הנוירופדגוגיה במבט לעתיד, בהתבסס על ההתנסות בהכשרת מורים במסגרת המרכז לנוירופדגוגיה של המכללה האקדמית אחוה, אפשר לומר כי פוטנציאל הידע המחקרי הרב תחומי – מדע העצב, הפסיכולוגיה והפדגוגיה, יכול להתממש על ידי כך שיתאפשר שיתוף פעולה בין ממצאי המחקר בתחום מדעי המוח והפסיכולוגיה הנוירו-קוגניטיבית לבין הפרקטיקה החינוכית והמדיניות החינוכית, בין מדענים-חוקרים לבין אנשי השדה והעשייה החינוכית. תקשורת שוטפת בין אנשי השדה לבין אנשי המחקר יכולה לסייע להגדיר לאחרונים בצורה מועילה את המשימות והמטרות של מחקריהם, ולאפשר הבנה, פרשנות ושימוש מועילים בממצאי המחקרים. הניסיון המעשי של אנשי השדה יכול למקד ולהגדיר שאלות וגישות מחקר עבור החוקרים. המתמחים בנוירופדגוגיה צריכים להיות בקיאים גם בתהליכים החינוכיים, בפדגוגיה, ובמתרחש בתוך הכיתה ובבית הספר. מעשית, כדי לשפר את החינוך ואת הטיפול בתלמידים ראוי גם לחבר בין המחקר והפרקטיקה, וזאת כדי ליצור תהליכים חינוכיים, שמניבים תוצאות טובות יותר.
באישור עקרוני של המועצה להשכלה גבוהה נערכת המכללה האקדמית אחוה לפתיחת תוכנית לתואר שני בנוירופדגוגיה. מטרת התוכנית היא להכשיר נוירופדגוגים – תפקיד חדש במערכת החינוך, שיפעלו לקיום קשר שוטף בין המחקר והיישום בשדה. הנוירופדגוגים יהיו מסוגלים ליזום שיתופי פעולה בין מדענים, קלינאים (מאבחנים), ומחנכים, קשר שיניב תשתית ראויה ביותר ליישום מוצלח של המחקר המדעי בתחום חקר המוח. כמו כן יאפשר קיומם של תהליכים משותפים אלו כדי לסקור, לנתח ולבחון דרכי יישום של ממצאי מחקרים חדשים ומעודכנים הקשורים בדרכי הוראה, בתוכניות התערבות ובהישגים. כיווני הפעולה האלה מהווים תפיסה שונה של התנהלות מערכת החינוך, שנשענת על המחשבה שלשדה המחקר מוח, בינה (mind) וחינוך יש פוטנציאל ניכר לשפר את תוכניות הלימודים, את תהליך החינוך, את הישגי התלמידים ואת האופן שבו תלמידים מטופלים במערכת החינוך וזוכים להתייחסותה.
לייב קוניוחובסקי
לייב קוניוחובסקי (18 בנובמבר 1910 - 22 בפברואר 2003) היה מראיין, עורך וכותב את סיפוריהם של ניצולי שואת יהדות ליטא, מייד בסיום מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
לייב קוניוחובסקי (קאניוכאווסקי) (LEYB KONIUCHOWSKI) נולד באליטא Alytus שבליטא ב-18 בנובמבר 1910. מהנדס במקצועו, הוא התגורר בקובנה. בתקופת הכיבוש הגרמני התגורר קוניוחובסקי בגטו קובנה ועבד שם עד בריחתו. הוא מצא מקלט בבונקר בבית איכרים ובו שהה עד לשחרור בידי הצבא האדום ב-1944.
בתום המלחמה יצא קוניוחובסקי, ביוזמתו הפרטית, לתעד את גורל יהדות ליטא בזמן שואת יהודי ליטא. במשך יותר משנתיים (החל מ-1944) הוא ראיין קרוב ל-170 יהודים ב-23 מחוזות בליטא עצמה ומאוחר יותר במחנות העקורים שארית הפליטה בגרמניה, שם התגורר במשך תקופה זו. מגרמניה הוא היגר לארצות הברית, בסיוע ארגון היאס.
הוא נפטר בפלורידה ב-22 בפברואר 2003.
