גיבור הסרט הוא וולטר ספארו, שלפרנסתו תופס בעלי חיים. ביום הולדתו הוא נקרא לתפוס כלב, ולאחר מרדף הוא מאבד אותו בבית קברות. אשתו, אגת'ה, קונה לו ליום הולדתו ספר הנקרא "המספר 23" מאת "טופסי קרטס". ספארו קורא את שני הפרקים הראשונים של הספר, ומגלה נקודות דמיון רבות בינו לבין הדמות הראשית, פינגרלינג. אט אט, הוא מתחיל לפתח אובססיה לגבי המספר 23. הוא מגלה את המספר במקומות שונים וחולם עליו. הוא מנסה לחקור לגבי מקור הספר, ומגלה שהמחבר הוציא אותו בעצמו וכי זה ספרו היחיד. ספארו חולם שכמו גיבור הספר הוא רוצח את בת זוגו. הוא נוסע למלון ומבקש לשכור את חדר 23, ובו הוא ממשיך לקרוא ומגלה שהספר מסתיים בפרק 22. בפרק זה, גיבור הספר מתלבט אם להתאבד בקפיצה מהמרפסת. למחרת ספארו רואה מחלון המלון את הכלב שברח לו, ושוב הוא רודף אחריו לבית הקברות. הוא יורה בו חץ הרדמה ואז פוגש כומר ואת גנן בית הקברות שאומרים לו שהכלב שוהה לעיתים קרובות לבית הקברות ויושב ליד הקברים, ובמיוחד ליד זה של לורה טולינס, קורבן רצח שגופתה מעולם לא נמצאה. הוא מוצא ידיעה בעיתון אודות פרשת הרצח, שדומה גם היא לעלילת הספר. ספארו נוסע לבית הכלא על מנת לפגוש את הרוצח, בו הוא חושד שכתב את הספר תחת שם עט. הרוצח טוען שלעולם לא היה עושה דבר כזה, ולא היה בוחר שם כמו "טופסי קרטס", שנשמע כמו "טופ סיקרטס" (סודות כמוסים).
בנו של ספארו, רובין, מגלה כתובת בצדו האחורי של הספר, והם שולחים אליה 23 חבילות, כדי לתפוס את הסופר מחוץ לביתו. טופסי קרטס נבהל בראותו את ספארו, טוען שספארו אמור להיות מת, ומתאבד בחיתוך צווארו. אגת'ה מוצאת תעודה מזהה של מוסד פסיכיאטרי שבה מזוהה האדם כדוקטור סיריוס לירי והולכת למוסד. היא מגיעה למשרדו של לירי, שבו היא רואה חישובים עם המספר 23 על הקירות וקופסה עם שמו של וולטר.
באותה עת וולטר ורובין ממשיכים לבחון את הספר ומוצאים הודעות מוצפנות ובעקבותיהן הם הולכים לפארק קזנובה. הם יורדים בגרם מדרגות שמכונה "מדרגות לגן העדן", ובתחתיתו הם חופרים באדמה ומוצאים שלד. כשהם חוזרים לשם עם שוטר הם מגלים שהעצמות נעלמו. אגת'ה מגיעה לשם והם נוסעים לביתם ובדרך הם רואים את הכלב על הכביש. וולטר מנסה לדרוס אותו, ובסוף אגת'ה תופסת את ידו והוא עוצר רגע לפני פגיעה. כשהיא נוגעת בו הוא רואה שיש אדמה על היד שלה.
בבית הוא מתעמת אתה ומאשים אותה בגנבת העצמות ובכתיבת הספר. היא מודה שהעבירה את העצמות כדי להגן עליו, מפני שלטענתה הוא כתב את הספר בעצמו. היא מראה לו את תוכן הקופסה שמצאה במוסד הפסיכיאטרי: קומיקס על בלשים, כתב היד של "המספר 23" עם שמו של וולטר עליו וסקסופון, הכלי שבו מנגן פינגרלינג בספר. כמו כן, היה בקופסה צמיד רגל שהיה שייך ללורה טולינס.
