הממסד הרפואי, אשר הורכב ברובו מגברים והונחה על ידי תפיסות סקסיסטיות, נטה להתעלם מקולן של נשים ומביקורת פמיניסטית. רק כאשר כוחן הצרכני של נשים הפך לאיום החל שינוי. התעשייה הרפואית הבינה שהמוני נשים ישתמשו בכוחן הצרכני ויעברו לקבל טיפול במרכזים רפואיים המספקים את הדאגה, הנוחות והכבוד לגופן וחרדה להכנסותיה. כל השינויים החיוביים שחלו בגישת הממסד הרפואי כלפי הגוף הנשי, וכלפי הטיפול בנשים, הם תוצאה ישירה של מאבק פמיניסטי ארוך. גם היום, כאשר מדובר בטיפול רפואי לנשים, זהו אחד המקומות היחידים בהם המאבק הפמיניסטי ממשיך לצבור תאוצה ותמיכה גם מנשים שאינן מתייחסות לעצמן כפמיניסטיות.
ד"ר כריסטיאן נורת'רופ (Christiane Northrup) כותבת בספרה "גופה של אישה, תבונתה של אישה" (Women’s Bodies, Women’s Wisdom) כי בתי חולים ערוכים לקבל לידות רק בהפיכתם לאירוע רפואי. מנהגי הלידה בבתי חולים משקפים הערצה תרבותית לטכנולוגיה ולעליונות הטכנולוגיה על תבונתו של הגוף. נורת'רופ מציינת כי אנו חיים בתרבות הבוטחת ביכולות הרפואית ליילד יותר מאשר ביכולתה של אישה ללדת ובתועלתה של תמיכה אנושית. אמונה זו כה משכנעת עד כי גם נשים המגיעות חזקות ברצונן ובגופן מסיימות את התהליך בהתערבות רפואית כלשהי.
בספרה "לידה פעילה" טוענת ג'נט בלאסקאס כי כאשר מאפשרים לנשים למצוא את תנוחת הלידה הנכונה להן מאפשרים להן לעבור ממצב של מטופלות סבילות ליולדות פעילות. זוהי גישה שונה במהותה מן הגישה הרפואית השלטת להיריון ולידה, גישה שאינה רואה בהיריון מחלה ובלידה אירוע רפואי. גישה זו שמה דגש על מספר דברים: לכל אישה יש אינסטינקט טבעי בזמן הלידה ועליה להיות קשובה לעצמה ולהנחות את מהלך הלידה. בזמן מהלך הצירים והלידה עצמה, מדגישה גישת לידה פעילה שימוש בתנוחות המאונכות לקרקע בזמן דחיפת התינוק מטה בתעלת הלידה – עד הגעת הראש אל פתח הנרתיק, ועל ידי כך העזרות בכוח הכובד. השימוש בתנוחות מאונכות בזמן הצירים והלידה מעודד זרימת דם טובה יותר אל השלייה והתינוק ומאפשר לתינוק להתקדם באופן הטוב ביותר במורד תעלת הלידה. בנוסף תנוחות זקופות בעת הלידה מגדיל בשליש את נפח חלל האגן, יחסית לנפחו בעת לידה פסיבית.
יתרונות לידה טבעית ולידה פעילה.
לידה פעילה היא תהליך פיזיולוגי טבעי, שבמסגרתו רצף שלבי הלידה, מתפתח באופן ספונטני וללא הפרעות. לידה המתרחשת באופן כזה מובילה בדרך כלל לאם ותינוק בריאים, להנקה מוצלחת ולקשר קרוב בין האם לתינוק מהרגעים הראשונים אחרי הלידה. בלידה פעילה קטנים הסיכויים לסיבוכים והתערבויות, וגדלים הסיכויים לתוצאות טובות, במישורים פיזיים רגשיים, גם לטווח הארוך.
