לאחר מאורעות תרפ"ט, הוקמה על ידי 7 אנשים שעלו מגליציה ורומניה, קבוצת שח"ל. הקבוצה עסקה בעבודות מזדמנות באזור תל אביב ורחובות. בתחילה לא היה מדובר בקבוצה במובן הקלאסי של המילה, אלא יותר בקואופרטיב. זה היה מקום קליטה נוח עבור עולים דתיים שרצו לפתוח בחיים חדשים בארץ ישראל. הגברים היו עובדים ב"עבודות חוץ", עבודות מחוץ לקבוצה, והנשים התפצלו בין אלו שעבדו בתוך הקבוצה לאלו שכמו הגברים עבדו בחוץ. התנאים הקשים הובילו להחלטה לפרק את הקבוצה, אולם 3 מהם החליטו להפוך לקבוצה של ממש ויצרו קופה משותפת.
ההתיישבות באזור רחובות.
בתוך חודשים אחדים מהקמת קבוצת שח"ל המתחדשת קנה הוועד הפועל של הפועל המזרחי 5 דונם בשעריים ליד רחובות, עבור הקבוצה.
הקבוצה התקשתה להשיג עבודה ומצאה עצמה בין הפטיש לסדן. מצד אחד עבור הסתדרות העובדים הם היו בן חורג, ומן הצד השני, התושבים המקומיים חברי המזרחי ראו אותם כחלק מההסתדרות ולא כשותפים לדרך. יחד עם זאת, הדת היוותה חלק מחזק מאוד עבור הקבוצה, החוויות הרוחניות מהשבתות נתנו לחברי הקבוצה כוחות למהלך השבוע.
כשנה לאחר ההקמה, הגיע גל שני של מצטרפים מסלוניקי.
בשנת 1934 הקשיים המרובים גרמו להחלטה על פירוק הקבוצה, אולם אז הוצעה לחברים האפשרות להתאחד עם קבוצה בשם 'עובדיה' מפולין, וכך באמת נעשה. מאז האיחוד נעשתה הקבוצה יציבה יותר, וכמות האנשים הגיעה לכ-25, יחד עם זאת, כעת הקבוצה הייתה זקוקה להרבה יותר עבודה לספק לחבריה.
במשך השנים הצטרפו עוד ועוד חברים, כך שבשנת 1937 כבר מנתה הקבוצה כ-50 איש.
העלייה לקרקע וסיומה של קבוצת שח"ל.
כאשר הועלתה תוכנית עליה להתיישבות קבע בעמק בית שאן, התברר שהישוב יהיה זקוק ל-80 איש לפחות כדי להחזיק את עצמו. לכן הוצע לשם כך איחוד בין שלוש קבוצות, קבוצת שח"ל, קבוצת רודגס של יוצאי גרמניה מאזור פתח תקווה וקבוצה קטנה נוספת מכפר יעבץ.
לאחר דיון סוער החליטו חברי הקבוצה להענות להצעה, ובקיץ 1937 הקימו בעמק בית שאן את הקיבוץ הדתי הראשון - טירת צבי.
ז'ואאו לורנסו
ז'ואאו מנואל גונסלווש לורנסו (בפורטוגזית: João Manuel Gonçalves Lourenço; נולד ב-5 במרץ 1954) הוא מדינאי אנגולי המכהן כנשיאה מאז שלהי 2017. לפני כן, היה שר ההגנה בשנים 2014–2017. מאז שנבחר לנשיאות, הוא סגן נשיא התנועה העממית לשחרור אנגולה, מפלגת השלטון. הוא היה המזכיר הכללי של המפלגה בשנים 1998–2003.
ביוגרפיה.
לורנסו נולד בראשית מרץ 1954, וגדל במשפחה מעורבת פוליטית בת עשרה ילדים. אביו, סקויירה ז'ואאו לורנסו (1923–1999), יליד מלאנז'ה, היה פעיל לאומן ואח מוסמך, שנשלח לשלוש שנות מאסר באנגולה הפורטוגזית בעוון פעילות פוליטית בלתי חוקית. אמו, יוזפה גונסלווש סיפריאנו לורנסו (1928–1998) הייתה חייטת ילידת נמיביה. הוא רכש השכלה יסודית ותיכונית בבירת אנגולה, לואנדה.
