קיסר אוסטריה-הונגריה ודגם "Rába Grand".
את קרל הראשון קיסר האימפריה האוסטרו-הונגרית שירת דגם "Rába Grand".
ציפי ברנד
ציפי ברנד פרנק (נולדה ב-16 במאי 1970) היא סגנית ראש העיר תל אביב-יפו ופעילה פוליטית ישראלית. בעברה הייתה עיתונאית, מפיקה ובמאית סרטים דוקומנטריים זוכת פרס אמי.
ביוגרפיה.
נולדה בתל אביב, שירתה בצה"ל כקצינת מודיעין. בעלת תואר בוגר במשפטים ותקשורת מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 2005 זכתה במלגת נימן של אוניברסיטת הרווארד, המיועדת לעיתונאים יוצרים נבחרים. בעקבות הזכייה למדה שם במשך שנה אחת.
בשנת 1992 שימשה מפיקה בדסק החדשות של חברת CBS. בשנים 1993–2001 עבדה בחברת החדשות של ערוץ 2. הייתה חלק מצוות ההקמה של מערכת החדשות, ערכה את מגזין שישי, ריכזה את מערכת הכתבים השוטפת, וביצעה כתבות תחקיר ויצירה דוקומנטרית במהדורה המרכזית ובתוכנית "אולפן שישי".
בשנים 2003–2004 עבדה בחברת החדשות של ערוץ 10 ככתבת פוליטית ופרשנית, וכמגישת התוכנית "העולם האמיתי מאחורי המודעות".
בשנת 2003 הקימה את חברת "ברנדקום הפקות", בה היא מפיקה ומביימת סרטים דוקומנטריים.
פעילות חברתית ופוליטית.
בשנת 2013 הייתה ציפי ברנד שותפה להקמה וניהלה את הארגון "גן זה לא מחסן", מוביל המחאה לשינוי תקנים במערכת החינוך הציבורית הארצית ולהוספת סייעת שנייה בגנים. באותה שנה נבחרה ברנד למועצת העיר תל אביב-יפו במסגרת סיעת "שימו לב הורים", שהקימה יחד עם פעילים חברתיים אחרים. בשנת 2014 הייתה ברנד חברת המועצה היחידה שהתנגדה להעלאה נוספת, מעבר למדד, של הארנונה בעיר, ובשל כך הודחה מוועדת החינוך בעירייה ומהקואליציה.
ציפי ברנד כיהנה כראש ועדת ביקורת בעיריית תל אביב-יפו. במהלך הקדנציה של השנים 2014–2019 כיהנה למעשה חברת האופוזיציה העירונית היחידה, ולכן ניהלה את המאבקים הציבוריים העיקריים בעיר. למשל, בינואר 2015 יזמה את השביתה הגדולה של ההורים לילדי הגנים בתל אביב במחאה על מחסור בסייעות בגנים; עתירתה נגד משטרת לינקולן וההחלטה להזיז את המשטרה מחוץ לשכונה מאוכלסת; הפעילות שלה למען המרחב הציבורי ונגד בניית מגדלי היוקרה בכיכר אתרים; תוספת האבטחה באשכולות גני הילדים, ועוד. לקראת בחירות 2018 הודיעה על כוונתה להתמודד על ראשות העיר, אך ב-26 בספטמבר יום קודם הגשת הרשימות הודיעה על פרישתה מהמרוץ ועל הצטרפותה כמס' 2 ברשימת רוב העיר בהנהגת אסף זמיר.
במרץ 2019 נבחרה על ידי מועצת העיר לכהן כסגנית ראש עיריית תל אביב והממונה על טיפול במשפחות צעירות, חינוך הגיל הרך ומכלול הנושאים הנוגעים בכך.
בינואר 2021 פוטרה ברנד על ידי ראש העיר רון חולדאי מתפקידה כסגנית ראש העיר, אולם בנובמבר אותה שנה, הוחזרו לה הסמכויות וחזרה לכהן כסגנית ראש העיר.
ציפי ברנד נשואה ואם לארבעה. מתגוררת בתל אביב.
הערות שוליים.
__לחיפוש__
ציטאראבין
ויקיפדיה הבלרוסית
אנגל יורדנסקו
אנגל יורדנסקו (; נולד ב-4 במאי 1950 בבוקרשט) הוא כדורגלן עבר רומני ששיחק בעמדת החלוץ, כיום מאמן כדורגל.
כשחקן, היה יורדנסקו לאחד מגדולי שחקני סטיאווה בוקרשט בכל הזמנים. הוא גדל במועדון ושיחק במדי הקבוצה הבוגרת במשך 14 עונות, בהן זכה בשתי אליפויות רומניה ובארבעה גביעי רומניה. הוא המשיך לקדנציה קצרה ביוון, ושב לקבוצה כעוזר מאמן. בתפקיד זה זכה עם הקבוצה בתואר היוקרתי ביותר למועדונים באירופה, גביע אירופה לאלופות, ואף שותף כמחליף במשחק הגמר מול ברצלונה. הוא בלט גם בשורות נבחרת רומניה, עם 57 הופעות ו-21 שערים.
לאחר מכן פנה לקריירת אימון, במהלכה הוביל בין היתר את נבחרתו לשני טורנירי מונדיאל ולטורניר יורו אחד. הוא הצטיין גם על קווי קבוצתו לשעבר, סטיאווה, אותה הוביל לארבע אליפויות, שני גביעים ולגמר גביע אירופה.
בשנת 2007 פרש לטובת קריירה פוליטית, אך ב-2014 שב לתפקיד מאמן הנבחרת, אותה הוביל לטורניר יורו 2016.
קריירת משחק.
יורדנסקו החל את דרכו בקבוצת הנוער של סטיאווה בוקרשט, מועדון היוקרה מעיר הולדתו. הוא התקדם לשורות הקבוצה הבוגרת בעונת , ושתי עונות אחר כך כבר היה לשחקן הרכב קבוע במדי הקבוצה. בשלוש עונותיו הראשונות בקבוצה הבוגרת, זכה עם קבוצתו שלוש פעמים בגביע הרומני.
יורדנסקו תפס מקום של קבע בקישור ההתקפי או בחלק הקדמי של הקבוצה, תוך שהוא מפגין יכולות כיבוש שערים וכדרור גבוהות מאוד, בנוסף לראיית משחק מצוינת וטכניקה טובה במצבים נייחים. בעונת זכה יורדנסקו לראשונה עם קבוצתו באליפות רומניה, וקבע שיא קריירה אישי של 23 שערי ליגה ב-31 הופעות. באותה העונה כבש את שער הניצחון בגמר הגביע שקבע 1-0 על פוליטכניקה גאלאטי, והעניק לקבוצתו זכייה בדאבל. שתי עונות אחר כך זכה ירודנסקו עם סטיאווה באליפות נוספת, השנייה והאחרונה שלו כשחקן פעיל.
עם עזיבתו של הקפטן יון דומיטרו לקראת עונת , התמנה יורדנסקו לתפקיד קפטן סטיאווה בוקרשט. עונה אחר כך, שהייתה האחרונה שלו בקבוצה, כבש יורדנסקו עשרים שערי ליגה וזכה בתואר מלך השערים של הליגה הרומנית. בסך הכול ב-14 עונות כבש יורדנסקו 155 שערי ליגה ב-317 הופעות, והוא מלך שערי הליגה של הקבוצה בכל הזמנים. בתקופה זו זכה יורדנסקו עם סטיאווה בשתי אליפויות וארבעה גביעי רומניה.
לקראת עונת עזב לראשונה את סטיאווה, והצטרף ל-OFI כרתים מליגת העל היוונית. בתום שתי עונות בקבוצה פרש ממשחק פעיל בגיל 34.
נבחרת רומניה.
פריצתו של יורדנסקו במדי סטיאווה זיכו אותו בהופעת בכורה בנבחרת רומניה כבר בגיל עשרים. הופעת הבכורה שלו נערכה ב-22 בספטמבר 1971, במשחק החוץ מול במסגרת מוקדמות יורו 1972. יורדנסקו כבש שער כבר בהופעת הבכורה שלו, בדרך לניצחון נבחרתו בתוצאה 4-0.
יורדנסקו לא הצליח להעפיל עם נבחרתו לטורניר משמעותי בעשר שנותיו בנבחרת, אך היה שותף למספר טורנירי מוקדמות, בהם כבש בסך הכול שבעה שערים. עם זאת, הוא היה שותף לטורניר גביע הבלקן שהתנהל בין 1977 ל-1980, סיים כמלך השערים של הטורניר עם שישה כיבושים, וסייע לנבחרתו לזכות בתואר עם ניצחון על במפגש הגמר הכפול.
משחקו האחרון של יורדנסקו במדי רומניה היה ב-10 באוקטובר 1981, בהפסד 2-1 ל במסגרת מוקדמות מונדיאל 1982. בסך הכול כבש 21 שערים ב-57 הופעות במדי הנבחרת.
קריירת אימון.
סטיאווה בוקרשט.
עם פרישתו ממשחק פעיל ב-1984, התמנה יורדנסקו לתפקיד עוזר המאמן של סטיאווה בוקרשט, תחת המאמן אמריך יניי. יחד הובילו השניים את סטיאווה לזכייה באליפות רומניה בעונת , מה שזיכה אותם בכרטיס לגביע אירופה לאלופות עונה לאחר מכן. לאחר שזכתה להגרלה נוחה בשלבים המוקדמים, הגיעה סטיאווה לחצי הגמר שם פגשה את אנדרלכט הבלגית. סטיאווה התגברה על הפסד 1-0 במשחק הראשון, ניצחה 3-0 בגומלין הביתי והעפילה למשחק הגמר, שם פגשה את ברצלונה. במשחק הגמר עלה יורדנסקו כמחליף להופעה אחרונה בקריירה כשחקן, בדקה ה-72 של המשחק. על אף שברצלונה הייתה הפייבוריטית המוחלטת לזכייה בתואר במשחק שהתקיים במדינתה, שמרה סטיאווה על שוויון 0-0 עד לדו-קרב בעיטות עונשין בו ניצחה 2-0 וזכתה בתואר בפעם הראשונה בתולדותיה.
בשלביה המוקדמים של עונת התמנה יניי לתפקיד מאמן נבחרת רומניה, ויורדנסקו קודם לתפקיד המאמן הראשי של סטיאווה. בשלוש עונותיו הראשונות כמאמן ראשי זכה יורדנסקו להצלחה רבה בתפקיד, כשהוביל את קבוצתו לשלושה דאבלים רצופים, וכן לזכייה בסופר קאפ האירופי. כמו כן, הוביל יורדנסקו את סטיאווה לחצי גמר גביע אירופה לעונת , ולגמר גביע אירופה עונה לאחר מכן, שם הובסה קבוצתו 4-0 על ידי מילאן. בעונתו הרביעית והאחרונה לקדנציה, איבדה סטיאווה את האליפות ליריבתה העירונית דינמו בוקרשט, והפסידה גם בגמר הגביע.
אנורתוסיס והחזרה לסטיאווה.
לקראת עונת התמנה יורדנסקו לתפקיד מאמן אנורתוסיס פמגוסטה הקפריסאית בחוזה לשנתיים. יורדנסקו הוביל את קבוצתו החדשה למאבקי הצמרת כבר בעונתו הראשונה, וזאת לאחר שעונה קודם לכן סיימה הקבוצה במקום השביעי. על אף שהייתה לקבוצת ההגנה הטובה בליגה באותה העונה וספגה שלושה הפסדים בלבד, החמיצה אנורתוסיס את הזכייה בתואר וסיימה כסגנית בלבד, עם שלוש נקודות פחות מהאלופה אפולון לימסול. עונה לאחר מכן חזר על עצמו התסריט כמעט במדויק, כשאנורתוסיס שוב הייתה להגנה הטובה בליגה וספגה ארבעה הפסדים בלבד, אך סיימה כסגנית עם שתי נקודות פחות מאפואל ניקוסיה.
בתום שתי עונות שוחרר יורדנסקו מחוזהו בקבוצה ושב לתפקיד מאמן סטיאווה בוקרשט במקומו של חברו לקבוצה לשעבר ויקטור פיצורקה. לאחר שלוש עונות בהן לא זכתה סטיאווה באליפות, השיב יורדנסקו את התואר לקבוצתו וזכה עמה באליפות רביעית כמאמן ראשי. כמו כן, הביא את סטיאווה לרבע גמר גביע אירופה למחזיקות גביע.
נבחרת רומניה.
בקיץ 1993 התבקש יורדנסקו להחליף את קורנל דינו בתפקיד מאמן נבחרת רומניה. הוא השלים עם הנבחרת את ההעפלה ממוקדמות מונדיאל 1994 במקום הראשון בבית, והוביל אותה להשתתפות במונדיאל 1994 בארצות הברית. בטורניר המונדיאל הוביל יורדנסקו את רומניה להופעתה הטובה בהיסטוריה. בשלב הבתים סיימה רומניה ראשונה עם ניצחונות על ועל המארחת, ועל אף הפסד בתווך ל. בשמינית הגמר הפתיעה רומניה את עם ניצחון 3-2, ונעצרה רק בשלב רבע הגמר, עם הפסד ל בפנדלים.
ההופעה המוצלחת של רומניה הותירה את יורדנסקו בתפקיד, והוא הוביל את רומניה להעפלה ממוקדמות יורו 1996, ולהשתתפות בטורניר הגמר לראשונה מאז 1984. רומניה סיימה ראשונה בבית המוקדמות שכלל, בין היתר, את ואת . על אף ההישג במוקדמות, כשלה רומניה בטורניר הגמר עם שלושה הפסדים ועם שער זכות אחד בלבד.