הכלאם, כמו גם הפילוסופיה היהודית, צמחו ככורח מאותם צרכים של התגוננות מפני טענות דתיות מבית ומחוץ. פילוסופים יהודים רבים הושפעו במידה זו או אחרת מן הכלאם ובפרט מן המֻעתזלה. רבי סעדיה גאון קיבל חלק מעקרונות הכלאם, רבי יהודה הלוי התייחס אליהם הן לחיוב והן לשלילה, הרמב"ם שלל את הכלאם אך הושפע ממנו והשתמש בראיות שכליות הלקוחות ממנו כשאלו התאימו לשיטתו. בספרו "מורה נבוכים", פרקים ע"א - ע"ו מהחלק הראשון, מתאר הרמב"ם באריכות את עקרונות הכלאם, תוך שהוא מביא הוכחות הסותרות אותם.
הטבח בספרא
ארנסט האקל
המילים השכיחות ביותר באנגלית
המילים השכיחות ביותר באנגלית הן המילים שמספר המופעים של כל אחת מהן, בפיהם של דוברי אנגלית ובכתביהם של כותבי אנגלית, הוא הרב ביותר. מגבלות טכנולוגיות עדיין אינן מאפשרות לגלות מילים אלה על סמך כל הטקסטים שנאמרים או נכתבים באנגלית, אך הגידול המתמיד בהיקף הטקסטים הנגישים למחשב, באינטרנט ומחוצה לו, מאפשר הגדלה מתמדת של המדגם הנבדק.
רשימת המילים השכיחות מלמדת על מאפייני השפה, ויש בה תועלת גם בפענוח של מסרים מוצפנים ארוכים יחסית, שביחס אליהם ניתן לשער שהתפלגות המילים בהם דומה להתפלגותן הכללית בשפה.
__תוכן__
רשימת המילים השכיחות ביותר באנגלית המוצגת להלן מבוססת על ניתוח של הקובץ האנגלי של אוקספורד של יותר ממיליארד מילים, המייצגות מחקר אחד שנערך על ידי אוקספורד אונליין, הקשור עם המילון האנגלי של אוקספורד. מקור זה מכיל טקסטים מכל הסוגים מ"רומנים ספרותיים וכתבי עת של מומחים ועד עיתונים ומגזינים" וכלה ב"'דברי הפרלמנט הבריטי' ועד לשפת חדרי הצ'אט, הדואר האלקטרוני, והבלוגים למיניהם", להוציא מכמה מקורות שמשתמשים בטקסטים ממקורות ספציפיים בלבד. ייתכן שהפריטים הממויינים מייצגים יותר מאשר מילה אחת ממשית; הפריטים הם 'לֶמָה'. לדוגמה - הערך "be" נמצא בטווח האירועים של "is", "was", "be" ו "are".
המופעים של מאה ה'למה' שלהלן מהווים 50% מכל המילים שבקובץ האנגלי של אוקספורד.
המגיד
"המגיד" היה שבועון עברי, אחד הראשונים בתולדות העיתונות העברית (הראשון היה פרי עץ חיים, שיצא לאור באמסטרדם החל מ-1691). המגיד יצא לאור בין השנים 1856–1903, תחילה בעיר ליק שבפרוסיה המזרחית, ואחר כך בברלין, בקרקוב ובווינה.
בין השנים 1856–1880 נערך "המגיד" על ידי אליעזר ליפמן זילברמן ודוד גורדון, בין 1880 לשנת 1886 על ידי דוד ודב גורדון, ובין 1890-1886 בידי דב גורדון בלבד. בשנת 1890 העביר יעקב שמואל פוקס (פוכס) את העיתון מברלין לקרקוב והיה לעורכו, עד שבשנת 1896 מינה לעורך את שמואל מנחם לאזר שערך את העיתון עד ל-1903, עת פוקס הסתבך, נאלץ לעזוב את קרקוב ולסגור את העיתון.
הגיליון הראשון של "המגיד" יצא לאור ביוני 1856, לפני חג השבועות, בעיר ליק שבפרוסיה המזרחית (Lyck; כיום אֶלְק (Ełk) בצפון-מזרח פולין). המילה "עיתון" טרם נוצרה (אליעזר בן-יהודה יצר אותה ב-1891), ולכן תואר "המגיד" כ"מכתב קורות הימים". בעמודו הראשון התנוססה ההבטחה:
בגיליון הראשון הפציר העורך במתנדבים לשלוח ידיעות לעיתון: .
