בשארית הקריירה שלה היא התמקדה בנושאים חברתיים. היצירה המייצגת של תקופה זו היא הציור "המעמד השני" ("Segundo Class" 1931), שמתאר גברים, נשים וילדים רוסים מרוששים כנושא. היא גם החלה לכתוב טור שבועי לאומנויות ותרבות ל"דיאריו דה סאו פאולו", שנמשך עד שנת 1952.
בשנת 1938 טרסילה התיישבה לבסוף לצמיתות בסאו פאולו, שם בילתה את שארית הקריירה שלה בציור של אנשים ונופים ברזילאים. בשנת 1950 הייתה לה תערוכה במוזיאון לאמנות מודרנית, סאו פאולו, שם כינה אותה אחד המבקרים "הברזילאית ביותר מבין הציירים כאן, המייצגת את השמש, הציפורים ורוחות הנעורים של ארצנו המתפתחת, פשוטים כמו יסודות האדמה והטבע שלנו…". היא נפטרה בסאו פאולו בשנת 1973. חייה של טרסילה הם נקודת ציון לאופי הברזילאי החם וביטוי של העושר הטרופי."
מורשת.
מלבד 230 הציורים, מאות רישומים, איורים, הדפסים, ציורי קיר וחמישה פסלים, מורשתה של טרסילה היא השפעתה על כיוון האמנות הלטינו אמריקאית. טרסילה העבירה את המודרניזם לקדמת הבמה באמריקה הלטינית, ופיתחה סגנון ייחודי לברזיל. בעקבות הדוגמה שלה, אמנים לטינו אמריקנים אחרים הושפעו ממנה והחלו לעשות שימוש בנושאים ברזילאיים ילידים, ולפתח סגנון משלהם. מכתש אמארל על כוכב מרקורי נקרא על שמה.
בשנת 2018 המוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק פתח תערוכת יחיד של יצירותיה, תערוכת הרטרוספקטיבה השמינית על אמני אמריקה הלטינית בעקבות תערוכות דומות שהוקדשו לדייגו ריברה, קנדידו פורטינרי, רוברטו מטה, מנואל אלוורס בראבו, ארמנדו רברון, חוסה קלמנטה אורוסקו וג'ואקין טורס גרסיה.
מאע&quot;ם
מאע&quot;מ
Jagged Little Pill, Live
Jagged Little Pill, Live הוא אלבום וידאו של הזמרת אלניס מוריסט אשר יצא ב-1 ביולי 1997. הווידאו מתעד את הופעתה של הזמרת בלואיזיאנה ארצות הברית, אך מכיל גם קטעים מתוך הופעות אחרות באותו סיבוב בין היתר גם בקנדה.
האלבום זכה בפרס גראמי בקטגוריית "הווידאו המוזיקלי הטוב ביותר בפורמט ארוך".
קאפוטניה
קאפוטניה (ברוסית: Капотня) הוא ראיון של המחוז הדרום-מזרחי של העיר הפדרלית מוסקבה, שברוסיה. שטח המחוז הוא 8.06 קמ"ר ואוכלוסייתו מונה 33,714 תושבים (2020).
סמל קאפוטניה הוא מגן מוזהב עם פסים כחולים בשוליים שבמרכזם טיפת שמן, שבתוכו יש עץ תפוחים מוזהב עם שבעה תפוחים על הענפים. טיפת הנפט מזכירה את בתי הזיקוק של מוסקבה שנמצא בשטח הראיון, ושדה הזהב הוא הצלחתו. עץ התפוח מסמל את שגשוג הראיון והתפוחים הם פרי העבודה של התושבים המקומיים. הפסים רומזים על נהר מוסקבה, שלאורכו נפרשים גבולותיו הדרום-מערביים של הראיון.
בתי הזיקוק של מוסקבה ממוקמים בשטחו של הראיון, הוא התחיל לפעול ב-4 באפריל 1938. בתי הזיקוק שייכים לגזפרום נפט ומעסיק מעל 4,000 עובדים.
כיום בראיון ישנם יותר ממאה חברות, 2 בנקים, המגזר הפרטי מתפתח, ישנם שני מוסדות של שירות בתי הסוהר הפדרלי.
