דגמי PTV 400 / PTV 250 הם מכוניות מיקרו בסגנון קבריולה מתוצרת יצרנית מכוניות המיקרו הספרדית Automóviles Utilitarios S. A אשר יוצרו בין השנים 1956–1961 בספרד.
כאשר הוחל בשנת 1957 בשיווק דגם סיאט 600 שהתבסס על פיאט 600 בספרד, מכירות דגמי "PTV 250, PTV 400" צנחו. היצרן שינה את שם החברה ל-AUSA Center SA.
מוריד הגשם (סרט, 1956)
מוריד הגשם (באנגלית: The Rainmaker) הוא סרט רומנטי אמריקאי משנת 1956 בבימויו של ג'וזף אנתוני, עם ברט לנקסטר וקתרין הפבורן בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי נ. ריצ'רד נאש בעקבות מחזהו המצליח "מוריד הגשם" משנת 1954. המחזה הוצג בתיאטרון הקאמרי ב-1955 עם בתיה לנצט ונתן כוגן בתפקידים הראשיים, וב-2010 בתיאטרון הספרייה.
תקציר העלילה.
ביל סטארבק (ברט לנקסטר) הוא נוכל המסתובב עם עגלתו בין עיירות בקנזס, מבטיח בעד תשלום כי ביכולתו להוריד גשם ומוכר מוטות שביכולתם למנוע מסופות טורנדו לעבור במקום. יום אחד הוא מגיע לעיירה Three Point בה מתגוררת משפחת קארי.
משפחת קארי כוללת את האב האלמן (קמרון פרוד'ום), בתו הבכורה ליזי (קתרין הפבורן) ובניו נח (לויד ברידג'ס) וג'ים (ארל הולימן). ג'ים אוהב לבלות במרכז העיירה עם חברתו העשירה סנוקי מגווייר (איבון ליים). למשפחה יש עדר בקר גדול שהבצורת עושה בו שמות אבל הדאגה העיקרית של מהמשפחה הוא על ליזי המבוגרת, המנהלת את משק הבית אך אינה מוצאת זוגיות ועומדת להפוך לרווקה זקנה. הם שלחו אותה לקרוב משפחה בתקווה שתמצא שם זוגיות אך לא עלה מכך דבר. כעת הם רוצים לשדך בינה ובין סגן השריף פייל (ונדל קורי) אליו היא חשה רגש של אהבה נסתרת.
פייל הוא אדם בודד ומכריז על עצמו בתור אלמן למרות שמשפחת קארי יודעים שהוא גרוש. הם מגיעים למשרד השריף ומזמינים אותו לביתם אך הוא מסרב ועוד חובט בג'ים שהתחצף אליו. לבסוף לפי בקשת השריף (וולאס פורד) הוא מגיע למשפחת קארי, נפגש עם ליזי ומספר לה על זה שאשתו עזבה אותו למען מורה בבית ספר והוא לא התנגד, לכן רוצה להישאר לבד.
ליזי מאוכזבת וברגע זה נכנס לביתם ביל סטארבק ומציג עצמו כמוריד גשם. ליזי ונח לא מאמינים אבל האב מסכים בחוסר ברירה לתת לו 100 דולר כדי שיוריד גשם. ליזי לא מאמינה לו ומכנה אותו "נוכל" אך סטארבק בכוח השכנוע שלו מצליח לרכך אותה, נוטע בה ביטחון ומשכנע אותה שהיא אישה יפה ולבסוף הם מתחבקים ומתנשקים.
פייל חוזר שוב בחיפוש אחרי הנוכל סטארבק. בני המשפחה אומרים שאינם מכירים אותו אבל פייל מגלה את העגלה שלו. אז יוצא סטארבק ופייל מבקש לעצור אבל לתחינותיה של ליזי ולבקשת המשפחה הוא מחליט לשחרר אותו. סטארבק עולה על העגלה ומחזיר את 100 הדולר. הוא קורא לליזי להצטרף אליו והיא מהססת בינו לבין פייל ולבסוף מחליטה להישאר עם פייל.
סטארבק עוזב אולם בינתיים מתקדרים השמיים וניתך גשם עז. סטארבק חוזר לקחת את 100 הדולר ועוזב את המקום לתמיד כשכולם רוקדים משמחה בגשם השוטף ובעיקר ליזי ופייל.
PTV 250
ביל צופן
Etcher
balenaEtcher (ידועה בשם Etcher) היא תוכנה ליצירת דיסק און קי בר אתחול באמצעות כתיבת קובצי אימג' לכונן הנשלף.
היסטוריה.
התוכנה נקראה במקור Etcher, אך שמה שונה ל-balenaEtcher באוקטובר 2018 כחלק ממהלך שינוי שם החברה המפתחת את הכלי (שנקראה קודם לכם Resin.io) לשם Balena.
תוכנה.
התוכנה אמנם כוללת ממשק משתמש גרפי, אך ניתן להריצה גם בגרסת ממשק שורת פקודה.
BalenaEtcher
יוהאן רדון
יוהאן רדון (בגרמנית: Johann Karl August Radon; 16 בדצמבר 1887 – 25 במאי 1956) היה מתמטיקאי אוסטרי שהתמחה בחשבון וריאציות.
ביוגרפיה.
יוהאן רדון נולד בעיר דצ'ין (אז בתחומי האימפריה האוסטרו-הונגרית כיום בצ'כיה) למשפחה ממוצא גרמנים. בשנת 1910 הוא סיים לימודים באוניברסיטת וינה וקיבל תואר דוקטור. לאחר סיום הלימודים הוא עשה השתלמות באוניברסיטת גטינגן ובאוניברסיטה גרמנית טכנית בברנו. בשנים 1912–1919 הוא היה מלמד באוניברסיטת וינה. לאור בעיות ראייה הוא שוחרר משרות צבאי.
בשנת 1919 יוהאן רדון הוזמן למשרת פרופסור לאוניברסיטת המבורג. בשנים 1928–1945 הוא היה פרופסור למתמטיקה באוניברסיטה בברסלאו.
לאחר סיום מלחמת העולם השנייה הוא שהה תקופה קצרה באינסברוק ובשנת 1946 חזר לווינה. בשנים 1954/55 הוא היה רקטור של האוניברסיטה. בשנים 1948–1950 הוא היה נשיא של האיגוד המתמטיקאים האוסטרים.
בין ההישגים הבולטים של יוהאן רדון ניתן לציין משפט רדון־ניקודים, מידת רדון, משפט רדון.
הנסיך ולדימיר (צוללת)
K-549 הנסיך ולדימיר (ברוסית: АПЛ Князь Владимир) היא צוללת טילים בליסטיים גרעינית מדגם בּוּרֵיי והיא הראשונה מיחידת בּוּרֵיי-A (פרויקט 955A) שנכנסה לשירות חיל הים הרוסי. הצוללת נקראת על שם הנסיך ולדימיר הגדול.
היסטוריה.
פרויקט 955A פותח על ידי לשכת העיצוב רובין והמעצב הראשי היה סרגיי קובאלב. הצוללת תוכננה להיכנס לשירות בשנת 2010 אך הבנייה עוכבה עד יולי 2012 בשל סכסוך בעניין העלויות הנדרשות, בין משרד ההגנה הרוסי לבין תאגיד המספנות המאוחד.
הנסיך ולדימיר היא היחידה הראשונה של מפרויקט 955A והיא עברה כמה שינויים לעומת היחידות הקודמות של פרויקט 955. שינויים אלה כללו שינויים מבניים גדולים, חתימה אקוסטית מופחתת וציוד תקשורת מודרני יותר. למרות שדווח שבתחילה היו ארבעה צינורות שיגור נוספים (20 בסך הכל), ה-955A כולל 16 צינורות טילים זהים לפרויקט 955. הצוללת חמושה בטיל הבליסטי החדיש ביותר שמיועד לצוללת הרוסית, ה-RSM-56 בולאווה. הנסיך ולדימיר וצוללות אחיות מיועדות להחליף בסופו של דבר את הצוללות מהתקופה הסובייטית מדגמי דלתא וטייפון בשירות צי הצוללות של הצי הרוסי.
בניית הנסיך ולדימיר החלה ב-17 בנובמבר 2017 כאשר השלב הראשון של ניסויים במפעל בסוף נובמבר 2018. הצוללת חזרה למפעלי סבמאש בתחילת 2019 והייתה אמורה להתחיל שלב שני של ניסויים במפעל בסוף יוני 2019. ב-22 באוקטובר 2019 הצהיר אלכסנדר מויסייב, מפקד הצי הצפוני, שהנסיך ולדימיר צפויה להשלים את ניסויי הים שלה בסוף השנה. לדברי מויסייב, השלמת ניסויי הים אמורה להיות מלווה בשיגור טיל בולאווה. ב-29 באוקטובר ערכה הצוללת שיגור מוצלח של בולאבה ממיקומה בים הלבן.