קוניוחובסקי אימץ את שיטת הראיון הקבוצתי כדרך היעילה ביותר לבסס את סיפור המעשה, וחלק מראיונותיו היו ראיונות קבוצתיים. הוא היה מראיין מספר יהודים מעיירה או מאזור מסוים בליטא וכותב ביידיש את הסיפורים ששמע. הוא הוסיף רשימה של שמות הקורבנות שהוזכרו, ובכך תיעד שמות של אלפי קורבנות השואה. כמו כן הוא היה מוסיף רשימה של שמות מבצעי הפשעים, מקומיים וגרמנים. בסיום התהליך הוא היה מחתים את המרואיינים על תצהיר המעיד על כך שהעובדות שהוצגו בסיפור נכונות. סיפורי הראיונות שלו מסתכמים בכמעט 1700 עמודים. קוניוחובסקי לא חשש להשתמש בתיאורים ספרותיים בזמן כתיבת הסיפורים. ההיסטוריון פיליפ פרידמן, שהעריך מאוד את עבודתו של קוניוחובסקי, תיאר את סיפורי הראיונות כרומנים.
ביחד עם יחידי סגולה אחרים, בעצם לקיחת עדויות של ניצולים מייד לאחר המלחמה, טרם קוניוחובסקי לתיעוד מעשי הזוועה של השואה, מפי האנשים שעברו אותה כקורבנות, הרבה לפני שהמונח שואה בכלל הוטבע, או שהייתה לניצולים ההזדמנות להפנים את המאורעות שקרו אותם ולתארם בקונטקסט ההיסטורי והגלובלי שלהם. בעבודת המחקר שלו באוניברסיטת אינדיאנה כותב ההיסטוריון ת. פילדר וואלון:
"... במובן מסוים, מאשרים מסמכי קוניוחובסקי את מה שכבר ידענו על השואה של יהדות ליטא, כלומר שהשואה במחוזות ליטא נעשתה בצורה פרימיטיבית, והמרצחים (לעיתים קרובות תושבים מקומיים) ביצעו את מעשיהם בקרבת קורבנותיהם. אבל במובנים אחרים, העדויות שרשם קוניוחובסקי מספקות תובנות חדשות. שלא כמו נרטיבים דומיננטיים שהצדיקו את המוטיבציה של המשתתפים המקומיים תחת המיתוס של "בולשביזם-יהודי" או החוויה החדשה שחוו מהכיבוש והדיכוי הסובייטי, מסמכי קוניוחובסקי חושפים ליטא פרובינציאלית, שבה האנטישמיות הנוצרית העזה היא שהניעה את המשתתפים לביצוע רצח עם, תוך ליבוי ההסתה במהלך מאורעות אנטי-יהודיים מבוימים.
בעוד שהרושם המוחץ שמתקבל ממסמכי קוניוחובסקי הוא של אובדן חסר גבולות, העדויות גם מעניקות דבר נוסף: זיכרון שונה בתכלית מהראיונות והדיווחים שנלקחו ממבצעי הפשעים, שהעדיפו להשכיח ולטשטש את האנושיות של קורבנותיהם..."
הערות שוליים.
[[קטגוריה:יהודים ליטאים]]
[[קטגוריה:חוקרי השואה]]
טיילור ראק
טיילור מדיסון ראק (באנגלית: Taylor Madison Ruck; נולדה ב-28 במאי 2000) היא שחיינית קנדית, זוכת שתי מדליות ארד אולמפיות (ריו דה ז'ניירו 2016) במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי, זוכת 4 מדליות מאליפות העולם (בריכת 25 מטר), מהן שתיים זהב (וינדזור 2016) במשחה שליחות 4x50 מטר חופשי ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי, אלופה ושיאנית חבר העמים הבריטי (גולד קוסט 2018) במשחה ל-200 מטר חופשי ואלופת העולם לנוער (סינגפור 2015 ואינדיאנפוליס 2017) בעלת 13 מדליות, מהן 9 זהב.
ביוגרפיה.
ראק נולדה בקלונה, קולומביה הבריטית. היא תלמד בשנה הבאה באוניברסיטת סטנפורד.
באליפות העולם בשחייה לנוער שנערכה בסינגפור בסוף אוגוסט 2015 זכתה ראק ב-6 מדליות, 3 זהב, 1 כסף ו-2 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא משחקים חדש של 53.92 שניות, לפני חברתה לנבחרת פני אולקסיאק (54.65 שניות), במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא משחקים חדש נוסף של 1:57.87 דקות ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי משולב (שתי שחייניות ושני שחיינים) בשיא עולם חדש לנוער, מדליית כסף, במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי, כשחיינית רביעית היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 1:56.71 דקות, המהירה באליפות ומדליות ארד, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:09.49 דקות ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכתה ראק בשתי מדליות ארד, במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם סנדרין מיינוויל, שנטל ון לנדהם ופני אולקסיאק בשיא קנדה חדש של 3:32.89 דקות, אחרי אוסטרליה שקבעה שיא עולם חדש של 3:30.65 דקות וארצות הברית שקבעה שיא אמריקה חדש של 3:31.89 דקות ובמשחה שליחות 4x200 מטר חוחפשי בשיא קנדה חדש של 7:45.39 דקות, אחרי ארצות הברית (7:43.03 דקות) ואוסטרליה (7:44.87 דקות).
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בווינדזור, אונטריו בתחילת דצמבר 2016 זכתה ראק ב-4 מדליות, 2 זהב, 1 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה שליחות 4x50 מטר חופשי ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי. כשחיינית שנייה היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 1:51.69 דקות, המהירה בתחרות. מדליית כסף, במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב לאחר ששחהת בשלב המוקדמות ומדליית ארד, במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא קנדה חדש של 1:52.50 דקות, אחרי פדריקה פלגריני מאיטליה (1:51.73 דקות) וקטינקה הוסו מהונגריה (1:52.28 דקות).
באליפות העולם בשחייה לנוער שנערכה באינדיאנפוליס, אינדיאנה בסוף אוגוסט 2017 זכתה ראק ב-7 מדליות, 6 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא משחקים חדש נוסף של 1:57.08 דקות ובחמישה משחי שליחים, משחי שליחות 4x100 מטר חופשי, 4x200 מטר חופשי, 4x100 מטר מעורב, 4x100 מטר חופשי משולב ו-4x100 מטר מעורב. בארבעת המשחים הם קבעו שיאי עולם חדשים לנוער. כשחיינית ראשונה היא קבעה 53.63 שניות שיא משחקים חדש והתוצאה הטובה באליפות וכשחיינית רבעית היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 52.93 שניות. מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 59.23 שניות.
במשחקי חבר העמים שנערכו בגולד קוסט, קווינסלנד בתחילת אפריל 2018 היא זכתה ב-8 מדליות, 1 זהב, 5 כסף ו-2 ארד. מדליית זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא לאומי ובשיא חבר העמים הבריטי חדש של 1:54.81 דקות, לפני אריארן טיטמוס שקבעה שיא אוקיאניה חדש של 1:54.85 דקות והשיאנית הקודמת אמה מקיאן (1:56.26 דקות), שתיהן מאוסטרליה. מדליות כסף, במשחה ל-50 מטר חופשי ביחד עם ברונטה קמפבל מאוסטרליה בשיא קנדה חדש של 24.26 שניות ואחרי קייט קמפבל שקבעה שיא חבר העמים חדש של 23.78 שניות, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:06.42 דקות, אחרי חברתה לנבחרת קיילי מאס שקבעה שיא משחקים חדש של 2:05.98 דקות ולפני אמילי סיבום מאוסטרליה (2:06.82 דקות) ובשלושה משחי שליחות 4x100 מטר חופשי (במשחה זה כשחיינית רביעית היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 51.82 שניות), 4x200 מטר חופשי ו-4x100 מטר מעורב. מדליות ארד, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 53.08 שניות, אחרי ברונטה קמפבל שקבעה שיא מחקים חדש של 52.27 שניות וקייט קמפבל (52.69 שניות) ובמשחה ל-100 מטר גב בשיא אישי חדש של 58.97 שניות, אחרי קיילי מאס שקבעה שיא משחקים חדש של 58.63 שניות ואמילי סיבום (58.66 שניות).
תחרות השיא.