קרן לנדסמן עובדת במרפאת לוינסקי בתל אביב. היא כיהנה כמנהלת המקצועית של עמותת מדעת הפועלת לקידום בריאות הציבור והנגשת מידע רפואי, מאז הקמת העמותה ועד 2018. היא גם כותבת את הבלוג "סוף העולם – מבט מהיציע" העוקב אחר מגפות והתפרצותן.
לנדסמן התחילה לקרוא ולכתוב ספרות מדע בדיוני ופנטזיה בגיל 12. היא פרסמה סיפורים קצרים רבים בשפה העברית. שני סיפורים פרי עטה זכו בפרס גפן לסיפור קצר ישראלי: "הגורגונה של הייזנברג" שפורסם ב"בלי פאניקה" (2011), וכן "לבד, בחושך" שהיה חלק מפרויקט "העולם של סוזן" (2012) – זכה זכייה משותפת עם סיפור נוסף. לפחות חמישה סיפורים נוספים שלה היו מועמדים לפרס גפן.
בשנת 2014 פרסמה את ספרה הראשון, אוסף סיפורים קצרים בשם "שמיים שבורים", בהוצאת סיאל. הספר זכה בפרס גפן לספר המדע הבדיוני או הפנטזיה הישראלי.
בשנת 2018 פרסמה את ספרה השני, רומן מדע בדיוני בשם "לב המעגל", בהוצאת זמורה-ביתן. הספר הגיע למקום הראשון ברשימת רבי המכר של סטימצקי בקטגוריית ספרים דיגיטליים ויצא לאור בתרגום לאנגלית ביוני 2019. הספר זכה בפרס גפן לשנת 2019, בקטגוריית ספר מקור.
קרן לנדסמן נשואה ליואב לנדסמן, מהנדס מערכת בעמותת SpaceIL ומרצה בנושאי חלל ומדע בדיוני. לזוג שני ילדים.
קרול סביליה
המוזיאון הארכאולוגי הלאומי באתונה
המוזיאון הארכאולוגי הלאומי (ביוונית: Εθνικό Αρχαιολογικό Μουσείο) הוא מוזיאון לארכאולוגיה השוכן באתונה, ובו מוצגים חפצים מאתרים ארכאולוגיים ברחבי יוון והמזרח התיכון, אשר מתוארכים מהפרהיסטוריה ועד שלהי העת העתיקה. במוזיאון מעל 20,000 מוצגים, הוא המוזיאון הגדול ביוון והוא מכיל את אוסף העתיקות היווניות הגדול בעולם.
המוזיאון נמצא בשכונת אקסרכיה שבמרכז אתונה, והכניסה אליו נמצאת ברחוב פטיסיון, בסמוך לאוניברסיטה הטכנית הלאומית של אתונה.
היסטוריה.
בשנת 1829, לאחר מלחמת העצמאות היוונית, הוקם באגינה המוזיאון הראשון של יוון המודרנית. לאחר קביעת אתונה כבירת יוון, החלה חיוניותו של מוזיאון מרכזי לעתיקות בעיר להתבהר. באוקטובר 1866 נוסד מבנה המוזיאון בחלקה שנתרמה על ידי אלני טוסיטסה, והבנייה החלה על פי תוכניות של האדריכלים לודוויג לאנגה ופנגי קלקוס. צורתו הסופית נקבעה על ידי האדריכל ארנסט זילר, שגם פיקח על הבנייה עד שנת 1889, בה נסתיימה בניית הכנף המערבית של המבנה. המוזיאון נחנך ב-9 באוגוסט 1893. למוזיאון העוברו ממצאים ארכאולוגיים שהיו בבעלות השירות הארכאולוגי היווני.
במהלך מלחמת העולם השנייה, הוסתרו העתיקות מהמוזיאון במבנה עצמו, בכספות של בנק יוון ובמערות טבעיות ברחבי יוון. בשנת 1948, על אף המלחמה שהתנהלה ביוון, נפתח מחדש המוזיאון ושיקומו החל. מנהל המוזיאון דאז, כריסטוס קארוזוס, השתמש בפינוי המוזיאון כדי לבצע ארגון מחדש של המוצגים במוזיאון. הארגון נמשך עד שנת 1964, אז חזר המוזיאון לתפקודו הרגיל.
תערוכות.
במוזיאון 6 תערוכות קבועות:
התערוכה הפרהיסטורית.
התערוכה מכילה ממצאים מהתרבויות שהתפתחו סביב הים האגאי בין 9,000 ל-3,000 שנה לפני זמננו. הממצאים משויכים ליוון הנאוליתית, לתרבות הקיקלאדית וליוון המיקנית.
