שטחו של הפארק הלאומי סב סביב שני קניונים - הגדול (Velika Paklenica) באורך של 14 ק"מ והקטן (Mala Paklenica) שאורכו 12 ק"מ, ובתחומו נמצאות שתי הפסגות הגבוהות ביותר ברכס ולביט - וגאנסקי ורח (Vaganski vrh) בגובה של 1,757 מטר וסווטו ברדו (Sveto brdo) שגובהה 1,753 מטר. בפארק נמצאות כ-70 מערות שהידועה שבהן היא מאניטה פצ' (Manita Peć), מערה באורך של 175 מטר ובה נטיפים ותצורות גאולוגיות שגילן עד 80,000 שנים. במערות נמצאו עדויות להתיישבות בתקופת האבן ובתקופת הברונזה, והעיר סטאריגראד-פקלניצה שוכנת על שרידיה של העיר הרומית ארגירונטום (Argyruntum) שהתקיימה עד המאה ה-4. בשנות ה-40 ו-50 של המאה ה-20 הורה שליט יוגוסלביה יוסיפ ברוז טיטו, על חפירת מנהרות תת-קרקעיות בקניון הגדול ששטחן הכולל 1,730 מ"ר. המנהרות נחפרו על ידי הצבא היוגוסלבי ונועדו לשמש מקלט למנהיגי המדינה.
בפארק שבילי הליכה באורך כולל של 150 ק"מ, ו-400 מסלולי טיפוס הצוקים שבו מושכים מטפסים מכל העולם.
יודנשטרסה (ברלין)
יודנשטרסה (באותיות לטיניות: "Jüdenstraße" – "יידנשטראסה", שם הרחוב במבטא העתיק של גרמנית מרכזית, בגרמנית הסטנדרטית השם יהיה "Judenstraße" – "יודנשטראסה" ,"רחוב היהודים") הוא רחוב במרכז ברלין, בשכונת מִיטֶה.
יודנשטרסה תחום בין הרחובות ראטהאוסשטרסה ושטראלאואר שטרסה. בפינת יודנשטרסה וראטהאוסשטרסה נמצא בנין העירייה של ברלין.
יודנשטרסה הוא אחד הרחובות העתיקים של ברלין, הוא קיים מהמאה ה-13. פעם הייתה באזור זה שכונה יהודית, כפי שמשתמע משם הרחוב. בצד המזרחי של הרחוב, בין רחובות גרונרשטראסה ופארוכיאלשטראסה היה מבוי סתום בשם "גרוסר יידנהוף" (באותיות לטיניות: "Großer Jüdenhof" – חצר־היהודים הגדולה) שבו היו בית הכנסת, מקווה ובית הספר היהודי של ברלין עד פרעות שנת 1510.
ברחוב זה התגוררה משפחתו של הורסט וסל, אחד מהפעילים הידועים של המפלגה הנאצית.
ניסן ב&quot;ק
ניסן בָּ"ק (1815, ברדיצ'ב - י' בכסלו תר"ן דצמבר 1889, ירושלים) היה מדפיס ספרים ואיש ציבור בישוב הישן בארץ ישראל במאה התשע עשרה.
המסורת המשפחתית רואה בשם ב"ק את ראשי התיבות 'בעל קורא', תפקיד בו שימש אחד מאבות המשפחה. על פי גרסה אחרת, ב"ק הוא ראשי תיבות: "בן קדושים", כי אחד מאבות המשפחה נהרג על קידוש השם.
ביוגרפיה.
ב"ק נולד בברדיצ'ב ועלה לארץ עם אביו ישראל ב"ק לארץ ישראל בהיותו נער. יחד עם משפחתו התגורר בעיר צפת ועזר לאביו בבית הדפוס המשפחתי. בראשית שנות העשרים לחייו עמד בראש המשק החקלאי שהקים אביו בג'רמק שבהר מירון. במשק זה נולד בנו בכורו ובברית המילה של בנו השתתפו משה מונטיפיורי (שהתכבד לשמש סנדק) ואשתו יהודית שסיירו באותה העת בארץ. באמצע שנת 1839 הפך המצב הביטחוני בג'רמק לקשה מנשוא והמשק נעזב. גם רעידת האדמה שפקדה את צפת והאזור ב-1837 תרמה לעזיבתם את האזור.
ב-1839 עבר ניסן ב"ק, כמו אביו ישראל ב"ק, לגור בירושלים. בירושלים הצטרפו השנים לחוגי החסידים. הוא בלט כעסקן בחוגי החסידים הירושלמים ושמש נציגו של האדמו"ר מבויאן בירושלים.
