גם אמנים אחרים שלא מקושרים לדיסקו יצרו שירי דיסקו, כמו הרולינג סטונז, מייקל ג'קסון, דולי פרטון, צ'אקה קאן, אריתה פרנקלין, ELO, אלטון ג'ון, רוד סטיוארט, קווין, בלונדי, ופרנק סינטרה.
בישראל יצרו שירי דיסקו אמנים כמו צביקה פיק ("הרקדן האוטומטי"), חדוה ודוד ("אני חולם על נעמי") ושלום חנוך ("בוכה רק לי").
תחיה מחודשת.
בשנות השמונים הפך הדיסקו לפחות פופולרי, אך בשנות התשעים זכה הדיסקו לתחיה מחודשת עם שירים כמו "Lemon" של U2 ב-1993, "Cosmic Girl" של ג'מירקוואי ב-1996. בשנים 2000–2005 נוצרו שירי דיסקו על ידי אומנים רבים כמו: קיילי מינוג, ג'מירקוואי, מדונה וסופי אליס בקסטור.
בישראל נוצרו שירי דיסקו בשנים אלו על ידי להקות כמו להקת הדורבנים ולהקת טיפקס.
בשנים האחרונות התפתח סגנון מוזיקה אלקטרונית בשם "Nu - Disco" המשלב אלמנטים ממוזיקת הדיסקו.
מנזר האחיות ציון (העיר העתיקה)
מנזר האחיות ציון הוא מתחם של מנזר וכנסייה השייכים למסדר האחיות ציון ושוכנים ברחוב ויה דולורוזה ברובע המוסלמי, העיר העתיקה, ירושלים. במתחם שרידים רבים שזוהו בטעות כשייכים לפסיון של ישו. החוקרים כיום תמימי דעים כי מדובר בשרידים חשובים ונדירים מראשיתה של העיר הרומית איליה קפיטולינה במאה השנייה לספירה ואין להם כל קשר למשפטו וצליבתו של ישו שנערכו יותר ממאה שנים קודם לכן.
מנזר נוסף של האחיות ציון נמצא בכפר עין כרם במערב ירושלים.
תיאור המתחם והחפירות במקום.
מנזר האחיות ציון נבנה ביוזמתו של אלפונס רטיסבון, יהודי מומר משטראסבורג. ב-1855 הגיע רטיסבון ארצה יחד עם אחיו, תיאודור, שהתנצר מספר שנים לפניו, כדי להקים קהילה דתית שמטרתה לנצר יהודים. הקהילה שהקימו נקראת קהילת "אחיות ציון" (בצרפתית Les Soeurs de Notre-Dame de Sion, "אחיות גבירתנו מציון" על שמה של מרים אם ישו - היא גבירתנו מציון). רטיסבון הצליח לרכוש את ה"אקה הומו" וסביבתו שהיו זרועים עיי חורבות ב-1857 ובנה במקום כנסייה ומנזר.
הכנסייה נבנתה על ידי האדריכל הצרפתי הנודע מוס Mauss (משחזר כנסיית סנטה אנה וכיפת כנסיית הקבר) והיא נחנכה ב-1868. הכנסייה בנויה בסגנון רומי ביזנטי ותוכננה כך שתתאים לשרידים הקדומים שבמקום: חלקה הצפוני של קשת אקה הומו ומתלול האנטוניה. מזבח הכנסייה ניצב לפני הקשת הצפונית של שער הניצחון הרומי שעמד במקום. השער נבנה כנראה על ידי אדריאנוס, אולי כשער כניסה לפורום המזרחי של איליה קפיטולינה. חלקה המרכזי של הקשת יוצא לרחוב ונחשב במשך זמן רב, בטעות, למקום שבו פונטיוס פילאטוס הציג את ישו בפני קהל היהודים באומרו "הנה האיש", בלטינית "אקה הומו".
עיקר השרידים נחשפו בשנות ה-60 של המאה ה-19, בעת בניית המנזר, ותיאורם נמסר על ידי הארכאולוג שארל קלרמון-גנו. בשנות השלושים של המאה העשרים נערכו במנזר חפירות מדעיות בפקוחו של מנהל בית הספר הצרפתי למקרא ונסן ובהשתתפות הפעילה של הנזירות. בדיקות נערכו במקום גם בשנת 1972 על ידי האב בנואה הדומיניקני ושוב בשנות השמונים במסגרת שימור ושחזור האתר.
בחלק האחורי של הכנסייה קיר גובה, עשוי סלע, שנחשב לחלק הצפוני של הכניסה לאנטוניה. סמוך למתלול גרם מדרגות המוליך לשני חדרי משמר, במקום שהרומאים השגיחו על הנכנסים והיוצאים מהמצודה.
