סטודנטיות המשיכו להיעלם בקצב של אחת לחודש. במרץ, דונה גייל מנסון, סטודנטית בת 19 באולימפיה (97 ק"מ דרומית-מערבית לסיאטל) עזבה את המעונות בדרכה להופעת ג'אז בקמפוס, אך מעולם לא הגיעה ליעדה. באפריל, סוזן אליין רנקורט נעלמה בתום פגישה בערב עם המנחה שלה בקמפוס בוושינגטון, 180 ק"מ דרומית-מזרחית לסיאטל. שתי סטודנטיות מוושינגטון דיווחו מאוחר יותר - אחת בליל היעלמותה של רנקורט, האחרת שלושה לילות לפני כן - על מפגשים עם גבר חבוש במתלה זרוע, שביקש עזרה בנשיאת ערימת ספרים לחיפושית הפולקסווגן שלו, בצבע חום בהיר.
ב-6 במאי 1974, רוברטה קת'לין פארקס יצאה ממעונות אוניברסיטת אורגון, 420 ק"מ דרומית לסיאטל, למפגש עם חבריה בבניין אגודת הסטודנטים. גם היא מעולם לא הגיעה. דאגה גוברת התפשטה בקרב בלשים ממשטרת סיאטל. לא נמצאו ראיות פיזיות משמעותיות ולנשים הנעדרות היה מעט מאוד מן המשותף, פרט להיותן סטודנטיות לבנות ארוכות שיער עם שביל באמצע, צעירות ומושכות.
ב-1 ביוני 1974, ברנדה קרול בול בת ה-22 נעלמה בוושינגטון. היא נראתה לאחרונה כשהיא משוחחת במגרש חניה עם אדם בעל שיער חום, החבוש במתלה זרוע. בשעות המוקדמות של 11 ביוני 1974, סטודנטית מאוניברסיטת וושינגטון, ג'ורג'ין הוקינס, נעלמה בזמן שהלכה לאורך הסמטה המוארת בסמוך לדירת בן זוגה. בבוקר שלמחרת, שלושה בלשי מחלקת הרצח של משטרת סיאטל ביחד עם קרימינולוג סרקו את הסמטה כולה כשהם זוחלים על ידיהם וברכיהם; הם לא מצאו דבר. לאחר שדבר היעלמותה של הוקינס פורסם, עלו עדויות שדיווחו על אדם בעל קביים וגבס על רגלו שפסע בסמטה אותו לילה, כשהוא מתאמץ לשאת מזוודה. אישה אחת טענה שהאיש ביקש את עזרתה בסחיבת המזוודה לרכבו, חיפושית פולקסווגן בצבע חום בהיר.
במשך תקופה זו, בנדי עבד בשירותי החירום של המחלקה המדינית של וושינגטון באולימפיה - סוכנות ממשלתית שהייתה מעורבת בחיפושים אחר הנשים הנעדרות. שם הוא פגש והחל לצאת עם קרול אן בון, אם גרושה לשניים, אשר שש שנים מאוחר יותר תמלא תפקיד חשוב בתקופה האחרונה של חייו.
דיווחים על שש הנשים הנעדרות והתקיפה האכזרית של לנז פורסמו באופן קבוע בעיתונות ובטלוויזיה ברחבי וושינגטון ואורגון. פחד רב התפשט בציבור, וחלה ירידה חדה במספר הנשים הצעירות שניסו לתפוס טרמפים. על גורמי אכיפת החוק הופעל לחץ רב לפענוח הפשעים, אולם היעדר ראיות ממשיות הקשה עליהם מאוד. המשטרה לא יכולה הייתה לספק לכתבים את המידע המועט שהיה בידה, מחשש לפגיעה בחקירה. בתוך כך, כל דמיון נוסף בין הקרבנות נרשם: ההיעלמויות כולן קרו בלילה, לרוב ליד אתר בנייה פעיל, בתוך תקופת בחינות אמצע או סוף השנה; כל הקרבנות לבשו מכנסי בד או ג'ינס כחולים; ברוב זירות הפשע היו עדויות על גבר שחבוש במנשא זרוע או נושא קביים, ונוהג במכונית מסוג חיפושית פולקסווגן בצבע חום בהיר.
