ב-2010 כיכב מנגן בסרט המוקומנטרי "Beyond the Pole", עיבוד לסדרה באותו שם של רדיו ה-BBC. הסרט יצא לאקרנים בבריטניה ב-2010. הבמאי והמפיק הוא דייוויד ל. ויליאמס. הסרט צולם בקרחון צף לחופה של גרינלנד, ומככבים בו שחקנים וקומיקאים עטורי שבחים בהם ריס תומאס, מארק בנטון, אלכסנדר סקארסגארד והלן בקסנדייל. במגזין וראייטי תיארו את הסרט כשילוב בין הסדרה "המשרד" ובין הסרט "לגעת באינסוף". הסרט עוקב אחרי תלאותיהם של אנשי משלחת צמחונית ואורגנית לקוטב הצפוני.
ב-2013 גילם מנגן את דמות של אלסטר קולדוול בסרטו של רון הווארד "Rush", דרמת הספורט הביוגרפית המתארת את היריבות בין נהגי המרוצים ג'יימס האנט וניקי לאודה במרוץ פורמולה 1 בשנת 1976. הסרט נכתב על ידי פיטר מורגן, בוים על ידי רון הווארד ומככבים בו כריס המסוורת' בתפקיד האנט ודניאל בריהל בתפקיד לאודה. הקרנת הבכורה בלונדון הייתה ב-2 בספטמבר 2013, והוא הוצג בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו בשנת 2013.
בשנת 2014 דיבב מנגן את דמות פט הדוור בסרט ההנפשה ממוחשבת הבריטי "יצאת כוכב". הדוור פט הוא דמות פופולרית מסדרת טלוויזיה ותיקה לילדים של ה-BBC, הנקראת "דר דוור". הסרט תוכנן לצאת ב-24 במאי 2013 אך יצא רק שנה אחר כך. הזמר רונן קיטינג שר את השירים של פט. עוד משתתפים בסרט ג'ים ברודבנט, רופרט גרינט ודייוויד טננט.
חיים אישיים.
ב-2007 התחתן מנגן עם השחקנית לואיז דלמר . לבני הזוג יש שלושה בנים.
סטיבן מנגאן
קלוטרימאזול
קלוטרימאזול (באנגלית: Clotrimazole) הוא תכשיר אנטי-פטרייתי לטיפול מקומי של סוגים שונים של זיהומים פטרייתיים. התרופה יעילה לטיפול בזיהומים פטרייתיים של העור. ניתן למרוח אותה בכפות ואצבעות הרגליים, בתי שחי, מפשעה, קפלי עור ואזורים אחרים של העור ובזיהומי קאנדידה של הפה, הנרתיק או הפין.
קלוטרימאזול התגלה ב-1969.
התרופה קיימת בצורת קרם, תמיסה ותרסיס לטיפול בזיהומי עור, ובצורת פתילות וקרם המוחדרים לתוך הנרתיק. תופעות לוואי בעקבות שימוש בקלוטרימאזול הן נדירות ביותר, אם כי חלק מהמטופלים עלולים לחוש צריבה וגירוי בעור באזור המטופל.
אופן נטילת התרופה הוא כפתילות לנרתיק, קרם ותמיסה לעור. המינון הנהוג לקלוטרימאזול הוא 1–2 פעמים ביום כקרם לנרתיק או פעם ביום לפני השינה כפתילות לנרתיק או 2–3 פעמים ביום כתמיסה וקרם לעור.
זמן הטיפול הממוצע בזיהומי עור פטרייתיים נע בין 2–3 שבועות. על מנת למנוע הישנות הזיהומים הפטרייתיים, בעיקר ברגליים, יש להמשיך את הטיפול במשך שבועיים נוספים לאחר היעלמות סימני המחלה. אם אין הטבה לאחר 4 שבועות, יש לפנות לרופא.
תופעות לוואי.
כמו בכל תרופה, השימוש בקרם קלוטרימאזול עלול לגרום לתופעות לוואי בחלק מהמשתמשים. בזמן השימוש בתרופה, עלולות להופיע השפעות לוואי כגון: גירוי קל, הרגשת חום ועקצוץ באזור המטופל. תופעות אלו חולפות בדרך כלל תוך זמן קצר לאחר תקופת ההסתגלות לתכשיר.
יש להפסיק את השימוש ולפנות לרופא אם מופיעות תופעות הלוואי הבאות: רגישות יתר כמו גירוד, אדמומיות, נפיחות, קילופי עור (נדיר).
