עבודות הויטראז' האחרונות שלה נחשבות ל"רועה הטוב" ו"השומרוני הטוב", 1926, עבור כנסיית אירלנד בקילוקאן.
לואי אנטואן דה בוגנויל
C'est pour toi (שיר)
C'est pour toi (בעברית: זה בשבילך) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הקנדית-צרפתייה סלין דיון. השיר יצא לאור ב-9 בספטמבר 1985, כסינגל הראשון מתוך אלבום האולפן השביעי שלה "C'est pour toi", על ידי חברת התקליטים TBS. השיר הופץ לראשונה בקוויבק ובקנדה.
השיר הגיע למקום השלישי במצעד שבקוויבק.
רקע וכתיבה.
ב-21 בספטמבר 1985 השיר נכנס למצעד השירים של קוויבק והגיע למקום השלישי ושהה עשרים שבועות במצעד, מה שהפך אותו לאחד מהשירים המצליחים ביותר של דיון באותה העת. על מנת לעזור בקידום שלו, הוציאה דיון את הבי-סייד שלו "Pour vous". בשנת 1985, הופץ הווידאו קליפ הרשמי שלו.
אלבומים שבהם נכלל.
"C'est pour toi" הופיע באלבום האוסף של סלין דיון "Les chansons en or", משנת 1986, וב-"The Best of Celine Dion", משנת 1988.
C'est pour vivre
בית הספר התיכון לקהילה היהודית
בית הספר התיכון לקהילה היהודית (באנגלית: The Jewish Community Secondary School, בקיצור: JCoSS) הוא בית ספר תיכון יהודי ציבורי שנמצא בניו ברנט, לונדון. בית הספר הוקם בשנת 2010, והוא בית הספר התיכון היהודי הראשון בבריטניה. הוא הוקם לאחר שאם הבחינה כי בעוד שבנה הלך ל-JFS, בית ספר יהודי סמוך, רבים מחבריו לא הצליחו להירשם ללימודים בגלל דרישות כלכליות והלכה, ויזמה בשנת 2001 את ההצעה המוצלחת בסופו של דבר לבית ספר חדש. בניית בית הספר החלה באפריל 2009.
JCoSS נפתח באופן של שנה בכל פעם, עם עד 180 תלמידים שהצטרפו לשנה השביעית ללימודים בכל שנה עד שבית הספר היה מאוכלס במלואו עם כ-1,360 תלמידים. המחזור השישי שלו נפתח בשנת 2012. לבית הספר, שמנהלו הוא פטריק מוריארטי, יש התמחות במקצועות במדעים. עלות הבנייה הייתה 50 מיליון ליש"ט, כאשר 36 מיליון ליש"ט מהם מומנו על ידי הממשלה, והוא בית הספר התיכון היקר ביותר במימון המדינה שנבנה בבריטניה. ג'רלד רונסון, טייקון עסקים ופילנתרופ, עזר בפעילות הגיוס והוא נשיא קרן JCoSS. הוראת המשאבים המיוחדת של האגס (PSRP) בבית הספר כוללת מקומות לעד 49 ילדים (שבעה מקומות בכל שנה) עם הפרעות בספקטרום האוטיסטי. נורווד, ארגון צדקה יהודי, מספק חלק מהשירותים ב-PSRP.
לפני פתיחת בית הספר הביעו כמה רבנים אורתודוקסים דאגה מהתאמה של JCoSS לאמונתם. בטקס הבנייה אמר אד בולס, שהיה אז מזכיר בתי הספר, כי בית הספר ימלא תפקיד חשוב בהתמודדות עם אפליה ודעות קדומות.
בשנת 2019, JCoSS נבחר לבית הספר המשני של לונדון על ידי סנדיי טיימז, כהוקרה על תוצאות שיא השיא שלהן ב-GCSE.
בית הקברות של יהודי פורטוגל בפריז
בית הקברות של יהודי פורטוגל בפריז (בצרפתית: Cimetière des Juifs portugais de Paris) המוכר גם בתור בית הקברות היהודי בלה וילט (בצרפתית: Cimetière israélite de la Villette) ובית הקברות היהודי ברחוב דה פלנדר הוא בית עלמין יהודי עתיק בפריז.
בית הקברות השוכן בשדרות דה פלנדר שב, היה פעיל בסוף המאה ה-18 ובראשית המאה ה-19 ורשום רשמית כאתר היסטורי.
היסטוריה.
