במסגרת השיטה, כל בעל זכות בחירה בכל מחוז זכאי לבחור מספר מועמדים עד למספר חברי הפרלמנט שיבחרו בסוף. למשל, אם במחוז בחירה "ביירות 1" יבחרו 5 חברי פרלמנט - מארוני, יווני אורתודוקסי, שני ארמנים ויווני קתולי, כל בעל זכות בחירה יכול לבחור בפתק ההצבעה שלו מתמודד אחד עד חמישה מתמודדים, ובתנאי שלא ירשום יותר משני ארמנים, או יותר מאחד מבני העדות האחרות.
על שיטת הבחירה של אזורי בחירה עם מספר נציגים לכל אחד נמתחה ביקורת לאורך השנים מצד פוליטיקאים הטוענים כי הממשלה יכולה בקלות למתוח את גבולות אזורי הבחירה השונים. אזור הבחירה של בעבדה-עליי, למשל, נוצר בשנת 2000 ומאחד את האזור הדרוזי של עליי במזרח ביירות עם האזור הנוצרי בבעבדה. מצב דומה קיים בדרום המדינה, שם צריכים הנציגים הנוצרים לפנות לליבה של האוכלוסייה המוסלמית. פוליטיקאים רבים מהאופוזיציה טוענים כי בבחירות של השנים 1992, 1996 ו-2000 שונו גבולות אזורי הבחירה כך שייצרו רוב פרו-סורי. אחרים קוראים להפוך את המדינה כולה לאזור בחירה אחד (בדומה לשיטת הבחירות הנהוגה בישראל), אך שינוי כזה דורש את הסכמתם של כל הפלגים והעדות, ועל כן לא צפוי שיקרום עור וגידים.
יו"ר הפרלמנט.
יו"ר הפרלמנט נבחר לכהונה של ארבע שנים, וחייב להיות מוסלמי שיעי (בהתאם לאמנה הלאומית). הוא מהווה חלק מהנהגת המדינה, לצד הנשיא (שחייב להיות נוצרי מרוני), וראש הממשלה (שחייב להיות מוסלמי סוני). סמכויותיו של יו"ר הפרלמנט נרחבות בצורה יוצאת דופן בהשוואה למדינות דמוקרטיות אחרות. שמורה לו, למשל, זכות וטו לכל הצעת חקיקה שמקבלת את אישור הפרלמנט. יו"ר הפרלמנט הנוכחי הוא יו"ר תנועת אמל, נביה ברי.
אניש קפור
עצם החישור
עצם החִישּׁוּר (רדיוס, TA: "Radius"), היא עצם ארוכה, שנמצאת בין מרפק היד לשורש כף היד. עצם החישור קצרה וקטנה יותר מעצם הגומד, ושתי העצמות יחד, מרכיבות את האמה. שמה של עצם החישור מקורו במונח הלטיני radius, שפירושו חישור של גלגל, וניתן לה לפי צורתה המזכירה חישור גלגל.
מבנה אנטומי.
חלק עליון (מקורב).
חלקה העליון של העצם כולל ראש, צוואר וגבששת. לראש (Caput radii) מבנה גלילי, עם שקע במשטח העליון שלו, המתאים למבנה העגול של הראשיש של עצם הזרוע, אליו הוא מופרק. היקפו של הראש חלק, חלקו התיכון רחב ומופרק עם נישה מתאימה בעצם הגומד. יתר ההיקף, צר יותר ועטוף ברצועה הטבעיתונית (Ligamentum anulare radii).
בהמשך לראש נמצא הצוואר (Collum radii) ובהמשך לו, בצד הקדמי של העצם, נמצאת בליטה בשם גבששת החישור (Tuberositas radii). לגבששת החישור מתחבר שריר הזרוע הדו ראשי.
גוף העצם.
לגוף עצם החישור (Corpus radii), צר בחלקו העליון ומתרחב ככל שמתקרבים לחלקו התחתון, צורת מנסרה. שלושה קווים המפרידים את גוף העצם לשלושה משטחים, מעניקים לו את צורתו: גבול קדמי (Margo anterior radii), גבול אחורי (Margo posterior radii) והרכס הבין גרמי (Margo interosseus radii). לרכס הבין גרמי, מחובר הקרום הבין גרמי (Membrana interossea), המחבר בין עצם החישור לעצם הגומד.
שרירים המניעים את שורש כף היד ואת אצבעות כף היד, נאחזים לאורך גוף העצם. ביניהם, מרבית השרירים החיצוניים (לכף היד) המניעים את האגודל והשרירים האחראים על תנועות הסיבובים כלפי מטה וכלפי מעלה של האמה.
חלק תחתון (מרוחק).
החלק התחתון של עצם החישור, רחב ובעל שני משטחים מפרקיים. בצידו התיכון נמצאת נישה (Incisura ulnaris) המתאימה לראש עצם הגומד, אליו היא מופרקת דרך מפרק החישור והגומד המרוחק. תחתון יותר, בקצה העצם, משטח מפרקי נוסף, מחולק לשניים, המתאים לעצמות שורש כף היד - הסירה והסהר.
בחלק האחורי בולטת הגבשושית הגבית (Tuberculum dorsale) התומכת ומפרידה בין חלק מגידי פושטי כף היד והאגודל, הנעים משני צדדיה. בחלק הצידי, בולט זיז החרט (Processus styloideus radii), נקודת אחיזה לרצועות כף היד ומעבר לחלק מהגידים המניעים את האגודל.
גובלינים (סדרת משחקים)
גובלינים (באנגלית: Gobliiins) היא סדרת משחקי מחשב בעלת 4 כותרים. שלושת המשחקים הראשונים פותחו על ידי החברה קוקטל וויז'ן, המשחק הרביעי פותח על ידי סוסיאיטי פולנה. הוגה הרעיון שמאחורי המשחקים ומפתחם הראשי הוא פייר גילהודס.
המשחק יכול להחשב כשילוב בין משחקי הרפתקאות למשחקי חשיבה (פאזלים). השחקן צריך לפתור את התעלומה במסך הנוכחי על מנת להגיע למסך הבא. לאחר פתרון של כמה מסכים עובר השחקן לשלב הבא. השלבים הולכים ונהיים קשים ככל שמתקדמים במשחק. במהלך המשחק שולט השחקן בכמה גובלינים במקביל, ונעזר ביכולת הייחודית של כל גובלין. אפשר לשלוט בגובלין אחד בכל זמן, אבל בהתאם לזירה, ניתן להחליף בין הגובלינים. במשחק המקורי קיימים פסי בריאות לכל אחד משלושת הגובלינים, אך במשחקים הבאים הפס נעלם.
מספר האותיות "i" בשם המשחק מציין את מספר הגובלינים עליהם ניתן לשלוט, בדומה לכך גם מספר האותיות "ו" בשם העברי של המשחק מציין את מספר הגובלינים שעליהם ניתן לשלוט (מלבד המשחק הרביעי שהתעלם מכך בשם שניתן לו בארץ).
המשחקים בסדרה.
גובלינים.
במשחק המקורי, אשר יצא בשנת 1991, חבורת הגובלינים יוצאת למסע כדי למצוא מזור למכאובי המלך שהוטלה עליו קללה על ידי המכשף הרשע.
השחקן יכול לשלוט בשלושה גובלינים במקביל. לכל אחד יש את היכולת המיוחדת שלו. הגובלין הראשון, בוֹבוֹ, הוא לוחם אשר יכול לגרום לדברים להישבר וליפול. הגובלין השני, הוּטר, הוא קוסם אשר יכול להשתמש בקסמיו על חפצים ולגרום לדברים בלתי צפויים. הגובלין השלישי, דווין, הוא היחידי שיכול לאסוף חפצים, וניתן להגדירו כגנב.
מהלכים שגויים יכולים לגרום לגובלין להסתבך, כמו השארתו באזור לא בטוח ושימוש שגוי בחפץ, וכך לצמצם את פס הבריאות שלו. כאשר אחד מהגובלינים מת, המשחק נגמר.
גובלינים 2.
בשנת 1992 הופץ המשחק השני בסדרת הגובלינים. הפעם מטרתם היא לחלץ את הנסיך הצעיר שנחטף על ידי שד שהפכו לשוטה החצר ולהחזירו בריא ושלם לאביו המלך.
במשחק זה שולט השחקן בשני גובלינים - פינגוּס החכם והביישן, ווינקל הטיפש והאמיץ. שני הגובלינים יכולים לאסוף חפצים, אך משתמשים בהם בצורה שונה. חידוש מסוים במשחק זה הוא הצורך לחזור למסכים קודמים כדי להשלים את פתרון הפאזל. בנוסף, ניתן לתת לשני הגובלינים פקודה בו זמנית.
גובלינים 3.
בשנת 1993 יצא לשוק המשחק השלישי בסדרה. בלאונט, גיבור המשחק, הוא עיתונאי שיוצא למסע במטרה להגיע לשתי ממלכות מרוחקות כדי לכתוב סיקור על היריבות ביניהן אודות אוצר רב ערך.