מהמערה ירידה לקריפטה קטנה שנחפרה לפני זמן לא רב. בסמוך נראים שרידי הרצפה מהתקופה ההרודיאנית, או מתקופת איליה קפיטולינה בה חריצים למניעת החלקת הסוסים. פתח עגול מעל למערה השנייה מעיד כי הוא שימש כבור מים בתקופה הביזנטית.
בריכת הסטרותיון.
מהכנסייה ממשיכים ימינה ומגיעים לגרם מדרגות אשר משמאלו פינת עמוד בצורת לב. בפינה הימנית מתחת לגרם המדרגות נמצאת הכניסה המוליכה לבריכה הגדולה מהתקופה ההרודיאנית. הבריכה מזוהה עם בריכת הסטרותיון הקשורה למצודת אנטוניה (מלחמות היהודים ה, יא, ד). הבריכה מרשימה בגודלה (53X15 מטר); היא חצובה בסלע ומחולקת באמצעות קיר לשתי בריכות מקבילות מכוסות בקמרונות (את הבריכה השנייה ניתן לראות דרך פתח קטן ברצפה מתחת לרצפת הליתוסתרטוס). הבריכה התמלאה מדי חורף עד למדרגות התחתונות, אך החל משנת 2006 היא ריקה.
משמאל לגרם המדרגות היורד לרצפת הליתוסתרטוס מוזיאון קטן וכן דגמים שונים המשמשים אמצעי המחשה להבנת המקום: דגם של מצודת אנטוניה, מפת תבליט של ירושלים של האב ונסן, התוואי של דרך הייסורים בתקופת בית שני ועוד.
הליתוסתרטוס.
בחפירות נמצאו אבנים גדולות מחורצות שהן חלק מהליתוסתרטוס שנמשך מכאן לקפלת כפיית הצלב, התחנה השנייה בויה דולורוזה. הליתוסתרטוס הוא לפי המסורת חלק מאותה רצפה שעליה נערך משפטו של ישו. הפירוש האטימולוגי של ליתוסתרטוס הוא "המקום המרוצף" ("ליתוס" משמעו אבן ו"תרוטוס" משמעו להשתרע). הארכאולוגים תמימי דעים כי אין מדובר בריצוף מתקופת בית שני כי אם בריצוף רומאי מתקופת איליה קפיטולינה, מהמאה השנייה לספירה.
משחק המלך.
אחד הממצאים המרתקים ביותר שנמצאו בשטח החפירות של המנזר הוא סדרת משחקים שאותם חרטו החיילים הרומאים על האבנים להעברת שעות הפנאי. בין הקווים ניתן להבחין בדגמים גאומטריים שונים ודמויות סמליות. המעניין מביניהם הוא "משחק המלך": הבסילאוס (ביוונית: מלך) המסומל על ידי כתר המופיע גם על מטבעות אותה תקופה. ליד הכתר אות B, האות הראשונה במילה "בסילאוס". ממקום זה קו החיים חוצה את המשחק ומתפתל לאחר מכן לפני שהוא נחתך על ידי חרב מעוגלת.
החיילים נהגו להעביר את זמנם במשחקים מעין אלו בעזרת קובייה (אחדות מהקוביות מעצם נמצאו בחפירות). בחגיגות הסאטורנליה, חגיגות יום לידתו של אל השמש, היו עורכים לעיתים מעין קרנבל. בחצר מיוחדת נהגו לשחק במלך בובה ולשים אותו לצחוק וללעג במשך שבוע תמים ולאחר מכן להורגו. לאור זאת ניתן אולי להבין טוב יותר את אשר עבר על ישו כאשר היה בידי החיילים הרומאים באנטוניה. כאן ניתנה בידי החיילים הזדמנות לשחק את משחקם ב"מלך חי".
במנזר אחיות ציון אכסניה לצליינים, בית ספר ואולפן ללימוד עברית וערבית. ההכנסות מחנות הספרים שבמקום משמשות בין השאר לתמיכה בבית הספר לבנות.
פלאדין
פלדין
פאלאדין
מורצ'יסון (מפל)
מפל מורצ'יסון
גירסת כיסוי
עיסא
עיסא (בערבית: عيسى) או אלמסיח עיסא בן מרים (בערבית: المسيح عيسى بن مريم, שמשמעו "המשיח ישוע בן מרים") הוא שמו המוסלמי של ישוע, שנחשב לאחד מנביאי האסלאם. יש גרסאות שונות באשר למקור השם המוסלמי: יש הטוענים כי זהו היפוך אותיות השם "יסוע" (يسوع - הצורה המקובלת של שמו של ישו בערבית בפי נוצרים), ו"יציקתן" לתבנית של שמות נביאים אחרים כגון "מוסא" (موسی - משה רבנו). טענה אחרת היא שהשם נגזר משמו של עשו (عيسو). לעיתים קרובות מופיע השם כ"עיסא בן מרים" (عيسى بن مريم). על-פי הקוראן, הוא היה אחד מהנביאים האהובים על אללה וייעודו היה הדרכתם של בני ישראל.
תפיסת האסלאם את ישו שונה הן מן התפיסה הנוצרית הרואה בישו את בן האל, שהקריב עצמו לכפרת חטאי האנושות, והן מן התפיסה היהודית הרואה בו משיח שקר. המוסלמים מאמינים שעיסא הוא נביא שנשלח אל העולם כדי להביא לעולם את דברי האל והוראותיו כיוון שאלה שובשו בידי בני האדם. מבחינה זו אין הוא שונה מכל נביא אחר באסלאם. הקוראן מכנה אותו מפורשות "משיח" ו"הבטחת האלוהים", ומציין שאלוהים הבטיח מפורשות למרים כי בנה יהיה המשיח, אך האמונה הנוצרית באלוהיותו של ישו ובשילוש הקדוש, לעומת זאת, זוכה להתנגדות חריפה מצד האסלאם.
באסלאם, מורשתו של עיסא נחשבת לחלק ממסר אלוהי מתמשך וממערכת צדק הנחשפת בהדרגה לאנושות בידי אללה. הם רואים את עיסא וכן נביאים תנ"כיים אחרים כאברהם, נח, יוסף, משה ודוד כמוסלמים. עיסא נחשב כנביא הגדול האחרון שהתקיים לפני הנביא מוחמד. הוא קיבל מאלוהים את תורת האינג'יל, הדומה בתכניה לברית החדשה. המוסלמים מאמינים שהברית החדשה הקיימת היום היא עיוות של הברית המקורית ואיננה מייצגת אותה.
שוטה רוסטבלי
שותא רוסתוילי
גורדי שחקים בניו יורק
העיר ניו יורק, הגדולה מבין ערי ארצות הברית, היא ביתם של 6,486 רבי קומות וגובהם של 113 מתוכם עולה על 183 מטרים (600 רגל). גורד השחקים הגבוה ביותר בעיר הוא מגדל החירות שנבנה כחלק ממרכז הסחר העולמי החדש ומתנשא לגובה של 541 מטרים. הבניין, על 104 קומותיו, הוא גם הבניין הגבוה ביותר בארצות הברית, הגבוה ביותר בחצי הכדור המערבי והשישי בגובהו בעולם.
רובם של גורדי השחקים בניו יורק מרוכזים במידטאון, מנהטן תחתית. נכון לינואר 2011, היו בעיר 228 גורדי שחקים שגובהם עולה על 152 מטרים (500 רגל), כולל אלו שהיו מצויים בבנייה, יותר מכל עיר אחרת בארצות הברית.
משנת 2003 הושלמו בנייתם של 24 גורדי שחקים הגבוהים מ-183 מטרים בעיר ו-20 נוספים מצויים בשלבי בנייה שונים.
נכון לפברואר 2016, ישנם 458 גורדי שחקים הנמצאים בבנייה או מוצעים לבנייה בעיר.
היסטוריה.
נהוג לציין את תחילת עידן גורדי השחקים בניו יורק ב-1890 עם השלמתו של בניין ניו יורק העולמי. קדמו לו רבי קומות רבים בעיר, אך הוא הבניין הראשון בעיר שגובהו עלה על גובהה של כנסיית השילוש הקדוש. הוא היה הגבוה ביותר בעיר ניו יורק עד שנת 1899, ובשנת 1955 נהרס כדי לאפשר את הרחבת הכניסה לגשר ברוקלין.
מאז, ניו יורק בלטה בבניית גורדי שחקים. בין השנים 1890–2001, 11 מבנים שונים שנבנו בה החזיקו בתואר "הבניין הגבוה ביותר בעולם". הפיתוח המואץ השני הגיע לשיאו בתקופה בין העשור השני של המאה ה-20 לתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20 שבה נבנו מבנים בולטים כמו בניין וולוורת', וול סטריט 40, בניין קרייזלר ובניין אמפייר סטייט. כל אחד מהמבנים הללו היה לבניין הגבוה בעולם מיום השלמתו כשהאחרון נשא בתואר כ-40 שנה.