הנשיא רונלד רייגן וננסי רייגן נכחו במסיבת יום הולדתו המאה של לנדון בביתו בקנזס. רייגן תיאר אותו כ"נשמתה החיה של קנזס". בנוסף, התבדח רייגן, המבוגר מבין הנשיאים באותה התקופה, שלנדון הוא בין האנשים היחידים שיכולים לקרוא לו "ילד".
לנדון נפטר ב-12 באוקטובר 1987, כחודש לאחר יום הולדתו המאה, בעיר טופיקה שבקנזס. הוא המועמד הנשיאותי היחיד שהגיע לגיל מאה.
טומאר
טומאר (פורטוגזית: Tomar) היא עיר במרכז פורטוגל שהתפרסמה בזכות מנזר מסדר הצלוב בטומאר (פורטוגזית: Convento de Cristo) שהוכרז ב-1983, על ידי אונסק"ו, כאתר מורשת עולמית.
גאוגרפיה.
טומאר נמצאת במרכז פורטוגל, 116 קילומטרים צפונית לליסבון ו-172 קילומטרים דרומית לפורטו.
היסטוריה.
בטומאר התקיים יישוב מאז התקופה הרומית. בשנת 1159, לאחר סילוק המוסלמים במהלך הרקונקיסטה של פורטוגל, ניתן האזור למסדר הטמפלרים. הם אלו שבשנת 1160 החלו בבניית המבצר והמנזר, כחלק מקו ההגנה כנגד התקפות המוסלמים. בהמשך הפכה טומאר למרכז הפורטוגלי של הטמפלרים. ב-1314, כאשר האפיפיור קלמנס החמישי חיסל את מסדר הטמפלרים, המסדר המשיך לפעול ולשגשג בפורטוגל תחת שם חדש מסדר הצלוב. אחד מראשי המסדר הבולטים ביותר היה אנריקה הספן, שעמד בראשו בין 1417 עד למותו ב-1460. אנריקה היה אחד מאלה שהניעו את המשלחות הפורטוגליות הראשונות בעידן התגליות. אנשי המסדר שבטומאר היו הממונים על המשלחות עד 1514. העושר שנצבר ממשלחות אלו איפשר את פיתוח העיר והתרחבותה.
הקהילה היהודית בטומאר.
נראה שקהילה יהודית התקיימה בטומאר כבר בתחילת המאה ה-14. במחצית המאה ה-15, האסטרונום היהודי רבי אברהם בן שמואל זכות פעל תקופה מסוימת אצל אבירי מסדר הצלוב, בטירה של טומאר. בעקבות גירוש ספרד הגיעו יהודים רבים לטומאר והפכו למיעוט משמעותי בעיר. בהיותם בעלי מלאכה וסוחרים הם העשירו את העיר בתחומי פעילות חדשים. יש החושבים שתרומתם הייתה משמעותית להצלחת המסחר עם המושבות החדשות. אולם כבר ב-1497 שונתה המדיניות והיהודים אולצו להמיר את דתם. רבים מהם המשיכו לחיות בזהות כפולה כאנוסים, אחרים הצליחו לעזוב את פורטוגל.
בית הכנסת בטומאר נבנה במחצית המאה ה-15, ומוקם בלב מה שהיה הרובע היהודי. בית הכנסת חדל לתפקד ב-1497. הבניין עבר גלגולים שונים, עד שבשנת 1921 הוכר כמונומנט לאומי. ב-1939 הבניין שופץ ושומר כמוזיאון.
חיל האויר הסיני
וילם קליין
וילם קליין (בהולנדית: Willem Klein; 4 בדצמבר 1912 – 1 באוגוסט 1986), נודע גם בשמות "וים קליין", "פסקל" ו"וילי וורטל", היה מתמטיקאי יהודי הולנדי וגאון חישוב מפורסם. ב-27 באוגוסט 1976, הוא חישב את השורש ה-73 של מספר בן 500 ספרות בתוך 2 דקות ו-43 שניות. הישג זה תועד ונרשם בספר השיאים של גינס.
חייו.
וילם קליין נולד באמסטרדם, בנו של הנרי קליין ואמה כהן. קליין חווה ילדות קשה מאחר שאביו דחק בו להצטיין בלימודים ולהמשיך ללימודי רפואה (אביו היה רופא) אך הוא התנגד לרעיון. בנוסף ללחצים מצד אביו, אימו התאבדה בשנת 1929. בשנת 1932, קליין סיים את לימודיו התיכוניים, ועל אף רצונו העז ללמוד מתמטיקה הוא נכנע לרצון אביו ונרשם לפקולטה לרפואה של אוניברסיטת אמסטרדם. הוא סיים את התואר הראשון שלו בשנת 1935.
