בתחילת שנות השמונים של המאה העשרים שיחק פרטווי בתפקיד קפטן פיצפטריק במחזה "טום ג'ונס" על פי הרומן באותו שם מאת הנרי פילדינג. אחרי סיום לימודיו ב"סאנברי קולג'" למד בבית הספר למשחק "בריסטול אולד ויק". ב-1986 עם סיום הלימודים יצא לסיור הופעות עם הלהקה השייקספירית המלכותית במשך שלוש שנים. ב-1999 גילם את דמותו של ברוטוס בסרט "קלאופטרה" של ערוץ הולמרק. הוא היה שותף בבעלות של חברת ההפקה "Natural Nylon" ביחד עם סאדי פרוסט, ג'וד לאו, ג'וני לי מילר ויואן מקגרגור. החברה התפרקה בשנת 2003.
ב-2008 כיכב פרטווי בסרט הקולנוע "Doomsday" בתפקיד ד"ר טלבוט. קולו נשמע לעיתים קרובות בפרסומות טלוויזיה, בתוכניות דוקומנטריות ובמשחקי וידאו, בהם משחק המחשב "Medieval: Total War", משחק המלחמה "Killzone" וב-"Killzone 2" וכן ב-"Fire Warrior" בתפקיד המושל סוורוס. הוא מופיע בפרסומת התיירות לצפון-מזרח אנגליה שמשודרת מתחילת 2009.
בשנת 2010 שיחק בתפקיד ריצ'רד במותחן "4.3.2.1" שכתב וביים נואל קלארק.  ב-7 בנובמבר 2011 החליף את אינדיה פישר בקריינות בעונה הרביעית של "מאסטר שף: המקצוענים".
פרטווי הופיע בסרט האימה "Devil's Playground" שביים מארק מק'קווין, לצדם של דני דייר, ג'יימי מארי, ג'נט מונטגומרי וקרייג פרבאס. הסרט יצא לאקרנים באוקטובר 2010. עוד ב-2010 השתתף פרטווי בסרט הזומבים "The 4th Reich" שביים שון סמית'.
ברדיו השתתף פרטווי בתסכיתי דרמה של רדיו 4 ב-BBC. בין השאר גילם את דמותו של השחקן אוליבר ריד במחזה "Burning Both Ends" מאת מת'יו ברוטון.
בשנת 2014 לוהק פרטוויז לסדרת הטלוויזיה "גותהאם" של רשת פוקס. הסדרה מציגה את מקורותיהן של דמויות רבות מעולם הקומיקס של באטמן. פרטווי מגלם את אלפרד פניוורת' משרתם הנאמן של משפחת ויין. בעקבות מותם הטרגי, הוא מגונן על ברוס ויין הצעיר - מי שעתיד להיות באטמן.
חיים אישיים.
ב-12 ביוני 1999 נשא לאישה את המאפרת ז'קי המילטון-סמית' בתו של הברון אנטוני המילטון-סמית'. בחג המולד של 2001 נולדו לבני הזוג תאומים, אלפרד וגילברט. הם נולדו בטרם עת, וגילברט מת באפריל 2002.
טיירון פאואר
טיירון פאואר (באנגלית: Tyrone Power; 15 במאי 1914 - 15 בנובמבר 1958) היה שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי.
ביוגרפיה.
הוא נולד בסינסינטי למשפחת שחקנים מכמה דורות. הוריו היו שחקני קולנוע ותיאטרון. הוא ליווה אותם במסעותיהם והחליט לדבוק במקצועם. תחילה קיבל תפקידים קטנים בתיאטרון בניו יורק שם ראה אותו "צייד כישרונות" והציע לו להגיע להוליווד.
ב-1936 הגיע להוליווד ולאחר מבחן בד מוצלח הוחתם על חוזה בחברת פוקס המאה העשרים לשבע שנים. תוך זמן קצר קיבל תפקידים ראשיים בסרטים והפך לכוכב מוביל של חברה זו.
פאואר שיחק בתפקידים רומנטיים, היסטוריים, קומיים, במערבונים ובסרטי מלחמה בהצלחה רבה. בסרט "אות זורו" גילם את הגיבור זורו שגובר על יריביו בקרבות סיף ומשאיר במקום את סימנו - Z.
סרטו האחרון לפני גיוסו לצבא היה הברבור השחור לצידה של מורין או'הרה (1942).
שירות צבאי.