ספארו חוזר למלון ותולש את הטפט מהקיר, ומגלה שכתוב על הקיר הפרק ה-23 של הספר. בפרק מוסבר שהסיפור היה וידויו של וולטר והוא נזכר בהתאבדות אביו אחרי מות אמו. וולטר אהב את לורה טולינס ופיתח אובססיה למספר 23 בעקבות הופעתו בפתק ההתאבדות של אביו. הוא הזהיר את טולינס מפני המספר 23 לאחר שהיא התחילה לשכב עם המרצה שלה. הם התעמתו והוא רצח אותה וקבר אותה בפארק. המרצה של טולינס נכנס לחדר שבו נרצחה, הרים את הסכין, השאיר עליו את טביעות האצבעות שלו וידיו הוכתמו מהדם. הוא הואשם ברצח והורשע. וולטר הלך למלון, כתב בחדר 23 את הספר ואת הפרק האחרון הוא כתב על הקיר. בסוף הכתיבה הוא קפץ מהמרפסת. הוא נשאר בחיים אך נפצע באורח חמור ואיבד את הזיכרון. במוסד הפסיכיאטרי שבו אושפז, ד"ר לירי הדפיס את הספר שכתב ספארו ופיתח בעצמו אובססיה למספר 23. בצאתו של ספארו מהמוסד הוא פגש את אגת'ה.
וולטר מסגיר את עצמו למשטרה, המרצה של לורה טולינס משתחרר וגופתה מובאת לקבורה. למרות שהוא נשלח למאסר, וולטר מרגיש אופטימי. הוא חושב שהושג צדק, אך נדמה כי בריאותו הנפשית עדיין מעורערת. בסוף הסרט מוצג חלק מפסוק 23 בפרק ל"ב של ספר במדבר: "ודעו חטאתכם אשר תמצא אתכם".
Music of the Sun
Music of the Sun (בעברית: מוזיקת השמש) הוא אלבום הבכורה של זמרת הרגאיי והרית'ם אנד בלוז, ריהאנה. לפני חתימתה בחברת תקליטים ריהאנה התגלתה על ידי המפיק המוזיקלי אוון רוג'רס, שעזר לה להקליט קלטות דמו ולשלוח אותם לחברות תקליטים. הראפר ג'יי זי החתים את ריהאנה בחברת התקליטים בה היה המנכ"ל: "דאף ג'אם". ריהאנה עבדה על האלבום בין היתר עם המפיק שגילה אותה אוון רוג'רס ועם חברו המפיק קרל סטרקן. האלבום כולל שיתופי פעולה עם הזמרים ג'יי-סטטוס, ויבז קרטל, קרדינל אופישל ואלפנט מאן.
האלבום יצא לאור ב-26 באוגוסט 2005, על ידי חברת התקליטים דאף ג'אם. האלבום מכיל 12 שירים וכבונוס רמיקס ללהיט "Pon de Replay" בשיתוף פעולה עם הראפר אלפנת מאן. מתוך האלבום יצאו רק שני סינגלים. האלבום מכר 1.9 מיליון עותקים בעולם והגיע למקום ה-10 בבילבורד 200, למקום ה-35 בבריטניה, למקום ה-38 בשווייץ, למקום ה-26 בניו זילנד, למקום ה-12 באירלנד, למקום ה-31 בגרמניה ולמקום ה-7 בקנדה. בנוסף הגיע למקום ה-6 במצעד אלבומי ה-R&amp;B וההיפ-הופ האמריקאי. בנוסף הוא הגיע למעמד אלבום זהב בארצות הברית ובריטניה ולמעמד פלטינה בקנדה. האלבום קיבל ביקורות מעורבות מצד מבקרי המוזיקה, שחלקם החמיאו על שירי הדאנסהול ועל השירים בהשראת האיים הקרביים, אך מצד שני חלק מהביקורות היו ביקורת שלילית על הפקת האלבום. מהאלבום יצאו שני סינגלים: Pon de Replay ו-"If It's Lovin' that You Want". הסינגל הראשון מהאלבום זכה להצלחה והגיע למקום ה-2 בארצות הברית ולמקום הראשון במצעד שירי הדאנס האמריקאי, ואף זכה למעמד זהב.
