Open Wide (בעברית: לפתוח פה גדול) הוא שיר של הדי ג'יי והמפיק הסקוטי קלווין האריס מתוך אלבום האולפן הרביעי שלו, "Motion". בשיר משתתף גם הראפר האמריקאי ביג שון. השיר פורסם במקור כסינגל שיווקי ב-27 באוקטובר 2014. השיר יצא באופן רשמי ברדיו הקצבי-עכשווי בארצות הברית ב-27 בינואר 2015 כסינגל החמישי מתוך האלבום. "Open Wide" הוא גרסה ווקאלית של הרצועה האינסטרומנטלית של האריס "C. U. B. A", אשר דומה לבי-סייד של הסינגל "Blame". השיר הגיע בשיאו למקום ה-23 בבריטניה, והפך לסינגל הראשון של האריס שלא הגיע לעשרת הראשונים שם מאז 10 במאי 2010.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ הנלווה בוים על ידי אמיל נאוה, והוא קליפ קולנועי המציג ירי מדברי. כאשר שני צדדים מתנגדים יורים אחר ירייה זה על זה, רוקדת בלרינה באמצע קרב היריות, ומתחמקת מהכדורים באופן דומה לזריזותו של קיאנו ריבס במטריקס.
Beauty and a Beat
Beauty and a Beat (בעברית: יופי ומקצב) הוא שיר של הזמר הקנדי ג'סטין ביבר מתוך אלבום האולפן השלישי שלו, Believe. בשיר משתתפת גם הראפרית הטרינידדית ניקי מינאז', אשר כתבה את השיר יחד עם כותב השירים ההודי-אמריקאי סוון קוטצ'ה, מקס מרטין וזד. והופק על ידי שני האחרונים עם מערכת תופים כבדה וסינתיסייזרים. מבחינה מילולית, עוסק תוכן השיר בג'סטין ביבר, אשר רוצה לקחת את אהבתו למועדון, שם הם יכולים "לחגוג כאילו זה 3012". זה השיר היחיד מהאלבום, אשר ביבר לא השתתף בכתיבתו. השיר הפך לסינגל השלישי מתוך האלבום.
בעקבות יציאתו האלבום, הגיע שיר זה, בשבוע הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 למקום ה-72, הודות הצלחתו בהורדות דיגיטליות. לאחר פרסום הווידאו קליפ של השיר, נכנס השיר מחדש למצעד, הוצב שנית במקום ה-72, ובהמשך הגיע בשיאו למקום החמישי. כמו כן, בשבועו הראשון בקנדה הוט 100, הגיע השיר למקום ה-47.
רקע.
"Beauty and a Beat" נכתב במקור על ידי המפיק המוזיקלי זד בשביל אלבומו, Clarity, אלא שבהמשך הרגיש שהשיר לא ממש התאים לסגנון האלבום החדש שלו, ולכן, הוא, יחד עם מקס מרטין, סוון קוטצ'ה וניקי מינאז' כתבו גרסה לאלבום האולפן השלישי של ביבר, Believe, שפורסם ב-2012. ניקי מינאז' השתתפה גם היא בשיר, כאמנית אורחת. מאוחר יותר דיבר ביבר על שיתוף הפעולה עם מינאז' ואמר: "רציתי ראפר, ואני חושב שהיא הבחירה הטובה ביותר לכך. הרגשתי שהיא מתאימה בדיוק לשיר". אלבום של רמיקסים שוחרר ב-11 בדצמבר 2012.
הופעות חיות.
ביבר הופיע עם השיר לראשונה בפרסי המוזיקה האמריקאית עם מינאז'. כמו כן, שרה מינאז' את חלקה בשיר כחלק מסיבוב ההופעות Pink Friday: Reloaded Tour. ביבר אף הופיע עם השיר בוויקטוריה סיקרט פאשן שואו, וכן בוונגו טנגו 2015.
פרסום.
הקליפ לשיר, אותו ביים ביבר עצמו, פורסם ב-12 באוקטובר 2012 בערוץ היוטיוב שלו, והחזיק לתקופה בשיא של רף הצפיות הגבוה ביותר ל-24 שעות עם 10.6 מיליון צפיות תוך יממה אחת. נכון למאי 2022, צבר הווידאו קליפ כמיליארד מיליון צפיות ביוטיוב, והוא הווידאו האחד עשר הנצפה ביותר של ביבר באתר. ב-15 ביוני 2022, הווידאו קליפ של השיר נצפה יותר ממיליארד צפיות באתר יוטיוב, ונהפך לשירו ה-11 של ביבר ולשירה השמיני של מינאז' לעשות זאת.
