היחסים הצבאיים בין ארצות הברית לישראל היו קרובים באופן עקבי לכל אורך שנות קיומה של מדינת ישראל, והם משקפים את האינטרסים הביטחוניים המשותפים של שתי המדינות במזרח התיכון הבלתי יציב וכמו גם את השפעת הלובי הפרו-ישראלי החזק בארצות הברית. משנת 1976 ואילך ישראל היא המדינה שמקבלת מארצות הברית את הסיוע הכלכלי והצבאי הגדול ביותר מדי שנה. ישראל, אשר רוכשת ומשתמשת כיום בעיקר בציוד צבאי אמריקני, מעורבת גם בפיתוח של טכנולוגיה צבאית בשיתוף עם ארצות הברית, וכמו כן לוקחת חלק באופן תדיר בתרגילים צבאיים בשיתוף עם ארצות הברית, וכמו גם בעלות ברית אחרות. היחסים הצבאיים בין ארצות הברית לישראל העמיקו בהדרגה עם הזמן, אם כי, כפי שהגדיר זאת ההיסטוריון , זה היה "לא תהליך ליניארי פשוט של שיתוף פעולה הולך וגדל, אלא סדרה של מצבי מיקוח מגמתיים עם מרכיבים אסטרטגיים ופוליטיים שונים בכל אחד מהם."
מזכיר ההגנה לשעבר של ממשל אובמה, רוברט גייטס, סיווג את היחסים הצבאיים בין ארצות הברית לישראל באופן הבא: "אני לא זוכר תקופה במהלך חיי הציבוריים בה היו בין שתי המדינות יחסי הדוקים יותר בתחום הביטחון. ארצות הברית וישראל משתפות פעולה מקרוב. בתחומים כמו טכנולוגיית הגנה מפני טילים, תוכנית Joint Strike Fighter, ובתרגילי אימון כמו Juniper Stallion... היחסים הדו-צדדיים שלנו והדיאלוג הזה הם כה קריטיים מכיוון שישראל חיה במוקד של כמה מהאתגרים הביטחוניים הגדולים ביותר העומדים בפני העולם החופשי - הקצנה אלימה, התפשטות הטכנולוגיות הגרעינית, והדילמות שמציבות מדינות יריבות כושלות. ואני חושב שחשוב, במיוחד בתקופה של שינוי כה דרמטי באזור, להדגיש שוב את מחויבותה הבלתי מעורערת של אמריקה לביטחון ישראל."
פעילות צבאית משותפת.
הצבת כוחות אמריקאיים בישראל.
בתקופת מלחמת המפרץ הציבה ארצות הברית בישראל סוללות פטריוט, שהיא מערכת טילי קרקע-אוויר שתוכננה נגד מטוסים והוסבה ליירוט טילים. סוללות אלו לא הצליחו למנוע פגיעת טילי סקאד עיראקיים בישראל, בין היתר עקב התפרקות חלק ניכר מהטילים (שהורכבו בעיראק מחלקי טילים אחרים) במהלך מעופם. במקרים רבים, הפטריוט פגע בסקאד, אך לא הצליח לפוצץ אותו. בנוסף לכך, כישלון הירוט בעזרת טילי הפטריוט התבטא בחלק מהמקרים גם בנפילתם באזורים עירוניים, ולנזק נוסף.
מתקן המכ"ם בדימונה הוא מכ"ם מסוג AN/TPY-2 המהווה חלק ממיזם צבאי אמריקאי לגילוי ויירוט כלי טיס וטילים בליסטיים בטווח של 2,000 ק"מ. המתקן ממוקם על שני מגדלים נפרדים בגובה כל אחד בסמוך לדימונה. המתקן נמצא בבעלות אמריקאית ומופעל על ידי הכוחות המזוינים של ארצות הברית. ישראל רשאית על פי ההסכם לקבל חלק מהמודיעין המשני שמופק ממנו.
רכישות צבאיות.
ציוד צבאי אמריקאי בשימוש ישראלי.
בראשית שנות ה-60 החלה ארצות הברית למכור נשק לישראל, תחילה נשק הגנתי (כמו טילי הוק שנקנו בשנת 1962) ולאחר מכן גם נשק התקפי (טנקי פטון שנקנו בשנת 1965). האמברגו הצרפתי על מכירת נשק בישראל בשנת 1967 הביא את ארצות הברית למכירת מטוסי F-4 פנטום לישראל בשנת 1968, והמשלוח הראשון שלהם הגיע לישראל בספטמבר 1969.
