מכון התקנים הישראלי מפעיל מערך של בדיקות מעבדה המספק שירותי בדיקה למוצרים ולתהליכים. מערך הבדיקות מציע ריכוז טכנולוגיות המקיף את ענפי תעשייה רבים במעבדותיו, בין היתר: בניין, חשמל, כימיה, מזון, טקסטיל, מכניקה, אלקטרוניקה, תקשוב, מכניקה והידרוליקה.
מעבדות מוכרות.
מכון התקנים הישראלי חתום על הסכמי הכרה עם מעבדות בין-לאומיות לבדיקת התאמת מוצרים לתקנים בין-לאומיים. ההכרה בדוחות הבדיקה נעשית בהתאם לרשימת תקני המוצרים שבכל הסכם מול כל מעבדה.
לעיתים, בתקן הישראלי קיימות דרישות לאומיות ייחודיות. במקרים אלו המעבדה בחו"ל יכולה לבצע את הבדיקה. כאשר המעבדה אינה יכולה לבצע את הבדיקות הללו, הן מתבצעות בארץ ואז נדרש לשלוח את דגם המוצר למכון.
התעדות למוצרים, תהליכים ושירותים.
מכון התקנים הישראלי הוא הגורם בעל ההרשאות הנרחבות ביותר במדינת ישראל לצורך התעדת מוצרים ותהליכים הכוללים: תווי תקן, תעודות בדיקה ואישורים אחרים - ישראלים ובינלאומיים. פעילות ההתעדה מרוכזת באגף איכות והסמכה של המכון.
מכון התקנים הישראלי מתעיד אלפי ארגונים בישראל למערכות ניהול איכות כגון: ISO 9001, ISO 14001 ועוד.
הפרס הלאומי לאיכות ומצוינות.
מכון התקנים הישראלי מוביל את תחרות הפרס הלאומי לאיכות ומצוינות. תחרות זו מתקיימת בהתאם להחלטות הממשלה לקידום האיכות והמצוינות בישראל. התחרות נערכת בשותפות של משרד ראש הממשלה, משרד הכלכלה והתעשייה, מכון התקנים הישראלי, נציבות שירות המדינה, לשכת התיאום של הארגונים הכלכליים והאיגוד הישראלי לאיכות.
התחרות נערכת בשני מסלולים:
היסטוריה.
מכון התקנים הישראלי הוקם על בסיס מכון התקנים הארצישראלי, שהוקם ב-1945 על ידי אגודת האינג'ינרים והארכיטקטים בישראל. המכון הארצישראלי נרשם כחברה בע"מ ובדק וקבע תקנים באופן עצמאי בדרכי הפעולה הסטנדרטיות, בהן ביצוע בדיקות איכות, עריכת סקרים ומחקרים ועוד.
המכון הארצישראלי הוקם כצורך להרחיב את "המעבדה לבדיקת חומרים", שהוקמה ב-1923 אף היא על ידי אגודת האינג'ינרים והארכיטקטים בישראל (אאא"י), במטרה לבדוק את איכותם של חומרי בניין. ב-1953, 30 שנה לאחר הקמת המעבדה, עוגן המכון בחוק והוכר כסמכות היחידה למתן "תו תקן ישראלי".
בקיץ 2015 אלי שטיין מונה למנכ"ל המכון, מינוי זה בוטל על ידי בית המשפט. אילן כרמית כיהן כממלא-מקום המנכ"ל, ובמאי 2018 נאלץ לעזוב את התפקיד מסיבות משפטיות. מנכ"ל המכון מאז אוגוסט 2018 הוא גלעד גולוב.
הרפורמה במכון התקנים.
בחוק ההסדרים לשנת 2017–2018 הוחלט לבצע רפורמה במכון התקנים על מנת לסייע בהורדת יוקר המחיה, עקב מסקנות ועדת לנג (הוועדה להסרת חסמים והגברת התחרות בייבוא). במסגרת החוק נקבע:
בין הגופים החברתיים הפועלים להסרת חסמים בתחום היבוא ולקידום הרפורמה במכון התקנים, ניתן למצוא את לובי 99.
השלמת הרפורמה מתוכננת ל-1 במרץ 2021.
הסכמי הכרה בינלאומיים.
מכון התקנים הישראלי חתם על הסכמי הכרה עם מעבדות בין-לאומיות לבדיקת התאמת מוצרים לתקנים בין-לאומיים. ההכרה בדוחות בדיקה נעשית בהתאם לרשימת תקני המוצרים שבכל הסכם מול כל מעבדה. ההסכמים חלים על בדיקות דגם. הבקשה להכרה תכלול את תעודת הבדיקה, דו"ח הבדיקה והזמנת הבדיקה. כאשר בתקן הישראלי יש דרישות לאומיות נוספות (תוספת לתקנים המאומצים), המעבדה בחו"ל יכולה לבצע את הבדיקה. אם המעבדה אינה יכולה לבצע את הבדיקות הללו, הן מתבצעות בארץ ואז נדרש לשלוח את דגם המוצר למכון.
בחלק מההסכמים מופיעה רשימת תחומים בנושא בדיקות חשמל ואלקטרוניקה. בכל תחום מוכרים כל התקנים שבתחום שפורסמו על ידי ארגון התקינה הבינלאומי לחשמל ואלקטרוניקה IEC .ביתר הנושאים כגון ציוד מכני וכימיה מופיעה רשימת תקנים.
ביקורת.
ב-2013 פרסם מבקר המדינה ביקורת נרחבת על פעילות משרד הכלכלה (לשעבר משרד התמ"ת), אשר כללה ביקורת רבה על פעילות המכון, ועל הנזק שהיא גורמת לתחרות בישראל.
בעשורים האחרונים נטען ביחס למכון כי הוא שריד מיושן המהווה חסם משמעותי לתחרות ולהורדת יוקר המחיה בישראל, מאחר שהוא כופה בדיקות יקרות על יבואנים קטנים ללא צורך, כיוון שאינו מכיר בארגוני התקינה הקיימים בארצות הברית ובאירופה, זאת על אף הנחיית הממשלה. נטען גם שלוביסטים משדלים את אנשיו לתקנן תקנות, שכל מטרתן היא הפיכת יצרן זה או אחר למונופוליסט. ועדת טרכטנברג חיזקה טענה זו, והמליצה גם כן על קבלת התקינה הבינלאומית, אותה מסרב לקבל המכון.
קרפדה (סוג)
קרפדה (בלטינית: "bufonem emittunt") הוא סוג במשפחת הקרפדיים אשר בסדרת חסרי הזנב. בסוג זה נכללים יותר מ-250 מינים של 'קרפדות אמיתיות'. סוג הקרפדה הוא סוג קוסמופוליטי, ומיניו מסוגלים לחיות בתנאים קשים. אף על פי כן, הם אינם חיים בקוטב הצפוני, באוסטרליה (למעט קרפדת הקנים, "Bufo marinus"), בגינאה החדשה ובאיים הסמוכים.
המינים בסוג זה הם בעלי מראה חסון ורגליים קצרות, עובדה שהופכת את הניתור שלהם לחלש יחסית לזה של הצפרדעים. כמו יתר חברי משפחת הקרפדיים, הם חסרים זנב ושיניים. האישונים שלהם אופקיים. עורם נוטה להיות עבה ומחוספס, יבש ומכוסה יבלות. בכפות רגליהן הקדמיות אין קרומי שחייה, ולכן האצבעות חופשיות לנוע. לעומת זאת, בכפות הרגליים האחוריות קיימים קרומי שחייה, אולם הם קטנים. הנחיריים של מיני הקרפדה נמצאים בצדדים. עצם החזה שלהם רחבה, ועשויה מרקמה סחוסית. הביצים שלהם, בדומה לשל יתר הקרפדיים, מוטלות בשרוכים (מין שרשראות).
Bufo bufo
ראול גלר
ראול גלר (נולד ב-23 בינואר 1936) הוא כדורגלן עבר ורופא ישראלי, מגדולי חלוצי בית"ר ירושלים בכל הזמנים ואורתופד מומחה.
חייו המוקדמים.
גלר נולד בקיוואמבה שבפרו, והיה חניך תנועות הנוער "בית"ר" ו"הנוער הציוני" המקומיות. אביו מרכוס (מרדכי) גלר היה כדורגלן ידוע בפולין והיגר לפרו עוד לפני מלחמת העולם השנייה, שם התחתן עם בחורה מקומית. עוד מגיל צעיר הראה כישרון גדול למשחק הכדורגל, ובגיל 13 הצטרף לקבוצת דפורטיבו מוניסיפל שם הגיע אל קבוצת הבוגרים כשהוא בן 17 בלבד. כשהיה בן 24, עבר לפורבניר מירפלוריס, הצטיין בה כחלוץ וזכה לכינוי "המפציץ היהודי". יכולתו הגבוהה זיכתה אותו בזימון לנבחרת פרו, עימה נסע למשחקי אליפות דרום אמריקה בכדורגל 1964 (כיום קופה אמריקה) בארגנטינה, אך בגלל שנפצע לא הספיק לשחק בנבחרת. במקביל סיים גלר את לימודי הרפואה שלו בתחום האורתופדיה, והתכוון להתחיל בהתמחות בשיקגו. אלא שבמפגש מקרי עם שליח בית"ר ירושלים שהגיע לביקור בפרו (אבי פדרמן), שוכנע גלר לעשות "עלייה".
