בזמן השלטון הבריטי, 1947-1757 הוכנסו גם תכים משוכלים בעיקר כדי לרקום סלי פרחים בסגנון ויקטוריאני ועוד מוטיבים מערביים, לרוב על בדים אדומים, ולא על הלבן המסורתי, כנראה מסיבות מסחריות.
במאה ה21 הוקמו בבנגל במקומות שונים קואופרטיבים של נשים יוצרות קנטה לצורכי אופנה מודרנית. במורשידבאד יש קואופרטיב ששותפות לו 1400 אמניות קנטה, המתמחות ברקימת צורות גאומטריות שמתאימות לאמונה המוסלמית. בקנטה הללו מקובל לרקום רק צד אחד והשני נשאר נקי מתפרים
התכים המקובלים ברקמת קנטה.
חוטים צבעוניים נשלפו משולי הסארים הבלויים ושימשו גם לרקימת המסגרות וגם להבלטת דמויות או צורות. הנשים לרוב הבליטו את הצורות עם חוטים כחולים, ואת הדימויים יצרו בחוטים צהובים, שחורים אדומים ולבנים. תך איחוי קטן, תך גבעול ותך מילוי.
מדליין גרובס
מדליין גרובס (באנגלית: Madeline Groves; נולדה ב-25 במאי 1995) היא שחיינית אוסטרלית וסגנית אלופה אולימפית (ריו דה ז'ניירו 2016) במשחה ל-200 מטר פרפר.
ביוגרפיה.
גרובס נולדה וגדלה בבריזביין, קווינסלנד. יש לה שני אחים. היא החלה להתאמן בשחייה תחרותית בגיל 12 בקבוצת סנט פטרס המערבית בהדרכתו של מייקל בול ביחד עם מיץ' לרקין, ברונטה באראט ומדיסון וילסון.
באליפות אוסטרליה שנערכה בסוף אפריל 2013 זכתה גרובס במדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:09.39 דקות.
באליפות אוסטרליה שנערכה בתחילת אפריל 2014 זכתה גרובס בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:06.95 דקות.
במשחקי חבר העמים שנערכו בגלאזגו, סקוטלנד ביולי 2014 היא זכתה ב-3 מדליות, 2 זהב במשחי שליחות אותם שחתה בשלב המוקדמות. במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי היא קבעה כשחיינית ראשונה תוצאה של 54.77 שניות ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי היא קבעה כשחיינית שנייה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 1:59.78 דקות מדליית ארד אחת אישית, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:08.44 דקות.
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה, שנערכה בגולד קוסט, בריזביין באוגוסט אותה שנה היא סיימה במקום שביעי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:10.15 דקות.
באליפות אוסטרליה שנערכה בתחילת אפריל 2015 זכתה גרובס בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בפעם השלישית ברציפות במדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא אוסטרליה חדש של 2:05.41 דקות, לפני בריאנה תרוסל (2:07.29 דקות) ומדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 57.44 שניות, אחרי אמה מקיאן (57.31 שניות) ולפני אליסיה קוץ (57.77 שניות).
באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה באוגוסט אותה שנה היא זכתה במדליית ארד לאחר ששחתה בשלב המוקדמות במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב. האי שחתה את סגנון הפרפר ב"זינוק שליחות" בתוצאה של 58.18 שניות. נוסף לכך, היא סיימה במקום תשיעי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:08.00 דקות ובמקום 11 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 58.17 שניות
באליפות אוסטרליה שנערכה באפריל 2016 זכתה גרובס בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בפעם הרביעית ברציפות במדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:05.47 דקות, לפני בריאנה תרוסל (2:06.58 דקות) ומדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 57.08 שניות, אחרי אמה מקיאן (56.89 שניות) ולפני אליסיה קוץ (57.27 שניות)
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) היא זכתה בשתי מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:04.88 דקות, שלוש מאיות השנייה בלבד איטי מהזוכה מיריה בלמונטה מספרד (2:04.85 דקות) ולפני נצומי הושי מיפן (2:05.20 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב לאחר ששחתה בשלב המוקדמות. כשחיינית שלישית היא שחתה את סגנון הפרפר ב"זינוק שליחות" תוצאה של 57.87 שניות. נוסף לכך, היא סיימה במקום 17 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 58.17 שניות.
במשחקי חבר העמים שנערכו בגולד קוסט באפריל 2018 היא זכתה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 57.19 שניות, אחרי אמה מקיאן שקבעה שיא משחקים חדש של 56.78 שניות ולפני בריאנה תרוסל (57.30 שניות).
באליפות הפאן פסיפיק שנערכה בטוקיו, יפן באוגוסט אותה שנה היא זכתה במדליית זהב במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי ביחד עם אריארן טיטמוס, אמה מקיאן ומיקאילה שרידן בשיא משחקים ואוקיאניה חדש של 7:44.12 דקות, כשחיינית רביעית היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 1:56.47 דקות.
מכתזית
ג'יימס פארמר
ג'יימס לאונרד פארמר ג'וניור (באנגלית: James Leonard Farmer Jr; 12 בינואר 1920 – 9 ביולי 1999) היה פעיל אמריקאי לזכויות האזרח ומנהיג בתנועה האפרו-אמריקאית לזכויות האזרח, שדחף להתנגדות בלתי אלימה על מנת להפסיק את ההפרדה הגזעית בארצות הברית. פארמר שירת לצד מרטין לותר קינג, והיה אחד מששת הגדולים. הוא היה היוזם והמארגן של נסיעת החופש הראשונה בשנת 1961.
ביוגרפיה.
ג'יימס לאונרד פארמר ג'וניור נולד במרשל, טקסס, לג'יימס ל. פארמר האב ופרל יוסטון, ששניהם היו אנשי חינוך. אביו היה פרופסור במכללת וויילי, מכללה שחורה מבחינה היסטורית, וכומר מתודיסטי עם דוקטורט בתאולוגיה מאוניברסיטת בוסטון. אמו, עקרת בית, הייתה בוגרת מכון בת'ון-קוקמן בפלורידה ומורה לשעבר.
כאשר פארמר היה ילד צעיר, בערך שלוש או ארבע, הוא רצה לקנות קולה כשהיה בעיר עם אמו. אמו אמרה לו בתוקף שזה בלתי אפשרי כרגע ושהוא צריך לחכות עם זה עד שהם יחזרו הביתה. פארמר רצה להשיג אחד כזה ואז בקנאה התבונן בילד צעיר אחר שנכנס פנימה לקנות קולה. אמו אמרה לו שהילד האחר יכול לקנות את הקולה בחנות ההיא מכיוון שהוא לבן עור, אבל פארמר היה אדם בעל צבע כהה ולא הותר לו לרכוש בחנות זו. הרגע המכונן, חסר הצדק, היה החוויה הראשונה, אך לא האחרונה, שאותה זכר פארמר בהפרדה הגזעית. פארמר היה ילד מוכשר להפליא, וכבר בגיל 14 נרשם והתקבל למכללת וויילי, מכללה שחורה היסטורית בה אביו לימד. מלווין ב. טולסון, פרופסור לאנגלית, נעשה לחונך שלו.
בגיל 21 הוזמן פארמר יחד עם עוד קבוצת סטודנטים לבית הלבן לשוחח עם הנשיא פרנקלין רוזוולט. טרם השיחה עם הנשיא, אלינור רוזוולט, הגברת הראשונה, שוחחה עם הקבוצה עמה בא פארמר והוא מיד מצא חן בעינייה. כאשר הקבוצה נכנסה לשוחח עם הנשיא, גברת רוזוולט התיישבה מאחור. לקראת סיום המפגש, הורשו הצעירים לשאול שאלות. פארמר פנה לנשיא ושאל: "בדברי הפתיחה שלך תיארת את בריטניה וצרפת כאומות החופש של העולם, לאור המדיניות הקולוניאלית שלהן באפריקה, איך הן יכולות להיחשב בעינייך כאומות החופש?" הנשיא התחמק מהשאלה, והיא קראה, "רק רגע, לא ענית לשאלה!".
פארמר השלים תואר ראשון במדע במכללת וויילי בשנת 1938, ותואר ראשון באלוהות מבית הספר לדת באוניברסיטת הווארד בשנת 1941. בהשראת הווארד תורמן, פרופסור לתאולוגיה באוניברסיטת הווארד, פארמר החל להתעניין בגנדי ובפציפיזם. מרטין לותר קינג ג'וניור חקר זאת מאוחר יותר ואימץ רבים מעקרונותיו גם הוא. פארמר החל לחשוב כיצד להפסיק את העיסוק בגזענות בארצות הברית תוך כדי עבודתו במפלגת הפיוס, אליה הצטרף לאחר סיום הלימודים.
במהלך שנות החמישים שימש פארמר כמזכיר הלאומי ליגת הסטודנטים לדמוקרטיה תעשייתית (SLID), סניף הנוער של הליגה הסוציאליסטית לדמוקרטיה תעשייתית. בהמשך, הפך ה- SLID לארגון הסטודנטים למען חברה דמוקרטית.
בשנת 1945, נישא פארמר לוויני כריסטי, כריסטי נכנסה להריון זמן קצר לאחר נישואיהם ואז מצאה פתק שקיבל מאישה אחרת באחד מכיסי מעילו של פארמר, מקרה זה גרם לה להפיל את עוברה, ולגירושיהם זמן קצר לאחר מכן.
כעבור כמה שנים התחתן פארמר עם לולה א. פטרסון. היא אובחנה כחולה בלימפומת הודג'קין, כך שנאמר לשניים שלא יוכלו להביא ילדים לעולם, כיוון שבאותה תקופה הריון עלול היה להחמיר את המחלה. שנים אחר כך, חיפש הזוג לשמוע חוות דעת נוספת אשר נתנה לשניים תקווה. באותה תקופה שוכנעה לולה לנסות להביא ילדים לעולם. בתחילה, עברה הפלה, אך אז ילדה בהצלחה בת, תמי לין פארמר, ילידת 14 בפברואר 1959. ובת שנייה, אביי פארמר, נולדה בשנת 1962.
פעילות.
ייסוד CORE.
בשנת 1942, הקים פארמר את הקונגרס לשוויון גזעי (CORE), ארגון פציפיזם שיועד להשגת הרמוניה גזעית ושוויון באמצעות מחאה והתנגדות בלתי אלימה.
בריאיון לרוברט פן וורן בשנת 1964"," תיאר פארמר את עקרונות היסוד של CORE כדלקמן:
ג'ק ספראט היה סועד משיקגו שלא נתן שירות למי שאינו לבן, CORE, בהמלצתו ותמיכתו של פארמר, החליטו לבצע ישיבה רחבה במסעדתו בה יתפסו את כל המושבים הזמינים במסעדה ובכך למנוע ממנו להתפרנס. עשרים ושמונה חברים מהארגון נכנסו בקבוצות למסעדתו של ספראט, עם לפחות אדם שחור אחד בכל קבוצה, איש לא יאכל עד אשר יוגש אוכל גם ללקוחות השחורים. הלקוחות האחרים, שכבר היו במסעדה, עשו את אותו הדבר והששתתפו גם הם במחאה. מנהל המקום אמר להם כי ישמשו את הלקוחות השחורים, אם כי במרתף, אך הקבוצה סירבה ודרשו שיקבלו שירות במסעדה כמו כולם. לאחר מכן, הוצע לשחורים לשבת בפינה האחורית ולקבל שם שירות, גם את ההצעה הזאת דחתה הקבוצה. לבסוף, התקשר ספראט למשטרה. עם כניסת המשטרה, סירבה המשטרה לפנות את קבוצת CORE החוצה. לבסוף, נכנע בעל המסעדה ונתן שירות לשחורים כמו כולם.
נסיעות החופש.
בשנת 1961 נבחר פארמר, שעבד ב-NAACP, למנהל הלאומי של CORE.
אף על פי שבית המשפט העליון של ארצות הברית קבע, כי נסיעות באוטובוסים בין עירוניים בהפרדה אינם חוקיים, הדבר לא יושם ובמרבית המקומות עדיין ביצעו הפרדה. גורדון קארי הציע את הרעיון של נסיעות החופש, ופארמר אהב את הרעיון. נסיעת החופש הראשונה יצאה מוושינגטון הבירה ב-4 במאי 1961, ויועדה להגיע לניו אורלינס ב-17 במאי.