בתחילת המשחק, מוטל על ידי אחד השחקנים מהקבוצה הפותחת, כדורון קטן עשוי עץ, המשמש כמטרה, בעקבותיו מוטל כדור ברזל של קבוצה במטרה להתקרב אליו ככל האפשר. שחקן של הקבוצה היריבה מטיל כדור ומנסה להתגבר על הכדור הראשון, בקרבתו אל כדור המטרה. אם הצליח, עוברת חובת ההטלה לקבוצה הראשונה. אם נכשל, ממשיכה קבוצתו להטיל את כדוריה עד אשר יעלה בידה להתגבר או שמלאי כדוריה אזל. הקבוצה הראשונה מטילה עתה את כדוריה בניסיון להתגבר על החסימות שהקבוצה השנייה יצרה ולהגדיל את מספר כדוריה המקדימים את הכדור הקרוב ביותר של הקבוצה היריבה, לכדור המטרה. כל כדור שהקדים ייחשב כנקודה. המשחק בנוי ממשחקונים והקבוצה הראשונה שהקדימה לצבור 13 נקודות זוכה בניצחון.
המשחק משלב יכולות טקטיות המתחשבות בטופוגרפיה של השטח, ביכולות נושאי התפקידים, במספר הכדורים שנותרו, במערך הכדורים שהוטלו ובגורמים נוספים.
פטאנק בישראל.
בישראל החלו לשחק בפטאנק בשנות ה-50 של המאה ה-20, והמועדונים הראשונים הוקמו באשדוד ובלוד. כיום משחקים כ-600 שחקנים במסגרת 24 מועדונים הפרושים מלימן בצפון עד אילת בדרום וכולם במסגרת "התאחדות מועדוני פטאנק ישראל". מלבד טורנירים ואליפויות בקטגוריות שונות, פועלות שמונה ליגות של בוגרים, נשים ונוער.
נבחרות ישראל משתתפות באופן קבוע באירועים בינלאומיים - אליפויות העולם ואירופה. נבחרת הנשים של ישראל זכתה במדליית ארד באליפות העולם שנערכה בספרד. נבחרת העתודה של ישראל שהשתתפה באליפות אירופה שנערכה בדנמרק, הגיעה למקום החמישי.
בעשור הראשון של המאה ה-21 החל הפטאנק לתפוס אחיזה איתנה הן בקרב המתנ"סים ומרכזי הגמלאים והן בבתי ספר, תוך ניצול אפיונו כספורט קהילתי. אפיונו ככזה הוביל להקמת ארבעה מגרשי פטאנק בשדרות רוטשילד בתל אביב וכן מגרש שני נוסף בחוף הקשתות באשדוד, המאוכלסים בעשרות שחקנים המתאמנים ומשחקים במשך כל השבוע. ביבנה הוקמו שישה מגרשים, במתנ"ס בחצור הגלילית הוקמו עשרה מגרשים והמשחק החל לתפוס תאוצה רבה בקרב התושבים.
כמו כן קיימים מגרשים בחולון, בקריית ביאליק, במודיעין, ברחובות, בהוד השרון, באשקלון, בחוף בת-ים, בפארק הירקון בתל אביב, בפארק כפר סבא, ברמת השרון, בפארק בגין באזור בספורטק הרצליה ובפרדס חנה כרכור. בדימונה נפתח מועדון פטאנק והוכשרו ארבעה מגרשי פטאנק בקרית הספורט בצפון העיר.
ביישוב יובלים, בבית אריה ומושב הבונים מגרש אחד, וביער בלפור של הקק"ל במגדל העמק מגרש אחד. בגן בעברית במזרח ראשון לציון ישנם שני מגרשי כורכר. בשוהם קיימים חמישה מגרשים, בעיר עכו ישנם חמישה מגרשים, שניים במזרח העיר ועוד שלושה בבית הספר קציני ים. בחיפה הוקמו שלושה מגרשים בפארק הכט. בלהבים קיים מועדון פטאנק ובו 6 מגרשים תקניים שעברו לאחרונה שיפוץ ביוזמה של המועצה המקומית. במועדון 30 שחקנים שנפגשים למשחקים ואימונים 3 פעמים בשבוע.
עידו מוסרי
עידו מוסרי (נולד ב־17 באפריל 1978) הוא שחקן, במאי, מנחה טלוויזיה, מוזיקאי ומדבב ישראלי.
ביוגרפיה.
