פרנצ'סקה נולדה וגדלה בבארי באיטליה שם הכירה את בעלה ריצ'רד שהיה חייל בצבא ארצות הברית. הוא הביא אותה לחוות משפחתו במחוז מדיסון באיווה ושם גידלו את מייקל וקרולין. פרנצ'סקה שקיוותה שתראה את העולם הגדול מצאה את עצמה עקרת בית במקום כפרי ומרוחק שבו כל אחד יודע הכל על השני והרכילות פורחת. בסתר נפשה היא רוצה לברוח מחייה המשעממים אבל היא מחויבת למשפחתה.
באחד הימים ב-1965 נוסעים ריצ'רד והילדים ליריד חקלאי באילינוי ופרנצ'סקה נשארת משועממת בחווה. למקום מגיע טנדר, ממנו יורד גבר המציג את עצמו כרוברט קינקייד (קלינט איסטווד), צלם עיתונות בנשיונל ג'יאוגרפיק שנשלח לצלם את גשרי העץ המקורים של מחוז מדיסון ושואל איך להגיע לגשר רוזמן הסמוך.
פרנצ'סקה מתנדבת לנסוע איתו לגשר, הוא מתחיל לצלם והיא מתבוננת בו, מתאהבת ובחזרה היא מזמינה אותו לביתה ומתפתח סיפור אהבה בן ארבעה ימים בו הם נפתחים אחד לשנייה, מספרים על חייהם תוך כדי שהם מתחמקים מעיניהם הבולשות של השכנים.
רוברט הגרוש מתוודה לפני פרנצ'סקה שזו הפעם הראשונה בחייו שהוא מרגיש אהבה ומציע לה להצטרף אליו. פרנצ'סקה כמעט משתכנעת ומתחילה לארוז אבל ברגע האחרון היא מחליטה להישאר כי אינה רוצה לפגוע במשפחתה ובעיקר בילדיה.
לאחר שהילדים עוברים על כל היומן הם משתכנעים בעצמם לשקם את נישואיהם המעורערים ולפזר את אפרה של אימם ליד גשר רוזמן שם התחיל הרומן שלה עם רוברט.
אירקלי צירקידז
הספרייה התורנית המרכזית על שם הרב רפאל חיים שמשון גולדשטיין
הספריה התורנית המרכזית על שם הרב רפאל חיים שמשון גולדשטין
מיכאל כפיר
מיכאל ("מיקי") כפיר (23 באפריל 1933 – 29 בדצמבר 2017) היה שחקן, במאי תיאטרון ושחקן קולנוע ישראלי.
ביוגרפיה.
היה חבר בקיבוץ משגב עם. שיחק בלהקת פיטר פריי, בה ערך את הופעת הבכורה שלו בהצגת "על עכברים ואנשים" (1961); ובתיאטרון זווית שיחק ב"ביבר הזכוכית".
בשנת 1965 היה אחד ממייסדי תיאטרון במת השחקנים יחד עם עודד קוטלר, אמנון מסקין והלל נאמן. במסגרות אלה שיחק בהצגות "מעגל הגיר הקווקזי", "סיפור אוריה", "שידוכים", ועוד וביים את ההצגה "אשה עייפה" מאת ישראל חברוני.
מאז 1971 היה חבר התיאטרון העירוני חיפה, במסגרת זו ביים את "אשת הבן" מאת ד.ה. לורנס ואת "האוצר" על פי סיפורי שלום עליכם, כיכב בהפקת 1979 של ההצגה "חשמלית ושמה תשוקה" בתפקיד מיטש ושיחק בהצגות "המתאבד", "הלילה לאיש", "סילבסטר 72" "נמר חברבורות", "אכזר מכול המלך", "נפש יהודי", "גטו", "אדי קינג", "מבקר המדינה", "וינה על הים", "פלאטונוב", "רוסמרהולם", "הלם קרב", "משפט הקופים", "בוצ'ה" מאת יוסף בר-יוסף, "יאנוש קורצ׳אק, יומן מן הגטו", "ילד טוב אמריקה" "עלייתו הנמנעת של ארתורו אוי", ועוד. ב-1980 העלה הצגת יחיד (אותה ביים ובה הופיע) לפי "הדרשה" מאת חיים הזז. ההצגה זיכתה אותו בפרס מרגלית לשנת תש"ם. ב-1982 העלה את ההצגה "כשהחביתה נוגעת בסלט" במסגרת פסטיבל עכו לתיאטרון ישראלי אחר שעליה זכה בפרס השחקן המצטיין וההצגה זכתה בציון לשבח. ב-1988 הופיע בתפקיד ראשי בהצגה "יהודי בחצר הדוכס" מאת יהודה סומו. ב–2003 השתתף בהצגה "הומלסים" מאת איציק ויינגרטן שביימה נולה צ'לטון בתיאטרון תמונע.
