+ (מבוטא: פלוס) הוא אלבום אולפן הבכורה של הזמר והיוצר הבריטי אד שירן , אשר יצא לאור ב-9 בספטמבר 2011 על ידי אסילם רקורדס ואטלנטיק רקורדס. האלבום סימן את פריצת הדרך המסחרית של שירן, לאחר שפרסם חמישה אלבומים באופן עצמאי. ג'ייק גוסלינג ושירן הפיקו את רוב האלבום, עם סיוע נוסף של מפיק ההיפ הופ אמריקאי, .No.I.D.
עניין התקשורת סביב האלבום היה 'מתודלק' באופן משמעותי בשל שני הסינגלים שקדמו לו - "The A Team", "You Need Me, I Don't Need You", אשר הגיע למקומות הרביעי והשלישי במצעד הסינגלים הבריטי בהתאמה. הסינגל "Lego House" פורסם ב-11 בנובמבר 2011 בתור הסינגל השלישי מהאלבום וזכה להצלחה בדומה לקודמיו בכך שהגיע למקום החמישי במצעד הבריטי. שלושה סינגלים נוספים - "Drunk", "Small Bump", ו "Give Me Love" פורסמו לאורך שנת 2012 כאשר כולם הגיעו ל-25 המקומות הראשונים במצעד הסינגלים הבריטי.
האלבום זכה לביקורות חיוביות מצד מבקרי המוזיקה. עם פרסום האלבום, נמכרו כבר בשבוע הראשון כ-102,000 עותקים בבריטניה. האלבום אף זכה להצלחה במצעד הבילבורד 200, כאשר הגיע למקום החמישי, ונמכרו 42,000 מעותקיו. + היה לאלבום הבכורה של האמן הבריטי שהגיע למיקום הגבוה ביותר מאז "I Dreamed a Dream" מאת סוזן בויל בשנת 2009. כמו כן, "+" הוא האלבום השמיני הנמכר ביותר של העשור בממלכה המאוחדת.
רקע.
לאחר שנשר מבית הספר בגיל 16, בזבז שירן את מענק הסטודנט שלו על כרטיסי רכבת. הוא הופיע בערבי מיקרופון פתוח ברחבי הממלכה המאוחדת, שם הוא בזבז את זמנו על הוצאת אלבומים באופן עצמאי. לאחר ארבע שנים בהופעות בבריטניה, שירן פגש את הזמר ג'יימי פוקס בלוס אנג'לס. פוקס אמר כי אהב את שירן מספיק כדי "להניח אותו בדרך להצלחה".
בתחילת שנת 2010, היה שירן מה שהוא תיאר כ"זמן קשה", ובאופן ספונטני הוא עזב ללוס אנג'לס לבלות חודש על מנת "לראות מה יקרה". לאחר ביצוע הופעה בעיר, פנתה אליו אשת הקשר של פוקס, אשר הפיקה ערבי מיקרופון פתוחים שאושרו על ידי פוקס, והזמינה אותו להופיע. שירן הסכים להצעה, ולאחר ההופעה הוא יצר קשר עם המנהל של פוקס, שביקש ממנו להופיע בתוכנית הרדיו של פוקס. לאחר השידור, ג'יימי פוקס נתן לשירן את מספר הסטודיו שלו ללא תשלום. שירן ניצל את ההזדמנות כדי להקליט כמה שירים באולפן, השתתף בכמה מסיבות עם פוקס ותיאר את הזמן כ"סוריאליסטי". בנוסף, ההופעות של שירן ביוטיוב גם זכו להצלחה מסחררת כאשר הוא העלה את הופעת הרצועה "You Need Me, I Don't Need You", אשר זכה ליותר מחצי מיליון צפיות, מה שהופך אותו ל"אחד מהמדוברים ביותר על בריטניה".
בעקבות זאת, חתם שירן על אטלנטיק רקורדס ונחתם לצוות הניהול של אלטון ג'ון בשם "Rocket", שבו דן שירן, ואמר: "אלטון נכנס ואמר 'איפה אד שירן?' הרגשתי: 'לעזאזל! הוא יודע את השם שלי!' זה הזוי, גדלתי על המוזיקה שלו, ועכשיו הוא אחד האנשים אשר שר את שבחיי ומסייע לקריירה שלי". שירן התחיל להופיע עם גיטרה אקוסטית בגיל 11 ואהבתו למכשיר היא "מה שהכניס אותו למוזיקה ולשירה". שירן הושפע מגיל צעיר מהביטלס ומבוב דילן, אלא שציין את דמיאן רייס כבעל השפעה גדולה יותר במוזיקה עליו לאחר שפגש אותו בהופעה אינטימית בדבלין. במהלך ההפקה של +, שירן ידע "איך רציתי שכל שיר יישמע", ולכן הם בזבזו רק יום אחד על הקלטה של כל שיר.
Tour +.
במאי 2021, הכריז שירן על סיבוב הופעות בעל 21 תאריכים בבריטניה ובאירלנד, בו יבצע שירים מהאלבום החדש.&lt;ref name="Ed Sheeran / October 2011 UK Tour"&gt;&lt;/ref&gt; לאחר מכן, הוסיף שירן תאריכים נוספים לתחילת שנת 2012, ואושר כי יעשה את ההופעה הגדולה ביותר שלו עד כה באקדמיית בריקסטון.&lt;ref name="Ed Sheeran / January 2012 UK Tour"&gt;&lt;/ref&gt; בנוסף, הכריז שירן על תאריכים בארצות הברית בהם יופיע ב-"Fallen Empires Tour" של הלהקה סנואו פטרול. בהמשך, הוכרז כי ביולי ואוגוסט 2012, יופיע שירן לראשונה גם באוסטרליה ובניו זילנד.&lt;ref name="Ed Sheeran Australian Tour July/August 2012"&gt;&lt;/ref&gt; לאחר מכן, הודיע שירן גם על הופעות בארצות הברית במסגרת סיבוב ההופעות לקידום האלבום, וכן על ההופעות הכי גדולות שלו בבריטניה עד כה. בסך הכל, הופיע שירן 18 הופעות בארצות הברית.
באל גנגדהאר טילאק
באל גנגדהאר טילאק (במראטהית: बाळ गंगाधर टिळक; באנגלית: Bāḷ Gaṅgādhar Ṭiḷak), שנודע גם בכינוי לוקמאניה טילאק; שמו בלידה היה
קשאב גנגדהר טילאק (23 ביולי 1856 רטנגירי - 1 באוגוסט 1920 מומבאי ) היה פוליטיקאי, הוגה דעות, סופר, פובליציסט ועיתונאי הודי, פעיל חברתי ומחנך, שנאבק למען עצמאות הודו. טילאק, בן לקבוצה האתנית מראטהי, יליד החבל קונקן, היה המנהיג הראשון של התנועה ההודית לעצמאות, והיה המפורסם שבמנהיגים הפוליטיים ההודים לפני מהטמה גאנדי. השלטונות הקולוניאליים הבריטים כינו אותו "אבי המהומות בהודו". בקרב העם כונה "לוקמאניה", כלומר "המקובל בעם" (כמנהיגו). גאנדי עצמו כינה אותו "אבי הודו המודרנית". טילאק התנגד בחריפות להמשך נוכחות בריטניה בארצו ודגל בתקיפות ב"סוואראג", "השלטון העצמי" של ההודים. הוא נודע בציטוט בשפה המראטהית:
הוא היה הינדואיסט אדוק ושמרן והתקומם נגד הכפייה התרבותית הבריטית שלדעתו גרמה לצעירים ההודים לאבד את זהותם התרבותית.
קרא לחרם על הסחורות המיובאות מבריטניה ועשה מאמצים רבים כדי לגייס את העם למאבק הלאומי. סבר שרק השחרור מהשלטון הזר יבטיח את פריחתה של הודו: "אם לא נשיג סוואראג' לא תהיה קדמה תעשייתית, אם לא נשיג סוואראג', לא תיתכן שום אפשרות של חינוך לאומתנו... ללא סוואראג'יה לא יהיה חינוך לנשים, ולא רפורמה תעשייתית". טילאק היה מורה למתמטיקה ומשפטן בהכשרתו.
ביוגרפיה.
ילדות וצעירות.
