בשנת 1997 הוציאה Nvidia את הכרטיס השני שלה, עם מעבד ה-RIVA 128. הכרטיס הצליח במיוחד והיווה תחרות ל-VooDoo Rush שנחשב להצלחה. נוידיה המשיכה לפרוץ באותה העת עם יתר סדרת כרטיסי RIVA וסדרת ההמשך, RIVA TNT, שנחשבה לסדרת הדגל של החברה באותה עת. כרטיסים אלו נועדו להתחרות ביתר כרטיסי Voodoo של 3dfx, וכן בכרטיסים נוספים: Rage של ATi, סדרת Savage של S3 Graphics, וכרטיסי המסך של PowerVR.
לאחר שחברת 3dfx, היצרנית של כרטיסי Voodoo ואחת החברות המובילות בשוק המעבדים הגרפים, פשטה רגל בשנת 2000, Nvidia קנתה אותה וכך גם הורידה את אחת מהיריבות הגדולות שלה וגם הוסיפה לעצמה הרבה עובדים עם ידע וטכנולוגיות שהיו ספציפיות ל-3dfx. בדצמבר של שנת 2000 נודע ש-Nvidia שילמה 186 מיליון דולר בשביל הרכישה הזאת.
משנת 1999 והלאה, שלטה Nvidia בחלק גדול מהשוק, כאשר הפכה את סדרת כרטיסי המסך GeForce לסדרה העיקרית שעליה היא עובדת.
בשנת 2003 פיתחה Nvidia והוציאה לשוק את סדרת מעבדי ה-FX, שגם נכללו במשפחת ה-GeForce. באותה השנה גם חברת ATi עלתה במכירות, בזכות הוצאת סדרת Radeon החדשה שהייתה מאוד מוצלחת. לאחר שמיקרוסופט החליטה לפעול ביחד עם ATi כדי לבנות את המודל של DirectX 9.0, הכרטיסים של Nvidia סבלו מקשיים עם פלטפורמת ה-DirectX 9.0. התברר כי Nvidia החליטה לרמות ולהעלות לכאורה את התוצאות שלה במבחני הביצועים, ללא עלייה מקבילה בביצוע עצמו. לאחר שנודע הדבר, ATi זכתה באמון הצרכנים, ומאז הפכה למתחרה אמיתית.
בשנת 2010 דיווחה חברת משחקי הווידאו Valve שבקרב לקוחותיה Nvidia מחזיקה ב-59.11% מהשוק.
ב-2016 פתחה החברה מרכז פיתוח בישראל ובלונד שבשוודיה. באוקטובר 2018 פתחה החברה קבוצת מחקר נוספת בישראל, לבינה מלאכותית.
במרץ 2019 הגיעה להסכם על רכישת חברת רכיבי התקשורת הישראלית מלאנוקס בסכום של 6.9 מיליארד דולר, והרכישה הושלמה באפריל 2020.
בספטמבר 2020 הודיעה Nvidia על רכישת חברת ARM holdings, מפתחת מעבדי ARM, בכ-40 מיליארד דולר. הרגולטורים הארצות הברית ובבריטניה התנגדו לעסקה. העסקה בוטלה בפברואר 2022 עקב קשיי אסדרה, ו-Nvidia שילמה למוכרת, חברת סופטבנק, פיצוי בסך 1.25 מיליארד דולר.
כרטיסים ומעבדים גרפיים.
אחד ממוצריה העיקריים הוא ייצור כרטיסים גרפיים. הכרטיסים מתחלקים לכמה סדרות שונות:
כמו כן, החברה ייצרה שבע ארכיטקטורות למעבדים גרפיים:
קונסולות.
החברה ייצרה מספר מעבדים גרפיים לקונסולות, להלן:
שון לנון
שון טארו אונו לנון (באנגלית: Sean Taro Ono Lennon; נולד ב-9 באוקטובר 1975) הוא זמר, מלחין ושחקן אמריקאי, בנם של המוזיקאים ופעילי השלום ג'ון לנון ויוקו אונו. החל משנת 2015 הוא חבר בלהקת The Claypool Lennon Delirium.
חייו.
ילדותו.
שון לנון נולד בעיר ניו יורק. לאחר הולדתו, טיפל בו אביו, ג'ון לנון, עד להירצחו בשנת 1980. הוא חונך בשני בתי ספר פרטיים יוקרתיים באינסטיטוט לה רוזי בשווייץ (בו גם למדו הנסיך אדוארד, אלברט השני מלך הבלגים ודודי אל פייד) ובבית הספר דאלטון, בעיר ניו יורק.
שנותיו הראשונות במוזיקה.
