ב-1983 נולד ג'ק, בן משותף לרות' וללורי בייקר. ב-1993 הוא התחתן עם ניקי באטלר ולהם שני ילדים.
מלחמת איי צ'ינצ'ה
מלון אדלון
מלון אדלון (בגרמנית: Hotel Adlon) הוא אחד המלונות הידועים והמפוארים בברלין בפרט ובגרמניה בכלל. המלון ממוקם במפגש בין שדרת אונטר דן לינדן לפאריזר פלאץ במרכז ברלין, והוא מופעל על ידי רשת המלונות קמפינסקי.
היסטוריה.
הקמת המלון.
המלון הוקם בשנת 1907 באתר ארמון רדרן (Palais Redern) שעמד במקום. המלון הוקם ביוזמת הסוחר ובעל המסעדות העשיר לורנץ אדלון (Lorenz Adlon) ועד מהרה הפך לאחד המלונות הידועים באירופה.
עד להקמת המלון לא היו בברלין מלון יוקרה מסוג זה (הכולל אולמות נשפים ואירועים, חדרים מרווחים הכוללים חדרי אמבטיה, ושטחי אירוח נרחבים) אשר החלו להיות פופולריים באירופה ובארצות הברית. אדלון קיבל את רשותו של הקייזר להקים את המלון, ובעקבות השפעתו של הקייזר הבנייה התקדמה במהירות רבה. מבנה המלון תוכנן על ידי האדריכלים קארל גאוס ורוברט לייבניץ, והוא נבנה בסגנון שמרני ומאופק מבחינה חיצונית, אולם כלל את כל החידושים המודרניים של אותה תקופה - חשמל ומים חמים וקרים זורמים ב-450 החדרים.
המלון כלל בית קפה, מסעדות, לובי נרחב, אולם עישון נרחב, ספרייה, אולם עבור נשות החברה, אולם מוזיקה (להשמעת קונצרטים), גן חורף, אולמות כנסים ואולם נשפים. אולמות המלון עוצבו בסגנון ניאו בארוק.
המלון זכה להצלחה רבה. החברה הגבוהה של ברלין נהגה לערוך במלון אירועים וחגיגות. היו משפחות אצולה שמכרו את דירות החורף שלהם בברלין והעדיפו להתגורר במלון המפואר יותר. משרד החוץ הגרמני אירח במלון את אורחיו רמי המעלה שהגיעו ממדינות אחרות. במלון התארחו הצאר של רוסיה, נשיא ארצות הברית, פוליטיקאים ובהם גוסטב שטרזמן, אריסטיד בריאן, ולטר רתנאו, תעשיינים כגון ג'ון ד. רוקפלר, תומאס אלווה אדיסון ו-הנרי פורד.
לאחר מלחמת העולם הראשונה פחת מספר אנשי האצולה שהתגוררו במלון ועלה מספר האורחים מקרב מעמד הביניים העולה - הבורגנות התעשייתית והמסחרית של גרמניה, שאף היא החלה להשתמש במלון כאתר אירוח ואירועים. המלון הפך לאתר אירוח מועדף לעשירי ארצות הברית בשנות ה-20 של המאה ה-20 כחלק מהסיור שערכו באירופה, וכן התגוררו בו אנשי תרבות וקולנוע ובהם צ'ארלי צ'פלין, מרלן דיטריך ורבים אחרים.
בין השנים 1925–1930 התארחו במלון כשני מיליון מבקרים ואורחים.
גרמניה הנאצית ומלחמת העולם השנייה.
עלייתה לשלטון של המפלגה הנאצית בגרמניה הביאה לתחילת ירידתו של המלון כאתר אירוח בינלאומי. בעקבות עליית המפלגה הנאצית לשלטון פחת ופחת מספר התיירים לגרמניה מבריטניה וארצות הברית שנהגו להתגורר במלון. אדלון ניסה לשכנע את ראשי המפלגה הנאצית להפוך את המלון למקום המפגשים שלהם, אולם האווירה הקוסמופוליטית של המלון לא התאימה להם, והניסיון לא צלח.
במהלך מלחמת העולם השנייה המשיך המלון לפעול כסידרו. בשלהי המלחמה, במהלך הקרב על ברלין חלקים מהמלון הוחרמו על ידי הצבא הנאצי והפכו לבית חולים שדה עבור הנפגעים הרבים. המלון שרד את ההפצצות של מטוסי בעלות הברית ואת הארטילריה של הצבא הסובייטי אולם יום לאחר תום המלחמה, בליל ה-2 במאי 1945, חיילים סובייטיים גילו את מחסן היינות של המלון, השתכרו בו ושרפו את המלון.
לאחר מלחמת העולם השנייה.
אגף השירות של המלון שרד את השריפה, ולאחר הקמת גרמניה המזרחית זו הפכה את אגף השירות למלון בשם "מלון אדלון". המבנה העיקרי של המלון שהיה בכיכר פריז נהרס כחלק מהריסת שרידי המבנים לאורך חומת ברלין על מנת ליצור את "רצועת המוות" (שכל העובר דרכה נורה למות).
בשנת 1964 שופצה חזית מבנה השירות, ובאמצע שנות ה-70 הפסיק המלון לארח תיירים והפך למבנה אירוח רשמי של ממשלת גרמניה המזרחית. בשנת 1984 נהרס המבנה. ב-1990 הופיעה תמונה של המלון בפתיחה של הפרק הראשון והיחיד של קומדיית המצבים הבריטית, Heil Honey I'm Home!.
עם איחוד גרמניה המזרחית וגרמניה המערבית רכשה חברת השקעות מערב גרמנית את השטח והחלה בהקמת המלון. המבנה שנבנה במתכונת המלון המקורי נחנך ב-23 באוגוסט 1997 בנוכחות נשיא גרמניה רומן הרצוג.
ב-2002 הניף זמר הפופ מייקל ג'קסון, ששהה במלון, את בנו התינוק מעבר למעקה חלון חדרו בקומה הרביעית, במטרה להציגו לקהל למטה, זאת כאשר פניו של התינוק מכוסים בבד. אירוע זה פורסם במהדורות החדשות ברחבי העולם, והביא לביקורת שלילית נגד ג'קסון. מאוחר יותר הביע ג'קסון חרטה על המעשה.
מלחמת ספרד אמריקה הדרומית
סורת א-זלזלה
סורת א-זַלזַלַה (ערבית: سورة الزلزلة), היא סורה מספר 99 בקוראן. סורה קצרה זו מונה שמונה פסוקים (אַיאַת), ולפי האמונה המוסלמית היא הורדה למוחמד באמצעות המלאך גִ'בְּריל (جبريل) במכה. לפי ספרו של אבּן אלצֻ'רַיְס, פַצָ'אאִ'יל אלקֻראן (מהמאה ה-10), המיוחס לפרשן הקוראן עַטָאא' אלחֻ'ראסאני (בן המאה ה-8), הורדה סורה זו אחרי סורת אל-נסאא ולפני סורת אל-חדיד.
סורה זו מתארת את יום הדין כיום בו תתחולל רעידת אדמה חזקה. בני האדם יחולקו לקבוצות בהתאם למעשיהם בימי חייהם ומעשיהם, הטובים והרעים, ולו הפעוטים ביותר, יוצגו בפניהם.
המסורת האסלמית המובאת בפַצָ'אאִ'יל אל-קֻראן רואה את קריאת סורה זו כשקולה לקריאת מחצית הקוראן כולו.
סורת רעש האדמה
אנטינואוס סילוואנוס
"אנטינואוס סילואנוס" או "אנטינואוס מאפרודיסיאס" (Antinous of Aphrodisias) הוא תבליט המציג את דמותו של אנטינואוס (ביוונית: Ἀντίνοος), גבר צעיר ממוצא יווני אשר היה מאהבו של הקיסר הרומי אדריאנוס. יצירה זו מן הפיסול הרומי מוצגת במוזיאון הלאומי, מרחצאות דיוקלטיאנוס, רומא. התבליט, המתוארך לשנים 130‏–138, נעשה על ידי פסל בשם אנטונינוס, יליד העיר אפרודיסיאס שבאסיה הקטנה.
אנטינואוס מוצג בדמותו של סילוואנוס (Silvanus), אל היערות הרומי. הוא מתואר עומד, בידו מגל ומעל ראשו משתרג ענף גפן ועליו אשכולות ענבים. לרגלי הדמות ניצב כלב ואילו מעברו השני מתואר מעין מזבח. עמידתו של אנטינואוס, בתנוחת ה-"קונטרה פוסטו", וגופו המעודן מציגים השפעה של הפיסול היווני הקלאסי על היוצר. התיאור בתבליט זה הוא שטוח מאוד מצידו האחד של התבליט והוא הולך והופך לתלת ממדי בצידו הימני של התבליט.
