רדפא עבד זמן מה בישראל כטייס מטוס קל בקו לאבו רודס, אך הוא ומשפחתו לא הצליחו להשתלב בישראל, ובסיוע המוסד השתקעו בסביבות 1969 במדינה אירופית. רדפא למד שם הנדסה ועבד כמהנדס.
רדפא נפטר באוגוסט 1998 מדום לב. במוסד נערכה אזכרה לזכרו.
אדוארד אלמר סמית'
אדוארד אלמר סמית' (אנגלית: Edward Elmer Smith; 2 במאי 1890 - 31 באוגוסט 1965) הידוע לקוראיו בכינויו א.א. "דוק" סמית, היה מהנדס מזון וסופר מדע בדיוני שכתב בין היתר את סדרת ספרי העדשאי ואת סדרת סקיילארק. נחשב בעיני רבים לאביה של סוגת אופרת החלל.
קורות חיים.
סמית' נולד בשבויגאן, ויסקונסין לפרד ג'יי סמית' - מלח ולקרוליין מילס סמית' - מורה, שניהם פרסביטריאניסטים אדוקים ממוצא בריטי, ולו שני אחים ושתי אחיות. בשנת 1902 עברה המשפחה למחוז קוטנאי, איידהו. בגיל 19 החל לימודי מחקר באוניברסיטת איידהו וסיים שני תארים בהנדסה כימית בשנת 1914. היה נשיא מועדון הכימיה, מועדון השחמט, ומועדון המנדולינה וגיטרה באותה אוניברסיטה. הוא גם שר בס באופרטות של ויליאם שוונק גילברט וארתור סאליבן.
ב-5 באוקטובר 1915 סמית' נשא לאישה את ג'ין קרייג מקדוגל בבויסי, איידהו (שמה של אחותה הוא קלריסה מקלין מקדוגל, שעל שמה קרא סמית' לגיבורת ספרי העדשאי). לזוג נולדו שלושה ילדים - רודריק, קלריסה, וורנה ג'ין (לימים ורנה סמית' טרסטרייל), שעד ליום מותה ב-1994 ניהלה את יצירותיו הספרותיות.
לאחר שסיים את לימודיו בקולג', עבד סמית' ככימאי בשירות הציבור במכון הלאומי הטכנולוגי בוושינגטון הבירה. סמית' קיבל תואר שני לכימיה באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון בשנת 1917, ולאחר מכן אף סיים דוקטורט להנדסה כימית בשנת 1918.
בגיל פרישתו, עבר סמית' עם אשתו לקלירווטר, פלורידה.
בשנת 1994, לאחר מותה של ורנה טרסטרייל, לקח על עצמו בנה - קים טרסטרייל - את המשך הניהול על כתביו הספרותיים של סמית'.
עבודתו כסופר.
הנובלות הספרותיות של סמית' מתוארות כאופרות החלל המקוריות, ומתוארות כ"נובה הראשונה של ספרות המדע הבדיוני של המאה ה-20". הנובלות מציעות אקשן בלתי פוסק. הן נחשבות למדע בדיוני "אמיתי", בכך שמביאות אומדן מדויק של המדע ולעיתים אירועים חברתיים וקביעות פוליטיות עדכניים לתחילת המאה ה-20. סמית' התבטא באומרו כי טכנולוגיות המדע הבדיוני שהמציא הן לא בהכרח בלתי אפשריות.
סדרת סקיילארק.
בעת עבודתו ככימאי בוושינגטון, סמית' החל לכתוב בשנת 1915 את הספר הראשון בסדרת סקיילארק "The Skylark of Space" לאחר שאשת חברו ללימודים הציעה לו לכתוב על החלל החיצון, אך במהרה זנח את הרעיון. בשנת 1919 ד"ר סמית' חזר לכתוב את הספר, לאחר שלקח עבודה ככימאי ראשי בטחנת קמח בעיירה הילסדייל, מישיגן. סמית' ניסה למכור את כתב העת ללא הצלחה עד לשנת 1927, כאשר מגזין הספרות הזולה "Amazing Stories" הסכים לפרסם את כתביו. כתב העת זכה להצלחה ועד מהרה נדרש מסמית' לכתוב שני המשכים, Skylark Three ו-The Skylark of Valeron. סדרת סקיילארק נחשבת לז'אנר פסאודו-מדע.
סדרת העדשאי.
