לאבן החן המייצגת את הבודהה ולאבן החן המייצגת את הדהרמה מיוחס ערך בל ישוער, היות שאינן גשמיות: לא ניתן ליצור אותן, להשמידן או לשנותן בכל צורה שהיא. תודעת הבודהה בגופו הארצי מדומה לא פעם לאבן החן הגדולה מכולן - היהלום.
תפיסת המחסה בשלוש אבני החן מסמנת את בחירתו של אדם להפוך לבודהיסט באופן רשמי, והיא ממלאת תפקיד מרכזי בטקסי-חניכה של נזירים ומאמינים בודהיסטים המבקשים ללכת בדרכו של גאוטמה בודהה. בקהילות טהרוואדה רבות, נזירים ומאמינים בראשית דרכם מזמרים פזמון בשפת הפאלי הקרוי "וונדנה טי סאראנא":
נהוג להסביר את תפקידן ואת חשיבותן של שלוש אבני החן באמצעות המשלתן לתהליך טיפול רפואי - המתרגל הוא המטופל; המחלה היא הסבל ממנו הוא מבקש להשתחרר; הבודהה הוא הרופא; הדהרמה היא התרופה; והסנגהה היא הצוות הרפואי התומך. אנלוגיה זו ממחישה שלקיחת המחסה באבני החן איננה מעשה סמלי שמטרתו לבטא אמונה דתית, אלא דרך ליצור בהירות ביחס לתהליך המוביל לשחרור, ולמרכיביו.
ג'ון ספנסר (שחקן)
ג'ון ספנסר (אנגלית: John Spencer; 20 בדצמבר 1946 - 16 בדצמבר 2005) היה שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי. מוכר בעיקר בשל גילום דמותו של ליאו מק'גארי, ראש הסגל של הבית הלבן בסדרת הדרמה הבית הלבן.
קורות חיים.
נולד בשם ג'ון ספשוק (Speshock) כבנם היחיד של זוג ממעמד הפועלים בצפון מזרח ארצות הברית. ספנסר גדל ברובע טוטוואה שבמדינת ניו ג'רזי. בגיל 16 החל ללמוד בתיכון לאמנויות במנהטן. בין חבריו לספסל הלימודים היו גם לייזה מינלי (לימים אמנית מצליחה) ופנחס צוקרמן (לימים מוזיקאי מצליח). ספנסר המשיך ללימודים גבוהים באוניברסיטת פיירלי דיקינסון, אך לא השלים את תואר ראשון.
תפקידו הראשון של ספנסר היה בסדרת הטלוויזיה "המופע של פאטי דיוק" עת היה נער בשנת 1963, אך הפריצה הגדולה שלו הייתה זמן רב אחר כך, בסרט הקולנוע "בחזקת חף מפשע" לצדו של האריסון פורד ב-1990. במהלך קריירה בת ארבעה עשורים הופיע ספנסר בתפקידים רבים בקולנוע, בטלוויזיה ואף בתיאטרון. השתתף בהפקת משחק המחשב האינטראקטיבי הרביעי בסדרה של "וינג קומנדר" ("מפקדת הכנף") שהיה ללהיט עולמי. הוא מוכר בעיקר בשל גילום דמותו של טומי מולני בסדרת הטלוויזיה המצליחה פרקליטי אל איי, ובשל גילום דמותו של ליאו מק'גארי בסדרה מצליחה נוספת; הבית הלבן. על הופעתו ב"הבית הלבן" זכה בפרס אמי והועמד לפרס גלובוס הזהב. בדומה לדמות הבדיונית אותה גילם בסדרה, גם ספנסר היה אלכוהוליסט.
ימים ספורים לפני יום הולדתו ה-59 נפטר ספנסר מהתקף לב בבית חולים בלוס אנג'לס. הוא נקבר בעיירה בה גדל בניו ג'רזי.
דורה מאר
דורה מאר (בצרפתית: Dora Maar; 22 בנובמבר 1907 – 16 ביולי 1997) הייתה צלמת וציירת ארגנטינאית-צרפתייה ממוצא יהודי. נודעה גם כאהובתו וכמוזה של פבלו פיקאסו.
ביוגרפיה.
נולדה בשם הנרייטה תיאודורה מרקוביץ, בתם של בני הזוג יוסף מרקוביץ, ארכיטקט יהודי מקרואטיה שתכנן בתים רבים בעיר הבירה הארגנטינית, ולואיז-ז'ולי ווּאזַן, צרפתייה מקוניאק. מאר נולדה בעיר טור אך גדלה בבואנוס איירס. בפריז למדה צרפתית, ספרדית ואנגלית. בשנותיה הראשונות כצלמת החלה להשתמש בשם דורה מאר.
