כדורגלנים זרים רבים משחקים בליגה הרוסית ומקבלים משכורות גבוהות מאוד, ביחס לנהוג בליגות ספורט אחרות ברוסיה. זרים רבים מאיטליה, ספרד, סרביה, ברזיל, קולומביה, קרואטיה, ארגנטינה ומדינות אחרות הוחתמו בליגה הן כמאמנים והן כשחקנים, על אף שישנה מגבלה על מספר הזרים שמותר לשתף במשחק, שעומדת כיום על 8 שחקנים.
במהלך השנים נקבעו תקנות שונות המגבילות את מספרם של השחקנים הזרים היכולים לשחק בכל קבוצה. כאשר הוקמה אליפות האימפריה הרוסית בכדורגל הוגבלה כמות הזרים לשלושה שחקנים בלבד ולאחר הקמת ליגת העל הסובייטית בכדורגל לא שיחקו שחקנים זרים בברית המועצות עד 1989 כשהותר לקבוצות לשתף שני שחקנים זרים בהרכב וכך השחקן הזר הראשון בליגת העל הסובייטית היה טניו מינצ'ב הבולגרי שהגיע מסטארה זגורה לקויבישב. לאחר התפרקות ברית המועצות שחקנים רבים מאוקראינה ובלארוס שיחקו בליגה הרוסית ומאז אחוז הזרים בליגה צמח. אם בשנת 1994 שיחקו בסך הכל 36 זרים, הרי שב-1995 הגיע מספרם ל-49, ב-1996 כבר ל-83 וב-1997 כבר שיחקו בליגה 112 שחקנים זרים.
בשנת 1999 התאחדות הכדורגל הרוסית החליטה להגביל את מספר השחקנים הזרים בליגה הראשונה ובליגה השנייה, עד ל-4 שחקנים בליגה הראשונה ו-3 שחקנים בליגה השנייה. אך מגבלות אלה לא היו תקפות על ליגת העל הרוסית בכדורגל. המגבלה הראשונה על מספר השחקנים הזרים בליגת העל הוטלה רק בשנת 2005 כשהוחלט על מגבלה של 5 שחקנים על המגרש, זאת לאחר שבמחזור 21 באותה עונה דינמו מוסקבה בהדרכת איבו וורטמן העלתה להרכב מול מוסקבה סגל ללא אף שחקן רוסי. באותה שנה הוחלט ששחקנים ששיחקו יותר מעשרה משחקים במדי הנבחרת אינם נחשבים לזרים ורק עונה לאחר מכן הוטלה המגבלה גם על שחקני הנבחרת.
בשנת 2006 הוחלט שקבוצות מוגבלות לשבעה זרים בהרכב ולא יותר מארבעה על המגרש. מעונת 2009 המספר הורד ל-6 שחקנים, אך ב-2012 הוחזרה המגבלה למגבלה הקודמת.
ביולי 2015 הוחלט להגביל לשישה שחקנים על המגרש וב-2019 הוחלט כי החל מעונת 2020/2021 הקבוצות לא מורשות לשתף יותר משמונה שחקנים זרים. לקראת עונת 2022/2023 אושר לאפשר לרשום 13 שחקנים זרים בכל מועדון.
זכויות שידור.
טלוויזיה.
השותף העיקרי של הליגה בשידורי המשחקים הוא ערוץ הספורט Match TV, שנחשב לשותף עיקרי של הליגה (ונמצא בבעלות גזפרום מדיה) ומשדר את המשחק המרכזי בכל מחזור ואת מרבית המשחקים בליגה. ביולי 2018 נחתם חוזה שידור חדש בין הליגה לערוץ לתקופה של ארבע שנים, כאשר מרבית המשחקים משודרים בערוץ Match Premier. מרבית חברות הלווין המספקות שירותי תוכן בטלוויזיה מאפשרות שידורי משחקי הליגה במחירים סמליים ובאיכות HD. לקראת עונת 2022/23, Match TV הציעה 52.70 מיליון יורו. בשנים 2018–2022 הליגה הרוויחה 19.93 מיליון יורו מזכויות השידור ובנתון זה היא הייתה במקום ה־18 באירופה. בסופו של דבר, מנהלת הליגה חתמה באוקטובר 2021 על הסכם למכירת זכויות שידור למשך 3 שנים לרשת Match TV, שתיקנה את הצעתה ותשלם 85 מיליון יורו עד 2026, במה שממקם את הליגה במקום התשיעי באירופה מבחינת הכנסות מזכויות שידור.
לעיתים משודרים המשחקים גם בחברת Liga-TV שמשדרת משחקים בודדים (בעבר שודרו המשחקים בערוץ הטלוויזיה "Nash Football" שהוקם על בסיס ערוץ NTV+ שפורק). בשנים 2012–2015 הליגה הרוויחה מזכויות אלה כמיליארד רובל בשנה. לעיתים, בוחרות גם רשתות הטלוויזיה הממלכתיות רוסיה-1 וערוץ 1 וערוץ NTV לשדר כמה ממשחקי הליגה.
את שידורי משחקי הליגה מחוץ לרוסיה העבירה חברת השידור IMG Media עד 2020, כשההסכם בינה לבין מינהלת הליגה עמד על 15 מיליון דולר.
אינטרנט.
בעבר אתר האינטרנט nf.tv היה חתום על הסכם זכויות שידור באינטרנט מול המינהלת ואפשר צפייה בתשלום בשידורים חיים של משחקי הליגה. כיום אלה משודרים באמצעות פורטל Matchtv.ru. בעונת 2018/2019 ובחלקה הראשון של עונת 2019/2020 הליגה שידרה משחקים נבחרים בשידור חי חינם באמצעות חשבון היוטיוב הרשמי, החל ממרץ 2020 השידורים מתאפשרים באמצעות מנוי בתשלום וכוללים גם משחקים בפרשנות באנגלית על ידי אלכסיי יארושבסקי, הנחשב לפרשן באנגלית של הליגה.
בשנת 2020 נמכרו זכויות השידור של הליגה בברזיל לרשת הטלוויזיה Band ובארצות הברית לשירות הסטרימינג fuboTV, עד סוף עונת 2021/22. שידורי הליגה נמכרו גם למדינות כמו ספרד (בה השידור מבוצע על ידי LaLigaSportsTV), קפריסין ומדינות הבלקן (באמצעות Telestare) ומדינות חבר המדינות, גאורגיה ואוקראינה (Q SPORT), כמו גם הונג קונג (באמצעות I-Cable).
אלופות הליגה.
אליפויות לפי מאמנים.
להלן טבלת המאמנים שזכו בתואר האליפות:
סטטיסטיקה.
קבוצות הכדורגל המצליחות ביותר.
להלן רשימת קבוצות הכדורגל המעוטרות ביותר ברוסיה.
שיאנים ומלכי השערים.
שיאני ההופעות של ליגת העל הרוסית בכל הזמנים.
נכון ל-21 במאי 2022:
מלכי השערים של ליגת העל הרוסית בכל הזמנים.
נכון ל-2 במאי 2022:
פרסים.
בתום כל עונה, מחולקים פרסי "כדורגלן השנה ברוסיה" לשחקן המצטיין של הליגה לאותה עונה, כאשר דניאל קראבליו הברזילאי מצסק"א מוסקבה היה השחקן הזר הראשון בתולדות רוסיה שקיבל את תואר כדורגלן השנה ברוסיה. עד 2018 הוענקו שני פרסים, פרס אחד מטעם מגזין פוטבול והשני מטעם השבועון ספורט אקספרס. מאז 2018 מוענק רק הפרס מטעם ספורט אקספרס. נוסף לפרס זה מוענקים גם פרסים אישיים מטעם מנהלת הליגה: הפרמייר ליג הרוסי בכדורגל.
פרסים שנתיים.
שחקן השנה.
שחקן השנה לפי התאחדות הכדורגל הרוסית.
מאז 2006 התאחדות הכדורגל הרוסית מעניקה את פרס כדורגלן השנה (Футболист года в России по версии РФС).
שחקן השנה על פי מנהלת הליגה.
מאז 2016 מוענק פרס שחקן השנה בליגה הרוסית (ברוסית: Лучший игрок года), בחסות ספורט אקספרס ולאחר מכן בחסות התאחדות הכדורגל הרוסית ומנהלת הליגה הרוסית.
כל קבוצות הליגה מאז 2001.
מאז 2001, ארבע קבוצות מתוך 16 שמשתתפות בליגת העל הרוסית לא ירדו ליגה: זניט סנקט פטרבורג, לוקומוטיב מוסקבה, ספרטק מוסקבה וצסק"א מוסקבה.
הליגה הרוסית
יקוטסק
יַקוּטְסְק (ברוסית: Якутск; ביקוטית: Дьокуускай; ג'וֹקוּסְקַאי) היא עיר בסיביר, במזרח הרחוק הרוסי על גדות הנהר לנה. בעיר גרים כ-303 אלף תושבים והיא עיר הבירה של רפובליקת סאחה האוטונומית (הקרויה גם יקוטיה).
