בפברואר 1933 הוזמן על ידי שחקנה לשעבר של אספניול, קבוצה מהעיר ברצלונה שבספרד, למבחנים בקבוצה. הוא שיחק במדי אספניול לתקופה קצרה, אך העדיף לשחק במדי הקבוצה הבכירה בעיר, ברצלונה, ותוך זמן קצר חתם על חוזה ל-3 שנים בברצלונה. ב-18 במאי ערך את הופעת הבכורה במדי הקבוצה, במשחק נגד טנריפה. מוררה הבקיע צמד וברצלונה ניצחה 3:1. את הופעת הבכורה בליגה הספרדית ערך בהפסד 7:3 לריאל אוביידו ב-5 בנובמבר. במחזור שלאחר מכן, בדרבי של ברצלונה נגד קבוצתו הקודמת אספניול, הבקיע צמד ועזר לקבוצתו להביס את יריבתה 5:0. בקלאסיקו נגד ריאל מדריד ב-26 בנובמבר הכניע את השוער ריקרדו זאמורה והבקיע את שערה היחיד של ברצלונה, שהפסידה 2:1 באצטדיונה הביתי. ברצלונה התקשתה בליגה בעונה זו, עונת 1933/1934, וסיימה במקום ה-9 ולפני האחרון, כשמוררה תורם 9 שערים ב-17 משחקי ליגה בהם שותף. למרות זאת, היה חלק בזכייתה באליפות קטלוניה, עם 3 שערים ב-6 הופעות. בגביע הספרדי הבקיע 4 שערים, מתוכם צמד לרשתה של סביליה בשמינית הגמר, והוא סייע לברצלונה להגיע לרבע הגמר.
עונת 1934/1935 גם היא הייתה מוצלחת עבור מוררה, אם כי הוא הבקיע רק שני שערים בליגה, שניהם במשחקים נגד ראסינג סנטנדר, במהלך 7 הופעות אותן ערך. ברצלונה התקדמה והגיעה למקום ה-6 בסיום העונה. הוא עזר לברצלונה לזכות באליפות קטלוניה נוספת בכך שהבקיע 6 שערים ב-10 משחקים בהם לקח חלק. בגביע בעונה זו הצליח להבקיע רק שער אחד, בשמינית הגמר נגד ספורטינג חיחון, אך לא הצליח לעזור לקבוצתו לגבור על לבאנטה ברבע הגמר. בסך הכול, במשך שנתיים בברצלונה, השתתף במדיה ב-76 משחקים, בהם הבקיע 68 פעמים. בזמן תקופתו בברצלונה הזדהה עם קטלוניה ואף ייצג את חבל הארץ במשחקי הנבחרת שלה. מהישגי השיא שלו בקריירה ניתן למנות את שני משחקיו מול : בראשון עם נבחרת קטלוניה, בו ניצחה קטלוניה 2:1 ומוררה הבקיע את שער הניצחון, והשני עם ברצלונה, בו הבקיע צמד בניצחון 2:1. למרות התנגדות אוהדי ברצלונה, הועבר מוררה להרקולס, שאך עלתה לליגה הראשונה. הוא שיחק שם במשך שנה אחת, בה עזר לקבוצה להגיע למקום ה-6, בשוויון נקודות עם ברצלונה שבמקום ה-6, תוך שהוא מבקיע 9 שערים ב-18 משחקי ליגה בהם שותף.
בשל פרוץ מלחמת האזרחים הספרדית ב-1936 ניסה לחזור לארץ מולדתו, קוסטה ריקה. אולם, המלחמה שיבשה את פעילות הבנקים והוא לא היה יכול למשוך את כספו, ומעט המזומן שהיה לו היה בכספת שאבדה. בשל מצבו הכספי הרעוע, נסע לצרפת, שם שיחק זמן קצר במדי לה הבר, לפני שהצליח להרוויח מספיק כסף כדי לחזור לאמריקה בנובמבר 1936. הוא הצטרף לקבוצת נעוריו אלחואלנסה ושב להוביל את הקבוצה להצלחות רבות. ב-1939 זכה עם אלחואלנסה באליפות נוספת, כשהוא כובש שלושער במחזור האחרון נגד ארדיאנו ופעם נוספת מסיים כמלך שערי הליגה, עם 23 שערים. ב-1941 זכה באליפות מבלי שהקבוצה תפסיד אף משחק. ב-1945, הפעם כשחקן-מאמן, היה שותף לזכייה רביעית ואחרונה באליפות. את משחקו האחרון כמקצוען ערך ב-6 באפריל 1947 מול מוניסיפל לימה.
קריירת נבחרות.
מוררה השתתף עם במשחקים של הקריביים ומרכז באמריקה ב-1938. בטורניר זה הבקיע 4 שערים ב-5 משחקים, כולל צמד בניצחון 7:0 על ועזר לנבחרתו לסיים במקום השני, אחרי .
לאחר הפרישה.
לאחר פרישתו מכדורגל נבחר לרשות המחוקקת של קוסטה ריקה כנציג מחוז אלחואלה, תפקיד אותו מילא בין 1958 ל-1962. בהמשך גם נבחר לראש העיר של אחואלה, ובין 1966 ל-1970 היה מושל המחוז. ב-19 במרץ 1970 שונה שם האצטדיון של אלחואלנסה לשם "אצטדיון אלחנדרו מוררה סוטו", כהכרה בתרומתו הרבה למועדון.
חיים אישיים.
למוררה 4 אחיות ואח. הוא נישא לחוליה פצ'קו פרס ב-1937, ולזוג נולדה בת. ב-26 במרץ 1995, בגיל 85, נפטר כתוצאה מטרשת עורקים וזיהום בכליה.
הפיגוע בקו 26
הפיגוע בקו 26 היה פיגוע התאבדות שאירע ב-21 באוגוסט 1995 באוטובוס קו 26 בשכונת רמת אשכול בירושלים. 5 נהרגו ויותר ממאה נפצעו. חמאס נטל אחריות לפיגוע.
הפיגוע.
ב-21 באוגוסט 1995, בשעה 7:57, פוצץ עצמו מחבל מתאבד באוטובוס אגד בקו 26 שיצא משכונת רמת שרת. כשעבר האוטובוס בשדרות לוי אשכול ליד בית הספר רנה קסין בשכונת רמת אשכול בירושלים אירע פיצוץ בחלקו האחורי של האוטובוס, בדיוק כאשר אוטובוס אחר, בקו 9, עקף את האוטובוס בקו 26, מיד לאחר שחלפו האוטובוסים על פני צומת קרל נטר לכיוון מזרח.
בכמה הודעות, חלקן סותרות זו את זו, נטלו גדודי עז א-דין אל-קסאם את האחריות לפיגוע. גורמי ביטחון ישראלים העריכו כי מאחורי הפיגוע עמד "המהנדס" יחיא עיאש.
ההרוגים בפיגוע.
נעם איזנמן.
נולד ברמת גן ב-14 בדצמבר 1960.
למד בבי"ס יסודי "מורדי הגטאות" ואחריו למד כימיה בתיכון ביפו.
שירת בצה"ל כחובש קרבי בגדוד 601 של ההנדסה הקרבית ובתפקיד זה שירת גם במילואים במלחמת לבנון הראשונה.
לאחר שחרורו מצה"ל המשיך בלימודיו בכימיה לתארים ראשון ושני באוניברסיטה העברית בירושלים ולאחר לימודיו התגייס למשטרת ישראל ושירת בדרגת רב פקד במעבדה האנליטית (סמים) במחלקה לזיהוי פלילי במטה הארצי בירושלים.
בעת הפיגוע היה בדרכו מביתו למקום עבודתו.
הניח אישה - עינת, בתו של מרדכי פרידמן, שנפל במלחמת ששת הימים בקרב על ירושלים ועוטר בעיטור הגבורה ושני ילדים - תמר, בת חמש ועפר, בן חצי שנה.
הובא למנוחות בחלקת המשטרה בהר הרצל.
ג'ון (ג'וני) דווני (אדלשטיין).
נולדה בסן פרנסיסקו, קליפורניה, בארצות הברית ב-17 באוגוסט 1948 כבת בכורה בין ארבע בנות, בבית ששם דגש על ציונות וערכים יהודיים. הושפעה מסיפורי סבתה, שרוב בני משפחתה נספו בשואה. הייתה מחנכת ומורה להיסטוריה וליהדות בבית ספר בקונטיקט ויסדה בו תוכנית לימודי בר מצווה, שכללה ביקור בישראל.
כחודש לפני מותה, הגיעה ארצה לשנת לימודי יהדות באוניברסיטה העברית, אליה נסעה באוטובוס בקו 9, שנסע לצד קו 26. הייתה גרושה ואם לבת יחידה, מיה, בת 18. הובאה למנוחות בירושלים. לזכרה הוקמה קרן שמטרתה להמשיך את פעילותה ולהביא בני נוער ארצה לביקור מדי שנה.
רבקה (ריקי) כהן.
נולדה בירושלים ב-16 באוקטובר 1969, למדה בבית הספר היסודי יונתן נתניהו בשכונת רמות והמשיכה לתיכון בקיבוץ ניר אליהו כילדת חוץ.
