אלקטרומגנט ביטר (Bitter) - על שם ממציאו פרנסיס ביטר, הוא אלקטרומגנט בו במקום תיל מצויות דיסקיות מתכת בצורת סליל. המבנה חזק בהרבה מסליל של תיל ויכול לעמוד בלחץ שיוצר שדה מגנטי חזק, ובנוסף דרך חורים בדסקיות זורם נוזל קירור המשמש לפיזור החום הרב שנוצר. באמצעות מגנט ביטר ניתן להגיע ל-35 טסלה, ושילוב מגנט ביטר בתוך מגנט מוליך על יצר שדה מגנטי של 45 טסלה.
אלקטרומגנט לזמן קצר - אלקטרומגנטים מוגבלים עקב החום הגדול שנוצר בזרם חשמלי גדול. ניתן באמצעות פולס חשמלי ליצור שדה מגנטי חזק, עד 90 טסלה, לזמן קצר. באמצעות פיצוץ מבוקר סביב אלקטרומגנט, ניתן לרכז את השדה כך שמגיע עד לחוזק של 1000 טסלה, מבנה זה נקרא "אלקטרומגנט מתפוצץ".
אבל ינזון טסמן
אבל ינזון טסמן (בהולנדית: Abel Janszoon Tasman; 1603 - 10 באוקטובר 1659) היה יורד ים הולנדי, מגלה ארצות וסוחר. ידוע בעיקר בזכות מסעותיו בשנת 1642 ו-1644 בשירות חברת הודו המזרחית ההולנדית. מסעו של טסמן היה המסע הראשון של אירופאי שהגיע לאיי ארץ ואן דימן, הידועה היום בשם טסמניה וכן לניו זילנד והראשון לזהות את איי פיג'י, בשנת 1643. טסמן, הנווט שלו, פישר (Visscher) והסוחר והאמן גילסמן, מיפו חלקים משמעותיים מיבשת אוסטרליה, ניו זילנד ואיי האוקיינוס השקט שאליהם הגיעו.
ביוגרפיה.
ילדות, נעורים וקריירה מוקדמת.
טסמן נולד בכפר ליצ'חאסט (Lutjegast) במחוז חרונינגן בהולנד בשנת 1603. בשנת 1631, לאחר שהתאלמן והתגורר באמסטרדם, התחתן עם Jannetjie Tjeaers. זמן קצר אחר כך הצטרף לשירות חברת הודו המזרחית ההולנדית ובשנת 1634 שירת כחובל על אניית סוחר שהפליגה מבטביה (היום ג'קרטה באינדונזיה) לאיי מאלוקו. ביולי 1634 הוא מונה לרב חובל באנייה קטנה ושמה מוקה. הוא ביקר בהולנד בשנת 1637 וחזר יחד עם אשתו לבטביה באוקטובר 1638.
המסע הראשון לאוקיינוס השקט.
בשנת 1639 נשלח טסמן כקצין ראשון במשלחת לצפון האוקיינוס השקט. הצי שיצא לדרך כלל את הספינות Heemskerk ו-Zeehan. לאחר תלאות רבות הגיעה המשלחת לאי פורמוזה (היום טייואן) בחודש נובמבר. 40 מתוך 90 אנשי הצוות מתו בדרך. אחרי מסע זה יצא טסמן למסעות נוספים, ליפן בשנת 1640 ובשנת 1641 לפלמבנג בדרום סומטרה (אינדונזיה), שם כרת טסמן הסכם סחר עם הסולטאן המקומי. בחודש אוגוסט 1642 נשלח טסמן כמפקד משלחת לגילוי "ארצות הדרום הבלתי נודעות", אשר שיערו כי קיימות בדרום האוקיינוס השקט, אולם אף אירופאי לא הגיע אליהן עד לאותה עת. טסמן הפליג תחילה בכיוון ההפוך מערבה לאי מאוריציוס, זאת כיוון שקיווה כי משם כיוון הרוח יסייע לספינותיו להגיע ליעדן. מהיכרותו את משטר הרוחות בים הסיק כי ממאוריציוס יכול לפנות לעבר מה ששיער שהוא חופה הדרומי של אוסטרליה. (ההולנדים הכירו באותה עת כבר חלק מן החוף המערבי של יבשת אוסטרליה אולם צורת החוף הדרומי לא הייתה ידועה.)
טסמניה.
