תושבי אתר המורשת חפרו רשת ענפה של תעלות ותעלות משנה על מנת לתעל את המים לכפרים ולטרסות. האורך הכללי של התעלות באתר המורשת הוא 445.83 קילומטרים. באתר יש ארבע תעלות מרכזיות ברוחב שבין 50 סנטימטר למטר ובאורך הכללי של 30 קילומטרים, ו-392 תעלות משנה שרוחבן פחות מ-30 סנטימטרים ואורכן הכללי 415 קילומטרים. תהליך בניית התעלות מתחיל בשימוש בערוצים טבעיים שאת מימיהם מסיטים לבריכות אגירה שנועדו להתמודד עם שיטפונות פתע בגלל סופות גשמים ולבריכות השקעה שבהן שוקעים הבוץ, הטיט והחצץ. מבריכות אלו זורמים המים לתעלות המרכזיות. אלו מזרימות את המים על פני הרכסים ומחלקות אותם לכפרים השונים ולשדות. חיסכון בכוח אדם הושג בזמן חפירת התעלות באמצעות הזרמת מים ופינוי הקרקע והסלעים שעוצרים את זרימת המים. בזמן בניית התעלה המרכזית הושארו פתחים לתעלות המשנה שנועדו לחלק את המים לכפרים על פי גודל הכפר. המים זורמים לטרסות ויורדים בכוח הכבידה מטרסה לטרסה ובסופו של דבר זורמים דרך תעלות הניקוז לנחלים שבתחתית העמק. הסחף ששוקע בתעלות מתנקה באופן טבעי בתקופה שבה יש זרימה חזקה.
בניית ותחזוקת התעלות היא מלאכה אליה נרתמים כל בני ההאני בשל החשיבות הגדולה של תעלות ההשקיה לעצם קיומם. תעלה מרכזית נבנית במאמץ משותף של כמה כפרים. ההאני יתחזקו בהתנדבות תעלות, גם אם תעלות אלו לא שייכות להם. עקב כך, אף על פי שמערכת התעלות היא בת למעלה מאלף שנים היא מסוגלת להבטיח הספקה רצופה ואפקטיבית של מים גם בימינו.
פול ריבס
סר פול אלפרד ריבס (באנגלית: Paul Alfred Reeves; 6 בדצמבר 1932 – 14 באוגוסט 2011) היה הארכיבישוף והפרימוס של ניו זילנד בשנים 1980 – 1985 והמושל הכללי של ניו זילנד בין השנים 1985 – 1990. הוא היה הנגיד הראשון של אוניברסיטת אוקלנד לטכנולוגיה.
ראשית חייו.
פול ריבס נולד בולינגטון כבנם של דארסי ריבס ושל אשתו הילדה פירהירה, שעברו מוואיקווה שבצפון האי הדרומי לניוטאון, פרבר של מעמד העובדים בוולינגטון. הילדה פיריהירה הייתה ממוצא מאורי משבט טה אטי אווה. דארסי היה לבן ועבד כנהג חשמלית. הוא מת ב-1950 בגיל 52.
פול ריבס התחנך בבית הספר התיכון ולינגטון קולג' ולמד בקולג' ויקטוריה של אוניברסיטת ניו זילנד (כיום אוניברסיטת ויקטוריה של ולינגטון), שם הוא סיים את לימודי התואר הראשון שלו ב-1955 ואת לימודי התואר השני שלו ב-1956. הוא למד לימודי הסמכה לכמורה בכנסייה האנגליקנית של ניו זילנד בקולג' סנט ג'ון שבאוקלנד וקיבל את תעודת ההסמכה שלו בתאולוגיה ב-1958.
דיאקון וכומר.
ב-1958 הוסמך ריבס כדיאקון. לאחר כהונה קצרה כעוזר לכומר בטקורואה, הוא בילה את התקופה שבין השנים 1959 – 1964 באנגליה. מ-1959 ועד 1961 הוא היה סטודנט מתקדם בקולג' סנט פיטר באוקספורד (קיבל תואר ראשון בתחום ב-1961 ותואר שני ב-1965) וכן היה עוזר כומר באוניברסיטת הכנסייה של מריה הבתולה. ב-1960 הוא הוסמך ככומר. הוא שירת בשני תפקידים נוספים כעוזר כומר באנגליה, במחוז קירקלי בשנים 1961 – 1963 ובלואיסשם בשנים 1963 – 1964.
