Kanzleramt (בגרמנית: לשכת הקנצלר) היא סדרת טלוויזיה גרמנית המבוססת על תבנית סדרת הטלוויזיה האמריקאית הבית הלבן, בהפקת רשת ZDF. עלילתה ממוקמת בעיקר בלשכת קנצלר גרמניה הבדיוני אנדראס ווייר (קלאוס בארנדט) ומספר את סיפור הקריירה הפוליטית של ראש הממשלה הגרמנית ועל חייו הפרטיים כאלמן ואב לבת מתבגרת.
עלילה.
לקנצלר גרמניה אנדראס ווייר יש בעיות רבות. לא משנה אם נשיא רוסיה לא רוצה להחזיר תמונות שנעלמו במהלך מלחמת העולם השנייה, אם הוא סובל מכאבי גב או אם נורה שגריר גרמניה בטורקיה. באופן פרטי ווייר גר עם בתו נינה בת ה-17 שהתאהבה ברקדנית סלסה והקנצלר מוצא עצמו מלהטט בקושי בין בעיות מדיניות לבעיותיו האישיות.
ביקורת.
"'לשכת הקנצלר' היא מבדרת, מרגשת ומעניינת", אמר פרידריך בוהל (ממפלגת CDU), לשעבר ראש לשכת הקנצלר. בהשוואה לתבנית האמריקאית עטורת הפרסים, הסדרה נראתה לרוב המבקרים כסדרה רדודה וטריוויאלית. כותב הנאומים לשעבר של המדינאי הגרמני ווילי ברנדט, מרטין א. סוסקינד, ציין כי הסדרה בלתי מציאותית.
הסדרה לא זכתה להצלחה ובוטלה לאחר שנים עשר פרקים. צפו בה 4.87 מיליון צופים (נתח שוק של 15.2 אחוזים), אך מספרי הצפייה צנחו במהירות יחסית ל-1.5 עד 1.7 מיליון.
שבע (להקה)
שבע הייתה להקה ישראלית.
היסטוריה.
הלהקה הוקמה ב-1995 על ידי מוש בן ארי, גיל רון שמע ואבישי בר-נתן. הלהקה הופיעה בישראל ובפסטיבלים ברחבי העולם.
ב-1997 הוציאה הלהקה את אלבום הבכורה שלה, "החתונה השמימית". מהאלבום בלט השיר "עוד יבוא שלום עלינו" שכתב והלחין חבר הלהקה מוש בן ארי.
ב-1998 השתתפו באלבום הראשון של המיזם המוזיקלי "עבודה עברית", תוך שביצעו את השיר "שיר מספר שמונה", שבוצע במקור על ידי אריק איינשטיין באלבום "בדשא אצל אביגדור".
ב-1999 יצא אלבומה השני של הלהקה, "יומם ולילה". מתוך האלבום, התפרסם ביצועה של הלהקה לשיר "שיר למעלות". האלבום בנוי כאלבום קונספט, בו כל שיר הוקדש עבור אדם כלשהו, בין האנשים ניתן למנות את יצחק רבין, ג'ון לנון, בוב מארלי, חיים נחמן ביאליק ונחמן מברסלב.
ב-2002 יצא אלבומה השלישי של הלהקה, "גן", שלארחיו יוצא הלהקה לסיבוב הופעות.
ב-2004 יצא אלבומה הרביעי, "החתונה השמימית". בספטמבר 2004 ערכו מופע מיוחד עבור מדונה, בעת שביקרה בישראל.
ב-2005, הוציאה הלהקה את אלבום ההופעה "Live in Australia", שהוקלט במהלך הופעתם באוסטרליה. האלבום זכה בפרס IMA לאלבום ההופעה הטוב ביותר לשנת 2006.
באוקטובר 2017, מוש בן ארי, גיל רון שמע ואודי בן כנען הופיעו שוב יחד, ב"פסטיבל התמר" בים המלח.
להקת שבע
צורה צבע וצליל
צורה צבע וצליל היא שיטה להוראת קריאה עברית המלמדת היכרות, הצגת וזיהוי האותיות וסימני הניקוד העבריים, תוך שימוש בעזרי זיכרון - צבע וצורה, המשולבים עם סימני הניקוד. השיטה מסתמכת על שילוב הפן האורתוגרפי (האותיות וסימני הניקוד) והשמיעתי-פונולוגי עם הפן החזותי של הצורות והצבעים, מתוך הנחה שהם מוכרים ללומד באופן אינטואיטיבי. עם התקדמות התלמיד, מוסרים עזרי הזיכרון בהדרגה עד לפיתוח יכולת קריאה שוטפת של האותיות וסימני הניקוד בלבד.
עקרונות השיטה.
השיטה פותחה על ידי יצחק תורג'מן כמענה לקושי שיוצרים סימני הניקוד המקובלים על הקורא המדבר עברית בת זמננו. הניקוד הטברני, שהוא המקובל כיום בקרב דוברי עברית בארץ ובעולם, מכיל 12 סימני ניקוד שונים, בעוד בעברית המודרנית ישנה הבחנה בין חמש תנועות בלבד. פער זה מקשה על לימוד הקריאה בקרב ילדים בישראל.
שיטת 'צורה צבע וצליל' מבקשת להתמודד עם קושי זה על ידי הוספת עזרי זיכרון לטקסט המנוקד. לצורך כך נבחרו חמישה צמדים של צורה וצבע, והוצמדו לחמש התנועות הקיימות בהגיית העברית המודרנית, בהתאמה של צורה=צבע=צליל. ריכוז קבוצות הניקוד הבסיסיות לחמש צורות צבעוניות בלבד, מקל את המלאכה, ולימוד הקריאה הבסיסי. ההנחה היא שאין צורך ללמד את זיהוי הצורות והצבעים, אלא הם ידועים לכל.
האפשרות לזהות את סימן הניקוד על ידי עזרים חושיים שונים מאפשרת לילד לבחור אינטואיטיבית (במודע או שלא במודע) בצורה או בצבע כקוד עזר אסוציאטיבי לזיהוי סימני הניקוד
הצורות והצבעים המשמשים בשיטה:
בהוראת הקריאה בשיטת 'צורה צבע וצליל', מציגים לתלמיד את האות וסימן הניקוד כאשר הם מונחים בתוך הצורה הצבעונית, והוגים יחד איתו את הצירוף המתקבל. הצורה והצבע מסייעים בשינון וזיהוי הצירופים, ובכך מקלים על פענוח הטקסט והניקוד. לאחר שינון ומעבר על מגוון דוגמאות, התלמיד מצליח לקלוט באופן אינטואיטיבי את משמעותם של סימני הניקוד השונים, ואז אפשר להשמיט בהדרגה את עזרי הזיכרון, עד להגעה ליכולת קריאה שוטפת.
גומות ונוס
"גומות ונוס" (באנגלית: Dimples of Venus; מכונות גם "גומות גב", "גומות עכוז" או "גומות ונוסיות") הן שתי שיניות (indentations) סימטריות במישור החיצי (הסגיטלי) שלעיתים ניתנות להבחנה על פני הגב התחתון האנושי, מעל השסע הבין-גלוטאלי. הן מופיעות בדיוק על פני השטח של שני מפרקי העצה והכסל, המיקום שבו מחוברת עצם העצה לעצם הכסל (ilium) של האגן.
סקירה כללית.
המונח "גומות ונוס", אף שהוא לא פורמלי, הוא שם מקובל מבחינה היסטורית בתחום המקצוע הרפואי לטופוגרפיה השטחית של מפרקי העצה והכסל. השם הלטיני הוא fossae lumbales laterales ("שיניות מותניות צידיות"). שיניות אלו נוצרות על ידי רצועה קצרה הנמתחת בין קוץ הכסל האחורי העליון (PSIS) של האגן לעור.
הן קרויות על שם ונוס, אלת היופי הרומית, ולעיתים מקושרות לסמל של יופי ושל אסתטיקה. ניתן להבחין בהן הן בגב הנשי והן בזה הגברי, אך הן נפוצות יותר ובולטות יותר בקרב נשים.
שימוש נוסף במונח "גומות של ונוס" באנטומיה כירורגית מתייחס לשתי שיניות סימטריות בחלקה האחורי של עצם העצה, המכילות גם תעלה ורידית. הן משמשים נקודת ציון למציאת ההיבטים המפרקיים העליונים של עצם העצה כנקודת מכוון להצבת בירגי גבעול בניתוחי עמוד השדרה.
