לאחים מבית שכטר היה כישרון מוזיקלי; אחד האחים, אוטו שכטר, התקדם במוזיקה בעת שלמד רפואה בווינה והיה כנר ראשון באופרה של וינה. ארבעה מהאחים השתתפו במקהלת ההיכל הגדול של רדאוץ והחזן היה עושה איתם חזרות בבית המשפחה. מיצי, ששמעה את החזרות למדה את השירים ולעיתים שרה בעצמה והחזן התרשם מקולה והציע שתלמד פיתוח קול. מורה לפיתוח קול מסטורוז'ינץ נתנה לה מספר שיעורים ללא תשלום, אך מיצי לא חשה בנוח לקבל ולא לשלם, לכן הפסיקה. בהמשך החלו חלק מהאחים לעבוד וגם מיצי הרוויחה מעט כסף ממתן שיעורי עזר לתלמידים חלשים וכך הצליחה לשלם עבור שיעורי פיתוח קול למורה בשם אלטהיים פלר (Althaim Feler) בצ'רנוביץ.
בנעוריה התחברה מיצי עם ברנהרד לוקר, יליד 1913, מי שעתיד היה להיות בעלה, בן למשפחה מבוססת היטב בעלת מפעל עורות, והוא תמך בלימודי המוזיקה שלה ושילם עבור שכירת פסנתר. מיצי החלה להופיע בסטרוז'ינץ ובצ'רנוביץ ואף ברדיו צ'רנוביץ. ב-21 בנובמבר 1937 נישאה מיצי לברנהרד לוקר, שכבר סיים לימודי פיזיקה ומתמטיקה.
בתקופת מלחמת העולם השנייה.
בעקבות הסכם מולוטוב ריבנטרופ והאולטימטום, שהגישה ברית המועצות לרומניה, הועבר חבל ארץ זה לשלטון ברית המועצות והשלטונות הקומוניסטים הלאימו את מפעל העורות של משפחת לוקר. מלחמת העולם השנייה, בה חברו גרמניה הנאצית ורומניה תחת משטרו של יון אנטונסקו למלחמה משותפת נגד ברית המועצות, שינתה פעם נוספת את זהות השולטים בחבל ארץ זה. יהודי צ'רנוביץ נרדפו, נשדדו, הוגלו ונרצחו בהמוניהם. בליל 14 ביוני 1942 נלקחו בני הזוג לוקר יחד עם בני משפחה נוספים ועוד יהודים והועברו בקרונות בקר הרחק מזרחה. המסע נמשך במעבורת ובמשאיות מעבר לנהר הבוג הדרומי עד למחנה המוות מיכאילובקה (בנפת קזנקיבקה, מחוז ניקולאיב) ,סביבה של מחצבת אבן, שם שוכנו באורוות מקומיות, כשהם מיועדים לעבוד במחצבה ובתיקון הדרכים עבור ארגון טודט. לאחר שהגרמנים שמעו, שברנהרד לוקר יודע לעבד עורות בדרכים טבעיות, הטילו עליו לעסוק בכך ומיצי עזרה לידו ומצבם השתפר מעט. ב-26 במאי 1943 סיפרה להם בעלת הבית בו עבדו בני הזוג שלמחרת עומדים להרוג אותם ובני הזוג לוקר החליטו להימלט ולנסות להגיע מעבר לבוג, לטרנסניסטריה וכך עשו. ב-15 ביולי ברחו גם הצייר ארנולד דגני ורעייתו ועוד 9 יהודים - יתר היהודים (היו 745 במשלוח זה) הומתו ביריות ונקברו בקבר משותף בדצמבר 1943. דגני כתב ספר בשם Groapa este în livada de vișini (הבור נמצא בחורשת הדובדבנים) בו סיפר את ההתרחשות.
בני הזוג לוקר הצליחו למצוא מקלט בבית כפרי לכמה ימים ובהמשך, בעזרת פרטיזן יהודי, הצליחו לעבור את הבוג ולהתגנב לתוך מחנה ריכוז בטרנסניסטריה.
אחרי המלחמה.
עם פירוק מחנות הריכוז של טרנסניסטריה, שבו בני הזוג לוקר לצ'רנוביץ ומיצי שבה להופעות מוזיקליות בקונצרטים וברדיו צ'רנוביץ. משפחת לוקר עברה לבוקרשט ומיצי למדה שם פיתוח קול בקונסרבטוריון למוזיקה של בוקרשט. בסיום לימודיה הייתה לסולנית של התזמורת הסימפונית והופיעה כסולנית בתוכניות של רדיו בוקרשט. מיצי התקבלה לאופרה הממלכתית הרומנית לתפקיד "סוזאנה" בנישואי פיגרו, אך באותו זמן קיבלו גם אישור לעלות לישראל והם עזבו את רומניה ועלו ארצה בדצמבר 1950.
