ב-1 ביולי 1972, נישא בנה למריה דה גלוריה, נסיכת אורליאן-ברגנזה ממשפחת המלוכה של האימפריה הברזילאית. החתונה נערכה בסביליה שבספרד. כיוון שהייתה שבירה מדי מבחינה רגשית, לא השתתפה אלכסנדרה בחתונה. קרובת משפחה רחוקה שלה, אולגה, נסיכת יוון ודנמרק (אשתו של פאבלה, נסיך יוגוסלביה) הייתה זו שהובילה את החתן אל המזבח. חודש לאחר מכן, מתה אמה אספסיה. ב-1979 מכרה אלכסנדרה את החזקותיה של אמה בוונציה, וחזרה לבריטניה בגלל בעיותיה הבריאותיות. היא מתה מסרטן בבורגוס היל שבמערב סאסקס ב-30 בינואר 1993. הלווייתה התקיימה בלונדון בנוכחות בנה, שלושת נכדיה, וכמה מבני משפחת המלוכה היוונית. ביניהם קונסטנטינוס השני, מלך יוון ואנה מריה, מלכת יוון. גופתה הועברה לטאטוי שביוון לצד אמה. ב-26 במאי 2013 הועברו עצמותיה ועצמות בעלה לאחוזת הקבר המשפחתית של בית קאראג'ורג'ביץ' בטופולה שבסרביה, בטקס ממלכתי בנוכחות נשיא סרביה טומיסלב ניקוליץ'.
אפרו ברזילאים
קרול סבילה
אלכסנדר, נסיך הכתר של יוגוסלביה
אלכסנדר, נסיך הכתר של סרביה (בסרבית: Александар II Карађорђевић; נולד ב-17 ביולי 1945) הוא נסיך סרבי המשמש כראש בית קאראג'ורג'ביץ'. שימש כיורש העצר האחרון של ממלכת יוגוסלביה, וכיום תובע לכתר סרביה.
ביוגרפיה.
אלכסנדר נולד ב-17 ביולי 1945 אביו הוא פטר השני, מלך יוגוסלביה ואמו היא אלכסנדרה מיוון, מלכת יוגוסלביה. מצד אביו סביו הם פטר הראשון, מלך סרביה ופרדיננד הראשון, מלך רומניה. מצד אמו, סבו הוא אלכסנדרוס הראשון, מלך יוון. אביו של אלכסנדר נמלט ללונדון בעקבות הפלישה ליוגוסלביה בידי גרמניה הנאצית, ואלכסנדר נולד בגולה, לאחר שאביו כבר חזר לשלטון, לפחות באופן רשמי. יש הטוענים שממשלת בריטניה ויתרה באופן זמני על ריבונותה באזור בית המלון שבו אלכסנדר נולד, כדי שיורש העצר ייוולד על אדמה יוגוסלבית. אולם יש המפקפקים בסיפור זה.
בנובמבר של אותה שנה זכה יוסיפ ברוז טיטו בבחירות לראשות ממשלת יוגוסלביה שהוחרמו בידי האופוזיציה. המלוכה ביוגוסלביה בוטלה ופטר השני ומשפחתו נותרו בגלות בלונדון. פטר השני המשיך להשתתף בטקסים ונודע כמלך יוגוסלביה הגולה, אולם נעדר כח פוליטי. ב-1947 בוטלה האזרחות היוגוסלבית של בני בית קאראג'ורג'ביץ', ורכושם הוחרם.
אלכסנדר הוטבל במנזר וסטמינסטר. סנדקיו היו ג'ורג' השישי, מלך הממלכה המאוחדת ובתו הנסיכה אליזבת. בהמשך עלו נישואיהם של הוריו על שרטון. אביו עזב לארצות הברית, בעוד אמו נותרה בלונדון. בשל בעיות בריאותיות וכלכליות של המשפחה, הוריו של אלכסנדר לא היו יכולים לטפל בו, והוא גודל בידי סבתו מצד האם, אספסיה מנוס. הוא התחנך בבית הספר לה רוזי בשווייץ, ולאחר מכן באקדמיית קלבר באינדיאנה. לאחר מכן הוא השלים את השכלתו בבית הספר גורדונסטון בסקוטלנד ובמילפילד בסאמרסט. הוא חלם על קריירה בצבא הבריטי, ובהתאם לכך נרשם לאקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט אותה סיים ב-1966. הוא הוצב ברגימנט נושאי הרומח ה-16, והוצב בגרמניה המערבית ובמזרח התיכון. הוא עזב את הצבא ב-1972 בדרגת קפטן. לאחר סיום שירותו הצבאי פנה לעולם העסקים.
