עברו שבועיים מאז הרפתקאותיהם של קתרין וסברינה עם הוויברטור וד"ר גיבינגס רואים מטופל חדש – ליאו ארווינג, מקרה נדיר של היסטריה גברית. ליאו, צייר, מספר על מקור התסמינים ההיסטריים שלו, שלדעתו הם שברון לב אותו קיבל מאישה שבה התאהב בפירנצה. ד"ר גיבינגס חושף את המצאתו האחרונה, שתוכננה במיוחד לטיפול בהיסטריה בגבר; מכשיר המוחדר לפי הטבעת, אותו הוא מכנה "ויברטור צ'אטאנוגה". בינתיים בסלון קתרין מתקשה להתחבר לתינוקת שלה, שהייתה בעבר מחייכת וקשובה לאליזבת. לאחר טיפול מהיר ומוצלח, ליאו פוגש את קתרין בדרכו החוצה, ומקסים אותה בנטיותיו המיושנות והעדפה משותפת לאור נרות על פני מנורות חשמליות. לאחר מכן קתרין משוחחת עם סברינה על המשך חקירת הוויברטור על דעת עצמן מאחורי גבו של בעלה, אך הרופא מפריע להן ומכניס את סברינה לחדר הטיפולים.
מר ארווינג חוזר לבית גיבינגס, לאחר ששכח את צעיפו, ומתאהב באליזבת כשהוא פוגש אותה. הוא מתעקש שעליו לצייר אותה מניקה את לטיטיה, ולייצר מדונה של אחרי מלחמת האזרחים. אחרי הצעות נדיבות לתשלום, היא מסכימה, אבל רק אם קתרין יושבת בחדר במהלך הציור כדי להרגיש שהדבר לא כל כך פסול. מר דאלדרי מגיע ללוות את אליזבת ואשתו חזרה לביתם, וכשכולם נעלמים, קתרין מגלה לבעלה על חששותיה להמשיך להעסיק את אליזבת, מפני שהיא תיקשר מדי ללטיטיה. שיחתם הופכת במהירות לוויכוח מכיוון שקתרין טוענת שהיא איננה בריאה נפשית ומתחננת לקבל טיפול בחדר הסמוך, וד"ר גיבינגס מניח שזה בגלל עודף חלב. בחוסר רצון, הוא מסכים לרפא אותה באמצעות הוויברטור.
בחדר הניתוחים, ד"ר גיבינגס מנסה לערוך טיפול באשתו כפי שהיה עושה עם כל מטופלת אחרת, אך הניסוי הופך במהירות למיני שכן קתרין מתעקשת שהם יתנשקו בזמן שהוא מטפל בה. קתרין מתוסכלת כשהוא מסרב לעשות זאת, היא מתלבשת כדי לעזוב, ומספרת על איך כשפגשה את הרופא לראשונה כנערה צעירה, היא כתבה את שמה בשלג מחוץ לחלונו בתקווה שהוא יבחין בה. היא בורחת מהבית בזעם בעוד ד"ר גיבינגס, בפרץ יצירתיות, מזמן את אנני כדי לעזור לו לנסח תוכניות לוויברטור עשוי מים, שנועד לטפל בחולים נסערים במיוחד, כמו אשתו.
קתרין מופיעה שוב עם ליאו לאחר שנתקלה בו במהלך השלג הראשון של העונה, ומפלרטטת איתו בגלוי, למרות אי נוחותו. היא מבקשת ממנו להראות לה היכן בעלה הציב את הוויברטור בפגישתם מוקדם יותר, וכשהיא מניחה את ידה על לחיו, ד"ר גיבינגס יוצא מחדר הניתוחים. מר ארווינג, נבוך, יוצא במהירות, וגברת גיבינגס לוחצת על הרופא להגיב האם הוא מקנא בכך שידה על לחיו. לטענתו, בגלל ריבוי הגוונים והסוגים של האהבה, הרגע היה לא רלוונטי ולא חשוב. קתרין, פגועה, מגלה שהיא קיוותה שהוא יקנא, ויתאמץ יותר בעבודה על היחסים ביניהם.
שבוע חולף, וליאו צייר באופן קבוע את אליזבת מניקה תוך שהוא דוחה את המחוות הרומנטיות של קתרין. יום אחד, ד"ר גיבינגס חוזר הביתה ומגלה את הציור, אך מסתיר את סלידתו. הוא עורך במהירות טיפול חשמלי עם ליאו ומכריז שהוא נרפא, ובכך מפסיק את הטיפולים שלו לצמיתות. בהמשך היום, מר וגברת דאלדרי מגיעים לטיפול של סברינה. קתרין וסברינה מסיחות את דעתם של דיק בכך שהן שולחות אותו לגן החורף של בני הזוג גיבינגס, בזמן שהן דנות עם אליזבת בתחושות המשונות והדיכוטומיות של הוויברטור. אליזבת, מבולבלת, מאמינה שהתחושות הן תוצאה של יחסי מין עם בעליהן, אך גברת דאלדרי טוענת שרגשות כאלה במהלך יחסי מין יהיו מביכים להפליא – בעלה מקפיד לקיים איתה יחסי מין בשקט בחושך מוחלט. מר אירווינג עוזב את ביתו של גיבינגס, לאחר שנרפא ככל הנראה, ואליזבת חוזרת בחוסר נוחות לדירתה.
סברינה נלקחת לחדר הסמוך לטיפול כשבעלה חוזר מהגן. בעוד שהיא עוברת עיסוי ללא הצלחה עם המכשיר, מר דאלדרי מנסה לנשק את קתרין, והיא סוטרת לו בקול רם ושולחת אותו בכרכרה לביתו. אנני מציעה לתפעל את הכלי מכיוון שהטיפול לוקח זמן רב מהרגיל, וד"ר גיבינגס משתמש בזה כתירוץ להתעמת עם אשתו על הסטירה ששמע מהסלון. לפני שעוזב למועדון, הוא רומז בעדינות על ההשערות שלו שהיא בוגדת בו עם הגברים בחייה. בחדר הסמוך, גברת דאלדרי ואנני מתחילות בשיעור יוונית בעקבות הצלחתן עם הוויברטור. סברינה שואלת מדוע היא לא נשואה, כפי שאמר תאלס לאמו: היא התעוררה יום אחד וגילתה שמאוחר מדי. לפני יציאתה, גברת דאלדרי מנגנת בפסנתר לבדה בסלון; אנני מגיעה ולאחר שהיא מסיימת את השיר מנשקת אותה בלהט. סברינה המומה, עוזבת וקובעת שטוב ביותר אם הן תפסקנה להתראות.
קתרין עונה לפעמון הדלת לאליזבת שחזרה להודיע שהיא מתפטרת מתפקידה כמניקה, מכיוון שבעלה זקוק לה בבית כדי לעזור עם ילדיהם האחרים. כשקתרין מהרהרת איך היא תמות מצער אם התינוקת שלה תמות, אליזבת הנלהבת מסבירה כי בהתחלה היא חשה טינה רבה כלפי לטיטיה על כך שהיא לקחה את החלב שנועד לבנה המת. אך כשראתה כמה היא אסירת תודה על כך היה קשה להאמין שהתחושה היא אחרת מאשר אהבה. לפני עזיבתה, היא מפצירה בקתרין לשמור את לטיטיה קרובה ולזכור את בנה שהשאיר אותה בחיים. פעמון הדלת מצלצל שוב, וליאו מגיע להיפרד, כשהוא עובר לפריז. קתרין מתחננת שייקח אותה איתו, ומסבירה כיצד הוא פיתה אותה בשיחותיו על יופי ומין. מר ארווינג מתוודה שהוא מאוהב באליזבת, שדחתה את רגשותיו מוקדם יותר בערב כשליווה אותה אל ביתה. קתרין מבקשת בפעם האחרונה בכך שהיא חושפת את בדידותה, אך הוא מבטל את חיבתה ומזכיר לה שהיא לא יכולה להרגיש כל כך בודדה כשהיא שייכת למשפחה שאוהבת אותה.
ליאו עוזב, וקתרין, בודדה מתמיד, מנסה להשתמש בוויברטור על עצמה אך עדיין לא מרגישה דבר מהנה. ד"ר גיבינגס חוזר הביתה ונבהל לראות אותה משתמשת בכלי, אך עד מהרה הוא מודה בקנאתו כשהיא מודה שהיא התאהבה בליאו. קתרין מתעמתת איתו בנוגע לכוונותיו לקשר ביניהם; לאהוב אותה ולעודד את הכמיהה להנאה, או להיות רק רופא ולגרום לה להרגיש טוב יותר. הרופא מודה שהוא היה רוצה לאהוב אותה אך אינו יודע כיצד, ובז'רגון הרפואי, רושם ומנשק את תווי פניה היפים ביותר. קתרין מתרגשת מהפגיעות שלו, ומובילה אותו לגן. השניים מתפשטים ועושים מלאכי שלג בגופם החשוף. הווילון נופל כשקתרין מטפסת על גבי בעלה ועולה עליו, מגיעה לתנוחה מינית בה היא העליונה ובכך סוף סוף מתאפשר לה להגיע לסיפוק מיני.
בימוי.
הסט מחולק בין שני חדרים, סלון ומשרד רופא. בשיא המחזה, השחקנים חוצים דרך הקיר הדמיוני המחלק את החדרים כדי ליצור את הסצנה השלישית והאחרונה, בחוץ בשלג הנופל.
רקע.
בשיחה עם הבמאי לס ווטרס הוא טען כי ההצגה נכתבה בהשראת הספר "טכנולוגיית האורגזמה: היסטריה, הוויברטור וסיפוק מיני של נשים" מאת רייצ'ל פ'מיינס. רוהל מצטטת את ספרה של מיינס, "AC/DC: סיפור הפרא של מלחמת התקנים הראשונה" (טום מקניכול) "והיסטוריה חברתית של מיינקות באמריקה" (ג'נט גולדן) כספרים שקראה או שהשפיעו עליה כשכתבה את המחזה.
המחזה הוזמן על ידי התיאטרון הרפרטואר ברקלי, שקיבל פרס מחזה אמריקאי חדש של קרן אדגרטון לקראת הפקת המחזה. לס ווטרס, המנהל האמנותי העמית אמר בין השאר: "הפרס הזה מספק לנו את המותרות הנדירות של תקופת חזרות ממושכת להצגה חדשה. שרה הפכה לאחת הכותבות החשובות במדינה, וכבוד כי תיאטרון ברקלי מילא תפקיד חיוני בקריירה שלה."
הפקות.
ההצגה הוצגה בבכורה בתיאטרון הרפרטוארי בברקלי ב-5 בפברואר 2009, עד 15 במרץ 2009, בבימויו של לס ווטרס. ההפקה בברודוויי, שהוצגה על ידי תיאטרון לינקולן סנטר, החלה בתצוגות מקדימות בתיאטרון ליסאום ב-22 באוקטובר 2009, נפתחה רשמית ב-19 בנובמבר ונסגרה ב-10 בינואר 2010 לאחר 60 הופעות סך הכל. צוות השחקנים כלל את לורה בננטי, מייקל סרבריס, קווינסי טיילר ברנסטין, מריה דיזיה, תומאס ג'יי ראיין, ונדי ריץ' סטטסון וצ'נדלר ויליאמס. הפקה זו הייתה מועמדת לשלושה פרסי טוני.
בישראל.
בישראל ההצגה הופקה לראשונה בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין ב-10 במרץ 2012 בתרגומה של עינת ברנובסקי ובבימויו של ניר ארז.
פרסים ומועמדויות.
ההצגה גרפה שלוש מועמדויות לפרס טוני לשנת 2010:
ההצגה הייתה מועמדת לפרס דרמה דסק לשנת 2010 על עיצוב תלבושות מצטיין.
ההצגה הייתה מועמדת לפרס פוליצר לדרמה לשנת 2010, אך הפסידה למחזמר "כמעט נורמלי".
סיומה שנהאוס
סמסון "סיומה" שנהאוס (בגרמנית: Samson "Cioma" Schönhaus; 28 בספטמבר 1922, ברלין – 22 בספטמבר 2015 בייל-בנקן (Biel-Benken) ) היה גרפיקאי וסופר שחי באופן לא חוקי כיהודי במסתור בברלין במהלך מלחמת העולם השנייה. הוא היה אחראי על זיוף מאות תעודות זהות שעזרו ליהודים אחרים לשרוד בתקופה זו.
שנהאוס עבד בצמוד לחברי כנסיית הווידוי, כולל פרנץ קאופמן והלנה יקובס. ב-1943 נמלט מברלין לשווייץ באופניים, שם נשאר עד מותו. לצורך הבריחה השתמש בתעודת זהות צבאית שזייף עבור עצמו.
ספר זכרונותיו, "הזייפן" ("Der Passfälscher"), ראה אור בגרמנית בשנת 2004 ויצא לאור באנגלית בהוצאת גרנטה בשנת 2007.
שנהאוס היה אחד מגיבוריו של סרט הדוקודרמה "הבלתי נראים" שעלה לאקרנים בשנת 2017.
מסוכן כשרטוב
מסוכן כשרטוב (באנגלית: Dangerous When Wet) הוא סרט מוזיקלי אמריקאי בצבעי טכניקולור משנת 1953, בבימויו של צ'ארלס וולטרס, עם אסתר ויליאמס ופרננדו לאמאס בתפקידים הראשיים.
הסרט התפרסם בגלל קטע אנימציה של אסתר ויליאמס השוחה עם טום וג'רי של חברת האנימציה האנה-ברברה. זו ההופעה השנייה של טום וג'רי בסרטי עלילה, לאחר הרימו עוגן (1945).
לאמאס וויליאמס נישאו ב-1969 והם היו נשואים עד מותו ב-1982 מסרטן הלבלב.
תקציר העלילה.