בטיוטה הראשונה לספר "20,000 מיל מתחת למים", שיצא לאור בשנים 1869–1870, קפטן נמו הוא אציל פולני. האציל נושא עמו רגש נקם בשל רצח בני משפחתו בעת הדיכוי הרוסי את פולין בשנים 1863–1864. המוציא לאור של ספרי ז'ול ורן חשש כי שוק הספרים הרוסי יחרים את הספר החדש אשר פוגע בדימוי של האימפריה הרוסית שהייתה אז בעלת בריתה של צרפת. לכן, בספר "20,000 מיל מתחת למים" נשאר המניע של קפטן נמו לשנאה ולנקמה בגדר תעלומה. רק חמש שנים לאחר מכן, בשנים 1874–1875, עם פרסום ספרו אי התעלומות, ז'ול ורן העלה על הכתב את הפרט שקפטן נמו הוא נסיך הודי לשעבר.
קפטן נמו כדמות אנושית.
ז'ול ורן מציג את הדימוי האכזרי של קפטן נמו בתור מפקד הצוללת. הוא רומז כי אולי הוא האחראי להיעלמות 200 כלי שיט באוקיינוסים. בספריו הוא מציג את הפן האנושי שלו בהזדמנויות אחדות: שלוש פעמים בספרו "20,000 מיל מתחת למים" ופעם אחת ב"אי התעלומות":
ז'ול ורן משאיר את רגש השנאה ואת רצון הנקמה של קפטן נמו רק כלפי הממסד.
לונגיירבין
לונגיירבין (בנורווגית: Longyearbyen) היא עיר הבירה של הארכיפלג סבאלברד שבאוקיינוס הארקטי, ושוכנת באי שפיצברגן. אוכלוסיית העיר מונה יותר מ-2,000 תושבים, והיא נחשבת ליישוב הקבע הצפוני ביותר בעולם המונה יותר מ-1,000 איש (למעלה מ-1,300 ק"מ צפונית לחוג הארקטי).
לוגיירבין הוקמה וקרויה על שמו של התעשיין האמריקאי ג'ון מונרו לונגייר. לונגייר ביקר בשפיצברגן כתייר ב-1901, ונפגש עם משלחת שחיפשה פחם. ב-1903 חזר לשפיצברגן וקיבל דגימות ומידע על שדות פחם. יחד עם מקורבו פרדריק אייר, לונגייר קנה את הזכויות לכריית פחם באי. בשנת 1906 חברת Arctic Coal, שבסיסה בבוסטון, עם אייר ולונגייר כבעלי המניות העיקריים, החלה לכרות פחם באי. מאז ועד שנת 2017, עת פחת הביקוש לפחם, כריית הפחם היוותה מרכיב משמעותי בכלכלת העיר.
מבחינה פוליטית ומדינית, הארכיפלג שייך לנורווגיה, ודגל האי הוא כדגל המדינה.
בגלל מיקומה הצפוני של העיר, לילות חוג הקוטב בעיר מתחילים בסוף חודש אוקטובר ונמשכים עד אמצע חודש פברואר (כשלושה וחצי חודשים), וימי חוג הקוטב מתחילים בה באמצע אפריל ומסתיימים באמצע אוגוסט.
רוב התיירים המבקרים בלונגיירבין מגיעים בתקופת האביב והקיץ (מאי-אוגוסט). האביב הוא הזמן המועדף על התיירים, מכיוון שבתקופה זו זהו אחד המקומות הבודדים בנורווגיה שמותר לנסוע בו באופנוע שלג בחופשיות. אולם, עקב החוקים המחמירים בנוגע לאיכות ושמירת הסביבה, לא כל האזורים סביב העיר ובאי נגישים.
לונגיירבין היא מקום המושב של מושל סבאלברד והמרכז המינהלי של הארכיפלג.
Blink-182 (אלבום)
Blink-182 הוא האלבום החמישי של בלינק-182. הוא יצא ב-18 בנובמבר 2003.
האלבום ללא כותרת או אלבום עם שם עצמי. נאמר שאלבום זה מייצג צד בוגר יותר של הלהקה משנראה בעבר, כגון שהוא לא מכיל הומור בתי שימוש או שירי בדיחה.
באלבום, ישנה עזיבה של אווירת המוזיקה הקלילה שנוצרה באלבומים הקודמים, והוא מתואר כ"מדיטציה עצמית ברקבון רומנטי".
הלהקה החדירה אלמנטים ניסיוניים למוזיקת הפופ פאנק שלהם, בהשראת השינויים בחייהם (שלושת חברי הלהקה הפכו לאבות לפני צאת האלבום) והפרויקטים הצדדיים (בוקס קאר רייסר וטראנספלאנטס).
