עם שובו מארצות הברית השתלב צבי אבני בחיי המוזיקה הקלאסית בארץ. בין התפקידים שמילא: ניהול הספרייה המרכזית למוזיקה בישראל, יו"ר איגוד הקומפוזיטורים בישראל, יו"ר הנהלת נוער מוזיקלי בישראל (תפקיד בו הוא מכהן עדיין) ועורך ירחון הנוער המוזיקלי "גתית" במשך שנים רבות.
ב-1971 הוזמן לנהל את המעבדה למוזיקה אלקטרונית באקדמיה למוזיקה בירושלים, שייסד יוסף טל ב-1961. הוא השתלב במהירות בחיי המוסד ובשנת 1976 מונה לפרופסור. במהלך השנים הפך צבי אבני לאחד המורים המשמעותיים להלחנה בישראל והשפיע על דורות של תלמידים.
כמלחין התבסס מעמדו כאחד היוצרים החשובים ביותר של הדור השני. יצירותיו בתחומים השונים של המוזיקה זכו במספר רב של ביצועים והקלטות בישראל וברחבי העולם.
סגנונו האישי, המשלב בין המסורתי לחדשני, בין המזרחי למערבי, העמיד את אבני, לא אחת בעל-כורחו, מול חיצי הביקורת. בכמה מקרים הוא השיב מלחמה במאמרים שנונים, נוקבים ומעוררי מחשבה.
יצירותיו.
בהתפתחותו הסגנונית של צבי אבני ניתן להבחין בשלוש תקופות:
תקופה ראשונה - סוף שנות החמישים וראשית שנות השישים. כאן ניכרת השפעתם של מוריו מרדכי סתר ובעיקר פאול בן-חיים. השפעה זו באה לידי ביטוי בכתיבה מודאלית ובמחויבות סגנונית לצורות המסורתיות ולרוח הים-תיכונית. לכאן שייכים "שלושה שירי לילה זעירים" על-פי מילותיה של לאה גולדברג, שלושה שירים מתוך "שיר השירים" 1955, "החמישייה לכלי נשיפה" 1959, פסטורל וריקוד לקלרינט ופסנתר 1957 ו"קשתות קיץ" לרביעיית מיתרים 1962 ועוד.
תקופה שנייה - אחרי שובו מארצות הברית בקיץ 1964 ועד תחילת שנות השמונים. כאן ניכרת השפעתה הבולטת של רוח המודרניזם האירופאי והאמריקאי והחיפוש אחר שילוב בין הסגנונות והטכניקות שסיגל לעצמו בתקופת לימודיו מחוץ לישראל לבין הרוח המסורתית והמחויבות למלודיה. לצד השילובים בין מזרח למערב שאפיינו גם את התקופה הראשונה, הופיעו שילובים חדשים, בין תיווי מסורתי לתיווי חדשני, בין טונאלי וא-טונאלי, בין הקלטה אלקטרונית לביצוע חי ובין המלודי למופשט.
יצירת המפתח לתקופה זו היא "הרהורים על דרמה" לתזמורת (1965), שזכתה להצלחה גדולה בישראל ומחוצה לה במשך שנים רבות וכן "חמש פנטומימות" לאנסמבל קאמרי (1968), המבוססת על חמישה ציורים מפורסמים של ציירים בני זמננו ונכתבה לסדנת המלחינים הראשונה שאורגנה על ידי אבני במסגרת פסטיבל ישראל. הייתה זו היצירה הראשונה מבין יצירות רבות, שבהן הוא מתייחס לאמנות הפלסטית, עקב התעניינותו הרבה בציור עוד משנות נעוריו. לתקופה זו שייכות גם יצירות קאמריות כמו "מעבר לפרגוד" לרביעיית פסנתר (1979), "לדה והברבור" לקול וקלרינט (1975) ו"דימויים ליום חג" לתזמורת סימפונית גדולה (1970). מקום מיוחד תופסת בתקופה זו הסונאטה השנייה לפסנתר "אפיטף", שיש בה גם התייחסות למיסטיקה יהודית ברוח רבי נחמן מברסלב (1979).
במדיום האלקטרוני יצר אבני בתקופה זו את "אפיזודות ליריות" לאבוב וסרט מגנטי (1972) ואת "סינכרומוטראסק" - פרודיה קוואזי-אקספרסיוניסטית עם טקסט של המלחין לזמרת-שחקנית וסרט מגנטי.
