בחגיגה בפאב מאתר ג'קי את מגי המאושרת, שיכולה כעת לממש את אהבתה לפין לאחר שחלקו בכספי הזכייה מאפשר לו לעזוב את גידול החזירים. היא מגלה לג'קי את סודה - נד הוא אביו האמיתי של מוריס, כך שמבחינה טכנית מוריס הוא יורשו של נד וזכאי לכל כספי הפרס. ג'קי דוחק בה לדרוש בשמו של מוריס את הכסף במלואו, אך מגי מסרבת, כיוון שגילוי הסוד יגרום לפרידתה מפין, ומוריס יגדל ללא אב.
בסצנה המסיימת את הסרט יוצאים ג'קי ומייקל, עם מוריס וחלק מתושבי הכפר, אל צוק המשקיף אל הים, כשבידיהם כוסות משקה. הם מרימים את כוסותיהם לשמיים לכבודו של נד דיוויין, ומודים לו על המתנה שהעניק לכפר כולו עם מותו.
הגנה מן הצדק
הגנה מן הצדק היא טענת הגנה במשפט פלילי, אשר קבלתה על ידי בית המשפט מביאה לביטול כתב אישום או חלקים ממנו או לעיכוב ההליך המשפטי.
שלוש הסיבות להגנה מן הצדק הן אכיפה בררנית, שימוש בסוכן מדיח, והתמהמהות רבה בהגשת כתב האישום או בהעברת חומרי חקירה, באופן המקשה על הנאשם להגן על עצמו.
בישראל.
בחוק סדר הדין הפלילי מנויה רשימה של טענות מקדמיות אשר עשויות לעמוד לזכותו של נאשם בהליך פלילי בפתח הדיון במשפטו. עד שנת 2007, לא נמנתה ההגנה מן הצדק בין טענות אלה, ומקור הדוקטרינה היה בפסק דין אנגלי שבו נקבע כי לבית המשפט סמכות טבועה לבטל אישום המנוגד לצדק בנסיבות העניין. השימוש בהגנה מן הצדק בישראל הופיע לראשונה בשנת 1994 ובית המשפט העליון הישראלי הכיר בהגנה זו בפ"ד יפת, אך קבע שהיא תתקבל רק במקרים נדירים ביותר בהם התנהגות הרשות הציבורית התובעת את האזרח "היא התנהגות שערורייתית שיש בה משום רדיפה, דיכוי והתעמרות בנאשם. מדובר במקרים בהם המצפון מזדעזע ותחושת הצדק האוניברסלי נפגעת.". ואולם, בשנת 2007, ביוזמתו של שר המשפטים פרופ' דניאל פרידמן, נוספה ההגנה לחוק סדר הדין הפלילי כטענה מקדמית עשירית. טענת הגנה מן הצדק אפשרית גם בהליך הסגרה בדומה לכל הליך פלילי אחר.
בית המשפט קבע בפסק דין בורוביץ מבחן תלת שלבי להחלת הגנה מן הצדק:
השופט אליקים רובינשטיין ביטא את גובה הסף הנדרש כדי להצדיק ביטול אישום בסרבו להפעיל את הגנת הגנה מן הצדק בגלל פגם בהעברת חומרי חקירה, במילים: "ומבלי להניח כי לא יהיו מקרים שבהם תתקבל טענת הגנה מן הצדק בהקשר לכך, בהגיע מים עד נפש ומחדלים עד זעקה. אך לא כן בנידון דידן, מבחינת הפגם ועוצמתו".
ניתנו מספר סיבות להענות לדרישת הגנה מן הצדק. אלו כוללות:
אכיפה בררנית.
לגבי אכיפה בררנית נקבע שלא כל אכיפה חלקית היא פסולה, אלא רק אכיפה סלקטיבית ממניעים פסולים, כלומר כאשר אחרים לא הועמדו לדין באותה עבירה מתוך שרירותיות, שיקול זר או מניעים פסולים.
בית הדין האזורי לעבודה קיבל את הטענה של הגנה מן הצדק לגבי האכיפה של איסור העסקת עובדים בשבת לאור מספר ההיתרים הרב לעבודה בשבת והאכיפה הבררנית של החוק.
התמהמהות התביעה.
