צ'אגואנס צמחה במהירות מכפר קטן לעיר הגדולה ביותר בטרינידד וטובגו. צ'אגואנס ההיסטורית נחשבה לעיר אינדו-טרינידדית בהתאם לכפרים האינדו-טרינידדים המקוריים שלה: אדינבורו, פליסיטי, שרליוויל, צ'נדרנאגור, כפר צ'ייס, סנט תומאס, מונטרוז ואנדאוור, אך ככל שגדלה היא הפכה ליותר רב-גזעית. אנטרפרייז הוא כפר אפרו-טרינידדי מבחינה היסטורית שנקלע לעיר הצומחת של צ'אגואנס. בנוסף, אדינבורו 500 ופיתוחים אחרים הקשורים לדיור ממשלתי גם הם בעיקר אפרו-טרינידדים.
תשתיות.
בריאות.
בית החולים המחוזי בצ'אגואנס ממוקם במונטרוז (לאורך הדרך הראשית הדרומית). כולל את מתקן הבריאות המחוזי. בשנת 2012 נפתח בית חולים פרטי בצ'אגואנס בנוסף למתקני בריאות קטנים אחרים המנוהלים באופן פרטי הממוקמים ברחבי צ'אגואנס וסביבתה.
חינוך.
בצ'אגואנס בתי ספר יסודיים ותיכוניים רבים. בתי ספר יסודיים בולטים כוללים את מונטרוז וודיץ' במרכז העיר, ובית הספר הממשלתי של מונטרוז בלנג' פארק.
הפרזנטיישן קולג' של צ'אגואנס, הוא בית ספר תיכון קתולי, והוא מקביל לפרזנטיישן קולג' של סן פרננדו. הוא נחשב לבית הספר התיכון בעל הביצועים הטובים ביותר בטרינידד וטובגו לאורך כל תולדותיו, ובמיוחד בשנים האחרונות בהן זכה בפרס הנשיא לבית הספר בעל הביצועים הגבוהים ביותר בטרינדד וטובגו מספר פעמים.
כמו כן אוניברסיטת הודו המערבית (UWI) הקימה קמפוס בצ'אגואנס.
תחבורה.
צ'אגואנס הוא מוקד תחבורה חשוב באי טרינידד, אוטובוסים, מוניות ושאטלים מחברים את צ'אגואנס עם פורט אוף ספיין, סן פרננדו, קורפה וקואבה, וישובים קטנים יותר סביב מרכז טרינידד.
בהתחשב במקורה של העיירה ככפר חקלאי והצמיחה המהירה והלא מתוכננת שלה מכפר קטן לעיר המאוכלסת במדינה, צ'אגואנס סובלת מבעיות תחבורה ועומסי תנועה מתמשכים, ולמרות ניסיונות רבים של תוכניות חלופיות לניהול תחבורה, העומסים רק מחמירים ומהווים איום על צמיחה עתידית של צ'אגואנס.
ספורט.
מרכז הספורט העיקרי בצ'אגואנס הוא אצטדיון הספורט בפארק סית'. מתקנים קטנים יותר ומגרשי קריקט פזורים ברחבי העיר, אך אין בעיר מתקני ספורט משמעותיים, ותושבי צ'אגואנס משתמשים במתקני הספורט שבקואבה הסמוכה.
מאטס אק
מאטס אק (בשוודית: Mats Ek; נולד ב-18 באפריל 1945) הוא כוריאוגרף, רקדן ובמאי שוודי. הוא ניהל את בלט קולברג מ-1985 עד 1993.
ביוגרפיה.
ילדות ונעורים.
אק נולד במלמה, שוודיה, ב-1945, בנם של השחקן בתיאטרון המלכותי הדרמטי אנדרס אק והכוריאוגרפית בירגיט קולברג.
בגיל 17, השתתף אק בקורס קיץ למחול מודרני בהדרכת דוניה פויר. הוא המשיך ללימודי תיאטרון במכללה העממית של מרייבורג בשוודיה. בין 1966 ל-1973, עבד כבמאי בתיאטרון מריונטות ובתיאטרון המלכותי הדרמטי בסטוקהולם.
קריירה.
בשנת 1972 הצטרף אק לבלט קולברג כרקדן. ב-1975 גיבש חלק מלהקת הבלט לבלט האופרה הגרמנית בדיסלדורף, גרמניה. ב-1976 יצר את הכוריאוגרפיה הראשונה שלו בשם "משרתו של הקצין" לבלט קולברג. ב-1978 התמנה, יחד עם בירגיט קולברג, למנהל האמנותי של בלט קולברג, עד 1985, אז עברה האחריות לתפקיד באופן בלעדי לידיו. במשרה זו החזיק עד 1993. במהלך עונת 1980–1981 עמד בקשר עם תיאטרון הבלט ההולנדי, הן כרקדן והן ככוריאוגרף.
אק עושה שימוש בטכניקות של בלט קלאסי ומודרני כאחת. התייחסות חברתית לדילמות פסיכולוגיות בשילוב עם הומור דק מהווה את הבסיס לכוריאוגרפיות שלו. לאק, תנועה היא אמצעי ביטוי אינדיבידואלי. ערך אסתטי איננו בראש מעייניו. הכוריאוגרפיות המוקדמות שיצר לבלט קולברג החל ה-1978 הן "ג'ורג' הקדוש והדרקון", "סוֹוֶטו" ו"בית ברנרדה". מכלול הבלטים הנרחב של מאטס אק כולל יותר מעשרים יצירות לבלט קולברג, בהן עיבודים מחודשים סנסציוניים לבלטים קלאסיים כמו ז'יזל (1982), אגם הברבורים (1987) וכרמן (1992). אחרי שפרש מבלט קולברג, היה מאקס אק לכוריאוגרף אורח בלהקות בלט בינלאומיות ידועות-שם. הוא יצר את "היפהפייה הנמה" לבלט המבורג (1996), "בערך" לתיאטרון הבלט ההולנדי (1997), ו"דירה" לאופרה של פריז (2000). כמה מן הבלטים של מאטס אק עובדו לטלוויזיה ושניים מהם זכו בפרסי אמי.
יצירותיו הכוריאוגרפיות הנודעות של מאטס אק לתיאטרון כוללות את "דון ג'ובאני" (1999) ו"אנדרומכה" (2001) בתיאטרון המלכותי הדרמטי. בכוריאוגרפיה האחרונה שלו, "פלוק", שהצגת הבכורה שלה התקיימה בנובמבר 2002 באולם המחול (Dansens Hus) בסטוקהולם, יצר מאטס אק שוב כוריאוגרפיה לבלט קולברג, הפעם בשיתוף פעולה עם רביעיית פורק.
בשנת 2006, זכה אק בפרס בנואה למחול.
לגור איתו
לגור איתו הוא פזמון שכתבה מירית שם אור, הלחין צביקה פיק וביצעה ריקי גל. השיר יצא לאור בשנת 1979.
רקע.
השיר יצא לאור כחלק מפסקול הסרט "דיזנגוף 99".
במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תש"ם (1980) דורג השיר במקום ה-22. במצעד שירי צביקה פיק שערכו רשת ג' ואתר ynet הגיע השיר למקום העשירי
ריקי גל סיפרה על השיר:"צביקה פיק פנה אלי עם 'לגור איתו' לסרט 'דיזנגוף 99'. בגדול, לא אהבתי את השיר הזה בהתחלה. למה הוא כל כך הצליח? יש בו איזהשהי אמת כובשת, רוק-פופ תמים של בחורות צעירות שמתאהבות לפעמים בגברים נשואים וחולמות לעבור לגור איתם יום אחד".
בתרבות פופולרית.
שיר זה נכלל במחזמר הלהיטים "מרי לו" שעלה לראשונה בתיאטרון הבימה בשנת 2002 ומבוסס על 25 משיריו של צביקה פיק.
יחסי מלטה–מקסיקו
יחסי מלטה–מקסיקו הם יחסי החוץ בין מלטה לבין מקסיקו.
סקירה כללית.
היחסים בין המדינות כוננו ב-29 באוקטובר 1975.
Boogie with Canned Heat
Boogie with Canned Heat (בתרגום חופשי: בוגי עם קנד היט) הוא האלבום השני של להקת הבלוז רוק והבוגי ווגי האמריקאית Canned Heat, שיצא בשנת 1968. בשונה מאלבומם הראשון שיצא שנה קודם לכן, שכלל בעיקר גרסאות כיסוי לשירי בלוז מוכרים, אלבום זה הכיל בעיקר חומר מקורי. האלבום כלל 10 מהלהיטים הגדולים ביותר של הלהקה, בהם On the Road Again שהיה השיר המצליח ביותר של הלהקה מבחינה מסחרית. השיר "Amphetamine Annie", אשר מדבר על הסכנות שבשימוש רב באמפטמין, זכה להשמעות רבות ברדיו האמריקאי והבריטי. בשנת 2005 יצא האלבום כתקליטור ובו נכללו כמה קטעי בונוס שיצאו בשנות השישים כסינגלים. מלבד השיר On the Road Again בו ניגן המתופף המקורי פרנק קוק, בכל שאר האלבום מבצע את תפקיד התופים אדולפו דה לה פארה. מלבדו, באלבום מנגנים כל חברי ההרכב המקורי.
