קרטר שירת כראש מטה כנף הקרב הפסיפית וכעוזר לסגן מפקד פיקוד מרכז של ארצות הברית. הוא פיקד על אוניית העזר "USS Camden" ושימש סגן מפקד נושאת המטוסים "הארי טרומן". באוקטובר 2006 מונה למפקד נושאת המטוסים "קרל וינסון" ושירת בתפקיד עד יולי 2009. שימש מפקד פיקוד היכולת המשותפות בפיקוד התובלה של ארצות הברית ועמד בראש צוות התכנון למעבר בעת פירוק פיקוד הכוחות השלובים (הפיקוד האטלנטי).
בספטמבר 2011 מונה למפקד קבוצת התקיפה 12 בראשות נושאת המטוסים "אנטרפרייז", ופיקד עליה עד אפריל 2013.
הוא הוביל את כוח המשימה "RESILIENT" שביצע מחקר בנושא התאבדויות. בעקבות המחקר עמד בראש המשרד שהקים הצי ב-2013 ("21st Century Sailor and Marine)" שמטרתו לספק לאנשי הצי, חיל הנחתים ומשפחותיהם את הכלים הדרושים על מנת להתמודד עם אתגרי המאה ה-21.
ביולי 2013 מונה לנשיא מכללת המלחמה של הצי. במהלך כהונתו הקים במכללה את המרכז למנהיגות ואתיקה. ביולי 2014 קודם לדרגת תת-אדמירל ומונה לנשיא האקדמיה הימית של ארצות הברית. הוא שירת בתפקיד עד פרישתו מהצי ביולי 2019.
במהלך שירותו צבר 6,150 שעות טיסה במטוסי F-4, F/A-18 הורנט, ו-F-14 טומקט. 4,500 שעות הטיסה שלו במטוסי F-14 טומקט מציבים אותו שני בתולדות הצי. הוא השתתף ב-2,016 נחיתות על נושאות מטוסים, שיא לאנשי צוות אוויר, ועשה זאת על 19 נושאות מטוסים שונות, כולל כל 10 נושאות המטוסים מסדרת נימיץ. הוא נטל חלק ב-125 גיחות קרביות בבוסניה, קוסובו, עיראק ואפגניסטן.
קרטר עוטר במדליית השירות המצוין של הצי, פעמיים במדליית השירות העילאי של משרד ההגנה, שלוש פעמיים בלגיון ההצטיינות, בצלב התעופה המצוינת עם סימון V לאומץ לב, בכוכב הארד, פעמיים במדליית האוויר עם אות V וחמש פעמים במדליית האוויר היחידתית. הוא זכה בפרס הצי למנהיגות על שם ג'יימס סטוקדייל ובפרס הצי למנהיגות על שם ג'ון פול ג'ונס והיה בכך לקצין היחיד בתולדות הצי שזכה בשני הפרסים היוקרתיים ביותר שלו. ב-2014 נבחר להיכל התהילה של רוד איילנד.
קרטר נישא ב-1982 ללינדה והם הורים לשני ילדים.
אליהו התשואל
אליהו התשואל (18 ביולי 1890 – אוקטובר 1959) היה צייר, מורה ואיש ציבור, התובע הכללי של ממשלת המנדט הבריטי וממייסדי תנועת ברית הציונים הרוויזיוניסטים.
קורות חיים.
נולד בחיפה לשרה ולרב מסעוד התשואל ב-18 ביולי 1890 (א' באב ה'תר"ן). מוצא משפחת אביו ממרוקו, ומשפחת אמו מסוריה. בילדותו למד אצל אביו, ובהמשך בבית הספר של כל ישראל חברים בעיר. בשל כישרונו, נשלח ללמוד בסמינר למורים של כל ישראל חברים בפריז שבצרפת.
בסיום לימודיו עבר לקהיר שבמצרים, שם מונה לשמש כמורה. בתקופת שהותו בקהיר ייסד בה את האגודה היהודית-לאומית "הנוער הישראלי".
בשנת 1907 (ה'תרס"ז) חזר לארץ ישראל, והחל לשמש כמורה לעברית, ערבית וצרפתית בבית הספר פקידות הברון רוטשילד וחברת יק"א בפתח תקווה. כן שימש בבית הספר כמורה לציור, זמרה והתעמלות, והיה הראשון שהנהיג את ההתעמלות כמקצוע קבוע. במקצועו כמורה שימש עד לשנת 1918 (ה'תרע"ח) לערך, ורבים מתלמידיו בשנים אלו שימשו בהמשך כחברי כנסת וכאלופים בצה"ל.
