ההיקף הרחב של האקטיביזם הפוליטי שלו בא לידי ביטוי באלבום "La Différence" שיצא ב-2009 והוקלט בביירות, לוס אנג'לס, במקו ופריז. באלבום זה הוא שוב דן בגורל האכזרי של לבקנים באפריקה. אלבום זה זיכה ב-2010 אותו בפרס "המוזיקה העולמית הטובה ביותר" ("Best World Music") בטקס ה-"Victoires des Musiques" בצרפת. בשנה זו קייטה גם כונה שגריר השלום על ידי האיחוד האפריקאי והתחיל לעבור בקידום סקטור המוזיקה האפריקאית והשפעתה במלחמה נגד עוני, איידס, ונושאים אחרים עימם מתמודדת היבשת.
באוגוסט 2013 סאליף קייטה היה אמור להשתתף ב"פסטיבל ירושלים למוזיקה מקודשת" אך ביטל השתתפותו בשל איומים מה-BDS. בהמשך הוא פרסם מכתב התנצלות והבהיר שהוא אוהב את ישראל, את האווירה בה ואת מעריציה.
פעילותו למען לבקנים.
מוזיקה תמיד הייתה דרך לקרב בין אנשים ולחשוב נושאים ובעייתיות חברתיים. במהלך חייו סאליף קייטה סבל מנידוי, בין היתר בשל לבקנותו. בראיון עמו אמר: "הרבה מהתקיפות והסטיגמות התרבותיות נובעות מבורות, ולכן אני מנצל את מעמדי כאומן מופיע כדי להראות לאנשים שאני נורמלי". עם אחיינית לבקנית זוכת מדליה אולימפית, ילד לבקן, והזיכרון של איבוד אחותו הלבקנית לסרטן העור, נושא זה קרוב מאוד לליבו. בנוסף לשני האלבומים שהוקדשו ללבקנים באפריקה - "Folon" ו- "La Différence", הוא ייסד שני ארגונים שלא למטרות רווח - "SOS Albinos" ב-1990 ו-"The Salif Keita Global Foundation" ב-2005.  יתר על כן, הוא הקים בית חולים לחולי סרטן עור במאלי ועזר להעביר ספרי לימוד, משקפיים ואלפי בקבוקים של קרם הגנה ללבקנים אפריקאים. קייטה נלחם עבור לבקנים במשך שנים ואף משתמש במוזיקה שלו כאמצעי למטרה זו, באמרו – "רציתי לחיות את חיי מבלי להתלונן על היותי לבקן, כאילו וזה היה נכות. אבל כיום, כל כך הרבה דברים קורים ללבקנים, טבח והקרבות של בני אדם. זה יותר מדי. הייתי חייב להגיד משהו". דרך מילותיו סאליף קייטה מעניק קול למספר אנשים חסרי קול.
דיסקוגרפיה.
ניתן למצוא אוספים נוספים זמינים.
חולדת לאוס
חולדת לאוס (שם מדעי: "Laonastes aenigmamus") היא מין של מכרסם דמוי חולדה מתת-סדרת דמויי קביה והיא המין היחיד ששרד ממשפחת חולדות לאוס (Diatomyidae).
מכרסם זה נמצא בשנת 2005 במדינת לאוס שבדרום-מזרח אסיה. אף על פי שמין זה מכונה "חולדה", הוא קרוב בעצם למשפחות האפריקניות שבתת-סדרת דמויי קביה, כמו הגונדיים, הדרבניים ולעוד משפחות נכחדות.
החולדה מגיע לאורך 26 ס"מ ולמשקל 400 גרם ובעל פרווה עבה אפורה-כהה, גוף עגלגל וזנב כמו של סנאי. החולדה בעלת חוטם וזיפי שפם ארוכים, העיניים גדולות והאוזניים קטנות ומשוקעות בגולגולת. יש לה מבנה לסתות השונה משאר בני תת-סדרתה.
היא חיה בצוקים ואבני גיר בלאוס ורק לעיתים נדירות נמצאת באזורים פתוחים. תזונתה העיקרית היא עלים, זרעים ועשבים ופחות מחרקים.
חולדות לאוס
בס בריטון
יוסי ולד
פאקות
פאקות (שם מדעי: Cuniculidae) הם משפחת מכרסמים גדולים מקבוצת קביות העולם החדש והם נפוצים ברחבי אמריקה הדרומית והמרכזית. במשפחה סוג אחד - פקה ("Cuniculus").
הפאקות הם מכרסמים גדולים המגיעים לאורך 50-77 ס"מ ולמשקל 6-14 ק"ג. הם מכוסים בפסים כמו של טפיר צעיר וחיים בקרקע של יערות הגשם האמריקאים וכן בביצות ובנהרות. הם צמחוניים וניזונים בעיקר מפירות וזרעים.
המשפחה הקרובה אליהם ביותר היא האגוטיים.
מינים.
לפאקות שלושה מינים:
פאקה
ברוך וייסמן
ברוך וייסמאן
ברוך ווייסמאן
טוקואיים
טּוּקוּאִיִּים (שם מדעי: Ctenomyidae) היא משפחה של מכרסמים קטנים בתת-סדרת דמויי קביה החיים רק באמריקה הדרומית מפרו ומרכז ברזיל ודרומה עד קצה ארגנטינה. במשפחה זו ישנו סוג אחד - הטוקו ובו כ-60 מינים. שמם נגזר מהצליל שאותו הם משמיעים בשעה שהם חופרים מחילות.
הטוקואיים הם קרובי משפחתם של האוקטודוניים וממלאים את התפקיד האקולוגי של חולדי השק מאמריקה הצפונית. הם יצורים קטנים וצמחוניים החיים במאורות רוב זמנם ויוצאים רק בלילות. במקומות רבים הם מזיקים לחקלאות.
סאליף קייטה
סאליף קייטה (זמר)
נועה קנולר
מולאטו אסטטקה
מרגריט, נסיכת הולנד
מרגריט, נסיכת הולנד (בהולנדית: Margriet, Prinses der Nederlanden; נולדה ב-19 בינואר 1943) היא השלישית מארבע בנותיה של יוליאנה, מלכת הולנד ואחותה של ביאטריקס, מלכת הולנד.
ביוגרפיה.
מרגריט נולדה ב-19 בינואר 1943 לברנהרד, נסיך ליפה-ביסטרפלד וליוליאנה, נסיכת הולנד, באוטווה, קנדה, לאחר שמשפחת המלוכה ההולנדית נמלטה לשם בעקבות כיבוש הולנד על ידי גרמניה במלחמת העולם השנייה, ונקראה על שם "Marguerite" פרח ממשפחת המורכבים שהיווה סמל להתנגדות לגרמניה הנאצית. בעת לידתה, המושל הכללי של קנדה הסדיר את קבלתו של חוק מיוחד, שהכיר בחדרי הנסיכה יוליאנה בבית החולים באוטווה כשטח הולנדי אקסטריטוריאלי – שלולא כן לא הייתה מרגריט יכולה להיכלל בסדר הירושה לכתר ההולנדי. ב-29 ביוני אותה שנה הוטבלה מרגריט, וסנדקיה היו נשיא ארצות הברית, פרנקלין דלאנו רוזוולט, המלכה מרי, ומרתה, נסיכת שוודיה. לאחר סיום המלחמה בשנת 1945 חזרו בני המשפחה להולנד, והתאחדו מחדש עם אביה ברנהרד, נסיך ליפה-ביסטרפלד.
בעת לימודיה באוניברסיטת ליידן היא הכירה את בעלה לעתיד, פיטר ואן וולנהובן. האירוסין שלהם הוכרז ב-10 במרץ 1965, וב-10 בינואר 1967 הם נישאו בהאג, ונולדו להם ארבעה בנים. הזוג מתגורר בארמון הט לו.
הנסיכה מרגריט ייצגה את המלוכה ההולנדית באירועים וטקסים רשמיים רבים ונפגשה עם מנהיגים לאומיים רבים בעת ביקורם בהולנד. משנת 1987 עד 2011 היא שימשה כסגנית נשיאת הצלב האדום ההולנדי, ובין השנים 1984–2007 היא הייתה נשיאת קרן התרבות האירופאית.
משפחתה.
ב-10 בינואר 1967 התחתנה מרגריט עם פיטר ואן וולנהובן, ממנו נולדו לה 4 בנים:
אווה בירת'יסטל
אווה בירת'יסטל (באנגלית: Eva Birthistle; נולדה ב-1 בינואר 1974) היא שחקנית אירית. היא מוכרת בעיקר מתפקידה בסרט "אולי נתנשק?". ב-2004 זכתה בפרס חוג מבקרי הקולנוע של לונדון בקטגוריית שחקנית השנה. היא זכתה פעמיים בפרס האקדמיה האירית לקולנוע (IFTA) לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי.
ביוגרפיה.
בירת'יסטל נולדה בבריי שבמחוז ויקלו באירלנד. כשהייתה בת 14 עברה עם משפחתה לדרי שבצפון אירלנד. היא גדלה כקתולית אבל למדה בבית ספר פרוטסטנטי קולג' פויל שבדרי . בשנות העשרה שלה הלכה ללמוד משחק ב-"Gaiety School of Acting" בדבלין.
