"מולך" היה הרומן השני שיצא מידו של מילר. הראשון, "כנפיים קצוצות", שמעולם לא פורסם, נכתב במהלך חופשה של שלושה שבועות מווסטרן יוניון במרץ 1922. נותרו רק קטעים מהמאמץ הראשון הזה שלו, אם כי חלקים ממנו ממוחזרים ביצירות אחרות כגון "חוג הגדי". הרומן מכיל ניתוח שערך על שנים עשר שליחים שעבדו איתו בווסטרן יוניון, את "כנפיים קצוצות" כינה מילר "כ""ספר ארוך מאוד וכנראה רע מאוד."
כתיבה.
בשנת 1927, השנה בה החל לכתוב את "מולך", התגורר מילר ברחוב הנרי שבברוקלין עם אשתו השנייה, ג'ון, ומאהבתה ג'ין קרונסקי. ג'ון שכנעה את מילר לפרוש מתפקידו בווסטרן יוניון כדי להתרכז בכתיבה במשרה מלאה, אבל הוא נאבק קשות לכתוב. יום אחד הוא חזר הביתה וגילה שג'ון וג'ין עזבו בלוקחן סירה לפריז בלי לספר לו. שבור לב בגיל 35 הוא חזר לגור עם הוריו.
כשג'ון חזרה כעבור חודשיים ללא ג'ין היא ומילר עברו לדירה יקרה בשדרות קלינטון בפורט גרין. בכתובת הזאת היה עתיד מילר לעבוד סוף סוף ברצינות לקראת סיום כתיבת "מולך." ג'ון שכנעה אדם עשיר ומבוגר, רולנד פרידמן, לשלם לה קצבה שבועית לכתיבת רומן והציגה מדי שבוע לפרידמן דפים מיצירותיו של מילר, מעמידה פנים שהם פרי עטה. פרידמן היה כנראה כרוך אחרי ג'ון, והיא אף פלירטטה איתו כדי להבטיח את תמיכתו הכלכלית, מאוחר יותר פרידמן הציע אף לתת לה מספיק כסף כדי לצאת לטיול באירופה אם תסיים את הספר, טיול שהיא ומילר אכן יערכו על חשבונו של פרידמן בשנת 1928. פרידמן התאבד בראשית שנות השלושים, אולי כתוצאה מכישלונו לשכנע את ג'ון להיות המאהבת לשלו; לסירוגין נרמז כי לפרידמן וג'ון אכן היה רומן.
ברומן האוטוביוגרפי שלו, נקסוס"," משנת 1959, מילר מתעד את התקופה הזו, בה הוא נאבק להפוך לסופר בזמן שהתגורר עם ג'ון ("מונה") וג'ין ("אנסטסיה"), ופרידמן ("פופ") מימן את הפרקים של "מולך".
השראה.
"מולך" מבוסס על תקופת נישואיו הראשונים של מילר עם ביאטריס ("בלאנש") והשנים שעבד כמנהל כוח אדם במשרד ווסטרן יוניון במנהטן (המכונה בספר "החברה האמריקאית הטלגרפית הגדולה" ב"מולך", וחברת הטלגרף הקוסמודמונית בעבודות מאוחרות יותר). מילר התחתן עם ביאטריס בשנת 1917; הם התגרשו בשנת 1924.
פרסום.
בשנת 1930, בעוד מילר התגורר בפריס, קרא את כתב היד של "מולך"' על" ידי אדוארד טיטוס, הבעלים של הוצאת הדפוס בובה שחורה. כמה חודשים לאחר מכן, ללא כל תגובה מטיטוס או ממוציא לאור אחר שפנה אליו בברלין, נטש מילר את הרומן. הוא הבין שהרומן היה "שקרי לחלוטין", הכרה שסללה את הדרך לכתיבה של "חוג הסרטן" .
כתב היד נחשף בשנת 1988 על ידי מארי דירבורן, ופורסם ארבע שנים מאוחר יותר על ידי דפוס גרוב. לדברי אריקה ג'ונג, מילר השאיר את "מולך" ורומן נוסף שלא פורסם, "זין מטורף", עם חברו אמיל שנלוק כאשר הפליג לאירופה ב-1930. לטענת דירבורן, ג'ון מילר החזיקה בכתבי היד הללו עד שנות החמישים, והחזירה אותם למילר רק שני עשורים לאחר גירושיהם. בסופו של דבר הוא תרם אותם למחלקה לאוספים מיוחדים ב-UCLA, שם הם שכנו ללא פרסום במשך שנים.
עלילה.
