כפי שמוזכר במאמר המופיע ב"קישורים חיצוניים", יחסיו עם הממשלה הפשיסטית של שנות ה-40 של המאה ה-20 היו במקרים רבים חיוביים, לעיתים מעורבים; בנקודה מסוימת קיבל פרסים רמים והסימפוניה היחידה שכתב בשנות בגרותו הייתה תוצר של הזמנה מבני בריתם היפנים של הפשיסטים האיטלקים ל"חגיגות המאה ה-26 לייסוד הקיסרות היפנית" ("סימפוניית רקוויאם" של בנג'מין בריטן הוזמנה גם היא לאירוע זה, אך נדחתה בגלל הפינאלה שלה; הפינאלה המקורי התגלה מחדש לאחר מות בריטן ובוצע רק אז בביצוע בכורה. ה"סינפוניה ב-לה" של פיצטי נוגנה בביצוע בכורה, כאמור במאמר, והוקלטה - ההקלטה היחידה שלה, נכון ל-2005 - ב-7 בדצמבר 1940.) בנוסף לכך, פיצטי היה אחד מהאינטלקטואלים שחתמו על מניפסט האינטלקטואלים הפשיסטים.
יצירותיו אינן מבוצעות לעיתים קרובות; בגלל איכותן נטולת הרגש, כמעט מינימליסטית, הן קשות להערכה.
פיצטי מת ברומא.
ליברטיאניזם
ברכות
ויליאם האלוס מילר
ויליאם האלוס מילר (אנגלית: William Hallowes Miller; 6 באפריל 1801 – 20 במאי 1880) פיזיקאי, קריסטלוגרף ומינרלוג בריטי שהציע את שיטת סימון המשמשת לתיאור מישורים וכיוונים בסריג של גביש הקרויה על שמו "אינדקס מילר".
חייו.
מילר נולד בוולינדרה (Velindre) סמוך ללנדוברי (Llandovery) מחוז קארמארתנשייר שבוויילס. הוא רכש את השכלתו האקדמית בסנט. ג'ון קולג' שבאוניברסיטת קיימברידג' וסיים ב-1826 במקום החמישי במבחני המתמטיקה הקשים של האוניברסיטה המכונים טריפוס (Tripos). ב-1829 התקבל מילר להוראה באוניברסיטה ועסק בכך במשך מספר שנים כשבמקביל פרסם מסות בנושאי הידרוסטטיקה והידרודינמיקה.
מילר נמשך במיוחד לתחום הקריסטלוגרפיה וכשויליאם יואל התפטר ממשרת הפרופסור למינרלוגיה (מוסד שהוקם בקיימברידג' ב-1808 והופסק ב-1931) ב-1832 החליף אותו מילר בתפקיד ומילא משרה זו עד 1870. עבודתו העיקרית, על "קריסטלוגרפיה" יצאה לאור ב-1838. הוא נבחר לחברה המלכותית ב-1838.
האינדקסים של מילר, שיטת סימון המקובלת כיום לתיאור מישורים וכיוונים בסריג של גביש, קרויים על שמו. הוא הציע את השיטה ב"מסה על קריסטלוגרפיה" (1839).
ב-1852 הוא ערך את המהדורה החדשה של ספרו של הנרי ג'יימס ברוּק (HJ Brooke) "מבוא בסיסי למינרלוגיה". ב-1842 הוא סייע לוועדה של הפרלמנט הבריטי שנתמנתה לפקח על יצירת תקנים חדשים ליחידות אורך ומשקל. צ'ארלס דרווין נעזר במילר לזיהוי מינרלים שהביא ממסעו בספינה "ביגל". ב-1870 זכה מילר במדליה של החברה המלכותית "בשל מחקריו וכתביו על מינרלוגיה וקריסטלוגרפיה, ובשל עבודתו המדעית בשחזור "התקן הלאומי למשקל" .
המינרל מילריט שנתגלה לראשונה בוויילס בשנת 1845 קרוי על שמו של ויליאם האלוס מילר.
מקורות.
הערך הוא תרגום של הערך המקביל בוויקיפדיה האנגלית (שהעתיקה את הערך מהמהדורה האחת-עשרה של האנציקלופדיה בריטניקה הפומבית) בתוספת מעט מידע מאתר החברה המלכותית ומאתר כתביו של צ'ארלס דרווין .
