קיים מתאם מובהק בין שימוש בקנאביס לסיכוי של אדם הצורך אותו - בעיקר כאשר נצרך מגיל צעיר - לחלות בסכיזופרניה, אך שאלת הגורם והתוצאה בעייתית להוכחה. נתונים שנאספו בנושא זה הראו, באופן עקבי ולאורך זמן, על שכיחות גבוהה יותר של סכיזופרניה בקרב צרכני קנאביס. המדענים התקשו לברר את מערכת היחסים הסיבתית באופן מלא, בשל הקושי לבודד את האפשרות ששימוש בסמים מעלה את הסיכון לסכיזופרניה, מהאפשרות ההפוכה - שפגיעות לסכיזופרניה מעלה את השכיחות לשימוש בסמים, אך עדיין קיימת בנושא הסכמה רחבה למדי שהקשר הסיבתי הוא שהקנאביס הוא זה שמעודד, בקרב אנשים מסוימים, נטייה לסכיזופרניה, ולא להפך. בין הקולות שיצאו כנגד הסכמה זו, נמצא ד"ר מוטי משיח, סגן מנהל בית החולים הפסיכיאטרי אברבנאל, שאמר בדיון בכנסת כי לפי הנתונים שבידיו קנאביס (כמו שלל סיבות נוספות) אומנם עלול להוות טריגר להתפרצות סכיזופרניה, אך אחוז צרכני הקנאביס הלוקים בסכיזופרניה הוא 1%, בדומה לשיעור אחוז הלוקים בסכיזופרניה באוכלוסייה הכללית. משמעות אפשרית של דבריו היא שצריכת קנאביס אינה יוצרת סכיזופרניה, אך יחד עם טריגרים נוספים עלולה לגרום התפרצות אצל אנשים עם סכיזופרניה סמויה.
מחקרים אחרים מצאו ששימוש ממושך וגבה-מינון בקנאביס בגיל ההתבגרות, קשור סטטיסטית לקשת של מחלות נפש ותוצאות, המשתרעת בין אפיזודות פסיכוטיות לסכיזופרניה קלינית.
מחקרים משנות ה-90 הראו קשר בין צריכת קנאביס קבועה לדיכאון קליני, אך בשלב זה לא הצליחו להעריך כראוי את הקשר הסיבתי בין הדברים. נכון לשנת 2017, בהתאם לדו"ח האקדמיה הלאומית, ישנן ראיות מתונות שעשויות להצביע על כך שקנאביס מעלה במעט את הסיכוי לפתח דיכאון קליני, לצד סיכוי מוגבר למחשבות אובדניות, ניסיונות אובדניים וכן עלייה בסיכויי ההצלחה בעת ניסיון התאבדות. תופעה זו ניכרת יותר בקרב משתמשים כבדים.
שימוש בקנאביס הראה במקרים רבים מתאם גם למחשבות המזוהות עם פרנויה. מחקר משנת 2014 שבחן את הסיבתיות, העלה נתונים לפיהם צריכת קנאביס היא המגבירה את ההסתברות לפרנויה ולא להפך.
דו"ח האקדמיה הלאומית משנת 2017 הראה גם ראיות מתונות שעשויות להצביע על כך שקנאביס מגביר תסמינים של מאניה והיפומאניה בקרב אנשים הלוקים בהפרעה דו־קוטבית, וכן את הסיכוי להיווצרות הפרעת חרדה חברתית.
נזקי השימוש בזמן הריון.
קיים קושי ברור לחקור את הנזקים שגורם שימוש של נשים הרות בקנאביס, על העוברים. למרות זאת, עדויות שונות מראות קשר סטטיסטי חלש אך קבוע שעשוי להראות פגיעה קבועה בזיכרון, בעיבוד מידע וביכולות הביצוע המנטליות אצל ילדים לנשים שהשתמשו בקנאביס בזמן הריון, ורופאים ממליצים להימנע משימוש בקנאביס בזמן ההריון.
דו"ח האקדמיה הלאומית מצא ראיות חד משמעיות לכך שלנשים הרות שצרכו קנאביס נולדו באופן סטטיסטי ילדים עם משקל גוף נמוך יותר. עם זאת הראה הדו"ח שנכון לשנת 2017 אין שום ראיות מספקות התומכות בהשפעות שליליות לאורך התפתחותם של ילדים לאמהות שצרכו קנאביס בזמן ההריון.
מחקרים נוספים הציעו שהשפעה של קנאביס על הסיכון לפגמים לידתיים או לעיכוב התפתחותי, קטנה מאשר זו של סמים מסוכנים אחרים (כגון אלכוהול וקוקאין).
