האיכרים חוזרים לביתם, הורסים את הגדר המונעת מהם לעבד את אדמותיהם ומותקפים. זפאטה נעצר ומובל למאסר כשהוא קשור בצוארו ונגרר על ידי סוס. בדרך מתקיפים איכרים את השיירה ומשחררים את זפאטה. זפאטה מוליך את המרד נגד השלטון המרכזי יחד עם אחיו אופימיו (אנתוני קווין). הם מצליחים לכבוש שטחים נרחבים בדרום. הצבא בפיקודו של ויקטוריאנו ורטה תופס את השלטון. דיאז בורח ממקסיקו ובמקומו ממונה פרנסיסקו מדרו. זפאטה מוכתר על ידי חייליו ל"גנרל" ונישא לג'וספה (ג'ין פיטרס) שאביה סירב מקודם לתת אותה לאיכר עני ובור כזפאטה. זפאטה מבקש ממדרו להחזיר לאיכרים את אדמתם אך מדרו מציע לו במקום זאת אחוזה גדולה ואמר שתהליך החזרת האדמות הוא ממושך ועליו להתבצע רק באופן חוקי. זפאטה עוזב בזעם לכפרו וממשיך את המרד. לבסוף נרצח מדרו על ידי ורטה שתפס את השלטון. פנצ'ו וייה פולש מצפון וזפאטה מנצח מדרום, ורטה בורח ממקסיקו ופנצ'ו וייה מציע לזפאטה להיות נשיא.
זפאטה מקבל בלשכת הנשיא משלחת איכרים ממחוזו המתלוננים כי אחיו גזל את אדמתם ושכב עם נשותיהם. בתחילה מתייחס אליהם זפאטה בזלזול אך מיד הוא מרגיש שהוא מתנהג כלפיהם כמו דיאז. הוא נוטל את רובהו ומגיע למחוז מורלוס. שם הוא מוצא את אחיו שיכור המכריז כי כעת לאחר שנלחם מגיע לו גם ליהנות מהחיים. בהוראת זפאטה הוא מוצא להורג.
המלחמה נמשכת, זפאטה תשוש וחסר תחמושת. קולונל מודיע שערק מצבא הממשלה עם חטיבתו ורוצה להצטרף לצבאו של זפאטה עם כל הנשק הרב שיש לו. ג'וספה מזהירה את זפאטה שלא ילך כי זה מארב אך הוא אומר שאין לו ברירה כי אין לו במה להילחם. זפאטה מגיע למבצר ומתקבל בחיבוק על ידי הקולונל המציע לו במתנה סוס לבן. זפאטה ניגש לסוס אך הוא מחוסל על ידי חיילים המופיעים על הגג וגופתו מוטלת במרכז כפרו.
פרסים.
אנתוני קווין זכה בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1952
הסרט היה מועמד ל:
מרלון ברנדו זכה בפרס השחקן הזר הטוב ביותר לשנת 1953
טורבו
גולנארה סאמיטובה
גולנארה יסקנדרובנה סאמיטובה-גלקינה (ברוסית: Гульнара Искандеровна Самитова-Галкина; בטאטרית: Гөлнара Искәндәр кызы Самитова-Галкина; נולדה ב-9 ביולי 1978) היא אתלטית רוסיה בעבר. היא אלופה אולימפית ושיאנית העולם לשעבר בריצת 3000 מטר מכשולים, בעלת מדליית ארד באליפות העולם באולם בריצת 1500 מטר ופעמיים אלופת רוסיה בריצת 5000 מטר.
ביוגרפיה.
סאמיטובה נולדה בנברז'יניה צ'לני, טטרסטן. היא בעלת שורשים טטריים ורוסיים כאחד.
שיאנית עולם.
בתחרות שנערכה בטולה, רוסיה ב-10 באוגוסט 2003 קבעה סאמיטובה בריצת 3000 מטר מכשולים שיא עולם חדש של 9:08.33 דקות, שיפור לשיא העולם בן השנה של אלסיה טורובה מבלארוס (9:16.51 דקות). שלושה שבועות לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה בפריז, צרפת ב-30 באוגוסט היא סיימה במקום שביעי בריצת 5000 מטר בתוצאה של 14:54.38 דקות.
באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ב-6 במרץ 2004 זכתה סאמיטובה במדליית ארד בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:08.26 דקות. בתחרות שנערכה בהרקליון, כרתים ב-4 ביולי אותה שנה היא שיפרה את שיאה העולמי בריצת 3000 מטר מכשולים והעמידה אותו על תוצאה של 9:01:59 דקות וחודש וחצי לאחר מכן, באולימפיאדת אתונה (2004) היא סיימה במקום שישי בריצת 5000 מטר בתוצאה של 15:02.30 דקות.
