בתחילת אוגוסט 2019 נחגג יום השנה ה-20 לשלטונו של מוחמד השישי במרוקו בשגרירות המרוקאית בסנט לוסיה.
בשנת 2020 החלו המדינות לשתף פעולה בתחום הטכנולוגי.
הגבעות השחורות של דקוטה
שלומי שבת וחברים
טטיזאורוס
טטיזאורוס (שם מדעי: Tatisaurus) הוא סוג של דינוזאור צמחוני מהקבוצה תיראופורה, בה הסטגוזאורים והאנקילוזאורים. הוא התקיים ביורה התחתון של סין והוא נחשב לדינוזאור צמחוני קדום מאוד מקבוצת בעלי אגן דמוי עוף, הקרוב בעיקר לסקוטלוזאורוס. הסוג התגלה בידי הכומר אדגר אוהלר מאוניברסיטה בניו טאיפיי, טאיוואן בשכבות סלעים בתצורות לופנג שביונאן, סין כמספר עצמות שבורות, לרוב עצמות לסת ושיניים והוא תואר ב-1965. משמעות השם של הסוג הוא על שם הכפר הקרוב לאתר המאובנים, "Da Di" המכונה "Ta Ti" ובצירוף הסיומת "saurus" - לטאה/זוחל. בסוג נכלל רק מין אחד - "Tatisaurus oehleri", הקרוי על שם מגלה המאובנים אוהלר.
אורך הלסת התחתונה שנמצאה הגיע ל-6 ס"מ ובעליהם היה קטן מאוד באורך של 1.2 מטר ומשקל של 4 ק"ג בקירוב. מבנה השיניים רמז על כך שניזון מצמחייה. המבנה שלהם דמה מעט לזה של ההיפסילופודוניים והוא שויך למשפחה זו בתחילה, אך בהמשך חקרו את המבנה ונראה שהם דומים יותר לשיני ההואיאנגוזאורוס או לסקלידוזאורוס. הוא נחשב לאב קדום פרימיטיבי לאנקילוזאורים והסטגוזאורים.
עם זאת החוקר דייוויד ב. נורמן בדק את ממצאי הדינוזאור ב-2007 וקבע שדינוזאור זה הוא טקסון מוטל בספק עקב מקורות מפוקפקים לממצאים ולמבנה של השיניים.
ליפוט פייר
ליפוט פֶיֵיר, (במקור וייס עד 1900, בהונגרית: Fejér Lipót, פץ', 9 בפברואר 1880 – בודפשט, 15 באוקטובר 1959) היה מתמטיקאי, פרופסור באוניברסיטה, הונגרי-יהודי, חבר האקדמיה ההונגרית למדעים.
ביוגרפיה.
ליפוט פייר נולד במשפחה יהודית בפץ', בדירה ברחוב סנט מור 3, ונרשם בתעודת הלידה שלו בשם ליאופולד וייס. אביו היה שַמוּ וייס, אמו ויקטוריה גולדברגר. הוא למד בגימנסיה הריאלית הראשית בעיר הולדתו, אך ציוניו היו גרועים (המתמטיקה הייתה המקצוע החלש ביותר שלו), כאשר גם מורה פרטי לא יכול היה לעזור, אביו הוציא אותו מבית הספר והוא סייע בחנות של המשפחה. אולם מאוחר יותר המשיך בכל זאת את לימודיו בגימנסיה הריאלית הראשית, שם הפך המתמטיקאי ז'יגמונד מקשאי למורה שלו למתמטיקה. מקשאי לא רק גרם לכך שהנער יתאהב במתמטיקה, אלא גם טיפח את הכישרון הרדום אצלו. בעידודו (בגיל 14) הוא הפך לקורא קבוע ולפותר בעיות של כתב העת "גיליונות מתמטיקה ופיזיקה בתיכון". עורך העיתון, לאסלו ראץ, ציין מספר פעמים במגזין: "ליפוט וייס שלח שוב פתרון יפה מאוד." הוא סיים את לימודיו בתיכון בשנת 1897 ואז, בלחץ אביו שרצה שיהיה מהנדס, מכיוון ש"כך הוא יוכל להתפרנס בכבוד", נרשם ל"אוניברסיטה הטכנית ההונגרית המלכותית" (לימים "האוניברסיטה לטכנולוגיה ולכלכלה של בודפשט"). שם האזין להרצאותיהם של שני מרצים מתמטיקאים ידועים. חצי שנה לאחר