e-Reader - ה-e-Reader הוא מכשיר לסריקת כרטיסים אל תוך ה-Game Boy Advance. במשחקים רבים לא נעשה בו שימוש, אך ניתן לראות אותו במיוחד במשחקים חשובים של נינטנדו. הכרטיסים לשימוש ב- e-Reader הם חד- פעמיים לרוב, ואת חלקם ניתן להשיג רק באירועים מיוחדים של נינטנדו. שמו ביפן הוא Card e-Reader, ומסוגל לסרוק אך ורק כרטיסי משחקים. בשל סיבה זאת, שנה לאחר מכן נוצר מעין שדרוג ל - e-Reader, שנקרא Card e+ Reader, שמאפשר בנוסף לסריקת המשחקים, להוסיף תוכן למשחקים (כגון שלבים, יכולות) של הגיים בוי אדוונס. ה - Card e+ Reader הוא ה - e-Reader ששוחרר באמריקה בתור ה - e-reader הרשמי. באירופה, תוסף זה לעולם לא שוחרר. הדוגמה הכי מוכרת למשחק שתומך ב e-Reader היא Super Mario Advance 4: Super Mario Bros 3.
אביזרים לא רשמיים.
GBAMP - נגן סרטים ל-GBA. המכשיר מאפשר לשחק במשחקי NES, לצפות בסרטים, לקרוא קובצי txt וכו'. המכשיר לא יכול לקרוא קובצי MPEGS או MP3.
מכוון טלוויזיה ל-GBA - המכשיר מאפשר לצפות בטלוויזיה דרך הגיים בוי אדוונס. יש כמה גרסאות, מחברות שונות. ניתן לאחסן בו עד ל-99 ערוצים.
Game Shark - מכשיר המאפשר לרשום צ'יטים ולהפעילם במשחק. עם זאת, לצ'יטים יש תופעות לוואי כמו הרס השמירה או המשחק עצמו.
שיווק ומכירות.
ב-30 בספטמבר 2006, 76.79 מיליון יחידות של גיים בוי אדוונס נמכרו, מתוכם 39.79 מיליון יחדות של גיים בוי אדוונס SP, ו-1.87 מיליון יחידות של הגיים בוי מיקרו. ב-1 בדצמבר 2006, דיווחה חברת נינטנדו באמריקה על 33.63 יחידות שנמכרו בארצות הברית.
מכירות הגיים בוי אדוונס נשארות גבוהות גם לאחר יציאת ה-Nintendo DS, אשר מכר 850,000 יחידות בדצמבר 2006.
מיקרוסופט
תאגיד מיקרוסופט (באנגלית: Microsoft Corporation) היא חברת תוכנה, מחשבים ומוצרי אלקטרוניקה אמריקאית רב-לאומית, שבסיסה ברדמונד, סמוך לעיר סיאטל שבמדינת וושינגטון, ארצות הברית.
החל מ-5 בפברואר 2014 מנכ"ל החברה הוא סאטיה נאדלה (קדמו לו בתפקיד ביל גייטס וסטיב באלמר).
מיקרוסופט היא אחת מחמש חברות הביג טק - חברות טכנולוגיית המידע הגדולות ביותר בארצות הברית.
מוצרי הדגל.
רפרטואר מוצרי החברה כולל מותגים בין הידועים בעולם, ביניהם מערכת ההפעלה למחשבים אישיים Windows, חבילות התוכנה המשרדיות אופיס, תוכנת שיחות הווידאו סקייפ, הדפדפנים אקספלורר ואדג', שפת התכנות #C, מנוע החיפוש בינג, הרשת החברתית הפופולרית LinkedIn, שירות האחסון בענן OneDrive, מאגר הקוד החופשי GitHub, את העוזרת האישית הווירטואלית Cortana ואת אתר החדשות msn.
מוצרים של החברה בשוק השרתים הארגוניים כוללים את שירות הענן Azure, המערכת לניהול בסיסי נתונים Microsoft SQL Server, תוכנית המסרים הארגונית הפופולרית Teams ושרת הדואר Exchange. מיקרוסופט ידועה גם בתחום החומרה בזכות מותגי ענק כמו קונסולות ה-Xbox וסדרת המחשבים Surface, ובבעלותה אף שני כותרי משחק גדולים, Halo ו-Minecraft. היא אף מייצרת ציוד למחשבים אישיים כגון מצלמות רשת, עכברים ומקלדות תחת שמה.
בין מוצרי החברה ההיסטוריים אפשר למצוא מותגים מוכרים כגון Lumia, Live (MSN) Messenger, Hotmail, Windows Phone ועוד.