אורך האלבום הוא כמעט 50 דקות, וזהו האלבום הארוך ביותר של בלינק-182.
האלבום מכיל קולות אורח של סולן להקת הקיור, רוברט סמית' בשיר "All of This". האלבום מכר מעל ל-5 מיליון עותקים, וקיבל ביקורות טובות מהמבקרים, אשר כינו אותו "הבשלה מבורכת ולא צפויה".
האלבום מכר 313,000 עותקים בשבוע הראשון ליציאתו בארצות הברית.
הכנת האלבום.
כתיבת והקלטת האלבום נמשכה מינואר עד אוקטובר 2003. זהו הזמן הכי ארוך של הלהקה להקלטת אלבום. כל חברי הלהקה היו לחוצים לסיים את האלבום במהרה. בזמן שכתיבת השירים נמשך זמן רב, הקלטת המיקסים הסופיים נמשכו רק כחודש לפני יציאת האלבום. האלבום הופק על ידי המפיק ג'רי פין.
שם האלבום.
בשל חוסר ההסכמה של חברי הלהקה, שם האלבום (או יותר נכון חוסר השם) הביא לכעס וויכוחים בקרב המעריצים. חלק חשבו שהאלבום הוא עם שם עצמי, כמו שהוראה במקורות: האתר הרשמי של הלהקה וחנויות אונליין כמו אמזון. אחרים חשבו שהאלבום הוא ללא כותרת, בגלל שחברי הלהקה אמרו זאת או מראיונות עמם. עד שהלהקה תסביר זאת באופן רשמי, נושא זה ימשיך לעורר מחלוקת והשם הרשמי נותר: Untitled.
לוגו הפרצוף המחייך.
כדי לפרסם את האלבום החדש, הלהקה יצרה לוגו חדש לחלוטין. כך נוצר הפרצוף המחייך.
לוגו זה שיקף את הסטייל החדש והבוגר שנוצר ללהקה. הלהקה קיבלה תלונות שהלוגו החדש נלקח מהלוגו של הפרצוף המחייך של נירוונה. בארקר טען שהלוגו עוצב על ידו ועל ידיד מעצבים מקו האופנה האישי שלו. הוא רצה להוציא אייקון ללהקה.
AI אינטליגנציה מלאכותית
הארי פוטר ורוחות המוות
אבאטה בריהון
יער נורבגי
קבלת החלטות בקונסנזוס
מגדל לווינשטיין
התיאורמה של תומאס
יער נורווגי (ספר)
יער נורווגי (ביפנית: ノルウェイの森, באנגלית: Norwegian Wood) הוא רומן מאת הסופר היפני הרוקי מורקמי שיצא לאור ביפן ב-1987. הספר הצליח מאוד ביפן והפך לספר פולחן בקרב הנוער. "יער נורווגי" הוא אחד הספרים היפנים המתורגמים והמצליחים ביותר בעולם המערבי.
על הספר.
הרומן הוא רומן חניכה העוסק באהבה, במיניות, בעיצוב הזיכרון ובאובדן. האובדן הוא הן במובן הישיר של מוות והן במובן של אובדן התקוות, החלומות, הנעורים והאהבה, של גיבור הרומן. הגיבור הוא טורו ווטנבה, אשר נזכר בשנותיו הראשונות באוניברסיטה בטוקיו. הציר המרכזי ברומן הוא שתי מערכות היחסים שמפתח ווטנבה עם שתי צעירות השונות מאוד באופיין: נאוקו, שהיא יפה, עדינה ושבירה מבחינה רגשית, ומידורי, שהיא תאבת חיים הלומדת איתו באוניברסיטה.
הרומן מתרחש בטוקיו על פני שלוש שנים (1970-1968), תקופה שבה תלמידים יפנים הפגינו נגד הממשל, כמו במדינות אחרות בעולם. מורקמי, דרך עיניו של ווטנבה, מציג את תנועת המחאה כחלשה וצבועה. למעשה, הרקע ההיסטורי של האירועים הופך לחסר חשיבות כמעט והיחסים הבין-אישיים של הגיבור, כמו גם התלבטויותיו, הם אלו שעומדים במרכז. את שנת 1969 מתאר הגיבור:
מורקמי נחשב כסופר המרבה לשלב בספריו רכיבים פנטסטיים ועל-טבעיים. "יער נורווגי" הוא ייחודי בכתיבתו של מורקמי בכך שהוא ריאליסטי וכמעט ולא מופיעים בו רכיבים פנטסטיים. מורקמי טען כי הפנטסטי כשלעצמו אינו מעניין אותו, וכי הוא מתעניין בבלבול בין מציאות ובין דמיון ובכך "שהחיים אינם כמו שהיו צריכים להיות". בנושאים אלו עוסק "יער נורווגי" וכך הוא מתקשר למוטיבים העיקריים בספריו של מורקמי.