הקהילייה המזרח-אפריקנית
הקהילייה המזרח-אפריקנית (באנגלית: Eastern African community, EAC; בסוואהילי: Jumuiya ya Afrika ya Mashariki) היא ארגון אזורי בין-ממשלתי של מספר מדינות באזור מזרח אפריקה שנוסד ב-1967, פורק ב-1977 והוקם מחדש בשנת 2000. שטחן הכולל של המדינות החברות בארגון כ-1.8 מיליון קמ"ר, ואוכלוסייתן הכוללת מונה כ-120 מיליון נפש (כשמינית מאוכלוסיית אפריקה כולה). הקהילייה נבדלת מארגונים אזוריים אחרים באפריקה ובעולם, בכך שאינה מסתפקת בהידוק הקשרים הכלכליים ושיתוף הפעולה האזורי בתחומים שונים, אלא חותרת ליצירת מסגרת פוליטית פדרטיבית חזקה.
התוכנית לגיבושה בשלבים של פדרציה.
על פי תכנון שנעשה ב-2005, אמורה הקהילייה המזרח-אפריקנית להתגבש עד 2010 למדינה פדרטיבית, "הפדרציה המזרח-אפריקנית". אבני דרך בולטות בביצוע התוכנית הן:
פרשנים רואים את תוכניות האיחוד כשאפתניות ומטילים ספק בעמידתה של הקהילייה בלוחות הזמנים שנקבעו. המשבר הפוליטי החמור שפרץ בקניה בעקבות הבחירות לנשיאות המדינה בדצמבר 2007, והדרדר למאבק אלים בין האופוזיציה לשלטון ובין קבוצות אתניות, צפוי לשבש קשות את התוכניות.
בספטמבר 2018 הושגה פריצת דרך ביצירת הפדרציה - שש המדינות הקימו ועדה שמטרתה ניסוח חוקה למדינה העתידית.
היסטוריה.
לקניה, אוגנדה וטנזניה מסורת עתיקה של שיתוף פעולה, שראשיתו עוד בתקופה הקולוניאלית. לאחר קבלת העצמאות נמשך שיתוף הפעולה במסגרות שונות, וב-1967 הוקם גוף משותף בשם הקהילייה המזרח-אפריקנית. חילוקי דעות ומאבקים בין שלוש המדינות פירקו את הקהילייה ב-1977, ובין טנזניה ואוגנדה שבשליטת אידי אמין אף התחוללה מלחמה. ההיגיון שבשיתוף פעולה אזורי הוביל לחידושן של תוכניות לשיתוף פעולה. במפגש שנערך ב-1993 בארושה שבטנזניה חתמו הנשיאים דניאל אראפ מוי מקניה, יוורי מוסבני מאוגנדה ועלי חסן מוויניי מטנזניה על הסכם שכונן ועדה משולשת להגברת שיתוף הפעולה במגוון תחומים. ב-30 בנובמבר 1999 נחתם הסכם לכינונה מחדש של הקהילייה המזרח-אפריקנית.
מוסדות.
בין המוסדות והמנגנונים של הקהילייה המזרח-אפריקנית נכללים:
כמו כן קיימות ועדות תיאום קבועות בנושאים שונים, כגון בריאות וטכנולוגיה, וכן כמה גופים אוטונומיים משותפים בניהול הקהילייה כגון המועצה הבין-אוניברסיטאית של מזרח אפריקה, הבנק לפיתוח של מזרח אפריקה, וארגון המִדגים של אגם ויקטוריה.
הרכבת התחתית של מוסקבה
הרכבת התחתית של מוסקבה (ברוסית: Московский метрополитен, מוסקובסקי מטרופוליטן) היא מערכת הסעת המונים ותיקה הפועלת במוסקבה, עיר בירתה של רוסיה וחלקית במחוז מוסקבה, ברציפות מאז שנת 1935. רכבת תחתית זו היא אחת הענפות בעולם וכוללת 250 תחנות ב-14 קווים שונים שאורכם הכולל מגיע ל-436 ק"מ. בין קווים אלה נמצא גם קו הרכבת התחתית הארוך בעולם, הקו ארבאטסקו-פוקרובסקאיה (רוסית: Арбатско-Покровская), שאורכו הוא 45.1 ק"מ. מערכת הרכבת התחתית של מוסקבה נודעת בעולם גם בזכות תחנותיה, הנחשבות למפוארות בעולם.
היסטוריה.