ככנר סולן, הופיע עם רבות מן התזמורות החשובות בעולם, ביניהן התזמורת הקאמרית האנגלית, תזמורת רשות השידור הבריטית, התזמורת הפילהרמונית המלכותית של ליברפול, התזמורת הסימפונית הלאומית של אירלנד, התזמורת הלאומית של בלגיה, התזמורת הסימפונית הצרפתית, התזמורת הסימפונית הלאומית של טאיוואן, התזמורת הסימפונית של באדן-באדן, גרמניה, הפילהרמונית של סלובקיה, והתזמורת הפילהרמונית הישראלית, בניצוחו של זובין מהטה. בשנת 1985 הוזמן להצטרף אל אייזק שטרן ופנחס צוקרמן בקונצרט גלה בקרנגי הול, ואחריו הזמין אותו זובין מהטה לנגן את הקונצרט הכפול של ברהמס בקרנגי הול. הוא ביצע כסולן את אותה היצירה עם מישה מייסקי ומהטה בחגיגות השבעים של התזמורת הפילהרמונית (דצמבר 2006).
הוא מופיע גם ברסיטלים ובקונצרטים של מוזיקה קאמרית. שחם מסייר בקביעות ברחבי אירופה, צפון ומרכז אמריקה, ומנגן בסדרות רסיטלים בינלאומיות ובפסטיבלים.
חגי שחם מקליט בקביעות לחברת "היפריון" הבריטית. בין הקלטותיו מיצירות יוסף אחרון, ינה הובאי, גריג, ברהמס, ארנסט בלוך, מוצרט ועוד.
בספטמבר 1990 זכו חגי שחם והפסנתרן ארנון ארז בפרס ראשון בתחרות המוזיקה הבינלאומית במינכן, בקטגוריית דואו כינור-ופסנתר. פרסים אחרים שזכה בהם כוללים פרסים ראשונים בתחרות אילונה קורנהאוזר, תחרות האמן הצעיר של רשות השידור הישראלית, תחרות האקדמיה למוזיקה ע"ש רובין בתל אביב, ארבעה פרסי קלרמונט, ומלגה שנתית מקרן התרבות אמריקה-ישראל.
מאוגוסט 2007 עד דצמבר 2010 לימד שחם כפרופסור לכינור באוניברסיטת דרום קליפורניה בלוס אנג'לס. כיום הוא פרופסור בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב, ומדריך כיתות אמן, בעיקר בישראל ובאירופה.
חגי שחם שותף, עם איתי שפירא ועוד מתלמידיה הנאמנים של אילונה פהר, להקמת קרן לזכרה, שמטרתה לחנך דור חדש של מורים לכינור בשיעור קומתה. משנתו המוזיקלית והחברתית היא לחנך דור של צעירים להקשבה באמצעות המוזיקה.
שחם משמש גם כמנהל מוזיקלי של עמותת מאסטרו.
משפחתו.
בני משפחתו הקרובה של חגי שחם גם הם מוזיקאים: רעייתו אפרת שכטר-שחם היא חלילנית שפנתה למנהל עסקים, בתו נעמי שחם (ילידת 1997) היא נגנית קונטרבס, בתו השנייה נגה שחם (ילידת 2001) היא נגנית כינור וויולה, ובנו הצעיר מיכאל שחם (יליד 2003) הוא כנר. שלושת ילדיו זכו בפרסים ובמלגות.
אחותו היא זמרת המצו-סופרן רינת שחם.
הנודדת
הנודדת הייתה יחידה ניידת של ארגון "ההגנה" שפעלה בעיקר בתקופת המרד הערבי הגדול (מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט).
יחידות נודדות הוקמו כבר ב-1933 בעמק הירדן, בעמק יזרעאל ובתל אביב. ליחידות נבחרו חברים נבחרים של הארגון, שעברו אימונים צבאיים וניידותם הייתה על גבי מכוניות פרטיות ואופנועים שהיו ברשות החברים. היחידות התפרקו בהדרגה, מלבד היחידה בתל אביב שהמשיכה להתקיים במהלך השנים, גם לצידה של "הנודדת החדשה".
