ב-22 ביולי 1943 מונה קיבלר למפקד כוחות האבטחה בגזרה המרכזית, וב-30 בספטמבר 1943 מונה למפקד האזור המבצעי החוף האדריאטי, שהפך ב-28 בספטמבר 1944 לקורפוס ה-97. זמן קצר לפני סוף המלחמה נפצע קיבלר ונפל בשבי היוגוסלבים.
לאחר המלחמה.
לאחר המלחמה נשפט קיבלר ביוגוסלביה על פשעי מלחמה, נמצא אשם ונידון למוות, והוצא להורג בליובליאנה ב-18 באוגוסט 1947.
מוזיאון דיר א-זור
מוזיאון דיר א-זור (בערבית: متحف دير الزور, בתעתיק מדויק: מתחף דיר אלזור) הוא מוזיאון לארכאולוגיה והיסטוריה של אזור צפון-מזרח סוריה, הידוע בשם ג'זירה או צפון מסופוטמיה. המוזיאון שוכן בעיר דיר א-זור, שהיא עיר הבירה של מחוז דיר א-זור. במאי 2015 דווח כי בעקבות התקרבות כוחות ארגון המדינה האסלאמית לאזור, פינה הצבא הסורי את אוסף המוזיאון ליעד לא ידוע.
היסטוריה.
המוזיאון נוסד ב-1974. בתחילה שוכן המוזיאון בגלריה בתוך מרכז קניות. בשנת 1983 עבר המוזיאון למבנה ששימש לפני כן כבית משפט ונבנה ב-1930. בשנת 1996 עבר המוזיאון למבנה הנוכחי, שתוכנן במיוחד כדי לשמש כמוזיאון. בניית המוזיאון נעשתה כשיתוף פעולה סורי-גרמני. בסיס אוסף המוזיאון העת פתיחתו היו 140 פריטים שנתרמו על ידי המוזיאון הלאומי של דמשק ועל ידי המוזיאון הלאומי של חלב.
אוסף ותצוגה.
אולמות התצוגה משתרעים על פני שטח של 1,600 מטר מרובע, והם מאורגנים סביב חצר. אוסף המוזיאון כולל כ-25,000 פריטים. חלקם הגדול הוא לוחות בכתב יתדות מהעיר העתיקה מארי שנחפרו בשנת 1933, וכן 550 לוחות בכתב יתדות שנחפרו בתרקה. בנוסף, אוסף המוזיאון כולל ממצאים שנמצאו בחפירות ארכאולוגיות של צוותים בינלאומיים באזור נהר החבור העליון כמו תל שייח' חמד המזוהה עם העיר האשורית "דור-קוטלימו", תל ביידר (Tell Beydar) , תל ברק המזוהה עם ממלכת "נגר" העתיקה, תל ליילאן שזוהה עם שובת-אנליל עיר הבירה של שמשי-אדד הראשון ותל מוזאן, שהוא התל של העיר העתיקה אורקש. האזור מדרום מזרח לדיר א-זור בעמק הנהר פרת מיוצג במוזיאון בממצאים מהתקופה הקלאסית של דורה אירופוס, שהיוותה פעם את גבול האימפריה הרומית.
האוסף מאורגן סביב ארבעה נושאים כרונולוגיים: פרהיסטוריה, סוריה העתיקה (מסוף האלף ה-4 לפנה"ס ועד האלף ה-1 לפנה"ס), התקופה הקלאסית והתקופה האסלאמית. נושא נוסף הוא אתנוגרפיה. התצוגה כוללת מספר שחזורים בגודל טבעי של מבנים מתקופות שונות. בהם בית מאתר בוקראס (Bouqras) המתוארך לתקופה הנאוליתית קדם-קרמית ב בעמק הפרת, שער עיר מתקופת הברונזה הקדומה מתל בדרי (Tell Bderi) בעמק נהר החבור, החזית הדרומית עם ציורי קיר מ"חצר התמרים" מארמונו של זמרי-לים, שהיה מלך מארי במאה ה-18 לפנה"ס, והשער האסלאמי מקסר אל-חייר א-שרקי.
פרנצ'סקו גרציאני
פרנצ'סקו גרציאניי (באיטלקית: Francesco Graziani; נולד ב-16 בדצמבר 1952) הוא כדורגלן ומאמן עבר איטלקי ששיחק בעמדת החלוץ.
גרציאני, שהיה ידוע בכינויו "צ'יצ'ו" (באיטלקית: "Ciccio"), כבש 122 שערים בשמונה עונות במדי קבוצת טורינו, עימה זכה באליפות איטליה בעונת . הוא ממוקם תשיעי בטבלת מלך השערים של נבחרת איטליה בכל הזמנים, עם 23 שערים במדי הנבחרת, עימה זכה בגביע העולם במונדיאל 1982.
קריירת משחק.
גרציאני, יליד סוביאקו שבנפת רומא, החל את דרכו בקבוצת הנוער בטיני קוודרארו. בעונת החל את הקריירה הבוגרת בקבוצת ארצו מהסרייה ב'.
לקראת עונת עבר גרציאני לטורינו, קבוצתו הראשונה בסרייה א'. הופעת הבכורה שלו במדיה בליגה הבכירה נערכה ב-18 בנובמבר 1973, במשחק מול סמפדוריה שהסתיים בשוויון 1-1. כחודש אחר כך, ב-16 בדצמבר 1973, כבש גרציאני את שער הבכורה שלו בסרייה א', במשחק מול בולוניה 1909 שחק בדיוק ביום הולדתו ה-19. בעונת הבכורה שלו כבש גרציאני שישה שערי ליגה ב-22 הופעות.
בעונת , תחת המאמן לואיג'י ראדיצ'ה, זכתה טורינו עם גרציאני באליפות איטליה. גרציאני שיתף פעולה בהתקפה עם פאולו פוליצ'י, והשניים הפגינו שיתוף פעולה התקפי פורה, שהיה חלק משמעותי מזכיית הקבוצה בתואר. גרציאני כבש באותה עונה 15 שערי ליגה. עונה אחר כך כבש גרציאני 21 שערי ליגה בדרך לזכייה בתואר מלך השערים של הסרייה א', לאחר שתי זכיות רצופות של פוליצ'י. באותה עונה החמיצה טורינו את האליפות, כשסיימה במקום השני עם נקודה בלבד פחות מיריבתה העירונית יובנטוס. גרציאני המשיך לשחק במדי טורינו עד לסיום עונת , השמינית שלו במועדון. בעונות אלו כבש גרציאני 122 שערים במדי טורינו, מתוכם 97 שערי ליגה, והוא ממוקם שביעי בטבלת מלך שערי המועדון בכל הזמנים.
בעונת הצטרף גרציאני לפיורנטינה של המאמן ג'אנקרלו דה סיסטי. גרציאני תרם תשעה שערי ליגה בעונת הבכורה שלו, בה הובילה פיורנטינה את הטבלה לאורך רוב שלבי העונה, אך הפסידה את הבכורה ואת הזכייה בתואר במחזור הנעילה, כשהיא מסיימת את העונה עם נקודה פחות מיובנטוס. לקראת עונת , לאחר עונה נוספת במדי פיורנטינה, עבר גרציאני לרומא של המאמן נילס לידהולם. בעונת הבכורה שלו במועדון זכה גרציאני עם קבוצתו בקופה איטליה, לאחר שרומא גברה במפגש גמר כפול על הלאס ורונה. גרציאני היה בהרכב קבוצתו בשני המשחקים. באותה עונה הגיעה רומא עד לגמר גביע אירופה לאלופות, שם נכנעה לליברפול בדו-קרב בעיטות עונשין, לאחר שוויון 1-1 בסיום ההארכה. גרציאני החמיץ את הפנדל הרביעי והאחרון של קבוצתו. בעונת , תחת המאמן סוון-יוראן אריקסון, זכה גרציאני בפעם השנייה עם רומא בגביע האיטלקי, לאחר ניצחון בגמר הכפול על סמפדוריה. גרציאני פתח בהרכב רומא לשני המפגשים. בסיום העונה, שהייתה השלישית שלו במועדון, סיים גרציאני את דרכו בקבוצה.
לקראת עונת חזר גרציאני לשתף פעולה עם דה סיסטי, מאמנו בפיורנטינה, כשחתם באודינזה. הקבוצה החלה את העונה עם מאזן שלילי לאחר שתשע נקודות הורדו ממאזנה, וירדה בסיום העונה מהמקום האחרון לסרייה ב'. גרציאני נותר בקבוצה, אם כי כשחקן מחליף בלבד, ולאחר עונה אחת בליגת המשנה, סיים את דרכו בקבוצה. בחודשים יולי-אוגוסט 1988 שיחק במדי אפיא לייכהארט האוסטרלית, במדיה רשם שתי הופעות ליגה בלבד. לאחר מכן, פרש ממשחק פעיל בגיל 36.
נבחרת איטליה.
גרציאני החל את דרכו בנבחרת איטליה ב-19 באפריל 1975, במשחק מול במסגרת מוקדמות יורו 1976. קצת יותר משנה לאחר מכן, בהופעתו החמישית בנבחרת שנערכה ב-4 ביולי 1976, כבש גרציאני את שער הבכורה שלו בניצחונה של איטליה 3-1 על במשחק ידידות.
