מונרו נולדה בסנט לואיס, מיזורי. כילדה, היא גרה באיים הדרומיים של פיג'י ובאיי סולומון. שמה הפרטי מירצ'ה נבחר על ידי אביה כמחווה לפרופסור החביב עליו מירצ'ה אליאדה באוניברסיטת שיקגו. לאחר שסיימה את לימודיה בתיכון למדה שנתיים באוניברסיטת וירג'יניה אך עזבה לאחר שנתיים.
קולנוע.
מונרו הופיעה בתפקיד אורחת במספר סרטים בהם "סלולר" (2004), "יום כל הנשמות" (2005), "Pterodactyl", "בית המתים 2" (2005), "החוזה" (2006), "המתנה המושלמת" (2006), "אגודת איטי ביטי טיטי" (2007), "השם שלך כאן" (2008), "קבור את האקס" (2008), "finding bliss", "The Black Waters of Echo's Pond", "טקן" (2009), "חיים בהחלפה" (2011), "צעצוע של ילד" (2011), "מג'יק מייק" (2012), "רווקה קלילה באל איי", (2012), "דוקטור במונית" (2014), "חמישים גוונים של שחור" (2016), "גרייס" (2018) ו"מועדון הספר הטוב" (2018).
טלוויזיה.
מונרו הופיעה כאורחת במספר סדרות בהם "Just for Kicks", "ילדי האנרכיה", "מיאמי מדיקל", "צ'אק", "פרנקלין ובאש", "צווארון לבן", "המנטליסט", ו"איך פגשתי את אמא".
בשנת 2007 כיכבה מונרו תפקיד ראשי בסדרה "Drive" שארכה פרקים בודדים.
בשנים 2011–2017 שיחקה בתפקיד ראשי בסדרה "אפיזודס" בתפקיד מורנינג רנדולף.
בשנים 2015–2016 שיחקה בתפקיד משני בסדרה "אין לו אלוהים" בתפקיד אלכסה קאמינגס. שיחקה גם בסדרה הקומית "אמא משמעותית" ברשת The CW.
בשנת 2016 השתתפה בתוכנית הריאליטי "מטבחי הגיהנום".
משנת 2018 משחקת בסדרת הטלוויזיה "טירון".
חיים אישיים.
מונרו היא צוללנית ומורה ליוגה מוסמכת.
סרטן מחלה
אברהם קריצ'בסקי
בוז'נה נימצובה
בּוֹזֶ'נָה ניֶמצוֹבָה, Božena Němcová (בפברואר 1820 בווינה – 21 בינואר 1862 בפראג), הייתה סופרת צ'כית בתקופה האחרונה של התחייה הלאומית הצ'כת.
תמונתה מופיעה על שטר 500 קרונות צ'כיות.
תולדות חייה.
בוז'נה נימצובה נולדה בשנת 1820 בשם ברבורה פנקלובה ("Barbora Panklová") בווינה. הייתה בתם של יוהאן פנקל וטרזיה נובוטנה. בילדותה נימצובה התגוררה בקרבת העיירה הקטנה רטיבור'יצה (Ratibořice) עם סבתה מגדלנה נובוטנה (Novotná). סבתה הייתה דמות חשובה מאוד בחייה ונימצובה כתבה מאוחר יותר את הרומן המפורסם ביותר שלה בהשראתה.
כשהיא הייתה בת 17, נישאה ליוסף נימץ, שעבד כפקיד מכס בכיר, והיה מבוגר ממנה בחמש עשרה שנים. את השידוך סידרו הוריה של נימצובה. בשנים 1843-1847 הזוג התגורר בדומז'ליצה ובתקופה זו נמצובה החלה לכתוב את יצירותיה.
הנישואים לא היו מאושרים ובני הזוג לא הבינו אחד את השנייה. מבחינת נימצובה, בעלה היה אדם גס וסמכותי מדי. שני בני הזוג היו פטריוטים צ'כים, מה שגרם לבעל לא מעט בעיות בעבודה, ולעיתים קרובות הועבר למקומות שונים ובסופו של דבר נאלץ לעזוב את מקום העבודה שלו. לזוג נולדו ארבעה ילדים. המשפחה סבלה מעוני.
נימצובה מתה בעוני, לאחר שנפרדה מבעלה. הפטריוטים הצ'כיים ארגנו לה הלוויה מפוארת.
מטריצת הסנברג
באלגברה ליניארית, מטריצת הסנברג או מטריצה מצורת הסנברג (לפעמים נקראת מטריצת הסנברג עליונה) היא מטריצה ריבועית שיש לה אפסים החל מהאלכסון המשני התחתון השני ומטה.
