יחידת פלמ"ח השתתפה בקרב והשלימה את הכיבוש, ולא רק סייעה בחילוץ נפגעים, כפי שפורסם לאחר שנים רבות שבהן הוסתרה גם עובדה זאת. חלק מההרוגים נפגעו ביריות מכונת ירייה, שנורו מרחוק על ידי אנשי ארגון "ההגנה", שעה שהערבים ניסו לברוח מהכפר המותקף לעבר הכפר עין-כרם, שנמצא מדרום לירושלים. אש מכונת ירייה זאת פגעה בעיקר בלא-לוחמים, וכן פגעה מהגב גם בלוחמי האצ"ל שתקפו את הכפר.
בדיר-יאסין נהרגו, לכל היותר, 110 ערבים וייתכן גם שהרבה פחות ולא 254. הטבח, כביכול, אחרי הקרב, במחצבה או במקום אחר כפי שטענו אל"ם ד"ר מאיר פעיל ואחרים, לא היה ולא נברא, ורוב ההרוגים נפגעו במהלך הלחימה על ידי לוחמי האצ"ל, לח"י, חטיבת עציוני ופלמ"ח. אומנם המספר שננקב מקורו היה בהודעת מפקד האצ"ל בירושלים, מרדכי רענן, אך הוא הגזים במספר הנפגעים ופרסם ביום הקרב מספר מוגזם של הרוגים - 240 - כדי להפחיד את הערבים ולפאר את התוקפים.
במהלך הלחימה התברר כי בניגוד למידע שהיה ללוחמים, היו דלתות הבתים עשויות מברזל ולא מעץ, וכדי לפורצן פוצצו אותן באמצעות מטעני חבלה. מפיצוצים אלה נפגעו ונהרגו חלק מיושבי הבתים.
משפחתו.
מילשטיין הוא בן אחייניתה של רחל המשוררת. הוציא לאור את שיריה ופרסם את הביוגרפיה שלה בספר "שירי רחל - סוד קסמם", וערך שלושה מופעים לזכרה. הוא אף נקרא בשם "אורי" בהשראת שירה של רחל "עקרה" ("בן לו היה לי!...אורי אקרא לו..."). בביוגרפיה תקף בחריפות את חברי קיבוץ דגניה א' שגירשו את רחל מקיבוצם לאחר שנודע להם שחלתה במחלת השחפת.
אחיו רם מואב היה פרופסור לגנטיקה באוניברסיטה העברית וראש מכון וולקני ואחותו רחל מילשטיין היא פרופסור בדימוס לאמנות אסלאמית באוניברסיטה העברית. אחיינו עומר מואב הוא פרופסור לכלכלה במרכז הבינתחומי.
נשוי לשחקנית שפרה מילשטיין (לבית בן דוד). להם שתי בנות, בהן ד"ר דלית מילשטיין, מייסדת "תיאטרון נוצר" ומנהלת שלו לשעבר.
קישורים חיצוניים.
ראיונות:
על כתביו:
הרצאות:
מכּתביו:
איליה סמירין
איליה סמירין (נולד ב-12 בינואר 1968) הוא שחמטאי בדרגת רב-אמן ואלוף ישראל בשחמט לשנים 1992 ו-2002. חבר נבחרת ישראל בשחמט.
ביוגרפיה.
סמירין נולד בעיר ויטבסק, אז בברית המועצות. הוא התחיל ללמוד שחמט אצל לב פק לצד רבי אמנים עתידיים כמו יבגני אגרסט ורחל איידלסון. סמירין עלה לישראל בשנת 1992.
הופעות באולימפיאדות.
סמירין ייצג את ישראל 10 פעמים באולימפיאדות השחמט.
עקב חילוקי דעות עם האיגוד הישראלי לשחמט לא ייצג את ישראל באולימפיאדת השחמט 2016.
נצבים
מארון א-ראס
מארון א-ראס (בערבית: مارون الراس) הוא כפר שיעי בדרום לבנון, הנמצא מצפון לאביבים ומדרום-מזרח לעיירה בינת ג'ביל. הכפר ממוקם על הר בגובה 900 מטר מעל פני הים והוא מהווה חלק ממחוז אל-נבטיה. לפני מלחמת לבנון השנייה הוערך מספר תושביו ב-2,300 (אין מספר מדויק בשל בעיות בעריכת מפקד אוכלוסין בלבנון). הכפר נכבש על ידי צה"ל במלחמת לבנון השנייה והיה בשליטתו במשך חודש, עד לנסיגת הכוחות הישראלים משטח לבנון.
היסטוריה.
זיהוי הכפר עם האתר המקראי "מי מרום".
