הונג היה בן למשפחת חקלאים ענייה מבני האקה בתת-מחוז חויי, גואנגדונג, דרום סין, דאז שושלת צ'ינג הקיסרית. הוריו ראו פוטנציאל בבנם שלמד לקרוא בגיל צעיר יחסית, יתרה מזאת, משפחות החקלאים בסביבת הכפר המקומי התפלאו ממה שכינו "אינטליגנציה על-טבעית" בילד. הונג עצמו ראה גדולה בעתידו והיה הצעיר ביותר בארבעה ילדים. הוא למד שנים בצעירותו קונפוציאניזם ודאואיזם כדי להתקבל לבחינות הכניסה לשירות אזרחי. בני הקהילה הקרובה אספו כמה שיותר כספים בניסיון להכניס את הונג ללימודים גבוהים במטרה שיום יבוא ויעבור את מבחני הכניסה.
בתקופת ילדותו של הונג המעמדות הסיניות הוסדרו על מעמדות לכל החיים; מי אשר נולד למעמד החקלאי חי ומת במעמד החקלאי, הדרך היחידה לשנות מסלול זה הייתה דרך מבחן הכניסה לשירות האזרחי. לו הונג הצליח בבחינות היה זה מועיל לערכם של כלל מכריו והקרובים לו.
בשנת 1827 הונג בן ה-13, לאחר שנים של לימודים, הלך לגואנגג'ואו לביצוע מבחן הקבלה אך בסופו הוא נכשל. מספר שנים אחר כך נכשל הונג בשנית בניסיון נוסף להתנסות בבחינה. בשנת 1837 נמסרה לו הידיעה כי נכשל בבחינת הקבלה בפעם השלישית. כאשר הגיעה אליו הידיעה, הונג נפל למצב מנטלי קשה ולדיכאון קליני שפגע בתפקודו קשות וגרם לו לצפייה בחזיונות אשר חזרו על עצמם בעת שישן.
חזיונות.
הונג ראה בחזיונותיו (לפי דברו) אדם מבוגר בעל זקן שהעניק לו חרב ודרש ממנו לכרות את ראשם של כל השדים הנמצאים בסין. אדם בגיר דאז הכריז עליו מטהר שדים לפני ששלח אותו חזרה לארצו. הונג, כאשר התאושש, לא ראה חשיבות בחזיונות אלה ושב לשרת כמורה בבית ספר כפרי. היה זה בשנת 1843, בעוד היה בן 29, שנכשל הונג לעבור את הבחינות לשירות האזרחי בפעם הרביעית.
זמן קצר לאחר מכן, בעת ביקור בביתו של הונג, דודו שאל אותו לגבי ספר במדף ספרים שהיה להונג. על המדף היה הספר קוּאַנְשִׁי לִינְגִּיָּאן, ספר דרשה נוצרי אשר נכתב בידי לְיַאנְג פֹּא, מיסיונר פרוטסטנטי. הספר ניתן להונג בעוד שהה בגואנגג'ואו לביצוע הבחינה והאחרון אף לא הביט בכתוב. כאשר דודו הסב את תשומת ליבו לספר, הונג החל לקרוא אותו ובפרשנות של ליאנג פא לתנ"ך הונג עצמו נתן פרשנות לחזיונותיו; המבוגר בעל הזקן היה אלוהים, זה אשר הכריז עליו מטהר שדים היה ישו וניקיון סין משדים היה קריאה של אלוהים להונג למען יצא במלחמה קדושה נגד שלטונה של שושלת צ'ינג. לפי הונג הספר הנחה אותו לכך שהוא אח ישו, בנו השני של אלוהים ובעל מנדט השמיים והלגיטימציה להיות שליט על כל סין.
איגוד מאמינים.
שושלת צ'ינג השלטת הייתה תחת מיעוט אתני שמקורו במנצ'וריה אשר לקחו את הכוח בשנת 1644 במסגרת מלחמת מינג–צ'ינג. שלטונם המוקדם הביא לפיתוח אדיר ברחבי סין, הכפלת האוכלוסייה במהלך המאה ה-18 וכיבוש טיבט, מונגוליה, טורקסטן ועוד. עם הזמן יועצים בכירים בממשל של שושלת צ'ינג שהיו בעלי עמדות מפתח הפכו למושחתים כדוגמת השן, המשנה לקיסר סין ואלו החלו לפגוע קשות בסדרה של קופת המדינה.
