דאגלס נולד בקינגסטון במושבת ג'מייקה שהייתה תחת שלטון בריטניה. מאוחר יותר עבר לקליפורניה בארצות הברית, וכנער עבר שוב ללונדון, בירת אנגליה. כנער באנגליה העביר את זמנו במשחק כדורגל ובפיתוח קול, והוכשר כזמר טנור. הוא פיתח תשוקה למוזיקת ג'אז (מאוחר יותר הזכיר את סאם קוק ואוטיס רדינג כמקורות ההשפעה החזקים ביותר שלו כמוזיקאי), והיה שר שירי דת בכנסייה.
ב-1974 הוציא את הסינגל "Kung Fu Fighting" שדורג במקום הראשון הן במצעד הבריטי והן במצעד בילבורד 100. הסינגל מכר 11 מיליון עותקים ברחבי העולם, ובכך הפך לאחד הסינגלים המצליחים ביותר אי פעם מבחינת מכירות. ב-27 בנובמבר אותה שנה קיבל הסינגל מעמד של סינגל זהב מידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
הסינגל, שהיה מחווה לסרטי אמנויות לחימה, היה לשיא מובהק בקריירה שלו, והאפיל על יתר הקריירה שלו. כמו כן השתתף בהקלטות נוספות של השיר בידי אמנים אחרים. בארצות הברית נחשב דאגלס לזמר של להיט אחד, כיוון שהוא ידוע רק בשל סינגל זה, וסינגל ההמשך "Dance the Kung Fu" הגיע רק למקום ה-48 במצעד הבילבורד. בבריטניה בה פעל הוציא שני סינגלים נוספים שהגיעו למקומות גבוהים יותר - "Dance the Kung Fu", שהגיע למקום ה-35 במצעדים, ו-"Run Back" שהגיע למקום ה-25.
אחד ממנהליו היה אריק וולפסון, שבהמשך הפך לכותב השירים העיקרי של הפרויקט של אלן פרסונס.
ב-1998 יצאה הקלטה מחודשת של "Kung Fu Fighting", בביצוע של הרכב הדאנס הבריטית באס סטופ, עם קטעים מסומפלים מהסינגל המקורי של דאגלס, והגיעה למקום השמיני במצעד הבריטי. הסינגל "Dance the Kung Fu" סומפל בשיר "Cuda nie widy" משנת 2001 של הלהקה הפולנית "אגו" ושוב ב-2007 ברמיקס "Classic (Better Than I've Ever Been)" של די ג'יי פרמייר, שהוציא במסגרת 25 שנה לנעל "אייר פורס ואן" של נייקי, ובו השתתפו קניה וסט, נאז, KRS-One וראקים.
כיום מיוצג דאגלס על ידי חברת ההפצה המוזיקלית Schacht Musikverlage (SMV) בהמבורג, גרמניה.
ואן היט וונדר
קארל דגלאס
קרל דאגלס
קרל דגלאס
בועז קדמן
באגלז
באגלס
דה באגלס
דה באגלז
הבאגלס
Buggles
יחסי אנטיגואה וברבודה–ספרד
יחסי אנטיגואה וברבודה–ספרד הם היחסים הדו-צדדיים והדיפלומטיים בין אנטיגואה וברבודה וספרד.
יחסים דיפלומטיים.
ספרד כוננה יחסים דיפלומטיים עם אנטיגואה וברבודה בשנת 1988.
יחסים כלכליים.
היחסים הכלכליים והמסחריים בין ספרד לאנטיגואה וברבודה הם מועטים. יצוא עיקרי מספרד לאנטיגואה וברבודה כולל בעיקר ספינות וסירות (כמעט 9 מיליון וחצי אירו), מכונות (403,000 אירו בשנת 2011).
ההשקעות של אנטיגואה וברבודה בספרד הן מינימליות. הנתונים האחרונים הקיימים הם: 2008: 1,524,180 אירו, 2009: 259,920 אירו ו-2012: 54,690 אירו.
שיתופי פעולה.
בשנת 2008, במסגרת EXPO ZARAGOZA 2008, בוצע פרויקט בתחום המים בין שתי המדינות.
בשנת 2013 ארבעה סטודנטים ממכללת המדינה של אנטיגואה קיבלו מלגות ללימודי קורס AVE של מכון סרוואנטס, באמצעות שגרירות ספרד בקינגסטון. בשנת 2014 תרמה השגרירות 10 מלגות AVE לממשלת אנטיגואה וברבודה עבור סטודנטים.
