ב-12 בנובמבר 2019 חתם בעירוני כסייפה, אך שוחרר אליה רק כעבור כחודש.
בקיץ , חזר לליגה הפלסטינית וחתם באלופה דאז, מרכז שבאב בלאטה.
קריירה בינלאומית.
לאחר שהרשים במדי שבאב א-דאהרייה, אבו בילאל קיבל הצעה לשחק בנבחרת פלסטין. ב-4 ביוני 2010 אבו בילאל ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 1-1 נגד . ב-1 במרץ 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-2 נגד .
לאחר חזרתו לכדורגל הישראלי, אבו בילאל לא זומן שוב לנבחרת.
טרילוגיית עדים
טרילוגיית "עדים" (ברוסית: Киноальманах Свидетели) הוא דרמה היסטורית המורכבת משלושה סרטים קצרים בבימויו של קונסטנטין פאם. הסדרה כוללת שלושה סרטים קצרים באורך של 35 דקות כל אחד ("נעליים", "ברוטוס" ו "כינור") שהמכנה המשותף בין כולם הוא זכר השואה. הפקת הטרילוגיה הושלמה בשנת 2017.
הסרטים הופקו בסיוע פדרציית הקהילות היהודיות של רוסיה, המרכז לקולנוע תיעודי, מרכז הנוער של איחוד הקולנוענים הרוסי, חברת ROSKINO ובתמיכת משרד התרבות של הפדרציה הרוסית.
הטרילוגיה כולה הוקרנה לראשונה בבית הקולנוע "אוקטובר" שבמוסקבה, ביום השואה הבינלאומי, ב-27 בינואר 2018. הטרילוגיה גם הוקרנה בישראל באולם רפפורט בחיפה ב-6 בפברואר 2018, בסינמטק ירושלים ב-8 בפברואר 2018 וב-10 בפברואר 2018 בתיאטרון גשר בתל אביב, בנוכחות הבמאי.
רעיון.
"עדים" הוא הסרט האמנותי הראשון באורך מלא בחבר המדינות המוקדש לזיכרון השואה. לדברי הבמאי, קונסטנטין פאם, הרעיון לפרויקט נולד באתר ההנצחה אושוויץ, ליד הוויטרינה שבה מוצגים אלפי זוגות נעליים של קורבנות המחנה. בעולם כמעט ואין משפחות יהודיות שלא איבדו, במהלך מלחמת העולם השנייה, מישהו מיקיריהם. במהלך הטיהורים שנערכו בשנים 1933–1945 נרצחו למעלה מ-11 מיליון אנשים, מתוכם כ-6 מיליון יהודים. הפרויקט נועד להנציח את הקורבנות.
השואה מוצגת מנקודת מבטם של זוג נעליים - בסרט "נעליים"; של כלב רועה גרמני - בסרט "ברוטוס"; של כלי נגינה - בסרט "כינור". כל אחד מהסרטים מהווה נקודת מבט מיוחדת על אירועי אותה תקופה. אלו חלק מה"טרגדיות הקטנות" שהרכיבו את הטרגדיה הגדולה ביותר שחוותה האנשות במאה ה-20.
הפקה.
פיתוח הסרטים הלל עם הפקת הסרט "נעליים" משנת 2012. הבמאי קונסטנטין פאם החליט לנסות לספר את השואה מנקודת מבט לא שגרתית וליצור סדרת סרטים קצרים בנושא. כך הופקו הסרטים "נעליים", "ברוטוס" ו"כינור".
בכורת הסרט הראשון, "נעליים", הייתה בפסטיבל הסרטים של קאן, ה-66 במספר. שבו הוצג במסגרת Short Film Corner גם חלקים מהסרט "ברוטוס". בשנת 2013 רוסקינו פעל בארצות הברית להשגת מימון להמשך הסדרה.
הסרט הופק ברוסיה, צ'כיה ובלארוס בשיתוף פעולה עם מפיקים מארצות הברית ומישראל.
הסרטים.
נעליים.
עלילת הסרט מתרחשת בשנות ה-30 של המאה העשרים ובשנות ה-40 של המאה העשרים ומגוללות את קורותיהם של זוג נעלי עקב אדומות למן ההתחלה, בחלון הראווה של חנות נעליים בפולין ועד לסוף המר של בעליהן בחדר המוצגים באתר ההנצחה אושוויץ. ייחודיות הסרט הוא בכך שהדמות הראשית הם הנעליים. לא רואים את פני הדמויות ואין דו-שיח בסרט ומושמעת רק מוזיקה סימפונית ברקע.
צילומי הסרט נערכו בפראג, פריז וורשה. שלבי ההפקה נמשכו למעלה משנה בעוד הצילומים עצמם נמשכו 20 יום בלבד ונטלו בו חלק למעלה מ-400 איש.
הסרט הצליח מאוד בפסטיבלים שבהם הוצג וגרף ביקורות חיוביות. בשנת 2013 היה מועמד לפרס אוסקר לסרט הקצר הטוב ביותר והיה הסרט הרוסי הראשון בקטגוריה זו.
ברוטוס.
הסרט מגולל את קורותיו של כלב רועה גרמני בשם ברוטוס. חוקי נירנברג מפרידים את הכלב מבעליו היהודי. הוא נלקח על ידי קצין נאצי ומאומץ על ידו. עד מהרה הוא הופך לכלב שמירה באחד ממחנות הריכוז ומאומן לרדוף אחר האסירים היהודים. הסרט מבוסס על סיפורו של הסופר הצ'כי לודוביק אשכנזי.
הקרנת הבכורה של הסרט נערכה במהלך פסטיבל הסרטים הבינלאומי במוסקבה 2016.
כינור.
עלילת הסרט מבוססת על סיפור מאת יוסי תבור אודות גורלו של כינור ששרד את אימי המלחמה ההיא. הסרט נפתח בייצור הכינור בתחילת המאה ה-20 בנירנברג, שנשלח כשי לילד יהודי ומסתיים כמאה שנה לאחר מכן בקונצרט הנערך למרגלות הכותל המערבי.
הסרט מועמד לפרס אוסקר בקטגוריית הסרט הקצר הטוב ביותר ולטקס פרסי נשר הזהב הרוסי ה-16 בקטגוריית הסרט הקצר הטוב ביותר.
WikiFeet
עופרה זכריה
סוחוי T-50
שון אוונס
שון פרנסיס אוונס (באנגלית: Shaun Francis Evans; נולד ב-6 במרץ 1980) הוא שחקן אנגלי, הידוע בעיקר מהופעתו בדמות אנדוור מורס הצעיר בסדרת הדרמה של רשת ITV "אנדוור".
ביוגרפיה.
משפחתו של אוונס היא מצפון אירלנד. אוונס נולד וגדל בליברפול, שם עבד אביו כנהג מונית ואמו עבדה בבית חולים. יש לו אח מבוגר ממנו ב-11 חודשים. אוונס קיבל מלגת לימודים לסיינט אדוארדס קולג, ולמד שם בין השנים 1991 ל-1998. שם החל לשחק בהפקות תיאטרון של בית הספר.
הוא סיים קורס בתיאטרון הלאומי לנוער, ואחר כך עבר לגור בלונדון כשהיה בן 17–18 ללמוד בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה.
קריירה.
תפקידו הגדול הראשון של אוונס היה בשנת 2002 בתפקיד המורה לצרפתית ג'ון פול קיטינג בעונה השנייה של סדרת הדרמה-קומית "מורים" של ערוץ 4. הופעת הבכורה שלו בקולנוע הייתה שנה אחר כך בסרט "The Boys from County Clare" לצדם של ברנרד היל, קולם מיני ואנדראה קור. עוד הופיע על המסך בסרטים "להיות ג'וליה", "The Situation", "קאשבק", "הנעלמים", "Telstar: The Joe Meek Story", "בוי A", "הנסיכה קאולני", וסרט האימה של קלייב ברקר "Dread".
ב-2002 הופיע אוונס בדוקו-דרמה הטלוויזיונית "The Project". ב-2005 גילם את רוזן סאותהמפטון במיני-סדרה "המלכה הבתולה" ששודר ברשת PBS בארצות הברית בנובמבר אותה שנה, וב-BBC בינואר 2006. בתיאטרון הופיע אוונס במחזה זוכה הפרסים "Blue/Orange" מאת ג'ו פנהול. עוד בטלוויזיה שיחק בסדרת הפשע "Murder City", בסדרה "אפר לאפר" של ה-BBC, ובדרמה בת ארבעה חלקים "The Take" המבוססת על רומן מאת מרטינה קול. ב-2007 כיכב אוונס בסרט "Sparkle" לצדם של בוב הוסקינס וסטוקרד צ'אנינג. הוא גילם את דמותו של קורט קוביין במחזה "קורט וסיד" מאת רוי סמיילס בתיאטרון טרפלגר סטודיוס לצדם של דני דייר וסיד וישס, הבסיסט של להקת סקס פיסטולס.
ב-2012 שיחק אוונס בתפקיד דניאל, עורך דין מתלמד, בדרמה המשפטית של ה-BBC "הגלימה" לצדה של מקסין פיק, וכיכב בסדרת המתח "The Last Weekend" של רשת ITV.
