בינואר , רו-רו חתם באל-אהלי מליגת העל הקטרית. ב-7 בינואר 2012, רו-רו הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 4-2 לאל-ח'ריתייאת.
ב-31 בינואר 2016, רו-רו חתם בא-סד. בעונת , רו-רו הפך לשחקן הרכב בקבוצה ורשם 24 הופעות בליגה.
קריירה בינלאומית.
בשנת , רו-רו קיבל אזרחות קטרית, המאפשרת לו לשחק בנבחרת קטר. ב-29 במרץ 2016, רו-רו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 2-0 ל. ב-23 בדצמבר 2017, רו-רו כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-4 נגד .
רו-רו היה שותף לזכייה של הנבחרת בגביע אסיה בכדורגל 2019 לראשונה בתולדותיה.
דברים שבכתב אי אתה רשאי לאומרם על פה
The Way We Were (אלבום)
The Way We Were (בעברית: כך היינו) הוא אלבומה ה-15 של הזמרת ברברה סטרייסנד, אשר יצא בינואר 1974 על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס. בעקבות יציאת אלבום הפסקול לסרט "כך היינו", שיצא באותו החודש ובוצע גם על ידי סטרייסנד ומלחין הפסקול מרווין האמליש, בשנת 1998 יצאה לאלבום מהדורה נוספת אשר משלבת את שני האלבומים יחד ושניהם קיבלו מעמדי מכירות באותה השנה, האלבום של סטרייסנד קיבל מעמד של פלטינה כפולה והפסקל קיבל מעמד זהב.
סינגלים.
מתוך האלבום יצא הסינגל "The Way We Were" בתאריך 27 בספטמבר 1973 אשר זכה להצלחה רבה כאשר הגיע למקום הראשון בארצות הברית ואף הגיע שם למעמד פלטינה ב - 16 באוגוסט 1997.. בנוסף הוא גם הגיע לעשירייה הפותחת בבריטניה ואוסטרליה. בסוף השנה הוא דורג כשיר המצליח ביותר בארצות הברית של 1974 ולימים דורג ברשימת 500 השירים הטובים ביותר של בילבורד.
הסינגל השני שיצא מהאלבום היה השיר "All in Love Is Fair" אשר יצא במרץ אותה שנה אך הוא לא הצליח לשחזר את ההצלחה של הסינגל הקודם. חלק משירי האלבום היו מיועדים לאלבום בשם "The Singer" אשר היה מתוכנן לצאת ב-1970 אך נגנז מסיבות לא ידועות וסטרייסנד התחילה להקליט במקומו את Stoney End.
סוגה והפקה.
מבחינה לירית האלבום עוסק בשיקום מערכות יחסים, וסוגי אהבה. כמו רוב אלבומיה של הזמרת באותה תקופה האלבום הוגדר כאלבום פופ. את האלבום הפיקו וואלי גולד, טומי ליפומה ומרטי פייץ'.
ביקורת והצלחה.
האלבום קיבל ביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה אשר שיבחו את קולה של הזמרת ומצאו את האלבום כפוטנציאלי להצלחה. אך חלק מהמבקרים הרגישו שהאלבום לא תוכנן בקפידה ומתחו ביקורת על העובדה שבהרבה מהשירים הזמרת לא שרה בדרך כלל בהופעות.
מבחינה מסחרית האלבום זכה להצלחה רבה בארצות הברית כאשר הגיע למקום הראשון במדינה והשיג מעמד פלטינה כפולה. בנוסף הוא גם הצליח להשיג מעמד פלטינה בקנדה ומעמד אלבום זהב באוסטרליה; שניהם הוענקו על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרלי ואיגוד תעשיית ההקלטות הקנדי.
יחסי ברוניי–צ'ילה
יחסי ברוניי–צ'ילה הם יחסי החוץ בין ברוניי וצ'ילה. שתי המדינות באגן האוקיינוס השקט חברות בארגון הסחר העולמי, בשיתוף הפעולה הכלכלי של אסיה ופסיפיק (APEC) ובהסכם השותפות האסטרטגית הטרנס-פסיפית.
יחסי סחר.
