סוגיית ההפרטה של ​​המרחב הציבורי מעלה ביקורות רבות מצד קבוצות אזרחיות. שותפויות ציבוריות-פרטיות קיבלו שליטה משמעותית על הפארקים הציבוריים וגני המשחקים באמצעות קבוצות שמירה שהוקמו כדי לנהל את מה שנחשב למנוהל על ידי רשויות ציבוריות שונות. ניהולו של המרחב הציבורי העסקי מושפע מהתאגדות של בעלי עסקים במרחב העירוני לכדי קהילה אחת חזקה, הפועלת בליווי ושיתוף פעולה מלא עם הרשויות השונות. ארגונים פרטיים רשאים לחייב מיסוי על עסקים מקומיים ומפעלים קמעונאיים כך שהם עשויים לספק שירותים פרטיים מיוחדים כמו שיטור ומעקב מוגבר, פינוי אשפה או שיפוץ רחוב, שבדרך כלל נופלים על כספי הציבור.
חללים חצי-ציבוריים.
פרשנות מרחיבה של מרחב ציבורי כוללת גם מקומות שהכלל יכול להנות מהם באמצעות תשלום כמו בית קפה או בית קולנוע. חנות היא דוגמה למרחב ציבורי שנע בין שתי המשמעויות: כל אחד יכול להיכנס ולהסתכל סביבו ללא התחייבות לקנות, אך פעילויות שאינן קשורות למטרת החנות אינן מותרות ללא הגבלה. האולמות והרחובות במרכזי קניות עשויים להיות מוכרזים כמקום ציבורי ועשויים להיות פתוחים כאשר החנויות סגורות. באופן דומה פועלים גם אולמות ותחנות ההמתנה לתחבורה ציבורית.
השוואה בין סוגי המרחבים.
סוגי המרחבים הציבוריים נבדלים בהיררכית החופשיות בשימוש בהם:
שאוצ'ילונג
שאוצ'ילונג (שם מדעי: Shaochilong; מילולית: "דרקון בעל שיני כריש") הוא סוג של דינוזאור טורף ממשפחת הקרכרודונטוזאוריים, שחי במזרח אסיה במשך הקרטיקון לפני 92 מיליון שנה. הממצאים שלו התגלו בתצורת אולנשוואי שבמונגוליה הפנימית בסין, אך תוארו במקור כחלק מהסוג צ'ילנטאיזאורוס, ממשפחת הנאוונאטוריים.
הדינוזאור היה קרובם של הקרכרודונטוזאורוס ושל הגיגאנוטוזאורוס הענקיים, אך הוא היה קטן מהם בהרבה. הגיע לאורך של 5 או 6 מטרים ולמשקל של לא יותר מ-500 קילוגרם, בהתבסס על מבנה עצם הירך שאורכה 61 סנטימטרים. הממצאים שהתגלו היו של פרט צעיר כמעט בוגר והיו מעט מעורבבים. דינוזאור זה, אף על פי שלא היה גדול כמו קרוביו, עדיין היה טורף-על לאורך מזרח אסיה שמילא את מקומם של טירנוזאורים גדולים, דבר שהיה ידוע עד כה רק מחצי הכדור הדרומי. עם זאת ייתכן שלא היה טורף-על ואולי היה טורף משני (כמו הצבועים והקויוט) אל מול טורפים גדולים יותר.
בדומה לשאר הקרכרודונטוזאוריים הוא היה בעל רכס שיניים משוננות דומות לשיני כרישים גדולים (כמו עמלץ לבן), ועצמות הלסת העליונה שלו היו מעט קצרות יותר, עם מבנה שנתן עוצמת נשיכה יותר גדולה. הוא היה בעל זרועות קצרות יחסית אך בעלות טפרים מחודדים גדולים. ככל הנראה היה טורף איטי שארב לטרף של דינוזאורים אחרים מסביבתו.
מרשל סרנת
מרשל סרנת (באנגלית: Marshall Sarnat: 1 באוגוסט 1929 שיקגו, אילינוי – 19 ביולי 2006) היה מבכירי הכלכלנים ומאבות תחום המימון בישראל.
בשנת 1962, הקים יחד עם פרופ' חיים בן שחר ואחרים את "המכון הישראלי למחקר פיננסי", שפעל בירושלים, ושימש מכון מחקר תאורטי ואמפירי מרכזי בנושאי ההשקעה בבורסה. המכון סיפק, בין היתר, אנליזות והערכות שווי על חברות מרכזיות במשק ובנה את התשתית למסד נתונים כמותי של שיעורי התשואה על מניות ואיגרות חוב שנסחרו בזמנו בבורסה.
