יחסי הפיליפינים–ספרד הם היחסים הדיפלומטיים בין הפיליפינים וספרד. שתי המדינות מנהלות מערכת יחסים ארוכה שהחלה במהלך הקולוניזציה של הפיליפינים על ידי ספרד; הפיליפינים היו המושבה הבודדת של האימפריה הספרדית באסיה במשך יותר משלוש מאות שנים. שתי המדינות חברות באיגוד האקדמיות של השפה הספרדית ובאו"ם.
היסטוריה.
הקולוניזציה הספרדית של הפיליפינים.
ספרד והפיליפינים חולקות היסטוריה משותפת בכך שהפיליפינים היו חלק מהאימפריה הספרדית במשך שלוש מאות שנה והיו המושבה הספרדית היחידה באסיה. חוקר ספרדי יליד פורטוגל פרדיננד מגלן נתקל לראשונה בפיליפינים וקרא לאיים על שם פליפה השני, מלך ספרד.
בשנת 1565 הגיע החוקר הספרדי מיגל לופס דה לגאספי ממקסיקו והקים יישוב אירופי בסבו. זמן קצר לאחר מכן, הפיליפינים נשלטו ממלכות המשנה של ספרד החדשה שבסיסה במקסיקו סיטי. במשך 300 השנים הבאות, הפיליפינים היו מושבה ספרדית. המסחר והתקשורת בין ספרד לפיליפינים נוהלו על ידי הגליאון של מנילה.
בשנת 1896 החלה המהפכה הפיליפינית לעצמאות מספרד. המהפכה נמשכה עד 1898 כאשר פרצה מלחמת ארצות הברית–ספרד. המלחמה הביאה לכך שספרד איבדה את שליטתה בפיליפינים אשר הועברה לארצות הברית ובכך הסתיימה המהפכה הפיליפינית. הפיליפינים היו בשליטת ארצות הברית עד 1946.
יחסים לאחר העצמאות הפיליפינית.
במהלך מלחמת האזרחים בספרד, מתנדבים פיליפינים נלחמו למען שני הצדדים במלחמה. בשנת 1947, הפיליפינים וספרד כוננו יחסים דיפלומטיים. מאז כינון היחסים הדיפלומטיים התחזקו היחסים בין שני העמים באמצעות קווי דמיון תרבותיים והיסטוריים. בשנת 1995 ערך חואן קרלוס הראשון, מלך ספרד את ביקורו הרשמי הראשון בפיליפינים. נערכו כמה ביקורים רמי דרג בין מנהיגי שתי המדינות.
המלך חואן קרלוס הראשון ואשתו המלכה סופיה השתתפו בחגיגות המאה בשנת 1998 במנילה, לזכר 100 שנות עצמאות מספרד. התיווך של המלך הספרדי, אמר, הביא לחנינה ושחרורם של שני עובדי בית פיליפינים שנידונו למוות בכווית ובאיחוד האמירויות הערביות. נשיאת הפיליפינים לשעבר גלוריה מקפגל ארויו סיימה את ביקורה הממלכתי השני בספרד ביולי 2006, והחזירה מיליוני דולרים של השקעות ספרדיות, במיוחד בתחום התיירות וטכנולוגיית מידע.
שגריר ספרד בפיליפינים חורחה דומק אמר לעיתונאים כי "הפיליפינים היא המדינה היחידה באסיה שמקבלת יותר סיוע וסיוע בפיתוח מספרד מכל מדינה אסייתית אחרת". הוא הוסיף כי הפיליפינים נותרו בראש סדר העדיפויות של הסיוע הספרדי במאמצי פיתוח ושותפויות עם האיחוד האירופי, למרות הקיצוץ בתקציב במימון הפיתוח שהושג על ידי אמצעי הצנע שמופעלים על ידי ממשלת ספרד.
ביולי 2012 ביקרה המלכה סופיה בפיליפינים בפעם הרביעית. היא בדקה כמה פרויקטים של פיתוח ברחבי המושבה הספרדית לשעבר שממשלת ארצה מממנת באמצעות "Agencia Española de Cooperacion Internacional para el Desarollo" (AECID). היא ביקרה בספרייה הלאומית, במוזיאון הלאומי ובאוניברסיטת סנטו תומאס. היא נפגשה גם עם אזרחים ספרדים המתגוררים בפיליפינים, והשתתפה בקבלת פנים בשגרירות ספרד. היא השתתפה גם בארוחת ערב ממלכתית לכבודה בארמון מאלאקניינג שערך הנשיא בניגנו אקינו השלישי. במהלך ביקורה בפיליפינים, הביעה המלכה סופיה הערכה לאקווינו על מאמץ המדינה להכניס מחדש את השפה הספרדית למערכת החינוך הציבורית בפיליפינים.
