ניקל נולד בזיגבאך שבגרמניה המערבית. הוא החל את הקריירה שלו באיינטרכט פרנקפורט בשנת 1967, ושיחק במועדון במשך 16 עונות רצופות, בצוותא עם ברנד הולצנביין בחוד ההתקפה. ניקל הבקיע במדי פרנקפורט 141 שערים ב-426 הופעות בבונדסליגה, נתונים שמעמידים אותו במקום השני בדירוג המבקיעים של איינטרכט פרנקפורט בכל הזמנים, ובמקום ה-15 בדירוג המבקיעים של הבונדסליגה בכל הזמנים. בשנת 1974 זכה ניקל בתואר הראשון שלו במדי פרנקפורט, כשהיה שותף לניצחונה של הקבוצה בגמר הגביע הגרמני על המבורג בתוצאה 3-1 בהארכה, לאחר 1-1 בתום 90 דקות. כעבור שנה, בשנת 1975, זכתה פרנקפורט בגביע נוסף, לאחר ניצחון 1-0 בגמר על דיסבורג משער של קרל-היינץ קורבל. בשני גמרים אלו, שיחק ניקל את מלוא הדקות. בשנת 1980 היה ניקל שותף לזכייתה של איינטרכט פרנקפורט בגביע אופ"א, לאחר ניצחון במפגש כפול בגמר מול בורוסיה מנשנגלדבך. בשנת 1981 זכה ניקל בגביע המקומי השלישי שלו עם הקבוצה, לאחר ניצחון 3-1 בגמר על קייזרסלאוטרן, במשחק בו השלים 90 דקות. בשנת 1983 עבר ניקל ליאנג בויז ברן מליגת העל השווייצרית, וכעבור שנה פרש ממשחק פעיל.
קריירה בינלאומית.
לניקל הופעה אחת במדי נבחרת גרמניה המערבית הבוגרת בניצחון 1-0 על נבחרת מלטה במסגרת מוקדמות יורו 1976. ניקל נכלל בסגל של גרמניה המערבית לאולימפיאדת מינכן בשנת 1972. בטורניר אולימפי זה הבקיע ניקל צמד פנדלים מול נבחרת מרוקו במשחק שהסתיים בתוצאה 3-0, ורביעייה מול נבחרת ארצות הברית, במשחק שהסתיים בתוצאה 7-0. נבחרת גרמניה המערבית הודחה מהאולימפיאדה בשלב הבתים השני.
נפטר ב-27 באוקטובר 2021.
תארים.
עם איינטרכט פרנקפורט:
אורט עולמי
עורק האצבע החישורי
עוֹרֵק הָאֶצְבַּע הַחִשּׁוּרִי (TA: arteria radialis indicis) הוא עורק בכף היד המסתעף מעורק החישור המזין את האצבע המורה.
ראשיתו של עורק האצבע החישורי סמוך להסתעפותו של עורק האגודל הראשי מעורק החישור. הוא יורד בין השריר הבין-גרמי הגבי הראשון לראש הרוחבי של השריר מתוויך האגודל. לאחר מכן הוא נע לאורך צדה של האצבע המורה עד לקצהה, שם הוא משיק לעורק האצבע הכפי המיוחד המספק את ההיבט התיכון של האצבע.
בגבולו התחתון של הראש הרוחבי של השריר מתוויך האגודל, העורק משיק לעורק האגודל הראשי, ומסתעף ממנו ענף מקשר לקשת כף היד השטחית.
בחלק מהאנשים עורק האגודל הראשי ועורק האצבע החישורי יוצאים מגזע עורקי משותף המכונה עורק מתוך היד הכפי הראשון.
יוהאן בוקסטורף הבן
יוהאן בוקסטורף הבן (לעיתים: הצעיר; בגרמנית: Johann Buxtorf der Jüngere; 13 באוגוסט 1599 - 16 באוגוסט 1664) היה הבראיסט קלוויניסט, בן למשפחת מזרחנים בבזל. בנו של ההבראיסט הנודע, יוהאן בוקסטורף.
ביוגרפיה.
בוקסטורף חי כל חייו בבזל, נולד ונפטר בה. כבר לפני גיל 13 התקבל ללימודים סדירים באוניברסיטת בזל ובדצמבר 1615 סיים את לימודיו לתואר שני ונסע להשתלם באוניברסיטת היידלברג. בהיידלברג למד מפי דוד פרוז , יוהאן היינריך אלטינג ואחרים.
