הווידאו קליפ המלא של שיר פורסם ב-12 בדצמבר 2016, תוך שעלה לערוץ היוטיוב של מק מילר. חלק מהקליפ צולם בשחור-לבן, בעוד החלק השני צולם בצבע. הקליפ בוים על ידי במאי הווידאו קליפים . כמו כן, בתחילת הקליפ ניתן לראות את גרנדה יוצאת מרכב, כשהיא נכנסת לקומפלקס של יחידות דיור, בה גר מילר כביכול.
נכון לאפריל 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-70 מיליון צפיות.
בית הממשלה (מינסק)
בית הממשלה או בית השלטון (בבלארוסית: Дом урада) הוא מבנה ממשלתי במינסק הממוקם בכיכר העצמאות. הוא מאכלס את האספה הלאומית של בלארוס (לשעבר הסובייט העליון של בלארוס עד 1996) ושני בתיה: מועצת הרפובליקה ובית הנבחרים (ממוקמים באגף הימני). האספה הלאומית היא אחד מזרועות העוצמה והסמליות הלאומית במדינה. המבנה נבנה בשנת 1934 ועוצב על ידי יוסיף לנגברד. הוא ניצב מאחורי פסל של ולדימיר לנין והוא אחד הבניינים הבודדים ששרדו את מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
בית הממשלה נבנה בין 1930 ל-1934, והפך דוגמה חיה לסגנון האמנות הקונסטרוקטיבי כמבנה ציבורי הגדול ביותר של ביילורוסיה לפני המלחמה. עוד בשנת 1929 התקיימה תחרות לעיצוב מקום עבודה ממשלתי חדש במינסק, כאשר האדריכל היה יוסיף לנגברד, יליד אזור גרודנו. הבניין היה חלק מפרויקט שהוביל לנגברד באותו אזור שכלל כיכר (המכונה כיום כיכר לנין) ששימשה למצעדים אזרחיים/צבאיים בחגים ציבוריים ובמעמד מרכזי למנהיגי המפלגה. הוא זכה בתואר הכבוד של האמן המכובד בעקבות עבודתו. ספינות של קארל מרקס ופרידריך אנגלס פוסלו והותקנו בצידי המדרגות המובילות לחצר הסובייט העליון. לבקשתו של לנגברד הוקם לפני הבית והכיכר פסל למדינאי והמהפכן הרוסי ולדימיר לנין, והפך לגבוה ביותר מסוגו בברית המועצות כולה. במהלך כיבוש מינסק על ידי גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה, שימש כמטה של הגסטפו המקומי. האנדרטה ללנין פורקה גם היא ונשאר רק הכן עם תבליטי בסיס. בשנת 1945 שוחזרה האנדרטה לאחר יום הניצחון באירופה.
נשק להשמדה המונית בלוב
לוב ניסתה להשיג תוכניות לפיתוח או רכישת נשק להשמדה המונית מרגע שמועמר קדאפי עלה לשלטון בלוב ב-1969 עד שהודיע ב-19 בדצמבר 2003 כי לוב תחסל מרצון את כל החומרים, הציוד והתוכניות שיכולים להוביל לנשק, כולל נשק להרס המוני (נשק גרעיני, כימי וביולוגי) וטילים בליסטיים ארוכי טווח. לוב תחת שלטונו של המלך אידריס חתמה בשנת 1968 על האמנה אי-הפצת נשק גרעיני וקדאפי אשרר אותה בשנת 1975, וכרת הסכם אמצעי הגנה עם הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית (IAEA) בשנת 1980. ארצות הברית ובריטניה סייעו ללוב בהוצאת ציוד וחומרים מתוכנית הנשק הגרעיני שלה, באימות בלתי תלוי על ידי הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית.
בשנת 1982 לוב אישרה את אמנת הנשק הביולוגי, ובשנת 2004 היא הצטרפה לאמנת הנשק הכימי והכריזה על 24.7 טון גז חרדל, 1,390 טונות חומרים כימיים להכנת סארין, וכן 3,563 תחמושת נשק כימי שפורקו (פצצות אוויר). ה-OPCW קבע את ינואר 2014 כמועד האחרון להשמדה המלאה של הנשק הכימי של לוב. לוב החלה להשמיד את מלאי הכימיה והתחמושת שלה מאוחר יותר בשנת 2004, אך היא החמיצה מועדים להפיכת מתקן לייצור נשק כימי אחד לשימוש אזרחי ולהשמדת מלאי גז החרדל. באוקטובר 2014 ביקשה לוב עזרה להובלת מלאי 850 טון של כימיקלים להפקת גז עצבי לובי לצורך השמדה.
