לקראת הבחירות המוניציפליות ב-2008, סקרים שנערכו הראו בעקביות על פופולריות רבה של דנילוביץ', גם מול טרנר. דנילוביץ' קיווה שטרנר יפרוש ויעניק לו את תמיכתו להתמודדות על ראשות העירייה, אולם לאחר תקופה ארוכה של התלבטות החליט טרנר לרוץ לקדנציה נוספת לראשות העיר. למרות זאת החליט דנילוביץ' להתמודד מולו על ראשות העירייה. לאחר מערכת בחירות טעונה בה שני השותפים לשעבר חשו נפגעים זה מזה, נבחר דנילוביץ' עם כ-60% מהקולות.
ראש עיריית באר שבע.
שלושה שבועות בלבד לאחר כניסתו לתפקיד ראש העיר, נאלץ דנילוביץ' להתמודד, לראשונה בתולדות העיר, עם רקטות שנורו לעבר העיר במבצע עופרת יצוקה. הוא הורה על סגירת בתי הספר שלא היו ממוגנים ובעקבות החלטה זו נמנע אסון כבד כאשר ביום שאחרי, פגעה רקטה בכיתה בבית הספר התיכון מקיף א' בעיר.
דנילוביץ' החל בתנופת בנייה נרחבת בעיר, סלילת כבישים, שבילי הליכה חדשים ועוד. הוא החל בבניית מיזמים שחיזקו את מעמדה של העיר כמטרופולין, בהם הקמתם של אצטדיון טרנר ואולם הקונכייה.
דנילוביץ' החל ביצירת מיזמים תרבותיים, חינוכיים ותיירותיים בהם שביל סובב באר שבע, עליו זכתה העיר בפרס סביבתי של איגוד המטיילים האירופי לשנת 2012 נטיעת חורשות, מיזם נווה מדבר עירוני - בניית עשרות אלמנטים של מים, ג'טים, מפלים ומזרקות בכיכרות, עליהן זכתה העיר ב"אות העיצוב", אמפיתיאטרון הגדול ביותר בישראל, אגם מלאכותי בשטח של 90 דונם, בפארק נחל באר שבע, פארק קרסו למדע, סקייטפארק באר שבע ותיאטרון הפרינג' באר שבע וחידושה של התחנה המרכזית של באר שבע.
בעת כהונתו של דנילוביץ' הוקם ונחנך פארק גב ים נגב לתעשיות היי-טק בסמוך לאוניברסיטת בן-גוריון. הוא פעל לחיזוקה של האוניברסיטה, במטרה למשוך לעיר אוכלוסייה משכילה ואמידה מכל חלקי הארץ. בסמוך לקריית ההיי-טק החלו להקים בסיסים ויחידות מודיעין ותקשוב. כמו כן, נבנה בשכונת רמות בית ספר למודיעין.
ב-1 באפריל 2012 העניק שר החינוך, גדעון סער, לדנילוביץ' בשם העיר באר שבע את פרס החינוך.
ביום העצמאות ה-64 של מדינת ישראל נבחר דנילוביץ' להדליק אחת משתים עשרה המשׂואות בהר הרצל.
בבחירות לרשויות המקומיות, שנערכו ב-22 באוקטובר 2013, זכה דנילוביץ' ברוב של מעל ל-92% מקולות הבוחרים ונבחר לכהונה שנייה. מפלגתו זכתה ברוב של 14 מושבים, מתוך 27 המושבים במועצת העיר, עליה מ-8 מושבים.
בשנת 2015 חתם דנילוביץ' עם ממשלת ישראל על הסכם גג במסגרתו התחייבו הצדדים לשווק 20,000 יחידות דיור בעשור, לצד סיוע כספי במיליארדי שקלים על מנת למשוך אוכלוסייה חדשה לעיר בעזרת חידוש תשתיות והקמתם של פארקים, מוסדות חינוך ומוסדות ציבור. במסגרת ההסכם מוקמות בעיר שכונות מגורים חדשות כלניות, סיגליות, שכונת הפארק ועוד.
בבחירות לרשויות המקומיות, שנערכו ב-30 באוקטובר 2018, זכה שוב דנילוביץ' ברוב של למעלה מ-92% מקולות הבוחרים ונבחר לכהונה שלישית ברציפות. מפלגתו הגדילה את כוחה במועצה וזכתה ברוב של 16 מושבים, מתוך 27 המושבים במועצת העיר, עליה מ-14 מושבים.
דנילוביץ' יזם את הקמתו של רובע החדשנות הראשון בישראל, המשלב בין שכונות מגורים ותיקות (שכונות ג' וד') לבין אוניברסיטת בן-גוריון, המרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה, פארק גב ים נגב וקריית התקשוב של צה"ל.
בשנת 2021 יצא לאור ספרו האוטוביוגרפי "רק החולמים מגשימים", בהוצאת "כנרת זמורה דביר".
חיים אישיים.
דנילוביץ' רווק ומתגורר עם אביו בבאר שבע.
מבחן שילינג
מבחן שילינג (Schilling test) הוא בדיקה רפואית ללוקים בחוסר של ויטמין B12, שמטרתה לבדוק האם החוסר נגרם עקב בעיות בספיגה במערכת העיכול, ואם כן - האם הסיבה היא חוסר של פקטור פנימי (כפי שקורה באנמיה ממארת), או לא.
קיימות מספר גרסאות לבדיקה זו.
שלב ראשון של הבדיקה.
בשלב הראשון של הבדיקה, מקבל הנבדק לשתות ויטמין B12 מסומן באמצעות איזוטופ רדיואקטיבי של קובלט (בדרך כלל משתמשים באיזוטופ 57Co או 58Co).
במקביל מקבל הנבדק זריקה של ויטמין B12 רגיל לא רדיואקטיבי.
הנבדק אוסף שתן של 24 שעות.
שלב שני של הבדיקה.
חוזרים על הבדיקה כמו בשלב הראשון, אך הפעם הנבדק שותה גם פקטור פנימי - בנוסף לוויטמין B12 רדיואקטיבי.
הפלאנגות הנוצריות
פלאנגות
כתאיב
פלנגות
הפלאנגות
הפלנגות
הפלנגות הנוצריות
מפלגת הכּתאאֶבּ הלבנונית (בערבית: حزب الكتائب اللبنانية, בצרפתית: Les Phalanges libanaises), הידועה יותר בשם הפָלַנְגוֹת, היא מפלגה נוצרית-מארונית וארגון גרילה לשעבר בלבנון.
ראשית המפלגה בארגון נוער שהוקם בידי פייר ג'ומאייל ב-1936 בהשראת מפלגת הפלנחות הספרדית הפשיסטית ומפלגות אחרות שהוקמו לפי אותו דגם באירופה של שנות ה-30 של המאה ה-20. השם "כּתאיבּ" עצמו הוא תרגום לערבית של שמה של המפלגה הספרדית. למפלגה נודעה השפעה רבה במהלך (1975-1990) בזכות הכוח הצבאי המשמעותי שלה - הפַלֵנְגות, שהיו הלוחמים העיקריים ב"".
עם הפלישה הישראלית ללבנון שיתפו הפלנגות פעולה עם ישראל, וכך הפכו למפלגה החזקה ביותר בלבנון. לאחר המלחמה, נוכח תדמית של "משתפי הפעולה עם ישראל" שדבקה באנשי הפלנגות, ומספר אירועי טבח שביצעו בפלסטינים בלבנון ירד כוחה של המפלגה. המפלגה חברה בקואליציית 14 במרץ החל מייסודה בשנת 2005. מאז 2015 עומד בראשה סאמי ג'ומאייל ובבחירות שנערכו בשנת 2022 היא התחזקה וזכתה ל-5 נציגים בפרלמנט.
היסטוריה מוקדמת.
רקע להקמת המפלגה.
העֵדוֹת בלבנון של המאה ה-20.
בלבנון של כמאה השנים האחרונות ישנן 18 עדות אתניות מוכרות, מאז קבלת החוקה הלבנונית בשנת 1926. שלוש מהן מהוות את הקבוצות האתניות העיקריות - מוסלמים, נוצרים ודרוזים. אלו מתחלקים בתורם לעוד כשתי קבוצות נוצריות ושתיים מוסלמיות: הנוצרים - בעיקר מארונים אך גם קתולים (וגם לקבוצה די זניחה של נוצרים מן הכנסייה היוונית וכנסיות אחרות), והמוסלמים לסונים ולשיעים.
