טראורה לקח חלק באליפות העולם עד גיל 17 2009. באליפות אפריקה עד גיל 17 2011, לקח חלק בזכייתה של נבחרת בורקינה פאסו לאחר ניצחון 1–2 על נבחרת רואנדה בגמר. ב-3 בספטמבר 2011, כשהוא בן 15, ערך טראורה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בורקינה פאסו במשחק ידידות נגד נבחרת גינאה המשוונית. ב-30 בינואר 2012 שיחק טראורה לראשונה בגביע אפריקה לאומות (2012), כשנכנס כמחליף בדקה ה-66 בהפסד 1–2 לנבחרת סודאן במשחק האחרון בשלב הבתים, שלאחריו הודחה נבחרת בורקינה פאסו מהטורניר. טראורה הוא השחקן הצעיר ביותר ששיחק בגביע אפריקה לאומות. ב-14 באוגוסט 2013 הבקיע טראורה את שער הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת, השער הראשון בניצחון 1–2 על נבחרת מרוקו במסגרת שלב הבתים של גביע אפריקה לאומות 2015.
בגביע אפריקה לאומות 2021 שנערך ב-2022 סיימה בורקינה פאסו יחד עם טראורה במקום הרביעי בטורניר.
יאנוב לובלסקי
יאנוב לובלסקי (בפולנית: Janów Lubelski; ביידיש: יאָנעוו) היא עיירת מחוז בפרובינציית לובלין שבפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב.
יאנוב לובלסקי נזכרת מסוף המאה ה-16 ככפר בבעלות משפחת האצולה הפולנית זמויסקי, ובשנת 1640 הוענקו לה זכויות עיר והיתרים לקיום ירידים ושווקים.
בחלוקת פולין השלישית, בשנת 1795, נכללה העיירה בתחום אוסטריה, ובשנת 1815 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית. במהלך המאה ה-19 הוקמו בעיירה מספר בתי חרושת.
יהודי יאנוב לובלסקי.
יהודים ישבו בעיירה מהמאה ה-16, ובתחילת המאה ה-17 התקיימו בה בית כנסת ובית עלמין יהודי. רבה הראשון של הקהילה במקום היה הרב יעקב אשכנזי, מחבר צאינה וראינה.
במהלך פרעות ת"ח ות"ט הושמדה קהילת יאנוב, וזו החלה להשתקם רק בסוף המאה ה-17. בשנת 1868 נערכו פרעות ביהודי העיירה בידי תושביה הפולנים. בשנת 1897 נמנו בעיירה 2,696 יהודים, ואלו נטלו חלק מרכזי בפיתוחה הכלכלי, ובפרט בתעשיית הכותנה המקומית.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה 2,881 יהודים, והתקיימה בה פעילות של המפלגות הציוניות השונות ופעילות של אגודת ישראל, שרוב אנשיה נמנו על חסידות גור. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיירה מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות כלפיהם מצד שכניהם הפולנים, שכללו הצבת משמרות חרם בפתח חנויותיהם.
בשואה.
בתחילת מלחמת העולם השנייה הפציצו הגרמנים את העיירה, וגרמו להרס רב בה. עם כניסת הגרמנים לעיירה ב-18 בספטמבר 1939, החלו אלו בביצוע מעשי שוד והתעללות ביהודיה, בשיתוף פולנים מקומיים. כעבור שבוע אילצו הגרמנים מספר יהודים מהעיירה לשרוף בידיהם ספרי תורה מבית הכנסת המקומי. ב-20 בספטמבר 1939 רוכזו כ-200 יהודים מהעיירה בבית הכנסת בה, ובהם נשים וילדים, והוכו באכזריות בידי הגרמנים.
בהמשך, גויסו יהודי העיירה לעבודות כפייה, ובעיירה אף הוקם מחנה עבודה, בו הוחזקו למעלה מ-1,000 עובדים. בד בבד, רוכזו יהודי העיירה ברובע אחד בה, אליו הובאו גם יהודים מיישובי הסביבה, ואלו שוכנו בצפיפות רבה במקום. באוקטובר 1942 נערכה אקציה בעיירה, בה רוכזו יהודיה, והקשישים נרצחו בשטח בית העלמין היהודי המקומי. יתר היהודים גורשו במועד זה לקרשניק ולזקליקוב, ומשם שולחו למחנה ההשמדה בלז'ץ, עם יתר יהודי יישובים אלו.
