הוא שומר על עצמו מחוץ למבטה של ויני, ומגיח מהתעלה שלו רק מדי פעם. העניין היחיד שלו הוא עיתון ישן וגלויה אירוטית. הוא ישן מתחת לאדמה, והפעמון שמעיר את ויני לא מטריד אותו.
תפאורה.
ויני שקועה ב"גבעה קטנה". היא חיה בשיטפון של אור בלתי פוסק, שאי אפשר להימלט ממנו: אפילו השמשיה שהיא מוציאה לרגע ניצתת, ומותירה אותה ללא הגנה. אנחנו יודעים שהיא לא תמיד הייתה קבורה ככה, אבל לא יודעים איך הגיעה למצב שהיא כלואה.
בקט דורש שהתפאורה תיבנה "במקסימום פשטות וסימטריה", עם "וילון אחורי שמעניק נופך של תלת מימד, שייצג אחידות בלתי שבירה ושמים שנסוגים למרחק". "מה שיאפיין את כל הסצנה, שמיים וארץ", הוא כותב, "הוא הריאליזם הפתטי והבלתי מוצלח, המוניות שמזכירה מיוזיקל או הופעת פנטומימה סוג ג', אותה איכות של יהירות, שמגיעה מחיקוי גרוע ורציני שמעורר צחוק".
התפאורה מזכירה גלויה של חוף, עם ויני קבורה בחול ועם וילי, עם מטפחת קשורה שמונחת על הראש. הרקע המזויף מזכיר גם את ציורים על דיקטים, שבהם הראש גזור, ואפשר להצטלם לידם, שמוצבים לעיתים באטרקציות תיירותיות. אפילו השם של המחזה, "אח, הימים היפים", הוא מסוג הביטויים שמשמשים בדרך כלל להיזכרות נוסטלגית בסוג של חופשה שכזו. לא למותר לציין כי בקט עבד על המחזה בזמן ששהה באתר הנופש האנגלי פולקסטון, שעל שפת הים, במהלך השבועיים בהם היה מחויב לשהות באנגליה, לפני שנישואיו לסוזן הפכו רשמיים.
נושאים.
המחזה, שבו ויני קבורה באדמה, בעוד וילי זוחל על האדמה, הוא בהחלט מוזר. "מוזרות", בקט אומר, "הייתה תנאי הכרחי למחזה – למצוקה של ויני במחזה".
במהלך החזרות בברלין הוא אמר: "במחזה הזה יש שילוב של מוזר ופרקטי, המסורתי עם העובדתי. זהו הצומת בין הקומדיה לטרגדיה".
השאלה "מה המשמעות של זה?" מושמעת במחזה על ידי עובר האורח מר שאוור (או קוקר).
בקט הסביר זאת במכתב לאלן שניידר (Alan Schneider):Shower ו-Cooker מגיעים מגרמנית "schauen" &amp; "gucken" (להסתכל). הם מייצגים את הקהל, שרוצה לדעת מה המשמעות של דברים". המחזה לא מספק תשובות. כשקיי בויל (Kay Boyle) שאל את בקט למה וילי מנסה להגיע לוויני בסוף המחזה, הוא משיב:
עם זאת, המטאפורה המרכזית ברורה: ויני שוקעת בנחרצות בחולות הטובעניים של הזמן והאכזבה. המצב הקיומי של הדמויות זוכה לתצוגה חזותית בעזרת הגבעה שמתהדקת סביב ויני, ששוקעת יותר ויותר. ככל שהיא מתקרבת לסוף, היא שוקעת לאט יותר, והסוף לא משחרר אותה מכאב ההיתקעות בגבעה. בקט מנסה לייצג את החזרה האינסופית של רגעי גסיסה, ולא את המוות עצמו. הדמויות שלו מקוות לגמור את החיים, אבל הסוף לעולם לא מגיע, משום שהשעון הופך אטי יותר ויותר. יש עוד קצת זמן, תמיד.
נג'ווא סאלם
נג'ווא סאלם (נינט שלום) או נגווא סאלם (בערבית: نجوى سالم; 17 בנובמבר 1925 – 12 במרץ 1988) הייתה שחקנית מצרייה ממוצא יהודי הידועה בשל תפקידיה בתיאטרון ובקולנוע המצרי בשנות ה-50 וה-60 של המאה העשרים.
ביוגרפיה.
היא נולדה בקהיר להורים בעלי אזרחות מצרית, אביה ממוצא לבנוני ואמה יהודייה ממוצא ספרדי. שמה המקורי היה "נט'ירה מוסא שח'אתה", אך בקרב משפחתה נקראה "נינט". בגלל עוני המשפחה, למדה סאלם רק בבית ספר יסודי.
