מסחי שיחק בנבחרת הסובייטית במשחק שמינית הגמר השני של אליפות אירופה הראשונה בכדורגל בשנת 1959 מול הונגריה, שהסתיים בתוצאה 0:1 לטובת ברית המועצות (לאותה אליפות לא נערכו מוקדמות, אלא קדמו משחקי שמינית ורבע גמר). בטורניר הגמר שנערך בצרפת בשנת 1960, מסחי הופיע במשחקי חצי הגמר והגמר וזכה עם הנבחרת באליפות אירופה.
במוקדמות מונדיאל 1962 מסחי שיחק במדי נבחרת ברית המועצות בארבעה משחקים והבקיע שני שערים לזכותה; במונדיאל 1962 עצמו, הוא הופיע פעמיים בשלב הבתים: במשחק הניצחון (0:2) על יוגוסלביה ובמשחק התיקו (4:4) מול קולומביה; בנוסף הופיע גם במשחק ההפסד (2:1) לצ'ילה בחצי הגמר.
בשנת 1964 מסחי זכה עם דינמו טביליסי באליפות ברית המועצות בכדורגל הראשונה של הקבוצה; בסך הכול, הוא שיחק ב-284 משחקים במדי הקבוצה והבקיע 54 שערים לזכותה.
בשנת 1965 מסחי הופיע בארבעה מששת משחקיה של הנבחרת הסובייטית במוקדמות מונדיאל 1966 והבקיע שער אחד לזכותה.
ב-20 באפריל של שנת 1966 מסחי ערך את משחקו האחרון במדי נבחרת ברית המועצות במשחק התיקו (2:2) נגד שווייץ; בסך הכול, הוא שיחק ב-35 משחקים במדי הנבחרת והבקיע ארבעה שערים לזכותה.
בסוף קריירת המשחק שלו, מסחי שיחק בשנת 1970 בקבוצת לוקומוטיב טביליסי בארבעה משחקים; בשנים 1991-1969 הוא היה מאמן ומנהל של בית הספר לכדורגל "אוואזַה" בטביליסי.
מסחי הוא בעל עיטור "אות הכבוד" של ברית המועצות.
מיכאיל מסחי מת בשנת 1991 בטביליסי; על שמו נקרא האצטדיון לכדורגל של מועדון לוקומוטיב טביליסי; ב-19 בנובמבר של שנת 2014 בשטח האצטדיון נחנך פסלו של מסחי, שעשוי מברונזה וניצב על כן מגרניט (הוא פוסל על ידי הפסל הגאורגי גוֹגי שחווַצַבאיַה; העבודה מומנה על ידי התאחדות הכדורגל הגאורגית ועיריית טביליסי).
תארים ופרסים.
נבחרת ברית המועצות
דינמו טביליסי
אישיים
מערבל צליל
משה תקו
רבי משה בן חסדאי מתקוּ, מחכמי בוהמיה בשנות ד'תתק"פ (1220) בערך. מושבו היה בעיר תקוּ בבוהמיה, הנקראת כיום טאכוב . באחרית ימיו חי בעיר וינר נוישטאדט הסמוכה לווינה, בה נפטר ונקבר.
מתלמידיו נודע חכם אחד בשם רבי יונה בן שמואל מחכמי אשכנז. רבו היה רבי דוד בן קלונימוס ממינצבורג ורבי יהודה החסיד.
חיבוריו.
חיבר ספרים רבים, בהם פירוש על סדרים זרעים וטהרות מן המשנה, הדומה לפירושי רבי שמשון משאנץ, ותוספות על הש"ס. קטעים מפירושים אלה הובאו בדברי ראשונים אחרים. הרמב"ן למשל, מזכירו בחידושיו למסכת גיטין (דף ז'). כמו כן חיבר פירוש לתורת כהנים שנדפס בטעות על שם רבי שמשון משאנץ.
חיבר גם פיוטים וסליחות, ואחת מהן, המתחילה במילים "אביוני מלך נאקת עמך", התפרסמה. כמו כן השיב תשובות רבות בהלכה שהובאו בספרי הראשונים.
הגותו.
רבי משה תקו חיבר קונטרס גדול בשם כתב תמים שבו הוא משיג על תורת הפילוסופיה ובפרט על הפילוסופים היהודיים - כשכוונתו לבולטים שבהם כרב סעדיה גאון, רבי אברהם אבן עזרא, ואולי גם הרמב"ם - אם ספריו היו מוכרים לרבי משה - ומגדיר את דעות הסוברים כמותם כמינות.
בספרו טען רבי משה תקו כי עם היות הבורא לא גשמי, לעיתים הוא מצמצם את עצמו ומופיע בצורה גשמית, והיכולת לעשות זאת היא עצמה מכח אינסופיותו.
