אלבומה העשירי של מיניסטרי, Rio Grande Blood (פרודיה על שם אלבום של להקת זי זי טופ) יצא ב-2006. גם אלבום זה מוקדש כולו לתקיפת ממשל ג'ורג' בוש. לדוגמה, השיר "Señor Peligro" ("מר סכנה" בספרדית) מביע תמיכה בהתקפה של נשיא ונצואלה הוגו צ'אווס על בוש ומצטט אותו, והשיר "Lieslieslies" מאשים את בוש במעורבות במאורעות ה-11 בספטמבר. אלבום נוסף שעוסק בנושא זה יצא ב-2007 תחת השם "The Last Sucker". יורגנסן הודיע שלאחר שהטרילוגיה כולה תצא לאור הוא יתרכז בהחתמת להקות חדשות בחברת התקליטים שהקים (13th Planet Records), מפני שאינו מעוניין להמשיך ולהוציא אלבומים גרועים שלושים שנה לאחר שהגיע לשיא הצלחתו, בדומה ללהקות כמו אירוסמית' והרולינג סטונז (כך לדבריו).
אברהם דנציג
רבי אברהם דאנציג (תק"ח 1748 – תקפ"א 1820) היה מחברם של ספרי ההלכה חיי אדם, חכמת אדם ובינת אדם.
תולדות חייו.
נולד בשנת תק"ח לרב יחיאל מיכל בעיר דנציג (כיום גדנסק) שבפולין. בצעירותו למד אצל הרב יוסף ליברמן מפראג. בסביבות גיל שמונה עשרה עבר ללמוד אצל הנודע ביהודה ובאותה תקופה גם התחתן. אחר חתונתו עבר לווילנה ועבד כסוחר ובאופן לא רשמי שימש כרב, כאידיאל שאין ליהנות מן התורה. לאחר שירד מנכסיו בסביבות שנת תק"ע שימש באופן רשמי כרב ודיין בווילנה.
הרב אברהם דנציג בא בקשרי משפחה עם משפחת הגאון מווילנה אחר שבנו רבי יצחק נשא את בתו של רבי יהודה לייב קרמר (בנו של הגר"א). הוא גילה הערצה רבה לגאון וקרא לו "יחיד בדורו" ופירט את סדר לימודו בתחילת ספרו "זכרו תורת משה".
ספרו "חיי אדם" נחשב כספר הפסיקה הנחשב ביותר במזרח אירופה עד התפשטות הספר משנה ברורה. ברחבי ליטא ובלארוס התקיימו בריכוזים היהודיים חבורות מיוחדות בשם "חיי אדם", שמטרתם לימוד משותף, בדרך כלל עם רב או מגיד שיעור בספר "חיי אדם" הלכה למעשה. בערים רבות היו אפילו בתי כנסת מיוחדים - "קלויז חיי אדם".
נפטר בד' בתשרי תקפ"א בגיל שבעים ושלוש, היו שמצאו בזה רמז לספרו העיקרי שחיבר (חיי אדם בגימטריה שבעים ושלוש).
הזמר אהרן רזאל הוציא שיר בשם "דעתי עליה", מתוך הקדמתו של הרב דנציג לספרו "חכמת אדם", שאף כשהיה סוחר, הייתה דעתו על התורה.
ספריו.
היה בכוונתו להוציא גם קיצור הלכות על דיני ממונות בשם משפטי צדק וקיצור הלכות באבן העזר בשם בית הנשים הוא לא סיים את הספרים הללו והחלקים שסיים צורפו לספרו חכמת אדם.
בכתב יד נשארו ממנו חיבורים על ספר איוב וספר משלי.
אמור (נהר)
אַמוּר (ברוסית: Амур; בסינית מפושטת: חֵיילונְג גְּ'יַאנְגּ, 黑龙江; בסינית מסורתית: 黑龍江; במונגולית: Хара-Мурэн), הוא נהר הזורם בצפון-מזרח אסיה וגובל במדינות רוסיה, סין ומונגוליה. יחד עם נהרות השילקה והאונון, אשר מהווים חלק ממקורותיו, הוא מגיע לאורך של כ-4,416 ק"מ.
הנהר, אשר נקרא Hēilóng Jiāng בסינית ("נהר הדרקון השחור") זורם מזרחה ונשפך למצר הטטרים (או ליתר דיוק לאַמוּר לימאן), הוא הנהר העשירי באורכו בעולם. הנהר מהווה את קו הגבול בין סין ובין רוסיה לאורך כ-2,300 ק"מ. זהו הגבול לאורך נהר הארוך ביותר בעולם. יחד עם מקורותיו, מגיע אגן הניקוז של האמור לשטח של 1,855,000 קמ"ר.
