ימן בלוז (באנגלית: Yemen Blues; בתרגום חופשי לעברית: "בלוז תימני") הוא הרכב מוזיקלי בינלאומי, בראשותו של המוזיקאי רביד כחלני, סולן ההרכב. ההרכב יוצר מוזיקה מקורית המשלבת השפעות של ג׳אז לטינית פאנק ובלוז עם השפעות מוזיקה תימנית ואפריקאית.
היסטוריה.
ההרכב הוקם בשנת 2010 על ידי רביד כחלני. ב-2011 הוציא ההרכב את אלבום הבכורה שלו, בחברת התקליטים לב גרופ מדיה, הנושא את שם הלהקה באנגלית, Yemen Blues. האלבום נתמך על ידי סיבוב הופעות, שכלל מאות הופעות ברחבי העולם וזכה להצלחה רבה. בשנת 2014, בתום סיבוב ההופעות, החלו חברי ההרכב לעבוד על האלבום השני.
ב-2015 יצא האלבום השני של ההרכב, Insaniya, בלייבל "אינזימה". באלבום מתארחים הזמר הישראלי-תימני ציון גולן, הראפר הצרפתי דייב פוצינו, והזמרת המוסלמית מרים חסן. האלבום זכה להצלחה רבה ולשבחים, בישראל ובעולם.
ב-2018 יצא אלבום ההופעה, Live in Tel Aviv, המתעד את הופעתם בתל אביב, באותה השנה.
Yemen Blues
קנאות דתית
מרקובי קולי
מרקובי קולי או מגדלי מרקו (במקדונית: Маркови Кули; בסרבית: Маркове куле) נמצא כ-2.25 ק"מ צפון-מערבית מפרילפ, מקדוניה הצפונית, ומעט מעל הכפר וארוש . מרקובי קולי, הקרוי על שמו של הנסיך הסרבי מימי הביניים, הנסיך מרקו , ממוקם על גבעה ומוקף במדרונות תלולים המכוסים אבני גרניט דקות.
ב-24 ביוני 2004, נרשם כאתר מורשת עולמית מיועד של אונסק"ו. ב-10 באפריל 2006, האתר הוכרז כאנדרטת טבע.
תכונות.
במהלך המחקר הארכאולוגי שבוצע במרקובי קולי, נמצו שרידים שהצביעו על קיומו של היישוב העתיק הקדום קרמיה. בתקופה הרומית, הורחב היישוב קרמיה לכיוון דרום-מערב, עובדה שהועלתה על ידי מספר קישוטים משיש של בזיליקת נוצרית קדומה.
חומת ההגנה של מרקובי קולי מתוארכת למאה ה-13 וה-14. עובי הקירות של חומת ההגנה הן בעומק של כמטר. מעל המגדלים הייתה מרגמה עשויה מאבן גיר. האזור התחתון של חומת ההגנה היה מורכב משורת קירות קצרים שנמשכו בקו שבור. על פי חלק מהממצאים ההיסטוריים, עד החלק השני של המאה ה-14 ואפילו מאוחר יותר, מצודה זו הוגנה על ידי 40 חיילים בלבד.
בתוך מרקובי קולי, היו קירות פנימיים שהפרידו בין קרמיה לאזורים קטנים אחרים. מרקובי קולי הכליל גם את ארמונו של המלך הסרבי ווקאשין ובנו, הנסיך מרקו . השער הצפוני של מרקובי קולי היה שער כפול, וכמו כן בית משמר גדול היה בין 2 הכניסות. במהלך המחקר הארכאולוגי שבוצע באזור השער הצפוני, נמצאה עדות לשחזורים רבים של שער זה. באזור הדרומי של מרקובי קולי, היו שלושה מגדלי שמירה.
באזור המערבי של מרקובי קולי, נמצאו קברים שננעצו בסלע. במאה ה-14, שימש אזור זה מקום מפלט זמני של האוכלוסייה המקומית מפני פשיטות טורקיות.
במרקובי קולי, קיימים גם פסלים שדומים לבעלי חיים שונים כמו למשל אריה, צב ופיל (יש הטעונים כי הפסל בכלל דומה לחסידה). יש המאמינים כי פסלים אלו שימשו חלק חשוב בטקסי הדת של העמים הקודמים שישבו באזור.
לאחר מותו של הנסיך מרקו ב-1395, מרקובי קולי נכבש על ידי האימפריה העות'מאנית במאה ה-14. בזמן זה, תושבי היישוב לשעבר, קרמיה, עברו ליישוב החדש וארוש . היישוב החדש הופרד למספר רבעים, ולכל אחד מהרבעים הייתה כנסייה.
