הקנגורו החולדתי המדברי הוכרז כמין נכחד (EX) על ידי הרשימה האדומה של IUCN בשנת 1994, כיון שחלפו 50 שנה ללא תצפית מאומתת. בכך, הוא הפך ליונק היחיד בהיסטוריה שנכחד לאחר שנתגלה מחדש. הקנגורו החולדתי המדברי הוא חלק מקבוצת כיסאים מדבריים שנכחדו במהלך המאה ה-20 כתוצאה מהשפעות האדם ביבשת האוסטרלית, לצד קנגורו חולדתי רחב-פנים, בילבי זוטר, בנדיקוט מדברי, בטונג מדברי, בנדיקוט רגלי-חזיר, וולבי זנב-מסמר סהרוני, והקולווארי. מהקנגורו החולדתי המדברי נותרו מספר פוחלצים, גולגולות ושלדים במוזיאונים, וישנן קומץ תמונות של המין בהיותו בחיים שצולמו על ידי הדלי פינליסון.
קיום אפשרי.
בהתחשב בכך שהמין כבר נחשב בעבר למשך תקופה ארוכה כנכחד, ולאור הגילוי מחדש של המין לאחר שנחשב לנכחד במשך 90 שנה, הכחדתו המוחלטת של הקנגורו החולדתי המדברי אינה וודאית; על כן, ישנה התייחסות בכובד ראש לתצפיות לא מאומתות, בניגוד לזאב הטסמני למשל שתצפיות שלו מוגדרות כקריפטוזואולוגיות. מקרים דומים, הם הפוטורו רחב הפנים שנראה בפעם האחרונה בשלהי המאה ה-19 ונחשב מאז לנכחד, פוטורו גילברט שנחשב לנכחד במשך 120 שנה עד לגילויו מחדש בשנת 1994, ופוטורו ארך-רגל שנתגלה למדע רק בשנת 1967.
למרות שמאז 1935 לא היו תיעודים מהימנים של המין, היו מספר תצפיות לא מאומתות בקווינסלנד לאחר עונות הגשמים של 1956 ו-1974. בנוסף, שרידים של הקנגורו החולדתי נמצאו בשנות ה-80 של המאה ה-20 בתוך מערות במדבריות מרכז אוסטרליה, והטילו ספק בהכחדת המין. הזואולוג רונלד נובק מאוניברסיטת קנזס, הצהיר בספרו "Walker's Marsupials of the World" מ-2005, שממצאי השרידים במערות מעלים את הסבירות לכך שקיימת עדיין אוכלוסייה קטנה לא ידועה שלו, אשר עשויה לגדול בפתאומיות ולהתגלות בהתאם לשיפור בתנאים הסביבתיים במדבריות כפי שהתרחש בשנות ה-30 של המאה ה-20.
במאי של שנת 2011, נראתה חיה לא מזוהה בסמוך לתחנת פיק הממוקמת 100 קילומטרים צפונית ליישוב ויליאם קריק באזור אגם אייר, ועל פי טענת הצופה היא דמתה לפוחלץ של קנגורו חולדתי מדברי שראה במוזיאון. האזור נסקר באוגוסט של אותה שנה, ובמהלך הסקר נמצא קן ישן עם גללים ושבילים שאולי נוצרו על ידי הקנגורו החולדתי. ניתוח DNA של הגללים לא הצליח להניב DNA שמיש, ולא נמצאו שרידים שלו גם בעצמות שהותירו אחריהם דינגואים וחתולי בית באזור. בעקבות זאת, התצפית הוגדרה כלא מאומתת, אך החוקרים טוני רובינסון וטיאנה פורסט שהשתתפו בסקר, סיכמו שישנה אפשרות שפרט בודד מאוכלוסייה קטנה לא ידועה נכח באזור במאי.
