יוסאף אליסיה מצ'אדו פז'ארדו (בספרדית: Yoseph Alicia Machado Fajardo; נולדה ב-6 בדצמבר 1976) היא שחקנית, דוגמנית, זמרת ומנחת טלוויזיה ונצואלית. מיס תבל לשנת 1996.
ביוגרפיה.
אליסיה מצ'אדו נולדה בשנת 1976 בעיר מרקאי שבוונצואלה. ב-1995 נבחרה למיס ונצואלה. שנה לאחר מכן הוכתרה כמיס תבל. במהלך שנת כהונתה התעוררה שערורייה סביב העלייה הניכרת במשקלה, ובין מותחי הביקורת עליה היה דונלד טראמפ, מבעלי השליטה בארגון מיס תבל. נפוצה שמועה שארגון מיס תבל שקל להדיח אותה מתוארה ולמנות את סגניתה כמיס תבל, אך נשיאת ארגון מיס תבל הכחישה שמועה זו.
ב-1998 החלה להופיע בתפקיד הראשי באופרת הסבון הפופולרית "סמנתה", ועל תפקידה זכתה בפרס בספרד ובניו יורק.
ב-1999 הוציאה את אלבומה הנקרא “Alicia En El Pais De Las Maravillas”.
ב-2001 שיחקה תפקיד משני בטלנובלה "סוד האהבה".
בשנים 2004–2005 הופיעה בפרסומות רבות לטלוויזיה וקידמה מוצרי דיאטה שונים.
ב-2005 השתתפה בגרסה הספרדית של תוכנית המציאות "החווה".
ב-2006 הופיעה בתוכנית מציאות במקסיקו, באותה שנה הופיעה בגיליון של הגרסה המקסיקנית של מגזין "פלייבוי", ובכך נהייתה מיס תבל הראשונה שהצטלמה בעירום לפלייבוי.
בשנת 2007 גילמה את דיאנה בסדרת הפשע המקסיקנית "הפנתר", אודות איש צעיר אשר נלחם בפשע במקסיקו סיטי.
חיים אישיים.
בשנת 2008 ילדה את בתה. במאי 2016 קיבלה אזרחות אמריקאית.
במהלך מערכת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 הזכירה המועמדת הדמוקרטית, הילרי קלינטון כיצד בייש המועמד הרפובליקני, דונלד טראמפ, את מצ'אדו, וכינה אותה "מיס פיגי" (בעקבות עלייתה במשקל) ו"מיס עוזרת בית" (בעקבות מוצאה מדרום אמריקה).
דגנית (פירושונים)
שבתי זוסמן
רבי שבתי זוסמן הכהן היה רב בפולין ובהולנד, מחבר הספרים מאיר נתיב ועמודי כסף.
ביוגרפיה.
נולד לרבי אליעזר זוסמן נכדו של רבי מאיר כ"ץ, אביו של בעל הש"ך. כפי הנראה בצ'חנוביץ שבפולין שם גם כיהן ברבנות.
משנת תקל"א עד תקל"ב שימש ברבנות בסוקולוב שבפולין, ואחר כך בלייוורדן שבהולנד.
נפטר בעיירה שדליץ.
יצירותיו.
החיבור "מאיר נתיב" (ג׳ חלקים, אלטונא תקנ"ג-תקס"ב) נדפס בחייו הוא ציונים לכל הלכות הש"ס המבוארות ברש"י ובתוספות במקומות ובמסכתות אחרות, וכן הוספות ל"מסורת הש"ס". החיבור הודפס בשנית בתלמוד בבלי דפוס זיטאמיר אך לא בדפוס וילנא. וכן נדפס במספר מהדורות חדשות של הש"ס.
ספרו בהלכה "עמודי כסף" על דיני נדה וטריפות ושו"ת, נדפס על ידי נכדו משה ישראל בווארשה תרמ"ד.
נמל התעופה הבינלאומי דאלס
שדה התעופה הבינלאומי דלס
שבתי זוסמאן
שבתי זוסמן כ&quot;ץ
השושנה המקועקעת (סרט)
השושנה המקועקעת (באנגלית: The Rose Tattoo) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1955 המבוסס על מחזה בשם זהה מאת טנסי ויליאמס שהשתתף בכתיבת התסריט.
בתפקידים הראשיים מככבים אנה מניאני וברט לנקסטר. זה היה סרטה הראשון של מניאני בהוליווד. היא הייתה מועמדת לשחק במחזה הזה בברודוויי אך דחתה את ההצעה בגלל חוסר שליטה טובה באנגלית.
העלילה מתרחשת בשכונה של מהגרים סיציליאנים קשיי יום בלואיזיאנה. התסריט האנגלי משובץ בהרבה מילים ומשפטים באיטלקית.
הסרט זכה בשלושה פרסי אוסקר:
הסרט היה מועמד לחמישה פרסי אוסקר: על העריכה, התלבושות, העריכה והפסקול. מריסה פאוואן הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר אך הפסידה לג'ו ואן פליט (המשחקת בסרט זה) על משחקה בקדמת עדן אך זכתה בקטגוריה זו בפרס באפטא.
אנה מניאני זכתה בפרס גלובוס הזהב ובפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר.
כדי לקדם את הפצת הסרט חובר השיר "השושנה המקועקעת" שלא מופיע בסרט. השיר הפך ללהיט בביצוע של פרי קומו.
תקציר העלילה.
סרפינה דלה רוזה (אנה מניאני) היא תופרת הגרה עם בעלה רוזריו ובתה רוזה (מריסה פאוואן) בשכונת מהגרים איטלקיים מסיציליה. בעלה עובד כנהג משאית המעביר מטעני בננות שמתחתם סחורה אסורה (סמים?). סרפינה מעריצה את בעלה שיש על עור חזהו קעקוע של שושנה (ליתר דיוק - ורד). היא לא יודעת שיש לו מאהבת בהסתר. באחד הלילות הוא פורץ מחסום משטרתי, נורה ונשרף במשאית. סרפינה מבקשת לשרוף את גופתו החרוכה בניגוד לעמדת הכומר, ושמה את כד האפר בחדרה.
סרפינה נכנסת למצב של אבל פתולוגי, מזניחה את עצמה ובגדיה ומתעמתת באופן קבוע עם בתה המתבגרת רוזה. כשרוזה מציגה בפניה את חברה ג'ק האנטר המשרת כמלח בצי היא מכריחה אותו להישבע לפני פסל המדונה שלא חילל את תומתה ורק אז היא מרשה לו לנשק את ידה.
המצב משתנה כאשר נכנסת לביתה לקוחה בשם בייסי (ג'ו ואן פליט) ובלהט הוויכוח שמתפתח ביניהן היא מטיחה בה שלבעלה הייתה מאהבת וכי רבים יודעים מזה. סרפינה ההמומה מתקשה להאמין שבעלה המנוח בגד בה. היא ממהרת לכומר ומבקשת שייגלה לה אם בעלה התוודה בפניו על כך. הכומר מסרב לגלות לה והיא מתנפלת עליו. נשות השכונה מתנפלות עליה וגבר בשם אלוורו (ברט לנקסטר) מחלץ אותה ומביאה לביתה.
אלוורו הוא נהג משאית רווק, הוא מנסה לחזר אחרי סרפינה אבל היא מסרבת מתוך כבוד לבעלה המנוח. הוא מבקש להרשים אותה על ידי קעקוע של שושנה על חזהו אבל סרפינה נרתעת מזה. הוא לוקח אותה למועדון בו נהג בעלה לבלות והיא מתעמתת עם המאהבת שלו. כשהמאהבת חושפת את חזה ומראה שגם לה יש קעקוע של שושנה כאות אהבתה לרוזריו מתנפלת עליה סרפינה ואלוורו מפריד ביניהן.
אלוורו מחזיר אותה הביתה שם היא מנפצת את כד האפר של בעלה. היא קובעת עם אלוורו שיבוא אליה בהסתר בלילה. אלוורו מגיע שיכור ולא מסוגל לעשות דבר אלא לישון. למחרת הוא קם מטושטש, מגיע למיטתה של רוזה שהוא מזהה כסרפינה. לקול צעקותיה של רוזה מגיעה סרפינה ומגרשת אותו.
רוזה מחליטה להתחתן עם ג'ק לפני שיחזור לצי. הם עוזבים את הבית, רק אז מקבלת סרפינה את אלוורו לביתה.
ועידת פיאצ'נצה
ועידת פיאצ'נצה הייתה ועידה כנסייתית שנערכה בין ה-1 ל-7 במרץ בשנת 1095 בעיר פיאצ'נצה שבצפון איטליה. בראשות הוועידה עמד האפיפיור אורבנוס השני, והיא הקדימה את ועידת קלרמון שבה הוא קרא ליציאה למסעות הצלב.
לא שרדו עדויות רבות אודות שהתרחש בה, אך הוועידה מפורסמת בכך שהגיעו אליה שגרירים מטעם הקיסר הביזנטי, אלכסיוס הראשון, וביקשו מהאפיפיור לשלוח סיוע מזרחה, נגד הסלג'וקים. מלבד זאת, בוועידה גם הייתה חקיקה כנסייתית נרחבת, שעליה הסתמך האפיפיור אורבנוס בהמשך שלטונו, וכמוהו הכנסייה בכללה, לאורך ימי הביניים.
