מנליק הראשון היה, על פי המסורת האתיופית, מלך אתיופיה בין השנים 975 לפנה"ס - 950 לפנה"ס, מייסד קיסרות אקסום ומייסד שושלת מנליק.
על פי המסורת האתיופית היה מנליק הראשון בנם של המלך שלמה ומלכת שבא. בכהונתו כמלך המשיך מנליק את שושלת אמו, השושלת האגעזית, שכן אמו הייתה המלכה ה-52 של ממלכת שבא, הממלכה הראשונה שהוקמה באתיופיה ובתימן שמכונה גם בשם "ממלכת יקטן".
רקע: המלך שלמה ומלכת שבא.
על פי הכברה נגסט, לידתו של מנליק באה בעקבות מפגש מיני בין שלמה ומלכת שבא. המלך שלמה הצהיר בפני המלכה האתיופית כי לא ידרוש ממנה דבר כל עוד לא תיטול כלום מממלכתו. באחד הערבים הגיש המלך אוכל חריף ביודעו כי התבלינים יצמיאו את המלכה, ואכן, באישון לילה התעוררה שבא ושוטטה בארמון בחיפוש אחר מים. כאשר מצאה את מבוקשה, זינק המלך ממארבו, טען כי הפרה את ההסכם ביניהם ודרש כי תתמסר לו.
למחרת בבוקר יצאה מלכת שבא יחד עם פמלייתה חזרה לאתיופיה. בהגיעם לחמסיאן ילדה המלכה את בנה המשותף עם שלמה וקראה לו "אבנה אל חכים", משמע בנו של החכם. הילד נודע מלבד זאת גם בשם מנליק או מנליק הראשון.
האריז"ל עסק במפגש המיני בין שלמה למלכת שבא באחד מכתביו, וגרס כי מצאצאיהם של שלמה ומלכת שבא נולד מלך בבל, נבוכדנצר השני, אשר עתיד להשמיד את ממלכת יהודה, להחריב את בית המקדש הראשון ולהגלות את עם ישראל לגלות בבל.
פגישת מנליק ושלמה.
על פי המסורת האתיופית, לאחר שמנליק גדל והתבגר הוא נעשה גם סקרן יותר ויותר לגבי זהות אביו. בגיל 22, יחד עם מספר עמיתים, החל מנליק את מסעו אל עבר ארץ ישראל בחיפוש אחר האב. בכתבי הכברה נגסט מתואר מנליק כדומה מאוד לאביו מבחינה פיזית, ובהגיעו לארץ ישראל טעו אנשים לזהותו כמלך שלמה בעצמו. בארץ מנליק נפגש פנים אל פנים עם שלמה המלך, שהבין כי מדובר בבנו. שלמה ניסה לשכנע את מנליק להישאר ולהיות יורשו, ואף נתן לו זהב רב, תכשיטים וכסף כדי לפתותו להישאר, אך עם זאת מנליק לא הסכים להישאר בארץ הזרה לו. על כן, שלמה המליך אותו לקיסר הראשון של אקסום.
ג'יימס ברוס עסק בשלטונו של מנליק בספרו "המסע לגילוי מקורות הנילוס" וטען כי המלכתו התרחשה בשנת 986 לפנה"ס. על פי ברוס, לאחר שמנליק הומלך, ארגן שלמה פמליה המורכבת מבני ישראל אשר תשוב איתו לממלכתו. בין חברי הפמליה היו גברים רבים בני משפחות האצולה של ירושלים, חלקם כהנים ולווים. עוד מספרת המסורת החבשית שפמלייתו הורכבה מכ-1,000 איש מכל שבט בישראל, כלומר מנתה כמעט 20,000 גברים. רובם הגדול של חברי הפמליה, כך על פי המסורת, היו אנשי רפואה ודת. יש הטוענים כי צאצאיהם של אותם בני פמליה הפכו ברבות השנים לאבותיהם הקדומים של יהודי אתיופיה.
מייסד השושלת הסולומונית.
הכברה נגסט מתאר את מנליק כמלך הראשון של אקסום וטוען כי שליטי אקסום וקיסרי אתיופיה מהשושלת הסולומונית הם זרעו ושושלתו אשר נשמרו במשך 225 דורות עד לקיסר האחרון היילה סלאסי, שהודח במהפכה האתיופית בשנת 1974. במהלך ההיסטוריה האתיופית היה רק מקרה אחד בו צאצאי מנליק הודחו מהשלטון, כאשר יהודי אתיופיה התקוממו כנגד המלכים האקסומים בשנת 960 בראשותה של יהודית המלכה. היהודים גרמו להרס רב בממלכה ובסופו של דבר גרם המרד לעליית שושלת זאגווה. מלכי אקסום ברחו למחוז שאווה, שם שלטו עד לחזרתם לשלטון תחת הקיסר יקונו אמלאק ב-1270, שהרג את אחרון קיסרי הזאגווה, יטברק, במלחמה עקובה מדם. על פי המחקר המודרני לא ידוע אם אכן יקונו אמלאק היה מצאצאי מלכי אקסום. ההיסטוריה האתיופית מלאה בקיסרים שלא השתייכו לשושלת הסולומונית והודחו באופן אלים רק בשל עובדה זו.
ארון הברית.
על פי הכברה נגסט שלמה המלך נתן למנליק גם העתק של ארון הברית אך לא ידע שבנו של צדוק הכהן החליף בין הארון האמיתי להעתק. באמצע הדרך חזרה לממלכתו גילה מנליק שארון הברית שברשותו הוא הארון האמיתי. בינתיים גילה זאת גם שלמה המלך, וחסר אונים פנה להתנחם בזרועות אשתו בת פרעה. בת פרעה, לפי הסיפור, ניצלה את מצוקת שלמה ופיתתה אותו להתחיל לעבוד את אלילי מצרים. מנליק הגיע לאתיופיה עם הפמליה הגדולה שנשאה את ארון הברית ומאוחר יותר מנליק יזם מספר מערכות צבאיות עם הארון, שעליו נכתב ב'כברה נגסט':
לאחר שנוכח ביכולות הארון, החליט מנליק שהוא מסוכן מדי והפקיד אותו בידי קבוצת אנשים באי באגם טאנה. המסורת האתיופית מספרת שיהודי ביתא ישראל החזיקו בארון הברית עד לעלייתו של המלך האקסומי אזנה. בתקופת מלכותו התנצר המלך אזנה ויזם מספר מערכות צבאיות כנגד היהודים. ג'יימס ברוס מזכיר בספרו שבשנה זו התרחשה מלחמת אזרחים בין היהודים לבין הנוצרים שבעקבותיה יהודי אתיופיה ניתקו עצמם מהממלכה והקימו את הממלכה היהודית בהרי סאמיאן ובדאמבייה, על פי המסורת האתיופית המלך האקסומי אזנה ניצח את היהודים, לקח מהם את הארון ושיכן אותו בעיר בירתו אקסום, בכנסיית כנסיית גבירתנו מרים מציון. עד לימינו טוענים הנוצרים האתיופים בלהט כי ארון הברית המקורי עודנו קיים ושוכן בתחומי אתיופיה. בכל אחת מהכנסיות האורתודוקסיות באתיופיה קיים כיום העתק של ארון הברית (נקרא "טאבוט") אשר נשמר ב"קודש הקודשים" של הכנסייה ואינו פתוח לציבור. בכנסיית "מריה הקדושה מציון" מורשה רק אדם אחד בכל דור לחזות בארון הברית.
האריה מיהודה.
האתיופים מייחדים מקום חשוב באתוס הלאומי והדתי שלהם לקשרם ההיסטורי לשלמה ובני ישראל וכך הפך מוטיב האריה, סמל שבט יהודה, למרכיב חשוב בתרבות האתיופית ובעיקר בהקשר של שליטיה. קיסרי אתיופיה היו מכונים גם בשם התואר מוא אנבסה זה אם נגדה יהודה (ניצח האריה משבט יהודה) וכן הקיסר יוהאנס הרביעי נשא גם בתואר נגוס ציון (מלך ציון). האריה היה במשך שנים רבות סמלה של האימפריה האתיופית. השפעתה של מסורת זו חצתה גם את גבולות הנצרות האורתודוקסית האתיופית אל דת הראסטפארי שראתה בהיילה סלאסי את התגשמות נבואתו של מרקוס גרווי כי לעם השחור יקום משיח באפריקה והוא יהיה מזרעם של דוד ושלמה. סמל נוסף שאומץ בנצרות האתיופית הוא המגן דוד שרווח, לרוב בשילוב עם צלב ולעיתים אף סהר מוסלמי, בכנסיות, מנזרים ובאומנות אתיופית.
מנליק השני.
9 בנובמבר 1856 על לכס מלכי שאווה המלך סהלה מריאם שיירש את אביו היילה מאלכות בתור מלך שאווה לאחר מכן מלך זה שהיה חלק מהענף השוואני לשושלת הסולומונית הוכתר לקיסר אתיופיה 1889 בשם מנליק השני על מנת לחזק את טענת השושלת למוצא מהמלך שלמה ומלכת שבא.
