בשנת 1926 הוקמה 'ועידת העבדות' על ידי חבר הלאומים, על מנת לקדם חקיקה לביטול של ביטויי העבדות וסחר באנשים בעולם, ובשנת 1953 הצטרפה קנדה לוועידה. הצטרפות קנדה לוועידה היוותה הצהרה ליחס לסחר באנשים ועבדות, אך דווקא בשנים הללו מספר מקרי הסחר באנשים עלה, וביקורת רבה הושמעה כלפי המחוקקים על מדיניות אי הטיפול בתופעה. בשנת 2007, בפרובינציית קנדה הבריטית, שבמערב קנדה, הוקם 'המשרד למאבק בסחר בבני אדם'. בשנת 2012, נשלח למאסר של 9 שנים ראש ארגון הפשיעה Domotor-Kolompar, לאחר שנשפט על סחר ב-20 בני אדם שיובאו מהונגריה ועבדו בשביל ארגונו ללא תשלום תוך ניצול והפרה של החוק. בשנה זו, נבנתה תוכנית לאומית למלחמה בסחר בבני אדם בקנדה, על ידי ממשלת קנדה. בהמשך השנה הוקמה ועידה לפיתוח מדיניות כנגד סחר בבני אדם בקנדה. בשנת 2015 פורסם כי מספר מקרי הרצח של נשים ילידיות, הנקשרות על פי כלי התקשורת לסחר באנשים, הוא 16% מסך מקרי הרצח בנשים בקנדה, בעוד חלקן באוכלוסייה הוא 4% בלבד.
צב רך אסייתי
צב רך אסייתי (שם מדעי: "Amyda cartilaginea") הוא מין של צב רך יחידי בסוגו החי בדרום-מזרח אסיה. למרות שמו, הוא אינו הצב הר היחידי ביבשת אסיה ורוב בני משפחתו גם חיים באסיה.
מאפיינים.
אורכו של הצב 70-80 ס"מ, משקלו הממוצע 15-25 ק"ג אך ישנם תיאורים של צבים במשקל 105 ק"ג. הצבים הצעירים בעלי שריון קשה ומחוספס בצבע ירוק-כתום ועם נקודות צהובות לאורך הגוף. הבוגרים בעלי גוף שחור כמעט לגמרי אך בעל נקודות צהובות לאורך הצוואר והפנים. הגפיים שטוחים ובעלי קרומי שחייה והחוטם ארוך ודמוי חוטם חזיר.
צב זה מצוי הצב מצוי מהודו עד אינדונזיה (בג'אווה וקלימנטן) לאורך יערות הגשם, הביצות הטרופיות, שפלי נהרות, אגמים ובריכות במדינות חיותו. הוא אוכל כל הניזון מהחי ומהצומח ולעיתים ניזון גם מנבלות.
הצב נמצא בסיכון בטבע עקב פגיעה בביצות ונהרות בהם הוא חי וכן עקב ציד בשביל בשרו ובשביל שימוש בשריונו.
עבדאללה בן עומר בן אל-ח'טאב
עבדאללה בן עומר בן אל-ח'טאב (612 - 695, או 10 לפני ההג'רה - 73 להיג'רה) הוא בנו של הח'ליף השני, עומר אבן אל ח'טאב. בן עומר היה אחד הצחאבים הצעירים ביותר בתקופת הנביא מוחמד, ואחד מגדולי פוסקי ההלכה (בפתווה), וכן הפגין יכולות מיוחדות במסירת החדית'.
אבן עומר השתתף בכמה מערכות צבאיות עם הנביא מוחמד, ולאחר מות הנביא השתתף בכל המערכות הצבאיות: בעיראק, פרס, מצרים ובאפריקה.
חייו.
עבדאללה בן עומר בן אל-ח'טאב בן נפיל בן עבד אל-עוזי אבן ריאח בן כרט בן רזאח בן עודי בן כאעב אל-קוראשי (שבט קורייש), נולד במכה לפני הגירתו של הנביא מוחמד לית'ריב. אמו ואמה של אחותו חאפסא הייתה זיינב בתו של מז'עון אל-ג'ומחיה. הוא התאסלם כשהיה בן שתים עשרה, ביחד עם אביו.
לאחר מותו של הנביא מוחמד, עבדאללה בן עומר השתתף בפאתוח אל-שאם, בעיראק, בפרס, במצרים ובאפריקה. ולאחר מכן חזר והשתכן באל-מדינה. הח'ליף השלישי עות'מאן בן אפאן הציע לו משרה ברשות השופטת, והוא סרב. בתקופת המצור על עותמאן לקח אבן עומר את החרב של אביו ויצא להגן על עותמן.
