לאחר המלחמה נשאר קנייס ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בדצמבר 1928 הועלה קנייס לדרגת מיור, וב-1 באפריל 1930 מונה למפקד הגדוד ההדרכה של רגימנט הרגלים ה-21 (הבווארי). ב-1 באפריל 1933 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 באפריל 1934 מונה למפקד משמר הגבול ברגנסבורג. ב-1 באפריל 1935 הועלה קנייס לדרגת אוברסט, וב-15 באוקטובר 1935 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-63. ב-1 ביוני 1938 הועלה קנייס לדרגת גנרל מיור, וב-1 באפריל 1939 מונה למפקד הלנדווהר בהיילברון.
מלחמת העולם השנייה.
עם פרוץ המלחמה מונה קנייס למפקד הדיוויזיה ה-215, שהייתה בעתודת הארמייה השביעית. במהלך המערכה על צרפת לחם קנייס כחלק מהקורפוס ה-37 במסגרת הארמייה הראשונה, וב-1 ביולי 1940 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. בינואר 1942 הועברה הדיוויזיה שבפיקודו תחת פיקוד הארמייה ה-16 כחלק מקורפוס הפאנצר ה-39, וב-3 באוגוסט 1942 קיבל את עיטור הצלב הגרמני בזהב.
ב-12 בנובמבר 1942 מונה קנייס למפקד קורפוס המילואים ה-66, ולאחר כיבוש צרפת של וישי, נשלח הקורפוס בפיקודו לצרפת כחיל כיבוש. ב-1 בדצמבר 1942 הועלה קנייס לדרגת גנרל חיל הרגלים, ובאוקטובר 1943 מונה למפקד הקורפוס ה-85 בדרום צרפת, כחלק מהארמייה ה-19. הקורפוס בפיקודו לחם במהלך מבצע דרגון, ובדצמבר 1944 לחם במהלך הקרב על הבליטה, כחלק מהארמייה השביעית. ב-29 במרץ 1945 פרש קנייס מתפקידו, ובסוף המלחמה נפל בשבי האמריקני.
לאחר המלחמה.
בשנת 1947 שוחרר קנייס מהשבי. לאחר שחרורו התגורר קנייס במינכן עד למותו ב-10 בנובמבר 1956.
ליין (אפליקציה)
ליין (LINE) היא אפליקציה להעברת מסרים מיידיים, על ידי טלפונים חכמים, מחשבי לוח ומחשבים אישיים. משתמשי האפליקציה יכולים לשלוח דרכה טקסט, תמונות, וקטעי וידאו וקול, וכן לקיים שיחות תוך שימוש בטכנולוגיית VoIP.
היסטוריה.
האפליקציה פותחה ועוצבה תחילה על ידי 15 עובדים בחברת NHN, חברת בת של חברת Naver הקוריאנית. מאוחר יותר כשהאפליקציה התבססה, הקימה Naver חברה בת ייעודית בשם ליין שמאז אחראית לפיתוח ולתפעול האפליקציה.
ליין יצאה לראשונה ביפן בשנת 2011, והגיעה תוך שנה וחצי ל-100 מיליון משתמשים ול-200 מיליון משתמשים תוך חצי שנה נוספת. בשנת 2013 הפכה ליין לרשת החברתית הגדולה ביותר ביפן. באוקטובר 2014 היו לאפליקציה כ-560 מיליון משתמשים, מתוכם כ-170 מיליון פעילים ברמה חודשית. בפברואר 2015 הגיעה החברה ל-600 מיליון משתמשים.
ליין תוכננה בתחילה עבור מכשירי סמארטפון בעלי מערכות הפעלה iOS ואנדרואיד. מאז יציאתה הורחבה ההתאמה שלה כך שתתאים גם ל-BlackBerry OS (אוגוסט 2012), ל-Nokia Asha (מרץ 2013), ל-Windows Phone (יולי 2013), ל-Firefox OS (פברואר 2014), לטאבלטי iOS (אוקטובר 2014), וכאפליקציה לדפדפן גוגל כרום. בשלב מסוים ניתן היה להשתמש בשירות ההודעות של ליין במחשב ישירות דרך אתר אינטרנט ללא צורך באפליקציה, אך שירות זה הופסק. לאפליקציה קיימות גרסאות המאפשרות להשתמש באפליקציה דרך מחשבים עם מערכות הפעלה Mac OS או Windows.
