ב-18 בנובמבר 2015 חתם בן דיין במכבי שעריים מליגה א', ובעונתו האחרונה בקריירה ערך במדיה 20 הופעות וכבש אחד.
ב-18 ביולי 2017 הודיע בן דיין על פרישה ממשחק פעיל, ומונה לעוזר מאמן בקבוצת נערים א' של מכבי תל אביב.
נבחרת ישראל.
ב-3 ביוני 2000 ערך בן דיין את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ישראל, במשחק ידידות מול נבחרת הונגריה. בן דיין שיחק עם הנבחרת גם במוקדמות מונדיאל 2002 ולאחר מכן לא זומן לסגל הנבחרת במשך תקופה ארוכה, עד שזומן על ידי המאמן דרור קשטן בשנת 2007, ומאז שיחק עם הנבחרת במוקדמות יורו 2008, מוקדמות מונדיאל 2010 ומוקדמות יורו 2012. את שערו היחיד במדי הנבחרת הבקיע ב-10 באוקטובר 2009, בניצחון 1-3 על נבחרת מולדובה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010, ואת הופעתו האחרונה בנבחרת ערך ב-29 בפברואר 2012, במשחק ידידות מול נבחרת אוקראינה.
מחוץ למגרש.
ב-23 בפברואר 2005 פרסם העיתון "ידיעות אחרונות" שבן דיין "נכנס בצליעה למשרדי הביטוח הלאומי וביקש מהרופאים לקבל אחוזי נכות בשווי 200,000 שקל. ערב לפני כן, וגם במחזורי הליגה שאחרי, הוא רץ על המגרש תשעים דקות כמו נמר". לאחר מכן הוסיף העיתון כי "היחידה לחקירות הונאה של המוסד לביטוח לאומי הגיעה למסקנה שמדובר בהתחזות". בן דיין הגיש תביעת לשון הרע נגד העיתון, אך תביעתו נדחתה מחמת הגנת אמת בפרסום.
ב-2012 השתתף בסדרה קופיקו בתפקיד עצמו.
בן דיין נשוי לדוגמנית דנה פרקש, ולהם שלוש בנות.
טאז מטסמניה
פרנסואה מוריאק
פרנסואה מוריאק (בצרפתית: François Mauriac; 11 באוקטובר 1885 - 1 בספטמבר 1970) עיתונאי, עורך עיתון, משורר וסופר צרפתי זוכה פרס נובל לספרות.
חייו.
מוריאק נולד בעיר בורדו בחבל אקוויטניה שבצרפת. הוא למד ספרות באוניברסיטה של בורדו וב-1905 עבר לפריז כדי להמשיך בלימודיו, אך מקץ מספר חודשים החליט להקדיש את עצמו לכתיבה. קובץ שיריו הראשון "ידיים שלובות" פורסם ב-1909. כתיבתו של מוריאק הופרעה בעת מלחמת העולם הראשונה, כאשר שירת בבלקן בבית חולים של "הצלב האדום". ב-1922 פרסם את הרומן "נשיקה למצורע" שזכה להצלחה בציבור. ב-1933 נבחר לחבר האקדמיה הצרפתית. במשך מלחמת העולם השנייה המשיך בכתיבה ופרסם את "היומן השחור". פרנסואה מוריאק כתב למעלה משלושים נובלות, ומחזות אחדים שהוצגו על ידי "קומדי פרנסז" בפריז. הוא היה גם עיתונאי ושימש כעורך של העיתון "לה פיגרו". ב-1960 הגיע לישראל לסקר את משפט אייכמן. הרומן המפורסם ביותר שלו, “תרז דסקרו”, עובד פעמיים לסרט קולנוע. ב-1962 בבימוי של ז'ורז' פראנז'ו, וב-2012 בבימוי של קלוד מילר ובכיכובה של אודרה טוטו.
בשנות החמישים תמך פרנסואה מוריאק בעצמאות אלג'יריה, וגינה את עינויי השבויים שנפלו בידי הצבא הצרפתי. הוא פרסם את זיכרונותיו האישיים, וביוגרפיה של שארל דה גול. ב-1952 זכה בפרס נובל לספרות, וב-1958 זכה באות לגיון הכבוד הצרפתי. כל יצירותיו של פרנסואה מוריאק הופיעו ב-12 כרכים ב-1950–1956. הוא עודד את אלי ויזל לכתוב על חווייתו האישית את השואה לאחר מלחמת העולם השנייה.
פרנסואה מוריאק נפטר בפריז ב-1970, ונקבר בבית העלמין דה וֶמַר שמצפון לעיר.
משפחתו.
בנו קלוד מוריאק גם היה סופר.
