אילגאוסקאס וקבוצתו עלו לגמר ה-NBA ב-2007, והפסידו בו לסן אנטוניו ספרס. אילגאוסקאס קלע 12.6 נקודות עם 9.7 ריבאונדים בממוצע למשחק.
בפלייאוף 2009 הקאבלירס הגיעו לגמר המזרח, והפסידו שם לאורלנדו מג'יק. אילגאוסקאס קלע 10.5 נקודות עם 7.8 ריבאונדים בממוצע למשחק. בקיץ 2009 החתימו הקאבס את הסנטר שאקיל אוניל. כשאילגאוסקאס נשאל מה דעתו על הטרייד הוא ענה:"אני רק עכשיו שמעתי את החדשות, זה אומר שאני כנראה אעלה מהספסל".
ב-17 בפברואר 2010 הועבר אילגאוסקאס ביחד עם אמיר פרלדזיץ' לוושינגטון ויזארדס, בתוך טרייד משולש שהלוס אנג'לס קליפרס גם היו שותפים לו. בטרייד הזה הקאבס קבלו את אנטואן ג'יימיסון וסבאסטיאן טלפייר והקליפרס קבלו את דרו גודן ואל ת'ורנטון. 8 ימים לאחר מכן הויזארדס שחררו את אילגאוסקאס שהפך לשחקן חופשי. הוא לא הספיק לשחק כלל במדיהם. ב-23 במרץ חתם אילגאוסקאס על חוזה לשאר העונה בקליבלנד קאבלירס. כשחזר אילגאוסקאס לשחק באולם בקליבלנד הוא קיבל המון תמיכה מאוהדי הקאבס, שאפילו כתבו לו שלטים בליטאית. בעונה זו קלע אילגאוסקאס לראשונה פחות מ-10 נקודות בממוצע, כשקלע 7.4 נקודות.
ב-17 ביולי 2010 חתם אילגאוסקאס במיאמי היט, והצטרף לשלושת הסופרסטארים שחתמו לפניו, דוויין וייד, כריס בוש וחברו לקבוצה בקליבלנד, לברון ג'יימס. ב-2 בדצמבר 2010 שיחק אילגאוסקאס משחק חוץ בביתם של הקאבס, והתקבל בתשואות על ידי האוהדים. לעומת זאת חברו מהתקופה בקליבלנד, לברון ג'יימס קיבל צעקות בוז. ב-32 המשחקים הראשונים שלו בהיט קולע אילגאוסקאס 5.5 נקודות עם 4.9 ריבאונדים בממוצע.
בספטמבר 2011 הודיע אילגאוסקאס על פרישה ממשחק פעיל.
נבחרת לאומית.
אילגאוסקאס הופיע לראשונה בנבחרת ליטא בקמפיין מוקדמות אליפות אירופה בכדורסל 1995. ממוצעיו הגיעו ל-7.7 נקודות עם 7 ריבאונדים בממוצע למשחק. אילגאוסקאס רצה לשחק באולימפיאדת בייג'ינג (2008), אבל הקאבס לא אישרו לו להשתתף בתחרות מחשש שייפצע.
יוהן סטרינברג
מוסא ערפאת
מוסא ערפאת (בערבית: موسى عرفات; 23 בינואר 1940 - 7 בספטמבר 2005). היה קרוב משפחה (כנראה אחיין או בן דוד) של יאסר ערפאת ואחד ממייסדי הפת"ח.
ביוגרפיה.
ערפאת נולד ביפו בשנת 1940, ממנה גורשה משפחתו במלחמת השחרור, וגדל במחנות הפליטים בעזה.
עם הקמת הרשות הפלסטינית מונה כמפקד המודיעין הצבאי והמשטרה הצבאית של הרשות, שהיה כפוף למנגנון הביטחון הלאומי ומנה כ-600 איש.
ביולי 2004 מונה לראש המודיעין המסכל של הרשות הפלסטינית ברצועת עזה, על ידי בן-דודו יאסר ערפאת, יושב ראש הרשות הפלסטינית. המינוי וייחוס השחיתות למשפחת ערפאת עודדו התפרצות של לחימה עזה בין לוחמי פת"ח הנאמנים למוסא לבין לוחמים מגדודי חללי אל-אקצא. בעקבות המהומות, מינה ערפאת את עבד אל-ראזק אל-מג'יד לראש המודיעין המסכל בגדה המערבית וברצועה, והכפיף את מוסא תחת המינוי החדש. באפריל 2005 מוסא הוסר מתפקידו, אך מונה ליועץ בעניינים צבאיים בדרגה של שר.
ב-7 בספטמבר 2005, בסביבות השעה 05:00, פרצו עשרות לוחמים פלסטיניים רעולי פנים לביתו של ערפאת בעזה, חמושים ברובים ומטולי רקטות נגד טנקים. לאחר קרב יריות, אחד מרעולי הפנים גרר את מוסא מביתו וירה בו. ועדות ההתנגדות העממית נטלו אחריות על הרצח וטענו כי ההתנקשות בוצעה בעקבות השחיתות הרבה שהנהיג, שחיתות שבה מנגנוני הביטחון הפלסטיניים לא טיפלו.
אדווארד ויטן
שבתי שביט
שבתי שביט (נולד ב-17 ביולי 1939) הוא איש ביטחון ישראלי, ראש "המוסד" בשנים 1989–1996, ולאחר מכן מנכ"ל קופת חולים מכבי ודירקטור.
ביוגרפיה.
שבתי שביט נולד בנשר בשנת 1939 לאב מנהל בית-ספר בנשר ולאם שהייתה גננת. למד ב"בית הספר לילדי עובדים ליד מפעל המלט נשר" בשכונת הפועלים נשר. סיים את לימודי התיכון בבית הספר הריאלי בחיפה במגמת מזרחנות. ב-1958 התגייס לצה"ל ושירת בממשל הצבאי בבאר שבע. התנדב לסיירת מטכ"ל עם הקמתה, והיה מראשוני הלוחמים ביחידה. לאחר שחרורו בדרגת סמל סיים תואר ראשון במזרחנות ושפה ולשון ערבית באוניברסיטה העברית בירושלים.
שירותו במוסד.
ב-1964, עם סיום לימודיו באוניברסיטה, התגייס למוסד. הוא שירת כקצין איסוף באגף צומת. לאחר מכן שימש כקצין המבצעים של הארגון. פעל בין היתר באיראן בתקופת שלטונו של השאה האחרון, מוחמד רזא שאה פהלווי, כקצין איסוף מודיעיני, ולקח חלק בסיוע למורדים הכורדים בעיראק. בשנים 1980 עד 1985 עמד בראש אגף קיסריה וריכז את מבצע חטיפת מרדכי ואנונו (הפרויקטור והמבצע בפועל היה בני זאבי). שימש ראש אגף המטה וב-1986 מונה לסגן ראש המוסד וכיהן בתפקיד עד 1989. בהיותו סגן ראש המוסד היה מעורב בין היתר בתכנון מבצע הצגת תכלית.
ב-1989 מונה לראש המוסד, והיה האחרון ששמו נאסר לפרסום בעת כהונתו. תקופתו כראש המוסד התאפיינה במעבר מעבודה שהתרכזה במודיעין אזורי לפרישֹה רחבה ועיסוק במודיעין גלובלי. בין היתר הרחיב את תחומי הפעולה למזרח אירופה, עם קריסת השלטון הקומוניסטי, וכן לדרום אמריקה. שביט שינה את אופן המידור בארגון, ועיבה את תחום המחקר המודיעיני על ידי הקמת צוותי מחקר אסטרטגיים.
בעת כהונתו של שביט חוסל בבריסל המהנדס הקנדי ג'רלד בול, מפתח תותח-העל, ובאמצעי התקשורת דווח כי המוסד חיסל אותו במטרה למנוע ממנו לסייע לסדאם חוסיין. באפריל 1991 נעצרו ארבעה לוחמי המוסד בניקוסיה לאחר שפרצו לשגרירות איראן כדי להחליף סוללות למתקן האזנה. הלוחמים שוחררו לאחר תקופת מאסר קצרה. ב-1992 חוסל בפריז בכיר אש"ף עאטף בסיסו, שהיה מעורב בטבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן עשרים שנה לפני כן, ב-1972.
באותה השנה, בוצע פיגוע בבניין שגרירות ישראל בארגנטינה ובו נרצחו 29 בני אדם, רובם עובדי השגרירות.
בשנת 1994, אירע בארגנטינה פיגוע גדול נוסף בבית האמיה-מרכז התרבות היהודי ובו נרצחו 85 יהודים בני הקהילה.
שתי הפיגועים בארגנטינה נחשבים לכישלון מהדהד של שבתי שביט כיוון שהמוסד הוא האחראי על אבטחת יהודים בחו״ל.
בשנת 1995 חוסל במלטה ד"ר פתחי שקאקי, שהיה מנהיג הג'יהאד האסלאמי - וגם פעולה זו יוחסה למוסד. כמו כן, נחשפה אחת מהפרשיות המביכות בתולדות המוסד: איש המוסד יהודה גיל המציא מקור בכיר בסוריה שלא היה ולא נברא. גיל העביר ידיעות כוזבות בשמו של המקור הבדוי, שאף גרמו למתיחות צבאית בין ישראל לסוריה.
ב-1996 פרש. גם לאחר פרישתו הוסיף לפעול בנושאים חשאיים, והיה בין היתר שליחו של ראש הממשלה אריאל שרון לטוויית קשרים מיוחדים עם ראש המודיעין המצרי עומר סולימאן ב-2001. במקביל ניצל שביט קשרים אלו, כשעבד עבור חברת EMG שקיבלה זיכיון ליבוא גז מצרי לישראל.
פעילותו בעולם העסקי.
לאחר פרישתו מראשות המוסד שימש מנכ"ל מכבי שירותי בריאות. במהלך כהונתו הייתה הקופה בגרעון תקציבי, ובשנה בה עזב שביט את הקופה, 2001, נרשם בתקציבה גירעון של 140 מיליון ש"ח. סמנכ"ל משרד הבריאות, מיכל עבאדי, הזמינה דו"ח ביקורת ממשרד רואי החשבון סומך-חייקין, שקבע כי בחלק מהתקופה נוהלה הקופה באופן כושל שבא לידי ביטוי ברכש, בניהול מלאי ובהתקשרויות עם ספקים. ביולי 2000 הודיע שהוא מצטרף לקבוצת מרחב שבבעלות איש העסקים יוסי מימן, במטרה לנהל את פרויקט הגז הישראלי-מצרי של חברת EMG. בששת החודשים הראשונים של 2001 המשיך לנהל את מכבי שירותי בריאות במקביל לעבודתו בחברת מרחב.
לאחר מכן שימש גם כסגן נשיא ויו"ר חברת "אתנה" לאבטחה, אותה הקים בשותפות עם יוסי מימן, לאחר פיגועי 11 בספטמבר. בשנת 2007 מונה כדירקטור בחברת NSC. חברה שפתחה מנוע זיהוי דיבור המסוגל לאתר מילות מפתח הנאמרות במהלך מאות ואלפי שיחות טלפון בו זמנית, שניתן לשלב אותו במערכת הקלטה או האזנה בתחומי האבטחה והמודיעין. כמו כן הוא מכהן כיו"ר "המכון למדיניות נגד טרור" במסגרת המרכז הבינתחומי הרצליה.
בשנת 2011 נאלץ לחמוק מגינאה שבמערב אפריקה, עקב חשש שייעצר על ידי ממשלת המדינה בחשד לשיתוף פעולה עם האופוזיציה, זאת לאחר שסייע לאשת העסקים ירדנה עובדיה לייצא נשק למדינה בתקופתו של הנשיא הקודם של המדינה.
מעורבות פוליטית.
שביט נמנה עם מנסחי אמנת כנרת השואפת ליצור מכנה משותף לזרמים והמחנות השונים ציבור היהודי (ימין-שמאל, דתיים-חילוניים וכו') ואף חתם עליה ביחד עם שורה של אנשי ציבור מהימין והשמאל.
בנובמבר 2014 פרסם מאמר שבו הוא מביע חשש מההסלמה במצב הפוליטי בישראל, ומציע לאמץ את יוזמת השלום הערבית כדי לעצור את ההידרדרות ולחדש את המשא ומתן בין ישראל לפלסטינים.
נמנה עם חברי מפקדים למען ביטחון ישראל, ובמסגרת זו קורא למשא-ומתן שיוביל לפתרון שתי המדינות ולשיפור איכות החיים ברצועת עזה. בינואר 2017 אמר במסיבת עיתונאים של התנועה: .
שבתי שביט הרבה למתוח ביקורת על ראש הממשלה בנימין נתניהו, בין השאר על שלא התפטר חרף החשדות נגדו, ועל מדיניותו ומדיניות הימין שלטענתו זנחה את עקרונותיה ומובילה את ישראל למדינה דו-לאומית.
חיים אישיים.
שביט נשוי ליעל, אב לשלושה ולו תואר שני במינהל ציבורי מאוניברסיטת הרווארד.
בשנת 2018 יצא לאור ספרו "ראש המוסד", על תקופת היותו ראש המוסד, בהוצאת ידיעות ספרים. שביט זכה בפרס מולדובן לספרות צבאית חדשה לשנת 2019 על ספרו.
שביט מתגורר ברמת השרון.
קישורים חיצוניים.
ממאמריו:
מטקות