הקלטתו הראשונה הייתה באלבומה של אימו, "עונת הזכוכית" המבוסס על סיפור שאביו נהג לספר לו. בגיל 9, הוא ביצע את השיר "זה בסדר" (It's Alright) המופיע באלבום הצדעה לאימו בשם "לכל איש יש אישה", משנת 1984. בשנת 1988 הופיע שון בקבוצת השחקנים של "Moonwalker" של מייקל ג'קסון. שון העיד כי העבודה עם ג'קסון הייתה בגדר חוויה מפרה עבורו. מאוחר יותר במהלך חייו, נסיונותיו לפרוץ כמוזיקאי רציני באו לידי ביטוי בשיתוף פעולה עם יוצרים אחרים: הוא הופיע באלבום של לני קרביץ "Mama Said", בשנת 1991 וכן הקים להקת רקע לאלבומה של אימו, "Rising", בשנת 1995.
השפעות מוזיקליות.
שון לנון טען שבריאן וילסון והביץ' בויז היו מקור השראה ראשון במעלה עבור שיריו וראיון שערך עם בריאן וילסון מופיע באלבום בעל תפוצה מוגבלת בעל השם "מילים ומוזיקה". במהלך ההפצה של האלבום "אל תוך השמש" (Into The Sun), שון הרבה לדבר אודות הערצתו ללהקה הברזילאית אוס מוטנטס. בעת שהותו בברזיל הופיע שון עם ארנלדו בפטיסטה (נגן הבס והזמר של אוס מוטנטס). לאחר מכן הוא עיצב את העטיפה לאלבום הלהקה משנת 2000 הקרוי "Tecnicolor". שון אף ציין בעת ראיונות את השפעת הביטלס והוריו.
קישורים חיצוניים.
[[קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה]]
[[קטגוריה:ניו יורק: אישים]]
[[קטגוריה:גיטריסטים בריטים]]
[[קטגוריה:זמרים בריטים]]
[[קטגוריה:זמרי רוק אמריקאים]]
[[קטגוריה:מוזיקאי רוק]]
[[קטגוריה:מוזיקאים בריטים]]
[[קטגוריה:ג'ון לנון]]
[[קטגוריה:אמריקאים ממוצא אנגלי]]
[[קטגוריה:אמריקאים ממוצא יפני]]
[[קטגוריה:מלחינים אמריקאים במאה ה-20]]
[[קטגוריה:מלחינים אמריקאים במאה ה-21]]
[[קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1975]]
שריר החזה הקטן
שריר החזה הקטן (TA: Musculus pectoralis minor) הוא שריר דק בעל צורה משולשת, הנמצא בחלקו הקדמי של כלוב הצלעות, עמוק יותר משריר החזה הגדול. השריר נאחז בכלוב הצלעות בצידו האחד ובעצם השכם בצידו השני וכך יכול לתפקד כמייצב של עצם השכם או בהנעתה לכיוון מטה וקדימה על כלוב הצלעות (פעולה העשויה להתבטא בהבלטת הזווית התחתונה של עצם השכם). כאשר עצם השכם מקובעת לכלוב הצלעות על ידי שרירים אחרים, יכול שריר החזה הקטן לתפקד כשריר עזר בשאיפה מאומצת על ידי הרמת הצלעות.
תיאור.
תחילתו של שריר החזה הקטן בצלעות מספר שלוש, ארבע וחמש, בסמוך לסחוס הצלעי. השריר נאחז בצידו המרוחק בזיז החרטום של עצם השכם.
את השריר עוטפת רקמה פיברוטית חזקה המכונה חיתולית הבריח והחזה (Fascia clavipectoralis).
עצבוב.
שריר החזה הקטן מעוצבב על ידי שורשי העצב הצווארי השמיני והחזי הראשון (C8, T1) דרך עצב החזה הקידמי התיכון (Nervus pectoralis medialis).
בוורלי קלירי
בוורלי קלירי (באנגלית: Beverly Cleary; 12 באפריל 1916 – 25 במרץ 2021) הייתה סופרת ילדים אמריקאית, הידועה כמחברת סדרות ספרי הילדים "עלילות הנרי וידידיו" וסדרת ההמשך "עלילות רמונה", העוסקות בעולמם של ילדים מהמעמד הבינוני-נמוך בצפון ארצות הברית.
ספריה תורגמו ל-14 שפות, בהן עברית, והיא זכתה בפרסים אמריקאים רבים לספרות ילדים.
ביוגרפיה.