Someday My Prince Will Come
Someday My Prince Will Come (בעברית: כבר לא רחוק היום, בתרגום מילולי לעברית: "יום אחד הנסיך שלי יבוא") הוא שיר ג'אז מתוך הסרט "שלגיה ושבעת הגמדים" של חברת וולט דיסני משנת 1937, אשר נכתב על ידי לארי מורי והולחן על ידי פרנק צ'רצ'יל. השיר בוצע בסרט על ידי שלגיה, כאשר בגרסת המקור שלו הוא בוצע על ידי אדריאנה קסלוטי, ובגרסת הדיבוב העברי שלו הוא בוצע על ידי לימור שפירא שביצעה את כל קטעי השירה של הדמות.
השיר נכלל ברשימת "מאה שנים... מאה שירים" של מכון הסרטים האמריקאי, כאשר הוא ממוקם בה במקום ה-19.
רקע.
בזמן שאדריאנה קסלוטי לוהקה לדיבוב דמותה של שלגיה בסרט "שלגיה ושבעת הגמדים", עליו היא עבדה תמורת תשלום סמלי במשך שלוש שנים בזמן שהיה בהפקה, פרנק צ'רצ'יל נבחר להיות מלחין הסרט. השיר נכתב על ידי לארי מורי, כאשר נכתב על מילותיו בעיתון "פייננשל טיימס" שהוא מבטא את ההבטחה המרתקת של אהבה וטיפוח. מבנה האקורד של השיר הוא לא טיפוסי, דבר שהוביל אותו להיות פופולרי בתחום שירי הג'אז.
השיר מופיע בסרט כאשר שלגיה שרה לגמדים שיר לפני השינה, בו היא מספרת על האופן בו הנסיך שפגשה בטירה יבוא יום אחד עבורה. בהמשך הסרט מופיעה גרסה חוזרת לשיר אותה מבצעת שלגיה כאשר היא מכינה פשטידה, ובסיום הסרט השיר מבוצע על ידי מקהלה בזמן ששלגיה נפרדת מהגמדים ועוזבת עם הנסיך לארמונו.
גרסת הדיבוב העברי של הסרט הופצה ב-11 באפריל 1992, 55 שנים לאחר הקרנת הבכורה של הסרט. הגרסה העברית תורגמה על ידי שפרירה זכאי שתרגמה באותה תקופה את כל סרטי ההנפשה של חברת וולט דיסני. בגרסה העברית לימור שפירא, שביצעה את כל קטעי השירה של שלגיה בסרט, ביצעה את השיר. באותה שנה דיבבה שפירא את דמותה של הנסיכה שלגיה השנייה בסרט "שלגיה ושבעת הענקים" של חברת Filmation, שגם תורגם לעברית על ידי זכאי.
מכון הסרטים האמריקאי מיקם את השיר ברשימת "מאה שנים... מאה שירים" מסדרת 100 שנים... במקום ה-19. מפני שהשיר "When You Wish Upon a Star" מהסרט "פינוקיו" במקום ה-7, השיר נחשב לשיר השני של דיסני ברשימה, כאשר אחריו נמצאים השירים "Beauty and the Beast" מהסרט "היפה והחיה" במקום ה-62, ו"האקונה מטטה" מהסרט "מלך האריות" במקום ה-99.
עיבודים בולטים.
לאחר יציאת הסרט הפך השיר לפופולרי, כאשר הוא זכה לעיבודים רבים בעיקר בסוגת הג'אז והפופ. העיבוד הראשון של השיר היה בשנת 1943, במהלך מלחמת העולם השנייה, כאשר הוא בוצע על ידי להקת Ghetto Swingers במחנה הריכוז טרזיינשטט. בשנת 1957 השיר בוצע על ידי דייב ברובק כחלק מאלבומו "Dave Digs Disney", ובשנת 1960 הוא הופץ כחלק מהאלבום "Portrait in Jazz" בביצוע ביל אוונס. בשנת 1961 השיר בוצע על ידי מיילס דייוויס כחלק מאלבומו שבעל אותו שם של השיר.
בשנות ה-70 השיר זכה לחמישה עיבודים: בשנת 1971 השיר בוצע על ידי ג'ין סטייפלטון באחד מפרקי מהסדרה "הכל נשאר במשפחה" בה היא גילמה את אדית' בנקר, ובאותה שנה הוא בוצע על ידי אוסקר פיטרסון ומילט ג'קסון כחלק מהאלבום "Reunion Blues". בשנת 1977 השיר הופץ כחלק מאלבום בעל אותו שם בביצוע וינטון קלי. בשנת 1978 השיר בוצע על ידי הרבי הנקוק כחלק מאלבומו "The Piano", ושנה לאחר מכן הוא בוצע במחזמר "שלגיה ושבעת הגמדים" שמבוסס על הסרט.
בשנת 1980 השיר בוצע על ידי נורית גלרון במופע "פנטסיה בארץ הפלאות" ששודר בערוץ הראשון. בשנת 1983 השיר בוצע על ידי צ'ט בייקר כחלק מאלבומו שבעל אותו שם. בשנת 2001 השיר בוצע על ידי אנריקו פיראנונזי כחלק מאלבומו "Live in Paris". בשנת 2002 השיר בוצע על ידי קית' ג'ארט כחלק מאלבומו "Up for It", על ידי איומי האמאסאקי עבור קידום הפצת הסרט ביפן, ועל ידי אנסטסיה כחלק מהאלבום "Disneymania". בשנת 2006 השיר בוצע על ידי אשלי טיסדייל ודרו סילי כחלק מהאלבום "Disneymania 4", ובשנת 2008 השיר בוצע על ידי להקת The Cheetah Girls כחלק מהאלבום "Disneymania 6", כאשר באותה שנה השיר בוצע גם על ידי סטנלי קלארק כחלק מהאלבום "Jazz in the Garden". בשנת 2009 השיר בוצע על ידי טיפאני ת'ורנטון כחלק מקידום מהדורת היהלום של הסרט.
סלטינסקי איזבור
סלטינסקי איזבור (במקדונית: Слатински Извор) היא המערה הגדולה ביותר שנמצאה במקדוניה הצפונית והיא נמצאת על ההר פסיאק (Pesjak). סלטינסקי איזבור נקראת על שם הכפר שהיא נמצאת לידו, סלאטינה .
ב-24 ביוני 2004, נרשם כאתר מורשת עולמית מיועד של אונסק"ו. ב-24 בפברואר 2011, המערה הוכרזה כאנדרטה טבעית על פי חוק.
תכונות.
המערה נוצרה משיש בעידן-הקרח האחרון . המערה מורכבת מתעלה ארוכה שממנה מסתעפים תעלות ארוכות וקצרות יותר ממספר כיוונים.
אורך המערה שנחקר עד כה הוא כ-800 מטר, כאשר כ-705 מטרים מהם שייכים לתעלת המערה הראשית. עם זאת, עד כה ידוע שאורך המערה היא יותר מ-4 ק"מ. עמודי המערות והנטיפים נמצאים במקומות מסוימים בתעלה הראשית, ובאולם המערות הגדול ביותר נמצאים נטיפים גדולים יותר. נהר תת-קרקעי באורך של כ-557 מטר נמצא במערה. מהנהר התת-קרקעי נוצרו סלעי טרוורטין, בהן גם נמצאו נוכחות של סרטנאים במערה, וכמו כן אגם מערות ירוק וענק.
על פי אורך המערה, נראות המערה ומיקום המערה, יש למערה סלטינסקי איזבור הזדמנויות מצוינות לשמש בשביל תיירות.
המפתח
המרכזים ההיסטוריים של בראט ושל ג'ירוקסטרה
המרכזים ההיסטוריים של בראט ושל ג'ירוקסטרה (באלבנית: Qendrat historike të Beratit dhe Gjirokastrës) הם אתר מורשת עולמית בדרום אלבניה. ג'ירוקסטרה נוספה לרשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו ב-2005, ובראט נוספה כהרחבה ב-2008. הם רשומים כדוגמאות נדירות לערים עות'מאניות עם ארכיטקטורה האופיינית לתקופה העות'מאנית.
בראט מכונה לעיתים קרובות "עיר אלף החלונות", ונחשבת אחד מהאוצרות הארכיטקטוניים של אלבניה. עקבות של אילירים, יוונים, רומאים, ביזנטים ועות'מאנים עדיין ניכרים ושמורים היטב בעיר, עם טירות, אחוזות, כנסיות, מסגדים, איקונינים וציורי קיר. במשך מאות שנים הייתה בראט מקום שבו דתות וקהילות שונות התקיימו יחד בשלום.