בנאריבו זומן על ידי סאקי לסגל איטליה לקראת מונדיאל 1994 בארצות הברית. למעט משחק הפתיחה של איטליה בטורניר, בו נוצחה 1-0 על ידי , שיחק בנאריבו בכל משחקיה של איטליה בטורניר לכל אורכם. הוא היה שותף לניצחון 1-0 על והשוויון 1-1 מול בשלב הבתים. לאחר שהפגינה יכולת לא גבוהה בשלב הבתים, רשמה איטליה התקדמות מרשימה בשלבי הפלייאוף. בשמינית הגמר מול היה לבנאריבו חלק משמעותי בניצחון נבחרתו 2-1 בהארכה, כאשר בתוך ההארכה הוא הוכשל ברחבה והשיג פנדל עבור איטליה, שנכבש על ידי רוברטו באג'ו וקבע את תוצאת המשחק. ברבע הגמר גברה איטליה 2-1 על , וניצחה בחצי הגמר בתוצאה זהה את בדרך למשחק הגמר מול . בנאריבו פתח בהרכב נבחרתו גם במשחק הגמר, שהוכרע לטובת ברזיל בדו-קרב בעיטות עונשין לאחר שוויון 0-0 בתום ההארכה.
בנאריבו ערך ארבע הופעות במסגרת מוקדמות יורו 1996, אך לא זומן לטורניר הגמר על ידי סאקי. הופעתו האחרונה במדי איטליה נערכה ב-29 באוקטובר 1997, במשחק חוץ מול במסגרת מוקדמות מונדיאל 1998. בסך הכול ערך בנאריבו 23 הופעות במדי איטליה.
תרנגול פולני
תרנגול פולני הוא גזע של תרנגול אירופאי המפורסם בציצת הנוצות שעל ראשו. התיאור הוודאי הראשון של גזע זה מגיע מהולנד, אך ארץ המוצא שלו אינה ברורה. גם מקור השם של הגזע אינו ידוע; למרות שלכאורה הגזע קרוי על שם מדינת פולין, ייתכן שמקור השם הוא מהמילה "פול" שפירושה "ראש" בהתייחס לציצת הנוצות על ראשו שמזכירה את הכובע של החיילים הפולנים. גזע זה הוכרז כתרנגול גזעי במהלך המאה ה-16, ונטען שבשרו וביציו טעימים יותר מהתרנגול הרגיל.
התרנגול הפולני מפורסם כאמור בציצת הנוצות שעל ראשו; ציצה זו עשויה לכסות את מרבית הראש ולהגביל את שדה הראייה של התרנגול, ועקב כך גם עשויה להשפיע על מצב הרוח שלו. לפיכך, תרנגולים מאולפים עשויים להיות ביישנים ולהיבהל מקולות בקלות עקב אי יכולתם לבחון היטב את הסביבה. לתרנגול הפולני יש כרבולת קטנה דמוית מסרק קטן בצורת V, ולרוב היא מוסתרת על ידי ציצת הנוצות שבראש. הסנטר ותנוכי האוזניים קטנים למדי ועלולים להיות מוסתרים על ידי ציצת השיער והזקן. הכרבולת והסנטר בצבע אדום בהיר-בורדו והתנוכים לבנים. אצל גזע זה ניתן למצוא פרטים מזוקנים, לא מזוקנים או עם נוצות פרועות.
אף שבתחילה גידלו אותן עבור ביציהן, התרנגולות הפולניות גודלו במשך מאות שנים בעיקר כעופות נוי. בעקבות כך, נדיר שהתרנגולת מגזע זה תלך לדגור על ביציה מעצמה, ויש צורך במדגרה.
גלי וינרב
גלי וינרב (נולדה ב-18 ביוני 1976) היא עיתונאית, סופרת ובלוגרית ישראלית.
קורות חייה.
נולדה בשנת 1976 בחיפה. גדלה בחיפה ובארצות הברית. למדה בתוכנית הבין-תחומית לתלמידים מצטיינים ע"ש עדי לאוטמן באוניברסיטת תל אביב, והתמחתה בתחומי חקר המוח, פסיכולוגיה, סוציולוגיה וקולנוע. במקביל, למדה בבית הספר לתקשורת "כותרת". במסגרת התוכנית הבין תחומית סיימה תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת תל אביב עם התמחות בשיווק. בראשית דרכה המקצועית עבדה ככתבת ועורכת בעיתון המקצועי למנהלי שיווק "פורום שיווק". לאחר-מכן, הצטרפה לעיתון גלובס כסגנית עורכת מדור נתח שוק. מאז 2005 ועד היום, משמשת ככתבת המדע והביומד של העיתון גלובס.
