בדרך חזרה מטיול קייטנה של ילדי העיר אופקים בחופש הגדול, שומעת אליסיה, מהגרת מרוסיה בת 10, קולות הזועקים לעזרה מוואדי סמוך. כשהיא מבקשת ממדריכות הקייטנה לעצור את האוטובוס, משתרר שקט, ומתברר לה שהיא היחידה ששומעת את הקולות. המדריכות מבקשות מהילדים להתיישב חזרה בכיסאותיהם ומורות לנהג האוטובוס להמשיך בדרכו. במשך כל הנסיעה בדרך חזרה הביתה, אליסיה הייתה בטוחה שהקריאות לעזרה ששמעה היו אמתיות, והייתה נחושה בדעתה לחזור אל המקום בו נמצא הוואדי, ולסייע לאותם האנשים שזקוקים להצלה. לכן, כבר ברדתה מהאוטובוס בחזרה באופקים מחליטה אליסיה לשוב אל הוואדי ללא כל דיחוי. היא משכנעת את ארז, ילד בן 12 שאביו נפל במלחמת לבנון כקצין צה"ל ואשר מנסה להוכיח אומץ לב כמעט בכל דרך אפשרית, להצטרף אליה למסע. מערכת היחסים של ארז עם אמו לאחר מות האב היא שבירה למדי, ועם זאת נתון ארז למרותם של בריון וחבורתו, אשר לא מפסיקים להיטפל אליו לאחר שהבריון הובס על ידו בתחרות ג'ודו. לב, אחיה הגדול והמגודל של אליסיה הסובל ממוגבלות שכלית התפתחותית, מצטרף גם הוא למסע שמתכננת אליסיה, למרות שקיימים אצל אליסיה חששות לגבי הצטרפותו.
מביתם באופקים עד לוואדי החוצה את קיבוצי הסביבה, שלושת הגיבורים עוברים מסע דרמטי גדוש בהרפתקאות ובמגוון התנסויות. הם מתגברים על גדרות היישובים, על חשכת הלילה והחרדה מחיות בר, ועל חבורת ילדי קיבוץ המנסים להפריע להם במילוי המשימה. במקביל, מתגלה היעלמותם באופקים, ובסיוע כוחות משטרתיים ואחרים יוצאת אמו של ארז למסע החיפוש אחריו, ההופך בהדרגה לאקט של התפייסות והשלמה בין האם לבנה. בסיוע של אחד מילדי הקיבוץ השכן, שלא נחשב בין ה"מקובלים" ואשר עד מהרה מצטרף לשלישייה, מצליחים ארז, לב ואליסיה להשלים את משימתם ולהגיע אל הוואדי, שם מתגלה אם יבבות העזרה ששמעה האוזן המחוננת של אליסיה היו זעקות עזרה אמתיות, ואם באמת נמצאים אנשים במצוקה בוואדי או בקרבתו.
בוליביאנו
בוליביאנו (בספרדית: Boliviano; ISO 4217: BOB) הוא ההילך החוקי הנהוג בבוליביה. המטבע שפירוש שמו בספרדית הוא גם "בוליביאני", נקרא על שמו של מטבע קדום יותר שהיה בשימוש במדינה מ-1864 ומונפק על ידי הבנק המרכזי של בוליביה.
הבוליביאנו מחולק ל-100 סנטאבוס, ובמחזור מצויים מטבעות של 10, 20 ו-50 סנטאבוס, לצד 1, 2 ו-5 בוליביאנו. שטרות במחזור הם של 10, 20, 50, 100 ו-200 בוליביאנו.
המטבע סובל מחולשה יחסית למטבעות אחרים ביבשת (בוליבר ונצואלי, פסו ארגנטינאי, ריאל ברזילאי) ושחיקתו האינפלציונית השנתית עומדת על כ-4.3% בממוצע.
מרדוק (להקה)
מרדוק (Marduk) להקת בלאק מטאל שוודית.
היסטוריה.
הלהקה נוסדה בשנת 1990 על ידי הגיטריסט Morgan Steinmeyer Håkansson. שנה לאחר מכן שחררה הלהקה דמו בן 3 שירים, הרווי בליריקה אפלה, בשם 'Fuck Me Jesus'. ב-1992 שחררה מרדוק את אלבומה המלא הראשון, 'Dark Endless', ומשם המשיכה לסיבוב הופעות בשוודיה. בשנת 1994 יצאה מרדוק לסיבוב הופעות בכל רחבי אירופה, וב-1995 ביקרה בפעם הראשונה במקסיקו סיטי. הלהקה המשיכה לשחרר אלבומים נוספים ולהופיע באירופה, ובשנת 2000 הקימה חברת תקליטים עצמאית בשם 'Blooddawn Productions'. בשנת 2004 הוציאה הלהקה את אלבומה התשיעי Plague Angel'. שהצליח מאוד באירופה ובארצות הברית. כדי לחגוג את השנה החמישה עשר להקמתה, הוציאה מרדוק אלבום בשם 'Warschau' שכלל 17 שירים בהופעה חיה. ההופעה התקיימה בוורשה, פולין, ב 17 בספטמבר 2005.
חברי ההרכב.
חברי ההרכב
ידיים קשורות
ידיים קשורות הוא סרט קולנוע ישראלי, בבימויו של דן וולמן, שיצא לאקרנים בשנת 2006.
תקציר העלילה.
הסרט מציג את מערכת היחסים של אם (המגולמת על ידי גילה אלמגור) לבנה חולה האיידס (המגולם על ידי הרקדן עידו תדמור). האם יוצאת לחפש גראס ברחבי תל אביב במטרה להקל על כאבי בנה (במעין אזכור הפוך לאגדת פרח לב הזהב של האנס כריסטיאן אנדרסן).
ידים קשורות
50 דייטים ראשונים
50 דייטים ראשונים הוא סרט קולנוע מסוגת הקומדיה רומנטית שיצא בשנת 2004, בכיכובם של אדם סנדלר ודרו ברימור ובבימויו של פטר סגל.
הסרט הופק על ידי חברת ההפקה האפי מדיסון של סנדלר וחברת פלאוור פילמס של ברימור.
תקציר העלילה.
הנרי רות' (אדם סנדלר), וטרינר ימי המתגורר באי הוואי, פוגש את לוסי וית'מור (דרו ברימור) במסעדה. תוך זמן קצר מגלה הנרי כי ללוסי יש מחלת שכחה שבה לקתה בעקבות תאונת דרכים בה הייתה מעורבת כמה שנים קודם לכן. לוסי זוכרת רק את מה שקדם ליום התאונה ושוכחת בכל לילה את מה שאירע במהלך היום, ולכן היא חושבת כל יום חדש ליום התאונה. כל בוקר היא מקבלת באותה המסעדה בה היא פוגשת את הנרי את אותו העיתון עם התאריך של יום התאונה. עקב בעיית הזיכרון, הנרי צריך להכיר ולהתחבר איתה כל יום מחדש. הנרי, שהתאהב בלוסי, מחפש דרכים מקוריות למצוא חן בעיניה כל יום מחדש. סגנון זה מזכיר את מבנה העלילה בסרט לקום אתמול בבוקר.
בעזרת משפחתה של לוסי, לומד הנרי להתמודד עם בעיה זו כל יום מחדש. כל בוקר מכין הנרי ללוסי קלטות וידאו ורשימות על מנת שתדע מקיומו ובסופו של דבר הנרי מתחתן עם לוסי. בחלק האחרון של הסרט רואים שלוסי מתעוררת כשהיא בעצם לא יודעת איפה היא נמצאת, היא רואה קלטת וידאו שכתוב עליה "בוקר טוב לוסי". היא צופה בקלטת בה הנרי מקליט את עצמו ואת החתונה שלהם. הוא מזמין אותה להצטרף אליו לארוחת בוקר. כאשר היא יוצאת מהחדר היא מבינה שהיא על ספינה ושיש לה בת.
רפרנס.
בסרט "תקועים בחופשה" בכיכובם של סנדלר וברימור מופיע טום עשר שניות בסופרמרקט כהתייחסות ל-"50 דייטים ראשונים".
ביצת יאלומיצה
ביצת יאלומיצה (רומנית: Balta Ialomiţei) או בשמה האחר ביצת בורצ'אה (Balta Borcea), היא אי ביצתי באפיק התחתון של הדנובה, ברומניה.
בלטה אילומיטה הוא אי שנוצר בין זרועות בורציאה ואוסטרוב של הדנובה, בחלק המזרחי של מחוז אילומיטה. בתחילה, בלטה אילומיטאי מורכב מביצות, אגמים ובריכות, כאשר חלקי היבשה (הרכסים) מכוסים על ידי מטעי יער. בשנות ה-60 של המאה ה-20, באמצעות מדיניות הפיתוח החקלאי הקומוניסטי, רוקנו חלק גדול מהשטחים הבלטיים ונקלטו כדי לשמש כקרקע חקלאית. נכון לעכשיו, לבלטה אילומוצ'י מראה של אי. רק חלק קטן מבלטה אילומיטיי, כלומר Caiafele Moroiu, השתמר במשטר טבעי, עם מעמד של שמורת טבע. ברכב תוכלו להגיע לקומונת בורדושאני ומשם חוצים את הדנובה, לבנטורי, עם סירות הדייגים מהאזור או עם המעבורת המאולתרת.
ביצת יאלומיצה מוקפת על ידי שתי זרועות של הדנובה, זרוע בורצ'אה וזרוע אוסטרוב. שטח האי מחולק בין מחוז יאלומיצה ובין מחוז קלרשי.
ביצת בורצ'אה
מקי סכינאי
מקי סַכִּינַאי (במקור בגרמנית: "Die Moritat von Mackie Messer", הבלדה על מקי סכינאי), כפי שהוא נקרא בעברית בתרגומיהם של אברהם שלונסקי, שמעון זנדבנק ואהוד מנור, או "מקי סכין" בתרגומו של אברהם עוז, הוא שיר מתוך המחזה "אופרה בגרוש" ("Dreigroschenoper"), שהועלה לראשונה בברלין בשנת 1928. מילותיו נכתבו על ידי ברטולט ברכט, והוא הולחן על ידי קורט וייל. בדומה לשירים אחרים של ברכט ווייל (כדוגמת "שיר אלבמה" מתוך "עלייתה ונפילתה של העיר מהגוני" שבוצע על ידי הדלתות) אומץ השיר על ידי אמנים פופולריים, וזכה לביצועים של אמני ג'אז, פופ ורוק ידועים ובהם לואי ארמסטרונג וסטינג. המילים מתריסות והמקצב קברטי.
אופרה בגרוש.
"מוריטט" הוא גרסה מימי הביניים של הבלדה העוסקת ברצח. המוריטט בוצע בידי זמרי מופע מינסטרל נודדים. ב"אופרה בגרוש" פותח זמר המוריטט הנעזר באורגן רחוב את המחזה, ומסיים אותו, בספרו את סיפורו הרצחני של מקי סכינאי, דמות המבוססת על הדמות "מקהית'" ב"אופרת הקבצנים" של היוצר האנגלי בן המאה ה-18 ג'ון גיי. דמותו של מקהית' נובעת בבירור מעלילותיו של אדם אמיתי, הגנב ג'ונתן ויילד שפעל בזמנו של גיי. מקהית' של ברכט הוא דמות אכזרית יותר, ופחות נוצצת מדמותו של מקהית' אצל גיי, או מדמותו של ויילד, שנשאה נופך רומנטי, וברור כי ברכט התכוון ליצור אנטי גיבור מודרני.
האופרה נפתחת בזמר המוריטט המשווה את מקהית' לכריש (בעוד תרגומו של אברהם עוז שומר על המקור, הרי בתרגום העברי של אברהם שלונסקי מושווה מקהית' לזאב המים, דג נהרות טורפני) ומשם ממשיך לספר על פשעיו, הכוללים רצח, גנבה, אונס והצתה.
ואלו מילות הבית הראשון:
פשעיו של מקהית'.
במקור, השיר מאשים את מקהית' בפשעים הבאים:
תרגומי השיר וביצועיו הפופולריים.
השיר תורגם לראשונה לאנגלית על ידי מארק בליצשטיין בשנת 1954, במסגרת תרגומו למחזה "אופרה בגרוש" שעלה אז על הבמה בארצות הברית, בכיכובה של אלמנתו של וייל, לוטה לניה. גרסתו של בליצשטיין זכתה לביצועים המזוהים ביותר עם השיר, ביצועיהם של לואי ארמסטרונג בשנת 1956 וביצועו של בובי דארין משנת 1959. בזמן שהקליט ארמסטרונג את השיר, נכחה באולפן לוטה לניה. ארמסטרונג אילתר את השורה "היזהרו ממיס לוטה לניה!" והוסיף את שמה לרשימה של הקורבנות שהפיל מקי בשיר.
בשנת 1976 תורגם המחזה שוב, לקראת העלאתו לברודוויי על ידי ראלף מנהיים וג'ון וילט. התרגום היה שונה במקצת מתרגומו של בליצשטיין. הגרסה של מנהיים ווילט היא שבוצעה על ידי סטינג וניק קייב.
ביצועו של ארמסטרונג הוא שהביא לפריצת השיר אל תודעת חובבי הפופ, אך הביצוע של דארין נחשב למזוהה ביותר עם השיר. על האמנים נוספים שהקליטו את השיר נמנים פרנק סינטרה, אלה פיצג'רלד בשנת 1960, שהקליטה את השיר בהופעה חיה, בה שכחה את המילים ואילתרה מילים חדשות, לייל לאבט (עבור הפסקול של הסרט "חידון האשליות" בשנת 1994), טוני בנט ואחרים.