הופעתה הראשונה של מקגונגל בסדרת הספרים נמצאת כבר בפרק הפתיחה של הספר הראשון, כאשר היא פוגשת את אלבוס דמבלדור בבית דודו ודודתו של הארי. כסגנית המנהל, מקגונגל היא חברת הצוות שמנהלת את טקס המיון בהוגוורטס. מקגונגל, בתפקידה כראש בית גריפינדור, מאוד מעוניינת בהצלחתה של קבוצת הקווידיץ' הביתית. בספר הראשון, לאחר שהיא מבחינה בכישורי התעופה של הארי, היא ממליצה שהוא ימלא את התפקיד של המחפש. מקגונגל ודמבלדור מחליטים לאשר להארי להחזיק מטאטא מרוץ, וזאת למרות שלתלמדי שנה ראשונה אסור בדרך כלל להביא מטאטא. בנוסף, הארי מוצא את הפרופסור מקונגל כמישהי שלא כדאי להסתבך איתה בצרות ברגע הראשון שהוא רואה אותה.
ספר שני עד ספר רביעי.
בספר השני תפקידה של מקגונגל קטן יותר, אך לקראת סוף הספר היא מתמנה למנהלת בפועל לאחר שדמבלדור מושעה מתפקידו. גם בספר השלישי יש למקגונגל תפקיד קטן יחסית. בספר הרביעי מקגונגל מודאגת מאוד מהשתתפותו של הארי בטורניר הקוסמים המשולש. בהמשך התירה לו להשתמש בכיתת שינויי הצורה כדי להתאמן לקראת המשימה השלישית.
הספר החמישי והספר השישי.
בספר החמישי, פרופסור מקגונגל מזהירה את הארי לא להתגרות בדולורס אמברידג', שעובדת בשביל משרד הקסמים. מאוחר יותר מתברר שמקגונגל ואמברידג' מתעבות אחת את השנייה, ובכך הן מייצגות את המחלוקת העזה השוררת בין משרד הקסמים ובין מסדר עוף החול והעומד בראשו, אלבוס דמבלדור. כאשר אמברידג' ומספר הילאים ממשרד הקסמים ניסו לעצור את רובאוס האגריד ולקחת אותו לאזקבאן, מקגונגל ניסתה לעצור אותם, אך הותקפה על ידם כאשר נשלחו לעברה ארבעה כישופים משתקים במקביל. היא נלקחה מבית הספר אל בית החולים על שם הקדוש מנגו, וחזרה להוגוורטס זמן מה לאחר הקרב במשרד הקסמים, ואף הביעה צער שלא יכלה לרוץ אחרי אמברידג' כאשר זו נמלטה מהוגוורטס ומפיבס שרדף אחריה. מאדאם פומפרי, אחות בית הספר הוגוורטס, מעידה על כוחה המרשים ועל כישוריה כמכשפה, ומציינת כי "כאילו שמישהו מהם [דולורס אמברידג' וההילאים] היה יכול לשתק את מינרווה מקגונגל בקרב פנים מול פנים לאור היום! פחדנות, זה מה שזה... פחדנות מתועבת".
בספר השישי היא מופיעה פחות, אך כשדמבלדור מת היא הופכת למחליפה שלו ואף מנסה להשיג מידע מהארי על הניסיון שלו ושל דמבלדור למצוא הורקרוקסים, אך ללא הועיל.
הספר השביעי.
בספר השביעי מתברר כי הפרופסור מקגונגל איננה המנהלת של הוגוורטס, והיא חוזרת לתפקיד המורה לשינויי צורה (לאחר שבמשך תקופה קצרה בסוף הספר השישי הייתה המנהלת בפועל). המנהל החדש של הוגוורטס הוא סוורוס סנייפ, שמונה על ידי משרד הקסמים הפועל לפי הוראותיו של וולדמורט.
לקראת סוף הספר, הארי, רון והרמיוני מגיעים להוגוורטס כדי לחפש את אחד ההורקרוקסים האבודים. לאחר שכמעט ונתפס על ידי אמיקוס קארו, אוכל המוות שמלמד את מקצוע אומנויות האופל, מקגונגל מסייעת להם להתגבר עליו. במהלך האירועים הללו קארו יורק בפניה והארי מטיל עליו את קללת הקרושיאטוס. לאחר מכן מקגונגל נלחמת בסוורוס סנייפ וגורמת לו לברוח מבית הספר, בסיועו של פרופסור פליטיק וצוות המורים. בשעות שלאחר מכן היא מארגנת את כוחות ההגנה על הוגוורטס ואף נלחמת בעצמה בוולדמורט.
בספר "מעשיות בידל הפייטן" נכתב שמינרווה מקגונגל היא מנהלת בית הספר הוגוורטס לאחר אירועי הספר השביעי, כצפוי לאור תפקידה כממלאת מקומו של אלבוס דמבלדור.
שמה.
המקור של שמה הפרטי הוא ממינרווה, אלת החוכמה הרומית. בדומה אליה, פרופסור מקגונגל גם אמיצה וגם חכמה. תכונות אלה גרמו בילדותה למצנפת המיון כמעט לשייך את מקגונגל לבית רייבנקלו. המקור של שם משפחתה הוא בשמו של המשורר הסקוטי בן המאה ה-19, ויליאם טופז מקגונגל, ששמו היה למשל ולשנינה כמשורר גרוע.
בסרטים.
בסדרת הסרטים המבוססת על ספרי הארי פוטר, מקגונגל מגולמת על ידי השחקנית מגי סמית' ומדבבת אותה בגרסה העברית השחקנית רבקה מיכאלי. במהלך צילומי הסרט השישי חלתה סמית' בסרטן השד, ונאלצה לחבוש פאה במשך כל הצילומים. לאחר מכן הודיעה כי החלימה מהמחלה.
בסרט הפריקוול - , השחקנית פיונה גלסקוט מגלמת את מקגונגל הצעירה, למרות שעל פי ספרי הארי פוטר פרופסור מקגונגל נולדה בשנת 1935, זאת בניגוד לעובדה שעלילת הסרט מתרחשת בשנת 1927.
דאג המרשלד
דאג היילמאר אגנה קרל המרכלד, או המרשלד (בשוודית: Dag Hammarskjöld ; 29 ביולי 1905 – 18 בספטמבר 1961) היה דיפלומט שוודי, והמזכיר הכללי הנבחר השני של האו"ם, מאפריל 1953 עד למותו בתאונה אווירית בשנת 1961.
תחילת דרכו.
דאג המרשלד נולד בעיר ינשפינג שבדרום שוודיה, והתגורר באופסלה במשך רוב ילדותו. הוא היה הצעיר מארבעת בניהם של ראש ממשלת שוודיה יילמאר המרשלד ואגנס אלמקוויסט. משפחתו שירתה את הכתר השוודי מאז המאה ה-17.
הוא למד לתואר ראשון במשפטים ותואר שני בכלכלה באוניברסיטת אופסלה. עם סיום לימודיו העתיק את מקום מגוריו לסטוקהולם. ב-1933 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת סטוקהולם. התזה שלו עסקה במחזור העסקים.
קריירה.
מ-1930 עד 1934 שימש המרשלד מזכיר של ועדה ממשלתית שעסקה באבטלה, וב-1936 החל לעבוד כמזכיר בבנק המרכזי של שוודיה. הוא התקדם במהרה בסולם הדרגות, וב-1941 היה לנגיד הבנק, תפקיד אותו מילא עד 1948.
בראשית 1945 מונה ליועץ כלכלי של הקבינט. במסגרת זו עסק בתאום המאמץ הממשלתי להקלת המצוקה הכלכלית בעידן שלאחר מלחמת העולם השנייה.
ב-1947 הצטרף למשרד החוץ של ארצו וב-1949 התמנה למזכיר המדינה לענייני חוץ. הוא היה חבר במשלחת לוועידה הפריסאית שבה נוסדה תוכנית מרשל. ב-1948 שב לפריס כדי להשתתף בייסודו של הארגון לשיתוף פעולה כלכלי אירופאי (אשר נקרא בהמשך ה-OECD). ב-1950 עמד בראש המשלחת השוודית ל-UNISCAN (ארגון לשיתוף פעולה כלכלי בין שוודיה, דנמרק, נורווגיה ובריטניה).
ב-1951 התמנה לשר בלי תיק ושימש בפועל כסגן שר החוץ. הוא מעולם לא הצטרף למפלגה פוליטית אך שירת בקבינט שהיה ברובו סוציאל-דמוקרטי.
ב-20 בדצמבר 1954, לאחר מותו של אביו, העניקו לו חברי האקדמיה השוודית את המקום שפינה האב במוסד המלכותי היוקרתי.
פרק האומות המאוחדות בקריירה שלו החל ב-1951, כאשר התמנה לסגן יושב ראש המשלחת השוודית לעצרת הכללית של הארגון. ב-1952 התקדם לתפקיד יושב ראש המשלחת.
מזכ"ל האו"ם.
לאחר התפטרותו של מזכ"ל האו"ם טריגווה לי ב-1953, החליטה מועצת הביטחון להמליץ על המרשלד כמחליפו, החלטה שהפתיעה את המרשלד עצמו. המינוי אושר במועצה ב-31 במרץ ברוב של עשר נגד אחת, ובאספה הכללית שנפגשה בין ה-7 באפריל ל-10 בו, ברוב של חמישים ושבע נגד שלוש. ב-1957 נבחר לכהונה נוספת.
בראשית כהונתו שקד המרשלד על חיזוק המזכירות, על ידי גיוס 4,000 אנשי מנהלה תחתיו. הוא קבע כי למזכ"ל יש זכות לפעול בשעת חירום בלא להמתין לאישור האספה הכללית או מועצת הביטחון.
המרשלד ניסה להביא להתקרבות בין ארצות ערב לישראל. ב-1955 ביקר בסין העממית ונשא ונתן לשחרורם של 15 שבויי מלחמה אמריקאים שנפלו בידי הסינים במלחמת קוריאה. בימי מלחמת סיני הוא הקים את UNEF, כוח או"ם שמנה בשיאו 6,000 חיילים ונועד לשמור על השלום בחצי האי סיני. היה זה כוח האו"ם הראשון מסוגו, והוא פעל באזור עד שיורשו של המרשלד, או תאנט, החליט להוציאו משם בתקופת ההמתנה שקדמה למלחמת ששת הימים.
ב-1960 ביקשה הקולוניה הבלגית לשעבר קונגו, שזכתה בעצמאותה לא מכבר, את עזרת האו"ם בשמירה על הסדר ובהרגעה של המרי האזרחי. המרשלד ביקר ברפובליקה הצעירה ארבע פעמים, אך בכל זאת לא הצליח לרצות את ברית המועצות, שדרשה פעולה נמרצת יותר בתחום הדה-קולוניזציה של אפריקה. בספטמבר 1960 גינו הסובייטים את החלטתו לשלוח כוח שלום לקונגו. הם תבעו ממנו להתפטר, וביקשו להחליפו ב"טרויקה" של שלושה בעלי זכות וטו מובנית. ניקיטה חרושצ'וב כתב בזכרונותיו כי המטרה הייתה לייצג באופן שווה שלוש קבוצות של ארצות: קומוניסטיות, קפיטיליסטיות ועצמאיות.
נסיבות מותו.
בספטמבר 1961 נודע להמרשלד על קרבות שפרצו בין כוחות האו"ם שלו לקטנגה של מואיז טשומבה. בלילה שבין 17 בספטמבר ל-18 בו, הוא היה בדרכו לאזור, על מנת לנהל משא ומתן להפסקת אש. מטוסו התרסק בקרבת העיר נדולה שברודזיה הצפונית (היום זמביה). שישה עשר הנוסעים, והמרשלד בתוכם, נהרגו. נסיבות ההתרסקות הן נושא לספקולציות שונות, כאז גם היום.
חוקרי התאונה תלו אותה אז בכך שהמטוס ניגש לנחיתה הלילית בנמל התעופה של נדולה בגובה נמוך מדי. מסיבות ביטחוניות לא דווחה תוכנית הטיסה, ואחת מההשערות שהועלו היא שהטייסים השתמשו בטעות בחישוביהם בנתוני הגובה של נדולו שבקונגו, הנמוכה יותר, במקום נדולה. לא נמצאו כל ראיות לחבלה, לפגיעת טיל אוויר-אוויר, או לכך שהמטוס נחטף.
ב-19 באוגוסט 1998 חשף יושב ראש ועדת האמת והפיוס הדרום אפריקאית דזמונד טוטו מכתבים שנתגלו, לפיהם סוכנים דרום-אפריקאים הם שהפילו את המטוס, על ידי הטמנת פצצה בציוד הנחיתה שלו, שהתפוצצה עם פתיחת הגלגלים לקראת הנחיתה
. הוועדה טענה גם למעורבות בריטית ואמריקאית בהתנקשות, אולם זו הוכחשה על ידי משרד החוץ הבריטי. הרקע לתאוריות הקשר השונות לאורך השנים היה חוסר שביעות הרצון של המעצמות השונות מגישתו העצמאית של המרשלד, אשר לכאורה נטה לתת עצמאות רבה יותר למדינות אפריקה משהן היו מעוניינות בה.