בשנת 1982 מונה לפרופסור באוניברסיטה העברית. בין השנים 1992 ל-1996 כיהן כדיקן הפקולטה למתמטיקה ולמדעי הטבע. בשנת 1997 נבחר לנשיא האוניברסיטה, תפקיד בו כיהן עד שנת 2009.
בשנים 2005–2006 עמד בראש ועדת נשיא המדינה לבחינת מבנה הממשל, שבחנה אפשרויות לשינוי שיטת הממשל בישראל. בתחילת שנת 2007 הגישה הוועדה לנשיא המדינה דו"ח עם מסקנות בנושא זה.
בעת מאבק הסטודנטים בשנת 2007 למען הורדת שכר הלימוד התבטא בחריפות נגד המאבק ומנהיגיו, ואף הציע להפסיק לחלוטין את סבסוד הממשלתי של שכר הלימוד במוסדות להשכלה גבוהה. כחבר בוועד ראשי האוניברסיטאות היה שותף להחלטה לנסות ולשבור את שביתת הסטודנטים על ידי הצבת אולטימטום לסטודנטים.
בדצמבר 2007, בעקבות פניית ועד ראשי האוניברסיטאות לבית הדין הארצי לענייני עבודה להוצאת צווי מניעה נגד שביתת הסגל האקדמי הבכיר, החל הסגל הבכיר באוניברסיטה העברית בהליכים בניסיון להדיחו מתפקיד נשיא האוניברסיטה בשל חלקו בהחלטה.
למרות זאת ב-2008 הוא מונה ליו"ר ועד ראשי האוניברסיטאות ובחודש ספטמבר אף הוביל בהצלחה מאבק למען השבת 480 מיליון שקלים שקוצצו מתקציב האוניברסיטאות. בסופו של דבר לאחר התערבות נדירה של ראש הממשלה, אהוד אולמרט סוכם כי לאוניברסיטאות יועבר סכום של 515 מיליון שקלים.
בשנת 2011 הוענק לו פרס על שם אלכסנדר פון הומבולדט בזכות הישגיו לאורך השנים במחקר ובהוראה.
מיי ספייס
קורמאיור
קאורמיור (צרפתית Courmayeur; איטלקית Cormaiore; ניב מקומי Cromëiö) היא עיירה בוואל ד'אוסטה בצפון מערב איטליה ובה 2,798 תושבים. העיירה שוכנת בגובה 1,224 מטר מעל פני הים, היא מורכבת מתשעה רבעים ומשתרעת על פני שטח של 210 קמ"ר. העיירה משמשת מרכז לנופש ולספורט חורף. במסגרת ניסיונו של שליט איטליה בניטו מוסוליני לבצע "איטליזציה" של המחוז, בשנים 1939–1946 נקבע כי שמה החדש של העיירה יהיה "קורמיורה" "Cormaiore", אך השימוש בגרסה זו של השם אינו רווח כיום. מהעיירה ניתן לטפס רגלית לפסגת המון בלאן, למרות שאת הפסגה לא רואים ממרכז העיירה. מסביבתה נובע גם נהר דורה בלטאה, יובל שמאלי חשוב של נהר הפו. בעיירה נמצא פתח הכניסה הדרום-מזרחי של "מנהרת המון בלאן", המגיחה מצדה השני בעמק שאמוני בצרפת.
מוקד תיירות.
העיירה מהווה מוקד משיכה לתיירות חורף. המרחק לעיירה ממוקדי האוכלוסייה הוא: ממילאנו - 218 ק"מ, מליון בצרפת דרך מנהרת המון בלאן - 250 ק"מ, ומז'נבה בשווייץ - 100 ק"מ.
דרך בעלת אופי מיוחד המגיעה לעיר עוברת במקומות: "לה סאל" ("La Salle") ,"מורגה" ("Morgex") ו"פרי-סן-דידיה" ("Pré-Saint-Didier"). במקום האחרון, "פרי-סן-דידיה", הוקם לאחרונה מתקן אירוח חדש. שני המקומות הראשונים, "לה סאל" ו"מורגה", מהווים מוקד לגידול גפנים, בגובה של 1,000 מטר מעל פני הים. יינם הלבן נחשב מהמשובחים באירופה.
SK שטורם גראץ
ג'ולס
שתי נשים (סרט)
מטאוריט מורצ'יסון
מטאוריט מורצ'יסון (באנגלית: Murchison meteorite) הוא מטאוריט שחלקים שלו נפלו ב-28 בספטמבר 1969 באזור הכפר מורצ'יסון בוויקטוריה שבאוסטרליה. המטאוריט היה כונדריט פחמני, ונמצא שהוא מכיל חומצות אמינו נפוצות כגון גליצין, אלנין וחומצה גלוטמית, וגם חומצות אמינו נדירות כגון איזובלין ופסאודולאוצין. משערים שהרכב החומרים במטאוריט מורצ'יסון לא השתנה כמעט מאז שהוא, או הגוף שממנו הוא ניתק, נוצר במערכת השמש הקדומה.
