בית המשפט מפרש את הטענה, ולא רואה בשטח המדובר כבבית של העותרת. הוא מסביר ואומר שזהו ניסיון להרכיב את המשמעות של המילה בית שמצוינת ב art 8, מאחר שהעותרת רק תכננה לבנות שם בית למשפחתה אך בפועל לא גרה שם עם משפחתה. בנוסף מציין בית המשפט שאין לקרוא לשטח של מדינה שאדם גדל בו ושיש שם שורשים של המשפחה בית אם אדם לא גר שם יותר. ולכן בית המשפט פוסק שאין הפרה של art 8.
נויס
נויס (בגרמנית: Neuss, נהגה: , ; בלטינית: Novaesium) היא עיר בנורדריין-וסטפאליה שבגרמניה. העיר יושבת על הגדה המערבית של נהר הריין ממול לדיסלדורף.
העיר נחשבת לאחת משתי הערים העתיקות ביותר בגרמניה, לצד טריר, וב-1984 חגגו בה אלפיים שנה להקמתה.
נכון לראשית 2016, עמדה אוכלוסיית העיר על יותר מ-155,000 נפש.
פאדרבורן
פָּאדֶרְבּוֹרן (בגרמנית: Paderborn, נהגה: , פדבורן, ) היא עיר במזרח נורדריין-וסטפאליה שבגרמניה, בירת מחוז פאדרבורן.
שם העיר נובע מהשערה ישנה לגבי מקור הנביעה של הנהר פאדר שנובע בסביבות העיר. בהגיית שם העיר הר' אינה נשמעת ושמה נהגה פַּאדֶבּוֹרְן.
נכון לראשית 2016, עמדה אוכלוסיית העיר על יותר מ-148,000 נפש.
היסטוריה.
בשנת 777 בנה קרל הגדול טירה ליד מעיינות פאדר. בשנה זו התקיימה האספה הקיסרית הראשונה של קרל הגדול, ושם נזכר לראשונה שם המקום.
ובשנת 795 נוסד המקום באופן רשמי.
העיר הפכה לחברה בברית ערי הנזה ומאוחר יותר, עם יסוד ממלכת וסטפאליה, הצטרפה אליה.
לאחר נפילת נפוליאון, פאדרבורן עברה לממלכת פרוסיה כחלק ממחוז וסטפליה, עד שנת 1933.
בשנת 1975 קיבלה מעמד של עיר.
תרבות.
בעיר נמצא מוזיאון המחשבים הגדול ביותר בעולם, Heinz Nixdorf MuseumsForum, שנפתח לציבור בשנת 1996. המוזיאון מכיל למעלה מ-5,000 פריטים היסטוריים ועכשוויים העוסקים בהתפתחות טכנולוגיית המידע.
מוזיאון דיוזסן מצוי בקרבת הקתדרלה, וכולל יצירות אמנות העוסקות בדת, שנוצרו החל מהמאה ה-10.
מוזיאון דר קייזרפאלץ מציג את היסטוריית העיר באמצעות יצירות אמנות מקומיות, ממצאים ארכאולוגיים וציורי קיר שהתשתמרו בארמון.
בפאדרבורן מצויים מוזיאון ars sacrale המציג אוספים פרטיים של אמנות דתית, מוזיאון להיסטוריה של הטבע והגלריה העירונית In der Reithalle, המציגה פריטי אמנות מתקופות שונות.
במקום קיים גם מוזיאון הטרקטורים Deutsches Traktoren und Modellauto, המציג את התפתחות הטרקטורים הגרמנים לאורך השנים.
בעיר מתקיימים פסטיבלים ואירועים שונים: פסטיבל האביב, שוצנפסט, פסטיבל ליבורי ויריד חג המולד.
יצחק שמעיה אלישר
יצחק שמעיה אלישר (11 בנובמבר 1872, י' בחשוון ה'תרל"ג – 9 ביולי 1933, ט"ו בתמוז ה'תרצ"ג) היה איש ציבור ירושלמי בולט, חבר מועצת העיר, ציר אספת הנבחרים הראשונה והשנייה, חבר ועד העדה הספרדית בירושלים ונשיא "קהילת ירושלים".
ביוגרפיה.
נולד בירושלים לרב חיים משה אלישר בן הראשון לציון הרב יעקב שאול אלישר, ולוידה בת הראשון לציון הרב רפאל מאיר פאניז'ל. בצעירותו התחנך בתלמוד תורה בעיר העתיקה אצל הרב שלמה בכר, ובבית הספר למל. בגיל 11 החל ללמוד בבית הספר דורש ציון אצל הרב בכור שולם, הרב רפאל יהושע הכהן שאקו והרב יהודה פאניז'ל. בבית הספר למד צרפתית אצל חיים קלמי, וערבית אצל יוסף בלוך, ובהמשך אצל הרב מירקאדו רקיב והשייח' איברהים סאפיטי. בהמשך למד תלמוד אצל הרב מנחם בכר יצחק במשך כ-3 שנים. כבר בגיל צעיר כתב תשובות שונות בהלכה, וסבו, הרב יעקב שאול אלישר הדפיסן בספריו.
