קארי היא אחת מכותבות השירים הפופולריים הבולטות בארצות הברית, ועל כתיבתה הוענקו לה מספר רב של פרסים מטעם אגודות כתיבה ויצירה. ואולם בביקורת שפורסמה בטיים נכתב: "הלוואי ושיריה של קארי היו סוערים כמו חייה הפרטיים". לאורך השנים חל שינוי ניכר בסגנון כתיבתה, בחפיפה לסגנון החיים שניהלה וההתקדמות המוזיקלית-חברתית בתרבות הפופולרית. מתחילת הקריירה של קארי ועד לשנת 1995 היא כתבה פזמונים בצורה הנחשבת ל"מסורתית" בתחום הרית'ם אנד בלוז. החל משנת 1997, כאשר החלה לשלב מוזיקת היפ הופ בעבודתה, היא עשתה שימוש גם בסלנג. לאחר שנת 2001 היא התאימה את יצירתה למשלב הלשוני שהיה נפוץ בז'אנר הפופ.
באלבום The Emancipation of Mimi, חלו שני שינויים בולטים בכתיבתה – קארי שילבה יותר רמזים וכתבה בצורה הומוריסטית כמו ברצועה "Shake It Off", ובנוסף היא יצרה מבנה כתיבה חדשני משל עצמה שהתבטא בשיר "We Belong Together" שהכיל בתים מסוגים שונים (המושרים בצורה שונה) וכן גם רפרנסים לשירים אחרים, כחלק מהמלל עצמו. מאלבום זה ואילך, קארי החלה גם "להתכתב" עם התרבות הפופולרית, ובשיריה שולבו שמות של מותגים שונים. חלק מהשורות בשיריה הפכו אף למטבעות-לשון. בלהיט "Touch My Body", משנת 2008 למשל, היא כתבה "You can catch this flick on You Tube, You Tube", שהפך בהמשך לאמרה מוכרת.
רבים מלהיטיה של קארי הם שירי אהבה שכתבה, והימצאותם ניכרת בכל אלבומיה. נושא נוסף ובולט שעליו קארי כותבת הוא אמונה עצמית, ומבין השירים העוסקים בנושא זה ניתן למנות את "Make It Happen" ,"Through The Rain" ,"Hero" ,"Can't Take That Away", ונוספים. אמונתה של קארי באלוהים קיבלה ביטוי בסדרה של שירים שבחלקם נהגה לשלב ציטוטים מהתנ"ך והברית החדשה, כגון "Vision of Love" ,"My Saving Grace" ,"Fly Like a Bird", ו-"I Wish You Well". קארי אף הוציאה אלבום בעל אופי דתי, אלבום שירי חג המולד Merry Christmas, בו היא כתבה שירים על ישו כמו "Jesus Born On This Day", לצד ביצועים מחודשים שהעניקה לשירים מסורתיים.
מוות הוא נושא נפוץ ביצירתה, והחל משנת 1991 ניתן למצוא באחדים מאלבומיה שירים המתייחסים למותם של אנשים הקרובים אליה: "The Wind", שעסק במות חברה, "Twister" שנכתב על מלבישתה ששמה קץ לחייה "Sunflowers For Alfred Roy", שנכתב על מות אביה, ו-"Bye Bye", שהוקדש לקרוביה שנפטרו. אחד השירים הבולטים שעסקו בנושא זה, הוא "One Sweet Day", שביצעה יחד עם להקת בויז טו מן, שיר שהפך ללהיט הגדול ביותר במצעד הבילבורד אי פעם, כששהה 16 שבועות רצופים בראש המצעד. לאחר מותו של מייקל ג'קסון, קארי כתבה שיר לזכרו בשם "Languishing", שכתוב כביכול מנקודת מבטו של ג'קסון והקדישה לו אותו באלבומה, Memoirs of an Imperfect Angel.
