בשנת 2020 שיחקה לצדה של ז'ולייט בינוש בסרט הקומדיה הצרפתי "איך להיות אישה טובה" שזכה לביקורות שליליות בעיקר.
היא אמא לשני ילדים מבן זוגה לשעבר.
EDonkey2000 (תוכנה)
אלימלך ויסבלום
פיאט 505
פיאט 505 (באיטלקית: Fiat 505) היא מכונית סלון, בסגנון טורפדו, אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב האיטלקית פיאט בין השנים 1919–1925. בנוסף יוצר הדגם בתצורות קבריולה, ומשאית.
סך הכול יוצרו 30,428 יחידות.
רדיפת להט&quot;בים בידי הרשויות בצ'צ'ניה
רדיפת להט"בים בידי הרשויות בצ'צ'ניה, על פי פרסומים שונים ברחבי העולם, היא סדרת אירועים שהחלו בפברואר 2017 בה למעלה מ-100 גברים תושבי הרפובליקה הצ'צ'נית (מחוז בתחומי הפדרציה הרוסית), אשר הרשויות סברו כי הם הומוסקסואלים או ביסקסואלים, רוכזו, עונו ונרצחו על ידי הרשויות בשל נטייתם המינית. סנקציות אלה תוארו כחלק מטיהור פוליטי שיטתי באזור. רמזן קדירוב, מנהיגה המוסלמי של צ'צ'ניה, הקים שלושה מתקני מעצר במקומות סודיים על מנת לכלוא ולהשמיד את כל הגברים ההומוסקסואלים במדינתו. מתקנים אלו כונו על ידי ארגוני זכויות אדם ועדי ראייה כ-"מחנות הריכוז".הטענות פורסמו לראשונה ב-1 באפריל 2017 ב"נובאיה גאזטה", עיתון אופוזיציוני בשפה הרוסית, שדיווח כי למעלה מ-100 גברים נעצרו ועונו, ולפחות שלושה אנשים הרצחו באמצעות הוצאה להורג ללא משפט. העיתון, המצטט את מקורותיו בשירותים המיוחדים הצ'צ'נים, כינה את גל המעצרים כ-"סחף מניעתי". העיתונאית שדיווחה על כך לראשונה ירדה למסתור, בעקבות קריאות לפעולות תגמול נגד עיתונאים המדווחים על הרדיפות הללו.
בעוד כי הרדיפות גונו באופן בינלאומי, הרשויות בצ'צ'ניה וברוסיה הכחישו כל ידע על המעצרים. רשת הלהט"ב הרוסית ("Russian LGBT Network") סייעה למאות אזרחי להט"ב צ'צ'נים להתפנות מהרפובליקה. ממשלות שונות בהן משרד האוצר של ארצות הברית, האיחוד האירופי, בית הדין האירופי לזכויות אדם וארגוני זכויות אדם הטילו סנקציות שונות נגד רוסיה וצ'צ'ניה כתוצאה מהרדיפות ואי טיפולה היעיל של הפדרציה הרוסית במניעתן.
ב-11 בינואר 2019 דווח כי החל גל טיהור פוליטי נוסף של אנשי להט"ב ברפובליקה מדצמבר 2018 בעוד מספר גברים ונשים נעצרו. ברשת הלהט"ב הרוסית דווח כי 40 בני אדם נעצרו ו-2 נרצחו כתוצאה מעינויים.
רקע.
מזה זמן רב, ארגוני זכויות אדם עוקבים בדאגה אחר מעמד זכויות הלהט"ב ברפובליקה הצ'צ'נית, אשר נתפס בעיניהם כ-"בעייתי במיוחד" בהקשר של הפדרציה הרוסית כולה, ואשר בלט לשלילה לטעמם של מספר ארגונים, בהם אמנסטי אינטרנשיונל, עוד לפני הסנקציות של 2017. צ'צ'ניה, אשר אזרחיה מגיעים ברובם מאזורי מדינות ברית המועצות לשעבר והמזרח התיכון, היא חברה אסלאמית אולטרה-שמרנית בה הומופוביה נפוצה והומוסקסואליות היא טאבו, וזהות מינית הקשורה ללהט"ב של אדם נתפסת כבושה על כל בני משפחתו המורחבת.
רבים מהחוקים של רוסיה, ופרט - חוקים הקשורים לקהילת הלהט"ב, חלים גם בצ'צ'ניה, בהיותה חלק מהפדרציה הרוסית. עם זאת, צ'צ'ניה היא רפובליקה אוטונומית למחצה בתוך גבולות רוסיה, עם קוד משפטי משלה. בצ'צ'ניה, כמו באזורים אחרים בדרום רוסיה, העניק נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין, סמכות למנהיגים המקומיים "לאכוף את הפרשנות שלהם לערכים מסורתיים, בין השאר במאמץ לשלב בין קיצוניות דתית, שגורשה במידה רבה למחתרת".