נכדתו הייתה השחקנית אן ויאז'מסקי שנישאה לבמאי הצרפתי ז'אן-לוק גודאר.
קישורים חיצוניים.
לאחר מותו:
זריחה
זריחה היא הרגע שבו ניצוץ אור ראשון של השמש עולה מעל האופק במזרח. אין לטעות בין זריחה לבין דמדומי השחר שהם (לפי הגדרות משתנות) נקודת הזמן שבה השמים מתחילים להאיר, זמן מה לפני שהשמש עצמה מופיעה. מכיוון שפיזור האור גורם לשמש להיראות גם לאחר שהיא שוקעת באופק וגם לפני זריחתה, הן השקיעה והן הזריחה הן למעשה אשליות אופטיות.
מהלך השמש מערבה נובע מסיבוב כדור הארץ סביב צירו מזרחה. אשליה זו היא כל כך משכנעת שמרבית התרבויות פיתחו מיתולוגיות ודתות סביב המודל הגאוצנטרי. אפקט זה מורגש גם על ידי לוויינים החגים סביב כדור הארץ בעת שהם חוצים בקרבת הקטבים.
מכיוון שהזריחה והשקיעה מחושבים מהרגע שהקצה העליון של השמש מפציע מהאופק בזריחה ועד הרגע שבו הקצה השני נעלם לחלוטין בעת השקיעה, ולא לפי המועד שבו עולה באופק (או יורד) מרכז השמש, הדבר מגדיל במעט את אורכו של היום על חשבון הלילה. בחצי הכדור הצפוני, זריחת השמש המאוחרת ביותר איננה ביום ההיפוך החורפי (היום הקצר בשנה) החל ב-21 בדצמבר, אלא בתחילת ינואר. באופן דומה, זריחת השמש המוקדמת ביותר איננה ב-21 ביוני (יום ההיפוך הקיצי) אלא בתחילת יוני. במשך שבוע או שבועיים המקיפים את שני ההיפוכים, הן הזריחה והן השקיעה מתאחרים מדי יום.
גם בקו המשווה מוזזים הזריחה והשקיעה בכמה דקות קדימה ואחורה במהלך השנה, ביחד עם "הצהריים השמשיים". אפקט זה משורטט על ידי אָנָלֶמה (תרשים בצורת הספרה שמונה המצביע על מיקומה של השמש ברקיע בשעה קבועה בכל יום של השנה).
צבע השמים בעת הזריחה והשקיעה מוסבר באמצעות תופעה המכונה פיזור ריילי.
באמנות ובספרות מסמלת הזריחה תקווה חדשה והתחלה חדשה.
לוחות השנה של מצרים העתיקה, הנוצרים בימי הביניים, וכנראה גם לוח השנה במגילות קומראן, התחילו את היממה בזריחה.
לזריחה כמו גם לשקיעה חשיבות רבה בניווט אסטרונומי. ניתן לחשב את שגיאת המצפן בעזרת חישוב הכיוון האמיתי של הזריחה (אמפליטוד) והשוואתו לכיוון שמראה המצפן, ההבדל שמתקבל הוא שגיאת המצפן. לצורך החישובים דרושים רק דקלינציית השמש באותו רגע, קו הרוחב וטבלה הנקראת טבלת אמפליטודה של השמש.
צבעי הזריחה.
צבע השמים, אם בזמן זריחת השמש ואם בצהרי היום, הוא תוצאה של פיזור קרני השמש מחלקיקי החומר המרכיבים את האטמוספירה. פיזור זה נקרא פיזור ריילי, והוא נעשה משמעותי ככל שאורך הגל של הקרינה המתפזרת קצר יותר, כלומר קרניים הנוטות לצבע הכחול יבלטו יותר כאשר מתרחש פיזור ריילי. זוהי הסיבה לצבע הכחול של השמים במשך היום. לעומת זאת, הפיזור של קרני האור הנוטות לאדום (בעלות אורך גל גדול ומשרעת גבוהה), חלש יותר. בזמן זריחת השמש, הדרך שקרני האור צריכות לעבור בתוך אטמוספירה, כדי להגיע לצופה, מתארכת ככל שהזריחה מתקדמת. הקרניים בעלות הסיכוי הגדול ביותר להגיע לצופה ללא פיזור הן הקרניים בעלות אורך גל גדול ולכן צבע הזריחה נוטים לאדום. אורך גל גדול מאפשר לגל האור לעקוף את החלקיקים הרבים הנמצאים בחתך האטמוספירה הגדול הקיים בזמן שקיעה, וכן לעקוף את הגזים והאבק המצטבר על פני כדור הארץ. ככל שיש יותר גזים ואבק על פני כדור הארץ, כך צבעי הזריחה יהיו בגוונים יותר חזקים של אדום, זו גם הסיבה שמעל פני הים צבעי הזריחה בגוונים חזקים יותר של אדום. צבעה האמיתי של השמש לבן, אך בעקבות פיזור ריילי בצפייה מתוך כדור הארץ מתקבל הצבע צהוב. בזמן הזריחה יש פיזור יותר גדול, ולכן השמש נוטה טיפה אל גוני הכתום והאדום.
