לאחר שנים של אימונים בפיקודו של תומאס, הדיוויזיה ה-43 נחתה בנורמנדי באמצע יוני 1944, אך לא הייתה מעורבת מייד בשום לחימה מהותית. ב-24 ביוני הוקצתה הדיוויזיה מהקורפוס ה-12 של ניל ריצ'י לקורפוס ה-8 של ריצ'רד אוקונור, וימים אחדים לאחר מכן לקחה חלק במבצע אפסום, בניסיון לכבוש את קן, שלמרות שהייתה המטרה של הדיוויזיה ה-3 ליום ה-D, עדיין נותרה בידי האויב. הדיוויזיה מילאה רק תפקיד מינורי יחסית במבצע אך מילאה תפקיד מרכזי במבצע יופיטר, הניסיון הבריטי לכבוש את גבעה 112. הפעולה, שהחלה ב-10 ביולי והסתיימה למחרת, הייתה בסופו של דבר ניצחון בריטי, אך עלתה לדיוויזיה, יחד עם התמיכה המשוריינת של חטיבת השריון ה-4 של מייקל קארבר, כמעט 2,000 נפגעים.
כשהוחזרה הדיוויזיה לקורפוס ה-12 של ריצ'י, היא נשלחה לקרב הבא שלה, הקרב השני באודון. הפעולה לא הצליחה להשיג את יעדיה במלואם, ועלתה לדיוויזיה בנפגעים נוספים שהיא לא יכלה להרשות לעצמה. אולם זה משך את תשומת לבם של דיוויזיות הפאנצר הגרמני מהחזית האמריקאית לחזית הבריטית.
התפקיד הבא של הדיוויזיה היה עדיין כחלק מהקורפוס ה-30 של הורוקס, במבצע מרקט גארדן, ניסיון בעלות הברית לסיים את המלחמה לפני חג המולד 1944. מפקד הדיוויזיה, תומאס, היה מעורב מקרוב במבצע ברלין להצלת הדיוויזיה המוטסת ה-1 לאחר שכוחות הדיוויזיה הובסו בקרב על ארנהם, בספטמבר 1944.
מ-27 בדצמבר 1944 עד 28 בינואר 1945, במהלך הקרב על הבליטה בו לא נטלה חלק הדיוויזיה ה-43, פיקד תומאס באופן זמני על הקורפוס ה-30, בעוד הורוקס, שהה באנגליה לצורך מנוחה.
התפקיד הבא של הדיוויזיה היה במבצע בלקוק. שוב חלק מהקורפוס ה-30, שהועבר עכשיו מהארמייה הבריטית השנייה של דמפסי לארמייה הקנדית הראשונה של הארי קריראר, ולאחר מכן מילאה הדיוויזיה ה-43 תפקיד מרכזי במבצע וריטבל.
לאחר המלחמה.
לאחר המלחמה פורקה הדיוויזיה, אולם בשנת 1947 היא הוקמה מחדש ככוח מילואים של הצבא הטריטוריאלי. בשנת 1961 צומצמה הדיוויזיה למפקדה מחוזית, ובשנת 1967 פורקה הדיוויזיה.
פרצי קרינת רדיו מהירים
גלקסיות
הדיוויזיה ה-36 (בריטניה)
הדיוויזיה ה-36 של הצבא הבריטי הייתה דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
הדיוויזיה ההודית ה-36.
הדיוויזיה הוקמה בהודו ב־15 בדצמבר 1942, והיא כללה את החטיבה ה-29 ואת החטיבה ההודית ה-72, שהורכבה רק מיחידות בריטיות. הדיוויזיה נטלה חלק ממערכת ארקאן 1942–1943, ובמערכה בשנת 1944 הייתה בתחילה בעתודה, אולם לאחר מכן נשלחה לסייע לדיוויזיה ההודית ה-7 בקרב על נגאקיידוק, ולאחר תבוסת היפנים נשלחה הדיוויזיה לעתודה למנוחה.
הדיוויזיה הבריטית ה-36.
בתחילת יולי 1944 הוחל בהטסת הדיוויזיה לשדה התעופה של מיצקיינה בצפון בורמה, כאשר החטיבה ה-72 הייתה היסוד הראשון שנחת שם. ב-1 בספטמבר 1944, זמן קצר לאחר שהדיוויזיה התחילה מתקדמת לאורך "רכבת העמק" מ-Mogaung כלפי Indaw באגף הימני של NCAC, היא הפכה להיות הדיוויזיה הבריטית ה-36. ב־14 בדצמבר התווספה חטיבה שלישית לדיוויזיה; באופן מבלבל, זוה היה הכוח ההודי הראשון עליו פיקדה הדיוויזיה (החטיבה ההודית ה-26, שכללה שני גדודים בריטים ושני גדודים הודים).
הדיוויזיה הייתה הדיוויזיה הבריטית היחידה שהסתמכה לחלוטין על אספקה אווירית, בעיקר על ידי חיל האוויר העשירי של ארצות הברית, במשך תקופה ממושכת. חיל האוויר של צבא ארצות הברית גם סיפק לדיוויזיה 12 מטוסים קלים שמצוידים לפינוי נפגעים ופלוגת הנדבה של צבא ארצות הברית להקמת מסלולי האוויר שלה. בתחילה, הדיוויזיה הייתה ללא ארטילריה משלה, ובמקום זאת הסתמכה על קבוצת ארטילריה סינית בפיקוד אמריקני. גדוד ארטילריית ההרים ה-32 ההודי הצטרף בסופו של דבר לדיוויזיה לאחר שנשא את תותחיו בפרדות במשך יותר מ-440 מיילים (640 ק"מ).
הדיוויזיה, לאחר שהצטרפה לכוח העיקרי של הארמייה הבריטית ה-14 של ויליאם "ביל" סלים, חצתה את הנהר והתקדמה באופן עצמאי לאורך הצד המזרחי של הנהר. יחידות מהדיוויזיה ספגו אבדות בגין חציית נהר שוולי, אך הדיוויזיה המשיכה להתקדם עד נפילת מנדליי במרץ 1945. ב-1 באפריל 1945 הועברה הדיוויזיה מ-NCAC לארמייה ה-14. החטיבה ההודית ה-26 הפכה לחטיבה הבריטית ה-26 ב-6 באפריל והגדודים ההודים הוחלפו בגדודים בריטים מהבריגדות ההודיות האחרות עד ה-19 באפריל.
מכיוון שכעת היו יותר חיילים בבורמה ממה שניתן היה לתספק (ומטוסי התובלה שהוקצו ל-NCAC נסוגו לסין), הוחזרה הדיוויזיה להודו, לשם הגיעה רשמית ב־12 במאי, והצטרפה לקורפוס ההודי ה-34 ב-28 במאי.
בצבא הודו.
הדיוויזיה כיום (2020) פועלת בסאגאר שבמאדהיה פרדש, כחלק מהקורפוס ה-1, פיקוד דרום מערב. סמל הדיוויזיה הוא בז מוזהב. הדיוויזיה כוללת את חטיבת השריון ה-18 (גוואליאור) ואת חטיבות החי"ר ה-72 וה-115 (גוואליאור ודאנה בהתאמה). במקור היא נועדה לפעול כדיוויזיית הדרכה, אולם היא הועלתה בשנת 1966 לדיוויזיה סטנדרטית. הדיוויזיה יחד עם הקורפוס ה-1, כפופים לפיקוד המרכז.
מסננת מולקולרית
מסננת מולקולרית היא חומר עם נקבוביות (חורים קטנים מאוד) בגודל אחיד. קוטרי הנקבוביות הללו דומים בגודלם למולקולות קטנות, ולכן מולקולות גדולות אינן יכולות להיכנס או להיספג, בעוד שמולקולות קטנות יותר יכולות. כאשר תערובת של מולקולות נודדת דרך המצע הנייח של חומר נקבובי וחצי מוצק המכונה מסננת (או מטריקס), המרכיבים בעלי המשקל המולקולרי הגבוה ביותר (אשר אינם מסוגלים לעבור דרך הנקבוביות המולקולריות) עוזבים את המצע קודם, ולאחריהם מולקולות קטנות יותר ויותר. כמה מסננות מולקולריות משמשות בכרומטוגרפיה, טכניקת הפרדה שממיינת מולקולות על בסיס גודלן. מסננים מולקולריים אחרים משמשים כסופחי לחות (דוגמאות מסוימות כוללות פחם פעיל וסיליקה ג'ל).
הקוטר של מסננת מולקולרית נמדד ב- אנגסטרום (Å) או בנאנומטרים (nm). על פי סימון IUPAC, לחומרים מיקרופוריים יש קוטר נקבוביות של פחות מ-2 ננומטר (20 אנגסטרום) וחומרים מקרופוריים הם בעלי קוטר נקבוביות של יותר מ 50   ננומטר (500 Å); חומרים מזופוריים נמצאים אפוא באמצע עם קוטר נקבוביות בין 2 ל-50 ננומטר (20–500 Å).
חומרים.
מסנן מולקולרי יכול להיות חומר מיקרופורי, מזופורי, או מקרופורי.
יישומים.
מסננים מולקולריים משמשים לרוב בתעשיית הנפט, במיוחד לייבוש זרמי גז. לדוגמה, בתעשיית הגז הטבעי הנוזלי (LNG), יש להפחית את תכולת המים בגז לפחות מ-1 ppmv כדי למנוע חסימות הנגרמות על ידי קרח.
במעבדה משתמשים במנפות מולקולריות לייבוש ממסים. "מנפות" הוכחו כעדיפים על טכניקות ייבוש מסורתיות, אשר לרוב משתמשות בסופחי לחות אגרסיביים.
תחת המונח זאוליטים, מסננות מולקולריות משמשות למגוון רחב של יישומים קטליטיים. הם מזרזים איזומרציה, אלקילציה, ואפוקסידציה, והם משמשים בתהליכים תעשייתיים גדולים, כולל פיצוח פחמימנים ופיצוח קטליטי נוזלי.
הם משמשים גם לסינון אספקת אוויר למכשירי נשימה, למשל אלו המשמשים צוללנים וכבאים. ביישומים מסוג זה אוויר מסופק על ידי מדחס אוויר ומועבר דרך מחסנית סינון אשר, תלוי ביישום, ממולאת במסננת מולקולרית ו / או בפחם פעיל, ולבסוף משמשת להטענת מכלי אוויר לנשימה. סינון כזה יכול להסיר חלקיקים ומוצרי פליטה של מדחס מאספקת האוויר לנשימה.
אישור ה-FDA.
ה-FDA האמריקני אישר החל מ-1 באפריל 2012, את נתרן אלומינוסיליקט למגע ישיר עם פריטים מתכלים תחת 21 CFR 182.2727. לפני אישור זה אירופה השתמשה במנפות מולקולריות עם תרופות, ובדיקות עצמאיות הציעו כי מסננות מולקולריות עומדות בכל הדרישות הממשלתיות אך התעשייה לא הייתה מוכנה לממן את הבדיקות היקרות הנדרשות לאישור הממשלה.&lt;ref name="desiccantpacks.net/molecular-sieve/"&gt;&lt;/ref&gt;
התחדשות.
שיטות להתחדשות של מסננות מולקולריות כוללות שינוי לחץ (כמו במרכזי חמצן), חימום וטיהור באמצעות גז נשא (כמו בשימוש בייבוש אתנול), או חימום בוואקום גבוה. טמפרטורות התחדשות נעות בין 175 מעלות צלזיוס ל-315 מעלות צלזיוס, תלוי בסוג המסננת המולקולרית. לעומת זאת, ניתן לחדש סיליקה ג'ל על ידי חימום בתנור רגיל ל-120 מעלות צלזיוס (250 פרנהייט) למשך שעתיים. עם זאת, סוגים מסוימים של סיליקה ג'ל "יתפוצצו" כאשר הם נחשפים למספיק מים. הדבר נגרם כתוצאה משבירת כדוריות הסיליקה בעת מגע עם המים.
הפקה.
מסננות מולקולריות 3A מיוצרות על ידי חילופי קטיונים של סידן לנתרן במנפות מולקולריות 4A (ראה להלן)
שימוש.
מסננות מולקולריות 3Å לא סופגות מולקולות שקוטרן גדול מ-3 Å. המאפיינים של מסננות מולקולריות אלה כוללים מהירות ספיחה מהירה, יכולת התחדשות תכופה, התנגדות ריסוק טובה ועמידות בפני זיהום. תכונות אלו יכולות לשפר הן את היעילות ואת אורך חייה של המסננת. מסננות מולקולריות 3Å הן סופח הלחות הנחוץ בתעשיות נפט וכימיה לזיקוק נפט, פילמור (Polymerization) וייבוש עומק כימי של גזי-נוזלי.
מסננות מולקולריות 3Å משמשות לייבוש מגוון חומרים, כמו אתנול, אוויר, מקררים, גז טבעי ופחמימנים בלתי רווים. האחרונים כוללים גז פיצוח, אצטילן, אתילן, פרופילן ובוטדיאן.