מוסרי נולד וגדל בתל אביב, לאב ממוצא ספרדי-מזרחי ולאם ממוצא אשכנזי. אחיו הגדול הוא השחקן והמנחה טל מוסרי. בילדותו התחנך בבית הספר לאמנויות תל אביב. כבר מגיל צעיר החל לשחק ולהופיע בתוכניות טלוויזיה. בנערותו למד במגמת המשחק והתיאטרון בתיכון תלמה ילין.
את שירות החובה הצבאי עשה בתיאטרון צה"ל.
לאחר שירותו, למד משחק בין השנים 1999–2001 במחזור ל"ז של "בית הספר למשחק ניסן נתיב" לצד מיכל לוי, מיקי לאון ואלון פרידמן. במהלך לימודי המשחק זכה פעמיים במלגת קרן שרת, והשתתף במספר סרטי סטודנטים, ביניהם הסרט "אקשן" אשר זכה בפרס "הסרט הקצר הטוב ביותר" בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה לשנת 2003. לאחר לימודי המשחק השתלם בסדנת מחזות זמר בניו יורק.
מוסרי רווק ומתגורר בתל אביב.
קריירה.
הופעתו הראשונה בטלוויזיה הייתה ב־1987 כשהיה בגיל תשע, כשגילם תפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה בת חמשת הפרקים שביים ניל וייסברוד "מאש"ה", המספרת על משרד ממשלתי לשיפור תדמיתי (משרד איחוי שברי העם). בין השנים 1988 – 1991 שיחק בתוכנית הטלוויזיה "תופסים ראש". ב־1992 הופיע בתפקיד בני בן דוד אחיו הקטן של תומר (אורי בנאי) בסדרת הטלוויזיה "עניין של זמן" שביימה יעל גרף. ב־1993 שיחק בסדרת הטלוויזיה "לא כולל שירות". ב־1994 שיחק בסדרת הטלוויזיה "תלויים באוויר". ב־1996 גילם את מוטי בן דב בסדרת הטלוויזיה "ג'ינג'י". ב־1998 השתתף בתוכנית הטלוויזיה "מאז עד זאפ" – שהייתה ספיישל לכבוד 30 שנה לתוכניות הילדים של הערוץ הראשון. ב־2000 גילם את מוטי שמש, התפקיד הראשי בסרט הטלוויזיה "שלום לבן דודי" שביים שרון עמרני.
ב־2001 השתתף בסדרת הטלוויזיה שכתב מוטי לרנר וביים אורי ברבש "המכון". ב־2003 שיחק לצד מיקי לאון בסרט הסטודנטים "אודישן", סרטם של יניב שחם ודן ברומר – בוגרי המחלקה לקולנוע בבית הספר קמרה אובסקורה. באותה שנה הסרט זכה בפרס הסרט הקצר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה. הסרט הופק במסגרת קורס משותף לבית הספר והסטודיו למשחק ניסן נתיב. באותה שנה שיחק בסרט הקצר של ערן קידר "גירוש לגן עדן". ב־2004 גילם את מנש בסרטו של שמוליק קלדרון "תגובה מאוחרת" ובסרט הטלוויזיה שביים אורן שטרן "להשתחרר מסוזי" ששודר במסגרת "הראשון בדרמה". ב־2006 השתתף בתוכנית הטלוויזיה "פפראצי", שיחק בסרט הקצר של גיא נתיב וארז תדמור "אופסייד". בין השנים 2006 – 2007 גילם את טל ששון/ששי טל בעונות השלישית והרביעית של הדרמה "השיר שלנו".
בשנת 2008 גילם את אורי שולמסון בסרט האמריקאי "אל תתעסקו עם הזוהן" לצד אדם סנדלר. מוסרי גילם תפקיד של סוחר אלקטרוניקה שהוא ידידו של הלוחם זוהן דביר (אדם סנדלר).