בית הקברות התקדש לראשונה בידי קהילת יוצאי פורטוגל על שטח קטן בשדרות דה פלנדר (מס.44) שנרכש בידי יעקב רודריגה פרייר בקומונה-דאז לה וילט . לפני רכישת השטח נקברו יהודים בגינת הבניין הסמוך (מס.46) לפי הסכם עם בעל הבניין שהפעיל בו פונדק. כשנרכש הפונדק בשנת 1773 בידי פושט עורות שניצל את שטח הגן כדי לקבור לצד הנפטרים היהודים גם את נבלות החיות שאת עורן פשט, נחלץ פרייר לפעולה ורכש את החלקה הסמוכה לשם הקמת בית העלמין. חוזה הרכישה נחתם ב-3 במרץ 1780, ואישור הפעלת בית הקברות נחתם בידי סגן מפקד משטרת פריז, ז'אן שרל פייר לנואר , ב-7 במרץ. פרייר עצמו נקבר במקום בספטמבר 1780 אך לטענת הסופר האנטישמי אדואר דרימון משפחתו הוציאה את גופתו מהמקום בשנת 1878 (שרידיו אכן הועברו בשלב כלשהו לחלקת המשפחה בבית הקברות של מונמארטר).
בשנת 1809 עברה השליטה בבית הקברות לידי הקונסיסטוריה המרכזית של יהודי צרפת והוא נסגר לקבורה ב-18 בפברואר 1810 כאשר נפתחה חלקה לקבורה יהודית בפר לשז.
בית הקברות רשום כאתר היסטורי, שטחו 424 מ"ר והמצבות הבודדות ששרדו בו נושאות תאריכים מלוח השנה הרפובליקני ולא העברי. האתר אינו נגיש לעוברים ושבים והביקור בו נערך רק בתיאום ואישור הקונסיסטוריה היהודית של פריז.
מוסול (סרט תיעודי)
מוסול הוא מותחן תיעודי משנת 2019 העוסק במאבק להחזרת העיר מוסול העיראקית מידי המדינה האסלאמית של עיראק והלבנט בשנים 2016–2017.
סקירה כללית.
הסרט הוא סרט הביכורים של דן גבריאל, שעבד באזור כקצין לוחמה בטרור של ה-CIA וגם הפיק את הסרט. הסרט מתמקד בנרטיבים המצטלבים של הקבוצות האתניות העיראקיות השונות שהיו מעורבות במבצע להשבת מוסול: בן שבט סוני, מיליציות שיעיות, לוחמים נוצרים וכוחות פשמרגה כורדים.
צילומי עדי ראייה נלכדו בעדשת המצלמה משך תשעה חודשים על ידי צוות מצלמות ביחידות שונות של הכוחות העיראקיים. הסרט עוקב אחר העיתונאי העיראקי עלי מאולה במיליציה, יחד עם אלמנת המלחמה אום הנדי והמגייס של דאעש, נאסר עיסא. אחרים המופיעים בראיונות כוללים את קפטן עלאא עטח מהיחידה המיוחדת העיראקית ושייח 'התנין' סאלח.
הפצה.
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי בקליבלנד 2019. תאריך השחרור הרשמי להפצה דיגיטלית הוא 14 במאי 2019, כשהופץ על ידי Gravitas Ventures. הפסקול המקורי של הסרט הולחן על ידי מועמד גראמי ומפיק התקליטים הבריטי Photek. אורך הסרט התיעודי הוא 86 דקות.
ביקורות.
במערכת Film Inquiry נכתב, כי זהו סרט "עוצמתי וכנה." מייקל רכטשפן מהלוס אנג'לס טיימס שיבח את הסרט אף הוא ולורה דמארקו כינתה את הסרט "נרטיב מרתק של החיים במהלך 'לוחמה טוטאלית'."
הסרט החזיק בדירוג טריות של 100% על סמך 5 ביקורות באתר "Rotten Tomatoes".
צדרת (דלקת הצדר)
דלקת קרום הראה
דלקת קרום הריאה
דלקת הצדר
פלאוריטיס
דורה זרוק
דורה איברהים זרוק (בערבית: درة إبراهيم زروق; נולדה ב-13 בינואר 1980) היא שחקנית תוניסאית.
ביוגרפיה.
זרוק נולדה בתוניס לאביה איברהים. סבה מצד אימה, עלי אל-זואווי, היה כלכלן ופוליטיקאי תוניסאי.
