על פי ה- "South China Morning Post", המקרה "העביר גלי זעזוע ברחבי קנדה ובפזורה האסייתית". הציע לבחון את "האפשרות להכיר בתסמינים הנפשיים והפסיכולוגיים שההורות אולי הרחיקה לכת" בבית פן והעלה את השאלה האם יש מקום לסימפתיה כלפיה. כתבה מאת קארן ק' הו במגזין טורונטו לייף הביא את הסיפור לתפוצה רחבה על ידי מסגור הסיפור כתופעה של הורות נמרים שהשתבשה באופן טרגי. בשנת 2016 פרסם העיתונאי ג'רמי גרימלדי ספר פשע אמיתי על פן בשם " (ההונאה הקטלנית של הבת: סיפורה של ג'ניפר פן)".
הפודקאסט "My Favorite Murder" וסדרת הטלוויזיה "Deadly Women" גם כיסתה את המקרה.
תוצאות.
הלווייתה של ביק הא פן נערכה ב-15 בנובמבר 2010 והתרחשה בקפלת אוגדן בסקרבורו. לטענת פן, קודם נערכה הלוויה לאביה של ביק הא כדי לקיים מנהג סיני לקיים עבור בני המשפחה המבוגרים יותר את הלוויותיהם תחילה. ג'ניפר פן ארגנה את שתי ההלוויות. ביק-הא נקברה ב -19 בנובמבר. האן פן לא יכול היה להשתתף בגלל פציעותיו.
שני דוד
שני דוד (נולדה ב-7 ביוני 1991) היא כדורגלנית ישראלית, המשחקת לסירוגין בעמדת הבלמית, המגנה והקשרית בקבוצת מכבי כישרונות חדרה בליגת העל בכדורגל נשים, ובנבחרת ישראל.
ביוגרפיה.
דוד החלה לשחק כדורגל בגיל 8, בצוותא עם אחותה, רעות, בקבוצת הכדורגל לילדים של מכבי חדרה, משום שלא הייתה אז מסגרת כדורגל נשים שתוכל לקלוט אותה. עם הקבוצה זכתה בגביע טורניר "פוקס קידס", שאף זיכה אותה בנסיעה לטורניר העולמי בברצלונה באותה שנה.
בגיל 15 החלה לשחק באופן מסודר במסגרת מקצועית לנשים, בקבוצת מכבי כישרונות חדרה.
קריירה מקצועית.
מועדונים.
דוד שיחקה במכבי כישרונות חדרה החל מעונת 2006/2007 למשך שתי עונות, ואז נאלצה להפסיק לשחק עקב פציעה קשה של קריעת הרצועה הצולבת בברך ימין, וחצי שנה לאחר מכן קריעה של הרצועה הצולבת בברך שמאל.
לאחר תקופת השיקום, חזרה דוד לשחק במכבי כישרונות חדרה לקראת עונת 2011/2012, שם נשארה במשך חמש עונות והייתה שותפה לזכייה של הקבוצה בגביע המדינה לעונת 2014/2015.
לקראת עונת עונת 2016/2017 הושאלה למשך שתי עונות למ.כ רמת השרון, אולם במשחק הפתיחה של עונת עונת 2017/2018 קרעה שוב את הרצועה הצולבת בברך שמאל. דוד חזרה לשחק אחרי זמן קצר ללא ניתוח ועם טיפול תרופתי בלבד, וזכתה בסיום העונה עם הקבוצה בגביע המדינה. בהמשך שיחקה בהשאלה לתקופה קצרה גם במ.ס. קריית גת כדי להשתתף במשחקי מוקדמות ליגת האלופות במונטנגרו, ולקראת עונת עונת 2018/2019 חזרה לקבוצת נעוריה, מכבי כישרונות חדרה.
נבחרת ישראל.
דוד שייכת לסגל המורחב של נבחרת ישראל משנת 2008, ובמקביל שיחקה גם בנבחרות ישראל עד גיל 17 ועד גיל 19. שימשה כאחת הקפטניות של הנבחרת עד גיל 17, במסגרתה רשמה 3 הופעות בסך הכל. בנבחרת עד גיל 19 רשומות לזכותה 14 הופעות, במהלכן כבשה 2 שערים, וגם בה שימשה כקפטנית במספר משחקים.
