באולימפיאדת מלבורן (1956) זכה קוץ זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 5000 מטר בשיא אולימפי חדש של 13:39.6 דקות, לפני גורדון פירי (13:50.6 דקות) ודרק איבטסון (13:54.4 דקות), שניהם בריטניה ובריצת 10000 מטר בשיא אולימפי חדש של 28:45.6 דקות, לפני יוז'ף קובאץ' מהונגריה (28:52.4 דקות) ואלן לורנס מאוסטרליה (28:53.6 דקות).
לאחר שפרש מספורט תחרותי עבד קוץ כמאמן אתלטיקה. הוא סבל מכאבי בטן חוזרים שהובילו לאלכוהוליזם ועד לאובדן העבודה. בשנת 1972 עבר קוץ שבץ ונפטר בשנת 1975. הוא נפטר מערבוב גלולות ואלכוהול ישן, ייתכן שהתאבד.
מוזאזאורוס
מוזאזאורוס (שם מדעי: "Mosasaurus"; מילולית "הלטאה של נהר מז") הוא סוג של זוחל ימי ענקי ממשפחת המוזאזאוריים שחי בשלהי הקרטיקון (גיל המאסטריכט) בימים של חצי הכדור הצפוני, בין אירופה לאמריקה הצפונית. מבחינה פילוגנטית המוזאזאורוס שייך לסדרת הקשקשאים ואפשר לתארו כלטאה ימית ענקית (הקרובה גם לנחשים), שנכחדה לפני 66 מיליון שנה לפני זמננו בהכחדת הקרטיקון.
תיאור.
המוזאזאורוס היה זוחל ימי ענק ואחד מהגדולים שבבני משפחתו: אורכו נע בין 15 ל-18 מטר ומשקלו בין 15 ל-20 טון מטרי. גופו היה בצורת פלך עם זנב שרירי ארוך שבקצהו סנפירי זנב וארבעת גפיו הפכו לסנפירים ארוכים ועבים. הזנב היה ככל הנראה איבר השחייה העיקרי שסיפק דחף אך גם שאר הסנפירים סייעו לו לשחות בים.
ראשו של המוזאזאורוס היה חרוטי וארוך, והגולגולת הייתה חסונה ובנויה בצורה חזקה. פיו היה ארוך וכלל הרבה שיניים חדות שמעידות שהיה טורף. בשל גודלו הרב נחשב המוזאזאורוס לטורף על. עם זאת, מניתוח ארובות העיניים וקופסת המוח שלו עולה שאף על פי שהיו לו עיניים גדולות, הייתה לו ראייה ביניקולרית גרועה וחוש ריח לא מפותח.
למוזאזאורוס "עצם הרבועה" באחורי הגולגולת מימין ומשמאל הדומה למפתח או לסמן שאלה. דבר זה הוא סמן הכר למשפחת המוזאזאוריים. לעומתם, אצל לטאות הכח דומה עצם הרבועה ליתד. עצם הרבועה המוזאזאורית הייתה בעלת יכולת תנועה, תכונה של הקשקשאים. במרכז הלסת התחתונה, מאחורי עצם השינים ישנו מפרק שני מימין ומשמאל, בנוסף למפרק הראשון מימין ומשמאל בבסיס החבור של הלסת התחתונה לשאר חלקי הגולגולת. המוזאזאוריים כולם היו בעלי מבנה זה, מאפיין ייחודי המבדיל אותם מלטאות הכוח, והיו המוזאזאוריים הזוחלים היחידים בעלי מבנה זה. בהיכחדם לפני 66 מיליון שנה איבדה מחלקת הזוחלים תכונה זו. למוזאזאוריים כולם הייתה עין הקודקוד, מאפיין של הלפידוזאוריה ובזה דמו ללטאות הכוח.
אורח חיים.
המוזאזאורוס היה טורף על שהיה מסוגל לתקוף ולטרוף כל יצור חי במים, החל מדגים ורכיכות (בעיקר ממחלקת הסילוניות כגון דיונונים ואמוניטים) וכלה בכרישים וזוחלים ימיים (כגון צבי ים ענקיים ואף מוזאזאורים אחרים).
ככל הנראה, צדו המוזאזאורים את טרפם בעיקר בשכבה העליונה של המים ומיעטו לצלול למים העמוקים למרות שהיו מסוגלים לכך. המוזאזאורוס לא היה שחיין מהיר במיוחד ולכן תקף בעיקר טרף איטי, כגון זוחלים ימיים (בעיקר צבי ים) שעלו לפני המים כדי לשאוף אוויר. הוא ארב להם מתחת לפני הים, מזהה אותם לפי הצל שלהם אל מול השמש, ואז זינק במהירות באמצעות מכת זנב חזקה ונשך אותם. אם הנשיכה החזקה לא הרגה אותם, היא הייתה פוצעת אותם קשות, ואז היה המוזאזאורוס דולק אחרי טרפו עד אשר היה נחלש ומתעייף מאובדן דם.
