רמיקייד (infliximab) היא תרופה המבוססת על נוגדן כימרי חד שבטי במשקל מולקולרי של 149,100 דלטון. הנוגדן מתקבל כתוצאה מאיחוי החלק המשתנה (Fv) של נוגדן עכברי והחלק הקבוע של נוגדן אנושי מסוג IgG1. הנוגדן נקשר באופן ספציפי לציטוקין TNF α (קבוע הקישור 1010 M−1) ומנטרל את פעולתו. ציטוקין זה, המיוצר על ידי תאים לויקוציטים שונים, גורם להפעלתה של המערכת החיסונית. בעקבות נטרול פעילותו על ידי רמיקייד מדוכאת התגובה החיסונית ההרסנית המאפיינת מחלות אוטואימוניות.
הסיבות לפריצתן של מחלות אוטואימוניות אינה ידועה ברוב המקרים, רמיקייד אינה מטפלת בגורמים למחלה וממילא אינה מרפאת אותה, התרופה גורמת אך ורק לנסיגה בהתפרצות ולשיפור באיכות החיים של המטופל על ידי דיכוי זמני של חלק מן המערכת החיסונית.
התוויה רפואית ומינונים.
רמיקייד מיועדת לטיפול בבוגרים הסובלים ממחלות אוטואימוניות מסוימות: מחלת קרוהן, קוליטיס כיבית, דלקת מפרקים שיגרונית, פסוריאזיס (ספחת) וankylosing spondylitis. התרופה משווקת כאבקה סטרילית, לאחר המסתה בתמיסת סיילין התרופה ניתנת בעירוי תוך ורידי, לפי מינון מומלץ של 3-10 מיליגרם (תרופה) לקילוגרם (חולה), לפי סוג המחלה והיקפה. על פי המלצת היצרן בדלקת מפרקים המטופל מקבל את העירוי השני והשלישי כשבוע ושישה שבועות בהתאמה מן העירוי הראשון. לאחר מכן עירוי כל 8 שבועות. בחולי קרוהן, קוליטיס ופסוריאזיס העירוי השני והשלישי יינתנו לאחר כשבועיים ושישה שבועות מן הטיפול הראשון, לאחר מכן כל 8 שבועות תינתן התרופה. מכיוון שחולים מסוימים מפתחים עמידות לתרופה לאחר מספר מחזורי טיפול יש דעה הגורסת כי מוטב לספק את התרופה רק בזמן התפרצות.
בחולי מחלת קרוהן וקוליטיס התרופה היא תרופת קו שני כלומר היא מיועדת לחולים שלא הגיבו די טוב לטיפול הראשוני- סטרואידים.
בריאן אינו
בריאן פטר ג'ורג' סנט ז'ן לה בפטיסט דה-לה סאל אינו (באנגלית: Brian Peter George St John le Baptiste de la Salle Eno; נולד ב-15 במאי 1948) הוא אמן ומפיק מוזיקה אלקטרונית בריטי כמו גם תאורטיקן מוזיקלי. כאמן סולו הוא מפורסם ביותר כאבי מוזיקת האמביינט.
קורות חיים.
אינו, יליד וודברידג', מחוז ספוק באנגליה, התפרסם לראשונה בשנות ה-70 כנגן קלידים ומומחה למוזיקה וסינתיסייזרים בהרכב הגלאם רוק רוקסי מיוזיק. לאחר שעזב את הקבוצה הוא הספיק להקליט שני אלבומי רוק ולאחר מכן החל במסע חיפוש אחר צלילים אבסטרקטיים יותר באלבומים Another Green World ב-1975 ו-Ambient 1/Music for Airports ב-1978. מאז הוא הפיק עשרות אלבומים (רבים בשיתוף פעולה עם אמנים אחרים כגון דייוויד בואי, הארולד באד, U2 ורוברט פריפ) תוך כדי חזרה נוסטלגית מפעם לפעם לז'אנר הפופ. ב-2011 שב אינו לעבוד עם להקת קולדפליי, והפיק את אלבומם החמישי.
במקביל לקריירה המוזיקלית עסק אינו גם במופעי אמנות ויזואלית, כתיבת טור קבוע בשבועון הבריטי האובזרבר, וכן תכנון ושיווק (ביחד עם האמן פיטר שמידט) של חפיסת קלפים המספקים עצות שימושיות באסטרטגיה אמנותית.
בשנים האחרונות, מקדיש אינו מאמץ משמעותי לקידום תנועת החרם על ישראל, ה BDS. בספטמבר 2018 הצטרף לעצומת אמנים, בעיקר בריטים, שקראו להחרמת האירוויזיון אם יתקיים בישראל.