בפברואר 2015 אמרו גורמים צבאיים מלוב לתקשורת כי חמושים לא מזוהים תפסו כמויות גדולות של הנשק הכימי של לוב, כולל גז חרדל וסארין. השמדת מלאי הנשק הכימי של לוב הושלמה רק בנובמבר 2017.
טילים בליסטיים.
במהלך מלחמת האזרחים בלוב, כוחות צבא נאמנים לקדאפי ירו מספר טילי קרקע-קרקע מסוג סקאד B כמרד נגד המשטר, במספר אזורים ובהם מיסראתה ואג'דאביא, אך כל הטילים החטיאו את המטרה.
מספר טילי סקאד נוספים, כולל משגרים, נמצאו על ידי מתנגדי קדאפי ליד טריפולי וסירת.
איש השוקולד
איש השוקולד הוא פזמון שכתבה אלונה קמחי והלחין יזהר אשדות. אשדות ביצע את השיר שיצא לאור בשנת 1992.
רקע.
השיר נכלל באלבום הסולו הראשון של יזהר אשדות שנקרא בשמו. הוא נכתב לזכרו של הזמר האמריקאי מרווין גיי אף ששמו לא מוזכר במפורש, שהיה אחד מהמוזיקאים הבולטים בשנות השישים והשבעים של המאה העשרים, ונרצח על ידי אביו בשנת 1984.
במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת תשנ"ב (1992) של רשת ג' דורג השיר במקום ה-11.
באחד מפרקי תוכנית הטלוויזיה גור ואוח בוצעו מספר גרסאות פארודיה לשיר עם מילים שונות, לחן זהה וסוגים שונים של עיבודים.
חלק דיבור
חלק הדיבור
Hope Is a Dangerous Thing for a Woman like Me to Have – but I Have It
מערכת הביטחון הבלארוסית
מערכת הביטחון הבלארוסית היא באחריותם של מגוון סוכנויות כמו המיליציה, המשמר הנשיאותי, הוועדה לביטחון המדינה וגופי אכיפת החוק של משרד הפנים.
שיתוף פעולה עם סוכנויות בינלאומיות.
משרד הפנים משתף פעולה עם מספר ארגוני אכיפת חוק בינלאומיים, ביניהם אינטרפול ומשרד האו"ם לסמים ופשע. הוא גם משתף פעולה הארגון לביטחון ושיתוף פעולה באירופה אשר בחסות פרויקטים ותוכניות רבות סייע בפיתוח יכולות אכיפת החוק בבלארוס.
California (שיר)
California (בעברית: קליפורניה) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית לנה דל ריי, מתוך אלבום האולפן השישי שלה, "". השיר יצא לאור ב-30 באוגוסט 2019, ביחד עם שאר שירי האלבום.
השיר הגיע למקום ה-13 במצעד ה-.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי לנה דל ריי וזאק דויס והופק על ידי דל ריי, דויס וג'ק אנטונוף אשר כתב ביחד איתה את "Venice Bitch" ו-"Mariners Apartment Complex". השיר הוא מעין בלדת פופ, אשר נכתב בהשראת המדינה קליפורניה.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-26 מיליון השמעות.
ביקורות.
בפיצ'פורק סקרו את השיר בחיוב רב, תוך שנכתב עליו כי "בשיר הסוחף הזה, לנה מתהדרת ואומרת כי 'אתה אף פעם לא צריך להיות חזק יותר ממה שאתה באמת'." עוד הוסיפו ואמרו כי "לאורך השיר, המדינה הקלושה [קליפורניה] עליה היא שרה, באה לידי ביטוי ככל שהוא מתקדם".
הגרדיאן סקרו את השיר בחיוב גם כן, תוך שאמרו "מן הסתם היה זה בלתי נמנע שלנה דל ריי תכתוב יום אחד שיר שקוראים לו קליפורניה. זאת, לאחר שכבר כתבה שירים על מקומות כמו "Brooklyn Baby", "West Coast" ו-"Venice Bitch"." עוד הוסיפו ואמרו כי "בשיר, מדברת דל ריי על "אהבה מטורפת" כאות זיכרון מסוים".