במהלך אספת מנהיגי APEC 2002, שנערכה בלוס קאבוס, מקסיקו, מנהיגי צ'ילה, סינגפור וניו זילנד החל משא ומתן על הסכם שותפות מדינות באגן האוקיינוס השקט, למשא ומתן שלהן התווספה ברוניי בשנת 2004, וחתמה עליו בשנה שלאחר מכן. משא ומתן על הסכם השותפות האסטרטגית הטרנס-פסיפית (הסכם TPSEP או P4) נכנס לבסוף לתוקף בשנת 2006, והם העמיקו את היחסים המסחריים בין המדינות החתומות, בנוסף לקביעת תזכירים בנושא שיתוף פעולה בעבודה וסביבתית.
בשנת 2015, הסחר בין שתי המדינות הסתכם ב-20 אלף דולר, המהווה גידול של 50% לעומת חמש השנים שקדמו לה. המוצרים העיקריים שיצאה צ'ילה היו סלמון קפוא וטחבים מיובשים, ואילו המוצרים שיוצאו בעיקר על ידי ברוניי היו אביזרי רכב, כלי שולחן קרמיים ומעילים.
משה בן מוש
יחסי גינאה המשוונית–צ'ילה
יחסי גינאה המשוונית–צ'ילה הם יחסי החוץ בין גינאה המשוונית וצ'ילה.
היסטוריה.
למרות שיש קשר היסטורי בין שתי המדינות הללו, מכיוון ששתי המדינות היו חלק מהאימפריה הספרדית, לא התקיימו מגעים גדולים בין הקפיטניה חנרל של צ'ילה למושבות שהרכיבו את גינאה הספרדית (אלוביי, אנובון וקוריסקו, פרננדו פו (ביוקו) וריו מוני). היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות החלו בשנת 1971, אם כי רק בשנת 1985 נוצרה נציגות רשמית לצ'ילה במדינה דרך משלחתה בגבון. לאחר סגירת המשלחת הזו והמשלחת בזאיר, נותרה צ'ילה ללא נציגות דיפלומטית בגינאה המשוונית. בשנת 1982 שתי המדינות חתמו על שני הסכמי שיתוף פעולה בסיסיים, האחד בעניינים מדעיים וטכניים והשני בתחום התרבות.
יחסים כלכליים.
הסחר בין שתי המדינות הסתכם בשנת 2016 ב-17 מיליון דולר, שהיוו גידול של 71% לעומת חמש השנים שקדמו לה. המוצרים העיקריים שיוצאו על ידי צ'ילה לגינאה המשוונית היו ספינות, יינות והודו קפוא, ואילו גינאה המשוונית מייצאת בלעדית גז טבעי נוזלי לצ'ילה.
Guilty
יחסי גינאה המשוונית–גרמניה
יחסי גינאה המשוונית–גרמניה הם יחסי החוץ בין גינאה המשוונית וגרמניה.
היסטוריה.
היחסים המדיניים בין גרמניה לגינאה המשוונית אינם חזקים במיוחד. שגרירות גרמניה במלאבו נפתחה רק בשנת 2010.
שתי המדינות ישבו יחד כחברות לא קבועות במועצת הביטחון של האו"ם בשנת 2019. כבר בספטמבר 2018 נערכה פגישה במהלך האספה הכללית של עצרת האו"ם בניו יורק בין הנשיא אוביאנג ושר החוץ הגרמני מאס.
יחסי סחר.
יחסי הסחר הדו צדדיים מתפתחים ברמה צנועה עם מגמה חיובית. גרמניה מייצאת בעיקר משקאות, ציוד ייצור, מכונות ומכוניות, ומייבאת מוצרי נפט וכימיקלים מגינאה המשוונית.
ההוצאות הממשלתיות הגבוהות מאוד על תשתיות ובמגזר הבנייה שהתאפשרו בעקבות תנופת הנפט, פותחות הזדמנויות עסקיות עבור חברות גרמניות, אשר, עם זאת, קשורות לסיכונים ניכרים בסביבה קשה. המיתון המתמשך בשנים האחרונות העיב על האקלים העסקי.
סיוע בפיתוח.
סיוע לפיתוח גרמני ניתן עד אמצע שנות התשעים. מאז, גינאה המשוונית לא העפילה לתוכניות אלה בגלל הכנסותיה הגבוהות לנפש. מדי שנה נותנת השגרירות הגרמנית חסות למספר פרויקטים מיקרו בתחומי החקלאות, המגוון הביולוגי, החינוך והבריאות.
מערכות היחסים התרבותיות מבוססות על יוזמות של יחידים או של השגרירות. אין מכון תרבות, וכן אין שיעורי גרמנית בבתי ספר או אוניברסיטאות בגינאה המשוונית. בשנים האחרונות ביצעה שגרירות גרמניה במלאבו פרויקטים תרבותיים שונים ואמצעים לקידום ספורט בשיתוף פעולה עם שותפים אירופיים.
