לאחר התפרקות הפיקסיז, לאברינג תופף עם כמה אמנים, והצטרף אז ללהקה של סנטיאגו, "The Martinis", והופיע בשיר שלהם "Free" בפסקול של חברת ההקלטות 'אמפייר רקורדס'. עם זאת, עד מהרה עזב את הלהקה כדי להפוך למתופף בשירים של להקת "Cracker". לאברינג עבר מלהקה ללהקה, כאשר תופף עם אמנים רבים, ביניהם טניה דונלי באלבום 'Lovesongs for Underdogs' משנת 1997 ועם להקת 'בוסטון אייני מיוזי'. לאחר שהתמודד עם קושי במציאת עבודה חדשה, לאברינג ויתר על התופים ועבר לבית שכור, שבעליו אסר על תיפוף. לקראת סוף שנות התשעים לקחה אותו חברתו של לאברינג, גרנט-לי פיליפס, לכנס קסמים. הוא התרשם מאוד מכמה מהאשליות, ובהמשך אמר "הייתי צריך לעבוד בזה". חבר נוסף של לאברינג, קרל גרסו, גם הוא מעולם הקסמים והאשליות, הזמין אותם להופעה בטירת הקסמים, מועדון לילה מכוון קסמים בלוס אנג'לס. שם פגש לאברינג את סולן להקת "פוסום דיקסון", רוב זברצקי, והזוג התיידד במהרה. זברצקי שכנע את לאברינג להגיש בקשה להצטרפות של שחקנים נוספים לטירת הקסמים. לאחר שזכה לחברותו, לאברינג מיתג את עצמו מחדש כ"הפנומן המדעי". הפעילות שלו שילבה את הידע שלו בהנדסת חשמל עם ניסיון בביצועי הבמה שלו. החלטתו להמשיך בקריירת הקסם הושפעה מהעובדה שכמוזיקאי הוא "לא יכול היה לעמוד בראש הפיקסיז". בתוך תעשיית הקסמים, לאברינג ביצע ניסויים מדעיים ופיזיקליים במעיל מעבדה בזמן שהוא על הבמה. הוא התנער מתעלולי קסמים מסורתיים, והעדיף "דברים יותר נפשיים, תוך שימוש בכוחות נפשיים". בהמשך הוא הסביר: "אלה כל מיני ניסויים בפיזיקה משופעים ומוזרים באמת שלעולם לא תראו. אני מעדיף שהם [הקהל] יבחרו להגיד האם זה [קסם] או לא? ולא 'הכל מדע' או 'הכל קסם'. אז אני עושה דברים מוזרים שקוסמים אחרים לא עושים ". לאברינג מצטט את אמן הזכוכית ריקי ג'יי, קורא המחשבה מקס מייבן ויוג'ין בורגר כהשפעות על הטכניקה שלו. הופעותיו כרוכות לעיתים קרובות במכונות בנויות עצמית מורכבות.
התאחדות הפיקסיז.
בקיץ 2003, לאברינג חש בדיכאון למשך זמן רב. בראיון בשנת 2004 הוא העיר: "אני זוכר שהייתי בדרך לבנק ופשוט הוצפתי רגשית וכלכלית. היה ממש בלגן בשבילי. הייתי מעורב במערכת יחסים שהייתה נוראה לחלוטין. ואני בדרך לבנק והטלפון הנייד שלי מצלצל. זה היה ג'ו [סנטיאגו]; הוא אומר, 'נחשו מה?' " סנטיאגו בדיוק קיבל טלפון מצ'ארלס תומפסון בו הצהיר את רצונו לאחד את הפיקסיז. לאברינג היה מרוצה מהחדשות. הוא הוסיף כי "הדבר העצוב ביותר הוא שכשישבתי להתאמן עם הפיקסיז, לא יכולתי להאמין שוויתרתי על משהו שאהבתי". בשנת 2004 הקליטו לאברינג והלהקה את סינגל האיחוד שלהם, "Bam Thwok". כתוצאה מהאיחוד, יצא סרט דוקומנטרי על פעילות הפיקסיז מאז 2002 ועד 2004. קצת לאחר מכן נפטר אביו באמצע סיבוב הופעות, ולאברינג החל לשתות בכבדות כתוצאה מכך. לדברי תומפסון, לאברינג "פישל כמה שירים" במהלך מספר הופעות חיות. "הכל נתפס בסרט", אמר תומפסון, "אבל הם ערכו את זה מחדש כדי להראות כאילו זה קרה באמצע סיבוב ההופעות שלנו וזה נראה כאילו כל הזמן הזה דייוויד היה שיכור. זה ממש לא היה ככה בכלל". לאברינג הוא הופיע עם הפיקסיז במהלך 2005 ו -2006, בזמן שהופיע בטירת הקסמים בערבי שישי עם אמני אשליות שונים. בהמשך אותה שנה הקים להקה חדשה בשם "המסדר ההרמטי של שחר הזהב", עם המוזיקאים לוס אנג'לס עמית איטלמן ואוסקר ריי.
לישקוביצה (מחוז לוביץ')
לישקוביצה (בפולנית: Łyszkowice; ביידיש: ליסקעוויץ) הוא כפר במחוז לוביץ' שבפרובינציית לודז' בפולין, מושב הגמינה (מחוז מינהלי) לישקוביצה. הכפר שוכן כ- דרומית ללוביץ' ו- צפונית-מזרחית לבירה האזורית לודז'.
הכפר מונה כ-1,400 תושבים (נכון ל-2011).
אישים ידועים.
בלישקוביצה נולד חבר הארמייה קריובה במלחמת העולם השנייה, הסופר פרנצישק זומבצקי , שהעיד במשפטם של פושעי המלחמה הגרמנים קורט פרנץ ומפקד מחנה ההשמדה טרבלינקה, פרנץ שטנגל. זבצקי העיד כי קרונות הטרנספורטים שהיו דחוסים באסירים יהודים בדרך לטרבלינקה, חזרו ריקים.
יהודים.
בין מלחמות העולם התגוררו בלישקוביצה כ-550 יהודים, שהיו כמעט מחצית מתושביה. רבים מהם נמלטו לפני הכיבוש הגרמני של ספטמבר 1939. במקביל לישקוביצה קלטה כמה מאות פליטים מלודז' וערים אחרות בקרבתה כמו אלכסנדר לודז', בז'ז'יני וזגייז'. במאי 1940 הוקם בלישקוביצה גטו ובו נכלאו בין 500 ל-600 יהודים. אלה גורשו במרס 1941 לגטו ורשה וגורלם היה כגורל יהודי הגטו.
Where Were You Last Night (שיר)
Where Were You Last Night (בעברית: איפה היית אתמול בלילה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת השוודית אנקי באגר. השיר יצא לאור באוקטובר 1989, כסינגל השלישי מתוך אלבום הבכורה שלה, Where Were You Last Night.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום הרביעי במצעד השירים שבשוודיה.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב, הולחן והופק על ידי נורל אוסון בארד, שכתבו, הלחינו והפיקו עבורה את "Bang Bang", "Coming From the Heart", "Every Day Every Hour" וכדומה. השיר הוא שיר בסגנון הדאנס-פופ, המשלב בתוכו גם את סגנון ה-Hi-nrg.
כמה עשורים לאחר צאתו, עלה השיר ביחד עם האלבום Where Were You Last Night, לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה ליוטיוב ב-25 ביולי 2012. הקליפ צולם בשחור-לבן ברובו, תוך שלאורכו ניתן לראות את באגר בחדר חשוך, כשפנסים מאירים עליה, תוך שהיא שרה את השיר ואוחזת במיקרופון בידה.נכון לינואר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על שני מיליון צפיות.
סבסטיאן פראנקס
סבסטיאן פרנקס (פלמית: Sebastiaen Vrancx, לעיתים נכתב גם Sebastiaan או Sebastian, וכן Franck או Franks; 22 בינואר 1573 - 19 במאי 1647) היה צייר בארוק פלמי, שידוע בעיקר בזכות סצינות הקרב שלו, ז'אנר שהוא היה החלוץ בו. הוא גם צייר נופים עם סצינות מיתולוגיות ואלגוריות, סצנות עם שודדים, סצינות כפר וחגיגות בערים. הוא היה צייר דמויות מחונן שהוזמן באופן קבוע לצייר בקומפוזיציות של ציירים עמיתים.
חייו.
סבסטיאן פרנקס הוטבל ב 22- בינואר 1573 בכנסיית סנט ג'יימס באנטוורפן. אביו יאן היה סוחר. אמו הייתה ברברה קוטרו.
הוא היה חניך בבית המלאכה של אדם ואן נורט, שהיה גם המאסטר של ציירים בולטים אחרים כגון פיטר פול רובנס, יאקוב יורדאנס והנדריק ואן באלן. ההערכה היא כי לאחר שסיים את חניכותו, הוא ביקר באיטליה מכיוון שהפך לחבר בגילדת האומנים באנטוורפן רק בשנת 1600.
