רנו קליאו (צרפתית: Renault Clio) היא מכונית סופרמיני בקטגוריה שבין המגאן (משפחתית) והטווינגו (מיני). דגם זה קיים בארבעה דורות, הנמכרים משנת 1990 ועד היום. מבחר מנועי הבנזין של הדור הרביעי והנוכחי נע בעת השקתו בין מנוע ה-1.2 ליטר בנזין האטמוספירי החלש ביותר בסדרה המפיק 70 כוח סוס, ועד מנוע ה-1.2 ליטר טורבו-בנזין החזק ביותר, עם 120 כוח סוס. מספר שנים לאחר ההשקה, ירד מנוע ה-1.2 האטמוספירי מההיצע וכעת המנוע הבסיסי הוא הבא אחרי הקודם מבחינת הכוח, והוא ה-0.9 ל' טורבו-בנזין המפיק 90 כ״ס. להיצע הצטרף לאחרונה גם מנוע 1.5 ליטר טורבו-דיזל הידוע של רנו (90 כוח סוס), אותו אחד שמניע את הדאצ'יה סנדרו ואת המייקרה החדשה של ניסאן.
פרוג-3
אולטן
אולטן (בגרמנית: Olten) היא עיר בקנטון זולותורן שבשווייץ והעיר הראשית של מחוז הנושא את שמה.
היסטוריה.
כמויות משמעותיות של ממצאים מהתרבויות המגדלניות (16,000 עד 14,000 שנים לפני זמננו) נתגלו ליד אולטן. קיימים גם ממצאים המתוארכים לתקופה המזוליתית ולתקופה הנאוליתית, אך אין בנמצא שרידי ישוב ולא ממצאים קרמיים. גם מספרם של ממצאים מתקופת הברונזה ומתקופת הברזל מוגבל. במקום בו שוכנת אולטן היה ישוב (Vicus) בתקופה הרומית. שמו של היישוב לא ידוע, אך נראה שהייתה לו מידה מסוימת של חשיבות, וסביר להניח שהוא ייצג את קיומו של גשר על פני הנהר. היישוב הרומי נחרב ככל הנראה בסוף המאה ה-3 לספירה. באותה עת נבנו ביצורים על ראש הגשר בפינה הדרום-מזרחית של היישוב הקדום. מבצר זה ננטש במאה ה-4 ומאוחר יותר הוחלף בטירה גדולה יותר הדומה למבצרים מהתקופה הרומית המאוחרת שהגנו על מקומות חצייה של נהר הארה בזלותורן ובברוג.
היישוב מימי הביניים נבנה על יסודות הטירה הרומית. העיר מוזכרת לראשונה במקור משנת 1201 בשם Oltun. במאה ה-13 היה היישוב בבעלותם של רוזני פרובורג, ב-1377 הוא הועבר לבית קיבורג וב-1384 לבית הבסבורג. ב-1407 עברה אולטן לניהולה של העיר בזל, שהשקיעה בתשתיות, אך אלה נחרבו בשריפות שאירעו ב-1411 וב-1422. לאחר השריפה השנייה איבדה בזל את העניין בבנייתה מחדש של אולטן ומכרה אותה לזולותורן ב-1426.
במשך כל ימי הביניים, הייתה אולטן לא הרבה יותר מאשר ראש גשר מבוצר שבו ניתנו כמה שירותים, כמו נפחים ופונדקים. ההנחה היא שבשנת 1600 מנתה אוכלוסייתה כ-500 תושבים. ב-1653 היא איבדה את זכויותיה כעיר, כעונש על תמיכתה במורדים במלחמת האיכרים השווייצרית. מצב זה פתח מסורת ארוכה של מרידה בסמכות באולטן והעיר קיבלה בברכה את הפולשים הצרפתים כמשחררים ב-1798. ב-1814 דיכאה זולותורן מרד נוסף של הפטריוטים של אולטן כנגד החזרה של השלטון השווייצרי על כנו.
בסוף המאה ה-18 הגיעה אוכלוסייתה של אולטן ל-1,000 תושבים. גידול מהיר יותר חל לאחר חיבורה של העיר לרשת הרכבות ב-1856 והעיר הפכה למרכז תעשייתי ולצומת תשתיות וב-1900 מנתה אוכלוסייתה כ-7,000 תושבים.
