בבחירות 2012, המועמד הרפובליקני מיט רומני קיבל כ-57% מקולות תושבי העיר, לעומת 42% שהצביעו עבור ברק אובמה הדמוקרטי כאשר שיעור ההצבעה עמד על כ-64%.
סקוט בראון (פוליטיקאי)
סקוט פיליפ בראון (באנגלית: Scott Philip Brown; נולד ב-12 בספטמבר 1959) הוא משפטן, פוליטיקאי ודיפלומט אמריקאי שכיהן מיולי 2017 ועד דצמבר 2020 כשגרירה של ארצות הברית בניו זילנד ובסמואה. בשנים 2010–2013 ייצג את מסצ'וסטס בסנאט של ארצות הברית, ולאחר הפסדו בבחירות לתפקיד הסנאטור ממסצ'וסטס התמודד לסנאט כמייצגה של מדינת ניו המפשייר.
נולד בקיטרי שבמיין. לפני תקופת כהונתו בסנאט שימש בראון כחבר באספה הכללית של מסצ'וסטס (בית המחוקקים של הקהילייה), תחילה בבית הנבחרים הארצי (1998–2004) ולאחר מכן בסנאט (2004–2010). בראון שירת 35 שנה במשמר הלאומי של צבא ארצות הברית, ופרש ב-2014 בדרגת קולונל. לאחר מכן עבד בשירות פוקס ניוז, ושימש שם כתורם פוליטי.
בראון חבר המפלגה הרפובליקנית, וניצח את מועמדת המפלגה הדמוקרטית, התובעת הכללי של מסצ'וסטס דאז מרתה קוקלי, בבחירות המיוחדות לסנאט שנערכו ב-2010, שנערכו עם מותו של הסנאטור המיתולוגי טד קנדי. בבחירות, נבחר בראון למשך שארית כהונתו של קנדי שאמורה הייתה להגיע לתומה ב-3 בינואר ב-2013, והפך לרפובליקני הראשון שנבחר לסנאט של ארצות הברית מטעם מסצ'וסטס מאז אדוארד ברוק ב-1972. הוא התמודד לתקופת כהונה מלאה בסנאט ב-2012, אך הפסיד למועמדת הדמוקרטית אליזבת וורן. מאוחר יותר בראון השתכן מחדש בניו המפשייר, ובראשית אפריל 2014 ניהל מסע בחירות לסנאט מטעם ניו המפשייר. בראון זכה במועמדות הרפובליקנית בהצלחה, אך הובס בבחירות הכלליות על ידי יריבתו הדמוקרטית, ג'ין שאהין.
ב-20 באפריל 2017 הוכרז כי בראון מונה בידי הנשיא דונלד טראמפ לשגרירה הבא של ארצות הברית בניו זילנד וסמואה. מינויו אושר בסנאט כשגריר בניו זילנד ב-8 ביוני 2017, והגיש את כתב האמנתו למושלת הכללית של ניו זילנד ב-25 ביוני.
ראשית חייו.
מוצאו של בראון אנגלי, והוא בן למשפחה החיה בניו המפשייר מאז ימי אמריקה הקולוניאלית. אביו הקדמון האמריקאי היה פרנסיס מתיוס מהמאה ה-17, שהפליג לארצות הברית מדבון שבאנגליה. בראון הוא הדור ה-9 של משפחתו בניו המפשייר ונולד ב-12 בספטמבר 1959 במספנת הצי של פורטסמות' בסמוך לעיירה קיטרי שבמיין. אביו של בראון, קלוד ברוס בראון ואמו, ג'ודית אן "ג'ודי" (לבית ראג), התגרשו כשהיה בן שנה בערך. כשהיה ילד צעיר, אמו העבירה אותו מפורטסמות' שבניו המפשייר לויקפילד שבמסצ'וסטס. לעיתים קרובות בילה את חופשת הקיץ שלו בניובריפורט, שם אביו שימש חבר מועצת העיר במשך 18 שנים. אביו וסבו היו רפובליקנים. אביו אמר כי סקוט הצעיר התעניין בהתמודדות לתפקידים פוליטיים במחציתן של שנות ה-60, תוך שהוא מלווה אותו במסע בחירות לתפקידים ארציים.
