בשנת 1997 התגייס לצה"ל, ושובץ בחיל התותחנים. שירת כלוחם בגדוד 55 באגד 215. לאחר קורס קצינים שירת בגדוד 403 ושימש כסגן מפקד סוללה. בהמשך שימש כמפקד סוללה בגדוד 403. כאשר גדוד 403 התפרק עבר ביחד עם פלוגה אחת לגדוד 601 של הנדסה קרבית לתקופה של כשנה. לאחר מכן מונה לסגן מפקד גדוד 402, בין היתר במהלך מלחמת לבנון השנייה. בהמשך שימש כקצין אג"ם של אגד 425. לאחר מכן מונה לראש לשכת מפקד פיקוד הדרום, יואב גלנט.
בשנת 2010 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד 405 בעוצבת גולן, ושימש בתפקיד עד שנת 2012. בשנת 2012 מונה למפקד השתלמות קציני חת"ם בביסל"ת, ושימש בתפקיד עד שנת 2014. לאחר מכן מונה לסגן מפקד עוצבת גולן בין השנים 2014–2015. באוגוסט 2015 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד עוצבת כידון, ושימש בתפקיד עד אוגוסט 2017. באוגוסט 2017 מונה למפקד עוצבת עמוד האש, תפקיד אותו מילא עד יולי 2019. בשנת 2019 מונה לראש מחלקת תכנון בזרוע היבשה. ב-3 באוגוסט 2020 הוחלט על העלאתו לדרגת תא"ל ומינויו לראש מטה פיקוד הצפון.
מרקיזנו מתגורר בנתניה, נשוי ואב לשלושה.
מנגר (דג)
מנגר (שם מדעי: Luciobarbus esocinus) הוא מין של דג גדול ממשפחת הקרפיוניים החי בנהרות הפרת והחידקל והוא אחד מהגדולים שבקרפיונים.
מאפיינים.
דג זה מגיע לאורך מרבי של 2.3 מטר ולמשקל של 140 ק"ג. הוא נחשב לגדול במיני הקרפיונים לאחר המין קרפיון סיאמי ענק. דג זה יכול לחיות 17 שנה והוא בעל גוף גדול ולבן עם קשקשים גרמיים, סנפירים קטנים ולבנים ופתחי זימים גדולים אך ראש קטן. השפתיים משורבבות ולידם כמה בינים.
הדג חי בנהרות הפרת והחידקל שבסוריה, תורקיה, איראן ועיראק. הם חיים בזרמים הרחבים של הנהר אך פונים לאזורים רדודים כדי להשריץ. דג זה הוא אוכל-כול.
חלה ירידה באוכלוסיות דג זה כתוצאה מדיג והוא נמצא בסכנת הכחדה.
קרפיון זאב קולורדו
קרפיון זאב קולורדו (שם מדעי: Ptychocheilus lucius) הוא מין של דג גדול ממשפחת הקרפיוניים הנפוץ באמריקה הצפונית בנהר הקולורדו.
זהו הגדול שבבני משפחתו באמריקה הצפונית והוא יכול לגדול לאורך 1.8 מ' ולמשקל 45 ק"ג. ישנם גם דיווחים לא מאומתים על דגים באורך 3 מ'. דג זה אפור-כסוף ובמראהו הוא מזכיר מעט את זאב הנהרות הטורף. מראהו מוארך והוא בעל סנפירים קטנים, כיסוי זימים גדול בצבע לבן וזנב צר העוזר להתפרץ במהירות. הראש צר ובו שיניים חדות. העיניים צהובות וגדולות.
הדגיגים שאורכם 5 ס"מ ניזונים מחרקים, מדפניות ומשטרגליים, אך כשהם גדלים לאורך 30 ס"מ הם מתחילים לצוד בעיקר דגים. דגים אלה בשונה משאר בני משפחתם יכולים לשחות גם במים מליחים או אף מלוחים בקרבת החופים. כשהם גדלים הם נכנסים לזרמים עמוקים או לנהרות שוצפים ושם חיים. הם יכולים לנדוד יותר מ-100 ק"מ בנדודים לעבר אתרי הרבייה שלהם.
תפוצתם היא בנהרות שמאריזונה וקליפורניה ועד למקסיקו. כתוצאה מדיג הדג נמצא בסכנת הכחדה.
אלבריקו אלבריצ'י
אלבריקו ג'וזפה אלבריצ'י (באיטלקית: Alberico Giuseppe Albricci ; 6 בדצמבר 1864 - 2 באפריל 1936) היה לוטננט גנרל בצבא המלכותי האיטלקי, אשר פיקד על חיל המשלוח האיטלקי שלחם בחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה. בהמשך שימש כשר ההגנה בממשלת ניטי הראשונה.
