בשנת 1976 תמך ד'אורמסון בעיתונאי ומנהיג האיגוד המקצועי CFE-CFC, יאן קלר, שעזר לרובר ארסאן, הבעלים החדש של "לה פיגרו" (מ-1975) לסלק מן העיתון את העיתונאים האופוזיציונרים. אולם עקב התערבותו של רובר ארסאן בעבודה הערכיתית בעיתון, נאלץ גם ד'אורמסון להתפטר ממשרת המנהל בשנת 1977. עד שנת 1983 המשיך לפרסם כרוניקה קבועה במוסף החדש "פיגרו מגזין". נוכחותו בתקשורת הפכה אותו לאישיות מוכרת, בקרב האינטליגנציה של המרכז-ימין הצרפתי. מתוקף מעמדו השתתף בשנת 1992 בדיונים במדיה בנוגע למשאל העם סביב אמנת מאסטריכט, כשראיין את נשיא צרפת, פרנסואה מיטראן.
ד'אורמסון הקדיש את עצמו לכתיבת רומנים שחמקו תכופות ממוסכמות הסוגה: העלילות בנויות אצלו סביב דמויות מרובות, יש לא מעט דיגרסיות, הסיפורים מקושטים בקוריוזים אישיים מפי המחבר, המאופיינים בהומור ובבקיאות. סיפוריו מהווים לא פעם הרהורים על הזמן החולף ולובשים צורת ספר לימוד על החיים: כך ב-"La Gloire de l'Empire", ב-"Histoire du Juif errant", "Dieu, sa vie, son œuvre", "La Douane de mer", "Presque rien sur presque tout". תכופות נוכח מימד אוטוביוגרפי, במיוחד ב "Du côté de chez Jean", "Au revoir et merci", "Le Rapport Gabriel", "C'était bien" כתב גם ספרים הנמצאים במחצית הדרך בין סיפור אוטוביוגרפי חצי בדוי ולמסה. באחד מספריו הביא סיפור חיים מן הפרספקטיבה של העולם הבא ("Voyez comme on danse"), פעם אחרת מתוך נימה מלנכולית ("Une fête en larmes"). הסופר המשיך לאורך השנים לכתוב במדור "הדעות והדיונים" של העיתון "לה פיגרו".
בשנת 2009 הופיעה ביוגרפיה ראשונה שלו, פרי עטו של ארנו רמזי "Jean d’Ormesson ou l'élégance du bonheur", ("ז'אן ד'אורמסון או האלגנטיות של האושר")
ב-18 באוקטובר 1973 נבחר ד'אורמסון לאקדמיה הצרפתית במושב 12, במקומו של ז'ול רומן המנוח.
חייו הפרטיים.
ד'וארמסון היה נשוי משנת 1962 לפרנסואז לבית בגן. לבני הזוג נולדה בת, אלואיז, מוציאה לאור. בשנת 2013 סיפר שהיה באשפוזים במשך 8 חדשים בגלל טיפולים בסרטן שלפוחית השתן. אחרי הטיפולים הודיע שסיכוייו להתרפא היו 1 מתוך 5 וכן ש"הסרטן מחק לי שנה מחיי".
פרסים ואותות הוקרה.
נבחר לכיסא 12 שבו החליף את הסופר ז'ול רומן שנפטר ב-1972. בשנת 1980 הוביל מערכה תקשורתית למען בחירתה של מרגריט יורסנאר לאקדמיה הצרפתית והשיב לנאום התודה שלה בשנת 1981. בשנים 1986, ובהתאמה 2010 נאם לכבוד קבלתם לאקדמיה של מישל מור וסימון וייל. מאז מותו של קלוד לוי-שטראוס באוקטובר 2009 ד'אורמסון ועד מותו, היה זקן חברי האקדמיה.
יום השוקולד העולמי
יום השוקולד העולמי, המכונה לעיתים יום השוקולד הבינלאומי, הוא מועד המתרחש ברחבי העולם מדי שנה ב- 7 ביולי . חגיגת יום זה כוללת צריכת שוקולד.
ב-7 ביולי 2016 צוינו 466 שנים להבאת השוקולד לאירופה.
כיוון שארצות הברית חוגגת את יום השוקולד הלאומי ב-13 בספטמבר, "יום גלידת-שוקולד" נחגג ב-7 ביולי.
ימים שונים נוספים המציינים מאכלים ספציפיים במוטיב שוקולד נחגגים ברחבי העולם במגוון תאריכים, כדוגמת "יום שוקולד החלב" ב-28 ביולי ו"יום השוקולד הלבן" ב-22 בספטמבר.
הייחוס ל-7 ביולי כ"יום השוקולד העולמי" צוין לראשונה בשנת 2009.
יום השוקולד הלאומי של ארצות הברית
יום השוקולד הלאומי של ארצות הברית הוא יום הנחגג בארצות הברית בכל שנה ב-13 בספטמבר. התאגדות יצרני הממתקים של ארצות הברית הצהירה כי ה-13 בספטמבר הוא התאריך הרשמי למאורע בארצות הברית. החגיגה כוללת צריכת שוקולד. היום מתרחש ביום ההולדת של נואל ווילר ומילטון ס. הרשי, ממתקן אמריקאי, נדבן, ומייסד חברת השוקולד הרשי ו"עיר החברה" של הרשי, פנסילבניה.
נהר יאמונה
נהר היאמונה
מגנטיזציה אורכית
מגנטיזציה אורכית (באנגלית: longitudinal magnetization) היא מרכיב הכוח המגנטי שנמצא בכיוון הכוח המגנטי החיצוני הפועל בעת סריקת MRI. בסריקת MRI מכניסים חפץ או גוף לתוך מנהרת המגנט, וחלק מהפרוטונים שלו ניצבים במקביל לשדה המגנטי החיצוני. פרוטונים אלו יוצרים את המגנטיזציה האורכית.
המגנטיזציה האורכית איננה ניתנת למדידה מאחר שהיא נמצאת בכיוון השדה המגנטי ולכן יש צורך להטות אותה על מנת להצליח למדוד אותה כהלכה. לשם כך מתבצעת מניפולציה בעזרת פולסי רדיו (גלי רדיו המשודרים למשך זמן קצר), אשר מטה את המגנטיזציה האורכית לכדי מגנטיזציה רוחבית ניתנת למדידה. קבוע אשר נקרא קבוע T1 (זמן השיקום האורכי) מודד את שיקומה של המגנטיזציה האורכית, זמן אשר שונה בין כל רקמה ורקמה, וכך נוצרת תמונה אשר בה ניתן להבדיל בין הרקמות באלמנט ה-T1 שלהן (תמונת T1).
בוואריה-שטראובינג
זעמן גלאפגוס
זעמן גלאפגוס (שם מדעי: Pseudalsophis biserialis) הוא מין נחש ממשפחת הזעמניים האנדמי לאיי גלאפגוס. זהו אחד מתוך שלושת מיני הנחשים באיים אלו (לצד שניים מקרוביו לסוג: "Pseudalsophis dorsalis" ו-"Pseudalsophis slevini").
נחשים אלה יכולים להגיע לאורך 1.2 מטרים, והם בעלי רצועות אפורות עם פסים אופקיים חומים, עיניים בולטות ולסת מוארכת מעט. הנחשים מתמקמים בקרבת חופים שונים וממתינים לטרף איטי. הטרף העיקרי שלהם הוא צעירים של איגואנת הים אותה הם צדים בלהקות החונקות את האיגואנות הצעירות עד למותם. כמו כן הם טורפים דגים, זוחלים קטנים, יונקים קטנים ואפרוחים. הוא יכול להאיץ ביותר לעבר טרפו.
נחש זה מצוי בסכנה עקב הבאת מינים פולשים לאי הפוגעים בביציו.
אלברכט הראשון, דוכס בוואריה
אלברכט הראשון, דוכס בוואריה (בגרמנית: Albrecht I. von Bayern; 25 ביולי 1336 - 13 בדצמבר 1404), היה דוכס בוואריה-שטראובינג, ורוזן אנו, הולנד וזילנד.
ביוגרפיה.
אלברכט נולד ב-25 ביולי 1336 במינכן, ללודוויג הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ולמרגרט השנייה, רוזנת אנו, בתם של וילם הראשון, רוזן אנו וז'אן מוולואה, רוזנת אנו.
