עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-1 ברוב מצעדי הפזמונים השבועיים בישראל, ובין היתר ברשת ג', ומדיה פורסט.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי דיקלה, הולחן על ידי דיקלה ועידו אוחיון והופק על ידי דיקלה, אוחיון ורוני בראון. השיר משלב בתוכו שלושה סגנונות אשר מאפיינים את מרבית שיריה של דיקלה; מוזיקה ים תיכונית, ערבית ומערבית.
על השיר אמרה דיקלה כי: "המנגינות והמילים עושות בי כרצונן. אני עומדת חזקה וחלשה, מתערבבת בהן וסוערת עד שמתאחדת איתן ושרה. ואז אני מבינה שמניגון אחד אני יוצאת אל העולם. השיר 'ואם פרידה' הוא אחד מניגוני לבי מתוך אלבום שכולו מנגינה אחת ארוכה שלא נגמרת לי".
הצלחה.
השיר זכה להצלחה רבה כאשר האודיו שפורסם ביוטיוב צבר קרוב ל-8 מיליון צפיות, ובכך הפך לנצפה ביותר של דיקלה.
בנוסף לכך, השיר היה לשיר ה-6 המושמע ביותר בישראל לשנת 2014, עם כ-1,243 השמעות בסך הכל, ואף דיקלה בעצמה נכנסה לרשימת האמנים המושמעים ביותר בישראל לאותה השנה עם קרוב ל-1,600 השמעות בסך הכל.
במצעדי סוף השנה הצליח השיר להיכנס אל המקום ה-4 במצעד השנתי של רשת ג'.
וידאו קליפ.
במקום ווידאו קליפ מלא אשר היה צריך לצאת לשיר, הוחלט כי יעלה ליוטיוב אודיו רשמי של השיר, בו נראית גם עטיפתו של הסינגל, ובו מוצגות גם מילותיו. בעטיפה ניתן לראות את שם השיר ושמה של דיקלה, את רגלה עם מגף בצבע שחור וגם חלק משמלה אדומה.
האודיו זכה להצלחה רבה, ונכון לאוקטובר 2021, מונה הצפיות שלו עומד על למעלה מ-11.4 מיליון צפיות.
גרסאות כיסוי.
לשיר בוצעו עשרות גרסאות כיסוי, ביניהן ניתן למנות את גרסתם של:
גר&quot;א
יחידות ההגנה של הנשים
"יחידות ההגנה של הנשים" (באנגלית: Women's Defense Units,  בכורדית Yekîneyên Parastina Jin או YPJ, מבוטא Yuh-Pah-Juh, ערבית وحدات حماية المرأة תעתיק Wahdat Himayat al-Mar'a) הוא ארגון צבאי כורדי-סורי של נשים בלבד שהגיעו מקבוצות לאום שונות - כורדיות, ערביות, אשוריות, צ'רקסיות וכן מתנדבות מלאומים אחרים.
YPJ הוא המקבילה הנשית של היחידות להגנת העם (כורדית "Yekîneyên Parastina Gel", YPG). YPJ ו-YPG יחד הם הזרוע הצבאית של המפלגה הדמוקרטית המאוחדת בסוריה (PYD), הנוטלת חלק במלחמת האזרחים בסוריה בניסיון להגן על עצמאות כורדיסטן הסורית, ועל כן נלחמת הן במשטרו של בשאר אל-אסד המנסה לספח בחזרה את האזור והן בקבוצות המזוהות עם המדינה האסלאמית.
ככוח צבאי כפופות שתי היחידות כיום לארגון הגג הכוחות הסוריים הדמוקרטיים (SDF).
היסטוריה.
הארגון צמח מתוך תנועת ההתנגדות הכורדית. הגדוד הראשון הוקם בתחילת מרץ 2013 בעיר ג'ינדריס. לאחר שבוע הוקמו שלושה גדודים נוספים.
בסוף 2014 מספר הלוחמות הוערך בין 7,000 ל-10,000 בין הגילאים 18 עד 40. עד נובמבר 2016 המספר עלה ל-20,000. במרץ 2017 המספר הוערך ב-24,000.
YPJ וארגון האח שלו, ה-YPG, חברו בלחימה כנגד קבוצות שניסו להביא את מלחמת האזרחים לתוך כורדיסטן הסורית, כגון המדינה האסלאמית. הקרב הידוע ביותר שלהם הוא בקרב ההגנה על כובאני שבו נחלו הצלחה מרשימה בשנת 2014 לאחר לחימה קשה ביותר.
