קוסקוס שטיין הוא יונק סוליטרי שפעיל בעיקר בשעות הלילה, ומבלה את שעות היום בשינה בחללי עצים. הוא ניזון בעיקר מעלים, פירות, ניצנים ואבקנים. הקוסקוסית ממליטה גור יחיד לאחר תקופת היריון קצרה. לקוסקוס שטיין יש חפיפה בטווח התפוצה עם קוסקוס ההרים, קוסקוס המשי והקוסקוס הקרקעי שדומים לו בצבעי הפרווה הכהים.
מצב.
אף על פי שמגמת האוכלוסייה נמצאת בירידה, קוסקוס שטיין מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), נוכח תפוצתו הרחבה, אוכלוסייתו הגדולה, וגם מאחר שלא סביר שתתרחש ירידה בשיעור הנדרש להעפיל לקטגוריה מאוימת. עם זאת, שלושת תת-המינים שלו עשויים לייצג שלושה מינים נפרדים, ובמקרה שמצבם יוערך בנפרד סביר להניח שחלק מהם יסווגו בקטגוריה מאוימת.
בחלק מהאזורים שבהם קוסקוס שטיין נמצא הוא מאוים על ידי ציד למזון עבור התושבים המקומיים. הקוסקוס מצוי במספר אזורים מוגנים, ונדרשים מחקרים נוספים אודות הטקסונומיה של המין והאפשרות לפיצולו לשלושה מינים נפרדים.
קוסקוס גמדי
קוסקוס גמדי (שם מדעי: Strigocuscus; קרוי גם קוסקוס מחורץ), הוא סוג של יונק כיס קטן-בינוני במשפחת הקוסקוסיים הכולל 2 מינים שאנדמיים ליערות באיים שבמרכז אינדונזיה. הסוג הוקם בשנת 1861, וקרוב מבחינה פילוגנטית לסוג קוסקוס דובי. שני הסוגים הללו מייצגים את הכיסאים עם טווח התפוצה המערבי ביותר. ייתכן שקיימים מינים נוספים בסוג קוסקוס גמדי שטרם התגלו או קיבלו מעמד עצמאי.
מידע כללי.
לקוסקוסים הגמדים פרווה רכה וצפופה בצבע כתום, חום, צהוב או אדמוני, והצד התחתון בהיר בדרך כלל. יש להם ראש קטן וחרוטי, חוטם קצר ואוזניים קטנות. עיניהם גדולות ובולטות ומותאמות לראיית לילה. זנבם דקיק וגמיש, ועירום ברובו. לזנב יכולת לפיתה חזקה והוא משמש אותם כרגל חמישית. אורך הראש והגוף של המינים בסוג עד 38 סנטימטרים ומשקלם בסביבות קילוגרם אחד. השם המדעי של הסוג מתייחס לחריץ הבולט שיש להם במצח.
המינים בסוג פעילים בעיקר בשעות הלילה, וניזונים מפירות ומעלים. הם מבלים את מרבית חייהם על העצים וממעטים לרדת לאדמה. הקוסקוסים חיים כנראה בזוגות, ומתרבים פעם או פעמיים בשנה. לאחר תקופת היריון קצרה נולד צאצא אחד בדרך כלל שמבלה בכיס כחצי שנה ולאחר מכן עובר לרכב על גב האם.
הקוסקוסים הגמדים מצויים באיי סונדה ובאיי מאלוקו. בית הגידול שלהם שוכן בתוך יער גשם טרופי הן בשפלה והן בהרים. המינים חיים לעיתים קרובות בפרברים עירוניים, ונכנסים לגינות ומטעים במהלך חיפושם אחר מזון בשעות הלילה.
קוסקוס גמדי סולאווסי
קוסקוס גמדי סולאווסי (שם מדעי: "Strigocuscus celebensis"), הוא מין של כיסאי קטן-בינוני בסוג קוסקוס גמדי שאנדמי לאי סולאווסי במרכז אינדונזיה ולאיים שסביבו. קוסקוס זה תואר מדעית בשנת 1858 על ידי הזואולוג הבריטי ג'ון אדוארד גריי והוא המין הקטן ביותר במשפחת הקוסקוסיים.
לקוסקוס גמדי סולאווסי 3 תת-מינים:
תיאור.
לקוסקוס גמדי סולאווסי מבנה גוף גמיש ועגלגל, ראש חרוטי ופנים צרות דמויות גחן עם קשתות זיגומטיות רחבות. חוטמו קצר ושחור, אוזניו קצרות ומשולשות ועיניו גדולות ובולטות עם צבע כחול או חום. זנבו הדק והגמיש עירום ברובו להוציא את אזור הבסיס, והוא משמש את הקוסקוס כרגל חמישית בשל יכולת הלפיתה האיתנה שלו. לקוסקוס כריות הצמדה בכפות הידיים והרגליים וטפרים קצרים וחדים המסייעים לו בטיפוס; בהונות הרגליים האחוריות גדולות וחסרות טפרים ומיועדות לשיפור האחיזה בענפים. אורך ראשו וגופו של קוסקוס גמדי סולאווסי: 38-29 ס"מ, אורך זנבו: 37-27 ס"מ ומשקלו 1-0.5 ק"ג.
הפרווה של קוסקוס גמדי סולאווסי צמרירית ורכה. צבעה הכללי משתנה מאזור לאזור, וסקלת הצבעים כוללת חום-אפרפר, חום-שחרחר, חום חיוור, חום קפה, צהבהב חיוור או כתום-צהוב עז. אזור הגב נוטה להתכהות, ולאורכו יש לעיתים קרובות פס שחרחר עבה ודהוי. הידיים והרגליים מאפירות אצל פרטים מסוימים. הצד התחתון בצבע קרם שמנת או לבן בוהק, אולם לאוכלוסיות כתומות רק אזור החזה והמפשעה לבן. הראש בצבע מקביל לגוף (כתום, חום או אפור), עם חריץ שחור לאורך המצח והחרטום וכתם לבן קטן סביב הלוע (לעיתים יש גם כתם חיוור במרכז המצח). האוזניים חומות בצידן החיצוני, ורודות בצידן הפנימי, והקצוות שלהן שחרחרות.
סקלת הצבעים המורחבת של קוסקוס סולאווסי עשויה להטעות עד כדי החשבה למינים נפרדים; האוכלוסיות הכתומות-צהובות דומות לקוסקוס מקושט או קוסקוס כחול-עין בעוד שהאוכלוסיות החומות-אפורות מזכירות בכלל פוסום זנב-טבעת.
תפוצה.
קוסקוס גמדי סולאווסי אנדמי לאינדונזיה; כפי שמרמז שמו, הוא מצוי בעיקר ברחבי האי סולאווסי אך גם באי מונה דרומית לסולאווסי ובאיי סנג'יה צפונית לסולאווסי. האוכלוסייה באיי סנגיה מוכרת לעיתים כמין עצמאי.
בית הגידול שלו מורכב מיערות גשם ראשונים ומשניים הן בשפלות והן במדרונות הרריים עד רום 2,000 מטר מעל פני הים. הקוסקוס חי גם בסמיכות לכפרים ופרברים עירוניים ופושט בלילות על גינות ומטעים ומותיר אחריו נזקים. מין זה חופף בתחומי המחיה שלו עם קוסקוס דובי סולאווסי - גדול הקוסקוסים.
ביולוגיה.
קוסקוס סולאווסי הוא יונק פעיל לילה בעיקר, אך נראה לפרקים גם בשעות היום. הוא שוכן עצים מובהק, ומבלה את שעות המנוחה בסבך ענפים, חללים או כפות של עצי קוקוס. התקשורת בין הקוסקוסים מתרחשת באמצעות חותמי ריח. חושי הראיה והשמיעה של המין מפותחים ומסייעים לו לאתר סכנות מבעוד מועד. הקוסקוס חי בשטח קבוע שמוסמן לעיתים קרובות, והזכרים מפגינים אגרסיביות זה כלפי זה.
קוסקוס סולאווסי נחשב לאוכל פירות באופן כללי; התזונה שלו כוללת גם עלים, פרחים, זרעים, אבקנים, פטריות וביצים. הטורפים של המין אינם ידועים; סביר להניח שהוא מהווה טרף למספר עופות דורסים ואולי ניצוד גם על ידי זבד דקל סולאווסי.
קוסקוס סולאווסי הוא יונק מונוגמי, והזכר והנקבה חיים יחדיו לאורך חייהם. הקוסקוסית ממליטה פעם או פעמיים בשנה, וגודל השגר נע בין צאצא אחד לארבעה. בפועל, רק אחד מתוך הגורים מצליח לשרוד. ההיריון נמשך כ-20 יום, והגורים נולדים זעירים ובלתי מפותחים. הם זוחלים בכוחות עצמם לכיס של האם ומבלים בו כחמישה חודשים; לאחר מכן הם רוכבים על גבה של האם למשך תקופה נוספת. הגור נגמל בגיל 5–8 חודשים.
תוחלת החיים של המין אינה ידועה במדויק; אצל מינים אחרים היא נעה בין 3 שנים בממוצע בטבע עד ל-11 שנים בשבי.
מצב.
קוסקוס סולאווסי מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור פגיע (VU), עקב ירידה מתמשכת בגודל האוכלוסייה שמוערכת בסביבות 30% במהלך העשור הראשון של המאה ה-21. הקוסקוס מאוים בעיקר על ידי בירוא יערות לחקלאות ותעשיית העץ וציד לבשרו. הקוסקוס מוגן על פי החוק האינדונזי אך לא ברור עד כמה יש אכיפה של חוקי הציד ולא ידוע האם הוא נמצא באזורים מוגנים כלשהם.
נדרשים מחקרים נוספים אודות טווח התפוצה, הביולוגיה והאיומים המרחפים על מין זה.
קוסקוס גמדי פלנג
קוסקוס גמדי פלנג (שם מדעי: "Strigocuscus pelengensis"; קרוי גם קוסקוס בנגאי), הוא מין של יונק כיס קטן-בינוני בסוג קוסקוס גמדי שאנדמי למספר איים במרכז אינדונזיה. מעט מאוד ידוע על מין זה, וחרף תפוצתו המצומצמת מצב שימורו נחשב ליציב בשל העדר איומים משמעותיים.
טקסונומיה.
הקוסקוס הגמדי הפלנגי תואר מדעית בשנת 1945 על ידי הזואולוג האמריקני ג'ורג' הנרי המילטון בתור תת-מין של קוסקוס גמדי סולאווסי ובהמשך קיבל מעמד של מין עצמאי. השניים הם המינים היחידים בסוג קוסקוס גמדי שלו קרבה פילוגנטית עם הסוג קוסקוס דובי - גדול הקוסקוסים. למרות הדעה הרווחת שהקוסקוס הפלנגי משויך לסוג קוסקוס גמדי, יש הסבורים שהוא מהווה מין בסוג קוסקוס וקרוב למינים קוסקוס מקושט, קוסקוס אובי וקוסקוס ג'ב החולקים עימו קווי דמיון חיצוניים.
לקוסקוס הפלנגי שני תת-מינים השוכנים על קבוצות איים נפרדות:
תיאור.
מבנה גופו של הקוסקוס הפלנגי גוצי ועגלגל, וראשו המעוגל חרוטי בקצהו. עיניו ואפו גדולים ואוזניו זעירות. זנבו הארוך והגמיש מסוגל ללפות ענפים בחוזקה ומשמש כרגל חמישית. בכפות ידיו ורגליו של הקוסקוס יש כריות הצמדה וטפרים חזקים המסייעים לו לטפס על העצים. הקוסקוס הפלנגי קטן יחסית למינים במשפחה: אורך ראשו וגופו 35–37 ס"מ, אורך זנבו: 30-25 ס"מ ומשקלו 1.2-1.1 ק"ג. הוא דומה מאוד לקרובו מהאי סולאווסי, אך צבעו רבגוני יותר.
הפרווה של הקוסקוס הפלנגי צפופה ורכה. צבעה הכללי נע בין חום אדמוני לכתום או חום זהוב בחלק העליון, וצהוב עז או צהבהב בחלק התחתון (החזה, הגרון, הבטן והמפשעה). הפס השחרחר בגב שמאפיין קוסקוסים רבים נעדר אצל מין זה. ראשו של הקוסקוס הפלנגי בצבע צהוב-כתום, עם חריץ שחור על המצח, כתמים אפלים סביב העיניים וכתם אפור סביב הלוע. האף, פנים האוזניים והכפות בצבע ורוד כהה. הזנב זהוב בבסיסו, וחלקו הקירח בצבע כתמתם או בורדו.
תפוצה וביולוגיה.
קוסקוס פלנג אנדמי לאינדונזיה; הוא מוגבל למספר איים בשתי קבוצות נפרדות שממוקמות בין ים מולוקה לים בנדה: איי בנגאי הנמצאים במפרץ טולו בסמוך לחצי האי המזרחי של סולאווסי, ואיי סולה הנמצאים בקצה הצפון-מערבי של איי מאלוקו. באיי בנגאי הוא מצוי באי הגדול פלנג, ובאיי סולה בשני האיים הגדולים: טאליאבו ומנגול. טרם נודע האם קוסקוס זה מצוי גם באיים הקטנים יותר שפזורים בין איי בנגאי לאיי סולה.
בית הגידול של הקוסקוס הפלנגי כולל יערות גשם טרופיים בשפלות או על מדרונות הרריים עד רום 1,000 מטר מעל פני הים; בנוסף, הוא נראה לעיתים קרובות במטעי קוקוס ובאזורים כפריים בתורו אחר עצי פרי.