עבד כאיש מחרטה, למד במכון לנינגרד למהנדסי צי אוויר אזרחי.
ב-1937 סיים את לימודיו במכון הפוליטכני של לנינגרד ובבית הספר לטייסים של מועדון האוויר של לנינגרד.
מאז 1935 טס בדאונים וצנח עם מצנח במועדון האוויר של לנינגרד. מאז 1937 עבד כמהנדס במכון האווירוהידרודינמי המרכזי, במהלך עבודתו שם סיים את לימודיו בבית הספר לטיסה ובספטמבר 1937 הפך לטייס מבחן של המכון.
לאחר תחילת פלישת ורמאכט לתוך ברית המועצות ביולי 1941, הפך לטייס קרב של טייסת הקרב השנייה הנפרדת של כוחות ההגנה האווירית של מוסקבה, שהוקמה מטייסי מבחן והשתמשה לפעילותה במטוסי מבחן. עד ספטמבר 1941, הוא השתתף בהגנה על מוסקבה מפני התקפות אוויריות של הנאצים. ביצע 9 גיחות. במהלך פשיטת הלילה הראשונה על מוסקבה ב־22 ביולי 1941 הפיל דורנייר-215. על כך הוענק לו עיטור הדגל האדום. בינואר-מרץ 1942 היה סגן מפקד טייסת גדוד תעופה של מפציצים מס' 128 וביצע 28 גיחות (בחזית קלינין). מאז מאי 1943 היה טייס גדוד התעופה לטווח הרחוק מס' 890. ביוני 1943 במסגרת צוות המטוס TB-7 הופל כשטס על קו החזית מעל השטח הכבוש באזור בריאנסק וקפץ עם מצנח. הצליח למצוא את פרטיזני חטיבת הפרטיזנים רוגנדין (מחוז בריאנסק), ו-12 יום לאחר מכן הוצא מעבר לקו הלוחמה במטוס וחזר לעסוק בטיסות ניסוי.
מאפריל 1941 עד יולי 1950 עבד בבדיקות טיס במכון לחקר טיסות. הוא בדק את המפציץ המהיר טופולב לעניין פלאטר (1941), ביצע בדיקות בכוונון מערכת השמן של מפציץ י"ר-2 (1941). ביצע בדיקות טיסה של אב הטיפוס השלישי של מטוס הקרב מיג-9 (בשם "F-3", הטיסה הראשונה נערכה ב־9 באוגוסט 1946). הוא בדק מאיצים התחלתיים באמצעות אבקת שרפה על מטוסי פטליאקוב Pe-2 (1943); בדיקות להבאה לרמה מקצועית של המנוע ASh-82 שבצוב במטוס לאבוצ'קין La-5 (1943), טיסות ניסוי של ה-יאק-7 עם כנף עטוף (1944); בדיקות להתאמה והבאה לרמה מקצועית מדחפים במטוס פטליאקוב Pe-2 נה אי (משמיד בגובה) (1944); טיסות ניסוי של מטוס הקרב השבוי Me-163 בגרסת הדאון (1946), מפציץ ארוך טווח טופולב Tu-4 (1947–1949). הוא השתתף בבדיקות טיס של המטוסים I-215 (1948), מטוס ניסוי יאק-20 (1950).
בשנת 1950 פוטר מהמכון (גלאי עצמו קישר את הפיטורים עם "המאבק נגד קוסמופוליטיות") והיה מחוסר עבודה לזמן מה. בעזרת ולנטינה גריזודובובה שהייתה סגנית מנהל במכון מחקר למכ"מים מוטסים ניאי-17, מצא עבודה כטייס שם, והשתתף בניסויים עם האלקטרוניקה על מטוסי קרב ניסיוניים I-320 ו- La-200. בשנים 1953–1958 היה טייס מבחן במשרד תכנון משותף של מיאסיש'ב. תואר גיבור ברית המועצות הוענק בשנת 1957 על האומץ והגבורה שהוצגו בבדיקת כלי טיס חדשים.
בשנת 1958 השתחרר מהכוחות המזוינים של ברית המועצות בדרגת פולקובניק (הדרגה המקבילה לאלוף-משנה). במהלך העבודה הטיס 124 סוגי מטוסים, מסוקים ודאונים.
בשנים 1958 - 1975 חזר למכון לחקר טיסות כעמית מחקר בכיר. בשנים 1960–1961 היה מדריך-מתודולוג בנושא הטסת חללית עם צוות הקוסמונאוטים הראשון, עבד עם הקבוצה הראשונה - "שישיית גגרין" - במעבדה מספר 47 שהייתה באחת ממחלקות המכון, שם היה הסימולטור של ווסטוק A3.
מאז 1959 היה סגן יו"ר המועצה המתודולוגית של משרד התעשייה האווירית של ברית המועצות. פרסם כ -30 עבודות מחקר, לימד במכון לתעופה במוסקבה והאקדמיה לתעופה אזרחית .
על בסיס ספריו צולם הסרט העלילתי "סיכון של שלושה אחוזים ".
פרסם את ספרו הראשון "דרך מחסומים בלתי נראים" בשנת 1960.. בשנת 1965 הפך לחבר באיגוד סופרי ברית המועצות ומאז 1975 התרכז ביצירה ספרותית לחלוטין.
נפטר ב-14 ביולי 1998. נקבר בבית העלמין טרוייקורובסקי במוסקבה (מחלקה מס '4).
יצירות ועבודות מחקר.
גלאי הפך לדמות סרטו התיעודי של אגרנובסקי "עיניים פקוחות", המוקדש ליצירת ה- מיג 9, מראשוני מטוסי הסילון הסובייטים ואחד מאבות-הטיפוס של הדמות המבוססת על המאמר הזה בסרטה של טטיאנה ליוזנובה "להם נכנעים השמיים" (1963) .
איוואן מז'וראניץ'
איוואן מז'וראניץ' (בקרואטית: Ivan Mažuranić; 11 באוגוסט 1814, האימפריה האוסטרית – 4 באוגוסט 1890, זאגרב, האימפריה האוסטרו-הונגרית) היה סופר, מילונאי ופוליטיקאי קרואטי.
ביוגרפיה.
איוואן מז'וראניץ' נולד למשפחת איכרים בעיירה בחוף הים האדריאטי. אזור זה באותה תקופה היה חלק מהאימפריה האוסטרית. אייון מזוראניץ' למד בריאקה ואחר כך משפטים באוניברסיטת זגרב. לאחר סיום הלימודים הוא עבר כמורה בזגרב.
לאחר תקופה מסוימת הוא התחיל בקריירה של עורך דין ועיתונאי. במאמרים שלו הוא תמך ברעיון של הקמת מדינה שתאגד בתוכה כל העמים הסלאבים באזור. איוואן מז'וראניץ' היה בין הנציגים הבולטים של התנועה האילירית.
בשנת 1842 הוא פרסם מילון גרמני-קרואטי. במילון זה הוא כלל מספר מילים חדשות שנמצאים בשימוש עד היום.
בשנת 1848 הוא הוציא מאמר "Hrvati Magjarom" בו תמך בהקמת ממלכה הונגרית-קרואטית על בסיס ההסדר הפוליטי שכבר קיים בשווייץ. במהלך שנות ה-60 של המאה ה-19 איוואן מז'וראניץ' שירת בווינה כמנהל מחלקת קרואטיה בממשל.
בשנים 1858–1872 הוא היה נשיא של Matica hrvatska, מכון התרבות הקרואטי.
בשנת 1873 הוא מונה לבאן של קרואטיה וכהין בתפקיד זה עד לשנת 1880. בתקופה זו איוואן מז'וראניץ' קידם מספר רפורמות חשובות בתחום המשפט.
איוואן מז'וראניץ' היה נשוי לאלכסנדרה ונולד להם בן דימיטריה דמטר שהיה משורר קרואטי, נכדתה היא איוונה ברליץ'-מז'וראניץ'.
Sodio (באנגלית: Sodium, ובעברית: נתרן) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הלטינית דנה פאולה. השיר יצא לאור ב-7 בפברואר 2020, על ידי חברת התקליטים יוניברסל מיוזיק מקסיקו, כסינגל מתוך האלבום, .
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום הראשון במצעד שירי הפופ שבמקסיקו.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי דנה פאולה, טיילור דיאז וסטפנו וינאי והופק על ידי ג'אסט-רוג'ר וסטפנו וינאי. השיר עוסק בזהות מגדרית, תוך שהוא מספר בתוכו סיפור על מישהי שהתחתנה עם גבר מבולבל מינית, שלבסוף מבין שהוא הומוסקסואל וזאת למרות שהוא ניסה לברוח מהאמת.
בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-30 מיליון השמעות.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-6 בפברואר 2020, בשידור חי. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את גבר רץ על חוף ים. בהמשך, ניתן לראות כי הוא בורח מחתונה. זאת תוך שלאורכו של הקליפ מתגלה כי מדובר בגבר מבולבל מינית, שהתחתן עם מישהי, עד שלבסוף החליט לברוח מהכול מחוסר ברירה.
נכון לאפריל 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-36 מיליון צפיות.
יום השנה לשחרור איטליה
יום השנה לשחרור איטליה (באיטלקית: Anniversario della liberazione d'Italia), המכונה גם חג השחרור (Festa della liberazione), יום השנה להתנגדות (Anniversario della Resistenza) או פשוט 25 באפריל (25 aprile) הוא חג איטלקי לאומי המנציח את סיום הכיבוש הנאצי במלחמת העולם השנייה וניצחון תנועת ההתנגדות באיטליה.
זהו יום מהותי בתולדות איטליה ויש לו משמעות פוליטית וצבאית מסוימת, כסמל למאבק המנצח של תנועת ההתנגדות הצבאית והפוליטית שבוצעו על ידי הכוחות הפרטיזנייםעל , ידי צבא איטלקי במלחמת העולם השנייה מאז 8 בספטמבר 1943 נגד הממשלה הפשיסטית של הרפובליקה הסוציאלית האיטלקית והכיבוש הנאצי.
הוא נבדל מחג הרפובליקה (Festa della Repubblica), שמתקיים ב-2 ביוני.
היסטוריה.
התאריך נבחר על ידי האמנה, כפי שהיה זה אותו היום של שנת 1945, כאשר ועדת השחרור הלאומית של איטליה העליונה (CLNAI) הכריזה רשמית על ההתקוממות בהודעת רדיו, והציעה את תפיסת השלטון בידי ה-CLNAI והכריזה על עונש המוות עבור כל המנהיגים הפשיסטיים (כולל בניטו מוסוליני, שנורה שלושה ימים לאחר מכן).
ב-1 במאי שוחררה כבר כל צפון איטליה, כולל בולוניה (21 באפריל), ג'נובה (23 באפריל), מילאנו (25 באפריל), טורינו וונציה (28 באפריל). השחרור שם קץ לעשרים ושלוש שנות דיקטטורה פשיסטית וחמש שנות מלחמה. זה מייצג באופן סמלי את תחילת המסע ההיסטורי שהוביל למשאל העם ב-2 ביוני 1946, כאשר האיטלקים בחרו בסיום המלוכה וביצירתה של הרפובליקה האיטלקית, ולאחר מכן באימוץ החוקה של הרפובליקה האיטלקית בשנת 1948.
מיסוד התאריך.
התאריך נבחר בפועל בשנת 1946, וברוב הערים באיטליה נערכים צעדות ומצעדים להנצחת האירוע. ב-22 באפריל 1946, גזירת Disposizioni in materia di ricorrenze ("הוראות על אירועים חגיגיים") יצרה את החג הלאומי. הצעת החוק קובעת כי "חגיגת השחרור המוחלט של השטח האיטלקי, 25 באפריל 1946 הוכרזה כחג לאומי").
ב-27 במאי 1949, "חוק 260" הפך את יום השנה לחג לאומי קבוע ושנתי.
Worry About Me
Worry About Me (בעברית: לדאוג לי) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הבריטית אלי גולדינג, בשיתוף עם בלאקבר. השיר יצא לאור ב-13 במרץ 2020, על ידי חברת התקליטים פולידור רקורדס, כסינגל הרביעי מתוך האלבום, Brightest Blue.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום החמישי במדיה פורסט.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי אלי גולדינג, איליה סלמנזאדה, בלאקבר, פיטר סוונסון וסוואן קוטצ'ה והופק על ידי איליה סלמנזאדה. מייק ווס מ-"Idolator" כתב כי "באמצעות השיר גולדינג מצליחה להראות את עצמאותה". גם ב-"Popline" פורסם סיקור על השיר.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-9.7 מיליון השמעות.
וידאו קליפ.