ב-17 ביוני 2008 גאמיירו חתם ל-4 שנים בלוריאן תמורת 3 מיליון אירו אחרי שדחה הצעה מאולימפיק מרסיי שגילתה בו עניין רב. ב-9 באוגוסט 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בלוריין בניצחון 0–1 נגד לה מאן. שבועיים לאחר מכן, הוא הבקיע את שערו הראשון עבור המועדון בהפסד 1–3 נגד ולנסיין. את עונת הבכורה שלו בלוריין סיים עם 13 שערים ולוריין סיימה את העונה במקום ה-10, הישג השיא של המועדון. בעונת כבש 17 שערים ב-35 משחקי ליגה ולוריין שברה שיא נוסף כאשר סיימה במקום ה-7. בעונת סיים כמלך שערי הליגה עם 22 שערים ב-36 משחקים שבכולם פתח.
פריז סן-ז'רמן.
ב-12 ביוני 2011 חתם ל-4 שנים בפריז סן-ז'רמן תמורת 11 מיליון אירו. ב-6 באוגוסט 2011 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בפריז בהפסד 0–1 ללוריין. שבוע לאחר מכן כבש את שער הבכורה שלו במועדון בתיקו 1-1 נגד סטאד רן. ב-16 בספטמבר 2011 גאמיירו כבש שלושער ראשון בקריירה בניצחון 1–3 נגד אז'אקסיו. את עונת סיים עם 11 שערים ב-34 משחקים.
ב-29 בספטמבר 2012 גאמיירו הבקיע את צמד הבכורה שלו לעונת בניצחון 0–2 נגד סושו. בעונה זו כבש 8 שערים ב-25 משחקים.
סביליה.
ב-25 ביולי 2013 חתם ל-5 שנים בסביליה מספרד תמורת 10 מיליון אירו. שבוע לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בסביליה במסגרת מוקדמות הליגה האירופית נגד מלאדוסט פודגוריצה בה נפצע במפשעה ונאלץ לצאת במהלך המשחק. ב-22 באוגוסט הבקיע את שער הבכורה שלו עבור סביליה בניצחון 1–4 נגד שלונסק ורוצלאב. ב-1 בספטמבר 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה בתיקו 2-2 נגד מאלגה. ב-13 באפריל 2014 גאמיירו כבש צמד שהעניק לקבוצתו ניצחון בדרבי של סביליה נגד ריאל בטיס. ב-14 במאי 2014 גאמיירו כבש את הפנדל האחרון בדו-קרב בעיטות ההכרעה שהעניק לקבוצתו זכייה בליגה האירופית אחרי ניצחון 2–4 במשחק הגמר נגד בנפיקה ליסבון. עונה לאחר מכן זכתה הקבוצה בליגה האירופית פעם שנייה ברציפות, כאשר גאמיירו שותף כמחליף במשחק הגמר בו גברה סביליה 2–3 על דניפרו.
ב-24 באוקטובר 2015 גאמיירו כבש שלושער ראשון במדי סביליה בניצחון 0–5 נגד חטאפה. ב-18 במאי 2016 גאמיירו כבש שוב בגמר הליגה האירופית, הפעם נגד ליברפול. סביליה ניצחה 1–3 וזכתה בתואר פעם שלישית ברציפות.
אתלטיקו מדריד.
ב-30 ביולי 2016 חתם באתלטיקו מדריד ל-4 שנים תמורת 32 מיליון אירו. ב-21 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בתיקו 0-0 נגד דפורטיבו אלאבס, בו הבקיע את שערו הבכורה. ב-18 בפברואר 2017 הבקיע שלושער תוך חמש דקות בניצחון 1–4 על ספורטינג חיחוון. בעונתו הראשונה בקבוצה כבש 12 שערים ב-31 משחקי ליגה. בעונתו השנייה בקבוצה כבש 7 שערים ב-25 משחקים וזכה בפעם הרביעית בליגה האירופית.
ולנסיה.
ב-12 באוגוסט 2018 חתם בולנסיה לשלוש שנים עבור 16 מיליון אירו. ב-20 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בתיקו 1-1 נגד קבוצתו הקודמת אתלטיקו מדריד. ב-29 בספטמבר הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 1-0 על ריאל סוסיאדד. בעונתו הראשונה זכה עם ולנסיה בגביע הספרדי.
שטרסבורג.
ב-19 ביולי 2021 חזר גאמיירו לאחר 13 שנה לשטרסבורג וחתם לשנתיים.
נבחרת צרפת.
