ג'יימס טוויצ'ל, מחבר "עשרים מודעות שזעזעו את העולם", אמר ל- BBC שאיש המרלבורו היה הישג, מכיוון שהוא הצליח שיווקית בתקופה בה אמריקאים למדו שסיגריות הן מוצרים מסוכנים וממכרים שיכולים להרוג אותך. "איש המרלבורו היה חזק, חזק. הוא אף פעם לא מדבר. הוא כל כך קשוח," אמר מר טוויצ'ל. "גאונות המודעה היא שבאותה עת הייתה הבנה גוברת שהדבר הזה יהרוג אותך. זה היה מזוהה עם דמות שהייתה, על פניו, בלתי ניתנת לשינוי."
בעקבות מספר חוקים שנחקקו ושונו בארצות הברית באישור מנהל המזון והתקופות האמריקאי, הוחלט בשנת 1997 להפסיק את הפרסום דרך איש המרלבורו. לטענת מנהל המזון והתרופות האמריקאי הפרסומות משכו את הקהל הצעיר בגילאי תיכון וגרמו באותה התקופה לנזק רב. הצעירים כביכול רצו לאמץ את הדמות שאותה איש המרלבורו מייצג ובכך התחילו לעשן ולפגוע בבריאותם.
ארבעה מתוך 'אנשי המרלבורו', ויין מקלארן, דייוויד מקלין, אריק לוסון ודייוויד מילר, נפטרו מסרטן הריאות שנגרם עקב העישון הרב. בסרט תודה שעישנתם בבימויו של ג'ייסון רייטמן מוצגת דמות נוספת של איש המרלבורו, גם הוא חולה סרטן סופני, אשר מככב בקמפיין נגד עישון.
נחש פרעה (כימיה)
נחש פרעה או נחש שחור ענק הן שתי תגובות בעירה כימיות דומות עם תוצרים ויזואליים.
לאחר ההצתה, הבעירה מתחילה לעשן ולפלוט בתגובה תופחת אפר דמוי נחש. היא נשארת על הקרקע ואינה פולטת ניצוצות, זיקוקים או כל צורה של רסיסים או כל צליל, אך יכולה לפלוט עשן.
הכימיקלים הנפוצים להדגמת הנחש השחור הענק הם סודיום ביקרבונט שמייצר פחמן דו-חמצני וסוכר היוצר פחמן שמכיל אפר. לפי מקורות אחרים להדגמתו משמשים "תערובת של שמן פשתן ונפטלנים שעברו העשרה בניטרציה".
"נחש פרעה" המסורתי מייצר נחש מרשים יותר, אך הפעלתו תלויה בתיוציונט של כספית בערכיות שתיים, שלא נפוץ בשימוש בשל רעילותו.
אוטו פרוינדליך
אוטו פרוינדליך (בגרמנית: Otto Freundlich; 10 ביולי 1878 – 9 במרץ 1943) היה צייר ופסל גרמני ממוצא יהודי, מאמני הדור הראשון של האמנות המופשטת.
ביוגרפיה.
נולד בשטולפ (Stolp) בפומרניה שבפרוסיה (כיום סלופסק, Słupsk, שבפרובינציית פומרניה הפולנית). למד רפואת שיניים לפני שבחר להפוך אמן. עבר לפריז ב-1908, והתגורר בקומונה במונמארטר, שנקראה לה באטו-לאוואר - "סירת המכבסה" (Le Bateau-Lavoir), שבה גרו גם פבלו פיקאסו, אמדאו מודיליאני וז'ורז' בראק. ב-1914 חזר לגרמניה. אחרי מלחמת העולם הראשונה הפך פעיל פוליטית, כחבר קבוצת נובמבר. ב-1919 ארגן את תערוכת הדאדא הראשונה בקלן, יחד עם מקס ארנסט ויוהאנס תיאודור בארגלד .
לאחר 1925 עבד בעיקר בצרפת. בגרמניה, עבודתו הוקעה על ידי הממשל הנאצי כמנוונת, והוסרה מתערוכות. כמה מעבודותיו המוחרמות הוצגו בשנת 1937 בתערוכת האמנות "אמנות מנוונת", שהציגה את מה שהיה בעיני הנאצים מושחת, מנוון וסוטה באמנות המודרנית. פסלו המונומנטלי "Der Neue Mensch" ("האדם החדש") הוצג בתערוכה, וצילום לא-מחמיא שלו הוצג כאיור העטיפה של קטלוג התערוכה. הפסל לא התקבל מעולם בחזרה, וההנחה היא שהוא נהרס. אחד מפסליו האחרים שהוחרם, מ-1925, נמצא בחפירות לתוואי רכבת תחתית בברלין, ומוצג כיום במוזיאון החדש בברלין.
בצרפת הצטרף ל"איחוד האמנים הגרמנים החופשים" (Union des Artistes Allemands Libres), אגודת אמנים גרמנים שחיו בפריז לאחר עליית הנאצים לשלטון, לצד מקס ארנסט, הנס הארטונג וגרט וולהיים.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נעצר פרוינדליך על ידי השלטונות הצרפתיים, אך שוחרר לאחר זמן קצר, בעקבות לחצים שהפעיל פבלו פיקאסו. ב-1943 נעצר ונשלח למיידנק, ונרצח ביום הגיעו לשם.
בשנת תשל"ח 1978, במלאת מאה שנה להולדתו, הוצגה במוזיאון ישראל תערוכה לזכרו, שאצר יונה פישר. גם ב-2017 הציג מוזיאון ישראל תערוכה עם יצירותיו.
למרות שמאז החרמתו על ידי הנאצים התעלם עולם האמנות מפרוינדליך, סרט תיעודי בשם "Das Geht Nur Langsam" ("זה הולך רק לאט", דָאס גֵט נוּר לַאנְגְזָם) יצא ב-2012. הסרט עוקב אחר חזונו לפסלים נעים ברחובות אירופה, המסמלים רעיונות אוטופיים שלו על העולם והחברה.
ידידי שקר
בבלשנות, ידיד שקרי (ידוע גם כחברי שקר או חברים שקריים) הם זוג מילים בשפות שונות, אשר נהגות או נכתבות באופן זהה בשתי השפות, אך בעלות משמעויות שונות, כמו המילים ""מי" בעברית ו-"me" באנגלית, או "היא" בעברית ו-"he"" באנגלית, שהמשמעויות שלהן שונות, אבל הן נשמעות אותו הדבר, או באופן דומה.
המונח נטבע ב-1928 על ידי מקסים קוזלר (Maxime Kœssler) וז'ול דרוקיני (Jules Derocquigny) בספר שכתבו בשם "Les Faux Amis ou les trahisons du vocabulaire Anglais" (ידידי שקר, או בגידתו של אוצר המילים מאנגלי), אשר תיאר את ידידי השקר אשר קיימים בין צרפתית ואנגלית.
ייתכן כי זוג מילים שהן ידידות שקר מהוות קוגנטים אשר התפתחו מאותה מילה מקורית, אך בעקבות שינויים תרבותיים, משמעויות המילים השתנו. כך לדוגמה משמעות המילים "手紙" הן נייר טואלט בסינית, אך ביפנית משמעותן מסר רשום. באופן דומה, המילה магазин ברוסית נהגית magazine ומשמעה חנות, ולא מגזין כמו באנגלית. לפעמים בעקבות שאילת מילים משפות שונות, המשמעות משתנה ונוצרים ידידי שקר. למשל המילה "angst" בגרמנית משמעה פחד, אך כאשר המילה נשאלה לאנגלית, היא הפכה לשמש כמושג בפסיכולוגיה.
ברווז פינץ'
ברווז פינץ' (שם מדעי: Chenonetta finschi) הוא מין נכחד של ברווז יבשתי גדול שהיה אנדמי לאיי ניו זילנד והוכחד מן העולם. על בסיס המאובנים שהתגלו באיים עולה שבעבר הוא היה אחד העופות הנפוצים ביותר. מעמדו המדעי של מין זה נקבע סופית רק בשנת 1930 על ידי האורניתולוג האוסטרלי וולטר אוליבר (Walter Reginald Brook Oliver; 1957–1883), ובשל תאריך הכחדתו המוקדם למדי מעולם לא נצפה פרט חי ממין זה על ידי האירופאים. בדומה לברווזים רבים, ישנה מחלוקת האם מין זה משויך לתת-משפחת ברווזים מצויים או לברווזי צדפות. בעוד שבעבר הוא נחשב כסוג ומין יחיד תחת השם המדעי "Euryanas finschi", כיום מוסכם שהוא משויך לסוג צ'נונטה ("Chenonetta"), בשל הקשר ההדוק שלו למין ברווז עצים אוסטרלי (או ברווז הרעמה). מקור שמו של ברווז זה הוא על שם הצפר וחוקר הטבע הגרמני הקולוניאלי - פרידריק הרמן אוטו פינץ' (Friedrich Hermann Otto Finsch; 1917–1839).
אנטומיה ואקולוגיה.
ברווז פינץ' היה גדול יותר מאשר ברווז הרעמה, וככל הנראה משקלו היה כפליים ממנו (בסביבות 1–2 קילו) וגם היו לו רגליים גדולות יותר. בממדי גופו הוא היה דומה כנראה לברווז שחור פסיפי ובמקצת לאווזים. כנפיו לעומת זאת היו קטנות בהרבה ולא מפותחות, ומשערים כי יכולת התעופה שלו אבדה במהירות יחסית לאחר שהוא הגיע לניו זילנד (בדומה לעופות רבים כמו הקאקאפו המואה והקיווי).
מעט מאוד ידוע על הביולוגיה של המינים, אולם מכיוון ששרידיו נמצאו באופן נרחב בניו זילנד, נראה שבניגוד לברווזים אחרים הוא לא היה קשור כל כך למקורות מים. בשל כך, הוא גם היה אוכל עשב וצמחייה קרקעית אחרת לצד פירות ומספר חסרי חוליות שהשתרבבו למזונו. הוא אכלס כרי דשא, שיחים או יערות דלילים שכללו לעיתים גם ביצות ואגמים. ככל הנראה אזורי הרבייה והקינון המועדפים עליו אזורים חלולים כדוגמת גזעי עצים שנפלו בדומה לברווז הרעמה וכן שקעים באדמה ובכניסה למערות.
הכחדה.
ברווז פינץ' נכחד ככל הנראה כתוצאה מציד על ידי המאורים שהגיעו לאיים כחלק מההתיישבות הפולינזית, אם כי יש הסוברים שההכחדה הושלמה דווקא על ידי האירופאים. חוקרים מסוימים מעריכים שכבר מ-750 לספירה החלה ירידה הדרגתית באוכלוסיית הברווז וב-1350 מצבו היה על סף הכחדה; עובדה זאת נתמכת בכך שהברווז מעולם לא תואר בחיים על ידי האירופאים. בין הגורמים העיקריים להכחדה ניתן למנות את אכילת ביצי ואפרוחי הברווז על ידי בעלי חיים שהובאו לאיים כדוגמת חולדה פולינזית, בעוד שחלקו של שינוי האקלים בהכחדה בשל הצטמצמות בית הגידול אינו ברור. בדומה לציפורי ניו זילנד גדולות אחרות, רבים משרידיו נמצאו בערימות פסולת של המאורים.
תיארוך רדיואקטיבי של העצמות מראה שהברווז היה עדיין קיים עד המאה ה-15 או המאה ה-17. תיאור של ציד "אווז גאלאפגוס" גדול באי הצפוני של ניו זילנד מרמז שהמין אולי שרד עד 1870. מכיוון שחלפו מאות שנים ללא צפייה בפרט חי המין מסווג על ידי IUCN כמין נכחד (EX).
אלי ביר
אלי ביר (13 בספטמבר 1973) הוא מייסד "איחוד הצלה" ונשיא הארגון.
ביוגרפיה.
ביר נולד וגדל בשכונת בית וגן בירושלים, במשפחה חרדית ממוצא אמריקאי, לגבריאל, איש עסקים, ולחיה. הוא למד בתלמוד תורה הכרם בעיר.