גנדלף מגיע למינאס טירית שבגונדור יחד עם פיפין על מנת להזהיר את העיר מפני המתקפה הממשמשת ובאה. מרי מצטרף לצבא רוהאן. אראגורן עובר עם חבורתו ב"שביל המתים" ומגייס צבא של מתים־חיים אשר רובצת עליהם קללתו של איסילדור. גנדלף, אראגורן ויתר החברים באחוות הטבעת מסייעים בהגנה על ערי האדם במינאס טירית בקרבות נגד צבאותיו של סאורון, בין היתר בזמן המצור על מינאס טירית. דנתור, מושלה הנוכחי של גונדור, מתאבד לאחר שהוא חושב בטעות כי בנו פרמיר מת. עזרתם של פרשי רוהן וצבא המתים מסייעת בהבסת חלק ניכר מצבאות סאורון. את מנהיג רפאי הטבעת, שפיקד על כוחות סאורון, הורגים אאווין, אחייניתו של תאודן, ומרי.
עם זאת, המערכה לא נסתיימה למרגלות מינאס טירית. סאורון שמר על כוחות רבים במורדור, וכך כוחות העולם החופשי מתקדמים לעבר קרב השיא למול השער השחור הסוגר על הכניסה למורדור. במהלך המסע הם נתקלים במארב וכובשים ומטהרים את עמק המורגול. במהלכם זה קיוו הכוחות להרוויח זמן כדי שפרודו יוכל בינתיים להשמיד את הטבעת, הגם שהקרב נידון מראש לכישלון.
בינתיים, סם הצליח לחלץ את פרודו משבי האורקים. יחד הם עושים את דרכם למורדור ולהר הגזירה. על סף הטלת הטבעת לאש ההר, היא גוברת על רצונו פרודו והוא מסרב להשמידה. גולום נאבק בפרודו על השליטה בטבעת, תוך שהוא נושך באצבעו של פרודו, לוקח את הטבעת ובטעות נופל עימה לתוך הלבה ומת. הטבעת מושמדת, סאורון מתפוגג מן העולם והמלחמה על עתיד הארץ התיכונה מוכרעת.
אראגורן נושא את ארוון, בתו של אלרונד, לאישה, ונמשח למלך גונדור. לגולאס וגימלי נהפכים לידידי נפש ומסייעים לשקם את ממלכות הארץ התיכונה. פרודו נותר פצוע בגופו ובנפשו, ויחד עם בילבו וגנדלף הוא מפליג מערבה לארצות הברוכות. שלושת ההוביטים האחרים חוזרים לביתם.
נספחים.
שישה נספחים מופיעים אחרי הסיפור העיקרי, ויחד הם מספקים חומר רב נוסף בנושאים רבים הנוגעים לעלילה, ביניהם ציר זמן של כל האירועים, עצי־משפחה, לוחות שנה ומידע בנוגע לעמים ולשפות המומצאות שבספרי טולקין.
נספח א' מגולל את קורות מלכי נומנור, הממלכות הגולות, אריאדור, ארנור ויורשי איסילדור, תולדות גונדור ויורשי אנריון, כמו גם את סיפורם של ארגורן וארוון, בית אאורל, רשימת מלכי רוהאן ותולדות עמי דורין. בספר הוא נקרא "דברי ימי המלכים והשליטים"; נספח ב' מתמקד בפרוטרוט בתיאור קורות אירועי העידן השני והעידן השלישי; נספח ג' מתאר את עצי המשפחה של משפחות ההוביטים: בגינס וטוק, ברנדיבק ומשפחתו של סם גמג'י; נספח ד' מתמקד בתיאור לוח השנה של הפלך ותיאור חודשי השנה שלו (אחר יול, סולמת', רת', תרימידג', קדם לית', אחר לית', ודמת', האלימת', וינטרפילת', בלוטמת', קדם יול); נספח ה' מתמקד בכתיבת ואיות ובהיגוי לשונות הארץ התיכונה ודקדוק שפות האנגרת'ים והטנגוואר; נספח ו' מתאר בחלקו הראשון את לשונות ועמי העידן השלישי: העלפים, בני האדם והדונדיין מהצפון, ההוביטים, הגמדים, זקני העץ, אורקים וטרולים, בחלקו השני מתמקד הנספח בתרגום השמות המופיעים בספרים.
