מקורות מאוחרים מן המאה ה-9 הזכירו את האווארים, הבווארים, הבולגרים, הסלאבים הדנוביים, הגפידים ואת המורבים בין העמים שאכלסו את אגן הקרפטים. אנונימוס לא הזכיר את האווארים, את הבווארים, את הגפידים ואת המוראבים, אלא, פרט לבולגרים והסלאבים, התייחס לצ'כים, ליוונים, לכוזרים, לרומאים ול"רועיהם", לסקלרים ולוולאכים. לפי גיירפי ומדג'ארו, ביסס אנונימוס את רשימתו של העמים באגן הקרפטי על מסורות סלאביות שבעל פה, שנשמרו בכרוניקה הרוסית הראשונה מתחילת המאה ה-12. כרוניקה זו תארה את הסלאבים כמתיישבים הראשונים באגן הקרפטי וציינה שהם נכבשו על ידי ה"וולוכים", לפני שההונגרים הגיעו וגרשו את הוולכים.לפי גיירפי, קרישטו והיסטוריונים אחרים, אנונימוס פירש לא נכון את המקור כאשר זיהה את ה"וולוכים" עם הוולאכים, מכיוון שוולוכים היו למעשה הפרנקים שכבשו את פאנוניה, וההונגרים גרשו אותם במהלך הכיבוש. מצד שני, ספיניי, פופ והיסטוריונים אחרים טענו ש"הכרוניקה הרוסית הראשונה" מאשרת את הדיווח של אנונימוס על מאבקם של ההונגרים בוולאכים, מדג'ארו, שאינו מחבר בין הוולוכים לוולאכים, מדגיש כי "לא היה לאנונימוס שום אינטרס בלהמציא נוכחות הוולאכים בטרנסילבניה במאה ה-10, מכיוון שאם אכן הגיעו הוולאכים לשם במאה ה-12, קוראיו לא היו מאמינים בטענה זו". גיירפי טוען מצידו שהדיווחים על הוואלכים, הקומנים, הצ'כים ועמים אחרים שנוכחותם באגן הקרפטים בסוף המאה ה-9 לא יכלה להיות מבוססת על מקורות מאותו הזמן, משקפים למעשה מצב מסוף המאה ה-13.
מבנה הכרוניקה.
ה"גסטה" כוללת הקדמה (פרולוג) ו-57 פרקים.בהקדמה אנונימוס מציג את עצמו ומצהיר כי החליט לכתוב את ספרו במטרה להעלות על הכתב את ההיסטוריה המוקדמת של ההונגרים וכיבושם את אגן הקרפטים. בנוסף הוא טוען שהוא מבקש לכתוב את הגנאלוגיה של בית ארפאד ושל המשפחות האצילות של ממלכת הונגריה.
שבעת הפרקים הראשונים מתארים את מולדתם האגדית של ההונגרים, המכונה על ידי אנונימוס "סקיתיה" או "דנטומוגר" ויציאתם ממנה.
לדעתו של מקרטני, הפרק הראשון התבסס על "הכרוניקה ההונגרית" מסוף המאה ה-11, אולם משתרבבים בה גם מידע מתוך "אקסורדיה סקיתיקה" ומן הכרוניקה של רגינו מפרים.
הפרק השני מסביר כי מקור שם ההונגרים הוא מן היישוב אונגוואר, שהוא אוז'הורוד שבאוקראינה של ימינו. הפרק השלישי שמר את המסורת הטוטמיסטית הטרום-נוצרית על מקור בית ארפאד ומספר על חלומה של אמשה על הבז שעיבר אותה לפני לידת בנה, אלמוש. הפרק הרביעי מתאר את אלמוש, "החזק והחכם מכל שליטי סקיתיה", מה שאולי נגזר ממסורת בעל פה או מנוסח שהיה מקובל במסמכים הרשמיים.
הפרק החמישי מספר על בחירת אלמוש כ"מנהיג וכשליט" של ההונגרים, ומזכיר טקס שבועת אמונים על ידי ערבוב דמם של הנוכחים. בפרק זה טוען אנונימוס שההונגרים בחרו לעצמם את ארץ פאנוניה מכיוון ששמעו כי זו ארצו של אטילה ההוני, המתואר על ידו כאב הקדמון של אלמוש.