מכן נרשם באוניברסיטה למחלקה להכשרת מורים במתמטיקה ובפיזיקה לבתי הספר העל יסודיים. משם עבר עד מהרה למחלקה להכשרת מורים באוניברסיטת פאזמאני פטר, שם היו מוריו לוראנד אטווש ומנו בקה. את שנתו האוניברסיטאית השלישית הוא בילה כבר בברלין, שם קרל הרמן אמדאוס שוורץ היה מורו. באחת מהרצאותיו עסק שוורץ במשפט האלמנטרי שנושאו היה שמשולשים שצוירו במשולש נתון חד-זווית, המשולש שצויר בבסיס המשולש החד זווית יש לו ההיקף הקטן ביותר. שוורץ הוכיח זאת בשישה שיקופים (בגאומטריה וענפים אחרים של המתמטיקה, שיקוף של מישור ביחס לישר הוא העתקה שמעבירה כל נקודה לנקודה הנמצאת במרחק שווה מהישר, כך שהקו המחבר ביניהן מאונך לישר, כלומר הישר הוא אנך אמצעי שלו). בסוף ההרצאה, פייר הראה לפרופסור שלו שניתן להוכיח את המשפט באמצעות שני שיקופים בלבד. פייר התוודע בהרצאותיו של שוורץ גם לבעיית טור פורייה. לדברי פרופסור שוורץ זה לא היה ניתן לפתורון, אך פייר לא חשב כך. בשנת 1900 פרסם מחקר בכתב העת של האקדמיה הצרפתית למדעים, קומפט רנדוס ("Comptes Rendus)", על המשך פיתוח התיאוריה של טור פורייה שנחשבה עד אז לסגורה. המחקר שלו היה על הליך הסיכום החדש (ראה "המשפט של פייר" ובאנגלית ). זה ביסס את המוניטין הבינלאומי שלו, ואז אנרי פואנקרה הבחין בו. באותה שנה שינה את שמו לליפוט פייר. בשנת 1902 השיג דוקטורט עם עבודת הגמר שלו על טור פורייה.
לאחר מכן נסע לגטינגן, שם האזין להרצאותיו של דויד הילברט. הוא חזר הביתה וקיבל משרה באוניברסיטת פאזמאני פטר בבודפשט כמתרגל. עם זאת, מכיוון שתפקיד זה לא היה משרתו הרגילה, הוא לא קיבל שכר, ולכן נענה להזמנתו של דיולה פרקש, פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת פרנץ יוזף בקלוז'-נאפוקה. בקלוז'-נאפוקה הוא הפך למרצה באוניברסיטה, ואחר כך בשנת 1906 הוא הפך לפרופסור חבר.
אף על פי שנבחר לפרופסור מן המניין באוניברסיטת קלוז'-נאפוקה בשנת 1911, הוא נענה למינוי באוניברסיטת פאזמאני פטר בבודפשט בהמשך השנה, שם הפך לפרופסור באחד קתדרות למתמטיקה. רבים התנגדו לכך בגלל מוצאו היהודי, אך בסופו של דבר התקבל באמצעות התערבותו של לורנד אטווש. פייר לימד באוניברסיטת בודפשט עד סוף חייו, ובין תלמידיו היו רבים שהפכו לידועי שם כמו יאנוש נוימן, ג'ורג' פוליה (פולק), פאול ארדש (אנגלנדר), פאל טוראן (רוזנפלד), אלפרד רניי (רוזנטל), לאסלו קלמאר (קראוס), מרסל ריס (אחיו של המתמטקאי פרידיש ריס) שמעון סידון וקורנל לאנצוש (לוי), גאבור סגה, כל האחד עשר היו יהודים ורובם התמנו לימים כחברי האקדמיה ההונגרית למדעים.
פייר זכה במספר רב של פרסים פנים-ארציים (זר קורווין, אחר כך פרס קושוט (1948)) ופרסים בינלאומיים וכן להוקרה רבה. בשנת 1933 הוא הוזמן לתערוכה העולמית בשיקגו כאחד מארבעת המדענים האירופיים הטובים ביותר. לאחר התערוכה העולמית העביר סדרת הרצאות מצליחות ביותר ב -15 אוניברסיטאות אמריקאיות.
