"במקום שאין אנשים השתדל להיות איש". (מסכת אבות) זהו משפט שליווה את הרצוג במהלך חייו. הרצוג פעל לשינוי עוול או פגם שראה במציאות באמצעים שהיו ברשותו כאדם פרטי, לרוב באמצעות המחקר והעלאת המודעות הציבורית בנושא. הוא האמין בתרומה של האדם הקטן, כל פעילות יומיומית וקטנה היא יסוד לשינוי. הרצוג חווה את הכיסופים לארץ ישראל וירושלים וראה בהקמת מדינת ישראל כמימוש הכיסופים לארץ. הוא ראה בירושלים כמקום המאחד מבחינה לאומית ורגשית של עם ישראל. הרצוג חי, נשם ודיבר ירושלים ואהב לצטט בהזדמנויות שונות את הפסוק: "אִישׁ אֶת רֵעהוּ יַעְזֹרוּ וְּלאִָחִיו יֹאמר חֲזָק"(ישעיהו מ"א ו') - הערבות הדדית והאמין באחריות של כל אדם על סביבתו הקרובה לו.
דורון הרצוג הדריך במהלך חייו נושאי מורשת קרב ופיתח רבות את הידע בתחום – בסן סימון, המושבה היוונית, שכונת בקעה. נוסף לאלו, נודע בחשיבתו מחקרו על קורות שכונת מקור חיים במלחמת העצמאות אשר לא זכתה לסיקור מקיף ורחב עד כה. שכונת מקור חיים התמודדה עם 'מצור בתוך המצור' שהוטל על ירושלים במלחמה, ותושביה ומגינה נאבקו בגבורה להחזקת השכונה במלחמה. הרצוג יחד עם דודיק כתר, יליד השכונה בעת המלחמה, חקרו ותיעדו את הנעשה בשכונה ואף קיימו כנס של הלוחמים בשכונה בשנת 1995. כמו כן הרצוג וכתר פעלו להקמת מצבה לזכר הנופלים בשכונה ולהנצחת זכרם ומעשיהם הראויים להוקרה.
הרצוג חקר במסגרת מחלקת המחקר של הקרן למורשת הכותל המערבי, ופרסם מאמרים שונים שאוגדו בספר לאחר פטירתו. הידע הרב תחומי ויכולת הלמידה שלו היו מפורסמים ברבים עד שכונה האנציקלופדיה המהלכת. ידיעותיו שרכש באופן אוטודידקטי ומחוץ למוסדות האקדמיים הובילו אותו לניתוח המקורות הראשוניים באופן בלתי אמצעי ולעיתים לחדש זווית שונה מהמקובל.
הרצוג אסף פרטי יודאיקה בנושאי ארץ ישראל (כגון קופסאות כחולות של קק"ל), ציונות, ירושלים והכותל המערבי, בהם גלויות ותצלומים נדירים שסייעו לו במחקריו ובהדרכותיו.
הוקרה.
הוקרה על מפעל חיים כמדריך מצטיין בחברה להגנת הטבע.
קישורים חיצוניים.
[[קטגוריה:מורי דרך בישראל]]
[[קטגוריה:בוגרי בית הספר לדוגמה (ירושלים)]]
[[קטגוריה:בוגרי תיכון הימלפרב]]
[[קטגוריה:בוגרי בני עקיבא]]
[[קטגוריה:חברי גרעיני נח"ל]]
[[קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1956]]
[[קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2010]]
האשליה הגדולה (ספר)
האשליה הגדולה (אנגלית: The Great Illusion) הוא ספר מאת הסופר והעיתונאי הבריטי נורמן אנג'ל, שיצא לאור לראשונה כפמפלט בממלכה המאוחדת בשנת 1909, ומאז שנת 1910 במספר מהדורות מורחבות ומעודכנות. המהדורה הראשונה יצאה לאור מספר שנים לפני פרוץ מלחמת העולם הראשונה, והזהירה שתוצאות מלחמה כזו חייבות להיות הרסניות לכלכלה של כל המדינות המעורבות. לפי אנג'ל, מלחמה בין מדינות מתועשות היא חסרת ערך משום שכיבושים אינם משתלמים כלכלית. מהדורות הספר נמכרו בלמעלה משני מיליון עותקים, תורגמו ל-25 שפות וזיכו את אנג'ל בפרס נובל לשלום לשנת 1933.
תוכן.