קרל דקר
גנרל קרל דקר (בגרמנית: Karl Decker; 30 בנובמבר 1897 – 21 באפריל 1945) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
דקר נולד ב-30 בנובמבר 1897 בבורנטין, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1914 עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייס דקר לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-54. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטור צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף דקר לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1935 הועלה דקר לדרגת מיור, וב-1 באוקטובר 1936 מונה למפקד גדוד הנ"ט ה-38 והועלה לדרגת אוברסט לוטננט.
מלחמת העולם השנייה.
עם פרוץ המלחמה היה דקר מפקד גדוד הנ"ט ה-38, שהיה חלק מדיוויזיית הפאנצר ה-3, ולחם עמו במהלך המערכה בפולין במסגרת הקורפוס ה-18. ב-10 באפריל 1940 מונה דקר למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הפאנצר ה-3, ולחם עמו במהלך המערכה על צרפת כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-3 במסגרת הקורפוס הממונע ה-16. במהלך הקרב על יוון לחם דקר עם גדודו כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-3 במסגרת הקורפוס ההררי ה-18, ולאחר מכן במסגרת הקורפוס הממונע ה-40, וב-15 במאי מונה דקר למפקד רגימנט הפאנצר ה-3. ב-13 ביוני קיבל על פעולותיו בקרב תרמופילאי את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, ובמהלך מבצע ברברוסה לחם עם הרגימנט שבפיקודו כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-3 במסגרת הקורפוס הממונע ה-24. ב-1 בפברואר 1942 הועלה דקר לדרגת אוברסט, וב-1 באוגוסט 1942 קיבל את עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-7 בספטמבר 1943 מונה דקר למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-5, וב-1 בדצמבר 1943 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-4 במאי 1944 קיבל דקר תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-1 ביוני 1944 הועלה לדרגת גנרל לויטננט. ב-15 באוקטובר 1944 מונה דקר למפקד קורפוס הפאנצר ה-39, ופיקד עליו בקרב על הבליטה. ב-1 בינואר 1945 הועלה דקר לדרגת גנרל חיל השריון, ולחם עם הקורפוס בקרבות בגרמניה.
ב-21 באפריל 1945 הבין דקר שכבר אין תקווה בהמשך ההתנגדות, ובשל כך התאבד בגרוסברונסרודה שבבראונשווייג. לאחר מותו ב-26 באפריל 1945 הוענק לו תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל.
Wine From Tears
Wine From Tears (בעברית: "יין מדמעות", תעתיק: "ויין פרום טירס") היא להקת דום-דת' ודום-דת' גותי מרוסיה.
הלהקה מנגנת דום-דת' גותי שמתואר גם כדום-דת' מלודי עם נגיעות של מטאל גותי. השירה היא גרואלינג האופייני לדת' מטאל, אך בחלק מהשירים יש גם שירה נשית נקייה. שיריה עוסקים בדיכאון, כאב, עצב, צער ואובדן.
דאדא קמודן דיווקר
דאדא קמודן (שנת 1777 - 2 באפריל 1846) נולד בשם דויד בן יצחק דיווקר קמודן מוכאדם, והוא נחשב המנהיג המפורסם ביותר של קהילת בני ישראל (הודו). הוא החזיק בתואר נשיא הקהילה במשך 49 שנים עד לפטירתו. זוהי תקופת השלטון הארוכה ביותר המתועדת אצל מנהיגי עדת בני-ישראל מהודו.
מוצאו.
דויד נודע בכמה שמות כגון: דאדא קמודן, דאוד קפטאן, דויד מוכאדם, דאודג'י ודויד סאמאג'י. הוא נולד בשנת 1777 כנראה בעיר בומביי (מומבאי), שם אביו היה הסובידאר קומנדאנט יצחק יחזקאל דיווקר (1735 לערך-1810 לערך) הנודע גם בשם איסאג'י האסאג'י דיווקר, שם דודו היה שמואל יחזקאל דיווקר, הקמודן מוכאדם הראשון.
שם סבו היה יחזקאל (נולד 1700) ושם אבי סבו היה משה בן בנימין (נולד 1665), משפחתו עזבה את אחוזתם ואדמותיהם באזור ההבסאן ג'נג'ירה עקב התנכלות המצביא ומלך מייסור לעתיד היידר עלי, אביו של טיפו סולטאן. בשנת 1749 משפחתו הגיעה לעיר בומביי והתיישבה שם.
