הוא מוצא רמז ליציאת מצריים ובעיות בממלכה המצרית, מנסיגת הממלכה המצרית מאזורי הלחימה בצפון ארץ ישראל שאירעה בשנים 1444–1446. במסע הכיבוש השני של אמנחותפ שאירע בשנת 1446 לפנה"ס, הגיעו כוחות מצריים עד לצפון סוריה, ואילו במסע הכיבוש השלישי שאירע שנתיים לאחר מכן, הגיעו המצרים עד לכענן בלבד. הסיבה לנסיגה זו אינה ברורה במחקר ההיסטורי, וכך כותב נדב נאמן: "אם נזכור שמדובר בשליט המתמודד על הבכורה בסוריה, קשה למצוא הסבר מניח את הדעת לתיאור מפורט זה של מלחמות זוטא הנערכות באזורי השרון ועמק יזרעאל. אלא אם כן נניח שמצרים נחלה מפלה בשנה הקודמת, אין צורך לציין שכשלונות הן בבל ימצא בכתובות מלכותיות". יצחק מייטליס מציע שזו אירעה בעקבות בריחת עם ישראל, שאירעה בין שני המסעות, שהכריחה את מצרים להסיג כוחות צבא דרומה.
מייטליס מחזק את דבריו, שיציאת מצרים אירעה במאה ה-15 לפני הספירה, ולא במאה ה-14, מכך שנמצאה כתובת במקורות מצרים מהמאה ה-14 לפנה"ס המדברת על קיומו של גורם בשם 'אשר' שיושב בגליל.
על אף היותו תלמיד של ישראל פינקלשטיין, סובר מייטליס כי ממלכת ישראל המאוחדת אכן התקיימה, כפי שמתואר בתנ"ך.
ספריו.
מייטליס חיבר שני ספרים בנושא תנ"ך וארכאולוגיה:
פרסים.
בשנת תשס"ה (2005) זכה מייטליס בפרס שרת החינוך ליוצרים בתחום התרבות היהודית, מנימוקי ועדת השופטים: "בדור של התמחות ושל בניית חומות בין תחומי ידע, גדל הצורך בחיבור בין התחומים שלא רק מקשר אלא מביא להפריה הדדית. זה נכון במיוחד בלימוד התנ"ך לצד המחקר הארכאולוגי. לכן יש חשיבות רבה לניסיון לקדם את לימוד המקרא מתוך זיקה לכלל התרבות היהודית ובו זמנית, גם להתייחס למחקר הארכאולוגי ולדון באופן מעמיק בממצאים הפיזיים שהתגלו ובפרשנותם. מעטים האנשים שיכולים לשלב ידע עמוק בתנ"ך ובפרשניו המסורתיים יחד עם הבנה "מבפנים" של המחקר הארכאולוגי בן זמננו. אחד המבטיחים שבהם הוא ד"ר יצחק מייטליס".
קישורים חיצוניים.
מאמרים, פרסומים והרצאות
הגליל (פירושונים)
אינגריד, נסיכת שוודיה
אינגריד, נסיכת שוודיה (שוודית Ingrid av Sverige, 28 במרץ 1910 - 7 בנובמבר 2000), הייתה בתו של גוסטב השישי אדולף, מלך שוודיה, ואשתו של פרדריק התשיעי, מלך דנמרק.
ביוגרפיה.
אינגריד נולדה בסטוקהולם ב-28 במרץ 1910 לגוסטב השישי אדולף, מלך שוודיה ומרגרט, נסיכת קונוט, בתם של לאופולד, דוכס אולבני ולואיזה מרגרטה, נסיכת פרוסיה. ב-5 במאי נערך טקס הטבלתה, כשלסנדקיה משמשים סביה וסבתה מצד אביה - גוסטב החמישי, מלך שוודיה וויקטוריה, נסיכת באדן, סבתות רבא מצד אביה - המלכה האלמנה והדוכסית הגדולה האלמנה של באדן, סביה וסבתה מצד אמה - לאופולד, דוכס אולבני ולואיזה מרגרטה, נסיכת פרוסיה, הדוכסית הגדולה של באדן, הדוכסית האלמנה של דלארנה, קיסרית רוסיה, הנסיכה אליס, רוזנת אתלון, אדלברט, נסיך פרוסיה וג'ורג', נסיך ויילס.
בגיל 10 מתה אמה בהריונה השישי, כתוצאה מדלקת קרום המוח, ואביה התחתן בשנית עם לואיז, נסיכת באטנברג. אינגריד חונכה היטב, והתעניינה בספורט, במיוחד רכיבה על סוסים, סקי וטניס. בנוסף היא אף הוציאה בגיל צעיר את רישיון הנהיגה שלה.
