בחשון תש"ו 1946 התאחדה המשפחה ועלתה לארץ ישראל. לאחר עלייתם, נכנס ללמוד בישיבת כנסת ישראל בחברון. בשנת תש"ז, כשהקימו אביו וסבו את ישיבת סלבודקה בבני ברק, עבר ללמוד בה ונמנה עם שלושת תלמידיה הראשונים. החל משנת תש"י היה מתלמידיו הקרובים של החזון איש, ואף למד עמו בחברותא.
בחשוון תשי"ד נשא לאשה את לאה, בתו של הרב יחיאל מיכל שלזינגר, ראש ישיבת קול תורה. לאחר נישואיו התגורר בירושלים ולמד בכולל שבישיבת מיר.
בראשית שנות ה-60 התמנה לר"מ בישיבת סלובודקה, והתווה את דרכה בהתאם לדרכו של רבו החזון איש אשר מתאפיינת: א - בלימוד "סוגיות", (כלומר הלימוד הוא לפי נושאים נבחרים במסכת ולא לפי סדר הדפים), המקרבים את הלימוד הישיבתי לפסיקה בסוגיה. ב - בדקדוק הלכה לעשות כמו ה"לכתחילה" שבהלכה ולא רק את ה"בדיעבד". התוויה זו נשארה עד היום בישיבה, ומאפיינת את רוב בוגריה.
לאחר פטירת אביו בה'תשמ"ב, התמנה לעמוד בראשות ישיבת סלובודקה לצד גיסיו: הרב עמרם יצחק זקס והרב משה הלל הירש.
באמצע שנות ה-80 פרש מן הישיבה. הסיבה לפרישתו לא התפרסמה, היו שתלו זאת ברצונו למנוע חילוקי דעות עם גיסיו ראשי הישיבה האחרים והיו שתלו זאת בסיבות אישיות או בריאותיות. תחילה פתח ישיבה בבית וגן לתלמידיו הקרובים (ישיבת טיקטין, עירו של אביו הרב מרדכי שולמן שהיה יליד טיקטין) ולאחר זמן קצר ירד מהארץ והתיישב בשטרסבורג שבמזרח צרפת, בקהילתו של הרב אליהו אביטבול. בשנת תשע"ה שב לבני ברק להיות לצד ילדיו בעת זקנתו. לרב שולמן חמישה בנים וארבע בנות, בנו הרב חיים יצחק משמש כראש כולל סלבודקה.
נפטר בי"ח בחשוון ה'תשע"ז, 19 בנובמבר 2016.
לקראת יום השנה הראשון לפטירתו יצא לאור ספר ברכת נתן המאגד חידושים מכתביו ומסיכומי שיעורים שמסר על סוגיות במסכתות שבת ויומא, כולל קונטרס ענייני מזוזה.
נתן צבי שולמן
הרווי בורדוביץ
הרווי בורדוביץ (נולד ב-6 ביוני 1947) הוא מנצח ישראלי, לשעבר מנהלה המוזיקלי ומנצחה הקבוע של התזמורת הקאמרית הרצליה.
קורות חיים.
בורדוביץ נולד בניו יורק, שם סיים תואר ראשון בספרות, צרפתית ובתנ"ך ותואר שני בניצוח אצל קארוי קיפה ובמוזיקולוגיה. הוא המשיך בלימודי אופרה אצל פרנק קורסארו, בוריס גולדובסקי וסר רודולף בינג.
עבד כמנצח ובמאי אופרות, מחזות ומחזות זמר, כולל הפקות בתיאטרון האופרה "רג'ינה" בניו יורק. היה עוזר למנהל האמנותי והמנצח על הפרמיירה העולמית של האופרה פנטאגלייז מאת רוברט סטארר. מגוון עבודתו כבמאי כולל יצירות מאת מולייר, לורקה ויונסקו, וניסיונו כמנצח אופרה כולל יצירות החל ממונטוורדי, דרך מוצרט, וכלה בורדי וקורט וייל.
בשנת 1976 עלה לישראל, ומאז הוא פעיל בניצוח ובהוראת המוזיקה. בשנים 1977–1982 לימד בבית הספר התיכון לאמנויות ע"ש תלמה ילין בגבעתיים, שם ניצח על הפקות מוזיקליות והדריך הרכבים קאמריים.
בשנת 1981 הקים את התזמורת הקאמרית הרצליה, והיה מנהלה המוזיקלי ומנצחה הקבוע עד לפרישתו בשנת 2012. עם פרישתו נסגרה התזמורת, וכעבור חודשים אחדים הודיעה העירייה על הקמתה של התזמורת הסימפונית החדשה הרצליה, בניהולו המוזיקלי של המנצח גיל שוחט.
