ב-2013 הופיע סמיילי בפרק בסדרה "רחובות המרטש" בדמות ג'ורג' לוסק, ושיחק בתפקיד הבלש ריינולדס בסדרה "אוטופיה" של ערוץ 4. עוד באותה שנה השתתף בתפקיד בקסטר בסדרה "מראה שחורה". סמיילי כיכב בסרט המתח "A Field in England" בדמות האנטגוניסט או'ניל, ובסדרה הקומית "דמות אב" הופיע בתפקיד רודי. בנובמבר 2013 הופיע סמיילי בפרק בקומדיה "Ambassadors" של מיטשל &amp; וב בדמות מר ג'קסון. ב-2014 שיחק בתפקיד מיקי מארי בקומדיה "The Life of Rock with Brian Pern".
במאי 2014 השתתף סמיילי בתוכנית "Michael Smiley:Something to Ride Home About" בבימויו של ג'ורג' קיין, שהיא יומן מסע בה הוא רוכב באופניים בצפון אירלנד ופוגש אנשים מקומיים. התוכנית תוזמנה להתאים לשלב הפתיחה של המירוץ ג'ירו ד'איטליה. עונה שנייה הוזמנת ל-2015.
ב-2014 שיחק סמיילי בתפקיד קולונל מורגן בלו בפרק "Into the Dalek" של סדרת המדע בדיוני "דוקטור הו".
חיים אישיים.
סמיילי נשוי לעיתונאית והשדרנית מירנדה סויר. לבני הזוג יש בן ובת. הם חיים בהרן היל שבלונדון.
בשנות התשעים של המאה העשרים היה סמיילי שותף לדירה עם סיימון פג וניק פרוסט.
נעמי טנהאוזר
נעמי טנהאוזר (נולדה ב-27 באוקטובר 1956) היא ציירת ישראלית. יצירותיה עוסקות בגוף הנשי, בהקשריו התרבותיים וההיסטוריים, בגוף המתבגר ובר החלוף. ציוריה מאופיינים בדיוק רב בפרטים, בהומור וצבעוניות עזה. בנוסף, טנהאוזר אוצרת תערוכות ומקימת גלריה "אנטיאה" לאמנות נשים בירושלים.
ביוגרפיה.
נעמי טנהאוזר נולדה בשיקגו שבארצות הברית. לאב פיזיקאי ממוצא יהודי גרמני ואם כימאית שווייצרית. עד גיל 5 נדדה משפחתה לבוסטון וללוס אנג'לס כאשר בשנת 1961 עלתה עם משפחתה לישראל והתגוררה בחיפה. בשירותה הצבאי הייתה מורה חיילת בבית ספר שדה באילת ומאז מתגוררת בירושלים. בין השנים 1976-1981 למדה תקשורת חזותית בבצלאל ובשנת 1984 בזמן שהות בניו יורק החלה קריירה כציירת. בין השנים 1986-2006 לימדה טנהאוזר במכללת 'אמונה' ובמוסדות אמנות שונים בירושלים.
בשנת 1994 הקימה עם ריטה מנדס-פלור את גלריה "אנטיאה" לאמנות נשים בירושלים אשר פעלה עד שנת 2009. טנהאוזר אצרה תערוכות בנושאים הקשורים לגוף ולמגדר, בין היתר: "שיער" בבית האמנים בירושלים, 1995, "תודה לך פמלה" (לזכרה של פמלה לוי) בגלריה אנטיאה, 2005, "קליפות אדומות" בסדנת ההדפס בירושלים, 2012 ועוד. בשנת 2019 הציגו טנהאוזר ומנדס-פלור בגלריה אגריפס 12 וגלריה מרי בירושלים את התערוכה ״שמלה, סמלה: שיבה לאנטיאה״, אשר ציינה 25 שנה להקמת גלריה 'אנטיאה' והשתתפו בה מאה אמניות ואמנים.
חיים אישיים.
נשואה לצחי קידר (מבעלי חברת התיירות "מטיילים-SK Tours"), ולהם שלושה ילדים. מתגוררת בשכונת בקעה בירושלים.
יצירתה.
המוטיבים המרכזיים בציוריה של טנהאוזר הם נשים, גוף והקשר בין הגוף לבין המרחב הסובב אותו.
"נעמי מתארת את האמנות כחלק בלתי נפרד מהמאבק המתמיד של חיי היום יום עם תפיסת העצמי, עם מה ששייך אליו ומה שמחוצה לו... ביצירתה ישנם כל העת מעברים בין ריאליזם, היפר ריאליזם, הפשטה וסימבוליזם שבאמצעותם ובאמצעות מעברים בין טכניקות שונות היא יוצרת דיוקן עצמי וקבוצתי שהוא הזמנה להישיר מבט אל פעולת האמנות ובמיוחד אל הציור הפיגורטיבי כפעולה נפשית וחברתית." - אירנה גורדון.