ארגון ומשתתפים.
על פי ההערכות, במהלך כהונתו יזם אורבנוס השני כעשר מועצות כנסייתיות. פיאצ'נצה הייתה הרביעית שבהן, ונערכה כשנתיים אחרי ועידת Troia שקדמה לה. הוועידה נפתחה ביום חמישי 1 במרץ בעיר פיאצ'נצה שבצפון איטליה, ועל פי ההערכות היא ככל הנראה נמשכה עד ה-7 באותו החודש. לפי כתובים ששרדו מהתקופה, ניתן לדעת בוודאות כי היא נגמרה לפני ה-16 במרץ.
בסוף שנת 1094 ביסס האפיפיור אורבנוס השני את שליטתו בכל אזור איטליה. הוא עבר מרומא וסביבתה לצפון איטליה וביקר בפיזה, בפיסטויה ובפירנצה. עם ביסוס מעמדו קרא האפיפיור לכינוס ועידה כנסייתית בפתח השנה החדשה (1095), והתלבט היכן יערוך אותה. בתחילה הוא תכנן לערוך ועידה בפברואר 1095 באזור טוסקנה או לומברדיה. על פי כתובים ששרדו מהתקופה, בדמות מכתבים של בישופי ריימס ואראס אודות הזמנה לוועידה, לא ברור מתי נבחרה פיאצ'נצה כמקום האספה. ידוע שב-18 בפברואר האפיפיור עדיין שהה בקרמונה שבמחוז לומברדיה.
משתתפי הוועידה הגיעו מאיטליה וגם ממקומות הנמצאים צפונית לאלפים, כולל גרמניה. לפי הכרוניקאי ברנולד הוזמנו להתכנסות בישופים מאיטליה, מבורגונדי, מצרפת, מאלמניה, מבוואריה, וממדינות נוספות, ולאזור הוועידה הגיעו כ-4,000 כמרים ועוד כ-30,000 משתתפים שאינם אנשי דת. ככל הנראה מדובר בהערכה מוגזמת מצדו. על פי הערכות שונות, בתקופת ההתכנסות חיו בפיאצ'נצה בין 8,000 ל-9,000 בני אדם, ולא ברור אם העיר יכלה להכיל מספר כה גדול של אורחים. מלבד האזרחים הפשוטים והכמרים הגיעו לוועידה קרדינלים, ארכיבישופים, בישופים ונזירים.
הנוכחים בוועידה היוו עדות לכך שיוקרתו של האפיפיור עלתה באותה התקופה. בין השאר נכחה בוועדה פרקסדה (Praxeda), רעייתו המודחת של היינריך הרביעי, מלך גרמניה וקיסר האימפריה הרומית, שהאשימה את בעלה בשערוריות שונות. מלך צרפת, פיליפ הראשון, שלח נציגים מטעמו כדי לטעון נגד נידויו מהכנסייה, נידוי שנכפה עליו שנה קודם לכן בשל גירושיו. ואילו המלך פטר מאראגון הפך במהלך ההתכנסות לווסל של האפיפיור והתחייב לשלם לו מנחה שנתית.
האורחים החשובים מכול היו נציגי קונסטנטינופול, שבאו עם בקשה מקיסר ביזנטיון לאפיפיור – לשלוח כוחות להגנת הכנסייה המזרחית, מאחר ששליטתם של ה"פגאניים", כלומר הסלג'וקים, מגיעה כמעט עד לחומות העיר והנוצרים נתונים בסכנה.
התרחשויות בוועידה.
ההתכנסויות ביום הראשון וביום השלישי של הוועידה התרחשו בשדה פתוח, כיוון שלא נמצאה כנסייה שגודלה יאפשר להכיל את הקהל כולו. לא ידוע היכן התקיימו המושבים האחרים, וככל הנראה הם התקיימו בכנסיות שונות ברחבי העיר. ידוע כי האפיפיור נשא את דבריו בשדה פתוח.
הנושא המרכזי שנידון בוועידה היה הנושא הדתי (האקלזיאסטי - ecclesiastical), ובעיקר תכנון צעדים לקידום הרפורמה הגרגוריאנית וגינוי של ה"סכיזמטיים". במהלך הדיונים הוסדרו ענייני כנסייה שונים, ביניהם הכנסתם של כמרים שמונו לתפקידם על ידי אישים שעסקו בסימוניה תחת כנפי הכנסייה.