טריווגו (trivago) הוא מנוע חיפוש והשוואת מחירים למקומות לינה שונים (כגון: מלונות, אכסניות, צימרים וכו') העובד בשיטת רב-מנוע, האתר משווה מחירים של למעלה ממיליון מלונות מתוך יותר מ-200 אתרי הזמנות,
כגון Expedia, בוקינג, Agoda.com, Hotels.com, הוטוויר שרובם שייכים לתאגיד Expedia Group. אתר טריווגו מפעיל (נכון ל-2017) 55 פלטפורמות בינלאומיות ומבקרים בהן למעלה מ-45 מיליון משתמשים בכל חודש.
היסטוריה.
טריווגו היא חברה גרמנית שנוסדה בשנת 2005 בגרמניה, והתרחבה בשנת 2007 לשוק האירופאי. ביוני 2014 עלתה גרסתו העברית של האתר.
בסוף שנת 2012 רכשה קבוצת Expedia את רוב המניות של טריווגו בעסקה משולבת בשווי של 546 מיליון דולר.
בדצמבר 2016 הונפקה החברה בנאסד"ק.
שירותי החברה.
השוואת מחירי מלונות.
האתר הוא מנוע חיפוש להשוואת מחירי מלונות מבין אתרי הזמנת מלונות שונים ברחבי הרשת. את התוצאות שמתקבלות ניתן לסדר לפי: מחיר, מרחק, פופולריות או דירוג. בנוסף, ניתן למקד את החיפוש על ידי שימוש בפילטרים השונים המציעים אופציות כגון אינטרנט אלחוטי, ספא, בריכה. האתר גם אוסף חוות דעת מרחבי הרשת ומציג את הדירוג הממוצע של מקום הלינה ברשת.
trivago Hotel Manager.
פלטפורמה המיועדת לבעלי מלונות לצורך ניהול הנראות והתוכן של מקום הלינה שבבעלותם כפי שהוא מופיע באתר טריווגו. הכלי מאפשר למלונאים לשפר את המידע ואת המיקום של מקום הלינה. בנוסף, בעזרת הכלי ניתן לצפות בסטטיסטיקות ומידע אודות הזמנות שנעשו למקומות הלינה דרך האתר.
אייק אופייבו
איקצ'וקוו "אייק" אופייבו (באנגלית: Ikechukwu "Ike" Ofoegbu; נולד ב-9 בנובמבר 1984) הוא כדורסלן אמריקאי-ניגרי המשחק במכבי הוד השרון.
ביוגרפיה.
אופייבו נולד בסן אנטוניו שבטקסס, בן להורים מניגריה שהיגרו לארצות הברית. הוא למד ושיחק באוניברסיטת סאת'ורן מתודיסט בדאלאס. את הקריירה המקצוענית החל בגנט הבלגית. לאחר מכן שיחק בקבוצות בפוארטו ריקו, מקסיקו ובוונצואלה. בשנים 2013 עד 2015 שיחק במכבי חיפה. בעונתו השנייה בקבוצה רשם ממוצע של 17.7 נקודות ו-6.7 ריבאונדים למשחק ונבחר לחמישיית העונה בליגת העל בכדורסל. באוקטובר 2015 חתם על חוזה לחודשיים במכבי תל אביב. בדצמבר 2015 האריך את חוזהו במכבי תל אביב לחודשיים נוספים.
בדצמבר 2019 הצטרף למכבי אשדוד.
אופייבו היה חבר בסגל נבחרת ניגריה בכדורסל שזכתה במדליית ארד באליפות אפריקה בכדורסל ב-2011. הוא רשם באליפות ממוצע של 5.5 נקודות ו-2.8 ריבאונדים למשחק.
מתקפת המטניקאו
מתקפת המטניקאו (נקרא גם "קרב מטניקאו הרביעי") היה מתקפה שערכו נחתי חיל הנחתים האמריקני, בפיקודו של מייג'ור גנרל אלכסנדר ונדגריפט, על חיילי הצבא היפני הקיסרי, בפיקודו של גנרל הארוקיצ'י היאקוטאקה, בנהר מטניקאו שבגוודלקנל במהלך קרב גוודלקנל, שהיה חלק מהמערכה באסיה ובאוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה. התקפה זו הייתה האחרונה בסדרת קרבות שנערכו בנהר המטניקאו בין היפנים לאמריקנים במהלך קרב גוודלקנל.
