בקיץ 1943 הועברה יחידתו של לויטן לאזור קורסק. מטוסי היחידה הוחלפו ללאבוצ'קין La-5. ביולי-אוגוסט 1943 השתתף לויטן בקרב קורסק, כאשר התפקיד העיקרי של הטייסת שלו הוא חיפוי לכוחות הקרקע המתגוננים מפני המתקפה הגרמנית. על אומץ ליבו ועל מעשי הגבורה במהלך קרב קורסק עוטר לויטן בעיטור הדגל האדום השני שלו ובעיטור קוטוזוב מדרגה שלישית
נפטר ב-2 בספטמבר 2000 ונקבר בבית העלמין בעירו.
קנת' קאונדה
גלאל אבו טועמה
אניה רבינוביץ
עיקרון פיטר
לילה אחד באוקטובר הבודד
לילה אחד באוקטובר הבודד (באנגלית: A Night in the Lonesome October) הוא רומן פארודי בחלקו שנכתב בידי רוג'ר זילאזני בשנת 1993, ויצא לאור בעברית בשנת 1997 בהוצאת אופוס. זה היה ספרו האחרון של זילאזני שהודפס בעודו בחיים, ואחד מחמשת ספריו המועדפים.
הספר מחולק למבוא ושלושים ושניים פרקים, כל אחד מהם מייצג יום אחד מחודש אוקטובר. הסיפור מסופר בגוף ראשון, מעיניו של הכלב רחרחן. הספר מלווה באיוריו של גהאן וילסון.
הרומן סובב סביב מאבק בין דמויות קסומות שונות על פתיחת שער לאלים הקדומים, דבר היכול להתרחש באוקטובר בשנים מסוימות בלבד.
תקציר העלילה.
לילה אחד באוקטובר הבודד, מסופר מנקודת מבטו של רחרחן, כלבו של ג'ק המרטש. חלק הארי של הסיפור מתרחש בלונדון וסביבותיה, אם כי בשלב מסוים הסיפור מתרחש בעולם חלום שתואר בידי ה.פ. לאבקראפט בספרו Dream-Quest of Unknown Kadath. אף שהדבר לא נכתב במפורש, רמזים שונים (כמו הופעתו בסיפור של שרלוק הולמס, המכונה "הבלש הנודע") מרמזים על כך שהסיפור מתרחש בתקופה הוויקטוריאנית המאוחרת.
אחת לכמה עשרות שנים, כאשר ליל כל הקדושים מתרחש בליל ירח מלא, מרקם המציאות נעשה דק יותר וניתן לפתוח שערים בינו לבין עולמותיהם של האלים הקדומים. בתנאים המתאימים, גברים ונשים בעלי ידע נסתר עשויים להתאסף באתר הפולחן כדי לנסות לפתוח את השער או לשמור עליו סגור. אם הסוגרים מנצחים, העולם נותר על כנו עד להזדמנות הבאה. אם הפותחים ינצחו, האלים הקדומים יגיעו אל כדור הארץ וישעבדו אותו. פגישות אלו מכונות "המשחק" בידי המשתתפים ששומרים עליו בסוד משאר האוכלוסייה.
השחקנים השונים המתוארים בספר הם דמויות טיפוסיות מהספרות הגותית מהתקופה הוויקטוריאנית: ג'ק המרטש (מכונה ג'ק), דרקולה (מכונה הרוזן), ד"ר פרנקנשטיין (מכונה הדוקטור הטוב), איש זאב (ששמו הוא לארי טלבוט). בנוסף משחקים מכשפה (גייל המשוגעת), כומר (רוברטס), דרואיד (אוון), נזיר (רסטוב) ותלמידי תורת הנסתר (מוריס ומקאב).
לכל שחקן יש בן לוויה - חיה שמסייעת לו בהכנות למשחק. האינטראקציה בין החיות היא חלק משמעותי מהסיפור המסופר מנקודת מבטו של רחרחן, שהוא בן לוויה בעצמו.
לאורך הספר, השחקנים בוחרים צדדים, כורתים בריתות, מבצעים עסקאות ומתקיפים זה את זה, עד ל-31 באוקטובר, אז מתנהל הטקס שיקבע את גורל העולם.
בנזופנון
בנזופנון (Benzophenone) הוא תרכובת שנוסחתה C6H5)2CO). המולקולה היא קטון הקשור לשתי טבעות ארומטיות.
שימושים.
בנזופנון משמש כפוטו-איניציאטור להקשיה של פולימרים באמצעות יצירת קשרי צילוב בחשיפה לאור ביישומים בתעשיית הדיו, הדפוס וההדמיה. בנזופנון בולע UV ומגן על חומרי ריח וצבע בתמרוקים ובתכשירי ניקוי מנזקי קרינה, כמגן מנזקי קרינה משתמשים בחומר כתוסף לפולימרים המשמשים לייצור אריזות שקופות. אוקסיבנזון שהוא נגזרת של בנזופנון מנוצל לייצור קרם הגנה.
ייצור.
מייצרים בנזופנון בחמצון של די פניל מתאן C6H5)2CH2) בקטליזה של נחושת.
ניתן לקבל את החומר מתגובה של בנזון עם פחמן ארבע-כלורי (CCl4) ואז הידרוליזה של התוצר די כלורו די פניל מתאן.
ניתן להכין את החומר גם בתגובת פרידל-קרפטס על בנזן עם בנזואיל כלוריד (C6H5COCl) בנוכחות חומצת לואיס (דוגמת אלומיניום כלוריד) כזרז.
אדולף לידריץ
פרנץ אדולף אדוארד לידריץ (בגרמנית: Franz Adolf Eduard Lüderitz; 16 ביולי 1834–1886) היה סוחר גרמני ומייסד המושבה דרום-מערב אפריקה הגרמנית.
ביוגרפיה.
לידריץ נולד בעיר ברמן. אביו, שאף הוא נקרא אדולף לידריץ, היה סוחר טבק. לאחר סיום לימודיו עבד כמתמחה בבית העסק של אביו, וב-1854 נסע לצפון אמריקה, שם סחר בבורסות טבק. בשלב מסוים רכש לעצמו חוות טבק במקסיקו, אך זמן קצר לאחר מכן היא נהרסה במהלך מלחמת האזרחים, והוא פשט את הרגל. ב-1859 שב לגרמניה, וב-1866 נישא לאמילי פון לינגן, שהונה אפשר לו להתנתק כלכלית מאביו. עם מות אביו ב-1878, ירש גם את עסקי הטבק שלו.
ב-1881 ניסה לידריץ את מזלו במערב אפריקה הבריטית, והקים מפעל בלאגוס, אך המפעל נכשל כלכלית. יחד עם סוחר נוסף מברמן, היינריך פוגלזאנג, העלה את הרעיון להקים מושבה גרמנית בדרום-מערבה של אפריקה, באזור שאף מעצמה אירופית עוד לא טענה לבעלות עליו. השניים סברו כי מושבה באזור זה תוכל להוות אלטרנטיבה לצפון אמריקה, שבאותה העת הייתה יעד למהגרים גרמנים רבים.
דרום-מערב אפריקה.
במאי 1883 רכש לידריץ מקחורבב ת'נאיקסאב (ǃKhorebeb-ǁNaixab), ראש שבט מקומי מעם הנאמה, קרקע באנגרה פקנה, בדרום-מערב נמיביה של ימינו, תמורת זהב בשווי 100 ליש"ט ו-200 רובים. 3 חודשים מאוחר יותר רכש רצועת חוף המשתרעת לאורך 140 ק"מ, מאנגרה פקנה ודרומה עד נהר אורנג', תמורת 500 ליש"ט ו-60 רובים. הוא כינה את השטח שרכש בשם "לידריצלנד". עסקה זו נעשתה תוך הונאה של ת'נאיקסאב, שכן לידריץ השתמש במונח מיל גאוגרפי בהתייחסו לשטח המדובר, אף שידע כי המונח זר לת'נאיקסאב שהכיר רק את המילים האנגליים. מיל גאוגרפי שווה ל-7.4 ק"מ, בעוד שמיל אנגלי שווה ל-1.6 ק"מ בלבד. ת'נאיקסאב העביר תלונה לממשלת גרמניה, אך השליח, גוסטב נכטיגל, מת בדרכו לגרמניה, והתלונה מעולם לא הגיעה ליעדה.
משרד החוץ הגרמני לא מיהר לפרוש את חסותו על היוזמות הטריטוריאליות של לידריץ. עד אותה העת העדיף הקנצלר אוטו פון ביסמרק להימנע מהשתתפות במירוץ הקולוניאלי, מתוך חשש שהמושבות יהוו נטל כלכלי, וכי יצריכו פריסה רחבה מדי של הצבא. לחצים פוליטיים לקראת הבחירות של 1884 הביאו את ביסמרק לשנות את מדיניותו, והוא החל לגלות פתיחות גדולה יותר לנושא. באותה שנה פנה לבריטניה, כדי לברר את עמדתה באשר לכינון מושבה גרמנית באזור דרום-מערב אפריקה. באותה העת כבר הייתה עיר בריטית אחת באזור, וולביס ביי, והם שלטו במספר איים באזור, ובמושבות הסמוכות, מושבת הכף ובצ'ואנאלנד, ואולם ניסיונות המגעים לא העלו דבר, ובסופו של דבר הכריז ביסמרק על האזור כשטח חסות גרמני באופן חד-צדדי. ב-7 באוגוסט הונף דגל הקיסרות הגרמנית בחוף בסמוך לאנגרה פקנה, והמושבה דרום-מערב אפריקה הגרמנית כוננה באופן רשמי.
בעקבות ההכרזה, רכש לידריץ שטחים נוספים באזור, ובכלל זה כל רצועת החוף מדרום אפריקה ועד אנגולה, בשטח כולל של כ-580 אלף קמ"ר. הוא שלח משלחות בחיפוש אחר מחצבים בשטחים שרכש, אך אלו לא מצאו מחצבים בעלי ערך, והוא התרושש מכספו. באפריל 1885 נאלץ למכור את כל קרקעותיו לחברה הקולוניאלית הגרמנית, תמורת 500 גולדמארק.
בניסיון נוסף למצוא מחצבים, יצא לידריץ בעצמו למשלחת חיפוש באזור הנהרות פיש ואורנג', ביולי 1886. הקשר האחרון עם המשלחת היה בלילה שבין ה-21 ל-22 באוקטובר 1886, ומאז נעלמו עקבותיה, ואף הסירה בה הפליגו לא נמצאה.
לאחר מותו.
לאחר מותו של לידריץ, החליטה החברה הקולוניאלית הגרמנית לקרוא את שמו של המפרץ הסמוך לאנגרה פקנה על שמו של לידריץ (בגרמנית: לידריצבוכט; Lüderitzbucht), וכל האזור סביב הנמל שהוקם במקום נקרא על שמו, לימים העיר לידריץ.
על שמו של לידריץ קרויים רחובות בבירת נמיביה, וינדהוק, ובמספר ערים בגרמניה. ב-1934 הנפיק הדואר הגרמני בול הנושא את דיוקנו.
תיאוריית האופטימליות
פליסטרכוס
פליסטרכוס (ביוונית: Πλείσταρχος; המאה ה-5 לפנה"ס) היה מלך ספרטה בנו של לאונידס הראשון וגורגו, מלכת ספרטה, מלך בין השנים 480 לפנה"ס-458 לפנה"ס.
ביוגרפיה.
פליסטרכוס, היה נצר לשושלת האגידית. אביו לאונידס הראשון, היה בנו של אנכסנדרידס השני. אמו הנסיכה גורגו, הייתה בתו של המלך קלאומנס הראשון.
מעט מאוד ידוע על חייו של פליסטרכוס. אביו מת באופן טרגי בקרב תרמופילאי, בשנת 480 לפנה"ס, בזמן שפליסטרכוס עוד היה קטין. על כן הוא הוכתר כמלך ודודו קלאומברוטוס כיהן כעוצר. אולם באוקטובר של אותה שנה הוא מת, ככל הנראה בנסיבות טבעיות. בן דודו של פליסטרכוס פאוסניאס, הפך לעוצר החדש, והביס את הפרסים בקרב פלטאיה. מכאן ואילך לא ידוע דבר על פליסטרכוס, הוא מת בסביבות שנת 458 לפנה"ס. נראה שלא היו לו ילדים, שכן ירש אותו בנו של פאוסניאס פלייסטואנאקס.
ייצוגיו בתרבות.
פליסטרכוס מופיע כמה פעמים בספרו של קרולין דל סנידקר "הספרטאי", אם כי מעולם לא בשמו הפרטי. והוא הדמות המרכזית בספרו של גארי קורבי, "המשחקים הקדושים" ("Sacred Games"). בסרט "300", הוא מגולם בידי ג'ובאני קימומינו. בסרט "פגוש את הספרטנים" הוא מגולם בידי האנטר קלארי, אם כי שמו שונה ל"לאו ג'וניור".
וורלד וואן
יחס נראות חיובי
יחס נראות שלילי
מסע הגיבור
מסע הגיבור הוא מונח מעולם הספרות, המתאר מבנה עלילתי נפוץ הקיים ביצירות ספרות רבות, בהן מגולל סיפורו של גיבור היוצא להרפתקה, זוכה בניצחון לאחר משבר מכריע, ואז חוזר לביתו. המבנה הוצג בידי החוקר ג'וזף קמפבל בספרו "הגיבור בעל אלף הפנים". קמפבל וחוקרים אחרים, כמו אריך נוימן, תיארו את סיפורם של הבודהה, משה, ישו ועוד כעוקבים אחר מבנה מסע הגיבור. מבקרי הרעיון טוענים שהוא כללי מדי בשביל להיות בעל ערך הקבלתי.
התיאוריה של קמפבל.
מבנה תאורטי.