הייתה חברה פעילה בהתאחדות נשים לשוויון זכויות בענייני תרבות עברית ופעלה לצד חברותיה שושנה פרסיץ ורחל כהן-כגן. תמכה בחברה אזרחית סולידרית, אך התנגדה למודל חברתי סוציאליסטי. כמו כן, חברה ומארגנת נשים נאמנות ללשון העברית שהתמזגה עם ברית עברית עולמית. השתתפה בשני הקונגרסים של ברית עברית עולמית וארגנה את הנשים האורחות מחוץ לישראל. כמו כן, הייתה חברה פעילה באגודת "מגן" שפעלה לעזרת אסירי ציון בברית המועצות. חברת המועצה של התאחדות יהודי רוסיה והשתתפה בכל אספותיה. עבדה שנים רבות ב"ועד ההורים המרכזי" למערכת החינוך בתל אביב ופעלה רבות לארגון הקייטנות לילדים נצרכים בשכונות העניות. בנוסף לפעילותה הציבורית בעיר, יהודית חולודנקו הייתה חברה פעילה באגודת "אלתירא" (אגודה לחקר תולדות רוסיה ואוקראינה) שהוציאה לאור את הרבעון "העבר".
נפטרה בתל אביב ב-26 באוגוסט 1956 והובאה למנוחות בבית העלמין הדרום הגובל עם חולון ובת ים.
משפחה וצאצאים.
מנישואיה לד"ר אהרן חולודנקו נולדו שני ילדים, תמרה, מורה ומחנכת בתל אביב, נשואה לקריין הרדיו והעיתונאי לנחמיה בן אברהם. בנה השני הוא אמנון חלד מראשי עורכי הדין בישראל (בוגר המחזור הראשון באוניברסיטה העברית בהר הצופים), נשוי לתמר חלד, בת דודתם של צבי ויורם דינשטיין.
אחיה הבכור יעקב עבד בעיריית תל אביב.
אחיה השני שבתאי בארי (פיינשרייבר) היה ממייסדי קיבוץ בית השיטה. בעוד אחותה יונה נישאה לאיש הצבא והמהנדס האזרחי מרדכי (מקס) קפלן.
נינתה של יהודית חולודנקו היא האסטרופיזיקאית פרופ' רוית חלד-איטה.
דיאגרמת וורונוי
במתמטיקה, דיאגרמת וורונוי (Voronoi diagram) היא חלוקה של המישור לאזורים המבוססת על מרחק לנקודות השייכות לחלק מסוים של המישור. קבוצת הנקודות הזו (הנקראות גם זרעים, אתרים או מחוללים) מוגדרת מראש, ולכל זרע יש אזור מתאים, המורכב מכל הנקודות הקרובות יותר לזרע זה מאשר לזרעים אחרים. אזורים אלה נקראים "תאי וורונוי". דיאגרמת וורונוי של קבוצת נקודות היא דואלית לשילוש דלוני של אותה קבוצת נקודות.
היא נקראת על שם גאורגי וורונוי ונקראת גם פסיפס וורונוי, פירוק וורונוי, חלוקת וורונוי או פסיפס דיריכלה (על שם יוהאן פטר גוסטב לז'ן דיריכלה). לדיאגרמות וורונוי יש יישומים מעשיים ותאורטיים במספר נרחב של תחומים, בעיקר במדע (אלגוריתם לויד-מקס) ובטכנולוגיה, אבל גם באמנות חזותית.
המקרה הפשוט ביותר.
במקרה הפשוט ביותר, המוצג בתמונה הראשונה, נתונה קבוצה סופית של נקודות formula_1 ב. במקרה כזה, כל אתר formula_2 הוא פשוט נקודה, ותא וורונוי המתאים לו formula_3 מורכב מכל הנקודות במישור האוקלידי שמרחקן מ-formula_2, קטן או שווה למרחקן מכל formula_5 אחר. כל תא כזה מתקבל מהחיתוך של חצאי-מרחבים, ולכן הוא מצולע קמור. ה של דיאגרמת וורונוי הם כל הנקודות במישור שהן שוות-מרחק לשני האתרים הקרובים ביותר אליהן. קודקודי וורונוי (צמתים) הם הנקודות שוות-המרחק לשלושה (או יותר) אתרים.
הגדרה פורמלית.
