פלורסטה פעלה לחינוך נשים מכיוון שהיא האמינה שהשכלה היא המפתח להעצמה, וכי היעדרה מוביל לאפליית נשים. הנגשת חינוך, כך לתפיסתה, תסייע לנשים להכיר במעמדן החברתי הלא שוויוני שלהן ולקדם שינוי. פלורסטה גם האמינה שאוכלוסייה בורה יכולה להיות מנוהלת ביתר קלות על ידי הממשלה, וזה היה דבר שהיא קיוותה למנוע על ידי תמיכה בחינוך לקבוצות שוליות. הפילוסופיות שלה סביב סוגיות הוראה ושוויון מגדרי הושפעו מתפיסות חשיבה ליברליות, פרוגרסיביות ופוזיטיביסטיות.
בשלוש יצירותיה משנת 1847, שכולן נוגעות להוראה, פלורסטה מתחה ביקורת על מערכת החינוך שראתה במדעים חסרי תועלת ומשחיתות נשים. היא התייחסה גם לכישלון הכללי של קהילת ההוראה ולסטנדרטים החינוכיים הנוכחיים שלה בעבודתה משנת 1853 "מחברות הומניטריות" "Opúsculo humanitário" . באופן מיוחד, היא הוקיעה בתי ספר המנוהלים על ידי זרים שלטענתה לא הוכשרו לשמש כמחנכים או יועצים אקדמיים.
אידאולוגיה פמיניסטית.
אין עוררין על התפקיד והרלוונטיות של פלורסטה בהתפתחות הפמיניזם בברזיל ובשחרור האישה במדינה. עם זאת, יש לקחת בחשבון את הפוליטיקה של אותה העת ואת ההקשר בו פעלה. המלומדים מתחו ביקורת על השקפותיה הפמיניסטיות האמביוולנטיות במקצת, משום שלא הייתה מיליטנטית מספיק ונעה על הטווח שבין אוונגרד לשמרנות. עבור קונסטנסיה לימה דוארטה, מחברת הספר "ניסיה פלורסטה: חיים ועבודה (Nísia Floresta: Vida e Obra)", פלורסטה משתלבת במה שהיא מכנה "פמיניזם טוב." המשמעות היא שהיא לא התכוונה לשנות באופן משמעותי את היחסים החברתיים, תוך שמירה על נשים בגבולות האידאולוגיים של התחום הפרטי. היא רצתה לשפר את החינוך לנשים ולהעצימן תוך הבטחה לכך שהן עדיין אחראיות לגידול ילדים ולעבודות בית אחרות.
כותבת נוספת העוסקת באמביוולנטיות זו היא ברנקה מורירה אלבס, שעבורה הפמיניזם של פלורסטה מכיל תפיסה רומנטית של נשים בהן המסירות למשפחה ולבית היא עדיין הציפייה המנחה. פלורסטה הציעה מספר דרכים לתחזק את המערכת המשפחתית המסורתית הזו ולשמור על בית, בעל וילדים ביצירותיה השונות.
החוקרים הכירו גם בשינוי האידאולוגי שעברה פלורסטה כסופרת וכפמיניסטית. בעבודתה הראשונה היא דחתה שינויים קיצוניים בסדר החברתי הנוכחי. היא הבהירה שהיא רוצה שהדברים יישארו במצבם הנוכחי וכי אינה מנסה לכפות שינויים גדולים. אולם לאחר מסעותיה באירופה, עבודתה השנייה בנושא מערכת החינוך הנוכחית הייתה אנליטית בצורה חדה יותר וקראה לרפורמה רחבת היקף. היא גם הביעה דאגה מכך שאוכלוסייה בורה פתוחה למניפולציות.
פאט סמיר
ג'ורג' אלברט רוטנברג (באנגלית: Georg Albert Ruthenberg; נולד ב-5 באוגוסט 1959) הידוע בשם פאט סמיר, הוא מוזיקאי אמריקאי ממוצא יהודי. סמיר משמש כגיטריסט להקת הרוק "פו פייטרס", היה חבר בלהקת הפאנק רוק, "הג'רמס", ושיתף פעולה עם להקת "נירוונה".
קורות חיים.