בשנות ה-80 של המאה ה-19 התפתחה אולטן להיות המרכז האורבני השני בגודלו בקנטון והיא משכה אליה תשתיות נוספות כמו את בית החולים של הקנטון שנבנה ב-1880, בית ספר לעסקים שנבנה ב-1912 ובית ספר תיכון מרכזי לקנטון שנבנה ב-1938. אוכלוסיית העיר שילשה את עצמה במהלך המאה ה-20 והגיעה ל-21,000 ב-1970, אך מאז היא הצטמצמה במעט.
גאוגרפיה ודמוגרפיה.
שטחה של אולטן הוא 11.5 קמ"ר. מתוכם 12.7% משמשים לחקלאות, 41.9% הם שטחים מיוערים, 40.5% הם שטחים בנויים, 4.6% הם שטחי נהרות ואגמים ו-0.5% הם שטחים בלתי מעובדים. העיר העתיקה של אולטן שוכנת על רצועה שבין נהר ארה לבין נהר דינרן.
נכון לשנת 2014 מנתה אוכלוסיית אולטן 17,350 תושבים.
J.viewz
אנדריי ריו
טירת גרוייר
טירת גרוייר היא טירה מימי הביניים הנמצאת בעיירה גרוייר שבקנטון פריבור, והיא אחת הטירות המפורסמות ביותר בשווייץ. היא מוכרת כאתר מורשת שווייצרי.
הטירה נבנתה בין השנים 1282 ל-1290, בסגנון הביצורים הריבועיים המאפיינים את סבויה. הייתה רכושם של דוכסי גרוייר עד פשיטת הרגל של הדוכס מישל בשנת 1554. בעלי החוב שלו, הקנטונים פריבור וברן חלקו את אחוזתו. בין השנים 1555 עד 1798 הייתה הטירה משכנם של האחראים על המיסים ואחר כך של הפרפקטים שנשלחו על ידי פריבור. בשנת 1849 הטירה נמכרה למשפחות בובי ובאלאנד והן השתמשו בה כבית הקיץ שלהם ושיפצו אותה. בשנת 1938, קנה הקנטון את הטירה בחזרה והפך אותה למוזיאון פתוח למבקרים. מאז 1933, קרן שימור מפקחת על הבניין ושומרת על הבניין ותכולתו.
הטירה היא משכנן של שלוש גלימות של מסדר גיזת הזהב. הן חלק משלל המלחמה שנתפסו על ידי הקונפדרציה השווייצרית (שכלל את כוחות גרוייר) בקרב מורטן נגד שארל הראשון דוכס בורגנדי בשנת 1476. כאשר שארל ציין שנה למות אביו, אחת הגלימות היא גלימת טקס שחורה עם סמלו של פיליפ השלישי הרקום עליה. אוספים של ציורי נוף מהמאה ה-19 של הציירים ז'אן-בטיסט קאמי קורו, ברתולומיאו מן ואחרים מוצגים בטירה, וכן אוסף בינלאומי של אמנות פנטסטית.
הטירה, יחד עם העיר מימי הביניים מהווה יעד תיירותי חשוב ומושכת אלפי תיירים מדי שנה.
קופי לילה
רועי ירקוני
רועי ירקוני (נולד ב-26 באוקטובר 1972) הוא מלחין, פסנתרן ומעבד ישראלי. חבר בהרכבים אבק ו- Thin Lips, מקים ההרכב פאניק אנסמבל וחבר בלהקת נקמת הטרקטור.
ביוגרפיה.
