גרין חזר לפריז ב-1943 ועסק בהכנת מסמכים מזויפים ובסיוע סוציאלי עם המחתרת הכללית, "הצופים היהודים" וה-OCJ. הדירה של גרין שימשה מקום מפגש דיסקרטי לחברי שלל המחתרות. ביולי 1943 בפקודתו של סימון לוויט הקים רשת להצלת ילדים והברחתם דרך הגבול לשווייץ. מאות ילדים שהתאספו בעיר מג'ב (Megève) בסוף קיץ 1943 הועברו ממג'ב לאנסי -שנבחרה כמרכז איסוף, ומשם לאנמאס בגבול עם ז'נבה.
ביוני 1944 לאחר הפלישה לנורמנדי הקים גרין יחידה לוחמת “Corps Franc” (פרייקור) ולראשה מינה את סגנו לוסיין רובל והוא התמנה לסגנו. היחידה הצטרפה למחתרת צרפתית תחת פיקודם הישיר של קפטן פייר גאלה. היחידה השתתפה בהתקוממות ובשחרור פריז. טוני גרין, ביחד עם לוסיין רובל, הוזהר מפני המלכודת בפריז ביולי 1944 שבה ארבו אנשי גסטפו לרבים מאנשי המחתרות בדירת מסתור. במהלך הפגישה הייתה אמורה להתרחש חשיפה של קציני "הצבא היהודי" בפני נציגי המודיעין הבריטי ועקב לכידת שניים מסוכני הצבא היהודי הוטעו שאר המשתתפים בפגישה ונלכדו בידי הגסטפו.
קיימת עדות של טוני גרין שבה הוא מספר כיצד נכשלו בשחרור אנשי ה"קרון האחרון", קרון המשלוחים האחרון שיצא מדרנסי ב-17 באוגוסט 1944. גרין העיד כי נכשלו בשחרורם אף שראו אותם יוצאים לגירוש.
חייו לאחר מלחמת העולם השנייה.
ב-1946 מונה גרין לייצג את פלשטינה באספה העולמית של הנוער הסוציאליסטי בקופנהגן וכך גם בשנת 1947 בסטוקהולם. במאי 1948 הגיע לישראל ככתב צבאי על מנת לסקר את מלחמת השחרור. הוא עלה לארץ ב-1957 הקים עיתון יומי בצרפתית "L’information d'Israel" וב-1969 גויס למשרד החוץ, החליף את שמו לשם עברי - נתנאל גרעין, שימש שגריר ישראל בניז'ר (1972), ברואנדה (1973-1974), שליח הסברה בפריז, דובר מרכז השלטון המקומי בישראל, דובר ומנהל יחסי ציבור והסברה מפלגת העבודה.
ב-1987 הוענק לו עיטור לגיון הכבוד על ידי נשיא צרפת פרנסואה מיטראן על הצלת יהודים, פעילות שהוכרה לראשונה כלחימה בגרמנים. טוני גרין נפטר בעיר חולון באפריל 1989 לאחר שחלה במחלה קשה.
אריך קודרט
אריך קורדט (גרמנית: Erich Kordt; 10 בדצמבר 1903 - 11 בנובמבר 1969) היה פעיל בהתנגדות הגרמנית לנאצים. שימש כיועץ צעיר של שר החוץ הגרמני יואכים פון ריבנטרופ. כדיפלומט צעיר קורדט עשה חיל במשרד החוץ הגרמני. קורדט גם שימש כמרגל למחתרת האנטי-נאצית.
תחילת הקריירה.
קורדט שדיבר אנגלית מושלמת למד באוניברסיטת אוקספורד באנגליה והצטרף למשרד החוץ הגרמני ב-1928. הוא הוצב בז'נבה ואז בברן בשווייץ.
לאחר מכן הוא שימש כמדריך בשגרירות לונדון תחת השגריר יואכים פון ריבנטרופ ופיתח כלפיו סלידה אישית וזלזול מקצועי. למרות זאת ב-1937 הפך קורדט לחבר במפלגה הנאצית וכאשר בפברואר 1938, ריבנטרופ הפך לשר חוץ, נקרא אריך קורדט לשמש כראש "לשכת השרים" של משרד החוץ, היות ששר החוץ החדש של גרמניה ריבנטרופ שנזקק לעזרה מקורדט ביקש שיסייע לו בפענוח מסמכים ויתרום מהידע ומהניסיון שלו לדיפלומטיה הבינלאומית. קורדט שהיה עוזר שר החוץ נחשף במהלך תפקידו למסמכים סודיים ביותר, אותם לקח וסיפק לקולונל הנס אוסטר שהיה ראש קבוצת אופוזיציה אנטי- נאצית "קונספירציית אוסטר". זה היה מידע סודי מלב המערכת הנאצית שהפך את קורדט לפעיל מרכזי במחתרת.
קונספירציית אוסטר.
אריך קורדט ואחיו תיאדור לקחו חלק בקונספירציית אוסטר בשנת 1938. קונספירציית אוסטר הייתה חלק מתוכנית שהמטרה שלה הייתה לעצור את גרמניה מלצאת למלחמה עם צ'כוסלובקיה על שטח חבל הסודטים. התוכנית הייתה להתנקש בחייו של אדולף היטלר.
תיאדור קורדט שימש כקונסול בשגרירות לונדון, ויצר קשרים עם הבריטים, שבהם הייתה תלויה הצלחת הקשר. הקושרים היו צריכים שהבריטים יתנגדו בנחרצות לתפיסת חבל הסודטים. אריך קורדט השתמש באחיו (תיאדור) כשליח כדי לבקש ולנסות ולשכנע את ממשלת בריטניה לעמוד מול היטלר. התקווה הייתה שבשילוב המשבר עם צ'כוסלובקיה, קציני הצבא יבצעו הפיכה נגד היטלר. אך ראש ממשלת בריטניה נוויל צ'מברלין, חשש מהאפשרות שתהיה מלחמה וניהל משא ומתן ארוך וממושך עם היטלר ולבסוף נכנע לו, מה שהרס כל סיכוי שהקונספירציה תצליח. בגרמניה בשלב זה היטלר נתפס כ"מדינאי הגדול בכל הזמנים ברגע הניצחון הגדול ביותר שלו". ולכן הקשר לא יצא לפועל.
משה מימון (רב)
הרב משה מימון (ה'תרפ"ד, 1924 - י"ד באייר ה'תשס"ב, 26 באפריל 2002) היה רב ישראלי יליד תוניסיה שכיהן כרב הערים עפולה וקריית אתא.
ביוגרפיה.
נולד בשנת תרפ"ד (1924) בתוניס לאביו רבי אליהו מימון ואמו נשריה. סבו היה החכם מנחם מימון, אחיו של רב העיר גאבס רבי משה (בישי) מימון. למד מפי הרב פראג'י עלוש ורבי חיים חורי. שימש כמלמד תלמידים, שוחט ובודק, ושליח ציבור בעיר תאלה , ולאחר מכן בעיר אל-כף ובעיר גאבס. נשא לאישה את נווארה שלביה ונולדו להם חמישה ילדים. לאחר קום המדינה עלה לישראל יחד עם משפחתו והתיישב בטבריה. באדר א' ה'תשי"א התמנה על ידי הרבנים הראשיים לישראל, בן ציון מאיר חי עוזיאל ויצחק אייזיק הלוי הרצוג לרב מושב בית שקמה סמוך לאשקלון, ובקיץ של אותה שנה התמנה לרב בעפולה, שם כיהן כשבע שנים. ב-1958 התמנה לרב הספרדי של כפר אתא, שהפך לימים ל"קריית אתא". ייסד בעיר ישיבה לזכר חללי רעידת האדמה באגאדיר, ולאחר סגירתה תרם את המבנה לישיבת פורת יוסף. בשנת 1974 הגיש מועמדת למשרת רבה הראשי של חיפה (לאחר פטירת הרב יוסף משאש), אך הסיר את מועמדותו לאחר שמערכת הבחירות גרמה לסערת רוחות. היה יו"ר הנהלת "התאחדות הרבנים הספרדים בישראל" וראש קרן "דובב שפתי ישנים" להדפסת ספרי רבני תוניסיה, במסגרתה הוציא לאור ספרים רבים (ראו להלן).
נפטר ביום י"ד באייר ה'תשס"ב (2002).
בנו הרב אליהו גד מימון ממלא את מקומו כרבה של קריית אתא. בנו הרב יורם מימון חיבר את הספר "מתנת משה". בתו בתיה נהרגה בתאונת דרכים בגיל 20 בשנת ה'תשל"ו.
ספריו.
וניחומים על אמו, ועניינים שונים (התשל"ג).
תיכון &quot;השלום&quot; למדעים ואמנויות מצפה רמון ע&quot;ש יצחק רבין
תיכון "השלום" למדעים ואמנויות מצפה רמון ע"ש יצחק רבין הוא בית ספר תיכון מקיף (ממלכתי על יסודי), שש שנתי (כיתות ז'-י"ב) במצפה רמון
בית הספר קרוי ע"ש יצחק רבין.
