בקיץ 2005 בירופקה עבר לשטוטגרט, אך כבר במשחק טרום-עונה הוא נפצע ברגלו ורק במאי 2006 חזר להרכב. בעונת 2007 הוא היה שותף לזכיית המועדון באליפות הליגה ומשחק גמר הגביע. בקיץ 2007, סוכם על העברתו למינכן 1860 תמורת כריסטיאן טראש. הוא הופך להיות השחקן המוביל של הקבוצה ומונה לקפטן. אומנם בעקבות הפציעות הרבות הוא איבד את המקום בהרכב הפותח לדניאל הלפר. רק בעונת 2010/11 הוא חזר להרכב אך בתחילת מרץ היה צורך בביצוע ניתוח נוסף ברגלו.
בשנים 1999–2001 בירופקה שיחק 20 פעמים בנבחרת הנוער של גרמניה וכבש 6 שערים. עבור נבחרת גרמניה בכדורגל בירופקה שיחק שלוש פעמים בלבד.
מאמן.
החל משנת 2015 דניאל בירופקה היה בצוות המאמנים של מינכן 1860, ואימן הן בקבוצה הבכירה והן בקבוצת המילואים, כאשר לעיתים עבר ביניהן. בשנת 2020 הוא עבר לאימון ואקר האוסטרית.
רפאל מלצ'בסקי
רפאל מלצ'בסקי (בפולנית: Rafał Malczewski; 24 באוקטובר 1892 – 15 בפברואר 1965) היה צייר נוף ודיוקן פולני, סופר ועיתונאי.
קורות חייו.
מלצ'בסקי נולד בקרקוב, ארבע שנים אחרי אחותו, יוליה, בנה של מריה, גרליבסקה, ובעלה הצייר הסימבוליסטי הפרופסור לאמנות, יאצק מלצ'בסקי. הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון בעיר. בין השנים 1910–1915 למד באוניברסיטת וינה. הוא עבר קורסים בפילוסופיה, אדריכלות ואגרונומיה.
בהיותו באוניברסיטת וינה, מלצ'בסקי למד את זיגמונד פרויד ופסיכואנליזה במסגרת קורס הפילוסופיה, אך הוא לא הצליח להשלים את התואר.
בשובו לקרקוב הוא נכנס לאקדמיה לאמנויות יפות של יאן מטייקו, ולמד גם בסטודיו של אביו. בשנת 1915 החל לנסוע לעיתים קרובות לזאקופנה שם בילה תקופות ארוכות, בטיפוס וענפי ספורט הרריים נוספים, עד לפרוץ מלחמת העולם השנייה. הוא הצטרף לצוות החילוץ ההררי המקומי. בשנת 1917 הוא ובן זוגו לטיפוס, סטניסלב ברוניקובסקי, נקלעו לתאונת טיפוס בה נהרג חברו, בעוד מלצ'בסקי חיכה כל הלילה לחילוץ. מלצ'בסקי לא התגבר כל חייו על מות חברו לטיפוס.
באוקטובר 1917 הוא התחתן עם ברוניסלבה (ברוניה) דזיאדוש, מורה לאנגלית מבוגרת בארבע שנים ואזרחית אמריקאית ממוצא פולני שהיגרה לפולין. בנובמבר אותה שנה נולד בנם. למרות נישואים אומללים, בני הזוג הולידו ילדה שנייה. מצבם הכלכלי הגרוע, הביא לכך שאביו יאצק היה צריך לעזור להם. בשנת 1923 הוא קנה עבורם בית.
מלצ'בסקי היה מקורבם וחברם של קבוצת אמנים, מוזיקאים ואנשי רוח שהתכנסו באתר הררי בזאקופנה בתחילת המאה העשרים. הם כללו את סטניסלב איגנסי ויטקביץ', קרול שימנובסקי, קורנל מקושינסקי, וירוסלב איוושקייביץ'. בשנות השלושים הוא עיצב תפאורה לתיאטרון עבור הפקותיהם של סטרינדברג וסטניסלב ויטקביץ' בתיאטרון בזאקופנה. בשנת 1937 הוענק לו פרס מטעם התיאטרון עבור שירותים לאמנות הפולנית. ב-1938 הוא תרם חלק מהיצירה האמנותית שלו למוזיאון הלאומי החדש בוורשה שנפתח מחדש. כמה שנים קודם לכן, בגלל קשייו החומריים, הוא מכר את כל הציורים שהוריש לו אביו.