תכנים בעבודותיה.
בין השנים 1989–1995 ציירה טנהאוזר נשים וילדות חרדיות. עיסוק זה מהווה חלק מהעלאת שאלות לגבי זהותה כאישה, כיהודייה, כישראלית וכאם. העבודות הוצגו בתערוכה GIRLS GIRLS GIRLS בבית האמנים בירושלים בשנת 1994.
לאחר העיסוק בנשים חרדיות אשר גופן מכוסה החלה טנהאוזר לצייר נשים פלסטיניות, בעיקר מוכרות ירקות שהסתובבו בשכונות הדרומיות בירושלים. בהמשך מצאה טנהאוזר את המכנה המשותף בין שני מגזרים בהן עסקה – נשים חרדיות ונשים פלסטיניות - בדמותן של ילדות בתלבושות אחידות הלבושות בצבעי כחול ותכלת. בעבודות אלה התמודדה טנהאוזר עם זהותה המפוצלת מבחינת לאום והן עם חוויית ההגירה לישראל. בשנת 2006 הוצגו העבודות בתערוכה "שיבולת" במשכן לאמנות בעין חרוד.
עם סיכום שלב זה, שבו ציירה טנהאוזר בעיקר מתוך צילום, עברה טנהאוזר לצייר את דמותה שלה בהתבוננות ישירה מול המראה. זו הייתה הזדמנות לחקור את זהותה כאשה מתבגרת, כמו גם לעבד מחדש את היחס בין הבגד לגוף. בשנת 2013 התערוכה "אין לי שליטה על הידיים" סיכמה מהלך זה בגלריה חנינא.
בשנים האחרונות מציירת טנהאוזר בעקבות אמנים אחרים (לוסיאן פרויד, סינדי שרמן ופבלו פיקאסו), חוקרת מדיומים נוספים כגון: ציור בפלסטלינה, פיסול ווידאו. התערוכה ״תולדות האמנית״ אשר הוצגה ב-2017 בגלריה חנינא בתל אביב, היוותה פריצת דרך עבור טנהאוזר אשר חידשה את השימוש האמנותי בפלסטלינה והפכה אותו לייצוג רגיש של גוף ואירעיות.
טירת הוכאוסטרוויץ
טירת הוכאוסטרוויץ (גרמנית: Burg Hochosterwitz) היא טירה ימי-ביניימית באוסטריה, מאתרי התיירות הבולטים במדינת קרינתיה.
הטירה ממוקמת על גבעה בגובה של 664 מטרים מעל פני הים, ליד העיירה סנקט גאורגן אם לאנגזה (Sankt Georgen am Längsee), כ-20 קילומטרים מצפון-מזרח לעיר קלגנפורט בירת קרינתיה. הטירה הנישאה נראית עד למרחק של 30 קילומטרים ממנה.
תולדות הטירה.
הטירה נזכרת לראשונה במסמך משנת 860, שבו העניק מלך בוואריה לודוויג הגרמני כמה מנכסיו בקרנטניה (Carantania) לארכיבישופות של זלצבורג. שמה שם היה אסטארוויזה (Astarwiza), שם ממקור סלאבי. במאה ה-11 העביר הארכיבישוף גבהארד מזלצבורג את הטירה לדוכסות קרינתיה מבית שפונהיים (Sponheim) בתמורה לתמיכתה בו במהלך מאבק האינווסטיטורה. זו מסרה את הפייף למשפחת אוסטרוויץ.
במאה ה-14 צר על הטירה צבאה של הדוכסית מרגרטה מאולטש. ב-1478 נאלץ הנס לבית אוסטרוויץ, השריד האחרון למשפחתו, למסור את הטירה לקיסר פרידריך השלישי לשם תשלום חובותיו לו. בשנים הבאות ניזוקה הטירה קשות עקב התקפות טורקיות רבות. היא שופצה על ידי הבישוף של גורק (Gurk), שהטירה נמסרה לו ב-1509 על ידי הקיסר מקסימיליאן הראשון. לאחר מכן עברה הטירה לידי הקיסר פרדיננד הראשון, אשר מסר אותה בידי משפחת קוונהילר (Khevenhüller). גאורג קוונהילר ביצר את הטירה כנגד התקפות הטורקים. עד שנת 1586 נוספו לה מחסן נשק ו-14 שערים מבוצרים שונים, שיש לעבור בהם בזה אחר זה - תוספת שהייתה יוצאת דופן בתכנונן של טירות בעת ההיא.
הטירה כאתר מבקרים.
מאז המאה ה-16 לא הוכנסו שינויים של ממש בטירה. היא נשארה בבעלותה של משפחת קוונהילר, לפי בקשתו של גאורג קוונהילר, המתועדת בלוח שיש מ-1576 המוצב בטירה. חלקים מהטירה פתוחים לציבור במשך חודשים אחדים של השנה. המבקרים צועדים בנתיב באורך של 620 מטרים אל הטירה, החולף דרך 14 השערים שלה. בכל שער מוצב איור המציג את מנגנון ההגנה שהותקן בו. בחדרי הטירה מצויה תצוגה של ציורים, כלי נשק ושריונות, אחד מהם בגובה של 2.4 מטרים.
Huawei
אנה, דוכסית פרוסיה
ליובה אליאב
שן אשתרוג די נובש
שן אסתרוג די נובש
הזנה תוך-ורידית
הזנה תוך-ורידית (באנגלית: Total Parenteral Nutrition, נפוץ גם בקיצור TPN) היא שיטת הזנה שבה מוחדרים תרופות או מזון אחר בהזלפה ישירה לתוך וריד המטופל. בדרך כלל כאשר מערכת העיכול אינה יכולה לעכל את המזון.
רקע כללי.
הזנה תוך-ורידית ניתנת, ישירות לווריד, במצבים בהם לא ניתן להזין מטופל דרך מערכת העיכול, כאשר המעי או הקיבה אינם מתפקדים. מטרת ההזנה התוך-ורידית לשימור ושיפור מצבו התזונתי של המטופל. בשיטת הזנה זו, הצרכים התזונתיים מסופקים באמצעות תמיסה סטרילית מרוכזת, ישירות לווריד פריפרי או מרכזי. התמיסה המוחדרת לווריד מותאמת אישית לכל מטופל על פי גילו, מחלתו, הטיפול התרופתי שהוא מקבל ומצבו הקליני.
הזנה בשיטה זו כרוכה בסיכון לסיבוכים מטבוליים וזיהומיים ועל כן ניתנת רק כאשר קיימות התוויות מתאימות לכך.
הזנה תוך-ורידית נפוצה בעיקר בבתי חולים לטווח קצר, אולם היא עשויה לשמש גם להזנה לטווח ארוך יותר ובבית, בעיקר בחולים צעירים במחלות במערכת העיכול הזקוקים להזנה נכונה על מנת למנוע פגיעה בגדילה. באמצעות הזנה היישר לווריד יש מעקף של מנגנוני בקרה בגוף ומתאפשרת שליטה בכלכלת הגוף: הנוזלים, האלקטרוליטים, הפחמימות, החלבונים, השומנים והוויטמינים.
בחולים שעברו כריתת מעי נרחבת מתקינים בבית החולים צנתר מרכזי, לעיתים צנתר היקמן. החולים ובני משפחותיהם הקרובים, עוברים הדרכה לגבי השימוש בטכניקות סטריליות בזמן התחברות והתנתקות מתמיסת ההזנה.
החולה יכול לאכול תוך כדי ההזנה תוך-ורידית במידה ויש קיבה. אפשר לחזור לאכול לאחר החלמה של מערכת העיכול.
חולה אשר ניזון בהזנה תוך-ורידית ממושכת, מוגדר על ידי משרד הבריאות כחולה סיעודי מורכב.
טיפול בחולה.
בבית החולים, יטפל בחולה צוות רב מקצועי שיכלול: רופא, דיאטנית, אחות ורוקח.
עם השחרור של החולה לביתו האחריות לטיפול תעבור לצוות טיפולי בית של קופת החולים. בראש הצוות עומד רופא אשר אחראי ומפקח על תקינות הטיפול. בנוסף תתבצע הערכה תזונתית על ידי דיאטנית לפי המצב הקליני, המצב התזונתי, ההיסטוריה הרפואית וההיסטוריה התזונתית, ולפי בדיקות מעבדה עדכניות שיבוצעו אחת לשבוע. אחת לשבוע יבוצע מעקב משקל (עד להתייצבות הרפואית) ואצל ילדים גם מעקב אחרי עקומת גדילה. אחות מוסמכת תשולב בטיפול הרפואי-ביתי השוטף.
תפקידי צוות הזנה תוך-רידית באשפוז ובקהילה:
קומן
פרידריך לודוויג, נסיך הכתר של מקלנבורג-שוורין