לאחר מבצע עופרת יצוקה הודיעה בריטניה על הטלת אמברגו נשק חלקי על ישראל. בוטלו חמישה רישיונות לייצוא ציוד ואמצעי לחימה לספינות חיל הים, ומשרד החוץ הבריטי הודיע על בחינה מחדש של כלל הייצוא הביטחוני מבריטניה לישראל.
גם לאחר מבצע צוק איתן הודיעה בריטניה על אמברגו נשק חלקי, הכולל חלפים למטוסי קרב ומטוסים ללא טייס, לטנקים ולמכ"מים צבאיים.
לוב.
בינואר 2020 התכנסה בברלין "ועידת השלום" שדנה במלחמת האזרחים בלוב. בוועידה הוחלט לקרוא להפסקת אש מוחלטת ומיידית, וכן להטלת אמברגו של האו"ם על העברת נשק ללוב. גם המדינות התומכות בצדדים הלוחמים הסכימו לאמץ את האמברגו ולהפסיק את מכירות הנשק.
מיאנמר.
מיאנמר נתונה תחת אמברגו נשק מטעם האיחוד האירופי ותחת סנקציות על מכירת אמצעי לחימה מטעם ארצות הברית עקב הפרת זכויות אדם. על אף זאת, ישראל מבצעת עסקאות נשק עם מיאנמר. בשנת 2015, למשל, רכשה מיאנמר ספינת סופר דבורה סימן 3 מתוצרת התעשייה האווירית.
קפריסין.
ארצות הברית הטילה מגבלות על העברת נשק לקפריסין בשנת 1987, במטרה לעודד את מאמצי הפיוס בין קפריסין לצפון קפריסין (הנשלטת על ידי טורקיה) ולמנוע מרוץ חימוש באי. בשנת 2020 הודיעה ארצות הברית כי האמברגו יבוטל.
מדינות נוספות.
בנוסף למדינות לעיל, אמברגו נשק מוטל כיום על המדינות הבאות: גינאה, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, הרפובליקה המרכז-אפריקאית, זימבבואה, חוף השנהב, לבנון, סודאן, סומליה, עיראק וקוריאה הצפונית.
בעבר הוטל אמברגו נשק על אוזבקיסטן, אריתריאה, יוגוסלביה, סוריה, סיירה לאון ורואנדה.
ארצות הברית הטילה בעבר אמברגו נשק על וייטנאם, טורקיה וקובה.
אמברגו נשק בהלכה היהודית.
ההלכה אוסרת במפורש על מכירת נשק לגויים: "אין מוכרין להם דובין ואריות וכל דבר שיש בו נזק לרבים." כל דבר שיש בו נזק לרבים - אסור למכור. כמו כן נאסר "לעזור למשחיתים בדרך ההשחתה", אך הותר למכור למדינה המשתמשת בנשק כדי להגן על יהודים.
אימת חג
ארמון לינדשטדט
ארמון לינדשטדט (בגרמנית: Schloss Lindstedt) הוא בית מגורים מלכותי לשעבר, שנבנה במערב פוטסדאם, בירת מדינת ברנדנבורג בגרמניה. הארמון נבנה עבור פרידריך וילהלם הרביעי, מלך פרוסיה מ-1858 עד 1861, והוא חלק מהמכלול התרבותי "הארמונות והגנים בפוטסדאם-ברלין" שהוכרז כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו בשנת 1990, והורחב בשנים 1992 ו-1999. הארמון שייך כיום ל, המנהלת את אתר המורשת העולמית.
היסטוריה.
אחוזת לינדשטדט הייתה שייכת לאבותיו של הקומיקאי הגרמני בין השנים 1803–1828, שמהם רכש אותה פרידריך וילהלם השלישי בשנת 1828 כאחוזה קטנה. היא שימשה לגידול קרפיונים ושרידי הבריכות עדיין שם. הנכס ממוקם צפונית-מערבית, כ-800 מטרים לארמון החדש, על כביש לינדשטדט (Lindstedter Chaussee).