היסטוריה.
המקום נוסד במאה ה-17 כאוסטרוג. במאה הראשונה להיווסדה, גרו בעיר תושבים רוסים, אך מאמצע המאה ה-18 התיישבו בה גם תושבים יקוטים ובמאה ה-19 הם היוו למעלה משליש מהאוכלוסייה.
מאז תחילת היישוב בה, הייתה יקוטסק עיר בסיס למשלחות גילוי בסיביר. בשנת 1851 העיר הוכרזה כבירת גוברניית יקוטסק.
בזמן מלחמת האזרחים ברוסיה נכבשה יקוטסק ב-1918 על ידי הצבא הלבן.
מאז 1991 העיר מהווה למרכז האדמיניסטרטיבי ועיר הבירה של רפובליקת סאחה (הקרויה גם יקוטיה).
בשנת 2018 סרדנה אווקסנטייבה זכתה בבחירות לראש הערי והקדימה את נציג רוסיה המאוחדת. היא כיהנה בתפקיד עד לשנת 2021 כאשר החליטה להתמודד בבחירות ארציות.
תחבורה ותשתיות.
חיבור העיר יקוטסק לרשת הכבישים הרוסית אינו מושלם, כיוון שהכביש היוצא מהעיר עובר על הגדה המערבית של הנהר לנה, בעוד שהרשת הלאומית עוברת בצדו המזרחי, אם כי העבודות לסלילת כבישים נמצאות בעיצומן. התנועה מועברת בחודשי הקיץ על ידי מעבורות, ובחורף על גבי הנהר הקפוא. בחודשי האביב והסתיו לא ניתן לחצות את הנהר ואז ניתן להגיע ליקוטסק אך ורק בדרך האוויר.
יקוטסק היא העיר הגדולה ביותר ברוסיה ללא חיבור לרכבת. זה שנים נבנית מסילת ברזל לאזור באיקל, השלמתה נדחית באופן קבוע עקב מחסור במימון. עם זאת, בסוף העשור הראשון של המאה ה-21 הורגשה תנופת פיתוח, ובשנת 2011 הגיעה המסילה למרחק של כ-80 קילומטר מהעיר. בניית גשר משולב למסילת ברזל ולכביש מעל הנהר לנה בקרבת העיר טרם החלה. מסילת הברזל אמור–יקוטסק (Амуро-Якутская железнодорожная магистраль) מגיעה עד לכפר ניז'ני בסטיאך, במרחק 30 קילומטרים מהעיר.
בעיר פועל נמל התעופה הבינלאומי יקוטסק.
חינוך.
ביקוטסק פועלת האוניברסיטה הפדרלית הצפון מזרחית על שם אמוסוב, אחת מתשע האוניברסיטאות הפדרליות של רוסיה. כמו כן, פועלות בעיר האקדמיה הכלכלית היקוטית, הסניף הסיבירי של האקדמיה הכלכלית הרוסית ומספר מכללות.
אקלים.
יקוטסק היא אחת הערים הקרות בעולם. שורר בה אקלים קיצוני: בינואר, החודש הקר בשנה, עומדת הטמפרטורה הממוצעת על 43 מעלות צלזיוס מתחת לאפס. בקיץ, מאידך, עולות הטמפרטורות לעיתים קרובות מעל ל-30 מעלות. הטמפרטורה הממוצעת ביולי עומדת על 19°, חם יותר ממדינות רבות במרכז אירופה. ההבדל בין טמפרטורות הקיץ והחורף עשוי להגיע לכ-100 מעלות.
עקב הבדלי הטמפרטורות הקיצוניים, נבנים הבתים על יסודות מבטון, שאינם אמורים להתערער עם הפשרת האדמה הקפואה.
With The Beatles
בוב פייזלי
קצין האימפריה הבריטית רוברט "בוב" פייזלי (באנגלית: Robert "Bob" Paisley; 23 בינואר 1919 – 14 בפברואר 1996) היה שחקן ומאמן כדורגל אנגלי, שנודע בזכות קדנציות המשחק והאימון שלו בליברפול. בעידן פייזלי (1974–1983) הייתה ליברפול הקבוצה המובילה באנגליה ובאירופה, ופייזלי עצמו רשם על שמו כמות גבוהה של תארים, שני רק לאלכס פרגוסון בתולדות הכדורגל האנגלי.
פייזלי העביר את כל הקריירה המקצוענית שלו, כשחקן וכמאמן, בליברפול. הוא היה מעורב בפעילות המועדון במשך כחצי מאה.
שחקן.