מאז 1927 סמית' חכך בדעתו אם לכתוב נובלה על משטרת-חלל. עד לסוף שנת 1936 כבר היה באמתחתו תסריט בן 85 עמודים למה שנודע אחר כך כארבעת ספרי העדשאי הראשיים. כתבי העת פורסמו במגזין "Astounding Stories" בתחילת שנות הארבעים, וסמית' אף זומן להרצות בכנס המדע הבדיוני העולמי השני שנערך בשיקגו.
בתחילת 1934 פרסם סמית' את ספר המבוא לסדרת העדשאי, לה קרא "תלת־עולמי". בספר זה חזר סמית' להשתמש במדע הספקולטיבי שהיה קבוע בספריו המוקדמים. אולם, סמית' עבד עבור צבא ארצות הברית בין השנים 1941–1945 ויש לשער כי הרבה מונחים צבאיים שנכתבו בספר הושפעו עקב כך.
הרחבת יקום העדשאי.
בשנת 1960 סמית' הוציא את Vortex Blaster (ידוע גם בשמו Masters of the Vortex) שעלילתו התקיימה באותו יקום של העדשאי. זוהי הרחבה של הסיפור העיקרי, ומתרחש בתקופה שבין הספר Second Stage Lensman ("עדשאיי השלב השני") והספר Children of the Lens ("ילדי העדשה"), ומציג פיזיקה שונה מאשר זו שמשתמשים בה העדשאים.
רוברט היינליין ציין כי סמית' התעתד לכתוב נובלה שביעית לסדרת העדשאי עם עלילה המשתרכת מעבר לאירועים המתוארים ב-Children of the Lens, אך חומר מתועד כלל לא נמצא, ובספק אם כלל נכתב. ב-14 ביולי 1965, כמעט חודש לפני מותו, סמית' נתן אישור לויליאם ב. אלרן להמשיך את סדרת העדשאי, מה שהוביל לפרסום "The Moon Prospector" ("מחצב הירח") בשנת 1966, "New Lensman" ("העדשאי החדש") בשנת 1976, ו-"Triplanetary Agent" ("סוכן טריפלנטרי") בשנת 1978. חברו משכבר ימים של סמית', דייוויד קייל, כתב שלוש נובלות לא מאושרות שפורסמו בין השנים 1980–1983 וסיפקו רקע לעדשאים החייזרים השונים. נובלות אלו היו "The Dragon Lensman" ("עדשאי הדרקון"), "Lensman from Rigel" ("העדשאי מרייג'ל") ו-"Z-Lensman". נובלה רביעית הוזכרה ("Red Lensman", "העדשאית האדמונית") אך לעולם לא הושלמה.
יצירות נוספות.
מיד עם סיום כתיבת החלק השלישי בסדרת סקיילארק, סמית החל סדרה שבה נמנע מלהשתמש בסבירויות מדעיות לא מוכחות שהקשו על קוראיו. הסדרה נקראה בשם Spacehounds of IPC וסמית' סיים אותה באביב 1930, והוא החשיבה למיטב יצירותיו דווקא משום השימוש במדע המדויק.
בסתיו 1933 סמית' פרסם את החלק השלישי בסדרת סקיילארק, The Skylark of Valeron, דרך מגזין "Astounding Stories", מה שהקפיץ את המכירות של המגזין והעמיד את המתחרים באותה עת, "Amazing Stories" ו-"Wonder Stories" בקשיים כלכליים.
רוברט היינליין כתב מאמר מורחב על הביוגרפיה של סמית' במקבץ "היקום המורחב" שיצא לאור ב-1980. היינליין וסמית' היו חברים, והיינליין ציין כי מרבית גיבוריו של סמית' שאובים מהחיים האמיתיים (לדוגמת קימבל קיניסון וקלריסה מקדוגל, גיבורי סדרת העדשאי, שנראה כאילו תאוריהם האציליים דמו לסמית' ואשתו).
לורד טדריק.
סמית' פרסם נובלה קצרה בשם "לורד טדריק" במגזין "Other Worlds" בשנת 1952, אך עד מהרה היא נשכחה. 13 שנים לאחר מותו של סמית', פרסם סופר המדע הבדיוני זוכה פרס נבולה גורדון אקלנד נובלה נוספת באותו שם, שאותה ציין כ"סדרה חדשה מאת א. א. סמית'". בעקבותיה הוא פרסם מספר נובלות עוקבות תחת שמו של סמית'. גיבורם של הסיפורים הכיל את אותם המאפיינים שהיו משויכים לגיבוריו המוקדמים של סמית'. הגיבור מסוגל לתקשר עם גזע ישויות חוצני בשם "המדענים", ויריבו המר מתואר כדמות מסתורית, כאביר אפל המתמחה בשימוש בחרב ואשר הוא המוח מאחורי יצירתה של "ספירת ברזל" עצומה בגודלה המצוידת בנשק שמסוגל להשמיד כוכבי לכת שלמים.
השפעות מדעיות.
בשעה שהשפיע על התנהלותה של התרבות הפופולרית, לסמית' אף הייתה השפעה עצומה על הלוחמה המודרנית. ספריו נקראו בידי מדענים ומהנדסים רבים מאז שנות השלושים ועד שנות השבעים. רעיונות שחלחלו לתוך התפיסה המיליטריסטית-מדעית היו יוזמת ההגנה האסטרטגית (מספרו Triplanetary) וכן חמקנות ואמצעי האזהרה המוטסים איוואקס (מספרו Grey Lensman).
השפעה נרחבת נוספת - שתוארה בידי עורך מגזין Astounding - הייתה מצב הקרב של ספינות בסיפורי העדשאי של סמית' (להן קרא "הטנק"), שהיוו השראה לעיצוב מרכז ידיעות קרב של הצי האמריקני.
בתחילת סיפורי סקיילארק תוארו הרבה הפרדות חלקיקי פלטינום, ניסויים תכופים של אלקטרוליזה וגילויו של תהליך ההיתוך הקר (מעל לחמישים שנה לפני הכרזתם של סטנלי פונס ומרטין פליישמן). סמית' מתאר תהליך גרעיני המצריך כמויות גדולות של אנרגיה ומייצר נשורת גרעינית זניחה. תיאורו הכללי של סמית' לתהליך הגילוי מזכיר מאוד את תיאוריו של וילהלם רנטגן בנוגע לקרני רנטגן.
עוד נושא שסדרת סקיילארק מביאה הוא הרכבת טכנולוגיית מידע מודרנית. החייזרים בני האנוש בנובלה הראשונה פיתחו טכנולוגיה פרימיטיבית שנקראת "המחנך המכני", שמאפשר המרה ישירה של גלי מוח למחשבה אחת ברורה לצורך העברה לאחרים או לצורך אחסון אלקטרוני. כבר בספר השלישי בסדרה, The Skylark of Valeron, הטכנולוגיה גדלה לכדי "מוח אלקטרוני" שמסוגל לחשב את כל סוגי האנרגיות - אלקטרומגנטיות, כבידה, ואנרגיה טכיונית. הדבר נשאב מתוך דיונים שנערכו על תאוריית הפחתה אטומית בספר השני, Skylark Three, מה שמזכיר מאוד תאוריות קווארק של פיזיקת חלקיקים בסיסית.
בנובלות מאוחרות יותר, שאינן משויכות לסדרה כלשהי, כמו Galaxy Primes, Subspace Explorers, ו-Subspace Encounter, סמית' חוקר נושאים כמו טלפתיה, כמו גם יכולות מחשבתיות אחרות המכונות פסאו-יוניקה וכן עימותים בין דוגלי חופש והשפעות סוציאליסטיות/קומוניסטיות בהתיישבות על כוכבים אחרים.
השפעות נוספות.
סמית' פרסם רשימה של אישים שקרא את מאמריהם. ביניהם ניתן למצוא את ליון ספראג דה-קאמפ, רוברט היינליין, ה.פ. לאבקרפט, אריק טמפל בל, סטנלי ויינבאום וג'ק ויליאמסון בין היתר. כך לדוגמה, שאיבת כוח החיים של קורבנותיהם של שליטי דלגון בפרק החמישי של "Galactic Patrol" מהווים אזכור של פרק 25 בנובלת המדע בדיוני The Moon Pool מאת אברהם מריט. סמית' מזכיר גם את אדגר רייס בורוז בהתלוננותו על קצוות פתוחים באחד מספריו.
בביוגרפיה שכתב, ציין ג'ורג' לוקאס כי נובלות העדשאי היוו השפעה עצומה בימי צעירותו. כתוצאה מפרסום ספרי "לורד טדריק", סמית' גם נחשב באופן לא רשמי לאביהם הרוחני של אלמנטים שהופיעו בסרטי הקולנוע מלחמת הכוכבים. ג'יי מייקל סטרזינסקי, יוצר סדרת המדע בדיוני בבילון 5 גם ציין כי הושפע מסדרת ספרים זו בין היתר.
Macromedia Dreamweaver
ספסל