ברנרד וורהוף (בהולנדית: Bernard Voorhoof; 10 במאי 1910 - 18 בפברואר 1974) היה כדורגלן בלגי ששיחק בעמדת החלוץ בעיקר בליירסה ובנבחרת בלגיה. וורהוף היה במשך שנים רבות מלך השערים של נבחרת בלגיה בכל הזמנים יחד עם פול ון הימסט, כשלשניהם 30 שערים.
וורהוף נולד בלייר שבבלגיה. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בליירסה, בה שיחק במשך 21 שנים. הוא ערך במועדון 529 ליגה, בהן הבקיע 350 שערים. יחד עם ליירסה זכה וורהוף בשתי אליפויות ואליפות אחת לא רשמית בעונת המקוצרת. לפני פרישתו בגיל 39 שיחק עונה אחת במונטני והבקיע 12 שערים ב-21 הופעות.
וורהוף השתתף יחד עם נבחרת בלגיה בשלושה גביעי עולם: 1930, 1934 ו-1938. במונדיאל 1934 כבש צמד בהפסד 5–2 לגרמניה בשמינית הגמר, והשער הראשון מבין השניים היה גם לשער הראשון של הנבחרת בהיסטורית הטורניר. במשך שנים רבות מאז 13 במרץ 1938 הוא החזיק בתואר מלך השערים של נבחרת בלגיה, וב-17 ביולי 1972 הצטרף אליו פול ון הימסט.
בית הדפוס (פתח תקווה)
בית הדפוס הוא אתר מורשת ברחוב חובבי ציון 14 בפתח תקווה ששימש בעבר בית דפוס עבור המושבה והתמחה בהדפסת הניירות לאריזת התפוזים. המקום עבר שחזור ושיפוץ על ידי העירייה.
ההיסטוריה של המקום.
המקום נבנה זמן קצר לאחר הקמת המושבה (1878) כבית מגורים עבור חיים זלמן פישצנר ומשפחתו (בנו הוא עמנואל זמיר). לאחר מספר שנים בנתה המשפחה בית גדול יותר בקרבת מקום ועברה אליו (בית פישצנר). ב-1932 רכש את המקום שמואל לייב גרינבוים והפך את המקום לבית דפוס. לשם כך רכש גרינבוים מכונת דפוס גרמנית והציב אותה במקום. בבית הדפוס הודפסו מגוון של חומרים אולם פרסומה בא לה מהדפסת דפי האריזה של תפוזי ג'אפה ששימשו את בתי האריזה ברחבי הארץ. בשנות ה-60 הפסיקה משפחת גרינבוים את פעילות ההדפסה והמשיכה בפעילות חיתוך נייר.
לאחר מספר שנים ובעקבות שרפה במקום סגרה המשפחה את המפעל. לאחר סגירתו פרצו במקום שרפות נוספות (האחרונה ב-2006) וכן סבל המקום מפריצות וונדליזם.
מבנה האתר.
הבית, בן 2 החדרים, נבנה משלד של קורות עץ שנתקעו בקרקע. הקירות החיצוניים נבנו מלבנים שיוצרו מבוץ וקש על ידי יציקת התערובת הרטובה לתבניות וייבושה. לאחר הנחת לבני הבוץ טויחו הקירות ונצבעו. הקירות הפנימיים נבנו מלוחות עץ וביניהם מולאו שברי אבנים. רצפת המבנה רוצפה במרצפות צבעוניות שהיו נפוצות באותה תקופה. המבנה כוסה ברעפים.
שחזור האתר.
ההחלטה על שחזור הבית התקבלה ב-2005. תהליך השיחזור הושלם ב-2009 והמקום נחנך באוקטובר 2009. השלב הראשון של השיחזור היה לימוד שיטות הבניה המקוריות. לימוד זה הביא לייצור לבני בוץ וקש בשיטות המקוריות על מנת להשלים חלקי קירות שנהרסו. במהלך ניקוי הקירות התגלו עליהם ציורי קיר שהיו נפוצים בתקופת הקמתו. ציורים אלו קולפו בתקופת השחזור והוחזרו לאחר השיפוץ תוך שהמשפצים משתמשים בדוגמאות שנמצאו על מנת לקשט את הקירות. עוד פריט שהתגלה במהלך השחזור היה לוחית סימן אש של חברת ביטוח מטריאסטה. כחלק מהתהליך שופצה גם מכונת הדפוס שפעלה במקום.