בינואר ופברואר 2015 כיככ אוונס בתפקיד "אלכס" במחזה "Hello/Goodbye" מאת פיטר סאוטר לצדה של מירנדה רייסון ששיחקה בתפקיד מושא אהבתו "ג'ולייט".
מאז 2012 מגלם אוונס את דמותו הצעירה של המפקח מורס בסדרה "אנדוור", שמתמקדת בתחילת הקריירה של הבלש. הפרק הראשון בסדרה שודר ב-2 בינואר 2012. עד שנת 2020 הוזמנו והופקו על ידי רשת ITV שבע עונות של הסדרה, והוזמנה גם עונה שמינית.
שו ג'יאיין
שׁוּ גִ'יַאיִין (בסינית: 许家印, באנגלית: Xu Jiayin; נולד ב-1958), או הואי קא יאן בקנטונזית, הוא מיליארדר סיני, יזם נדל"ן, מקים ויושב ראש קבוצת אוורגרנדה.
הוא מחזיק המניות הגדול ביותר של הקבוצה, המנהלת יותר מ-700 פרויקטים ביותר מ-240 ערים ברחבי סין כולל בייג'ינג, שאנגחאי, גואנגג'ואו ושנג'ן.
באוקטובר 2017, לפי מדד רשימת העשירים הורון, הוא קפץ למקום הראשון בעשירי סין עם הון מוערך של 43 מיליארד דולר.
החיים האישיים.
הוא נשוי עם שני ילדים וגר במרכז גואנגג'ואו.
יום אחרון
יום אחרון הוא שיר שנכתב על ידי המשורר אברהם שלונסקי והופיע בספר שיריו "על מילאת" ב-1947. השיר הולחן על ידי מאיר אריאל ושלום חנוך. השניים, בני קיבוץ משמרות, התבקשו להכין שיר למופע בקיבוץ לרגל חג סוכות, והחלו להלחין את השיר בדוחק של זמן תוך שהם מלחינים 'שורה שורה' (שורה אריאל, שורה חנוך, וכן הלאה)
השיר בוצע במהלך השנים על ידי מספר אומנים. הוא הוקלט לראשונה ב-1967 על ידי חנוך, מנחם זילברמן ואלי מגן. לאחר מכן הקליט אותו אריק איינשטיין פעמיים ושתיהן בעיבודו של שם טוב לוי: לראשונה בעיבוד תזמורתי של הופץ ב-1973 ובשנייה בביצוע המוכר והמזוהה ביותר מתוך האלבום "שירים" שיצא לאור ב-1975.
פרשנות.
מילות השיר קשות לפירוש ומכילות דימויים תנ"כיים, דימויים חקלאיים, ודימויים מן הבריאה והטבע (סהר, שמש, שדה). השיר נע לאורכו בין תקווה ליאוש (תפרחת ושלכת), כך למשל מתוארת יונת המבול שיוצאת להביא את הבשורה המיוחלת. כמו כן מתואר תהליך חקלאי של ברירת היבולים והזרעים מהמוץ (מה להבר שדי ומה לזרות), אשר בהתאמה יכול להתפרש כבחירות שאדם עושה בחייו, בין טוב לרע, בין התפל לעיקר וכן הלאה.
בין שלל הפרשנויות שהוצעו לשיר נטען שהשיר עוסק באבל על אובדן של מישהו, שיר פרידה של אדם מהחיים, על אהבה שנגמרה או על יכולת יצירה שכבתה.
אגמי ורמיליון
אגמי ורמיליון (באנגלית: Vermilion Lakes) הם שרשרת של שלושה אגמים (סדרה של אגמים מחוברים על ידי נהר) הממוקמים ממערב לעיר באנף, ובסמוך אליה, בפרובינציית אלברטה שבקנדה, בהרי הרוקי הקנדיים, בשטח הפארק הלאומי באנף.
שלושת האגמים נוצרו בעמק הנהר בואו, לרגלי הר נורקווי.
האגמים ממוקמים בין הכביש המהיר הטראנס קנדי לבין מסילת הרכבת הקנדית פסיפית.
היסטוריה.
האתר נחקר על ידי דריל פדג'י (Daryl Fedje) מרשות הפארקים של קנדה. באתר התגלו ממצאים ארכאולוגיים המראים התיישבות אנושית סביב לאגמים שראשיתה לפני כ- 10,800 שנים. פדג'י מצא באתר שרידים של התיישבות וכלים העשויים אובסידיאן.
תיירות.