בשנות ה-20 של המאה ה-20 הפכו גומות ונוס למיקום פופולרי בקרב נשים לפירסינג.
קרחון רוב
קרחון רוב (באנגלית: Robb Glacier) הוא קרחון בחוף שקלטון, בשטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 64 קילומטרים.
הקרחון זורם מפסגת קלארקסון לכיוון צפון, לאורך הצד המזרחי של רכסי סופטבד, בין הר כרייסט צ'רץ' והר לונגסטאף; הקרחון נשפך אל מדף הקרח רוס בסמוך לכף גולדי.
גובהו של הקרחון 271 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי הקרחון.
משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד אשר חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1959–1960, גילתה את הקרחון עת שחצתה אותו בדרכה לקרחון לורי.
מקור השם.
משלחת הסקר קראה לקרחון על שמו של מורי רוב (Murray Robb), מפקד המשלחת.
לקריאה נוספת.
• J.A. GRIGGS, J.L. BAMBER, Antarctic ice-shelf thickness from satellite radar altimetry, Journal of Glaciology, Vol. 57, No. 203, 2011
• S. Bannister, J. Yu, B. Leitner, B. L. N. Kennett, Variations in crustal structure across the transition from West to East Antarctica, Southern Victoria Land, Geophysical Journal International, Volume 155, Issue 3, December 2003, Pages 870–880, https://doi.org/10.1111/j.1365-246X.2003.02094.x
• Charles R. Bentley, John W. Glough, Kenneth C. Jezek and Sion Shabtaie, Ice-thickness Patterns and the Dynamics of the Ross Ice Shelf, Antarctica, Journal of Glaciology, Volume 24, Issue 90 1979, pp. 287-294, DOI: https://doi.org/10.3189/S0022143000014805Published online by Cambridge University Press: 30 January 2017
השסע הבין-גלוטאלי
השסע הבין-גלוטאלי (באנגלית: Intergluteal cleft; ידוע גם בשמות: Natal cleft ו-Cluneal cleft) הוא החריץ שמפריד בין שני חלקי העכוז, העובר ממש מתחת עצם העצה לחיץ הנקביים, ומכונה כך מכיוון שהוא מהווה את הגבול הנראה לעין בין שתי הבליטות המעוגלות החיצוניות של שני שרירי העכוז הגדולים.
שמות אחרים לו הם השסע האנאלי, קרנה אנאליס (Crena analis), הזירה הבין-גלוטאלית (Arena interglutealis) ורימה אני (Rima ani). השסע הבין-גלוטאלי ממוקם מעל לפי הטבעת.
ישנן מספר הפרעות שעלולות להשפיע על השסע הבין-גלוטאלי, ביניהן פסוריאזיס הפוכה (Inverse psoriasis ), תסמונת נסיגת עצם-הזנב (Caudal regression syndrome) וציסטה פילונידלית.
עמית גפן
עמית גפן (נולד ב-8 בפברואר 1971) הוא פרופסור ישראלי להנדסה ביו-רפואית בפקולטה להנדסה באוניברסיטת תל אביב. תחומי המחקר של גפן כוללים בין היתר ביומכניקה ואדפטציה של רקמות ביולוגיות, ביומכניקה של מערכת השלד והשרירים, התנהגות מכנית של רקמות בריאות ושינויים בהתפתחות מחלות ופציעות.
ביוגרפיה.
עמית גפן נולד ברמת גן והתחנך בגבעתיים, הוא נשוי לפרופסור דפנה ויס ולו 3 ילדים. כיום הוא מתגורר בגני תקווה ובחיפה. את התואר הראשון שלו בהנדסת מכונות עשה בשנת 1994 באוניברסיטת תל אביב. את התואר השני (שנת 1997) והדוקטורט (שנת 2001) עשה בהנדסה ביו-רפואית גם כן באוניברסיטת תל אביב.
בשנים 2002–2003 עשה את הפוסט-דוקטורט שלו באוניברסיטת פנסילבניה, ארצות הברית.
עמית גפן מייעץ עבור גופים גדולים ברחבי העולם. כמו כן מכהן כיו"ר וכחבר מועצות מדעיות של חברות בינלאומיות גדולות.
כיום מחקרו ממומן בין היתר על ידי הקרן הלאומית למדע, משרד הבריאות, משרד המדע, ומשרד הביטחון .
הישגים.