לטענתו של ניטשה היכולת של האדם לחיות חיים טובים, מבוססת על היותו אותנטי - חי את החיים בצורה זורמת, עם חיבור לרצונותיו, ומעל הכל הרצון החזק ביותר לדברי ניטשה, הרצון לעוצמה. ניטשה ראה את רגש העוצמה כדבר העיקרי היכול לתת לאדם הרגשה טובה:
מוסר עבדים פוגע בדרישה זאת, בכך שהתלוי ברחמי האחרים, חי בצורה מושפלת וחסרת עוצמה, ובכך הוא חי בצורה מזויפת שאינה תואמת לרצונו הבסיסי של האדם. ובנוסף לכך חברה המבוססת על מוסר עבדים, מדכאת את רצונו הטבעי של האדם. אדם החייב לחמול, להיות נדיב וענו, אינו יכול לבטא את רצונותיו הוא, והוא חי בצורה מזויפת ושקרית. בשונה מכך מוסר אדונים הוא יותר קרוב לטבעו של האדם, בכך שהמוסר הזה דורש אומץ, כח, בצורה המתאימה יותר לרצון האותנטי של האדם.
מחברת הזהב
מחברת הזהב (אנגלית: The Golden Notebook) הוא ספרה הידוע ביותר של זוכת פרס נובל לספרות, דוריס לסינג, ראה אור בשנת 1962 ותורגם לשפות רבות. בשנת 1976 זכה בצרפת בפרס מדיסיס לסופר זר. זהו רומן מקיף ורב-רבדים המגולל פרק בחייה של אנה וולף, סופרת בריטית המתמודדת עם שלל בעיות: בעיות בחייה הפרטיים, ביחסיה עם גברים ונשים, ובגיבוש השקפת עולמה המוסרית והפוליטית. הוא מתרחש על רקע המאורעות המסעירים של שנות הארבעים והחמישים. הרומן נחשב בעיני חוקרים רבים לספר פמיניסטי קלאסי, אבל לא בעיני הסופרת עצמה, שלא רצתה להיות מוגדרת כסופרת פמיניסטית.
בשנת 2005, הרומן נבחר על ידי מגזין טיים כאחד מ-100 הרומנים בשפה האנגלית הטובים ביותר מאז 1923.
על הספר.
מבנה הספר הוא כזה: ישנו רומן מרכזי בן ארבעה פרקים, בשם נשים משוחררות. בין פרק לפרק מפרידים קטעים של ארבע המחברות, שהם יומניה של אנה ווּלף הכותבת ארבעה יומנים בו זמנית, המַחברת השחורה, זכרונותיה של אנה ברודזיה במהלך מלחמת העולם השנייה. האדומה, חוויותיה של אנה בתור חברת המפלגה הקומוניסטית. הצהובה, רומן מתמשך אשר נכתב על בסיס הסיום הכואב של יחסי אנה עם מייקל, והכחולה, יומנה האישי של אנה שם היא רושמת את זכרונותיה, חלומותיה, ורגשותיה. כשמסכמת את כולם בסוף הספר "מחברת הזהב".
תוכן הספר.
נשים משוחררות.
הספר נפתח בתיאור ביקורה של אנה אצל חברתה מולי ג'ייקובס בקיץ 1957, לאחר חזרתה של מולי מטיול באירופה, תוך כדי פגישתן מצטרפים אליהן בעלה לשעבר של מולי, ריצ'רד, ובנה תומי. ריצ'רד הוא איל הון בשעה שמולי ואנה הן פעילות חברתיות, בעלות אג'נדה אנטי קפיטלסטית. ריצ'רד מנסה להציע לתומי עבודה באחד ממפעליו, ותומי דוחה את ההצעה, בטענה שזה מנוגד לחינוך שקיבל אצל אמו.
האמן ומרגריטה (סדרת טלוויזיה)
האמן ומרגריטה (ברוסית: Мастер и Маргарита) היא סדרת פנטזיה טלוויזיונית, אשר נוצרה על ידי המפיק והבמאי הרוסי ולדימיר בורטקו עבור רשת רוסיה-1. הסדרה מבוססת על "האמן ומרגריטה" – ספרו עטור השבחים של הסופר מיכאיל בולגקוב. הסדרה, שציפיות גבוהות ליוו אותה כבר בשלבי פיתוחה, התקבלה היטב הן על ידי הקהל והן על ידי המבקרים וזכתה בפרס TEFI עבור עבודת הבימוי הטובה ביותר.
