כסגן שני בחיל המהנדסים היוקרתי של הצבא, האלק הצעיר עזר בשיפור ההגנות של נמל ניו יורק ונסע למונרכיה של יולי כדי ללמוד על ביצורים אירופיים. עם שובו העביר האלק סדרת הרצאות בבוסטון שנאספו ופורסמו בשנת 1846 כאלמנטים לאמנות ומדע צבאי. עבודתו, שהתקבלה היטב בקהילה, נחשבת לאחד המקרים הראשונים של מקצועיות צבאית אמריקאית מופיעה בפני העם והיא זיכתה אותו בכינוי "מוח זקן".
קריירה צבאית.
כשפרצה מלחמת ארצות הברית–מקסיקו, האלק הפליג לקליפורניה הכבושה. בדרך, הוא תרגם את הספר "פוליטיקה צבאית של נפוליאון" מצרפתית לאנגלית, והגביר את המוניטין שלו כחוקר צבאי בעל יכולת. בשנת 1847 – האלק עסק בעיקר בתפקידים אדמיניסטרטיביים במהלך המלחמה. הוא הפך למזכיר המדינה של קליפורניה שסופחה זמן קצר קודם לכן, עזר בניסוח חוקת המדינה והקים משרד עורכי דין בסן פרנסיסקו.
האלק התחתן עם אליזבת המילטון - נכדתו של אלכסנדר המילטון. בשנת 1854 הוא התפטר מן השירות הצבאי כדי להתמסר במשרה מלאה לפעילות המשפטית הרווחית שלו. "האלק, פיצ'י ובילינגס" כפי שנודעה החברה הייתה אחת השותפויות הבולטות ביותר בעסקי עריכת הדין במדינה, והאלק הוסיף עוד להונו האישי באמצעות קניית קרקעות וסחר במניות לבניית הרכבת האטלנטית-פסיפית. הוא היה גם מפקד ראשי על מיליציה בקליפורניה.
מלחמת האזרחים.
כשפרצה מלחמת האזרחים בשנת 1861, הציע האלק ללא היסוס את שירותיו למען צבא האיחוד, ואברהם לינקולן מינה אותו גנרל. בתחילת המלחמה הוא ניתן לסמכותם של וינפילד סקוט, ג'ורג' מקללן וג'ון פרימונט. בנובמבר נשלח האלק לסנט לואיס להחליף את פרמונט, שהוגדר כי נכשל בהגנה על מיזורי.
תוך מספר חודשים צלח האלק בלהחזיר מידה של סדר לאזור שהוגדר עד אז על ידי תוהו ובוהו. סדרת ניצחונות חשובים במחלקה שלו באו בעקבות זה, בהם גם קרב שילה העקוב מדם. אף על פי שלא הוביל את הכוחות באופן אישי, עבודתו הארגונית עזרה והאלק, בצדק או שלא בצדק, קיבל הרבה מהקרדיט.
האלק איפשר לכוחות הקונפדרציה בפיקודו של גנרל פ.ג.ט. בורגארד לצאת מקורינת' לאחר המצור עליה, ולחזור לשטחם ללא כל פגע, ועל כך ספג ביקורת נרחבת בעיתונות. אף על פי כן, ביולי 1862 מינה לינקולן את האלק לגנרל המפקד של כל כוחות האיחוד, ככל הנראה למען שימוש ביכולותיו המנהליים.
האלק הצליח כמארגן, אך רבות נכשל כאסטרטג. תקופת כהונתו הכללית הוגדרה על ידי חוסר יכולתו להסתדר עם פקודיו או להסדיר את הכפופים לו. ג'ורג' מקקלן בז לו והממונים על האלק לא היו מרוצים ממנו גם כן. הפוליטיקאי גדעון ולס כתב כי הוא "טוב לחינם." לינקולן קבע שהוא "קצת יותר מפקיד ממדרגה ראשונה".
באביב 1864 הוריד לינקולן את האלק לדרגת ראש המטה ומינה את יוליסס סימפסון גרנט למפקד כל כוחות האיחוד. האלק שירת את שאר המלחמה במילוי תפקידים רבים כבעבר, והבטיח שצבאות הצפון היו מאובזרים, מוזנים ומחוזקים כראוי, על כן זכה בשבחים. לאחר הפסקת הלחימה בשנת 1865 הועבר האלק חזרה לסן פרנסיסקו כדי לפקד על האוגדה הצבאית באוקיינוס השקט. בשנת 1869 הועבר שוב לגדוד הדרום, שבסיסה בלואיוויל, קנטקי, שם נפטר בשנת 1872. הוא קבור בבית העלמין גרין ווד בברוקלין, ניו יורק.
הקונסרבטוריון העירוני פתח תקווה
הקונסרבטוריון העירוני פתח תקווה על שם יוסף אחרון הוא בית ספר למוזיקה בעיר פתח תקווה. הוא קרוי על שם יוסף אחרון, שהיה מלחין וכנר יהודי. בקונסרבטוריון לומדים, נכון לשנת תשפ"א, כ-550 תלמידים ב-22 מקצועות לימוד. לקונסרבטוריון יש תזמורת ייצוגית בניצוחו של מיכאל דלמן ומקהלה ייצוגית - הקנטבילה, בניצוחה של שלומית מדר לוי והרכבים נוספים. הקונסרבטוריון מקיים אירועים לקהל הרחב, לעיתים בהשתתפות אומנים ישראלים מפורסמים.
היסטוריה.
הקונסרבטוריון הוקם על ידי קבוצת מוזיקאים בהנהגתו של ד"ר חנן הנס שטייניץ בשנת 1950 בשם "הקונסרבטוריון העממי". בשנת 1958 היו בקונסרבטוריון מחלקות לפסנתר, כינור, אקורדיון ותורת המוזיקה ולמדו בו כמאה תלמידים. תזמורת כלי הנשיפה היצוגית של הקונסרבטוריון הוקמה בשנת 1960, בשנה זו למדו בקונסרבטוריון כ-130 תלמידים. בשנת 1972 עבר הקונסרבטוריון לפעול תחת עיריית פתח תקווה. העלייה הראשונה מברית המועצות והשנייה הגדילו את הקונסרבטוריון במורים ובתלמידים חדשים. בשנת 1981 נחנך מבנה הקונברבטוריון בשכונת גן בועז בפתח תקווה. משנת 1982 מיכאל דלמן מנצח על התזמורת. מקהלת הקנטבילה נוסדה בשנת 1988. מאז שנת 2005 מנהלת הקונסרבטוריון, שלומית מדר לוי, מנצחת על המקהלה. המקהלה השתתפה בסרט המחשמלים.
באמצע שנות ה-80 הוזמן המוזיקאי והצייר חואן אנסיס לצייר על קירות המבנה הפנימיים, והוא עשה זאת ללא תמורה בין השנים 1986–1989. מבנה זה פונה כחלק מתוכנית פינוי בינוי בשנת 2014 ובמקומו נבנה מבנה זמני בשכונת אם המושבות החדשה. בשנת 2017 הקירות המעוטרים נוסרו מן הקיר ונשמרו. אחד מן הציורים הועבר לחדר המדרגות של מבנה הקונסרבטוריון הזמני ואחרים מעטרים את קירות חדר בקונצרטים בקונסרבטוריון. נכון לשנת 2021, הקונסרבטוריון נמצא באותו מבנה זמני בשכונת אם המושבות. במרץ 2022 הוצבו קרוונים בסמוך למבנה המרכזי.
מחלקות.
בקונסרבטוריון 8 מחלקות:
מקורות מימון.
נכון לשנת 2017, 6,425,100 ש"ח מתקציב הקונסרבטוריון ממומן על ידי עריית פתח תקווה (66%), 2,600,000 ש"ח ממומן משכר הלימוד (27%) ו-639,900 ש"ח מממן משרד החינוך (7%). בסך הכל תקציב קונסרבטוריון פתח תקווה לשנת 2017 עמד על 9,665,000 ש"ח.
גרייס דרלינג
גרייס דרלינג (באנגלית: Grace Darling; 24 בנובמבר 1815 – 20 באוקטובר 1842) הייתה בת של שומר מגדלור אנגלי. השתתפותה בחילוץ ניצולים "מהפורפורשייר" הטרופה בשנת 1838 הביאה לה תהילה לאומית. ספינת המשוטים עלתה על שרטון באיי פארן מול חופי נורת'מברלנד בצפון מזרח אנגליה. תשעה מאנשי הצוות שלה ניצלו.
ביוגרפיה.
גרייס דרלינג נולדה בבית סבה בנורת'מברלנד. היא הייתה השביעית מבין תשעה ילדים (ארבעה אחים וארבע אחיות) שנולדו לוויליאם ותומאסין דרלינג, וכשהיא רק בת כמה שבועות, היא נלקחה להתגורר באי ברונסמן, אחד מאיי פארן, בקוטג' קטן צמוד למגדלור. אביה ניהל את המגדלור שנבנה בשנת 1795 עבור טריניטי האוס, והרוויח משכורת של 70 לירות שטרלינג לשנה (שווי של 6,300 לירות שטרלינג בשנת 2020) עם בונוס של 10 לירות שטרלינג עבור שירות טוב. הלינה הייתה בסיסית, והמגדלור לא היה ממוקם במקום טוב להנחות את הספנות למקום בטוח, ולכן בשנת 1826 עברה המשפחה למגדלור שנבנה באותה העת באי לונגסטון.
