היה ראש כולל האברכים במנצ'סטר ובשנת תשל"א, 1971, הוזמן לעמוד בראשות כולל שנוסד בבאר שבע ביוזמת המועצה הדתית, בהמשך הקים במקום ישיבה גדולה. היה ראש ישיבה בישיבת איתרי-חדרה ואחרי תקופה עבר עם כמה מתלמידיו לישיבת תורה אור.
בשנות ה-80 הקים את ישיבת היכל התורה בציון ברחוב אבינועם ילין 5 בשכונת גאולה בירושלים. בשנת 1986 הישיבה עברה לבניין של פרשבורג בגבעת שאול בירושלים. הישיבה נקראה בתקופה זאת בשני שמות: "היכל התורה בציון" וגם "היכל התורה - פרשבורג". מראשית המאה ה-21 שוכנת הישיבה במשכנה החדש בשכונת הר נוף בעיר.
הרב קושלבסקי התאלמן מאשתו הראשונה במרץ 2015, נשוי בשנית ומתגורר בשכונת הר נוף, סמוך לישיבתו.
אחיו היה הרב פרופ' אברהם פנחס קושלבסקי.
כתביו.
מחידושי תורתו נדפסים מעת לעת בכתבי העת התורניים בישראל ובארצות הברית.
בכתביו עוסק הרב קושלבסקי גם בשאלות הלכה אקטואליות, כמו: מעבר מול מצלמת ביטחון בשבת, דילול עוברים, זריקה תוך ורידית בשבת, אכילת חלות שנאפו בשבת ב"אופה לחם" הפועל על שעון שבת והזזת שעון השבת במהלכה.
עינות ענר
עינות ענר או נבי ענר הם אתר ארכאולוגי וקבוצת מעיינות ליד היישוב נריה שבמערב בנימין, ששופצו לראשונה בשנת 2014 על ידי נוער היישוב נריה. במקום היו סככות צל ושילוט, לאחר פנייה לבג"ץ הוסכם כי הסככות יפורקו והשילוט יוסר.
אודות.
במקום שמונה בריכות מים עמוקות ונמוכות המתאימות לכל הגילאים המאפשרות שחיה, פרגולות מוצלות ושולחנות פיקניק. במרחק של כ-15 מטר אחת מהשנייה על אותה מדרגת סלע בהר שוכנות ארבעת הבריכות הגדולות במתחם:
המקום זוכה למבקרים בעיקר במהלך חודשי הקיץ ובחגים. מהמקום נשקף נוף המאפיין את אזור מערב בנימין והרי גופנא. בחגים מתקיימות במעיינות פעילויות בחסות תיירות בנימין ונוער היישוב נריה.
בסמוך נמצאת חורבת קבר "נבי ענר" (יש המזהים אותו עם ענר רעו של אברהם אבינו) ומערה ובתוכה ציורי קיר עתיקים של מנורות, ענף זית ועוד. באחת משתי מערות הקבורה נמצאו שברי סרקופג.
בקרבת מקום, כחלק מ"סינגל טלמונים" הוכשר מסלול אופניים "סובב עינות ענר" שאורכו 4.5 ק"מ והוא מדורג ברמת קושי בינונית.
העתירה לבג"ץ.
בדצמבר 2017 עתרו לבג"ץ פלסטינים תושבי הכפרים הסמוכים ראס כרכר ודיר עמאר יחד עם הארגונים עמק שווה ויש דין, בדרישה לפנות את הבנייה הבלתי חוקית באתר, הממוקם על קרקע פרטית. ההחלטה נדחתה עקב הדיון על חוק ההסדרה, וב-9 ביוני 2020 בעקבות פסילת חוק ההסדרה, בג"ץ הורה למדינה להרוס את האתר תוך 90 יום. מקימי האתר ותושבי הסביבה לא ויתרו והחלו במאבק ציבורי למניעת הריסת המקום, תוך רתימת אנשי ציבור וחברי כנסת. בחודש מרץ 2021 שינתה המדינה את עמדתה בנוגע ל"עינות ענר" והחליטה שלא להרוס את המקום וזאת לאחר שהמועצה האזורית מטה בנימין הסכימה לפרק את הסככות והשילוט במקום.
מנחם צבי ברלין
הרב מנחם צבי ברלין (נולד בב' באב ה'תרצ"ח, 1938) הוא ראש ישיבת רבנו חיים עוזר בבני ברק.
ביוגרפיה.