בין התרכובות האורגניות שנמצאו במטאוריט היו גם פורינים ופירימידינים - אבני הבניין של חומצות הגרעין. יחס האיזוטופים של אטומי הפחמן בתרכובות אלו מצביע על מקור שמחוץ לכדור הארץ. ממצא זה מחזק את ההנחה כי תרכובות אורגניות שייתכן שהיה להן תפקיד בהתפתחות החיים יכלו להגיע לכדור הארץ מגופים קדומים במערכת השמש.
בינואר 2020 מדענים זיהו כי גיל החומר במטאוריט הוא 7 מיליארד שנה, כלומר הוא נוצר 2.4 מיליארד שנה לפני שנוצרה מערכת השמש.
הומוכיראליות.
רוב חומצות האמינו הן מולקולות כיראליות, וידוע שהיצורים החיים על פני כדור הארץ משתמשים באופן בלעדי באחת התצורות, תצורה L. אסימטריה ביולוגית זו היא דוגמה להומוכיראליות, כלומר עודף משמעותי של תצורה אננטיומרית אחת על פני רעותה. שאלה מרכזית לגבי מוצא החיים היא מקורו של עודף זה. בדיקת הופעתן של חומצות האמינו במטאוריטים, כמו מטאוריט מורצ'יסון, המייצגים הרכב חומרים אופייני למערכת השמש הקדומה יכולה לשפוך אור על שאלה זו.
המחקרים השונים שנעשו על המטאוריט לא נתנו תשובה חד-משמעית לשאלת ההרכב האננטיומרי של חומצות האמינו בו. יש בהם המצביעים על עודף אננטיומרי של תצורה L ברמות שונות, ולעומת זאת מחקרים אחרים הראו שחומצות האמינו הכיראליות מופיעות במטאוריט כתערובת רצמית, כלומר ללא עודף אננטיומרי כלשהו. יש הטוענים שהממצאים המצביעים על הומוכיראליות במטאוריט נובעים מזיהום שלו בחומצות אמינו ארציות לאחר הנחיתה.
אדם ג'ונס
אדם תומאס ג'ונס (באנגלית: Adam Thomas Jones; נולד ב-15 בינואר 1965) הוא מוזיקאי וגיטריסט, זוכה גראמי הידוע ביותר בתור גיטריסט להקת הרוק המתקדם טול. ובנוסף, הוא גם אמן חזותי אשר עבד תחת חברת דרימוורקס שבבעלות סטיבן ספילברג. ג'ונס אף השתמש ביכולות האומנותיות שלו לצד המפיק פרד סטוהר כדי ליצור מספר קליפים לשירים של טול (כגון Sober) וגרין ג'לי (כגון Three Little Pigs). ג'ונס דורג מספר 75 ברשימת הגיטריסטים הטובים בכל הזמנים על ידי מגזין הרולינג סטון, ותשיעי ברשימת הגיטריסטים הכי טובים של ז'אנר ההבי מטאל על ידי מגזין גיטאר וורלד.
שנים מוקדמות.
ג'ונס נולד בפארק רידג', אילינוי וגדל בליברטיויל, אילינוי, הוא למד לנגן בכינור בתקופת בית הספר היסודי ואף התקבל לתפקיד נגן באס אקוסטי במקהלת בית הספר התיכון בו למד. בנוסף למקהלת בית הספר, ג'ונס גם ניגן באס בלהקה שהקים עם חברו טום מורלו (לימים גיטריסט רייג' אגיינסט דה מאשין). למרות כישוריו המוזיקליים הגבוהים, ג'ונס ציין שמעולם לא קיבל שיעורים בנגינה ולמד לנגן דרך שמיעה.
העבודה בסרטים.
ג'ונס התחיל ללמוד מייק-אפ אומנותי בשנת 1983 באקדמיית הממיק-אפ ההוליוודית. לאחר כמה זמן תחומי העניין שלו השתנו לכיוון הסרטים, פיסול דמויות ועיצוב אפקטים מיוחדים. הטכניקות שלמד ישמשו אותו בעתיד לעשיית אפקטים למספר קליפים של טול. הוא סיים ללמוד ב 1987.
אחרי שסיים ללמוד, ג'ונס עבד במייק-אפ ואפקטים למספר רב של סרטים מוכרים כמו פארק היורה, סיוט ברחוב אלם, שליחות קטלנית 2, מכסחי השדים ורוקד עם זאבים. וגם על מספר פרסומות.
ברגע שהתחיל אדם את הקמת טול, היה עליו לבחור אם להמשיך בדרימווקרס, או לתת את כל כולו ללהקה. הוא בחר בלהקה.
הקריירה בטול.
אחרי שחברו טום מורלו הכיר לג'ונס ומיינארד ג'יימס קינן (לימים סולן להקת טול) את דני קארי (לימים מתופף טול), הם הקימו, בנוסף לבאסיסט פול ד'אמור את להקת טול. במשך התקופה בלהקה הפך ג'ונס, ביחד עם מיינארד לאחת מההשפעות היצירתיות של הלהקה, על שיריה והקליפים שלה.
הנגינה של ג'ונס.
ג'ונס ידוע בנגינה הכבדה שלו ומשתמש לרוב בפאוור קורדים וחמישיות לשם ההלחנה עצמה. כיוון הגיטרה של ג'ונס בדרך כלל הוא דרופ D ובחלק מהשירים (parabola, prison sex) משתמש בכיוון BADGBE. ג'ונס גם ידוע כבעל סאונד ייחודי זאת בזכות השימוש הרב באפקטי פלנג'ר ודיילי .
ג'ונס משתמש בגיטרות של גיבסון, מגברים של דיזל, מארשל ומסה בוגי.
עמותה רשומה
סורת אל-מאעון
סורת אל-מַאעוּן (בערבית: سورة الماعون), או סורת הסעד, היא סורה מספר 107 בקוראן. סורה קצרה זו מונה שבעה פסוקים (אַיאַת), ולפי האמונה המוסלמית היא הורדה למוחמד באמצעות המלאך גִ'בְריל (جبريل) במכה. לפי ספרו של אבּן אלצֻ'רַיְס, פַצָ'אאִ'יל אלקֻראן (מהמאה ה-10), המיוחס לפרשן הקוראן עַטָאא' אלחֻ'ראסאני (בן המאה ה-8), הורדה סורה זו אחרי סורת א-תכאת'ר ולפני סורת אל-כאפרון.
הסורה ירדה למוחמד בזמן בו מספר רב של סיעות זממו לעצור את ההשפעה האסלאמית הגוברת. הסורה עוסקת באופיים של אלו הטוענים כי הם מוסלמים בעוד הם מכחישים את קיומו של ה"דין" - יום הדין והעולם הבא. אנשים אלו "מסלקים את היתום מעליהם", אינם זהירים בחובותיהם לחסרי הכול ומתפללים מבלי לחשוב על אלוהים בראש מעייניהם, בשכחם את המטרה שמאחורי התפילה. מעשי הצדקה שלהם הם מצג שווא לחסידותם המזויפת, משום שאינם נותנים אותה מתוך אהבת האל. תפסיר אבן עבאס, המסתמך על חדית'ים מפי בן דודו ואחד ממלוויו של מוחמד, עבדאללה אבן עבאס, מוסר כי אחריתם של אנשים אלו תהיה להבות הגיהנום.
רבייה וגטטיבית
רבייה וֶגֶטָטיבית (באנגלית: vegetative reproduction) היא רבייה אל-זוויגית המתבצעת על ידי התפתחות רקמות סוֹמָטיות לאורגניזם שלם. רבייה וגטטבית מתרחשת באופן טבעי בעיקר בצמחים, אשר מסוגלים להתרבות על ידי התפתחות חלק מן הצמח, כגון שורש, גבעול, עלה, ניצן או תאים בודדים, לצמח שלם. אחת הדוגמאות המוכרות היא הדשא הנפוץ בגינות, שמתרבה באמצעות קני-שורש זוחלים.
הריבוי הווגטטיבי משמש בחקלאות וקיימות מספר שיטות לישומו: ייחורים, הרכבה, הברכה, שימוש בחוטרים, שימוש בפקעות ובבצלים ותרביות רקמה של קודקודי צמיחה וניצנים.
ייחורים.
ייחור הוא חלק המנותק מצמח האם המצמיח שורשים ענפים ועלים. כדי להרבות צמח מסוים באופן עצמאי, למשל בעציצים ביתיים, ניתן להפריד ממנו חלק ולבצע ייחור - לרוב חיתוך אחד הגבעולים והשארה בכלי עם מעט מים. לאחר זמן מה, הגבעול יתחיל לצמח שורשים ועלים קטנים, כך שיהיה ניתן לשתול אותו בנפרד ולקבל עציץ נוסף מאותו הצמח - זאת ללא הזרעה כלל.
הגורמים המשפיעים על התחדשות הייחור מתחלקים לשניים והם: