בשנת 2006 פרסמה את הרומן השני שלה, "What Caroline Knew: A Novel", ועד שנת 2010 עזבה את "ניו יורק טיימס", וחזרה לכתוב ביקורות קולנועיות. לאחר מכן החלה לעבוד במגזין "Marie Claire", תוך כדי עבודות פרילנס. בשנה שלאחר מכן החלה ג'יימס לכתוב ב-"IndieWire", במחלקה שנוצרה עבורה – "James on Screens". היא כותבת עבור "וול סטריט ג'ורנל", "הוליווד ריפורטר", והיא מרצה מן החוץ (Adjunct professor) ללימודי קולנוע באוניברסיטת קולומביה.
מאורעות ב' בנובמבר תרפ&quot;ב
מאורעות ב' בנובמבר תרפ"ב התרחשו ב-2 בנובמבר 1921, וכללו אלימות של ערביי ארץ ישראל כלפי יהודים בירושלים במחאה על הצהרת בלפור שניתנה 4 שנים לפני כן. במאורעות נהרגו חמישה יהודים וערבי אחד. המאורעות נחשבים למבחן ראשון מוצלח של ההגנה. בשל משכו הקצר של האירוע, הוא לא זכה לתהודה רבה.
רקע.
המועד השנתי של הצהרת בלפור ב-2 בנובמבר, היה למועד מחאה שנתית של התנועה הלאומית הפלסטינית. מספר ימים לפני השני בנובמבר 1921 הובאו כרוזים ממצרים שקראו לקיים יום אבל על הצהרת בלפור. בעקבות זאת, מושלי המחוזות הזהירו את מנהיגי הערבים ברחבי ארץ ישראל שלא יאפשרו קיום הפגנות מכל סוג ב-2 בנובמבר ודרשו מהם לקיים שגרת חיים רגילה. השלטונות קראו ליהודים להמשיך בשגרת חייהם כרגיל והבהירו שיום כל הקדושים חל בשני בנובמבר ועל כן גם אם יורדו דגלים במוסדות קתוליים לחצי התורן אין לזה כל קשר להצהרת בלפור.
המאורעות.
למרות אזהרות השלטונות, בירושלים לא נפתחו חנויות הערבים בבוקר של השני בנובמבר, ובמקום זאת התאספו ערבים רבים בעיר העתיקה בירושלים עם מקלות בידיהם וקראו קריאות נגד היהודים. יהודים רבים הוכו במקלות וחלק מהם נדקרו.
נעשו שני ניסיונות של המון ערבי לפרוץ אל הרובע היהודי, אך בכניסה לרובע היהודי עמדו יהודים שמנעו מהפורעים הערבים להיכנס לרחוב היהודים ובין היהודים לערבים היו חילופי יריות. הפורעים פרצו לבית יהודי של דוד ישעיהו כהן דרעי פגעו בדייריו ובזזו אותו. הם לא הצליחו להיכנס לחצר נוספת בגלל שתושבי החצר הערבית מנעו זאת מהם. בהר הבית התאספו ערבים וקראו "נדבח אל יהוד". היהודים שהתגוררו ברחוב חברון נמלטו לרובע היהודי ושוכנו באופן זמני בכיתות של תלמוד תורה עץ חיים בחצר חורבת רבי יהודה החסיד. בסביבות השעה 2:30 אחר הצהריים הוכנס הצבא הבריטי לעיר העתיקה והמהומות שכחו.
הנפגעים.
חמישה יהודים וערבי אחד נהרגו. שמונה יהודים וארבעה ערבים נפצעו קשה.
ההרוגים היו:
הפצועים כללו את:
בעקבות המאורעות.
הפרעות הביאו לחרדה רבה בקרב היהודים בעיר העתיקה ורבים הלכו לעיר החדשה עד יעבור זעם. הסוחרים היהודים סירבו לפתוח למחרת את חנויותיהם והלכו להפגין בפני מושל העיר על אוזלת היד של השלטונות. משלחת של הסוחרים נפגשה עם הנציב העליון שהבטיח להם שיאחזו בכל האמצעים למנוע פגיעות נוספות בידי הערבים. ביום חמישי, 3 בנובמבר, בערב, בקשו בוועד הקהילה להביא את ארבעת ההרוגים לקבורה, אולם המון יהודי מנע זאת ודרש לקיים להרוגים הלוויה גדולה במהלך שעות היום. ההלוויה התקיימה ביום שישי בצהריים בנוכחות אלפים. את ההרוגים הספידו הרב אברהם יצחק הכהן קוק והרב יעקב מאיר.
משפטים.
כ-40 איש נעצרו חלקם נשפטו למאסר או קנסות והיתר שוחררו. ב-5 בנובמבר 1921 נשפטו 21 עצורים ערבים. שלושה נשפטו לתשעה חודשי מאסר, אחד נשפט לשבוע מאסר, על ארבעה הוטלו קנסות ושמונה זוכו. משפטם של חמישה נוספו שנאשמו בהסתה נדחה לצורך חקירה נוספת.
שמונה יהודים, ארבעה שוטרים וארבעה אזרחים, נעצרו בעקבות המאורעות.
ב-21 בנובמבר 1921 נפתח בפני בית משפט מיוחד של שני שופטים בריטים בגלל חומרת ההאשמות, משפטם של שלושה יהודים, אחד מהם שוטר יהודי בחופשת מחלה, שהואשמו בזריקת פצצות לכיוון הערבים בעת ההגנה על הרובע היהודי. על הנאשמים הגנו עורכי הדין הארי סאקר וד"ר מרדכי עליאש. בפסק הדין, השופטים קבעו שהנאשמים היו בתוך ההמון שזרק את הפצצות, ושזריקת פצצות אינה באה בגדרי הגנה עצמית, אך נחלקו בשאלה האם הוכח שהם אלו שזרקו את הפצצות. למרות זאת, הם נשפטו ל-6, 10 ו-11 שנות מאסר, בתור שותפים לפשע. גזר הדין זכה לביקורת רבה ביישוב היהודי. הנאשמים הורשו לערער רק על סמך נמוקים משפטיים, ובינואר 1922 ערעורם התקבל וגזר דינם בוטל. בית המשפט לערעורם גם ביטל את עונש 15 שנות המאסר שהוטל על ערבי שנתפס למחרת המאורעות עם סכין ובמקום זאת השית עליו עונש של שנת מאסר אחת על נשיאת נשק. ערבי שני שנתפס עם פצצה ביום המאורעות וסירב למסור את הפצצה לשוטר, הוקל עונשו לשישה חודשי מאסר כי לא נסתרה טענתו שקיבל את הפצצה מיהודי ולא הייתה לו כוונה רעה.
קארין ג'יימס
הקורפוס ה-11 (ארצות הברית)
הקורפוס ה-11 היה קורפוס של צבא ארצות הברית שלחם במהלך מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
הקורפוס ה-11 הוקם ב-29 ביולי 1921 כחלק מיחידות המילואים של צבא ארצות הברית, וב-15 ביוני 1942 הופעל בשיקגו, אילינוי תחת פיקודו של צ'ארלס הול. במרץ 1944 נשלח הקורפוס לזירת האוקיינוס השקט, שם פעלה בתחילה כחלק מכוח אלמו בגינאה החדשה. לאחר מכן לחם הקורפוס במהלך המערכה בפיליפינים כחלק מהארמייה השמינית בפיקודו של רוברט אייכלברגר, ואף נטלה חלק בלחימה בלוזון ודרום הפיליפינים. לאחר הכניעה היפנית ב-2 בספטמבר 1945, עבר הקורפוס לשרת כחיל כיבוש ביוקוהמה, יפן וסביבתה, וב-11 במרץ 1946 פורק הקורפוס במיטו, יפן.
אדוארד הידלגו
אדוארד הידלגו (באנגלית: Edward Hidalgo; 12 באוקטובר 1912 - 21 בינואר 1995) היה מזכיר הצי של ארצות הברית בממשלו של הנשיא ג'ימי קרטר מאוקטובר 1979 ועד ינואר 1981. קודם לכן הוא שימש כסגן מזכיר הצי לכוח אדם ומילואים.
ראשית חייו.
אדוארד הידלגו נולד כאדוארדו אידלגו (Eduardo Hidalgo) במקסיקו סיטי לאגון ודומיטה קונהרדט אידלגו. בגיל שש הוא היגר עם משפחתו לניו יורק, התאזרח והסב את שמו לשם אנגלי, אדוארד, והגיית שם משפחתו הפכה ל"הידלגו". ב-1933 הוא סיים את לימודיו בקולג' הולי קרוס שבאינדיאנה וב-1936 קיבל תואר JD במשפטים מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת קולומביה.
שירות בצי.
במלחמת העולם השנייה שירת הידלגו כלוטננט בכוחות המילואים של צי ארצות הברית. במסגרת זו הוא שירת במספר תפקידים. בין השנים 1942–1943 הוא שירת במונטווידאו, אורוגוואי כיועץ המשפטי לשגריר למועצת החירום להגנה פוליטית. לאחר מכן ועד לסיום המלחמה הוא שירת כקצין מודיעין קרבי אווירי על סיפון נושאת המטוסים אנטרפרייז. בין השנים 1945–1946 הוא שימש כעוזר מיוחד למזכיר הצי ג'יימס פורסטל.
