עם תום עונת התיר דיאמנטי את חוזהו בגואנגג'ואו, בעיצומה של העונה בליגה הסינית. ב-29 באוגוסט 2016, לאחר שהשיג את השחרור מהמועדון הסיני, עבר דיאמנטי בהעברה חופשית לפלרמו מהסרייה א'. את הופעת הבכורה שלו ערך במחזור השלישי של העונה, בהפסד 3-0 לנאפולי ב-10 בספטמבר, אליו עלה עם סרט הקפטן.
וסטרן יונייטד.
ב-24 ביולי 2019, חתם לעונה בוסטרן יונייטד מליגת העל האוסטרלית. עם חתימתו מונה לקפטן הקבוצה.
נבחרת איטליה.
דיאמנטי זכה לזימון בכורה מהמאמן צ'זרה פראנדלי לקראת משחק ידידות מול ב-17 בנובמבר 2010. על אף שהיה חולה בשפעת באותו היום, עלה דיאמנטי בהרכב הפותח באותו משחק, שהסתיים בשוויון 1-1, והוחלף במחצית על ידי דניאלה דה רוסי.
שנה וחצי לאחר הופעת הבכורה שלו, שהייתה היחידה שלו עד אז בשורות הנבחרת, זומן דיאמנטי לסגל של פראנדלי לקראת יורו 2012. לאחר שלא שותף בשני משחקי הפתיחה של שלב הבתים (1-1 מול , 1-1 מול ), עלה דיאמנטי מהספסל לאחר כשעה במשחקה האחרון של איטליה בשלב הבתים, מול . דיאמנטי בישל בכדור קרן את השער השני של איטליה במשחק, אותו כבש מריו באלוטלי. בשלב רבע הגמר עלה דיאמנטי פעם נוספת מהספסל, ושיחק ברבע השעה האחרונה של המשחק וכן לאורך כל ההארכה, כשאיטליה ו נפרדו בשוויון 0-0. המשחק הוכרע בדו-קרב בעיטות עונשין, כשדיאמנטי כובש את הפנדל האחרון והמכריע שהעלה את איטליה לחצי הגמר. בשלב זה שוב עלה דיאמנטי מהספסל להופעתו השלישית והאחרונה בטורניר, כשאיטליה גברה 2-1 על בדרך לגמר הטורניר. דיאמנטי לא שותף בתבוסתה של איטליה 4-0 לספרד במשחק הגמר.
כשנה לאחר טורניר היורו, זומן דיאמנטי על ידי פראנדלי לסגל איטליה לקראת גביע הקונפדרציות 2013. לאחר שלא שותף בניצחונות על ועל , פתח דיאמנטי בהרכב בהפסדה של איטליה 4-2 ל. על אף ההפסד, העפילה איטליה לראשונה בתולדותיה לחצי גמר הטורניר. דיאמנטי לא שותף להפסדה של איטליה בפנדלים לספרד בחצי הגמר, אך פתח בהרכב מול במשחק על המקום השלישי. בדקה ה-73 כבש דיאמנטי את שערו היחיד במדי איטליה, שער שהעלה את האיטלקים ליתרון 2-1 במשחק. לאחר שהמשחק הסתיים בשוויון 2-2, גברה איטליה על אורוגוואי 3-2 בפנדלים, ללא דיאמנטי שהוחלף בדקה ה-82.
בנובמבר 2013 שולב דיאמנטי בפעם האחרונה במדי איטליה, במשחק ידידות מול שהסתיים בשוויון 2-2. בסך הכול לזכותו 17 הופעות ושער אחד במדיה של איטליה.
Transformice
מועדון הכדורגל אוניברסיטת קלוז'
מועדון הכדורגל אוניברסיטת קלוז' (ברומנית: Fotbal Club Universitatea Cluj) הוא מועדון כדורגל רומני מהעיר קלוז'-נאפוקה המשחק בליגת העל הרומנית.
היסטוריה.
המועדון הוקם בשנת 1919. בעונת 1932/33 הקבוצה לראשונה שיחקה בליגה עליונה וסיימה את העונה במקום השני. בשנת 1933/34 היא השתתפה בגביע הרומני בכדורגל והגיע למשחק הגמר בו הפסידה. בשנת 1940 העיר קלוז' עבר להונגריה וקבוצה עברה לסיביו. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה הקבוצה חזרה לעיר בה הוקמה. בשנת 1949 היא הגיע לגמר תחרות גביע אך הפסידה בגמר. בשנת 1965 הקבוצה זכתה בגביע וקיבלה זכות להשתתף בגביע אירופה למחזיקות גביע. בסבב השני הם הפסידו לאתלטיקו מדריד וסיימו את השתתפותם בתחרות.
בעונת 1972/73 מועדון הגיע למקום השלישי בתחרות הליגה ובעקבות כך החל להשתתף בגביע אופ"א. הם הודחו בסיבוב הראשון על ידי "לבסקי_סופיה".
בשנת 1999 המועדון ירד לליגת משנה ובהמשך לליגה השלישית. לאחר עונת 2009/2010 הוא חזר לליגה העליונה. בשנת 2016 המועדון עבר הליך של פשיטת רגל. הוא הצליח להשתקם בהדרגה ונכון לעונת 2022/23 הוא משחק בליגה רומנית העליונה.
כלבי ים לובודונים
כלבי ים לובודונים (שם מדעי: "Lobodontini") הוא שבט של כלבי ים החיים בחופי אנטארקטיקה ובאוקיינוס הדרומי. בשבט זה כלולים 4 מיני כלבי ים: לובודון הסרטנים ("Lobodon carcinophaga"), כלב ים נמרי ("Hydrurga leptonyx"), כלב ים ודל ("Leptonychotes weddelli") וכלב ים רוס ("Ommatophoca rossii"), כולם מינים יחידים בסוגם. בנוסף למינים אלה חיים באנטארקטיקה גם המין פיל ים דרומי ומינים ממשפחת האוטריים.
כלבי ים אלה חיים באזור הקר ביותר בעולם והם בעלי שכבת שומן עבה מסביב לגופם. כלב ים ודל אפילו נשאר בה כל החורף והוא היונק היחידי המסוגל לעשות זאת, על ידי שהייה בחורים בקרח. הוא מצוי דרומה יותר משאר המינים וחי בעיקר על קרח מוצק וקפוא, בעוד שאר המינים חיים על קרחונים צפים בלהקות משתנות המכילות את אוכלוסיית הטורפים הימיים הגדולה ביותר בעולם.
הם בעלי גוף שמן ומוארך, אף ולסתות גדולות ויש להם רווחים בין השיניים, אשר עוזרים לסנן אוכל פלנקטוני כמו הקריל האנטארקטי שהוא מזונם של רוב המינים, בתוספת של דגים ודיונונים, והמין כלב ים נמרי ניזון גם מחיות בעלות דם חם.
בניגוד ללווייתני המזיפות של אנטארקטיקה, ארבעת המינים הללו לא נפגעו מציידים ולא חלה ירידה באוכלוסייתם.
גאורג פרידריך
ויילה בולקלוב
ויילה בולקלוב (בדנית: Vejle Boldklub, או בקיצור "VB") הוא מועדון כדורגל דני מהעיירה ויילה שביוטלנד. המועדון נוסד בשנת 1891, והוא נחשב לאחד המועדונים הבולטים בדנמרק, כאשר זכה בחמש אליפויות הליגה הבכירה, ובשש גביעי דנים.
ויילה הינו מועדון מפורסם גם בשל העובדה כי הוא המועדון הדני היחיד עד כה שגידל מתוכו את זוכה כדור הזהב (כדורגלן השנה באירופה) הדני היחידי עד כה אלן סימונסן שזכה בתואר בשנת 1977. עוד כדורגלנים בינלאומיים בכדורגל הדני שהגיעו מהמועדון הם תומאס גרייבסן, טומי טורלסן, אולריק לה פבר וג'ון סיבאק.
בזירה האירופית ויילה השתתף במפעל ליגת האלופות בעונות 1972/1973, 1973/1974, 1979/1980, ו-1985/1986, והשתתף בשנים אלו גם בגביע אירופה למחזיקות גביע ובגביע אופ"א שלוש פעמים כל אחד.
מקורו של המועדון בחלק הצפוני של העיירה ויילה, ואצטדיונה המקומי נקרא אצטדיון ויילה שנבנה ב-2008. צבעי המועדון הם אדום ולבן החל משנת 1911, והקבוצות היריבות הכי בולטות של המועדון הם אורהוס גימנסטיקפוינין ואליאנס קלוב הורסנס שהן יריבות אזוריות של המועדון.
ביולי 2011, ויילה בולקלוב התמזגה עם מועדון כדורגל קולדינג והפך לוויילה בולקלוב קולדינג. עם זאת המיזוג לא האריך ימים, וביוני 2013 פוצלו ויילה בולקלוב וקולדינג IF.
