מסורת הירי בתותח החלה בעקבות תקרית שאירעה בשנות ה-60 של המאה ה-19. באותה עת המחסנים ומשרדי חברת מאתיסון היו ממוקמים בכף איסט פוינט. כאשר ראש החברה (הטאי פאן) היה מגיע למשרדים בדרך הים, הייתה מיליציית החברה יורה מטחי כבוד לכבודו. אחד מבחירי הצי המלכותי הבריטי שהגיע להונג קונג לא הכיר מנהג זה, וסלד ממנו שכן בצי הבריטי הנוהג הוא שמטחי הצדעה היו שמורים לקצינים בכירים בלבד, ועל כן הורה למאתיסון, לירות בתותח בכל יום, בשעת הצהריים.
בשנת 1941, במהלך הכיבוש היפני של הונג קונג, הצבא הקיסרי היפני פירק את התותח, והתותח אבד. לאחר שחרור הונג קונג על ידי בעלות הברית בשנת 1945, העניק הצי המלכותי לחברת מאתיסון תותח 6 ליטראות על מנת להמשיך במסורת של ירי מדי יום בשעת הצהריים, וב-1 ביולי 1947 הושבה המסורת והתותח ירה שוב. בעקבות תלונות תושבי הסביבה על הרעש, ב-1961 הוחלף התותח בתותח קטן יותר, אשר שימש בקרב יוטלנד במלחמת העולם הראשונה.
אתר תיירותי.
הירי בתותח הפך לאטרקציה תיירותית, ותיירים מגיעים מדי יום לצפות בירי התותח. כמו כן נהוג לירות בתותח בחצות הלילה ב-31 בדצמבר, על מנת לסמל את ראש השנה האזרחית.  במסגרת טקס הירי, יוצא שומר לבוש מדים של חברת מאתיסון, מצלצל בפעמון על מנת לסמל חילוף משמרות בעבודה בחברה (מנהג שמקורו בתקופה שמשרדי ומחסני החברה היו בסמוך), ואז יורה בתותח, ולאחר מכן מצלצל בפעמון שנית.
אדם המבקש לתרום 33,000 דולר הונג קונגי לארגון הצדקה "The Community Chest of Hong Kong" יקבל את הזכות לירות בתותח הצהריים.
בתרבות הפופולרית.
ירי התותח (וכן הצלצול בפעמון) מוזכר בשירו המפורסם של נואל קאוורד - "כלבים שוטים ואנגלים" ("Mad Dogs and Englishmen"), בו הוא מספר שרק כלבים שוטים ואנגלים יוצאים בצהרי היום החמים באזורים הטרופיים כדי לעשות מיני פעילויות המפורטות בשיר (בעוד שתושבי האזור מסתתרים מהחום בבקתותיהם), השיר מפרט מושבות בריטיות שונות ברחבי העולם, ולגבי הונג קונג מתאר:
תותח הצהריים
סטיבן מנוצ'ין
ברכת אלוהי נשמה
ברכת אלוהי נשמה היא אחת מברכות השחר הנאמרות בכל יום קודם תפילת שחרית. אף ברכה זו היא מתקנת חז"ל כשאר ברכות השחר, ונזכרה כבר בתלמוד בבלי.
יש שכתבו שהטעם שברכה זו אינה פותחת בברוך היא מפני שהיא ברכת הודאה, אך יש מהראשונים שכתבו שהטעם הוא מאחר שברכה זו סמוכה לברכת אשר יצר.
ברכה זו זכתה ללחנים רבים.
מקור.
ברכה זו נזכרה בתלמוד בבלי:
תוכן הברכה.
במהות הברכה כתב בהגהות הגאון מווילנא, שברכת אלוהי נשמה היא מקבילתה של ברכת 'אשר יצר' ואף נתקנה כברכה הסמוכה לחברתה, כאשר אשר יצר נתקנה על גוף האדם, וברכת אלוהי נשמה נתקנה על הנשמה. אולם בסידורי אשכנז המזרחי הקדומים, ברכות התורה נאמרות בין אשר יצר לאלוהי נשמה.
מדיני הברכה.
אמירתה לאחר שהתפלל תפילת העמידה.
יש שכתבו שאם לא בירך ברכת 'אלהי נשמה' עד אחר שהתפלל שמונה עשרה שוב אינו יכול לברך אותה לאחר התפלה שכיון שכבר אמר 'ברכת מחיה המתים', הרי יצא ידי חובתו בברכה זו, מאחר שנזכר בה עניין דומה למחזיר נשמות.
