לשחקן יש גם את האפשרות לשלם דולר נוסף במטרה לזכות בפרס (חוץ מ"הפרס הגדול") מוכפל עד 5 פעמים מהפרס הרגיל. דבר זה ידוע כ"פאוורפליי (PowerPlay)". ההכפלה נבחרת באקראיות באותו הזמן שהמספרים נבחרים. מִדְרָג זכיות הפאוופרפליי:
למנצחים בפרס הגדול יש את האפשרות לקבל את הפרס כקצבה שנתית או לקבל את הסכום לתשלום במזומן.
"הפרס הגדול" המינימלי הוא קצבה שנתית של 15 מיליון דולר ב-30 תשלומים למשך 29 שנה.
הסכום לתשלום במזומן בדרך כלל הוא חצי מערך הקצבה השנתית (לפני שקלול האינפלציה).
30 התשלומים השנתיים לא שווים אבל מבוססים על תוכנית גידול התעריף.
לדוגמה, התשלום השנתיי הראשון הוא תשלום ברוטו של הקצבה השנתית המבוססת על "הפרס הגדול" של 15 מיליון דולר והוא יהיה 267,000 דולר בקירוב בעוד שהתשלום השנתי האחרון יהיה 834,000 דולר בקירוב.
הגרלות פאוורבול נערכות כל יום רביעי ויום שבת במטה הראשי של MUSL באורבאנדל, איווה, בדרך כלל בשעה 10:59 בלילה (זמן מזרחי).
ההגרלות מדי פעם נערכות במיקומים מרוחקים; כאשר זה קורה, ייתכן והזמן ישתנה, אך היום ישאר קבוע.
ב-24 באוקטובר 2018 זכה כרטיס אחד בסכום של 1.6 מיליארד דולר.
ניתוח התשלום עם אפשרות הפאוורפליי (PowerPlay).
בלי לחשב את התשלום של "המשחק הגדול" (Jackpot) ואת התשלום של משחק מספר 5, התשלום המשוער לכרטיס בלי פאוורפליי (PowerPlay) הוא:
formula_1.
כדור הפאוורפליי נותן הכפלה של 2,3,4, או 5 עם הסתברות שווה לכל אחד.
התשלום המשוער לכרטיס עם פאוורפליי הוא 3.5 פעמים התשלום המשוער לכרטיס ללא פאוורפליי.
formula_2.
הרווח נטו הוא 0.492787861.
מאז שעלה דולר אחד כדי לשחק באפשרות הפאוורפליי, שיעור ההפסד הוא 1-0.493 = 51 סנטים לכל פעם שנבחרת אפשרות הפאוורפליי.
יש אומרים שלהפסיד 51 סנטים לכל דולר באפשרות הפאוורפליי זה לא גרוע כמו להפסיד 80 סנטים לכל כרטיס שהוא לא פאוורפליי.
באריכות, לכל 1000 דולר שהוצאו על כרטיסים רגילים, ההפסד יהיה 803 דולר. לכל 1000 דולר שהוצאו על 500 כרטיסים עם אפשרות הפאוורפליי, ההפסד הוא רק 655 דולר.
משחק הלוטו קרוב לוודאי מסתמך על העובדה שהאדם הממוצע מוציא יותר כסף עם אפשרות הפאוורפליי, אך לא את אותו הסכום. בהתחשב בכך שסיכויי הסדרי התשלום יותר טובים, האדם הממוצע עשוי לנטות להעלות את התקן של 5 כרטיסים להגרלה ל-5 כרטיסי פאוורפליי. אז, במקום להפסיד 8 דולר בשבוע, הוא יפסיד כ-13 דולר. בקצרה, אף על פי שהסיכויים יותר טובים, האדם הממוצע יהיה כמעט תמיד מפסיד מובטח, ואם הוא מהמר על יותר כסף, מובטח לו להפסיד יותר.
לבסוף, אדם עשוי לטעון שהסיבה ההגיונית היחידה לשחק בלוטו היא בשביל סיכוי לזכות בפרס הגדול.
אם היינו חיים לנצח, אסטרטגיה מנצחת הייתה לקנות כרטיסים רק כשהתשלום במזומן לאחר מיסים הוא יותר מ-146 מיליון דולר, שזה נותן לפחות תשלום של דולר אחד בממוצע בעת קניית כרטיס בדולר אחד, בהנחה שאפשרות הפאוורפליי לא פעילה.
בכל זאת, אסטרטגיה כדוגמת זאת כוללת שהשחקן הנצחי משחק רק כשהתשלום, אחרי מיסים, ואחרי חישוב של הסבירות לזוכים אחרים, 146 מיליון דולר.
