השפננון הוא טורף רעבתן בעל לסת גדולה שסביבה בינים דמויי-שפם מהם קיבל את שמו. השפמנון בעל עור רירי בצבע ירוק עד חום כהה שלרוב מתאים לצבע הנהרות הרדודים בהם הוא חי. הוא מצוי מצפון קנדה לאורך הרי האפלצ'ים, לאורך ארצות הברית המזרחית ודרומה עד למפרץ מקסיקו. הוא מצוי בעיקר לאורך תחומי נהרות גדולים כמו המיסיסיפי, המיזורי ואוהיו. הוא נעשה נדיר יותר בקרבת הים והוא ימות אם יספוג מי ים, אך כנראה שכמות מועטה יחסית לא מזיקה לו.
הדג מחפש לאורך הקרקעית של הדג בעזרת ביניו המפותחים טרף חי הכולל בעיקר דגים אחרים, סרטנים כמו סרטני נהרות, רכיכות מים מתוקים, תולעים וטרף דומה. הוא ניזון כמעט מכל יצור קטן שהוא נתקל בו, לרבות שפמנונים צעירים. השפמנונים הם קניבלים מובהקים, מה שמונע לפתח את המין לחקלאות. למרות זאת הוא נחשב לדג מבוקש בקרב דייגים.
קנידוגלניס מקרוצפלוס
קנידוגלניס מקרוצפלוס (שם מדעי: Cnidoglanis macrocephalus) הוא מין של דג גרם ממשפחת השפמיתיים. הוא חי בטבע באוסטרליה ובניגוד למרבית השפמנונאים הוא יכול לחיות במי ים. דג זה הוא המין היחיד בסוגו.
הדג מצוי לאורך החופים של מזרח אוסטרליה מחוף "Main Beach" בקווינסלנד עד ל-"Jervis Bay" בניו סאות' ויילס, דרך "Kingston SE" שבאוסטרליה הדרומית, איי Houtman Abrolhos, אוסטרליה המערבית ובטסמניה ולרוב הוא מצוי לאורך המים הרדודים במים צלולים חוליים או במים עכורים יותר ולרוב על סלעים או על מצע ערוגות אצות. הם מצויים גם בשפכי נהרות.
הדג מגיע לאורך 91 ס"מ ולמשקל של עד 2.5 ק"ג. הוא בעל זיזים חדים לאורך הסנפירים והחלק האחורי שלו רירי ונקי מסנפירים כמו צלופח. הקוצים שלו חדים ובתוכם ארס כואב מאוד, אם כי אינו קטלני. אין מרפא לארס אך אפשר לשטוף את האזור הנגוע במים רותחים, אשר ממיסים את רוב הארס וגורמים לדנטורציה.
הדג ישחה גם ביום אך הוא פעיל בעיקר בלילה, אז הוא מחפש על הקרקעית סרטנים, אמפיפודים, פראונים, תולעים רב-זיפיות, רכיכות ים (צדפות וחלזונות), אצות וזבל. הצעירים ניזונים בעיקר מחסילונים ולעיתים גם מדגיגים. הדג עצמו יכול להיטרף בידי דגים גדולים יותר או עופות ימיים כמו קורמורנים או שקנאי אוסטרלי.
קרון מתים
קרון מתים היא מכונית לוויות המותאמת להנעה ושינוע של ארונות מתים. נהוג להשתמש במכוניות אלה לשינוע המתים ממקום הימצאם (מקום המוות, בית חולים או אגף נתיחה שלאחר המוות) אל מקום קבורתם או שרפתם.
היסטוריה.
קרון המתים התפתח לראשונה ככל הנראה בימי הביניים, כאשר הובלת המתים בארון שכזה לקבורה הייתה לפריווילגיה יוצאת דופן. עם השנים החל הדבר להיות נגיש יותר, וכך התפתח המנהג של הסעת המתים למקום הקבורה בעזרת הקרון (בעיקר בדת הנוצרית, אך גם ביהדות). קרון המתים היה במקור קופסת עץ או מתכת, שעמדה על שלושה או ארבעה גלגלים. לקופסה חוברו "דוקרנים" רבים ששימשו להחזקת נרות או לפידים. הדוקרנים דמו מאוד לשיניים של אנדרוגן, ועל כן נקרא אז במילה הלטינית herpex, שמשמעותה "זוועה". בתחילה היו בני המשפחה והקרובים שסחבו וגררו את הקרון אל עבר מקום הקבורה, אך משנת 1650 בערך החל הארון להיות מקושט ויוקרתי יותר, ובכך גם כבד יותר, ועם הזמן החלו מארגני הלוויה להשתמש בסוסים לשינוע הקרון. בראשית המאה העשרים הוצג לראשונה קרון מתים ממונע. משנת 1907 החל קרון המתים הממונע בעזרת בנזין להיות מקובל יותר, אך עדיין לא נפוץ בעקבות מחירו היקר. רק בשנות העשרים המאוחרות החל שימוש רחב בקרון מתים העובד על בנזין. מאז כניסתם של קרונות המתים הממונעים בבנזין לשוק, החלו להיווצר דגמים ייחודיים שכיום כמעט שאין דגמים שלא נראים ככה: לרוב מכסה המנוע, "הפרונט", הוא ארוך ודק, והבגאז' של הקרון הוא ארוך מאוד. פנים המכונית ריק מלבד כיסא הנהג, וישנם כמה "תופסנים" על קירות המכונית המאפשרים לכידה של ארון הקבורה ובכך למנוע ממנו להטלטל.
די ג'יי ג'אזי ג'ף אנד דה פרש פרינס
DJ Jazzy Jeff &amp; The Fresh Prince
מסכת צלילה
רשימת ראשי מדינות וראשי ממשלות ממוצא יהודי
רבנשיזם
נס ריפוי המצורע
ישו מרפא מצורע
אדר קטן עלים
The-Dream
נורקין
MD 500 דיפנדר
גבול (סרט, 2018)
גבול (ברוסית: Рубе́ж) הוא סרט קולנוע רוסי, מסוגת ההרפתקות והמלחמה, בבימויו של דמיטרי טיורין.
בכורת הסרט התקיימה ב-18 בינואר 2018 במוזיאון הפנורמה "פריצת דרך" שהוקדש למבצע "ניצוץ" כדי לפרוץ את המצור של לנינגרד באירוע בנוכחות נשיא רוסיה ולדימיר פוטין עם ותיקי המלחמה ביום השנה ה-75 לפריצת המצור.
הסרט יצא לאקרנים ב-22 בפברואר 2018. גרסה טלוויזיונית של הסרט שודרה ב-27 בינואר 2019 ברשת NTV.
עלילה.
איש עסקים צעיר, רציונלי, ציני למדי, מיכאיל שורוב מתמודד עם העובדה שצוותי חיפוש חסמו את הגישה למחצבת החול בשטחו של נקודת נבסקי בתואנה שיש לעשות עבודה ארכאולוגית. עד מהרה, הגיבור מגלה כי לאחר שלקח חפץ שנמצא בחפירה במהלך החפירות, הוא מועבר לעבר ומוצא את עצמו על נקודת נבסקי המפורסמת - ראש הגשר על גדות הנבה בו התרחשו הקרבות על לנינגרד ולומד על הישגיהם של אבותיו באזור זה.
בסיס היסטורי.
"נקודת נייבסקי" הוא סימן היכר של מיקום על ראש גשר בגדה המזרחית של נהר נבה שאותה תפס והחזיק הצבא הסובייטי בחזית לנינגרד (מ-19 בספטמבר 1941 עד 29 בפברואר 1942, ומ-26 בספטמבר 1942 עד 17 בפברואר 1943) במהלך הקרב על לנינגרד.
בסוף אוגוסט 1941 הגיעה יחידת הארמייה ה-16 הגרמנית שהתקדמה ללנינגרד מדרום לנהר נבה, חתכו את רכבת קירוב ופיתחו את המתקפה, לקראת כיבוש שליסבורג ב-8 בספטמבר. אז החל המצור על לנינגרד.
מתוך כוננה לשנות את המצב, הפיקוד העליון הסובייטי שלח את הארמייה ה-54 כדי להכות בסיניאווינו ומגו מהמזרח כדי לשבור את המצור שרק 12–13 קילומטר מפרידים בינם לנאצים.
כוחות חזית לנינגרד היו אמורים לתרום למבצע זה: לכבוש את נבה, לתפוס מספר ראשי גשרים, לפתוח במתקפה ולפגוש הארמייה ה-54. בתחילה, ברור שלא הוקצבה מספיק אנרגיה ליישום התוכנית, ומעט מאוד זמן הוקדש להכנה. העומס היה מוצדק: הגרמנים טרם הספיקו להשיג דריסת רגל על הקווים הכבושים ולכוחות הסובייטים היה סיכוי לגרש אותם משם. בליל ה-20 בספטמבר חיילים סובייטים, ללא הכנת ארטילריה, ללא תמיכת חיל האוויר וטנקים, שאיפשרו להשיג את אפקט ההפתעה, כשהם מחזיקים ארטילריה מחלקתית ורובים בלבד, חצו את הנבה מול הכפר נבסקאיה דוברובקה, במקום בו הנהר צר למדי ופתחו במתקפה פתאומית מוצלחת שנועדה להביס את הכוחות הגרמנים. אזור המתקפה בעומק של שני ק"מ וחצי מכונה "נקודת נבסקי" (Невский пятачок).
