רוב היצירות מהסדרה מוחזקות במוזיאון ד'אורסה, במוזיאון מרמוטאן מונה ובמכון האמנות של שיקגו. שאר היצירות מוחזקות במוזיאון המטרופוליטן לאמנות, במוזיאון לאמנות מודרנית, במוזיאון הלאומי לאמנות מערבית, במוזיאון האורנז'רי, בגלריה הלאומית של סקוטלנד, במוזיאון תל אביב לאמנות, באוספים פרטיים וכדומה.
אודות היצירה.
מונה התיישב בז'יברני ב-1883. רוב הציורים שלו עד מותו היו בהשראת הנוף של ביתו. כצייר הוא אהב לקחת נושא מסוים ולבחון אותו בשינויים באטמוספירה, בצבע, באור וכדומה. הערימות המתוארות בציורים הן של חיטה, תבואה ושחת. אולם, הערימות נועדו להכין לחם, על כן הן כנראה מכילות חיטה, שעורה ושיבולת-שועל. בנוסף, הערימות הגבוהות נועדו כדי להפריד בין הגרעינים למוץ בתהליך של דישה. מכונות דישה מיוחדות היו עוברות מכפר אחד לשני, ולכן על אף שהתבואה נקצרה ונערמה כבר ביולי היה לוקח כמעט שנה שלמה עד להגעת המכונה. ההליך הארוך הזה איפשר למונה לצייר את הערימות בתקופות שונות. צורת העבודה הזאת הייתה שכיחה במאה ה-19, והיא קוצרה באמצעות המצאת קומביין התבואות. אף על פי שלכל אזור היה צורה מיוחדת של סידור הערימות, מונה צייר אותן בצורה כללית - ערימה עגולה עם גג מחודד.
הערימות בסדרה היו שייכות לשכנו של הצייר, אדון קוויל. כשמונה ראה את השינויים הרבים שפוקדים את הערימות, הוא ביקש מנכדתו להביא לו שני קנבסים עבור מזג אוויר מעונן ומזג אוויר שמשי. הוא גילה ששני קנבסים לא יספיקו לו כדי לתאר את כל השינויים שפוקדים את הערימות, לכן הוא ביקש ממנה להביא כמה שיותר קנבסים. שגרת יומו של מונה כללה החלפת קנבסים באופן שבו הוא ניסה לצייר את הסצנה הנוכחית על הקנבס שבו הציור שהכי קרוב לאותה סצנה עכשווית. אף על פי שהוא התחיל לצייר את הסדרה בחוץ, הוא שב לסטודיו שלו כדי להשלים את היצירות במטרה להגיע להרמוניה בין הפרטים בסדרה.
מונה יצר מספר רב של גרסאות של ציורי הערימות. חמש גרסאות התמקדו בחציר כאובייקט המרכזי (יצירות מספר 1213–1217), והן נוצרו בעת הקציר בשנת 1888. בגרסאות המוקדמות יותר בסדרה הוא צייר את הערימות כאובייקט עזר לציורי נוף (יצירות מספר 900–995, 1073). הקונצנזוס הכללי הוא שרק הציורים של הקציר משנת 1890 (יצירות מספר 1290–1266) נכללים בסדרת ערימות החציר. אולם, יש המחשיבים יצירות נוספות כחלק מהסדרה. למשל, מוזיאון היל-סטיד מחשיב את שתי היצירות של ערימות החציר המוחזקות אצלו כחלק מהסדרה, על אף שאחד מהציורים מתאר את הקציר משנת 1890.
היבט שמונה רצה לבחון ביצירותיו היה הארעיות של האור בחילופי עונות, במזג אוויר ובשעות ביום. הוא החל לצייר את הערימות בסוף ספטמבר או בתחילת אוקטובר של שנת 1890, והוא המשיך לצייר את הנושא במשך שבעה חודשים. מונה היה הצייר הראשון שצייר כל כך הרבה ציורים ההתמקדות על נושא אחד. בשנות ה-80 וה-90 במאה ה-19, מונה עבד על כמה סדרות של ציורים, כגון חבצלות המים, בית הפרלמנט, הסן וכדומה. על מנת להשלים כמה שיותר ציורים הוא היה קם לפני זריחה. מונה היה לעיתים מצליח להשלים בין עשרה לשנים-עשר ציורים ביום. עקב השינוי המהיר של האור, היו ציורים בסדרה שניתן היה לעשותם רק בכמה דקות במהלך היום. יתר על כן, היה תקופות שאור היום בזריחה היה שונה מהיום הקודם לו.