רקע ופיתוח.
בדצמבר 2003 פגשה ריהאנה את המפיק אוון רוג'רס דרך חברים משותפים של ריהאנה ושל אשתו של רוג'רס. בעוד בני הזוג היו בחופשה סיפר אחד מחבריה של ריהאנה, על איך שהיא שרה. רוג'רס נפגש לראשונה עם ריהאנה במלון, ובמפגש זה שרה את השירים "Emotion" של סמנתה סאנג ו-"Hero" של מריה קארי. רוג'רס התרשם מהביצוע ולקח את ריהאנה לניו יורק להקליט קלטות דמו ולשלוח אותם לחברות תקליטים שונות ושם ביחד עם אימה הקליטה את קלטות הדמו. ריהאנה הקליטה את קלטות הדמו רק כאשר הייתה בחופשה מבית הספר. שהייתה בת 16 בלבד חתמה חוזה בחברת התקליטים דאף ג'אם בעזרתם של עורך דין ומנהל. ג'יי זי הנשיא לשעבר של דאף ג'אם היה הראשון להגיב על קלטות הדמו. ג'יי זי התרשם מריהאנה והזמין אותה לחתום על חוזה ההקלטות במשרדו בלוס אנג'לס. ריהאנה אמרה עך רגע חתימת החוזה: "ברגע הזה באמת הרגשתי בלחץ... אמרתי לעצמי אלוהים אני ממש שם אני לא יכולה להסתכל! אני זוכרת שהייתי מאוד שקטה ומאוד ביישנית. היה לי קר כל הזמן והיו לי פרפרים בבטן. אז התיישבתי ליד קרל וג'יי זי."
במהלך האודישן במשרדו של ג'יי זי ריהאנה ביצעה את "For the Love of You" של ויטני יוסטון ואת השירים המקוריים "Pon de Replay" ו-"The Last Time", אשר נכנסו לאלבום הבכורה שלה. ג'יי זי היה ספקן לגבי חתימתה של ריהאנה בחברת התקליטים, והרגיש שהביצוע לשיר "Pon de Replay" היה גדול מדי עבורה, ואמר: "כששיר הוא כל כך גדול, הוא קשה עבור אמן חדש, אבל בכל מקרה אני לא חותם שירים אני חותם אמנים". היא חתמה על חוזה של שבעה אלבומי אולפן בפברואר 2005. באותו יום בו ריהאנה חתמה על החוזה ג'יי זי אמר לריהאנה: "יש רק שתי דרכים החוצה. מתוך הדלת אחרי שאתה חותם את העסקה הזאת. או מבעד לחלון הזה ..." (הכוונה הייתה לכך שלא ייתן לה לצאת בלי חתימה על החוזה). לאחר החתימה על החוזה ריהאנה ביטלה פגישות עם חברות תקליטים אחרות ועברה לניו יורק לחיות עם רוג'רס ואשתו. ריהאנה הסבירה את שם האלבום ואמרה כי השמש היא הסמל של מקום הולדתה באיים הקרביים, ומשום שהמוזיקה מהאלבום מושפעת מהאיים הקרביים השם הזה נבחר לאלבום.
הקלטות והרכב מוזיקלי.
ריהאנה עבדה עם מפיקים שונים על האלבום ובניהם אוון רוג'רס וקרל סטרקן, שכתבו והפיקו בעבר את השירים "Pon de Replay" ו-"The Last Time" עבור קלטות הדמו של ריהאנה. על "Pon de Replay" ריהאנה אמרה שכאשר היא שמעה את השיר בפעם הראשונה היא לא רצתה להקליט אותו ואף כינתה אותו "שירה בציבור ירודה", אבל בסיום ההקלטות ריהאנה הצליחה להתחבר ולאהוב את השיר. בריאיון ל-"Kidzworld" ריהאנה אמרה כיצד רוג'רס וסטרקן עזרו לה לפתח את יכולותיה בכתיבת שיר. רוג'רס וסטרקן בין היתר עבדו גם עם אמנים כמו בריטני ספירס, כריסטינה אגילרה וקלי קלרקסון.