ברולינג סטון סקרו את האלבום "", תוך שציינו כי זהו אחד מהשירים באלבום בהם לנה דל ריי "מחיה מחדש את פנטזיות הרוק הקל שלה משנות השבעים של המאה הקודמת".
וידאו קליפ.
האודיו הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של לנה דל ריי ב-29 באוגוסט 2019, יום לפני צאתו של השיר ביחד עם שאר שירי האלבום. נכון לאפריל 2020, מונה הצפיות שלו עומד על למעלה מ-4 מיליון צפיות, מה שהופך אותו לאחד מהנצפים ביותר באלבום.
קליפ המילים של השיר הועלה ליוטיוב ב-31 באוגוסט 2019, תוך שהצליח לצבור למעלה ממיליון צפיות.
בלטלקום
בלטלקום (בבלארוסית: «Белтэлекам») היא חברת התקשורת הלאומית של בלארוס.
החברה הנמצאת בבעלות מלאה של ממשלת בלארוס ומופעלת על ידי משרד התקשורת, לחברה רשת קווים של סיבים אופטיים והיא הספקית היחידה לטלפוניה נייחת בבלארוס. היא מספקת שיחות למרחקים ארוכים ובינלאומיים, גישה בפס רחב לאינטרנט באמצעות ADSL ושירותי Wi-Fi.
החברה הוקמה בשנת 1995 כחברה ממשלתית האחראית על שירותי התקשורת במדינה, שהופרדו ממשרד התקשורת שבמסגרתו הוענקו שירותים אלה עד להקמת החברה. בדומה למקבילתה הרוסית, החברה נוטלת חלק בפרויקטים ממשלתיים בתחום התקשורת האלקטרונית והיא מפתחת את מיזם הממשל האלקטרוני (לרבות פורטל השירותים הממשלתיים) ואת מערכת המחשוב של הבחירות לפרלמנט ולנשיאות.
כתובת האינטרנט של החברה היא: www.beltelecom.by
ב-2021 החלה בלטלקום לשתף פעולה עם חברת התקשורת הקוריאנית SRPOST במטרה לקדם הקמת ערים חכמות בבלארוס ולפתח פתרונות תקשורת מתקדמים.
בעקבות ההתרחשויות הפוליטיות בבלארוס בשנת 2021, והטענות לפגיעה בזכויות אדם במדינה, האיחוד האירופי פתח בחרם על מוסדות המדינה בהן גם בלטלקום.
בלארוספילם
בלארוספילם (בבלארוסית: Беларусьфільм) הוא אולפן הקולנוע הלאומי הראשי של בלארוס וחברת הקולנוע הגדולה במדינה.
מנכ"ל: ולדימיר קראצ'בסקי.
היסטוריה.
הקולנוע בבלארוס החל בשנת 1924, כאשר אורגן המינהל הממלכתי לקולנוע וצילום (בלגוסקינו). בשנת 1928 נוצר בלנינגרד אולפן קולנוע בשם "בלארוס הסובייטית" שעבר למינסק בשנת 1939.
הפקת הסרטים נקטעה על ידי מלחמת העולם השנייה וחזרה מחדש בשנת 1946, כאשר האולפן קיבל את שמו הנוכחי "בלארוספילם".. בתקופת ברית המועצות זכה האולפן לכינוי "פרטיזנפילם", בגלל התפוקה הגדולה של הסרטים המציגים את מאבק הפרטיזנים הסובייטים נגד הכיבוש הנאצי. אולם האולפן נודע גם בסרטי הילדים שלו.
האולפן הפיק עד היום 131 סרטי אנימציה. הפרויקט הראשון שלו היה בשיתוף עם Soyuzmultfilm בשנת 1963; סרט עלילתי סטופ-מושן בשם "שימו לב! הקוסם נמצא בעיר!". הפקת סרטי אנימציה עקבית, עם זאת, לא החלה עד 1972. עיקר התפוקה הייתה ברוסית ולא בבלארוסית.
בין הבמאים המוקדמים בעידן הסובייטי שפיקחו על סרטי האולפן הם: אלכסנדר פיינץ, אולג פרליך, ולדימיר גרדין, , גריגורי רושל, בוריס שפיס, ומיכאיל ורנר.
בשנת 1997 נשיא בלארוס אלכסנדר לוקשנקו חתם על צו להפיכת האולפנים לאולפני בעלי חשיבות לאומית ושמם הרשמי הם אולפני הקולנוע הלאומיים "בלארוספילם".