מודי (Mudi, Hungarian Mudi) הוא כלב רועים הונגרי שמשמש הן לרעיית צאן והן לשמירה עליו. המודי הוא כלב קטן/בינוני, דינמי, אינטֶליגנטי מאוד ופעיל. על אף תכונותיו הטובות הרבות ומיעוט החסרונות שלו המודי הוא כלב נדיר, קשה למצוא פריטים מחוץ להונגריה וגם בהונגריה הוא לא נפוץ במיוחד.
היסטוריה.
המודי הופיע לראשונה במאה ה-19. נראה שהתפתחותו הייתה לא מתוכננת וכללה הזדווגות ספונטנית של כלבים מסוג פולי ופומי, וייתכן שגם כלבים אחרים. רק ב-1930 כאשר שלושת הגזעים הללו הופרדו וסווגו המודי הוכר רשמית כגזע נפרד. על אף שהמודי מסווג ככלב רועים הרי שתפקידיו היו רבים ומגוונים וכללו שמירה, צייד עכברים, סיוע בצייד חיות בר ועוד.
הופעה.
למודי אף ארוך ומחודד ואזניים זקופות, מראה שעשוי להזכיר במידת מה כלב "שפיץ". יש לו חזה עמוק, גב ארוך ורגליים ולסתות שריריות. הפרווה עבה ומקורזלת (למעט על האף שם היא קצרה) ועשויה להגיע לאורך של 5 ס"מ, אולם היא לא יוצרת "ראסטות" כמו אצל קרוב משפחתו, הפולי. הצבע השחור הוא הנפוץ אולם קיימים גם כלבים בעלי צבע פרווה לבן, וכן שילוב של שני הצבעים אף הוא קיים ותואם את תקן הגזע. גובהו של המודי הוא 36-51 ס"מ ומשקלו 8-13 ק"ג.
מזג.
המודי הוא כלב אינטֶליגנטי מאוד, בין הכלבים האינטליגנטים ביותר. הוא לומד פקודות במהירות מפתיעה, לא פחות מהבורדר קולי ואולי אף יותר. המודי הוא כלב רגוע מאוד, עצמאי מאוד ואמיץ. כאשר הוא משמש ככלב שמירה הוא לא יהסס ללחום בבעלי חיים גדולים ממנו משמעותית כדי להגן על בעליו. הוא נאמן למשפחתו אם כי בדרך כלל הוא יצור קשר חזק יותר עם אחד מבני המשפחה. הוא יגן בחירוף נפש על בעליו, אולם בחברתם הוא ינהג בעדינות ולכן הוא יכול לשמש כחיית מחמד מצוינת.
המודי יסתדר עם ילדים, אם ישהה במחיצתם מגיל צעיר. הוא גם יסתדר מצוין עם בעלי חיים שאינם כלבים אם חונך לכך מגיל צעיר. המודי חברותי לכלבים אחרים.
המודי חשדן כלפי זרים אולם לא יתקוף. זרים שרוצים להתקרב אל המודי צריכים לרכוש את אמונו קודם לכן.
תוחלת חיים ובעיות בריאות.
המודי הוא כלב בריא. הודות להתפתחותו הספונטנית אין לגזע בעיות גנטיות אופייניות. בעיות של היפ דיספלזיה עלולות להופיע אך הן נדירות. המודי חי 13-14 שנים.
אפיפיורות אביניון
אפיפיורות אביניון הוא שמה של תקופה, בת כ-70 שנה, בהיסטוריה של הכנסייה הרומית הקתולית, בין 1309 ל-1377, שבה הכס הקדוש היה ממוקם רשמית בעיר אביניון (כיום בצרפת).
בשנת 1309, לאחר שביטל את הצווים של קודמו בוניפקיוס השמיני שפגעו בסמכותו של המלך פיליפ הרביעי, העתיק האפיפיור קלמנס החמישי את מושבו לעיר אביניון שבצרפת מחשש לביטחונו האישי. באביניון כיהנו שבעה אפיפיורים, עד שנת 1378, שבה חזרה האפיפיורות לרומא.
רשימת אפיפיורי אביניון.
כל אפיפיורי אביניון היו ממוצא צרפתי:
גרגוריוס האחד עשר העביר את הכס הקדוש בחזרה לקריית הוותיקן ב-1378 ומת שם. בשל המחלוקת על יורשו, קמה שושלת קצרת מועד של אנטי-אפיפיורים, שמוקדם היה באביניון:
בתקופה זו התקיים פיצול חריף בכנסייה הקתולית, אשר לעיתים נקרא "הפילוג המערבי" או "המחלוקת הגדולה בנוגע לאנטי-אפיפיורים" על ידי היסטוריונים של הכנסייה (כמו גם "הפילוג הגדול השני"), בשל המחלוקת בין הנאמנות למנהיגים השונים המכהנים במקביל וטוענים שניהם כי הם האפיפיור הלגיטימי. המחלוקת נפתרה לבסוף בהחלטות ועידת קונסטנץ ב-1417.
גבריאלה מיסטרל
גבּריאלה מיסטרל (בספרדית: Gabriela Mistral; 7 באפריל 1889 – 10 בינואר 1957) הוא שם העט של המשוררת הצ'יליאנית, זוכת פרס נובל לספרות לשנת 1945, לוסילה דה מריה דל פרפטואו סוקורו גודוי אלקאיאגה (בספרדית: Lucila de María del Perpetuo Socorro Godoy Alcayaga).
חייה.
לוסילה נולדה למשפחה ענייה בעיירה ויקוניה בעמק אלקי (Valle del Elqui) שבמחוז קוקימבו, בצפון צ'ילה. אביה, שהיה מורה כפרי, נטש את משפחתה כשהייתה בת שלוש. היא למדה בבית הספר המקומי והחל מגיל 15 הייתה למורה כפרית. עד שנת 1919 לימדה בבתי ספר שונים, בתי ספר יסודיים ובתי ספר תיכוניים. משנת 1921 כיהנה כמנהלת בית ספר תיכון לבנות.
בשנת 1906 היא הכירה פקיד רכבת בשם רומליו אורטה (Romelio Ureta) והם התאהבו. הרומן היה סוער, אך קצר, כי פקיד הרכבת נתפס במעילה והתאבד. לוסילה שמרה אמונים לאהבתה עד סוף ימיה ולא נישאה לאחר. את חיי הנישואין והאימהות, שויתרה עליהם, החליפה בהתמסרות לספרות ולהוראה.
במשחקי הפרחים שנערכו בסנטיאגו דה צ'ילה בשנת 1914, זכה השיר שלה במקום הראשון. מכאן ואילך תהילתה רק גדלה ובשנת 1945 הוענק לה פרס נובל לספרות "על שירתה הלירית השואבת השראתה מרגשות בעלי עוצמה, שהפכו את שמה לסמל השאיפות האידיאליסטיות בכל רחבי דרום אמריקה".
משנת 1920 התחילה לחתום את שמה בשם העט שהרכיבה משמותיהם של שני יוצרים אהובים עליה, גבריאלה ד'אנונציו ופרדריק מיסטרל. היא הצטערה שלא הצליחה לשלב ביניהם גם את שמו של היוצר השלישי, רבינדרנת טאגור, אך היא גילתה אותו מאוחר מדי.
בשנת 1922 הוזמנה על ידי שלטונות מקסיקו, כדי לתמוך ברפורמה בחינוך המקסיקני. עוד באותה שנה היא נסעה גם לארצות הברית. היא ייצגה את ארצה בתפקידים שונים, הייתה נציגה באיגוד לשיתוף פעולה שליד חבר הלאומים, והייתה קונסולית של ארצה בברזיל, באיטליה, בספרד, בפורטוגל ובלוס אנג'לס.
בשנת 1957 מתה גבריאלה מיסטרל ממחלת הסרטן. לאחר מותה הובלה בהלוויה ממלכתית לקבורה בצ'ילה. לזכרה נוסד בשנת 1979 "פרס גבריאלה מיסטרל".
יצירתה.
גבריאלה מיסטרל כונתה "מלכת הספרות האיברית" וזאת משום שיצירותיה נותנות ביטוי מובהק לאופי הספרדי.
קובץ השירים הראשון של מיסטרל, שיממון, מושפע מאוד מחוויית ההוראה שמקבלת אצלה מימד כמעט דתי. האימהות, שלא חוותה באופן ישיר, היא נושא השירה הראשון במעלה אצלה. האם השכולה, האם המבכה, האם הנושאת בסבל, האם הזאת מככבת ברבים משיריה. בילדותה אימה קראה לפניה מהתנ"ך ובעיקר מספר תהילים וכך הסגנון הדתי, חסר סגפנות או התנזרות, מבצבץ מבין שורותיה. היא שרה גם על הדברים הפרוזאים - על המים, על המלח, על האבן, כשבכל אלה היא מגלה מקורות השראה רבי עוצמה ודימויים עזים. בהקדמה לתרגום שיריה לצרפתית כתב פול ואלרי: "אישה זאת שרה את הילד כפי שלא עשה זאת איש לפניה".
