בסיום העונה הצטרף לטנריפה, שעלתה באותו קיץ לליגה הראשונה לאחר היעדרות של 27 שנים. בשנות ה-90 חוותה טנריפה את שנותיה הטובות ביותר בהיסטוריה שלה, ואסטבארנס היה חלק חשוב בכך. את הופעת הבכורה בליגה ערך ב-3 בספטמבר 1989 במשחק נגד סביליה. שבועיים לאחר מכן, בתיקו 3-3 עם ריאל סרגוסה, הבקיע שער והורחק בכרטיס אדום 11 דקות מאוחר יותר. בעונתו הראשונה בטנריפה שיחק ב-33 משחקים והבקיע 10 שערים, כולל צמדים בניצחונות על ואיאדוליד ועל קסטיון, וזהו מאזן השערים הגבוה ביותר בקריירה שלו לעונה בודדת כשחקן בליגה הראשונה. טנריפה סיימה במקום ה-18 ונמנעה מירידה חזרה לליגה השנייה רק בזכות כך שגברה על דפורטיבו לה קורוניה בפלייאוף על המקום בליגה.
בעונת 1990/1991 הופיע ב-34 משחקים בהם הבקיע 5 שערים, וטנריפה סיימה במקום ה-14, במרחק של 2 נקודות בודדות ממקום המוביל לפלייאוף על המקום בליגה. בעונת 1991/1992, ב-34 הופעות כבש 7 שערים, ובהם אחד מהשערים שהבקיעה טנריפה בניצחון 3 - 2 על ריאל מדריד במחזור האחרון של העונה, מחזור בו ברצלונה ניצחה במקביל, עקפה את ריאל מדריד בטבלה וזכתה באליפות על חשבונה. עונת 1992/1993 הייתה המוצלחת ביותר בתולדות הקבוצה, בכך שהגיעה למיקום ה-5, הגבוה ביותר בהיסטוריה שלה, וזכות כך השתתפה בעונה שלאחר מכן במסגרת אירופית לראשונה בתולדותיה. אסטבארנס תרם להצלחה הזו 9 שערים, בהם צמדים על ריאל בורגוס ועל אתלטיק בילבאו. גם במחזור האחרון לעונה זו ניצחה טנריפה את ריאל מדריד, ובכך אפשרה לברצלונה לזכות באליפות נוספת במקומה של ריאל מדריד. יכולתו הטובה הביאה לכך שזומן לנבחרת ספרד.
בקיץ 1993 עבר מטנריפה לברצלונה, כאמור אלופת ספרד לא מעט הודות לעזרתה של טנריפה, אותה אימן יוהאן קרויף ההולנדי. אף על פי שאסטבארנס הגיע לקבוצה בתקופתו בטובה ביותר בקריירה שלו, הוא לא הצליח לבסס את מעמדו בקבוצתו החדשה, שבהתקפתה הועדפו על פניו שחקנים כחריסטו סטויצ'קוב ורומאריו ומיכאל לאודרופ. במהלך עונת 1993/1994 פתח ב-8 משחקי ליגה, נכנס כמחליף ב-6 נוספים וכבש 3 שערים, וברצלונה זכתה באליפות רביעית ברציפות. בליגת האלופות כבש שער בודד, בניצחון על אוסטריה וינה בשלב הבתים. ברצלונה הגיעה עד למשחק הגמר, בו הובסה ברצלונה 4 - 0 על ידי מילאן, ואסטבארנס נכנס כמחליף בדקות הסיום של המשחק.
בתום העונה, בשל חוסר הצלחתו בקבוצה, הועבר לסביליה בתמורה ל-25 מיליון פסטות. בסביליה שיחק במשך שנתיים, אם כי גם שם התקשה למצוא מקום קבוע בהרכב, והוא כבש שער אחד בלבד ב-26 הופעות בליגה, רובן כשחקן מחליף. כאשר תם חוזהו בקבוצה, חתם בתחילת עונת 1996/1997 באקסטרמדורה, שעלתה לראשונה בתולדותיה לליגה הראשונה בספרד. במהלך העונה שותף ב-37 משחקי ליגה וכבש שער אחד, בניצחון 3 - 0 על לוגרונייס. אקסטרמדורה ירדה חזרה לליגה השנייה בסיום העונה, ואסטבארנס עזב את הקבוצה. הוא שיחק באואורנסה שמהליגה השנייה במשך שנתיים, ולאחר מכן בחימנסטיקה סגוביאנה שמהליגה השלישית במשך שנה, לפני שפרש ממשחק בקיץ 2000, בהיותו בן 34.