הארכאולוג ג'ון גרסטנג זיהה את אזור מארון א-ראס כמקום הקרוי בתנ"ך מֵי מֵרוֹם, מקום המערכה בין יהושע בן נון לבין ברית מלכי כנען, על סמך מיקומו של הכפר על פסגה שלרגליה אגן מישורי ושפע מעיינות. זיהוי זה התקבל על רבים מחוקרי ארץ ישראל ופרשני המקרא, בהם יוסף ברסלבי, יחזקאל קויפמן ואחרים. על פי השערה זו, שם הכפר משמר את צליל השם המקראי.
עם זאת, מספר חוקרים ובראשם יצחק מייטליס לא מסכימים עם הזיהוי מפני שהיה שימוש במרכבות וסוסים בקרב ואין אפשרות למרכבות לנוע בהרים שבאזור מרון א-ראס. חלקם מזהים את המקום בעמק החולה שזה עמק גדול שמתאים למרכבות וזה צמוד לחצור. בנוסף, השם "מי מרום" מרמז על אתר עשיר במים, ועמק החולה אכן עונה על התיאור הזה.
התקופה העות'מאנית ותקופת המנדט.
בשנת 1596 נרשם הכפר מארון א-ראס בתת-המחוז (נאחיה ) תבנין תחת מחוז (ליוואע ) צפת, עם אוכלוסייה של 97 משקי בית מוסלמים. תושבי הכפר שילמו מס קבוע בסך 25% עבור גידולים חקלאיים, כמו חיטה, שעורה, עצי זית, גפנים, עזים וכוורות.
בשנת 1838 ציין אדוארד רובינסון את הכפר כממוקם על גבעה גבוהה יותר מזו של יארון.
בשנת 1881 תיאר סקר הקרן לחקר ארץ ישראל את הכפר כבנוי אבן וכולל כ-150 מוסלמים, וציין כי יש בו מספר משמעותי של אבנים מסותתות היטב ושרידים המצביעים על כך שהייתה בו פעם כנסייה דומה לזו שביארון. עוד ציין כי ישנה כותרת של עמוד עם עיטור מימי הביניים, וארכיטרב עם כתובת יוונית בשלושה חלקים.
בסקר הכפרים 1945 בארץ ישראל, נספרה אוכלוסיית הכפר יחד עם אוכלוסיות הכפרים צליחא ויארון ומספרן הכולל היה 1070 מוסלמים עם שטח אדמה כולל בסך 11,735 דונמים, מתוכם 58 דונמים של שטח בנוי.
פעילות צבאית ומבצעים בשטח הכפר בשנות ה-70 ואילך.
במהלך שנות השבעים, כבש צה"ל בטנקים ונגמ"שים, בסיוע גדוד 51 של חטיבת גולני, את תל ש'ריפה ומארון א-ראס, במסגרת מבצע קואופרטיב - מבצע יום בו סייע צה"ל לראשונה בגלוי ללחימה של אנשי סעד חדאד (בעיקר סיוע ארטילרי). לאחר הכיבוש ביצעו אנשי יחידת א-סאעקה פלסטינית פעולת נגד מוצלחת והבריחו כוח נוצרי ששהה במקום והשאיר אחריו בשטח חללים, שני זחל"מים, טנק שרמן וג'יפ.
הכפר היווה תחנה ראשונה לכוחות צה"ל במבצע ליטני במרץ 1978 ולאחר חיסול המחבלים בו נע הכוח לעיירה בינת ג'ביל.
במהלך מלחמת לבנון השנייה, התנהל בכפר קרב מארון א-ראס בין צה"ל לחזבאללה. במהלך יום ה-20 ביולי 2006 נכבש הכפר על ידי סיירת צנחנים בקרב גבורה. סיירת צנחנים זכתה בצל"ש יחידתי על חלקה בקרב. בקרב נהרגו 5 חיילי צה"ל מיחידת אגוז שבאה לסייע לצנחנים וכן עשרות מחבלי חזבאללה. במהלך המלחמה השתמש כוח של חיל ההנדסה הקרבית בצפע שריון כדי להחריב את הקסבה של מארון א-ראס.
שנות הקסם
שנות הקסם (באנגלית: The Wonder Years) היא סדרת טלוויזיה אמריקנית ששודרה ברשת ABC במשך שש עונות, בשנים 1988–1993.
הסדרה זכתה להצלחה, ודורגה בעשיריה הראשונה של נילסן בשתיים משש עונותיה. היא זכתה בפרס אמי לסדרת הקומדיה הטובה ביותר, ב-1988, לאחר ששודרו רק ששת פרקיה הראשונים.