הוא יזם את הקמת השכונה 'קריה נאמנה' שליד שער שכם, צפונית לחומת העיר העתיקה. שמה הראשון של השכונה היה 'אהלי משה ויהודית' על שם משה מונטיפיורי ואשתו יהודית. לימים נקראה השכונה בפי תושבי ירושלים 'בתי ניסן ב"ק'. שכונה זאת הייתה השכונה הראשונה בירושלים שנבנתה על ידי חסידים ולא על ידי הפרושים.
מפעל ירושלמי נוסף בו היה מעורב ניסן ב"ק ולימים נקרא על שמו הוא בית הכנסת תפארת ישראל ברובע היהודי שבעיר העתיקה. ניסן ב"ק היה הרוח החיה בהקמת בית הכנסת זה והיה גבאי ראשי בבית הכנסת עד למותו. עקב כך נקרא בית הכנסת 'תפארת ישראל' בפי תושבי ירושלים 'נישה"ס שול' כלומר בית הכנסת של ניסן.
כמו כן, פעל להפצת ההשכלה בירושלים אך עם זאת היה יהודי שומר תורה ומצוות. כמו כן, הוא פעל במסגרת אגודת 'עזרת נדחים' שלחמה במיסיון שבירושלים וסייעה להקמת כפר התימנים בשילוח שליד הכפר סילואן.
יונקר
ריצ'רד דונר
ריצ'רד דונר (באנגלית: Richard Donner; 24 באפריל 1930 – 5 ביולי 2021) היה במאי קולנוע יהודי-אמריקאי ומפיק בחברת הפקות שבבעלותו ובבעלות אשתו, לורן שולר דונר.
על אף שדונר ידוע כבמאי הסרט "אות משמיים" (The Omen, שנעשה לו עיבוד מחודש בשנת 2006), סדרת סרטי נשק קטלני, והסרט "הגוניס", הוא מפורסם ביותר בעקבות יצירת סרט הקומיקס המודרני הראשון, "סופרמן: הסרט", בכיכובו של כריסטופר ריב. ההשפעה הרחבה של הסרט עזרה במידה רבה לבסס את ז'אנר הפנטזיה כסוגה קולנועית מכובדת.
ביוגרפיה.
דונר נולד כריצ'רד דונלד שוורצברג ברובע הברונקס, ניו יורק, להייטי ופרד שוורצברג, ולו אחות בשם ג'ואן. הוא החל לעבוד כבמאי פרסומות ובסוף שנות ה-50 עבר לבימוי סדרת המערבונים בכיכובו של סטיב מקווין, "Wanted: Dead or Alive".
דונר שימש כבמאי ליותר מ-25 סדרות טלוויזיה, בהן "הנמלט" (הסדרה המקורית לסרט בכיכובם של האריסון פורד וטומי לי ג'ונס), "האיש השווה מיליונים", "קוז'אק", "סיפורים מהצד האפל", ופרק מפורסם מ"אזור הדמדומים" שנקרא בשם "Nightmare at 20,000 Feet".
בשנת 1978 דונר התעקש ליצור סרט סופרמן רציני מאשר סרט קאמפ. החלטה זו היוותה השראה ליוצרים מאוחרים יותר כטים ברטון ("באטמן"), בריאן סינגר ("סופרמן חוזר"), סם ריימי ("ספיידרמן") וכריסטופר נולאן ("באטמן מתחיל", "האביר האפל") בבואם ליצור סרטים המבוססים על קומיקס.
בשנת 2006, כמעט שלושים שנה לאחר צאת הסרט "סופרמן 2" – סרט שאותו ביים דונר בו זמנית יחד עם סרט "סופרמן" הראשון אך פוטר בטרם סיים את עבודתו עליו – יצא הסרט בגרסתו של דונר הודות להשפעתם הרבה של מעריצי הקומיקס, בשם "." הסרט כלל 15 דקות נוספות ועריכה שונה לגמרי מזו של הבמאי ריצ'רד לסטר. הסרט זכה לביקורות טובות ולהצלחה רבה ובעיני רבים אף נחשב ליותר טוב מהסרט "סופרמן 2" המקורי.
ב-5 ביולי הלך לעולמו והוא בן 91 במותו.
שדרות מדיסון 550
שדרת מדיסון 550 (בעבר: בניין AT&amp;T ולאחר מכן בניין סוני) הוא גורד שחקים הנמצא במנהטן, ניו יורק. המגדל בן ה-37 קומות נמצא על שדרת מאדיסון בין הרחובות 55 ו-56 ובנייתו הושלמה בשנת 1984. הוא שימוש תחילה את משרדי תאגיד התקשורת האמריקאי AT&amp;T וכיום את חברת סוני בארצות הברית.