האלבום הוא אלבום בלוז רוק שסימן את פריצת הדרך של הלהקה. הלהיטים שיצאו מתוך האלבום העלו את המודעות ללהקה, והאלבום נמכר במדינות רבות בהן ארצות הברית, בלגיה, אוסטרליה, איטליה, אירלנד, גרמניה המערבית ועוד, ושבר שיאי מכירות שונים.
יפעת כהן
יפעת כהן (נולדה ב-29 בדצמבר 1985) היא עורכת דין וכדורגלנית עבר ישראלית, אשר שיחקה בליגת הנשים הבכירה ובנבחרת הנשים של ישראל. מאז פרישתה ממשחק מנהלת משרד עורכי דין עצמאי.
קריירה מקצועית.
מועדונים.
החלה לשחק כדורגל בגיל 22 בזמן שירותה הצבאי. כהן שירתה כמדריכת כושר קרבי ובמהלך השירות זכתה במקום השלישי באליפות צה"ל לכושר קרבי. יכולותיה המקצועיות התגלו לראשונה במסגרת משחק ראווה בין קבוצת הגברים של בה"ד 12 (בה שיחקה כהן) לבין נבחרת הנשים של ישראל. מאמן הנבחרת, אלון שרייר, התרשם מיכולתה וזימן אותה לראשונה לסגל נבחרת ישראל. בהמשך, חתמה על חוזה מקצועי בקבוצת אס"א תל אביב, המריאה איתה למחנה אימון בארצות הברית והצטרפה באופן רשמי לקבוצה בעונת 2007/2008.
כהן שיחקה במדי אס"א תל אביב עד לעונת 2012/2013, זכתה עם הקבוצה בארבעה תוארי אליפות ושני גביעי מדינה והייתה שותפה להעפלה ההיסטורית של הקבוצה למוקדמות לליגת האלופות, השלב הגבוה ביותר במפעל זה אליו הגיעה קבוצת כדורגל נשים ישראלית. בסיום עונה זו עברה למ.ס. קריית גת. בקרית גת שיחקה כהן עונה אחת בלבד, ולקראת עונת 2015/2016 חזרה לעונה אחת לאס"א תל אביב, בסיומה פרשה ממשחק פעיל.
נבחרת ישראל.
כהן השתייכה לסגל נבחרת הנשים של ישראל במשך שש שנים, במהלכה צברה 19 הופעות וכבשה שני שערים. את הופעת הבכורה שלה ערכה ב-24 באוקטובר 2009, נגד נבחרת קזחסטן, במסגרת מוקדמות גביע העולם לנשים לשנת 2011.
קריירה משפטית.
כהן היא עורכת דין בתחום הפלילי ודיני הספורט ובעלת משרד עצמאי בתל אביב. בוגרת תואר ראשון במשפטים מהמסלול האקדמי של המכללה למינהל ותואר שני במשפטים בהצטיינות מאוניברסיטת בר-אילן. בזמן לימודיה במכללה למינהל, ייצגה את המכללה עם נבחרת הכדורגל שלה במשך חמש שנים בטורניר אס"א לסטודנטים בכדורגל המתקיים אחת לשנה באילת, ובשנת 2011/2012 זכתה עם הנבחרת בטורניר. את ההתמחות השלימה בפרקליטות הפלילית במחוז מרכז. נוסף על היותה עורכת דין, מוסמכת כהן כמגשרת.
במסגרת עבודה כמשפטנית, עוד בהיותה שחקנית פעילה, ובמטרה לקדם את כדורגל הנשים בישראל, חברה כהן בשנת 2014 יחד עם מספר שחקני כדורגל בליגת העל, להסתדרות העובדים החדשה ויחד יזמו הקמת ארגון מייצג לשחקני ושחקניות הכדורגל בישראל שהיום מתפקד כארגון שחקני הכדורגל בישראל.
באותה שנה עתרה יחד עם ההסתדרות לבית המשפט המחוזי בתל אביב בדרישה לבטל הוראות בתקנון ליגת הנשים, אשר קבעו הגבלות קשות בנוגע לאפשרות של מעבר שחקניות בין קבוצה לקבוצה. עוד בשנה זו הגישה כהן עתירה, יחד עם ההסתדרות, גם לבית הדין האזורי לעבודה להורות להתאחדות לכדורגל להשוות את זכויות שחקניות נבחרת ישראל לאלה של שחקני נבחרת ישראל ובעקבות כך הושג הסכם קיבוצי.