סרנת היה מראשוני חוקרי שוק ההון, הבורסה והבנקים בישראל ואיש חינוך בתחום מנהל עסקים. סרנת היה ממיסדי בית הספר למנהל עסקים ב ובשלוחת אוניברסיטת מנצ'סטר, שהפכה ל. הספר של חיים לוי, משה סמיט ומרשל סרנת, "הבורסה וההשקעה בניירות־ערך", היה בזמנו המדריך הרחב והמקיף ביותר בישראל בתחום זה. מהדורה מורחבת של הספר יצאה לאור בשנת 1999.
היה חבר בוועדת החקירה הממלכתית לחקר משבר מניות הבנקים, הרי היא ועדת בייסקי, שהייתה לה השפעה עמוקה על הניהול הבנקאי במשק, ובמיוחד על הפרדת הפעילות המסחרית של הבנקים מפעילותם בשוק ההון.
סרנת היה פרופסור מן המניין למנהל עסקים בקריה האקדמית אונו, וכיהן בה בתפקיד דיקן הפקולטה למנהל עסקים.
ביוגרפיה.
מרשל סרנת נולד ב-1 באוגוסט 1929 בשיקגו, אילינוי, למאוריץ ודינה (לבית לוי) סרנתצקי. עלה לישראל בשנת 1950.
סרנת קיבל תואר ראשון בכלכלה ב בשנת 1955 ותואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת נורת'ווסטרן בשנת 1957. קיבל תואר דוקטור לפילוסופיה באוניברסיטת נורת'ווסטרן בשנת 1965.
באקדמיה.
סרנת לימד באוניברסיטה העברית, החל מדרגת מדריך בשנת 1959. בשנת 1967 הועלה לדרגת מרצה בכיר ובשנת 1972 הועלה לדרגת פרופסור חבר. בשנת 1976 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין.
סרנת מונה להיות המנהל אקדמי של הקריה האקדמית אונו, בשנת 1995. היה פרופסור אורח באוניברסיטת ניו יורק, באוניברסיטת קליפורניה, באוניברסיטת ברקלי, באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ובאוניברסיטה החדשה של ליסבון (פורטוגל). מונה להיות מנהל פרויקט במכון פלורסהיימר למחקרי מדיניות בשנים 1989–1993. כיהן כעמית מחקר בכיר במכון הבינלאומי לניהול, ברלין, 1975-1977. סרנת הוזכר כמחנך פיננסי ראוי לציון ברשימת מרקיז מי ומי .
סרנת כיהן כדיקן מייסד של הפקולטה למנהל עסקים בקריה האקדמית בקרית אונו.
בתחום האקדמי סרנת היה אחד החלוצים בחקר ההחלטות על הקצאת משאבים בשווקים פיננסים, שמאופיינים באי-ודאות. יחד עם עמיתו פרופ' חיים לוי הוא כתב את אחד הספרים הבסיסיים בתחום.
סרנת היה בעד פעולה של שוק חופשי, אך חשב שכאשר יש בנקים עם כוח שוק גדול מדי נוצר כשל, והדרך היחידה להתגבר עליו הוא באמצעות התערבות ממשלתית.
וייבן לואיס סולומון
וייבן לואיס סולומון ( בגרמנית: Vaiben Louis Solomon ; 13 במאי 1853 – 20 באוקטובר 1908) היה פוליטיקאי יהודי אוסטרלי, ראש הממשלה ה-21 של אוסטרליה הדרומית וחבר בפרלמנט הראשון של חבר העמים של אוסטרליה.
בדרך כלל נודע בשמו המלא כדי להבדיל אותו מדודו, וייבן סולומון (1802 – 21 ביוני 1860), שהועבר עם אחיו עמנואל סולומון לניו סאות' ויילס בשנת 1818 בגין גנבה (אוסטרליה הייתה מושבת עונשין) והפך לחוואי העשיר של הורנינגסי פארק .
היסטוריה.
סולומון נולד באדלייד, דרום אוסטרליה למשפחה יהודית. אביו, יהודה מוס סולומון, היה חבר המועצה המחוקקת הדרום אוסטרלית וראש עיריית אדלייד משנת 1869 עד 1870. סולומון רכש את השכלתו במוסד החינוך של אדלייד ובהמשך במכללת סקוטש במלבורן. לאחר מכן הוא חזר לאדלייד, שם עבד במחסן של דונלדסון, אנדרוס ושארלנד. בהמשך החל לעבוד בחנות Nimble Ninepence של בני דודיו בקפונדה . לאחר מכן הוא שב לאדלייד, שם עבד בבורסה.
