לאחר פרשה זו, המשיכו הספרטנים בהתקדמות מהירה לכיוון אולינתוס, לאחר שהשיגו הסכם עם אמינטס השלישי מלך מוקדון. באביב 381 לפנה"ס הספרטנים והאולינתים התנגשו בקרב מול חומות אולינתוס. הספרטנים ניצחו, אולם אבדות האולינתים היו זעירות והם הצליחו לסגת בשלום אל מאחורי החומות שלהם. באביב 381 לפנה"ס נערך קרב נוסף, והפעם הפסידו הספרטנים ומפקדם טלאוטיאס (אחיו של אגסילאוס) נהרג. הספרטנים שלחו לזירה תגבורות, וכמפקד החדש מינו את המלך אגסיפוליס הראשון. אגסיפוליס השם את סביבותיה של אולינתוס, ובשנת 380 לפנה"ס אף כבש את טורונה. עם זאת, במהלך הקיץ הוא חלה ומת, ופוליביאדס מונה כמפקד במקומו. פוליביאדס הטיל מצור על אולינתוס, ולאחר שהעיר הורעבה ונותרה בלי אספקת מזון, היא נכנעה בשנת 379 לפנה"ס. הליגה הכלקידיקית פורקה, והערים החברות בה הפכו לחברות בליגה הפלופונסית.
באותה שנה (379) הגיעה למעשה ההגמוניה הספרטנית לשיאה. ספרטה חשה כעת חופשיה לנצל עד תום את בעלות בריתה, תוך שהיא מחלקת אותן לעשר יחידות מנהליות שכל אחת מהן הייתה מחויבת להעמיד לרשותה של ספרטה כעשירית מכוחה הצבאי. בהמשך פטרה חלק מהערים משליחת חיילים לצבא הפלופונסי המשותף, והורתה להן לשלם מס כבד במקום. שיטה זו, שבה חלק מהערים מספקות חיילים והאחרות כסף, אפשרה לספרטה להחזיק צבא חזק, אך גם סיפקה לה את האמצעים לכלכלו. עם זאת, עוד באותה שנה גם החלה ההתרסקות של האימפריה הספרטנית. האוליגרכים ששלטו בתבאי מטעם ספרטה, הקשיחו את שלטונם יתר על המידה. בדצמבר של אותה שנה, התארגן נגדם קשר בידי הגולים התבנים באתונה. מנהיגי הקשר, פלופידס ומלון, שיגרו שבעה מאנשיהם אל תוך העיר כשהם מחופשים לנשים. הללו רצחו את מנהיגי האוליגרכים, ותוך זמן קצר נכבשה העיר מחדש בידי האזרחים ששחררו את כל האסירים הפוליטיים. חיל המצב הספרטני הותקף, ועד מהרה הגיעה לעזרת התוקפים יחידה צבאית אתונאית. מפקד חיל המצב הספרטני נבהל, והסכים לסגת בתנאי שלא יפגעו באנשיו. הוא וסגנו הוצאו להורג כשחזרו לספרטה.
הספרטנים הזועמים דרשו מאתונה הסבר על שליחת הכוחות לעזרת תבאי. בלית ברירה, אתונה הוציאה להורג את אחד מן המפקדים שיזמו את המסע, והשני הוגלה מהעיר. ניסיונותיהם של התבנים להסביר את עצמם לא עשו רושם, והמלך הספרטני קלאומברוטוס הראשון יצא בראש כוח גדול אל תבאי. עם זאת, מסע המלחמה שלו התברר עד מהרה כהפגנת כוח ותו לא, ולאחר שבועיים, בתחילת שנת 378 לפנה"ס, הוא חזר לספרטה לאחר שתיגבר את חיל המצב הספרטני בתספיאה. כך נפתחה "המלחמה הבויאוטית". בשנת 375 לפנה"ס הובסו שתי מורות (יחידות צבאיות גדולות) ספרטניות בקרב טגירה על ידי התבנים. ההכרעה הסופית הייתה בקרב לאוקטרה בשנת 371 לפנה"ס; המצביא התבני אפמינונדס הצליח להביס את הצבא הספרטני העיקרי תחת המלך קלאומברוטוס, שנהרג בקרב. ההפסד הספרטני בקרב זה סימן את סופה של ההגמוניה הספרטנית ביוון. הבכורה עברה לזמן קצר לתבאי, מנצחת קרב לאוקטרה. המשבר הגדול קרה לא רק בשל מותו של מלך ספרטה והאבדות הכבדות שספגו הספרטנים - היו קרבות שבהם הספרטנים הפסידו והיו קרבות שבהם ספגו אבדות כבדות, אך הייתה זו הפעם הראשונה שבה כוח כלשהו הצליח להביס בצורה מוחצת כל כך צבא ספרטני שלם שנהנה מעדיפות בכוח אדם. בקרב זה נשבר מיתוס העוצמה הצבאית הספרטנית.
אחרית דבר.
התבנים לא הסתפקו בניצחון בלאוקטרה, אלא פלשו לתוך פלופונסוס עצמו בחורף שנת 370\369 לפנה"ס. המדינות האחרות חששו מעליית כוחה של תבאי. אתונה ניתקה את עצמה מהברית עם תבאי וצידדה בספרטה. מעשי האיבה חודשו בשנת 362 לפנה"ס בהתנגשות גדולה בקרב מנטינאה. שוב התבנים ניצחו, אך המצביא אפמינונדס נהרג בקרב. אף על פי שתבאי נותרה הפוליס החזקה ביותר ביוון, מותו של אפמינונדס, החליש אותה מאוד, כיוון שהוא היה הגורם העיקרי להצלחותיה. כך נפתח עידן "ההגמוניה התבנית". ההגמוניה הסתיימה למעשה עם הפסדה של תבאי למוקדון במלחמת הקודש השלישית בשנת 346 לפנה"ס, ונשברה סופית עם התבוסה המשותפת של אתונה ותבאי בקרב כירונאה (338 לפנה"ס).
דג התנין
מאשה ברוסקין
אנריקו טוסלי
סנצ'ו הרביעי, מלך קסטיליה
סנצ'ו הרביעי, מלך קסטיליה (12 במאי 1258 – 25 באפריל 1295) היה מלך קסטיליה בין השנים 1284–1295.
ביוגרפיה.
סנצ'ו הרביעי נולד ב-12 במאי 1258 לאלפונסו העשירי, מלך קסטיליה וויולנטה מאראגון, בתם של חיימה הראשון, מלך אראגון ויולאנטה מהונגריה. בשנת 1275 מת אחיו הבכור של סנצ'ו - פרננדו דה לה סרדה במהלך קרב אסיחה נגד הכוחות המוסלמים, והשאיר אחריו שני בנים קטנים. סנצ'ו הכריז על עצמו כיורש העצר, תוך שהוא מבסס את טענתו על מנהג קסטיליאני ישן, שהתבסס על כך שלאחר מותו של הבן הבכור הנחלה עוברת לבנים האחרים. אביו, אלפונסו העשירי, העדיף להשאיר את הכתר בידי נכדיו, אבל סנצ'ו זכה לתמיכה של האצולה. כתוצאה מכך פרצה מלחמת אזרחים מרה, ובשנת 1282 נאלץ אלפונסו העשירי לקבל את סנצ'ו כיורשו במקום נכדיו הצעירים.
ב-4 באפריל 1284 מת אלפונסו העשירי, וסנצ'ו הרביעי עלה לשלטון במקומו. לאחר עלותו של חיימה השני, מלך אראגון לשלטון בשנת 1291 כרת עמו סנצ'ו ברית למלחמה כנגד המוסלמים. בשנת 1292, כחלק ממאמציו להשיג את השליטה במצר גיברלטר, הטיל סנצ'ו מצור על העיר טריפה וכבשהּ.
ב-25 באפריל 1295 מת סנצ'ו משחפת, ובנו פרננדו עלה לשלטון במקומו, כשאמו לצידו כעוצרת.
משפחתו.
בשנת 1282 התחתן פרננדו עם מריה דה מולינה, בתם של אלפונסו דה מולינה ומיור אלפונסו דה מנסס, ממנה היה לו שבעה ילדים:
בנוסף, היו לסנצ'ו שלושה ילדים לא חוקיים.
חגית
ז'ואאו מריו
ז'ואאו מריו נוואל דה קוסטה אדוארדו (בפורטוגלית: João Mário Naval da Costa Eduardo; נולד ב-19 בינואר 1993) הוא כדורגלן פורטוגלי המשחק בעמדת הקשר בבנפיקה ליסבון ובנבחרת פורטוגל.
אחיו, הוא הכדורגלן וילסון אדוארדו.
קריירת מועדונים.
מריו התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של פורטו עיר הולדתו ובגיל 11 הצטרף למחלקת הנוער של ספורטינג ליסבון. ב-14 בדצמבר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת בהפסד 0–2 ללאציו במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית. בעונת הצטרף לקבוצת המילואים של המועדון בה רשם 31 הופעות כאשר הוא פתח ב-30 מהן.
בינואר הושאל לויטוריה סטובאל עד לסיום העונה. בתום העונה חזר לספורטינג והפך בה לשחקן הרכב.
