הול נולד בבקתה מעץ במחוז פיקט שבטנסי, האמצעי מבין חמשת בניו של ויליאם הול, איכר שהיה עם השנים לסוחר בעצים. בצעירותו למד במכללה להוראה, בין 1889 ל-1890 והחל לפעול במסגרת המפלגה הדמוקרטית. בגיל 19 היה מזכיר הסניף המחוזי של המפלגה. ב-1891 סיים לימודי משפטים באוניברסיטת קמברלנד שבטנסי ועבר את בחינות לשכת עורכי הדין של טנסי. ב-1893 נבחר עורך הדין הצעיר לכהן בבית הנבחרים של מדינת טנסי, תפקיד בו נשא עד 1897.
במלחמת ארצות הברית–ספרד התנדב לשרת בצבא, הוצב בקובה ופיקד על גדוד מתנדבים מבני מדינתו.
בין 1903 ל-1907 כיהן כשופט מקומי ולאחר מכן נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית. את עשרים ארבע השנים הבאות העביר כחבר הבית, למעט השנתיים שבין 1921 ל-1923: לאחר שהפסיד בבחירות של 1920 כיהן כיושב ראש הוועדה הדמוקרטית הלאומית (DNC) עד שנבחר מחדש. בסך הכול נבחר לאחת עשרה כהונות. במהלך כהונתו נאבק להפחית את המכסים והיה שותף לחיבור חוקי מס ההכנסה הפדרלי של 1913 ו-1916 כמו גם מס הירושה של 1916.
ב-1917 נישא הול בן ה-46 לרוז ויטני, ידידתו של הנשיא וודרו וילסון. לזוג לא נולדו ילדים. הול, שהיה מתומכיו הבולטים של וילסון, האמין כמוהו בפתיחות לעולם, מעורבות אמריקאית בנעשה בו ושיתופי פעולה בינלאומי.
הול נבחר לסנאט ב-1930.
מזכיר המדינה.
ב-1933 התפטר מהסנאט כאשר בחר בו הנשיא הנבחר רוזוולט לתפקיד מזכיר המדינה. אולם הנשיא הפעיל והריכוזי לא נהג להיוועץ בו בקבלת ההחלטות על מדיניות החוץ. על כן רואים רוב ההיסטוריונים בהול דמות ייצוגית בלבד, תחת רוזוולט הדומיננטי. עם זאת פעל הול, כפי שנהג כחבר בית הנבחרים, למען סחר חוץ חופשי והורדת מכסים. חוק הסכמי הסחר של 1934 הסמיך אותו לשאת ולתת עם מדינות רבות במטרה להשיג הסכמי סחר בינלאומיים. הסכמים רבים אכן נחתמו והמריצו את סחר החוץ של המעצמה.
הול התנגד לפתיחת שעריה של ארצות הברית בפני היהודים שנמלטו מאימת הנאצים. ביוני 1939 הורה על החזרתה לאירופה של הספינה "סנט לואיס" שנשאה על סיפונה 930 פליטים יהודים שביקשו למצוא מקלט בארצות הברית או בקובה.
ב-26 בנובמבר 1941, בזמן שהתנהל משא ומתן בין קיסרות יפן לבין ארצות הברית על נסיגת יפן מסין, וייטנאם וקמבודיה וביטול הסנקציות הכלכליות האמריקאיות הגיש הול ליפנים את "מסמך הול", בו הודיע שהאמברגו יוסר רק כאשר יפן תחזור לגבולות 1931, תכיר במשטר צ'יאנג קאי-שק בסין ותבטל את בריתה עם גרמניה. בעקבות דרישות אלה החליטו שליטי יפן להמשיך בתוכניותיהם ולתקוף את ארצות הברית כדי להשיג את חומרי הגלם הדרושים להם.
מזכיר המדינה הול היה תומך נלהב בהקמת האומות המאוחדות. ב-1943 ניסחה מחלקת המדינה תחתיו את אמנת הארגון, שהוקם לבסוף ב-1945. כשהתפטר הול מתפקידו בנובמבר 1944, עקב החרפתה של מחלת השחפת בה לקה, תיאר אותו רוזוולט כמי שעשה יותר מכל אחד אחר בעולם כדי להוציא לפועל את רעיון האומות המאוחדות. רוזוולט כינה את הול: "אבי האומות המאוחדות".
סוף ימיו.
בריאותו הלקויה של הול הביאה אותו לדחות את ההצעה שקיבל מרוזוולט להתמודד עמו בבחירות של 1944 כסגן הנשיא. בנובמבר 1944 התפטר הול מתפקידו כמזכיר המדינה.