אדריכלות.
הבניין תוכנן על ידי האדריכל פיליפ ג'ונסון (יחד עם שותפו הידוע פחות, ג'ון ברגי) ונחשב לאבן דרך בהתפתחות הסגנון הפוסט-מודרני באדריכלות האמריקאית. העיצוב השנוי במחלוקת של כותרת המגדל, אשר זכה לכינוי "גמלון צ'יפנדייל" על שם מעצב הרהיטים תומאס צ'יפנדייל, יחד עם האורנמנטיקה הכללית של הבניין הפכו אותו לנושא מרכזי בשיח האדריכלי הפוסט מודרני. הבניין שעיצב ג'ונסון, שנחשב כמי שהשפיע רבות על הסגנון הבינלאומי בארצות הברית, בהשפעת ידידו האדריכל מיס ון דר רוהה, שונה מאוד מתכנוניו המוקדמים ויחד עם מספר מבנים נוספים מסמל את מעברו לסגנון זה.
עיצוב הגמלון בעל החור העגול בכותרת, עיצוב החזית המצופה בגרניט כתומה-ורודה ובולטת לעין ותכנון הכניסה המקושתת בגובה של כ-7 קומות בקומת הקרקע יוצרים מבנה בעל עיצוב המשתמש בצורות הלקוחות מן האדריכלות הקלאסית ומזכיר גם את עיצוב הארונות הקלאסיים. עם זאת, המבנה הוא חדיש ובנוי בטכנולוגיה של סוף המאה ה-20, והקישוטים שנוספו לו הם סממנים פוסט מודרניסטים מובהקים. המחלוקת סביב עיצוב המגדל הייתה לאור הסגנון שהפך מקובל לבניית גורדי שחקים בארצות הברית, החל משנות ה-60 שהושפעו רבות מבניין סיגראם של מיס ון דר רוהה.
ג'וני לוגאן
נוירוטיפיקל
נוירוטיפיקל (מאנגלית - Neurotypical, 'נוירוטיפוסי') הוא נאולוגיזם המתאר אנשים שמצבם הנוירולוגי נתפס בעיני רוב האנשים כנורמלי מבחינת יכולתם לעבד מידע מילולי, חושי וחברתי. המונח נטבע לראשונה בקרב אנשי הקהילה האוטיסטית, כתווית לתיאור אנשים שאינם אוטיסטים. מאוחר יותר, נפוץ השימוש במונח גם בקרב תנועת הגיוון העצבי ובקהילה המדעית.
בממלכה המאוחדת, האגודה האוטיסטית הלאומית ממליצה לעיתונאים לאמץ את המונח.
לעיתים משתמשים במונח באופן סרקסטי, כגון במאמר "המכון לחקר הנוירוטיפיקלים" מאת קבוצת האוטיסטים autistics.org.
סרוואל
סרוואל (שם מדעי: "Leptailurus serval") הוא מין חתול אפריקני בגודל בינוני. אורכו כ-80 סנטימטרים, אורך זנבו 40 סנטימטרים נוספים ופרט בוגר שוקל כ-12 קילוגרם. תוחלת חייו של הסרוואל בין 12 ל-20 שנים. זהו בעל חיים רזה ואתלטי. זנבו ארוך, ורגליו החזקות והארוכות מסייעות לו לזנק למרחקים ארוכים בניסיון ללכוד טרף. האוזניים גדולות, אליפטיות בצורתן. צבע הפרווה נע בין חום לצהוב והיא מנוקדת בכתמים שחורים שדפוסם משתנה בין פרט אחד למשנהו. ידוע שפרטים מסוימים לוקים במלניזם, ופרוותם שחורה לחלוטין, בדומה לפנתר שחור.
בית גידול.
בית הגידול האופייני לסרוואלים הוא הסוואנה האפריקנית, אם כי פרטים הלוקים במלניזם נוטים להימצא באזורים הרריים. הסרוואל זקוק למקור מים בטריטוריה שלו, ולכן אין הוא נפוץ באזורים מדבריים-למחצה או באזורי ערבה יבשה מאוד. הוא מסוגל לטפס על עצים ואף לשחות, אך הוא ממעט לעשות זאת. הסרוואל איננו נתון בסכנת הכחדה, אך קיימת מגמת ירידה באוכלוסייתו בשל אובדן בתי גידול וציידים ההורגים אותו עבור פרוותו היפה. במרבית המדינות שבהן הוא נפוץ, הסרוואל הוא מין מוגן וחל איסור לצוד אותו.
ציד.