קארי הרבתה לכתוב על גברים בחייה. מערכת היחסים הטעונה בין בעלה הראשון ומנהלה האישי לשעבר, טומי מוטולה, קיבלה ביטוי במגוון מיצירותיה, גם שנים לאחר שהם התגרשו. יש המייחסים את השיר "Looking In", מהאלבום Daydream, שיצא בשנת 1995, לסגנון החיים שקארי ניהלה לצידו של מוטולה. השיר המתאר אישה שנראית מושלמת מבחוץ אך חסרת ביטחון עצמי, שמתגוררת ב"ארמון מוזהב", ומבקשת שלא יראו אותו כסממן לאושר שלה: רמז לאחוזה המפוארת שקארי ומוטולה בנו יחדיו, שנשרפה לחלוטין מסיבה לא ידועה, לאחר גירושיהם. על הבלדה "Butterfly", שכתבה בשנת 1997, לאחר שכבר התגרשה, קארי סיפרה כי היא מבטאת מסר שאותו היא מקדישה למוטולה, בדבר השחרור שלה ממנו. בשנת 2008 היא כתבה שיר נוסף על מערכת יחסים זו – "Side Effects", הלקוח מהאלבום E=MC2, שבו שוב הייתה התייחסות לחיים באחוזה רחבת ידיים המנוהלים על ידי גבר מבוגר בתחושה של שליטה מתמדת.
התקשורת סיקרה בהרחבה את הסכסוך בין קארי לראפר אמינם, שכתב עליה מאז שנת 2002 ועד ל-2009, מספר שירים בהם הוא משמיץ אותה. בשנת 2003 קארי כתבה עליו את השיר "Clown", בתגובה להשמצותיו הראשוניות. כתיבת השיר גררה מצידו של אמינם סדרה נוספת של שירים על קארי, שאחד מהם היה ב-2009 ובו השמיץ את קארי ובעלה השני, ניק קאנון. בתגובה, קארי כתבה את השיר, "Obsessed". על ניק קאנון, קארי כתבה מספר שירים באלבומה Memoirs of an Imperfect Angel, כשהבולט מתוכם הוא "The Impossible", שבו ישנה התייחסות מפורשת לקאנון, באזכור טבעת האירוסין הייחודית שהעניק לה.
פרט לכתיבה לאלבומיה האישיים, קארי גם תרמה שירים עבור סרטים, ואחד מהם הוא "?Where Are You, Christmas", שביצעה פיית' היל בסרט הגרינץ'. בנוסף, קארי גם לקחה חלק בכתיבת פזמונים לאלבומים של ראפרים שונים, בהם ג'יי זי, דמיזה ונוספים.
במצעד הבילבורד.
קארי היא הזמרת שהצליחה להביא הכי הרבה שירים למקום הראשון במצעד (אחרי הביטלס), תשעה עשר משיריה של קארי כבשו את ראש מצעד הפזמונים האמריקאי במצעד הרשמי בילבורד הוט 100, בתור אמנית סולו או בתור אורחת בשיר:
נהר פימי
קרול וויטילה
נהר צ'ארי
S.H.I.E.L.D.
(בעברית: מגן) היא סוכנות ריגול ואכיפת חוק בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. הקבוצה הופיעה לראשונה בחוברת "Strange Tales #135" מאוגוסט 1965, ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי.
הסוכנות מטפלת באיומים על-אנושיים הפוקדים את כדור הארץ. ראשי התיבות של היו בתחילה Supreme Headquarters, International Espionage, Law-Enforcement Division ("המחלקה והמטה העליון לאכיפת חוק ולריגול בינלאומי"), אך בשנת 1991 שונו ל-Strategic Hazard Intervention Espionage Logistics Directorate ("דירקטוריון ריגול לוגיסטי אסטרטגי להתערבות בסיכונים"). ביקום הקולנועי של מארוול, ראשי התיבות מייצגים את Strategic Homeland Intervention, Enforcement and Logistics Division ("המחלקה הלוגיסטית האסטרטגית לאכיפת חוק ולהתערבות במולדת").
במשך שנות קיומה של הסוכנות, היא נוהלה בידי ניק פיורי, אם כי בשנים האחרונות התפקיד עבר לשרון קרטר, מריה היל, טוני סטארק ולסטיב רוג'רס. בתקופה שלפני מלחמת האזרחים של מארוול, מעל ל-3,000 סוכנים היו רשומים בסוכנות.
