חלק ממשתתפי הסרט הגישו תביעות כנגד יוצריו בטענה שהסרט אינו דוקומנטרי כפי שנאמר להם, אלא בדיוני. תושבי הכפר הרומני גלוד טענו כי רומו בנוגע לאופיו של הסרט, בו הם תוארו כאנשים נבערים העוסקים בגילוי עריות. חלקם אף טענו כי משכורתם לא עלתה על דולר אחד, וחלקם דיווחו על שכר שבין 70 ל-100 דולרים. שניים מהסטודנטים איתם צפה בוראט בסרט של פמלה אנדרסון תבעו את ההפקה בטענה שהדרך בה הוצגו בסרט היא הפרה של דיני לשון הרע. מפיקת תוכנית החדשות שהזמינה את בוראט לראיון הטלוויזיוני האשימה את ברון כהן בכך שגרם לה לאבד את עבודתה. האישה שהזמינה את בוראט לארוחת ערב בביתה גרמה לכך שייחקר חשד למרמה מצדם של יוצרי הסרט.
משרד החוץ של קזחסטן איים לתבוע את ברון כהן לאחר הופעתו כבוראט בטקס פרסי הקולנוע של MTV לשנת 2005. בספטמבר 2006 נפגשו נשיא קזחסטן נזרבייב ונשיא ארצות הברית ג'ורג' ו. בוש, כאשר על הפרק גם תדמיתה הבינלאומית של קזחסטן בעידן בוראט. קזחסטן פתחה בקמפיין בעלות של מיליוני דולרים בשם "ליבה של אירואסיה" לשם מזעור האפקט שיצר בוראט, אותו ניצל ברון כהן לשם קידום המכירות של סרטו, כאשר הוא מתייצב בחזיתו של הבית הלבן, מכחיש את הקמפיין ומתאר אותו כפרופגנדה של "האוזבקים המטופשים והמרושעים", כלשונו. קזחסטן לא החרימה את הסרט, אך בקשתה שהוא לא יופץ בתחומה נענתה בחיוב. הנשיא נזרבייב טען מאוחר יותר כי הסרט הועיל לתדמיתה של ארצו, ומבקרי הקולנוע הקזחים הגיבו באופן חיובי על הסרט וטענו שהוא אנטי-אמריקאי יותר מכל דבר אחר. לעומת זאת, הסרט נפסל ברוסיה ובכל מדינות ערב מלבד לבנון כפוגעני כלפי מיעוטים אתניים, והפך לסרט הלא-פורנוגרפי הראשון שנפסל ברוסיה מאז התפרקותה של ברית המועצות.
ביקורות.
"בוראט: רוצה לומד תרבות אמריקה בשביל נהדרת קזחסטן" קיבל ביקורות חיוביות באופן יוצא-דופן: חלק מהמבקרים מגדירים אותו כאחד מהסרטים המצחיקים ביותר שנעשו מאז ומעולם. בכתבה שעסקה בפניה המשתנות של הקומדיה האמריקאית, טען כתב העת אטלנטיק (שאינו מבקר סרטים) כי "ייתכן שזהו הסרט המצחיק ביותר זה עשור". אתר הביקורות "Rotten Tomatoes" זיכה אותו ב-91 אחוזי טריות, דירוג נדיר מאוד לגבי סרט קומי.
סרט המשך.
בספטמבר 2020 אושר כי סרט המשך, ששמו "", אשר צולם בסתר, הושלם ויוקרן במהלך מגפת הקורונה; פרסום זה הגיע מספר שבועות לאחר שסשה ברון כהן נראה בלוס אנג'לס, כשהוא נוהג במשאית טנדר בדמותו של בוראט. באותו חודש רכשו אולפני אמזון את זכויות ההפצה לסרט. הסרט יצא לאקרנים ב-23 באוקטובר 2020.
סדרת FIFA
סדרת משחקי פיפ&quot;א
אי-ציות אזרחי
אי-ציות אזרחי (באנגלית: Resistance to Civil Government) הוא שמה של מסה מפורסמת מאת הנרי דייוויד תורו.
המסה פורסמה לראשונה בשנת 1849 בכתב העת "Aesthetic Papers" תחת השם "התנגדות לממשלה אזרחית". השם "אי-ציות אזרחי" ניתן לה רק כשנדפסה שוב באוסף "יאנקי בקנדה", שראה אור ב-1866, לאחר מותו של תורו.
המסה משקפת את דעתו של תורו כי אסור לאזרחים לתת לממשלה לשלוט במצפונם ומוטלת עליהם האחריות להתנגד לכל גילוי של חוסר צדק במדינה. מקובל כי תורו כתב את המסה בעקבות התנגדותו למלחמת מקסיקו וסלידתו העזה ממוסד העבדות בארצות הברית.