נולד בירושלים לחיה פועה (בת הרב יעקב זייבלד) ולרב אלכסנדר זיסקינד ברלין. למד בישיבת תפארת צבי ואחריה בישיבת חברון. נישא לאורה (נפטרה בדצמבר 2017), בתו של הרב יואל קלופט מחיפה לאחר נישואיהם גרו בני הזוג בחיפה. בין גיסיו: הרב חיים קלופט ראש ישיבת "קהילות יעקב" והרב שמואל אביגדור פייבלזון, ראש ישיבת "נחלת נפתלי" בצפת.
בשנות ה-70 עמד בראשות ישיבת "זיו התורה" בחיפה ולצדו כיהן כמשגיח, הרב דוד אברהמי מחבר "בנין עולם".
כיהן מספר שנים כר"מ בישיבת גאון יעקב בבני ברק, ובראשית שנות ה-90 ייסד את ישיבת רבנו חיים עוזר, בראשה הוא עומד. בנו, הרב יחיאל ברלין משמש כר"מ בישיבה.
הרב ברלין מתגורר בשכונת רמת אלחנן בבני ברק.
שיעוריו נדפסים בפרסומים פנימיים של הישיבה. חידושי תורה שלו בעניינים שונים נדפסים מעת לעת בכתבי עת תורניים ובספרי זיכרון.
אמנות הסלע במחוז חאאל
אמנות הסלע במחוז חאאל (ערבית الفنون الصخرية في منطقة حائل) הוא שמם של שני אתרים ארכאולוגיים של אמנות סלע במחוז חאאל שבערב הסעודית, שהוכרזו כאתר מורשת עולמית בשנת 2015. הכרזה זו כוללת שני מרכיבים הממוקמים בנוף המדברי:
על גבי הסלעים נמצאו ציורים רבים של דמויות אדם ובעלי חיים שצוירו או נחרתו במשך אלפי שנים. הציורים הקדומים ביותר נעשו בידי ציידים בני התקופה הנאוליתית, שהתגוררו לפני כ-10,000 שנים ליד אגם קדום (שהתייבש מאז). מאוחר יותר נוספו לציורים גם כתובות.
תולדות האתר.
שינויים אקלימיים ותקופות יובש משכו בני אדם לנווה המדבר של ג'ובה כבר בפליסטוקן, כפי שמעידים כלי אבן שנמצאו בג'בל אום סינמאן ובשווימיס. בתקופה זו היו באזור נחלים ואגמים, תופעה שנמשכה בחלקה גם בהולוקן; ובתקופה הפלאוליתית התיכונה היה האזור נושב.
ציורי הסלע הראשונים באזור מתוארכים למעט פחות מ-10,000 שנים לפני זמננו, ואלה מלמדים על התרבות הנאוליתית שהתקיימה בסביבה זו. תיאורי בעלי החיים מלמדים כי באותה עת שררו תנאים אופטימליים באזור. בעל החיים הדומיננטי בתקופה זו היה היעל, וציורים מאוחרים יותר הם של בקר וסוסים מבויתים. עם הזמן נוספו לצד הציורים גם כתובות. ציורים אלה מעניקים תיאור רציף של ההתמודדות האנושית עם התדרדרות התנאים ותופעת המדבור שהתרחשה באזור, ולאחר שאגם ג'ובה התייבש, היה צורך לחפור בארות מים. האוכלוסייה שנותרה באזור, נאלצה להתאים את עצמה לתנאים החדשים, ודבר זה בא לידי ביטוי באמנות הסלע של התקופה הנאוליתית, התקופה הכלקוליתית ותקופת הברונזה. המצאת הכתב התמודי לפני כ-3,000 שנים מתועדת באלפי כתובות שנמצאו באזור ג'ובה ובכמות צנועה בהרבה בשווימיס. מכך נלמד כי כי ג'ובה הייתה מרכז חשוב לשיירות הגמלים בדרך לירדן וסוריה, בעוד שבשווימיס הייתה פעילות אנושית בהיקף קטן יותר. באלף הראשון לפנה"ס הושלם תהליך המדבור בחצי האי ערב, והגמל הפך לבעל החיים השולט באמנות הסלע. עם הגעת האסלאם לפני כ-1,400 שנה, החליף הכתב הכופי את הכתב התמודי ותיאורים של בעלי חיים ובעיקר בני אדם פחתו מאוד.
במאה ה-19 ובמאה ה-20 ביקרו מספר היסטוריונים ונוסעים בנווה המדבר של ג'ובה, אך אלה לא כללו בכתביהם תיאור של אמנות הסלע. רק ב-1986 החל מחקר ארכאולוגי מדעי בג'ובה, בהזמנת המחלקה לעתיקות ולמוזיאונים של ערב הסעודית, ושנה לאחר מכן פורסם דוח ראשוני. בנוסף האתרים גודרו כדי לשמור על הממצאים. המחקר באתרי שווימיס החל רק בשנת 2001.