בית ספר תיכון "השלום" נבחר על ידי משרד החינוך זו שנה שנייה, לקחת חלק בתוכנית "אמירים" לטיפוח תלמידים מצטיינים כחלק מפיתוח תרבות מצוינות בבית הספר.
כללי.
בית הספר מונה כ-270 תלמידים כיתות ז' – י"ב. בכל שכבה שתי כיתות לימוד. בית הספר ממוקם ברחוב רחבעם זאבי 3.
אוכלוסיית תלמידי בית הספר מגוונת מאוד: חילונים, מסורתיים, דתיים, תלמידי מצפה רמון, יישובי הסביבה ותלמידי הפנימייה למנהיגות חברתית של "חברת הנוער מצפה רמון" (במסלול העיוני).
בבית הספר תלמידים מחוננים וכן תלמידים בעלי צרכים מיוחדים.
מבנה בית הספר ועיצובו הארכיטקטוני שואבים השראה מהנוף המדברי.
בכל שכבה בחטיבה העליונה ישנה כיתה עיונית המכוונת את תלמידיה לתעודת בגרות איכותית וכיתת אומ"ץ, בה ניתן סיוע לימודי נוסף ומענה לאוכלוסייה מגוונת שייעודה תעודת בגרות מלאה.
בשנת 2016 למדו בבית הספר 243 תלמידים (24.3 תלמידים בכיתה). אחוז התלמידים הזכאים לבגרות עמד על 78.9%.
מנהלת "תיכון "השלום" מצפה רמון ע"ש יצחק רבין" מרים אורנשטיין דה- מלאך, בתו של יואל דה-מלאך חברת קיבוץ רביבים ניהלה בין השנים 2007-2013 את אורט ספיר ירוחם בירוחם.
אריך נאומן
אריך נאומן (בגרמנית: Erich Naumann; 29 באפריל 1905 - 7 ביוני 1951) היה פושע מלחמה גרמני-נאצי במלחמת העולם השנייה. שירת ב-SS בדרגת בריגדפיהרר (Brigadeführer), וכיהן כמפקד איינזצגרופה B וה-Bds, וכן כמפקד משטרת הביטחון הנאצית בהולנד.
ביוגרפיה.
נאומן נולד בעיר מייסן, במדינת סקסוניה, אשר בגרמניה. בגיל 16 הפסיק את לימודי בבית הספר והתקבל לעבודה במשרד מסחרי בעיר מגוריו - מייסן. בנובמבר 1929, הצטרף למפלגה הנאצית, (מס' 170257), ובשנת 1933 הצטרף לשורות ה-SA כשוטר במשרה מלאה. שנתיים לאחר מכן, בשנת 1935 הצטרף ל-SD. ב-1 בנובמבר 1941, הצטרף ל-SS כמפקד יחידה באיינזצגרופה B, שמנתה 655 לוחמים ופעלה כיחידה משטרתית בבלארוס ובמחוז סמולנסק, מצפון מערב לעיר מוסקבה. שם היה מקום מושב המטה של יחידה זו. בתפקיד זה שירת נאומן בערך עד פברואר-מרץ שנת 1943. בהצהרתו הסופית לפני מתן פסק הדין במשפטי נירנברג, טען כי פעל בהתאם לנטיותיו הצבאיות. הוא ארגן מתנדבים רוסיים ואוקראינים שילחמו לצד גרמניה, והממונים עליו אישרו את הקמת היחידה. יחידה זו צורפה לאיינזגרופה B ונלחמה נגד הפרטיזנים. במהלך הקרב מול הפרטיזנים, עוטר בצלב הברזל (Iron Cross First Class) על אומץ לב וגבורה. בהמשך ההצהרה, הוסיף ואמר, כי הוא מזכיר את העובדה שזכה בעיטור, הואיל והוא גאה בכך.
ב-27 באוגוסט 1943 השתתף אדולף אייכמן, ראש "המחלקה היהודית" בגסטפו, בישיבה במשרדי WVHA. בישיבה זו, סוכם לגרש 2,400 יהודים אסירים ששהו במחנה פיכט. מספר שבועות לאחר מכן, עדיין לא הייתה תגובה מהולנד בעניין זה. ב-20 בספטמבר 1943 קיבל אייכמן מברק בו נאמר שעמדתם של ראוטר ונאומן בעניין, שאין לגרש את יהודי שני המחנות, הואיל והם מהווים כוח עבודה חיוני. ב-5 בנובמבר 1943 שלח אייכמן, לנאומן מברק, בו ביקש להחמיר את תנאי מעצרם של היהודים המוגנים מהולנד, ולוודא שיהודים אלה לא יקבלו ויזות שיאפשרו להם להגר.