סלבטורה מתמקד בקורותיו של דריזט דו'אורדן (Drizzt Do'urden) - אלף אפל (drow) מיוחד שהוא - בניגוד לשאר בני מינו - טוב לב. דריזט הוא אמן בשימוש בחרב מעוקלת (סימיטר), ולאחר שנאלץ להשתמש בחרבות כנגד אלפים אפלים אחרים הוא עוזב את עולמם התת-קרקעי ויצא אל מעל לפני האדמה. במהלך הקרב האחרון, כנגד אלף אפל קוסם בשם מאסוזי האנט, דריזט מצליח לשחרר מידיו את גווינביר (Guenhwyvar) - פנתר שחור קסום שחי במישור האסטראלי ובא לעזרתו של דריזט בעת הצורך. בטרילוגיית "בקעת רוח-כפור" (Icewind Dale) הוא מתיידד עם וולפגר, הברברי האנושי משדות בקרח, ברונור מקבת-קרב, המלך החוקי של מכרות הגמדים - היכלי המיתריל (mithril halls), רג'יס "בטן הרעם" הזוטון ובת האנוש קאטי-ברי, בתו המאומצת של ברונור. דריזט רוכש גם אויבים רבים בדרכו כמו רודי הצייד והמתנקש ארטמיס אנטררי, אשף-לחימה שווה ערך לדריזט, אף שמהווה את ההפך המוחלט לערכיו המוסריים. במהלך מסעותיהם של החברים עוברות הרפתקאות רבות, אך כמעט אף אחד לא מצליח לעמוד בפני החמישייה הזאת, בשל אומץ לבם.
אלפים אפלים אחרים.
במספר יצירות פנטזיה המונח אלפים אפלים אינו מתייחס לתת גזע כהה של השדונים, אלא לפרטים מתוך הגזע שנודו בגלל מעשיהם או שהטלה עליהם קללה.
אלפים אפלים אצל טולקין.
בסילמריליון מאת ג'.ר.ר. טולקין, המוריקוונדי, או האלפים האפלים, הם האלפים אשר לא הלכו בעקבות אורומה לוואלינור ולא חזו באור שני העצים, ומכאן כינויים. סביר להניח שכולם יצאו לוואלינור בסוף העידן השלישי.
שארל פרנסואה ז'ורז'-פיקו
פרנסואה ז'ורז'-פּיקוֹ (בצרפתית: François Georges-Picot; 21 בדצמבר 1870 – 20 ביוני 1951) היה דיפלומט צרפתי שייצג את צרפת במהלך המשא ומתן לחתימת הסכם סייקס–פיקו.
כבוגר לימודי משפטים הפך לעורך דין בבית המשפט לערעורים של פריז ב-1893 לפני שפנה לדיפלומטיה ב-1895. הוא התחיל כנספח של השגרירויות בקופנהגן ובבייג'ינג ב- 1896. זמן קצר לפני תחילת מלחמת העולם הראשונה מונה הדיפלומט הצרפתי לקונסול צרפת בביירות. עם פרוץ המלחמה הוא נסע לקהיר ומשם ניהל קשרים עם הנוצרים המארונים בלבנון. הוא נקרא לפריז באביב 1915 על ידי משרד החוץ כאשר פירוק האימפריה העות'מאנית התגבש בהדרגה.
ז'ורז'-פיקו היה איש משרד החוץ הצרפתי. בשנת 1915 הגיע ללונדון על מנת לקיים משא ומתן עם הדיפלומט הבריטי מארק סייקס לקביעת אזורי השליטה של שתי המעצמות בנחלה של האימפריה העות'מאנית במזרח התיכון, לקראת סיום מלחמת העולם הראשונה. ההסכם נחתם ב-16 במאי 1916.
בשנת 1917 נתמנה ז'ורז'-פיקו לתפקיד המושל הכללי הצרפתי של סוריה ולבנון.
ב-1897 נישא למארי פוקה, ולזוג נולדו שלושה ילדים. פיקו הוא גם קרוב משפחה (אח של סבתו) של נשיא צרפת לשעבר, ולרי ז'יסקאר ד'אסטן.
החיל הכללי
החיל הכללי (חכ"ל) הוא סמכות המאגדת בתוכה את כל החיילים שלא שייכים לאף אחד מהחילות האחרים.
בראש החיל עומד ראש חטיבת הסגל של אגף כוח האדם. מפקד החיל הנוכחי הוא תא"ל יוסי מצליח.