סמיר נולד במערב לוס אנג'לס לאב ממוצא יהודי גרמני ולאם ממוצא אפרו אמריקאי ואמריקאי ילידי. כילד הוריו שלחו אותו ללימודי פסנתר, ולאחר מכן הוא התחיל ללמד את עצמו גיטרה. על אף שאביו יהודי, סמיר היה נער נוצרי אדוק ובגיל 13 סמיר עזב את הבית והצטרף לקומונה דתית. הוא למד בתיכון ציבורי בלוס אנג'לס ונשר ממנו בשל בעיות התנהגות. לאחר שנשר מהתיכון הוא הקים עם חברו דרבי קראש את "הג'רמס", להקת פאנק רוק. הלהקה הצליחה בסצנת הפאנק רוק והוציאה אלבום אחד בשם "GI". בשנת 1980 מת סולן הלהקה, דרבי קראש, ממנת יתר של הרואין והלהקה התפרקה. בשנות ה-80 ניגן סמיר בפרויקטים שונים ועשה קריירת סולו קצרה והוציא אלבום בשם "Ruttensmear".
בשנת 1993 קיבל הזמנה מקורט קוביין, סולן להקת הגראנג' המצליחה נירוונה, לשמש כגיטריסט הליווי של קוביין בסיבוב ההופעות הקרוב של הלהקה, סמיר הסכים להצעה. באותו זמן, נירוונה נחשבה לאחת מלהקות הרוק הפופולריות והמצליחות בעולם. סמיר הופיע לראשונה עם נירוואנה ב-25 בספטמבר באותה שנה, בתוכנית סאטרדיי נייט לייב. הוא יצא עם נירוונה לסיבוב הופעות בן חצי שנה וניגן עם הלהקה בהופעת ה-mtv unpluged המפורסמת. לאחר התאבדותו של קוביין באפריל 1994, הלהקה התפרקה.
באוקטובר 1994 סמיר נענה להצעתו של מתופף נירוונה, דייב גרוהל, להיות הגיטריסט בהרכב חדש שהוא הקים הנקרא פו פייטרס. הלהקה הקליטה את האלבום "The Color and the Shape" שיצא במאי 1997 באלבום סמיר ניגן את גיטרת הליווי, בעוד גרוהל לצד תפקידו כסולן הלהקה הקליט את תפקידי הגיטרה המובילה. זמן קצר לאחר הקלטת האלבום ועל אף הצלחתו, סמיר החליט לעזוב את הלהקה. ב-2005 סמיר חזר להופיע מדי פעם עם הפו פייטרס שהפכה לאחת מלהקות הרוק הבכירות בעולם. וב-2010 הוא חזר רשמית ללהקה ונעשה אחד משלושת הגיטריסטים של הלהקה ביחד עם גרוהל וכריס שיפלט. עם חזרתו ללהקה הוא הקליט ביחד עם חברי הלהקה את האלבום "Wasting lights".
במקביל לפעילותו כחלק מהפו פייטרס, סמיר השתתף במספר איחודים של להקת הג'רמס לאורך השנים. בנוסף, סמיר התאחד מספר פעמים עם חברי נירוונה קריסט נובוסליץ' ודייב גרוהל, בין השאר, בנובמבר 2014 כאשר נירוונה נכנסה להיכל התהילה של הרוק. ב-2012 הוא השתתף בשיר "cut me some slack" ביחד עם דייב גרוהל, נובוסליץ' ופול מקרטני שנוצר לסרט "Sound city" שיצר גרוהל.
צטנקודונטמורפה
צטנקודונטמורפה (שם מדעי: Cetancodontamorpha; מילולית: "בעלי שיניים דמויות לווייתן") הוא ענף של מכפילי פרסה הכולל את ההיפופוטמיים והמינים הקרובים אליהם. רוב המינים החברים בקבוצה משויכים לתת-סדרה דמויי היפופוטם, בה נכללים ההיפופוטמיים וקרוביהם וכן אבות הלווייתנים. זהו הענף השני בקבוצה צטרומיננטיה, בה כלולים גם מעלי הגירה.
בני הקבוצה החלו להתפתח באמצע תקופת האאוקן והם התפתחו למגוון קבוצות, ביניהם האנדרוסארכוס (שלעיתים נכלל בסדרת המזוניכידים) האנטלודונטיים שדמו לחזירי ענק טורפים וראשוני ההיפופוטמים. כמו כן החלו להתפתח אז רוב הלווייתנים הקדומים.
כיום מצויים רק בני משפחת ההיפופוטמיים והלווייתנים החיים בים.
ריבר (סדרת טלוויזיה)
ריבר (באנגלית: River) היא סדרת דרמה בריטית בת שישה פרקים שיצרה וכתבה אבי מורגן, ובכיכובם של סטלאן סקארסגארד וניקולה ווקר. שידור הבכורה של הסדרה בערוץ BBC One היה ב-13 באוקטובר 2015. בנטפליקס שודרה הסדרה החל מ-18 בנובמבר 2015. הסדרה מתמקדת במפקח הבילוש ג'ון ריבר, שסובל מרגשות אשמה אחרי רציחתה של השותפה שלו במשטרה, והיא מופיעה בהזיותיו כרוח רפאים.