בתחילת המאה העשרים התוודע רופא מיילד אנגלי בשם ד"ר גרנטלי דיק-ריד לנשים שילדו בצורה שונה מהדרך שהכיר. הוא פגש נשים באזורים דלים ומוכי עוני בלונדון עצמה וכן בשדה הקרב בו לחם במלחמת העולם הראשונה. הנשים פשוטות העם שראה בעת צירי הלידה שלהן לא היו מעוניינות בשיכוך הכאבים שהציע והביאו ללידותיהן פשטות ומשהו שנראה לד"ר דיק-ריד כחוסר בכאב. הרופא המשכיל שב לחקור את חוויות הלידה של נשים לונדוניות עתירות ממון וראה כיצד הן חוות ייסורים וסבל בציריהן ומבקשות סיוע רפואי לשיכוך כאבים. מתוך התנסויות אלו פיתח דיק-ריד תאוריה שלפיה, כאשר הפחד אינו נוכח בלידה – גם הכאב אינו נוכח. הפחד גורם לעורקים המובילים אל הרחם להתכווץ ולהימתח ובכך מייצר כאב. כאשר הפחד אינו נוכח, כפי שראה בלידותיהן של הנשים הכפריות הפשוטות, השירים נרגעים ומתגמשים בעוד הגוף פועם, נפתח ומקדם לידה. דיק-ריד פרסם מאמר פורץ דרך והציע הנחת יסוד לפיה הפחד הוא שגורם למתח בגוף, בעיקר ברחם, בולם את תהליכי הלידה הטבעיים אשר מתחוללים בגוף, מאריך את הלידה וגורם לכאב. הוא טבע את השם סינדרום פחד-מתח-כאב (FTP). בספרו "לידה טבעית" שהתפרסם בשנת 1933 הציג דיק-ריד את הרעיון כי הגוף מצויד בכל שדרוש על מנת להפחית אי נוחות וכאב בלידה אם יניחו לו.
לידה פעילה מפחיתה את הסיכוי להתערבויות כגון לידה מכשירנית, ניתוח קיסרי, וחתך חיץ . בלידה פעילה נשים מרגישות מחוזקות יותר ביכולת הבחירה שלהן וחשופות פחות להתערבויות ולאלימות כלפי יולדות, וחשוב לא פחות - הגעתו של התינוק לעולם וחיבורו לאם נעשים בצורה המיטבית עבור האם והתינוק. ד"ר מישל אודן כותב במבוא לספר "לידה פעילה" : "היום שבו טבעה ג'נט בלאסקאס את הביטוי 'לידה פעילה' הוא היום החשוב ביותר בתולדות הלידה באירופה, מאז השתלט הרופא הצרפתי מוריסו במאה השבע עשרה על תהליך הלידה, והשכיב את האישה היולדת על גבה."
לפעמים יש בלבול בין המונחים לידה טבעית, ולידה פעילה. המונחים אכן דומים, אך הדגשים בהם שונים. הדגש בלידה טבעית היא מניעת התערבות רפואית (ללא אילחוש, התערבות הורמונלית, או חתך חיץ). הדגש בלידה פעילה הוא על האשה. בלידה פעילה, האשה היא האחראית לתהליך. היא בוחרת את התנוחות, את הקצב, ואת מהלך הלידה. על פי השיטה, שליטה זו מקלה על החרדות האופייניות בלידה, ומאפשרות לידה קלה יותר.
התמודדות עם כאב בלידה פעילה.
לידה מלווה לרוב בצורך להתמודד לאורך זמן עם כאב הצירים. ישנן גישות להכנה ללידה המלמדות נשים ובני/ בנות זוגות טכניקות שונות להקלה על הכאב. חלק מהיולדות מבקשות להקל את הכאבים על ידי תרופות מאלחשות כגון אלחוש אפידורלי המאלץ שכיבה על הגב, או שימוש בגז צחוק המטשטש ומפחית את הכאב.
בלידה פעילה ישנן דרכים שונות ומגוונות להתמודדות עם הכאב המעודדות את הגוף להיעזר במנגנוני הפחתת הכאב הטבעיים המועברים במערכת ההורמונלית. ההורמונים מקיימים מנגנון תקשורת בגוף. תהליכים שונים בהריון ובלידה תלויים בתזמון מדויק ומתואם של תהליכים הורמונליים שונים. באמצעות זרם הדם מועברים ההורמונים לכל חלקי הגוף ומגיעים אל איבר המטרה. מערכת של ויסות ובקרה מתאמת בין התהליכים האלה, ומורכבת משתי מערכות הפועלות יחד – המערכת ההורמונלית והמערכת העצבית.
מבנה גוף האישה נועד להתמודד עם כאבי הלידה. מערכת השרירים והשלד עובדים בתיאום עם המוח שמפריש הורמונים לפי דרישה. אוקסיטוצינים מקדמי לידה (המכונה גם הורמון האהבה או ההורמון הביישן ), ואנדרופינים שהם משככי הכאב הטבעיים. אנדרופינים מופרשים בלידה בצורה המיטבית כאשר מאפשרים לגוף להרפות ולאשה להתכנס פנימה לתוך עצמה. ישנן דרכים טבעיות לתמוך בהרפיה זו ובהפרשת האנדורפינים תוך כדי הלידה.