ביום 24 בנובמבר 1642 זיהה טסמן את החוף המערבי של טסמניה, ליד נמל מקוארי. טסמן קרא למקום בשם ההולנדי Anthoonij van Diemenslandt (ארץ ואן דימן) על שמו של אנטוני ואן דימן המושל הכללי של איי הודו המזרחית ההולנדיים. בהפליגו דרומה טסמן עבר בקצה הדרומי של טסמניה ופנה לצפון-מזרח עד לכף פרדריק הנרי באיי פורסטיאר. ביום 3 בדצמבר 1642 ניסה טסמן לנחות במקום, אולם הים הסוער מנע זאת. נגר האניה הצליח למרות זאת לשחות לחוף ולטעת את דגל ההולנדי ביבשה ובכך להכריז על בעלותה במקום.
ניו זילנד.
כוונתו של טסמן הייתה להמשיך ולהפליג צפונה אולם בגלל כיוון הרוח פנה מזרחה. ב-13 בדצמבר ספינתו זיהתה לראשונה יבשה, היה זה החוף הצפון-מערבי של האי הדרומי של ניו זילנד. לאחר שחקר את המקום הוא המשיך והפליג מזרחה ותשעה ימים אחר כך היה לאירופאי הראשון בהיסטוריה להגיע לניו זילנד, לה קרא סטייטן לנד (Staten Landt) בהניחו שיבשה זו מחוברת לאי בקצה הדרומי של יבשת דרום אמריקה. בהפליגו צפונה ואחר כך מזרחה, הותקפה אחת מספינותיו על ידי המאורים ששטו בספינות קאנו, ארבעה מאנשיו נהרגו בהתקפה. לאחרונה הועלתה השערה כי כמה ממלחי ספינותיו של טסמן נחתו על היבשה במקום הנקרא היום מפרץ הזהב (Golden Bay) ואשר טסמן כינהו "מפרץ הרוצחים" (ראו תמונה), לזכר אותה התקפה. משם הפליג טסמן צפונה, כאשר טעה לחשוב כי מצר קוק הוא למעשה לשון-ים (מפרץ). שניים מן השמות שבהם קרא לאתרים בניו זילנד, נותרו בשמותיהם עד היום: כף מריה ואן דימן ואי שלושת המלכים.
המסע חזרה.
בדרכו חזרה לבטביה, ב-21 בינואר 1643, הגיע טסמן לאיי טונגה. בחולפו על פני איי פיג'י כמעט ונהרסו ספינותיו בשוניות האלמוגים שבמקום. לבסוף, הוא פנה לגינאה החדשה וחזר לבטביה ב-15 ביוני 1643.
המסע השני לאוקיינוס השקט.
טסמן יצא למסעו השני לאוקיינוס השקט בשנת 1644, עם שלוש ספינות (לימן, זימיו וברק). הוא הפליג מזרחה לאורך החוף הדרומי של גינאה החדשה כשהוא מחמיץ את מיצר טורס, המפריד בין גינאה החדשה ליבשת אוסטרליה. מנקודה זו החל שט לאורך החוף הצפוני של היבשת האוסטרלית. טסמן מיפה את החוף הצפוני של אוסטרליה ותיעד את מראה היבשה ותושביה.
מנקודת מבטה של חברת הודו המזרחית ההולנדית, מסעו של טסמן הביא לתוצאות מאכזבות. הוא לא איתר שוקי מסחר עתידיים ואף לא מצא נתיבי שיט חדשים. במשך יותר ממאה שנים, עד לתקופתו של ג'יימס קוק, לא ביקרו אירופאים נוספים בטסמניה. אירופאים הגיעו לעיתים לאוסטרליה, אולם בדרך כלל הדבר קרה ביד המקרה.
אחרית ימיו.
ב-2 בנובמבר 1644 מונה טסמן לחבר במועצת הצדק של בטביה. בשנת 1646 עבר לסומטרה, ובאוגוסט 1647 עבר לסיאם (תאילנד), כשהוא נושא מכתבים מן החברה בה עבד למלך. במאי 1648 הוא יצא בראש משלחת למנילה (פיליפינים) כדי לתפוס ולשדוד ספינות ספרדיות עם מטען כסף שהגיעו מיבשת אמריקה. הוא לא הצליח במשימתו וחזר לבטביה בינואר 1649. בנובמבר 1649 הועמד טסמן לדין והורשע בתליית אחד מאנשיו ללא משפט. הוא הושעה מתפקידו, נקנס והוטל עליו לשלם פיצויים למשפחת המלח ההרוג. ב-5 בינואר 1651 הוא הושב לתפקידו ולדרגתו ובילה את שארית שנותיו בבטביה. הוא הפך לאחד מבעלי הקרקעות הגדולים בעיר. הוא הלך לעולמו ב-10 באוקטובר 1659, כשהוא מותיר אחריו את אשתו השנייה ובת אחת מנישואיו הראשונים. אף שתגליותיו היו בעלות חשיבות רבה, משמעותן לא נודעה אלא לאחר למעלה ממאה שנים לאחר מותו.
מורשתו של טסמן.
כמו מגלי ארצות אחרים, שמו של טסמן נחקק במקומות רבים, ביניהם:
זמן קיץ
זמן אלול
זמן אלול (נהגה במלעיל) הוא הראשון משלושת הזמנים הנהוגים ברוב סוגי הישיבות בימינו. בישיבות הגדולות שבאירופה היו נהוגים שני "זמנים" בלבד במחזור השנה, חורף וקיץ, אך בארץ ישראל חוּדש גם "זמן אלול". זמן זה נמשך על פני 40 ימים, החל מל' באב ועד לאחר יום הכיפורים. הוא הקצר בין שלושת ה"זמנים" ומלווה במתח נפשי ועבודה רוחנית רבה לקראת הימים הנוראים.
היסטוריה.
בישיבות באירופה היה נהוג ש"זמן קיץ" מתמשך החל מסיום חג הפסח ועד לחג הסוכות, עם זאת היה נהוג שבמהלך הקיץ יוצאים הבחורים לנפוש מספר שבועות בעיירות קייט כל אחד כפי צרכו, מתוך נוהג זה התפתח בישיבות שקמו בארץ "בין הזמנים" חדש המתקיים למשך שלושה שבועות מתשעה באב ועד ראש חודש אלול, מה שחילק הלכה מעשה את "זמן קיץ" לשניים ויצר "זמן" חדש - "זמן אלול".
מאפיינים.
יחודו של "זמן" זה נעוץ בכך שהוא מוקדש לעשיית תשובה, ולעבודה רוחנית מיוחדת לקראת בואם של הימים הנוראים. הדבר מתבטא באופנים שונים: לעיתים בהתארכות סדר מוסר, ולימוד ספרים אחרים במקום ספרי המוסר השגרתיים, כדוגמת "שערי תשובה" של רבנו יונה, ריבוי שיחות מוסר מצד המשגיח והתחזקות של התלמידים בינם לבין עצמם. יש שנוהגים לא לצאת מהישיבה לאורך כל הזמן, כדי להימנע מהשפעות העולם שבחוץ, ולמעט באכילה, בשינה ובביטול תורה. תענית דיבור נפוצה אף היא בחודש אלול.הנחת המוצא של גישה זו היא כי כולם חוטאים בדברים רבים, כולל הצדיקים ביותר, ועל כן אין מי שלא צריך לחוש פחד לאורך כל חודש אלול מפני הימים הנוראים - ימי הדין. כפי שכותב הרב אליהו דסלר: .
כבר מימי קדם הוקדש חודש אלול לשיבה בתשובה ולאמירת סליחות לקראת הימים הנוראים. אך בישיבות, בעיקר בעקבות תנועת המוסר, הדגישו "זמן" זה באופן מיוחד. הרב יחזקאל לוינשטיין מעיד: .
גם בימינו הדבר נכון, אם כי בצורה פחות דרמטית: .
בתנועת המוסר.
רבי ישראל מסלנט, מייסד תנועת המוסר, היה גורם מרכזי ביצירת המשמעות הדרמטית של חודש אלול, והמשפט המוזכר - המשפט הנפוץ ביותר בהקשר זה בעולם הישיבות - מהווה משפט מפתח בהבנת גישתו - הגישה שנפוצה בתנועת המוסר ובעולם הישיבות. מונח מפתח נוסף באווירת חודש אלול הוא "חרדת הדין"; החרדה הצפויה מפני ימי-הדין - הימים הנוראים, בהם כל אדם נשפט לחיים או למוות. תנועת המוסר רתמה את חודש אלול לאידאולוגיה שלה, במובן זה שטענה כי לימוד המוסר הוא המכשיר להתקדמות רוחנית בחודש אלול. הרב יחזקאל לוינשטיין כותב בשם רבי ישראל מסלנט, כי:
במהלך חודש אלול, דחפו ראשי הישיבות ובעיקר המשגיחים את תלמידיהם לחשבון נפש וחזרה בתשובה, מפני החרדה שבימי הדין. הרב יחזקאל לוינשטיין אחד המשגיחים הבולטים, אמר:
גם הרב אליהו דסלר שהיה נוקשה פחות מהרב לוינשטיין (שניהם משגיחים של ישיבת פוניבז'), כתב:
לקריאה נוספת.
ספרות רבנית:
אחרים:
זמן חורף
אבל טסמן
אבל טזמן
אבל ינזון טזמן
טסמן
אבל ינשזון טסמן
צבי שרף
עולמו של דיסני
"עולמו של דיסני" היה שבועון ישראלי לילדים בגילאי בית ספר יסודי (גילאי 6–13).