לואיזה התגייסה לרגימנט האולאנים ה-2, וב-1813 היא נשלחה לחזית. היא לחמה במסגרת מלחמת הקואליציה השישית, ובקרב באוצן נפצעה בצווארה. היא החלימה במהרה, אולם נפצעה שוב בקרב מץ ובילתה חודשיים בבית חולים בזארבריקן. לא ברור איך היא הצליחה לשמור על סודה במהלך הזמן הזה. ב-1814 היא חזרה להילחם, ואף לכדה בעצמה קצין צרפתי עם שישה מחייליו. על מעשה זה היא קיבלה את עיטור צלב הברזל מידיו של פרידריך וילהלם פון בילוב. הגדוד שלה התקדם לפריז, וב-29 במרץ של אותה שנה היא זיהתה במקרה את בעלה לאחר שהכוחות הפרוסיים נפגשו עם הכוחות הרוסיים על גבעת מונמארטר. לתדהמת החיילים הרוסים והפרוסים, היא רצה אליו וחיבקה אותו. לאחר מכן היא חשפה את זהותה והחיילים משני הצבאות הריעו לזוג שהתאחד מחדש. עם זאת, יום לאחר מכן נהרג בעלה מפגיעת פגז צרפתי. עם כניעתו של נפוליאון ויציאתו לגלות באלבה, עזבה לואיזה את הצבא. עם זאת, ב-1815 נמלט נפוליאון מגלותו ופתח בכך את מלחמת הקואליציה השביעית. לואיזה התגייסה מחדש לצבא הפרוסי, ובמהלך אחד הקרבות נפגעה מפגז וחלק מזרועה נקטע.
ב-1816 החלה לואיזה לקבל פנסיה עבור שירותה הצבאי. הפנסיה שקיבלה הייתה פנסיה רגילה של פרש, אולם היא סברה שמגיע לה יותר וניהלה מאבק בנושא. עם זאת, מאבק זה הסתיים בכישלון והיא נאלצה להסתפק בפנסיה קטנה שאפשרה לה לחיות חיים צנועים בלבד. עם זאת, בהמשך היא גילתה שהיא יכולה לקבל גם פנסיה מהצבא הרוסי עבור בעלה. בסוף 1817 היא עברה לגור ברוסיה. לא ברור אם ילדיה עברו אתה או שנותרו בפרוסיה. היא התגוררה בסנט פטרבורג, והפכה לדמות מפורסמת. היא הוזמנה למסיבות של החברה הגבוהה והתראיינה לעיתונים. תמונתה אף הודפסה על גבי כוסות. היא נישאה בשנית לעורך ספרים ממוצא גרמני בשם יוהאן קורנליוס קסינקה. היא קנתה את המסעדה הידועה "קישואים אדומים" (אשר עדיין פועלת) וניהלה אורח חיים גבוה יחסית. ב-1852 נעשה רישום שלה בידי האמן איגנטיוס שדרובסקי. ברישום, ידה של לואיזה מוסתרת, ככל הנראה מכיוון שכאמור לעיל היא נקטעה. האגדה מספרת שלואיזה ביקשה להיקבר "מעל האדמה" ולפיכך לאחר מותה ב-30 באוקטובר 1852 היא נקברה בסרקופג. עם זאת, הוא לא השתמר כך שלא ניתן לאשר או להפריך טענה זו.
היסטוריונים שבחנו את סיפורה של לואיזה, הגיעו למסקנה שאף על פי שיש בו חורים רבים, הרי שבאופן כללי הוא אמין ואפשרי. ישנם מסמכים המעידים כי בעלה אכן שרת בצבא הרוסי והיא אכן קיבלה פנסיה מהצבא הפרוסי. המקרה שלה אינו חריג בהיסטוריה הגרמנית. ידוע לפחות על 22 נשים אשר לחמו בשירות הצבא הפרוסי בין השנים 1813–1815 (תקופת מלחמת השחרור)
פייר איסה
פייר סנחריב איסה (באנגלית: Pierre Sanharib Issa; נולד ב-11 בספטמבר 1975) הוא כדורגלן עבר דרום אפריקאי, ששיחק בעמדת הבלם.
איסה, דרום אפריקאי ממוצא לבנוני, החל את הקריירה המקצועית בצרפת וזכור בעיקר מתקופתו כשחקנה של אולימפיק מרסיי, עמה העפיל לגמר גביע אופ"א. בהמשך שיחק גם באנגליה, לבנון ויוון. לזכותו של איסה 47 הופעות בינלאומיות, והוא היה שותף לשני טורנירי מונדיאל ושלושה טורנירי גביע אפריקה לאומות עם נבחרת דרום אפריקה.
קריירת משחק.
איסה החל את הקריירה המקצועית במדיה של דנקרק מליגת המשנה הצרפתית בעונת . בעונה זו היה שותף ל-28 הופעות בהן כבש שני שערי ליגה.
לקראת עונת הצטרף לאולימפיק מרסיי, מועדון הפאר הצרפתי שהודיע באותו הקיץ על פשיטת רגל ונמנעה ממנו החזרה לליגה הבכירה על אף זכייתו באליפות ליגת המשנה עונה קודם לכן. עונת הבכורה שלו במועדון הייתה מוצלחת ברמה האישית והקבוצתית. מרסיי סיימה כסגנית אלופת ליגת המשנה, עם נקודה בלבד מתחת לקן, והבטיחה את חזרתה לליגה הבכירה. איסה עצמו היה שותף מלא להעפלה עם שני שערי ליגה ב-29 הופעות. עונת הבכורה שלו בליגה הצרפתית הבכירה הייתה עונת , ובה הפך לשחקן משלים בלבד עם תשע הופעות ליגה, כאשר קבוצתו סיימה במקום ה-11 בטבלה. מסע ההתחזקות של מרסיי לקראת עונת , שכלל בין היתר את צמד הבלמים לורן בלאן מברצלונה וסיריל דומורו מבורדו, דחק את איסה עוד יותר אל סוף הרוטציה, והוא תרם ארבע הופעות ליגה בלבד באותה העונה.
בעונת היה איסה לחלק מרביעיית בלמים בכירים שכללה, מלבדו, את בלאן, דומורו וכן את ויליאם גאלאס שעלה מהנוער עונה קודם לכן. באותה העונה הייתה מרסיי מועמדת לזכייה באליפות, אך החמיצה את הזכייה בתואר בפער נקודה בלבד מבורדו. איסה עצמו ערך 16 הופעות ליגה באותה העונה, בין היתר בזכות הקמפיין המוצלח של הקבוצה בגביע אופ"א, בו העפילה עד לגמר המפעל. איסה היה שותף גם להישג זה, ואף כבש במשחק הגומלין מול ורדר ברמן בסיבוב השני. איסה פתח כבלם לצדם של בלאן ודומורו במשחק הגמר מול פארמה האיטלקית ושיחק תשעים דקות, אך קבוצתו נכנעה 0–3 בסיום ולא הצליחה לזכות בתואר.
לאחר העונה המוצלחת התפרקה מרסיי מנכסיה, ועונה לאחר מכן סיימה רק במקום ה-15, וניצלה מירידת ליגה רק בזכות פער שערים. איסה ערך רק שמונה הופעות ליגה באותה העונה. גם פתיחת עונת הייתה חלשה עבור איסה, אישית וקבוצתית. איסה ערך רק תשע הופעות בחצי העונה הראשונה, ומרסיי שוב נאלצה להיאבק כנגד הירידה. איסה, שיצא בהשאלה בינואר 2001, סיים למעשה את דרכו במועדון לאחר חמש וחצי עונות, בהן כבש שני שערי ליגה ב-75 הופעות. בחציה השני של עונת 2000/2001 הצטרף איסה בהשאלה לצ'לסי של המאמן קלאודיו ראניירי, אך עד לתום העונה לא שותף כלל באף משחק רשמי, ולאחר חצי עונה סיים את דרכו במועדון.
לקראת עונת הצטרף איסה לווטפורד מליגת המשנה האנגלית. הוא היה לאחד מההחתמות הבולטות של המאמן החדש ג'אנלוקה ויאלי, אך לא הצדיק את משכורתו הגבוהה ונחשב לאכזבה מקצועית. ב-14 בפברואר 2002, לאחר חמישה חודשים בלבד במועדון, הוצב איסה ברשימת ההעברות, ולא שיחק עוד באותה העונה. בסך הכול תרם שער ליגה בודד ב-15 הופעות, כאשר ווטפורד כשלה להתמודד בצמרת וסיימה במקום ה-14 בלבד.
לאחר עונה וחצי עזב איסה את אנגליה ועבר לארץ מוצאו, לבנון, כאשר חתם בקבוצת אולימפיק ביירות לקראת עונת . כבר בעונת הבכורה שלו במועדון סייע לקבוצה לזכות בדאבל המקומי, אך לאחר שתי עונות וחצי שוחרר בעקבות השינוי בבעלות הקבוצה והמצב הכלכלי של המועדון.