קשאב גנגדהר טילאק נולד בשנת 1856 במשפחה מן המעמד הבינוני והשתייך לדור השמיני של הברהמינים צ'יטפאוואן (יש הטוענים שאבותיהם הקדומים היו מקהילת הבני ישראל (הודו)), הענף שאנדילי. מקור המשפחה היה בכפר צ'יחאלגאון על יד העיר רטנגירי ("הר התכשיטים") והיא החזיקה מדור לדור את התפקיד של מנהיג הכפר ("חוט"). טילאק נולד בעיר רטנגירי עצמה, כיום בתחום מדינת מהרשטרה שבהודו, אז הודו הבריטית. אביו, גנגדהר רמאצ'נדרה פאנט טילאק, היה מורה ומומחה בשפת הסנסקריט והוא נפטר כשטילאק היה בן 16. טילאק התיתם גם מאמו, פרוואטיבאי, עוד כשהיה בן 10. בערך באותה תקופה עבר אביו לעבוד ולגור בפונה, מה שאיפשר לבנו חינוך ברמה יותר טובה. בגיל 16, עוד בימי חייו של אביו, התחתן טילאק עם טפי או טפיבאי, בת לבית באל. בעקבות נישואיה היא שינתה את שמה לסאטיאבהמאבאי. אחרי לימודים בבית ספר בפונה למד טילאק בשנים 1873–1877 במכללת דקאן באותה עיר. הכיר שם פוליטיקאים לעתיד כמו ג.ס. חאפארדה והתיידד במיוחד עם גופאל גנש אגארקר. ב-1877 סיים שם טילאק תואר ראשון במתמטיקה בהצטיינות. לא המשיך במסלול זה לתואר שני והחליט ללמוד גם משפטים במכללה הממשלתית למשפטים במומבאי. סיים תואר ראשון במשפטים בשנת 1879.
תחילת פעילותו הציבורית.
טילאק היה גבר גבוה וחסון, בעל שפם עבות ועור כהה, ולרוב לבש חליפת משי מסורתית של ברהמין. הוא דגל במעורבות בעניינים הציבוריים.
סבר כי החיים והדת משולבים זה בזה ועל האדם לשרת לא רק את עצמו, אלא גם את משפחתו וקהילתו, את האנושות ואת האל. ב-1880 הקים טילאק יחד עם המורה הוותיק וישנו שאסטרי צ'יפלונקר (שמת ב-1882) את התיכון האנגלי הפרטי החדש בפונה, שבו לימד מתמטיקה. התיכון משך תלמידים רבים והפך ליוקרתי. בשנת 1884 ארגן טילאק בעיר פונה את "חברת החינוך של דקאן" יחד עם עוד כמה מורים, ביניהם אגארקר ומאהאדב בלאל נמג'ושי וזכה לגיבוי מקיר לקיר מבני האליטה ואף מן הממשל הבריטי והמהראני מבארודה. בעיני מייסדיו מטרת הארגון הייתה לשפר את איכות החינוך בהודו ונועד להקים מערכת לימודים חדשה שתשים דגש על טיפוח הזהות הלאומית והתרבות ההודית.
במסגרת הארגון החדש שולבו התיכון האנגלי החדש וגם מכללה חדשה על שם פרגוסון, המשנה למלך הבריטי במומבאי. במכללה הזאת, לימד טילאק מתמטיקה, בעוד אדארקר לימד היסטוריה ולוגיקה. בו זמנית הוא עסק בהפצת רעיון העצמאות של הודו, תוך דגש על תחייתה התרבותית והדתית. הוא עשה זאת מעל דפי עיתונים שהקים בשנת 1881:"קסארי" ("האריה"), שבועון בשפה מארטהי, אותו ניהל יחד עם אגארקר, ו"מארטהה", שבועון באנגלית. בעיתונים דן בסוגיות רבות בתחום הפוליטיקה, הדת והמשפטים. תוך שנתיים הפך "קסארי" לעיתון הנפוץ בהודו ומהאראטה הפך לשופרה של דעת הקהל המלומדת במערב הודו. ב-1884 נידונו קילאק ואגארקר ל-4 חודשי מאסר אחרי שפרסמו חומר על מעורבות אמו החורגת של המהרג'ה מקולהאפור והשר הראשי (ה"דוואן") שלו בניסיון להדיח את המהרג'ה, בטענה של אי שפיות. בשנים 1885 ו-1887 נבחר טילאק למועצה המחוקקת של מומבאי.
בשנת 1890, עזב טילאק את עבודתו ב"חברת החינוך של דקאן" כדי להקדיש את עצמו לפוליטיקה בלבד.
הקריירה הפוליטית.
בקונגרס הלאומי ההודי.