מאזן הסחר הדו-צדדי הוא לטובת צרפת, בעוד שעודף הסחר בצרפת הגיע ל-45 מיליון אירו בשנת 2017 (הרמה הגבוהה ביותר מאז 2013). בשנת 2017 צרפת הייתה הספקית העשירית בגודלה של אוגנדה (עם נתח שוק של 2%), בעיקר ייצוא מוצרי תרופות (30% מהיצוא הצרפתי), ציוד טלקומוניקציה (14% מהיצוא הצרפתי) וציוד בנייה וכרייה. מוצרי מזון מהווים 94% מהיבוא של צרפת מאוגנדה (87% קפה).
כיום פועלות באוגנדה כ-30 חברות צרפתיות, במגוון רחב של מגזרים: פחמימנים (סך ההפצה, סך הכל E&amp;P, פרידלנדר-אורטק), טלקומוניקציה (אורנג', אלקטל-לוסנט, קאמוסאט), תחבורה, לוגיסטיקה והפצה (אייר פראנס / KLM, SDV טרנסמי, AGS), תעשייה (הימה מלט-לאפרג', סוגיה-סאטום, ווליאנה ווטר, רנו משאיות), ושירותים (לשכת וריטאס, קייטרינג חבר העמים, ניוארסט, גראס סבוי, IGN, מונייה דה פריז).
מלאי ההשקעות הצרפתיות הישירות באוגנדה עמד על 58.3 מיליון אירו בשנת 2016, בעיקר בענף הייצור.
עם זאת, ה-FDI הצרפתי אמור לצמוח במידה ניכרת מהמחצית השנייה של 2018 ואילך, בשל ההחלטה הסופית של טוטאל להשקיע ברזרבות נפט מתחת לאגם אלברט. צינור הנפט יכול להכיל יותר מ-200,000 חביות ביום, ולהניב הכנסות משוערות של 2 מיליארד אירו בשנה למשך 25 שנה לאחר תחילת הניצול (זה מסתכם בשליש מהתקציב הלאומי).
ג'ורג' הנרי בוטון
ג'ורג' הנרי בוטון (באנגלית: George Henry Boughton; 4 בדצמבר 1833 – 19 בינואר 1905 היה צייר, מאייר וסופר אנגלו-אמריקאי.
חיים ועבודה.
בוטון נולד בנוריץ' בנורפוק, אנגליה, בנו של האיכר ויליאם בוטון. המשפחה היגרה לארצות הברית בשנת 1835, והוא גדל באלבני, ניו יורק ושם החל את דרכו כאמן אוטודידקט. בשלב מוקדם הוא הושפע מאמני אסכולת נהר הדסון. בגיל 19 הוכר כצייר נוף ופתח את הסטודיו הראשון שלו בשנת 1852. בשנת 1853 רכש איגוד האמנות האמריקני את אחת מתמונותיו המוקדמות שמימנו שישה חודשים של לימוד אמנות באנגליה. הוא סיים את תקופת הכשרתו בסיור רישומים באזור האגמים, סקוטלנד ואירלנד.
לאחר שחזר לארצות הברית, בוטון הציג את עבודותיו בוושינגטון הבירה ובניו יורק, אך בסוף שנות ה-50 של המאה ה-19 החליט לעבור לאירופה. בין השנים 1859–1861 למד אמנות בצרפת בהנהגתו של פייר אדואר פרר (1819–1886) ואדוארד הריסון מיי (1824–1887).
בשנת 1861 בוטון פתח סטודיו בלונדון. אף על פי שהתגורר באנגליה, התמקד בנושאים של היסטוריה קולוניאלית אמריקאית מוקדמת. תמונות הנושא שלו, כמו הפוריטנים המוקדמים של ניו אינגלנד הולכים לכנסייה (1867), היו פופולריים במיוחד. "חזרתה של המייפלאואר" (שהוצגה בגלריה גופיל, ניו יורק בשנת 1871) זכתה לשבחים כ"תמונה שתחיה כל עוד זכרו של המייפלאוור עצמה יחזיק מעמד."
וינסנט ואן גוך, שהתגורר בלונדון בשנים 1873–1875, התרשם מאוד מציורו של בוטון "צליינים בדרך לקנטרברי". הוא נשא דרשה בהשראת הציור, וכתב על כך לאחיו תיאו. הציור של בוטון הוא חלק מאוסף מוזיאון ואן גוך באמסטרדם.
בוטון אייר את "המכתב של סקרלט" של נתניאל הות'ורן ואת שיריו של הנרי וודסוורת' לונגפלו. בשנת 1893 התפרסמה בלונדון המהדורה של "ריפ ואן וינקל וסליפי הולו" שכתב וושינגטון אירווינג עם 53 איורים מאת בוטון.
בוטון הציג באופן נרחב גם בבריטניה וגם בארצות הברית, ונבחר לחבר באקדמיה הלאומית לעיצוב בניו יורק בשנת 1871. הוא נבחר כחבר במכון המלכותי לציירים בצבעי מים, עמית של האקדמיה המלכותית לאמנויות (ARA) בשנת 1879, ואקדמאי מלכותי (RA) בשנת 1896. לאחר מותו של ג'ון קלקוט הורסלי, נבחר בוטון למנהל חברת האמנות והביטוח הכללי.
בין ציורי הנוף שלו, ישנם נופים של אנגליה ובריטני בצרפת. בשנת 1883 נסע להולנד. סיפורו המאויר של המסע פורסם במגזין "הרפרס" כ"אמן מטייל בהולנד", ופורסם בשנה לאחר מכן בלונדון כ- Sketching Rambles בהולנד.
נראה שבוטון נהנה מכתיבה: מאוחר יותר הוא השתתף בפרסום הספר "האמנות האנגלית בגלריות הציבוריות של לונדון" וסיפק את סקירת הביוגרפיה והעבודה של ג'ורג' מורלנד.
בשנת 1865 התחתן בוטון עם קתרין לואיז קולן (1845 – אחרי 1901), והייתה להם בת מאומצת, פירנצה. יחד עם ג'ון קלקוט הורסלי, הוא היה אחד מלקוחותיו הראשונים של האדריכל ריצ'רד נורמן שו שבנה בית למשפחתו על קמפדן היל בלונדון.
בוטון הושפע מיצירותיו של הצייר והמאייר הבריטי פרדריק ווקר (1840–1875). בשנות השבעים של המאה ה-19 הוא פגש בלונדון את ג'יימס אבוט מקניל ויסלר. בשנת 1878 שיבח אותם מבקר אמריקאי כ"אורות זורחים בעולם האמנות" של לונדון. בוטון פרסם זיכרונות חיים על ויסלר, ובמיוחד הזכיר את עבודתו על "חדר הטווס" המפורסם. בשנת 1877 ערך היכרות עם הנרי ג'יימס (1843–1916).
הסופרת ויולט האנט (1862–1942) ביססה את הרומנים שלה על פרשת האהבה המוקדם שלה עם בוטון. הרומן "כריסטינה צ'ארד" (1894) מאת רוזה קמפבל-פראד (1851–1935), סופרת אוסטרלית, הוקדש לבוטון, מכיוון שהוא הציע את הרעיון לספר.
בשנות השמונים והתשעים הוא היה קשור למספר מושבות אמנותיות באזורים הכפריים, בעיקר עם הכפר ברודוויי בווסטרשייר, שיופיו הכפרי הוכר על ידי אמנים אמריקאים רבים. יחד עם הנרי ג'יימס, אדווי אבי, ג'ון סינגר סרג'נט ואחרים, הוא ביקר לעיתים קרובות בברודוויי. דרך הורסלי ושו הוא גם היה קשור למושבת האמנים קרנברוק, וביקר אצלם.
בוטון נפטר ממחלת לב ב-19 בינואר 1905 בסטודיו שלו בקמפדן היל בצפון לונדון.
טורי קרייג
טורי קרייג (באנגלית: Torrey Craig; נולד ב-19 בדצמבר 1990) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת פיניקס סאנס מליגת ה-NBA, בעמדת הסמול פורוורד. מוכר כשחקן הגנה מצטיין, בעל כישורים התקפיים בינוניים.
קריירת מכללות.
קרייג נולד בעיר קולומביה שבקרוליינה הדרומית, ובין השנים 2010–2014 למד באוניברסיטת קרוליינה הדרומית אפסטייט (USC Upstate). בכל 4 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה הוביל את קלעיה עם ממוצע של 16.2 נקודות למשחק, אליהן הוסיף 7.2 ריבאונדים ו-1.8 אסיסטים למשחק. בעונת 2011/2012 זכה בתואר השחקן המצטיין של מחוז A-Sun, לאחר שהוליך את ה"ספארטנס" למאזן ניצחונות חיובי 21–13.
קריירה מקצועית.
אוסטרליה וניו זילנד.
לאחר שלא נבחר על ידי אף קבוצה בדראפט ה-NBA 2014, חתם קרייג בקבוצת קיירנס טייפנס מליגת העל האוסטרלית. בשתי עונותיו בקבוצה קלע 10.2 נקודות בממוצע למשחק.
בעונות 2015 ו-2016 שיחק עבור "ולינגטון סיינטס" מליגת העל הניו זילנדית, אשר פועלת בחודשי הקיץ. בעונתו הראשונה זכה בתואר ה-MVP של הליגה, לאחר שרשם ממוצעים של 20.4 נקודות ו-9.1 ריבאונדים למשחק, ובעונה העוקבת הוביל את הסיינטס לזכייתם התשיעית באליפות הליגה, עם 20.9 נקודות ו-9.8 ריבאונדים בממוצע למשחק.
במאי 2016 חזר קרייג לשחק בליגה האוסטרלית, כשחתם על חוזה בקבוצת בריזביין בולטס. לאורך עונתו היחידה בקבוצה קלע 15.2 נקודות בממוצע למשחק, ובסיומה זכה בתואר "שחקן ההגנה של העונה".
דנוור נאגטס.
ביולי 2017 שיחק עבור דנוור נאגטס בליגת הקיץ של ה-NBA, ולאחר שהרשים את ראשי הקבוצה זכה ל"חוזה כפול"; במסגרת החוזה שיחק לסירוגין עבור דנוור בליגת ה-NBA ועבור סו פולס סקייפורס בליגת הפיתוח של ה-NBA. ב-39 משחקיו עם הנאגטס קלע 4.3 נקודות בממוצע למשחק, וב-15 משחקיו עם הסקייפורס הצטיין עם ממוצע של 22.9 נקודות למשחק. לקראת עונת חתם על חוזה NBA סטנדרטי לשתי עונות בדנוור, עבור כ-4 מיליון דולר. באותה עונה הפך לשחקן קבוע ברוטציית הקבוצה, ותרם 5.7 נקודות בממוצע למשחק. ב-1 בפברואר 2019 קלע שיא קריירה ב-NBA של 22 נקודות, בניצחון מול יוסטון רוקטס.
מילווקי באקס.
לקראת עונת חתם על חוזה במילווקי באקס.
פיניקס סאנס.
ב-18 במרץ 2021 הועבר בטרייד ממילווקי לפיניקס סאנס, בתמורה לפיצוי כספי.
אינדיאנה פייסרס.
באוגוסט 2021 חתם על חוזה באינדיאנה פייסרס.
טוריי קרייג
We'll Be Coming Back
We'll Be Coming Back (בעברית: אנחנו נחזור) הוא שיר של המפיק המוזיקלי והדי ג'יי הסקוטי קלווין האריס, בהשתתפות הזמר האנגלי אקסמפל. השיר פורסם ב-27 ביולי 2012 כסינגל הרביעי מאלבום האולפן השלישי של האריס, "". השיר שהה שבועיים במקום השני במצעד הסינגלים הבריטי, והפך לסינגל הרביעי ברציפות של האריס שמגיע למקום השני בבריטניה. השיר אף נכלל כרצועה האחרונה באלבום האולפן הרביעי של אקסמפל, The Evolution of Man.
השיר כונה "פסקול לקיץ" על ידי Music News, ו-"המנון קיץ" על ידי Westmeath Examiner. בדיגיטל ספיי זכה השיר לביקורת מעורבת, כאשר תואר כ-"מהנה", אבל "קצת מיושן".
וידאו קליפ.
הקליפ הנלווה לשיר בוים על ידי סמאן קש, וצולם ביוני 2012, בהוליווד הילס, לוס אנג'לס, קליפורניה. בקליפ משתתפים האריס ואקסמפל בדמויות של שודדים. לאחר שקברו את מה שגנבו, השניים חוזרים בהמשך כדי לקחת את השלל, ומגלים ששוטרת, שנסעה על ימאהה YZF-R1, ועקבה אחריהם, הגיעה לשם והשאירה מאחור את התג שלה כראיה. בנוסף לשוד, בסרטון מוצגת סדרת מרדפים אחר מכוניות ועימותים משטרתיים. הקליפ מסתיים בקלווין ובאקסמפל רודפים אחר השוטרת על האופנוע.
גו ווסט (הרכב מוזיקלי)
יעקב (יואל) גוטמן
יעקב (יואל) גוטמן הוא כלכלן ישראלי-אמריקאי ופרופסור לכלכלה באוניברסיטת בר-אילן החוקר בתחומי כלכלה ציבורית, תורת המשחקים, כלכלה פוליטית ושיתופי פעולה. בעבר כיהן כסגן ראש המחלקה לכלכלה באוניברסיטת בר-אילן, ובעברו היה פרופסור משנה וחוקר באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.