באוקטובר 2015 השיק הארגון פרויקט השפעה קהילתי שנמשך שלוש שנים בשם "מיליון ידיים" במטרה לגייס חצי מיליון צופים לתמיכה בארבע סוגיות חברתיות שנבחרו על ידי צעיריהם. מטרתם היא לבנות קשרים אמיתיים ומתמשכים ביישובים שיאפשרו לצעירים להמשיך לנקוט "בפעולה חברתית" זמן רב לעתיד. הפרויקט עובד בשותפות עם שש ארגוני צדקה מרכזיים; Mind, Society Alzheimer, Leonard Cheshire Disability, Guide Dogs, Water Aid ו- Canal &amp; River Trust לתמיכה בארבעת הנושאים העיקריים של דמנציה, נכות, רווחה נפשית וחוסן ומים נקיים ותברואה.
יו"ר אישה ראשונה.
בשנת 2015 מונתה ד"ר אן לימב ליו"ר הארגון, האישה הראשונה המכהנת בתפקיד.
2018 עד היום.
מיומנויות לחיים - אסטרטגיה חדשה.
במאי 2018 הוכרזה אסטרטגיה חדשה המתארת את המוקד של ארגון הצופים בין השנים 2018–2023. מטרותיה דומות (עם אותן תוצאות של צמיחה, כוללניות, חיבור לצעירים וההשפעה הקהילתית), אולם כעת יש יותר מסגרות לפיתוח והשגת היעדים.
לצד ההשקה החדשה של האסטרטגיה השיק ארגון הצופים מותג חדש לתמיכה באסטרטגיה, ושינה את הלוגו בן 15 השנים. השינויים העיקריים כללו גופן חדש למסמכים וספרות מהארגון, צבעים חדשים עם לוגו ארגוני מעודכן. זה הוצג לתנועה בתקופת מעבר של שנתיים.
צופי אוויר וים.
חלק משבטי הצופים מציעים תוכניות צופיות מיוחדות הנקראות צופי אוויר וצופי ים. שתי התוכניות עוקבות אחר אותה תוכנית ליבה בכל הסעיפים אך יכולות להוסיף דגש אווירונאוטי או ימי יותר, כאשר כמה מחניכי הצופים או שבטי הצופים בוחרים לחפש להכרה על ידי חיל האוויר המלכותי או הצי המלכותי. בבריטניה יש כ-400 שבטי צופי ים, מהם כ-25% (101 קבוצות) מוכרים על ידי הצי המלכותי, ואילו מתוך 117 שבטי צופי אוויר, 43 מוכרות על ידי RAF. מספר השבטים או הקבוצות שניתן להכיר בכל אחת מהתוכניות מוגבל בהחלט וההכרה מוענקת רק לאלה העומדים בדרישות ועוברים בדיקה על ידי קצין שירות. חיילים או יחידות מוכרים נבדקים באופן דו שנתי ורק שומרים על מעמדם המוכר אם הם המשיכו לעמוד בסטנדרטים הנדרשים.
אתרי קמפינג.
ברחבי בריטניה, מעל 900 אתרי קמפינג הם בבעלות ארגון הצופים; בדרך כלל הם בבעלות ומופעלים על ידי מחוז צופים. אתרי קמפינג אלה משמשים גם אחרים מחוץ לארגון כדי להשיג הכנסות נוספות עבור הצופים. עשרה אתרים מנוהלים ישירות מהרמה הלאומית של הארגון.
שבעה אתרים ממותגים ומופעלים כמרכזי פעילויות צופים, ומספקים אתרי קמפינג ופעילויות הרפתקאות. שבעה אלה הם פארק גילוול בגבול לונדון / אסקס, קרופורדבורן במחוז דאון, דאון בקנט, פרני קרוטס בניו פורסט, Great Tower במחוז האגם, הוקירסט בנורת'מברלנד, וודהאוס פארק בגלוסטרשייר, יולברי באוקספורדשייר ויר הפוד בסנודוניה.
בנוסף לאתרים אלה, הארגון מנהל שני מרכזי כנסים, האחד בתוך פארק גילוול, ואחרת באתר נפרד במרכז לונדון, בית באדן פאוול. בית באדן-פאוול הוא הוסטל של הארגון, המספק אירוח זול למטיילים במרכז לונדון.
האגודה המלכותית לביולוגיה
האגודה המלכותית לביולוגיה (Royal Society of Biology, בראשי תיבות: RSB) היא אגודה מדעית בממלכה המאוחדת במטרה לקדם את הידע הביולוגי באקדמיה, תעשייה, חינוך ובמחקר. האגודה נוצרה ב-2009 על ידי איחוד שתי אגודות מקבילות, ולה כ-18,000 חברים וכ-100 ארגונים הפועלים בשיתוף פעולה עמה.
