במהלך מלחמת 75–1970, ארצות הברית סיפקה 1.18 מיליארד דולר לסיוע צבאי לכוחות הממשלה במאבקם נגד הקמר רוז', וסייעה לה כספית בסכום בהיקף של כ-503 מיליון דולר. ארצות הברית גינתה את אופייה הברוטלי של משטר הקמר רוז' בין השנים 1975-1979. עם זאת, העובדה כי משטר זה הופל במלחמת קמבודיה-וייטנאם על ידי וייטנאם, אשר נחשבה ארצות הברית בעיניה כמעצמה עוינת, הובילה לגינוי של ארצות הברית על הפלישה הווייטנאמית. ארצות הברית הכירה בממשלת הקואליציה הדמוקרטית של קמפוצ'ה (שכללה את הקמר רוז') כממשלה הלגיטימית של קמבודיה. בן קירנן טען כי ארצות הברית הציעה תמיכה חומרית לקמר רוז' לאחר הפלישה הווייטנאמית. מקורות אחרים ערערו על הטענות הללו, ותיארו קרבות נרחבים בין הכוחות הנתמכים על ידי ארצות הברית של חזית השחרור הלאומי של הקמר וה"קמר רוז".
בד בבד למאמצים אלה, תמכה ארצות הברית במאמציה של ASEAN בשנות ה-80 להגיע להסדר מדיני לבעיה הקמבודית שתכלול את הקמר רוז' בממשלה. הדבר הושלם ב-23 באוקטובר 1991, כאשר ועידת פריז חזרה לחתום על הסדר כולל.
משלחת ארצות הברית בפנום פן נפתחה ב-11 בנובמבר 1991, בראשות הדיפלומט צ'ארלס ה. טווינינג, הבן, המיועד לנציג המיוחד של ארצות הברית למועצה הלאומית. ב-3 בינואר 1992 הרחיבה ארצות הברית את האמברגו שלה נגד קמבודיה, ובכך נרמול היחסים הכלכליים עם המדינה. כאשר הוקמה ממשלת קמבודיה שנבחרה בחופשיות ב-24 בספטמבר 1993, הקימו ארצות הברית וממלכת קמבודיה מיד יחסים דיפלומטיים מלאים. משלחת ארצות הברית שודרגה לשגרירות ארצות הברית, ובחודש מאי 1994 מונה טווינינג לשגריר ארצות הברית. לאחר הלחימה בין הפלגים בשנת 1997 והמזימות המשפטיות של הון סן כדי להדיח את ראש הממשלה ראנארדה, השעתה ארצות הברית את הסיוע הדו-צדדי לממשלת קמבודיה. במקביל, פונו מקמבודיה אזרחים אמריקאים רבים וגורמים אחרים, ובשבועות ובחודשים שלאחר מכן נמלטו לתאילנד יותר מ-40,000 פליטים קמבודים. אירועי 1997 הותירה גם שורה ארוכה של הפרות זכויות אדם שטרם נחקרו, כולל עשרות מקרי רצח ללא משפט. מאז 1997 ועד כה, הסיוע האמריקני לאנשים הקמבודים ניתן בעיקר באמצעות ארגונים לא ממשלתיים, אשר פורחים בקמבודיה.
אמריקאים מלטזים
אמריקאים מלטזים הם אמריקאים ממוצא אתני במלטה.
היסטוריה.
המהגרים הראשונים ממלטה לארצות הברית הגיעו באמצע המאה ה-18 לעיר ניו אורלינס, שבלואיזיאנה הצרפתית. אמריקנים רבים הניחו שמלטה היא חלק מאיטליה. במקרים מסוימים המשפט "נולד במלטה, איטליה" נחקק על מצבות של מלטזים בעקבות הבלבול.
בתקופה זו ובמאה התשע-עשרה היו המלטזים שהיגרו לארצות-הברית עדיין נדירים. למעשה, בשנות השישים של המאה ה-19, רק בין 5 ל-10 מלטזים היגרו לארצות הברית מדי שנה. רובם היו פועלים חקלאיים, ובמקרה של ניו אורלינס, גננים בשוק וסוחרי ירקות.
המאה ה-20.
לאחר מלחמת העולם הראשונה, ברבעון הראשון של 1920 היגרו לארצות הברית יותר מ-1,300 מלטזים. מקומות העבודה בתעשיית הרכב אשר בדטרויט, מישיגן, משכו את חלקם הגדול ביותר של מהגרים.
