בנובמבר, נקבע שהתו הירוק יורחב לתחבורה ציבורית. כמו כן, איטלקים שאינם מחוסנים לא יוכלו להיכנס למסעדות, לבתי הקולנוע, לדיסקוטקים, לתיאטראות ולאירועי ספורט החל מ-6 בדצמבר. נאסרו חגיגות השנה הגרגוריאנית החדשה. נסגרו מועדוני לילה וקונצרטים.
בינואר 2022, כל האזורים המדינה הפסיקו להיות לבנים. נקבע שב-10 בינואר, כל המסעדות והברים, כל התחבורה הציבורית, כולל אוטובוסים מקומיים, בתי מלון, מעליות סקי, בריכות שחייה מקורות, מרכזי בריאות, חדרי כושר ומתקני ספורט קבוצתיים; מכוני ספא, מוזיאונים ותערוכות, פארקי שעשועים, מרכזי פנאי מקורים ואולמות בינגו. ההגבלות יבואו בנוסף לכלל לפיו באזור כתום, אדם לא יוכל לעבור מהישוב שלו אלא אם כן זה מטעמי עבודה, צורך או דחיפות, אם כי בעלי תו ירוק פטורים מכך. במדינה הודיעו כי החל מ-15 בפברואר מי שילך לעבודה יציג אישור שחוסן ולא יוכל להציג בדיקה שלילית.
כמו כן, החל בפברואר נדרשה בדיקה שלילית על מנת להיכנס לבנקים ולסניפי דואר. באמצע ינואר נעצרה העלייה בתחלואה שהחלה בדצמבר. במרץ היה גל תחלואה הנמוך מקודמו. איטליה החליטה שהחל מ-1 באפריל תבוצע הסרה הדרגתית של הנחיות הקורונה.
רוני לינדר-גנץ
רוני לינדר היא עיתונאית ישראלית, כתבת ובעלת טור בנושא כלכלת בריאות בעיתון הכלכלי דה מרקר. זוכת פרס סוקולוב לעיתונות כתובה ב-2019.
ביוגרפיה.
לינדר-גנץ היא בוגרת תואר ראשון בפסיכולוגיה ותקשורת ותואר שני בלימודי עבודה, שניהם מטעם אוניברסיטת תל אביב.
משנת 2005 משמשת ככתבת בדה-מארקר. ייסדה את תחום סיקור כלכלת בריאות בעיתון ועוסקת מאז בסיקור שוטף, כתבות עומק ותחקירים על מערכת הבריאות, בדגש על כלכלת בריאות ומדיניות בריאות. קודם לכן עבדה בעיתון ככתבת צרכנות וערכה כתבות תחקיר בנושאים שונים, כגון בנק הדם הטבורי, יוקר המחיה וחשיפת עוולות צרכניות. בשנים שקדמו לכך, שימשה כעוזרת מנכ"לית וסגנית דוברת המועצה הישראלית לצרכנות.
משנת 2011, חברה בקבוצה המייסדת של ארגון העיתונאים ומשמשת כחברת מזכירות הארגון וכן כחברה במועצת העיתונות מטעם הארגון.
בדיקת קבוצה
בסטטיסטיקה ובקומבינטוריקה, בדיקת קבוצה היא הליך בדיקה לזיהוי עצמים במבחן על קבוצות פריטים, להבדיל מבדיקה פרטנית. ממצאים בתחום מחקר זה פורסמו לראשונה על ידי רוברט דורפמן ב-1943, ולתחום זה שימושים מעשיים מגוונים.
דוגמה לבדיקת קבוצה היא בדיקה של קבוצת נורות המחוברות בשרשרת כשידוע שנורה אחת בדיוק פגומה. המטרה היא למצוא את הנורה הפגומה באמצעות מספר הבדיקות המינימלי (כאשר בדיקה היא חיבור לחשמל של קבוצה של נורות לחשמל). פתרון פשטני עשוי להיות בדיקה של כל נורה בנפרד, אולם כאשר מספר הנורות רב, בדיקתן בקבוצות הופכת ליעילה בהרבה. לדוגמה - באמצעות חיבור של חצי מהנורות יחד, ניתן לקבוע לאיזה חצי מהקבוצה שייכת הנורה המקולקלת.
תוכנית לבדיקת קבוצה עשויה להיות פשוטה או מורכבת, והבדיקות הנעשות בכל שלב עשויות להיות שונות זו מזו. שיטת בדיקה שבה בדיקה בשלב הבא מתבססת על בדיקה מהשלב הקודם, נקראת שיטה אדפטיבית, ואילו שיטת בדיקה שבה כל הבדיקות שיבוצעו ידועות מראש נקראת לא אדפטיבית. המבנה של שיטת הבדיקה בשיטה האדפטיבית ידוע כ-"pooling design" או איגום.
