מייסדי החברה הם לארי אליסון וידידו ועמיתו לעבודה בוב מיינר ואד אוטס, אשר הקימו חברת ייעוץ בשם "Software Development Laboratories (SDL)" ופיתחו את בסיס הנתונים המקורי בשם אורקל. הם כינו את המוצר בשם אורקל על שם קוד פרויקט ה־CIA שבו הם עבדו כאשר עבדו לפני כן בחברת Ampex.
מבנה מסד הנתונים.
בסיס הנתונים של אורקל מורכב משני גורמים עיקריים: Instance ושטח האחסון. רכיב ה־Instance עצמו מורכב מתהליכי מערכת הפעלה מצד אחד וממבני זיכרון שונים מצד שני. תהליכי מערכת ההפעלה הטיפוסיים הם (PMON (the process monitor), SMON (the system monitor ו־DBWR (database writer).
מבני הזיכרון בהם משתמש בסיס הנתונים נקרא SGA (Shared or System Global Area) והוא ממוקם בצד השרת. ה־SGA מכיל בתוכו בדרך כלל מטמון של נתונים או תוכניות שירות, פקודות SQL שהורצו לאחרונה ותוכניות ההפעלה שלהן ומידע על המשתמשים. בנוסף לשטחי אחסון, בסיס הנתונים מורכב גם מקובצי redo logs אשר שומרים את ההיסטוריה של התנועות. מידע זה מסייע במידת הצורך לשיחזור בסיס הנתונים ועבור שכפול המידע לבסיסי נתונים אחרים.
בסיס הנתונים אורקל שומר את המידע על אמצעי אחסון שונים. ניתן להתבונן בצורת האחסון בשתי דרכים: הצורה הלוגית – שימוש ב־tablespaces ובצורה הפיזית של שמירת קובצי מידע (data files). כל tablespace יכול להכיל מבחר של סוגי מידע במקטעים שונים (segments): אינפורמציה טבלאית, אינדקסים וכדומה. מקטעי מידע אלה יכולים להיות מורכבים ממקטע מידע אחד היותר הנקרא extent. ה־extents מורכבים אף הם ממקטעי מידע רציפים של בלוקים ברמת מערכת ההפעלה. הבלוקים הם היחידה הבסיסית בה מאוחסנים הנתונים בבסיס הנתונים.
ברמה הפיזית, קבצים מורכבים מבלוקי מידע בגדלים משתנים (בדרך כלל לפי מערכת ההפעלה).
אורקל מנהל את השימוש במבנה הנתונים שלה בעזרת מידע הנשמר ב־tablespace ייעודי בשם SYSTEM. ב־tablespace זה בסיס הנתונים שומר את מילון המידע שלו ולעיתים קרובות גם את האינדקסים ואשכולות של טבלאות שונות. מגרסה 8i, ניתן להגדיר tablespaces כך שאלו ינוהלו באופן מקומי בתוך כותרת (header) הקבצים המרכיבים את ה־tablespace עצמם ולא באמצעות שימוש ב־tablespace חיצוני.
ישנה אפשרות לכתוב, לאחסן ולהריץ פרוצדורות ופונקציות בתוך בסיס הנתונים. בסיס הנתונים תומך כיום במספר שפות: PL/SQL – שפה פרוצדורלית קניינית של חברת אורקל או בשימוש בשפת תכנות מונחית עצמים – Java אשר מופעלת ישירות מתוך מסד הנתונים. ישנה אפשרות נוספת של כתיבת קוד חיצוני לבסיס הנתונים באמצעות השפות C או פסקל ולהשתמש בהן מתוך בסיס הנתונים.
גרסאות ישנות יותר של בסיס הנתונים אורקל (לפני גרסה 10g) הכילו משתמש לדוגמה בשם scott. לאחר סיום תהליך ההתקנה המשתמש יכול היה להתחבר לתוך בסיס הנתונים באמצעות שם המשתמש scott והסיסמה tiger. האגדה מספרת ששם הסכמה "scott" נוצר בעקבות שמו של ברוס סקוט, אחד מעובדיה הראשונים של SDL וחתולו בשם Tiger.
היסטוריה.
מספרי גרסאות.
החל מגרסה 7 של המוצר, אורקל שינו את שיטת מספור הגרסאות שלה כך שיכילו גם את מספר השחרור (Release) של הגרסה בנוסף למספרה הרשמי.
מספרי הגרסאות החל מגרסה 7 הם:
מהדורות.
מעבר לגרסאות השונות שפורטו, אורקל סיפקה "מהדורות" שונות של בסיס הנתונים – בעיקר לצורכי רישוי ושיווק.
מערכות הפעלה.
לפני גרסת 9i, חברת אורקל תמכה במספר גדול של מערכות הפעלה וסביבות עבודה. מאז גרסת 9i אוחדו הגרסאות לתמיכה במספר מצומצם יותר של מערכות הפעלה.
דייוויד ניבן
ג'יימס דייוויד גרהם ניבן, שנודע כדייוויד ניבן (באנגלית: David Niven; 1 במרץ 1910 - 29 ביולי 1983) היה שחקן קולנוע אנגלי, זוכה פרס האוסקר על תפקידו בסרט "שולחנות נפרדים".
ילדות ולימודים.
דייוויד ניבן נולד בלונדון, הצעיר מבין ארבעה ילדים (ניבן נהג לומר שנולד בקירימור שבסקוטלנד כיוון שהאמין שהמקום נשמע רומנטי יותר מאשר לונדון). הוריו היו ויליאם אדוארד גרהם ניבן, יליד אנגליה אך ממוצא סקוטי, והנרייטה ג'וליה דה-גאשר, ילידת ויילס ממוצא צרפתי-בריטי. הוא נקרא דייוויד מכיוון שנולד ביום דייוויד הקדוש. אביו נהרג בשנת 1915 בקרב גליפולי, ואימו נישאה בשנית לסר תומאס קומין-פלאט.
הוא החל את לימודיו בבית הספר המכין הת'רדאון (Heatherdown), אך בשל המשמעת הנוקשה, שכללה גם עונשים גופניים, הופסקו לימודיו בבית הספר בגיל 10 וחצי, אירוע שהביא לכך שלא יוכל להתקבל לאיטון קולג' היוקרתי. הייתה בכך אכזבה רבה למשפחתו. הוא נשלח למעין מוסד לעבריינים צעירים (Reform School), שבו הגיעה האלימות לממדים "דיקנסיים", כהגדרתו. הוא נכשל בבחינות הכניסה לשירות בצי הבריטי, מכיוון שהתקשה במתמטיקה. השינוי בא כאשר החל ללמוד בבית הספר הפרטי "סטואו" (Stowe). היחס לתלמידים בבית ספר זה היה חם ותומך בהרבה, וסייע לניבן להשלים את לימודיו. ניבן השלים את לימודיו במכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט, ובשנת 1930 סיים את לימודיו והוסמך כסגן משנה (Second Lieutenant). ניבן הצליח בלימודיו בסנדהרסט, וסיגל לעצמו התנהגות של "קצין וג'נטלמן", הופעה שהייתה סימן ההיכר שלו בהמשך חייו.
שירות צבאי.
בשל מוצאו הסקוטי ביקש ניבן הצבה באחת היחידות הסקוטיות, רגימנט ההיילנד המלכותי "המשמר השחור" (Black Watch) או רגימנט ארגייל וסת'רלנד של ההיילנד (Argyll and Sutherland Highlanders). בטופס הבקשה רשם ניבן בבדיחות שהוא רוצה כל יחידה ובלבד שלא יוצב ברגימנט חיל הרגלים הקל של ההיילנד (Highland Light Infantry), וזאת מכיוון שהלבוש המסורתי של ה-HLI היה ה-Trews, מעין מכנסיים צמודים, ולא הקילט שהיו הלבוש הרשמי של שאר היחידות הסקוטיות. למרות בקשתו, הוצב ניבן לרגימנט חיל הרגלים הקל של ההיילנדס, והערתו על הטופס נודעה ביחידה. מכאן, שהיחס אליו לא היה אוהד, וניבן לא נהנה משירותו. הוא שירת במשך שנתיים במלטה, ולאחר מכן היה במשך כמה חודשים בדובר.