הפעם שולט השחקן בגובלין יחיד, אך הוא מקבל סיוע במהלך המשחק מיצורים שונים. חלק מהאזורים במשחק גדולים יותר מהמסך, ולכן צורף אליהם פס גלילה.
המשחק תורגם לעברית על ידי חברת מחשבת.
גובלינים 4.
המשחק הרביעי בסדרה יצא בשנת 2009. מטרת הגובלינים היא למצוא את חיית המחמד של המלך, דוב הנמלים רירי, שברח מביתו בחיפוש אחר הרפתקאות.
ההבדל הבולט במשחק הרביעי בסדרה לעומת שלושת המשחקים הראשונים הוא המנוע הגרפי התלת ממדי של המשחק. מלבד זאת המשחק משמר את האופי של שלושת המשחקים הקודמים בסדרה ובמיוחד הוא נושא דמיון גדול למשחק הראשון. במשחק זה שולטים בשלושה גובלינים שונים שלכל אחד מהם יש את יכולותיו המיוחדות: צ'ופ הבלש, סטוקו הלוחם ופרליאוס הקוסם. הפעולות שהם יכולים לבצע דומות לפעולות האפשריות של מקביליהם במשחק הראשון. כמו כן, חלק מהשלבים הם עיבוד של שלבים מן המשחק המקורי.
Gobliiins
סקורץ'
סקורץ' (באנגלית: Scorched Earth; נקרא גם בעברית: אדמה חרוכה) הוא משחק פלטפורמה שנוצר בשנת 1991 על ידי וונדל הייקן למערכת ההפעלה DOS.
במשחק נלחמים טנקים שונים בתורות זה בזה בסביבה דו ממדית, כאשר בכל תור על הטנק לנסות לפגוע ולהביס את יריבו על ידי קביעת זווית הירי ועוצמת הירי של הטנק שלו לפני כל ירייה.
תיאור המשחק.
במשחק יכול לשחק שחקן בודד (נגד המחשב) עד מספר שחקנים רב. המטרה היא להשמיד כמה שיותר טנקי אויב ולהישאר הטנק היחיד בסוף השלב. לכל טנק צבע אחר, כך שניתן להבדיל בין הטנקים השונים בקלות. ישנם גם כמה דגמים של טנקים אך ההבדלים ביניהם אינם משמעותיים והשפעת ההבדל בין דגמי הטנקים על מהלך המשחק קטנה, זאת מלבד טנק אחד שהבחירה בו מותרת רק למחשב. שימוש בטנק זה גורם לשדרוג הנשק הנורה. בצורה זו, טיל בסיסי הנורה על ידי טנק זה הופך לטיל בעל ראש נפץ גרעיני.
סביבת המשחק היא הר של חול שגובהו אינו אחיד או מערה אשר בה יש גם תקרה מחול. בעת פגיעה בחול על ידי פגז או נשק אחר נוצר פיצוץ אדום והחול שהיה במקום הפיצוץ נעלם. כל חול שנשאר מעל נקודת הפיצוץ נופל מטה ולפעמים קובר תחתיו טנק אחד או יותר. לסביבת המשחק השפעות נוספות על מהלך המשחק. חלקו העליון של המסך המהווה את השמים יכול להציג מגוון התנהגויות, למשל ספיגת הפגז ופיצוצו המיידי, או החזרתו מטה כמו כדורסל על רצפה. לסביבה יש אלמנט נוסף של רוח. כיוון הרוח ועצמתה משפיעים על תעופת הפגזים ויש להתחשב בה בעת תכנון הירי.
בתחילת השלב הטנקים ממוקמים על הר החול במיקומים אקראיים. כל שחקן בתורו בוחר נשק מהארסנל שברשותו, קובע את זווית ירי ואת העצמה ויורה, מתוך מטרה לפגוע בכמה שיותר טנקים.
בסיום כל שלב כל אחד מהשחקנים מקבל סכום כסף לפי מידת הנזק שגרם לטנקים האחרים. את הכסף ניתן להשקיע בין השלבים במסך קנייה - רשימת נשק שהשחקן קונה ממנה כלי נשק שונים לפי הבנתו וככל שהנשק רב עצמה יותר מחירו גבוה יותר. הנשק החדש מצטרף לארסנל של השחקן והוא יכול להשתמש בו בסיבובים הבאים.
המנצח במשחק הוא השחקן שהשיג את מספר הניצחונות הגדול ביותר לאחר מספר סיבובים שנקבע מראש.
Scorched Earth