יוסטון, יוסטון, האם שומעת? עבור...
יוסטון, יוסטון, האם שומעת? עבור... (באנגלית: ) היא נובלה מאת ג'יימס טיפטרי ג'וניור (שם העט של אליס שלדון). היא זכתה בפרס נבולה לשנת 1976, ופרס הוגו לשנת 1977.
הסיפור הופיע לראשונה באנתולוגיה" Aurora: Beyond Equality", בעריכת וונדה מקינטייר וסוזן ג'. אנדרסון, ב-1976. הוא פורסם לאחר מכן במגוון אוספים, וכן בתור ספר ביחד עם הסיפור של ג'ואנה ראס "Souls". זהו הסיפור המפורסם והמודפס ביותר של שלדון.
תקציר עלילה.
בסיפור, שלושה אסטרונאוטים גברים יוצאים למסע חלל בעתיד הלא-רחוק, בחללית Sunbird. התפרצות סולרית פוגעת בחללית, והשלושה נותרים אבודים ומרחפים בחלל. הם מנסים ליצור קשר עם מרכז הבקרה ביוסטון, אך ללא הצלחה. לאחר זמן מה, הם מתחילים לקלוט שידורים מוזרים בקשר.
הם מבולבלים מכך שרוב הקולות נשיים, בדרך כלל עם מבטא אוסטרלי. הם שומעים שיחות על דברים אישיים, והדיבורים מלאים בסלנג לא מוכר. הם מנסים להעלות תאוריות למה שהם שומעים: אולי אלו הזיות? אולי מתיחה? איזשהו כוח עוין שמנסה להתל בהם? הם מקליטים את השיחות, ושומעים אותן שוב ושוב, בניסיון לפענח את התעלומה. לאחר זמן מה, הם מבינים שהדוברות מודעות לקיומם, ומציעות עזרה.
בתחילה, מסרב מפקד החללית לתקשורת, כי הוא חושד במניעים של הקולות. אך אלה ממשיכים לבקש שיקבלו את עזרתם. האסטרונאוטים מצטמררים כשהם קולטים שהדיבור עליהם והצלתם הוא במונחים היסטוריים, והם מבינים שנעו לא רק ברחבי החלל אלא גם בזמן, ושנעלמו עקבות טיסתם מאות שנים קודם לכן. הקולות מספרים להם רק פרטים מועטים על המצב העכשווי בכדור הארץ - רק שאסון לא ברור הכחיד את רוב האנושות. בסופו של דבר, מסכימים האסטרונאוטים לפגוש את החללית Gloria, דבר שיאפשר להם לצאת בבטחה מה-Sunbird.
הגלוריה מהווה להם חידה. חוץ מזה שכמעט כל הצוות הוא נשים, החללית עצמה מבולגנת ומלאה בצמחים וחיות. הטכנולוגיה שלה אינה מתקדמת במיוחד, ולפעמים הכוח הנדרש לפעולות החללית מסופק דרך אופניים נייחים. הלם התרבות של האסטרונאוטים מוגברת כאשר הם לא מצליחים  לקבל תשובות אפילו לשאלות פשוטות לגבי כדור הארץ.
לאט לאט, השניים צוברים רמזים מהתבוננות ומפליטות פה של הצוות. חברות הצוות מדברות על "אחיותיהן" אך אין דיבור על בעלים, חברים או משפחה. בצוות זוג תאומות, ששתיהן נקראות ג'ודי, אך אחת נראית מבוגרת מהשנייה. הזכר היחיד בחללית, אנדי, נראה לאסטרונאוטים מאוד נשי.
ואז הם לומדים את האמת. מגפה הכחידה את רוב האנושות, כולל את כל הזכרים. רק כ-11 אלף נותרו, בעיקר באזור אוסטרלאסיה. הן מתרבות דרך שיבוט, וכל בנות האנוש החיות הן שיבוטים של 11 אלף הניצולות המקוריות. את התינוקות מגדלות בבתי ילדים שיתופיים, וכל מי שמשויכת לגנוטיפ משותף כותבת את סיפורה בספר שעובר מאחת לאחת, כדי לתת השראה ל"אחריות" עתידיות. בנות גנוטיפים מסוימים עוברות טיפולים אנדרוגנים כדי להבנות את גודל גופן וכוחן כדי לעשות עבודת כפיים, והתוצאה היא פסבדו-זכרים, כמו אנדי חברת הצוות שפגשו האסטרונאוטים. החברה האנושית השיתופית חיה בשלום נטול קונפליקט - לכאורה מאושרת, אך חסרת קידמה משמעותית.
כל אחד מהאסטרונאוטים מגיב אחרת לידיעות אלה. המפקד חווה את זה כטרגדיה גדולה, ומאמין שהוא נבחר על ידי האל להוביל את הנקבות האבודות חזרה למוטב, לחברה בה גברים הם ראשי המשפחה והמנהיגים. שני מרייר מהמחשבה של מיליוני נשים שלא ידעו מגע גבר מהו, ורואה את עצמו כאובייקט תשוקתן כשיחזור לכדור הארץ.
האסטרונאוט השלישי מגלה שנתנו לשניים האחרים סם שגורם להם לגלות את "האני האמיתי" שלהם. ולאור מה שגילו, הוא בטוח שאין הם בדרך חזרה לכדור הארץ, ושאין לצוות ה"גלוריה" כוונה שישרדו. הן מאושרות בחייהן ללא גברים, ורצו רק ללמוד מהאסטרונאוטים ולהעביר את הידע הלאה, ובמקרה של האסטרונאוט החרמן, גם לקחת דגימות זרע, במטרה להעשיר את החומר הגנטי וליצור גנוטיפים חדשים.
ג'יימס טיפטרי הבן
אליס ברדלי שלדון
לשכת בונים חופשיים
לשכת בונים חופשיים, או לשכה מסונית, היא יחידת המבנה הבסיסית של הבנייה החופשית. כל לשכה חדשה אמורה לקבל צ'ארטר מלשכה גדולה, והיא מתקבלת לארגון ומוענקת לה הסמכה, רק לאחר שהתחייבה לפעול ולנהל ענייניה על פי החוקה של אותה הלשכה הגדולה. ישנן שלוש לשכות שהן יוצאות דופן, מבחינה זו שאינן זקוקות לאישור הסמכה. אלו הן שלוש הלשכות שהקימו את הלשכה הגדולה הראשונה של אנגליה בלונדון. בדרך כלל כל בונה חופשי הוא בעל הזכות לבקר בכל לשכה, תחת כל תחום שיפוט, של כל לשכה גדולה שנמצאת ביחסי ידידות עם לשכתו. בלשכות גדולות מסוימות זכות זו שמורה אך ורק לרב בונה (בעל הדרגה השלישית). ברוב המקרים הוא מחויב לבדוק את יחסי לשכתו עם הלשכה בה הוא מעוניין לבקר, ולאשר את תקינות החברות של הלשכות. חברי הבנייה החופשית מצטרפים ללשכה על מנת לרכוש את דרגות המסדר, וכל עלייה בדרגה מקדמת את מעמד הבונה. שלוש דרגות הבסיס הן:
מקור המונח.
בתקופת ימי הביניים, גילדות הבנאים היו משעינות צריפים או סוכות על קירות או חומות המבנים שהקימו, ואלו נקראו בשפתם של הנורמנים (Norman) "מבנים שעוּנים: - Alodgements. מאוחר יותר, המושג קוצר ל-Lodges - לשכות. ככל הידוע, הוא הוזכר לראשונה בשנת 1277, ולאחר מכן ב-1355. המבנים הללו שימשו לאחסון חומרים וכלי עבודה. לשכות אלו פעלו בבניה החופשית הסקוטית ולא האנגלית. השם Lodge דבק בבניה החופשית וכן בגופים ותחומים רבים אחרים. כך למשל המילה מקובלת כאכסניה, חדר או דירה זמנית.
סוגי לשכות.
בונים חופשיים נפגשים במסגרת הלשכה, לא בהכרח "בתוך" מבנה פיזי של לשכה, למרות הכינוי לשכה או היכל למקום המפגש בו הם מתאספים. כינויים נוספים המקובלים הם מרכז מסוני, מקדש או אולם מסוני, והם נוספו על מנת להימנע מביקורת שלילית, דעות קדומות וחשד לגבי טיב התנועה. בלשכות מסוימות נהוג להשתמש בכינויים שונים בתקופות שונות.
