ב-25 במרץ 1998 ערך יורגנסן את הופעת הבכורה שלו במדי במשחק ידידות מול . המאמן בו יוהאנסון העלה את יורגנסן מהספסל כרבע שעה לסיום, במשחק בו גברה דנמרק 1-0 על יריבתה. כחודשיים אחר כך זומן יורגנסן לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 1998 בצרפת, ועלה בהרכב נבחרתו בכל חמשת משחקיה בטורניר. דנמרק פתחה את המונדיאל בניצחון 1-0 על , המשיכה בשוויון 1-1 מול , ושמרה על המקום השני בבית על אף ההפסד 2-1 למארחת . בשמינית הגמר הביסה דנמרק 4-1 את . בשלב רבע הגמר פגשה דנמרק את , וכבר בדקה השנייה כבש יורגנסן את שער הבכורה שלו במדי הנבחרת, כששלח כדור שטוח לפינה בנגיעה אחת ממרכז הרחבה, לאחר מסירה מבריאן לאודרופ. דנמרק לא הצליחה לשמור על היתרון, ונוצחה בסיום 3-2.
מאז טורניר המונדיאל היה יורגנסן לשחקן הרכב משמעותי בדנמרק. הוא שולב בכל שמונת משחקיה של דנמרק בשלב הבתים של מוקדמות יורו 2000. דנמרק הייתה קרובה להדחה, ובמשחקה האחרון בשלב הבתים נקלעה לפיגור 2-0 מול בחוץ. בדקה ה-39 כבש יורגנסן בפנדל את השער שהחל את החזרה של דנמרק למשחק. דנמרק ניצחה בסיום 3-2, וסיימה את שלב הבתים במקום השני שמוביל לפלייאוף ההעפלה. בשלב הפלייאוף פגשה דנמרק את . יורגנסן שותף בשני משחקי הפלייאוף, ובראשון שבהם אף כבש את שערה הרביעי של דנמרק בדרך לניצחון חוץ של 5-0. על אף שהיה פצוע, זומן יורגנסן על ידי יוהאנסון לסגל דנמרק לקראת יורו 2000, אך הנבחרת אכזבה בטורניר והודחה כבר בתום שלב הבתים עם שלושה הפסדים. יורגנסן עצמו שולב פעם אחת בלבד בטורניר, בהפסדה של דנמרק לצרפת 3-0 במשחק הראשון, כשעלה מהספסל בדקה ה-72.
תחת מאמן הנבחרת החדש מורטן אולסן, הצליחה דנמרק להעפיל ממוקדמות מונדיאל 2002, ויורגנסן זומן על ידי אולסן לסגל דנמרק לטורניר הגמר. במשחק הראשון בו גברה דנמרק 2-1 על , עלה יורגנסן מהספסל בדקה השבעים. הוא עלה פעם נוספת מהספסל, הפעם לאחר חמישים דקות, במשחק השני בו נפרדה דנמרק בשוויון 1-1 עם . במשחק השלישי והאחרון, בו גברה דנמרק 2-0 על צרפת, פתח יורגנסן בהרכב הפותח אך הוחלף במחצית. דנמרק העפילה מהמקום הראשון לשמינית הגמר, שם הודחה עם הפסד 3-0 ל, בו יורגנסן לא נטל חלק.
יורגנסן לקח חלק בשבעה מתוך שמונת משחקיה של דנמרק במוקדמות יורו 2004, בהם סיימה דנמרק בראש הבית. הוא זומן על ידי אולסן לסגל דנמרק לקראת יורו 2004, ובניגוד למונדיאל האחרון, הפעם כשחקן הרכב. הוא פתח במשחקה הראשון של דנמרק בטורניר, בו נפרדה בשוויון 0-0 מול , ושמר על מקומו גם בניצחון 2-0 על ובמשחק מול שהסתיים בשוויון 2-2. דנמרק העפילה לרבע הגמר, שם פגשה את . יורגנסן פתח בהרכב מול צ'כיה, והיה שותף לתבוסתה של דנמרק 3-0 בסיום.
יורגנסן שותף לכל 12 המשחקים של דנמרק במוקדמות מונדיאל 2006. יורגנסן כבש שער בשני משחקיה הראשונים של דנמרק, בהם נפרדה בשוויון 1-1 מול וגברה 2-0 על . את טורניר המוקדמות סיים יורגנסן עם שלושה שערים, אך דנמרק מצאה עצמה במקום השלישי, שלוש נקודות פחות מאוקראינה הראשונה ונקודה בלבד מתחת ל הסגנית, ולא העפילה לטורניר הגמר. דנמרק כשלה גם להעפיל ממוקדמות יורו 2008, שם סיימה רביעית בלבד בבית בשלב מוקדמות.
יורגנסן שותף בשישה משחקים בלבד מתוך עשרת משחקיה של דנמרק במוקדמות מונדיאל 2010, שם סיימה דנמרק בראש הבית מעל . יורגנסן זומן על ידי אולסן לסגל דנמרק למונדיאל 2010, ובכך היה לדני הראשון ששותף לשלושה טורנירי מונדיאל. במשחק הפתיחה של הטורניר, בהיעדרו של הקפטן הקבוע יון דאל תומאסון, עלה יורגנסן בהרכב עם סרט הקפטן בהפסדה של דנמרק 2-0 ל. הוא פתח בהרכב והוחלף במחצית בניצחון 2-1 על , ועלה פעם נוספת בהרכב במשחק הנעילה מול , אך הוחלף לאחר 34 דקות בהפסד 3-1, שחתם את דרכה של דנמרק בטורניר.
לאחר הטורניר פרש יורגנסן ממשחק בינלאומי, לאחר שצבר 99 הופעות במדי דנמרק. על אף הפרישה, זומן יורגנסן לסגל של אולסן ארבעה חודשים אחר כך, על מנת להגיע למאה הופעות. ב-17 בנובמבר 2010 ערך את הופעתו המאה במדי דנמרק, במשחק ידידות מול צ'כיה ששוחק במגרשה הביתי של קבוצתו אורהוס, והסתיים בשוויון 0-0. שנה אחר כך, ב-15 בנובמבר 2011, ערך את הופעתו האחרונה במדי דנמרק, בניצחון הבית 2-1 על במשחק ידידות. בסך הכול ערך יורגנסן 102 הופעות במדי דנמרק, וכבש 12 שערים.
קריירת אימון.
יורגנסן החל את דרכו המקצועית עוד בהיותו שחקנה של אורהוס. בפברואר 2014, במהלכה של עונת בה ירדה אורהוס לליגת המשנה, החליפה הקבוצה את מאמנה, ויורגנסן התמנה לתפקיד עוזר מאמן-שחקן, בו שימש עד לסיום העונה. בפתיחת עונת לא שימש יורגנסן בתפקיד העוזר ופתח את העונה כשחקן בלבד, עד שפרש ממשחק.
בינואר 2015, מיד לאחר פרישתו ממשחק פעיל, החל יורגנסן לאמן את קבוצת הנוער של אורהוס עד גיל 14. כחודשיים אחר כך נבחר לשמש כעוזרו של מורטן אולסן בנבחרת דנמרק. בקיץ של אותה השנה שונה תפקידו באורהוס ממאמן הקבוצה עד גיל 14 למאמן הכישרונות הצעירים של המועדון, כשבמקביל המשיך את תפקידו בנבחרת כעוזר מאמן. סיום הקדנציה של אולסן בנבחרת הביא להתפטרותו של יורגנסן מתפקיד עוזר המאמן בינואר 2016.
מאי פלג
מאי פלג (1 בנובמבר 1984 – 13 בנובמבר 2015) הייתה פעילה חברתית למען זכויות להט"ב בישראל, יושבת ראש "הבית הפתוח" והאישה הטרנסג'נדרית השנייה (אחרי נורה גרינברג) שעמדה בראש ארגון להט"בי בישראל. בעלת "המקווה", פאב ששימש מרכז לקהילה הגאה בירושלים. פלג התאבדה בשנת 2015 וסביב קבורתה התנהל מאבק משפטי, שהסתיים בכיבוד צוואתה המורה על שרפת גופתה ופיזור אפרה.
ביוגרפיה.
פלג נולדה כזכר למשפחה חרדית בירושלים ונקראה בשם קובי. לימים סיפרה כי בילדותה חשה לא בנוח עם זהותה המגדרית: "אני זוכרת בגיל ארבע, כשישבתי בביתי ואמרתי שמשהו בגוף שלי לא בסדר". לדבריה, סבלה מהתעללות מילולית מצד אמה ואמרה שבגיל 9 כבר רצתה למות. בגיל 13 בחרה לצאת מהבית ולעבור לפנימייה, אז גם החלה להסתובב בכיכר החתולות בירושלים ולצרוך סמים. בגיל 16 פלג גרה בעיקר ברחוב, על ספסלים ובחדרי מדרגות: "חייתי המון ברחוב, צרכתי סמים ואלכוהול בניסיון לברוח ולהקהות את הכאב, בדידות איומה, אונס מתמשך ומזדמן, ניצול מיני ותקיפות מיניות רבות".
בגיל 17, עם קבלת צו ראשון, פלג ביקשה להתגייס לשירות קרבי בצה"ל כדי "להפוך להיות גבר", אך הצבא הגדיר אותה כ"בן יחיד" ולכן לא גייס אותה. בגיל 20 התגייסה לצה"ל ובמהלך השירות הצבאי התחתנה ונולדו לה ולבת זוגה שני ילדים. כשנה וחצי לאחר הנישואים, פלג שיתפה את בת זוגה ברצונה לעבור תהליך להתאמה מגדרית. למרות הרצון לעבור את התהליך, פלג דחתה אותו כי "יש כבר שני ילדים בתמונה" ובעקבות זאת סבלה מדיכאונות, הפרעת אכילה, אנורקסיה ובגיל 27 ניסתה להתאבד. בנוסף, פלג הייתה חולת פיברומיאלגיה. ביולי 2011 נפרדה מבת זוגה, ובשנת 2012 החלה לעבור את התהליך ההורמונלי.
בת זוגה לשעבר טענה שבשנתיים האחרונות לחייה, ניסתה להכניסה למוסדות לחולי נפש, אך אלו סירבו לקבלה, לטענתה, בין היתר בגלל טרנספוביה. במכתב ההתאבדות שהשאירה, האשימה פלג את הממסד במותה, וכך כתבה: .
יומיים לפני התאבדותה סיפרה פלג במסגרת הפרק הרביעי של סדרת הדוקו "צל של אמת" שאולה קרבצ'נקו התוודתה בפני חברתה על רצח תאיר ראדה.
אקטיביזם.
בשנת 2011 נבחרה פלג לכהן בוועד המנהל של עמותת הבית הפתוח בירושלים ובשנת 2013 נבחרה לעמוד בראשו, ובכך הייתה לאישה הטרנסג'נדרית הראשונה שעמדה בראש ארגון להט"בי מחוץ לתל אביב והשנייה בארץ, אחרי נורה גרינברג. פלג הייתה פעילה חברתית מרכזית ובעלת השפעה בקהילה הלהט"בית בירושלים. ערן גלובוס, לימים יו"ר הבית הפתוח, סיפר כי "מאי הייתה פעילה להט"בית בכל רמ"ח איבריה. הקהילה ידעה מעט נשים כה מחויבות וחדורות מטרה". באותה שנה פלג ארגנה והובילה את מצעד הגאווה והסובלנות בירושלים ורכשה את "המקווה", פאב ששימש מרכז לקהילה הגאה בירושלים.
פלג הקימה קבוצת תמיכה לטרנסג'נדרים והייתה פעילה מרכזית ביוזמת 'דגל לבן' להעלאת המודעות לנפגעי נפש ומתמודדים.
אחרי מותה.
יממה לפני התאבדותה, הפקידה פלג צוואה בידי עו"ד יוסי וולפסון, ובה הורתה לשרוף את גופתה לאחר מותה, לערוך לה טקס ולפזר את רוב האפר בים ואת היתרה להטמין תחת עץ שיישתל לזכרה.
אמה של פלג אכן פנתה לבית המשפט באמצעות עו"ד יצחק דהן, בבקשה להוציא צו מניעה לשריפת הגופה. בבקשתה אמרה כי היא מגיעה ממשפחה דתית וקבורת מאי חשובה לה מאוד. היא ביקשה להעביר את הגופה לרשותה כדי לקבור אותה בקבורה יהודית דתית. בבקשתה התייחסה האם לפלג בלשון זכר.
בדיון בית המשפט שהתקיים ב-17 בנובמבר 2015, עו"ד וולפסון טען כי "לכל אדם בישראל יש זכות על גופו". הוא הדגיש כי מאי פעלה בשיקול דעת ובהיגיון מפורט. בית המשפט אישר לו להגיש הערכה פסיכיאטרית שהעידה על כשירותה של פלג.
מנגד טען עו"ד דהן כי לצוואה אין תוקף, ושריפת הגופה נוגדת את ההלכה היהודית. דהן טען כי בניגוד לטענותיה של פלג, אמה הייתה איתה בקשר ותמכה בה.
בית המשפט דחה את טענות המשפחה, והורה לערוך טקס קבורה על פי הוראותיה של פלג. המשפחה ערערה, וגם הערעור נדחה, ולבסוף - שלושה שבועות לאחר מותה - התקיים טקס פיזור אפרה.
הקורפוס ה-29 (ורמאכט)
הקורפוס ה-29 (בגרמנית: XXIX. Armeekorps) היה קורפוס של הורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
הקורפוס הוקם ב-20 במאי 1940, והועמד תחת פיקוד הנס פון אובסטפלדר.