ג'ואי הוא בעל לב טוב, נעים מזג, אכפתי, מצחיק, נאמן ומגונן כלפי כל חבריו. עם זאת הוא רודף שמלות, לא משכיל ומובטל רוב הזמן. הוא אוהב אוכל ונשים ומצליח עם בני המין השני יותר מכל חברי הקבוצה האחרים. בניגוד לאישיותו כחביב הנשים, יש לו גם צד ילדותי מובהק. הוא נוהג לישון עם האגזי, בובת הפינגווין שלו, אותו הוא לא מסכים לחלוק אפילו עם אמה, בתם הפעוטה של רוס ורייצ'ל. בנוסף, יש לו בובה אותה הוא מכנה אלישיה מאי אמורי, אשר את תחפושת הבוקרת שלה לקחו רייצ'ל ופיבי לתחרות יופי אשר אמה התמודדה וזכתה בגביע ובפרס על סך אלף דולר. ג'ואי חובב משחקי וידאו, כדורגל שולחן, כמו גם מאכילת כריכים ופיצה וידוע כאחד "שלא מתחלק באוכל שלו". הוא נוהג לצפות הרבה בטלוויזיה יחד עם צ'נדלר, בייחוד ב"משמר המפרץ", ומכנה את הטלוויזיה שלו "סטיבי" ואת כורסת הטלוויזיה שלו "רוזיטה".
בתור שחקן עם קריירה מדשדשת הוא כל הזמן מחפש עבודה. הוא הוסמך לכמורה בפרק "האחד עם האמת על לונדון", וניהל גם את טקס החתונה של מוניקה וצ'נדלר וגם את חתונתם של פיבי ומייק.
לג'ואי יש קשיים בהבנת מתמטיקה פשוטה ובאחד הפרקים נדרש למחשבון כדי לחבר 500 ועוד 500. בפרק אחר התברר כי מידת כפות הרגליים שלו קטנה באופן חריג, עובדה שהוא שומר בסוד ומאוד רגיש בנוגע אליה. בספורט, ג'ואי אוהד את קבוצת הבייסבול הניו יורק יאנקיז ולזמן קצר את הניו יורק מטס, את הלוס אנג'לס קליפרס והניו יורק ניקס בכדורסל, את הניו יורק ג'איינטס והניו יורק ג'טס בפוטבול ואת הניו יורק ריינג'רס בהוקי קרח.
אישיות.
ג'ואי ידוע כרודף שמלות. אחד ממשפטי הפתיחה המפורסמים ביותר שלו הוא: "How you doin?". מתואר על ידי שאר דמוית הסדרה כאדם שפוגש נשים, יוצא איתן לדייט אחד, שוכב איתן ולעולם לא יוצר איתן קשר שוב.
קריירה.
ג'ואי התחיל בקריירת המשחק שלו לאחר שסירב ללכת בעקבות אביו ולהיות שרברב. הוא התחיל להשתלב במקצוע המשחק כשעשה את עבודות הבמה בהפקה של "פינוקיו". שיחק גם בסדרה "ימי חיינו", שם שיחק את הדוקטור דרייק רמורה.
התזמורת הקאמרית של ויסקונסין
התזמורת הקאמרית של ויסקונסין (באנגלית: Wisconsin Chamber Orchestra) היא תזמורת קאמרית מקצועית במדיסון, ויסקונסין, ארצות הברית. את התזמורת ייסד בשנת 1960 גורדון ב. רייט. מנצחה הנוכחי, אנדרו סיוול, החל את כהונתו עם התזמורת בשנת 2000. התזמורת הקאמרית של ויסקונסין מקיימת 29 קונצרטים בשנה, בהם חמישה קונצרטים של יצירות מופת, קונצרטים לנוער, קונצרטי חופשה ושישה קונצרטים פתוחים לקהל תחת כיפת השמים, בכיכר שליד הקפיטול של ויסקונסין.
רפיד סיטי
רפיד סיטי (דקוטה הדרומית)
רפיד סיטי (אנגלית: Rapid City) היא העיר השנייה בגודלה בדקוטה הדרומית. היא מחוז המושב של מחוז פנינגטון. העיר קיבלה את שמה על שם יובלו של הנהר שאיין, רפיד קריק (Rapid Creek), על ידו הוקמה העיר, והיא ממוקמת על המורדות המזרחיים של הגבעות השחורות. העיר מכונה גם "שער הגבעות השחורות" וכן "עיר הנשיאים", והיא מחולקת על ידי רכס הרים נמוך המפריד בין צידה המערבי של העיר למזרחה. בסיס חיל האוויר אלזוורת' ממוקם בפאתי העיר. בחלקה המערבי של העיר ממוקם מחנה רפיד, חלק מהמשמר הלאומי של דרום דקוטה. בגבעות השחורות הממוקמות על יד העיר שוכנות כמה אטרקציות פופולריות, ביניהן הר ראשמור, אנדרטת סוס משוגע והפארק הלאומי וינד קייב.
בעקבות גילוי מרבצי זהב ב-1874 על ידי משלחת הגבעות השחורות פלש גל של מתנחלים לאזור הגבעות השחורות של דרום דקוטה שהיו חלק מהטריטוריות של האינדיאנים. קבוצה של כורים מאוכזבים ייסדה את העיר שנקראה בתחילה "קאמפ היי". הקבוצה קדמה את העיר החדשה שלה בשם "השער אל הגבעות השחורות". ג'ון ריצ'רד ברנן וסמואל סקוט, יחד עם קבוצה קטנה של גברים, הניחו את הבסיס לעיר במקומה הנוכחי בפברואר 1876, והיא נקראה על שם יובל נהר שאיין "רפיד קריק" שעובר באזור. עד מהרה החלה העיר לספק ציוד לכורים ולחלוצים באזור. מיקומה הפך אותה למרכז מסילות רכבת שהגיעו בסוף שנות ה-80 של המאה ה-19 מדרום וממזרח. כבר בתחילת המאה ה-20 ביססה עצמה העיר כמרכז סחר אזורי חשוב של המערב התיכון העליון.
אקלים.
בעיר שורר אקלים צחיח למחצה.
ראפיד סיטי
יוסף וייס (יופ)
יופ וייס
טיימס אוף ישראל
מתפרה
ספנים אמיצים (ספר)
ספנים אמיצים (באנגלית Captains Courageous) הוא רומן שכתב הסופר רודיארד קיפלינג. תחילה (1896) פורסם בעיתון "מקלור (McClure)" וב-1897 יצא לאור כספר. הספר מתאר את תהליך התבגרותו של בן עשירים מפונק בשם הרווי צ'יין הבן (Harvey Cheyne Jr), בנו של תעשיין ומיליארדר אמריקאי, מהנקודה בה הוא נופל מאוניית נוסעים ונאסף על ידי ספינת דיג ועד שהוא פוגש שוב את הוריו 3 חודשים מאוחר יותר. בין לבין עובר הבן תהליך התבגרות על סיפונה של ספינת הדייג.
קיפלינג לקח את שם הספר מבלדה שכתבה משוררת בשם מרי אמברי: "ספן אמיץ, אותו המוות לא ירתיע"
עלילת הספר.
אניית הנוסעים.
הספר נפתח במסעו של הרווי צ'יין בן ה-15 ואימו קונסטנצה, על גבי אוניית נוסעים, מניו יורק לאירופה, על מנת להכניסו לבית ספר יוקרתי להשלמת לימודיו. הרווי מוצג כאן כילד משועמם, שחצן ומפונק שמסתובב באונייה כשכיסיו תמיד מלאים שטרות כסף. הוא רגיל שכולם ממלאים תמיד את כל מאוויי לבו ומכעיס בכך את שאר הנוסעים. במהלך מעברם מעל הרמה התת-ימית הגדולה ליד ניופאונדלנד נתקלת הספינה בים גלי והרווי, אחוז הבחילה, יוצא לסיפון להקיא ונופל לים.
על סיפון ספינת הדייג.
לאחר נפילתו נאסף הרווי על ידי מלחיה של ספינת דיג מדגם סקונר בשם "אנחנו פה" מגלוסטר שבמדינת מסצ'וסטס שבארצות הברית. קברניטה של הספינה הוא דיסקו טרופ והיא נמצאת בתחילתו של מסע דייג בקלה (מופיע בספר כ"שיבוטה") לחופי ניופאונדלנד. כשניפגש הרווי עם טרופ הוא מציע לו להחזירו מיידית לניו יורק וזאת בתמורה לפיצויים נכבדים שיקבל מאביו העשיר. לאחר דין ודברים טרופ אף מכה אותו באגרופו כשהרווי מאשים אותו בגנבת דמי הכיס שלו. טרופ אינו מאמין לסיפוריו של הרווי ומסרב לוותר על עונת דייג ומצרף אותו לצוות האונייה.
על הספינה פוגש הרווי את צוותה שכולל את דן טרופ (בנו של הקברניט), מנואל הפורטוגלי, פנסילבניה פרט המכונה פן (שמו הקודם היה יעקב בולר), ג'ק הארוך מבוסטון, טום פלט (שהיה מלח בצי האמריקאי), מר סולטרס טרופ (אחיו של הקברניט) ומקדונלד הטבח כהה העור. את הדגים שתופס הצוות במהלך מסע הדייג מעבירים לאנייה, שם מנקים, ממליחים ומאחסנים אותם בבטן האונייה.
במהלך שלושת חודשי עונת הדייג, אותם "מבלה" הרווי על הספינה, הוא עובר שלל חוויות, חלקן טובות וחלקן פחות, שמביאות אותו לשינוי גמור באופן הסתכלותו על העולם. הוא לומד על ערכה של עבודה קשה, את הקושי להרוויח את לחמך בזיעת אפך, את משמעות החברות בין אנשים והעזרה לזולת, על הסכנות האורבות בים ועל מנהיגות ומקצועיות.
באוגוסט מצליח הצוות למלא את כל מחסני הספינה בדגים מומלחים ולהיות הצוות הראשון שעוזב את הרמה הגדולה בדרך לנמל הבית בגלוסטר.
השיבה הביתה.
עם שובם ליבשת מוזמן הרווי להתארח בביתו של דן טרופ ולמחרת הוא שולח מבית הדואר מברק לאביו על מקום הימצאו. המברק מגיע להוריו ששוהים בסן דייגו והאב משתמש בכל קשריו כדי לארגן מסע רכבת מסן דייגו לבוסטון. ביום ראשון לפנות בוקר יוצא המסע מזרחה לדרך לאורך 2350 מייל ולאחר 87 שעות ו-35 דקות הם מגיעים לתחנת הרכבת בבוסטון, שם מחכה להם הרווי.
הפגישה של הוריו של הרווי עם דיסקו טרופ וצוות הספינה מרגשת מאוד ואביו של הרווי אינו מוצא דרכים לפצות את מציליו של בנו. הוא מציע לדיסקו טרופ להכשיר את בנו דן להיות רב חובל באחת מאוניות המסע של הקו שהוא מחזיק בין ארצות הברית ליפן. מקדונלד הטבח הופך להיות משרתו האישי של הרווי.
חזרתו של הרווי מחזקת מאוד את הקשר בינו ובין אביו (שהיה עד אז עסוק בעיקר בעסקיו) ובעקבות זה משנה גם האב את תפיסותיו על החיים. הבן והאב מחליטים שהרווי יצא ל-4 שנות לימוד באוניברסיטה ואז יצטרף לעסקי אביו.
הספר במדיה.
לאחר יציאת הספר לאור הופקו ממנו 3 סרטים:
יוסף וייס (סופר)
יוסף וייס (ביידיש: יוסף ווײַס; באנגלית: Joseph Weiss; 1891, ורשה – 1979, לוס אנג'לס) היה סופר יידי אמריקאי.
ביוגרפיה.
יוסף וייס נולד בשנת 1891 בעיר ורשה שבפולין הרוסית. בשנת 1914 היגר לארצות הברית. עבד במתפרה. תחילה התגורר בניו יורק, ובהמשך עבר ללוס אנג'לס. היה אב לשלושה. בשנות ה-50 וה-60 פרסם שלושה קובצי סיפורים קצרים ביידיש.
יוסף ויס
יוסף ווייס
דמוגרפיה עולמית
מזר א-שריף
מאזאר א-שריף
הזארים
אליפות העולם בכדורסל נשים 1957
אליפות העולם בכדורסל נשים 1957 היא אליפות העולם בכדורסל נשים השנייה שאורגנה על ידי פיב"א ונערכה בריו דה ז'ניירו, ברזיל בין ה-13 באוקטובר ל-26 באוקטובר 1957.
המשחקים נערכו במרקנזיניו. ארצות הברית זכתה באליפות בפעם השנייה ברציפות.
שיטת המשחקים.
תחילה התקיים השלב המוקדם בו נקבעו שש עולות לבית הגמר. נבחרת ברזיל העפילה ישירות לבית הגמר. בבית הגמר הקבוצות נפגשו בשיטת ליגה עם מפגש בודד בין הקבוצות. הקבוצות שלא עלו לבית הגמר, שיחקו לקביעת המקומות 7-10.
קונדוז
המרכז היהודי-קהילתי בלשייא ברונייא
אוסטין דיי
אוסטין דארן דיי (באנגלית: Austin Darren Daye; נולד ב-5 ביוני 1988) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הפאוור פורוורד ברייר ונציה מליגת העל האיטלקית.
דיי נבחר בדראפט 2009 במקום ה-15 על ידי דטרויט פיסטונס ושיחק במדיה ב-NBA, בין היתר שיחק גם בממפיס גריזליס, בטורונטו ראפטורס, בסן אנטוניו ספרס ובאטלנטה הוקס.
קריירה.