בשנת 1340 איחד אביו לודוויג הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את דוכסות בוואריה מחדש, ובנוסף לזאת שלט עם אמו מרגרט השנייה, רוזנת אנו ברוזנויות אנו הולנד וזילנד. לאחר מות אביו בשנת 1347 שלטו אלברכט ואחיו בכל הנחלה במשותף, ובשנת 1349 חולקה בחוזה לנדסברגר דוכסות בוואריה מחדש בין האחים, לבוואריה העליונה ובוואריה התחתונה. בשנת 1353 חולקה בוואריה התחתונה בחוזה רגנסבורג לדוכסות בוואריה-לנדסהוט שבה שלט שטפן השני, דוכס בוואריה, ולדוכסות בוואריה-שטראובינג שבה שלטו במשותף אלברכט ווילהלם הראשון, דוכס בוואריה.
ב-19 ביולי אותה שנה התחתן אלברכט עם מרגרטה מבריג, בתם של לודוויג הראשון, דוכס בריג ואגנס מזאגן, ממנה היו לו 7 ילדים.
אלברכט ווילהלם לא חילקו ביניהם את הנחלות, אלא וילהלם התמקד בנחלות אמם בארצות השפלה, בעוד אלברכט טיפח את השטחים בבוואריה התחתונה. בשנת 1356 מתה אמם מרגרט השנייה, רוזנת אנו, ובשנת 1357 חלה וילהלם במחלת נפש, ואלברכט השתלט גם על השטחים בארצות השפלה. בתקופת שלטונו פרח המסחר בארצות השפלה, אולם הייתה מחלוקת עזה בין תומכי מפלגת הניצים לתומכי מפלגת הקודים. בשנת 1389 הצטרף בנו אלברכט השני, דוכס בוואריה לשלטון, ובעוד אלברכט משקיע את עיקר זמנו בארצות השפלה, אלברכט השני התעסק בעניינים בבוואריה. ב-22 בספטמבר 1392 נרצחה פילגשו אליד ואן פואלגסט על ידי מפלגת הניצים, ובתגובה כבש אלברכט את טירותיהם ושרף אותם באש.
בשנת 1394 התחתן אלברכט עם מרגרטה מקלווה, דוכסית בוואריה-שטראובינג, בתם של אדולף השלישי, רוזן מארק ומרגרטה מיוליך ואחותו של אדולף הראשון, דוכס קלווה, אולם לא היו לו ילדים ממנה. בשנת 1397 מת בנו אלברכט השני, דוכס בוואריה, ואלברכט חזר לשלוט לבדו על כל הנחלות.
ב-13 בדצמבר 1404 מת אלברכט הראשון בהאג, ובנו וילהלם השני, דוכס בוואריה עלה לשלטון במקומו.
משפחתו.
ב-19 ביולי 1353 התחתן אלברכט עם מרגרטה מבריג, בתם של לודוויג הראשון, דוכס בריג ואגנס מזאגן, ממנה היו לו 7 ילדים:
אלברכט השני, דוכס בוואריה
אלברכט השני, דוכס בוואריה (בגרמנית: Albrecht II. von Bayern; 1368 - 21 בינואר 1397), היה דוכס בוואריה-שטראובינג בשותפות עם אביו אלברכט הראשון, דוכס בוואריה.
ביוגרפיה.
אלברכט נולד בשנת 1368, לאלברכט הראשון, דוכס בוואריה ולמרגרטה מבריג, בתם של לודוויג הראשון, דוכס בריג ואגנס מזאגן.
בשנת 1340 איחד סבו לודוויג הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את דוכסות בוואריה מחדש, ובנוסף לזאת שלט עם סבתו מרגרט השנייה, רוזנת אנו ברוזנויות אנו הולנד וזילנד. לאחר מות סבו בשנת 1347 שלטו אביו אלברכט הראשון, דוכס בוואריה ואחיו בכל הנחלה במשותף, ובשנת 1349 חולקה בחוזה לנדסברגר דוכסות בוואריה מחדש בין האחים, לבוואריה העליונה ובוואריה התחתונה. בשנת 1353 חולקה בוואריה התחתונה בחוזה רגנסבורג לדוכסות בוואריה-לנדסהוט שבה שלט שטפן השני, דוכס בוואריה, ולדוכסות בוואריה-שטראובינג שבה שלטו במשותף אלברכט הראשון ווילהלם הראשון, דוכס בוואריה.