ציירים רבים כמו אנדרה דרן, מוריס ולאמנק ו-וסילי קנדינסקי הושפעו מסדרת הציורים של מונה. האחרון אף אמר כי עד אותה יצירה הוא לא הבין את משמעותה של פלטת הצבעים. סדרת הציורים הייתה הצלחה כלכלית. במאי 1891, חמישה-עשר ציורים הוצגו על ידי פול דוראן-רואל, וכולם נמכרו תוך מספר ימים בודדים. ציירים ומבקרי אומנות, ובכללם אוקטב מירבו וקאמי פיסארו, היללו את יצירותיו של מונה וכינו אותן כ-"משביעות רצון" וכ-"פנים של הנוף". רוב הציורים נמכרו בסכום של בערך 1,000 פרנקים, אך בעקבות ההצלחה המחירים החלו להאמיר. בעקבות ההצלחה הכלכלית, מונה קנה בית באזור ז'יברני ובנה בו בריכה עם נופריים, ששימשה אותו כנושא ליצירות אחרות.
מונה היה ידוע כפרפקציוניסט, ועבודתו האינטנסיבית על סדרת ערימות החציר ממחישה זאת. הצייר השמיד בעבר סדרות שלמות של ציורים שהוא מצא כלקויות, אך סדרת ערימות החציר לא הייתה אחת מהן.
סדרת הציורים מהשנים 1888-1889.
מהקציר ב-1888, מונה צייר שלושה קנבסים עם שתי ערימות חציר בכל יצירה ברקע של נהר הסן ובתים מז'יברני (יצירות מספר 1213–1215) ושני קנבסים עם עצי צפצפה ברקע (יצירות מספר 1216-1217).
סדרת הציורים מהשנים 1890-1891.
במאי 2019, אחד הציורים מהסדרה נמכר תמורת 110.7 מיליון דולר, מה שהפך אותו ליצירה הכי נמכרת של מונה ואחת מהיצירות שנמכרו במחיר הגבוה ביותר אי פעם.
הקורפוס ה-18 (בריטניה)
הקורפוס ה-18 של הצבא הבריטי היה קורפוס בריטי, אשר השתתף במלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה.
בינואר 1917 הוקם הקורפוס ה-18 בצרפת, והוא הועמד בפיקודו של אייבור מקסה. הקורפוס לחם במהלך הקרב על הסום ובקרב אראס כחלק מהארמייה השלישית, ולאחר מכן לחם בקרב איפר השלישי. ביולי 1918 אוחד הקורפוס עם הקורפוס ה-8.
בשנת 1941 הופעלה יחידה פיקטיבית בשם "הקורפוס ה-18", כחלק מיחידות ההגנה של קפריסין, אולם עד מהרה שונה שמה ל"הקורפוס ההודי ה-25".
הקורפוס ה-19 (בריטניה)
הקורפוס ה-19 של הצבא הבריטי היה קורפוס בריטי, אשר השתתף במלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה.
בפברואר 1917 הוקם הקורפוס ה-19 בצרפת, והוא הועמד בפיקודו של הרברט ווטס. הקורפוס לחם במהלך קרב איפר השלישי, ובאביב 1918 ספג אבדות כבדות במהלך מתקפת האביב הגרמנית. במהלך מתקפת מאה הימים לחם הקורפוס כחלק מהארמייה השנייה, ולאחר המלחמה פורק הקורפוס.
דיסקוגרפיה של פיפת' הרמוני
להקת הבנות פיפת' הרמוני הוציאה לאור שלושה אלבומי אולפן, שישה מיני-אלבומים, אחד עשר סינגלים, ושבעה עשר וידאו קליפים. הלהקה מכרה מעל ל-15 מיליון אלבומים בארצות הברית.
על המלחמה
על המלחמה (בגרמנית: Vom Kriege) הוא ספר העוסק באסטרטגיה צבאית, שכתב המייג'ור גנרל הפרוסי קרל פון קלאוזביץ בין השנים 1816–1830, בתקופה שלאחר המלחמות הנפוליאוניות. הספר מנתח באופן פילוסופי-מדעי את תופעת המלחמה על כלל היבטיה בהם מהותה של המלחמה, בניין הכוח, הפעלת הכוח, מנהיגות ועוד. הספר נחשב לספר המפורסם ביותר שנכתב אודות תופעת המלחמה, וכן לאחד המסמכים המכוננים של המחשבה הצבאית והלוחמה המודרנית.