תערוכת הפסלים.
התערוכה מציגה את התפתחות הפיסול היווני בין המאה ה-7 למאה ה-5 לפני הספירה. בתערוכה מעל 17,000 מוצגים.
תערוכת הואזות והחפצים הקטנים.
מכילה בין השאר דוגמאות לקדרות יוונית החל מהמאה ה-11 לפנה"ס ועד לתקופת יוון תחת שלטון רומא. בתערוכה ששה אוספים, ובהם אוסף כלי טרקוטה, אוסף תכשיטים ואוסף אגרטלי זכוכית.
תערוכת העתיקות המצריות.
תערוכה זו היא היחידה של ממצאים שאינם ממקור יווני, ומקורם בין האלף ה-5 לפנה"ס לתקופה הרומית. התערוכה המקורית מורכבת משתי תרומות עיקריות של ממצאים: אוספו של יואניס דימטריו שנתרם ב-1890, ואוספו של אלכסנדרוס רוסטוביץ' שנתרם ב-1904.
התערוכה הקפריסאית.
התערוכה מכילה כ-180 ממצאים שמקורם בקפריסין, בין המאה ה-25 לפנה"ס עד למאה ה-4.
הספרייה.
במוזיאון שוכנת ספרייה המתמקדת בנושא הארכאולוגיה, ובה כ-25,000 פריטים המתוארכים החל מהמאה ה-17. הספרים מכסים נושאים כמו ארכאולוגיה, היסטוריה של האמנות, דתות עתיקות, פילוסופיה עתיקה, וכן גם ספרות יוונית ולטינית. הספרייה הוקמה יחד עם המוזיאון עצמו, ובשנת 1939 נחנך משכנה הנוכחי. בשנת 2008 שופצה הספרייה הודות לתרומה חיצונית.
בספרייה שוכן גם ארכיון תצלומים, אשר נחשב לאחד מהארכיונים הגדולים והעשירים מסוגו. הארכיון מכיל כ-250,000 שקופיות וסרטים וכ-1,300,000 תמונות מודפסות.
מסתנן
אולגה, נסיכת יוון ודנמרק
אולגה, נסיכת יוון ודנמרק (ביוונית: Πριγκίπισσα Όλγα της Ελλάδας και Δανίας; 11 ביוני 1903 - 16 באוקטובר 1997) הייתה נכדתו של גאורגיוס הראשון, מלך היוונים ואשתו של פאבלה, נסיך יוגוסלביה.
ביוגרפיה.
אולגה נולדה ב-11 ביוני 1903 באתונה שבממלכת יוון. אביה היה ניקולאס, נסיך יוון ודנמרק ואמה הייתה ילנה ולדימירובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה. סבא שלה מצד האבא היה גאורגיוס הראשון, מלך היוונים. סבא רבא שלה מצד אביה היה כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק. ומצד אמה היה אלכסנדר השני, קיסר רוסיה. היא בת דודה שנייה של פיליפ, דוכס אדינבורו, והנסיך אדוארד, דוכס קנט הוא אחיין שלה. בילדותה, היא הייתה בקשר הדוק עם משפחות המלוכה של האימפריה הרוסית ודנמרק.
חרף מוצאה המיוחס, משפחתה לא הייתה עשירה, וב-1917 נאלצה לצאת לגלות כאשר דודה קונסטנטינוס הראשון, מלך יוון ויתר על מלכותו לטובת בנו אלכסנדרוס. המשפחה חיה חיי עוני בפריז. ב-1922 היא ניהלה רומן קצר עם פרדריק, נסיך הכתר הדני, אולם ב-1923 נישאה לפאבלה, נסיך יוגוסלביה בנם של ארסן, נסיך יוגוסלביה ואאורורה פבלובנה דמידובה. החתונה נערכה בבלגרד, בהשתתפות הנסיך ג'ורג', דוכס יורק, אשר היה שושבינו של פאבלה.
