אליסון סיימה בהצטיינות לימודי רפואה במרכז הרפואי של אוניברסיטת מיסיסיפי בשנת 1971. לאחר שעסקה ברפואה כרופאת משפחה וכפנימאית, שבה ללמוד בשנת 1985 והשלימה לימודי קרדיולוגיה, ועסקה ברפואת לב החל משנת 1987.  בהמשך עקרה לפיניקס, ושימשה קרדיולוגית ראשית בחברת שירותי בריאות בשם CIGNA מ-1998 עד 2012. באותה שנה שבה לעסוק ברפואה פרטית. כתב עת מקומי בשם "Phoenix Magazine" נקב בשמה של אליסון בין "הרופאים המעולים ביותר בפיניקס" בשנים 2006, 2007 ו-2008.
אקטיביזם.
בשנת 1998, יצרה אליסון אתר בשם drbecky.com, שריכז משאבים סביב הצרכים הרפואיים, המשפטיים, והרוחניים של טרנסג'נדרים. האתר כולל אסופת חקיקה בעניין תיקון מין בתעודות לידה, פרוספקט לגבי טיפולים להפיכת פנים לנקביים מאת דאגלס Ousterhout, ביקורת על הספר השנוי-במחלוקת "The Man Who Would Be Queen" מאת ג' מייקל ביילי (יצא ב-2003), וכן אגף על רוחניות. האתר של אליסון מצוּטט תדיר בהנחיות לשירותי בריאות ללהט"בים. בשבתה כיו"ר הוועדה המייעצת לענייני להט"ב של איגוד הרפואה האמריקני, סייעה אליסון בהעברת החלטה 22 של האיגוד, שכותרתה "הסרת חסמים כספיים לטיפול בפציינטים טרנסג'נדרים." אליסון פעילה גם בארגון Soulforce, ומארגנת את "יום הזיכרון הטרנסג'נדרי" בפיניקס מדי שנה עם בת זוגה מרגו שייפר.
גשר על הואדי
עונת 1977/1978 בלה ליגה
עונת 1977/1978 הייתה העונה ה-47 של לה ליגה שהיא הליגה הספרדית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-3 בספטמבר 1977 והסתיימה ב-7 במאי 1978.
הליגה כללה 18 קבוצות. קבוצות שזכו במקום 15-17 יעברו בסוף העונה לליגת משנה.
מליגת המשנה עלו קדיס, ראיו ואיקאנו ומאלגה.
ריאל מדריד זכתה בתואר וזאת בפעם ה-18 בתולדות המועדון.
אלצ'ה, ריאל בטיס וקדיס ירדו לליגת המשנה בסוף העונה.
כדורגלנים מצטיינים.
"פרס פיצ'צ'י" למלך השערים של העונה הוענק: מריו קמפס (), וולנסיה, שכבש 28 שערים ב-34 משחקים. זו הייתה זכייתו השנייה ברציפות.
"פרס זאמורה" לשוער הטוב ביותר הוענק: פדרו ארטולה ( ספרד), ברצלונה, שספג 23 שערים ב-28 משחקים.
פרס דון בלון הוענק על ידי העיתון "דון בלון":
אתי אלטמן
אתי אלטמן (נולדה ב-1947) היא פעילה חברתית ישראלית, מייסדת עמותת "תנו לחיות לחיות" והדוברת שלה. הובילה עשרות מאבקים למען בעלי חיים בישראל.
ביוגרפיה.
אלטמן נולדה בעיירה דז'רז'וניוב על גבול פולין-צ'כיה ולמדה בבית הספר היהודי בעיירה. בשנת 1957 עלתה לישראל עם הוריה והתגוררה עם משפחתה בחולון. למדה בבית הספר "שנקר - בית ספר גבוה להנדסה ולעיצוב" בעיר ולאחר מכן למדה ספרות בבית ספר מקצועי. הוריה עברו בהמשך לארצות הברית ואלטמן החליטה להישאר בישראל והתגייסה לצה"ל בגיל 17 כחיילת בודדת. כעבור שנתיים נישאה לבעלה דב והביאה לעולם את בנותיהם ליאת וסמדר. המשפחה עברה לגור בשכונת נווה שרת בתל אביב, בה היא מתגוררת עד היום. ב-1978 החלה לעבוד כמרכזנית בבנק לאומי וב-1985 עברה לעבוד בבית האופנה של גדעון אוברזון כמנהלת אדמיניסטרטיבית וכמזכירתן האישית של דניאלה שטינמץ ושל דינה אוברזון.
