רד בנד סוסייטי (באנגלית: Red Band Society) הייתה סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוגת קומדיית נעורים-דרמה רפואית המספרת על קבוצת נערים שגרה יחדיו במחלקת ילדים בבית החולים "אושן פארק" שבלוס אנג'לס. ההתמודדות עם המחלות השונות מחברת בין הילדים, כאשר סמל החברות והאחווה ביניהם הוא  צמיד אדום שהם עונדים על ידם. העלילה בסדרה היא סביב האינטראקציה של הילדים החולים עם אנשים שונים במחלקה, וכן סביב סיפורי ההתמודדות עם המחלה. מקורה של הסדרה היא בספרדית ושמה "Polseres vermelles".
עלילת הסדרה.
הסדרה מתקיימת בבית החולים "אושן פארק" שבלוס אנג'לס שאליו מגיעים מטופלים שחולים במחלות קשות. העלילה מציגה את יחסם אחד לשני וההתמודדות האישית של כל אחד מהם בעקבות הקשיים שהם חווים. הם מסמנים את חברותם באמצעות הצמיד האדום שיש לכל מטופל. הסדרה סובבת סביב המספר, שעוזר למטופלים כאשר הם נכנסים  לניתוח.
נחל ציחור
נחל ציחור או (בערבית: وادي صخير, תעתיק: ואדי סוח'יר, פירוש: נחל האבנים הקטנות) הוא נחל אכזב שזורם בדרום הארץ והוא אחד מיובליו של נחל פארן. אורך הנחל הוא כ-35 ק"מ.
תיאור הנחל.
נחל ציחור הוא מאחד מיובליו של נחל פארן הזורם בדרום הארץ. נחל ציחור נמצא באזור הר הנגב, הערבה ובמישורי הנגב. מוצאו בפסגת הר צניפים והוא זורם עד נחל פארן הדרומי. בשל תנאי השטח שבהם זורם הנחל הוא קשה להגעה של מטיילים.
בעלי חיים וצמחייה באזור הנחל.
באזור הנחל חיים מבחר מיני בעלי חיים גדול:
עדרים גדולים של צבאי הנגב הנאמדים בכמה מאות פריטים וזהו אזור מחייתם העיקרי. מכיוון שכמות המשקעים באזור נמוכה מאוד, החיות שותות מהצמחים בעזרת תהליך שנקרא "ליחוך".
הטורפים הנפוצים באזור הם שועלים, תנים, צבועים, וזאבים. בנוסף נמצאו מספר מועט של נמרים באזור. נפוצים גם מספר סוגים של עופות דורסים, ביניהם ניתן למנות את הנשר המקראי ואת עזניית הנגב שנכחדה מנוף הנגב בעקבות ציד לא חוקי. בעבר היו רואים באזור גם את יען הנגב שנכחד בעקבות ציד.
צמחיית הנחל.
נתיב המסלול עובר דרך עצי שיטה וצמחים מיוחדים כמו: שיחי אשל, רותם וסילון הקוצני.
אסיפת חברים בקיבוץ
אליה קהואג'יאן
אליה קהואג'יאן (באנגלית: Elia Kahvedjian; בארמנית: Էլիա Գահուէճեան; 1910–1999) היה צלם ירושלמי ממוצא ארמני, מאמני הצילום המוכרים ביותר בארץ ישראל במאה העשרים, ניצול רצח העם הארמני. בעל חנות הסטודיו Elia Photo Service בירושלים.
ביוגרפיה.
נולד באורפה שבטורקיה למשפחה ארמנית. בשנת 1915, בהיותו בן חמש, חווה את מרד התושבים הארמניים של אורפה נגד הצבא הטורקי לאור הידיעות על טבח הארמנים באזורים שונים של המדינה. אחרי דיכוי המרד שבו נפלו אביו של אליה ואחד מאחיו כל הזקנים, הנשים והילדים הארמניים של אורפה הוגלו מהעיר ונשלחו ל"צעדת המוות" במדבר הסורי. רק אליה ואחת מאחיותיו ניצלו מהשואה הארמנית – יותר ממאה קרובי משפחתו נספו. אליה אומץ על ידי זוג כורדי, אחר כך נמכר למשפחה נוצרית סורית, ולבסוף נזרק לרחוב. כילד יתום נאסף על ידי ארגון סיוע אמריקני, והועבר בין בתי יתומים בחלב, ביירות, נצרת וירושלים. בנצרת נתגלה כישרונו לציור, ובהמלצת המורה אליה התחיל ללמוד את מקצוע הצילום (כמקצוע פרקטי יותר מציור) עם הצלם הארמני קריקור בוגוסיאן.