מותו.
עבדאללה בן עומר נפטר בשנת 695 במכה, ונטמן בבית הקברות של המוהאג'רין.
מסירת החדית.
הוא מסר חדית' מהנביא מוחמד, וגם מגדולי הצחאבה, כמו: אבו בכר ועותמן ועלי. ממנו מסרו רבים מאלתאבעין, כמו: סעיד אבן אלמוסייב, עבדאללה אבן דינאר, ועוד.
אכילת מצה
אכילת מצה היא אחת ממצוות הנוהגות בליל הסדר. בניגוד לשאר ימי הפסח שבהם אין חובה לאכול מצה, בליל הסדר ישנה חובה גמורה לאכול מצה.
מקור המצווה.
חז"ל דרשו את הפסוק ב "בָּרִאשֹׁן בְּאַרְבָּעָה עָשָׂר יוֹם לַחֹדֶשׁ בָּעֶרֶב תֹּאכְלוּ מַצֹּת..." אמנם הפסוק ממשיך ואומר "עַד יוֹם הָאֶחָד וְעֶשְׂרִים, לַחֹדֶשׁ בָּעָרֶב", אך חז"ל הבינו, מכוח זה שהיום השביעי אין בו חובה לאכול, וללמד על הכלל כולו יצא שאין מצווה לאכול מצות בכל שבעת הימים ומדובר ב"המשך" בלבד (לא מחויב) של האכילה הראשונה, שהיא המחויבת. ורק בליל ט"ו מצווה לאכול מצה, מפני שלגביו נצטוונו באופן מיוחד: "בָּעֶרֶב תֹּאכְלוּ מַצֹּת".
אמנם, היו מעט מהפרשנים (כגון ראב"ע) ומהפוסקים (כגון הגר"א) שהבינו שאכן יש מצווה באכילת מצות כל שבעת הימים, אך דעתם נותרה במיעוט ולא נתקבלה.
דיני האכילה.
שיעורה.
כרוב האכילות בהלכה, גם במצוות אכילת מצה קבעו חז"ל כמות מינימלית של כזית (גודל של זית בינוני; כיום מקובלים שיעורים גדולים יותר – כ-17 סמ"ק, כ-28 סמ"ק, ויש המחמירים עד כדי 50 סמ"ק).
מיד לאחר שבירך ברכת המוציא וברכת 'על אכילת מצה' אוכלים כזית אחד. ויש שנוהגים לאכול שני שיעורי כזית – אחד למצת המצווה ואחד לברכת "המוציא"; כזית אחד מהמצה השלמה לברכת המוציא והכזית השני מהמצה החצויה למצת מצווה.
מלבד אכילת כזית מצה למצוות היום שהיא חובה מהתורה נוהגים לאכול בליל הסדר עוד כמה פעמים שיעור כזית מצה:
מהירות האכילה.
יש לאכול כזית מצה תוך זמן הנקרא "כדי אכילת פרס" (הזמן הדרוש לאכילת חצי כיכר של תקופת התלמוד).
הכמות שנאכלת צריכה להיאכל בזמן סביר – "כדי אכילת פרס" (זמן של אכילת חצי כיכר של זמן התלמוד). כמות הזמן המשוערת נתונה במחלוקת בין הפוסקים, והיא נעה בין 2 דקות ל-8 דקות.
יש המחמירים ונוקטים את כל השיעורים, ומנסים לאכול שני "כזיתים" מצה לפי השיטה המחמירה (סך הכול 100 סמ"ק), בפרק זמן של 2 דקות. יש להיזהר שחומרה זו לא תביא לידי קולא, שכן אכילה כזו של מצה דקה וקשה מצריכה מאמץ רב, ועלולה להיחשב כפסולה מבחינה הלכתית, שכן אכילה גסה, שאינה בצורה הרגילה, אינה נחשבת כאכילה על פי ההלכה. בנוסף לכך ישנה גם סכנה לילדים וזקנים שמנסים לבלוע את המצה הקשה בלי ללעוס מספיק טוב. בעקבות חומרה זו ישנם הנוהגים להסתכל על השעון ולמדוד את הזמן, אולם ישנם הטוענים שודאי שאין צורך בכך שהרי ברור שבפרס אחד יש כמה וכמה זיתים כך שכל האוכל ברצף ללא הפסקות גדולות ודאי שאכל בזמן הדרוש.
