בעקבות סכסוך שהיה בין המלך צ'ארלס הראשון לפרלמנט על רקע מלחמות הבישופים וגיוס כספים נוספים, החליט המלך לפזר את הפרלמנט בשנת 1629 ולא כינסו מחדש עד 1640. הפרלמנט החדש שכונה הפרלמנט הארוך והונהג על ידי הפוריטנים העביר חקיקה שמנעה את פיזור הפרלמנט ללא הסכמתו, דרשה הסכמה פרלמנטרית להטלת מיסים ואפשרה פיקוח פרלמנטרי על השרים. ההתנגשות בין תפיסות המלך והפרלמנט החריפה והביאה למלחמת האזרחים האנגלית. המלחמה הסתיימה ב-1647, ב-1649 הוצא להורג המלך צ'ארלס הראשון ועלה לשלטון אוליבר קרומוול בשנת 1653, בית הלורדים פורק, והוקם מחדש בשנת 1660. בשנת 1689, המלכים מרי השנייה וויליאם השלישי חתמו על מגילת הזכויות של הפרלמנט, שהפכה את אנגליה למונרכיה חוקתית באופן חלקי.
הפרלמנט של בריטניה הגדולה.
בעקבות איחוד אנגליה וסקוטלנד לממלכת בריטניה הגדולה בשנת 1707 שני הפרלמנטים הנפרדים פורקו, ופרלמנט משותף הוקם בלונדון. במהלך המאה ה-18 כוחו של הפרלמנט התחזק - אך רוב חבריו היו אצילים, הוא נשלט למעשה על ידי המלך, והבחירות הכלליות היו נגועות בשחיתות.
הפרלמנט של הממלכה המאוחדת.
בריטניה ואירלנד אוחדו בשנת 1800. בתחילת המאה ה-19 בית הלורדים נחשב לבית החזק, וחבריו שלטו גם בחברי בית הנבחרים. בעקבות רפורמות שנערכו בשנת 1832 במטרה לצמצם את התלות של בית הנבחרים בבית הלורדים, הבית התחתון התחזק.
בית הנבחרים הפך לבית החזק בתחילת המאה ה-20, ובשנת 1911 נחקק חוק שמאפשר חקיקה ללא אישור בית הלורדים.
המלחמה המדומה
המלחמה המדומה הייתה תקופה בראשית מלחמת העולם השנייה, מיד לאחר כיבושה של פולין, שאופיינה בחוסר פעילות צבאית. אף על פי שהמדינות הגדולות והחזקות באירופה היו באותה עת במצב מלחמה זו כנגד זו, הלחימה הייתה מועטה.
בעוד רובו של הצבא הגרמני נלחם בפולין, נשארו כוחות גרמניים קטנים לאייש את קווי ההגנה לאורך הגבול עם צרפת (קו זיגפריד). בצדו השני של הגבול, בקו מאז'ינו, עמדו חיילים בריטים וצרפתים, אולם היו רק מספר תקריות מקומיות. בינתיים עסק חיל האוויר הבריטי בהצנחת כרזות תעמולה על גרמניה, והחיילים הקנדים הראשונים החלו להגיע לבריטניה. ארצות הברית, שעדיין הייתה מבחינה טכנית נייטרלית במלחמה, סייעה לארצות הדמוקרטיות באירופה (קרי צרפת ובריטניה) על ידי מתן הנחה ברכישת ציוד צבאי, או אף הענקתו ללא תמורה.
תקופת הרגיעה נוצרה עקב הצורך של הבריטים והצרפתים להתכונן למלחמה, והצורך הגרמני להעביר מפולין את כוחותיהם ולארגנם מחדש לאחר המערכה בפולין.
שמות המלחמה.
המלחמה המדומה, שבפי וינסטון צ'רצ'יל כונתה "מלחמת הדמדומים", זכתה לשמות רבים בשפות האירופאיות השונות. בגרמנית: Sitzkrieg – "זִיצְקְרִיג" ("מלחמת ישיבה", משחק מילים עם המילה "בליצקריג"), בצרפתית: drôle de guerre – "דְרוֹל דֶה גֵר" ("המלחמה המצחיקה" או "המלחמה המוזרה"), בפולנית: dziwna wojna – "גִ'יוְונַה ווֹיְנַה" ("המלחמה המוזרה"), באנגלית: Bore War - "בּוֹר ווֹר" ("המלחמה המשעממת", משחק מילים עם "Boer War", "מלחמת הבורים").
תאריכים.
קיימות הגדרות שונות באשר לתאריכים המדויקים בהם התחילה המלחמה המדומה. בצרפת התקופה בין הכרזת המלחמה הרשמית על גרמניה ב-3 בספטמבר 1939 ועד לפלישה הגרמנית לארצות השפלה ולצרפת נקראת drôle de guerre ("המלחמה המוזרה"). מונח זה נטבע על ידי העיתונאי הצרפתי רולאן דורז'לה (Roland Dorgelès), שדיווח על חוסר הפעילות הצבאית בגבול צרפת עם גרמניה. בפולין, שחשה נבגדת כתוצאה מהבגידה של בעלות בריתה המערביות, משמש המונח dziwna wojna ("המלחמה המוזרה") לתיאור תקופת הזמן לאחר שכל המבצעים הצבאיים בחזית המערבית הופסקו ב-12 בספטמבר 1939. בבריטניה תקופת המלחמה המדומה מתחילה רק מה-6 באוקטובר, מאחר שבאותו יום חדלה כל ההתנגדות הפולנית המאורגנת, וכך נסתם הגולל על מאמצי ההתנגדות של פולין.
לרוב ישנה תמימות דעים שהמלחמה המדומה נמשכה עד 10 במאי 1940, היום שבו פלשה גרמניה לארצות השפלה – הולנד בלגיה ולוקסמבורג.
המתקפה על פינלנד.
במהלך המלחמה הופנה עיקר תשומת הלב הציבורית כלפי מלחמת החורף, שהחלה לאחר שברית המועצות תקפה את פינלנד ב-30 בנובמבר 1939. דעת הקהל, במיוחד בצרפת ובבריטניה, נטתה לצד פינלנד הדמוקרטית, ודרשה מממשלות אלה פעולות תקיפות על מנת לסייע ל"פינים האמיצים" הנלחמים מול תוקפן גדול מהם בהרבה – ברית המועצות, במיוחד לאחר שהתברר שההגנות הפיניות (קו מנרהיים) הוכחו כהרבה יותר יעילות מאשר ההגנות הפולניות במהלך המערכה בפולין. כתוצאה מכך הוצאה ברית המועצות מחבר הלאומים, והועלתה הצעה לשלוח סיוע לצפון סקנדינביה. ב-20 במרץ 1940, ראש ממשלת צרפת אדואר דאלאדיה "התפטר" עקב כישלונו להושיט סיוע לפינלנד.
המתקפה על דנמרק ונורווגיה.
הדיון הפתוח בנוגע למשלחת עזרה של בעלות הברית לצפון סקנדינביה, ללא התחשבות בנייטרליות של המדינות, כמו גם "תקרית אלטמרק" ב-16 בפברואר, כאשר הצי המלכותי הפגין חוסר כבוד חמור לנייטרליות של נורווגיה, גרמו לצי הגרמני לאבטח את חופי נורווגיה, וסיפקו טיעונים כבדים למצדדים בגישה זו. הכיבוש הגרמני של דנמרק ונורווגיה החל ב-9 באפריל. הצי המלכותי היה בקרבת מקום, וב-10 באפריל, בקרב הראשון של נרוויק, טבעו שתי משחתות בריטיות וחמש משחתות גרמניות. ב-15-16 באפריל הונחתו חיילים של בעלות הברית על אדמת נורווגיה, אך לאחר שבועיים רוב שטחה של נורווגיה היה בידיים גרמניות, וחיילי בעלות הברית התפנו מדרום נורווגיה.
הוויכוח על נורווגיה.
התמוטטות הכוחות הבריטיים בנורווגיה, שהייתה למעשה תוצאה של הכישלון הבריטי לסייע לנורווגיה גרמה לוויכוח נוקב בבית הנבחרים הבריטי, הידוע בשם הוויכוח הנורווגי, שבמהלכו ראש ממשלת בריטניה נוויל צ'מברלין היה תחת מתקפה מתמדת. מספר זעום של הצבעות אמון בממשלתו זכו לרוב של 281 מול 200, אך רבים מתומכיו של צ'מברלין הצביעו נגדו או נמנעו. צ'מברלין המושפל לא הצליח להמשיך לשלוט בממשלה או להרכיב ממשלת אחדות. ב-10 במאי התפטר צ'מברלין מתפקידו כראש הממשלה, אך הוא הצליח לשמור על מעמדו כראש המפלגה השמרנית. מלך הממלכה המאוחדת ג'ורג' השישי מינה לתפקיד את וינסטון צ'רצ'יל שהתנגד בעקביות למדיניות הפיוס של צ'מברלין. צ'רצ'יל הקים קואליציה חדשה שהורכבה מהמפלגה השמרנית, המפלגה הליברלית ומפלגת הלייבור, כמו גם מספר שרים בעלי רקע שאינו פוליטי. בחירתו של צ'רצ'יל, כאשר מאוחר יותר באותו יום פלשה גרמניה לבלגיה, להולנד וללוקסמבורג, סימנה את נחישותה של בריטניה להמשיך במלחמה בכל תעצומות נפשה, וממש באותו יום בו המלחמה המדומה תמה והחל הקרב על צרפת.
בעלות הברית בזמן המלחמה המדומה.
רוב הפעולות הצבאיות במהלך המלחמה מדומה התרחשו בים. אירועים ראויים לציון הם:
חיל האוויר של בעלות הברית הפציץ מספר פעמים מפעלים גרמניים ובסיסים ימיים.
קנדומבלה
הקנדומבלה (פורטוגזית: Candomblé) היא דת עממית אפרו-ברזילאית הנפוצה בבאהיה שבצפון-ברזיל.
השורשים האפריקאיים של הקנדומבלה.
העבדים האפריקניים הגיעו לחופי ברזיל כבר ב-1530, תחילה כתוספת ובהמשך כתחליף לכוח העבודה המקומי ההולך ופוחת. לא ידוע מתי הגיעו האפריקנים הראשונים לבאהיה, אך ידוע בבוודאות שהיו בחבל ב-1550.
ברזיל קלטה במשך ארבע מאות שנות סחר עבדים מעל לארבעה מיליון אפריקנים. במקרים רבים האוכלוסייה השחורה הייתה האוכלוסייה השולטת מבחינה מספרית: לדוגמה, ב-1807 בסלבדור, נרשמו 28% לבנים, 20% מולאטים (ילידי תערובת) ו-52% שחורים.
עם העבדים הגיעו לחופי העולם החדש גם דתות, אמונות, דרך חיים וראיית עולם שחלקם נשתמרו עד היום. הקנדומבלה הוא תוצאה של מפגש ארוך בין דתות מקומיות אפריקניות, הדת הקתולית ואמונות אינדיאניות מקומיות.
המסורת של יורובה/נאגו היא החזקה והנפוצה ביותר מבין המסורות של הקנדומבלה בבאהיה. מקורה מאנשי היורובה שהגיעו מאזור דרום מערב ניגריה ובנין של היום.
הסיבה לכך שלמרות המגוון הרב של מסורות דתיות שהובאו לבאהיה, דווקא לקוסמולוגית היורובה, העולם הרוחני המובל על ידי ה-אורישה (orixás- אלים אפריקאיים, להלן "האלים"), השפעה כה רבה על הדת האפרו-ברזילאית לא ברורה לגמרי. נראה, עם זאת, כי לפחות בחלקן הסיבות נעוצות בתזוזה הגאוגרפית של סחר העבדים.
הגל האחרון של עבדים אפריקנים מסוף המאה ה-18 ועד למשלוח האחרון ב-1851 היה בעיקר ממפרץ בנין: אזור של יורובה-דאהומי, כלומר הדומיננטיות הדתית שלהם נובעת בחלקה מיתרון כמותי.
שבט היורובה גם סיפק קוסמולוגיה עשירה ומורכבת, מבנה חברתי מוגדר ואנימיזם "נייד": פחות קשור לחפץ ומקום מאשר שאר האמונות האפריקניות.
הקבוצות האתניות השונות של באהיה הקימו מחדש את האמונות והמנהגים המקומיים שלהם בתוך מסגרת שהובאה על ידי היורובה, על כן יש סוגים רבים של קנדומבלה: Candomblé de Angola, Candomblé de Jeje, Candomblé de Congo ועוד. אם כי, עם השנים, התמזגות ונישואי תערובת טשטשו מעט את הגבולות בין הקבוצות האתניות השונות.
למסורת האפריקנית היה תפקיד חשוב באיחוד חברת העבדים. המסורות החברתיות נשתמרו טוב יותר בערים מאשר באזורי הכפר. בחלקים האורבניים, לשחורים מאותם האזורים באפריקה, הייתה לפחות האפשרות להיפגש וליצור קבוצות.
במטעים, בהם ניסו האדונים למנוע היווצרות קבוצות הומוגניות, היווצרות קשרים כאלו הייתה קשה הרבה יותר. מכאן ניתן להבין איך צמח והתפתח הקנדומבלה דווקא בסלבדור בירת באהיה ולא באזור הכפרי.