לאחר שאחיו, נשיא לבנון בשיר ג'ומאייל, נרצח בידי שליחיה של סוריה ב-14 בספטמבר 1982, נבחר אמין ג'ומאייל לנשיא לבנון ב-21 בספטמבר וכיהן בתפקיד זה כשש שנים. בתקופה זו היטלטל משטרו של אמין ג'ומאייל בין הסתמכות על המערב ובמיוחד ארצות הברית, לבין התערבות הולכת וגוברת של סוריה בענייניה הפנימיים של לבנון.
בתחילת כהונתו נטה אמין ג'ומאייל למערב, וב-17 במאי 1983, אף נחתם הסכם ישראל-לבנון 1983, שהיו בו אזכורים לא מעטים להסדרת יחסים בין המדינות ובמסגרתו אף נפתחה נציגות דיפלומטית ישראלית בביירות. למרות חתימת ההסכם סירב אמין כנשיא לאשרר את ההסכם והשהה את חתימתו עליו.
באותה תקופה הסתמך אמין ג'ומאייל רבות על ארצות הברית, אך שורת מתקפות הביאה לעזיבת הכוחות האמריקנים את ביירות ובכך לדחיקתו של ג'ומאייל לזרועותיה של סוריה. כתוצאה, בוטל ההסכם עם ישראל בחודש מרץ 1984. הנציגות הישראלית המשיכה לפעול עוד מספר חודשים אך הכתובת על העמקת המעורבות של סוריה בלבנון הלכה והתחוורה לעיני כל.
במהלך כהונתו ניסה ג'ומאייל לפעול לפיוס בלבנון אך נאלץ להיענות יותר ויותר לתכתיבים סורים. כך, מינה אמין את רשיד כראמי לראש ממשלה בלחץ הסורים. סוריה שבה והכניסה את כוחותיה לביירות, לראשונה מאז גירוש כוחות אש"ף והסורים בספטמבר 1982. בתחילה נכנס כוח קטן בלבד אך בפברואר 1987 נכנסו כ-7,500 חיילים סורים למערב ביירות.
במקביל שותקה פעילות הממשלה שכן מאז 1986 ועד להירצחו ב-1 ביוני 1987, החרים רשיד כראמי את הנשיא אמין ג'ומאייל, ובעקבותיו עשו כן כל השרים המוסלמים בממשלה.
לקראת סיום כהונתו של ג'ומאייל ב-1988, עמדה לבנון לפני מצב חדש בתולדותיה מבחינה חוקתית, שכן לא נבחר במקומו נשיא חדש. על פי החוקה הלבנונית, במצב שכזה ממלא ראש הממשלה את תפקיד הנשיא. אמין רצה למנוע מצב שסלים אל-חוס, מי שמונה לראש ממשלה לאחר רצח כראמי, ייהפך לנשיא, ולכן מינה את מפקד צבא לבנון מישל עאון לראש ממשלה, בהתעלמו מהמסורת לפיה ראש הממשלה הלבנוני הוא תמיד מוסלמי. זמן קצר לאחר מכן, מיד בתום תקופת נשיאותו, עזב אמין את לבנון לפריז.
לאחר רצח יצחק רבין, סר ג'ומאייל לשגרירות ישראל בפריז כדי לחתום בספר התנחומים על הרצח, ומאז נאסרה עליו חזרתו למולדתו לבנון. בשנת 2000 שב למולדתו, ומאז הוא אחד המנהיגים הבולטים של המחנה הנוצרי בלבנון.
בנו, פייר אמין ג'ומאייל, שימש כשר התעשייה של לבנון, עד רציחתו ב-21 בנובמבר 2006.
פרד וג'ורג' ויזלי
פרנקו ברסי
שנות ה־30
אדם גרין
אדם גרין (באנגלית: Adam Green; נולד ב-28 במאי 1981) הוא זמר-יוצר יהודי אמריקאי.
גרין נולד בניו יורק, ארצות הברית. הוא היה חבר בצמד האנדרגראונד הניו יורקי "The Moldy Peaches", אך הצלחתו האמיתית הגיעה רק כשפצח בקריירת סולו, בשנת 2002.
הלהיט שלו "ג'סיקה" נכתב על הזמרת ג'סיקה סימפסון.
המוזיקה שלו מאופיינת כאינדי רוק והיא כוללת מלודיות נעימות לצד קול הבס שלו והתבטאות צינית וגסה במילות השירים.
גרין נהנה מהצלחה באמריקה ובמגוון מדינות אירופה, במיוחד בגרמניה.