מנליך
ליגת העל הקרואטית
הליגה הקרואטית הראשונה (בקרואטית: Prva hrvatska nogometna liga) היא ליגת הכדורגל הבכירה בקרואטיה, אשר נשלטת על ידי התאחדות הכדורגל של קרואטיה.
הקבוצות בליגה.
להלן הקבוצות המתמודדות בליגת העל הקרואטית בעונת 2022/2023:
היסטוריה.
הקבוצות הקרואטיות בליגה של הממלכה היוגוסלבית (1923 - 1940).
הקבוצות הקרואטיות בתחילת דרכן היו חלק מהליגה של הממלכה היוגוסלבית שהתקיימה בין השנים 1923 ל 1940, והיו מוצלחות מאוד, בעיקר גראג'אנסקי זאגרב (5 אליפויות), היידוק ספליט (2), קונקורדיה זאגרב (2) ו-HAŠK זאגרב (1).
בטבלה האלופות הקרואטיות מהליגה היוגוסלבית שהייתה בין השנים 1923 - 1940 תחת ממלכת יוגוסלביה.
הליגה הקרואטית בזמן מלחמת העולם השנייה (1940 - 1944).
ליגה קרואטית למדינה הוקמה כבר בשנת 1939, כשקרואטיה הייתה חלק מממלכת יוגוסלביה ונערכו עונות 1940–1941 ולאחר מכן נערכה הליגה בין השנים 1941 ו-1944 כאשר קרואטיה שימשה כמשטר בובות של גרמניה הנאצית. זוכות האליפות בעונות אלו היו היידוק ספליט (1941), קונקורדיה זאגרב (1942) וגרדנסקי זאגרב (1943). בסוף עונת 1944 לא נערך משחק הגמר בין HAŠK זאגרב לSAŠK סראייבו בגלל לחץ המלחמה ולכן לא הייתה אלופה בשנה זו.
הקבוצות הקרואטיות בליגה היוגוסלבית הראשונה (1946 - 1992).
לאחר תום מלחמת העולם השנייה שנים רבות שיחקו הקבוצות הקרואטיות בליגת העל היוגוסלבית.
הקרואטיות יחסית הצליחו בליגה זו עם 11 תוארי אליפות כאשר 7 של היידוק ספליט ו-4 של דינמו זאגרב, והן במקום השלישי והרביעי בהתאמה מבחינת אחוזי ההצלחה שלהן בליגה זו עד התפרקות הליגה (אחרי הכוכב האדום בלגרד, ופרטיזן בלגרד הסרביות שהיו היחידות שהצליחו יותר מהן). הישג השיא של הקרואטיות באירופה בתקופה זו היה חצי גמר גביע אירופה למחזיקות גביע אליו הגיעה דינמו זאגרב בעונת 1960/1961 והיידוק ספליט בעונת 1972/1973, חצי גמר גביע אופא אליו הגיעה היידוק ספליט ב-1983/1984, וזכייתה של דינמו זאגרב בגביע ערי הירידים של עונת 1966/1967.
עוד מועדונים קרואטים בולטים ששיחקו בליגת המשנה של הליגה היוגוסלבית (מחוז קרואטיה) היו: רייקה, נ.ק. זאגרב, גראג'אנסקי זאגרב, אוסייק, קונקורדיה זאגרב ו-נ.ק. HAŠK.
בטבלה האלופות מקרואטיה בלבד בליגת העל היוגוסלבית
לאחר התפרקות יוגוסלביה (1992 ואילך).
הליגה הקרואטית הוקמה מחדש באופן רשמי רק בשנת 1992, עם התפרקות יוגוסלביה, אז פרשו סלובניה וקרואטיה מהליגה היוגוסלבית (בה נשארו רק סרביה ומונטנגרו), והמשחקים הראשונים בליגה החדשה "ליגת העל הקרואטית", נערכו רק בפברואר 1992 בעקבות מלחמה שנמשכה באזור.
בכל עונה המשחקים מתחילים ביולי או בתחילת אוגוסט וממשיכים עד למרץ, אז מחולקת הליגה לשתי קבוצות המוכרות כ"הפרמיירשיפ הקרואטי" כאש בסוף העונה, הקבוצה הפחות טובה יורדת אוטומטית לליגה הקרואטית השנייה והקבוצה הטובה בטבלת הליגה השנייה עולה במקומה. כמו כן, הקבוצה השנייה בתחתית הטבלה של הליגה הראשונה וכן הקבוצה השנייה בטבלת הליגה השנייה משחקות שני משחקי גומלין והמנצחת משחקת בעונה לאחר מכן בליגה הראשונה והמפסידה משחקת בליגה השנייה.