ילדות בהסתר
ילדות בהסתר (בספרדית: Infancia Clandestina) הוא סרט דרמה היסטורי ארגנטינאי משנת 2012 בבימויו של בנחמין אווילה ובכיכובם של נטליה אוריירו, ארנסטו אלטריו וסזאר טרונקוסו.
הסרט זכה לשבחי הביקורות, וזכה בעשרה פרסים מטעם האקדמיה הארגנטינאית לאמנות ומדעים וחמישה פרסים מטעם איגוד מבקרי הקולנוע בארגנטינה, כולל פרס קונדור הכסף לסרט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר, התסריט המקורי הטוב ביותר, השחקנית הטובה ביותר ושחקנית המשנה הטובה ביותר. הסרט נשלח מטעם ארגנטינה להתמודד על פרס האוסקר לסרט הזר הטוב ביותר, שהוענק בפברואר 2013 בטקס פרסי אוסקר ה-85, אך הוא לא הגיע לרשימה הקצרה הסופית.
עלילה.
הסיפור מתרחש בתקופת המלחמה המלוכלכת ובמהלך הדיקטטורה הצבאית האחרונה של ארגנטינה (1976–1983). זוג נשוי של חיילי גרילה ממונטונרוס גר בקובה עם שני ילדיהם. בעזרת "דוד בטו" הם מזייפים זהויות חדשות וחוזרים לארץ בשנת 1979, במטרה לקחת חלק במתקפת הנגד השמאלנית נגד החונטה הצבאית. האירועים מסופרים מנקודת מבטו של חואן, אחד מילדי הזוג.
הפקה.
הסרט מבוסס על ילדותו של הבמאי בנחמין אווילה ; אמו הייתה קשורה למונטונרוס ונעלמה במהלך הדיקטטורה הצבאית. השחקנים בילו מספר ימים עם מונטונרוס לשעבר, כדי להבין הן את ההקשר הסוציופוליטי של התקופה והן את חיי היומיום של לוחמי מונטונרוס.
נטליה אוריירו השתתפה בסרט לפני שנכנסה להריון. היא גילתה שגילום הדמות היא משימה קשה, שכן הבמאי רצה שהיא תהיה מתוקה ותוקפנית כאחד. גם אוריירו וגם הכוכב השותף ארנסטו אלטריו מתחו ביקורת על טון הסרט והצביעו על כך שההורים חשפו את ילדיהם למצבים שאיימו על חייהם, ולמרות שהתסריט אינו מבהיר במפורש את מעשיהם של המונטונרוס, הוא אינו ביקורתי כלפיהם.
נטליה אוריירו נשואה לריקרדו מולו, הסולן של להקת הרוק דיווידידוס. אווילה הזמין את הלהקה לבצע את פסקול הסרט. למרות שהוא לא מופיע על המסך, מולו ניגן על גיטרה במהלך סצנה בה אוריירו שרה שיר של אמן הטנגו אנריקה סנטוס דיסקפולו.
קבלה.
הסרט דורג כסרט השמיני הנצפה ביותר בארגנטינה. הסרט נמכר ל-20 מדינות.
אסטרסונד (כדורגל)
אסטרסונד (באנגלית: Östersunds Fotbollsklubb, הידוע בכינויו Östersunds FK ,Östersund ÖFK, או, ÖFK, הוא מועדון כדורגל שוודי מהעיר אסטרסונד. המועדון הוקם בשנת 1996 לאחר מיזוגם של מסבר מועדונים מהעיר אסטרסונד.
היסטוריה.
המועדון הוקם בשנת 1996 כאשר שלושת המועדונים המקומיים Ope IF, IFK Östersund ו-Östersund / Torvalla FF התמזגו, במטרה ליצור מועדון אשר יבסס עצמו בליגות הבכירות בשוודיה. ב-1997, הצטרף למיזוג גם מועדון IF המקומי. בשנת 2000 אוחד מועדון חמישי למיזוג כאשר Fältjägarnas IF הצטרף גם הוא.
במהלך שנות ה-2000 החל המועדון לשתף פעולה עם המועדון האנגלי סוונסי סיטי, והאחרונה אף הגיעה לשחק מול אסטרסונד למשחק הפתיחה של האצטדיון המקומי.