על פשעה של סלדיבר, נגזר כי עונשה יהיה עד תשעים ותשע שנות מאסר וקנס של 10,000 דולר. סלדיבר הוחזקה בכלא במחוז נואיס והשמירה עליה הייתה כבדה, עקב החשש שהיא תתאבד לפני משפטה. המדינה התקשתה לארגן סלדיבר סנגור; דובר אמר כי כל עורך דין שיגן על סלדיבר עלול יהיה להתמודד עם איומי מוות. לבסוף, נבחר דאגלס טינקר להיות הסנגור שלה. אשתו של טינקר חששה שהקהילה תתנכל להם וביקשה ממנו לא לקחת את התיק. טינקר בחר בארנולד גרסיה, תובע מחוזי לשעבר, כיועצו המשפטי. ולדז, שהתגורר כמה רחובות ממשפחת קינטנייה, בחר במארק סקורקה כיועצו המשפטי. השופט מייק וסטרגרן עמד בראש התיק, שהועבר לבסוף לבית המשפט של מחוז האריס ביוסטון, טקסס, במטרה להבטיח שחבר המושבעים לא יערב רגשות ודעות אישיות בעת הכרעת הדין. על פי דיווח שפורסם ב-"Chicago Tribune", "משפט רצח סלינה התחרה במשפט הרצח של או. ג'יי. סימפסון". וסטרגרן הורה כי לא ישדרו או יקליטו את המשפט והגביל את מספר העיתונאים באולם בית המשפט כדי להימנע מהמאורעות שקרו במשפטו של סימפסון. בנוסף, דווח שם כי הדעות בין הלטינים לאמריקאים הלבנים היו חלוקות. דונה דיקרסון, מוציאה לאור של מגזינים, אמרה ל-"Chicago Tribune" כי "אין לה שום עניין במשפט בגלל הרקע הלטיני של סלינה" והוסיפה כי "מקסיקנים-אמריקאים לא גילו את אותה התלהבות כשאלביס פרסלי נמצא מת". משפט הרצח כונה "משפט המאה" והמשפט החשוב ביותר לאוכלוסיית הלטינים. המשפט ייצר עניין באירופה, אמריקה הדרומית, אוסטרליה ויפן.
סלדיבר הטילה ספק בגזר הדין ואמרה כי הירי היה מקרי. בהצהרת הפתיחה שלו אמר ולדז כי הוא מאמין שסלדיבר "הרגה את סלינה במכוון". ולדז כינה זאת מעשה "חסר טעם ופחד" מכיוון שסלינה נורתה בגבה. טינקר אמר כי הירי היה מקרי והכחיש שמועות שסלדיבר חשקה בקשר רומנטי עם סלינה. ב-23 באוקטובר 1995 דן חבר המושבעים במשך שעתיים לפני שמצא את סלדיבר אשמה ברצח. לבסוף, היא קיבלה את העונש המרבי; מאסר עולם ללא זכות לשחרור מוקדם במשך 30 שנה. ב-22 בנובמבר 1995 היא הגיעה ליחידת גייטסוויל (כיום: Christina Melton Crain Unit) בגייטסוויל, טקסס. החל משנת 2018 מרצה סלדיבר את עונשה בגייטסוויל ביחידת Mountain View, המופעלת על ידי משרד המשפטים הפלילי בטקסס. היא תהיה זכאית לשחרור מוקדם ב-30 במרץ 2025. בגלל איומי מוות פנימיים מרובים מצד אסירים שמעריצים את סלינה, סלדיבר הוכנסה לבידוד ושוהה במשך עשרים ושלוש שעות ביממה כשהיא לבד בתא שלה.
לאחר ההרשעה.
האקדח שבאמצעותו רצחה סלדיבר את סלינה נעלם לאחר המשפט. מאוחר יותר, הוא נמצא בארגז ציוד משרדי בבית של כתבת בית המשפט סנדרה אובאל, שאמרה שהיא לא ידעה שהיא מחזיקה בו. בשנת 2002, על פי צו שופט, האקדח ששימש להרוג את סלינה הושמד והחתיכות שנותרו הושלכו למפרץ קורפוס כריסטי. מעריציה של סלינה והיסטוריונים לא הסכימו לקבל את ההחלטה להשמיד את האקדח ואמרו שמדובר בחפץ שלקוח מתוך אירוע היסטורי, תוך שטענו כי האקדח היה צריך להיות מוצג במוזיאון.
