נולד באשקלון לדני ולחיה (לבית דמרי) בוקובזה. הוריו עלו מהעיר גאבס שבתוניסיה, והוא היה השמיני מבין 15 ילדיהם. נקרא על שם הרב נתן פרג'ון, רב העיר המקומי.
בילדותו המוקדמת התגורר פרק זמן בבית הורי אימו בעיר טבריה (דבר שלדבריו השפיע עליו רבות), ולאחר מכן חזר לבית הוריו. למד בבית הספר היסודי "רמב"ם" באשקלון, בקריית נוער שבירושלים, ובישיבת הנגב, שם למד אצל הרבנים יששכר מאיר וראובן יוסף גרשנוביץ. לאחר מכן שירת בצה"ל כמש"ק דת במרכז הספקה 617 ליד אילת, ואז חזר ללמוד בישיבה.
בכ"ד בסיוון ה'תש"ן (17 ביוני 1990) התחתן עם יעל ברבי. בני הזוג התגוררו בנתיבות ונולדו להם ארבעה בנים ובת. לאחר נישואיו למד בכולל שבישיבת הנגב ובמושב זרועה. שימש כשנתיים כמחנך בתלמוד תורה "תורה לשמה" באופקים ובמקביל עסק בפעילות ציבורית. מסביבות שנת ה'תש"ס (2000) עד לפטירתו היה זה תחום עיסוקו העיקרי. הוסמך לרבנות.
פעילות ציבורית.
דרשות ושידורים.
מסופר שכבר בגיל העשרה החל להתבלט כדרשן באזור מגוריו. מסר שיעורים ושיחות במקומות רבים, כולל בבסיסי צה"ל, לעיתים במספר מקומות ביום. דרשותיו ושיחותיו עסקו בהלכה, אמונה ומוסר, והוא הרבה לשלב בהם סיפורים בנושא חסד, תפילה, אמונה וביטחון.
בשנת ה'תשנ"ט (1999) החל לשדר בתחנות הרדיו "קול האמת" ו"קול הנשמה". משנת ה'תש"ס (1999) החל לשדר גם בערוץ 7" את התוכנית "האור הגנוז", וב"רדיו קול חי" את התוכנית "עם סגולה". בתוכניותיו עסק בייעוץ וברכה ובענייני הלכה ואגדה. שידוריו האחרונים היו מבית החולים בגרמניה.
מוסדות תורה וחסד.
עוד בילדותו ארגן חבורות תהילים ולימוד ופעילויות חסד, כשאת המימון השיג מתורמים או משכר שקיבל עבור עבודתו במכולת, בניקיון בתים וכדומה. בצעירותו גיבש סביבו וניהל את קהילת בית הכנסת "פועלי צדק". כששירת בצה"ל, נתן את הטבותיו לחיילים אחרים כדי שישתתפו בתפילות ובפעילות רוחנית. כמו כן שיפץ והגדיל את בית הכנסת של הבסיס ואת ספרייתו, ולימים הכניס לשם ספר תורה.
בשנת ה'תשנ"ז (1997) הקים את עמותת "עמרם החי" - על שם רבי עמרם בן דיוואן ואמו חיה שנפטרה בתחילת אותה שנה. בשנת ה'תשנ"ט (1999) הקים עמותה נוספת על שם אמו - "חוג ידידי התורה" (ר"ת "חיה"). הקים כולל ערב לאברכים, בתי מדרש, ישיבות בין הזמנים, וכן החזקת ישיבה לבעלי תשובה. ארגן חלוקות מוצרי מזון וביגוד, בית תמחוי להאכלת אברכים ונזקקים, קייטנות לילדים, שמחות בית השואבה, גמח"ים לחתנים, ליולדות ועוד. עם השנים הסתכמה הפעילות בסכומים של מאות אלפי שקלים בחודש, שגייס בישראל ובחו"ל, בעיקר בצרפת שם היו לו תלמידים רבים.
מלבד המוסדות שהקים, שיקם ותמך במוסדות נוספים. סייע בהקמת גנים, הקמת כיתה מיוחדת לילדים עם תסמונת דאון, הקמת בתי כנסת, מקוואות, סיוע לבתי תמחוי וארגוני הצלה.
היה מקורב לרב עובדיה יוסף ולרב מרדכי אליהו, וידידם של הרב שלמה משה עמאר והרב יצחק יוסף, שלושת האחרונים הגיעו לבקרו במיטת חוליו.
הביע מחאה נגד תוכנית ההתנתקות. התלמוד הישראלי נוסד בברכתו על ידי מקורבו מאיר יעקבסון.
ייעוץ וברכות.
רבים באו לקבל ממנו ברכות, עצות וסגולות. בהם רבנים ואישי ציבור, שייחסו לו כוח ראייה בלתי טבעי, יכולת ברכה ועשיית מופתים. בין מקורביו נמנו שמואל הולנדר, ומאיר שפיגלר, ואישים בולטים נוספים.
פטירתו והנצחתו.
בחודש ניסן ה'תשס"ה (אפריל 2005), התגלתה מחלת הסרטן בגופו, והוא עבר טיפולים רפואיים בבית החולים הדסה עין כרם. במוצאי שבת פרשת בשלח (י"ג בשבט ה'תשס"ו, 11 בפברואר 2006) הוטס לטיפולים בבית חולים בגרמניה, וכשכשלו הוחזר לבית החולים "הדסה". רבו הרב מאיר הוסיף לו את השם "חזקיהו".
הוא נפטר בשבת הגדול, י' בניסן ה'תשס"ו (8 באפריל 2006). רבבות אנשים ליווהו בדרכו האחרונה. על קברו בבית העלמין בנתיבות הוקם מבנה לציבור המתפללים. את נוסח מצבתו כתב הרב מרדכי אליהו:. לאחר פטירתו נקראו המוסדות שהקים "מאורות נתן" על שמו, והם ממשיכים לפעול בניהול רעייתו. המוסדות מוציאים חוברות ומאמרים לזכרו ומפיצים עלון שבת "מידי שבת" עם סיפורים עליו ודברי תורתו, בעברית ובצרפתית. מדי שנה ביום פטירתו עורכים מוסדותיו הילולה לזכרו.
אביו הקים ישיבה בנתיבות לזכרו. אחיו הקימו את בית הכנסת "משכן נתן וחיה" בעיר אשקלון לזכרו ולזכר ואמו. הזמר אלעד שער הוציא את השיר "בלעדיך" לזכרו.
ספריו.
הרב בוקובזה הוציא לאור בשנותיו האחרונות מספר ספרי סגולות ותפילות, תחת הכותר "בני חיי ומזוני". כמו כן כתב ספר מקיף בהלכות מעשר כספים, אך לא הספיק להוציאו לאור. מקצת מדברי תורתו הודפסו בספר הזיכרון "זיכרון נתן" שהוציא לאור בנו הבכור בשנת ה'תשס"ט (2009).
בשנותיו האחרונות מימן פרויקט (שלא התממש) של ביאור התלמוד בבלי, שבו יצא לאור כרך אחד על מסכת בבא קמא.
הקורפוס ה-75 (ורמאכט)
הקורפוס ה-75 (בגרמנית: LXXV. Armeekorps) היה קורפוס של הוורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
הקורפוס הוקם ב-15 בינואר 1944 באיטליה, וכמפקדו מונה אנטון דוסטלר. הקורפוס לחם בקרבות השונים באיטליה כחלק מפלגת הארמייה פון צנגן, ולאחר מכן כחלק מארמיית ליגוריה, וב-2 במאי 1945 נכנע לכוחות בעלות הברית.
אנדודונטיה
הקורפוס ה-78 (ורמאכט)
הקורפוס ה-78 (בגרמנית: LXXVIII. Armeekorps) היה קורפוס של הוורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
הקורפוס הוקם ב-6 במרץ 1944, וכמפקדו מונה אוסווין גרוליג. הקורפוס לחם ברומניה כחלק מהארמייה הרומנית הרביעית, וב-25 במאי 1944 הפך לקורפוס הפרשים ה-1.
אוסווין גרוליג
אוסווין גרוליג (בגרמנית: Oswin Grolig; 6 בינואר 1894 - 18 באוגוסט 1944) היה מפקד בכיר בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
גרוליג נולד ב-6 בינואר 1894 באלטונה, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1913 התגייס גרוליג לצבא הגרמני הקיסרי, ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף גרוליג לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1939 הועלה גרוליג לדרגת אוברסט לוטננט, ומונה למפקד גדוד ברגימנט הפרשים ה-8.
מלחמת העולם השנייה.
ב-1 בינואר 1941 הועלה גרוליג לדרגת אוברסט, וב-16 בפברואר 1942 מונה למפקד חטיבת הפאנצר ה-1. ב-8 באוגוסט 1942 מונה גרוליג למפקד זמני של דיוויזיית הפאנצר ה-1, ופיקד עליה עד ה-21 באוקטובר. ב-16 במאי 1943 מונה גרוליג למדריך בבית הספר לשריון בקראמפניץ, וב-1 בנובמבר אותה שנה הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-10 בינואר 1944 מונה גרוליג למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-21, וב-6 במרץ מונה למפקד הקורפוס ה-78. ב-25 במאי הפך הקורפוס לקורפוס הפרשים ה-1, וב-1 ביוני מונה גרוליג למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-25. ב-18 באוגוסט 1944 נהרג גרוליג בתאונה, על יד העיר לודז'.
Google I/O
Google I/O (או בקיצור I/O) היא ועידת פיתוח תוכנה הנערכת מדי שנה על ידי חברת גוגל בסן פרנסיסקו שבקליפורניה. בוועידה עוסקים בנושאים כגון בניית אתרי אינטרנט, פיתוח לפלטפורמות ניידות (מובייל), יישומים ארגוניים של גוגל, כגון אנדרואיד, כרום וכרום OS, API, Google Web Toolkit ועוד.
היסטוריה.
הוועידה נוסדה ב-2008 על ידי הנהלת גוגל. השם "I/O" נובע מהצירוף "Input/output", קלט/פלט.
בשנת 2020 הכנס בוטל עקב מגפת הקורונה.
אפרים יצחק מפרמיסלה
רבי אפרים יצחק מפרמיסלה (ה'תקכ"ב, 1761 - כ"ז בתשרי ה'תר"ג, 1 באוקטובר 1842) היה רב ודיין במאה ה-19, מפרשני המשנה. מחבר הפירושים משנה ראשונה ומשנה אחרונה.
ביוגרפיה.
נולד בעיר דוברומיל לרבי לייבוש אב"ד שצ'ז'ץ, אמו הייתה בתו של רבי יצחק חיות, הרב של פראג ומחבר הספר "זרע יצחק" על המשנה.
בצעירותו כיהן כדיין בעיר לסקו שבפולין. בהמשך מונה לדיין בבית דינו של רבי יוסף אשר עהרנברג בפשמישל, ולאחר פטירתו של רבי יוסף אשר, התמנה תחתיו כראש בית הדין, תפקיד בו נשא במשך עשר שנים עד לפטירתו.
רבי אפרים יצחק היה תלמיד של דודו (בעל אחות אביו) רבי שמעון (דייטש) אשכנזי, שהיה אב"ד בעיר הולדתו דוברומיל ומחבר הספר "נחלת שמעון". למד גם מפי רבי אלימלך מליז'נסק.
רבי אפרים יצחק נפטר בעירו פשמישל בכ"ז בתשרי ה'תר"ג ובה נקבר.
חיבוריו.
הפירוש "משנה אחרונה" נדפס לראשונה בפשמישל, בשנת ה'תרמ"ג, על מסכת כלים בלבד. מאוחר יותר, בשנת ה'תרפ"ט, הודפסו כל שני חיבוריו (עם מהדורה מעודכנת יותר של פירושו על מסכת כלים) בהדפסת המשנה על ידי דפוס וילנא.
חיבוריו נדפסו עם הסכמתם של כמה מגדולי התקופה, בהם: רבי יעקב משולם אורנשטיין, רבה של לבוב ובעל הספר "ישועות יעקב"; רבי יוסף שאול נתנזון, בעל השו"ת "שואל ומשיב"; רבי יחזקאל שרגא הלברשטאם, בנו של ה"דברי חיים" מצאנז; רבי יצחק יהודה שמלקיש ראש אב"ד לבוב ומחבר השו"ת "בית יצחק".
תחנת הרכבת ירוחם
המסילה המזרחית החדשה
המסילה המזרחית החדשה היא מיזם בהקמה של תשתית רכבתית, שבמסגרתו מוקמת מסילה חדשה לאורך התוואי של המסילה המזרחית ההיסטורית בקטע שבין צומת רמז (סמוך לפרדס חנה) לאלישמע, והכפלה ושדרוג המסילה בקטע הקיים בין ראש העין ללוד. בנוסף, יוקמו ויורחבו שש תחנות רכבת.
התחנות המיועדות להקמה בקו זה הן חדרה מזרח, טירה-כוכב יאיר, אלעד ותעופה. בקו יש שתי תחנות רכבת פעילות, תחנת הרכבת ראש העין צפון ותחנת הרכבת לוד.