פאואר התגייס באוגוסט 1942 לחיל הנחתים, עבר קורס קצינים וטיס, וב-1943 הוסמך להטיס מטוסי סיור בזירת המלחמה באוקיינוס השקט. השתתף כטייס משימות אספקה ופינוי פצועים באיוו ג'ימה ובאוקינווה. על שירותו זה עוטר במדליית הניצחון של מלחמת העולם השנייה. שוחרר משירות פעיל ב-ינואר 1945.
לאחר המלחמה.
הסרט הראשון שלו לאחר שחרורו היה "חוד התער" לפי ספרו של סומרסט מוהם לצד ג'ין טירני. לאחר המלחמה הוסיף להופיע בסרטים, אבל זכה להצלחה פחותה. הוא החל להופיע בתפקידים בתיאטרון וגם החל להפיק סרטים.
ב-1957 שיחק בסרטו האחרון, "עד התביעה", לצידם של מרלן דיטריך וצ'ארלס לוטון. ב-1958 שיחק בסרט "שלמה ומלכת שבא" בספרד. בעת הצילומים, לאחר דו-קרב עם ג'ורג' סנדרס, לקה בהתקף לב קשה ומת בדרך לבית החולים. יול ברינר מילא את מקומו.
לפאואר יש כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד. הוא דורג במקום ה-45 ברשימת מאה שנים... מאה גיבורים ונבלים.
משפחה.
ב-1939 נישא לכוכבת הצרפתייה אנבלה (1907–1996). הם נפרדו ב-1948.
ב-1949 נישא לשחקנית לינדה כריסטיאן (1913–2011) ונולדו להם שתי בנות. הבכורה בהן היא הזמרת, רומינה פאוור. בני הזוג נפרדו ב-1955.
ב-מאי 1958 נישא לדבורה אן מירנדוס (1931–2006) וחודשיים לאחר מותו נולד להם בן שנקרא על שמו.
המרכז לטניס בישראל - יקנעם
המרכז לטניס בישראל - יקנעם, הוא אחד מ-14 המרכזים ברחבי הארץ של המרכז לטניס בישראל.
היסטוריה.
המרכז נפתח בנובמבר 2001 הודות לראש עיריית יקנעם עילית, סימון אלפסי. בטקס הפתיחה המרשים נכחו חברי ההנהלה הבינלאומית של המרכז לטניס בישראל והתקיים בו משחקי ראווה בין שחקני נבחרת ישראל לשעבר - שלמה גליקשטיין ושחר פרקיס.
הקמת המרכז הביאה עמה בשורה חדשה לעיר, שמלבד מגרש רעוע אחד במתנ"ס, לא הייתה אפשרות לתושבים לשחק טניס. כבר בפתיחתו החלו מאות רבות של ילדים ומבוגרים לפקוד את המגרשים בתוכניות הטניס השונות. המנהל הראשון היה אבי עמרם ולאחר ארבע שנים, בשנת 2005, החליף אותו שרון האוזר ומשנת 2015 מנהל אותו מושיקו אליהו. שחקנים בולטים שגדלו במרכז: גבי סטרוסבצקי ואילנה ארוטיונוב (סגני אלופי ישראל לנוער), שיר הורנונג (אלופת ישראל לזוגות לבוגרות) ואלונה אלכין (סגנית אלופת ישראל לנוער).
הפעילות במרכז.
במרכז שבעה מגרשי טניס, קיר אימון וחמישה מגרשי מיני טניס ובו מתקיימות תוכניות טניס מגוונות לכל הגילאים: תוכנית פיתוח מוטורי לגילאי 4-6, תוכנית מיני טניס לגילאי 6-8, תוכניות טניס לגילאי 8-18 ותוכנית תחרותית למצטיינים המשלבת אימוני כושר. לגילאי 18 ומעלה מתקיימים חוגי טניס למתחילים ומתקדמים. בנוסף מתקיימת במרכז תוכנית לחינוך לתנועה ולאורח חיים בריא המועברת בגני ילדים על ידי מורים לחינוך גופני עם התמחות לגיל הרך.
המרכז ביקנעם מקיים תוכניות רבות למען הקהילה ומגייס למטרה זו תרומות בישראל ומחוצה לה: לילדים עם צרכים ייחודיים, לילדים על רצף האוטיזם, לילדים ונוער בסיכון, לילדי עולים ותוכניות לדו קיום (חיים משותפים) ליהודים וערבים.
קרן פיין
קרן פיין (במקור: Payne Fund Studies) היא קרן מחקר שהוקמה בשנות השלושים על מנת לבחון את השפעות התקשורת וצריכתה על האנושות.
רקע.
נתונים משנות העשרים מראים כי מדי שבוע נמכרו בארצות הברית ארבעים מיליון כרטיסי קולנוע, בסוף שנות העשרים אף הגיע המספר לתשעים מיליון מהם כארבעים מיליון כרטיסים נמכרו לקטינים בני פחות מ-ארבע-עשרה שנים. כיוון שבית יתר העלילות, נושאי הסרטים היו פשע, מין ואהבה, הציבור החל לדאוג מפני השפעת הסרטים על הנוער. דאגה זו הביאה לעריכת פרויקט מחקרי ענק שנערך בארצות הברית בשנים 1929–1932 במימון קרן פיין. במסגרת פרויקט זה נערכו שלושה- עשר מחקרים נפרדים, כל מחקר נועד לבדיקת היבט אחד של השפעת הצפייה בסרטי קולנוע על ילדים ונוער.
תוצאות מחקרי הקרן.
המחקרים נחלקו לשני סוגים כלליים. הראשון נועד לבדיקת התכנים של הסרטים, והשני נועד לבדיקת השפעת התכנים על קהל הצופים. מבדיקת התכנים של הסרטים נמצא כי שלושת רבעי הסרטים עסקו בשלושה נושאים בלבד- פשע, מין ואהבה. לעומת זאת, נושאים חינוכיים כמו היסטוריה, ילדים, ערכים חברתיים, מסעות וקומדיה נמצאו באופן נדיר. צריכת אלכוהול הוצגה בצורה גלויה, למרות שנוזל זה נאסר לשימוש בארצות הברית.
בבחינת השפעת התכנים על הצופים העלו תוצאות מחקרי הקרן חמש מסקנות חשובות.
סיכום מחקרי קרן המחקר קובע כי תקשורת המונים מייצרת השפעות על התנהגות. מחקר אחד השווה בין ילדים שהרבו לבקר בקולנוע לבין ילדים שלא צפו בסרטים בכלל, נמצא כי מורים נתנו הערכות נמוכות יותר לתלמידים שנהגו לצפות בסרטים וגם ההישגים שלהם היו נמוכים מההישגים של התלמידים שלא ביקרו בקולנוע.
השפעת מחקרי הקרן.
למרות העובדה כי מחקרי הקרן מצאו השפעה גדולה ומקיפה של התקשורת על האנושות, מחקרים אלו הראו כי ההשפעה אינה ברורה וחד משמעית. על כן מחקרים אלו מצאו שלאמצעי תקשורת ההמונים אין כוח בלתי מוגבל כמו שהיה נהוג לחשוב עד שנות הארבעים, אלא כוחם מוגבל. המחקרים וממצאיהם גרמו למעבר מאסכולת ההשפעות הכל-יכולות למסורת ההשפעות המוגבלות
אוסטנדה (כדורסל)
המהפכה בתימן (2011)
המוזיאון לעיצוב ואמנות שימושית בני זמננו
המוזיאון לעיצוב ואמנות שימושית בני זמננו (צרפתית: Musée de design et d'arts appliqués contemporains, MUDAC) הוא מוזיאון, בעיר לוזאן, שבשווייץ, שמציג מיצגים מתחום העיצוב והאמנות השימושית של העת החדשה, בדגש על מיצגים מעשרות השנים האחרונות.
שתיים מהתערוכות שבמוזיאון הן קבועות והשאר מתחלפות. אחת התערוכות הקבועות עוסקת בעיצובים חדישים של זכוכית והיא מוצגת בקומתו השנייה של המוזיאון. התערוכה הקבועה השנייה מוצגת במרתף והיא אוסף פריטים מצריים וסיניים שהיו שייכים לאגיפטולוג ג'ייקובס אדוארד ברגר.
המוזיאון ממוקם במבנה לשימור, שנבנה בימי הביניים. הוא מצוי במרכז העיר וגובל בכיכר הקתדרלה של לוזאן. בראשית דרכו, שימש המבנה את פקידי השלטון ובמאה ה-14 הוסב לבניין בית ספר תיכון. בהמשך, הבניין הפך לרכושו של הקנטון. בשנת 1995 החל תהליך של הפיכת המבנה למוזיאון וביוני 2000 נפתח המוזיאון לקהל.
מגה ויזורה
אוסטנדה (כדורגל)
מועדון הכדורגל המלכותי אוסטנדה (בהולנדית: Koninklijke Voetbalclub Oostende), המכונה בקיצור אוסטנדה, הוא מועדון כדורגל מהעיר אוסטנדה שבבלגיה, המשחק בליגת העל הבלגית. אצטדיון הבית של הקבוצה הוא אצטדיון אלברטפארק, שמכיל כ-8,000 מקומות ישיבה.