משאלי העם לבחירת דגל ניו זילנד, 2015-2016
נסיגת צה&quot;ל מסיני ומעזה (1957-1956)
סימפוניות מס' 90-92 של היידן
קבוצת העשור של היורוליג (2010-2001)
ראש ממשלת צפון אירלנד (1921-1972)
שביתת איגוד התסריטאים האמריקאי (2008-2007)
שביתת הכורים בבריטניה (1985-1984)
שושלת ג'ין (420-265)
תוכנית האו&quot;ם להקמת מיליציה יהודית חמושה בין 1948-1947
אוכלוסיית ירושלים המערבית 1949 - 1967
אלברכט, נסיך פרוסיה (1809 - 1872)
אן, הנסיכה המלכותית (1709 - 1759)
ארצות הברית במשחקים האולימפיים (1896 - 1948)
ארצות הברית במשחקים האולימפיים (1952 - 1988)
הבצורת בקליפורניה (2013 - 2016)
היינריך, נסיך פרוסיה (1726 - 1802)
היינריך, נסיך פרוסיה (1862 - 1929)
הלחימה בדרום לבנון (1985 - 2000)
המלחמה האיטלקית 1521 - 1526
המלחמה האיטלקית 1542 - 1546
המערכה באוקיינוס האטלנטי (1939 - 1945) - מבצע &quot;הקשה&quot;
המערכה באוקיינוס האטלנטי (1939 - 1945) - מרכיבי הקרב
המערכה באוקיינוס האטלנטי (1939 - 1945) - מתקפת אוניות השטח
המערכה הבריטית בים הבלטי (1918 - 1919)
המצור על אנטיוכיה (1097 - 1098)
המשטר הצבאי בארגנטינה (1976 - 1983)
הרעב הגדול של 1315 - 1317
השביתה הכללית בוונצואלה (2002 - 2003)
וינסטון צ'רצ'יל (1620 - 1688)
חוקים להגדרת היהודים ברומניה 1940 - 1944
יוהאן כריסטוף באך (1642 - 1703)
יוהאן כריסטוף באך (1645 - 1693)
יוהאן כריסטוף באך (1671 - 1721)
לואי, דופן צרפת (1729 - 1765)
לואיזה, נסיכת סקסוניה-גותה-אלטנבורג (1756 - 1808)
לואיזה, נסיכת סקסוניה-גותה-אלטנבורג (1800 - 1831)
מלחמת אנגליה-ספרד (1585 - 1604)
מלחמת רוסיה - פרס (1826 - 1828)
אלזה (לשבור את הקרח)
המלכה אלזה מארנדל (באנגלית: Queen Elsa of Arendelle) היא דמות בדיונית המופיעה בסרט האנימציה ה-53 של אולפני ההנפשה של וולט דיסני, "לשבור את הקרח". את אלזה מדבבת באנגלית שחקנית הברודוויי והזמרת אידינה מנזל.
את אלזה יצרו הבמאים כריס באק וג'ניפר לי, והיא מבוססת באופן רופף על דמותה הראשית של "מלכת השלג", מעשייה דנית מאת הנס כריסטיאן אנדרסן. בעיבוד הקולנועי של דיסני מוצגת אלזה כנסיכתה של ממלכת ארנדל, יורשת העצר ואחותה הבכורה של הנסיכה אנה (קריסטן בל). לאלזה את היכולת המיוחדת ליצור ולשלוט בקרח ובשלג. בתחילת הסרט מכניסה אלזה בטעות את ארנדל לתוך חורף נצחי בערב הכתרתה. במהלך הסרט, היא נאבקת לראשונה עם שליטה בכוחותיה ולאחר מכן עם השתחררות מפחדיה לפגוע באחרים, ובפרט באחותה הצעירה.
דמותה של מלכת השלג הייתה נייטרלית אך קרת לב במעשייה המקורית, ושימשה כנבלית בעיבודים שונים של הדמות. מנהלי קולנוע שונים, ביניהם וולט דיסני, ניסו לגבש דמות המבוססת על אופייה, אך התוכניות נגנזו מאחר שלא הצליחו לעבד את הדמות. כריס באק והבמאית המשנית ג'ניפר לי הצליחו בסופו של דבר לפתור את הדילמה בכך שתיארו את אלזה ואת אנה כאחיות. ככל שהמאבק של אנה היה חיצוני, לאלזה היה מאבק פנימי, מה שהוביל לשכתובה המדורג של דמותה לכדי יצירת דמות סימפתטית שאינה מובנת נכונה.