הרומן עוקב אחר דיון מולך, אינטלקטואל בעל דעות קדומה וחסר מוטיבציה, העובד כמנהל תעסוקה אניגמטי בחברה האמריקאית הטלגרפית הגדולה שבניו יורק. מולך, אמריקני מהדור השלישי, מתגורר בברוקלין עם אשתו בלאנש ובתם הצעירה. אומלל מנישואיו, הוא יוצא בלילות לחפש הרפתקאות, מחליף סיפורים עם חברים ונכנס ויוצא בפרשיות שמחוץ לנישואים. מתחרט על שלא התחתן עם אהבתו הראשונה, קורה, ומרגיש שבלנש הייתה צריכה להינשא לאהובה הקודם, ג'ים דאלי, הוא מתכוון להשתמש בעברו כחומר לספר, אך כאשר הוא מתיישב לכתוב, הוא אינו מסוגל לתפוס במדויק את מחשבותיו.
סגנון.
כתב היד המקורי של "מולך" מכיל הוראות בכתב ידו של מילר לעבד מחדש את פרק 13 כפרק ב"חוג הגדי". בשונה מיצירתו המאוחרת, המוערכת, הכתובה בגוף ראשון, "מולך" נכתב בגוף שלישי. בדומה לרומנים האחרים שלו, הגיבור מבלה זמן רב בשיטוט ברחובות העיר, ורבות מהדמויות מבוססות על חבריו ומכריו של מילר מהחיים האמיתיים.
ביקורת ומחלוקת.
הדמות הראשית של הרומן, דיון מולך, מתוארת כאנטישמי בעמוד הפתיחה. הספר מכיל גם מונחים גזעניים, סקסיסטים והומופוביים. הוצע כי מילר אולי הכניס הגיגים אנטישמיים לטקסט בעיקר כדי לעצבן את ג'ון, אשתו השנייה היהודית או את פרידמן שאותו שידלה כדי לממן את כתיבת הספר בעוד אחרים ייחסו את האנטישמיות של הדמות הראשית ב"מולך" ל"נטייתו של מילר לשפה אלימה ולרצון העז שלו לזעזע", נטיות שתחזורנה גם בעבודתו המאוחרת (אם כי יעדרו מהן האלמנטים האנטישמיים). ישנם קטעים אחרים בספר בהם מילר מדבר גבוהות בנוגע ליהודים, ונוזף באחרים על האנטישמיות שלהם. הספר נקרא במשך השנים כ"מכוער", "מבלבל" ו"טועה."
מיקי ג'ונסון
וולאס אדגר "מיקי" ג'ונסון (באנגלית: Wallace Edgar "Mickey" Johnson; נולד ב-31 באוגוסט 1952) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1974–1986. ממוצעיו הכוללים לאורך 12 עונותיו בליגה הם 14.1 נקודות, 7.2 ריבאונדים ו-3.0 אסיסטים למשחק.
קריירת מכללות.
ג'ונסון נולד וגדל בשיקגו שבאילינוי, ובין השנים 1970–1974 למד באוניברסיטת אורורה אשר באורורה, אילינוי. ב-4 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה, אשר השתתפה בליגת המכללות השלישית (NCAA Division III), העמיד ממוצעים כוללים של 26.1 נקודות ו-20.9 ריבאונדים למשחק.
קריירת משחק מקצועית.
בדראפט ה-NBA 1974 נבחר ג'ונסון בבחירה ה-56 על ידי פורטלנד טרייל בלייזרס, ומיד הועבר בטרייד לשיקגו בולס בתמורה לבחירת דראפט עתידית. בין השנים 1975–1979 היה אחד השחקנים המובילים של הבולס, לצדם של בוב לאב, ארטיס גילמור ורג'י ת'יאוס, ולאורך התקופה תרם 16.6 נקודות, 9.1 ריבאונדים ו-3.0 אסיסטים בממוצע למשחק. בפלייאוף הציג יכולת שיא, עם 27.3 נקודות ו-13.0 ריבאונדים למשחק, אולם קבוצתו הפסידה כבר בסיבוב הראשון מול פורטלנד טרייל בלייזרס, אשר המשיכה לזכייה באליפות ה-NBA. במהלך עונת השיג ג'ונסון טריפל דאבל בארבעה משחקים שונים – יותר מכל שחקן אחר ב-NBA באותה עונה.
ביולי 1979, לאחר 5 עונות בשיקגו, חתם על חוזה באינדיאנה פייסרס. בעונתו היחידה בקבוצה קלע שיא קריירה של 19.1 נקודות בממוצע למשחק, כולל משחק שיא של 41 נקודות בהפסד הפייסרס מול וושינגטון בולטס.
בספטמבר 1980 הועבר בטרייד למילווקי באקס, בתמורה לג'ורג' ג'ונסון. בשתי עונותיו המלאות במילווקי קלע 12.7 נקודות בממוצע למשחק, ובשתיהן הודחה הקבוצה בסיבוב הפלייאוף הראשון על ידי פילדלפיה 76'. בששת משחקיו בפלייאוף 1982 הוביל את קלעי קבוצתו עם ממוצע של 19.8 נקודות למשחק.
בנובמבר 1982 הועבר עם פרד רוברטס בטרייד לניו ג'רזי נטס תמורת פיל פורד, וכשלושה חודשים לאחר מכן נשלח לצד סליפי פלויד בטרייד לגולדן סטייט ווריורס, בתמורה למייקל ריי ריצ'רדסון. בשתיים וחצי עונותיו עם הווריורס קלע 13.8 נקודות בממוצע למשחק, לרוב כשחקן ספסל.
בעונת חזר לשחק עבור ניו ג'רזי נטס, ובקיץ 1986 פרש ממשחק, בגיל 33.
מייקי ג'ונסון
יחסי מולדובה–רומניה
יחסי מולדובה-רומניה הם היחסים הדיפלומטיים והדו-צדדיים בין רפובליקת מולדובה לרומניה. רומניה חברה בנאט"ו ובאיחוד האירופי בעוד מולדובה חברה בתוכנית פעולה לשותפות אינדיבידואלית עם נאט"ו וב עם האיחוד האירופי. אורך הגבול המדיני בין המדינות הוא 683 ק"מ.
היסטוריה.
בשנות ה-90 היחסים בין מדינות היו בדרך כלל טובים. רומניה הייתה המדינה הראשונה שהכירה בעצמאותה של מולדובה וסיפקה תמיכה משמעותית בהקמת רשויות הרפובליקה הצעירה. למולדבים ולרומנים הייתה גישה שונה לסוגיות החברתיות והפוליטיות העיקריות בגלל העובדה שמולדובה הייתה חלק מהאימפריה הרוסית (מחוז בסרביה) וברית המועצות (הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית המולדובית), ורומניה הייתה ממלכה עצמאית, ואז הפכה לרפובליקה סוציאליסטית. בשנות ה-90, רומנים רבים תפסו את מולדובנים כרוסים והתייחסו אליהם בהתנשאות, מה שמנע מהם להתגבר על הבדלי תרבות והיה מקור לאי שביעות רצון גוברת בקרב מרבית המולדובנים. בשנים ההן ניסה נשיא רומניה, יון איליאסקו, לקיים יחסים חיוביים עם רוסיה ולא התערב בסכסוך המזוין בטרנסניסטריה.
במולדובה יש מפלגות פוליטיות הדוגלות באיחוד עם רומניה. בקרב האליטה הפוליטית של מולדובה, היה גם רצון לשלב את המדינה באיחוד האירופי תוך שמירה על עצמאותה של מולדובה. באוקטובר 2009 אמר ראש ממשלת מולדובה ולאד פילאט כי "מולדובה הוקמה כמדינה, והאנשים שגרים כאן רואים עצמם כאזרחי מדינה זו. האוכלוסייה אינה רוצה איחוד, וזה בלתי אפשרי מבחינה חוקית". רעיונות האיחוד נשמעים לעיתים על ידי פוליטיקאים מולדובנים רבים, אולם רעיונות אלה הפכו עם הזמן לסמליים יותר ויותר. הכיוון ההפוך הופיע בחיי המולדבנים - המולדובניות. בעשרים השנים שחלפו מאז התמוטטות ברית המועצות, במולדובה, גגוזיה וטרנסניסטריה, נוצרה אליטה פוליטית וכלכלית שלא רוצים לחלוק את כוחם עם הרומנים. האיחוד יביא לחיסול האוטומטי של כל המשרות הכפולות (נשיאות, פרלמנט, משרדים וכו'), ומולדובה ופוליטיקאים לאומיים-אזוריים אחרים שהרגישו כמו אדונים בארצם או באזורם כבר אינם מוכנים לכך. אף על פי כן, ב-25 במרץ 2012 בקישינב, התרחשה התנגשות בין אנשי האיגוד למולדבים הלאומניים.
רומניה מפעילה לחץ על מולדובה לשנות את שפת המדינה: בשנת 2012 דווח כי רומניה "תחסום את הצטרפותה של מולדובה לאיחוד האירופי אם קישינב לא תפקיר את שמה ההיסטורי של שפתה - השפה המולדובנית ולא תכיר בה כרומנית".