בסיום לימודיו נישא לרוזה בת יוסף נבון, והחל לעסוק במסחר, תוך קביעת עתים ללימוד תורה מדי ערב לצד הרב נחמן אנג'יל, הרב נסים יהודה דנון, הרב חנניה גבריאל ואחרים בישיבת "גיני", ובהמשך בישיבתו הפרטית של הראשון לציון הרב יעקב מאיר. כשש שנים לאחר נישואיו היה שותפו במסחר של בן ציון קורונל, ובהמשך של אחיו יוסף שאול אלישר עד לשנת 1927 (ה'תרפ"ז).
לפני פרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914 שימש כחבר לשכת המסחר הירושלמית שנוסדה על ידי השלטון הטורקי, ובשנות המלחמה שימש כחבר המועצה הכלכלית לצד חוסיין אל-חוסייני. בפעילותו במועצה זו טיפל ברכישת חיטה ואספקת לחם לתושבי ירושלים, ושימש כנציג המשלחת שנסעה לירדן לרכישת חיטים. כן שימש משנת 1916 (ה'תרע"ו) כחבר וכגזבר הוועד הממשלתי והבין-עדתי לחלוקת סיוע שנשלח מארצות הברית עד לשנת 1919 (ה'תרע"ט).
כשנכבשה ארץ ישראל בידי הבריטים, נבחר לשמש כחבר עיריית ירושלים וכנציג היהודים לצד יצחק שריון, ולאחר כשבועיים נבחר לשמש כסגן נשיא העירייה. בשנת 1920 (ה'תר"ף) התפטר מתפקיד זה לאור יחסו העוין ליהודים של מוסא כאט'ם אל-חוסייני שמונה לשמש כראש העיר.
נמנה עם מייסדי ומנהלי ועד העיר ליהודי ירושלים, ובשנת 1920 (ה'תר"ף) נסע במסגרת תפקיד זה לבקר את אסירי ההגנה העברית ובראשם זאב ז'בוטינסקי בכלא עכו.
נמנה עם מייסדי ההתאחדות העולמית של היהודים הספרדים, כיהן כסגן נשיא הוועד המכין של ההתאחדות ושימש גם כחבר בוועד הפועל שארגן את הוועידה העולמית של "האיחוד העולמי של הקהילות הספרדיות" - ההתאחדות העולמית בגלגולה השני. כחבר החברא קדישא וועד העדה הספרדית בירושלים, ייצג את בני עדות המזרח בוועד הלאומי וכציר באספת הנבחרים הראשונה והשנייה מטעם ארגון "עדות המזרח בארץ ישראל". כן שימש כחבר בלשכת בני ברית, חבר בהנהלת בנק "קופת עם" וחבר המועצה שלו משנת 1920 (ה'תר"ף), חבר הנהלת בנק מזרחי, חבר מועצת "בנק הלוואות" ו"הבנק האפותיקאי הכללי", ונמנה עם ראשוני החברים היהודים ב"לשכת המסחר הכללית" שהוקמה בירושלים בשנת 1919 (ה'תרע"ט) מחדש על ידי השלטון הבריטי.
בשנת 1927 נבחר מחדש לעיריית ירושלים, ובשנת 1930 התפטר ממנה יחד עם החברים היהודים בעקבות יחסי האיבה והקיפוח כלפי היהודים. בשנת 1931 (ה'תרצ"א) נבחר לשמש כנשיא ועד הקהילה של כנסת ישראל, ובכך הכין את הקרקע להצטרפות רבנים ספרדים למשרדי הרבנות.
לאחר מאורעות תרפ"ט פעל לסייע לנפגעים ובעיקר לשיקום הסוחרים ועסקיהם, ולסידור מעמדם של תושבי העיר העתיקה בירושלים. כן נמנה עם מייסדי בית הכנסת ישורון בעיר, והיה חבר בוועדה הממשלתית לבירור בעיות השחיטה שהקים הרברט סמואל.
הלך לעולמו ב-9 ביולי 1933. בהלווייתו שהתקיימה בירושלים השתתפו אלפים, ובסופה נקבר בהר הזיתים.
על מצבתו נכתב: "פ"נ ר' יצחק שמעיה בהרה"ג הראשון לציון חיים משה אלישר זצ"ל: יליל עדר תועה, על העדר אב ורועה; צדיק תמים עצום ורב, למדן מופלג ובר לבב. חריף שכל איש אשכולות, מושלם בכל המעלות; קל ברגליו לדבר מצווה, סמל היושר וענוה. שמעיה נקרא בשמו, נשיא אלקים היה בעמו; אך לפתע חסנו נשבר והמות עליו התגבר. למרום נשא בסערה, ונשמתו עלתה בטהרה; יבכו בנים בנפול עטרה, בהועם חכמה וטהרה. שר וגדול בישראל, חסר מגזע גאוני בבל; רחם נא יה על איש האמת, אשר גזרת יספה בלי עת.
בניו הידועים היו אליהו אלישר ומנשה אלישר. שמו הונצח בקריאת רחוב על שמו בסמוך לרחוב יפו שבירושלים.
רקלינגהאוזן
רקלינגהאוזן (בגרמנית: Recklinghausen, נהגה: , ) היא עיר בחבל הרוהר במדינת נורדריין-וסטפאליה שבגרמניה, בירת מחוז רקלינגהאוזן.
נכון למאי 2017, נאמדה אוכלוסיית העיר כבת למעלה מ-120,000 נפש.
בוטרופ
בוֹטרוֹפּ (בגרמנית: Bottrop, נהגה: , ) היא עיר באזור התעשייתי של חבל הרוהר במדינת נורדריין-וסטפאליה שבגרמניה. על גדות תעלת הריין-הרנה .
נכון לראשית 2016, עמדה אוכלוסיית העיר על יותר מ-117,000 נפש.
ערים תאומות.
לבוטרופ מספר ערים תאומות:
חוסר בפסאודוכולינסטראז
חוסר בפסאודוכולינסטראז הוא מצב רפואי הנגרם מפגם גנטי, אשר כתוצאה ממנו הגוף לא מייצר את האנזים פסאודוכולינסטראז.
ככלל, זהו מצב שפיר, אשר אינו משפיע על חיי היום-יום של הסובלים ממנו. עם זאת, הוא גורם לרגישות יתר לתכשירי הרדמה כללית מסוימים, ובעת הליך מסוג זה על הצוות הרפואי להיות מודע לחוסר באנזים.
בנוסף, היעדר האנזים משפיע על יכולת הגוף לפרק סמים כמו קוקאין והרואין. שימוש בסמים אלה על ידי מי שסובל מחוסר בפסאודוכולינסטראז עלול לגרום למוות לבבי.
השפעות.
בעת הרדמה כללית, בנוסף לחומר המטשטש, ניתן למטופל גם חומר משתק שרירים הפועל למשך מספר דקות, לצורך הכנסת צינור לקנה הנשימה המשמש להנשמה מלאכותית. שני חומרים הנמצאים בשימוש נפוץ לצורך זה הם סקסינילכולין (Succinylcholyn, ידוע גם בשם המסחרי Scolyn) ומיבקוריום כלוריד (Mivacurium chloride). כאשר מטופלים הסובלים מחוסר בפסאודוכולינסטראז נחשפים לחומר משתק זה, הם יחוו שיתוק של מערכת הנשימה לזמן ממושך, אשר יחייב המשך הנשמה מלאכותית עד שהחומר יתפוגג מהגוף באופן טבעי. אם המטופל ממשיך להיות מונשם, קיים סיכון מועט בלבד לנזק.
עם זאת, עקב הנדירות של המצב באוכלוסייה הכללית, הצוות הרפואי עשוי להיות לא מודע למצב, מה שעלול להוביל לשני סיבוכים אפשריים. האחד, שהמטופל יישאר משותק למרות שהתעורר מההרדמה, עד שהשפעת החומר תחלוף, בעוד המטפלים מנסים לברר את חוסר התגובה שלו. השני, שצינור ההנשמה יוצא לפני שהמטופל חזק דיו כדי לנשום בכוחות עצמו, מה שעלול להוביל לדום נשימה.
תפוצה.
יהודים יוצאי פרס ועיראק.
חוסר בפסאודוכולינסטראז הוא מצב הנישא על ידי גן רצסיבי, הנפוץ בקרב יהודי פרס ועיראק. בערך אחד מכל עשרה יהודים יוצאי פרס נושא את המוטציה הגורמת למצב זה, ולכן באחד מכל מאה זוגות שני בני הזוג יישאו את הגן, ולכל אחד מילדיהם יהיה סיכוי של 25% לשאת את הגן ולסבול ממצב זה. לכן, אחד מכל 400 יהודים יוצאי פרס סובל ממצב זה.
אריה ויישיה.