בתקופה השלישית שהחלה בתחילת שנות השמונים, ניכרת בסגנונו התקרבות מחודשת לטונאליות, דבר המורגש במיוחד בהתייחסותו למלודיה, שלעיתים קרובות מזכירה מוטיבים בעלי אופי פולקלוריסטי יהודי. היצירות הבולטות בתקופה זו הן "מוזיקה תוכניתית 1980" לתזמורת סימפונית, ששלושת פרקיה נושאים שמות ציוריים וכן "מזמור לסַנְטוּר" בליווי תזמורת קאמרית (1982) ו"מטמורפוזות על כוראל של באך" (1985). מקום מיוחד תופסת בתקופה זו היצירה "הזהו אדם", מחזור של חמישה שירים לסופרן ותזמורת סימפונית ע"פ פואמות של פרימו לוי, שזכתה לביצועים רבים בישראל ומחוצה לה.
בשנות החמישים ועד תחילת שנות השישים, עסק אבני רבות גם בחומר פולקלוריסטי וערך עיבודים להרכבים שונים של למעלה ממאה שירים פופולריים. במסגרת עיסוקיו אלה השתתף גם בתחרות פסטיבל הזמר והפזמון 1961, שבה זכה בפרס הראשון שירו "שאני עמך" למילים של רעייתו הראשונה, פנינה אבני (1927 – 1973).
מאפיינים מרכזיים של סגנונו.
המלחין ד"ר מיכאל וולפה מציין כמה מאפיינים מרכזיים ביצירותיו של צבי אבני כדלהלן:
רשימת יצירות.
יצירות לתזמורת
יצירות לכלי סולו ותזמורת:
מוזיקה קאמרית:
יצירות לפסנתר:
יצירות לכלי יחיד:
יצירות קוליות:
מוזיקה לסרטים
בלאק אייד פיז
בלאק אייד פיז (באנגלית: Black Eyed Peas; בתרגום חופשי: "שעועית עין שחורה", לוביה) הוא הרכב היפ הופ ופופ אמריקאי מלוס אנג'לס, קליפורניה. חברי הקבוצה הם הראפרים ויל.איי.אם, אפל.די.אפ וטאבו.
החל מהאלבום השלישי שלהם, זכתה הלהקה לתהודה עולמית ולפרסי גראמי, והיא אחת הלהקות הבולטות והמובילות במכירות.
היסטוריה.
1995–2001: Behind the Front B ו-ridging the Gap.
בשנת 1990 ויל.אי.אם (ויליאם אדמס) ואפל.די.אפ (אלן פינדה) נפגשו והחלו לכתוב ראפ ולהופיע ביחד ברחבי לוס אנג'לס. בהמשך, הצמד חתם על חוזה עם חברת ההקלטות רות'לס רקורדס לאחר שמשכו את תשומת לבו של Eazy-E, ושל חברו מנהל החברה ג'רי הלר. הם צירפו חבר נוסף, דנטה סנטייגו, וקראו להרכב אטבן קלאן. אלבומם מעולם לא ראה אור בשל מותו של Eazy, כתוצאה מסיבוכים של מחלת האיידס ב-1995.
אטבן קלאן שינו את שמם ל-"בלאק אייד פיז". הם החליפו את חבר הלהקה השלישי בראפר טאבו וצירפו את קים היל כזמרת רקע. בניגוד למופעי היפ הופ רבים, הם בחרו להופיע בהופעות חיות והשתמשו בסגנון בגדים שונה בהרבה מראפרים אחרים בלוס אנג'לס. במהלך אמצע שנות ה-90 הם הופיעו במועדון מקומי לצד אמנים מפורסמים. הם חתמו בחברת הקלטות חדשה, אינטרסקופ רקורדס. בשנת 1998 הוציאו את אלבומם הראשון, "Behind the Front" שזכה לתגובות אוהדות. הסינגל שהצליח במיוחד מאלבום היה "Joints and Jam".
בשנת 2000 הוציאו את אלבומם השני, "Bridging the Gap", שכלל את הלהיט "Request + Line" עם מייסי גריי, ואת "BEP Empire" בהפקת די ג'יי פרמייר.
2002–2004: Elephunk.
ב-2003 הוציאו את אלבומם השלישי, Elephunk, עם סולנית חדשה, פרגי (סטייסי אן פרגוסון). מהרגע שהיא צורפה ללהקה, החלו בלאק אייד פיז בהוצאה של סינגלים מכווני-מצעדים, ואכן הלהקה צברה פופולריות והצלחה מסחרית גדולה. פרגי החליפה את זמרת הרקע קים היל, שעזבה את הלהקה במהלך שנת 2000. האלבום כלל את הלהיט "Where is the Love?", שהגיע לצמרת מצעדי הפזמונים ברחבי העולם, כולל שישה שבועות במקום הראשון במצעד באנגליה, ולמקום השמיני ברשימת 100 השירים הטובים בארצות הברית. כמו כן, השיר הפך לסינגל הנמכר ביותר בשנת 2003. האלבום גם כלל את הלהיט "Shut Up", שהגיע למקום השני במצעד באנגליה והגיע לראש מצעדי הפזמונים במדינות רבות באירופה כולל צרפת וגרמניה. האלבום זכה להצלחה עולמית ולמעמד של אלבום זהב ואלבום פלטינה באנגליה, בארצות הברית, בגרמניה ובמדינות רבות באירופה. הסינגל השלישי מתוך האלבום, "Hey Mama", הגיע לעשיריה הפותחת במצעדי הפזמונים באנגליה, גרמניה ומדינות נוספות באירופה, אך בארצות הברית הגיע למקום ה-23 בלבד. בנוסף לכך, השיר הושמע בחלק קטן מהסרט "Garfield" ("") שיצא בשנת 2004.
במהלך סבב הופעות של הלהקה באסיה בשנת 2004, סיפור חייו של אפל.די.אפ הוצג בתוכנית טלוויזיה שבועית שנקראה "Maalaala Mo Kaya" (אזכור אותך), בה הוא סיפר שגדל במשפחה עניה בבפמפנגה, הפיליפינים, ושקראו לו בכינוי הגנאי "בגולה" (כינוי משפיל לאדם שחור), לפני שעבר לארצות הברית בגיל 14, כדי לחיות חיים יותר טובים. השיר "The Apl Song", שמילותיו נכתבו בטגלוג, השפה שהיא לינגואה פרנקה בפיליפינים, מהאלבום "Elephunk", מספר את סיפורו של Apl.de.ap. מילות השיר בשפה זו והמלודיה התבססו על השיר "בליטה", שנכתב במקור על בשנות ה-70 על ידי להקת הפולק רוק אסין; באותה השנה הקליט סולן הלהקה, טאבו, שיר יחד עם הזמר הקולומביאני המצליח חואנס.
שירם של בלאק אייד פיז, "Let's Get Retarded" שונה ל-Let's Get It Started כדי להפוך לפרסומת לאליפות ה-NBA. הגרסה החדשה עסקה בכדורסל בניגוד לנושא המקורי שעסק בלהשתכר ולחגוג, והתארח בו קרלוס סנטנה. הגרסה החדשה של השיר זכתה להצלחה כסינגל, במיוחד בשירות הורדת המוזיקה iTunes. בגין השיר זכתה הלהקה בשנת 2005 בפרס גראמי לביצוע הראפ הטוב ביותר. בלאק אייד פיז הוצגו אז במשחק הווידאו "The Urbz: Sims in the City" כדמויות. הם הקליטו שנית את "Let's Get It Started", "Shut Up" ועוד שירים ב"סימית", השפה שמדברות בה הדמויות בסימס, עבור המשחק.
2005–2008: Monkey Business.
אלבומם הרביעי, Monkey Business (עסקים מפוקפקים), יצא ב-7 ביוני 2005. כתיבה רבה התבצעה לפני הפקתו באוטובוס הסיורים John Lennon Educational Tour Bus בסיור ה-BEP/NERD של שנת 2004. הסינגל הראשון של האלבום, "Don't Phunk With My Heart", היה להיט בארצות הברית והגיע למקום השלישי במצעדים. השיר גם הגיע למקום השלישי באנגליה, למקום החמישי בקנדה ולמקום הראשון באוסטרליה. My Humps, שיר נוסף מהאלבום, זכה מיד להצלחה רבה בארצות הברית. הסינגל האחרון מהאלבום היה "Pump It" אשר זכה להצלחה. לאחר שנה שיתפו פעולה עם סרז'יו מנדז וביצעו את השיר "Mas Que Nada" (פירוש בפורטוגזית: "עזוב!") שזכה להצלחה. האלבום זכה לביקורות מעורבות והיו מבקרים שהביעו אכזבה מאלבום זה.