את הופעת הבכורה שלה בנבחרת הבוגרת ערכה במשחק ידידות נגד נבחרת בלארוס, ב-17 באוגוסט 2009. לאחר ששבה מהפציעה בברכיה, זומנה שוב לסגל הנבחרת בשנת 2013, ואת הופעת הבכורה המחודשת ערכה במשחק נגד נבחרת אוסטריה, ב-25 באוקטובר 2015. הייתה שותפה לזכייה של נבחרת ישראל במדליית הזהב במכבייה העשרים, ואף כבשה את שער הניצחון במשחק הגמר נגד נבחרת ארצות הברית.
נכון לספטמבר 2020, לזכות דוד רשומות 27 הופעות בנבחרת הבוגרת של ישראל, בהן כבשה שער אחד.
וספה LX 150
וספה LX 150 (באיטלקית: Vespa LX 150) היא דגם של קטנוע מתוצרת יצרנית הרכב הדו-גלגלי פיאג'ו, ממשפחת המותג וספה אשר יוצר בין השנים 2006–2014 באיטליה.
יצחק שי
יצחק (איציק) שי (נולד ב-19 בספטמבר 1971) הוא פרופסור לארכאולוגיה של תקופות הברונזה והברזל, סגן הנשיא והדיקן למחקר ופיתוח באוניברסיטת אריאל בשומרון. כיהן שם כסגן דיקן למדעי החברה והרוח, כסגן הנשיא והדיקן למחקר ופיתוח, כראש המכון לארכאולוגיה וכראש החוג ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה.
ביוגרפיה.
יצחק שי נולד בפתח תקווה ב-19 בספטמבר 1971, כבנם האמצעי של משה בנימין דויטש (רו"ח) ויהודית דויטש (גננת).
שירת בצה"ל בלהק מודיעין של חיל האויר, בין השנים 1991 ל-1993.
בשנת 1995, התחתן עם אלה (לבית קובילר), ד"ר לביולוגיה, העובדת ביחידת הקרישה של בית החולים הדסה עין כרם. הזוג גר במודיעין ולהם ארבעה ילדים: נמרוד, ירדן, אוהד ואביתר.
לימודים והתמחות.
בשנים 1994–1997 למד באוניברסיטת בר-אילן וסיים תואר ראשון בהצטיינות במחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה. בהמשך סיים תואר שני בהצטיינות באותה המחלקה (1998–2000). נושא התיזה שלו היה: "פלשת ושפלת יהודה בין מסע שישק למסעות האשורים לארץ ישראל: סקירה היסטורית וארכאולוגית", בהנחיית פרופ' זאב ספראי ופרופ' אהרן מאיר.
בשנת 2006 קיבל שי תואר דוקטור מאוניברסיטת בר-אילן במחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה, בהנחיית פרופ' אהרן מאיר, במחקר בנושא "התרבות החומרית בפלשת בתקופת הברזל IIא: המכלול הקרמי משטח A בתל צפית כמקרה מבחן".
ערך השתלמות בתר דוקטורט בהנחיית פרופ' לורנס סטייגר באוניברסיטת הרווארד, בשנים 2005–2006, במוזיאון השמי.
קריירה אקדמית.
החל כמרצה במחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה של אוניברסיטת בר-אילן, בשנת 2002.
בין השנים 2006 ל-2011 שימש כעמית הוראה בבר-אילן וכיהן כמנהל המעבדה הארכאולוגית של תל א-צאפי/גת.
בשנים 2008–2009 כיהן כחוקר עמית ב של האוניברסיטה העברית בירושלים, ובין השנים 2006 ל־2012 לימד ב.
בשנים 2010–2013, ריכז את הוועדה לבדיקת מצב המחקר בישראל בתחום הארכאולוגיה באקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
שימש כחוקר אורח באוניברסיטת מניטובה בקנדה, בשנים 2016–2017 וכמרצה בכיר במחלקה למורשת ישראל באוניברסיטת אריאל, בשנים 2012–2017.
הקים את המכון לארכאולוגיה באוניברסיטת אריאל ושימש כראש המכון בשנים 2015–2019. כיהן כראש החוג ללימודי א"י וארכאולוגיה באוניברסיטת אריאל בשנים 2018–2019.
כיהן כסגן דיקן למחקר ופיתוח באוניברסיטת אריאל בשנים 2018–2020 וכסגן דיקן למדעי החברה והרוח שם בשנים 2019–2020. החל מ-2020 ועד היום (2021) מכהן כסגן הנשיא והדיקן למחקר ופיתוח באוניברסיטת אריאל.
פעילות מחקרית.