לבראון הייתה ילדות קשה. לאחר גירושיי הוריו, קיבלה אמו העובדת קצבת סעד. בראון חווה התעללות מינית מיועץ חינוכי שאיים לרצוח את בראון בן ה-10 אם יספר למישהו; בראון אכן לא גילה לאיש, אפילו למשפחתו. נוסף על כך, חווה התעללות פיזית מצד אביו החורג, דן סאליבן. לפרקים בילדותו התגורר עם אמו וסבתו. פעמים רבות גנב מוצרים מחנות תוך העמדת פני לקוח, נעצר על גנבת אלבומי תקליטים והובא לבית משפט בגיל 12. השופט סמואל זול שאל את בראון אם אחיו היו רוצים לראותו משחק כדורסל בבית סוהר ודרש ממנו לכתוב מאמר בן 1,500 מילים כתשובה לשאלה זו כעונשו. אחר על כך יאמר בראון: "הייתה זו הפעם האחרונה שגנבתי".
הוא הביא לידי גמר את לימודיו התיכוניים בתיכון וייקפילד ב-1977. הוא בוגר אוניברסיטת טאפטס בהיסטוריה בהצטיינות ב-1981 וקיבל תואר ראשון במשפטים מבית הספר למשפטים של בוסטון קולג' ב-1985.
קריירה מוקדמת.
במשמר הלאומי של הצבא.
לימים יאמר בראון כי פעולות החילוץ וההצלה שביצע המשמר הלאומי של צבא ארצות הברית במהלך סופת השלגים של צפון-מזרח ארצות הברית 1978 הרשימו אותו. הוא הצטרף למשמר הלאומי של מיליציית מסצ'וסטס כשהיה בן 19, בעודו מקבל ההכשרה הבסיסית שלו בבסיס פורט דיקס שבניו ג'רזי, והשתתף בתוכנית להכשרת קציני מילואים (ROTC - Reserve Officers' Training Corps) בקמפוס של אוניברסיטת נורת'ווסטרן. ב-1994 הצטרף לפרקליטות הצבאית הכללית של ארצות הברית. הוא היה פעיל במשמר במשך 35 שנים והגיע לדרגת קולונל.
זמן קצר לאחר פיגועי 11 בספטמבר ב-2001 עוטר במדליית הצטיינות צבאית עבור שירות ראוי לשבח למען ביטחון המולדת. ב-2 במאי 2011 הודיע בראון כי בקרוב ייסע להתאמן באפגניסטן במסגרת שירותו במשמר הלאומי של הצבא. כאשר נשלח לשם באוגוסט 2011 לשבוע אימונים, הוא שהה רוב הזמן בקאבול. ב-1 באוגוסט 2012 הועלה בראון לדרגת קולונל בטקס פרטי בהנחיית הסנאטור ג'ון מקיין. הוא פרש רשמית מהצבא ב-13 במאי 2014 לאחר 35 שנות שירות, וקיבל את לגיון ההצטיינות.
קריירת דוגמנות.
ביוני 1982, בראון, אז סטודנט למשפטים בן 22 בבוסטון קולג', זכה בתואר "האמריקאי הסקסי ביותר" של מטעם כתב העת קוסמופוליטן. לאחר שבועיים של דיאטה קשה הכוללת "שלוש קופסאות טונה ביום" ואימונים אינטנסיביים, הופיע בראון בעמוד המרכזי של כתב העת, כשהוא מצולם בעירום מלא אך איבר מינו נחתך בין העמודים. בעבור הצטלמותו לכתב העת השתכר ב-1,000 דולר אמריקני ובכך מימן את לימודי המשפטים שלו. בראון לקח חופשה מבוסטון קולג' ועוד המשיך את קריירת הדוגמנות שלו בניו יורק, שם הוא היה יוצג על ידי סוכנות וילהלמינה (Wilhelmina).
קריירה פוליטית במסצ'וסטס.
בראון "נדבק בחיידק הפוליטי" ב-1992, כאשר נבחר לשמאי הראשי של העיירה ורנת'האם (Wrentham) שבמסצ'וסטס. ב-1995 נבחר למועצת המנהלים של ורנת'האם.
ב-1998 ניהל בראון מסע בחירות מוצלח לבית הנבחרים של מסצ'וסטס ונבחר לייצג את מחוז נורפוק התשיעי לשלוש תקופות כהונה. בראון המשיך להתקדם בסולם הפוליטי של מסצ'וסטס כאשר במרץ 2004, זכה בבחירות מיוחדות לסנאט כשהוא גובר על מועמדת המפלגה הדמוקרטית שריל ז'אק. בראון נבחר מחדש לכהונה מלאה בנובמבר 2004, ושוב בנובמבר 2006, כשהוא מתמודד ללא התנגדות בפעם השנייה. הוא זכה בבחירות חוזרות בנובמבר 2008, והביס המועמדת הדמוקרטית שרה אורוזקו בשיעור של 59-41%. לאחר בחירתו מחדש, בראון היה אחד מחמשת הרפובליקנים היחידים בסנאט של מסצ'וסטס, שבתוכו 40 נציגים. בסנאט של מסצ'וסטס כיהן בראון בוועדות העוסקות בהגנת הצרכן, רישוי מקצועי, חינוך, חוקי בחירות, בביטחון הציבור ובענייני חיילים משוחררים.
ב-10 בפברואר 2007, התעוררה מחלוקת ציבורית לאחר הופעה של בראון בבית הספר התיכון האזורי קינג פיליפ בורנת'האם במסגרת דיון על נישואים הומוסקסואליים. תלמידי תיכון פתחו במתקפה על בראון דרך קבוצת פייסבוק וקראו קריאות גנאי על בתו, איילה. במהלך הופעתו של בראון בתיכון, הגן על עצמו ועל בתו על ידי ציטוט ישיר של התבטאויות אחדות, בוטות וחריפות, ואף קרא בקול את שמות התלמידים שכתבו התבטאויות אלו. מבקריו תהו אם בראון צריך היה לצטט את ההתבטאויות של התלמידים בפני קהל בתיכון.
בינואר 2010, העיתון "הבוסטון גלוב" דיווח כי במהלך שש תקופות כהונה בבית המחוקקים של מסצ'וסטס, שלוש מהן בבית הנבחרים והמחצית האחרת בסנאט, לבראון רקורד צנוע של יוזמות חקיקה, אם כי סלל את דרכו כתומך בולט של חיילים משוחררים. ריצ'רד טיסי (Richard Tisei) מווייקפילד, מנהיג המיעוט הרפובליקני בסנאט, כינה את בראון "המומחה לענייני חיילים משוחררים".
בסנאט של ארצות הברית.
התמודדויותיו לסנאט.
בחירות 2010.
ב-12 בספטמבר 2009, הכריז בראון על התמודדותו למושבה הריק של מסצ'וסטס בסנאט של ארצות הברית, שנותר ריק עם מותו של טד קנדי, ואמר כי המדינה זקוקה ל"הוגה דעות עצמאי". קתלין פרקר, בעלת טור בוושינגטון פוסט אמרה כי עמדותיו הפוליטיות של בראון אינן מפלגתיות, וכינו את בראון כ"מיינסטרים באומה המגדירה עצמה כשמרנית". בוריס שור, פרופסור למדע המדינה בבית הספר האריס ללימודי מדיניות ציבורית, תיאר את בראון כרפובליקני ליברל המיטיב לייצג את ציבור הבוחרים הליברלי שלו. שור הסביר את התמיכה שקיבל בראון מהמפלגה הרפובליקנית השמרנית בשל "החלטתם המבוזרת" לתמוך במועמד שסביר יותר שינצח.
בראון זכה בבחירות המקדימות במפלגה הרפובליקנית בניצחון סוחף ב-8 בדצמבר 2009, והביס את ג'ק א. רובינסון ברוב של 89% לעומת 11% שהשיג רובינסון.
יריבו של בראון בבחירות המיוחדות היו מועמדת המפלגה הדמוקרטית והתובעת הכללית של מסצ'וסטס מרתה קוקלי , וג'וזף ל. קנדי העצמאי (לא קשור למשפחת קנדי). תחילה, נציב בראון בפני אתגרים אחדים: יחסית לקוקלי, היה לא ידוע בהשוואה לתובעת הכללית של המדינה זה שלוש שנים, היותו מועמד המפלגה הרפובליקנית השמרנית במעוז המפלגה הדמוקרטית, והעובדה שחלק ניכר ממסעות הבחירות שלו התקיימו בתקופת חג המולד וראש השנה האזרחית, תקופה בה האזרחים אינם נוהגים בדרך כלל להקדיש תשומת לב רבה לפוליטיקה. שום רפובליקני לא נבחר לסנאט של ארצות הברית מטעם מסצ'וסטס מאז אדוארד ברוק ב-1972. קוקלי הובילה בסקרים במשך חודשים אחדים, אך בראון סגר את הפער בשבועות הראשונים של ינואר.