הפרק השישי מספר על שבועת האמונים של ראשי ההונגרים אחרי בחירת אלמוש, לרבות על אישור זכותם התורשתית של צאצאי אלמוש להנהגה ועל זכותם הקהל שבחר בו וצאצאיו להחזיק בתפקידים הבכירים ביותר בממלכה
בפרק השביעי כותב אנונימוס על יציאת ההונגרים מסקיתיה ועל דרכם תוך חציית הנהר "אטיל" ואת רוס של קייב, שנקראה בפיו "סוזדל".
ארבעת הפרקים הבאים של ה"גסטה" מתארים את מלחמות ההונגרים בני רוס ונגד הקומנים. סיפורו של אנונימוס על מעבר ההונגרים דרך קייב מבוסס, לפי מקרטני, על "הכרוניקה ההונגרית" הישנה. סימוכין לצעדת ההונגרים דרך קייב אלאגן הקרפטים נמצאו גם ב"כרוניקה הרוסית הישנה, ובכרוניקות של שימון קזאי והיינריך ממיגלן. מתוך ניסיון להפוך את ספרו לאטרקטיבי יותר, הוסיף אנונימוס למידע היבש תמונות קרב ממשיות, השאולות לפי מקרטני, מן "ההיסטוריה הטרויאנית" ומן הסיפורים על אלכסנדר הגדול.
אנונימוס הזכיר גם ברית בין בני רוס לקומנים נגד ההונגרים. מקרטני, גיירפי, ספיניי והרבה היסטוריונים נוספים, מסכימים בכך שאנונימוס פירש לא נכון את המילה ההונגרית "kun" ("קון"), שציינה במקור את כל העמים הנודדים ממוצא טורקי וזיהה את ה"קונים" המוזכרים באחד ממקורותיו עם הקומנים בני תקופתו,
הקומנים תמכו לפחות פעמיים במאה ה-12 בקנזים הרוסים נגד השליטים ההונגרים, מה שמסביר את טעותו של אנונימוס.
הפרק התשיעי של הכרוניקה מתאר את כניעתם של השליטים בני רוס והקומנים בפני אלמוש. אנונימוס מספר גם כן איך שבעה מנהיגים קומנים הצטרפו אל ההונגרים, סיפור שאולי הנציח את זיכרון שילובם של הקבארים בתוך הברית השבטית ההונגרית. לפי גיירפי זיכרון זה טופח על ידי המסורת בעל פה של המשפחות האציליות ממוצא קבארי.
היחס אל הכרוניקה ופרסומה.
לפי ההיסטוריון פולורין קורטה, דבר קיומו של כתב יד יחיד של ה"גסטה" מצביע כי "לא הייתה מאוד פופולרית לא בעת חייו של המחבר ולא במאות השנים הבאות". לפי גיולה קרישטו, כרוניקות מאוחרות יותר לא השתמשו ב"גסטה", רמז לכך שבני זמנו של אנונימוס ידעו שהוא המציא פרטים רבים מדיווחיו על הכיבוש ההונגרי. למשל, לפני שיצאו בתחילת 1230 לבקר במולדת הקדומה של ההונגרים, האח יוליאן ועמיתיו הנזירים דומיניקנים העדיפו לעיין ב"מעשי הנוצרים ההונגרים" על פני ספרו של אנונימוס
ה"גסטה" פורסמה לראשונה בשנת 1746 ככרך ראשון בסדרת "Scriptures rerum Hungaricarum" (כתבי המלכים ההונגרים) של יוהאן גאורג פון שוואנדטר. מתיאס בל כתב מבוא למהדורה ראשונה זו. פרופסורים באוניברסיטת האלה ואוניברסיטת גטינגן העלו ספקות לגבי מהימנות ה"גסטה", למשל בתיאור האנכרוניסטי של הנסיכויות של רוס. ישנן טענות כי המלומד הסלובקי יוראי סקלנאר התייחס בשנות ה-1780 בביטול לכרוניקה של אנונימוס בהצביעו כי מחברה שכח להזכיר את מורביה הגדולה. אחרים טוענים כי מה שסקלנאר מתח בקורת על היבט אחר של ה"גסטה" דהינו התאוריה של אנונימוס על כיבושם האלים של שטחים מסוימים ועל חוסר אמינותו של מידע מסוים.