קלירי נולדה וגדלה במדינת אורגון בארצות הברית. היא בעלת תואר ראשון באנגלית מאוניברסיטת ברקלי, וסיימה לימודי ספרנות באוניברסיטת וושינגטון בסיאטל.
עבדה כספרנית ושם גילתה כי ילדים מתקשים למצוא ספרים שעוסקים בילדים "רגילים" בני דמותם, ושעוסקים בנושאים שמשקפים את חיי היומיום האופייניים לבני גילם. ילדים שלא הצליחו למצוא ספרים כאלה ביקשו מקלירי לכתוב, ובשנת ב-1950 היא פרסמה את ספרה הראשון, שפתח את סדרת "עלילות הנרי הגינס" (Henry Huggins). בספר זה תוארו עלילות הנרי הילד, משפחתו וחבריו המתגוררים בעיירה במדינת וושינגטון. בספר הופיעו דמויות משנה, ביזוס קימבי, בת גילו של הנרי, ואחותה הקטנה רמונה. רמונה הפכה לגיבורת הספר הראשון מסדרת "עלילות רמונה" (Ramona Geraldine Quimby), שפורסם בשנת 1955. סדרת רמונה זכתה להצלחה גדולה אף יותר מהסדרה שעסקה בהנרי.
ספריה של קלירי עוסקים בנושאים הלקוחים מחיי הילדים כמו הרחבת המשפחה, התמודדות עם אבטלה של ההורים, שיפוץ הבית, גידול בעלי חיים, המעבר מגן הילדים לבית הספר, קשיים בבית הספר, וקשיי גיל ההתבגרות. רובם מיועדים לגילאי 7–12.
קלירי פרסמה 39 ספרים; מתוכם פורסמו שבעה בסדרת הנרי ותשעה בסדרת סיפורי רמונה (האחרון שבהם ב-1999). היא פרסמה גם שני ספרי ילדים אוטוביוגרפיים (שטרם תורגמו לעברית).
קלירי סירבה להצעות לעבד את ספרייה לקולנוע או לטלוויזיה, אולם בשנת 1988 הופקה סדרה קצרה בטלוויזיה הציבורית הקנדית המבוססת על הספר "רמונה הולכת לכיתה א'". בשנת 2010 יצא הסרט "רמונה וביזוס" המבוסס על מספר ספרים מסדרת עלילות רמונה. קלירי סירבה להתיר שיווק מוצרים שנושאים את הדמויות מספריה.
חלק מספריה תורגמו לעברית, החל מסוף שנות ה-70, בין השאר בידי שולמית לפיד, גדעון טורי ואפרים תלמי.
קלירי נישאה ב-1940 לקלארק וב-1955 נולדו להם תאומים - בן ובת. בשנותייה האחרונות התגוררה בעיירה כרמל ליד הים שבקליפורניה שם נפטרה ב-25 במרץ 2021 בגיל 104.
ג'ינה גרשון
ג'ינה ל. גרשון (אנגלית: Gina L. Gershon; נולדה ב-10 ביוני 1962) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית-יהודייה.
ביוגרפיה.
גרשון נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה למיקי גרשון (לשעבר קופל), מעצבת פנים וסטן גרשון שעבד בעסקי סחר בינלאומי. היא גדלה במשפחה יהודית ולה אח ואחות המבוגרים ממנה. היא למדה בתיכון בוורלי הילס, והחלה לשחק בגיל 14. לאחר סיום לימודי התיכון עברה לבוסטון כדי ללמוד במכללת אמרסון. היא הועברה לבית הספר טיש לאמנויות שבאוניברסיטת ניו יורק וסיימה לימודי תואר ראשון ב-1983.
קריירה.
תיאטרון.
היא החלה ללמוד בבית הספר "Circle in the Square Theatre School" בניו יורק ועבדה עם המחזאי דייוויד מאמט, עליו סיפרה בראיונות שהוא היווה לה השראה רבה. היא הופיעה בשלוש מחזות בברודוויי: קברט, בוינג-בוינג וביי ביי בירדי.
קולנוע.
הפריצה הגדולה שלה הייתה בסרט "יפה בורוד" ב-1986, שהובילה לקבלת תפקידים בסרטים "נקמה מתוקה" ו"קוקטייל" עם טום קרוז. ב-1995, שיחקה בסרט "נערות שעשועים" והייתה מועמדת לפרס פטל הזהב בקטגוריית "שחקנית המשנה הגרועה של השנה".
ב-1996, כיכבה בסרט "קשורות" לצידה של ג'ניפר טילי, והן היו מועמדות לפרס ה-MTV בקטגוריית "נשיקת השנה".
ב-1997, שיחקה בסרט " עימות חזיתי" את דמותה של סשה.