ב-26 בספטמבר 1943 הוא היה בין הראשונים שהתנדבו לצלוח את הנהר לגדה הימנית. הצליחה בוצעה בסמוך לכפר פארישב בנפת צ'רנוביל של מחוז קייב. יחידתו הצליחה לצלוח בזריזות את הנהר ולהשתלט על המובלעת הקטנה של הגדה הימנית. בהמשך חיילי ורמאכט התחילו בהתקפת נגד הראשונה. חיילים שבפיקודו אילצו אותם לסגת בהתקפה הזו.
בהמשך החלה הפגזה נוספת על הצולחים בשילוב עם המשוריינים. הפוליטרוק הצליח עם רובה נ"ט לפגוע בתותח מתנייע, עוד כמה כלי רכב משוריינים חוסלו על ידי עוד חיילים חמושים ברובים הללו. כאשר חיילי ורמאכט התקרבו למרחק של 20–30 מטרים הופעלו נגדם רימונים. בהמשך הקרב נמשך פנים אל מול פנים וגם הפעם הסתיים בכמאה חיילי ורמאכט הרוגים.
אך ב-27 בנובמבר 1943 בהדיפת המתקפה הבאה הוא נהרג. נקבר בקייב בפארק תהילת הנצח של לחיילי מלחמת העולם השנייה.
פרש בשם מוות
פרש בשם מוות (רוסית: Всадник по имени Смерть) הוא סרט רוסי בבימויו של קארן שחנאזרוב, שצולם בשנת 2004. מהווה עיבוד לסיפורו הקצר של בוריס סווינקוב "הסוס החיוור". הסרט משתמש גם במניעים של סיפור מאוחר יותר מאת אותו מחבר "זיכרונותיו של מחבל".
רוסיה בראשית המאה העשרים. "הארגון הלוחם" בערים שונות ביצע שורה של פעולות טרור עקובות מדם שהופנו נגד בכירים במדינה. המטרה העיקרית של המחבלים היא התנקשות בדוכס הגדול. את החיסול מכינים אנשי הארגון - מנהיגו ז'ורז', ארנה אהובתו, שמכינה פצצות תוך סיכון לחייה, זורק הפצצות וניה, הנרי ופיודור.
עלילה.
האימפריה הרוסית בראשית המאה העשרים סופגת טלטלות רבות בדמות סדרה של פיגועי טרור עקובים מדם נגד פקידי מדינה בכירים. המטרה העיקרית של המחבלים היא התנקשות בדוכס הגדול סרגיי אלכסנדרוביץ'. תהליך הכנת הפיגוע חושף את נפשם, רגשותיהם ושאיפותיהם של המחבלים, שכל אחד מהם יוצא מסיבות שונות. בזה אחר זה, ניסיונות הפיגוע נכשלים - כמעט כל מארגניו מתים. ז'ורז' שנותר בחיים מבין פתאום שעניין רצח הדוכס הופך עבורו למשמעות קיומו וכי לצורך יישום תוכניתו הוא יעשה הכל.
עובדות.
במהלך התנקשות בדוכס הגדול, האופרה "נשף המסכות" של ורדי מופיעה בתיאטרון, שבה הגיבור הבכיר נספה גם הוא כתוצאה ממזימה. תפקידי דמות זו ואהובתו, על פי המידע המצוין בקרדיטים, בוצעו על ידי אמני במת האופרה - זוראב סוטקילבה ואירינה רובצובה.
הר לויד
Saved My Life
Saved My Life (בעברית: הציל\ה את חיי) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האוסטרלית סיה. השיר יצא לאור ב-2 במאי 2020, כסינגל ראשון מתוך אלבום הפסקול "Music – Songs from and Inspired by the Motion Picture", על ידי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס, מאנקי פאזל מיוזיק.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי סיה, גרג קורסטין, דואה ליפה והופק על ידי גרג קורסטין גם כן. חשיפת השיר התקיימה במהלך פסטיבל "COVID Is No Joke live comedy", בו השתתפה סיה בעקבות התפרצות נגיף הקורונה בארצות הברית בפסטיבל עצמו ביצעה את השיר לראשונה בביצוע חי בביתה כאשר במהלך ההופעה הסתתרה סיה מאחורי גוף תאורה את ההופעה ליווה נגן קלידים בביתה. הרווחים של השיר עצמו ילכו לתרומה.
וידאו קליפ.
האודיו הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של סיה ב-2 במאי 2020. עטיפת האודיו מציגה את עטיפת הסינגל עצמו ללא מילות השיר.
אורי מוראי
אורי מוראי (נולד ב-2 בספטמבר 1983) הוא ראפר ישראלי-אמריקאי. ידוע בעיקר כמקים וסולן להקת ההיפ הופ היהודית "שטר".
ביוגרפיה.
מוראי נולד בסיאטל שבוושינגטון די. סי. כרורי מוראי, לאב אירי ואם יהודייה, אף על פי שגדל עם מעט קשר לתרבות היהודית. אביו, רוד מוראי, היה מדריך אמנויות לחימה בכיר עם בית ספר בסיאטל. אורי עצמו התאמן באופן פעיל בקראטה ודיסציפלינות אחרות מגיל צעיר, כולל פעילות של כמה שנים כמתאבק במכללה. מוראי הושפע ממוזיקת היפ הופ בעיקר בתקופתו בתיכון.
קריירה.
מוריי החל לראפרפ במקצועיות כשגר בסיאטל. הוא הקליט את אלבומו הראשון "Madsteez" בגיל 19 והופיע בתוכניות ברחבי החוף המערבי.
כשלקח חלק בארגון אש התורה, מוראי ויתר בתחילה על הראפ כדי להתמקד בלימודיו, עד שאחד מרבניו אמר לו שזה ייחשב חילול השם להדחיק את כישוריו בצורה כזו.
שטר.
בשנת 2006 פגש מוראי את חברו לאש התורה בראד רובינשטיין, שהיה בעבר גיטריסט בלהקת ההיפ הופ האנגלית "Lisp". הם התחילו לכתוב מוזיקה יחד והקימו את להקת שטר, בתחילה כצמד, לפני שצירפו להקה מלאה לחיזוק ההופעה החיה שלהם.
ב-2012 הוציאה הלהקה את אלבום הבכורה שלה, "Infinity", באמצעות חברת התקליטים Shemspeed.
ב-2016 התמודדו בעונה הרביעית של תוכנית המציאות "הכוכב הבא", והגיעו למקום התשיעי.
חיים אישיים.
מוראי מתגורר בבית שמש עם אשתו וילדיו. בנוסף לקריירת המוזיקה שלו, הוא מלמד קונג פו ועובד בנדל"ן.
אלטון מאיו
ג'ורג' אלטון מאיו (באנגלית: George Elton Mayo) 26 בדצמבר 1880 - 7 בספטמבר 1949) יליד אוסטרליה, היה פסיכולוג חוקר תעשייתי ותאורטיקן ארגוני.. מאיו למד באוניברסיטת אדלייד, ורכש תואר ראשון באומנויות בתחומי הפילוסופיה והפסיכולוגיה. את התואר השני קיבל מאוניברסיטת קווינסלנד (UQ).
במהלך לימודיו בקווינסלנד, כיהן בוועדת המלחמה של האוניברסיטה ולראשונה הוביל מחקר בנושא הטיפול הפסיכואנליטי בהלם קרב. מאיו סייע, מעת לעת לחיילים שחזרו ממלחמת העולם הראשונה להתאושש מהשפ המלחמה תוך שיתוף פעולה עם ד"ר בריסביין, חלוץ בתחום הטיפול הפסיכואנליטי בהלם קרב ובמחקר באמצעות בדיקות פסיכו-פתולוגיות. עד לנסיעתו לארצות הברית, הוא היה מרצה לפסיכולוגיה ולפילוסופיה של הנפש באוניברסיטת בריטניה בין השנים 1911 - 1922. בארצות הברית, בשנת 1926 מונה לפרופסור למחקר תעשייתי בבית הספר למינהל עסקים בהרווארד.
במהלך שהותו בפילדלפיה הוא ערך מחקר במפעל טקסטיל במטרה לפתח שיטה להפחתת שיעור התחלופה הגבוהה מאוד במפעל. השפעת הקשר של מאיו עם (Hawthorne Experiments ), כמו גם למחקריו ועבודתו באוסטרליה, זיכו אותו בהכרה ציבורית שרק חוקרים מעטים בתחום מדעי החברה זכו בכך בימיו.
תרומתו החשובה בתחומי מינהל עסקים, סוציולוגיה תעשייתית, פילוסופיה ופסיכולוגיה חברתית. לצד מחקרי השטח שערך בתעשייה, הייתה לה השפעה רבה על תחומי הפסיכולוגיה התעשייתית והארגונית .
בספרו הביוגרפי עליו כתב טראאהר (Richard C. S. Trahair), כי מאיו "ידוע בביסוס המחקר המדעי של מה שמכונה כיום התנהגות ארגונית ששמה את הדגש על הבעיות האנושיות, החברתיות והפוליטיות של התרבות התעשייתית."
עבודתו של מאיו סייעה להניח את התשתית לתחום יחסי האנוש. הוא הדגיש את העובדה שלצד הארגון הפורמלי של מקום עבודה התעשייתי קיים גם מבנה ארגוני בלתי פורמלי. מאיו הכיר ב"חסרונות של גישות ניהול מדעיות קיימות "לארגונים תעשייתיים", והדגיש את חשיבות היחסים שבין העובדים בארגונים כאלה. רעיונותיו בנושא יחסי גומלין בין הקבוצות הופיעו לראשונה בספרו שפורסם ב -1933 "הבעיות האנושיות של התרבות המתועשת", שהתבסס בחלקו גם על "ניסויי הות'ורן".
וולט ויליאמס
וולטר אנדר "וולט" ויליאמס הבן (באנגלית: .Walter Ander "Walt" Williams Jr; נולד ב-16 באפריל 1970) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1992–2003. לאורך 11 עונותיו בליגה רשם ממוצעים כוללים של 11.8 נקודות, 3.9 ריבאונדים ו-2.3 אסיסטים למשחק.
קריירת מכללות.
ויליאמס נולד בוושינגטון די. סי., ובין השנים 1988–1992 למד באוניברסיטת מרילנד. בשלוש עונותיו הראשונות בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה קלע 12.2 נקודות בממוצע למשחק, בטרם פרץ בעונתו האחרונה עם ממוצעים של 26.8 נקודות, 5.6 ריבאונדים, 3.6 אסיסטים ו-2.1 חטיפות למשחק. בסיום אותה עונה, במהלכה קבע שיא מועדון חדש של 776 נקודות, נבחר לחמישייה השנייה של העונה בליגת המכללות (Second-team All-American).
קריירת משחק.
בדראפט ה-NBA 1992 נבחר ויליאמס בבחירה השביעית, על ידי סקרמנטו קינגס. ב-2 בינואר 1993, כחודשיים מאז משחקו הראשון בסקרמנטו, קלע שיא קריירה של 40 נקודות כשחקן ספסל במשחק מול פילדלפיה 76'. בסיום עונתו הראשונה ב-NBA נבחר לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה לאחר שקלע 17.0 נקודות בממוצע למשחק, אשר בדיעבד היו שיא הקריירה שלו. בשתיים וחצי עונותיו הבאות בסקרמנטו העמיד ממוצעים של 14.3 נקודות, 4.4 ריבאונדים ו-3.4 אסיסטים למשחק.
בפברואר 1996 הועבר יחד עם טיירון קורבין בטרייד למיאמי היט, בתמורה לבילי אוונס וקווין גאמבל. עד לסיום עונת קלע 12.0 נקודות למשחק עבור ההיט.
באוגוסט 1996 חתם על חוזה בטורונטו ראפטורס, לקראת עונתו השנייה של המועדון. באותה עונה היה הקלעי השני של קבוצתו, אחרי דיימון סטודמאייר, עם ממוצע של 16.4 נקודות למשחק.
בפברואר 1998, לאחר כעונה וחצי בטורונטו, נשלח לצד סטודמאייר וקרלוס רוג'רס בטרייד לפורטלנד טרייל בלייזרס, תמורת קני אנדרסון, אלווין ויליאמס, גארי טרנט ו-3 בחירות דראפט עתידיות. בעונת העפיל עם הבלייזרס לגמר האזור המערבי, בו הפסידו מול סן אנטוניו ספרס בתוצאה 0–4.
לקראת עונת הועבר לצד בראיין שואו, סטייסי אוגמון, קלווין קייטו, קרלוס רוג'רס ואד גריי ליוסטון רוקטס, בתמורה לסקוטי פיפן. ב-3 עונותיו ביוסטון קלע 9.6 נקודות בממוצע למשחק, תחת המאמן רודי טומג'נוביץ'.
באוקטובר 2002 חתם על חוזה בדאלאס מאבריקס. בעונתו היחידה בקבוצה קלע 5.5 נקודות למשחק כשחקן ספסל, וסייע לה להעפיל לגמר האזור המערבי בפעם השנייה בלבד בתולדותיה. גם במקרה זה הפסידה קבוצתו מול הספרס, הפעם בתוצאה 2–4. במשחק השישי מול סן אנטוניו, אשר התברר כמשחקו האחרון בקריירה, קלע ויליאמס 17 נקודות עבור המאבריקס.