לבדיקת קבוצה שימושים מתחומים רבים בהם סטטיסטיקה, ביולוגיה, מדעי המחשב, רפואה, הנדסה, אבטחת מידע וזיהוי פלילי. דוגמה ליישום שעורר עניין מחודש בבדיקות קבוצה הוא פרויקט גנום האדם.
היסטוריה.
במהלך מלחמת העולם השנייה יזמו שירותי בריאות הציבור האמריקאיים ומערכת השירות הסלקטיבי פרויקט גדול כדי לאתר חולי עגבת בקרב מגויסים. בדיקה פרטנית לעגבת הצריכה נטילות דם רבות, ובדיקה שלהן כדי להוכיח או לשלול קיום עגבת. באותה עת בדיקות כאלו היו יקרות, ובדיקה של כל חייל בצורה פרטנית עשויה הייתה להיות יקרה ולא יעילה. רוברט דורפמן הציע פתרון יעיל לבעיה באמצעות בדיקת קבוצה.
כריס דוד
כריסטופר ג'ון "כריס" דוד (באנגלית: Christopher John "Chris" Dodd; נולד ב-27 במאי 1944) הוא פוליטיקאי, עורך דין ושדלן אמריקאי, שהיה חבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת קונטיקט במשך שלושים שנה, וייצג אותה כחבר המפלגה הדמוקרטית. טרם היבחרו לסנאט, היה דוד חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השני של קונטיקט, ואל הסנאט נבחר ב-1974 הודות להיחלשות הרפובליקנים לאור פרשת ווטרגייט.
במקביל לכהונתו בסנאט הוסיף לשבת בראשות הוועדה הדמוקרטית הלאומית בשנים 1995–1997. לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008 הודיע על כוונתו להתמודד על מועמדות המפלגה הדמוקרטית לנשיאות, אך פרש בראשית המירוץ. דוד מילא תפקיד משמעותי במשבר הכלכלי שפקד את ארצות הברית בשלהי העשור הראשון של המאה ה-21, במסגרת תפקידו כיו"ר ועדת הבנקאות, השיכון והעניינים האורבניים של הסנאט. ב-2010 הודיע על פרישתו מהחיים הפוליטיים, והוא כיהן יותר מכל אחד אחר כסנאטור מטעם קונטיקט.
ביוגרפיה.
תחילת דרכו.
דוד נולד בווילימנטיק שבקונטיקט. הוריו היו גרייס מרי דוד (לבית מרפי) והסנאטור תומאס דוד. כל שמונת סביו נולדו באירלנד, והוא היה החמישי מבין ששת ילדיהם של גרייס מרי ותומאס דוד. אחיו הבכור, תומאס דוד הבן, הוא פרופסור אמריטוס בבית הספר לשירות החוץ של אוניברסיטת ג'ורג'טאון, וכיהן כשגריר ארצות הברית באורוגוואי ובקוסטה ריקה תחת הנשיא ביל קלינטון.
הוא למד במכינה הבית-ספרית ג'ורג'טאון, בית ספר ישועי בבת'סדה שבמרילנד. הוא סיים לימודי תואר ראשון בספרות אנגלית במכללת פרובידנס ב-1966. בשנים 1966–1968 התנדב בחיל השלום בעיירה כפרית קטנה השוכנת ברפובליקה הדומיניקנית. כשהיה שם, נעשה דובר ספרדית רהוטה. ב-1972 קיבל תואר שני במשפטים מאוניברסיטת לואיוויל. דוד הוסיף להתגייס לצבא ארצות הברית, שם שירת עד מ-1969 עד 1975.
ב-1974 דוד נמנה בין עשרות הדמוקרטים שנבחרו אל הקונגרס של ארצות הברית עם היחלשות המפלגה הדמוקרטית בעקבות פרשת ווטרגייט. הוא נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השני של מדינת קונטיקט ונבחר פעמיים מחדש, וכיהן בשנים 1975–1981. בתקופת כהונתו בבית הנבחרים, היה חבר בוועדת בית הנבחרים בנוגע להתנקשויות.
בסנאט האמריקאי.
דוד נבחר לסנאט של ארצות הברית ב-1980, ונבחר לאחר מכן מחדש בשנים 1986, 1992, 1998, ולבסוף ב-2004. הוא הסנאטור הראשון מקונטיקט שכיהן חמש תקופות כהונה רצופות. כאשר ניצב בפני בחירות לתקופת כהונה שישית ב-2010 בהן נגרר בסקרים אחרי שני יריביו הרפובליקנים, הודיע דוד בינואר 2010 כי אין בכוונתו להתמודד מחדש לסנאט בבחירות אמצע הכהונה בנובמבר אותה השנה. סקרי דעת קהל שנערכו בקונטיקט בשנת 2008 ובשנה העוקבת הראו בעקביות כי דוד יתקשה לזכות בבחירות חוזרות, כאשר 46% מהנסקרים רואים את ביצועיו של דוד כ"הוגנים" או "גרועים" ורובם קבעו כי הם יצביעו בעד מועמד אחר בבחירות 2010.
לאור תוצאות הבחירות ב-1994 נטלו הרפובליקנים מידי הדמוקרטים את הרוב בשני בתי הקונגרס של ארצות הברית, ודוד נהפך לחבר מיעוט בפעם השנייה במהלך קריירתו בסנאט. הוא התמודד לתפקיד מנהיג המיעוט בסנאט שהתפנה עם עזיבתו של הסנאטור ג'ורג' מיטשל ממדינת מיין, אך הפסיד לסנאטור טום דאשל מדקוטה הדרומית בהפרש של קול אחד בלבד. ההצבעה הייתה צמודה ונרשמו 23 קולות לדאשל לעומת 23 קולות לדוד, והיה זה הסנאטור בן נייטהורס קמפבל מקולורדו שהכריע את ההצבעה לטובתו של דאשל. בשנים 1995–1997 היה דוד יושב הראש הכללי של הוועדה הדמוקרטית הלאומית. כיו"ר הכללי, דוד היה דובר הוועדה. דונלד פוולר (Fowler) היה היו"ר הלאומי וניהל את הפעילות היומיומית של המפלגה הדמוקרטית.
דוד לקח חלק פעיל בסוגיות של משפחה וילדים: הוא ייסד את שדולת הילדים הראשונה בסנאט וחיבר את "חוק החופשה הרפואית והמשפחתית", המחייב מעסיקים גדולים להעניק לעובדים חופשה ללא תשלום במקרים של מחלה, בן משפחה חולה, לידת ילד נוסף או אימוץ. ב-2004 שקל דוד בקצרה להתמודד למועמדות המפלגה הדמוקרטית לנשיאות ארצות הברית, אם כי בסופו של דבר החליט שלא לפתוח במסע בחירות והביע את תמיכתו בעמיתו לייצוג קונטיקט בסנאט ג'ו ליברמן. לאחר מכן נחשב כמועמד פוטנציאלי כעמיתו למרוץ של המועמד הדמוקרטי ג'ון קרי, אז סנאטור ממסצ'וסטס. דוד החזיק משרד עבודה בהרטפורד שבקונטיקט, אשר נפרץ ב-2007 על ידי אדם שגנב רכוש במטרה למכור אותו לאחר מכן כדי לממן את התמכרותו לסמים.
על רקע המשבר הכלכלי העולמי ב-2008, יזם דוד ביחד עם חבר בית הנבחרים ברני פרנק חקיקה פדרלית שנקראה "חוק דוד-פרנק". החוק מיישם רפורמה ברגולציה הפיננסית בארצות הברית כתגובה למיתון הכלכלי שנוצר כתוצאה ממשבר האשראי העולמי. הרפורמה שווקה כשינוי המשמעותי ביותר ברגולציה הפיננסית בארצות הברית מאז השפל הגדול, כזו שלכאורה משקפת שינוי משמעותי בסביבת הרגולציה הפיננסית האמריקאית ומשפיעה על כל סוכנויות הרגולציה הפדרלית האמריקאית וכמעט כל היבט בתעשיית השירותים הפיננסיים האמריקאית. הרפורמה שינתה את המבנה הרגולטורי שהיה קיים לפניה, במובנים כגון יצירת סוכנויות חדשות (תוך כדי איחוד והפסקת קיומן של אחרות) במאמץ לפשט את התהליך הרגולטורי, והגברת הפיקוח על מוסדות ספציפיים הנחשבים למהווים סיכון על המערכת. במובן שהרפורמה משפיעה כמעט על כל הסוכנויות הפדרליות לרגולציה פיננסית בארצות הברית, החקיקה מייצגת שינוי באופן שבו השווקים הפיננסיים בארצות הברית יפעלו בעתיד.
מסע הבחירות לנשיאות 2008.