כחלק מפעילותו המחקרית בהודו עסק או'שונסי במחקר בתחומים כגון פרמקולוגיה בוטנית, כימיה וחשמל. הוא אף נמנה כחבר באגודה הרפואית, שמסגרתה פרסם את מחקרו על התופעות החיוביות של צמח הקנאביס. בשנת 1838 גילה או'שונסי אלקלואיד באופיום. גילוי זה הובילו לחקור באופן מעמיק את צמח הפרג, אופן גידולו והשפעתו על האדם. מחקרו זה התפתח לחקר הרפואה העממית ההודית במסגרתה נעשה שימוש מקיף בצמחים נוספים ורבים. במידע שאסף חקר ולאחר מכן התמקד בשיח הקנאביס. ממצאיו ומסקנותיו הצביעו על סגולותיו של הקנאביס כתרופה למספר רב של מחלות רפואיות.
חקר הקנאביס.
עד למחקרו של או'שונסי, השימוש בקנאביס ברחבי הודו ובאירופה הוזכר רק מעט ולא התבצע מחקר מעמיק שבחן את תכונותיו הרפואיות של הצמח. בשנת 1839 קידם או'שונסי מחקר שבו השתתפו מספר חוקרים הודים.
במסגרת המחקר הנבדקים נתבקשו לעשן קנאביס, ובתצפית שבוצעה על קבוצת המחקר נתגלו מספר שינויים פיזיים והתנהגותיים. בין היתר, נמדד שינוי בדופק, שינוי בהבעות הפנים, תחושת אופוריה וצחוק. המחקר הוביל לפרסום מאמר בן 40 עמודים שהיה מודל לעבודה פרמקולוגית מודרנית. ניסוי זה נחשב כניסוי מהפכני כיוון שהיה הראשון שבדק את השפעותיו של הקנאביס על ידי סדרת ניסויים קליניים בבעלי חיים ולאחר מכן גם בבני אדם. עד פרסום מחקרו של או'שונסי המסקנות לגבי השפעותיו הפסיכו-אקטיביות של צמח הקנאביס והסתמכו על התרשמויות כלליות (שגויות), על סטריאוטיפים ועל עדויות שקריות ולא אמינות.
או'שונסי ביקש להרחיב את המחקר אודות הקנאביס בהודו על מנת לבחון את השפעתו על מחלות שונות ואישר את היעילות של רבים משימושיו בעולם רפואה. במסגרת זו, הוא ביצע ניסויים קליניים גם על בעלי חיים בצורת מתן תמציות סם (extracts and tinctures). בסיום ובהתקבל תוצאות מחקריו ביקש או'שונסי ליישם את השימוש בקנאביס לטיפול בבני אדם.
תוצאותיו הדרמטיות של המחקר פורסמו לראשונה בשנת 1842 בכתב העת ((Transactions of the Medical And Psychiatric Society OF California. המחקר התבסס על טיפול באמצעות קנאביס שהוענק לגבר מבוגר שסבל משגרון ומראומטיזם (דלקת פרקים) ולמעשה הטיפול הוביל להבראתו. בנוסף, מתוך מחקרים עוולה כי שימוש ארוך טווח של תרופה שמבוססת על קנאביס מסייעת לטיפול גם בטרשת נפוצה. או'שונסי פרסם עוד מספר מחקרים קליניים במסגרתם נעשה ניסוי של מתן קנאביס לחולים שחלו במחלות כגון: כלבת(Rabies), כולרה (Cholera, טטנוס (Tetanus) ואף תינוקות בני ארבעים יום ומעלה שסבלו מעיוותים שונים בגופם כגון פרכוסים (Infantile convulsions). הממצאים הצביעו על הקלה בכאב ועל תמורות חיוביות אחרות בקרב החולים. יחד עם זאת, לדידו, שימוש נרחב ולא מבוקר בקנאביס גורם להזיות ולאיבוד שליטה בגוף ובנפש.
מחקריו הרבים בתחום הקנאביס הובילו לתמורה בעמדת הרופאים ולהכרה בשימוש בקנאביס כתרופה. ממצאיו הקליניים הובילה להתעניינות נרחבת של רופאים בצמח ובסגולותיו הרפואיות ואף לשימוש רפואי בו תחת תנאים מחמירים. או'שונסי קבע כי על מנת להשיג תוצאות חיוביות על הרופאים להשתמש במינון נמוך של החומר.