ביוגרפיה.
אלבריצ'י נולד ב-6 בדצמבר 1864 בגאלארטה שבממלכת איטליה. ב-1886 הוא התגייס לצבא המלכותי האיטלקי והוצב בכוחות הארטילריה. ב-1888 הוא הועלה לדרגת לוטננט ולחם במלחמה האיטלקית-אתיופית הראשונה. ב-1897 הוא הועלה לדרגת קפטן, ב-1907 לדרגת מייג'ור, וב-1908 מונה למפקד גדוד וביצע עמו פעולות סיוע במהלך רעידות האדמה בקלבריה ובסיציליה באותה שנה. ב-1909 הוצב במטה הכללי וב-1910 הוא מונה לשלישו הצבאי של ויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה. ב-1912 הוא הועלה לדרגת לוטננט קולונל, וב-1913 קיבל תואר רוזן מהמלך. עם כניסתה של איטליה למלחמת העולם הראשונה הוא שמר בתחילה על תפקידו במטכ"ל, וב-1916 הועבר לפקד על בריגדת "בזיליקטה". במרץ של אותה שנה הוא מונה לראש מטה הארמייה הראשונה. הוא לחם עם הארמייה בקרב אסיאגו, וב-1917 הועבר לפקד על הדיוויזיה ה-5. מאוחר יותר הוא הועבר לפקד על הקורפוס ה-2 ולחם עמו בקרב קפורטו.
לאחר קפורטו, החליט המטכ"ל האיטלקי שיש לגמול טובה למדינות ההסכמה על ששלחו חילות עזר לחזית האיטלקית. הקורפוס של אלבריצ'י נבחר להישלח לחזית המערבית כשהוא כולל את הדיוויזיות ה-3 וה-8 - בסה"כ 25,000 איש. ב-18 באפריל 1918 החלו הכוחות האיטלקיים לנוע אל צרפת, והגעתם הסתיימה ב-27 באפריל. הקורפוס נכלל כחלק מהארמייה החמישית הצרפתית. הוא ספג אבדות כבדות בקרב השני על המארן, אולם הצליח לבלום את התקדמות הגרמנים. הוא לחם עם מדינות ההסכמה עד סיום המלחמה, ולאחר מכן הוחזר לאיטליה. בהמלצתו של ארמנדו דיאז, ב-24 ביוני 1919 מינה אותו פרנצ'סקו ניטי לשר המלחמה. בתפקידו, היה עליו לדאוג לוותיקי המלחמה ולהעניק חנינות לעריקים. הוא הגה רעיונות לייעול של הצבא האיטלקי, אולם כבר ב-13 במרץ 1920 הוחלף בידי איוואנו בונומי. הוא המשיך לשרת בצבא והגיע לדרגת לוטננט גנרל. הוא פרש ב-1926.
אלבריצ'י נפטר ברומא ב-2 באפריל 1936 בגיל 71.
פיראיבה
פּירָאיבָּה (שם מדעי: "Brachyplatystoma filamentosum") הוא מין של דג גדול ממשפחת הפימלודיים. דג זה חי באמריקה הדרומית בנהרות האמזונאס והאורינוקו באזור שבין ברזיל לארגנטינה.
זהו הגדול שבדגי המשפחה: הוא יכול להגיע לאורך 360 ס"מ ולשקול עד 200 ק"ג, והוא אחד מהגדולים שבדגי אמריקה הדרומית. צבעו אפור-ירוק עם בטן לבנה והוא בעל ראש גדול ובינים ארוכים מאוד הפונים אחורה. הסנפירים מזכירים סנפירי כריש.
דגים אלה חיים בעומק הנהרות והיובלים של הנהרות וניזונים ממגוון בעלי חיים קטנים יותר, בעיקר דגים אחרים, והם גם לא בוחלים בקניבליות.
הדגים הצעירים חיים ביובלים הרדודים שם הם שוחים בצמוד לצמחייה מימית ולבוץ ומסתתרים מטורפים. הם עלולים להיטרף על ידי לוטרות ענק, דולפיני נהרות ועופות מים, אך הם מתבגרים במהירות ושוחים במורד היובלים.
שפמנון חד זנב
שפמנון חד זנב (שם מדעי: "Phractocephalus hemioliopterus") הוא מין של דג גדול ממשפחת הפימלודיים החי בנהרות אמריקה הדרומית. דג זה יחידי בסוגו.
אורכו של שפמנון זה יכול להגיע ל-1.8 מ' ומשקלו ל-80 ק"ג. הוא בעל צבעים בולטים כשהגוף העליון חום כהה, הצידיים ופתחי הזימים צהובים-לבנים והזנב אדום. לדג שפמות ארוכים מהם שניים על הלסת העליונה ושתיים על התחתונה.
הדג חי ביובלי נהרות האמזונאס, האורינוקו והאסקיבו לאורך אמריקה הדרומית. הוא שוכן בנהרות, אגמים ובריכות עמוקות. הוא אוכל בשר תוקפני. ילידי אמריקה לא אוכלים אותו אך אנשים צדים אותו למטרות ספורט. כמו כן הוא מגודל באקווריום אך צריך שהאקווריום יהיה גדול.
דג זה הוא מין פולש בתאילנד אליה הובא על ידי האדם.
הנשמה מלאכותית
קוד פולינומי
בתורת הקודים, קוד פולינומי הוא סוג של קוד ליניארי בו אוסף של מילות קוד חוקיות מורכב מהפולינומים (בדרך כלל בעלי אורך קבוע) שמתחלקים ללא שארית בפולינום קבוע נתון (בעל אורך קצר יותר, שנקרא הפולינום היוצר).
הגדרה.
בהינתן שדה סופי formula_1 (שהאיברים בו יוגדרו "סימבולים"), נגדיר לכל רצף סימבולים באורך formula_2: formula_3, פולינום מתאים כך: formula_4.
בהינתן מספר formula_5 ופולינום יוצר formula_6 שדרגתו formula_7, הקוד הפולינומי שנוצר על ידי formula_6 הוא אוסף מילות הקוד שדרגתן קטנה מ-formula_5 המתחלקות ללא שארית בפולינום formula_6.
דוגמה.
נגדיר את השדה formula_11 ונקבע את הקבועים formula_12, formula_13, כאשר הפולינום היוצר הוא formula_14. הקוד הפולינומי הנוצר על ידי "g" מורכב מהמילים הבאות:
או במפורש:
מאחר שהקוד הפולינומי מוגדר מעל שדה גלואה בינארי formula_11 ופעולת החיבור מתבצעת מודולו 2, מילות הקוד הן למעשה:
באופן שקול ניתן לייצג את מילות הקוד כמחרוזת של מקדמי הפולינום, כך:
קוד פולינומי זה, ככל קוד פולינומי אחר, הוא קוד ליניארי, כלומר כל צירוף ליניארי של מילות קוד מהווה מילת קוד בפני עצמו. במקרה לעיל, בו השדה מעליו מוגדרים הפולינומים הוא שדה גלואה בינארי, צירוף ליניארי ניתן לחישוב גם על ידי פעולת XOR על מילות הקוד בצורתן כמחרוזת בינארית של מקדמי הפולינום (למשל formula_24).
אגריניו
אגריניו (ביוונית: Αγρίνιο) היא העיר הגדולה ביותר באטוליה-אקארנאניה, יוון. בעיר (נכון לשנת 2011) מתגוררים כ-106,053 תושבים. העיר משמשת כמרכז של היחידה המנהלית, למרות שאינה עיר הבירה שלה.
מבחינה כלכלית, העיר ידועה בשל תעשיית הטבק והחקלאות שלה (במיוחד בשל גידולי הזיתים).
היסטוריה.
ההתיישבות בעיר עתיקה מאוד, והעיר העתיקה ממוקמת במרחק של שלושה ק"מ ממיקום העיר המודרנית. העיר העתיקה הוקמה ככל הנראה בשנים 1100-1600 לפנה"ס.
העיר פרחה מחדש במהלך שלטון האימפריה העות'מאנית. אגריניו נכבשה על ידי הכוחות היוונים ב-21 ביוני 1821 במסגרת מלחמת העצמאות היוונית.
באוגוסט 1822 התקרבו הכוחות הטורקים לעיר, ותושביה החליטו לנטוש את העיר ולשרוף אותה. לבסוף אגריניו נכללה בגבולות יוון באמנת קונסטנטינופול שנחתמה בשנת 1832.
העיר שגשגה במיוחד בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20. לאחר מלחמת יוון–טורקיה הגיעו לעיר פליטים רבים מאסיה הקטנה (מערב טורקיה). על אף המשבר הכלכלי בין שתי מלחמות העולם, חל פיתוח רב ותשתיות רבות.
בחודש מאי מתקיים בעיר פסטיבל להקות פולקלור (מחול) על-שם יצרן הסיגריות פפדקיס שנולד בעיר.
גלן קמפבל