בשנת 1926, לאחר מספר שנים של המהפכה המקסיקנית וחוסר הביטחון, הנשיא פלוטארקו אליאס קאייס, מנהיג המפלגה המהפכנית המוסדית השלטת, חוקק את חוק Calles, אשר מחק את כל הרכוש האישי של הכנסיות, סגר כנסיות שלא היו רשומות במדינה. ואנשי דת אסורים להחזיק בתפקיד ציבורי. החוק לא היה פופולרי, וכמה מפגינים מאזורים כפריים נלחמו נגד חיילים פדרליים במה שכונה מלחמת כריסטרו. לאחר תום המלחמה בשנת 1929, הנשיא אמיליו פורטס חיל אישר הפסקת נשק קודמת בה החוק יישאר, אך לא נאכף, בתמורה לסיום פעולות האיבה.
בשנת 1974 ביקר נשיא מקסיקו, לואיס אצ'ווריה אלווארס, בכס הקדוש, והפך לראש המדינה המקסיקני הראשון שעשה זאת. בשנת 1979 הפך יוחנן פאולוס השני לאפיפיור הראשון שביקר במקסיקו. בשנת 1992, לאחר יותר מ-130 שנה, ממשלת מקסיקו כוננה מחדש את היחסים הדיפלומטיים הרשמיים עם הכס הקדוש. באותה שנה הוקמו משלחות דיפלומטיות קבועות בבירות זו של זו, בהתאמה.
בשנת 2016 ביקר האפיפיור פרנציסקוס במקסיקו. במהלך ביקורו במקסיקו הצהיר האפיפיור פרנציסקוס, בהתייחס לגדר ההפרדה בין ארצות הברית למקסיקו, כי "אדם שחושב רק לבנות חומות ולא לבנות גשרים אינו נוצרי". הצהרה זו נאמרה בהתייחסות להערותיו של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ בנוגע לחומת הגבול.
ביקורים רמי דרג.
ביקורי האפיפיורים במקסיקו
ביקורים רמי דרג ממקסיקו לכס הקדוש
צלקת היפרטרופית
צלקת היפרטרופית היא תופעה של הצטלקות יתר, הנובעת מיצירה עודפת של חלבון קולגן לאחר חתך או פציעה. בניגוד לקלואידים, צלקות אלו קטנות יותר ושטחן אינו מתרחב מעבר לגודל הפציעה המקורית. ישנן שיטות שונות לטיפול בהן, ביניהן טיפול בהקפאה בחנקן נוזלי.
קהילת יהודי קאליש
קהילת יהודי קאליש החלה להתקיים במאה ה-12. קאליש שוכנת במחוז פוזנן מערבית ללודז'. במשך מאות שנים הייתה עיירת גבול בין פולין לגרמניה, והיא אחת הערים העתיקות בפולין.
לקאליש תפקיד מכריע בתולדות יהודי פולין. ההתיישבות היהודית בעיר החלה בשנת 1139. ב-1264 היא הייתה לעיר הפולנית הראשונה שבה ניתן ליהודים כתב-האמנה שהקנה להם מגוון חירויות בחוק. כתב הזכויות של קאליש, כשמו, היווה את התשתית החוקית הראשונה לזכויותיהם של היהודים בפולין, ושימש מופת שלאורו הרחיבו שליטי המדינה את תחולת המסמך גם ליתר חלקי הארץ.
ב-1860 מנו יהודי קאליש 34% מאוכלוסיית העיר. במהלך המאה ה-19 ניטש בקהילה מאבק חריף בין חוגי המשכילים, שהושפעו מהנאורות הגרמנית, לבין האורתודוקסים השמרנים. במפנה המאה ה-20 צצו תנועות ציוניות בעיר, בד בבד עם עליית התארגנויות פוליטיות אחרות בקרב היהודים. ב-1931 מנו היהודים 15,300 איש, כ-30% מתושבי העיר. ב-1934 גדלו משמעותית שטח העיר והקהילה היהודית, בשל צירוף שטחים כפריים יהודיים מסביב לקאליש. כמעט כל קהילת קאליש הושמדה בשואה.
מהמאה ה-12 ועד מלחמת העולם הראשונה.
התיישבות היהודים בקאליש החלה, ככל הנראה, מאז המאה ה-12, אז נמלטו פליטים יהודיים ממסעי הצלב לפולין דרך חבל הריין. באזור קאליש נמצאו מטבעות עתיקים שחתומים בשמות באותיות עבריות, מהם עולה כי כורים יהודים היו פעילים בעיירה במהלך המאה ה-12.