גאמיירו שיחק בצעירותו בכל הנבחרות הצעירות של צרפת. בשנת קיבל הצעה ממאמן נבחרת פורטוגל, קרלוס קיירוש, לייצג את פורטוגל בשל מוצאו הפורטוגזי של סביו, אך גאמיירו דחה את ההצעה.
באוגוסט זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת לקראת המשחקים נגד ו במסגרת מוקדמות יורו 2012. ב-3 בספטמבר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 0–1 לבלארוס. ב-6 ביוני 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–4 נגד . ב-7 בספטמבר 2016 הבקיע צמד בניצחון 1–4 נגד במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018.
נשק תבערה
נשק תבערה הוא כל סוג של נשק או תחמושת אשר ייעודו העיקרי הוא הבערת עצמים או גרימת נזק לאנשים באמצעות אש ולהבות, חום, או שילוב של השניים. אפקט התבערה נובע מתגובה כימית המתחוללת בנשק עם הפגיעה במטרתו.
נשק תבערה יכול להיות להיות משוגר בהטלה ידנית (כמו סוגים מסוימים של רימוני יד ובקבוקי מולוטוב, למשל), על ידי תותחים, מרגמות, בהטלה מהאוויר, ועוד. נשק תבערה יכול להיות מופעל גם כמוקש, כמטען חבלה וכל מארז אחר של חמרי תבערה. נשקי תבערה המשוגרים למטרתם מרחוק נקראים על פי רוב פצצות תבערה.
מבנה וחומרים.
המבנה והחומרים מהם עשוי נשק תבערה תלוי באמצעי שאמור להביאו למטרתו, ומסוג המטרה. בניגוד לחומרי נפץ, אשר התהליך הכימי בהם מוביל ליצירת הדף על ידי שרפה מהירה ביותר, מתוכננים נשקי תבערה כך שהתגובות הכימיות מואטות. הבדל נוסף הוא צורת האתחול של הנשק - על ידי הצתה, ולא על ידי נפץ כבחומרי נפץ.
דוגמאות לחומרים מהם עשויים נשקי תבערה הם נפאלם, תרמיט, אבקת מגנזיום, כלור תלת פלואורידי וזרחן לבן.
נשק תבערה קרקעי או מיקוש תבערה שייעודו העיקרי הוא נגד אדם עשוי בדרך כלל מנוזלים, ואילו פצצות ופגזי תבערה שייעודם השמדת ציוד עשויים ממוצקים.
נשקי תבערה עיקריים.
נשקי התבערה הנפוצים ביותר הם:
היסטוריה.
בעת העתיקה ובימי הביניים.
נשקי תבערה הופעלו על ידי האדם משחר ההיסטוריה, גם כנשק התקפי ששימש להצתת מתחמים ויישובי אויב למשל על ידי חיצים בוערים והטלת לפידים, וגם כנשק הגנתי - למשל שפיכת שמן רותח מעל מגדלים או חומות והצתתו. דוגמה היסטורית מפורסמת לשימוש בנשק הצתה היא שרפת חומת מצדה על ידי הלגיונות הרומיים בשלב האחרון של המצור. ממצאים ארכאולוגיים רבים מעידים כי לכיבוש יישובים התלוותה לא פעם הצתתם.
האימפריה הביזנטית פיתחה נשק תבערה שנקרא אש יוונית ששימש אותה בעיקר ללוחמה ימית.
בעת החדשה.
מלחמת העולם הראשונה.
נשק התבערה המודרני הראשון שפותח היה הלהביור, שהומצא בגרמניה בשנת 1901, אך עד פברואר 1916 לא נעשה בו שימוש. נשק התבערה הראשון שהופעל במהלך מלחמת העולם הראשונה היה פצצות תבערה, שהוטלו לראשונה על ערי החוף הדרום מערבי של האי הבריטי בליל 18–19 בינואר 1915. פצצות אלו, שזכו לכינוי "פצצות אש", היו מכלים שהכילו קרוסין ושמן ונעטפו בחבל מרוח בזפת, והוטלו מצפלין.
בשלבים הראשונים של המלחמה נערכו הפצצות נוספות בנשק תבערה. ב-8 בספטמבר 1915 ערך צפלין L-13 גיחת הפצצה בה הוטלו מספר רב של פצצות תבערה אולם התוצאות היו בנזקים קלים בלבד. עם זאת, לפצצות התבערה הייתה השפעה מוראלית ניכרת על האוכלוסייה האזרחית בממלכה המאוחדת.
