שרגא פייבל (פיליפ) ברג (1927 - 16 בספטמבר 2013) היה ראש "המרכז לחקר הקבלה".
קורות חייו.
נולד בשם פייבל שרגא גרוברגר בברוקלין, ניו יורק. הוא למד בישיבת "תורה ודעת" ובישיבת לייקווד, הוסמך לרבנות ב-1951 ועבר לעולם העסקים. ב-1962 התחיל ללמוד קבלה אצל המקובל הרב יהודה צבי ברנדויין, תלמידו של הרב יהודה אשלג ודוד אשתו הראשונה, רבקה. לדבריו, ברנדווין הסמיכו להיות יורשו.
ב-1965 פתח ברג, יחד עם הרב ברנדויין, את "National Institute for the Research of Kabbalah" ("המכון הלאומי לחקר הקבלה") בארצות הברית. מאוחר יותר שונה שם הארגון ל"Kabbalah Center" ("המרכז לקבלה").
בשנות ה-80 עבר להתגורר בארצות הברית והרחיב שם את פעילות הפצת הקבלה. מרבית הסניפים ורוב התלמידים של המרכז נמצאים שם. בניו, יהודה ומיכאל, מכהנים כמנהלים משותפים של המרכז לקבלה בארצות הברית.
ברג חיבר יותר מ-30 ספרים בנושא קבלה, בהם "מבוא לחוכמת קבלה", "הפתח לחכמת הקבלה", "גלגולי נשמות", "הצופן הסודי של היקום" "עצמת הקבלה", "לחיות לנצח", "כח האלף-בית", "קשר הכוכבים", "המפתח לחירות", "תפילה, ניסים ומסתורין" ואחרים.
בשנת 2008 הוציאה, בהוצאת המרכז, ספר בשם "אלוהים שם ליפסטיק" העוסק בקשר בין נשים לקבלה.
בשנת 2004 לקה ברג בשבץ בגזע המוח, שממנו לא התאושש באופן מלא.
ברג, אב לשמונה ילדים, נישא בשנית לקרן ברג ששימשה כמנכ"ל המרכז לקבלה, ומאז מחלתו שימשה גם כיו"ר המרכז.
ברג נפטר ב-16 בספטמבר 2013, בן 86 במותו. הוא נקבר בבית העלמין החדש בצפת, באחוזת קבר המשתרעת על קרוב לחצי דונם. מאבטחים שומרים על הכניסה לאחוזת הקבר ומאפשרים כניסה רק לבעלי אישורים מיוחדים מטעם המרכז לקבלה.
המרכז לקבלה.
ב-1971 פתח הרב ברג את הסניף הראשון של "המרכז לקבלה" בתל אביב. מאוחר יותר הרחיב את פעילותו לחיפה וירושלים.
"המרכז לקבלה" מפעיל מלוס אנג'לס כ-50 סניפים בעולם. המרכז פועל מתרומות של חסידיו וממכירת קורסים וספרות בנושא קבלה. בין תלמידיו מפורסמים רבים: הידועה בהם הזמרת מדונה, ולצדה הבמאי גאי ריצ'י, מעצבת האופנה דונה קארן והשחקנים אשטון קוצ'ר ודמי מור. לפי הערכות, במרכז לומדים בסביבות 4 מיליון איש, רובם הגדול בארצות הברית וחלק ניכר מהם לא יהודים. המרכז הפיץ עותקים רבים של ספר הזוהר חינם. על פעילות זאת נמתחה ביקורת מצד חוגים דתיים ומצד חוקרים.
ביקורת.
רבים בציבור החרדי והדתי ביקרו את ברג. הרב עובדיה יוסף אסר להשתתף בהרצאותיו ולקרוא את ספריו והוציא בשנת ה'תשנ"ז (1997) גילוי דעת חריף נגדו. פסק דומה הוציא בד"ץ העדה החרדית
ארגון יד לאחים פרסם את שמו ותנועתו ברשימת הכתות של הארגון, ובעקבות ממצאי הארגון יצאו גם הרבנים הראשיים לישראל הרב אליהו בקשי דורון והרב ישראל מאיר לאו נגד ברג.
היסטוריה של המחשב
ח' בתשרי
בר מצווה.
על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצווה של ילד שנולד בח' בתשרי היא בדרך כלל פרשת האזינו. אם ראש השנה חל ביום חמישי בשנת בר המצווה, תיפול שבת בר המצווה ביום כיפור, ואז דוחים את הקריאה בתורה לסוכות.
