הקיסר חונגוו הוציא צווים רבים האוסרים על שימוש במנהגים מונגוליים והכריז על כוונתו לטהר את סין מהשפעה ברברית. עם זאת, הוא שאף גם להשתמש במורשת של שושלת יואן על מנת לשוות נופך חוקי לשלטונו בסין ובשטחים האחרים שנשלטו בעבר על ידי שושלת יואן. הוא אימץ שיטות לחימה מונגליות, גייס חיילים מונגוליים, והמשיך את המסורת של שושלת יואן לתבוע פילגשים וסריסים מקוריאה.
חונגוו חילק טריטוריות ברחבי סין לבניו הרבים כשהוא מנסה לחייבם להתנהל לפי סדרת כללים שהכין המכונה "חְוָאנְג מִינְג דְזוּ שׂוּן" (皇眀祖訓). מכיוון שבנו הבכור מת לפניו הוריש חונגוו את הקיסרות לנכדו, בנו של הבן הבכור. הנכד עלה לשלטון ב-1398, כשהוא בן 22, כקיסר ג'יינוון (שלט 1398–1402). ג'יינוון ניסה לצמצם את כוחם של דודיו, וגרם בכך למרידה אותה הוביל דודו, ג'וּ די, נסיך יֵן, שהיה בנו הרביעי של חונגוו. ג'וּ די היה טקטיקן מעולה וכוחותיו גברו על כוחות הקיסר וכבשו את נאנג'ינג הבירה. ג'יינוון ואשתו מתו ככל הנראה בשריפה שהוצתה בארמונם וג'וּ די הוכתר כקיסר השלישי של שושלת מינג בשם הקיסר יוּנְגְלֶה (永乐 – "אושר נצחי").
נקבר במאוזוליאום מִינְג שְׂיָאולִינְג - אחוזת קבר המשתרעת לרגלי המדרון הדרומי של הר הארגמן בעיר נאנג'ינג.
התנפלות על הטורף
החפרפרת של האב דוד
ארגון הצבא הסודי
זכריאס פאפאנדוניו
זכריאס פאפאנדוניו (ביוונית: Ζαχαριάς Παπαντωνίου, פברואר 1877 קרפניסי באבריטניה - 1 בפברואר 1940 אתונה) היה סופר, משורר, עיתונאי ומבקר אמנות יווני.
במחלוקת השפה ביוון צידד בשפת העם - דימוטיקי.
הוא ידוע ביוון במיוחד בגלל סיפורו לתלמידים "ההרים הגבוהים" (1917) ושירו הכתוב "בפרוזה" "מקצבי פרוזה"
(1923) שזיכה אותו בכינוי "נסיך הסגנון".
ביוגרפיה.
ילדות וצעירות.
פאפאנדוניו נולד בשנת 1877 בקרפניסה ביחידה האזורית אבריטניה של ימינו, כאחד מארבעת הילדים של למברוס פאפאנדוניו, מורה במקצועו, ושל אלאני לבית איליוקפטו.
את שנות ילדותו בילה בגרניצה, בה עבד אביו כמורה.
בהתחלה נכנע ללחצי הוריו ללמוד רפואה ונרשם לפקולטה לרפואה באתונה. בסופו של דבר עזב לטובת לימודי ציור, כתיבה עיתונאית פורייה וספרות. הוא כתב מאמרים בעיתונים "אקרופוליס", "אפימריס טון סיזיטיסאון" ("עיתון הדיונים"), "או כרונוס" (הזמן) ו"סקריפ" (באחרון כעורך ראשי).
ב-1898 פרסם את קובץ השירים הראשון שלו - "שירי מלחמה".
בימי לימודיו כסטודנט פרסם פאפאנדוניו שירים סאטיריים בכתב העת הסאטירי "א מיכאנוראפיה" ("תחבולות") לצידם של ניקולאוס קונדוריוטיס ויואניס דליקטריניס.
המשך פעילותו.
בשנים 1908–1910 התגורר בפריז ככתב של העיתון "אמברוס" ("קדימה") של אריסטידיס קיריאקוס. "מכתביו מפריז" עשו במולדת רושם רב.
בשובו ליוון המשיך לעבוד בעיתון "אמברוס" כעורך ואחר כך עורך ראשי למשך שלוש שנים, ופרסם מאמרים, ספורים קצרים, שירים, רשמי מסע, לא רק בעיתונים אלא גם במגזינים כמו "פאנאתיניאה", או "נומאס", "קאליטכניס" ("האמן"), "נאה אסטיה" (הבית החדש).