מיצי חיפשה עבודה כזמרת, אך אי-ידיעת העברית ואי-פרסומה בישראל עמדו לה למכשול. היא פנתה להסתדרות העובדים הכללית וביקשה שיעסיקו אותה במסיבות שהם עורכים, אך הם סירבו משום שלא התפרסמה. מיצי הציעה לעסקני ההסתדרות להופיע ללא תשלום כדי להתחיל להתפרסם, והצעה זו התקבלה. מיצי לוקר התקבלה לאופרה הישראלית לתפקיד "מיכּאלה" בכרמן ומשכה תשומת לב רבה, לכן זכתה לאחר מכן בתפקיד מרגרטה (גרטכן) באופרה "פאוסט" של שארל גונו. היא זכתה להופעות ברדיו קול ישראל, לעיתים סולו בליווי פסנתרן או תזמורת ולעיתים בדואטים עם ליקה שדה או סלינה אלפנדרי. היא שרה בתל אביב, בקונצרט המוקדש למוצרט, את כך עושות כולן יחד עם אלפנדרי והופיעה בקונצרטים תחת ניצוחו של איתן לוסטיג.
החל מ-1961 ועד 1976 הייתה מיצי לוקר מורה לפיתוח קול בקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב. ב-1971 נפטר בעלה, ברנהרד, שהיה באותו זמן דוקטורנט באוניברסיטת בר-אילן, ולאחר מותו הפסיקה מיצי להופיע והסתפקה בהוראה. לבני הזוג לא היו ילדים.
לוקר נפטרה בשנת 2014, בגיל 100. היא נקברה לצד בעלה.
סנט לואיס ראמס
זרון אפריקני
זֵרוֹן אפריקני (שם מדעי: "Circus ranivorus") הוא מין של דורס יום המצוי באפריקה ושייך לסוג זרון.
מאפיינים.
אורך הזרון האפריקני 44–49 ס"מ ומשקלו 382–590 גרם, כאשר הנקבות גדולות ב-30% מהזכרים. לזרון עיניים צהובות ונוצות חומות וכמו ששמו רומז גם "זר" של נוצות מסביב לצווארו בצבע חום כהה. הירכיים והבטן אדמוניים מעט והכנפיים הלבנות גדולות ובעלות שכמה עליונה חומה וקצוות שחורים. הרגליים גדולות ומכוסות בקשקשים צהובים גדולים. הם ציפורים קולניות בעונת הרבייה ובחיזור הזכר צריך להגיש לנקבות הגדולות פיסת מזון וכן מעוף מיוחד בשביל להתקרב אליה.
הוא חי בעיקר בדרום ודרום מזרח אפריקה מדרום סודאן לדרום אפריקה ונצפו בודדים עד לניגריה.
לעומת שאר מיני הזרונים הם חיים ביחד במשך כל השנה. הם מזדווגים במאי-יוני והקן נבנה בין ערוגות הסוף ולעיתים אף על המים. הם מטילים 2–4 ביצים אך הצאצאים יכולים לאכול אחד את השני.
הם טורפים שניזונים מיונקים קטנים כמו עכברי Rhabdomys וכן מצפרדעים, דגים ונבלות.
זרונים אלה זקוקים לשטחי ביצות עצומים כדי לשגשג. הם עלולים להיפגע מזיהום ביצות או מייבושן לצורכי חקלאות ובנייה.
דיה צהובת-מקור
דיה צהובת-מקור (שם מדעי: "Milvus aegyptius") היא מין עוף מהסוג דיה שבמשפחת הנציים בעל מקור צהוב שנתן לו את שמו. לפעמים היא נחשבת לתת-מין של דיה שחורה - קרובתה הגדולה והנפוצה יותר. על פי מחקרים נקבע שהיא מין עצמאי, אך לא כל שיטות המיון מקבלים את זה.
מאפיינים.
הדיה דומה לדיה השחורה למעט במקורה הצהוב הגדול עם נוצות חומות ועיניים גדולות ושחורות. הדיה השחורה נפוצה באפריקה בעיקר בחורף ואז נודדת חזרה לאירופה. לעומתה, הדיה הצהובה נותרת במקום ולא נודדת, אך הן דומות מאוד. הן חיות בסוואנה ובאזורים חמימים. הן צדות יצורים קטנים כמו יונקים קטנים, עופות וזוחלים וחלק אפילו למדו לדוג. הן גם מחטטות באשפות בהרבה מקומות ומחפשות נבלות, למעט באזורי המדבר של הקארו הדרום אפריקני או במדבר נמיב.
בהנחה שדיה זו היא מין עצמאי יש לה שני תת-מינים:
אוסטין ספרס
אוסטין ספרס (באנגלית: Austin Spurs) היא קבוצת כדורסל מהעיר אוסטין שבטקסס המשחקת בליגת הפיתוח של ה-NBA. הקבוצה הוקמה בשנת 2001 כקלומבוס ריברדרגונס ובשנת 2005 עברה למיקומה הנוכחי. בשנת 2007 נרכשה הקבוצה בידי קבוצת סן אנטוניו ספרס מליגת ה-NBA ובשנת 2014 שינתה את שמה לאוסטין ספרס בדומה לקבוצת האם.
הקבוצה זכתה באליפות הראשונה של המועדון בעונת 2011-12, ובאליפות השנייה של המועדון בעונת 2017-18.
היסטוריה.
קלומבוס ריברדרגונס הוקמה בשנת 2001 בעיר קולומבוס, ג'ורג'יה, כחלק מהקמת ליגת הפיתוח. הקבוצה שיחקה 4 עונות בליגה לפני שנקנתה על ידי קבוצת משקיעים שהעבירה אותה בסיום עונת 2004/05 לאוסטין, טקסס ושינתה את שמה לאוסטין טורוס. ביוני 2007 נרכשה הקבוצה על ידי קבוצת סן אנטוניו ספרס מליגת ה-NBA, שהפכה להיות קבוצת ה-NBA השנייה שמחזיקה בבעלותה קבוצה בליגת הפיתוח.
בעונת 2007/08 סיימה הקבוצה במקום הראשון באזור הדרום-מערבי והגיעה עד לגמר, בו הפסידה לאיידהו סטאמפייד. בעונת 2011/12 הגיעה הקבוצה שוב לסדרת הגמר, בה גברה בשלושה משחקים על הלוס אנג'לס די-פנדרס וזכתה באליפות הראשונה בתולדות המועדון.
באוקטובר 2014 הודיעה הקבוצה על שינוי שמה מאוסטין טורוס לאוסטין ספרס, על שם קבוצת האם.
אוסטין טורוס
קולומבוס ריברדרגונס
בז גדול
בז גדול (שם מדעי: "Falco rupicoloides") הוא עוף דורס מהסוג בז שבמשפחת הבזיים החי בדרומה של אפריקה.
תיאור.
הבז הגדול הוא מהמינים הגדולים ביותר בסוגו. הוא מגיע לאורך 29–37 סנטימטרים ולמשקל 165–334 גרם. הצבע שלו אדמוני חיוור והכנפיים מעט כהות יותר. המקור שלו קטן ובצבע אפור, הרגליים צהובות חיוורות, הזנב מעט מפוספס והעיניים כהות.
אזורי מחיה ובתי גידול.
זהו בז החי בשטחים צחיחים ואיננו בולט במיוחד. הוא חי בערבות עשב, סוואנות ואזורים תת-מדבריי ומעדיף רמות בגובה 800-1,800 מטרים. הוא נפוץ בעיקר במדינות הדרומיות של אפריקה. המספר העולמי כולל 100,000-200,000 פרטים והאוכלוסיות יציבות.
צייד ומזון.
הוא יושב על עמוד חשמל או ענף גבוה ומחפש משם טרף קטן. הוא ניזון מחסרי חוליות כמו טרמיטים, חגבים, חיפושיות, עקרבים ועכשובים, דו-חיים, זוחלים שונים כמו לטאות, שממיות, זיקיות ונחשים וכן מיונקים קטנים ועופות. הוא נמשך למקומות שרפה כדי לתפוס חיות שבורחות מהאש. את שאריות הטרף הוא יטמון מתחת לאבנים.
תת-מינים.
לבז זה 2 תת-מינים:
בזון גמדי
בזון גמדי (שם מדעי: "Polihierax semitorquatus") הוא הדורס היומי הקטן ביותר בעולם והוא מין יחיד בסוגו במשפחת הבזיים.
מאפיינים.
זהו הדורס היומי הקטן ביותר בעולם ואורכו 19–20 ס"מ והוא בעל נוצות אפורות על הראש, הגב והכנפיים ולבן בבטן. העיניים אדומות ביותר וגם האזור סביבן והמקור אדום וקטן. נוצות הכנפיים שחורות עם לבן, הרגליים אדומות והזנב שחור. הנקבות גדולות מעט יותר מהזכרים. הבזונים עפים נמוך יחסית וקרוב לקרקע בחיפוש אחר טרפם הכולל חרקים, זוחלים קטנים ויונקים קטנים.