בשעה 23:16, תוך כדי תנועה של הסטי"לים לכיוון לטקיה, התגלתה מטרה בטווח 32,000 יארד ובעלת מהירות גבוהה בהפלגה מערבה. בתחילה זוהתה המטרה כסטי"ל ומספר דקות מאוחר יותר זוהתה כשולת מוקשים סורית דגם ת-43 שהייתה בסיור בטווח 10 מייל מהחוף. מפקדת הכוחות הסורית נתנה לת-43 הוראה לנוע מזרחה ולהתקרב לחוף. הספינות "מזנק" ו"געש" החלו לדלוק אחריה ובטווח 23 ק"מ, מעל הטווח המרבי של הטיל גבריאל, שיגרה ה"מזנק" בטעות טיל, שלא הגיע למטרה. מפקד השייטת נתן מייד הוראה לכל הספינות שאין לבצע ירי טילים מעל 18 ק"מ.
בינתיים התקרבו הספינות "רשף" ו"מבטח" לת-43 ו"רשף" שיגרה שני טילים מטווח 18 ק"מ שפגעו במקשת והבעירוה. בכך הפכה ה"רשף" לספינת הטילים הישראלית הראשונה שפגעה בירי טילים בספינת אויב.
בשעה 23:27 נורו על "רשף" ו"מבטח" שלושה טילי סטיקס מכיוון דרום-מזרח. הספינות תמרנו בחריפות, פיזרו מוץ, והפעילו מערכות לוחמה אלקטרונית (ל"א) ששיבשו את מכ"ם ביות הטילים. הטילים החטיאו את מטרתם. דווח כי אחד הטילים נפגע מאש תותחי או מקלעי הסטי"לים. הטילים נורו משתי ספינות טילים מדגם "קומאר" וספינת טילים אחת מדגם "אוסה". הספינות הסוריות נחבאו באזור החוף ולא התגלו עד הירי.
כתוצאה מירי המוץ מסכי המכ"ם בקרב כל הכוחות הלוחמים התמלאו במטרות רבות שהיקשו על בניית התמונה, בעיקר אצל הסורים. חלק ניכר מהמטרות "זוהו" על ידי הסורים כמסוקים ישראליים. בשעה 23:20 לערך, כוח הסטי"לים הסורי בפיקוד מוקדם קאסם ביידון, שהיה בקרבת החוף מדרום ללטקיה, דיווח למפקדה על גילוי קבוצת מטרות בטווח 27 מייל מלטקיה וטען שזה הכוח הישראלי. היה גילוי נוסף של קבוצת מטרות אחרת דרומית מערבית ובטווח 18 מייל מלטקיה אך היא לא התאימה לדיווחי הטרפדת. בדיעבד הסתבר שהזיהוי הראשון היה נכון ושקבוצת המטרות השנייה, שלא זוהתה כאויב, היו רקטות ההטעיה מסוג "אבשלום"
מיד לאחר הירי מטווח של כ-28 ק"מ, פנו הקומארים והסתלקו לכיוון דרום-מזרח. ספינת אוסה שיגרה שני טילי סטיקס נוספים לכיוון "געש" שביצעה תמרוני התחמקות והפעילה אמצעי ל"א ששיבשו את מנגנון הביות של טילי הסטיקס, והם החטיאו ונפלו לים. עם זאת המפקדים הסורים דיווחו שהטילים ששיגרו פגעו ושהושמדו חמש מטרות אויב. הדבר נבע מכך שטילי הסטיקס חלפו מאוד קרוב לספינות הישראליות והקושי בבנית ובהבנת תמונת הקרב כתוצאה ממריחות המוץ על מסכי המכ"ם הקטנים של הסטי"לים הסורים.
בשעה 23:34 טובעה הטרפדת באופן סופי על ידי "חנית" שהצטרפה לכוח. בשעה 23:40 הזמין מפקד השייטת סיוע אווירי ממפקדת חיל הים אך הדגיש שהוא מסתדר גם בלעדיו.
בשעה 23:50 לערך החל הכוח הישראלי בירי טילים על הסטי"לים הסורים. "געש" צמצמה טווח ושיגרה ברצף שני טילי גבריאל אל האוסה. סטי"ל האוסה הושמד כבר בטיל הראשון. "מזנק" סגרה טווח ושיגרה שני טילי גבריאל ברצף ופגעה באחת מספינות הקומאר. הקומאר השנייה נמלטה לעבר החוף, עלתה על הסלעים והושמדה באש תותחי 40 מ"מ של "מזנק" שירתה עליה כ-500 פגזים.
בשעה 00:30, לאחר השמדת הטרפדת, הצטרפה ה"חנית" לכוח ושיגרה טיל גבריאל אחרון וטיבעה את הת-43.