בהנחה שהמס הפדרלי נוטל בסך הכול 40%, אפילו ההגרלה הכי גדולה של הפאוורבול תתן חזרה רק 75 סנטים בקירוב להשקעה של דולר אחד.
כדי לצאת ברווח נקי יש צורך להרוויח יותר מ "פרס גדול" של 500 מיליון דולר, אפילו אנו מניחים שמספר השחקנים להגרלה נשאר אותו הדבר.
בהתחשב בכך שמספר הכרטיסים שנמכרים בכל הגרלה, ובכך הסבירות לפיצול הפרס הגדול, עולים כשערך הפרס הגדול עולה, "ההזדמנות השווה" לפרס הגדול תהיה אפילו יותר גדולה.
שחקן נצחי המשחק באסטרטגיה "המנצחת" הזאת היה מוצא את עצמו משחק פאוורבול לעיתים נדירות מאוד, כדוגמת שחקן שלא שיחק פעם אחת בכל היסטוריית המשחק.
אם הוא היה, באותו הזמן, משקיע דולר אחד לכל הגרלה שהוא "לא" נרשם אליה לפני כן בזמן שחלף מאז ההימור האחרון שלו, במטרה להגדיל את הסיכויים של הזכייה בזמן "סביר", הוא היה עדיין, עם שתי הגרלות פאוורבול בשבוע, עם ממוצא של 1.4 מיליון שנים בקירוב בין "פרסים גדולים", אף על פי שיש לו אפילו סיכוי לזכות ב"פרס הגדול" בפחות מ-930,000 שנים. בכל זאת הנחות אלו שהסיכויים נשארים אותו הדבר מיליוני שנים, ומאז שהחוקים השתנו שלוש פעמים בעשר שנים, כאשר כל פעם ירדו סיכויי הזכייה ב-"פרס הגדול", השחקן הנצחי יכול לצפות להפרשי זמן גדולים יותר בין זכיות ב"פרס הגדול".
מדינות משתתפות.
זמין גם ב:
ניצחונות בפאוורבול פטורים ממס הכנסה בדלאוור, צפון דקוטה, פנסילבניה, וטנסי. בדרום דקוטה וניו המפשייר ("מס בזמן אמת" בחינם או כלום) אין מס הכנסה.
משנת 2010 הפאוורבול זמין גם בניו יורק. ג'ורג'יה עזבה את הפאוורבול ב-1996 כדי להצטרף למגה מיליונים, לוטו ממלכתי אחר.
רישיון מוצרים.
במשחקי ה-WMS ב-2006 שוחררה שורה של מכונות הימורים תחת שם המותג פאוורבול.
הערות שוליים.
[[קטגוריה:הימורים]]
[[קטגוריה:מפעלי הגרלות]]
עיצוב אתרים
סאונדמן
עירא היאירי
עִירָא היָאִירִי היה בנו של עקש התקועי שהיה מגיבורי דוד. היה מקורב לדוד המלך ולבניו ושירת לפני בניית בית המקדש הראשון, על פי פשט הפסוקים ככהן, אך תרגום יונתן ומפרשים אחרים פירשו את תואר "כהן" כסימן לגדולה ולא דווקא כהונה ממש.
יש מי שפירש, שעירא ובני דוד עבדו יחדיו בכהונה. הפסוקים: . וכן . פסוקים אלו "שוחזרו" על ידי הפרשן קלוסטרמן לפסוק: "ועירא ובני דוד היו כהנים לדוד". ככל הנראה הוא השתייך למשפחת היאירי שגרה בעבר הירדן המזרחי.
במסכת גיטין מבואר שהיה איש אשכולות אשר לא נראה כמוהו מימי משה רבנו איש אשר בו "תורה וגדולה במקום אחד".
במסכת מועד קטן מופיע בתור רבו של דוד המלך. עוד מסופר שדוד נהג בו בכבוד ואף ישב בפניו על הקרקע בעת שלמד ממנו תורה.
מובא שדוד המלך היה נותן את כל מתנות כהונה שהיו לו לעירא רבו.
מובא שדוד המלך לא הראה לציבור את ידיעותיו בתורה כל זמן שעירא רבו היה חי.
תל שמרון
שִׁמְרוֹן הייתה אחת הערים החשובות בצפון ארץ ישראל בעת העתיקה. היא נזכרת בתנ"ך בשם זה בנחלת שבט זבולון, ובתעודות מחוץ למקרא בשם שמע'ון.
