בשנת 2003 מונה אבי רייכנטל למנכ"ל החברה. האל נותר כחבר פעיל בדירקטוריון החברה ומשמש כמנהל הטכנולוגיה הראשי וסגן נשיא בכיר. בשנת 2005 העבירה את מטה לרוק היל שבדרום קרוליינה, עקב העלויות הנמוכות יותר מקליפורניה, ומענקים והטבות מס שקיבלה החברה. בשנת 2015 התפטר רייכנטל מתפקידו כנשיא ומנכ"ל 3D Systems, Inc. והוחלף, באופן זמני, על ידי אנדרו ג'ונסון. ב-4 באפריל 2016, מינה הדירקטוריון את ויומש ג'ושי לנשיא ומנכ"ל. ב-14 במאי 2020, מינה הדירקטוריון את ג'ף גרייבס לנשיא ומנכ"ל, החל מיום 26 במאי.
פעילות בישראל.
ב-30 ביולי 2014 רכשה 3D Systems את חברת ההדמיה הרפואית הישראלית סימביוניקס (Simbionix) ב-120 מיליון דולר במזומן. בעקבות הרכישה הקימה מרכז פיתוח בישראל. ב-24 בנובמבר 2014 רכשה 3D Systems את מלוא הבעלות בחברת התוכנה הישראלית סימטרון, תמורת 97 מיליון דולר במזומן.
קבוצת אינאוס
מיגלומורפה
מיגלומורפה (שם מדעי: Mygalomorphae; מילולית: "צורת חדף"; בעבר נקראה Orthognatha) היא אינפרא-סדרה של עכבישאים מתת-הסדרה אופיסתותלה והיא אחת משתי האינפרא-סדרות בתת-הסדרה לצד הקבוצה ארנומורפיה.
בני קבוצה זו מכילים פחות מינים, אך רובם גדולים יותר ובעלי ניבים (כליצרות) בולטים ומעוקלים קדימה. מרבית המינים בעלי גוף כבד הבולט בעיקר אצל הפרווניתיים, הגדולים שבעכבישים וחלקם גם מכוסים בשערות צורבות לאורך גופם. לעומת זאת הם מפיקים קורי עכביש קטנים וחלשים יותר משל הארנומורפים.
עכבישים אלה צדים בשיטות שונות, לרוב במארב לטרף מתחת לעלים או סלעים. ניביהם הגדולים עוזרים להם להחדיר ארס לתוך גוף טרפם ולהרוג אותו מהר. אחרים משתמשים ב"דלת מלכודת", בדומה לליפיסטידיים ועטים על טרף שדורך על הדלת הלא-נראית. המינים הגדולים ביותר ובראשם תראפוזה בלונדי, הכבד שבעכבישים שמגיע לרוחב 30 סנטימטרים ומשקל של 170 גרם, יכולים להרוג גם חולייתנים קטנים כמו עופות, זוחלים ומכרסמים קטנים.
הארס של רוב חברי הקבוצה חלש יחסית מכדי לפגוע באדם, למעט יוצאי דופן בודדים כמו עכבישי משפך אוסטרליים.
המועצה האזורית הגליל העליון
כל כך יפה לך
כל כך יפה לך הוא אלבום האולפן השלישי של הזמר-יוצר הישראלי רותם כהן. האלבום יצא לאור ב-18 בדצמבר 2017.
שיר הנושא של האלבום, בו משתתף הזמר הקובני דסמר בואנו , והופק על ידי כהן יחד עם מתן דרור, זכה להצלחה רבה בישראל והגיע לפסגת מצעדי ההשמעות בתחנות השונות על פי נתוני "מדיה פורסט".
אנטל פליישר (מנצח)
אנטל פליישר (בהונגרית: Fleischer Antal; מאקו, 30 במאי 1889 – בודפשט, 30 באוקטובר 1945) היה מנצח, מורה, מלחין, מורה למוזיקה יהודי-הונגרי.
ביוגרפיה.
אנטל פליישר נולד במשפחה יהודית להורים גוסטב פליישר, מנהל בנק ומריה ביננפלד. בתחילת המאה ה-20 עבר עם משפחתו לעיר סגד. הוא היה תלמידם של ויקטור הרצפלד, זולטאן קודאי וינוש קוסלר באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט. בין השנים 1912 – 1915 היה הקורפטיטור (פסנתרן חזרות) והמנצח של "אופרת העם" של בודפשט. בין השנים 1915 – 1920 עבד בבית האופרה של בודפשט עם המנצח האיטלקי אֵגיסטו טנגו כקורפטיטור ומשנת 1920 עד 1945 כמנצח. בין השנים 1919–1935 עבד כמורה בבית הספר "מוזיקה הלאומית", היום על שם בלה ברטוק.
חייו הפרטיים.
אשתו הייתה מרגיט, מרגיט (1882–1973), בתם של שמעון בֶּלְגרַדֶר ויאנקה גרובר אותה נשא לאישה ב־21 במרץ 1916 בבודפשט.
אילזה סטבה
אילזה סטֶבה (בגרמנית: Ilse Stöbe; 17 במאי 1911, ברלין – 22 בדצמבר 1942, ברלין) הייתה עיתונאית גרמנייה מרגלת לטובת ברית המועצות ולוחמת התנגדות אנטי-נאצית.
ביוגרפיה.
אילזה סטבה גדלה במשפחה ממעמד הפועלים בברלין. סטבה הייתה בתם היחידה של הנגר מקס סטבה ואשתו פרידה, לבית שומאן. היה לה אח למחצה בן שמונה מנישואיה הראשונים של אמה, קורט מולר. היא גדלה במיינצר שטראסה 1 בליכטנברג, ברלין קיים מידע מועט על נעוריה. רוב המידע הידוע הוא מחקירותיו של אחיה למחצה שהואשם על ידי הנאאצים כבוגד.
סטבה למדה בבית ספר למסחר כדי ללמוד קצרנות. לאחר הלימודים היא הועסקה לראשונה בהוצאה לאור של רודולף מוסה, ולאחר מכן עבדה כמזכירה של העיתונאי והסופר תיאודור וולף בברלינר טאגבלאט. וולף פרסם את הרומן "השחיין" בארצות הברית בשנת 1937, ובו תיאר את אהבתו משכבר הימים לסטבה. סטבה פגשה את רודולף הרנשטאדט, אליו מאוחר יותר תתארס.
בשנת 1929 הצטרפה סטבה למפלגה הקומוניסטית של גרמניה. משנת 1931 עבדה עם הרנשטאדט, שהקים קבוצת מודיעין של המדור הצבאי של האינטרנציונל הקומוניסטי, אשר בנוסף לו ולסטבה היו חברים בה, גרהרד קיגל ואשתו שרלוט ווגט, לעיתים גם המו"ל הלמוט קינדלר ועורך הדין לותר בולץ. בשנת 1934 הם עברו לוורשה, שם עבדה ככתבת חוץ של ה-"Neue Zürcher Zeitung" עד ספטמבר 1939 וכן כתבה לעיתונים שווייצריים אחרים. סטבה הייתה אז חברה במפלגת הפועלים הגרמנית הלאומית-סוציאליסטית (המפלגה הנאצית) ובאמצע 1934 מונתה לנספח התרבות של משרד החוץ של המפלגה הנאצית בפולין.
לדברי הלמוט קינדלר, היא נותרה איתו בקשר חברי מאז ילדותה. במהלך אולימפיאדת הקיץ של 1936 בברלין, פגשה סטבה את המו"ל השווייצרי רודולף הובר, שהשאיר לה חלק מרכזי מהונו בצוואתו כאשר נפטר בשנת 1940.
זמן קצר לפני פלישת גרמניה לפולין, חזרה לברלין מוורשה ועבדה במחלקת המידע במשרד החוץ.
מרגלת בשירות ברית המועצות.
גרהרד קיגל, שהיה עובד במשרד החוץ בברלין בין השנים 1935 ל-1943, עזר ותמך בפעילותה המודיעינית החשאית לאחר שחזרה מפולין. לטענתו, היא המשיכה בפעילות זו עד למעצרה בשנת 1942.
