שיטות החילוץ היו שונות ומגוונות. באזורים מדבריים היה אפשר להפעיל כוחות עמוק בשטח האויב, ולהיעזר במטוסים ובכלי רכב של ה-LRDG. חילוץ באמצעות כלי שיט היה שכיח באזור הים האגאי. באזורים שבהם שלטו פרטיזנים אפשר היה להנחית מטוסים. וכשהלחימה עברה לאדמת איטליה התבצעו הפעולות על פי השיטות שהיו נהוגות במערב אירופה – מילוט האנשים בנתיבי בריחה קרקעיים (שזכו לכינוי rat line, "נתיב העכברוש") והברחתם אל מעבר לקו החזית. במרבית המקרים הפעילה מחלקת ה-MI9 חוליות חילוץ שהיו מורכבות מקצין ולפחות חייל אחד, שהיו מצוידים במכשיר קשר.
עם כניסת האמריקנים ללחימה בזירת הים התיכון, התרחבה גזרת פעילות החילוץ והמילוט של מחלקת ה-MI9 בזירת הים התיכון, שגם החלה לפעול במשותף עם המחלקה המקבילה לה בצבא האמריקני . מאחר שהפעילות עברה ברובה למערב הים התיכון, התפצלה ב-1 בנובמבר 1943 מחלקת ה-MI9: חלקה נשאר בקהיר בפיקודו של סימונדס ופעלה במזרח הים התיכון ובבלקן, וחלקה האחר מוקם באלג'יר בפיקודו של איש חיל האוויר הבריטי סא"ל א' דניס. באוגוסט 1944, כאשר מוקד הלחימה היה באיטליה, הועברה האחריות על מחלקת ה-MI9 של סימונדס מה-A' Force' של קלארק בקהיר למחלקת המבצעים במפקדת בנות הברית בקזרטה ליד נפולי.
עם סיום המלחמה, הופסקה פעילות ה-MI9, והיחידה פורקה כמו יחידות חשאיות רבות אחרות ובהן, לדוגמה, מנהלת המבצעים המיוחדים.
שיתוף הפעולה עם הנהגת היישוב העברי.
אנתוני סימונדס היה ידוע באהדתו לעניין הציוני. הוא פעל בשעתו עם וינגייט במסגרת פלוגות הלילה, וקיים אז קשרים הדוקים עם אישים שונים בהנהגת היישוב ובהם ראובן זסלני, שהיה אחראי מטעם הסוכנות היהודית על קשרים עם גופי המודיעין הבריטי. העובדה שמשימותיה של מחלקת ה-MI9 היו דומות למטרות של הנהגת היישוב – שרצתה לשלוח שליחים לאירופה לחילוץ אנשים הנמצאים מעבר לקווים – יצרה אפשרויות נרחבות לשיתוף פעולה. ואכן, בתחילת 1943 נחתם (ככל הנראה בקושטא) הסכם עליו חתמו סימונדס, זאב שינד (מראשי המוסד לעליה ב') וראובן זסלני. לפי ההסכם המחלקה הבריטית (MI9) תסייע בהצנחת צנחנים מארץ-ישראל, שתפקידם יהיה כפול — לסייע בהברחת יהודים וכן להכין מקומות מסתור לאנשי צבא בריטים, ובעיקר לסייע בחילוץ טייסים של בנות הברית שהחלו לתקוף מטרות אסטרטגיות באזור ובמיוחד את שדות הנפט בפלוישט שברומניה.
מחלקתו של סימונדס הייתה קטנה יחסית וכללה רק כמה עשרות אנשים, אך בשל אהדתו של סימונדס לעניין הציוני שיתוף הפעולה עמה היה גדול מזה שהתקיים עם גופים חשאיים אחרים. שאול אביגור, מי שהיה ראש המוסד לעלייה ב', מעיד כי 21 מצנחני היישוב הופעלו באמצעות MI9, ורק מיעוטם באמצעות מנהלת המבצעים המיוחדים (SOE). יש לזקוף את הנתון הזה, בין השאר, לעובדה שמנהלת המבצעים המיוחדים לא פעלה בבולגריה, ברומניה ובהונגריה, דבר שאפשר ליחידתו של סימונדס למלא את החלל. בין צנחני היישוב שהופעלו על ידי ה-MI9 היו: יהודה אחישר, אריה אורני, דב ברגר, ישעיהו טרכטנברג, יצחק בן אפרים ואבא ברדיצ'ב שנשלחו כולם לפעילות ברומניה; חנה סנש ויואל נוסבכר שנשלחו להונגריה; וכן אהרון בן יוסף ויוסף ורון שנשלחו לבולגריה.
גיוס מתנדבים ארצישראלים אחרים.
בנוסף על גיוס הצנחנים בתיאום עם הנהגת היישוב, גויסו למחלקתו של סימונדס ב-A' Force' גם יחידים שהתאימו לדרישות ולצרכים של הבריטים. חיים רפאלי, לדוגמה, פעל בשירות הצבא הבריטי ביוון ונמנה עם אלה שהבריטים לא הספיקו לפנות בעת נסיגתם. לאחר כניעת הבריטים בקלמטה נשבה רפאלי על ידי הגרמנים, הוא הצליח לברוח ממחנה השבויים, לחבור למחתרת היוונית באזור אתונה, ולאחר כמה חודשים חולץ מיוון על ידי אנשי ה-MI9 ב-A' Force'. עם חזרתו מהשבי לארץ ישראל, גייסו אותו הבריטים למחלקת ה-MI9 החשאית, משום שהם רצו לנצל את היכרותו עם השטח, קשריו עם המחתרת היוונית, ניסיונו האישי בהימלטות והיותו איש ים (רפאלי היה בוגר בית הספר הימי בצ'יוויטווקיה). הוא פעל בשליחות ה-MI9 במימי יוון בספינת דיג שנרכשה במיוחד לצורך כך, והופעלה מקפריסין. באמצעות ספינת הדיג חולצו לוחמים בריטים שטרם נשבו או כאלה שברחו מהשבי ונותרו בשטחי יוון שהיו בשליטת הגרמנים.
בהמשך המלחמה פעל רפאלי בשליחות MI9 גם באיטליה (זירה שבה פעל מתנדב ארצישראלי נוסף – בנימין גפנר). שניהם נמנו על החוליות שהסתננו אל מעבר לקו החזית, איתרו טייסים שהופלו מעל השטחים שהיו בשליטת הגרמנים והעבירו אותם לשטח שבידי בנות הברית. על פעילותם זו מעבר לקווי האויב זכו השניים בציון לשבח. במהלך פעילותם מילטו גפנר ורפאלי גם יהודים אל האזור המשוחרר.
בצפון איטליה פעל מתנדב ארצישראלי נוסף – . גם הוא החל שירותו בחיל החפרים, נפל בשבי הגרמנים ביוון והצליח להימלט במבצע נועז מהשבי. במהלך פעילותו ב-MI9 נהרג קספ בצפון איטליה בעת מבצע לחילוץ שבויי מלחמה של בעלות הברית ויהודים, ומקום קבורתו לא נודע. לאחר מותו עוטר קספ באות השירות המצוין על פעולות מסוכנות באיטליה.
מאן NL262
מאן NL262 (בגרמנית : MAN NL262) הוא אוטובוס עירוני מתוצרת חטיבת המשאיות והאוטובוסים MAN Truck &amp; Bus בבעלות מאן, אשר יצר בין השנים 1992–1998 בגרמניה.
ולדימיר ולדימירוביץ' פון נוטבק
ולדימיר ולדימירוביץ' פון נוטבק (; 9 ביולי 1865 – 1921) היה לוטננט גנרל בצבא האימפריה הרוסית אשר פיקד על הארמייה הראשונה במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה.
תחילת דרכו.
נוטבק נולד ב-9 ביולי 1865 כבנו של הגנרל ולדימיר וסילייביץ' פון נוטבק. ב-1 בספטמבר 1883 הוא התגייס לצבא האימפריה הרוסית. ב-1885 הוא סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית והוצב כפודפורצ'יק ברגימנט היגרים של המשמר הקיסרי. ב-7 באוגוסט 1889 הוא הועלה לדרגת פורוצ'יק. ב-1891 סיים את לימודיו באקדמיית המטה הכללי ניקולייב. באוקטובר 1894 מונה למפקד פלוגה במשמר הקיסרי. ב-28 ביולי 1892 הוצב במטה דיוויזיית המשמר ה-1. ב-21 ביוני 1893 הוצב במטה העליון של המשמר והמחוז הצבאי פטרבורג. ב-6 בדצמבר 1898 הועלה לדרגת פודפולקובניק והפך לממונה על הרכבת ונתיבי המים באזור פטרסבורג-דווינסקי. ב-1902 הועלה לדרגת קולונל. ב-5 במאי 1903 מונה למפקד רגימנט היגרים של המשמר. ב-8 באוקטובר 1905 מונה למפקד רגימנט הרכבות הראשון. ב-1908 הועלה לדרגת גנרל-מיור. ב-31 בדצמבר 1910 מונה למפקד הבריגדה הפינית ה-2.