תחילת קריירת המשחק שלה הייתה בקבוצת התיאטרון של נגיב א-ריחאני. מספרים כי ריחאני ביקש את ידה אך היא סירבה מכיוון שלא רצתה שדבר יפריע לה באמנותה. היא בחרה להישאר במצרים גם לאחר שכל משפחתה עזבה והמשיכה להופיע בתיאטרון המצרי וכן בכמה סרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה. ב-1970 הקימה קבוצת תיאטרון משלה שהצגותיה הועלו גם במסגרת המכון למוזיקה ערבית בקהיר. באותה שנה גם התחתנה עם מבקר האמנות עבד אל-פתאח אל-בארודי.לקראת סוף שנות ה-70 (וסוף חייה)
היא סבלה ממשברים נפשיים בהם חשבה כי מישהו מבקש להתנקש בה בשל מוצאה היהודי והממשלה המצרית מימנה את טיפוליה. ב-1978 הוענק לה אות הוקרה מהמדינה, ככל הנראה ביוזמת הנשיא אנואר סאדאת עצמו. על פי עדות ראשת הקהילה היהודית בקהיר, סאלם נפטרה ונקברה כיהודייה, על אף השמועות שהתאסלמה, והיא קבורה בבית הקברות אל-בסאתין בקהיר.
Comcast
Britain's Got Talent
Britain's Got Talent (לעיתים מקוצר ל-BGT) היא תוכנית מציאות בריטית מסוגת חיפוש כישרונות שנוצרה על ידי סיימון קאוול. התכנית עלתה לראשונה ב-9 ביוני 2007 בעקבות הצלחת התכנית America's Got Talent; התכנית תוכננה לשידור לשנת 2005; אולם סכסוך בין קאוול לבין המנחה המיועד גרם לדחיית עליית התכנית בשנתיים. התכנית זכתה בפרס באפט"א לטלוויזיה לתוכנית הבידור הטובה ביותר לשנים , וקיבלה עוד שתי מועמדויות לשנים
גרסה ישראלית לתוכנית עלתה לשידור בפברואר 2018 בזכיינית רשת.
הפורמט.
זוהי תוכנית תחרות כישרונות בה מתחרים אמנים ממגוון תחומים דוגמת ריקוד, שירה, קומדיה ואחרים על פרס כספי שסכומו השתנה במהלך העונות ובהזדמנות להופיע בפני חברי משפחת המלוכה הבריטית, כולל אליזבת השנייה מלכת הממלכה המאוחדת או בפני הנסיך מוויילס.
מין ללא חדירה
אודין (תוכנת צריבה)
אודין (תוכנת שרות למכשירי סמסונג)
יוצר קומיקס
צייר קומיקס
נמל התעופה של לוס אנג'לס
נמל התעופה נריטה
One Coin
אלי (מיני-סדרה)
אלי (באנגלית: The Spy) היא מיני-סדרה צרפתית דוברת אנגלית המבוססת על חייו של המרגל הישראלי בסוריה, אלי כהן. את הסדרה ביים גידי רף, שכתב אותה יחד עם מקס פרי. את אלי כהן מגלם סשה ברון כהן.
הסדרה היא הפקה משותפת בין Canal+ לנטפליקס. היא שודרה בצרפת ברשת OCS ומופצת ביתר העולם בידי נטפליקס.
הפקה.
הסדרה צולמה במרוקו והונגריה. קדימון רשמי ראשון הופץ ביוטיוב באוגוסט 2019. ״אלי״ נכתב ובוים ​​על ידי גדעון רף, היוצר של הסדרה חטופים. הבכורה של הסדרה בת ששת הפרקים הייתה ב-6 בספטמבר.
קישורים חיצוניים.
ביקורות:
תגובת פלמן
אנטון, דוכס לורן
רנה השני, דוכס לורן
רנה השני, דוכס לורן (בצרפתית: René II de Lorraine; 4 ביוני 1489 - 10 בדצמבר 1508), היה דוכס לורן בין השנים 1473–1508.
ביוגרפיה.
רנה נולד ב-4 ביוני 1489 בבר-לה-דוק, לפרי השני, רוזן וודמון וליולנד, דוכסית אנז'ו, בתם של רנה מאנז'ו ואיזבל, דוכסית לורן. בשנת 1470 מת אביו, ורנה ירש את התואר רוזן וודמון. ב-9 בספטמבר 1471 התחתן רנה עם ז'אן ד'ארקור, אולם הנישואין בוטלו בשנת 1485. בשנת 1473 מת ניקולא הראשון, דוכס לורן, ורנה ירש את דוכסות לורן יחד עם אמו.