שנתיים לאחר מכן אביו נפטר, הוא המשיך במסלול של לימודי הרפואה ועבר את החלק הראשון של קבלת הדוקטורט אך פרש לבסוף. הוא לא פרש באופן רשמי מלימודי הרפואה, אך הוא הפסיק לקרוא ספרות רפואית ולכן לא היה יכול להתקדם בלימודיו. בערך בשלב זה של חייו הוא גילה את ההומוסקסואליות שלו. ביבי סטוקביס, נוירולוג מאמסטרדם בחן את וים ואת אחיו הגדול ליאו כדי להבין את יכולות החישוב הנדירות שלהם. הוא תיאר את ליאו כגאון חישוב המסוגל לפתור ביתר קלות בעיות כתובות, ואת וים כאחד הנוטה לפתור יותר בעיות המושמעות לו.
לאחר שגרמניה הנאצית פלשה להולנד במאי 1940, קליין החל לעבוד בבית חולים יהודי והמשיך את לימודי הרפואה שלו בשנת 1941. אולם, בשנת 1942 היה עליו להתחבא, שכן אחיו ליאו נתפס על ידי הגסטפו, נשלח למחנה ההשמדה סוביבור ושם נרצח. עם תום המלחמה הוא המשיך את לימודיו ובמקביל עבד בקרקסים בצרפת, בלגיה והולנד, בהם הופיע תחת שם הבמה "פסקל" והציג לקהל את גאונות החישוב שלו. הוא חי בצניעות והופיע בפני קהל עד לשנת 1952, אז נעשה שימוש משמעותי ביכולותיו.
בשנת 1952 קליין נשכר על ידי "המרכז למתמטיקה" באמסטרדם כדי שיעבוד בתור "מחשבון אנושי". באותן שנים המחשבים הראשונים החלו להיווצר, כך שחישובים ארוכים יכלו להתבצע במהירות גבוהה יותר ובדיוק טוב יותר על ידי גאוני חישוב דוגמת קליין. בשנת 1954 נערך קונגרס בינלאומי למתמטיקאים באמסטרדם וקליין נכח בו. הקונגרס גרם לו לרצות להופיע שוב בפני קהל, הוא נדד בין מדינות עד שמרכז המחקר CERN שכר את שירותיו בשנת 1958. מאותה שנה הפסיק להופיע בקרקסים ובדרכים. בהתחלה הוא סייע רבות לפיזיקאים של CERN, אך עם ההאצה של יכולות המחשוב בשנות השישים הוא שימש כקמע של CERN והציג את יכולות החישוב שלו בפני מבקרים. ביאושו אמר ש"שווייץ היא מדינה יפה, אך חבל שגרים בה כל כך הרבה שווייצרים". CERN לעומתו הכירה בקליין כ"מחשב" הראשון שלה.
בשנת 1975, נערכו באמסטרדם חגיגות לרגל יום השנה ה-700 להתיישבות בעיר, הדבר גרם לקליין להתגעגע לארץ מולדתו והוא התפטר מ-CERN בשנת 1976. הוא חזר להופיע בפני קהל ולבצע פעולות חישוב במהירות תחת שם במה חדש "וילי וורטל", אך בפועל הוא ביקש לשבור שיאי חישוב והחל להתאמן במרץ. ב-1 באוגוסט 1986, המנקה שלו מצאה אותו בדירתו באמסטרדם ללא רוח חיים, הוא נרצח באכזריות באמצעות סכין. אם כי בחור צעיר נלכד על ידי המשטרה לאחר הרצח, לא נמצאו ראיות שהפלילו אותו והוא שוחרר. הרצח של וילם קליין לא פוענח עד היום.
ליאונרד גוארנטה
איוויניץ
סונה ברגסטרם
קרל סונה דטלוף ברגסטרם (בשוודית: Karl Sune Detlof Bergström; 10 בינואר 1916 – 15 באוגוסט 2004) היה ביוכימאי שוודי, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1982.
ביוגרפיה.
נולד בסטוקהולם, בירת שוודיה. הוא למד במכון קרולינסקה וסיים אותו בשנת 1944.
בשנת 1965 נבחר כחבר האקדמיה המלכותית השוודית למדעים, וב-1983 נבחר לשמש כנשיאה.