מחקריו ותחומי מומחיותו העיקריים הם: ארכאולוגיה והיסטוריה של ארץ ישראל וסביבותיה בתקופות הברונזה והברזל (ארכאולוגיה מקראית), הפלשתים ותרבותם ופרויקט חפירות תל בורנה. פרסומיו רבים ומגוונים החל מתקופת הברונזה הקדומה ועד שלהי תקופת המקרא. בשנת 2016 זכה במענק הקרן הלאומית למדע במחקר העוסק בעורף הכלכלי וחיי היום-יום לאורך הגבול המערבי של ממלכת יהודה. בשנת 2019 זכה במענק נוסף של הקרן על מחקר בנושא המשכיות ושינוי בתוכנית היישוב ובתרבות החומרית בתל בורנה כמדד להתפתחות המבנה השלטוני והריכוזיות בממלכת יהודה.
שימש כארכאולוג במספר רב של חפירות ארכאולוגיות, וביניהם תל צפית/גת, מערת מורינגה בעין גדי, בחירבת א-ראסם, אשתאול, רמלה, שפרעם וכאמור כמנהל פרויקט החפירות בתל בורנה.
תגלית אחת שלו, מכלול פולחני בן 3,300 שנים, שהתגלה בתל בורנה, זכתה להימנות בין "עשר התגליות הארכאולוגיות החשובות של שנת 2014" בכתב העת "קריסטיאניטי טודיי" (Christianity Today).
החפירות הראשונות בתל בורנה התקיימו לראשונה בשנת 2010 על ידי יצחק שי ודוקטור ג'ו עוזיאל.
פרסומים.
לשי כ-90 פרסומים אקדמאיים, ובהם:
ארץ עיר (אלבום של רוקפור)
ארץ עיר הוא אלבום האולפן העשירי של להקת רוקפור, אשר יצא ב-19 במאי 2020, והראשון של הלהקה עם הסולן המקורי אלי לולאי, מאז שעזב בתחילת שנות האלפיים.
שחרור האלבום.
ארץ עיר הוא אלבומם הראשון של רוקפור מאז אלבומם "Too Many Organs", אשר יצא בשנת 2013. זהו גם אלבומם הראשון בעברית מזה עשור.
האלבום היה אמור לצאת בחודש מרץ בשנת 2020, אך בשל מגפת הקורונה נדחה מועד יציאתו.
בסופו של דבר הוא שוחרר לחנויות על גבי תקליטי ויניל בלבד באתרים באינטרנט בחודש מאי של אותה שנה.
נושא האלבום.
האלבום, כשמו, עוסק בסוגיית האורבניות של הגירה מהפריפריה לעיר הגדולה כדי להתפרנס ולחיות.
בראיון לעיתון הארץ, הלהקה דיברה על כך שנושא האלבום עוסק בעיר תל אביב והמהאבקים הממושכים לחיות בה.
אנייזה שהיני
אנייזה שהיני (באלבנית: Anjeza Shahini; נולדה ב-4 במאי 1987) היא זמרת אלבנית, שייצגה את אלבניה באירוויזיון 2004, לאחר שזכתה במהדורה ה-42 של פסטיבלי אי קנגס.
ביוגרפיה וקריירה.
שהיני נולדה ב-4 במאי 1987 בטירנה, אלבניה.
ב-2003, זכתה שהיני במהדורה הראשונה של "Ethet e së premtes mbrëma". בהמשך, היא התחרתה וזכתה במהדורה ה-42 של פסטיבלי אי קנגס. כתוצאה מכך, היא ייצגה את אלבניה באירוויזיון 2004 עם השיר "Dua të jem imazhi yt", שלאחר מכן התחלף לשיר בגרסה האנגלית שכותרו "The Image of You". שהיני הופיעה בחצי הגמר ב-12 במאי 2004, וסיימה במקום הרביעי עם סך של 167 נקודות, ובכך העפילה לגמר. בגמר שהתקיים ב-15 במאי 2004, סיימה במקום השביעי עם סך של 106 נקודות.
ב-2004 הקליטה שהיני את השיר "Në mes nesh" עם הלהקה הקוסובואית מריגונה. ב-2005 היא חתמה על חוזה עם סוכנות לניהול אמנים שבסיסה בווינה. היא גרה למשך שנתיים בווינה, וללמוד לימודים פרטיים במוזיקה והוציאה מספר סינגלים עם המלחין האוסטרי הרלד האניש , כולל את השיר ""Pse Ndal" שהושר בפסטיבלי אי קנגס. שהיני הגיעה עד לגמר והייתה אחת הפייבוריטיות לזכייה. עם זאת, בגמר, ששודר ב-18 בדצמבר 2005, לא זכתה בגמר.