סלדיבר ביקשה מבית המשפט לערעורים פליליים בטקסס לקבל עתירה לגבי הרשעתה. לטענתה, העתירה הוגשה בשנת 2000 לבית המשפט המחוזי 214, אך מעולם לא נשלחה לבית המשפט העליון. בקשתה התקבלה ב-31 במרץ 2008, יום השנה ה-13 למותה של סלינה.
בית המלוכה הספרדי
ענבר סולומון
ענבר סולומון (נולדה ב-1 בספטמבר 1983) היא מוזיקאית, נגנית חליליות, המבצעת מוזיקה עתיקה בהרכבים שונים, לצד מוזיקה בת-זמננו מהארץ ומהעולם.
ביוגרפיה.
סולומון נולדה וגדלה ברחובות, בת לאם פסיכולוגית (אנקה דיטרוי) ואב אמן (טומס דיטרוי), ונכדתו של ארוין דיטרוי, חוקר אמנות ומקים המוזיאון לאמנות בקלוז', רומניה. למדה בקונסרבטוריון רחובות, במגמת המוזיקה בתיכון "דה שליט", בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב (תואר ראשון במוזיקה ובפסיכולוגיה, תואר שני במוזיקולוגיה בהצטיינות) ובאקדמיה למוזיקה בנירנברג. מוריה היו איתן רביד, ברכה קול וירמיאס שווארצר.
קריירה מוזיקלית.
סולומון ניגנה בארץ ובאירופה, בסדרות קונצרטים ופסטיבלים (פליציה בלומנטל, חג המוזיקה, אבו גוש, חג החגים, "פנטזיה קולית", "ContComp", פסטיבל האופרה בעכו). ניגנה כסולנית עם מספר תזמורות (האקדמיה של קלן/ ווילנס, הבארוק ירושלים/בונט, הבארוקדה, הבמה הישראלית/פורת, פוליפוניה/שוחט והסינפונייטה/בן-יוסף), התארחה בהרכבים (תזמורת הקאמרטה, מודאליוס, פניקס, פורום המלחינות, In Camera XV- אותו גם ניהלה) והשתתפה בתוכניות רדיו וטלוויזיה. מנגנת עם מוזיקאים מישראל ומחוצה לה (ראלף ואלדנר (גרמניה), גורדון באק (בריטניה), יבגניה אפשטיין, מרינה מינקין, רונה ישראל-קולת, אתי בן-זקן, מיכל אוקון, עינת ארונשטיין, סיון רותם, עודד שוב ואחרים).
בשנים 2018–2020 סולומון ניהלה אמנותית, הפיקה וניגנה בארבעה אלבומים: "שורשים מודרניים", “מיוהאן להאנס”, "צליל קאמרי 2" ו"פוליה עתיקה-חדשה", הכוללים מוזיקה עתיקה ומוזיקה חדישה, בפרט יצירות שהוקדשו עבורה.
סולומון מדריכה רכזי מורים ומורים לחליליות של תוכנית קרב בפריסה ארצית, ומלמדת בקונסרבטוריון גבעתיים חלילית, תורת המוזיקה והאזנה. היא לימדה סטודנטים לתואר שני בבית הספר הגבוה לאמנויות "מוסררה" והדריכה בכנסי החליליות הארציים (עמותת איל"ה לשעבר).
שיתופי פעולה עם מלחינים.
סולומון עובדת עם מלחינים מישראל, ארה”ב, יפן, אנגליה וארגנטינה, ובעשור האחרון ביצעה קונצרטים והקלטות בכורה ללמעלה משלושים יצירות שהוקדשו לה, לחלילית סולו ולחלילית בהרכבים שונים. בין המלחינים עמם עבדה: דאי פוג'יקורה, אווה לופצ'יק, ג'וליאן דוז, ראובן סרוסי, חנה אג'ישווילי, דגנית אליקים, זהר שרון ואחרים. יצירות חדשות בביצועה זכו בפרסים כגון פרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים ופרס אקו"ם, וקבלו את תמיכת קרן רבינוביץ' לתרבות. סולומון הקליטה אופרה של ציפי פליישר והשתתפה באלבומי אוסף של המלחינים דאי פוג'יקורה, הגר קדימה ודינה סמורגונסקיה.