שירתה בצה"ל כמדריכת נוער בפיקוד מרכז. בתום שירותה הצבאי נישאה, סיימה את המכללה לחינוך ע"ש דוד ילין ועסקה בהוראה. היא טופלה בבית החולים הדסה הר הצופים בשל בעיות פוריות, לימים החליטה להתנדב שם ובדרכה לשם אירע הפיגוע. הייתה בת 26 במותה, הותירה בעל, יצחק כהן, הורים ושבעה אחים. הובאה למנוחות בבית העלמין בגבעת שאול. לזכרה נתרמו פרוכות, הוכנס ספר הפטרה לבית הכנסת, מדי שנה נקנים לזכרה סידורי תפילה וספרי תהילים ומחולקים לישיבות ופרס על שמה הוענק בכינוס השנתי של האגודה לחקר הפוריות. מדי שנה, ביום הולדתה, נערך טורניר כדורגל של תלמידי בתי ספר לזכרה.
יונה מלינה.
נולד בשווייץ ב-31 במרץ 1966 וגדל בה. בגיל 19 נשלח לטיפולים בים המלח ואז החל הקשר שלו לישראל ומאז הגיע כתייר וכמתנדב לקיבוץ עין גדי, עד שהחליט, ב-1995, לעלות לארץ, להשתקע בירושלים וללמוד במכון מאיר. הוא גם החליף את שמו המקורי פיטר, לשם יונה.
הוא היה הפצוע הקשה ביותר בפיגוע, הפך למשותק בכל גופו, ובמשך קרוב לעשר שנים נאבק על חייו.
כעבור זמן קצר הועבר לשווייץ, כשהוא מחוסר הכרה ומונשם. כששב להכרתו ביקש לחזור לישראל ובשנת 1997 אושפז בבית החולים שיבא בתל השומר. אחרי זמן מה ביקש להמשיך את חייו בביתו במסגרת טיפול סיעודי עד שבתחילת שנת 2005 לקה בדלקת קשה וב-30 במאי, כתשע שנים וחצי לאחר שנפצע, נפטר בגיל 39 והובא למנוחות בבית העלמין בגבעת שאול.
חנה נאה.
נולדה בירושלים ב-29 בספטמבר 1951 למשפחה ירושלמית דתית ותיקה, למדה בבית הספר העממי שפיצר ובתיכון חורב. הייתה חברה בתנועת הנוער עזרא.
לאחר התיכון למדה במכללה לבנות בירושלים, התמחתה בלשון ובתנ"ך, סיימה תואר ראשון בהצטיינות ואחריו החלה ללמד בתיכון במושב שפיר.
אחרי שנישאה המשיכה ללמד בשני בתי ספר ובמקביל למדה באוניברסיטה לתואר שני בלשון. לימים חזרה לירושלים ועשתה הסבה מקצועית לעבודה סוציאלית.
בנוסף, עסקה באמנות ובמלאכת-יד, הייתה בעלת לב רחב ונדיב וסייעה רבות לאנשים בשקט ובצנעה. כשהייתה בדרכה לקורס קיץ באנגלית בשלוחת האוניברסיטה בהר הצופים, נהרגה בפיגוע.
הותירה בעל, בן-ציון נאה ושלוש בנות: אהובה, עדי ובתיה. הובאה למנוחת עולמים בבית העלמין בהר המנוחות.
מבצעי הפיגוע.
הפיגוע תוכנן על ידי עבד אל-מג'יד דודין, ראש הזרוע הצבאית של חמאס בדרום הר חברון, זה גייס את סופיאן צביח, המחבל המתאבד. דודין, שהיה אחראי גם לפיגוע בקו 20 ברמת גן היה כלוא בידי כוחות הביטחון הפלסטינים ביריחו משך כמה שנים עד פרוץ אינתיפאדת אל-אקצה, אז שוחרר וחזר להיות ממפקדי הזרוע הצבאית של חמאס. בסוף שנות התשעים הרס צה"ל את ביתו. הוא עצמו נהרג על ידי לוחמי ימ"מ 14 שנים מאוחר יותר ליד הכפר דיר אל עסל א-תחתא.
מר (פירושונים)
בן בן יאיר
בן בן יאיר (נולד ב-23 בדצמבר 1992) הוא כדורגלן ישראלי, המשחק בהפועל בני לוד בעמדת הקיצוני.
קריירה.
בן יאיר התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של מכבי מודיעין ובגיל 15 עבר למחלקת הנוער של מכבי תל אביב. ב-19 באוגוסט 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 0-0 נגד בני סכנין במסגרת גביע הטוטו. ב-27 באוגוסט 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל בניצחון 1–2 נגד מכבי חיפה.