בשנים 1910–1911 פוני נסע לפריז, למד ציור באקדמית ז'וליאן והכיר עבודות של ציירי העיר. בשנת 1912 הוא חזר לרוסיה והתקרב לולדימיר מאיאקובסקי, קזימיר מלביץ' ואמנים נוספים בתנועת הפוטוריזם. בשנת 1913 הוא התחתן ונסע לפריז. הזוג הצעיר חזר לרוסיה לפני תחילת מלחמת העולם הראשונה.
לאחר מהפכת אוקטובר פוני עבר לויטבסק ולפי הזמנת מארק שאגאל היה בסגל מכון לאמנות ביחד עם קזימיר מלביץ'. בשנת 1920, הזוג פוני עזב את רוסיה הסובייטית והגיע לגרמניה.
בשנת 1924 הוא הגיע לפריז והתיישב בעיר. בהיותו בפריז, הוא התקרב לפייר בונאר ואדואר וויאר. ז'אן פוני הכיר את רוברט פיקלני ותמך בו כלכלית.
במהלך 40 שנות בפריז, לפוני היו 12 תערוכות אישיות בפריז, לונדון, ניו יורק וברלין. כמו כן הוא לקח חלק בכמאה תערוכות קבוצתיות. בהיותו בצרפת הוא שינה את סגנון הציור וחתם על ציורים בדם "ז'אן פוני" במטרה להבדיל מהיצירות שצייר בהיותו ברוסיה.
בשנת 1952 הוענק לו אות לגיון הכבוד.
מת בפריז ב-28 בדצמבר 1956.
קני תומאס
קנת' קורנליוס "קני" תומאס (באנגלית: Kenneth Cornelius "Kenny" Thomas; נולד ב-25 ביולי 1977) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1999–2010. ממוצעיו הכוללים לאורך 11 עונותיו ב-NBA הם 9.3 נקודות, 6.9 ריבאונדים ו-1.5 אסיסטים למשחק.
קריירת תיכונים ומכללות.
תומאס נולד באטלנטה שבג'ורג'יה, ובבגרותו למד ב"תיכון אלבקרקי" אשר באלבקרקי, ניו מקסיקו. בעונתו האחרונה בקבוצת הכדורסל של תיכון אלבקרקי, הוביל אותה לזכייה באליפות התיכונים של ניו מקסיקו עם ממוצעים של 25.2 נקודות ו-16.9 ריבאונדים למשחק.
בין השנים 1995–1999 למד באוניברסיטת ניו מקסיקו, ובארבע עונותיו בקבוצת הכדורסל שלה קלע 15.7 נקודות והוריד 8.4 ריבאונדים בממוצע למשחק. בכל ארבע העונות העפילה ניו מקסיקו לטורניר אליפות המכללות, ובכולן הודחה ממנו בסיבוב השני. בעת סיום לימודיו ניצב במקום הראשון בתולדות הקבוצה בסך ריבאונדים בקריירה (1,032), ובמקום השני בנקודות (1,931, אחרי צ'ארלס סמית') ובחסימות (239, אחרי לוק לונגלי).
קריירת משחק.
בדראפט ה-NBA 1999 נבחר תומאס בבחירה ה-22, על ידי יוסטון רוקטס. לאחר שתי עונות סולידיות כשחקן ספסל, פרץ תומאס בעונת כשחקן חמישייה קבוע ביוסטון, והיה הקלעי השלישי של קבוצתו – אחרי סטיב פרנסיס וקטינו מובלי – עם ממוצע של 14.1 נקודות למשחק.
בדצמבר 2002, לאחר כשלוש עונות וחצי עם הרוקטס, הועבר תומאס לפילדלפיה 76' במסגרת טרייד בין שלוש קבוצות, בו הייתה מעורבת גם דנוור נאגטס. בפלייאוף סייע לסיקסרס להעפיל לחצי גמר האזור המזרחי, עם ממוצעים של 10.6 נקודות ו-9.3 ריבאונדים למשחק ב-12 משחקי הפלייאוף. בעונה העוקבת המשיך להציג יכולת טובה עם 13.6 נקודות ו-10.1 ריבאונדים למשחק, אך קבוצתו החמיצה את הפלייאוף, בין היתר בשל פציעה של כוכב הקבוצה אלן אייברסון.
