אלכסנדרה פולין "סשה" כהן (באנגלית: Alexandra Pauline "Sasha" Cohen ; נולדה ב-26 באוקטובר 1984), היא מחליקה אמריקאית יהודיה, סגנית אלופה אולימפית (טורינו 2006), פעמיים ברציפות סגנית אלופת העולם (2004 ו-2005) ואלופת ארצות הברית בהחלקה אומנותית על הקרח.
קורות חיים.
כהן נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה. אמה, גלינה פלדמן, מהגרת יהודייה מאוקראינה ורקדנית בלט לשעבר; אביה, רוג'ר כהן, יועץ עסקי יהודי אמריקאי. יש לה אחות אחת.
כהן החלה להחליק על הקרח בגיל 7, אך רק בגיל 10 היא החלה להתייחס להחלקה כאל ספורט רציני.
זכיות ומדליות.
כהן פרשה מהספורט ב-2012, בהיותה בת 28. מאז פרישתה היא מופיעה רק בהופעות ראווה בודדות למקצועני החלקה לשעבר.
מחוץ לספורט.
ב-2005 פרסמה אוטוביוגרפיה בשם "Fire on Ice".
ב-2014 השתתפה בפרויקט תגלית למרות גילה, 30, שנחשב מבוגר יחסית למשתתפים הרגילים. לדבריה, "תמיד רציתי לבוא לישראל. זה בער בעצמותי במשך שנים... אני מאמינה שכל יהודי חייב להכיר את עברו, כדי לחיות את עתידו".
לומדת כיום יחסים בינלאומיים באוניברסיטת קולומביה, ועובדת בתחום הפיננסי ב"מורגן סטנלי" וכן כפרשנית לענייני ספורט החורף, של התוכנית המצליחה "Good Morning America" וכמעצבת ביגוד והנעלה למחליקים.
סינגלס (פסקול)
סינגלס הוא פסקול הסרט בעל אותו שם המתרכז בעיקר במוזיקת גראנג' מתחילת שנות ה-90.
האלבום כולל שיר של סמאשינג פאמפקינס, ושירים של אמני רוק מסיאטל במקור, כמו ג'ימי הנדריקס וננסי ואן וילסון מלהקת הארט (מופיעות כאן כ-"The Lovemongers"). הסינגל "?Would" של אליס אין צ'יינס, שהוקדש לאנדרו ווד, הפך ללהיט הגדול מתוך האלבום. האלבום כולל גם שירים של סאונדגארדן, כריס קורנל ופרל ג'אם שלא מופיעים באף אלבום אחר.
מבין האלבומים שעוסקים במוזיקת הגראנג' מתקופת הזהב של סגנון מוזיקה זה, נחשב אלבום זה לאלבום מופת בהיותו לקט של שירים ואמנים מהטובים ביותר המייצגים סגנון מוזיקה זה, ומשקף נאמנה את אווירת הסרט והתקופה.
אריסטוטל אונאסיס
גאביאל הודי
מזל מאזניים
מזל מאזניים הוא אחד משנים עשר המזלות שבגלגל המזלות. באסטרולוגיה המערבית, "בן מזל מאזניים" הוא מי שנולד בין 23 בספטמבר לבין 23 באוקטובר. במסורת היהודית מאזניים הוא, של - חודש תשרי. בלוח השנה במגילות קומראן משויך מזל מאזניים לחודש אלול. מושג זה מתייחס לרעיון שבתקופה הנתונה השמש ממוקמת באזור כוכבי השמיים של מזל מאזניים האסטרולוגי. כיום, אין חפיפה בין קבוצת הכוכבים מאזניים לבין אזור השמיים של מזל מאזניים בגלל נקיפת ציר כדור הארץ.
המאזניים במיתולוגיה.
היות שמזל מאזניים הוא חדש יחסית, ההתייחסות אליו נעשתה רק במיתולוגיה היוונית המאוחרת. נאמר כי אלת המאזניים היא אלת האהבה ויופי, אפרודיטה - Aphrodite.
תכונות המיוחסות למזל מאזניים באסטרולוגיה.
לבני מזל מאזניים מיוחסות במסגרת האסטרולוגיה תכונות כמו שאיפה לאיזון והרמוניה, נטייה לאמנות ואסתטיקה, ויכולת הזדהות עם האחר.
שיוך אסטרולוגי.