אסטבארנס ערך 3 הופעות במדי נבחרת ספרד, כולן במהלך שנת 1993. את הופעת הבכורה ערך ב-2 ביוני, במשחק מוקדמות מונדיאל 1994 נגד . הופעתו השנייה הייתה במשחק ידידות עם ב-8 בספטמבר, והופעתו השלישית והאחרונה הייתה בניצחון על במוקדמות המונדיאל.
לאחר שפרש ממשחק, החל ב-2001 לעבוד כמאמן כדורגל, תחילה באיגוד הכדורגלנים הספרדים (AFE). כעבור שנה, הצטרף למחלקת הנוער של אתלטיקו מדריד, שם היה עד פברואר 2005, אז מונה לתפקיד המאמן של לגאנס שמהליגה השלישית. הוא נשאר בתפקיד עד תחילת עונת 2005/2006. באוגוסט 2006 חזר לאתלטיקו מדריד כמנהל במחלקת הנוער של המועדון. במקביל לכך, משמש פרשן ברשת הטלוויזיה לה סקסטה.
נילי גורן
נילי גורן (13 בספטמבר 1965 - 20 ביולי 2016) הייתה אוצרת הצילום של מוזיאון תל אביב לאמנות בין השנים 2000 - 2016.
ביוגרפיה.
גורן נולדה וגדלה בירושלים. בשנים 1986 - 1990 למדה לתואר ראשון בצילום באקדמיה לאמנות ועיצוב בבצלאל. בין השנים 1991 - 1994 למדה לתואר שני בחוג לתולדות האמנות באוניברסיטת תל אביב.
מ–1993 עבדה כצלמת עצמאית. ב–1995 החלה לאצור את הגלריה של בית הספר לתיאטרון חזותי בירושלים וכעבור שנה החלה לעבוד במוזיאון תל אביב כעוזרת לאוצרת במחלקת הצילום. בשנת 2000 מונתה לאוצרת המחלקה לצילום.
גורן נפטרה מסרטן ב-2016, כשנה לאחר איבחון המחלה.
פטכיה
פטכיה (אנגלית: petechia) הוא שטף דם זעיר הקטן מ-3 מ"מ, שנגרם כתוצאה מדימום בנימים. הפטכיות מופיעות כתפרחת, אך אין לבלבל בין פטכיות לפריחה, אז מופיעים בדרך כלל גם אדמומיות, גרד ולפעמים גם נפיחות קלה.
אגוסטינו דפרטיס
אגוסטינו דפרטיס (באיטלקית: Agostino Depretis, נולד ב-31 בינואר 1813 - 29 ביולי 1887) היה פוליטיקאי איטלקי ששימש כראש ממשלת איטליה מספר פעמים בין השנים 1876 ל-1887.
ביוגרפיה.
דפרטיס נולד ב-31 בינואר 1813, בסטרדלה , עיירה קטנה שכיום נמצאת בנפת פאביה שבלומברדיה. עוד מצעירותו הושפע מהפוליטיקאי והוגה הדעות ג'וזפה מציני ועם תנועתו הפטריוטית "איטליה הצעירה". הוא אף החל להיות פעיל ותנועה זו, ואף כמעט נעצר על ידי אוסטרים כשניסה להבריח נשק למילאנו. דפרטיס לא החזיק בתפקיד רשמי עוד למינוי למושל העיר ברשה בשנת 1859.
בשנת 1860 נסע דפרטיס כשליחו של המנהיג קמילו בנסו די קאבור אשר רצה לכלול את האי באיטליה המאוחדת. זאת בניגוד לרצונו של ג'וזפה גריבלדי, שרצה לצרף את סיציליה לאחר שחרור נאפולי ורומא. בשנת 1862 הפך לשר בממשלתו של אורבנו רטאצי. לאחר ארבע שנים, עם פרוץ מלחמת העצמאות השלישית, החל לשמש כשר האחראי על הצי. כשר, התעקש על קיומו של קרב ליסה.
עם מותו של רטאצי בשנת 1873, הפך דפרטיס למנהיג השמאל. בשנת 1876 הקים את ממשלתו הראשונה. פוליטיקאי ממפלגתו, בנדטו קאירולי, הצליח להחליפו פעמיים- במרץ 1878 וביולי 1879. בנובמבר 1879 דפרטיס החל לכהן כשר הפנים בממשלתו של קאירולי, והצליח להחליפו ולהקים את ממשלתו השלישית במאי 1881. בניגוד לשתי ממשלותיו הקודמות, הצליח דפרטיס לייצב את ממשלתו עד ליום מותו ביולי 1877. בכהונתו הארוכה הצליח לבטל את מס ההכנסה, לפתח את מערכת הרכבות וליצור את הברית המשולשת עם האימפריה האוסטרו-הונגרית ועם הקיסרות הגרמנית. בנוסף על כך, החל לבצע מדיניות קולוניאליסטית והגדיל את המיסוי העקיף.