על פי מקורות מהתעשייה הביטחונית שדיברו אל סוכנות הידיעות טאס, השלמת הנסיך ולדימיר עוכבה עד לרבעון הראשון של 2020 בשל מספר ליקויים שהתגלו. הדו"ח הבא של קומסומולסקאיה פרבדה, שציטט את אלכסיי רחמנוב, נשיא תאגיד המספנות המרוחד, קבע את תקופת הכנסתה לשירות "בסוף ינואר" 2020. בפועל, הצוללת הועברה לשירות הצי ב-29 במאי 2020.
דיירקט פולס
אייב פורטאס
אייב פורטאס (באנגלית: Abraham Fortas, 19 ביוני 1910 - 5 באפריל 1982) היה עורך דין יהודי אמריקאי, שופט בית המשפט העליון של ארצות הברית בשנים 1965–1969.
קורות חיים.
אייב פורטאס נולד ב-1910 בממפיס, טנסי, הצעיר בחמשת ילדיהם של ויליאם/וולף ורחל/ריי (לבית ברזנסקי/ברסון) פורטאס, זוג מהגרים יהודים, ילידי ליטא ורוסיה, שהגרו לארצות הברית דרך אנגליה. האב היה נגר, יצרן ארונות.
פורטאס הצעיר היה כנר מוכשר ואף הקים להקת ג'אז בתקופת לימודיו בבית הספר התיכון, אולם הוא היה עוד יותר מוכשר בלימודיו וסיים את התיכון כבר בגיל 15, במקום השני בכיתתו. הוא קיבל מלגה וב-1926 החל ללמוד בקולג' המקומי בממפיס.
את הקולג' הוא סיים במקום הראשון בכיתתו וב-1930, בן עשרים התקבל לבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ייל, הצעיר בסטודנטים למשפטים שם. גם את לימודי המשפטים סיים בהצטיינות במקום השני בכיתתו, ב-1933.
בתקופת לימודיו היה עורך כתב העת המשפטי של ייל, "Yale Law Journal" ועם סיום הלימודים מונה למרצה בייל, בעזרת אחד ממוריו בבית הספר למשפטים, ויליאם אורוויל דאגלס.
פקיד בכיר בממשל רוזוולט.
בשנים שלאחר מכן עבד פורטאס כמרצה בייל במקביל לעבודה בממשל הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט במסגרת הניו דיל. דאגלס, שהביא למינויו כמרצה בייל היה גם האיש שהביא אותו לממשל רוזוולט. בתקופה זו פגש וב-1935 נישא לקרוליין אגר, כלכלנית שעבדה כמוהו באותה מסגרת. לא נולדו להם ילדים.
ב-1937 מונה דאגלס, פטרונו של פורטאס לראש הוועדה לניירות ערך ולבורסות (ארצות הברית), שהוקמה על ידי רוזוולט ארבע שנים קודם לכן. דאגלס משך אחריו גם את פורטאס אל הגוף החדש הזה.
כעבור שנתיים, כשמונה דאגלס לשופט בבית המשפט העליון נטש פורטאס את משרת ההוראה בייל והתמקד בשרות הציבורי בממשל רוזוולט. ב-1941 הוא מונה לראש מחלקת החשמל במשרד הפנים ושנה אחר כך לתת שר הפנים והוא בן 31 בלבד.
הוא כיהן בתפקיד זה כארבע שנים, עד לתום מלחמת העולם השנייה.
עורך דין פרטי.
בראשית 1946 פרש פורטאס והקים משרד עורכי דין פרטי ביחד עם תורמן ארנולד. המשרד הפך מהר מאוד לאחד הגדולים בוושינגטון ונחשב כיום לאחד הגדולים בעולם (קרוי כיום - ארנולד ופורטר ).
בין התיקים הידועים ביותר שלו במסגרת זו היה הערעור שהגיש לבית המשפט העליון ב-1948, בגין פסיקה נגד המועמד לסנאט, לינדון ג'ונסון. יריבו הדמוקרטי של ג'ונסון האשים אותו בשחיתות בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית. פורטאס זכה עבור ג'ונסון וגם הכיר כתוצאה מכך את מי שיהיה כעבור 15 שנה נשיא ארצות הברית וימנה אותו לבית המשפט העליון.
מקרה ידוע אחר אירע כעבור כשנתיים, כאשר פורטאס ייצג את אוון לאטימור, פקיד ממשל בכיר שהואשם על ידי הסנטור ג'וזף מקארתי בכך שהוא סוכן קומוניסטי. פורטאס הגן על לאטימור, במסגרת ועדות שונות בסנאט, כנגד התקפות מקארתי שהיה אז בשיא כוחו. הוא הוסיף כך רבות, לשם, שהחל לרכוש לעצמו כלוחם זכויות אדם.