בבשורה על פי מתי (י"ג:17-10) מספק ישו תשובה לתלמידיו על השאלה מדוע הוא עושה שימוש במשלים, שלא תמיד הם עצמם הבינו. התלמידים שאלו את ישו מדוע הוא מדבר במשלים להמוני העם:וַיִּגְּשׁוּ אֵלָיו הַתַּלְמִידִים וַיֹּאמְרוּ לָמָּה זֶּה בִּמְשָׁלִים תְּדַבֵּר אֲלֵיהֶם׃ וישו השיב להם: וַיַּעַן וַיּאֹמֶר כִּי לָכֶם נִתַּן לָדַעַת אֶת־סוֹדוֹת מַלְכוּת הַשָׁמָיִם וְלָהֶם לֹא נִתָּן׃ כִּי מִי שֶׁיֶשׁ־לוֹ נָתֹן יִנָּתֵן לוֹ וְיַעֲדִיף וּמִי שֶׁאֵין לוֹ גַם מָה־שֶׁיֵּשׁ־לוֹ יִנָּטֵל מִמֶּנּוּ׃ עַל־כֵּן בִּמְשָׁלִים אֲדַבֵּר אֲלֵיהֶם כִּי בִרְאֹתָם לֹא יִרְאוּ וּבְשָׁמְעָם לֹא יִשְׁמְעוּ אַף־לֹא יָבִינוּ׃ וּתְקֻיַּם בָּהֶם נְבוּאַת יְשַׁעְיָהוּ הָאֹמֶרֶת שִׁמְעוּ שָׁמוֹעַ וְאַל־תָּבִינוּ וּרְאוּ רָאוֹ וְאַל־תֵּדָעוּ׃ כִּי הַשְׁמֵן לֵב־הָעָם הַזֶּה וְאָזְנָיו הַכְבֵּד וְעֵינָיו הָשַׁע פֶּן־יִרְאֶה בְעֵינָיו וּבְאָזְנָיו יִשְׁמַע וּלְבָבוֹ יָבִין וָשָׁב וְרָפָא לוֹ׃ וְאַתֶּם אַשְׁרֵי עֵינֵיכֶם כִּי תִרְאֶינָה וְאָזְנֵיכֶם כִּי תִשְׁמַעְנָה׃ כִּי־אָמֵן אֹמֵר אֲנִי לָכֶם נְבִיאִים וְצַדִּיקִים רַבִּים נִכְסְפוּ לִרְאֹת אֵת אֲשֶׁר אַתֶּם רֹאִים וְלֹא רָאוּ וְלִשְׁמֹעַ אֵת אֲשֶׁר אַתֶּם שֹׁמְעִים וְלֹא שָׁמֵעוּ׃במילים אחרות: לכם התלמידים יש רשות להכיר סודות שקשורים במלכות שמים, אך להם - לאחרים - שאינם תלמידים - אינם מאמינים - לא. כל מי שיש לו (אמונה) יקבל, ועוד יוסיף לקבל, אך מי שאין לו (חסר אמונה) גם מה שכבר היה לו יילקח ממנו. בכך מתמלאת נבואת ישעיהו שאומרת: "שִׁמְעוּ שָׁמוֹעַ וְאַל-תָּבִינוּ, וּרְאוּ רָאוֹ וְאַל-תֵּדָעוּ.   הַשְׁמֵן לֵב-הָעָם הַזֶּה, וְאָזְנָיו הַכְבֵּד וְעֵינָיו הָשַׁע:  פֶּן-יִרְאֶה בְעֵינָיו וּבְאָזְנָיו יִשְׁמָע, וּלְבָבוֹ יָבִין וָשָׁב--וְרָפָא לוֹ" (ישעיהו ו':10-9) שגם אם ישמעו - לא יבינו, גם אם יראו לא ידעו ולא יוכלו לשוב בתשובה.
בעוד שלפי מרקוס ד' 33–34 ומתי י"ג 34–35 עשוי להתפרש כי ישו היה מדבר רק ל"המונים" במשלים, בעוד שבאופן פרטי הוא נהג לפרש הכל לתלמידיו, החוקרים המודרניים אינם תומכים בכך והם אוחזים בטיעון שישו השתמש במשלים כבשיטת הוראה. דווייט פנטקוסט מרמז כי בהינתן שישו הטיף לעיתים קרובות לקהל שומעים מעורב של מאמינים ולא-מאמינים, הוא השתמש במשלים כדי לחשוף את האמת למקצתם, ולהסתירה מאחרים.
הסופר הנוצרי אשטון אקסנדן מציע כי ישו בנה את משליו בהתבסס על ידע שקיבל מאביו שבשמים של האופן הנאות כיצד ללמד בני אדם, וכך הציע:
"זה היה סוג של הוראה, אשר אדוננו המבורך כנראה נהנה להשתמש בו. אנו יכולים להיות בטוחים למדי, שכשם שידע "מה יש בלב האדם" טוב מאתנו, הוא לא היה מלמד במשלים אלמלא ידע שזה בדיוק סוג הלימוד המתאים לנו."
במאה ה-19, קבעו ליסקו ופאיבאירן לגבי משלי ישו, "הדימויים השאולים מן העולם הגלוי לעין מלווים באמת הסמויה מן העין (מהעולם הרוחני)" ושמשליו של ישו הם לא "סתם קווי הדמיון המשרתים את מטרת הנמשל, אלא מהווים אנלוגיות פנימיות שבהן הטבע הופך להיות כעדות לעולם הרוחני".
באופן דומה, במאה ה-20, קורא ויליאם ברקלי למשל "סיפור ארצי בעל משמעות שמיימית" הוא מציין שמשלי ישו משתמשים בדוגמאות מוכרות כדי להוביל את התפיסה האנושית לעבר המושגים השמימיים. הוא מצביע על כך שישו לא יצר את משליו רק בתור אנלוגיות אלא ביסס אותם על "זיקה פנימית בין הסדר הטבעי לסדר הרוחני".
נושאים.
מספר משלים הסמוכים האחד לשני באחת או יותר מהבשורות הם בעלי נושאים דומים. את משל השאור מלווה את משל גרגר החרדל בבשורות מתי ולוקס, והמשותף להם הוא הנושא של מלכות השמים הגדלה מהתחלה קטנה. משל המטמון בשדה (מתי י"ג 44) ומשל המרגלית (מתי י"ג 45–46) יוצרים צמד משלים הממחיש את הערך הגדול של מלכות שמים, ואת הצורך לפעול להשגתה.
המשלים משל הכבש האובד (מתי י"ח 12–14, לוקס ט"ו 3–7) ומשל המטבע שאבד (לוקס ט"ו 8–10), ומשל הבן האובד (לוקס ט"ו 11–32) יוצרים שלישייה של משלים בבשורת לוקס המתמודדת עם נושאי האובדן והגאולה.
למשל העבד הנאמן (מתי כ"ד 42–51, מרקוס י"ג 34–37, לוקס י"ב 35–48), והמשל הסמוך במתי, משל עשר העלמות, המצפות לחתן (מתי כ"ה 1–13), יש משמעות לנושא אחרית הימים: להיות מוכנים ליום הדין. למשל החטים והזונין (מתי י"ג 24–30), משל השוטה העשיר (לוקס י"ב 16-20), משל התאנה בקיץ (מתי כ"ד 32–35, מרקוס י"ג 28–31, לוקס כ"א 29–33) וגם משל התאנה ללא פרי (לוקס י"ג 6–9) עוסקים בנושא אחרית הימים.
משלים אחרים עומדים בפני עצמם, כגון משל העבד שלא מחל (מתי י"ח 21–35), עוסק בנושא המחילה; משל השומרוני הטוב (לוקס י' 25–37), עוסק באהבה מעשית; ומשל החבר בלילה (לוקס י"א 5–8), עוסק בשקידה בתפילה.
המשלים באמנות.
מתוך כשלושים משלים בבשורות הקנוניות, ארבעה הוצגו באמנות ימי הביניים, כמעט עד כדי התעלמות מכל שאר המשלים, מבלי שנגעו בסיפור חייו של ישו. אלה הם: משל עשר העלמות, משל האיש העשיר ואלעזר, משל הבן האובד ומשל השומרוני הטוב. אמנים מפורסמים שיצירותיהם תיארו משלים כוללים את מרטין שונגאואר, פיטר ברויגל האב ואלברכט דירר. משל הפועלים בכרם מופיע גם הוא ביצירות מימי הביניים המוקדמים. בתקופת הרנסאנס עלה מעט מספר היצירות, וסצינות שונות של משל הבן האובד הפכו למועדפות. גם משל השומרוני הטוב הפך למאוד פופולרי. אלברכט דירר יצר חריטה מפורסמת של "הבן האובד" בין החזירים (1496), נושא פופולרי ל הרנסאנס הצפוני, רמברנדט תיאר בציוריו את הסיפור מספר פעמים, כאשר לפחות אחת מעבודותיו של "הבן האובד בפונדק", הוא דיוקן עצמי כבן האובד, עם אשתו, כמו אמנים רבים אחרים. ציורו המאוחר "שובו של הבן האובד" (ארמיטאז', סנקט פטרבורג) הוא אחד מיצירותיו הפופולריות ביותר.
שירים, מזמורים.
כפי שהמשלים נדונו באמנות הפלסטית הם גם נדונו בפרוזה ובשירה, חלקם שמשו השראה לשירים ומזמורים דתיים ופולחניים בנצרות. לדוגמה, מזמור "The Ninety and Nine", (התשעים ותשעה) מאת אליזבת סי כלפנה (1868) נכתב בהשראת משל הכבש האובד וגם המזמור "My Hope Is Built" (תקוותי בנויה) של אדווארד מוטה (1834), וכן "How Kind the Good Samaritan" (כמה טוב השומרוני הטוב) של ג'והן ניוטון (1779).
רשימת המשלים.
להלן טבלה המייצגת משלים בבשורות הקנוניות. בדרך כלל, אין התייחסות למשלים בבשורת יוחנן, מלבד לאלגוריות.
מקבילות מחוץ לבשורות הקנוניות.
למספר משלים יש הקבלות בבשורות הלא-קנוניות. ה Didache (תורת שנים עשר השליחים, מסמך אנונימי מתוארך למאה הראשונה, נחשב כהנחיות שנים עשר השליחים לגויים), והאגרות אבות הכנסייה. עם זאת, בהתחשב בכך שאינם מסונכרנים עם הבשורות הקנוניות, בדרך כלל אין להם רצף זמן, הטבלה להלן אינה הרמונית עם הבשורה.
אנימיסטים
Facebook Messenger
Facebook Messenger (בתעתיק לעברית: פייסבוק מסנג'ר, ידועה גם בשם Messenger) היא אפליקציית מובייל למסרים מיידיים עבור טלפונים חכמים ומחשבי לוח שפותחה על ידי חברת מטא. האפליקציה פעלה במקור כצ'אט של פייסבוק, אך שוחררה כאפליקציה עצמאית למערכות ההפעלה iOS ואנדרואיד באוגוסט 2011. באותה שנה, פייסבוק השיקה אתר נפרד לאפליקציה. האפליקציה מאפשרת למשתמשים לשלוח הודעות, תמונות, קטעי וידאו, מדבקות, אודיו וקבצים שונים. השירות תומך גם בשיחות קול ושיחות וידאו.
לאחר ההפרדה הרשמית בין פייסבוק למסנג'ר, האפליקציה כללה 600 מיליון משתמשים באפריל 2015. 900 מיליון משתמשים ביוני 2016, מיליארד משתמשים ביולי 2016 ו-1.2 מיליארד משתמשים באפריל 2017.
היסטוריה.
בשנת 2008, השיקה חברת פייסבוק את הצ'אט, שהיה נקרא "Facebook Chat", אך צ'אט זה פעל בפייסבוק בלבד. במרץ 2011, החברה החליטה להקים אפליקציה נפרדת של מסרים מיידיים במקום הצ'אט. ב-9 באוגוסט 2011, השיקה פייסבוק את האפליקציה למערכות ההפעלה iOS ואנדרואיד.באוקטובר 2011, השיקה גרסה נוספת שמותאמת למכשירי BlackBerry. במרץ 2014, החברה השיקה גם גרסה נוספת שמותאמת למכשירי Windows Phone, אך גרסה זו לא כללה הודעות קוליות.
באפריל 2014, הודיעה פייסבוק כי הצ'אט יוסר מאפליקציית פייסבוק ועל מנת להשתמש בו המשתמשים ידרשו להתקין את האפליקציה בנפרד. ביולי 2014, שוחררה גרסה מותאמת למכשירי ה־iPad. ובאפריל 2015, השיקה חברת פייסבוק אתר אינטרנט עבור התוכנה. עבור מכשירי Tizen הושקה גרסה נוספת ב-13 ביולי 2015.
באוקטובר 2016, החברה השיקה את Messenger Lite, שהייתה מיועדת בעיקר לטלפונים בעלי גרסה ישנה יותר של Android. באפריל 2017, אפליקציה זו שוחררה ל-132 מדינות. במאי 2017, פייסבוק השיקה עיצוב חדש עבור messenger במערכות ההפעלה אנדרואיד ו־iOS. עיצוב זה כלל מסך ביתי חדש שכלל מיון של תוכן ומדיה ונקודות אדומות המציינות פעילות חדשה באפליקציה. בחודש דצמבר 2017, הודיעה חברת פייסבוק כי היא תשיק אפליקציה נפרדת לילדים, שמיועדת לאנשים מתחת לגיל 13.
פרסומות.
בחודש ינואר 2017, הודיעה חברת פייסבוק כי היא בוחנת אפשרות להציג פרסומות באפליקציה. הבחינה התרחשה אצל מספר קטן של משתמשים באוסטרליה ובתאילנד. בחודש יולי באותה שנה, החברה הודיעה כי היא תרחיב את הבדיקה לקהל העולמי. לאחר השקת המודעות, אתר האינטרנט TechCrunch פרסם מאמר ובו תיאר כי המודעות גדולות, בלתי נסבלות ולא רלוונטיות, וציין כי מודעות אלה הן דרך גרועה למונטזיציה.
ביקורת.