דוד גורדון, עורכו השני של המגיד ומתומכי "חיבת ציון", הפך את העיתון לאחת הבמות החשובות של תנועת ההשכלה היהודית במזרח אירופה, ושל התיישבות בארץ ישראל. גליונות העיתון הגיעו גם לצפון אפריקה. ממרוקו, תוניסיה ואלג'יריה נשלחו ופורסמו כתבות בעיתון אשר מדווחות על מצב היהודים ועל מצב המלחמה באזור.
לאחר מותו של דוד גורדון בשנת 1886 ירדה קרנו של העיתון.
Diplodocus
צ'אד צ'אנינג
צ'אד צ'אנינג (נולד ב-31 בינואר 1967) הוא מתופף וגיטריסט אמריקאי, חבר להקת "נירוונה" בעבר.
בגיל צעיר עבר צ'אנינג תאונה בשיעור התעמלות בבית-הספר, שבעקבותיה עבר שמונה ניתוחים ונזקק לחמש שנים של החלמה. בעקבות זאת קנו לו הוריו גיטרת בס, שבנגינה בה העביר את זמנו. כשהתחבושת הגבס שלרגליו הוסרה, קנו לו הוריו מערכת תופים כדי לסייע לרגליו להתחזק. צ'אנינג למד במהרה את הנגינה בתופים, ובהמשך החל להופיע במועדונים מקומיים.
לפני שהצטרף לנירוונה היה צ'אנינג חבר בלהקות "טיק דולי רואו" (Tic Dolly Row) ו"מיינד סירקוס" (Mind Circus).
בשנת 1988 הצטרף צ'אנינג לנירוונה, לצד קורט קוביין וקריסט נובוסליץ'. צ'אנינג שימש מתופף בהקלטת האלבומים "Bleach" ו-"Incesticide", וכמו כן במספר שירים נוספים שהוציאה הלהקה לאור. ב-1990 פרש מהלהקה בשל מחלוקות יצירתיות, כתוצאה מהחלטה משותפת של חבריה. את מקומו בלהקה תפס דייב גרוהל לאחר תקופת חיפושים ארוכה.
בשנת 2004 נכללה במארז התקליטורים "With the Lights Out" הקלטה של חזרה שערכה נירוונה בדצמבר 1988, ובה צ'אנינג מנגן על התופים.
לאחר שעזב את נירוונה, ניגן צ'אנינג במספר להקות, בחלקן בתופים ובחלקן בגיטרה: "פייראנטס" (Fireants), "המתודיסטים" (The Methodists), "איסט אוף דה אקווייטור" (East of the Equator), "רדבאנד" (Redband) ו"ביפור קארס" (Before Cars).
קיוקושנקאי
אקסטזי (ספר)
אקסטזי (באנגלית: Ecstasy: Three Tales of Chemical Romance ) הוא ספרו הרביעי של הסופר הסקוטי ומחבר הספר טריינספוטינג, אירווין וולש. אקסטזי איננו סיפור אחד אלא אוסף של שלוש נובלות המספרות את סיפורם המטורף ועתיר הסמים, מין ביזארי ומוזיקה אלקטרונית של גיבוריו הבריטים.
שלוש הנובלות.
"לוריין הולכת לליווינגסטון".
רבקה נבארו היא סופרת של רומנים זולים על התקופה הוויקטוריאנית הסובלת מעודף משקל. בעלה הוא איש בוגדני, חלקלק וחובב הימורים אשר שואב את כספה ואת שמחת החיים שלה. במקביל, הוא עצמו מעורב בפרשה ביזארית בה הוא, כעובד במכון הפתולוגי, מספק גופות למטרת הנאה מינית למנחה טלוויזיה מפורסם. כשנבארו לוקה בשבץ, בעלה חושש לאווזה המטילה ביצי זהב ודואג להצמיד אליה מטפלת צמודה - לוריין. לוריין, אחות חובבת מוזיקת ג'אנגל נחלצת לעזרתה והשתיים רוקמות תוכנית שבסופה יתנקמו בבעל הבוגדני.
"המזל תמיד מתחבא".
דייב ת`ורנטון הוא בריון כדורגל אשר חייו סובבים בין כדורגל, מכות עם אוהדי כדורגל אחרים, שתייה אינטנסיבית של אלכוהול ופורקן מיני על מלון בעל חורים. כאשר הוא פוגש את סמנת`ה וורת`ינגטון, יפהפייה שנולדה נטולת ידיים כתוצאה מהתרופה הטרטוגנית תלידומיד, השניים יוצאים למסע נקמה רצחני במשווק התרופה אשר מסתתר בגרמניה.