השפעות נוספות.
סקירת מחקרים שנעשתה בשנת 2019 קושרת שימוש בקנאביס אצל גברים כגורם אפשרי לאין אונות. נמצא כי בקרב גברים המשתמשים בקנאביס הסבירות לסבול מאי אונות גבוהה פי שתים מאשר בקרב גברים אשר לא משתמשים בקנאביס.
מחקרים שונים קושרים שימוש בקנאביס למגוון תופעות נוספות, ביניהן השפעה על המערכת האנדוקרינית ועל המערכת החיסונית, אולם המחקר בנושאים אלו יחסית ראשוני, ונכון לשנת 2001 לא יכלו החוקרים להצביע על מסקנות מובהקות בנושאים אלו.
כמות גדולה של נתונים שנאספו במחקרים רבים בסוף המאה ה-20, הביאו חוקרים להערכות שכ-10-7% מהמשתמשים שהוגדרו כ"לא כבדים" יחושו התמכרות פיזית או התנהגותית, כאשר הסיכוי גובר עם עלייה בצריכה. ראיות מתונות מצביעות על כך שקנאביס עשוי לגרום לפגיעות שונות של מנת יתר, ביניהן מצוקה נשימתית, בקרב קטינים, וכן על קשר בין שימוש קבוע בקנאביס לבין התמכרות לחומרים ממכרים אחרים, כמו סמים קשים, טבק או אלכוהול.
השפעות רפואיות רצויות.
בעיות עבורן נמצאה אפקטיביות.
מחקר האקדמיה הלאומית משנת 2017 מצא ראיות חד משמעיות ליעילות של הקנאביס, או קנבינואידים, לתופעות הבאות:
המחקר מצא ראיות מתונות לכך שהקנאביס עשוי להיות יעיל גם עבור:
ישנם מספר היבטים אחרים שלגביהם המחקר מצא ראיות מוגבלות בלבד, ולפיכך לא ניתן עדיין להגיע לגביהם למסקנות ברורות. היבטים אלו כוללים שיפור אפשרי של קנאביס או קנבינואידים עבור סימפטומים רחבים יותר של טרשת נפוצה, שיפור סימפטומים של תסמונת טורט, שיפור תסמיני חרדה במקרים של חרדה חברתית, שיפור סימפטומים של הפרעת דחק פוסט טראומטית, התאוששות והשרדות במקרים של דימום תוך-גולגולתי או פגיעה מוחית טראומטית, שיפור סימפטומים הקשורים בדמנציה, שיפור לחץ תוך עיני הקשור לגלאוקומה, וצמצום סימפטומים דיכאוניים עבור אנשים עם כאב כרוני או טרשת נפוצה.
בעיות עבורן לא נמצאה אפקטיביות.
בעקבות שמועות שונות המופצות על ידי גורמי אינטרס משני צידי הוויכוח סביב נושא הלגליזציה של הקנאביס, הקדישה האקדמיה הלאומית בדו"ח משנת 2017 פרקים לטיפולים וסכנות עבורם לא נמצאו ממצאים רציניים המצביעים על אפקטיביות אפשרית של הקנאביס.
על פי דו"ח האקדמיה הלאומית לא נמצאו שום עדויות רציניות לכך שקנאביס או קנבינואידים עשויים לטפל בבעיות הבאות:
שימוש רפואי.
כתרופה, הקנאביס משמש לדיכוי בחילה (אנטיאמיזיה), וכמו כן הוא מעודד תיאבון, משפר מצב רוח, ומשכך כאבים חלש (אנלגזיה), ועל כן יעיל להקלת התסמינים אצל מטופלים הסובלים מאיידס ומסרטן, הסובלים לרוב מדיכאון קליני ומבחילות (ומאובדן משקל הנובע מכך) כתוצאה מכימותרפיה וטיפולים אחרים בעלי סימפטומים דומים. ניסוי קליני הראה שלא בכל המקרים קנאביס מסייע לשיפור תיאבון או שיפור מצב הרוח. בניסוי חולקו חולי סרטן, שפיתחו אנורקסיה עקב מחלתם, לשלוש קבוצות: קבוצה אחת טופלה בתמצית קנאביס, קבוצה שנייה ב-THC שבודד מצמח הקנאביס וקבוצה שלישית פלסבו, כל הטיפולים ניתנו בצורה אוראלית. נמצא כי לטיפולים השונים אין השפעה על תיאבון, מצב הרוח או איכות החיים של החולים.