ב-1945 הוענק להול פרס נובל לשלום על הסכמי הסחר שקידם, מאמציו למען השלום בחצי הכדור המערבי ובעיקר על חלקו בהקמת האו"ם. מי שהציע את מועמדותו היה רוזוולט.
עשר שנים לאחר מכן נפטר בוושינגטון ונקבר בקתדרלה הלאומית בעיר.
סטארדאסט
סטארדאסט היא גשושית אמריקנית, ששוגרה ב־7 בפברואר 1999 בידי נאס"א ואשר תא שהכיל אבק מהשביט וילד 2 שוחרר ממנה ונחת חזרה על כדור־הארץ ב־15 בינואר 2006. מטרת הגשושית הייתה לחקור את הרכבו של השביט וילד 2 ואת זנבו.
הגשושית סטארדסט טסה בקרבתו של השביט וילד 2 ב־2 בינואר 2004. במהלך טיסתה היא אספה דוגמיות אבק מזנב השביט וצילמה תמונות מפורטות של הגרעין הקרחוני שלו. סטארדסט נחתה ב־15 בינואר 2006 במישור המלח הגדול ביוטה ליד בסיס הצבא האמריקני פרובינג גראונד. זהו הניסיון המוצלח הראשון לאסוף חומר כלשהו מעבר למסלול הירח ולהחזירו לכדור־הארץ. החומר שנאסף לא השתנה מאז ראשית היווצרות מערכת השמש לפני 4.5 מיליארד שנה. הגשושית טסה במהירות של 46,446 קמ"ש במהלך כניסתה לאטמוספירה, ובכך הפכה לעצם המהיר ביותר מעשה ידי אדם.
בנוסף לשביט וילד 2 התקרבה הגשושית עד למרחק של כ־3,300 ק"מ מהאסטרואיד 5535 אנה פרנק ב־2 בנובמבר 2002 וצילמה כמה תמונות שלו.
הגשושית.
הגשושית מבוססת על תכנון "אוטובוס החלל העמוק" של לוקהיד מרטין. הגשושית, הנחשבת קלה יחסית, הכילה מערכות נסיוניות שלאחר ההצלחה של תפקודן ייושמו בחלליות הבאות מדגם זה. משקל הגשושית, לרבות הדלק שלה שנדרש לתמרונים בחלל העמוק היה 380 קילוגרם. אורכו של החלק הראשי שלה היה 1.7 מטרים.
המחשב של הגשושית פעל באמצעות מערכת ההפעלה VxWorks, שהיא מערכת הפעלה למערכות משובצות מחשב של חברת המחשוב ווינד ריבר. מערכת זו שימשה ומשמשת רכבי חלל בלתי מאוישים רבים של נאס"א, ובכללם הרוברים ספיריט ואופרטוניטי שנשלחו לחקור את מאדים.
לוכד דגימות אבק.
לוכד דגימות האבק הכיל יחידות אירוג'ל, שהוא ג'ל בעל צפיפות נמוכה, ששימשו לאיסוף האבק משובל השביט וילד 2. מערכת בצורת מחבט טניס הכילה שטח של 1,000 סמ"ר שימש ללכידת חלקיקים בגדלים שונים. כאשר הגשושית חלפה בקרבת השביט, מהירות הפגיעה של החלקיקים הייתה 6,100 מטרים בשנייה, פי 9 ממהירות קליע הנורה מרובה. אף על פי שהחלקיקים היו קטנים מגרגר חול, תפיסתם במהירות כה גבוהה הייתה עלולה לשנות את גודלם ואת הרכבם הכימי או לאדות אותם כליל.
כדי לאסוף את החלקיקים מבלי לפגוע בהם, פיתחה נאס"א מערכת מבוססת פחמן המסודר במבנה דמוי ספוג ש־99 אחוזים ממנו היו חלל ריק. צפיפות האירוג'ל קטנה פי 1,000 מצפיפות של זכוכית, שאף היא מוצק מבוסס צורן. כאשר החלקיקים פגעו באירוג'ל הם נלכדו בתוכו ויוצרו בעוברם בו מסלול דמוי גזר באורך פי 200 מאורך הגרגיר, תוך שהם מאטים עד לעצירה מוחלטת. מכיוון שהאירוג'ל הוא ברובו שקוף, לעיתים הוא מכונה "עשן כחול". המדענים חיפשו את עקבות החלקיקים הזעירים באירוג'ל כדי לאתר אותם.