במהלך שהותו בכלכותה, החל משנת 1833, עסק ברפואה ומחקר, וכיהן כמנתח (כירורג), מדען, רופא, פרופסור לכימיה בבית הספר לרפואה "דנגל". לאחר כמספר שנים שב או'שונסי לאנגליה (1841). עם שובו לאנגליה הביא עמו או'שונסי מספר צמחי קנאביס עבור חברות תרופות באנגליה. בתקופת שהותו באנגליה או'שונסי לא זנח את המחקר בקנאביס ואף המשיך לפרסם את ממצאיו בכתבי עת מדעיים למרות עזיבתו את הודו. ממצאיו עוררו סנסציה בקרב המעמד האריסטוקראטי והעליון באנגליה כיוון שהצביעו על כך שהקנאביס יכול לשמש כ"תרופת פלא" (wonder drug) לכאבים רבים שלרפואה הקונבנציונלית שבאותם ימים לא היה מענה, במיוחד לאחר שמסקנותיו נחשפו בקרב הקהל הרחב.
תרומתו להקמת תשתית טלגרף בהודו.
בשנת 1844 או'שונסי שב להודו. בתחילה עסק בתחום הפרמקולוגיה ולאחר מכן ביקש לתרום לפריסת תשתית הטלגרף בהודו. במסגרת פעילותו זו, נאלץ להתמודד עם בעיות תשתית רבות, בעיות הנדסיות ותופעות מזג אוויר קיצוני שאפיינו את הודו והקשו על יישום הפרויקט. הודו בעת ההיא הייתה מדינה עם נהרות רחבי ידיים, ביצות טובעניות רבות, יערות-עד, מישורים צחיחים ובעיקר מזג אוויר המאופיין בסופות ברקים. גרוע מכך הוא כי בנוסף למזג האוויר הקשה התרבו כנופיות ושודדי דרכים במדינה. מזג האוויר הסוער בהודו גרם לנזקים רבים בתחילה לכפרים ולישובים הקטנים ומאוחר יותר אף לחוטי הנחושת בהם היה מקובל להשתמש בתשתית הטלגרף. או'שונסי, בחר להשתמש במוטות ברזל המוגנים על ידי תשתית בטון בתוך האדמה. מוטות הברזל אלה היו חסינים כמעט לגמרי ממפגעי מזג האוויר.
הרצון של או'שונסי ליישם תשתית לקווי הטלגרף בהודו נסתייעה לבסוף בהירתמותו של מכרו, הלורד ג'יימס בראון-רמזי, מרקיז דלהאוזי הראשון (James Broun-Ramsay, 1st Marquess of Dalhousie), שהיה המושל הכללי של הודו בין השנים 1848–1856. תמיכתו של המושל באו'שונסי הובילה להקמת חברה ייעודית לטובת הפרויקט. במסגרת הנחת קווי טלגרף גויסו 60 קצינים שיישמו את הפרויקט הלכה למעשה. במהלך שבע שנים לאחר מתחילת הפרויקט (1855), הצהיר או'שונסי כי החברה בראשותו הניחה תשתיות טלגרף למרחק של 1000 קילומטרים בהודו ובעקבות זאת תרמה תרומה גדולה להעברת התקשורת במדינה למהירות ואיכות הן במישור האזרחי והן במישור הצבאי.
במשך מספר שנים שבהם המשיך או'שונסי לעבוד על הפרויקט בשנת 1858 הצליח להמציא את קוד ההצפנה להעברת מסרים סודיים. בעקבות זאת ביקש מממשלת אנגליה שמכשירי המורס האנגליים יאומצו בהודו. על פעילותו זו בשנת 1856 העניקה לו מלכת אנגליה ויקטוריה תואר האבירות.
שלהי חייו.
או'שונסי שב להודו בפעם האחרונה בשנת 1860 על מנת לפקח על הקמת קווי הטלגרף של חברת הטלגרף ההודית שעסק בה בעבר. במהלך שהותו בהודו התגרש מאשתו הראשונה ונישא בשנית, אך הוסיף את השם Brooke לשם משפחתו, כנראה ועל מנת לזכות בירושה מצד גרושתו. בשנותיו האחרונות הוא הפך למנתח בכיר וכתב מספר מאמרים הקשורים לטלגרף ולשיטות שידור, צפנים וכדומה. או'שונסי נפטר בשנת 1889 ונקבר בלונדון.
טייתה
מוחמד בן נאיף אאל סעוד
מוחמד בן נאיף בן עבד אל-עזיז אאל סעוד (בערבית: محمد بن نايف بن عبد العزيز آل سعود; נולד ב-30 באוגוסט 1959) הוא נסיך השייך לבית סעוד ואחיינו של המלך. ב-29 באפריל 2015, מוחמד מונה ליורש הבא על ידי המלך סלמאן יורש העצר לכס המלכות של ערב הסעודית, ושימש סגן ראש הממשלה, שר הפנים של הממלכה ויו"ר המועצה החדשה לעניינים מדיניים וביטחוניים. ב-21 ביוני 2017 הודח על ידי המלך מתפקידו ומתואר יורש העצר, ובמקומו מונה לתפקיד מוחמד בן סלמאן אאל סעוד.
קורות חייו.
הנסיך מוחמד נולד בעיר ג'דה שבמערב ערב הסעודית ב-30 באוגוסט 1959. הוא בנו הבכור ואחד מעשרה ילדיו של הנסיך נאיף. אימו היא אל-ג'ווארה.
מוחמד בן נאיף למד בארצות הברית. הוא לקח קורסים במכללת לואיס וקלארק שבעיר פורטלנד אך לא קיבל תואר. בנוסף הוא השתתף בקורס אבטחה מטעם ה-FBI בין השנים 1988-1985, והוכשר ביחידה ללוחמה בטרור שבסקוטלנד יארד בשנים 1992-1994.
קריירה פוליטית.
מוחמד בן נאיף התמנה לעוזר של שר הפנים לענייני ביטחון בשנת 1999. קודם למינוי זה היה איש עסקים. לזכותו נזקפת הצלחתה של התוכנית ללוחמה בטרור במשרד. בנוסף שימש כמנהל ההגנה האזרחית, ונחשב לעוזר שר יעיל ואפקטיבי.
בשנת 2004 הוא קודם לדרגת שר, והפך למספר שתיים במשרד הפנים. בחודש אוקטובר 2010 הזהיר מוחמד את סגן היועץ לביטחון לאומי של ארצות הברית על שליחת מטעני נפץ בשני מטוסי מטען () שהיו בדרכן לארצות הברית. לאחר מינויו של הנסיך אחמד בן עבד כשר הפנים (עם מותו של השר הקודם, הנסיך נאיף, ביולי 2012), הנסיך מוחמד הפך לסגן שר הפנים.
בחודש נובמבר 2009, המלך עבדאללה מינה את מוחמד כחבר במועצה הכלכלית העליונה של ערב הסעודית. מהלך שנתפס כחיזוק כחו של יורש העצר נאיף על ידי המלך עבדאללה. בנוסף, מינוי זה אפשר לנסיך מוחמד להרחיב את השפעתו על המדיניות הכלכלית של הממשלה.
ב-5 בנובמבר 2012, המלך עבדאללה הוציא צו מלכותי בו הדיח את הנסיך אחמד מתפקיד שר הפנים, ומינה במקומו את הנסיך מוחמד. מינויו לא נחשב לאהוד במיוחד בעיני פעילי זכויות אדם בשל מדיניות היד קשה שנודע בה כלפי המתנגדים למשטר, וכליאה של אלפים מהם. עם זאת, בהשוואה לנסיכים בכירים אחרים הוא נחשב מושחת פחות ואינו נוהג לרדוף את מתנגדיו האישיים.
הנסיך מוחמד נפגש עם ראש ממשלת בריטניה, דייוויד קמרון, בינואר 2013. אז נפגש גם עם נשיא ארצות הברית, ברק אובמה בעיר וושינגטון. בפגישתם דנו השניים בנושאי ביטחון וההתפתחויות באזור. בסוף ינואר 2013, שר הפנים הנסיך מוחמד הודיע שנשים סעודיות יורשו לעבוד במשרות ניהוליות. בפברואר 2013 הנסיך מוחמד נתמנה לאחראי לענייני סוריה השכנה.
יורש העצר.
בינואר 2015 פורסם כי המלך סלמאן מינה את מוחמד בן נאיף כמשנה ליורש העצר הרשמי (לאחר מוקרן בן עבד אל-עזיז, אחיו החורג של סלמאן). בכך הפך הנסיך מוחמד לראשון שהוכרז עליו באופן רשמי כיורש העצר והעומד בתור לכס המלוכה. בנוסף מונה הנסיך מוחמד לתפקיד יו"ר המועצה לעניינים מדיניים וביטחוניים, שהוקמה באותו הזמן. באפריל אותה שנה יצאה הודעה נוספת מאת המלך סלמאן, שבה הוא ממנה את מוחמד ליורש העצר הראשון במקומו של מוקרן. ב-21 ביוני 2017 הודח מתפקידו על ידי המלך, ובמקומו מונה בנו של המלך, מוחמד בן סלמאן אאל סעוד, ליורש העצר החדש.
השקפותיו.