נולדה בעיר ניו יורק שבארצות הברית בשם סנדרה לוין, למשפחה קונסרבטיבית. למדה בבית ספר ממשלתי בסקנקטדי והשתתפה בפעילות הנוער של בית-הכנסת המקומי. בהיותה בת אחת עשרה עברה משפחתה לסן חוזה (קליפורניה), והצטרפה לבית-הכנסת הקונסרבטיבי בעיר. בגיל הבת מצווה ביקשה הצעירה לעלות לתורה אך נתקלה בסירוב מהרב. לאחר עתירות חוזרות, הצליחה לקבל אישור חריג לעלות בערב שבת ומבלי לברך. היא גם דרשה מול הקהל. כעבור זמן קצר החלה להשתתף בפעילות הוראה לילדים בקהילה בעיר סרטוגה. שריון סיפרה שבגיל 15 החליטה שברצונה להפוך לרב, דבר שהיה בלתי-אפשרי עבור נשים אז. היא הצטרפה לתנועת הנוער הקונסרבטיבית, מונתה לנשיאה מחוזית והדריכה במחנות קיץ. היא למדה בעצמה את טעמי המקרא ועלתה לתורה. ב-1973 פנתה לבית המדרש של ה-בית המדרש לרבנים באמריקה, כדי להתקבל ללימודי רבנות. היא קיבלה סירוב חד משמעי והפנו אותה למסלול הוראה. היא ניסתה עוד מספר פעמים ונדחתה שוב ושוב. בקשתה הייתה אחת מכמה שהגישו נשים באותן שנים, ותרמה לדיון הציבורי בזרם.
ב-1975, בעת לימודיה באוניברסיטה העברית בירושלים, ניסתה להתקבל למסלול לימודי רבנות בהיברו יוניון קולג' המקומי. היא סורבה גם שם. לכן חזרה לארצות הברית כדי ללמוד בהיברו יוניון שם, שהסמיך את הרבה הרפורמית הראשונה סאלי פריסאנד כבר ב-1972. היא סיימה את תואר ראשון בספרות השוואתית באוניברסיטת ברקלי ולאחר מכן תואר שני בספרות עברית. ב-1977 התקבלה סנדרה לוין לתואר לרבנות בהיברו יוניון קולג'. ב-1980 נישאה לברוך שריון. היא הוסמכה ב-1981. ב-1983 היגרו היא ובעלה לישראל והיא אימצה את השם העברי כנרת. ב-1984 מונתה החלה לכהן בקהילת "רמת אביב" בעיר תל אביב, והפכה לרבה הקהילתית הראשונה במדינת ישראל. באותה שנה, הייתה גם האישה הראשונה שהתקבלה למר"ם. שריון כיהנה ב"רמת אביב" במשך שבע שנים, עד 1991. היא העידה שנתקלה בקשיים מול חברי הקהילה שלא היו רגילים לסמכות נשית. בתום פעילותה בתל אביב עברה לעבוד עם ארגונים רפורמיים אמריקאים שפעלו בישראל. היא הועסקה במחלקת החינוך ובתוכנית חילופי הסטודנטים.
ב-1 בספטמבר 1997 פתחה בעיר מודיעין גן ילדים, שהיווה את גלעינה של קהילת יוזמ"ה. תהליך ההקמה של יזמ"ה כגוף מתפקד היה ממושך, כששריון נתקלת בדעות קדומות על רקע מינה ונדרשת לגייס כסף רב בארצות הברית. תפילות נערכו בתחילה בבתים פרטיים. לבסוף נפתח אפילו בית-הספר היסודי יוזמ"ה תל"י. בשנת 2000 עיריית מודיעין כיבדה את הרבה שריון בפרס "אשת קריירה". בין 2002 ל-2006 היא כיהנה כיושבת-ראש מועצת הרבנים המתקדמים בישראל, האישה הראשונה בעולם שעמדה בראשות גוף רבני. ב-2008, אחרי אחת-עשרה שנות של מאבק בבית המשפט העליון, יוזמ"ה הייתה הקהילה הלא-אורתודוקסית הראשונה שקיבלה מימון מהמדינה להקמת בית-הכנסת שלה. ב-2013 הרבה שריון זכתה בפרס ע"ש , המוענק על הישגים המיטיבים עם כלל ישראל.