בשנות הארבעים קיבל מספר הצעות עבודה בחו"ל, כשביקשו להציל אותו מהחוקים האנטי-יהודיים שהלכו והתרבו בהונגריה (במיוחד החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי. אולם הוא התעקש להישאר בהונגריה. אולם לאחר השתלטות מפלגת צלב החץ (ב-16 באוקטובר 1944) על השלטון, נשללה ממנו הקתדרה באוניברסיטה ואולץ לפרוש בכוח לגמלאות כ"גורם זר באומה ההונגרית". הוא אולץ להיכנס לגטו בודפשט, שם הצטופף בדירה בבית רחוב הטאטרה שהיה מוגן על ידי הצלב האדום. הגנה זו לא הייתה משמעותית, מכיוון שבחג המולד 1944, יחד עם שאר תושבי הבית היהודים, צורף ליפוט פייר לאחת הקבוצות שהוצעדו להוצאה להורג על גדות הדנובה על ידי אנשי צלב החץ, אך בסופו של דבר חולץ מתהלוכה זו על ידי קצין צבא הונגרי. הזוועות שחווה פגעו בו קשות. יכולותיו האינטלקטואליות, על פי הווידוי שלו עצמו, התדרדרו. ביתו הופצץ, כל שהיה לו אבד. חבריו הוותיקים ותלמידיו לשעבר עזרו לו בתרומות כספיות ובחבילות מזון. כשהוענק לו דוקטור לשם כבוד באוניברסיטת אטווש לורנד בשנת 1950, הוא אמר, "אני "חייב את חיי בעיקר לסטודנטים שלי"". הוא נפטר ב--15 באוקטובר 1959 בבודפשט. לאחר מותו פרסם פאל טוראן את כל יצירת חייו בשני כרכים שמנמנים.
עבודתו.
עבודתו היא מכריעה בתחומים רבים במתמטיקה. תחומי המחקר העיקריים שלו היו תורת טורי פורייה, אינטרפולציה ותורת הפונקציות. בנוסף לניתוח של טורי פורייה, הוא השיג תוצאות משמעותיות בתורת הפונקציות הקונסטרוקטיבית (אינטרפולציה של פייר והניצבים המכניים) ובתורת הפונקציות המורכבות. תיאורית פייר הנקרא על שמו מתייחס לסיכום של טורי פורייה. הוא פיתח את ההוכחה עם פרידיש ריס, הקצרה ביותר למשפט הבסיסי של מיפויים קונפורמיים. סביבו הוקם בית הספר "פייר" שמפורסם בעולם (ע"פ תלמידיו פאול ארדש (אנגלנדר), מיכאל פקטה (שווארץ), ג'ורג' פוליה (פולק), מרסל ריס, אוטו סאס (שלזינגר), גאבור סגה, שמעון סידון, פאל טוראן (רוזנפלד)). הוא הנחה לדוקטורט, בין היתר, את גזה פרויד בשנות ה-50 של המאה ה-20.
עבודותיו העיקריות.
בשפת המקור:
בתרגום מהונגרית לעברית:
בגלל הרוח (אלבום)
בגלל הרוח הוא אלבומו השני של הזמר שלומי שבת, שיצא לאור בסוף שנת 1989.
האלבום זכה להצלחה, ושיר הנושא מתוכו, "בגלל הרוח" שכתב מיכה שטרית והלחינה לאה שבת, הפך ללהיט גדול, אשר הביא לפריצתו של שבת לתודעה. השיר מושמע עד היום בתדירות גבוהה בתחנות הרדיו, וחודש על ידי ריקי גל במסגרת הפרויקט והאלבום "עבודה עברית" שיצא ב-1998.
עוד בלטו באלבום: מחרוזת מרגריטה, "האדמירל", ו"שנה חדשה".
את מרבית שירי האלבום עיבד ננסי ברנדס, כשארקדי דוכין עיבד 2 שירים: "שנה חדשה", ואת שיר הנושא.
ג'יי אדי פק
ג'ון אדוארד פק (באנגלית: J. Eddie Peck; נולד ב-10 באוקטובר 1958) הוא שחקן אמריקאי.
ביוגרפיה.
פק נולד בלינצ'בורג ולאחר מכן עבר למיזורי. בתיכון היה חבר בנבחרת הטניס של בית הספר. הוא סיים תואר בשיווק באוניברסיטה הדרומית של מיזורי (Missouri Southern State University).
בתחילת עבודתו כשחקן הופיע במספר סדרות טלוויזיה וביניהן הדרך לגן העדן ואביר על גלגלים.
ב-1986 שיחק בסרט הפעולה "Dangerously Close" לצד קארי לוול.
בשנים 1988–1989 גילם את אחד המאהבים של אלקסיס באופרת הסבון שושלת.
ב-1987 הופיע בסרט "Breaking Home Ties", אשר לקח השראה מציור באותו שם של נורמן רוקוול.
ב-1990 גילם מורה בבוורלי הילס בסרט "Lambada" לצד מלורה הארדין, אותו ביים יואל זילברג והפיק יורם גלובוס.
בשנים 1991–1992 שיחק באופרת הסבון ימי חיינו.
ב-1992 שיחק בסרט הטלוויזיה "To Grandmother's House We Go", כשליח המתאהב באמם של מרי קייט ואשלי אולסן.