ב-18 בינואר 1942 פגעה במפעל שרפה גדולה. הסיבה אינה ברורה. לדברי אברהם סוצקבר, זו הייתה פעולת חבלה של ארגון הפרטיזנים המאוחד, אך ייתכן שהייתה זו תאונה. במהלך החקירה גילו הגרמנים כי גליק הוא יהודי והוציאו להורג אותו ואת אשתו.
במאי 1942 ערכו הגרמנים מפקד בנציבות הרייך אוסטלנד. במפקד נמנו 1,016 אנשים מ-348 משפחות בקייליס. 1942 הייתה "התקופה השקטה" שהעניקה הזדמנות ליצור חיי תרבות במחנה. היהודים הקימו בית ספר לילדים וספרייה קטנה, וקיימו תחרויות ספורט. למחנה הייתה משטרה ומרפאה יהודית משלה.
חיסול.
באוגוסט – ספטמבר 1943 חוסל גטו וילנה ונותרו בעיר רק מחנות עבודת הכפייה קייליס ומחנה HKP ושתי קבוצות קטנות אחרות. אוכלוסיית קייליס תפחה. יהודים רבים השתמשו במחנה כמפלט זמני לפני שמצאו מסתור טוב יותר או הצטרפו לפרטיזנים היהודים ביערות. לדברי יצחק ארד, כ-600 יהודים עברו במחנה. ב 15 באוקטובר ערך ברונו קיטל בדיקה יסודית במחנה והוציא להורג כ-30 יהודים שלא יכלו להסביר את נוכחותם במחנה. הבדיקות בוצעו עוד כמה פעמים. בנובמבר קיבל קייליס מפקד חדש, איש האס אס ריכטר. הוא הנהיג שליטה רבה יותר במחנה והרכיב רשימה של תושביו. הרשימה הכילה כ-1,350 שמות, אם כי כמאה נוספים חששו להירשם.
ב-27 במרץ 1944 רוכזו ילדי המחנה מתחת לגיל 16 במבצע בפיקודו של מרטין וייס. הם הובלו לתחנת הרכבת; גורלם אינו ידוע. הספר השחור פרסם עדות על כך שהילדים הובלו לקרקוב שם שימשו כתורמי דם ועור לחיילים גרמנים פצועים. ב-20 באפריל הועברו 80 פועלים מקייליס לפונאר כדי לחפור ולשרוף גופות במסגרת מבצע 1005. ב-3 ביולי 1944 רוכזו עובדי קייליס שנותרו, הועברו לפונאר ונרצחו. בסך הכל נרצחו באותו יום בפונאר 2,000–2,500 יהודים ממחנות שונים.
מוחמד נג'אתי צדקי
מוחמד נג'אתי צדקי (בערבית: محمد نجاتي صدقي; 15 במאי 1905 – 1979) היה עיתונאי, אינטלקטואל, מתרגם (מלבד ערבית דיבר ברהיטות צרפתית, רוסית וספרדית) וקומוניסט פלסטיני שהיה בין הערבים הספורים שנלחמו נגד פרנסיסקו פרנקו במלחמת האזרחים בספרד. למרות שכמעט ואינו נוכח בהיסטוריוגרפיה של התנועה הלאומית הפלסטינית, שיחק צדקי תפקיד חשוב בצמיחתה. לצדקי היה בן אחד ואחת מבנותיו הייתה לרופאה בברית המועצות.. פרס ספרות על שמו מחולק כל שנה ב"תחרות נג'אתי צדקי" ברמאללה.
ביוגרפיה.
צדקי נולד בירושלים למשפחה במעמד הביניים הערבי בעיר. אביו, באקרי צדקי (Bakri Sidqi) טורקי במקורו היה מורה ולימד טורקית. אמו, נאצירה מוראד (Nazira Murad) הגיעה ממשפחת סוחרים ירושלמית ידועה. בנערותו הצטרף לאביו במסעותיו במסגרת עבודתו ברחבי האימפריה העות'מאנית. את שנותיו הפורמטיביות בילה צדקי בדמשק, קהיר, וג'דה שבחיג'אז. עם שובו לפלסטין עבד בשירות הדואר והטלגרף המנדטורי, בעבודתו פגש יהודיים ממוצא רוסי שהכירו לו את עיקרי הקומוניזם. בין השנים 1925 – 1928 נשלח צדקי ללימודים במוסקבה תחת שם הכיסוי מוסטפא צאדי (Mustafa Sadi) ב- Comintern's Communist University of the Toilers of the East (KUTV), שם התחתן עם קומוניסטית אוקראינית. צדקי יצר קשרים עם יוסיף סטלין, ניקולאי בוכארין, גאורגס מרחאיס (Georges Marchais) וחאליד בקדאש (Khalid Bakdash) המנהיג הכורדי של המפלגה הסורית הקומוניסטית, פגש את מאו צה-דונג (Mao Zedong), התיידד עם המשורר הטורקי נאזם חכמת (Nâzım Hikmet) ועם בני משפחתו של ג'ווהרלל נהרו (Jawaharlal Nehru). עם סיום לימודיו צדקי שב לפלסטין המנדטורית עם אשתו בשנת 1928 והחל בארגון פעולות נגד שלטונות המנדט הבריטי.
במפלגה הקומוניסטית הפלסטינית.
בשנות השלושים התמקם צדקי בחיפה, שם ניהל את הסניף המקומי של המפלגה הקומוניסטית של פלשתינה ויצר קשרים של השייח' עז א-דין אל-קסאם. מרבית חברי המפלגה הקומוניסטית בפלסטין היו יהודים, אחד מתפקידיו של צדקי היה לשלב ערבים במפלגה. בשנת 1930 צדקי נעצר על ידי המשטרה הבריטית ביפו ושהה שנתיים במעצר בירושלים, יפו ועכו. אחיו הבכור אחמד או חמדי, שלמד אתו ב- KUTV היה עד תביעה חשוב במשפטו של צדקי. בזיכרונותיו של צדקי מתואר אחיו כאדם חלש שהודאותיו ניתנו בכפייה. מדוחות בריטיים עולה שאחמד היה מודיע משטרתי שסיפק מידע רב אודות הקשרים והאימונים של הקומינטרן. במהלך שהותו בכלא חבר צדקי לאבו ג'ילדה (Abu Jilda) שכונה ה"דילינג'ר של המדבר". בשלהי שנת 1932, עם שחרורו מהכלא נתבקש על ידי המפלגה ליצור קשר עם אבו ג'ילדה לטובת שיתוף פעולה על מפלגת אסתקלאל (Istiqlal) הפלסטינית. עם הזמן התהדקה הטבעת הבריטית סביב צדקי ובסופו של דבר, ביוני 1934 נאלץ לצאת את הארץ בחשאי לעבר מוסקבה ולאחר מכן לפריס. בצרפת היה צדקי העורך של עיתון הקומינטרן בערבית " The Arab East". כעבור זמן מה עצרה אותו המשטרה הצרפתית וגרשה אותו חזרה לפלסטין. בזיכרונותיו מציין צדקי שבתקופה זו החל להביע התנגדות למשטר הנאצי.
אוזבקיסטן.
בשנת 1935 נשלח צדקי לטשקנט על מנת לבחון את סוגיית הלאומית במסגרת הקומוניסטית. בשהותו באוזבקיסטן הוא פיתח קשרים אדוקים עם מנהיגי המפלגה הקומוניסטית במקום, אכמל אקרמוב (Akmal Ikramov) ופייסולה חודזאייב (Fayzulla Khodzhayev), אשר הנגישו לו את עיקרי האופוזיציה השמאלית לסטאליניזם פרי הגותו של גריגורי זינובייב (Grigory Zinoviev).
גרמניה.
בשנת 1936 סייר צדקי ברחבי גרמניה הנאצית שם התוודע לחיים תחת המשטר הנאצי. מאוחר יותר, עם חתימת הסכם מולוטוב-ריבנטרופ (Molotov–Ribbentrop) הביע צדקי את מורת רוחו מן ההסכם למרות כורח הנאמנות למפלגה. בסופו של דבר לא התפשר על עמדתו וסולק משורות המפלגה.