יהי formula_6 מרחב מטרי עם פונקציית מרחק formula_7. יהי formula_8 קבוצת אינדקסים ויהי formula_9 n-יה סדורה (אוסף מסודר) של תתי-קבוצות לא ריקות (האתרים) של המרחב formula_6. תא וורונוי, או אזור וורונוי, formula_3, המשויך עם אתר formula_12, הוא הקבוצה של כל הנקודות ב-formula_6, שמרחקן מ-formula_12 אינו גדול יותר ממרחקן לאתרים האחרים formula_15, כש-formula_16 הוא איזשהו אינדקס השונה מ-formula_17.
במילים אחרות, אם formula_18 מסמל את המרחק בין הנקודה formula_19 לתת-הקבוצה formula_20, אז
formula_21
דיאגרמת וורונוי היא פשוט ה-n-יה סדורה של התאים formula_22.
כעיקרון, חלק מהאתרים יכולים לחתוך או אפילו לחפוף זה את זה (ראו יישום שיתואר למטה עבור אתרים שמייצגים חנויות), אבל בדרך כלל מניחים שהם נפרדים זה מזה.
בנוסף, יכולים להיות אינסוף אתרים בהגדרה (לסידור כזה יש יישומים בגאומטריה של מספרים וקריסטלוגרפיה), אבל שוב, בהרבה מהמקרים רק מספר גדול סופי של אתרים מובא בחשבון.
במקרה הפרטי שבו המרחב הוא מרחב אוקלידי בעל מספר ממדים סופי, כל אתר הוא נקודה, ישנו מספר סופי של נקודות וכולן שונות זו מזו, אז תאי וורונוי הם גוף גאומטרי קמור והם יכולים להיות מיוצגים בצורה קומבינטורית על ידי הקודקודים, המקצועות, הפאות הדו-ממדיות שלהם וכו'. לפעמים מתייחסים למבנה הקומבינטורי שנוצר כדיאגרמת וורונוי. אולם, במקרה הכללי, תאי וורונוי יכולים להיות לא קמורים או אפילו לא מחוברים זה לזה.
במרחב האוקלידי הרגיל, אנו יכולים לשכתב את ההגדרה הרשמית במונחים רגילים. כל מצולע וורונוי formula_3 משויך לנקודה מחוללת formula_12. יהי formula_6 קבוצת כל הנקודות במרחב האוקלידי. יהי formula_26 הנקודה שמחוללת את אזור וורונוי formula_27, formula_28 הנקודה שמחוללת את formula_29 ו-formula_30 הנקודה שמחוללת את formula_31 וכו'. לכן, כמו שביטאו טראן ושות' כל המקומות בתוך מצולע וורונוי, קרובים יותר אל הנקודה המחוללת של אותו מצולע, יותר מאל כל נקודה מחוללת אחרת בדיאגרמת וורונוי במישור האוקלידי.
הדגמה.
כדוגמה פשוטה, ניקח את המקרה של קבוצת חנויות בעיר. נניח שאנחנו רוצים להעריך את מספר הצרכנים של חנות נתונה. כשכל הפרמטרים האחרים שווים בין החנויות (מחיר, מוצרים, איכות השרות וכו'), זה יהיה הגיוני להניח שהצרכנים יבחרו את החנות המועדפת עליהם פשוט לפי שיקולי מרחק: הם ילכו לחנות הממוקמת הכי קרוב אליהם. במקרה כזה תא וורונוי formula_3 של חנות נתונה formula_12 יכול לשמש בשביל להעריך בצורה גסה את מספר הצרכנים הפוטנציאלי שילכו לחנות הזו (שמיוצגת על ידי נקודה בעיר שלנו).
עבור רוב הערים, המרחק בין הנקודות יכול להימדד באמצעות ה המוכר:
formula_34
או מרחק מנהטן:
formula_35
דיאגרמות וורונוי המתאימות לכל מטריקת מרחק, שונות אחת מהשנייה.