לאחר הניצחון האמריקני בקרב על שדה הנדרסון בסוף אוקטובר חצו שבעה גדודים של נחתים וחיילים מצבא ארצות הברית את נהר המטניקאו, ותקפו את יחידות יפניות שחנו בין הנהר לפוינט קרוז, שבחוף הצפוני של גוודלקנל. רגימנט הרגלים הרביעי, שהגן על האזור, ספג אבדות קשות, אך המתקפה נעצרה לאחר שכוח יפני אחר איים לתקוף את הנחתים במקום אחר באי.
רקע.
המערכה בגוודלקנל.
ב-7 באוגוסט 1942 נחתו כוחות בעלות הברית בגוודלקנל, באי טולאגי ובאיי פלורידה שבאיי שלמה. מטרת הנחיתות הייתה כיבוש האיים ומניעת השימוש בהם בידי היפנים לשיבוש קווי השיט והתקשורת בין ארצות הברית ואוסטרליה, וכן כיבוש אי שיהווה נקודת פתיחה לכיבוש איי שלמה, שנועדה להגן על אגפן של בעלות הברית שהתקדמו צפונה בגינאה החדשה. הנחיתה פתחה מערכה שנמשכה שישה חודשים.
היפנים לא היו מוכנים להגעת בעלות הברית, ולכן צלחו הנחיתות בטולאגי ובסביבותיו, והנחתים האמריקנים כבשו את שדה התעופה שהקימו היפנים בגוודלקנל עד שעות הערב, ה-8 באוגוסט. לאחר מכן פרס מפקד הנחתים בגוודלקנל, מייג'ור גנרל אלכסנדר ונדגריפט, את נחתיו בקווי הגנה סביב רמת לונגה, ששכנה לחופו הצפוני של גוודלקנל וכלל את שדה התעופה. ב-12 באוגוסט שינו בעלות הברית את שמו של שדדה התעופה לשדה הנדרסון, על שם טייס הקרב מייג'ור לופטון הנדרסון, שנהרג בקרב מידוויי, וב-20 באוגוסט נחתו בו המטוסים הראשונים של כוח האוויר של גוודלקנל, שנקרא כוח אוויר קקטוס, על שום שם הקוד שנתנו בעלות הברית לגוודלקנל.
כדי לכבוש מחדש את גוודלקנל, שלח הפיקוד העליון של האימפריה היפנית את הארמייה ה-17 של הצבא היפני הקיסרי שחנתה ברבאול, והייתה תחת פיקודו של לוטננט גנרל הארוקיצ'י היאקוטאקה. באותה עת נלחמו רוב יחידות הארמייה ה-17 בגינאה החדשה, ולכן הוחלט לשלוח רק חלק מהארמייה לאיי שלמה, והאלמנט הראשון נחת בגוודלקנל ב-19 באוגוסט.
בשל האיום ממטוסי כוח אוויר קקטוס, לא יכלו היפנים להשתמש בספינות תובלה איטיות כדי להוביל תגבורות לגוודלקנל, ולכן החלו להשתמש בסיירות ובמשחתות במקום. אוניות אלה היו מהירות דיו כדי להפליג מהבסיס היפני באיי שורטלנד שבאיי שלמה המערביים לגוודלקנל ובחזרה בתוך לילה אחד, בנתיב שכונה "החריץ" ("The Slot"), וכך נמנעו מלחשוף עצמן להתקפת מטוסי בעלות הברית, שלא פעלו בלילות. עם זאת, במשחתות לא היה די מקום כדי לשאת ציוד כבד, כלי רכב, ארטילריה ואספקה, והחיילים נאלצו לצד לקרב עם ציוד קל וכל אספקה שיכלו לשאת עליהם בלבד. משימות הפלגה מהירות אלה במורד איי שלמה ולגוודלקנל וחזרה זכו לכינוי טוקיו אקספרס על ידי חיילי בעלות הברית, ו"תחבורת עכברושים" בפי היפנים. היפנים היו מיומנים ביותר בלחימת לילה, ולכן שלטו במימי איי שלמה במהלך הלילות, ובעלות הברית לא העזו לקרוא תגר על שליטה זו. אולם כל כלי שיט יפני שהיה בטווח 320 קילומטרים מגוודלקנל עם שחר היה בסכנה חמורה מצד מטוסי בעלות הברית בשדה הנדרסון. מצב טקטי זה נותר על כנו למשך מספר חודשים.