עלייה וקריירה בבית"ר.
בינואר 1965 הצטרף לבית"ר, ששיחקה אז בליגת המשנה, והתאכזב מרמת הכדורגל בישראל לדבריו. אך כבר במשחקו הראשון בקבוצה, כבש צמד וחיש מהר הפך לאחד מהבולטים והפופולריים שבשחקני הקבוצה.
כותרות העיתונים עשו מטעמים מתואר הד"ר שלו: "איזה קילר דוקטור גילר", "הדוקטור הביא תרופה לבית"ר", "רופא ואליל". למרות תואר ה"דוקטור" הלא שיגרתי לכדורגלן (הוא נחשב עד היום לרופא היחידי ששיחק בליגה הישראלית) הצטייר גלר בתקשורת כטיפוס צנוע, חביב וביישן.
היה זה עיתונאי הספורט מאיר גבאי ששיבש בכוונה, את שמו של גלר ל "גילר" (בכותרת מאמרו "גילר הקילר!"). השיבוש "גילר" השתרש ונתפס בתודעה הציבורית, כשגם ביציעים היו קוראים לו האוהדים "גילר! גילר!".
לאחר שסיים את ההתמחות והפך לאורתופד מנתח נאלץ לשלב את קריירת הכדורגל עם הרפואה ולא פעם הגיע מאוחר למשחקים בגלל משמרות בבית החולים.
גלר נחשב, עד לעלייתם של אורי מלמיליאן ודני נוימן, לשחקן המקצוען והטכני ביותר ששיחק בקבוצה הירושלמית. בסך הכול הוא הבקיע במדי בית"ר 87 שערים, והיה הכוכב הגדול בעונת העלייה של הקבוצה לליגה הראשונה (), אז כבש 44 שערים כשבאמתחתו 3 שלושערים בעונה.
ב-1970 הוא פרש ממשחק פעיל, לטובת עבודה במחלקה האורתופדית של בית החולים הדסה עין כרם. ב-1971 הוא חזר ללבוש שוב את מדי הקבוצה, על פי בקשת המאמן, סמואל רזניק שחשש מירידת ליגה וחיפש חיזוק באופן מיידי ובהול.
לאחר סיום עונה זו בה סייע לבית"ר להישאר בליגה, תלה גלר סופית את הנעליים ופרש מעולם הכדורגל כשהוא בן 35.
לאחר הפרישה.
מאז פרישתו מהכדורגל, עובד גלר כרופא אורתופד מומחה. הוא גם שחקן טניס מצטיין ומגיל 35 זכה מספר פעמים באליפות ישראל לגילו.
גלר הוא השחקן היחידי בהיסטוריית הכדורגל הישראלי שתפקד גם כרופא בנוסף להיותו שחקן פעיל.
רנ&quot;ה וייזל
הלשכה הבין-לאומית למידות ולמשקלות
הלשכה הבין-לאומית למידות ולמשקלות (בצרפתית: Le Bureau International des Poids et Mesures; באנגלית: The International Bureau of Weights and Measures; בראשי תיבות: BIPM) היא הארגון הבינלאומי האחראי על תקנים של יחידות מידה על־פי מערכת היחידות הבינלאומית (SI).
על הלשכה אחראית: "הוועדה הבין-לאומית למשקלות ומידות" המארגנת את "הוועידה הכללית על משקולות ומידות".
הארגון שוכן במתחם Pavillon de Breteuil בעיירה סבר על יד פריז, בירת צרפת. על־פי אמנה בינלאומית על מידות (Convention du Mètre) משנת 1875, ועל־פי הסכם עם ממשלת צרפת שנחתם בשנת 1969 נחשב המתחם לשטח בינלאומי בעל מעמד חוקי מיוחד.
הארגון אחראי על אחדות כלל־עולמית של מידות ועקביות של מערכת היחידות הבינלאומית (SI). הוא פועל באמצעות מעבדות מטרולוגיה של מדינות החברות בו וכן על ידי מעבדות שלו עצמו. במתחם הארגון שמורים בתנאים מבוקרים חפצים שמהווים את התקן הסופי ליחידות מדידה, כגון מטר וקילוגרם.
נכון לינואר 2021, ישנן 63 מדינות חברות ו־40 מדינות עמיתות.
עקביות (לוגיקה מתמטית)
הלשכה הבינלאומית למשקלים ומידות
דווית השני, קיסר אתיופיה