הוולבי המברשני יוצא לתור אחר מזון בעיקר בשעות הדמדומים והלילה, בעוד שאת שעות היום הוא מבלה בשינה במקלטי סלע או בהשתזפות בשמש על אחד הסלעים. במהלך שיחור המזון, הזכרים פעילים בשטח גדול יותר מהנקבות כדי לספק את דרישות האנרגיה הגבוהות שלהם. הוולבים מתקשרים ביניהם באמצעות צלילים שונים או תצוגה חזותית, והתנהגות אגרסיבית אופיינית היא דחיפה עם האף. הזכר עשוי לסמן את הסלעים האישיים שלו עם חותמי ריח.
היות שהוולבי נקשר לשטחו הביתי, טורפים יכולים לאתר אותו בקלות. בנוסף, גודלה הקטן של המושבה מקטין את כמות הזקיפים הפוטנציאליים. כדי להתמודד עם הטורפים, הוולבי מסתמך על איתור מוקדם וסורק את סביבתו בתדירות גבוהה מסלעי תצפית קבועים ללא קשר למיקום ולצמחייה שמסביב. הזריזות המפתיעה שלו על הסלעים בשילוב עם בית הגידול הבלתי נגיש, מקלים עליו להתחמק מטורפים יבשתיים דוגמת השועל האדום.
הטורפים הטבעיים העיקרים של המין הם עיט מחודד-זנב, עיטם לבן גחון וכוח התחרה. הוולבי המברשתני היה נחשב בעבר למזיק משמעותי לחקלאות, וחולל הרס רב במטעים ובגינות בשל יכולתו לקפוץ מעל גדרות גבוהים. ציד אינטנסיבי במאה ה-18 וה-19 הקטין בדרסטיות את האוכלוסייה שטרם התאוששה מאז.
תזונה.
התזונה העיקרית של הוולבי המברשתני מורכבת ממיני עשבים המהווים 50-35%, לאחר מכן עשבי תיבול (40-25%) ולבסוף עלי שיחים ועצים (30-12%). המין אינו בררן, ומשלים את תזונתו בשרכים, שורשים, קליפות, זרעים, פרחים, פטריות ופירות. הרכב התזונה של הוולבי משתנה במעט בין העונות, אם בכלל. שינויים בפלורה המקומית או במזון העשבוני המועדף, מובילים את הוולבי לשנות את הרכב התזונה בהתאם. מאפיין זה מאפשר לו להסתגל לבצורת או לתחרות על מקורות מזון עם אוכלי עשב אחרים.
רבייה ומחזור חיים.
וולבי זנב-מברשת הוא יונק פוליגמי ומתרבה בכל השנה ללא עונה קבועה (אם כי יש שיא לידות בפברואר עד מאי). הזכר מנסה להקים לעצמו הרמון נקבות ולהגן עליו מפני זכרים אחרים. ההיריון נמשך 31 יום, ובתחילת ההמלטה האם יושבת על זנבה ומכופפת את גופה במטרה לקרב את הכיס לפתח הביב. הוולד הזעיר זוחל בכוחות עצמו לעבר הכיס בתהליך מהיר שלוקח 45 שניות, ואז נצמד לאחת הפטמות ויונק ממנה ללא הפסקה בחודשים הראשונים לחייו. לאחר שהוא גודל מעט, הוא מוציא את ראשו מהכיס ובהמשך יוצא ונכנס לתוכו לסירוגין. הגור מבלה בכיס כשבעה חודשים וממשיך לינוק ממנו 3 חודשים נוספים לאחר שעזב אותו לצמיתות. הנקבה נכנסת להיריון זמן קצר לאחר שהגור עוזב את הכיס. הנקבה מגיעה לבגרות בגיל 18 חודשים והזכר בגיל 20 חודשים.
תוחלת החיים של הוולבי המברשתני בטבע עד 8 שנים; בשבי: 14-11 שנים.
מצב.
וולבי זנב-מברשת מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור פגיע (VU), מאחר שחווה ירידה היסטורית משמעותית ביותר מאז תחילת ההתיישבות האירופאית ביבשת ממנה לא התאושש עד היום. מגמת האוכלוסייה נמצאת גם כיום בירידה, וההערכה היא שהיא פחתה בשיעור של 30% בשלהי המאה ה-21.
