הירש הייתה המדענית הראשונה שגילתה נוכחות חלקיקי עמילן בדם ובשתן כשב-1906 מצאה שתאים קטנים אלו, פחות מ-0.2 מילימטרים, יכלו לחדור את הכליות ונפלטים מהגוף בשתן. היא הושפלה בפגישה עם ראשי שאריטה ומחקרה נדחה כי הרופאים חשבו שהם מכירים את התחום טוב ממנה והיא לא הצליחה לשכנעם. למרות זאת, ב-1957, ג' פולקהיימר (G. Volkheimer), עוזר בשאריטה, מצא את המחקר שלה ופרסם אותו בשם "אפקט הירש" (Hirsch Effekt).
היא נקראה לעבודה כמתמחה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת ברלין בשאריטה. שאריטה היה צבאי באופיו, והיא הייתה האישה השנייה בלבד שהתקבלה לעבודה בו. הירש עבדה כעוזרת לפרופ' פרידריך קראוס. היא עבדה עם המנתח ארנסט פון ברגמן והאנטומאי וילהלם פון ולדהייר-הרץ.
ב-1908 מונתה למנהלת המרפאה המשולבת בשאריטה, אך לא קיבלה שכר תמורת עבודתה. לאחר שהוחלפה, עזבה את שאריטה והחלה ברפואה פנימית פרטית בברלין. במרפאתה היו ציוד מתקדם לצילום רנטגן ומטופלים עשירים, שאפשרו לה לחיות חיי נוחות.
ב-1913, רחל הירש הייתה האישה הראשונה שקיבלה תואר פרופסור לרפואה בפרוסיה.
ב-1914 פרסמה מאמר שכותרתו "תאונות ורפואה פנימית".
בהיותה אישה יהודייה, נמנעה מרחל הירש האפשרות לעסוק בהוראה כמרצה. היא חיברה מסה בשם "התרבות הפיזית של נשים". בחיבור מנתה את השיפוט המוקדם נגד פעילות פיזית של נשים והעדיפה לבוש נוח. היא ניסתה לגייס תשומת לב לבריאות הציבור בקרב נשים על ידי העלאת המודעות להיגיינה, לתזונה ולכושר גופני. בחיבור שהתפרסם בכתב העת "Munich Medical Weekly" קראה לחבריה הגינקולוגים לא להסתכל על נשים רק מנקודת מבטם כגינקולוגים. היא טענה שהנחיתות של נשים לעומת גברים בעקבות מוחם הקל יותר אינה נכונה. על פי השקפת עולמה, חולשתן הפיזית והפסיכולוגית של הנשים לעומת הגברים נבעה מחינוך הורי שגוי.
כשהחלה רדיפת היהודים בידי הנאצים (בין השאר בעקבות חוקי נירנברג והחוק לשיקום שירות המדינה המקצועי), איבדה הירש את מעמדה עד שהרישיון שלה לעסוק ברפואה בוטל ב-1938. כשהבינה שהיא שעומדת להיעצר, ברחה בגיל 68 לאנגליה, שם לא יכלה לעסוק ברפואה ועבדה כספרנית ולבורנטית. במהלך מלחמה התגוררה ביורקשייר, וחזרה ללונדון אחרי המלחמה. המלחמה השפיעה עליה נפשית והיא סבלה מדיכאון, הזיות ותסביך רדיפה. כתוצאה מכך נשלחה לבית חולים פסיכיאטרי, שבו נפטרה ב-6 באוקטובר 1953. היא נקברה בבית קברות יהודי בלונדון.
מורשת.
עזבונה מוחזק בידי ג' פולקהיימר. ספרי רפואה פנימית רבים שכתבה המתייחסים ל"אפקט הירש" ולמדינת ישראל העניקו לה מקום של כבוד בגלריה למדענים יהודים מפורסמים בירושלים. ב-1995 הוצב פסל ברונזה בדמותה באולם ההרצאות הישן בשאריטה.
ב-2013, גרמניה הנפיקה בול דואר בדמותה לציון יובל המאה למינויה של רחל הירש לפרופסורית לרפואה הראשונה בממלכת פרוסיה.
קטע רחוב בברלין האופטבנהוף, תחנת הרכבת המרכזית של ברלין, נושא את שמה כהכרה בהשפעתה על החברה.
פרסומיה.
בגרמנית:
לקריאה נוספת.
בגרמנית:
קרל ריינר
קרל ריינר (באנגלית: Carl Reiner; 20 במרץ 1922 – 29 ביוני 2020) היה שחקן, קומיקאי, במאי, תסריטאי וסופר יהודי-אמריקאי.
