רייקונן לא הצליח לבנות על המומנטום שהשיג באוסטרליה. בסן מרינו הוא סיים חמישי בלבד. רון דניס האשים אותו לאחר מכן שלא היה מספיק מהיר במקצי הדירוג. גם בשני המרוצים הבאים לא הצליח רייקונן לעלות על הפודיום או לשפר את תוצאותיו במקצי הדירוג. כמה ימים לאחר הגרנד פרי הספרדי הוא הודה בפומבי שהאליפות אבודה עבורו, וכל שנותר לו הוא לנסות לזכות בכמה מרוצים. המקום השלישי שהצליח להשיג בבריטניה, אחרי אלונסו ושומאכר, מייצג היטב את המרב שרייקונן יכול היה לקוות לו בעונה זו. שותפו לקבוצה חואן פבלו מונטויה החליט באמצע העונה כי לאור הכשלים הרבים של הקבוצה, הוא עוזב אותה, ועבר להתחרות במרוצי הנאסקאר בארצות הברית.
רייקונן הכריז על עזיבתו הצפויה את הקבוצה אך הודיע רק מאוחר יחסית באיזו קבוצה ינהג.
הוא סיים את העונה במקום החמישי עם 65 נקודות ואכן עזב את הקבוצה בסוף העונה.
פרארי.
בעונת 2007 הצטרף רייקונן לקבוצת פרארי. במהלך העונה הוא ניצח במרוצים באוסטרליה, צרפת, בריטניה ובלגיה. אף על פי שפתח את העונה בניצחון, המרוצים הבאים היו גרועים למדי והפרשנים הניחו שרייקונן איבד את הסיכוי לאליפות, אך לקראת סוף העונה הוא חזר לנצח. שני מרוצים לסיום העונה דורג רייקונן במקום השלישי, כאשר הנהג הצעיר לואיס המילטון הוביל את טבלת דירוג הנהגים בפער של 12 נקודות על פני פרננדו אלונסו, אלוף השנתיים הקודמות. ניצחון במרוץ היה מבטיח להמילטון זכייה ראשונה אי פעם באליפות העולם לנהג בעונתו הראשונה בפורמולה 1. למרות זאת לא הצליח המילטון לסיים את המרוץ ואילו רייקונן הוכתר כמנצח. לראשונה מזה 12 שנה התחרו שלושה נהגים על האליפות במרוץ האחרון של העונה שהתקיים בברזיל, כאשר המילטון בראש עם 107 נק', אלונסו שני עם 103 נק' ורייקונן שלישי עם 100 נק'. רייקונן הצליח להפתיע רבים כשסיים ראשון במרוץ וזכה באליפות על אף שאלונסו והמילטון הקדימו אותו בדירוג לפני המרוץ. אליפות זו הייתה הראשונה בקריירה של רייקונן.
יש הטוענים כי זכייתו המפתיעה של רייקונן באליפות קיבלה משנה תוקף כשהוכח שהמילטון ואלונסו נהגו במכונית שלא עמדה בתקנות. בנוסף, הם לא סבלו אף לא פעם אחת מתקלה טכנית, בעוד רייקונן נאלץ לפרוש ממרוצים ולזנק מאחור עקב תקלות טכניות.
שיאים.
בעונת 2005 השווה רייקונן שני שיאים: את שיאו של אלן פרוסט של שבעה ניצחונות בעונה בלי לזכות באליפות (פרוסט עשה זאת ב-1984 ושוב ב-1988), ואת שיא ההקפות המהירות ביותר לעונה, 10, שנקבע על ידי מיכאל שומכר ב-2004.
רוברטו אז'לה
אנטוניו קונסילירו
STS-51-G
STS-51-G, היא המשימה ה-18 בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א, והמשימה החמישית של מעבורת החלל דיסקברי.
במשימה זו טסו הצרפתי פטריק באודרי וסולטאן בן סלמאן אאל סעוד מערב הסעודית כמומחי מטען. סולטאן בן סלמאן אאל סעוד הוא הערבי הראשון, הסעודי הראשון והמוסלמי הראשון שהגיע לחלל. אאל סעוד הוא ממשפחת המלוכה הסעודית.
המשימה.
ב-17 ביוני 1985 בשעה 7:33 בבוקר, לפי שעון מזרח ארצות הברית, המריאה דיסקברי למשימתה החמישית בחלל מכן שיגור 39-A במרכז החלל קנדי, פלורידה.
מטען המעבורת כלל שלושה לווייני תקשורת ובנוסף גם את Spartan 1 (לוויין שהיה צריך לתקן ולהחזיר למסלול), שישה מיכלי Getaway Special, ניסוי High Precision Tracking, חומרים לייצור כור וניסויים ביורפואיים של צרפת.