בקולנוע הופיע בסרטים "תנו לי עשרה מיואשים" (1961); "רובה חוליות" (1979) בתפקיד האב ו"ההתחלפות" (2011) בתפקיד אפרים.
חיים אישיים.
אשתו הראשונה הייתה רות פגי, ולזוג נולדו שני ילדים. אשתו השנייה הייתה רבקה משולח, מתרגמת מחזות, ולשניים נולדה בת אחת, חמדי כפיר מורה להוראת היגוי לזמרים ושחקנים. אשתו השלישית הייתה דורית (דוקי) עצמון, מורה לפיתוח קול.
לוקוס HTT פלאטור
לוקוס HTT פלאטור (באנגלית: Locus HTT Plethore) היא מכונית על בתצורת ספורט, 2 דלתות, 3 מושבים קדמיים, אשר היה מתוכנן להיבנות בקנדה על ידי חברת המכוניות הקנדית HTT Automobile.. החברה הפסיקה להתקיים לפני תחילת ייצור המכונית.
"לוקוס HTT פלאטור" הוא הדגם הראשון של מכונית-על המיוצרת בקנדה.
גוף דגם ה-"לוקוס HTT פלאטור" עשוי מסיבי פחם.
לוקוס HTT פלאטור.
אב טיפוס של דגם "לוקוס HTT פלאטור" הוצג לראשונה ב-קנדה בשנת 2007, בתערוכת המכוניות הבינלאומיות ב-מונטריאול. אב טיפוס הדגם היה עם מנוע V8, בנפח 8,200 סמ"ק, ומפתח 750 כ"ס.
בנוסף, הוצג דגם שעליו הורכב מנוע V8 המפיק 1,100 כ"ס (המנוע יוצר על ידי "Pratt &amp; Miller").
הייצור הסדרתהיה מתוכנן להתחיל בשנת 2010 אך מועד זה לא התממש. בשנת 2016 החל תכנון של מכוני-על קנדית אחרת Felino CB7. גם מכונית זו התקשתה לעבור לפסי הייצור.
לדגם 2 דלתות צד קדמיות, סימטריות (ימנית ושמאלית). צורת הדלת וזווית הפתיחה המיוחדת של הדלתות - בשיטת "Targa top".
דגמי "לוקוס HTT פלאטור" שומרים על ערכם. בקנדה, מחיר היחידה לדגם משומש (שנת 2008, מנוע 8,200 סמ"ק) כ-660,000 דולר, ולדגם (שנת 2010, מנוע 6,162 סמ"ק) כ-570,000.
תאוצת דגם מנוע 6,162 סמ"ק 0-100 קמ"ש היא 2,9 שניות.
תאוצת דגם מנוע 8,200 סמ"ק 0-100 קמ"ש היא 2.8 שניות.
מלח&quot;ם
סימפטרי
סימפטרי (Sym ביחד + Patria = מולדת) הוא מונח בביולוגיה, המתאר מינים קרובים או אוכלוסיות, שמתקיימים במקביל באותו אזור גאוגרפי מבלי להתערבב זה בזה מבחינה גנטית.
תהליך ההתפצלות של מין ביולוגי למספר מינים סימפטרים מכונה "ספציאציה סימפטרית" (Sympatric Speciation), ומקורו במחסומים אקולוגיים, גאוגרפיים, התנהגותיים או גנטיים, אשר מופיעים בתחום אוכלוסייה אחת ומפצלים אותה לשתי אוכלוסיות נפרדות. הבידוד הרבייתי (Reproductive Isolation) מונע מהמין האחד להפרות את השני, או מאפשר להעמיד צאצאים היברידיים ("בני כלאיים") עקרים, בהם נעצרת זרימת הגנים.
היווצרות מינים סימפטרים אינה מעידה בהכרח על חוסר התאמה גנטי. ישנם מינים המסוגלים להביא צאצאים פוריים בתנאים מלאכותיים, אך אינם עושים זו בסביבתם הטבעית. לדוגמה: "Chorthippus Brunneus" ו-"C.biguttulus" הם שני מיני חגבים מצפון אירופה, שההבדל המורפולוגי היחיד ביניהם הוא תבנית שירת החיזור. מכיוון שהנקבה בוחרת את הזכר על פי איכות שירתו, לעולם לא תבחר זכר מהמין השני באופן טבעי. יחד עם זאת, אם יוצג בפני הנקבה זכר מהמין השני בתנאי מעבדה, בהם תושמע ברקע שירה התואמת למין הנקבה, עשויה להתקיים הזדווגות, שתעמיד צאצאים פוריים.