בשנת 1924 הגיע לירושלים, שם המשיך ללמוד והתחיל לעבוד כעוזר של הצלם הארמני ג'וזף טומאיאן, ממנו גם למד את רזי המקצוע. החל משנת 1933 עבד בסטודיו הצילום של משפחת חנניה הערבית-נוצרית. החנות הייתה ממוקמת בבנין של מלון פאסט. בשנת 1942 אליה רכש את החנות וקרא לה Elia Photo Service. הסטודיו היה מאוד פופולרי בירושלים. בתקופת מלחמת העולם השנייה המודיעין הבריטי וחיל האוויר המלכותי השתמשו רבות בשירותיו כצלם ביטחון שדה. ב-1948 הסתתר אליה עם משפחתו ברובע הארמני כי שכונת מוסררה שבה נמצא ביתם הפכה לשדה קרב בין יהודים וערבים. הוא הצליח להעביר את רוב הציוד ואת הנגטיבים מהחנות למקום המקלט. ב-1949 פתח סטודיו לצילום ברובע הנוצרי של העיר העתיקה, שם הוא קיים עד היום. כתוצאה מהמעבר לירושלים המזרחית איבד אליה את ביתו במוסררה, והמשיך להתגורר ברובע הארמני גם אחרי מלחמת ששת הימים.
אליה קהואג'יאן מת בשנת 1999 ונקבר בבית הקברות הארמני שבהר ציון בירושלים. לאחר מותו ממשיכים בנו קוורק ונכדו אליה להחזיק בחנות הצילום ברחוב אל ח'נקה בעיר העתיקה בירושלים.
מורשת.
צילומיו של קהואג'יאן הוצגו בתערוכות בישראל ומחוצה לה.
אליה קהואג'יאן עשה אלפי צילומים של ירושלים. לדברי בנו הארוט, הוא צילם את ירושלים יותר מכל צלם אחר בן תקופתו. בשנות ה-90 יצא לאור בירוואן ספר זכרונותיו של הצלם. בנו הארוט קהואג'יאן ערך את הספר בשנת 2014, תרגם אותו לאנגלית והוציא אותו לאור בטורונטו תחת השם "מהמדבר האדום לירושלים".
בירושלים יצא לאור אלבום צילומיו של קהואג'יאן "Jerusalem Through My Father's Eyes".
אליה קהואג'יאן היה צייר חובב. אחת התמונות, שבה צייר את הקתדרלה באצ'מיאדזין, נמצאת היום בבית הספר של הרובע הארמני.
ווירמש
לאמלו בול
לאמלו לפרנס בול (באנגלית: LaMelo LaFrance Ball; נולד ב-22 באוגוסט 2001) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בקבוצת שארלוט הורנטס מליגת ה-NBA, בעמדת הרכז. אחיהם הצעיר של הכדורסלנים לונזו וליאנג'לו בול.
נעורים וקריירת תיכונים.
לאמלו נולד ללאוואר וטינה בול, שחקני ליגת תיכונים לשעבר. לאמלו התחיל לשחק כדורסל בגיל 4, עם אחיו הגדולים לונזו וליאנג'לו בול. כשגדלו האחים הם שיחקו בקבוצות שונות שאביהם אימן, כולל קבוצת "ביג בולרס" מאיגוד האתלטים החובבים.
לאחר מכן שיחק בקבוצת הכדורסל של "תיכון צ'ינו הילס" (Chino Hills High School) בעיר צ'ינו הילס הנמצאת בקליפורניה. בעונה הראשונה שלו ב"צ'ינו הילס", זכה לאמלו יחד עם קבוצתו באליפות המדינה של קליפורניה. בשנתו השנייה, בול עלה לכותרות והחל להתפרסם בעקבות קליעה של 92 נקודות נגד קבוצת "תיכון לוס אוסוס" (Los Osos High School) בפברואר 2017. במהלך קריירת התיכונים שלו שיתף פעולה עם שני אחיו, וכן עם אונייקה אוקונגוו.
בשנת 2017 הוציא נעל משלו בחברה של אביו – "Big Baller Brand" – הנקראת "מלו בול 1" (MB1). כמו כן, הוא השתתף בתוכנית ריאלטי על חיי היום-יום של משפחתו – "Ball in the Family".
קריירת כדורסל מקצועית.
באוקטובר 2017 הוציא לאוואר את לאמלו מבית הספר, והוא החל ללמוד מהבית "כדי למנוע הסחות דעת". ב-11 בדצמבר החל לשחק עם אחיו ליאנג'לו בקבוצת פרינאו פרינאי מליגת העל הליטאית. בשמונת משחקיו בקבוצה תרם 6.5 נקודות ו-2.4 אסיסטים בממוצע למשחק.
ב-1 במאי 2018 עזב את ליטא והצטרף לקבוצת "לוס אנגלס בולרס" מליגת ה-JBA.
ביוני 2019 חתם על חוזה בקבוצת אילווארה הוקס מליגת העל האוסטרלית. בדצמבר 2019 נפצע בכף רגלו, ועזב את הקבוצה על מנת להחלים ולהתכונן לקראת דראפט ה-NBA 2020. ב-12 משחקיו עם ההוקס קלע 17.0 נקודות, אסף 7.4 ריבאונדים ומסר 6.8 אסיסטים בממוצע למשחק. בפברואר 2020 זכה בפרס "רוקי העונה" של הליגה האוסטרלית.
בדראפט ה-NBA 2020 נבחר בול בבחירה השלישית, על ידי שארלוט הורנטס. ב-9 בינואר 2021 הפך בול לשחקן הצעיר ביותר אי-פעם שרושם טריפל דאבל בליגת ה-NBA, כשעשה זאת בגיל 19 שנים ו-140 ימים מול אטלנטה הוקס, שיא זה נשבר על ידי ג'וש גידי כשנה לאחר מכן. ב-21 במרץ 2021 נפצע בפרק כף היד והקבוצה הודיעה שלא ישחק יותר בעונה זו, אך הוא התאושש מהפציעה מהר מהצפוי, ובתחילת מאי חזר לשחק.
מרחב בטוח
מרחב בטוח (באנגלית: Safe space) הוא המונח המתייחס למקומות שנוצרו עבור אנשים שחשים שוליות ורוצים להתכנס ביניהם כדי לחלוק את חוויותיהם כחלק מקבוצות שוליים. מרחב פתוח הוא חלק מתהליך העצמה המאפשר למשתתפים להימנע, לזמן מה, מהתגובות השליליות שהם סופגים מהחברה הכללית. מרחבים בטוחים נמצאים לרוב בקמפוסים באוניברסיטאות בעולם המערבי. יוזמי המיזם היו חברי הקהילה הגאה בארצות הברית והוא פעל לראשונה בשנת 1989 מרחבים בטוחים פועלים מוסדות חינוך ברחבי העולם וגם בישראל. המיזם עורר ביקורת, בארצות הברית, עקב כך שהוא נוגד את הזכות לחופש הדיבור.
משמעות נוספת למונח מרחב בטוח היא התייחסות למרחב חינוכי שלא מתאפשרת בו אלימות, הטרדה או דברי שנאה.
משמעות המרחב הבטוח והסמל.
אנשי חינוך המעוניינים להוביל את המיזם, תולים שלט עם הכיתוב "מרחב בטוח" ובו סמל המרחב הבטוח או דגל הקהילה הגאה וטקסט נלווה לו. המרחב הפתוח באוניברסיטאות, בעיקר, נועד לחברי קהילת הלהט"ב ובהמשך גם למיעוטים נוספים, שאינם מרגישים בטוח לשהות במרחב בו הם מרגישים לא מוגנים ולייצר שם תחושה של קהילה. מרחבים בטוחים מציעים נחמה וכבוד.
סמל המרחב הבטוח מורכב משולש ורוד ועיגול ירוק. משולש ורוד הוא אחד מסמלי הגאוה כיום (במקור שימש לסימון הומוסקסואלים בגרמניה הנאצית) ועיגול ירוק, המסמל קבלה אוניברסלית. בישראל, הסמל מורכב משישה משולשים המרכיבים את דגל הגאוה.
פעילות במרחב הבטוח בעולם.
בישראל.
ארגון חוש"ן- ארגון מרכז החינוך וההסברה של קהילת הלהט"ב בישראל. הארגון הוקם בשנת 2004, ומאז ועד היום עוסקים חברי הארגון במגוון רחב של פעילויות חינוך והסברה למען קהילת הלהט"ב.
האגודה למען הלהט״ב- אגודה אשר פועלת למען קידום מעמדה של קהילת הלהט"ב בישראל. האגודה נוסדה בשנת 1975 והיא מוסד ללא כוונת רווח. מאז היווסדה פועלת האגודה לקידום מעמד קהילת הלהט"ב בישראל למטרת שוויון זכויות מלא, לרווחה ולביטחון.