קירכנר המשיך לחוות דיכאון, כאבים מזדמנים ושיתוק בגפיו אך כתב בנימה עליזה יותר לד"ר הגמן בסוף יולי: "אני רוצה להישאר כאן, ההרים הגבוהים יעזרו לי". הקיץ היה פרודוקטיבי מאוד למרות מחלתו של קירכנר. הוא סיים כמה יצירות חשובות במהלך החודשיים, כמו "נוף הכנסייה במונשטיין" ו"ירח עולה בסטפלאלפ". יחד עם 11 חיתוכי עץ, עבודות אלה היוו את תחילת חייו האלפיניים של קירכנר.
בשנת 1918 קיבל קירכנר אישור שהייה והוא עבר להתגורר בפרואנקירך באזור דאבוס, שם שכר חדר באכסניה בקומה הראשונה אותו קישט ברהיטים שגילף. הוא כתב על הבית לאנרי ון דה ולדה: "אני גר בבית ישן ויפהפה עם מטבח שנראה כמו הסטודיו של רמברנדט". קירכנר התגבר על מחלתו ואף על פי שהוא עדיין היה תלוי במורפין, הרופא שלו הוריד אט אט את המינונים שלו.
ארנה שילינג, בת זוגו לחיים, ביקרה אותו מעת לעת בדאבוס תוך שהיא שומרת גם על מגורים בברלין כדי לטפל בעסקי קירכנר שם.
קירכנר המשיך לעבוד בשנים 1919 ו-1920 מכיוון שבריאותו השתפרה במהירות. המוניטין שלו גדל עם מספר תערוכות בגרמניה ובשוויץ בשנת 1920. [2] הוא מצא נושאים רבים לצייר כשהתוודע לחקלאים באזור, שנדהמו מהגרמופון שלו. קירכנר החל לכתוב ביקורות על סגנון האמנות שלו בכינוי בדוי – לואי דה מרסל כדי לשלוט בדעת הקהל עליו ולהשתחרר מתלות במבקרי האמנות של ימיו.
בשנת 1921 הוצגה בברלין תערוכה גדולה של יצירתו של קירכנר, הביקורות היו חיוביות. אביו של קירכנר נפטר ב-14 בפברואר. קירכנר ביקר בציריך בתחילת מאי ופגש את הרקדנית, נינה הארד, אותה הזמין חזרה לדאבוס (למרות התנגדויותיה של אשתו ארנה). נינה הארד תהפוך למודל חשוב עבור קירכנר ומופיעה ברבות מיצירותיו.
בין דאבוס לברלין.
בשנת 1925 התיידד קירכנר עם אמן עמית, אלברט מולר ומשפחתו. רוט-בלאו, קבוצת אמנות חדשה שבסיסה בבזל, הוקמה על ידי הרמן שרר, אלברט מולר, פול קומניש והנס שיס, שביקרו כולם את קירכנר ועבדו בהדרכתו. בסוף 1925 חזר קירכנר לגרמניה ונסע לפרנקפורט, צ'מניץ (שם התגוררה אמו), וברלין שם נפגש עם קרל שמידט-רוטלוף שרצה שקירכנר יקים קבוצת אמנים חדשה, קירכנר סירב בנימוס.
לאחר מכן חזר לשווייץ בדצמבר 1926 נפטר חברו הקרוב אלברט מולר, מטיפוס יחד עם אשתו, אנני מולר. בשנת 1927 ארגן קירכנר תערוכת זיכרון לאלברט מולר. בבית הספר בדאבוס הייתה תערוכה גדולה של עבודותיו של קירכנר. הביקורות היו חיוביות.
קירכנר המשיך לעבוד בפרואנקירך, סגנונו הלך והפך מופשט יותר ויותר. בשנת 1929 נאלץ קירכנר להתרחק מקבוצת רוט-בלאו לאחר שהתחייבו לו אמונים, מה שהרגיז את קירכנר מאוד.
בשנת 1930 החל קירכנר לחוות בעיות בריאות עקב עישון ובשנת 1931 נאלצה ארנה לעבור ניתוח בברלין עקב חשד לסרטן. בשנת 1931 הוא התמנה לחבר האקדמיה הפרוסית לאמנויות בברלין.
החיים אחרי עליית הנאצים.
כאשר המפלגה הנאצית השתלטה על גרמניה, היה בלתי אפשרי עבורו למכור את ציוריו. בשנת 1937 נאלץ להתפטר מהאקדמיה הפרוסית לאמנויות.
לקירכנר הפריע יותר ויותר המצב בגרמניה וכתב ביומנו: "כאן שמענו שמועות איומות על עינויים ביהודים, אבל זה בוודאי לא נכון. אני קצת עייף ועצוב לגבי המצב שם. מריחים מלחמה באוויר. במוזיאונים נהרסים ההישגים התרבותיים שזכו להצלחה רבה בעשרים השנים האחרונות, ובכל זאת הסיבה שבגללה הקמנו את "ברוקה" הייתה לעודד אמנות גרמנית אמיתית, תוצרת גרמניה. ועכשיו היא אמורה להיות לא גרמנית. אלוהים יקר זה מרגיז אותי ".
לאורך השנים 1936 ו-1937 החל קירכנר לחוות בעיות בריאות. בשנת 1937 התקיימה בגרמניה תערוכת האמנות המנוונת; בסך הכל הוצאו 639 יצירות של קירכנר ממוזיאונים ו-25 הוצגו בתערוכה. האקדמיה לאמנויות בברלין גירשה את קירכנר ממנה. קירכנר המשיך לעבוד וארגן תערוכה גדולה בבזל, שזכתה לביקורות מעורבות. בשנת 1938 התרגז קירכנר יותר ויותר מהמצב בגרמניה. לאחר שסופחה אוסטריה על ידי גרמניה באנשלוס, הוא היה מוטרד מהרעיון שגרמניה עשויה לפלוש לשווייץ.
ב-15 ביוני 1938 התאבד קירכנר ביריות מול ביתו בפרואנקירך.
שלושה ימים לאחר מכן הובא למנוחות קירכנר בבית העלמין וולדפרידהוף.
ארנה אשתו המשיכה להתגורר בביתם עד מותה בשנת 1945.
מורשתו.
בשנת 1913, התצוגה הציבורית הראשונה בארצות הברית של יצירתו של קירכנר התקיימה בתערוכת הארמורי, שהייתה גם התצוגה הגדולה הראשונה של האמנות המודרנית באמריקה.
בשנת 1921, מוזיאונים בארצות הברית החלו לרכוש את יצירתו ועשו זאת לאחר מכן יותר ויותר. תערוכת היחיד הראשונה שלו במוזיאון בארצות הברית הייתה במכון לאמנויות דטרויט בשנת 1937.
בשנת 1969, רטרוספקטיבה גדולה של ציורים, רישומים והדפסים הייתה במוזיאון לאמנות בסיאטל, למוזיאון לאמנות פסדינה ולמוזיאון לאמנויות יפות בבוסטון.
בשנת 1992 קיימה הגלריה הלאומית לאמנות בעיר וושינגטון, מופע מונוגרפי תוך שימוש באוסף הקיים שלה.
בנובמבר 2006, בכריסטיס, סצנת הרחוב של קירכנר, ברלין (1913), השיג 38 מיליון דולר, שיא של האמן. מ-3 באוגוסט עד 10 בנובמבר 2008, המוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק ערך תערוכה גדולה ש"כנראה כוללת את מיטב יצירותיו".
גרנד פרי ערב הסעודית
גרנד פרי ערב הסעודית הוא מרוץ גרנד פרי, שצפוי להצטרף ללוח המרוצים של אליפות הפורמולה 1 החל מעונת 2021. המרוץ יתקיים כמרוץ לילה במסלול רחוב בעיר ג'דה שבמערב ערב הסעודית.
רקע.
תוכניות לבניית קומפלקס מוטורי, כחלק מפרויקט קידיה , הוצגו לציבור באוגוסט 2019. הפרויקט תוכנן בשיתוף עם נהג המרוצים אלכסנדר וורץ במטרה לבנות מסלול שיוכל לאחר מרוצים מכלל הקטגוריות של FIA, כולל מרוצי פורמולה 1. תוכניות המסלול הסופיות הוצגו בינואר 2020. במהלך אירוע ההשקה הוכרז כי המסלול יבנה ברמה 1 לפי הנהלים של FIA ו-FIM.
הגרנד פרי בערב הסעודית הוצג לראשונה בטיוטת לוח המרוצים לקראת עונת 2021 שהוצגה באוקטובר 2020 על ידי מועצת הפורמולה 1. שבוע וחצי לאחר מכן הוצג המרוץ באופן רשמי בלוח המרוצים שפורסם לקראת העונה. המרוץ נקבע כמרוץ לילה שיתקיים במסלול רחוב בעיר ג'דה.
ארגון אמנסטי אינטרנשיונל גינה את ההחלטה לקיים את המרוץ במדינה המפרה זכויות אדם רבות. לדברי הארגון, קיום המרוץ מאפשר להסיח את הדעת מאותן הפרות של זכויות אדם ומייצר למדינה תדמית לגיטימית.
