מאיה בצלאל-עסיס (נולדה ב-18 ביולי 1983) היא שדרנית רדיו ומגישת טלוויזיה ישראלית.
ביוגרפיה.
מאיה בצלאל גדלה בקריית גת במשפחה בת שמונה אחים, בתם של משה ולילי.
בשנת 2009 היא השתתפה בתוכנית "טינופת" ששודרה בערוץ הוט 3 כחברת פאנל. בנוסף השתתפה כחברת פאנל בתוכנית "מהדורת השבט" בהגשת עדן הראל שליוותה את התוכנית "הישרדות" ושודרה בערוץ עשר, ובתוכנית "המצעד 7.0" בערוץ הבידור בהוט.
בשנת 2012 יצרה ושיחקה בסדרת הרשת "צדיקה בסדום" ששודרה באתר מאקו.
בשנת 2014 השתתפה בסדרת הדוקו ריאליטי "היחידה".
הגישה את תוכנית האולפן "מת על לה לה לנד" בערוץ 24 שליוותה את הסדרה "חי בלה לה לנד" לצד מושיק גלאמין ואלירז שדה.
משנת 2013 בצלאל משדרת ברדיו לב המדינה. החל ממרץ 2019 היא מגישה עם קותי סבג את תוכניות הרדיו "מעירים את המדינה", המשודרת בשעות 8 עד 10.
בקיץ 2021 נכנסה לבית האח הגדול לעונת VIP והודחה בהדחה החמישית.
בצלאל נשואה לרועי עסיס והם הורים לשני בנים.
ג'ון ג'קסון (צייר)
ג'ון ג'קסון (באנגלית: John Jackson; 31 במאי 1778 – 1 ביוני 1831) היה צייר אנגלי, שהתמחה בפורטרטים.
חייו.
ג'ון ג'קסון הוטבל בלסטינגהאם, יורקשייר, והחל את הקריירה שלו כחייט חניך של אביו, ששמו גם היה ג'ון ג'קסון. אביו התנגד לשאיפות האמנותיות של בנו. אמו של ג'ון ג'קסון הייתה אן וורנר והיה לו לפחות אח אחד, רוג'ר ג'קסון.
עם זאת, ג'ון נהנה מתמיכתו של הנרי פיפס, הרוזן הראשון ממולגרבה (1755–1831), שהמליץ ​​עליו לרוזן מקרלייל. כמו כן זכה לתמיכה של סר ג'ורג' ביומונט, הברונט השביעי, שהציע לו מגורים בביתו ו־50 פאונד לשנה. כתוצאה מכך ג'קסון הצליח ללמוד באקדמיה המלכותית, שם התיידד עם דייוויד וילקי והיידון. בארמון האוורד, מגוריו של הרוזן מקרלייל, הוא יכול היה ללמוד ולהעתיק מאוסף הגדול של הציורים.
בשנת 1807 התפרסם המוניטין של ג'קסון כצייר פורטרטים, והוא עשה את המעבר לציור בצבעי שמן. הוא העביר באופן קבוע ציורים לבית סאמרסט. לאחר ביקור בהולנד ובפלנדריה עם אדמונד פיפס בשנת 1816, הוא ליווה את סר פרנסיס שנטרי בסיור בשווייץ, רומא, פירנצה וונציה בשנת 1819. ברומא הוא נבחר לאקדמיה לסנט לוק. דיוקנו של אנטוניו קנובה, שצויר בנסיעה זו, נחשב לציור מצטיין.
ג'קסון היה צייר דיוקנאות פורה, והראה היטב ביצירתו את השפעתם של סר תומאס לורנס והנרי ראבורן. בין מצוירו היו הדוכס מוולינגטון, החוקר סר ג'ון פרנקלין. דיוקנה של ליידי דובר משנת 1823, אשתו של הברון הראשון מדובר, זכה גם הוא לשבחים רבים.
הוא היה סטודנט באקדמיה המלכותית החל מ־9 במרץ 1805, נבחר כחבר ב־6 בנובמבר 1815 ונבחר כחבר מלא ב־10 בפברואר 1817.
משפחה.
ג'ון ג'קסון נישא פעמיים, הנישואין הראשונים בשנת 1808 היו למריה פרנסס פלטשר, בתו של צורף, סמואל פלטשר. נישואיו השניים באוגוסט 1818 היו למטילדה לואיזה וורד, בתו של הצייר ג'יימס וורד ואחייניתו של ג'ורג' מורלנד.
הוא נפטר בשנת 1831 בסנט ג'ון ווד, לונדון.
נולדו לו שלושה ילדים עם אשתו הראשונה מריה: מריה רוזה ג'קסון נולדה בשנת 1808 ונפטרה בשנת 1888. בנו צ'ארלס פלטשר ג'קסון נולד בשנת 1810 ומת בינקותו בשנת 1811. בנו השני, ג'ון אדמונד ג'קסון, נולד בשנת 1816 אשתו הראשונה של ג'ון ג'קסון, מריה, נפטרה גם היא במרץ 1817 זמן קצר לפני שנפטר בנם ג'ון אדמונד.
בתו הראשונה של ג'ונס, מריה רוזה ג'קסון נישאה למרמדוקה ברואר, ובהמשך ניהלה בית ספר במונמפשייר.
לג'קסון היו שלושה ילדים עם אשתו השנייה מטילדה. בנו הראשון, הווארד ויליאם מנספילד ג'קסון, נולד בשנת 1824. בנו השני עם מטילדה, מולגרבה פיפס ג'קסון נולד ב־5 באוגוסט 1830 ונפטר ב־4 באוקטובר 1913. הוא היה צייר בעצמו, והציג באקדמיה המלכותית במשך 12 שנים. לג'ון ג'קסון הייתה גם בת עם מטילדה, המכונה גם היא מטילדה לואיזה ילידת 1825.
זולטאן זלק
זולטאן זלק ( במקור זֶלְקוֹבִיץ', בהונגרית: Zelk Zoltán; ארמייהאיפלווה; 18 בדצמבר 1906 – בודפשט, 23 באפריל 1981) היה משורר וסופר יהודי-הונגרי ניצול שואה, זוכה פרס באומגרטן, פרס אטילה יוז'ף (פעמיים) ופרס קושוט (פעמיים), חבר לאחר מותו באקדמיה לספרות דיגיטלית מאז 2012.
ביוגרפיה.
זולטאן זלק נולד במשפחה יהודית כבנם של חזן יהודי עני, ארמין זלקוביץ' ומריה הרשקוביץ'. הוא איבד את אביו מוקדם בחייו. למד בבית ספר בעיר מישקולץ, אך לא סיים את לימודיו. הוא היה גם שוליה לזמן מה, אך לא למד שום מקצוע. הוא חווה את אובדן שטחי הונגריה בטרנסילבניה לאחר מלחמת העולם הראשונה, בגיל 13. משנת 1921 עבד בסאטו מארה.
הוא נסע לבודפשט בשנת 1925, והפך שם חבר בתנועת הפועלים הסוציאליסטים והכריז על עצמו כקומוניסט, אף על פי שלדבריו הוא לא הכיר את האידאולוגיה של מרקס, או של אנגלס או של לנין. מצויד במורשת העתיקה של השפה ההונגרית העשירה של אזורי ארמלק ופרטיום, התחיל לכתוב שירים רבי רושם ללא דברי חספוס ושפה גסה. הוא גורש לרומניה בשנת 1927, משם ברח במהרה בחזרה להונגריה. בשנת 1928 הופיע לראשונה שירו בכתב העת הספרותי החשוב ניוגט.
כרך השירה הראשון שלו פורסם בשנת 1930 בשם "הדם פורץ משורש כף ידך", עליו כתב ביקורת הערכה חיובית המשורר ההונגרי-יהודי הגדול מיקלוש רדנוטי שניספה בשואה. זלק הכיר את הדור השני של כתב העת ניוגט, כולל את אטילה יוז'ף, והם קיבלו אותו לחברתם במהירה. הוא נעצר בשנת 1937 אך שוחרר בהתערבות השדולה של החוג הספרותי. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה כיהודי גויס לשרות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) ונשלח לחזית באוקראינה, הוא הצליח לשרוד (1942–1944). עם זאת, במהלך כיבוש הונגריה על ידי הוורמכט, הוא נאלץ להסתתר בדירתה של אשתו, אירן בטורי, בזוגלו.
הוא היה משורר מוערך במשטר הקומוניסטי. הוא לא ידע את המצב האמיתי, על כן כתב שירי הלל להאדרת שמם של סטלין ומתיאש ראקושי. הוא זכה בפרס באומגרטן בשנת 1948, בפרס קושוט בשנים 1949 ו -1954, ופרס אטילה יוז'ף בשנים 1951 ו -1974. הוא הקים מגזין לילדים בשם קישדובוש (1952–1956) שפירושו "המתופף הקטן" (Kisdobos), ובו פרסם גם שירי ילדים משלו. בשלב זה כבר היה מודע לפשעי הקומוניזם והפך לתומך נלהב של המרד ההונגרי בשנת 1956.
הוא נידון לשלוש שנות מאסר לאחר כישלון המרד, אך שוחרר ב־15 באוקטובר 1958, בעקבות חנינה. עם זאת, הדבר לא היה יכול מילא אותו בשמחה: אשתו נפטרה שבוע לפני שחרורו, ואמו שכבה על ערש הדווי ונפטרה למחרת שחרורו. זו הייתה נקודת השפל בחייו של זלק, אך עידן חדש החל בליריקה שלו. בשנת 1963 פורסם כרך השירה שלו "הכינור שניצל מהאש", ובתוך כרך השירה שיר אבל לאשתו (שחף). משנת 1964 כתב רישומים, הערות וכדומה למגזין הספרותי "חיים וספרות" (Élet és Irodalom), ובין 1965 לבין 1967 כתביו הופיעו גם במגזין טוקור (מראה).
לאחר מות אשתו, אהבות או מערכות היחסים שלו שנחשבו לאהבה, התחלפו לעיתים קרובות. בסוף שנות השישים פגש את ההיסטוריונית הספרות ארז'בט שינקה שהייתה צעירה ממנו ב -25 שנה. הוא התחתן איתה ומצא בה בת לוויה נאמנה, שהפכה גם למטפלת במשורר שחלה לעיתים קרובות בזקנתו. הוא נפטר ב־23 באפריל 1981 בבודפשט.
ספריו.
עד 1944.
בשפת המקור:
בתרגום לעברית:
1944–1956.
בשפת המקור:
בתרגום לעברית:
קהילת יהודי סטאשוב
קראסנוסלסקי (נפה, מוסקבה)
נפת קראסנוסלסקי (ברוסית: Красносельский район) היא נפה של המחוז המרכזי של העיר הפדרלית מוסקבה, שברוסיה. שטחה הוא 4.96 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 48,769 תושבים (2020).
סיס ואוקס
סיס ואוקס (שם מדעי: Chaetura vauxi) הוא מין של עוף מהיר ממשפחת הסיסיים, החי בטבע באמריקה הצפונית ונודד דרומה לאמריקה המרכזית ולקצה הצפוני של אמריקה הדרומית. הוא קרוי על שם החוקר האמריקאי ויליאם סנסום ואוקס .
תיאור.
סיס זה קטן יחסית, באורך של 10.7 עד 11.2 סנטימטרים ומשקלו עד 18 גרם בלבד. הוא מעופף מהיר ביותר בזכות מבנה כנפיו האווירודינמיות והוא חי בלהקות עצומות שכמעט ואינן נוחתות. ראשו והחלק העליון של גופו ושל כנפיו שחורים בעוד החלק התחתון, הזנב והחזה חומים-בהירים. שני הזוויגים דומים מאוד וחסרי הבדלים בולטים.
תפוצה והתנהגות.
הסיס מצוי בקבוצות החיות מדרום אלסקה עד מרכז קליפורניה, דרום מקסיקו, לצפון חצי האי יוקטן, מזרח פנמה וצפון ונצואלה. האוכלוסיות של מרכז ארצות הברית נודדות דרומה יותר למדינות אמריקה המרכזית. לרוב הם חיים בסביבות יערות מחטניים או נשירים ולעיתים בשטחים פתוחים יותר. הם חיים גם לאורך כמה ערים, העיקרית שבהם היא פורטלנד שבאורגון, שם נמצאת הקהילה הגדולה ביותר שלהם. הסיסים מתקרבים לארובות בבית הספר היסודי צ'פמן באופן קבוע כל שנה, מה שעוזר להם להתחמם מול טפרטורות קפואות בחוץ. בתגובה בית הספר החליט להשתמש במערכות החימום שלו כדי שלא לפגוע בארובה ונעזר במערכות חימום חלופיות. הארובה מיועדת אך ורק עבור הסיסים. הסיסם בתורם מושכים עופות דורסים כמו נץ קופר ובז נודד הממתינים להם בכניסה לארובות. גם עשרות צפרים מגיעים לחזות בהמוני הסיסים כל שנה.
הנקבות מקננות רק בחללי עצים או בחורים טבעיים אחרים, אך גם בארובות ועליות גג. היא מטילה עד 3 ביצים לבנות בין מרץ ליולי.
הסיס הוא עוף להקני הנודד בחבורות שבין 30 פרטים למאות פרטים, לעיתים גם עם סיסים מהמין "Streptoprocne zonaris". סיסים אלה שועטים במהירות דרך האוויר ופולטים קריאות עזות. הם ניזונים באוויר מחרקים כמו עשים, חיפושיות, צרעות ומטרמיטים ונמלים מכונפים.
קינג דידידי
שיימוס קולמן