בסוף מרץ 2018 פרסם מידן פוסט ובו כתב "היום אני מתבייש להיות ישראלי" בהקשר לאירועי צעדת השיבה הגדולה. בעקבות הפוסט קרא השר ליברמן לפיטוריו מגלי צה"ל. מנגד נשמעו קריאות נגד השעייתו או פיטוריו של מידן מפוליטיקאים ועיתונאים משני צדי המפה הפוליטית דוגמת רזי ברקאי, שרון גל ובצלאל סמוטריץ'. נחמן שי טען שאין לפטרו אך ראוי להפסיק בזמן זה את שידוריו כדי לצנן את הרוחות. ארגון העיתונאים יצא בחריפות נגד הרעיון לפטרו. מפקד גלי צה"ל קיים שיחת הבהרה עם מידן והחליט שלא לנקוט בצעדים כלשהם כלפיו. עם זאת, בעקבות אותו פוסט, בוטלה השתתפותו כמנחה טקס יום הזיכרון בראשון לציון.
בשנת 2020 הנחה את התוכנית "אחרי נעילה" בכאן 11, בה התקיים דיון באולפן לאחר שידור כל פרק בסדרה "שעת נעילה", העוסקת במלחמת יום כיפור.
מידן נשוי לתמר, אשת מחול ובתה של הרקדנית והכוריאוגרפית רנה שיינפלד. השניים הורים לבת ולבן.
גלין דניאל
גלין אדמונד דניאל (באנגלית: Glyn Edmund Daniel; 23 באפריל 1914 - 13 בדצמבר 1986) היה ארכאולוג בריטי שהתמחה בתקופה הנאוליתית באירופה.
חייו.
דניאל נולד בברי שבדרום ויילס ולמד גאולוגיה באוניברסיטת קרדיף, ולאחר מכן עבר לקולג' סיינט ג'ון בקיימברידג' ולמד ארכאולוגיה ואנתרופולוגיה.
בזמן מלחמת העולם השנייה השתמש בכישרונותיו על מנת לסייר באתרים ארכאולוגיים באמצעות צילומי אוויר, בעבודתו ליחידת צילומי האוויר של חיל האוויר המלכותי (RAF) ובבדיקת תמונות של טריטוריה אויבת.
לאחר המלחמה הוא חזר לקיימברידג' ומונה למופקד קתדרת דיסני לארכאולוגיה בשנת 1974, ולעורך של כתב העת המדעי "Antiquity" בין 1985-1958. עבודתו העיקרית בלימודיו היא על קברים מהתקופה הנאוליתית. הוא גם כתב ספרים על ההיסטוריה של הארכאולוגיה.
מחוץ לתחום הארכאולוגיה, הוא כתב סיפור בלשי תחת שם העט "דילווין ריס", והופיע בטלוויזיה וברדיו.
ג'ון מרסדן
ג'ון מרסדן (ארכאולוג)
ג'ון הווארד מרסדן (באנגלית: John Howard Marsden) (7 במאי 1803 - 24 בינואר 1891) היה כומר אנגלי, חוקר עתיקות והמופקד הראשון על קתדרת דיסני לארכאולוגיה באוניברסיטת קיימברידג' הוא כיהן בתפקיד זה בשנים 1851–1865 וצ'רצ'יל בבינגטון מונה במקומו.
למד בבית הספר גרמר מנצ'סטר ובאוניברסיטת קיימברידג'. הוא קיבל תואר אקשמי בשנת 1829 ותואר נוסף בשנת 1836.
ג'והן מרסדן (ארכיאולוג)
ג'והן מרסדן (ארכאולוג)
ג'והן מרסדן
אריה קרול
אריה קרול (8 בנובמבר 1923 - 27 ביולי 2008) היה פעיל ציבור ישראלי למען יהודי ברית המועצות והתיישבות בנגב. חתן פרס ישראל לשנת ה'תש"ס (2000) על מפעל חיים - תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה.
ביוגרפיה.
קרול נולד בשנת 1923 בעיירה ליד מינסק בבלארוס. עלה לארץ ישראל כילד עם הוריו בשנת 1935 למושבה בת שלמה.
הוא היה חבר בגרעין "עלומים" של תנועת בני עקיבא ובמסגרת זו היה שותף להקמת קיבוץ טירת צבי בעמק בית שאן ולאחר מכן היה מרכז הסניף הירושלמי של בני עקיבא. ב-1946 פיקד על היאחזות ביריה בגליל, אשר פונתה שלוש פעמים בידי הבריטים. ב-1947 נמנה עם מייסדי קיבוץ סעד בנגב, שהוקם בן-לילה ב-1947 על ידי בוגרי תנועת בני עקיבא, ועמד בקרבות קשים על הגנת האזור בעת מלחמת העצמאות.
