באזור מספר חניוני לילה (קמפינג), חלקם כוללים דרגות שונות של שירותי חניון לילה, חלקם בתשלום. בין החניונים הבולטים חניון מעיין חרוד, חניון כוכב הירדן, חניון גן השלושה וחניון נחל הקיבוצים. בנוסף קיימים מספר חניונים פרטיים. אכסניה, בית הארחה וצימרים רבים לאירוח מופעלים באופן פרטי ברחבי העמק.
בריאות ורווחה.
בתי החולים הנותנים שירותים לתושבי המועצה הם פוריה שבטבריה ומרכז רפואי העמק שבעפולה. מרחק הנסיעה מישובי המועצה לבתי החולים הוא 19 עד 45 ק"מ (המרחק הרב ביותר, משדי תרומות לפוריה). בבית שאן קיים מוקד לרפואה דחופה המשרת גם את תושבי המועצה.
בשנת 1988 הוקמה על ידי תושבי המועצה עמותת "גיל עוז", המספקת שירותי רווחה לקשישים.
הפועל יהוד
הפועל יהוד הייתה קבוצת כדורגל מהעיר יהוד, אשר שיחקה בשנות ה-70 וה-80 בליגה הבכירה בישראל. הקבוצה הגיעה לשיאה בשנת 1982, כאשר זכתה בגביע המדינה לאחר ניצחון 1–0 על הפועל תל אביב.
היסטוריה.
הפועל יהוד הוקמה בשנת 1950. בשנת 1973 זכתה הקבוצה בתואר הראשון בהיסטוריה שלה, גביע הכ"ה לליגת המשנה - ליגה א' (הגביע השלישי בחשיבותו לכבוד 25 שנות עצמאות לישראל) לאחר ניצחון 2–0 על הפועל רמת גן בגמר הגביע. הקבוצה העפילה לראשונה בתולדותיה לליגה הלאומית בשנת 1976. בעונתה הראשונה בליגה הלאומית היא סיימה במקום השביעי, ובעונתה השנייה הצליחה לסיים במקום הרביעי, הישג עליו חזרה בשנית בעונת 1979/1980.
כוכבי הקבוצה, בשמונה השנים בהן הופיעה בליגה הבכירה, היו השוער אריה חביב שהיה גם אחד משועריה הקבועים של נבחרת ישראל, יהודה דוגאץ', שלום רוקבן, קפטן הקבוצה ישראל ששון, שאול ששון, שלמה ששון, אהרון ויזן, משה שבת, יצחק בלחסן, שלמה חביב, יעקב אזובל, עמוס נעמן, הרצל שאול, יוסי יחיא, צביקה רוזן (שאף אימן את הקבוצה לאחר מכן בתקופת הזכייה בגביע) ושחקן העבר הבינלאומי דוד קרקו.
הפועל יהוד התפרסמה בין השאר בשל משחקה ההגנתי. הקבוצה שיחקה, בדרך כלל, כשמטרתה העיקרית הייתה מניעת ספיגת שער. שיטה זו הביאה למספר רב של תוצאות תיקו, והיו עונות בהן כמעט מחצית ממשחקי הקבוצה הסתיימו בתוצאת תיקו. בעונת 1980/1981 הייתה יהוד הקבוצה אשר ספגה הכי פחות שערים בליגה הלאומית. הפועל יהוד הייתה אחת הקבוצות שמיעטו לספוג שערים, אך מנגד, גם אחת הקבוצות שמיעטו להבקיע.
בתקופה בה שיחקה הפועל יהוד בליגה הראשונה, נהנתה הקבוצה מתמיכה גדולה של סעדיה חתוכה, ראש המועצה דאז (יהוד באותה התקופה עדיין לא הייתה במעמד של עיר). יש הטוענים כי עם מותו של חתוכה החלה דעיכת הקבוצה, אשר נסתיימה בירידה לליגות הנמוכות ובסופו של דבר, בפירוק.
הזכייה בגביע.
בשנת 1982 חוללה יהוד הפתעה, כאשר זכתה בגביע המדינה, בהדרכתו של המאמן צביקה רוזן. בשמינית הגמר גברה יהוד על מכבי תל אביב. ברבע הגמר ניצחה הפועל יהוד את מכבי חיפה ובחצי גמר גביע המדינה הפתיעה הפועל יהוד את בית"ר ירושלים, וניצחה אותה 1–0 משערו של הקשר פינחס דרורי ובישול של אהרון ויזן.
ב-19 במאי 1982 שיחקה הפועל יהוד במשחק גמר גביע המדינה בפעם הראשונה והיחידה בתולדותיה, מול הפועל תל אביב. בדקה ה-55 זכתה הקבוצה בכדור חופשי מחוץ לרחבה. שלום רוקבן בעט את הבעיטה פנימה וקבע 1–0 להפועל יהוד, תוצאה שנשמרה עד הסיום. זכייתה של הפועל יהוד בגביע הפכה ליום חג בעיירה הקטנה דאז. ראש המועצה חתוכה הבטיח בעקבות הזכייה כדורגל לכל בית אב ביישוב.
הדעיכה.
בשנת 1984 ירדה הפועל יהוד לליגה הארצית, וחמש שנים מאוחר יותר נשרה הקבוצה לליגה א'. בשנת 1992 ירדה הקבוצה לליגה ב'. בחלוף שנתיים שבה הקבוצה לליגה א', אך היא ירדה חזרה לליגה ב' בשנת 1998 והתפרקה סופית.
בשנת 2004 הוחלט להקים לתחייה את קבוצת הכדורגל בשם "הפועל מונוסון יהוד", אך לאחר חודשים ספורים בלבד בליגה ג', נסגרה הקבוצה לשנה וחצי בשל שיתוף 8 שחקנים עם כרטיס שחקן מזויף, בניגוד לתקנון ההתאחדות. יושב ראש הקבוצה, אבנר ויזן, הורחק מפעילות למשך שלוש שנים. בנוסף, הורחק מאמן הקבוצה, אהרון ויזן, לשנתיים.
בתחילת שנת 2007 נהרס המגרש העירוני ביהוד בו היו נערכים משחקי הבית של הקבוצה, אימוני הקבוצה, משחקי הנוער של הקבוצה וכן אירועים וטקסים של העיר יהוד, עקב קנייה של האזור והפיכתו למקום מגורים. לאחר כמה חודשים בנתה עיריית יהוד מגרש חדש, סינתטי, אשר משמש את כל מחלקות הילדים והנוער של יהוד.
הקבוצה חזרה לפעול מספר שנים לאחר שנסגרה על ידי ההתאחדות, וב-15 ביולי 2008 חתם אלון מזרחי בקבוצה, והוא שימש כמאמנה בעונת . לאחר מכן התמזגה הקבוצה לתוך קבוצת בני יהוד, המשחקת כיום בליגה ג'.
הפועל לוד
הפועל לוד היא קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר לוד, ששיחקה בעבר בליגה הראשונה וזכתה בגביע המדינה בשנת 1984. הקבוצה פורקה בשנת 2002 והוקמה מחדש תחת השם מקסים לוד. הקבוצה החדשה העפילה עד לליגה הארצית אבל פורקה אף היא. בקיץ 2011 הוקמה הפועל לוד בשלישית והיא שיחקה בליגה ג' מרכז. באפריל 2018 העפילה הקבוצה לליגה ב'.
היסטוריה.
הפועל לוד הוקמה בקיץ 1949, על ידי קבוצת תושבים מלוד, בסיוע מרכז הפועל. הקבוצה החלה את דרכה בעונת 1949/1950 בליגה המיוחדת בכדורגל. שהייתה הליגה השנייה בחשיבותה לאחר הליגה הישראלית וכללה 45 קבוצות שהתחרו בחמישה בתים. הפועל לוד שיחקה בבית "ירושלים והדרום". בתום העונה סיימה במקום השישי, וירדה לליגה ליגה ג', לאחר שבעונת 1951/1952 נעשה ארגון מחדש בליגות, והליגה השנייה הייתה ליגה ב' בשני בתים בלבד.
אחר כך שיחקה הקבוצה במחוז תיכון של ליגה ג'. בסיום עונת עונת 1956/1957 סיימה במקום הראשון במחוז, אך כשלה במשחקי המבחן על עלייה לליגה ב'. בסיום עונת עונת 1957/1958 העפילה לליגה ב', ושיחקה במחוז דרום א' (בעקבות הקמת "הליגה הלאומית" ב-1956, "ליגה ב'" הפכה להיות הליגה השלישית בישראל).
בשנים 1960 ו-1961 הגיעה הקבוצה למשחקי המבחן לעליה לליגה א', אך כשלה במשחקים המכריעים. ב-1962 העפילה לליגה א' תחת הדרכתו של המאמן יצחק מגדלוביץ'. באותן שנים נולדה קריאת העידוד המפורסמת של אוהדי הקבוצה, "ויוה לוד".
בסיום עונת 1962–1963 (עם המאמן חנוך מורדכוביץ') העפילה לליגה הלאומית, שהייתה הליגה הבכירה בכדורגל הישראלי. כך קרה שלוד עלתה מליגה ב' לליגה לאומית ברציפות. באמצע העונה נסעו שניים משחקני הקבוצה, החלוצים ליאופולד לזר ושמעון אבוטבול, לדנמרק על מנת לשחק שם, תמורת עבודה, שכר דירה ורכב (השחקנים באותן השנים היו חובבים ונאלצו לעבוד לפרנסתם). עובדה זו החלישה את הקבוצה שהתקשתה להסתגל לעלייה המהירה לליגה הלאומית, וירדה בסוף העונה בחזרה לליגה א'. לזר ואבוטבול אמנם חזרו במהלך העונה לאחר שאוהדי הקבוצה ערכו מגבית, ועם בואם נחלה הקבוצה הצלחה והתעוררו תקוות שתצליח לשרוד בליגה הלאומית. אולם, השניים חזרו לדנמרק בגלל קשיי פרנסה והקבוצה לא הצליחה להתגבר על חסרונם.
החל מ-1965 שיחקה הפועל לוד במחוז הדרומי של ליגה א'. בליגה זו התמודדה הקבוצה לראשונה, במשחקי הדרבי מול היריבה העירונית בית"ר לוד - שהגיעה לשנות השיא שלה כשהעפילה לליגת המשנה ב-1964 ושם שיחקה עד סיום עונת 1970/1971 ולאחר מכן ירדה לליגות הנמוכות. בהמשך נכשלה הפועל לוד בניסיונותיה לחזור לליגה הלאומית כשהיא לא מצליחה להתברג בצמרת הליגה או להתמודד על העלייה. ב-1977 אף ירדה לוד לליגה ב', אך כעבור עונה אחת בלבד העפילה בחזרה לליגה א' תחת הדרכתו של המאמן לופא קדוש. ב-1979 העפילה לליגה הארצית, והשלימה עליית ליגה פעם שנייה ברציפות. ב-1982 חזרה הקבוצה לליגה הבכירה, לראשונה מזה 17 שנים, תחת הדרכתו של המאמן אהרון קפיטולניק.
המאמן דרור קשטן הוביל את הקבוצה ב-1984 לזכייה היסטורית בגביע המדינה, לאחר ניצחון במשחק הגמר 3–2 על הפועל באר שבע בבעיטות הכרעה. בעונה ההיא כיכבו בקבוצה שלושת האחים למשפחת בנודיס: השוער יעקב בנודיס, המגן יצחק בנודיס והבלם אורי בנודיס. כמו כן בלטו בלוד החלוצים יעקב בוזגלו ומשה זיתון, הקשרים ישראל בן ממס ובני סמדג'ה וויקטור אוחיון, הבלמים אברהם לב, יצחק נעמן וברוך ידיד, והמגן שלמה חביב. ארבעה ימים לאחר חגיגות הזכייה בגביע זכתה הפועל לוד גם בתואר אלוף האלופים, אחרי ניצחון 4–1 על האלופה מכבי חיפה.
בעונת 1984/1985 סבלה הקבוצה מחוסר יציבות וחילופי מאמנים. ביוני חזר לאמן את הקבוצה אהרון קפיטולניק, אולם הוא עזב באוקטובר עקב מחלוקת על תנאי שכר. הוא הוחלף בלופא קדוש, אך הוא התפטר באפריל 1985. במקומו התמנה שחקן העבר שמואל רוזנטל והקבוצה ירדה בסיום העונה לליגה השנייה. היא חזרה לליגה הלאומית (אז הליגה הבכירה) כעבור עונה אחת, בסוף עונת 1985/1986, ובסיום עונת 1986/1987 דורגה במקום הרביעי, שהיה הטוב ביותר בתולדותיה.
שנה אחת לאחר מכן החלה התקופה הרעה מבחינת הקבוצה, היא סיימה במקום ה-13 וירדה לליגה הארצית. היא קבעה שיא שלילי בכך שבמשך ארבע עונות ירדה שלוש ליגות עד לליגה ב'. היא הצליחה לחזור לליגה הארצית ב-1994, אך לא הפגינה יציבות ברמת המשחק. הרשות לבקרת תקציבים הורידה את הקבוצה לליגה א' ב-1999, ונימקה זאת בחוסר היכולת של ההנהלה להעמיד תקציב מתאים לתקנות של הליגה הארצית. שלוש שנים לאחר מכן ירדה הקבוצה לליגה ב' והתפרקה.