השוטר המוסקבאי סטאס חבארוב, נהרג במהלך מבצע מיוחד למעצר סוחר סמים גדול. כשהוא מתעורר, סטאס מבין באימה שהוא מת והפך לרוח רפאים. יש לו בחירה - להיכנס לדלת הפתוחה שממנה זורם אור בהיר ורך, או להישאר כאן. עם זאת, כשראה סצנה מהעתיד הקרוב, בה אשתו ורה נהרגת על ידי אותו אלמוני ביום הולדתה, הוא מחליט להישאר ולהגן על אשתו האהובה. אבל לא ורה וגם חבריו לא רואים את סטאס, ואין לו מושג איך לתת להם סימן שהוא נמצא כאן, סמוך - עד שהוא פוגש את הסטודנטית קטיה, שיכולה לראות ולשמוע את השוטר. בעזרתה, סטאס חייב לרדת לעומק האמת, לגלות מי הרג אותו ולעצור את הרוצח לפני שהוא מגיע לוורה.
הפקה.
צילומי הסדרה נערכו במוסקבה בסתיו ובקיץ 2019 ונמשכו 56 ימי צילום שכללו צילומי פעלולים, פיצוצי מכוניות ושחייה במזג אוויר סתווי על נהר מוסקבה.
סצנת המפתח של הפרק הראשון – הרצח וגילוי גופתו של סטאס – צולמה בלילה על גג בית מרפא סובייטי לא-גמור בצפון מוסקבה. כדי להבטיח את פעולתם ללא הפסקה של מתקני מי הגשמים על גג הבניין בן שלוש הקומות, היו מעורבים עשר מכונות שטיפה עם מיכל 15 טון, שלוש מהן היו מסודרות בשרשרת והשאר הביאו מים כשלא הייתה דרך אחרת להתקרב לבניין. העבודה על הסצנה ארכה שלוש שעות, במהלכן דניס שבדוב ושחקנים אחרים היו תחת זרם מתמשך של מים קרים, כנדרש מהתסריט.
אליקים בן ארי (חברה)
חברת אליקים בן-ארי בע"מ היא חברה העוסקת בייצור ואספקת חומרי חציבה, ביצוע פרויקטים הנדסיים (סלילת כבישים, מסילות רכבת, הקמת גשרים וכו'), תשתיות תחבורה, הובלה כבדה ואיכות הסביבה (הפעלת תחנות מעבר לפסולת ביתית). החברת נמצאת בבעלות של קרן פימי (50%), משפחת בן ארי (25%) וחברת תומר קוקו השקעות (25%).
אודות החברה.
החברת נוסדה בשנת 1970 על ידי אליקים בן ארי, בעלה של גיבורת מלחמת העצמאות מירה בן-ארי, ודניאל בן ארי בנם.
לחברה חוזה בלעדי עם רכבת ישראל לביצוע הנחת מסילות רכבת וכן ביצוע כל הריתוכים החשמליים והתרמיים של המסילות בכל שטחי ישראל. הפרויקטים הרכבתים מבוצעים על ידי חברת בת SPIS, בעבר, בחלק מהפרויקטים הרכבתים לחברה הייתה שותפות עם החברה הספרדית AZVI.
בבעלות החברה ארבע מחצבות: מחצבת חוצה יהודה ליד אדורה, מחצבת הר שחר ליד משאבי שדה, מחצבת חול במישור רותם ומחצבת בזלת ברומניה (Ben-Ari Negev Industrial Srl). החברה מחזיקה נמל פרטי בדנובה להעמסת חומרי המחצבה.
בתחום איכות הסביבה מפעילה החברה תחנת מעבר ראשית של פסולת ביתית של ערי גוש דן ותחנות מעבר ומחזור פסולת יבשה בחיריה. הפסולת מועברת באמצעות משאיות ורכבות לאתרי ההטמנה דודאים שבנגב.
בספטמבר 2020 רכשה קרן פימי 50% מחברת אליקים בן-ארי.
אל פאסו דל נורטה
דיימלר 22
דיימלר 22 (באנגלית: Daimler 22, Daimler Twenty-Two), היא מכונית סלון אשר יוצרה במספר תצורות, מתוצרת יצרנית הרכב The Daimler Company Limited (הייתה קרויה: The Daimler Motor Company Limited) אשר יוצרה בין השנים 1902–1903 בבריטניה.
דגם של "דיימלר 22", שנת המודל 1902 הייתה מכונית השרד של המלך אדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת (ראו תמונה).
המכונית המלכותית.
גוף המכונית מסוג "דיימלר 22", שנת המודל 1902 של המלך אדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת היה מסודר כדי לשאת שני נוסעים מלפנים (נהג + נוסע) ושישה אנשים מאחור (במארז סגור). לשני המושבים האחוריים גב מעוגל. לוחות זכוכית מעוקלים מגיעים עד לחופה ומספקים הגנה מפני אבק. לוח זכוכית מעל הדלת נותן גישה לחלק האחורי של הרכב. וילונות צד מסופקים. המכונית מרופדת בעור מרוקאי כחול ("Morocco leather" ) והמרכב צבוע בכרמין מרופד באדום.
בדגם הורכב מנוע 4 צילינדרים, 4,503 סמ"ק המפיק 22 כ"ס.
קייטי אדית גלידון
קייטי אדית גלידון (באנגלית: Katie Edith Gliddon; 6 במאי 1883 - 1 בספטמבר 1967) הייתה אמנית צבעי מים ולוחמת לזכויות נשים בריטית. היא הייתה חברה באיגוד הנשים החברתי והפוליטי עבורו היא נלחמה ונכלאה בכלא הולוואי בשנת 1912. התמחתה בציור פרחים, בשנותיה האחרונות הייתה מורה לציור ורישום.
חייה.
גלידון נולדה בטוויקנהאם שבמידלסקס בשנת 1883, בתם של מרגרט מרתה לבית ללין (1860–1941) ואורליוס ג'יימס לואי גלידון (1857–1929), איש הכנסייה הרפורמית המאוחדת (1882–1884) והומאופת. מפקד האוכלוסין בשנת 1911 מונה אותו כסוחר כללי ומשווק השקעות ואת קייטי אדית כאמנית, לאחר שלמדה בבית הספר לאמנות של סלייד בין השנים 1900–1904 אצל פרידריק בראון והנרי טונקס. אחותה הצעירה גלדיס אוולין גלידון (1886–1969) נרשמה גם כאמנית. אחיה הצעיר סגן מוריס גלידון (1892–1917) נהרג בפעולה במהלך מלחמת העולם הראשונה.
פעילות.
גלידון הצטרפה לסניף קרוידון של האיגוד החברתי והפוליטי לנשים (WSPU) בשנת 1910 בערך באותה תקופה בה אחיה קוטברט פול גלידון פעל כמארגן האיגוד הפוליטי לגברים למען זכויות נשים. הוא ערך את הקמפיין בשם 'צ'ארלס גריי' כדי לא להביא למבוכה את הוריו ואילו קייטי אדית נכנסה בשם בדוי 'קתרין סוזן גריי' מאותה סיבה. ב־1911 פרסמה מאמרים בנושא זכות בחירה לנשים בכמה עיתונים. חברת "דייוויס ולנגדייל" שבניו יורק הציגה ציור דיו ומכחול שכותרתו "גלידון" מאת האמן וולטר סיקרט משנת 1912, אשר כמעט בוודאות מתעד את קייטי גלידון שכן היא הכירה את אחותו של סיקרט הלנה סוונוויק, שהייתה גם היא פעילה למען זכות הבחירה לנשים. בנוסף, גם גלידון וגם סיקרט היו חברים במועדון האמנות האנגלי החדש.
במרץ 1912 היא ניפצה את חלון סניף הדואר ברחוב ווימפול ונעצרה ונידונה לחודשיים מאסר בעבודות פרך בכלא הולוואי אותם עשתה במהלך חודשי מרץ ואפריל 1912. כשהיא מצפה להיכלא על מעשיה תפרה גלידון עפרונות בצווארון המעיל שלה והשתמשה בהם כדי לכתוב ולהמחיש יומן כלא סודי בשולי עותק של ספר קריאה. גזר הדין של עבודת פרך של גלידון היה לבצע תפירה והיא כתבה ביומן הכלא שלה שהיא תפרה בכוונה בצורה גרועה.
שנים מאוחרות יותר.
לאחר מלחמת העולם הראשונה גלידון הפכה לאמנית מצליחה בצבעי מים המתמחה בציור פרחים, והציגה באקדמיה המלכותית לאמנויות, במועדון האמנות האנגלי החדש, באגודת האמניות ובחברה המלכותית לציירים בצבעי מים בין גלריות אחרות. בשנת 1927 היא איירה שירה צרפתית לילדים מאת ארצ'יבלד ווטסון ביין. בשנת 1939 היא התגוררה בווקינג שבסורי שם עבדה כמורה לציור.
לאחר קריירה כמורה לאמנות פרשה למערב סאסקס ונפטרה בוורטינג בשנת 1967 בגיל 84.
ידידה וקרובת משפחה הייתה הלור מרגרט ספנטון. היא מעולם לא התחתנה. ניירותיה, רישומיה ויומן הכלא המקורי שלה נמצאים בספריית הנשים, לאחר שנתרמו על ידי אחייניה.
בשנת 2019 ערך מוזיאון קרוידון תערוכה להנצחת חייה וקשריה לעיירה.
הבחירות לפרלמנט של אוגנדה 2006
גנון וולף
גנון וולף (שם מדעי: cercopithecus wolfi) הוא מין של פרימט מהסוג גנון שנפוץ במרכז אפריקה. הוא נקרא כך על שמו של מוצא הפריט הראשון של המין ב־1891, ד"ר לודוויג וולף (Ludwig Wolf).
מאפיינים.
גנון בוגר מגיע לאורך של 45–55 סנטימטרים אצל הזכרים עם זנב באורך של 85–90 סנטימטרים. נקבה מגיעה לאורך 33–40 סנטימטרים וזנב באורך 75–80 סנטימטרים. משקלו של זכר 4.5 קילוגרם ומשקלה של נקבה 2.5 קילוגרם. הגנון הוא אחד הקופים הצבעוניים ביותר. החלק העליון של הגוף חום-אפרפר, הבטן צהבהבה או לבנה, הגפיים הקדמיות שחורות והגפיים האחוריות חום-כתום (בגוון הדומה לחלודה), פס שחור עובר בראשו מאוזניו לעיניו. במין זה הנקבה והזכר בעלי גוונים זהים. הגנון חי ביערות הגשם של אגן הקונגו בקבוצות של 10–12 פרטים המונות זכר יחיד, כמה נקבות וגוריהן שחלק מהגורים אינם של הזכר השליט. הגנון ניזון בעיקר מעלים, פירות, חרקים וחסרי חוליות אחרים. הנקבה מגיעה לבגרות מינית בגיל שנתיים עד שלוש שנים ואילו הזכר מגיע לבגרות בגיל שש עד שבע שנים. עונת הרבייה היא בין מאי לאוקטובר. ההיריון נמשך חמישה חודשים שבסופם הנקבה ממליטה גור אחד ולפעמים שניים השוקלים 300 גרם. תוחלת החיים שלהם היא עשרים שנה בטבע ועד שלושים שנה בשבי. הטורפים העיקריים שלו הם נמר ועיט כתר.
מצב השימור של הגנון הוא קרוב לסיכון עקב בירוא יערות וציד.
ג'וש באומן
ג'ושוע טוביאס באומן (באנגלית: Joshua Tobias Bowman; נולד ב־4 במרץ 1988) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה בריטי ממוצא יהודי, הידוע בעיקר בזכות תפקידו כדניאל גרייסון בסדרת הטלוויזיה "נקמה" של רשת ABC.
ביוגרפיה.
באומן נולד בוינדזור, ברקשייר, והתחנך בפנימיית ולינגטון קולג'. אחותו, סקרלט באומן, היא שחקנית. אביו יהודי והוא גדל כיהודי. מוצאו האחר של באומן הוא אנגלי, אירי ואיטלקי רחוק.
בגיל 18, באומן היה לזמן קצר שחקן רוגבי מקצועי ב- Saracens FC, לפני שסבל משתי פריקות כתפיים בשנתו הראשונה ואז התבקש לעזוב.
קריירה.
את הופעת הבכורה שלו ערך בשנת 2007 בתפקיד דימיטרי בסדרת הטלוויזיה "Genie in the House". לאחר מכן שיחק במשך שנתיים בסדרת הטלוויזיה הבריטית "הולבי סיטי" והמשיך להופיע בסרטים בהם: "13Hrs", "Prowl", ,Exteriors" ו-"Love's Kitchen".
בשנת 2011 שיחק בסדרה "Make It or Break It" הוא גילם מתעמל בשם מקס ספנסר. בשנת 2011 הוא נבחר לאחד מכוכבי המחר על ידי "Screen International" .
באומן גילם את דניאל גרייסון, בסדרת הטלוויזיה "נקמה" וכיכב בסדרת "Time After Time", המתארת את הרפתקאותיו של הרברט ג'ורג' ולס הצעיר. הסדרה בוטלה בשנת 2017.
באומן למד משחק במכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע בניו יורק.
חיים אישיים.