ב-27 באוגוסט 2016 חתם באינטר מילאנו תמורת 40 מיליון אירו.
ב-26 בינואר 2018 עבר ז'ואאו מריו לווסטהאם יונייטד בהשאלה עד תום עונת 18–2017 עם אופציה לרכישה.
ב-27 באוגוסט 2019 הושאל ללוקומוטיב מוסקבה עד לסוף העונה.
ב-6 באוקטובר 2020 חזר מריו לספורטינג ליסבון והושאל לעונה אחת.
ב-13 ביולי 2021 חתם מריו בבנפיקה ליסבון לחמש שנים.
קריירה בינלאומית.
לזכותו של מריו 77 הופעות בכל הנבחרות הצעירות של פורטוגל והגיע עם הנבחרת הצעירה לגמר אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2015 בו הפסידה לשוודיה.
ב-11 באוקטובר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת במשחק ידידות נגד . במשחק עצמו מריו סחט פנדל לאחר שהוכשל על ידי פול פוגבה וריקרדו קווארסמה כבש מהנקודה הלבנה, אך פורטוגל הפסידה 1–2. מריו נכלל בסגל הנבחרת לקראת יורו 2016 והיה שותף לזכייה ההיסטורית של הנבחרת בטורניר.
טימור רודוסלסקי
טימור רודוסלסקי (נולד ב-21 בדצמבר 1994) הוא כדורגלן קזחי-יהודי המשחק בעמדת הבלם בנורבאנק.
קריירה.
רודוסלסקי גדל במחלקת הנוער של קאיראט אלמטי. בעונת הצטרף למחלקת הנוער של מכבי חיפה, אך כעבור שנה חזר לקאיראט.
ב-28 במאי 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0-1 נגד קייסר. עד לסיום העונה רודוסלסקי שיחק עוד 4 משחקים. בעונת הפך רודוסלסקי לשחקן הרכב לאחר עזיבתו של לובומיר מיכאליק. בזכות העובדה שרודוסלסקי יהודי, מספר קבוצות מליגת העל הביעו בו עניין במהלך קיץ עקב העובדה שלא יחשב כזר.
בתום עונת חתם בז'טיסו, אך שוחרר ממנה ביוני .
בספטמבר רודוסלסקי חתם בהפועל פתח תקווה.
ב-14 בינואר 2019 רודוסלסקי חזר לקזחסטן וחתם באוקז'טפס.
ב-28 במרץ 2020 חתם בסמולצ'יבי מליגת העל הבלארוסית, אך שוחרר עוד בטרם רשם הופעה רשמית.
ב-29 ביולי 2020, חתם בקייסר, אך כעבור כשלושה שבועות חתם בלורי מליגת העל הארמנית ובמהלך העונה חתם שנית בקייסר במדיה רשם 9 הופעות.
בקיץ הצטרף לסוואן שבמהלך העונה חדלה מלהתקיים. ב-19 בפברואר 2022 חתם בנורבאנק.
לזכותו של רודוסלסקי 6 הופעות במדי הנבחרת הצעירה של קזחסטן.
הגביע הרוסי בכדורגל 1992/1993
גביע רוסיה 1992/1993 (Кубок России по футболу 1992/1993) היא עונת הבכורה של טורניר הגביע הרוסי בכדורגל שנערך מה-2 במאי 1992 ועד 13 ביוני 1993. למחזיקת הגביע הפכה קבוצת טורפדו מוסקבה.
בגביע השתתפו כל 115 קבוצות הכדורגל המקצועניות במדינה.
קישורים חיצוניים.
הגביע הרוסי באתר WildStat.ru
פול ניקולס (שחקן)
פול ניקולס (באנגלית: Paul Nicholls; נולד ב-12 באפריל 1979) הוא שחקן אנגלי. הוא ידוע בעיקר מתפקידו בדמות ג'ו ויקס באופרת הסבון של ה-BBC "איסטאנדרס" ובדמות סמל בילוש סם קייסי בסדרה "" של ITV.
ביוגרפיה.
ניקולס נולד בשם פול גרינהלג (Paul Greenhalgh) בבולטון במנצ'סטר רבתי שבאנגליה. הופעת הבכורה שלו בטלוויזיה הייתה ב-1989 כשהיה בן 10 בסדרת הדרמה לילדים "Children's Ward". ב-1994 הופיע בדרמה "Earthfasts" של ה-BBC ובסדרה "The Biz" על בני נוער בבית ספר למשחק שצולמה בהמפטון קורט.
בפברואר 1996 הופיע לראשונה בדמות ג'ו ויקס בסדרה "איסטאנדרס" של ה-BBC וזכה להכרה לאומית בבריטניה. הוא עזב את הסדרה בספטמבר 1997.