במהלך ההתיישבות האירופאית, התרחש ציד אינטנסיבי של הוולבי בכמויות מסחריות לצורך סחר בפרווה או לצמצום הנזקים שגרם לחקלאות, ולפחות חצי מיליון וולבים ניצודו בין 1894 ל-1914. התפוצה הפכה למקוטעת ומפוצלת בעקבות הציד, והפכה את המין לפגיע יותר מפני האיומים הנוכחיים. האיומים העיקריים כיום על הוולבי הם טריפה על ידי שועלים ותחרות על מקורות מזון עם עיזים פראיות. איומים אחרים פחות משמעותיים הם כלבים וחתולים משוטטים, תחרות על מקורות מזון עם ארנבונים ופיצול בית הגידול באמצעות סלילת כבישים או חקלאות שמגביל את המגע בין האוכלוסיות והופך אותן לפגיעות יותר לטורפים, שריפות, מחלות ובצורות.
המין מצוי במספר רב של אזורים מוגנים. תוכנית השימור האוסטרלית הכללית עבור הוולבי המברשתני כוללת: איתור איומים בסביבת המחיה של הוולבי; מיפוי של הטווח ושל האוכלוסיות המבודדות; הקמת גרעיני רבייה בשבי; השבת פרטים לטבע; ביצוע מחקרים נוספים אודות האקולוגיה של המין, העלאת המודעות למצבו בקרב הקהילות המקומיות ודילול אוכלוסיית השועלים. בנוסף לתוכנית השימור הכללית, ישנן תוכניות שימור מקומיות של רשויות השימור בקווינסלנד, ניו סאות' ויילס וויקטוריה.
אומדן האוכלוסייה הנוכחי של וולבי זנב-מברשת הוא 30,000-15,000 פרטים.
וולבי סלע חדגוני
וולבי סלע חדגוני (שם מדעי: Petrogale inornata) הוא מין של וולבי בינוני בסוג וולבי הסלע שאנדמי לקווינסלנד במזרח אוסטרליה. הוא תואר מדעית בשנת 1842 על ידי הזואולוג הבריטי ג'ון גולד. שמו ניתן לו עקב צבעו החדגוני והחיוור יחסית לשאר המינים, כמו גם עקב סימוני הפנים והגוף הדהויים שלו שנעדרים בדרך כלל. מצבו נחשב לשפיר וללא איומים מיוחדים.
תיאור.
הוולבי החדגוני מתאפיין כיתר קרוביו במבנה גוף עגלגל, צוואר קצר וראש משולש. אוזניו גדולות ועגולות, ואפו עירום ושחור. הגפיים עבות, והאחוריות ארוכות ושריריות יותר מהקדמיות. הזנב ארוך ועבה עם מברשת שיער בקצהו. בכפות הרגליים סוליות עבות שמהדקות את אחיזתו בסלעים. אורך ראשו וגופו 45–57 סנטימטרים, אורך זנבו 43–64 סנטימטרים ומשקלו 5.6-3.1 קילוגרם. אף על פי שהזכרים גדולים במעט מן הנקבות, הדו-צורתיות הזוויגית אינה מורגשת אצל הוולבי.
הפרווה של הוולבי קצרה, חיוורת וחדגונית. צבעה נע בין חום-אפרפר לבז' או אפור-צפחה, כשהבטן, החזה והגרון בצבע לבנבן, אפרפר או צהבהב. הזרועות והירכיים צהבהבות, וכפות הידיים והרגליים שחרחרות. הזנב בצבע צהוב עד שמנת בבסיס, ומתכהה בהדרגה לחום-שוקולד או שחור; קצהו עשוי להיות לבנבן. הטלאי השחור בשכמות שאופייני לסוג נעדר לרוב אצל מין זה או דהוי ביותר.
ראשו של הוולבי החדגוני בצבע אפרורי או בז' עם פס שחור דקיק על המצח; בנוסף, יש פס שחום או אפור בין העין לאף שמתמזג לעיתים קרובות עם הפנים האפורות, ופס לבן-צהבהב בולט על הלחיים. סביב העיניים יש לעיתים גם גבות לבנות וכתמים שחורים. האוזניים אפורות ומוכתמות בשחור-לבן. צבעו של הוולבי משתנה במקצת על פני הטווח ובהתאם לסביבה הסלעית, כשהפרטים הצפוניים נוטים לצבע כהה עם סימוני פנים וגוף ברורים יותר.
תפוצה וביולוגיה.