ניבן עייף משירותו הצבאי, שהיה בעיתות שלום וללא אירועים מיוחדים. ב-1 בינואר 1933 קודם לדרגת סגן, אך לא ראה אפשרויות לקידום נוסף. הוא החליט סופית לפרוש משירותו הצבאי לאחר הרצאה ארוכה על מכונות ירייה. ההרצאה קלקלה את תוכניותיו של ניבן לצאת לארוחת ערב עם אשה צעירה מושכת במיוחד. בסיום ההרצאה שאל המרצה, מייג'ור גנרל, אם יש שאלות. כשהוא מפגין את המרדנות שהייתה אופיינות לו בצעירותו, שאל ניבן: "האם תוכל לומר לי מה השעה, אדוני? עלי לתפוס רכבת". בשל הערה זו נכלא ניבן בכלא צבאי, אך לאחר ששתה בקבוק ויסקי עם הקצין שהיה אחראי על כליאתו, הסכים הקצין להעלים עין ממנו; ניבן קפץ מהחלון, הגיע לנמל ועלה על אונייה בדרך לארצות הברית. הוא שלח מברק לשלטונות הצבא על פרישתו מן האונייה.
תחילת הקריירה.
ניבן הגיע לניו יורק, שם החל בקריירה לא מוצלחת של מכירת ויסקי ופרסום ברדיו למרוצי סוסים באטלנטיק סיטי. לאחר גיחות לקובה ולברמודה, הגיע ניבן להוליווד בקיץ 1934. ואולם, כשניסה להתקבל לתפקידי משחק זוטרים התברר לו שאין ברשותו היתר עבודה, המאפשר לו לחיות ולעבוד בארצות הברית. ניבן נאלץ לעבור למקסיקו, שם עבד כנַשָׁק, בניקוי והברקת רוביהם של ציידים אמריקניים. הוא קיבל אשרת עבודה דרך הקונסוליה האמריקנית, כאשר הגיעה אליו תעודת הלידה שלו מאנגליה, וחזר לארצות הברית. הוא התקבל בסוכנות ליהוק כ"טיפוס אנגלו-סקסי מס' 2008".
תפקידו הראשון היה כניצב מקסיקני במערבון. הוא שיחק בכמה תפקידים קטנים ב-1933, 1934 ו-1935. ב-1935 קיבל תפקיד קטן בסרט "המרד על הבאונטי", ובעקבותיו חתם על חוזה ארוך-טווח עם המפיק סמואל גולדווין שביסס את מעמדו כשחקן. הוא הופיע ב-19 סרטים בארבע השנים הבאות, בתחילה כשחקן בתפקידי משנה, ולאחר מכן הוביל אותו לשחק בתפקידים ראשיים בסרטים רבים כמו הקומדיה "אמא רווקה" לצידה של ג'ינג'ר רוג'רס משנת 1939.
מלחמת העולם השנייה.
כאשר הכריזה בריטניה מלחמה על גרמניה ב-1939, חזר ניבן לבריטניה והצטרף שוב לצבא. הוא הוסמך מחדש כקצין בחטיבת חיל רגלים, והוצב לשרת בגדוד אימוני שריון. ואולם, הוא רצה בשירות מסעיר יותר, ועל פי בקשתו הועבר ליחידות הקומנדו. במקביל, עבד עם יחידות התעמולה של הצבא. בתקופת המלחמה הופיע בשני סרטי קולנוע בעלי אופי תעמולתי, "The First of the Few" ("הראשון בין המעטים") ו- "The Way Ahead", סרטים שנועדו להגביר את התמיכה במאמץ המלחמה הבריטי, במיוחד בארצות הברית. יחידת התעמולה גם לקחה חלק קטן במאמצי ההטעייה, לקראת הפלישה לאירופה. כחלק מן ההטעייה הופיע השחקן פיטר יוסטינוב כמשרתו האישי של ניבן בצבא; ניבן הסביר מאוחר יותר שלא הייתה כל דרך שבה היו יוסטינוב וניבן יכולים לעבוד יחד בלי לעורר חשד, בשל הבדלי הדרגות ביניהם (יוסטינוב היה טוראי, וניבן באותו שלב כבר היה לוטננט קולונל) וזו הייתה הדרך היחידה בה ניתן היה להציג את הקשר ביניהם.
כאמור, ניבן הגיע לבסוף לדרגת לוטננט קולונל והשתתף בנחיתה בנורמנדי. הוא שירת ביחידת מודיעין שהתמקמה מאחורי קווי האויב והעבירה לאחור מידע על מטרות ועל מיקום האויב.