Im Wartesaal zum großen Glück (בעברית: בחדר ההמתנה למזל טוב) הוא שיר שנכתב, הולחן ובוצע על ידי הזמר הגרמני, וולטר אנדראס שוורץ. השיר ייצג את גרמניה בהופעת בכורתה באירוויזיון 1956. השיר נוצח על ידי המנצח, פרננדו פאגי. השיר הושר רביעי בסדר ההופעות, לפני צרפת ואחרי בלגיה.
רקע.
בדומה לשירי התקופה, השיר הושר בסגנון בלדת שאנסון צרפתי עם עיבוד גרמני. במרכז מילות השיר עומדים אנשים שאבדו בעבר העצוב ומחכים לאושר שפסח עליהם.
באירוויזיון.
ב-24 במאי 1956, השיר בוצע על ידי שוורץ בתחרות האירוויזיון. מיקומו הסופי של השיר אינו ידוע היות שמארגני התחרות הכריזו על הזוכה בלבד, אך מעריצים רבים של התחרות טוענים כי השיר סיים במקום השני עם שש נקודות ולכן גרמניה אירחה את האירוויזיון הבא, אירוויזיון 1957. השיר השני של הולנד בתחרות, "So geht das jede Nacht", בוצע על ידי הזמרת פרדי קווין.
בי בי קינג
מבצע צור ישראל
מבצע "צור ישראל" היה מבצע להעלאתם של צאצאי יהודי אתיופיה שחלקו הראשון החל ב-3 בדצמבר 2020 ותם ב-15 במרץ 2021. ב-28 בנובמבר 2021, ממשלת ישראל השלושים ושש החליטה פה אחד על חידוש המבצע.המבצע נעשה בשיתוף פעולה עם הסוכנות היהודית.
מקור השם.
שם המבצע נבחר בשל שלוש סיבות מרכזיות: מועד תקופת התחלת המבצע בחג החנוכה, ציון המושג "צור ישראל" המופיע בחתימת מגילת העצמאות וציון התפילה לשלום המדינה.
רקע.
סוגיית הממתינים מזרע ישראל באתיופיה היא אחת הסוגיות הלאומיות המורכבות והכאובות בעבור הקהילה האתיופית בישראל. משפחות רבות הגיעו לישראל בזמן שקרוביהם נותרו מאחור והמתינו שנים רבות לעלות ארצה. מרבית הממתינים עזבו את הכפרים בהם חיו והתגוררו סביב שני מתחמים באדיס אבבה ובגונדר, חלקם כבר מאז שנות ה-90, שם חיו בתנאי מחיה קשים, בחוסר ודאות ובציפייה להתאחד עם בני משפחותיהם. רבים מהם נסמכו כלכלית על קרוביהם בישראל או על כספי תרומות, וזאת לאחר שעזבו את רכושם ואדמתם עם הגעתם למתחמים.
עם התפרצות נגיף הקורונה בעולם הוחרף מצבם של הממתינים. המשבר הכלכלי שנלווה למשבר הבריאותי הוביל להתייקרות מחירי המזון באתיופיה ולכך שרבים מהממתינים סבלו מתת תזונה, בהם שנמצאו בסיכון חיים ממשי. בנוסף לכך, הסיוע הכלכלי אותו קיבלו חלק מהממתינים ממשפחותיהם שנמצאות בישראל כמעט ופסק גם הוא, כיוון שהמשפחות אשר סייעו התקשו כלכלית גם הן.בדו"ח שפורסם על ידי ד"ר מוריס הרטשטיין, מומחה ישראלי לרפואת עיניים שהתנדב במחנות באתיופיה, עלה כי עוד לפני התפרצות מגפת הקורונה סבלו הממתינים מתת-תזונה חריגה לפי הקריטריונים של ארגון הבריאות העולמי, ומאז ההתפרצות החמיר מצבם הבריאותי. בין היתר, נמצא כי כ-50% מילדי הקהילה היהודית סבלו מבעיות של תת-תזונה. מבחינת סטיית תקן, לא עמדו הילדים ברף מבחינת גובה, משקל ומשקל ביחס לגובה. לדברי ד"ר מוריס "אנחנו עומדים בפני אסון הומניטרי, מאות ילדים במצוקה של ממש מתת-תזונה. ילדים עם ראש גדול מדי ויד רזה כמו קיסם."
בחודש אוקטובר 2020 פרצה באתיופיה מלחמת תיגראי, כתוצאה ממנה מצאו עצמם ממתיני העלייה שמחנה העלייה בגונדר בסכנה. בנוסף, מכת ארבה שפגעה ביבולים הגבירה את מצוקת הממתינים במחנות. מצב זה של הממתינים באתיופיה. מטה המאבק להעלאת יהודי אתיופיה קיים מספר הפגנות לאור המצב באתיופיה, בהשתתפות אלפי מפגינים ובדרישה מהממשלה לקיים מבצע להעלאת כלל הממתינים.
