אל-הייב נולדה בכפר הבדואי טובא שבגליל העליון, סמוך לראש פינה. יש לה חמישה אחים בנים. כשמלאו לאמירה מספר חודשים עברה המשפחה לוואדי אל-חמאם שם הצטרפה לחמולה של האם נעמת. אל-הייב למדה בבית הספר היסודי בוואדי אל-חמאם ואחר כך, בתיכון בטובא-זנגרייה.
הכפר ואדי אל-חמאם יושב על אדמות מינהל מקרקעי ישראל, ורוב תושביו, כולל משפחת אל-הייב, גרו במשך מספר שנים בסככות וצריפי פח. במשך הזמן עברו המשפחות לבתי קבע וחוברו לרשתות המים והחשמל. בעת היותה נערה נהרס הצריף הישן של המשפחה על ידי המנהל בטענה שמדובר בבנייה לא חוקית, ובני המשפחה עברו לבית הקבע החדש שלהם שבנייתו לא הושלמה.
אחד מאחיה של אמירה הוא סמל תייסיר אל-הייב מהגדס"ר, שנידון לשמונה שנות מאסר על הריגת טום הורנדל, פעיל השמאל מתנועת הסולידריות הבינלאומית שנורה בשנת 2003 ברפיח בעת שהתקרב לעמדה צבאית.
בהיותה בת 19, בשנת 2003, רצתה אל-הייב להתגייס לצה"ל. הדבר עורר התנגדות עזה בקרב חלק מהחברה הבדואית, בעיקר מצד אנשי דת ותומכי התנועה האסלאמית, שכן למרות שגיוס גברים בדואים לצה"ל הוא עניין שבשגרה, גיוס נשים בדואיות היה בגדר טאבו בחברה זו. בין היתר נרגם בית המשפחה באבנים.
לעזרתה נחלץ נור אל-הייב, נכה צה"ל מהכפר עילבון, אשר מכונה ה"אבא של החיילים הבדואים", ולאחר מאבק משותף גויסה אל-הייב.
אל-הייב עברה את הטירונות פעמיים בגלל בעיות שפה, אך לבסוף הוכשרה כלוחמת רובאי 05 והוצבה במשמר הגבול.
ראשוניותה של אל-הייב זכתה לפרסום רב, ובין היתר נפגשה עם הרמטכ"ל ועם נשיא המדינה, משה קצב.
בעקבות גיוסה של אל-הייב החלו נשים בדואיות נוספות להתגייס לצה"ל.
כיף התקוה הטובה
המלכה אליזבת
צבתניים
צבתניים (שם מדעי: Forficulidae) הם משפחה של חרקים מתת-סדרה Forficulina אשר בסדרה צבתנאים.
למשפחה זו כמה סוגים נפוצים:
טומאת ידים
אדן עבדוללה עיסמאן דער
אדן דער או אדן עבדוללה עיסמאן דער, הידוע גם כאדן עדה (בסומלית: Aadan Cabdulle Cismaan Dacar; בערבית: آدم عبد الله عثمان دعر; 1908 - 8 ביוני 2007) היה פוליטיקאי סומלי, הנשיא הראשון של סומליה לאחר קבלת העצמאות ב-1960. היה יושב ראש המפלגה הלאומית "ליגת הנוער הסומלי" בשנים 1954–1956 ו-1958–1960. בימי המנדט האיטלקי בשנים 1958–1960 כיהן כיושב ראש האספה הלאומית שהפכה לאספה המחוקקת של סומליה.
ביוגרפיה.
ילדות וצעירות.
אדן עבדוללה עוסמאן, סומלי משבט האווייה , נולד בשנת 1908 במשפחת בוקרים נוודים בבלט ואין, שבמחוז היראן במושבה "סומליה האיטלקית". בגיל 14 אזרח איטלקי לקח אותו תחת חסותו ודאג שירכש השכלה, קודם בבית ספר עממי בעיר ביידואה, אחר כך בבית ספר כללי במוגדישו, אותו סיים בשנת 1931. עוסמאן עבד בהמשך כחובש ראשי ואחר כך צבר ניסיון ניהולי במשרדי הממשלה. בשנת 1941 כשהבריטים כבשו את סומליה האיטלקית, חזר עוסמאן למחוז הולדתו בלט ואין ופתח עסק מסחרי.
פעילותו הפוליטית בימי השלטון הקולוניאלי.
