לוהאן נולד בעיירה נמבה שבניו מקסיקו, בן הזקונים של כרמן ובן לוהאן, ולו שתי אחיות ואח בכורים. אביו, בן לוהאן, נכנס לפוליטיקה של ארצות הברית ב-1970 עם היבחרו לנציב המחוז בו התגורר. ב-1975 נהיה לחבר ותיק בבית הנבחרים של ניו מקסיקו, ואף כיהן כמצליף הרוב וכיושב ראש הבית. לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר התיכון עמק פוואקי (Pojoaque), עבד לוהאן כדילר בלאק ג'ק בקזינו לייק טאהו וגם בקזינו השבטי בצפון ניו מקסיקו. אחרי שסיים את נתיבתו המקצועית בתחום ההימורים החל ללמוד באוניברסיטת ניו מקסיקו ובהמשך השלים באוניברסיטת ניו מקסיקו היילנדס לימודי תואר ראשון במנהל עסקים. לוהאן מילא שורה של תפקידים ציבוריים: הוא היה סגן גזבר המדינה ומנהל שירותי המנהלה וקצין פיננסי ראשי במחלקה לענייני תרבות בניו מקסיקו בטרם נבחר לנציבות הרגולציה הציבורית של ניו מקסיקו.
בנובמבר 2004 נבחר לוהאן לנציבות הרגולציה הציבורית של ניו מקסיקו (PRC). הוא ייצג את המחוז השלישי בנציבות, אשר בתוכו תחומים חלקים רבים ממדינת ניו מקסיקו. הוא היה יושב ראש הנציבות בשנים 2005–2007, וכהונתו שם הסתיימה בשנת 2008. באותה השנה הודיע על התמודדותו לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השלישי של ניו מקסיקו, אחרי שנציג המחוז המכהן בבית הנבחרים טום יודול פרש מבית הנבחרים לשם התמודדותו לסנאט. ב-3 ביוני 2008 זכה לוהאן בבחירות המקדימות שנערכו במפלגה הדמוקרטית וגבר על חמישה מתמודדים אחרים. ביום הבחירות הכלליות שנערך בנובמבר 2008, בצמוד לבחירות לנשיאות, גבר על מועמד המפלגה הרפובליקנית דן איסט כשלו 57% מקולות הבוחרים.
ביוני 2009 הצביע לוהאן בעד תיקון שיחייב את מזכיר ההגנה של ארצות הברית להציג תוכנית הכוללת אסטרטגיית יציאה מלאה מאפגניסטן עד סוף השנה, אך התיקון הנידון לעיל לא עבר. בספטמבר כתב לוהאן מכתב בו הוא קורא לממשלו של הנשיא ברק אובמה שלא להגדיל את שיעור הכוחות המזוינים של ארצות הברית באפגניסטן. במכתבו הוא המשיך בשיחות שניהל עם הגנרל סטנלי מק'קריסטל ונשיא אפגניסטן חמיד קרזאי. לוהאן תומך בפתרון שתי המדינות ובהסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית, וב-2009 חתם על מכתב מאת חברי בית הנבחרים סטני הוייר ואריק קנטור המביע את המחויבות לקשר "הבלתי-שביר" ביחסי ארצות הברית–ישראל. במהלך הקונגרס ה-116 של ארצות הברית היה עוזר יושבת ראש בית הנבחרים תחת ננסי פלוסי, ולאחר היבחרו לסנאט האמריקאי החליפה אותו קת'רין קלארק.
ב-1 באפריל 2019 הודיע לוהאן על התמודדותו לסנאט של ארצות הברית במקומו של טום יודול שהודיע על פרישתו מהקונגרס. מלבד יודול עצמו שהביע תמיכה במועמדותו, לוהאן זכה לתמיכה של מספר אישים בהם מרטין היינריך, קירסטן ג'יליברנד, איימי קלובשר, סוצ'יל טורס סמול, מישל לוהאן גרישם (שהיא גם בת דודתו), דב האלנד, ננסי פלוסי וג'ון לואיס. גם ארגונים רבים, בהם ג'יי סטריט ומועדון סיירה הביעו בלוהאן את תמיכתם. ב-4 בנובמבר 2020 נבחר לסנאט של ארצות הברית.
