"Shield" הוא השיר בעל ההשפעות הפסיכדליות ביותר באלבום, והוא משקף את אווירת ילדי הפרחים ששררה בסוף שנות ה-60 בעולם. קצב תיפופו של פייס בשיר שונה במיוחד מתיפופו הרגיל וזאת על מנת ליצור "צליל זכוכיתי". כמו כן, השיר מאופיין ב"באס ליין" מודגש וחזק. השיר נחשב על ידי מעריצי הלהקה כאחד מהשירים הטובים ביותר שיצרו חברי ההרכב הראשון של הלהקה, וכיצירת מופת אלמותית.
מאז 1969, לא בוצע השיר מעולם בהופעה חיה.
Anthem.
בדומה לשיר "April" באלבום Deep Purple, השיר שופע השפעות ממוזיקה קלאסית כשהאורגן מהווה כלי דומיננטי ומרכזי בו. קטע מחרוזתי-תזמורתי קצר מנוגן באמצעו של השיר. בשל המבנה המורכב שלו, השיר מעולם לא הוקלט בביצוע חי. "Anthem" נחשב לאחד מהשירים הנודעים ביותר של דיפ פרפל, ואף נחשב לקלאסית רוק.
River Deep, Mountain High.
הקטע האחרון באלבום נכתב ברובו בידי המפיק פיל ספקטור ובוצע במקור על ידי אייק וטינה טרנר. הלהקה עיבדה אותו באופן מיוחד ליצירת רוק מתקדם בת 10 דקות. לרדיו הוא יצא כסינגל קצר וערוך. השיר זכה להצלחה רבה במצעדים בארצות הברית ובקנדה.
הצלחה וביקורות.
למרות הצלחתו האדירה בארצות הברית, בבריטניה האלבום קיבל בצאתו ביקורות מעורבות, כשחלקם מהללים את היצירתיות של הלהקה וחדשנותה, וחלקם האחר מבקר אותה על ערבוב מיותר ומתיש של סגנונות שונים. עם זאת, במשך השנים, שיפר האלבום את המוניטין שלו ונחשב עד היום בעיני המעריצים כאחד האלבומים החשובים של הלהקה ומהטובים ביותר שבהם.
רשימת השירים.
צד ב'
דורמשטרנג
מנחם מנדל הגר (בני ברק)
הרב מנחם מנדל הגר (נולד בה' בכסלו, ה'תשי"ח, 28 בנובמבר 1957) הוא האדמו"ר ממרכז חסידי ויז'ניץ, וחבר מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל.
ביוגרפיה.
נולד ללאה אסתר ולרבי משה יהושע הגר, האחרון מבין שישה ילדים. בברית שלו שימש כסנדק רבי שלום רוקח מסקאהל. נקרא על שם אבי אמו, רבי חיים מנחם מנדל מדעעש. למד במוסדות החינוך של חסידות ויז'ניץ בבני ברק. כשנה לאחר גיל בר מצווה עבר להתחנך בישיבת סקוור בארצות הברית. בתשל"ה נישא למרים, בתו של הרב אברהם דוד הורוביץ, אב"ד שטרסבורג וחבר בד"צ העדה החרדית בירושלים.
הוסמך להוראה בידי הרב יצחק יעקב וייס והרב משה הלברשטאם. בשנת תש"מ מונה לרב בית המדרש ויז'ניץ ברחוב רבי טרפון במרכז בני ברק, במקום אחיו, הרב ישראל הגר, שעבר לכהן כרב קריית ויז'ניץ. למשך תקופה קצרה היה רב קהילת ויזניץ באנטוורפן. בשנת ה'תשמ"ד הרחיק אביהם את אחיו הרב ישראל מתפקידיו המרכזיים עד אז בחסידות. בי' בסיוון ה'תש"ן, במסגרת אירועי "ההתוועדות העולמית של חסידי ויז'ניץ" לציון יובל להקמת החסידות בארץ ישראל לאחר השואה, הוכתר הרב מנדל כרב ואב"ד של קריית ויז'ניץ בבני ברק. במסגרת הטקס נמסרה לידיו מגילת הכתרה שבה חתימותיהם של אביו ושל אישים חשובים בחסידות.
בתשרי ה'תשס"ב השיב האב את הרב ישראל למעמדו המרכזי בחסידות. בעקבות כך התפתח מתח בחסידות. רובם של חסידי ויזניץ תמכו ברבי ישראל, אולם חלק אחר התקבץ סביב רבי מנדל שהקים חבורות לבחורים ואברכים, וכן החל להוציא עלון חודשי בשם "מלכות ויז'ניץ".
מרכז חסידי ויז'ניץ.
בשנת ה'תשס"ד החל לערוך "באטע'ס" במבנה ששכר בקריית ויז'ניץ. בהמשך החל לערוך שם גם תפילות והקים למעשה חצר נפרדת כמעט לחלוטין. במקביל רכש שטח גדול ברחוב עזרא, סמוך לקריית ויז'ניץ, לצורך בניית קריה למוסדותיו ובשנת תשס"ט (2009) חנך במקום בית כנסת גדול, תלמוד תורה וישיבות. על בניין בית הכנסת נכתב "מרכז חסידי ויז'ניץ", כינוי שבהמשך הפך לסימן היכר של חצרו ('מוסדות ויז'ניץ מרכז'). פתח בתי כנסת ומוסדות חינוך באשדוד, אלעד וירושלים וכן מוסדות בלונדון, בורו פארק, ויליאמסבורג, מונטריאול, ליקווד ומונסי. לאחר פטירת אביו בתשע"ב החל לכהן כאדמו"ר. חצרו מנתה 659 בתי-אב ב-2016.
בשבט ה'תשע"ג פעל אחיו לצירופו למועצת גדולי התורה של אגודת ישראל, אך מאז מינויו של מזכיר המועצה החדש בתשע"ח, הרב יעקב ולצר (שהיה מקורבו ופרש מחצרו על רקע שיטת ה"שוואנצונעס"), הרב הגר לא משתתף בישיבותיה.
החצר בראשותו מדגישה את חשיבות ההתבטלות המוחלטת כלפיו. היא מציינת את יום י"ב בשבט, התאריך שבו הקים את החצר, כ"ראש השנה לחסידות", שבו עוסקים בחשיבות ההתקשרות לצדיק. בה'תשע"ח אמר לחסידיו שעליהם לדבוק בו ולהיות "שוואנצס" (ביידיש: "זנבות") ולא "באטשי'ס" (בהונגרית: "דודים", כלומר בעלי-בתים). הוא אף חיבר שיר בנושא שהפך למעין המנון של החצר ("השיטה הקדושה"). בין היתר שרים החסידים המנון זה לפני תקיעת שופר או הדלקת נרות חנוכה. יש בציבור החרדי מי ששרים את ההמנון בלעג. על רקע הנהגות חריגות אלו עזבו מספר משפחות את החסידות, בהם חסידים בולטים.
בכמה מקרים נקטו קבוצות של חסידיו באלימות ובמסעות הרס כאשר סברו שכבודו נפגע. כך למשל פרצו בדצמבר 2019 עשרות מחסידיו לישיבה הספרדית נחלת דן, הסמוכה לישיבה של החסידות שבראשותו, וחוללו שם הרס רב, לאחר שלדבריהם בחורים מהישיבה זרקו ביצה על רכבו של הרב הגר.
לוחמי החלל
לוחמי החלל (באנגלית: Starship Troopers) הוא ספר מדע בדיוני פרי עטו של רוברט א. היינליין. הספר ראה לראשונה אור, בגרסתו המקוצרת, במספר גיליונות עוקבים של "כתב-העת לפנטסיה ולמדע בדיוני" (אוקטובר, נובמבר 1959) בשם "Starship Soldier" (חייל חלל), ובשלהי אותה השנה הופיע בחנויות במלואו בכריכה קשה.
עלילת הספר, הכתובה בגוף ראשון, נסובה סביב חייל העונה לשם חואן "ג'וני" ריקו וחבריו ל-חיר"ן (חיל רגלים נייד), יחידת עילית עתידנית המצוידת בחליפות כוח אישיות משוריינות. הגיבור מתקדם בסולם הדרגות והתפקידים ממדרגת מגויס טרי, עבור במפקד שאינו קצין וכלה בקצין, וזאת על רקע מלחמה בין-כוכבית ובה לוחמים בני-האדם במין פסבדו-ארכנואידי הנודע יותר בשם "ג'וקים" (Bugs). מנקודת מבטו של ריקו, יורד היינליין לנבכיהם השכלתניים והמוסריים של מושגים בסיסיים רבים בתחום הפילוסופיה המדינית, כגון זכות בחירה סלקטיבית, חובה אזרחית מהי, ההכרח בקיום מלחמה ועונש מוות וכן בטבעה מבשר-הרעות של עבריינות הנוער.
