חוטבי עצים הגיעו אל יערות הצפון לאחר שכל העצים בחורשות של אורן לבן במישיגן, ויסקונסין ומרכז מינסוטה נכרתו. פעילות חוטבי העצים הלכה והתגברה החל משנות ה-80 ושנות ה-90 של המאה ה-19 עד שקמו שתי חברות גדולות לכריתת עצים והובלתם. "חברת כורתי העצים הבינלאומית" (International Logging Company) במחוז קוצ'יצ'ינג (Koochiching) הפעילה מנסרות באינטרנשיונל פולס (International Falls) ובפורט פרנסס (Fort Frances) עד 1937. זה היה הצורך המתמיד במים שגרמו לבניית הסכרים באינטרנשיונל פולס ("מפלי אינטרנשיונל"), קטל פולס (Kettle Falls – "מפלי הקומקום") וסקווירל פולס (Squirrel Falls – "מפלי הסנאי") בתחילת המאה ה-20. "חברת העץ של וירג'יניה ואגם רייני" (Virginia and Rainy Lake Lumber Company) חטבה עצים במחוז סנט לואיס שממזרח במינסוטה.הם השיטו את בולי העץ במורד הנהר עד מפרץ הויסט (Hoist Bay – "מפרץ ההנפה") עד 1929. מפרץ הויסט קרוי על שם המכונות ששימשו להנפת בולי העץ הצפים מתוך האגם. רכבות הובילו אותם אז למנסרות בווירג'יניה. כריתת העצים שינתה את הרכב היער. במקום שבו פעם שלטו על היער אורן לבן ואורן אדום הם רק חלק קטן. בפארק קיימות כמה חורשות של עצים גדולים ובוגרים.
הבהלה לזהב באגם רייני.
במסע מחקר שמומן על ידי צ'ארלס מור (Charles Moore) גילה ג'ורג' דייוויס (George Davis) בקיץ 1893 זהב על אגם רייני. בזמן שדייוויס חקר אי קטן ליד בלק ביי נרוז (Black Bay Narrows) הוא מצא עורק קוורץ הכולל זהב. תגלית "האמריקאי הקטן" הולידה את השם המודרני של האי "ליטל אמריקן איילנד" (Little American Island - "אי האמריקאי הקטן"). עם אימות הגילוי, שכר צ'ארלס מור את ג'ף הילדרית (Jeff Hildreth), כורה מהגבעות השחורות כדי להשיג זכות קנין על האי. באביב 1894, החל פיתוח של המכרה ושל היישוב הסמוך רייני לייק סיטי (Rainy Lake City). היישוב התאגד רשמית ב-17 במרץ 1894. בקיץ של אותה שנה כבר התגוררה בעיירה קהילה של כמה מאות אנשים. היה בה בית ספר, בנק, חנות כללית, בתי מלון, מסעדות, עיתון, חנות לחומרי בניין, אטליז וכמה ברים. עם התפתחותו של "מכרה האמריקני הקטן" (Little American Mine), הגיעו לאזור מחפשי זהב אחרים. שרידי מכרות שעדיין ניתן לראות כוללים את "מכרה לייל" (Lyle Mine), צפונית לאי דרייוויד (Dryweed Island), "מכרה האמריקני הגדול" (Big American Mine) על אי ביג אמריקן, "מכרה בושיהד" (Bushyhead Mine) באי בושיהד, ו"מכרה סולג'ר" (Soldier Mine) על האי דרייוויד. עד 1898 גרמה התפוקה הנמוכה מהמכרות לסיום הבהלה לזהב בפשיטת רגל. העיירה רייני לייק סיטי הפכה לעיירת רפאים ב-1901.
התיישבות ונופש.
כאשר הפארק הוקם בשנת 1975, היו מעל ל-60 אתרי נופש סביב הפארק. בתוך הפארק היו 12 אתרי נופש, 97 אתרי בקתות להשכרה, ויותר מ-120 בתי נופש בבעלות פרטית. רבים מכרו את אדמתם ואת המבנים לפארק. יש אנשים שבחרו למכור את רכושם ולצאת מיד, בעוד שאחרים בחרו למכור את רכושם, אך שמרו על השימוש בו כשכירות לכל החיים או ל-25 שנה. כאשר נכסים אלה פונו, הפארק הסיר מבנים רבים כדי לשחזר את התנאים הטבעיים. עשרים נכסים, המכילים מעל 50 מבנים, יישמרו וינוהלו על ידי שירות הפארקים הלאומיים בגלל חשיבותם ההיסטורית.