בשנת 1928 הוצעה אינגריד לאדוארד, נסיך ויילס, אולם על אף שנפגשו ביחד לא התארסו לבסוף.
ב-15 במרץ 1935 התארסה אינגריד עם פרדריק, נסיך הכתר הדני, וב-24 במאי התחתנו השניים בסטוקהולם באירוע גדול שסוקר בהרחבה בכלי התקשורת השוודיים. במהלך מלחמת העולם השנייה תמכה אינגריד בכוחות ההתנגדות לכיבוש, ועודדה את בני העם בסיורים שעשתה ברחבי הארץ יחד עם חמותה המלכה אלכסנדרינה. סבה גוסטב החמישי, מלך שוודיה שלח לה בקשה להוריד פרופיל למען ביטחונה, אולם היא דחתה בזעם את הצעתו.
ב-20 באפריל 1947 מת חמיה כריסטיאן העשירי, מלך דנמרק, ובעלה פרדריק התשיעי, מלך דנמרק עלה לשלטון במקומו. אינגריד ביטלה הרבה מהמנהגים המיושנים שנהגו בחצר המלוכה, והפכה את האווירה ליותר נעימה, עם פחות אירועים וקבלות פנים רשמיות. בשנת 1972 מת בעלה, ובתה מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק עלתה לשלטון במקומו. באותה שנה מונתה אינגריד לעוצרת הממלכה, בכל עת שהמלכה נעדרה מהממלכה.
ב-7 בנובמבר 2000 מתה אינגריד, כשלצידה עומדים שלוש בנותיה ועשרה נכדיה. הלווייתה נערכה ב-14 בנובמבר, והיא נטמנה בקתדרלת רוסקילדה. בהלוויה השתתפו בני אצולה ומדינאים רבים, ביניהם: המלך והמלכה של שוודיה, מלכת ספרד, מלכת הולנד, המלך והמלכה של נורווגיה, המלך והמלכה של בלגיה, הדוכס הגדול והדוכסית הגדולה של לוקסמבורג, הנסיך מוויילס, נסיך הכתר של מונקו, אולפור רגנר גרימסון - ראש ממשלת איסלנד, ומאונו קויביסטו - נשיא פינלנד לשעבר.
משפחתה.
ב-24 במאי 1935, התחתנה אינגריד עם פרדריק התשיעי, מלך דנמרק, ממנו נולדו לה שלוש בנות:
עונת 1970 בגביע ליברטדורס
עונת 1970 בגביע ליברטדורס הייתה העונה ה-11 של התחרות הדרום-אמריקאית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי CONMEBOL. המשחק הראשון התקיים ב-11 בפברואר 1970 ותחרות הסתיימה ב-14 במאי 1970. בתחרות השתתפו 19 קבוצות. נציגי ברזיל לא השתתפו.
התחרות הסתיימה בניצחון של אסטודיאנטס לה פלאטה בפעם השלישית ברציפות.
מתכונת התחרות.
בתחרות השתתפו 19 קבוצות. מנצחת של העונה הקודמת קיבלה זכות להשתתף בתחרות ישירות בשלב השני. בשלב הראשון הקבוצות חולקו ל-4 בתים, שתי קבוצות בכל בית עלו לשלב השני. בשלב השני, הקבוצות שיחקו ב-3 בתים. מנצחי הבתים ומנצחת של העונה הקודמת נפגשו בסדרת משחקי חצי הגמר והגמר.
במידה ומספר קבוצות בבית זכו באותו מספר נקודות ההכרעה הייתה על ידי משחק נוסף.
בכל השלבים נערכו משחק בית ומשחק חוץ. על הניצחון הוענקו שתי נקודות.
פורמולה 1 עונת 2012
עונת 2012 בפורמולה 1 היא העונה ה-63 בה התקיימה האליפות. 25 נהגים המייצגים 12 קבוצות לקחו חלק ב-20 המרוצים שהתקיימו במדינות שונות.
שבעה נהגים שונים נצחו את בעת המרוצים הראשונים בעונה. פרננדו אלונסו היה הנהג הראשון שהשיג ניצחון שני, כשניצח את גרנד פרי אירופה, שהתקיים בולנסיה ולקח את הובלה במרוץ לאליפות. הוא החזיק בראשות הטבלה במהלך שבעת המרוצים הבאים, אך פרישות במהלך הגרנד פרי הבלגי והיפני אפשרו לפטל לתפוס את מקומו. אל המרוץ האחרון בעונה הגיע פטל בפער של 13 נקודות מאלונסו. הוא סיים את המרוץ במקום השישי וזכה באליפות בפעם השלישית ברציפות.
קבוצות ונהגים.
שינויים בנהגים.
קבוצת לוטוס שחררה את ויטלי פטרוב וברונו סנה, נהגיה בעונה החולפת. במקומם החתימה הקבוצה את קימי רייקונן, שחזר לאליפות אחרי שנתיים של השתתפות באליפות העולם בראלי ואת רומן גרוז'אן לשעבר, אלוף ה-GP2, שנעדר אף הוא כשנתיים מסבב הפורמולה 1. פטרוב חתם בקבוצת קטרהאם וסנה הצטרף לקבוצת ויליאמס. נהג נוסף שחזר לאליפות לאחר היעדרות היה ניקו הולקנברג, ששב לקבוצת פורס אינדיה לצידו של פול די רסטה.
קבוצת טורו רוסו החליפה גם היא את צמד נהגיה - דניאל ריקארדו וז'אן-אריק ורן הוחתמו במקומם של חיימי אלגורשוארי וסבסטיאן באומי.
פדרו דה לה רוסה ונראיין קרטיקיאן חזרו גם להתחרות באליפות כנהגיה של קבוצת HRT. דה לה רוסה לא התחרה באופן סדיר מאז הגרנד פרי האיטלקי בעונת 2010. בעונת 2011 שימש כנהג מבחן עבור קבוצת מקלארן והשתתף בבגרנד פרי הקנדי כנהגה של קבוצת סאובר. קרטיקיאן עזב את הקבוצה לפני הגרנד פרי הבריטי בעונה הקודמת וחזר להופעה נוספת בגרנד פרי הודו.
ג'רום דאמברוסיו, שעזב את קבוצת מארוסיה הצטרף במהלך העונה כנהג שלישי בקבוצת לוטוס. שארל פיק, שסיים במקום הרביעי בסבב ה-gp2 בעונה הקודמת, תפס את מקומו של דאמברוסיו.
דירוג האליפות.
אליפות הנהגים.
הנקודות חולקו לעשרת הנהגים הראשונים בכל מרוץ, בהתאם לפירוט בטבלה הבאה:
כביש 807
כביש 807 הוא כביש רוחב אזורי במזרח הגליל התחתון. הכביש מתחיל בצומת מע'אר ונגמר בצומת מגדל שליד הכנרת. אורכו של הכביש הוא 12.2 ק"מ.
סכר תאודור רוזוולט
סכר תאודור רוזוולט (באנגלית: Theodore Roosevelt Dam), או בקיצור סכר רוזוולט, הוא סכר קשת-כבידה על הנהר סולט, צפונית-מזרחית לפיניקס בירת מדינת אריזונה בארצות הברית. גובהו 109 מטרים, והוא סוכר את הנהר סולט תוך יצירת מאגר המים אגם תאודור רוזוולט. הסכר נבנה במקור בין 1903 ל-1911, ושופץ והורחב בשנים 1989–1996. הסכר קרוי על שם תאודור רוזוולט שכיהן כנשיא ארצות הברית בעת בנייתו. מטרתו העיקרית של הסכר היא הספקת מים להשקיה ובקרת שיטפונות, אבל הוא כולל גם תחנת כוח הידרואלקטרית בתפוקה של 36 מגה-ואט.
היסטוריה.
סכר רוזוולט היה אחד מחמשת המיזמים הפדרליים המקוריים שאושרו ב-14 במרץ 1903, תחת חוק הטיוב (Reclamation Act) של 1902. הסכר היה המיזם העיקרי הראשון שהושלם על בסיס תוכנית הטיוב הפדרלית החדשה. בניית הסכר הבנוי מאבנים, אחד הגבוהים בעולם מסוג זה, החלה ב-1903 והושלמה ב-1911. הסכר הוא המקום הראשון בארצות הברית שבו החל ייצור חשמל פדרלי כאשר הקונגרס אישר ב-1906 לשירות הטיוב (Reclamation Service) לפתח ולמכור חשמל הידרואלקטרי במיזם הנהר סולט.
חוק הטיוב של 1902 יצר את שירות הטיוב של ארצות הברית (כיום לשכת הטיוב של ארצות הברית) שמטרתו הייתה לתכנן ולבנות מיזמי השקיה במטרה לסייע ביישוב המערב הצחיח. ניסיונות קודמים של פרטים וחברות השקיה פרטיות לקו בחסר ולעיתים קרובות נכשלו. עם הקמת שירות הטיוב, נקבע במסמרות תפקידו של הממשל הפדרלי כמוביל בפיתוח מיזמי השקיה בקנה מידה גדול.