בשנת 1997 יצא אלבומו הרביעי של תורן "כלבי רוח", שלא הצליח מסחרית למרות איכותו והיותו מגובש יותר מקודמו. באותה שנה היה תורן שותף מרכזי לפרויקט השירים לילדים "זנב לא שוכח", וכן כתב את השיר "אין לנו מה להפסיד" ללהקת היי פייב.
ב-1998 הקים תורן את להקת העל "הזבובים", שבה היו חברים גם מאור כהן ופיטר רוט. הלהקה הוציאה באותה שנה את אלבומה היחיד, "בזזז...", שעבורו כתב תורן את רוב השירים, והשתתפה בפרויקט גרסאות הכיסוי "עבודה עברית" בביצוע מחודש ל"למה לא אמרת לי" (בוצע במקור על ידי אריק לביא). באותה שנה התפרסמו מספר שירים שכתב תורן לזמרים אחרים, ובהם "איפה הוא עכשיו" לאלבומה של דנה ברגר "פשוט להיות" ו"החיים שממול" לאלבומו של ברי סחרוף "נגיעות".
ב-2002 העלה תורן את המופע "עוד סיבוב", שבו אירח אמנים שונים. המופע תועד על גבי אלבום, שנקרא "עוד סיבוב - הופעה חיה בבארבי". מתוכו התפרסם בעיקר ביצועם המשותף של תורן וחמי רודנר לשיר "אימפריות נופלות לאט".
ב-2003 הקים תורן עם שי להב לייבל בשם "פה גדול הפקות", ותחת לייבל זה הוציא באותה שנה את ה-EP "מבריח מכס", וב-2004 את ה-EP "מסיג גבול". ב-2003 הקליט תורן עם להב את הדואט "אדוני הממון", שהיה שיר הנושא של אלבומו של להב "אדוני הממון". באותה שנה שיחק תורן בטלנובלה "משחק החיים" וכן בתפקיד אורח בפרק בסדרת הדרמה "שבתות וחגים" (עונה 4). ב-2005 הפיקו "פה גדול הפקות" את האלבום "חבק, יהיה משהו" של הזמרת שרה. באותה שנה התחיל תורן ללמד כתיבה בבית ספר למוזיקה.
ב-2004 פרסם תורן ספר שירים, "וכל הדרך שר שירים", ספר של שיריו הכולל 38 שירים שכתב לעצמו ולאחרים.
בשנת 2005 יצא אלבום הבכורה של פיטר רוט, "פיטר רוט", שתורן כתב את המילים לרוב שיריו. לאלבומו של אריק איינשטיין "רגעים" שיצא באותה שנה כתב תורן את השירים "טיול רגלי" ו"משהו טוב" שהלחין רוט.
בתחילת שנת 2006 יצא תורן לסיבוב הופעות עם ה"זבובונים" שהם מאור כהן, פיטר רוט ויובל שפריר. בהמשך השנה יצא אלבומו הבא של תורן, "פרח פרי", יחד עם להקת שליחי הבלוז. שיתוף הפעולה עם הלהקה נולד במופע שנערך לזכרו של מאיר אריאל.
בשנת 2008 השתתף תורן באלבום "תעשו מקום" של הראפר סגול 59, בשיר "פינג פונג", שנכתב ובוצע בשיתוף פעולה בין השניים.
בשנת 2009 הוציא תורן את האלבום "מילים נוזליות", שהוצע להורדה בחינם באתר האינטרנט שלו, בלי שהפיץ אותו באופן מסחרי. באותה שנה השתתף בסדרת התעודה 'הנרגנים', יחד עם משתתפים אחרים כגון גידי גוב, רון קופמן, יאיר ניצני ועוד.
בשנת 2010 זכה בפרס אקו"ם לעידוד פרסום היצירה על שם אמיתי נאמן למחבר.
במרץ 2011 יצא אלבומו של תורן "מתחת לרדאר". באותה שנה יצא אלבומו של ברי סחרוף "אתה נמצא כאן", שבו השתתף תורן בכתיבת שלושה שירים. מהם הצליח במיוחד השיר "העין". כמו כן שימש תורן באותה שנה כיועץ אמנותי באלבומו של תומר יוסף "השחר 35". תורן אף השתתף בכתיבת חלק משירי האלבום. כמו כן היה מעורב ביצירת אלבומה של ג'ודי ענתבי "חדרים", והשתתף באלבומה של יסמין אבן "לחשים". באותה שנה השתתף תורן כאורח באלבום הבלוז-פולק "עוד נוסע אחד" של סגול 59.
