החוזה, שנחתם בריאד, בינואר 2012, כולל תכנון, הקמה, הפעלה ותחזוקה של הקו והרכבות לאורך שתים עשרה שנים. הקו יהיה באורך 450 קילומטר וישמש יותר מ-160,000 עולי רגל ביום.
יחסים כלכליים טובים בין שתי המדינות, ובמיוחד מכירת נשק, עוררו ביקורת בגלל האופי השמרני ביותר של סעודיה ומעורבותה במלחמות במדינות הסביבה הערבית כמו מלחמת האזרחים בתימן.
נערת-הטלאים מעוץ
נערת-הטלאים מעוץ (באנגלית: The Patchwork Girl of Oz) הוא הספר השביעי בסדרת ספרי עוץ מאת הסופר ליימן פרנק באום.
עלילה.
הספר מספר על אוג׳ו, ילד עני שגר עם דודו ננקי ביער הכחול, בארץ המנצ׳קינים.
אוג׳ו ודודו ננקי יוצאים למסע לחיפוש אוכל, כיוון שעל עץ הלחם שבחצר ביתם, נותרו רק 2 כיכרות לחם בשלות.
אוג׳ו ודודו מגיעים אל ביתו של המכשף העקום שגר עם אשתו מרגולית ונחים בביתו.
בעקבות תאונה שהופכת את ננקי לפסל שיש, אוג׳ו נדרש לצאת למסע ולאסוף מרכיבים לשיקוי שיבטל את השפעת תמיסת האיבון, אשר הופכת כל דבר לפסל שיש.
למסע של אוג׳ו מצטרפות 2 דמויות מרכזיות- נערת טלאים בשם טוטי סמרטוטי, וחתולת זכוכית עם לב מאבן אודם ומוח ורוד שניתן לראות בפעולה שקמו לחיים בעזרת אבקת החיים שהכין המכשף העקום. במשך המסע, מצטרף אליו גם הווזי, חיה עשויה ריבועים ומלבנים, ודורותי.
במהלך המסע עובר אוג׳ו הרפתקאות רבות. הוא מגיע לעיר האיזמרגד, וקוטף תלתן משושה להכנת השיקוי, ולאחר מכן נאסר ועומד למשפט, כיוון שלפי החוק בארץ עוץ אסור לקטוף תלתן משושה. לבסוף עוצמה משחררת אותו.
אוג׳ו ממשיך את מסעו והפעם גם דורותי מצטרפת אליו. ביחד הם מוצאים כמעט את כל המרכיבים, אך לבסוף מתברר שלא היה בהם צורך, מכיוון שהקוסם מארץ עוץ, מבטל את השפעת התמיסה בכישוף. כמו כן, הוא מוציא לחתולות הזכוכית, פנצ׳ר, את לב האבן, ובמקומו מביאה לה לב זכוכית, ופנצ׳ר הופכת להיות טובה יותר ופחות שחצנית.
Memphis Blues
Memphis Blues הוא אלבום האולפן העשירי של הזמרת האמריקאית סינדי לאופר. האלבום נחשב כהמשך לקאמבק שלה בשנת 2008, כאשר היה מועמד לפרס גראמי בשנת 2010 והופץ ביום הולדתה ה-57, ב-22 ביוני 2010. על פי העיתון היומי הברזילאי O Globo, האלבום נמכר בלמעלה מ-600,000 עותקים ברחבי העולם עד נובמבר 2010.
האלבום נבחר לאלבום השביעי הטוב ביותר לשנת 2010 על ידי ניו יורק פוסט, והיה לאלבום הנמכר ביותר בשנת צאתו, תוך שדורג במקום הראשון ברשימת סוף השנה של בילבורד.
יחסי יוון–ערב הסעודית
יחסי יוון–ערב הסעודית הם ההיחסים הדו-צדדיים הנוכחיים וההיסטוריים בין יוון לבין ערב הסעודית.
היסטוריה.
במהלך מלחמת יום הכיפורים, יוון שסירבה להעניק לארצות הברית הצפה או מתקנים קרקעיים כדי לספק לישראל נשק, אפשרה למטוסים סובייטים לעבור במרחב האווירי שלהם כדי להעביר אספקה צבאית באוויר למצרים מכאן שהוא לא נכלל בחרם הנפט הערבי.
בשנת 2017, נשיא יוון פרוקופיס פבלופולוס הוביל משלחת של אחד עשר שרים לפגוש את המלך סלמאן, כוועדת השרים המשותפת שהתכנסה לאחרונה ב-1999.
במרץ 2021 ערך חיל האוויר המלכותי סעודי אימון משותף עם יוון בבסיס חיל האוויר סודה בכרתים.
סעוד, מלך ערב הסעודית.
סעוד, מלך ערב הסעודית, שמלך בין השנים 1953–1964, חי בגלות ביוון לפני שעבר למצרים. בסוף חייו הוא חיפש טיפול ביוון ונפטר שם בשנת 1969. הוא כונה "התייר האידיאלי" בגלל "הוצאותיו המפוארות" בהיותו ביוון.
Detour
Detour (בעברית: מַעֲקָף) הוא אלבום קאנטרי ואלבום האולפן האחד עשר של האמנית האמריקאית סינדי לאופר. הוא הופץ ב-6 במאי 2016, והוא הראשון שלה שיצא על ידי חברת התקליטים סייר רקורדס. האלבום הוקלט בנאשוויל והופק על ידי טוני בראון.
בארצות הברית, האלבום הגיע לראשונה למקום ה-29 במצעד הבילבורד 200 והרביעי במצעד אלבומי הקאנטרי.
אלכסנדר צ'רפנין
אלכסנדר ניקולאייביץ' צ'רפנין (ברוסית: Алекса́ндр Никола́евич Черепни́н; 21 בינואר 1899 – 29 בספטמבר 1977) היה מלחין ופסנתרן רוסי. אביו, ניקולאי צ'רפנין (תלמיד של ניקולאי רימסקי-קורסקוב, היה גם הוא מלחיו, וכך גם בניו, סרגיי צ'רפנין ואיוואן צ'רפנין, ושניים מנכדיו (בניו של איוואן), סרגיי וסטפאן. בנו סרגיי היה מעורב בשורשי המוזיקה האלקטרונית וכלי הנגינה האלקטרוניים. אמו הייתה בת למשפחת האמנים בנואה, אחיינית של אלכסנדר בנואה.
ביוגרפיה.
צ'רפנין נולד בסנקט פטרבורג, רוסיה הצארית, והחל לנגן בפסנתר ולהלחין יצירות רבות מגיל צעיר מאוד. העידוד לעיסוקים אלה נבע מאווירת הבית, שהיה - הודות לקשר המשפחתי עם בנואה ודיאגילב - מקום מפגש להרבה מוזיקאים ואמנים ידועי-שם באותה תקופה. עד שהחל באופן רשמי בלימודי תאוריה והלחנה בסוף שנות העשרה, כבר חיבר מאות יצירות, בהן יותר מתריסר סונאטות לפסנתר. בין מוריו ברוסיה היו המלחין ויקטור בליאייב (תלמיד של אנטולי ליאדוב ואלכסנדר גלזונוב, שהכין את צ'רפנין לכניסה לקונסרבטוריון של סנקט פטרבורג; לאוקדיה קשפרובה, (פסנתרנית מפורסמת, בת חסותו של אנטון רובינשטיין); והפרופסור בקונסרבטוריון ניקולאי סוקולב, גם הוא תלמיד של רימסקי-קורסקוב. בין מוריו של צ'רפנין באותו זמן היה המוזיקולוג אלכסנדר אוסובסקי, שהיה גם ידיד של ניקולאי צ'רפנין, אביו של אלכסנדר.
לאחר המהפכה של 1917, נמלטה המשפחה מסנקט פטרבורג וישבה תקופה מסוימת בטיביליסי, גאורגיה. במטענו נשא צ'רפניו הצעיר כמאתיים יצירות קצרות לפסנתר, שמספר ניכר מהן הגיעו עם הזמן לדפוס (הידועות בהן הבגאטלות אופוס 5). בטיביליסי המשיך את לימודיו בקונסרבטוריון, הופיע בקונצרים הן כפסנתרן והן כמנצח וכתב מוזיקה לתיאטרון קאמרני. בגלל האווירה הפוליטית בטיביליסי אחרי שגאורגיה נכבשה על ידי הצבא האדום, בחרה משפחת צ'רפנין לעזוב את רוסיה לצמיתות בשנת 1921. הם השתקעו בפריז, שם השלים אלכסנדר את לימודיו אצל וידאל ואיזידור פיליפ, ראש מחלקת הפסנתר בקונסרבטואר של פריז, והתרועע עם קבוצת מלחינים, שכללו את בוהוסלב מרטינו, מרצ'ל מיכלוביצ'י וקונרד בק. פיליפ דאג לפרסום כמה קבצים של יצירות פסנתר קצרות, שצ'רפניו חיבר ברוסיה. מפריז פתח צ'רפניו בקריירה בינלאומית כפסנתרן ומלחין. ב-1925 זכה בפרס שוט ל"קונצ'רטו דה קאמרה" אופוס 33. בשנת 1926 החל בביקורים שנתיים בארצות הברית ובהמשך נסע למזרח הרחוק, לכמה ביקורים ממושכים בסין וביפן בין 1934 ל-1937. הוא קידם מלחינים ביפן ובסין, ואף ייסד בית הוצאה משלו בטוקיו למטרה זו. בעת שהותו בסין, פגש את הפסנתרנית הסינית הצעירה לי הסיין מינג, ובהמשך נישאו שניהם באירופה. היו להם שלושה בנים: פטר, סרגיי ואיוואן.
בתקופת מלחמת העולם השנייה חי צ'רפנין בצרפת. המלחמה בלמה למעשה את פעילויותיו המוזיקליות. התקופה שמיד לאחר המלחמה, לעומת זאת, הביאה עמה התחדשות באנרגיות היצירה; התוצאה הייתה מספר ניכר של יצירות חשובות, החל בסימפוניה השנייה (שחוברה ב-1947, אך לא תוזמרה עד 1951). ב-1948 היגר לארצות הברית, שם השתקע בשנת 1950 בשיקגו וב-1958 היה לאזרח ארצות הברית. הוא ואשתו לימדו באוניברסיטת דה פול בשיקגו. בין תלמידיו שם היו פיליפ ראמי, רוברט מוצ'ינסקי, גלוריה קואטס
וג'ון דאוני. הסימפוניה השלישית של צ'רפנין נכתבה בתקופה זו בשיקגו, בהזמנתם משנת 1951 של פטרישה ומרטין גורדון, מייסדי חברת קוסמטיקה בשם "פרינסס פאט" שפעלה בשיקגו. היצירה הוקדשה לפטרישה גורדון והתזמורת הסימפונית של אינדיאנפוליס ניגנה אותה בביצוע בכורה בשנת 1955, בניצוחו של פביאן סוויצקי. בינתיים זכתה הסימפוניה השנייה שלו לבכורה עולמית, עם התזמורת הסימפונית של שיקגו בניצוח רפאל קובליק. ב-1957 השלים צ'רפנין שתי הזמנות אמריקאיות ליצירות תזמורתיות גדולות: הדיברטימנטו אופוס 90 (לפריץ ריינר ותזמורת שיקגו) והסימפוניה הרביעית, אופוס 91 (לשארל מינש והתזמורת הסימפונית של בוסטון). ב-1964 עקר לניו יורק ולאחר זאת חילק את זמנו בין ארצות הברית ואירופה. הוא מת בפריז בשנת 1977.
התזמורת הסימפונית של סינגפור הקליטה בפעם הראשונה מאז ומעולם את כל מחזור הסימפונית שלו, בניצוח לאן שואי. ב-2008 יצאו הקלטות אלה מחדש יחד עם ביצועים של תזמורת סינגפור לששת הקונצ'רטי שלו לפסנתר (נוריקו אוגאווה, פסנתרנית), ו"תפילה סימפונית" אופוס 93, "מאגנה מאטר", אופוס 41 ועוד יצירות תזמורתיות.
צ'רפנין היה פטרון לאומי של דלתה אומיקרון, אגודת מוזיקה מקצועית בינלאומית.
סגנון וטכניקות.
יצירותיו המוקדמות היו מקוריות למדי וכמה מהן זכו לפופולריות מתמשכת. מכלול יצירותיו כולל שלוש אופרות, ארבע סימפוניות, דיברטימנטו (שהוא למעשה סימפוניה בכל המובנים פרט לשמו), שישה קונצ'רטי לפסנתר, מוזיקה לבלט, מוזיקה למקהלה, סולו לסקסופון אלט וכמות גדולה של מוזיקה לפסנתר סולו. הסימפוניה הראשונה שלו (1927) ראויה לציון בכך שהיא כוללת את הפרק הסימפוני הראשון אי פעם שנכתב כולו לכלי הקשה ללא גובה צליל מוגדר.
תיעוד.
מכתבים מאת אלכסנדר צ'רפנין שמורים בגנזך המדינה בלייפציג, ארכיבי החברה של בית הוצאת המוזיקה '. פ. פיטרס (לייפציג).
קרומוב
קרומוב (ברוסית: Кромовъ) הוא סרט היסטורי רוסי משנת 2009 שבוים על ידי הבמאי הרוסי אנדריי רזנקוב על פי סיפורו של וסילי ליוואנוב "עושרו של הנספח הצבאי". הסרט מהווה הפקה משותפת של חברת "קונסטנטה-פילם" ותאגיד הסרטים "מוספילם".
עלילה.
1916, פריז. קולונל אלכסיי אלכסייביץ' קרומוב מתמנה לנספח הצבאי של האימפריה הרוסית בצרפת. משימתו העיקרית היא לספק נשק לצבא הרוסי.