במהלך עונת הוחתם מורנו על ידי ליגת ה-MLS, ושובץ בקבוצת די. סי. יונייטד. כבר בעונת הבכורה שלו במועדון סייע לקבוצה לזכות באליפות, כאשר פתח בהרכב של ברוס ארנה למשחק גביע ה-MLS מול לוס אנג'לס גלאקסי (לצדו של אצ'ברי, חברו לנבחרת). די. סי. גברה 2–3 בהארכה וזכתה בתואר. במקביל, סייע לה לזכות בגביע ארצות הברית הפתוח, ואף כבש את שערה השלישי של הקבוצה בניצחון 0–3 בגמר על רוצ'סטר ריינוס.
בעונת היה מורנו לאחד מהשחקנים הטובים של העונה בליגה. הוא היה למלך השערים של הליגה עם 16 כיבושים, וסייע לקבוצתו לזכות בתוארי האליפות ומגן האוהדים, עם ניצחון 1–2 בגביע ה-MLS על קולורדו ראפידס. מורנו כבש את השער הראשון במשחק, ונבחר בסיומו לשחקן המצטיין של הגמר. בזכות הופעותיו, נכלל לראשונה בהרכב העונה ב-MLS. לאחר תום העונה, חזר מורנו למידלסברו בהשאלה לשלושה חודשים, בהן שותף בשבעה משחקים, מתוכם חמישה בליגת המשנה, וכבש שער בודד.
עונת הייתה הטובה ביותר של מורנו מבחינה אישית, עם 16 שערים ו-11 בישולים בליגה, כאשר הוא מסיים שני במירוץ לתואר ה-MVP של ה-MLS, אחרי בן ארצו וחברו לקבוצה אצ'ברי. הוא סייע לקבוצתו להעפיל למשחק גביע ה-MLS השלישי ברציפות, שם נוצחה הקבוצה 0–2 על ידי שיקגו פייר. עם זאת, זכה עם הקבוצה באותה העונה בליגת האלופות של CONCACAF, כאשר פתח בהרכב בניצחון 0–1 על דפורטיבו טולוקה המקסיקנית במשחק הגמר, וכן בגביע אינטראמריקנה, שם פתח בצמד המשחקים שבסיכומם ניצחה הקבוצה 1–2 את ואסקו דה גאמה הברזילאית. בעונת זכה עם הקבוצה באליפות שלישית ובמגן האוהדים, עם ניצחון 0–2 בגמר על לוס אנג'לס גלאקסי, בו כבש מורנו את השער הראשון. באותה העונה כבש מורנו עשרה שערי ליגה ונכלל בפעם השנייה בהרכב העונה ב-MLS.
החל מעונת התחיל מורנו לסבול מפציעות חוזרות ונשנות, שגרמו לו להחמיץ חלק גדול מעונת , כאשר גם כשהיה כשיר פתח לרוב על הספסל. הדבר הוביל לעימות עם מאמנו ריי הדסון, ולהדחתו מהקבוצה לקראת עונת . הוא חתם בקבוצת מטרוסטארס, וגם במדיה לא זכה להופעות מרובות. הוא רשם 11 הופעות ליגה בהן כבש פעמיים בלבד, אחד מהם מול קבוצתו לשעבר, די.סי. יונייטד.
הגעתו של המאמן פיוטר נובאק לדי. סי. יונייטד לקראת עונת , הביאה לחזרתו של מורנו למועדון לאחר עונה אחת בלבד. הוא עבר מחנה אימונים אישי אינטנסיבי כדי למנוע פציעות, ואכן בעונת החזרה שלו רשם מורנו 27 הופעות ליגה וכבש שבעה שערים, וסייע לקבוצתו לזכות באליפות הרביעית והאחרונה בקריירה שלו, עם ניצחון 2–3 על קנזס סיטי ויזארדס בגביע ה-MLS, שם פתח בהרכב למשחק. כמו כן, נבחר מורנו בפעם השלישית להרכב העונה ב-MLS. הייתה זו הופעתו האחרונה בקריירה במשחק גביע ה-MLS.
על אף שלא הצליח להוביל את קבוצתו לזכייה באליפויות נוספות, המשיך מורנו לשבור שיאים ולהפגין יכולת גבוהה. הוא נבחר להרכב העונה גם בשתי העונות הבאות, ובסך הכול נכלל בהרכב העונה חמש פעמים בסך הכול. בשנת 2005 זכה להיכלל בהרכב כל הזמנים ב-MLS, ובעונות ו- זכה עם קבוצתו במגן האוהדים. בעונת זכה עם הקבוצה בגביע ארצות הברית הפתוח, לאחר ניצחון 1–2 על צ'ארלסטון באטרי.