בחציה השני של עונת חזר איסה לאירופה וחתם במדיה של יוניקוס מליגת העל היוונית, בה ערך 15 הופעות ליגה וכבש שער בודד עד לתום אותה העונה. לקראת העונה הבאה עבר מאמנו ביוניקוס, ונגליס ולאחוס, לאמן את OFI כרתים, ואיסה הצטרף למאמנו בקבוצתו החדשה. הוא שיחק בקבוצה במשך ארבע עונות, בהן רשם שבעים הופעות ליגה וכבש ארבעה שערים. בתום עונת , אז נשרה קבוצתו לליגת המשנה, פרש איסה ממשחק פעיל בגיל 34.
נבחרת דרום אפריקה.
איסה ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת דרום אפריקה ב-15 בנובמבר 1997, בתבוסה 0–3 ל במשחק ידידות.
על אף חוסר ניסיונו הבינלאומי, זומן איסה לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 1998 בצרפת. את הופעתו השנייה במדי הנבחרת ערך רק כשבוע לפני הטורניר, במשחק ידידות מול . איסה פתח בהרכב במשחקה הראשון של נבחרתו בטורניר, מול המארחת. בדקה ה-77, במצב של 0–1 לצרפתים, כבש איסה שער עצמי, לאחר שיורי דז'ורקף בעט חלש לכיוון השער, ואיסה גלש לפני השוער הנס וונק שיכול היה להגיע לכדור, ודחק את הכדור לשערו הוא. בתוך תוספת הזמן בעט תיירי הנרי כדור שטוח שהכניע את השוער שיצא לעברו, איסה הרחיק מקו השער ברגל אחת אך הכדור פגע ברגלו השנייה ונכנס. בתחילה נקבע השער כשער עצמי נוסף של איסה, אך בהמשך נפסק כשער של הנרי, 3-0 לצרפת בסיום. על אף הטעויות מול צרפת, פתח איסה גם בשוויון 1-1 מול ובשוויון 2-2 מול , שסיים את דרכה של דרום אפריקה בטורניר במקום השלישי בבית.
איסה זומן לסגל הנבחרת של טרוט מולוטו לגביע אפריקה לאומות 2000, הטורניר היבשתי הראשון של איסה בקריירה. איסה שותף בכל שבעת משחקיה של דרום אפריקה בטורניר, אותם סיימה הנבחרת במקום השלישי.
בשנת 2002 היה שותף איסה לשני טורנירים בינלאומיים. בתחילה, זומן על ידי קרלוס קיירוש לסגל הנבחרת לקראת גביע אפריקה לאומות 2002, ושותף בכל ארבעת משחקיה של הנבחרת בטורניר. בקיץ זומן על ידי ג'ומו סונו לסגל הנבחרת למונדיאל 2002. איסה פתח במשחק הראשון מול , אך בדקה ה-27 נפצע והוחלף. הוא לא הצליח להתאושש מהפציעה לקראת שני משחקיה הנוספים של הנבחרת בשלב הבתים, בסיומם הודחה מהטורניר מהמקום השלישי בבית.
מאז תום המונדיאל, לא חזר איסה לסגל דרום אפריקה במשך שלוש וחצי שנים, עד שזומן על ידי טד דומיטרו לסגל הנבחרת לקראת גביע אפריקה לאומות 2006. איסה שותף בכל שלושת משחקיה של דרום אפריקה בטורניר, שהסתיימו ללא נקודות וללא שערים במקום האחרון בבית. היו אלו משחקיו האחרונים במדי הנבחרת, ובסך הכול ערך 47 הופעות במדי הנבחרת.
לאחר הפרישה.
בשנת 2013 חזר איסה ליוון, כאשר התמנה לתפקיד המנהל המקצועי של אולימפיאקוס. הוא הצטרף לצוות המקצועי של המועדון בצוותא עם כריסטיאן קארמבו, הצרפתי הבינלאומי. הוא החזיק בתפקיד במשך שנתיים.
לאחר שעזב את אולימפיאקוס, הפך איסה לסוכן שחקנים.
הטבח בנובה סקוטיה
הטבח בנובה סקוטיה הוא רצח המוני שהתרחש בין 18 באפריל ל-19 באפריל 2020 בחלקו הצפוני של מחוז נובה סקוטיה, שבקנדה, כאשר חמוש בן 51 קטל ביריות 22 בני אדם, ביניהם קצינת משטרה ששירתה במשטרה הרכובה המלכותית של קנדה, ופצע לפחות שני אנשים לפני שחוסל על ידי כוחות המשטרה.
זהו אירוע הרצח ההמוני הקטלני ביותר שאירע בקנדה, כאשר מספר קורבנותיו עוקף את מספר קורבנות הטבח באקול פוליטכניק, שאירע במונטריאול בשנת 1989.
הטבח.