ההערכה היא כי בעבר השתרעו יערות ראשוניים של סקוויה נאה על פני כ-8,100 קילומטרים רבועים מהחוף הצפוני של קליפורניה. 96% מכל היערות נכרתו, וכיום נותרו 340 קילומטרים רבועים בלבד של יערות אלו, ו-45% (157.75 קילומטרים רבועים) מהם מנוהלים על ידי הפארק. מתוכם כמחצית (79.5 קילומטרים רבועים) מנוהלת על ידי הממשל הפדרלי, וכמחצית (78.27 קילומטרים רבועים) מנוהלת על ידי מדינת קליפורניה. עצי סקוויה נאה קיימים לאורך החוף הצפוני של קליפורניה לפחות ב-20 מיליון השנים האחרונות, והם קרובי משפחה למיני עצים שהיו קיימים לפני 160 מיליון שנים.
תחום התפוצה הטבעי של הסקוויה הנאה, העץ הנפוץ במערכת הפארקים, מתחיל בחוף הצפוני של קליפורניה, ומשם לחוף הדרומי של אורגון. העץ קשור באופן קרוב מבחינה טקסונומית לסקוויה ענקית ממרכז קליפורניה, ובאופן רחוק יותר למטסקוויה הגדלה באופן טבעי באזור סצ'ואן-חוביי שבסין. עצי סקוויה נאה הם הגבוהים ביותר בכדור הארץ; נכון ל-2011 העץ הגבוה ביותר בפארק היה היפריון שגובהו 115.7 מטרים, ואחריו הליוס (114.7 מטרים) ואיקרוס (113.1). רק לסקוויה ענקית יש יותר מסה. נפח הסקוויה הנאה "המונרך האבוד" (Lost Monarch), הגדל בפארק המדינתי רדוודס ג'דדיה סמית, הוא 1,206 מ"ק, ובכך הוא העץ התשיעי בגודלו מבחינת נפח. עצי סקוויה נאה בוגרים הם בני 500 עד 700 שנים, אם כי תועדו עצים שגילם עולה על 2,000 שנים, כך שהם בין האורגניזמים הזקנים ביותר החיים על פני כדור הארץ. עצים אלו עמידים מאוד בפני מחלות בזכות קליפת הגזע העבה שלהם, וגם בזכות כמות הטאנין הגבוהה שהם מכילים. עצי סקוויה נאה גדלים בצורה המיטבית במדרונות מוגנים מרוח, המרוחקים במקצת מחוף הים, וליד מקורות מים כגון נהרות ונחלים.
עצי הסקוויה הנאה מפתחים ענפים גדולים המצטברים לקרקע אורגנית עמוקה המסוגלת לתמוך בעצים הגדולים. מדענים גילו שצמחים הגדלים בדרך כלל על קרקעית היער גדלים גם הם לגובה על קרקע זו. מרבדי הקרקע משמשים משכן לחסרי חוליות, רכיכות, תולעי אדמה וסלמנדרות. בתקופות בצורת מתים הצמרות של חלק מהעצים, אבל העצים אינם מתים מיד. במקום זאת, פיתחו עצי הסקוויה נאה מנגנונים להצמיח מחדש גזעים מענפים אחרים. גזעי משנה אלו מפתחים מערכות שורשים בקרקעות שבבסיסם. מנגנונים אלו מסייעים לשנע מים לענפים הגבוהים ביותר של העץ. הערפל התמידי בחוף מספק כשליש מצריכת המים השנתית שלהם.