הסדרה עלתה לשידור ברוסיה ב-19 בדצמבר 2005 וכללה עונה אחת בת עשרה פרקים. הסדרה שודרה בישראל בערוץ ישראל פלוס בינואר 2006.
מעל שמי מוסקבה מרחף השטן המכונה "וולנד" שעושה עסקה פאוסטיאנית עם "האמן" – סופר שכתב ספר על חייו של ישו ועל כן נרדף על ידי הצנזורה הסובייטית האתאיסטית. וולנד חושף את החברה הרוסית בשנות שלטונו של סטלין במערומיה: חברה חשדנית, רודפת בצע, ביורוקרטית ומסואבת. במקביל מתאהב האמן במרגריטה. הסדרה מאופיינת בצילום ייחודי, כשמוסקבה של שנות ה-30 מוצגת בשחור-לבן ועירשלם מוצגת בצבעי אדום וצהוב, בעוד מעשי הקונדס של וולנד ומשרתיו מוצגים בצבעים.
תקציר עלילת הסדרה.
במוסקבה של שנות ה-30 מופיע וולנד, השטן. הוא מתעניין באנשים ובחברה הסובייטית, כיצד היא מתקיימת בנפרד מאמונות דתיות. באגמי הפטריארך הוא פוגש את איש הספרות ויו"ר ארגון הסופרים המוסקבאי, ברליוז ואת המלחין איוואן ניקולאייביץ' בליבית, הדנים באפשרות לקיומו של ישו הנוצרי. וולנד מנסה לשכנעם שישו היה קיים ומספר להם את סיפור פגישתו של ישו עם פונטיוס פילטוס ושיחתם, אך בני שיחו לא מאמינים לו. ברליוז קם על מנת לחייג לממונים עליו ולדווח על האורח המוזר והלא קרוא שהגיע למוסקבה אך הוא נופל תחת רגלי החשמלית ומת. איוואן בליבית נלקח לבית משוגעים בעוד וולנד ממשיך לסייר במוסקבה ומחליט לצפות בתושבי מוסקבה בהצגה הנערכת בתיאטרון הוורייאטה.
עם אנשי החברה הסובייטית נמנים גם האמן ואהובתו מרגריטה. האמן, בן 38, כתב רומן על פונטיוס פילטוס שגזר את גזר דין המוות של ישו, אך הרומן נאסר להפצה בברית המועצות.
הפקה.
הבמאי והתסריטאי ולדימיר בורטקו עיבד בעבר סיפור אחר של מיכאיל בולגקוב, את לב כלב כשהאמן ומרגריטה היה לעיבוד השני שלו. העבודה על הפקת הסדרה נמשכה זמן רב ותחילה לא הצליח להגיע להסכם בדבר רכישת זכויות היוצרים לצורך עיבוד לספר וזה הוסכם רק בשנת 2005 כששיתף פעולה עם ערוץ רוסיה-1.
אף שביקורת רבה ליוותה את שלבי ההפקה, הסדרה זכתה להצלחה רבה ולאחר ששודרה בערוץ רוסיה-1, ב-25 בדצמבר 2005 כבר צפו בה 40 מיליון איש.
אף שמוסקבה משחקת תפקיד חשוב בספר, הבמאי בחר לצלם את הסצנות של שנות ה-30 בסנקט פטרבורג ותירץ זאת בכך ש"סנקט פטרבורג של ימינו היא הרבה יותר דומה למוסקבה של תקופת סטלין מאשר מוסקבה של ימינו", הוא אמר. הסצנות המתייחסות לישו ופונטיוס פילטוס צולמו בבולגריה ובחצי האי קרים.
בורטקו התייחס לספר בזהירות רבה ונצמד מאוד לטקסט המקורי. הוא אף ציין ש"בולגקוב כתב את הספר כמעט כמו תסריט".
הבמאי לא אהב את קולו של אלכסנדר גליבין, השחקן המגלם את האמן ולכן קולו של השחקן לא נשמע לסדרה וקולו דובב בפועל על ידי סרגיי בזרוקוב, השחקן שגילם את ישו.
כמה מהשחקנים המופיעים בסדרה, הופיעו גם בסרט קולנוע בשם זה שבויים על ידי יורי קארה. אלכסנדר פיליפנקו שגילם את עזאזלו בסדרה, גילם את קורובייב בסרט, ולנטין גאפט שגילם את ראש השירות החשאי של פונטיוס פילטוס וקיפא בסדרה, גילם את וולנד בסרט.