מיתולוגיית הארץ התיכונה.
זמן רב לפני שכתב את ההוביט, כבר בזמן מלחמת העולם הראשונה, החל טולקין לכתוב סיפורים ושירים שבמשך השנים התגבשו לעולם דמיוני שלם. הסיפורים כוללים תיאור של בריאת העולם, הכוחות העל טבעיים שיצרו אותו, מאבקים ומלחמות, סיפורי גבורה ואגדות, תיאור של סוגי יצורים שונים, שפות, דקדוק וסוגי כתב. טולקין לא פסק לתחזק את עולם האגדה שיצר עד יום מותו. לדבריו "ההוביט" התחיל כסיפור ילדים פשוט ונשאב באופן טבעי לעולם רקע שכבר היה קיים. "שר הטבעות" בהיותו המשך ישיר של ההוביט בהיקף גדול יותר, העמיק והעשיר את הקשר עם המיתולוגיה.
למרות העבודה הרבה שהשקיע לאורך שנים, אי אפשר לראות במיתולוגיה עבודה גמורה או עקבית לגמרי.
סיפורים רבים מתוך המיתולוגיה התפרסמו לאחר מותו של טולקין במסגרת הלגנדריום (ראו בהמשך).
תהליך הכתיבה.
כתיבה.
"שר הטבעות" הוא המשכו של "ההוביט", שפורסם ב־1937. הפופולריות שלה זכה הספר הוביל לבקשתם של המו"ל "אלן את אנווין" להוציא ספר המשך. טולקין הודיע להם כי כתיבתו היא איטית, והציע להם להשתמש בשאר כתביו כספר המשך. הוצאת הספרים דחתה את יצירותיו הקצרות וחשבה כי סיפור המשך שיעסוק בהוביטים יהיה פופולרי יותר. תהליך כתיבת הספר אכן היה איטי, גם בשל הכורח של טולקין לעבוד למחייתו כבוחן אקדמאי. בשנת 1937, בהיותו בגיל 45, החל טולקין לכתוב את "שר הטבעות", אולם נאלץ לנטוש את מלאכת הכתיבה בשנת 1943 וחזר לכתיבה רק באפריל 1944. כתיבת הספר הושלמה רק 12 שנים לאחר מכן, ופורסמה בשנת 1955, כאשר טולקין הגיע לגיל 63.
בדצמבר 1937 כתב טולקין מספר טיוטות בטרם עלה במוחו הרעיון לעלילת 'הטבעת האחת'. במקור, לפני שהתמקד בנושא הטבעת האחת, טולקין התכוון להביא את הרפתקאותיו של בילבו בגינס בחיפוש אחר אוצרות.
במהלך השנים כתב טולקין גם מספר סיפורים כדוגמת הסילמריליון, וכן העלה על הכתב רשימות בתקופת מלחמת העולם השנייה. לאחר מותו של טולקין פרסם בנו, כריסטופר טולקין, חלק גדול מאותה מיתולוגיה בספרי מקבץ בשם "לגנדריום" הכוללים את "הסילמריליון", "סיפורים שלא נשלמו" ו"ההיסטוריה של הארץ התיכונה".
השפעות.
"שר הטבעות" היה מסעו האישי של טולקין בתחומי העניין שלו: פילוסופיה, דת (בעיקר הנצרות הקתולית), סיפורי מעשיות ומיתולוגיות שונות.
האל אילובטר וגזע האיינור שהמציא טולקין - ביניהם הולאר והמיאר - תתי־אלים אשר אחראים לעיצובו של העולם, לקוחים ממספר השפעות של מיתולוגיה נורדית, כדוגמת האדה הפואטית והאדה הפרוזאית, כמו גם מן המיתולוגיה הנוצרית. הטבעת האחת וחרב הנארסיל לקוחות ממוטיב הטבעת הקסומה והחרב השבורה שחושלה מחדש כפי שהופיע בטבעת הניבלונג של המלחין הגרמני ריכרד וגנר. השפעה ישירה על הארץ התיכונה והטבעת האחת שעליה נלחמים כוחות הטוב והרע לקוחה מאפוס המיתולוגיה הפינית "קאלואלה". בנוסף קיימות השפעות מהמיתולוגיה הגרמאנית והמיתולוגיה הקלטית.
מבקרי ספרות אימתו גם את השפעותיו של האמן והאדריכל האנגלי ויליאם מוריס, חבר התנועה ארטס אנד קרפטס. טולקין לקח כמה אלמנטים פרי יצירתו של מוריס ליצירת ביצות המתים ויער-אופל, נוסף על יצירות אנגלו־סקסוניות כמו הפואמה ביאוולף.
בראיון טלפוני שנערך עמו, ציין טולקין את יצירתו של הסופר האנגלי הנרי ריידר הגרד, "היא".
כמה מהמיקומים ומהדמויות הושפעו מתקופת ילדותו של טולקין בעיירה השלווה סיירהול בברמינגהאם. הועלתה ההצעה כי תיאור הפלך וסביבתו התבססו על האזורים הכפריים של מכללת סטוניהרסט בלנקשייר, שבה שהה טולקין בשנות ה־40.
רוב השפעותיו של טולקין נבעו גם מהתנסויותיו בעת מלחמת העולם הראשונה והשנייה.
פרסום.
"שר הטבעות" נכתב בחלקים בין השנים 1937–1949, בתקופת מלחמת העולם השנייה. טולקין התכוון לפרסם את הספר בשלמותו, אך ההוצאה לאור התעקשה לחלקו לשלושה חלקים בשל אורכו ובעיקר עקב המחסור בנייר באותם ימים. שלושת החלקים פורסמו בשנים 1954–1955 בשם "אחוות הטבעת" (ספרים 1 ו־2), "שני הצריחים" (ספרים 3 ו־4), ו"שיבת המלך" (ספרים 5 ו־6 בנוסף לשישה נספחים). מספר עיכובים בהפקת הנספחים והמפות הובילו לדחיית הפרסום לתאריכים ה־21 ביולי 1954, 11 בנובמבר 1954 ו־20 באוקטובר 1955. טולקין לא אהב את השימוש בשם "שיבת המלך", שכן הדבר מגלה פרטים מהעלילה. הוא הציע את השם "מלחמת הטבעת", אך השם נדחה על ידי הוצאת הספרים. חלוקת הספר היא טכנית בלבד, והספר אינו מהווה טרילוגיה כי אם יחידה אחת. אולם, בעקבות ההוצאה המפורסמת כשלושה כרכים, "שר הטבעות" נודע כטרילוגיה.
עד לאמצע שנות ה־60, הספר עבר מספר שינויים וגרסאות תחת הוצאות ספרים כגון "Ballantine Books", "Collins", "Ace Books", ו־"Houghton Mifflin", כאשר השניים האחרונים הם אלה שהביאו להצלחתו המסחרית הרבה ולהפיכתו לתופעה תרבותית.
תרגומים לשפות.
הרומן תורגם במלואו בהצלחה רבה ל־38 שפות נוספות, ביניהן הולנדית, שוודית, פולנית, איטלקית, דנית, צרפתית, רוסית, נורווגית, יפנית, יידיש ועברית. התרגום העברי זכה לשתי מהדורות - שתיהן בתרגומה של רות לבנית. המהדורה הראשונה יצאה לאור ב-1979 בהוצאת זמורה-ביתן. המהדורה השנייה נערכה בידי עמנואל לוטם והיא נחשבת לתרגום נפרד בשל השינויים הרבים שבוצעו בעריכה. הגרסה של לוטם ראתה אור ב-1998, ופורסמה גם בחלוקה המקובלת לשלושה כרכים וגם בכרך אחד. בקרב חובבי טולקין דוברי העברית, ובעיקר הוותיקים שבהם, קיימת מחלוקת באשר לתרגום העברי העדיף.
ביקורת ופרשנויות.