במלחמת שלושים השנה, העיר הפרוטסטנטית והמנזר הקתולי התנגדו זה לזו. בשנת 1623, נסיכה ואם המנזר מריה קלרה פון ספור, "Pflaum und Valör", הצליחה להסיט את הספרדים הקתולים נגד העיר על מנת לכונן רפורמציה נגדית. בשנת 1624, חוק "קתוליות מחודשת" נחקק, והדת הייתה תחת פיקוח קפדני. בשנת 1628, מועצת העיר הגישה בשל כך תביעה לייכסקאמרגריכט. מריה נאלצה לברוח לקלן כאשר ההולנדים הסתערו על העיר ב-1629. היא חזרה בקיץ 1631 מלווה בחיילים בווארים בהנהגתו של גוטפריד היינריך גראף פונהיים, רק כדי להימלט שוב בספטמבר של אותה השנה. היא מתה ב-1644 בקלן.
המלחמה הנחיתה על העיר מכה קשה, עם מעצרים תכופים, חטיפות ומעשי אונס. גם אחרי כינון ההסכם שלום וסטפליה ב-1648 נותרו חיילים בעיר עד 9 בספטמבר 1650.
תקופת התיעוש.
מכרה הכסף הראשון נפתח באסן בשנת 1354, אבל כריית הפחם החלה רק בשנת 1450.
בסוף המאה ה-16, מכרות פחם רבים נפתחו באסן, והעיר הפכה למרכז חשוב לתעשיית הנשק. בסביבות 1570, יצרני הרובים עשו רווחים גבוהים ובשנת 1620 הם ייצרו 14,000 רובים ואקדחים בשנה. העיר נעשתה חשובה יותר ויותר מבחינה אסטרטגית.
כתושבי אסן מאז המאה ה-16, שושלת קרופ ("Krupp") והעיר אסן עיצבו אחת את השנייה. בשנת 1811 הקים פרידריך קרופ את מפעל הפלדה הראשון של גרמניה באסן, והניח את אבן הפינה למה שהיה אמור להיות המפעל הגדול ביותר באירופה במשך כמה עשורים. מפעלי הנשק באסן נעשו כה חשובים עד ששלט שעמד מול תחנת הרכבת המרכזית בירך את המבקר בניטו מוסוליני ב-1937 בברכת "נשקיית הרייך" . עובדי המפעלים של משפחת Krupp גם היו הסיבה העיקרית לצמיחה האוכלוסייה בעיר החל באמצע המאה ה-19. בשנת 1896 אסן הגיעה לאוכלוסייה של 100,000 תושבים. תעשיינים אחרים, כגון פרידריך גרילו, שבשנת 1892 תרם לעיר את "תיאטרון גרילו" , מילאו תפקיד מרכזי בעיצוב העיר ואזור הרוהר כולו בסוף המאה ה-19 ובראשית המאה ה-20.
מלחמת העולם הראשונה.
"עיר התותחים" אסן מילאה תפקיד מיוחד במלחמת העולם הראשונה, עקב הביקוש העצום לנשק ולתחמושת. במהלך המלחמה תעשיות קרופ הפיקו 22,500,000 פגזים ו-25 מיליון מחסניות ובמפעלי הפלדה שלהם נבנו תותחים ענקיים דוגמת הדגם "ברטה השמנה" . ככל שהמלחמה נמשכה, חיי היומיום נעשו קשים יותר ויותר, מחירי המזון עלו והשכר נשאר נמוך. בחורף של 1916/1917 נוצר משבר רעב חמור אשר פגע בחלקים נרחבים מאוכלוסיית העיר. משפחות העובדים התרוששו ובפברואר 1917 פרצו מהומות בעקבות התמוטטות אספקת הקמח. במפעלי קרופ היו שביתות. 15,000 חיילים מאסן נפלו במלחמה וכ-5,000 הוכרזו כנעדרים.
כיבוש חבל הרוהר.
ב־11 בינואר 1923 נכבש חבל הרוהר על ידי הכוחות הצרפתים והבלגים אשר פלשו לאזור. ראש ממשלת צרפת ריימונד פוינקרה היה משוכנע כי גרמניה לא עמדה בדרישות חוזה ורסאי. בבוקר 31 במרץ 1923 העימות הגיע לשיאו העגום, כשפיקוד צבאי צרפתי קטן השתלט על מפעל המכוניות של קרופ על מנת להחרים מספר כלי רכב. אירוע זה גרם ל-13 מקרי מוות ו-28 פצועים. הכיבוש הסתיים בקיץ 1925.
עליית הנאציזם.
