מלך השערים של קופה מרקונורטה בכל הזמנים הוא אוטילינו טנוריו מאקוודור. לזכותו 11 שערים בטורניר, כולם במדי אמלק. שבעה משעריו בטורניר נכבשו במהדורה של שנת 2001, בהם שני שעריה של אמלק במשחקי הגמר מול מיונאריוס.
מלכי השערים של הטורניר לפי עונה הם:
ענף שורש היד הגבי
ענף שורש היד הכפי (עורק הגומד)
עֲנַף שֹׁרֶשׁ הַיָּד הַכַּפִּי (TA: ramus carpalis palmaris) הוא ענף עורקי בשורש כף היד המסתעף מעורק הגומד.
ענף שורש היד הכפי חוצה את קדמת שורש כף היד, מתחת לגידי השריר כופף האצבעות העמוק, ומשיק לענף שורש היד הכפי היוצא מעורק החישור.
סטאנלי קלארק
הענף הכפי העמוק
הֶעָנָף הַכַּפִּי הֶעָמֹק (TA: ramus palmaris profundus) הוא ענף עורקי בכף היד המסתעף מעורק הגומד.
הענף הכפי העמוק עובר בין השריר מצדיד הזרת והשריר כופף הזרת הקצר, וכן דרך התחל של השריר מנגד הזרת. הוא משיק בסופו לעורק החישור ויוצר עמו את קשת כף היד העמוקה.
למי קילמיסטר
איאן פרייז'ר "למי" קילמיסטר (באנגלית: Ian Fraser "Lemmy" Kilmister; 24 בדצמבר 1945 – 28 בדצמבר 2015) היה מוזיקאי, זמר וכותב שירים אנגלי אשר מוכר בעיקר כמייסד ומוביל להקת המטאל מוטורהד.
בצעירותו הושפע רבות מסגנון הרוק'נ'רול ויצירתם המוקדמת של להקת הביטלס, דבר שהוביל להצטרפותו למספר להקות רוק במהלך שנות ה-60 והעיקרית שבהן הייתה להקת ה-Rockin' Vickers. בהמשך הצטרף כאיש צוות לצוותי ההופעות של ג'ימי הנדריקס ולהקת דה נייס ולאחר מכן הצטרף ללהקת רוק החלל הוקווינד. לאחר שפוטר מהלהקה, הוא ייסד את להקת ההבי מטאל המצליחה מוטורהד ותפקד בה כסולן, בסיסט, כותב השירים העיקרי ומנהיג הלהקה. במהלך פעילותו בלהקה, עסק בהקלטות והופעות רבות באופן רציף עד מותו. למי השפיע על אמנים רבים בז'אנר המטאל.
השירה אל מיקרופון מוגבה במיוחד, שפמו וכובע הבוקרים אשר חבש על ראשו, היו מסימני ההיכר הידועים ביותר שלו. לצד כישוריו וסגנונו המוזיקלי, למי היה ידוע בשל סגנון חייו הפרוע שכלל צריכת סמים ואלכוהול, קיום יחסי מין עם נשים רבות ואיסוף פריטים נאצים.
ביוגרפיה.
השנים המוקדמות.
למי נולד בסטוק-און-טרנט שבמחוז סטפורדשייר בערב חג המולד. כאשר היה בן שלושה חודשים הוריו נפרדו ואמו עברה יחד עם סבתו עברו לעיר סמוכה בשם ניוקאסל-אנדר-ליים ומשם עברו למאדליי השכנה. כאשר היה בן 10, אמו נישאה לכדורגלן בשם ג'ורג' ויליס אשר היו לו שני ילדים מנישואים קודמים, איתם למי לא הסתדר. המשפחה עברה לחווה באי אנגלסי שבצפון ויילס, שם חווה תחושת זרות כאנגלי היחיד בין מאות ילדים וולשים. הוא למד בבית הספר באמלוך שם קיבל לראשונה את הכינוי "Lemmy", אף על פי שלא היה בטוח מה המקור לכך. נטען כי המקור לכך הוא המשפט "lemmy [lend me] a quid till Friday" בשל הרגלו ללוות כסף מאנשים לטובת הימורים במכונות מזל.
ראשית דרכו במוזיקה.
בתקופה זו גבר העניין שלו במוזיקת רוק אנד רול, בנות וסוסים. לאחר שמשפחתו עברה לקונווי הוא עזב את בית הספר והחל לעבוד בעבודות אחזקת בית ובמקביל ניגן בגיטרה עבור להקות מקומיות וכן לקח שיעורים בבית הספר לרכיבה על סוסים. בגיל 16 צפה בהופעה של הביטלס במועדון המערה (הקאוורן), בעקבותיה למד ללוות בנגינה את אלבומם הראשון, Please Please Me. בגיל 17 פגש נערה בחופשה ושמה קתי. הוא נסע בעקבותיה אל סטוקפורט (שבמחוז מנצ'סטר רבתי) שם היא נכנסה להריון וילדה את בנו שון, שנמסר לאימוץ.
פרויקטים צדדיים.
ב-2004 למי התארח בפרויקט המטאל השאפתני של דייב גרוהל פרובוט.
מותו.
ב-28 בדצמבר 2015, ארבעה ימים לאחר יום הולדתו ה-70, נפטר קילמיסטר בביתו, בלוס אנג'לס שבקליפורניה, כתוצאה מסיבוכים של מחלת סרטן אגרסיבית. חברי מוטורהד דיווחו על מותו בדף הפייסבוק הרשמי של הלהקה באותו יום. לפי הפרסום, גילה קילמיסטר אודות מחלתו רק ב-26 בדצמבר, יומיים טרם פטירתו.
ציוד וסגנון.
למי נהג להציב את המיקרופון בנקודה גבוהה באופן לא שגרתי, שנראה כאילו הוא מתבונן לשמיים ולא אל הקהל. הוא הסביר זאת כדרך שבה נוח לו יותר לשיר וכן דרך נוספת להימנע מלראות את הקהל.
בספטמבר 1996, גיטרת הבס מדגם Rickenbacker הוצגה בתערוכה בהיכל התהילה של הרוק אנד רול בקליבלנד.
תדמית.
איסוף פריטים נאציים.
בשל מנהגו של למי לאסוף פריטי צבא נאציים וכן לאור העובדה שחרט על גיטרת הבס שלו את סמל צלב הברזל, נטען כנגדו כי הוא אוהד של הנאציזם. הוא הצהיר בתגובה כי הוא אסף את המזכרות בשל ערכים אסתטיים בלבד, והגדיר עצמו כאנרכיסט או ליברטריאני, המתנגד לקומוניזם, פשיזם וכל אידאולוגיה קיצונית אחרת.
ג'ף הנמן, מייסד להקת הת'ראש מטאל סלייר, התיידד עם למי על רקע התחביב המשותף שלהם. לפי הביוגרפיה של קית' אמרסון, הוא קיבל מלמי שני סכינים של הנוער ההיטלראי, בעת שלמי היה חבר צוות של דה נייס. אמרסון נהג להשתמש בסכינים אלו, בטרם השמידן, לשם החזקת קלידים בעת קונצרטים של דה נייס ו-ELP.
קישורים חיצוניים.
בעקבות מותו:
הקומפלקס הצבאי-תעשייתי
הקומפלקס הצבאי-תעשייתי הוא כינוי למערכת היחסים המדינית-כלכלית בין בית המחוקקים, כוחות הביטחון ותעשיות הנשק שתומכות בהם. יחסים אלה כוללים תרומות פוליטיות, אישורים מהדרג הפוליטי לרכש צבאי, שדלנות ומנגנון פיקוח על התעשיות. הגדרה רחבה יותר של המונח כוללת את כל רשת החוזים ותזרים הכספים והמשאבים בין תאגידי התעשיות הביטחוניות, משרד ההגנה, הרשות המחוקקת והרשות המבצעת.
בכל מדינה בה קיימת תעשייה צבאית ניתן לזהות קומפלקס צבאי-תעשייתי, אך בארצות הברית זכה הביטוי לתפוצה רחבה במיוחד עקב נאום הפרידה של נשיא ארצות הברית דווייט אייזנהאואר ב-17 בינואר 1961, בו הזהיר את הציבור מהסכנה הטמונה באינטרסים המשותפים לתעשיות הביטחוניות ולאנשי הצבא במערכת הביטחון. ארצות הברית הייתה אז המדינה בעלת תקציב הביטחון הגבוה ביותר בעולם, ומאז התקציב אף גדל.
תולדות שיתוף הפעולה הצבאי-תעשייתי.
התיאום בין גורמי שלטון, גורמי צבא ותעשיית הנשק החל במאה ה-19. לפני כן, במשך מאות שנים, תעשיות צבאיות כמו מפעלים לייצור נשק או אוניות היו בבעלות ממשלתית מלאה. במאה ה-19 הוחדרו טכנולוגיות חדשניות לכלי הנשק, בתחילה נשק אוטומטי וספינות מלחמה, ומאוחר יותר רכב קרבי משוריין, מטוסי קרב וטילים. הצורך בחדשנות זו גרם לממשלות רבות לשלב חברות פרטיות בתעשיות הנשק, לטובת המאמץ המלחמתי. מערכת יחסים זו סימנה את תחילתו של הקומפלקס הצבאי-תעשייתי.