מאר הגיעה לפריז בשנת 1926 והחלה ללמוד ציור בבית ספר פרטי ולאחר מכן עברה לצילום. בשנת 1935 פתחה סטודיו לצילום.
בשנת 1936 פגשה לראשונה את פיקאסו בבית קפה, דה מאגו, בפריז. בעת פגישתם מאר הייתה אמנית בזכות עצמה והפיקה אוסף מרשים של צילומים. פיקאסו היה צייר מצליח ומפורסם בן 55. תקופת שיתוף הפעולה ביניהם החלה כשביקש ממנה לצלם את תמונותיו. עבודתם המשותפת הביאה את מאר להתמסר לציור.
דורה, שהייתה צעירה מפיקאסו בעשרים וחמש שנים, התאימה לדרישתו של פיקאסו, כפי שביטא אותה: "כשאני חי עם אשה צעירה ממני, הדבר עוזר לי להישאר צעיר".
פיקאסו צייר את דיוקנה של דורה עשרות פעמים; בתחילה צייר אותה בצורה ריאלית ובהמשך, מספר שנים לפני
שנפרדו, מעוותת עם פנים מפורקות ומפלצתיות.
ההסבר שנתן פיקאסו לעיוות ולהבעות הכאב בציורי דיוקנה של דורה היה פשוט: "כבר שנים אני מצייר אותה בצורה שכזאת. אישה מעונה, אבל לא מתוך סאדיזם, ולא משום שאני שואב הנאה כלשהי מכך, אלא מתוך ציות לדימוי שכפה את עצמו עלי".
מתודולוגיית XP
קשת רכוב
קשת רכוב או פרש קשת הוא פרש, אשר נשקו העיקרי הוא החץ והקשת. אלה הם פרשים קלים ניידים במיוחד שתוקפים בטקטיקה של "פגע וברח". בדרך כלל היו מתקרבים במהירות גבוהה לגוף הצבא היריב, משחררים מטחי חצים ומסתלקים במהירות גבוהה לפני שהאויב היה מסוגל להגיב. במקרה של התנגשות חזיתית עם כוחות אחרים היו בדרך כלל בנחיתות כי בדרך כלל לא עטו שריון גוף.
הקשתים הרכובים והערבה האירואסייתית.
הערבות הגדולות של מרכז מערב אסיה וחלקים גדולים ממזרח אירופה, השייכים כולם לאזור האקולוגי של הערבה האירואסייתית, סיפקו שפע כרי מרעה לסוסים ולמקנה. מאחר שהיו פחות טובים לחקלאות מתורבתת מאשר אזור הסהר הפורה ועמקי הנהרות של סין, סיפקו ערבות אירואסיה מקום מחיה לעמי נוודים שהתבססו על גידול מקנה ועל פשיטות ביזה על יישובים חקלאיים כדי לקיים את עצמם. עמי נוודים אלה הסתמכו על חיל הפרשים היעיל שלהם במהלך פשיטותיהם, שהיו מהירות וקטלניות. בשבילם המלחמה לא הייתה רק תכלית אסטרטגית אלא גם אורח חיים.
מתוך עמי נוודים אלה, המונגולים היו הפרשים הרכובים המוצלחים ביותר ובעזרתם בנה ג'ינג'יס חאן את האימפריה שלו, קשתים רכובים טובים אחרים הם הממלוכים. היו פרשים רכובים טובים גם אצל השבטים הסקיתים, הסארמאטים, ההונים, המדיארים והטורקמנים ועמים אחרים.
ברמרטון
בְּרֶמֶרטְוֹן (באנגלית: Bremerton) היא עיר במחוז קיצֶפ, בוושינגטון שבארצות הברית. העיר ממוקמת מערבית לסיאטל ובצידו המערבי של מפרץ פיוג'יט. חלק מהעיר מהווה בסיס ומספנה של הצי האמריקני ורבים מתושבי העיר ספנים או עובדי הצבא.
נכון לשנת 2011 בברמרטון 38,790 תושבים.
היסטוריה.
העיר הוקמה בשנת 1891 על ידי ויליאם ברימר, יזם גרמני שעבר לארצות הברית בחיפוש עבודה. ברימר מכר את האזור לצי האמריקני באותה השנה והאזור הוכרז כעיר בשנת 1901.
במשך מלחמת העולם השנייה, אוכלוסיית העיר גדלה ליותר מ-80,000 נפש. הנשיאים פרנקלין רוזוולט והארי טרומן ביקרו את העיר בשנות ה-40, שנים בהן העירייה אף פתחה מכללה קהילתית.
גאוגרפיה ואקלים.
העיר נמצאת בחצי האי קִיטצֶפ, המהווה חלק מחצי האי אולימפיק. העיר ממוקמת מסביב לצד המערבי של מפרץ פיוג'יט (העיר סיאטל ממוקמת בצד המזרחי של המפרץ). מערבית לעיר נמצא רכס הרי אולימפיק.
אזור העיר מיוער, והאקלים של האזור אופייני למערב מדינת וושינגטון: יש קיץ יבש וחמים אך קצר. בסתיו, בחורף, ובאביב גשום מאוד אבל האוקיינוס השקט מונע קיצוניות בטמפרטורות. בשל כך, אין כמויות שלג רבות בחורף וכמעט אין שרב בקיץ. טווח הטמפרטורות הוא בין 15–30 מעלות־צלזיוס בקיץ, ובין 0–13 בחורף.
דמוגרפיה.
נכון ל-2011, בעיר 38,790. נכון לשנת 2000, מפקד האוכלוסין של ארצות הברית לימד כי בעיר 39,597 תושבים. מתוכם, 74.97% לבנים, 1.95% אינדיאנים, 5.53% אסיאתיים, 0.93% מוגדרים כ-Pacific Islander, 7.50% הם אפרו-אמריקאים, 6.59% היספנים, ו-2.57% מקבוצות אתניות אחרות. ל-6.56% מהתושבים הרכב אתני של יותר מקבוצה אתנית אחת.
השכר הממוצע של השכירים הוא $30,950 (ממוצע לאומי: $42,350.95). הגיל הממוצע של התושבים הוא 30.9 שנה. 14.6% מהתושבים למדו במוסד של השכלה גבוהה. 19.4% מהתושבים נמצאים מתחת קו העוני.
תחבורה.
בעיר כביש מהיר אחד (כביש מדינתי מס' 3), החוצה אותה בדרום ובצפון.
יש מערכת מעבורות נרחבת שמקשרת בין העיר ברמרטון לעיר סיאטל.
ערים תאומות.
עיריית ברמרטון משותפת בתוכנית ערי האחיות וייסדה יחסים עם הערים הזרות הבאות:
אברהם אבצ'וק
אברהם אבצ'וק, ביידיש: אברום אבטשוק (1897, לוצק - 10 באוקטובר 1937) היה סופר יידיש, מבקר ועיתונאי.
אברהם אבצ'וק נולד בעיר לוצק, באוקראינה של היום. אברהם אבצ'וק היה סופר יידיש, ומבקר ידוע. הוא תמך במהפכה הרוסית. לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה אזו רמגוריו היה שייך לפולין. בשנת 1923 אברהם אבצ'וק עבר את הגבול והגיע לקייב שהיה חלק של ברית המועצות. הוא הגיע עמדות חשובות בממסד היידישאי קומוניסטי שלאחר המהפכה ובארגונים של סופרים. אברהם אבצ'וק היה עובר במכון לחקר תרבות יהודית בקייב.
בתקופת הטיהורים הגדולים נעצר, הואשם בתמיכה בלב טרוצקי והוצא להורג. בשנת 1956 טוהר מכל ההאשמות.
בבית הספרים הלאומי אצורים ורשומים כעשרה ספרים משלו, ובהם תרגומים, ביקורות, סיפורים וספרי הדרכה בתורת המטריאליזם. לא נמצאו יצירות משלו שתורגמו לעברית.
מספריו.
מהדורה נוספת של סיפוריו, "דער ציילונגען פון סוביעטישע יידישע שרייבר", מסיפוריו של סופר יהודי סובייטי, נדפסה במוסקבה, הוצאת סובייטסקי פיסטאל, בשנת 1969.
אולימפיק איירליינס
אולימפיק איירליינס ובדרך כלל רק אולימפיק (ביוונית: Ολυμπιακές Αερογραμμές, באנגלית: Olympic Airlines) הייתה חברת התעופה הלאומית של יוון, ובסיסה היה בנמל התעופה הבינלאומי אתונה-אלפתריוס וניזלוס. למרות שלוגו החברה ושמה מזכירים את אלה של התנועה האולימפית, מקורם ב-12 האלים האולימפיים. בשנת 2009 החברה הופרטה, וב-29 בספטמבר 2009 היא הפסיקה את כל פעולותיה, למעט מספר קווי טיסה בתוככי יוון, המוגדרים כקווים ציבוריים, ומספר קווים בינלאומיים ליעדים מחוץ לארצות האיחוד האירופי. מעמדם של קווים אלה יוכרע במכרז. כל פעולותיה של החברה מבוצעות על ידי החברה הפרטית שירשה אותה - אולימפיק אייר.