הנוצרים המארונים הם בני הלאום הארמי, והם עדה שנוצרה על פי מסורתם בין המאות ה-4 וה-5 לספירה, על ידי הקדוש מרון, שהיה נזיר ארמי מסתגף שהדריך נזירים רבים אחרים באזור סוריה של המאה ה-21. לאחר מותו של מרון חסידיו הקימו מנזר לזכרו שהיווה את הבסיס לקום העדה המארונית. בשנים מאוחרות יותר המארונים נרדפו על ידי הכנסייה האנטיוכית, על ידי הכנסייה הקתולית ועל ידי המוסלמים והדרוזים. רדיפות חוזרות ונשנות אלו פסקו בהדרגה כשהוכרה הכנסייה המארונית על ידי הכנסייה האנטיוכית והקתולית בהפרש של כמילניום, אך השנאה בין המארונים למוסלמים והדם הרע בינם לבין הדרוזים הגיעו לכמה סכסוכים אתניים גדולים, שאחד מהם התגלם בדמות . מלחמה זו התרחשה באמצע המאה ה-19, והביאה בסופה אמנם ניצחון צבאי אך הפסד פוליטי - למוסלמים. מאז הנוצרים המארונים מהווים כוח פוליטי חזק, עקב תמיכתה של צרפת (הקתולית) בהם אחרי מלחמה זו, מה שגרם לניצחונם הפוליטי לאחר אותה מלחמה. עקב פחד מטיהור אתני, שוב, על ידי המוסלמים, עשו המארונים שינוי נרחב בתפיסתם ובזהותם והפכו אותה למקושרת יותר לזהות הערבית. מאז המארונים נאחזים בכוחם הפוליטי בלבנון כסממן חיוני של זהותם, שנפגעה עקב ההשפעות המוסלמיות.
בתקופה הקודמת לעצמאותה של לבנון הנוצרים היוו את הרוב הדמוגרפי, שנע בין 45% ל-55%, כשמתוכם הנוצרים המארונים הם מעט יותר מחצי, ומהווים את הקבוצה האתנית הגדולה ביותר. בחלוף השנים, עקב הגירה שלילית בהיקפים רחבים מצד הנוצרים בכלל והמארונים בפרט, ועקב ריבוי טבעי גבוה במיוחד מצד המוסלמים בכלל והשיעים בפרט, התרחשה טרנספורמציה במבנה הדמוגרפי של לבנון. לקראת קבלת העצמאות יחסי הכוחות שיקפו עלייה בכוחם של המוסלמים לעומת הנוצרים. האמנה הבין-עדתית שהוסכמה בין העדות עם קבלת העצמאות של לבנון נתנה למארונים בלעדיות על התפקיד החשוב ביותר, נשיאות הרפובליקה, וגם את הפיקוד על הצבא, בעוד המוסלמים, הדרוזים והיוונים קיבלו תפקידים בכירים מעט פחות ל"בלעדיות": נשיאות מועצת השרים (ראשות הממשלה) - לסונים, נשיאות האספה הלאומית (תפקיד יושב ראש הפרלמנט) - לשיעים, תפקיד סגן נשיא האספה - ליוונים-אורתודוקסים ותפקיד שר ההגנה - לדרוזים.
מושבי הפרלמנט נפסקו לחלוקה ביחס של 6:5 לטובת הנוצרים על פני כל השאר. חלוקת המשרות הפוליטיות בדרגים הנמוכים יותר גם כן נפסקה לחלוקה על פי יחס ה-6:5, והנשיא נקרא למנות את שרי הקבינט על פי "יחס הוגן".
יחסי הכוחות בין העדות ותוצאותיהם.
כפי שנראה מהחלוקה לעיל, המארונים קיבלו תפקידים פוליטיים בעלי השפעה נרחבת יותר. לעומת זאת, לבנון הייתה מחולקת לקרעים, והאמנה עשתה שלום יחסי ביניהם. סלע המחלוקת העיקרי היה דתי: שאלת זהותה של לבנון אמורה להיות מושפעת ישירות מזהותה הדתית. חברות בליגה הערבית למשל, היא הצהרה שאותה המארונים נאלצו לקבל, על אף ראייתם בלבנון מדינה נוצרית (המארונים היו מוכנים, בסופו של דבר, לקיום יחסים עם הגוש המוסלמי באזור, אך לא הסכימו להגדרת לבנון כמוסלמית). על רקע השקפה זו הוקמה מפלגת הכתאיב.
הקמת המפלגה וימיה הראשונים.
הפלנגות הוקמו על ידי פייר ג'ומאייל, שארל חילו, ג'ורג' נקאש ואחרים בנובמבר 1936, כארגון ספורט צבאי-למחצה לנוער מארוני. מרבית חבריה באותה עת היו בני נוער נוצרים מאזור הר הלבנון וסטודנטים נוצרים בביירות. במידה רבה, הקמת הפלנגות הייתה תגובת-נגד לקריאות להקמתה של ישות ערבית מאוחדת עם סוריה מצידם של מוסלמים סונים אך גם מצידה של המפלגה הסורית הסוציאלית-לאומית שרבים מחבריה היו נוצרים יוונים אורתודוקסים. הפלנגות נועדו להיות גוף לוחם להגנה על הישות הלבנונית המארונית.