מקובל כי הוראה בין תחומית טומנת בחובה יתרונות רבים בשל קרבתה למציאות המורכבת (שאינה בנויה מדיסציפלינות) וכן לאופן האינטואיטיבי בו תלמידים לומדים בחיים עצמם - למידה הוליסטית ולא תחומית. כמו כן, ניכרים יתרונות רבים ללומד בשל ריבוי הזיקות התוכניות ומגוון כישורי החשיבה המתאפשר לפתח בהוראה בינתחומית. אינטגרטיביות נחשבת למאפיין מהותי של חינוך הומניסטי - שייעודו טיפוח יחס לאדם כמטרה תוך הכרת ריבוי פניו, מגוון יצירותיו ומורכבותו האנושית.בתחום ארגון הלמידה ותוכניות הלימודים מושג יתרון טכני-חינוכי: קיבוץ מספר "מקצועות" הוראה בידי מורה אחת או מורה אחד - עניין המאפשר יותר שעות של קשר משמעותי עם התלמידים.
אתגרים של הוראה בינתחומית.
יישום של הוראה בינתחומית מעורר אתגרים ושאלות אודות מטרות תהליך הלמידה הבינתחומית, דרכי הפעולה, דרכי ההערכה, הכשרת המורים והאמצעים השונים הנדרשים בשכבות הגיל השונות.
בתהליכי פיתוח ולימוד בינתחומיים עשויים המורים למצוא עצמם מחוץ ל"אזור הנוחות שלהם", בעיקר נוכח תהליך ההכשרה התחומי באקדמיות.
הוראה בין תחומית מחייבת סביבה ארגונית הולמת ובעיקר אוטונומיה נרחבת לצוות המורים ולבתי הספר, שכן מדובר בגמישות המתחייבת לפיתוח ייחודי של צוות מורים, המחייב בפועל הגמשת שעות, ולרוב ערבוב בין "מקצועות" הנלמדים בבית הספר. במשרד החינוך הישראלי-הממלכתי האתגר כולל גם פיקוח של מפמ"רים (מפקחים מרכזים) שונים הכפופים לוועדות מקצוע שונות.
חינוך הומניסטי כולל באופן מובנה ביקורת ודפוסי הוראה אינטגרטיבית (על תחומית) המחייבת היקף של ידע וריבוי זיקות ולפיכך נחשבת גישה זו גם כאליטיסטית, שכן פירוש כל זאת - התערות תרבותית משמעותית.
הוראה בינתחומית בישראל.
עליית העיסוק בבינתחומיות היא במידה רבה תגובה לתהליכי הדיסציפלינאריות של העשורים האחרונים:
שורשי מערכת החינוך הישראלית בזרמי חינוך אידאולוגיים שאוחדו בשנת 1953, אך השפעתם ניכרה עדיין בעשורים הראשונים לקיומה. תקופה זו התאפיינה בחינוך לאומי והומניסטי (עליו השפיעו הוגים כמו "אחד העם"), אשר כלל בין השאר טיפוח עמלנות ובעיקר עיצוב אישיות הלומד - עניינים אינטגרטיביים מטבעם. ראו להוסיף לכך כי רוב תלמידי ישראל למדו ב"בתי ספר עממיים" (עד כיתה ח) ואילו החינוך ה"עיוני" והתיכוני בכלל ניתן בתקופה זו בעיקר לאליטות. עד שנות ה-70 של המאה העשרים עמדו בחזית הפיתוח החינוכי ה"סמינרים למורים", אך מעמדם התערער עם האקדמיזציה בתהליך ההכשרה להוראה, ובהדרגה הושפעו גם תוכניות הלימודים מהמבנה הדיסציפלינארי באקדמיה, בעיקר עם השתלבות אקדמאים בכירים ב"ועדות המקצוע" שהוקמו במשרד החינוך לכל תחום הוראה. לכך יש להוסיף גם את השפעתם של חוקרי חינוך אמריקאים מובילים על מקבלי החלטות בישראל.
משנות ה-90 של המאה ה-20 עולה בישראל העיסוק בהוראה בינתחומית מתוך המלצותיהן של שלוש ועדות תוכן שונות: בתחום המדעים - ועדת הררי (1992), בתחום לימודי היהדות - ועדת שנהר (1994), ובתחומי האזרחות - ועדת קרמניצר (1996).