בפברואר 1944, הצטרף עוסמאן ל"מועדון הנוער הסומלי" (בהמשך שינתה המפלגה את שמה לליגת הנוער הסומלי), הפך לחבר בוועדת ההיגוי של המפלגה, וב-1946 מונה להיות מזכיר אזור בלט ואין של המפלגה.
ב-1951 מונה עוסמאן על ידי המועצה האזורית של חבל מודוג למועצה הארצית בה שירת ברציפות (עד פברואר 1956) כנציג של ליגת הנוער הסומלי. ב-1953, התמנה עוסמאן לסגן הנשיא של המועצה הארצית. ב-1954, קיבל את תפקיד נשיא ליגת הנוער הסומלי והמשיך לכהן בו עד 1956. עוסמן נבחר מחדש למשרה זו במאי 1958, ובאותו זמן גם שירת כיושב ראש האספה המחוקקת עד 1 ביולי 1960. ב-1956, כאשר המועצה הארצית הוחלפה באספה המחוקקת, נבחר עוסמאן כחבר באספה הלאומית מטעם מחוז בלט ואין בבחירות הכלליות, ואז מונה על ידי האספה הנבחרת כיושב ראש. בבחירות הכלליות של 1959 נבחר עוסמאן שוב כחבר האספה הלאומית, שבחרה בו שוב ליושב ראש. עוסמאן שמר על משרה זו גם כאשר האספה המחוקקת הוסבה לאספת הנבחרים.
הכרזת העצמאות וכהונה כנשיא הראשון של סומליה.
בתוקף תפקידו כיושב ראש אספת הנבחרים הכריז עוסמאן ב-1 ביולי 1960 על עצמאותה של הרפובליקה של סומליה לאחר איחוד הטריטוריות הצפונית (לשעבר סומלילנד הבריטית) והדרומית (לשעבר סומליה האיטלקית). האספה הלאומית בחרה בו כנשיא זמני של הרפובליקה למשך שנה, וב-1961 בחרה בו שוב לאותו תפקיד למשך שש שנים.
אדן עבדוללה עוסמאן הקדיש את זמנו הפנוי ללימודי כלכלה, סוציולוגיה ומשפטים. מלבד סומלית הוא דיבר גם איטלקית, אנגלית וערבית. בבחירות לנשיאות של 1967 הובס עוסמאן על ידי עבדירשיד עלי שרמרקה. תקופת נשיאותו הסתיימה ב-10 ביוני 1967.
קיבל בשלווה את תוצאות הבחירות ונכנס להיסטוריה כמנהיג הפוליטי הראשון של מדינה אפריקאית שהעביר את השלטון בדרך של שלום ליורש שנבחר באופן דמוקרטי.
בהתאם לחוקת הרפובליקה נהנה הנשיא היוצא מחברות לכל החיים באספה הלאומית הסומלית. עוסמאן דער פעל כמדינאי ותיק בניסיונות לבסס שלום מתמשך בסומליה.
אחרי העברת השלטון.
אולם היציבות והשלום בארצו לא החזיקה מעמד לזמן רב. הנשיא שרמרקה נרצח ב-15 באוקטובר 1969 על ידי שומר ראש וב-21 באוקטובר מפקד הצבא, הגנרל מוחמד סיאד בארה עלה לשלטון באמצעות הפיכה צבאית, מבלי שייתקל בהתנגדות כלשהי. עוסמאן לא שיתף פעולה עם המשטר הדיקטטורי החדש ונסוג מן החיים הציבוריים.
בשנת 1990 כשארצו עמדה בסף האנרכיה, נמנה עבדוללה עוסמאן עם 100 פוליטיקאים שחתמו על עצומה שבה הביעו דאגה לגבי ההרס, הרציחות והעתקות האוכלוסין שליוו את מלחמת האזרחים. הוא נעצר יחד עם עוד 50 אחרים בפקודת משטרו של מוחמד סיאד בארה. שוחרר אחרי נפילתו של בארה בינואר 1991 ומאז חי רוב הזמן בחוותו בג'נאלה בדרום סומליה.
ב-8 ביוני 2007 הוא נפטר בבית חולים בניירובי שבקניה, בגיל 99.
ממשלת המעבר הפדרלית של סומליה בראשות עבדוללהי יוסוף אחמד הכריזה אחרי מותו 21 ימי אבל לאומי וארגנה הלוויה ממלכתית. היא החליטה גם לקרוא לשדה התעופה הבינלאומי של מוגדישו "אדן עדה", לפי כינויו.