השפעתה של התרבות המערבית ניכרת בספר. שני התחומים המרכזיים של תרבות זו הזוכים להתייחסות הם הספרות ומוזיקת הפופ והג'אז. ספרו של סקוט פיצג'רלד, "גטסבי הגדול" מאוזכר פעמים רבות בספר ויש בין שני הספרים נקודות השקה, כגון: הגיבור המספר בגוף ראשון, העלאת זיכרונות ושחזור שיחות ותובנה רטרוספקטיבית. ספר נוסף שהוזכר רבות כמשיק ל"יער נורווגי" הוא "התפסן בשדה השיפון" מאת ג'. ד. סלינג'ר. רומן חניכה מפורסם זה מוזכר רק פעמים בודדות בספר, אך ווטנבה, הגיבור היפני, מזכיר מאוד את הגיבור האמריקאי בכך שהם בני גיל דומה ובכך ששניהם פועלים ומופעלים בעלילה ואינם צופים מהצד בדומה לגיבור ב"גטסבי הגדול".
גם למוזיקה תפקיד משמעותי בספר, ככזאת המשפיעה על הלך רוחם של הגיבורים ומעוררת ומציפה בהם זיכרונות ורגשות מהעבר. שמותיהם ושיריהם של רבים מהמוזיקאים הבולטים בפופ, בג'אז ובמוזיקה הקלאסית הקלה שפעלו בשנות השישים מופיעים במהלך הספר ובמיוחד בולטים שיריהם של הביטלס. אחת הפעולות המוזכרות שוב ושוב ובפירוט היא נגינתה של רייקו את שירי הביטלס בעת ביקוריו של ווטנבה במוסד המרפא, שירים האהובים על ווטנבה, נאוקו ורייקו ומאחדים ברגש משותף את שלושת הגיבורים. מורקמי כתב ב"אחרית דבר" שהוסיף לספר כי השלים את כתיבת ספרו תוך שהאזין קרוב ל-120 פעם לאלבומם של החיפושיות, "Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band".
שם הספר.
הספר נקרא על שם שירם של הביטלס "Norwegian Wood (This Bird Has Flown)", מתוך האלבום Rubber Soul. השיר, המוזכר ברומן מספר פעמים, נכתב על ידי ג'ון לנון ופול מקרטני.
אחת הגיבורות, נאוקו, אומרת על השיר "יער נורווגי": "זה השיר שאני הכי אוהבת", אולם, מיד ממשיכה ואומרת:
עיבוד לסרט.
בשנת 2010 עובד הספר לסרט בשם "יער נורווגי", בבימויו של טראן אן הונג, שגם כתב את התסריט.
יסמין קדר
יסמין קדר (נולדה ב-1 ביוני 1969) היא קומיקאית, זמרת ושחקנית ישראלית.
ביוגרפיה.
קדר היא בתם של הצייר דן קדר והאוצרת ציונה קדר. שירתה בלהקת חיל האוויר יחד עם ירדן בר כוכבא וקרן הכט. למדה בסטודיו למשחק ניסן נתיב.
לאחר שהשתחררה מהצבא, בסוף 1989, החלה להשתתף במחזמר "פצצת טום", שהיה מבוסס על שירי הזמר-יוצר האמריקאי טום לרר.
קדר שרה קולות רקע באלבום "אלפנט" של המוזיקאי יוסי אלפנט שראה אור בשנת 1992 והייתה חברה בלהקה "לולה" יחד עם אבי גרייניק, ירדן בר-כוכבא ועידן אלתרמן. אלבומה היחיד של הלהקה, "ימים של שקט", יצא בשנת 2000.
ב-1993 שיחקה בסדרת הטלוויזיה לילדים "קופיקו", שם גילמה את לילי העוזרת בפרק "הלו לילי". בהמשך השתתפה בתוכנית הסאטירה "שערורייה" ובתפקיד אורח בפרק של סדרת הטלוויזיה "20 פלוס" בטלוויזיה החינוכית.
היא הופיעה בדמויות שונות לצד אלי יצפאן בתוכניות הבידור "הערב עם אלי יצפאן" ו"יצפאן עובר כל גבול", וכיכבה בהצגת הבידור "מכבס תולה" לצד אבי קושניר.