בשנת 1918 (ה'תרע"ח) החל לשמש כפקיד במנגנון המשפטי של ממשלת המנדט ביפו ובירושלים. במקביל לעבודתו למד את שיעורי המשפט הממשלתיים והוסמך בסיומם לעורך דין. לאחר הסמכתו מונה לשמש כתובע הכללי מטעם היועץ המשפטי של ממשלת המנדט במשך כשנתיים, בבית המשפט המחוזי בירושלים.
בשנת 1926 (ה'תרפ"ו) נישא למינה בת מאיר אקרמן. בשנה זו התפטר מתפקידו בעקבות התנכלותם של הבריטים למפעל הציוני, והחל לשמש כעורך דין פרטי בתל אביב.
כעורך דין, סייע בין היתר במשך כחמש שנים בהכרת המצאתו של אלכסנדר זרחין להתפלת מים, ונפגש לשם כך עם ראשי המדינה ושרים שונים.
נמנה עם ראשוני בוני הבתים ברמת גן, ובהמשך בקריית מטלון. כן נמנה עם מייסדי תנועת ברית הציונים הרוויזיוניסטים, וחבר הוועד של התנועה החל משנת 1930. בחודש נובמבר 1948 נבחר לשמש כחבר המועצה של הליגה להצלת יהודי ערב.
בשעות הפנאי עסק בציור אמנותי, וקיים מספר תערוכות בתל אביב, בהן הציג את ציוריו שהציגו לרוב את נופי ארץ ישראל, דיוקנים שונים, וכן מחוות לאירועי מלחמת העצמאות. כן עסק בפילוסופיה וחקר התנ"ך, ונודע כמומחה לשפות שמיות.
הלך לעולמו בחודש אוקטובר 1959 (אלול ה'תשי"ט) ונטמן בבית הקברות סגולה בפתח תקווה.
בחודש נובמבר 1960 התקיימה בבית הפרקליט בתל אביב תערוכת ציירים עורכי דין, שהציגה חלק מציורי הנוף שלו.
מאיר שור
מאיר שור (בגרמנית: Mayer Schorr, 11 באוקטובר 1856 פלטיצ'ן, מולדובה - 24 בדצמבר 1913 וינה) היה חזן יהודי אוסטרי יליד חבל מולדובה, בעל קול בריטון, נודע גם כמלחין מוזיקת חזנות אשכנזית.
קורות חיים.
מאיר שור התחנך אצל אביו, החזן אברהם שור. בשנת 1877 התמנה כחזן בצאנז בגליציה, ובו בזמן השתלם שם בלימודי גמרא. בשנת 1881 התיישב בממלכת הונגריה, ולמשך עשור חי ופעל כחזן בקהילה האורתודוקסית בעיר נאג'ווארד, (ברומנית:אוראדיה) שבמערב טרנסילבניה, אז בחבל פרטיום. שם נולד בנו, זמר האופרה האוסטרי והאמריקאי פרידריך שור (1953-1889)
בשנת 1893 נבחר כחזן ראשי של בית הכנסת הפולני "בית ישראל" ("די פולנישע שול") שזה עתה קם בלאופולדגאסה בווינה ברובע II של העיר. בשנת 1897 משרתו הפכה לקבועה והוא שימש בתפקיד זה עד מותו בשנת 1913.
בגלל איכות קול הבריטון שלו (ייתכן כי עשה שיעורי פיתוח קול אצל יוזף גנזבאכר) קיבל הצעה לזמרה בימתית חילונית אך דחה אותה.
מאיר שור שימש כסגן יושב ראש איגוד החזנים של אוסטרו-הונגריה ותרם רבות לתחיית החזנות ה"מזרח-אירופית" בווינה.
אאורל ולאייקו
קייט ג'קסון
לוסי קייט ג'קסון (באנגלית: Lucy Kate Jackson; נולדה ב-29 באוקטובר 1948) היא שחקנית ומפיקת קולנוע וטלוויזיה אמריקאית, הידועה מהופעותיה בתפקיד סברינה דאנקן בסדרה "המלאכיות של צ'רלי" (1976–1979), ובתפקיד אמנדה קינג בסדרה "הדחליל וגברת קינג" (1983–1987). בקולנוע שיחקה ג'קסון בסרט "אהבה שונה" (1982), ובסרט "מאהב לפי שעה" (1989). היא הייתה מועמדת שלוש פעמים לפרס אמי, וארבע פעמים לפרס גלובוס הזהב.
