AXN הוא ערוץ טלוויזיה בינלאומי בבעלות אחת מהחברות הבנות של סרטי סוני הפועל בכ-50 מדינות ברחבי העולם, דרך הלוויין והכבלים. הערוץ החל את שידוריו ב-22 במאי 1997, ומשדר בעיקרו סדרות פעולה. לערוץ המקורי גרסאות מקומיות במדינות רבות.
בישראל.
הערוץ עלה לראשונה בישראל בקיץ 2000 ושודר בטלוויזיה בכבלים בערוץ 6 בממיר הדיגיטלי ובערוץ 40 או 26 בממיר האנלוגי, בהתאם לאזור הזיכיון. הערוץ שידר סדרות פעולה, מדע בדיוני ופנטזיה, חדשות וותיקות בשידורים חוזרים, וכן תוכניות ריאליטי.
ב-2006 הפיק הערוץ מגזין פעולה בשם "AXN מאניה" בהנחייתה של יעל גולדמן, אשר נתן במה לאנשים בתחום הספורט האתגרי בישראל.
בשנת 2007 הקים הערוץ מועדון לקוחות בשם "AXN אקשן קלאב". אתר מועדון הלקוחות חדל להתקיים בתום שידור הערוץ בישראל.
ביוני 2008 פורסם לראשונה כי ערוץ AXN הישראלי יסיים את שידוריו מטעמים כלכליים, ושידורי הערוץ הסתיימו ב-4 בינואר 2009. במקומו נפתח ערוץ חדש בשם HOT Zone, אשר אינו כלול בחבילת הבסיס של חברת הכבלים. בתדר האנלוגי של הערוץ הועלה במקומו ערוץ HOT Family.
גווה
אנטוניה שלי
אנטוניה שלי (באנגלית: My Ántonia) הוא ספרה של וילה קאתר מ-1918, המספר את סיפור המתיישבים בערבות נברסקה, ארצות הברית,
בעיניו ובקולו של ג'ים ברדן, שבא מוירג'יניה בגיל עשר לחיות בחוות סבו וסבתו לאחר מות הוריו.
תקציר העלילה.
ברכבת שבה מגיע ג'ים יחד עם ג'ק, פועל מחוות אביו המנוח, שיעבוד מעתה בחוות הסבים בנברסקה, נוסעת גם משפחת שימרדה, מהגרים בוהמים מצ'כיה. פגישתם הראשונה, הרגעית, היא על רציף התחנה החשוך והקר של בלק הוק, עיירה קטנה ונידחת, משם הם נלקחים בעגלות שוברות-עצמות בדרך הארוכה אל החוות המרוחקות. בימים הבאים מתוודע ג'ים אל סבו וסבתו, קשישים למודי עבודה, הגונים ויישרי דרך, אל עובד החוה הוותיק, אוטו פוקס, אוסטרי הרפתקן ומקועקע, שסיפוריו קוסמים לילד ולג'ק, הפועל הצעיר, ואל משפחת שימרדה, נוכרים שאינם דוברים אנגלית, חסרי כל, המומים וקרובים ליאוש בארצם החדשה. האב, קשיש עדין, חולני, כורע תחת נטל געגועיו אל ארצו ולשונו ונחמתו היחידה היא אנטוניה שלו, בת טיפוחיו. היחידים שהוא מסוגל לדבר עמם הם שני רוסים תמהוניים, הכורעים תחת נטל זכרונות זוועה מארץ מולדתם. ג'ים, הצעיר מאנטוניה ב-3 או 4 שנים, מתחיל ללמד אותה אנגלית והשניים מתקרבים מאוד.
ברקע ידידותם של הילדים משתרעות ערבות נברסקה רחבות הידיים בחילופי העונות - יוקדות בשמש הקיץ המבשילה תירס מצוין בטיבו, קופאות בשלגי החורף הכבדים, תחת סופות הכולאות את התושבים בבתיהם ומאיימות על עצם קיומם, פורחות בחמימות האביב ומשתלהבות בשקיעות הסתיו המרהיבות. ג'ים ואנטוניה מתוודעים אל הנובחניות, החיות במאורותיהן במושבות מאורגנות היטב, אל הליליות שוכנות המחילות ואל הנחשים, המשתלטים על המאורות, אוכלים את הביצים וטורפים את הגורים.
מר שימרדה, שהביא עמו רק את כינורו, לשונו ותרבותו מן העולם הישן ובחדש אין להם דורש, איננו עומד בקשיי החיים ושם קץ לחייו. בנו אמברוש, איכר ערמומי וגס-רוח, מוציא את אחותו הצעירה לעבודה מפרכת בשדות המשפחה ובחוות השכנים, בתמיכתה המלאה של האם, ואנטוניה איננה פנויה עוד לשיעורי אנגלית ולשיטוטים בטלים עם חברה הצעיר ג'ים. שלוש שנים לאחר בואו לנברסקה מחליטים סבו וסבתו של ג'ים להחכיר את חוותם הנידחת ולעבור לעיירה בלק הוק, וזמן קצר אחר כך מסדירה סבתו של ג'ים את העסקתה של אנטוניה במשק הבית של שכנתה בבית הסמוך, מרת הארלינג הנורווגית. בהביאה תמורה זו לחיי אנטוניה מקווה הקשישה, שאנטוניה זכתה לחיבתה ולהערכתה מיום בואה, להציל אותה מחיים של עבודת פרך שאין לה קץ בשדות ולהשיב לה משהו מן העידון התרבותי, שנסך עליה אביה לפני מותו. אנטוניה מתרועעת עם בנות מהגרים אחרות, העובדות בבתי התושבים הוותיקים, נערות שוודיות, נורווגיות, דניות ובוהמיות, וג'ים מתקרב אל כל חבורתן ומוקסם מכוחן הפיזי והנפשי, מן הביטחון העצמי ושמחת החיים והטבעיות שהן מפגינות, בניגוד לנוקשות, לדעות הקדומות, לכניעה למוסכמות ולהסתגרות מפני החיים שהוא רואה בין תושבי העיירה, שאורח חייהם נראה לו מחניק ומדכא. בנות המהגרים מפלסות להן דרך, כל אחת על פי אופייה, אל חיים של הצלחה ורווחה. לזמן מה דומה שדווקא אנטוניה, החזקה, הנדיבה והאהובה כל כך, איבדה את דרכה והייתה למושא רחמים ולגלוג, לדאבון לבו של ג'ים, אך גם היא נחלצת וכאשר הם נפגשים שוב כעבור עשרים שנה, אנטוניה מולכת בכיפה בחווה משגשגת, רעיה אהובה ותומכת ואם למשפחה מרובת ילדים ומאושרת - אישה שמצאה את מקומה הנכון בחיים.
סגנון הכתיבה.
תיאורי הנוף של וילה קאתר משווים לערבות נברסקה יופי ועוצמה. נברסקה היא גיבורת הספר לא פחות מתושביה, שכולם, גם האמריקאים הוותיקים שביניהם, באו אליה כמהגרים למצוא בערבותיה את דרכם לעושר ולהצלחה. כוחה של קאתר הוא באיזון בין כניסה לפרטי פרטים לבין רוחב היריעה, חרק זעיר וקופא בצינת הסתיו, שאנטוניה מצילה ומטמינה מתחת למטפחת הראש שלה בין תלתליה, לעומת מרחבי אין קץ של עשב אדום, רוכן ברוח. דמות מחרשה המצטיירת לרגע קל על רקע השמש השוקעת, מובלטת פרט לפרט, ותלי השלג הנערמים ומבליעים כל סימן לתואי הדרך המוכר במשבי הסופה האדירים. הניגוד בין חום קיץ כבד ומחניק לקור מקפיא בחורף, בין עבודת הפרך שאין לה קץ וכמעט אין לה גמול של הפועלים השכירים ושל המהגרים הדלפונים לעומת העושר, שצוברים הנוכלים הנצלנים בהונאת אותם פתאים חסרי כל ומשוללי דעת, הנותנים בהם אמון מחוסר ברירה. וילה קאתר מצליחה לפרוש את כל היריעה הרחבה והססגונית הזאת בספר לא גדול ולעקוף בכישרון את המהמורות של תיאורי נוף משמימים או הטפות מוסר משמימות לא פחות.
הספר "אנטוניה שלי" יצא בעברית בשנת 1952, בהוצאת עם עובד, בתרגום ע. ארבל ובעריכת י. אליאב.
Another One Bites the Dust
Another One Bites The Dust (ביטוי נפוץ באנגלית שפירושו עוד אחד מת) הוא סינגל של להקת הרוק הבריטית קווין שיצא בשנת 1980. השיר נכתב על ידי נגן הבס ג'ון דיקון. סינגל זה הוא הסינגל הנמכר ביותר של הלהקה לאחר שמכר כ-7 מיליון עותקים בכל רחבי העולם. השיר הוא מתוך האלבום The Game.
השיר הגיע למקום הראשון במצעדי הפזמונים בישראל, ארצות הברית, ספרד, ארגנטינה, קנדה וגואטמלה אך רק למקום השביעי בבריטניה. בארצות הברית, הצליח השיר להתברג למקום הראשון בשני מצעדי פזמונים: הראשון הוא מצעד הפזמונים של ה-R&amp;B (לאחר שקווין נחשבו ללהקת קצב ובלוז, בטעות) והמצעד השני הוא של הדיסקו.
רוב הכלים בשיר מבוצעים על ידי דיקון: גיטרה בס, פסנתר, גיטרת קצב וגיטרה מובילה. לאחר מכן הוספו לשיר ביט תופים מחזורי ומספר אפקטים על ידי טיילור ומיי ואת השירה ביצע פרדי מרקיורי. השיר לא התקבל יפה אצל חברי הלהקה ולא היה אמור לצאת בתור סינגל למרות ההפצרות החוזרות ונשנות של צוות ההופעה. ההחלטה להוציא את השיר כסינגל התקבלה לאחר שמייקל ג'קסון הציע זאת, בסיומה של אחת ההופעות של הלהקה (הדבר אושר על ידי רוג'ר טיילור ובריאן מיי בתוכנית רדיו אמריקאית מאוחר יותר). את הסינגל הפיק ריינהולד מק ביחד עם הלהקה.
השיר הביא ללהקה את מועמדותה היחידה לפרס גראמי בקטגוריית שיר הרוק הטוב ביותר המבוצע על ידי צמד או להקה. השיר הפסיד לשיר Against the Wind של בוב סיגר.
הצלחתו של השיר בארצות הברית היא כנראה זו שהביאה את הלהקה לנטוש (זמנית) את השורשים הרוקיסטיים והובילה אותה להקליט את אלבומה הבא Hot Space בסגנון השונה מקודמיו.
הנסלמן
אנטומיה טופוגרפית
אנטומיה טופוגרפית (surface anatomy או visual anatomy) היא האנטומיה הנלמדת על פי הצורה הנראית והניתנת למישוש של פני הגוף האנושי. לימוד אנטומיה טופוגרפית מאפשרת הכרת מיקומם של איברים שטחיים וגם איברים עמוקים, כאלו שאינם ניתנים למישוש, כמו הלב למשל. אנטומיה טופוגרפית משמשת בתהליכי אבחון וטיפול ברפואה. זוהי שיטת אבחון עתיקה שגם היום היא אחת השיטות היעילות; מהירה, זולה, אינו תהליך פולשני (ניתוחים).
אנטומיה טופוגרפית על בני אדם מתאפשרת על ידי הכרת הפרופורציות והשטח החיצוני של גוף האדם כדי לאפשר איתור איברים עמוקים בגוף האדם שאינם ניתנים לאיתור בעזרת חוש הראייה, בתנועה או בסטטיות.
ספרדים ועדות המזרח
שר פלנינה
שר פלנינה (בעברית: הר שר; בסרבית: Шар Планина, Šar Planina, באלבנית: Malet e Sharrit) הוא רכס הרים בין הגבול הדרומי של סרביה (בחלקה של קוסובו) לחלק הצפוני של מקדוניה. אורך הרכס כ-80 קילומטר ורוחבו בין 10–20 ק"מ. ברכס מספר פסגות גבוהות:
שר מתרחב גם להר קורבּ בדרום המזרח ועובר דרך צפון מערב אלבניה.
הצמחייה ברכס כוללת יבולים עד לגובה 1,000 מטר מעל פני הים, יערות עד גובה 1,700 מטרים, וכן שדות מרעה המשתרעים על בערך 550 קילומטרים רבועים. שר פלנינה הוא הרכס היחיד באירופה שמשתרע על שטח גדול של שדות מרעה. שר פלנינה ידוע כמקור לידתו של כלב המרעה שר פלנינה, שגדל בשדות אלו.
הפארק הלאומי שר פלנינה שייך לאוטונומיה קוסובו ומשתרע על 380 ק"מ רבועים בחלק הצפוני של ההר שר. גאוות הפארק היא עץ האורן המקדוני שנמצא במקום, וכן אורן הלבן והוורד האלפי.
הפארק הלאומי שר פלנינה משופע בנחלים ובנחלים זורמים קטנים המשתרעים למספר רשויות מקומיות כמו אורושבץ, סובה רקה, קצ'ניק ו-פריזרן ו-יגונובצה, טרצה, טטובו וגוטיבר.
קרוטיד
מילן יליץ'
מילן יליץ' (Милан Јелић, 26 במרץ 1956 - 30 בספטמבר 2007) היה נשיא רפובליקה סרפסקה (אוקטובר 2006 - ספטמבר 2007).
ביוגרפיה.