עוד נודע, כי המקור לתחקיריה של אילנה דיין היה סנ"צ אפרים ארליך, מפקד הימ"ר באגף התנועה. ארליך הדליף את המידע בעודו מכהן במשטרה, אך זכה לחסינות על ידי הוועדה. עם חשיפת עדותו של ארליך, הודלפו מצמרת המשטרה פרטים אישיים חסויים עליו.
רצח העבריין אמיר שמניאן.
רצח העבריין אמיר שמניאן הוא גרסה חוזרת, ואף חמורה יותר, של רצח בוחבוט.
לאחר שהסכם עד המדינה נכשל, בן אור שוחרר למעצר בית, ונקשר לגורמי פשע באשקלון. במסגרת פעילותו עבורם, הביא את העבריין אמיר שמניאן, שנחשד כמי שפעל בשירות משפחת פריניאן, לפגישה באזור אשקלון. בפגישה זו נרצח שמניאן. בן אור טען כי לא ידע ששמניאן עלול להרצח.
לאחר האירוע, הוזמן בן אור לפגישה במושב הודיה, כנראה עם גורמים הקשורים למשפחת פריניאן, שם נורה ונפצע. הוא אושפז בבית החולים "ברזילי" באשקלון, ויצר קשר עם סנ"צ גדי סיסו, מפקד מפלג מודיעין בימ"ר דרום. לפי עדותו של סיסו, בן אור סיפר את גרסתו במלואה. למרות זאת, גם רצח בוחבוט וגם רצח שמניאן לא פוענחו. באותה עת יורם לוי, לכאורה "השוטר המושחת" בפרשה, היה מפקד תחנת אשקלון, ולא עסק בחקירה. לפי סיסו, חקירה נלווית אימתה את כל עדותו של בן אור.
מיקולאייב
מִיקוֹלַאיִיב (אוקראינית: Микола́їв) או ברוסית נִיקוֹלַייֵב (רוסית: Никола́ев) - עיר באוקראינה. מרכז מחוז מיקולאייב. נמצאת בדרום המדינה דרומית לקייב, מזרחית לאודסה, על נהרות הבוג הדרומי ואינגול. אוכלוסיית העיר מונה 487,752 איש (2017).
היסטוריה.
העיר נוסדה, כ -65 ק"מ מהים השחור, ב־1789 על ידי הנסיך גריגורי פוטיומקין, אהובה של יקתרינה השנייה כמעגן לספינות במלחמה העות'מאנית-רוסית. בתחילה נקרא המקום בפשטות "המספנה החדשה על נהר אינגול". בהמשך, פוטיומקין שינה את שמה לניקולאייב (מיקולאייב בכתיב אוקראיני), על שם ניקולאוס הקדוש שכן העיר נוסדה ב 19 בדצמבר, שהוא יום ניקולאוס הקדוש שנחשב גם למגינם של הספנים. בשנת 1862 נפתח בעיר נמל מסחרי, ובשנת 1873 נבנתה רכבת לנמל. מאז היווסדה עד לימינו העיר משמשת כנמל לצי הרוסי, הסובייטי והיום לאוקראיני. בעיר קיימת מספנה המקבלת הזמנות מכל שטחי ברית המועצות לשעבר. בעיר יש גם מגוון רחב של ענפי הנדסה ומוצרי צריכה אחרים. ביולי 1941 העיר נכבשה על ידי הצבא הגרמני ובמרץ 1944 שוחררה.
בתקופת ברית המועצות העיר התפתחה למרכז חשוב לבניית אוניות הצי הסובייטי.
בשנת 2012 בעיר התרחש רצח אוקסנה מקר. תחילת השלטון המקומי ניסה להשתיק את הפרשה אך בסופו של דבר בלחץ התושבים הנושא הגיע לשלטון בקייב שקידם החקירת הנושא.
מתחילת הפלישה הרוסית לאוקראינה בפברואר 2022 העיר נמצאת תחת הפגזות ומספר תושביה נהרגו.
יהודים.