המרוצים.
מרוץ הבכורה התקיים בתחילת דצמבר 2021 והיה המרוץ ה-21, ואחד לפני האחרון, בעונה. מיק שומאכר התנגש עם רכבו במחסום הבטיחות במהלך ההקפה העשירית והוביל לדגל אדום ולעצירת המרוץ. לואיס המילטון, זינק מהפול פוזישן, קבע את זמן ההקפה המהירה וניצח את המרוץ. הניצחון הוביל לשוויון בנקודות בטבלה בין המילטון למקס ורסטאפן לקראת מרוץ סיום העונה.
המרוץ השני בערב הסעודית התקיים פחות מארבעה חודשים לאחר מכן. במהלך האימונים המקדימים ביום שישי ירו מורדים חות'ים מתימן טילים ופגעו במתקני נפט של חברת עראמקו, במרחק לא רב מהמסלול. העשן המיתמר מאזור הפגיעה נראה באוויר במהלך האימון הראשון והוביל לדחייה של 15 דקות בפתיחת האימון השני בשל פגישת חירום שערכו הנהגים יחד עם סטפנו דומניקאלי, מנכ"ל האליפות. איגוד נהגי הגרנד פרי ערך פגישה נוספת של הנהגים בשעות הלילה ולאחר ארבע וחצי שעות של דיונים התקבלה החלטה של כלל הנהגים להמשיך ולהתחרות. מקצה הדירוג הופסק פעמיים בשל דגלים אדומים לאחר התנגשויות של ניקולאס לטיפי ומיק שומאכר. שומאכר, שמכוניתו נפגעה קשה, נלקח לבית חולים לבדיקות. למרות שמצבו היה טוב החליטה הקבוצה כי הוא לא יתחרה במרוץ והקבוצה תעלה למרוץ עם רכב אחד בלבד. סרחיו פרס ניצח במקצה הדירוג וזכה בפול פוזישן בפעם הראשונה בקריירה.
אלוטונוס פלאי
אלוטונוס פלאי (שם מדעי: Allothunnus fallai) הוא מין של דג טונה יחיד בסוג Allothunnus ממשפחת הקולייסיים החי באוקיינוסים הפתוחים לאורך הגלובוס בין קוי הרוחב 20 דרום עד לקו רוחב 50 דרום, לרוב במים טרופיים עד ממוזגים. פרטים ידועים שוחים לאורך חופי אוסטרליה, ניו זילנד ודרום אפריקה.
זהו דג מהשבט טונה, הכולל מינים גדולים כמו טונה כחולת-סנפיר אטלנטית, אך הוא רזה ממרבית הטונות ומגיע רק לאורך של 1 מטר ולמשקל 15 קילוגרם בממוצע. בצבעו הוא כחול מלמעלה ובעל בטן בהירה עם צידיים אפורים וסנפירים צהובים והוא בעל סנפיר גבי ישר וגבוה, סנפיים אנאליים קטנים וזקורים מסביב לזנבו וזנב רחב ומחודד. המראה שלו מזכיר מעט את האלבקור, אף שהוא קטן בהרבה ובעל גוף זרים יותר.
דג זה הוא נווד מתמיד לאורך האוקיינוס ולעיתים הוא מתקבץ לקבוצה גדולה המחפשת טרף של דגים אחרים כמו דגי טרכון ודיונונים שאותם הוא צד בתאוצה מהירה. דג זה אינו מהווה דג מאכל מסחרי בשל כמות השמנים הרבים בבשרו, אף שהבשר עצמו טעים. לעיתים הוא נידוג ונארז בשימורים. הוא גם נתפס לעיתים כשלל לוואי של דייגים.
מורביליווירוס
מורביליווירוס ("Morbillivirus") הוא נגיף ממשפחת Paramyxoviridae, מהסדר Mononegavirales. בני אדם, כלבים, חתולים, בקר, כלבי ים ולווייתנאים משמשים כמארחים טבעיים של הנגיף. סוג זה כולל שבעה מינים. מחלות בבני אדם הקשורות לנגיפים המסווגים בסוג זה כוללות חצבת, עם חום ופריחה. אצל בעלי חיים עלול הנגיף לגרום לזיהום חריף בדרכי הנשימה.
מבנה.
מורביליוויריונים עטופים, עם גיאומטרה כדורית. קוטרם נע סביב 150 ננומטר. הגנום הוא ליניארי, באורך של 15–16 קילו-בתים. הגנום מקודד לשמונה חלבונים.
מחזור חיים.