"הבלתי מובסים".
הבלתי מובסים מספר את סיפור אהבתם של לויד, קלאבר מזדקן חובב סמים ומוזיקת האוס והת'ר הנשואה ללא אושר לגבר מהפרברים חובב דייר סטרייטס. השניים נפגשים במועדון ואהבה מונעת סמים ניצתת ביניהם, אך המצב מסתבך כאשר הת'ר דורשת מלויד לוותר על הסמים על מנת להוכיח את אהבתו האמיתית.
בניגוד לשתי הנובלות הקודמות אשר כתובות במבט על, נובלה זו כתובה באותו סגנון שנכתב טריינספוטינג - כמונולוגים של שני הגיבורים.
השפעות תרבותיות.
הלהקה "מיי כמיקל רומנס" נקראת על שם כותרתו האנגלית של הספר.
מזרק
מזרק הוא מכשיר המשמש להזרקת חומר אל הגוף תוך עשיית נקב זעיר בעור, להוצאת חומר מאיבר בגוף, או לשטיפת חלל מסוים בגוף. המזרק בדרך כלל מורכב מבוכנה הנמצאת בתוך שפופרת המחוברת למחט חלולה או לצינורית דקה.
המילה מזרק מעלה בדרך כלל קונוטציה רפואית, אך המזרק משמש גם עבור שימושים אחרים.
מזרקים רפואיים.
מזרקי אינסולין (U-100).
מזרקי האינסולין ומתוכננים במיוחד להזרקה עצמית, מתאפיינים במחט קצרה ובעלי תכונות ידידותיות לשם הקלה על המזריק.
קראטה קיוקושינקאי
יואן פופסקו
יואן ד. פופסקו (ברומנית: Ioan D. Popescu; 21 ביוני 1914 - 5 בפברואר 1988) היה עורך דין וקצין ז'נדרמריה רומני, מחסידי אומות עולם.
יואן פופסקו נולד בחורודניקו דה סוס (Horodnicul de Sus, "החורודניק העילי"), במחוז סוצ'אבה, שברומניה והתייתם מאביו, שנפל במלחמת העולם הראשונה, בהיותו בן שנה בלבד. בעזרת מלגה למד בבית הספר התיכון של קושמאן (Coşmani) שבמחוז רדאוץ (Rădăuţi) ולאחר לימודי משפטים באוניברסיטת בוקרשט נרשם לבית הספר העליון לקציני ז'נדרמריה וסיים בהצלחה בשנת 1939.
בי-22 ביוני 1941, כשנכנסה רומניה למלחמה, שירת בגדוד 5 של הז'נדרמריה ובמסגרת יחידתו הגיע כעבור חודש לטירספול, שם נשאר עד שנת 1944. בתקופת שהותו שם מילא תפקידים שונים, בחלקם תוך סיכון חייו והיו משימות שסירב לבצען בסכנו תוך כדי כך את ביטחונו האישי ואת הקריירה שלו.
בהיותו קצין בדרגת קפטן הצטווה על ידי הממונה עליו להעביר את 4,300 היהודים, ששהו בבקתות בגן התרבות של טירספול, אל גדת הדניסטר ושם להוציא אותם להורג. היות שההוראה נגדה את מצפונו, סירב פופסקו לבצעה, למרות הסיכונים הכרוכים בכך. מעשהו לא נשאר ללא תגובה, הממונה פנה למפקדה העליונה והציע להעבירו מתפקידו אל גדוד עונשין בקו הראשון של החזית. זמן קצר לאחר מכן וללא קשר לנושא זה, הוחלף הממונה וכתוצאה מכך פסק ההליך המשמעתי נגד פופסקו. על פי החלטות שקיבל יון אנטונסקו הוחלט על השבת היהודים הרומנים שהוגלו לטרנסניסטריה, ופופסקו מונה למפקד הקסטורה (Chestura, מנגנון משטרתי גבוה מהקומיסריה) המקומית וקיבל את משימת ארגון השבת היהודים הגולים שישבו בטירספול לרומניה. הוא מילא תפקיד זה בנאמנות, תוך דאגה להספקת מזון בסיסי ליהודים המורעבים וארגון מגורים אנושיים יותר. השמועה על מעשיו נפוצה ויהודים רבים מיישובים סמוכים באו והצטרפו לשכונות שארגן עבורם.
פופסקו הוכר על ידי מוסד יד ושם כחסיד אומות העולם.
אללה הגדול מכולם