יהודים התחילו להתיישב בעיר מיד עם יסודה. ראשוני המתיישבים הגיעו מגליציה. הם היו הראשונים שפיתחו את המסחר בעיר, כולל עסקי הספנות. בשנת תקע”א (1810–1811) מונה הרב אפרים זלמן ראזומנע לרבה הראשון של העיר. ב־1829 הצאר ניקולאי הראשון גזר על היהודים גזרת הגירוש, אך השלטונות המקומיים ניסו בכל תוקף להתנגד, והצליחו לדחות את הגירוש עד 1832 ואחר־כך עד 1834. רק לבעלי ספנות אושר להישאר. כלכלת העיר ירדה משמעותית בתקופה זו, בגלל מחסור ביהודים. ב־1859 הצאר אלכסנדר השני בגלל לחץ תושבי העיר אישר לסוחרים שוב להתיישב בעיר וב־1866 כל ההגבלות בוטלו. בין 1860 ל-1890 שימש כאב"ד הקהילה הרב אברהם דוד לבוט, שהוחלף בתורו על ידי הרב ישראל אייזנשטיין. ב־1880 מספר היהודים הגיע ל־8,325 נפש. ב־1897 מספר היהודים הגיע ל־20,109 נפש. ב־1881 למרות גל הפוגרומים שעבר בכל המדינה, בניקולייב היה שקט. ב-1902 נולד בעיר מנחם מנדל שניאורסון, הרבי מחב"ד לעתיד. ב־1905 בעקבות גל הפוגרומים ברוסיה הציונים ארגנו גדודים להגנה יהודית, ומספר חברי סיעה זו עלה בין יהודי העיר. בתקופת מלחמת האזרחים מ־1918 עד 1920 העיר ידעה מספר פוגרומים נוספים, אך מספר הנרצחים היה מועט. ב־1926 היהודים מנו 21,786 איש (21% מהאוכלוסייה). הייבסקציה רדפה את הגורמים הדתיים, והרב האחרון שמואל שניאורסון נאסר ומת זמן קצר לאחר שחרורו. בתקופת השואה כ־15,000 יהודים שלא הצליחו להימלט נרצחו על ידי הנאצים. ב־1959 מספר היהודים הגיע ל־15,800. במפקד 1989 בעיר נמנו 20,000 יהודים.
אפרים לסינג
אברהם די בוטון
רבי אברהם ברבי משה די בוטון (1545, ה'ש"ה או 1548, ה'ש"ח - 1588, ה'שמ"ח)
המכונה הלחם משנה היה רב, פוסק וראש ישיבה. מחכמי סלוניקי וממפרשי משנה תורה להרמב"ם.
חייו.
רבי אברהם נולד למשה מצאצאי מגורשי ספרד. תלמידו של המהרשד"ם. המפורסמים בתלמידיו הם רבי שמואל חיון ורבי שבתאי יונה. מחכמי יוון במאה ה-16.
בשעת מחלתו נוסף לו השם חייא, ולפעמים היה חותם בשם זה.
נפטר בגיל 43 במגפה בשנת ה'שמ"ח (1588), ונקבר בסלוניקי. על פי האגדה, נפטר ביום שישי, ונקבר סמוך מאוד לשקיעת החמה, כאשר היה נראה כאילו כבר נכנסה השבת. כשהמלווים הצטערו על שנאלצו לחלל את השבת לצורך קבורתו, יצאה השמש והיה ברור לכולם כי השבת עדיין לא נכנסה.
צאצאיו המשיכו ברבנות בטורקיה ובארץ ישראל. בנו היה רבי מאיר די בוטון.
ספריו.
חיבורו המפורסם ביותר הוא פירוש על ספר משנה תורה של הרמב"ם בשם לחם משנה. בפירושו זה הוא מעמיק בדברי הרמב"ם, תוך השוואת דבריו לראשונים אחרים, ולמפרשי הרמב"ם שקדמו לו: רבי יום טוב וידאל די טולוזא מחבר ה'מגיד משנה' ורבי יוסף קארו מחבר הבית יוסף וכסף משנה.
החיד"א כתב כי רבי אברהם החל לכתוב את חיבורו לפני שהתוודע לקיומו של פירוש כסף משנה על הרמב"ם, ולאחר שהתוודע לפירוש ציין גם את פירוש זה בחיבורו.
הפירוש 'לחם משנה' זכה לתפוצה רחבה שכן הוא הודפס ומודפס במהדורה הסטנדרטית של ספר משנה תורה.
רבי דוד קונפורטי מספר שרבו, רבי מרדכי קלעי, ייחס לעצמו חלק מכתיבת הפירוש 'לחם משנה'. לדבריו רבי מרדכי קלעי טען שהוא ורבי אברהם די בוטון כתבו את הפירוש במשותף. טענה זאת נראית חלשה במקצת שכן למעט המקור הנ"ל היא איננה מופיעה בשום מקום אחר.
חיבורו השני של רבי אברהם הוא ספר שו"ת בשם לחם רב בו כונסו את התשובות לשאלות הלכתיות שנשאל לאורך השנים.
נחום סוקולוב החשיב את רבי אברהם די בוטון לבעל הסגנון היותר מדויק ועשיר. כך כתב: "משהגיתי ועיינתי הרבה בספרי השאלות והתשובות של רבי אברהם די בוטון – ראיתי יתרון לבעל הלשון הזה, בעושר ניב הרצאתו, בסדר הגיונו ובעושר מילונו".