מלחמת העולם הראשונה ואחריתו.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 לחמה הבריגדה של נוטבק כנגד האוסטרו-הונגרים בקרב גליציה. ב-23 במרץ 1915 הוא הועלה לדרגת לוטננט גנרל. במאי של אותה שנה הבריגדה שלו הפכה לדיוויזיה. ב-3 ביולי הוא הועבר לפקד על הדיוויזיה ה-1 של המשמר. ב-25 באפריל 1917 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-6 ולחם עמו במסגרת הארמייה ה-11. ב-9 בספטמבר של אותה שנה הוא הועבר לפקד על הארמייה הראשונה. בנובמבר הוא פרש מהצבא.
בתחילת 1918 הוא התגייס ל ולחם עמו במלחמת האזרחים הרוסית. הוא מונה למפקד המחוז הצבאי וולגה, אולם בעקבות כיבוש העיר סמרה בידי הלגיונות הצ'כוסלובקיים שתמכו ב, הוא בחר לערוק והצטרף לצ'כוסלובקים כלוחם רגלי פשוט. ב-9 במרץ 1919 הועבר לכוחות המילואים של הצבא הלבן והוצב במחוז הצבא אומסק. ב-18 ביולי של אותה שנה הוא הוצב במטה הכללי של המחוז הצבאי אמור. בסוף השנה הוא עזב את הצבא ועבר לגור באירקוטסק. הוא נפטר במהלך 1921.
גביע המדינה בכדורסל 2020/2021
גביע המדינה בכדורסל לעונת 2020/2021 היא התחרות ה-61 מאז היווסדו של המפעל.
מכבי תל אביב זכתה בגביע ה-45 בתולדותיה, לאחר שניצחה במשחק הגמר את מכבי ראשון לציון.
סיבוב ראשון.
הגרלת הסיבוב הראשון נערכה ב-20 באוגוסט והועברה דרך תוכנת "זום". בעקבות משבר הקורונה.
משחקי הסיבוב הראשון נקבעו בתחילה לתאריכים 21–22 באוקטובר 2020 אך נדחו לתאריכים 4-5 בנובמבר 2020.
בסיבוב הראשון ישוחקו 12 משחקים בהשתתפות 24 קבוצות, 9 מליגת העל ו-15 מהליגה הלאומית אליהן יצטרפו בסיבוב השני ארבעת הפינליסטיות מגביע המדינה 2019/2020, מחזיקת הגביע הפועל ירושלים, עירוני נהריה, מכבי ראשון לציון ועירוני נס ציונה העפילו אוטומטית לשלב הבא.
במהלך הסיבוב הראשון לא יפגשו קבוצות מליגת העל ובמקרה של פגישה בין קבוצה מליגת העל לקבוצה מהליגה הלאומית המשחק יתקיים בביתה של הקבוצה מהלאומית.
סיבוב ראשון.
קבוצה א' היא הקבוצה המארחת.
הגמר.
משחק הגמר נערך ב-27 במאי 2021 בהיכל טוטו חולון שבחולון, וניצחה בו מכבי תל אביב בתוצאה 69:86, שזכתה בגביע המדינה ה-45 בתולדותיה.
לסלי וורד
לסלי מתיו וורד (באנגלית: Leslie Matthew Ward; 21 בנובמבר 1851 - 15 במאי 1922) היה אמן פורטרטים וקריקטוריסט בריטי, שצייר במשך ארבעה עשורים 1,325 דיוקנאות שפורסמו באופן קבוע בכתב העת ואניטי פייר, תחת הכינוי "ספיי" ( SPY ). הפורטרטים יוצרו בצבעי מים והפכו לכרומוליטוגרפים לפרסום במגזין. אלה בדרך כלל שוכפלו על נייר טוב יותר ונמכרו כהדפסים.
רקע כללי.
וורד היה אחד משמונת ילדיהם של האמנים אדוארד מתיו וורד והנרייטה וורד. הוריו נשאו שם משפחה זהה גם לפני נישואיהם, אך לא היו קרובי משפחה. שניהם היו ציירי היסטוריה ידועים, אמו הגיעה ממשפחה של ציירים וחרטים, ביניהם אביה, צייר המיניאטורות ג'ורג' רפאל וורד, וסבה, צייר החיות המהולל ג'יימס וורד. היא הייתה האחיינית והאחיינית רבא של צייר הדיוקן ג'ון ג'קסון (אמן) והצייר ג'ורג' מורלנד.
לשני הוריו היו אולפנים בבתיהם בסלאו ובקנזינגטון בלונדון, שם הם אירחו באופן קבוע את האליטה האמנותית והספרותית של לונדון. אביו של לסלי וורד אירח את צ'ארלס דיקנס ואורחים בולטים אחרים.