בנימין פאלער
הרב בנימין פַּאלֶער (באנגלית: Binyomin Paler; ~ה'תרס"ח, 1908 - ה' באב ה'תש"ס, 6 באוגוסט 2000) היה ראש ישיבה אמריקאי ממוצא ליטאי, מתלמידי רבי יצחק זאב הלוי סולובייצ'יק מבריסק. ראש ישיבת "מקור חיים" בניו יורק.
ביוגרפיה.
נולד בבריסק לדבורה ולרב יצחק פאלער, למדן מקומי שלמד בבתי מדרש בעיר. ומצאצאי רבי משה פאלייר מקוברין, כבחור הוכר כבעל זיכרון טוב, והתפרסם בשל התמדתו. הוא למד בתחילה בישיבת תורת חסד בבריסק אצל רבי משה סוקולובסקי מחבר הספר "אמרי משה". אחר כך החל ללמוד אצל רב העיר, רבי יצחק זאב הלוי סולובייצ'יק.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה גלה לווילנה משם נמלט עם רבים מתלמידי ישיבת מיר ברכבת הטרנס-סיבירית לאורכה של ברית המועצות, לוולדיווסטוק וממנה לקובה שביפן, באמצעות אשרות הכניסה שהנפיק הקונסול היפני בקובנה, חסיד אומות העולם צ'יאונה סוגיהארה.
הוא הצטרף לתלמידי ישיבת מיר ולמד לצדם. בהמשך הצליח כמו אחרים להגר לארצות הברית והצטרף לקבוצת בני הישיבות שבראשה עמדו רבי אריה ליב מאלין ואחרים שיסדו את ישיבת בית התלמוד.
לאחר שנה בארצות הברית, נישא לבתו של הרב שמואל ארנפלד ממטרסדורף, בין גיסיו: הרב עקיבא ארנפלד , נשיא קריית מטרסדורף בירושלים; הרב אליהו שמחה שוסטל; והרב ישראל מאיר קגן ראש ישיבת "תורת חיים" בדנוור. מיד לאחר נישואיו החל להעביר שיעורים בתלמוד בישיבת "חתן סופר" שבנשיאותה עמד חמיו.
בשנת ה'תשכ"ה, 1965, יסד את ישיבתו בניו יורק, הוא קרא לישיבתו "מקור חיים" על שם רבי חיים הלוי סולובייצ'יק, לפי הצעתו של הרב משה פיינשטיין. שם זה בא להדגיש את שיטת הלימוד בישיבה שהייתה בשיטת בריסק מיסודו של רבי חיים מבריסק.
הוא נפטר לאחר עשרות שנות הרבצת תורה, בה' באב ה'תש"ס, 6 באוגוסט 2000.
בניו, הרבנים: יצחק, שמחה בונים וזכריה פאלער המשיכו את דרכו ופתחו סניפים נוספים לישיבתו.
בנימין פאלר
בנימין פלר
קושירו
קושירו (ביפנית: 釧路市) היא העיר הרביעית בגודלה בחבל הוקאידו שבצפון יפן. קושירו שוכנת על גדות נהר קושירו, והיא העיר המאוכלסת ביותר בחלקו המזרחי של האי הוקאידו.
היסטוריה.
העיר הוקמה ע"פ צו קיסרי ביולי 1899, במטרה להוות נמל פתוח למסחר עם ארצות הברית ובריטניה. חשיבותה של קושירו כעיר נמל, נבעה מכך שמי האוקיינוס השקט בחופי העיר אינם קופאים בחורף, כך יכול היה נמל העיר להתמודד מול ערי נמל אחרות באזור כפטרופבלובסק-קמצ'טסקי הרוסית, ואף הקודאטה שלעיתים קופאים המים בחופיה בשל רמת מליחותו הנמוכה של ים יפן. מסיבה זו, נחשבה קושירו כיעד בעל ערך בעיני הצארים הרוסים במלחמות רוסיה-יפן. העיר הפכה לעיר נמל חשובה בשנות העשרים של המאה ה-19, עם צמיחת ענף הדיג המסחרי, וזכתה למעמד של עיר בשנת 1922.
באוקטובר 2005 מוזגו לקושירו העיירות הסמוכות אקאן ואונבצו. בשנת 2011 התגוררו בעיר 183,757 תושבים בצפיפות אוכלוסין שעמדה על כ-140 איש לקמ"ר.
מנמל התעופה המקומי יוצאות טיסות לטוקיו, אוסקה וסאפורו. קו הרכבת "סופר אוזורה" מקשר בין קושירו לערים המרכזיות במערב הוקאידו.
ערים תאומות.
לקושירו חמש ערים תאומות:
מלאביץ'
אלכסנדר ציקלר