ב-1991 עבר אלכסנדר לגור במולדתו - יוגוסלביה. הוא היה תומך של סלובודן מילושביץ', ולאחר נפילתו של זה ב-2000, עזב אלכסנדר את יוגוסלביה. ב-27 בפברואר 2001 העביר הפרלמנט היוגוסלבי חוק המחזיר את אזרחותם של בני בית קאראג'ורג'ביץ'. החוק גם אישר את החזרת חלק מנכסי המשפחה לידיה. אלכסנדר מתגורר כיום בארמון המלכותי בבלגרד. המלוכנים בסרביה מכירים באלכסנדר כ"אלכסנדר השני, מלך סרביה". אלכסנדר עצמו תובע את הפיכתה של סרביה למונרכיה חוקתית בראשותו. פועלו זכה לתמיכת הכנסייה האורתודוקסית הסרבית, וזוראן ג'ינג'יץ' נראה בחברת המשפחה פעמים רבות, אם כי מעולם לא תמך במלוכנים באופן רשמי. עם זאת, הוא מקפיד להישאר מחוץ לפוליטיקה.
בעקבות פירוק האיחוד של סרביה ומונטנגרו, עלתה מחדש סוגיית השבת המלוכה לסרביה, אולם הרעיון נדחה. ב-2011 פרסם הצהובון הסרבי בליץ' סקר אשר הראה ש-64% מאזרחי סרביה תומכים בהשבת המלוכה. בסקר נוסף שנערך במאי 2013 היו 39% מהנשאלים תומכים במלוכה. ביולי 2015 נערך סקר נוסף בו 49.8% מהמשיבים הביעו תמיכה בשיקום המלוכה, 44.6% התנגדו ו -5.5% לא הביעו דעה. סרבים רבים מסויגים מכך שאלכסנדר עצמו אינו דובר סרבית שוטפת.
משפחתו.
ב-1 ביולי 1972, נישא אלכסנדר למריה דה גלוריה, נסיכת אורליאן-ברגנזה ממשפחת המלוכה של האימפריה הברזילאית. החתונה נערכה בסביליה שבספרד. נולדו להם שלושה ילדים:
מכיוון שמריה היא קתולית, איבד אלכסנדר את מקומו בסדר הירושה לכתר הבריטי, בו נכלל בשל היותו צאצא של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת. הוא קיבל את מקומו מחדש ב-2015 עקב ביטול הסעיף השולל את הזכות ממי שנישא לקתולי. ב-1985 התגרשו אלכסנדר ומריה, וב-20 בספטמבר של אותה שנה נישא אלכסנדר מחדש לקתרין בטיס, אשר קיבלה את התואר "נסיכת הכתר של יוגוסלביה".
זומבי דוס פאלמרס
כימריזם
אגוז מלך (עץ)
יאנג חווי
יַאנְגּ חְװֵי (בסינית מפושטת:杨辉, בסינית מסורתית:楊輝, שם נימוסין:謙光, בסינית לפי שיטת פין-יין:Yáng Huī) חי בשנים 1298-1238 היה מתמטיקאי סיני מתקופת שושלת סונג מהעיר קיאנטאנג (כיום האנגג'ואו שבמחוז ג'ג'יאנג). יאנג עבד על ריבועי קסם, עיגולי קסם ועל משפט הבינום, והוא ידוע בעיקר בשל פרסום משולש יאנג חווי (השקול למשולש פסקל שלמעשה התגלה על ידי קודמו - גְּ'יַה שְׂיֵן).
כתביו.
האיור הסיני המוקדם ביותר של משולש פסקל הוא מספרו של יאנג משנת 1261 - "אנליזה מפורטת של חוקי המתמטיקה בתשעת הפרקים של אמנות המתמטיקה וסיווגם" (詳解九章算法). בספר מודה יאנג שהשיטה למציאת שורשים ריבועיים ומשולשים בעזרת משולש יאנג חווי הומצאה על ידי המתמטיקאי גְּ'יַה שְׂיֵן בשנת 1100 לערך (כ-500 שנים לפני בלז פסקל) בספרו האבוד כיום - "'הערמת' חזקות ו'פיצוח' מקדמים" (如積釋鎖).
בשנת 1275 לערך פרסם יאנג שני ספרי מתמטיקה שקובצו לכרך אחד בשם "שיטת החישוב של יאנג חווי" (楊輝算法). בספר הראשון יאנג מתאר סידור של מספרים על מעגלים בעלי מרכז משותף ועל מעגלים שאינם בעלי מרכז משותף (עיגולי קסם) ואף תיאר שיטה לבניית מעגלים שכאלה. בכתביו ביקר יאנג בחריפות את העבודות הקודמות של המתמטיקאים לי צ'ונגפנג וליו לי שהסתפקו בשימוש בשיטות מתמטיות בלי לחקור את הבסיס התאורטי שלהן. בכך יאנג הפגין את גישתו המודרנית למתמטיקה ואף אמר פעם: "אנשי העבר החליפו את שם השיטה בה השתמשו מבעיה לבעיה, וכיוון שלא סיפקו נימוקים לשיטתם הרי שאין להבין את הבסיס התאורטי לפעולתם".
