נולד ברוקאביאנקה (Fontanelle di Roccabianca ) שבנפת פארמה למשפחה ממעמד הביניים. ב-1926 פשטה משפחתו את הרגל, והוא לא יכול היה להמשיך בלימודיו באוניברסיטת פארמה. לאחר שעבד במספר עבודות שוליות וקטנות, החל לכתוב בעיתון מקומי ששמו "Gazzetta di Parma". ב-1929 היה לעורכו של המגזין הסאטירי "Corriere Emiliano", ומ-1936 ועד 1943 היה עורכו של מגזין אחר, דומה באופיו, בשם "Bertoldo".
ב-1943 התגייס לצבא, מעשה שככל הנראה עזר לו להימנע מחיכוכים עם השלטון הפשיסטי במדינה. בסופו של דבר היה לקצין ארטילריה. כאשר איטליה חתמה על הסכם שביתת נשק עם כוחות בעלות הברית ב-1943, נעצר ונכלא במחנות שבויים למשך שנתיים, לצד שבויים איטלקיים אחרים.
לאחר המלחמה חזר גוארסקי לאיטליה והקים ב-1945 את "Candido", שבועון סאטירי מלוכני. כשהפכה איטליה לרפובליקה היה לתומך המפלגה הדמוקרטית-נוצרית. במגזין נהג למתוח ביקורת על הקומוניזם והציגו בצורה סאטירית. אחת הדוגמאות לכך היא קומוניסט בעל נחיר נוסף שהופיע באחד מציוריו המפורסמים. כאשר הקומוניסטים הובסו בבחירות 1948, לא חסך את שבט לשונו גם מהמפלגה הדמוקרטית-נוצרית.
ב-1950 פרסם "Candido" קריקטורה סאטירית שלגלגה על לואיג'י אינאודי, נשיא הרפובליקה, אשר נראה בקווירינאלה.
דמותו של דון קאמילו.
גוארסקי התפרסם הודות לסדרת סיפורים קצרים, בהם מככב הכומר הכפרי דון קאמילו לצד חברו/יריבו פפונה (Peppone) - ראש הכפר הקומוניסט. עלילת הסיפורים מתרחשת בשנות ה-50 המוקדמות במאה הקודמת בעמק הפו בצפון איטליה, על רקע תוכנית מרשל. בעוד שדון קאמילו תומך בתוכנית, פפונה מתנגד לה בכל מאודו, ורואה בה תוכנית אפלה להשתלטות האימפריאליסטים על משאבי העם. דון קאמילו ופפונה מתגוררים בכפר קטן, שגוארסקי אינו מציין את שמו המפורש, אלא מכנה אותו כ"העולם הקטן" ("el piccolo mondo"). דון קאמילו הוא גבר חזק ומגודל המתלהב בקלות. כשהרוחות מתחממות איננו טומן ידו בצלחת, וכמותו גם פפונה. חברותם החלה כאשר נלחמו יחדיו בשורות הפרטיזנים במלחמת העולם השנייה כנגד הפשיסטים. לאחר שפנו לפוליטיקה התגלעה ביניהם יריבות, אך ברגעי האמת נשכחים מהם חילוקי הדעות האידאולוגיים. לצד שני הגיבורים מתייצב גיבור נוסף, והוא ישו, המתנוסס על הצלב בכנסייתו של דון קאמילו. דון קאמילו שופך בצר לו את ליבו, ואילו ישו עונה ומוכיח אותו על דעותיו הקדומות וקשי ליבו. גוארסקי נהג לאייר בראש סיפוריו קריקטורה קלילה ויש לראות בה חלק בלתי-נפרד מהסיפור. בין השורות של הסיפורים ההומוריסטיים ניתן לקרוא ביקורת נוקבת של גוארסקי, הן על הממסד הקומוניסטי והן על הממסד הקתולי.
דמותו של דון קאמילו התפרסמה וזכתה לאהדה נוספת בעקבות סדרת סרטים קומיים בכיכובו של השחקן הצרפתי פרננדל, אשר גילם את דמותו של הכומר.
מספריו.