הוולבי החדגוני אנדמי לאזור המרכז ואזור מקאי במזרח קווינסלנד שבאוסטרליה - מנהר פיצ'רוי ורוקהאמפטון בדרום עד הום היל בצפון; בנוסף, הוא מאכלס את האי ויטסאנדיי בשונית המחסום הגדולה. הטווח שלו חופף בדרום עם וולבי סלע הרברט, ובצפון עם וולבי סלע אלייד; המין הגדול והנדיר - וולבי סלע פרוסרפיני, חופף עם הוולבי החדגוני ברוב האזורים, אך מאכלס בתי גידול שונים.
בית הגידול של הוולבי החדגוני כולל מחשופי סלע וצוקים בהרי החיץ הגדול השוכנים בתוך יערות גשם, יערות גפניים, יערות אקליפטוס פתוחים, חורש ים-תיכוני או בתה חופית, והוא מצוי גם על קירות סלע מלאכותיים דוגמת סכר אונגלה וסכר פיטר פאוסט.
הוולבי החדגוני הוא יונק פעיל לילה שמבלה את שעות היום במערות ונקיקים על מחשופי הסלע, ויוצא לתור אחר מזון באזורים נמוכים בשעות החשיכה. הוא יונק חברותי שחי במושבות קטנות או גדולות, והן מורכבות מזוגות יציבים החולקים יחדיו מקלט סלע ומטפחים זה את זה. הוולבי החדגוני נוטה להישאר בקרבת האזור הסלעי, והוא עירני וזהיר יותר מוולבי סלע אלייד. התזונה שלו מורכבת מעשבים, עשבי תיבול, זרעים ופרחים והוא מוסגל לטפס על עצים כדי להשקיף על הסביבה או לאכול עלים ופירות. הקיבה שלו מותאמת לעיכול מזון צמחי קשה.
הרבייה מתרחשת בכל השנה ללא עונה מוגדרת וההיריון נמשך 30 יום; בסיומו, נולד גור יחיד המבלה את שבעת החודשים הראשונים לחייו בתוך הכיס של האם. הגור נגמל בגיל 11 חודשים ומגיע לבגרות סביבות 18 חודשים.
מצב.
הוולבי החדגוני מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), לאור תפוצתו הרחבה, אוכלוסייתו הגדולה, התרחשותו באזורים מוגנים רבים והעדר איומים משמעותיים עליו. עם זאת, ארגון השימור IUCN ממליץ לעשות מחקרים נוספים אודות טווח התפוצה והביולוגיה של המין. אומדן האוכלוסייה המדויק אינו ידוע.
וולבי סלע כף-יורק
וולבי סלע כף-יורק (שם מדעי: Petrogale coenensis) הוא מין של וולבי בינוני בסוג וולבי הסלע שאנדמי לחצי האי כף יורק בקווינסלנד שבצפון אוסטרליה. הוא תואר מדעית בשנת 1992 על ידי צמד זואולוגים אוסטרלים, וקודם לכן נחשב לחלק מאוכלוסיית וולבי סלע גודמן. וולבי כף-יורק שייך לקבוצה של כ-7 מינים בסוג וולבי סלע אשר זהים כמעט לחלוטין זה לזה ותפוצתו היא הצפונית ביותר מביניהם. המין צולם לראשונה בטבע בשנת 2011 וידוע עליו מעט מאוד.
תיאור.
לוולבי כף-יורק מאפיינים פיזיים אופיינים לסוג: מבנה גוף עגלגל ומוצק, זנב ארוך וגליל, ראש משולש ואוזניים גדולות. הגפיים הקדמיות קצרות מהאחוריות, ובכפות הרגליים סוליות מחוספסות המשמשות לאחיזה בסלעים. אורך ראשו וגופו של מין זה 44–56 סנטימטרים ואורך זנבו 47–54 סנטימטרים; משקלו 4–5 קילוגרם. הנקבות קטנות במעט מהזכרים. לוולבי כף-יורק פרווה קצרה וגסה. צבעה הכללי חום-אפרורי בחלק העליון וחום בהיר, צהבהב או חולי בחלק התחתון. לאורך הגב יש פס שחרחר דקיק שמסתיים באזור המצח, וטלאי שחור דהוי נמצא מאחורי הזרועות. על הפנים החיוורות יש פס שחרחר דהוי בין העין לאף ופס לבן או צהבהב על הלחיים. הזנב כהה יותר משאר הגוף ובסופו מברשת שעירה ושחורה; במקרים רבים קצה הזנב כסוף.
תפוצה וביולוגיה.