הפיליפינים הם אחת הקהילות האסייתיות הגדולות ביותר בספרד, עם מספר אנשים שקיבלו אזרחות ספרדית. רוב הפיליפינים בספרד עובדים בעבודות שונות ובחברות כגון שירותי בית ושירותי בריאות, חלקם עובדים גם במוסדות חינוך וממשל.
בשנת 2017, שתי המדינות חגגו 70 שנה ליחסים דיפלומטיים. ב-5 בספטמבר 2019 ערכה הפריגטה הספרדית מנדז נוניז את ביקור הנמל ההיסטורי, והייתה לכלי השייט הספרדי הראשון בפיליפינים, מאז קרב מפרץ מנילה במהלך מלחמת ארצות הברית–ספרד בשנת 1898.
הסכמים דו-צדדיים.
שתי המדינות חתמו על כמה הסכמים דו-צדדיים כגון אמנה בדבר זכויות אזרח וסמכויות קונסולריות (1948); אמנה לגבי תוקף התארים האקדמיים והפעלת מקצועות (1949); הסכם תחבורה אווירית (1951); הסכם לדיכוי אשרות לבעלי דרכון דיפלומטי ורשמי (1962); הסכם לשיתוף פעולה טכני בתיירות (1971); הסכם לביטוח לאומי (1988); הסכם לשיתוף פעולה כלכלי ותעשייתי (1988); הסכם למניעת מיסוי כפול ומניעת העלמת מס ממס הכנסה (1989); הסכם לקידום והגנה הדדית על השקעות (1992); אמנת ההסגרה (2004); מזכר הבנות בנושא שיתוף פעולה טכני בענייני תיירות (2007); מזכר הבנות לשיתוף פעולה בתחום האנרגיות והדלקים המתחדשים (2007); הסכם על שיתוף פעולה תרבותי, ספורט וחינוכי (2007); אמנה בנושא העברת אנשים שהורשעו (2007) והסכם לשיתוף פעולה במאבק בפשע בין לאומי (2015).
טירת פויינאר
אמה העברייה
ג'ון ניגל
ג'ון ניגל (באנגלית: John Neagle; 4 בנובמבר 1796 – 17 בספטמבר 1865) היה צייר אמריקאי, בעיקר של דיוקנאות, במחצית הראשונה של המאה ה-19 בפילדלפיה.
ביוגרפיה.
ניגל נולד בבוסטון, מסצ'וסטס. הכשרתו לאמנות החלה בהדרכת האמן פייטרו אנקורה וחניכות עשה אצל תומאס וילסון, צייר שלטים מחובר היטב לאמני פילדלפיה. וילסון הציג אותו בפני הציירים באס אוטיס ותומאס סולי, וניגל הפך בן חסותו של האחרון. ב־1818 החליט ניגל להתרכז אך ורק בפורטרטים, והקים עסק כמאסטר עצמאי.
מלבד שהות קצרה בלקסינגטון, קנטקי ובניו אורלינס, לואיזיאנה, הוא בילה את הקריירה שלו בפילדלפיה, פנסילבניה, שם נפטר.
במאי 1826 הוא התחתן עם מרי, בתו החורגת של סולי, ולמשך זמן מה המשפחה שלהם שלטה בתחום ציור הדיוקנאות בעיר. ניגל שימש כמנהל האקדמיה לאמנויות יפות של פנסילבניה (PAFA), והיה גם מייסד ונשיא (1835–1843) של אגודת קרן האמנים של פילדלפיה.
יצירתו.
מצויריו של ניגל כללו אנשי חברה, פוליטיקאים, אנשי מקצוע וסוחרים, שלכולם התייחס בתשומת לב רבה, כולל לצד הפסיכולוגי שלהם. עבודות המכחול שלו הושפעו (דרך סולי וסר תומאס לורנס) בסופו של דבר מואן דייק. יצירתו המרשימה ביותר, ככל הנראה היא דיוקן אלגורי באורך מלא של הנרי קליי.