ביולי 2012 הוציא תורן את אלבומו האינטרנטי החמישי- דיבור בציבור, את המוזיקה כתב ברי סחרוף, ואת המילים כתב תורן, מלבד שני שירים.
באוגוסט 2012 הוציא תורן בחברת היי פידלטי את "איים אבודים" מארז של 5 אלבומים שיצאו קודם לכן רק באינטרנט.
ב-10 ביולי 2013 הוציא תורן את האלבום "קפטן דנימו ונערי הסיפון". האלבום הוקלט יחד עם איתי פרל והדר שכטר. האלבום כולל 12 שירים, אשר הוקלטו בסלון הבית של איתי פרל בשנת 2012 בנוכחות קהל חי. חלק מהטקסטים מקוריים וחלק לחנים לשירי משוררים.
בשנים 2013–2014 לימד קורס שירה במחלקה ללימודים הומניסטיים ואמנויות, הטכניון: "זווית ראייה מיוחדת הנובעת ישירות מתוך עולם כתיבת השירים בהשלכה לארכיטקטורה".
בשנת 2014 הקים את להקת 'לואי מרשל' יחד עם יובל מנדלסון, יובל שפריר, עופר קורן ורעי הדס. כל השירים לאלבומם הראשון 'כל הסימנים מראים' נכתבו על ידי תורן ומנדלסון במשותף והופקו על ידי יובל שפריר. הלהקה גייסה את הכסף להפקת האלבום במימון ההמונים ב אתר הדסטארט. כמו כן בשנת 2014 השתתף בסרט 'הגננת' של נדב לפיד וזכה בשבחים רבים על תפקיד דודו של הילד המשורר בסרט.
ביוני 2016 הוציא תורן אוסף כפול בשם 'לא ארזתי לבד' בחברת נענע דיסק, המסכם שלושים שנות יצירה מוזיקלית. האוסף, שערך דרור נחום, הורכב משני חלקים - דיסק א' הורכב משירים ששר תורן בעצמו, ובו שני שירים חדשים, ודיסק ב' משירים שכתב לאחרים. עם הוצאת האוסף יצא גם סרט תיעודי ביוגרפי קצר בשם "כל עוד זה מתגלגל - מסע בחייו המוזיקליים של דן תורן" אודות הקריירה המוזיקלית של תורן ביוזמתו של המוזיקאי והבמאי ירון אמיתי. אמיתי הפיק, וצילם את הופעותיו של תורן במשך עשור, וקיים ראיונות עם אמנים ואנשי תקשורת כמו מאור כהן, יואב קוטנר והחלילנית טלי רובינשטיין.
בשנת 2019 השתתף בפסטיבל דרך הנדיב שהתקיים בפרדס חנה, לצד ירונה כספי, זאב טנא, יובל מנדלסון, סטלה גוט ואחרים.
בשנת 2020 הוציא תורן EP, בהפקת ברי סחרוף ועופר קורן, "בין שמש לירח".
בשנת 2021 השתתף באלבום האוסף "הוצאו מהקשרם", אלבום המוקדש לשיריו של יענקל'ה רוטבליט. במסגרתו ביצע את השיר "במקום חוברת לזכרו". בפרויקט השתתפו אמנים מוכרים דוגמת יובל מנדלסון, האחים צברי, נומקה, עומר מושקוביץ, תמר אפק, אור אדרי ואמנים אלטרנטיבים נוספים מעולם הפאנק והפולק.
חיים אישיים.
תורן גרוש ואב לשני ילדים. אחותו הקטנה היא התסריטאית נעמה תורן, אמו אילנה תורן-עמית הייתה עורכת בכירה ב"ידיעות אחרונות" וכיום פסיכולוגית יונגיאנית ואביהם הוא השחקן אילן תורן.
דיסקוגרפיה.
אלבומי אינטרנט.
תורן העלה לאינטרנט מספר אלבומים הניתנים להורדה חינמית דרך האתר הרשמי שלו.
קישורים חיצוניים.
ראיונות
העיירה היהודית
נסים דיין
נִסים דיין (נולד ב-5 במאי 1946) הוא במאי קולנוע ישראלי, ואחד המבקרים והמרצים בתחום הבימוי בישראל. ניהל את המכון הישראלי לקולנוע. חתן פרס אופיר על מפעל חיים לשנת 2017.
ביוגרפיה.
דיין נולד בשנת 1946 בתל אביב, להורים שעלו מחלב שבסוריה. משפחתו התגוררה תחילה על גבול יפו תל אביב, אך פונתה בזמן מלחמת השחרור לכפר ג'מאסין בצפון תל אביב (שכונת גבעת עמל ב'), ושם גדל. למד בבית הספר "תיכון חדש" בתל אביב. מגיל צעיר התעניין בקולנוע, בהיותו חייל זכה בחידון קולנוע ארצי, וסייע למפיק וחובב הקולנוע ישעיהו ("שיש") קולר, שהחזיק אוסף פרטי של סרטים, לנהל את "מועדון הסרט הטוב" בתל אביב.
