נמל התעופה הבינלאומי אלמטי נבנה בשנת 1935. עד שנת 1990 היה נמל התעופה חלק מהמחלקה לתעופה אזרחית בקזחסטן, עם זאת בשנת 1991 התארגן מחדש תחת השם "נמל התעופה אלמה-אטא". בשנת 1993 הפך הנמל לגוף עצמאי. בשנת 1994 היה אלמטי בבעלות ארגון "OJSC Almaty Airport", ולאחר מכן עבר לידיי החברה "JSC Almaty International Airport".
ב-26 בדצמבר 1975 התחילה החברה (The supersonic transport (SST לשנע דואר ומשלוחים מהנמל למוסקבה במטוס העל-קולי טופולב Tu-144, ומנובמבר 1977 גם נוסעים. מ-1 ביוני 1978 התחילה גם אירופלוט להפעיל טיסות עם המטוס ב"טופולב Tu-144". בשנת 1998, עקב שיפוץ המסלול, קיבל השדה מעמד של נמל תעופה בינלאומי. בשנת 2004 הוקם טרמינל חדש בשדה. ב-30 בספטמבר 2008 נחנך המסלול השני בטיסה של BMI מהנמל לנמל התעופה לונדון הית'רו - זהו המסלול הכי ארוך במרכז אסיה ויכול לקבל כל מטוס ללא הגבלת משקל. עקב בעיות בתשתית יותר יקר כיום (2012) לטוס על איירבוס A-320 בכ-18% ובואינג B-767 בכ-43% מאלמטי, לעומת משדות תעופה באירופה.
לאורך השנים קודמו תוכניות לבנות טרמינל חדש עבור טיסות בינלאומיות, עם קיבולת של עד 2,500 נוסעים לשעה בעתיד הקרוב, תשתית מפותחת המורכבת מכנס אולמות, מרכז עסקים, מרכז קניות ובתי קולנוע בתוך הטרמינל. עם זאת, בניית הטרמינל התעכבה בשל חוסר טיפול מנהלי של הקמת הפרויקט וחוסר מקום. במהלך העשור השני של המאה ה-21, התוכניות העדכניות מקדמות את בנייתו של שדה התעופה החדש של Kapchagai במרחק 48 ק"מ מאלמטי.
ויליאם גריפית וילסון
מחנות הבסיס של הר אוורסט
מחנות הבסיס של הר אוורסט (Everest Base Camp) הם שני מחנות בבסיסו של הר האוורסט, אחד מדרומו ואחד מצפונו. מחנה הבסיס הדרומי נמצא בנפאל בגובה של 5,364 מטר מעל פני הים (), ומחנה הבסיס הצפוני נמצא בטיבט בגובה 5,150 מטרים מעל פני הים (). שני המחנות הם מעין כפרי אוהלים גדולים, השוכנים בתוך סביבה מוגנת מפגעי מזג האוויר, ומשמשים כאתרי קמפינג עבור מטפסי ההרים שעושים דרכם לפסגה הגבוהה בעולם.
בעוד שאל מחנה הבסיס הדרומי ניתן להגיע רק בהליכה, אל מחנה הבסיס הצפוני שנמצא בצד הסיני של ההר יש גישה לרכבים באמצעות כביש. מטפסי ההרים שמגיעים למחנות הבסיס של הר האוורסט נדרשים להישאר במחנות הבסיס מספר ימים על מנת להתאקלם לתנאים כדי לצמצם את ההשפעות של מחלת הגבהים אשר שכיחה במיוחד בעת טיפוס לגובה.
מחנה הבסיס הדרומי.
הטרק אל מחנה הבסיס הדרומי הוא אחד הטרקים הפופולריים ביותר בהרי ההימלאיה ומבצעים אותו כאלף מטיילים מדי שנה. מרבית המטיילים שמבצעים טרק זה לוקחים בדרך כלל טיסה מוזלת מקטמנדו לעיירה לוקלה על מנת לחסוך בזמן ובמשאבים לפני תחילת ההליכה למחנה הבסיס הדרומי. ניתן להאריך את הטרק וללכת עד ללוקלה.
מסלול ההליכה אותו לוקחים מרבית המטיילים אל מחנה הבסיס הדרומי מתחיל מלוקלה, עובר דרך עמק דוד קוסי ועולה לבירת עם השרפה נמצ'ה בזאר הנמצאת בגובה 3,440 מטרים מעל פני הים. לוקח בסביבות יומיים להגיע לנמצ'ה בזאר, אשר מהווה מוקד מרכזי של האזור. בדרך כלל בשלב זה מרבית המטיילים נשארים במשך יממה בכפר על מנת להתאקלם לתנאים. משם הטרק ממשיך לדינגבוצ'ה הנמצאת בגובה 4,260 מטרים מעל פני הים, ובשם בדרך כלל מרבית המטיילים נשארים עוד יממה לצורך התאקלמות. הדרך מדינגבוצ'ה למחנה הסביב הדרומי לוקח עוד יומים ועובר בגוראקשאפ, בקרבת הר קאלה פאת'אר (בגובה 5,545 מטרים מעל פני הים), ובקרבת הר פומורי.
הנקודה הגבוהה ביותר שתיירים, שאינם בעלי ידע בטיפוס, יכולים להגיע אליה היא "קאלה-פטר" (הסלע השחור) הממוקמת בגובה 5,550 מ' וניתן לראות ממנה פנורמה מרהיבה של האוורסט וההרים הסמוכים לו.
המחנה משמש גם משלחות המטפסות על הלהוטסה, ההר הרביעי בגבהו בעולם.
משום שבין קטמנדו ללוקלה אין כבישים, בדרך כלל נשלחת האספקה על ידי נפאלים בני עם השרפה, לעיתים רבות בעזרתם של בעלי חיים (בדרך כלל יאקים מבויתים). הדרך היחידה להעביר סחורות גדולות וכבדות ללוקלה היא באמצעות מטוס. בעבר הועלו הצעות לבנות במחנה הבסיס הדרומי מבנה קבע, אך כיוון שמחנה הבסיס שוכן על קרחון, נגנז הרעיון.
אירועים בולטים.
בחלקו הדרומי של מחנה הבסיס יש שלד של מסוק מיל מי-8 שהתרסק במקום בשנת 2003 לאחר שטייסיו לא הצליחו להמריא לאחר חגיגות היובל להעפלה המוצלחת הראשונה על ההר.
בשנת 2015 פורסם כי המטייל ה-40,000 יצא משדה התעופה של לוקלה לטרק אל מחנה הבסיס הדרומי.
ב-25 באפריל 2015 התרחשה בנפאל רעידת אדמה בעוצמה של 7.8 בסולם MMS, אשר גרמה למפולת שלג בהר פומורי, ממנה נהרגו 19 בני אדם אשר שהו באותה העת במחנה הבסיס הדרומי. כשבועיים לאחר מכן, ב-12 במאי, אירעה רעידת אדמה נוספת בעוצמה של 7.3 בסולם MMS.
מחנה הבסיס הצפוני.
על מנת להגיע למחנה הבסיס הצפוני (בצד הסיני של הר האוורסט) יש לקבל היתר מהממשל הסיני, בנוסף להיתר הנדרש לביקור בטיבט עצמה. ישנו כביש באורך 100 קילומטרים המגיע אל מחנה הבסיס הצפוני מהכביש המהיר סין-נפאל (המכונה "the Friendship Highway").
הטלוויזיה הציבורית הרוסית
הטלוויזיה הציבורית הרוסית (ברוסית: Общественное телевидение России) הוא ערוץ טלוויזיה פדרלי ציבורי ממלכתי ברוסיה. הערוץ הוקם בשנת 2013 על ידי ממשלת רוסיה ביוזמתו של דמיטרי מדבדב כערוץ שאופיו הוא שידור ציבורי בלתי מגמתי. אין בערוץ פרסומות ובין התוכניות משודרים תשדירים שונים של הערוץ.
גארם
במיתולוגיה הנורדית, גַארְם (בנורדית עתיקה: Garmr) הוא כלב (בחלק מהגרסאות זאב) מפלצתי השייך לאלה הל, ומשמש כשומר השער להלהיים - עולם המתים. הוא מקבילו של קרברוס מהמיתולוגיה היוונית.
בחיבור "הבלדה של גרימניר" אשר הוא חלק מהאדה הפואטית, אומר האל אודין שגארם הוא הנבחר מבין הכלבים בתשעת העולמות. ב"הטעיה של גילבי" אשר הוא חלק מהאדה הפרוזאית, מכונה גארם "המפלצת הגדולה". בסיפור אחר מסופר שכאשר אודין רכב אל השאול, כלב נבח עליו וניסה לרדוף אחריו. שמו של גארם לא נזכר כאן, אולם כנראה מדובר בו.
יללותיו של גארם יבשרו את בוא הראגנארוק. גארם עתיד לעזוב את מקומו בשער השאול ולהצטרף אל צבא המפלצות בהנהגתו של לוקי, אשר יצא להשמיד את האלים. בקרב האחרון בשדה ויגריד, גארם יאבק באל טיר. טיר יהרוג את גארם, אולם יפצע פצעים כה קשים עד שימות מיד לאחר מכן.
סאני אומורגי
סאני אוגבמודיה אומורגי (באנגלית: Sunny Ogbemudia Omoregie; נולד ב-2 בינואר 1989) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת החלוץ באסטורגה.
קריירה.
אומורגי התחיל את הקריירה שלו באוסמדה באבס המקומית. בגיל 14 עזב לספרד והצטרף לנומנסיה. בהמשך שיחק אומורגי גם במחלקות הנוער של ריאל מדריד, אספניול ומונטאנירוס.
בגיל 18 חזר לנומנסיה והצטרף לקבוצת המילואים של המועדון. במהלך הקריירה שלו שיחק גם בוויקטוריה, טורבייחה, בינפאר, טומלוסו ופלנסיה. בשנת עזב את ספרד לראשונה מזה 10 שנים וחתם בגזירה יונייטד מליגת העל המלטזית בה שיחק חצי עונה. בקיץ חתם בתאנדר ביי צ'יל מארצות הברית. אחרי תקופה קצרה חזר לספרד כאשר חתם במרידה. בקיץ חתם בצליה מליגת העל הסלובנית. בעונתו הראשונה במועדון הבקיע 12 שערי ליגה ב-35 משחקים. ביולי חתם במריבור. ב-1 בפברואר 2017 הושאל להפועל כפר סבא עד לסיום העונה.
ב-14 בפברואר 2021, אומורגי חתם בלינקולן רד אימפס מליגת העל של גיברלטר בכדורגל.
בקיץ אומורגי חתם באסטורגה.
ריגה (כדורגל)
מועדון הכדורגל ריגה הוא מועדון כדורגל מהעיר ריגה, בירת לטביה המשחק בליגת העל הלטבית. אצטדיון הבית של המועדון היה אצטדיון סקונטו בן 9,500 המושבים.
היסטוריה.
המועדון נוסד בשנת 2014 כתוצאה מאיחוד של המועדונים "קראמבה ריגה" ו"דינמו ריגה". שנה לאחר מכן שיחק בליגה הלטבית השנייה תחת השם "פ.צ. קראמבה/דינמו". בסיום העונה המועדון עלה לליגת העל הלטבית ומאז 2016 מתמודד באליפות הבכירה ולרשותו 3 זכיות באליפות בחמש שנותיה הראשונות בליגת העל.
אצטדיון הקבוצה.
ריגה מארחת את משחקיה באצטדיון סקונטו (Skonto) בריגה, לטביה ומכיל 9,500 מושבים. נפתח בשנת 2000.
ביל וילסון (אלכוהוליסטים אנונימיים)
עטרה פולונסקי
עטרה פולונסקי-שרמן (נולדה בשנת 1933) היא ספורטאית ישראלית בעבר, אלופת ישראל, שיאנית ישראל ואלופת המכביה הרביעית בזריקת דיסקוס ואלופת ישראל בהדיפת כדור ברזל. האישה הראשונה שכיהנה במועצה העליונה לספורט בישראל והאישה הראשונה שהייתה חברה במועצת ההתאחדות לספורט בישראל.
ביוגרפיה.
עטרה פולונסקי נולדה בכפר תבור וגדלה בכפר חיים. בתם של משה ושרה פולונסקי שעלו מאוקראינה. הוריה היו מדור המייסדים שהקים את כפר חיים, בעמק חפר. אחיה הבכור, פנחס, היה לילד הראשון בכפר. בגיל צעיר התייתמה מאביה. שני אחיה היו אתלטים מצטיינים. פנחס, היה אלוף ישראל ואלוף המכביה ביידוי פטיש. אחיה הצעיר, אחיקם, השתתף אף הוא בתחרויות האתלטיקה של המכביה.
בתחרויות האתלטיקה של המכביה השלישית שנערכו בתל אביב באוקטובר 1950 זכתה פולונסקי ב-3 מדליות, 2 כסף ו-1 ארד. מדליות כסף, בזריקת דיסקוס בתוצאה של 32.68 מטר, אחרי פרידה ליכטבלאו
(33.28 מטר) ומרים גולדפיין (28.52 מטר), שתיהן מישראל ובהטלת כידון בתוצאה של 27.48 מטר, אחרי רעיה ברונשטיין (28.25 מטר) ולפני הדרה (26.99 מטר). מדליית ארד, בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 9.86 מטר, אחרי רעיה ברונשטיין (10.27 מטר) ואולגה וינטנברג (10.15 מטר).
אלופת המכביה.
בתחרויות האתלטיקה של המכביה הרביעית שנערכו בשנת 1953 זכתה פולונסקי במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 35.28 מטר, לפני אולגה וינטנברג (34.35 מטר) ומרים גולדפיין (29.92 מטר).