סטבה (שם הקוד "אלטה") שלחה שוב ושוב הודעות אזהרה לברית המועצות על פלישת גרמניה הממשמשת ובאה נגד ברית המועצות הרבה לפני ההתקפה.
היא נעצרה ב-12 בספטמבר 1942 על ידי הגסטפו, בחשד בריגול לטובת ברית המועצות ובגין חברות התזמורת האדומה (שולצה-בויזן והארנק). דו"ח גסטפו מנובמבר 1942 מציין כי הודעת רדיו שיורתה, מברית המועצות מצוין כי לוחמת התנגדות מוצנחת תגיע לכתובת שלה. לאחר שבעה שבועות של עינויים נאלצה להודות בקשרים קונספירטיביים לשירות החשאי הסובייטי ולאנשים כמו רודולף פון שליכה. לאחר מכן הוא נעצר גם ב-12 באוקטובר 1942. שניהם נידונו למוות בגין בגידה ב-14 בדצמבר 1942 על ידי הרייכסקריגסגריכט, והוצאו להורג ב-22 בדצמבר 1942 בכלא פלצנזה בברלין, היא בגיליוטינה והוא בתלייה על וו לתליית בשר. הסוכן הסובייטי, היינריך קואן, שנחת בגרמניה בצניחה, נעצר בביתה על ידי פקיד גסטפו שהמתין לו.
אמה נעצרה גם היא ונשלחה למחנה הריכוז רוונסברוק, שם נפטרה בשנת 1943. אחיה של סטבה קורט מולר הצליח להימלט ממעצר ולהמשיך בפעילות ההתנגדות. הוא נרצח בכלא בידיו שוביו ביוני 1944.
הכרה.
סטבה הייתה האישה היחידה שהוצגה על מטבע מיוחד שהונפק על ידי משרד המדינה במזרח גרמניה (שטאזי) כדי להנציח מרגלים חשובים בשירות הקומוניסטי במהלך המלחמה. בית הספר המקצועי במארקט שטראסה בברלין נקרא על שמה.
ביולי 2014 כיבד משרד החוץ של גרמניה את אילזה סטבה על מעשיה נגד הנאצים.
אנטל פליישר (כימאי)
אנטל פליישר (בהונגרית: Fleischer Antal; קצ'קמט, 19 ביולי 1845 – קלוז'-נאפוקה, 28 בנובמבר 1877) היה כימאי יהודי-הונגרי, פרופסור באוניברסיטה ששם קץ לחייו בגיל צעיר מאוד. פליישר היה הפרופסור היהודי הראשון באוניברסיטה בהונגריה. הוא היה בין עשרות המדענים היהודים שלא התנצרו כדי לקבל תואר פרופסור.
ביוגרפיה.
אנטל פליישר היה בנם של ברנאט פליישר, סוחר ושל יוזפין שווייגר. את לימודיו התיכוניים סיים בגימנסיה הראשית הקלוויניסטית בקצ'קמט. הוא רצה להיות רוקח ולכן אביו סידר לו התמחות אצל הרוקח אמיל גאלה בקצ'קמט, שם בילה שנתיים כמתמחה ושנה נוספת כעוזר. בגיל שמונה עשרה עבר לפשט לבית המרקחת פאוזר ואחר-כך לבית המרקחת ביטינגר בעיר שטייר באוסטריה עלית. הוא בילה שם שנה ועשרה ימים. בין השנים 1865 – 1866 למד רוקחות באוניברסיטת וינה ואחר כך קיבל משרת רוקח בעיר מושון בהונגריה מזרחית לגבול אוסטריה של היום, שם הזמין אותו הרופא הראשי של המחוז באופן רשמי להציג את תעודת הטבלתו לנצרות ואת תעודת הסמכתו לרוקחות. לאחר שהראשון לא קרה, הוא קיבל מכתב דחייה פרטי מהרופא הראשי וכתוצאה מכך עזב את העיירה מושון וחזר הביתה להוריו. באותה תקופה עדיין היה בתוקף חוק שאסר על אנשים ממוצא יהודי לעסוק ברוקחות. מכשול זה פגע עמוקות בצעיר בעל ההערכה העצמית והפך לנקודת מפנה של ממש בחייו.