על אף שבשנת 1993 נקבע כי הומוסקסואליות איננה בלתי חוקית ברוסיה, בשנת 1996 החיל נשיא צ'צ'ניה אסלאן מסחאדוב את חוקי השריעה ברפובליקה שלו, וסעיף 148 של חוק העונשין הצ'צ'ני קבע כי העונש של מעשה סדום יהיה הלקאה על שתי העבירות הראשונות, והוצאה להורג בעבירה השלישית (אם כי בפועל, עונש המוות בצ'צ'ניה לא בוצע מאז 1999). צ'צ'ניה אמנם חזרה להיות כפופה לשלטון הישיר הרוסי בשנת 2000, אך היא עדיין שומרת על אוטונומיה מסוימת, וראש הרפובליקה הצ'צ'נית הנוכחי, רמזן קדירוב, "הביא את האסלאם לחזית חיי היומיום של צ'צ'ניה, ואנשים הומוסקסואליים שיוצאים מהארון מופלים לרעה ומנודים על ידי בני משפחותיהם".
ביוני 2013 העבירה רוסיה את החוק נגד תעמולה הומוסקסואלית, חוק האוסר באופן רשמי על הפצת נושאי להט"ב בציבור, בתקשורת ובמדיה. החוק ספג גינויים בינלאומיים שטענו בין היתר את היותו "מפלה בגלוי" את אוכלוסיית הלהט"ב הרוסית והוא אחת הסיבות לכך שהקרמלין לא הגיב מהר מספיק אם בכלל לרדיפת הומוסקסואלים בצ'צ'ניה.
מקרי מפתח.
פשיטות והרג.
מעצרים החלו בפברואר 2017 לאחר שגבר צ'צ'ני שביצע לכאורה עבירה הקשורה לסמים נעצר על ידי המשטרה ובעת מעצרו על ידי השוטרים גילו בטלפון שלו פרטים ליצירת קשר עם הומואים אחרים. כמות המעצרים גדלה לאחר שארגון הלהט"ב הרוסי, "Gayrussia.ru" הגיש בקשות להיתרים לקיום עצרות גאווה בארבע ערים בתוך קברדינו-בלקריה באזור מוסלמי ברובו של צפון הקווקז, רוסיה, אם כי לא בתוך צ'צ'ניה עצמה. הבקשה במחוז זה נדחתה על ידי שלטונות קברדינו-בלקריה. בעקבות כך נערכה הפגנה אנטי-הומוסקסואלית יחד עם קריאות במדיה החברתית לרצח הומואים בשיטות שונות.
ניקולאי אלכסייב, פעיל זכויות להט"ב רוסי בולט ומארגן "Gayrussia.ru", דחה את הטענות כי הניסיונות לארגן מצעדי גאווה באזור הם שעוררו את האלימות נגד צ'צ'נים הומוסקסואליים, וטען שמדובר בספקולציות אשר אינן מבוססות, שכן הארגון לא התמקד ברבעים מוסלמיים, אלא הגיש בקשה להיתרי מצעדי גאווה ב-90 רשויות מקומיות ברחבי רוסיה, במטרה לעשות שימוש בדחיות הצפויות ולהציגן בפני בית המשפט האירופי לזכויות אדם במהלך דיון אודות חופש ההתארגנות וזכויות להט"ב ברוסיה.
משמר זכויות האדם דיווח ב-2017 כי "לא ניתן להגזים עד כמה האנשים בצ'צ'ניה פגיעים. ההומופוביה שם היא אינטנסיבית ומשתוללת. חברי קהילת הלהט"ב נמצאים בסכנה לא רק של רדיפות מצד השלטונות, אלא גם של נפילת קורבן לרצח על חילול כבוד המשפחה". רמזן קדירוב מעודד הוצאה להורג ללא משפט על ידי בני משפחה, כחלופה לאכיפת החוק - במקרים מסוימים, הומואים בכלא שוחררו מוקדם במיוחד כדי לאפשר את רציחתם על ידי קרובי משפחה.
המשטרה הצ'צ'נית הוציאו לפועל מזימות ללכוד קורבנות, אשר פותו לצאת לדייט, ובסופו של דבר הוכו והושפלו. קלטות הופקו, והקורבנות נסחטו לשלם כסף בתמורה לשתיקה. רשויות אכיפת החוק של צ'צ'ניה עורכות רשימות של "חשודים". לפי מקור של "Radio Liberty", פשיטות על הומוסקסואלים החלו כבר בדצמבר 2016, אשר הושתקו לזמן קצר וחזרו בקנה מידה גדול בפברואר 2017.