מלחמת האזרחים בספרד.
עם פרוץ מלחמת האזרחים הציע מנוילסקי (Manuilski), מנהל האגף המזרחי בקומינטרן לצדקי להגיע לספרד ולתרום למאמץ התעמולתי כנגד הפרופגנדה הפאשיסטית כלפי המרוקאים. צדקי היה אחד מארבעה פלסטינים ערבים שהשתתפו בלחימה לצד הרפובליקנים במלחמת האזרחים בספרד. יחד אתו היו מחמוד אל-אטראש (Mahmoud al-Atrash), עלי עבד אל-חאליק (Ali Abd al-Khaliq), ופואסי אל-נבולסי (Fawsi al-Nabulsi). צדקי הגיע לספרד באוגוסט 1936, דרך פורט באו (Port Bau) ומיד ניגש למשימתו – לנוע ברחבי מרוקו בזהות בדויה בשם מוסטפא אבן ג'אלה (Mustafa Ibn Jala), ולהפיץ דברי תעמולה ולשכנע מרוקאים לא להשתתף בלחימה לצד פרנקו שהרי לפי שיטתו של צדיקי הדוקטרינה הפשיסטית מנוגדת לאסלאם. בספר זיכרונותיו מתאר צדיקי את היחס של הספרדים כלפי הערבים והמרוקאים בפרט:
I arrived in beautiful, magnificent Barcelona, with its great cultural tradition, the capital of Catalonia. I suddenly encountered soldiers of the militia [of the government forces]. Their leader approached me, thinking I was Spanish, and addressed me in Spanish: "Why don’t you join our ranks?” I smiled, answering in Spanish with the passion of the young: "I am an Arab volunteer. I have come to defend liberty in Madrid, to defend Damascus in Guadalajara, Jerusalem in Córdoba, Baghdad in Toledo, Cairo in Zaragoza, and Tatwan in Burgos.” His face displayed astonishment and joy and he answered me in poor French: "Are you indeed Arab? Are you a ‘Moro,’ [i.e., Moroccan]? It is impossible, Moroccans are standing by the fascist hooligans. They attack our cities, loot our homes, and assault our women.” Then I said to him: "These Moroccans who follow the leadership of the fascist generals offend Arabism and Islam with their conduct; they represent only themselves; they have been misled by Spanish military men and a handful of Moroccan leaders who have sold their souls to the devil, such as ‘Abd al- Khaliq al- Turaysi.”
במדריד נפגש צדקי במטה המפלגה הקומוניסטית עם הממונה לענייני מרוקאים ושר החקלאות ויסנטה אוריבה (Vicente Uribe). תחת שם הכיסוי מוסטפא אבן ג'אלה כתב צדקי עבור עיתוני מדריד בנושאים הבוערים של התקופה: Mundo Obrero, Claridad, Informaciones, Heraldo de Madrid Política. מרבית הפעילות שלו עסקה בתקשורת, אם בשידורי רדיו, וכתיבת עלונים ומודעות בערבית.
ב-04 בספטמבר חווה רגעים קשים עת היה חשש שכוחות המורדים ישתלטו על מדריד. אנדרה מארט (Andre Marty) חברו ייעץ לו לבקש מקלט בשגרירות בריטניה מאחר שהוא תושב פלסטין המנדטורית. האיום חלף. עוד באותו חודש ירד צדקי דרומה ובאמצעות מגפון פנה בערבית אל החיילים המרוקאים בצד המורדים בבקשה לערוק מהצבא הפשיסטי. ניסיונות אלו לא צלחו פרט למקרה אחד אותו מאזכרת נטי פאלמר (Nattie Palmer) בספרה "Australians in Spain". מוזכר מכתב שנשלח על ידי מתנדב אוסטרלי בשם קורמק מקארת'י (Cormac Meccarthy):
Un compañero mío de armas es un joven moro que se pasó a nosotros en octubre con cuatro compañeros más y sus equipos.