בעת שהיה באופוזיציה, היה חבר בוועדות האנרגיה, עד מינויו לתפקיד ראש ממשלת נורווגיה ב-3 במרץ 2000, חרף היותו סגן יו"ר מפלגת העבודה הנורווגית ולא יו"ר המפלגה. בבחירות הפרלמנטריות ב-2001 הוא הפסיד, אך במאבק על ראשות המפלגה ב-2002 גבר על ת'ורביורן יאגלנד, הוביל את המפלגה לניצחון בבחירות 2005, והקים קואליציה ירוקה-אדומה עם מפלגת הירוקים, מפלגת המרכז והמפלגה הסוציאליסטית. ב-2009 נבחר מחדש לקדנציה שנייה כראש ממשלה, אך בבחירות 2013 הפסיד למועמדת מפלגת השמרנים, ארנה סולברג.
ביוגרפיה.
סטולטנברג נולד למשפחת פוליטיקאים שהיגרה לנורווגיה במאה ה-17 מהכפר "סטולטנברג" במחוז שלזוויג-הולשטיין שבגרמניה. אביו, טולברד סטולטנברג, הוא אחד הפוליטיקאים המפורסמים בנורווגיה ושר החוץ לשעבר, ואמו, קארין סטולטנברג, הייתה שרת הצעירים.
סטולטנברג היה ראש ליגת העובדים הצעירים בשנים 1985–1989 וראש מחוז אוסלו במפלגתו בשנים 1990–1992. היה מנהל תחום הצעירים במשרד לאיכות הסביבה בשנים 1990–1991, שר התעשייה (1993–1996), ושר האוצר (1996–1997).
כהונתו כראש ממשלה.
קדנציה ראשונה.
כהונתו הראשונה כראש ממשלת נורווגיה בשנים 2000–2001 התאפיינה במחלוקות בתוך מפלגתו, שכן הוביל רפורמות לקידום מדיניות הרווחה, שכללו הפרטה חלקית של ארגונים ושירותים ממשלתיים. בבחירות לפרלמנט הנורווגי שנערכו ב-10 בספטמבר 2001 הפסידה מפלגתו באחת ממערכות הבחירות הכושלות ביותר עבורה; המפלגה זכתה רק ב-24 אחוזים מכלל קולות המצביעים, ומערכת הבחירות כללה מהלומות לא קטנות בינו לבין המועמד השני לראשות המפלגה, יאגלנד.
בעת שמונה לראש הממשלה היה סטולטנברג סגן יו"ר המפלגה, ואילו יאגלנד היה יו"ר המפלגה שמונה על ידיו לשר החוץ.
קדנציה שנייה.
בחירות 2005 היו הצלחה למפלגה ולסטולטנברג, ובהן השיג, יחד עם מפלגות "האדומים ירוקים" - מפלגת השמאל הסוציליסטית של נורווגיה ומרכז-השמאל בנורווגיה, רוב בטוח והקים ממשלה עמן.
מתקפת הטרור בנורווגיה.
ב-22 ביולי 2011 התפוצצה מכונית תופת ליד משרדו של סטולטנברג, במתחם הממשלה באוסלו. סטולטנברג לא נפגע משום שלא כהרגלו נשאר בביתו. בפיגוע זה ובפיגוע שבא בהמשכו נרצחו 77 בני אדם.
התמודדות לקדנציה שלישית.
בבחירות הפרלמנטריות שנערכו ב-9 בספטמבר 2013, הקואליציה שבראשותו נכשלה והשיגה 72 מתוך 85 המנדטים הדרושים, חרף היות מפלגת העבודה המפלגה הגדולה ביותר בנורווגיה. בנאומו בליל הבחירות הוא הכריז כי ממשלתו תתפטר באוקטובר 2013.
חיים האישיים.
סטולטנברג נשוי לדיפלומטית אינגריד שולרוד, ולהם שני ילדים.
Time of your life (Good Riddance)
בנגל המערבית
אלברט השני, מלך הבלגים
אלברט השני, מלך הבלגים (Albert Félix Humbert Théodore Christian Eugène Marie; נולד ב-6 ביוני 1934, בארמון סטויבנברג), כיהן כמלך הבלגים השישי. נשבע אמונים והומלך ב-9 באוגוסט 1993 לאחר מות אחיו בודואן. ב-21 ביולי 2013 מסר את כתר המלוכה לבנו פיליפ, מלך הבלגים.
אלברט הוא בנו השני של לאופולד השלישי והמלכה אסטריד, נסיכת שוודיה. דרך אמו הוא בן דודו של האראלד החמישי, מלך נורווגיה. הוגדר כנסיך מלייז' עם היוולדו. שמו המלא הוא אלברט פליקס הומבר תאודור כריסטיאן אוז'ן מארי (Albert Félix Humbert Théodore Christian Eugène Marie).
