אם המפעיל מקיש על שמקש הבא לפני שהמקש הקודם חזר מספיק לאחור, או אפילו כשהמקש הקודם עדיין בתנועה לפנים, המנופים עלולים להיפגש או להתנגש זה בזה, וליצור תקיעה. במכונה ידנית מודרנית, במצב טוב, בעיית ההיתקעות מפריעה רק לקלדנים הזריזים ביותר.
במכונה הזקוקה לטיפול או לניקוי, תופעות כמו החלשות קפיצים, לכלוך, או הפרעה מכנית אחרת, עלולים לגרום להאטת המנוף, וכתוצאה מכך להיתקעויות תכופות, אך במכונה מתוחזקת כיאות, היתקעות כזו כמעט לעולם לא מתרחשת.
במכונות כתיבה של גוף יחיד, כמו הכדורית, התופעה לא קיימת, והכדורית מוכנה לקבל את הקשת המקש הבאה, כ-65 מילישניות אחרי ההקשה הנוכחית, או במילים אחרות, יכולה לכתוב כ-15 תווים בשנייה.
בקרים.
במכונה הידנית מספר מקשים מיוחדים, המכונים "בקרים". מכונות כתיבה מסוימות עשויות לכלול בקרים נוספים, או להחסיר חלק מהבקרים המפורטים. כמו כן, יש מספר בקרים נוספים, שאינם מקשים. בקרים אלו מצויים רובם ככולם בעגלה.
מבנה מכונת כתיבה חשמלית.
כפי שצוין לעיל, למעשה, כשמדובר ב"מכונת כתיבה חשמלית", הכוונה יכולה להיות למכונת כתיבה ממונעת, בה כל הפעולות מתבצעות באמצעות מכלולים מכניים, אלא שלעומת מכונה ידנית, המכלולים הללו מונעים בכוחו של מנוע חשמלי. במכונה כזו, ניתן, תאורטית, להחליף את המנוע בכל התקן אחר שיספק את התנועה הסיבובית, ואם אותו התקן (בין אם מנוע קיטור, מנוע בעירה פנימית, או שבשבת רוח) יצליח לספק תנועה סיבובית רציפה במהירות אחידה, המכונה תפעל באותו אופן בדיוק. להלן נכנה מכונות אלו "מכונת כתיבה ממונעת".
יש מכונות כתיבה חשמליות שאינן רק "ממונעות" בכוחו של מנוע חשמל, אלא כאלה שהפעולה עצמה נשלטת על ידי מכללים אלקטרוניים. במכונות אלה יש הרבה פחות מכניקה, ומספר מנועים וסולנואידים שונים שולטים על פעולות המכונה. מכונות אלו מכונות לעיתים "מכונת כתיבה אלקטרונית".
מכונת הכתיבה החשמלית הראשונה, ה"בליק" החשמלית מ-1902, ומכונת הכתיבה הידועה, "כדורית" מ-1961, הן מהסוג הראשון - מכונות שפעולתן מכניות לחלוטין, וממונעות באמצעות מנוע חשמלי.
מכונות הכתיבה האלקטרוניות הופיעו בראשית שנות ה-70 של המאה ה-20 - זמן לא רב לפני שהצירוף של מחשב אישי ומדפסת למעשה החליפו את השימוש במכונת כתיבה כמעט לחלוטין. ב-2018, יש לפחות (ואולי רק) מפעל אחד שעדיין מייצר מכונות כתיבה, ומכונות אלו הן אלקטרוניות.
כדורית.
ב-1929 רכשה חברת IBM את חטיבת מכונות הכתיבה הממונעות (שבמקורה הייתה חברה עצמאית שנרכשה שנים ספורות לפני כן), מחברת ג'נרל מוטורס, ובשלושים השנים הבאות הייתה החברה המובילה בפלח מכונות הכתיבה החשמליות, חטיבה זו תרמה חלק משמעותי מהכנסות החברה - ב-1959, החטיבה סיפקה כ-8% מסך ההכנסות. לקראת סוף שנות ה-50, ולאור תחרות גוברת והולכת, החל בחברה פרויקט לפיתוח מכונת כתיבה חדשה. ב-1961 הוצג פרי הפיתוח - מכונת הכתיבה הכדורית. ההצלחה הייתה מוחצת - לא זו בלבד שתוך זמן קצר הכדורית כבשה 75% מנתח השוק של מכונות הכתיבה החשמליות, אלא שהיא החלה לטפס על שולחנות שעד אז אוכלסו במכונות כתיבה ידניות. ב-1971 הוצג דגם II, וב-1980 דגם III. במשך כ-25 שנים, בין 1961 ל-1986, מכרה IBM יותר מ-13 מיליון מכונות כתיבה כדורית.