הצבא היפני הקיסרי ניסה לכבוש את שדה הנדרסון לראשונה ב-21 באוגוסט בקרב טנרו, ופעם נוספת ב-12-14 בספטמבר בקרב רכס אדסון, אך שני הניסיונות נכשלו במחיר אבדות רבות, והיפנים נאלצו לסגת מערבית למטניקאו.
בעוד היפנים נסוגים מערבה, עמלו האמריקנים על חיזוק קווי ההגנה מסביב למתחם לונגה. ב-14 בספטמבר העביר ונדגריפט את הגדוד השלישי של רגימנט הנחתים השני מטולאגי לגוודלקנל, וב-18 בספטמבר הגיעו לאי 4,157 נחתים נוספים, חלק מרגימנט הנחתים השביעי, ביחד עם ציוד ואספקה. התגבורת איפשרה לוונדגריפט לחזק את קווי ההגנה מסביב למתחם לונגה, ולראשונה להקיף אותו בשלמותו.
ונדגריפט ואנשי מטהו ידעו שהיפנים נסוגו מערבית לנהר מטינקאו, וונדגריפט החליט לשלוח מספר יחידות לסיור אלים באזור. בין ה-23 וה-27 בספטמבר פעלו שלושה גדודי נחתים אמריקנים מערבית למטניקאו, אך הם נהדפו על ידי חייליו של קווגוצ'י, בפיקודו של קולונל אקינוסוקה אוקה, שהיו מחופרים היטב, ואף כבשו עמדות בגדה המזרחית של הנהר. בין ה-7 וה-9 באוקטובר תקף כוח נחתים גדול יותר את עמדות היפנים בנהר, והסב להם אבדות רבות.
באותה עת יצא מקלדוניה החדשה כוח שמנה 2,850 חיילים מרגימנט הרגלים ה-164 של דיוויזיית "אמריקל" של צבא ארצות הברית, בפיקודו של קולונל רובט הול, בדרכו לגוודלקנל, לאחר שמפקד כוחות הצבא בדרום האוקיינוס השקט, מייג'ור גנרל מילארד הרמון, שכנע את הפיקוד העליון שללא תגבורת לא יוכלו הנחתים להגן על שדה התעופה כנגד ההתקפה היפנית.
הקרב על שדה הנדרסון.
בין 1 באוקטובר ל-17 באוקטובר העבירו היפנים 15,000 חיילים לגוודלקנל וכך עמדו לרשות היאקוטאקה כ-20,000 חיילים לביצוע המתקפה. בשל אובדן עמדותיהם מזרחית לנהר מטניקאו הבינו היפנים שמתקפה לאורך החוף תהיה קשה בצורה יוצאת דופן, ולכן החליט היאקוטאקה שהכוח המרכזי בתקיפה ינוע לשדה הנדרסון מדרום. על הדיוויזיה השנייה, שמנתה 7,000 חיילים תחת פיקודו של לוטננט גנרל מסאו מרויאמה, היה לנוע בשלוש שדרות ולתקוף את שדה הנדרסון מדרום, סמוך לגדה המזרחית של נהר לונגה. כדי להסיט את תשומת לב האמריקאים מהמתקפה המתוכננת מהדרום, הורה היאקוטאקה לארטילריה ולחמישה גדודי רגלים (כ-2,900 חיילים) תחת פיקודו של מייג'ור גנרל טדאשי סומיושי לתקוף את מתחם לונגה מכיוון מערב, לאורך החוף.
ב-23 באוקטובר פתחו שני גדודים מהרגימנט הרביעי, בפיקודו של קולונל נומאסו נקגומה, ותשעה טנקים במתקפה על עמדות הנחתים בשפך המטניקאו. הנחתים הדפו את המתקפה תוך שימוש בארטילריה, השמידו את כל הטנקים וחיסלו כמעט את כל הכוח היפני תוך ספיגת אבדות מזעריות.
בשעות הערב של ה-24 באוקטובר הגיעו כוחותיו של מרויאמה למתחם לונגה, ובמשך שני לילות רצופים ערכו היפנים התקפות חוזרות ונשנות על הקווים האמריקאים אותם אייש גדוד הנחתים הראשון של רגימנט הנחתים השביעי בפיקוד לואיס "צ'סטי" פולר. גדודו של פולר עמד בהתקפות והדף פעם אחר פעם באמצעות אש ארטילרית, מכונות ירייה וירי נ"ט, עד שהשמיד למעשה את הרגימנט היפני. יותר מ-1,500 חיילים מכוח מרויאמה נהרגו בהתקפות לעומת 60 הרוגים אמריקאים.