לעומת זאת, בשערי תשובה כתב שברכת מחיה המתים עניינה על תחיית המתים שתהיה לעתיד, אך ברכת נשמה נתקנה על החזרת הנשמה בבוקר, ולכן לדעתו אם בעת שאמר ברכת מחיה מתים היה בדעתו לברך אלקי נשמה אחר התפלה רשאי לברך.
לדעת הערוך השולחן מאחר שהודה על הדבר הגדול של תחיית המתים לעתיד לבוא, שוב אינו יכול לברך על הדבר הקטן של החזרת הנשמה בבוקר, (בכלל מאתיים מנה).
אמירתה לאחר שינה ביום.
שינה ביום - יש שכתבו שאף מי שיישן שנת קבע ביום חייב לברך ברכה זו, ולהלכה נפסק שלא יברך.
נוסחאות הברכה.
בברכה זו רבו הנוסחאות, לדוגמה, יש שכתבו לומר "טהורה היא", ויש שכתבו שיש לומר "אתה יצרתה בי", וכן יש שגרסו "שהנשמה תלויה בקרבי" (דעת הרמב"ם).
בתרבות.
ברכה זו זכתה ללחנים וביצועים רבים, מהם:
לבנשטיין
יחזקאל שלום מני
הרב יחזקאל שלום מני (תרי"ד; 1854 - ו' באייר ת"ש; 12 ביוני 1940). היה תלמיד חכם ושימש כשד"ר של קהילת חברון.
תולדות חייו.
נולד בשנת 1854 (ה'תרי"ד) בבגדאד שבעיראק לסמרה ולרב אליהו מני. נקרא על שם סבו, יחזקאל, ועל שם הרב שלום שרעבי. לפי המסופר, לאחר שחלק אביו רבי אליהו מני בפומבי על אחד מפירושיו של הרב שלום שרעבי. תקפו אותו כאבים עזים והיה מוטל בין חיים למוות, וכך שכב במשך שלשה ימים, אז קרא לאשתו ואמר, הנה יולדת את בן וקראת שמו שלום כי נגלה אלי הרב שלום שרעבי בחלום והסכים לסלוח לי רק אם אקרא לבני בשמו.
בשנת 1856 (ה'תרט"ז) עלו עמו הוריו לארץ ישראל, והתיישבו בירושלים. בשנת 1858 (ה'תרי"ח) עבר עם משפחתו להתגורר בחברון, שם למד בישיבות בית יעקב, מזל צומח. בית גדליה, מגן דוד, ועוד.
עוד טרם הגיעו לגיל שמונה עשרה השיאו אביו לאשה את בוליסה בת אברהם בצראוי, מעולי בצרה שבעיראק.
יחזקאל שלום ניסה לעסוק במסחר, אך למרות כישרנו לא הצליח בו. מכיוון שלא הסכים לקבל עליו משרה הוכרח לפרוש מן המסחר, והתמסר ללימוד תורה בחבורת ה"חכמים" שלא נשאו משרות רבנות.
שימש כשד"ר של העיר חברון בתקופת כהונתו של אחיו רבי סלימאן מנחם מני.
הרב שלום יחזקאל הוא שהעתיק את כתבי אביו הרב אליהו מני ולפיהם הודפס הספר זכרונות אליהו.בגוף הספר נוספו גם הגהותיו.
משפחתו.
בנו הוא ישראל מני. בתו שרה נישאה לחנינא מזרחי.
פקארד פנתר
פקארד פנתר (באנגלית: Packard Panther) היא מכונית קונספט בתצורת מכונית סלון רודסטר מתוצרת יצרנית מכוניות היוקרה האמריקאית פקארד (שם מלא: "Packard Motor Co") אשר נבנתה בשנת 1954.
נבנו 4 יחידות בלבד.
רוז קיגן
רוז קיגן (באנגלית: Rose Keegan; נולדה ב-8 במרץ 1971) היא שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אנגלייה.
ביוגרפיה.
קיגן נולדה בסארי שבאנגליה. היא בתו של ההיסטוריון הצבאי ג'ון קיגן, וגדלה באקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט. קיגן למדה משחק ב-Royal Central School of Speech &amp; Drama.
הצעות חוק
ג'ינס קרוע
ג'ינס קרוע הוא מכנס ג'ינס שנקרע בכוונה או כתוצאה מבלאי.
יש מספר סוגים של ג'ינס קרוע: ג'ינס ישן שהופך בלוי, ג'ינס שנקרע בכוונה על ידי הלובש וג'ינס שנקרע בתהליך הייצור. בדרך כלל הג'ינס קרוע בברכיים אך יש ג'ינס הקרועים בכל מיני מקומות.
הזוג הראשון של ג'ינס רגיל תוכנן על ידי לוי שטראוס. המכנסיים תוכננו כך שיתאימו לאיש עובד בצבע כחול כהה. הג'ינס הפך לבגדיו של דור ה-50 וה-60. הג'ינס הקרוע הופיע רק בשנות השבעים עם עליית זרם הפאנק. הקרעים סימלו מרד: הפאנקיסטים קרעו ג'ינס כמחאה פוליטית.
לפני שנות ה-70 ג'ינס קרוע היה נחלתם של המעמדות העובדים, שהג'ינס שלהם הפך לבלוי. לאחר מכן, הג'ינס הקרוע הפך לאפנתי בעיקר אצל הצעירים שטוענים שהוא מבטא את הייחוד שלהם ואת זהותם. גם בתצוגות אופנה של מעצבים מפורסמים, כמו דיור, ניתן לראות את הג'ינס הקרוע.
כוכבי רוק עזרו להפוך את הג'ינס הקרוע לפופולרי (כמו מדונה) היצרנים החלו לייצר ג'ינס קרוע. מעצבים כמו דיזל ובאלמין הציגו מכנסי ג'ינס קרועים בתצוגות, וחנויות כמו הארודס החלו למכור אותם. כיום ג'ינס קרוע - רווח.
ישנן טכניקות שונות לקריעת ג'ינס. קורעים את הג'ינס ביד או בלייזר.
היידי סוודברג
היידי סוודברג (באנגלית: Heidi Swedberg; נולדה ב-3 במרץ 1966) היא שחקנית אמריקאית.
ביוגרפיה.
סוודברג נולדה בהונולולו, הוואי וגדלה בניו מקסיקו, אמה הייתה מורה לאנגלית בתיכון. לאחר סיום התיכון היא עברה לקנטקי ועבדה שנה בתיאטרון לואיוויל וב-1989 שיחקה בסרטה הראשון "בתוך ארץ" לצד ברוס וויליס ולאחר מכן שיחקה בסרטים "רוקסי מסובבת את העיר" עם ג'ף דניאלס ושוטר בגן ילדים, ב-1991 שיחקה בסרט הקומדיה לרקוד עם טייסים.
היא ביצעה תפקידי אורח בסדרות "זינוק לאתמול", "חשיפה לצפון", "אחיות" ו"מגע של מלאכים". היא מוכרת בשל תפקידה כסוזן רוס, חברתו של ג'ורג' קוסטנזה, בסדרה "סיינפלד". ב-1996 שיחקה בסרט "קרוב ואישי" עם מישל פייפר אשר היה מועמד לאוסקר. ב-1998 גילמה את אמו של דני שובבני בסרט וידאו לילדים.
ב-1994 נישאה ולה שתי בנות.
יוסי דייטש
אהרן יוסף (יוסי) דייטש (נולד ב-1968) הוא סגן ראש עיריית ירושלים ויו"ר סיעת שלומי אמונים בעיר.
ביוגרפיה.
דייטש נולד בירושלים, כבן שלישי מתוך שבעה ילדים, ונקרא על שם אבי סבו. אביו ואמו הם דור שביעי בירושלים. המשפחה התגוררה בשכונת גבעת שאול, והשתייכה לחסידות זווהיל. בילדותו התחנך בתלמוד תורה עץ חיים, ובהמשך בתלמוד תורה של חסידות גור (ששימש אז גם כ"כלל-חסידי").
לאחר לימודיו בתלמוד תורה, החל ללמוד בישיבת בית אברהם של חסידות סלונים (ירושלים). התקרב מאוד לראש הישיבה והאדמו"ר רבי שלום נח ברזובסקי, ואף שימש כחמש שנים כמשמשו האישי, בעת שהותו בביתו שבקריית יערים.
בגיל 24 נישא לשושנה, בת הרב שמעון ערבליך, איש עסקים ישראלי-בלגי. דייטש תושב שכונת גאולה בירושלים ואב לשישה ילדים.
קריירה מקצועית ופעילות ציבורית.
אחר נישואיו למד חצי יום בכולל אברכים, ובחציו השני שימש כמזכיר בישיבת סלונים. בהמשך התפרנס משיווק דירות בעיר החרדית ביתר עילית. עם יציאתו לעבודה התגייס לצה"ל, בהסכמת רבו, לטירונות ושירות צבאי "שלב ב" בבסיס צאלים. במשך 14 שנה לאחר מכן שירת במילואים, תחילה ברבנות צבאית ובהמשך הוצמד לקצין העיר. שירת גם ביחידת מודיעין.