בשעה 01:57 התקבלה הוראה ממפקד חיל הים לחזור לנמל. הקרב הסתיים והסטי"לים הישראלים החלו בתנועה מאובטחת, כולל ירי רקטות מוץ "אבשלום" להטעיה במהלך היציאה דרום מערבה אל מחוץ לאזור סכנת ירי התותחים והטילים של הצי הסורי.
לקראת סוף הקרב היה גילוי של מכ"ם של סטי"ל סורי בכיוון טרטוס, אך לא הייתה כל התערבות של כוח סורי מאזור זה במשך כל מהלך הקרב.
במהלך הקרב בוצע אף ירי יעיל של תותחי 130 מ"מ מבוקרי מכ"ם על הכוח. פגזים נפלו פחות מ-100 יארד מחלק מהספינות.
תוצאות הקרב והפקת לקחים.
תוצאות והפקת לקחים של חיל הים הסורי.
הסורים הודו בכך שנוצחו בקרב. הסורים הודו ב"הקרבתן של הספינות למען העם" ולמעשה בכך שכל הכוחות הסורים שהיו בים הושמדו. תמונת הקרב, עם ריבוי המטרות כתוצאה מירי המוץ, הביא אותם למסקנה שהכוח הישראלי כלל 18 עד 20 כלי שיט וכן 6 עד 8 מסוקים. מפקד כוח ספינות הטילים הסוריות דיווח למפקדת הצי שהושמדו חמש ספינות אויב "שאת הפגיעות בהן ראו גם על מסכי המכ"ם". הפעלת תותחי החוף מבוקרי המכ"ם כנגד הכוח הישראלי מטווח עשרה מייל נראה כיעיל מאוד והביא לטענתם לנסיגת הכוח הישראלי בתום קרב הסטי"לים.
הפקת הלקחים הסורית הייתה מיידית. בהערכת המצב שבוצעה לאחר הקרב הסורים הגיעו למסקנה שהכוח הישראלי התכונן לקרב לפחות 48 שעות לפני כן ושכוונתו הייתה לתקוף את נמל לטקיה וכלי שיט באזור, להשמיד תשתית ובכך גם להשבית את הנמל. לטעמם המשימה הזו לא הושגה במלואה. נלמד רבות על אופן הלחימה של האויב ועל ההפעלה הטקטית ובעקבות כך הוחלט לשנות את אופן הלחימה ולהמתין לכניסת כוח ישראלי לתוך טווחי הגילוי של המערך החופי ואז לתקוף אותו בירי טילים ממבואות הנמלים תוך נסיגה מיידית לתוך הנמל. במקביל הפעלת תותחי חוף מבוקרי המכ"ם ובכך להקשות על אופן מילוי המשימה של הכוח הישראלי, כגון בהפגזת חוף על מכלי דלק. מקרב לטקיה השני בליל 10–11 באוקטובר ואילך הבינו הסורים שהכוח הישראלי מפעיל במהלך הקרב מטרות דמה. עם זאת כתוצאה מריבוי המטרות שהתגלו באזור הייתה עדיין הערכה שמופעלים מסוקים, צוללות וכלי שיט נוספים.
סיכום מפקד חיל הים.
בתחקיר של ה-7 באוקטובר אמר מפקד חיל הים בנימין תלם: מישהו מהנוכחים בתחקיר הוסיף -
דורון צברי
דורון צברי (נולד ב-8 במרץ 1964 בחיפה) הוא במאי, עורך, שחקן, תסריטאי ומפיק ישראלי.
ביוגרפיה.
צברי גדל בעיר ערד. לאחר מכן עבר לתל אביב והעביר את שנות התיכון ב"כפר הירוק".
צברי החל את דרכו בעיתון חדשות בסוף שנות ה-80, שבו התקדם במהירות מתפקיד עוזר במערכת העיתון לרכז כתבים ועיתונאי. כשפרש, פרסם בעיתון "התקשורת" של יובל סיגלר מסמך נגד התנהלות העיתון שכונה "מסמך צברי", ובכך החל בפעילות שמקשרת בין אקטיביזם לתקשורת. לאחר פרישתו מחדשות עבד במסגרת רשת ידיעות תקשורת בעיתון תל אביב.
במקביל, למד צברי קולנוע באוניברסיטת תל אביב ועבד ב"יומן", מגזין החדשות השבועי של הערוץ הראשון. סרט הגמר שלו "האח של דריקס" (המבוסס על סיפור של אמנון דנקנר) בוים ביחד עם חברו ללימודים - אורי ענבר. צברי שיחק בסרטי קולנוע כגון "שדות ירוקים" (1989), "גמר גביע" (1991), "סיפורי תל אביב" (1992) ו"זהר" (1993).
כבמאי ויוצר, רוב סרטיו של צברי הם סרטי טלוויזיה, שלמרות תקציבם הנמוך, זכו לכמות צופים (רייטינג) גבוהה, כמו "הבחור של שולי" (1997). סרטיו המוכרים כבמאי הם: "האח של דריקס" (1994), "" שעליו זכה בפרס אופיר לסרט התיעודי הטוב ביותר (1996), "דרומה" (ערוץ 1) ועוד. ביים ושיחק במיני סדרה "בסימן ונוס". החל מאמצע שנות התשעים תיעד צברי את דודו טופז, אשר זכה להצלחה רבה באותה עת עם תוכניתו "הראשון בבידור", עבור סרט בשם "מלך הרייטינג". הסרט הושלם בשנת 2001 ויועד לשידור במסגרת "שידורי קשת" בערוץ 2, אך לבסוף נגנז מהקרנות פומביות והיה זמין להשאלה בחינם למנויי "האוזן השלישית". הסרט עלה שוב לכותרות בעקבות מעצרו של טופז על הזמנת תקיפת מספר אנשי תקשורת בשנת 2009. הסרט שודר לבסוף בערוץ 10 ב-2013.
צברי שימש בין 2003 ל-2008 כיו"ר איגוד הבמאים הישראלי. עיקר מלחמתו של צברי היא להבראת ערוץ 1 של רשות השידור והפיכתו לערוץ התומך בהפקות מקור. הניסיונות שלו לשנות את דרך ההתנהלות של רשות השידור מתועדים בסרטו האוטוביוגרפי "המדריך למהפכה", שנעשה החל משנת 2002 יחד עם אורי ענבר ויצא לבתי הקולנוע ב-2010.
בשנת 2009 יצאה הסדרה "מחוברות" המבוססת על יומני וידאו אישיים של כמה נשים, ובשנת 2010 יצאה הסדרה "מחוברים" המבוססת על יומני וידאו אישיים של כמה גברים. צברי הוא אחד משני יוצרי הסדרה, עם רם לנדס.
בסוף שנת 2010 החל להגיש את התוכנית "פלאשבק" בטלוויזיה החינוכית.
בשנת 2015 יצר את המיני-סדרה הדוקומנטרית "מגש הכסף".
צברי מרצה בחוג לקולנוע במכללה האקדמית ספיר, שם הוענקה לו ביולי 2016 דרגת פרופסור חבר-יוצר. באותו חודש הצטרף צברי לתאגיד השידור הציבורי כבמאי וכתב דוקומנטרי בכיר בחטיבת החדשות.
ב-18 במאי 2017 עם הקמת תאגיד השידור הציבורי החל להגיש תוכנית שבועית ברשת כאן ב' יחד עם שלום קיטל. במקביל, ביים חמש כתבות בשיתוף גיא רולניק בשם "דו"ח רולניק" שעסקה בבנק הפועלים. הכתבות שודרו בשבוע הראשון להקמת התאגיד. ב-10 בדצמבר 2017 זומן לשימוע לפני פיטורין מתאגיד השידור הציבורי. ב-7 בינואר 2018 פוטר צברי מהתאגיד השידור.
איקידו
טיל ים ים
לאטקיה
מסע הצוללת בעקבות נמו
מסע הצוללת בעקבות נמו (באנגלית: Finding Nemo Submarine Voyage) הוא מתקן בפארק השעשועים דיסנילנד שבקליפורניה שנפתח לקהל ב-11 ביוני 2007. מתקן זה מחליף את מתקן מסע הצוללת שהיה במקום ונסגר בשנת 1998. המתקן מבוסס על הסרט "מוצאים את נמו", ומופעל בצורה שונה מהמתקן הקודם שהיה במקום - לא פועלים בו דגים מכניים ומכשירי הקרנה מקרינים את ההתרחשויות לפני כל אחד ואחד מצווהרי הצוללת.
השפעות קלאסיות במטאל
בת-שבע כצנלסון
בת-שבע כצנלסון (1897 - 30 באוגוסט 1988), פעילה ציונית וחברת הכנסת השנייה.
כצנלסון נולדה באוקראינה בשנת 1897. עלתה ארצה בשנת 1911 ולמדה בגימנסיה העברית בתל אביב.
לאחר מלחמת העולם הראשונה החלה את לימודיה באוניברסיטת ז'נבה. באירופה נישאה לד"ר ראובן כצנלסון, ובשנת 1920 שבה לארץ.
לצד עבודתה בהוראה בעיר העתיקה בירושלים, הייתה שותפה לפעילות ציבורית בייסוד ויצו העולמית, הנהגת ארגון נשים עבריות ופעילות התנדבותית בעליית הנוער. מטעם ויצו שימשה כיו"ר סניף ירושלים.