גוסטב אדולפוס
מרה שחורה
מלוכה קונסטיטוציונית
הבלגריאד
הבלגריאד (The Belgariad) היא סדרת ספרי פנטזיה אפית בת חמישה ספרים, שנכתבה על ידי סופר הפנטזיה האמריקאי דייוויד אדינגס. לסדרה יש סדרת המשך בשם המלוריאן. בנוסף, קיימים עוד שלושה ספרים המהווים מעין רקע היסטורי לעולם הבלגריאד, קורות בלגראת הקוסם, קורות פולגרה הקוסמת והקודקס הריבאני.
עלילת הסדרה מתמקדת בחייו של גאריון, נער חווה פשוט, התבגרותו ומסעו ברחבי ארצות המערב, בצילו של התעוררותו של טוראק, האל האפל, מתרדמתו. מוטיב מרכזי בסדרה, כפי שמשתקף בשמות הספרים השונים הוא משחק שחמט קוסמי בין שני גורלות מנוגדים (מעין דואליזם מופשט), כאשר הדמויות בספרים, בני אדם פשוטים, גיבורים, קוסמים ואפילו אלים, משמשים ככלי המשחק שלהם.
ספרי הסדרה הם:
עלילה.
סדרת הספרים מתחילה בתיאור המאבק בין כוחות הטוב, המגולמים בחפץ הנקרא כדור אלדור, לבין האל הרע טוראק. האל הרע טוראק חמד את האבן לעצמו, הכה את אחיו אלדור וברח עם האבן. שאר האלים כינסו את צבאות והתקיפו את טוראק. טוראק בניסיון להגן על עצמו פיצל את האדמה, ויצר ים חדש שיפריד בינו לבין הצבאות התוקפים. האבן, בה השתמש תקפה אותו בתמורה, וחצי מפניו נכוו קשות. שנים רבות לאחר מכן, התגנבו בלגארת, חרק (המלך האלורני) ושלושת בניו לארמונו של טוראק והשיבו את האבן חזרה למערב. ריבא, הבן הקטן לקח את האבן למשמרת, והממלכה האלורנית התפצלה לארבע (חרק, אלגריה, דרזניה, וריבא, כל ממלכה על שמו של המלך ובניו) כדי להגן על האבן. בתו של בלגארת נישאה לריבא, ולהם נולד ילד, שהפך להיות שומר האבן הבא. השושלת המלכותית נשמרה, עד כי נרצחו על ידי מתנקשים, ועל ריבא ועל האבן הופקדו העוצרים.
גאריון חי בחווה קטנה ושקטה, עם דודתו פול, לאחר שהוריו מתו. את החווה מבקר מדי פעם מספר סיפורים פרוע, שגאריון קורא לו מר זאב. ערב אחד מר זאב ופול מנהלים וויכוח סוער, ובתגובה הם לוקחים את גאריון ועוזבים את החווה. אליהם מתלווה גם דורניק שהיה הנפח בחווה ודואג להם. אחרי החווה הם נפגשים עם עוד שני אלורנים, ענק מהאי חרק הנקרא ברק, ודרזאני הנקרא משי. החבורה יוצאת לדרך. גאריון מבין מהשיחות שכולם מנהלים שמשהו נגנב, והם מנסים לאתר את הגנב. בדרך הוא לומד לחשוד בכל אנגרקי (העם הסוגד לטוראק) שהוא פוגש. אחרי החבורה רודף כהן גרולים (כהן טוראק) שהיה זה שהרג את הוריו של גאריון. אחרי שעברו כברת דרך, הוזמנו בדחיפות לארמון של מלך סנדריה, ואז לחרק. גאריון מבין כי מי שחשב לדודתו אינה דודתו באמת, וכי מר זאב הוא לא אחר מאשר הקוסם בלגארת. גם ברק ומשי, הם בני אצולה. האנגרקים מנסים לזרוע מהומה בארצות המערב. גאריון הצליח למנוע את ניסיון המהפכה בחרק. בלגארת מסביר לגאריון, שאמנם פול אינה אחותה של אמו, אבל היא כן קרובת משפחתו. הדבר מנחם אותו מאוד. בלגארת מספר לכל החבורה שהם מנסים לאתר את זדאר, שליחו של טוראק, שהצליח לגנוב את כדור אלדור מאולם הכס בריבא. הם מנסים לתפוס אותו לפני שיחצה את הגבול, לארצות האנגרקים. אל החבורה מצטרפים גם הטאר (בנו של מנהיג השבטים האלגרי) ללדורין, צעיר אסטוריאני, ומנדורלין, אביר מימברטי. בטולנדרה מצטרפת לחבורה הנסיכה צ'נדרה, והיא וגאריון נהנים להתווכח ללא הרף. החבורה נתפשת על ידי הכהן, וגאריון משמיד אותו באמצעות כישוף. החבורה נכנסת לניסא, שם המלכה מנסה לחטוף את גאריון. פול וברק מצילים אותו והחבורה ממשיכה לעמק אלדור. גאריון מתקשה לקבל את היותו קוסם, אך בעזרתו של סבו, ודודתו, הוא לומד להשתמש בכוחו. הם משנים את שמו לבלגאריון כאות לכך שהוא מכשף.