הארגון פועל גם מחוץ לגבולות סוריה, ולא רק עבור האוכלוסייה הכורדית. כך למשל הציל הארגון ב 2014 בעיראק אלפי יזידים שהיו נתונים במצור של דאעש על הרי סינג'אר.
בשנת 2015 הצטרף הארגון לכוחות הסוריים הדמוקרטיים (SDF) במאבק כנגד האיום המשותף מצד ארגוני הטרור האסלאמיים הסוניים דאעש וג'בהת א-נוסרה.
לוגיסטיקה.
YPJ ו-YPG גם יחד מסתמכים על קהילות מקומיות לאספקת מצרכים ומזון, בעוד שנשק וציוד רפואי הם מקבלים בעיקר מארצות הברית. במהלך המצור על כובאני ארצות הברית העבירה אליהם 24 טונות של נשק קל ותחמושת, כמו גם 10 טון של ציוד רפואי.
אידאולוגיה.
YPJ תומכת באידאולוגיה של מנהיג הכורדים בטורקיה, עבדוללה אג'לאן הקורא להקמת קונפדרציה דמוקרטית לטובת הכורדים באזור. נשים המבקשות להצטרף ליחידה חייבות להשקיע לפחות חודש בתרגול טקטיקות צבאיות ובלימוד המדיניות של אג'לאן. כמו כן הן עוסקות בתורתו הפמיניסטית של אג'לאן המכונה בכורדית jineolojî, כלומר "מדע הנשים".הארגון זכה לשבחים על ידי פמיניסטיות בהתמודדות עם נושאי מגדר בחברה מסורתית ובהגדרה מחדש את תפקידי הנשים באזור. רוז'דה פלאט, אחת מהמפקדות הבכירות בארגון, היא פמיניסטית מוצהרת, ומטרתה להוביל שינוי חברתי במזרח התיכון באמצעות שוויון בין המינים ושחרור הנשים הכורדיות והערביות מהמגבלות המוטלות עליהן בחברה המסורתית, הערבית והכורדית.
יצורים ליליים (סרט)
יצורים ליליים (באנגלית: Nocturnal Animals) הוא סרט מתח פסיכולוגי אמריקאי בסגנון נאו-נואר משנת 2016, שכתב, ביים והפיק טום פורד. זה הוא סרטו השני של פורד, אחרי "סינגל מן" משנת 2009. בתפקידים הראשיים משחקים ג'ייק ג'ילנהול (בשני תפקידים לסירוגין) ואיימי אדמס, ובתפקידי משנה: מייקל שאנון, ארון טיילור-ג'ונסון, ארמי האמר, איילה פישר ואלי באמבר.
הסרט הוא עיבוד קולנועי לרומן משנת 1993 בשם "טוני וסוזן" מאת אוסטין רייט , והעלילה מעובדת כסיפור בתוך סיפור: רומן שכתב הסופר אדוארד שפילד (ג'ילנהול), מהווה אלגוריה של יחסיו עם גרושתו, בעלת הגלריה לאמנות סוזן מורו (אדמס), הקוראת את כתב היד ומזהה את ההקבלות בין העולם האמיתי לרומן הבדיוני. הסרט מתפתח כעלילה לא ליניארית, המדלגת בין שני הסיפורים ובין הווה ועבר.
עלילה.
בעולם האמיתי.
סוזן מורו, בעלת גלריה מצליחה בלוס אנג'לס, התגרשה מהסופר אדוארד שפילד לפני 19 שנה. בהווה, היא נשואה לאיש העסקים האטון מורו ולהם בת מתבגרת בשם סמאנתה. האטון מרבה להיעדר מהבית ונישואיהם מידרדרים. סוזן מקבלת בדואר חבילה מאדוארד המתגורר באוסטין, טקסס, ובה כתב היד של הרומן החדש שלו, שצפוי לצאת לאור בקרוב. לכתב היד צירף אדוארד מכתב שבו הוא מזמין את סוזן לארוחת ערב במהלך ביקורו הצפוי בלוס אנג'לס, ומסביר שהרומן נכתב בהשראתה ומוקדש לה, ומן הראוי שהיא תהיה הראשונה שתקרא אותו. הרומן נקרא "יצורים ליליים", כהרמז לכינוי החיבה "חיית לילה" שאדוארד נתן לסוזן משום שהיא ממעטת לישון בלילות.