החלטת ממשלה מספר 429 "צור ישראל".
ב-12 באוקטובר 2020 התקיימה ישיבת ממשלה, ובה נקבע כי 2,000 ממתינים יועלו עד לסוף חודש ינואר 2021. בהחלטה פורטו הקריטריונים לעלייה, ולפיהם יאושרו המועמדים אשר הוריהם נכנסו לישראל מכוח החלטות קודמות בעוד שהילדים נותרו באתיופיה. עוד הודגש בהחלטה, כי מועמדים אלו יוכלו להביא יחד עמם את בני זוגם הנשואים להם, את ילדיהם הקטינים, את ילדיהם הבגירים שהם רווקים וללא ילדים, ואת ההורה האחר שאינו בארץ.
עוד הוחלט בממשלה כי שרת העלייה והקליטה תגיש מתווה המשך להעלאתם הכוללת של כלל הממתינים במחנות באתיופיה, אך בשל פיזור הממשלה לא יצאה החלטה זו לפועל.
תקציב ההחלטה עמד על כ-380 מיליון שקלים. ב-15 במרץ 2021 הסתיים המבצע, לאחר שהובאו לישראל 2,000 עולים מאתיופיה.
מרבית הממתינים לא נתפשים כיהודים לפי הרבנות בישראל, אולם הם מוגדרים "זרע ישראל" ועם הגעתם לארץ הם עוברים "גיור לחומרא". הגעתם ארצה מתאפשרת באמצעות חוק הכניסה לישראל ובהחלטת ממשלה בלבד. החלטת הממשלה, כמו קודמותיה, לא הושתתה על חוק השבות ותכליותיו אלא על חוק הכניסה לישראל ועל הנסיבות ההומניטריות שנוצרו לאורך השנים",
ההחלטה קבעה עוד כי משרדי העלייה והקליטה ומשרד הפנים יגבשו מתווה כולל לסיום סוגיית הממתינים באתיופיה. יוקם צוות בין-משרדי שיבחן את זכותם של יתר הממתינים וייתן תשובה סופית מי זכאי להגיע לישראל. המטרה היא סגירת מתחמי ההמתנה באתיופיה וחזרה לבחינה הרגילה של עמידה בתנאי חוק השבות עבור המבקשים לעלות מאתיופיה.
לאחר כשנה של הפסקה, ב-1 ביוני 2022 התחדש המבצע בהעלאתם של 181 עולים, ולמחרת עוד 160 עולים נוספים.
מוזיאון סוביבור
מוזיאון מחנה ההשמדה סוביבור, הוא מוזיאון ממלכתי פולני, המוקדש לזכר הקורבנות והזוועות שבוצעו במחנה ההשמדה סוביבור, שנמצא בפאתי הכפר סוביבור ליד העיר לובלין. מחנה ההשמדה הוקם בפולין הכבושה על ידי הנאצים במהלך מלחמת העולם השנייה, כחלק מתוכנית הפתרון הסופי, שסימנה את השלב הקטלני ביותר בשואת יהודי פולין. המחנה נוהל על ידי האס אס, ומפקדו הראשון היה פרנץ שטנגל. מספר היהודים מפולין וממקומות אחרים שנרצחו בתאי הגזים בין אפריל 1942 ל-14 באוקטובר 1943 נאמד בכ-250,000; ייתכן ויותר ומספרים אלה כוללים אסירים שהועברו ממדינות אחרות שנכבשו ברייך.
מאז ה-1 במאי 2012 מנוהל מוזיאון סוביבור כסניף של המוזיאון הממלכתי במיידנק, המוקדש להיסטוריה ולהנצחה של השואה ומחנות המשנה של מיידנק. במקור, המוזיאון שימש כשלוחה של המוזיאון המחוזי בעיירה ולודבה הסמוכה, שנוסד בשנת 1981.
המוזיאון נסגר לציבור באופן זמני מאפריל 2011 עד מאי 2013 בגלל מחסור בכספים.
היסטוריה של המוזיאון.
מכיוון שהנאצים סגרו והרסו את המחנה בסוף 1943, ושתלו מחדש צמחייה שכיסתה את האתר, כדי להסתיר את הראיות לזוועות שהתרחשו, מעט היה ידוע על המחנה במשך שנים. משפט סוביבור בהאגן, גרמניה, ומשפטי מתנדבי טרווניקי בקרסנודאר שבברית המועצות לשעבר, הביאו לפרסום על המעשים הנפשעים שנעשו על ידי הנאצים ועוזריהם במחנה. משפטים אלה היו בהשראת עבודת תחקיר מקיפה של שמעון ויזנטל, וחטיפתו המתוקשרת של אדולף אייכמן בשנת 1960 מארגנטינה על ידי המוסד הישראלי, כדי שיעמוד לדין בירושלים.
רוב ניצולי השואה עזבו את פולין הרבה לפני אירועים אלה, ומעטים מהמחנה ידועים ששרדו את המלחמה. המחנה נשכח במידה רבה.
האנדרטה הראשונה לזכר קורבנות מחנה סוביבור הוקמה בשנת 1965 באתר ההיסטורי. מוזיאון ולודבה, שהזמין את האנדרטה, הקים סניף בסוביבור ב-14 באוקטובר 1993, במלאת 50 שנה למרד המזוין של האסירים היהודים שם. לאחר שכ-300 אסירים שנמלטו בשנת 1943, הנאצים סגרו והרסו את המחנה כדי לנסות להסתיר את הראיות לרצח ההמוני. ידוע שרק 58 מאותם מאסירי המחנה שרדו את השואה.
המוזיאון הקטן אמור היה להיות מוחלף במרכז מבקרים מודרני, עם עיצוב שנבחר בתחרות עיצוב בינלאומית בשנת 2013, בחסות הקרן הפולנית-גרמנית "פוג'דני". ב־24 ביוני 2014 הציג שר המדינה ממשרד התרבות הפולני והמורשת הלאומית את העיצוב הזוכה בטקס בוורשה. בטקס השתתפו מלך הולנד וילם-אלכסנדר, מלך הולנד ואשתו המלכה מקסימה, שהיו שותפים לפרויקט יחד עם ממשלות ישראל, פולין וסלובקיה.
תוכניות מחקר ושימור.
מתחם המוזיאון כולל בניין, ארכיונים ומונומנטים. בניין המוזיאון ממוקם ליד תחנת הרכבת לשעבר; אלה מחוברים באמצעות שביל זיכרון סלול. אנדרטאות הזיכרון כוללות פסל מברזל יצוק של אישה עם ילד, מפוסל על ידי מיצ'יסלב וולטר. הוא מותקן ב"דרך לגן עדן "לשעבר ("הימלפאהרשטראסה"). בנוסף, במתחם עגול גדול יש תלולית של אפר ועצמות כתושות של הקורבנות, שנאספו במקום ונוצרו לפירמידה רחבה לצד בורות המוות המקוריים באוויר הפתוח. ארכיון מקומי של פקסימיליות של עדויות ומסמכים רלוונטיים זמין במוזיאון.
המחנה אמור לעבור מחקרים גיאופיזיים מתקדמים וחפירות ארכאולוגיות נוספות כדי לחקור את האתר. כמעט ולא נמצאו עצמים קבועים מכל סוג שהוא באתר, מכיוון שהאס אס הסיר בקפדנות עדויות רבות ככל האפשר. כל עבודת מחקר סביב הקברים וסביבם מתבצעת בפיקוח קפדני של הרב הראשי בפולין, מיכאל שודריך.
פרויקט החפירה הראשון הסתיים באוקטובר 2007. יותר מאלף פריטים השייכים לקורבנות נחשפו. באוקטובר 2009 נערך שלב החפירה השני, שקבע את מיקומם המדויק של עמדות גידור תיל כפולות סביב המחנה. העבודה חשפה גם ממצאים חדשים רבים, כולל שיניים מלאכותיות, מזכרות ממריאנבד ומפתחות מזוודה רבים. בסתיו 2012 נחפר החלק הצפוני-מערבי סביב קברי אחים 1 ו-2. נמצאו עדויות גיאופיזיות למתחם התיל שהפריד בין קברי אחים ובורות שרפה לאזור המגורים של מחנה III, וזה סימן את היקף אזור ההרג. את פרויקט החפירה הוביל הארכאולוג יורם חימי מאוניברסיטת בן-גוריון.
במאי 2013, ארכאולוגים ישראלים ופולנים שערכו חפירות ליד מחנה III, חשפו מנהרת מילוט אורך ו-1.6-מטר עומק במקומות מסוימים, מתחילים מתחת לצריף הזונדרקומנדו היהודי, ומובילים לעבר גדר תיל בשורה כפולה. ייתכן שהמנהרה קרסה עם אנשים בתוכה; ידוע כי היקף המחנה נכרה. ברשומות המחנה אין אזכור לאירוע הקשור לבריחת מנהרה.