בשל חוש הריח הגרוע שלו, לא היה המוזאזאורוס אוכל נבלות, ותזונתו התבססה על ציד של טרף חי, אם כי לא היה בוחל באכילת פגרים כאשר הייתה נקרית לו ההזדמנות.
הגילויים והמחקר.
ארבעה מבני מינו של המוזאזאורוס ידועים מהולנד. הראשון התגלה בשנת 1764, השני, שזכה לשם "מוזאזאורוס הופמאני" נתגלה בשנת 1780 השלישי נתגלה בשנת 1999 והרביעי נתגלה בשנות האלפים. "מוזאזאורוס הופמאני" היה ככל הנראה השלם ביותר שנתגלה, ומכיוון שהדבר אירע בתקופה שרק מעטים מבני אדם החלו להאמין שהיו חיות שנכחדו, הפך השלד המאובן לסנסציה עולמית.
מסקנות המחקרים.
בשנת 1798 כתב אדריאן גילס קאמפר, מדען הולנדי, את התיאור הראשון של המוזאזאורוס, והקדים את הברון הצרפתי ז'ורז' קיווייה. המדען ההולנדי זהה את המוזאזאורוס כאחת מלטאות כוח. השם מוזאזאורוס הוענק לכל סדרת המוזאזאוריים בשנת 1822. השם "מוזאזאורוס הופמאני", ניתן בשנת 1829, ורק בשנת 1853 גילה מדען גרמני שהמוזאזאוריים חיו בים.
שמירה על השלום
שמירה על השלום מתייחסת לפעולות הננקטות במטרה ליצור תנאים לשלום בר-קיימא.
בין המדינות החברות באו"ם ישנה הבנה כללית כי כוח לשמירה על השלום, שנמצא באזורים בהם הלחימה הסתיימה, יכול לסייע לצדדים ליישם את ההתחייבויות עליהם חתמו בהסכמי השלום. סיוע שכזה יכול לבוא לידי ביטוי בדרכים שונות וכולל: צעדים בוני אמון, תמיכה אלקטורלית, חיזוק שלטון החוק, ופיתוח כלכלי וחברתי. בהתאם לכך, כוחות שמירת השלום של האומות המאוחדות (ידועים גם בכינוי "הקסדות הכחולות" או "הכומתות הכחולות") יכולים לכלול חיילים, שוטרים ואנשי צוות אזרחיים.
האו"ם אינו הגורם היחיד המשתתף במשימות לשמירה על השלום. כוחות לשמירה על השלום שאינם מקרב האו"ם כוללים את כוח קוסובו של נאט"ו ואת כוח המשקיפים הרב-לאומי בסיני וכוחות נוספים מטעם האיחוד האירופי כדוגמת EUFOR RCA ברפובליקה המרכז-אפריקאית.
היסטוריה.
הקמה.
לאחר שמצרים הלאימה את תעלת סואץ, ניסו בריטניה, צרפת וישראל לפתור את הנושא ללא הצלחה. הדבר הוביל למלחמת סיני ב-1956. במהלך פגישה באו"ם ב-4 בנובמבר 1956, הציע הדיפלומט הקנדי לסטר פירסון את הרעיון בשימוש בכוח שמירת השלום החובש קסדות כחולות לזיהוי. מטרת הכוח הייתה לשמור על השלום באזורי סכסוך ולפקח על ההתרחשויות. פירסון הציע כי כל מדינה תקצה חיילים לכוח שמירת השלום של האומות המאוחדות. זו הייתה המשימה הראשונה של כוח שמירת השלום של האו"ם, וכך נולד רעיון שמירת השלום.
כוחות שמירת השלום שלא מהאומות המאוחדות.
לא כל הכוחות הבינלאומיים לשמירה על השלום הם מטעם האומות המאוחדות. ב-1981 הוקם כוח המשקיפים הרב-לאומי במסגרת הסכם השלום בין ישראל למצרים, כוח זה פועל עד היום בסיני.
האיחוד האפריקאי פועל על מנת לבנות כוח שמירת שלום אפריקאי במטרה לאכוף את השלום ביבשת. במקרה של רצח עם או הפרת זכויות אדם חמורה, ניתן יהיה לשגר את הכוח אפילו אם הממשלה של המדינה שבשטחה מבוצעות ההפרות תתנגד לכך.
השתתפות בשמירת השלום.
מגילת האומות המאוחדות קובעת כי על מנת לסייע בשמירה על שלום וביטחון בעולם, כל המדינות החברות באו"ם נדרשות להקצות כוחות מזוינים למועצת הביטחון. מאז 1948 כ-130 מדינות תרמו כוחות צבא ומשטרה לפעולות שמירת השלום. ההערכה היא כי מיליון חיילים ואזרחים שירתו תחת דגל האו"ם ב-56 השנים האחרונות. נכון ל-2008, 113 מדינות הקצו כ-88,862 חיילים ושוטרים למשימות האו"ם.
נכון לדצמבר 2021, 4,173 אנשים ממעל 100 מדינות נהרגו בעת ביצוע תפקידם במשימות שמירת השלום.
גן ססקי
גן ססקי (בפולנית: Ogród Saski, "הגן הסקסוני", מוכר גם בשם זה) הוא גן ציבורי בוורשה.
היסטוריה.
הגן הוקם בשנת 1661 סביב בית אחוזה עשוי עץ שנבנה עבור האציל והמשורר הפולני יאן אנדז'יי מורשטין שהיה גם גזבר המלך. לאחר שנים מעטות נבנה במקום בניין אבן ולו שתי קומות. עם השנים הרחיב מורשטין את הארמון, הוסיף בו אולמות מעוצבים בטעם מערב אירופי, בדומה לארמון ורסאי הצרפתי, והקים גן לארמון ובו ביתנים מקושטים, שהיווה את ראשיתו של הגן הנוכחי. הארמון והגן שימשו לארוח קונצרטים, מסיבות והצגות.
אוגוסט השני, מלך פולין, שמוצאו היה מסקסוניה, התארח רבות בארמון ולאחר מות בעליו קנה אותו, הרחיב אותו והשתכן בו בשנת 1724 בתור מעון המלוכה הראשי. המלך קנה את רוב הקרקעות סביב הארמון. לימים נקרא האזור 'הציר הסקסוני'. בפולנית הסקסונים נקראים Sasi, ובסמיכות Saski, וזהו מקור שמו של הגן. הפארק נפתח לציבור באופן רשמי ב-1727.
לאחר מות אוגוסט השני השתכן בארמון פרידריך אוגוסט הראשון, מלך סקסוניה, נסיך ורשה תחת נפוליאון בונפרטה משנת 1807. אחרי תבוסת נפוליאון עברה ורשה לשליטת הצאר אלכסנדר הראשון. ארמון ססקי הפך למפקדת מטה הכוחות הפולניים בפיקודו של קונסטנטין פאבלוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה, והגן שימש לאימונים ותהלוכות.
אחרי דיכוי מרד נובמבר של שנת 1831 נבנה בכיכר שמול הארמון (שנקראה "הכיכר הסקסונית") צריח ארטילריה ולו ארבע קומות. הוצבו בו תותחים שהופנו לכיוון ורשה. בשנת 1841 הוקמה אנדרטה לזכר שבעה קצינים שנשארו נאמנים לצאר ונהרגו בידי המורדים. בסוף המאה ה-19 נבנה בגן כנסייה אורתודוקסית, כנסיית אלכסנדר נבסקי. עם הקמת הרפובליקה הפולנית השנייה אחרי מלחמת העולם הראשונה נהרסה הכנסייה ופסל של הנסיך יוזף פוניאטובסקי הועמד בכיכר.
בשנת 1925 נחנך קבר החייל האלמוני בארמון הסקסוני. בשנת 1928 הוחלף שמה של הכיכר הסקסונית ל"כיכר מרשל יוזף פילסודסקי" ובארמון שוכנו מספר משרדי ממשלה, בהם המטה הכללי של הצבא הפולני. משרד החוץ הוקם בארמון בריל ששכן אף הוא בצמוד לגן ססקי.
בספטמבר 1940, לאחר כיבוש פולין על ידי גרמניה הנאצית, שונה שמה של כיכר פילסודסקי לכיכר אדולף היטלר. בדצמבר 1944, אחרי תבוסת מרד ורשה הפולני, הרסו הגרמנים את הארמון הסקסוני ואת ארמון בריל אך קבר החייל האלמוני לא נהרס בהפצצת הארמון.
מוסדות שכנים.
ברחוב קרקובסקה פשדמיישצ'ה הסמוך, פעל מרכז אמנות. באזור שכנו ארמון קרוננברג מהמאה ה-19, מלון אורופייסקי ותיאטרון וילקי.
פודהייץ
רי&quot;ב 134א
ינס הגלר