האירוג'ל נארז והושם בתוך תא ששימש להחזרת החלקיקים לכדור־הארץ. שאר חלקי הגשושית שכבר לא היה בהם צורך נשרפו באטמוספירה.
לקראת הנחיתה היו חששות שמא המצנחים לא יפתחו כמו שאירע לגשושית ג'נסיס, שבה אירעה תקלה בשל תכנון לקוי. הגשושית נחתה נחיתה רכה ובטווח הדקה שתוכנן לה.
מודיעין חזותי
מודיעין חזותי, או ויזינט (VISINT, קיצור של Visual Intelligence), הוא מודיעין המתמקד במידע חזותי.
מקורות נפוצים למודיעין חזותי הם:
המודיעין החזותי מספק תמונה עדכנית מהשטח, מאפשר מעבר לניתוח הפריטים המופיעים בצילום, כולל הסקת מסקנות גאוגרפיות וגאולוגיות לגבי פני השטח, הקרקע וכדומה.
מודיעין חזותי בזמן אמת מאפשר גם איכון של המטרות וסגירה מהירה של מעגל ירי כאשר המודיעין מסמן את המטרה ואילו גורמי האש (בעיקר חיל האוויר או ארטילריה) מבצעים תקיפה מדויקת שלה. דוגמה לשימוש בוויזינט וסגירת מעגל ירי בזמן אמת היא הסיכול הממוקד של מייסד חמאס, אחמד יאסין, שאותר על ידי מזל"ט בעת שיצא ממסגד וחוסל תוך דקות ספורות בידי מסוק אפאצ'י של חיל האוויר שירה טיל מדויק אל עבר המטרה שסימן לו המזל"ט.
בישראל.
במסגרת אגף המודיעין של צה"ל פועלת עוצבת מודיעין חזותי, העוסקת באיסוף מודיעין חזותי באמצעות יחידות אחדות, ובהן:
בחיל האוויר עוסקת יחידת שט"ל של להק המודיעין במודיעין חזותי. בעת שגרה תפקידה של שט"ל הוא לספק תשתית פענוח המאפשרת הערכת מצב על הפעילות הביטחונית בזירת המזרח התיכון, תוך חיפוש אחר פעילות בלתי-שגרתית. בחירום תפקידה לספק מטרות לתקיפה עבור חיל האוויר.
בכוחות היבשה פועלת יחידת רוכב שמים של חיל התותחנים, העוסקת בהפעלת כלי טיס בלתי מאויש (כטב"ם) מסוג סקיילרק 1. המערכת, שמשקלה כ-50 ק"ג, נישאת על גב הלוחמים ומורכבת בשטח בעת הצורך. צוותים מהיחידה מצטרפים לכוחות יבשה ויחידות מובחרות ומספקים מודיעין חזותי לרמת הגדוד. לצוות יכולת הכוונה של מרגמות, ארטילריה, מסוקי קרב וכלי טיס שונים.
מודיעין אותות
מודיעין אותות או סיגינט (באנגלית: SIGINT, ראשי תיבות של: Signals Intelligence) הוא ענף של מודיעין העוסק באיסוף מידע על ידי יירוט תשדורות של אותות אלקטרוניים, והפקת מידע מודיעיני מתוכן.
לצורך איסוף מודיעין האותות יש חשיבות הן להאזנה לתקשורת בין אנשים ("קומינט"; באנגלית: COMINT, ראשי תיבות של: "Communications Intelligence"), והן לקליטת אותות אלקטרוניים המופקים על ידי מכונות ("אלינט"; באנגלית: ELINT, ראשי תיבות של: "Electronic Intelligence"), ובעצם לעירוב בין שניהם. כיוון שמידע רגיש מוצפן בדרך כלל, עבודת מודיעין אותות כוללת לרוב גם מומחי פיענוח צפנים. ניתוח תעבורת אותות - מחקר לזיהוי מקור האותות, נמען האותות, וכמות האותות הנשלחים - עשוי להניב מידע רב-חשיבות כשלעצמו, גם כשתוכן האותות עצמו לא ניתן לפיענוח.
העיסוק ביירוט הודעות מוצפנות ופיענוחן - עתיק כנראה כמעט כימי הכתב. יירוט אותות אלקטרוניים נעשה כבר ב-1900, בימי מלחמת הבורים: לאחר שהבורים תפסו מכשירי רדיו בריטיים, ומכיוון שהבריטים היו היחידים ששידרו אותות רדיו באותה תקופה, לא היה קשה לאתר וליירט את האותות הללו.