קונצרטים בניצוחו משודרים בקול ישראל ובקול המוסיקה. היה מרצה-אורח בכיר ומנצח בטכניון חיפה, ביצע כיתות אמן לתזמורות סימפוניות, והוא מרצה מבוקש. כיהן כמנצח-אורח בארצות הברית, ברוסיה, בסלובקיה, בגרמניה, ברומניה, באנגליה, בוויילס, באוקראינה, בטורקיה, בהונגריה, בסין ובפולין.
חייו האישיים.
בורדוביץ נשוי ואב לשלושה, מתגורר במושב אביחיל.
רונאן ראפטרי
רונן ראפטרי (באנגלית: Ronan Raftery) הוא שחקן טלוויזיה, קולנוע ותיאטרון אירי.
מוד בוני
מוד רוז "לורס" בוני (באנגלית: Maude Rose "Lores" Bonney; 20 בנובמבר 1897 – 24 בפברואר 1994) הייתה הטייסת האוסטרלית והאישה הראשונה שטסה טיסת סולו מאוסטרליה לאנגליה, וכן האישה הראשונה אשר הקיפה את אוסטרליה בטיסה. בוני היא חברת מסדר האימפריה הבריטית, וחברת מסדר אוסטרליה.
קורות חיים.
מוד רוז רובנס נולדה בפרטוריה שבדרום אפריקה. לימים אימצה את השם "לורס". משפחתה עברה קודם לאנגליה ולאחר מכן לאוסטרליה. התחנכה במלבורן, ולאחר מכן למדה בבית ספר לנימוסים והליכות בגרמניה, שם פגשה והתחתנה עם הארי ברינגטון בוני, יצרן מוצרי עור, בשנת 1917. לאחר נישואיהם הזוג עבר לבריסביין, שבקווינסלנד, אוסטרליה.
קריירת הטיסה.
בשנת 1928 פגשה בוני את ברט הינקלר, בן דודו של בעלה, הארי בוני, שהיה הטייס הראשון שטס טיסת סולו בין אנגליה ואוסטרליה. בוני, שהתלהבה מהישגיו של הינקלר החליטה ללמוד טיס. את שיעורי הטיסה הראשונים עשתה בסתר, אך לאחר שסיפרה עליהם לבעלה הוא קנה לה מטוס מדגם דה האבילנד DH.60 שכונה "עש צועני" עמו החלה בשבירת שיאי טיסות:
פרוץ מלחמת העולם השנייה שם קץ לתוכניתה לטוס מסביב העולם, דרך יפן, אלסקה וארצות הברית. מטוסה נהרס בשריפה בשנת 1939, עת שחנה בהאנגר מטוסים, לאחר שעוקל על ידי ממשלת אוסטרליה לטובת המאמץ המלחמתי.
בוני נפטרה בביתה במיאמי שבקווינסלנד ב-1994, בגיל 96.
תוארי כבוד.
בשל טיסתה מאוסטרליה לאנגליה זכתה בוני בתואר חברת מסדר האימפריה הבריטית מאת המלך ג'ורג' החמישי.
איגוד טייסות אוסטרליה יסד פרס על שמה של בוני.
בוני התקבלה כחברה באיגוד "תשעים ותשע", האגודה האמריקנית של נשים טייסות שהיו חלוצות בתחום התעופה. ושמה של בוני מוצג על קיר הכבוד בקליפורניה, בקפלת הטייסים, לצד שמם של צ'ארלס לינדברג, צ'ארלס קינגספורד סמית', ואמיליה ארהארט.
אוניברסיטת גריפית שבקווינסלנד, העניקה לבוני תואר דוקטור לשם כבוד בשל הישגיה בתחום התעופה.
הארווי בורדוביץ
Notorious B.I.G
אסף פינקוס
אסף פינקוס (נולד ב-10 ביוני 1969) הוא מומחה לתולדות האמנות של ימי-הביניים ומרצה בכיר המלמד באוניברסיטת תל אביב.
מחקרו של פינקוס עוסק בפיסול הגותי במרחב דובר הגרמנית במאות 13–15, ובציור האיטלקי של המאה ה-14, ומתמקד בשאלות של פטרונות, תאוריית דימויים, תגובת הצופה, סומה-אסתטיקה, אלימות חזותית ודמיון. מחקרו העכשווי מתמקד בפסלי הענקים שעצבו את הנוף האורבני והספרותי של ימי-הביניים המאוחרים.