בשנת 1997 סיכם משרד החינוך עבודת מטה שהתקיימה בפורום מיוחד (תחת אחריות המזכירות הפדגוגית) לבחינת ההוראה הבינתחומית. מלבד אלה, עולה הקריאה להוראה בינתחומית במגוון רפורמות פדגוגיות מוצעות, כגון "למידה משמעותית" שכללה המלצה על "אישכול" מקצועות שונים וכן בפרסומי משרד החינוך.
ג'ק הייג
ג'ק הייג (באנגלית: Jack Haig; נולד ב-6 בספטמבר 1993) הוא רוכב אופני כביש אוסטרלי בקבוצת בחריין–ויקטוריוס.
ביוגרפיה.
נולד בסאות'פורט. ב-2014 התחרה תחת קבוצת Huon Salmon–Genesys Wealth Advisers החובבנית, הוא התחרה במדי בטור דאון אנדר וסיים במקום ה-17 הכללי, שהספיק לו בשביל לנצח את קטגוריית הרוכב הצעיר במרוץ. לאחר מכן בלט בעוד במרוץ קטעים, הראלד סאן טור, כשסיים שלישי כללי, 11 שניות מסיימון קלארק המנצח. גם בטור דה קוריאה סיים הייג שלישי, 20 שניות מיו קארת'י המנצח. גם בטור אלזס בלט הייג עם מקום שני כללי וניצחון בקטגוריית הרוכב הצעיר. לאחר מכן המשיך להתחרות בצרפת, כשהתחרה בטור דה ל'אווניר, המרוץ היוקרתי ביותר לרוכבים עד גיל 23, 9:47 דקות אחרי מיגל אנחל לופס המנצח.
גם ב-2015 כבר סיים הייג במקום ה-16 בטור דאון אנדר. גם בטור דה ל'אווניר הצליח להתקדם משמעותית, כשסיים שני כללי, 1:09 דקות ממרק סולר המנצח. הייג בלט בשני הקטעים האחרונים במרוץ, כשסיים רביעי בקטע ה-6, 1:07 דקות מאליה גסבר המנצח, ושני בקטע ה-7, לאחר שהפסיד למאטווי ממיקין הרוסי בספרינט הסיום. באליפות העולם עד גיל 23 סיים במקום ה-13, לאחר שסיים בדבוקה של ארבעה רוכבים שהגיעה במקומות 10–13, 13 שניות מהמנצח קווין לאדנויי.
אוריקה גרין-אדג' (2016–2020).
ב-2016 הצטרף לאוריקה גרין-אדג', לאחר שב-2015 רכב כסטאז'ר בקבוצה החל מאוגוסט. הוא פתח את העונה במדינתו, אוסטרליה, וסיים חמישי בהראלד סאן טור, 1:14 דקות מכריס פרום המנצח. בן קבוצתו של הייג, דמיאן האוסון, סיים שלישי את המרוץ. בהמשך העונה התחרה ב. הייג בלט במרוץ כשסיים רביעי בקטע ה-1, 3 שניות מינס קקולר המנצח ושני בקטע ה-2, 36 שניות מריין טאראמיי המנצח, בשלב ההררי היחיד של המרוץ. בעקבות כך עלה הייג למקום השני הכללי של המרוץ, עליו שמר עד הסיום, כשהוא מפגר ב-1:42 דקות מטאראמיי המנצח. בנוסף לכך ניצח את קטגוריית הנקודות במרוץ וסיים שישי בקטגוריית ההרים. לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בגרנד טור, כשנבחר לוואלטה אספניה וסיים את המרוץ במקום ה-117, כשהוא מסייע לאסטבן צ'אבס, בן קבוצתו, לסיים שלישי.
גם ב-2017 בלט הייג בטור של סלובניה כשסיים שלישי כללי, 17 שניות מרפא מייקה המנצח. לאחר מכן התחרה ב והשיג בקטע השישי את הניצחון המקצועני הראשון שלו, לאחר בריחת יחיד מוצלחת. את המרוץ כולו סיים במקום השמיני, 57 שניות מדילן טונס המנצח. לאחר מכן נבחר שוב לוואלטה אספניה והפעם התבלט יותר במרוץ ואף הצליח להיכנס לעשירייה הראשונה בקטע השישי, כשסיים עשירי בפלוטון, 26 שניות מתומאש מרצ'ינסקי המנצח. את הוואלטה סיים הייג במקום ה-21 והשני מתוך קבוצתו, 1:04:48 דקות מכריס פרום המנצח. לאחר מכן סיים תשיעי בג'ירו דל'אמיליה, 33 שניות מוינצ'נצו ניבאלי המנצח.