פרידריך וילהלם הרביעי עבד בשלב זה על תוכניות לבית שאליו יפרוש מאז שקנה את אחוזת לינדשטדט. במשך עשרות שנים הוא השתתף בתכנון שיפוץ הבית עם למעלה מ-100 רישומים. מבנה החוץ הבארוקי אמור היה להתפתח למבנה מפואר בסגנון וילה עתיקה. בסופו של דבר, יושמה רק גרסה מינימלית של הפרויקט.
למרות מעורבותם של לודוויג פרזיוס, , פרידריך אוגוסט שטילר ופרדיננד פון ארנים, תלמידו של קארל פרידריך שינקל, התכנון התארך במשך שנים רבות.
תיאור.
בנוסף לבניין הראשי, מורכב המכלול הקלאסי המאוחר ממגדל עם בלוודרה ושלוחה דמוית מקדש עם גרם מדרגות גבוה. אכסדרה מחברת את הבניין עם כביש לינדשטדט ויוצרת חיבור לנוף. נראה שחלקי הבניין שהוזכרו שונים זה מזה בשלמותם ומשקפים את כמיהתו של הלקוח לקלאסיציזם איטלקי.
הגן הרגיל שתוכנן על ידי פטר יוזף לנה מציע נקודות מבט על הארמון והנוף. בשל הגבעה, נשקף נוף של כיפות מכלול הבניינים של הארמון החדש.
שימושים.
אומרים שפרידריך וילהלם הרביעי הקים את הארמון כמקום אליו התכוון לפרוש. עם זאת, ניתן לשאול אם זה היה קורה אי פעם. לאחר מות המלך, הארמון השתייך לירושת אלמנתו. רק יורשו לכתר ואחיו וילהלם הראשון השלים את הבניין.
מאוחר יותר הושכר הנכס לעובדי ממשלה שונים. בתקופת שלטונו של הקייזר וילהלם השני שימשה הטירה גם כתחנת הסגר למגיפות כולרה ושחפת. ילדי המשפחה הקיסרית למדו לעיתים בארמון לינדשטדט. לאחר 1918 השאיר פאול פון הינדנבורג את הטירה לראש המטה הכללי אריך פון פאלקנהיין לשכירות ארוכה. הוא נפטר שם בשנת 1922, אף על פי שמשפחתו המשיכה להתגורר בטירה עד 1944. אריך פון פאלקנהיין נקבר בבית הקברות של בורנשטדט הסמוך.
בארמון לינדשטדט התאכסנו אנשים פרטיים עד שנות החמישים של המאה ה-20, והוא שירת את המכון הבוטני של אוניברסיטת פוטסדאם לחינוך בשנות החמישים, ומאז שנות השמונים של המאה העשרים, את מכון פוטסדם לרפואה משפטית. מאז 1996, הארמון מנוהל על ידי קרן הארמונות והגנים הפרוסיים ברלין-ברנדנבורג והוא חלק מאתר המורשת העולמית "מכלול הארמונות והגנים בפוטסדאם-ברלין" שצורף לרשימת אתרי המורשת העולמית ב-1990, כשארמון לינדשטדט עצמו צורף לאתר בהרחבה של 1999. כיום הוא משמש לאירועים מסוגים שונים וניתן לשכור אותו מקרן הארמונות.
הטירה שימשה כרקע לכניסה למתחם מעבדה הסודית התת-קרקעית בסרט המדע הבדיוני הפעולה והאימה "האויב שבפנים" (2002).
בשנת 2019 נודע כי גאורג פרידריך, נסיך פרוסיה, נינו של וילהלם השני, קיסר גרמניה האחרון, תובע זכות קניין קבועה, ללא עלות ורישום מקרקעין, בארמון צציליינהוף, בארמון לינדשטדט או ב.
אמברגו הנשק
הרי סארנוף
הרי סארנוף או הרי סרנוף (באנגלית: Sarnoff Mountains) הם רכס הרים ברכסי פורד, בארץ מרי בירד, שבאנטארקטיקה.
אורכו של רכס ההרים 46 קילומטרים; רוחבו 15 קילומטרים.
הרכס מפריד בין קרחון בויד וקרחון ארתור (שניהם זורמים לכיוון מערב).
שיא גובהם של ההרים 412 מטרים מעל פני הים; ההר הוא ההר ה-5,272 בגובהו באנטארקטיקה.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי הרכס.
