מ-1484 החלו להישמע ולהישנות קריאות לגרש את היהודים גם במחוזות עצמאיים, שעד עתה היו נוחים ליהודים הגרים בהם, דוגמת פרובאנס, אלא ששארל השמיני לא שעה אליהם. לאחר מותו ב-1498, בן דודו לואי השנים עשר, שירש אותו, הוציא צו גירוש כללי על כל יהודי פרובאנס, הייתה זו אחת הפעולות הראשונות שלו כמלך. הצו לא נאכף מיד, וחודש שוב בשנת 1500, ושוב ב-1501. בפעם זו האחרונה, היא יושמה באופן סופי. יהודי פרובאנס קיבלו את האפשרות להמיר את דתם ולהתנצר, והיו שאכן עשו זאת. כל השאר גורשו. בארבע ערים שהיו תחת שליטתו של האפיפיור, ובעיקר בעיר הגדולה אביניון, נשארו היהודים, שכונו יהודי האפיפיור, כבני חסותו של האפיפיור שלא נטל חלק בגירושים.
דובון
דובונים
וילהלם בץ
וילהלם בץ (בגרמנית: Wilhelm Batz; 21 במאי 1916 - 11 בספטמבר 1988) היה טייס קרב ואלוף הפלות בלופטוואפה הגרמני במהלך מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
בץ נולד ב-21 במאי 1916 בבמברג, ולאחר סיום לימודיו התגייס בשנת 1935 ללופטוואפה. בץ הוסמך כטייס קרב, ובשנת 1937 מונה למדריך בבית הספר לטיס.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ביקש בץ ללא הרף להעבירו למשימה קרבית, אך בקשותיו נדחו שוב ושוב. רק בדצמבר 1942 הועבר בץ לחזית המזרחית, וב-11 במרץ 1943 השיג בץ את ניצחונו הראשון. בץ לחם ב-445 טיסות מבצעיות ונזקפו לזכותו 237 ניצחונות אוויריים (הפלות), כולם מלבד שלושה כנגד מטוסי חיל האוויר הסובייטי בחזית המזרחית, הוא נחשב במקום השישי ברשימת אלופי ההפלות של כל הזמנים. במהלך קרבות האוויר הופל ארבע פעמים ונפצע שלוש פעמים, על פציעותיו עוטר באות הפציעה (כסף).
בשנתיים האחרונות של המלחמה שירת בץ בכנף קרב 52, שם בין היתר פיקד על טייסת 5, להק II ולהק III. חודש לפני סוף המלחמה לאחר שעבר את רף ה-200 הפלות, עוטר בץ בצלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון וחרבות - העיטור השני בחשיבותו בגרמניה הנאצית. את כל ההפלות שלו השיג בכנף 52 החל ממרץ 1943, תשע פעמים צוין כ-"אלוף ביום אחד" על שהשיג לפחות חמש הפלות ביום, השיא שלו היה ב-31 במאי 1944 במהלך מבצע דנייפר-קרפטי כאשר הפיל 15 מטוסי אויב ביום אחד.
לאחר המלחמה, בשנת 1956 חזר לשירות בלופטוואפה שהוקם מחדש בגרמניה המערבית, שם הגיע לדרגת אוברסט (קולונל) ופיקד בין היתר על כנף התובלה 63. בשנת 1972 פרש בץ משירות הבונסוור ופנה לחיים אזרחיים, ב-11 בספטמבר 1988 נפטר וילהלם בץ בגיל 72 ונקבר בלברקוזן.
בית הכנסת של האדמו&quot;ר מהוסיאטין (תל אביב)
בית שרייבמן
איל&quot;ת - אגודה ישראלית לבולאות תימאטית
עונת 1998/1999 בליגה הלאומית בכדורסל
עונת 1998/1999 בליגה הלאומית בכדורסל הייתה העונה ה-45 של הליגה. הליגה כללה 12 קבוצות. מתכונת התחרות עם פורמט פלייאוף השתנה מהעונה הקודמת. שמונה הראשונות התמודדו זו מול זו בסדרות של הטוב משלושה משחקים, כשלקבוצה בעלת המיקום הגבוה יותר יתרון ביתיות. מנצחות הועלו לסדרות חצי הגמר ואחר כך לגמר בסדרת גם בסדרה של טוב מ-5 כאשר המנצחת בסדרת הגמר זוכה באליפות.
על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על ההפסד במשחק. לליגה העליונה עלו הפועל תל אביב ומכבי חיפה.