Live in the Navajo Nation
Live in the Navajo Nation הוא אלבום וידאו של הזמרת אלניס מוריסט שיצא ב-23 באוגוסט 2002 כחלק מסדרת האלבומים המוזיקלית "High Places".
Greatest Hits (אלבום של ספייס גירלז)
Greatest Hits (בעברית: אוסף הלהיטים) הוא אלבום אוסף של להקת הבנות הבריטית ספייס גירלז ב-7 בנובמבר 2007, על ידי וירג'ין רקורדס. אלבום זה היה אלבומם הראשון של הלהקה שיצא מזה 7 שנים. אלבום זה היה נועד על מנת לקדם את סיבוב ההופעות שלהן אשר היה באותה תקופה.
הצלחה.
אלבום זכה להצלחה כאשר היה לאלבום הנמכר ביותר בשנת 2007 על ידי הרכב נשי. בשנת 2012 האלבום שוב זכה להצלחה בעקבות הופעתן של הלהקה באולימפיאדת לונדון, שבעקבות ההופעה האלבום נכנס אל ה-30, ה-20 וה-10 העליונים ברוב המצעדים המרכזיים בעולם, ביניהם בארצות הברית, בריטניה ואוסטרליה.
מתוך האלבום הופץ סינגל אחד: "" אשר שוחרר לרדיו ב-23 באוקטובר אותה שנה ולחנויות הדיגיטליות ב-5 בנובמבר. בנוסף השיר גם קידם את עמותת "Children in Need". השיר זכה להצלחה בבריטניה כאשר הגיע למקום ה-11 במדינה.
קוקימבו (מחוז)
מחוז קוקימבו (בספרדית: Región de Coquimbo, נהגה: [koˈkimbo]) הוא אחד מ-16 מחוזות צ'ילה. הוא משתרע על פני שטח של 40,579 קמ"ר והוא גובל במחוז אטקמה בצפון, במחוז ולפראיסו בדרום, בפרובינציית סן חואן הארגנטינאית במזרח, ובאוקיינוס השקט במערב. בירת צ'ילה סנטיאגו ממוקמת כ-400 ק"מ דרומית לעיר הבירה המחוזית לה סרנה. מבחינה מנהלית מחוז קוקימבו מחולק ל-3 פרובינציות, אלקי, לימארי וצ'ואפה שכוללות בתוכן 15 קומונות, שהבולטות שבהן הן לה סרנה הבירה, קוקימבו עיר הנמל של המחוז ואובאיה המרכז החקלאי של המחוז. במפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2017 התגוררו בקוקימבו 757,586 תושבים.
גאוגרפיה ואקולוגיה.
מחוז קוקימבו מכונה המותניים של צ'ילה, שכן המרחק שבין רכס הרי האנדים לאוקיינוס באזור קוקימבו הוא קצר ביותר כשרוחבו המינימלי מהים ועד ארגנטינה הוא 90 ק"מ סמוך לעיר אייאפל. מה שהופך אותו לאחד האזורים ההרריים ביותר במדינה, כשהוא מאופיין ברצועות הרים שמשתפלות ממזרח למערב מרכס הרי האנדים עד לאוקיונוס וביניהם עמקים רוחביים, צ'ואפה, לימארי ואלקי שמהווים אגן הניקוז לנחלים רבים וחשובים.
באזור מינים ימיים בולטים כמו גם מינים רבים הקשורים באזורים ההרריים. באזורים ההרריים הדרומיים של מחוז קוקימבו נמצא דקל היין הצ'יליאני הנדיר אשר נמצא בסכנת הכחדה, בעקבות גידול האוכלוסין המסיבי ובירוא היערות שנעשה לטובת מגורים וחקלאות המאיימים על בית הגידול של הדקל. באזור של עמק אלקי הידוע בשמיים הבהירים שלו ניתן למצוא מספר מצפי כוכבים, כמו גם את סכר פוקלארו סכר בנוי באורך 600 מטרים הסוכר את נהר אלקי ומייצר מאגר באורך של כשבעה ק"מ.
אקלים.
האקלים של אזור קוקימבו הוא דמוי ערבה, שמאופיינת בצמחייה נמוכה וקוצנית. והמשקעים בו מרוכזים בעיקר במהלך חודשי החורף (יוני-אוגוסט).