יוסף אלעטאונה
בית הכנסת הגדול (נס ציונה)
בית הכנסת בנס ציונה נחנך בראש "גבעת האהבה" בנס ציונה בשנת 1926 ופעיל מאז ועד היום.
היסטוריה.
הקמה.
אבן פינה לבית הכנסת הונחה ביוני 1912, בנוכחות הרב קוק, מנחם שינקין ואהרן אייזנברג. תושבי המקום אספו לצורך הבנייה סך של 7000 פרנק מתוך 17000 פרנק הדרושים ופנו לחפש תרומות, ולצורך כך שלחו את ירשובסקי לירושלים, ללא הועיל והמבנה נותר חצי בנוי.
ההנחה הייתה שהכסף שנאסף יספיק לצורך בניית הקומה הראשונה ועל כן בני המושבה פנו מיד להתחיל בבנייה ומכרו את החדרים ששימשו עד אז לצורך בית כנסת. אולם הכסף נגמר מבלי שבניית בית הכנסת הושלמה, ועל כן שימשה כיתת בית הספר לתפילה.
בשנת 1922, לאחר תום מלחמת העולם הראשונה, חודשו המאמצים לאיסוף כספים להשלמת בית הכנסת. בינתיים התפילות המשיכו להתקיים בבית הספר. חיים טפר, הרוח החיה מאחורי השלמת בית הכנסת ארגן את בני המושבה וביחד הם בנו את בית הכנסת, שנחנך בשנת 1926. קירות בית הכנסת עוטרו בציורי קיר של דב קראוזה.
שימוש.
החל מפתיחתו של בית הכנסת הופיעו בו חזנים שונים ומפורסמים, בהם יעקב גוזמן וגרשון סירוטה. המבנה שימש לא רק לקיום תפילות ואירועים חגיגיים, אלא גם להגנה על התושבים. בשנת 1929 במהלך מאורעות תרפ"ט התבצרו תושבים בבית הכנסת שבוצר בשקי חול. בהמשך הוחבא נשק של ההגנה בסליק מתחת לארון הקודש.
בשנת 1933 תיאר הרב של נס ציונה, יעקב גיל, את בית הכנסת כמצטיין ביופיו כלפי כל דרום יהודה. בבית הכנסת התנהלה התפילה בהברה אשכנזית, בניצוחו של גבאי בית הכנסת, חיים טפר. בשנת 1941 הוקם במושבה בית כנסת נוסף לנוער, בו התפללו בהברה ספרדית.
בשנת 1942 התמוטטה עזרת הנשים שהייתה עשויה כמרפסת עץ ובשיפוצים שנעשו לאחר מכן נבנתה עזרת נשים מבטון. בשנת 1950 צייר צבי קמחי ציורי קיר חדשים על הקירות.
לאורך השנים עבר המבנה שינויים, אך הוא המשיך לשמש ברציפות לייעודו המקורי. לימים, הוזנחה הקומה התחתונה והפכה למחסן אך לבסוף הוסבה למשרדי מפקדת המשמר האזרחי העירוני. בית הכנסת עבר חידוש יסודי ב-2019.
תיאור המבנה.
בית הכנסת הוקם בסגנון האקלקטי שהיה נהוג בארץ ישראל בעת בנייתו. המבנה הוא מלבני כשצלעותיו הצרות הן במזרח ובמערב, והצלעות הארוכות בצפון ובדרום. לבית הכנסת 12 חלונות גדולים שבחלקם העליון קשת מחודדת בסגנון האדריכלות האיסלמית, ארבעה חלונות בכל אחת מהצלעות הצפונית, הדרומית והמזרחית. הכניסה לבית הכנסת היא מן המערב, שקירו הוא בחצי עיגול קשתי. בצד הצלע המערבית מבנה שירות ובו מדרגות לעלייה לכניסה לעזרת הנשים. על גג בית הכנסת חזיתות מעוטרות. בחזית המזרחית גמלון מסוגנן, שבתוכו שני חלונות הנראים כלוחות הברית, כשמעליהם מגן דוד גדול ומצידיו שני מגיני דוד קטנים, כולם מפוסלים בחזית. מעל למגן הדוד האמצעי מתנוססת חנוכייה. בחזית המערבית שעל גג המבנה, חזית דומה לחזית המזרחית, אך מעוגלת באופן המשתלב עם הצלע המערבית המעוגלת של המבנה.
החלל הפנימי של בית הכנסת כולל ארבעה עמודי ברזל עם כותרות קלאסיות הנושאות את תקרת האולם. לבימה צורה של משושה, מעוטרת בגווני תכלת. ארון הקודש כולל מרכיבים של אדריכלות קלאסית.
מתחת לבית הכנסת, קומה תחתונה המשמשת כבסיס הפעלה של המשמר האזרחי.
ריינג'ר