החל מאוקטובר 2007 ועד 2013 כיהן כמנהל הקונסרבטואר. מתוקף תפקיד זה הנהיג קורס ל"חשיבה תיאטרונית", פתח קורסים לתיאטרון באנגלית והנהיג השתלמויות בבתי ספר לתיאטרון בחו"ל.
התבקש לנהל כיתות אמן ברחבי העולם, באקדמיה לתיאטרון בבייג'ינג, באוניברסיטת פרינסטון, במונטריי (מקסיקו), בבודפשט וכו'. היצרה על הוראת התיאטרון באוניברסיטת ניו יורק, אוניברסיטת הרווארד, אוניברסיטת אוקספורד, אוניברסיטת בוגוטה ובמקומות אחרים.
עם תלמידיו נמנים השחקנים רישאר אנקונינה, ז'רום אנז'ה, גיום גאליאן, דומיניק פרו, סנדרין קיברלן, ונסאן פרז, פיליפ טורטון.
מזגיש ביים כמאה הצגות תיאטרון, ובנוסף כ־15 מופעי אופרה, בצרפת ובחו"ל - בבריסל, פראג, בודפשט, מוסקבה, לייפציג, סיאול, ברזוויל, בולוניה, בייג'ינג (למשל באופרה של בייג'ינג).
הוא ניהל שני מוסדות לאומיים למופעי תיאטרון – את תיאטרון "ז'ראר פיליפ" בסן דני (1988-1986) ואת התיאטרון הלאומי בליל, טורקואן ואזור הצפון/פה דה קאלה, שבזמנו נקרא תיאטרון המטפורה 1988–1995), ו"תיאטרון הצפון". בהמשך ניהל להקה שנקרא "מירואר אה מטאפור" ("ראי ומטאפורה").
ביים בארמון האפיפיורים באביניון בימי פטיבל אביניון בשנת 1981 ועל במות חשובות בצרפת (כמו הקומדי פראנסז, תיאטרון שאיו).
דניאל מזגיש השתתף תכופות כקריין במופעי ספרות, כמו "מרטון המלים" בטולוז, הבנקטים של לגראס, ובמופעי מוזיקה לצדם של בריז'יט אנגרר, סו פארק, ז'אן-אפלאם באווזה, הלן גרימו או תחת שרביטם של מנצחים כמו קורט מזור, ז'אן-קלוד מלגואר, פיליפ בנדר. יחד עם הפסנתרן סיריל יובה הוציא סי.די המוקדש למלודרמה.
פעילותו כשחקן קולנוע וטלוויזיה.
אחרי שקנה שם בעולם התיאטרון התחיל מזגיש להופיע גם בסרטי קולנוע, בעידוד השחקנית מרי-פראנס פיזייה. לקח חלק בכמה סרטים של פרנסואה טריפו – למשל התפקיד גזאווייה בסרט "אהבה במנוסה (1978), ובסרטים של מישל דוויל. גילם אחר כך את נפוליאון הראשון בסדרת הטלוויזיה "ז'וזפין".לצידה של רומי שניידר שיחק בסרט "אשת הבנקאי" ויחד עם איזבל אג'אני בסרט "רביעייה" (1981) של הבמאי ג'יימס אייבורי.
בשנות ה-80 פחתה פעילותו הקולנועית. בשנת 1998 בלט בתפקיד החשוב של הלוטננט קודן (Coudein) בדרמה ההיסטורית "רפסודת מדוזה" (1998) ובשנת 2003 בטרגיקומדיה היהודית צרפתית-בלגית "הטנגו של בני רשבסקי" בבימויו של סאם גרברסקי.
בשנת 2001 השתתף בתפקיד המלך לואי השלושה עשר, לצידה של קתרין דנב בסרט ההוליוודי "המוסקטר".
חיים אישיים.
דניאל מזגיש נשוי לדניאל ברטלמי (Danielle Barthélémy), מורה לספרות ואשת תיאטרון, מנהלת ודרמטורגית, הידועה כ"דני" מזגיש.
לזוג 4 ילדים, בהם שרה מזגיש (ילידת 1975) והשחקן ויליאם מזגיש (יליד 1972).
תפקידיו כשחקן.
מבחר תפקידים בקולנוע.
מזגיש שיחק בכ-40 סרטי קולנוע וטלוויזיה.
צ'אסווה נסופוואה
צ'אסווה נסופוואה (באנגלית: Chaswe Nsofwa; 22 באוקטובר 1978 בזמביה - 29 באוגוסט 2007 בבאר שבע, ישראל) היה כדורגלן זמבי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים.
נסופוואה נולד בזמביה וגדל במחלקת הנוער של זנאקו, מועדון כדורגל זמבי. בשנת 1999 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון, ובעונת זכה איתו באליפות זמביה ובגביע הזמבי. לאחר מכן עבר לקריליה סובייטוב סמרה מליגת העל הרוסית, בה ערך 2 הופעות. בין היתר שיחק גם בקבוצת המילואים של המועדון. בעונת חזר נסופוואה לזנאקו, ובעונה הבאה שיחק בגרין בופאלוס, מועדון זמבי נוסף, וגם איתו זכה בגביע הזמבי. בין השנים 2005 ו-2007 שיחק נסופוואה בטלקום מלזיה המלזית.
בחודש אוגוסט 2007 הגיע נסופוואה לתקופת התרשמות בהפועל באר שבע, והבקיע שני שערים בשתי הופעות בגביע הטוטו, מה שהוביל להחתמתו במועדון, ששיחק בליגה הלאומית. ב-25 באוגוסט 2007 ערך נסופוואה את הופעת הבכורה שלו בליגה הלאומית, כששיחק 90 דקות והבקיע שני שערים במשחק נגד הכח עמידר רמת גן.
מותו.
ב-29 באוגוסט 2007 לקה נסופוואה באי-ספיקת לב ומת במהלך משחק אימון נגד מכבי באר שבע באצטדיון וסרמיל. לאחר 40 דקות הוא הובא למרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה, בו נקבע מותו באופן רשמי. ב-6 בספטמבר 2007 נשרפה גופתו של נסופוואה בזמביה. פרדריק צ'ילובה, נשיא זמביה בעבר, נכח בטקס יחד עם מספר שחקני נבחרת זמביה. הפועל באר שבע הפסיקה את השימוש בחולצה מספר 6 כאות הנצחה.
במהלך עונת 2017/18, במשחק האליפות של הפועל באר שבע מול מכבי תל אביב, הגיעו אשתו ובנו של נסופוואה לביקור באצטדיון טרנר. טיסתם מומנה מגיוס כספים של אוהדי הקבוצה.
קריירה בינלאומית.
נסופוואה ערך 33 הופעות בנבחרת זמביה, בהן הבקיע 9 שערים. הוא היה חלק מסגל הנבחרת בגביע אפריקה לאומות 2002.
תנ&quot;ך ז'נבה
תנ"ך ז'נבה (וליתר דיוק ביבליית ז'נבה) הוא אחד התרגומים ההיסטוריים המשמעותיים של הביבליה, כתבי הקודש הנוצריים הכוללים את הברית הישנה והברית החדשה, לאנגלית. הוא נוצר לאחר תרגום התנ"ך הגדול וקדם לתרגום המלך ג'יימס ב-51 שנים. תנ"ך זה היה התנ"ך העיקרי ששימש את הזרם הפרוטסטנטי במאה ה-16, ועמד לפני ויליאם שייקספיר, אוליבר קרומוול, ג'ון דאן, ג'ון נוקס (מייסד הפרסביטריאניזם) וג'ון בניין (מחבר הספר האלגורי מסעות ההלך).
חשיבותה הרבה של גרסה זו היא בשל העובדה שהגיעה עם מגוון מדריכים ועזרי לימוד מקראיים עבור הקהל הרחב, והיה התנ"ך הראשון שחולק לפסוקים (חלוקת הפרקים נעשתה כשלוש מאות שנה קודם לכן). כן נוספו ציטוטים והפניות לפסוקים מקבילים ורלוונטיים אחרים, ובכך התאפשר לקורא להשוות בין הפסוקים בכל התנ"ך, ולהגיע להבנה טובה יותר ותלויה פחות. כמו כן הוכנסו מבואות לכל ספרי התנ"ך שסיכמו את כל החומר, וכללו מפות, טבלאות, חיתוכי עץ, איורים, מדדים ותוספות נוספות. שיפורים אלו, הובילו בסופו של דבר את המוניטין של ביבליית ז'נבה בהיסטוריה של לימוד התנ"ך ותפוצתו בקרב הקהל הרחב.
רקע.
ב-1530 תרגם ויליאם טינדייל את החומש מהיוונית שבמהדורת הקספלה לאנגלית, ו-5 שנים לאחר מכן פרסם מיילס קאורדייל את כל הביבליה באנגלית. תרגומו זה היה הראשון באנגלית שינק ישירות מהמקור העברי (של התנ"ך) והיווני (של הברית החדשה), והראשון שהופץ באופן נרחב באמצעות הדפוס. בתקופה זו שלטה באנגליה המלכה מרי הראשונה (1553-1558), אשר ניסתה להחזיר את אנגליה מהנצרות הפרוטסטנטית, אותה אימץ אביה, אל זו הקתולית והכפיפות לאפיפיורות ברומא.