"לוחמי החלל" זכה בפרס הוגו לספר הטוב ביותר בשנת 1960 והיווה זרז רב-משמעות ליצירת סוגה ספרותית חדשה הנודעת בשם "מדע בדיוני צבאי". הספר, כנרמז לעיל, משך את חצי הביקורת ועורר דיון ציבורי נרחב סביב נושאיו החברתיים והפוליטיים השנויים במחלוקת עזה, כאשר מקצת המבקרים ייחסו לו קידום מיליטריזם, פשיזם, גזענות ואף סוגנות. בשם "לוחמי החלל" הופיעו מספר סרטים ומשחקים, והנודע בהם - כמו גם השנוי ביותר במחלוקת - היה "גברים בחלל", עיבודו הקולנועי של פול ורהובן משנת 1997. הספר תורגם לעברית בשנת 1994 על ידי ד"ר עמנואל לוטם בעבור כתר הוצאה לאור. בישראל מוכר הספר אף בכותר "גברים בחלל", כשם תרגום סרטו הנודע של ורהובן.
רקעו הצבאי ועמדותיו הפוליטיות של היינליין.
בדומה למספר סופרים אחרים שעסקו בסוגת המדע הבדיוני הצבאי (דוגמת דייוויד דרייק וג'ו הולדמן), שירת רוברט א. היינליין בצבא ארצות הברית. היינליין השלים את חוק לימודיו באקדמיית הצי האמריקאי בשנת 1928, ושירת בצי ארצות הברית במשך שש שנים. הוא כיהן בתור סגן על סיפון הספינה USS Roper בין השנים 1933 ו-1934, עד שנאלץ לעזוב את הצי בשל שחפת ריאתית. בעודו מכהן כקצין בצי, לא זכה היינליין בניסיון קרבי כלשהו, והוא העביר את תקופת מלחמת העולם השנייה במו"פ במספנת הצי בפילדלפיה. לימים יעמוד שירותו נעדר טבילת האש של היינליין בצי האמריקאי במוקד ביקורות שתכתבנה על "לוחמי החלל".
אליבא דהיינליין, רצונו לכתוב את "לוחמי החלל" הוצת על ידי חשיפתו לפרסומת בעיתון מטעם "הוועדה הלאומית למדיניות גרעין שפויה" ב-5 באפריל 1958, שקראה להשהיה חד-צדדית של הניסויים בנשק גרעיני על ידי ארצות הברית. בתגובה, ייסדו רוברט ווירג'יניה היינליין את "ליגת פטריק הנרי" בניסיון לגייס תמיכה בעבור תוכנית הניסויים הגרעיניים האמריקאית. במהלך קמפיין כושל זה, מצא את עצמו היינליין נתון תחת מתקפה עזה מתוך קהילת המדע הבדיוני, כמו גם מחוץ לה, בשל עמדותיו. אשר על כן, אפשר אולי לראות ב"לוחמי החלל" את היינליין המבהיר והמגן על העמדות הפוליטיות והצבאיות בהן החזיק בעת הכתיבה.
מלאכת חיבור "לוחמי החלל".
אי-אז, בשנים 1958–1959, פסק היינליין מעמלו על הספר שלימים ייקרא "גר בארץ נוכרייה" ועבר לכתיבת "לוחמי החלל". הספר ראה אור בראשונה ב"כתב-העת לפנטסיה ולמדע בדיוני" באוקטובר ובנובמבר של 1959 בתור סדרה שכונתה "חייל חלל". הספר נכתב במקור כספר לבני-הנעורים בעבור בית ההוצאה לאור 'סקריבנר', אך נדחה על ידי ההוצאה. עם דחותם את ספרו, חדל היינליין כליל מכתיבת ספרות לבני-הנעורים בעבור 'סקריבנר', בקוטעו את כל התקשרויותיו עמם לגמרי, ועבר למלאכת חיבור ספרים בעלי נושאים המותאמים לקהל הקוראים הבוגר יותר. לבסוף, הוצא הספר לאור כסיפורת לבני-העשרה על ידי ג'. פ. פטנאם ובניו. את הספר בחר היינלין להקדיש לכלל סמלי הטירונים באשר הם.
עלילת הספר.