על אף שהתקרב לפרישה ממשחק, השתכנע סה פינטו לחתום במדי סטנדרד לייז' של המאמן יוהאן בוסקאמפ לקראת עונת . הוא הצטרף לבן ארצו סרג'יו קונססאו ששיחק אז בקבוצה. כבר בשלב מוקדם של העונה הוחלף בוסקאמפ במישל פרודום, שהוביל את סה פינטו וקבוצתו למקום השלישי בטבלת הליגה בתום העונה. סה פינטו כבש פעמיים ב-21 הופעות במדי הקבוצה בליגה.
בתום העונה פרש ממשחק פעיל, בגיל 35.
נבחרת פורטוגל.
סה פינטו החל את דרכו הבינלאומית במדיה של נבחרת פורטוגל הצעירה, עמה העפיל לגמר אליפות אירופה לנבחרות צעירות 1994, בהופעתה הראשונה אי פעם של פורטוגל בטורניר. סה פינטו שיתף פעולה עם שחקנים בולטים ובהם לואיש פיגו, רוי קושטה וז'ואאו ויירה פינטו. במשחק הגמר מול איטליה עלה סה פינטו מהספסל בדקה ה-79, וראה את האיטלקים מנצחים 0–1 בזכות שער זהב בדקה ה-98.
את הופעת הבכורה שלו במדי ערך סה פינטו ב-7 בספטמבר 1994, חמישה חודשים לאחר האליפות המוצלחת, כשעלה בהרכב של המאמן אנטוניו אוליביירה בניצחון החוץ 1–2 על במסגרת מוקדמות יורו 1996. בסך הכול היה שותף בארבעה משחקים במסגרת המוקדמות.
סה פינטו זומן על ידי אוליביירה לסגל פורטוגל לקראת יורו 1996 באנגליה. את שער הבכורה שלו במדי פורטוגל כבש סה פינטו במשחק הפתיחה של פורטוגל בטורניר, מול . סה פינטו פתח בהרכב הנבחרת, ובדקה ה-53 של המשחק נגח פנימה הגבהה של לואיש פיגו מאגף שמאל כדי לקבוע את תוצאת הסיום של המשחק, 1-1. סה פינטו פתח והוחלף אחרי שעה בניצחון 0–1 על , והוחלף במחצית בניצחון 0–3 על ששמר את פורטוגל בראש הבית. ברבע הגמר שוב הוחלף סה פינטו במחצית, במשחק בו נוצחה פורטוגל 0–1 על ידי .
בעקבות האירוע האלים בו תקף סה פינטו את מאמן הנבחרת ארתור ג'ורג', הוא הורחק לשנה מכל פעילות, ושב לנבחרת בספטמבר 1998, לאחר 19 חודשים מחוץ לסגל הפורטוגלי. סה פינטו סימן את שובו לנבחרת עם צמד לרשתה של במשחק חוץ במוקדמות יורו 2000. הוא הוסיף שלושה שערים נוספים במסגרת טורניר המוקדמות, וסייע לנבחרתו להעפיל ליורו 2000 בבלגיה ובהולנד. הוא זומן על ידי אומברטו קואליו לסגל פורטוגל לטורניר, אך לא שותף בניצחון 2–3 על במשחק הפתיחה. במשחק השני בו גברה פורטוגל 0–1 על , עלה סה פינטו מהספסל בדקה ה-56. פורטוגל סיימה שלב בתים מרשים מאוד עם ניצחון 0–3 על , בו עלה סה פינטו בהרכב ושיחק לאורך כל המשחק. פורטוגל סיימה בראש הבית ופגשה את טורקיה בשלב רבע הגמר. סה פינטו עלה מהספסל כרבע שעה לסיום ניצחון נבחרתו 0–2 במשחק. ההופעה המרשימה של פורטוגל הגיעה לסיומה בחצי הגמר עם הפסד 1–2 ל מפנדל של זינדין זידאן שלוש דקות לתום ההארכה. סה פינטו לא שותף כלל באותו המשחק.
סה פינטו נפרד מהנבחרת במהלך טורניר מוקדמות מונדיאל 2002, בו כבש שער אחד בארבע הופעות. משחקו האחרון בנבחרת היה במסגרת טורניר המוקדמות, בניצחון הביתי 0–6 על ב-6 ביוני 2001. בסך הכול לזכותו של סה פינטו 45 הופעות במדי פורטוגל, בהן כבש תשעה שערים.
