למרות שכל סוג תה מאופיין בטעמים, צורות וריחות משלו, העיבוד של סוגי התה השונים מורכב ממספר שיטות זהות שההבדלים ביניהן קלים בלבד. כל אחד מסוגי התה עובר חלקים אחרים בתהליך כדי להגיע לתוצאה הרצויה. אם לא תתבצע הקפדה ראויה על רמות הלחות והטמפרטורה בתהליך הייצור ואחריו, פטריות יגדלו על התה. צורה זו של פטרייה עלולה לגרום לתסיסה שתזהם את התה ותהפוך אותו לבלתי ראוי לצריכה.
תהליכים לפי סוג התה.
סוגי התה מסווגים באופן מסורתי לפי אורך תקופת התסיסה שהעלים עברו:
תה לבן
תה ירוק
תה צהוב
תה אולונג
תה שחור
תה מותסס
צ'ארלס אדוארדס (שחקן)
צ'ארלס אדוארדס (באנגלית: Charles Edwards; נולד ב-1 באוקטובר 1969) הוא שחקן אנגלי.
ביוגרפיה.
אדוארדס נולד בהייזלמיר שבמחוז סארי. הוא הצעיר במשפחה בת ארבעה בנים. התחנך בווינצ'סטר קולג' , למד משחק בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה, וסיים את התואר ב-1992.
תיאטרון.
הופעתו המקצועית הראשונה בתיאטרון הייתה בגיל 24 במחזה "Blithe Spirit". מאז שיחק בהצגות רבות בהן "הדוכסית ממאלפי", "Hay Fever", "חיים פרטיים" ו-"The Apple Cart".
אדוארדס זכה לשבחיים על הופעת הבכורה שלו בברודוויי במחזה "39 המדרגות" עיבוד מאת ריצ'רד האנאי משנת 2005. המחזה הוצג בלונדון ב-2006 ובארצות הברית ב-2007 בבוסטון וב-2008 בעיר ניו יורק. הוא היה השחקן היחיד מההפקה הלונדונית שהופיע גם בהפקה האמריקנית. הופעתו האחרונה במחזה הייתה ב-6 ביולי 2008.
הוא השתתף במחזות שייקספיריים רבים בהם ההפקה של פיטר הול למחזה "הלילה השנים עשר" בתיאטרון המלכותי הלאומי (אודיטוריום קוטסלו) בתפקיד סר אנדרו אגונצ'יק, במחזה "מהומה רבה על לא דבר" שהוצג בשייקספיר גלוב גילם את בנדיק, במחזה "הסוחר מוונציה", ובמחזה "חלום ליל קיץ" גילם את אוברון לצדה של ג'ודי דנץ' בדמות טטיאנה.
ב-2012 שיחק אדוארדס בתפקיד הראשי בדמות ברטי בהפקה הבימתית המקורית של "נאום המלך" בסיבוב הופעות ברחבי בריטניה ובווסט אנד. הוא זכה לתגובות חיוביות מהמבקרים, ומייקל בילינגטון כתב עליו "אדוארדס, שמתקדם לכיוון הכוכבות במשך כמה עונות, הגיע לכך כעת באופן חד משמעי".
ב-2011 היה אדוארדס מועמד לפרס השחקן הטוב ביותר של איבנינג סטנדרד יחד עם בנדיקט קמברבאץ', ג'וני לי מילר וברטי קארבל, על תפקידו כבנדיק במחזה "מהומה רבה על לא דבר", ולפרס "Whatsonstage" על תפקידו בדמות אנדרו אגונצ'יק במחזה "הלילה השנים עשר".
ב-2012 שיחק בדמות המצליף הקונסרבטיבי ג'ק ות'רהיל במחזה הפוליטי "This House" מאת ג'יימס גרהאם שהועלה בתיאטרון קוטסלו לצדם של פיליפ גלניסטר ופיל דניאלס.
אדוארדס כיכב בעיבוד של סיימון גודווין למחזה זוכה פרס פוליצר "Strange Interlude" מאת יוג'ין או'ניל בתפקיד צ'ארלס מרסדן בתיאטרון ליטלטון של התיאטרון הלאומי.
ב-2014 כיכב אדוארדס בעיבוד של מייקל בלייקמור למחזה "Blithe Spirit" מאת נואל קאוורד לצדה של דיים אנג'לה לאנסברי.
ב-2015 כיכב בדמות המלך ריצ'רד השני בהפקה של סיימון גודווין בשייקספיר גלוב, ובתפקיד הנרי טרבל במחזה "Waste" מאת הנרי גרנוויל ברקר בתיאטרון הלאומי.