הנהר מפריד בין מנצ'וריה הפנימית, מצפון לו, השייכת לרוסיה, ובין מנצ'וריה החיצונית מדרומו, השייכת לסין. פרובינציית חיילונגג'יאנג הסינית מדרומו קרויה על שמו כמו גם מחוז אמור הגובל בו ברוסיה.
האימפריה הרוסית קיבלה שליטה על כל השטחים מצפון לנהר במסגרת חוזה אייגון (1858). רוסיה קיבלה גם את האדמות שממזרח לאוסורי והאמור התחתון במסגרת אספת פקין (1860). לאחר קבלת השליטה על שטחים אלו, הגיעו מתיישבים רוסים לאזור והקימו ערים כגון: בלגובשצ’נסק וחברובסק.
הנהר מהווה סמל וגורם גאופוליטי חשוב ביחסים בין רוסיה וסין. לנהר הייתה חשיבות גבוהה במיוחד בתקופה שלאחר השבר הפוליטי בין ברית המועצות וסין בשנות ה-60.
הגשר הקבוע הראשון על האמור (גשר חברובסק) הושלם בשנת 1916. הדבר איפשר לרכבות על המסילה הטרנס-סיבירית לעבור את הנהר לאורך כל השנה ללא צורך בשימוש במעבורות או במסילות זמניות שהונחו על הנהר כשהיה קפוא. בשנת 1941 התווספה גם מנהרה עם מסילה מתחת לנהר.
הדג הגדול ביותר החי בנהר הוא הקלוגה שאורכו מגיע עד 5.6 מטרים.
מקורות הנהר.
לאחר שקלט את כל יובליו, מגיעה ספיקת הנהר ל-9,819 מ"ק בשנייה.
שימוש בני האדם בנהר.
שני גורמים מגבילים את השימוש בנהר לשיט אוניות. ראשית, שפך הנהר אל הים מצוי באזור צפוני והים בו קפוא במשך שישה חודשים בשנה. שנית, הנהר מפותל מאוד, דבר ההופך את התחבורה האווירית, ולעיתים גם את היבשתית, ליעילה יותר. בהתאם לכך, האמור ויובליו משמשים בעיקר להעברת עצים הנכרתים באזורים המיוערים הגובלים בנהר.
קראון הייטס
קראון הייטס (אנגלית: Crown Heights) היא שכונה ברובע ברוקלין בניו יורק רבתי, ארצות הברית, מעוזם של חסידי חב"ד.
השכונה ממוקמת מזרחית ל"פרוספקט פארק". הרחוב הראשי, איסטרן פארקווי (Eastern Parkway) בנוי על פי דגם השאנז אליזה בפריז, ובקצהו יש חיקוי של שער הניצחון. לידו הגנים הבוטניים ובנין ספריית ברוקלין.
קראון הייטס הייתה בעבר אחד הריכוזים היהודיים הגדולים בניו יורק. פעלו בה מאות בתי כנסת, ישיבות ומוסדות יהודיים אחרים. גם חצרות רבות של אדמו"רים היו בשכונה. אולם בשנות השישים החלה נהירה של אפרו-אמריקאים רבים לשכונה, ובעקבות זאת עזבו אותה רוב היהודים. הרב מנחם מנדל שניאורסון, מנהיג חסידות חב"ד שרבים מהחסידות התגוררו בשכונה, פסק נגד עזיבת השכונה, ולפי הוראתו נשארו חסידיו לגור בה.
ב, מתגוררים בשכונה כמאה אלף אפרו-אמריקאים יוצאי האיים האנטילים, כשלצידם קהילה של כעשרים אלף חסידי חב"ד.
מהומות קראון הייטס.
ב-1991 התפתחו מהומות בין השחורים לחסידים, שזכו לכינוי "מהומות קראון הייטס". תחילתן ב-19 באוגוסט, כאשר רכב מפמלייתו של האדמו"ר מחב"ד (מנחם מנדל שניאורסון), מובל על ידי רכב משטרתי לא מסומן, עבר באור אדום או כתום, במהירות הנעה בין 40 ל-100 קמ"ש, על פי גרסאות שונות. הרכב נכנס לצומת ופגע ברכב אחר, ונהג הרכב הנפגע, שאיבד שליטה על רכבו, דרס ופצע שני ילדים קטנים שחורים, גבין ואנג׳לה קטו, שניהם בני שבע. במקום האירוע התאספו צופים מקומיים והחלו בקריאות גנאי לעבר השוטרים והחסידים. אמבולנס יהודי פרטי (בשם "הצלה") הגיע למקום והשוטרים הורו לו לפנות את הנהג החסיד הפצוע. כמה דקות לאחר מכן הגיעו אמבולנסים עירוניים לפנות את הילדים הקטנים, ושעות ספורות אחר כך מת הילד גבין מפצעיו.