בשובו לניו זילנד מונה ריבס להיות כומר בעיר אוקטו (בשנים 1964 – 1966), מרצה להיסטוריה של הכנסייה בקולג' סנט ג'ון (בשנים 1966 – 1969) ומנהל החינוך הנוצרי בדיוקסיה האנגליקנית של אוקלנד (בשנים 1969 – 1971).
בישוף, ארכיבישוף ופרימוס.
ב-1971 מונה ריבס להיות הבישוף של ואיאפו. בשנים 1979 – 1985 הוא כיהן כבישוף של אוקלנד ובשנים 1980 – 1985 כארכיבישוף וכפרימוס של ניו זילנד.
מעורבותו בפוליטיקה.
במהלך תקופת כהונתו כבישוף הוא גם היה יושב ראש המועצה הסביבתית בשנים 1974 – 1976. הוא היה תומך של תנועת "אזרחים למען רולינג" (המערכה לבחירתו מחדש של ראש הממשלה מטעם מפלגת הלייבור, ביל רולינג). כמו כן הוא שימש כנשיא מועצת הכנסיות הלאומית של ניו זילנד בשנים 1984 – 1985.
המושל הכללי של ניו זילנד.
מינויו.
בעצתו של ראש ממשלת ניו זילנד, דייוויד לאני, מינתה המלכה אליזבת השנייה ב-22 בנובמבר 1985 את ריבס לתפקיד המושל הכללי ה-15 של ניו זילנד. מינויו נתקל במידה מסוימת של ספקנות בשל מעורבותו הפוליטית בעבר במסגרת תנועת "אזרחים למען רולינג", התנגדותו לביקור נבחרת הרוגבי של דרום אפריקה ב-1981 והעובדה שהוא היה בישוף אנגליקני. מנהיג האופוזיציה, ג'ים מק'לאי, התנגד למינוי על בסיס טענות אלו, ושאל "כיצד כומר מוסמך יכול למלא את התפקיד (החוקתי) הזה?" עם זאת, קיבלו קבוצות מאוריות רבות את מינויו של ריבס בברכה וסר ג'יימס הנרה טען ש"אלו חייבים להיות פירותיו של הסכם ואיטנגי כאשר אנו רואים אדם מעמנו בתפקיד זה". ריבס היה האדם הראשון בתפקיד כנסייתי (ועד כה היחיד) שכיהן בתפקיד המושל הכללי. יותר מכך, הוא היה המושל הכללי הראשון ממוצא מאורי.
כהונתו.
במהלך תקופת כהונתו הצטרף ריבס ל"אגודת תושבי ניוטאון" והזמן את חברי האגודה לבקר בבית הממשלה, מעונו הרשמי בוולינגטון. הוא אירח את היום הפתוח הראשון בבית הממשלה ב-7 באוקטובר 1990 והעסיק את האחראית הראשונה על יחסי הציבור, סינדי ביוויס, שתקדם את תפקיד המושל הכללי. ריבס כיהן בתפקידו עד 20 בנובמבר 1985 וקתרין טיזרד ירשה את מקומו.
מחלוקות.
במהלך תקופת כהונתו של ריבס כמושל הכללי ביצעה ממשלת הלייבור הרביעית שינויים רדיקליים בכלכלת ניו זילנד, שנודעו מאוחר יותר בכינוי "רוג'רנומיקס" (Rogernomics, על שמו של שר האוצר רוג'ר דגלס שיזם אותם). בנובמבר 1987 העיר ריבס הערות ביקורתיות על מדיניות זו בציינו שהרפורמות יצרו "חברה שבאופן הולך וגדל הפכה להיות מרובדת". על התבטאותו זו הוא ננזף על ידי לאני, אך מאוחר יותר, במאי 1988 הוא ציין ש"רוח כלכלת השוק גוזלת את החיים מהחלשים, אך רוח האל נותנת חיים לכל". לימים אמר ריבס שהתבטאויות אלו ציינו את פרשת הדרכים ביחסים בינו לבין הממשלה.
הוא גם אמר: "הייתה לי תחושה שנותרתי לבד וחשתי שאני צריך שדברי יילקחו ביותר רצינות". ריבס כתב למלכה, אך הוא לא קיבל תשובות ישירות ממנה. הוא אמר: "הייתי נוהג לכתוב למלכה ולהביע את דעתי על הנעשה במדינה ולא קיבלתי תשובות ממנה אלא ממזכירה הפרטי, שאליהם התייחסתי כביטוי לחוות דעתה".
בביקור ממלכתי בונואטו ב-1989 הוזמן ריבס להרוג חזיר במהלך טקס, בניגוד להיותו הפטרון של "החברה מלכותית של ניו זילנד למניעת התאכזרות לבעלי חיים".
