יורוקום נדל"ן קידמה את תוכנית בניין עיר למתחם במשך עשור, ואת המאבקים המשפטיים בנושא הבעלות על האצטדיון. ב-2010 פנה ליורוקום ראש עיריית גבעתיים, ראובן בן שחר, בבקשה של הרגע האחרון, להשמיש את המגרש לצרכים עירוניים וספורטיביים שיכללו גם את הפועל רמת-גן גבעתיים, תמורת דמי שכירות לחברה, כמו כן הציע ששמו של האצטדיון יקרא 'יורוקום' ועל גביו יתלו שלטי פרסום של החברה. אך אלוביץ' סירב.
בפרויקט, שתוכנן על ידי יסקי מור סיון אדריכלים, הוקמו 165 דירות בשני בנייני מגורים בני 26 ו-17 קומות במתחם שמשתרע על פני כ-10 דונם. לפי התוכנית 8 דונם מתוכו ייועדו לפארק ציבורי (גינת המכתש). ב-2012 חתמה יורוקום נדל"ן עם קבוצת בסר על הסכם שבו ניתנת לה הזכות הבלעדית לגיבוש קבוצת רכישה, והפרויקט קיבל את השם "בסר בבורוכוב".
למ&quot;ס
היכל התהילה של הרוק נ' רול
אורות התורה
אורות התורה הוא ספר בן שלושה עשר פרקים על ערך התורה, לימודה והדרכתה, שליקט הרב צבי יהודה הכהן קוק מכתבי אביו, הרב אברהם יצחק הכהן קוק.
הספר יצא לראשונה בהוצאת ישיבת מרכז הרב בירושלים בשנת ה'ת"ש. בהקדמה לספר, מתייחס הרצי"ה למאורעות השעה, של אותו זמן, זמן מלחמת העולם השנייה. מאז יצא הספר במהדורות רבות נוספות.
תוכן הספר.
תחילתו של הספר עוסקת במהות התורה לפי השקפת הרב קוק. אחד הדגשים שיש לזכור לדעתו בעת לימוד התורה הוא הגישה אל פרטי התורה מתוך כללי התורה.
בפרק השני עוסק הרב בלימוד התורה לשמה, ויש בדבריו הרחבה של דברי נפש החיים, שדגל בלימוד התורה לשם הלימוד וההבנה. לדברי הרב קוק תיקון העולם נעשה על ידי הרחבת ידיעות התורה בקרב עם ישראל.
בפרק השישי עוסק הרב בנושא לימוד התורה בחשיבותו ובהתעלות הפנימית והדבקות שישיג לומד התורה מלימודו.
בפרק התשיעי (דרכי תורה ונתיבותיה) עוסק הרב קוק בדרך לימוד בהלכה לפי השקפתו. מובאת בו הנחיה מפורטת לדרך לימוד לתלמיד חכם בינוני בכשרונותיו. לימוד זה מובנה מהתמדה בלימוד גמרא עם קביעות בלימוד פירוש הרי"ף והכרת ההלכה ממקורותיה.
בפרק העשירי מדבר הרב קוק על לימוד קבלה כאשר השקפתו בנושא היא שלימוד הקבלה תלוי בהרגשה פנימית, על האדם להרגיש שהוא מוכן ללימוד הקבלה ולא לבוא ללימוד הקבלה כ"עוד לימוד", אלא מתוך תחושת צמא רוחני, ולאחר שניסה להרוות את צמאונו הרוחני בלימודי אמונה אחרים. מאידך הוא מזהיר שם שלא להימנע מלימוד זה כאשר הוא הדרך היחידה של הלומד להגיע למילוי ביראת שמים.
הספר מסתיים בדבריו הידועים של הרב קוק על תורת ארץ ישראל מעלה מיוחדת זו נקשרת גם אל התלמוד הירושלמי. לדבריו, הקישור של כל חלקי התורה השונים, יכול להתרחש רק על אדמת הקודש של ארץ ישראל, והוא הכרחי בדור זה של אתחלתא דגאולה.
בחלק ממהדורות הספר לאחר הפרק האחרון מובאת "הרצאת הרב" - דרשת הרב קוק לחיזוק לימוד התורה, ובה תוכנית לכמה מפעלים גדולים של ספרות תורנית, וכן ליקוטים מאגרותיו בנושא הדרכות בלימוד. מהדורה כזו בגודל מהדורת כיס בכריכה קשה, הכין לדפוס בתשכ"א הרב צפניה דרורי, מבכירי תלמידיו של הרב צבי יהודה.