על רקע רדיפותיה הבלתי פוסקות את הפרוטסטנטים, ברחו מספר מלומדים פרוטסטנטים מאנגליה לז'נבה שבשווייץ, שהייתה אז רפובליקה עצמאית, כשז'אן קלווין, ומאוחר יותר תיאודור בזה, מהווים בה את המנהיגות הרוחנית והתאולוגית. בין המלומדים הללו היה גם ויליאם וויטינגהם, שפיקח על מלאכת התרגום, ובשיתוף עם מיילס קוברדייל, כריסטופר גודמן, אנתוני גילבי, תומאס סמפסון וויליאם קול, הם יצרו את התרגום המכונה היום בשם תנ"ך ז'נבה, שהיה מבוסס על התנ"ך של טינדייל. לתנ"ך צורפו הערותיו של קלווין עצמו שהיו בעלי השפעה רבה בפרשנות הפופולרית והשפיעו על עמדת הציבור בנושאים מגוונים ושונים. העבודה עצמה הושלמה לאחר הצטרפותה של אליזבת הראשונה מלכת אנגליה (שהומלכה ב-1559), כאשר רוב המנהיגים הדתיים חזרו לאנגליה מן הגלות שנכפתה עליהם.
מהדורות.
המהדורה המלאה הראשונה של תנ"ך ז'נבה, יחד עם הברית החדשה בגרסה מתוקנת יותר, הופיעה לראשונה בשנת 1560. היא הודפסה במהדורת כיס זולה, וכך הוברחו עותקים רבים לאנגליה. ב-1575 הודפסה לראשונה באנגליה, ומאז הודפסו למעלה מ-150 מהדורות שונות של תנ"ך זה, האחרון כנראה ב-1644. התנ"ך הראשון שהודפס בסקוטלנד היה תנ"ך ז'נבה, שיצא לאור לראשונה בשנת 1579. המעורבות החברתית של נוקס וקלווין ביצירת תנ"ך ז'נבה הורגשה במיוחד במדינה זו, שם נחקק חוק (בשנת 1579) המחייב כל בית אשר בידו האמצעים המספיקים לרכוש עותק, לעשות זאת.
המלך ג'יימס הראשון ותנ"ך ז'נבה.
עם מותה של אליזבת ב-1603, עלה על כיסא המלכות באנגליה המלך ג'יימס הראשון. שנה לאחר מכן אירח המלך ועידה בנושאים הנוגעים לענייני דת, המכונה מועצת המפטון קורט (על שם המקום בו נערכה הוועידה, ארמון המפטון קורט). הכנס בא על רקע המאבק המר בין הפרוטסטנטים לקתולים באנגליה ובסקוטלנד, וניסה לגשר על הפערים הדתיים-תאולוגיים שהיו בין המלך ג'יימס לנציגי הכנסייה האנגליקנית, כולל המנהיגים הפוריטנים האנגלים. אחד העניינים שנידונו בוועידה היה נושא תרגום התנ"ך והברית החדשה לאנגלית. בעוד תנ"ך ז'נבה היה התנ"ך המועדף על האנגליקנים והפוריטנים במהלך העידן האליזבתני, המלך ג'יימס הראשון לא אהב את התרגום ואף הביע את דעתו בכנס באופן ברור: "אני חושב שמכל תרגומי התנ"ך לאנגלית, תרגום ז'נבה הוא הכי גרוע." ככל הנראה, סלידתו מגרסה זו לא הייתה בהכרח מעצם התרגום, אלא בעיקר בשל ההסברים והערות השוליים. לדבריו הוא הרגיש כי ההערות הן "מאוד חלקיות, לא נאמנות, חתרניות, ומתענגות מהתרברבות מסוכנת ובוגדנית ..." סביר להניח, כי ג'יימס ראה בפרשנות של תנ"ך ז'נבה לפסוקים מקראיים מסוימים המרדה וחתרנות כנגד מוסד המלוכה.
אחת הדוגמאות המובהקות לכך הוא סיפורן של המיילדות שפרה ופועה, שסירבו למלא אחר פקודת המלך פרעה . בהערות השוליים שיבח תנ"ך ז'נבה את הסירוב הזה, ומתח ביקורת רק על כך שהן שיקרו כשהסבירו לפרעה את מעשיהן. כך אומרת ההערה שם: "מִריין מוצדק, אך התחזותן רעה". המסקנה העולה מהערות מסוג זה היא כי המלך יכול אף הוא להיחקר על ידי הציבור וכי אינו חסין מביקורת. באופן היפותטי, יוכלו אנשים בשם יראת האלוהים (או צו מצפונם) להמרות את פי מלכם.