מאגיה שחורה
שערי האש
שערי האש (באנגלית: Gates of Fire) הוא רומן מאת סטיבן פרספילד שראה אור ב-1998, העוסק בקרב תרמופילאי שנערך במצר היבשתי תרמופילאי שבמרכז יוון בשנת 480 לפנה"ס, בין צבא בן שבעת אלפים לוחמים מן הברית ההלנית בראשות לאונידס מלך ספרטה, לבין צבא האימפריה הפרסית שמנה בין 250 ל-360 אלף לוחמים, שפלש ליוון בשנה זו. היוונים הצליחו להדוף במשך שבעה ימים את התקפות הפרסים במעבר הצר, עד אשר אחד מן היוונים בני המקום גילה לצבא הפרסים דרך בהרים שאיפשרה לאגף את הצבא היווני ולהביסו. לאונידס ו-300 לוחמים ספרטנים נשארו ללחום בפרסים עד המוות. הקרב, ועמידתם של הלוחמים הספרטנים מול כוח רב מהם, הפכו למופת של אומץ לב שמלווה מאז את תרבות המערב.
עלילה.
בשנת 480 לפנה"ס מתאר קסאונס, נושא כלים ספרטני והניצול היחיד מקרב תרמופילאי, את סיפור הקרב והלוחמים הספרטנים שלחמו בו, כמו גם את סיפורו האישי, בפני מלך פרס. קסאונס מתאר כיצד פיקד מלך ספרטה, לאונידס על 300 לוחמיו בקרב נואש שמטרתו לעכב, ולו לימים מספר, את הצבא הפרסי האדיר. בתוך כך פורש קסאונס בפני המלך את הווי החיים בספרטה, על ערכיה ולוחמיה. הספר מסתיים עם ניצחון הברית ההלנית בקרב פלטאיה.
השפעה.
הספר מתאר תהליכים הקשורים להכנת לוחמים לקרב, לחוסן המנטלי הדרוש ללוחם בקרב עצמו, ובמניעים המובילים לוחמים לסכן את חייהם. במקביל הוא מציג ערכים הקשורים ללחימה ולמנהיגות כגון דוגמה אישית, אחריות ומקצועיות. לאור הדיוק בתיאור התהליכים ובנכונות הממצאים שמציג פרספילד, משמש הספר כהשראה למפקדים שונים בצה"ל וניתן כשי למפקדים ולוחמים בחיל הרגלים והיחידות המובחרות.
הערות שוליים.
הנסיך אוסקר, דוכס סקונה
הנסיך אוסקר, דוכס סקונה (אוסקר קרל אולוף; נולד ב-2 במרץ 2016) הוא נסיך שוודי. ילדם הצעיר ביותר של נסיכת הכתר ויקטוריה נסיכת שוודיה, דוכסית וסטריטלנד ושל דניאל, דוכס וסטריטלנד. הוא הנכד הרביעי של המלך קרל השישה עשר גוסטב, מלך שוודיה וסילביה, מלכת שוודיה. הוא שלישי בסדר הירושה לכתר השוודי, לאחר אמו ואחותו אסטל, דוכסית אוסטרגוטלנד.
לידה.
התארים שלו הוכרזו למחרת על ידי סבו מצד אמו, המלך.
טקס טה דאום התקיים לכבודו בארמון קפלה רויאל ב-3 במרץ 2016.
מונופטרוס קוצ'יה
מונופטרוס קוצ'יה (שם מדעי: "Monopterus cuchia") מין של צלופח בוץ הנפוץ באסיה ומשמש כדג מאכל. נפוץ בפקיסטן, צפון הודו, נפאל, בנגלדש ומיאנמר.
מאפיינים.
גופו של הדג ארוך וצר, עד כ-80 ס"מ, זנבו הולך ומצר לקראת סופו. לדג אין סנפירי חזה, גחון או גב הקדמי. סנפיר הגב האחורי והשט מאוחים עם סנפיר הזנב למעין רצועה לאורכו של הזנב. צבעו חום, בעל נקודות דהויות על הזנב.
הדג נפוץ במקווי מים בוציים, מתוקים או מלוחים במקצת, בעלי תכונת חמצן נמוכה כגון שדות אורז או בריכות רדודות. בזמן מנוחה הוא נוהג להתחפר בבוץ במחילות ולצאת בלילה לטרף דגים קטנים, תולעים ורכיכות.
בשל טעמו של הדג, ערכו התזונתי ושימוש באבריו לצורכי רפואה בקרב המקומיים, הוא ניצוד במספרים גדולים וערכו בשווקים המקומיים גבוה. לאור זאת האוכלוסייה של הדג קטנה במידה ניכרת והדג הפך לנדיר במקומות בהם היה בעבר נפוץ.
כשרות.