ב-9 באוקטובר 1934, לאחר רציחתו של אלכסנדר הראשון, מלך יוגוסלביה ובהתאם לצוואתו, מונה פאבלה ליושב ראש מועצת עוצרי המלוכה ולשליט בפועל של ממלכת יוגוסלביה. בפרוץ מלחמת העולם השנייה הכריזה יוגוסלביה על נייטרליות מדינית, אך ככל שהורע מצבן של בעלות הברית, ובעיקר לאחר כיבוש צרפת, נטתה המדיניות היוגוסלבית לכיוון מדינות הציר. ב-25 במרץ 1941 חתמה יוגוסלביה על ההסכם התלת-צדדי ויומיים לאחר מכן פרצה בממלכה הפיכה צבאית בתמיכת מנהלת המבצעים המיוחדים הבריטית. פאבלה, מועצת העוצרים וממשלת יוגוסלביה הודחו ופטר השני הוכתר כמלך יוגוסלביה. פאבלה ומשפחתו הוגלו לקניה והושמו במעצר בית עד תום המלחמה. בראשית אפריל פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה אותה תוך ימים אחדים.
מאולגה נשללו כל תאריה היוגוסלביים, ולאחר שיוון הפכה לרפובליקה ב-1975 היא איבדה גם את תאריה היווניים ונותרה רק עם אלו הדניים. לאחר המלחמה היא ומשפחתה עברו לפריז. בעלה מת בפריז ב-1976, ונקבר בלוזאן שבשווייץ. אולגה חיה עד 16 באוקטובר 1997 ונקברה לצד בעלה. ב-2012 הועברו עצמותיהם לקבורה באחוזת אופלאנץ, הסמוכה לטופולה שבסרביה.
משפחתה.
אולגה ילדה שלושה ילדים לפאבלה, נסיך יוגוסלביה:
המוזיאון הלאומי לארכאולוגיה (אתונה)
אלכסנדרה מיוון, מלכת יוגוסלביה
אלכסנדרה מיוון, מלכת יוגוסלביה (בסרבית: Александра Карађорђевић; 25 במרץ 1921 – 30 בינואר 1993) הייתה בתו של אלכסנדרוס הראשון, מלך יוון, ואשתו של פטר השני, מלך יוגוסלביה.
ביוגרפיה.
ילדות.
אלכסנדרה נולדה באתונה ב-25 במרץ 1921. אביה היה אלכסנדרוס הראשון, מלך יוון. היא הייתה נינה של פרידריך השלישי, קיסר גרמניה. אמה הייתה אספסיה מנוס, אשר נישאה לאביה בנישואים מורגנטיים. חמישה חודשים לפני לידתה, מת אביה לאחר שננשך בידי קופים. בשל מותו רצתה ממשלת יוון בראשות אלפתריוס וניזלוס להחזיר לשלטון את אביו של אלכסנדרוס, קונסטנטינוס הראשון. אולם הריונה של אספאסיה גרם לפחד, שכן אם היא הייתה יולדת בן זכר (שהיה אמור להיקרא פיליפוס), הוא היה צפוי להיות מתחרה לקונסטנטינוס ולגרום למשבר ירושה ביוון. לידתה של אלכסנדרה יצרה הקלה, והמלך קונסטנטינוס ואמו אולגה קונסטנטינובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה הסכימו לשמש כסנדקיה.
למרות זאת, מכיוון שנישואי הוריה נחשבו לנישואים מורגנטיים, הם לא זכו להכרה בידי משפחת המלוכה היוונית, ואלכסנדרה ואמה אספסיה לא נחשבו לחלק ממשפחת המלוכה זכו להטבות מעטות בלבד. המצב השתנה ביולי 1922 בהתערבות סבתה המלכה סופיה, הוכרו הנישואים בדיעבד, ואלכסנדרה קיבלה את התואר "נסיכת יוון ודנמרק". אולם עדיין זכויותיה היו קטנות במעט מזכויותיהם של שאר בני משפחת המלוכה. מאוחר יותר באותה שנה ניתנו זכויות דומות גם לאמה.
גלות.
אולם מצבן של אלכסנדרה ואמן לא השתפר בפועל. תבוסות יווניות במלחמת טורקיה-יוון אילצו את סבה של אלכסנדרה, המלך קונסטנטינוס, להתפטר לטובת בנו גאורגיוס השני. מאוחר יותר נאלץ גם גאורגיוס להתפטר, המלוכה היוונית בוטלה והוקמה הרפובליקה ההלנית השנייה. כל חברי משפחת המלוכה אולצו לעזוב את הארץ, אולם מעמדן הנחות יחסית של אספסיה ואלכסנדרה גרם לכך שהן היו היחידות שהורשו להישאר. אולם בתחילת שנת 1924 החליטה אספסיה לצאת לגלות גם כן, והצטרפה אל המלכה סופיה בווילה שלה בפירנצה. סופיה אהבה מאוד את אלכסנדרה, אולם מצבן הכלכלי הלך והורע.