דיג מסחרי.
דיג בקנה מידה גדול החל בנהר רייני ב-1892. בעשור האחרון של המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 פעלו באזור שבע או שמונה חברות דיג. מרביתן פעלו באגם קריין (Crane Lake). תוצר העיקרי היה קוויאר שיוצר מביצי חדקן האגם ("Acipenser fulvescens"). מרביתן פשטו רגל מכיוון שהמרחק הגדול לשווקים וחוסר היכולת לשמור את התוצר בקירור פעלו לרעה על התעשייה. בהגיע שנות ה-30 של המאה ה-20 נעלמו כל חברות הדיג הגדולות.
דיג כעסק משפחתי החליף את חברות הדיג הגדלות. ב-1910 פעלו כ-48 עסקים משפחתיים. השלל נמכר במכירה פומבית שהתקיימה בקטל פולס. ב-1923 נאסר הדיג המסחרי באגם קבטוגמה. ב-1942 פעלו רק עשרה עסקים משפחתיים ברישיון. מחנות הדיג הישנים ואתרי זיפות הרשתות עדיין קיימים בפארק. האתר שנשמר בצורה הטובה ביותר הוא מחנה הדיג אובסון (Oveson Fish Camp) משנות ה-50 של המאה ה-20.
הקמת הפארק הלאומי.
ההצעה להקים פארק לאומי במקום החלה כהחלטה של בית הנבחרים של מינסוטה באפריל 1891 שדרשה מנשיא ארצות הברית להקים פארק לאומי במדינה. חלפו שמונים שנים עד שהחקיקה הפדרלית המאשרת הקמת פארק נחתמה כחוק על ידי הנשיא ריצ'רד ניקסון ב-8 בינואר 1971. הפארק אושר רשמית ב-8 באפריל 1975 תחת נשיאותו של ג'רלד פורד.
בין 1891 ל-1971 היו כמה פעמים ניסיונות לקבל תמיכה להקמת פארק לאומי בצפון מינסוטה, אבל התנועה שהביאה להקמת הפארק הלאומי וויאז'ורס כפי שהוא היום החלה ב-1962 וצברה תאוצה עם הקמת אגודת הפארק הלאומי וויאז'ורס (Voyageurs National Park Association) במאי 1965.
תיירות.
קרוב לרבע מיליון תיירים מבקרים בממוצע בפארק מדי שנה. הפעילות המוצעת בפארק כוללת מחנאות, דיג, סיורים רגליים וספורט החורף.
גישה.
בפארק פועלים שלושה מרכזי מבקרים שבהם אפשר לקבל מידע, לצפות בסרטים על המקום, ולראות תצוגות המספרות על ההיסטוריה, הגאולוגיה, הצמחייה ובעלי החיים שבפארק:
לנוהגים ברכב מדולות יש לנסוע צפונה כ-180 קילומטרים על כביש 53 של ארצות הברית. על מנת להגיע לאגם קריין (Crane Lake) יש לפנות מזרחה באור (Orr) ולהמשיך בכבישים מחוזיים מספר 23 ו-24. על מנת להגיע למרכז המבקרים אש ריוור יש להמשיך בכביש 53 כ-40 קילומטרים ולפנות ימינה על פי השילוט. למרכז המבקרים קבטוגמה לייק יש להמשיך עוד 5 קילומטרים על כביש 53 ולפנות ימינה לכביש מחוזי 122. למרכז המבקרים רייני לייק יש להמשיך בכביש 53 עד סופו בעיירה אינטרנשיונל פולס ואז לפנות מזרחה בכביש 11 עד לשער הכניסה לפארק. שדות התעופה הקרובים ביותר נמצאים באינטרנשיונל פולס ובפורט פרנסס באונטריו בקנדה.
בניגוד לפארקים לאומיים אחרים שבהם הגישה לאתרים בפארק היא ברכב, באופניים או ברגל, התנועה בפארק עצמו חייבת להתנהל דרך המים או בחורף באופנועי שלג. מבקרים רבים שטים בסירות קאנו או קיאקים. אחרים שוכרים בתי סירות או שמצטרפים לסיורים מאורגנים בספינות.
Viasat Film
Viasat Film היא קבוצה של ערוצי טלוויזיה בכבלים ובלוויין המשודרים במדינות סקנדינביה ונמצאים בבעלות Modern Times Group.
היסטוריה.
Viasat Film התחיל לשדר בבעלות Kinnevik ב-27 באוגוסט 1989 באמצעות לוויין Astra 1A, תחת השם TV1000. ביוני 1991 הודיע TV1000 כי יתמזג עם ערוץ סרטים נוסף בשם SF Succé. המיזוג הרחיב את התוכן שהערוץ שידר בשוודית. כמו כן הדבר הגביר את היכולת של הערוץ להתחרות עם ערוץ FilmNet שהיה ערוץ הסרטים המוביל באותה עת.
המיזוג התקיים ב-1 בספטמבר 1991. השם בתחילת שידורי הערוץ היה "TV1000 Succékanalen" אך הוא לא התקבל בקרב הצופים.
היות ש-TV1000 היה הרבה יותר גדול מ-SF Succé, חברת Kinnevik החזיקה ב-75% מהערוץ החדש, כאשר הבעלים של הערוץ השני החזיקו ב-25% ממניות הערוץ החדש. כאשר Kinnevik חילקה את הערוצים שבבעלותה ל-MTG, ערוץ TV1000 לא נכלל בחלוקה, בשל בעלי המניות האחרים, אך לאחר שנרכשו יתר המניות הערוץ צורף ל-MTG.
בפברואר 1995 הושק ערוץ אחות בשם TV1000 Cinema (או בקצרה Cinema). מפעילי חברות הכבלים היססו בתחילה להוסיף את הערוץ לשידוריהם, מה שגרם לסגירת ערוץ אחר בשם FilmMAX בנובמבר 1995 בניסיון להחליף את הערוץ ב-Cinema. ב-15 באפריל בשנת 2000, כש-Viasat השיקה את השידור הדיגיטלי שלה, TV1000 ו-Cinema קיבלו שני אפיקים.
ב-1 בספטמבר 2004 ביצעה TV1000 שינוי משמעותי, ערוץ Cinema ואחרים נסגרו ובמקומם נפתחו 4 ערוצי סרטים חדשים: TV1000 Family, TV1000 Action, TV1000 Nordic ו-TV1000 Classic.
בתחילת 2008 השיקה TV1000 ערוץ ראשון בחדות גבוהה, שנקרא TV1000 HD.
ב-16 בפברואר 2009 הושק ערוץ טלוויזיה שמיני, TV1000 Drama, בדנמרק, נורווגיה, פינלנד ושוודיה. באותה עת, החליפו ערוצי TV1000 את הסמליל שלהם בעיצוב חדש.
ב-2 בינואר 2012 פורסם כי ערוצי TV1000 ישנו את שמותיהם ל-Viasat Film החל מ-3 במרץ 2012 במדינות סקנדינביה. TV1000 עדיין זמין במרכז אירופה תחת השם TV1000 East.
ב-23 באפריל 2014 שינתה Viasat שוב את הרכב הערוצים, כאשר ערוץ Viasat Film Nordic נסגר והוחלף בידי ערוץ Viasat Film Comedy. כמו כן ערוצים Viasat Film Classic ו-Viasat Film Action צמצמו את שעות השידור שלהם.
ב-10 בנובמבר 2015 שינתה Viasat את הרכב הערוצים, כאשר ערוצים Viasat Film Classic ו-Viasat Film Drama נסגרו והוחלפו בידי Viasat Film Hits ו-Viasat Series. כמו כן ערוצים אחרים שבוע לשדר תוכן לילדים.
שידור.
TV1000 הועבר באמצעות D2-MAC במערכת ההצפנה EuroCrypt. הערוץ הועבר במקור דרך לוויין Astra 1A, ומאוחר יותר דרך הלוויין Intelsat 707. כיום הגרסה הסקנדינבית של הערוץ מועברת דיגיטלית ומוצפנת דרך מערכת VideoGuard בחבילת ערוצי Viasat באמצעות לוויין Astra 4A.
שידור בין לאומי.
בתחילה הערוץ היה זמין רק בסקנדינביה. במרץ 2003 החל הערוץ ליצור קשר עם המדינות הבלטיות ומדינות מזרח אירופה אחרות. TV1000 בלקן, ערוץ עם גרסה המכוונת למדינות הבלקן שהושק בשנת 2006. הערוץ הבא שהושק היה TV1000 בפולין, בתחילת 2007.
באפריל 2008 הושק ערוץ פרימיום חדש למדינות הבלטיות שנקרא TV1000 Premium. ב-1 בספטמבר 2008 הושקה TV1000 Action East באוקראינה, אסטוניה, בלארוס, מולדובה, קזחסטן, גרוזיה, לטביה וליטא.
TV1000 זמין גם ברומניה.
עמיחי כספי