מקור השם.
שמה המדעי של מושית השבע הוא "Coccinella septempunctata" - מלטינית: Coccine = ארגמן, septem = שבע, punctus = נקודה. ובתרגום לעברית היא יכולה להיקרא "ארגמנית שבע הנקודות". למושית השבע 8 נקודות 4 על כל חיפוי כנף, אבל עקב חפיפה בין שתי נקודות סמוכות נראה לכאורה שיש רק 7 נקודות.
למושית השבע שמות עממיים בשפות רבות, רובם מבטאים יחס של קדושה לחיפושית:
Coccinella septempunctata
1896 בספורט
אולימפיאדת אתונה (1896).
האולימפיאדה הראשונה בעת החדשה נערכה באתונה שביוון, 6-15 באפריל ביוזמתו של הברון פייר דה קוברטן.
החלקה על הקרח.
9-10 בפברואר – נערכה אליפות העולם הראשונה בהחלקה אמנותית על קרח בסנקט פטרבורג, רוסיה
קת'אי פסיפיק
קת'אי פסיפיק איירוויז (באנגלית: Cathay Pacific Airways; בסינית מסורתית: 國泰航空) היא חברת התעופה הלאומית של הונג קונג, שבסיסה נמצא בנמל התעופה הבינלאומי של הונג קונג.
תולדות החברה.
קת'אי פסיפיק נוסדה בהונג קונג בשנת 1946. בשנת 1998 החברה ייסדה ביחד עם החברות אמריקן איירליינס, בריטיש איירוויז, קנדיאן איירליינס וקוואנטס את השותפות Oneworld.
בשנת 2006 קנתה החברה את דראגונאייר, חברת התעופה השנייה בגודלה בהונג קונג.
בשנת 2008 דורגה כחברת התעופה הטובה ביותר.
ובשנת 2019 זכתה במקום הרביעי בתואר 'חברות התעופה הטובות ביותר'.
מאז תחילת מגפת הקורונה נמצאת החברה בצרות בשל סגירתו הכמעט מוחלטת של האי הונג קונג לתנועת מטוסים ולאחר מכן בשל מגבלות מחמירות לצוותי האוויר של החברה. מהתוצאות הכספיות של החברה לשנת 2021 עולה כי הפסידה 5.5 מיליארד דולר קונג קונג (כ-703 מיליון דולר אמריקאי).
צי המטוסים.
צי המטוסים של החברה נכון לאוגוסט 2020:
פעילות החברה בישראל.
החברה החלה להפעיל ב-26 במרץ 2017 ארבע טיסות שבועיות ישירות בין הונג קונג לנמל התעופה בן-גוריון באמצעות מטוס איירבוס 900-A350.
מ-2 באוקטובר עד 1 בדצמבר 2018, החברה הפעילה את חלק מטיסותיה גם באמצעות מטוס האיירבוס A350-1000.
במאי 2017, הודיעה החברה כי תוסיף החל מ-1 בספטמבר טיסה חמישית בקו בימי שישי.
החל מ-1 במרץ 2019 החלה החברה להטיס טיסה יומית בקו במטוסי האיירבוס A350-1000.
נכון לאוגוסט 2021, החברה מפעילה טיסה יומית מנמל התעופה בן-גוריון.
מגב
מַגֵּב הוא כלי בעל להב גומי חלק, המשמש לשליטה או עצירה של זרימת נוזל על משטח חלק. המגב משמש לניקוי משטחים ולהדפסה. מקורו של המגב הוא כלי עשוי עץ ששימש דייגים לקרצוף סיפוני סירותיהם. המגב המודרני בעל הלהב היחיד נרשם כפטנט על ידי אטור סתקון בשנת 1936. זה היה מכשיר קל משקל בעל להב גומי גמיש וחד מאוד. "חברת מוצרי אטור" היא עדיין המובילה ביצור מגבים.
מגב רצפות.
למגב המשמש לניקוי רצפות ידית ארוכה ודומה במעט למטאטא שבקצהו להב גומי ולא מברשת. ניתן להשתמש בו לאחר שהרצפה נשטפה במים או במי סבון, כדי לגרוף את המים לפתחי ניקוז. ניתן גם לכרוך עליו סחבה שנטבלה במי סבון ובאמצעותה לשטוף את הרצפה או ליבש את הרצפה לאחר שטיפתה באמצעות סחבה יבשה.
מגב חלונות.
מגב החלונות משמש בעיקר להורדת נוזלי הניקוי והקצף המלוכלך מחלון הזכוכית שנוקה. בתחילת המאה ה-20, מנקי חלונות התחילו להשתמש במגב שיקגו, כלי מגושם בעל שני להבי גומי כבדים. החלפת הלהבים דרשה שחרור של שנים עשר ברגים נפרדים.
