לאחר מות הברונים האחרונים של אביה, בשנת 1383 ובשנת 1390, עברו השטחים בהם שלטו לשלטונה של וונציה ובכך הושלמה שליטתה רחבי האי. עם זאת, חלוקת האי לברונויות נשמרה, ובני משפחות מוונציה ניהלו את הברונויות באי, בעוד ששליטו הוונציאני העליון של האי ישב בכלקיס.
שלטונה של ונציה באי נמשך עד 1470, כאשר, במהלך המלחמה העות'מאנית בוונציה בשנים 1463-1479, הסולטן מהמט השני יצא למערכה נגד כלקיס. עם נפילת העיר, עבר כל האי לשליטה עות'מאנית. נפילת העיר הייתה לימים לנושא אחת האופרות של רוסיני, "מאומטו השני".
שוק סנט לורנס
שוק סנט לורנס (באנגלית: St. Lawrence Market) הוא שוק ציבורי עיקרי בטורונטו, אונטריו, קנדה. הוא ממוקם בצומת הרחובות פרונט המזרחי וג'רוויס, ברובע "העיר העתיקה" של טורונטו. עד 2015 היו במתחם שני מבנים למטרות שונות - הצפוני והדרומי. עד הריסתו של שוק סנט לורנס הצפוני ברחוב פרונט הצפוני, במטרה לפנות שטח לחידוש עירוני, הוא אירח שוקי איכרים ועתיקות על בסיס שבועי בעוד השוק הדרומי פעל על בסיס יומי.
הבניין הדרומי, שנבנה מחדש פעמיים והוא משלב קטע מהבניין המקורי ששימש כבניין העירייה הזמני של טורונטו עד שנת 1845.
שוק סנט לורנס נבחר לשוק המזון הטוב ביותר בעולם על ידי נשיונל ג'יאוגרפיק באפריל 2012.
היסטוריה.
ב-1803, האוכלוסייה ב-York, Upper Canada גדלה לנקודה שבה היה צורך בשוק ציבורי. סגן מושל של Upper Canada, פיטר האנטר, הקים שוק שבועי המיועד לאזור. הכרזתו הופיעה בגיליון העיתון Upper Canada Gazette ב-3 בנובמבר 1803, ובה היה כתוב: "כיוון שקולות רבים עלו מצד תושבי העיירת יורק ועיירות סמוכות אחרות, בכך שאין מקום או יום מוסדר למכירת בקר, צאן, עופות, דגים, טובין וסחורות, שהובאו על ידי סוחרים, חקלאים ואחרים, עבור האספקה הדרושה לעיר יורק, ואילו תועלת רבה ויתרון יכולים להיות לתושבים ולאחרים על ידי הקמת שוק שבועי במקום וביום מסוים למטרה האמורה".
השוק המקורי היה ידוע בשם "כיכר השוק" ואנשים התאספו בו בשבתות בפינת רחוב קינג וניו סטריט (רחוב ג'רוויס של היום) המשתרע מערבה לרחוב צ'רץ' ודרומה לרחוב פאלאס (רחוב פרונט של היום), עם ערוץ שרץ במרכז מן רחוב קינג, דרומה אל המפרץ. כיכר השוק הייתה מרכז החיים החברתיים בעיר, שם נערכו מכירות פומביות ואף התבצעו בו עונשים ציבוריים. בימיה הראשונים של העיר, כאשר העבדות הייתה עדיין חוקית, השוק כלל מכירות פומביות של עבדים שחורים. חוקי העזר העירוניים אסרו על מכירת חמאה, ביצים, דגים, בשר, עופות וירקות בין השעות 06:00 ל-16:00 בשבתות, למעט בשוק, במטרה לעודד ולהגדיל את הפעילות בו.
הבניין הראשון של השוק, שהוגדר מראש כזמני, היה באורך 11 מטרים וברוחב 7.3 מטרים ונבנה בשנת 1814. מבנה הקבע הראשון נבנה מעץ בשנת 1820. בשנת 1823 נחפרה הבאר הציבורית הראשונה בעיר. ב-1831 מבנה העץ של השוק פורק ובמקומו נבנה מבנה לבנים מרובע עם כניסות בעלות קשתות בצדדים. שטח המשרדים של הבניין שימש כביתה הזמני של מועצת העיר עד 1845. מבנה זה שירת את ייעודו עד השריפה הגדולה של טורונטו בשנת 1849, שכילתה את הצדו הצפוני של המבנה, ולאחר מכן נהרס ברובו לטובת בניית מבנה חדש. בנייני השוק נהרסו ונבנו מחדש עוד פעמיים, ב-1904 וב-1968.