העונה הסדירה החלה ב-13 בספטמבר 1998 והסתיימה ב-29 במרץ 1999. לאחר הפלייאוף, העונה הסתיימה בניצחון של מכבי תל אביב בפעם השישית ברציפות ובפעם ה-39 בתולדות המועדון. על סדרת הגמר העיבה פרשת הפיצה.
בהתאם לתוצאות העונה הפועל תל אביב ומכבי גבעת שמואל ירדו ליגה.
נתן ישראלי
נתן ישראלי (נולד ב-1972) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף, כיהן כראש להק כוח האדם בחיל האוויר. מעוטר צל"ש אלוף על פועלו במלחמת לבנון השנייה.
ביוגרפיה.
ישראלי התגייס לקורס טיס ב-1991 וסיים אותו במגמת מסוקים ב-1993. ב-1994 עבר הסבה להטסת מסוקי יסעור ושירת בטייסת 114.
בתקופת מלחמת לבנון השנייה היה בחופשת לימודי תואר ראשון ובהצבת חירום שימש טייס בטייסת 114. בסוף המלחמה, לאחר כניסת הפסקת האש לתוקפה, השתתף כטייס משנה בפעולה מיוחדת של הובלת כוחות סיירת מטכ"ל לאזור בעלבכ בעומק לבנון. לאחר הסתבכות הפעולה סייע מסוקו יחד עם מסוק נוסף בחילוץ הלוחמים תחת אש. על פועלו קיבל עם שאר אנשי צוות האוויר שהשתתפו בפעולה צל"ש ממפקד חיל האוויר.
לאחר המלחמה פיקד על טייסת 200, טייסת מל"טים. ביולי 2010 מונה לראש ענף ארגון במחלקת תכנון וארגון במטה חיל האוויר, ב-2012 מונה לראש תחום מערכות מידע וב-2013 מונה לראש מחלקת הסגל בלהק כוח האדם. לאחר לימודים במכללה לביטחון לאומי מונה ביולי 2016 לראש הלהק בדרגת תת-אלוף. הוא שירת בתפקיד עד דצמבר 2019.
לאחר שחרורו מונה לסמנכ"ל בחברת ההיי-טק "קלטורה".
ישראלי נשוי לציפי, חוקרת בכירה לשעבר במכון למחקרי ביטחון לאומי ואב לשלושה. בעל תואר ראשון בביולוגיה ובפסיכולוגיה מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה.
עונת 1999/2000 בליגה הלאומית בכדורסל
עונת 1999/2000 בליגה הלאומית בכדורסל הייתה העונה ה-46 של הליגה והאחרונה של הליגה הבכירה במתכונת הליגה הלאומית. הליגה כללה 11 קבוצות בעקבות אי-השתתפות של הפועל אילת. מתכונת התחרות עם פורמט פלייאוף השתנה מהעונה הקודמת. לאחר 22 מחזורים שמונה הראשונות התמודדו זו מול זו בסדרות של הטוב משלושה משחקים, כשלקבוצה בעלת המיקום הגבוה יותר יתרון ביתיות. מנצחות הועלו לסדרות חצי הגמר ואחר כך לגמר גם בסדרה של טוב מ-5 כאשר המנצחת בסדרת הגמר זוכה באליפות.
על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על ההפסד במשחק. לליגה העליונה עלו מכבי קריית מוצקין והפועל חיפה.
העונה הסדירה החלה ב-18 בספטמבר 1999 הסתיימה ב-2 באפריל 2000. לאחר הפלייאוף, העונה הסתיימה בניצחון של מכבי תל אביב בפעם השביעית ברציפות ובפעם ה-40 בתולדות המועדון.
בהתאם לתוצאות העונה מכבי קריית מוצקין ירדה ליגה. כמו כן הפועל אילת התפרקה במהלך העונה עקב קשיים כלכליים, ומשחקיה נמחקו. אף קבוצה לא נכנסה במקומה והיא ירדה ישירות לליגה השנייה.
סונאטה דה קייזה
סונאטה דה קְייֶזה (באיטלקית: Sonata da chiesa, סונאטה כנסייתית באיטלקית) היא יצירה אינסטרומנטלית, שמקורה בתקופת הבארוק והיא בנויה בדרך כלל מארבעה פרקים. לעיתים קרובות הייתה מופיעה ביצירה יותר ממלודיה אחת, וסדר הפרקים היה: איטי - מהיר - איטי - מהיר. הפרק השני היה בדרך כלל אלגרו פוגלי, והשלישי והרביעי היו צורות בינאריות, שדמו לעיתים לסרבנד וג'יג.