נציבות זכויות
E-mago
מבצע אריאל
מבצע אריאל (באנגלית: Operation Ariel) נערך בעיקרו מה-15 עד ה-25 ביוני 1940, אם כי ספיחיו נמשכו גם בשבועות הקיץ הבאים. במבצע זה פונו קרוב ל-200,000 חיילים ואזרחים בריטים ובני בעלות הברית ממערב צרפת לנמלי דרום אנגליה. הפינוי, אשר בוצע בעיקרו בהצלחה, נדרש בשל כיבושה המהיר של צרפת בידי כוחות גרמניה הנאצית בעת מלחמת העולם השנייה. עם הצלחת המבצע, ספגו בעלות הברית במהלכו אבדות ניכרות. כמעט כל אותן אבדות נגרמו עת הטביע הלופטוופה את אוניית הנוסעים לנקסטריה, וגרם בכך לאלפי הרוגים, באסון הימי הגדול ביותר שחוותה בריטניה מעולם. המבצע נערך בהמשך למבצע דינמו, בו פונו יותר מ-300,000 חיילי בעלות הברית, בעיקר בריטים, מדנקרק, ובהמשך למבצע אופן (Operation Cycle), הקטן יותר בהיקפו (10 עד 13 ביוני), בו פונו יותר מ-10,000 חיילי בעלות הברית מלה הבר.
רקע.
פלישתה של גרמניה לצרפת ולארצות השפלה במלחמת העולם השנייה החלה ב-10 במאי 1940. פלישה זו סיימה את תקופת המלחמה המדומה, שבה עמדו צבאות שתי הארצות ובעלות בריתן בחזית המערב זה מול זה כמעט ללא לוחמה יבשתית פעילה, כשהם מחופרים מאחורי שני קווי ביצורים - קו מאז'ינו בצד הצרפתי וקו זיגפריד בצד הגרמני.
המערכה הורכבה משני שלבים עיקריים. בשלב הראשון, תקף כוח גרמני משני את ארצות השפלה, במטרה למשוך לשם חלק גדול מהצבא הצרפתי ואת כוח המשלוח הבריטי. במקביל התבצע המאמץ העיקרי הגרמני באזור הארדנים. עיקר הכוח המשוריין של הצבא הגרמני הבקיע דרך מערך ההגנה הצרפתי על נהר המז, ולאחר מכן פנה לכיוון דרום-מערבה, הגיע עד לחוף תעלת למאנש, וכיתר את הכוחות הצרפתים והבריטים על אדמת בלגיה ובפינתה הצפונית מערבית של צרפת. חלקים ניכרים מכוח המשלוח הבריטי, חלק מהצבא הצרפתי כמו גם חיילים בלגים, הצליחו לחצות את תעלת למאנש דרך נמל דנקרק, ולהימלט מהכוחות הגרמנים במסגרת 'מבצע דינמו'.
השלב השני של המערכה, החל ב-5 ביוני 1940. הכוח העיקרי של הצבא הגרמני תקף דרומה, מוטט את מערך ההגנה הצרפתי החדש על נהר הסום, כבש את הבירה פריז, איגף את ביצורי קו מאז'ינו ותקף אותו מעורפו. איטליה הכריזה מלחמה על צרפת ב-10 ביוני, אך הכוח הפולש האיטלקי לא הגיע להישגים משמעותיים. באותו יום עצמו ממשלת צרפת עזבה את פריז, כשהיא מכריזה עליה כעיר פרזות, וקבעה את מושבה בבורדו. כוח גרמני אחר התקדם מערבה וכבש את רואן. הדבר הביא לפינוי עוד למעלה מ-10,000 חיילי בעלות הברית במבצע 'אופן', אשר נערך ב-10 עד 13 ביוני.
למרות אותם פינויים, בתחילת יוני עדיין נערכו דיונים על המשך המערכה על צרפת, וכן עלה הרעיון של הקמת אזור מבוצר בברטאן. כך אף נשלחו כמה אלפי חיילים בריטים ואוגדה קנדית לצרפת, אלא שלא ברור היה עד כמה הצרפתים עצמם נחושים להמשיך במלחמה. על כל פנים, כל הדיונים האלה פסקו ב-14 ביוני, עת לבריטים ברור היה כי המערכה על צרפת אבודה. בהתאם, הכוחות הבריטיים בצרפת קיבלו הודעה שאינם נתונים עוד לפיקוד צרפתי. כעת נותר לחלץ מצרפת מספר גדול ככל האפשר של חיילים וציוד מנמלי מערב צרפת אשר מדרום לזרוע המערבית של התקפת הגרמנים, כל עוד הדבר אפשרי. הדבר יכול היה להסתייע בכך שלמרות תבוסותיה היבשתיות, בריטניה הצליחה לקיים עליונות ימית בתעלת למאנש. כמו כן, הצליחה לשמור על כוח אווירי ניכר.
הפינוי.
שרבור וסן-מלו.