קריירת אימון.
בנובמבר 2009 שב סה פינטו למועדון עמו היה מזוהה יותר מכל, ספורטינג ליסבון, כשהחליף את חברו לקבוצה לשעבר פדרו ברבוסה בתפקיד המנהל המקצועי של המועדון. ב-21 בינואר 2010 פגשה ספורטינג את מאפרה מהליגה השלישית במסגרת הגביע הפורטוגלי. על אף היריבה הנחותה, התקשתה ספורטינג בדרך לניצחון 3–4. במהלך המשחק התעמת סה פינטו עם חלוץ קבוצתו ליידסון, לאחר שזה ביקר מהספסל את הופעתו של שוער הקבוצה רוי פטריסיו. העימות בין השניים הפך לעימות פיזי בחדרי ההלבשה בתום המשחק, ובעקבות האירוע הגיש סה פינטו את התפטרותו, חודשיים בלבד לאחר מינויו לתפקיד.
באוקטובר 2010 חזר סה פינטו למגרשים, כשהתמנה לתפקיד עוזר מאמן אוניאו לייריה, תחת המאמן פדרו קיישיניה. השניים הובילו את הקבוצה למקום העשירי בטבלה בתום העונה.
לקראת עונת חזר סה פינטו פעם נוספת לספורטינג, וקיבל את משרת מאמן הנוער של המועדון. ב-13 בפברואר 2012, בעקבות פיטוריו של דומינגוס פסיינסיה, קודם סה פינטו לתפקיד המאמן הראשי של ספורטינג, משרת האימון הראשונה בקריירה עבורו. עד לסיום העונה לא הצליח סה פינטו לקדם את הקבוצה מעבר למקום הרביעי, והפסיד עמה 0–1 בגמר הגביע לאקדמיקה דה קוימברה. עם זאת, זכה בתום העונה לחזוה חדש לשנתיים כמאמן הקבוצה. החוזה החדש לא הגיע לידי מימוש, וסה פינטו פוטר כבר בתחילת אוקטובר 2012, לאחר שמונה חודשים בלבד בתפקיד. סה פינטו שוחרר מתפקידו בעקבות התבוסה 0–3 מול וידאוטון של המאמן פאולו סוזה, חברו של סה פינטו לקבוצה בעבר, במחזור השני של שלב הבתים בליגה האירופית.
ב-18 במרץ 2013, לאחר כחצי שנה מחוץ למגרשים, התמנה סה פינטו לתפקיד מאמן הכוכב האדום בלגרד, במקומו של אלכסנדר ינקוביץ'. סה פינטו הוביל את הקבוצה לשמונה ניצחונות רצופים בליגת העל הסרבית עם הגיעו, וסיים עמה את העונה במקום השני בטבלה, אך בתום העונה התפטר מתפקידו בעקבות מחלוקות מול הנהלת הקבוצה. בסך הכול אימן את הכוכב האדום במשך שלושה חודשים בלבד.
ב-17 באוקטובר 2013, זמן קצר לאחר פתיחת עונת , התמנה לתפקיד מאמן OFI כרתים מהליגה היוונית. סה פינטו קיבל את הקבוצה כשזו הייתה במקום ה-17, ועד לתום העונה הוביל אותה למקום השישי בטבלה. לקראת עונת הוחלף בג'נארו גאטוזו, אך שב לליגה היוונית הבכירה זמן קצר לאחר מכן, ב-24 בספטמבר 2014, כשהתמנה לתפקיד מאמן אטרומיטוס. פחות מחצי שנה אחר כך, ב-5 בפברואר 2015, התפטר מתפקידו כמאמן הקבוצה.
לראשונה מאז פוטר מספורטינג, שב סה פינטו לפורטוגל לקראת עונת , כשהחליף את ליטו וידיגל כמאמן בלננסש. סה פינטו כשל להעפיל משלב הבתים של הליגה אירופית, כשקבוצתו סיימה אחרונה בבית עם פ.צ. בזל, פיורנטינה ולך פוזנן. ב-15 בדצמבר, לאחר הפסד 3–4 בחוץ לאקדמיקה בליגה, התפטר סה פינטו מתפקידו.
לקראת עונת התמנה סה פינטו לתפקיד מאמן אל-פאתח מליגת העל הסעודית. ב-23 בספטמבר 2016, פחות משלושה חודשים מאז מינויו, סיים סה פינטו את דרכו במועדון, שהיה ממוקם אחרון בטבלה. בהמשך העונה, ב-6 בפברואר 2017, שב לקדנציה שנייה באטרומיטוס היוונית, וסיים את תפקידו במועדון בתום העונה, חודשים ספורים אחר כך.
ב-11 ביוני 2017, לקראת עונת , חזר כמאמן לקבוצה בה סיים את קריירת המשחק, סטנדרד לייז' מליגת העל הבלגית. לאחר פתיחה חלשה של העונה, הצליח סה פינטו להוביל את הקבוצה לזכייה בתואר הגביע הבלגי, לאחר ניצחון 0–1 בהארכה על ראסינג גנק בגמר. בליגה הוביל סה פינטו את הקבוצה לסגנות, שלוש נקודות בלבד אחרי קלאב ברוז', אך התפטר מתפקידו עם סיום העונה.
באוגוסט 2018 התמנה לתפקיד מאמן לגיה ורשה הפולנית. הוא לא סיים את העונה במועדון, ופוטר באפריל 2019, שלושה מחזורים לתום העונה, כאשר הקבוצה במקום השני בטבלה ובפער חמש נקודות מהפסגה.
ביולי 2019 חזר סה פינטו לפורטוגל, כשהתמנה לתפקיד מאמן ספורטינג בראגה. סה פינטו הוביל את בראגה למקום הראשון בבית בשלב הבתים של הליגה האירופית, אך לא הצליח להוביל אותה למאבקי הפסגה בליגה, ופוטר מתפקידו ב-23 בדצמבר, חמישה חודשים בלבד לאחר מינויו, כאשר הקבוצה במקום השמיני בטבלה.
יחסי יוון–צרפת
בין יוון לבין צרפת מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ואף שיתוף פעולה בנושאים שונים. כמו כן השתיים חברות באיחוד האירופי ובנאט"ו.
היסטוריה.
בתקופת יוון העתיקה הקימו מהגרים יוונים מושבות בגאליה, והעיר החשובה שבהם הייתה מאסיליה. מאידך, הגאלים היגרו במהלך המאה ה-3 לבלקן, והקימו את גלטיה באסיה הקטנה.
בימי הביניים, הצלבנים הצרפתים מילאו תפקיד מרכזי במסע הצלב הרביעי, ובהקמת מדינות אחדות ביוון, בעקבות פירוקה של האימפריה הביזנטית בשנת 1204. בכך התחילה התקופה המכונה פרנקוקרטיה ביוון. המדינות הצלבניות הצרפתיות העיקריות היו נסיכות אכאיה ודוכסות אתונה.
בעידן המודרני, הנאורות הצרפתית והרעיונות של המהפכה הצרפתית השפיעו ההוגים הגדולים של הנאורות היוונית, כגון אדאמנטיוס קוראיס שחי בצרפת, וריגאס פראיוס, ושימשו בסיס אידאולוגי עבור מלחמת העצמאות היוונית. חיילים צרפתים גם כבשו את האיים היוניים במהלך המלחמות הנפוליאוניות, וסללו את הדרך למדינה היוונית העצמאית הראשונה בעידן המודרני, רפובליקת שבעת האיים. במהלך מלחמת העצמאות היוונית, שהחלה בשנת 1821, הצרפתים הפילהלנים מילאו תפקיד חשוב בכך שסיפקו את המומחיות הצבאית הנדרשת ואת התמיכה הדיפלומטית לעצמאות היוונית בחו"ל. בין החשובים ביותר היו שארל ניקולא פביבר, מקים הצבא היווני המודרני. ספינות צרפתיות גם השתתפו בקרב נאווארינו, ובכך הבטיחו את עצמאותה של יוון, וכן משלחת צרפתית נחתה ביוון בשנת 1828, כדי לסייע בגירוש הכוחות העות'מאנים מהמדינה.