לאחר תפיסת השלטון בידי נאצים, מונה ב-5 באפריל 1933 תיאודור רייזמן-גרונה לראש העיר של אסן, והעיר חולקה ל-27 שכונות. בליל 10 בנובמבר 1938 נבזז הגדול של העיר, אך רוב המבנה נשאר על עמדו ושופץ לאחר המלחמה. בית הכנסת של שכונת Steele נהרס לחלוטין.
מחנות ריכוז ומחנות כפייה.
במהלך התקופה הנאצית עשרות אלפי עובדי כפייה נכלאו ב-350 מחנות אשר נבנו באסן, ונאלצו לעבוד בכפייה בחברות כמו קרופ, סימנס וכריית פחם. במהלך המלחמה נבנו בעיר מחנות ריכוז משניים .
מלחמת העולם השנייה.
כמרכז תעשייתי גדול, היוותה העיר אסן יעד להפצצות מאסיביות של בעלות הברית. חיל האוויר המלכותי הטיל סך של 36,429 טונות של פצצות על העיר, בלמעלה מ-270 פשיטות אוויריות, אשר השמידו 90% ממרכז העיר ו-60% מהפרברים. ב-5 במרץ 1943 הייתה אסן נתונה לאחת מהפצצות האוויר הכבדות ביותר של המלחמה, במהלכה נהרגו 461 בני אדם, 1,593 נפצעו ועוד 50,000 מתושבי אסן הפכו לחסרי בית. ההתקדמות הקרקעית של בעלות הברית לגרמניה הגיעה לאסן באפריל 1945. של , נכנסה לעיר ללא התראה והשתלטה עליה ב-10 באפריל 1945. לאחר חלוקת גרמניה הייתה אסן תחת שליטת בריטניה.
לאחר מלחמת העולם השנייה.
המטרה הדחופה ביותר לאחר המלחמה הייתה שיקום העיר וסביבתה. שרידי המפעלים ההרוסים של קרופ, אשר יצרו לפני המלחמה ובמהלכה בעיקר כלי נשק ושריון, ועברו להפיק מוצרי "שלום" שמטרתם תיקון ובנייה מחדש, כגון ייצור משאיות וקטרים. בין השנים 1950 ל-1961 נבנו בעיר מעל 100,000 יחידות דיור חדשות. מרכז העיר נבנה מחדש והורחב. כבישים פנים-עירוניים הוסטו מהמרכז כך ששטחים נרחבים הפכו לשטחי מדרחוב לרווחת התושבים. בנוסף נבנו בעיר רבי-קומות אשר שימשו בעיקר למשרדים ומבנים מנהליים. ב-5 באוקטובר 1967 נחנך קו התחתית הראשון של אסן. אורכו היה 600 מטר.
משנות ה-70 ועד היום.
לאחר 1970 ייצור התעשייה הכבדה בעיר החל לרדת בהדרגה וכתוצאה מכך עלה כוחו של מגזר השירותים. בספטמבר 1970 הושלמו העבודות על מנהרת Ruhrschnellweg והיא נחנכה ב-25 בספטמבר על ידי נשיא גרמניה גוסטב היינמן. אוניברסיטת אסן נוסדה בשנת 1972 כבית ספר תיכון כללי של המחוז. היא נוצרה בכוונה במקביל להקמת חברות סטארט-אפ חדשות, כאמצעי במהלך השינוי המבני באזור הרוהר ממרכז הפחם והפלדה למרכז מגזר השירות של גרמניה. בניין האוניברסיטה הראשון נפתח בפברואר 1974. הרקטור הראשון של האוניברסיטה היה וולטר קרול. בית העירייה של אסן, שגובהו 106 מ' והוא בעל 22 קומות, נחנך ב-7 בנובמבר 1979. יום לאחר מכן נפתח "מרכז העיר" של אסן, על שטח של 26,000 ק"מ.
האפיפיור יוחנן פאולוס השני ביקר את אסן ב-2 במאי 1987. העצרת הגדולה ביותר בהיסטוריה של העיר אסן התקיימה ב-1 בינואר 1993. יותר מ-300,000 איש הגיעו להפגין נגד שנאת זרים בגרמניה ולהדליק נרות למען אנושיות וידידות. בשנת 2006 זכתה אסן בתחרות על תואר הבירה התרבותית של אירופה יחד עם אזור הרוהר.
גאוגרפיה.
כללי.
אסן ממוקמת במרכז חבל הרוהר, שהוא אחד האזורים העירוניים הגדולים ביותר באירופה (ראו גם: מגלופוליס), הכולל 11 ערים עצמאיות וארבעה מחוזות עם כ-5.3 מיליון תושבים בסה"כ. גבולות העיר הם 87 ק"מ והיא גובלת בעשר ערים, כשחמש מתוכן הן ערים עצמאית וחמש הן "kreisangehörig" (כלומר, השייכות למחוז), עם אוכלוסייה כוללת של כ-1.4 מיליון איש. העיר משתרעת על פני 21 ק"מ מצפון לדרום ו-17 ק"מ ממערב למזרח, בעיקר מצפון לנהר רוהר.