הזכות לבחור.
הזכות לחירות, פרטיות ובחירה שרירה גם בכל האמור בלידה: במקום הלידה, תנוחת הלידה, ההתערבויות הרפואיות אשר יופעלו על האישה ועל התינוק, וסגנון הלידה הרצוי. בכל שלב והליך בהריון ובלידה יש לאשה היולדת זכות לבחור. עליה לבחון סיכונים יחסיים לצד יתרונות יחסיים של הברירות השונות, ולבחור מתוך ידע ועצמה ולא מתוך חוסר ברירה.
בישראל קיימת מודעות הולכת וגוברת לזכויות היולדת. ישנן קבוצות ברשתות החברתיות המעודדות בחירה מושכלת במקום הלידה, בצורת הלידה וכן בחשיפת נשים בהריונות הנחשבים בסיכון (תאומים, לאחר קיסרי, מנח עכוז) לאפשרויות העומדות בפניהן. ישנו מאבק ציבורי התומך בקידום זכויות הביטוח הלאומי של יולדות הבוחרות בלידת בית. גם ארגוני נשים כגון עמותת נשים לגופן ועמותת נשים קוראות ללדת פועלות לקידום זכויות נשים בהריון ובלידה.
החל בסוף שנות התשעים, מרבית בתי החולים בישראל מאפשרים ומשתפים פעולה עם יולדות המעוניינות בפרקטיקה של לידה פעילה. בבתי חולים ברחבי הארץ קיימות מחלקות המעודדות לידה טבעית ופעילה וכן מחלקות התומכות בהנקה ובאפס הפרדה לאחר הלידה בין האם לתינוק.
פרננדו הראשון, מלך נאפולי
ברקאלדו
סינופסיס (קולנוע)
האתוס האמריקני
יהודה בן ברזילי
עריכה מדעית
הצפנת תרמיל גב
הצפנת תרמיל גב (באנגלית: Knapsack cryptosystem) היא מערכת הצפנת מפתח ציבורי שביטחונה מבוסס על הקושי המשוער שבפתרון בעיית תרמיל הגב שהיא בעיה NP-קשה. הצפנת תרמיל הגב הייתה הניסיון הראשון לבסס מערכת הצפנה על בעיה NP-קשה ואף על פי שהרעיון קיים כבר מאז 1978 רוב המערכות הקיימות שפותחו על בסיס זה נפרצו ולכן אינן בשימוש מעשי, אלא נחקרות לצורך אקדמי בלבד.
השיטה הראשונה והמפורסמת ביותר היא הצפנת תרמיל גב של מרקל והלמן שפותחה ב-1978 על ידי רלף מרקל ומרטין הלמן. היא הייתה מערכת מפתח ציבורי מהראשונות שפותחו ופורסמה באותה שנה שבה פורסמה RSA. מערכת זו נפרצה לחלוטין בכמה התקפות מפורסמות שהראשונה שבהן הייתה של שמיר, אחריו פיתחו אדלמן, אודליצקו ולגריאס בנפרד קריפטואנליזה הנקראת התקפת צפיפות נמוכה לשבירת הצפנת מרקל-הלמן בזמן פולינומי. כל הגרסאות שהומצאו מאז כולל גרסת שור-ריבסט המכילה צפיפות גבוהה יחסית (הגדרה בהמשך), נמצאו לא בטוחות וניתנות לשבירה בזמן פולינומי או בזמן שהוא נמוך בהרבה מכוח גס עם הפרמטרים שהומלצו על ידי המפתחים. במרבית המקרים שינוי הפרמטרים לא יועיל במידה ניכרת ולכן מערכות אילו לא נכנסו לשימוש מעשי כלל למעט מערכת חדשה יחסית של Nasako-Murakami מ-2006 שעדיין לא התגלתה קריפטואנליזה יעילה שלה.
העניין בהצפנת תרמיל הגב נובע מהעובדה שהיא נחשבת פוסט-קוונטית ולכן תהיה אטרקטיבית אם תמצא דרך בטוחה ליישמה. אם תמצא דרך כזו הרי שהמערכת אמורה לספק ביטחון גם לנוכח איום קריפטואנליזה על מחשב קוונטי כאשר יהיה מעשי. זאת בניגוד לשיטות כמו RSA ו-DSA המסתמכות על בעיית פירוק לגורמים ובעיית הלוגריתם הבדיד, אותם ניתן יהיה לשבור בקלות בהינתן מחשב קוונטי באמצעות אלגוריתם שור.