באוגוסט 2012 גריפין החל כמנכ"ל וCEO של ארגון שאפר (Schafer), חברה המספקת פתרונות טכנולוגיים לגופים ממשלתיים ואזרחיים.
בממשל טראמפ.
בדצמבר 2017 נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ הציע את מועמדתו של גריפין להיות תת-מזכיר של מזכיר ההגנה של ארצות הברית לענייני מחקר והנדסה. מינויו אושר ב-15 בפברואר 2018.. במסגרת תפקיד זה גריפין משמש כמנהל טכנולוגיות ראשי של פרויקטי המחקר של משרד ההגנה של ארצות הברית.
קית' גלנן
תומאס קית' גלנן (באנגלית: Thomas Keith Glennan,
8 בספטמבר 1905 - 11 באפריל 1995) היה המנהל הראשון של סוכנות החלל הלאומית לאווירונאוטיקה וחלל של ארצות הברית, מ־19 באוגוסט 1958 עד 20 ביוני 1961.
קריירה מוקדמת.
קית' גלנן נולד באנדרלין שבדקוטה הצפונית, וב־1927 קיבל תואר בהנדסת חשמל בבית הספר המדעי שפילד של אוניברסיטת יל.
ג'יימס וב
ג'יימס אדווין ובּ (באנגלית: James Edwin Webb; 7 באוקטובר 1906 - 27 במרץ 1992) היה המנהל השני של סוכנות החלל הלאומית לאווירונאוטיקה וחלל של ארצות הברית, מ־14 בפברואר 1961 עד 7 באוקטובר 1968. על שמו קרוי טלסקופ החלל ג'יימס וב.
קריירה מוקדמת.
נולד לג'ון פרדריק ושרה גורהם ובּ, בטאלי הו, קרוליינה הצפונית. ב־1938 נישא לפטסי אייקן דאגלס, ונולדו להם שני ילדים.
בשנת 1928 קיבל תואר ראשון בחינוך מאוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל. הוא היה סגן משנה בחיל הנחתים האמריקני ושירת כטייס בין 1930 ל־1932.
בין 1932 ל־1934 שימש כמזכירו של חבר הקונגרס אדוארד פו, שייצג את אחד ממחוזות קרוליינה הצפונית.
בין 1934 ל־1936 למד משפטים באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון והתקבל ללשכת עורכי הדין של מחוז קולומביה ב־1936. באותה תקופה עבד גם כעוזר לעורך הדין מקס גרדנר, שהיה בעבר מושל קרוליינה הצפונית.
בין 1936 ותחילת מלחמת העולם השנייה, ב־1944, שירת במספר תפקידים בחברת "סְפֶּרִי גירוסקופ". עם תחילת המלחמה, חזר לשירות בחיל הנחתים.
בתום המלחמה, חזר לוושינגטון ושירת כעוזר מנהלי של מקס גרדנר, שכבר היה תת־מזכיר האוצר של ארצות הברית. לאחר מהן מונה למנהל הלשכה לענייני התקציב של המשרד המנהלי של הנשיא, תפקיד בו החזיק עד 1949. לאחר מכן, ביקש ממנו הנשיא הארי טרומן לשרת כתת־מזכיר המדינה לעניינים מדיניים. כאשר ממשל טרומן הסתיים ב־1953, עזב וב את וושינגטון וקיבל תפקיד בחברת הנפט "קר־מקג'י" באוקלהומה.
תומאס פיין (נאס&quot;א)
תומאס אוטן פיין (באנגלית: Thomas Otten Paine; 9 בנובמבר 1921 - 4 במאי 1992) היה מדען אמריקאי והמנהל השלישי של סוכנות החלל הלאומית לאווירונאוטיקה וחלל של ארצות הברית, מ-21 במרץ 1969 עד 15 בספטמבר 1970. עמית מחקר באוניברסיטת סטנפורד, 1947-1949; מעבדות חברת ג'נרל אלקטריק, 1949-1968; מחקרים מתקדמים בסנטה ברברה, קליפורניה, 1963-1968; סגן נשיא, ייצור כוח מפעיל קבוצתי, 1970-1973; נשיא ודירקטור בתאגיד נורת'רופ, לוס אנג'לס, 1976-1982; יו"ר אגודות תומאס פיין, לוס אנג'לס, משנת 1982; יו"ר הוועדה הארצית לחלל, 1984-1986. סמנכ"ל ומנהל המערכת הלאומית לאווירונאוטיקה וחלל, 1968-1970.
בוגר תואר ראשון בהנדסה באוניברסיטת בראון, 1942. תואר שני במדעים במטלורגיה פיזית, אוניברסיטת סטנפורד, 1947. דוקטור לפילוסופיה, אוניברסיטת סטנפורד, 1949.
האסטרואיד 5188 Paine שהתגלה על ידי אלינור הלין באוקטובר 1990 נקרא על שמו.
ג'יימס פלטשר
ד"ר ג'יימס צ'יפמן פלטשר (באנגלית: James Chipman Fletcher, 5 ביוני 1919 - 22 בדצמבר 1991) היה המנהל הרביעי והשביעי של הסוכנות הלאומית לאווירונאוטיקה וחלל של ארצות הברית. כיהן בפעם הראשונה מ-27 באפריל 1971 עד 1 במאי 1977, ובפעם השנייה מ-12 במאי 1986 עד 8 באפריל 1989.
ביוגרפיה.
שנותיו הראשונות - קריירה אקדמית.
ג'יימס פלטשר נולד בניו ג'רזי בשנת 1919. הוא קיבל תואר ראשון בפיזיקה מאוניברסיטת קולומביה ב-1940. לאחר שסיים את התואר הראשון, עבד כפיזיקאי חוקר בלשכה לתחמושת של הצי האמריקאי. ב-1941 היה לעמית מחקר במעבדת קרוף באוניברסיטת הרווארד. ב-1941 עבר לאוניברסיטת פרינסטון כעמית הוראה, ומאוחר יותר מונה למרצה וחוקר.
בעזרת מלגה של איסטמן קודאק למד לתואר דוקטור בפיזיקה במכון הטכנולוגי של קליפורניה, וקיבל את התואר ב-1948. בתום לימודיו, פנה למחקר והוראה באוניברסיטאות הרווארד ופרינסטון. ב-1948 התחיל לעבוד בחברת יוז איירקרפט כמנהל מעבדת התאוריה והניתוח בחטיבת האלקטרוניקה. לאחר מכן עבד בחטיבת הטילים המונחים של תאגיד ראמו-וולדרידג', שהייתה אחראית על כל הטילים הבין-יבשתיים של ארצות הברית.
ב-1958 ייסד את תאגיד ספייס אלקטרוניקס בגלנדייל שבקליפורניה, שהפך לתאגיד ספייס ג'נרל לאחר מיזוג עם חטיבת החלליות של אירוג'ט ג'נרל. לאחר מכן מונה לסגן נשיא למערכות בתאגיד אירוג'ט ג'נרל בסקרמנטו, קליפורניה.
ב-1964 מונה לנשיא אוניברסיטת יוטה, תפקיד בו החזיק עד שמונה למנהל נאס"א ב-1971.
ניהול נאס"א.
ב-5 בינואר 1972 קיבל פלטשר מניקסון אישור להתחיל בפיתוח מעבורת החלל, ככלי התחבורה החללי העתידי של נאס"א. בנוסף, היה אחראי גם לתוכנית ויקינג, ששלחה חלליות בלתי מאוישות אל קרקע מאדים. בתקופתו גם בוצעו שתי משימות אל תחנת החלל האמריקאית סקיילאב, משימות שתוכננו עוד לפני כניסתו לתפקיד. הוא אישר גם את תוכנית וויאג'ר אל שולי מערכת השמש, ואת טלסקופ החלל האבל. הוא אישר גם את משימת אפולו-סויוז שבוצעה ב-1975, בה נפגשו בחלל לראשונה אסטרונאוטים אמריקאים וקוסמונאוטים סובייטים. אחד המניעים שלו לביצוע משימה זו היה ההשהיה הארוכה בין משימת אפולו האחרונה, ותחילת הטיסות במעבורת החלל, שתוכננה ל-1980
בין התקופות.
לאחר שעזב את נאס"א עבד כיועץ עצמאי בווירג'יניה, והיה חבר סגל אוניברסיטת פיטסבורג. בתקופה זו יעץ גם לקובעי מדיניות בנושאי תכנון מדיניות חלל. בין היתר, היה חבר וועדת ייעוץ שעסקה ביוזמת ההגנה האסטרטגית.
קדנציה שנייה.
לאחר אסון מעבורת החלל צ'לנג'ר בשנת 1986 הוא נקרא לשוב לתפקיד מנהל הסוכנות, ופיקח על שיקום נאס"א מן התאונה. במשך שנתיים ביצעה נאס"א תיקונים במאיץ הדלק המוצק שכשל בעת שיגור הצ'לנג'ר, ושינתה את מבנה ההנהלה שלה. פלטשר ווידא שנאס"א תשפר את הליכי הבטיחות והאמינות שלה, ותבצע שינויים ארגוניים שישפרו את היעילות שלה. שינויים שבוצעו במעבורת בתקופתו שיפרו את הבטיחות שלה, והוא דאג לפיתוח מערכת יציאה מהירה מן המעבורת לשעת חירום. החלטה חשובה שביצע הייתה להגדיל את השימוש במשגרים חד פעמיים לשיגור לוויינים.
לאחר נאס"א - שנותיו האחרונות.
ג'יימס פלטשר נפטר מסרטן ריאות בביתו שבפרברי וושינגטון די. סי., ב-1991.
רוברט פרוש
רוברט אלן פרוש (באנגלית: Robert Alan Frosch; 22 במאי 1928, ניו יורק - 30 בדצמבר 2020, מסצ'וסטס) הוא מנהל סוכנות החלל הלאומית לאווירונאוטיקה וחלל של ארצות הברית לשעבר. פרוש היה המנהל החמישי של סוכנות החלל, וכיהן בתפקיד מ-1977 עד 1981.
ג'יימס בגס
ג'יימס מונטגומרי בגס (באנגלית: James Montgomery Beggs; 9 בינואר 1926 – 23 באפריל 2020) היה המנהל השישי של נאס"א, מ-10 ביולי 1981 עד 4 בדצמבר 1985.
נולד בפיטסבורג, פנסילבניה שבארצות הברית.
נפטר מאי ספיקת לב בבת'סדה, מרילנד ב-23 באפריל 2020.
שון או'קיף
שון צ'ארלס או'קיף (אנגלית: Sean Charles O'Keefe; נולד ב-27 בינואר 1956) הוא פרופסור באוניברסיטת סירקיוז. קודם לכן הוא היה יושב ראש הסניף הצפון-אמריקאי של חברת אירבוס, מזכיר הצי של ארצות הברית, מנהל נאס"א, הנגיד של אוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה, וחבר הדירקטוריון של חברת דופונט.
ביוגרפיה.
שון או'קיף נולד במונטריי, קליפורניה לפטריסיה (לבית קרלין) ופטריק גורדון או'קיף, שניהם ילידי ניו אורלינס. פטריק או'קיף היה מהנדס בצי ארצות הברית ובמשך שנים שירת בצוללות גרעיניות. בילדותו של או'קיף חיה המשפחה במספר בסיסים של הצי.
ב-1973 הוא סיים את לימודיו בבית הספר וילר שבנורת' סטונינגטון, קונטיקט. ב-1977 הוא סיים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת לויולה שבניו אורלינס. ב-1978 הוא קיבל תואר שני במינהל ציבורי באוניברסיטת סירקיוז.
לאחר סיום לימודי התואר השני, החל או'קיף לעבוד כמתמחה בצוותו של נשיא ארצות הברית. בהמשך הוא עסק בניתוח תקציבי עבור מחלקת ההגנה. במשך שמונה שנים הוא שימש כחבר בצוות של ועדת ההקצבות של הסנאט של ארצות הברית והיה מנהל צוות תת-ועדת ההקצבות להגנה.
מבקר מחלקת ההגנה.
ב-1989 מונה א'וקיף כמבקר מחלקת ההגנה. היו כאלו שכינו אותו "מלאך המוות" (The Grim Reaper) והוא הוביל מאמצים לקיצוץ בתוכניות הגנה שצמרת הפנטגון ראתה כבלתי חיוניות ובזבזניות. הוא קצר שבחים על טיפולו בהיבטים הפיננסיים של מלחמת המפרץ, כאשר הצליח לאסוף כספים מבעלות הברית של ארצות הברית, כך שעלויות המלחמה פחתו באופן משמעותי.
מזכיר הצי.
ביולי 1992 מינה הנשיא ג'ורג' הרברט ווקר בוש את או'קיף כמזכיר הצי בפועל. בסופו של דבר הוא מונה כמזכיר קבוע וכיהן בתפקיד זה עד תום נשיאותו של בוש בינואר 1993. אף על פי שכהונתו בתפקיד נמשכה פחות משבעה חודשים, היא הייתה רצופת אירועים. מלכתחילה הוא מונה כדי לטהר את האווירה שיצרה "שערוריית טיילהוק" שבה ביצעו יותר ממאה אנשי הצי וחיל הנחתים תקיפה מינית ב-83 נשים ובשבעה גברים במלון הילטון בלאס וגאס, אך הוא גם עסק בצמצום כוחותיהם של הצי ושל חיל הנחתים בתקופה שלאחר תום המלחמה הקרה ופרסום הצהרת מדיניות אסטרטגית חדשה עבור שתי הזרועות הללו שנקראה "...מהים" (...From the Sea).