טעות נפוצה היא לחשוב, שהסונאטות חוברו לשם ביצוע בטקסי דת. למעשה, סמפוניות שנכתבו בצורת סונאטה דה קייזה נוגנו לעיתים קרובות במהלך טקסים דתיים, בייחוד במהלך ה-Gradual, Offertory, Elevation וה-Communion, כמו גם בזמן ה-Introit וה-Deo Gratias. הן שימשו גם כתחליף לאנטיפונים בעת תפילות הערבית. עם זאת, הן לא נכתבו לצורך ליטורגי מפורש, כמו, למשל, רקוויאם. יצירות סימפוניות שנכתבו כסונאטה דה קייסה בוצעו לעיתים קרובות יותר כיצירות קונצרטנטיות להנאה ובידור.
אחד המלחינים הנלהבים ביותר לסונאטה דה קייזה היה ארכאנג'לו קורלי (1713-1653). בין המשובחות ביותר ביצירותיו "6 סונאטות דה קייזה, אופוס 1", שהוקדשו לכריסטינה, מלכת שוודיה, שחיה ברומא. שמונת הראשונים בשנים-עשר הקונצ'רטי גרוסי של קורלי, אופוס 6, גם הם סונאטות דה קייזה. עוד מלחין של צורה מוזיקלית זו היה ג'ובאני בטיסטה באסאני, שחיבר בסביבות שנת 1710 שתים-עשרה סונאטות דה קייזה. שלוש הסונאטות לכינור סולו של באך הן בצורת סונאטה דה קייסה, כמו גם החמש הראשונות מתוך שש הסונאטות שלו לכינור וצ'מבלו, רי"ב 1019-1014.
אחרי 1700 נטה סוג זה של סונאטה להתמזג עם הסונאטה דה קאמרה. הסונאטה דה קייזה יצאה מן האופנה בזמנו של יוזף היידן, אם כי הוא חיבר כמה מן הסימפוניות הראשונות שלו בסגנון זה (איטי-מהיר-מנואט-מהיר). בהמשך היה זה מוצרט שחיבר שבע-עשרה "סונאטות כנסייתיות", אבל מטרתן של אלה הייתה שונה. יצירותיו של מוצרט היו קטעים של פרק אחד לעוגב וכלי קשת, שנוגנו בטקס המיסה בין איגרת השליחים לבין הבשורה.
תרנגול (פירושונים)
עונת 1993 בליגת העל הרוסית בכדורגל
עונת 1993 בליגת העל הרוסית הייתה העונה השנייה של ליגת העל הרוסית, מאז שנוסדה לאחר פירוק ליגת העל הסובייטית ב-1991 והייתה ליגת הכדורגל הבכירה ביותר ברוסיה.
הליגה נפתחה עם 18 קבוצות מ-13 ערים. העונה שוחקה ממרץ ועד נובמבר 1993, כאשר ספרטק מוסקבה הוכתרה שוב כאלופת רוסיה, עונה שנייה ברציפות. במהלך העונה, קבוצת טקסטילשצ'יק קאמשין בהדרכת המאמן סרגיי פאבלוב סיימה במקום הרביעי בליגה בהישג השיא בתולדותיה, שאיפשר לה להתמודד במסגרות האירופיות, בגביע אופ"א.
באותה עונה, יבגני טיטוב הבקיע שלושער במשחק הבכורה שלו במדי ז'מצ'וז'ינה סוצ'י, במשחק מול דינמו סטברופול שהסתיים בתוצאה 4:2 והיה לשחקן הראשון לעשות זאת בהיסטוריה של הליגה.
מבנה.
באליפות השתתפו 18 קבוצות והליגה נערכה בשיטת שני סבבים. בסיום העונה 2 הקבוצות מתחתית הליגה הודחו ישירות לליגת המשנה הרוסית, בעוד הקבוצות ממקומות 14-16 השתתפו בטורניר מעבר (Переходный турнир) עם 3 הקבוצות משלושת המקומות הראשונים של ליגת המשנה, כששלושת הקבוצות בראשות טבלת טורניר המעבר נשארות בליגה בעוד השאר מודחות לליגת המשנה.
הקבוצות.
בעונת 1993 של הדיוויזיה הרוסית העליונה השתתפו הקבוצות הבאות:
אקין אזטורק