השיר נכלל במשחק Just Dance 4.
ג'יימס הקמן
ג'יימס ג'וזף הקמן (אנגלית: James Joseph Heckman; נולד ב-19 באפריל 1944) הוא כלכלן אמריקאי מכהן באוניברסיטת שיקגו אשר משמש פרופסור בכיר בכלכלה ע"ש הנרי שולץ, פרופסור למשפטים בבית ספר למשפטים, ומנהל את המרכז לכלכלה של הפיתוח האנושי באוניברסיטה. בשנת 2000 זכה הקמן יחד עם דניאל מקפאדן בפרס נובל לכלכלה על תרומתו לפיתוח של תאוריה ושיטות לניתוח מדגמים סלקטיביים. הקמן נחשב לאחד מהכלכלנים המשפיעים והמצוטטים ביותר.
ביוגרפיה.
הקמן נולד בשיקגו. הוא קיבל תואר ראשון במתמטיקה בקולורדו קולג' (1965), ותואר שלישי בכלכלה באוניברסיטת פרינסטון (1971) בהדרכת אלברט ריס.
מחקריו.
הקמן התפרסם במחקריו על ניתוח מדגמים סלקטיביים וניתוח קשרים סיבתיים, ובמיוחד על פיתוח תיקון הקמן, אשר על כך הוא זכה בפרס נובל לכלכלה. הוא נודע גם במחקריו בתחום כלכלת עבודה ובתחום כלכלת חינוך בייחוד בנוגע ליעילותן של תוכניות לפיתוח כישורים בגיל הרך. מחקריו האחרונים מתמקדים באי שוויון, בפיתוח אנושי ורכישת מיומנויות לאורך החיים ובדגש על הגיל הרך. במחקרים אלו הקמן משתף פעולה עם דיסציפלינות אחרות מלבד כלכלה כמו פסיכולוגיה, גנטיקה, אפידמיולוגיה ומדעי המוח כדי לבחון את אופן התפתחות האדם, הדרכים שקובעים את הניידות החברתית והקשרים ביניהם לאורך מחזור החיים.
הקמן פרסם מעל 300 מאמרים ו-9 ספרים.
פרסים.
הקמן זכה במספר פרסים על עבודתו. בין פרסיו, פרס נובל לכלכלה 2000, מדליית ג'ון בייטס קלארק לשנת 1983, פרס דן דוד לשנת 2016, פרס ג'ייקוב מינסר על מפעל חיים ב-2005, פרס דניס אייגנר לשנים 2005 ו-2007, מדליית יוליסס מאוניברסיטה הלאומית של אירלנד בדבלין ב-2006, פרס תאודור ו' שולץ ב-2007, מדליית זהב של נשיא הרפובליקה של איטליה ב-2008, פרס לתרומה ייחודית במדיניות ציבורית עבור ילדים בשנת 2009 וכן מדליית פריש בשנת 2014.
הפיגוע בשער בידו (2017)
חונגוו, קיסר סין
חונְגְווּ (洪武, בפין-יין: Hóngwǔ - "לחימה נרחבת"; 21 באוקטובר 1328 - 24 ביוני 1398) היה הקיסר הראשון והמייסד של שושלת מינג בסין. שלט משנת 1368 ועד מותו.
ביוגרפיה.
נולד בשם ג'וּ יְוֵּאנְגָ'אנְג (朱元璋, בפין-יין: Zhū yuánzhāng), למד בצעירותו במנזר בודהיסטי ובשל מצוקה כלכלית נשלח מהמנזר לקבץ נדבות. ב-1352 הצטרף לאחת מקבוצות המורדים הרבות הקשורות לטורבן האדום (紅巾), סניף של אחווה סינית סודית של אינטלקטואלים בודהיסטים המכונה "הלוטוס הלבן" (白莲教). הוא התחתן עם הבת המאומצת של אחד ממנהיגי המרד, גְווֹ דְזְה-שִׂינְג, ולאחר שגְווֹ נלכד והוצא להורג בשנת 1356 הפך ג’ו יואנג’אנג למנהיג קבוצת המורדים. בהדרגה השיג עליונות על קבוצות המורדים האחרות ובסופו של דבר גם על הצבא של שושלת יואן. באותה שנה כבש ג’ו יואנג’אנג את נאנג'ינג ובהדרגה הרחיב את שליטתו על כל עמק הנהר יאנגצה. בשנת 1368 כבש צבאו של ג’ו יואנג’אנג את עיר הבירה של שושלת יואן, "חאנבליק" (בסינית דאדו, כיום בייג'ינג) והקיסר האחרון משושלת יואן נמלט צפונה למונגוליה. ג’ו יואנג’אנג הורה להרוס את הארמונות של שושלת יואן עד היסוד, ושינה את שם העיר לבֵּייפִּינְג (北平, מילולית "שלום צפוני"). באותה שנה (1368) ייסד ג’ו יואנג’אנג בנאנג'ינג (בסינית "הבירה הדרומית") שושלת קיסרים חדשה בשם מינג (בסינית "המזהירה") ונטל לעצמו את התואר הקיסרי "חונְגְווּ". במקביל הוא הקים ג'יניוויי להגנת על המשטר.
