ב-8 בספטמבר 1943 כבש הצבא הגרמני את העיר. בעיר לא התגוררו יהודים, אך במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר הכיבוש הגרמני, נקלטו באסיזי פליטים רבים, בהם 300 יהודים. הבישוף המקומי, צוותו ונזירי המנזר סן דמיאנו (Convento di San Damiano) הפכו את אסיזי למקום מקלט ליהודים. המבנה והמרתפים הפכו אכסניה ליהודים בעיר, ואיש מהם לא נפגע. אנשי הכמורה סיפקו לפליטים מסמכי זיהוי מזויפים, וקלטו זקנים, חולים, נשים וילדים מהמחוזות ליגוריה וטוסקנה. הם נטלו חלק גם בפעולות ההצלה של ארגון דלאסם, אשר טיפל בפליטים יהודים מחוץ לאיטליה. בעיר הופעל בית ספר יהודי בו יכלו הילדים ללמוד גם את מנהגי הדת היהודית. אחדים מהמצילים, חברי המחתרת באסיזי, קבלו מ"יד ושם" את אות "חסיד אומות העולם".
שליטתו של הצבא הגרמני בעיר נמשכה עד לאחר הקרב על מונטה קסינו והבקעת החזית בקו גוסטב, שלאחריהם המשיכו בעלות הברית בכיבוש איטליה. הצבא הגרמני הנסוג ניסה למקש את המבנים הקדושים באסיזי. אך ברגע האחרון, ב-31 במאי 1944, הגיעה לידי המושל הקתולי של העיר הודעה מהפילדמרשל אלברט קסלרינג, המפקד העליון של הוורמאכט, כי אסיזי הוכרזה כעיר מפורזת. לפיכך נאמר, יש להוציא ממנה את כל החיילים הגרמנים ולהעניק למבניה חסינות. וכך, ברגע האחרון, ניצלו מהרס המקומות הקדושים באסיזי.
ב-4 ביוני 1944 החלה הנסיגה הגרמנית. כ-2,000 פצועים גרמנים פונו מהעיר. התוכנית הגרמנית הייתה לפוצץ את תחנת הרכבת לאחר הנסיגה. המחתרת הפרטיזנית השתלטה על הכניסות לעיר, ענדה על זרועות חבריה את סמל הצלב האדום הבינלאומי והורתה לחבלנים להפסיק את מלאכתם. הגרמנים נשמעו להוראה והסכימו כי אסיזי היא עיר מפורזת ואין לחבל במבניה.
כנסיות.
לעיר מקום חשוב ומרכזי בדת הקתוליות ועל כן יש בה מספר רב של כנסיות:
תיאור העיר.
אחד התופעות המיוחדות לעיר הוא השימוש הרחב באבן גיר ורודה מאסיזי (Pietra rosa di Assisi). הבתים נבנים מאבן זו ואפילו הככרות מרוצפות בה. כך אומצה האבן, הנחצבת ממונטה סובסיו, לבסיס שלטי המוסדות שלהם ברחבי העולם.
העיר עצמה בנויה במורד המתון של ההר, כאשר מעליה ניצבה המצודה רוקה מג'ורה.
ב-1997 פקדו רעידות אדמה כפולות את אומבריה וגרמו לנזק רב למבניה הקדושים וההיסטוריים של אסיזי. עבודות השיפוץ ממשיכות עד היום.
רוקה מג'ורה.
רוקה מג'ורה (באיטלקית: Rocca Maggiore) היא מצודה השולטת על העיר אסיזי ועל מרחבי מחוז אומבריה. המצודה הוקמה בשנת 1174 בתקופת הארכיבישוף כריסטיאנו די מגונצה (Cristiano di Magonza) על מנת להתגונן מפני פרידריך הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
במרכז המצודה מגורי החיילים והמחסנים העומדים לרשותם. מדרום למבצר מצויה הכניסה אליו והיא בעליה במעלה ההר. דרך הכניסה מוגנת על ידי מצד מעוגל (Bastione Circulare) ומגדל נמוך הנמצא בכניסה למצודה.
מוזיאון ופורום רומנו.
מוזיאון ופורום רומנו באסיזי נמצאים מתחת לכיכר המרכזית של העיר פיאצה דל קומונה (Piazza del commune). בכיכר עצמה נשמרו המדרגות והחזית של מקדש מינרווה. שרידי הפורום נמצאים יחד עם ממצאי המוזיאון. הם כוללים ממצאים מהעת העתיקה.
אוסף העתיקות של המוזיאון נוצר בשנים 1790–1794 על ידי הארכיטקט ג'ובני אנטוליני (Giovanni Antolini), אשר ביחד עם פרנצ'סקו אנטוניו פרונדיני (Francesco Antonio Frondini) ליקטו 37 כתובות בשפה הלטינית והחליטו להציג אותן ב"מקדש מינרווה".
קריאולים
המונח קריאולי או קראולי (Creole) ומונחים ממקור זהה המופיעים בשפות אחרות, כמו - crioulo, criollo, kriolu, criol, kreyol, kreol, kriulo, kriol, krio וכדומה, מתייחסים לאנשים בארצות שונות ובתקופות שונות, עם משמעויות די שונות זו מזו. במונחים אלו, כמעט תמיד נעשה שימוש באזור בהן קיימות קולוניות או שהתקיימו בעבר. במקור התייחס המונח לאנשים בעלי מוצא זר, שנולדו במקום.
מקור השם.
המילה האנגלית "קראול" ("creole") מקורה במילה הצרפתית "קראול" ("créole") שזו בתורה, הגיעה מהמילה הפורטוגזית "קריאולו" ("crioulo"). מילה זו, נגזרת של הפועל "criar" (בפורטוגזית: לגדל), נטבעה במאה ה-15 במוצבים הצבאיים והמסחריים שהוקמו על ידי פורטוגל במערב אפריקה ובכף וֶרְדֶּה. המילה התייחסה במקור לצאצאי מתיישבים פורטוגזים אשר נולדו וגודלו מקומית, ואז התפשטה לשפות אחרות. כנראה אומצה מסוחרי עבדים פורטוגזים אשר סיפקו את רוב העבדים לאמריקה הדרומית במהלך המאה ה-16.
צרפת.
המונח קריאולים מתייחס בצרפת לצרפתים לבני הקריבים ולבני לואיזיאנה הצרפתית שבצפון אמריקה.
המושבות הספרדיות באמריקה.
באזורים שהיו בעבר קולוניות של ספרד, המילה הספרדית "קריאויו" ("criollo") שמשמעותה "ילידי" או "מקומי", התייחסה באופן היסטורי אל מדרג חברתי במערכת הקאסטות הקולוניאלית, בכוללה ילידי קולוניות ממוצא ספרדי בלתי מעורב. אנשים שמוצאם מאמריקנים-ילידים (אינדיאנים) הוא לכל היותר 1/8, נחשבו גם כן ל"קריאויו", אולם, כלל זה לא הוחל לגבי אנשים ממוצא אפריקני שחור. מערכת קאסטות מבוססת גזע זו, הייתה שלטת בכל מרחב הקולוניות הספרדיות באמריקה, כבר החל מהמאה ה-16.&lt;br&gt;
יחד עם הספרדים ילידי ספרד (הפנינסולרים), היו הקריאולים בני השכבה החברתית, הכלכלית, הפוליטית והתרבותית הגבוהה בחברה הקולוניאלית. אף על פי כן, פָּסַח הכתר הספרדי לעיתים קרובות על קריאולים בנוגע למינויי פסגה בצבא, תפקידים ניהוליים ושלטוניים ומשרות דת, וזאת לטובת הספרדים הפנינסולרים.&lt;br&gt;
במרוצת המאה ה-17 וראשית המאה ה-18, עלה כוחם של הקריאולים במערכת הפוליטית הקולוניאלית. דרכם לעמדות מפתח שונות, שקודם לכן היו סגורות בפניהם, כגון חברים באודיינסיה (בית המשפט במושבה), בקבילדו (המועצה העירונית), בצבא ובכנסייה, נפתחה לפחות באופן יחסי.&lt;br&gt;
עם עליית בית בורבון, ובמיוחד לאחר תחילת יישומן של הרפורמות הבורבוניות, לאחר מחצית המאה ה-18, החל הגלגל להתהפך וקריאולים רבים הודרו מעמדות כוח שונות. עד תחילת המאה ה-19, הפליה זו בנוסף לדוגמה שהיוותה המהפכה האמריקאית ואידיאלי עידן הנאורות, הובילו לבסוף את אליטת הקריאולים האמריקנים-ספרדים, למרוד כנגד השלטון הספרדי. יחד עם תמיכת המעמדות הנמוכים, ניהלו עם ספרד את מלחמות העצמאות האמריקניות-ספרדיות (1810-1826) אשר הסתיימו בהתפרקות השלטון הספרדי האימפריאלי הקודם באמריקה, למספר רפובליקות עצמאיות.&lt;br&gt;&lt;br&gt;
במדינות לטינו-אמריקאיות רבות, עדיין ממשיכים צאצאי המשפחות הקריאוליות להשתייך למעמד הגבוה.
שימושים מודרניים במונח קריאולו.
המילה "קריאולו" היא ממוצא זהה למילה האנגלית "קריאולי" ולעיתים קרובות מתורגמת באמצעותה, על אף שעמים קריאולים רבים אחרים, מעולם באופן היסטורי, לא היו קשורים לספרד או למערכת קולוניאלית ו/או מעולם לא הוגדרו במושגים של טוהר גזע.&lt;br&gt;&lt;br&gt;
במדינות לטינו-אמריקאיות אשר בסוף המאה ה-19 וראשית המאה ה-20 קלטו מהגרים אירופאים רבים, דוגמת ארגנטינה, מוגבל המונח "קריאולי" רק לצאצאי הקריאולים בפנים הארץ, אשר מבחינה גנאלוגית לא הושפעו מההגירה האירופית המתחזקת לאחר המחצית השנייה של המאה ה-19.&lt;br&gt;&lt;br&gt;
במספר מדינות לטינו-אמריקאיות, כגון ונצואלה והרפובליקה הדומיניקנית, משמש המונח לציון אנשים, חיות או כל דבר אחר שהוא בעל צביון לאומי.
ברזיל.
בברזיל, הכינוי "קריאולו" ("crioulo") התייחס בתחילה לאנשים שנולדו בברזיל עצמה ושלהם הורים פורטוגזים (כהפרדה ממתיישבים שהיגרו מפורטוגל), זאת בדומה למה שהתקיים בקולוניות הפורטוגזיות באפריקה, אך בסופו של דבר, עבר הכינוי להתייחס לאנשים בני תערבות שעיקר מוצאם אפריקני.&lt;br&gt;
בברזיל הקולוניאלית, היה נפוץ להתייחס לעבד יליד ברזיל כ"קריאולו", בעוד שעבדים מאפריקה, נודעו כ"אפריקנים". כך "קריאולו" הפך למונח התייחסות אל עבדים שנולדו וגודלו בברזיל. מאוחר יותר, נעשה שימוש במונח "קריאולים" בהתייחס אל כל האנשים בני תערובת שיש להם "דם אפריקני".
עבדים אפריקנים יובאו אל ברזיל החל מהמאה ה-17 ועד מחצית המאה ה-19. בגלל שורשיהם האתניים המרובים השונים ומוצאם מתפוצה גאוגרפית נרחבת ושונה, לא נחשבו העבדים וצאצאיהם לקבוצה אתנית אחידה אחת. מצד שני, כמו בקולוניות הפורטוגזיות באפריקה, אנשים ממוצא פורטוגזי אפריקני מעורב, הפכו במהרה להוות חלק גדול מהאוכלוסייה. לא התקיימו חלוקות מעמדיות חדות המבוססות על מורשת אפריקנית.
האיים הקריביים.
בחלקים של אזור האיים הקריביים, נעשה לעיתים שימוש במונח "קריאולי" כדי לתאר כל אדם, ללא קשר לשיוכו האתני או הגזעי, אשר נולד וגדל באזור. בגוואדלופ ומרטיניק, "קריאולי" משמש להתייחסות אל אנשים לבנים מגזע מעורב ולאנשים שחורים/מולאטים מעורבים עם גזע לבן, אפריקני או הודי. באיי הודו המערביים הצרפתיים (French West Indies), אנשים המעורבים רק עם אפריקנים והודו-מזרחיים שחורים, מכונים בטה-הודים (Bata-Indians), כינוי שאינו כינוי גנאי או מעליב.&lt;br&gt;
בהאיטי, המונח "קריאולי" אינו מתייחס כלל אל אנשים לבנים.&lt;br&gt;