קיקה אסטברנס
יחסי אוגנדה–הודו
יחסי אוגנדה–הודו הם היחסים בין הרפובליקה של אוגנדה לבין הרפובליקה של הודו. לשתי המדינות יחסים דיפלומטיים מאז שנת 1965. לאוגנדה נציבות עליונה בניו דלהי ולהודו נציבות עליונה בקמפלה. הנציבות העליונה של הודו באוגנדה אחראית גם על הקשרים של הודו עם בורונדי ורואנדה. היחסים בין שתי המדינות כוללים שיתוף פעולה בתחומים רבים, כמו שיתוף פעולה פוליטי, כלכלי, מסחרי, תרבותי ומדעי, ובאוגנדה קהילה הודית גדולה.
היסטוריה.
ליחסים בין אוגנדה והודו היסטוריה ארוכה, שהחלה במאה ה-19, עם הגעתם של יותר מ-30,000 הודים לאוגנדה שהובאו כדי לבנות את מסילת הרכבת מומבסה-קמפלה.
פעילי עצמאות אוגנדים קיבלו השראה במאבקם מהצלחת המאבק ההודי ונתמכו במאבקם בידי ראש ממשלת הודו ג'וואהרלל נהרו.
מאז עצמאותה של אוגנדה היחסים בין שתי המדינות היו טובים, אך בתקופת שלטונו של אידי אמין ב-1972 גורשו למעלה מ-55,000 איש ממוצא הודי ו-5,000 הודים מאוגנדה, אשר היוו את עמוד השדרה המסחרי והכלכלי של המדינה, תוך האשמתם בניצול ילידי אוגנדה, והיחסים הידרדרו.
מאז אמצע שנות ה-80, כשעלה לשלטון הנשיא יוורי מוסווני, היחסים משתפרים בהתמדה.
יחסים כלכליים.
הודים ואנשים ממוצא הודי ממלאים תפקיד מפתח בענפים השונים בכלכלה האוגנדית, בתעשייה במסחר ובשירותים. עסקים הודיים מעסיקים אלפי אוגנדים והם בין משלמי המיסים הגדולים ביותר באוגנדה. באופן מסורתי, ההודים באוגנדה הם ממוצא גוג'ראטי, אם כי בשנים האחרונות הגיעו לאוגנדה גם הודים מפנג'אב ומקרלה. מאז 1980, הודו הפכה לאחד מהמשקיעות ושותפות הסחר הגדולות של אוגנדה.
הסחר ההדדי בין שתי המדינות הסתכם בשנים 2008-2010 ב-728 מיליון דולר, כאשר מאזן הסחר הסתכם בייצוא אוגנדי להודו בשווי של 16.7 מיליון דולר בלבד. אוגנדה מייבאת כמעט 30% מהתרופות שלה מהודו. בשנת 2011 הודו הייתה מקור ההשקעות הזר השני בגודלו באוגנדה.
שיתוף פעולה טכנולוגי.
מאז עצמאותה של אוגנדה, הודו היא יעד השכלה חשוב עבור סטודנטים אוגנדים. כמה פוליטיקאים חשובים למדו בהודו, בהם ראש ממשלת אוגנדה לשעבר קינטו מסוקה וסגן ראש הממשלה לשעבר קירונדה קיוויניה. מאז שנות ה-60, במסגרת תוכנית לשיתוף פעולה הטכני והכלכלי ההודית השתתפו בכירים מאוגנדה, מדענים ואנשי מקצוע אחרים בקורסים שונים בהודו. אוגנדה גם נהנתה מיוזמתה של הודו לסיוע בפיתוח אפריקה, במסגרתה השקיעה הודו 200 מיליון דולר.
הודים באוגנדה.
כיום חיים או עובדים באוגנדה כ-20,000 הודים. מתחים אתניים בין הודים לאוגנדים הם סוגיה חוזרת ונשנית ביחסים בין המדינות, בהתחשב בתפקידם של ההודים בכלכלה של אוגנדה.
יחידת הפרטיזנים ע&quot;ש מרדכי אנילביץ'