ב-2018 ערך הופעת בכורה בג'ירו ד'איטליה, התוצאה הטובה ביותר שלו הייתה מקום 13 בספרינט רב משתתפים שהסתיים בניצחונו של סם בנט בקטע ה-21 והאחרון, והוא סיים את המרוץ במקום ה-36, כשהוא שימש כפועל של סיימון ייטס שהוביל את המרוץ מהקטע ה-6 עד הקטע ה-19. לאחר מכן התחרה בטור דה סוויס ושימש כמוביל קבוצתו, כשסיים במקום ה-13 הכללי, 3:29 דקות מריצ'י פורט המנצח. לאחר מכן התחרה ב, בתור הכנה לוואלטה אספניה, וסיים שלישי את המרוץ, 2:21 דקות מספ קוס המנצח. בוואלטה אספניה שימש הייג כפועל של סיימון ייטס וסייע לו לנצח את המרוץ, כשהוא עצמו סיים במקום ה-19 והשני מתוך קבוצתו אחרי ייטס.
ב-2019 ערך הייג את עונת הפריצה שלו. הוא פתח את העונה בספרד וסיים שביעי בוולטה אה ולנסיה, 33 שניות מיון איסאגירה המנצח. לאחר מכן התחרה גם בוואלטה אה אנדלוסיה וגם שם הצליח להיכנס לעשירייה הראשונה, כשסיים 1:08 דקות מיאקוב פוגלסן המנצח ובמקום השישי. בן קבוצתו של הייג, אדם ייטס, אחיו התאום של סיימון, סיים חמישי את המרוץ. לאחר מכן סיים לראשונה בחמישייה הראשונה במרוץ קטעים UCI World Tour, כשסיים רביעי את מרוץ פריז - ניס, כשהוא משמש כמוביל קבוצתו ומסיים בפער של 1:21 דקות מאיגן ברנל המנצח. לאחר מכן ערך התחרה גם בקריטריום דו דופינה, בקטע השביעי נכנס לקבוצת בריחה ששרדה עד הסיום ובשלב מסוים התנתקו מהקבוצה הוא ודילן ואן בארלה, אך בספרינט הסיום הפסיד לואן בארלה. בסופו של דבר סיים את הדופינה במקום ה-27, כשהוא מסיים רביעי בקטגוריית ההרים. יכולותו הטובה של הייג הובילה אותו להיבחר לראשונה לטור דה פראנס, אך לא בלט במרוץ וסיים אותו במקום ה-38 הכללי. לאחר מכן סיים במקום החמישי בטור של צ'כיה, 1:05 דקות מדריל אימפי המנצח. לאחר מכן התחרה בקלאסיקת ברטאן, גם היא בצרפת. כשנשארו 22.5 קילומטרים לסיום, עקב אחר התקפה של טיש בנוט וספ ואנמרקה והשלושה הגדילו בהדרגה את הפער שלהם על הפלוטון. כשנשארו 800 מטרים לסיום התקיף ואנמרקה את בנוט והייג וניצח את המרוץ, בעוד בנוט ניצח את הייג בספרינט על המקום השני והייג הסתפק במקום השלישי, 3 שניות אחרי ואנמרקה. לקראת סוף העונה התחרה במרוצים חד יומיים באיטליה, ובלט עם מקום שלישי בגראן פרמיו ברונו בגלי, שהסתיים בניצחונו של סוני קולברלי מתוך דבוקה של שישה רוכבים. הייג סיים את העונה במונומנט ג'ירו די לומברדיה, וסיים את המרוץ במקום השישי, 34 שניות מבאוקה מולמה המנצח.
ב-2020 פתח שוב את העונה בספרד, וסיים שני בוולטה אה ולנסיה, 6 שניות מטאדיי פוגאצ'אר המנצח, הייג סיים חמישי בקטע 2 ו-4, שבשניהם פוגאצ'אר ניצח. גם בוואלטה אה אנדלוסיה סיים הייג שני, 59 שניות מיאקוב פוגלסן המנצח. הייג בלט בכל קטעי המרוץ וסיים בתוך העשירייה הראשונה בכולם, ואף השיג בקטע הרביעי את הניצחון השני בקריירה שלו, לאחר שהקדים את פוגלסן ומיקל לנדה בספרינט הסיום בין שלושתם.
שפמנון תניני
שפמנון תניני (שם מדעי: Bagarius) הוא סוג של דג מסדרת השפמנונאים השייך למשפחת הסיסוריים. הוא חי בטבע בנהרות רחבים לאורך דרום אסיה מפקיסטן והודו לדרום-מזרח אסיה עד לאיי אינדונזיה. כיום כלולים בו ארבעה מינים.
מאפיינים.