קטרינה ולנטה נולדה בצרפת לאב אקורדיוניסט בעל שורשים ספרדיים ואם שהייתה בלרינה וקומדיאנטית מוזיקלית המפעילה כלים רבים. ב-1952 נישאה קטרינה ללהטוטן Erik van Aro ולזוג נולד בן, מי שנודע כזמר אריק ואן ארו (Eric van Aro). מאוחר יותר הזוג התגרש וולנטה נישאה לפסנתרן הבריטי רוי באד, ולזוג נולד ילד בשם אלכסנדר. בהמשך היא התגרשה גם מבאד. ולנטה, המחזיקה גם באזרחות גרמנית מאז נישואיה הראשונים, פרשה מפעילות ומתגוררת לסירוגין בארצות הברית ובשווייץ.
קטרינה ולנטה הופיעה פעם ראשונה בגיל חמש יחד עם אחיה ואחיותיה בהופעת קרקס בשטוטגרט. לאחר מלחמת העולם השנייה המשפחה נחשדה בריגול (האם דיברה רוסית וגם האב הספיק לבקר ברוסיה עם קרקס) ונכלאה בורוצלב והוגלתה למחנה ליד אודסה. הם שבו לפריז, שם הופיעה ולנטה כזמרת במועדון לילה. ב-1948 נלוותה לז'ילבר בקו לסיבוב הופעות בסקנדינביה.
ולנטה דוברת שש שפות ושרה ב-12 שפות.
שריפת דגל
שרפת דגל
החממה2
גבישי קייבר
תאוריה מעוגנת בשדה
תאוריה מעוגנת בשדה (Grounded theory) היא מתודולוגיה שיטתית במדעי החברה לבניית תאוריה באמצעות ניתוח של נתונים איכותניים.
התאוריה המעוגנת בשדה היא מתודולוגיית מחקר הפועלת כמעט באופן הפוך מהמחקר הכמותני במדעי החברה. בניגוד למחקר הכמותני, מחקר באמצעות התאוריה המעוגנת בשדה, צפוי להתחיל בשאלה, או אפילו רק עם האוסף של נתונים איכותיים.
לאחר שהחוקרים סקרו את הנתונים שנאספו, הם מתייגים את הנתונים בקודים ספציפיים כמו רעיונות חוזרים ונשנים, או בירור מושגים ייחודיים משדה המחקר.
ככל שיותר נתונים נאספים, כך יהיה ניתן לקבץ קודים למושגים, ולאחר מכן לקטגוריות.
קטגוריות אלה עשויות להיות הבסיס לתאוריה חדשה. לפיכך, התאוריה המעוגנת בשדה שונה מהמודל המסורתי של מחקר, שבו החוקר בוחר מסגרת תאורטית קיימת, ורק לאחר מכן אוסף נתונים כדי להראות האם התאוריה תחול על התופעה הנחקרת או תשלול אותה.
התאוריה מעוגנת משלבת מסורות מגוונות בסוציולוגיה, פוזיטיביזם והאינטראקציוניזם הסימבולי כפי שהיא קרויה על פי ראלף, בירקס וצ'פמן "מתודולוגיה דינמית" (methodologically dynamic).
היסטוריה.
התאוריה מעוגנת היא מתודולוגיה כללית, ומשמשת כצורת חשיבה וכפרקטיקה על המשגה ונתונים איכותניים. שיטת התאוריה המעוגנת בשדה פותחה על ידי שני סוציולוגים, ברני גלזר ואנסלם שטראוס. שיתוף הפעולה שלהם במחקר על חולים גוססים בבית חולים הוביל אותם לכתוב בשנת 1965 את הספר 'מודעות למוות' (Awareness of Dying). במחקר זה הם פיתחו את השיטה, שלימים נקראה כשיטת תאוריה מעוגנת בשדה.
בפרסום ספרם הציעו גלזר ושטראוס שיטה יישומית, זהירה ומדוקדקת לביצוע מחקר איכותני ובכך היו חלוצים ביצירת לגיטימציה מחקרית למחקר האיכותני על פני המחקר הכמותני-פיזיטיביסטי שנתפס בשנות ה-60 כשיטה הנאותה המרכזית לניתוח נתונים.
רק שני עשורים מאוחר יותר, הביעו סוציולוגים ופסיכולוגים הערכה לתאוריה המעוגנת בשדה דווקא בגלל השיטתיות של התאוריה. הגילוי של תאוריה המעוגנת בשדה (1967) פורסם במקביל בארצות הברית ובבריטניה, שבגללו הפכה התאוריה ידועה היטב בקרב חוקרים איכותיים וסטודנטים לתארים מתקדמים של אותן מדינות.
