השם המדעי שלה עבר מספר שינויים בשנים האחרונות. השם המדעי הנוכחי הוגדר על ידי Bauer בשנת 2003 ולפני כן היא הייתה ידועה בשם "Mabuya vittata". החומט ניזון בעיקר מחרקים ופרוקי-רגליים אחרים. עונת הרבייה היא ביום והחיזור באביב. בקיץ הנקבה משריצה 3-8 ולדות קטנים הגדלים ללא טיפול של הוריהם. רק מעטים מהצאצאים מגיעים לבגרות.
מצב שימור הלטאה הוא ללא חשש.
רוממה (ירושלים)
שפות הודו-אירניות
קשתית העין
המנון סרביה והמנון רפובליקה סרפקה
סלמן רושדי
גאיוס סוסיוס
גאיוס סוסיוס (בלטינית: Gaius Sosius) היה איש צבא רומאי שפעל בשלהי תקופת הרפובליקה הרומית (המאה ה-1 לפנה"ס).
תולדות חייו.
סוסיוס נבחר למשרת הקווסטור בשנת 66 לפנה"ס ולמשרת הפראיטור בשנת 49 לפנה"ס. עם פרוץ מלחמת האזרחים בין פומפיוס ליוליוס קיסר צידד בסיעה האופטימטית אולם לאחר שפומפיוס נמלט מאיטליה, החליף את נאמנותו ועבר למחנהו של קיסר.
לאחר רצח קיסר בשנת 44 לפנה"ס הצטרף סוסיוס למחנהו של מרקוס אנטוניוס. הוא השתתף במערכה כנגד האימפריה הפרתית בשנת 40 לפנה"ס, מערכה שמטרתה הייתה כיבושן מחדש של הפרובינקיות המזרחיות. הוא מונה מטעם אנטוניוס לאחראי על סוריה וקיליקיה, ולאחר ההצלחה בסילוק הפרתים הוא נשלח ליהודה בראשות שני לגיונות לשם סיוע להורדוס במלחמתו במתתיהו אנטיגונוס השני.
סוסיוס סייע להורדוס לדכא התקוממות שפרצה נגדו בגליל ובאביב של שנת 37 לפנה"ס החל יחד עם הורדוס במצור על ירושלים, המצור נמשך כחמישה חודשים ובסופו נכנעה העיר לכוחות הרומאים והחל טבח בתושביה, דבר שגרם לכניעתו של אנטיגונוס, לקיחתו בשבי והבאתו אל אנטוניוס שהורה על הוצאתו להורג.
בשנת 32 לפנה"ס מונה למשרת הקונסול. עם פרוץ מלחמת האזרחים בין אוקטביוס לאנטוניוס צידד סוסיוס באנטוניוס ותקף את אוקטביוס בחריפות במהלך נאום בסנאט. מעשה זה אילץ את סוסיוס לברוח מרומא והוא מצא מקלט אצל אנטוניוס במזרח.
סוסיוס שימש כמפקד בצבאו של אנטוניוס בעת שזה פלש ליוון, פיקד על שייטת בצי של אנטוניוס, נלחם וכמעט שהצליח להביס את לוקיוס ארונטיוס אולם הקרב נכשל עם הופעתו של מרקוס ויפסניוס אגריפה שהצליח להביס את סוסיוס. בקרב אקטיום פיקד סוסיוס על האגף הימני של אנטוניוס.
אחרי התבוסה בקרב נמלט סוסיוס משדה המערכה אולם אנשיו של אוקטביוס לכדוהו והוא נלקח בשבי. כתוצאה מהתערבותו של לוקיוס ארונטיוס חנן אותו אוקטביוס. עם שיחרורו השלים סוסיוס את שיקומו של מקדש אפולו בשדה מרס והקדיש אותו לאוקטביוס.
סאלמן רושדי
עצמות
עגבניות ירוקות מטוגנות (סרט)
עגבניות ירוקות מטוגנות (באנגלית: Fried Green Tomatoes) הוא סרט קולנוע משנת 1991, המבוסס על ספר של פאני פלאג באותו שם. פלאג אף כתבה את תסריט הסרט, בשיתוף עם קרול סובייסקי. את הסרט הפיק וביים ג'ון אבנט, ומככבות בו ארבע נשים: קתי בייטס, מרי סטיוארט מסטרסון, מרי-לואיז פרקר וג'סיקה טנדי.
עלילת הסרט.
הסרט בנוי כסיפור מסגרת, שבתחילתו אוולין קאוץ' (קתי בייטס) פוגשת בבית אבות את ניני ת'רדגוד (ג'סיקה טנדי), קשישה המתגוררת במקום. השתיים מתיידדות ונפגשות מספר פעמים. במהלך המפגשים מספרת ניני לאוולין בהמשכים את זכרונותיה מהעיירה "וויסל סטופ" שבאלבמה, בתקופה שבין שתי מלחמות העולם. במרכז האירועים שעליהם מספרת ניני עומדות שתי דמויות: אידג'י ת'רדגוד (מרי סטיוארט מסטרסון) ורות' ג'יימסון (מרי-לואיז פרקר), שניהלו יחד את בית הקפה בעיירה (בו הגישו עגבניות ירוקות מטוגנות - מנה מסורתית בדרום ארצות הברית - ומכאן שמו של הסרט).
אוולין קאוץ' היא עקרת בית מתוסכלת, שלא מוצאת עניין בחייה. בעלה, אד, לא מקדיש לה תשומת לב מרובה ובנם, קאל, עזב זה מכבר את הבית ופנה לחיים עצמאיים. אוולין מנסה להתמודד עם התיסכול שהיא חווה בחיי הנישואין ומצטרפת לקבוצת תמיכה לנשים, אך הביטחון העצמי הנמוך שלה ושמרנותה מקשים עליה לשנות את המצב שבו היא נמצאת. עם התפתחות הסיפור על אודות אידג'י ורות', גוברת ההזדהות של אוולין עם דמותה של אידג'י העצמאית בעלת הרצון הנחוש, ובמקביל מתהדק קשר החברות בינה ובין ניני.
סיפורה של ניני נפתח בחתונת אחותה של אידג'י. אידג'י היא ילדה צעירה, מרדנית ונערית, שקשורה מאוד לאחיה הגדול, באדי. באדי מחזר אחרי בחורה בשם רות', ובשעה שהוא, רות' ואידג'י יוצאים לטיול קצר באזור, באדי נדרס על ידי רכבת ומת. אידג'י מתאבלת על מות אחיה האהוב ומתרחקת ממשפחתה.
התמונה הבאה בסיפורה של ניני מפגישה שוב את אידג'י, בת עשרה עצמאית ואנטי-ממסדית, עם רות', שהגיעה לעיירה להדריך את חוגי הנוער של הכנסייה. בהשפעת אימה של אידג'י מנסה רות' "להחזיר למוטב" את אידג'י, ולמרות שאיננה מצליחה לעשות זאת, מתפתחת בין השתיים ידידות. בהמשך עוזבת רות' את העיירה כשהיא נישאת לפרנק בנט ועוברת לג'ורג'יה. אידג'י מנסה לשכוח מרות', אך בהמשך מבקרת אותה ומגלה שבעלה של רות' מכה אותה, ושהיא בהיריון. אידג'י עוזרת לרות' להימלט מפרנק והן חוזרות יחד לוויסל סטופ, שם יולדת רות' את בנה וקוראת לו באדי ג'וניור. אביה של אידג'י מעניק להן סכום כסף שבאמצעותו פותחות השתיים בית קפה.
בהמשך מגיע פרנק בנט לעיירה, מאיים על רות' ובהזדמנות אחרת מנסה לחטוף את באדי ג'וניור, אך ניסיונו מסוכל בנסיבות שנשארות עמומות ומאוחר יותר מדווח כי הוא נעדר. לאחר שריבוי בגשמים גורם להצפות מתגלה הטנדר של פרנק בתוך נהר סמוך, ובאופן אוטומטי אידג'י הופכת לחשודה ברצח, כיוון שאיימה להרוג אותו בזמן שניסה למנוע מרות' לעזוב את ביתו. היא נעצרת יחד עם ביג ג'ורג', בנה של הטבחית במסעדה ואחד העובדים בעצמו. השריף מציע לאידג'י לברוח ולהציל את עצמה, כיוון שהמושבעים יסתפקו בתלייתו של ג'ורג' - גבר שחור - אבל היא מסרבת. במהלך המשפט מעיד הכומר המקומי לטובת אידג'י וג'ורג' ומספק להם אליבי מזויף לתקופת הזמן שפרנק נעלם. על סמך עדותו (ומתוקף סמכותו ככומר) ובנוסף בשל היעדר גופה, השופט מזכה את אידג'י וג'ורג' מאשמה.
לאחר המשפט רות' מאובחנת עם סרטן ולאחר מותה בית הקפה נסגר ובעקבותיו גם חנויות אחרות והעיירה מתרוקנת מתושביה. בסיום הסיפור ניני חושפת את האמת על מותו של פרנק: סיפסי הרגה אותו כשהכתה בראשו עם מחבת כשניסתה למנוע ממנו לחטוף את באדי ג'וניור, ואידג'י נתנה לג'ורג' להשתמש בגופה לברביקיו שמוגש בבית הקפה.
אוולין מגלה שבזמן שניני שהתה בבית האבות ביתה נידון להריסה ולכן אין לה לאן לחזור כשהיא משתחררת, והיא מציעה לה לבוא לגור איתה ועם בעלה אד (על אף התנגדותו, כשהיא מפגינה ביטחון ועומדת על שלה). כשהן פונות לדרכן הן עוברות ליד קברה של רות' ורואות לצדו צנצנת ובתוכה חלת דבש, ופתק שחתום בשם "מקוסמת הדבורים" - הכינוי הישן של אידג'י - ובכך מתגלה שהיא עדיין בחיים.
הבדלים בין הספר לסרט.
בניגוד לספר, הסרט אינו מציג באופן מפורש את מערכת היחסים הלסבית בין רות' ואידג'י ומותיר אותה עמומה. ברצועת "הערות הבמאי" שבגרסת ה-DVD לסרט, מתייחס הבמאי לשינוי זה ומציין שסצנת מלחמת האוכל בין שתי הנשים אמורה להיות מטאפורה להתעלסות. בעת יציאתו לאקרנים, זכה הסרט לביקורת בנושא הסתרת הסממנים הלסביים של מערכת היחסים מצד מבקרים ופעילי זכויות להט"בים. למרות ביקורת זו, זכה הסרט לפרס "הסרט הטוב ביותר עם תוכן לסבי" לשנה זו מטעם הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה.
הבדל נוסף הוא גורלה של ניני, שנפטרה בסוף הספר, בעוד שבסוף הסרט היא עוברת להתגורר עם אוולין.
כמו כן בסרט מתואר מותו של באדי כאשר הוא, אידג'י ורות' מטיילים יחד. הכובע שרות' חבשה עף אל פסי הרכבת; באדי הולך לתפוס את הכובע אך רגלו נתקעת בין פסי המסילה. באדי רואה את הרכבת מתקרבת אך לא מצליח להשתחרר בזמן, הרכבת פוגעת בו והוא נהרג. בספר, באדי נהרג בעת שהיה עם חבריו, מפגיעת רכבת שאותה כלל לא שמע ולא ידע שמתקרבת. אידג'י לא הייתה באזור ורות' אפילו לא הכירה אותם באותה העת.
ובנוסף, בסרט רות' נוכחת במשפט של אידג'י וג'ורג' ואף מעידה בו, בעוד שבספר המשפט נערך 8 שנים לאחר פטירתה של רות'.
אינטגרלים מוכללים
כיכר החירות (ירושלים)
סבשטיאאו דה מלו
סבשטיָאו ז'וזה דה קרוואליו אִ מלו, מרקיז פומבל, רוזן אוּאֵירַשׁ, מרקיז פומבל (בפורטוגזית: Sebastião José de Carvalho e Melo; 13 במאי 1699 - 15 במאי 1782) היה פוליטיקאי פורטוגזי בן המאה ה-18.
דה מלו היה שר הממלכה (תפקיד המקביל לשר הפנים של ימינו) בממשלתו של ז'וזה הראשון, מלך פורטוגל מ-1750 עד 1777. הוא היה ללא ספק השר הבכיר בממשלה, וכיום נחשב לראש הממשלה דה פקטו באותה תקופה. מלו ידוע בכך שהנהיג ושיקם את פורטוגל לאחר רעידת האדמה בליסבון שהתרחשה ב-1755.
חייו.
משפחתו ותחילת דרכו.
דה מלו נולד בליסבון במשפחת אצולה, בנם של מנואל דה קרבאליו א אטאידה, בעל נכסים באזור לייריה, ואשתו תרזה לואיזה דה מנדונסה א מלו.
בנעוריו למד באוניברסיטת קוימברה ולאחר מכן שירת תקופה קצרה בצבא. לאחר שחרורו עבר לגור בליסבון והתחתן בסתר עם תרזה דה מנדונסה א אלמדה, אחייניתו של רוזן אָרְקוּשׁ. הנישואים גרמו לסערה מכיוון שתרזה נישאה לו בניגוד לרצון משפחתה. הוריה של אשתו הפכו את חיי הזוג הצעיר לבלתי נסבלים, ולבסוף הם עברו לביתו של מלו באזור .
קריירה פוליטית.