כשנתיים לאחר עזיבתו את תפקיד החשב הכללי הגיש מבקר המדינה, מיכה לינדנשטראוס, דו"ח שבו ביקר את נציבות שירות המדינה על כי לא בדקה כי עובדי מדינה אכן עומדים בתנאי ההיתרים לעבודה פרטית. במסגרת זו ציין המבקר שתי דוגמאות מבלי שהוא מציין את שמות העובדים הספציפיים. בתקשורת נטען כי זליכה הוא אחד משני העובדים שאליהם מתייחסות הדוגמאות. ומשרד האוצר על כך על פי הדוגמה עלה שזליכה הפר כביכול את תנאי תקנון שירות המדינה בכל הקשור לעבודתו להיתר העבודה הפרטית שקיבל בקריה האקדמית אונו - בהיקף המשרה, בגובה התגמול ובהיעדר דיווח. זליכה טען מנגד כי מבקר המדינה טעה ומכיוון שהמבקר, בניגוד למחויב בחוק, לא ביקש ממנו תגובה לפני פרסום הדו"ח לא יכול היה להעמיד את משרד המבקר על טעותו, וכי אכן עבד בהתאם לאישור שניתן לו ואף קיבל שכר נמוך יותר מגובה ההיתר. לטענתו לדבריו של זליכה, הוא פנה אל המבקר בדרישה כי הדוגמה בדוח תתוקן אולם עקב סירוב המבקר לא צוין את שמו של זליכה במפורש. ביקורת נוספת על פעילותו הייתה על פרויקט המחשוב שבאחריות החשב הכללי "ממשל זמין". בנוסף לחריגות תקציב ואי עמידה בלוחות זמנים, חסר לדברי המבקר גוף לניהול אסטרטגיית הפרויקט.
בסוף אוגוסט 2011 מונה זליכה לעמוד בראשות ועדה להגברת התחרותיות בענף הרכב, אשר הגישה את מסקנותיה לעריכת שינויים מבניים בענף באמצע פברואר 2012. במאי 2012 מונה לעמוד בראשות ועדה ציבורית שעסקה בבדיקת המבנה הניהולי של הכדורגל הישראלי. בדצמבר 2018 מונה על ידי שר האוצר משה כחלון לעמוד בראש הוועדה לבחינת יוקר המחיה, מינוי שבסופו של דבר לא יצא אל הפועל.
לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה הביע זליכה תמיכה נחרצת בשלי יחימוביץ' ובמפלגת העבודה, ואף נשא הרצאה בכנס בחירות של המפלגה, בה הסביר מדוע הוא מתנגד למדיניות הכלכלית של בנימין נתניהו ותומך בזו של יחימוביץ'. לקראת הבחירות לכנסת העשרים זליכה הביע תמיכה במפלגת "מרצ" בשל התוכנית הכלכלית שלה (על אף אי הסכמתו עימה בעניינים מדיניים). זליכה העיד שהצביע למפלגת "כחול לבן" בבחירות לכנסת העשרים ואחת ותמך בהם בבחירות לכנסת העשרים ושתיים.
בשנת 2013 תבע יחד עם דני מריאן את חברת אפריקה ישראל בסכום של 11.6 מיליון ש"ח עבור שירותי תיווך שנתן לחברה לכאורה. באוקטובר 2014 תביעתו נדחתה על ידי בית המשפט המחוזי בלוד ואף הוטלו עליו הוצאות משפט של 75,000 ש"ח. זליכה ערער לבית המשפט העליון אך בהמלצת השופט אליקים רובינשטיין שרמז לו כי תביעתו אינה סבירה משך את העתירה.
בשנת 2015 הופיע בפרק השני של הסדרה "מגש הכסף", סדרה דוקומנטרית על המצב הכלכלי והחברתי בישראל.
בנובמבר 2015 מונה זליכה ליועץ הכלכלי של יושב ראש הסתדרות העובדים, אבי ניסנקורן.
בין השנים 2016-2015 שימש כיועץ לוועד של עובדי מגה קמעונאות. הוא היה נציגם בדירקטוריון וכיהן כסגן יו"ר הדירקטוריון.
הקמת המפלגה הכלכלית.
ב-30 בדצמבר 2020 הודיע זליכה על הקמת מפלגה חדשה בשם "המפלגה הכלכלית" שתתמודד בחירות לכנסת העשרים וארבע. בנאום השקת המפלגה אמר כי הסיבה להקמתה נובעת מכישלון הצמרת הפוליטית בהובלת המדיניות הכלכלית בישראל. בבחירות קיבלה מפלגתו כ-0.8% מהקולות ולא עברה את אחוז החסימה.
חיים אישיים.
זליכה נשוי לאורלי ולהם שלושה ילדים. מתגורר ברמת גן.
קישורים חיצוניים.
מהרצאותיו וכתביו:
היסטוריה של עיראק
ההיסטוריה של עיראק החלה במסופוטמיה בעת העתיקה עם עליית הציוויליזציה השומרית. מאז עלו ונפלו אימפריות רבות באזור, שהטביעו את חותמן בהתפתחות התרבותית והטכנולוגית והשפיעו על האזור כולו. האזור כולו מרובה במחצבים שהיוו את אחד הגורמים למלחמות רבות באזור לאורך ההיסטוריה. לאחר נפילת שומר שלטו באזור במהלך ההיסטוריה האכדים, הבבלים והאשורים.
בשנת 1932 הפכה עיראק לממלכה עצמאית וב-1958 לרפובליקה. עד להפיכתה לממלכה עצמאית נשלטה עיראק בידי האימפריה העות'מאנית.
כיום היא מדינה במזרח התיכון בדרום מערב אסיה. בצפון היא גובלת עם טורקיה, במערב בסוריה ובירדן, בדרום בערב הסעודית ובכווית, ובמזרח היא גובלת עם איראן. משמעות השם عراق ("עראק") היא "חוף", "גדה" (של ים, נהר וכו').
מסופוטמיה.
השטח עליו התקיימה הציוויליזציה הראשונה, מסופוטמיה, שייך כיום ברובו לעיראק ונמצא בין נהרות הפרת והחידקל (בערבית: الفرات ו-دجلة) כחלק מאזור הסהר הפורה. אימפריות ושושלות רבות שלטו בשטח זה לאורך ההיסטוריה של האנושות, בהן שומר, אכד, אשור ובבל.
שומרים ואכדים.
בשנת 3000 לפני הספירה, בזמן פריחתה ושגשוגה של שומר, הופיעו החיים המתורבתים בה שעוצבו על ידי מספר גורמים. השיטפונות ההרסניים והבלתי צפויים של הפרת והחידקל שחזרו על עצמם אחת לתקופה והרגו תושבים רבים, ושקיעת הקרקע.
השומרים נאלצו להילחם בעמים אחרים לאורך כל ההיסטוריה שלהם כעם מסיבות שונות. מספר המלחמות המוקדמות של השומרים היו כנגד עילם, כיום מערב איראן. המלחמות נגרמו עקב הרצון לשלוט בשטח אסטרטגי ועשיר במחצבים. מלחמות אלו גרמו לתזוזת הגבול בין שני עמים אלו פעמים רבות, עד כדי כך שכיום נחשב גבול זה לאחד הגבולות שזזו הכי הרבה פעמים במהלך ההיסטוריה. השליטה השומרית אותגרה על ידי האכדים, שהיגרו מחצי האי ערב. האכדים נחשבו לעם שמי, ושפתם גם היא שמית.
בשנת 2340 לפני הספירה, סרגון, מנהיגם הדגול של האכדים, כבש את שומר והקים את האימפריה האכדית, שהשתרעה תחילה על שטחי רוב ערי המדינה השומריות, ובהמשך הגיעה עד לבנון. סרגון ביסס את האימפריה שלו וקבע את אכד לעיר בירתו, שהיא מקור שם העם האכדי.
האימפריה השאפתנית של סרגון התקיימה לזמן מועט בראייה הכוללת של ההיסטוריה המסופוטמית. בשנת 2125 לפני הספירה, העיר השומרית הכבושה אור בדרום מסופוטמיה, נחרבה במרד והאימפריה האכדית נפלה לפני חידוש הערים הכבושות של שומר.
בבלים, מיתני ואשורים.
לאחר התמוטטותה של הציוויליזציה השומרית, העמים אוחדו מחדש במאה ה-17 לפני הספירה על ידי חמורבי (1792-1750 לפני הספירה), שמלך על בבל. השלטון הבבלי על העמים שאוחדו יצר ממלכה שהשתרעה על רוב השטחים שבין הפרת לחידקל, משומר עד המפרץ הפרסי. חמורבי הגדיל את האימפריה הבבלית צפונה בין נהרות הפרת והחידקל ומערבה עד חופו של הים התיכון. לאחר גיבוש וייצוב הממשל הבבלי בשטחים אלו, החל חמורבי להגן על בבל הכשית.
לאחר שהצליחו להביס את המצור המיתני ולספח את המיתנים, רצו האשורים, לקחת את השליטה באזור מהבבלים, ולשלוט במסופוטמיה כולה. לאחר מלחמות הצליחו האשורים להחליש את הבבלים עד כדי כך עד שהשושלת הקשיתית נפלה מכס השלטון ואיבדה אותו. האשורים למעשה רצו לשלוט על בבל, אך המרידות הרבות שהתקיימו לאחר הכיבוש גרמו להקמת שושלת שלטון חדשה, הידועה בשם "השושלת השנייה של איסין". הידוע שבמלכי שושלת זו הוא נבוכדנצר הראשון ששלט בין השנים 1123-1146 לפני הספירה.
כשדים.
במהלך המאה ה-9 לפני הספירה, אחד השבטים הנוודים החזקים שחיו מחוץ לשטחה של בבל, הידוע בשמו "כשדים", החל לערער על השלטון הבבלי באזור. לאחר שצברו יציבות שלטונית באזור, החלו לתקוף עמים באזור ולבצע הפיכות שלטוניות. התעצמות כוחם של הכשדים הייתה גדולה כל כך שבמהלך המלחמות הצליחו להשתלט על האזור כולו ובבל הפכה להיות כחלק מכשד.
בשנת 626 לפני הספירה, עזרו הכשדים לנבופלאסר לעלות לראש השלטון. באותו זמן, האשורים היו תחת ללחץ ניכר ממדי. נבופלאסר, כרת ברית עם מדי, אשור לא יכלה לעמוד מול שני עמים אלו, וב-612 לפני הספירה, נשדדה ונשרפה עיר בירתה של אשור, נינוה.
נבוכדנצר השני של בבל.
נבוכדנצר השני (בנו של נבופלאסר) שירש את האימפריה של אביו, כבש במהלך שלטונו מעט שטחים ובנה מחדש את העיר בבל שהייתה עיר בירתה של הממלכה.
במאה השישית לפני הספירה (586 לפני הספירה), כבש נבוכדנצר השני את יהודה השמיד את בית המקדש של שלמה בירושלים, הביא עמו כ-15,000 שבויים והגלה אותם לבבל (גלות בבל). נבוכדנצר (604-562 לפני הספירה) בונה את הגנים התלויים בבבל, אחד משבעת פלאי עולם.
האימפריה הפרסית.
פולשים שונים כבשו את האדמה אחרי מותו של נבוכדנצר, כולל כורש הגדול ב-539 לפני הספירה ואלכסנדר הגדול ב-331 לפני הספירה, שמת שם ב-323 לפנה"ס. במאה השישית לפני הספירה, האזור נכבש על ידי האימפריה הפרסית, ואז נכבשה על ידי אלכסנדר הגדול ונשארה תחת שליטת בית סלאוקוס במשך שתי המאות הבאות. ממלכת בבל החלה לדעוך אחרי היווסדות סלוקיה שעל נהר החידקל, בירתה החדשה של בית סלאוקוס. שבט אסייתי מרכזי של איראניים שהפכו להיות לאימפריה הפרתית כבשו את האזור מהסלאוקים במאה השנייה לפנה"ס. במאה השלישית לספירה, הפרסים של האימפריה הסאסאנית כבשו את האזור מהפרתים ושלטו בו עד המאה השביעית לספירה, אז מוסלמים ערביים כבשו אותה מידם.
המושג הערבי "עיראק" נגזר מפרסית (Ērāk). באמצע המאה השישית לפני הספירה, האימפריה האיראנית תחת שלטונה של השושלת הסאסאנית נחלקה על ידי קוזרוי הראשון לארבעה חלקים, כשהמערבי נקרא Khvārvarān, כלול רוב עיראק מודרנית, ונחלק לחלוקה משנית לארבעה אזורים הנקראים Mishān ,Asuristān ,Ādiābene ו-Lower Media. המונח עיראק נפוץ במקורות הערביים של ימי הביניים עבור השטח המרכזי והדרומי של הרפובליקה המודרנית, ומתייחס גאוגרפית יותר מאשר פוליטית.
האזור של עיראק המודרנית, צפונית לתכרית, היה ידוע בתקופת עליית האסלאם כ-אל ג'זירה (האי) כלומר "האי" שבין נהרות הפרת והחידקל. בדרום ומערב ממוקמים מדבריות ערב, המיושבות על ידי שבטים שלעיתים נודעו כנתיני הקיסר של האימפריה הסאסאנית.