מזל מאזניים הוא אחד משלושת מזלות יסוד האוויר, יחד עם מזל תאומים ומזל דלי. הוא משתייך לקבוצת המזלות הקרדינליים, יחד עם מזל טלה, מזל סרטן ומזל גדי. הכוכב השליט של מזל מאזניים הוא נוגה (ונוס).
הנוע&quot;ל
כלא אלקטרז
מטמורפוזות
מטמורפוזות (בלטינית: Metamorphoseon - "שינוי צורה") הוא שיר אפי בן חמישה-עשר חלקים פרי עטו של המשורר הרומאי אובידיוס שחי בין השנים 43 לפנה"ס – 17 לספירה. כתיבת היצירה הושלמה בשנת 8 לספירה.
תוכני היצירה.
השיר מורכב מ-11,995 טורי שירה חרוזה ומגולל רצף של יותר מ-250 סיפורים מיתולוגיים, הנפתחים בבריאת העולם, ומגיעים עד זמנו של אובידיוס (המאה הראשונה לספירה). הקו המשותף לכל הסיפורים והמקשר ביניהם הוא גלגולי הצורה שעוברות הדמויות בסיפורים, ההופכות לבעלי-חיים, צמחים או חפצים דוממים, ומכאן השם "מטמורפוזות". נושאים עיקריים נוספים בשיר הם האהבה וחוסר האונים של הפרט לנוכח הגורל שטמנו לו האלים בתעלוליהם. האגדות המופיעות בסיפור לקוחות רובן מהמיתולוגיה היוונית, אבל ניתן למצוא בו גם אגדות ממקור רומי, וממקורות נוספים אחרים, כגון המיתולוגיה הכנענית, המצרית, והבבלית. לקראת סוף היצירה, העלילה עוברת מתחום המיתולוגיה לתחום ההיסטוריה, והיא מסתיימת עם סיפור האלהתו של יוליוס קיסר לאחר מותו, ובדברי שבח וחנופה ליורשו, אוגוסטוס קיסר.
השיר כתוב בהכסמטר דאקטילי, המשקל האופייני ליצירות רבות בתקופה. על-מנת לשלב באופן רציף בין הסיפורים השונים המופיעים ביצירה, אובידיוס משתמש במגוון שיטות, ביניהן, שימוש בדמות משותפת לכמה סיפורים, שימוש בהקשר גאוגרפי או אסוציאטיבי למעבר לעלילה שונה, או שילוב סיפור בתוך סיפור.
היצירה היא המקור העיקרי להכרת רבים מהמיתוסים היווניים, ולחלקם היא מהווה אף את המקור היחיד הידוע כיום. בין העלילות המפורסמות ביותר אשר המטמורפוזות מהווה את המקור העיקרי שלהן, ניתן למצוא את סיפור אהבתו של אפולו לדפנה, את סיפורם של נרקיסוס ואכו, וסיפור ירידתו לשאול של אורפאוס.
כתיבת היצירה החלה ברומא, אולם הופרעה עקב הגלייתו של אובידיוס לטומיס (כיום עיר הנמל קונסטנצה ברומניה) על ידי אוגוסטוס. לפי המסופר על ידי אובידיוס ביצירה אחרת, הקינות, עם קבלת הבשורה על הגלייתו השליך בייאוש את כתב-היד שבידו לאש, אך עותקים השתמרו בידי ידידיו, ובזכותם ניצלה היצירה. כחלק מעונש הגלות שהוטל עליו, נאסרה גם ההפצה הפומבית של יצירותיו, אבל למרות זאת היא זכתה להעתקים נוספים רבים ולפופולריות רבה. כיום השיר נחשב כיצירה השנייה בחשיבותה בשירה הרומית, לאחר האיניאדה, ויש הסוברים כי הוא עולה בחשיבותו אפילו עליה.
יש הרואים במטמורפוזות חיבור חתרני המנבא את נפילתן של הקיסרות והאימפריאליזם הרומאי. טענתם נשענת בעיקר על עקרון ה"גלגל חוזר בעולם" שהמחבר מציג בשם פיתגוראס בספר האחרון באריכות רבה, כשבדיוק לאחר תיאור עליית הקיסרות, אובידיוס פוסק בפתאומיות מתיאור השינויים העוברים על הכל, בהם עסק עד כה, ופונה בחדות להלל את הקיסר בדברי חנופה. לטענתם, אולי השקפתו זו של אובידיוס הייתה מהגורמים להגלייתו.