ירקוני נולד בגבעתיים ב-1972. בנם הרביעי של חיים ירקוני, ניצול שואה, לוחם אצ"ל ומנכ"ל במפעלי נייר חדרה, ורינה ירקוני, שהייתה מורה לחינוך מיוחד. הוא החל לנגן בגיל 6. למד פסנתר ותאוריה מוזיקלית בקונסרבטוריון גבעתיים. בהגיעו לתיכון הפסיק את לימודיו המוזיקליים הפורמליים והתמקד בהאזנה למוזיקה ונגינת תפקידים משמיעה במקלדות אלקטרוניות. ב-1995, לאחר שרות צבאי בגדוד 414 (קשתות), פנה ללימודי תואר ראשון במדעי המחשב במכללה האקדמית תל אביב-יפו. עם סיום לימודיו ב-1998, החל לעבוד באוניברסיטה הפתוחה כמתכנת מחשבים ובמקביל נרשם ללימודי קומפוזיציה בבית הספר למוזיקה רימון, שם למד שנתיים ופרש ללא תעודה. בשנת 2000 נרשם ללימודי מוזיקה אלקטרונית והפקה ב- Muzik וסיים מסלול שנתי של יצירה באולפן הביתי. פעיל מוזיקלית מאז שנת 2002 ועד היום. ב-1998, ירקוני נישא למיכל. אב לחנוך, נמרוד ואסיף.
ספטמבר דונובן ואבק.
במהלך לימודיו ברימון חבר ירקוני לבסיסט ישי זומר, אותו הכיר דרך פורום "רוק מתקדם" באתר תפוז. השניים הכירו דרך הפורום מוזיקאים נוספים והקימו את הלהקה "ספטמבר דונובן". אל הלהקה הצטרף החלילן והמלחין אודי ססר וההרכב שינה סגנון מוזיקלי ועבר לביצוע מוזיקה כלית ברוח זרם הרוק המחתרתי RIO. ההרכב שינה את שמו לורדון. להרכב החדש הצטרף המתופף האמריקני דייב קרמן. קרמן היה פעיל בסצנת הרוק האוונגרדי בארצות הברית וכשעלה לארץ החליט לחבור ללהקה היחידה בארץ שניגנה בסגנון זה. יחד הם הקליטו דמו ראשון ולאחריו חתמו חוזה עם הלייבל קיוניפורם (cuneiform records), אשר מתמחה ברוק מתקדם ואוונגרד. הלהקה שינתה את שמה לאבק והצטרף אליה טכנאי הסאונד אודי קומראן. לאחר עבודה על האלבום במהלך השנים 2002–2003 הוציא ההרכב את אלבומו הראשון והיחיד עד כה באותו שם בראשית שנת 2004. האלבום הוגדר כ"אלבום הרוק מתקדם המרשים ביותר בישראל אי פעם" וזכה לחשיפה והערכה בקרב חובבי הז'אנר גם ברחבי העולם.
אלבום סולו ראשון: The Best of What Dreams Are Made Of.
במקביל לעבודה על האלבום "אבק", ירקוני עבד על הוצאת אלבום סולו אלקטרוני בשם "The Best of What Dreams Are Made Of" שיצא בלייבל פוך ב-2004 וזכה לשבחים על סגנונו הייחודי.
Thin Lips ו- Una Selva.
לאחר הוצאת אלבום הסולו הראשון והאלבום של להקת אבק, חבר ירקוני למשוררת קרן אלקלעי-גוט ליצירת אלבום אישי שני שיצא ב-2003. האלבום היה המורכב מהקראת שיריה של אלקלעי-גוט, תוך שילוב מוזיקה אלקטרונית ו- RIO, בשיתוף ישי זומר על בס והפקה מוזיקלית. ההרכב נקרא ת'ין ליפס (Thin Lips), על שם אחד השירים של אלקלעי-גוט והושק ב-2003. ירקוני הוגדר כאחד מיוצרי המוזיקה האוונגרדית הבולטים בשוליים, והדיסק זכה להתעניינות בישראל ומחוצה לה בקהילת הרוק המתקדם המודרני.
בהמשך לשיתוף הפעולה בין ירקוני לאלקלעי-גוט, ב-2013 הלחין ירקוני אסופת שירים בנושאי בגדים ואופנה שכתבה המשוררת, וחבר לזמרת סאוונה (זמרת) ליצירת הפרויקט "אונה סלבה" (Una Selva), אשר הוציא סינגל אחד "That Coat", והופיע מספר פעמים עם הפרויקט. עקב מורכבות ההפקה, אשר כללה גם תלבושות ווידאו ארט, המופע ירד מהבמות לאחר מספר הופעות.
פאניק אנסמבל (2005 - היום).