הכדורית החזירה למרכז הבמה את שיטת האלמנט היחיד, אך שלא כמו במכונות הקודמות מסוג זה, כמו הבליק, גוף הכתיבה אינו תוף אלא כדור. עובדה חשובה אף יותר היא העובדה שבכדורית, אין עגלה: תוף הגומי בפרט, וכל הטיפול בנייר בכלל, קבועים בגוף המכונה, ומכלול הכולל את גוף הכתיבה וסרט הדיו, הוא הנוסע לרוחב הנייר. מכונת כתיבה ידנית, זקוקה למרחב רחב כמעט פי שלושה מרוחב המכונה עצמה, משום שתוך כדי כתיבה העגלה בולטת מן המכונה ימינה ושמאלה. לעומתה, הכדורית תופסת על השולחן מרחב קבוע.
בכדורית, ההדפסה מתבצעת לא באמצעות מנופים שבקצותיהם נמצאים הגופנים, כמו במכונה ידנית, אלא באמצעות "גוף הדפסה" -כדור מתכת, שעשוי מ-22 או 24 "פלחים", שעל כל אחד מהם ארבעה תבליטים של תווים שונים, זה מעל זה. בפעולת הכתיבה, הכדור סב על צירו כדי להביא את הפלח הנכון אל מול הנייר, ורוכן כדי להביא את התבליט הנכון על הפלח לעמדת כתיבה. הכדור "ננעל", כדי להביא למיקום מדויק של התו בשורה, ומוטח במהירות לפנים, כך שהתבליט המתאים על הפלח המתאים חובט בסרט הדיו, ומטביע את תותם התו על הנייר. התוצאה דומה לפעולת מכונת כתיבה ידנית, אך הדיוק במיקום התווים על הנייר, האחידות בעוצמת ההקשה, וסרט הפחם האיכותי שסיפקה IBM, לעומת סרט הבד הטבול בדיו שהיה בשימוש ברוב המכונות, מביאים לכך שדף שנכתב בכדורית דומה יותר לדף שיצא מבית דפוס מאשר דף שהודפס במכונת כתיבה קודמת. עובדה זו, בצירוף היכולת להשתמש במגוון גופנים, ואפילו מגוון שפות, בפעולה פשוטה של החלפת כדור, הציבו את המכונה כשליטה בלתי מעורערת של שוק מכונות הכתיבה המקצועיות, כמעט עד תום עידן מכונת הכתיבה.
מקשי הכדורית לא מוסרים את האנרגיה הנחוצה לכתיבה, והכוח הנדרש כדי להקיש על מקש נקבע לפי נוחות המפעיל, ולא לפי צורכי המכונה. הכתיבה על הכדורית היא קלה, לעומת מכונת כתיבה ידנית, בה מורגל הכותב להפעיל מספיק כוח כדי להטביע את האות על הנייר.
לחיצה על אחד המקשים גורמת לשילוב מוט מתאים במערכת שמושכת את המוט לפנים, בכוח המנוע. מרגע שהמוט השתלב במערכת, תפקיד המקש תם. זיזים על המוט מפעילים מכלולים ש"מנהלים" את פעולת הכתיבה: מסובבים ומרכינים את הכדור במידה הרצויה, מטיחים את הכדור לפנים לביצוע הכתיבה, ומקדמים את גוף הכתיבה לאות הבאה. המכלולים בנויים ממערכות מכניות של מצמדים, תמסורות, סרט פלדה, גלגלות, קפיצים, מוטות מקשרים וכן הלאה. סיבוב והרכנת הכדורית מתבצעים על ידי מערכת מנופים מעניינת, המכונה Whippletree , שמתרגמת, מכנית, מידע בינארי (הזיזים על המוט שהוזכר לעיל מקודדים מידע בינארי של 0 ו-1, בצורת "יש זיז" או "אין זיז") למידת התנועה הרצויה. זיז מיוחד מעביר מידע של "כוח מופחת", ומופיע בתווים קטנים כמו נקודה או פסיק, בהם כוח מלא עשוי לחורר את הנייר.
את גוף הכתיבה הכדורי, שכונה לפעמים בשם החיבה "כדור הגולף", ניתן להחליף תוך שניות ספורות, ובכך לשנות את הגופן בו כותבת המכונה. מאות גופנים שונים, בשפות רבות, היו זמינים למכונה, בכללם מספר לא מבוטל של גופנים עבריים.