לאורך השנים פרסמה מספר רב של כתבות בתחום הביומד ובתחומי המדע הפופולרי. בין הכתבות הבולטות שפרסמה, החשיפה של תרמית המדבקה (2009), קווים מדעיים לדמותו של קורבן אופנה (2010), דמעות של דיבור (2011), הגדרה עצמית לאוטיסטים (2007), גמישות המוח (2012), מדוע מתמכרים לקנדי קראש (2013), והכתבה המקיפה הראשונה בעיתונות הישראלית על אימונותרפיה (2014).
בנוסף, מפעילה את דף הפייסבוק "גלי וינרב כתבת מדע".
בשנת 2005, השתתפה ב"מלכת המדבר" במדבר סהרה, מסע אשר היווה בסיס לכתבה בנושא המנתחת את התהליכים הפסיכולוגיים העוברים על הקבוצה במסע מסוג זה. ב-2017 פרסמה את ספרה "מצטיינים", סיפור אהבה והתבגרות באקדמיה.
וינרב מתגוררת כיום בתל אביב, נשואה ואם לשתי ילדות.
תרמית מדבקת הפלא.
אריק קליין וד"ר עמוס בוחניק, מייסדי חברת סייף סקאי, הציגו את עצמם כמי שפיתחו מדבקה לאבחון מוקדם של התקפי לב ומדידה לא פולשנית של רמות סוכר בדם, וטענו כי מכרו שליש מן החברה שבבעלותם ב-370 מיליון דולר לתאגיד MSI הבריטי-טיוואני. בוחניק וקליין גייסו למיזם דמויות בכירות כמו חגי הדס, הממונה על המשא ומתן לשחרור גלעד שליט וד"ר גבי פיקר, רופא שיניים בכיר ומקורב לבנימין נתניהו, אשר הצהירו על עצמם כבכירים בחברה ושותפים לעסקה. מכירת החברה כביכול זכתה לפרסום רחב בתקשורת הכלכלית.
חשדה של וינרב התעורר משום שקליין ובוחניק לא היו מוכרים בתעשיית הביומד הישראלית ומשום שהטכנולוגיה אותה פיתחו כביכול, לא הייתה ניתנת לפיתוח ללא ממון רב ופעילות מדעית רבה שהייתה מותירה סימן בקהילת הביומד המקומית. היא פרסמה כתבה המטילה ספק בסיפור ומעלה שאלות לגבי אמינותו, ולאחר מכן איששה כי עסקה כזו מעולם לא נחתמה, וכי גם המוצר היה פיקטיבי לגמרי.
פרשת מדבקת הפלא (או בשמה השני, "מדבקת המליונים") ידועה כאחד מניסיונות העוקץ המפורסמים בישראל. בשנת 2013, קליין ובוכניק הורשעו בבית המשפט המחוזי במספר עבירות מירמה בפרשיות אחרות.
מצטיינים.
הספר "מצטיינים" יצא לאור בשנת 2017 בהוצאת קוראים. הספר עוסק בשני סטודנטים בתוכנית הבין-תחומית למצטיינים המגיעים מרקעים משפחתיים שונים מאוד הן מבחינה רגשית והן מבחינה סוציואקונומית. במהלך תקופת הלימודים הם חווים מערכות יחסים ותהליך של חיפוש עצמי. מכריכת הספר: "מצטיינים הוא סיפור המשלב רומנטיקה, ארוטיקה, מדע פופולרי ואמירה חברתית, אבל קודם כול הוא סיפור התבגרות, המלווה את השניים תוך שהם מנתקים את עצמם, בלא מעט מאמץ וכאב, ממשפחותיהם ומעולמות המוצא שלהם, ובונים כל אחד וביחד זהות חדשה ועצמאית".
הספר זכה לביקורות חיוביות באתרים סימניה ונוריתה. פרסום הספר עורר דיון בקהילה הגאה בישראל בנושא כתיבה נשית על מיניות בין גברים.
תרנגול הפולני
השירות הממלכתי למאבק בסמים (טורקמניסטן)
פולקסווגן קארמאן גיאה
קארמאן גיאה (Karmann Ghia) היא מכונית ספורט, 4 מקומות, (2+2), שייצרה חברת פולקסווגן הגרמנית בין השנים 1955–1974. יוצרו 445,238 יחידות, מהם 364,401 מדגם הקופה, ו-80,837 מדגם הקבריולה. בברזיל, תחת רישיון פולקסווגן ייצרו בין השנים 1962–1975 41,685 יחידות.
בשנה הראשונה לייצור הקארמאן גיאה נמכרו כ-10,000 יחידות.
חברת פולקסווגן פנתה למעצב ומהנדס הרכב Karmann coachbuilder שפנה למעצב המכוניות לואיג'י סגרה מחברת עיצוב הרכב carrozzeria Ghia, וכך נוצר שם הרכב קארמאן גיאה.
דגם מכונית הקופה, ה
אסקורט אשר יוצר באוסטרליה על ידי "Continental Coachwork Pty Ltd" בין השנים 1958–1960 התבסס על דגם "פולקסווגן קארמאן גיאה".
שלדת "פולקסווגן קארמאן גיאה" נלקחה למכונית הספורט האמריקאית פיברפאב אוונג'ר GT (דגם "GT-12").
קלאודיה הורטגן
דוכסות לורן התחתית
דוכסות לורן התחתית, הייתה דוכסות באימפריה הרומית הקדושה, שהוקמה בשנת 959 בעקבות חלוקת לותרינגיה לשתי דוכסויות, וכללה את כל הולנד ולוקסמבורג של ימינו, רוב בלגיה, וחלקים מגרמניה וצרפת. הדוכסות התקיימה במשך זמן קצר יחסית, ולאחר מכן התפצלה למספר רב של נחלות קטנות.
היסטוריה.
רקע.
בשנת 843 חולקה האימפריה הקרולינגית בין בניו של לואי החסיד, ובנו לותאר הראשון קיבל את פרנקיה התיכונה - החלק האמצעי של הממלכה. לאחר מותו של לותאר חולקה נחלתו בין בניו, ובנו לותאר השני קיבל את לותרינגיה, שהשתרעה מבורגונדי עד הים הצפוני. לאחר מותו של לותאר השני בשנת 869 חולקה נחלתו במסגרת חוזה מרסן, ולבסוף עברה נחלתו בשנת 880 לפרנקיה המזרחית. לאחר מותו של לודוויג הצעיר בשנת 911 נכבש האזור על ידי פרנקיה המערבית, אולם בשנת 925 כבש היינריך הראשון, מלך גרמניה את האזור בחזרה. בשנת 942 ויתר לואי הרביעי, מלך צרפת, שהיה שקוע בסכסוך עם איג הגדול, על כל תביעותיו על אזור לותרינגיה.
דוכסות לורן התחתית.
בשנת 953 מינה אוטו הראשון, מלך גרמניה את אחיו ברונו הגדול לדוכס לותרינגיה, ובשנת 959 חילק ברונו את הדוכסות ללורן התחתית וללורן העילית, שהופרדו על ידי נהר הריין, ולאחר מותו בשנת 965 הפכה החלוקה לקבועה. חתנו של ברונו - פרידריך הראשון מבאר ירש את לורן העילית, ואילו לורן התחתית עברה לגוטפריד הראשון, דוכס לורן התחתית. בשנת 972 מת בנו של גוטפריד - רישארי, דוכס לורן התחתית, והנחלה עברה לשלטונו הישיר של אוטו הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בשנת 977 מינה אוטו השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את אחיו הגולה של לותר, מלך צרפת - שארל לדוכס לורן התחתית, ובשנת 1033 התאחדה הדוכסות שוב עם דוכסות לורן העילית עד לשנת 1044.
במהלך השנים הבאות התפצלה לורן התחתית לכמה נחלות קטנות, שכללו את רוזנות לוקסמבורג, ארכיבישופות טריר, דוכסות באר ובישופויות מץ, טול וורדן, ועוד. במהלך הסכסוך שבין היינריך הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לבנו היינריך החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה תמך אנרי, דוכס לורן התחתית בהיינריך החמישי, ולפיכך הודח לאחר מכן משלטונו על ידי היינריך הרביעי, ובמקומו מונה גודפרוא הראשון, רוזן לוון.
לאחר מותו של גודפרוא השלישי, רוזן לוון בשנת 1190 ביטל היינריך השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את התואר "דוכס לורן התחתית", אולם בנו של גודפרוא - אנרי הראשון, דוכס בראבנט נטל לעצמו את התואר "דוכס לותייר", שבו החזיקו דוכסי בראבנט עד לשנת 1795.
יורשות הדוכסות.
המדינות החשובות שקמו כתוצאה מפיצול הדוכסות היו: