אולג יוריוביץ' ורניאייב (באוקראינית: Олег Юрійович Верняєв, נולד ב-29 בספטמבר 1993) הוא מתעמל אוקראיני, האלוף האולימפי (ריו דה ז'ניירו 2016), אלוף העולם (נאנינג 2014) ופעמים ברציפות אלוף אירופה (2014 ו-2015) בתרגיל על המקבילים.
קורות חייו.
ורניאייב נולד בדונצק והתחנך בעיר, במוסד הציבורי לרפואה ולחינוך גופני וספורט. נכון ל-2015 הוא מתגורר בקייב, ומתאמן בהדרכת גנדי סארטינסקי.
באוניברסיאדת שנג'ן (2011) העפיל לגמר הגברים בתרגיל הקפיצות וסיים שביעי בתוצאה של 15.262 נקודות ובמקום חמישי בתחרות הקבוצתית. באליפות העולם בהתעמלות באותה השנה ביחד עם ניקולאי קוקסֵנקוב, ויטאלי נאקונאֵצ'ני, אולג סטֵפקו, איגור ראדיבילוב ורומן זוֹזוּילה, סיים במקום חמישי בתחרות הקבוצתית.
סגן אלוף אירופה.
באליפות אירופה במונפלייה (2012) זכה במדליית כסף בתרגיל על המקבילים, עם ציון של 15.66 נק', הפרש של עשירית נקודה ממרסל נויֵן, ובמקום חמישי בתחרות הקבוצתית.
במשחקים האולימפיים בלונדון 2012 ייצג את אוקראינה בנבחרת הלאומית לצד ניקולאי קוקסֵנקוב, ויטאלי נאקונאֵצ'ני, אולג סטֵפקו ואיגור ראדיבילוב. לאחר תחרות מותחת נראה היה שזכו במדליית הארד, אלא שנבחרת יפן ערערה על תרגילה האחרון בסוס הסמוכות, זכתה לשיפור ציונה בשבע עשיריות, עלתה למקום השני בתחרות ודחקה את נבחרות בריטניה ואוקראינה למקומות השלישי והרביעי בהתאמה, כשהפרש הנקודות בין שני המקומות עומד על פחות משתי עשיריות. בקרב-רב סיים במקום האחד-עשר.
באליפות אירופה בהתעמלות במוסקבה (2013) זכה במדליית הארד בקרב-רב. באותה השנה באוניברסיאדה הוביל את נבחרת אוקראינה שמנתה את פֵטרו פאקניוק, איגור ראדיבילוב, מקסים סֵמיאנקיב ואולג סטֵפקו, לזכייה במדליית הכסף. בקרב-רב זכה במדליית הארד יחד עם דויד בֵלייַבסקי ובמדליית הארד עבור תרגילו על המקבילים.
אלוף אירופה ואלוף עולם.
באליפות אירופה בהתעמלות מכשירים בסופיה (2014), זכה במדליית הזהב עבור תרגילו על המקבילים עם ציון 15.966. כמו כן, זכה במדליות ארד עם נבחרת אוקראינה ועבור תרגילו על שולחן הקפיצות. מאוחר יותר באותה השנה, זכה במדליית הזהב באליפות העולם בנאן-נינג שבגואנגשי, סין. תקרית מצערת הפריעה את השמחה כשבחלוקת המדליות נוגן ההמנון של אוזבקיסטן במקום זה של אוקראינה. תקרית זו התרחשה על רקע מלחמת האזרחים באוקראינה והבחירות לראדה העליונה (הפרלמנט האוקראיני). את שנת 2014 סיים בפציעה קשה, שבעקבותיה נאלץ לעבור טיפולים ואף ניתוח בקרסול. חלק מטיפוליו וחלק מהייעוץ הרפואי המקצועי נעשה בישראל.
באליפות אירופה בהתעמלות מכשירים במונפלייה (2015), הוכיח את החלמתו הזריזה עם זכייתו בקרב-רב עם ציון 89.582, כשהוא גובר על האלוף דאשתקד דויד בלייבסקי, שנותר עם מדליית הכסף. כמו כן, זכה ורניאייב במדליית הזהב עבור תרגילו על המקבילים עם ציון 15.866.
במשחקים האירופיים שנערכו באותה השנה, זכה עם נבחרת אוקראינה במדליית הכסף, אחרי רוסיה. ורניאייב העפיל לתחרויות הגמר בכל המכשירים, זכה במדליות זהב בקרב-רב עם ציון 90.322 ועבור תרגילו על שולחן הקפיצות עם ציון 15.266. סיים שישי בתרגיל הקרקע וחמישי על סוס הסמוכות, המקבילים, והמתח.