ווייבן רצה להתחתן עם מרי אן וויגזל (יוני 1856 – 7 בינואר 1885) אך אביו התנגד ואסר עליו להינשא לה משום שהייתה גויה. התנגדותו הייתה כה עזה כדי פרסום הודעה חריפה על כך בעיתון. בשנת 1873 עזב סולומון (אולי נשלח על ידי אביו) אל הטריטוריה הצפונית, שם הפך לעורך העיתון "נורת'רן טריטורי טיימס" כמו גם היה בעלים של אחזקות כרייה וסחר מצליחות. הוא עזר לנהל את חנות דרווין של אחיו מוס, עד שפתח חנות משלו בשם "סלומון אמפוריום" אשר פרחה בזמן החנות של אחיו ירדה במכירותיה. בשנת 1877 הוא החל לנהל מכירות פומביות, והייתה לו שותפות עסקית עם פרדריק פרסי סטיבנס והרברט הנרי אדקוק בשנת 1878. ב־6 בדצמבר 1880, שלושה חודשים לאחר מות אביו, התחתן סולומון עם מרי אן וויגזל, שהייתה אז מרי אן ברידגלנד, אלמנה עם ילד קטן. היא נפטרה כארבע שנים לאחר מכן ובינתיים הולידה בת לסולומון. שני ילדיה נלקחו לאדלייד שם טופלו על ידי קרובי משפחה.
סולומון הפך בינתיים לדמות בולטת בטריטוריה הצפונית, שם זכה לכינוי "סולומון השחור" מהתקופה בה, בהעז, צבע את עצמו בשחור והלך עירום ברחובות פלמרסטון (לימים העיר דרווין). הוא מילא תפקיד מרכזי בהקמת המועצה העירונית הראשונה של פלמרסטון בשנת 1874 ושימש כיושב הראש שלה. הוא הקים חברת בנייה שהפכה משגשגת למדי, ובנה לעצמו בית מגורים באספלנדה שהיה הגדול ביותר בעיירה. באפריל 1890 סולומון נבחר יחד ג'ון לנגדון פרסונס לבית המחוקקים של אוסטרליה הדרומית כחברי ההשבעה של מחוז הבחירה של הטריטוריה הצפונית (אז חלק מאוסטרליה הדרומית) בזכות קמפיין שדגל במדיניות אוסטרליה הלבנה.
קשיים כלכליים הביאו להתפטרותו במרץ 1891, אך בוחריו החזירו אותו ובחרו בו שוב בבחירות העוקבות. הוא שימש כמצליף ממשלתי ובשנת 1899 הפך למנהיג האופוזיציה. כשממשלת צ'ארלס קינגסטון התפרקה בעקבות הצעתו של קינגסטון להרחיב את זכות הבחירה לכל בעלי הבית ונשותיהם, התמנה סולומון לראש הממשלה דרום אוסטרליה וגזברה למשך שבוע אחד, 1-8 בדצמבר 1899. תמורות פוליטיות נוספות הובילו את מנהיג האופוזיציה החדש, פרדריק הולדר , לזכות בראשות הממשלה ולהעניק לסלומון את הכינוי "Sudden Solomon".
סולומון היה חבר ועידת הפדרציה האוסטרלית בשנת 1897 וחתם על האמנה שכוננה את החוקה האוסטרלית בשנים 98–1897. בשנת 1901 נבחר לפרלמנט הפדרלי האוסטרלי כחבר מפלגת הסחר החופשי והליברלי של אוסטרליה מטעם מחוז הבחירה היחיד של דרום אוסטרליה. סולומון עמד ללא הצלחה במחוז בות'בי בבחירות 1903 לפני שחזר לבית האספה של דרום אוסטרליה בשנת 1905 כחבר הטריטוריה הצפונית. הוא התמנה לתפקיד סגן ראש האופוזיציה ונשא בתואר זה עד שמת מסרטן ב-1908.
סולומון היה גם ראש הממשלה היחיד היהודי בדרום אוסטרליה וגם ראש הממשלה בעל הכהונה הקצרה ביותר.
הוקרה.
"סולומון האנדרדס" באוסטרליה הדרומית וחטיבת הבחירות של סולומון בטריטוריה הצפונית נקראים על שמו.
משפחה.