במסה קורא תורו לפרוץ את גבולות ההתנגדות המקובלים בדמוקרטיה, זאת מבלי לגלוש לאלימות. ניסיונו של תורו להרחיב את ממדי ההתנגדות למשטר הפך לימים לתקדים המכונן של מרי אזרחי וסרבנות, על פיו פעלו חוגי אופוזיציה והתנגדות רדיקליים, ביניהם מרטין לותר קינג, מתנגדי מלחמת וייטנאם ובימינו מתנגדי הגלובליזציה.
המסה פותחת בקטע המפורסם:
סדרת פיפ&quot;א
פרוצה
ATLS (ראשי תיבות של "Advanced Trauma Life Support" - החייאה מתקדמת לטראומה) היא שיטת טיפול מתקדמת לנפגעי טראומה גופנית. ATLS פותחה ב-1976 על ידי ה-American College of Surgeons. התוכנית אומצה בלמעלה מ-30 מדינות ומיועדת לגבש שיטה תקנית לטיפול בנפגעי טראומה גופנית. ATLS היא סכמה המיועדת בעיקרה לאנשי צוות רפואי המטפלים במתאר של בית חולים ומורכבת משני סקרים.
רקע.
הצורך ב-ATLS.
טראומה היא גורם העשוי להוביל למוות בכשליש מהמקרים. מעל 400 מיליארד דולרים מוצאים בשנה ישירות או בעקיפין בשל נזקי טראומה. למרות זאת, רמת המודעות לחשיבותה של התנהגות מונעת (חגירת חגורות בטיחות, חבישת קסדות וכו') עדיין איננה מספקת. בשל עובדה זו קיים הצורך בהכשרה של רופאים לטיפול בטראומה.
מוות הנובע מטראומה.
מוות מטראומה יכול להתרחש בנקודות שונות על פני ציר הזמן:
חמשת העקרונות המנחים בטיפול בטראומה.
הרעיון מאחורי ATLS אומר שפצוע טראומה שונה מחולה לא-מאובחן אחר. בחולה לא מאובחן רגיל, הגישה הכללית גורסת שיש לבצע ראשית תשאול מעמיק ("אנמנזה") שלאחריו תבוא בדיקה גופנית מקיפה ובדיקות הדמיה ומעבדה, על פי האבחנה המבדלת שהעלו האנמנזה והבדיקה. לעומת זאת, חולה טראומה הוא חולה שנמצא בסכנת חיים המאיימת עליו בטווח המיידי. לכן חמשת העקרונות בטיפול בחולה טראומה הם:
גישה פיזיולוגית.
הגישה הפיזיולוגית לטיפול והערכה של חולה טראומה מבוססת על העובדה שדרכי אוויר, נשימה ומחזור דם הם מערכת משולבת שנועדה להעביר חמצן וחומרי מזון לרקמות. איברי מפתח, כמו המוח דורשים אספקת חמצן רציפה לצורך פעולה מיטבית.
העברת החמצן מתרחשת באופן טורי, כלומר, החמצן זורם מדרכי האוויר אל הריאות ומשם אל הדם. לכן, חסימה של דרכי האוויר או אובדן של נשימה יהרגו את הפצוע מהר יותר מאשר ירידה בנפח הדם הזורם. פגיעה נוירולוגית או מצב הכרה ירוד, בייחוד אם הם נגרמים ממסה ההולכת וגדלה בתוך הגולגולת, מהווים את הבעיה הדחופה הרביעית במספר.
רצף הערכה וטיפול.
ההערכה הראשונית והטיפול מבוצעים ברצף מיטבי.
הסקר הראשוני, המבוצע במקביל עם החייאות, מכיל הערכה מהירה ומערכתית של דרכי האוויר, הנשימה, מחזור הדם, חסרים נוירולוגיים, הפשטה/סביבה וטיפול במצבים מסכני חיים כאשר הם מתגלים. תוספות, כמו צנתר קיבתי, צנתר שופכה, סימנים חיוניים, מכשירי ניטור וצילומי חזה ואגן מסייעים להחיש את תהליך הגילוי של בעיות מסכנות חיים.
הסקר השניוני מכיל אנמנזה ובדיקה פיזיקלית ממוקדות המיועדות לאתר את אופי הפציעה. תוספות, דוגמת בדיקות מעבדה וצילומי חזה מיוחדים, עוזרים להגיע לאבחנה הסופית.
יש לחזור על הסקרים הראשוני והשניוני באופן תדיר, על מנת לזהות הידרדרות במצב החולה המצריכה טיפול דחוף. פעולה זו חשובה, אפילו כאשר מכינים את החולה להעברה לחדר ניתוח, יחידת טיפול נמרץ או בית חולים אחר, בהתאם לצורך.
רצף זה הוא למעשה מבט-על אורכי על התקדמות האירועים. בחיים האמיתיים, בייחוד כאשר הפעולות מבוצעות על ידי צוות מיומן, השלבים מבוצעים בו זמנית. ההצגה האורכית מאפשרת לרופא לחשוב באופן מסודר על פעולות ההערכה והטיפול במבוצעות בזמן אמת.
עקרון המיון.
מטרת המיון, הקצאה נכונה של משאבים רפואיים וסדר טיפול על פי חומרה ודחיפות של פציעות.
המיון מתבצע הן ברמת השטח (שליחת פצועים קלים לבתי חולים קטנים ופצועים קשים למרכזי טראומה גדולים) והן ברמת בית החולים (הקצאת אמצעי ההדמיה וחדרי הניתוח לחולים שצריכים אותם).
קיימים שני מצבים שבהם דרוש מיון:
סקר ראשוני.
נהוג לזכור את רצף הפעולות שיש לבצע באמצעות האותיות ABCDE.
A - Airway.
הדבר החשוב ביותר לטיפול בחולה הוא פתיחת נתיב האוויר, דרכו יקלוט את החמצן. השלב הראשוני הוא התרשמות ממצב ההכרה של הנבדק. למשל, אם הנבדק מדבר - ניתן להסיק שהנבדק נושם ואין לו בעיות בנתיב האוויר. נבדק חסר הכרה הוא בסיכון מוגבר לצניחת בסיס הלשון ולכן לחסימה של דרכי האוויר.
לאחר מכן, יש להתרשם מהנשימה: האם יש קולות של חרחור, סטרידור (צפצוף המופיע בזמן שאיפה ומעיד על חסימה של דרכי אוויר) והאם תנועת בית החזה יעילה.
בשלב הבא, יש לבצע פתיחת פה לבדיקה האם ישנן הפרשות. אם יש הפרשות, מוציאים אותם בשיטת "בול-עץ" (הטיית הנפגע על צידו תוך קיבוע הצוואר והראש וסילוק הפרשות באמצעות הכנסת אצבע לפיו של הנפגע) או באמצעות מכשיר יניקה (suction).
אם הפצוע מחוסר הכרה, לא נושם או לא נושם בצורה יעילה, יש צורך לפתוח את נתיב האוויר.
הפתיחה הפשוטה ביותר היא ידנית, ויש לעשות זאת תוך קיבוע עמוד השדרה הצווארי. המטפל יושב למראשות הנפגע כאשר ברכיו נועלות את ראשו ומונעות תזוזה אופקית. לאחר מכן המטפל דוחף את לסת הנפגע למעלה וקדימה באמצעות שתי ידיו (Jaw Thrust). פעולה זו מרימה את בסיס הלשון.
בשלב זה, ניתן להנשים את הנפגע אם צריך באחת מהשיטות הבאות: ישירות פה לפה, באמצעות מסכה, באמצעות מסכה המחוברת למפוח הנשמה ידני ("אמבו") עם או בלי חמצן, או באמצעות מסיכה המחוברת למכונת הנשמה. בחלק מהשיטות יש להכניס לפה הפצוע לפני ההנשמה צינור קצר בעל צורה מעוגלת המכונה "Airway".
בנוכחות המצבים הבאים, תידרש יצירת דרך אוויר דפיניטיבית:
השיטות הקיימות ליצירת דרכי אוויר דפיניטית יכולות להתבצע על ידי רופא או פרמדיק בלבד והן כוללות אינטובציה וקוניוטומיה. שתי השיטות הן בחזקת טיפול רפואי חודרני, ויש להן שיעור מסוים של סיבוכים, גם בידיים מיומנות. לפני כל הליך שכזה, יש להנשים את הנפגע עם 100% חמצן, באמצעות מסיכה במשך 3 דקות. זאת, כיוון שהליכים אלה עשויים לארוך זמן, ובזמן הזה הנפגע לא מקבל חמצן כלל. הנשמה מקדימה בחמצן נקראת פרה-אוקסיגנציה ומספקת למבצע כ-5 דקות לבצע את ההליך. בילדים ובנשים בהיריון, זמן זה קטן יותר בגלל צריכת חמצן גבוהה יותר ונפח ריאות קטן יותר.