גם באליפות אירופה בשנת 2017 הוא זכה בקרב רב (ארתור דלאלויאן נותר במקום השני).
אלוף אולימפי.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016), לאחר הופעות מרשימות בגמר הנבחרות אליו העפיל עם נבחרת אוקראינה, ובו קיבל ציון 15.900 עבור תרגילו על המקבילים, כמו גם הופעתו בתחרות הקרב-רב בציון הגבוה ביותר עבור תרגילו על המכשיר 16.100, הגיע לתחרויות הגמר בשולחן הקפיצות, המקבילים והמתח. אומנם ניכר שהתקשה בכולן ולא הצליח לשחזר את ביצועיו הקודמים, אף על פי כן לא עמדו לו המתחרים מולו והוא זכה במדליית הזהב עבור התרגיל שביצע על המקבילים עם ניקוד של 16.041. בתחרות קרב-רב זכה במדליית כסף, בעוד קוהיי אוצ'ימורה זוכה בזהב עם ניקוד גבוה ממנו ב-99 אלפיות בלבד. בשולחן הקפיצות סיים חמישי ובמתח שמיני.
ימית נוי
ימית נוי-כספי (נולדה ב-1969) היא מלכת היופי של ישראל לשנת 1987, שחיינית והידרותרפיסטית.
ביוגרפיה.
ימית נוי נולדה בראשון לציון כאחת משלושה ילדים, אביה היה ימאי ועבד בחברת ספנות.
היא התחילה לשחות בגיל צעיר. הייתה חברה בנבחרת ישראל לנוער בשחייה, והשתתפה באליפות ישראל.
כשהייתה בת שמונה עשרה נבחרה למלכת היופי של ישראל, והשתתפה תחרות מיס תבל 1987. מיד אחר כך עסקה בדוגמנות בישראל ומחוצה לה. במשך עשור דיגמנה כספי עבור גוטקס, דיווה, פולגת, גולף, המשביר לצרכן, ד"ר פישר ועוד.
היא סיימה תואר בחינוך גופני בסמינר הקיבוצים ולמדה הידרותרפיה, כיום מפעילה בריכת שחייה טיפולית לילדים.
היא נשואה לצלם שי כספי ואם לשלוש בנות. מתגורר בבית לחם הגלילית.
ליברליזם חברתי
ליברליזם חברתי (באנגלית: Social liberalism; ידועה גם בשם ליברליזם שוויוני או ליברליזם מודרני) היא אידאולוגיה פוליטית שהתפתחה במאה ה-20 הדוגלת בשאיפה למציאת איזון בין חירות לצדק חברתי. בדומה לליברליזם קלאסי, ליברליזם חברתי היא תפיסה התומכת בכלכלת שוק חופשי ובהרחבת זכויות חברתיות, פוליטיות וחירויות אישיות, אך שונה ממנה באמונתה כי לממשלה יש תפקיד חשוב בטיפול בעוני, ביטוח בריאות וחינוך הכולל מעורבות בכלכלת השוק. מדיניות ליברליזם חברתי רווחת ברוב העולם החופשי והקפיטליסטי, בפרט לאחר מלחמת העולם השנייה, והיא משויכת לרוב לאסכולה הקיינסיאנית בכלכלה. רעיונות ומפלגות הדוגלים בליברליזם חברתי ממוקמים במרכז או במרכז-שמאל.
התפיסה כוללת ליברליזם אזרחי הדוגל בזכויות אדם, בהפרדת דת מן המדינה וחופש מדת, בזכויות נשים הכוללות הפלה מלאכותית, ובתמיכה בזכויות להט"ב. המונח "ליברליזם חברתי" נועד להפריד את התפיסה מליברליזם קלאסי, ששלט בייצוג הכלכלי והפוליטי למשך מספר מאות עד עלייתה של האידאולוגיה ליברליזם חברתי בעקבות השפל הגדול. בארצות הברית המונח ליברליזם חברתי מקובל לאידאולוגיה התומכת בזכויות חברתיות כגון הפלות, נישואים חד-מיניים והגנה מאפליה לחברי הקהילה הלהט"בית, ופיקוח על סחר בכלי נשק; בניגוד ל"שמרנות חברתית", הנפוצה בקרב גורמים דתיים ואוונגליסטיים. עם זאת, הכינוי "ליברליזם" לבדו מקביל בארצות הברית לליברליזם חברתי, כשהליברליזם הקלאסי מזוהה עם הליברטריאניזם.