עובדת קיומם של קשקשים בגופו והעדר סנפירים מפותחים, עומדת בבסיס פולמוס דתי, יש הרואים בתופעה זו סתירה לכלל הלכתי ש"כל שיש לו קשקשת יש לו סנפיר", כלומר מספיקה הימצאותם של קשקשים כדי להניח שיש לו גם סנפירים ולפיכך להכשיר את הדג. מנגד יש טוענים שאין ודאות שקשקשים נחשבים בהיבט ההלכתי, וכי בתקופות חייו המוקדמות עדיין יש לו סנפיר וכן מערערים על ההנחה שהכלל ההלכתי תקף אף למינים כדוגמתו.
גביע המדינה בכדורגל 2006/2007
גביע המדינה בכדורגל 2006/2007 הייתה התחרות ה-69 מאז היווסדה וה-54, לאחר קום המדינה. המשחקים החלו ב-10 באוקטובר 2006 והסתיימו ב-16 במאי 2007.
הפועל תל אביב ניצחה במשחק הגמר את הפועל אשקלון ובכך זכתה בגביע בפעם ה-13. בעקבות כך הקבוצה העפילה לתחרות גביע אופ"א.
התוצאות.
השלבים המוקדמים.
בשלב המוקדם השתתפו קבוצות של ליגה ג'. בסיבוב התשיעי שהתקיים ב-4 באפריל 2007 לתחרות הצטרפו קבוצות של ליגת העל.
שלבי הגמר.
הקבוצה שאירחה את המשחק במגרשה הביתי צוינה כראשונה בכל זוג.
הערה:
תיאטראות ישראל
תיאטראות ישראל בע"מ היא חברה ישראלית העוסקת בהפעלת רשת בתי קולנוע, תחת המותג "רב חן", וכן מגה בתי קולנוע תחת המותג "יס פלאנט", ובהפצה בישראל של סרטי קולנוע באמצעות חברת פורום פילם. החברה נמצאת בשליטת משפחת גרידינגר מיום הקמתה.
היסטוריה.
חברת תיאטראות ישראל החלה את דרכה בשנת 1930, כאשר משה גרידינגר (סבו של המנהל הנוכחי) הקים את קולנוע עין דור בחיפה. בשנת 1935 יזם את בנייתו של בית קולנוע נוסף, גם הוא בחיפה, קולנוע ארמון שברחוב הנביאים. הקולנוע נחשב מפואר וכלל אולם עם 1,800 מושבים, יציע ותאי כבוד. היה לו גג נפתח לחודשי הקיץ. הוא תוכנן על ידי האדריכל שמואל רוזוב ששילב את הסגנון הבינלאומי ואר דקו. התזמורת הפילהרמונית הישראלית נהגה להופיע שם עד בניית האודיטוריום. הקולנוע נסגר ב-1987.
בשנת 1958 רכשה החברה את קולנוע חן שבכיכר דיזנגוף בתל אביב. בשנת 1982 הוסב קולנוע חן, שבו אולם גדול יחיד, לקולנוע רב חן דיזנגוף, שבו אולמות אחדים, קטנים יותר. הקולנוע זכה להצלחה רבה. לאחר מכן נפתחו בתי קולנוע נוספים תחת השם רב חן, חלקם שעברו הסבה מבתי קולנוע ישנים וחלקם שנבנו מלכתחילה כמרובי אולמות.
החל משנת 1989 הפעילה החברה בקניון עופר השרון בנתניה אולמות קולנוע מרשת "רב חן" גם בשבתות. לאחר קבלת חוק ההסמכה ביקשה עיריית נתניה לסגור את בית הקולנוע בקניון בשבת, ואף התקיימה הפגנה של חרדים מול הקניון בדרישה לסגירה בשבתות. תיאטראות ישראל עתרה לבג"ץ, שפסק שמאחר שחוק העזר הנתנייתי מתיר "פעילות תרבות וחינוך" בשבת, לא ניתן להורות על סגירתו של בית הקולנוע, שכן הוא עוסק בפעילות תרבות.
התרחבות לאירופה.
בשנת 1997 החברה התרחבה למרכז אירופה עם פתיחת רב קולנוע בבודפשט בירת הונגריה, תחת השם סינמה סיטי אינטרנשיונל , בהמשך נפתחו בתי קולנוע נוספים בצ'כיה, בפולין, ברומניה, בבולגריה ובסלובקיה, ורשת סינמה סיטי הפכה למפעילת הקולנוע הגדולה במרכז ובמזרח אירופה. בשנת 2002 פתח המתחרה של משפחת גרידינגר, משה אדרי, מתחם קולנוע בצומת גלילות ונתן לו את השם סינמה סיטי, כשם החברה הבת של תיאטראות ישראל בחו"ל, צעד שמנע מהחברה להשתמש בשם הרשת שהקימו גם בישראל.