החל מיוני 2016 המועדון בבעלות אנדרו זלוטקו המולדובני, לאחר שהוא קנה את מירב המניות במועדון, אולם חלק נשארו בידי הבעלים הקודם קלאוס אסקילדסן.
ג'ין שו
יוג'ין ויליאם "ג'ין" שו (באנגלית: Eugene William "Gene" Shue; 18 בדצמבר 1931 – 3 באפריל 2022) היה כדורסלן ומאמן אמריקאי, ששיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1954–1964, ואימן בה בין השנים 1966–1989. לאורך קריירת המשחק השתתף חמש פעמים במשחק האולסטאר של ה-NBA, ורשם ממוצעים כוללים של 14.4 נקודות, 4.1 ריבאונדים ו-3.7 אסיסטים למשחק.
הוכר בשנות ה-50 כאחד הרכזים הטובים ב-NBA, ומיוחסת לו המצאת תנועת ה"סיבסוב" – תנועה בה השחקן מכדרר לכיוון צד אחד, ואז עושה סיבוב של 360 מעלות לכיוון השני, תוך כדי כדרור.
קריירת משחק.
שו נולד בבולטימור שבמרילנד, וגדל בעיר טאוסון הסמוכה. בין השנים 1951–1954 למד באוניברסיטת מרילנד, ובשלוש עונותיו כשחקן קבוצת האוניברסיטה קלע 18.2 נקודות בממוצע למשחק.
בדראפט ה-NBA לשנת 1954 נבחר שו על ידי קבוצת פילדלפיה ווריורס בבחירה השלישית, אחרי פרנק סלבי ובוב פטיט. לאחר שישה משחקים בלבד במדי הווריורס הועבר לניו יורק ניקס, ובשתי עונותיו עם הניקס שימש כמחליפו של הרכז דיק מקגווייר.
לקראת עונת נשלח שו בטרייד לפורט ויין פיסטונס, בה פרח והציג את עונותיו הטובות בקריירה. לצד ג'ורג' יארדלי, ולאחר מכן לצד ביילי האוול, הוביל שו את הפיסטונס לשלב הפלייאוף בכל 6 עונותיו בקבוצה, תוך שהוא מעמיד ממוצעים של 18.3 נקודות, 5.0 ריבאונדים ו-4.4 אסיסטים למשחק ונבחר 5 פעמים להשתתף במשחק האולסטאר. עונת השיא שלו מבחינה אישית הייתה , בה קלע 22.8 נקודות למשחק (שישי ב-NBA), כולל 87.2% קליעה מקו העונשין (שני ב-NBA לדולף שייס), ונבחר לחמישייה הראשונה של העונה. בעונה העוקבת קלע 22.6 נקודות למשחק (עשירי ב-NBA), מסר 6.8 אסיסטים למשחק (רביעי ב-NBA) ונבחר לחמישיית העונה השנייה.
בשתי עונותיו האחרונות בליגה, ו-, שיחק עבור ניו יורק ניקס ובולטימור בולטס, אך תפוקתו נחלשה וקבוצותיו לא העפילו לפלייאוף. בשנת 1964 פרש שו ממשחק, בגיל 32. ב-7 מתוך 10 עונותיו ב-NBA העפיל עם קבוצתו לפלייאוף, אך באף אחת מהן לא הגיע לשלב הגמר. בעת פרישתו דורג במקום ה-18 בתולדות ה-NBA בנקודות (עם 10,068) ובמקום ה-11 באסיסטים (עם 2,608).
קריירת אימון.
במהלך עונת , כשנתיים לאחר פרישתו ממשחק, מונה שו למאמנה הראשי של בולטימור בולטס, במקומו של באדי ז'נט. בסיום עונת זכה שו בפרס מאמן השנה ב-NBA, לאחר שהוביל את קבוצתו למאזן הטוב בתולדותיה, 57–25. בעונת רשמה הקבוצה את הישגה הגדול ביותר עד אז – העפלה לגמר ה-NBA – בעזרתם של כוכבי הקבוצה ארל מונרו, וס אנסלד וגאס ג'ונסון. בסדרת הגמר עצמה הפסידו הבולטס למילווקי באקס של כרים עבדול-ג'באר ואוסקר רוברטסון בתוצאה 0–4. לאחר שתי עונות נוספות בהן הודחה בולטימור בשלב הפלייאוף הראשון, עזב שו את הקבוצה.