ב-12 באוגוסט 2010 הודיעו השחקן והקבוצה כי עונת תהיה האחרונה של מורנו במועדון. משחקו האחרון במדי הקבוצה היה ב-23 באוקטובר, אז כבש בפנדל במפגש הביתי מול טורונטו. לאחר שחוזהו לא חודש בתום העונה, הוא השתתף בדראפט הבחירה מחדש אך לא נבחר ובעקבות כך פרש ממשחק פעיל בגיל 36.
בין השנים 2011 ל-2013 שימש כמאמן באקדמיית הנוער של די. סי. יונייטד.
נבחרת בוליביה.
מורנו החל את דרכו בנבחרת בוליביה כשהיה בן 17 וחצי בלבד. הוא זומן על ידי המאמן רמירו בלקוט לסגל הנבחרת לקראת קופה אמריקה 1991, על אף גילו וחוסר ניסיונו הבינלאומי, ואת הופעת הבכורה שלו ערך במהלך הטורניר, בשוויון 0-0 עם ב-11 ביולי 1991. יומיים אחר כך שותף בתבוסה 0–4 ל, שסיים את דרכה של בוליביה בטורניר מהמקום האחרון בבית.
מורנו נאלץ לחכות כשנה וחצי עד להופעתו הבאה בנבחרת, ואת שער הבכורה שלו כבש בהופעתו השביעית במדיה, בניצחון 1–2 על ב-27 במאי 1993. הוא זומן לסגל בוליביה לקראת קופה אמריקה 1993 על ידי המאמן חבייר אסקרגוטה, הטורניר השני שלו במדי הנבחרת, ושותף בכל שלושת משחקיה של בוליביה בטורניר, כאשר שוב כשלה להעפיל וסיימה אחרונה בבית.
על אף שלא שותף כלל במוקדמות מונדיאל 1994, זומן מורנו לסגל הנבחרת לקראת טורניר הגמר בארצות הברית על ידי אסקרגוטה. הוא עלה כמחליף במהלך המחצית השנייה בהפסד 0–1 ל, ולא שותף כלל בשוויון 0-0 מול . הוא שוב עלה כמחליף שתי דקות לתוך המחצית השנייה בהפסד 1–3 ל, שלאחריו הודחה בוליביה מהמקום האחרון בבית.
לאחר שלא זומן לסגל לקופה אמריקה 1995 על ידי אנטוניו לופס הבאס, הפך מורנו לחלק חשוב מהנבחרת במסגרת מוקדמות מונדיאל 1998, עם 13 הופעות בהן כבש שני שערים, אך לא הצליח לסייע לנבחרת להעפיל לטורניר הגמר. בתווך, זומן על ידי לופס הבאס לסגל הנבחרת לטורניר קופה אמריקה 1997 הביתי. מורנו שותף פעמיים בשלב הבתים, מול במשחק הראשון ובניצחון 0–1 על במשחק השלישי, שהעלה את בוליביה לרבע הגמר עם מאזן מושלם של שלושה ניצחונות ללא ספיגה. מורנו היה לחלק משמעותי בשלבי הנוקאאוט כששותף ברבע הגמר, בניצחון 1–2 על קולומביה. מורנו כבש את שערו הראשון במסגרת הקופה בחצי הגמר מול מקסיקו, בניצחון נבחרתו 1–3 ששלח אותה לגמר הטורניר. במשחק הגמר שוב שותף מורנו בהפסד 1–3 ל, והשאיר את בוליביה עם תואר הסגנית בלבד.
בקיץ 1999 זומן מורנו לסגל של המאמן הקטור ויירה לקופה אמריקה 1999, הרביעי שלו בנבחרת, תחת המאמן הקטור ויירה. לאחר הטורניר הקודם והמוצלח, כשלה בוליביה להעפיל משלב הבתים. מורנו שותף בכל שלושת משחקיה של בוליביה בטורניר. בהמשך אותו הקיץ השתתפה בוליביה בגביע הקונפדרציות 1999. היא העפילה אליו כסגנית אלופת דרום אמריקה 1997, (ברזיל האלופה כבר העפילה לטורניר כסגנית אלופת העולם 1998, במקום שפרשה). מורנו לא שותף מול במשחק הראשון, אך שותף בשוויון 0-0 מול ובהפסד 0–1 למקסיקו, שסיימו את דרכה של בוליביה בטורניר בתום שלב הבתים.
בשנת 2000 ערך מורנו חמש הופעות במסגרת מוקדמות מונדיאל 2002, אך מאז נעדר מסגל הנבחרת תחת חמישה מאמנים שונים במשך שש וחצי שנים, עד ששב לסגל של ארווין סאנצ'ס, המאמן וחברו של מורנו לנבחרת במשך תקופה ארוכה, במאי 2007. כחודש וחצי אחר כך זומן מורנו לסגל הנבחרת לקופה אמריקה 2007, החמישי והאחרון שלו. הוא שותף בכל שלושת משחקיה של בוליביה בטורניר, שהסתיימו בהדחתה של בוליביה בתום שלב הבתים.
מורנו ערך ארבע הופעות במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010, וב-22 באוקטובר 2008 ערך את הופעתו האחרונה במדי בוליביה, בהפסד 0–2 במשחק ידידות ל. בסך הכול כבש מורנו תשעה שערים ב-75 הופעות במדי בוליביה.
תומאס רומר
Ultramega OK
Ultramega OK הוא אלבום הבכורה של להקת הגראנג' סאונדגארדן שיצא לאור באוקטובר 1988.
אחרי שחרור שני המיני אלבומים: "Screaming Life" (ב-1987) ו"Fopp" (באותה השנה) בלייבל סאב פופ, חתמה הלהקה על חוזה הקלטות עם החברה SST. האלבום כלל אלמנטים של הבי מטאל, רוק פסיכדאלי והארדקור פאנק.
הלהקה יצאה לסיבוב הופעות בארצות הברית לאחר שחרור האלבום, ובנוסף סיבוב הופעות מעבר לים.
ב-1990 קיבל האלבום מועמדות לפרס הגראמי בעבור הופעת המטאל הטובה ביותר.
נתיב אריה
דודג' סדרה DH
דודג' סדרה DH (באנגלית : Dodge Serie DH) - היא מכונית משפחתית, מתוצרת חטיבת דודג' בקונצרן המכוניות האמריקאי קרייזלר אשר יוצרה בארצות הברית במספר תצורות בין השנים 1932–1931
היסטוריה.
חברת דודג' נוסדה בשנת 1900 על ידי האחים ג'ון פראנסיס דודג' והוראס אלגין דודג' בדטרויט שבמישיגן. בימיה הראשונים יצרה החברה חלקי מנוע ושלדה עבור תעשיית הרכב המתפתחת בעיר, בעיקר עבור החברות אולדסמוביל ופורד. למרות ההצלחה המסחרית שאפו האחים לייצר מכוניות משלהם. שאיפה זו התממשה לראשונה במכונית הראשונה, "דודג' דגם 30" (Dodge Model 30), ששיווקו ב-1915 כמתחרה יוקרתית יותר לדגם פורד מודל T הנפוץ. דגם 30 כלל כמה חידושים לאותה עת - גוף עשוי כולו פלדה, תיבת הילוכים חדשנית, ומערכת חשמל בת 12 וולט. תיבת ההילוכים והמנוע היו טובים מאלה של פורד T
(35 כוחות סוס לעומת 20).
בזכות איכות החלפים שייצרו ומעלותיה של המכונית היא הגיעה למקום שני במכירות הרכב בארצות הברית ב-1916.
באותה שנה השתמש הצבא האמריקני בהצלחה בדגם 30 בפעילותו המבצעית כנגד המהפכן המקסיקני פנצ'ו וייה.
בינואר 1920 הלך לעולמו ג'ון דודג' ובדצמבר אותה שנה נפטר גם הוראס דודג'. אלמנות השניים המשיכו בניהול החברה. דגם 30 שונה קלות ושווק כ"סדרת 116" (Series 116) אולם החברה ירדה למקום החמישי מכירות בארצות הברית ב-1925. באותה שנה מכרו אלמנות המייסדים את החברה ל-קבוצת משקיעים, שהחליטה, בעקבות ירידה נוספת במכירות (מקום שביעי ב-1927) למכור את דודג' ליצרן מכוניות אחר.
בשנת 1928 רכש קונצרן קרייזלר את חברת דודג' ומבחר הדגמים המיוצר ירד ל-13 בשתי קטגוריות (מ-19 דגמים בשלוש קטגוריות).
"דודג' סדרה DH".
"סדרת DH", שהוצגה בנובמבר 1930 לשנת הדגם של שנת 1931, הצטיידה במנוע שישה צילינדרים שפיתח 68 כ"ס. יחידת הכוח הייתה קדמית, בעוד הכונן היה אחורי. תיבת ההילוכים הייתה בעלת שלושה הילוכים ואילו המצמד היה לוח יחיד יבש. הבלמים היו הידראוליים בכל ארבעת הגלגלים.