האימפריה הסינית הייתה מהאומות החזקות בעולם אך מעמד זה החל להתערער כאשר האימפריה הבריטית החלה, בנואשות להחיל סחר עם הסינים, להחדיר לתוך סין את סם האופיום. כאשר האופיום הגיע לשכבות השלטון הסיניות, הממשל של הצ'ינג הבין את המתרחש והחל לפעול בניסיון לעצור את הסחר, ניסיון זה, אשר נגמר במלחמת האופיום הראשונה הביא למצב שמעצמה אירופאית הביסה את האימפריה של המזרח. מנקודה זאת של כניעת דאוגואנג, קיסר סין לבריטים והאלה, החלה בסין תקופת מאה שנות ההשפלה אשר במסגרתם המדינה ניתנה להשפעות של גורמים מחוץ ונפלה לאי שקט אזרחי שיהפוך בסוף לסדר מרידות ומהפכות.
אי קידום הפיתוח והתשתיות של סין עקב המשברים הפנימיים ביחד עם פיצוץ אוכלוסין הוביל לעלייה בכמות האבטלה ולאחוז גבוה של אי שקט אזרחי בקרב הרוב האתני של בני האן ומיעוטים סינים נגד שלטון מיעוט המאנצ'ו, בייחוד בקרב צעירים כגון הונג. מצב זה הוסיף להחמיר כאשר באירופה ובאמריקה החלה המהפכה התעשייתית, שהביאה לפתיחת פער גדל וגדל ביכולת המדינית, כלכלית, צבאית ועוד בין סין למערב. מצב זה של אי פיתוח השפיע במיוחד על העמים שהיגרו לסין בדורותיהם, הונג היה בן לשבט האקה שהיגר לסין לערך 800 שנה קודם לכן ועדיין ניתן לו יחס של פולש מחוץ לסין.
לאורך מאות שנים, מיסיונרים נוצרים הסתובבו ברחבי סין ובכל תקופה היה זה הקיסר הסיני שקבע את היחס אליהם עם הזמן הפך פחות ופחות נוח. המחלוקת על הטקסים הסיניים כפי שנודעה הביאה לכך שבתקופת שלטון קאנגשי, קיסר סין וצ'יינלונג, קיסר סין, כמות הנוצרים המיסיונרים בסין ירדה באלפים. לאחר מלחמת האופיום הראשונה השתנה המצב בשביל המיסיונרים ואלו החלו מסתובבים ברחבי סין בחופשיות, מטיפים מאמונתם וערכיהם ומוכרים עותקים של התנ"ך והברית החדשה. בתקופתו, הונג היה מבין מיליוני סינים אשר באותה העת ראו בפעם הראשונה את ספרי הקודש שהביאו איתם המיסיונרים.
הונג החל להטיף על ערכי הדת הנוצרית וקרא לעצמו בן האלוהים. בני כפרו חרדו מדבריו וכאשר בשנת 1844 הוא טען שקונפוציוס הוא אל שקר והרס פסל מקומי שלו, הוא פוטר מעבודתו כמורה בבית ספר. הונג דאז החליט ביחד עם חברו ותומכו פנג יושנג להפוך למטיפים נוסעים. כאשר השניים הלכו לגואנגשי רבים צפו בדרשותיהם בלעג אך הם מצאו תמיכה רבה בקרב בני האקה. עם הזמן, רבים מבני האקה החלו להתאגד מסביב להונג אשר קרא לעצמו "משיח" לכדי מצב שפנג היה יכול לארגן מתוך דרשותיהם כת דתית שבזמן אשר יידרש גם תהפוך למיליציה לוחמת. תומכיו של הונג נתנו לאמונתם את השם "בָּאִי-שָׁאנְגדִי חְווֵי" (הסוגדים לאלוהים).
הונג פעל מספר שנים בשביל להסדיר את תורתו הדתית. בשנת 1847 הוא יצר קשר עם המיסיונר הפרוטסטנטי מארצות הברית יששכר ג'ק רוברט, הקש בין השניים נשבר לאחר שהונג סירב לקבל את ערכי הסליחה והקבלה שרוברט ניסה להעביר לו והתמקד בקדושתו האישית שלו. הונג דאז חזר לגואנגשי שם הפכו מאמיניו לכת צבאית. הם עברו מיישוב ליישוב ועם הזמן התעצם זעמם על הצ'ינג בעוד ראו כמה אי-שקט ועוני אופפים מעל היישובים. עם הזמן הונג ניסח רעיונות לנטישת המעמדות החברתיים והכריז כי המאנצ'ו השלטים הם שדים עלי אדמות. הונג טען כי יבוא היום ובוא יתרחש מאבק אלוהי בין הטוב לרע וקרב זה יתקיים בסין. למעשה, הונג ראה את עצמו ואת מאמיניו כנדרשים לנוע לעבר מסע צלב היסטורי ואחרון נגד הצ'ינג. התנאים באזורים הכפריים היו מצערים, והסנטימנט נגד שליטי שושלת צ'ינג התגבר. כתוצאה מכך, הונג ופנג החלו להכין את המרידה הגדולה שלהם שהחלה לבסוף ביולי 1850.
