דויד בוון כתב במגזין המוזיקה Spin, על ספקטור בשיר "The Calculation", כי היא "מגרגרת תרחיש של אהבה וכאב שמתנגנת בנישת ארוחת הבוקר...". אן פוורס מלוס אנג'לס טיימס כתבה על השיר "Eet": "זה לא רק חמוד". מליסה מארז ממגזין אנטרטיינמנט ויקלי שיבחה את אופיו המשוגע של האלבום. היא אמרה כי ב-"Folding Chair", ספקטור "פשוטו כמשמעו שרה כמו דולפין", וש-"Wallet" הוא "השיר הטוב ביותר אי פעם שנכתב בהשראת כרטיס בלוקבסטר." ג'ון דולן ממגזין המוזיקה רולינג סטון כתב כי "Laughing With" הוא שיר ש-"מסתיים בהתרסקות של שיגעון קיומי על רקע קצב עדין וצ'לו מייבב". אמילי מאקיי ממגזין המוזיקה NME כתבה כי ל-"Human of the Year" יש "את היהירות האופיינית של ספקטור" וכי "קולה יוצא הדופן והאמיץ משמש כקורת גג לאלו הסובלים משברון לב."
ג'יימס סקינר ממגזין המוזיקה Insounds כתב על השיר "Genius Next Door": "נרטיב גותי סוער המגיע עם כל היופי חוצה העולמות של סיפורו של הרוקי מורקמי." האלבום אינו שואף "לרעיונות מעל מעמדו" ואינו "מתרפס בחיפוש אחר אחדות".
ג'רמי בלאקלו מ-"Access Hollywood" כתב כי האלבום "בעל קול קיצי, מרגיע ונפלא". קרלי לואיס מהעיתון The cord כתבה: "ספקטור מספקת סיפורים קודרים ומבולבלים, שאליהם מתווספים תווי פסנתר איטיים ורדופים היכולים בקלות ללוות סרט אימה".
האלבום קיבל דירוג של 74 באתר Metacritic, אשר מעיד על "ביקורות חיוביות באופן כללי".
קליפים מוזיקליים.
ארבעה קליפים פורסמו, וניתן לצפות בהם בחשבון המייספייס של ספקטור. הסרטונים כולם הם בבימויה של אדריה פטי, ביתו של טום פטי, בנוסף הם זמינים גם ב-DVD בונוס הכולל גרסת דלוקס של האלבום.
השירים שפורסם להם קליפ מוזיקלי:
מיקומי שיא.
Far נכנס למצעד האלבומים הבריטי הרשמי במקום 30. בנוסף, הוא מכר 50,000 עותקים בשבוע הראשון להוצאתו ונכנס לבילבורד 200 במקום 3. במצעד האלבומים הקנדי, Far הגיע למקום 16. האלבום כיכב במשך 19 שבועות בבילבורד 200.
ניקולאי רומנוביץ', נסיך רוסיה
גה-פה-או
ג.פ.או
עונת 2014/2015 בליגת העל הרוסית
גה פה או
אודובנוצטופס
אודובנוצטופס (שם מדעי: "Odobenocetops"; מילולית: "לווייתן שהולך על שיניו" או "לווייתן ניבתני") הוא סוג לווייתן שנכחד וחי בתקופת המיוקן עד הפליוקן לפני 7.2-3.6 מיליון שנה במימי חופה המערבי של אמריקה הדרומית בארגנטינה ופרו.
מאפיינים.
יצור זה היה לווייתן שיניים מעל-משפחת הדולפינים והיה קרובם הרחוק של החדשן והלבנתן. הוא הגיע לאורך של 2.5 מטרים ושקל בין 150 ל-650 ק"ג. הוא מזוהה בעיקר עם זוג חטיו אשר דמו לניבי ניבתן ובלטו משני צידי פיו. נמצאו כמה מאובנים בהם היה חט אחד היה ארוך מחברו. ללווייתן היה צוואר חזק וחוטם גדול.
משערים שמבנה ראשו עזר לו לחפור בקרקעית הים ולאתר צדפות ושאר רכיכות, אותם היה שולה בעזרת לשונו הגדולה.
לא ברור לגמרי מה היה תפקיד החטים אך חוקרים סבורים שהם דומים לחטי החדשן המשמשים כאיבר חושי, דרכו מזהה הלווייתן יצורים בקרבתו. ייתכן כי הזכרים השתמשו בו בקרבות ביניהם על הנקבות. אם ההסבר השני נכון, לנקבות היו חטים קטנים בהרבה אם בכלל (למרות הדמיון בין החדשן לאודובנוצטופס והקרבה המשפחתית סבורים כי מדובר בתהליך של אבולוציה מתכנסת).
סברה נוספת היא שהחטים עזרו ללווייתן ללכוד רכיכות בדומה לניבי הניבתן, איתם הוא שובר או שולף את הרכיכה מהקונכייה, ובדומה למקור השלצדף.
אודובנוצטופסיים
מיליצה, נסיכת מונטנגרו
מיליצה, נסיכת מונטנגרו (במונטנגרית: Милица Савојска; 14 ביולי 1866 - 5 בספטמבר 1951), הייתה בתו של ניקולה הראשון, מלך מונטנגרו ואשתו של פיוטר ניקולאייביץ', הנסיך הגדול של רוסיה.
ביוגרפיה.
מיליצה נולדה ב-14 ביולי 1866 בצטיניה, לניקולה הראשון, מלך מונטנגרו ולמילנה ווקוטיץ', בתם של פטר ווקוטיץ' וילנה ווקוטיץ'. בילדותה נשלחה מיליצה יחד עם אחיותיה אנסטסיה, מריה ואלנה לרוסיה לצורך חינוכם, וב-26 ביולי 1889 התחתנה מיליצה עם פיוטר ניקולאייביץ', הנסיך הגדול של רוסיה, ממנו נולדו לה 4 ילדים. בשנת 1907 התחתן אחיו של בעלה ניקולאי עם אחות אשתו אנסטסיה, נסיכת מונטנגרו, ושני הזוגות ביחד היו בעלי השפעה חברתית רבה בחצר הקיסרית הרוסית, ואף היו מידידיו של רספוטין. בשנת 1909 הסתכסכו מיליצה ואנסטסיה עם רספוטין, ומאז הפכו לאויביו והיו מגדולי רודפיו.
לאחר המהפכה הרוסית נעצר בעלה פיוטר על ידי הבולשביקים והושם במעצר ליד סבסטופול, אולם במרץ 1918 רוסיה חתמה על הסכם הפסקת נשק עם גרמניה, והכוחות הגרמניים שחררו את חברי משפחת המלוכה. באפריל 1919 עזבו פיוטר ומיליצה את חצי האי קרים יחד עם הקיסרית האלמנה מריה פיודורובנה ובני משפחה אחרים, על גבי הסיירת הבריטית מרלברו. מריה ופיוטר יחד עם גיסה ניקולאי התגוררו ביחד בדרום איטליה, ולאחר מכן בצרפת, שם מת פיוטר באחוזת המשפחה באנטיב בשנת 1931.
לאחר מותו עברה מיליצה להתגורר באיטליה לצד אחותה אלנה, נסיכת מונטנגרו ובעלה ויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה, אולם לאחר הפיכת איטליה לרפובליקה עזבה מיליצה את איטליה יחד עם בני משפחתה, ועברה להתגורר באלכסנדריה שבמצרים, שם מתה ב-5 בספטמבר 1951.
משפחתה.
ב-26 ביולי 1889 התחתנה מיליצה עם פיוטר ניקולאייביץ', הנסיך הגדול של רוסיה, ממנו נולדו לה 4 ילדים:
צטותריום
צֶטוֹתֶריום (שם מדעי: "Cetotherium"; משמעות השם: "לווייתן בהמה") הוא לווייתן נכחד שחי בתקופות המיוקן והפליוקן והיה קרוב משפחתה של הבלנית, הקטנה בלווייתני מזיפות הקיימים וכנראה גם הקדומה שבהם.
לווייתן זה הגיע לאורך של 14 מטרים ושקל עד חמש טונות. הוא היה מראשוני לווייתני המזיפות וקרוב של הבלנית שחיה במימי אנטארקטיקה, אף שהיו לו כמה מאפיינים של לווייתנים אפורים ושל לווייתני ענק. הוא ניזון מיצורים קטנים כמו קריל באמצעות סינון במזיפותיו.
מאובניו נמצאו בקליפורניה, רוסיה ואירופה. על אף גודלו שימש הצטותריום כמזון לטורפי העל של תקופתו: הכריש הענק מגלודון ולווייתן מלווילי, שהיה קרוב משפחה של הראשתן המודרני.
כל הלווייתנים מסוג זה נכחדו עד סוף תקופת הפליוקן.