אות רפה
ישמעאל הכהן ממודנה
רבי ישמעאל הכהן ממודינא (ה'תפ"ד, 1723 - י' בסיון ה'תקע"א, 2 ביוני 1811) רבה של מודנה ומגדולי רבני איטליה במאה ה-18 ובתחילת המאה ה-19. נודע בספרו - שו"ת זרע אמת.
ביוגרפיה.
ישמעאל הכהן נולד במודנה לרבי אברהם יצחק הכהן בשנת ה'תפ"ד (1723). אחיו המבוגר רבי דוד הכהן, היה רבה של מודנה וכבר בחיי אחיו היה דורש בישיבה הגדולה ובישיבות הקטנות בעיר. ואחותו נישאה לרבי יצחק נוניס ואיס, מרבני ליבורנו.
לאחר פטירת אחיו ביום ט' באלול ה'תקמ"ב מינתה הקהילה את רבי ישמעאל כממלא מקומו. הוא שימש כרב במשך כשלושים שנה עד לפטירתו. כמו כן עמד בראש הישיבה הגדולה והישיבות הקטנות בעיר.
היה בידידות עם הרב החיד"א והתכתב איתו בהלכה.
בתגובה לחיבור "דברי שלום ואמת" מאת נפתלי הרץ ויזל הוא כתב "סדרי הלימודים לילדי בית ישראל".
הקיסר נפוליאון שלח אליו את 12 השאלות ששאל את חכמי ישראל והזמין אותו לאספת הנכבדים היהודים ולאספת הסנהדרין של פריז. מפאת גילו הוא לא יכול לנסוע אך הוא השיב עליהם תשובה שבהתאם אליה חיבר הרב יוסף דוד זינצהיים, נשיא ה"סנהדרין של פריס" את תקנות הסנהדרין.
חלק קטן מדרשותיו השבועיות ותשובותיו בהלכה נדפס. תשובות רבות, ספרי דרשות ושירים שכתב נשתמרו בכתב ידו בעברית ובאיטלקית ומפוזרים בספריות בעולם.
אות דגושה
ינוב לובלסקי
א&quot;ב עברי
רמי קלינשטיין קרן פלס
רמי קלינשטיין קרן פלס הוא אלבומם המשותף של הזמרים קרן פלס ורמי קלינשטיין.
האלבום יצא במסגרת פרויקט עליו עבדו פלס וקלינשטיין שנתיים לפני צאת האלבום. הפרויקט היה יוזמה אישית שלהם וכלל כתיבה והקלטת שירים וכן יציאה למופע משותף.
האלבום יצא ב-3 בפברואר 2016 בהפקת עמוס בן דוד.
האלבום קיבל מעמד זהב על מכירות של למעלה מ-15 אלף עותקים כשלושה וחצי חודשים לאחר צאתו.
בסוף השבוע שלפני הופעתם הראשונה בקיסריה (19-20 במאי) שודר בערוצים 22 ו-24 סרט באורך רבע שעה המתעד את הקלטת האלבום וההכנות למופע. במהלך הסרט השניים מספרים על חוויותיהם מהפרויקט המשותף. הם מספרים כיצד החל החיבור ביניהם וכיצד עלה הרעיון למופע משותף. בנוסף במהלך הסרט מופיעים קטעים מחדר ההקלטות וכן קטעים מהמופע.
מופע.
כחלק מהפרויקט יצאו פלס וקלינשטיין לסיבוב הופעות משותף. ההופעות הראשונות היו ב-10 וב-11 בפברואר 2016 וכל הכרטיסים אליהן נמכרו מראש. המופע כולל להיטים של שניהם לאורך השנים, שירים שכתבו לזמרים אחרים (ריטה, מירי מסיקה, הראל סקעת) וכן שירים מאלבומם המשותף.
ב-21 במאי 2016, המופע הגיע לתיאטרון קיסריה. בהמשך הוא הגיע לשם פעמיים נוספות ב-30 ביוני וב-15 בספטמבר וכן למספר מקומות נוספים ברחבי הארץ.
במהלך המופע בתיאטרון קיסריה ב-21 במאי השניים קיבלו אלבום זהב על אלבומם. באותה הופעה הפתיעה פלס את קלינשטיין כששרה וניגנה מחרוזת שירים שלו המורכבת משירים שכתב והלחין ושלא נכנסו למופע המשותף שלהם.
ב-25 במאי הם הופיעו בהרצליה במופע התרמה מונגש לכבדי שמיעה לארגון "בקול", ארגון שמייצג את כבדי השמעה בישראל. המופע כלל מערכות שמע ותמלול בזמן אמת על מנת לאפשר לכבדי השמיעה לקחת חלק במופע. במופע זה נתרמו לארגון מאות אלפי שקלים.
ב-26 במאי במהלך ריאיון לאקו 99 FM נחשף כי ההופעה בקיסריה ב-21 במאי הוקלטה ותצא כאלבום הופעה בראש השנה. השניים הוציאו מתוך האלבום את הסינגל "בגידה" ולבסוף האלבום יצא בהופעתם השלישית בקיסריה, ב-15 בספטמבר. האלבום הוקלט במהלך הופעתם הראשונה בהיכל התרבות ובהופעתם בקיסריה ב-21 במאי.
בהופעתם האחרונה, ב-19 באוקטובר, עלה לבמה יאיר לפיד והצטרף אל השניים בשיר האחרון במופע - "צעיר לנצח", אשר תרגם ממילותיו של בוב דילן.
עודד ירקוני
עודד ירקוני (30 בינואר 1921 - 10 באוגוסט 2002) היה איש חינוך ישראלי, חבר "ההגנה".
ביוגרפיה.
עודד ירקוני היה דור עשירי בישראל מצד אמו, הגננת הניה ירקוני. הניה הייתה בתם של יוסף אלתר קלונימוס ליבוביץ', המכונה "ר' אלתר מיהוד" ושל חנה אזולאי, נצר לרב חיים יוסף דוד אזולאי, המכונה "החיד"א".
אביו של עודד, אליהו ירקוני (גרינפלד), עלה לארץ ישראל מרוסיה הלבנה והיה לימים לאחד מאנשי הציבור המרכזיים של המושבה פתח תקווה ולאיש חינוך, שהיה מוכר במושבה בכינויים "המורה אליהו" ו"זקן המורים".
ירקוני למד בבית ספר היסודי פיק"א. בגיל 14 התנדב לארגון "ההגנה". סיים את לימודיו בגימנסיה העברית "הרצליה" בתל אביב ולאחר מכן בבית המדרש העברי למורים בירושלים.
בצעירותו סייע בהקמת מחלקת הקשר בעיר פתח תקווה. בשנת 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, שירת בבריגדה היהודית, בגדוד השלישי, שלחם באירופה לצד הבריטים. בשלהי המלחמה פעל במסגרת המוסד לעלייה ב' בהעלאת מעפילים, ניצולי שואה, לארץ ישראל.
עם תום המלחמה סיים את הכשרתו כמורה והחל ללמד בבית הספר "הכרמל" (כיום גבריאלי) בתל אביב. בשנת 1947 הקים את מחלקת הקשר של מפקדת הגוש. עם פרוץ מלחמת העצמאות לחם כקצין קשר גדודי בגדוד 145 של חטיבת אלכסנדרוני, שהגנה על פתח תקווה וסביבתה. לאחר המלחמה חזר לבית ספר הכרמל כסגן המנהל. בשנת 1956 לחם כקצין קשר גדודי במלחמה נגד מצרים במבצע סיני.
משנת 1956 ועד שנת 1973 ניהל את בית הספר היסודי "נווה עוז" בפתח תקווה והוביל אותו לזכייה בפרס חינוך ארצי.
במשך כל חייו עסק ירקוני בחינוך. לאחר שסיים את תפקידו בנווה עוז, מונה למפקח מטעם משרד החינוך על בתי הספר באזור שכונת התקווה, יהוד ולוד. נסע פעמיים לשליחות חינוכית בעיר מונטווידאו באורוגוואי. כמו כן, במשך עשרים שנה ניהל תיכון ערב מטעם עיריית פתח תקווה למבקשים להשלים בגרויות, והיה גם מנחה בחינוך הקהילתי של חברת המתנ"סים.
בגיל 75 פרש מפעילותו כמחנך והיה לפעיל מרכזי בארגון גמלאי ההגנה, שם עסק בשימור מורשת ההגנה בקרב בתי הספר בעיר. שניים מתלמידיו ששמרו איתו על קשר לאורך כל שנות חייו, איש העסקים שמחה לוסטיג ואיש החינוך ד"ר יוסף לנג, אמרו על ירקוני: "הוא נטע בנו את אהבת ארץ ישראל. הוא היה דמות לחיקוי וחינך אותנו לאהבת האדמה. דיבר איתנו תמיד בגובה העיניים".
בשנת 2005 נקרא הארכיון של פתח תקווה על שמו של עודד ירקוני.
ואנדזור
דולפין (מיתולוגיה)
לוק קיקלי