גבריאלה מיסטרל הקדישה שיר לעם היהודי, שיר שבו היא מבכה את כאביו ותלאותיו. השיר נכתב בהשפעת הדיווחים על הפרעות שנעשו ביהודים. כנוצרייה המכירה היטב את מקורות דתה, מכנה היא את ישו בשירתה בשם "מלך היהודים".
זרמט
גילדה (סרט)
גילדה (באנגלית: Gilda) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1946 בסגנון הסרט האפל.
הסרט, בכיכובם של ריטה הייוורת', גלן פורד וג'ורג' מקרידי ובבימויו של צ'ארלס וידור היה אחד משיאי "הסרט האפל", אף שבניגוד למקובל בסוגה זה, התרחש מחוץ לארצות הברית.
עלילה.
הסרט מספר על ג'וני פארל (גלן פורד), מהמר אמריקאי שהגיע לארגנטינה והופך ליד ימינו של באלין מאנדסון, בעל קזינו מתוחכם ומרושע (אותו מגלם ג'ורג מקרידי). העלילה מסתבכת כאשר מאנדסון מגיע יום אחד עם אישה חדשה, גילדה, אותה מגלמת ריטה הייוורת'. מתברר כי ג'וני וגילדה ניהלו רומן זה מכבר וגילדה התחתנה עם מאנדסון מתוך סערת רגשות עקב הפרידה שלה מג'וני. כאשר ג'וני וגילדה מגלים שדרכיהם נפגשו שוב הם מפתחים מערכת יחסי אהבה-שנאה. גילדה מפלרטטת עם גברים רבים אותם היא פוגשת במסיבות ובקזינו של בעלה וג'וני מנסה לחפות עליה, בעיקר בשביל לשמור עליה מפני בעלה הקנאי. ערב אחד מאנדסון ניצל מניסיון התנקשות והוא מחליט לתת לג'וני את הקוד לכספת שלו, בה יש את כל הניירת על נכסיו, ובנוסף הוא מספר לו שהוא בעצם עומד בראשו של קרטל עצמתי. לאחר זמן מה, מאנדסון עורך מספר פגישות עם שני גרמנים מפוקפקים וג'וני לא מצליח לחלץ ממנו מידע לגבי טיב הפגישות הללו. ערב אחד, לקראת מסיבת תחפושות, מופיעים שני הגרמנים ומבקשים לראות את מאנדסון אך כאשר ג'וני מסביר להם שהוא לא נמצא הם שולפים אקדח ומכריחים אותו להתקשר אליו ולקרוא לו. ג'וני מתקשר למאנדסון ומודיע לו על הדרישה של הגרמנים לראותו ומאנדסון מסכים להיפגש איתם ומבקש מג'וני שייקח את גילדה למסיבה. במהלך המסיבה גילדה מתגרה בג'וני וזה עוזב אותה ולאחר זמן מה מקבל ממנה פתק שיבוא לאסוף אותה בלילה ממלון אקראי בעיר. בשלב מאוחר יותר של המסיבה נמצא אחד מהגרמנים מת וג'וני מבין שככל הנראה מאנדסון הוא זה שרצח אותו. ג'וני נוסע להביא את גילדה וכשהם מגיעים לביתה הם רואים שבעלה לא נמצא. גילדה וג'וני לא מתגברים על תשוקתם ומתחילים להתנשק ולפתע הם שומעים רעש ומבינים שמאנדסון ראה אותם. ג'וני נוסע אחרי מאנדסון עד שדה התעופה כאשר במקביל גם המשטרה רודפת אחריו כי הם חושדים שהוא זה שרצח את הגרמני מספר שעות קודם לכן. ג'וני והשוטרים מגיעים לשדה התעופה בדיוק כאשר מאנדסון ממריא עם מטוס קל ורואים אותו מתרסק לים. אמנם כולם חושבים שמאנדסון מת, אך הוא למעשה חולץ על ידי חבר שלו. על הסירה מספר מאנדסון לחברו על כך שהתוכנית הצליחה ועליו להיעלם לזמן מה אך הוא עוד יחזור כדי לסגור חשבונות.