לורנסו למד במכון התעשייתי של לואנדה. הוא החל את הקריירה הצבאית שלו במסרת מאבק נגד פורטוגל במהלך מלחמת העצמאות של אנגולה ונלחם מטעם שורות התנועה העממית לשחרור אנגולה במלחמת האזרחים באנגולה. לורנסו התאמן בארטילריה ולאחר מכן נהפך לקצין פוליטי בחזית. ב-1978, לורנסו נסע לברית המועצות ולמד ב"אקדמיית לנין העליונה", אקדמיה צבאית בה המשיך את אימוניו הצבאיים והשלים תואר שני במדעי ההיסטוריה. לורנסו שב לאנגולה ב-1982. כשהוא קצין צבאי מוערך, פנה לורנסו לפוליטיקה הלאומית וב-1984 מונה למושל פרובינציית מושיקו.
ראשית הקריירה הפוליטית של לורנסו הייתה מוגבלת לקצין האחראי לשמירה על מורל החיילים. בעקבות מינויו למושל פרובינציית מוקסיקו ב-1984, המשיך לטפס במעלה שורות המפלגה השולטת. לורנסו כיהן כנשיא הקבוצה הפרלמנטרית של התנועה העממית באספה הלאומית בשנים 1993–1998.
בקונגרס המפלגה, הוא נבחר למזכיר הכללי של התנועה ב-12 בדצמבר 1998. בחירתו הייתה פרי רעיונו של ז'וזה אדוארדו דוש סנטוש, שראה בלורנסו כיורשו העתידי. עם זאת, לאחר שדוש סנטוש אמר ב-2001 כי לא יתמודד מחדש לנשיאות, לורנסו הביע בגלוי עניין להפוך למועמד התנועה העממית לנשיאות, ובכך פגע ביחסיו עם הנשיא דוש סנטוש, שלא באמת פרש מהנשיאות אלא הודיע זאת על מנת לחשוף יריבים פוליטיים. הוא מונה לשר ההגנה באפריל 2014, ובאוגוסט 2016 נבחר לסגן נשיא התנועה העממית.
בשלהי אוגוסט 2017 נבחר לורנסו לנשיא אנגולה, לאחר 38 שנות שלטונו של דוש סנטוס. באוגוסט 2022 נבחר לכהונה נוספת.
טקסטילשצ'יק קמישין
מועדון הכדורגל "טקסטילשצ'יק קמישין" (ברוסית: Футбольный клуб «Текстильщик» Камышин) הוא מועדון כדורגל מהעיר קמישין שבמחוז וולגוגרד.
המועדון נוסד ב-1956. בשנים 1987 - 2008 המועדון התמודד בליגות המקצועניות של אליפויות רוסיה. ברם, מאז 2009 משתתפת באליפות מחוז וולגוגרד, במסגרת הליגה החובבנית.
הקבוצה התמודדה במשך 5 עונות בליגת העל הרוסית בכדורגל כשהישג השיא שלה הוא מקום 4 בעונת 1993. בעונת 1994/1995 העפילה עד לשלב 16 האחרונות בגביע אופ"א. בגביע הרוסי העפילה הקבוצה לשלב רבע גמר בעונת 1995/1996.
היסטוריה.
המועדון נוסד לראשונה בשנת 1956.
המועדון התמודד באליפות ברית המועצות מאז 1988, במסגרת הליגה הסובייטית השנייה.
לאחר התפרקות ברית המועצות הקבוצה התמודדה במשך 5 עונות רצופות בליגת העל הרוסית, כשהישג השיא שלה היה מקום 4 בעונת 1993, שהבטיח לקבוצה השתתפות במפעלים האירופיים. בסיום העונה שני שחקני הקבוצה אולג ילישב ואנדריי סמורוקוב נכללו ב"נבחרת העונה של הליגה". בעונת 1994/1995 הקבוצה גברה על בֵּקֵשצ'בַּה 1912 בתוצאה 6-1 ובהמשך פגשה את נאנט והפסידה בתוצאה 4-1 ובכך סיימה את עונת הבכורה שלה במפעל בשלב 16 האחרונות.
בהמשך, עקב בעיות כלכליות של המועדון, הוא נשר לליגות הנמוכות ובשנים 2003 - 2007 התמודד באזור "דרום" של הליגה השנייה. שתי עונות ברצף (2005, 2006), המועדון סיים את האליפות במקום האחרון ונאלץ לרדת לליגה השלישית ולהסתכן באובדן מעמדו כקבוצה מקצוענית, עם זאת, בהחלטה מיוחדת של ליגת הכדורגל המקצוענית הוחלט שהקבוצה תמשיך להתמודד בליגה השנייה.
בעונת 2007 המועדון שוב סיים במקום האחרון והפעם נאלץ לרדת ליגה.
ב-2008 המועדון התמודד באליפות צ'רנוזמיה של הלידה השלישית. בעונה הבאה מסיבות כלכליות, סירבה להשתתף באליפות והמשיכה להתמודד באליפות מחוז וולגוגרד. בעונת 2012 זכתה בגביע המחוז.
טקסטילשצ'יק קאמישין
גרין גודס
גרין גוֹדֶס (באנגלית: Green Goddess, שם נוסף: Bedford RLHZ Self Propelled Pump) היא כבאית מתוצרת יצרנית הרכב המסחרי הבריטית Bedford Vehicles , אשר יוצרה בין השנים 1953–1956.
דגמי "גרין גודס" יוצרו עבור שירותי הכבאות הבריטים (AFS) המסונף למשרד הפנים (בריטניה) ועבור הצבא הבריטי.
דגם ה"גרין גודס" התבסס על סדרת "Bedford RL series".
נבנו 5,150 יחידות. 4,311 יחידות עבור בריטניה, 520 יחידות עבור סקוטלנד, 189 יחידות עבור ויילס, ו-130 יחידות עבור אירלנד.
אאוחניו סיז'ר
פקט (פירושונים)
מיקל סולר
מיקל סולר סראסולס (; נולד ב-16 במרץ 1965 בז'ירונה) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק כמגן שמאלי, וכיום מאמן כדורגל.
קריירת המשחק של סולר התנהלה כולה (למעט חצי עונת השאלה) בליגה הספרדית הבכירה, ונפרשה על פני שני עשורים, שמונה קבוצות ומעל ל-500 הופעות ליגה, המציבות אותו במקום השמיני בטבלת ההופעות בליגה הספרדית בכל הזמנים.
במהלך הקריירה זכה עם ברצלונה בשתי אליפויות ספרד ובגביע אירופה למחזיקות גביע (מפעל בו העפיל שלוש פעמים לגמר עם שתי קבוצות שונות), וכן זכה בשלושה גביעי ספרד עם שלוש קבוצות שונות. סולר הוא הכדורגלן היחיד ששיחק בארבע הקבוצות הבכירות של מדריד (ריאל ואתלטיקו) וברצלונה (ברצלונה ואספניול). בנוסף, סולר נמנה עם סגל נבחרת ספרד בשלהי שנות ה-90, צבר תשע הופעות בינלאומיות, ואף נכלל בסגל ספרד ליורו 1988.
סולר אימן את קבוצת המילואים של מיורקה, המועדון שבמדיו שיחק בלמעלה מ-150 משחקי ליגה ובמדיו פרש, ובהמשך שימש כמאמן הקבוצה הבוגרת של המועדון.
קריירת משחק.
אספניול.
סולר החל את קריירת הבוגרים בקבוצת אספניול בעונת 1983/1984. עוד בטרם מלאו לו 19, עלה סולר בהרכב למחזור הפתיחה של העונה, בו הובסה קבוצתו 4-1 על ידי אתלטיקו מדריד. עד לסיום העונה השלים המגן הצעיר 22 הופעות ליגה, מתוכן 16 בהרכב, וסייע לקבוצתו לסיים עשירית בליגה הבכירה.
עונה לאחר מכן איבד סולר את מקומו בהרכב והסתפק בשמונה הופעות ליגה בלבד, מה שהוביל להשאלתו לקבוצת ל'הוספיטלט מהליגה השלישית בתום העונה. סולר הפגין יכולת טובה במדי הקבוצה הקטנה, והוחזר לאחר כחצי עונה בלבד לסגל של אספניול. הוא זכה לאשראי נרחב על יכולתו, והסיף 14 הופעות ליגה ושני שערים במדי אספניול עד לתום העונה.