האוניברסיטה נוסדה כבית ספר מקומי בשנת 1896 על פי צו של הקיסר גואנג סו. בשנת 1904 הוסד עבר לאחריות מסחר הסחר הסיני ששינה את שמו למכללה הפוליטכנית הקיסרית של משרד המסחר. בשנת 1906 הושמה המכללה תחת משרד הדואר והטלגרף, ושמה שונה למכללה התעשייתית של משרד הדואר והטלגרף. בשנים שלאחר מכן, הפכה המכללה למכון הטכנולוגי הממשלתי של משרד התקשורת. בשנת 1938 הפכה המכללה לאוניברסיטה. בשנת 1943 החלו לימודים לתארים מתקדמים. לאחר מלחמת האזרחים הסינית חלק מסגל האוניברסיטה ברח לטאיוואן.
אחמד עלי אל-מאוואווי
אחמד עלי אל-מַאֲווָאֹוִוי (בערבית: أحمد علي المواوي; 1897 – 1979) היה קצין בדרגת גנרל בצבא מצרים בתקופת ממלכת מצרים. שירת בתור מפקד חיל המשלוח המצרי במהלך מלחמת העצמאות ופוטר לאחר המלחמה בידי פארוק, מלך מצרים.
ביוגרפיה.
שנים מוקדמות.
יליד 1897, סוהג, מצרים בשלטון האימפריה הבריטית. מאוואווי השלים את לימודיו באקדמיה צבאית בשנת 1916. מונה לדרגת רב-סרן כראש מחלקת ההכשרה על מבצעים צבאיים. הועלה לדרגת בריגדיר גנרל בשנת 1945 והפך למפקד בריגדת חיל הרגלים ה-4. מונה בשנת 1947 למפקד דיוויזיית חי"ר. עם תחילת מלחמת העצמאות וגיבוי ערביי ישראל בידי הליגה הערבית, מאוואווי העביר את מטהו לאל עריש שם הוצב יחד עם כוח חי"ר. כאשר הגיע הצו המלכותי מידי פארוק, מלך מצרים על הכנות לפלישה, מאוואווי נותר ספקן ושוחח עם ראש ממשלת מצרים, מחמוד פהמי נוקראשי, לגבי רמת המוכנות של הצבא המצרי למלחמה. מאוואווי הועלה, על פי צו מלכותי, לדרגת גנרל ב-14 במאי, ומונה למפקד הגזרה הדרומית בארץ ישראל ולמפקד פעולות הצבא המצרי במסגרת המלחמה.
במלחמת העצמאות.
על פי דיווח חשאי של צבא מצרים, חיל המשלוח המצרי התפצל לשתי יחידות רגלים, הראשונה והגדולה מבין השתיים ניתנה לפיקודו של מאוואווי, ויחידה שנייה קלה יותר ונייד בראשות אחמד עבד אל-עזיז. הכוחות בראשות מאוואווי כלל את רגימנט החי"ר ה-1 (שמספר אנשיו נע בין 700–750), רגימנט החי"ר ה-6 (מנה בין 700–750), רגימנט החי"ר ה-9 (מנה בין 700–750), רגימנט סיור משוריין (כלל 35 כלי רכב משוריינים), רגימנט טנקים קל (כלל שבעה טנקים) וחמש סוללות תותחים (סך הכל 40 תותחים). כוחותיו נעו בשני טורים, האחד דרך עזה לעבר תל אביב והשני דרך באר שבע לעבר ירושלים.
במהלך יולי אירח מאוואווי את פארוק, מלך מצרים עת ביקורו בחזית הנגב. מאוואווי פיקד על הכוחות המצרים במהלך קרב יד מרדכי ומאוחר יותר בקרב על ניצנים, במסגרתו נפל קיבוץ ניצנים לידי הכוחות המצרים לאחר מאבק עקוב מדם. חיל המשלוח המצרי ספג את המתקפה הישראלית במהלך מבצע פלשת אך התקדמותו נעצרה לבסוף במערכה על נגבה, במהלכה ספגו הכוחות המצרים תחת מאוואווי ומוחמד נגיב פגיעה צבאית קשה. כוחותיו של מאוואווי ספגו במהלך ההפוגה השנייה את מבצע מוות לפולש ומבצע גי"ס ומנעו מבחינה זמנית את התקדמות צה"ל אל הנגב.
פיטורים.
