שושלת מינג הסינית הזהירה את תאילנד ומג'פהיט מפני ניסיון לכבוש ולתקוף את סולטנות מלאקה, ובכך הציבה את סולטנות מלאקה תחת חסותה הסינית כמגן חסות, והעניקה לשליט מלאקה את התואר מלך. הסינים חיזקו כמה מחסנים במלאקה. הסולטנות המוסלמית פרחה עקב ההגנה הסינית מפני התאילנדים ומעצמות אחרות שרצו לתקוף את מלאקה. תאילנד הייתה גם כפופה לסין ונאלצה לציית להוראות סין שלא לתקוף.
התקופה המודרנית.
ביוני 1963 ביקרו ראמה התשיעי, מלך תאילנד ואשתו סיריקיט קיטיאקון בטאיפיי ברפובליקה הסינית (ROC). בשנת 1969 ביקר שר ההגנה הלאומי צ'אנג צ'ינג-קואו בבנגקוק כשליח מיוחד של ממשלת ה- ROC לפגישה עם מלך תאילנד. תאילנד שינתה את היחסים הדיפלומטיים מ-ROC ל-PRC ביולי 1975.
לפני 1975 היו יחסי PRC-תאילנד חשדניים בצורה הדדית, מכיוון ש-PRC תמכו בסיעות השמאל בתוך המעגל הפוליטי בתאילנד, ותאילנד נזהרה מפני המעורבות הסינית בסכסוכים בקמבודיה.
יחסי PRC-תאילנד התפתחו באופן חיובי בשנת 1978, כאשר PRC המשיכה לתמוך בתאילנד במהלך הסכסוך הפנימי של קמבודיה, לפיו כוחות מרקסיסטים מווייטנאם הדיחו את שלטון הקמר רוז' המאואיסטי מהשלטון ואיימו על ביטחון דרום מזרח אסיה.
יחסי PRC-תאילנד ממשיכים להתפתח כאשר הסחר הפך לנושא הדומיננטי ביחסים הדו-צדדיים. תאילנד ממשיכה לתמוך במדיניות אחת בסין ושומרת על יחסים לא רשמיים עם טאיוואן. זה עוזר לתאילנד לקבל גישה להון ולשוק היבשת הסינית הענקית.
בשנת 1994 ערך הנשיא לי דנגחוויי ביקור פרטי בתאילנד ונפגש עם מלך תאילנד כדי לדון בפרויקטים בנושא שיתוף פעולה כלכלי.
היחסים בין שתי המדינות.
קשרי הסחר הדו-צדדיים צמחו משנה לשנה. היקף הסחר הבילטרלי של סין-תאילנד בשנת 1999 עמד על 4.22 מיליארד דולר. היקף הסחר בין המדינות הגיע ל 25.3 מיליארדי דולרים בשנת 2006, 31.07 מיליארד דולר בשנת 2007 ו-36.2 מיליארד דולר בשנת 2008. הפיכתה של סין למעצמה כלכלית גדולה במאה ה-21 הביאה לגידול בהשקעות זרות ברשת הבמבוק, רשת של עסקים סינים מעבר לים הפועלים בשווקים של דרום מזרח אסיה החולקים קשרים משפחתיים ותרבותיים משותפים.
הייצוא של סין לתאילנד כולל רכיבי מחשב, מנועים חשמליים, מוצרי צריכה, מכונות, מוצרי מתכת, כימיקלים וביגוד.
הייצוא של תאילנד לסין כולל רכיבי מחשב, גומי, נפט מזוקק, כדוריות פלסטיק, אלקטרוניקה כימית, נפט גולמי, מוצרי עץ ומזון.
סין היא שוק הייצוא השני בגודלו בתאילנד. סין היא גם היבואנית הגדולה ביותר בתאילנד של סחורות בשנת 2010.
סין ותאילנד חתמו על הסכם סחר חופשי בשנת 2003 אשר כיסה מוצרים חקלאיים.
סין תכננה להקים את מתחם העיר הסינית בתאילנד על מנת להגביר את הסחר ולהקיף חסמי סחר באזור ASEAN כמו גם שווקים זרים גדולים אחרים, מאחר שלתאילנד הסכמי סחר עם ארצות הברית והאיחוד האירופי. סין מנצלת את אזור הסחר החופשי ASEAN – China שנכנס לתוקף ב-1 בינואר 2010, אשר יאפשר לייצא את סחורותיה דרך מדינות אסיאן עם חסמי סחר אפסיים או מופחתים.
שיתוף פעולה ביטחוני.