רנה אשר היה נתון ללחץ מצד לואי האחד עשר, מלך צרפת ושארל הראשון, דוכס בורגונדיה, חבר בתחילה לשארל, אולם לאחר מכן הפנה לו עורף וחבר למחנה של מלך צרפת. בשנת 1475 נאלץ רנה לעזוב את הדוכסות, לאחר פלישה של כוחות בורגונדיים, והוא חזר אליה רק לאחר מותו של שארל בקרב ננסי בשנת 1477. בשנת 1476 מתה סבתו מארי, רוזנת ארקור, ורנה ירש את התארים רוזן ארקור וברון אלבוף. בשנת 1478 השתלט לואי האחד עשר על אנז'ו ופרובאנס, ובתמורה העניק לרנה את הזכויות על דוכסות לוקסמבורג ורוזנות בורגונדי. בשנת 1482 סופחה רוזנות בורגונדי לצרפת ורנה קיבל אותה לחזקתו, אולם בשנת 1493 היא הוחזרה לבית הבסבורג, מאידך, דוכסות לוקסמבורג נשארה כל העת בידי ההבסבורגים, ללא שרנה יכול היה לממש עליה את זכויותיו. בשנת 1480 ירש רנה את דוכסות באר וצירף אותה לנחלותיו, ובשנת 1484 נקבע על ידי פייר השני, דוכס בורבון, שהיה עוצר הממלכה בשם שארל השמיני, מלך צרפת, שהדוכסות תהיה חלק בלתי נפרד מדוכסות לורן.
בשנת 1482 נסע רנה לאיטליה וניצח את דוכס פרארה בקרב אריה כבעל ברית של הרפובליקה של ונציה, ובשנת 1483 מתה אמו, ורנה ירש את טענותיה לממלכת נאפולי ולממלכת ירושלים. בשנת 1485 השתתף רנה במרד נגד שארל השמיני שנמשך עד לשנת 1488. ב-1 בספטמבר 1485 התחתן רנה עם פיליפה מחלרה, בתם של אדולף, דוכס חלרה וקתרין מבורבון, ממנה נולדו לו 12 ילדים. בשנת 1488 הציעו הנאפוליטנים לרנה את כתר ממלכת נאפולי, אולם שארל השמיני תבע אותו לעצמו.
ב-10 בדצמבר 1508 מת רנה בפיין במהלך ציד, ובנו אנטואן, דוכס לורן ירש את נחלתו ותאריו.
משפחתו.
ב-1 בספטמבר 1485 התחתן רנה עם פיליפה מחלרה, בתם של אדולף, דוכס חלרה וקתרין מבורבון, ממנה נולדו לו 12 ילדים:
הירי במשרדי קפיטל גאזט
הירי במשרדי קפיטל גאזֶט הוא פיגוע ירי שהתרחש ב-28 ביוני 2018 במשרדי ההוצאה לאור של העיתונים "The Capital" ו"Maryland Gazette", בעיר אנאפוליס במרילנד שבארצות הברית.
תקרית הירי.
אדם חמוש פרץ לחדר החדשות, ופתח בירי ללא הבחנה. מן הירי נהרגו חמישה אנשים ונפצעו נוספים. בין ההרוגים היה העורך של הקפיטל רוב היאסן , אחיו של הסופר קרל היאסן. פיל דייוויס, כתב משטרה ב"קפיטל גאזט" סיפר כי החמוש ירה דרך דלת הזכוכית לתוך המשרד, ואז פתח באש לעבר כמה עובדים.
בעקבות הירי, שלחו משטרת ניו יורק ומשטרת לוס אנג'לס שוטרים חמושים למערכות העיתון המרכזיות בניו יורק ובלוס אנג'לס, כמשנה זהירות וכדי למנוע תרחישים דומים.
למרות הירי בחדר החדשות של ה"קפיטל גאזט", עובדי העיתון לא ויתרו והוציאו את העיתון המקומי לאור, ועל שערו תמונות הנרצחים.
החשוד.
החשוד הוא ג'ארוד ראמוס, תושב מרילנד בן 38 אשר תבע את העיתון ואת אחד מכתביו ב-2012, בגין לשון הרע בעקבות פרסום כי הטריד אישה ברשת. תביעתו נדחתה כעבור שנתיים, וערעור על ההחלטה נדחה ב-2015.