מאוואווי שלח במהלך ההפוגה השנייה דיווח אל קהיר במסגרתו הביע דאגה עקב מחסור באוכל ונשק ומתיחת קווי האספקה. אזהרותיו של מאוואווי לא נענו ובהמשך נחל חיל המשלוח סדרת הפסדים שהביאו לכיבוש של הנגב בידי צה"ל. על הפסדו במלחמה, פארוק, מלך מצרים הוריד את מאוואווי מכל דרגותיו והביא לפיטורו ב-20 באוקטובר. מאוואווי יצא לפרישה. מאוואווי היה נשוי ואב לארבעה. נפטר בשנת 1979 באלכסנדריה, עיר מגוריו.
גסטון שוקנס
גסטון שוקנס (בצרפתית: Gaston Schoukens; 5 בפברואר 1901, בריסל – 10 באפריל 1961, בריסל) היה במאי בלגי.
ביוגרפיה.
בשנת 1926 עשה לעצמו גסטון שוקנס שם עם הקומדיה הראשונה שלו "הנהג שלי". בשנת 1930 יצר את "משפחת קלפקנס", שנחשב לסרט הקולי הבלגי הראשון (הצליל הוקלט בתקליט LP). בשנת 1931 ביים את הסרט העלילתי הבלגי הראשון באמצעות צליל אופטי שהפגיש מוזיקה ותמונות באותו המדיום, ב"החלום היפה ביותר".
שוקנס היה כמעט שלושים שנה דמותו של הקולנוע הבלגי הפופולרי. למעשה, הוא מתמודד עם כל הז'אנרים, הסרטים התיעודיים (הכדורגל הבלגי, 1922, המקום הגדול בבריסל, 1943), סרטי אמנות (הציירים שלנו, 1926), מלודרמה (לעולם לא תדע, 1927), דרמה פטריוטית (צלב היסר, 1928, בימוי משותף עם פול פלון) או קומדיות חסרות מעצורים, כמו תן למוזיקה (1935) או בוסמנים וקופנול (1938).
סרטו "זו הייתה התקופה הטובה" (1936) היה ההצלחה הגדולה ביותר של שנות השלושים בבלגיה, רק עלה על ידי שלגיה ושבעת הגמדים של וולט דיסני. גרגורי לקרואה, חוקר תולדות הקולנוע ב-ULG, כותב, עם זאת, כי "הקומדיות הפופולריות שלו, שעשעו את ההמונים לפני מלחמת העולם השנייה, בסופו של דבר משעממות את הציבור ונראות כקומדיות יום ראשון".
פול פלון הוא לעיתים קרובות מנהל הצילום של שוקנס.
אלזה סמושי
אלזה סמושי (במקור ארז'בט סאמק, בהונגרית: Szamosi Elza; בודפשט, 10 במרץ 1881 – בודפשט, 14 ביולי 1924) הייתה זמרת אופרה יהודייה-הונגרייה (סופרן דרמטי).
ביוגרפיה.
היא החלה את דרכה כשחקנית בגרמניה. רק בשנת 1903 הופיעה לראשונה בהונגריה כשפתחו את תיאטרון קיראי. בהמשך חתמה חוזה ב"תיאטרון העם" , אך בשנת 1904 הפך כבר חברה בלהקת בית האופרה של בודפשט. הופעת הבכורה שלה הייתה ב-20 בספטמבר ב"נערה מנווארה" בתפקיד אניטה. במהלך עשר השנים שבילתה אלזה סמושי בבית האופרה של בודפשט, טיפסה רמתה האמנותית בצורה מתמדת וחשובה. היו לה הרבה הצלחות גדולות במיוחד כגיבורת האופרות של פוצ'יני.
היא התארחה באמריקה ב-1906, אך שבה לבית האופרה של בודפשט לאחר שנה. בשנת 1917 נפרדה סופית מבית האופרה ופתחה בית ספר לשירה בווינה. היא חיה חיים שקטים ומבודדים ובשנים מאוחרות יותר לימדה שירה בעצמה, אך בתיאטרון היא נראתה רק באולם הצפייה, שם ביקרה לעיתים קרובות. היא הייתה שם בכל מופעי האופרה הגדולים והשתתפה בקונצרטים לעיתים קרובות.
משפחתה.
היא נולדה במשפחה יהודית. הוריה הם ז'אק סאמק, רופא ואֶאוּגניה גולדשטיין. בעלה הראשון היה נאנדור שומלו, ממנו התגרשה. ב-15 באוקטובר 1914 בבודפשט נישאה לזמר האופרה בלה קורנאי, שהיה חבר באופרה של וינה, ועבר לווינה (גם) בגלל אלזה סמושי. הם התגרשו בשנת 1921, והיא התחתנה עם יוז'ף רייס, סיטונאי, עמו התגוררה עד מותה. היא הובאה למנוחת עולמים בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.
רוקסטאר גיימס
Beautiful Faces
Beautiful Faces (בעברית: פנים יפות) הוא שיר של הזמר-יוצר האנגלי דקלן מקנה. השיר יצא לאור ב-29 בינואר 2020 כסינגל המוביל מתוך האלבום השני שלו, "Zeros". את השיר כתב מקנה יחד עם מקס מרלואו.
רקע.
מקנה אמר על השיר, "רציתי שזה יהיה שיר גדול... גדול בקטע מפחיד. הוא קשור מאוד לעכשיו, אבל רציתי לשוב ולדמיין את המדיה החברתית בספֶרה העתידית הזאת, בה היא תהיה אף יותר מוטמעת כך שלא נוכל לראות איפה זה נגמר ואנחנו מתחילים.
הופעות חיות.
ב-5 באפריל 2020, דקלן מקנה ביצע את השיר בשידור חי בתוכנית האירוח והבישול הבריטית Sunday Brunch. הוא ביצע את השיר מביתו, ואמר שמגפת הקורונה לא מאפשרת ללהקתו להצטרף אליו, "למרבה הצער בשל הריחוק החברתי הלהקה שלי לא יכולה להיות איתי פה היום, אז הבאתי את הבחורים האלה לעזרה". ברקע נראו ארבע דמויות וירטואליות נוספות של מקנה ברחבי החדר, המגלמות את תפקידיהם של חברי להקת הליווי שלו.
קליפ.
הקליפ לשיר עלה לערוץ היוטיוב של דקלן מקנה ב-29 בינואר 2020.
קרדיטים וצוות.
הקרדיטים לקוחים מאתר טיידל.
The Key to Life on Earth
The Key to Life on Earth (בעברית: המפתח לחיים על פני כדור הארץ) הוא שיר של הזמר-יוצר האנגלי דקלן מקנה. השיר יצא לאור ב-14 באפריל 2020 כסינגל השני מתוך האלבום השני שלו, "Zeros". את השיר כתב מקנה יחד עם מקס מרלואו, והוא הופק על ידי ג'יי גויס.
רקע.
מקנה אמר על השיר, "The Key to Life on Earth מהרהר על פשטות ועוינות. אני מניח שהוא מתרחש בפרברים ממש כמו בעיר הולדתי. בקליפ נראים שני אנשים דומים מאוד, שנמצאים בעימות אחד עם השני, ואני חושב שזו האנלוגיה הפשוטה ביותר למטרתו של השיר".
קליפ.
הקליפ לשיר עלה לערוץ היוטיוב של דקלן מקנה ב-15 באפריל 2020. בקליפ משתתף השחקן האנגלי אלכס לות'ר. מקנה ולות'ר הושוו אחד לשני במשך שנים. מקנה אמר על הקליפ, "אלכס לות'ר הוא מישהו שרציתי לעבוד איתו כבר הרבה זמן, נהניתי לצפות בתפקידים שלו ב-"Carnage", "מראה שחורה" ו"סוף הפאקינג עולם", וניסיתי ליצור איתו קשר לאחר שראיתי כמה אנשים השוו בינינו באינטרנט". בריאיון למגזין NME, לות'ר כינה את מקנה 'מוזיקאי נפלא' ואמר כי לפעמים מתבלבלים בינו לבין מקנה בציבור, "לפעמים אנשים באים אליי ואומרים: 'אהבתי את ההופעה שלך אתמול בלילה, היית כל כך נהדר'. הם חושבים שאני דקלן מקנה. גם לפעמים מתבלבלים בין מקנה לביני".
קרדיטים וצוות.
הקרדיטים לקוחים מאתר טיידל.
איליה פוליצ׳וק
קרחון הירפילד
קרחון הירפילד (באנגלית: Hearfield Glacier) הוא קרחון יובלי, בדרום רכס קרטוגרפים, בהרי ויקטורי, באזור חוף בורכגרווינק בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
הקרחון זורם לכיוון מזרח - דרום-מזרח, לאורך הצד הדרומי של רכס קרטוגרפים.
הקרחון נשפך לקרחון טרפלגר, בסמוך ממזרח לפסגת אולדריג'.
אורכו של הקרחון בין 27 ל-37 קלומטרים, רוחבו של הקרחון 3 קילומטרים.
הקרחון ממוקם בגובה של 2,290 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה.
מקור השם.
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי המשלחת הצפונית (northern party) של משלחת החקר של פדרציית מועדוני מטפסי ההרים של ניו זילנד (New Zealand Federated Mountain Clubs Antarctic Expedition), שנערכה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1962–1963.