יהדות פולין התפתחה במהירות בתקופה המודרנית הקדומה, וכך גם הקהילה היהודית בקאליש.
בשנת ה'ק"ט (1349) נזכרת קרקוב כאחת הקהילות שנערכו בהן פרעות ביהודים בימי המוות השחור. מספר שנים לאחר הגזרות, בשנת 1358, קיבלו יהודי קאליש אישור להקים בית כנסת, שעמד מעל ארבע מאות שנים עד שהושמד באש.
הקהילה היהודית בקאליש מילאה תפקיד חשוב בוועד ארבע ארצות, הגוף העל-קהילתי שייצג את יהדות פולין בפני המלך.
היהודים התפרנסו מעבודות שונות, מהם היו בעלי מלאכה וסוחרי יבוא ויצוא של בקר, סוסים, תוצרת חקלאית וטקסטיל וכן מלווים ברבית. הסוחרים היהודים מקאליש מילאו תפקיד חשוב בירידים הבינלאומיים בערים לייפציג וברסלוי.
ב-10 בספטמבר 1264 העניק הנסיך בולסלב החסיד משושלת פיאסט, כתב-זכויות, המכונה בפולנית "סטאטוט קאליש" ומכיל 37 סעיפים, שהיה במשך מאות שנים מסמך הבסיס להבטחת זכויותיהם של יהודים ברחבי פולין עד שנת 1795, שבה הסתיימה חלוקת פולין באופן סופי בין האימפריה הרוסית, פרוסיה ואוסטריה. "חוק קליש" זה הוארך למדינה כולה על ידי קז'ימייז' השלישי, מלך פולין והורחב על ידי שליטים פולנים מאוחרים. זה היווה את התשתית החוקית לזכויות היהודים בפולין. ב-1358 העניק המלך רישיון להקמת בית כנסת בעיר.
האוכלוסייה היהודית התמעטה במאות ה-17 וה-18, בגלל מלחמת פולין-שוודיה (1655–1659), כמו גם שריפות ומכתבים במאה ה-18.
עם זאת, בשנת 1793 - כאשר האזור סופח על ידי פרוסיה - היהודים היוו כ-40 אחוז מאוכלוסיית קאליש. הם שלטו בסחר הטקסטיל, וכמחצית מבעלי המלאכה בעיירה היו יהודים. משנת 1815 עד 1914 הייתה קאליש בשלטון רוסי.
החל משנת 1881 החלו הרשויות ברוסיה לגרש מקאליש תושבים יהודים חסרי אזרחות רוסית. כמה שנים אחר כך, עד שנת 1897, מנתה האוכלוסייה היהודית בעיירה 7,580 נפש, כשליש מכלל האוכלוסייה.
כלכלה.
במהלך המאה ה-19 המשיכו היהודים למלא תפקידים שונים בכלכלה המקומית. בעקבות כך, מנהיגי פועלים נוצריים בקאליש ראו בעין צרה התנהלות זו, ולחצו על השלטונות ברוסיה ליצור גטו - רובע יהודי מיוחד, בו יידרשו יהודים להתגורר. רובע כזה אכן הוקם בשנת 1827, כשבאותה העת היו היהודים כשליש מהאוכלוסייה בקאליש.
לאחר הגעת הרכבת בשנות ה-1870 התעשייה התפתחה במהירות. המוצרים כללו טקסטיל, צמר, והכי חשוב - תחרה. עבודות תחרה ורקמה הפכו לתעשייה העיקרית בקאליש, אשר הייתה ידועה כבירת התחרה של האימפריה הרוסית. יהודים רבים התפרנסו מכך, בין אם כתעשיינים, מתווכים או עובדי מפעל. בראשית המאה העשרים היו בידי היהודים 32 מתוך 67 המפעלים בעיירה. בשנת 1904 היו יהודים יותר ממחצית עובדי התחרה בקאליש. עם זאת, מרבית היהודים בקאליש היו עובדים או אומנים עניים.
חיי דת.
החל מהמאה ה-17 הפכה קאליש למרכז רוחני חשוב. במאה ה-19 החלו להתפשט בעיר תנועות חסידות שונות אשר השפיעו על העיר. החסידות הראשונה שקנתה מקום בעיר הייתה חסידות קוצק בהנהגתו של רבי מנחם מנדל מקוצק. לאחריהם הגיעו על העיר חסידות אלכסנדר וחסידות גור.
בשנות התשעים של המאה ה-19 כבר היו בקאליש קרוב ל-40 בתי כנסת, בנוסף לשני בתי כנסת גדולים.
מפלגות פוליטיות.
בקאליש הוקם מערך של מפלגות יהודיות במאה ה-20: המיינסטרים ציוני, עבודה ציונית, דתית ציונית, וסוציאליסטית הבונד. חזיונות פוליטיים שונים זה מזה שיקפו בבתי הספר היהודיים בקאליש שכללו עד מלחמת העולם הראשונה בית ספר תיכון יהודי דו-לשוני, שני בתי ספר מכווני יידיש ורשת חינוך אורתודוקסית המונה 1,800 תלמידים.
מלחמת העולם הראשונה ואחריה.
במהלך השנה הראשונה למלחמת העולם הראשונה, הצבא הגרמני הפולש השמיד 95% מקאליש במעשה מכוון שביצע על עיר חסרת הגנה, והרג 33 יהודים. כ־60,000 אזרחים יצאו ביציאת אוגוסט 1914.
חמש שנים לאחר מכן, במהלך המאבק של פולין לעצמאות מהאימפריה הגרמנית (ראו: מרד פולין רבתי הכולל את "באטאליון פוגרניצ'ני" שהוקם בקאליש), שני יהודים איבדו את חייהם בעיר במרץ 1919. מקורות יהודיים ראו את מותם בפוגרום, ואנשי ה-PMO, שנלחמו למען העצמאות, לאומנים פולנים.
השנים בין המלחמות.
על פי מפקד האוכלוסין הפולני ב-1931, העיר כללה אוכלוסייה של 15,300 יהודים (כמעט 30 אחוז מכלל האוכלוסייה).
השכונה היהודית בקאליש הייתה באזור הצפון-מערבי של העיר המרכזית, לאורך שדרת רחוב נובה הראשית. נובה והרחובות הסמוכים היו אתר בית הכנסת הגדול ובית המחקר. לאורך רחבה היו משרדי ארגונים ומועדונים יהודיים, כמו גם חנויות יהודיות רבות, החל מחנויות גדולות לחנויות קטנות ועד חורים זעירים בקיר: חנויות ספרים, טברנות, חנויות המוכרות עיתוני עברית ויידיש, קצבים, חנויות דגים ובוטיקים.
הגשר שנשא את רחוב נובה מעל ענף נהר פרוסנה היה לב הפעילות היהודית. זה היה מקום של תנועה מתמדת, עם יהודים שבאו ועוברים בין בתיהם ומקומות העבודה שלהם, בתי כנסת ומוסדות קהילתיים. בגשר זה נסגרו עסקות; המובטלים עמדו וקיוו להיבחר לעבודה של כמה שעות; אנשים נשאו והאזינו לנאומים וויכוחים פוליטיים; הספקים מכרו חטיפים ושתייה.
יהודים התגוררו גם באזורים אחרים בעיר. רחוב קאנוניצקה היה גם אזור יהודי בכבדות ושימש ביתם של משרדי הקהילה. משפחות יהודיות אמידות התגוררו באזורים שונים בעיר.
גם חיי בתי הקפה היהודיים שגשגו. מקום המפגש הפופולרי ביותר היה קפה Udziałowa, בו היו הרבה אנשים שולחנות ושעות מפגש. מאייר קפה, הידוע בעוגותיו הטעימות, היה המקום לג'נטל הפולני, למעמד הביניים הפולני והיהודי, למקצוענים ואנשי רוח. צעירים הסתובבו בבית הקפה ג'ורג', שם יכלו חברי כל תנועות הנוער היהודיות להתערבב - או, כשהפוליטיקה תכתיב, לשבת ליד שולחנות נפרדים.
יהודי קאליש לא היו חסינים מפני האנטישמיות ששטפה את פולין בסוף שנות השלושים. בעיירה הייתה עיתונות אנטישמית פעילה, ולהקות של ראפיאנים היו תוקפים לעיתים קרובות סוחרים ורוכלים יהודים בכבישים מבודדים כשהם עושים את דרכם לשווקים באזור. המצב התדרדר עד כדי כך שבשנת 1936 נסעה משלחת סוחרים לוורשה כדי להציג את טענותיהם לראש הממשלה ולמשרד הפנים.