מארה דיבבה
פראט
נסיכות רגנסבורג
נסיכות רגנסבורג (בגרמנית: Fürstentum Regensburg) הייתה מדינת לוויין של צרפת בתחומי הקונפדרציה של הריין, שכללה את השטחים של בישופות רגנסבורג לשעבר יחד עם העיר החופשית רגנסבורג, וסופחה בשנת 1810 לממלכת בוואריה.
היסטוריה.
לאחר פירוק נסיכות הבוחר ממיינץ בעקבות חילוק נכסי הכנסייה באימפריה הרומית הקדושה, קיבל הארכיבישוף של מיינץ בתור פיצוי את שטחי בישופות רגנסבורג והעיר החופשית רגנסבורג כנסיכות בוחר, שהפכה לאחר פירוק האימפריה הרומית הקדושה לנסיכות. בשנת 1806 הצטרפה הנסיכות לקונפדרציה של הריין, ובשנת 1809 קיבלה את קוד נפוליאון.
במהלך מלחמת הקואליציה האנטי-צרפתית החמישית נכבשה הנסיכות על ידי הכוחות האוסטרים, וכעבור שלושה ימים נכבשה מחדש על ידי הכוחות הצרפתיים. בשנת 1810 סופחה הנסיכות לממלכת בוואריה, ובתמורה קיבל פון דלברג את הדוכסות הגדולה של פרנקפורט.
שוד בנק ברקליס (חיפה)
שוד בנק ברקליס בחיפה הוא שוד בנק שהתרחש ב-4 באוגוסט 1947 בהדר הכרמל ובוצע על ידי האצ"ל. בשוד נהרג אחד מפקידי הבנק, איש ההגנה.
רקע.
בניגוד לארגון ההגנה, שקיבל סיוע כספי ממוסדות היישוב המאורגן, הארגונים הפורשים סבלו מבעיית מימון. חוסר זה גרם לארגונים לצאת לפעולות "החרמת כספים", על פי הגדרתם, ממוסדות שנחשבו כלגיטימיים בעיניהם והיו קשורים לשלטון. כזה היה בנק ברקליס שהיה סוכן של מועצת המטבע פלשתינה (א"י) (Palestine Currency Board) ולמעשה שימש בנקאי רשמי של ממשלת פלשתינה-א"י. השוד התבצע במהלך תקופת "הסזון הקטן" שבה הונחו אנשי היישוב להימנע מלעזור לאנשי הארגונים הפורשים.
לבנק היו שני סניפים בחיפה. הסניף הראשי בדרך המלכים וסניף הדר הכרמל ששכן ברחוב הרצל 53.
תכנון השוד.
במפקדת האצ"ל הוחלט לשדוד את סניף הדר הכרמל ששכן, כאמור, ברחוב הרצל. סניף הבנק בעיר התחתית היה קרוב מדי לתחנות המשטרה והבולשת הבריטיים.
התכנון כלל איסוף מודיעין לפני מבצע: מספר העובדים, שעות פעילות, שעות דלילות, דרכי גישה ונסיגה. שעת השין נקבעה ל-12:20 סמוך לסגירת הסניף. לאחר השוד תוכנן להימלט לרחוב החלוץ הסמוך והנמוך מרחוב הרצל ולהגיע לדירות מסתור באזור שוק תלפיות.
הפעולה.
מונית שהוזמנה לאחוזה נלקחה מנהגה והצוות כולו נסע ליעדו.
שני גברים תפסו עמדות בדלת הסניף. מפקד הפעולה ובחורה נוספת נגשו למנהל הסניף ודרשו ממנו לפתוח את הכספת. המנהל, שבתאי אלנקווה, סירב לשתף פעולה.
שני בחורים אחרים ריכזו את הקהל (ביניהם שני קצינים בריטיים שלא התנגדו) בפינת הסניף. השודדים החלו לאסוף את הכסף שהיה בקופות. נורתה ירייה שפגעה ברצפה. על פי דברי אנשי האצ"ל נורתה הירייה בשוגג.
, פקיד בנק ואיש ההגנה בחיפה, קפץ מעל הדלפק והחל להאבק בשודדים. הוא אחז בחולצתה של הבחורה וזו החלה להקרע. מפקד השוד צעק לעברו, לטענת אנשי האצ"ל, "עזוב אותה, זה כסף אנגלי". על פי גרסת עמיתו של ליסבונה, יצחק גרנט, הוא צעק "עזוב אותה או שאני יורה". ליסבונה לא הרפה מהבחורה ונורה למוות על ידי מפקד השוד.