הוא החל את הקריירה שלו באנטוורפן וזכה להכרה של חבריו האמנים. הוא הוערך במיוחד כצייר סצינות קרב ופיטר פול רובנס ידוע כי היה בבעלותו סצנת קרב של האמן.
בשנת 1610 הוא הוזמן להצטרף לאגודת Confrerie של Romanists, באנטוורפן, שבמגוון התפקידים שלה היה גם ליצור הזדמנות טובה למפגשים בין אמנים ופטרונים פוטנציאליים. [5] הוא נבחר לדיקן קבוצת הציירים של הגילדה בשנת 1611. פרנקס היה חבר וראש מחוז של המיליציה האזרחית המקומית משנת 1613 ואילך, ובשנת 1626 התבקש על ידי ראש עיריית אנטוורפן לתת כהונה של חמש שנים בתור קפטן המיליציה בתמורה לפטור מוחלט ממסים ושירותים עירוניים. בתפקידו הוא היה רשאי לשאת חרב. הוא צויר בתנוחה של איש מליציה עם חרב לצידו, על ידי אנתוני ואן דייק .
פרנקס היה חבר בקבוצת רטוריקה וסופרים שהייתה צמודה לגילדת האמנים. הוא היה מאוד פעיל בתא הרטוריקה וכתב 13 קומדיות ומספר השירים. וראקס עבד עם יאן ברויגל בן, הנדריק ואן באלון ופרנס פרנקן שני על עיצוב סמל עבור קבוצת הרטוריקה, שעבורו זכה בפרס ראשון 1618.
פרנקס חווה טרגדיה אישית כאשר אשתו וילדתו היחידה ברברה נפטרו כמה חודשים זאת אחר זאת בשנת 1639. הוא עצמו נפטר ב -19 במאי 1647 באנטוורפן.
תלמידיו של פרנקס כללו את פיטר סניירס שהפך לצייר קרב מוביל ובלתאסאר קורטויס, שעבודתו כמעט ולא ידועה. אין פרטים ברורים על גודל הסטודיו של פרנקס. במכתב משנת 1634 כתב יאן ברויגל הצעיר לבן זוגו העסקי בסביליה כי: 'לפרנקס יש הרבה מה לעשות אבל הוא מסרב להעסיק עוזרים, מה שאומר שעבודתו נמשכת זמן רב.
יצירותיו.
סבסטיאן פרנקס ידוע כיום בעיקר בזכות סצינות הקרב שלו, ז'אנר שהוא ככל הנראה היה החלוץ שלו באמנות צפון אירופה. עם זאת נושאי הציור שלו היו הרבה יותר רחבים מסצינות קרב בלבד. הוא צייר נופים עם סצינות מיתולוגיות ודתיות, אלגוריות לעונות השנה, נופי עיר, סצנות אירועים, סצינות כפר, סצינות ז'אנר ואפילו ציורים ארכיטקטוניים. הוא גם הפיק איורים עבור בתי דפוס וההוצאות לאור באנטוורפן.
צייר מלחמות.
סבסטיאן פרנקס היה ככל הנראה האמן הראשון בצפון או בדרום הולנד שתיאר סצינות קרב. ניסיונו כקצין וכקפטן במיליציה האזרחית באנטוורפן אולי מילא תפקיד בהתעניינותו בפיתוח ז'אנר זה. כמחצית מיצירותיו הידועות מוקדשות למראות צבאיים. ניסיונו ממקור ראשון בנושאים צבאיים, ככל הנראה, היווה השראה לטיפולו בנושא ותמך במיומנותו בתיאור אירועי פרשים וקרבות במלחמת שמונים השנים. פרנקס הפך לדמות בעלת השפעה רבה בהתפתחות נושא זה.
החל מהתקופה -1611–1625 התפתח סגנון הציור שלו כך שנופיו והדמויות בהם קיבלו אופי מיוחד שהוכר כסגנונו הבוגר. הוא השיג שליטה רבה יותר בייצוג החלל ובקבוצות דמויות גדולות ומורכבות יותר. בתקופתו המאוחרת משנות ה-1630 ואילך התאפיינו הקומפוזיציות שלו בטונליות חדה יותר ובביצוע דינמי יותר של העצים. הסגנון הבוגר של פרנקס מציג קבוצות של דמויות מורכבות הפועלות בנופים נרחבים.