נקודת המפנה עבור תאוריה זו באה לאחר פרסומם של שתי עבודות מחקר מרכזיות בתחום הסוציולוגיה הרפואית הפסיכולוגיה והפסיכיאטריה שלאחריהן ניתן לראות שימוש נרחב בשיטת התאוריה המעוגנת בשדה בתחומים מגוונים כמו דרמה, ניהול, וחינוך.
שלבי הניתוח.
לאחר שהנתונים נאספים, ניתוח תאוריה מעוגנת בשדה כולל את השלבים הבסיסיים הבאים:
קידוד הטקסט:
החיפוש אחר התאוריה המעוגנת בשדה, מתחיל עם הניתוח הראשוני של הטקסט הנחקר. זה יכול להיות ממקורות ראשוניים כגון ראיון משוכתב או פרוטוקול ישיבה, או מקורות משניים כגון כתבה בעיתון תצפיות שביצע החוקר. החוקר מחלק את הנתונים למקטעים ומסמן בכל מקטע מושגים שימושיים שזוהו בו ביטויי מפתח ונותן להם שם.
לדברי שטראוס וקורבין, תהליך זה נקרא "קידוד פתוח", צ'רמאז (Charmaz) כינה זאת "קידוד ראשוני" ואשר שקדי אשר חילק שלב זה לשלושה חלקים, "הניתוח הראשוני", "הניתוח הממפה" "והניתוח הממוקד"
מטרת תהליך זה הוא להפוך נתונים למרכיבים רעיוניים. בשלב הבא על החוקר לחשוב על איך כל רעיון יכול להיות קשור למושג כוללני יותר גדול עד לפיתוח של תאוריות שלמות.
דן גבתון, מזהה בשלב זה משימה נוספת של יצירת היררכיות בין הקטגוריות ואיתור קטגוריות גרעין, לדבריו בשלב זה יש לקשור בין הקטגוריות לבין עצמן בדרכים שונות. גבתון מזהה גם קטגוריות גרעין הם קטגוריות מרכזיות הקשורות לקטגוריות רבות, להיות לב הניתוח ולהופיע בתדירות גבוהה. בנוסף עליה להתקשר ולהתייחס הקלות לקטגוריות אחרות ולהיות בעלת קשרים לסוגיה הנדונה.
תזכירים:
זהו שלב ביניים בין הקידוד ובין הטיוטה הראשונה של הניתוח הושלם. החוקר בוחן את הערות השדה על המושגים והקטגוריות שחילץ. הוא מתחיל עם הרעיון הראשון שזוהה וממשיך ישר דרך התהליך של פירוק הטקסט ושל תאוריות הבנייה.
אינטגרציה, זיקוק וכתיבת התאוריה: בשלב זה על החוקר לקשר מודלים תאורטיים סביב קטגוריה מרכזית, במטרה להבנות תיאורים והסברים מושגיים-תאורטיים על התופעה הנחקרת. שטראוס וקורבין מגדירים תאוריה כיחסים מתקבלים על הדעת של מושגים ומערכות של מושגים.
תהליך יצירת התאוריה נוכח לאורך כל הדרך עד לסיום המחקר ביצירת התאוריה מתוך השדה הנחקר.
יתרונות.
תוקף אקולוגי: תוקף אקולוגי הוא המידה שבה ממצאי מחקר מסוגלים לייצג הגדרות באופן מדויק בעולם האמיתי. תאוריה המעוגנת בשדה היא בעלת תוקף מבחינה אקולוגית, כי היא דומה לנתונים שממנה היא נוצרה. למרות שהמבנים בתאוריה מעוגנת בשדה הם מופשטים (שכן מטרתם היא להסביר משמעויות של תופעה כל שהיא), זהו הקשר ספציפי, מפורט ומחובר לנתונים.
חידוש: מכיוון שתאוריות מעוגנות בשדה נוצרו מראש ללא הסתמכות מוקדמת על תאוריה קיימת, לעיתים קרובות הן בעלת חידוש משמעותי ובעלות פוטנציאל להפוך לתגליות חדשניות במדע ובתחומים אחרים.
חסכנות: חסכנות כרוכה בשימוש בהגדרה הפשוטה ביותר האפשרית להסביר תופעה מורכבת. מטרתם של תאוריות מעוגנות בשדה לספק הסברים מעשיים ופשוטים של תופעות מורכבות על ידי הפיכתם למבנים מופשטים.