משולם בן משה מבדרש
רבי משולם מבדרש (~דתתק"כ, 1160 - דתתקצ"ח, 1238) היה מגדולי רבני פרובאנס בתחלת המאה ה-13, ומחבר 'ספר ההשלמה'.
ביוגרפיה.
רבי משולם נולד בלוניל בין השנים 1160- 1170. אביו רבי משה בן רבי יהודה היה מחכמי לוניל ומחביריו של הרז"ה, והיה חתן רבי משולם בן יעקב מלוניל. אביו היה רבו.
רוב ימיו גר בבדרש בה הקים ישיבה שמשכה תלמידים ממרחק. תיאור מפורט של הנעשה בישיבה נרשם בידי תלמידו רבי יצחק בן ידעיה.
חיבורו, ספר ההשלמה, נועד להשלים את דברי הרי"ף ולדון בדבריו, ועל שמו נקרא בעל ההשלמה. חיבר גם השגות על המשנה תורה לרמב"ם.
היה מעורב בפולמוסים על חיבורי הרמב"ם ומעמד נשיא ברצלונה רבי אברהם אבן חסדאי, והגן עליהם מפני תוקפיהם. גם יצא נגד הקבלה שהתחדשה בימיו וכתב עליה שהיא מינות וכפירה, ושרף ספרי קבלה.
נפטר בשנת 1238.
חיבורו על הרי"ף למסכת יבמות נדפסו לצד הגמרא בש"ס וילנה תחת השם 'תוספות חד מקמאי', כיוון שהמדפיסים לא ידעו שזהו ספר ההשלמה, ושהוא מוסב על הרי"ף ולא על הגמרא.
משפחתו.
רבי יעקב בן אליהו די לאטיש היה חתנו ותלמידו, והוא אביו של רבי יצחק די לאטיש.
היה דודו ורבו של רבי מאיר בן שמעון המעילי, שמרבה להביא דבריו.
היה דודו ורבו של רבי שלמה בן משה מבדרש, ודרכו הוא מאבותיו של רבי מנחם המאירי.
אייתני קויל
אייתני קויל (באירית: Eithne Ni Cumhaill; באנגלית: Eithne Coyle; 1897 – 1985) הייתה פעילה אירית רפובליקנית. היא הייתה דמות מובילה בארגון קומן נה מאן וחברה בליגה הגאלית. תפקידה בתקופה הידועה בשם "אירלנד המהפכנית" (1912-1924 לערך) הייתה מקיפה יותר מאשר חברותה בקבוצות אלה. היא פעלה דה פקטו כקצינה ב-IRA, והייתה למטרה אותה תקפו כוחות מדינת אירלנד החופשית. היא גם נודעה בשל מעורבותה בשתי בריחות מהכלא בשנות ה-1920.
תחילת דרכה.
קויל נולדה בקילולט, כפר במחוז דניגול, לצ'ארלס קויל ומיי מקיו (הצעירה מבין שבעת ילדיהם). משפחתה הייתה רפובליקנית בגישתה – אחיה דונאל קויל שירת כמפקד בגדוד הצפוני הראשון של המתנדבים האירים, ואחותה הייתה פעילה בתנועה הרפובליקנית בדבלין. כשאביה נפטר בגיל 36, קויל ייחסה את מותו ללחצים שנבעו מהתמודדות עם בעלי הקרקעות חסרי המצפון אשר פינו את משפחתה מאדמתה במהלך מלחמות האדמה. היא הצטרפה לקומן נה מאן בשנת 1917, אחרי מרידת הפסחא, והייתה פעילה בגיוס כספים וקמפיינים נגד גיוס חובה לצבא הבריטי. בתקופה זו פגשה קויל את מוד גון, פעילה אנגלייה למען עצמאות אירית, אשר הצטרפה למאבק הלאומי לאחר שראתה את הסבל של האיכרים האירים שעוקרו במהלך מלחמות האדמה.
השתתפותה בתנועה הרפובליקנית.
כראשת סניף מחוז דניגול בקומן נה מאן, קויל שיחקה תפקיד מרכזי בהתארגנות וגיוס קולות עבור מפלגת שין פיין בבחירות הכלליות של 1918. בין 1918 ל-1919 היא חייתה זמן מה בדונגנון בתור מארגנת קהילתית מטעם הליגה הגאלית (ארגון שקידם את שימור השפה האירית), ואז עברה למחוז לונגפורד כדי להקים סניפים נוספים של קומן נה מאן. לאחר מכן היא הייתה שוב למארגנת קהילתית בליגה הגאלית במחוז רוסקומון.