לאחר השלמת השיפוץ נפתח המקום לסיורים היסטוריים וסדנאות בנושא דפוס.
הייבתוללה אח'ונדזאדה
הייבתוללה אח'ונדזאדה (בפשטו: ھِبت الله اخوندزاده, תעתיק מדויק: היבת אללה אח'ונד זאדה, נולד ב-1961) הוא פוליטיקאי אפגני ומנהיג הטליבאן. ב-25 במאי 2016 מונה אח'ונדזאדה למנהיג הארגון לאחר מותו של המנהיג הקודם, אח'תר מוחמד מנסור, ארבעה ימים לפני כן. כיהן בעבר כנשיא בתי המשפט של הטליבאן, השופטים לפי חוקי השריעה.
אח'ונדזאדה נולד בשנת 1961 בנפת פנג'אווי שבמחוז קנדהאר שבאפגניסטן. אח'ונדזאדה הוא פתאני. פירוש שמו הוא "מתנת האל".
עם כיבוש קאבול ב־15 באוגוסט 2021, מונה למפקד נאמני האמירות האסלאמית של אפגניסטן והוא משמש כמנהיגה העליון של אפגניסטן.
משטר הביות בשוק העבודה
משטר הביות מתאפיין בארגון שוק העבודה בשכר סביב מודל "העובד האידיאלי", היכול להשקיע את כל זמנו ומרצו בעבודתו בשכר, על פי דרישות מעבידו, דהיינו, גבר שרעייתו או אישה אחרת דואגת לצרכיו האישיים ולילדיו. על פי ג'ואן ויליאמס משפטנית פמיניסטית שעבודתה מתמקדת בנושאים העומדים בפני נשים במקום העבודה, משטר הביות היא אבחנה ממוסדת בין הספרה הציבורית המכילה את התחום הציבורי, הפוליטי והכלכלי, כמשויכת לגבר, בעוד הספרה הפרטית הכוללת את הטיפול במשפחה וגידול הילדים, משויכת לאישה. אבחנה ממוגדרת זו התבססה היטב במאה ה-19 וכך הוצאה עבודת הנשים מכלל החישוב הכלכלי ועבודת הבית מההגדרה של העבודה היצרנית.
"העובד האידיאלי" ו"האישה האידיאלית".
מאז שנות ה-80 של המאה ה-20 ניכרת השפעתם של האידאולוגיה הליברלית ושל השינוי המהותי במשטר הכלכלי-פוליטי בישראל והנורמה הכללית בשוק העבודה הפרטי בישראל היא כזו שמצפה שהעובדים יעבדו שעות מרובות מאוד, ייטלו חופשות מועטות ויהיו זמינים באופן מוחלט לעבודתם. לדוגמה, בתעשיות ההייטק משטר הזמן כופה על העובדים להיות נגישים כמעט בכל זמן לטובת הארגון, והדבר נוגד כמובן את חובות 'האם העובדת'. במקביל לתפיסת העובד האידיאלי, נורמת ההתייחסות אל הטיפול במשפחה ובבית גם היא טוטלית, ומצופה שההורה המטפל, לרוב האֵם, תהיה זמינה באופן מוחלט לצורכי המשפחה והבית. האישה נתפסת קודם כל במושגים של אם ורעיה, שחובותיה הראשוניים הם ללדת ילדים ולטפל בביתה ובבני משפחתה ואילו עבודה בשכר מתקבלת (אם בכלל) רק כתרומה לפרנסת המשפחה. מטלות הבית מהוות למעשה מעין "בית חרושת למגדר" (Gender factory) ובמסגרתו מכוננות הישויות "הנשיות" ו"הגבריות" הסטריאוטיפיות. משפחתיות כזו מבוססת על חוסר שוויון בין המינים ועל חלוקת סמכויות וחלוקת תפקידים חדה וברורה המובנית בתוך מוסדות החברה והמדינה, ועל ידי כך הופכת להיות "המובן מאליו" בחיי היומיום. ציפייה מעין זו מסמנת נשים כעובדות לא אידיאליות, בשל מחויבותן המוגברת למשפחתןאחריות זו כלפי המשפחה, מונעת מנשים להקדיש את מלוא זמנן לעולם העבודה, כפי שדורש מודל העובד האידיאלי ופוגעת בסיכויי הקידום שלהן במרחב הציבורי.
שימור ושעתוק חלוקת העבודה המגדרית.
הגישה הכלכלית מציגה את חלוקת העבודה כבסיס ליעילות ולמקסום התועלת של המשפחה כגוף אחד. תפיסת ה"יתרון היחסי" מבוססת על הרעיון שלמי מבין בני הזוג שיש לו יתרון יחסי בשוק העבודה, כלומר העל יכולת להשיג הכנסות גבוהות יותר או במעמד גבוה יותר לרווחת המשפחה- ישקיע את מרב זמנו בשוק העבודה בשכר ולמי שיש יתרון יחסי בטיפול בילדים ובביצוע עבודות הבית- ישקיע את מרב זמנו בעבודה זו. למרות כניסתן הגוברת של נשים אל הספרה הציבורית, הספרה הפרטית הנתפסת עדיין כתחום אחריותה הטבעי של האישה ונשים הן אלו המבצעות את מרבית העבודות בבית כולל הטיפול בילדים, בהתאם למשטר הביות.על פי מודל זה, עבודה ומשפחה הם תחומים המוציאים זה את זה: מחד גיסא, הורים המבקשים להיות עובדים מצליחים בשוק העבודה מסתכנים בכך שהם ייתפסו כהורים שאינם טובים מספיק; ומאידך גיסא, עובדים המבקשים ליטול חלק משמעותי בחיי ילדיהם ובגידולם היומיומי אינם נחשבים עובדים אידיאליים, שכן הם אינם פנויים לעבודה בכל שעה משעות היום. ההכשר שמעניק משטר הביות לניגוד הפנימי שבין הורות פעילה לבין עבודה על פי דפוסי העובד האידיאלי, מוביל לא רק להפלייתן בשכר של אמהות, אלא גם לשימורה ושעתוקה של חלוקת העבודה המגדרית המסורתית בטיפול בילדים. דבר זה פוגע לא רק בעצמאותן הכלכלית ובזכותן של נשים לשוויון הזדמנויות בעבודה, אלא גם במאבק להגברת השוויון המגדרי בכל תחומי החיים האחרים.
Ŝ (אות קטנה: ŝ; שם האות ŝo, שׁוֹ) היא האות העשרים-ושלוש באלפבית של שפת האספרנטו, והיא אחת מ-6 האותיות עם סימנים דיאקריטים באספרנטו (ĉ ,ĝ ,ĥ ,ĵ ,ŝ ,ŭ). היא מייצגת את הצליל \ʃ\ (כמו ש בשלום).
Ŝ מבוססת על האות הלטינית S, בתוספת גג. ביוניקוד, ערכה של האות הגדולה Ŝ הוא U+015C, וערכה של האות הקטנה ŝ הוא U+015D. במקרים שבהם לא ניתן להקליד סימנים דיאקריטיים במקלדת, מקובל לייצג את האות בצירוף sh או sx (האחרון מקובל יותר).
לאות יש סימן דיאקריטי מכיוון שלאות s באנגלית וגם בשפות שונות, יש שתי משמעויות פונטיות: \s\ וגם \ʃ\. מכיוון שהצורה הראשונה נפוצה יותר, החליט זמנהוף, כי האות s תייצג את הצליל \s\, והצליל \ʃ\ ייוצג באות ŝ.
האות משמשת גם ברומאניזציה של הכתב הקירילי, ומייצגת את האות הרוסית Щ.
יוהאן גודמונדסון
יוהאן ברג גודמונדסון (באיסלנדית: Jóhann Berg Guðmundsson, נולד ב-27 באוקטובר 1990) הוא כדורגלן איסלנדי המשחק בקבוצת ברנלי ובנבחרת איסלנד כקשר.
קריירת מועדונים.