אג'יי גדל בקבוצת הארטס אוף אוק מהעיר אקרה הגנאית, ובשנת 2005 הגיע לישראל וחתם במועדון ספורט אשדוד. בעונת אשדוד שקלה לשחרר את אג'יי מהקבוצה עקב יכולת חלשה, אך לבסוף החליט המאמן אלון חזן להשאירו בסגל הקבוצה. בעונה שלאחר מכן שוחרר וחזר לקבוצת הארטס אוף אוק. ב-2013 עזב את המועדון.
את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גאנה ערך אג'יי בשנת 2001. אג'יי העפיל עם נבחרת גאנה למונדיאל 2006, אך עקב סכסוך עם המאמן, צפה בכל המונדיאל מן הצד ולא שותף באף משחק.
מונית שירות
מונית שירות היא מונית הנוסעת במסלול קבוע מראש, שלאורכו היא אוספת נוסעים ומורידה אותם, בניגוד למונית ״מיוחדת״ (ספיישל) המסיעה את נוסעיה בכל נתיב ואינה אוספת נוסעים בין נקודת המוצא לנקודת ההורדה. בדרך כלל חופפים קווי השירות את מסלולי נסיעתם של קווי אוטובוסים, אך שעות הפעילות של מוניות שירות חובקות לעיתים גם את שעות הלילה, סוף השבוע, מועדים וחגים. למוניות שירות אין בדרך כלל לוח זמנים קבוע והמונית יוצאת לדרכה כאשר היא מלאה. מוניות שירות רשאיות לעצור לשם איסוף והורדת נוסעים גם במקומות שאינם מיועדים לכך במפורש, לפי בקשת הנוסעים במונית או אלה המבקשים לעלות אליה.
מקור השם בא מצירוף המילים share route ולא שירות מלשון לשרת, שם זה נשאר מתקופת המנדט הבריטי בארץ ישראל.
ב-2003 האקדמיה ללשון העברית
קבעה את המילה לקטנית כתחליף תקני לביטוי "מונית שירות", אך חידוש זה לא הפך למקובל בלשון הדיבור ובוטל.
פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה
פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה (או בשמו הנפוץ פסטיבל חיפה) הוא פסטיבל הסרטים הבינלאומי הראשון בישראל שנערך מדי שנה באזור מרכז הכרמל וכרמל צרפתי בחיפה. הפסטיבל נוסד בשנת 1983 והוא אחד מאירועי הקולנוע הגדולים והחשובים בארץ. במהלך עשרה ימים בחג סוכות, מוקרנים בפסטיבל למעלה מ-280 סרטים לצד אירועים מיוחדים, כיתות אמן ומפגשים עם יוצרים ידועים מהארץ והעולם.
היסטוריה.
הפסטיבל נוסד בשנת 1983 בעידודו של ראש עיריית חיפה דאז, אריה גוראל, ועל ידי יוסי גלוזמן, אז מזכיר העיר חיפה ומ"מ יו"ר קרן תרבות חיפה, מנהלת קולנוע "שביט אשרוב" ענת אשרוב ומנהל הסינמטק, יוסי אורן.
הפסטיבל מופק על ידי חברת "אתוס", החברה העירונית לאירועי אמנות, תרבות וספורט. למשך 10 ימים ובמהלך חג הסוכות, מוקרנים עשרות סרטים במספר אולמות הקרנה משעות הבוקר ועד חצות. בנוסף נערכים אירועי חוצות, מופעים והקרנות פתוחות.
סרטי הפסטיבל הם ברובם זוכי פרסים ונבחרי הפסטיבלים החשובים בעולם.
באוקטובר 2020, התקיים הפסטיבל ה-36 במתכונת מצומצמת ובאונליין, בהתאמה למגפת הקורונה בישראל ומגבלותיה.
בפסטיבל 2021, התקיים הפסטיבל ה-37 בהתאם להנחיות התו ירוק.
הכרה בינלאומית.
האקדמיה האמריקאית לקולנוע, אישרה ביוני 2022, שסרט עלילתי קצר הזוכה בפסטיבל חיפה, יוכל להציג מועמדות לזכייה בפרס אוסקר, החל מטקס האוסקר הבא.
ממנהלי הפסטיבל.
