ארמון מדאמה מארח את ה"מוזיאון לאמנות עתיקה". במוזיאון אוסף נדיר של עתיקות מ"גאנדארה" (" Gandhara") בצפון פקיסטן ומזרח אפגניסטן, אשר מקורו מחפירות של משלחת איטלקית ב"מקדש בוקטרה" ("Butkara Stupa") בפקיסטן. בחורף 2007 נפתחה במוזיאון תערוכה "בעקבות אלכסנדר הגדול מסלוקיה שעל שפת החידקל עד "גאנדארה" בצפון פקיסטן.
News of the World
וינדוס מדיה פלייר
ווינדוס מדיה פלייר
אטיקי אודוס
אטיקי אודוס (יוונית Αττική Οδός, "דרך אטיקה") הוא כביש אגרה בבעלות פרטית בחבל אטיקה ביוון. הכביש המקיף את אתונה ממזרח ומצפון, מהווה כביש טבעת לעיר. הקטע העיקרי של אטיקי אודוס ידוע גם ככביש מהיר A6, וממנו מסתעפים ארבעה קטעי דרך משלימים (A62, A64, A642 ו-A65) המהווים חלק מהמיזם.
אטיקי אודוס מחובר למערכת הכבישים המהירים של יוון באמצעות כביש A1 המוביל לסלוניקי ולצפון יוון וכביש A8 המוביל אל הפלופונסוס. הכביש הוא חלק מכביש טראנס אירופי E94. אורכו הכולל של אטיקי אודוס הוא 76 ק"מ, והוא תרם רבות להפחתת עומסי התנועה וזיהום האוויר במרכז העיר.
תוכניות להמשך פיתוח הכביש.
מעבר לציר אגלאו הנמצא לקראת השלמה, מתוכננים מספר מיזמים שיעמידו את אורכו הכולל של הכביש על 141 ק"מ:
נתונים טכניים.
הכביש כולל שני מסלולי תנועה, כשבכל אחד מהם שניים או שלושה נתיבים וכן שוליים רחבים המיועדים לתנועת רכב חירום. הכביש כולל 52 מנהרות ומאות גשרים ומעברים עיליים ותחתיים. בקטע הכביש העיקרי 21 מחלפים (כולל תחנות אגרה), ולאלה נוספים 6 מחלפים ותחנות אגרה בציר אימיטוס (מחלפים אלה מסומנים באות Y היוונית). בציר אגלאו 4 מחלפים נוספים. עלותו של המיזם כולו מוערכת ב-2,6 מיליארד אירו.
אגרה.
הכביש מתפקד ככביש אגרה והתשלום עבור הנסיעה בו נגבה במחלפי הכניסה אליו ובקצותיו. התשלום אינו מושפע מאורך הנסיעה בכביש, אך הוא מדורג בהתאם לסוג הרכב ומשקלו. התשלום נעשה באמצעות כרטיסי מנוי במספר מסלולי חברות, או בתשלום חד פעמי לפקידי האגרה בכניסות אל הכביש.
בטיחות.
אטיקי אודוס נחשב לאחד הכבישים הבטוחים באירופה והוא נבנה לפי תקני בטיחות מחמירים הכוללים הפרדה מסלולית מלאה, שוליים רחבים למעבר רכב חירום, גידור, מערכת תאורה מקיפה ואספלט חדשני המפחית את סכנת ההחלקה. בנוסף מצויד הכביש בחיישנים לניתור רמות הפחמן החד-חמצני, במנהרות ובמערכת אוטומטית לאוורורן, וכן שילוט אלקטרוני מתעדכן. לאורך הכביש פזורות מאות מצלמות המעבירות את תמונות הכביש בזמן אמת אל מרכז השליטה והבקרה סמוך למחלף פאניה. ממרכז זה מופעלות יחידות סיור המסוגלות להעניק סיוע במקרה הצורך.
דב לאוטמן
דב לאוטמן (29 בפברואר 1936 - 23 בנובמבר 2013) היה תעשיין ואיש עסקים ישראלי. מייסד, בעלים ויו"ר של מפעלי הטקסטיל "דלתא גליל", נשיא התאחדות התעשיינים בשנים 1986–1993 וחתן פרס ישראל לשנת ה'תשס"ז בתחום מפעל חיים – תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה.
ביוגרפיה.
לאוטמן, בוגר בית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה, היה בעל תואר בוגר בהנדסת מכונות מטעם MIT. בגיל 27 התמנה למנכ"ל חברת הטקסטיל "סברינה". בשנת 1975 הקים את מפעל "דלתא" הראשון בכרמיאל, וכיום החברה מעסיקה קרוב ל-14,000 עובדים ברחבי העולם ובעלת מחזור שנתי של כ-700 מיליון דולר. דלתא גליל נחשבת לאחת מ-5 החברות המובילות בעולם בייצור הלבשה תחתונה.