הפקה.
את הסדרה הזמינו שארלוט מור ובן סטיבנסון. המפיקים בפועל היו ג'יין פת'רסטון, מנדה לווין, אבי מורגן ולוסי ריצ'ר. באוקטובר 2014 החל שלב הצילומים בלונדון. החברה המפיקה הייתה Kudos, והסדרה הופצה ברחבי העולם על ידי Shine International.
שירה של הזמרת טינה צ'ארלס "I Love to Love (But My Baby Loves to Dance)" מופיע פעמיים בסדרה, בתחילת הפרק הראשון ובסיום הפרק האחרון.
אתרי צילומים.
הצילומים נערכו בשמונה רבעים בלונדון - למבת', איזלינגטון, קמדן, האקני, סאות'ארק, רדברידג', ניוהאם, טאוור המלטס ולואישם.
אתרים בולטים בסדרה כוללים את דרך קלרקנוול באיזלינגטון, פארק סאות'ארק, תיאטרון הגלוב וגשר המילניום בסאות'ארק, ותחנת הרכבת סטרטפורד בניוהאם.
צטרומיננטיה
צטרומיננטיה (שם מדעי: Cetruminantia) הוא ענף של מכפילי פרסה אשר התפתח החל מראשית האאוקן ובתוכו נכללים האבות המשותפים של מעלי הגירה ושל ההיפופוטמיים וקרוביהם, לרבות סדרת הלווייתנים. הקבוצה התפצלה מקבוצות דמויי החזיר ובעלי הכרית הכוללת את הגמליים.
בקבוצה זו כלולות 2 קבוצות עיקריות: Ruminantiamorpha, בה מצויים מעלי הגירה, אשר פיתחו התאמה להעלאת גירה של צמחים וצטנקודונטמורפה, הכוללת בעיקר את דמויי ההיפופוטם, מינים שהתפתחו בעיקר לחיים במים, חלקם אף בים הפתוח.
פדרציה (חללית)
ברנרד פלקסנר
ברנרד פלקסנר (1865 – 4 במאי 1945) הוא ממייסדי החברה הכלכלית לארץ ישראל ונשיאה הראשון.
ביוגרפיה.
פלקסנר נולד בלואיוויל מספר שנים לאחר שהוריו היגרו לארצות הברית. הוא למד משפטים באוניברסיטת לואיוויל ובאוניברסיטת וירג'יניה והוסמך כעורך דין בקנטקי בשנת 1898. הוא עבד כעורך דין עד שנת 1914 עת עבר לפעילות ציבורית. הוא היה יושב ראש בית משפט לנוער בלואיוויל ובשנת 1917 היה חבר משלחת של הצלב האדום לרומניה.
בשנת 1920 הוא נבחר לוועד המפקח על כספי ההסתדרות הציונית יחד עם אלפרד מונד והלורד רוטשילד. אולם במהרה נתגלע קרע בין קבוצת ברנדייס לויצמן ופלקסנר פרש עם קבוצת ברנדייס מההסתדרות הציונית. במרץ 1924 ביקר פלקסנר בארץ ישראל, בין השאר בתל אביב, בזכרון יעקב ובחיפה וניהל את המשא ומתן מטעם המשקיעים האמריקאים בחברת החשמל.
בשנת 1925 הוא היה ממייסדי החברה הכלכלית לארץ ישראל והתמנה לנשיאה. הוא ביקר בתחילת 1926 בארץ ישראל והציג תוכנית השקעות של החברה. הוא כיהן כנשיא החברה עד שנת 1931, אז העביר את נשיאות החברה לידי יוליוס סימון ונותר יו"ר מועצת המנהלים של החברה עד מותו.
בעת הקמת הסוכנות היהודית הוא היה אחד מ-41 הצירים האמריקאים הלא ציוניים במועצת הסוכנות היהודית.
טכנולוגיה אנדרואידית (חברה)
חברת "טכנולוגיה אנדרואידית" (ברוסית: Научно-производственное объединение "Андроидная техника") היא חברה רוסית המתמחה בפיתוח, ייצור ותחזוקה של מערכות רובוטיות. החברה הוקמה בשנת 2009 בעיר מגניטוגורסק, מחוז צ'ליאבינסק, הפדרציה הרוסית.