גם למשרעת יש השפעה על התופעה. ככל שמשרעת גל האור גדולה יותר, כך גוני הצבע יהיו חזקים יותר. למשל, גל אור אדום עם משרעת גדולה יראה כגוון אדום חזק, לעומת גל אור אדום עם משרעת קטנה שיראה גוון אור אדום חלש.
זריחת הארץ.
המונח "זריחה" משמש גם לתאר את זריחת כדור הארץ כפי שהיא נראית על פני הירח.
גילה
גִּלֹה היא שכונה בדרום ירושלים, שנוסדה ב-1971 כאחת משכונות הטבעת לאחר מלחמת ששת הימים. היא השכונה הגבוהה ביותר בירושלים מבחינה טופוגרפית - 857 מטרים מעל פני הים. לפי החוק הישראלי גילה נכללת בתחומי מדינת ישראל. בקרב הקהילה הבינלאומית יש מחלוקת על מעמד השטח עליו השכונה בנויה: האו"ם, האיחוד האירופי, הרשות הפלסטינית ומדינות שונות רואים בה התנחלות. בשכונה התגוררו בסוף 2017 כ-32,290 תושבים.
שם השכונה.
גילה קרויה על שם עיר מקראית בשם זה, שזוהתה בעבר עם העיירה בית ג'אלא הנמצאת מדרום לגילה, אלא שזיהוי זה הופרך מכל וכל. נראה ששמה של בית ג'אלא משמר את שמה של עיר מקראית אחרת, גלים, אך אין ודאות בדבר, ומכל מקום אתרה אינו בתחום שכונת גילה. לעומת זאת הוצע לזהות את האתר בשכונת גילה עם בעל פרצים - מקום ליד עמק רפאים וירושלים, עליו מסופר ששם הכה דוד את הפלשתים; בזיהוי זה הוטל ספק, אך הוא לא הופרך לחלוטין.
העיר המקראית גִלֹה.
גִלֹה נזכרת ברשימת ערי יהודה בספר יהושע, בקבוצה 5 שבדרום ההר: . וכן כמקום מוצאם של אחיתופל הגילוני, יועצם של דוד המלך ושל אבשלום בנו, ושל אליעם בן אחיתופל, מגיבורי דוד.
גִלֹה מרשימת ערי יהודה שכנה לפי ההקשר בדרום הר חברון, ונהגו לזהותה בח'רבת ג'אלא הסמוכה לחלחול, מערבית לבית אומר, הן פרשנים מסורתיים מאוחרים והן חוקרים מודרניים כמו אולברייט. אולם מיקומה של ח'רבת ג'אלא זו אינו מתאים לגאוגרפיה של רשימת הערים, וגם אין בה ממצא מתאים. מיקומה של גִלֹה צריך להיקבע לפי האזור של קבוצה 5 ברשימת הערים, ואילך: "מח וּבָהָר שָׁמִיר וְיַתִּיר וְשׂוֹכֹה. מט וְדַנָּה וְקִרְיַת סַנָּה הִיא דְבִר. נ וַעֲנָב וְאֶשְׁתְּמֹה וְעָנִים. נא וְגֹשֶׁן וְחֹלֹן וְגִלֹה עָרִים אַחַת עֶשְׂרֵה וְחַצְרֵיהֶן". מבין ערים אלה מזוהות היטב יתיר, דביר, ענב, אשתמה, ענים: כולן באזור ההר שמדרום לחברון, בואכה בקעת בער שבע / ערד. לכן ח'רבת ג'אלא הסמוכה לחלחול ולבית אומר, שתיהן צפונית לחברון, אינה מתאימה כלל, מה גם שחלחול משתייכת לקבוצת ערים אחרת, קבוצה 8. לפיכך הציע קלאי כי שמה של גִלֹה נשתמר בח' כפר ג'ל, שמיקומה הולם את הזיהוי אולם אין בה ממצא מתאים. בתחום היישובים המזוהים מקבוצה 5 ישנו רק יישוב אחד שטרם זוהה, ואשר מתקיים מראשית תקופת הברזל 2 ובהיקף משמעותי: אתרה של דאהרייה אותו חפר אולברייט, ובו יש לזהות את גִלֹה, כאשר השם אולי השתמר באמת בח' כפר ג'ל, מרחק 3.5 ק"מ מדאהרייה.