ראש הממשלה פריות צ'אן-אוצ'ה הורה על קניית 49 טנקי מערכה בסין VT-4 ושלוש צוללות, בעלות של יותר ממיליארד דולר.
סין ותאילנד מתכננות לפתוח מפעל נשק מסחרי משותף בקון קאן. המפעל יהיה אחראי על הרכבה, ייצור ותחזוקה של מערכות נשק יבשתי עבור הצבא התאילנדי. פרטים ספציפיים יהיו נתונים לדיונים נוספים בין המשרד לנורינקו.
במאי 2017 חתם הצי המלכותי התאילנדי על חוזה עם התעשייה הסינית לתעשיית בניית הספינות עבור צוללת דיזל חשמלית S26T, שמקורה בצוללת סוג 039A. הצוללת צפויה להימסר בשנת 2023. הפרשן הצבאי הסיני ג'ואו צ'נמינג הצהיר כי סין ככל הנראה תספק הדרכה טכנית גם לתאילנד.
Mario's Game Gallery
Mario's Game Gallery (מילולית: גלריית המשחקים של מריו) היא אוסף של משחקים, שפורסמו על ידי Interplay ופותחו על ידי Presage Software, Inc עבור DOS, ווינדוס ומקינטוש. האוסף פורסם בשנת 1995 בארצות הברית. מאוחר יותר הוא פורסם כ-Mario's FUNdamentals למקינטוש בשנת 1996, ולווינדוס בינואר 1997. גלריית המשחקים של מריו בולט גם בהופעת הבכורה של צ'ארלס מרטינה בתור המדבב של מריו.
מאז שהוצאו לאור, שתי הגרסאות זכו לקבלת פנים מעורבת; בעוד שביקורות ביומונים כמו המדינה ולוס אנג'לס טיימס מצאו את המשחק כחינוכי טוב, והסופרים דייוויד ווסלי וגלוריה ברצ'אק האשימו את האוסף בטענה שהיה לאחד מהגורמים שכמעט והרסו את המותג מריו. מגזין נינטנדו הרשמי רשם אותו כאחד ממשחקי מריו הנדירים ביותר גם כן.
משחק.
האוסף מכיל חמישה משחקים מסורתיים: דמקה, שש-בש, גו פיש, דומינו ו-"יאכטה", בגרסה של משחק הקוביות יאצי. השחקן משחק נגד מריו במשחקים אלה, המשוחקים באופן דומה למקביליהם בעולם המציאותי, אם כי תוכנם ונושאם מבוסס על היקום הבדיוני של מריו. גלריית המשחקים של מריו הוא המשחק הראשון בסדרה שמציג את צ'ארלס מרנטט כמדבב הקול של מריו, שמאז עבר לדבב אותו באופן קבוע בכל משחק של מריו.
פיתוח.
גלריית המשחקים של מריו פורסמה על ידי Interplay Entertainment Corp, והיא פותחה על ידי Presage Software, Inc. למחשב האישי. הוא שוחרר בשנת 1995. מאוחר יותר הוא יצא בשם Mario's FUNdamentals, ופורסם על ידי Mindscape עבור פלטפורמות DOS ו-Windows ועל ידי Stepping Stone עבור גרסת מקינטוש. האוסף פותח גם על ידי Brainstorm Entertainment, פורסם למקינטוש בשנת 1996 ולמחשב האישי בינואר 1997.
ביקורות.
מאז שהוצאו לאור, גם גלריית המשחקים של מריו וגם מקבילה Mario's FUNdamentals זכו קבלת פנים מעורבת. יומון "המדינה" שיבח אותו על כך ש-"סיפק כיף לכל המשפחה", ותיאר את המשחקים הכלולים כ-"מצוינים". מיאמי הראלד שיבח את הגרפיקה "החדה" ואת האנימציות "המהנות" שלה, וכן את המוזיקה, שלטענתם מבוססת על מוזיקה מסדרת מריו. בדומה ל-"המדינה", העיתון מתארים את האוסף כ-"כיף לכל המשפחה ", אם כי מבקרים אותו בטענה שהיה קשה מדי לפעמים. עם זאת, הם ממליצים על כך למשתמשים ממחשבים ראשונים שרוצים "מוצר קל להתקנה עבור ה-CD-ROM החדש". היומון "הסנגור" כינה את המשחק כ"מהנה", שיבח את מרטינט על קולו של מריו, וקבע כי ילדים קטנים "יצחקקו מרוב עונג". ב-"לוס אנג'לס טיימס" נכלל המשחק תחת מאמר אודות משחקי וידאו חינוכיים אשר ימשכו את הגיימרים הצעירים יותר.
הסופרים דייוויד ווסלי וגלוריה ברצ'אק הציגו את גלריית המשחקים של מריו כאחד מהמשחקים שכמעט הרסו את הסדרה. במגזין הרשמי של נינטנדו, הציג טום איסט את האוסף כחלק ממאמרו "משחקי מריו נדירים", והעיר כי אף על פי שהוא הציג את מרטינט בדיבוב הבכורה שלו למריו, הכי מזהים את סופר מריו 64 כתפקידו הראשון כמריו. ב-ScrewAttack דורג כמשחק השישי הגרוע ביותר של מריו בכל הזמנים, וקבע כי אין "שום דבר מהנה ב-FUNdamentals".
Pokémon Sleep
Pokémon Sleep (בעברית: פוקימון שינה) הוא משחק מובייל, שפותח עבור אנדרואיד ו-iOS, כחלק מסדרת פוקימון. המשחק פותח על ידי הסטודיו היפני Select Button, בסיוע מפתחי פוקימון גו, חברת ניאנטיק, ויושק על ידי חברת פוקימון. המשחק הוכרז ב-28 במאי 2019 על ידי צוניקאזו אישיהארה, מנכ"ל חברת פוקימון, במהלך מסיבת עיתונאים שהתקיימה בטוקיו וכן בדף הטוויטר הרשמי של החברה. המשחק תוכנן לצאת במהלך שנת 2020.
המשחק עוקב אחר משך הזמן בו המשתמש ישן, באמצעות מד תאוצה של אביזר הפוקימון גו פלוס החיצוני, ומעביר את הנתונים למכשיר הנייד של המשתמש באמצעות בלוטות' למשחק הקשור בשינה. על אף שלא ידוע הרבה על המשחק עדיין, חברת פוקימון הבטיחה שהדבר יהיה ל-"שינה לתוך בידור" באופן דומה למשחק הנייד האחר של הזכיינית, פוקימון גו, שהפך את פעולת ההליכה אל הבידור.
מתאבל ללא קץ
מתאבל ללא קץ הוא מחזה מאת חנוך לוין, אחד מתוך למעלה מ-20 מחזות שלוין כתב ולא הספיק לביים.
עלילת המחזה.
העלילה עוסקת בהתמודדותו של מלך המאבד את בנו הקטן לאחר מחלה קשה. כדי לשמר את זיכרון האבל והכאב על מות בנו, הוא מייצר לעצמו טקס מבעית שמשחזר את הסיוט שוב ושוב, עד אשר המלך מגיע להכרה בחוסר הטעם בטקס זה.
המחזה מתרחש כולו בחדר הילדים שבארמון. הוא נפתח כשעל הבמה ילד מפרכס ומתעוות על גבי מיטה, כשלצידו צוות רפואי והמלך, המציג את עצמו כאביו של הילד. אנו חוזים בו לאורך הגסיסה המהירה, כשהוא מתחנן להתפתחות חיובית, מתמודד עם האבל, זועם על הרופאים, מבקש נחמה אצל "מומחה הנפש", משווע לעזרתם של שני עושי נסים, מתאבל לצד שני מקוננים ומתנחם בזרועות האחות הרחמנייה. הכל לשווא: נחמה אין, והכאב קשה מנשוא.
בסוף המערכה הראשונה מתגלה כי כבר חלפו שש שנים מאז שכל המלך את בנו הביולוגי, ומדי שנה הוא מתעקש לחוות שוב את מותו של בנו - באמצעות עריכת שחזור של מות בנו. מדי שנה נבחר ילד מחצר המלך לעבור גסיסה מהירה ולמות, וכל המשתתפים בהצגה מתכנסים מדי שנה לחזור על תפקידיהם במדויק, עד השנה הבאה. לאבות האמיתיים של הילדים נותר רק לאסוף את הגופה מהתכריכן בסופו של הלילה.
המערכה השנייה מביאה את ההצגה שבתוך ההצגה אל קיצה, כשהמלך המזדקן נוכח - אל מול עוד ילד גווע - בחוסר הטעם של המשחק הסדיסטי והאגואיסטי שלו ובמותו שלו ההולך וקרב.
על המחזה.
חנוך לוין כתב את המחזה בשנת 1992, כשבע שנים לפני מותו ב-1999. המחזה "מתאבל ללא קץ" דומה ברעיון המרכזי שלו לרבים מן המחזות האחרונים שכתב לוין, העוסקים במוות, אך ייחודיותו של מחזה זה היא בכך שעיקר עיסוקו אינו במשמעות המוות ובריקנותם של החיים באופן ישיר, אלא דווקא בהתמודדות הקשה עם אובדן ואבל. לוין כינה את המחזה "קומדיה בכיינית".