ביוני 2018, צוות של 4 זואולוגים אוסטרליים (קארל ורנס, סטיבן ג'קסון, כריסטופר הלגן וטוד אליוט) מאוניברסיטאות ניו אינגלנד, אדלייד וניו-סאות' ויילס, פתחו בפרויקט מימון המונים ליציאת משלחת חיפוש אחר הקנגורו החולדתי המדברי במדבר סטורט-סטוני שבו המין תועד בעבר על ידי הדלי פינליסון. לאחר שגויס הסכום הדרוש, הצוות שהחזיק ברשותו את רשימותיו המדויקות של פינליסון, יצא באוגוסט למסע בין שבועיים למדבר סטורט-סטוני ולמדבר סטרזלצקי הסמוך, ופרס 58 מצלמות נסתרות (מופעלות על ידי תנועת בעל חיים) בנקודות עם בית גידול פוטנציאלי שבהם תועד המין על ידי פינליסון או במקומות שבהם התרחשה תצפית לא מאושרת של המין ב-1988, 1993 ו-2013; בנוסף, הצוות אסף גללי טורפים במטרה לנסות לאתר בהם DNA של הקנגורו החולדתי. לאחר המתנה של 3 חודשים, הצוות יצא שוב למדבר בנובמבר 2018 לאסוף את המצלמות, חזר מהמדבר בדצמבר והחל לנתח ולמיין את 170,000 התמונות שברשותו שצולמו ב-3,000 לילות עד לפברואר 2019. למרות התקוות הגדולות, הפרויקט שהוגדר כסקר הגדול ביותר שבוצע אי פעם בבית הגידול הקנגורו החולדתי המדברי, לא הצליח למצוא כל הוכחה מצולמת לקיומו של המין.
התגלית המפתיעה העיקרית של המשלחת, הייתה נוכחותו של הקווארי הנדיר במדבר סטורט-סטוני, ובתמונות תועדו בין השאר עכבר מקפץ, דונרט, פלניגל, וולארו מצוי, קנגורו אדום, דינגו, ואף מינים פולשים כמו שועל אדום, חתול הבית, חזיר בר, ארנבון מצוי וגמל. למשלחת היו גם ממצאים נוספים שנגעו לתחומים אחרים. בעקבות הפרויקט, המשלחת קיבלה מענק מקרן שימור המינים של מוחמד בן זאיד, והיא החלה לתכנן מסע נוסף למדבריות המרכז-אוסטרלים במטרה לסקור אזורים מרוחקים יותר שבהם הקנגורו החולדתי המדברי עשוי לשרוד.
תפודי וניקי
תפודי וניקי (באנגלית: Bangers and Mash, בתרגום לעברית: בנגרז אנד מאש) היא סדרת טלוויזיה מונפשת בריטית לילדים, שמבוססת על סדרת ספרים מאת פול גרובס ואדוארד מקלכלן. הסדרה הופקה על ידי FilmFair ו-Central Independent Television, והיא עוקבת אחר שני אחים שימפנזים מואנשים שהדרך שלהם ליהנות היא לגרום צער לאחרים.
הסדרה שודרה במקור בבריטניה בערוץ Children's ITV, החל מ-5 ביולי 1989 עד 1 בספטמבר באותה שנה. בישראל הסדרה שודרה בדיבוב עברי בטלוויזיה החינוכית הישראלית במסגרת רצועת השידור "רכבת ההפתעות", החל משנת 1991 עד 1992, ומאוחר יותר, בתחילת שנות האלפיים, בדיבוב עברי חדש תחת השם בני ומוש בערוץ הופ!. לסדרה הופקה עונה אחת הכוללת 25 פרקים באורך 5 דקות.
תקציר העלילה.
תפודי וניקי (במקור נקראים "בנגרז אנד מאש") הם שני אחים שימפנזים מואנשים מטרידים, שהדרך שלהם ליהנות היא לגרום צער לאחרים, כלומר לבלגן או לשבור משהו בעל חשיבות, שבדרך כלל שייכך להוריהם או לסבתם שגרה עימם. הסדרה מתרחשת באי, בו התושבים גרים בבית בנוי על גבי עץ. כתובת הבית של תפודי וניקי היא שדרת האילנות שלוש (במקור הכתובת היא "רחוב העץ שלוש").
הפקה.
הסדרה מבוססת על סדרת ספרי ילדים ששימשה ללימוד בבתי הספר בבריטניה בשנות ה-80, מאת פול גרובס ואדוארד מקלכלן. הסדרה הופקה על ידי FilmFair ו-Central Independent Television, ובוימה על ידי איאן סאקס שביים סדרות נוספות של חברות ההפקה. את לחני הסדרה כתבו Chas &amp; Dave, צמד נגני פופ רוק. הדיבוב המקורי של הסדרה נעשה על ידי ג'ונתן קיד, שחקן ומדבב בריטי.