נדודיו.
בשנת 1939 לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, לאחר שכבר נטש את אשתו וילדיו, הוא ברח מעבר לגבול הסלובקי, עם בת זוגו זופיה מיקוקה, ודרך בודפשט וונציה עשה את דרכו לפריז. שם הוא ביקש את עזרת השגרירות הפולנית כדי לצאת מקשיים כלכליים. בשנת 1940 הם נסעו לספרד ולפורטוגל, שם שהו ארבעה חודשים. בתחילת 1941 עברו לברזיל. בהתחלה הם שהו בריו דה ז'ניירו שם הצליח למכור כמה מציוריו שנעשו בצבע מים של ריו, קוריטיבה ופרנה.
בשנת 1942 הם עברו לקוריטיבה כדי להתארח אצל בת דודתו. זמן קצר לאחר מכן הצליח להשיג אשרות קנדיות עבורו וחברתו זופיה לנסיעה לאוטווה. בדצמבר 1942 ערך את תערוכתו הראשונה במוזיאון לאמנויות יפות במונטריאול. הוא הצליח לשכנע את חברת הרכבות הקנדיות לתת חסות לו ולזופיה לנסיעה ברחבי קנדה וארצות הברית בחיפוש אחר נושאים אמנותיים בתמורה לפרסום עבורם. הוא בילה את חורף 1943 בהרי הרוקי, מה שהוביל לסדרת בדים שאותם הציג בתערוכות רבות עד שנת 1949.
בשנת 1950 הוא שהה בניו יורק והיה מספיק פורה והמשיך למכור את עבודותיו.
רפאל מלצ'בסקי היה אמן שקשה לסווג אותו, אף שפיתח את הסגנון הייחודי שלו. הסגנונות שלו היו "היפר-ריאליזם" ו"נאיבי". הנושאים שלו היו בעיקר נופים ריקים, נוף הררי, נופי שלג ואגמים. הוא גם צייר דיוקנאות, מכוניות ונוף תעשייתי בשלזיה.
אחרית ימיו.
בשנים שלאחר מכן זכה לפריחה מחודשת בציוריו וכתיבתו. לאחר שאשתו, ברוניסלבה נפטרה בוורשה בשנת 1953, הוא התחתן עם זופיה מיקוקה. שבץ מוחי בשנת 1957 הוביל לשיתוק חלקי שחייב אותו לוותר על ציור בצבעי שמן, אך הוא הצליח להמשיך לצייר בצבעי מים.
בשנת 1959 ביתו מנישואיו הראשונים זופיה מלצ'בסקה-קונדראקה הזמינה אותו לבקר בפולין. למרות הנוסטלגיה לפולין, הוא נשאר לגור בקנדה, וכתב את חוויות נסיעתו בכתבות בעיתונות ובספר.
בשנת 1964, התקיימה התערוכה האחרונה שלו במונטריאול.
הוא נפטר ונקבר שם בשנת 1965.
משטר כלכלי
יצחק קוריאט (השני)
קייטלין בריסטו
קייטלין דון בריסטו (באנגלית: Kaitlyn Dawn Bristowe; נולדה ב-19 ביוני 1985) היא ידוענית טלוויזיונית, מארחת פודקאסט וזמרת קנדית. היא זכתה להד תקשורתי כאשר השתתפה בתוכנית הטלוויזיה "הרווק", של ABC, וכדמות המובילה והראשית בתוכנית הטלוויזיה "הרווקה".
היא התחרתה בעונה 29 של "רוקדים עם כוכבים", עם שותפה ארטם צ'יגווינצב והוכרזה כמנצחת ב-23 בנובמבר 2020.
ביוגרפיה.
קייטלין דון בריסטו היא בתה של בלרינה, וגדלה בלדוק, אלברטה שבקנדה, ועברה בבגרותה לוונקובר, קולומביה הבריטית לשם השלמת מלגת מחול שם הפכה למדריכת ספינינג.
קריירה.
את הקריירה שלה החלה בריסטו בעולם הטלוויזיה. היא השתתפה בתוכנית "הרווק", תוך שהייתה לדמות הראשית של התוכנית "הרווקה". בהמשך, השתתפה בתוכנית הטלוויזיה "רוקדים עם כוכבים", שם זכתה. בהמשך, החליטה להוציא מוזיקת קאנטרי, המשלבת בתוכה גם את מוזיקת הפופ.
בשנת 2020, הוציאה את השיר המצליח "If I'm Being Honest", שדורג בעשירייה הפותחת במצעד האייטונס האמריקאי, וזכה להד תקשורתי. לאור הצלחת השיר, החליטה להוציא שיר נוסף בשם "Good for Somebody", שזכה גם הוא להצלחה נאה ברחבי העולם.
פאול קלינג
פאול קלינג (28 במרץ 1929 – 2 בינואר 2005) היה כנר יהודי-קנדי, ניצול שואה, יליד צ'כיה.
קורות חיים.
קלינג נולד באופבה ב־28 במרץ 1929. הוא היה מוזיקאי מחונן, ועד גיל שבע הוא ביצע את הקונצ'רטו הגדול לכינור של מוצרט ואת הקונצ'רטו לכינור של באך עם התזמורת הסימפונית של וינה. בשנת 1941, מספר חודשים לפני שקלינג בן השלוש עשרה עתיד היה לקבל תעודה מקבילה לתואר ראשון בתורת המוזיקה, הוא גורש מבית הספר בשל היותו יהודי.
חייו במחנות הריכוז.
ב-28 בספטמבר 1944 גורש קלינג לאושוויץ, אך שרד. הוא נשלח למחנה הריכוז טרזיינשטט בגיל 13, שם נבחר להופיע באופרה של ויקטור אולמן "קיסר אטלנטיס" או "אי ציות המוות". האופרה נכתבה בשנת 1944 בטרזיינשטט, אך לא הוצגה לפני סגירת המחנה. התזמורת פורקה וחברי התזמורת נשלחו לאושוויץ. למעט קלינג וחבר אחד נוסף, כולם נפטרו. בין הפרויקטים שלו בתקופת חייו המאוחרים היה חינוך אחרים למוזיקה בתקופת השואה והרצאות על קורותיו בטרזינשטאט.
לאחר המלחמה.
לאחר המלחמה הוא הפך לנגן ראשי בקונצרטים של תזמורת NHK של טוקיו ותזמורת לואיוויל. הוא לימד באוניברסיטת ויקטוריה, בקולומביה הבריטית, קנדה במשך 20 שנה, ומאוחר יותר היה פרופסור אמריטוס ומנהל בית הספר למוזיקה (1980–1987). בהמשך לימד כינור באוניברסיטת קולומביה הבריטית.
בשנת 1995 הוצגה האופרה "קיסר אטלנטיס" לראשונה בטרזינשטאט בהפקה של ARBOS – החברה למוזיקה ותיאטרון. בשנת 1996 הוצגה האופרה במרכז הלאומי לאמנויות באוטווה קנדה במסגרת מיזם "ניצחון רוח האדם!", לראשונה עם הניצולים מטרזינשטט, קלינג והרברט תומאס מנדל שתרמו לפרויקט.
קלינג נפטר בוויקטוריה ב-2 בינואר 2005 בגיל 75. הוא היה נשוי לנבלנית היפנית טאקה קלינג.
ידוענית
עמית ויינר
עמית ויינר (נולד ב-19 באפריל 1981) הוא מלחין, פסנתרן ומרצה ישראלי. משמש כמרצה בכיר וראש המחלקה ליצירה רב תחומית באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים.
ביוגרפיה.
עמית ויינר נולד בירושלים. למד בבית הספר היסודי יגאל אלון בשכונת רמות אלון, ולאחר מכן בתיכון שליד האקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים. ניגן בפסנתר מגיל שש, ולאחר מכן גיטרה חשמלית ובהמשך תופים. בתיכון למד פסנתר וקומפוזיציה עם אירנה סבטובה. לאחר שירותו הצבאי השלים בהצטיינות את התואר הראשון והשני שלו בקומפוזיציה באקדמיה למוסיקה ומחול ולמחול על שם רובין בירושלים, אצל המורים צבי אבני, חיים פרמונט, וארי בן שבתאי.את לימודי הדוקטורט בקומפוזיציה סיים באוניברסיטת בר-אילן אצל המלחינים גדעון לבינסון ובטי אוליברו. הדיסרטציה שלו לדוקטורט נכתבה על המלחין ארוו פארט. נשוי ואב לבן. מתגורר בגבעתיים.
פעילותו המוזיקלית.