בשל הצלחת המשחק, המונח "מבוכים ודרקונים" שימש לעיתים כשם גנרי למשחקי תפקידים בז'אנר הפנטזיה. חברת TSR נקטה צעדים משפטיים כדי למנוע את הפיכת שם המוצר שלה למושג גנרי. "מבוכים ודרקונים" הפך לנושא שנוי במחלוקת בשנות ה-80 כאשר מתנגדים כמו פטרישה פולינג טענו כי המשחק גורם להשפעות רוחניות ופסיכולוגיות שליליות. המחקר האקדמי הכפיש את הטענות האלו. יש אנשי חינוך התומכים במשחקי תפקידים כדרך בריאה לחיזוק מיומנויות קריאה וחשבון. למרות שמשחקי תפקידים נהיו מקובלים בחברה, הם עדיין מושא מחלוקת בקרב ארגונים דתיים מסוימים. האמונה או העמדה הזו אינה אוניברסלית בקרב כל הארגונים הדתיים; ישנם משחקי תפקידים מבוססי אמונה בשוק ושחקני תפקידים דתיים שאינם מסכימים כי משחקים אלה הם מושחתים מוסרית או בעלי אופי נסתר.
תחרות מצד משחקי תפקידים ממוחשבים ומשחקי איסוף קלפים הובילה לדעיכה בתעשיית משחקי התפקידים השולחניים. , שהייתה המובילה בשוק, חוותה קשיים ועיכובים כלכליים כתוצאה מייצור יתר, ובסופו של דבר נרכשה על ידי מכשפי החוף. כדי להתמודד עם מצבם הכלכלי של משחקי התפקידים, הם הציגו משטר חדש של משחק פתוח, המאפשר לחברות אחרות לפרסם מוספים למבוכים ודרקונים. בינתיים, קמו באינטרנט קהילות שהגדירו את עצמן כ"קהילות משחקי תפקידים עצמאיים". קהילות אלו חקרו את משחקי התפקידים ופיתחו מספר תאוריית משחקי תפקידים כמו תאורית , והסתכלות ביקורתית על משחקי תפקידים הפכה פופולרית בסקנדינביה, דבר שאף הוביל לכנס אקדמי שנתי.
במהלך ארבעים שנים הז'אנר הפך מתחביב בחנויות בוטיק לחלק משמעותי בכלכלה של תעשיית המשחקים. מעורבות העסקים הקטנים והקהילות נותרו משמעותיים בעוד שפרויקטים גדולים יותר משכו כמה מיליוני שחקנים מרחבי העולם. מנהיגת תעשיית הצעצועים הסברו רכשה את מכשפי החוף בשנת 1999 תמורת סכום מוערך של 325 מיליון דולר.
שיטות משחק.
אוסף החוקים של משחק תפקידים נקרא "שיטת המשחק"; החוקים עצמם נקראים מכניקת המשחק. על אף שאותן שיטות משמשות בהרבה משחקים שונים, לדוגמה שיטת ה-ק20. להרבה משחקים יש שיטות ייחודיות משלהם.
רוב משחקי תפקידים דורשים השתתפות של שליט המשחק, שיוצר עולם מערכה, משחק את תפקידם של תושביה הידועים בשם דמויות בלי שחקן (דב"שים), ומשמש כמנחה וכבורר עבור השחקנים. שאר המשתתפים יוצרים ומשחקים דמויות מלשהם השוכנות בעולם והדמויות האלה נקראות דמויות שחקן. קבוצת כל הדמויות יחד נקראת "חבורה".
במהלך מפגש, שליט המשחק מציג מטרה שעל השחקנים להשיג דרך פעולות הדמויות שלהם. לעיתים קרובות, המטרה כרוכה באינטראקציה עם דמויות בלי שחקן, תושבים אחרים בעולם המשחק שמגולמים על ידי שליט המשחק. מפגשים לרוב כוללים פתירת חידות, מרדפים, וקרבות. המטרה יכולה להיות ברורה מהתחלה, או להתבהר אט אט במהלך המשחק.
כמה משחקים, כמו " ו- ", מחלקים את סמכויות שליט המשחק בין שחקנים שונים וברמות שונות. טכניקה זו משמשת לעיתים קרובות כדי להבטיח כי כל השחקנים מעורבים בייצור סיטואציות מעניינות וכדי למנוע ניגודי אינטרסים מהם סובל שליט המשחק.