בערעור על הכרזה על נאשם כבר-הסגרה לאחר שחלפו 22 שנים מעת שהוגש נגדו כתב אישום ועד להגשת בקשת ההסגרה נחלקו השופטות אילה פרוקצ'יה ומרים נאור האם חלה על הנאשם הגנה מן הצדק. השופטת פרוקצ'יה טענה שבאיזון הכולל טעמי הגנה מן הצדק מצדיקים הימנעות מהסגרה, בעוד השופטת נאור סברה שאין מקום להכיר בנסיבות העניין בהגנה מן הצדק, הגם שהסכימה שאין להסגיר את הנאשם בגלל התיישנות.
שלב העלאת הטענות.
כמו יתר הטענות המקדמיות, יש להעלות טענה זו מוקדם ככל האפשר. שכן לגבי חלק לא מבוטל מהן קבלתן חורצת את גורל האישום, היינו קובעת אם בכלל היה ניתן להגיש כתב אישום. המועד לטעון טענה מקדמית הוא מיד לאחר תחילת המשפט, היינו מיד לאחר הקראת כתב האישום והבהרת תוכנו, אולם בהתחשב בתוצאות האפשריות הכרוכות בקבלתה ניתן להעלותה גם בשלב אחר של המשפט ואפילו בשלב של הערעור.
בית המשפט רשאי להעלות טענה מקדמית אף ביוזמתו הוא.
ייחודה של ההגנה.
בתי המשפט רואים את ההגנה מן הצדק כ"ברייה מוזרה בעולם המשפט" משתי סיבות:
הביקורת נגד הגנה זו.
ביקורת רבה הועלתה נגד בתי המשפט בשל שימוש בהגנה זו שכן משמעה של החלטה של בית משפט המקבלת את טענת ההגנה כי מי שהפר את החוק (ולעיתים אף מודה שעשה זאת), יצא זכאי בגלל נושא שאינו קשור לעצם המשפט. יש הטוענים כי במתן הגנה זו בתי המשפט לקחו לעצמם סמכויות לא להם שכן הם מתעלמים מרצון המחוקק.
בית המשפט העליון אף קבע שלא כל מעשה נפסד שעשו הרשויות החוקרת או המאשימה, או רשות מעורבת אחרת, יצדיק את המסקנה שדין האישום להתבטל מטעמי הגנה מן הצדק, בין מפני שבאיזון בין האינטרסים הציבוריים המתנגשים גובר העניין שבקיום המשפט, ובין מפני שבידי בית המשפט מצויים כלים אחרים לטיפול בנפסדות מהלכיהן של הרשויות.
ביטולו של הליך פלילי מטעמי הגנה מן הצדק, מהווה מהלך קיצוני שבית המשפט נזקק לו רק במקרים חריגים ביותר. בדרך כלל יידרש הנאשם להראות, שהתקיים קשר סיבתי בין התנהגותה הנפסדת של הרשויות לבין הפגיעה בזכויותיו.
בפסק דין של בית המשפט העליון מחודש מאי 2020 בעניינו של רפי רותם (רע"פ 7042/18) נקבע (בדעת רוב של השופטים נעם סולברג ואלכס שטיין) כי בית המשפט אינו רשאי להשתמש בכלים מינהליים לבחינת סבירות ההחלטה להעמיד נאשם לדין. השופט יוסף אלרון סבר בדעת מיעוט כי ניתן גם ניתן לבחון - במסגרת דוקטרינת ההגנה מן הצדק - את סבירות ההחלטה להעמיד נאשם לדין.
חוקי גרבסקי
"חוקי גרבסקי" הוא כינוים של חוקים אשר נחקקו בשנת 1924 בפולין. הם מכונים כך על שמו של שר האוצר הפולני, ולדיסלב גרבסקי. החוקים כללו הטלת מסים כבדים על מעמד הביניים, סוחרים ותעשיינים, במטרה להשתמש בכספי המיסים לשם עידוד צמיחתה של תעשייה מודרנית.
החוקים כללו הטלת מס מכר שהיה 2.5% מכל מכירה, ונועד לא רק לאסוף הכנסות אלא גם לצמצם את מספר הסוחרים בשרשרת האספקה. בנוסף, ועדות ההערכה שקבעו את היקף המסחר הורכבו בעיקר מפולנים שנטו להעריך את מחזור המכירות של היהודים בעודף.
החוקים הלאימו את תעשיות הטבק, היין השרוף והגפרורים, שהיו תחומים בהם היהודים היו דומיננטיים. ההלאמה הביאה לסגירת בתי חרושת רבים של יהודים. בנוסף, הרישיונות למסחר בסחורות אלו נמסרו לנפגעי מלחמת העולם הראשונה, ויהודים רבים שעסקו במסחר בתחום נותרו ללא מקור פרנסה.
רבים מיהודי פולין השתייכו למגזרים אלה, והם נפגעו מכך. חלקם ניסה להגר לארצות הברית, אך בשל מכסות ההגירה שהונהגו בה, פנו רבים לארץ ישראל. עליית יהודים אלה במסגרת העלייה הרביעית מכונה "עליית גרבסקי".
קית' אליסון
קית' מוריס אליסון (באנגלית: Keith Maurice Ellison; נולד ב-4 באוגוסט 1963) הוא פוליטיקאי אמריקאי המכהן כתובע הכללי של מינסוטה. אליסון הוא חבר במפלגת העבודה-דמוקרטית-החקלאית (ה-DFL), שהיא הנציגה במינסוטה של המפלגה הדמוקרטית הארצית. אליסון היה למוסלמי הראשון שנבחר לקונגרס האמריקאי כאשר זכה ב-8 בנובמבר 2006 בבחירות המקומיות ומונה כאחד משמונת נציגי מדינת מינסוטה בבית הנבחרים. אליסון מייצג את מחוז הבחירה החמישי של מינסוטה, הכולל את אזרחי מיניאפוליס ומספר מחוזות אחרים. בשנים 2017–2018 כיהן כסגן יו"ר הוועדה הדמוקרטית הלאומית (DNC).
ביוגרפיה.
אליסון נולד למשפחה בת חמישה ילדים בדטרויט. בילדותו גדל כקתולי, אך עם לימודיו באוניברסיטה בגיל 19 המיר דתו לאסלאם. ב-1987 התחתן ועבר למיניאפוליס, שם החל את לימודי המשפטים באוניברסיטת מינסוטה. בעת לימודיו כתב אליסון מספר מאמרים תחת שם העט קית' א. חַכּים עבור עיתון הסטודנטים של האוניברסיטה. בין הדברים שכתב הגן על מנהיג אומת האסלאם, לואיס פרחאן, מהאשמות על אנטישמיות והציע להקים מדינה עבור אפרו-אמריקנים. גם לאחר לימודיו היה פעיל באומת האסלאם, הוא התקרא בשם קית' אליסון-מוחמד, סייע לארגן את "צעדת המיליון" של התנועה ב-1995, המשיך להגן על פרחאן בהזדמנויות שונות, וכן הביע תמיכה באישים נוספים שהתבטאו באופן אנטישמי. מאז התנער אליסון מדבריו, וב-2006 התנצל בפני הקהילה היהודית במינסוטה באומרו שהתבטאויותיו של פארחן עליהן הגן קודם היו אנטישמיות, ושהוא היה צריך להגיע למסקנה הזו מוקדם יותר. בעקבות התנצלות זו הוא זכה לתמיכה של רבים בקהילה היהודית במינסוטה.
אליסון התמודד ללא הצלחה ב-1998 לבית הנבחרים של מדינת מינסוטה. הוא נבחר לראשונה ב-2002 וב-2004 נבחר פעם נוספת.
לקראת הבחירות של 2006 החליט להתמודד על המושב בבית הנבחרים של ארצות הברית ממנו פרש חבר הקונגרס הדמוקרטי הוותיק מרטין סאבו. בבחירות המקדימות גבר על מספר מועמדים, בהם ראש הצוות של סאבו, עם 41% מהקולות. במהלך מסע הבחירות קרא אליסון ליציאה ארצות הברית מעיראק ולסיום המלחמה בה. הוא התריס על אופן הטיפול של ממשלת ארצות הברית בנפגעי הוריקן קתרינה וכן על נסיונותיו של ממשל בוש לאסור הפלות מלאכותיות. בבחירות הכלליות אליסון זכה ברוב של 56%.
עם כינוס הקונגרס הושבע אליסון על הקוראן בתרגום לאנגלית שהיה שייך לתומאס ג'פרסון והושאל על ידי ספריית הקונגרס.
בבית הנבחרים מכהן בוועדה לשירותים פיננסיים, וכיהן בוועדה ליחסי חוץ וועדת המשפטים.
בבחירות המקדימות לנשיאות ב-2016 היה בין חברי הקונגרס הבודדים שתמכו במועמדותו של ברני סנדרס.