הקמת "תנו לחיות לחיות".
ב-1986 שודר בתוכנית הטלוויזיה "כלבוטק" תחקיר החושף המתת כלבים על ידי עמותת צער בעלי חיים תל אביב. למחרת בבוקר הגיעה אלטמן להפגין באופן ספונטני מול משרדי העמותה, שם פגשה פעילים נוספים למען זכויות בעלי חיים ובהם צפירה יונתן (אשתו לשעבר של המשורר נתן יונתן), אוה לנדאו, נעמי גולן, בני שלזינגר, ד"ר זאב שיינר, רועי ליוואי, מוטי סטרוקובסקי ואחרים. הם הפכו לגרעין שייסד את עמותת "תנו לחיות לחיות". בעקבות ההפגנה שודרה כתבת המשך ב"כלבוטק" ובה נחשפה לראשונה אלטמן בתקשורת.
בהמשך הובילה אלטמן את האירועים הראשונים שיזמה העמותה עוד בטרם נרשמה באופן מסודר. הראשון שבהם היה אירוע התרמה שיזמה יחד עם איש העסקים רוני מאנה ונערך בסינרמה בתל אביב. במרכז האירוע עמדה תצוגת אופנה של בגדי אוברזון בהנחיית דודו דותן ובהשתתפות תמי בן עמי וחניתה צנטר. במהלך האירוע גויסו 15 אלף שקלים שהועברו כתרומה לצער בעלי חיים באר שבע ולצער בעלי חיים רעננה. לאחר מכן יזמה אירוע נוסף במועדון הליקוויד בתל אביב ובמרכזו תצוגת אופנה מבגדי אוברזון בהנחיית אורלי יניב ובהשתתפות הזמר שלמה גרוניך. לכבוד האירוע כתב יהונתן גפן שיר מחווה בשם "תנו לחיות לחיות" ובכך המציא את שם העמותה. אירוע נוסף שיזמה אלטמן באותה שנה נערך בקולנוע אלנבי בהשתתפות הזמר אדם ובהנחיית ארז טל ומרב מיכאלי.
בשנים 1986–1990 התמקדה מרבית פעילותה של העמותה בנושא הצלת כלבים וחתולים וגיוס כספים. אלטמן הייתה אחת הדוברות הראשונות בישראל שהתמחתה בסוגיות של בעלי חיים והרבתה לגייס מובילי דעת קהל ועיתונאים לקידום מטרות העמותה.
עם פרוץ מלחמת המפרץ בשנת 1991 זכתה "תנו לחיות לחיות" לחשיפה רחבה כשנציגיה השתתפו באופן קבוע במשדרים המיוחדים של הטלוויזיה החינוכית. בין היתר סיפרו על מבצע פינוי ההסגר העירוני של תל אביב יפו מחשש לחיי הכלבים.
פעילות חברתית ומשפטית.
אלטמן עמדה מאחורי העתירה הראשונה שהגישה העמותה לבג"ץ נגד קרבות אדם תנין שהיו נערכים בחמת גדר. העתירה הוגשה כבר בשנת 1994 לבית משפט השלום שהכריע נגד הקרבות, אך ערעור שהגישה חמת גדר לבית המשפט המחוזי באמצעות עורכי הדין דב וייסגלס ודליה רבין התקבל והעמותה החליטה לערער לבית המשפט העליון באמצעות עו"ד ירום הלוי. בפסק דינו התייחס השופט מישאל חשין לעדותה של אלטמן ואמר: "דברים שיוצאים מלבו של אדם, דרכם שנכנסים הם אל לבו של אדם" .
חשין אסר לחלוטין על קיומם של קרבות אדם תנין וקבע תקדים חשוב בפסיקה הישראלית למען זכויות בעלי חיים. אלטמן, שהובילה את המהלך המשפטי בניגוד לעמדותיהם של רבים בעמותה, חרתה על דגלה של תנו לחיות לחיות את המחויבות לכל בעל חיים באשר הוא ולא רק לכלבים וחתולים. מאז, פועלת העמותה בין היתר באמצעות חקיקה ועתירות משפטיות למניעת פגיעה גם בחיות משק ובכלל בעלי החיים.