מזל רע דבק בסדרה והנושא העיקרי בסדרה הוא מוות בנסיבות מסתוריות, בעיקר בעקבות שורת מקרי מוות שהתרחשו לאחר צילומי הסדרה: ולנטין גאפט איבד את בתו בת ה-29, שהתאבדה זמן קצר לאחר הצילומים. ולרי זולוטוחין שגילם את בוסוי איבד את בנו בן ה-27 באותה דרך. קיריל לברוב שגילם את פונטיוס פילטוס נפטר באפריל 2007. אלכסנדר אבדולוב, שגילם את קרוביוב, בינואר 2008, בגיל 54. ולדיסלב גלקין שגילם את המלחין איוואן בליבית נמצא מת בנסיבות מסתוריות בדירה שכורה במוסקבה, בינואר 2010. בן 39 היה במותו.
פסקול.
פסקול הסדרה נכתב על ידי המלחין איגור קורנליוק וכולל 14 רצועות.
משך הפסקול כולו הוא 60:89 דקות.
בן-ציון כרמל
בן-ציון "בנץ" כרמל (1936–1997) היה דיפלומט ישראלי, שגריר ישראל בקזחסטן. מזכיר מועצת הפועלים בבאר שבע, סגן ראש העיר באר שבע. כמחזיק תיק התרבות בעיר קידם את הקמתם של מועדון השחמט העירוני - המוביל בישראל, בת-דור באר שבע, תיאטרון באר שבע והסינפונייטה הישראלית באר שבע. בשנת 1997 זכה באות יקיר באר שבע.
ביוגרפיה.
כרמל נולד וגדל בתל אביב. בוגר הגימנסיה הרצליה במגמת חקלאות. היה חבר בתנועת הצופים. בשנים 1959–1965 מונה על אגף התעסוקה והקליטה במשרד העבודה במחוז הדרום.
בקיץ 1972 בהיותו יו"ר האגודה לתרבות וחברה בבאר שבע יזם כרמל פרויקטים רבים. ביחד עם השחקניות נעמי בלומנטל ומרגלית סטנדר וזכריה לירז, את הקמת "בימת באר שבע" לימים תיאטרון באר שבע, בשנת 1973 את התזמורת הקאמרית לימים הסינפונייטה הישראלית באר שבע, את מועדון השחמט באר שבע ביחד עם אליהו לבנט ואת בת-דור באר שבע ביחד עם עליזה וולף.
בבחירות לרשויות המקומיות בישראל שנערכו בנובמבר 1978 התמודד כרמל לראשות עיריית באר שבע בראש מפלגת המערך והפסיד לראש העיר המכהן אליהו נאווי. הוא קיבל 7472 קולות (20.99ֵ%) והרשימה שלו קיבלה 5 מנדטים במועצת העיר. נאווי שחבר לרשימת "לתמורה" הבלתי מפלגתית קיבל 14888 קולות (41.82%) ורשימתו זכתה ב-9 מנדטים.
כמזכיר מועצת הפועלים בבאר שבע העביר כרמל את ניהול מפעל "חסין אש" לידי העובדים.
בבחירות לרשויות המקומיות בישראל שנערכו בתחילת 1989 התמודד כרמל לראשות עיריית באר שבע בראש מפלגת המערך וקיבל 8999 קולות שהם 24.0% מהקולות הכשרים. הרשימה שלו קיבלה 8211 קולות, שהקנו לו 5 מנדטים במועצת העיר. הוא הפסיד ליצחק רגר מהליכוד שזכה בראשות העיר עם 22648 קולות (60.3%).
שר החוץ שמעון פרס, מינה אותו לשגריר ישראל בקזחסטן.
בשנת 1997 הוענק לכרמל עיטור יקיר באר שבע.
הנצחה.
שדרות בנ"ץ כרמל, הן קטע הדרך ממחלף חטיבת הנגב המוביל לאנדרטת הנגב, לבית הלוחם באר שבע ולשכונת רמות. הן מסתיימות בצומת שדרות אורי צבי ודרך אביטל אביגדור.
ריזר
אנטילים ליווארד
אנטילים ליווארד (בהולנדית: Benedenwindse Eilanden) הם החלק הדרומי ביותר באיי האנטילים הקטנים, שרשרת איים באזור הדרומי ביותר של הקריביים.
האיים יוצרים קשת איים והם שוכנים אל מול חופי ונצואלה.
האיים.
האיים המרכיבים את האנטילים ליווארד
מאזדה RX-8
מאזדה RX-8 היא מכונית ספורט בתצורת 4 דלתות, מתוצרת יצרנית המכוניות היפנית מאזדה אשר יוצרה בין השנים 2003–2012.
ממאפייני "מאזדה RX-8".
ה"מאזדה RX-8" מאופיינת במנוע ונקל רוטורי.