ימים מעטים לפני מועד הביקור המתוכנן הגיע הקאנצלר קוהל לבית הלבן כדי לוודא שרייגן איננו נסוג מתוכנית הביקור בלחץ הביקורת. יועצו לביטחון לאומי של רייגן רוברט מקפרלן ציין לאחר מכן כי כאשר הבין רייגן כי לקוהל ייגרם נזק ממשי אם יבוטל הביקור בבית הקברות, אמר רייגן "לא אוכל לעשות זאת, אני חייב לו."
בלחץ הביקורת נעשה שינוי אחד בתוכנית הביקור הנשיאותי בגרמניה, ונוסף לה ביקור באתר מחנה הריכוז ברגן-בלזן.
הביקור.
ביום ראשון, 5 במאי 1985, ביקרו הנשיא רייגן והקאנצלר קוהל באתר מחנה ברגן-בלזן. מאוחר יותר הגיעו לבסיס חיל האוויר ביטבורג וממנו יצאו אל בית הקברות קולמסהוהה. האבטחה הייתה הדוקה: לאורך הדרך בת 5.5 הקילומטרים בין שני האתרים ניצבו 2,000 שוטרים גרמנים. מפגינים מעטים ניצבו ליד בית הקברות, וביניהם הבמאי מייקל מור וחבר יהודי שלו, שהוריו נכלאו באושוויץ. הם נשאו שלט שנקלט במצלמות הטלוויזיה ששידרו בשידור חי מהמקום, ובו נכתב: "באנו ממישיגן, ארצות הברית, כדי להזכיר לך: הם הרגו את משפחתי.".
המצבות בבית הקברות קושטו בפרחים על ידי תושבים מקומיים. עיטורים על מצבות חיילי הוואפן אס אס ומזכרות שהונחו עליהן הוסרו לפני ביקור הנשיא רייגן והוחזרו למקומם לאחריו.
רייגן שהה בבית הקברות שמונה דקות. עמו ועם קוהל הגיעו שני ותיקי מלחמת העולם השנייה - גנרל מת'יו רידג'וויי בן ה-90, שפיקד במלחמה על הדיוויזיה המוטסת ה-82 וגנרל יוהנס שטיינהוף, בן 71, אשר שירת במלחמה בלופטוואפה ולימים מילא תפקיד בכיר בברית נאט"ו. הארבעה השתתפו בהנחת זר הנשיא לרגלי כותל הזיכרון באתר ועמדו דום בעת שחצוצרן השמיע תרועת אבל. לאחריה פנה שטיינהוף בצעד בלתי מתוכנן ולחץ את ידו של רידג'וויי.
בהמשך היום נשא רייגן נאום בפני קהל של 7,500 צופים בבסיס חיל האוויר ביטבורג. נאום זה - כמו הנאום שנשא מוקדם יותר בברגן-בלזן - נוסח באופן שכיוון להכיר ברגשותיהם של קרבנות הנאצים וותיקי המלחמה האמריקאים ולנסות לתקן את חלק מנזקי המחלוקת סביב הביקור בבית הקברות. הקאנצלר קוהל אמר באותו מעמד שהביקור בבית הקברות לא היה קל לעשייה, והודה לרייגן על שקיבל על עצמו לערוך אותו.
סאלח סעד
סאלח סעד (בערבית: صالح سعد; נולד ב-20 ביולי 1963) הוא פוליטיקאי דרוזי-ישראלי, חבר הכנסת לשעבר מטעם מפלגת העבודה בסיעת המחנה הציוני.
ביוגרפיה.
סעד נולד בכפר הדרוזי בית ג'ן. אביו היה תופיק סעד והוא בן למשפחה שכולה. סעד שירת כ-12 שנה כלוחם בכוחות הביטחון.
סעד פעיל במפלגת העבודה מאז שנות השמונים של המאה העשרים. שימש כמגשר ובורר מוסמך בבית הדין לעבודה, שימש כיועץ ארגוני למועצה המקומית אבו סנאן ולחברת יובל, תיפקד כיו"ר השדולה הציונית הדרוזית בבית ג'ן ופועל למען דו-קיום בישראל.
שימש כמנכ"ל חברת אלרואד בע"מ לסיעוד ורווחה.
היה מנהל חטיבת עובדי הרשויות המקומיות בגליל ויו"ר ההסתדרות החדשה במרחב גליל. בשנת 2007 נאלץ לפרוש מתפקידו בהסתדרות לאחר שבדיקה העלתה שהציג תואר פיקטיבי במשפטים מאוניברסיטת לומונוסוב במוסקבה, דבר שהעניק לו תוספת שכר. מבדיקת מבקר ההסתדרות עלה כי סעד פברק לכאורה חשבוניות של דלק שרכש בתחנת דלק בבעלותו כדי לקבל החזרי נסיעות.