הקצה המערבי של הרכס התגלה, ומופה באופן גס, מתצלומי אוויר שצולמו על ידי טיסה שנערכה ב-5 בדצמבר 1929, מטעם משלחת בירד לחקר אנטארקטיקה (אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1928–1930).
הרכס מופה באופן מדויק יותר על ידי משלחת בירד לחקר אנטארקטיקה (אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1933–1935 בפיקודו של אדמירל אחורי ריצ'רד בירד) ועל ידי השירות האנטארקטי של ארצות הברית (אשר חקר את אנטארקטיקה בין השנים 1939–1941, בפיקודו של אדמירל אחורי ריצ'רד בירד).
מקור השם.
הרכס נקרא על שמו של דייוויד סארנוף, נשיא ה-RCA (תאגיד השידור של אמריקה), שסיפק ציוד רדיו עבור משלחות החקר (משלחות השדה) ועבור בסיס המחקר אמריקה הקטנה דבר שאיפשר את משלחת בירד לחקר אנטארקטיקה (אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1933–1935).
לקריאה נוספת.
• David E. Sugden, Greg Balco, Seth G. Cowdery, John O. Stone, Louis C. Sass III, Selective glacial erosion and weathering zones in the coastal mountains of Marie Byrd Land, Antarctica, Geomorphology 67 (2005) 317 – 334
• Sugden DE, Bentley MJ, O Cofaigh C., Geological and geomorphological insights into Antarctic ice sheet evolution, Philosophical transactions. Series A, Mathematical, Physical, and Engineering Sciences. 2006 Jul;364(1844):1607-1625. DOI:10.1098/rsta.2006.1791.
• Damien Gildea, Transantarctic Mountains - Mountaineering in Antarctica: Travel Guide
• C.J. Adams (1987), Geochronology of granite terranes in the Ford Ranges, Marie Byrd Land, West Antarctica, New Zealand Journal of Geology and Geophysics, 30:1, 51-72, DOI: 10.1080/00288306.1987.10422193
• International Symposium on Antarctic Earth Sciences 5th : 1987, Geological Evolution of Antarctica, Cambridge, England, P. 347
הרי סרנוף
הונג שיוצ'ואן
הוֹנְג שׁיּוּצְ'וָאן (במנדרינית: 洪秀全) היה יליד משפחת האקה סינית בתקופת שלטון שושלת צ'ינג המאוחרת. הונג ראה בחזיונותיו את עצמו כבן אלוהים ואחי ישו ונושא האחריות להפיל את השלטון ה"מושחת" כביכול של השושלת ולנקות את סין מאופיום. לאחר שהבין חזיונות אלו החל הונג להטיף מוסר, ערכים ודעות פוליטיות בעוד איחד את תורתו ואיגד מסביבו חבר מאמינים רחב שהתנגד לשלטון הצ'ינג. ערכי "דת סוגדי האלוהים" תחת הונג היו מבוססים על ערכי הנצרות.
בשנת 1850 החלו כוחות מאמינים אלו במרד טאיפינג נגד שלטון צ'ינג. המרד, לאחר שהניסיון הראשי להפילו נכשל, החל מתפתח ברחבי דרום ומרכז סין ועם הזמן לאחד המאבקים העקובים ביותר מדם לאורך כל ההיסטוריה ולמלחמה הגדולה ביותר במהלך המאה ה-19. הרס האופיום שבוצע בידי המורדים לפי הוראתו של הונג היה גורם מרכזי לתחילתה של מלחמת האופיום השנייה ובמהלך כמה שנים היה זה נראה כי סין עמדה ליפול לידי שלטון טאיפינג.
במהלך שנות ה-60 של המאה ה-19, התערבות של מעצמות מערביות נגד המרד הביא לנפילתו הסופית בשנת 1864. הונג מת עקב אכילת פטריות רעילות, לא ידוע אם עשה זאת בכוונה או בשוגג. מאבקו של הונג היה קריטי לנפילתה הסופית של סין הקיסרית במהפכת שינהאי. פועלו של הונג השפיע בסופו של דבר על המפלגה הקומוניסטית של סין, אשר הביעה פעמים רבות את תמיכתה בפועלו.
ביוגרפיה.
תחילת הדרך.