במלחמת יום הכיפורים הפעילה ארצות הברית רכבת אווירית (מבצע ניקל גראס) ורכבת ימית למשלוח אמצעי לחימה לישראל. אמצעי לחימה אלה שימשו את צה"ל כבר במלחמה עצמה (למשל רקטות "לאו") ובשיקומו לאחריה.
משנת 1985 נהנית ישראל מסיוע כספי אמריקאי לרכש צבאי, בסכום של 3 מיליארד דולר לשנה ואף יותר. בנוסף מימנה ארצות הברית פיתוח אמצעי לחימה בישראל, ובהם פרויקט הלביא, הטיל "חץ" ומערכת "כיפת ברזל".
הרשימה שלהלן איננה רשימה מקיפה של כל הציוד הצבאי האמריקני שנרכש על ידי ישראל. בנוסף לציוד הצבאי שפותח במקור בישראל לשימוש של כוחות צה"ל, ישראל לאורך השנים ישראל ביצעה מספר רכישות בולטות של ציוד צבאי מארצות הברית, כולל מערכות שנרכשו ישירות מיצרנים אמריקניים וכמו גם ציוד שהיה בעבר בשימוש כוחות צבא אמריקנים. צה"ל עושה גם שימוש במערכות צבאיות אמריקאיות שלא בהכרח נרכשו ישירות מארצות הברית. הרשימה שלהלן כוללת מערכות נשק מתוצרת ארצות הברית שנרכשו מארצות הברית או שנוצרו על בסיס שילוב של מקורות מימון מישראל ומארצות הברית. המקור של כל הנתונים המוצגים להלן הוא מ-"Jane's Sentinel Eastern Mediterranean 2007" אלא אם כן צוין אחרת.
ציוד צבאי ישראלי בשימוש אמריקני.
ישנם מעט נתונים סטטיסטיים זמינים אודות מכירות נשק ישראליות לארצות הברית. כלי הנשק הבאים, אשר פותחו בישראל, משמשים כיום את הצבא האמריקני:
מיופנתרה
מיופנתרה (שם מדעי: Miopanthera; מילולית: "פנתר המיוקן") הוא סוג של טורף ממשפחת החתוליים שהתקיים בתקופת המיוקן לפני 12 עד 9 מיליון שנה מהיום. הסוג הוגדר ב-1938 ונכללו בו 2 מינים: "Miopanthera lorteti" ו-"Miopanthera pamiri".
חתול זה היה קרובו של הפסדאלורוס ובעבר השתייך אליו, כשממצאי המין M. lorteti, שהתגלה בצרפת, היו שייכים אליו. בשנת 1965 התגלו ממצאי מאובנים של חתול בטורקיה שהשתייכו לסוג, אך השתייכו למין נוסף - "Miopanthera pamiri". עם זאת טיב הממצאים היה נמוך וחלק מהחוקרים ראו במין זה טקסון מבוטל.
בשנת 2017 העריכו כמה חוקרים שהמין שנמצא בטורקיה היה מאבות הפנתרים המודרניים והיה קרובו של המין פנתר בליתיה, הקדום שבפנתרים שהתקיים בטיבט. ייתכן שהוא היה גם קרוב לסוג נמר ערפילי, הסוג הקרוב ביותר לפנתרים שקיים עד היום.
חתול זה היה קטן יחסית לפנתרים והגיע לגודל של קרקל עד לנמר קטן, באורך של 130 ס"מ ומשקל ממוצע של 35 ק"ג. בדומה לפנתרים המודרניים הוא היה בעל מבנה ניבים גדולות וארוכות עם חותכות שפונות כלפי מעלה מעט.
עדן גבאי
עדן גבאי (נולד ב-12 בספטמבר 1995) הוא זמר ישראלי, הידוע בעיקר בביצוע הלהיט "שרוטים" ביחד עם הראפר סאבלימינל, שזכה בפרס אקו"ם לשיר המושמע ביותר לשנת 2016.
ביוגרפיה.
גבאי, יליד מגדל העמק, החל את דרכו המוזיקלית ב-2013, כשהשתתף בתוכנית המציאות "אייל גולן קורא לך", בה העפיל לגמר וזכה במקום השלישי. בהמשך השנה, הוציא גבאי את סינגל הבכורה שלו, "מאוהב".
גבאי חתם בחברת התקליטים של הראפר סאבלימינל "משפחת תאקט" ובשנת 2016 הוציאו יחד את השיר "שרוטים", שהיה ללהיט והגיע למקום הראשון במצעד ההשמעות ברדיו השבועי של מדיה פורסט. השיר צעד במצעד כשבעה שבועות בסך הכול, ואף היה לשיר המושמע ביותר לשנת 2016 לפי נתוני החברה. כמו כן, זכו גבאי וסאבלימינל בפרס אקו"ם לשיר המושמע ביותר.