ב-1995 קיבלה לראשונה תפקיד בטלוויזיה וגילמה את רג'ינה קרוסבי בסדרה "Glenroe", בה שיחקה במשך שלוש שנים עד 1998. הופעת הבכורה שלה בקולנוע הייתה ב-1997 בסרט "All Souls Day" מאת אלן גילסנן . היא הופיעה בתפקידים שונים בסרטים איריים בהם "Drinking Crude" בכיכובו של קולין פארל, ובסרט הטלוויזיה "נס בחצות" מ-1998 יחד עם מיה פארו. ב-2002 הופיעה בירת'יסטל בדרמה על אירועי יום ראשון העקוב מדם, סרט טלוויזיה בסגנון דוקומנטרי בשם "בלאדי סאנדיי" בכיכובו של ג'יימס נסביט. עוד השתתפה בדרמה "יום ראשון" מאת ג'ימי מקגוורן .
ב-2003 הופיעה בירת'יסטל בסדרת הטלוויזיה "Trust" ואחרי כן כיכבה בתפקיד רויסין הנלון בסרטו של קן לואץ' "אולי נתנשק?" (2003–2004) עליו זכתה ב-2005 בפרס חוג מבקרי הקולנוע של לונדון לשחקנית הבריטית של השנה. היא הופיעה בסרט "ארוחת בוקר על פלוטו", בסרט "קליק" וב-"Save Angel Hope" מ-2005. ב-2006 השתתפה בסרט "מידלטאון" בבימויו של בריאן קירק. עוד ב-2006 שיחקה בתפקיד ג'יין לאברי, עורכת דין העוסקת בזכויות האדם, בדרמת טלוויזיה בשם "The State Within". בסוף 2007 גילמה את דמותה של ססקיה ואן אוילנבורך, אשתו של רמברנדט, בדרמה ההיסטורית "משמר הלילה" בבימויו של פיטר גרינוויי.
בתחילת 2008 השתתפה בירת'יסטל בדרמה "The Last Enemy" בתפקיד שרה זוטרה בשם אלינור ברוק. ב-2009 שיחקה בתפקיד ג'נט בפרק האחרון של העונה השנייה בסדרה "אפר לאפר" של ה-BBC. עוד הופיעה בשני סרטי אימה מצליחים "הילדים" (2008) וב"חזרה לחיים" (2011). ב-2010 זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי במירטל ביץ' על הופעתה בסרט של קורט טרונינגר "The Rendezvous".
ב-2010 הופיעה בירת'יסטל בתפקיד אנט ניקולס במיני-סדרה "חמש בנות". היא שיחקה בעונה התשיעית והאחרונה של הסדרה הבלשית "להעיר את המתים" בתפקיד פקד בילוש שרה קוונדיש. ב-2011 שיחקה בירת'יסטל בתפקיד קפטן קייט מרשל בסדרת הדרמה של Sky1 בשם "Strike Back: Project Dawn". ב-2013 כיכבה בירת'יסטל לצדה של אנה פריל בהפקת הטלוויזיה "The Psychopath Next Door".
אווה בירתיסטל
אווה ברת'יסטל
אווה ברתיסטל
טוקו טוקו
לוליטה מורנה
לוליטה מורנה (באיטלקית: Lolita Morena; נולדה ב-15 באוקטובר 1960) היא דוגמנית, שחקנית ומנחת טלוויזיה שווייצרית.
ביוגרפיה.
מורנה נולדה באיטליה ולאחר מכן בגיל 3 עברה לשווייץ עם הוריה.
כשהייתה סטודנטית לאגיפטולוגיה זכתה בתואר "מלכת היופי של שווייץ" 1982 והשתתפה בתחרות מיס עולם 1982 ומיס תבל 1983 ובשתיהן זכתה במקום הרביעי ובפרס על הפוטוגניות (Miss Photogenic).
היא עבדה בטלוויזיה השווייצרית, האיטלקית והגרמנית, הנחתה את אירוויזיון 1989 וגם את הקדם האירוויזיון השווייצרי ב-1991 ולאחר מכן המשיכה לעבוד באגף הצרפתית של רשות השידור השווייצרית כדוברת מספר שפות, עקב היותה דוברת חמש שפות.
ב-1995 הנחתה את הגרסה השווייצרית של "המבצר", בנוסף היא השתתפה כשחקנית בקומדיה לטלוויזיה ובסרט קולנוע.