אחרי 1949, הזמרת מריה לטרצו (Maria Lătărețu), שהתמחתה במוזיקה עממית, הורידה מהשיר את הפזמון החוזר והוסיפה כמה בתים. עיבודים של מלחינים ומבצעים שונים נמשכו בעולם, כך ברפרטואר של אדית פיאף מופיע השיר בשם Johnny tu n'est pas un ange. המשורר היוגוסלבי "דראגומיר ריסטיק" (Dragomir Ristic) החליף את המילים ושינה את קצב השיר לסווינג. בשנות החמישים לקח לס פול את המנגינה ופרסם אותה בשם Johnny is the Boy for Me מבלי להזכיר את המלחין המקורי ועל כך תבע אותו שטיין למשפט וזכה במשפט, חרף העובדה שלא יכול היה להופיע בעצמו במשפט בארצות הברית בגלל מגבלות מסך הברזל.
השיר קיבל גם גרסה עברית (עם מנה גדושה של יידיש) בשם "גוי של שבת" בביצוע רביעיית מועדון התיאטרון. ירדנה ארזי הקליטה את השיר "רוח ואש" על פי המנגינה של מזחלת עם פעמונים עם הטענה השגויה שמדובר בלחן צועני. אהוד מנור כתב את מילות השיר.
למרות הקביעה המשפטית, בציבור עדיין המחבר לא מזוהה, כך שבגרסת כיסוי שערכה הלהקה הבלגית Vaya Con Dios ב-1988 נתנה את הקרדיט ללס פול ואת התמלוגים המשיכו לשלם ליורשי לס פול במקום ליורשי שטיין. שטיין עצמו ביקר בישראל ומסר שיר בשם "פלאפל" ללסלו רוט, כאשר זה ביקר ברומניה, ב-1969, עם מקהלת הילדים על שם צדיקוב.
בסיס עשרים
וו&quot;ס מוסקבה
וו"ס מוסקבה (ברוסית: ВВС, שהוא ראשי התיבות ל-Военно-воздушные силы, שמשמעותו: חיל האוויר) היה מועדון כדורגל סובייטי מהעיר מוסקבה.
היסטוריה.
המועדון הוקם בשנת 1944 במוסקבה בחסות בית הספר הצבאי לתעופה.
המועדון ייצג את חיל האוויר הסובייטי ושחקניו שיחקו במדי צהוב-כחול. משחקי הבית נערכו באצטדיון "דינמו" ובאצטדיון "סטלינץ".
הישג השיא של הקבוצה באליפות ברית המועצות הוא מקום 4 בליגת העל בעונת 1950. בליגת העל הקבוצה שיחקה 161 משחקים. בטורניר הגביע הסובייטי ההישג הגבוה ביותר היה העפלה לחצי גמר בעונת 1951.
אחד ממאמניה הנודעים ביותר היה וסבולוד בוברוב שכיהן כמאמן הקבוצה בעונת 1952.
במאי 1953, הקבוצה התפרקה עקב הפחתה בכוחות המזוינים.
הישגים ותארים.
אליפות ליגת המשנה הסובייטית: 1946
בב&quot;ס מוסקבה
בב&quot;ס מבא&quot;ו מוסקבה
וו&quot;ס מוסקבה (כדורסל)
מועדון כדורסל וו"ס מבא"ו מוסקבה (ברוסית: Баскетбольный клуб ВВС МВО) הוא מועדון כדורסל סובייטי מהעיר מוסקבה, שהתקיים בשנים 1945 - 1959.
לאחר מלחמת העולם השנייה בהוראת סטלין הוקמה חברת הספורט של חיל האוויר של המחוז הצבאי המוסקבאי (ברוסית: Военно-воздушные Силы, בראשי תיבות ВВС МВО). חברת הספורט כללה מועדוני כדורגל, הוקי קרח, כדורסל וכדורעף. למנהל החברה מונה וסילי סטלין.
קבוצת הכדורסל הפכה לאחת החזקות בברית המועצות ושלא כמו מועדוני הכדורגל וההוקי שהתפרקו בשנת 1953, קבוצת הכדורסל המשיכה להתקיים עד 1959.
חשמול תל-אביב
מתי שמואלביץ'
יום האימוג'י
אימוג'יפדיה
וו&quot;ס מוסקבה (הוקי קרח)
מועדון ההוקי קרח וו"ס מבא"ו מוסקבה VVS MVO (ברוסית: Хоккейный клуб ВВС МВО, וו"ס מבא"ו מתייחס לראשי התיבות ברוסית של Военно-воздушных сил Московского военного округа, חיל האוויר של המחוז הצבאי המוסקבאי, שבחסותו פעלה הקבוצה) היה מועדון הוקי קרח מהעיר מוסקבה. הוקם ב-21 בדצמבר 1946. התמודד בשבע העונות הראשונות של אליפות ברית המועצות. שלוש פעמים זכה באליפות ברית המועצות בהוקי קרח.
היסטוריה.
לאחר מלחמת העולם השנייה בהוראת סטלין הוקמה חברה של חיל האוויר של מחוז מוסקבה שכללה מועדוני ספורט בענפים כמו כדורגל, הוקי קרח, כדורסל וכדורעף. לראש חברת הספורט מונה וסילי סטלין. עמוד השדרה הורכב מספורטאים, בוגרי האקדמיות הצבאיות, המאמן הראשון היה אנטולי טראסוב שגם שיחק בקבוצה כמאמן-שחקן, ב-1947 הוא עבר לקריירה מצליחה בצסק"א מוסקבה. ב-1949 הקבוצה סיימה כסגנית האלופה.
אסון ההתרסקות.
בעונת 1949/1950 אירע אסון התרסקות. ב-7 בינואר בתחומי סברדלובסק מטוס מדגם דאגלס C-47 ועליו כמה משחקני הקבוצה התרסק בעת נחיתה בשדה התעופה קולצובו, כל מי שהיה על המטוס נהרג. מהם 8 שחקנים, רופא הקבוצה והמאמן. כולם נקברו בקבר אחים בסברדלובסק.
לאחר ההתרסקות.
לאחר התרסקות מונה וסבולוד בוברוב למאמן הקבוצה והורכבה קבוצה חדשה שזכתה בהמשך ב-3 אליפויות רצופות. בין שחקני הקבוצה באותה תקופה היה ויקטור טיחונוב, לימים מאמן צסק"א מוסקבה ונבחרת ברית המועצות שנחשב היום לאחד מגדולי המאמנים בכל הזמנים.
ב-1953, לאחר שזכתה באליפות השלישית, הקבוצה מוזגה לתוך קבוצת צסק"א מוסקבה והפסיקה להתקיים כקבוצה עצמאית.
ליגת העל הסובייטית בהוקי קרח
משפט האידאל הראשי
רדיקל של אידאל
ארכיטקטוניקה פרספקטיבה
ארכיטקטוניקה פרספקטיבה (שם מדעי: "Architectonica perspectiva") היא מין של חילזון ימי. שמו ניתן לנו בשל המבנה הגאומטרי המסודר והמורכב של הקונכייה. שמו העממי של חילזון זה הוא Clear Sundial. החילזון עצמו חי באזורים בעלי קרקעית חולית באוקיינוס ההודי.
הקונכייה של חילזון זה היא בעלת מבנה גאומטרי מלא סדר, שגורם לה להיראות כמו יצירה ארכיטקטונית הנדסית. היא בינונית בגודלה, קוטרה הוא כ-, וצורתה הכללית היא כשל כובע כיפתי במבט מהצד ושל עיגול ועליו ספירליות במבט מלמעלה. לאורך צידה העליון מתפתלות מספר עקומות ספירליות בצבעים שונים: לבן, צהוב, בז', חום אדמדם, חום בהיר וחום כהה. בחלקה התחתון ניתן לראות מבנה דמוי מדרגות ספירליות סביב הטבור הפתוח, בנוסף לעקומות ספירליות נוספות.
נועה ברקת
נועה בָּרֶקֶת (נולדה ב-17 בספטמבר 1962) היא עורכת ספרים, בעלת אדמה – בית הוצאה לאור לחוכמה נשית מתחדשת, משוררת, סופרת, יועצת ביוגרפית ובלוגרית ישראלית.
קורות חייה.
ברקת נולדה וגדלה בקיבוץ משמר העמק, למדה במוסד החינוכי שומריה. לאחר שירותה הצבאי למדה הוראת אמנות בסמינר אורנים. הוכשרה להיות מדריכה להכנה ללידה ויועצת הנקה במרכז הישראלי לחינוך ללידה. הדריכה וליוותה זוגות רבים. הלידה, כמו גם ההריון והאימהות, קרובים לליבה, היא מרבה ללמד את הנושא וממשיכה לחקור אותו. נמנתה על מקימות תנועת נשים קוראות ללדת - למען חופש בחירה בלידה ועל יוזמות ומקימות אם לאם בקהילה. הקימה וערכה במשך 10 שנים את העיתון א-לה גוש במשגב. למדה ייעוץ ביוגרפי במחזור השני בבית הספר ליועצים ביוגרפיים ועוסקת בייעוץ פרטני וזוגי ובהוראת ביוגרפיה. למדה במחזור הראשון בבית הספר הגבוה לאמנויות המילה מבית מקום לשירה. ערכה והוציאה לאור עשרות ספרים - ספרי חיים וספרי זיכרון, ספרי עיון, פרוזה והדרכה. בין הספרים שערכה - . הקימה ומנהלת את אדמה - בית הוצאה לאור לחוכמה נשית מתחדשת.
ספר שיריה הראשון, שומרת לילה, ראה אור בשנת 2017. ספר שיריה השני, הביתה, ראה אור בשנת 2020.
ברקת נשואה, אם לשלושה ילדים בוגרים וסבתא לנכד. התגוררה במשמר העמק, מענית, חיפה, גינוסר, יובלים, אלון הגליל, הרדוף, ירושלים וכליל. בשנים 2017–2020 חיתה עם בן זוגה במשאית בית ונדדה בארץ ישראל. על קורותיה בדרכים כתבה את נוע תנוע - בלוג מחיי במשאית בית.
קזינו רויאל (סרט, 1967)
קזינו רויאל (באנגלית: Casino Royale) הוא סרט ריגול קומי בריטי-אמריקני המהווה פרודיה על סדרת סרטי ג'יימס בונד, והוא מבוסס באופן רופף על ספר ג'יימס בונד הראשון של איאן פלמינג, שיצא לאור בשנת 1953 באותו שם. בסרט מככב דייוויד ניבן בתור ג'יימס בונד "המקורי", הנקרא נגד רצונו לאחר פרישתו משירות כדי לחקור את מותם והיעלמותם של סוכנים בינלאומיים.
המפיק, צ'ארלס פלדמן, רכש את זכויות ההסרטה של הספר בשנת 1960, וניסה להפיק את הסרט כהפקה רשמית דרך חברת EON Productions, אולם לא הצליח להגיע להסכמה עם אלברט ברוקולי והארי זלצמן, מפיקי סדרת סרטי ג'יימס בונד. כיוון שחשב שלא יוכל להתחרות בסרטי הסדרה הרשמיים, החליט פלדמן להפיק את הסרט כפרודיה.
הסרט הוקרן לראשונה ב-13 באפריל 1967 בלונדון, חודשיים בלבד לפני עלייתו לאקרנים של הסרט החמישי בסדרת ג'יימס בונד, אתה חי רק פעמיים.
על אף עלויות הפקה גבוהות מהמתוכנן (שהלכו ועלו כשעוד במאים וכותבים הצטרפו), זכה הסרט להצלחה כלכלית, והכניס בקופות מעל 41.7 מיליון דולרים. הסרט קיבל בעיקר ביקורות שליליות, אולם הפסקול שלו זכה לשבחים, ואף זיכה את המלחין ברט בכרך במועמדות לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר, ובמועמדות לפרס גראמי לפסקול המקורי הטוב ביותר בקולנוע או בטלוויזיה.
עלילת הסרט.
סר ג'יימס בונד הוא מרגל בריטי אגדי שפרש משירות לפני עשרים שנה. מגיעים לבקרו M, ראש השירות החשאי הבריטי, ביחד עם נציגי השירותים החשאיים האמריקנים, הסובייטים והצרפתים. כולם מפצירים בבונד לחזור מהפרישה לשירות על מנת להתמודד עם ארגון הפשע "סמרש", המחסל סוכנים בכל העולם, אולם בונד מסרב. על מנת לנסות לאלצו להסכים, M מורה על הפצצת אחוזתו של בונד, אולם M עצמו נהרג בהפצצה.
בונד נוסע לסקוטלנד על מנת להחזיר את גופתו של M לאלמנתו, הליידי פיונה מקטארי. אולם הליידי, וכל צוות העובדים באחוזתה, הוחלפו על ידי סוכני "סמרש", כחלק מתוכנית להכתים את שמו של בונד ולהרוס את המוניטין שלו כרווק מתנזר. לאחר שניסיונות רבים לפתות את בונד על ידי נשים נכשלים, הסוכנת המתחזה לליידי פיונה מתרשמת מבונד עד כדי כך שהיא עוזרת לבונד לסכל את המשימה נגדו.