החוק קובע איסור פלילי על פגיעה בכבודו של דגל המדינה. כללי השימוש הנאות בדגל הלאומי דומים בדרך כלל לכללים הנהוגים במדינות אחרות, אך שונים מהם בכמה היבטים מהותיים. בארצות הברית שריפתו או ביזויו של הדגל הלאומי בידי אזרחים נחשבים כביטוי קיצוני, אך מוגן במסגרת עקרון חופש הביטוי. החוק הישראלי אינו מאפשר מעשים דומים. עם זאת, התקנות לגבי השימוש בדגל בידי גורמים רשמיים מחמירות יותר מאשר בישראל. בארצות הברית קובע החוק, למשל, כי אסור לדגלנים רשמיים להניח את הדגל על הרצפה, וכי גורמים רשמיים צריכים לדאוג לקבורת דגל שנתבלה באדמה. בישראל החמרות כאלה אינן נהוגות (למעט פקודת מטכ"ל לגנוז דגל שהתבלה, החלה על חיילים). בבריטניה נוהגים אזרחים להשתמש בדגל הלאומי (ה"יוניון ג'ק") לעיטור חפצים שונים, ואפילו שקיות במרכולים או בגדים תחתונים. בישראל שימוש כזה בדגל אינו מקובל.
החוק בישראל קובע את בכירותו של הדגל בהנפתו עם דגלי מוסדות וארגונים, כך שיש להניף את דגל המדינה ראשון ולהורידו מן התורן אחרון. בעת הנפת דגל המדינה עם דגלי מדינות אחרות יש להתייחס אל כל הדגלים באופן שווה.
בנוסף להנפת הדגל, נהוגה גם תלייתו במאונך לכל גובהו של בניין. במצב כזה נוהגים לעיתים קרובות למתוח את הדגל הרבה מעבר לפרופורציות הקבועות בחוק, ויש הנוהגים במצב זה לסובב את המגן דוד כך שקודקודיו ימשיכו להצביע מעלה ומטה (במקום לעבר הפסים הכחולים). נוהג זה שנוי במחלוקת: לקראת יום העצמאות 2008 חילק בנק הפועלים דגלי ישראל (תוצרת סין) בהם מגן דוד עם קודקודים מופנים מעלה ומטה. ערוץ 7 ומבקרים אחרים טענו כי מדובר בהפרה של חוק הדגל.
בדצמבר 2010 אישרה הכנסת תיקון לחוק המחייב מוסדות המתוקצבים באופן מלא או חלקי על ידי המדינה לרכוש דגלי לאום רק מתוצרת ישראל, כלומר יוצר בישראל או באזור (יהודה והשומרון למעט שטחי הרשות הפלסטינית), ומחיר המרכיב הישראלי בו מהווה 35% לפחות ממחירו.
סמל המדינה.
החוק מגדיר את סמל המדינה: "הסמל שמועצת-המדינה הזמנית הכריזה עליו ביום י"א בשבט תש"ט (10 בפברואר 1949) כעל סמל מדינת ישראל". הסמל עוצב בידי האחים גבריאל ומקסים שמיר, שהצעתם עברה שינויים לפי דרישת ועדת הסמל והדגל.
החוק קובע איסור פלילי על פגיעה בכבודו של סמל המדינה, ומגביל את השימוש בסמל:
המנון המדינה.
בניגוד לדגל ולסמל, שמעמדם הוסדר בחוק הדגל והסמל כבר בשנת 1949, נוסח "התקווה" והיותו ההמנון הלאומי נזכרו בחקיקה רק החל משנת 1996 ורק כבדרך אגב – בין ההוראות הקובעות את סדרי ישיבת הפתיחה של הכנסת, בסעיף 1(ד) ובתוספת השנייה לחוק הכנסת. מעמדו של המנון המדינה הוסדר בחוק רק ב-10 בנובמבר 2004 בתיקון לחוק הדגל והסמל, ששמו שונה לחוק הדגל, הסמל והמנון המדינה.
החוק קובע שהמנון המדינה הוא השיר "התקווה" בנוסח הבא:
שם המדינה.
במרץ 2016 נקבע בתיקון לחוק כי שם המדינה הוא "ישראל". שם זה שימש את המדינה מיום הקמתה והופיע בסמל המדינה.
חוק הדגל והסמל
בתיה קריסטל
בתיה קריסטל (נולדה ב-25 בדצמבר 1951) היא רופאה ישראלית, מנהלת מחלקת נפרולוגיה ומנהלת המחקר במרכז הרפואי לגליל, סגנית הדיקן לנושא מחקר קליני בפקולטה לרפואה בגליל של אוניברסיטת בר-אילן.
ביוגרפיה.
קריסטל נולדה ברומניה ועלתה לארץ בילדותה, סיימה את הפקולטה לרפואה בטכניון בהצטיינות וכרופאה חוקרת הייתה פרופסור אורח באוניברסיטת סטנפורד ובאוניברסיטאות אחרות בארצות הברית, היא עוסקת במחקר בשטח טרשת עורקים ואת ההשפעות המיטיבות של מתן טיפולים אנטי-חימצוניים. היא פרסמה כ-70 מאמרים בעיתונות הרפואית-מדעית העולמית ומנחה סטודנטים לתארים מתקדמים בנושאי מחקר בתחום הנפרולוגיה. היא זכתה להכרה מקצועית נרחבת על עבודתה הקלינית והמדעית. ב-2010 נבחרה על ידי הארגון הנפרולוגי הבינלאומי לאחת משמונה הנשים המובילות בעולם בתחום הנפרולוגיה.
קריסטל נשואה ואם לשלוש בנות, מתגוררת בקיבוץ עברון.
בית הספר הדמוקרטי קשת
בית הספר הדמוקרטי "קשת" בזכרון יעקב הוא בית ספר משלב השם דגש על הצמיחה האישית ותהליכי הלמידה השונים של כל תלמיד.
בית הספר מתנהל על פי עקרונות החינוך הדמוקרטי, ועקרונות החינוך היהודי פלורליסטי גם יחד, וחבר בקהילת מרק"ם.
במשך השנים ומאילוצים שונים, בית הספר עבר ממבנה למבנה ביישובים מעגן מיכאל, אור עקיבא, גבעת עדה וזכרון יעקב.
בית בספר קם בשנת 2002 על ידי קבוצה של הורים ופעילים, בין השאר תמכו בהקמת בית הספר משה איבגי והרב מיכאל מלכיאור.
על הלמידה והבחירה.
בית הספר מציע לתלמידים מגוון רחב של קורסים ברמות שונות, בתחומי ידע רבים ובשיטות הוראה מגוונות. התלמידים מוזמנים לבחור מתוך ההיצע את נושאי הלימוד שלהם בהתאם לרמתם וטעמם האישי. אין חובה לבחור בקורסים, אולם מרגע שהתלמיד נרשם לקורס, הוא מתחייב ללמוד בו עד לסוף המחצית.
לפי החלטת הפרלמנט, עד לסוף כיתה ו' ישנה חובת למידה של שלוש מיומנויות יסוד: חשבון, עברית ואנגלית, כשבית הספר מאפשר לכל אחד לבחור את הקורס המתאים לרמתו ללא קשר לגילו.
במקצועות החובה בית הספר מחויב לתוכנית הלימודים של משרד החינוך, אך בשאר תחומי הדעת כל מורה בונה את תוכנית הלימודים בעצמו. אין חובה לגשת לבחינות הבגרות, עם זאת, בבית הספר קיימות מספר מגמות לימוד (תיאטרון, מוזיקה, ביולוגיה וכו'). בבית הספר נהוגה שיטה של הערכות מילוליות (ולא ציונים מספריים).
המבנה הפיזי של בית הספר.
בתחילתו, בית הספר הוקם במעגן מיכאל. לאחר ארבע שנים בית הספר נאלץ לעבור למקום אחר, עקב בעיות מנהליות של שכירת המבנה. הפתרון היה לעבור למבנה בית ספר לא מאוכלס באור עקיבא. אחרי שנה המועצה המקומית אור עקיבא סירבה להמשיך להשכיר את המבנה. משם שוב נאלץ בית הספר לעבור למבנה בית ספר לא מאוכלס הפעם בגבעת עדה, שבמהלכו התגלה מבנה חצי בנוי בזכרון יעקב (מבנה בתוך השטח של בית התותחן). לכן, עמותת בית הספר נערכה לקראת שיפוץ הבניין והתאמתו לצורכי בית הספר. הפרויקט נוהל על ידי עמותת בית הספר תוך גיוס הלוואות מכלל הורי בית הספר.
לאחר העברתו של בית הספר למבנה זמני בתוך "בית התותחן" בזכרון יעקב, ראש המועצה באותה תקופה, אלי אבוטבול, הבטיח פעמים רבות לבנות מבנה קבע לבית הספר, בתוך זיכרון.
בשנת 2017, נבחר לראשות המועצה זיו דשא, ואף הוא הבטיח לקדם בניית מבנה קבע לבית הספר.