לדוגמה: formula_1
או באופן כללי:
formula_2
חישוב.
לכל מטריצה formula_3 בגודל formula_4, באמצעות הצמדה במטריצת שיקוף האוסהולדר מתאימות ניתן למצוא את מטריצה מצורת הסנברג הדומה למטריצה formula_3. תהליך זה לוקח formula_6 פעולות. דרך נוספת, בעלת זמן חישוב דומה היא באמצעות סיבובי גיבנס.
1704 בצרפת
1704 בצרפת הייתה השנה בה ציינה צרפת 717 שנות לאום
קאוקה
קאוקה (בספרדית: Cauca) הוא אחד מ-32 המחוזות של קולומביה. המחוז נמצא בדרום-מערב קולומביה והוא גובל במחוזות ואייה דל קאוקה וטולימה בצפון, בוילה וקקטה במזרח, בפוטומאיו בדרום, בנריניו בדרום-מערב ובאוקיינוס השקט בצפון-מערב. כמו כן האי גורגונה שייך למחוז.
המחוז משתרע על שטח של 29,308 קמ"ר. במחוז מתגוררים כ-1.4 מיליון תושבים (הערכה ל-2017). בירת המחוז היא פופאיאן.
היסטוריה.
במהלך התקופה הפרה-קולומביאנית ישבו במקום שבטי ילידים שונים, כשהמרכזיים שבהם הם בני הפאס והגואמביאנו . האירופאי הראשון שעבר במקום היה הקונקיסטאדור הספרדי סבסטיאן דה בללקאסר שייסד את פופאיאן ב-1537. תוך שנים ספורות הוקמה פרובינציית פופאיאן , שהשתייכה למלכות המשנה של פרו עד להקמת מלכות המשנה של גרנדה החדשה במאה ה-18. הפרובינציה כללה חלקים נרחבים מקולומביה המודרנית ובירתה הייתה העיר פופאיאן, שהפכה לאחת הערים החשובות במלכות המשנה.
לאחר קבלת העצמאות של רפובליקת קולומביה הגדולה בתחילת המאה ה-19 נוצרה פרובינציית פופאיאן שהשתייכה למחלקת קונדינמרקה (שכללה את שטחי קולומביה ופנמה המודרניות), אך תוך שנים ספורות הייתה חלוקה מחדש למחוזות והאזור היה חלק ממחוז קאוקה (שכלל את כל מערב קולומביה המודרנית) . לאחר פיצול הרפובליקה ב-1830 האזור נכלל ברפובליקת גרנדה החדשה ופרובינציית פופאיאן נוסדה מחדש, אך בשנים שלאחר מכן פוצלו ממנה כמה יחידות מנהליות וב-1845 שטחה כבר היה דומה יותר למחוז המודרני של קאוקה מאשר לפרובינציה המקורית. ב-1857 הרפובליקה הפכה לפדרלית ונוצרה מדינת קאוקה שכללה את כל דרום ומערב המדינה, כמו גם חלקים נרחבים ממזרחה ואשר בירתה הייתה פופאיאן. ב-1863 הרפובליקה הפכה לארצות הברית של קולומביה והמדינות המקוריות המשיכו להתקיים. ב-1886 ארצות הברית של קולומביה הפכה לרפובליקת קולומביה הלא-פדרלית והמדינה הפכה למחוז קאוקה. בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 פוצלו שטחים רבים מהמחוז עד שב-1910 הוא הגיע לתצורתו הנוכחית.
כלכלה.
כלכלת המחוז מסתמכת בעיקר על חקלאות, הכוללת בין היתר גידול אגבה, קנה סוכר, קפה, תירס, מניהוט, שעועית ועגבניות, גידול מקנה, עיבוד מזון, דיג, חטיבת עצים וכרייה. כמו כן יש במחוז גידול נרחב של צמח הקוקה שממנו מופק הסם קוקאין.
חלוקה מנהלית.
בדומה לחלק גדול ממחוזות קולומביה, יש למחוז חלוקה מנהלית נוספת מלבד החלוקה לרשויות מקומיות והוא מחולק לחמש פרובינציות (Provincias) כדלהלן:
קאוקה (פירושונים)
אגודה חשאית
התיאטרון שלנו
התיאטרון שלנו הוא תיאטרון רפרטוארי לילדים ונוער שהוקם בשנת 1994 על ידי הבמאי, היוצר והשחקן רונן גולדפרב (פלד).
בין הפקות התיאטרון: דירה להשכיר, איה אאוץ' אווה, בנצי הפיל, עכבר העיר עכבר הכפר, בגדי המלך החדשים, עלילות פרדיננד פדהצור בקיצור, רונן בארץ הסיפורים, שימו לב גם אליי, מי מה מוזיקה, אדון חלום, זהבה ושלושת הדובים, עמי ותמי בבית הממתקים ועוד.
וכן קונצרטים בשיתוף תזמורת סימפונט רעננה: מכשפה במול איך באים השירים אל לב האדם.
בין שחקני התיאטרון בהפקות העבר: גילה אלמגור, משי קלינשטיין, דין דין אביב, עדי אשכנזי, שלומי קוריאט, דנה סמו, אלי גלפרין, איתי שגב, נטע הבר.
"התיאטרון שלנו" הפיק תוכניות טלוויזיה וספיישלים בשיתוף ערוץ "הופ", ערוץ "בייבי" וסידרה קבועה "ספר לי סיפור" בכיכובו של רונן גולדפרב (פלד) ב"הוט".
בשנת 2004 העלה התיאטרון את ההצגה המקורית "בנצי", שאת שיריה הלחינה הזמרת יהודית רביץ.
בשנת 2010 הפיק התיאטרון את ההצגה "לג'ירפה נתפס הצוואר", בדיבוב של הזמרת ריטה, המגלמת את הציפור.
פרסים.
במסגרת פרס הבמה לילדים ונוער זכתה בשנת 2008 ההצגה ״איה אאוץ' אווה״ של ״התיאטרון שלנו״ בפרס הצגת השנה. באותה שנה זכה רונן גולדפרב (פלד) בפרס במאי השנה, וכן זכה התיאטרון בפרס עיצוב התלבושות של השנה.
יחסי יוון–צ'כיה
ליוון ולצ'כיה יחסים דיפלומטיים מאז 1993. היחסים הדיפלומטיים בין יוון לצ'כוסלובקיה לשעבר, כוננו כבר בשנת 1920. צ'כיה מחזיקה שגרירות באתונה ויוון מחזיקה שגרירות בפראג. שתי המדינות הן ריבוניות וחברות בנאט"ו ובאיחוד האירופי.
בדצמבר 2015 נקרא הדיפלומט היווני פאנאיוטיס סאריס מהשגרירות בפראג חזרה לאתונה בשל הצהרה לא מובנת של נשיא צ'כיה מילוש זמאן כשדיבר על משבר החוב של יוון ועל המצב המורכב שנוצר בגוש האירו כתוצאה ממנו.
אמונת היחוד (יהדות)
אש (אב נזיקין)
אש היא אחת מאבות הנזיקין. על פי דיני הנזיקין במשפט העברי, אדם שהדליק אש, שגרמה לנזק חייב לפצות את הניזוק, אפילו אם האש הודלקה ברשותו של המדליק, אלא אם כן הנזק אירע באונס כגון כאשר האש התפשטה על ידי רוח שאינה מצויה בדרך כלל.
האש שונה משאר אבות נזיקין, בכך שאם שרפה חפצים שאינם גלויים, כגון כלים הטמונים בתבואה, אין המדליק חייב בפיצוי עבורם.
הדין ומקורו.
הדין הייחודי של אש כאב נזיקין מחייב את המזיק לשלם אף על פי ש"כח אחר מעורב בו" כלומר: המצית אחראי גם לנזק שנגרם כתוצאה מרוח שליבתה את האש וכדומה.
אדם שהצית רכוש של אחר באופן ישיר נחשב לאדם המזיק ודינו חמור יותר. במקרה זה, המזיק חייב בפיצויים גם אם העבירה בוצעה מאונס, וחייב לפצות גם על כלים טמונים שניזוקו.
מקור מקראי.
המקור המקראי לדין אש הוא בפרשת משפטים:
תולדות האש.
חז"ל הגדירו את האש כאב לכל המזיקים אשר דומים במאפיניהם לאש. מאפיינה של האש כאב נזיקין היא שגורם טבעי מעצים את הנזק שהיא גורמת. כך לדוגמה, האש מסתייעת ברוח, המלבה ומפיצה את האש, ובכך גדל נזקה.
תולדות האש שהזכירו חז"ל הם אבן, סכין או כל דבר אחר, אשר הונחו בראש גג, ונפלו על ידי רוח מצויה והזיקו בשעה שנפלו (במקרה שהאבן או הסכין הזיקו לאחר נפילתם על הקרקע, על ידי התקלות של אדם בהם, הרי הם דומים לאב המזיק 'בור', ונחשבים תולדתו).
על ידי הגדרת ה'מזיק' כתולדות האש, מקבלת התולדה את דיניה של האש, ולפיכך המזיק פטור מפיצוי חפצים טמונים שאינם גלויים לעין שניזוקו.
טמון באש.