בשנת 2017 השתתף גבאי בשירם של ההרכב האולטראס, "גבר אוהב", מתוך אלבומם, "איזה לילה הולך להיות". השיר הגיע בשיאו למקום השני במצעד ההשמעות ברדיו השבועי של מדיה פורסט. באותה השנה, עזב גבאי את "משפחת תאקט".
בשנת 2019 התחתן והוציא שיר מקורי בשם "עומד מולך" שהפך להיות להיט בקרב זוגות בישראל.
בשנים האחרונות התברג כאחד מזמרי החופות הבולטים בז'אנר.
חלקיקים מסיביים המנהלים אינטראקציות חלשות
סטיריופליס
סטיריופליס (שם מדעי: Styriofelis) הוא סוג נכחד של חתול שהתקיים בתקופת המיוקן באירופה שלפני 20 עד 9.5 מיליון שנה, והוא היה קרובו של הפסדאלורוס, המיופנתרה ושל חתולים פרימיטיבים דומים.
המאובנים שלו נחשבו במקור למאובני פסדאלורוס, אך הועברו לסוג נפרד ב-1929. סוג זה הכיל 2 מינים: "Styriofelis lorteti" ו-"Styriofelis romieviensis" ובעבר נכלל עוד מין - "Styriofelis turnauensis" שכיום נחשב למין של פסדאלורוס. מין נוסף בשם "Styriofelis vallesiensis" הועבר בשנת 2017 לסוג נפרד - "Leptofelis".
החתול הקדום הגיע לגודל של אוצלוט עד שונר באורך של 120 ס"מ וגובה 45 ס"מ בכתפיים. משקלו לא עלה על 20 ק"ג וחלק מהפרטים היו קטנים בהרבה. עם זאת הוא היה בעל גולגולת רחבה עם מרווחים קצרים בין המלתעות והטוחנות, מבנה שנעלם בחתולים המאוחרים יותר. בנוסף היה בעל רגליים שריריות שהתאימו הן לזינוק וטיפוס על עצים והן לריצה אחרי טרף. ייתכן שהחתול הקדום היה מומחה בשני הדברים.
זאליקה סולי
זאליקה סולי (בערבית: زاليكا سولى; 7 באוקטובר 1947 – 27 ביולי 2021) הייתה שחקנית ניז'רית. היא הייתה שחקנית הקולנוע המקצועית הראשונה מאזור אפריקה שמדרום לסהרה, ונחשבה לאחת השחקניות החלוצות של הקולנוע האפריקאי.
ביוגרפיה.
סולי נולדה בשנת 1947 בניאמיי, בירת ניז'ר.
קריירה.
בגיל 19, סולי כיכבה בתפקיד הראשי בסרט "Le Retour d'un aventurier" של היוצר הניז'רי מוסטפא אל-אסאן, שיצא בשנת 1966. לאחר מכן היא כיכבה בסרטים רבים של השחקן והבמאי הניז'רי אומארו גאנדא, כגון "Cabascabo" בשנת 1968, "Le Wazzou Polygame" בשנת 1971, "Saïtane" בשנת 1972, ו-"L'Exilé" בשנת 1980. בנוסף, הופיעה בשנת 1972 בסרט "Women Cars Villas Money" של אל-אסאן, בשנת 1983 בסרט "Petanqui" של הבמאי האיווארי יאו קוזולוה, ובשנת 1983 בסרט "Aube Noire" של דג'ינגאריי מאיגה.
סולי הייתה שחקנית הקולנוע המקצועית הראשונה מאזור אפריקה שמדרום לסהרה. עקב העושר והתהילה שלה, סולי הייתה ידועה לשמצה עקב התנהגות ציבורית שנחשבה בזמנה לפרובוקטיבית, כמו לבישת מכנסיים. למרות ההצלחה הראשונית שלה, תעשיית הקולנוע בניז'ר התדרדרה לאחר שנות ה-80, מה שלא איפשר לה להרוויח מהקריירה שלה. בין השנים 1978–1985 סולי עבדה במשרד הרדיו והטלוויזיה של ניז'ר. בשנת 1989 היא ניסתה לחזור לקולנוע דרך הסרט "Mami Watta" של מוסטפא דיופ, אך הסרט לא צלח. בשנות ה-90, סולי זכתה להערכה על חייה ועבודתה בצורת אותות מניז'ר וממדינות זרות. כמו כן, היוצר הניז'רי ג'ין-פייר קאבה צילם סרט תיעודי בשם "Zalika" המספר על חייה.