במגדלור לונגסטון היה מקום לינה טוב יותר, אך האי עצמו היה פחות מסביר פנים, ולכן ויליאם היה חוזר לברונסמן כדי לאסוף ירקות מהגן הקודם שלהם ולהאכיל את בעלי החיים. המשפחה בילתה את מרבית זמנה בקומת הקרקע של המגדלור, שהורכב מחדר גדול המחומם בכיריים מעץ. החדר היה הסלון, חדר האוכל והמטבח שלהם בחלל אחד, והיה לו גרם מדרגות לולייני שהוביל לשלושה חדרי שינה למעלה ולתאורה שבראש המגדל.
בשעות המוקדמות של ה-7 בספטמבר 1838, גרייס דרלינג, הביטה מחלון בקומה העליונה, הבחינה בהריסות ובניצולי הספינה "פורפורשייר", שהתנפצה על אי סלעי נמוך סמוך. פורפרשייר עלתה על הסלעים ונשברה לשניים. אחד החצאים שקע במהלך הלילה.
אביה ויליאם והיא הבינו שמזג האוויר קשה מדי מכדי שסירת ההצלה גדולה תצא לשם, אז הם לקחו סירת משוטים (6.4 מטר), ועוד ארבעה גברים של נורת'מברלנד, לשוט לכיוון הניצולים. הם עברו מסלול ארוך לצד האיים, מרחק של כמעט קילומטר וחצי. גרייס דרלינג שמרה על יציבות הסירה במים, בזמן שאביה עזר לארבעה גברים ולאישה היחידה ששרדה, שרה דוסון, להיכנס לסירה. אף על פי ששרדה את הטביעה, איבדה גברת דוסון את שני ילדיה הקטנים (ג'יימס, 7 ומטילדה, 5) במהלך הלילה. ויליאם ושלושה מאנשי החילוץ חתרו בסירה חזרה למגדלור. גרייס נשארה במגדלור בעוד ויליאם ושלושה מאנשי הצוות שחולצו חתרו והחזירו ארבעה ניצולים נוספים.
בינתיים, סירת ההצלה יצאה מ-Seahouses, אך הגיעה למקום הטביעה לאחר שדרלינג ואביה סיימו את פעולת החילוץ שלהם. כל מה שהם מצאו היו גופות ילדיה של גברת דוסון ושל איש דת. החזרה לצפון סנדרלנד הייתה מסוכנת מדי, ולכן הם חתרו למגדלור לתפוס מחסה. אחיה של גרייס דרלינג, ויליאם ברוקס דרלינג, היה אחד משבעת הדייגים בסירת ההצלה. מזג האוויר הידרדר עד כדי כך שכולם חויבו להישאר במגדלור במשך שלושה ימים לפני שחזרו לחוף.
הספינה "פורפרשייר" הביאה 62 אנשים. היא נשברה לשניים מיד עם פגיעתה בסלעים. אלה שהצילו דרלינג ואביה היו על חלק של הספינה, שהוחזק על ידי הסלעים זמן מה לפני ששקע. תשעה נוסעים ואנשי צוות אחרים הצליחו לצוף עם סירת הצלה מקטע הירכתיים לפני כן, גם הם טבעו ונאספו בלילה.
כשהחדשות על תפקידה בהצלה הגיעו לציבור, השילוב שלה בין אומץ לב לבין צניעותה הפשוטה הפכו אותה לדמות מופת, ונעשתה גיבורה לאומית. לגרייס ואביה הוענקו מדליית הכסף עבור גבורתם על ידי המוסד הלאומי המלכותי לשימור חיים בספינות טרופות, שלימים נקרא המכון המלכותי הלאומי לסירות הצלה ותרומות בסך כולל של יותר מ-700 לירות שטרלינג (שווה ערך לכ-63,500 לירות שטרלינג בשנת 2019) גויסו עבורה, כולל 50 לירות שטרלינג מהמלכה ויקטוריה. יותר מתריסר ציירי פורטרטים הפליגו לאי שלהם כדי לצייר את דמותה, ומאות מתנות, מכתבים ואפילו הצעות נישואין הועברו אליה. עושרה ותהילתה הבלתי צפויים היו כאלה שדוכס נורת'מברלנד לקח על עצמו תפקיד של אפוטרופוס לקרן הנאמנות, שהוקמה כדי לדאוג לתרומות שהוצעו לה. המתנות האישיות שלו למשפחתה ולה כללו שעון יד וקנקן תה מכסף.
מותה.