במהלך ערב פתיחת תערוכה בגלריה, סוזן מביעה באוזני חברתה האמנית אליסיה את אומללותה בחיי עושר ריקים ממהות, ומתוודה שהיא שונאת את עבודתה כמנהלת, במקום להיות אמנית. אליסיה נשואה לקרלוס ההומוסקסואל, אמן אף הוא, המנחם את סוזן באמרו שעולם האמנות מכאיב הרבה יותר מ"העולם האמיתי". סוזן חוזרת לביתה ושוקעת בקריאת הרומן.
הרומן.
טוני הייסטינגס (ג'ייק ג'ילנהול) הוא איש משפחה עדין נפש, נשוי ללורה ואב לאינדיה. שלוש הדמויות הן ייצוגים ספרותיים של אדוארד שפילד, סוזן מורו ובתה סמנתה.
במהלך נסיעה לילית של משפחת הייסטינגס לחופשת קיץ בעיר מארפה שבמערב טקסס, נטפלים אליהם שלושה פושעים: ריי מרקוס, לוּ בייטס וסטיב אדמס, המכונה "טורקי" ("טֶרְק"- Turk). הם פוגעים במכונית המשפחה, מאלצים את טוני לעצור בשולי הכביש ומאשימים אותו בתאונה. הפושעים מסלימים את העימות לכדי תגרה אלימה שבסופה חוטפים ריי ו"טרק" את לורה ואינדיה במכוניתו של טוני, משאירים את טוני חסר אונים עם לו המאלץ אותו לנהוג במכוניתו של ריי אל דרך עפר. טוני רואה בדרך את המכונית שלו חונה ליד קרוואן ישן, אך לו מאלץ אותו להמשיך לנהוג, ובקצה הדרך הוא משליך את טוני מהמכונית ומסתלק. כאשר ריי ולו חוזרים לחפש אותו, טוני מסתתר מפניהם והם מסתלקים. עם שחר, טוני הולך אל הכביש, מגיע לבית חווה ומתקשר למשטרה.
מכוניתו של טוני נמצאת נטושה וריקה, וחקירת המקרה מוטלת על הבלש רוברטו "בובי" אָנְדֶס. השניים יוצאים יחד לשחזר את אירועי הלילה, ובדרך העפר, בקרבת הקרוואן שלידו חנתה מכוניתו של טוני בלילה, הם מוצאים את גופותיהן העירומות של לורה ואינדיה, שנאנסו ונרצחו. סיפורו של טוני מאומת לאחר שטביעות אצבעותיה של לורה נמצאו על שלדת המיטה בקרוואן. אכול רגשי אשמה על שלא השכיל להציל את אשתו ובתו, עולמו של טוני חרב עליו.
בקיץ כעבור שנה, אנדס מודיע לטוני שסטיב "טרק" אדמס נהרג במהלך שוד כושל. שודד שני נתפס, ושלישי נמלט. במסדר זיהוי, טוני מזהה בוודאות את לו בייטס כשודד שנתפס. אנדס מסיק שהשודד שנמלט הוא ריי מרקוס, ומאתר את ריי בבקתה נטושה שהוא השתלט עליה. טוני מזהה את ריי ואנדס עוצר אותו, אך ריי מכחיש את ההאשמות ומשוחרר בנימוק שהראיות נסיבתיות בלבד.
אנדס מתוודה באוזני טוני שהוא גוסס ממחלת סרטן הריאה, מאלצים אותו לפרוש מעבודתו, ואין לו סיכוי להשיג אישום ברצח נגד ריי מרקוס, בנימוק משפטי שמצב בריאותו פוגע במקצועיותו. מכיוון שאין לו מה להפסיד, אנדס מחליט לקחת את החוק לידיו ולסייע לטוני לעשות צדק. השניים חוטפים את ריי ואת לו, ומפעילים עליהם לחץ פסיכולוגי תחת איומי אקדח. כאשר אנדס הולך להקיא, ריי ולו מנסים להימלט. אנדס פוצע ביריית אקדח את לו, וריי מצליח לברוח. אנדס מוודא את הריגתו של לו, ונותן לטוני אקדח ושולח אותו לרדוף אחרי ריי.
טוני מוצא את ריי בקרוואן שבו נרצחו לורה ואינדיה, וריי מתגרה בו תוך שהוא מספר כיצד נהנה מהאונס והרצח. טוני יורה בריי למוות, אך ריי מספיק להכות בפניו של טוני במחתת גחלים, ומעוור אותו. ביציאתו מהקרוואן, טוני העיוור מועד ונופל על האקדח, ונהרג מפליטת קליע.
בחזרה לעולם האמיתי.