לאחר שהתמקמו, החלו היחידות הגרמניות לבנות באופן שיטתי עמדות הגנה סביבו. נקודת נבסקי הייתה מוקפת בשורות של תיל, שדות מוקשים וכמות גדולה של ארטילריה, שירתה לא רק בכל מטר של עמדות סובייטיות, אלא גם בכל שמונת המעברים המאורגנים ברחבי הנייבה שמול ראש הגשר.
מעמדה זו ניסו כוחות סובייטים שוב ושוב לפתוח במתקפה על מגו וסיניאווינו לעבר הכוחות הנאצים שהתיפרו שם ממזרח ובכך לשבור את המצור על לנינגרד. למרות העובדה שכל הניסיונות להרחיב את העמק ולפתח את ההתקפה נכשלו, המקום הפך לאחד מסמלי האומץ, הגבורה וההקרבה העצמית של חיילים סובייטים. במהלך מבצע "ניצוץ", מגיני הנקודה הזאת משכו חלק מכוחות האויב מהכיוון העיקרי של והעלו 70% מאש התותחים והמרגמה. כך הם הבטיחו את ההצלחה של קבוצת התקיפה של חזית לנינגרד המתקדמת צפונה. ב-18 בינואר 1943 הצטרפה לחיילים חזית וולקוב והמצור של לנינגרד נשבר.
הפקה.
ההחלטה ליצור את הסרט העלילתי "נקודת נבסקי" ("גבול") התקבלה בסתיו 2015. הפרויקט קיבל תמיכה ממשלתית בסכום של 200 מיליון רובל כפרויקט בעל משמעות חברתית המתמקד בחינוך לנוער. העלות הכוללת המשוערת של הסרט הייתה 300 מיליון רובל.
התסריט שילב כמה ז'אנרים בבת אחת. בעבודה על הסרט סיימו המחברים את התסריט, הפכו את הסיפור למיועד לנוער, מדולל בפעולה ובפרקים צבעוניים חזותיים. "המשימה העיקרית הייתה לעודד את הצופים לברר אצל קרובי משפחה מבוגרים על ההיסטוריה של משפחתם, לעודד אותם ללמוד יותר על שורשיהם".
בעבודה על הסרט, היוצרים קיבלו השראה מצילומים פופולריים המשלבים סוגים ישנים ואקטואליים של חפצים עירוניים. הם החליטו להראות את המעברים בין ההווה לעבר בעזרת "מערבולות". כדי לצלם חזיונות של גיבור באמצעות מסך כחול באחד הביתנים של אולפן הקולנוע "אולפני הקולנוע המאוחדים הרוסים" (בבעלות AFK "סיסטמה") היה צריך להכפיל את הצילום וגם לקבוע שיא למספר מכשירי התאורה. מומחים לאפקטים מיוחדים של Main Road Post הגשימו את הרעיון בעבודת פוסט פרודקשן.
הסרט צולם בסנקט פטרבורג, מוסקבה ומחוז סרפוחוב באזור מוסקבה, שם עבדו יוצרי הסרט על סצינות קרב. במחצבה ענקית בפודמוקלובסקי נחפרו קילומטרים של תעלות ונבנו כמה חפירות. תעלות וחפירות נוצרו על פי רישומים ששרדו. תלוליות ותעלות נעשו באמצעות דחפורים, תעלות נחפרו על ידי 20 איש במשך חודש.
בסנט פטרבורג צולם הסרט על האי וסילי, שם הנוף של המסעדה נבנה במיוחד, כמו גם בחוץ, בסמוך לקוטר המערבי המהיר. ציוד צבאי לMURL ירי נלקח באולפן הקולנוע מוספילם ובשטח אימונים צבאי באלבינו .
עדי יעקבי
עמנואל קליבר
משה לוין (שוטר)
משה לוין (3 במרץ 1948 – 8 במאי 2018) היה קצין בדרגת תת ניצב במשטרת ישראל, אשר בתפקידו האחרון פיקד על היחידה הארצית לחקירת פשיעה חמורה ובינלאומית (יאחב"ל), היה גם קצין אגף החקירות במחוז ת"א ומפקד מרחב שומרון.
ביוגרפיה.