ביוגרפיה.
קרל ריינר נולד למשפחת מהגרים יהודים ב-20 במרץ 1922 בברונקס, ניו יורק. ב-1942 התגייס לחיל האוויר בצבא ארצות הברית. הוא הוכשר בתחילה כמפעיל רדיו ולאחר שאושפז בעקבות דלקת ריאות בבית חולים למשך שלושה חודשים, נשלח לאוניברסיטת ג'ורג'טאון בה שהה כעשרה חודשים. באוניברסיטה שימש בתחילה כמתרגם מצרפתית ושם צבר את ניסיונו הראשון לאחר ששיחק מחזה של מולייר בצרפתית.
ריינר החל להופיע לכתוב מערכונים ולהופיע כשחקן וקומיקאי בתוכניות טלוויזיה החל משנות החמישים המוקדמות, תוך שהוא משתף פעולה עם כותבים כמל ברוקס וניל סיימון. בשנות ה-60 התפרסם כיוצר של תוכנית הטלוויזיה "המופע של דיק ואן דייק" (The Dick Van Dyke Show).
לאורך הקריירה שלו הופיע קרל ריינר בעשרות סרטים ותוכניות טלוויזיה.
ב-1963, הופיע בסרט מטורף, מטורף, מטורף העולם. ב-1966 שיחק בסרט הרוסים באים, הרוסים באים.
בין השנים 2001 ל-2007, הופיע בתפקיד סול בלום בסדרת סרטי אושן (אושן 11, אושן 12, ואושן 13).
ריינר זכה בפרסים רבים לאורך הקריירה שלו, לרבות 11 פרסי אמי ופרס גראמי אחד.
משפחתו.
ריינר היה נשוי לאסטל כ-65 שנה, עד מותה ב-2008. לקרל ואסטל שלושה ילדים, בהם הבמאי והשחקן רוב ריינר.
דרל דוקינס
Drinking Alone
Drinking Alone (בעברית: שותה לבד) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית קארי אנדרווד, מתוך אלבום האולפן החמישי שלה, Cry Pretty. השיר יצא לאור ב-4 בנובמבר 2019, על ידי חברת התקליטים קפיטול נאשוויל, כסינגל השלישי מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום ה-17 במצעד שירי הקאנטרי.
כתיבה והלחנה.
השיר נכתב על ידי קארי אנדרווד, ברט ג'יימס ודייוויד גרסיה, ומדבר על מפגש בין גבר ואישה בבר, בדיוק בסמוך לקץ מערכת היחסים שלהם. מכיוון שהשיר נכתב בגוף ראשון, אנדרווד התעקשה כי לדמויות בשיר לא היה קשר רגעי שכל מטרותיו היו סטוצים. אנדרווד אמרה על השיר כי: "היה חשוב לי שהשיר יהיה בגוף ראשון" והוסיפה כי "לא רציתי שזה יהיה, 'אה, אנחנו הולכים להשתכר ולחזור הביתה במטרה לעשות סטוץ', כי זה לא משהו שאני הייתי עושה".
ביקורת.
"Drinking Alone" קיבל ביקורות חיוביות בעיקר. "Taste of Country" ביקרו את השיר לטובה ונאמר שם כי "הסינגל החדש של אנדרווד מביא עמו בגרות עדינה שמוסיפה אור חיובי לקדמה המוזיקלית שלה. הסינגל הרביעי הזה מאלבומה 'Cry Pretty' הוא הטאבלו הכי אמין שלה עד כה". בסוף הביקורת, צוין כי "הליריקה של אנדרווד, ברט ג'יימס ודייוויד גרסיה אינה טובה במיוחד, אך היא לא צריכה להישמע כמו אחת כזו".
במהלך ביקורת שנכתבה ב-"Consequence of Sound" על האלבום עצמו, ציינו שם כי "Drinking Alone" הוא השיר הטוב ביותר באלבום, תוך שנכתב שם כי "קולה של אנדרווד סובל מכאב, געגוע וגועל עצמי". כמו כן, הזכירו אותו לצד "Love Wins" ו-"The Bullet" כרצועות החיוניות באלבום.
הצלחה.
בארצות הברית, "Drinking Alone" דורג לראשונה במקום ה-50 במצעד האיירפליי קאנטרי ובמקום ה-49 במצעד שירי הקאנטרי, ב-16 בנובמבר 2019. בהמשך, הגיע למקום ה-11 ולמקום ה-17 במצעדים בהתאמה. השיר הפך לשיר השני בקריירה של אנדרווד שלא הצליח להיכנס לעשיריות הפותחות בשני המצעדים הללו והיה לאכזבה מבחינה מסחרית.
במצעד הבילבורד הוט 100 הוא הגיע למקום ה-74. ביולי 2020, איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי העניק לו את תואר הזהב, על מכירות של למעלה מחצי מיליון עותקים במדינה.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ הרשמי של השיר יצא לאור ב-20 בנובמבר 2019. את הקליפ ביים רנדי סנט ניקולאס. בקליפ מופיע השחקן ג'ארד קורונקביץ'. אנדרווד זכתה בשני פרסי המוזיקה של CMT, באוקטובר 2020 על הקליפ.
הופעה.
את השיר ביצעה אנדרווד בסיבוב ההופעות העולמי שלה "Cry Pretty Tour 360", שהתקיים בשנת 2019. היא ביצעה את הופעת הבכורה הטלוויזיונית עם השיר במהלך טקס הפרסים השנתי ה-53 של ההתאחדות למוזיקת קאנטרי בנאשוויל. כמו כן, ביצעה את הגרסה האקוסטית של השיר בשידור חי מהבית שלה וזו, נוגנה במהלך סרט הטלוויזיה המיוחד "ACM Presents: Our Country".
גרסאות.
אורכה של גרסת האלבום של השיר הוא ארבע דקות ועשרים שניות, ואילו אורכה של גרסת הסינגל של השיר (שנשלחה לרדיו) הוא שלוש דקות וחמישים שניות, כאשר חלק ניכר מההקדמה והסיום של גרסת האלבום נחתכו. גרסת האלבום היא זו שהווידאו קליפ של השיר מתבסס עליה.
שקף (מצגת)
שקף הוא עמוד בודד במצגת שקפים, המוצגת באמצעות תוכנת מצגות כמו Microsoft PowerPoint, Apple Keynote, Apache OpenOffice או LibreOffice. אפשר ליצור שקפים גם באמצעות שפת סימון מסמך, למשל LaTeX.
בדרך כלל במצגת שקפים תהיה לכל השקפים תבנית פריסה דומה, השולטת בגורמים כמו ניראות (look and feel), שוליים וכותרות.
המונח "שקף" נגזר מאבותיו הפיזיים השקופים של השקף הדיגיטלי: בטכנולוגיות שקדמו למחשב האישי, שקף פיזי הוצג באמצעות מטול שקפים, ושקופיות הוצגו באמצעות מקרן שקופיות.
אתרי שיתוף שקפים ומצגות.
קיימים אתר אינטרנט המאפשרים שיתוף שקפים ומצגות, למשל:
דרך נוספת לשיתוף שקפים היא על ידי הפיכתם לסרטון. PowerPoint מאפשר למשתמשים לייצא מצגת לווידאו (.mp4 או .wmv).
Blew הוא מיני אלבום של להקת נירוונה, שיצא ב-1989 בחברת טופאלו. המיני אלבום יצא רק בבריטניה והגיע למקום ה-15 במצעד הסינגל "אינדי" הלאומי של בריטניה. הרצועות "Blew" ו-"Love Buzz" נכללו גם באלבום הקודם של הלהקה "Bleach".
קאלימאנצ'י
אגם קאלימאנצ'י (במקדונית: Калиманци) הוא אגם מלאכותי במקדוניה הצפונית שנמצא על הנהרות ברגלגניסיה וקמניצקה, שנוצר ב-1969. הסכר שנמצא ליד האגם בנוי מסלעים וחרס, גובהו 92 מטר ואורכו 240 מטר. אורכו של האגם הוא 14 ק"מ, ורוחבו של האגם הוא 0.3 ק"מ. העומק המרבי של האגם הוא 80 מטר. האגם משתרע על שטח של כ-4.23 קמ"ר.
מטרתו העיקרית של האגם היא השקיה של כ-28,000 דונם, בעיקר של שדות אורז בעמק קוצ'אני , והאדמות במישור אובצ'ה .
לצד האגם, פועלת תחנת כוח הידרואלקטרית קטנה.
האי קלאטה.
בתוך האגם, נמצא האי קלאטה . בתוך שטח האי, נמצאו שרידים של עיירת כורים, משלהי העת העתיקה, שבה כרתו בדיל וזהב.
1910 בקולנוע
תומר יוספי
תומר יוספי (נולד ב-2 בפברואר 1999) הוא כדורגלן ישראלי, המשחק בעמדת קשר בהפועל באר שבע ובנבחרת הצעירה של ישראל בכדורגל.
קריירה.