שיר הנושא של הסדרה היה ביצוע של ג'ו קוקר לשירם של הביטלס, "With a Little Help from My Friends".
בישראל שודרה הסדרה במהלך השנים בטלוויזיה החינוכית, בערוץ 3 ובערוץ הילדים בכבלים, ובשנים 2009–2010 בערוץ ביפ.
תקציר העלילה.
עלילת הסדרה מתרחשת בשלהי שנות ה-60 וראשית שנות ה-70 של המאה ה-20. האירועים ההיסטוריים והתהפוכות החברתיות, שעברה ארצות הברית בשנים סוערות אלו, מוצגים דרך עיניו של גיבור הסדרה, נער מתבגר בשם קווין ארנולד. הסיפור מגולגל מפיו של דובר, שהוא קווין המבוגר הנזכר באירועי ילדותו. הנושאים שבהן עוסקת הסדרה הם הנושאים הרגילים של סדרות נעורים והתבגרות: בית הספר, המשפחה והחברים של קווין. בתוכם משתלבים הנושאים ההיסטוריים, כגון מלחמת וייטנאם.
פרק הסיום.
בפרק הסיום של הסדרה מבלים קווין וויני יום אחד אחרון ביחד לפני שדרכיהם נפרדות לעד. ויני נוסעת לאירופה כדי ללמוד אמנות, בעוד קווין נשאר בארצות הברית, מתחתן ומוליד בן. השניים מתכתבים האחד עם השנייה במשך שמונה שנים.
ג'ק ארנולד מת כעבור שנתיים וויין ממשיך את דרכו בעסק המשפחתי. כמו כן מוזכר גורלם של כמה מהגיבורים המשניים בסדרה. בסופו של פרק סנטימנטלי אחרון בסדרה סנטימנטלית, אומר קווין כי ההתבגרות "מתרחשת כהרף עין ... אבל זכרונות הילדות נשארים איתך."
לוקומוטיב סופיה
לוקומוטיב סופיה (בבולגרית: ПФК "Локомотив" София) היא קבוצת כדורגל בולגרית מעיר הבירה סופיה, אשר נוסדה ב-28 באוקטובר 1929 ומשחקת בליגת העל הבולגרית.
הקבוצה נוסדה בשם "ז'.ס.ק" (ЖСК) כקבוצתם של עובדי מסילות הברזל של בולגריה. בשנת 1969 אוחדה עם סלביה סופיה, אך נפרדה ממנה שנתיים מאוחר יותר.
בעונת סיימה לוקומוטיב במקום הרביעי בליגת העל הבולגרית והעפילה למוקדמות גביע אופ"א. לאחר שעברה את מקדוניה גורצ'ה פטרוב בסיבוב המוקדמות הראשון, הוגרלה בסיבוב המוקדמות השני להתמודד באוגוסט 2006 מול בני יהודה תל אביב מליגת העל הישראלית. לאחר ניצחון כפול על בני יהודה (2-0, 4-0), העפילה לסיבוב הראשון בגביע אופ"א בו הפסידה לקבוצת פיינורד והודחה מהטורניר.
טום יורק
משפחת גלאס
משפחת גלאס (Glass) היא משפחה בדיונית המופיעה במספר סיפורים קצרים מאת ג.ד. סלינג'ר. כל הסיפורים למעט אחד הופיעו בכתב העת "ניו יורקר", ולאחר מכן קובצו בספרים אחדים: "9 סיפורים", "פראני וזואי", וספר המכיל שני סיפורים - "הרימו את קורת הגג, נגרים" ו"סימור: מבוא".
משפחת גלאס מתגוררת בניו יורק, ההורים הם בסי ולס גלאס, זוג שחקני וודוויל בפנסיה. בסי היא אירית ולס הוא יהודי, בדומה למוצאו של סלינג'ר עצמו, ולמעשה כל בני המשפחה מצביעים עליו ועל חייו בתקופות שונות. שבעת ילדי המשפחה השתתפו בשלב זה או אחר בתוכנית רדיו לילדים מחוננים בשם "איזה ילד חכם" (It's a wise child). הסיפורים מתעדים את הקושי של ילדי המשפחה לחיות בחברה צבועה הטרודה באגו ובכסף, בעוד הם סולדים מצביעות ומשטחיות ומחפשים את הרוחניות.
הביקורת על סיפורי משפחת גלאס.
ב-1948, כאשר פרסם סלינג'ר את "יום מושלם לדגי בננה", העוסק בסימור ובהתאבדותו, זכה הסיפור לפופולריות עצומה בקרב הקוראים ומבקרי הספרות. הוא נחשב לאחד הסיפורים הקצרים הטובים שנכתבו, ונלמד בבתי ספר רבים.