אבי כהן (14 בנובמבר 1956 - 29 בדצמבר 2010) היה כדורגלן ישראלי ששיחק בעמדת הבלם. מהשחקנים הבולטים בישראל בשנות ה-70 וה-80. ב-1979 היה לכדורגלן הישראלי הראשון ששיחק באנגליה, כשעבר לקבוצת ליברפול, עימה זכה ב-1981 בגביע אירופה לאלופות. נחשב לאחד משחקני ההגנה הגדולים בתולדות הכדורגל הישראלי. לאחר שפרש ממשחק עסק באימון ובשנותיו האחרונות היה יו"ר ארגון שחקני הכדורגל בישראל.
קורות חייו.
כהן נולד במצרים, לאחר מלחמת סיני. אביו, משה, שימש כמאמן קבוצת הכדורסל של מכבי קהיר. שנה לאחר מכן עלתה משפחתו לישראל. תחילה התיישבה המשפחה בנהריה, בהמשך עברה לשכונת אבו כביר בתל אביב, ולבסוף התיישבה בשנת 1962 בשכונת רמת השקמה ברמת גן.
כהן הצטרף בשנת 1965, בגיל תשע, לקבוצת הילדים של מכבי תל אביב, שהתאמנה בתקופה זו בפארק הלאומי ברמת גן. מאמנו הראשון היה יהודה ליבני. בהמשך שיחק במחלקת הנוער, ובעונת 1973/1974 הופיע לראשונה במדי הקבוצה הבוגרת של מכבי תל אביב, במשחק נגד הכח מכבי רמת גן.
כהן שיחק לרוב בעמדת הבלם האחורי. הוא תמך בהתקפה, נחשב בעל יכולת טכנית טובה, ובהדרגה הפך למנהיג בקבוצה. בתקופה בה שיחק בקבוצה זכתה מכבי תל אביב בדאבל בעונת 1976/1977, ובאליפות בעונת 1978/1979. בעונה זו הוא הבקיע את אחד השערים הזכורים ביותר בתולדות הכדורגל הישראלי, בדרבי נגד הפועל תל אביב, בבעיטה מהאוויר, במשחק שנערך בתנאי גשם שוטף.
בעקבות הצלחתו בליגה הישראלית, זומן כהן למבחנים בליברפול האנגלית, שאותה אימן בתקופה זו בוב פייזלי. כרטיס השחקן שלו נרכש על ידי ליברפול ב-450,000 דולר. הוא שיחק בליברפול שנתיים וחצי, בהן השתתף ב-36 משחקים. משחק הבכורה שלו היה משחק חוץ, נגד לידס יונייטד, ומשחק הבכורה שלו באצטדיון אנפילד היה משחק ההכתרה של עונת 1979/1980, נגד אסטון וילה; משחק זה זכור בעקבות שער עצמי של כהן שהביא לתיקו 1:1 מול אסטון וילה, אך בהמשך הבקיע כהן גם שער לזכות קבוצתו, והמשחק הסתיים בניצחונה של ליברפול בתוצאה 1:4 ובחגיגות האליפות.
עונתו הטובה ביותר של כהן במדי ליברפול הייתה עונת 1980/1981, בה זכתה הקבוצה בגביע אירופה לאלופות. כהן שיחק במשחקי השלבים המוקדמים, אך לא שותף בהרכב הקבוצה בחצי הגמר נגד באיירן מינכן ובגמר בפריז מול ריאל מדריד.
באמצע עונת 1981/1982 חזר כהן לישראל. בתקופה זו מכבי תל אביב הובסה 6:0 נגד מכבי נתניה, ובעקבות לחצם של מנהלי האגודה על כהן לסייע לקבוצת נעוריו, חזר כהן לקבוצה, לאחר שכרטיסו נקנה מליברפול ב-180,000 דולר.
בשנת 1984 היה כהן ממקימי ארגון שחקני הכדורגל בישראל, והנהיג אותו כיו"ר הראשון, בצוותא עם מזכ"ל הארגון אלי יאני, להישגים רבים, וביניהם הכרה בכדורגלנים כשכירים והסרת תקרת השכר לכדורגלנים. בשנת 1985 הורשע בהעלבת עובד ציבור ונדון לחודש מאסר על תנאי ולקנס של 100,000 שקלים.
לאחר חמש שנים במכבי תל אביב, הציע לו גריים סונס, מאמן קבוצת גלאזגו ריינג'רס מסקוטלנד ששיחק לצידו בליברפול, לחזור לאי הבריטי. כהן חתם לשנתיים בקבוצה הסקוטית. בשנה הראשונה בריינג'רס השתתף כהן רק ב-15 משחקים (בהם גמר גביע הליגה בו זכתה הקבוצה), ובמקביל משפחתו לא התאקלמה בגלאזגו, ולפיכך בסוף השנה ויתר כהן על השנה השנייה בקבוצה וחזר כדי לסיים את הקריירה בישראל.
כהן חזר למכבי תל אביב ב-1988. במהלך עונת 1989/1990 קיבל הצעה ממרדכי שפיגלר שהתמנה לתפקיד מאמן מכבי נתניה להצטרף לקבוצה כעוזרו. לאחר מעברו הודיע כהן על פרישה ממשחק פעיל והצטרף לנתניה כעוזר המאמן. בעונת 1991/1992 חזר כהן לקריירת המשחק ושיחק שלושה משחקים במדי נתניה לאור בקשתו של שפיגלר. אלה היו שלושת המשחקים האחרונים בקריירה של כהן ולאחריהם המשיך לשמש כעוזר מאמן הקבוצה.
במהלך הקריירה כשחקן פעיל, שיחק כהן במדי נבחרת ישראל ב-64 משחקים במשך 12 שנים. ב-2019, 28 שנה לאחר פרישתו, נבחר על ידי עיתון "הארץ" למקום התשיעי בדירוג כדורגלני ישראל בכל הזמנים.
לאורך שנות ה-90 וה-2000 שימש כהן כמאמן כדורגל בקבוצות רבות, בהן מכבי נתניה, בית"ר תל אביב, מכבי יבנה, עירוני אשדוד, הפועל כפר סבא, הפועל אשקלון ומכבי הרצליה. עם זאת, באף אחת מהן הוא לא הצליח לשחזר את ימי הזוהר והתהילה שלו כשחקן.
באפריל 2005 נבחר כהן לתפקיד יו"ר ארגון שחקני הכדורגל בישראל, בו כיהן עד מותו.
בשנת 2008 השתתף בעונה הרביעית של תוכנית המציאות רוקדים עם כוכבים לצידה של הרקדנית מירית קרדונר. באותה שנה החל כהן לשמש כפרשן בתוכנית הספורט זה ברשת של רשת ב' לצידו של יואב אביב. הוא השתתף בתוכנית בפעם האחרונה ביום ראשון, 19 בדצמבר 2010.
מותו.
ב-20 בדצמבר 2010 נפצע כהן באורח אנוש בתאונת דרכים, סמוך למתחם הבורסה ברמת גן: רכב מסחרי פגע בו בעת שרכב על קטנוע. הוא הובהל לבית החולים איכילוב, שם שכב ללא הכרה במשך תשעה ימים. ב-28 בדצמבר קבעה ועדה רפואית מטעם משרד הבריאות שכהן שרוי במוות מוחי. למחרת נדם לבו. הוא נקבר בבית העלמין מורשה ברמת השרון, בהלוויה שבה השתתפו אלפים.
כל משחקי המחזור שלאחר מותו נפתחו בדקה של מחיאות כפיים לזכרו, בדומה לטקס שערכה לזכרו ליברפול, בה שיחק בעבר. ביולי 2011 החל משרד התרבות והספורט לארגן את ליגת החובבים הארצית ע"ש אבי כהן להנצחתו. ב-6 במרץ 2012 נחנך בשמו החדש אקדמיית הנוער ע"ש אבי כהן במתחם האימונים קריית שלום, על ידי קבוצתו לשעבר מכבי תל אביב.
משפחתו.
כהן היה נשוי לדורית ואב לשלושה ילדים, בהם הכדורגלן תמיר כהן. אחותה של דורית, איריס, נישאה לכדורגלן העבר ויקי פרץ.
חוסה מארטי
חוסה חוליאן מארטי פרז (ספרדית: José Julián Martí Pérez; 28 בינואר 1853 - 19 במאי 1895), סופר, משורר, עיתונאי, צייר ומדינאי קובני, מנהיג התנועה לעצמאות קובה. נחשב לגיבור לאומי ואבי האומה בקובה.
חייו.
חוסה מארטי נולד בהוואנה בתקופה הקולוניאלית, כשהוואנה הייתה מושבה ספרדית. כשהיה בן עשר עברה משפחתו לולנסיה שבספרד, אך כעבור שנתיים חזרו לקובה, שם למד בבית ספר מקומי ציבורי. בבית ספר זה פגש מארטי את רפאל מנדיווה Rafael María de Mendive שהשפיע רבות על עיצוב דעותיו הפוליטיות. משנת 1867 מארטי נרשם לבית הספר המקצועי לפיסול של הוואנה לשיעורי ציור.
כתבתו הפוליטית הראשונה פורסמה בשנת 1869 ובאותה שנה פרסם מחזה פטריוטי, עבדאללה, בחרוזים. בשנה פורייה זו הופיע גם שירו המפורסם, הסונטה 10 באוקטובר.
כבר מגיל צעיר הביע מארטי דעות נחרצות כנגד העבדות, שהייתה מקובלת באותם הזמנים בקובה. באוקטובר 1869 נעצר וכעבור כמה חודשים, למרות היותו עדיין קטין, נידון ל-6 שנות מאסר. הוא נשלח לרצות את מאסרו באיסלה דה פינוס ולאחר שהשתחרר העבירה אותו משפחתו לספרד.
בספרד פרסם מארטי מאמרים שביקרו את חוקי ספרד בקובה. במהלך שהותו בספרד השלים מארטי את לימודיו באמנות ובזכויות האדם. בשנת 1877 חזר לקובה בשם בדוי, אך התקשה למצוא עבודה עד שקיבל משרת הוראה כפרופסור לספרות והיסטוריה בגואטמלה סיטי. בשנת 1880 עבר לניו יורק, שם שימש כקונסול דיפלומטי משותף של אורוגוואי, פרגואי וארגנטינה. במהלך שהותו בארצות הברית פעל מארטי לגיוס גולי קובה הרבים שהיו שם לשם יצירת כוח שיפלוש לקובה וישחררה אותה מהספרדים. בשנת 1894 עשה ניסיון ראשון בכיוון זה, אך המהלך נעצר בפלורידה. ביום 25 במרץ 1895 פרסם מנשר שהודיע על עצמאות קובה וביטול כל החוקים המבדילים בין הגזעים השונים. ביום 11 באפריל יצא אל קובה ונחת בה יחד עם כוח של מורדים. ביום 19 במאי, בקרב עם כוחות ספרדים, נהרג מארטי. הוא נקבר בסנטיאגו דה קובה.
על שמו של חוסה מארטי קרוי נמל התעופה של הוואנה.
ישיבת היישוב החדש
ישיבת היישוב החדש או ישיבת הרב עמיאל (בקיצור: היישוב) היא ישיבה תיכונית חרדית השוכנת בתל אביב, חלוצת הישיבות התיכוניות ביישוב החדש.
היסטוריה.
רקע.
עד המחצית השנייה של שנות ה-30 של המאה ה-20 זוהה מוסד ה"ישיבה" בארץ ישראל עם היישוב הישן ועם העולים מישיבות הגולה. שפת הלימוד ברובן הייתה יידיש והן לא נחשבו כחלק ממסלול החינוך של הנוער ב. סנונית ראשונה בדמות גימנסיה תורנית שראשיה נמנעו בדרך כלל מלכנותה בתואר "ישיבה" היה מכון אלומה שהוקם בירושלים ב-1936 אך תוכנית הלימודים שלו לא דמתה לישיבות המסורתיות.
בשנת 1938 הוקמה בתל אביב ישיבה חדשה על ידי הרב משה אביגדור עמיאל, רבה של העיר, ביוזמת המרכז העולמי של תנועת המזרחי ובמימון משותף של התנועה ושל קרן היסוד והקרן הקיימת. הישיבה הוקמה כמוסד המשך לבוגרי "ישיבת תל אביב", מוסד תורני לתלמידי כיתות ה-ח של בית הספר היסודי, שהוקם 14 שנה קודם לכן והתאחד עם הישיבה החדשה תחת הנהלה אחת. ישיבה זו קיימה תוכנית לימודים ואווירה ישיבתית ולכן יש לראות בה את אב הטיפוס של הישיבות התיכוניות ביישוב החדש בארץ ישראל. הישיבה פנתה לבני היישוב החדש הן בשפה העברית שבה התקיימו הלימודים והן באווירה ובהכללת לימודים כלליים להשכלה תיכונית במסגרת הלימודים בישיבה.
בתקופה זו עמד רעיון הישיבה המשלבת השכלה כללית לצד לימוד התורה, במוקד ויכוח רעיוני שנטלו בו חלק גדולי הרבנים בעולם האורתודוקסי. כשעלה רעיון לפתיחת ישיבה עם קולג', סניף של ישיבה יוניברסיטי האורתודוקסית האמריקאית, בארץ ישראל, שיגר הרב חיים עוזר גרודזנסקי מווילנה ובו שלל את הרעיון: "הצעד הזה מסוכן ליהדות ומוסדות התורה בארץ הקודש". הוא לא הזכיר את ישיבתו של הרב עמיאל שכבר פעלה בארץ ישראל באותם ימים.
שנות בראשית.