פרישתו.
לאחר פרישתו מתפקיד המושל הכללי שימש ריבס כמשקיף ב"מועצה המייעצת האנגליקנית של האו"ם בניו יורק בשנים 1991 – 1993 ועוזר הבישוף של ניו יורק בשנים 1991 – 1994. בשנים 1994 – 1995 הוא שירת לזמן קצר כדיאקון של קולג' סנט ג'ון. הוא גם שימש כסגן יושב ראש קבוצת המשקיפים של חבר העמים הבריטי בדרום אפריקה, כיושב ראש בקרן נלסון מנדלה וכפרופסור אורח ליחסים בינלאומיים באוניברסיטת אדינבורו.
בין השנים 1995 – 1997 שימש ריבס כיושב ראש ועדת סקירת חוקת פיג'י, ששיא עבודתה התבטא בקבלתה מחדש של פיג'י לחבר העמים הבריטי, עד להשעייתה ב-2000. ב-12 בדצמבר 2007 דווח שריבס היה מעורב ב"שיחות סודיות" לפתרון המשבר הפוליטי בפיג'י ארוך השנים בעקבות ההפיכה במדינה בשנת 2006.
בשנים 2000 – 2011 שימש ריבס כנגיד של אוניברסיטת אוקלנד לטכנולוגיה.
ביולי 2011 הודיע ריבס כי הוא אובחן כחולה סרטן ועל פרישתו מכל תפקידיו הציבוריים. פול ריבס מת ממחלתו באוגוסט 2011, בגיל 78.
אותות כבוד.
ב-1977 הוענקה לריבס מדליית יובל הכסף של המלכה אליזבת השנייה. באפריל 1982 הוא מונה להיות הכומר (Chaplain) של מסדר ג'ון הקדוש. ב-1985 הוענק לו התואר אבירות לרגל יום הולדתה הרשמי של המלכה. ב-6 בנובמבר 1985 הוענק לו התואר אביר מפואר של מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש. ב-1986 הוענק לו התואר אביר של צדק במסדר ג'ון הקדוש. ב-2 במרץ 1986 הוענק לו התואר אביר הצלב הגדול של המסדר הוויקטוריאני המלכותי. ב-1990 הוענק לו התואר עמית מסדר שירות המלכה. ריבס גם מונה להיות עמית של מסדר פיג'י.
בנוגע למתן התואר סר לריבס היו מעט התלבטויות, שכן לא נהוג שחברי מעמד הכמורה של הכנסייה האנגליקנית יקבלו את התואר סר כאשר מוענק להם תואר אבירות והיה סביר שכלל זה יחול גם על הכנסייה האנגליקנית של ניו זילנד. כדי להימנע מהעמדת המלכה במצב מביך (המסורת היא שמושלים כלליים מקבלים את תוארי האבירות אישית מידי המלכה בארמון בקינגהאם), העניק ראש ממשלת ניו זילנד, דייוויד לאני, לריבס את התואר Knight Bachelor (מהלך שהוא בסמכותו) לפני הענקת תואר האבירות על ידי המלכה. כתוצאה מכך, כאשר התייצב ריבס לפני המלכה כדי לקבל את התואר אביר מפואר של מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש, הוא כבר היה בעל תואר סר.
ביום ואיטנגי 2007 הוענק לריבס תואר הכבוד הרם ביותר של ניו זילנד, מסדר ניו זילנד.
ב-1985 העניקה אוניברסיטת אוקספורד לריבס את התואר דוקטור למשפט אזרחי (Doctor of Civil Law) וב-1981 הוא מונה על ידי הקולג' בו הוא למד, קולג' סנט פיטר, כחבר כבוד וב-1994 כנאמן. ב-1989 הוענק לו התואר חבר בקולג' סנט ג'ון שבאוקלנד. ריבס קיבל תוארי כבוד נוספים, כולל תואר דוקטור במשפטים באוניברסיטת ויקטוריה בוולינגטון ב-1989, תואר דוקטור לתאולוגיה מהסמינר התאולוגי הכללי בניו יורק ב-1992 ותואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת אדינבורו ב-1994.
שינויים בחוק שנערכו בשנת 2006 אפשרו לו לשאת את התואר "הנכבד" (The Honourable) לכל ימי חייו.
הארמייה ה-12 (האימפריה הרוסית)
הארמייה ה-12 (ברוסית: ) של צבא האימפריה הרוסית, הייתה ארמייה רוסית שפעלה במלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה.