הגירית דומה לקרובותיה לסוג, אורכה 35–40 סנטימטרים ומשקלה 1–2 קילוגרם. פרוותה בצבע חום עד לבן עם פס לבן מלמעלה וראשה שחור ובעל מסיכה לבנה באזור העיניים. היא יוצאת ממאורתה בשעות הלילה שאז היא מחפשת מזון. היא אוכלת מזון מהחי והצומח וניזונה מעכברים ויונקים קטנים אחרים, זוחלים, עופות, ביצים, חסרי חוליות שונים כמו תולעים וחלזונות וכן מפירות.
הגירית נצפתה לראשונה ביערות ההרריים של הרי קינבאלו בצפונה של בורנאו ונמצאת גם במחוז Kalimantan באינדונזיה, בסבה וסראוואק שבמלזיה ונראה שגם בברוניי. היא נמצאת בעיקר ביערות גשם.
היא מאוימת מכריתת היערות באזור חיותה אך לא ידוע מה מצב השימור הנוכחי שלה.
גירית סמורית סינית
גירית סמורית סינית (שם מדעי: "Melogale moschata") היא מין של גירית מהסוג גירית סמורית, החיה במזרח אסיה ביערות ואזורי מחיה שונים. היא נפוצה בהרבה מקרובות משפחתה לסוג ואיננה בסכנה. תחום מחייתה העיקרי היא סין ואזורים נוספים בדרום-מזרח אסיה מהודו עד ללאוס.
מאפיינים.
אורכה של הגירית 33-43 ס"מ ומשקלה 1-3 ק"ג. היא בעלת פרווה אפורה לאורך הגב עובר פס לבן והראש שחור למעט ה"מסיכה" של אזור העיניים. החוטם והפה שחורים ומוארכים ויש לה גם שפם ארוך שעוזר לה להתמצא בשעות חשוכות. גם האוזניים והעיניים גדולות ומותאמות לחיי לילה. לגירית רגליים קצרות וזנב גדול והפרווה משיית וארוכה.
היא חיה בטבע במרכז ודרום סין ונפוצים מהודו עד לטאיואן, הונג קונג וצפונה של הודו-סין. היא מתאימה עצמה למגוון אזורי-חיות בעיקר ביערות, ערבות ויערות-גשם. נמצאת גם באזורים מיושבים, ליד כפרים, שם היא עלולה לגרום נזק כלכלי עקב טריפת תרנגולים וחיות בית אחרות.
גירית זו היא אוכלת כל. ניזונה גם מיצורים קטנים שונים כמו שלשולים, חרקים ודו-חיים. כמו כן נוהגת לאכול פירות בשרניים כמו: "Prunus salicina" ,"Hovenia dulcis" ,"Diospyros lotus" ו-"Actinidia chinensis".
היא איננה נמצאת בסכנת הכחדה אך היא מין מוגן בארצות תפוצתה, כי בעבר ניצודה בכמויות גדולות עקב הביקוש לפרוותה. צייד בלתי חוקי של גירית זו נמשך עד היום.
אוהניב
היבניב
הובנוב
היוונעוו
סמור צהוב-בטן
סמור צהוב-בטן (שם מדעי: Mustela kathiah) הוא מין טורף בסוג סמור, שכשמו הוא בעל פרווה צהובה על בטנו והוא חי בטבע בדרום-מזרח אסיה ביערות אורנים בסין, בהוטן, הודו, לאוס, מיאנמר, נפאל, תאילנד ווייאטנאם.
זהו סמור נפוץ בעל פרווה חומה בהירה עם בטן צהובה ורגליים קצרות. אורכו הממוצע 25–27 ס"מ ומשקלו עד 1.5 ק"ג. הוא מזכיר מאוד את ההרמין, וייתכן שיש קרבה ביניהם.
הסמור נפוץ ביערות ומחפש בהם טרף קטן כמו עכברים, עופות, חרקים וזוחלים קטנים. הוא מסתתר ביום במאורה ויוצא בעיקר בלילות לציד שאותו הוא מנהל בין ענפי העצים ולעיתים גם על האדמה. כמו רוב בני המשפחה הוא אומנם קטן אך טורף נועז ואמיץ מאוד.
הוא עצמו עלול להיטרף על ידי עופות דורסים, נמרים, זאבים וטיגריסים.
לסמור שני תת-מינים:
סמור יפני
סמור יפני (שם מדעי: "Mustela itatsi") הוא מין של סמור החי בכמה אזורים ביפן בהונשו, קיושו ושיקוקו. הוא הופץ להוקאידו, איי ריוקיו וייתכן שגם לאי סחלין שברוסיה.
זהו סמור קטן שייתכן שהוא תת-מין של החמוס הסיבירי והוא אכן דומה לו במראו, צבעו והתנהגותו. אורכו הממוצע 35 ס"מ והזנב ארוך ומגיע לאורך 17 ס"מ ומשמש לאיזון. הפרווה חומה-כתומה אך הפנים שחורות עם אזורים לבנים.
מין זה חי ליד הנהרות של אזורים הרריים ביפן והוא ניזון מחיות מים כמו צפרדעים, סרטני נהרות, דגים, זוחלים ויונקי מים קטנים.
חמוס ערבות
חמוס ערבות (שם מדעי: "Mustela eversmanii") הוא מין של סמור החי בטבע בערבות עשב במרכז ומזרח אירופה וכן בצפון אסיה ומזרחה עד לסין ודרומה עד לקזחסטן. מין זה בעל תפוצה רחבה והוא מתרבה מהר ומסתגל לתנאי מחיה רבים והוא איננו בסכנה.
הוא נראה כמו חמוס מבאיש אך גדול יותר ובעל לסתות חזקות וקצרות יותר ממנו. אורכו 320-562 מ"מ ומשקלו 2,050 גרם. הוא בעל פרווה מרשימה בצבע חום וגפיים וזנב שחורים עם מסיכה כהה מעט על הפנים. הוא בעל אוזניים קטנות אבל עיניים גדולות והוא פעיל יום בעיקרו. הסמור נוטה לנדוד מאזורים שונים בערבות וכן באזורים הרריים ופחות ביערות, אם כי גם שם הוא מצוי.
הוא צייד רזה וזריז ויכול לרדוף חיות גדולות יותר מהחמוס המבאיש כמו פיקות ומרמיטה, אך מתבסס בעיקר על סנאיי קרקע אותם הוא צד הן על פני האדמה בעיקר באבי והן על ידי כניסה למאורתם דבר שנעשה בעיקר באזור החורף. הם אוכלים גם מכרסמים נוספים כמו אוגרים, נברנים וארנבונים וגם דגים, צפרדעים ודוחיים וזוחלים וגם עופות כמו שכווים או תרנגולים. אם הם לא מוצאים טרף חי הם לא יהססו לאכול נבלות. הם יצורים בודדים וכשאינם צדים נמצאים במחליתם הנמצאת בדרך כלל במאורה של סנאים שנטרפו.
בעבר רבים מהם ניצודו בעבור פרוותם וגם כי הם מזיקים שטורפים תרנגולים. אולם היום הציד אסור והחמוסים מתרבים באין מפרע.
חמוס מפוספס סהרי
חמוס מפוספס סהרי (שם מדעי: "Ictonyx libycus") הוא מין מיוחד ממשפחת הסמוריים החי באזור צפון אפריקה ומותאם לתנאי מדבר ואזורים צחיחים כמו במדבר סהרה. קרוב משפחתו היחיד הוא הבואש האפריקני.
מאפיינים.
אורך חמוס זה 55–70 ס"מ ומשקלו 200–600 גרם. הפרוותו חומה ומפוספסת בלבן בראש ובחלק הגוף העליון בצורה לא אחידה, וחומה ברגליים. האוזניים קטנות וורודות והלסתות קטנות וחזקות. לחמוס רגליים קצרות וזנב ארוך.
חמוסים אלה, כמו חיות מדבר רבות, יוצאים מהמאורה רק בלילה לחפש מזון. הם צדים בעיקר בעלי חיים קטנים כמו חרקים, עכברים, זוחלים, עופות וביציהם. ביום, החמוס מסתתר מהחום במאורות של בעלי חיים אחרים. החמוסים חיים לבדם למעט בתקופת הרבייה שמתרחשת באביב.
מין זה חי בטבע בצפון אפריקה במצרים, לוב, אלג'יריה, תוניסיה, מרוקו, מאלי, אתיופיה, צ'אד, ניז'ר, ניגריה, סודאן, סנגל ומדינות נוספות.
בואש אפריקני
בואש אפריקני או זורילה (שם מדעי: "Ictonyx striatus") הוא מין של טורף קטן מפוספס החי בטבע באפריקה שמדרום לסהרה. למרות שמו, הוא שייך למשפחת הסמוריים ולא לבואשיים.
מאפיינים.
אורכו של סמור זה 60–70 ס"מ ומשקלו עד 2.3 ק"ג. הגוף חום כהה ברובו ומפוספס בגבו בפסים ארוכים לבנים וביניהם פסים חומים. הראש חום עם פסים לבנים עד האוזניים. החוטם והפה קטנים ולא בולטים. הוא מזכיר מעט את הסמור האפריקאי אך גדול ממנו. הזנב ארוך, שעיר ולבן כמעט לגמרי. הסמור מפריש ריח חריף מבלוטות ליד פי הטבעת שמבריח את אויביו, אך הריח מצחין פחות משל בואש אמיתי.
הם חיים באזורים פתוחים באפריקה לרבות מדבריות, ערבות שחונות וסוואנות והם אינם נפוצים באזורי היערות של קונגו או בחופי מערב אפריקה.
הם ציידים שניזונים מחיות קטנות כמו חסרי חוליות שונים, יונקים קטנים, נחשים, עופות וביצים. הם בעלי לסתות חזקות עם שיניים חדות המשמשות להריגת הטרף. הם משתמשים גם בטפרים כדי להרוג את טרפם.
הם חיים בגפם, בדרך כלל בבתי גידול של פרסתנים גדולים שמושכים חרקים, וביום ישנים במאורות, בדרך כלל של בעלי חיים אחרים. לעיתים ישנם כמה החיים יחדיו, בעיקר בעונת הרבייה. משך ההיריון של הנקבות הוא 4 שבועות, והן ממליטות במאורה 4–5 גורים פגיעים ומגדלות אותם עד לבגרותם.
סמור הררי
סמור הררי (שם מדעי: Mustela altaica) הוא מין של סמור החי בטבע בצפון ומזרח אסיה ומגיע בתפוצתו עד הרי ההימלאיה. הוא נפוץ בטבע בסביבות רבות מהטונדרה עד ליערות גשם, אך הוא מצוי בסכנה עקב פגיעה באזור חיותו ועקב ציד לפרוותו.
מאפיינים.
הסמור ההררי חי בטבע מקזחסטן וערבות דרום רוסיה בצפון עד להרי ההימלאיה בטיבט, נפאל וחבל לדאק שבהודו, בדרום. במזרח הוא נפוץ עד לסין וחצי האי הקוריאני.
הסמור בעל פרווה חומה כהה עם גוף מוארך וזנב ארוך. החזה צהוב בהיר ואורכו 100–150 מ"מ ומשקלו 110–230 גרם. בעונת הקיץ הסמור משיל את פרוותו ולפרווה מעט יותר בהירה אך עדיין חומה. הסמור הוא מין קטן ועדין אך הוא בעל ניבים חדים ומשחר לטרף.
הסמורים חיים בקבוצות קטנות והם מחפשים טרף בעיקר מכרסמים כמו עכברים, עופות וביציהם, זוחלים, צפרדעים וחרקים. באזורי מים הם צדים גם דגים וסרטנים קטנים. הם רודפים אחרי טרפם גם בין הענפים והסלעים והורגים אותו בנשיכה קטלנית. הם עצמם נטרפים על ידי עופות דורסים ולעיתים נדירות גם זאבים ושועלים שלא מוצאים טרף אחר. תוחלת חייהם בשבי מגיעה ל-10 שנים.
הסמור עלול להיות בסכנה בעתיד הקרוב עקב פגיעה באזורי חיותו המיוערים. הסמורים גם ניצודים לפרוותם, אף שהדבר אינו חוקי.
חורפן אירופי
חורפן אירופי או חָרְפָּן (שם מדעי: "Mustela lutreola") הוא מין של סמור החי בטבע באירופה ובקצוות מערב אסיה. הוא מתמחה בחיי מים ודומה לחורפן האמריקאי, אך האחרון שייך למין שונה. החורפן ניצוד רבות בטבע וכיום מצוי בסכנת הכחדה חמורה.
מאפיינים.
החורפן האירופי קטן מהמין האמריקאי ומגיע לגודל של 373–430 מ"מ בזכרים ו-352–400 בנקבות. הם מגיעים למשקל 550–800 גרם בממוצע. הפרווה של החורפנים גדולה וחומה והיא מבודדת את החורפן מהמים כשהוא שוחה וכך אינו מתייבש. הוא בעל גוף ארוך עם זנב עבה מעט ורגליים קצרות עם קרומים קטנים. הוא גם בעל שפם העוזר לו לחוש את הסביבה מתחת למים.
הוא חי בטבע בעיקר במרכז ובמזרח אירופה באגמים, נחלים וביצות וכן ביערות. הוא מוצא את טרפו מתוך המים וניזון בעיקר מיונקים קטנים שוכני מים כמו נברן המים, דגים, חרקי מים, סרטנים, צפרדעים וראשנים. הוא יצוד גם ברווזים אם יתפוס אותם. הוא הורג את טרפו על ידי ניביו החדים.