בתקופת בית שני, המשנה והתלמוד נקראה בשם סימוניה, ובשל כך, זוהתה בתל הקרוי בערבית "תל סַמוּנִיֶה", המתנשא כ-60 מטר מעל סביבתו.
צלעו הצפון מזרחית של התל תלולה, והוא משתפל במתינות לכיוון דרום מערב. התל שוכן מצפון-מזרח למושב נהלל, בגבול עמק יזרעאל והגליל התחתון, ליד כביש הכניסה לתמרת.
היסטוריה.
העיר שמרון הייתה אחת מכמה ערים כנעניות מבוצרות שחלשו על עמק יזרעאל, ואשר המשותף לכולן היה הימצאותן בשולי העמק בסמוך לדרכים מרכזיות שהובילו אליו. יש המשערים כי בתקופת הברונזה הקדומה הייתה הגדולה בערי עמק יזרעאל.
בכתבי המארות ובמכתבי אל-עמארנה נזכרת העיר בשם שמע'ון או שמעונה (שַמעֻנַ). שם העיר מופיע במכתב א"ע 225, שבו פונה שַמוּהַדוּ מושל שמעונה לפרעה וכותב:
על פי המכתב בתקופת הברונזה המאוחרת העיר הייתה כמו ערים אחרות בכנען, כפופה לשלטון המצרי. במכתב א"ע 224 פונה שוב שמוהדו למלך מצרים בקשר לדוחן מקולקל, ושואל האם הביאו אבותיו דוחן. במכתב זה מוזכר כּוּסוַּנה (כֻּסֻנַ) מושל נוסף של שמעונה. שמוהדו קורא לו אבינו.
בתנ"ך נזכרת "שמרון" ברשימת הערים הכנעניות שהכה יהושע בן נון: , וכן ברשימת הערים בנחלת שבט זבולון: .
בתקופה ההלניסטית הוקם יישוב למרגלות התל, ושמו שונה לשמעוניא או סימוניה.
בתקופת המרד הגדול, יוסף בן מתתיהו מזכיר את העיר "סימוניה" כיישוב בגבול הגליל התחתון, אשר בו התבצרו לוחמים יהודים בהיערכותם לקרב בינם לבין הצבא הרומי.
בתלמוד נזכרת העיר, בהקשרים שונים, כעיר יהודית: , וכן מובא מעשה על מינויו של לוי בר סיסי לדיין וחזן בעיר: .
בתלמוד הירושלמי זיהו חז"ל את העיירה בת תקופתם "סימונייה" עם העיר המקראית "שִׁמְרוֹן": .
ב-1867 הגיעה למקום קבוצה של טמפלרים גרמנים, אולם הם נאלצו לעזוב לאחר תקופת זמן קצרה, מחמת המלריה.
האזור ליד התל שימש מקום ההתיישבות הראשון של מתיישבי נהלל. הם גרו במקום בשנה הראשונה (החל מספטמבר 1921), בתקופה בה ייבשו את הביצות במקום התיישבות הקבע של המושב.
החל מ-1936 שימש המקום כתחנת הכשרה של תנועת המושבים. ב-1936 התיישבו במקום בני הדור השני של נהלל וקיימו קומונה, שהתקיימה עד 1939.
בשנת 1948 הוקם על הגבעה הסמוכה לתל, קיבוץ תימורים, שהפך ב-1953 למושב שיתופי, ושנה לאחר מכן עבר דרומה לאזור קסטינה בגלל מחסור בקרקעות.
בשנות ה-50 של המאה ה-20 הוקמה על המדרון של התל (באזור העיר התיכונה) מעברה לקליטת עולים שיועדו להקים את מגדל העמק ורמת ישי.
בקרבת התל נמצאה כתובת "שבת" שלדעת החוקרים ציינה את תחום השבת של היישוב הקדום או של היישוב העתיק מהלול הסמוך.
תל שמרון כיום.
כיום תל שמרון אינו מיושב. בסמוך לו שוכן היישוב הקהילתי תמרת. על התל עצמו הוקם מגדל נקודת תצפית הצופה אל העמק. המגדל פורק ונשאר רק בסיס הבטון שלו. למרגלות התל נמצא בית הקברות של מושב נהלל, בו קבורים אישים ידועים ובהם משה דיין, אסי דיין, משה פלד, אילן ואסף רמון ומייסדי המושב. לרגלי התל נמצאת שמורת טבע תל שמרון שהיא המקום הצפוני ביותר בו גדלים עצי שיטה מלבינה.
חפירות ארכאולוגיות.