מארי למדה מתמטיקה באוניברסיטת טקסס בהוראתו של רוברט לי מור, שעל הבעיות המתמטיות שהוא פרסם המשיכה לעבוד מאוחר יותר ובשנת 1949 השלימה דוקטורט בנושא הוכחת אקסיומות מור באמצעות הוכחות נגד ועברה לאוניברסיטת דיוק שבדורהאם. בדורהאם היא פגשה את וולטר רודין, אף הוא מתמטיקאי ונישאה לו בשנת 1953. לאחר נישואיהם עברו לרוצ'סטר בניו יורק. בשנת 1959, וולטר רודין קיבל הצעת עבודה כפרופסור באוניברסיטת ויסקונסין, ומארי קיבלה עבודה כמרצה בחוג לטופולוגיה, עד שבשנת 1971 קודמה למשרת פרופסורית מהמניין. למארי אלן היו למעלה מעשרים דוקטורנטים במהלך הקריירה שלה.
חיי משפחה.
בשנים 1954-1955 נולדו למארי שתי בנות ושמן קתרין ואלנור. ובמהלך שנות עבודתה בוויסקונסין נולדו לה שני ילדים ששמם רוברט ג'פרסון וצ'ארלס מישל בשנים 1961 ו-1964.
פרסים ותארים על עבודתה.
במהלך שנות חייה, מארי קיבלה יותר מארבעה תוארי דוקטור של כבוד, נבחרה להיות סגנית הנשיא של החברה האמריקאית למתמטיקה בשנת 1980-1981, נשיאת האיחוד האמריקאי למתמטיקה, חברה באקדמיה האמריקאית למדע ולאמנויות, והוזמנה לאקדמיה ההונגרית למדע.
חיים מאוחרים.
לאחר פרישתה, במקביל לניהול חיי משפחה, מארי המשיכה לעסוק במתמטיקה, כעת מתוך עניין בלבד, עד לפטירתה בשנת 2013
פעילות מחקרית.
הקריירה המתמטית של מארי נסובה בעיקר סביב שאלות טופולוגית להן זיקה הדוקה ליסודות תורת הקבוצות. בין הישגיה הראויים לציון בתחום ניתן למנות את הוכחת השערת מוריטה והשערת נקיאל, וכן את הבנייה הראשונה של מרחב דווקר, אשר הפריכה את השערתו בת עשרים השנים של דווקר לפיה מרחב כזה אינו יכול להתקיים. בנוסף היא עסקה במשפט אוריסון, וכן בבעיות של קדם דחיסות. מארי אלן רודין נודעה במיוחד עקב דוגמאות הנגד שמצאה להשערות ידועות בתחום.
קרן מארי אלן רודין לחוקרים צעירים בתחום הטופולוגיה.
הקרן, הקרויה על שמה של מארי אלן, מעניקה פרס שנתי לחוקרים מבטיחים בתחומים טופולוגיים מרכזיים, מאז מותה בשנת 2013.
שירלי טילמן
שירלי טילמן (באנגלית: Shirley M. Tilghman; נולדה-17 בספטמבר 1946) היא חוקרת מתחום הביולוגיה המולקולרית ואחראית על כמה מפריצות הדרך החשובות בתחום זה. טילמן היא האישה הראשונה שנבחרה לנשיאות אוניברסיטת פרינסטון והיא חברת דירקטוריון בגוגל. לאורך כל הקריירה שלה הייתה טילמן אישיות לדוגמה לנשים רבות בתחום המדע, לא רק דרך פרסום ותקשורת, היא דאגה גם לעזור לנשים באופן אישי ולפנות להן זמן.
חייה האישיים.
טילמן נולדה בטורונטו שבקנדה ב-1946. היא סיימה את לימודיה בבית ספר תיכון קווין שבוויניפג, ועברה לאונטריו ללימודי תואר ראשון בכימיה ב-1968. טילמן הייתה מורה מחליפה בבית ספר בסיירה לאון שבמערב אפריקה דרך " canadian University Services Overseas (CUSO) Program" היא נישאה לג'וסף טילמן ב-1970 והם התגרשו ב־1983. שירלי זכתה במשמורת על ילדיהם המשותפים. טילמן קיבלה את הדוקטורט שלה בביו כימיה באוניברסיטת טמפל שבפילדלפיה, תחת הנחייתו של ריצ'רד הנסון. שם עבודת הדוקטורט שלה היה "הוויסות ההורמונלי של PEPCK". ב-2001 ירשה טילמן את מקומו של ארנולד שפירו ונהייתה לנשיאה ה-19 של אוניברסיטת פרינסטון, ולאישה הראשונה בתפקיד זה.
מחקרים.
עבודתה של טילמן מתמקדת בביולוגיה מולקולרית בכלל ובוויסות הגנים במהלך ההתפתחות בפרט. בזמן עבודתה על הדוקטורט, טילמן וחבריה לקבוצה המחקר שכפלו לראשונה גן של יונק. בהמשך הוכיחה טילמן כי גן הגלובין הוא גן מאוחה, משמע חלבון הגלובין הוא חלבון מאוחה אשר נוצר משילוב של 2 גנים,  הוכחה שאיששה חלק מהתאוריות הרבולוציוניות על התנהגות הגן . היא המשיכה לגלות פריצות דרך בתחום המדע כחוקרת עצמאית במכון לחקר הסרטן בפילדפיה, וכעוזרת לפרופסור לגנטיקה האנושית באוניברסיטת פנסילבניה. ב־1988 הצטרפה טילמן למכון הווארד יוס לרפואה כחוקרת. טילמן הייתה חלוצה בתחום השימוש בעכברים על מנת להבין את התנהגות הגנים על ידי חקירת ההשפעה של החדרת גנים בתאים עובריים. בשנת 1998 היא לקחה על עצמה תחומי אחריות נוספים כמייסדת של המכון הרב- תחומי לחקירת גנים מאוחים, באותו זמן שבו היא חקרה איך גנים של נשים וגברים נארזים והשלכת ההבדלים על וויסות צמיחת העובר.
קריירה כנשיאת אוניברסיטת פרינסטון.
טילמן הפכה לנשיאה ה-19 באוניברסיטת פרינסטון בשנת 2001. היא הייתה האישה הראשונה שנבחרה לנשיאת אוניברסיטת פרינסטון. תחת הניהול שלה, האוניברסיטה בנתה בית מגורים שישי, מכללה על שם מג ויטמן, כדי להכיל הרחבה של 11 אחוזים סטודנטים ומשתלמים (גידול של כ 500 תלמידים).
פרסים.
במהלך הקריירה שלה זכתה טילמן בפרסים הבאים;
קרולין גורדון
קרולין סו גורדון (אנגלית: Carolyn Sue Gordon; נולדה ב-26 בדצמבר 1950) היא מתמטיקאית אמריקנית, הנשיאה לשעבר של האגודה למען נשים במתמטיקה ומרצה למתמטיקה בדארטמות' קולג' החל משנת 1992. תחום מחקרה של גורדון הוא גאומטריה רימנית, סוג של גאומטריה לא-אוקלידית. על עבודותיה, זכתה בפרס קוונט ובפרס הרצאת נתר.
קורות חייה.
קרולין גורדון נולדה ב-26 בדצמבר 1950 בצ'ארלסטון, וירג'יניה המערבית, ארצות-הברית.
היא קיבלה את התואר הראשון והשני שלה במתמטיקה מאוניברסיטת פרדו שבאינדיאנה, ארצות-הברית. את עבודת הדוקטורט שלה עשתה באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס, מיזורי, ארצות-הברית.
את עבודת הבתר-דוקטורט עשתה בטכניון - מכון טכנולוגי לישראל שבחיפה, בסיוע קרן המלגות על שם ליידי דייוויס. לאחר מכן, גורדון עבדה באוניברסיטת ליהיי שבבית לחם, פנסילבניה ובאוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס, מיזורי. בשנת 1992 החלה לעבוד בדארטמות' קולג', שם היא עובדת עד היום.
בשנת 2005 כתבה מכתב לעיתון ניו-יורק טיימס, בו ביקשה מראשי המוסדות האקדמיים לסייע בכניסתם של נשים למוסדותיהם בתחומי המתמטיקה, המדעים וההנדסה.
פעילות מחקרית ואקדמית.
גורדון חקרה את תחום הגאומטריה הרימנית. עבודתה המוערכת ביותר, "אתה לא יכול לשמוע את צורתו של תוף" ("You Can't Hear the Shape of a Drum"), עסקה בקשר שבין צורתו של תוף לבין הצליל שהוא משמיע. בעבודתה, היא הראתה כי צורות שונות המשמשות כמעטפת תוף, בעלות היקף זהה ושטח זהה, משמיעות את אותו הצליל בדיוק. מסיבה זו, לא ניתן לגלות את צורת התוף לפי הצליל אותו הוא משמיע.