תת-מין אחד של אשוח דאגלס ("Pseudotsuga menziesii menziesii", באנגלית Coast Douglas fir – "אשוח דאגלס חופי") הוא עץ גדול ממדים נוסף הנמצא בפארק, וגובהו מגיע עד ל-91 מטרים. פרטים רבים של אשוחית סיטקה גדלים לאורך החוף, והם התאימו את עצמם לתנאי המליחות בצורה טובה יותר בהשוואה למינים אחרים. עץ נפוץ נוסף הוא "Notholithocarpus densiflorus" (באנגלית Tanoak), עץ רחב עלים ירוק-עד מייצר אגוזים הדומים לבלוטים שמייצרים, קרובי המשפחה שלו, האלונים, וידוע בשל כמויות הטאנין הגדולות שהוא מייצר. הן עץ זה והן אלונים משתייכים למשפחת האלוניים. אוכלוסיות עצים נוספות הגדלות בפארק הן: מין הקטלב "Arbutus menziesii" (באנגלית Pacific madrone), אדר גדול-עלים ("Acer macrophyllum"), ער קליפורני ("Umbellularia californica") ואלנוס מאדים.
שיחי האקלברי, פטל שחור ופטל אדום מערבי ("Rubus spectabilis") הם חלק מתת-היער, ומהווים מקור מזון עבור מינים רבים של בעלי חיים. הרודודנדרון והאזליאה הקליפורניים הם שיחים פורחים נפוצים בפארק, בעיקר באזורי יער ראשוני. צמחים כגון שרך החרב ("Polystichum munitum") משגשגים בפארק, ובייחוד בסמוך למקורות מים שופעים. קניון פרן (Fern Canyon), השוכן בפארק המדינתי רדוודס פרריה קריק, הוא ערוץ שגובה קירותיו בין 10 ל-15 מטרים, והם מכוסים לחלוטין בשרכים.
בעלי חיים.
המערכות האקולוגיות של הפארק משמשת כבית גידול לכמה מיני בעלי חיים נדירים. בפארק קיימות כמה מערכות: אזורי חוף, נהרות, ערבות ויערות עבותים. "Eucyclogobius newberryi", מין דג השייך למשפחת האוקסודרסיים, הגדל באזורי גאות ושפל של האוקיינוס השקט הוכרז כמין בסיכון על ידי הממשל הפדרלי. עיטם לבן-ראש, המקנן בדרך כלל ליד מקורות מים, מוגדר על ידי מדינת קליפורניה כמין בסיכון. אלתית גמלונית, תת-המין הצפוני של לילית מנוקדת ("Strix occidentalis caurina") ואריה ים שטלר הם מיני בעלי חיים נוספים הגדלים בפארק המוגדרים כמינים מאוימים.
במימי החופים ובמימי הנהרות של הפארק נמנו 115 מינים של דגים. מלבד המינים שהוזכרו לעיל אפשר לציין את טרוטת עין-הקשת, העמלץ הלבן והטחן הקליפורני.
בפארק תועדו 16 מינים של דו-חיים, בהם 9 מינים של סלמנדרות, כדוגמת סלמנדרה צפון-מערבית, מין אחד של טריטון טריטון גס-העור, מין במשפחת הסלמנדריים שארסו יכול להרוג אדם בוגר, מין אחד של קרפדה, ו-5 מינים של צפרדעים.
17 מינים של זוחלים נצפו בפארק: מין אחד של צב, "Actinemys marmorata" (באנגלית Western pond turtle), 3 מינים של לטאות, בהן 3 תת-מינים של קמטן האליגטור ("Elgaria coerulea"), חומט אחד, ו-10 מינים של נחשים, בהם מין ארסי אחד, עכסן פסיפי.
280 מינים של עופות, כשליש ממספר המינים הכללי של עופות בארצות הברית, נצפו ברחבי הפארק. השקנאי החום והקורמורן המצויץ שוכנים בעיקר על צוקים לאורך החוף, וכן על הסטאקים שבים, ואילו החרטומניים והשחפים מאכלסים את אזורי החוף והאזורים הפנימיים שבפארקים. העופות התלויים במים מתוקים המרוחקים מהים כוללים בין השאר את המרגון הגדול השלך, את העקב אדום הכתף ואת האנפה הכחולה.
