שנותיו הראשונות ומשפחתו.
ביידן נולד בווילמינגטון, דלאוור, בנם הראשון של נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן ואשתו הראשונה, ניליה. ב-18 בדצמבר 1972 אימו של ביידן ואחותו הצעירה נעמי נהרגו בתאונת דרכים במהלך קניות לחג המולד. בו היה בן קצת פחות מארבע שנים, ואחיו האנטר היה בן קצת פחות משלוש. שניהם גם היו ברכב בעת התאונה, אך שרדו עם פציעות אנושות. בו ספג שברים במספר עצמות ואילו האנטר עדיין סובל מפציעה בגולגולתו.
על פי כמה דיווחים, בו והאנטר עודדו את אביהם להתחתן שוב, ואפילו הרחיקו לכת ושאלו אותו "מתי 'אנחנו' הולכים להתחתן". ביוני 1977 בו בן השמונה קיבל בברכה את ג'יל ג'ייקובס כ"אם שנייה". אחותו למחצה אשלי נולדה בשנת 1981.
בו ביידן התחתן עם האלי אוליבר בשנת 2002. נולדה להם הבת נטלי בשנת 2004 והבן רוברט האנטר ביידן השני בשנת 2006.
קריירה.
ביידן סיים את לימודיו באקדמיית ארצ'מר, בית הספר העל-תיכוני בו אביו למד, ובאוניברסיטת פנסילבניה בשנת 1991, שם היה חבר באחוות פסי אפסילון. הוא היה גם בוגר המרכז האקדמי למשפטים באוניברסיטת סירקיוז, בדומה לאביו. לאחר שסיים את לימודי המשפטים, התמחה אצל השופט סטיבן מקאוליף מבית המשפט המחוזי של ארצות הברית בניו המפשייר. בין השנים 1995–2004 עבד במחלקת המשפטים של ארצות הברית בפילדלפיה, תחילה כיועץ למשרד לפיתוח מדיניות ולאחר מכן כתובע פדרלי בפרקליטות ארצות הברית. בשנת 2004 הוא הפך לשותף במשרד עורכי הדין ביפראטו, ג'נטילוטי, ביידן ובאליק (Bifferato, Gentilotti, Biden &amp; Balick), שם עבד שנתיים לפני שנבחר לתפקיד התובע הכללי של דלאוור.
בוועידה הדמוקרטית הלאומית בשנת 2008 בו נשא נאום שבו "הציג" את אביו, שאז התמודד לתפקיד סגן נשיא ארצות הברית מטעם המפלגה. בנאום זה, שנחשב על פי רבים למרגש, הוא סיפר אז על תאונת הדרכים בה נהרגו אמו ואחותו.
שירות צבאי.
ביידן הצטרף לצבא בשנת 2003 ולמד בבית הספר JAG באוניברסיטת וירג'יניה כחבר המשמר הלאומי של צבא דלאוור. הוא הגיע לדרגת מייג'ור בסגל הפרקליטות הצבאית הראשית כחלק מחטיבת סיגנל 261 בסמירנה, דלאוור.
ב-3 באוקטובר 2008, יחידתו של ביידן הופעלה ליציאה למשימה בעיראק ונשלחה לפורט בליס, טקסס, לאימון לפני פריסתם שם, יום לאחר שאביו השתתף בעימות היחיד של סגני הנשיא בקמפיין לנשיאות 2008. אביו צוטט באומרו "אני לא רוצה שהוא ילך. אבל אני אומר לך מה, אני לא רוצה שהנכד שלי או הנכדות שלי יחזרו בעוד 15 שנה, וכך זה שאנחנו עוזבים יוצר הבדל גדול".
ביידן נסע לוושינגטון די. סי. מעיראק בינואר 2009 לצורך ההשבעה הנשיאותית של אביו כסגן נשיא, ואז חזר לעיראק. ביידן זכה לביקור של אביו במחנה ויקטורי ב-4 ביולי 2009.
ביידן שב מעיראק בספטמבר 2009 לאחר שסיים את תקופתו לאורך השנה בשירות פעיל. ביידן הודיע במהלך שירותו הצבאי כי ימשיך לכהן באופן פעיל בתפקיד התובע הכללי של דלאוור יחד עם הצוות הבכיר של משרדו בדלאוור, אף שחבר ביחידתו סיפר על ביידן כי אמר שהעביר את מרבית עבודתו כתובע הכללי לסגנו על מנת להתמקד בתפקידיו בעיראק.
על שירותו בעיראק הוענקה לביידן כוכב הארד. לאחר מותו של ביידן, נשא ראש מטה צבא ארצות הברית, ריימונד אודיירנו, את ההספד בהלווייתו והעניק לו לגיון הצטיינות, לאחר מותו, על שירותו במשמר הלאומי של דלאוור, באומרו "לבו ביידן היו תכונות שהייתי עד להן רק אצל המנהיגים הגדולים ביותר". כמו כן הוענק לו לאחר מותו צלב השירות הבולט של דלאוור, אשר "מוענק על גבורה, שירות ראוי לשבח והישגים יוצאי דופן".
קריירה פוליטית.
בניסיונו הראשון בתפקיד פוליטי התמודד ביידן לתפקיד התובע הכללי של דלאוור בשנת 2006. יריבו של ביידן היה תובע ותיק של המדינה ועוזר התובע האמריקני פריס וורטון. הנושאים העיקריים בקמפיין כללו את חוויית המועמדים ומאמצים שהוצעו עבור טיפול בעברייני מין, טורפי אינטרנט, התעללות בקשישים ואלימות במשפחה. ביידן זכה בבחירות ביתרון של כחמישה אחוזים.
לאחר שנבחר, הוא מינה את התובע הכללי של דלאוור והשופט הבין-לאומי, ריצ'רד ס' גבלין, לתפקיד המשנה לתובע הכללי, ואת היועץ לשעבר לתובע ארצות הברית, ריצ'רד ג' אנדרוז, לתפקיד תובע המדינה. כתובע הכללי, ביידן תמך ואכף דרישות רישום חזקות יותר לעברייני מין.
ג'ו ביידן התפטר מהסנאט בעקבות בחירתו ב-2008 לסגן הנשיא. המושלת רות אן מינר קראה לעוזר לשעבר של ג'ו ביידן טד קאופמן למלא את המושב הפנוי, אך קאופמן הבהיר כי לא יהיה מועמד בבחירות המיוחדות בשנת 2010. הדבר הניע את הספקולציות לגבי ריצה אפשרית של בו באותה תקופה. אביו של ביידן הצהיר לאחר ההודעה על מינויו של קאופמן, "זה לא סוד שאני מאמין שבני, היועץ המשפטי לממשלה, יהפוך לסנאטור גדול של ארצות הברית בדיוק כפי שאני מאמין שהוא היה פרקליט גדול. אך בו הבהיר מהרגע שנכנס לחיים הציבוריים כי כל משרד שהוא יבקש הוא ירוויח בכוחות עצמו... אם הוא יבחר להתמודד לסנאט בעתיד, הוא יצטרך לרוץ ולנצח בכוחות עצמו. לא תהיה לו שום דרך אחרת".
באוקטובר 2009 הצהיר ביידן כי הוא שוקל לרוץ לסנאט וכי הוא יקבל החלטה סופית בינואר. ב-25 בינואר אישר ביידן כי יוותר על התמודדות בסנאט כדי להתמקד טוב יותר בהעמדתו לדין של ארל בראדלי, חשוד לשמצה בהתעללות מינית בילדים.
ב-2 בנובמבר 2010 הוא נבחר בקלות עוד פעם לקדנציה שנייה בתור התובע הכללי של דלאוור, כשהוא מנצח בהפרש גדול את המפלגה העצמאית של דלאוור, של המועמד דאג קמפבל.
ביידן לא ביקש בחירות לקדנציה שלישית כתובע הכללי של דלאוור בשנת 2014. באביב של אותה שנה הודיע על כוונתו להתמודד על תפקיד מושל דלאוור בבחירות ב-2016 כדי לרשת את מקומו של המושל הדמוקרטי המוגבל בכהונתו, ג'ק מרקל. בזמן ההודעה הזו (שנת 2013) אובחן הסרטן שעתיד להרוג את ביידן בשנת 2015, אך היה במצב של החלמה.
מחלתו ומותו.
בשנים האחרונות לחייו סבל ביידן מגידול במוח. במאי 2010 הוא אושפז בבית החולים כריסטיאנה שבניוארק, דלאוור, לאחר שהתלונן על כאב ראש, חוסר תחושה ושיתוק. גורמים רשמיים הצהירו כי לקה ב"שבץ קל". מאוחר יותר באותו חודש הועבר ביידן לבית החולים האוניברסיטאי תומאס ג'פרסון בפילדלפיה ונשאר בהשגחה למשך מספר ימים.
באוגוסט 2013 נקלט ביידן למרכז מ' ד' אנדרסון לסרטן באוניברסיטת טקסס ביוסטון ואובחן כחולה בסרטן המוח, לאחר שחווה את מה שפקידי הבית הלבן תיארו כ"אפיזודה של חוסר התמצאות וחולשה". ביידן עבר טיפולי הקרנה וכימותרפיה, אולם הסרטן נותר יציב. ב-20 במאי 2015 הוא נקלט למרכז הרפואי הצבאי הלאומי וולטר ריד בבת'סדה, מרילנד, בגלל מופעים חוזרים של סרטן המוח. הוא נפטר שם כעבור 10 ימים, ב-30 במאי 2015, בגיל 46. הלווייתו נערכה בכנסייה הקתולית של סנט אנתוני בווילמינגטון, דלאוור, ב-6 ביוני 2015. הוא נקבר בסנט ג'וזף על הברנדיווין בגרינוויל, דלאוור.
בהלווייתו הגדולה של ביידן השתתפו הנשיא ברק אובמה, הגברת הראשונה מישל אובמה, בנותיהם מליה וסשה, הנשיא לשעבר ביל קלינטון, שר החוץ לשעבר והגברת הראשונה לשעבר הילרי קלינטון, ראש מטה צבא ארצות הברית לשעבר בצבא ארצות הברית, ריימונד אודיירנו, ומנהיג הרוב בסנאט, מיץ' מקונל. בהלווייתו הוענק לו פרס לגיון הכבוד על ידי הגנרל אודיירנו, על שירותיו במלחמת עיראק. הנשיא אובמה תיאר את ביידן כ"מקור (אורגינל). הוא היה איש טוב. הוא עשה ב-46 שנה את מה שרובנו לא יכולנו לעשות ב-146 [שנים]." בטקס האשכבה שלו עיבוד סולו לשיר "Til Kingdom Come" בוצע על ידי כריס מרטין, סולן להקת קולדפליי, אותה בו העריץ.
פרסים ומורשת לאחר מותו.
ב-4 בנובמבר 2015 הוענק לביידן פרס המנהיגות של אלברט שווייצר, אות הכבוד הגבוה ביותר, שניתן על ידי הנהגת הנוער יו או'בריאן (HOBY), על שירותו לאנושות. חלק מחוק הריפוי של המאה ה-21 (2016) נקרא על שמו – יוזמת "Beau Biden Cancer Moonshot", מלבד זאת מקור שמו של ספר הזיכרונות של אביו, "הבטח לי, אבא" הוא משיחה שערכו השניים לקראת מותו של בו.
Blood at the Orpheum
Blood at the Orpheum הוא אלבום ההופעה הראשון של להקת הבי מטאל האמריקאית In This Moment. אלבום ההופעה הופץ לראשונה ב-21 בינואר 2014, על ידי חברת התקליטים סנטיורי מדיה רקורדס. אלבום ההופעה יצא בפורמט של בלו-ריי ודי וי די, בנוסף לצאתו על גבי תקליטור, על מנת לעזור בקידום המכירות שלו.
מהדורת די וי די מוגבלת של אלבום ההופעה יצאה לאור ברחבי אירופה ב-17 בפברואר 2014.
Black Widow (אלבום)
Black Widow (בעברית: אלמנה שחורה) הוא אלבום האולפן החמישי של להקת הבי מטאל האמריקאית In This Moment. האלבום יצא לאור ב-17 בנובמבר 2014, על ידי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס והיה לאלבומה הראשון של הלהקה שלא יצא על ידי חברת התקליטים סנטיורי מדיה רקורדס.
האלבום הגיע למקום השמיני במצעד הבילבורד 200 והיה לראשון של הלהקה שעשה זאת.
שרידי המושבה ההיסטורית
Ritual (אלבום)
Ritual (בעברית: פּוּלחָן או טֶקֶס פּוּלחָנִי) הוא אלבום האולפן השישי של להקת הבי מטאל האמריקאית In This Moment. האלבום יצא לאור ב-21 ביולי 2017, על ידי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס והיה לאלבומה הראשון של הלהקה שיצא גם על ידי חברת התקליטים רודראנר רקורדס.
האלבום זכה להצלחה פחותה מקודמיו, כאשר התמקם במקום ה-23 במצעד הבילבורד 200.
דורית מיה גור
Mother
Mother (בעברית: אִמָא או אֵם) הוא אלבום האולפן השביעי של להקת הבי מטאל האמריקאית In This Moment. האלבום יצא לאור ב-27 במרץ 2020, על ידי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס והיה לאלבומה השני של הלהקה שיצא גם על ידי חברת התקליטים רודראנר רקורדס.