בימי מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט (1936-1939), לאחר שהתגברו מעשי ההצתה והביזה, הוחלט בפיקוד "ההגנה" להקים מחדש יחידה מחתרתית בעלת יכולת ניידות בשם "הנודדת", שתפגע בפורעים באופן ממוקד. התפקיד הוטל על יצחק שדה איש גדוד העבודה ואליהו בן חור (כהן). יחידה זו החלה את פעולתה בשנת 1936 בירושלים ובסביבתה. היא הייתה כוח מצומצם מאוד של לוחמים שנע בשדות בלילות והתקיף את הכנופיות הערביות בעורפן. על לוחמי הנודדת נמנו ישראל בן-יהודה (עַבְּדוּ), יוסי הראל, צבי ספקטור, בנו רותנברג, אורי יפה, ברוך יצהר, יעקב ינאי, אלדד אוארבך, מיכאל בן-גל ויעקב פת.
פעולות הנודדת היו שלב המעבר מהגנה פסיבית לפעולה אקטיבית שכונתה "היציאה מן הגדר". אנשי הנודדת לא המתינו לתוקפים ביישובים, אלא ארבו להם מעבר לגדרות היישובים וכן יצאו לתקוף כפרים שנתנו מחסה לפורעים. במהלך פעולתם רכשו חברי הנודדת ניסיון בשדאות ובלחימה. הנודדת הייתה המבשרת של פלוגות השדה ושל חיל השדה של ארגון "ההגנה", ולמעשה הייתה ליחידת הקומנדו הראשונה של ארגון "ההגנה", ולימים צה"ל.
איוון קרילוב
כלכלת אתיופיה
אתיופיה, המדינה השנייה באוכלוסייתה באפריקה, לאחר ניגריה, היא אחת מהכלכלות הצומחות ביותר בעולם. כלכלת אתיופיה מבוססת בעיקר על חקלאות.
החקלאות מרכיבה כ-40 אחוז מהתל"ג, 80 אחוז מהיצוא ו-80 אחוז מכוח העבודה. חלק גדול מהפעילות כלכלית האחרת נסמכת גם היא על החקלאות, כולל שיווק, עיבוד ויצוא של מוצרים חקלאיים. הייצור הוא ברובו הגדול לקיום מיידי. גידולים עיקריים הם קפה, קטניות, זרעים לשמן, דגנים, תפוחי אדמה, קנה סוכר וירקות.
היצוא של אתיופיה הוא כמעט כולו של תוצרים חקלאיים, וקפה הוא המרכיב הגדול ביותר. משק החי של אתיופיה הוא כנראה הגדול ביותר באפריקה, וב-1987 היה אחראי ל-15 אחוז מהתל"ג.
אתיופיה היא מהמדינות העניות ביותר באפריקה. אתיופים רבים נסמכים על סיוע במזון מחוץ לארץ.
היסטוריה.
אתיופיה נותרה עצמאית בזמן ההשתלטות הקולוניאלית על אפריקה, עד ל-1936, כאשר הצבא האיטלקי פלש למדינה. כוחות בריטים ואתיופים ניצחו את האיטלקים ב-1941, ואתיופיה קיבלה חזרה את עצמאותה, עם החתימה על ההסכם האנגלו-אתיופי (1942).
ב-1930 מונה היילה סלאסי לקיסר אתיופיה.
לאחר הדחתו של היילה סלאסי בשנת 1974, כלכלתה של אתיופיה הפכה לסוציאליסטית. המדינה הפכה לגורם חזק ושולט במשק. חלק גדול מהכלכלה הועבר מבעלות פרטית למגזר הציבורי, כולל רוב התעשייה המודרנית ומשקים חקלאיים גדולים, כולל כל הקרקע החקלאית, הרכוש העירוני בשכירות, וכל המוסדות הפיננסיים. מאז 1991, הכלכלה נעשתה למבוזרת יותר, מוכוונת על ידי כוחות השוק ומדגישה את היוזמה האישית. על ידי שינוי מגמה זה קיווה השלטון להשיב עשור של הידרדרות כלכלית. ב-1993 החלה העברה של העסקים, התעשייה, הבנקאות, החקלאות והסחר למגזר הפרטי.
מאז 1991, אתיופיה ייסדה קשרים חמים עם ארצות הברית ועם מערב אירופה, וקיבלה מהם ומהבנק העולמי סיוע רב. ב-2004, הממשלה החלה בהעברתם של יותר מ-2 מיליון אנשים מהרמות היבשות במזרח, כשהיא טוענת כי העברה זו תביא לפחות מחסור במזון.
אגטה כריסטי
פרדוקס הביצה והתרנגולת
פרדוקס הביצה והתרנגולת, הוא פרדוקס נושן בעל משמעות מטפורית: השאלה העומדת בבסיסו היא "מה הייתה קודם; הביצה או התרנגולת?". לשאלה זו היבטים אבולוציוניים, לוגיים ותאולוגיים כאחד.
הפרדוקס.
השאלה "מה הייתה קודם" עולה משלוש ההנחות הבאות:
משתי ההנחות הראשונות (ומהנחה מובלעת שיש כיום לפחות ביצה אחת או תרנגולת אחת ומההנחה שיש פרק זמן מינימלי שעובר בין הטלה להטלה) נובעת המסקנה שתמיד היו תרנגולות (לכל תרנגולת קדמה ביצה שקדמה לה תרנגולת, כלומר לכל תרנגולת קדמה תרנגולת). בפרט, נובע מכך שהעולם התקיים במשך זמן אינסופי. מסקנה זו מנוגדת להנחה השלישית הנסמכת גם על טיעוני הדתות הבריאתניות וגם על התאוריות המדעיות הטוענות יצירה או התפתחות של העולם. שלוש ההנחות מכילות סתירה פנימית ולא כולן יכולות להיות נכונות, לכן לפנינו פרדוקס.
האזכור הקדום ביותר שנמצא בידינו של הפרדוקס מופיע במוראליה, כתבי הפילוסוף היווני פלוטרכוס.
בשפת הדיבור משתמשים בשאלה כדי להצביע על אינסופיות או על כך שלא ניתן להבדיל בקלות בין סיבה לתוצאה.
יישובים אפשריים לפרדוקס.
התפישה האבולוציונית.
התפישה האבולוציונית יוצאת כנגד ההנחה "כל ביצה של תרנגולת (ממנה בוקעת תרנגולת) הוטלה על ידי תרנגולת". לפי התפישה האבולוציונית, התרנגולת התפתחה מיצורים אחרים על ידי שורה של מוטציות גנטיות. באיזשהו שלב, קרתה המוטציה שבעקבותיה נוצרה התרנגולת כפי שהיא מוכרת היום, ומתוך ביצה שהוטלה על ידי משהו שאינו תרנגולת בקעה תרנגולת. אין זהות בין "ביצה של תרנגולת" בשני המובנים: ביצה שבקעה ממנה תרנגולת וביצה שהטילה תרנגולת. במובן מסוים, קושיית הביצה והתרנגולת היא מקרה פרטי של פרדוקס הערימה.
אם בשאלה "מה הייתה קודם" הכוונה ב"ביצה" היא לביצה שממנה בקעה תרנגולת אז לפי תורת האבולוציה הביצה קדמה, ואם הכוונה לביצה שאותה הטילה תרנגולת - התרנגולת קדמה. מאוחר יותר בהיסטוריה כבר לא היה הבדל בין שני המובנים של ביצה, ומכאן צמח הבלבול. כל זאת מבלי להתייחס לביצים שהטילו בעלי חיים אחרים (כגון הדינוזאורים) שקדמו לתרנגולת בהרבה.
בשנת 1990 אותר קן גדול ובו שרידים של 12 ביצים מאובנות השייכות לדינוזאור, אך בניגוד לשאר הביצים שהטילו הדינוזאורים - צורתן דומה לביצי תרנגולת, בעלות חלק עליון מחודד. רק בשנת 2008 שויכו הביצים לדינוזאור מסוג תרופוד, הנחשב לאב הקדום של העופות, ובכך נוצר הקשר האבולוציוני בין ביצת הדינוזאור לתרנגולת. חוקרים מתייחסים לגילוי זה כפריצת דרך בהבנת התהליך האבולוציוני שהביא להיווצרות הביצה, ובפרט מוכיח מבחינתם את הטענה כי הביצה קדמה לתרנגולת.
היישוב התאולוגי.
על פי רוב הדתות, העולם נברא בנקודת זמן מסוימת וכלל מרכיבים הקיימים בעולם גם היום. בשלב מסוים נבראו בעולם התרנגולות. בכתבי הקודש לא מפורט תהליך בריאת התרנגולות. ייתכן שהאל, בניגוד לגרסה הסינתזיונית, ברא תרנגולת ללא קיומה של אף ביצה לפניה - יש מאין. תרנגולת זו, שקדמה לכל ביצה ממנה הגיעו צאצאיה.
בתורה מתוארת בריאת החיות. מפשטות סיפור הבריאה בו מוזכרות חיות ועופות בוגרים, עולה כי בעלי החיים נבראו בוגרים, ולכן התרנגולת קדמה לביצה. בדגש לגבי העופות שהמקרא מתאר איך שהמים השריצו נפש חיה, ועוף שמעופף על הארץ, לפיכך יוצא שהתרנגולת קדמה לביצה, שכן היא נבראה עם התכונות המאפשרות לה להתרבות, כמו שנאמר "והעוף ירב בארץ".