צ'פלה (סופה טרופית)
צַ'פַּלַה (באנגלית: Chapala) היא סופה טרופית שגרמה נזק רב בתימן בנובמבר 2015.
הסופה הנדירה היא היחידה מסוגה בהיסטוריה המתועדת של תימן. היא התפתחה כציקלון מעל האוקיינוס ההודי, אך בניגוד למרבית הסופות הטרופיות הנוצרות באוקיינוס ההודי, שמגיעות למפרץ בנגל, היא המשיכה לעבר הים הערבי. סופות הממשיכות לים הערבי, אם הן מגיעות ליבשה, פוגעות בדרך כלל בעומאן. צ'פלה, לעומת זאת, באופן חריג, המשיכה לכיוון תימן, עברה מעל האי התימני סוקוטרה ועלתה על היבשה ליד עיר הנמל אל-מוכלא, שבאותו הזמן הייתה בשליטת שלוחה של ארגון הטרור "אל-קאעידה".
באזורי הפגיעה בתימן ירדה ביממה אחת כמות משקעים שיורדת באותו אזור במשך 2–3 שנים בממוצע.
וורטון
כימרה (אמבריולוגיה)
פאולו אוצ'לו
פאולו די דונו המכונה פאולו אוצ'לו (באיטלקית: Paolo Uccello) (1397, פרטווקיו, טוסקנה – 10 בדצמבר 1475, פירנצה, טוסקנה), צייר איטלקי, היה ידוע בזכות עבודתו החלוצית על פרספקטיבה ליניארית.
ביוגרפיה של פאולו אוצ'לו נכללת בספרו של ג'ורג'ו וזארי "חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר", כרך ראשון.
קורות חייו.
פאולו אוצ'לו נולד בשנת 1397 בעיירה פרטווקיו שבקרבת ארצו שבטוסקנה. אביו דונו די פאולו היה גלב-רופא, אמו אנטוניה הייתה בת פירנצה. בשנת 1407, בהיותו בן 10 התקבל, כשוליה בסדנה של לורנצו גיברטי. בערך באותו זמן החלה ידידותו רבת השנים עם דונטלו. ב-1414 התקבל ל-Compagnia di San Luca (הגילדה של הציירים) שנה לאחר מכן קודם לקבוצה המכובדת יותר ה-Arte dei Medici e degli Speziali. בשנים 1425 עד 1430 עבד בוונציה כיוצר פסיפסים. פרט לכך עבד רוב חייו בפירנצה. מדי פעם ביצע גם עבודת בערים אחרות: בשנים 1444-5 בפדואה, בשנים 1465-9 באורבינו,
יצירתו הידועה האחרונה היא "הצייד", מ-1470 בערך.
אוצ'לו היה נשוי לטומסה מַליפיצ'י, לזוג היו בן ובת. לפי ג'ורג'ו וזארי, בספרו "חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר", הבת אנטוניה הייתה גם היא ציירת.
פאולו אוצ'לו נפטר בפירנצה בשנת 1475, ונקבר בכנסיית סנטו ספיריטו.
יצירתו.
אוצ'לו הושפע מהסגנון הגותי המאוחר של גיברטי, המורה הראשון שלו. אבל אפשר לראות בו גם אחד מציירי הרנסאנס המוקדם.
אוצ'לו עסק רבות בבעיית הפרספקטיבה הליניארית. ג'ורג'ו וזארי בספרו "חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר" ציטט את אשתו של אוצ'לו שסיפרה עליו שהיה כל כך אובססיבי בעניין הפרספקטיבה עד שהיה נשאר ער כל הלילה כדי למצוא את נקודת המגוז המדויקת ביצירה עליה עבד.
היצירות.
טריפטיכון קרב סן רומאנו
עורק מתלה המעי העליון
עוֹרֵק מִתְלֵה הַמְּעִי הָעֶלְיוֹן (TA: arteria mesenterica superior), הידוע גם בראשי התיבות באנגלית SMA, הוא עורק בבטן היוצא מאבי העורקים ומספק דם למעי הדק, למעי הגס וללבלב.
אנטומיה.
ראשיתו של העורק בהיבט הקדמי של אבי העורקים בגובה גבולה התחתון של החוליה המותנית הראשונה. על פי רוב, נקודה זו נמוכה בכסנטימטר מנקודת יציאתו של גזע הבטן. לאחר צאתו העורק יורד לפנים, תוך שהוא עובר מאחורי ומתחת לצוואר הלבלב ווריד הטחול. מתחת לחלק זה של העורק נמצאים וריד הכליה השמאלי, החלק השלישי של התריסריון, והזיז האונקלי של הלבלב.