בין השנים 2012–2016 כיהן כראש החוג לתולדות האמנות באוניברסיטת תל אביב; ניהל את הגלריה האוניברסיטאית בין השנים 2013–2016; ממייסדי עמותת אימגו ("IMAGO – The Israeli Association for the Visual Culture of the Middle Ages"); בין השנים 2013–2015 עמית בינ"ל באיקמה (ICMA; An International Associate) ובין 2014–2016 חבר בוועד (ICMA Membership Committee); מייסד ויושב ראש קרן טיאף (TIAF) לחקר האמנות בישראל ("Tel Aviv Israeli Art Foundation").
חייו ופועלו האקדמי.
נולד וגדל בתל אביב. סיים את הדוקטורט בהצטיינות בשנת 2002 באוניברסיטת תל אביב, תחת הנחייתה של פרופסור נורית כנען-קדר. בין השנים 2004–2006 כתב בתמיכת קרן מקס פלנק ("Max-Planck Gesellschaft") ובשיתוף פעולה עם פרופסור וילהלם שלינק (Wilhelm Schlink) את עבודת הפוסט-דוקטורט באוניברסיטת פרייבורג. בשנת 2007 זכה במלגת אלון והחל ללמד באוניברסיטת תל אביב.
בין השנים 2007–2009 זכה במלגת ג'יף (GIF – Young Scientists’ Program) עבור פרויקט המציצנות בימי-הביניים (Voyeurism in Late Medieval Art and Cult), ובשנת 2013 במלגת איי.אס.אף (ISF) עבור חקר דימויי האלימות של מרטירים בשלהי ימי-הביניים בגרמניה (Visual Aggression: Martyr’s Imagery in Late Medieval Germany). בין השנים 2011–2014 עסק בתאוריית הדימויים סימולקרה-דימוי-אידולה (symulachra-bild-ydola). בשנת 2016 זכה במענק מחקרי מטעם קרן גרדה הנקל ("Gerda Henkel Stiftung") להקמת קבוצת פוסט-דוקטורנטים לחקר רטוריקה ותגובה לדימויי אלימות בימי-הביניים בשיתוף עם פרופסור מרטין ביקסל (Martin Büchsel) מאוניברסיטת פרנקפורט. כמו כן, זכה בפרסי הצטיינות אקדמיים בינלאומיים עבור ספריו ומאמריו. בנוסף על כל אלו, משמש פינקוס כשופט עבור כתבי-עת מובילים וקרנות מחקר בעולם ונמנה עם המערכת של אחדים מהם.
ספריו.
Assaf Pinkus, "Workshops and Patrons of St. Theobald in Thann" (Münster, Berlin, New York: Waxmann, 2006).
המונוגרפיה עוסקת בתוכניות הפיסוליות של כנסיית סנט. תאובלד בתאן (St. Theobald, Thann) ובתנאי הייצור והפטרונות (הדתית והחילונית) שבכנסייה. פינקוס הציע לראשונה, שחזור של ארגון ותנאי הייצור בסדנאות המקומיות, תוך דיון בהתפתחות הפיסול ההמוני בסוף ימי-הביניים (mass-sculpture), מנקודת מבט כלכלית של התפתחות השוק הפתוח והמנגנונים הכלליים שאיפשרו זאת. השחזור מתבסס על פרגמנטים של ספרי חשבונות ועל ניתוח הפיסול. הספר אפשרויות קריאה של התוכניות הפיסוליות ממגוון פרספקטיבות אפשרויות: של הפטרון הדתי; של הפטרון האזרחי; וקהלי היעד השונים. הדיון מציף את הטענה שכל מערך איקונוגרפי הרמטי כביכול ניתן לפירוש רב שכבתי. כמו כן, הכנסייה בתאן מהווה מקרה נדיר של פטרונות נשית בימי-הביניים והמחקר מראה כיצד ההבדלים במגדר ובהשתייכות החברתית באים לידי ביטוי בבחירת קשת הנושאים, המקורות הספרותיים, גיבורי פולחן מקומיים, ובייצוג הכוח. ספר המבוסס על עבודת הדוקטורט ומחקר חדש בנושא ראה אור ב-2006 בסדרה האקדמית של אוניברסיטת פרייבורג Waxmann Verlag, Berlin New- York וזכה במלגת הצטיינות של מדעי הרוח בגרמניה מטעם "Geschwister Boehringer Ingelheim Stiftung".
""Assaf Pinkus"," "Patrons and Narratives of the Parler School: The Marian Tympana, 1350-1400" (Berlin: Deutscher Kunstverlag, 2009).