הספר מחולק לשמונה חלקים, אך כתיבתו לא הושלמה בשל מותו של קלאוזביץ בשנת 1831. אלמנתו, מרי פון ברוהל, ערכה את כתביו והוציאה לאור את הספר בשנת 1832.
רקע.
קרל פון קלאוזביץ נולד בפרוסיה בשנת 1770, ובגיל 12 הצטרף ל, בשורותיו לחם במלחמת צרפת עם אוסטריה ופרוסיה, וב-1801 יצא ללמוד באקדמיה הצבאית הפרוסית למשך שנתיים. במלחמות הנפוליאוניות נשבה ואף ערק כאשר הצבא הפרוסי נאלץ להילחם לצידו של נפוליאון. לאחר המלחמה, ב-1818, מונה למנהל האקדמיה הצבאית הפרוסית בברלין. בשנת 1831 נקרא לשוב לצבא בשל מרד נובמבר, ובמהלך שירותו זה נדבק בכולרה ומת, והותיר את ספרו בלתי גמור.
כתיבת הספר.
ישנו קונצנזוס מדעי באשר לטענה שכתיבת הספר החלה בשנת 1816, בעת שקלאוזביץ שהה בעיר קובלנץ, וכיהן כראש מטה קורפוס תחת פיקודו של אוגוסט ניידהרדט פון גנייזנאו. גרסתו הראשונה של הספר הייתה אסופה של כ-177 אפוריזמות העוסקות באסטרטגיה ובמחשבה הצבאית. אותן אפוריזמות פורסמו בין השנים 1833–1835 בסדרת מאמרים שכותרתה "אפוריזמות על המלחמה והלוחמה" (Aphorismen über den Krieg und die Kriegführung). חלק קטן מהאפוריזמות הופיעו כלשונן בגרסה הסופית של על המלחמה, וחלק נוסף הופיע בניסוח דומה.
בשנת 1818 החל קלאוזביץ לשמש כמנהל האקדמיה הצבאית הפרוסית בברלין. ככל הנראה, בתקופה זו החל לכתוב את גרסתו השנייה של "על המלחמה". בניגוד לגרסה הראשונה, כתב היד הזה לא היה מורכב מאפוריזמות. כתב היד התגלה בארכיון של קלאוזביץ', ופורסם בשם "טיוטות ועבודות הכנה ל'על המלחמה'". בטיוטה זו שתי הקדמות ומספר פרקים שאינם קשורים אחד לשני, אשר עוסקים באמנות המלחמה, ולא באסטרטגיה.
בשנות ה-20 של המאה ה-19, ככל הנראה ב-1825, כתב קלאוזביץ את הגרסה השלישית של "על המלחמה", ואף הגדיר את כתב היד של ששת הספרים הראשונים כטיוטה סופית. אף על פי כן, קלאוזביץ לא היה מרוצה מהתוצר וכינה אותו "מסה חסרת צורה", וטען כי עליו לעבד את הספר. ב-1827 החל קלאוזביץ את תהליך עיבוד כתב היד.
לאחר מותו של קלאוזביץ ב-1831, ערכה אלמנתו, מרי פון ברוהל, את כל כתביו ופרסמה אותם בעשרה כרכים, בשם "עבודותיו הנותרות של גנרל קרל פון קלאוזביץ על המלחמה והלוחמה". מתוך כל אותם כתבים, "על המלחמה" מורכב משלושת הכרכים הראשונים.
תוכן הספר.
הספר נפתח בהקדמות מאת מרי פון ברוהל ומאת קלאוזביץ עצמו. הספר כולל שמונה פרקים, שתוכנם מפורט להלן.
ספר ראשון - על טבעה של המלחמה.
הספר הראשון עוסק בטבעה של המלחמה, והוא מכיל את שורשי הגותו של קלאוזביץ. קלאוזביץ מגדיר בדיוק רב את המלחמה, ומפרט את מטרתה. הפרק הראשון בספר, "מהי מלחמה?", הוא הפרק היחיד אליו התייחס קלאוזביץ כאל תוצר מוגמר.
הספר כולל שמונה פרקים העוסקים במהות המלחמה, באמצעי המלחמה, בגאונות הנדרשת במלחמה, בסכנות המלחמה, במאמץ הגופני במלחמה, במידע במלחמה ובתופעת החיכוך.
בספר זה מוצגים כמה מהרעיונות המזוהים ביותר עם קלאוזביץ, בהם השילוש הקלאוזביציוני, תופעת החיכוך, ערפל הקרב ועוד.
ספר שני - על התיאוריה של המלחמה.