ילדותו.
אלברט נולד ב-6 ביוני 1934 בארמון סטויבנברג, ללאופולד השלישי, מלך הבלגים ולאסטריד, נסיכת שוודיה, בתם של הנסיך קרל, דוכס וסטריטלנד ואינגבורג, נסיכת דנמרק. ב-29 באוגוסט 1935, כשאלברט היה רק בן שנה, נהרגה אמו בתאונת דרכים בקוסנאכט (Küssnacht) שבשווייץ. זמן קצר לאחר מכן, פרצה מלחמת העולם השנייה. חלקים מהמלחמה עברו עליו בצרפת ובספרד, אך את רובה הוא העביר בבריסל. את לימודיו היסודיים למד אלברט בפנימיית לה רוזי שבשווייץ.
במאי 1940, פרצו כוחות גרמניה לבלגיה וכבשו אותה. משפחת המלוכה נלקחה אז לגרמניה ולאחר מכן לאוסטריה, עד לשחרורה על ידי צבא ארצות הברית ב-7 ביוני 1945. ואולם, בשל "הבעיה המלכותית" (ראו לאופולד השלישי), נאלצה המשפחה לגלות לשווייץ עד יולי 1950. ב-11 באוגוסט 1950, מונה הנסיך בודואן לנסיך מלכותי ומילא את תפקיד המלך במקום אביו וב-17 ביולי 1951 הוכתר למלך, יום למחרת ויתורו של לאופולד השלישי על הכתר.
הנסיך אלברט, אחיו של המלך.
עם חזרת המשפחה לבלגיה, התגייס הנסיך אלברט לצי הבלגי. הוא התקדם במשך השנים בצבא, עד לדרגת קומודור ב-1971 (אחראי על מספר ספינות).
ב-1954, הוא קיבל את תפקידו הרשמי הראשון: נשיא הקרן הלאומית לחסכון ופנסיה, תפקיד בו נשאר עד לשנת 1991. הנסיך נבחר לסנדק של אחיינו אנרי, הדוכס הגדול מלוקסמבורג (נולד ב-1955) ושל אחותו למחצה, הנסיכה מארי אזמרלדה, נסיכת בלגיה (נולדה ב-1956).
ב-2 ביולי 1959, נישא הנסיך בבריסל לדונה פאולה מרגריטה מאריה אנטוניה קונסיליה רופו די קלאבריה (Donna Paola Margherita Maria Antonia Consiglia Ruffo di Calabria), צאצאית למשפחת מלוכה איטלקית. הם התגוררו בארמון בלוודר (Belvédère). לאור העובדה כי למלך בודואן ולאשתו לא נולדו ילדים, אלברט וילדיו הם אלו אשר ממשיכים את שושלת המלוכה.
נולדו להם שלושה ילדים:
לקראת סוף שנות ה-60, חווה הזוג משבר קשה מאוד ואף עמד על סף גירושים וזאת לאור בגידתו של הנסיך באשתו עם הברונית מסליס (Selys) שהייתה אז נשואה. מרומן זה נטען כי נולדה לנסיך בת מחוץ לנישואים, הפסלת הבלגית דלפין בואל (Delphine Boël). ב-27 בינואר 2020, לאחר מאבק משפטי שניהלה בואל, הכיר בה אלברט רשמית כבתו.
ב-1958, הפך אלברט לנשיא הצלב האדום הבלגי, נבחר לסנאטור ולנשיא כבוד של ההתאחדות האולימפית של בלגיה. ב-1962, קיבל אלברט נשיאות כבוד של המשרד למסחר חוץ ובמהלך כהונה זו, נסע למאות מסעות כלכליים ברחבי העולם בשליחות ארצו. הנסיך המשיך בכל התפקידים הללו עד לעלייתו על כס המלכות.
לאות הוקרה, הקימו ב-1984 התאחדות המפעלים הבלגים יחד עם עמותת בודואן את קרן הנסיך אלברט אשר מחלקת מדי שנה מלגות להכשרת צעירים בלגים לתחום היצוא.
אלברט השני, מלך הבלגים.
לאחר מות אחיו בודואן, עלה אלברט על כס המלוכה ונשבע אמונים ב-9 באוגוסט 1993 כמלך הבלגים השישי. אלברט הוא המלך הראשון המולך על בלגיה הפדרלית וחתם על חוקתה החדשה ב-17 בפברואר 1994. אלברט ראה את עיקר שליחותו כמלך בעידוד הקשר בין השלטון הפדרלי (המרכזי) לשלושת האזורים בהם יושבות שלוש הקהילות העיקריות בבלגיה. הוא דוגל בלימוד טוב יותר של כל השפות (צרפתית, הולנדית וגרמנית) על ידי כל הקהילות ולסובלנות ביניהן. (ישנה מתיחות רבה בין הקהילות השונות בבלגיה).
המלך היה פעיל רבות בתחומי הסובלנות וההתנגדות לגזענות וכן בעידוד השוויון. מאז עלייתו למלכות ועד 2006 סירב המלך בתוקף להפגש או להזמין לארמון המלכותי נציגים מהימין הקיצוני בבלגיה.
ב-1996, קיבל הזוג המלכותי בארמונו במהלך כשבוע את כל הוריהם של הילדים שנעלמו בפרשה שהסעירה את בלגיה בזמנו ונקראה פרשת דוטרו (l'affaire Dutroux). מארק דוטרו הואשם בחטיפתם, אינוסם ורציחתם של ילדים, בני נוער וצעירים רבים. דוטרו נמצא אשם בעמידתו בראש חבורה שביצעה את הפשעים ונידון למאסר עולם יחד עם כמה משותפיו. בלגיה סערה בעקבות הפרשה, שכן בבדיקות שנערכו לאחר מכן הסתבר כי המשטרה לא פעלה כשורה בזמן החקירה, בעיקר בשל יריבויות בין אישים שונים. בנוסף, נתגלו גם ליקויים בחוק והזנחה של הרשות המחוקקת לקבוע חוקים שיכולים להתמודד בצורה יותר עם בעיות כגון אלו. כ-350,000 איש השתתפו בהפגנה ב-20 באוקטובר בבריסל. בעקבות המקרה, קם בבלגיה ב-1998 ארגון למען ילדים נעלמים ומנוצלים מינית אשר נשיאת הכבוד שלו היא המלכה פאולה.
בדומה לאחיו בודואן, גם אלברט תמך ברעיון האיחוד האירופי ותמך בחקיקת חוקה לאיחוד ובמעבר מהמטבע המקומי, הפרנק הבלגי, למטבע האירופאי – האירו. הוא גם תומך ביצירת צבא כלל אירופאי. המלך שם דגש על עזרה למדינות שהיו פעם קולוניות של בלגיה ועושה רבות לשיפור דמותה של בלגיה ברחבי העולם.
המלכה פאולה יצרה עמותה מיוחדת אשר מטרתה לקדם אומנות בלגית מודרנית ולשלבה בתוך הארמון המלכותי של בריסל שנבנה במאה ה-19.
בשל פשטות הליכותיו וחוש ההומור שלו, זכה המלך אלברט לפופולריות רבה בקרב הבלגים, מכל הקהילות. במהלך שנות כהונתם, הפכו הזוג המלכותי את כל ענייני המלכות לפתוחים הרבה יותר לתקשורת ולקהל הרחב.
אלברט השני
אוטמר הסלר
אוטמר הסלר (גרמנית: Otmar Hasler; נולד ב-28 בספטמבר 1953) היה ראש ממשלת ליכטנשטיין מ-5 באפריל 2001 ועד 25 במרץ 2009. מונה לראש הממשלה ב-5 באפריל 2001 לאחר שהחליף את מריו פריק, וכן כיהן כראש המפלגה הפרוגרסיבית העממית של ליכטנשטיין. ב-25 במרץ 2009 הוחלף בתפקיד ראש הממשלה על ידי קלאוס צ'יצ'ר.
סמכויותיו היו מצומצמות מהרגיל לראש ממשלה במדינה שכן נסיך ליכטנשטיין, הנס אדם השני, לקח את רוב סמכויותיו בשנת 2003 לאחר משאל עם.
סטאר טרק
ג'ירפות
סנט אטיין (כדורגל)
איי אס סנט אטיין או בקיצור סנט אטיין הוא מועדון כדורגל צרפתי שנוסד בשנת 1920. המועדון משחק בליגה הצרפתית השנייה. קבוצת הכדורגל משחקת את משחקי הבית שלה באצטדיון סטאד גאופורי גיצ'ארד בסנט אטיין. המועדון נחשב לאחד המועדונים המצליחים ביותר בצרפת עם הכי הרבה אליפויות יחד עם פריז סן ז'רמן, 10 אליפויות לכל אחת., מתוכן ארבע רצופות, שיא שנשבר רק בעונת על ידי אולימפיק ליון, יריבתה העיקרית של סנט אטיין מהעיר ליון השכנה.
היסטוריה.
הקמת הקבוצה.