בשנת 1979 נמנה עם מייסדי חברת ההחזקות "דנות" שקרסה ב-1985.
בשנת 1982 זכה לאוטמן בפרס התעשייה מטעם התאחדות התעשיינים בישראל בקטגוריית הטקסטיל.
במהלך שנות התשעים הועברו מחצית ממפעלי "דלתא" לירדן, תוך פיטורים נרחבים של עובדי ייצור בישראל, כחלק ממשבר הטקסטיל של שנות התשעים. בשנת 2007 הועבר מפעל נוסף, מכרמיאל למצרים. לדעת לאוטמן, העברת מפעלי הטקסטיל, שהתחייבה כתוצאה מהגלובליזציה, דווקא למצרים וירדן, ולא למזרח הרחוק, תסייע לקידום תהליך השלום. לדבריו, כרמיאל תמיד תמשיך להיות מרכזה של "דלתא" העולמית.
בשנות התשעים תרם כספים רבים למפלגת העבודה. לאחר רצח רבין, לאוטמן היה ממקימי תנועת "דור שלום". מאז ועד מותו לאוטמן היה ידוע במעורבותו ונחישותו להשפיע באמצעות חינוך על עתיד המדינה במגוון מיזמים אשר זיכו אותו באות המתנדב של הנשיא לפני שנים אחדות. לאוטמן היה חבר בוועד המנהל של עמותת "אחריי! נוער מוביל שינוי" המפעילה שמונה פרויקטים ייחודיים המשלבים העצמת בני נוער בפריפריה חברתית וגאוגרפית באמצעות פעילות בשטח לצד חינוך לתרומה לקהילה ולקיחת אחריות. לאוטמן תרם כספים גם לקמפיין הבחירות של אהוד ברק באופן עקיף, דרך עמותת דור שלום וכתוצאה מכך שמו נקשר בפרשת עמותות ברק.
לאוטמן היה מהמקדמים הבולטים של רפורמות במערכת החינוך וממעודדי ועדת דוברת. לאוטמן היה חבר בוועד העמותה של תנועת חינוך ישראלי שפועלת להעמקת ערכי החינוך הממלכתי בישראל. בנוסף עסק לאוטמן בקידום עמותות וגופים ציבוריים כדוגמת מרכז פרס לשלום, עמותת "אחריי! נוער מוביל שינוי" המפעילה פרויקט להכנת נוער מעיירות פיתוח לשירות צבאי. כיהן כיו"ר הוועד המנהל של אוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2006 מונה לאוטמן לנשיא עמותת ישראלס למען חולי ALS, מחלה בה חלה בעצמו. במשך שנות כהונתו בהתנדבות, תרם מיליוני דולרים למען חקר המחלה והגברת המודעות אליה. כמו כן, הוא עזר לגייס מיליוני דולרים נוספים למען העמותה.
בחודש יולי 2007 הודיע לאוטמן כי הוא מוכר למעלה ממחצית מהחזקותיו במניות "דלתא" לאיש העסקים אייזיק דבח, שהצטרף להנהלת דלתא שנתיים קודם לכן. לאחר השלמת העסקה הודיע לאוטמן על פרישתו מדירקטוריון החברה וניהולה בשל מצב בריאותו. בספטמבר 2008 הודיע לאוטמן כי לא יתמודד לכהונה נוספת כיו"ר הוועד המנהל של אוניברסיטת ת"א.
בשנת 2007 יסד את עמותת "קו משווה" לעידוד התעסוקה של אקדמאים ערבים-ישראלים, מאז הוא היו"ר שלה.
בראשית 2008 החלו מהלכים להקמת קרן משפחת לאוטמן המתעתדת להמשיך את פועלו של לאוטמן בתחומי החינוך. בשנה זו, ייסד לאוטמן את תנועת הכל חינוך.
לאוטמן היה נשוי במשך שנים רבות לרחל'ה, שהלכה לעולמה ביולי 2008. לבני הזוג בן, נעם, איש עסקים. בנם השני, עדי, התאבד בשנת 1994, ועל שמו קרויה התוכנית הבין-תחומית לתלמידים מצטיינים ע"ש עדי לאוטמן שבאוניברסיטת תל אביב.
ב-23 בנובמבר 2013 הלך לעולמו.
תשנ&quot;ה
עבדל חאכים עאמר
קית' ריצ'ארדס
עאשוראא'
אנצ'יקלופדיה איטליאנה
אנצ'יקלופדיה איטליאנה, או בשמה המלא – Enciclopedia Italiana di scienze, lettere ed arti ("אנציקלופדיה איטלקית למדעים, ספרות יפה ואמנויות"), הידועה גם כאנציקלופדיה טרקאני (Enciclopedia Treccani) או בפשטות טרקאני (Treccani) היא אנציקלופדיה היוצאת לאור בהוצאת "מכון האנציקלופדיה איטליאנה" שקם ב-18 בפברואר בשנת 1925. בסך-הכל, התפרסמו 35 כרכים של מלל ועוד כרך מפתח-עניינים אחד נוסף. כל כרך כלל בממוצע 1,015 עמודים. עשרים ושישה כרכי מילואים יצאו לאור בין השנים 1938 ו-2006.
לפילוסוף ג'ובאני טרקאני, עורכה המדעי הראשון, יש לייחס את מרבית התהודה ורמתה התרבותית הגבוהה של האנציקלופדיה. החל במהדורה הראשונה, מדענים גדולים רבים, כמו גם סטודנטים, כתבו ערכים בעבור האנציקלופדיה של טרקאני. טרקאני הצליח לשמור על עצמאות עריכתית רבה גם בימי המשטר הפשיסטי, ואף הדף ניסיונות הצינזור של פרקים באנציקלופדיה על ידי מסדר הישועים.
בשנים 1925–1928 הושלם שלב ההכנה של האנציקלופדיה. המהדורה הראשונה יצאה לאור בין השנים 1929 ו-1936. אחת מבעיות האנציקלופדיה בעבר ובהווה היא האתגר שבשמירה על העדכניות אל מול קצב ההתפתחויות הטכנולוגיות הגובר. בשנת 1938 כרך המילואים הראשון יצא לאור. שישה נספחים יצאו בעקבותיו ברבות השנים, חלקם בכמה כרכים. הנספח השביעי, שכונה בשם "המאה ה-21", כלל חמישה כרכים. בסך-הכל, כל כרכי האנציקלופדיה שיצאו ברבות השנים מונים 62 כרכים, ובהם כ-56,000 עמודים ו-50 מיליון מילים בקירוב; האנציקלופדיה זמינה למכירה על DVD.
לרוב, ערכי האנציקלופדיה נחתמו על ידי ראשי-התיבות של שם מחברם. ישנה מסה על אודות "דוקטרינת הפשיזם" החתומה על ידי בניטו מוסוליני, והופיעה במהדורה של האנציקלופדיה איטליאנה משנת 1932.
האנציקלופדיה בריטניקה, המהדורה האחת-עשרה
אנציקלופדיה בריטניקה, המהדורה האחת-עשרה
אנציקלופדיה בריטניקה, מהדורת 1911
מהדורת 1911 של האנציקלופדיה בריטניקה
אתיקי אודוס
אנטי אייגינג
מורטימר ג' אדלר
רוי הרפר
רוי הרפר (באנגלית: Roy Harper; נולד ב-12 ביוני 1941) הוא זמר פולק-רוק אנגלי, פעיל מאמצע שנות ה-60 ועד לימינו. הרפר התחיל את דרכו כזמר כשהוא מלווה את עצמו בגיטרה בלבד, ועם השנים התפתח והוסיף עיבודים מורכבים יותר לשיריו.
שיריו של הרפר מאופיינים בכתיבה מלאת מטפורות ובביקורת חברתית נוקבת. הוא ידוע כאמן שדבק באמונתו וביושרו האומנותי, דבר שפגע לעיתים בפופולריות שלו והפך את שיריו לקשים יותר להאזנה (חלק משיריו ארוכים ביותר וכוללים קטעי הקראה). עם זאת, היווה הרפר כמודל לחיקוי למוזיקאים רבים מאז תחילת דרכו כאמן ועד היום, הן בגלל כנותו וחוסר הכניעה שלו לפן המסחרי שבמוזיקה, והן בגלל סגנונו הייחודי ושיריו העדינים. להקת לד זפלין אף הקדישה לו שיר באלבומה השלישי- "Hats off to (Roy) Harper". בנוסף, הוזמן הרפר לשיר עם להקת פינק פלויד את השיר "Have a Cigar" לאחר שאחד מחברי הלהקה, רוג'ר ווטרס, איבד את קולו במהלך הפקת האלבום "Wish you were here". הרפר ידוע כ-"זמר של זמרים", כלומר- זמר המוערך מאוד בקרב חברים למקצוע. באלבומיו הראשונים מנגנים איתו בין היתר ג'ימי פייג' וג'ון פול ג'ונס מלד זפלין ודייוויד גילמור מפינק פלויד.
ג'ן קמפרט