השמות "לשכה כחולה", "לשכת האומנות" או "לשכת האומנות העתיקה" מתייחסים למבנה הבסיסי של הבנייה החופשית הכוללים את שלוש הדרגות הראשונות, לעומת הלשכות המורחבות כמו לשכות "הנוסח היורקי" ו"הנוסח הסקוטי". בבריטניה הגדולה נהוג להשתמש במונח "לשכת האומנות". הלשכה הכחולה הוא מונח הנגזר מהתפאורה בלשכות הבנייה החופשית האנגלית והאירית שגוונה כחול. למרות מקורו העתיק, השימוש במונח גדל והתפשט ביבשת אמריקה במאה ה-20 ובמאה ה-21.
לשכות מחקר נוסדו במטרה לקדם ולפתח את לימודי ההיסטוריה, התאוריה והפרקטיקה המסונית. דוגמה ללשכה כזו היא Quatuor Coronati Lodge. הלשכה מגבילה בקפדנות את מספר חבריה. היא מארחת מבקרים מרחבי העולם ונשלחים אליה מסמכים שונים העוסקים בבנייה החופשית. לתחומי שיפוט של לשכות גדולות רבות יש לשכות מחקר, אשר בדרך כלל עורכות מפגשים לעיתים רחוקות יותר מלשכות כחולות ואינן מחלקות דרגות.
בבריטניה הגדולה, לשכת ההנחיות היא בעלת חוקה נפרדת, אמנם ניתן להתייחס אליה כאל ללשכה. לשכה זו מספקת לרב הבונה העומד בראש כל לשכה את האפשרות להתאמן על הטקסים בהדרכת חבר רב בונה בעל ניסיון; לשכה זו עורכת הרצאות והסברים על הטקסים והסמלים על מנת לפתח את הידע ולהעמיק את ההבנה לגבי משמעות החברות בבנייה החופשית.
בתחומי שיפוט מסוימים בארצות הברית, לשכת ההנחיות משרתת כלשכה מוסמכת עבור בונים הזקוקים לתדרוך בנושאים נוספים, מלבד מנהגי וטקסי הבנייה החופשית, והן מארחות מדריכים ודוברים הנושאים דברים בנושאים מסוניים ותחומים נוספים.
נהוג להשתמש במונח לשכת אם בבריטניה הגדולה כאשר מתייחסים ללשכת המקור בה החבר הבונה הצטרף לראשונה לבנייה החופשית וקיבל את דרגתו הראשונה - תלמיד בונה. 'לשכת אם' היא גם הלשכה האחראית על הקמתה של לשכה חדשה, "לשכת הבת, "המממנת את התהליך וזו שהעניקה לה צו שמאשר את הסמכתה כלשכה המנוהלת תחת שיפוטה של אותה לשכה גדולה אזורית. דוגמה ללשכת אם, היא לשכת האם קילווינינג מספר 0 אשר פועלת תחת שיפוטה של הלשכה הגדולה של סקוטלנד, והיא ידועה כלשכת האם של סקוטלנד כפי שהוזכר במסמכי שאו של 1598 ו-1599, כמי שהסמיכה לשכות חדשות טרם שיוכה ללשכה גדולה.
הארגון.
לשכות פועלות תחת סמכות בעלת תוקף מדיני, לאומי או אזורי שנקרא "הלשכה הגדולה". חוקת רשות זו, עליה היא מסתמכת, מגדירה את מבנה הבנייה החופשית בארגון עליו היא אחראית ואת בעלי התפקידים והדרגות של הבונים אשר חברים בלשכותיה. לשכות גדולות אזוריות בוחרת וממנות את רבי הבונים העומדים בראש כל הלשכות תחת שיפוטן, אלו הם רבי הבונים המנהלים את הלשכות ודואגים לתפקודן השוטף.
ללשכות גדולות וללשכות תחת אזורי שיפוטן ישנה אפשרות מסוימת לגוון את תרגול הדרגות, המנהגים והטקסים, וקיימים הבדלים מינוריים בין אופן ניהול הלשכות. החופש לשינויים אפשרי בעיקר כאשר אין הוראות עליהן מקפידים לפקח. למרות ההבדלים, יחסי האחווה בין הלשכות נשמרים.
חברות בארגון.
ככלל, על מנת להתקבל לבנייה החופשית ולהצטרף להיות מוסמך לחבר מן המנין (בלשכות הסטנדרטיות האנגלו- אמריקניות) על המועמד: