הסרטים האילמים צולמו על ניטרט (Nitrate), חומר בלתי יציב הנוטה להתפורר שדרש טיפול ואחסון בתנאים מבוקרים כדי שיישמר ללא נזק, טיפול שלא כל הסרטים זכו לו. הסרטים אוחסנו בצורה לא נכונה (למשל תחת כיפת השמיים), ולעיתים כבר אחרי תקופה קצרה כמו 20 שנה הוא היה בלתי ניתן לשימור. תנאים אידיאליים של טמפרטורה נמוכה, לחות נמוכה ואוורור נאות היה יכולים לשמר את הניטרט במשך מאות שנים, אך בפועל, תנאי האחסון היו בדרך כלל רחוקים מלהיות אידיאליים. גם סרטים ש"נשמרו" מאותה תקופה, פשוט הועתקו לחומר אחר. בנוסף לכך, הניטרט נוטה להתלקחות וארכיוני סרטים שלמים אבדו בשרפות. לדוגמה, בשנת 1937 התרחשה שרפה בקמרון אחסון שכילתה את כל התשלילים המקוריים של הסרטים שהופקו על ידי סרטי פוקס לפני שנת 1935. בשנת 1965 התרחשה שרפה באולפני MGM שגרמה לאובדן של מאות סרטים אילמים.
יש לכך גם חריגים, כמעט כל הסרטים שנעשו על ידי צ'רלי צ'פלין שרדו. היוצאים מן הכלל הם אשת הים (שצ'פלין השמיד לצורך הפחתת מס) והסרט Her Friend the Bandit . גם הסרטים של ד. וו. גריפית' כמעט נשמרו במלואם, שכן רבים הופקדו על ידי החברה בספריית הקונגרס.
משנת 1949 הסרטים החלו להישמר בצורה מודרנית יותר ולכן כמות הסרטים שאבדו פחתה משמעותית.
גילוי מחדש של סרטים אבודים.
לעיתים מתרחש גילוי מחדש של סרטים שנחשבו לאבודים. לדוגמה הסרט פרנקנשטיין משנת 1910 שהיה אבוד במשך עשרות שנים עד שנמצא תשליל שלו באוסף של אספן פרטי בשנות השבעים. כמו כן תשליל הסרט של ריצ'רד השלישי (1912) נמצא בשנת 1996 ושוחזר על ידי המכון האמריקני לקולנוע. בשנת 2013 אותר סרט מוקדם של מרי פיקפורד, Their First" Misunderstanding" באסם בניו המפשייר ונתרם למכללת קין סטייט.
הסרט "Beyond the Rocks" משנת 1922 נחשב לסרט אבוד במשך כמה עשורים, עד שבשנת 2000, נמצא תשליל שלו בהולנד, שוחזר על ידי מוזיאון הסרטים ההולנדי והוקרן שוב בשנת 2005. הסרט שרלוק הולמס משנת 1922 התגלה מחדש, אך חלקים ממנו עדיין חסרים.
הסרט הגרמני מטרופוליס נחשב לאבוד, עד שב-2 ביולי 2008 הודיעה מנהלת ארכיון קולנוע בבואנוס איירס כי נמצאה הגרסה המקורית, לאחר תקופה ארוכה בה הסרט שופץ, הוצג הסרט המשופץ בהקרנת בכורה בו-זמנית בברלין ובפרנקפורט ב-12 בפברואר 2010.
צילומי סטילס.
ברוב אולפני הקולנוע נכחו באופן שגרתי במהלך צילומי הסרט גם צלמי סטילס שעבדו על הסט במהלך ההפקה, וצילמו תמונות לשימוש ההפקה, בעיקר לצורך הפצה לבתי הקולנוע ולעיתונים ומגזינים. חלק מצילומים אלו מאותה תקופה משמשים כתמונות ייחודיות מסרטים שאבדו, לדוגמה למשל תמונה של גלוריה סוונסון בסרט סדי תומפסון משנת 1928 .
בחלק מהמקרים, כמו הסרט משנת 1927 לונדון אחרי חצות , כמות צילומי הסטילס שנותרה היא כה רבה, עד שניתן לשחזר את הסרט השלם. עד היום צילומי סטילס משמשים להשלמת קטעים חסרים בעת שחזור סרטים שאבדו חלקית.
בחינת בגרות
מורי צ'ייקין
מורי אלן חייקין (באנגלית: Maury Alan Chaykin; 27 ביולי 1949 – 27 ביולי 2010) היה שחקן אמריקאי-קנדי, הידוע בעיקר בזכות גילום דמותו של הבלש נרו וולף בסדרה "A Nero Wolfe Mystery", וכן בזכות משחק כשחקן אופי בסרטים ובתוכניות טלוויזיה רבות.
ביוגרפיה.
חייקין נולד בברוקלין שבניו יורק למשפחה יהודית. אביו, אירווינג ג'יי. צ'ייקין (1912–2007), נולד בברוקלין והיה פרופסור לחשבונאות בסיטי קולג' של ניו יורק. אמו, קלריס צ'ייקין (לבית בלומפילד, 1921–2012), נולדה בוויניפג שבמניטובה וגדלה במונטריאול שבקוויבק. היא בוגרת בית הספר לאחיות בבית החולים בית ישראל בניוארק שבניו ג'רזי. דודו מצד האם של צ'ייקין, ג'ורג' בלומפילד (1930–2011), היה במאי, מפיק, סופר ושחקן קנדי, שביים את מספר תוכניות טלוויזיה וסרטים שבהם השתתף צ'ייקין. צ'ייקין, שגדל בעיר ניו יורק, למד דרמה באוניברסיטה בבאפלו , קמפוס של אוניברסיטת המדינה של ניו יורק . לאחר מכן עבר לטורונטו שבאונטריו, שם התגורר עד מותו. נישואיו הראשונים של חייקין, עם המפיקה הקנדית אילנה פרנק, הסתיימו בגירושים. לאחר מכן היה נשוי לשחקנית הקנדית סוזנה הופמן, ונולדה להם בת אחת.
צ'ייקין נודע בזכות משחק של דמויות משנה בעלות אופי סוער. אחד מתפקידיו הראשיים הנדירים היה נרו וולף. צ'ייקין גילם לראשונה את הבלש האגדי בסרט הטלוויזיה "The Golden Spiders: A Nero Wolfe Mystery" בשנת 2000, עיבוד טלוויזיוני של רשת A&amp;E לרומן של רקס סטאוט משנת 1953. טימותי האטון שיחק בהפקה כמלווהו של וולף, ארצ'י גודווין. "ניו יורק טיימס" דיווח על "העונג הבלתי מוסווה" של צ'ייקין מהכיכוב שלו: "יש עכשיו שלט חוצות יוצא דופן בשדרות סאנסט, עם תצלום עצום של הפנים שלי... אני נוסע לידו ללא הרף, הלוך ושוב, הלוך ושוב". ההצלחה של הסרט המקורי הובילה לסדרה שבועית, "A Nero Wolfe Mystery", ששתי עונות שלה הופיעו ב-A&amp;E. צ'ייקין והאטון עבדו לפני כן יחד, לזמן קצר, בסרט "Turk 182" משנת 1985, ובהמשך בסרט "השמים נופלים" מ-2006.
בעקבות שניים מתפקידיו המוקדמים זכה צ'ייקין הכרה ציבורית: מתכנת המחשבים ג'ים סטינג ב"משחקי מלחמה" ועד התביעה סם טיפטון ב"בן דודי ויני". ב-1990 היה לו תפקיד קטן אך מרכזי בסרט "רוקד עם זאבים", שבו שיחק את מייג'ור פמברו, מפקד הבסיס הצבאי המטורף שמתאבד לאחר פגישה עם ג'ון דנבאר (קווין קוסטנר).
צ'ייקין כיכב לראשונה בסרט "Whale Music" משנת 1994, שבו גילם כוכב רוק סחוט, המבוסס על בריאן וילסון. צ'ייקין נבחר לשחקן הטוב ביותר בטקס פרסי ג'יני ה-15 על המשחק בסרט זה. צ'ייקין שיחק גם בסרט אי הפיראטים מ-1995, בסדרת הטלוויזיה "Seeing Things" ו-"Emily of New Moon""," כמו גם תפקיד חוזר ב"סטארגייט SG-1".
צ'ייקין גילם את סוכן ההימורים פרנק פרלין בסרט "פרשת מהוני" על המהמר הכפייתי דן מהוני שגילם פיליפ סימור הופמן. בשנת 2006 הופיע צ'ייקין בפרק של המיני-סדרה של קן פינקלמן "At the Hotel", ועל משחקו קיבל פרס ג'מיני לשחקן האורח הטוב ביותר. הוא הופיע בתפקיד חוזר בסדרה "הפמליה" של HBO, כמפיק הסרטים הארווי ויינגרד, בן-דמותו של המפיק הארווי ויינשטיין. הוא הופיע גם כסטן דיאן, אביו של וודי (קווין זגרס), בקומדיה הרומנטית "יצאת גבר" .
צ'ייקין כיכב כסאם בלכר, הבעלים של בית ספר לנהיגה בוויניפג, בשתי העונות הראשונות (2008–2010) של סדרת הטלוויזיה הדרמטית-קומית הקנדית "Less Than Kind". הסדרה קיבלה את פרס ג'מיני לשנת 2010 לתוכנית או סדרת הקומדיה הטובה ביותר.
מורי צ'ייקין נפטר בטורונטו ב-27 ביולי 2010, ביום הולדתו ה-61, מסיבוכים של זיהום במסתמי הלב. בשנת 2011 קיבל צ'ייקין, לאחר מותו, את פרס ACTRA טורונטו להופעה מצטיינת על תפקידו כסאם בלכר. הוא היה מועמד לפרס בשנת 2003, על גילום דמותו של נרו וולף.
מעבר אפל
מעבר אפל (באנגלית: Dark Passage) הוא מותחן פשע אפל משנת 1947 בבימויו של דלמר דייבס, עם המפרי בוגרט ולורן באקול בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הרומן "מכבר אפל של דייוויד גודיס משנת 1946. זה היה הסרט השלישי מתוך ארבעה בו הופיעו בוגרט ובאקול ביחד, אחרי להחזיק ולאבד והתרדמה הגדולה ולפני קי לארגו.
העלילה היא על אסיר עולם על רצח אשתו בורח מבית הכלא כדי לגלות את הרוצח האמיתי. כדי להקשות על החיפוש אחריו, הוא עובר ניתוח פלסטי לשינוי פניו. במשך 30 הדקות הראשונות של הסרט לא רואים את פניו של בוגרט אלא שומעים את קולו. רק לאחר שהתחבושות מוסרות מפניו הוא מתגלה...
תקציר העלילה.
וינסנט פרייס (המפרי בוגרט) הוא אסיר שפוט למאסר עולם בכלא סן קוונטין, על רצח אשתו. הוא מצליח לברוח מהכלא כשהוא בתוך חבית על משאית אספקה. הוא מתגלגל מהמשאית ועוצר "טרמפ". הנהג בייקר (קליפטון יאנג), שומע על הבריחה ברדיו וחושד בו. פרייס חובט בו ובורח.
הוא פוגש בבחורה צעירה בשם איירין ג'נסן (לורן באקול) שמזהה אותו ומבריחה אותו ברכבה לדירתה בסן פרנסיסקו. איירין היא ציירת ומורה לציור. אביה הואשם ברצח ונשלח למאסר בסן קוונטין שם מת. איירין מאמינה בחפותו של אביה ושל פרייס. היא מאכילה ומלבישה אותו ומציידת אותו בכסף.
פרייס עוצר מונית ובה נהג סימפתי (טום ד'אנדראה) שמזהה אותו וממליץ על ידיד, רופא מנתח פלסטי שינתח את פניו וישנה אותם. פרייס מסכים ובינתיים הוא מוצא מקום לגור אצל חברו בעבר ג'ורג' (רורי מלינסון). כשהוא חבוש בפניו הוא חוזר לדירתו של ג'ורג' ומוצא אותו הרוג. בשארית כוחותיו הוא מגיע לביתה של איירין וקורס. היא מטפלת בו והוא מתאושש.
בלילה הוא עוזב את איירין ומטרתו להיפגש עם מאדג' ראפ (אגנס מורהד) ארוסתו לשעבר שלדעתו היא שרצחה את אשתו מקנאה והייתה עד תביעה ראשי נגדו בבית המשפט. בדרך חושד בו בלש משטרה אך הוא מצליח להתחמק ממנו ולשכור חדר למלון. לחדר מגיע לפתע נהג המכונית בייקר שיודע הכל עליו ודורש 60.000 דולר דמי שתיקה. הם נוסעים לדירתה של איירין אך מתחת לגשר הזהב פרייס עוצר את המכונית ומתחיל במאבק עם בייקר שמושלך למותו מצוק מתחת לגשר.
פרייס מגיע לביתה של מארג' והיא לא מזהה אותו עד שהוא מגלה את זהותו ומאשים אותה ברצח אשתו וג'ורג'. היא מודה שעשתה זאת ובהתקף זעם היא נופלת אל מותה דרך חלון דירתה.
פרייס יודע כעת שלא יוכל להוכיח את חפותו וגם יואשם ברצח נוסף. הוא מתקשר לאיירין ומודיע לה שהוא בורח לפרו וייפגש אתה בעיירה קטנה על החוף.
בסוף הסרט יושב פרייס בבית קפה בפרו כשלתוכו מגיע איירין והם מתחבקים.
שרמן דאגלס