גופו של עבד עברי, בניגוד לעבד כנעני, אינו מכור לאדון, אלא רק עבודתו, וגם זאת לתקופה מוגבלת. לאחר תקופה של שש שנים או בהגיע שנת היובל (המוקדם מבין השניים) העבד אמור להשתחרר לחופשי. אמנם בספר דברים ובספר שמות כתוב כי אם עבד עברי איננו מעוניין לעזוב את אדונו הוא הופך לעבדו לעולם, אבל לפי ספר ויקרא הכוונה היא לכל היותר עד שנת היובל, וכך פסקו חז"ל. בנוסף לתנאי השחרור של עבד עברי, אמה עברייה משתחררת גם אם מלאו לה 12 שנים, או שהגיעה לבגרות מינית. כמו כן, על אחיה של אמה עברייה מוטלת החובה לפדות את אחותו מיד כאשר יש לו את הכסף לכך. גם לעבד עברי הזכות לפדות את עצמו כאשר יש לו אפשרות לכך.
חובותיו של העבד.
חובות ממוניות.
כאמור, לאדון נמכרה הזכות על כל עבודותיו של העבד, ומשום כך חלה החובה על העבד לעבוד בשביל האדון.
השאת העבד לשפחה כנענית.
בנוסף לכך, זכותו של האדון לדרוש ממנו להביא בשבילו ילדים-עבדים משפחה כנענית, בעל כרחו ובעל כרחה של השפחה. דינם של הילדים כעבדים כנעניים לכל דבר ואינם נחשבים על פי ההלכה היהודית לבניו של האב הביולוגי. יש האומרים כי דין זה נוהג רק בנמכר בעל כרחו ולא במוכר עצמו.
תנאים סוציאליים של עבד עברי.
בתורה נעשית הבחנה בין עבד עברי, לבין עבד כנעני. בניגוד לעבד הכנעני, לעבד העברי תנאים סוציאליים המעוגנים בהלכה ומחייבים בצורה חד משמעית את בעליו.
כאמור, עבד עברי נחשב כשכיר של הבעלים, ולכן חלה על הבעלים החובה לספק לעבד מספר זכויות סוציאליות. זכויותיו העיקריות של העבד הן:
בגלל המחויבויות הרבות של אדוני העבד העברי לעבד, אמרו חז"ל: "כל הקונה עבד עברי כקונה אדון לעצמו". משפט זה נאמר על מקרה בו לדוגמה ישנה כסות אחת לאדון ולעבד, האדון לא יכול לקחת את הכסות לעצמו מצד הדין השוויוני שנלמד מהפסוק אך הוא גם לא יכול למנוע משניהם מלהשתמש בכסות כיוון שזו מידת סדום. כך שהאדון מחויב לתת לעבד את הכסות.
עבד נרצע.
כאמור, עבד עברי משתחרר לאחר שש שנים. אם הוא רוצה להמשיך לעבוד את אדוניו, מסיבות שונות כמו אהבת האדון וסביבתו התומכת, או בשל אהבת השפחה הכנענית שנתן לו אדונו וילדיו ממנה, התורה מצווה לרצוע את אוזנו על מזוזת הדלת עם מרצע. . דין העבד הנרצע חל רק בעבדים שנמכרו לעבדות על ידי בית דין, ולא על אלו שמכרו עצמם לעבדות. התורה מתייחסת בשלילה לעניין שהרי "כי לי בני ישראל עבדים - ולא עבדים לעבדים". וכן דרשו בגמרא:
כדי להפוך ל"עבד עולם", העבד עובר תהליך שבמהלכו רוצע אדונו את אוזן העבד בדלת, אך רציעת העבד מתאפשרת אך ורק אם מתקיימים כמה תנאים:
חז"ל קבעו תנאים רבים בהרצעה, כמו אם היה העבד חולה, או אדונו חולה, אינו נרצע, ואם אין אדונו אוהבו אינו נרצע, עד כי קשה היה למצוא מציאות בה נרצע העבד. בכל מקרה, אף שבתורה כתוב "עבד עולם" חז"ל פירושו שמדובר עד היובל, ובבוא שנת היובל, העבד העברי ישתחרר אף בעל כורחו.
המקורות ההלכתיים מחמירים על התהליך של בחירת האפשרות של עבדות "עולם" בדרך פרשנות שאינה מובנת מפשט המקרא. לדוגמה, העבד חייב לחזור על דבריו, ברצונו להפוך לעבד עולם ואין זה מספיק שיביע רצונו פעם אחת בלבד. המטרה של ההלכה הזו, היא לוודא כי העבד באמת מסכים להפוך לעבד נרצע, ועם זאת, מבטיחה אפשרות של חרטה של העבד.
בנוסף, הרציעה של העבד נעשית באיבר רגיש, דבר שהופך את העבד לבעל מום (בשונה מתנוך האוזן ובמרצע גס). עם זאת, אסור לתת לעבד משככי כאבים, כיוון שבדרך הזאת, הרציעה נעשית כבדרך אגב, ולא על ידי האדם, כפי שמחייבת התורה.
מצוות הענקה.
כאשר העבד משתחרר, חלה על האדון חובה להעניק לו מרכושו, על פי האמור בתורה . מצוות הענקה נוהגת רק בעבד שמכרו בית דין, ולא בעבד שמכר עצמו. חז"ל פירשו שמדובר בשווה ערך של לפחות שלושים סלעים, אך חז"ל כבר דרשו: . שווה ערך זה צריך להיות מן הצומח או מן החי, אך לא מן הדומם. סכום זה יאפשר למשתחרר להתחיל את חייו החופשיים מחדש, ולהשתקם. אם האדון לא מקיים את מצוות ההענקה לעבד בשחרורו, הוא עובר על מצוות לא תעשה.
הערות שוליים.
[[קטגוריה:עבד עברי|*]]
[[קטגוריה:מעמדות ויוחסין ביהדות]]
[[קטגוריה:עבדות]]
[[קטגוריה:פרשת משפטים]]
[[קטגוריה:פרשת בהר]]
[[קטגוריה:מצוות שאינן נוהגות בזמן הזה]]
PNG (ראשי תיבות: Portable Network Graphics, בתרגום לעברית: "גרפיקה ניידת לרשת") הוא פורמט תמונה דיגיטלית המשתמש בדחיסה ללא איבוד נתונים. יוצרי הפורמט קבעו שיש לבטא אותו "פינג", אך בפועל קוראים את ראשי התיבות לאותיותיהן בדרך כלל, קרוב לוודאי כדי למנוע בלבול עם כלי הרשת ping. סיומת קובצי התמונה בפורמט PNG היא png לרוב, ומציין ה-MIME של הפורמט הוא image/png.
היסטוריה והתפתחות.
בשנת 1995 הודיעה חברת יוניסיס על כוונתה לגבות תשלום עבור השימוש באלגוריתם הדחיסה LZW, שבו משתמש, בין היתר, פורמט GIF. צעד זה הוליד את הצורך ליצור תחליף חופשי ממגבלות רישוי עבור GIF, וכך הוחל ביצירת PNG. היוצרים החליטו באותה הזדמנות לחבר פורמט טוב מ-GIF גם מבחינות אחרות, למשל על ידי הסרת המגבלה של 256 צבעים.
פרטים טכניים.
פתיח הקובץ.
כל קובץ PNG מתחיל בחתימה באורך 8 בית. ערכיהם של הבתים בהקסדצימלית הם 89 50 4E 47 0D 0A 1A 0A, כל אחד לצורך מטרה מפורשת:
גושים בתוך הקובץ.
אחרי הפתיח באים חלקים של הקובץ בגושים (chunks). אלה מכילים את התמונה עצמה ומידע עליה, שחלק ממנו הכרחי לתצוגת התמונה וחלק נועד רק לשפר אותה. הראשונים הם הגושים ההכרחיים (critical) והאחרונים גושי העזר (ancillary). החלוקה לגושים נקבעה כדי לאפשר את הרחבת הפורמט בלי לשבור את התאימות לאחור.
לפני כל גוש יש ארבעה בתים המציינים את אורך הנתונים אשר בו (כלומר ללא שם הגוש וה-CRC). אחריהם בא שם הגוש, המורכב מארבע אותיות. בשם זה יש הבחנה בין אותיות גדולות לבין קטנות. אם הראשונה גדולה, הגוש הכרחי, ואם קטנה אז הוא גוש עזר. אם השנייה גדולה, הגוש הוא חלק מתקן ציבורי, ואם קטנה אז הוא גוש פרטי. האות הרביעית נוגעת לגושים שהעורך אינו מכיר אותם: אם היא קטנה, מותר לעורך להעתיק אותו בכל מקרה, ואם היא גדולה אז מותר להעתיק אותו רק אם לא שונו הגושים ההכרחיים של הקובץ.
אחרי שם הגוש באים הנתונים של הגוש עצמו. אחרי כל גוש בא CRC (סכום בדיקה של סיביות) של שם הגוש והמידע (ללא האורך) באורך 4 בתים, שתפקידו לוודא שלא היו שגיאות בהורדת הקובץ.
גושים הכרחיים.
את הגושים ההכרחיים חייבת כל תוכנת פריסה להכיר כדי לקרוא ולהציג את קובץ ה-PNG:
גושי עזר.
גושי העזר אינם הכרחיים לתצוגה הנכונה של התמונה, אך יש בהם כדי לשפר אותה מאוד. בנוסף יש גושי טקסט להוספת מידע על התמונה בשפת אנוש.
סוג הצבע ועומק הסיביות.
סוגי הצבע שפורמט PNG מסוגל לאחסן הם אלה:
עומק הסיביות יכול להיות מ1 (סיבית אחת לפיקסל) עד 64. בתמונות עם מפתח צבעים יכול עומק הסיביות להיות 1 (צבע אחד או שניים; בדרך כלל לתמונות שחור-לבן), 2 (שלושה או ארבעה צבעים; דיאגרמות פשוטות ותמונות CGA), 4 (עד 16 צבעים) או 8 (עד 256 צבעים). בתמונת גוני אפור (סוג צבע 0) יכול עומק הסיביות להיות 1, 2, 4, 8 או 16 (האפשרות הנפוצה ביותר היא 8). בתמונת RGB יכול עומק הסיביות להיות 24 (8 סיביות לכל צבע יסוד; זוהי האפשרות הנפוצה ביותר) או 48 (16 סיביות לכל צבע יסוד). בתמונות גוני אפור עם ערוץ אלפא (סוג צבע 4) יכול עומק הסיביות להיות 16 (8 סיביות לאפור ו-8 סיביות לערוץ האלפא) או 32 (16 סיביות לאפור ו-16 סיביות לערוץ האלפא), ובתמונת RGB עם ערוץ אלפא - 32 או 64. התקן קובע שכל המקודדים צריכים לקרוא את כל הצירופים כהלכה, אך בפועל אין זה תמיד המצב, והרבה עורכי תמונות מסוגלים ליצור רק חלק קטן מהצירופים.
בתמונה עם מפתח צבעים מאוחסנים הצבעים עצמם בפורמט RGB בעומק 8 סיביות. אסור שיהיו במפתח יותר רשומות מאשר עומק הסיביות מתיר, אך מותר שיהיו פחות (למשל 90 רשומות בתמונה בעלת 90 צבעים, אף שאפשר עד 256).
שקיפות.
פורמט PNG מאפשר הן שקיפות בינארית, כלומר צבע אחד שקוף לגמרי (כמו ב-GIF), והן שקיפות משתנה (צבעים רבים בדרגות שקיפות שונות), בכל סוגי הצבעים. השקיפות המשתנה, הקרויה גם אלפא, מצוינת בתמונה עם מפתח צבעים באמצעות גוש tRNS, ובתמונות גוני אפור ו-RGB - באמצעות ערוץ נפרד.
דחיסה.
PNG משתמש בשיטת דחיסה ללא איבוד נתונים בשם DEFLATE, החופשית מפטנטים. בנוסף, לפני דחיסת מפת הסיביות, מקודד ה-PNG מנתח את התמונה כדי להשביח את הדחיסה, באמצעות שיטת סינון המנבאת את ערכי הפיקסלים על פי הקודמים להם. בכך דומה פורמט PNG לפורמט FLAC לדחיסת שמע ללא איבוד נתונים. השימוש בסינון מאפשר דחיסה של פיקסלים דומים גם אנכית ולא רק אופקית.
סירוג.
אפשר להשתמש בסירוג (interlacing) כדי לסייע לבעלי קצב הורדה איטי. הסירוג של PNG, באלגוריתם Adam7, מקודד חלקים מהתמונה, ודבר זה מאפשר ראיית תצוגה מקדימה שלה לפני ירידתה בשלמותה. הסירוג של PNG יותר מתוחכם מזה של GIF. השימוש בסירוג מגדיל את הקובץ במקצת, אך התוספת עשויה להשתלם במקרה של תמונות קריטיות (כמו תמונות המשמשות לניווט באתר אינטרנט).
הנפשה.
יוצרי PNG קבעו שהפורמט לא יכיל הנפשה (שלא כמו GIF). הם החליטו לכלול את ההנפשה בפורמט אחר, דומה ל-PNG, בשם MNG. פורמט זה לא זוכה לשימוש רב.
תמיכת תוכנה.
תמיכה מצד עורכי תמונה.