האי סטיוארט
האי סטיוארט (באנגלית: Stewart Island, במאורית: ראקיאורה Rakiura) הוא האי השלישי בגודלו בניו זילנד. שטחו הוא 1,746 קמ"ר. הוא נמצא כ-30 ק"מ מדרום לאי הדרומי, ומופרד ממנו על ידי מיצר פובו (Foveaux Strait).
גאוגרפיה.
באי מתגוררים כ-400 תושבי קבע והיישוב היחיד בו הוא העיירה . רוב האי מכוסה בצמחייה עבותה וחלקו הצפוני בוצי ברובו. הפסגה הגבוהה ביותר באי היא הר אנגלם (Mount Anglem) המתנשא לגובה של 979 מטר. רוב שטח האי שייך לפארק הלאומי ראקיאורה.
במפות מסוימות מהמאה ה-18 ומראשית המאה ה-19 נקרא האי סטיוארט בשם האי הדרומי (האי הדרומי נקרא במפות אלו "האי האמצעי") בהמשך שונו השמות ושני האיים הגדולים של ניו זילנד נקראו האי הדרומי והאי הצפוני בהתאמה, ובעקבות כך האי סטיוארט נקרא על שם האירופי הראשון שמיפה אותו כאי באופן ודאי - ויליאם סטיוארט (William Stewart), שמיפה את חופיו כחלק ממשלחת לציד כלבי ים בשנת 1809. משמעות שמו המאורי של האי היא "שמיים זוהרים", וככל הנראה הוא מתייחס לתופעת הזוהר הדרומי שניתן לראות מן האי. המיתולוגיה המאורית מתייחסת לאי גם בשם Te Punga o Te Waka a Maui (עוגן הקאנו של מאוי); על פי המיתולוגיה יצא האל מאוי לשיט בקאנו שלו (האי הדרומי), וכשהגיע למקום המרוחק מכל יבשה הטיל את העוגן (האי סטיוארט) ודג דג גדול (האי הצפוני).
סימן (תורת החבורות)
הארי בלפונטה
הארולד ג'ורג' "הארי" בלפונטה, ג'וניור (אנגלית: .Harold George "Harry" Belafonte, Jr; נולד בניו יורק ב-1 במרץ 1927) הוא מוזיקאי, שחקן קולנוע ופעיל חברתי אמריקאי ממוצא ג'מייקני. נחשב לאחד המוזיקאים הג'מייקנים המצליחים ביותר, והוכתר בתואר "מלך הקליפסו" בזכות הצלחתו להביא את המוזיקה הקאריבית לארצות הברית החל משנות ה-50. כמוזיקאי, בלפונטה ידוע וזכור בעיקר בזכות שיר העבודה "שיר סירת הבננה" - Day-O (The Banana Boat Song). במהלך הקריירה שלו עסק רבות בפעילות חברתית בתחום זכויות אדם ומשימות הומניטריות במדינות העולם השלישי.
קריירה מוזיקלית.
הארי בלפונטה החל את הקריירה המוזיקלית שלו כאשר הופיע במועדונים בניו יורק בסוף שנות ה-40.
הקלטותיו הראשונות יצאו בחברת קפיטול רקורדס שמנהליה רצו להפוך אותו ל"תואם פרנק סינטרה". הניסיון נכשל מסחרית, ובלפונטה שוחרר מהחוזה.
הוא עבר לחברת תקליטי RCA ב-1952, וב-1953 הוציא את הסינגל הראשון שלו שם, אך רק ב-1956 פרץ לתודעה האמריקאית עם אלבום הקליפסו הראשון שלו שנקרא גם בשם זה ושנה מאוחר יותר זכה לתהילת עולם עם שירו "Banana Boat Song" שהפך ללהיט גדול.
ב-1959 היה לזמר האפרו-אמריקאי הראשון שזכה בפרס אמי וב-1960 זכה גם בפרס גראמי. במהלך שנות ה-60 וה-70 הוציא עוד מספר רב של אלבומים שזכו להצלחה בלתי מבוטלת ובשנת 2000 זכה שוב בפרס גראמי על מפעל חייו.
בלפונטה ידוע בחיבתו הרבה לשירים בעברית כגון "ערב של שושנים", "הבה נגילה", "הנה מה טוב" ועוד.
קריירה קולנועית.
בלפונטה למד משחק בניו יורק ומימן את לימודי המשחק באמצעות הופעה במועדונים בניו יורק.
בשנים 1953–1957 כיכב במספר סרטים. ב-1957 הופיע בתפקיד ראשי בסרט אי בשמש וגם חיבר את שיר הנושא של הסרט שהפך ללהיט. באותה שנה הפיק סרט קולנוע ראשון.
בלפונטה הופיע גם במספר רב של תוכניות טלוויזיה ואף הנחה תוכנית ארוח משלו.
החל משנות השישים התמקד בקריירת השירה שלו וחזר להופיע בסרטים במספר תפקידי משנה. בשנת 2006 הופיע בסרט "בובי" - דרמה על רצח קנדי. בשנת 2018 הופיע בסרטו של ספייק לי "שחור על לבן".
כיום בבעלות בלפונטה חברת הפקה והוצאה לאור של מוזיקה וסרטים.
פעילות פוליטית, חברתית והומאניטרית.
דעותיו הפוליטיות של בלפונטה הושפעו מאוד מפול רובסון, דמות אמריקאית שנויה במחלוקת אשר, תמך בברית המועצות בתקופת המלחמה הקרה. בלפונטה לחם נגד גזענות ואפליה, אשר הרגיש, כמו זמרים ואמנים אפרו-אמריקאים נוספים בזמנו, גם על בשרו, בעיקר במדינות הדרום בארצות הברית. במקביל להצלחתו והתקדמות הקריירה המוזיקלית בשנות ה-50, הצטרף בלפונטה למאבק לשווין זכויות בארצות הברית בהנהגתו של מרטין לותר קינג. כזמר מצליח, גם עזר רבות לממן את פעילותו הפוליטית של קינג, אשר ככומר, היה בעל אמצעים מוגבלים בלבד. בתקופה זו, סומן הארי בלפונטה ברשימה השחורה של ג'וזף מקארתי, מוביל המקארתיזם.
ב-1985 עמד בלפונטה מאחורי הפקת השיר "We Are the World" זוכה גראמי בו השתתפו מיטב האמנים של התקופה במטרה לגייס עזרה לרעבים באתיופיה, וב-1987 זכה למעמד של שגריר של רצון טוב של יוניס"ף. בתפקיד זה ובעזרת מעמדו, עזר בלפונטה לגייס תרומות וסיוע לילדים נזקקים באפריקה, בעיקר ברואנדה מוכת הרעב ב-1994, וכמו כן קידם את המאבק באיידס בדרום אפריקה.
בלפונטה היה ידוע כמבקר חריף מאוד של ממשל ג'ורג' וו. בוש וכמתנגד נחרצות למדיניות האמריקאית בעיראק. התבטאותו החריפה ביותר הייתה בכנותו את בוש "הטרוריסט הגדול ביותר בעולם".
כומתה ירוקה (משחק מחשב)
כומתה ירוקה (באנגלית: Rush'n Attack או Green Beret) הוא משחק וידאו אשר יצא במקור לארקייד בשנת 1985 ופותח על ידי חברת Konami, ומאוחר יותר יוצרה גרסה מקבילה שלו למערכות מחשב אחרות, כאשר הגרסה הידועה ביותר הייתה גרסת המגאסון. המשחק מתרחש בזמן המלחמה הקרה. המשחק הופץ מחדש לשווקים ב-Xbox Live Arcade ל-Xbox 360 במאי 2007.
עלילה.
השחקן/ים משחק חייל הכוחות המיוחדים של צבא ארצות הברית אשר חודר לבסיס אויב סובייטי. בגרסת הארקייד, המשימה היא להציל שבויי מלחמה מהוצאה להורג על ידי כיתת יורים.
אף על פי כן בגרסת המגאסון, המשימה שונתה למציאתו והשמדתו של "נשק אויב סודי" בשלב הסופי של שתי הגרסאות, על השחקן לירות טיל ממטול בזוקה לעבר טיל בליסטי בין-יבשתי, ולגורם לו להתפוצץ. לאחר פעולה זו יש אנימציה קצרה בה רואים את השחקן בורח מהבסיס כאשר ברקע נראה פיצוץ של פטרייה אטומית.
אלפונס גבריאל
אלפונס גבריאל (Alfons Gabriel; 4 בפברואר 1892 - 28 במאי 1976), גאוגרף אוסטרי שהשתתף במספר מסעות למדבריות איראן ואפגניסטן בין 1927 ל-1928, ב-1933 וב-1937. גבריאל כתב 6 ספרים על טיוליו וממצאיו:
הזוהר הדרומי
ראקיאורה
ראקיורה
עדנאן טרזיק
מחלקת המסחר של ארצות הברית