סוכנות אינה היחידה הקיימת ביקום מארוול, ונוספות לה סוכנויות בדיוניות אחרות, כמו סוכנויות הביון A.R.M.O.R ("שריון"), S.T.R.I.K.E ("תקיפה") ו-S.W.O.R.D ("חרב") וכן הארגונים המרושעים H.A.M.M.E.R ("פטיש") של נורמן אוסבורן, הידרה ו-H.A.T.E ("שנאה").
דמותו של ניק פיורי מסוכנות המגן מדורגת במקום ה-33 ברשימת מאה גיבורי העל הגדולים, לפי אתר IGN. ג'וס וידון, במאי הסרט "הנוקמים", הודיע רשמית על פיתוחה של סדרת טלוויזיה המבוססת על סוכנות הביון. הסדרה, "סוכני", מתמקדת בהרפתקאות חברי הסוכנות ומתרחשת בהמשכיות מארוול שלאחר סרט הקולנוע.
היסטוריה פרסומית.
הצגתה של סוכנות במהלך הרצת עלילות "ניק פיורי, סוכן המגן" (יוני 1968) של חוברות "Strange Tales", קרתה בעקבות טרנד של סדרות פעולה אודות סוכנויות ביון בינלאומיות סודיות הנושאות שמות בראשי תיבות, כמו "The Man from U.N.C.L.E" וארגון S.P.E.C.T.R.E של ג'יימס בונד. בעלילות אלו, קולונל פיורי - דמות ראשית מסדרת כותרים קודמת של מארוול שהתרחשה במהלך מלחמת העולם השנייה בשם "סמל פיורי והקומנדו המייללים" - שוכתב מחדש כדמות מבוגרת יותר הנושאת רטיית עין מאז ימי המלחמה וכמנהלה של הסוכנות. כמה דמויות מסדרת "סמל פיורי" הופיעו כסוכני המגן, ביניהן נמנה טימותי "דאם דאם" דוגן, עוזרו חובש כובע המגבעת של פיורי.
אויבה העיקרי של הסוכנות הוא הידרה, ארגון פשע שהוקם בידי וולפגנג פון סטרוקר. למרות ששמה נראה כאילו נגזר מראשי תיבות, משמעות השם היא למעשה המפלצת האגדית הידרה, בכך מסמל את טיעונו של הארגון לגדול ולהתעצם ככל שהוא סובל יותר אבדות.
סוכנות המגן תוארה כזרוע קיומית ושורדת בעלת היסטוריה ארגונית מפותלת וסבוכה. סטן לי כתב כל סיפור בעזרת איוריו של ג'ק קירבי מאז חוברת "Strange Tales #152" (ינואר 1967), מלבד מספר חוברות תחת כתיבתם של דניס אוניל (#149), רוי תומאס (#153) וג'ים סטרנקו, שהחל לכתוב בסדרת הכותרים החל מחוברת מספר 151 (דצמבר 1966).
עד מהרה, סטרנקו ביסס את סדרת הכותרים כאחת מהסדרות פורצות הדרך והיצירתיות ביותר בתולדות החברה. סדרת הכותרים בת 12 העמודים, אשר חלקה בהרפתקאות הסוכנות יחד עם עלילות דוקטור סטריינג', רצה עד לחוברת מספר 168, ולאחר מכן יצאה כסדרה משלה למשך 15 חוברות (יוני 1968-נובמבר 1969). סטרנקו כתב את גיליונות מספר 1–3 ו-5, ואייר את עטיפות שבעת הגיליונות הראשונים.
סיפורים חדשים של הסוכנות לא הופיעו אלא לאחר שני עשורים מאז סדרת הסולו. מיני סדרה בת שש חוברות בשם "ניק פיורי נגד המגן" (יוני-נובמבר 1988) הובילה לכרך שני בעלילות "ניק פיורי, סוכן המגן", שרץ למשך 47 חוברות (ספטמבר 1989-מאי 1993). קשת הסיפור המשפיעה ביותר באותה תקופה הייתה "פרשיית דלטייט", בה רבים מסוכני המגן הוחלפו בידי כפילים אנדרואידים דמויי אנוש.