גרציאני תפס מקום מרכזי בהתקפת הנבחרת בתקופתו של אנצו ביארזוט, וזומן על ידי המאמן לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 1978 בארגנטינה. בשלב הבתים הראשון, זכה גרציאני לדקות ספורות בלבד, במשחק השני בו ניצחה איטליה את , אך לא שותף בניצחונות על ו שהבטיחו לאיטליה את המקום הראשון בבית. בשלב הבתים השני לא שותף גרציאני במשחקה הראשון של איטליה, 0-0 מול , אך עלה לכ-20 דקות בשני מפגשיה הבאים של איטליה, מול ו. גרציאני לא שותף גם בהפסד ל במשחק על המקום השלישי.
לאחר שסייע לנבחרתו להעפיל ליורו 1980, הוא זומן פעם נוספת לסגל על ידי ביארזוט, אך הפעם לא החמיץ אף דקת משחק בארבעת משחקיה של איטליה בטורניר. לאחר שסיימה במקום השני בשלב הבתים, פגשה איטליה במשחק על המקום השלישי את . בדקה ה-73 כבש גרציאני בנגיחה קשתית מדויקת את שער השוויון לזכות איטליה, שקבע את התוצאה על שוויון 1-1, תוצאה שנותרה עד לסיום ההארכה. גרציאני גם כבש את הפנדל השישי לזכות נבחרתו בדו-קרב הפנדלים, אך איטליה סיימה פעם נוספת במקום הרביעי, לאחר שנוצחה 9-8 בדו-קרב.
גרציאני זומן על ידי ביארזוט לסגל איטליה לקראת מונדיאל 1982 בספרד. בשלב הבתים לא החמיץ גרציאני אף דקת משחק, אך איטליה לא הרשימה עם תוצאות תיקו מול ומול . במשחק השלישי מול כבש גרציאני את שער היתרון של נבחרתו, שאיבדה את היתרון דקה מאוחר יותר. המשחק הסתיים בשוויון 1-1, ואיטליה הצליחה לסיים במקום השלישי ולהעפיל לשלב הבא. גרציאני פתח בשלושה המשחקים של איטליה בשלב הבתים השני, בו הצטיין פאולו רוסי, שותפו של גרציאני להתקפה. איטליה הצליחה להעפיל למשחק הגמר מול , בו פתח גרציאני בהרכב אך נאלץ לצאת כבר לאחר שבע דקות בגלל פציעה. מחליפו, אלסנדרו אלטובלי, כבש את השער השלישי לזכות איטליה בגמר, שהסתיים בניצחון 3-1 ובזכייה בתואר אלופת העולם.
במהלך השנה שלאחר הטורניר הספיק גרציאני לערוך עוד חמש הופעות בנבחרת, עד שסיים את דרכו הבינלאומית ב-1983. לגרציאני 64 הופעות במדי נבחרת איטליה, בהן כבש 23 שערים, שמיקמו אותו במקום התשיעי בטבלת מלך שערי הנבחרת בכל הזמנים.
קריירת אימון.
משרתו הראשונה של גרציאני כמאמן הייתה בקבוצה בה שיחק בעבר, פיורנטינה. הוא התמנה לתפקיד המאמן ב-26 באפריל 1990, כשבוע לפני גמר גביע אופ"א אליו הגיעה הקבוצה בהדרכת מאמנה הקודם. גרציאני הוביל את הקבוצה להפסד 3-1 בסיכום צמד משחקי הגמר מול בת ארצה יובנטוס, שזכתה בתואר. לאחר מכן, רשם גרציאני קדנציות קצרות ברג'ינה ובאבלינו.
בעונת , לאחר ששימש כמנהל מקצועי בקבוצה, התמנה גרציאני לתפקיד המאמן הראשי של קטניה, לצידו של מאוריסיו פלגרינו. באותה עונה העפילה קטניה לסרייה ב'. הוא התפטר כעבור תשעה מחזורים מפתיחת עונת , ועונה אחר כך החל לאמן במונטווארצ'י אקילה מהליגה הרביעית, אך הקבוצה הפגינה יכולת ירודה וגרציאני פוטר עוד בטרם סיום העונה.
לקראת עונת התמנה לתפקיד המאמן של צ'רביה מהליגה המקומית של מחוז אמיליה-רומאניה. הוא אימן אותה במשך שתי עונות, כחלק מתוכנית ריאליטי שעסקה בקבוצה. בעונה הראשונה העלה אותה לליגה הרביעית, ובעונה שאחריה התמודד איתה בפלייאוף ההעפלה לליגה השלישית.
הנרי טיודור (גנרל)
טוני יבואה