פורט ויליאם
פורט ויליאם (באנגלית: Fort William, בגאלית סקוטית: An Gearasdan, "חיל המשמר") היא העיירה הגדולה ביותר באזור מערב ההיילנדס בסקוטלנד.
העיר נוסדה בסמוך למבצר בשם זה, שהוקם כדי לשלוט באוכלוסייה המקומית לאחר פלישתו של אוליבר קרומוול וכדי לדכא את מרידות היעקוביטים (חסידי בית סטיוארט) במאה ה-18. שם העיר השתנה מספר פעמים ולבסוף נקבע כפורט ויליאם, על-שם הנסיך והמצביא הנסיך ויליאם, דוכס קמברלנד.
העיר ממוקמת בסמוך למספר אתרי טבע, ובהם ההר בן נוויס, הגבוה בבריטניה, והיא מהווה מוקד תיירות. העיר מהווה נקודת סיום של וסט היילנד ויי - מסלול הליכה פופולרי בסקוטלנד.
אוכלוסייתה של העיר מונה כ-10,000 תושבים.
בשנת 1994 בבית ספר יסודי של העיר הוקמה סטודיו לאמנות חדר 13 שבהמקך התפתחה לרשת שמנהלת מסודות לחינוך לאמנות ברחבי העולם.
ג'וני קש
ויליאם שוונק גילברט
ויליאם שוונק גילברט (באנגלית: William Schwenck Gilbert; 18 בנובמבר 1836 - 29 במאי 1911) היה לבריתן אנגלי שנודע בעיקר באופרטות שחיבר עם המלחין ארתור סאליבן.
חייו.
גילברט עבד תחילה כפקיד במשרד החינוך, לאחר מכן כעורך דין. עסקיו כעורך דין לא עלו יפה וכדי להגדיל את הכנסתו החל בכתיבה. משנת 1861 החל לחבר קומדיות עממיות, שירים הומוריסטים ועבד גם כמבקר תיאטרון.
המפנה בחייו קרה בשנת 1871, עת פגש את המלחין ארתור סאליבן. עבודתם המשותפת נמשכה 25 שנה, ובמשך תקופה זו חיברו 14 אופרות קומיות (אופרטות) שרובן מצליחות ופופולריות עד היום בעיקר בארצות דוברות אנגלית. יש בהן מידה גדושה של סאטירה חברתית ושפע רמזים ו"עקיצות". ההומור בהן עשיר וכן רמת החריזה. גם עם המלחין פרדריק קליי הייתה לגילברט שפה משותפת, ויחד הם כתבו מספר יצירות, ובהן "הנסיכה טוטו".
ההצלחות הביאו לשניים ולאמרגנם עושר כלכלי, ובשנת 1881 נבנה בלונדון תיאטרון סאבוי כדי להעלות במיוחד את האופרטות שלהם. יחסיהם של גילברט וסאליבן ידעו עליות ומורדות בגלל חילוקי דעות אומנותיים וכספיים. יצירתם האחרונה הייתה "הדוכס הגדול" (1896), אשר נכשלה.
בשנת 1907 קיבל גילברט תואר סר.
בשנת 1911, בגיל 75, טבע גילברט באגם באחוזתו, כאשר חש להציל אישה צעירה מטביעה.
בשנת 1999 הופק הסרט טופסי-טרווי בבימויו של מייק לי. הסרט מתאר את יחסיהם המורכבים של גילברט וסאליבן בזמן הפקת האופרטה המפורסמת ביותר שלהם -המיקדו (1885).
הנצחה.
קרחון גילברט באי אלכסנדר שבאנטארקטיקה נקרא על שמו של ויליאם שוונק גילברט.
ברוך שלום הלוי אשלג
הרב ברוך שלום הלוי אשלג (מכונה גם הרב"ש; ז' בשבט ה'תרס"ז, 22 בינואר 1907 - ה' בתשרי ה'תשנ"ב, 13 בספטמבר 1991) היה אדמו"ר ומקובל, בנו בכורו וממשיך דרכו של הרב יהודה לייב הלוי אשלג, מחבר פירוש "הסולם" על ספר הזוהר. בין חיבוריו: "שלבי הסולם", "דרגות הסולם", "ברכת שלום" ו"אגרות הרב"ש".
חייו.
ברוך שלום הלוי אשלג נולד בוורשה שבפולין הקונגרסאית ב-22 בינואר 1907. בגיל תשע החל ללמוד אצל אביו והצטרף אליו בנסיעות לרבי מפוריסוב ולרבי מבעלז. בגיל שלוש עשרה (1921) עלה עם משפחתו לארץ ישראל והמשיך את לימודיו בישיבת תורת אמת של חסידות חב"ד בירושלים. בגיל שבע עשרה הוסמך לרבנות.