כללי המשחק קובעים את ההצלחה או הכישלון של פעולות הדמות. שיטות משחק רבות משקללות את הסטטיסטיקות ותוצאות הקוביות או אלמנטים אקראיים אחרים. ברוב השיטות, שליט המשחק משתמש בחוקים לקביעת המספר רצוי, אם כי לעיתים קרובות המספר נקבע בצורה עקרונית יותר. השחקן מגלגל קובייה, במטרה לקבל תוצאה גבוהה או נמוכה מהמספר הרצוי, בהתאם לחוקי השיטה. לא כל המשחקים קובעים הצלחות באופן אקראי; משחק מוקדם ופופולרי ללא אלמנטים אקראיים הוא משחק התפקידים ללא קוביות של אמבר מאת אריק ווצ'יק (1990).
רוב השיטות קשורות בעולם בו הן נמצאות. עם זאת, ניתן להתאים כמה שיטות משחקי תפקידים אוניברסליות לכל ז'אנר. משחק תפקידים בסיסי (1980), שנלקח מתוך משחק התפקידים , היה הראשון מביניהם. בשנה שלאחר מכן פורסם ""; שלווה במספר ספרי מקור (המכונים יחדיו שיטת הגיבור) והם אפשרו לשחק במגוון רחב של ז'אנרים. "שיטת הק20", המבוססת על המהדורה השלישית של "מבוכים ודרקונים", שימשה בהרבה משחקים בעלי רקע מודרני או מדע בדיוני כגון "" ו"משחק התפקידים של מלחמת הכוכבים".
בפועל, אפילו שיטות אוניברסליות מוטות לרוב לסגנון או ז'אנר ספציפיים ומותאמות לאחרים. לדוגמה, למרות שלשיטת ק20 יש ספרי מקור לעולמות מודרניים ועתידניים, רוב חומרי שיטת ק20 שפורסמו נשארים בתוך סביבת הפנטזיה ממוקדת הלחימה של מבוכים ודרקונים.
סטטיסטיקות.
דמויות במשחקי תפקידים מיוצגות בדרך כלל על ידי מספר "נתונים סטטיסטיים". הסטטיסטיקות משמשות מעין מדידה של יכולת הדמות להצליח במשימה. שיטות רבות מבדילות בין שני סוגים מרכזיים של סטטיסטיקות: תכונות ומיומנויות. חלקם, כמו הגלגל הבוער ו- כוללים גם מניעי דמות. השמות האלו לסטטיסטיקות אינם זהים בין המשחקים השונים.
תכונות הן סטטיסטיקה שיש לכל הדמויות: כוח, זריזות וחוכמה הם דוגמאות נפוצות. התכונות מדורגות, לרוב באצמעות ערך מספרי, כדי שהשחקנים יוכלו להעריך את יכולות הדמות. לדוגמה, ניתן להשתמש בדירוג החוזק של הדמות כדי לקבוע את הסבירות שהדמות תוכל להרים משקל מסוים.
מיומנויות הן יכולות שיש רק לדמויות מסוימות, כגון משא ומתן, רכיבה על סוסים וקליעה למטרה. שיטות משחק לרוב מגדירות מיומנויות המתאימות לז'אנר. לדוגמה, רקע פנטזיה בדרך כלל יכלול מיומנויות קסם, ואילו רקע מדע בדיוני עשוי לכלול מיומנות הטסת חלליות. עם זאת, כמה כישורים נמצאים בכמה ז'אנרים: נוכלים מימי הביניים ופושעים במערב הפרוע עשויים להיות בקיאים בהשלכת סכינים, ומיומנות הדיפלומטיה עשויה להועיל באותה מידה גם לפוליטיקאים ברומא העתיקה וגם לטייקונים תעשייתיים של המאה ה-19.
מניעי דמות הם דברים שהדמות תילחם למענם. התכונות הרוחניות של , אמונות בגלגל הבוער ומפתחות ב- הם דוגמות למניעים. מניע יכול לחשוף סודות שהדמות שומרת, שאיפות או דברים אחרים שהדמות שומרת קרוב לליבה.
בניית דמות.
לפני תחילת המשחק, שחקנים מפתחים רעיון של התפקיד אותו ירצו לשחק. לאחר מכן הם משתמשים בכללי בניית הדמויות של שיטת המשחק כדי ליצור ייצוג של הדמות שלהם, על פי מכניקת המשחק. הסטטיסטיקות של הדמות נרשמות בטופס ייעודי מיוחד הנקרא דף דמות. בשיטות מסוימות, כמו זו של "", נדרש לבחור את הדמויות מסט בנוי מראש עם מעט מקום לשינוי והתאמה להעדפות השחקן. שיטות אחרות, כמו "שיטת ק20", משתמשות במקצועות כדי להגדיר את רוב מאפיני הדמות, אך מאפשרות חופש מסוים בהגדרת הסטטיסטיקות בתוך במקצועות האלו. שיטות כמו ", מאפשרות לשחקנים חופש מלא בבחירת הדמות והסטטסיטיקות.
סטטיסטיקות אינן תחליף לקונספט הדמות. לדוגמה, אקדוחן במערב הפרוע עשוי להפוך לשולף מהיר וצלף באקדח, ואילו אחר עם סטטיסטיקה דומה יכול להיות אשף ברובים. שיטות רבות לוקחות זאת בחשבון, ודורשות תיאור של הסטטיסטיקות, כגון תכונות ורכוש ב- ".
יתרונן של שיטות מבוססות תבנית הוא בנייה מהירה של דמויות. שיטות אלו גם מאפשרות לשליט המשחק לבלות פחות זמן באישור כל דמות. החיסרון של שיטות אלו הוא מחסור בגמישות ורעיונות. תבניות הן למעשה דמויות הבנויות מראש שמאוזנות ביניהן ומאושרות מראש על ידי חברת המשחק.
שיטות מבוססות מקצועות נותנות קצת יותר חופש אבל עדיין דורשות מהשחקנים לבחור מתוך מספר מוגבל של תפקידים לדמויות שלהם. החוזקות של הדמות נקבעות לרוב על ידי המקצוע, אבל השחקן יכול לקבוע לבדו סטטסיסטיקות מסוימות.
מערכות מבוססות נקודות דמות, כמו שיטת הגיבור, מאפשרות יותר חופש בחירה. במקרים מסוימים הדבר הופך את יצירת הדמויות למורכבת הרבה יותר, מה שגורם לשליט המשחק להקדיש זמן רב יותר לבדיקה ולאישור כל דמות.
כמה משחקים מאפשרים יצירת דמויות בצורה חופשית. השחקנים רשאים להוסיף מאפיינים לדמות לפי בחירתם, והתוצאה הסופית מוגשת לאישור אצל שליט המשחק או אצל הקבוצה. ניתן ליישם שיטה של בניית דמות חופשית גם במשחקים אחרים, אבל נדיר לראות את השיטת בנייה הזו מומצלת.
עולם המערכה.
לכל משחק יש עולם מערכה, בו יכולות להתקיים הרפתקאות וקמפיינים. בדרך כלל עולם הקמפיין נוצר למשחק ספציפי (כגון עולם "הממלכות הנשכחות" עבור "מבוכים ודרקונים") או לז'אנר ספציפי (כגון פנטזיה מימי הביניים, מלחמת העולם השנייה או הרפתקה בחלל החיצון / מדע בדיוני). ישנם מספר עלמות מערכה זמינים הן בדפוס והן באינטרנט. בנוסף לעולמות הקמפיין הזמינים לרכישה, שליטי משחק רבים יוצרים עולמות משלהם.
קיימים עולמות מערכה בכמעט בכל ז'אנר; עם זאת, מכיוון שמשחק התפקידים הפופולרי ביותר בעולם, מבוכים ודרקונים, הוא בז'אנר הפנטזיה, זהו הז'אנר המשוחק ביותר.
השימוש במונח "עולם" בתיאור עולמות מערכה הוא רופף, במקרה הטוב. עולמות כמו "עולם הגרייהוק" מפרטים קוסמולוגיות וצירי זמן של אלפי שנים, ואילו עולמות כמו "" עשויים לתאר רק אומה אחת בתוך קטע קצר של היסטוריה חלופית.
ישנם שלושה סוגים עיקריים של עולמות. הראשון קיים בז'אנר ומשחק תפקידים ספציפי לעולם הזה, כגון "וורהאמר" או "עולם האפלה" שקיימים רק בעולם מערכה אחד. הסוג השני של הוא עבור משחקים עם מספר עלומות כגון "מבוכים ודרקונים" מודרני או כאלה שפותחו במיוחד כדי להיות ללא עולם ספציפי כגון "". הסוג הסופי מפותח מבלי להיות קשור לשיטת משחק מסוימת. בדרך כלל סוג העולם הזה פותח תחילה כיצירה בדיונית עצמאית, שמאוחר יותר הותאמה למשחק תפקידים אחד או יותר כגון יקום "מלחמת הכוכבים" או "הארץ התיכונה".