המילון ההיסטורי ללשון העברית
המילון ההיסטורי ללשון העברית הוא מפעל מחקרי רחב היקף של האקדמיה ללשון העברית, שמטרתו להעמיד מילון מדעי ללשון העברית על כל רבדיה ההיסטוריים, מן העת העתיקה ועד שנת 1947. בראש המערכת עומד פרופ' חיים אליעזר כהן, וחברים בה פרופ' שמואל פסברג וד"ר גבריאל בירנבאום, שמשמש גם ככותב הערכים הראשי.
הקמת מפעל המילון ההיסטורי.
יוזם מפעל המילון ההיסטורי היה נשיאהּ הראשון של האקדמיה ללשון העברית, פרופ' נפתלי הרץ טור סיני, שהעלה את הרעיון בשנות החמישים. ההחלטה על הקמת המפעל התקבלה באקדמיה בשנת 1955. בשנים הראשונות נעשתה מלאכת הכנת המילון בלשון המקרא בלבד, בראשותו של פרופ' טור סיני ובמימון מוסד ביאליק.
בשנת 1959 הוחלט לשנות את מתכונת המילון. במקום לשון המקרא, הוחלט להתמקד בלשון החוץ מקראית, והקשר עם מוסד ביאליק נותק. האקדמיה החליטה על הקמת "מועצת מערכת המילון ההיסטורי", ולמנהל המילון נתמנה פרופ' זאב בן חיים, אשר עמד בראש מפעל זה עד שנת 1992.
לצורך קביעת דמותו של המילון, ביקר בן חיים במערכות של מילונים חשובים באירופה, בהם המילון האנגלי של אוקספורד וה-Thesaurus Linguae Latinae. דין וחשבון על ממצאיו פורסמו בשנת 1959.
בשנים 2011-1992 עמד בראש המפעל פרופסור אברהם טל.
הכנת המילון.
איסוף המקורות.
השלב הראשון בהכנת המילון היה בחירת היצירות שמהן יישאב החומר למילון. לצד היצירות החשובות מבחינת השפעתן על האומה (מקרא, משנה, תלמוד, מדרש) נקבע כי המקורות למילון יכללו גם יצירות הנותנות ייצוג לתקופות שונות ולמקומות גאוגרפיים שונים, אף אם חשיבותן הספרותית אינה רבה. כמו כן נכללו חיבורי הקראים, ונראה שאף חיבורי השומרונים עתידים להיכלל בין המקורות.
היות שמדובר במקורות רבים מאוד, החליט פרופ' בן חיים להתמקד במקורות העת העתיקה: מחתימת המקרא ועד סוף תקופת הגאונים. הוחלט שלא לכלול את המקרא בין מקורות אלו, משום שהחומר המקראי נתון לחוקרים בקונקורדנציות ובמילונים טובים, וניתן בקלות לשאוב אותו משם.
בהתאם לתוכנית זו הוציאה האקדמיה בשנת 1963 את "ספר המקורות", הכולל רשימה כרונולוגית מפורטת של המקורות למילון, ולגבי כל מקור - באילו מהדורות וכתבי יד הוא נתון, ומהו כתב היד שממנו יובא החומר למילון. מהדורה שנייה מתוקנת של ספר המקורות יצאה בשנת 1970.
עם המקורות למילון ניתן למנות את:
הקמת מסד הנתונים.
השלב השני בהכנת המילון היה הכנת התשתית הטקסטואלית לצורך ליקוט חומר הגלם למילון. כל המקורות הספרותיים שנקבעו כבסיס למילון הועתקו למסד נתונים ממוחשב על פי כתב היד הטוב ביותר שלהם. עובדי המילון עברו על כל מילה במסד הנתונים ותייגו אותה לערך המילונאי שאליה היא משתייכת. בצורה זו הלכה ונוצרה קונקורדנציה רחבת היקף של כל המקורות העבריים הנכללים במאגר, ועובד המילון יכול היה לשלוף, תוך שניות בודדות, את כל המשפטים שבהם מופיעה מילה מסוימת בכל המקורות שהועלו למסד הנתונים.
בשנת 1982 פרסמה האקדמיה ערך לדוגמה מתוך המילון. הערך שנקבע היה השורש ער"ב על כל נגזרותיו, כגון: מערב, ערובה, עירובון, ערביים וכו' (למעשה מדובר במספר שורשי ער"ב הומוגרפיים). הערך לדוגמה כולל 88 עמודים, והוא התפרסם בכתב העת "לשוננו" שמוציאה האקדמיה ללשון העברית.
בשנת 1992, עם הגיעו לגיל 84, פרש פרופ' זאב בן חיים מניהול המילון, ותחתיו נתמנה פרופ' אברהם טל. פרופ' טל החליט לפתוח את מסד הנתונים, שעד כה היה זמין לעובדי המילון בלבד, לציבור הרחב. בעקבות החלטתו זו יצא מספר שנים מאוחר יותר (1998) תקליטור הכולל את מסד הנתונים הממוחשב של התקופה העתיקה וכן תוכנה לחיפוש. תקליטור זה כונה "מאגרים".
מספר שנים מאוחר יותר, ועקב הצורך המתמיד לעדכן את מסד הנתונים, הוחלט לזנוח את פרסום המאגר באמצעות תקליטור, ולעבור לשיטה מקוונת. בשנת 2005, לאחר תקופת ניסיון קצרה, הועלה מסד הנתונים לאתר האינטרנט של האקדמיה ללשון העברית, ושמו - כשם התקליטור - "מאגרים". הגרסה המקוונת של "מאגרים" נחנכה באופן רשמי על ידי ראש הממשלה אהוד אולמרט בעת ביקורו באקדמיה ב־19 ביוני 2006, והיא נגישה כיום באופן חופשי.
כיום כולל מסד הנתונים את כל החיבורים העיקריים של הלשון העברית בעת העתיקה. כיום (2012) הוקלדו למאגר למעלה מ-7,900 חיבורים, הכוללים למעלה מתשעה מיליוני מילים, וקיימים בו למעלה מ-36,000 ערכים. העבודה על מסד הנתונים נמשכת באופן מתמיד, הן בשל הצורך לעדכן את המסד על פי התקדמות המחקר, והן משום שמעת לעת מתגלים חיבורים עתיקים נוספים.
כתיבת הערכים.
אף על פי ששלב הכנת מסד הנתונים טרם הסתיים במלואו (ולא ידוע מתי יסתיים), החלה האקדמיה בשנת 2005 בשלב השלישי והאחרון, והוא כתיבת הערכים של המילון. מטעמי נוחות הוחלט להתחיל בערכים של האות ת'. את הערכים כותב ד"ר גבריאל בירנבאום.
בחודש יוני 2006 הופצה בין חברי האקדמיה ועובדיה חוברת ניסיונית של המילון, הכוללת מקבץ ערכים קטן שנכתב עד אז. לשם המחשה, ערכי השורש תרגם מתפרסים במהדורה זו על פני 7 עמודים (14 טורים), והערכים תרנגול, וכן תרנגולת מתפרסים על פני 6 עמודים (12 טורים).
המילון כיום ובעתיד.
אף על פי שכתיבת ערכי המילון החלה רק בשנת 2005, מסד הנתונים שהוכן עבורו משמש חוקרים רבים, וכמעט אין עבודת מחקר שנעשית בתחום העברית הקלאסית וספרותה שאינה נזקקת בצורה ישירה או עקיפה למאגר זה. לפי גלעד צוקרמן, המילון ההיסטורי הוא התרומה החשובה ביותר של האקדמיה ללשון העברית למדינת ישראל והמקבילה הקרובה ביותר בארץ למילון האנגלי של אוקספורד.
יום ראשון העקוב מדם (1920)
יום ראשון העקוב מדם של 1920, הוא כינויו של יום רווי אלימות בדבלין ב-21 בנובמבר 1920, במהלך מלחמת העצמאות האירית, שבסיומו מצאו את מותם 31 אנשים. יום זה החל בהתנקשות בחייהם של 14 סוכני חרש בריטים שהשתייכו לכנופיית קהיר וסייעניהם, על ידי הצבא האירי הרפובליקני (IRA). יום ראשון העקוב מדם היה פעולת נקם של הכוחות הבריטים בתגובה לסדרת התנקשויות בכוחותיהם. פעולת נקם זו התרחשה במהלך משחק כדורגל גאלי הנהוג בעיקר באירלנד. המשחק התקיים בקרוק פארק שבצפון דבלין.
רקע.