תפיסה זו של האלהות מוגדרת על ידי הרמב"ם כמינות, אף שהראב"ד כותב על הרמב"ם שרבים וטובים ממנו טעו וסברו שכל ביטויי ההגשמה שבתנ"ך על איברים הנמצאים אצל הבורא, מתפרשים כפשוטם. למרות ההתנגדות הגדולה לתפיסה זו של ר' משה תקו, בעיקר על ידי תלמידיו של ר' יהודה החסיד ושל ר' אלעזר מוורמייזא וכן על ידי ר' אברהם בן ר' עזריאל בעל "ערוגת הבושם", היא בוטאה בצורה מאוד מינורית, כנראה בגלל מעמדו ההלכתי.
נוסף לביקורתו של רבי משה תקו על הפילוסופים היהודים, הוא תקף גם את חסידי אשכנז שבדורו שבראשם בעבר עמדו רבי שמואל החסיד ורבי יהודה החסיד, וטען שדעותיהם הובאו מספרי הקראים. (חשוב להדגיש שהוא יצא נגד התלמידים ולא נגד רבם) הוא תקף גם את שיר היחוד שנתחבר על ידי חכם מבית מדרשם של חסידי אשכנז, על תפיסת האלהות האימננטית שלו, הקרובה לפנאנתאיזם (מהסוג הראשון שפורט שם).
העקרון שהנחה את רבי משה תקו הוא עקרון הפשטות ושלילת החידושים. מחמת עקרון זה סירב לקבל פירושים אפולוגטיים ליישוב קשיים תאולוגיים, והעדיף לפרש את פסוקי התנ"ך ואת מדרשי חז"ל כפשוטם, על אף הקושי שבביטויים האנתרופומורפיים; כך גם הסיק שהבורא שוכן בשמים ממעל ואינו אימננטי. דעתו הביקורתית כלפי פרק שירה הייתה שלדעתו אינו אלא זיוף פסבדוני.
קונטרס זה לא שרד ברובו, והקטע ששרד נדפס לראשונה במאסף אוצר נחמד חלק ג'. מהדורת פקסימיליה של כתב יד פריז בצירוף מבוא ומפתחות יצאה לאור על ידי יוסף דן, הוצאת מרכז דינור, ירושלים תשמ"ד. מספר קטעים נוספים שרדו כציטוטים בספר "ערוגת הבושם" של ר' אברהם ב"ר עזריאל, מתלמידי רבי יהודה החסיד.
רבי נתן מרומי
רבי ישעיה דטרני
וליט
ג'ו אלון
יוסף (ג'ו) אלון (25 ביולי 1929 – 1 ביולי 1973) היה טייס קרב ישראלי בדרגת אלוף-משנה, ממקימי חיל האוויר הישראלי. נרצח בחודש יולי 1973 בעת ששימש כעוזר הנספח הצבאי בארצות הברית. מעשה הרצח לא פוענח מעולם.
ביוגרפיה.
אלון נולד בשם ג'וזף פלצ'ק בי"ז בתמוז תרפ"ט לפרידל וטקלה בקיבוץ חפציבה. כשהיה בן שנתיים, בשנת 1931, חזרו הוריו לצ'כוסלובקיה מסיבות בריאותיות. בשנת 1939 נשלח לבריטניה עם אחיו, דוד, במסגרת הקינדר-טרנספורט שאורגן על ידי סר ניקולס וינטון הבריטי, ואומץ שם על ידי ג'ני וג'ורג' דוידסון, זוג נוצרים חשוכי ילדים. כך למעשה ניצלו חייו. הוריו נספו בשואה.
לאחר מלחמת העולם השנייה חזר לצ'כוסלובקיה וסיים את לימודיו בבית ספר מקצועי. הוא התגייס לחיל האוויר הצ'כוסלובקי, שם סיים בהצלחה קורס טיס. במרץ 1949 עלה לישראל, התגייס לצה"ל והתנדב כטייס לחיל האוויר הישראלי. בשנת 1955 עיברת את שם משפחתו ל"אלון". בחיל האוויר עבר קורסים שונים. שירת ב-1953 כטייס מטאור, ב-1955 - כטייס אוראגן, ב-1956 - כטייס מיסטר. מאוגוסט 1960 עד אוגוסט 1961 שימש מפקד טייסת 101 שהטיסה מטוסי מיסטר, ובנובמבר 1961 חזר לפקד עליה כטייסת המיראז'ים הראשונה של צה"ל. ב-1965, לאחר שנה של קורס פיקוד ומטה באנגליה עבר למטה חיל האוויר כראש ענף בטיחות טיסה. גולת הכותרת של פעילותו בצה"ל הייתה הקמתו של בסיס חיל האוויר בחצרים ופיקודו עליו.
בשנת 1970 מונה לנספח האווירי בארצות הברית. במהלך פעילותו יצר קשרים הדוקים עם הקהילה היהודית, סייע בפעולות המגבית היהודית והרצה בפני תלמידים וסטודנטים.
ב-1 ביולי 1973 נרצח אלון ביריות בפתח ביתו שבמרילנד. הוא נורה חמש יריות מטווח קצר. אש"ף נטל אחריות להתנקשות בשידוריו מקהיר ביום למחרת, כנקמה על התנקשות המוסד במחזאי האלג'ירי, מוחמד בודיה, בפריז שלושה ימים לפני כן. זהות הרוצחים ומניעיהם לא נתבררו עד היום. אלון הותיר אחריו אישה, דבורה, ושלוש בנות.
על פי מסמך חסוי של ה-FBI שנחשף בשנת 2007 עולה כי לדברי מקור פלסטיני בוצע הרצח בידי ארגון ספטמבר השחור.
בסמוך לקיבוץ להב שבנגב ניטע יער להב לזכרו, במימון תרומות חבריו מישראל וארצות הברית.
כמו כן נוסד מרכז ג'ו אלון על שמו המשמש כמרכז חינוכי ותיירותי לידיעת הארץ ולהכרת הנגב. במרכז ישנו גם מוזיאון להכרת התרבות הבדואית. כמו כן נקראת הדרך מבאר שבע לבסיס חיל האוויר חצרים על שמו.
תאוריית קשר על נסיבות מותו.
בסרטה הדוקומנטרי של ליאורה עמיר-ברמץ ששודר בערוץ הראשון, תיארו ד"ר אורי מילשטיין וטייס הקרב אל"ם יעקב אגסי תיאוריה, שעל פיה אלון, בתפקידו כסוכן "המוסד" תחת כיסוי של נספח אווירי בוושינגטון, נחשף לקנוניה ישראלית אמריקאית, שלא היה אמור להיחשף אליה ושהיה חשש שלא ינצור את לשונו אודותיה: "לאפשר למצרים לשקם כבודם באמצעות הישג צבאי מוגבל בסיני", במה ששלושה חודשים לאחר חיסולו נודעה כמלחמת יום הכיפורים, על מנת לאפשר מהלך מדיני שיוביל להסכם שלום בין ישראל למצרים בתיווך אמריקאי וכך יצמצם את המעורבות הסובייטית במזרח התיכון.
לאחר שידור הסרט פרסם החוקר פרופ' אורי בר-יוסף מאמר שבו הסתייג בחריפות מתאוריה זו, וציין שהיא "דומה לזו ששמעתי לאחרונה, ולפיה חייזרים השתלטו על ראש הממשלה ואשתו ולכן הם מתנהגים כפי שהם מתנהגים."
פרד ברטון (ר' לקריאה נוספת להלן), מצא כי רצח ג'ו אלון בוצע על ידי הארגון הפלסטיני "ספטמבר השחור", שלקח אחריות על הרצח מיד לאחר ביצועו, כחלק ממלחמת החיסולים בינו לבין "המוסד" שהגיעה לשיאה במהלך 1973. בדרך דומה התנקשו בחייו של איש "המוסד" ברוך כהן במדריד ונערכה התנקשות כושלת בצדוק אופיר בבריסל. מודיע של ארגון "ספטמבר השחור" בארצות הברית אישר כי ג'ו אלון נפגש עמו לפני הרצח וככל הנראה ניסה לגייסו כסוכן של "המוסד". לפי ברטון את הרצח ביצע פלסטיני בשם חסן עלי שנמלט לאחר הרצח לברזיל. ככל הנראה חסן עלי חוסל על ידי "המוסד" ב-2010.
בינואר 2017, לאחר 44 שנה, החליט ה-FBI לפתוח מחדש את חקירת הרצח.
ArenaNet
ArenaNet היא חברת בת של חברת המשחקים NCsoft.
החברה הוקמה באביב 2000, והיא נמצאת במדינת וושינגטון. לרוב החברה מכונה "Anet" או "A.net".
כותרים.
Guild Wars: Prophecies.
Guild Wars Prophecies הוא המשחק הראשון שיצא בסדרת המשחקים Guild Wars, וגם פיתוחה הראשון של החברה.
הוא זכה להצחה רבה יותר מציפיות החברה, במיוחד מכיוון שהמשחק ללא תשלום חודשי.
המשחק כונה פשוט "Guild Wars" שהוא יצא, אך בשביל להבדילו מהמשחק השני שיצא בסדרת המשחקים, הוא כונה בשמו המלא.
Guild Wars: Factions.