ג'קסון התחילה את הקריירה שלה בשנות השישים בתיאטרון הקיץ (summer stock), ובהמשך הופיעה בטלוויזיה בסדרות "Dark Shadows" (בשנים 1970–1971) וב-"The Rookies" (בשנים 1972–1976). ב-1971 שיחקה בסרט "Night of Dark Shadows". בעקבות ההצלחה הגדולה שלה בתפקיד סברינה דאנקן הופיעה ג'קסון בשער טיים מגזין יחד עם פארה פוסט וג'קלין סמית' שכיכבו לצדה בסדרה "המלאכיות של צ'רלי". על הופעתה בתפקיד גברת קינג זכתה ג'קסון שלוש פעמים בפרס "בראבו אוטו" הגרמני לכוכבת הטלוויזיה הטובה ביותר בשנים 1986 עד 1988. היא כיכבה בעיבוד הטלוויזיוני של הסרט "בייבי בום" ב-1988 וב-1989. עוד כיכבה בסרטי טלוויזיה רבים בהם "Quiet Killer" (מ-1992), "Empty Cradle" (מ-1993) וב-"Satan's School for Girls" (מ-2000) רימייק של סרט באותו שם משנת 1973.
קורות חיים.
ג'קסון נולדה בברמינגהאם שבאלבמה לרות' הוגאן ג'קסון. כשגרה במאונטן ברוק למדה בבית הספר לבנות "ברוק היל", ואחר כך למדה באוניברסיטת מיסיסיפי. באוניברסיטה הייתה חברה באחווה "קפא קפא גמא". בשנה השנייה שלה באוניברסיטה עברה לניו יורק כדי ללמוד משחק באקדמיה האמריקאית לאמנויות הדרמה.
ג'קסון עבדה ברשת NBC באולפנים שבמרכז רוקפלר והופיעה בתיאטרון הקיץ (summer stock) בסטאו פלייהאוס בוורמונט, לפני שלוהקה לתפקיד רוח הרפאים דפני הארידג' באופרת סבון על-טבעית בשם "Dark Shadows". ב-1971 כיכבה ג'קסון בתפקיד טרייסי קולינס בסרט האימה "Night of Dark Shadows", המבוסס על סדרת טלוויזיה. סרט זה היה עיבוד חופשי יותר של הסדרה בניגוד לסרט הראשון "House of Dark Shadows". באותה שנה הופיעה ג'קסון בשני פרקים בסיטקום של ג'יימס סטיוארט "המופע של ג'יימי סטיוארט".
אחר כך הופיעה ג'קסון בתפקיד האחות ג'יל דנקו במשך ארבע עונות בסדרת הפשע "The Rookies". בזמנה החופשי למדה ג'קסון בימוי ועריכה. באותה תקופה שיחקה גם בסרטי טלוויזיה אחדים. ב-1972 השתתפה בסרט העצמאי "לימבו", אחד הסרטים הראשונים שעסקו במלחמת וייטנאם ובנשותיהם של החיילים השבויים, הנעדרים ואלה שנהרגו בקרב. ב-1975 הופיעה כחלק מאנסבמל שחקנים בסרט "Death Scream", עיבוד טלוויזיוני לסיפור אמיתי של רצח שאירע ב-1964 כפי שדווח בכתבה בניו יורק טיימס. בפברואר 1979 הנחתה ג'קסון את תוכנית הטלוויזיה "סאטרדיי נייט לייב".
ב-1975 נפגשה ג'קסון עם המפיקים של הסדרה "Rookies", אהרון ספלינג ולאונרד גולדברג, כדי לדון בהופעתה בסדרה אחרת של ספלינג וגולדברג עקב ביטול הסדרה "Rookies". גולדברג סיפר לה על סדרה בשם "The Alley Cats" שנדחתה על ידי כל הרשתות האחרות. ספלינג אמר לה שיש לשנות את שם הסדרה ושאל לדעתה, היא ענתה "המלאכיות של צ'רלי" והצביעה על תמונה של שלוש מלאכיות שהייתה על הקיר. ג'קסון לוהקה בתחילה לתפקיד קלי גארט (שאותו גילמה לבסוף ג'קלין סמית'), אבל היא החליטה במקום זאת לשחק בדמות סברינה דאנקן. ההצלחה האדירה של הסדרה הביאה להופעתן של ג'קסון, סמית' ופארה פוסט-מייג'ורס (ששיחקה בתפקיד ג'יל מונרו) על שער טיים מגזין. התוכנית שודרה לראשונה כסרט טלוויזיה ב-21 במרץ 1976, ואחר כך כסדרה החל מ-22 בספטמבר 1976.