הקריפר היה נושא למספר רב של אזכורים ופרודיות לתרבות הפופ.
בפרק "" בעונה 25 של הסיטקום המצויר "משפחת סימפסון", מו סיזלאק מופיע כקריפר ומתפוצץ בסוף "קטע הספה" של שיר הנושא.
בסביבות יולי 2019, השיר "Revenge" מאת ג'ורדן מרון, שנוצר ב-19 באוגוסט 2011, חזר לפופולריות כמם אינטרנטי.
ג'ינה מקארתי
רג'ינה "ג'ינה" מקארתי (באנגלית: "Regina "Gina McCarthy; נולדה ב-3 במאי 1954) היא מומחית אמריקאית לבריאות סביבתית ואיכות אוויר, החל מינואר 2021 היא מכהנת כיועצת האקלים הלאומית של הבית הלבן אשר שימשה כמנהלת ה-13 של הסוכנות להגנת הסביבה (ה-EPA) בין 2013 ל-2017.
ביוגרפיה.
מקראתי נולדה בשכונת דורצ'סטר שבבוסטון וסיימה את לימודיה באוניברסיטת בוסטון ב-1976 וקיבלה מהאוניברסיטה תואר ראשון באמנויות האנתרופולוגיה חברתית. בהמשך למדה גם באוניברסיטת טאפטס, שם קיבלה תואר שני במדעי הנדסת בריאות הסביבה ב-1981.
במהלך חייה היא שימשה כיועצת סביבתית לחמישה ממושלי מסצ'וסטס, בהם המושל לשעבר והמועמד הרפובליקני לנשיאות ב-2012, וכיום הסנאטור מיט רומני. בנוסף לכך בין 2004 ל-2009 היא הייתה נציבת המחלקה להגנת הסביבה בקונטיקט, ובמסגרת תפקידה היא יישמה מדיניות שקידמה את הפחתת פליטת גזי החממה מתחנות הכוח במדינות.
ב-4 במרץ 2013, הנשיא הדמוקרטי ברק אובמה מינה את מקארתי להיות ראשת הסוכנות להגנת הסביבה, ביולי של אותה שנה אושר מינויה ועם חלוף הזמן הפכה לפנים של הממשל ביוזמות הקושרות להתחממות גלובלית ושינוי האקלים.
בנובמבר 2019 מונתה מקארתי לנשיאת ומנכ"לית המועצה להגנה על משאבי טבע .
בבדצמבר 2020 הודיע הנשיא הנבחר של ארצות הברית, ג'ו ביידן כי החליט למנות את מקארתי ליועצת האקלים הלאומית של הבית הלבן , על פי התכנון היא צפויה לייעץ לביידן בנוגע למדיניות שינויי האקלים.
צייס
Carl Zeiss AG או בקיצור, צייס היא אחת מיצרניות העדשות ומערכות אופטיקה מהגדולות בעולם. מטה החברה נמצא כיום באוברקוכן, גרמניה.
ההיסטוריה של החברה.
החברה נוסדה על ידי האופטיקאי קרל צייס ב-1846 כבית מלאכה לעדשות בעיר ינה שבגרמניה. צייס היה מומחה בייצור מדויק של עדשות למטרות מדע ומחקר (ובמיוחד בייצור סדרתי של מיקרוסקופים). הוא מכר בתחילה את העדשות שלו בהזמנה אישית מבית המלאכה שהקים בסמוך למחלקה לפיזיקה באוניברסיטת ינה. כך יצר קשרים עם הקהילה המדעית ובהמשך חבר למדענים אוטו שוט וארנסט אבה - ושלושתם הובילו את החברה יחד החל מ-1884.
השילוב בין החוש העסקי והטכני של צייס עם תגליותיהם של שוט בתחום הזכוכית ושל אבה בתחום האופטיקה אפשרו לחברה לייצר מיקרוסקופים ועדשות באיכות גבוהה במיוחד, ובעיקר באופן אחיד, מה שהיה חדשני מאוד ואפשר להשוות בין ממצאים ממעבדות שונות בעולם.
צייס כיום.
כיום, החברה מעסיקה מעל 30,000 עובדים בכמעט 50 מדינות ברחבי העולם (כולל ישראל), ובעלת הכנסות של מעל 6 מיליארד דולר בשנה.
לחברה 4 חטיבות מרכזיות:
החברה מחזיקה בנוסף מספר חברות-בת קטנות ברחבי העולם ותאגיד צייס מחזיק בבעלות על חברת הזכוכית Schott (על שם אוטו שוט, שותפו של קרל צייס).
עשייה חברתית והקשר לעיר ינה.
לחברה שורשים עמוקים בעיר ינה- דרך קרן קרל צייס היא מחלקת מענקים למחקר אקדמי, מממנת אירועי תרבות וספורט ואף מעניקה מלגות לימוד באוניברסיטה. קבוצת הכדורגל הגדולה בעיר הוקמה כקבוצת פועלים של צייס, ונקראת עד היום קארל צייס ינה. ארגון העובדים הקים גם את קואופרטיב הדיור קארל צייס שמאפשר דיור זול ומסובסד לתושבי העיר (מבלי קשר להיותם עובדי צייס). מרכז הפיתוח הגדול של החברה ממוקם בעיר ורבים מהעובדים בו גרים בה. צייס גם משתתפת במימון הפלנטריום המקומי (שנקרא על שם קרל צייס) ומוזיאון האופטיקה של ינה .
קרל צייס בישראל.
בשנת 2008 רכשה חברת קרל צייס את חברת Pixer מכרמיאל בסכום של כ-70 מיליון דולר. לאחר הרכישה בחרה צייס להשאיר את מטה החברה בישראל ולהמשיך בפיתוח מוצריה לעיבוד שבבי בישראל בשם קרל צייס .
קיריל קיארו
קיריל קיארו (באסטונית: Kirill Käro; נולד ב-24 בפברואר 1975) הוא שחקן רוסי ממוצא אסטוני. הוא ידוע בעיקר כששיחק את הדמות הראשית בסדרה "המרחרח" (2013–2017). כמו כן, כיכב בסדרות שהופצו על ידי נטפליקס - "טובים מאיתנו" (2019) בתפקיד גאורגי ספרונוב, וכסרגיי בסדרת הטלוויזיה הצלה (2020).
שנים מוקדמות.
קיריל נולד בטאלין, אסטוניה. אביו קפטן בצי הסובייטי ממוצא אסטוני-רוסי מעורב, ואמו הרוסייה הייתה מורה. בן דודו הוא השחקן וולי קיארו. לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר התיכון בלאסנאמיי בשנת 1992, הוא נכנס לקורס משחק בן חמש שנים במכון התיאטרון בוריס שצ'וקין במוסקבה, רוסיה. לאחר סיום לימודיו בשנת 1997, המשיך קיארו לעבוד במכון התיאטרון בוריס שצ'וקין בהדרכתו של ארמן ג'יגרחניאן. קיארו חזר לטאלין בשנת 1999, שיחק בתיאטרון הרוסי במשך חמש שנים, לפני שחזר למוסקבה לתיאטרון 'פרקטיקה' בשנת 2004.
קריירה.
הקריירה של קיארו בקולנוע ובטלוויזיה החלה בשנת 2008 עם תפקידים קטנים שונים. בשנת 2013 הוא קיבל את התפקיד הראשי בסרט "המרחרח", עליו זכה בפרס איגוד מפיקי הסרטים והטלוויזיה בקטגוריה "השחקן הטוב ביותר".
בשנת 2019 שיחק תפקיד ראשי כגאורגי ספרונוב בסדרת המותחן הרוסית טובים מאיתנו.
בשנת 2020 כיכב כסרגיי בתפקיד ראשי בסדרה הצלה שנרכשה על ידי נטפליקס ושודרה באוקטובר 2020.
יחסי ניז'ר–רוסיה
יחסי ניז'ר–רוסיה הם היחסים הדו-צדדיים בין ניז'ר לרוסיה.
היסטוריה.
ברית המועצות כוננה יחסים דיפלומטיים עם ניז'ר ב-17 בפברואר 1972. באוגוסט 2017 חתמו רוסיה וניז'ר על הסכם לשיתוף פעולה צבאי, כולל אינטראקציה במלחמה בטרור ואמצעים לחיזוק הביטחון הבינלאומי. על פי ההסכם שתי המדינות יפתחו יחסים גם בתחום אימוני הכוחות המשותפים, בתחום החינוך הצבאי, הרפואה הצבאית ותחומים אחרים.
ורנר הייזר
ורנר הייזר (בגרמנית: Werner Heuser; 11 בנובמבר 1880 – 11 ביוני 1964) היה צייר, חרט, שרטט ופרופסור גרמני. הוא היה פרופסור לאמנות ב"אקדמיה לאמנות בדיסלדורף" בין השנים 1926 עד 1937, והוסר מתפקידו על ידי הנאצים בגלל הגדרתו כ"אמן מנוון". לאחר מלחמת העולם השנייה הוא בנה מחדש את האקדמיה, ושימש כמנהלה בין השנים 1946 עד שנת 1949.
ראשית חייו.
ורנר הייזר נולד ב-11 בנובמבר 1880 בגומרסבאך, גרמניה, ליוגני הוסטרמן ופרנץ אוגן הוזר. כשהייזר היה בן שנה, אביו ברח עם אשת שכנו, והיגר לטקסס ושינה את שמו לאוגן קיילר. אביו היה העורך של העיתון New Braunfels Herald-Zeitung. כתוצאה מבעיות משפחתיות, נשלח ורנר הייזר להתגורר אצל משפחת אביו בבון, גרמניה. הוא למד בתיכון בבון ובזיגבורג.
הוא למד ב "בית הספר לאמנויות יישומיות" בדרזדן וב"האקדמיה לאמנות" בדיסלדורף אצל פטר יאנסן, אדולף מאנשן ואדוארד גרהרדט.
ב־11 באוקטובר 1907 התחתן בדיסלדורף עם מירה סון-רטל, בתו של הצייר קרל רודולף זון. יחד נולדו להם שני ילדים, קלאוס הייזר ואורסולה בנסר. בסביבות 1907 נסע ורנר הייזר לרומא ונפגש עם האמנים קרל הופר, הרמן הלר ומוריס סטרן.
קריירה.
בשנת 1919, הייזר היה אחד מהאמנים הראשונים בקבוצת האמנים הצעירים של ריינלנד, לצד היינריך נאון, אדולף אוזרסקי, ארתור קאופמן, קרלו מנסה, וולטר אופי, והאדריכל וילהלם קרייס.
בשנת 1926 הוא מונה כפרופסור לרישום באקדמיה לאמנות בדיסלדורף. בין תלמידיו היו הרברט זאנגס, אלזה הארני, ג'ורג' מייסטרמן, קספר וולטר ראו.
תערוכת אמנות מנוונת.
בין השנים 1927 עד 1937, גרמניה חוותה התחזקות ועלייה לשלטון של המפלגה הנאצית. בשנת 1927 הוקמה החברה הלאומית-סוציאליסטית לתרבות גרמנית במטרה לעצור את "השחתת האמנות" וליידע את העם על הקשר בין גזע לאמנות באמצעות תיאוריות גזעניות פסבדו-מדעיות. החל משנת 1933 תייגה הקבוצה יצירות אמנות ואמנים מודרניים כ"יהודים", "מנוונים" ו"בולשביקים".
בשנת 1937 טיהרו הפקידים הנאצים את המוזיאונים הגרמניים והסירו את יצירות האמנות שנחשבה כמנוונת וקיימו תערוכה מיוחדת של היצירה בשם "אנטרטט קונסט" "האמנות המנוונת" שהציגה 650 יצירות אמנות ועברה ברחבי גרמניה, והייתה פופולרי בקרב הצופים. הייזר היה אחד האמנים בתערוכה והוא תויג כ"מנוון". באותה שנה, 1937, לא הוארכה עבודתו כפרופסור.
מלחמת העולם השנייה ואחריה.
במהלך מלחמת העולם השנייה הוא שהה בתחילה בסאנרי-סור-מר, בצרפת, ואחריה שהה באלגאו וברייסגאו. בשנת 1943 הופצץ ביתו בדיסלדורף, והרס את עבודות האמנות שלו ואת אוסף האמנות שלו. הוא עקב אחרי נדודי משפחתו עד 1945. לאחר סיום המלחמה, חזר לדיסלדורף וב-1 בנובמבר 1945 הוא התחיל את עבודתו. הוא מונה למנהל האקדמיה לאמנות בדיסלדורף ב-7 בינואר 1946, וב-31 בינואר 1946 נבנה בית הספר ונפתח מחדש.
מוות ומורשת.
ורנר הייזר נפטר מאי ספיקת לב בדיסלדורף ב-11 ביוני 1964 ונקבר בבית העלמין נורדפרידוף דיסלדורף.
בתו אורסולה בנסר (1915–2001) הייתה ציירת, והיא נישאה לצלם וולטר בנסר.
עבודתו כלולה באוספים שונים, כולל ספריית הקונגרס.
קולנוע הונגרי - הטובים ביותר
קולנוע הונגרי - הטובים ביותר או השנים עשר של בודפשט (בהונגרית: Budapesti tizenkettő) הם שנים עשר הסרטים ההונגריים הטובים ביותר בין השנים 1948–1968. הדירוג בוצע בהצבעה חשאית של אנשי תעשיית הקולנוע ההונגרית שבחרו בשנת 1968 בהצבעה חשאית.
ה-12 של בודפשט.