אחרי השריפה, נבנה הסנט לורנס הול יחד עם בניין שוק חדש, בינו לבין רחוב פרונט. בניין שוק סנט לורנס הדרומי הנוכחי נבנה בשנת 1845 כבית העירייה של טורונטו ונבנה מחדש בשנת 1850 ו-1904 ושופץ בשנת 1972. קירוי נבנה בין המבנה הצפוני לדרומי והוא נהרס בשנות החמישים. המבנה הצפוני האחרון של שוק סנט לורנס היה בניין קומה אחת שנבנה בשנת 1968, במקום המתחם של 1904, שנוצר על מנת להידמות למבנה השוק הדרומי. הוא נהרס בשנת 2015 ובניין חדש ייבנה באותו מגרש. שוק חקלאים זמני ממוקם במגרש החנייה מדרום למבנה השוק הדרומי.
במאה התשע עשרה היו לטורונטו שלושה שווקים ציבוריים, ששמם נקרא על שם הרבעים שבהם היו ממוקמים. שוק סנט לורנס, שהוקם בשנת 1803, היה הראשון, שוק סנט פטריק בקווין סטריט ווסט 238 היה השני והוקם בשנת 1836. הוא עדיין מתקיים ומתפקד כביתו של המזון האורגני ונבנה עבורו מבנה קבע בשנת 1912, ושוק סנט אנדרו בבלוק בין רחובות ריצ'מונד, אדלייד, בראנט ומוד שנבנה בשנת 1850 וכיום קיים פארק על שטחו.
טורונטו מתקדמת לעבר בניין שוק נוסף באתר של הבניין הצפוני. בניין חדש בן ארבע קומות עם אטריום המיועד להחליף את המבנה הצפוני של 1968. שוק האיכרים הועבר לרחוב הטיילת 125, מדרום לבניין הדרומי. מתחת לרצפת המבנה של שנת 1968 נמצאו יסודות של המבנים מ-1831, 1851 ו-1904.
פריקלס (פירושונים)
מייקל טאבס
מייקל טאבס (באנגלית: Michael Tubbs; נולד ב-2 באוגוסט 1990) הוא פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כראש עיריית סטוקטון שבקליפורניה. הוא האדם הצעיר ביותר שנבחר לתפקיד והאפרו-אמריקאי הראשון. היה ראש העיר הצעיר ביותר בארצות הברית מבין ראשי הערים שבהן מעל 100,000 תושבים.
ביוגרפיה.
טאבס נולד בסטוקטון לאם בת 16 ואב שהיה כלוא במוסד לנוער עברייני בעת לידתו והמשיך בחיי הפשע גם לאחר מכן. במהלך לימודיו בתיכון זכה בתחרות מאמרים בחסותה של אליס ווקר, המאמר הזוכה התפרסם בעיתון סן פרנסיסקו כרוניקל תחת הכותרת "Parents' mistakes made me succeed", ובו מתאר את נחישותו להתקדם ולהצליח על אף טעויות הוריו וגישת אביו אותו פגש לראשונה בכלא בגיל 12, לפיה כאדם שחור אין הוא אשם במצבו אלא יש לו ברירה או להיכלא או למות.
הוא למד באוניברסיטת סטנפורד וסיים תואר ראשון במחקרים השוואתיים בנושא גזע ואתניות ותואר שני בלימודי מדיניות, מנהיגות וארגון. במהלך הלימודים זכה למלגת טרומן הפדרלית ולפרס דינקלספיל מטעם האוניברסיטה.
בסיום הלימודים חזר לסטוקטון במטרה לשנות את מצב העיר שדורגה כאומללה ביותר בארצות הברית ב-2011. בנובמבר 2012 נבחר למועצת עיריית סטוקטון והיה בכך לנציג הצעיר ביותר במועצה מאז ומעולם. מסע הבחירות שלו לווה בתשומת לב תקשורתית רבה ובתרומות ותמיכת ידוענים כגון אם סי האמר ואופרה וינפרי. הקמפיין תועד בסרט הדוקומנטרי "True Son" של הבמאי קווין גורדון שיצא ב-2014.
בנובמבר 2016 נבחר לראשות העירייה לאחר שגבר על ראש העיר המכהן אנתוני סילבה ברוב של 70%. כראש העיר החליט להוציא לפועל ניסוי של הכנסה בסיסית לכל, במסגרתו מוענקים ל-100 משפחות 500 דולרים מדי חודש לכל אחת.
בבחירות שנערכו בנובמבר 2020 הפסיד טאבס ליריבו מהמפלגה הרפובליקנית. לאחר הפסדו מונה ליועצו של מושל קליפורניה גווין ניוסם.
ב-2018 נכלל ברשימת האישים המשפיעים עד גיל 40 של מגזין פורצ'ן.
טאבס נשוי לאנה אותה הכיר במהלך לימודיהם בסטנפורד. הם הורים לילד אחד.
הדומה החמישית
הדומה הממלכתית של האספה הפדרלית של הפדרציה הרוסית החמישית במספר הוא מושב הדומה של הפדרציה הרוסית שנבחר בשנת 2007 וכיהן מה-21 בדצמבר 2011 ועד ה-5 באוקטובר 2016.
הדומה נבחרה בנובמבר 2007 ובשל אחוז החסימה שעמד על 7%, ארבע מפלגות בלבד נכנסו לפרלמנט: המפלגה הקומוניסטית, המפלגה הליברל-דמוקרטית הלאומנית, רוסיה הוגנת הסוציאל-דמוקרטית ורוסיה המאוחדת השמרנית, כאשר מפלגתו של פוטין, רוסיה המאוחדת שוב זכתה במרבית המושבים בדומה.
בעלי תפקידים.
ב-24 בדצמבר 2007 הפרלמנט בחר מחדש את בוריס גריזלוב מרוסיה המאוחדת לתפקיד יושב ראש הדומה הממלכתית. באותה עת, עד לבחירות (על פי המסורת) כיהן חבר הפרלמנט המבוגר ביותר כיושב ראש זמני, היה זה ז'ורס אלפרוב בן ה-77.
הדומה הששית
נאשיצה
נָאשִיצֶה (בקרואטית: Našice) היא עיירה ורשות מקומית במזרח קרואטיה, השוכנת במחוז אוסייק-ברניה, 53 קילומטרים דרומית-מערבית לבירת המחוז אוסייק.
היסטוריה.
היישוב מאוזכר לראשונה בכתובים ב-1229. במהלך המאה ה-13 הקימו טמפלרים ונזירים פרנציסקנים כנסיות ביישוב. ב-1541 נכבש היישוב על ידי צבאותיו של סולימאן הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית. לאחר מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699) עבר האזור לחזקת ממלכת הבסבורג מתוקף הסכם קרלוביץ. בהמשך, נכלל היישוב בשטח האימפריה האוסטרו-הונגרית. בשלהי המאה ה-19 וראשית המאה ה-20 עברה נאשיצה תנופת פיתוח כלכלי ובאזור קמה תעשיית עץ, לבנים וכן קמו טחנות רוח. תהליך זה לווה בהגירה משמעותית לעיירה ומספר תושביה כמעט והוכפל מ-4,035 ב-1880 ל-7,992 ב-1900. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה נאשיצה בשטחי ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים אשר הפכה בהמשך לממלכת יוגוסלביה.
ב-6 באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, תקפה גרמניה הנאצית את יוגוסלביה והכניעה את צבאה תוך ימים אחדים. אחר כך נמסר האזור לחזקת ממשלת הבובות של האוסטאשה. האזור שוחרר על ידי הפרטיזנים של טיטו, ולאחר המלחמה נכללה נאשיצה בשטחי הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה.
ביוני 1991 הכריזה קרואטיה על עצמאותה והתנתקה מיוגוסלביה. כפועל יוצא מכך, פרצה מלחמת העצמאות של קרואטיה, ובמהלכה התחוללו במחוז קרבות בין צבא יוגוסלביה שהחזיק במתחם צבאי בעיירה לבין כוחות הצבא הקרואטי, אשר הצליחו לכבוש את המתחם. לאחר המלחמה נכללה נאשיצה בשטחי קרואטיה.
הקהילה היהודית.