מרד טאיפינג.
דבריו של הונג החלו להגיע לאוזני המושלים של הצ'ינג ואלו החלו להורות על תקיפות של סוגדי האלוהים במטרה לעצור את התפשטות הכת, פועלם הביא להפך הגמור מרצונם וביולי 1850, כאשר תקפו מיליציה של סוגדי האלוהים, תומכיו של הונג ברחבי גואנגשי לקחו נשק והחלו למרוד רשמית בשלטון הצ'ינג. בינואר 1851 צעדו 10,000 מסוגדי האלוהים אל העיר ג'ינטיאנג וכבשו אותה באכזריות.
ב-11 בינואר נפלה העיר לגמרי לידי הסוגדים לאלוהים, הונג נכנס בשעריה ועוד באותו היום הכריז על הקמתה של ממלכת טָאיפּינְג השמימית (בשמה המלא העברי "הממלכה השמימית של השלום הגדול") ועל עצמו כמלכה השמימי ולמעשה קיסר סין בעוד תומכו פנג יושנג הוכתר בתור מלך הדרום. בכך הונג הכריז רשמית על הלגיטימיות שלו למנדט השמיים וקרא תיגר על נכונותו של שיאנפנג, קיסר סין משושלת צ'ינג לשליטה על סין. באותו היום החל מרד טאיפינג. תוך זמן קצר החלה פלישה של כוחות צבא טאיפינג אל עבר נהר היאנגצה.
הונג צעד תחילה עם 10,000 מאמינים, עקב הניצחון בג'ינטיאנג נראה היה כי אכן ניתנה לו לגיטימציה שלטונית לכתר הסיני ותוך מספר חודשים גדל צבא תומכיו ליותר ממיליון חיילים. הונג קרא להילחם בצ'ינג, תמך באנשיו להאריך שיער, פעולה שעליה הוצאו להורג תחת חוק צ'ינג, הותיר לנשים להיכנס לדרגות צבאו וקרא לכל סין להרים נשקה. ניצחונות מוקדמים העניקו להונג מומנטום שהביא לכך שערים נכבשו ללא כל מאבק. בשנת 1852 הכוחות פשטו על צ'אנגשה שהייתה תחת הגנה כבדה וביצעו איגוף וכיבוש מלא של ווצ'אנג. הונג יצר קשרים עם האויגורים ובני החווי המוסלמים והבטיח להם שבתמורה לכך שילחמו בצ'ינג הוא יעניק להם מדינה ריבונית בטורקסטן. הבטחות אלו הביאו לעלייתו של מרד דונגאן במערב סין.
נאנג'ינג.
לוחמי הטאיפינג החלו בהתנהלות ברוטלית על כל אשר כבשו. מי שלא הסכים עם דרשותיהם הדתיים נטבח. כל החיילים של צבא שושלת צ'ינג אשר נתפסו הוצאו להורג באופן מיידי וכל המאנצ'ורים אשר נמצאו בדרכם פגשו גורל אכזר. בשנת 1853 התקרבו לוחמי הטאיפינג אל נאנג'ינג (הבירה הדרומית), העיר אשר ישבה על גדות היאנגצה הייתה קריטית למעבר אספקה כגון תבואה אל הבירה בייג'ינג (הבירה הצפונית) דרך התעלה הגדולה של סין, כאשר נאנג'ינג נפלה היה זה רק עניין של זמן עד אשר ממשל הצ'ינג בבייג'ינג ייפול. לוחמי טאיפינג הבעירו באש את הרובע המאנצ'ורי בפאתי העיר.
ב-10 במרץ, עם כיבוש העיר הכריז עליה הונג כבירה כפי שהייתה בתקופת שושלת מינג. בנקודה זאת רוב דרום סין נפלה לידי הטאיפינג, אך מתקפת נגד של כוחות הצ'ינג אשר מקורה באזור גואנגג'ואו פגעה קשות בגדה הדרומית של המרידה.