הרי ווקר
אינדריקותריים
אינדריקותריים (שם מדעי: "Indricotheriinae") היא תת-משפחה נכחדת של מפריטי פרסה נכחדים, שחיו בתקופת האאוקן עד לתחילת המיוקן לפני 47 עד 15 מיליון שנה מזמננו. הם חיו רק במזרח אסיה, בעיקר סביב קזחסטן, הודו וסין. ישנם חוקרים המפרידים אותם למשפחה עצמאית - Paraceratheriidae.
המאפיין העיקרי של בני קבוצה זו היא צווארם ורגליהם הארוכים ומשקלם הגדול, אשר הגיע לשיאו אצל הפרצרתריום ששקל מעל 20 טון ולגובה 7.5 מטרים בראש. הם היו קרובי משפחה רחוקים של הקרנפים אך היו חסרי קרניים. היו להם ראשים קטנים עם לסתות ארוכות בעלות קצה משולש ושיניים חותכות בולטות ומחודדות שהתאימו ללעיסת עלים ושרכים.
מינים אלה חיו ביערות גשם שופעים שהיו נפוצים בעבר באסיה. הם נכחדו בתחילת המיוקן, עם היווצרות הרי ההימלאיה הגבוהים שמנעו מהם לנוע מערבה לאירופה או אמריקה הצפונית וגרמה לשינויי אקלים שכללו מדבור, תנאי קיפאון והכחדה של היערות שכילכלו את הענקיים מביניהם.
יחסי הודו–סין
יחסי הודו–סין הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה של הודו לבין הרפובליקה העממית של סין. קיימות מערכות יחסים תרבותיות, כלכליות ופוליטיות בין תת-היבשת ההודית לאזור התרבות הסיני כבר מתקופות קדומות. היחסים המודרניים בין המדינות החלו בשנת 1950, כאשר הודו סיימה את הקשרים הרשמיים עם הרפובליקה הסינית (טייוואן) וקיבלה את ממשלת הרפובליקה העממית של סין כממשלתה הלגיטימית של סין.
היסטוריה.
ההיסטוריה של יחסי סין-הודו מתוארכת למאה השנייה לפני הספירה. דרך המשי שימשה דרך תחבורה לחילופי טובין, סחורות ורעיונות. הבודהיזם הועבר מהודו לסין במאה הראשונה לספירה.
את המקורות של הבודהיזם הסיני ניתן לייחס להודו העתיקה. מהמאה השלישית למאה השביעית התפתח הבודהיזם לדת משפיעה בסין. המפיצים הראשונים של הבודהיזם היו סוחרים ובעלי מלאכה, אשר נשאו לאורך דרך המשי את אמונתם מהודו לסין. שושלת טאנג הסינית (581–907) נחשבת לשיא הזוהר של הבודהיזם. מנטזות ואמנות הושפעו מהבודהיזם, כמו טכניקות הציור ואומנות גנדהרה.
בהודו, הבודהיזם הוחלף על ידי ההינדואיזם, ומאוחר יותר על ידי האסלאם. כיום 6.1 אחוזים מהאוכלוסייה בסין הם בודהיסטים, יותר מהודו שבה רק 0.8 אחוזים הם כאלו. בסין ישנם כ-20,000 מקדשים בודהיסטים וכמה מנזרים בודהיסטים, וכ-200,000 נזירים בודהיסטים.
יחסים פוליטיים.
במערכת היחסים הפוליטית בין הודו לסין, סכסוך הגבולות בהימלאיה, שנמשך כבר עשרות שנים, גורם לחוסר אמון מצד שני הצדדים. בשנת 1962, המחלוקות הסלימו למלחמת גבולות למשך חודש. באפריל 2013 שתי המדינות חוו משבר קשה, כאשר כוחות סיניים חדרו לשטח הודי והקימו מחנה צבאי.
סכסוכי גבולות.
כאשר הבריטים נסוגו מהודו בסוף שנות ה-40 והודו קיבלה עצמאות, הם סימנו את הגבולות באופן שרירותי, כמו קו מקמהון. במשך עשרות שנים הייתה מחלוקת לגבי מסלולו המדויק של הגבול באורך 3,500 ק"מ, מה שגרם לסכסוכים רבים, כמו מלחמת הגבולות ההודית-סינית בשנת 1962. שר החוץ ההודי, ג'ווהרלל נהרו, ניסה לדון כדי לפייס את הסכסוך, אך עדיין היו עימותים על טיבט, המהווה אזור חיץ גאוגרפי ופוליטי לשתי המדינות.
מלחמת הודו–סין החלה ב-20 באוקטובר 1962 בין צבא השחרור העממי לכוחותיה המזוינים של הודו, והעילה הראשונית למלחמה הייתה על אזור הגבול ההימלאי בארונאצ'ל פרדש, שבסין נקרא דרום טיבט. ההתנגשות הכבדה הראשונה בין הכוחות הייתה התקיפה הסינית על הפטרול ההודי, צפונית לקו מקמהון. העימות התרחב גם לאזור אקסאי צ'ין בו ראתה סין אזור אסטרטגי, שכן דרכו יוכל לעבור הכביש המהיר הלאומי שלה, בין המחוזות המנהליים טיבט ושינג'יאנג. בסופה של המלחמה כבשה סין את שני אזורי המחלוקת והכריזה על הפסקת אש חד-צדדית שנכנסה לפועל ב-20 בנובמבר 1962 בחצות.
מלחמת הודו–סין הייתה מלחמה הררית בעיקרה, והקרבות הגדולים בה התבצעו בגובה של מעל ל-4,250 מטרים. קרבות אלו היו בעיה לוגיסטית לשני הצדדים. לאחר המלחמה בוצע שינוי רחב בצבא ההודי כדי להכינו למאבקים דומים בעתיד. הפסדה של הודו במלחמה גם גרם לביקורת קשה על ראש הממשלה ההודי ג'ווהרלל נהרו, שנתפש כאחראי לכישלון ועל שר ההגנה שלו, קרישנה מנון, שאולץ להתפטר. אף על פי שהמלחמה נמשכה חודש בלבד, היחסים בין המדינות התדרדרו בשנות ה-60 וה-70, ומאופיינים מאז בחוסר אמון. ברית המועצות תמכה בהודו במלחמה זו, מה שהחמיר עוד יותר את היחסים המתוחים שכבר היו בין סין לברית המועצות. בעקבות כך, סין החלה לסייע לאויב של הודו, פקיסטן.
בשנת 1971 התקשרה הודו בהסכם שלום, ידידות ושיתוף פעולה עם ברית המועצות. בתמורה, סין חתמה על חוזה עם אויבת הודו, פקיסטן. בשנת 1971 סין הצטרפה לאו"ם, ובניגוד להודו הפכה לחברה קבועה במועצת הביטחון עם זכויות וטו.
משנות ה-90 היחסים השתפרו דרך ביקורי מדינה, עד שהושג הסכם גבול בשנת 1993 שהביא לשביתת נשק בין שתי המדינות.
במאי 2020 החלה הסלמה בסכסוך הגבולות כאשר לטענת ההודים, חיילים סינים נכנסו לטריטוריית לדאק שבשליטת הודו, והקימו שם אוהלים ועמדות שמירה.
ביוני 2020 נהרגו 20 חיילים הודים ו-43 . חיילים סינים, בעימות עם צבא סין בעמק גלוואן שבאזור לדאק. מאוחר יותר שחררה סין 10 חיילים הודים שלקחה בשבי.
סכסוך על משאבי מים.
לאספקת המים של שתי המדינות יש פוטנציאל עצום לסכסוך. אספקת המים בהודו מובטחת, בין היתר, על ידי ברהמפוטרה, שמקורה בהימלאיה בשטח סיני. צורכי המים הסיניים עלו בשנים האחרונות בגלל הבצורת בצפון מזרח המדינה והגידול בצמיחה הכלכלית. פרויקט העברת המים השאפתני דרום-צפון, בו סין מוליכה מים מאזור ההימלאיה לבייג'ינג, והקמת מפעלי כוח מים לאורך ברהמפוטרה מובילים למחסור במים בבנגלדש והודו, כך שמתעוררים סכסוכים בשל כך.
מדיניות אקלים בינלאומית.