אחוז ניכר מהמהגרים המלטזים הראשונים התכוון להישאר רק באופן זמני לעבודה, אך רבים התיישבו בארצות הברית לצמיתות. בנוסף לדטרויט, ערים תעשייתיות אחרות כגון ניו יורק, לוס אנג'לס וסן פרנסיסקו, קליפורניה, משכו את המהגרים המלטזים.
לאחר מלחמת העולם השנייה התחייבה הממשלת המלטזית לשלם את עלויות המעבר למלטזים שרצו להגר ולחיות לפחות שנתיים בחו"ל. תוכנית זו הובילה להגירה גוברת על ידי אנשי האי וגרמה לכ-8,000 מלטזים להגיע לארצות הברית בין השנים 1947 ו-1977 ממשלת מלטה קידמה הגירה מלטזית משום שמלטה הייתה מאוכלסת יתר על המידה.
דמוגרפיה.
רוב המהגרים המלטזים הגיעו במחצית הראשונה של המאה העשרים, והתיישבו בערים כמו דטרויט, ניו יורק, סן פרנסיסקו, יוסטון ושיקגו. רוב האמריקאים ממוצא מלטזי מתגוררים כיום בחמש הערים הללו, ובמיוחד בדטרויט (כ-44,000 מלטזים) וניו יורק (יותר מ-20,000 מלטזים), שבסופו של דבר, רוב התושבים המלטזים מרוכזים בשכונת אסטוריה, שבקווינס.
קהילה מלטזית משגשגת ממוקמת בסאן פדרו ובלונג ביץ'.
גודל האוכלוסייה.
סקר הקהילה האמריקאית 2010 העריך כי ישנם במדינה 35,103 אמריקאים ממוצא מלטזי. מבין אלה, ל-24,202, המוצא הראשון הוא מלטזי. הנתון כולל עולים מלטזים לארצות הברית, צאצאיהם אשר נולדו באמריקה, וכן עולים רבים ממדינות אחרות ממוצא מלטזי.
כמו בארץ המוצא שלהם, האמריקאים המלטזים מציגים בעיקר את הקתוליות הרומית כדתם.
לראקי
לראקי (באנגלית: Laraki Automobiles SA) היא חברה ליבוא מכוניות מאירופה ואסיה למרוקו, משנת 1973. בשנת 1999 הקימה מחלקה לייצור מכוניות-על ומכוניות ספורט.
משרדי ומפעל החברה בקזבלנקה. מייסד החברה הוא מוחמד לראקי, המנהל והבעלים הוא בנו עבד־אלסלים לראקי. מכונית העל הראשונה מבית לראקי היא "Laraki Fulgura". הדגם הוצג לראשונה בתערוכת המכוניות הבינלאומיות בז'נבה בשנת 2002.
מבין דגמי החברה ניתן למנות את לראקי פולגורה, לראקי בוראק ולראקי אפיטומה.
יחסי בוסניה והרצגובינה–מקדוניה הצפונית
יחסי בוסניה והרצגובינה–הרפובליקה של מקדוניה הצפונית הם טובים מאוד, ללא כל סוגיות פתוחות ביניהן.
היסטוריה.
בין השנים 1918-1991 היו שתי המדינות חלק מהרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה. כאשר יוגוסלביה החלה מתפוררת, הכריזה מקדוניה הצפונית על עצמאות מיוגוסלביה בספטמבר 1991, ואילו בוסניה והרצגובינה הכריזה על עצמאותה במרץ 1992. היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו ב-12 במאי 1993. בוסניה והרצגובינה, כמו גם שאר הרפובליקות לשעבר של יוגוסלביה, מכירה במקדוניה תחת שמה החוקתי, והיא אחת מ-131 המדינות שעשו את אותו הדבר.
שאיפות ההצטרפות לאיחוד האירופי ונאט"ו.
למקדוניה הצפונית ובוסניה-הרצגובינה ישנה מטרה משותפת של הצטרפות לאיחוד האירופי ולנאט"ו. מקדוניה הצפונית היא מועמדת להצטרפות לאיחוד האירופי מאז 2005, ומחכה לתחילת המשא ומתן על ההצטרפות. היא גם עמדה בקריטריונים להצטרפות לנאט"ו, אולם היא מנועה מלהצטרף על ידי יוון, בעקבות הסכסוך על שם המדינה (שנפתר בשנת 2019 לאחר שינוי השם מ"מקדוניה" ל"מקדוניה הצפונית"). בוסניה והרצגובינה רוצה אף היא להצטרף לנאט"ו, וכמו כן בשנת 2008 היא חתמה על הסכם ההצטרפות לאיחוד האירופי.
יחסים דיפלומטיים.
בוסניה והרצגובינה מחזיקה במקדוניה הצפונית שגרירות בסקופיה וקונסוליה כללית בביטולה. מאידך, מקדוניה הצפונית מחזיקה בבוסניה והרצגובינה רק שגרירות בסרייבו.
קפריסין (פירושונים)
מתי נתנשק
מתי נתנשק היא סדרת דרמה קומית רומנטית בת שלושה עשר פרקים, ששודרה ב-2007 בערוץ 10.
יוצרת הסדרה והתסריטאית היא דלית קהן. הבמאים הם שי קפון ואלון בן ארי. חברת ההפקה היא אבוט ברקאי.
השחקנים הראשיים הם: יעל שרוני, ליאור אשכנזי, עדי עזרוני, דלית קהן, ליאור רז, יואב הייט, מעיין וינשטוק, עינת ויצמן, רינת אבולעפיה, צחי גראד.
הסדרה נמכרה בהצלחה ל-HBO אירופה וזכתה לגרסאות מקומיות. בסלובניה (במשך שלוש עונות) ובהונגריה (בשם "Társas játék" , במשך שתי עונות) הפכה הסדרה לפופולרית. כמו כן, צולמה גם בצ'כיה, רומניה (בשם Rămâi cu mine ), רוסיה ואוקראינה.
עלילה.
שירה הבלונדינית היפהפייה והאינטליגנטית מחפשת מישהו לחלוק איתו את חייה. היא יוצאת לדייט עם יובל, דייט שמתחיל רע מאוד אבל מתפתח לכיוון שונה לגמרי. יסמין גרה בשכונה של יובל מאז ומעולם גם מנסה לצאת איתו. רונה, שחקנית בדימוס, אשה אפורה ומכוערת, שגם מחפשת אהבה לשווא. לחברה שלה מהעבודה סוזי יש בעל בוגדני. בפרק הסיום רותה נהרגת במהלך צילום פרסומת, לאחר שכמעט הצליחה לעשות קאמבק. כל גיבורי הסדרה נפגשים לסצנת סיום בבית הקברות. שם מחליט יובל לנשק את שירה ולממש את אהבתם.
קישורים חיצוניים.
ביקורות
יחסי אוסטריה–מקדוניה הצפונית
יחסי אוסטריה–מקדוניה הצפונית הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה האוסטרית לבין הרפובליקה של מקדוניה הצפונית. היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו ב-23 בדצמבר 1994.
יחסים מדיניים.
אוסטריה, כחברה באיחוד האירופי, תומכת במאמצי מקדוניה להצטרף לארגון. בנוסף היא גם תומכת בה במהלך הליברליזציה של הוויזה, ואף תמכה בדיוני הנציבות האירופית, אשר קיבלה בשנת 2009 החלטה חיובית לגבי התחלה של משא ומתן להצטרפות מקדוניה לאיחוד האירופי.
אוסטריה היא אחת מ-131 מדינות המכירות בשמה החוקתי של מקדוניה.
יחסים דיפלומטיים.
אוסטריה מחזיקה במקדוניה שגרירות בסקופיה. מאידך, מקדוניה מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה ו-2 קונסוליות באינסברוק וסנקט פלטן.
American Political Science Review
American Political Science Review הוא כתב עת אקדמי שפיט הרואה אור פעם ברבעון ומכסה את כל תחומי מדע המדינה. זהו כתב העת הרשמי של החברה האמריקאית למדע המדינה (American Political Science Association) הרואה אור בהוצאת אוניברסיטת קיימברידג'. כתב העת הוקם בשנת 1906. עורכו הנוכחי הוא תומאס קניג מאוניברסיטת מנהיים.
לראקי בוראק
לראקי בוראק (באנגלית: Laraki Borac) היא מכונית קונספט מסוג מכונית-על מבית לראקי. הדגם הוצג לראשונה בתערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה בשנת 2005.
הבוראק מצוידת באותו מנוע V12 בנפח 6.0 ליטר של הפולגורה, אך ללא סיוע מגדשי טורבו ועם הספק נמוך יותר של 540 כ"ס. היא מאיצה מעמידה למאה קמ"ש תוך 4.5 שניות ומהירותה המרבית היא 310 קמ"ש. היא גם חולקת עם הפולגורה את אותה תיבת שישה הילוכים סיקוונסיאלית (ידנית ללא דוושת מצמד).