גישתו של סקריב, שכתב כ-300 מחזות וליבריות בסוגת המחזה הבנוי היטב, נעוצה בהתוויה הנאו-קלאסיציסטית של האקדמיה הצרפתית עוד משנת 1638, לפיה נדרשו מחזאים לפעול אם שאפו שמחזותיהם יוצגו בצרפת. ההגבלות על מבנה המחזות הובילו מחד למונופול כמעט מוחלט של הקומדי פראנסז בפריז ולפריחתם של תיאטראות "מחתרתיים" ב-Boulevard du Temple מאידך ("תיאטראות השדרה", בין הרובע השלישי לרובי האחד-עשר). בשלהי המאה ה-18 ביקשו מחזאים כוולטר ופייר בומרשה לחתור תחת התוויות אלה ויצירותיהם זכו לפופולריות רבה גם עקב רוח המהפכה הצרפתית. סקריב חזר במידת מה לעקרונות הנאו-קלאסיים, תוך אימוץ הרוח הריאליסטית של מחזאי תקופת המהפכה ו"תיאטראות השדרה" על מנת ליצור סינתזה בין הסוגות, שתוכל לפנות לקהל רחב ממעמד הביניים.
סקריב לא כתב מניפסטים או מאמרים מלומדים, אך השפיע על התיאטרון באמצעות הצלחתם של המחזות שהעלה. בעוד שכוונתו של סקריב הייתה ליצור תיאטרון שיוכל לפנות לקהל גדול ומגוון, ממשיכי דרכו ובני-תקופתו נטלו את הסוגה לכיוונים שונים כגון המחזאות הדידקטית יותר (ובידורית פחות) של אלכסנדר דיומא הבן, או המחזאות של אמיל אוז'ייה ואמיל זולא שפנתה לכיוונים של מחאה חברתית וצדק חברתי.
ביקורת.
הביקורת על המחזה העשוי היטב החלה לעלות בסוף המאה ה-19. אחד ממבקריה החריפים של השיטה, כ"נוסחה" תעשייתית מחייבת להצלחה, היה ג'ורג' ברנרד שו שכתב "מדוע, לכל הרוחות, חייב אדם לכתוב כמו סקריב כשהוא יכול לכתוב כמו שייקספיר, כמו מולייר, אריסטופאנס או אויריפידס? מי בכלל היה סקריב שעלינו ללכת לאורו?"
הנריק איבסן פיתח החל משנות ה-80 של המאה ה-19 את המחזה הבנוי היטב והפך את רעיונותיו המרכזיים לבסיס לרעיון "מחזה הבעיה" שלו, בהחליפו את האינטריגות הרומנטיות שאפיינו את המחזאות הצרפתית בשאלות של זהות ומעמד סביב סוגיות התקופה כגון מעמד האישה, אבטלה, שמרנות מול רפורמה וכדומה.
יאסעלע ראזענבלאט
מייק דאנליבי האב
מייקל ג'וזף "מייק" דאנליבי האב (באנגלית: .Michael Joseph "Mike" Dunleavy Sr; נולד ב-21 במרץ 1954) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל אמריקאי, ששיחק ב-NBA בין השנים 1976–1990, ואימן בה בין השנים 1990–2010. משמש כמאמן קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת טוליין מאז שנת 2016. אביו של הכדורסלן מייק דאנליבי הבן.
נעורים ומכללות.
דאנליבי נולד וגדל ברובע ברוקלין שבעיר ניו יורק. בין השנים 1972–1976 למד באוניברסיטת קרוליינה הדרומית, ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה לצד שחקני האולסטאר לעתיד אלכס אינגליש ובראיין וינטרס. בארבע עונותיו בקבוצת האוניברסיטה קלע 14.3 נקודות בממוצע למשחק.
קריירת משחק.
דאנליבי נבחר על ידי פילדלפיה 76' בבחירה ה-99 של דראפט ה-NBA לשנת 1976. בעונתו הראשונה ב-NBA העפיל עם קבוצתו לגמר ה-NBA, אך דאנליבי עצמו שותף ב-32 משחקים בלבד ומיעט לקבל דקות משחק. בתחילת העונה העוקבת נופה מסגל הקבוצה וחתם בקבוצת "קרוליינה לייטנינג" מליגת ה-AABA, אשר פעלה במשך כחודש בטרם התפרקה. בפברואר 1978 חתם ביוסטון רוקטס, אשר במדיה הפך לשחקן רוטציה קבוע ב-4 וחצי העונות הבאות. ב-6 בדצמבר 1980 קלע שיא קריירה של 48 נקודות במשחק מול דנוור נאגטס. בפלייאוף קלע 8.9 נקודות ומסר 3.4 אסיסטים בממוצע למשחק ועזר ליוסטון להגיע לגמר ה-NBA, בו הפסידה לבוסטון סלטיקס בתוצאה 2–4.
בעונת שיחק עבור סן אנטוניו ספרס, ובשתי העונות הבאות קלע כ-10 נקודות למשחק במדי מילווקי באקס, אולם מיעט לשחק בשל כאבים בגבו. בסיום עונת פרש ממשחק, אך בעונות ו- השתתף ב-7 משחקים נוספים במקביל לעבודתו כעוזר המאמן דל האריס.
לאורך קריירת המשחק ב-NBA רשם ממוצעים של 8.0 נקודות ו-3.9 אסיסטים למשחק.
קריירת אימון.
לוס אנג'לס לייקרס.
לקראת עונת מונה דאנליבי למאמנה הראשי של לוס אנג'לס לייקרס, במקומו של פט ריילי. את העונה סיימו הלייקרס עם המאזן השני בטיבו באזור המערבי, 54–28, ובפלייאוף העפילו לגמר ה-NBA בהובלתם של מג'יק ג'ונסון וג'יימס וורת'י. במשחק הראשון של סדרת הגמר ניצחו הלייקרס את שיקגו בולס בתוצאה 93–91, אך הפסידו בארבעת המשחקים הבאים בהפרש ממוצע של כ-13 נקודות. בעונה הבאה, ללא ג'ונסון שפרש בשל מחלתו, רשמו הלייקרס מאזן 43–39 והודחו בסיבוב הפלייאוף הראשון.
מילווקי באקס.
במאי 1992 התפטר דאנליבי מאימון הלייקרס ועבר לאמן את מילווקי באקס, במדיה שיחק בארבע עונותיו האחרונות ב-NBA. בתקופתו של דאנליבי כמאמן הייתה מילווקי אחת הקבוצות החלשות בליגה, על אף צירופם של גלן רובינסון ווין בייקר הצעירים, ורשמה מאזן מצטבר של 107 ניצחונות ו-221 הפסדים (32.6%). בסיום עונת פרש מאימון הקבוצה ושימש כג'נרל מנג'ר של מילווקי בעונה העוקבת.
פורטלנד טרייל בלייזרס.
בעונת מונה למאמן קבוצת פורטלנד טרייל בלייזרס, במקומו של פי. ג'יי. קרליסימו. בעונתו הראשונה הודחה הקבוצה בסיבוב הפלייאוף הראשון, כמו בכל אחת מ-5 העונות הקודמות, אך בעונת הצליחה פורטלנד להעפיל עד לגמר המערב, בו הפסידה לאלופה שבדרך, סן אנטוניו ספרס, בתוצאה 4–0. בעונה הבאה הציגו הטרייל בלייזרס שיפור נוסף, והשיגו את המאזן השני בטיבו בליגה הודות לחמישייה פותחת מאוזנת שכללה את ארווידאס סאבוניס, ראשיד וולאס, סקוטי פיפן, סטיב סמית' ודיימון סטודמאייר. בפלייאוף גברה קבוצתו של דאנליבי על מינסוטה טימברוולבס ויוטה ג'אז, והפסידה ללוס אנג'לס לייקרס בסדרת גמר המערב בתוצאה 3–4. בעונתו הרביעית והאחרונה כמאמן פורטלנד הפסידה הקבוצה בסיבוב הפלייאוף הראשון.
לוס אנג'לס קליפרס.
בין השנים 2003–2010 היה דאנליבי המאמן הראשי והג'נרל מנג'ר של לוס אנג'לס קליפרס. בעונת הוביל את הקבוצה לפלייאוף ה-NBA לראשונה מזה 9 עונות, ולאחר שהקליפרס גברו על דנוור נאגטס בתוצאה 4–1 העפילה הקבוצה לסיבוב השני, לראשונה מאז עונת . בשלוש העונות הבאות התדרדרה הקבוצה שהרכיב ואימן דאנליבי, אשר התפטר מאימון הקליפרס ופוטר מתפקידו כג'נרל מנג'ר בסוף עונת . לאחר הפיטורים תבעו הקליפרס את דאנליבי בגין הונאה, בעוד דאנליבי עצמו תבע את המועדון בגין אי תשלום שכרו המלא; בבוררות נפסק כי דאנליבי זכאי מאשמה, וכי על הקבוצה לשלם לו סכום של 13 מיליון דולר.
אוניברסיטת טוליין.
במרץ 2016 מונה דאנליבי למאמן קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת טוליין אשר בניו אורלינס, לואיזיאנה.
הבעל הנצחי (ספר)
הבעל הנצחי (ברוסית Вечный муж) הוא רומן מאת פיודור דוסטויבסקי. העוסק באלמן טרי המגלה שבתו היא פרי אהבה זרה של אשתו המנוחה. הבעל יוצא למסע בו מתעמת עם המאהב ויחד עוסקים במקורה של האהבה בנבכי הנפש הסמויים של האדם. הרומן פורסם לראשונה בשנת 1870 במגזין "Zarya".
הספר תורגם לעברת פעמיים: פעם בקובץ יחד עם "מעשה מגעיל", סיפור נוסף של דוסטויבסקי (2011, הוצאת כרמל), ופעם בהוצאת הקיבוץ המאוחד, לבדו (1973).
תקציר העלילה.
אלכסיי איבנוביץ' ולצ'אנינוב הוא בעל קרקע המתגורר בסנט פטרסבורג ונלחם משפטית על פיסת אדמתו. הוא זוכה לביקור של פאוול פבלוביץ טרסוצקי, מכר ותיק שהפך לאחרונה לאלמן. ולצ'אנינוב ניהל רומן עם אשתו של טרסוצקי נטליה, והוא מבין שהוא האב הביולוגי של ליזה, בתו בת השמונה של טרסוצקי. ולצ'אנינוב, אשר לא רוצה שביתו הביולוגית תגודל על ידי אלכוהוליסט, דואג להביא את ליזה למשפחה אומנת, שם היא מתה.
לאחר מכן מתכנן טרסוצקי להתחתן עם נדיה, בתו בת ה-15 של זאחליובינין עובד המדינה. היא הבת השישית מתוך שמונה. טרסוצקי לוקח את ולצ'אנינוב איתו לבקר את ארוסתו וקונה לה צמיד. טרסוצקי הופך למושא ללעג על ידי בנותיו של  זאחליובינין שנועלות אותו במהלך משחק מחבואים וגנבים. נדיה מביאה את הצמיד לוולצ'אנינוב, ומבקשת ממנו להחזיר אותו לטרסוצקי ולומר לו שהיא לא רוצה להתחתן איתו. נדיה מאורסת בחשאי לאלכסנדר לובוב, נער בן תשע-עשרה.
טרסוצקי מבלה את הלילה בביתו של ולצ'אנינוב ומנסה להרוג אותו עם סכין גילוח. ולצ'אנינוב מצליח להגן על עצמו, ופוצע את ידו השמאלית.
זמן קצר לאחר מכן, כאשר ולצ'נינוב זוכה במשפט על הקרקע, השניים נפגשים שוב בתחנת הרכבת. טרסוצקי נשוי בשנית, כאשר קצין צבא צעיר נוסע יחד איתו ועם אשתו. אשתו החדשה של טרסוצקי מזמינה את ולצ'אנינוב לבקר אותם, אבל טרסוצקי מבקש ממנו להתעלם הזמנה זו. ובזאת הם נפרדים.
ביקורות.
הבעל הנצחי הוא אחד הרומנים הפחות מוכרים של דוסטויבסקי. הנושא של בעל מרומה קל יותר מאשר ברומנים האחרים שלו, אבל כמה מבקרים אומרים שזה הרומן שמדורג גבוה בין עבודותיו בגלל הסגנון והמבנה שלה. אלפרד בם מכנה זאת "אחת היצירות השלמות ביותר של דוסטויבסקי ביחס להרכבה ולהתפתחותה".
יחסי אינדונזיה–אלג'יריה
יחסי אינדונזיה–אלג'יריה (באינדונזית: Hubungan Aljazair dengan Indonesia, בערבית: العلاقات الجزائرية الإندونيسية) הם היחסים הדיפלומטיים בין רפובליקת אינדונזיה ובין הרפובליקה האלג'יראית הדמוקרטית העממית. שתי המדינות הן חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות.
היסטוריה.
אינדונזיה הייתה אחת מהמדינות שתמכה בעצמאות אלג'יריה. אינדונזיה הייתה פעילה במאבק ובוועדה לעצמאות המדינה. בשנת 1955, ממשלת אינדונזיה ארגנה את כנס אסיה-אפריקה וקראה לאלג'יריה אף על היותה מושבה צרפתית. מיד לאחר שאלג'יריה קיבלה את עצמאותה מצרפת ב-5 ביולי 1962, אינדונזיה הייתה אחת מהמדינות הראשונות שהכירו בעצמאות אלג'יריה. בשנת 1963, נפתחה השגרירות האינדונזית באלג'יר, וזו הייתה אחת מהשגרירויות הראשונות שהוקמו בעיר.
ולדימיר גורביץ'