תנועת "ישראל שלי" הפיקה פרויקט הנקרא "פרויקט הפנורמה", שמטרתו להראות את חשיבות המקום מבחינה ביטחונית-אסטרטגית, על ידי תצפית וירטואלית מהמקום אל גוש דן ועוד.
באוגוסט 2014 הוקם באתר מצפור, אותו חנך השר לענייני גמלאים, ח"כ אורי אורבך.
באפריל 2016 הותקנו באתר משקפות נוף ארוכות טווח, על מנת לאפשר למבקרים להשקיף על הנוף מהמצפור.
החל מאפריל 2015 מתקיים במקום פסטיבל המרפסת של המדינה פעמיים בשנה - בחול המועד סוכות ובחול המועד פסח - בהשתתפות אלפי מבקרים.
יצחק חסקין
גביע ליברטדורס 1987
גביע ליברטדורס 1988
גביע ליברטדורס 1989
גביע ליברטדורס 1990
לואיס בוכהלטר
לואיס "לפקה" בוכהלטר (אנגלית: Louis "Lepke" Buchalter) היה מאפיונר יהודי-אמריקאי בניו יורק, יחידת המתנקשים "רצח בע"מ" שפעלה בשירות המאפיה האמריקאית וארגוני פשע נוספים, ומחבריו של מאיר לנסקי. בוכהלטר הוצא להורג במרץ 1944.
ביוגרפיה.
נולד ב -1897 בוויליאמסבורג שבברוקלין להורים ילידי רוסיה, כשהיה בן 13 מת אביו מהתקף לב, ולאחר מכן עברה אמו לקולורדו, והשאירה אותו בהשגחת אחת מאחיותיו הגדולות. ב - 1915 נתפס בגנבת תיק ונשלח למוסד לעבריינים צעירים. כשחזר לניו יורק התחבר ליעקב "גורה" שפירו, ועסק עמו בשוד וגביית דמי חסות. ב-1918 נתפס בשוד ונשלח לכלא סינג סינג, לאחר שהשתחרר החל לעבוד עם ארנולד רוטשטיין כמלווה חמוש של מבריחי המשקאות.
ב-1931 לאחר השתלטות לאקי לוצ'יאנו ומאיר לנסקי על המאפיה, ויסוד המועצה, הם נזקקו לגורם חיצוני שיבצע התנקשויות והוצאות להורג. לפקה ביחד עם חברו אלברט אנסטסיה גיבשו קבוצה של פושעים צעירים שביצעו חוזי רצח בשביל המאפיה, על חברי הקבוצה נמנו אייב רלס, באגסי גולדשטיין, והארי שטראוס. בפי עיתונאי אותה תקופה כונתה כנופיה זו "רצח בע"מ". ב-1940 נעצר אייב רלס ולאחר זמן מה נשבר והסכים לעסקת טיעון, הוא הפליל את כל חבריו ובהם גם לפקה. לפקה הוצא להורג בכלא סינג סינג ב-1944.
רובי גינל
רובי גינל (נולד ב-1969) הוא מנכ"ל התאחדות התעשיינים בישראל.
ביוגרפיה.
גינל החל את הקריירה המקצועית עם סיום לימודי התואר הראשון (בשנת 1995) במסגרת תוכנית המתמחים לסטודנטים מצטיינים של המכון ללימודים פוליטיים ואסטרטגיים מתקדמים (כיום - מכון מילקן). לגינל תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת בר-אילן.
במסגרת תוכנית המתמחים לסטודנטים מצטיינים שימש גינל כיועץ כלכלי בוועדת הכלכלה בכנסת, במשרד ראש הממשלה ובקונגרס בוושינגטון.
עם סיום ההתמחות מונה גינל למנהל לנושאים כלכליים במשרד ראש הממשלה, תפקיד בו שימש עד שנת 1999.
במקביל כיהן גינל כמרצה למדיניות ציבורית ושיווק באוניברסיטת דרבי וכעורך מחקרים מקצועיים.
בשנת 1999 מונה גינל להקים ולנהל את מוקד הסיוע והקידום הארצי של הרשות לעסקים קטנים ובינוניים בישראל. במסגרת זו הקים גינל את בנק ההשקעות המקוון הראשון בישראל.
בשנת 2004 עבר גינל לנהל את נושאי החדשנות והטכנולוגיה ברשות לעסקים קטנים ובינוניים.
בשנת 2007 מונה גינל לראש אגף כלכלה בהתאחדות התעשיינים. במסגרת זו ניהל גינל את נושאי המחקר הכלכלי, הייעוץ לחברים ואת הקשר עם הממשלה והכנסת.
בין היתר, גינל לקח חלק פעיל בעסקת החבילה בין הממשלה, המגזר העסקי וההסתדרות בשנת 2009, באימוץ צעדים ממשלתיים לעידוד החדשנות, המו"פ והיצוא בתעשייה הקטנה והבינונית, בהפחתת מס החברות המועדף לחברות תעשייה יצואניות ועוד.
גינל שימש כחבר ועדת מחקר של המדען הראשי, כחבר מנהלת מרכז השקעות וכחבר בוועדה המייעצת לסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים.
בשנת 2009 מונה גינל לתפקיד סמנכ"ל לכלכלה ורגולציה בהתאחדות התעשיינים בישראל,
בשנת 2013 הודיע גינל על סיום תפקידו בהתאחדות והקים חברת ייעוץ כלכלי. בין לקוחות החברה היו קבוצות עסקיות גדולות, ארגונים כלכליים, ועדי עובדים והממשלה.
בשנת 2015, עם בחירתו של שרגא ברוש לנשיא התאחדות התעשיינים ומינויו המחודש של יהודה שגב למנכ"ל ההתאחדות, ולאחר פרישתו של יהודה שגב חזר גינל להתאחדות ומונה כמשנה למנכ"ל.
בנובמבר 2016 מונה למנכ"ל התאחדות התעשיינים בישראל.
בינואר 2019 מונה גינל ליו"ר ת.מ.י.ר.- תאגיד מחזור יצרנים בישראל.
במאי 2019 מונה לסגן יו"ר ויו"ר בפועל של מכון התקנים הישראלי.
הערות שוליים.
__לחיפוש__
קרולינה, נסיכת נסאו-אוזינגן
קרולינה, נסיכת נסאו-אוזינגן (בגרמנית: Prinzessin Karoline von Nassau-Usingen; 4 באפריל 1762 – 17 באוגוסט 1823) הייתה בתו של קרל וילהלם, נסיך נסאו-אוזינגן ואשתו של פרידריך, נסיך הסן-קאסל.
ביוגרפיה.
קרולינה נולדה בביבריך ב-4 באפריל 1762, לקרל וילהלם, נסיך נסאו-אוזינגן ולקרולינה פליציטס, רוזנת ליינינגן-דאגסבורג, בתו של כריסטיאן קרל ריינהרד, רוזן ליינינגן-דאכסבורג-פאלקנבורג-היידסהיים.
ב-2 בדצמבר 1786 התחתנה קרולינה בביבריך עם פרידריך, נסיך הסן-קאסל, שחיפש להתחתן עם בת בית המלוכה הדני, אך מכיוון שלא מצא התחתן עם קרולינה, שהייתה בת דודתו של דוכס אוגוסטנבורג.
בשנת 1821 מת בעלה פרידריך, נסיך הסן-קאסל, וב-17 באוגוסט 1823 מתה קרולינה.
משפחתה.
בשנת 1786 התחתנה קרולינה עם פרידריך, נסיך הסן-קאסל, ממנו נולדו לה 8 ילדים:
חיים הדומי
חיים הדומי (בנקל) (27 ביולי 1924 – 29 בנובמבר 1986) היה מחנך ישראלי. פרופ' באוניברסיטת חיפה, מנהל מכללת אורנים וקונסול לענייני תרבות בבוסטון.
ביוגרפיה.
נולד ב-1924 בעיר בז'זין (על יד לודז') בפולין. גדל בבית ציוני, לא מסורתי. אביו היה יידישיסט, והייתה לו ספרייה עשירה של סופרי יידיש מפורסמים.
בשנת 1934 עלה חיים לארץ עם משפחתו. היה פעיל בתנועת הצופים, ובין מייסדי צופים ב' (קיבוץ בארי בהמשך) ומדריך בצופים בירושלים. בתקופת הפילוג בקיבוץ המאוחד, כאשר חברי מפא"י עזבו את הקיבוץ, עזב הדומי את הקיבוץ ופנה ללימודים בסמינר למורים בגבעת השלושה.
בשנת 1950 לאחר שהות בארצות הברית עבר לקיבוץ רמת יוחנן. הדומי לימד בבית הספר של גוש זבולון במשך 18 שנה ובתוך זמן זה גם ניהל את בית הספר.
הדומי למד ביולוגיה בתל אביב ובירושלים והיה חבר בצוות המרכז להוראת המדעים באוניברסיטה העברית בירושלים. במסגרת המרכז עסק בהכנה של תוכניות לימודים בביולוגיה.
בשנים 1966–1968 היה קונסול לענייני תרבות בבוסטון מטעם משרד החוץ.
בראשית שנות השבעים היה מזכיר קיבוץ רמת יוחנן, מנהל האגף לחינוך התיישבותי במשרד החינוך וחבר המזכירות הפדגוגית. בשנת 1972 ריכז הדומי בסמינר אורנים את המחלקה לחינוך בחטיבה האקדמאית. הדומי הקים את המכון לשיפור דרכי ההוראה באורנים.
בשנת 1976 הוענק להדומי תואר דוקטור מאוניברסיטת לסטר באנגליה על מחקריו בתחום הכשרת מורים להוראת המדעים. בשנת 1982 הוענק לו תואר פרופסור מאוניברסיטת חיפה. משנת 1982 ועד מותו הפתאומי ב-1986 ניהל את סמינר אורנים.
ארמון צ'ראאן
ארמון צ'ראאן (בטורקית: Çırağan Sarayı) הוא ארמון עות'מאני לשעבר, המשמש היום כבית מלון חמישה כוכבים ברשת המלונות קמפינסקי. "הסוויטה של הסולטאן" מדורגת במקום ה-14 במדרג הסוויטות היקרות בעולם לפי CNN (נכון ל-2012) ולילה בסוויטה נאמד ב-15,332 דולר.
היסטוריה.
הארמון נבנה על ידי הסולטאן העות'מאני אבדילאזיז ותוכנן על ידי האדריכל הארמון ארמני ניגיוסוס באילן נבנה בין השנים 1863–1867, בתקופה בה כל הסולטאנים העות'מאנים בנו ארמונות משלהם במקום להשתמש בארמונות של קודמיהם בתפקיד. הקירות הפנימיים במלון והגג היו עשויים עץ, הקירות החיצוניים היו עשויים שיש צבעוני.
הסולטאן אבדילאזיז חי מספר שנים בארמונו המפואר, עד שנמצא מת בארמונו ב-30 במאי 1876. לאחר מותו, מחליפו בתפקיד מוראט החמישי נכנס לגור בארמון עם משפחתו. לאחר שלושה חודשים בערך, הודח מוראט החמישי על ידי עבדול חמיד השני, שנכנס להתגורר בארמון עד יום מותו ב-29 באוגוסט 1904.
ב-1910 נהרס הארמון בשרפה שכילתה את מרבית המבנה למעט קירותיו החיצוניים. הוא עמד בחורבנו עד 1989 ושימש כאולם כדורגל לקבוצת בשיקטש. אז נרכש בידי חברה יפנית ששיפצה אותו והפכה אותו לבית מלון. למבנה נוסף מבנה שהוקם בגן הארמון. ב-2007 שופץ המלון ועתה הוא דומה במראהו לארמון המקורי שעמד במקום.
עאישה עבד אלרחמאן
עאישה עבד אלרחמאן (בערבית: عائشة عبد الرحمن; 18 בנובמבר 1913 - 1 בדצמבר 1998), הידועה גם בשם בנת א-שאטי (بنت الشاطئ, בעברית: "נערת החוף"), הייתה עיתונאית וסופרת מצרית, פרופסור לספרות, השפה הערבית ופרשנות הקוראן. האישה הראשונה שהרצתה באל-אזהר, האקדמיה המוסלמית בקהיר. האמינה בשוויון בין נשים לגברים באסלאם, וניסתה להבין ולממש את זכויות האישה המוסלמית דרך פרשנות הקוראן.
ביוגרפיה.
עאישה עבד אלרחמאן נולדה במשפחה דתית, בעיר החוף דמיאט במצרים ב-1913, אביה היה שיח' אזהרי (שיח' בוגר אוניברסיטת אל-אזהר). אמה עודדה אותה ועזרה לה להמשיך את לימודיה.