בשנת 1975 הוענק לברגסטרם ולבנט סמואלסון פרס על שם לואיזה גרוס הורוביץ מטעם אוניברסיטת קולומביה. ב-1977 זכה בפרס לסקר יחד עם סמואלסון וג'ון ר. ויין.
בשנת 1982 זכה בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה, יחד עם סמואלסון וג'ון ר. ויין (אשר איתם גם זכה בפרס לסקר, ועם סמואלסון גם בפרס על שם לואיזה גרוס הורוביץ), על גילוייהם לגבי פרוסטגלנדינים.
בשנת 1985 מונה לחבר האקדמיה האפיפיורית למדעים.
נפטר ב-15 באוגוסט 2004. הותיר אחריו אישה (שנפטרה ב-2007) ושני ילדים, ביניהם, סוונטה פבו - גנטיקאי אבולוציוני שוודי, מן האבות המייסדים של תחום הפלאוגנטיקה, מוביל הפרויקט הבינלאומי למיפוי גנום האדם הניאנדרטלי, ושותף לגילויו של האדם הדניסובי.
רוברט שקלי
רוברט שקלי (באנגלית: Robert Sheckley, 16 ביולי 1928 - 9 בדצמבר 2005) היה סופר מדע בדיוני יהודי אמריקאי, שכתב לפחות 15 ספרים וכארבע מאות סיפורי מדע בדיוני קצרים. ספרו הראשון וכן חמישה מסיפוריו הקצרים שימשו כהשראה ועובדו לסרטי קולנוע. בנוסף, רבים מסיפוריו הקצרים עובדו כפרקים בסדרות טלוויזיה ותסכיתי רדיו.
קורות חיים.
שקלי נולד בברוקלין, ניו יורק, אחד משני ילדיו של זוג יהודי מבני המעמד הבינוני, דוד ורחל (לבית פיינברג) שקלי. האב, בן לזוג מהגרים יהודים מורשה שירת במלחמת העולם הראשונה בצבא ארצות הברית ואף זכה במדליה ב-1918 בגין גבורה שגילה בקרב בחזית המערבית בצרפת. הוא עבד בחברת ביטוח והאם הייתה מורה.
כשהיה שקלי בן ארבע עקרה המשפחה לניו ג'רזי, שם גדל, וב-1946 סיים בית ספר תיכון. כבר אז הוא החל להתעניין בקריאה ובכתיבה ובעיקר של סיפורי וספרי מדע בדיוני ופנטזיה.
בהיותו בן 18 ואחרי טיול של כמה חודשים ברחבי ארצות הברית, שהביא אותו עד קליפורניה התגייס שקלי לצבא ארצות הברית ונשלח לשרת בקוריאה, בתקופה שלפני המלחמה שם. במשך השנתיים בהם שהה בקוריאה הוא היה בין השאר גם עורך עיתון צבאי.
סיפורים קצרים.
עם שחרורו מהצבא ב-1948 החל שקלי ללמוד באוניברסיטת ניו יורק וב-1951 סיים תואר ראשון. באותה שנה הוא נישא לאשתו הראשונה (מתוך חמש) ברברה (לבית סקדרון), אשר ממנה נולד לו בנו הבכור ג'ייסון. הוא גם החל אז לעבוד כמטלורג. במקביל הוא החל גם לכתוב באופן רציני יותר, סיפורי מדע בדיוני קצרים וראה אכן ברכה בעמלו זה - סיפורו הראשון "Final Examination" ראה אור במאי 1952 במגזין המדע הבדיוני והפנטזיה "Imagination".
במשך כמעט עשור לאחר מכן הופיעו סיפורים קצרים רבים שלו במגזיני המדע הבדיוני של התקופה ובעיקר "Galaxy" ו-"The Magazine of Fantasy &amp; Science Fiction". באותה תקופה הוא גם כתב תסריטים ל-15 פרקים בסדרת המדע הבדיוני הראשונה ששודרה אי פעם בטלוויזיה אמריקאית, "Captain Video and His Video Rangers" ומשירדה מהאקרנים ב-1955 כתב תסריטים גם לסדרות מדע בדיוני טלוויזיוניות אחרות. כמו כן, סיפורים קצרים שלו עובדו לפרקים בסדרות טלוויזיה שונות, לרבות סדרות מדע בדיוני ברוסיה, אסטוניה, ארצות הברית ומדינות נוספות.
בשנת 1954 ראה אור בהוצאת ספרי בלנטיין ספרו הראשון "Untouched By Human Hands", שהיה קובץ של סיפורים קצרים. קבצים רבים שכאלה באו בעקבותיו.