הוא ירש את כסאו של אביו בקתדרה ללימודים עבריים באוניברסיטת בזל. כאביו, קיים קשרים עם מלומדים יהודים רבים, בהם: יעקב אבנדנה מלונדון ואחיו יצחק אבנדנה, מנשה בן ישראל מאמסטרדם, מנחם ציון פורטו כהן ויוסף שלמה דלמדיגו מקנדיאה.
קשת כף היד העמוקה
קֶשֶׁת כַּף הַיָּד הָעֲמֻקָּה (TA: arcus palmaris profundus) היא רשת עורקית בכף היד הנוצרת מהשקה בין חלקו הסופי של עורק החישור לענף הכפי העמוק של עורק הגומד.
קשת כף היד העמוקה שוכנת על פני בסיסיהן של עצמות המסרק והשרירים הבין-גרמיים, והיא מכוסה על ידי הראש המלוכסן של השריר מתוויך האגודל, הגידים הכופפים של האצבעות והשרירים התולעיים. הקשת מקורבת יותר בכסנטימטר לעומת קשת כף היד השטחית. לצדה נע בכיוון הנגדי, כלומר לעבר צדה החישורי של כף היד, הענף העמוק של עצב הגומד. מהקשת יוצאים עורקי מתוך היד הכפיים.
קשת כף היד העמוקה, כמו גם השטחית, היא עדות לאספקת הדם המקבילנית לכף היד, שבבסיסה עומד מבחן אלן.
משרד הכלכלה
Animal Collective
אנימל קולקטיב (באנגלית: Animal Collective) היא להקת פופ אקספרימנטלי שנוסדה בבולטימור, מרילנד בשנת 1999. הלהקה הוקמה על ידי דייוויד פורטנר (Avey Tare), נואה לנוקס (Panda Bear), ג'וש דיב (Deakin) ובריאן ווייץ (Geologist). באלבומים ששוחררו תחת השם אנימל קולקטיב משתתפים חלק או כל החברים הנ״ל; הליין-אפ אינו אחיד, אם כי פורטנר ולנוקס הופיעו בכל אלבום.
המוזיקה של הלהקה מאופיינת בהרמוניות קוליות ובחקירה של סגנונות מוזיקליים רבים כגון פריק פולק, נויז רוק, אמביינט ופסיכדליה. הלהקה מנהלת גם את חברת התקליטים Paw Tracks, דרכה הם הוציאו חומרים שלהם ושל אומנים אחרים גם כן. ב-2009, הלהקה הוציאה לאור את האלבום המצליח ביותר שלה, "Merriweather Post Pavilion", אותו כינה המגזין "Uncut" כאחד מציוני הדרך האמריקאיים במוזיקה של המאה הזו.
היסטוריה.
נקודת ההתחלה והשפעות מוקדמות.
אנימל קולקטיב גדלו כחברי ילדות במחוז בולטימור. נואה לנוקס וג'וש דיב הכירו בכיתה ב' ב-Waldorf School of Baltimore והפכו חברים טובים. לאחר כיתה ח', לנוקס עזב לתיכון של רשת Waldorf בפנסילבניה, כאשר דיב נרשם ל-The Park School of Baltimore, שם דייוויד פורטנר למד עוד מכיתה א'. ב-1993, בריאן ווייץ עבר מפילדלפיה למחוז בולטימור, נרשם ל-Park גם כן, והפך חבר של פורטנר. לפי לנוקס, החברים למדו בבתי ספר בעלי דגש על יצירתיות, דמיון וביטוי עצמי. ווייץ ופורטנר החלו לנגן מוזיקה ביחד בגיל 15 בגלל אהבתם המשותפת ללהקה Pavement ולסרטי אימה. הטווח המוזיקלי שלהם כלל גרסאות כיסוי לשירים של Pavement ושל The Cure כמו גם לשירים ״Poison״ של Bell Biv BeVoe ו-״Seasons In The Sun״ של Terry Jacks. כאשר השניים פגשו את דיב מאוחר יותר בתיכון, הם הקימו את להקת האינדי רוק Automine עם שני חבריהם ללימודים ברנדן פאולר (BARR) ועם דייוויד שפריץ. באותו הזמן לקבוצה לא היה כל קשר לסצנת המוזיקה של בולטימור והייתה בעיקר ״בספסלים האחוריים״.
