שיתוף פעולה מינימלי מתקיים כאשר היחיד/ה נעזר באמצעים, תוצרים המשותפים להשגת מטרות אישיות, או על ידי הבעת דעה, חוויה ועמדה. שיתוף פעולה מסוג זה מכונה באנגלית Sharing. מלבן ימני עליון בתרשים. לזרוביץ ופוקס (1987). הדגישו שבשיתוף פעולה מסוג זה יש רמת שיתופיות נמוכה. לפי המודל הזה התלמידים פועלים סביב אמצעי משותף, שהוא בדרך כלל כלי עזר לימודי. למשל, הם קוראים יחד בטקסט משותף, מתחלקים באותם כלים (כלי ניסוי מעבדתיים, מכשירים ועוד). כאן האמצעי משותף לכל חברי הקבוצה, אך הפעילות היא יחידנית ועצמית.
שיתוף פעולה מתקדם יותר מתקיים כאשר על העמיתים מוטלת מטרה משותפת וכל עמית/ה מבצעאת חלקו במשימה בעזרת אמצעים אישיים. שיתוף פעולה מסוג זה מכונה באנגלית Cooperation. מלבן שמאלי תחתון. לזרוביץ ופוקס (1987). הדגישו שבשיתוף פעולה מסוג זה יש רמת שיתופיות בינונית. לפי המודל הזה קיימת שיתופיות בתוצרים מושם הדגש על התוצר המשותף. תוצר משותף יכול להיות סך כל התוצרים האישיים או תוצר חדש של חברי הקבוצה. התלמידים המתבקשים ליצור תוצר אחד משותף לכלל הקבוצה צריכים לפעול ברמה מסוימת של תקשורת ומיומנויות לימודיות ובינאישיות, אשר בלעדיהן לא ניתן יהיה להשלים את המשימה ולהגיע לתוצר משותף. ובכך לפי המודל הזה המשימה השיתופית נוצרת כאשר אין אדם אחד יכול להשלים את המשימה לבד, אלא כל תלמיד אחראי על חלק מסוים במטרה להגיע לתוצר קבוצתי סופי.
סוגי הלמידה השיתופית.
בתוך התחום של למידה שיתופית התפתחו גישות רבות, והן נבדלות זו ברמת השיתופיות שהן דורשות. ישנן גישות שבהן החומר מוגדר מראש, וכל שנדרש מהלומדים הוא לעבד את החומר ולהיות בקיאים בו. גישות אחרות פותחות בפני הלומדים מרחב של דיון וחקר ללא הגדרה של התוצאה הסופית, השיטות הבאות מהוות ייצוג של אופני עבודה מרכזיים:
שיטת הצוותים - STAD.
פותחה על ידי סלאבין (1986; מתוך ריץ, 1996).
השיטה מורכבת מחמישה שלבים:
קבוצות הרכבה - Jigsaw.
אחד השימושים הפדגוגיים של למידה משותפת הוא "ג'יגסו" או "תצרף". המונח נלקח בהשאלה מ-Jigsaw puzzle - שיטה בה מחלקים את הנושא הנלמד למספר תחומי משנה, ומטילים על כל תת-קבוצה ללמוד תחום אחד, וללמד את כלל הקבוצה את התחום הזה. בשיטה זו נעשה שימוש בהוראת עמיתים.
על פי המסופר, הראשון שהשתמש בשיטה למידה זו היה רבי חייא מחכמי התלמוד, הוא חילק את בית מדרשו לשש קבוצות כנגד שישה סדרי משנה, כל קבוצה קיבלה סדר אחד ולמדה אותו היטב ולאחר מכן לימדה כל קבוצה את הקבוצות האחרות את הסדר שלמדה, עד שכל בית המדרש ידע את כל הש"ס.
מימוש נוכחי לשיטה זו החל בשנות ה-70 של המאה ה-20. תלמידי הכיתה חולקו לקבוצות המונות כ-5 תלמידים (ארונסון, א' סטפאן, ק' סייקס, י' בלייני, נ' וסנאפ, מ-1978, מתוך ריץ, 1996). כל קבוצה מקבלת אותה משימה, את מטלת הלימוד מחלקים לחלקים כמספר חברי הקבוצה, על כל חבר בקבוצה מוטל חלק אחד של המשימה הלימודית הכוללת. בשלב השני מכנסים יחד מכל הקבוצות את כל התלמידים שקבלו חלק מסוים מהמטלה לקבוצת התמחות והם לומדים יחד את הקטע שלהם, על קבוצת ההתמחות לוודא שכל אחד מחבריה מבין ויודע את הקטע על כל הבטיו. אם יש צורך - ניתן להיעזר בתרגיל קבוצתי המפתח תקשורת בין אישית, הקשבה לאחר ומתן עזרה במסגרת קבוצתית (סלבין, 1986). התלמידים חוזרים לקבוצות האם שלהם ומתחילים בהוראת עמיתים, כך לומדים כל חברי הקבוצה את כל החומר.
