ברית המועצות הצטרפה לאו"ם כאחת החברות המקוריות ב-24 באוקטובר 1945. ב-21 בדצמבר 1991, הודיע בוריס ילצין למזכ"ל האו"ם שהפדרציה הרוסית תחליף את ברית המועצות כחברה במוסדות האו"ם לאחר פירוקה, בצירוף חבר המדינות.
כל המדינות שנוצרו בעקבות הפירוק חברות כיום באו"ם:
הרפובליקה הדמוקרטית של גרמניה והרפובליקה הפדרלית של גרמניה.
הרפובליקה הדמוקרטית של גרמניה (הידועה בתור גרמניה המזרחית) והרפובליקה הפדרלית של גרמניה (הידועה בתור גרמניה המערבית) הצטרפו לאו"ם ב-18 בספטמבר 1973. שתי המדינות התאחדו ב-3 באוקטובר 1990 ומאז הן חברות כמדינה אחת תחת השם גרמניה.
טנגניקה וזנזיבר.
טנגניקה הצטרפה לאו"ם ב-14 בדצמבר 1961, וזנזיבר הצטרפה לאו"ם ב-16 בדצמבר 1963. ב-26 באפריל 1964 התאחדו השתיים ליצירת "הרפובליקה המאוחדת של טנגניקה וזנזיבר" והן יוצגו כמדינה אחת. ב-1 בנובמבר 1964 שינתה את שמה ל"רפובליקה המאוחדת של טנזניה" ומאז היא מיוצגת כך.
הרפובליקה הערבית המאוחדת.
מצרים וסוריה הצטרפו לאו"ם כשתיים מהחברות המקוריות ב-24 באוקטובר 1945. שתי המדינות התאחדו ליצירת הרפובליקה הערבית המאוחדת ב-21 בפברואר 1958 ויוצגו באו"ם כמדינה אחת עד 13 באוקטובר 1961, כשסוריה קיבלה מחדש את עצמאותה. מצרים המשיכה להיות חברה תחת השם "הרפובליקה הערבית המאוחדת" עד 2 בספטמבר 1971, אז שינתה את שמה חזרה למצרים.
צפון ודרום תימן.
תימן (צפון תימן) הצטרפה לאו"ם ב-30 בספטמבר 1947. תימן הדמוקרטית (דרום תימן) הצטרפה ב-14 בדצמבר 1967. ב-22 במאי 1990 התאחדו השתיים ליצירת הרפובליקה של תימן ומאז מיוצגת תימן כמדינה אחת.
מושבה של סין.
סין, המיוצגת על ידי ממשלת הרפובליקה הסינית, הייתה אחת מחמש מייסדות האומות המאוחדות ב-1945. אך ב-10 באוקטובר 1949, בעת מלחמת האזרחים הסינית, פלשה ממשלת הרפובליקה, בהנהגת מפלגת הקוומינטנג, לטאיוואן בזמן שהממשלה הקומוניסטית של הרפובליקה העממית של סין שהוכרזה לא מכבר השתלטה על רוב חלקי סין. נציגי הרפובליקה הסינית המשיכו לייצג את סין באו"ם, למרות ששלטו רק על איים לצד סין לעומת שליטת הקומוניסטים ברוב שטחי סין. ב-25 באוקטובר 1971 קיבלה העצרת הכללית של האו"ם את החלטה 2758, בה נסוג האו"ם מהכרתו ברפובליקה הסינית כמייצגת הלגיטימית של סין והכיר ברפובליקה העממית כנציגת סין. בעקבות החלטה זו, סולקה הרפובליקה הסינית מכל זרועות האו"ם וארגוניו (כולל מושבה במועצת הביטחון), והוחלפה על ידי הרפובליקה העממית. מאז שנות ה-90 של המאה ה-20 נעשו מאמצים רבים מצד הרפובליקה הסינית לשוב לאו"ם, לא כנציגת סין אלא כנציגת "23 מיליון אזרחי טאיוואן", אך היא לא עברה את ההצבעה.
מדינות משקיפות ולא-חברות.
נוסף למדינות החברות, ישנן שתי מדינות משקיפות שאינן חברות באומות המאוחדות. האחת היא הכס הקדוש (הוותיקן), והשנייה היא הרשות הפלסטינית תחת השם מדינת פלסטין, שב-29 בנובמבר 2012 הפכה למדינה משקיפה לא-חברה שנייה, ברוב של 138 מדינות מול 9 מתנגדות ו-41 נמנעות (עוד קודם לכן, באוקטובר 2011, החליט ארגון אונסק"ו, סוכנות רשמית של האו"ם, לצרף אותה כמדינה חברה לכל דבר ועניין). לפני ההצבעה יו"ר הרשות הפלסטינית, מחמוד עבאס, נאם והציג את הבקשה. הצעת ההחלטה נקבעה באופן מכוון לתאריך זה (כ"ט בנובמבר), אותו התאריך בו החליטה עצרת האו"ם ב-1947 על סיום המנדט הבריטי והקמת שתי מדינות עצמאיות בארץ ישראל (תוכנית החלוקה).
