בסצנה בפרק הראשון של הסדרה מוצג מורה, המסביר לתלמידיו על "נפילת ישראל לאחר התפוררות ארצות הברית", ועל "מלחמת השחרור בירושלים" שכללה שימוש בנשק גרעיני, בה נלחמה ישראל נגד מדינה ערבית. המורה מסביר שהמלחמה "הסתיימה במהרה, וגרמה לחיסולה של מדינת ישראל תוך פחות ממאה שנה לאחר הקמתה, לבריחתם של מרבית היהודים בישראל ולחזרת היהודים" ל"מולדתם" – למדינות אירופה. אף ששם המדינה הערבית לא הוזכר, המבטא המצרי בין גיבורי הסדרה מעיד שמצרים היא השולטת על אדמות ארץ ישראל, והיא יצרה ערים וגורדי שחקים.
גיבור הסדרה הוא מהנדס בשם זיין (zein) שהמציא שיטה יעילה יותר לאחסון אנרגיה. גיבור הסרט נחטף בידי חברה מסתורית הרותמת את כישוריו לצרכיה.בזמן היעלמותו אישה בשם סבאח המאוהבת בו גונבת קובץ המכיל את התודעה שלו מחברת האנרגיה המקורית שעבד בה, ויוצרת רובוט הדומה לו בדיוק. הרובוט נפרד מאשתו של זיין, החושבת שבעלה האמיתי נפרד ממנה, והופך בהמשך לתוקפני ולמאיים על עתיד המין האנושי. עזיז, רובוט העוזר לבני האדם מנסה לעצור אותו, בסיוע כוחות הביטחון. במקביל זיין המקורי מנסה להבין את טיבו של המקום בו הוא מוחזק, ולאיזו מטרה הוא מנוצל, ומגלה מזימה בינלאומית בת מאות שנים.
אנשי "כוחות הביטחון" בסדרה עובדים בשירותן של חברות גדולות השולטות בעולם, ומורכבים מטיפוסים אופורטוניסטים למדי.
הסדרה מכילה רעיונות מדע בדיוני קלסיים רבים, בהם "קובץ תודעה" המאפשר לשכפל בני אדם, רובוטים אנדרואידים הזהים חיצונית לבני האדם ולומדים באופן סטטיסטי, משחקי וידאו במציאות מדומה באמצעות חיישן המחובר לראש בסגנון "מראה שחורה", ועוד.
בסדרה, כדור הארץ מחולק לחברות או קבוצות מגורים המכונות קונגלומרטים, והמטבע הומר לקוביות אנרגיה מלאות בנקודות, המכונות "EC" (Energy Cubes)
סוזן ליווינגסטון
סוזן מוריסי ליווינגסטון (באנגלית: Susan Morrisey Livingstone; נולדה ב-13 בינואר 1946) היא אשת ממשל אמריקאית לשעבר. היא כיהנה כמזכירת הצי של ארצות הברית בפועל בינואר-פברואר 2003 בממשלו של הנשיא ג'ורג' ווקר בוש, ובכך הייתה לאישה הראשונה והיחידה עד כה שכיהנה בתפקיד זה. ליווינגסטון לקחה חלק במאמצים לשים קץ לטקטיקות החקירה הכוחניות והמשפילות בבסיס הצי במפרץ גואנטנמו, קובה. באותה עת, כאשר כיהנה כתת-מזכיר הצי, היא פיקחה על צוות נרחב שכללה עורכי דין ממשרד היועץ המשפטי הראשי של הצי וחוקרים משירות החקירות הפליליות של הצי שהעלו חששות בנוגע לטיפול באסירים במתקן המאסר שבבסיס.
ראשית חייה.
סוזן ליווינגסטון נולדה בקרת'יג' (קרתגו), מיזורי. היא בת למשפחה של אנשי חיל האוויר של ארצות הברית. ב-1968 היא סיימה לימודי תואר ראשון בקולג' ויליאם ומרי שבוויליאמסבורג, וירג'יניה וב-1972 היא השלימה לימודי תואר שני במדע המדינה באוניברסיטת מונטנה. היא גם בוגרת בית הספר פלטצ'ר למשפטים ודיפלומטיה של אוניברסיטת טאפטס.
קריירה.
בין השנים 1973–1981 שימשה ליווינגסטון כחברת צוות של סנאטור אחד ושני חברי בית הנבחרים. בין השנים 1981–1989 היא שירתה במינהל החיילים המשוחררים במספר תפקידים, כולל סגנית מנהל לענייני לוגיסטיקה וסגנית מנהל לענייני מנהל.
לאחר מכן ועד 1993, בתקופת נשיאותו של ג'ורג' הרברט ווקר בוש, שימשה ליווינגסטון כסגנית מזכיר הצבא למתקנים, אנרגיה וסביבה. בתפקידה זה, כללו תחומי האחריות שלה את תחום הבינוי, ניהול המתקנים, תחומי האנרגיה והסביבה, סיוע למקרי אסונות וכן שיקום התשתיות הציבוריות של כווית לאחר מלחמת המפרץ.
בשנים 1993–1998 עבדה ליווינגסטון בצלב האדום האמריקאי כסגנית נשיא לבריאות ושירותי בטיחות, כסגנית נשיא בכירה בפועל למתן שירות לסניפים וכיועצת לשירותי החירום של הכוחות המזוינים. לאחר מכן ועד לכניסתה למחלקת הצי היא שימשה כמנהלת הכללית של "אגודת צבא ארצות הברית" (Association of the United States Army, ארגון ללא כוונת רווח שמקדם את ענייני הצבא ומקיים פעולות רווחה עבור המשרתים בו), וכסגנית יושב ראש מועצת הנאמנים שלה. היא גם שימשה כסגנית הנשיא וחברת מועצת המנהלים של "השולחן העגול לענייני רכש", וכן כיועצת למדיניות וניהול.
במחלקת הצי.
מיולי 2001 ועד פברואר 2003 כיהנה ליווינגסטון כתת-מזכיר הצי של ארצות הברית. בתפקיד זה היא צוינה על ידי היועץ המשפטי הראשי של צי ארצות הברית, אלברטו ג'. מורה, על כך שביטלה את נוהלי מחלקת ההגנה שהוצאו על ידי מזכיר ההגנה דונלד רמספלד, שאפשרו טכניקות חקירה שעשו שימוש בכוח כלפי האסירים בבסיס הצי במפרץ גואנטנמו בקובה. לאחר שמנהל שירות החקירות הפליליות של הצי, דייוויד ברנדט, עדכן את מורה על התעללות לכאורה כלפי האסירים בגואנטנמו, אמר מורה שהוא פנה לליווינגסטון לאחר שפניותיו ליועץ המשפטי הראשי של מחלקת ההגנה לא נשאו פרי. במזכר לחוקרים של הצי, כתב מורה על פגישה שקיים ב-3 בינואר 2003 עם ליווינגסטון ש"הייתה זו הראשונה מבין פגישות ושיחות יומיומיות שקיימתי עם תת-המזכיר ליווינגסטון בנוגע לחקירת האסירים. השקפותיה והשקפותיי כנגד מדיניות הטיפול בהם תאמו אלה לאלה, והיא העניקה לי תמיכה רבה...". ב-15 בינואר 2003 השעה רמספלד את האישור ליישום טכניקות החקירה.
לאחר פרישתה.
לאחר שסיימה את תפקידה במחלקת הצי, עבדה ליווינגסטון כיועצת לניהול מדיניות ושימשה כחברה במועצת היועצים הלאומית ללימודי ביטחון, כחברה במועצת השולחן העגול לענייני רכש וכחברה בצוות חידוש הטיסות של מעבורות החלל של נאס"א.
הילת הפטמה
הִלַּת הַפִּטְמָה, שִׁטְחוֹן הַשָּׁד, עטרה או אראולה (באנגלית: Areola; בלטינית: "Areola mammae") היא האזור הפיגמנטי בשד סביב הפטמה. צורתה מעגלית או דמוית-ביצה, והיא שונה משאר רקמת העור שסובבת אותה לא רק בצבעה, אך גם בהרכב הרקמה שלה.
הילת הפטמה מופיעה בחזה בקרב נשים וגברים כאחד, ולה קשת של גוונים.
פיזיולוגיה ואנטומיה.
באראולה קיימים בלוטות שונות וזקיקי שיער.
תפקידו של הדרמיס המיוחד של האראולה הוא להגן על עור השד הרגיל מפני שחיקה, היסדקות וגירוי.
בהילת הפטמה ישנם שלושה סוגים של בלוטות:
תפקיד נוסף של אראולה הוא להכיל קולטנים מכניים המותאמים לאט המפעילים הפרשת אוקסיטוצין במהלך ההנקה.
המכלול הפטמי-אראולרי (הפטמה ביחד עם הילת הפטמה) מכיל קצות עצבים סנסוריאליים רבים.
צבעים.
