אחרי פירוק סלובניה וחלוקתה בין גרמניה הנאצית, איטליה הפשיסטית והונגריה של מיקלוש הורטי. גורש אינגוליץ' ומשפחתו יחד עם אלפי סלובנים אחרים, מן השטח שבשליטה גרמנית לסרביה. נשאר בצ'ופריה בסרביה למשך 4 שנים. בנובמבר 1944, אחרי שחרור בלגרד מידי הנאצים, התיישב אינגוליץ' בבירה הסרבית. הוא השתתף בשידורי רדיו בלגרד בשפה הסלובנית לצד מתיי בור ופעל במסגרת החברה התרבותית הסלובנית "פראנצה רוזמן".
אחרי מלחמת העולם השנייה.
בשובו לסלובניה, בסתיו 1946 התיישב עם המשפחה במריבור. תחת המשטר הקומוניסטי של טיטו, בשנים 1950-1946 כיהן כחבר באספה העממית (סקופשצ'ינה) של הרפובליקה העממית של סלובניה, שהייתה מרכיב של הפדרציה היוגוסלבית, ובמועצת העיר מריבור. כיהן כמו כן במועצה המפקחת על החינוך בסלובניה. חזר ללמד כמורה תיכון בגימנסיות בפטוי ובמריבור. בשנת 1955 עבר לגור בליובליאנה. ועבד בה כמורה תיכון עד פרישתו לגמלאות בשנת 1965.
אינגוליץ' כיהן כעורך ראשי של כתב העת "נובה אובזוריה". בשנת 1976 נבחר לחבר בהתכתבות של האקדמיה הסלובנית למדעים ולאמנויות והחל משנת 1981 כחבר מלא.
בשנים 1975-1955 ערך אינגוליץ' מסעות בצ'כוסלובקיה, באוסטריה, בצרפת, בברית המועצות, בארצות הברית, בסודאן, באתיופיה (בה כיהן אחיו יוז'ה אינגוליץ' כשגריר יוגוסלביה), במצרים, ביוון, בגרמניה המערבית ובגרמניה המזרחית, בבלגיה, בהולנד ובארצות אחרות. פרסם בהמשך רשמים ממסעות אלה.
בשנים 1962-1961 עמד בראש איגוד הסופרים הסלובנים. כיהן למשך שנים רבות כחבר במועדון PEN הסלובני ובמספר מערכות של כתבי עת.
אינגוליץ' הלך לעולמו בליובליאנה בשנת 1992. הובא לקבורה בפולסקאבה העילית.
חייו הפרטיים.
מנישואיו לאדלה לבית אופראוש (1981-1907), אותה הכירה מילדות נולדו בת - אלדה, ובן - בורוט.
פעילותו הספרותית.
בילדותו התוודע אינגוליץ' לספרים בסלובנית של ההוצאה לאור "הרמגורה הקדוש" ("אגודת מוהור הקדוש") מקלגנפורט ולספר "הזרים" של איוואן צאנקאר מספריית השכנים. את שירו הראשון כתב בסוף שנות בית הספר היסודי. כסטודנט פרסם בעיתוני הסטודנטים "ז'ארקי", פרלום" ו"פיסאני פאני".
הרשימו אותו במיוחד כתבי דוסטויבסקי, טולסטוי,רומן רולאן ומהטמה גאנדי, שהשפיעו על גישתו הרגשית-חברתית. קרא מרותק את יצירות מוריס מטרלינק שתורגמו לסלובנית על ידי מונו ואנו.
אינגוליץ' הצטיין כסופר פורה. מגיל צעיר פנה לכתיבת ספורת: רומנים, נובלות, ספורים קצרים. כתב גם הומורסקות, רשמי מסע, תסכיתים לרדיו, מספר מחזות, תסריטים אחדים לקולנוע ולטלוויזיה.
יחד עם פרז'יהוב ווראנץ ומישקו קראנייץ נמנה עם נציגי הריאליזם החברתי.
היה תמיד בחיפוש אחרי חומרים חדשים לקוחים מחיי האנשים.
ספריו, ובמיוחד ספריו לנוער "Gimnazijka" (תלמידת הגימנסיה) ו-"Tajno društvo PGC" (החבורה הסודית PGC), תורגמו ל-14 שפות, לרבות רוסית, סלובקית, איטלקית, סינית.
סיפורים ורומנים על חיי הכפר.
הנובלה הראשונה של אינגוליץ', "Hiša št. 52",(הבית מס' 52) פורסמה בשנת 1932 במגזין היוקרתי "ליובליאסקי זבון" ("הפעמון של ליובליאנה"). אותו כתב עת פרסם ב-1935 גם את הרומן הראשון שלו.
ספרים אוטוביוגרפיים.
על שנות נעוריו כתב אינגוליץ' את הטרילוגיה Zgodbe mojega jutra, Nemir mladostnika, Leta dozorevanja.
בהמשך הוסיף לה את הספר "Moje pisateljevanje" על התפתחותו כסופר.
ג'ון סשנס
ג'ון גיב מארשל הידוע בשם הבמה ג'ון סשנס (באנגלית: John Sessions; 11 בינואר 1953 – 2 בנובמבר 2020) היה שחקן וקומיקאי בריטי. היה מוכר מהופעתו בתוכניות קומיות ותוכניות אלתורים כגון "של מי השורה הזאת בכלל?", כחבר בפאנל של התוכנית "Qi" ומהופעותיו כשחקן אופי במספר רב של סרטים בממלכה המאוחדת ובהוליווד.
ביוגרפיה.
סשנס נולד בלארגס שבאיירשייר. כשהיה בן שלוש עברה המשפחה לקמפסטון בדפורדשייר, ואחר כך לסנט אלבנס בהרטפורדשייר. יש לו אחות תאומה בשם מג, ואח גדול ממנו.
סשנס למד בבית הספר העצמאי לבנים "Bedford Modern School" וב-"Verulam School" בסנט אלבנס. אחר כך למד אוניברסיטת בנגור וסיים תואר MA בספרות אנגלית. בהיותו באוניברסיטה החל להופיע לפני קהל בקומדיות כגון "Look back in Bangor" ו-"Marshall Arts". בהמשך למד לתואר PhD באוניברסיטת מקמסטר בהמילטון שבאונטריו, אבל לא סיים את הדוקטורט.
קריירה.
בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20 למד סשנס באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה יחד עם קנת בראנה. בהמשך הקריירה עבדו השניים יחד בהזדמנויות רבות. בתחילת שנות השמונים של המאה העשרים הופיע בקומדיות ובמופעי פנטזיה מאולתרים. בתקופה זו הופיע בהצגה כפולה יחד עם פרנץ' וסונדרס. בשנים אלה שיחק בתפקידים קטנים בסרטים בהם "The Sender" ב-1982, "הבאונטי" ב-1984, ו"על אי בודד" ב-1986.
סשנס הופיע במופע יחיד של אלתורים קומיים בשם "Napoleon" שהוצג בווסט אנד הלונדוני באמצע שנות השמונים של המאה העשרים. סשנס וסטיבן פריי היו שני חברי הפאנל היחידים מתוכנית הרדיו המקורית של התוכנית "של מי השורה הזאת בכלל?". בסוף שנות השמונים, התוכנית בהנחיית קלייב אנדרסון עברה לטלוויזיה, פריי פרש מהצוות הקבוע, אבל סשנס המשיך להופיע בעונה הראשונה, ולעיתים גם בעונה השנייה. כחקיין מוכשר דיבב סשנס גם בתוכנית "Spitting Image". קריירת האלתור שלו פרחה בזכות יכולתו להחליף מבטאים ופרסונות במהירות. ב-1987 שיחק בתפקיד ליונל זיפסר במיני-סדרה "Porterhouse Blue" של ערוץ 4.
ב-1989 כיכב סשנס בתוכנית יחיד בטלוויזיה בשם "John Sessions" שצולמה בדונמאר ורהאוס בלונדון. במופע הופיע סשנס בפני קהל שהוזמן לבחור אדם, מקום ושני אובייקטים שאיתם היה סשנס מאלתר הופעה סוריאליסטית במשך חצי שעה. הוא הופיע בשתי תוכניות טלוויזיה נוספות האחת "John Sessions' Tall Tales" ב-1991 והשנייה "John Sessions' Likely Stories" ב-1994. על אף שנחשבו לתוכניות אלתורים, המופעים היו מתוכננים מראש. ב-1991 שיחק סשנס בדרמה "Jute City" של ה-BBC, מותחן בשלושה חלקים המבוסס על חבורה של נבלים מהבונים החופשיים. ב-1996 הוזמן על ידי האקדמיה המלכותית לאמנויות לכתוב את המחזה "Paint, said Fred" על חייו של פרדריק לורד לייטון, שהיה אמן ויקטוריאני בולט. במופע היחיד באו לידי ביטוי יכולת הכתיבה הקומית שלו וכישרון החקיינות.
