סנונית המדבר קטנה ביחס לציפורי שיר אחרות, היא מתמזגת עם סביבתה וצבעה מתאים לסביבתה. צבע גופה התחתון הוא חום בהיר, כנפיה וזנבה צבעם חום כהה, סנטרה וגרונה בצבע ורדרד ובהיר יותר. תת-המין שנמצא בארץ, נוטה להיות בהיר יותר ובמקום ורוד, סנטרה וגרונה לבנים. אורך גופה נא בין 12–13 ס"מ. משקלה הכולל נא בין 12–16 ס"מ. כאשר כנפיה פרוסות הן מגיעות ל-30 ס"מ לערך. לסנונית המדבר יש יכולת תעופה אדירה.
מזון.
סנונית המדבר ניזונה מחרקים. את החרקים (ובכללי את מזונה) היא מוצאת תוך כדי מעוף. הסנונית "צפה" באוויר בזמן חיפוש האוכל (חרקים מעופפים וכדומה) לאורך צוקים, הרים ולפעמים מקורות מים בחיפוש אחר מזונה.
התנהגות.
סנונית המדבר לרוב חיה עם בן זוג והם אינם חיים בלהקה כמו רוב הסנוניות. יחד הם הולכים ללקט מזון ולפעמים מצטרפים אליהם גם כמה מיני סנוניות אחרים. הקן שסנונית המדבר בונה מורכב מבוץ ולרוב ממוקם במקומות צפופים ובצוקים. על כן, גם במבנים. הסנוניות מקננות לרוב ביחידות ולעיתים בקבוצות (לא גדולות למדי). אם גורם זר מתקרב לקן הסנוניות מתנהגות באגרסיביות ולא נשארות אדישות.
שמות.
לסנונית המדבר ישנם שמות רבים בשפות שונות.
תפוצה.
סנונית המדבר מצויה לרוב בחלקים המדבריים של המזרח התיכון וצפון אפריקה.
בישראל ניתן למצוא את סנונית המדבר (וסנוניות רבות אחרות) בכל אזור החבל המדברי. בשנים האחרונות סנונית המדברים מתקרבת יותר לאזור החבל הים תיכוני- ירושלים, שפלת יהודה וגוש דן.
נסוקיה
נסוקיה המכונה גם חולדת הדבר (שם מדעי: "Nesokia indica") הוא מין מכרסם קטן ממשפחת העכבריים, האופייני למקומות לחים באזורים חמים.
צבעו חוּם בהיר הוא שוכן בשדות, מזיק לחקלאות, וגופו מותאם לחפירה. גודל הגוף משתנה בין 182 ל-388 גרם, והאורך בין 165 ל-218 מ"מ.
תוחלת החיים שלו היא עד 6 שנים.
אנטומיה.
גופו של הנסוקיה מכוסה פרווה בצבע חום  בעלת שיער קצר, ודליל בקיץ לעמת זאת, שיער ארוך, צפוף ורך בחורף המשמש לחימום גופו.
נוסף לשיער הארוך שמשמש לחימום גופו הוא אוגר שומן לקראת החורף.
אורך גופו מתחלק לכמה חלקים אורך הזנב כ-3 ס"מ, אורך אפרכסת האוזן כ-1.2 ס"מ, אורך כף הרגל כ-4 ס"מ ואורך כל גופו הוא כ-5.20 ס"מ (165 ל-218 מ"מ).
רבייה.
תקופת ההיריון היא כ-17 ימים. ישנם שלושה דורות בשנה ושלושה עד חמישה גורים בכל המלטה.
ההמלטות מתבצעות בכל עונות השנה אך עיקרן מחודש מרץ באזורים שבהם החורפים חמים, עד סוף הקיץ.
הנסוקיות נולדים כשעיניהם ואוזניהם פקוחות. כבר ביום הראשון לאחר היוולדם הם מסוגלים לנוע.
תפוצה.
הנסוקיה מתגוררת בעמקי נהרות, על שפת אגמים, בארצות מושקות ונווה מדבר באסיה ובצפון אפריקה.
הן מתגוררות משינג'יאנג (סין) במזרח ועד מצרים במערב, לאוזבקיסטן בצפון ולבנגלדש שבדָרוֹם.
בישראל הנסוקיה נפוצה בעיקר באזור ים המלח והערבה.
כחול זנב
סאלם א-דאווסרי
סאלם מוחמד א-דאווסרי (בערבית: سالم محمد الدوسري‎; נולד ב-19 באוגוסט 1991) הוא כדורגלן סעודי המשחק באל-הילאל בעמדת הקיצוני.
קריירת מועדונים.
א-דאווסרי התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אל-הילאל. ב-24 בנובמבר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0-3 נגד אל נאצר, בה גם כבש את שער הבכורה שלו בקריירה. בסיום העונה זכה עם הקבוצה בגביע כתר הנסיך, זכייה ראשונה בקריירה של א-דאווסרי וחמישית ברציפות של המועדון.
בינואר הודיעה ההתאחדות לכדורגל בערב הסעודית על כוונתה להשאיל תשעה משחקני הנבחרת לקבוצות בשתי הליגות העליונות בספרד, על מנת שייצברו ניסיון לקראת מונדיאל 2018. ב-21 בינואר 2018 א-דאווסרי הושאל לויאריאל מליגת העל הספרדית עד לסיום העונה. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, ערך במחזור האחרון של העונה בתיקו 2-2 נגד ריאל מדריד.
קריירה בינלאומית.
ב-29 בפברואר 2014 א-דאווסרי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ערב הסעודית בהפסד 4-2 ל במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014, בו גם הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת.
תולימונסטרום
נשפון נטרי
גנאדי זייצ'יק
גנאדי זייצ'יק (ברוסית: Геннадий Зайчик; נולד ב-11 בפברואר 1957) הוא שחמטאי סובייטי, גאורגי ואמריקאי ממוצא יהודי בדרגת רב-אמן.
ביוגרפיה.
זייצ'יק נולד בטביליסי, אז בברית המועצות כיום בגאורגיה. אביו כיהן בתפקיד בכיר במערכת המשפטים של גאורגיה הסובייטית ולאחר שגאורגיה זכתה בעצמאות היה לראש לשכת עורכי הדין בגאורגיה.
זייצ'יק השתתף באליפות ברית המועצות לצעירים ובשנים 1977 ו-1979 חלק מקומות 2–3. בשנת 1975 הוא זכה בתחרות בהונגריה. בשנים 1984–1985 הוא סיים במקום השני במספר תחרויות. בעקבות הצלחות אלו בשנת 1984 הוענקה לו דרגת רב אמן.
במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 הוא היה פעיל וגם חבר נבחרת גאורגיה בתחרויות. בתחילת המאה ה-21 זייצ'יק עבר לארצות הברית. בשנת 2002 הוא זכה באליפות ארצות הברית הפתוחה (ביחד עם יבגני נאייר).
זייצ'יק באולימפיאדת השחמט.
בין השנים 1992 ל-1996 השתתף זייצ'יק בשלוש אולימפיאדות שחמט:
גן אלנבי (חיפה)
גן אלנבי שבחיפה נקרא על שם הפילדמרשל אדמונד אלנבי.
ייחודו של הגן טמון באופן שבו הצליח האדריכל מ' היימר להתגבר על השיפוע הטופוגרפי המאפיין את האזור וליצור מגוון חללים לפינות ישיבה שקטות, מתקני משחקים ותצפית, ללא שינוי מקיף ופגיעה בסביבה ובצמחיה הטבעית. בגן פועלים, נכון ל-2018, שני פאבים.
היסטוריה.
השטח עליו הוקם הגן השתייך לזוג דאונס: ארתור דאונס ופלורנס (לפני הנישואים צ'פמן) דאונס, גיסתו של הפילדמרשל אלנבי.
בעת שכבש הצבא הבריטי, בפיקודו של אלנבי, את ארץ ישראל מידי העות'מאנים, הקפיד אלנבי על חלופת מכתבים קבועה עם אשתו, מייבל אלנבי, ובהם תיאר את קסמיה ויופייה של הארץ. ככל הנראה, חלק מהתוכן הגיעה לאוזניה של אחותה של מייבל, פלורנס דאונס. לאחר פרישתו של בעלה, סר ארתור (שהיה פקיד בשירות הרפואי הציבורי וכאיש מחקר, אף קיבל תואר אבירות על מחקריו) לגמלאות, החליט הזוג לעלות לארץ ולהשתקע בחיפה. פלורנס הייתה, כנראה, זו שהקימה בסמוך לביתה את רחבת התצפית הצופה על הנמל והמפרץ ואת המצבה לזכר בנו של הפילדמרשל אלנבי, מייקל הנרי היינמן אלנבי (כפי שהן מופיעות על המצבה - M.H.H.A). מייקל אלנבי נהרג בשנת 1917, בעודו בן 20, במלחמת העולם הראשונה, בקרב ליד פשנדל בבלגיה.
בשנות ה-30, החל הזוג לבנות בית חדש באזור גבעת דאונס, ובאוקטובר 1934, מסרו את השטח (שגודלו כ-6 דונם) כמתנה לעיריית חיפה, על מנת שיוקם בו מתחם ציבורי. בשנת 1936 נמסר תכנון הגן למחלקת הגנים של העירייה (שבראשה עמד מ' היימר) ושנה לאחר מכן, ב-1937 הוקם הגן. ב-1965 בוצעו בגן שינויים קלים, בעיקר עבודות שיקום, והשבילים והמשטחים נכבשו באספלט. ב-1988 הוקמה מסעדה על הריסות מבנה ישן שהיה בגן.
סולנום שעיר
סולנום שעיר (שם מדעי: "Solanun Villosun"), הידוע בשמו העממי "ענבי השועל", הוא צמח ממשפחת הסולניים.
מבנה הצמח.
הסולנום מתאפיין בפרחים שצורת כותרתם גלגלית או דמוית פעמון קצר, ולה חמש פינות.
הסולנום השעיר שונה משאר בני משפחתו בצורת עליו, ובענפיו שמכוסים בשערות צפופות וארוכות. כאשר הפרי בשל צבעו אדום בהיר עם גוונים צהובים. הפרחים בתפרחת 3–6 פרחים. העלים ירוקים ופשוטים והגבעול בגוון סגול כהה. הצמח משתרע לגובה של 35-50 ס"מ. לרוב הפרח לבן ובצורת מחומש ובצורתו דומה מאוד לפרחי העגבנייה ותפוח האדמה. במרכז הפרח מצויים האבקנים הצהובים של הצמח, אשר מקנים לו אשליה דו-צבעית של הצבעים: לבן וצהוב.
למרות דמיונו הרב לפרחי העגבנייה ותפוח האדמה, הוא שונה מהם בכך שמוצאו לא באמריקה אלא באפריקה.
אזורי גידול ותפוצה.
הסולנום השעיר גדל בבתי גידול רוויי חנקן, בשדות שלחין קיציים ולמרגלות הצמח רותם בחולות החוף. בנוסף, הוא גדל אף באשפתות, בחורבות ובצידי דרכים.
הסולנום השעיר דומה מאוד לצמח ממין אחר ממשפחתו הנקרא סולנום שחור ואפילו יש הרואים בהם מין אחד ולא מבדילים בניהם. לעומת הסולנום השחור, לא ידוע היכן בית גידולו הראשוני בארץ ולכן ניתן לשער שהוא התפשט בארץ בעקבות בני האדם.
אפשר למצוא את הסולנום השעיר בכל רחבי הארץ; בגולן, בגליל, בעמק הירדן העליון, בעמקים, בכרמל, בהרי השומרון, במדבר, בשומרון, בהרי יהודה, במדבר יהודה, בבקעת ים המלח, בעין גדי, בשרון, בשפלה, בנגב ובהרי אילת, בערבה ובבקעת הירדן..
עונת פריחתו היא מאפריל ועד ספטמבר.
שימושים וסכנות.
ברפואה הערבית העממית, הסולנום השעיר משמש לטיפול בפגעי עור ובטחורים.
הצמח רעיל, חומרי הרעל נמצאים בכל חלקי הצמח ובעיקר בפרי לא בשל. הוא מלא בחומר ציאניד. הוא אסור לאכילה לבני אדם ואכילתו עלולה לגרום למוות. לעומת זאת, הציפורים והעטלפים דווקא נהנים מאכילת הפירות הבשלים וכך מפיצים את הצמח.
מערת אום אל עמד
מערת אום אל עמד או מערת הנדבכים היא מערת קבורה מתקופת בית שני (המאה הראשונה לפני הספירה). המערה נמצאת בפארק נחל צופים שבירושלים המשתרע מתחת לשכונות רמות אשכול וגבעת המבתר.
היסטוריית המערה.
מערת אום אל עמד שימשה לקבורת משפחה יהודית אמידה מתקופת בית שני וזאת על סמך עיצוב דופנות החדר ופתח המערה המובאים כחיקוי לבנייה המפוארת של חומות הר הבית מתקופת הורדוס ולבנייה היוונית בכלל.בנוסף בשני העמודים בפתחה של המערה סותתו כותרות יווניות. בתקופה הביזנטית הפך החדר הקדמי לקפלה (בית תפילה נוצרי).
תיאור המערה.