צבעי וגווני הילות הפטמה עשויים לנוע בין ורוד, אדום, חום שוקולד, חום כהה או כמעט שחור, אך בדרך כלל הן נוטות להיות בהירות יותר בקרב אנשים עם גוני עור בהירים יותר וכהות יותר בקרב אנשים עם גוני עור כהים יותר. אפשר שהסיבה לצבע השונה משאר העור בחלק זה של השד, היא במטרה להפוך את אזור הפטמה לגלוי יותר עבור התינוק היונק.
גודל וצורה.
גודלן וצורתן של הילות הפטמה גם הן משתנות מאוד, כאשר בקרב נשים בדרך כלל גדולות יותר מאלו של גברים ושל ילדות טרום גיל ההתבגרות. אראולות אנושיות הן לרוב עגולות בצורתן, אך אצל נשים רבות הן גדולות ואליפטיות.
הקוטר הממוצע של הילות פטמה בזכרים הוא סביב 2.8 ס"מ; לנשים בוגרות מינית בממוצע 3.81 ס"מ. לנשים מניקות ולנשים עם שדיים גדולים במיוחד, עשויות להיות אראולות גדולות יותר. הקוטר יכול לעלות גם על 10 ס"מ.
מחלות.
מחלת פאג'ט היא מצב ממאיר אשר כלפי חוץ עלול להופיע כאקזמה, עם שינויים בעור הכוללים את האראולה והפטמה.
אורידיקה
אורידיקה במיתולוגיה היוונית היא אשתו של אורפאוס אותה הוא מנסה להחזיר מהשאול באמצעות המוזיקה שלו.
לפי המיתוס בשובו של אורפאוס ממסע הארגונאוטים הוא נשא לאישה את הנימפה אורידיקה אותה אהב אהבה עזה.
אריסטיוס ראה אותה ובהשפעתו הכיש אותה צפע והיא מתה.
לפי גרסה אחרת רדף אחריה סאטיר ביער בניסיון לאנוס אותה, ובעת מנוסתה היא לא שמה לב ודרכה על נחש ארסי שהכיש אותה והיא מתה והגיעה לשאול.
אורפאוס, בעודו ממתין לה ביום חתונתו, קיבל את ההודעה המרה על מותה מפי שליח. הוא סירב להתנחם וחדל לשיר. בהחליטו לחפשה הוא החל לנגן ולשיר באופן כל כך עצוב שהנימפות והאלות בכו ואפילו הארניות בכו.
האדס ופרספונה, העניקו לו חסד חד-פעמי - הוא יוכל להחזיר את רעייתו אל ארץ החיים בתנאי שילך לפניה ולא יסב את ראשו אליה, עד צאתם כליל מהשאול. כאשר אורפאוס חשד שאורידיקה אינה מאחוריו והאדס מרמה אותו הוא פנה לאחור כדי לראות את אאורידיקה, הוא ראה את דמותה מתקרבת ופשט את זרועותיו כדי לחבק אותה. בו ברגע נעלמה חזרה אל השאול.
המיתוס סופר בתקופתו של ורגיליוס וכן במטמורפוזות של אובידיוס ויש לו דמיון למיתוסים אחרים בסיפור המקראי על אשת לוט.
המיתוס של אורפאוס ואורידיקה עלה באופרות ובמחזות.
דיינוניכירוסיים
רוקי בי
רוקי בי הוא שם הבמה של רועי אסייג, ראפר, מפיק מוזיקלי ותקליטן ישראלי.
ביוגרפיה.
בתחילת דרכו, בעשור הראשון של המאה ה-21, הקים יחד עם די ג'י THC selector יואב רבן את ההרכב "Ninjah Sound System", הרכב דאב ורגאיי, בהרכב זה שימש כראפר. מאוחר יותר, עם הצטרפותו של חברם עמית אי, שינו את שם ההרכב ל"אריות ירושלים".
ב-2002 פרסם אסייג DJ-Set בשם "לא חוקי 008". הסט הוקלט בפאב הזאזא הירושלמי, במסגרת סדרת הוצאות רשת של הלייבל הירושלמי "מקלטתקליטים". בשנת 2003 הוציא באותו הלייבל עם הרכב "כישלון" עם בנימין אורן וגבי קריכלי את האלבום "צרוב", אלבום אלקטרוני מאולתר שהוקלט בהופעות חיות. באותו שנה רוקי היה ממקימי הקולקטיב "מקלט מוצאי שבת" יחד עם מארקי פאנק, אם סי קלין, רבל סאן, וולטר, אם סיריוס, וסקולמאסטר, ערב קבוע של פריסטייל היפ הופ בפאב הדיוואן שהוציא מיקסטייפ בשנת 2003, שתיעד את התתרחשות באותם ערבים.