בשנת 2015 קיבלה האגודה את מעמדה כאגודה מלכותית, ושינתה את שמה שהיה עד אז "האגודה לביולוגיה" ל"האגודה המלכותית לביולוגיה".
האגודה מוציאה לאור דו-ירחון מדעי בשם "The Biologist." כתב העת החל לצאת לאור ב-1953, על ידי אחת האגודות שממנה נוצרה האגודה.
קואופרטיב השמרטפות של גבעת הקפיטול
קואופרטיב השמרטפות של גבעת הקפיטול (באנגלית: Capitol Hill Babysitting Co-op) הוא שמו של קואופרטיב הממוקם בוושינגטון די. סי. שהוקם בסוף שנות ה-50 ומטרתו היא חלוקת אחריות השמרטפות בין חבריו.
לעיתים קרובות משמש הקואופרטיב כאלגוריה למודל כלכלי מוכוון ביקוש, כאשר האלגוריה מסייעת בהמחשה של מספר מושגים כלכליים כגון חשיבות היצע כסף לרווחת הכלכלה, פרדוקס החסכון, מיתון, אינפלציה ועוד.
הקואופרטיב כמשל כלכלי הוצג לראשונה בשנת 1977 במאמרם של ג'ואן סוויני וריצ'רד ג'יימס סוויני אולם היה ידוע למעטים בלבד ואת הפופולריות שלו הוא צבר בעקבות המיתון ב, ובזכות פרסומו בספריו של זוכה פרס נובל לכלכלה, הכלכלן פול קרוגמן שהגדיר אותו כ"משנה חיים".
היסטוריה ושיטה.
הקואופרטיב הוקם בסוף שנות ה-50 על ידי כ-20 משפחות צעירות בעלות ילדים קטנים שהתגוררו בוושינגטון די. סי. שבארצות הברית, באזור גבעת הקפיטול, והעלו יוזמה שתאפשר להן לצאת לבלות, ותפתור להן את נושא השמרטפות.
עם הקמת הקואופרטיב הוענקו לכל משפחה שהצטרפה לקואופרטיב שוברים בשווי 20 שעות שמרטפות, כאשר כל שובר היה שווה לחצי שעת שמרטפות, והתנאי היה שכל משפחה התחייבה להשיב שוברים בשווי זהה לכשתעזוב את הקואופרטיב.
המשבר.
ניהול הקואופרטיב הופקד בידי חבריו בסבבים ועיקר תפקידם (לפחות במקור) היה שידוך בין חברים הזקוקים לשמרטפים לבין חברים שיכולים לתת שעות שמרטפות, לשם כך כל חבר נדרש לתת מס של 14 שעות שמרטפות (כלומר 28 שוברים) שהועבר ישירות לחברים שניהלו את הקואופרטיב כתשלום עבור ניהול הקואופרטיב.
עקב כך נוצר מצב בו חברים חדשים הרגישו שעליהם להרוויח מספר שוברים נוסף לפני שיוכלו להתחיל להשתמש בהם כדי שלא יגיעו למצב של מחסור בשוברים, כשירצו להשתמש בהם או כשירצו לעזוב, ולכן חברים חדשים ניצלו כל הזדמנות לספק שעות שמירה אך לא השתמשו בשוברים שהרוויחו על מנת לצאת.
כיוון שהזדמנות לשמרטפות נוצרת רק כאשר חבר מחליט לצאת לבלות, נוצר מחסור בשעות שמירה והקואופרטיב נפל למיתון, מיתון אשר ממחיש את התופעה שנקראת "פרדוקס החיסכון".
הפתרון למיתון.
מנהלי הקואופרטיב ניסו לפתור את המשבר באמצעות החלת כללים נוספים על מנגנוני הקואופרטיב אך ללא הועיל, כשלבסוף הפתרון לבעיית המיתון היה שכל חבר חדש שהצטרף לקואופרטיב קיבל שוברים בשווי 30 שעות שמרטפות אולם נדרש להשיב שוברים בשווי 20 שעות שמרטפות בלבד לכשיעזוב את הקואופרטיב.
פתרון זה פתר את בעיית המיתון אך בתוך מספר שנים נוצרה בעיה חדשה, מספר השוברים שנכנסו לקואופרטיב גדל ונוצר עודף בחברים שרצו לנצל את השוברים ומחסור בחברים שרוצים לספק שעות שמירה.
פתרון היפותטי.
הבעיות של הקואופרטיב נבעו משני גורמים המשולבים זה בזה: הערך של השוברים היה קבוע, אולם הערך שלהם עבור החברים היה תנודתי.
והפתרון שהייתה יכולה הנהלת הקואופרטיב לבצע הוא ויסות כמות השוברים דרך חברים שמצטרפים אל הקואופרטיב או כאלה שעוזבים אותו. מה שהיה מאפשר לחברים לתת יותר שוברים כאשר יש מחסור בהיצע של שמרטפים או פחות כאשר יש היצע גדול.
יחסי גינאה–מונטנגרו
יחסי גינאה–מונטנגרו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת גינאה לבין רפובליקת מונטנגרו.
היסטוריה.
רפובליקת גינאה הכירה בעצמאותה של רפובליקת מונטנגרו ב-4 באוקטובר 2006. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין שתי המדינות נחתמו בעת החתימה על מזכר הבנות מיוחד ב-17 בנובמבר 2016. היחסים בין שתי המדינות הן יחסים שקטים ומלבד פעילות גינאית בצטיניה בה ממוקמת הקונסוליה שלה, לא נעשים בהם מיזמים משותפים רבים.
הסחר, התיירות, וההשקעות ההדדיות שבין שתי המדינות הם בעלי ערך זניח באופן יחסי.
לשכת המסחר והתעשייה ישראל–אוקראינה
לשכת המסחר והתעשייה ישראל-אוקראינה הוא ארגון ללא מטרות רווח הפועל על פי החקיקה הישראלית.
מטרתה העיקרית של הלשכה היא פיתוח היחסים הבילטראליים בין מדינת ישראל לבין אוקראינה.
במסגרת פעילותה, בין היתר, לשכת המסחר והתעשייה ישראל-אוקראינה פועלת במטרה לסייע בקידומה של הדיפלומטיה הציבורית וההסברה של מדינת ישראל בעולם.
היסטוריה.
הלשכה המסחר ישראל-אוקראינה נוסדה לראשונה בשנת 1994 והייתה פעילה עד שנת 2009.
בשנת 2017 לשכת המסחר והתעשייה ישראל-אוקראינה חידשה את פעילותה ועברה תהליך ארגון מחדש, במסגרתו הוקמה ישות משפטית חדשה בתחילת שנת 2019. מטה הלשכה ממוקם בתל אביב.
לשכת המסחר והתעשייה ישראל-אוקראינה חברה בארגון הגג של לשכות המסחר הדו-לאומיות של מדינת ישראל.
לשכת המסחר והתעשייה ישראל-אוקראינה מהווה פלטפורמה מתכללת לקידום היחסים בילטראליים בין שתי המדינות.
במסגרת פעילותה הלשכה מארגנת, מלווה ומשתתפת במספר רב של אירועי דגל הנוגעים לפיתוח היחסים בין שתי המדינות. בין אירועים אלה נמנים: ועידות וכנסים כלכליים, אירועי "שולחנות עגולים" עם גורמי ממשל והמגזר העסקי, סמינרים וימי עיון, אירוח משלחות ממשלתיות, דיפלומטיות ומסחריות מאוקראינה וארגון ומשלחות ישראליות לאוקראינה.
לשכת המסחר והתעשייה ישראל-אוקראינה היא היוזמת והמארגנת של אירוע הראשון מסוגו ביחסים הבילטראליים בין המדינות – ועידת השלטון המקומי ישראלי-אוקראיני, The Israeli-Ukrainian Muni Summit, שנערך בתל אביב בפברואר 2019.
הלשכה מאגדת תחתיה קשת רחבה של מומחים בתחומים שונים ומייעצת לגורמים ממשלתיים באוקראינה.
במאי 2019 התקיים ביקור רשמי של משלחת מטעם לשכת המסחר והתעשייה ישראל-אוקראינה בערים שונות בכל רחבי אוקראינה שמטרתו הייתה פיתוח שיתופי פעולה עם השלטון המקומי האוקראיני וכן קידום הקשרים המסחריים עם הקהילות העסקיות באזורים שונים במדינה.
במהלך הביקור נערכו אירועי "שולחן עגול" עם הקהילה העסקית וגם נחתמו מזכרי שיתוף פעולה עם עיריות שונות באוקראינה.
בין מייסדי הלשכה נמנים:
יו"ר הלשכה - יבגני שולגין (מ-2019)
מנכ"ל הלשכה - ולד צ'רקסקי (מ-2019)
תויה מערבית