במהלך עבודתה, גורדון לוותה שישה דוקטורנטים: באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס לוותה את הי הוויינג ורות גורנט בשנים 1991 ו-1993, בהתאמה, ובדארטמות' קולג' לוותה את אליזבת סטאנהופ, אמילי פרוקטור, אמילי דריידן ויאן אדלשטיין בשנים 2002, 2003, 2004 ו-2015, בהתאמה.
מפרסומיה.
קרולין גורדון פרסמה יותר מ-45 מאמרים, ובין היתר את אלו:
פרסים.
קרולין גורדון זכתה במספר פרסים ואותות כבוד כהוקרה על עבודותיה:
מקסין פרנק סינגר
מקסין פרנק סינגר (באנגלית: Maxine Frank Singer; נולדה ב-15 בפברואר 1931) היא ביולוגית מולקולרית וביוכימאית יהודיה אמריקאית. מדענית מובילה בתחום הגנטיקה האנושית שעזרה בפענוח הצופן הגנטי האנושי. כיהנה כנשיאת מכון קרנגי בוושינגטון.
קורות חיים.
מקסין פרנק סינגר נולדה בברוקלין, ניו-יורק, להנרייטה (פרלוביץ) פרנק ולהיימן פרנק. את השכלתה היסודית והעל-יסודית קיבלה פרנק בבתי הספר הציבוריים בברוקלין.
סינגר התמחתה התמחות ראשית בכימיה והתמחות משנית בביולוגיה במכללת סווארת'מור וקיבלה בשנת 1952 תואר ראשון בהצטיינות. את תואר הדוקטור שלה קיבלה בשנת 1957 מאוניברסיטת ייל על כך שחקרה על כימיית החלבונים תחת גוז'ף פרוטון (). במהלך לימודיה פרוטון עודד אותה להתמחות במחקר חומצות הגרעין (DNA וגם RNA), בעקבות זאת הצטרפה למעבדתו של הביוכימאי לאון הפל (Leon Heppel) במכון הלאומי לבריאות בוושינגטון די.סי. בשנת 1956 כפוסט-דוקטורט.
שנתיים לאחר מכן, קיבלה מינוי להיות חלק מצוות המחקר בתור ביוכימאית והפכה לאחראית על מחקר האנזימים והביוכימיה של התא עד שנת 1974. בשנת 1975 הצטרפה למכון הלאומי לסרטן ובשנת 1980 הפכה לאחראית על מעבדת הביוכימיה, תפקיד שבו הייתה ממונה על 15 קבוצות מחקר וכיהנה בו עד שנת 1987.
בשנת 1988 נבחרה לכהן כנשיאת מכון קרנגי בוושינגטון() ובשנת 2002 החליטה לפרוש מתפקיד זה.
סינגר נשואה לדניאל מוריס סינגר, עורך דין, ולהם ארבעה ילדים.
מחקר.
עבודתה של סינגר הקיפה את תחום הביוכימיה ואת תחום הביולוגיה המולקולרית, הכוללים מחקרים מגוונים על: סינתזת RNA, תפקידם של האנזימים ב-DNA , מטבוליזם, שחלוף גנטי בוירוסים פגומים ואת המבנה של המכלול DNA- חלבון הנקרא כרומטין.
בשנות ה-60 המוקדמות סינגר עזרה לעמיתה במכון הלאומי לבריאות, מרשל וורן נירנברג, לפענח את הקוד הגנטי על ידי כך שסיפקה לו מולקולות RNA מלאכותיות בעלות נוקלאוטידים המסודרים ברצף ידוע שאפשרו לקבוע שהמידע הגנטי מורכב מארבע אותיות ואילו הקודן מורכב מצופן המכיל בכל פעם שלוש אותיות מתוכן.
במהלך שנות ה-80 סינגר הפנתה את תשומת לבה למשפחה גדולה של רצפי DNA הנקראים LINEs.
היא ועמיתיה היו בעיקר מעוניינים ברצף LINE1 שחוזר על עצמו אלפי פעמים בDNA האנושי. הם חקרו איך האלמנטים שלו נעים, מתוך אמונה שמנגנון הטרנספוזיציה שלו עשוי להוות משמעות רחבה להבנת מחלות גנטיות.
בנוסף, סינגר חקרה דרכים לריפוי סרטן והמופיליה.
תרומתה למדע ולחברה.
משנות ה-70 המאוחרות דאגה לבטיחות והמוסריות של תחום ההנדסה הגנטית. היא ממשיכה לעבוד למען שימוש בטוח ואתי בתחום הביוטכנולוגיה עד היום.
סינגר מעורבת במידה רבה בתוכניות לשיפור איכות החינוך המדעי בכל שלבי הלימוד.