלר, ששיתפה פעולה עם באך בכתיבת תשע קנטטות החל מפסחא 1724. בלברית כמו בלבריות אחרות פרי עטה, שיבצה פסוקים תנ"כיים, בפרק הראשון הפסוק מהבשורה על פי יוחנן, י"ד, כ"ג, באריה לבס, את פסוק כ"ח וברצ'יטטיב לבס את שאול התרסי מ. את לברית הקנטטה חתמה, פון ציגלר, בבית השני מהמנון מאת פאול גרהארדט.
מבנה.
הקנטטה כתובה לסופרן, אלט, טנור, בס, מקהלה שלש חצוצרות, טימפני, שני אבובים, אבוב ציד שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו.
פרקי היצירה
היבטים ביצירה.
הקנטטה אומנם זכתה ללברית מקורית, אך חלק ניכר ממנה שאוב מקנטטה רי"ב 59. רי"ב 74 רחבה יותר מבחינת היקפה התוכני, ייתכן והסיבה לכך נעוצה באובדן חלק מרי"ב 59, אפשרות נוספת היא שבאך לא השלים את כתיבת רי"ב 59 כפי שתכנן. רי"ב 74 רחבה יותר גם מבחינת תזמורה, אומנם התזמור של רי"ב 59 מלמד על תזמור עשיר המונה שתי חצוצרות, אך חסר, ובולטת בהיעדרה חצוצרה שלישית ואגף כלי נשיפה מעץ, ייתכן מאילוצי היקף התזמורת ולוח זמנים דחוק בהלחנתה.
פרק הכורו הפותח הוא הרחבה של הדואט הפותח את קנטטה רי"ב 59, לאחר הקדמה כלית, נכנסת התיבה השמינית המקהלה, אחר כך שרים תפקידי הזמרים בזוגות באופן דומה לזה שבדואט המקורי (רי"ב 59). כמו כן תזמור הפרק מורחב על ידי הוספת תפקיד לחצוצרה שלישית, המכפילה את תפקידי הטימפני והחצוצרות ומאפשרת לנגן אקורד משולש על ידי החצוצרות, והוספת שני אבובים ואבוב דה קאצ'ה, המכפילים ומתחלקים בתפקיד הכינורות והויולה.
הפרק השני הוא אריה לסופרן, הכתובה בצורת טריו, לסופרן, אבוב דה קאצ'ה וקונטינואו. האריה כתובה בפה מז'ור ובמשקל מרובע, והיא דוגמה אופיינית לסגנון הלחנתו של באך השופע מליסמות, וספטאקורדים. גם פרק זה משותף לקנטטה רי"ב 59, והאריה היא למעשה עיבוד של האריה לבס, כינור וקונטינואו.
הפרק השלישי הוא רצ'יטטיב יבש וקצר לאלט, בן שבע תיבות, בלה מינור.
הפרק הרביעי הוא אריה לבס. הפרק כתוב לתפקידי בס וקונטינואו בלבד, בסולם מי מינור. הקונטינואו פותח במוטיב של צעדים (סקוונצות) בשמיניות הנקטע לרגע במוטיב משולש של שמיניות בלגטו. בתיבה התשיעית נכנס הבס בנושא חדש ללא ליווי. בתיבה אחר כך מנגן במקביל לבס הקונטינואו את המוטיב בו פתח בחזרה וכך לאורך כל הפרק מנגן ואריציות קרובות למוטיב. בתפקיד הבס חוזרת מליסמה הנמשכת על פני שלוש תיבות, במליסמה זו גם מסיים את תפקידו אך בחזרה האחרונה שלה נמשכת על פני שש תיבות.
הפרק החמישי הוא אריה לטנור. האריה חוזרת לסולם מז'ורי, אחרי הרצ'יטטיב והאריה המינוריים. האריה נפתחת במוטיב ריטורנלו לכינור הראשון, המלווה בכינור השני, ויולה וקונטינואו. בתיבה האחת עשרה נכנס הטנור בהבלחות על הפעמה המודגשת, שקודם לכן נוגנו כאקורדים בולטים על ידי כלי הקשת והקוניטינואו. במהלך תפקידו שר במליסמה נושא משלים לריטורנלו של הכינור הראשון. בתיבה 37, מתחלף האופי המז'ורי, הקופצני, חינני ומתרפק באופי דורשני כאשר הטנור שר "השטן" אך אופי זה מתחלף ואריה נחתמת בסול מז'ור בו פתחה.
הפרק השישי הוא רצ'יטטיב קצר לבס. הרצ'יטטיב מתוזמר לשלשת האבובים ולקונטינואו. הרצ'יטטיב פותח במינור דרמטי אך מחליף הרמוניות רבות (אופייני להלחנתו של באך) כך שכאשר הבס מדקלם "המשיח ישוע", ההרמוניה מז'ורית ומלווה באקורדים מתחלפים והרצ'יטטיב נחתם בדו מז'ור. על אף יריעתו הקצרה הרצ'יטטיב הוא דוגמה ומופת לסגנון ההלחנה העשיר של באך.