ב-24 ביוני 2016 הצטרף ואן לוון למכבי תל אביב כמנהל הביצועי של מחלקת הנוער, וב-2020 החל להיות מעורב בקבוצה הבוגרת במקביל לעבודתו במחלקת הנוער. לאחר עזיבתו של מאמן הקבוצה ולדימיר איביץ' בסוף עונת 2019/2020, תפקד ואן לוון כמאמן הקבוצה הבוגרת עד להחתמת מאמן. בזמן זה זכה עם הקבוצה בתואר אלוף האלופים לאחר שניצח את מחזיקת הגביע הפועל באר שבע בצמד משחקים בתוצאה כוללת של 4–0.
בדצמבר 2020 חזר ואן לוון לעמדת המאמן לאחר פיטוריו של יורגוס דוניס. בעת המינוי הייתה הקבוצה במקום החמישי בטבלה. עד לסיום העונה הסדירה צברה הקבוצה, תחת הדרכתו, 44 נקודות מתוך 48 אפשרויות וחזרה למאבק האליפות. בפלייאוף העליון ניצחה הקבוצה רק בארבעה משחקים והפסידה את התואר למכבי חיפה. אך זכתה בגביע המדינה, לאחר ניצחון 2-1 בהארכה במשחק הגמר על הפועל תל אביב. בעונה לאחר מכן הקבוצה העפילה לשלב הבתים בליגה האזורית והובילה את בית א' לאחר שלושה משחקים. בליגה, לעומת זאת, הקבוצה התקשתה לשחזר את היכולת. אחרי שבעה מחזורים דורגה הקבוצה במקום ה-12 עם ארבעה הפסדים. ב-26 באוקטובר 2021, שעות ספורות לאחר הפסד לקבוצת מ.ס. אשדוד, פוטר מתפקידו.
ב-28 ביוני 2022 מונה ואן לוון למאמן זוריה לוהנסק.
הכח גלי גיל רמת גן
הכח גלי-גיל רמת-גן הוא מועדון כדורגל מהעיר רמת גן, אשר משחק בליגה ג'. המועדון הוקם בשנת 2019 כקבוצת אוהדים על ידי אוהדי הכח עמידר רמת גן (מועדון שזכה ב-2 אליפויות בליגה הבכירה בישראל וב-2 גביעי מדינה), שמאסו בהתנהלות הגוף המנהל של הקבוצה המקורית, לאחר שזאת הגיעה לשפל הגדול ביותר שלה (הגיעה לתחתית ליגה ב') ולא הצליחה להתרומם מהליגות הנמוכות.
רקע.
מועדון הספורט "הכח" הוקם לראשונה בווינה ב-1909 בעקבות חזון "יהדות השרירים" של מקס נורדאו. בבסיסו של החזון, רעיון הגנה עצמית של היהודים מול אנטישמיות גואה באירופה, יציאה נגד הצגת היהודים בידי שונאיהם כעם חלש מבחינה פיזית, ובמקביל, מעשה ציוני להכשרה פיזית של חלוצים לקראת מימוש הרעיון הציוני בארץ ישראל.
השואה חיסלה את המועדון בווינה, אך צעירים, פליטי מרכז אירופה, הקימו מחדש בארץ מועדון המשך בשם הכח תל אביב. הכח תל אביב התאחדה לימים עם מכבי רמת גן ליצירת הכח-מכבי רמת גן והייתה במשך העשור 1975-1965 קבוצה דומיננטית בכדורגל הישראלי שזכתה בזמן קצר בשתי אליפויות, בשני גביעים והגיעה פעם נוספת לגמר גביע המדינה. כל זאת כקבוצה חסרת משאבים חיצוניים עם קהל אוהדים בהיקף מוגבל יחסית. לקבוצה היה סגל שכלל שחקנים מוכשרים שצמחו ברובם בשכונות הדרומיות של תל אביב מצד אחד, ומצד שני עם הנהלה שהורכבה מאוסף תומכים, חלקם יוצאי וינה, ממייסדי המועדון ומאנשי שכונת שפירא.
הקבוצה המשיכה להתקיים גם לאחר שנות ה-70 של המאה ה-20, אך דעכה אט אט תוך שהיא מתדרדרת במורד הליגות, וברבות השנים עמדה בפני פשיטת רגל והמועדון נמכר לאנשי עסקים. לאחר שהקבוצה עברה איחוד נוסף עם מכבי רמת עמידר ב-2005, היא הדרדרה עד לליגה הרביעית.
הקמת המועדון.