בפארק תועדו 69 מיני יונקים יבשתיים, ובהם: 13 מינים שונים של עטלפים, כדוגמת אפלול אמריקאי או עטלף פאליד; 5 מינים של חדפים, כדוגמת חדף נודד; 4 מינים של חפרפרות, כדוגמת חפרפרת רחבת כף-רגל ("Scapanus latimanus"); 28 מינים של מכרסמים מעכבר מצוי דרך סנאים, כדוגמת סנאי דואה צפוני וכלה בסמרן מקריס ובונה קנדי; מין אחד של ארנבון יער ("Sylvilagus bachmani"); שני מינים של פרסתנים: אייל פרדי שחור-זנב ואייל קנדי ו-15 מינים של טורפים: דוב שחור אמריקני, פומה צפון-אמריקאית, שונר מצוי, לוטרה צפון אמריקנית, זאב ערבות, שועל אפור מצוי, דביבון זנב-טבעת, דביבון מצוי, דלק אמריקאי, דלק דייג, הרמין, סמור ארך-זנב, חורפן, בואשן מצחין ובואש מפוספס. בנוסף יש מין פולש אחד, אופוסום וירג'יניה.
תת-המין "רוזוולט" של האייל קנדי ("Cervus canadensis roosevelti") הוא היונק הגדול ביותר שניתן לצפות בו בפארק בקלות. עדרים יציבים, שבעבר היו נתונים בסכנת הכחדה באזור, נפוצים מאוד דרומית לנהר קלאמת. יונקים קטנים רבים מתגוררים בחופת היער הגבוהה ושוהים ברוב ימות חייהם מעל פני השטח.
בנוסף ליונקים היבשתיים יש במימי הפארק 8 מינים של יונקים ימיים. בסמוך לסטאקים ולסלעים היוצרים איים קטנים בסמוך לחוף גדלים אריה ים קליפורני, אריה ים שטלר ופוקנת המפרץ. דולפינים, קטלנים, לווייתנים גדולי-סנפיר ולווייתנים אפורים נצפים לעיתים קרובות בקרבת החוף.
מינים פולשים.
בפארק הלאומי והפארקים המדינתיים רדווד חיים יותר מ-200 מינים זרים. מתוכם זוהו שלושים כמינים פולשים, עשרה מהם נחשבים לאיומים על מינים ומערכות אקולוגיות מקומיות. מינים זרים מהווים כיום כרבע מכלל הצמחייה בפארקים. רק בערך אחוז אחד מצמחים הגדלים ביערות ראשוניים הם מינים זרים, ואילו באזורים כדוגמת בולד הילס יש כיסוי יחסי של חמישים עד שבעים וחמישה אחוזים של מינים זרים.
סוג הצמחייה הזרה משתנה גם הוא, עם צמחים כמו קיסוס החורש, "Centaurea maculosa" (באנגלית Spotted Knapweed) ורוש עקוד ("Conium maculatum"). שני האחרונים ברשימת המינים לביקורת בעדיפות גבוהה שמתוחזקת על ידי מערכת הפארק.
בקרת שריפות.
שרפות הן חלק מרוב המערכות האקולוגיות המקומיות. הטבע הסתגל לאש בדרכים רבות, והיעדרותה של האש עלול לעיתים להיות דווקא חיסרון. שרפה מכלה חומר עצי וצמחים מתים ונרקבים, מעשירה את הקרקע ובזכותה לעצים הבריאים יש פחות תחרות על משאבי חומרי המזון המוגבלים. עד להגעתם של המתיישבים האירופים השריפות המשתוללות כילו אזורים שלמים של יערות הסקוויה נאה. אולם, החל מ-1850 השריפות הוגבלו על ידי האנשים שהיה להם עניין בכריתת עצים, שהיו מודאגים מאובדן הפרנסה וחיי האדם שהיו עשויים להיגרם כתוצאה מהאש. כורים וכורתים שהגיעו לאזור פעלו על מנת להבטיח שכל השריפות יכובו במהירות, והתוצאה הסופית הייתה הצטברות של צמחייה רקובה ומתה.