לדויד היו שני אחים נוספים: אברהם ואבא סאהיב. הוא נמסר לאימוץ לדודו שמואל יחזקאל דיווקר היות שהיו לו רק בנות ולא בנים וגודל על ידי נשות דודו, ראג'ובאי וראהאמנבאי.
משפחתו הייתה למעשה ממובילי הקהילה דודו שמואל ואביו הביולוגי יצחק בנו את בית הכנסת המודרני הראשון מה שיקרא לעתיד "שער הרחמים" בשנת 1796.
שלטונו.
לקראת אמצע חודש דצמבר בשנת 1797 הגיעה הידיעה שדודו שמואל נפטר בנסיבות מסתוריות בתאריך 3 בדצמבר 1797, ודויד נבחר כיורשו, ובכך, בגיל 20 עלה על כס הקמודן מוכאדם והפך לנשיא קהילת בני ישראל (הודו).
דאדא קמודן עלה לשלטון בתקופת התחייה הרוחנית אותה החל דודו שמואל, תקופה זו חפפה עם חדירת הפעילות המסיונרית הנוצרית אל אזור בומביי והסביבה וניסיונות לנצר את חברי הקהילה, ניסיונות אלו לא צלחו ולהפך, חלק מהמיסיונרים כגון הכומר מהכנסייה הסקוטית ג'ון וילסון נדהמו מהקהילה היהודית העתיקה ואף תרגמו את התנ"ך לשפת המהרטי ופתחו בתי ספר לעברית.
פעילות רבה למניעת המרות הדת הונהגה על ידי דאדא קמודן כמו גם הפעילות לקירוב הקהילה לקהילות יהודיות אחרות כגון הקוצ'ינים והבגדאדים בהודו.
דאדא קמודן בהיותו נשיא הקהילה איגד תחתיו את הנושאים החילוניים והדתיים גם יחד, למעשה יחודו היה בכך ששילב ואיזן ביניהם.
הוא נודע בתור מנהיג שוויוני מאוד בנוגע למעמד האישה והגבר ועם זאת הוא נודע בשליטתו ביד חזקה מאוד.
הוא ראה בעין לא טובה לקיחת נשים בעלות מוצא מעורב (יהודי ומקומי או מגוירות) בברית נישואין ואף התנגד לכך כשאחד מבניו עשה זאת.
עם השנים מוסר התנהגותו הגבוהה והנוקשה עורר זעם בחלק מחברי הקהילה וכתוצאה מכך בשנת 1823 נוצר פלג פורש בראשות הסובידאר סולומון באפוג'י סנקר.
אך פלג זה התמוסס לאחר רציחתו של הסובידאר עקב סכסוך משפחתי.
התקוממות נוספת הגיעה מצדו של אדם בשם שמואל יעקב דיווקר מאייסטרי אשר דאדא קמודן פסק לטובת אשתו של אותו שמואל בסכסוך משפחתי שהובא למועצת הקמודן מוכאדם. אותו שמואל אסף את האלמנטים ממתנגדי דאדא קמודן ויחדיו בנו את בית התפילה "שערי רצון" בשנת 1843.
מסופר על דאדא קמודן שכאשר פרצה מגפת הכולרה בעיר בומביי וחללים רבים נפלו מקרב בני הקהילה ורבים עזבו את העיר הוא ומשפחתו החליטו להישאר ולשמש דוגמה ואף ארגנו את הלוויות הרבות וטיפלו בחולים תוך סיכון הידבקות בעצמם ולאחר זאת רבים אף מחוץ לקהילה העריכוהו מאוד.
רבים מקהילת בני ישראל (הודו) הגיעו לעיתים ממקומות מרוחקים מהכפרים היהודיים הנידחים ואף מעבר לקבל החלטתו בנושאים רבים ומגוונים, למעשה בזמנו ירד כוחם של אנשי הדת המקומיים, הקאזים אשר הונהגו על ידי 3 משפחות מהקהילה במשך דורות.
ב- באפריל 1846 נפטר דאדא קמודן בגיל 69 ונקבר בבית העלמין היהודי גראנט רואד אשר בבומביי.
מותו הגיע כהלם לקהילה ושלטונו היה חזק וארוך, רבים לא הכירו שלטון אחר ונוצר בלבול רב בקרב הקהילה.
סכסוכי הירושה.