גרסה סינתטית של THC נמכרת במדינות רבות בצורת גלולה למתן אוראלי בתור תרופת המרשם דרונאבינול (שם מסחרי - מרינול), שבין השפעותיה הגברת תיאבון, הרגעה, והגברת עייפות.
תרסיס למתן תת-לשוני המופק מתמצית של קנאביס (מכיל THC וקנאבידיול) אושר לטיפול בתסמינים של טרשת נפוצה בקנדה, בתור תרופת המרשם סטיבקס.
חברות שונות ומרכזים רפואיים עורכות ניסויים שונים - שנכון לשנת 2017 נמצאים עדיין בשלב מוקדם של המחקר - בתקווה לייצר בעתיד תרופות שמתבססות על קנאביס או רכיביו. ניסויים בעכברים הצביעו על האפשרות שקאנביס יכול להפחית את הטקסים של הסובלים מהפרעה טורדנית-כפייתית (OCD), ולהפחית טרשת עורקים. ניסויים נוספים הצביעו על קשר חיובי אפשרי בין נטילת קנאביס על ידי העכברים להקלות בתסמינים של מחלת אלצהיימר.
התמכרות ורעילות.
קיימת מחלוקת בין החוקרים האם קנאביס ראוי להחשב "סם ממכר". קיימים מחקרים המגבים את טענות שני הצדדים בוויכוח, ושני הצדדים מאשימים את מפרסמי המחקרים שמנגד במניעים זרים.
ניתן לפתח תלות פסיכולוגית לצריכת קנאביס, אך זמן פיתוח התלות, עוצמתה וגם סימפטומי הגמילה קלים משמעותית מהתמכרות לטבק, אלכוהול, קוקאין או הרואין.
כמות גדולה של נתונים שנאספו במחקרים רבים בסוף המאה ה-20, הביאו חוקרים להערכות שכ-10-7% מהמשתמשים שהוגדרו כ"לא כבדים" יחושו התמכרות פיזית או התנהגותית. צריכה רציפה של קנאביס, על בסיס יומי או שבועי, מגבירה את הסיכוי להתמכרות. מחקרים מאותה התקופה הצביעו על תופעה של צרכני חשיש שמחפשים אחר סיוע בהתמודדות עם קשיי הגמילה מצריכת חשיש. גמילה מקנאביס, הפסקה מוחלטת אחרי שימוש תכוף וארוך טווח, מאופיינת בנדודי שינה, חוסר מנוחה, איבוד תיאבון, עצבנות, כעס ואגרסיביות, כתוצאה מפיתוח סבילות פיזיולוגית.
הדו"ח של האקדמיה הלאומית משנת 2017 מצא ראיות מתונות לכך שהקנאביס עשוי לגרום לפגיעות בשל מנת יתר, ביניהן מצוקה נשימתית, בקרב קטינים שצרכו קנאביס במדינות שבהן הוא הפך לחוקי. באף מקרה לא נמצאו עדויות למוות שנגרם בעקבות מנת היתר. בנוסף, הצביע הדו"ח על ראיות מתונות שעשויות להראות שקיים קשר בין שימוש קבוע של קנאביס לבין התמכרות לחומרים ממכרים אחרים, כמו סמים קשים, טבק או אלכוהול.
שימוש ממושך ותכוף בקנאביס גורם גם לשינויים פרמקוקינטיים (האופן שבו הסם נספג, מופץ, מפורק בגוף, ונפלט ממנו) וגם לשינויים פרמקודינמיים בגוף (האופן שבו הסם פועל על תאי מטרה), מה שגורם להתפתחות של סבילות לסם.
הסבילות גורמת למשתמש לצרוך כמויות גדולות יותר בכל פעם, כדי להגיע להשפעה הרצויה, דבר המוביל להעלאת המינון לכמויות גבוהות בהרבה מן הפעם הראשונה. עם זאת, קצב התפתחות הסבילות אינו דרמטי, והוא מתפתח באיטיות יחסית לסמים קשים כמו הרואין וקוקאין. התנזרות מצריכת קנאביס למשך תקופה, תביא להורדת הסבילות שהתפתחה.
ניסויי התמכרות בבעלי חיים.
מחקר בבעלי חיים, וכמו כן דיווחים אנקדוטליים, הראו כי קיים סיכון לפיתוח תלות נפשית בקנאביס (בייחוד אצל אנשים עם נטייה להתמכרות), בעלת תסמיני גמילה נפשיים מתונים.
ניסוי על חולדות מצא שקנאביס הגדיל את הנטייה הכימית של הצאצאים להתמכר להרואין.