בכתביו מספק יאנג הוכחה לטענה שכאשר מחלקים מקבילית לארבע מקביליות על ידי שני קווים מקבילים לצלעות העוברים דרך נקודה על אלכסון המקבילית אזי זוג המקביליות החיצוניות (שאינן על האלכסון) הן שוות. זוהי בדיוק הטענה מספר 43 בספר הראשון של היסודות של אוקלידס (אלא שיאנג נעזר בהוכחה שונה משל אוקלידס). ישנן עוד טענות הדומות ביותר לטענות של אוקלידס שיאנג הוכיח גם כן. יאנג לא הכיר את אוקלידס למרות שאוקלידס כתב בראשית המאה השלישית לפנה"ס, כ-1600 שנים לפני יאנג. זאת מכיוון שספרי אוקלידס תורגמו לראשונה לסינית על ידי המסיונר האיטלקי לסין מטאו ריצ'י וקסו גואנגקי (פקיד בכיר של שושלת מינג) רק בראשית המאה ה-17, כלומר כשלוש מאות שנה אחרי יאנג.
כתביו של יאנג הם הראשונים בהם מופיעות משוואות ריבועיות עם מקדמים שליליים, אך יאנג ייחס זאת למתמטיקאי ליו יי שקדם לו. יאנג גם היה ידוע ביכולתו לחשב בעזרת שברים עשרוניים. כשחישב שטח שדה ברוחב 24 צעדים ו 4⁄10 3 רגל ואורך של 36 צעדים ו 8⁄10 2 רגל, יאנג ביטא את החישוב ביחידות של צעדים כ 24.68 כפול 36.56 = 902.3008.
יומן מבוזר
יומן מבוזר (באנגלית: Distributed ledger) נקרא גם ספר חשבונות משותף, הוא מוסכמה על אופן שכפול, שיתוף וסינכרון של נתונים דיגיטליים אשר באופן גאוגרפי פרושים על פני מספר אתרים, מדינות או מוסדות. ליומן זה אין מנהל מרכזי או מערכת אחסון נתונים מרכזית.
רשת של עמית לעמית (P2P) נדרשת וכן אלגוריתמים מוסכמים על מנת להבטיח ששכפול על פני הצמתים יבוצע. צורה אחת של יומן מבוזר היא מערכת הבלוקצ׳יין, אשר יכולה להיות פרטית או ציבורית. משמעות המילה "בלוקצ׳יין" נשארת שנויה במחלוקת. יש הטוענים כי היא שם נרדף ל״יומן מבוזר״, אחרים טוענים כי מבחינה טכנית ההגדרה חלה רק על בלוקצ׳יינס ליניאריים כגון ביטקוין או Litecoin, ולא על מערכות המבוססות אלגוריתמים אחרים כגון Iota Tangle. לפי הגדרה זו, לא כל היומנים המבוזרים חייבים בהכרח להיות כפופים לחוקי הבלוקצ׳יין, ולייצר קונצנזוס מבוזר. בלוקצ׳יין הוא רק סוג אחד של מבנה נתונים מסוג יומן מבוזר.
יומנים מבוזרים ידועים בעיקר בשימושם כמטבעות מבוזרים, אפילו שמבחינה טכנית הם שני דברים שונים בתכליתם. עם זאת, יומן מבוזר צריך כלכלה מבוזרת על מנת להציע תמריצים לצמתים כדי שימשיכו לפעול.
שימושים אפשריים אחרים מלבד מטבעות מבוזרים כוללים חוזים חכמים או אחסון קבצים.
יישומים.
בנקים משקיעים ביומנים מבוזרים כדי להפחית סיכונים תפעוליים. השימוש העתידי של יומנים מבוזרים, מצופה לכלכל את ״האינטרנט של הדברים״ בכלכלה מתוכנתת.
סוגים.
יומנים מבוזרים יכולים להיות מורשים במידה ויש היתר לכל אדם להיות צומת ברשת, או ללא הרשאות אם נדרש אישור על מנת להיות צומת ברשת.  ישנם גם סוגים שונים אשר נבדלים באלגוריתם הקונצנזוס (הוכחת עבודה, מערכת הצבעות).
מצר ארתור
2017 בצרפת
שנת 2017 בצרפת הייתה השנה בה ציינה צרפת 1030 שנות לאום.
שורה
1709 בצרפת