עקב גדילת בית הספר, בשלב זה, המבנה כבר לא התאים ללימוד נאות לתלמידים. לכן, הורי בית הספר, יחד עם התלמידים, פתחו במחאה, כולל השבתה, למען הצבת קראוונים בשטח בית הספר לצורך הגדלת מספר כיתות הלימוד. המחאה צלחה וקראוונים מטעם המועצה הוצבו בשטח בית הספר.
המבנה הרעיוני של בית הספר.
בית הספר הדמוקרטי "קשת" מחולק לארבע חטיבות גיל:
התלמידים מכל הכיתות לומדים באותם חללים, ונמצאים יחד בפעילויות רבות במשך היום ובמשך השנה.
מנהלת בית הספר היא בלהה בן דוד, ומנכ"לית העמותה היא ליאת חן.
ניהול בית הספר.
מנהל/ת בית הספר נבחר/ת על ידי וועדה מיוחדת, המורכבת מתלמידים, הורים ומורים, שקמה כדי לבצע את תהליך המיון והסינון על מנת למצוא מנהל/ת חדש/ה לבית הספר.
אידאולוגיה.
רשויות וועדות.
בית הספר הדמוקרטי "קשת" מתנהל באופן דמוקרטי, כלומר, על פי עיקרון הפרדת רשויות.
בבית הספר קיימות שלוש רשויות: מחוקקת, שופטת ומבצעת. התלמידים, המורים וההורים מתפקדים כחברים שווי זכויות ברשויות הללו, הם נבחרים בתחילת שנת הלימודים בבחירות כלליות חשאיות.
הרשות המחוקקת.
הרשות המחוקקת בבית הספר נקראת "כנסת". בפרלמנט משתתפים כל חברי קהילת בית הספר: תלמידים, מורים והורי התלמידים. הפרלמנט מתכנס אחת לשבוע ומנוהל על ידי צוות שנבחר אחת לשנה באופן דמוקרטי. בפגישות הפרלמנט נקבעים כל חוקי בית הספר, החל מחוקי המשחק בחצר, דרך אופן קבלת מורים ותלמידים לבית הספר, ועד לחוק נגד העישון. החוקים נקבעים על פי הצבעת רוב של כל חברי הפרלמנט הנוכחים בדיון. כל חוקי הפרלמנט כפופים לחוקי המדינה ואין לאף אדם או גוף בבית הספר הזכות להטיל וטו על החלטת הפרלמנט.
הרשות השופטת.
הרשות השופטת בבית הספר נקראת "מעגל". "מעגל" הוא פורום שתפקידו לטפל בתלונות חברי הקהילה על פגיעות אישיות ובהפרות חוקי בית הספר. כל אדם בבית הספר, ללא הבדל גיל או תפקיד, יכול לתבוע ולהישפט.
הרשות המבקרת.
הרשות המבקרת היא הבודקת את תפקוד כל הגורמים בבית הספר, כדי לוודא כי הגופים פועלים על פי החוק, באופן תקין ויעיל.
ועדת ביקורת מבצעת את הביקורת בבית הספר. לצורך כך עליה לקחת בחשבון תלונות של ציבור קהילת בית הספר.
הרשות המבצעת.
הרשות המבצעת בבית הספר פועלת מכוח סמכויות שהוענקו לה על ידי הפרלמנט. היא מורכבת מוועדות שונות האחראיות ליישם ולבצע את החלטות הפרלמנט. בתחילת כל שנה נערכות בחירות לוועדות, וכל תלמיד, מורה, או הורה רשאי לבחור ולהיבחר אליהן. כל ועדה קובעת את סדרי עבודתה ומועדי התכנסותה. הוועדות תדווחנה על פעילותן לפרלמנט.
רעיון החונך.
החונך והחונכת הם האנשים המרכזיים שאמורים ללוות את הנחנכים שלהם במסע האישי שאותם הם עוברים בבית הספר. למרות מורכבות התפקיד והשונות בין כל נחנך או נחנכת, עצם קיום הקשר נמצא באחריות החונכים ואינו מותנה ברצון או באי הרצון של הנחנך/ת.
לחונכות יש מקום מרכזי בחיי בית הספר; החונך הוא כתובת אנושית לילד בבית הספר. הוא אדם קרוב מאחרים, מבוגר שאכפת לו, שמתעניין, ששם לב, שמקשיב, שמדבר, מלווה, מייעץ, משחק, מסייע, שנמצא עבור הילד. כל תלמיד נפגש עם החונך שלו למשך חצי שעה קבועה כל שבוע, וכן יכול לפנות אליו בכל רגע ובכל עניין.