במהלך המסע גאריון מגלה כי קיימות שתי נבואות. האחת שהם משרתים, היא נבואת הטוב, וכי הנבואה השנייה היא הנבואה המשרתת את טוראק. הנבואה יכולה להתערב במהלך העניינים ומדברת עם גאריון ומסבירה לו מה עליו לעשות. אחרי המפגש הקצר בעמק אלדור, הם יוצאים לאולגו, ואוספים את רלג, חבר נוסף המוזכר בנבואה. הם יוצאים לארצות המורגו, כדי להתעמת עם קטוצ'יק, שליח נוסף של טוראק, ולהחזיר את האבן. הנסיכה צ'נדרה נשארת באולגו, תחת חסותו של הגורים הקדוש (המנהיג של האולגו). במהלך המסע לראק כתול (עירו של קטוצ'יק) הם מתמודדים עם שלל בעיות, אך מצליחים לפתור אותם באמצעות היכולות השונות שלהם. במערות מתחת לעיר, שם מגלים את החברה האחרונה בחבורה, טאיבה, אשה ממאגור אשר נשלחה לעבדות, כאשר כל שאר גזעה הושמד. קטוצ'יק נותן לחבורה להגיע על עליו כיוון שחשב שצ'נדרה איתם, והיא פגיעה. אבל כיוון שהיא נשארה באולגו, התכסיס לא עבד. בלגארת וקטוצ'יק מנהלים מאבק איתנים. קטוצ'יק רואה שגאריון מתקרב לאבן, ונבהל עד כדי כך ששכח את החוק הראשון של קוסמים, והשמיד את עצמו. את האבן החזיק ילד קטן ותמים למראה לו החבורה קוראת שליח (ארנד). החבורה ממהרת לברוח מראק כתול, כאשר בלגארת חולה מאוד, לאחר הקרב עם קטוצ'יק, ופולגרה עסוקה בלהגן על שליח מפני התקפת הגרולים. גאריון מקבל על עצמו את האחריות, ומשתמש בקסם כדי להגן על החבורה. בקושי רב החבורה מצליחה להימלט, הם חוזרים לאולגו לאסוף את הנסיכה, ומשם נוסעים לריבא. שם גאריון מגלה כי הוא הנצר של מלך ריבא, וכי עליו לקבל על עצמו את המלוכה, את האחריות על האבן, ולשאת את צ'נדרה לאשה. הדבר דורש קצת הסתגלות, אך הוא מגלה שהשד אינו נורא כל כך.
בעקבות הנבואה, גאריון חומק מהארמון, עם בלגארת ומשי לכיוון מלוריה, כדי להילחם בטוראק עצמו. פולגרה וצ'נדרה מובילות את צבאות הממלכות השונות להילחם באנגרקים, כדי להסיח את דעתם ולתת לגאריון הזדמנות להגיע לכתול משראק. כולם מגיעים לעיר, וזדאר הורג את דורניק. בלגראת נלחם בו וקובר אותו לנצח באבן. טוראק מתעורר משנתו, ומנסה לשכנע את פולגרה להינשא לו, היא נזכרת בדורניק ומצליחה לעמוד בכוח שהופעל נגדה. אז טוראק וגאריון נלחמים, וגאריון מנצח. האלים מחזירים לחיים את דורניק. האל מארא מגלה כי טאיבה היא בת עמו האחרונה, אך באמצעותה הגזע ישתקם. גאריון וצ'נדרה נישאים, והמשימה מגיעה לקיצה. בלגראת מזכיר לגאריון כי האבן היא באחריותו, וכי המשימה שלו לא נגמרה עכשיו שטוראק מת.
העולם של הבלגריאד.
הגורלות.
העולם של הבלגריאד נשלט על ידי שתי "מטרות" או ייעדים מנוגדים.
בעבר הייתה רק מטרה אחת אבל אחרי שכוכב שלם נהרס והרס את הכוכבים בסביבתו נוצרה ליקום מטרה נוספת מלבד מטרתו המקורית.