שטחים גדולים מדרום לנהר רוהר (כולל פרברי Schuir ו-Kettwig) הם ירוקים למדי, ומובאים לעיתים קרובות כדוגמאות של מבנים כפריים באזור הרוהר המרכזי המאוכלס בצפיפות יחסית. על פי נתוני המשרד הסטטיסטי הפדרלי של גרמניה, העיר אסן היא העיר "הירוקה" ביותר באזור צפון ריין וסטפליה, עם 9.2% משטח העיר המכוסה על ידי ירוק, והעיר "הירוקה" השלישית בגרמניה רבתי. העיר הייתה מועמדת פעמיים ברציפות לתואר "הבירה הירוקה של אירופה" ,בשנים 2016 ו 2017, ואכן זכתה בתואר זה בשנת 2017. זאת ועוד, העיר מהווה דוגמה לאות ומופת בעבור ההתמחות שלה בהגנה על הטבע והמגוון הביולוגי ומאמציה לצמצם את צריכת המים. אסן משתתפת במגוון של יוזמות להפחתת פליטות גזי החממה ולשיפור עמידותה לנוכח שינויי האקלים.
מחוזות העיר.
אסן כוללת חמישים רבעים אשר בתורם מקובצים לתשעה מחוזות (המכונים "Stadtbezirke"). כל מחוז ממוספר על ידי ספרה רומית ויש לו גוף מוניציפלי מקומי של 19 חברים עם סמכות מוגבלת. רוב הרבעים היו במקור עיריות עצמאיות אך סופחו בהדרגה לעיר אסן בין השנים 1901–1975. תהליך ארוך זה של סיפוח הוביל להזדהות חזקה של האוכלוסייה מקומית עם הרבעים או המחוזות "שלהם". כך לרובע קטוויג לדוגמה, הממוקם מדרום לנהר הרוהר, ואשר סופח לעיר רק בשנת 1975, ישנה קידומת משלו. בנוסף על כך (ולכאורה בשל ההכנסות הגבוהות יחסית לכנסייה), הצליח הארכיבישוף של קלן לשמור על קטוויג תחת סמכותו, כאשר כל שאר הרבעים של אסן, כמו גם כמה ערים שכנות לה, נמצאים תחת סמכותו של הבישוף של אסן.
אקלים.
לאסן חורפים מתונים וקיצים קרירים. הטמפרטורה השנתית הממוצעת שלה עומדת על 10 מעלות צלזיוס: 13.3 מעלות צלזיוס במהלך היום ו-6.7 מעלות צלזיוס בלילה. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 934 מ"מ. החודש הקר ביותר של השנה הוא ינואר, כאשר הטמפרטורה הממוצעת היא 2.4 מעלות צלזיוס. החודשים החמים ביותר הם יולי ואוגוסט, עם טמפרטורה ממוצעת של 18 מעלות.
תשתיות וכלכלה.
בעבר, ההתפתחות הכלכלית של אסן לוותה בשינויים במבנה הפנימי. באמצעות האינטראקציה של גורמים כלכליים ולא כלכליים רבים, סולם היחסים של המגזרים השונים - העיקרי (כריית הפחם), המשני (התעשייה והייצור) לבין המגזר השלישי (שירותים) השתנה. פירוק של תעשיות הפחם והפלדה הובילה לבנייה של תעשיות חדשות. עם יחסי העבודה הבין-לאומיים והאינטנסיביים החלה העיר לשנות את אופייה הכלכלי יותר ויותר.
"תעשיות הפחם של קרופ" חדלו להתקיים בעיר ואסן הפכה למרכז מינהלי, כשרבות מהחברות הפועלות בעיר מיוצגות בשווקים בכל רחבי העולם. כיום העיר אסן היא אחד ממרכזי קבלת ההחלטות של הכלכלה הגרמנית. 13 מתוך 100 החברות המובילות במדינה ממוקמות באסן. העיר הפכה למרכז לתקשורת, מסחר ושירותים וכן למטרופולין ההייטק בתחומי אנרגיה ורפואה.
אסן היא אחת משלושת הערים עם הצמיחה הכלכלית החזקה ביותר בגרמניה. בין 2004 ו 2014 התוצר המקומי הגולמי עלה ב 31.9 אחוזים ל -5.25 טריליון יורו.
חברות עסקים באסן.