הוא ליווה את אביו בנסיעות ומילא שליחויות עבורו. כאשר היה אביו חולה העביר שיעורים במקומו. בעקבות מחלוקות שפרצו על זכויות הפצת ספר הזוהר עם פירוש "הסולם" של אביו, עזב הרב אשלג את הארץ לתקופה של שלוש שנים שבהן שהה בעיקר בבריטניה. מסר שיעורי קבלה רבים בגייטסהד ועוד. אף על פי שלימד קבלה, השתדל כמו אביו ששמו לא יפורסם בתור מקובל. אשתו, פייגה, מעידה כי אפילו שכניהם לא ידעו שהוא מלמד את תורת הנסתר.
מסוף שנות השישים והוא החל ללמד קבלה בחוגים נרחבים יותר. הוא נהג להגיע לכל מקום שבו הייתה דרישה ללמוד קבלה. בין היתר נסע דרך קבע ללמד בחברון, טבריה וירושלים.
בשנת 1976 הרחיב הרב אשלג את בית מדרשו. החדר בביתו הצנוע בבני ברק, הפך לבית כנסת רחב ידיים אשר נבנה ברחוב חזון איש בבני ברק. הוא עצמו עבר להתגורר בקומה השנייה של הבניין. מדי פעם נהג לנסוע לטבריה להתבודדות.
בשנת 1983 הצטרפו כארבעים תלמידים חדשים. כדי לזרז את השתלבותם בקבוצה החל לכתוב מאמרים, המתארים את דרך ההתפתחות הרוחנית הרצויה לדעתו. משנת 1984 נהג לכתוב מאמר מדי שבוע ולפרסמו בין תלמידיו. ברבות הימים אספו תלמידיו את כל אותם מאמרים שכתב ואגדו אותם לסדרת ספרים בשם "שלבי הסולם".
בין היתר שמעו בסוף ימיו את שיעוריו אמן הזכוכית ג'רמי לנגפורד, האלוף ומזכיר הממשלה (לימים) אביחי מנדלבליט והזמר דני גולן ("צמד דרום").
בכ"ט בסיון ה'תש"ן 22 ביוני 1990, נפטרה אשתו. בחנוכה ה'תשנ"א, כשנה לפני מותו, נישא בשנית, למרות התנגדויות רבות, לפייגה לונץ והוא בן 84, באומרו: "עניין החתונה אצלי אין בו דבר מלבד רוחניות, ולפיכך לא אנוח ולא אשקוט עד שאמלאו".
נפטר בערב שבת תשובה, ה' בתשרי ה'תשנ"ב (1991), ונקבר בהר המנוחות בירושלים. על שמו היישוב ברוכין בשומרון.
ספריו.
הרב ברוך שלום התנגד בחייו נחרצות לכך שידפיסו פרשנות שלו על כתבי אביו, בהסתמכו על דברי אביו "שכל מעיין בינוני יכול להבין דברי" (הקדמת תלמוד עשר ספירות) וכן מתוך חשש שהעניינים יגיעו לאנשים לא הגונים שישתמשו בחכמת הקבלה כדי להרוויח ממון. תלמידיו הוציאו מתורתו לאחר פטירתו, באמרם שאין מדובר בפרשנות על כתבי אביו אלא בהפצת חכמת הקבלה בשפה פשוטה בקרב העם.
משנתו החברתית.
הרב אשלג כתב בהקדמות לספריו שהוא ממשיך בשלשלת הקבלה, אבל מגלה ממנה טפח שעד אליו הוסתר. כאביו, הוא פותח את ספרו בעניין קיום המצוות בציטוט מפסוק פרשת קדושים "ואהבת לרעך כמוך" ובדברי רבי עקיבא על פסוק זה (בבראשית רבה) "... זה - כלל גדול בתורה!". הרב אשלג מרחיב את הדיבור על משמעות קיום המצוות כולן ולימוד התורה כפירוט לכלל זה. על פי דברים אלו, ומתוך ניתוח מצוות רבות שנצטווינו, סבר הרב אשלג שקיום העולם - אשר "נברא כדי לקיים תורה ומצוות" הוא למעשה לצורך אהבת ה', אבל את אהבת ה' אפשר להשיג רק על ידי אהבה אמיתית לבני אדם, וזאת על ידי ביטול העצמיות, וטפלות אל הכלל, וזאת בייחוד למי שמזיק לו.