בשנת 1995, Automine שחררו עצמאית את עבודתם הראשונה והיחידה, הסינגל "Padington Band". בסביבות זמן זה הם עברו את החוויה הראשונה שלהם עם סמים פסיכדליים כמו LSD והחלו לאלתר בזמן שהם מנגנים מוזיקה. כשפורטנר היה בן 16, הוא כתב וביצע את השיר ״Penny Dreadfuls״ עם Automine שלאחר מכן הופיע באלבום הראשון של אנימל קולקטיב "Spirit They're Gone, Spirit They've Vanished".
הארבעה החלו לגלות מוזיקה פסיכדלית ואקספרימנטלית כמו Noggin, כמו גם להקות קראוט רוק כגון Silver Apples ו-Can. במקביל, דיב הכיר את לנוקס לפורטנר ולווייץ, וארבעתם החלו לנגן מוזיקה; לעיתים כולם, לעיתים רק חלקם, ולעיתים כל אחד לבד. התקופה הזו הניבה מספר הקלטות ביתיות שהחברים החליפו ביניהם ושאפשרו להם לחלוק רעיונות. ווייץ ופורטנר, שהשתמשו במכונת תופים בפעם הראשונה, הקימו את הצמד Wendy Darling, שהסאונד שלו הושפע מפסקולים של סרטי אימה כמו "המנסרים מטקסס" ו-"הניצוץ."
ב-1997, לנוקס ודיב עזבו לקולג' באזור בוסטון (Boston University ו-Brandeis University), בעוד וויץ ופורטנר נרשמו לאוניברסטאות בניו יורק (אוניברסיטת קולומביה ו-NYU). בזמן הזה לנוקס ודיב הכינו את אלבום הבכורה של לנוקס, "Panda Bear", ממספר הקלטות שלנוקס ערך בשנים שעברו, ובנוסף הקימו את חברת התקליטים Soccer Star Records כדי לשחררו דרכה.
"Spirit They're Gone, Spirit They've Vanished".
ווייץ ופורטנר, שתעבו את חייהם החדשים כסטודנטים ב-NYU, חזרו למרילנד כל קיץ כדי לפגוש את לנוקס ודיב וכדי לנגן ביחד. באותו הזמן פורטנר עבד על אלבום שבסופו של דבר יהפוך ל-"Spirit They're Gone, Spirit They've Vanished". פורטנר ביקש מלנוקס לנגן על התופים באלבום, והם הקליטו אותם לצד פסנתר וגיטרות אקוסטיות בקיץ 1999. עד לסוף השנה פורטנר חזר למרילנד בסופי השבוע כדי להקליט אובר-דאבינג וכדי לסיים למקסס את האלבום. הוא שוחרר לבסוף בקיץ העוקב תחת השם Avey Tare and Panda Bear.
במקביל ללימודי הביולוגיה הימית, ווייץ ארגן מופע נויז ב-WKCR, תחנת הרדיו של Columbia College. בסופי השבוע, הוא ופורטנר לוו תקליטי מוזיקת אוונגרד והאזינו להם לאורך הלילה בחדר המעונות של ווייץ, חוויה שהרחיבה את האופק המוזיקלי של השניים.
בקיץ של שנת 2000, ארבעת החברים בילו מספר חודשים בדירתו של פורטנר בניו יורק כשהם מנגנים באינטנסיביות ביחד תוך שימוש בסינתיסייזרים עתיקים, גיטרות אקוסטיות וכלי בית. לפי לנוקס, בקיץ זה נוצר הבסיס עבור כל המוזיקה העתידית של אנימל קולקטיב. עם זאת, כל ההקלטות של תקופה זו נגנבו כאשר פורטנר עבר דירה והעמיס את חפציו לרכבו בלילה שלפני המעבר.
לצד לימודיו, דייב פורטנר ארגן הופעות ב-New York University למשך תקופה מסוימת. משום שחלק קורס עם Eric Copeland, הוא ארגן מופע עבור להקתו Black Dice ולבסוף השניים הפכו לחברים. בשנת 2000, "Spirit They're Gone, Spirit They've Vanished" היה גמור, ולנוקס ודיב עזבו לניו יורק. כתוצאה, המוזיקה של הלהקה הפכה לשיתופית יותר בטבעה. אחרי שהכיר את לנוקס לקופלנד, פורטנר ולנקוס העלו את הופעתם הראשונה ביחד בניו יורק ב-"The Cooler" ביחד עם Dogg and Pony, Rapture ו-Black Dice. כל זה קרה בסוף קיץ 2000.