לאורך שנת 2014 התבצעו פרויקטים שונים של שיתופי פעולה באנטיגואה וברבודה במימון סוכנות הסיוע הספרדית AECID באמצעות קרן ספרד-CARICOM של הסוכנות. אחד מהפרויקטים הללו הוא תוכנית למניעת אלימות בקרב בני נוער שהחלה בהתייעצויות לאומיות במרכזי חינוך שונים בסנט ג'ון במאי 2014.
מכון זיכרון אהרן
אדווין לונג
אדווין לונגסדן לונג (באנגלית: Edwin Longsden Long; 12 ביולי 1829 – 15 במאי 1891) היה צייר ז'אנר בריטי, שצייר גם ציורים היסטוריים ומקראיים.
ביוגרפיה.
לונג נולד בבאת', סומרסט, בנו של ג'יימס לונג, בעל מספרה, והתחנך בבית הספר של ד"ר וינר בבאת'. לאחר שאימץ את מקצועו של צייר, הגיע לונג ללונדון ולמד במוזיאון הבריטי. לאחר מכן הוא היה תלמיד בבית הספר של ג'יימס מתיוס ליי בלונדון, והתאמן תחילה כאמן פורטרטים.
לונג הכיר את ג'ון פיליפ וליווה אותו לספרד, שם בילו זמן רב. לונג הושפע רבות מציוריהם של דייגו ולאסקס וציירים ספרדים אחרים, ותמונותיו הקודמות, כמו לה פוסדה (1864) ולזרילה והקבצן העיוור (1870), צוירו בהשפעה ספרדית. תמונותיו החשובות הראשונות היו "הסופליאנטס" (1872) ו"שוק הנישואין הבבלי" (שניהם נרכשו לאחר מכן על ידי תומאס הולוואי). בשנת 1874 הוא ביקר במצרים ובסוריה, ובהמשך עבודתו קיבלה כיוון חדש. הוא הושפע מהארכאולוגיה של המזרח התיכון וצייר סצינות מזרחיות כולל החג המצרי (1877), האלים ויוצריהם (1878).
לונג נבחר לעמית של האקדמיה המלכותית לאמנויות בשנת 1870 ולאקדמאי (RA) בשנת 1881. תמונותיו תמיד משכו תשומת לב והתמונה ״דיאנה או ישו?״ (1881) שיפרה מאוד את המוניטין שלו באותה תקופה. תמונותיו התאימו לטעם ופנו לרגש הדתי של חלק גדול מהציבור, ופופולריותם הוגברה על ידי תפוצה רחבה של תחריטים. כתוצאה מכך הוא היה נחוש להציג את תמונותיו הבאות בגלריה נפרדת משלו ברחוב בונד, לונדון בשנת 1883, ובשנים שלאחר מכן.
לונג נפטר מדלקת ריאות כתוצאה משפעת, בביתו בהמפסטד, ב־15 במאי 1891, בשנתו ה-62. הוא נקבר בבית העלמין ווסט המפסטד.
הצוואה שנחתמה על ידו ביום מותו הייתה נושא לתביעה, שקרובי משפחתו היו צד בה, אך העניין הוסדר בהסכם.
לונג התחתן עם בתו של ד"ר ויליאם אייטון, ובנו, מוריס לונג, נהרג בתאונת רכבת בבורגוס בספרד ב־23 בספטמבר 1891.
מלבד גלריית אדווין לונג ברחוב אולד בונד, מספר תמונות שלו נאספו יחד לאחר מותו, והיוו גרעין לגלריה לאמנות נוצרית שהחליפה את יצירותיו של גוסטב דורה בגלריה הידועה ברחוב ניו בונד.
לונג היה בעל ניסיון ניכר כצייר פורטרטים אך הצלחתו בתחום זה לא הייתה בולטת, אם כי הוא זכה לפטרונות מהחברה הגבוהה וזכה למחירים טובים. הוא צייר עבור הברונית בורט קוטס (הפטרון הראשי שלו) דיוקנאות שלה, של חברתה גברת בראון והנרי אירווינג. בין שאר הדיוקנאות של שנותיו האחרונות היו דיוקן זיכרון של הרוזן מאידסליי, שאותו צייר לגלריית הדיוקנאות הלאומית, דיוקנאותיהם של הקרדינל מאנינג (אולי הדיוקן הטוב ביותר שלו), סמואל קוזינס, סר אדמונד הנדרסון ואחרים.
חרטומנית ארוכת-מקור
חרטומנית ארוכת-מקור (שם מדעי: Limnodromus scolopaceus) היא עוף מים מהסוג חרטומנית או דוויצ'ר, שבמשפחת החרטומניים.