בין הישגיה המשפטיים ניתן למנות את הובלת פסק הדין התקדימי נגד המתת חתולי רחוב, הסדרת תקנות החזקת בעלי חיים בחנויות, פינות ליטוף וכיוצא בזה, הובילה לאיסור על תאי ריסון לחזירות הרות, הייתה ממובילי המאבק נגד פיטום אווזים ובעד סגירת חוות מזור, דאגה לעדכון תקנות הובלת עופות, דרשה לצרף את הארגונים למען בעלי חיים לתיקים משפטיים שיש בהם השלכה על רווחתם, הובילה את המהלך התקדימי בו נאסר לייבא ולמכור בישראל דגים צבועים ומקועקעים ואת פסק דין "מורדות משואה" שקבע באופן תקדימי כי יש לבחון כראוי השפעה של תוכניות בנייה על רווחת בעלי החיים.
בשנת 2005 הובילה את המאבק לשחרור הכלבים האוזבקים בנמל התעופה בן-גוריון, מאבק שנמשך שבועות ארוכים והגיע לשיא דרמטי עם החלטה לגרש את הכלבים וברגע האחרון הצליחה אלטמן יחד עם עו"ד קובי סודרי לעצור את המטוס רגע לפני שהמריא ולחלץ את הכלבים.
בשנת 2015 בעת הסערה סביב כלבת משפחת ראש הממשלה בנימין נתניהו, קאיה, נחלצה אלטמן לעזרת כלבתם של משפחת נתניהו לאחר שנשכה את חברת הכנסת שרן השכל ואת בעלה של סגנית שר החוץ ח"כ ציפי חוטובלי במהלך טקס הדלקת נרות בבית ראש הממשלה וקראה שלא לשלוח אותה להסגר.
בשנת 2016 יזמה את יום האימוץ הראשון בחצר בית הנשיא במעמד נשיא המדינה ראובן ריבלין ורעייתנו נחמה ונשאה דברים בשם כלל ארגוני בעלי החיים.
יחסי קפריסין–שוודיה
יחסי קפריסין–שוודיה הם יחסי החוץ בין קפריסין לבין שוודיה. שתי המדינות חברות באיחוד האירופי, במועצת אירופה, בארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה ובאיחוד מדינות הים התיכון. לקפריסין שגרירות בסטוקהולם, ולשוודיה שגרירות בניקוסיה.
היסטוריה.
ארכאולוגים שוודים בקפריסין.
ארכאולוגים והיסטוריונים שוודים רבים מבקרים את האי. פרויקט הארכאולוגיה הגדול ביותר היה פרויקט בשם המשלחת השוודית לקפריסין  שהתקיימה בין ספטמבר 1927 למרץ 1931 והובלה על ידי הארכאולוג איינר גיירסטאד. כיום, המוצגים נמצאים במוזיאון הים תיכוני שבסטוקהולם, שוודיה.
עצמאות קפריסין.
היחסים הדיפלומטיים בין שוודיה קפריסין הוקמו ב-1960, כאשר קיבלה קפריסין עצמאות מהממלכה המאוחדת.
כוח שמירת השלום של האומות המאוחדות בקפריסין.
לאחר שקיבלה את עצמאותה קפריסין, היה מתח בין שתי הקבוצות האתניות שחיו באי, הטורקים והיוונים קפריסאים. על מנת לשמור על שלום בין 2 הקבוצות הוקם ב-1964 "כוח שמירת השלום של האומות המאוחדות בקפריסין". ממשלת שוודיה שלחה לכוח שמירת השלום כ-1,000 חיילים, אך עם הזמן כמותם ירדה. בשנת 1973 שירתו בכוח כ-265 חיילים, ובשנת 1993 שוודיה הפסיקה לשלוח חיילים. במהלך 30 השנים האלו, שלחה שוודיה בסך הכול כ-28,000 חיילים.
שגרירויות.
ב-1994 קפריסין פתחה שגרירות בסטוקהולם, בעוד ששוודיה פתחה שגרירות בניקוסיה ב-2004.
שגרירים.
השגריר השוודי בקפריסין הוא קלאס גיירוב. השגריר הקפריסאי בשוודיה הוא אנדראס ס. קאקוריס.
מריה, נסיכת סקסוניה-ויימאר-אייזנך
מריה, נסיכת סקסוניה-ויימאר-אייזנך (בגרמנית: Marie von Sachsen-Weimar-Eisenach; 3 בפברואר 1808 - 18 בינואר 1877) הייתה אשתו של קרל, נסיך פרוסיה, בנו של פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה.
ביוגרפיה.