בהגיעם ללונדון מתברר שמנהל הקנסרבטוריון מת והקונרבטוריון נסגר. מצבם הכלכלי מידרדר והיא נאלצת למכור את גביעי הניצחון שלה. סאליבן מגיע ומציע לה לשחות מלונדון לג'יניץ' היא עושה זאת לעיניהם של אלפי צופים וזוכה לסיקור בעיתונים. סאליבן מציע להם לשוט לארצות הברית כדי שתוכל להופיע שם המופע שחיה באולם הענק של בניין ההיפודרום בניו יורק.
בהגיעם לניו יורק הם נפגשים עם מנהל ההיפודרום, אלפרד הרפר (דייוויטד בריאן) שלא משתכנע מכישוריה.
סאליבן מציע לה לשחות בחוף רביר (Revere Beach) בבוסטון השמרנית. היא נעצרת בגלל בגד הים עם הרגליים החשופות שלה ומובאת למשפט. היא מסבירה לשופט כי אינה יכולה לשחות בשמלות וקורסטים ומציעה הצעת פשרה - להוסיף לבגד הים גרביים ארוכות שיכסו את הרגליים. השופט משתכנע והיא משתחררת.
כעת היא מפורסמת ומתחילה להופיע במופעי שחייה וקפיצה ביריד בבוסטון כשפרדי מנגן בכניסה. סאליבן מבקש לטוס בתחרות טיסה עם פרס של 50,000 דולר היא מנסה לשכנע אותו לוותר אבל הוא מסרב ובאמצע הטייס מטוסו מתרסק והוא נפצע.
בינתיים מופיעה אנט במופעי שחייה צורנית מרהיבים של עשרות שחיינים ושחייניות עם אפקטים רבים. במקום מופיעה גם הבלרינה אנה פבלובה (מריה טולצ'יף) בקטע המפורסם, "הברבור" של סן סנס.
אנט והרפר מתאהבים ועומדים להתחתו אך לפני כן הם טסים להוליווד לצילום הסרט "בתו של נפטון". בעת הצילומים נשבר מיכל המים הענק בו היא שוחה והיא נפגעת בעמוד השדרה. סאליבן מגיע לבית החולים ומעודד אותה כי תתגבר על השיתוק כמו שהתגברה עליו בילדותה. הרפר רואה שהיא עדיין אוהבת את סאליבן ועוזב אותם.
וילה-מאוזוליאום סנטסייס
רוח התקופה
איילין וודס
ג'קלין רות "איילין" וודס (באנגלית: Jacqueline Ruth "Ilene" Woods; 5 במאי 1929 – 1 ביולי 2010) הייתה שחקנית וזמרת אמריקאית. ידועה בתפקיד שחקנית הקול של סינדרלה מתוך סרט בעל אותו שם של חברת וולט דיסני, עליו קיבלה את פרס "אגדות דיסני" בשנת 2003.
ביוגרפיה.
וודס נולדה בפורטסמות', עיר שבניו המפשייר שבארצות הברית, בשנת 1929. אמה של וודס עבדה במאחורי הקלעים של סרטים ותכננה להפוך אותה לכוכבת, אף שהיא רצתה בילדותה להיות מורה בבית ספר.
וודס התחילה לשחק בגיל שנתיים, ובגיל 15 הועסקה על ידי פול וייטמן, יחד עם בוב ג'ונסטון, לשיר בתוכנית הרדיו "The Philco Hall of Fame" ("היכל התהילה של פילקו") ברשת הרדיו "Blue Network". הרשת הוסיפה במהרה תוכנית רדיו של וודס בשם "The Ilene Woods Show" ("התוכנית של איילין וודס"), שכללה 15 דקות של מוזיקה ושודרה שלושה ימים בשבוע. אל התוכנית הגיעו רבים כדי להשמיע את המוזיקה שלהם, וכך התיידדה עם הפזמונאים מאק דייוויד וג'רי ליווינגסטון. לאחר מכן עברה לגור בקליפורניה.
בשנת 1945 השתתפה בסרט הקולנוע "On Stage Everybody", יחד עם וולאס פורד וג'ולי לונדון, בתור זוכה בתחרות כישרונות. בשנת 1948 דייוויד וליווינגסטון הזמינו את וודס להקליט את השירים "Bibbidi-Bobbidi-Boo", "A Dream Is a Wish Your Heart Makes" ו-"So This is Love" שעתידים להופיע בסרט "סינדרלה". הביצוע לשירים הוצג בפני וולט דיסני, מפיק הסרט, שבמהרה ביקש מוודס לשחק את קולה של הדמות הראשית של הסרט, סינדרלה. היא קיבלה את התפקיד בשמחה והופתעה שנבחרה מתוך 300 אחרים שנבחנו. כדי לקדם את הסרט, וודס השמיעה בשנת 1949 את דמותה של שלגיה במהדורת ספר האודיו של הסרט "שלגיה ושבעת הגמדים". וודס שרה עבור נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט בביתו בהייד פארק, ומאוחר יותר גם בבית הלבן עבור הנשיא הארי טרומן, לאחר ששרה עבור חיילים ומלחי מלחמה.
וודס התחתנה לראשונה בגיל 17 עם סטיבן סטק ג'וניור, מנישואין אלה נולדה לה בת. לאחר גירושיהם התחתנה עם המתופף אד שונסי בשנת 1963, ונולדו להם שני בנים נוספים.
בשנת 1972 וודס פרשה מעולם הבידור, אך המשיכה להופיע מדי פעם במופעים מוזמנים, בין היתר בסרטים "הסנדק" בתור אלנה אם הבית ו"המראה" בתור אישה משפשפת, כאשר היא לא קיבלה על תפקידים אילו קרדיט. בשנת 1990, לאחר שחברת וולט דיסני החליטה להפיץ את סרטי ההנפשה שלה בקלטות וידאו, וודס הייתה אחת משחקניות הקול שהגישו תביעת תמלוגים על הופעתן. בשנת 2003 הוענק לה פרס "אגדות דיסני" על הופעתה בסרט "סינדרלה". את שנותיה האחרונות העבירה כדוברת של United Cerebral Palsy, ארגון התומך בנפגעי שיתוק מוחין בארצות הברית.
ב-1 ביולי 2010, בגיל 81, נפטרה לאחר שסבלה ממחלת אלצהיימר. גופתה של וודס נשרפה ולא נערכה לה לוויה.
יחסי גרמניה–ליבריה
יחסי גרמניה–ליבריה הם יחסי החוץ בין ליבריה וגרמניה.
היסטוריה.
היחסים הדו-צדדיים בין גרמניה לליבריה החלו כאשר ערי ברית הנזה, ליבק, ברמן והמבורג הכירו בעצמאותה של ליבריה בשנת 1855 (לאחר בריטניה) ופתחו קונסוליה משותפת במונרוביה.
בשנת 1990 נסגרה שגרירות גרמניה במונרוביה עקב מלחמת האזרחים, ובשנת 2005 נפתחה שגרירות גרמניה במונרוביה מחדש. היחסים הבילטרליים התגברו בתקופת כהונתו של הנשיא אלן ג'ונסון סירליף, חתן פרס נובל לשלום.
ביקורים רשמיים.
בשנת 2007 ביקרה קנצלרית גרמניה בליבריה, ואילו נשיא ליבריה ג'ונסון סירליף ביקר בגרמניה ב-2008 וב-2015.
יחסים כלכליים.
למגזר הפרטי הגרמני הייתה נוכחות חזקה במדינה עד לפרוץ מלחמת האזרחים בסוף שנת 1989. לעומת זאת, כיום פועלות בליבריה רק כמה חברות גרמניות.
ליבריה היא מדינה שותפה של שיתוף פעולה לפיתוח גרמני, המתרכז בעיקר בתחום התמיכה בתשתיות. חברת Deutsche Gesellschaft für Internationale Zusammenarbeit (GIZ) מייעצת לממשלת ליבריה בנוגע לשיקום תחום התחבורה במדינה, ממשל חומרי גלם, אנרגיות מתחדשות, כמו גם תחום הבריאות. שיתוף הפעולה הסביבתי מתמקד במתן תמיכה בפארק הלאומי טאי-סאפו (השוכן בחלקו בחוף השנהב).
שיקום תחנת הכוח ההידרואלקטרית של הר הקפה והרחבת הקטע הליבריאני באיגום הכוח המערב-אפריקאי (WAPP), כמו גם פרויקטים אחרים, ממומשים בעזרת Kreditanstalt für Wiederaufbau (KfW).
גרמניה גם מילאה תפקיד מרכזי במתן הקלות חוב לליבריה באמצעות מועדון פריז.
שיתוף פעולה בתחום הבריאות.
כדי להילחם במגפת האבולה, גרמניה העניקה תמיכה הומניטרית נרחבת, רפואית, לוגיסטית וטכנית לליבריה. היא ממשיכה לספק תמיכה, במיוחד בתחום הבריאות, במאמצים המתמשכים להילחם במגפת הקורונה.
ששי אליה
ששון (ששי) אֶלְיה (נולד ב-13 בדצמבר 1964) הוא איש מערכת הביטחון הישראלית בדימוס, כיהן כראש אגף טכנולוגיות מערכות המידע בשירות הביטחון הכללי.
ביוגרפיה.
אליה שירת בצה"ל כקצין בממר"ם מ-1986 עד 1997. ב-1997 התגייס לשירות הביטחון הכללי. שירת כראש ענף פיתוח תוכנה וראש מחלקת פיתוח תוכנה. הוא הקים מחלקה בתחום איסוף מודיעין מרשתות חברתיות והיה ממקימי הרשות הממלכתית לאבטחת מידע. עסק בהקמת מערך הסיגינט ובביג דאטה ובבינה מלאכותית. בשנים 2008-2011 עמד בראש חטיבת מערכות מידע. ב-2011 מונה לראש חטיבת תשתיות טכנולוגיות. ב-2014 מונה לראש אגף טכנולוגיות מערכות המידע וב-2016 הוטל עליו על ידי ראש השירות נדב ארגמן לבנות מערכת מידע עתירת נתונים שתרכז את כלל האמצעים הטכנולוגיים בארגון. על פועלו בשירות זכה בשני פרסי ביטחון ישראל ב-2006 וב-2002.
לאחר פרישתו משמש יועץ אסטרטגי בתחום הטכנולוגי לחברות הזנק. בנובמבר 2021 מונה לדירקטור חיצוני בבנק לאומי.
אליה בעל תואר ראשון במדעי המחשב וכלכלה ובעל תואר שני במנהל עסקים עם התמחות במערכות מידע, שניהם מאוניברסיטת בר-אילן. נשוי לאורלי ואב לארבעה.
יחסי הודו–ליבריה
יחסי הודו–ליבריה הם יחסי החוץ בין הודו לרפובליקה של ליבריה. הודו מיוצגת בליבריה באמצעות שגרירותה באביג'אן, חוף השנהב וקונסוליית כבוד במונרוביה מאז 1984. ליבריה הייתה מיוצגת בהודו באמצעות משלחת דיפלומטית בניו דלהי שנסגרה בעקבות מגבלות תקציביות.
שיתוף פעולה אסטרטגי.
בדרך כלל היחסים הדו-צדדיים היו חזקים ולבביים עם התמיכה המלאה של ליבריה בשאיפה של הודו לחברות קבועה במועצת הביטחון של האו"ם. בשנים האחרונות, שתי המדינות פיתחו קרוב ושיתוף פעולה נרחב במסחר, תחומים צבאיים ואסטרטגיים.
הודו שלחה את יחידת המשטרה הראשונה של נשים בלבד בכוח שמירת השלום של UNMIL לליבריה בשנת 2007, עם קבוצות נוספות שהגיעו בשנים הבאות. ממשלת הודו לקחה תפקיד יזום ביצירת מודלים חדשים של שיטור קהילתי ושירותי בליברה. בפרט, ה-CRPF של הודו הקל על מעורבותן של נשים ליבריות בשירות המשטרה הלאומי ובאכיפת החוק.
יחסים מסחריים וכלכליים.
קיימות יותר מחמישים חברות הודיות הפועלות בליבריה, מחברות סחר קטנות ועד תאגידי פלדה. בשנת 2006 רכשה חברת ה- PIO ArcelorMittal את מכרה עפרות הברזל הגדול LIMINCO, בהשקעה של 930 מיליון דולר על פני תקופה של עשרים שנה. לאחרונה, ממשלת ליבריה, שבספטמבר 2008 פסלה את טאטא פלדה מתהליך ההצעה לפרויקט עפרות הברזל "אשכול ברזל" בסך 1.6 מיליארד דולר, אישרה את מגמת הפלדה ההודית למכירה הפומבית הקרובה. עם שתדלנות הודית אינטנסיבית, הצעתה של טאטא פלדה דורגה גבוה מאוד ובחיוב בתנאים טכניים, פיננסיים וחברתיים על ידי חברת הייעוץ הבינלאומית דלויט וטוש, שעורכת ממשלת ליבריה. יתר על כן, קבוצת טאוריאן המתרחבת מנהלת משא ומתן לוויתורי כריית עפרות ברזל, זהב וכרומיט. זה משקף את האסטרטגיה הדיפלומטית של הודו להתמקד בביטחון חומרי גלם, במיוחד באזור מערב אפריקה.