תעלומת שרשרת הרציחות בצפון-מערב הפסיפיק הגיעה לשיאה ב-14 ביולי 1974, עם חטיפתן לאור יום של שתי נשים מחוף הומה אדם באיסקווה, וושינגטון, 32 ק"מ מזרחית לסיאטל. חמש עדות תיארו צעיר נאה לבוש בגדי טניס לבנים, בעל מבטא קל, קנדי או בריטי, כשזרועו השמאלית חבושה במנשא זרוע. הצעיר הציג את עצמו כ"טד" וביקש את עזרתן לפרוק מפרשית מחיפושית הפולקסווגן החומה בהירה שלו. ארבע מהן סרבו; אחת התלוותה אליו עד לרכב, ראתה שאין שם אף מפרשית ונמלטה. שלושה עדים נוספים ראו אותו ניגש לג'ניס אן אוט בת ה-23, קצינת מבחן בבית משפט לנוער, כשהוא שוטח בפניה את סיפור המפרשית. העדים ראו אותה עוזבת את החוף בחברתו. ארבע שעות לאחר מכן, דניס נסלאנד בת ה-18, סטודנטית למדעי המחשב, עזבה פיקניק כדי להתפנות ומעולם לא חזרה. בנדי יספר מאוחר יותר שאוט הייתה עדיין בחיים כשחזר עם נסלאנד ונאלצה לצפות ברציחתה של האחרת.
בלשי משטרת קינג קאונטי הפיצו מודעות ברחבי סיאטל עם תיאורו המפורט של החשוד ופרטי רכבו. תרשים פנים משוער הודפס בעיתונים האזוריים והופץ בתחנות הטלוויזיה המקומיות. אליזבת קלופפר, אן רול, עובדת שירותי החירום של המחלקה המדינית של וושינגטון ופרופסור לפסיכולוגיה מאוניברסיטת וושינגטון - כולם זיהו את הפרופיל, התרשים והמכונית, ודיווחו על טד בנדי כחשוד אפשרי. עם זאת המשטרה, שקיבלה עד 200 פניות ביום בעניין הרציחות, חשבה בהתחלה כי לא סביר שסטודנט מסודר למשפטים ללא רישום פלילי בחייו הבוגרים יכול להיות המבצע.
חודשיים לאחר מכן, ב-6 בספטמבר 1974, שני ציידי שכווים נתקלו בשרידי גופותיהן של אוט ונסלאנד בסמוך לשביל גישה באיסקווה, וושינגטון. עצם ירך נוספת ומספר חוליות עמוד שדרה נמצאו אף הן באתר, וזוהו מאוחר יותר על ידי בנדי כשייכות לג'ורג'ין הוקינס. שישה חודשים לאחר מכן השלדים והלסתות התחתונות של הילי, רנקורט, פרקס ובול נמצאו בהר טיילור (היכן שבנדי נהג לטייל לעיתים קרובות), סמוך לאיסקווה. על כולם נמצאו סימני פגיעה נרחבים שנגרמו על ידי מהלומות בחפץ קהה.
איידהו, יוטה, קולורדו.
באוגוסט 1974 בנדי התקבל שנית ללימודי משפטים, הפעם באוניברסיטת יוטה. הוא עבר לסולט לייק סיטי, כשהוא משאיר את קלופפר בסיאטל. במקביל לקשר הזוגי הקרוב עם קלופפר, בנדי יצא עם עוד 12 נשים אחרות לפחות. ב-1975 כשהתגורר ביוטה, הוא הוטבל לכנסייה המורמונית. עם זאת, בנדי לא השתתף בפעילות בכנסייה והתעלם ממרבית איסוריה.
שרשרת רציחות חדשה החלה חודש לאחר מכן, עם שני מקרי רצח שלא פוענחו עד שבנדי התוודה לגביהם זמן קצר טרם הוצאתו להורג. ב-2 בספטמבר 1974 בנדי אנס וחנק טרמפיסטית לא מזוהה באיידהו. ב-2 באוקטובר 1974, הוא תפס את ננסי ווילקוקס בת ה-16 בפרבר של סולט לייק סיטי, וגרר אותה לתוך אזור מיוער. לפי עדותו, כוונתו הייתה לאנוס אותה ולשחררה, תוך ניסיון לרכך את דחפיו הפתולוגיים. עם זאת, הוא חנק אותה למוות - בטעות, לטענתו - בזמן שניסה להשתיק אותה.
ב-18 באוקטובר 1974 מליסה סמית, בתו בת ה-17 של מפקד תחנת משטרה ביוטה, נעלמה לאחר שיצאה מפיצריה; גופתה העירומה נמצאה באזור הררי סמוך תשעה ימים מאוחר יותר. בדיקה פתולוגית של הגופה הצביעה על כך שייתכן והנערה נשארה בחיים עד שבעה ימים לאחר היעלמותה. ב-31 באוקטובר 1974, לורה איים, גם היא בת 17, נעלמה לאחר שיצאה מבית קפה ביוטה מעט לאחר חצות. גופתה העירומה נמצאה על ידי מטיילים בחג ההודיה. שתי הנערות הוכו, נאנסו, בוצעו בהן מעשי סדום והן נחנקו למוות באמצעות גרבי ניילון. שנים מאוחר יותר, בנדי תיאר את הטקסים שביצע לאחר המוות בגופותיהן של סמית ואיים. הטקסים כללו בין השאר חפיפת שערותיהן בשמפו ואיפורן.
בערב גשום, ב-8 בנובמבר 1974, בנדי ניגש לקרול דרונץ', מרכזנית טלפון בת 18 שבילתה בקניון. הוא הציג את עצמו כקצין משטרה בשם רוזלנד מתחנת המשטרה המקומית. בנדי אמר לה שניסו לפרוץ למכוניתה וביקש ממנה להתלוות אליו לתחנה כדי להגיש תלונה. לבקשתה של דרונץ', הציג לה בנדי תג המזהה אותו כשוטר, והיא השתכנעה להתלוות אליו לתחנת המשטרה. כשדרונץ' ציינה שבנדי נוהג על דרך שאינה מובילה לתחנת המשטרה, הוא מיד סטה לשוליים וניסה לאזוק אותה. בנדי שלף אקדח ואיים על דרונץ', אך דרונץ' ניצלה את העובדה שרק ידה האחת נאזקה והיא הצליחה לפתוח את דלת הרכב ולצאת. לאחר מאבק קצר מחוץ לרכב, הצליחה דרונץ' להשתחרר מאחיזתו ולהיכנס לתוך מכונית שחלפה ברחוב.
מאוחר יותר באותו ערב, דברה (דבי) קנט, תלמידת תיכון בת 17, נעלמה לאחר שעזבה הצגת תיאטרון בבית ספרה כדי לאסוף את אחיה. המורה לדרמה בבית הספר ותלמידה סיפרו למשטרה שאדם זר ביקש מכל אחת מהן לצאת למגרש החנייה כדי לזהות רכב. תלמידה נוספת ראתה מאוחר יותר אותו אדם צועד מאחורי האודיטוריום, והמורה לדרמה זיהתה אותו שנית זמן קצר לפני תום ההצגה. חוקרים מצאו מאוחר יותר מפתח מחוץ לאודיטוריום, שתאם את האזיקים שהוסרו מפרקי ידיה של קרול דרונץ'.
בנובמבר 1974, לאחר שקראה על היעלמותן של נשים צעירות בערים שסובבות את סולט לייק סיטי, התקשרה אליזבת קלופפר שוב לתחנת המשטרה של קינג קאונטי. הבלש רנדי הרגשימר ממחלק הפשע חקר אותה לעומק. בשלב זה בנדי בלט באופן משמעותי ברשימת החשודים בפרשיות הרצח, אך העדים האמינים נכשלו בזיהויו במסדר תמונות. בדצמבר 1974 קלופפר התקשרה למשטרת סולט לייק סיטי וחזרה על חשדותיה. שמו של בנדי התווסף לרשימת החשודים גם בתחנת משטרה זו, אולם באותה עת לא היו ראיות מהימנות שקשרו אותו לרציחות ביוטה. בינואר 1975 בנדי שב לסיאטל לאחר בחינות הגמר שלו ובילה שבוע עם קלופפר, שלא גילתה לו כי דיווחה עליו שלוש פעמים למשטרה.
בשנת 1975 בנדי העביר את רוב פעילותו הפלילית מזרחה לקולורדו, כשהוא ממשיך לגור וללמוד משפטים ביוטה. ב-12 בינואר, אחות בת 23 בשם קרין קמפבל נעלמה בזמן שפסעה במסדרון מואר היטב בין המעלית לחדרה בפונדק בו התגוררה, כ-640 ק"מ דרומית-מזרחית לסולט לייק סיטי. גופתה העירומה נמצאה כעבור 36 ימים, בדרך עפר הרחוקה כ-5 קילומטרים מהמקום. היא נרצחה במהלומות חפץ קהה בראשה, אשר הותירו שורת סדקים עמוקים בגולגולת; גופתה הייתה מלאה בחתכים עמוקים מנשק חד.
ב-15 במרץ 1975, ג'ולי קנינגהם בת ה-26, מדריכת סקי מוייל קולורדו, נעלמה בזמן שפסעה מדירתה לארוחת ערב עם חבר. בנדי סיפר מאוחר יותר לחוקרים מקולורדו שהוא ניגש אליה על קביים וביקש ממנה עזרה בנשיאת ציוד הסקי שלו לרכב. באזור המרוחק כ-140 ק"מ מוייל, הוא הכה בה באלה, אזק אותה, תקף וחנק אותה למוות. שבועות לאחר מכן, נסע בנדי במשך שש שעות מסולט לייק סיטי כדי לפקוד את שרידי גופתה.