כל שלושת הלוויינים הוכנסו למסלול כהלכה ללא קושי מסוים.
במהלך המשימה, בן סלמאן אאל סעוד ייצג את ארגון התקשורת הערבי ARABSAT כאשר הוא עקב וצילם את שיגור לוויין ARABSAT-1B מהמעבורת. כמו כן הוא סייע לאסטרונאוט הצרפתי, פטריק בדרי בניסויים אודות התנהגות גוף האדם בחלל, וניהל שני ניסויים שלו - התנהגות שילוב של נפט ומים בתנאי מיקרו כבידה, וצילום מהחלל של אזורי ערב הסעודית, והמעקב אחר דיונות חול מהחלל.
עם טיסתו לחלל בן סלמאן אאל סעוד היה האדם הצעיר ביותר שטס לחלל, בגיל 28, הערבי והמוסלמי הראשון שהגיעו חלל.
כל הניסויים בוצעו בהצלחה גם כן.
הדיסקברי נחתה בבסיס חיל האוויר האמריקני אדוארדס, קליפורניה ב-24 ביוני 1985 לאחר 7 ימים, שעה 38 דקות ו-52 שניות.
מחלף ארלוזורוב
מחלף ארלוזורוב הוא מחלף בתל אביב-יפו הסמוך לרחוב ארלוזורוב ומכונה גם מחלף הרכבת משום קרבתו לתחנת הרכבת תל אביב מרכז. הוא מהווה את צומת הכניסה העיקרי למרכז תל אביב מכיוון פתח תקווה, רמת גן וגבעתיים. במחלף שני גשרים העוברים מעל לנתיבי איילון. גשר דרומי, על שם דוד שיפמן וגשר צפוני, שמתחיל בגשר שיפמן, ניצב לו, וקצהו הצפוני עובר מעל גשר שרונה ההיסטורי. נחשב לאחד המחלפים העמוסים ביותר בישראל.
היסטוריה.
גשר שרונה היה גשר ברזל שהוליך את כביש יפו-שכם מעל נחל איילון (אז - ואדי מוסררה), במקום בו נמצא כיום הגשר הצפוני של מחלף ארלוזורוב. הגשר הונח על ידי העות'מאנים ב-1898, לקראת מסע וילהלם השני לארץ ישראל. בתקופת מלחמת העולם הראשונה, מסוף שנת 1917 חצתה מסילת הברזל הצבאית הצרה הבריטית מנמל יפו ל'גבעת ג'נקינס' את גשר שרונה והמשיכה בדרך אבא הילל עד לגדה הדרומית של הירקון.
המחלף כיום.
המחלף מקשר בין נתיבי איילון, ציר ז'בוטינסקי, דרך בגין בתל אביב, רחוב ארלוזורוב ועל פרשת דרכים, רחוב ערבי נחל ורחוב אריאל שרון (לשעבר רחוב שפע טל) בגבעתיים, ורחוב מנחם בגין ברמת גן.
באפריל 1982 נפתח המקטע הראשון של נתיבי איילון בין מחלף השלום למחלף ההלכה.
מחלף ארלוזורוב הוא מחלף חלקי בלבד. רק שני כבישים מחברים במחלף זה בין נתיבי איילון ובין הכבישים שמעליהם: יציאה מאיילון צפון לכיוון גבעתיים, רמת גן ותל אביב דרך רחוב אריאל שרון בגבעתיים, וכניסה מאזור תחנת הרכבת תל אביב מרכז לאיילון דרום. כך מאפשר המחלף חיבור מ/אל כיוון דרום בלבד, שלא כמו יתר המחלפים בנתיבי איילון.
הגשר הצפוני.
על הגשר הצפוני עובר ציר ז'בוטינסקי מעל נתיבי איילון דרום, פסי הרכבת, תעלת האיילון, נתיבי איילון צפון ולבסוף מעל מעבר מוסררה/גשר שרונה ההיסטוריים, המחבר כיום את רחוב מנחם בגין ברמת גן ורחוב אריאל שרון בגבעתיים. לגשר הצפוני, המשכה של דרך פתח תקווה, הידועה גם בשמה הנוכחי דרך מנחם בגין בתל אביב, ובכינוייה המנדטורי "ציר הביטחון", קדם גשר מהתקופה העות'מאנית ('גשר שרונה') עליו עברה דרך יפו-שכם שחצתה בנקודה זו את ואדי מוסררה, והתפצלה במזלג דרכים ישר לכיוון פתח תקווה ושמאלה בכיוון רחוב אבא הלל. קודם לבניית הגשר נקרא המקום "מעבר מוסררה". במהלך מלחמת העולם הראשונה, בזמן שקו החזית עבר בסמוך לשפיים (קו שתי העוג'ות, 1918), נסללה במקום מסילה רכבת צרה שקישרה בין יפו וקו החזית, וסייעת לוגיסטית לכוחות הבריטיים. המסילה פורקה בראשית תקופת המנדט הבריטי.