סיסרא
סִיסְרָא שימש כשר הצבא של יבין מלך חצור על פי המסופר במקרא. בסיסו המרכזי נמצא בחרושת הגויים. הוא היה שר רכב וצבאו כלל 900 רכב ברזל. הוא לחץ על ישראל עשרים שנה. סיסרא היה שותף במספר מלחמות במערכת ההתנגשויות שבין שבטי ישראל לבין ממלכת חצור. הוא היה המצביא במלחמה שהתנהלה בין ממלכת חצור נגד אחדים משבטי ישראל בהנהגת ברק בן אבינועם ודבורה הנביאה.
מלחמת סיסרא בשבטי ישראל.
מרד ישראל בחצור הוא סיפור מקראי אודות מרד ישראלי כנגד שלטון חצור בארץ ישראל, שבמהלכו צבא ישראל שהורכב מלוחמים משבטי זבולון ונפתלי ניהל קרב עם צבאו של יבין מלך חצור שבראשו עמד שר צבאו סיסרא, בהר תבור ובעמק יזרעאל (נחל קישון). הקרב הסתיים בניצחון שבטי ישראל, למרות הנחיתות המספרית והטכנולוגית שלהם ביחס לצבא חצור, שלרשותם עמדו 900 מרכבות של ברזל.
הדבר אירע בעקבות סופת רעמים וגשם שהתחוללה באזור באותה העת, שגרמה למהומה בקרב צבא הכנענים וסוסיו, ולהצפת נחל קישון שהפך למלכודת מוות עבור פרשי הכנענים ורוכבי המרכבות ששקעו בבוץ ונגרפו בשטף המים.
מותו של סיסרא.
זירת הקרבות הייתה בעמק יזרעאל. צבא סיסרא הובס. סיסרא העייף נמלט רגלית ומצא מקלט באוהלה של יעל אשת חבר הקיני, בידיעה "כי שלום ליבין מלך חצור ובין בית חבר הקיני".
סיסרא ביקש מי שתייה מיעל, זו השקתה אותו בחלב, המתינה שיירדם ותקעה באמצעות מקבת את יתד האוהל אל תוך רקתו של סיסרא, וכך המיתה אותו.
מוות סמלי זה דומה למוות של הולופרנס, שר צבא אשור המופיע בספר יהודית. אולם בספר יהודית מתואר שיהודית מפתה את הולופרנס, והלה נשבה בקסמיה. הוא עורך משתה לכבודה, ובמשתה שותה כמות גדולה של יין ונרדם. יהודית עורפת את ראשו ומביאה אותו למחנה ישראל. ספרות הספרים החיצוניים פעמים רבות מרחיבה ומוסיפה על הכתוב בתנ"ך, ואכן נראה שספר יהודית מציע פרשנות אלטרנטיבית לסיפור יעל, בו יעל השקתה את סיסרא יין במקום חלב. ידוע המיתוס שחלב מרדים, אך למעשה על אף שהוא מכיל את חומצת-האמינו טריפטופן שבתורו גורם להפרשת מלטונין, הורמון השינה, מאחר שבחלב יש עוד חומצות אמיניות שמתחרות עם הטריפטופן בדרך למוח השפעתו של החלב על ההירדמות הוא זניח. עם בעיה זו מתמודד ספר יהודית, וכדי לפותרה הוא מחליף את החלב ביין, שהוא זרז אפקטיבי להפרשת מלטונין.
סיסרא בשירת דבורה.
בשירת דבורה ששרה דבורה הנביאה לאחר הניצחון הישראלי בקרב (שופטים ה'), מוזכרת יעל אשת חבר הקיני לטובה, ואילו אם סיסרא מוזכרת בלעג:
(שופטים ה', כ"ד - ל').
במדרש.
בילקוט שמעוני (שופטים ד') מסופר כי (רמז מג).
בתלמוד בבלי נאמר שמבני בניו של סיסרא למדו תורה בירושלים. הגמרא עצמה אינה מגלה מיהם אותם חכמים שיצאו מסיסרא, אך רב ניסים גאון (על ) כותב שהכוונה לרבי עקיבא.
מקורו של סיסרא.
שאלת מקור שמו ומקורו האתני של סיסרא קשורות זו לזו ובנוגע אליהן ישנה מחלוקת עזה בין החוקרים. למרבית הדעות, מקור שמו של סיסרא איננו בשפה שמית.
שמואל ייבין מציע לקשור את שמו של סיסרא לחמישה שמות מורכבים בכנען בימי רעמסס השני ורעמסס השלישי. לשבטים הללו קדם התואר "קאו-סא" (דהיינו כוש) ובהמשך "ק-א-ו-ת(א)-י-ס-רו" שדומה לשם סיסרא.
הצעה נוספת של ייבין היא שמדובר בשם תאופורי שהוא קיצור של "סיסרבעל" הוא "סיסראל". פירושו הוא שסיסר הוא בעל. אין אל כזה בפנתיאון האלים המוכר לנו וייתכן שמדובר באל שמוצאו מאגן הים האגאי היות שהשם מופיע בכתב ליניארי א' המינואי בצורת - גַ'-סַאסְ-רֵא (ja-sas-sa-ra), שם זה מופיע גם בצורה היוונית סיסַרא (ΣΙΣΑΡΑ) וממוזג עם דמותו של זאוס קרתוגנס (נולד בכרתים)
כיוון אחר של הצעות הגיעה מויליאם אולבריט, אלברכט אלט, מרטין נות ואחרים שקושרים את שמו של סיסרא לגויי הים. חיזוק לגישה זו התקבל כתוצאה מעבודתו של אדם זרטל על הקשר שבין אל-אחוואט, גויי הים, שבט השרדנה וסרדיניה. בירת סרדיניה היא סאסארי ויש עדויות להשתמרות שמות הנובעים משם העיר גם בעת העתיקה.
בתרבות.
המשורר חיים גורי כתב שיר על אם סיסרא, על בסיס הפסוקים המופיעים בשירת דבורה
שלצדפיים
שַׁלְצְדָפִים (שם מדעי: "Haematopodidae") היא משפחה בסדרת חופמאים ובה סוג יחיד שלצדף ("Haematopus", שמשמעו רגל אדומה). לסוג מקור ייחודי דמוי להב, המשמש אותו להלימה ופתיחה של צדפות. תפוצתו באזורים ממוזגים בכל היבשות למעט אנטארקטיקה, בחופים שטוחים ופתוחים, סלעיים וחוליים ובכרי אחו עשבוניים בקרבתם.
קתרין הווארד
קתרין הווארד (Catherine Howard בין 1520 ו-1525 - 13 בפברואר 1542) הייתה אשתו החמישית של הנרי השמיני ובת דודתה של אשתו השנייה אן בולין.
חייה.
קתרין הייתה בתו של הלורד אדמונד הווארד, ונכדתו של הדוכס השני מנורפוק ולפיכך הייתה דודנית של אן בולין (אביה היה אח של אמא של אן בולין - אליזבת הווארד - שניהם האחים של תומאס הווארד הדוכס מנורפוק). אביה קיבל הצבה בקאלה בשנת 1531 וקתרין נשלחה להתגורר בביתה של סבתה החורגת הדוכסית מנורפוק. הדוכסית ניהלה בית גדול ובו משרתים ומלווים רבים ובילתה את רוב זמנה בחצר המלוכה, זו הסיבה שקתרין גדלה לבדה כמעט ללא שום השגחה מצד סבתה לגבי לימודיה והכשרתה כבת למשפחת אצולה מן המעמד העליון. היא כמעט שלא ידעה קרוא וכתוב. בגיל אחת-עשרה או שתים עשרה קתרין החלה לנהל רומן עם הנרי מנוקס, שלימד אותה נגינה. הרומן הסתיים כאשר קתרין התאהבה במזכיר צעיר בשם פרנסיס דורהם. הם הפכו לנאהבים, ורבים ידעו על המתנהל בחדרי חדרים בלילות. הרומן הסתיים כאשר ב-1539 קתרין נכנסה לתפקידה כבת לוויה לאן מקליווס, אשתו הרביעית של הנרי השמיני.
בחצר המלוכה, קתרין הכירה את בתו של הנרי השמיני, מרי הראשונה, מלכת אנגליה, אז נסיכה, והפכה לחברתה.
קתרין, צעירה ונאה ביותר, משכה את תשומת לבו של המלך במהירות, במיוחד לאור העובדה כי סלד מאשתו ואף הודה כי אינו מצליח להביא עצמו לממש את נישואיהם. הנרי התגרש מאן ביולי 1540, ומיד נשא לאשה את קתרין כאשתו החמישית.