אלכסנדר צקאלו
אלכסנדר יבגנייביץ' צקאלו (באוקראינית: Олександр Євгенович Цекало נולד ב-22 במרץ 1961 בקייב) הוא מוזיקאי, שחקן, שדרן רדיו ומנחה טלוויזיה סובייטי-אוקראיני. מייסד חברת ההפקה Sreda והוא פעיל בטלוויזיה מאז 1986. צקאלו הנחה את התוכניות "דקה של תהילה" ו"ההבדל הגדול" ונחשב למפיק טלוויזיה מוערך ברוסיה, שזכה בשלל פרסים בארצו כדוגמת פרס TEFI של האקדמיה הרוסית לטלוויזיה, פרס APKiT של התאחדות מפיקי הקולנוע והטלוויזיה, פרס גרמופון הזהב ופרס נשר הזהב של האקדמיה הרוסית לקולנוע.
ביוגרפיה.
אלכסנדר צקאלו נולד ב-22 במרץ 1961 בקייב, במשפחת המהנדסים יבגני בוריסוביץ' צקאלו (11 במרץ 1931 – מאי 2007), שהיה אוקראיני וילנה ליאונידובנה וולקובה (24 במרץ 1933 – 2000) שהייתה יהודייה.
הוא למד לנגן על פסנתר וגיטרה וכבר בבית הספר ניסה את עצמו בפעילויות שונות, ויצר את הלהקה "ONO". הוא השתתף במופעי חובבים והפקות תיאטרון.
לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר בקייב בשנת 1978, צקאלו החל ללמוד בהתכתבות במכון הטכנולוגי של לנינגרד לתעשיית הנייר; במקביל עבד בקייב ושיחק בתיאטרון חובבים. בשנת 1982 סיים את לימודיו במכון הטכנולוגי של לנינגרד לתעשיית הנייר,
בשנת 1979 הקים את הרביעייה "שליאפה". הוא עבד אז עבד כמנעולן וכמתקין-במה וכטכנאי תאורה בתיאטרון הבמה בקייב. בהמשך, החל לעבוד בתיאטרון "אורטה" של אודסה, בשנת 1985, יחד עם לוליטה מליאווסקאיה, הקים צקאלו את הדואט-קברט "אקדמיה", ובשנת 1989 השניים הגיעו למוסקבה. הצמד הופיע על הבמה, במועדונים ובמסעדות, ובאמצע שנות התשעים "אקדמיה" הפך לאחד מהרכבי המשחק הפופולריים ביותר.
במקביל לקריירה המגוונת בשנות התשעים עסק בניהול קמפיינים פוליטיים, בפרט, בשנת 1991 היה מעורב בבחירות של ראש עיר צרפתית, כתוצאה מכך המועמד שצקלו תמך בו זכה, אף שצקאלו עצמו אינו חושף את זהות הפוליטיקאי שהוא סייע לו.
בשנת 1996, יחד עם לוליטה מליאווסקאיה, החלו לנהל את התוכנית "בוקר טוב מדינה!". לאחר פירוק דואט הקברט "אקדמיה" בשנת 2000, השתתף צקאלו במספר פרויקטים טלוויזיוניים, כולל סדרת הסרטים הפופולריים "שירים ישנים בראש" (שיחק בחלקים השלישי והרביעי, וגם ביים וכתב תסריטים), דובב את הסרט "כרוניקה פרטית. מונולוג".
בשנת 2000 שיחק אלכסנדר צקאלו את התפקיד הראשי בסרטו של טיגראן קוזאיאן "שושן הכסף של העמק", שעבורו כתב וביצע את השיר "היסטוריה". בשנת 2007 בוצע שיר זה על ידי פיליפ קירקורוב ונכלל באלבומו "For You".
עד פברואר 2003 הוא היה מפיק המחזמר "נורד-אוסט", לאחר מכן, המפיק הכללי של חברת "מיוזיקל רוסי" וביים את המחזמר "12 כיסאות".
מספטמבר 2002 עד 2005 שימש בתפקיד המפיק ובמאי תוכניות הבידור של המחלקה להפקה עצמית של ערוץ STS. משנת 2005 עד 2006 - המפיק הכללי של STS. החל מ-1 באוגוסט 2006 ועד 1 ביוני 2007 היה מנהל מחלקת תוכניות הבידור של STS. הוא פוטר לאחר סכסוך עם מנכ"ל הערוץ, אלכסנדר רודניאנסקי: האחרון לא היה מרוצה מהעובדה שצקאלו, כחבר צוות ב-STS, עבד בתחרות המוזיקה המובילה "שני כוכבים" בערוץ הראשון, ואילו צקאלו עצמו לא קיבל את התנאים הכספיים שהוצעו לו.
משנת 2006 ועד 2014 ומשנת 2017 - היה מגיש בערוץ הראשון ("שני כוכבים", "דקה של תהילה", "ההבדל הגדול" ובתוכנית הפופולרית "פרוז'קטורפריסהילטון"). מ-25 ביוני 2007 עד 30 ביולי 2008 שימש כסגן מנכ"ל, מנהל אגף פרויקטים מיוחדים של הערוץ הראשון.
בשנת 2008 הקים את חברת ההפקות Sreda, שהפכה מאז הקמתה לאחת מחברות הפקת הטלוויזיה המשמעותיות ברוסיה.
בשנת 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו כעיתונאי, ראיין את מנהל הפקות הקולנוע של הערוץ הראשון, סרגיי טיטינקוב והמפיק הכללי של TNT אלכסנדר דאלוריין למגזין GQ, בריאיון שבו ראיין גם את גיסתו. ורה ברז'נבה רואיינה על ידו גם כן למגזין Interview.
בנוסף צקאלו הופיע כבמאי ערבי היצירה של איגור קרוטוגו, הנחה את פסטיבל קינוטאבר קונצרטים של אנג'ליקה וארום (עשה גם סרטון לשיר "איש שריקה") וביים קליפים של אלסו (השתתף גם בהכנת הזמרת לתחרות שירי האירוויזיון, בה הגיעה הזמרת למקום השני). בנוסף, הוא היה המנהל האמנותי של טקס חלוקת פרס TEFI 2006, והשתתף באוונגרד תערוכת האמנים דמיטרי ורובל וויקטוריה טימופייבה "אורגיה של הומניזם", בנוסף, הוא היה מנחה גרסת הקונצרט של CTC ל"מועדון הסטנדאפ של לנינגרד", פרס המגזין "סובאקה" והיה המנחה בחתונותם של הבלרינה אנסטסיה וולוצ'קובה ואיש העסקים איגור וודובין.
יחד עם איוואן אורגנט, צקאלו הוא הבעלים של המסעדה "העצוב" במוסקבה שעל שפת יאקימנסקיה ובסוף 2010, יחד עם אלכסיי בוקוב ואלכסנדר אורלוב, פתח את המסעדה "צ'יצ'יביו".
שמואל עינב (איש עסקים)
שמואל (מוליק) עינב (1922 - 29 באפריל 2018) היה איש עסקים וסוחר קרקעות ביהודה ושומרון. הורשע בתיווך לשוחד למפלגת הליכוד בבחירות לכנסת האחת עשרה.
ביוגרפיה.
שמואל עינב נולד ב-1922 ברוסיה, כשהיה בן שנה, עלו הוריו לארץ ישראל והתיישבו בשכונות מנשיה, על גבול יפו תל אביב. אביו נכנס לעסקי הבשר. בתיכון למד עינב בגימנסיה גאולה.
בשנות ה-40 הצטרף עינב לאצ"ל. השתתף בפריצה לכלא עכו ונעצר בידי הבריטים. חודשיים נכלא בכלא עכו, מאוחר יותר הועבר למחנות המעצר בלטרון ובעתלית. לאחר מלחמת העצמאות נכנס לעסקי הבשר עם אחיו עזריאל ויוסי הראל (מי שהיה מפקד אוניית המעפילים "אקסודוס", יחד עם אחיו עזריאל עינב). במשך שנים ארוכות התגורר באתיופיה ובדרום-אמריקה, וניהל בתי חרושת לבשר וחוות חקלאיות. בין השאר היה בעלי חברת אינקודה, חברה שהביאה בשר מאריתריאה (שאז הייתה חלק מאתיופיה) לישראל.
כשנולד בנו, בתחילת בשנות ה-70 החליט עינב לשוב לישראל והחל לעסוק בסחר קרקעות ביהודה ושומרון, בין השאר רכש ב-1973 את הקרקע שעליה הוקמה שכונת הר שמואל סמוך לנבי סמואל, חלק מהקרקע שעליה הוקמה ההתנחלות אורנית והיה מעורב בפרויקט רמת קדרון, יוזמה להקמת התנחלות כ-6 ק"מ מזרח לבית לחם, שנתגלתה כהונאה. עינב פעל באמצעות חברה שנרשמה ברשם החברות ברמאללה, בשם "חברת דווקא בע"מ", הסתייע ברחבעם זאבי שהיה מפקד פיקוד המרכז, ואחר כך בסוחר קרקעות מקומי בשם אחמד עודה. פרשה נוספת בה היה מעורב, הייתה מכירת קרקעות באזור הכפר א-דיכ במרץ 1983, יחד עם שותפו יעקב עקנין, לקבלן אברהם גינדי. גינדי החל לשווק את הקרקע עוד בטרם קיבל אישור עסקה והוסדר רישום המקרקעין, ואחר כך הואשם בהונאה.
ביולי 1987, היה מעורב בתקרית ירי בעת סיור בשטח העיירה עובידייה, במקום בו הייתה מתוכננת לקום ההתנחלות רמת קדרון. הסיור נועד לבדוק את טענות התושבים לבעלות על הקרקע שכביכול נמכרה לעינב. עינב הגיע למקום חמוש יחד עם 5 מאבטחים. במהלך ויכוח החלו לירות לעבר תושבי העיירה שנכחו במקום והרגו אחד מהם.
עינב היה מעורב גם בהקמת ההתנחלות כפר אורנים (במקור גבעת אוהד). בשנת 1979 הקים חברה בשם "בר-טורא" יחד עם ארבעה שותפים: הקבלן וחבר מרכז חירות משה דולגין; איש עסקים, מפעילי חירות, נחום סלונים; יהודה מור ומנדל מלצקי, אנשי עסקים יוצאי אצ"ל. החמישה פנו לבנק ישראל וביקשו להקים חברת קש בפנמה. האישור להקמת חברות כאלח לא ניתן אז בדרך כלל, משום החשד שינצלו אותן לצורך הברחת מטבע חוץ או לצורך הלבנת הון. יוסף סריג, שהיה אז המפקח על מטבע חוץ, אישר באוקטובר 1979 את הקמת החברה, במטרה "לרשום על שמה בנאמנות קרקע ביהודה ושומרון באותם מקרים שבהם אי אפשר לחשוף את המוכרים, בעלי הקרקע". כדי להתגבר על הקשיים המשפטיים ברישום הקרקע והקמת היישוב, הם מסרו את ניהולן הרשמי להממונה על הרכוש הממשלתי והנטוש באזור יהודה ושומרון והאדמות הוכרזו אדמות מדינה והוקצו לשותפים. אחר כך טען הממונה שהקרקעות היו אדמות מדינה מלכתחילה, פרץ סכסוך משפטי ארוך שנים והקמת ההתנחלות התעכבה עד סוף שנות ה-90.
בתחילת שנות ה-2000 היה עינב מעורב בפרויקט "מתתיהו מזרח", פרויקט הרחבה של העיר מודיעין עילית. לטענתו, רכש במקום, יחד עם שותפים זרים, 1,000 דונם תמורת 10 מיליון דולר, ואחר כך רכש, לטענתו, 300 דונם נוספים. יחד עם קרקעות סמוכות תוכננה לקום במקום שכונה של 30,000 תושבים. תושבי הכפר הסמוך בלעין, בעלי חלק מהקרקע, טענו שמעולם לא מכרו קרקעות במקום. בעקבות טענה זו הכריזה מדינת ישראל על חלק מהשטח כאדמת מדינה, וחלקן הופקע לטובת הקמת גדר ההפרדה. בהמשך מכר עינב את הקרקע לחברות הבנייה חפציבה ודניה סיבוס שהחלו בהקמת השכונה עוד בטרם קיבלה אישורי בנייה. בפברואר 2007 הלבינה מועצת התכנון העליונה במנהל האזרחי את הפרויקט, לאחר שנבנו בו 42 בנייני מגורים ובהם כ-1,500 דירות.
באוקטובר 2004 תבעו האחים משה ויגאל גינדי את עינב על סכום של 128 מיליון שקל. לטענתם, הם התקשרו בשנת 1983 בהסכמים עם עינב ועם החברה שבבעלותו, "דקל בנייה ומסחר (קרני שומרון)", בהם רכשו קרקעות במקומות שונים ביהודה ושומרון: כ-600 דונם בגבעת זאב, כ-400 דונם בכפר ג'יוס, כ-400 דונם באפרת, כ-700 דונם בפרח'ה וכ-880 דונם ברמת קדרון. אך הוא העביר להם רק חלקים קטנים בלבד מהקרקעות, בעוד הם כבר הצליחו להתקשר בהסכמים למכירת מגרשים בהיקפים של מאות דונמים, עם רוכשים שונים. עקב כך צברו הפסדים כבדים, לאחר שנאלצו לפצות ולהחזיר לרוכשים כספים רבים. בשנת 2008 תבעו את עינב רוכשי מגרשים בנבי סמואל. לטענתם רכשו ממנו באוגוסט 1974 מגרשים במקום, אך במשך 34 השנים שחלפו ממועד חתימת ההסכמים עימם, לא נרשמו הזכויות במקרקעין על שמם.
הרשעה בשוחד.