החרטומנית בעלת מקור שחור ארוך ודק המתאים לשליפה של יצורים קטנים מהחול. צבעה אפור-בז' עם נקודות שחורות רבות לצידי גופה. הכנפיים והראש אפורים-חומים ומעט לבנים, כשהלחיים לבנות, ולצידן עובר פס כהה. לחרטומנית רגליים צהובות ארוכות, איתן היא מדדה בתוך המים הרדודים.
אורכה הממוצע 29 סנטימטרים, מוטת כנפיה 47 עד 49 סנטימטרים ומשקלה 88 עד 181 גרם בממוצע. שני הזוויגים דומים בגודלם.
החרטומנית נוהגת לעופף בלהקות גדולות באזורי מים מתוקים וחופים שונים בעולם, לרוב באזורי הטונדרה והאזור הארקטי של סיביר וצפון אמריקה הצפונית. פרטים מסוימים נודדים דרומה בחורף עד לדרום ארצות הברית, אמריקה המרכזית ואירופה. לישראל מגיעים, לעיתים רחוקות, פרטים תועים.
היא ניזונה בסביבות בוציות וגדות מים וכן בתוך המים הרדודים מחרקים, תולעים, רכיכות כמו צדפות ומסרטנים אותם היא בולעת בשלמותם. היא מגוונת מעט גם בצמחים כמו אצות. בתורה היא נטרפת בעיקר בידי עופות דורסים כמו בז נודד החולף בחופים, והיא מסתמכת על להקה גדולה שמבלבלת את הטורף.
הגנים הבוטניים בסינגפור
הגנים הבוטניים בסינגפור הם גנים טרופיים בני שנה, הממוקמים בשולי רובע הקניות אורצ'רד רוד בסינגפור. זהו אחד משלושה גנים, והגן הטרופי היחיד, שהוכרז כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו. הגנים הבוטניים מדורגים מאז 2013 כאטרקציית הפארקים המובילה ביותר באסיה, על ידי פרסי בחירת המטיילים של TripAdvisor. הגנים זכו בתואר "גן השנה", במסגרת טקס פרסי תיירות הגנים הבינלאומית בשנת 2012.
הגנים הבוטניים הוקמו באתר הנוכחי בשנת 1859 על ידי האגודה החקלאית לגננות. הגנים מילאו תפקיד מרכזי בתנופת סחר הגומי באזור בתחילת המאה העשרים, כאשר המנהל המדעי הראשון שלהם, הנרי ניקולאס רידלי, עמד בראש המחקר על גידול הצמח. על ידי השלמת הטכניקה של שאיבת גומי, שעדיין נמצאת בשימוש כיום, וקידום ערכה הכלכלי באזור, תפוקת הגומי התרחבה במהירות.
גן הסחלבים הלאומי, שנמצא בתוך הגנים הראשיים, ידוע כמתקדם במיוחד במחקרי הסחלבים, וחלוץ בהרבעת כלאיים. הגן את קובע את מעמדה של המדינה כיצואנית גדולה של סחלבים חתוכים. בסיוע של האקלים המשווני טרופי, הגן מאכלס את אוסף הסחלבים הגדול ביותר, של 1,200 מינים ו-2,000 כלאיים.
בעת הפיכת המדינה לעצמאית, הגנים הבוטניים של סינגפור סייעו להפוך את האי ל-"עיר גן טרופי", כינוי ותדמית שהמדינה ידועה בה. בשנת 1981 נבחר סחלב הטיפוס ההיברידי, ואנדה מיס ז'ואקים, כפרח הלאומי של האומה. "דיפלומטיית הסחלבים" של סינגפור מעניקה כבוד לראשי מדינות, נכבדים וסלבריטאים, באמצעות קריאה של הכלאיים המשובחים ביותר על שמם.
הגנים הבוטניים של סינגפור נפתחים בין 5 בבוקר ל-12 בלילה מדי יום. הכניסה בחינם, למעט גן הסחלבים הלאומי. יותר מ-10,000 מינים של צמחים פרוסים על שטח של 82 דונם, המשתרעים אנכית; המרחק הארוך ביותר בין הקצוות הצפוניים לדרומיים הוא 2.5 ק"מ. הגן הבוטני מקבל כ-4.5 מיליון מבקרים מדי שנה.
היסטוריה.
הגן הבוטני הראשון בסינגפור הוקם בשנת 1822 בגבעת הממשלה בפורט קנינג, על ידי סר סטמפורד ראפלס, מייסד סינגפור המודרנית וחוקר טבע נלהב. הגן נסגר שבע שנים אחרי פתיחתו, בשנת 1829.