בגביע העולם בשחמט 2007 הוא הודח בחצי הגמר. בגביע העולם בשחמט 2009 הוא הודח בחצי הגמר.
ב-2010 הוא ניצח בתחרות השחמט לזכר טל (קטגוריה 21) ביחד עם לבון ארוניאן.
בשנת 2013 וב-2014 הוא ניצח בתחרות העל בנורווגיה.
בתחרות המועמדים 2014 סרגיי קריאקין סיים במקום השני.
בגביע העולם בשחמט בשנת 2015 הוא ניצח והעפיל לתחרות המועמדים 2016.
במרץ 2016 קריאקין ניצח בתחרות המועמדים של פיד"ה במוסקבה, בתוצאה של ½8 מ-14 נקודות אפשריות (1- 9= 4+). בנובמבר 2016 הפסיד בדו-קרב על אליפות העולם מול מגנוס קרלסן בשובר שוויון שהתקיים בקצב מהיר. בדצמבר 2016 זכה באליפות העולם לשחמט בזק.
בגביע העולם 2021 הגיע למקום השני, והעפיל לתחרות המועמדים 2022.
בעקבות תמיכתו בפלישה הרוסית לאוקראינה, הורחק מתחרויות פיד"ה ל-6 חודשים.
הופעותיו באולימפיאדות.
קריאקין השתתף שבע פעמים באולימפיאדות השחמט: שלוש פעמים ייצג את אוקראינה וארבע פעמים את רוסיה.
זיהום (רפואה)
זיהום (בלועזית: אינפקציה) הוא תהליך של התיישבות מזיקה של גורם זר באורגניזם פונדקאי. האורגניזם המזהם פועל לניצול משאביו של גוף הפונדקאי כדי להתרבות על חשבונו. האורגניזם המזהם (נקרא גם פתוגן) מפריע לתפקודו הנורמלי של הפונדקאי ויכול לגרום לפצעים כרוניים, נמק, אובדן האיבר המזוהם ואפילו מוות. מערכת החיסון של הפונדקאי מגיב לזיהום בצורה של דלקת. פתוגנים מזהמים יכולים להיות חיידקים, תולעים, טפילים כמו פרעושים, קרציות, קרדיות וכינים, וכן פטרת, נגיפים, פריונים ווירואידים.
ענפים רבים ברפואה ובמדעים קרובים לרפואה עוסקים במחלות זיהומיות ובפתוגנים, ביניהם נמנים פתולוגיה ומיקרוביולוגיה.
סיווג.
זיהומים שמקורם בחיידקים מסווגים לפי הגורם לזיהום והתסמינים שעלולים להופיע.
זיהומים מסוימים ילוו בתסמינים נראים, בעוד זיהומים אחרים ילוו בתסמינים שקטים או בלתי מורגשים.
ניתן לסווג זיהומים לפי משך השהות שלהם בגופו של האורגניזם המארח - זיהום חולף או זיהום כרוני.
זיהומים ראשוניים ושניוניים.
זיהומיים ראשוניים ושניוניים יכולים להתייחס לזיהומים שבאים בעקבות זיהומים אחרים או לשלבים שונים של אותו הזיהום.
זיהומים סמויים.
זיהום סמוי נשאר באופן לא פעיל בגוף אך עלול לשוב ולהופיע. זיהומים סמויים או נחבאים סווגו תחילה כסימנים לזיהום שניוני. סוג זה של זיהומים התגלה לראשונה בשנות השלושים המאוחרות של המאה ה-20 על ידי פראן גיאמפייטרו (באנגלית Fran Giampietro) אשר סיווג מחדש את הזיהומים הללו והגדירם כ"זיהומים סמויים".
המקרה הנפוץ של זיהום סמוי נובע מקרדיות הדם - טפיל ממשפחת הסקביאס אשר חי במערכת הדם של יונקים מסוימים, לרוב באזור הגפיים. רוב בני האדם לא ידעו שיש בגופם קרדיות דם, אך במקרים קיצוניים עלולים להופיע תסמינים חיצוניים כגון אדמומיות, נפיחות תת-עורית, עור מגורה ועוד. תסמינים אלו הם תולדה של אלרגיה של הנשא להפרשות השונות של קרדית הדם. בעבר תופעה זו גרמה לשבטים במרכז אמריקה להאמין כי לנשא יש כוחות מיסטיים וכי יש בסימנים אלו רמזים לעתיד לבוא. עם התפתחות הרפואה המודרנית ובעיקר בזכות המצאת המיקרוסקופ, זיהו מדענים, ובראשם טרי היצ׳קוק, את קרדית הדם וכיום ניתן להיפטר מטפילים אלו בעזרת אנטיביוטיקה.
הגישה האבחנתית.
ישנם סימנים המעידים בצורה מפורשת על הימצאותו של זיהום ונקראים "סימנים פתוגניים", אך סימנים אלו הם נדירים. אם קיים חשש לזיהום, האבחנה הראשונית תתבצע באמצעות בדיקות דם, בדיקת שתן או תרביות רוק. בדיקת רנטגן של החזה או בדיקת צואה יכולות לסייע גם כן באבחנה.
בדיקת נוזל חוט השדרה משמשת לשלילת זיהום מוחי.
תסמינים.
תסמיני הזיהום תלויים בסוג המחלה. ישנם תסמינים אשר משפיעים על כל הגוף באופן כללי, כגון עייפות, העדר תיאבון, ירידה במשקל, חום גבוה, הזעת לילה, צמרמורות וכאבים. תסמינים אחרים יכולים להשפיע על איבר או חלק אחד בגוף כגון פריחה על העור, שיעול או נזלת.
בקרב ילדים סימנים כגון טמפרטורת גוף הגבוהה מ-40 מעלות צלזיוס, כיחלון, נשימה מהירה ופריחה עלולים להעיד על הימצאותו של זיהום חמור.
סוגי פתוגנים.
מקורם של הפתוגנים בכמה קבוצות טקסונומיות:
הפתוגן שואף לנצל את המשאבים של הגוף הפונדקאי כדי להתרבות (לרוב על חשבונו של הפונדקאי). הפתוגן מפריע לתפקודו הנורמלי של הפונדקאי ויכול לגרום לפצעים כרוניים, נמק, אובדן האיבר המזוהם ואפילו מוות. הגוף הפונדקאי מגיב לזיהום בצורה של דלקת. סימביוזה בין טפיל לפונדקאי אשר מועילה לראשון אך מזיקה לשני מוגדרת כטפילות.
בזיהומים שמקורם מחיידקים או מגורמים נגיפיים עלולים להופיע תסמינים דומים ואף זהים. הדבר הופך את האבחנה למסובכת יותר שכן קשה לדעת מהו הגורם לזיהום. האבחנה במקרה זה חשובה שכן דרך הטיפול בזיהום שונה - בזיהום שמקורו בנגיף לא ניתן להעניק טיפול באמצעות אנטיביוטיקה.
פתופיזיולוגיה.
כדי שזיהום יופיע בגופו של אורגניזם, חייבת להתרחש שרשרת של אירועים. שרשרת האירועים כוללת מספר שלבים במהלכם גורם מזהם פולש למארח פגיע, יוצא ועובר למארח חדש.
כל אחד מהשלבים בשרשרת חייב להתרחש בסדר הכרונולוגי כדי שהזיהום יתפתח. הבנת שלבים אלו מסייעת לרשויות הציבור לפגוע במזהמים ולמנוע את הזיהום מלכתחילה.
אכלוס הזיהום.
זיהום מתחיל כאשר אורגניזם מצליח להתיישב בתוך גופו של מארח באמצעות חדירה לגופו, גדילה והתרבות. רוב בני האדם אינם נדבקים מזיהום בקלות. אלו שסובלים ממערכת חיסונית מוחלשת, מחלה, תת-תזונה, סוכרת או סרטן מועדים יותר להידבק בזיהום. חדירת המזהם לגופו של המארח מתרחשת בדרך כלל דרך הקרום הרירי בפתחי הגוף: חלל הפה, האף, העיניים, איברי המין, פי הטבעת או פצעים פתוחים.
בעוד שמזהמים מעטים יכולים לגדול בפתחי הפה שהוזכרו, חלק גדול יותר ינדוד לאיברים פנימיים יותר ויגרום לזיהומם. פתוגנים מסוימים יגדלו בתוך תאי מארח (וייקראו intracellular), אחרים יגדלו בחופשיות בתוך נוזלי הגוף.
בפצע עלולים להימצא מיקרואורגניזמים שאינם מתרבים, בעוד בפצע מזוהם קיימים אורגניזמים שמתרבים וגורמים לפגיעה ברקמות.
כל האורגניזמים הרב-תאיים יכולים להיפגע מפלישת אורגניזמים חיצוניים כשברוב המקרים ייווצרו יחסי הדדיות בין הפולש למארח כמו זן של חיידק אנאירובי אשר פולש למעי הגס של יונקים, או יחסים בהם הפולש חי על חשבון המארח אך אינו מזיק לו כמו זנים שונים של חיידקים המתקיימים על עור האדם. פלישות מסוגים אלו אינן מוגדרות כמזהמות. בהינתן תנאים מסוימים עלולים להפוך פולשים שאינם מזיקים למחוללי מחלות. ישנן בקטריות אשר מונעות פלישה של גורמים מעוררי מחלה ומסייעות לגוף המארח על ידי מניעת זיהומים וזירוז תהליך ריפוי הפצעים.
המשתנים המשפיעים על מידת הפגיעות של המארח אל מול פולשים הם:
לדוגמה, חיידקים בסוג "staphylococcus" מצויים על עור האדם ואינם מזיקים, אך כאשר הם מצויים בסביבה סטרילית, כמו מעטפת המפרק או צפק הבטן, הם מתרבים ללא התנגדות והופכים להיות נטל על המארח.
זיהוי אילו מהפצעים הכרוניים הם מזוהמים הוא זיהוי מסובך שכן קיימת כמות מוגבלת של מידע המסייע להערכת סימפטומים ומאפיינים לזיהום.
כלי חשוב בזיהוי זיהומים הוא כאב שמתגבר, אך העדר כאב אינו מעיד על כך שלא קיים זיהום.
מחלות.
מחלה עלולה להופיע כאשר מערכת החיסון של המארח נפגעת והפולש גורם לנזק. מיקרואורגניזמים יכולים לגרום לנזק ברקמות על ידי שחרור מגוון רעלנים או אנזימים הרסניים. לדוגמה, "Clostridium tetani" הוא מיקרואורגניזם המשחרר רעלנים שגורמים לשיתוק שרירים, ואילו " Staphylococcus aureus" משחרר רעלנים שיוצרים הרעלת דם והלם.
לא כל הפולשים גורמים מחלה אצל כל המארחים, לדוגמה פחות מ-5% מהאנשים שידבקו בחיידק הפוליו יפתחו מחלה. לעומת זאת, פולשים מסוימים אלימים מאוד - הפריון הגורם למחלת הפרה המשוגעת ומחלת קרויצפלד-יעקב הורג כמעט את כל בעלי החיים והאנשים הנדבקים בו.
זיהום מתמשך מופיע כאשר גוף המארח אינו מסוגל לסלק את הפולש לאחר הזיהום הראשוני. הידבקויות מתמשכות מאופיינות בכך שהגורם המזהם ממשיך להתקיים בגוף המארח לרוב כזיהום רדום עם התפרצויות חוזרות של זיהום פעיל. נגיפים מסוימים יכולים לשמור על זיהום קבוע בגוף המארח על ידי הדבקת תאים שונים של הגוף. נגיפים אחרים, אינם עוזבים את הגוף לאחר ההדבקות. דוגמה אופיינית היא נגיף ההרפס אשר חבוי בעצבי גוף המארח והופך להיות פעיל תחת נסיבות מסוימות.
זיהומים מתמשכים גורמים למיליוני מקרי מוות ברחבי העולם מדי שנה. במדינות הלא-מפותחות, זיהומים מתמשכים הנגרמים על ידי טפילים הם הגורם לשיעורי התחלואה והתמותה הגבוהים.
הפצה.
כדי שפולש ימשיך להתקיים ולקיים את מחזוריות הזיהום במארחים אחרים, עליו לעזוב את המארח ולגרום לזיהום במקום אחר. הפצת הזיהום יכולה להתרחש בדרכים רבות: גורם מזהם יכול להיות מועבר על ידי מגע ישיר או מגע שאינו ישיר.
מגע ישיר מתרחש כאשר אדם בא במגע עם נוזלי גוף מזוהמים, שותה מים מזוהמים, נדבק על ידי קרציה או נחשף לאורגניזמים מזהמים המצויים באוויר לאחר שיעול או התעטשות. כמו כן הדבקות במגע ישיר יכולה להתרחש במהלך פעילות מינית על כל סוגיה.
מגע שאינו ישיר מתרחש כאשר פולש שורד מחוץ לגוף מארח לתקופות ארוכות ועדיין יכול להפוך למזהם בנסיבות המתאימות. חפצים אשר לעיתים קרובות מכילים מזהמים הם צעצועים, ריהוט, ידיות דלתות, מגבוני נייר ומוצרי היגיינה של אדם הנושא זיהום.
צריכת מוצרי מזון ונוזלים שזוהמו כתוצאה ממגע עם אורגניזם מדבק היא צורה נוספת של הפצת מחלה בצורה לא ישירה.