קריירה משפטית.
לפני המלחמה עבד הידלגו כפקיד משפטי בחברה ניו יורקית. עם תום המלחמה הוא חידש את הקריירה שלו וניהל את המשרד במקסיקו סיטי של משרד עורכי הדין "קרטיס, מלט-פרווסט, קולט ומוסלי", עד שב-1948 הוא היה לשותף-מייסד של המשרד "בררה, סיקווריוס וטורס לנדה" גם הוא במקסיקו, שם הוא עבד עד 1965.
לאחר מכן ועד 1966 הוא שימש כעוזר מיוחד למזכיר הצי פול ניצה, ולאחר מכן חידש את עיסוקו המשפטי במשרד עורכי הדין "קהיל, גורדון וריינדל", שם הוא היה עד 1972 האחראי על שלוחותיהם באירופה. לאחר מכן הוא עזב את המשרד ושב לשירות הממשלתי כעוזר מיוחד ליחסים כלכליים של ראש סוכנות ההסברה של ארצות הברית. בשנה שלאחר מכן הוא היה ליועץ הראשי והנספח של הסוכנות בקונגרס.
מזכיר הצי.
ב-25 באפריל 1977 החל הידלגו לכהן כסגן מזכיר הצי לכוח אדם, מילואים ולוגיסטיקה. ב-13 בספטמבר 1979 הכריז הנשיא ג'ימי קרטר על מינויו של הידלגו כמזכיר הצי של ארצות הברית במקומו של ו. גרהאם קלייטור הבן. אחד מהסוגיות שקיבלו עדיפות בסדר יומו כמזכיר הצי היה גיוסם של היספנים לצי, במיוחד כקצינים. ב-1980 ייסד הידלגו את "פרס תת-אדמירל ג'יימס בונד סטוקדייל למנהיגות השראתית", פרס של הצי על שמו של ג'יימס סטוקדייל, מעוטר מדליית הכבוד שגילה מנהיגות לדוגמה בעת שהיה שבוי בצפון וייטנאם במשך כמעט שמונה שנים. הפרס הוענק לראשונה ב-1981.
שנותיו האחרונות.
לאחר סיום כהונתו כמזכיר הצי היה הידלגו ליועץ בתאגיד ג'נרל דיינמיקס, שהיה ספק של מחלקת ההגנה שאיתו ניהל הידלגו משא ומתן על חוזה בשווי של 643 מיליון דולר כאשר הוא היה מזכיר הצי. על שירותיו עבור התאגיד שולם לו סכום של 66,000 דולר, שלטענתו היו קשורים למיזם ה-F-16 פייטינג פלקון של חיל האוויר.
אדוארד הידלגו היה נשוי שלוש פעמים, כשמשתי נשותיו הראשונות הוא התגרש. הוא היה אביהם של ארבעה ילדים. הוא נפטר ב-21 בינואר 1995 בפיירפקס, וירג'יניה מדום לב. הוא נטמן בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.
לאון ברז'ה
רולס-רויס קורניש 2000
רולס-רויס קורניש 2000 באנגלית: Rolls-Royce Corniche (2000)) היא מכונית סלון יוקרתית, בתצורת קבריולה מתוצרת יצרנית רכבי היוקרה הבריטית רולס-רויס אשר יוצרה בין השנים 2002–2000 בבריטניה.
מגדל ההפלה של ברמן
מגדל ההפלה של ברמן (בגרמנית: Fallturm Bremen תעתיק "פאלטורם ברמן") הוא מגדל הניצב במתחם אוניברסיטת ברמן בעיר ברמן שבגרמניה. הוא משמש לעריכת ניסויים מדעיים.
המגדל.
המגדל משתייך למרכז לטכנולוגיית חלל יישומית ומיקרו-גרביטציה שבאוניברסיטה. הוא נבנה בין השנים 1988-1990. זהו מגדל הפלה המשמש ליצירת מצב של חוסר משקל למשך שניות אחדות, ומשרת מגוון של ניסויים מדעיים בתחומי הפיזיקה השונים ובתחומים מדעיים נוספים.
המגדל, שגובהו הכולל 146 מטר, בנוי מבטון מזוין ובראשו כיפת זכוכית המכילה חדר תצפית ואירועים.
המגדל נבנה בעלות של כ-24 מיליון מארק בתמיכת משרדי המדע והחינוך של גרמניה, ממשלת מדינת ברמן ומספר חברות מסחריות.
שפופרת הניסוי.