אינטרסקסואליות
נ נח נחמ נחמן מאומן
נַ נַחְ נַחְמָ נַחְמָן מֵאוּמַן (ובקיצור נ נח) היא סיסמה או מנטרה המייצגת את תלמידי ר' ישראל דב אודסר מחסידות ברסלב, המכונים גם "נַנַחִים". צירוף האותיות לקוח משמו של רבי נחמן מברסלב ומהעיר אומן (כיום באוקראינה) שבה נקבר.
מקור הסיסמה.
מקור הסיסמה בפיתקה שהרב אודסר מצא לדבריו בשנת 1922 בין דפי ספר שחיבר רבי נתן מברסלב בימים בהם התגורר בטבריה. הוא סבר שהפיתקה הגיעה בדרך פלאית מרבי נחמן, שהלך לעולמו 112 שנה קודם לכן (בשנת 1810). במשך שנים ידעו מעטים בלבד על קיום הפתק. בגיל שמונים החליט לפרסמו ברבים. נוסח הפתק הוא:
מרגע שפורסם דבר המכתב הפך הרב אודסר למקור משיכה לחסידים באופן שהביא להקמת פלג חדש בחסידות ברסלב סביבו וסביב הסיסמה. לטענתו של הרב אודסר עצם האמירה או השירה של "נ נח נחמ נחמן מאומן" מקרבת את הגאולה והיא סגולה לישועה והצלחה. הוא תלה את הדברים במושג "שיר פשוט, כפול, משולש ומרובע", הנזכר בתיקוני הזוהר ובליקוטי מוהר"ן סימן ח. חסידי הרב אודסר הלחינו את הסיסמה, ובפרט התפרסם השיר: "אשרינו שיש לנו רבי כזה, קוראים לו נ נח נחמ נחמן מאומן".
מרבית חסידי ברסלב לא קיבלו את טענתו של הרב ישראל אודסר בדבר הפיתקה שכביכול קיבל מרבו, ויש המצביעים על חסיד סלונים בשם הרב יואל אשכנזי שחמד לו לצון ומסר לו את הפיתקה בשם רבי נחמן.
משמעויות לסיסמה.
המשמעות הרעיונית של פירוק המילה והוספת אות בכל פעם מובא במסכת פסחים דף קיב שכדי למעט את כוחו של השד שברירי יש לומר את שמו בהפחתת אות בכל פעם (שברירי ברירי רירי ירי רי) לפי האמור שם מטרת כתיבת שם באופן כזה של הוספת אות בכל פעם היא הגדלת כח רוחני. אופן זה של כתיבת אותיות והוספת אות בהדרגה נקרא בספרות הקבלה "ריבוע" ומשמש בעיקר לחישובי גימטריה. לפי הסברו של פרופ' שלום רוזנברג ניתן לפרש את הסיסמה כרומזת לתהליך של התמודדות של האדם עם נפילותיו, מוטיב מרכזי במשנתו של ר' נחמן.
פרסום הסיסמה.
הפרסום בציבור החל באמצע שנות השמונים באמצעות מודעה שנתלתה ברחובות הערים ושבה נאמר:
הסיסמה מופצת באמצעים שונים, בפרט סטיקרים וגרפיטי, בישראל ומחוץ לה (בעיקר בקברי צדיקים). קיימות גם כיפות הנושאות את הסיסמה. הזמר עדי רן הלחין והקליט את תוכן הפתק.
פולמוס הפתקה.
גרסת התומכים.
לדברי המאמינים באותנטיות הפתק, בצום י"ז בתמוז ה'תרפ"ב הפר הרב אודסר, אשר גר אז בטבריה, את הצום ואכל עקב חולשתו. הפרת הצום פגעה בו אנושות, ולדבריו:
לאחר תפילות ותחנונים לבורא עולם אחז ברב אודסר, לפי עדותו, צורך עז לגשת למדף הספרים בחדרו ולשלוף ספר באופן אקראי. הספר שהוציא היה "ליקוטי הלכות" שחיבר רבי נתן מברסלב ובתוכו מצא את הפתק.
רבי ישראל הסיק שקיבל מכתב מרבו, אף שזה הלך לעולמו 112 שנה קודם לכן (1810). הוא שמר על המכתב בקנאות ורק מעטים ידעו על קיומו עד שבגיל 80 פרסם את הסיפור.
גרסת השוללים.
