רמברט דודואנס מזכיר אותה בספרו, וטוען שהיא ככל הנראה לא הייתה ידועה בעת העתיקה. בכתבים מהמאות ה-17 עד ה-19 מוצגת הכרובית כמגיעה מקפריסין. הכרובית החלה להתפשט מאיטליה לצפון ומערב אירופה במאה ה-17, אולם עוד בשנת 1694 כמעט ולא גידלו אותה בצרפת. בשלב מסוים היא עלתה על שולחנו של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת ובמהירות רבה החלה לצבור פופולריות מיוחדת בקרב חקלאי חבל ברטאן שבצפון-מערב צרפת שרבים מהם החלו לגדל את הכרובית.
בתחילת המאה ה-19 החלו לגדל בהודו זן של כרובית שהתאים את עצמו לאקלים החם והלח של הודו.
גידול.
הכרובית רגישה במיוחד לתנאי גידולה. בדרך כלל היא מתפתחת טוב באקלים קריר ולח. קולסי (ראשי) הכרוביות שגדלות ביובש הם קטנים ולא מוצקים. עם זאת, קור קיצוני עלול לפגוע בכרובית בצורה קשה.
לרוב, צמחי כרובית מתחילים את גידולם בחממה בה הם מונבטים מזרעים וגדלים לתקופה של 35-40 ימים. לאחר מכן, מועברים שתילי הכרובית לשדה בו הם גדלים במשך 40-300 ימים נוספים, בהתאם לזן ולתנאי הגידול המקומיים. חשיפת תפרחת הכרובית לאור השמש בשדה גורמת לשינוי צבעה מלבן לצהוב ועל כן נהוג לקשור את עלי הכרובית סביב ראש הכרובית באופן המסתיר את ראש הכרובית מהשמש, כדי להותיר את התפרחת לבנה לצורך שיווק.
על פי הערכה לשנת 2002, ברחבי העולם גידלו כ-15.3 מיליון טון של כרובית על שטח של 8120 קמ"ר. אזורי הגידול העיקריים של כרובית היו סין - 3030 קמ"ר, הודו - 2600 קמ"ר, אירופה - 1200 קמ"ר, צפון אמריקה - 370 קמ"ר, המזרח התיכון - 200 קמ"ר, צפון אפריקה - 100 קמ"ר ויפן - 100 קמ"ר. באפריקה הטרופית מגדלים את הכרובית בכמות קטנה ברמות גבוהות עם אקלים יחסית קריר, ובמערב אפריקה בעונה הקרה.
בישראל, שטח הגידול של כרובית גדל בהתמדה משנת 1970 עד שנת 2000, משטח של 5.2 קמ"ר ב-1970, 6.7 קמ"ר ב-1980, ו-9.9 ב-1990 ל-12.2 קמ"ר בשנת 2000, גידול שתאם את הגידול באוכלוסייה. בשנת 2005 גידלו כרובית על שטח של 11.3 קמ"ר וב-2006 על שטח של 15.8 קמ"ר. היקף התפוקה של הכרובית בשנים 2000-2008 נע בין 20.2-26.1 מיליון טון לשנה.
אכילת הכרובית.
הכרובית זכתה לפופולריות עוד ביוון העתיקה ובקיסרות הרומית, בהן היה נהוג לאכול רק את "החלק הלבן" של הכרובית, דהיינו את הפרחים ועוקציהם. בהמשך, האיטלקים אימצו גם את העלים והגבעולים הירוקים של הכרובית.
בימינו מגדלים כרובית בעיקר בשל התפרחת שלה. בדרך כלל אוכלים את הכרובית מבושלת או מטוגנת, אך יש מתכונים רבים גם לכרובית טרייה, לרוב קצוצה דק לתוך סלט, אפויה וכבושה. הכרובית מהווה חלק מסלטים רבים - בדרך כלל עם ברוקולי, אפונה וגזר. הכרובית נמכרת טרייה וקפואה וגם בתערובת של ירקות מיובשים.
פיתחנש
פִּיתְחַנַש היה מלך החתים בתקופת הברונזה במאה ה-17 לפנה"ס. פיתחנש קבע את העיר קוּשַרַש בדרום-מזרח אנטוליה לבירתו. בתקופת שלטונו כבש פיתחנש את העיר כַּנֶש (נשש) שהיוותה עד לאותה עת את מוקד הסחר האשורי באשור הקדומה עם המושבות האשוריות באנטוליה. יורשו היה אניתש שנודע בעיקר בזכות כיבוש העיר חתושש, בירתם העתידה של החתים.