ג'וניה
ג'וּניָה (בערבית: جونيه) היא עיר ראשית במחוז כסרואן שבלבנון השוכנת לחופי הים התיכון, 15 ק"מ צפונית לביירות. בעיר מתגוררים כ-96,315 תושבים (2021), מרביתם נוצרים. העיר ידועה בחופים ובמועדוני הלילה שלה, כמו גם בשוק שלה. הנמל המסחרי של העיר הותקף ב-15 ביולי 2006 על ידי חיל האוויר הישראלי כחלק ממלחמת לבנון השנייה.
היסטוריה.
ישנם תיעודים לעיר עוד מאמצע המאה ה-19, שם נאמר כי אוכלוסייתה מונה כ-2,500 איש, והיא משמשת בעיקר למסחר אזורי, ולא למגורים.
בשנת 1913 העיר סבלה ממיתון כלכלי, שהתחזק במיוחד בשנות מלחמת העולם הראשונה. כתוצאה מכך, תושבים רבים עזבו. הפיתוח והצמיחה חזרו לעיר בשנות ה-20.
עם תחילת מלחמת האזרחים במדינה, אנשי רבים ברחו לעיר, שנחשבה לבטוחה יחסית.
אנגיופלסטיה
אנגיופלסטיה (באנגלית: Angioplasty) הוא הליך רפואי להרחבת כלי דם מוצרים, או חסומים, בדרך כלל בשל טרשת עורקים. בהליך, המבוצע על ידי רופא, מוחדר דרך עורק גדול (כמו עורק המפשעה, הרגל, או האמה) צנתר שבקצהו בלון, אל עבר כלי הדם הפגוע. כשהרופא נתקל באזור החסימה הוא מנפח את הבלון, ובכך פותח מעבר לזרימת דם טובה יותר. מאחר שההרחבה אינה מחזיקה זמן רב מעמד, ניתן להשתיל באזור תומכן.
מקור המילה ביוונית. המילה ἀγγεῖον angīon, שמשמעותה 'חלל'/'כלי' (בגוף האדם), והמילה πλάσσω plasso, ומשמעותה 'תבנית'/'צורה'. המושג "אנגיופלסטיה" כולל תחתיו סוגים שונים של הליכים רפואיים בכלי דם, המבוצעים בדרך כלל בשיטה של פולשנות מזערית.
שימושים.
אנגיופלסטיה בעורקים הכליליים.
שימוש בהליך אנגיופלסטי, במקרה של היצרות או חסימה של עורקים בשריר הלב, הקרואים עורקים כליליים. היצרות מסוג זה מתרחשת בעקבות שקיעה של כולסטרול ופלאק טרשתי, וגורמת לחוסר אספקת דם לשריר הלב. ההליך מבוצע לרוב על ידי רופא קרדיולוג.
אנגיופלסטיה בעורק התרדמני.
טיפול אנגיופלסטי לעורק התרדמני, הקרוי גם עורק הראש. טיפול הניתן לחולים שבסיכון גבוה לשבץ מוחי.
אנגיופלסטיה פריפריאלית.
אנגיופלסטיה פריפריאלית מתייחסת לטיפול תוך שימוש בצנתר בלון מחוץ למערכת הדם הכלילית. לרוב הטיפול מתבצע על מנת להרחיב כלי דם באזור הגפיים או הבטן. כזאת למשל היא אנגיופלסטיה לעורק הכליה. היצרות של עורק הכליה עלול לגרום ליתר לחץ דם, או פגיעה בפעילות התקינה של הכליה.
טכניקה.
ההליך מבוצע על ידי רופא מצנתר. תחילת ההליך הוא החדרת צנתר, בגדלים שונים, לתוך אחד העורקים הגדולים הקרובים לעור (לרוב בגפיים או במפשעה). ההליך מלווה בשיקוף רנטגן, באמצעותו הרופא מסוגל לעקוב אחר התקדמות הצנתר בכלי הדם, וכן על מנת לאמוד את מידת החסימה או ההיצרות.
כאשר הרופא נתקל בחסימה, ומחליט לטפל בה, הוא מעביר תיל דקיק, שבקצהו בלון, דרך החסימה. בעת ניפוח הבלון נדחק החומר הטרשתי, ומתאפשרת זרימת דם טובה יותר. כדי שההרחבה תחזיק זמן רב מעמד, ניתן להשתיל במקום תומכן (סטנט).
בעשור השני של המאה ה-21 קיימים סוגים שונים של תומכנים, המותאמים למצבים שונים של עורקים ומחלות רקע שונות (כגון חולים סכרתיים). כמו כן, צנתרים מסוימים מסוגלים לשאוב קרישי דם, במקרה ונוצרים כאלה.
החלמה.