מצד שני דוברי המאבק לאמנציפציה של הרומנים בטרנסילבניה בשלהי המאה ה-18, מחברי ה-Supplex Libellus Valachorum התייחסו לספרו של אנונימוס. שלושה מנהיגים ששמותיהם הוזכרו על ידי אנונימוס, ג'לו, גלאד ומנומורוט תפסו מקום בולט בהיסטוריוגרפיה הרומנית. ההיסטוריונים הרומנים הציגו אותם כשליטים רומנים, שנוכחותם בסיפורי ה"גסטה" מוכיח קיומן של ישויות מדיניות רומניות בשטחי טרנסילבניה בעת פלישת ההונגרים. בשנת 1987 פרסם הממשל הקומוניסטי של צ'אושסקו, תוך כדי התעמתות עם טענות הונגריה וההיסטוריונים ההונגרים, על עמוד שלם בעיתון "ניו יורק טיימס" מאמר על מהימנותה של עדות אנונימוס לגבי הרומנים.
דעתם של ההיסטוריונים המודרניים כלפי "גסטה הונגרורום" היא מעורבת: אחדים מחשיבים אותה כמקור מהימן, אחרים מטילים ספק במידע הכלול בה. אלכסנדרו מדג'ארו, שכתב מונוגרפיה על "גסטה הונגרורום", הסיק כי ניתוחם של כמה קטעים ב"גסטה הונגרורום" "הוכיח שיצירה זו היא בדרך כלל אמינה, אם כי היא מתעלמת מאירועים ודמויות חשובים ועושה כמה טעויות כרונולוגיות.
לפי ניאגו ג'ובארה, הדיוק העובדתי של הכרוניקה של אנונימוס נראה גבוה, מכיוון שהוא הכרוניקה ההונגרית המוקדמת ביותר ששרדה והיא מבוססת על כרוניקות הונגריות עוד יותר עתיקות. מצד שני, בספרו על הכרוניקנים ההונגרים של ימי הביניים, מתאר קרלייל אילמר מקרטני את עבודתו של אנונימוס כ"המפורסם, הסתום, המייאש והמטעה ביותר מכל הטקסטים ההונגריים המוקדמים". גם פול רוברט מגוצ'י ראה ב"גסטה" עבודה בלתי מהימנה.
CSI סייבר
זירת הפשע-מחלקת סייבר (באנגלית: CSI-Cyber: Crime Scene Investigation Cyber devisoin ובקיצור CSI Cyber) היא סדרת בת של סדרת המתח-משטרתית המצליחה זירת הפשע. הסדרה מתארת את עבודת חוקרי הזיהוי הפלילי במחלקת סייבר, שעוסקים בפענוח מקרי פשע הכוללים מחשוב ומכשור דיגיטלי. הסדרה עלתה לרשת CBS ב-4 במרץ 2015.
ב-12 במאי 2016 הסדרה בוטלה לאחר שתי עונות בלבד.
עלילה.
הסדרה מתמקדת במחלקת FBI, ביחידת הסייבר, הממוקמת בוושינגטון, בראשות הסוכנת אייברי ראיין (פטרישה ארקט), פסיכולוגית התנהגותית לשעבר שהצטרפה ל-FBI כיועצת, ושהקימה את התוכנית לשיקום אסירים פצחנים ביחידה לחקר פשעי סייבר.
הסדרה עוקבת אחרי מקרי פשע הכוללים התנהלות סייברית מסוג שהיא לרבות: פריצות מחשבים, גנבת מידע דיגיטלי ושימוש במכשור ומדיה חברתית לביצוע פשעים בכל רחבי צפון אמריקה.
כל פרק מתחיל בהצגת מושג מתחום הסייבר והסבר עליו, המושג קשור לעלילת הפרק הנוכח.
דמויות ושחקנים.
דר' אייברי ראיין (פטרישה ארקט)- סגנית מנהל ה-FBI וראש מחלקת הסייבר.
דר' אייברי ראיין הייתה פסיכולוגית בעלת שם בניו יורק, כאשר מאגר הנתונים על המטופלים שלה נפרץ על ידי פצחן, מה שהביא לרצח אחד המטופלים, בעקבות כך פנתה לעזרת ה FBI ואף המשיכה לעבוד איתם כאשר בהמשך אף מונתה לראש אגף סייבר ב- FBI והקימה את תוכנית השיקום לאסירים פצחנים (האקרים).
פסל ויקיפדיה
פסל ויקיפדיה הוא המונומנט הראשון בעולם לוויקיפדיה שנמצא בסלוביצה שבפולין. הפסל עוצב על ידי הפסל הארמני מירן חקוביאן כאות הוקרה לקהילת ויקיפדיה, והוא בבעלות הגמינה של סלוביצה שמימנה אותו בעלות של 14,000 דולר.