מצות מצווה.
מאחר שאכילת ה'כזית' מצה בליל הסדר הוא חיוב מדאורייתא, על פי ההלכה יש להקפיד לאכול דווקא ממצוות שנאפו לשם מצווה (לשמה). מטעם זה יש רבים שמקפידים לאכול לצורך מצווה זו, דווקא ממצות שנאפו בעבודת יד (עגולות), מאחר שעל המצות שנעשו במכונה (מרובעות), יש רבים שפקפקו שאינם נחשבים כמי שנעשו לשמה, כיוון שאין בהם מגע יד אדם.
אכילת מצה לפני פסח.
מכיוון שישנו חיוב לאכול מצה בליל פסח, אסרו חז"ל לאכול מצה בערב הפסח (היינו, היום שבערבו יחול הפסח), כדי שיאה לכפי שנאמר בירושלמי: "אמר רבי לוי: האוכל מצה בערב הפסח כבא על ארוסתו בבית חמיו, והבא על ארוסתו בבית חמיו לוקה" (בשני המקרים מדובר בדבר שכבר מובטח לאדם שיקבלו, אך אין הוא יכול להתאפק ונוטל ממנו בטרם עת).
בנוגע לשאלה ממתי בערב הפסח אסורה אכילת מצה נחלקו הראשונים. יש שסברו שמחצות היום, יש שאמרו שמשעה שאסור החמץ באכילה (סוף שעה רביעית בשעות זמניות), ויש שסברו שכל היום אסור, וכן פסק הרמ"א, שכמוהו נוהגים האשכנזים. ויש שנהגו שלא לאכול מצה מראש חודש ניסן (מנהג קושטא). עם זאת, מותר לאכול בערב הפסח מצה עשירה. מאחר הצהריים של ערב פסח, (מ"שעה עשירית" בשעות זמניות), נאסר לאכול כל פת, כדי שאדם ייכנס תאב לקיים את מצוות אכילת המצה.
דולי ופן
דולי ופן הם צמד מפיקים מוזיקליים, פזמונאים, מלחינים ומוזיקאים ישראלים. חברי הצמד הם דולב רם ופן חזות. הצמד כתב והפיק שירים לזמרים רבים כגון עומר אדם, עדן בן זקן, שרית חדד, אייל גולן, פאר טסי, יהונתן מרגי ונועה קירל, ובין השאר כתב והלחין את השיר "I Feel Alive" ששר אימרי זיו באירוויזיון 2017.
היסטוריה.
דולב רם ופן חזות הכירו ברשת החברתית פייסבוק. בשנת 2014 כתבו והלחינו את השיר "אף אחת אחרת" שביצע איתי לוי. באותה שנה, הצמד כתב את השיר "מלכת השושנים" שביצעה עדן בן זקן. הצמד הלחין גם את השירים "יש בי אהבה" ו"חצי משוגע", שביצעה נועה קירל. בשנת 2017 כתבו את השיר "I Feel Alive" ששר אימרי זיו, הזמר שייצג את ישראל באירוויזיון 2017. הצמד הפיק גם את השירים "קצפת עם תות" של דודו אהרון, "חצי רוסיה חצי מרוקאית" של יוסי שטרית, "למה לי" של שרית חדד, "כל העיר שלנו" של פאר טסי "לזאת שניצחה", "תאמין לי", "אין לי אותך", "שיכורים מאהבה", "צועקת", "כולם באילת" ו"רציתי" של עדן בן זקן ועוד. הם כתבו, הלחינו והפיקו עבור הצמד קטריקס ודורון ביטון את השירים "גוצ'י &amp; פראדה", "סוכר!" ו"דווקא איתו".
בפברואר 2018 כתבו והלחינו את השיר "מאמו", שביצעו איתי לוי וסטפן לגר. במאי 2018 זכו בפרס הישג השנה למלחיני השנה של אקו"ם. ביוני 2018 כתבו השניים ביחד עם סטפן לגר את השיר "קומסי קומסה", בתור פרסומת ל-yes. השיר הגיע למיליוני צפיות. באוקטובר 2018 כתבו את "מקסיקו" ביחד עם יעקב למאי, עבור עדן בן זקן. בהמשך, כתבו את "חצי מדינה", אשר נכלל באלבומה הרביעי, "חיים שלי".