במאה ה-13, תורגמה היצירה ליוונית בידי נזיר ביזנטי בשם פלאנדוס. מאז ואילך שימשה היצירה מודל לכתיבה אפית והיא תורגמה לשפות רבות. לעברית תורגמו לראשונה חלקים מן היצירה בידי יהושע פרידמן בספר מבחר השירה הרומית (הוצאת בית הספר הראלי בחיפה, תשי"ב, 1952). היצירה בשלמותה תורגמה לעברית על ידי שלמה דיקמן ויצאה לאור בהוצאת מוסד ביאליק ב-1965.
משמעויות ביצירה.
שלמה דיקמן, מתרגם היצירה לעברית, מוצא כי תיאורו של אובידיוס את הבריאה "נוטה לתורת הסטואה". בורא היקום הוא, עבורו, אל יחיד (ראו: מטמורפוזות, הוצאת מוסד ביאליק, עמ' 21).
היחס שבין האלים לבני האדם הוא שרירותי וסתום. האלים מוצגים על כל חולשותיהם האנושיות, עליהן משלמים פעמים רבות בני האדם. המטמורפוזה, העומדת בבסיס הספורים שבספר, אינה מבקשת על כן ליצור תמונת עולם קוהרנטית וברורה אלא לספק נקודות מבט מורכבות על אובייקטים שונים. אריאל הירשפלד, בספרו "אל אחרון האלים", הגדיר את השתלשלות התמורות שב"מטמורפוזות" כ"אופן שבו נעים חומרי התודעה האנושית: אלו הם סמלי החיים כפי שהם רשומים בתודעה, והם מתחברים על פי הסיפור הפנימי, הכמוס, האישי והכלל אנושי".
בסיפור המפורסם על אפולו ודפנה, לדוגמה, מתוארים פשעי האלים והשפעתם על בני האנוש. אפולו מתחרה בהטלת חיצים עם קופידון ומפסיד. כתוצאה הוא מתאהב בדפנה ורודף אחריה, אבל לפני שהוא תופס אותה היא נהפכת לעץ. מכאן זרי דפנה הם סמל הניצחון, המקושר עם אפולו.
השפעת היצירה.
בהיותו המקור העיקרי שלנו להכרת רבים מהמיתוסים היוונים, ובמקרים מסוימים אפילו היחידי, לשיר הייתה השפעה עצומה על התרבות המערבית, ויצירות רבות, הן בתחום הספרות והן בתחום האומנות הפלסטית, שואבות ממנה השראה.
אובידיוס היה בין המחברים האהובים על שייקספיר, והשפיע עליו ביצירתו. סיפור אהבתם של פירמוס ותיסבה שימש כמקור ההשראה ל"רומיאו ויוליה", והסיפור עצמו מועלה כמחזה-בתוך-מחזה שמעלות הדמויות בסיומו של "חלום ליל קיץ". אובידיוס עצמו מוזכר במפורש ב"טיטוס אנדרוניקוס", המבוסס בצורה רופפת על סיפורם של פרוקנה, טראוס ופילומלה. חנוך לוין ביסס על-פי אותו סיפור את עלילת מחזהו "הזונה הגדולה מבבל".
סרטה התעודי של נטעלי בראון, "מתמורפוזה", משלב בין עדויות אונס שעברו נשים, לבין סיפורי האונס המתוארים במטמורפוזות: "הבחירה במטמורפוזה כמטאפורה לאונס היא מדויקת ומצליחה להעביר את חווית ההשתנות הגופנית והנפשית הבלתי הפיכה של האישה, את הפיכתה לחסרה, לזרה לעצמה."
קישורים חיצוניים.
יעל רנן, ארבע מסות, בתוך: ספרות המערב - קובץ מסות.
קוקסינל
קוֹקסינל (בצרפתית: Coccinelle; 23 באוגוסט 1931 – 9 באוקטובר 2006) הוא שם הבימה של ז'אקלין שארלוט דיפרנואה, אמנית צרפתייה טרנסקסואלית. Coccinelle בצרפתית הוא השם של "פרת משה רבנו" ושל המכונית "חיפושית".
ביוגרפיה.
היא נולדה כזכר, ונקראה בשם ז'אק שארל דיפרנואה (Dufresnoy). היא החלה להופיע בשם הבמה "קוקסינל" ב-1953 במופעי דראג במועדון "שה מאדאם ארתור" שבפריז ובמועדון הלילה "לה קרוסל דה פריז".