באליפות העולם שנערכה באוסקה, יפן ב-27 באוגוסט 2007 סיימה סאמיטובה במקום שביעי בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 9:30.24 דקות.
אלופה אולימפית.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכתה סאמיטובה במדליית זהב בריצת 3000 מטר מכשולים בשיא עולם חדש של 8:58:81 דקות, לפני יוניס ג'פקוריר מקניה (9:07.41 דקות) ויקטרינה וולקובה בת ארצה (9:07.64 דקות) ובכך הייתה לאתלטית הראשונה בהיסטוריה ששברה את מחסום 9 הדקות, בריצה זו. נוסף לכך, היא סיימה במקום 12 בריצת 500 מטר בתוצאה של 15:56.97 דקות. בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 15:11.46 דקות.
באליפות העולם שנערכה בברלין, גרמניה ב-17 באוגוסט 2009 סיימה סאמיטובה במקום רביעי בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 9:11.09 דקות.
באולימפיאדת לונדון (2012) סיימה סאמיטובה במקום 15 לאחר שלא הצליחה לסיים את ריצת 3000 מטר מכשולים בשלב הגמר ולא הצליחה להגן על תוארה. בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 9:28.76 דקות.
חולדות שפניות
אל-מייאסה בינת חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני
ריצת 800 מטרים
עאדל סלימי
עאדל סלימי (בערבית: عادل السليمي; נולד ב-16 בנובמבר 1972 בתוניס שבתוניסיה) הוא כדורגלן עבר תוניסאי ששיחק בקלאב אפריקן, נאנט, ריאל חאן, פרייבורג ונבחרת תוניסיה בעמדת החלוץ.
כינויו של סלימי היה הריאה, בזכות כושרו וסיבולתו הגופנית המרשימים.
קריירת מועדונים.
סלימי גדל במועדון הכדורגל התוניסאי קלאב אפריקן, ובשנת 1990 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון. סלימי שיחק בקבוצת הבוגרים במשך שש עונות, והציג יכולת טובה מאוד. בתקופה זו זכה סלימי בשתי אליפויות תוניסיה ובגביע תוניסאי אחד. סלימי זכה עם קלאב אפריקן גם בתארים בינלאומיים, כמו גביע אפריקה לאלופות בשנת 1991 וגביע המחזיקות הערבי בשנת 1995. בשנת 1996 עזב סלימי את קלאב אפריקן, לאחר שהבקיע 61 שערי ליגה ב-144 הופעות והיה הכוכב הגדול של הקבוצה, וחתם בנאנט מליגת העל הצרפתית, שהייתה באותם ימים בצמרת הכדורגל הצרפתי. סלימי שיחק במועדון במשך שתי עונות, אך לא התאקלם והבקיע שני שערי ליגה בלבד ב-40 הופעות. בפגרת החורף של עונת 1997/98 עזב סלימי את נאנט וחתם בריאל חאאן מליגת המשנה הספרדית בכדורגל, שם שיחק עונה וחצי והבקיע 32 שערים. יכולתו המרשימה של סלימי הביאה להחתמתו בפרייבורג, ששיחקה אז בליגת הבונדסליגה, שם שיתף פעולה עם חבריו מנבחרת תוניסיה, זובייר בייה ואל-מהדי בן סלימאן. עונתו הראשונה של סלימי בקבוצה לא הייתה מרשימה על אף שפתח כמעט בכל המשחקים, אך בהמשך החל סלימי להבקיע במספרים דו ספרתיים והפך לאחד מהברגים החשובים ביותר בפרייבורג. בעונת 2000/01 הגיע סלימי להישג השיא שלו עם פרייבורג כאשר סיים עם הקבוצה במקום השישי בבונדסליגה, אך בעונת 2001/02 נשרו סלימי ופרייבורג אל הבונדסליגה השנייה. סלימי החל את עונת 2002/03 בפרייבורג, אך לקראת סיום חלון ההעברות של הקיץ, עזב את הקבוצה לאחר שהבקיע 27 שערים ב-108 הופעות, וחתם במועדון נעוריו, קלאב אפריקן. סלימי שיחק במועדון שתי עונות, בהן הבקיע 29 שערים ב-51 הופעות, אך לא הוסיף לאמתחתו תארים נוספים. בתום עונת 2003/04 פרש ממשחק פעיל.