הוא שימש כמרכז המשק בקיבוץ, עם הפסקות קצרות, עד לשנת 1963. בשנת 1959 הוביל מערכה ציבורית למען התיישבות יהודית בנגב ובשנים 1963–1967 ניהל את מפעלי "שער הנגב".
בשנים 1968–1987 היה קרול ממונה בארגון הממשלתי "נתיב" על הפעילות החשאית בברית המועצות ושליחת תיירים יהודים מתנדבים מרחבי העולם אל פעילי העלייה שם. אריה קרול יזם מערך ענף לקשר וסיוע ליהודים ולפעילות יהודית-ציונית ברחבי כל ברית המועצות. באופן זה סייע להעצמת הקשר של העם היהודי עם "יהדות הדממה" שמעבר למסך הברזל. במסגרת פעילות זו הועברו ליהודי ברית המועצות – למרות ניסיון החסימה שהעמיד השלטון הסובייטי – כמויות ניכרות של תשמישי קדושה, ספרים ללימודי עברית ויהדות, ספרות עברית, ספרי תולדות עם ישראל לרבות ברוסית, קלטות שירים עבריים וסיוע פרטני לעידוד הפעילות היהודית-ציונית ובין השאר לטובת אסירי ציון. במהלך למעלה משני עשורים, הביאו "התיירים" של קרול את זמרת הארץ ברחבי האימפריה הסובייטית. מבצע אדיר ממדים זה עבר למעשה ללא תקלות, נטע ביהודים הכלואים בברית המועצות תקווה ותרם לחיזוק זהותם היהודית-ציונית של בודדים וגם קהילות בארצות המערב. משיאי הפעילות שיזם "נתיב" הייתה השתתפות משלחת מו"לים מישראל בירידי הספרים הבינלאומיים הדו-שנתי שנערכו במוסקבה ושאיפשרה הפצת תרבות ישראל להמונים אשר פקדו את הביתן הישראלי.
עם נפילת הקומוניזם ב-1989, עבר לסייע לפעילות בתחום קליטת העלייה מברית המועצות לשעבר בדמות מיזם "בית ראשון במולדת" לקליטה בתנועה הקיבוצית ושיגור שליחים ישראלים לפעילות גלויה של עידוד העלייה.
בשנים 1987–1991 כיהן כמזכיר תנועת הקיבוץ הדתי.
קרול השיא משואה בטקס הדלקת המשואות בשנת תשנ"א - 1991. ביום העצמאות תש"ס - 2000 קיבל פרס ישראל על מפעל חיים, תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה.
אריה קרול היה נשוי לרחל לבית דרוזדובסקי (דור) שנפטרה ב-1988. לזוג נולדו חמש בנות. לאחר מכן נשא לאישה את ד"ר סילויה שנקולבסקי-קרול, מרצה באוניברסיטת בר-אילן והאוניברסיטה העברית בירושלים ומומחית לארכיונאות.
קרול נפטר בכ"ח בתמוז ה'תשס"ח (27 ביולי 2008). נקבר בבית העלמין של קיבוץ סעד.
בית ספר חורב
STS-41-G
STS-41-G הייתה המשימה ה-13 בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א. והמשימה השישית של מעבורת החלל צ'לנג'ר.
המשימה הייתה השנייה שנחתה הישר במרכז החלל קנדי, פלורידה.
המשימה.
משימה זו של הצ'לנג'ר שוגרה ללא תקלות ב-5 באוקטובר 1984 בשעה 7:03 בבוקר, לפי שעון מזרח ארצות הברית.
על סיפונה של המעבורת היו 7 חברי צוות - המספר הרב ביותר של אנשי צוות עד אותה תקופה בטיסה בודדת.
חברי הצוות על המעבורת כללו את מפקד המשימה, רוברט קריפן שהייתה זו טיסתו ה-4 בתוכנית מעבורות החלל ושהשתתף בעבר בטיסת STS-7, STS-1 ו-STS-41-C, הטייס ג'ון מקברייד, שלושת מומחי המשימה קתרין סוליבן, סאלי רייד ודייוויד ליסטמה ושני מומחי המטען פול סקולי-פאואר ומארק גרנאו, האזרח הקנדי הראשון שהשתתף בתוכנית המעבורות. זו הייתה הפעם הראשונה ששתי נשים משתתפות יחד באותה המשימה. האסטרונאוטית, קתרין סוליבן, הייתה לאישה הראשונה שמבצעת הליכת חלל, כשהיא ושותפה דייוויד ליסטמה ביצעו הליכת חלל של 3 שעות.
9 שעות לאחר השיגור, נפרס בהצלחה והוצב במקומו הלוויין שמודד את הקרינה על-פני כדור הארץ (Earth Radiation Budget Satellite) בעזרת זרוע ה-RMS. לוויין זה שמשקלו 2307 ק"ג היה הראשון בסדרה של שלושה לוויינים שמודדים את הקרינה המתקבלת מהשמש והחלל.
משימה נוספת שבוצעה היא תפעול ה-Shuttle Imaging Radar-B או בקיצור SIR-B. SIR-B, היה חלק ממטען הניסוי OSTA-3 וכלל מצלמה שתצלם את כדור-הארץ. מצלמה נוספת MAPS מדדה את כמות זיהום האוויר.
מומחה המטען סקולי-פאואר, שהועסק על ידי מעבדת המחקר של הצי, ביצע שורה של ניסויים הקשורים לאוקיינוגרפיה תצפיתית. גרנאו הקנדי ביצע מספר ניסויים עבור ממשלת קנדה הקשורים ברפואה, אטמוספירה, אקלים, חומרים וניסויים רובוטיים.
STS-41-G, נחתה ב-13 באוקטובר 1984 בשעה 12:26 לפי שעון מזרח ארצות הברית (לאחר 8 ימים, 5 שעות 23 דקות ו-33 שניות) והייתה למשימה השנייה שנוחתת במרכז החלל קנדי.
שארל ז'וזף, נסיך לינייה השביעי
שארל ז'וזף, נסיך לינייה השביעי (בצרפתית: Charles-Joseph, Prince de Ligne; 12 במאי 1735 - 13 בדצמבר 1814) היה סופר ואיש צבא.
ביוגרפיה.
שארל ז'וזף נולד בבריסל לקלוד למוראל, נסיך לינייה השישי ולאליזבת, נסיכת זאלם, בתם של לודוויג אוטו, נסיך זאלם ואלברטינה יוהנה, נסיכת נסאו-האדאמר. אמו נפטרה כשהיה בן ארבע שנים בלבד, והוא קיבל את חינוכו ממורה פרטי שהטביע בו חותמו. בהיותו בן חמש עשרה שנה כתב את יצירתו הראשונה: "מאמר על מקצוע הלחימה". ב-1751 אביו, קלוד למוראל הנסיך דה לין, לקח אותו לווינה והציגו בפני הקיסר פרנץ הראשון ובפני אשתו מריה תרזה, שהעסיקה אותו בחצרה. ב-6 באוגוסט 1755 הוא נשא לאישה בווינה את פרנסואז-מארי כיסאבייר, נסיכת ליכטנשטיין. כאזרח אוסטרי התגייס לצבא האימפריאלי של אוסטריה ולחם בגבורה במלחמת שבע השנים (1756–1763) בקרבות בגרמניה. אחרי המלחמה נתמנה לסגן שר הצבא, והפך לידידו של הקיסר יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
שארל דה לין ירש מאביו נחלות רבות, וחי בהוד ובהדר עד שחזר לשירות פעיל במלחמת הירושה הבווארית. הייתה זו מלחמה קצרה, שלאחריה ערך מסעות באנגליה, גרמניה, איטליה, שווייץ וצרפת, ובילה את זמנו בחצרות מלכים, במחנות צבא, בסלונים ספרותיים ובחברתם של מדענים ופילוסופים. בין היתר, נפגש לעיתים קרובות עם וולטר ועם ז'אן-ז'אק רוסו. הוא ליווה את יקטרינה הגדולה מלכת רוסיה במסעה לחצי האי קרים, והיא העניקה לו תואר של מרשל רוסי. זמן קצר אחרי כן נתבקש לעמוד בראשה של תנועת השחרור הבלגית, שבה לקחו חלק בנו וקרוביו, אך הוא סירב בנימוס. הקיסר יוזף השני חשד בו כתומך במורדים הבלגים, אך הם המשיכו להיות ידידים. אחרי מות הקיסר יוזף השני, שארל דה לין נשאר בווינה. נחלותיו בחבל בראבנט נפלו בידי הצרפתים ב-1792–1793. בנו בכורו נהרג במערכה נגד הצרפתים, אך הם העניקו לשארל דה לין תואר כבוד של מרשל, והוא הקדיש את זמנו לכתיבה.
שארל דה לין נפטר בווינה בדצמבר 1814. הוא הוריש את כתב ידו לחיל המשמר של קיסר אוסטריה, שבו שימש כקצין.
יצירותיו.