במהלך עונת נשלח יחד עם קורליס ויליאמסון ובראיין סקינר בטרייד לסקרמנטו קינגס, בתמורה לכריס ובר ומאט בארנס. עד לסיום אותה עונה קלע 14.5 נקודות ואסף 8.7 ריבאונדים בממוצע למשחק. ב-4 עונותיו האחרונות בקריירה, 2007–2010, שותף תומאס ב-119 משחקים בלבד (מתוך 328) וקלע 3.4 נקודות בממוצע למשחק. באוקטובר 2010 שוחרר מהקבוצה ופרש ממשחק, בגיל 32.
אליסה (זמרת)
טום דאשל
תומאס אנדרו דאשל (באנגלית: Thomas Andrew Daschle; נולד ב-9 בדצמבר 1947) הוא פוליטיקאי ושדלן אמריקאי, לשעבר מבכירי המפלגה הדמוקרטית שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת דקוטה הדרומית בשנים 1987–2005. אחרי כהונתו בבית הנבחרים של ארצות הברית, נבחר לסנאט ובמהרה נעשה מנהיג הסיעה הדמוקרטית.
בראשית העשור הראשון של המאה ה-21 פקדה את הסנאט תקופה של חוסר ודאות פוליטית, ודאשל כיהן כמנהיג הרוב לסירוגין עם תפקיד מנהיג המיעוט כשהוא מתחלף פעמים תכופות עם מנהיג הסיעה הרפובליקנית טרנט לוט. ב-2004 הפסיד בבחירות לג'ון ת'ון, ופרש לעסקיו הפרטיים. ב-2008 לקח חלק פעיל במסע הבחירות של ברק אובמה לנשיאות, ואף היה מועמדו לתפקיד מזכיר הבריאות ושירותי האנוש, אם כי נאלץ לפרוש על רקע חשיפה כי העלים מסי הכנסה בסכומי עתק.
ביוגרפיה.
ראשית הקריירה.
דאשל נולד באברדין שבדקוטה הדרומית, בנם של אליזבת ב. (לבית מאייר) וסבסטיאן דאשל, שניהם ממוצא גרמני. סבו וסבתו מצד אביו היו גרמנים מאזור וולגה. הוא גדל במשפחה קתולית ממעמד הפועלים, והיה הבכור מבין ארבעת אחיו. כאשר קיבל תואר ראשון במדע המדינה ב-1969 מאוניברסיטת דקוטה הדרומית, נהפך לאדם הראשון במשפחתו שסיים לימודים במוסד להשכלה גבוהה. בשנים 1969–1972 שירת דאשל בחיל האוויר של ארצות הברית כקצין מודיעין בפיקוד האוויר האסטרטגי. באמצע שנות ה-70 של המאה ה-20 היה דאשל עוזרו של הסנאטור ג'יימס אבורזק.
ב-1978 נבחר דאשל לבית הנבחרים של ארצות הברית, וניצח בבחירות בפער של 139 קולות לאחר ספירה חוזרת. דאשל כיהן ארבע תקופות כהונה בבית הנבחרים שהן שמונה שנים, וחיש מהר נעשה חלק מהנהגת המפלגה הדמוקרטית. אף על פי שלדאשל לא היו כוונות להגיע אל מעגל מצפה הכוכבים מס' 1, הוא קיבל עשרה (כ-0.30% מכלל הצירים) צירים עבור תפקיד סגן נשיא ארצות הברית בכינוס הוועדה הדמוקרטית הלאומית לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1980. אישים אחדים אחרים קיבלו גם הם צירים כאות מחאה, אם כי סגן הנשיא המכהן וולטר מונדייל נבחר למועמד המפלגה לתפקיד בקלות.
בסנאט של ארצות הברית.
בשנת 1986 נבחר דאשל לסנאט של ארצות הברית בניצחון צמוד על ג'יימס אבדנור, הסנאטור המכהן מטעם המפלגה הרפובליקנית. בשנתו הראשונה מונה לחבר בוועדת הכספים היוקרתית. שמונה שנים אחרי היבחרו, ב-1994, נבחר דאשל על ידי עמיתיו הדמוקרטיים לשמש כמנהיג הסיעה הדמוקרטית בסנאט במקומו של הסנאטור הפורש ג'ורג' מיטשל ממדינת מיין. לפני דאשל, רק הסנאטור לינדון ג'ונסון ממדינת טקסס כיהן פחות שנים בטרם נבחר להנהיג את מפלגתו. כמו כן, היה גם חבר בוועדת החקלאות, התזונה והיערנות. ב-1998 נבחר תקופת כהונה נוספת בידי תושבי דקוטה הדרומית.