ב-1911 הציג רישומים בתערוכת זאפיון לאמנות. בשנים 1916-1912 כיהן כפרפקט של האי זקינתוס, של האיים הקיקלאדיים, של מסניה (בקלמטה) ובלקוניה.
בשנת 1918, אחרי שובו של וניזלוס לאתונה וכששפת העם "דמוטיקי" הוכרזה כשפה רשמית על ידי הממשלה המהפכנית בסלוניקי, הטיל משרד החינוך של יוון על פאפאנדוניו לכתוב את המקראה הראשונה בשפת הדמוטיקי לבית הספר היסודי. אז נוצר סיפורו הידוע "פסילה וונה" - "ההרים הגבוהים".
בשנת 1918 התמנה למנהל הפינאקוטק הלאומי (הגלריה הלאומית) של אתונה ובהמשך כיהן עדיום מותו כיושב ראש המועצה האמנותית הקבועה של מוזיאון זה. בתוקף תפקיד זה תרם להעשרת האוסף שלה ביצירות של ציירים וחרטים יוונים כמו ניקולאוס גיסיס, קונסטנדינוס מאליאס, פרתניס, ליטראס ואל גרקו.
פאפאנדוניו כיהן למשך שנים רבות כמורה לאמנות קישוטית במכון "אמליה" ליתומים וכפרופסור לאסתטיקה בבית הספר הגבוה לאמנות באתונה ועד יום מותו כתב מדור קבוע כמבקר האמנות של העיתון "אלפתרו וימה".
בשנת 1938 נבחר פאפאנדוניו לחבר באקדמיה של אתונה, במחלקה לאמנויות וספרות.
בנוסף למאבקו למען בחירת ספרת הדימוטיקי כשפה ספרותית (""Προς το ελληνικό Έθνος" "אל הלאום היווני"), עשה פאפאנדוניו מאמצים למען שמירת הנוף העתיק של יוון.
פאפאנדוניו הלך לעולמו באופן פתאומי בחורף השנה 1940 עקב התקף לב בעת שנסע בחשמלית לישיבה של האקדמיה של אתונה.
ואן-לי
צ'יינלונג
צ'ין שה-חואנג
צה שי
שואן-דזונג
ואנג מאנג
פויי
לחיות כחופשי או למות
בנות מכבי רמת גן
מאתיי סוקור
מאתיי סוקור (ברומנית: Matei Socor; 15 בספטמבר 1908 - 30 במאי 1980) היה מלחין, מנצח ופעיל פוליטי קומוניסטי יהודי רומני, חבר מתכתב באקדמיה הרומנית, נשיא מועצת הרדיו של רומניה ונשיא איגוד המלחינים של רומניה. סוקור הלחין את ההמנון הלאומי הרומני אזיקים מנופצים, ששימש בין השנים 1949 - 1953 ואת המנון רומניה אנו מהללים אותך רומניה!, ששימש בין השנים 1953 - 1977.
קורות חיים.
מאתיי סוקור נולד ביאשי, רומניה, כבנם של עמנואיל סוקור, עיתונאי רומני ממוצא ארמני ושל אם יהודייה. הוא סיים לימודי בית ספר תיכון ביאשי והמשיך באוניברסיטה הלאומית למוזיקה בבוקרשט, שם למד בשנים 1927 - 1929. מ-1930 עד 1933 למד בבית הספר הגבוה למוזיקה ולתיאטרון בלייפציג. בסיום לימודיו שב לרומניה ועבד כחוקר מוזיקה במסגרת המכון לפולקלור של בוקרשט. הוא הצטרף למפלגה הקומוניסטית הרומנית ופעל בה בתנאי מחתרת.
המוזיאון הגרמני-רוסי
המוזיאון הגרמני-רוסי (בגרמנית: Deutsch-Russische Museum Berlin-Karlshorst) הוא מוזיאון להיסטוריה בעיר ברלין, בירת גרמניה. הוא מוקדש ליחסי גרמניה וברית המועצות בשנים 1917-1990, ובמיוחד למלחמת העולם השנייה.
המוזיאון.
אתר המוזיאון.
המוזיאון ממוקם בשכונת קרלסהורסט ברובע ליכטנברג שבצפון-מזרח ברלין. הוא שוכן במבנה היסטורי - המקום בו התקיים טקס הכניעה השני של גרמניה הנאצית ב-8 במאי 1945. קודם לכן שימש המבנה כמתקן צבאי גרמני, ולאחר סיום המלחמה באירופה היה למפקדת הממשל הצבאי הסובייטי בגרמניה. ב-1949 העביר שם הפיקוד הסובייטי את ניהולה של גרמניה לממשלה הראשונה של גרמניה המזרחית. משנת 1967 ועד 1994 שכנה במבנה שלוחה של מוזיאון הכוחות המזוינים המרכזי במוסקבה, אשר בה הוצג אתר טקס הכניעה השני של גרמניה הנאצית.
לאחר איחוד גרמניה ב-1990 ויציאת הכוחות הרוסיים משטחה הסכימו ממשלות שתי המדינות להקדיש את המוזיאון לתולדות המלחמה ביניהן ולסופו של השלטון הנאצי. תצוגת הקבע במוזיאון עודכנה והמוזיאון נפתח לציבור במאי 1995.
תערוכות.
התערוכה הקבועה במוזיאון משתרעת על פני כאלף מטרים רבועים. היא עוסקת ביחסי גרמניה-ברית המועצות מסיום מלחמת העולם הראשונה ביניהן ועד לאיחוד גרמניה. היא מדגישה את מלחמתן השנייה בשנים 1941-1945, לרבות הרקע הפוליטי שלה, השימוש בתעמולה וחיי היום יום של החיילים והאזרחים משני הצדדים במהלכה. התצוגה כוללת את החדר שבו התקיים טקס הכניעה ב-1945, אשר שוחזר למראהו המקורי. תצוגת הקבע כוללת גם אזור תצוגה תחת כיפת השמיים, שבו מוצגים כלי רכב צבאיים ותותחים סובייטים. המוזיאון מעלה מעת לעת תצוגות זמניות בשטח של כ-100 מטרים רבועים. תצוגות אלו מועלות גם בערים אחרות בגרמניה, רוסיה ואוקראינה.
אוסף המוזיאון כולל מספר רב של מסמכים, תצלומים, סרטים, הקלטות ופריטים צבאיים. חלק מן האוסף הובא ממוזיאון הכוחות המזוינים המרכזי במוסקבה. במוזיאון פועלת גם ספרייה.
המוזיאון עוסק גם בארגון סיורים לתלמידי בתי ספר וכנסים ציבוריים ומדעיים. טקס שנתי נערך בו מדי שנה ב-8 במאי.
המוזיאון הוא מוסד דו-לאומי, הנתמך על ידי ממשלות גרמניה ורוסיה. נציגי שתי המדינות מכהנים בחבר הנאמנים של המוזיאון ועמם נציגים של מוזיאוני המלחמה הפטריוטית הגדולה (כינויה ברוסיה של מלחמת העולם השנייה) במינסק ובקייב. בראש חבר הנאמנים עומדים לסירוגין מנהל המוזיאון הגרמני להיסטוריה ומנהל מוזיאון הכוחות המזוינים המרכזי במוסקבה.
דונלד פיקרינג
דונלד אליס פיקרינג (באנגלית: Donald Ellis Pickering; 15 בנובמבר 1933 - 19 בדצמבר 2009) היה שחקן אנגלי.
ביוגרפיה.
פיקרינג נולד בניוקאסל אפון טיין שבנורת'מברלנד. בטלוויזיה שיחק בתפקידים שונים בסדרה "דוקטור הו" (ב-"The Keys of Marinus" ב-1964; ב-"The Faceless Ones" ב-1967 וב-"Time and the Rani" ב-1987). הוא גילם את דולי לונגסטאף בסדרת הדרמה בת 26 החלקים "משפחת פאליסר" של ה-BBC. עוד השתתף בסדרות "בית אליוט", בדמות דוקטור ווטסון בסדרה "שרלוק הולמס ודוקטור ווטסון" (1979– 1980), "כן, אדוני השר", "האימפריה של בריטאס" ובסיטקום "Executive Stress".
דאף 66
דאף 66 (בהולנדית: DAF 66), היא מכונית משפחתית קטנה, 2 דלתות, 5 מקומות ישיבה, שיוצרה בהולנד על ידי יצרנית הרכב דאף, (ראשי התיבות שלה: "מפעל המכוניות של דורן" – Doorne’s Automobiel Fabrieken), בין השנים 1972–1975.
מאפיינים.
דגם ה-"דאף 66" יוצר בגרסת הילוכים אוטומטים בלבד מסוג "Variomatic".
מנועי "דאף 66" נלקחו ברישיון, מיצרנית הרכב רנו הצרפתית, מדגמי רנו R8 (מנוע 1,108 סמ"ק), רנו 10 (מנוע 1,289 כ"ס).
יוצרו 101,961 יחידות.
היסטוריה.