דמותה של אלזה זכתה לקבלות חיוביות רבות ממבקרי קולנוע, ששיבחו את אפיונה ואת פגיעותה המורכבים. כמו כן, גם אידינה מנזל זכתה לשבחים רבים על ביצועה הקולי בדמותה של אלזה, ובפרט על רקע ביצועה לשיר "Let It Go", ולעיתים קרובות כונתה "פאוור-האוס" בקרב מבקרים.
פיתוח הדמות.
שורשים ורעיונות.
כבר בשנת 1937 ניסה וולט דיסני לעבד את "מלכת השלג" של הנס כריסטיאן אנדרסן לסרט קולנוע. המעשייה מתמקדת בשני ילדים; גרדה, מקור ההשראה לנסיכה אנה, וקאי, שקולל בקללת "הראייה המנופצת" לאחר שנדקר משבר זכוכית ממראה קסומה ולימים נחטף על ידי מלכת השלג. עם זאת, דיסני התקשה ליצור עיבוד אמין ורב-ממדי לדמותה הראשית של האגדה, שנועדה להיות נבלית. בסופו של דבר ננטשו הניסיונות להפקת הסרט.
לימים ביצעו מנהלי קולנוע רבים מאמצים להתאים את האגדה לסרט, ביניהם פול וגָאֶטן בריזי, דיק זונדג, גלן קיין ודייב גץ. בשנת 2011 החל הבמאי כריס באק לעבוד על ניסיון נוסף ונתקל גם הוא באותם האתגרים עם דמותה של מלכת השלג. המפיק פיטר דל וצ'ו הסביר שהיה זה בעיקר משום שהדמות היא מבודדת מדי וחסרת קשרים אישיים. כתוצאה מכך התקשו השניים להסביר את המניעים שלה. לאחר שהוצעו מספר שינויים הציע אחד מחברי הצוות להפוך את המלכה לאחותה של אנה. מדל וצ'ו נמסר: "ברגע שהבנו שהדמויות האלה יכולות להיות אחיות ובעלות מערכת יחסים, הכל השתנה".
מלכת השלג, שקיבלה את השם אלזה, המשיכה לשמש כנבלית, ובמאי 2013 פרסמה דיסני את תקצירו של "לשבור את הקרח":
תסריטים קודמים הכילו מעשים עוינים יותר מצד אלזה, כגון קילול ארנדל בכוונה תחילה בעזרת חורף נצחי. בנוסף מוצג שהיא יוצרת צבא של אנשי שלג, בדומה לצבא פתיתי השלג של מלכת השלג המקורית; דמותו הקומית של אולף הייתה אז של איש שלג קטן יותר שגורש על ידי אלזה עקב כך שלא היה די מאיים. עם זאת, במשך שני חודשים נערכו התסריטים על מנת להבליט את חוסר השליטה של אלזה בכוחותיה. אולף נהפך לאיש השלג היחיד שיצרה אלזה, ובמקום זאת הוא משמש כתזכורת לידידות של האחיות בילדותן. בגרסה הסופית יוצרת אלזה יצור שלג אחד אדיר-ממדים שאותו מכנה אולף "מרשמלו", המשמש כשומרה לאחר שסומנה כ"מפלצת" בשל כוחותיה. לדברי הבמאית ג'ניפר לי נהפכה הדמות למעין הכלאה בין קאי לבין מלכת השלג, מה ששיפר את יצוגה שהלך ונהיה יותר ויותר סימפתי. דל וצ'ו הוסיף כי "ישנם רגעים שבהם אלזה עושה מעשים רעים, אבל מאחר שמבינים מאין הם מגיעים, מהרצון להגן על עצמה, תמיד ניתן להתחבר אליה".
דיבוב.