בשנת 2001, זרוק קיבלה תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת אל-מנאר בתוניס. שנתיים לאחר מכן, קיבלה תואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת סן-ז'וזף בלבנון.
בשנת 2012, זרוק הייתה מאורשת לאיש העסקים התוניסאי קייס מוכתאר. באפריל 2020, היא הודיעה ברשתות החברתיות שלה שהיא יוצאת עם איש העסקים המצרי חני סעאד, איתו התחתנה בנובמבר 2020.
קריירה.
בשנת 1997, זרוק התחילה לשחק, והתחילה לשחק בתיאטרון התוניסאי עם תאופיק ג'באלי בשנת 2000. בשנת 2002 היא שיחקה בסרט הצרפתי-תוניסאי, "Khorma". בשנת 2003 היא שיחקה בסדרה "Colosseum: Rome's Arena of Death". בשנת 2004, שיחקה לראשונה בסדרה מחוץ לתוניסיה, כאשר השתתפה "Fares Bani Marwan" בסוריה. באותה השנה היא שיחקה בסרט "Nadia et Sarra" יחד עם השחקנית היאם עבאס, ובשנת 2005 שיחקה ב-"Le Voyage de Louisa".
בשנת 2007, היא החלה לשחק במצרים, שם שיחקה ב-"Alawela fel Gharam" וב-"Heya Fawda" יחד עם מנה שלבי. מאוחר יותר, היא שיחקה במגוון סרטים, כגון "Al Mosafer", "Tisbah Ala Khair", ו-"Sheikh Jackson".
INCOSE
INCOSE (ראשי תיבות באנגלית של: International Council on Systems Engineering) הוא ארגון חברים ללא כוונת רווח וחברה מקצועית בתחום הנדסת מערכות. ל-INCOSE כ- 17000 חברים כולל חברים עצמאיים, חברי תאגיד וחברים סטודנטים. הפעילויות העיקריות של INCOSE כוללות כנסים, פרסומים, פעילות סניפים מקומיים, הסמכות מקצועיות וקבוצות עבודה טכניות.
הסימפוזיון הבינלאומי של INCOSE (באנגלית: INCOSE International Symposium) מתקיים בדרך כלל בחודש יולי בארצות הברית או במדינה אחרת, והסדנה הבינלאומית של INCOSE (באנגלית: INCOSE International Workshop) מתקיימת בינואר בארצות הברית.
ישנם כ-70 סניפי INCOSE מקומיים ברחבי העולם, כאשר מרבית הסניפים מחוץ לארצות הברית מייצגים מדינות שלמות, ואילו פרקים בארצות הברית מייצגים ערים או אזורים.
INCOSE מארגנת כ-50 קבוצות עבודה טכניות בעלות חברות בינלאומית, שמטרתן לשתף פעולה וליצור מוצרי INCOSE, מודפסים ומקוונים, בתחום הנדסת מערכות.
INCOSE מייצרת שני כתבי עת עיקריים: כתב העת הנדסת מערכות ומגזין המטפלים Insight, יחד עם מספר עבודות יחידניות שפורסמו, כולל INCOSE Handbook. בשיתוף עם אגודת המחשבים IEEE והמועצה לחקר הנדסת מערכות (SERC), מייצרת ומתחזקת את ספר הידע המקוון להנדסת מערכות (SEBoK), מאגר ידע בסגנון וויקי הפתוח לתרומות מכל אחד, אך עם תוכן הנשלט ומנוהל על ידי חברי מערכת.
INCOSE מסמיכה מהנדסי מערכות בתהליך ההסמכה תלת-שכבתי. הסמכה מחייבת שילוב של השכלה, ניסיון של שנים ועמידה בבחינה על בסיס המדריך להנדסת מערכות.
INCOSE הוא ארגון חבר בפדרציה של ארגונים מקצועיים לאדריכלות ארגונית (FEAPO), עמותה עולמית של ארגונים מקצועיים שהוקמה כדי לקדם את המשמעת של אדריכלות ארגונית.
פרסומים ומוצרים.
תקנים.
המועצה הבינלאומית של INCOSE לוועדה טכנית לתקני הנדסת מערכות (STC) פועלת לקידום ושילוב של תקני הנדסת מערכות הנהוגים ברחבי העולם. חלק מהסטנדרטים הבולטים בהם STC היה מעורב הם:
Lukas Graham
משאל העם על עצמאות דרום סודאן