מיכה 8+
מיכה 9
קתדרלת לינץ
קתדרלת לינץ הנקראת באופן רשמי קתדרלת מריה הקדושה (Mariendom) וידועה בשם הקתדרלה החדשה (Neuer Dom) היא קתדרלה נאו-גותית קתולית בלינץ, אוסטריה.
בניית הקתדרלה החלה ב-1855 בידי הבישוף פרנץ יוזף רודיגייר (Franz Joseph Rudigier). אבן הפינה הונחה ב-1862 והקתדרלה נחנכה ב-1924 בידי הבישוף יוהנס מריה גפלנר (Johannes Maria Gföllner). הקתדרלה תוכננה בידי וינסנץ שטאץ (Vincenz Statz), רב-הבנאים של הארכידיוקסיה של קלן, בסגנון גותי צרפתי למעט החריגה מחזית בעלת שני מגדלים לטובת חזית בעלת מגדל אחד, כמו בקתדרלת פרייבורג.
ב-2017 נערך שיפוץ יסודי בפנים הקתדרלה, ובו בין השאר הועבר המזבח הראשי למקום המצלב ושופר החימום הפנימי. ב-21 ביוני 2018 ניזוק המגדל הראשי של הקתדרלה בעקבות תאונת עגורן.
אדריכלות ומבנה.
הקתדרלה בנויה בסגנון נאו-גותי בהשראת אדריכלות גותית מאוחרת והיא הגדולה ביותר באוסטריה, אך לא הגבוהה ביותר. בחזית המערבית ישנו מגדל בודד, המאפיין כנסיות גרמניות (דוגמת קתדרלת פרייבורג והמינסטר של אולם). בראש המגדל מתנוסס צריח מחודד בגובה של כ-, הנמוך ב-2 מטר מגובה הצריח של המגדל הדרומי של קתדרלת סטפנוס הקדוש (שטפנסדום, 136.7 מטר) בווינה. במקור, תוכנן צריח יותר גבוה אך תכנון זה בוטל בעקבות חוק שאסר על בניית מבנים גבוהים יותר מהמגדל הדרומי של השטפנסדום. על המגדל הותקנו מספר שעונים גדולים לרווחת הציבור.
הקתדרלה בנויה על בסיס אולם תווך בן 3 אגפים (ספינה ראשית ברוחב 27.5 מטר ושתי ספינות משניות ברוחב 13.5 מטר) שאורכו 130 מטר. הוא נחצה בידי טרנספט (בית הרוחב) שאורכו 60 מטר. שטח הקרקע של הקתדרלה הוא 5,170 מטר רבוע. בקתדרלה יש 20,000 מושבים לאורך הספינה הראשית, 142 חלונות ויטראז', 54 עמודים בקומת הארקדה ו-17 מזבחים.
בחזית המערבית נמצא השער הראשי, שמעליו טימפנון ועליו פיסול גותי רב. בכל אחת מחזיתות בית הרוחב יש שער גם כן. מעל כל שער ישנו חלון רוזטה בסגנון גותי לוהב. מבנה הקיר הוא בעל שתי קומות: קומות הקשתות (הארקדה) וקומת התאורה. מבחוץ נתמכת הקתדרלה על ידי תמיכות דואות חינניות. מעל מקום המצלב ישנו צריח פלש קטן.
ראוי לציין את 142 חלונות הויטראז' מזכוכית צבעונית של הקתדרלה. הידוע מכולם הוא "חלון לינץ" שמתאר את ההיסטוריה של העיר. החלון מכיל גם דיוקנאות של פטרונים ומממנים. בזמן מלחמת העולם השנייה מספר חלונות, בעיקר באגף הדרומי, ניזוקו. במקום לשחזרם הם הוחלפו בחלונות ויטראז' שהכילו אמנות מודרנית. בקמרון הקבורה של הקתדרלה אפשר למצוא פסלים מאת S. Osterrieder המציגים את סצנת הלידה של ישו והצגה של בגדי הכמורה המהודרים של הבישוף רודיגייר.
The Uplift Mofo Party Plan
The Uplift Mofo Party Plan הוא אלבומה השלישי של להקת הרד הוט צ'ילי פפרז שראה אור ב-29 בספטמבר 1987.
זהו האלבום הראשון והיחיד שבו הופיעו כל חברי הלהקה המקורית, אנתוני קידיס, פלי, הלל סלובק וג'ק איירונס.
האלבום מכר 750 אלף עותקים וכולל את הלהיטים Fight Like A Brave וBehind The Sun.
המאה ה-13 לפני הספירה
הליוטרופ
הֶלְיוֹטרוֹפּ או אבן־דם (באנגלית: Bloodstone) הוא אבן חן, אחת מצורות המינרל כלקדון (סוג של קוורץ). ההליוטרופ שייך לקבוצת המינרלים הטקטוסיליקטיים - (סיליקטים במבנה מרחבי), ונוסחתו הכימית SiO2. ההליוטרופ הוא סוג של קוורץ המכונה פלזמה בגוון ירוק כהה עם כתמים אדומים כהים של ג'ספר (ישפה), סוג נוסף של קוורץ, שצבעו אדום בשל נוכחות של תחמוצת ברזל. גודל הכתמים, הדומים לכתמי דם (ומכאן השם העממי, אבן־דם), משתנה בין כתמים קטנים הנבלעים ברקע הירוק לבין כתמים גדולים בולטים. הגבישים של המינרל, כמו בכל צורות הכלקדון, קטנים עד כדי כך שניתן לראותם במיקרוסקופ בלבד (קריפטוקריסטלים - גבישים סמויים). תכונה זו מבדלת את ההליוטרופ מקוורץ שקוף, אמטיסט, ציטרין וסוגים נוספים של קוורץ גבישי שהם בדרך כלל שקופים ויוצרים גבישים בעלי שש פאות הניתנים לזיהוי בקלות. סוגים נוספים של קוורץ בעל גבישים זעירים כוללים את האגט, הקרנליאן והאוניקס.
מקור השם הליוטרופ מיוונית, "מסובב השמש", רמז לאגדה המוזכרת גם אצל פליניוס הזקן על פיה הכנסת הליוטרופ למים תהפוך את דמות השמש המשתקפת במים לצבע אדום כדם. אגדה נוספת על ההליוטרופ מספרת כי האבן נוצרה כשישו נצלב וחייל רומי דקר אותו בצדו בחנית ודמו טפטף על אבן הקוורץ הירוקה.
המצרים הקדמונים והבבלים השתמשו בהליוטרופ ליצירת חותמות. השימוש העיקרי בהליוטרופ הוא ביצירת תכשיטים, אבל גם בהכנת פסלונים, כוסות וכדים קטנים.
בארצות הברית, באוסטרליה ובתאילנד ההליוטרופ הוא אבן ההולדת התחליפית של חודש מרץ.
המקור העיקרי להליוטרופ הוא הודו. מקורות נוספים של הליוטרופ הם אוסטרליה, גרמניה, איטליה סקוטלנד, קנדה, מקומות שונים בארצות הברית (מיין, קונטיקט וקליפורניה) וברזיל.
מדינת אי
מדינת אי היא מדינה הממוקמת באי או בקבוצת איים, ואין לה טריטוריה יבשתית כלשהי.
בעולם ארבעים ושבע מדינות אי כשחלקן קטנות ביותר. חלק ממדינות האי מרוכזות על אי אחד עיקרי או על שני איים עיקריים, כגון ניו זילנד. אחרות מפוזרות על פני מאות, ולעיתים אלפים של איים קטנים, כדוגמת מדינת הפיליפינים המורכבת מ-7000 איים. חלק ממדינות האיים חולקות את האי המרכזי שבו הן שוכנות עם מדינות נוספות: כך למשל האיטי והרפובליקה הדומיניקנית חולקות את שטחו של האי היספניולה, ולברוניי שהיא מדינת אי, גבול משותף עם מלזיה המזרחית, שאינה מדינת אי כלל שכן חלקה המערבי שוכן בחצי האי המלאי. אינדונזיה היא מדינת האי שמחזיקה בשיא של שלושה גבולות יבשתיים עם שלוש מדינות נפרדות על שלושה איים שונים (עם מלזיה על האי בורנאו, עם מזרח טימור על האי טימור, ועם פפואה גינאה החדשה על האי גינאה החדשה). בחריין וסינגפור הן מדינות אי שמחוברות כיום ליבשה באמצעות גשר, ואילו בריטניה מחוברת ליבשה באמצעות מנהרה.
מאפיינים.
מבחינה פוליטית, נוטות מדינות אי להיות דמוקרטיות יותר מאשר מדינות יבשתיות; עם זאת הן נוטות יותר, ובעיקר הקטנות ביניהן, גם לחוסר יציבות פוליטית.