בישראל הסדרה זכתה לשתי גרסאות בדיבוב עברי. הגרסה הראשונה נקראה "תפודי וניקי", והיא דובבה על ידי טל פרידמן באולפני זינקו בבימוי מרקו סימיונוביץ והפקת חסיה ורטהיים. הגרסה השנייה נקראה "בני ומוש", והיא דובבה על ידי עמי מנדלמן.
קנגורו חולדתי אדמוני
קנגורו חולדתי אדמוני (שם מדעי: Aepyprymnus rufescens; קרוי גם בטונג אדמוני), הוא מין של יונק כיס קטן בגודל ארנבון שאנדמי ליבשת אוסטרליה, ומהווה מין יחיד בסוגו. זהו המין הגדול ביותר במשפחת הקנגוריים החולדתיים, ומבחינה חיצונית, הוא דומה במקצת לקנגוריים אמיתיים דוגמת הוולבי ארנבי. הקנגורו החולדתי האדמוני פעיל בשעות הלילה וניזון בעיקר מהצומח. הוא חי בדרך כלל בגפו, ונוהג לבנות לעצמו מספר קינים המשמשים אותו למנוחה ולמחסה. מין זה מפורסם בכך שהוא סובלני כלפי נוכחות האדם בסביבתו הטבעית, התנהגות אשר נחשבת לנדירה אצל יונקים קטנים.
טקסונומיה.
הקנגורו החולדתי האדמוני תואר מדעית לראשונה בשנת 1837 על ידי הזואולוג הבריטי ג'ון אדוארד גריי, וסווג בתחילה כמין בסוג בטונג על סמך הדמיון החיצוני. בהמשך, הוקצה עבורו סוג נפרד - "Aepyprymnus" - עקב מאפיינים פיזיים ייחודים דוגמת מבנה הגולגולת, מערכת השיניים ומראה הפרווה, ועל כן הוא מהווה טקסון מונוטיפי.
הוא שייך למשפחת הקנגוריים החולדתיים בסדרת הקנגוראים, ומלבדו יש עוד שלושה סוגים במשפחה: קנגורו חולדתי (פוטורו) שכולל 4 מינים, הבטונג שכולל 6 מינים, והסוג קנגורו חולדתי מדברי שנכחד מן העולם.
החלק הראשון של שמו המדעי ("Aepyprymnus") נועד לציין את הפרווה הזיפית והקוצנית הבולטת במיוחד באזור הגב, והחלק השני של השם ("rufescens") מציין את מראהו האדמוני ששונה מהמראה הבהיר של הבטונגים או מהמראה הכהה-חדגוני של הפוטורואים. שמותיו הנפוצים הם קנגורו חולדתי אדמוני או בטונג אדמוני.
אנטומיה ומראה.
מאפיינים פיזיים.
הקנגורו החולדתי האדמוני הוא המין הגדול ביותר במשפחתו, ומבחינה חיצונית מהווה צורת ביניים בין הבטונג לבין הוולבי הארנבי. יש לו מבנה גוף גוצי ועגלגל, גולגולת קצרה ורחבה אשר כבדה מזו של קרוביו, ואוזניים קצרות ומשולשות. חרטומו הקצר והעגול דומה לבטונג ומנוגד לחרטום הארוך והמחודד של הפוטורו. העיניים שלו גדולות ושחורות, והן בולטות היטב על רקע הפנים הבהירות.
למין זה ירכיים גדולות ומפותחות וזרועות קצרצרות, כאשר קרסוליו ארוכים ועבים יחסית לקנגורים חולדתיים אחרים. הידיים הקטנטנות בעלות טפרים מעוקלים המותאמים היטב לחפירה ונבירה, ומסייעים לו באיסוף מזון. כף הרגל האחורית חסרת בוהן ובעלת ארבע אצבעות: אמה ארוכה ועבה במיוחד, אצבע בגודל בינוני, וקמיצה וזרת סינדיקטיליות ובעלות שני טפרים קטנים המשמשים לסירוק הפרווה.
אורך ראשו וגופו של הקנגורו החולדתי: 52-38 סנטימטרים, וזנבו העבה נע בין 34 ל-40 סנטימטרים. גובהו בעמידה זקופה: 35 סנטימטרים, ומשקלו: 3.5-2.5 קילוגרם. בדומה לשאר המינים במשפחתו, הזכר והנקבה זהים פחות או יותר בגודל, במשקל ובצבע, אם כי נפוץ שהנקבה כבדה בכ-500 גרם יותר מהזכר.
כסות.