מצוירים אחרים של ניגל כללו את סגן הנשיא ריצ'רד מנטור ג'ונסון, המושל ג'ון ג'ורדן קריטנדן מקנטקי, חבר הקונגרס ג'יימס הארפר ורעייתו שרלוט, המרקיז דה לה פאייט, הבישוף ויליאם מיד, ד"ר ויליאם פוטס דייוויס, הסופר ג'יימס פנימור קופר, הצייר העמית גילברט סטיוארט, השחקן אדווין פורסט, האדריכלים ויליאם סטריקלנד, ג'ון האוילנד, תומאס אוסטיק וולטר ועוד רבים אחרים.
עבודותיו שוכנות באגודה ההיסטורית של פנסילבניה, שאירחה תערוכה שלו עבודה בשנת 1989 (עם קטלוג מדעי מאת רוברט טורכיה).
מגיפת הקורונה בישראל
בית הכנסת צרי גלעד
בית הכנסת צרי גלעד (צרי הוא בושם האפרסמון, כלומר "בושם הגלעד") הידוע גם בשם בית הכנסת בית אהרון, משמש את הקהילה היהודית האורתודקסית בלבוב, אוקראינה.
היסטוריה.
בית הכנסת צרי גלעד ובית הכנסת חדשים הם שני בתי הכנסת היהודים היחידים בלבוב ששרדו את מלחמת העולם השנייה, מתוך המוני בתי כנסת לפני הכיבוש הנאצי.
בית הכנסת נבנה בשנת 1925, והוא תוכנן על ידי אלברט קורנבלוט בסגנון הבארוקי הבנייה מומנה על ידי קרן הדקה של יהודי "צרי גלעד" ותוכננה להכיל 384 מתפללים.
הבניין הצליח לשרוד את המלחמה מאחר שהנאצים השתמשו בה כאורווה לסוסים. לאחר שנת 1945, תחת המשטר הסובייטי, בית הכנסת שימש כמחסן. בשנת 1989 הבניין הוחזר לקהילה היהודית. הבניין שופץ בין השנים 1995 ל-1997, ובין השנים 1999 ל-2000. בשנים 2004–2005, ביוזמת הארגון "HGSS Friends of Lviv" (ארגון צדקה המזוהה עם בית הכנסת של פרבר המפסטד בלונדון), ובמימון ניכר ממשפחת רוהר מניו יורק ומיאמי, היא עברה שיפוץ פנים גדול בהנחיית האדריכל אהרון אוסטרייכר. במקביל שוחזרו היצירות המרהיבות על הקירות והתקרות. ציורי קיר אלה של בית הכנסת הם מהציורים הבודדים ששרדו בבית הכנסת באוקראינה.
ליל המסכות 2
ליל המסכות II (באנגלית: Halloween II) הוא סרט סלאשר אמריקאי משנת 1981, שבוים על ידי ריק רוזנטל (סרט הביכורים של רוזנטל כבמאי), נכתב והופק על ידי ג'ון קרפנטר ודברה היל. בסרט מככבים ג'יימי לי קרטיס בתפקיד לורי סטרוד ודונלד פלזנס בתפקיד ד"ר סאם לומיס.
זהו הסרט השני בסדרת סרטי "ליל המסכות" ומהווה המשך רציף לסרט הראשון בסדרה משנת 1978. העלילה מתרחשת מיד לאחר הסרט הראשון, כשמייקל מאיירס עוקב אחר לורי סטרוד לבית החולים המקומי, בעוד הפסיכיאטר שלו ד"ר לומיס ממשיך במרדף אחריו.
רקע.
את הסרט כתבו ביחד ריק רוזנטל וג'ון קרפנטר, אך קרפנטר נמנע מלביים אותו ונתן לרונזטל את התפקיד במקומו. הסרט מכיל אלמנטים שהופיעו גם בסרט הראשון, כמו זוויות צילום מהעיניים של השחקנים (כאילו הצופה מתבונן בתמונה כמו השחקן) ובנוסף, גם הסוף של הסרט הזה דומה לסוף של הסרט הקודם ונועד לסיים את סיפורם של מייקל ולורי. עם זאת, סרט זה מציג את הטוויסט העלילתי בניגוד לסרט הקודם ובו מתגלה כי לורי ומייקל הם אחים, נרטיב שישמש כבסיס גם לסרטים הבאים.
בשנת 2018 יצא סרט נוסף בשם "האלווין" שמהווה המשך לסרט הראשון בסדרה ולו יצא גם סרט המשך בשם "". בנוסף, התסריטאי רוב זומבי תכנן סרט המשך, אך הרעיון לא יצא לפועל. הסרט צולם באביב של אותה השנה בלוס אנג'לס בתקציב של 2.5 מיליון דולר.
הפצה וביקורת.