היסטוריה.
חברת מיקרוסופט הוקמה ב-4 באפריל 1975 על ידי שני סטודנטים צעירים, ביל גייטס ופול אלן. החברה הוקמה על מנת לפתח תוכנה למעבדי מיקרו, דבר שלא נעשה לפני כן, כמו כן גם על מנת למכור את מפרש הבייסיק שיצרו אלן וגייטס. מפרש זה נרכש לשיווק במחשביה של חברת אפל, דבר שהפך אותו לתקן במחשב הביתי הנפוץ הראשון שמכרה האחרונה.
לחברה מדיניות גדילה על ידי רכישות ומאז הקמתה היא רוכשת בממוצע כ-6 חברות כל שנה. בשנת 2006 לבדה רכשה 18 חברות. בהיסטוריית רכישות החברה קיימות שמונה רכישות של מעל למיליארד דולר (יולי 2015). במהלך כחצי שנה, מסוף 2014, גילתה עניין מיוחד בשוק הישראלי ורכשה 4 חברות ישראליות.
יצרנית דוס.
חרף הצלחתה היחסית עם מפרש הבייסיק שלה, לא נחשבה מיקרוסופט להצלחה מסחררת. זו באה כאשר זכתה החברה בחוזה לייצור מערכת ההפעלה שתשמש במחשב האישי שהתעתדה חברת יבמ להוציא בשנת 1981.
ההחלטה לייצר מחשב אישי הייתה חריגה מקו מסורתי עבור יבמ ונבעה מההצלחה הגדולה של יצרניות מחשבים אישיים, ובמיוחד אפל, בתחום זה. יבמ החליטה לבסס את המחשב החדש לא על רכיבים שיפותחו על ידה כי אם על רכיבי מדף שייקנו מספקים שונים. במסגרת זו, פנתה החברה לגורמים שונים כדי שיספקו לה מערכת הפעלה למחשב החדש. אחרי שמשא ומתן עם חברת Digital Research נכשל, פנתה החברה למיקרוסופט וזו הבטיחה לספק את מערכת ההפעלה.
מאחר שלא עסקה מעודה בתחום מערכות ההפעלה, פנתה מיקרוסופט לבית תוכנה קטן שייצר העתק זול של מערכת ההפעלה של Digital Research בשם QDOS, ורכשה ממנו את מערכת ההפעלה. זו סופקה, כמעט כמות שהיא, ליבמ, כאשר מיקרוסופט מבצעת מהלך מזהיר בעמידתה על כך שרק הרישוי לתוכנה יימכר ליבמ, כאשר מיקרוסופט שומרת לעצמה את הזכות למכור את מערכת ההפעלה לכל גורם אחר שיחפוץ בה.
המחשבים האישיים של יבמ (IBM-PC) כבשו את השוק בסערה. באותה תקופה הייתה יבמ לחברה הגדולה ביותר בעולם המחשוב, ועצם החלטתה להיכנס לתחום המחשוב האישי הפכה אותו "לגיטימי" בעיני בתי עסק רבים, ודחקה הצידה במידה רבה את יצרניות המחשבים האישיים האחרות, מלבד אפל.
החלטתה של יבמ לבסס את המחשב על רכיבי מדף התנקמה בה במהרה, כאשר חברות כמו קומפאק מיהרו לפתח מחשבים "תואמי יבמ", שפעלו באיכות כמעט זהה לזו של מחשבי יבמ, וידעו להשתמש באותה מערכת הפעלה. מאחר שמדובר היה במערכת הפעלה פשוטה, לא נתקלו חברות אחרות בבעיות מיוחדות בייצור מערכות הפעלה דמויות DOS באיכות דומה, אך המערכת שייצרה מיקרוסופט כוננה עצמה כתקן המוביל בתחום.
במרדף אחרי אפל.
למרות הצלחתה הרבה של מיקרוסופט ברישוי מערכת ההפעלה דוס, היה ברור לראשי החברה כי היא חיה על זמן שאול. בשנת 1982 קיבלה מיקרוסופט דגמים ראשוניים של מחשב חדש שפיתחה אפל: ליסה. הנהלת מיקרוסופט חזתה נכונה כי המחשב החדש (ומאוחר יותר המקינטוש, שפותח במקביל והושק ב-1984) מייצג את עתיד המחשוב האישי. המקינטוש של אפל הציע שורה ארוכה של חידושים ובראשם ממשק משתמש גרפי שכלל תפריטים, מכתבה, צלמיות, ניווט באמצעות עכבר ותאימות בין המוצג על המסך לתוצר המודפס (WYSIWYG, ראשי תיבות של "מה שאתה רואה הוא מה שאתה מקבל"). נוכח חידושים אלה, שרבים מהם פותחו ב"זירוקס פארק" - מרכז המחקר של חברת זירוקס, אך זכו למימוש מסחרי רק במחשבי אפל, היה ברור למיקרוסופט כי הדוס שזה עתה נולד הוא נחלת העבר.
מיקרוסופט החלה לפתח ב־1983 מערכת הפעלה גרפית לפי העקרונות שנוסחו בזירוקס ומומשו במחשב אלטו של זירוקס כמו גם בליסה של אפל, כתוספת גרפית על גבי דוס. לבד מהסכנה שנשקפה לחברה מצד אפל, היא חששה מאוד גם מחברות כמו ויזיקורפ ודיגיטל ריסרץ', שאף הן פיתחו במקביל מעטפות גרפיות לדוס ותואמיו, ולכן הכריזה בנובמבר 1983 על הוצאת מערכת הפעלה גרפית בשם Windows ("חלונות"), אף שמערכת כזו עדיין לא הייתה בידה בפועל.
כמפתחת תוכנה חשובה, הפעילה החברה לחץ על אפל לאפשר לה גישה למשאבי קוד מקור של אפל בגרסאות הראשונות של חלונות, דבר שסייע לחברה במידה משמעותית בהאצת הפיתוח. בשנת 1985 הוציאה החברה את הגרסה הראשונה של מערכת ההפעלה החדשה שלה, "חלונות 1.0", באוקטובר 1987 את "חלונות 2.0" וב-1989 את "חלונות 286". גרסאות אלו לא זכו להצלחה מסחרית.
הסכסוך עם IBM.
הגרסאות הראשונות של חלונות פותחו במקביל, וברוב המובנים גם תוך התבססות על מאמץ פיתוח משותף של יבמ ומיקרוסופט למערכת הפעלה בשם "OS/2". עיקר הפיתוח בשלבים הראשונים בוצע על ידי יבמ, כאשר מיקרוסופט תופסת מקום משמעותי יותר בשלבים מאוחרים יותר.
לקראת סוף שנות השמונים החלו יבמ ומיקרוסופט מתרחקות זו מזו. מיקרוסופט חתרה להוציא מערכת הפעלה דלת דרישות ופשוטה יותר ב-16 ביט, שתרוץ על גבי דוס, כך שמשתמשי דוס קיימים יוכלו להמשיך במקביל להשתמש בתוכנות הקיימות. יבמ חתרה למערכת "כבדה" יותר מבחינת דרישות המחשב, שאינה רצה על גבי דוס (אף כי הייתה מסוגלת להריץ דוס) ב-32 ביט.
ה"גירושין" בין שתי החברות התגבשו בהדרגה והפכו ברורים במאי 1990, כאשר הוציאה מיקרוסופט את "חלונות 3.0", כשיבמ מוציאה זמן לא רב אחרי כן את "OS/2 1.3". שתי המערכות היו כמעט זהות לחלוטין מבחינה חיצונית, אך זו של מיקרוסופט הייתה הרבה יותר נגישה למשתמשי דוס ובעלי מחשבים מתקדמים פחות.
ניצול הזדמנויות.
"חלונות 3.0" הפכה להצלחה מטאורית. מבחינה טכנולוגית וחזותית היא נפלה מ-OS/2 של IBM, שלא לדבר על מערכת ההפעלה למקינטוש (Mac OS 6), שנמצאה עדיין מרחק רב לפני זו של מיקרוסופט. אך ההחלטה של מיקרוסופט להקפיד על תאימות עם DOS ועל דרישות פתיחה מזעריות אפשרה לה לשלב ממשק משתמש גרפי, ואפילו בסיסי, בלי לאבד את ציבור משתמשי הדוס.
"חלונות" הקנתה למיקרוסופט גם יתרון נוסף: מוכנות. חברות אחרות, ובמיוחד מובילות השוק בתחום הדוס כמו וורדפרפקט בעיבוד תמלילים או לוטוס 123 בגיליונות נתונים, לא היו ערוכים עם גרסאות לסביבת "חלונות" עם צאת התוכנה. חלק מאי-מוכנותן ניתן לייחס למה שמתואר לעיתים כתרגיל מבריק של מיקרוסופט ולעיתים כשינוי אקראי - מיקרוסופט קידמה כמעט עד ליום צאת "חלונות 3.0" את סביבת OS/2 כסביבת העבודה והפיתוח העתידית.