עוסמאן השאיר שמונה ילדים עם נכדים ונינים. בנו, ד"ר עוסמאן אדן עבדוללה, הוא רופא וגנטיקאי והיה פעיל בתנועת המחאה נגד כנופיות הטרור שזרעו הרס וחורבן בסומליה.
נפת פתח תקווה
נפת פתח תקווה היא נפה במחוז המרכז במדינת ישראל.
נפת פתח תקווה נחלקת לשני אזורים:
שטח נפת פתח תקווה הוא כ-284 קילומטר רבוע.
העיר הגדולה בנפה היא פתח תקווה, והיא משמשת כמרכז מנהלי לכל ערי נפה זו.
היישוב הגבוה ביותר בנפה הוא צור נתן, 190 מטר מעל גובה פני הים, והנמוך ביותר הוא עדנים 20 מטר מעל פני הים.
יישובי המועצה אזורית חבל מודיעין מפוצלים בין נפה זו לנפת רמלה, בה נמצאים רוב יישוביו. היישובים הצפוניים נמצאים בנפת פתח תקווה והיישובים הדרומיים והמזרחיים נמצאים בנפת רמלה. היישובים הנמצאים בנפת פ"ת הם: בני עטרות, נחלים, בארות יצחק, מזור, רינתיה, טירת יהודה, גבעת כ"ח, ברקת, כפר סירקין ונופך.
דמוגרפיה.
על-פי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה נכון לשנת 2019 בנפת פתח תקווה יש 53 יישובים.
אוכלוסיית הנפה מונה 762,300 תושבים, מתוכם:
צפיפות האוכלוסייה בנפה היא 2,036 איש לקמ"ר.
342,600 מתושבי הנפה (59%) מתגוררים באזור פתח תקווה, ו-235,800 תושבים (41%) מתגוררים באזור דרום השרון.
בסיס דואודצימלי
בסיס דואודצימלי (נקרא גם בסיס 12 או בסיס תריסר) הוא שיטת ספירה המשתמשת ב-12 כבסיס.
בשיטת ספירה זו, הספרה השווה ל-10 בבסיס עשרוני מסומנת A, T או X, והספרה השווה ל-11 מסומנת B, E או באות Ɛ, הידועה בתור E פתוחה או אפסילון לטינית. המספר 10 בשיטת ספירה זו (השווה ל-12 בבסיס עשרוני) קרוי "תריסר" והמספר 100 (השווה ל-144 בבסיס עשרוני) קרוי "גרוֹס".
תריסר, שהוא מספר פריק במיוחד, הוא המספר הקטן ביותר שלו 4 מחלקים לא טריוויאליים: 2, 3, 4, 6. מכאן שבסיס דואודצימלי נוח במיוחד לביצוע חישובים אריתמטיים.
מקורו של הבסיס הוא כנראה מספר פרקי האצבעות (למעט האגודל) שיש ביד האנושית, שבתרבויות עתיקות מסוימות נהגו למנות בעזרתם פריטים (בעזרת האגודל כמצביע). כמו כן, יש הסוברים כי בסיס זה הובא לשימוש ונגזר ממספר החודשים בשנה.
נגיף הפפילומה האנושי
נְגִיף הַפַּפִּילוֹמָה הָאֱנוֹשִׁי (באנגלית: Human papillomavirus או HPV) הוא קבוצה של למעלה מ-200 מיני נגיפים המשתייכים למשפחה "Papillomaviridae", המדביקים את רקמות העור והריריות בבני אדם ומועברים ביחסי מין. חלק מזני הפפילומה עלולים להיות מסרטנים: הנגיף נחשב לגורם העיקרי לסרטן צוואר הרחם וגורם משני בסוגי סרטן אחרים. עם זאת, למרות אחוזי נשאות גבוהים של זני הנגיף באוכלוסייה (כ־80%), סרטן צוואר הרחם נדיר יחסית (4 מקרים ל־100,000 נשים). קיים חיסון נגד הנגיף.
נזקי הנגיף.
ברוב מקרי ההדבקה (כ-90%), נשא הנגיף כלל אינו יודע שנדבק, כיוון שהמערכת החיסונית גוברת על הנגיף ומעלימה אותו בתוך כחצי שנה עד שנתיים ממועד ההדבקה, לרוב ללא שהתפתחו תסמינים גלויים כלשהם. במקרה שהנשא מפתח תסמינים, אלו כוללים לרוב צמיחה של יבלות (המכונות "קונדילומה") או גידולים קטנים (הנקראים "פפילומה") באיברי המין או בפי הטבעת.