שורשיו של יום ראשון העקוב מדם נעוצים במלחמת העצמאות האירית שהתרחשה בין 1919 – 1921, בעקבות הכרזת העצמאות של הרפובליקה האירית והפרלמנט שלה, Dáil Éireann. הצבא הרפובליקני האירי (old IRA במקור) ניהל מלחמת גרילה נגד חיל השוטרים המלכותי של אירלנד (RIC, שהיה אחד משני כוחות המשטרה באירלנד בתחילת המאה ה-20), ארגוני הסיוע שלו והצבא הבריטי, שהיו נחושים לדכא את הבדלנות האירית. בתגובה הקימה הממשלה הבריטית כוח סיוע צבאי משלה, בלאק אנד טאנס (כינוי שעלה ממדיהם) וכן את ה- Auxiliary Division. התנהגותן של שתי קבוצות אלו הפכה מיידית לשנויה במחלוקת; המלך ג'ורג' החמישי נמנה אף הוא עם מבקריהם, עקב הברוטליות והאלימות בהן נהגו, לא רק כלפי החשודים כחברים ב-IRA ואסירים, אלא כלפי התושבים בכלל. ה- Auxiliary Division הייתה האחראית לטבח של יום ראשון העקוב מדם.
מהלך היום.
ב-21 בנובמבר 1920, שר האוצר וראש האחווה האירית הרפובליקנית (IRB), מייקל קולינס, הורה על ביצוע סדרת התנקשויות ב-18 קציני מודיעין בריטים בכירים הידועים בשם "כנופיית קהיר", שנשלחו להסתנן ולערער ארגונים איריים לאומניים. רוב חברי הכנופיה נרצחו בסדרת התנקשויות שהתרחשו בו-זמנית, אם כי לא כל ההתנקשויות עלו יפה, ובודדים הצליחו להימלט. במהלך ההתנקשויות נהרגו גם שניים מחברי ה-Auxiliary Division ושלושה נפצעו כאשר חברי אחת מחוליות ההתנקשות נמלטו. לפי תכנונו של מייקל קולינס, היו אמורים להיהרג כ-50 קציני מודיעין בריטיים, אך לא כל ההתנקשויות צלחו. רק אחד מחברי החוליות נתפס, אך הוא הצליח לברוח במהירות מכלאו.
חברי הכנופיה שניצלו מן ההתנקשות, יחד עם סוכנים חשאיים רבים אחרים, נמלטו לטירת דבלין או לאנגליה, מתוך חשש מפני "רשימת חיסול" נוספת של ה-IRA. ההתנקשויות בחברי כנופיית קהיר הנחיתו מכה קשה על הביון הבריטי באירלנד, ממנה לא התאושש עד אחרי המלחמה.
ההתנקשויות בוצעו ביום זה מאחר שההנחה הייתה כי יבוא קהל רב למשחק הכדורגל הגאלי שבין קבוצת דבלין לקבוצת טיפררי בקרוק פארק, מה שיתן למתנקשים יתרון בפיזור בשטח והתחמקות מהכוחות הבריטיים. אחד מהבריטים שהיה חבר ב- Auxiliary Division שחזר אחר כך, כי הם הטילו מטבע לגבי הזמן שבו יתחילו במסע הרג בקרוק פארק או ביזה ברחוב סאקוויל, שהוא הרחוב הראשי בדבלין (כיום הוא נקרא רחוב או'קונול).
למרות הידיעות על ההרג שנפוצו בדבלין, האוכלוסייה שבעת הקרבות המשיכה את חייה. כ-15,000 צופים הלכו לאותו משחק כדורגל בקרוק פארק. ואולם, בתוך דקות ספורות מרגע שהחל המשחק, מטוס הגיח מעל למגרש ונור אדום נורה מתוך תא הטייס. ה-Auxiliaries זרמו בהמוניהם אל המגרש, בו-בזמן שקצין מעל החומה ירה באקדחו. הם החלו לירות אל תוך הקהל מן השיפוע, בעוד אחר ירה במקלע מן הכניסה. ההמון החל להימלט מן היריות. שני כדורגלנים, מייקל הוגאן וג'ים אגאן, נורו. הוגאן מת מפצעיו אך אגאן שרד. אחד מאנשי וקספורד, שניסה ללחוש באוזני הוגאן הגוסס את תפילת החרטה (Act of Contrition), נפגע אף הוא ומת מן היריות. קציר הדמים: 13 הרוגים ו-65 פצועים.
בין ההרוגים היו גם ג'ני בויל, אשר הלכה למשחק עם ארוסה והייתה אמורה להינשא חמישה ימים לאחר מכן. גם ג'ון סקוט, אשר היה רק בן 14, וגופתו הושחתה עד כדי כך שחשדו תחילה כי הוא נדקר בכידון באופן ברוטלי. הקורבנות הצעירים ביותר היו בני 10 ו-11.