המכונה הוצגה בעיצוב מודרני ופונקציונלי, ומקלדתה הפכה ל"סטנדרט הזהב" בעיצוב מקלדות, הן בצורתה, אך בעיקר במשוב התחושתי (Tactile feedback) שהיא מספקת, ולמשך שנים, עוצבו מקלדות מחשב כך שספקו חוויית משתמש קרובה ככל האפשר לכתיבה בכדורית.
שלל יתרונותיה הביאו לכך שהיא הייתה הבחירה הראשונה של כמעט כל אדם שכתיבה במכונה הייתה חלק משמעותו בעבודתו.
מהצגת המכונה ב-1961, ועד גמר הייצור, 25 שנה אחר כך, ב-1986, נמכרו ברחבי העולם יותר מ-13 מיליון "כדוריות", ורבות מהן המשיכו לשרת בנאמנות את בעליהן עוד שנים רבות אחר כך. ב-2018 עדיין יש שוק פעיל של כדוריות במצב עבודה, ויש אנשים שעוסקים בקנייה, שיפוץ, ומכירת כדוריות לפרנסתם.
גלגל מרגנית.
לקראת סוף שנות ה-60 של המאה ה-20, עם ירידת מחירי האלקטרוניקה, הופיע מנגנון חדש, בשם "גלגל מרגנית".
גם מנגנון זה הוא גוף כתיבה יחיד, אך שלא כמו הבליק (ואחרים) עם גוף כתיבה גלילי, או IBM עם כדור הגולף, במנגנון זה גוף הכתיבה הוא דיסקה העשויה מגזרות דקות, או "עלים" שבקצותיהם תבליטי התווים. העלים גמישים, ופטיש שמוצב מאחרי העלה, חובט בו, והוא בתורו מקיש על הנייר דרך סרט הדיו. חברת בשם דיאבלו, פיתחה את המנגנון ומכרה מדפסת המבוססת עליו ב-1969 . החברה נקנתה על ידי זירוקס, שהמשיכה לפתח ולמכור את המדפסות, והמשיכה להשתמש בשם "דיאבלו". בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 החלו להופיע מכונות כתיבה נוספות המבוססות על המנגנון, של זירוקס ואחרים. מכונות אלו סיפקו איכות הדפסה שהשתוותה או עלתה על הכדורית, והחלו לדחוק את רגליה, אלא שהניצחון הגיע מאוחר מדי, ועידן מכונות הכתיבה תם לפני שהגיעו לתפוצה נרחבת.
המנגנון זכה להצלחה רבה יותר במדפסות המחשב, ומדפסות המבוססות על גלגל מרגנית סיפקו את איכות ההדפסה הגבוהה ביותר, וכונו "מדפסות באיכות מכתב" ( , הכוונה "איכות שאינה נופלת ממכתב שנכתב ב"כדורית") עד להגעת הדורות הבאים, של מדפסות לייזר והזרקת דיו.
השימוש באלקטרוניקה, החל מהמקלדת האלקטרונית, מאפשר לוותר על מנגנונים מכניים מורכבים, ולהחליפם בפעולה מבוקרת של מנועים וסולנואידים, שמפעילים מערכות מכניות ישירות ופשוטות. גוף הכתיבה הוא גלגל המרגנית שתואר לעיל, מנוע מבוקר אלקטרונית מסובב את הגלגל ומביא את התו הנכון, כלומר ה"עלה" הנכון, למצב הניצב העליון. מאחרי העלה נמצא הפטיש, שמופעל על ידי סולנואיד. כאשר הגלגל מתייצב במקום, מפעילה האלקטרוניקה את הסולנואיד, והפטיש מקיש בחלקו האחורי של העלה, שקערורית בעלה ו"חוד" בפטיש מייצבים את העלה במיקום המדויק, וזה מכה בסרט הדיו. כמו בכדורית, גוף הכתיבה נוסע לרוחב הנייר, אך שלא כמו הכדורית, בה פעולת הקידום היא תוצאה של מנגנון מכני מורכב, שמשלב ומנתק מצמדים ומסיט מנופים, במכונות אלו הפעולה מבוצעת בידי מנוע נוסף המבוקר אלקטרונית. מנועים נוספים מקדמים את הנייר ואת סרט הדיו.
לעומת הכדורית, פאר ההנדסה המכנית, על מצמדיה, תמסורותיה, זיזיה ומוטותיה, מכונת גלגל המרגנית היא שיא הפשטות, ואכן, לעומת 2,000 ויותר חלקים בכדורית, במכונות עם גלגל מרגנית יש מאות ספורות של חלקים - לעיתים פחות מ-200, כאשר כל ה"סיבוך" נמצא באלקטרוניקה.