בבריטניה, צרפת וגרמניה הוחש התיאום בין הגורמים בעקבות מלחמות גדולות באותה עת, בעיקר מלחמת צרפת–פרוסיה ומלחמת קרים, ולאחר מכן בעקבות מלחמת העולם הראשונה. אחרי המלחמה מדינות אלו החדירו טכנולוגיות נוספות לשימושים צבאיים, וחיזקו את מערכות היחסים בין הגורמים בקומפלקס. בשנות ה-30 של המאה ה-20 הואץ תהליך ההתחמשות, והצטרפו אליו גם יפן וארצות הברית. בתקופה זו הוכפלו ההוצאות הצבאיות באירופה.
בתקופת מלחמת העולם השנייה ולאחריה שוב זינקו ההוצאות הצבאיות, ובין השאר כללו תוכניות מחקר כמו פרויקט מנהטן, שבו מספר מעצמות שיתפו פעולה לפיתוח נשק גרעיני. גם המלחמה הקרה כללה מרוץ חימוש תמידי בין המעצמות, ארצות הברית וברית המועצות, שהצריך רכש צבאי מתמשך. על רקע זה מצא לנכון נשיא ארצות הברית דווייט אייזנהאואר להעלות את נושא ההצטיידות הצבאית לתודעה הציבורית בנאום הפרידה שלו.
ההוצאה הצבאית השנתית של ארצות הברית היוותה ב-2010 כ-47% מההוצאות הצבאיות הכוללת בעולם, וב-2014 היוותה כ-34%.
ניתוח משנת 1962 מראה כי תעשיות הנשק אכן גדלו באופן חריג בתקופה שבין מלחמת העולם השנייה לנאום אייזנהאואר, ובעיקר עלה כוחן של החברות בואינג, ג'נרל דיינמיקס ולוקהיד קורפוריישן. בשנת 1977, בעקבות מלחמת וייטנאם, חלה ירידת מה בכוחו של הקומפלקס הצבאי-תעשייתי, לאחר שנשיא ארצות הברית ג'ימי קרטר הכריז על מדיניות חדשה שמטרתה "להתנתק מהעבר הצבאי של אמריקה." אולם לאחר קרטר נבחר רונלד רייגן לנשיאות, וכוחו של הקומפלקס הצבאי-תעשייתי בארצות הברית שב לשגשג.
שימושים מוקדמים בביטוי.
חוקרים זיהו קומפלקס צבאי-תעשייתי כבר בתקופת גרמניה הנאצית. אחד החוקרים, דניאל גרן, כתב בשנת 1936 ספר בשם "פשיזם ועסקים גדולים" ובו תיאר את תמיכת ממשלת גרמניה הפשיסטית בתעשיית הנשק, ומחקר משנת 1942 מראה כיצד תרמה מערכת יחסים זו לעליית הנאציזם.
בארצות הברית כבר ב-1944 הזהיר איש מדעי המדינה פרידריך האייק מהתעצמות התעשיות הצבאיות שלא-לצורך עקב שילוב מפקדים צבאיים בתפקידים שלטוניים. המושג "קומפלקס צבאי-תעשייתי" הופיע כנראה לראשונה במאמר בשנת 1947 בכתב העת Foreign Affairs, ונעשה בו שימוש נרחב יותר בספר על החברה האמריקאית משנת 1956, בו נטען שארצות הברית מונהגת על ידי ברית של אנשי צבא, אנשי עסקים ומנהיגים פוליטיים, המונעים על ידי אינטרסים הדדיים, שלעיתים קרובות סותרים את עקרונות השלטון הדמוקרטי.
בזמן נאום אייזנהאואר היו שני הקשרים עיקריים שבהם השתמשו בביטוי. הראשון היה מלחמת וייטנאם, שמתנגדיה השתמשו בביטוי לעיתים קרובות, בטענה שהקומפלקס הצבאי-תעשייתי מזין את העימות. השני היה המלחמה הקרה, עליה כתב ג'ורג' קנאן: "גם אם ברית המועצות הייתה שוקעת יום אחד בקרקעית האוקיינוס, הקומפלקס הצבאי-תעשייתי האמריקאי היה נשאר ללא שינוי משמעותי, עד שאויב אחר היה צץ. כל אפשרות אחרת עלולה לשתק על הכלכלה האמריקאית."
השימוש במושג על ידי אייזנהאואר.
השימוש במושג "הקומפלקס הצבאי-תעשייתי" הפך לנפוץ לאחר נאום הפרידה לאומה של אייזנהאואר.