והמנהלת האמנותית שלו כ-30 שנים עד 2020 הייתה פנינה בלייר, שגם ניהלה את סינמטק חיפה בשנים 1986–2005. החל מפסטיבל 2021 היא נשיאת הכבוד של הפסטיבל ומ"מ המנהל האומנותי הוא ירון שמיר
תחרויות הנערכות בפסטיבל.
בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה, נערכות תחרויות במהלכן מוענקים פרסים ליוצרים שונים: תחרות "עוגן הזהב" לקולנוע ים תיכוני, תחרות "כרמל" לקולנוע בינלאומי, תחרות בין יהדות לישראליות, ופרס תא המבקרים האירופאי "פדאורה".
אורחי הפסטיבל.
בשנת 2015 התארח הבמאי והמפיק האיראני מוחסן מח'מלבאף בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה (ה-31 במספר), בו עמד בראש צוות השופטים בתחרות לקולנוע ישראלי עלילתי. בפסטיבל הוקרן סרטו הקצר "הדייר", ולאחריו הסרט "בית ספר של אבא" בהשתתפותו ובהשתתפות משפחתו, המספר על בית הספר לקולנוע שהוא הקים ובו לימד את בני משפחתו ליצור סרטים. הבמאי קלוד לנצמן היה אורח הכבוד בפסטיבל במלאת 30 שנה לצאת סרטו "שואה". אורחים נוספים באותה שנה היו פיטר גרינוויי, ויין בלייר, לוקה גוודאנינו, סרז' ברומברג, השחקן והבמאי סרג'יו קסטליטו ואשתו הסופרת מרגרט מצאנטיני.
בשנת 2017 התארחו בפסטיבל הבמאי והמפיק סאם פולרד, השחקן הסקוטי בריאן קוקס והבמאית ההונגריה אילדיקו אניידי, זוכת פרס דוב הזהב. אורחים נוספים שהתארחו באותה שנה בפסטיבל הם הבמאי יאנוש סאס והבמאית מרתה מזארוש, ג'ונאס קארפיניאנו, אלסנדרו ראק האיטלקי וסילביו סולדיני.
לצד ההקרנות באולמות הסגורים, מתקיימים מדי שנה עשרות אירועי חוצות למבוגרים ולילדים שפתוחים בחינם לקהל הרחב: מופעי מוזיקה חיה, ירידי אומנים והקרנות סרטים על מסכי ענק.
פסטיבל הסרטים הבינלאומי בחיפה
גבעת הרדאר
גבעת הרדאר (בערבית: ג'בל א-ראדאר جبل الرادار או ג'בל בטן א-סידה جبل بطن السيدة) היא גבעה בהרי ירושלים, שעל מרגלותיה בנוי היישוב הר אדר המשמר את שמה. גובהה כ-880 מטרים מעל פני הים, והיא מצויה במיקום שממנו ניתן לצפות על ירושלים, יהודה, השפלה וכביש ירושלים תל אביב. הגבעה נודעה בעיקר בשל הקרבות הקשים שהתנהלו בה במלחמת העצמאות ובמלחמת ששת הימים.
היסטוריה.
בעבר היה מקובל לומר שהשימוש הצבאי בגבעת הרדאר החל במלחמת העולם השנייה, כאשר שלטונות המנדט הבריטי הקימו על הגבעה מכ"ם (רדאר) במטרה לאתר חדירות של מטוסים גרמנים או איטלקים. אולם, מתוך מחקרים חדשים מסתבר שהמתקן שהוקם על הגבעה היה תחנת ממסר רדיו-טלפון. בגלל צורת המתקן שהיה דומה לצלחת מכ"ם הוא כונה בטעות "הרדאר".
בעקבות פגיעות חוזרות ונשנות בקווי הטלפון הקרקעיים, עלתה חשיבותו של המתקן בגבעה זו.
הבריטים פירקו את המתקן ונטשו את הגבעה ב־11 במאי 1948, סמוך לסיום המנדט. אחרי שהבריטים פינו את הגבעה, הגבעה נתפסה על ידי כוחות הפלמ"ח אך הירדנים השתלטו עליה. ניסיונות הפלמ"ח וצה"ל לכבוש אותה מידיהם לא צלחו עד למלחמת ששת הימים.
הקרבות במלחמת השחרור.
ב-23 באפריל 1948, במהלך מבצע יבוסי, נכשלה התקפת הפלמ"ח על נבי סמואל. כוח תגבורת שיצא ממעלה החמישה לכוון נבי סמואל נתקל באזור הרדאר במחסומי אבנים ובהתקפת ערבים מקומיים, אליהם הצטרפו גם חיילי הלגיון הערבי ממחנה הרדאר. "גדוד הפורצים" הוכה מכה קשה: 38 מחייליו נהרגו, 15 בגזרת הרדאר, והשאר בנבי סמואל-בית איכסא.
ב־11 במאי, שלושה ימים לפני תום המנדט, הבריטים פירקו את המתקן ונטשו את הגבעה.
ב־13 במאי (ד' אייר, יום לפני הקמת מדינת ישראל), נכבש המוצב על ידי כוחות פלמ"ח. לאחר מכן הוא נמסר לאחריות גדוד "בית חורון" מחטיבת עציוני של ההגנה, בפיקודו של מאיר זורע - "זרו" ובצרוף מגינים מקיבוצי הסביבה. הוחל בעבודות ביצורים במוצב ומיקוש בסביבתו, בעיקר בדרך המובילה לבידו.
ב-25 במאי תקפו כוחות ירדניים את המוצב מכיוון בידו, בתותחים ומרגמות והתקדמו לכיוון המוצב - ההתקפה נהדפה. למחרת, עם שחר תקפו הירדנים שוב את המוצב בכוח עדיף של משוריינים וכוחות חי"ר ובסיוע ארטילרי והצליחו לכבוש אותו מידי כוחות ההגנה. מפקד המוצב, סגן עמיאל רוז'נסקי, ומספר לוחמים נהרגו בקרב. באותו הערב נעשה ניסיון לכבוש את הגבעה בחזרה מהכוחות הירדנים על ידי כוחות פלמ"ח-הראל (שבין מפקדיו היה אורי בן-ארי) אלא שניסיון זה לא צלח.
ב־1 ביוני נעשה ניסיון נוסף לכיבוש המוצב, על ידי כוחות הראל בסיוע פלוגה מגבעתי, אך גם הוא נכשל. במהלך הקרבות נשארו מספר חללים בשטח וגופותיהם הובאו לקבורה לאחר זמן רב. חלק נטמנו בקבר אחים בהר הרצל בחורף תש"י, וחלק נותרו בשטח הירדני.
לירדנים היה אינטרס חשוב להחזיק בגבעה שכן היא שלטה על כביש ירושלים-תל אביב, ויצרה שליטה ירדנית רציפה עד לטרון. גבעת הרדאר אף שלטה על הדרך המובילה בין רמאללה לבין לטרון ובכך איפשרה את המשך התספוקת לכוחות הירדנים שבמובלעת לטרון וסיפקה לה נשק ומזון שאפשרו את עמידותה בפני התקפות. עם סיום מלחמת העצמאות בהסכמי רודוס נותרה הגבעה בשליטת הירדנים עד למלחמת ששת הימים. הגבעה הייתה למתחם המבוצר ביותר של הצבא הירדני בגדה המערבית.
את הקרבות על הרדאר חקר ותיעד יאיר מדוצקי, שאחיו ינקלה מדוצקי נפל בניסיונות הכיבוש.
מלחמת ששת הימים.
במלחמת ששת הימים הוטל על חטיבת הראל (חטיבה 10) הממוכנת בפיקודו של אורי בן ארי, לפרוץ אל גב ההר ולהגיע לתל אל־פול (פסגת זאב) דרך הרכסים הצפוניים, כדי למנוע השתלטות ירדנית על מובלעת הר הצופים.
מתחם ההגנה הירדני ברדאר כלל שלושה מוצבים: רדאר 1, הסמוך לגבול; רדאר 2, הגדול מבין שלושת המוצבים, שהיה מעט מרוחק יותר ועל גבעה גבוהה יותר; ורדאר 3, המרוחק ביותר. את שלושת המוצבים החזיקה פלוגה של צבא ירדן.
החטיבה החלה את התקפתה ב־5 ביוני 1967 בשעה 17:15. אחד מצירי תנועת החטיבה היה הרדאר – נבי סמואל. שלושת המוצבים הירדנים באזור הרדאר נפלו תוך מספר שעות, במאבק עיקש בשדות המוקשים, אך עם התנגדות ירדנית מועטה.