בהמשך המלחמה פיתחו הגרמנים פצצת תבערה על בסיס תרמיט וסגסוגת של אלומיניום ומגנזיום. פצצה זו, שסומנה B-1E, הוצתה בטמפרטורה של 650° צלזיוס, בערה בטמפרטורה של 1100° ופלטה גזים שבערו ב-1800°. פצצה זו הייתה קלת משקל, מה שאיפשר למפציצים לשאת כמויות גדולות של פצצות. הפצצה הפכה מבצעית בשנת 1918 ובמהלך חודש אוגוסט יוצרו כמויות ממנה. הפיקוד הגרמני תכנן מבצע הפצצה מאסיבי על פריז ועל לונדון, שעל פי הערכותיו היה אמור להצית שרפות ענק שיחריבו ערים אלו ויובילו את צרפת ואנגליה להסכים לשלום. המבצע לא יצא לפועל כנראה בשל ההבנה כי הכוחות הלוחמים לא יושפעו ממהלך כזה והחשש מפני תגובת הנגד האפשרית - בשלבים אלו של המלחמה היו פצצות תבערה גם ברשות חיל האוויר המלכותי.
מלחמת העולם השנייה.
במלחמת העולם השנייה נעשה שימוש נרחב בנשק תבערה לכל אורך המלחמה. השימוש המוכר ביותר הוא במהלך ההפצצות האסטרטגיות, שם שולבו פצצות תבערה עם פצצות חנ"מ. מבין המקרים המפורסמים של שימוש בפצצות תבערה ניתן למנות את הפצצות לונדון, דרזדן וטוקיו. אך לא היה זה השימוש היחידי בנשק תבערה - במהלך המלחמה פותח מגוון רחב של נשקי תבערה ואמצעי שיגור.
ההפצצות האסטרטגיות.
פצצות תבערה פותחו על מנת לפגוע במפעלים הקטנים בהם יוצרו אמצעי לחימה ושאר המוצרים החיוניים לניצחון במלחמה, ואשר פוזרו הרחק מחוץ לערים, על מנת שלא ישמשו יעד מועדף להפצצות.
גרמניה פתחה את המלחמה כשכנשק התבערה העיקרי שלה משמשת פצצת ה B1-E משלהי מלחמת העולם הראשונה. בהמשך המלחמה, נוסף לפצצה זו מטען רסק קטן שנועד להביא לחדירתה דרך גגות. מפציץ HE-111 יחיד היה יכול לשאת 1152 פצצות כאלו, אך בדרך כלל נשאו המפציצים מטען מעורב של פצצות חנ"מ ותבערה. הגרמנים הפעילו נשק זה מימיה הראשונים של המלחמה בהפצצתה של ורשה, והמשיכו לעשות בו שימוש נרחב במהלך הבליץ ועל מוסקבה. ההרס שגרם נשק זה לאזורים אזרחיים הקנה לפצצות התבערה מוניטין של נשק טרור, ששימש בכוונת תחילה כנגד אזרחים.
כאשר התהפך הגלגל והיתרון האווירי עבר לצד בעלות הברית, עשו אף הן שימוש בפצצות תבערה מעל ערי גרמניה. ההפצצות הכבדות, שכנראה תגמול היה חלק מהסיבות לעריכתן, המיטו חורבן על ערים רבות בגרמניה. גם בזירת האוקיינוס השקט ערכו בעלות הברית בשבעת החודשים האחרונים של המלחמה הפצצות כבדות על יפן, בהן נהרגו כחצי מיליון אזרחים וכחמישה מיליון נותרו ללא קורת גג. בסדרת ההפצצות על טוקיו נהרגו לפי הערכות שונות בין 75 ל-200 אלף איש.
לוחמה קרקעית.
במהלך המלחמה השתמשו הצבאות בלהביורים ללוחמה קרקעית בעיקר בשטחים עירוניים ומבוצרים שם היה נשק זה יעיל במיוחד בשל הטווחים הקצרים של הלחימה, אך גם בשטחים פתוחים. הן בעלות הברית והן גרמניה הנאצית פיתחו במהלך המלחמה נשקי להביור שנישאו על גבי רק"מ, שהטווח שלהם הגיע עד כ-100 מטר.
רימוני תרמיט היו יעילים ביותר הן בהשמדת כלי לחימה או כל ציוד אחר שננטשו בנסיגה, והן בהשמדת כלי אויב. הרימונים, שיצרו טמפרטורת בערה גבוהה ללא רעש נפץ היו נשק אידיאלי לפשיטות. דוגמה לשימוש ברימונים אלו להשמדת ארטילריה היא בקרב פואנט דו אוק.