על רקע המצב העגום החליטה בשנת 2019 קבוצה קטנה של אוהדים, שחקני עבר ותומכים של המועדון המקורי, להקים את "עמותת הכח גלי גיל רמת גן" במטרה לייצר מועדון כדורגל חדש שיהיה בבעלות חבריו. עמותת הכח גלי גיל רמת גן זוכה לתמיכת "העמותה למען המכבי ברמת גן", הבעלים החוקיים של אצטדיון וינטר ברמת גן. שם המועדון, גלי גיל, הוא מחווה לאצטדיון הכדורגל המיתולוגי של הכח רמת גן ששכן בסמוך לבריכת גלי גיל ומכאן כינויו, ובו הגיעה הקבוצה לשיאה הספורטיבי בשלהי שנות ה-60 של המאה ה-20 ותחילת שנות ה-70, כאשר זכתה בו בשני תוארי אליפות ושני גביעי מדינה. מטרת המועדון החדש היא לשמר את מורשת מועדוני הכח לאורך הדורות, למין הקמת הכח וינה ב-1909, ולהחזיר את השליטה במועדון לאוהדיו.
עם תחילת פעילות המועדון החלה העמותה להפעיל את קבוצת הכדורגל של ותיקי הכח רמת גן, ובשלהי 2020 הקימה העמותה קבוצת כדורגל שפתחה את משחקיה בליגה ג'. הקבוצה מורכבת בעיקרה משחקנים תושבי רמת גן. תמהיל השחקנים הוא של צעירים מוכשרים בליגה לצד שחקני עבר ותיקים. לצד הקבוצה החדשה פועלת קבוצת "ותיקי הכח גלי גיל רמת גן". כמו כן פתחה העמותה בית ספר לכדורגל הפועל לחינוך צעירים ברמת גן.
את עונת 2020/2021 סיימה הכח גלי-גיל ר"ג במרכז טבלת ליגה ג'. לקראת עונת 2021/2022 חוזקה הקבוצה במספר שחקנים ותיקים שהצטרפו לקבוצה הבוגרת מקבוצת הוותיקים של המועדון.
So geht das jede Nacht
So geht das jede Nacht (בעברית: ככה זה כל ערב) הוא שיר שבוצע על ידי הזמר הגרמני, פרדי קווין. השיר ייצג את גרמניה בהופעתה השנייה באירוויזיון 1956. השיר נכתב על ידי פיטר מוסר, הולחן על ידי לוטאר אוליאס ונוצח על ידי פרננדו פאגי. השיר שובץ במקום ה-11 בסדר ההופעות, לפני צרפת ואחרי בלגיה.
רקע.
בדומה לשירי התקופה, השיר הושר בסגנון שאנסון צרפתי. במרכז מילות השיר עומד קווין שאומר לבת זוגו כי הוא לא מרוצה ממספר הגברים איתם אשתו נפגשת.
באירוויזיון.
ב-24 במאי 1956, השיר בוצע על ידי פרל בתחרות האירוויזיון. מיקומו הסופי של השיר אינו ידוע היות שמארגני התחרות הכריזו על הזוכה בלבד, מעריצים רבים של התחרות טוענים כי השיר סיים במקום הרביעי עם שלוש נקודות. השיר השני של גרמניה בתחרות, "Im Wartesaal zum großen Glück", בוצע על ידי הזמר וולטר אנדראס שוורץ.
אלכסנדר קדוגן
סר אלכסנדר ג'ורג' מונטגיו קדוגן GCMG, KCB, OM, PC (באנגלית: Sir Alexander George Montagu Cadogan; 25 בנובמבר 1884 לונדון – 9 ביולי 1968 לונדון) היה דיפלומט ופקיד בריטי בכיר, שכיהן, בין היתר, כציר (1935-1934), אחר כך שגריר (1936-1935) של בריטניה בסין, בשנים 1938–1946 היה תת-מזכיר מדינה קבוע של הממלכה המאוחדת ובשנים 1946–1950 הנציג הקבוע הראשון של הממלכה המאוחדת באומות המאוחדות.
בעת כהונתו במשרד החוץ הבריטי היה קדוגן אחת הדמויות המרכזיות של המדיניות הבריטית לפני ובמשך מלחמת העולם השנייה. יומניו שפורסמו ב-1971 היו למקור מידע היסטורי חשוב ושפכו אור על אישיותו ועל חייו. בדומה לפקידים בכירים אחרים של משרד החוץ הבריטי היו לקדוגן ספקות מסוימות לגבי מדיניות הפייסנות משנות ה-1930, עם זאת נחשב כאחד התומכים בה. הוא סבר שעד להתקדמות החימוש מחדש של בריטניה לא היו הרבה ברירות. לדעתו ללא מחויבות אמריקאית להתגוננות משותפת נגד יפן, בריטניה הייתה חצויה בגישתה כלפי החזית המערבית לעומת זו המזרחית. סבר שסכסוך עם גרמניה יחשוף אוטומטית את האימפריה הבריטית באסיה בפני התוקפנות היפנית.
בשנים 1952–1957 כיהן כיושב ראש מועצת המנהלים של ה-BBC.
קורות חייו.
ילדות וצעירות.
קדוגן נולד וגדל בלונדון בשנת 1884 במשפחה אנגלית אריסטוקרטית ואמידה שבעבר הרחוק הייתה בעלת שורשים ולשים. הוא היה הילד התשיעי ובן הזקונים של ג'ורג' קדוגן, רוזן קדוגן החמישי, ושל אשתו, ליידי ביאטריקס ג'יין קרייבן, בתו של ויליאם קרייבן, הרוזן קרייבן השני.
אביו, סר ג'ורג' קדוגן, כיהן בשנים 1886–1892 כלורד צ'נסלור של הממלכה המאוחדת ובשנים 1895–1902 בלורד לוטננט של אירלנד. אחיו היו הנרי קדוגן, ויקונט צ'לסי, ג'רלד, הרוזן קדוגן השישי, ויליאם קדוגן וסר אדוארד קדוגן. אלכסנדר התחנך במכללת איטון (1903-1897) ובמכללת בייליול (1908-1903) באוקספורד, בה סיים תואר ראשון (B.A.) בהיסטוריה והשתלם בשפות זרות.
הקריירה הדיפלומטית.
קדוגן עשה קריירה דיפלומטית מכובדת ושירת בשירות הדיפלומטי הבריטי בין השנים 1908–1950. בתפקידו הראשון שובץ בינואר 1909 כנספח ומאוקטובר 1910 כמזכיר שלישי בשגיגרות הבריטית באיסטנבול (קונסטנטינופול) , בה בילה שלוש שנים וחצי מאושרות שבהן למד את רזי הדיפלומטיה וכן את השפה הטורקית. הוחזר ללונדון ושרת בשנים 1912–1913 יחד עם ואנסיטארט במחלת המזרח של משרד החוץ תחת ניהולו של לואי מאלט. שיבוצו הבא בחו"ל היה ב-1913 כמזכיר השגרירות בווינה אותה נאלץ לעזוב ב-14 באוגוסט 1914, יומיים אחרי שבריטניה הכריזה על מלחמה נגד אוסטרו-הונגריה. בימי מלחמת העולם הראשונה עבד במשרד החוץ בלונדון במחלקה למסחר ובריאות. אחר כך צורף למחלקת מרכז אירופה (שטיפלה בקשרים עם גרמניה, אוסטריה, איטליה ו"מדינות הבלקן")
בתום מלחמת העולם הראשונה בינואר 1919 התמנה למזכיר פרטי אחר כך מזכיר ראשון של תת-המזכיר הפרלמנטרי של משרד החוץ, ססיל הארמסוורת'. נשלח, בין היתר, לועידת השלום בוורסאי וב-1924 הוצב בז'נבה למשך עשר שנים, קודם כעוזר, והחל מ-1930 כיועץ במשלחת הבריטית בחבר הלאומים . היה די אופטימי לגבי עתיד החבר, אך פחות בטוח בנוגע להצלחתה של ועידת פירוק הנשק בז'נבה וחש תסכול מול חוסר היווצרות האמון הדרוש להשגת פירוק הנשק. תוך כדי העבודה הפך מקורב לאנתוני אידן. הוא העריך מאוד את אידן שמצידו כיבד אותו גם כן וכתב פעם ש"קדוגן ביצע את משימותיו הכפויות טובה עם תערובת נדירה של אינטליגנציה, רגישות וסבלנות"
בשנים 1930–1933 עבד קדוגן כיועץ משרד החוץ בענייני חבר הלאומים ועל משימה זו זכה למינויו כעמית מסדר האמבט.
ב-1933 אחרי עלייתו של היטלר לשלטון וכשגורל ועידת פירוק הנשק היה ברור, הסכים קדוגן להישלח לנהל את הצירות הבריטית בבייג'ינג במקום מוריס אינגרם. הוא נכנס לתפקיד ב-3 בספטמבר 1933 קודם בתור ציר.