הדפסה.
בהדפס משי משתמשים במגב כדי שהדיו יתפרס באופן שווה על גב השכפול, כך שנוצרת תמונה חלקה על משטח ההדפסה. למגבי מסכי משי יש להבים דקים יותר ופחות גמישים ממגבי החלונות. מגב דומה (המכונה "שפכטל") משמש ליישור טיח בריצוף או ריעוף.
המגב משמש גם בחדר חושך, בהדפסת תמונה, לייבוש נייר הצילום לאחר השטיפה ולפני הייבוש, למניעת קמטים.
חמאית
חמאית (שם מדעי: "Pinguicula"), צמח טורף ממשפחת הנאדידיים שמונה כ-80 מינים. המינים נפוצים ברובם בחצי הכדור הצפוני ומרביתם מצויים במקסיקו ובאירופה.
מאפיינים.
החמאית, בדומה לטללית, משתמשת במלכודת דבק כדי ללכוד את טרפה, המורכב בעיקר מיתושים, זבובים וחרקים קטנים נוספים. פני העלה של החמאית מכוסים בבלוטות המפרישות דבק לכידה ובכאלה המפרישות אנזמי עיכול המעכלים את הטרף הנדבק לעלים.
המין חמאית האלפים גדל באזורים שונים על פני כדור הארץ; מהרי האלפים והפירנאים שבאירופה ועד להרי ההימאלאיה שבמזרח אסיה (צפון הודו, נפאל והרי טיבט). בתקופת הקרח האחרונה לפני כ-10000 שנה, חמאית האלפים (pinguicula alpina), הייתה נפוצה לאורך כל יבשות אירופה ואסיה מהפירנאים ועד להרי ההימאליה ונפאל. אולם עקב התחממות האקלים נכחד הצמח מכל אזור הביניים שבין מערב אירופה לצפון הודו ונפאל.
הפריימר ליג הכוויתי
דריק וג'וש
ארגון הסולידריות הבינלאומית
פרת משה רבינו
מושית שבע
ריטה שוקרון
ריטה שוקרון (נולדה ב-29 בפברואר 1956) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה ישראלית.
ביוגרפיה.
שוקרון נולדה בפאס שבמרוקו. בשנת 1958 עלתה עם משפחתה לישראל. תפקידה הראשון של שוקרון בקולנוע הישראלי היה בסרט "נציב המלח". לאחר מכן השתתפה שוקרון בסרטים "ספר נשים", "לחם", "סיפור שמתחיל בלוויה של נחש" ו"סוף המשחק" של הבמאי יוני דרמון. בשנת 2003 השתתפה שוקרון בסרטו של שמי זרחין "הכוכבים של שלומי". ב-2004 עשתה את תפקידה בסרט הקולנוע "מטאליק בלוז" ובשנת 2005 שיחקה בסרט הקולנוע "לרקוד". בשנת 2009 השתתפה בסרט "כבוד" של חיים בוזגלו.
בשנת 2012 עלה לאקרנים סרט הקולנוע "טור אחד לחלום" בו שוקרון השתתפה.
בשנת 2014 שיחקה בסרט "אנשים כתומים", כשגילמה את זוהרה, לצד חנה אזולאי-הספרי ומיטל גל סויסה.
שוקרון השתתפה גם במספר רב של סדרות טלוויזיה. בשנת 1992 השתתפה בסדרה "עניין של זמן". לאחר מכן השתתפה בסדרות "תמונות יפואיות", "רצח למהדרין" ו"משפחה וחצי". בשנת 1998 השתתפה שוקרון בסדרה "טירונות" לאחר מכן עשתה את תפקידה בקומדיית המצבים "פאזל". במהלך השנים 1999–2002 השתתפה שוקרון בשלוש העונות של סדרת הנעורים "החבר'ה הטובים" ששודרה בערוץ הילדים. בשנת 2002 שיחקה בסדרת הדרמה "תיק סגור". בין השנים 2004–2005 השתתפה בעונה הראשונה והשנייה של הדרמה היומית"השיר שלנו". בשנת 2010 השתתפה בתפקיד אורח בסדרה "עספור". בשנת 2011 עשתה שוקרון את תפקידה בסדרת הדרמה "הכבוד של מרציאנו" ששודרה בערוץ 10.
בשנת 2001 הופיעה שוקרון בקליפ לשיר של להקת טיפקס "כמו לפני עשרים שנה".
בתיאטרון, השתתפה במחזה "הלילה הזה".