העורק מתקדם באופן טיפוסי לשמאלו של וריד מתלה המעי העליון. לאחר שהוא עובר את צוואר הלבלב, מתחיל העורק להתפצל לענפיו.
סעיפים.
עורק הלבלב והתריסריון התחתון מספק דם לראש הלבלב ולחלקים העולה והתחתון של התריסריון. עורקי המעי הריק ועורקי המעי העקום מספקים דם לשני חלקים אלה של המעי הדק. עורק המעי העקום והמעי הגס מספק דם לחלקו האחרון של המעי העקום, למעי העיוור ולתוספתן. עורק המעי הגס הימני מספק דם למעי הגס העולה, ואילו עורק המעי הגס האמצעי מספק דם למעי הגס הרוחבי, למעט השליש המרוחק שלו.
עורק המעי העקום והמעי הגס, עורק המעי הגס הימני ועורק המעי הגס האמצעי משיקים אחד עם השני ויוצרים את עורק המעי הגס השולי (arteria marginalis coli) העובר לאורך הגבול הפנימי של המעי הגס ומתחבר לסעיפים של עורק המעי הגס השמאלי, אשר יוצא מעורק מצע המעי התחתון.
התפתחות עוברית.
עורק מתלה המעי העליון מספק דם למבנים שמקורם במעי האמצעי (midgut).
היבטים קליניים.
בהשוואה לכלי דם אחרים בגודל דומה, עורק מתלה המעי העליון נמצא מעורב פחות בטרשת עורקים, ככל הנראה בשל גורמים המודינמיים הקשורים בזרימה בו. חסימה חריפה של העורק מובילה לאיסכמיה של המעי, ולה השלכות קשות, עם תמותה של 80%. העורק יכול ללחוץ על וריד הכליה השמאלי, ובכך להביא לתסמונת מפצח האגוזים. הוא גם יכול ללחוץ על החלק השלישי האופקי של התריסריון, ובכך להביא לתסמונת עורק מתלה המעי העליון.
רקטת מגנטו-פלזמה בעלת מתקף סגולי משתנה
רקטת מגנטו-פלזמה בעלת מתקף סגולי משתנה (באנגלית: Variable Specific Impulse Magnetoplasma Rocket, בקיצור VASIMR) היא מדחף אלקטרומגנטי להנעת חלליות. המדחף משתמש בגלי רדיו כדי ליינן ולחמם דלק, ובשדות מגנטיים כדי להאיץ את הפלזמה ליצירת דחף. זהו אחד מכמה סוגים של מערכות הנעה חשמליות לחללית.
הרקטה מכונה לעיתים מדחף פלזמי אלקטרו-תרמי או רקטת מגנטו-פלזמה אלקטרו-תרמית.
השיטה של חימום הפלזמה המשמשת ב-VASIMR פותחה במקור כתוצאה ממחקר להיתוך גרעיני. מדחף ה-VASIMR נועד לגשר על הפער בין מדחף בעל דחף גבוה ומתקף סגולי נמוך, לבין מדחף בעל דחף נמוך ומתקף סגולי גבוה. מדחף ה-VASIM מסוגל לתפקד בכל אחד מהמצבים. המדען האמריקאי פרנקלין צ'אנג-דיאז, אסטרונאוט נאס"א לשעבר, המציא את המושג VASIMR ועובד על פיתוחו מאז 1979. יחידות VASIMR לפיתוח ובדיקה מורכבות על ידי חברת הרקטות אד אסטרה (Ad Astra Rocket Company או AARC), שבסיסה בעיר יוסטון, טקסס, ארצות הברית.
עיצוב ופעולה.
הרקטה משתמשת בגלים אלקטרומגנטיים ליינון וחימום פלזמה המואצת באמצעות שדות מגנטיים ליצירת דחף. אחד היתרונות של VASIMR היא שאין במנוע אלקטרודות, דבר המסיר את בעיית השחיקה שמקצרת את חיי המנוע במודלים אחרים כמו מנוע יונים. יתר על כן, כיוון שכל חלק ב-VASIMR מוגן מגנטית ואינו בא במגע ישיר עם הפלזמה, העמידות הפוטנציאלית של מנוע זה גדולה מזו של מנועי יון/פלזמה אחרים.