רבים מתנגדים לגרסתם של הרב אודסר וחסידיו אודות מציאת הפתק, ולדבריהם מעשה שהיה כך היה:
באותם ימים למד הרב אודסר בישיבת אור תורה, שהייתה ממוקמת בבניין הסמוך לקברו של רבי מאיר בעל הנס. מאחר שאודסר היה חסיד ברסלב הוא נחשב לחריג בנוף הישיבתי, שכן לא זו בלבד שבטבריה לא הייתה קיימת אז קהילת ברסלב, אלא גם מרבית תלמידי הישיבה היו חסידי סלונים שהתנגדו באופן קיצוני לשיטתה של חסידות ברסלב. למרות זו נהג ראש הישיבה רבי מרדכי חיים סלאנים (המכונה רבי מוטיל דיין) באודסר בחביבות, ולמד יחד איתו פעמים רבות.
הרב אודסר השתכר למחייתו בקושי רב, ופעמים רבות כמעט לא היה בביתו מה לאכול. לבו היה שבור, ואת מצוקתו נהג לשפוך, כדרכם של חסידי ברסלב, באמצעות "התבודדות" ותפילה.
באותה ישיבה היה תלמיד נוסף, הרב יואל אשכנזי. באחד הימים חמד הרב אשכנזי לצון, רשם את הפתקה המדוברת והטמינה באחד מספריו של אודסר. בדרך כלשהי הוא העביר לאודסר מידע על קיומה של הפתקה.
משגילה אודסר את הפתקה הוא לא היה בטוח שהיא אמיתית, וגילה את סיפור מציאתה למקורביו בלבד. בחורי הישיבה שמעו על דבר מציאת הפיתקה, והתייחסו לאודסר כאל אדם שבור לב שמצא נחמה מסוימת בפתקה זו. מששמע ראש הישיבה רבי מרדכי חיים סלאנים את הסיפור ביקש להביא לפניו את הפיתקה, ומיד כשראה אותה פרץ בצחוק ואמר: הלוא זהו כתב ידו של הרב יואל אשכנזי.
סיפור הפתק לא התקבל על לבו של איש, ואודסר נאלץ לשאת בגפו את האמונה באמיתות הפיתקה. שנים רבות לאחר מכן, משהתגבשו סביבו קומץ חסידים, הפיץ את המעשה, ומאז החלו רבים להאמין בכך, בין השאר הודות לפרסום העקבי והנמרץ שמתקיים בנושא זה על ידי חסידיו.
בשנת ה'תשס"ב קיבלה גרסת השוללים, תמיכה מאת אחדים ממנהיגי חסידות ברסלב, ובראשם הרב יעקב מאיר שכטר והרב משה קרמר ואליעזר ברלנד, אשר חתמו על כרוז שבו תוארה הפתקה כעניין אשר בדו מלבם כמה מחסידי ברסלב.
לאחר פטירת הרב אודסר נשמר הפתק בבית בתו ציפורה. בשנת ה'תשס"א הפתק נשרף או נגנב, כנראה על ידי אדם מעורער בנפשו.
טענות התומכים כנגד המתנגדים.
הרב אודסר סיפר כי לאחר שהרב סלאנים פרץ בצחוק הוא אמר לו: "בא ואראה לך מי כתב את הפתק". הוא עבר מתלמיד לתלמיד בישיבה וכולם אמרו שאינם יודעים מאומה על הפתק. בעקבות זאת אמר הרב סלאנים שהוא ביטל את התנגדותו לברסלב. עוד אמר שאיש לא ידע מלבדו על שבירת הצום.
לדברי תלמידו של ר' ישראל, הרב ישראל יצחק בזנסון, לא ייתכן שהרב יואל אשכנזי שמוכר כאדם עם חוש הומור, כתב את הפתק, שכן מרומזים בו סודות גבוהים ביותר בקבלה. הרב בזאנסון כתב ספר שלם בשם "זה ינחמנו" המבאר את הפתק וסודותיו, וכן ספר תקציר בשם "שיר חדש".
בנוסף, אודסר טען כי הפתק נמצא בארון נעול, ולא הייתה לרב יואל אשכנזי אפשרות להכניס לשם את הפתק.
יש חסידי נ-נח שמאמינים שאף שבפועל הרב אשכנזי כתב את הפתק בכתב ידו, הוא עשה זאת בכפייה לא מודעת, ואף שחשב שהוא עושה מעשה בדיחה - לא הבין מה הוא כותב, ובפועל ר' נחמן הכניס בו את המילים הללו.
אודסר קיבל מכתב מהרב משה פיינשטיין, הכולל את ההתבטאות "וראיתי פתק סודי שיש לו - דבר נפלא מאד" שניתן לפרשה כתמיכה בדבר אמיתות הפתק. מתנגדי הפתק טוענים שהרב פיינשטיין הרבה לחלק הסכמות ולא ייחס להן חשיבות.
סיימון גאהארי
סיימון גאהארי (באנגלית: Simon Ghahary) הוא מעצב רמקולים ותקליטן בריטי, אשר ידוע בשל עיצוביו הבלתי שגרתיים.