שוקרון דיבבה בתוכנית המצוירת "מרלין" את דמותה של "גברת פרלה".
שוקרון נשואה לשחקן אשר צרפתי, ולהם שתי בנות.
זלזאל
זלזאל (בפרסית: زلزال, תעתיק: Zelzal, ופירושו: "רעידת אדמה", מוכרת גם בשם מושאק) היא סדרת רקטות ארטילריות עתירות משקל ארוכות טווח מתוצרת משרד ההגנה האיראני, בעלות טווח בין 160–250 ק"מ ויכולת נשיאת חומר נפץ של כחצי טון.
מפרט ויכולות.
רקטות הזלזאל מבוססות על הרקטה הסובייטית פרוג-7 (M-Luna) ומשוגרות ממשגר המבוסס על משאית MB LA-911. לרקטה מספר גרסאות: זלזאל-1, זלזאל-2 וזלזאל-3. הרקטות נחשבות לא מדויקות ובעלות חתימת שיגור גבוהה יחסית, מה שהופך אותן לפגיעות לתקיפות נגד. עם זאת, כמות חומר הנפץ הגדולה שנושאות הופכות אותן לאיום משמעותי. הרקטות הן בעלות מנוע דלק מוצק, ומאפשרות שיגור תוך זמן הכנה מועט של 15 דקות. נטען שלחלקן יכולת נשיאת נשק מצרר.
היסטוריה.
תחילת פיתוח סדרת הרקטות במלחמת איראן–עיראק בשנות ה-80, במהלכן נרכשו טילי סקאד והחל ייצור על סדרת טילי השיהאב. סדרת הזלזאל נועדה להיות גרסה מייצור מקומי זולה יותר מרכישת טילים מברית המועצות, סין או צפון-קוריאה.
גרסאות הרקטה השונות פותחו במהלך שנות ה-90, ובתחילת שנות ה-2000 החלו משמרות המהפכה לשגר את הרקטות במסגרת סדרת התרגילים "הנביא הגדול". בהמשך, הופצו לסוריה ברכבת אווירית ודרכה לחזבאללה בלבנון. ב-2017 דווח כי גרסאות מתקדמות של הרקטות סופקו לחות'ים בתימן.
גרסאות.
לרקטה מספר גרסאות, אשר לחלקן שמות שונים בהתאם לגרסת הייצור:
זלזאל-1.
על פי הערכות, גרסת הרקטה הזלזאל-1 היא הראשונה שהוסבה מהרקטה הסובייטית המקורית פרוג-7 (M-Luna). ניסוי מוצלח ראשון ברקטה, בשם "מושאק-160", נערך ב-1988.
זלזאל-2.
רקטת זלזאל-2 היא בעלת התפוצה הרחבה ביותר במזרח התיכון מבין גרסאות הרקטה, קרויה גם "מושאק-200". על פי הערכות שונות, היא מבוססת על רקטת הזילזאל-1, בעלת משקל שיגור גבוה יותר, טווח מוארך ושיפור הדיוק באמצעות סחרור מייצב בעת השיגור.
תחילת ייצור גרסה זו של הרקטה ב-1996 במפעלים שהוקמו באיראן בסיוע טכנולוגי מסין ומצפון-קוריאה. הוצג לראשונה בפומבי במצעד צבאי הטהראן ב-1998.
זלזאל-3.
הגרסה המתקדמת ביותר של הרקטה, שתוכננה להגיע לטווחים של מעל 300 ק"מ. מבוססת על רקטת זלזאל-2 שקדמה לה. הוצגה לראשונה בפומבי במצעד צבאי בספטמבר 2007.
גרסאות נוספות.
על פי הערכות, טילי הרעד ופאתח 110 המדויקים מבוססים על רקטת זלזאל-2.
תפוצה.
לבנון.
זלזאל-1 וזלזאל-2 נמצאים גם בשימוש ארגון הטרור השיעי חזבאללה בלבנון. מאחר שאיראן היא המדינה היחידה המייצרת את הרקטה, ישראל האשימה אותה באספקת נשק לחזבאללה. לטענת עלי אכבר מוחתשמיפור, שגריר איראן בלבנון במהלך שנות ה-80 ומי שנטען ש"הקים" את חזבאללה, רקטות הזלזאל בלבנון נשמרות בבונקרים תת-קרקעיים, החסינים ליכולות התקיפה של חיל האוויר. ב-2006 הערכות ישראליות קבעו כי בידי חזבאללה עשרות עד מאות בודדות רקטות זלזאל, הערכות מ-2016 קבעו כי בידי הארגון בין 2,000 ל-3,000 רקטות זלזאל מסוגים שונים.