חונגוו שלט משנת 1368 ועד למותו בשנת 1398. נחשב לאחד הקיסרים החשובים והאוטוקרטיים ביותר בסין. הוא הכריז על נאנג'ינג כבירתו הקיף את העיר בחומה באורך 50 קילומטרים, ובנה ארמונות ומבני ממשל. חונגוו הנהיג רפורמות מרחיקות לכת בסדרי הממשל, בחקיקה, בצבא, בחקלאות ובמסחר. ב-1364 החל חונגוו לנסח ספר חוקים קונפוציאני, ה"דָאמִינְג לוּ" (大明律, פין-יין: Dàmíng lǜ) אותו סיים ב-1397 וכלל בו כללים מספר החוקים של שושלת טאנג. חונגוו הקים צבא חזק המאורגן בשיטה הצבאית הידועה כשיטת ויי-סוּ (卫所, פין-יין: Wèi suǒ), שיטה שנועדה להבטיח את חוזקו של הצבא מצד אחד אבל למנוע קשרים אמיצים מדי בין המפקדים לחיילים, שיובילו למרידה, מצד שני. צבאו הכניע את מדינת יון-נאן, השתלט על מנצ'וריה וגרש את המונגולים הרחק צפונה. קוריאה הפכה לבת ברית והעלתה לו מס, כמו גם נאות המדבר של טורקסטן.
בשנת 1371 הוא יזם תחילת מדיניות חייג'ין שהגבילה סחר ימי.
כבר בתחילת שלטונו הכין חונגוו, הוראות שישמשו כהנחיות לדורות הבאים. הוראות אלה כללו את התובנה שהמדינות המצויות מצפונה של סין הן מסוכנות ומהוות איום למשטר מינג ולעומתן המדינות המצויות מדרום לסין אינן מהוות איום. יתר על כן, הוא קבע כי היות שהמדינות בדרום אינן מהוות איום - אין להתקיפן. ועדיין, למרות או אף בשל הנחיות אלו, סבלו המשטרים במדינות מדרום לסין משאיפות התפשטות של שושלת מינג במהלך המאה הבאה. בסופו של דבר החלישו ההסתבכויות הצבאיות הנמשכות בדרום את משטר מינג בלא שהראו תועלות מוחשיות.
חונגוו הפגין סלידה ממסחר, תולדה מהיותו מאמין בתורת קונפוציוס, ותמך ביצירת קהילות חקלאיות אוטרקיות. עם הקמת שושלת מינג הופקעה הבעלות על שטחי קרקע גדולים שהתרכזה בידיים מעטות שהתפתחה בשושלת סונג המאוחרת ובתקופת יואן. אחוזות גדולות הוחרמו על ידי הממשל, חולקו ליחידות קטנות והושכרו. עבדות פרטית נאסרה. עקב כך, בזמן מותו של קיסר מינג השלישי, יונגלה, הייתה עיקר החקלאות הסינית בידיהם של איכרים עצמאים בעלי אדמה.
תחת חונגוו הפך הקונפוציאניזם שוב לדת המדינה ותחת שלטונו נטלה שוב האצולה המשכילה הקונפוציאנית, שנדחקה לשוליים במשך כמאה שנים בזמן שושלת יואן, את התפקיד הבכיר של ניהול האימפריה.
ב-1380 הורה חונגוו על הוצאתו להורג של חוּ וֵייוּנְג (胡惟庸, פין-יין: Hú wéiyōng) ששימש כראש הממשלה בחשד שקשר להדיחו. בעקבות אירוע זה ביטל חונגוו את משרת ראש הממשלה ונטל על עצמו להיות גם קיסר וגם מנהל משרדי הממשלה, תקדים שנשמר במהלך כל שושלת מינג. החשד ההולך וגובר כלפי שריו ונתיניו הביא את חונגוו להקים את הגִ'ין-יִיוֵיי (锦衣卫, פין-יין: Jǐnyīwèi), משטרה חשאית שאנשיה גויסו מתוך משמר הארמון. כ-100,000 איש הוצאו להורג בתקופת שלטונו.