ב־2008 גילם גם שודד בעונה החמישית של סדרת הטלוויזיה "הפיג'מות". ב־2009 גילם את יפתח סיסו בסדרת הטלוויזיה "פולישוק" של שמואל הספרי. ב־2010 גילם את אוהד בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה "הבורר" שכתב רשף לוי וביים שי כנות; שיחק בסדרת הטלוויזיה "בובי ואני" שיצרו רועי עידן ויובל שגב: בעונה הראשונה ששודרה בערוץ ביפ, מוסרי גילם את רני, אהובה של ג'נט (בגילומה של מיקי קם) – אמו של גיבור הסדרה עופר צ'יקו (יובל שגב); ובעונה השנייה של הסדרה ששודרה ברצועת הלילה של ערוץ ביפ בערוץ 2 גילם את דני – אחיו של רני והעובד הסוציאלי של עופר. באותה שנה השתתף כאחד מתוך מאה אנשים בשעשועון הטלוויזיה "אחד נגד מאה". בשנים 2010–2011 גילם את יגאל בסדרת הטלוויזיה "השועלים". ב־2011 גילם את ברווז בסדרת הטלוויזיה "החברים של נאור" שכתב וביים נאור ציון; גילם את מויש בסדרת הטלוויזיה "יוני והמחוננים" שהופקה על ידי ערוץ דיסני ישראל; שיחק בסדרה "ליברמן הקטן" שביים טל חיון ושודרה באינטרנט, החל לגלם דמויות שונות בסדרה הקומית "הפרויקט הירוק" של HOT; והחל לגלם את ג'קי בסדרת הטלוויזיה "בית ספר למכשפים". באותה שנה גילם את ג'יי דיי (J. Day) בסרט "באקי לארסון: נולד להיות כוכב" שביים טום בראדי וכתב אדם סנדלר.
ב-2013 דיבב את "קיפ" בסרט "המסע לכוכב המינימיקים". החל משנת 2014 משחק בתוכנית "היהודים באים" בערוץ הראשון והן התארח על בסיס שבועי (כל פרק) בתור דמויות שונות בסדרה הפרעת קשב עם הסטנדאפיסט שחר חסון ששודרה בערוץ הילדים. ב־2015 שיחק במיני-סדרה "חשודה" בערוץ 10.
ב-2014 שיחק בסרט "טוביאנסקי" בבימויו של ריקי שלח.
החל משנת 2015 משחק בסדרה חברות (מהעונה השנייה) בתפקיד חוזר את דמותו של בועז, בעלה של ורד (לירון וייסמן) ואחיה של פזית (לירית בלבן). בסוף שנת 2015 הצטרף לסדרה "מועדון החנונים" בתור "אבי אבי", אחיו של משה משה ובעל הקיוסק במקומו. נוהג להכין מאכלים משונים שבעיניו הם גורמה. וב־2017 הצטרף לקאסט עונה 2 של התכנית "הכל הולך".
בשנת 2017 שימש כאחד המדובבים בתוכנית הסאטירה של הערוץ כאן 11, "מדינת הגמדים".
בשנת 2018 גילם ב־2 העונות הראשונות של הסדרה "כפולה" את השוטר צדוקיאן. בשנה זו שיחק בסרט האמריקאי "קודם ניקח את ברוקלין" של הבמאי הישראלי דני אביכזר.
ב־2019 השתתף בקומדיות "המוסד" ו"המחשמלים".
ב-2021 השתתף בספיישל פורים של השעשועון הטלוויזיוני "המרדף" לצד: יעל שרוני, יוסי מרשק ויניב ביטון.
משחק בעונה הרביעית והאחרונה של הסדרה נעלמים את ניר.
תיאטרון.
ב־1994 גילם את ג'ואי בהצגה "שיחות עם אבי" שכתב הרב גרדנר וביים היי קיילוס, הצגה שהייתה שיתוף פעולה בין תיאטרון בית ליסין ותיאטרון חיפה. באותה שנה הופיע לצד כלת פרס ישראל דבורה ברטונוב בדואט "עם כיבוי אורות" בפסטיבל "הרמת מסך". ב־1996 גילם את עלי בהצגה "הפסנתר של ברטה" שכתב מוטי אברבוך וביים עידו ריקלין בתיאטרון באר שבע.
בתיאטרון גשר.
ב־1996 גילם את רוברטו בהצגה "כפר" מאת יהושע סובול שביים יבגני אריה. ב־2002 גילם את פילץ' בהצגה "אופרה בגרוש" מאת ברטולט ברכט שביים אדולף שפירא. ב־2003 ביים את ההצגה "שאריות של אהבה" ואף שיחק בה – גילם את דמותו של קיין. ב־2004 גילם את בארטלי בהצגה "כולם רוצים להוליווד" שכתב מרטין מק-דונה וביים אילן תורן. ב־2005 שיחק בהצגה "וריאציות לתיאטרון ולתזמורת" שביים יבגני אריה. ב־2017 החל לשחק בהצגה "במנהרה" שכתב רועי חן וביים עירד רובינשטיין בתפקיד החייל צליל. ב־2019 החל לגלם את זניידוך (תפקיד ראשי) במחזה "רווקים ורווקות" שכתב חנוך לוין וביים עמית אפשטיין. ב-2022 גילם את רוזנקרנץ בהצגה "רוזנקרנץ וגילדנשטרן מתים".
בתיאטרון הקאמרי.