לשיטה זו ארבעה שלבים:
שיטת הלמידה ביחד - Learning together.
פותחה על ידי האחים ג'ונסון (1986; ריץ, 1996)
קבוצות חקר - Group Investigation.
פותחה בארץ על ידי שרן ועמיתיו (1975; שרן 1989).
השיטה מאופיינת על ידי חלוקת הכיתה לקבוצות הטרוגניות קטנות, ומורכבת משישה שלבים:
שיטת החברותא.
בשיטת החברותא, הכיתה מחולקת לזוגות הטרוגניים אשר לומדים ביחד חומר לימודי מסוים, כאשר הלימוד נעשה בארבעה שלבים:
תנאים ללמידה שיתופית.
התנאים ללמידה שיתופית הם:
יתרונות הלמידה השיתופית.
ללמידה שיתופית יש יתרונות רבים:היא מזמנת מעורבות והשתתפות פעילה של כל אחד מחברי הקבוצה כל חבר בקבוצה תורם בהבניית הידע. השיח המתקיים תוך כדי הלמידה השיתופית יכול להעצים ולתגבר את חווית הלמידה האישית ואיכותה ולהביא לריבוי רעיונות ולשינוי תפיסות ועמדות למידה שיתופית בקבוצה מובילה את הלומד לקבל אחריות לביצוע המשימה, ושיפור היחסים החברתיים ובמיוחד ילדים שמוצאם מסטטוס שונה ומסייעת להעלאת ערך העצמי של הפרט.
למידה שיתופית רב-תרבותית.
הרבה גישות תאורטיות לתקשורת מקוונת הניחו היעדר רמזים לא מילוליים, אשר גורם לרמה פחותה של תקשורת חברתית רגשית מאשר תקשורת פנים אל פנים (Amichai-Hamburger &amp; McKenna, 2006; Shonfeld, Ganayem, &amp; Hoter, 2006; Walther, 2011). במידה והנחות אלה היו נכונות, התקשורת המקוונת הייתה סביבה לא טובה לפיתוח רמת האמון והיחסים בין קבוצות רב-תרבותיות.
תקשורת מקוונת עשויה לעזור, להתגבר ולהפחית את תחושות האיום והחרדה בין קבוצות רב-תרבותיות שונות הנמצאות באינטראקציה, וזה מהווה דרך נוספת שבה גלומים יתרונות בתקשורת מקוונת עבור מגע בין חברים בקבוצה הטרוגנית.
גורם מרכזי נוסף שמשפיע על סיכוייה של תקשורת מקוונת לעורר מגע בין-קבוצתי יעיל מסתמך על תיאורית "עיבוד המידע החברתי" SIP) - Social Information Processing). המשגות תאורטיות חדשות של יחסי גומלין בתקשורת מקוונת מציעות הערכה מחודשת של היכולת של תקשורת כזו לייצר יחסים חיוביים וחברתיים-רגשיים. תיאורית SIP בתקשורת המקוונת (Walther, 2011) מתארת את ההבדל בין מפגשים מקוונים ומפגשי פא"פ כקשור יותר לקודים תקשורתיים ולקצב החלפת המידע מאשר להבדל המוחלט בין היכולות של שתיהן לתמוך בפיתוח מערכת יחסים. כל זאת, מכיוון שתקשורת מקוונת כוללת תקשורת לא מילולית מועטה, כאשר המשתמשים בה חייבים להשתמש בשפה מבוססת-טקסט כדי להביע רמזים חברתיים-רגשיים חשובים. תיאורית SIP טוענת שהמשתמשים בתקשורת מקוונת, למעשה, עושים את ההתאמות האלה. מחקר אמפירי הראה שהמשתמשים בתקשורת מקוונת מביעים רמה שווה של מידע יעיל כשהם משתמשים בטקסט כמו שעושים משתתפים פא"פ כשהם משתמשים בכל המערך של שפה, קול ורמזים של תנועות גוף (Walther, Loh &amp; Granka, 2005).