ההומואים הראשונים שנעצרו באמצעות מלכודת עונו בניסיון לגלות את שמות מכריהם וכל תכתובות הטלפון שלהם נבדקו, ושמותיהם נוספו לרשימת "החשודים". הדבר הביא לעליה משמעותית במספר הקורבנות. על פי "Novaya Gazeta", בסוף פברואר עצרה המשטרה ובדקה טלפון של אדם שהיה במצב של שכרות. בטלפון היו "תמונות וסרטונים עם תוכן מפורש" ו-"עשרות אנשי-קשר הומוסקסואלים מקומיים". העצור נשלח ל-"כלא סודי". לאחר מכן, "גל של רדיפות" החל בצ'צ'ניה כניסיון לטהר את ארצם של מהומוסקסואלים או ממי שנתפסו כהומוסקסואלים. על פי הדיווחים, המשטרה הצ'צ'נית לוחצת על הורי העצורים באזור להרוג את ילדיהם, אם הם חושדים שהם הומוסקסואלים אשר כתוצאה מכך, משחררת את העצורים למשפחותיהם ומבצעת לנטייתם המינית אאוטינג.
מאסרים ועינויים.
על פי העיתון הרוסי נובאיה גאזטה, אמצעי תקשורת עצמאיים וארגוני זכויות האדם, גברים הומוסקסואלים נשלחים למתקנים חשאיים בצ'צ'ניה, אשר עד ראייה אחד השווה אותם ל-"מחנות ריכוז שאיש אינו יודע עליו רשמית" בראיונו לעיתון. כ-100 גברים נכלאו במתקנים אלו, ולפחות כ-3 אנשים כבר מתו. חלק מהמאבטחים בבתי הכלא הבלתי-רשמיים הללו מואשמים בשחרור האסירים לקרוביהם בעוד כי משפחתם מבטיחה להרוג אותם (דיווחים הציגו לפחות שם של נאשם 1 אשר נרצח לאחר שחזר למשפחתו). על פי דיווחים, אחד מבתי הכלא הסודיים האלו ממוקם בעיר ארגון שבדרום צ'צ'ניה. בית כלא נוסף נמצא בצוצין-יורט, דרומית לעיר הבירה הצ'צ'נית גרוזני.
משמר זכויות האדם אישר כי הרשויות "אספו עשרות אנשים בחשד כי הם הומואים, עינו והשפילו את הקורבנות, חלק מהגברים נעלמו בכפייה, ככל הנראה לפחות שלושה גברים מתו מאז תחילת המבצע האכזרי". על פי רדיו אירופה החופשית, אסירים שוחררו לידי משפחותיהם אם המשפחות התחייבו לרצוח אותם.
על פי ראיונות עם נמלטים אשר פורסמו בנובאיה גאזטה והגרדיאן, "לעיתים קרובות נאשמים מוחזקים חודשים ארוכים ללא משפט, 30 עד 40 איש הוחזקו בחדר אחד בגודל של 2 עד 3 מטרים, אשר הוכו ועונו (עם צינורות פוליפרופילן מתחת למותניים) בחשמל. לצד עינויים פיזיים הנמלטים דיווח כי השוטרים "לועגים, משפלים ומקללים את הנאשמים בעודם מכריחים אותם לנקות את בית הסוהר עם יריקה בפניהם". בחלק מהמקרים תהליך העינויים הסתיים במותו של האדם שהתעללו בו. במאי 2017 דווח כי הבניין נקבר בהריסות וכי האסירים הועברו למקום חדש ולא ידוע. החוקרים אומרים כי ככל הנראה האסירים הועברו לבסיס אימונים של כוח משטרה מיוחד בטרק, כ-60 קילומטרים ממקום קיומו, אך נמנעו מכניסה, מכיוון ש-"התקיימו אימונים" במהלך הבסיס.
מקסים לפונוב.
ב-15 במרץ 2017, הומוסקסואלי בשם מקסים לפונוב עוכב על ידי המשטרה בגרוזני על ידי תרגיל עוקץ, ולאחר מכן הובא לתחנת המשטרה, שם טען כי הוכה, עונה ונאנס, והוחזק כבן ערובה במשך 12 ימים. לפונוב הפך לאדם היחיד שהגיש תלונה מול נציב התלונות הרשמיות נגד הרשויות בצ'צ'ניה בשנת 2017. לאחר מכן פסק בית משפט נגד פתיחת חקירה פלילית בתיק. שר המשפטים אלכסנדר קונובלוב הצהיר כי מחקירות ראשונות "לא נמצאו עדויות למעצרים ועינויים".