יישומיות: המודל מספק הנחיות מפורשות ורציפות לביצוע מחקר איכותני, מציע אסטרטגיות ספציפיות לטיפול בשלבי חקירה אנליטית.
שיטות התאוריה המעוגנת בשדה הרוויחו את מקומם כשיטת מחקר החברתי סטנדרטית והשפיעו על חוקרים מתחומי דעת מגוונים.
ביקורת.
תומאס וגיימס העלו שאלות ביקורתיות במספר נושאים אודות התאוריה המעוגנת בשדה:
על יישומיות הדקדקנית של המתודה מוטחת ביקורת גם מין העבר השני, תומכי המחקר האיכותני. על הקפדנות השיטתית המעקרת יצירתיות בבניית התאוריה.
עסבנה
עסבנה (בערבית: عصبان, תעתיק מדויק: "עֻצְבַּאן" - בהוראת לכרוך יחד,להדק. הוא סוג מסורתי של נקניקייה מהמטבח הלובי ומהמטבח התוניסאי. המאכל מורכב ממעי כבש (או תרמיל של נקניק תעשייתי) ממולא בתערובת של אורז עם עשבי תיבול ותבלינים, בשר טלה קצוץ, ואיברי פנים של כבש. מנה זו מוגשת בדרך כלל לצד תבשיל של אורז או קוסקוס, לעיתים קרובות בחגים ובאירועים מיוחדים.
עשבי התיבול והתבלינים יכולים להשתנות ממטבח למטבח, אך בדרך כלל כוללים כמה זנים של פלפל קאיין, פלפל שחור, כורכום וקינמון. יש המוסיפים נענע מיובשת, פטרוזיליה ושמיר. עשבי התיבול והתבלינים המיוחדים מעורבים עם בצל, עגבניות, שמן צמחי ואורז. הנקניקיות הממולאות מבושלות שעה בסיר ולאחר מכן לצורך השחמה נצלות במחבת או בתנור.
זלובין
פוסטר דאלס
אדריאן דה גרלאך
חוק הדגל, הסמל והמנון המדינה
חוק הדגל, הסמל והמנון המדינה, התש"ט-1949, שהתקבל ביום 24 במאי 1949, מסדיר את מעמדם המשפטי והמדיני של דגל מדינת ישראל, סמל מדינת ישראל והמנון מדינת ישראל, "התקווה". עם אישורו נקרא החוק בשם חוק הדגל והסמל, ועסק רק בדגל המדינה ובסמלהּ. בשנת 2004 נוספה לחוק הסדרה של המנון המדינה, ושמו שונה בהתאם.
דגל המדינה.
החוק מגדיר את דגל המדינה: "הדגל שמועצת-המדינה הזמנית הכריזה עליו ביום כ"ה בתשרי תש"ט (28 באוקטובר 1948) כעל דגל מדינת ישראל, או דגל, בכל גודל שהוא, שדמותו כדמות הדגל האמור, וכולל כל דבר שיש בו דמות דגל המדינה" (). הכרזה זו התבססה על המלצתה של ועדת הסמל והדגל, לפיה דגל התנועה הציונית יהיה לדגל המדינה.
, שפורסמו ב-16 באפריל 1953, קובעות פרטים לגבי פרוטוקול הדגל: הצורה בה יונף הדגל, ודרכי השימוש הראויות בו.
החוק אוסר על שימוש בדגל למטרות מסחריות, פרט לייצור דגלים ומכירתם, ולמקרים בהם התקבלה רשותו של שר הפנים.
בתיקון לחוק משנת 1986 נקבעה החובה להניף את דגל המדינה במקומות אלה:
החובה להניף את הדגל על הבניין הראשי או בחזית הבניין הראשי בכל בתי הספר ומוסדות החינוך המוכרים על ידי משרד החינוך, לרבות מוסדות מוכרים אך בלתי רשמיים, נוספה בשנת 1997, ביוזמת חברת הכנסת לימור לבנת. החוק אינו מחייב את הנפת הדגל במוסדות המוכרים על ידי משרד הדתות, כך שמוסדות החינוך החרדיים רשאים להימנע מהנפת הדגל.
בנוסף קובע החוק כי "דגל המדינה יוצב בלשכות שרים ומנהלים כלליים של משרדי הממשלה, באולמות בתי המשפט ובלשכות נושאי משרה אחרים בשירות הציבורי, כפי שיקבע שר הפנים בתקנות, באישור ועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת".