יונה יגול נולד בעיר לודג' שבפולין בשנת 1911. בעיר שכנה הקהילה היהודית השנייה בגודלה בפולין בתקופה שבין שתי מלחמות העולם. ליגול היו שני אחים ואחות. מגיל צעיר היה חניך ומדריך בתנועת הנוער הציונית עממית חלוצית גורדוניה. החל משנת 1931 החל בפעילות בהנהגה הראשית של התנועה. למרות העובדה שלרוב היו אלה חברי ההנהגה של התנועות הציוניות בגולה הראשונים לעלות לארץ התבקש יגול להשהות את עלייתו ארצה בשנתיים על מנת להישאר לרכז ולהוביל את התנועה בשנים הקשות טרום מלחמת העולם השנייה. בשנים אלו הדריך גרעיני הכשרה של חברי התנועה הצעירים לקראת עלייתם ארצה במסגרת ארגון החלוץ. במהלך מילוי תפקיד זה היה שותף לוויכוח ומאבק גדול שהתנהל בנושא זה באותן שנים. ליבת הוויכוח נסובה בדבר השתייכותם של חברי התנועה ל"החלוץ" (ארגון ההכשרה) או לתנועת גורדוניה (תנועת האם). יגול השתתף בוועידות שונות רבות וכיהן בתפקידים שונים במסגרת מזכירות התנועה. במסגרת פעילות זו הוציא חומרי הדרכה שונים והשתתף במאמץ לגייס ולמצוא כיוונים שונים לקהילה המחפשת פתרונים לאנטישמיות ההולכת וגוברת.
עליה לארץ.
עם עלייתו ארצה בשנת 1935 הצטרף יחד עם אשתו צביה (צסיה) לקבוצת דגניה ב'. יגול היה חבר דגניה ב' בשנים 1935-1955. במסגרת חברותו בקיבוץ עבד בענפיו השונים של הקיבוץ לצד פעילותו במסגרת מוסדות התנועה הקיבוצית - חבר הקבוצות. בין היתר השתתף בקרב על הדגניות בעת ההתקפה הסורית במלחמת העצמאות. לאחר מכן עבר להתגורר בתל אביב. עם פרישתו לגמלאות התמקד יגול בכתיבה ספרותית ופובליציסטית. ברבות השנים כתב ארבעה ספרים.
פעילות במסגרת מפא"י.
יגול היה פעיל במסגרת מפלגת מפא"י אשר הייתה בתקופתו המפלגה המרכזית ובעלת מוטת ההשפעה הנרחבת ביותר הן בקרב הזרם הפועלי על אגפיו השונים והן במדינת ישראל. יגול נמנה עם ציבור הפעילים המרכזיים במוסדותיה השונים של מפא"י והיה שליחה לפעילויות ציבוריות ופוליטיות שונות (כגון כנסי הסברה, ארגון עולים ועוד). יגול היה חבר במרכז מפא"י בשנות הסערה של הקמת מדינת ישראל הצעירה. נוסף על כך יגול הקים חוג רעיוני ע"ש משה שרת במפלגה.
תנועת "מן היסוד" - תנועה לחידוש תנועת העבודה.
בשנות ה-60 סערה המפלגה במיני פרשיות אשר במרכזן עמדו מאבקים דוריים ורעיוניים שונים. את שיאם של מאבקים אלו היוותה פרשת הדחת פנחס לבון ממשרד הביטחון בשנת 1954 ומראשות ההסתדרות בשנת 1961. יגול אשר היה מקורב ללבון היה בין קבוצת חברי מפלגה ממקורבי לבון אשר ייסדו את תנועת "מן היסוד" במפלגה. הם קראו להתחדשות רעיונית ולחזרה אל ערכי היסוד של תנועת העבודה, בין היתר באמצעות הגדלת עצמאותה של ההסתדרות תוך שמירת קשר מאוזן עם מוסדות המפלגה, חיזוק חברת העובדים, הגברת הדמוקרטיזציה במפא"י ואיחוד מפלגות הפועלים השונות.
פעילות במסגרת הסתדרות העובדים הכללית.
החל משנת 1955 ועד לפרישתו לפנסיה עבד יגול בוועד הפועל של ההסתדרות הכללית בשורת תפקידים. במסגרת ההסתדרות היה מחזיק תיק הימאים בשעתו הסוערת של תיק זה בשנות השישים. כמו כן היה מחלוצי רעיון הדמוקרטיה התעשייתית בישראל ואף כיהן כראש האגף לדמוקרטיה תעשייתית בהסתדרות. בהמשך מילא תפקידים נוספים בעיקר במסגרת האגף לאיגוד המקצועי. בעבודתו שיתף פעולה עם פנחס לבון, אהרון בקר ויצחק בן אהרון וירוחם משל שכיהנו כמזכירי ההסתדרות.
עבודתו כעיתונאי בישראל.
ליונה יגול פעילות ענפה בתחום העיתונות העברית ובעיקר בין עיתוני ובטאוני תנועת העבודה. במשך עשרות שנים כתב בעיתון דבר. בין יתר תפקידיו בעיתון זה כיהן כשליח העיתון לארצות הברית ולאנגליה. בנוסף כיהן גם כעורך "הדור", עיתון הצהריים המפלגתי של מפא"י. כתב מאמרים רבים והשתתף בכתיבה גם בביטאון "המשק השיתופי" בישראל בהוצאת חברת העובדים. שימש ככתב אורח בעיתונות המוכוונת לעולים, בעיקר בביטאון "האומר" מבית דבר. יגול כתב רבות גם לכתב העת שדמות של התנועה הקיבוצית ובשנות ה-70 כתב מאמרי אורח רבים בעיתון מעריב.
שליחותו בחו"ל.
שלוש פעמים היה יגול שליח בחו"ל. היו אלה שליחויות בהן מילא כמה תפקידים חשובים. בשנים 1945-1947 היה שליח ההסתדרות הציונית וכתב עיתון דבר בארצות הברית. כך גם קנה לו את שם משפחתו החדש עקב היותו שליח המדינה העברית הטרייה. השתתף במאבק היהודים להכרעה באו"ם לטובת תוכנית החלוקה. בשנים 1952-1953 היה שליח "החלוץ", ההסתדרות ועיתון דבר לאנגליה. בשנים 1972-1975 כיהן כשליח ההסתדרות לבריסל במשרדי ארגוני העובדים הבין-לאומיים.
יגול נפטר בפברואר 1980 ונקבר בבית הקברות בקיבוץ דגניה ב'.
אמיל סקולץ
אמיל ש"י סֶקוּלֶץ (ברומנית: Emil Săculeț; 1915 – 1976) היה מנצח, מלחין ופסנתרן ישראלי, יהודי יליד בוקובינה, שנודע כחוקר פולקלור ואתנומוזיקולוג. עבודתו התמקדה בעיקר בחקר של המוזיקה היהודית ברומניה.
קורות חיים.
אמיל סקולץ נולד ב-1915 בכפר איזווארלה סוצ'ביי במחוז סוצ'אבה בדרום בוקובינה, אז באימפריה האוסטרית, חלק מאוסטרו-הונגריה. בשנת 1918 עבר האזור לשליטת רומניה. הוא למד בבוטושאן. בהמשך עבד כמוזיקאי, מלחין ומורה בבתי ספר יהודיים בבוטושאן.
בשנות ה-50 קיבל אותו הרי בראונר, שהעריך את כישוריו, לעבודה במכון לפולקלור בבוקרשט, אך משרתו בוטלה כעבור שנתיים.
סקולץ זכה בשנת 1955 בפרס להלחנה בתחרות למוזיקה במסגרת פסטיבל הנוער העולמי שהתקיימה בוורשה.
סקולץ ליקט שירים של היהודים בטרסניסטריה, כמו כן פרסם ברומניה ואחר כך בישראל אוסף של שירים ביידיש מרומניה. בשנת 1949 התקבל באיגוד המלחינים הרומנים.
רשויות הצנזורה הקומוניסטית ברומניה דרשו הפסקת הפצת הספר, שהופיע בהוצאה למוזיקה של איגוד המלחינים ברומניה בעילת שווא שמדובר ב"שירים לאומניים ודתיים" ושעריכתו לא הייתה "מדעית" כביכול.
סקולץ הירצה לפעמים על הפולקלור היהוד במוסדות תרבות כמו התיאטרון היהודי הממלכתי בבוקרשט.
בשנת 1961 הורשה אמיל סקולץ להקליט עם תזמורת עממית יהודית שהוא עמד בראשה תקליט עם שירים יהודים בבית ההקלטה הממלכתי "אלקטרקורד". התקליט כלל מספר שירים ביידיש בביצוע הסולנים ראדו לוצ'יאן, סורינה דן וצ'צ'יליה שטיין, בליווי תזמורתו.
בהמשך עלה סקולץ לישראל והמשיך בה את פעילותו בתחום הפולקלור היהודי ביידיש.
סקולץ נפטר בשנת 1976 בראשון לציון.
פטרת הנרתיק
פיבא
תה דה חונג פאו
דָה חוֹנְג פָּאוֹ (בסינית: 大紅袍, בפין-יין: Dà Hóng Páo, מילולית "גלימה אדומה גדולה") הוא סוג של תה אולונג העשוי מזן שיחי תה שמקורו בהרי וו-יי במחוז פוג'יין, על הגבול עם מחוז ג'יאנגשי בדרום-מזרח סין. התה מאופיין בניחוח סחלבי, דבר היוצא דופן בתה, ובטעם לוואי מתוק. כיום על צוקי הרי וו-יי קיימים שישה שיחי תה עתיקים, מכונים גם "שיחי אם" מהם מופק התה היקר ביותר בעולם, אך ייחורים נלקחו משיחים אלו ומהם מפיקים תה הדומה באיכותו אך במחיר נגיש. שמו של התה מגיע מאגדה על פיה נרפאה אמו של אחד מקיסרי סין בתקופת מינג ממחלתה על ידי תה זה וקיסר זה שלח גלימות אדומות גדולות לכסות את שורשי השיחים מהם הופק התה כדי להגן עליהם מנזקי קרה.
תה המופק משיחי האם הוא התה היקר בעולם. עריית וו-יי היא הבעלים הרשמי של שיחי האם וביטחה אותם במאה מליון רנמינבי, השווים לחמישים מיליון ש"ח. בשנת 2006 העירייה אסרה כל קטיף פרטי מצמחי האם. חלק מהקטיף האחרון של תה שנקטף מצמחי האם מוחזק במוזאון העיר האסורה שבבייג'ינג. בשנת 2005 נמכרו 20 גרם של תה המופק משיחי האם במאתיים ושמונה אלף רנמינבי, השווים למאה אלף שקלים, במכירה פומבית.
כיום הרוב המוחלט של תה הנמכר בשם דה חונג פאו מופק מייחורים הזהים גנטית לצמחי האם, דבר המאפשר לשמור על טעמו הייחודי של התה, אם כי צורות עיבוד שונות והרכב קרקע אחר יכולים להשפיע לרעה על איכות התה, וסוגי דא חונג פאו שונים מדורגים ומתומחרים בצורה שונה מסיבה זו.
מוזאון לתרבות האסלאם ועמי המזרח
מוזיאון לתרבות האסלאם ועמי המזרח
שיר זמר
המוזאון לתרבות האסלאם ועמי המזרח
קולין באלינג'ר
קולין באלינג'ר (באנגלית: Colleen Ballinger; נולדה ב-21 בנובמבר 1986) היא שחקנית אמריקאית, קומיקאית, זמרת ויוטיוברית.
ידועה בעיקר בתור הדמות האינטרנטית שלה מירנדה סינגס אשר מפרסמת סרטונים ב-YouTube, ומופעי הקומדיה בהם משולבות הדמות ובאלינג'ר עצמה.
ביוגרפיה.
באלינג'ר נולדה וגדלה בסנטה ברברה, קליפורניה, בתם של טים באלינג'ר, מנהל מכירות, ואשתו גוון, עקרת בית. באלינג'ר למדה בתיכון סן מרקוס וסיימה את לימודיה בשנת 2008 באוניברסיטת אזוסה פסיפיק, בה למדה פיתוח קול. יש לה שני אחים גדולים, כריסטופר וטרנט, ואחות צעירה, רייצ'ל.
באלינג'ר יצרה את דמותה של מירנדה סינגס כסאטירה על סרטוני יוטיוב רבים הכוללים אנשים שרים באופן גרוע ונראה שהם לא מודעים לחוסר כישרונם. הדמות מאופיינת כאגואיסטית, נרקיסיסטית וחסרת כישרון. בקטעי הווידאו וההופעות שלה, הדמות עוסקת בשירה וריקוד בהם היא כושלת, דנה בנושאים אקטואליים בהם היא לא מבינה, מבצעת מדריכים כושלים, משתפת פעולה עם יוטיוברים אחרים ומקטרת על הבעיות האישיות איתם היא מתמודדת והביקורות השליליות שהיא מקבלת מצופים מסוימים אשר אותם היא מכנה "Haters" (שונאים).
מ-2007 ועד 2009, באלינג'ר הופיעה עבור דיסני בקליפורניה, אך פוטרה לאחר שמיזגה בין הדמות מירנדה במהלך הופעות לבין הדמות אותה שיחקה במחזה על מנת לבדר את הקהל.