טלוויזיה וקולנוע.
בקולנוע ובטלוויזיה השתתף אדוארדס בין השאר בסרטים "באטמן מתחיל", "בעל אידיאלי", "מנספילד פארק", בסדרה "בחזרה לאחוזת העמק", בסדרה "חדרי מסתורין", הסרט "The Shell Seekers", הסדרה "קולדיץ", ובפרק בסדרה "רציחות במידסומר".
ב-2002 גילם את דייוויד, שהיה אחר כך אדוארד השמיני, מלך הממלכה המאוחדת, בסרט הטלוויזיה "ברטי ואליזבת'" ברשת ITV.
ב-2011 גילם את דמותו של מייקל פיילין בסרט "Holy Flying Circus", עיבוד דרמטי של התגובות לסרט "בריאן כוכב עליון". הסרט היה מועמד לפרס באפט"א לדרמה הטובה ביותר.
באוקטובר 2012 הופיע אדוארדס בעונה השלישית של סדרת הדרמה התקופתית עטורת השבחים "אחוזת דאונטון" בתפקיד מייקל גרגסון, מו"ל לונדוני עשיר שלו פרשת אהבים עם ליידי אדית' קרולי (בגילומה של לורה קרמייקל). הוא חזר והופיע בעונה הרביעית של הסדרה, כאשר באמצע העונה הדמות נעלמת באופן מסתורי. בעונה החמישית מתברר באופן סופי שגרגסון מת.
ב-2013 השתתף אדוארדס בסרט "דיאנה" המתאר את השנים האחרונות בחייה של הנסיכה דיאנה. אדוארדס גילם את המזכיר הפרטי שלה פטריק ג'פסון. את הסרט ביים אוליבר הירשבייגל ובתפקיד דיאנה כיכבה נעמי ווטס.
צ'ארלס אדוארדס
המנורה של תומסון
פרדוקס המנורה של תומסון הוא חידה פילוסופית שהיא וריאציה לפרדוקסים של זנון. נהגתה ב-1954 על ידי הפילוסוף הבריטי ג'יימס פ. תומסון, זאת על מנת לחקור את האפשרות של ביצוע סופר-משימה () - הרכבה של מספר אינסופי של משימות.
הפרדוקס מתייחס למנורה בעלת מתג אחד - לחיצה אחת על המתג תדליק את המנורה, השנייה מכבה אותו וכן הלאה. נניח שבתחילה המנורה כבויה, ברגע t=0 לוחצים על המתג ומדליקים את המנורה, כעבור דקה (t=60) לוחצים שנית על המתג, והמנורה כבית, לאחר חצי דקה לוחצים שוב, ואז לאחר רבע דקה לוחצים שוב, וכך ממשיכים ללחוץ על המנורה במרווח זמן הולך ומתקצר, זו סדרה הנדסית אינסופית מתכנסת, לכן לאחר 2 דקות התהליך יפסק, השאלה היא מה מצב המנורה בתום התהליך? האם המנורה כבויה או דולקת?
תומסון הסיק מכך שאפשרות הביצוע של סופר-משימות יוצרת סתירה:זה נראה בלתי אפשרי לענות על השאלה הזו. לא ייתכן שהמנורה דולקת, כיוון שלעולם לא מדליקים את המנורה מבלי שנכבה אותה לאחר מכן. והמנורה גם לא יכולה להיות כבויה, כיוון שלעולם לא מכבים את המנורה מבלי להדליק אותה לאחר מכן. אבל המנורה בהכרח נמצאת באחד המצבים - דלוקה או כבויה. וזו סתירה.
אנלוגיה לסדרה מתמטית.
השאלה קשורה להתנהגות טור גרנדי - כלומר הטור
formula_1
הדמיון ברור כאשר מסתכלים על סדרת הסכומים החלקיים - עבור n זוגי נקבל ש formula_2 ועבור n אי- זוגי נקבל ש formula_3, כלומר נקבל את הסדרה: formula_4 - שכמובן לא מתכנסת.
אם נתייחס ל'1' כמנורה דולקת ול'0' כמנורה כבויה, נקבל בדיוק את סדרת המצבים של המנורה, ובדיוק באותו אופן נקבל שהיא "לא מתכנסת" - אין לדעת באיזה מצב יסתיים התהליך.
אפשר להתבונן בטור גם באופן אחר:
formula_5
הפתרון למשוואה זו, בהנחה שהסכום מוגדר, הוא formula_6, ואכן קיימות שיטות סכימה שונות, המכלילות את הדרך המקובלת של גבול הסכומים חלקיים, כדוגמת סכומי צזארו, בהן הטור מתכנס לערך זה.
מובן שלפתרון זה אין ערך בפתרון הפרדוקס, שכן אין משמעות לנורה שהיא חצי דולקת וחצי כבויה, כיוון שחלק מהנחות הבסיס בפרדוקס היו שקיימת דיכוטומיה לגבי מצב המנורה - המנורה בכל רגע דולקת או כבויה.
ניסוח לא פרדוקסלי של הבעיה.
במאמר של אירמן ונורטון (Earman and Norton) מ-1965 נטען כי הבעיה איננה פרדוקס כיוון שמהגדרת השאלה נגזרים קטעי זמן בהם המנורה דולקת ונגזרים קטעי זמן בהם המנורה כבויה.
בשאלה מתייחסים למנורה אידיאלית, לכן אפשר לטעון שהיא דולקת בדיוק ברגעים:
formula_7
וכבויה בדיוק ברגעים:
formula_8
הנחת האידיאליות של המנורה באה לידי ביטוי בכך שאנחנו מניחים שהלחיצה משנה את המצב בו המנורה נמצאת בין רגע.
אם כך קיבלנו פונקציה המתארת בהינתן נקודת זמן את מצב המנורה בנקודת הזמן:
formula_9
אם כך מניסוח השאלה לא מוגדר מה הערך של formula_10, כלומר תיאור הפרדוקס נותן מידע על מצב הנורה רק בקטע formula_11, וניתן להגדיר כרצוננו את formula_10, בכל אופן כבר אין סתירה, ושללנו את ההוכחה לאי-יכולת ביצוע של סופר-משימות.
מיי ג'מיסון
מיי קרול ג'מיסון (באנגלית: Mae Carol Jemison; נולדה ב-17 באוקטובר 1956) היא אסטרונאוטית, מהנדסת ורופאה אמריקאית. היא האישה האפרו-אמריקאית הראשונה שטסה בחלל.
ביוגרפיה.
נולדה בדיקייטר, אלבמה, בארצות הברית ב-17 באוקטובר 1956. אביה היה מפקח על התחזוקה של ארגון צדקה, ואמה הייתה מורה למתמטיקה ואנגלית בבית ספר יסודי בשיקגו.
כאשר ג'מיסון הייתה בת שלוש עברה המשפחה לשיקגו שבאילינוי. בראיון עימה אמרה שבילדותה תמיד הניחה שהיא תעבוד בחלל כשתגדל.
בילדותה, התעניינה במדע והוריה תמיד עודדו את סקרנותה. בראיון נוסף היא הסבירה שבעוד שהיא גדלה וההתלהבה מחלל בזמן תקופת אפולו היא מאוד התעצבנה שאין נשים אסטרונאוטיות, ואנשים בסביבתה היו מנסים להסביר לה למה זה לא קורה באותה תקופה. ג'מיסון הושפעה בצעירותה מדבריו ומעשיו של מרטין לותר קינג וכן מהשחקנית נישל ניקולס אשר שיחקה את לוטננט אוהורה בסדרה "".
בגיל 11 החלה לרקוד, והמשיכה להתאמן ולרקוד לאורך שנות נעוריה.
ג'מיסון סיימה את לימודי התיכון בשנת 1973 והתקבלה לאוניברסיטת סטנפורד בגיל 16. היא סיימה תואר ראשון בהנדסה כימית ב-1977, ובמקביל השלימה את הדרישות לתואר ראשון בלימודים אפרו-אמריקאים. במהלך לימודיה הייתה מעורבת בפעילויות קהילת הסטודנטים האפרו אמריקאים. ונחשפה לאפליה מגדרית והתייחסויות גזעניות.
במהלך לימודי הרפואה נסעה לקובה, לקניה ולתאילנד כדי לספק טיפול רפואי לאנשים החיים שם. ג'מיסון מספרת שבשנתה האחרונה בקולג', היא התלבטה בין לימודי רפואה או להפוך לרקדנית מקצועית. אמא שלה אמרה לה, "את תמיד יכולה לרקוד כשתהיי רופאה, אבל את לא יכולה לרפא אם תהיי רקדנית". ב-1981 השלימה תואר ברפואה באוניברסיטת קורנל. היא עשתה התמחות במרכז הרפואי בלוס אנג'לס ובהמשך עבדה כרופאה כללית עד דצמבר 1982 במקביל ללימודים המשיכה לקחת שיעורי מחול, ומאוחר יותר בנתה סטודיו למחול בביתה, והפיקה מספר מופעים של ג'אז מודרני ומחול אפריקני.