קריירה בינלאומית.
סלימי החל לשחק בנבחרת תוניסיה בשנת 1992. בשנת 1994 השתתף עם תוניסיה בגביע אפריקה לאומות 1994, ממנו הודחה תוניסיה בשלב הבתים. בשנת 1996 השתתף עם תוניסיה בגביע אפריקה לאומות 1996, בו הגיעה תוניסיה עד הגמר, כאשר סלימי הבקיע צמד בניצחון 2–4 בחצי הגמר מול נבחרת זמביה. בגמר האליפות, ניצחה נבחרת דרום אפריקה את תוניסיה בתוצאה 0–2. באותה שנה, השתתף סלימי עם נבחרת תוניסיה באולימפיאדת אטלנטה (1996), ממנה הודחה תוניסיה בשלב הבתים, כך היה גם במונדיאל 1998 בו השתתף סלימי עם תוניסיה, והיה המונדיאל הראשון אחרי 20 שנה בו השתתפה תוניסיה, והראשון מבין שלושה ברצף. בשנת 2000 השתתף סלימי עם תוניסיה בגביע אפריקה לאומות 2000, אותו סיימה תוניסיה במקום הרביעי. סלימי הבקיע בטורניר זה שער אחד. בשנת 2002 השתתף סלימי עם תוניסיה במונדיאל 2002, ממנו הודחה תוניסיה בשלב הבתים. לאחר טורניר זה, בו שימש קפטן הנבחרת, פרש סלימי מהנבחרת הלאומית, לאחר שהבקיע 20 שערים ב-71 הופעות לאורך עשר שנים.
כורש ברנור
כורש ברנור (נולד ב-1965) הוא קצין משטרה בדרגת תת-ניצב שמכהן כמפקד המכללה הלאומית לשוטרים.
ביוגרפיה.
ברנור נולד באיראן. הוא למד בפנימייה הצבאית לפיקוד בתל אביב. בשנת 1983 התגייס לצה"ל, שירת בגדוד 890 של חטיבת הצנחנים ונטל חלק בלחימה בלבנון. לאחר קורס קצינים שירת כמפקד מחלקה וכמפקד פלוגת מסלול בגדוד. ברנור התגייס למשטרת ישראל ב-1996. שירת כקצין חקירות במרחב שרון ולאחר מכן עבר ליחידה הארצית לחקירת פשיעה חמורה ובינלאומית (יאחב"ל) ושימש בה ראש מפלג פשיעה מאורגנת. בין הפרשות בהן עסק ביאחב"ל היו המעילה בבנק למסחר, חקירת חשדות לשחיתות של אריאל שרון וולדימיר גוסינסקי וכן שימש ראש צוות החקירה המיוחד של יצחק אברג'יל ושל אסי אבוטבול שהביא להרשעתו כראש ארגון פשע.
בהמשך שימש קצין אגף החקירות והמודיעין במרחב השרון וב-2011 מונה לראש מחלקת התיאום המבצעי באגף החקירות והמודיעין. שימש ממלא מקום מפקד זרוע חקירות ביאחב"ל ובאפריל 2016 קודם לדרגת תת-ניצב ומונה לראש היחידה הארצית לחקירות הונאה, תפקיד במסגרתו הוביל את החקירות נגד ראש הממשלה לשעבר בנימין נתניהו. שירת בתפקיד עד דצמבר 2018. במרץ 2019 מונה למפקד המכללה הלאומית לשוטרים.
ברנור בעל תואר ראשון ושני בקרימינולוגיה והוא בוגר המכללה לביטחון לאומי. נשוי ואב לשניים.
פרופילקסיה
אבי אדרי
אברהם (אבי) אדרי (נולד ב-1967) הוא קצין משטרה בדימוס בדרגת ניצב. כיהן כראש אגף התנועה.
ביוגרפיה.
אדרי שירת בצה"ל כלוחם בחטיבת גולני. התגייס למשטרת ישראל ב-1990, שירת בתחנת זבולון, שימש מפקד תחנת זכרון יעקב ומפקד תחנת עכו. ב-2010 מונה למפקד קורס קצינים במרכז ללימודי משטרה. באוקטובר 2012 מונה למפקד תחנת חיפה. באפריל 2016 מונה למזכיר הביטחוני של השר לביטחון הפנים וקודם לדרגת תת-ניצב. בספטמבר 2018 קודם לדרגת ניצב.
במרץ 2019 מונה לראש אגף התנועה. במאי 2020 סיים את תפקידו ופרש משורות המשטרה.