במשך מספר שנים, הייתה גם שווייץ משקיפה, אך בעקבות משאל עם לאומי, הפכה ב-10 בספטמבר 2002 לחברה מלאה.
סהרה המערבית מקיימת קשרי חוץ עם מדינות רבות והיא חברה מלאה באיחוד האפריקאי. האו"ם מנסה לקיים באזור משאל עם לקביעת זכות הסהרים להגדרה-עצמית.
לאיי קוק וניווה ממשלה אוטונומית המטפלת בעניינים פנימיים בטריטוריות, אך קשרי החוץ שלהן מנוהלים על ידי ניו זילנד, ולכן אינן חברות באומות המאוחדות.
מספר ארגונים בינלאומיים וישויות שמעמדן לא ברור, כמו האיחוד האירופי, הם בעלי מעמד של ארגונים משקיפים, אך לא של "מדינות משקיפות" או "לא חברות".
Almost Famous
מדינות החברות באו&quot;ם
נזירים ציסטרציאנים
נזירים ציסטרסיאניים (לטינית: Cistercenses; נקראו גם "נזירים לבנים") היו מסדר נזירים קתולי שפעל באירופה מימי הביניים. שרידיו נשתמרו גם בימינו, וגם בישראל פועל מנזר הטראפיסטים בלטרון החבר במסדר. חייהם התאפיינו בעבודת כפיים מאומצת בעיקר בחקלאות, וכן בעיסוקים במתכות. הציסטרסיאניים היו בין הראשונים שהביאו לאירופה את טכנולוגיית התנורים הרמים להפקת ברזל.
היסטוריה.
בשנת 1098 חש הנזיר רובר אי שביעות רצון מדרכו של מנזר קלוני. הוא החליט לעבור מהמנזר בבורגון לסיטו (Cîteaux) אשר בבורגונדי ליד דיז'ון ביחד עם 20 נזירים. יחד עם הדוכס אוטו מבורגונדי הם בנו מנזר, שנקרא המנזר החדש (Novum Monasterium). החיים במנזר התנהלו לפי תקנון הנזורה של בנדיקטוס. שנה לאחר מכן נקרא רובר על ידי האפיפיור לשוב למולם, ואת מקומו ירש אלבריק הקדוש עד 1109. אחריו כראש המסדר כיהן סטיבן הרדינג האנגלי עד 1134. לאחר שהמייסד עזב היה נראה שהמסדר החדש ידעך.
נקודת המפנה הגיעה ב-1112 עם הצטרפותם של נזירים חדשים, שהיו מוכנים לפעול רבות בשירות המסדר. ראש המצטרפים היה ברנרד מקלרבו ואיתו 30 נזירים. מאז הצטרפותם המסדר השפיע השפעה מכרעת על כל הכנסייה הקתולית. במותו של סטיבן היו במסדר כבר 30 מנזרים, ועד מותו של ברנרד ב-1154 כבר 280. ברנרד זכה לראות אחד מחניכיו נבחר לאפיפיור בשם אאוגניוס השלישי.
בשנת 1119 כבר חברו למסדר החדש ארבעה מנזרים: קררבו (מ-1113), לפרטה (מ-1115), פונטיניי (מ-1114) ומורימון (מ-1115). תוך הכרה בחשיבות הגדלה של המסדר, פרסם האפיפיור אינוקנטיוס השלישי את Charta libertatis (תקנון המסדר), לפיו נקבע שבראש המסדר יעמוד אב מנזר, שיהיה אמור במשך השנה לבקר בארבעת המנזרים של המסדר. מקום מושבו של אב המנזר נקבע להיות סיטו, ופעם בשנה תערך ועידה שנתית של אבות המנזרים בסיטו. בוועידה חייבים להשתתף ראשי המנזרים הקרובים, והרחוקים לעיתים נדירות יותר.
במאה ה-12 התחילה דעיכה מסוימת של המסדר מסיבת מחלוקות פנימיות. ב-1615 במסדר הוקמו שתי סיעות: האחת דרשה קיום כל המצוות ללא סטיה לפי בנדיקטוס והשנייה תמכה ברפורמות מסוימות. בשנת 1662 ארמאנד-ז'אן לה בוטלייה דה רנסי בצרפת, אב המנזר נוטר־דאם דה לה טראפ שבנורמנדי הקים את סיעת הנזירים הטרפיסטים, שדרשו יתר הקפדה על תקנון המסדר. בעקבות פועלם של הטרפיסטים מנזרים רבים, כולל המנזר בסיטו עברו לשיטה הטרפיסטית. המסדר הציסטריאני בעצמו היה בשיא הפריחה בתקופה זו בכל הארצות הקתוליות: צרפת (פלינטינים וטראפיסטים), ספרד (קלטרבה, אלקנטרהמונטזה, אלפמה), איטליה ואוסטריה, והיה למסדר העשיר ביותר בכנסייה.
ב-1790 בעקבות המהפכה הצרפתית הצרפתים סגרו את רוב המנזרים. הקיסר יוזף השני סגר מנזרים רבים באוסטריה ב-1781. בכל זאת הצליח המסדר לשמור על כוחו גם במאות ה-19 וה-20, למרות חילון המדיניות ונטישה המונית של הדת. כיום רוב המסדרים נמצאים באירופה בצרפת, גרמניה, אוסטריה, וספרד, ויש גם מנזרים בארצות הברית. באוסטרליה וניו זילנד יש בכל אחת מנזר אחד.
חיי הנזירים.
בתוך המנזרים, הנזירים לובשים חלוק לבן ובחוץ חלוק אפור ולכן ידועים גם בשם "הנזירים האפורים".
הנזירים הקפידו על חיים לפי יישום ישיר של דברי בנדיקטוס מנורסיה במחלוקתו עם פטר הזקן. הנזירים היו חייבים לעסוק בעבודות חקלאיות שונות. הודות להם הומצאו חידושים רבים, שתרמו למדע בן זמנם.
כל נזיר שרוצה להצטרף למנזר צריך לשהות בו חמש או שש שנים לתקופת ניסיון. לאחר שעמדו בניסיון נדרשת מהמועמדים "המרה" - נאמנות לחיי נזיר, הכוללת שמירה על אווירת שתיקה. כל הנזירים והנזירות הציסטרסיאניים ידועים כממעטים בדיבור, מה שהוביל את הציבור לרעיון שהם נודרים נדר שתיקה. זה לא נכון ברוב המקרים, ואף על פי שלשתיקה יש משמעות רבה בתקנון המנזרים, הם לא מנועים מדיבור, אלא רק מקפידים לא לדבר שלא לצורך. יש שלוש סיבות לדיבור:
אלו צורות תקשורת, המשולבות במשמעת שמטרתה שמירה על אווירה כללית של שתיקה, שהיא חלק מ"תפילה מתמדת".
נזירים ציסטרסיאניים ממנזרים רבים מייצרים מוצרי מזון, כמו גבינה, לחם ומצרכי מזון אחרים. מנזרים רבים בבלגיה והולנד, כגון מנזר אורבל, מנזר וסטוולטן ומנזר וסטמייל מפיקים בירה לנזירים ולמכירה לציבור הרחב. בירות הטרפיסטים מכילות סוכרים ושמרים ובניגוד לבירות הרגילות, משתפרות אם מאחסנים אותן לתקופה ממושכת ליישון. בירות אלה נהפכו למפורסמות ונחשבות על ידי מבקרי בירה רבים למשובחות בעולם.
בארצות הברית, מנזרים רבים של נזירים ציסטרסיאניים מפרנסים את עצמם באמצעות חקלאות, ייעור והשכרת אדמות חקלאיות. מנזר נזירים ציסטרסיאניים גבירתנו של הגדה האביבית (Our Lady of Spring Bank), בספרטה, ויסקונסין, תומך בעצמו על ידי קבוצה בשם "נזירי הלייזר", המייצרת דיו למדפסות, קפה גורמה ואוכל כלבים. הנזירים באיווה מייצרים ארונות לעצמם וגם למכירה. נזירי המנזר "גבירתנו מדאלאס" מנהלים בית ספר קתולי לבנים באירווינג, טקסס.
ברוך אוסטרובסקי
ברוך אוֹסְטְרוֹבְסקי (1890 – כ"א בתמוז תש"ך, יולי 1960, רעננה) היה מחנך ועסקן ציבור יהודי-אמריקאי-ישראלי, ראש המועצה הראשון של רעננה, ועמד בראשה במשך 28 שנים.
קורות חיים.
נעוריו ותחילת דרכו.