לאחר השירות הצבאי למד בסטודיו למשחק ניסן נתיב. בשנת 1971 הופיע כשחקן במחזה "מעבר לגבולין" מאת יוסף חיים ברנר, שעלה בתיאטרון "הבימה". כמו כן פרסם מספר סיפורים קצרים בכתב-העת "קשת".
קריירה כיוצר קולנוע וטלוויזיה.
החל את דרכו הקולנועית בשנת 1972 כעוזר לבמאי דן וולמן בסרט "פלוך". בעידודו של וולמן החל באותה שנה לעבוד על סרטו הראשון "אור מן ההפקר". הסרט נוצר בהשראת שכונת העוני בה גדל ג'מוסין, בסגנון נאו-ריאליזם האיטלקי, כולל צילום בשחור-לבן. הוא צולם בשטח בשכונת שבזי, בשיתוף שחקנים לא מקצועיים אבל בעלי יכולת משחק טבעית, ביניהם כוכב הסרט נסים לוי. את הסרט הפיק ומימן באופן חלקי יעקב אלקוב, איש עסקים, מפיק הוליוודי ונדבן שניהל את הקמת בית ציוני אמריקה בתל אביב. אלקוב גייס מספר משקיעים ודיין לקח הלוואות כדי לממן את הפקת הסרט. צילומי הסרט נערכו בשנת 1972, אך הוא יצא לאקרנים כשנה אחר כך לקראת מלחמת יום הכיפורים, שהדירה את הצופים מבתי הקולנוע והוא לא הצליח מסחרית.
אחרי הפקת "אור מן ההפקר" ביים דיין סרטי פרסומת ותעודה, את הפקת סרטו השני, "סופו של מילטון לוי" החל בשנת 1979 עם אושיק לוי ודב גליקמן בתפקידים הראשיים, בסיוע הקרן לעידוד סרטי קולנוע ישראליים איכותיים. הסרט יצא לאקרנים בשנת 1981.
בשנת 1980 החל בהפקת סדרת הטלוויזיה "מישל עזרא ספרא ובניו" שכתב וביים, וששודרה בערוץ הראשון בשנים 1982–1983.
בשנת 1982 הפיק את סרטו של איתן גרין "לנה" (1982).
בסוף שנת 1984 החל לביים הסרט "גשר צר מאד", על פי תסריט שכתב, המבוסס על סיפור קצר מאת חיים חפר, על אהבה בלתי אפשרי בין קצין במילואים בתפקיד תובע בממשל הצבאי ברמאללה לבין אלמנה פלסטינית נוצרייה. רוב צילומי הסרט נערכו בעיר רמאללה. הסרט יצא לאקרנים בנובמבר 1985.
בשנת 1986 כתב, יחד עם תמר לוטן, את התסריט לדרמת הטלוויזיה "פסק זמן", שהופקה על ידי הטלוויזיה החינוכית הישראלית בשיתוף ערוץ 4 הבריטי.
בשנת 1987 רכש את הזכויות להפקת סרט על פי ספרו של גבריאל שטרסמן "המערוך" על פרשת רצח מלה מלבסקי. אך שתי הרוצחות בפרשה פנו לבית המפשט וקיבלו צו מניעה ליצירת הסרט, בטענה שהוא יפגע בסיכוי הערעור שלהן.
בשנת 1989 ביים את הסרט התיעודי "הקרב על הנגב", על חטיבת הנגב של הפלמ"ח.
בשנת 1990 הפיק את דרמת הטלוויזיה "טיסה 016", על פי סיפור של אליעזר יערי, עבור מחלקת הדרמה של הערוץ הראשון.
בשנת 1991 הפיק את "החברים של יעל", הסרט הראשון בכיכובה של מילי אביטל.
בשנת 1992 ביים את המופע "סרט חי", שילוב של קולנוע ותיאטרון, בו שיחקו רחל דיין וקובי אסף, הנעים לסירוגין על המסך ועל הבמה.
בשנת 1993 ביים את דרמת הטלוויזיה "אוצר מקומי", ששודר בערוץ הראשון.
בשנת 1997 ביים את סדרת הטלוויזיה "אשה באפור".
בשנת 2013, לאחר הפסקה של 28 שנים, ביים סרט קולנוע עלילתי - "מפריח היונים" על פי ספרו של אלי עמיר "מפריח היונים".
קריירה כמבקר ומורה לקולנוע.