הוועדה הציעה המלצות במגוון תחומים, הנוגעות לחלוקת המשאבים הרצויה למערכת ההשכלה הגבוהה ולמקורות למשאבים אלו, למערכת היחסים הרצויה בין המכללות לאוניברסיטאות, לקידום המחקר ולמשכורות חברי הסגל האקדמי. אך המסקנות שעמדו במרכז תשומת הלב הציבורית היו אלו שנגעו לשכר הלימוד.
בתחום זה, המליצה הוועדה על שינוי מבנהו של שכר הלימוד - לפי ההמלצה, שכר הלימוד לתואר ראשון יורכב מחלק מזומן על סך 5,800 ש"ח שישולם בעת הלימודים, ומחלק שני על סך 9,000 ש"ח, שיוענק לסטודנטים כהלוואה שתשולם החל משנה לאחר סיום התואר - ובמידה והכנסתם עברה רף הכנסה מינימלי. סטודנט שהכנסתו לא תעבור רף זה, יהיה פטור מתשלום ההלוואה וזו תהפוך למענק. בנוסף לכך, המליצה הוועדה להעלות את שכר הלימוד לתואר שני ל-15,000-18,500 ש"ח, לשיקול דעתה של האוניברסיטה. בכך אימצה הוועדה את שיטה הדומה למודל האוסטרלי לשכר לימוד.
יתר על כן, הוועדה המליצה להגדיל משמעותית את כמות חברי הסגל הבכיר, ובין היתר להוסיף במשך מספר שנים 600 חברי סגל חדשים מדי שנה.
המחאה נגד הוועדה.
הקמת הוועדה עוררה גל מחאה עז עוד לפני כינוסה הראשון מצדם של ארגוני הסטודנטים, תלמידי המחקר והמרצים. הארגונים הכריזו על מאבק מתמשך נגד הוועדה בשל מספר טענות:
במסגרת המאבק בוועדה חברו יחדיו ארגוני הסגל האקדמי הבכיר, הסגל האקדמי הזוטר, מרצי המכללות, התאחדות הסטודנטים וארגון הסטודנטים. ארגוני הסטודנטים ערכו עשרות הפגנות מחאה ברחבי הארץ, מס' ימי שביתה ואף התפרצו לכמה מדיוני הוועדה. תמיכה נוספת למחאה הגיעה מהסתדרות העובדים אשר במהלך פברואר 2007 הכריזה גם כי היא תומכת במאבק הסטודנטים. ארגוני הסטודנטים הכריזו כי לא יאפשרו את פתיחת הלימודים בסמסטר ב' וישביתו את מערכת ההשכלה הגבוהה ללא הגבלת זמן, אך לבסוף ב־24 בפברואר, יום לפני פתיחת סמסטר ב' הגיעו הסטודנטים לסיכום עם הממשלה כי תת-הוועדה לשכר לימוד תוחלף בתת-ועדה (ללא חילופי יו"ר) בה ישבו 4 נציגי סטודנטים מתוך 9 חברים בתת-הוועדה כולה ובתמורה חזרו בהם נציגי הסטודנטים מכוונתם להשבית את הלימודים.
עם זאת, מספר שבועות לאחר מכן כפרו נציגי הסטודנטים בהבנות הקודמות והכריזו על השבתת האוניברסיטאות והמכללות המתוקצבות. הפעם ארכה השביתה 41 ימים, ובמהלכם אורגנו הפגנות רבות ואירועי מחאה שקראו למנוע את "שחיטת ההשכלה הגבוהה" (על משקל שמו של יו"ר הוועדה, שוחט). במהלך השביתה נערכו מגעים בין נציגי הסטודנטים לבין נציגי ראש הממשלה, על מנת להגיע להבנות שיביאו לסיום השביתה תוך מתן אפשרות לוועדת שוחט לבצע את תפקידה. לאחר מספר טיוטות אותן הגישה הממשלה כהצעה לראשי הסטודנטים, קיבלו אלה הסכם פשרה, על פיו לא ישתנה שכר הלימוד ללא הסכמה מצד הסטודנטים, וסיימו את השביתה והמאבק המאורגן כנגד הוועדה ב-22 במאי. משרד האוצר מצידו סירב לתקצב את המלצות הוועדה לרפורמה ללא העלאת שכר הלימוד. כתוצאה משביתת הסטודנטים הוארך סמסטר ב', במרבית האוניברסיטאות והמכללות בישראל, בשלושה עד ארבעה שבועות.
במקביל התגבש גם צוות אלטרנטיבי לבחינת הרפורמות בהשכלה הגבוהה, ביוזמתו ועריכתו של פרופ' אילן גור-זאב מהפקולטה לחינוך באוניברסיטת חיפה. במהלך 2007, ועוד בטרם פורסם דו"ח ועדת שוחט, פרסם הצוות את נייר העמדה האלטרנטיבי "נגד תיעוש האוניברסיטאות בישראל".
ועדת שוחט לרפורמה בהשכלה הגבוהה
ועדת שוחט
קלוויכורד
בוורן (כדורגל)
מועדון הספורט בוורן (כפלמית: Koninklijke Sportkring Beveren) היה מועדון כדורגל בלגי מהעיר הקטנה בוורן שבמזרח פלנדריה, בלגיה.
היסטוריה.
מועדון בשם "סטנדרד קלאב בוורן" הוקם בשנת 1921 ואוחד מאוחר יותר עם מועדון פ.צ. אמיקל (בתרגום לעברית-פ.צ. ידידותי) אך המועדון התפרק בשנת 1931. שלוש שנים מאוחר יותר הכדורגלנים של סטנדרד קלאב החליטו להקים מועדון חדש שלו הם קראו: "אס.קיי. בוורן-ווֶאָס" ומועדון זה הפך לחלק בהתאחדות הכדורגל הבלגית ב-6 בספטמבר 1935. עשר שנים מאוחר יותר שינה המועדון את שמו ל"אס.קיי. בוורן-ווָאס" שכן העיר בוורן שוכנת במחוז "ווָאסלנד-פאיס דה ווֶאָס". אחרי 14 עונות בליגות המחוזיות במדינה העפילה הקבוצה בשנת 1948 לליגה הארצית הרביעית בחשיבותה והעפילה לליגה השלישית בשנת 1951. בשנת 1966 העפילה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לליגה השנייה והיוותה את הפתעת הליגה כשזכתה במקום הראשון בליגה השנייה. מאז אותה השנה המועדון ירד מהליגה הבלגית הראשונה רק שלוש פעמים נוספות (1972, 1990 ו-1996) אך בכל אחת משלוש עונות אלו של ירידה חזרה הקבוצה לליגת הבכירה אחרי עונה אחת בלבד. הקבוצה שינתה את שמה בשנת 1978 ל"קיי.אס.קיי בוורן", שם שאותו שמרה עד פירוקה ותחתיו גם הגיעה לתור הזהב של המועדון עם זכייה באליפויות הליגה הבלגית בעונות 1979 ו-1984. בשנת 1979 ניצחה הקבוצה את קבוצת אינטר מילאן בגביע המחזיקות אך הודחה לבסוף בחצי הגמר על ידי ברצלונה. בעונת 2006 הייתה אמורה הקבוצה לרדת לליגה השלישית בשל בעיות ברישום ורישיונות אך לבסוף נותרה בליגה הראשונה. הקבוצה הייתה ידועה בבלגיה בשל ריבוי שחקנים ילידי חוף השנהב, דבר שזכה לביקורת מדי פעם בפעם בתקשורת הבלגית.
בעונת 2006/07 ירדה הקבוצה לליגה השנייה. בעונת 2009/10 סיימה הקבוצה במקום ה-18 והייתה אמורה לרדת לליגה השלישית, אך בעקבות קשיים כלכליים היא אוחדה לתוך קבוצה שכנה, הכוכב האדום ואסלנד. הקבוצה המאוחדת קיבלה את השם ואסלנד-בוורן והיא נחשבת לממשיכת דרכה של הכוכב האדום ואסלנד, כך שההיסטוריה והתארים של בוורן לא נזקפים לזכותה.
בית חולים וולפסון
זחל&quot;ם
זחל"ם, ראשי תיבות של "זחלי למחצה" (מאנגלית: Half-Track), הוא כלי רכב אזרחי או רכב קרבי משוריין המונע באמצעות שני זחלים מאחור וזוג גלגלים בחזית להיגוי. מערכת המזקו"ם (מערכת זחלים, קפיצים ומרכובים) בירכתיים משמשת להנעת הרכב ומאפשרת את העבירות המיוחדת שלו.
המטרה בשילוב בין זחלים לגלגלים היא לשלב בין העבירות בשטח של רכב זחלי דוגמת הטנק עם היגוי ושליטה של רכב אופני. לעיתים מתווסף לרכב זחלי נטל או "משקל מת" כדי לשפר את החיכוך עם הקרקע ואת כוח הגרר של הכלי, אך אפשרות כזו אינה קיימת בזחל"ם ויש להכביד אותו באמצעות הוספת מטען.
מלפנים מותקן תוף גלילי שמסייע לעבירות. כך למשל כאשר הרכב עובר מעל לתעלה ונשאר במצב בו הגלגלים הקדמיים בתוכה, התוף נשען על צדה האחד והזחלים מצדה השני, מנע התוף את היתקעות הכלי בתעלה ועל ידי דחיפה של מערכת הזחלים להתקדמות והחלצות ממנה. הזחל"ם אפשר לראשונה ניוד כוחות רגלים במהירות תוך מתן הגנה כנגד אש מנשק קל, אך החיילים נותרים חשופים לירי תלול מסלול, מנשק כגון מרגמות או תותחים עם פגזי רסס.
היסטוריה.
כבר במחצית השנייה של המאה ה-19 יוצרו טרקטור בעלי מנוע קיטור שהתבססו על עקרון הזחל"ם. ב-1911 המהנדס הצרפתי אדולף קיירסה (Adolphe Kégresse) הסב מספר מכוניות של הצאר של רוסיה לתצורת זחל"ם שנקראה על שמו "זחלי קיירסה". מ-1916 ואילך ניהל המפעל הרוסי פוטילוב פרויקט לייצר זחל"מים צבאיים בתצורה דומה תוך שימוש בחלקי זחל צרפתיים.
בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20, היו ניסיונות רבים בפיתוח זחל"מים אזרחיים לשימושים שונים. כלי רכב בעלתי תצורת זחל"ם הופיעו כגוררי גזעי עץ בתעשיית חוטבי העצים בארצות הברית, בקנדה הורכבו זחל"מים להסעת 20–30 נוסעים על פני שטחים מושלגים ואף יוצר זחל"ם ניסיוני של סיטרואן לנהיגה במדבר.
מלחמת העולם השנייה.
זחל"מים מדגמים שונים שירתו באופן נרחב במלחמת העולם השנייה, במיוחד בצד הגרמני, כאשר זחל"מים כדוגמת ה-M3 הופעלו על ידי בעלות הברית וזחל"מים דוגמת Sd.Kfz. 251 הופעלו על ידי מדינות הציר.
הזח"למים במלחמה מילאו שלל תפקידים והיוו פלטפורמה נוחה להתקנים וייעודים רבים ושונים כגון: נגמ"ש, גורר ארטילרי, מרגמה מתנייעת, רכב פינוי רפואי, רכב סיוע הנדסי, רכב לוגיסטי, רכב פיקוד, ואחרים. זחל"מים אף שימשו כבסיס לתותחים נגד טנקים או נשק נ"מ.
לזחל"מים הייתה יכולת עבירות טובה מאוד שהקבילה למעשה ליכולת העבירות של טנקים מאותה תקופה, גליל או גלגלי מתכת מסתובבים שהותקנו בחלקו הקדמי של הזחל"ם, היקנו לזחל"ם גם יכולת מעבר תעלות נגד טנקים. תכונות אלו איפשרו לזחל"מים להיות חלק בלתי נפרד מכוח השריון המסתער.
הזחל"ם בצה"ל.
בישראל השם "זחל"ם" משמש ככינוי לדגם ספציפי של הזחל"ם האמריקאי המשוריין M3 (כמו גם הדגמים האחים שלו M5 ,M2 ו-M9), בעוד שהשם "זחל"ד" משמש ככינוי לדגמי זחל"ם המונעים על ידי מנוע דיזל. שני הכלים שירתו בצה"ל שנים ארוכות.
במהלך מלחמת העצמאות נרכשו מארצות הברית הזחל"מים הראשונים מסוג M3 עבור יחידות החי"ש. פריקת הזחל"מים, שהגיעו ארצה מפורקים במסווה של מכונות חקלאיות, התגלתה על ידי הבריטים לאחר שנפרקו 13 מהם. אלו הוחבאו במקומות שונים בגוש דן, ושימשו בקרבות לאחר סיום המנדט הבריטי. הזחל"מים הפכו לכלי הלחימה העיקריים בשימוש החרמ"ש (חיל רגלים משוריין), בו פותחה תורת לחימה מיוחדת עבורם, אשר באה לידי ביטוי בהצלחה במלחמות ישראל.
על חלקם הותקנו תותחי ה-20 מ"מ וכך הפכו לתותח נגד מטוסים הממונע הראשון של צה"ל. מספר קרבות ועימותים בתש"ח הוכרעו בעיקר הודות להתקני תותחי 20 מ"מ על הזחל"מים, כך למשל אירע בקרב חרבת מחאז ב-4 באוקטובר 1948.