מהדורת הפמפלט הראשונה משנת 1909 נקראה "האשליה האופטית של אירופה" (Europe's Optical Illusion) כללה 146 עמודים ב-12 פרקים. מהדורת הספר המורחבת משנת 1911 כבר כללה 393 עמודים בשלושה חלקים ו-17 פרקים. במילותיו של ההיסטוריון הבריטי ג'יימס ג'ול , עמדתו של אנג'ל בספר הייתה ש"המחיר הכלכלי של מלחמה הוא כה אדיר שאיש לא יוכל לקוות להרוויח מפתיחה במלחמה, אשר תוצאותיה עלולות להיות הרות אסון". בשל כך חזה אנג'ל שמלחמה באירופה לא תפרוץ, ואם תפרוץ לא תימשך זמן רב. האשליה הגדולה, לדברי אנג'ל, היא שבעידן המודרני ניתן להרוויח מפתיחה במלחמה, ממיליטריזם ומכיבושים. בלשונו של אנג'ל (מתוך ההקדמה לספר): .
תגובות והשפעות.
"האשליה הגדולה" הפך מיד לאחר פרסומו לרב-מכר, תורגם במהירות ל-11 שפות, ורכש מספר גדול של קוראים תומכים ומעריצים, בקבוצות דיון באוניברסיטאות בריטיות ואף בין אנשי צבא כמו האדמירל ג'ון פישר, מפקדו העליון של הצי המלכותי, שכינה את הספר "מן משמיים" (heavenly manna). ההיסטוריון ניל פרגוסון טען שקבלת הספר באותה תקופה לא העידה בהכרח על פציפיזם, אלא על ניסיון של אימפריאליסטים ליברלים בבריטניה להניא את גרמניה מניסיונה לזכות במרוץ חימוש ימי מול הצי הבריטי.
בפברואר 1913 ערך אנג'ל מסע הרצאות באוניברסיטאות מרכזיות בגרמניה על-מנת לקדם את רעיונות הספר, ובתקווה למנוע את פריצת המלחמה. ההרצאות זכו לקהל גדול, התרגום לגרמנית נמכר בלמעלה מ-10,000 עותקים בשבועות שלאחר הביקור, ומספר קבוצות דיון "אנג'ליטיות" הופיעו בגרמניה בחוגים אקדמיים. אך מחוץ לאקדמיה הגרמנית נתפס הספר בעיקר כתעמולה בריטית, ולא הייתה לו השפעה ממשית כנגד התלהטות הרוחות והרגשות המיליטריסטיים הגואים שהובילו להצטרפות גרמניה למלחמת העולם הראשונה ביולי ובאוגוסט 1914.
תכופות נטען שפרוץ מלחמת העולם הראשונה, ארבע שנים בלבד לאחר פרסום הספר, הפריך את הטענה המרכזית שלו. אך אנג'ל לא טען בספר שהמלחמה בלתי-אפשרית, אלא שהיא חסרת ערך. בשנת 1921 פרסם אנג'ל ספר בשם האירוני "פירות הניצחון" (The Fruits of Victory), בו טען שתוצאות המלחמה אכן היו הרסניות מבחינה כלכלית כפי שחזה ב"האשליה הגדולה". אף שבריטניה הייתה בין המנצחות, היא נכנסה למיתון קשה ולחובות כבדים בשל השקעותיה במלחמה, עם תשלומי ריבית שעמדו על כ-40% לכל הוצאה ממשלתית. האינפלציה הוכפלה בין 1914 ועד לשיאה ב-1920, וערך המטבע הבריטי נפל ב-61%.
בשנת 1933 פרסם אנג'ל מהדורה חדשה ומורחבת של "האשליה הגדולה", שכללה הצעה להתאחדות מדינות לשכנוע גרמנים להתנגד למדיניותו של אדולף היטלר, בתקווה למנוע את המלחמה הקרבה. שנה לאחר מכן הוענק לו פרס נובל לשלום לשנת 1933. באתר האינטרנט של פרס נובל נכתב כי נורמן אנג'ל הוא האדם היחידי שזכה בפרס נובל לשלום על כתיבת ספר.
הבמאי הצרפתי ז'אן רנואר שאל את שם הספר לסרטו משנת 1937, אף כי פרט למסר הפציפיסטי והאנטי-מלחמתי אין קשר בין תוכן הספר לעלילת הסרט.
הפסיכולוג סטיבן פינקר החשיב את "האשליה הגדולה" כציון דרך מרכזי בתנועת הנאורות הרציונלית נגד המלחמה, בספרו המלאכים הטובים של טבענו. חשיפת האשליה עליה הצביע אנג'ל היא לדעת פינקר אחד הגורמים להתמעטות מלחמות בין מדינות בסוף המאה ה-20 ובמאה ה-21. גם ההיסטוריון הישראלי יובל נח הררי סבור שטענתו של אנג'ל הופכת להיות נכונה יותר ויותר עם הזמן, ככל שהעושר בעולם הופך מעושר המבוסס על דברים חומריים שקל לשדוד אותם,כגון נחלות וזהב, לעושר מודרני כמו הון אנושי, ידע ומבנים חברתיים וכלכליים מורכבים. הררי כתב:
עד שנת 2014 נמכרו מהדורות הספר בלמעלה משני מיליון עותקים ותורגמו ל-25 שפות.
גלאי החלקיקים- גרגמל
מרצדס-בנץ O404
מרצדס-בנץ O404 (בגרמנית: Mercedes-Benz O404) הוא אוטובוס מתוצרת יצרנית הרכב הגרמנית מרצדס-בנץ אשר יוצר בין השנים 1992–1997.
דגם הסאנגיונג טרנססטאר מתוצרת סאנגיונג הדרום קוריאנית נבנה על בסיס דגם ה"מרצדס-בנץ O404".
"מרצדס-בנץ O404" בישראל.
חברת אגד הישראלית רכשה אוטובוסים מדגם זה.
בשנת 1990 נרכש "מרצדס-בנץ O404" נסיוני שפעל בעיקר בקווים הבין עירוניים ובהמשך בקו תל אביב - רמלה.
אוטובוס זה שירת באגד 15 שנה ונמכר לבסוף לחברה פרטית-אסיה טורס מפרדס חנה.
על בסיס אוטובוס זה, נרכשו מחברת מרצדס שלדות (גבוהות) של דגם "מרצדס-בנץ O404" להרכבה בישראל.
סטראטגמאטה
הסטראטגמאטה (בלטינית: Strategemata, תכסיסים, תחבולות) הוא חיבור מאת סקסטוס יוליוס פרונטינוס, הכולל אוסף דוגמאות של תכסיסים צבאיים מההיסטוריה היוונית והרומאית, לכאורה לשימושם של גנרלים.
פרונטינוס כתב את החיבור לקראת סוף המאה ה-1 לספירה, תחת שלטונו של הקיסר דומיטיאנוס. ייתכן שכתב אותו בהקשר לחיבור אבוד שכתב על תאוריה צבאית.
פרונטינוס ידוע בעיקר ככותב על הנדסת מים, אולם הייתה לו קריירה צבאית מכובדת. ב"סטראטגמאטה" הוא מתבסס באופן חלקי על ניסיונו האישי כגנרל בגרמאניה תחת הקיסר דומיטיאנוס. עם זאת, רוב הדוגמאות (מעל 500) שהוא מציין אינן מהתקופה האחרונה, ונקודות דמיון לגרסאות שלהן אצל סופרים רומיים אחרים כמו ולריוס מקסימוס וטיטוס ליוויוס, מצביעות על כך שהוא התבסס בעיקר על מקורות ספרותיים.
החיבור כולל ארבעה ספרים, שמתוכם נכתבו שלושה על ידי פרונטינוס, ואילו האותנטיות של הרביעי שנויה במחלוקת.
בספר השני של החיבור, מציין פרונטינוס, כדוגמה לכיצד לבחור את הזמן המתאים לקרב, את הדרך בה אספסיאנוס ניצל את יום השבת ("יום סטורן") כדי להביס את היהודים. פרונטינוס אינו מדייק כאן, כאשר הוא הופך את אספסיאנוס לכובש ירושלים במקום בנו, טיטוס. ניתן אולי להסביר זאת בכך שהמלחמה בירושלים נוהלה בשמו של אספסיאנוס. קביעתו לגבי השבת סותרת את המקורות האחרים שבידינו, שעל פיהם היהודים לא נמנעו מלחימה בשבת בזמן המרד הגדול. נראה כי קביעה לא מדויקת זו מקורה בדעה הנפוצה לגבי השבת עוד מאז ימי אגאתרכידס. ייתכן גם שפרונטינוס ידע משהו לגבי שחרורם של היהודים מהשירות בצבא הרומי בשל סיבות דתיות, בעיקר בשל שמירת שבת. אלא שפרונטינוס לא היה תמיד קפדן לגבי תאריכי האירועים. כך למשל, הוא מקשר בין אירוע הנוגע לכיבוש בבל על ידי דריווש עם כיבוש בבל על ידי כורש.
אוריו אל סריו
אוריו אל סריו (באיטלקית: Orio al Serio, בדיאלקט של ברגמו: Öre al Sère) היא קומונה בנפת ברגמו שבמחוז לומברדיה באיטליה, 45 קילומטר צפונית-מזרחית למילאנו וכקילומטר דרומית-מזרחית לברגמו.
היסטוריה.