מבין הספרים הרבים בסדרת דון קאמילו תורגמו לעברית אך מעט מהם. גוארסקי הציב תנאי מפורש שסיפוריו יתורגמו ישירות מאיטלקית, אתגר בו עמדו בשנות החמישים עמנואל אולסבנגר ודניאל שר. בשנת 2018 פורסם כרך חדש המכיל בתוכו שני ספרים שטרם ראו אור בעברית, בתרגומה של אסנת רז. יורשיו של גוארסקי, אלברטו גוארסקי וקאמילה אנוני (בנו ואחייניתו), העניקו אישור מיוחד לתרגמם מאנגלית, לרגל שנת היובל לפטירתו של המחבר.
פילמוגרפיה.
סרטים המבוססים על דמותו של דון קאמילו:
UMM Alter II
UMM Alter II הוא דגם של רכב שטח מתוצרת יצרן הרכב הפורטוגלי UMM (União Metalo-Mecânica) אשר יוצר בין השנים 1986–1994
דגם ה"UMM Alter 4x4" יוצר במפעליUMM (União Metalo-Mecânica) בסטובל, פורטוגל.
דגמי "UMM Alter 4x4" שימשו גם כאמבולנס צבאי וכבאיות.
בדגמי "UMM Alter II" הורכבו מנועים ממספר סוגים: מנועי בנזין, מנועי דיזל ומנועי טורבו דיזל.
משנת 1992 הורכבו בחלק מדגמי "UMM Alter II" מספר תצורות של מנועי יצרן הרכב הגרמני BMW.
להטביע את הביסמרק!
להטביע את הביסמרק! (באנגלית: !Sink the Bismarck) הוא סרט מלחמה בריטי בשחור-לבן משנת 1960 בבימוי של לואיס גילברט, עם קנת' מור ודנה ווינטר בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הספר "תשעת הימים האחרונים של הביסמרק" מאת ס.ל פורסטר והוא מתאר את המרדף וההטבעה של אוניית המערכה הגרמנית ביסמרק במלחמת העולם השנייה על ידי הצי המלכותי הבריטי.
בתחילת הסרט מוקרן יומן חדשות גרמני ובו טקס השקת הביסמרק בנמל המבורג ב-14 בפברואר 1939 בנוכחות אדולף היטלר כשהקהל שואג קריאות זיג הייל.
העיתונאי אד מורו שעבד באותה תקופה ברשת CBS בלונדון מופיע בתחלת הסרט בתפקיד עצמו כשהוא מסביר על המצב הקשה של בריטניה. הוא מופיע גם בקדימון לסרט.
בסוף הסרט מופיעה כתובת של תודה לאדמירליות של הצי על העזרה ושיתוף הפעולה וכן כי הדמות הראשית של קצין המבצעים שפרד שמגלם קנת' מור היא פיקטיבית ולמעשה קצין המבצעים האמיתי היה מייג'ור ראלף אדוארד. זה נעשה כדי להכניס לתמונה דמות נשית וסיפור רומנטי שלא שייך לדמות האמיתית. כמו כן לא מוזכר בלצ'לי פארק בו פיענחו את התשדורות הגרמניות בעזרת מערכת אולטרה וסייעו להצלחת הפעולה. עד 1975 הפעילות הזאת הייתה עדיין מסווגת.
בהשראת הסרט נכתב השיר Sink the Bismarck בסגנון קאנטרי שהושר על ידי ג'ון נורטון והיה להיט. הוא משובץ בקדימון לסרט.
תקציר העלילה.
קפטן ג'ונתן שפרד (קנת' מור) מתמנה לקצין מבצעים באדמירליות. הוא מתחיל את תפקידו בזמן קשה לבריטניה, צוללות ה-U-Boat ואוניות הצי הגרמני עושות שמות בשיירות האספקה לאי. במאי 1941 מתקבלו ידיעות שאוניית המערכה ביסמרק והסיירת הכבדה פרינץ אויגן, עומדות לצאת מהים הבלטי לאוקיינוס האטלנטי.
מרגל שנמצא על החוף בנורווגיה מבחין בשתי האוניות וממהר לשלוח תשדורת מורס אך מצליח רק לבשר על פרינץ אויגן לפני שהוא נהרג על ידי חייל גרמני. הבריטים משערים שהאונייה השנייה היא הביסמרק ומוכרז מצב חרום.
שפרד מטיל משמעת נוקשה בחדר המבצעים ומתקרב לקצינה אן דייוויס (דנה ווינטר). ארוסה של אן נהרג במערכה על דנקרק ואשתו של שפרד נהרגה בהפצצה בבליץ בלונדון. בנו משרת כתותחן על מטוס נושאת המטוסים אה"מ ארק רויאל הנמצאת בים התיכון ליד גיברלטר.
מפקד השייטת הגרמנית, אדמירל גינתר ליטיינס (קרל סטפאנק) נושא נאום נאצי נלהב בפני הלוחמים הגרמנים. הוא מבטיח למפקד הביסמרק, ארנסט לינדרמן (קרל מונר) ששניהם ייזכרו כגיבורים בתולדות גרמניה.
בקרב שמתנהל במצר דנמרק, מצליחים הגרמנים להטביע את אה"מ הוד ומתוך 1500 איש ניצלו רק שלושה. אה"מ פרינץ אוף ויילס נפגעה וניתקה מגע. זה היה ניצחון גרמני גדול שפורסם בכל תחנות השידור בעולם.
מצב הרוח בלונדון יורד, וינסטון צ'רצ'יל מתקשר לחדר המבצעים וכולם שומעים ברמקול את הוראתו "להטביע את הביסמרק" בכל מחיר!
המפקד לינדרמן מבקש לחזור לצרפת לשם תיקון הנזקים הקלים שנגרמו לביסמרק אך ליטיינס אומר שזה לא ימצא חן בעיני היטלר ומורה לו להמשיך לעבר השיירות ולפגוע בהן.
שפרד מקבל הודעה שבנו נעדר לאחר שמטוסו נחת בים מחוסר דלק. הוא ממשיך בתפקידו ביתר עוז עד שהוא מקבל הודעה שבנו נאסף חי מהים.
מטוס סיור קטלינה מגלה את הביסמרק ושפרד מורה למטוסי הפצצה פיירי סורדפיש מה"רויאל ארק" להפציץ אותה בפצצות טורפדו. בהפצצה נפגע מנגנון ההיגוי של האוניה והיא ממהרת בכיוון לצרפת. שפרד שולח לקראתה את אה"מ רודני, אה"מ ג'ורג' החמישי ואה"מ דורסטשייר הפותחות עליה באש ומטביעות אותה.
המתח בלונדון מתפוגג ושפרד מזמין את אן לארוחת ערב בלי לדעת שבחוץ כבר בוקר.
דוניביץ
ניהול אירועי אבטחת מידע
מרטין אלרבי
מרטין אלרבי (באנגלית: Martin Ellerby, נולד ב-1957 בוורקסופ) הוא מלחין אנגלי.
ביוגרפיה.
מרטין אלרבי נולד בוורקסופ, בנוטינגהאמשייר שבאנגליה. אחר כך היה תלמיד פרטי של וילפרד ג'וזפס.
הוא למד בקולג' המלכותי למוזיקה בלונדון, בו למד הלחנה אצל ג'וזף הורוביץ.
יצירותיו בוצעו בפרומס של ה-BBC,על ידי תזמורת גוונדהאוס, תזמורת האופרה של סידני, ובפסטיבלים בינלאומיים רבים. למשך 7 שנים היה מלחין הבית האזרחי של תזמורת כלי הנשיפה המלכותי Coldstream Guards עם תלמידיו נמנה דניאל ג'ורג'טי.
יצירתו "וריאציות לפי אלגר" שימשה כקטע מבחן בתחרות האיגוד הצפון-אמריקאי לתזמורות כלי נשיפה ממתכת בשנת 2013.
אלרבי מכהן כמרצה אורח במטה למוזיקה של חיל האוויר המלכותי הבריטי, מנהל אמנותי של ההוצאה לאור Studio Music Company בלונדון וכמפיק בכיר ב-Polyphonic Records. לימד תקופה בראש החוג להלחנה ומוזיקה עכשווית בקולג' למוזיקה בלונדון.
אלרבי מתגורר באולטרינצ'ם שבצ'שייר.
יצירות.
ולכמעט כל כלי נשיפה ותזמורת
קישורים חיצוניים.
ניו בדפורד
ניו בדפורד (באנגלית: New Bedford) היא עיר במחוז בריסטול שבמסצ'וסטס, ארצות הברית. במפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2020, אוכלוסיית העיר מנתה כ-101,079 תושבים, מה שהופך את ניו בדפורד לעיר השישית בגודלה במדינה. ניו בדפורד מכונה "עיר הלווייתנים", משום שבמאה ה-19 הייתה העיר אחת מנמלי הלווייתנים החשובים ביותר, אם לא החשוב ביותר בעולם, ביחד עם העיר ננטקט.
היסטוריה.