סשנס כיכב גם באופרת הסבון הסוריאליסטית "Stella Street", קומדיה אודות דיירי רחוב באחד הפרוורים שביניהם ידוענים כגון מייקל קיין ואל פצ'ינו. את הסדרה יצר סשנס יחד עם החקיין פיל קורנוול, והשניים מגלמים דמויות אחדות בכל פרק.
אחר חזר סשנס לשחק בתפקידים כגון ג'יימס בוזוול (לצדו של רובי קולטריין שגילם את סמואל ג'ונסון) בדרמה הקומית "Boswell and Johnson's Tour of the Western Isles", בדמות ד"ר פרונסקוולור בעיבוד של ה-BBC משנת 2000 לספרי הפנטסיה "Gormenghast", וב-1998 שיחק בתפקיד הרקולס פורטסקיו במיני-סדרה "In The Red" עיבוד לרומן וסדרת הרדיו מאת מארק טאוורנר. ב-1996 גילם את הפרופסור בסרט "הרפתקאות פינוקיו". עוד שיחק בסרטים שייקספיריים אחדים, בתפקיד מקמוריס בסרט "הנרי החמישי" משנת 1989 בבימויו של קנת בראנה, פילוסטראטוס ב"חלום ליל קיץ" מ-1999, וסלריו בסרט "הסוחר מוונציה" מ-2004 בכיכובם של אל פצ'ינו וג'רמי איירונס. ב-2002 הקליט את "סונטה 62" באלבום אוסף "When Love Speaks" שבו שחקנים ומוזיקאים ידועים מנגנים וקוראים סונטות של שייקספיר.
בנוסף לסרטי קולנוע ותפקידים בטלוויזיה השתתף סשנס בשעשועון הטלוויזיה "Have I Got News for You", והיה חבר צוות בתוכנית "Qi". בתוכנית הפגין את יכולתו לזכור בלי מאמץ תאריכי לידה ופטירה של דמויות היסטוריות שונות.
בדצמבר 1997 הופיע סשנס בתוכנית הרדיו "Private Passions" של ה-BBC בהנחיית מייקל ברקלי. הוא גילם דמות של וינאי בן 112 בשם מנפרד סטורמר, שסיפר אנקדוטות על יוהנס ברהמס, קלרה שומאן, ריכרד שטראוס, ארנולד שנברג ואחרים, בצורה כה ריאליסטית שחלק מהמאזינים לא הבינו שמדובר במתיחה. במשך השנים הופיעו בתוכניתו של ברקלי דמויות נוספות שיצר סשנס. הוא השתתף בהקראת סיפורי אסטריקס הפופולריים בספרי שמע.
סשנס שיחק בתפקיד אורח בפרק של "דוקטור הו" בשם "Death Comes to Time" בו גילם את גנרל טאניס. הוא הופיע פעמים אחדות בסדרה של ה-BBC "השופט ג'ון דיד" בתפקיד עורך הדין בריאן קנטוול QC. ב-2007 כיכב בתסכית אודיו של "דוקטור הו" בשם "100".
בשנת 2006 הגיש סשנס את תוכנית "הפרומס" של ה-BBC והשתתף בפרק ספיישל של הסדרה לילדים "Jackanory" בדיבוב דמויות אחדות ובדמות מספר הסיפורים. ב-2007 הופיע בפרק הסיום של העונה השנייה של הסדרה "מלון בבילון" בתפקיד בעל המלון דונובן קרדו. ב-2009 גילם את ג'פרי האו בסרט הטלוויזיה "מרגרט". ב-2010 שיחק בתפקיד קני פרינס בסדרה "שרלוק".
ב-2011 הופיע סשנס בדרמת הנעורים "סקינס" בתפקיד אחד האבות המאמצים של פרנקי פיצג'רלד. עוד שיחק בתפקיד הכומר בפרק בסיטקום "Outnumbered" ב-BBC One.
סשנס גילם שני ראשי ממשלה בריטיים בסרטי קולנוע, האחד הרולד וילסון בסרט "איזה מין שוויון" והשני את אדוארד הית' בסרט "אשת הברזל". ב-2013 הופיע בהפקת הבכורה של המחזה "Longing".
ב-2014 שיחק סשנס בתפקיד קטן בדמות ארתור דאנקן בסדרת הדרמה "זרה".
באוקטובר 2014 הופיע סשנס (בקולו בלבד) בדמות גאס המחשב הפסיכופת המסתורי ששלט על הרכבת / חללית בפרק "Mummy on the Orient Express" של הסדרה "דוקטור הו".
ב-2015 גילם את מייקרופט הולמס בסרט "מר הולמס".
עוד באותה שנה גילם את דמותו של השחקן ארתור לאו בדרמה "'We're Doomed! The Dad's Army Story".