אווה בלה וספנסר ייסי גנוס לוהקו לדיבובה של אלזה כילדה וכנערה, בהתאמה. השחקנית והזמרת מייגן מולאלי לוהקה במקור לדבב את אלזה המבוגרת, אך הוחלפה על ידי אידינה מנזל, שחקנית וזמרת ברודוויי הידועה בעיקר בזכות ביצועיה כאלפבה ב"מרשעת". אידינה כבר הכירה את קריסטן בל, שדיבבה את אנה, ונבחנה בעבר לתפקיד הראשי בסרט "פלונטר". היא אמנם לא לוהקה לתפקיד, אבל המלהקת שמרה את ההקלטה שלה, ולימים השמיעה אותה לבמאי הסרט "לשבור את הקרח". מנזל הופתעה כשהתבקשה לעשות אודישן לסרט, והיא קיבלה את התפקיד לאחר קריאת התסריט בקול רם. בראיונות הודתה מנזל בדמיון בין אלזה לבין אלפבה, ואמרה ש"שתיהן נשים חזקות במיוחד שאינן מובנות". מנזל הוסיפה שהיא התחברה לשתי הדמויות בעיקר בגלל שאיפותיהן להסתיר את כישרונותיהן מאחרים, כשאצלה (מנזל) זה התבטא בהסתרת כישרון השירה שלה מן חבריה לספסל הלימודים, והסבירה כי היא "לא רוצה להרגיז אף אחד":
הבמאי כריס באק האמין כי השירה של מנזל יעזור בהצגת הדמות, ואמר:
מנזל לא הורגלה לעבוד עם סרטי אנימציה והדרישה להציג את רגשותיה של דמותה רק עם קולה בלבד, אם כי היא לא מצאה את זה מאתגר במיוחד. בעודה מקליטה, מנזל הצליחה "לשחק" עם קולה, ולנסות גוונים שונים כדי לקבוע את הטווחים ברגשותיה של אלזה. לדוגמה, מנזל רצתה לעשות הבדל בין הדרכים שהיא נשמעה כשהייתה נועזת לבין כשהייתה כועסת. מנזל גם הגבילה את ידיה באופן פיזי כדי לבדוק עד כמה דמותה "מפחדת לזוז ולהרגיש משהו שיפגע באנשים".
במהלך ההפקה, מנזל וג'ונתן גרוף, שמגלם את קריסטוף, הלכו לאולפן האנימציה על מנת להסביר לאנימטורים איך הם התקרבו אל הדמויות שלהם. האנימטורים שאלו את מנזל שאלות על השירה שלה, וזאת האחרונה ציינה איך היא נושמת כשהיא שרה בלייב; או אז, האנימטורים ציירו את אנימציית הנשימה של אלזה מותאם לשל מנזל, על מנת להוסיף לדמות ריאליזם נוסף. קולה של מנזל סיפק את ההשראה לשיר הבולט ביותר של אלזה, "Let It Go". לדברי המלחין, רוברט לופז, המנעד הקולי של מנזל היה מסוגל להעביר צד "נמוך, פגיע ושברירי" בקולה של אלזה בבירור וכן את כוח הגשמה העצמי שלה. באק ולי גם הופתעו מהתאימות בין קולה של מנזל לקולה של בל. בשלב מסוים במהלך ההקראה, הם שרו בלדה ("רוח מתחת לכנפיים שלי") במנעד קולי וסנטימנטלי שהשאיר את כולם עם דמעות בעיניים. בהמשך, לי רצתה שמנזל ובל ינכחו באותו החדר כשהן מקליטות את הקטעים הרגשיים החשובים של הסרט.
עיצוב ואפיון.
בעקבות ליהוקה של אידינה מנזל לתפקיד, דמותה של אלזה עברה שינויים רבים. לדבריה של מנזל, אלזה הוצגה בתסריט המקורי כאנטגוניסטית חד ממדית אבל עוצבה בהדרגה כדמות פגיעה יותר ורבת ממדים. בנוסף, מנזל תיארה את הדמות שלה כ"משימה מאוד מורכבת ולא מובנת". הבמאית ג'ניפר לי ציינה כי לאורך כל הסרט אלזה מונעת בעיקר על ידי הפחד שלה, בעוד שמנזל הוסיפה כי היא גם נאבקת בפוטנציאל שלה להיות "אישה חזקה ויוצאת דופן". מנהל האנימטורים, ג'ון לאסטר, הפך ל"מגינה של אלזה", והיה נחוש בדעתו להציג את דמותה באור חיובי יותר, סימפתי. התסריטאית והבמאית ג'ניפר לי הצהירה בטוויטר כי שפת הגוף של אלזה וגינוניה כוונו בכוונה להראות חרדה ודיכאון. ביולי 2013, אולפני דיסני פרסמו תמונות של הדמויות הראשיות של הסרט יחד עם קווי מתאר של תפקידם בסיפור. אלזה קיבלה את התיאור הבא:
האנימטור של אלזה היה וויין אונטן, שביקש את התפקיד מכיוון שהוקסם ממורכבותה של הדמות. אונטן פיתח הבעות פניה של אלזה בקפידה על מנת להביא את הפחד שלה כמנוגד לשל אנה. עבור עבודתם על עיצוב האנימציה של אלזה, אונטן ושלושה אנימטורים אחרים דיסני אנימציה אחרים זכו בפרס על "יצירת דמות האנימציה המצטיין בקולנוע מונפש" בטקס "Visual Effects Society Awards 2013".