למידה שיתופית מקוונת.
המאה ה-21 חוללה שינויים בכל היבט של החיים באמצעות טכנולוגיה הנמצאת בכל מקום ומדיה חברתית מבוססת אינטרנט. השימוש בסביבות Web 2.0, יצירת מידע ושיתוף במדיה המקוונת, מתרחש במהירות ובעוצמה והשפעתו על החינוך ועל תהליכי ההוראה משמעותיים. המרחק בין תרבויות ויבשות הצטמצם, העולם הופך לשטוח יותר, וצוותי עבודה בינלאומיים רב-תרבותיים הפכו למציאות יומיומית בעסקים גלובליים, לכן נדרש לרכוש ולפתח מיומנויות של למידה שיתופית מקוונת
למידה שיתופית מקוונת מתוארת כפעילות שבה שני אנשים או יותר מתקשרים באופן מקוון כדי ללמוד או לחקור נושא מסוים וליצור לו משמעות, או כדי לשפר מיומנויות. היא כרוכה באינטראקציה בין הלומדים ובתקשורת חברתית או מקצועית המתאפשרת על ידי הנגישות והתקשורתיות שהרשת מזמנת . למידה כזאת מתאפשרת כיום בדרכים חדשות הודות לשימוש בטכנולוגיות המידע והתקשורת שמקדמות עבודה שיתופית ומובילות ליצירת ידע שיתופי, ולכן נחשבות כמיומנות חיונית במאה ה-21 . למידה שיתופית מקוונת מאפשרת להרחיב את מעגל המשתתפים בלמידה במצבים שבהם לא ניתן להיפגש פנים אל פנים בגלל מרחק פיזי או תרבותי. האינטראקציה בין המשתתפים במסגרת זו תורמת להרחבת הידע על ידי חשיפה למידע חדש ולמגוון תרבויות ולהצמחת רעיונות יצירתיים הלומדים מפתחים מיומנויות חברתיות ומיומנויות תקשורת, יכולות קוגניטיביות ומיומנויות חשיבה מסדר גבוה. למידה שיתופית מקוונת עשויה להעלות את האמון ואת שיתוף הפעולה בין חברי הקבוצה ואף ליצור קשרי חברות ביניהם. אפשר לגשר באמצעותה על פערי תרבויות ולקיים אינטראקציות בין מוסדות שונים, והיא מחזקת את האינטראקציה של הלומדים עם סביבתם.
השפעותיה של הלמידה השיתופית.
הלמידה השיתופית מניעה את התלמידים למידה פעילה מבחינה רגשית–חברתית, קוגניטיבית ומטא–קוגניטיבית. היא מעודדת שיח לוגי, עיבוד מידע במסגרת קבוצה חברתית והבניה משותפת של הידע הנלמד.
הישגים לימודיים.
הבנת הקשר בין הלמידה השיתופית בקבוצות קטנות לשיפור ההישגים הלימודיים מובאת לנו על ידי הגישה הנאו-ויגוצקיאנית, ויגוצקי (1978; ריץ', 1996) טען שכתוצאה מהאינטראקציה בין התלמידים בקבוצות הקטנות, הילדים רוכשים מיומנויות ומגיעים להבנה עמוקה שלא יכלו להשיג בעצמם. על פי ויגוצקי, האינטראקציה החברתית שנוצרת בקבוצות הקטנות מביאה לצמיחה קוגניטיבית בקרב התלמידים ומובילה לשיפור בהישגים הלימודיים (ריץ', 1996). אישוש טענה זו ניתן למצוא מניתוח מטה - אנליטי של 122 מחקרים שביצע דויד ג'ונסון ואחרים (1981; שרן, 1989), אשר מצא כי ללמידה השיתופית יתרון בולט על פני הלמידה היחידנית, ועל פני שיטות ההוראה המדגישות תחרות בין התלמידים, לשם הגברת ההניעה שלהם. עוד מצאו החוקרים כי הלמידה השיתופית יעילה יותר כאשר אין עידוד לתחרות בין הקבוצות השונות בכיתה (שרן, 1989).
יחסים חברתיים.
התאורטיקנים של הלמידה השיתופית תמימי דעים כי הלמידה השיתופית משפרת את מערכות היחסים בין התלמידים, את תחושת השייכות של התלמידים לכיתה ואף גורמת להעלאת הדימוי העצמי של התלמידים.