אזור החוף מאופיין בעננות גבוהה והטמפרטורות לאורך השנה מתונות, כתוצאה מהשפעת האוקיינוס. רצועת ההרים שלאורך החוף מאופיינת בערפל חופי (המכונה קמנצ'קה) שמאפשר התפתחות צמחייה ייחודית. בעמקים הפנימיים של המחוז שורר אקלים חם, המאופיין ביובש אטמוספירי, שיוצר "שמיים נקיים" עם עם יותר מ-330 לילות צלולים. ואזור רכס הרי האנדים בולט ביובש האטמוספירי הקיצוני שלו, עם לילות הרווים בטל.
היסטוריה.
התקופה הפרה קולוניאלית (המאה ה-3 לספירה – 1536).
החל מהמאה השלישית לספירה אוכלס האזור על ידי תרבות המויה שהוחלפה בתרבות האנימאס בסוף המאה השמינת, ובתרבות הדיאגיטה בתחילת המאה ה-11 לספירה. רצף התרבויות הללו אחראיות להקמת נקודות התיישבות בעמקים שבין רכס האנדים לים, והם הסתמכו בעיקר על חקלאות ודייג. לקראת סוף המאה ה-15 שולב האזור באימפריית האינקה, שהכניעה את בני הדיאגיטה והשאירה אותם תחת שליטתה. ומושל האינקה באזור התיישב בעמק קוקימבו, כשמשם הוא ניהל את פעילות האזור. גבולות הטריטוריה הפוליטית הזו נמתחו בין עמק קופיאפו שבמחוז אטקמה של היום לעמק לימארי שבפרובינציית לימארי. והחל מאותה תקופה קיבל האזור את שמו קוקימבו ככל הנראה מצירוף המילים בשפת הקצ'ואה 'qullqi' (כסף) ו-'tampu' (משק חלב).
התקופה הקולוניאלית (1536 – 1810).
בשנת 1536 עם הגעת הכוחות הספרדים לצ'ילה נחקר האזור על ידי משלחת בפיקודו של דייגו דה אלמגרו, ונאמר כי תושביו היו עוינים לנוכחותו. עם כניסתו לעמק קוקימבו כנקמה על מותם של שלושה מאנשיו הוציא להורג אלמגרו 30 מראשי העיירות הסמוכות כולל מושל האינקה המקומי.
בשנת 1540, פדרו דה ואלדיביה, במהלך משימתו לכיבוש צ'ילה, חצה את האזור לכיוון עמק מפוצ'ו, שם הקים את העיר סנטיאגו דה לה נואבה אקסטרמדורה שלימים תהפוך לבירת צ'ילה. המרחק והסכנות שבדרך שבין בין סנטיאגו ללימה, הובילו את ואלדיביה להורות על הקמת כפר שיהווה נקודת קישור על אם הדרך ובשנת 1543 או 1544 הוקמה כ-400 ק"מ צפונית לסנטיאגו הנקודה המיוחלת בשם וייה נואבה דה לה סרנה. בשנת 1549 נשרפה והושמדה העיר לה סרנה על ידי קבוצת ילידים, אך עוד באותה שנה היא נוסדה מחדש על ידי פרנסיסקו דה אגירה. לאחר התבססות העיר אורגן שטח זה על ידי הספרדים ככפר קוקימבו, ומרכזו הפולטי של האזור עבר מעמק קוקימבו לעיר לה סרנה - שנקראה בתקופה הקולוניאלית גם קוקימבו. גבולות האזור היו דומים לאלה של תקופת האינקה, אטקמה מצפון, אך הפעם סופח גם האזור שעד נהר צ'ואפה בדרום. בסוף המאה ה-16, עקב ירידה באוכלוסיית הילידים, הועברו מאות בני מפוצ'ה לעמק קוקימבו וללה סרנה. מטרת פעולה זו הייתה גילוי הקבוצות שהתנגדו לכיבוש במלחמת האראוקו וכן לספק את המחסור בידיים עובדות במכרות בלה סרנה. בשנת 1786, כתוצאה מהרפורמות הבורבוניות שהחלו להיות מיושמות בצ'ילה, הפך הכפר קוקימבו יחד עם כל אזור קוקימבו, לשטח התלוי בעיריית סנטיאגו.
עצמאות צ'ילה (1810 – הווה).