עד אמצע שנות ה-30 של המאה ה-20 היה הגשר ברוחב שאיפשר תנועה בנתיב חד-סיטרי אחד בלבד, ששימש לסירוגין בשני כיווני הנסיעה. בתקופת המרד הערבי הגדול היה אזור הגשר מוקד לפיגועי ירי כנגד תחבורה יהודית בין תל אביב לרמת גן ופתח תקווה. הגשר המקורי היה בגובה נמוך מעל נחל האיילון, ובעת שיטפונות בנחל נחסם הגשר לתנועה. הגשר הורחב לכביש בעל 3 נתיבי נסיעה בשני הכיוונים באמצע שנות ה־60. מאוחר יותר נוסף נתיב נוסף לכל כיוון נסיעה, המשמש כיום כנת"צ.
הגשר הדרומי.
הגשר הדרומי הוקם בסוף שנות ה־60 עוד לפני סלילתם של נתיבי איילון, לצורך חיבור גבעתיים עם תל אביב, וכתשתית שתאפשר את סלילתם של נתיבי איילון מתחתיו. שמו הרשמי של הגשר הדרומי הוא "גשר שיפמן" (על-שם דוד שיפמן). כיום ניצב הגשר הדרומי על רחוב פרשת דרכים מעל נתיבי איילון דרום, פסי הרכבת, תעלת האיילון, נתיבי איילון צפון ומחבר את רחוב ארלוזורוב ורחוב ערבי נחל בשכונת נחלת יצחק בתל אביב.
הצמתים.
סביב גשרי המחלף שלושה צמתים עיקריים - צומת עלית מצפון מזרח, צומת הרחובות אריאל שרון / ערבי נחל / יגאל אלון ממזרח, וצומת ממערב במקום המפגש של שני הגשרים עם דרך פתח תקווה ורחוב על פרשת דרכים. עקב נפח התנועה הכבד במקום, אין מתאפשרת בצומת זו פנייה שמאלה מדרך מנחם בגין לרחוב על פרשת דרכים, ומרחוב ז'בוטינסקי לרחוב ערבי נחל (גשר שיפמן).
באזור.
בסמוך למחלף נבנה החל מיוני 2013 מעבר תת-קרקעי המכונה "לולאת וולובלסקי". המעבר, שבנייתו צפויה להימשך שנתיים, יאפשר לכלי רכב והולכי רגל מעבר בין דרך בגין בכיוון דרום אל המתחם הנמצא בין רחוב בגין לנתיבי איילון צפון. צמוד לאתר עבודות זה, החלה בספטמבר 2015 העבודה על תחנת ארלוזורוב של הקו האדום ברכבת הקלה, במסגרתה נסגר רחוב על פרשת דרכים לתנועה ונבנה מעקף דרך גן וולובלסקי.
סמוך לצומת, בסמוך לרחוב ז'בוטינסקי פינת רחוב ערבי נחל בגבעתיים, נבנה שלט חוצות ברוחב 60 מטרים ובגובה 10 מטרים (בשטח כולל של 600 מטר רבוע) במטרה להסתיר את אזור התעשייה שמאחוריו. שלט זה הוגדר בספר השיאים של גינס כשלט הפרסומת הגדול בעולם.
אורית
אורית (בגעז: ኦሪት; עברית: "חוק", "תורה") הוא שמם של שמונת הספרים הראשונים בביבליה של הכנסייה האתיופית, הכנסייה האריתראית ובמצהף קדוס של ביתא ישראל, הכוללים את חמשת חומשי תורה, ספרי יהושע, שופטים ומגילת רות. מקורה במילה "אורייתא" שבארמית.
תרגום התורה לגעז הסתמך בעיקר על תרגום השבעים היווני, אך נשען מעט גם על התרגומים הארמיים ונוצר כנראה בין המאות החמישית והשביעית לספירה, אחרי התנצרותה של אקסום במאה הרביעית.
עיר הותיקן
פדרו ה-1
אביגדור דגן
אביגדור דגן (במקור ויקטור פישל, Viktor Fischl; 30 ביוני 1912, הראדץ קרלובה – 28 במאי 2006, ירושלים, קריית משה) היה דיפלומט, משורר וסופר ישראלי.
קורות חיים.