בנקודות שונות בקריירה שלו, הוא כיהן מלבד ועדת הכספים ו-וועדת החקלאות, היה דאשל חבר בוועדת האתיקה ובוועדה לענייני חיילים משוחררים. עם השבעת הקונגרס ה-107 של ארצות הברית בינואר 2001, החלוקה המפלגתית בסנאט התחלקה באופן שווה – כלומר היו 50 חברים דמוקרטים ו-50 רפובליקנים. סגן הנשיא היוצא אל גור, שהיה ברווז צולע בתקופת המעבר בין ממשל הנשיא ביל קלינטון לזה של הנשיא הנבחר ג'ורג' ווקר בוש לאחר בחירות 2000, פעל מתוקף תפקידו החוקתי כנשיא הסנאט להלכה, והשתמש ביכולתו לשבור את השוויון בסנאט כדי להעניק לדמוקרטים את הרוב במליאת הסנאט. במשך השבועיים בהם העניק סגן הנשיא היוצא גור את היתרון למפלגה הדמוקרטית, כיהן דאשל כמנהיג הרוב בסנאט.
ואז, עם תחילת ממשל בוש ב-20 בינואר 2001, הושבע דיק צ'ייני לסגן הנשיא ובכך לנשיא הסנאט להלכה, מה שהפך את היוצרות והפך את הסיעה הדמוקרטית למיעוט והחזיר את דאשל לתפקיד מנהיג המיעוט. עם זאת, ב-6 ביוני 2001, הודיע ​​הסנאטור ג'ים ג'פורדס ממדינת ורמונט כי הוא עוזב את הסיעה הרפובליקנית בסנאט ועל היותו עצמאי אשר מצביע עם המפלגה הדמוקרטית, שוב שבו הדמוקרטיים להיות הרוב בסנאט ודאשל נהיה מנהיג הרוב.
באוקטובר 2001, בהיותו מנהיג רוב הסנאט, אל משרדו של דאשל בסנאט נשלח מכתב ובו נגיעות של מחלת הגחלת, ובכך היה יעד למתקפת האנתרקס. הרשויות הפדרליות אישרו כי כמה מעובדיו נחשפו למחלה, וכן כמה מעובדיו של הסנאטור ראס פיינגולד וקציני משטרת הקפיטול של ארצות הברית. הסוויטה שלו בבניין המשרדים של הסנאט ע"ש פיליפ הארט היוותה מוקד לניקוי אינטנסיבי בהובלת הסוכנות להגנת הסביבה.
באפריל 2002 נאם דאשל בפני איפא"ק, ועל רקע מבצע חומת מגן הביע תמיכה במדינת ישראל ומתח ביקורת על גורמים באיחוד האירופי, במדינות ערב ובאומות המאוחדות על חוסר-הוגנות ואנטישמיות כלפי ישראל. בנאום זה הוסיף ואמר כי לישראל תמיד היו חברים שלא בשעת צרה, ובעת זו היא זקוקה לחברים בשעת צרה בייחוד. בנאום הזה שנשא בוושינגטון הבירה ביטא דאשל את עמדתו הפרו-ישראליות באומרו
בחירות 2004 לסנאט.
בבחירות לסנאט שנערכו בשנת 2004, ניצח המועמד הרפובליקני ג'ון ת'ון את דאשל בפער של 4,508 קולות, שהם 50.5% מקולות הבוחרים אל מול 49.4% שהשיג דאשל. הייתה זו הפעם הראשונה שמנהיג מפלגה בסנאט הפסיד בבחירות לתקופת כהונה נוספת מאז 1952, כאשר בארי גולדווטר גבר על ארנסט מקפרלנד באריזונה. מנהיג הרוב הרפובליקני בסנאט, הסנאטור ביל פריסט מטנסי, ביקר בדקוטה הדרומית כדי לסייע במסע הבחירות של ת'ון, תוך הפרת מסורת לא כתובה כי מנהיג מפלגה אחת לא יפעל באופן פעיל למען התבוסה של האחר.
לאורך כל מסע הבחירות האשים ת'ון, יחד עם פריסט, הנשיא בוש וסגנו צ'ייני כי דאשל הוא "החסימה הראשית" של האג'נדה של בוש והאשימו אותו בשימוש בפיליבסטרים במטרה לחסום את אישור מינויים של מועמדי הנשיא לבית המשפט העליון של ארצות הברית ולתפקידים פדרליים אחרים. נוסף על כך, ת'ון העלה אל סדר היום את תמיכתו החזקה במלחמת עיראק. במהלך עימות בחירות בין ת'ון לדאשל ששודר בתוכנית פגוש את העיתונות ברשת הטלוויזיה הלאומית "NBC", האשים ת'ון את דאשל ב"חיזוק האויב" בשל ספקנותו כלפי המלחמה בעיראק.