מערכים השייכים לחיל הכללי:
כמו כן, קיימים מקצועות צבאיים המשויכים לחיל הכללי, כגון רכז בירור, פקיד, ועובד כללי, ללא שום קשר ליחידה בה משרת החייל. מאידך, חיילים שיחידותיהם שייכות לחיל האוויר או לחיל הים, ישויכו על פי יחידתם, ללא שום קשר למקצוע הצבאי שלהם.
היחידות השייכות לחיל אינן נמצאות תחת פיקודו של ראש החיל.
חיילים המשתייכים לחיל הכללי יכולים לצאת לקורס קצינים, במסלול הרגיל, אשר כולל הכנה את המסלול בבה"ד 1 ואת ההשלמה החילית (כך שכל תהליך ההכשרה לקצונה נמשך כחמישה חודשים).
ערער ברושי
ערער ברושי (שם מדעי: "Juniperus excelsa") הוא עץ מחטני ירוק עד ממשפחת הברושיים. הערער הברושי גדל בחרמון ומתנשא לגובה של עד לכ-30 מטר. צורתו החיצונית היא בעלת מבנה של פירמידה, והעלים שלו קשקשיים ומסודרים בזוגות. הערער הברושי הוא אחד ממיני המחטיים (יחד עם ארז הלבנון והאשוח הקיליקי) באזור האקולוגי של הרי הלבנט הגבוהים (קוד מדעי PA1220) המתחילים בטורקיה, עוברים דרך לבנון וסוריה ומסתיימים בחרמון, שם מין זה חודר לישראל.
בחרמון הישראלי ישנם שרידים בודדים מאותו יער מחטניים מעורב בדמות פריטים פזורים של הערער הברושי. בעוד הארז והאשוח נגדמו ובוראו במהלך מאות שנים.
קיי
V (וי) היא האות העשרים ושתים באלפבית הלטיני.
בדומה לאות F, גם האות V התפתחה מהאות היוונית אופסילון, שמקורה באות הפיניקית וו.
האטרוסקים השתמשו באות לסמן את צליל שורוק. הרומאים השתמשו באות לסמן צליל "ו" בנוסף לצליל השורוק.
ייצוגים נוספים.
באלפבית פונטי האות מיוצגת על ידי המילה "ויקטור" (Victor).
בקוד מורס מיוצגת האות על ידי שלוש נקודות וקו:
בקוד ASCII מיוצגת האות על ידי 86 (V) ו-118 (v).
בכתב ברייל:
דב תמרי
דב תמרי (נולד באוקטובר 1936) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף, ממפקדי סיירת מטכ"ל וקצין המודיעין הראשי הראשון בצה"ל. בעל עיטור העוז ושני צל"שי הרמטכ"ל.
ביוגרפיה.
תמרי גדל בקיבוץ עין חרוד. עם גיוסו לצה"ל בשנת 1954, התנדב תמרי לצנחנים, ושובץ בגדוד 890 בפלוגה א' עליה פיקד תחילה סעדיה אלקיים ולאחר מכן מאיר הר-ציון. בצנחנים הוא עבר מסלול הכשרה כלוחם, ולאחר מכן עבר קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. במהלך קורס הקצינים השתתף במבצע יהונתן (1956) בו נפצע באורח קל. במבצע שומרון בקלקיליה, ב-10 באוקטובר 1956 שימש כמפקד מחלקה בסיירת הצנחנים ועם פציעת המ"פ והסמ"פ נטל את הפיקוד על הפלוגה, על חלקו בפעולה זו עוטר בעיטור העוז. במבצע קדש פיקד על מחלקה בסיירת צנחנים, איבד 10 מלוחמיו בקרב המיתלה, נפצע ואושפז באסף הרופא. ב-1957 השתחרר משירות הקבע, אך שב לאחר שנה ומונה למפקד פלוגה בנח"ל המוצנח. בהמשך מונה למפקד סיירת צנחנים. ב-1963 מונה לסגן מפקד סיירת מטכ"ל ובשנים 1964–1967 פיקד על היחידה, בין היתר בפעולת סמוע. פעמיים עוטר בצל"ש הרמטכ"ל על חלקו בפעולות חשאיות.
במלחמת ששת הימים פיקד על גדוד צנחנים במילואים. לאחר המלחמה יצא להשתלמות בחיל הנחתים האמריקאי. בשובו לישראל מונה לסגן מפקד חטיבת הצנחנים הסדירה. ב-1969 עבר הסבה לשריון, ביולי 1970 מונה למפקד חטיבה 401 וב-1972 לסגן מפקד גיסות השריון. במלחמת יום הכיפורים היה סגנו של האלוף אברהם אדן, שפיקד על אוגדה 162 בסיני, וחצה את תעלת סואץ לכיוון העיר סואץ. בתום המלחמה החליף את אדן בפיקוד על האוגדה עד לפברואר 1974. לאחר מכן פיקד על אוגדה 143.
שימש עוזר ראש אמ"ן, ב-12 בנובמבר 1976 היה לראשון שמונה לתפקיד קצין מודיעין ראשי (קמנ"ר). הוא שימש כמפקד אוגדה 440 ומפקד המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה, בינואר 1979 התמנה לסגן מפקד פיקוד הדרום. השתחרר בדרגת תת-אלוף לאחר שלא מונה קודם לתפקיד ראש מחלקת ההדרכה בדרגת אלוף, בעקבות אי הסכמתו של שר הביטחון אריאל שרון.
לדב תמרי שני אחים ששירתו בצה"ל בתפקידים בכירים, תת-אלוף שי תמרי ואלוף נחמיה תמרי.
לאחר הקריירה הצבאית, כיהן בשנים 1982–1984 כעמית מחקר במרכז יפה למחקרים אסטרטגיים שבאוניברסיטת תל אביב ובשנים 1989–1992 כחבר יועץ במרכז הבינתחומי לחיזוי טכנולוגי. תא"ל תמרי הוא בעל תואר דוקטור מאוניברסיטת חיפה, ובעל תואר שני בהיסטוריה מאוניברסיטת תל אביב. עבודת הדוקטורט שלו אותה הגיש ב-2007 נושאת את הכותרת "המילואים – תופעה ישראלית ייחודית". תמרי כיהן כחוקר בכיר במכון לחקר תורת המערכה וכמרצה בתוכנית ללימודי ביטחון של אוניברסיטת תל אביב, וכיום הוא ראש התוכנית ללימודי חברה, ביטחון והגנת העורף במכללת בית ברל.
הערות שוליים.
קצין מודיעין ראשי
קמנ&quot;ר
שארל-פרנסואה ז'ורז'-פיקו
הסכם סייקס - פיקו
חטיבת דובר צה&quot;ל
עלפל
דגלי הקוד הבין-לאומי
דגלי הקוד הבינלאומי (באנגלית: International Code Flags) הם מערכת דגלי איתות לתקשורת חזותית בין אנייה לאנייה ובין אנייה לחוף. הם מהווים חלק מקוד האותות הבינלאומי (International Code of Signals), שהוכן לראשונה על ידי משרד המסחר הבריטי (BOT) ב-1857, קיבל לימים הסכמה בינלאומית ומאז עודכן פעמים אחדות. גם כיום, בעידן התקשורת האלחוטית והלוויינית, איתות הדגלים עדיין בשימוש. הוא מאפשר תקשורת ללא קשיי שפה במצבים הנוגעים לבטיחות השיט או לסכנת חיים של הצוות והנוסעים.
לכל דגל נהוג לתת שם על פי האלפבית הצלילי.
סוגי הדגלים.
מערכת דגלי הקוד מורכבת מ-59 דגלים וניסים:
סוגי התשדורות.
הדגלים מונפים בקבוצות של דגל אחד, שניים, שלושה או ארבעה.
פרנסואה ז'ורז'-פיקו
אגס סורי
אַגָּס סוּרִי (שם מדעי: Pyrus syriaca) הוא עץ נשיר בינוני ממשפחת הוורדיים, המין היחיד בסוג אגס הגדל בר בישראל.
מאפיינים.
האגס הסורי הוא צמח מוגן בישראל. תפוצתו היא ים-תיכונית - אירנו-טורנית, והוא גדל בקרקעות שאינן מלוחות, בדרך כלל בחורש ים תיכוני, בגליל ובגולן.
בחודשים מרץ-אפריל העץ מתכסה בשפע של פרחים לבנים; הפירות מבשילים רק בסתיו, בחודשים ספטמבר-אוקטובר. הפרי מתאים למאכל אדם אם כי נופל בטיבו מהאגס התרבותי, בעיקר בשל גופים דמויי-אבן, קשים ובלתי אכילים, המצויים בציפת הפרי. הפרי הבשל נופל אל הקרקע, וריח הרקב שלו מושך אליו חזירי בר. אלו ניזונים מהפירות וכך מפיצים את הזרעים למרחק.
תושבי הכפרים הערביים והדרוזיים בצפון הארץ משתמשים בעצי האגס הסורי בתור כנה להרכבה של ענפי אגס תרבותי. העץ המתפתח בעקבות ההרכבה מניב פירות משובחים, כמו עצי האגס התרבותי.
משרד החקלאות ופיתוח הכפר