במשך ארבעה ימים מיום התאונה נחשפו יהודי השכונה לתקיפות מצד בני נוער ואספסוף זועם. באחד המקרים נדקר ונהרג בידי אספסוף יענקל רוזנבאום (29), סטודנט אוסטרלי, שעשה אז מחקר בניו יורק לקראת דוקטורט בהיסטוריה. לפני מותו הספיק רוזנבאום למסור את זהות תוקפו, למריק נלסון. חבר מושבעים זיכה את נלסון מאשמת רצח, אך לאחר שתדלנות של הקהילה היהודית וגורמים נוספים, נשפט נלסון בבית משפט פדרלי והואשם בפגיעה בזכויות האזרחיות של רוזנבאום, וקיבל עונש של 19.5 שנים בכלא. אדם נוסף הואשם בכך שהסית את נלסון.
בהמשך, נקלע לאספסוף זועם רוכב אופנוע לא יהודי בן 67 בשם אנתוני גרזיולי, לאחר שאיבד את דרכו בשכונה. גרזיולי הוכה ונדקר בכל חלקי גופו ומת במקום. ככל הנראה הטעו זקנו ולבושו השחור את התוקפים, שסברו כי הוא יהודי חסידי. במהלך האירועים דווח על 188 תקיפות של יהודים, בתוכם כמה פציעות חמורות. כמו כן הוצתו שריפות ונבזזו חנויות של יהודים כשהאירועים יצאו מכלל שליטה.
1973 במוזיקה
להקות.
להקות שקמו במהלך שנת 1973:
שירים.
בין השירים המצליחים באותה שנה היו:
ברתולומאוס הקדוש
ברתולומאוס הקדוש היה אחד משנים-עשר התלמידים-השליחים של ישו. מקור השם הוא כנראה בארמית: "בר-תלמא" - בן של תלמי (איש-התלמים, חקלאי?). ברתולומאוס מזוהה עם השליח נתנאל מהבשורה על-פי יוחנן: במתי, מרקוס ולוקס מופיע ברתולומאוס תמיד ליד פיליפוס, בעוד שאצל יוחנן - תמיד מופיע לידו נתנאל, וזו הסיבה לזיהוי. על-פי המסורת הסורית, שמו המקורי היה "יהושע", ועל-מנת להבדיל את עצמו מישו (ישוע) - הוא לקח לעצמו שם אחר.
על-פי המסורת הנוצרית, ברתולומאוס הביא את הנצרות להודו והשאיר שם עותק של הבשורה על-פי מתי.
לאחר-מכן, על פי המסורות, עבר לארמניה, שם ייסד את הכנסייה הארמנית יחד עם השליח תדי (תדיאוס). לכן הכנסייה הארמנית קרויה "אפוסטולית", והוא נחשב לפטריארך הראשון שלה. בארמניה הוא הוצא להורג בגלל אמונתו, תוך שפשטו את עורו מעליו וצלבו אותו במהופך. עקב כך, ביצירות אמנות רבות הוא מתואר אוחז בסכין, או חתיכה מעורו שלו, והוא נחשב לפטרון הקדוש של הבורסקאים.
היום המוקדש לו הוא ה-24 באוגוסט.
אריה סקופ
אריה סקופ (נולד ב-9 במרץ 1946) הוא מייסד מיקרוסופט ישראל בשנת 1989. כיהן כמנכ"ל החברה במשך כ-16 שנים.
ביוגרפיה.
קודם להצטרפותו לחברת מיקרוסופט, עבד בחברת יבמ ובחברת HP. בעל תואר מוסמך במדעי המחשב מהטכניון.
בתקופה בה שימש כמנכ"ל מיקרוסופט ישראל, החברה הפכה לדומיננטית בתחומה בשוק הישראלי (במקביל להתבססותה של החברה האם בשוק העולמי), ורשמה הישגים בתחומים כגון:
לאחר שסיים את תפקידו כמנכ"ל מיקרוסופט ישראל, מונה ליו"ר החברה, אך עזב תפקיד זה לאחר כשנה.
בשנת 2005, לאחר פרישתו ממיקרוסופט, מונה לפרופסור אורח בשנקר - בית ספר גבוה להנדסה ולעיצוב ובמכללה למינהל.
בשנת 2007 יצא לאור ספרו המנהל הממוקד - לעשות פחות אבל היטב, ובו מציג סקופ את הידע הניהולי שרכש בעבודתו בחברות יבמ, HP, ובעיקר מיקרוסופט ישראל.
בשנים 1996–2020 כיהן כיו"ר מחשב לכל ילד.