בשנים 2015–2016 שימשה כיו"ר פורום המלחינות והמבצעות בישראל. במסגרת התפקיד היא הזמינה יצירות ישראליות חדשות, ניהלה אמנותית והפיקה את פסטיבל "ווקס פמינה" 2 וסדרת קונצרטים קאמריים, וכן ערכה מספר תוכניות רדיו שהוקדשו לחברות הפורום.
דיסקוגרפיה.
אלבומי אולפן
אלבומים נוספים
בסאם ג'אבר
בסאם ג'אבר (בערבית: بسام جابر; נולד ב-1950) הוא עיתונאי ישראלי, והבעלים של קבוצת פנורמה (בערבית: بانوراما), קבוצת התקשורת המובילה במגזר הערבי, הכוללת את העיתון "פנורמה" (בערבית: بانوراما), אתר האינטרנט והרדיו PANET (בערבית: بانيت), וערוץ הטלוויזיה הלא TV בשפה הערבית. ג'אבר נחשב לאיש תקשורת בולט במגזר הערבי במדינת ישראל ואף נבחר לרשימת "100 המשפיעים בתקשורת" של גלובס. בני משפחתו ילדיו ואשתו מעורבים בעסק המשפחתי. פרידה ג'אבר בראנסי, בתו, היא העורכת הראשית והאחראית לכל קבוצת "פנורמה".
קריירה מקצועית.
עיתונאי.
הוא עבד במשך 22 שנה, בין 1972 ל־1994 ברשות השידור במגוון תפקידים עיתונאיים, ב'קול ישראל' בערבית ובעברית. בין היתר שימש ככתב מדיני וככתב ספורט.
ב־1986 פתחה אשתו של בסאם, עאידה ג'אבר, את המקומון בשפה הערבית 'פנורמה'. אשתו שכנעה אותו לעזוב את רשות השידור ולהצטרף אליה . ג'אבר הפך את המקומון לשבועון ארצי.
הקמת אתר פאנט.
ב־2002, בהמשך לעבודתו עם אשתו על עיתון פנורמה וחלק מהרחבתו, הקים ג'אבר את אתר PANET, אתר חדשות ופורטל תכנים ישראלי בשפה הערבית השייך לעיתון פנורמה, המכוון לאוכלוסייה הערבית בישראל.
מאז הקמתו ב-2002 זכה האתר לפופולריות רבה בקרב ציבור הגולשים הערביים בישראל. האתר מעיד על עצמו שהוא זוכה ל-1,600,000 מבקרים ליום, כאשר מתוכם 750,000 גולשים מישראל, ומהם 13% משתמשים משתנים ליום. אתר פאנט מופיע לפי הדירוג של אלקסה, בקבוצה הראשונה המובילה של האתרים במדינת ישראל, יחד עם אתר ynet, אתר וואלה ואתרים ישראלים מובילים נוספים . על פי סקר TGI, הנערך מדי שנה, רוב האוכלסיה הערבית הגולשת באינטרנט גולשת באתר "פאנט".
שליטה בערוץ הלא TV.
בשנת 2012 נחנך ערוץ "הַלָא TV" (בערבית: هلا) – ערוץ טלוויזיה ישראלי המשדר בשפה הערבית. הערוץ החל את שידוריו ב-2012. השידורים מועברים בלוויין ובכבלים באפיק 30 של HOT ו-yes, ובשידור פתוח ולא מקודד. בשנתיים הראשונות לפעילותו היה הערוץ בקשיים כלכליים ובמאבק בין בעלי המניות הרבים שלו. הוא זכה לאחוזי צפייה נמוכים.
במרץ 2015 אישרה מועצת הכבלים והלוויין את העברת הבעלות בערוץ לג'אבר. ההחלטה על העברת השליטה התקבלה לאחר חודשים של משא ומתן מתמשך, שבסופו חתמו בעלי המניות על ההצעה שהוגשה על ידי ג'אבר, ולאחר מכן הועבר ההסכם לאישורה של מועצת הכבלים והלוויין. ג'אבר החזיק ב-95.1% מהערוץ, והשאר היה בידי ענני תקשורת.