נחשב מקורב לעמיר פרץ. בבחירות לכנסת ה-19 היה מועמד מפלגת העבודה אך לא נבחר לכנסת. בבחירות לכנסת העשרים הוצב במקום ה-26 ברשימת המחנה הציוני לכנסת כנציג הדרוזים. עם פרישתו של מנואל טרכטנברג מהכנסת באוקטובר 2017 החל סעד לכהן כחבר כנסת בסיעת המחנה הציוני בכנסת העשרים ובהתפלגות הסיעה ב־2019 השתייך לסיעת העבודה.
בבחירות לכנסת ה-21 שובץ במקום ה-17 ברשימת העבודה ולא נכנס לכנסת.
בבחירות לכנסת ה-22 שובץ במקום התשיעי ברשימה ולא נבחר לכנסת.
חיים אישיים.
סעד נשוי ואב ל-5, מתגורר ביישוב בית ג'ן.
קית' קלוג
ג'וזף קית' קלוג הבן (.Joseph Keith Kellogg Jr; נולד ב-12 במאי 1944) הידוע בשם קית' קלוג, הוא לוטננט גנרל בדימוס בצבא ארצות הברית אשר כיהןן כראש מטה המועצה לביטחון לאומי של ארצות הברית. כיהן כממלא מקום ליועץ לביטחון לאומי, לאחר פרישתו של מייקל פלין. בעבר שימש כאחראי על צוות המעבר הנשיאותי של דונלד טראמפ במשרדי ההגנה, ולפני כן גם שימש כיועץ מדיניות החוץ של טראמפ עוד בהיותו מועמד לנשיאות.
ביוגרפיה.
קלוג נולד וגדל בדייטון, אוהיו. בעל תואר ראשון מאוניברסיטת סנטה קלרה. במהלך לימודיו השלים קורס קצינים במסגרת העתודה האקדמית של צבא ארצות הברית והוסמך כסג"ם.
עם סיום לימודיו בשנת 1967 התגייס לצבא ועבר הכשרה כלוחם, קורס קציני חי"ר, הוסמך כצנחן וסיים את קורס הסיירים בבית הספר לחי"ר של הצבא האמריקני בפורט בנינג, ג'ורג'יה. קלוג שימש כמפקד מחלקת סיור בדיוויזיה המוטסת ה-101, לחם במלחמת וייטנאם ועוטר על גבורתו בכוכב הכסף. בהמשך שימש כיועץ לכוחות המיוחדים של צבא קמבודיה. בהמשך שימש כקצין מבצעים, קצין אג"ם בחטיבה הראשונה של הדיוויזיה המוטסת ה-82 ובשנים 1980–1983 שימש כמפקד הגדוד הראשון ברגימנט המוצנח ה-504.
במבצע מטרה צודקת פיקד על החטיבה השלישית בדיוויזיית החי"ר השביעית. במלחמת המפרץ שימש כראש מטה הדיוויזיה המוטסת ה-82 ובשנת 1996 מונה למפקדה. לאחר כיבוש עיראק בידי כוחות הקואליציה שימש בשורה של תפקידי מטה בפיקוד כוחות הקואליציה והממשלה הזמנית, בהם האחראי על המבצעים.
בשנת 2003 פרש לגמלאות ועבד כיועץ חיצוני למחלקת ההגנה של ארצות הברית. בשנת 2017 מינה אותו הנשיא דונלד טראמפ לראש מטה המועצה לביטחון לאומי של ארצות הברית. באותה שנה כיהן זמן קצר כממלא מקום היועץ לביטחון לאומי בעקבות התפטרותו של מייקל פלין ומייד לאחר מכן מונה לראש הסגל של המועצה לביטחון לאומי.
בשנת 2018 הוא מונה ליועץ לביטחון לאומי של סגן הנשיא, והוא עזב את תפקיד לטובת ננסי מקאלדוני עם סיום כהונת מייק פנס.
בית העלמין פילנטרופיה
בית העלמין פילנטרופיה (ברומנית: Cimitirul evreiesc Filantropia din București) הוא בית עלמין יהודי אשכנזי, אחד משלושת בתי העלמין היהודיים בבוקרשט, רומניה.
בית עלמין זה נפתח בשנת 1865 בשדרות יון מיחאלאכה 89 - 91 לאחר סגירתו של בית העלמין היהודי סבסטופול בבוקרשט. ב-1908 נבנה בבית העלמין בית תפילה. שטח בית העלמין מגיע לכמעט שבעה הקטרים ויש בו כ-29,000 קברים.
בתקופת שואת יהודי רומניה, כשהשלטונות הרומניים אילצו את הקהילה היהודית "לתרום" את בית העלמין סבסטופול לעיריית בוקרשט וגדוד של עובדי כפייה יהודים פירק את המצבות והקברים של בית העלמין סבסטופול, העבירו היהודים את שרידיו ומצבתו של יוליו באראש אל בית העלמין פילנטרופיה. מצבת באראש, לצד המצבה לזכר החיילים היהודים שמתו במלחמת העולם הראשונה רשומות כאתרים היסטוריים באזור בוקרשט.
עונת 2000/2001 בבונדסליגה
עונת 2000/2001 הייתה העונה ה-38 של הבונדסליגה, שהיא הליגה הגרמנית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-11 באוגוסט 2000 והסתיימה ב-19 במאי 2001.
פ.צ. קלן, בוכום ואנרגי קוטבוס (בפעם הראשונה בתולדות המועדון) עלו מהליגה השנייה.
על ניצחון במשחק הוענקו שלוש נקודות. במידה ובסוף העונה מספר קבוצות היו מגיעות לאותו מספר נקודות, הקבוצה עם הפרש השערים הטוב יותר הייתה מקבלת יתרון.
הליגה כללה 18 קבוצות. קבוצות שסיימו במקומות ה-16-18 ירדו בסוף העונה לבונדסליגה השנייה.
באיירן מינכן זכתה בתואר האליפות בפעם ה-16 בתולדות המועדון ובפעם השלישית ברציפות. ערב מחזור הנעילה של הליגה, הובילה באיירן מינכן על סגניתה שאלקה 04 בשלוש נקודות, אולם בהפרש שערים נחות יותר. באיירן מינכן זכתה באליפות לאחר תיקו 1-1 נגד המבורג שהושג משער של פטריק אנדרסון בבעיטה חופשית בתוספת הזמן של המשחק, בעוד ששאלקה 04 ניצחה 3-5 את אונטרהאכינג אך כאמור הניצחון לא הספיק לאלקה שהסתפקה במקום השני לאותה עונה.
אונטרהאכינג, איינטרכט פרנקפורט ובוכום ירדו לבונדסליגה השנייה.
כדורגלנים מצטיינים.
סרגיי ברברז הבוסני, שחקנה של המבורג, ואבה סאנד הדני, שחקנה שאלקה 04, כבשו כל אחד 22 שערים וזכו יחדיו בתואר מלך השערים של הליגה.
יחסי ערב הסעודית–רוסיה
יחסי ערב הסעודית–רוסיה הם היחסים הדיפלומטיים בין הממלכה הערבית הסעודית והפדרציה הרוסית. היחסים ידעו עליות ומורדות, לאחר שהושפעו מיחסי ארצות הברית עם רוסיה ועם ערב הסעודית. מבחינה כלכלית, הקשרים בין שתי המדינות מתמקדים בעיקר בנושא ייצור, ייבוא וייצוא הנפט. כמו כן המדינות משתפות פעולה במגוון נושאים משותפים כמו בעיות ביטחון אזוריות, אנרגיה, מסחר, תחבורה ושיתוף פעולה מדעי.
היסטוריה.
ערב הסעודית וברית המועצות.
ב-1926 נקשרו לראשונה קשרים דיפלומטיים בין ברית המועצות וממלכת נג'ד וחג'אז.
עם השנים, היחסים התקררו בהדרגה, כאשר ערב הסעודית סגרה את הצירות הסעודית במוסקבה בשנת 1938, והודיעה כי היא מסרבת לשקם את היחסים ביניהם. היחסים נעשו מתוחים שוב בשנת 1980, לאחר שערב הסעודית הכריזה על תמיכה במוג'אהדין במהלך הפלישה הסובייטית לאפגניסטן. באותה עת ערב הסעודית הידקה את יחסיה עם ארצות הברית, והביעה תמיכה באמריקאים במהלך המלחמה הקרה.
ערב הסעודית ורוסיה.
היחסים דיפלומטיים חודשו בשנת 1991, לאחר התפרקות ברית המועצות והקמת ההפדרציה הרוסית.
בשנת 2003 ביקר ברוסיה עבדאללה, מלך ערב הסעודית, ביקור ראשון בדרג הגבוה ביותר של נציגות סעודית ברוסיה לאחר קירור היחסים. בנוגע למלחמת גאורגיה–רוסיה בשנת 2008, אמר המלך עבדאללה כי הוא מבין את התביעה הרוסית להכרה בינלאומית בדרום אוסטיה ובאבחזיה. למרות דבריו, סעודיה עדיין לא הכירה בטריטוריות אלו כמדינות.