נימוקים אחרים המועלים במסגרת הוויכוח על נישואים של זוגות מאותו המין הם טיעונים פיננסיים הנוגעים לעלות הרחבת מושג הנישואים; טיעונים מנהליים הנוגעים לקשיים הבירוקרטיים העלולים להיגרם כתוצאה מהנהגת נישואים של זוגות מאותו המין; טיעונים חברתיים של גורמים שמרניים הרואים בהומוסקסואליות עצמה תופעה שלילית ומאמינים כי הנהגת נישואים של זוגות מאותו המין תעודד הומוסקסואליות ותביא לפגיעה כללית בערכי המוסר. בתגובה מצביעים מצדדי נישואי של זוגות מאותו המין על ניסיונן של המדינות בהן הונהגו נישואים כאלה, ואשר בהן לא נרשמו השפעות שליליות כאלו. אשר לנימוקים על עלויות החקיקה והבעיות הבירוקרטיות הנלוות אליה, מציינים מצדדי נישואי זוגות מאותו המין כי הומוסקסואלים ולסביות משלמים מיסים ככל אזרח אחר, אך אין להם גישה להטבות הכספיות הנלוות לנישואים.
יש הטוענים כי מטרתו היחידה של מוסד הנישואים היא ליצור תנאים אידיאליים לצורך הבאת ילדים לעולם, ומכיוון שזוגות מאותו המין אינם יכולים להביא ילדים לעולם בכוחות עצמם, הרי שיש בנישואים של זוגות מאותו המין משום עיוות של מטרתו המקורית של מוסד הנישואים. על כך משיבים מצדדי נישואי זוגות מאותו המין כי אפילו בהנחה שהצהרה זו (שמטרת הנישואים היא הבאת ילדים לעולם) נכונה, הרי שלא יעלה בדעתו של איש לשלול את זכות הנישואים מזוג הטרוסקסואלי שאינו מסוגל או אינו מעוניין להוליד ילדים. בנוסף הם מצביעים על המספר הגדל של זוגות מאותו המין המגדלים היום ילדים במסגרת זוגית. בנוסף, על פי מחקר שנערך באוניברסיטת לונדון, לסביות הן הורות טובות יותר כיוון שהן לא יכולות להתעבר בטעות או במקרה.
טיעונים נוספים בעד התרת נישואים של זוגות מאותו המין נשמעים מצד גורמים התומכים בהפרדת דת ממדינה, הגורסים כי איסור על נישואים של זוגות מאותו המין הוא בגדר חקיקה דתית שאינה מעניינה של המדינה.
התומכים הבולטים בכך שהכרה בנישואים של זוגות מאותו המין היא זכות אנושית וזכות אזרחית כמו גם פוליטית וחברתית הם ארגוני זכויות אדם וזכויות אזרח, ואילו המתנגדים הבולטים הם דתיים, שמרנים וריאקצים. סקרים מראים בעקביות תמיכה הולכת וגוברת בהכרה של נישואים של זוגות מאותו המין בכל הדמוקרטיות המפותחות וברוב הדמוקרטיות המתפתחות.
כלל המחקרים שנעשו בנושא פרוספקטיביים ומתבססים על מדגמים שאינם מייצגים. כך למשל, בשל העלות הגבוהה של פונדקאות, בני-זוג מאותו מין הפונים אליה הם ככלל עשירים ומבוגרים יותר מהורים הטרוסקסואליים ממוצעים, וביכולתם להשקיע משאבים רבים יותר בתמיכה בילדם. רוב המחקרים ובמיוחד המוקדמים שבהם, מסתמכים על מדגמי נוחות קטנים ואינם מאפשרים הסקת מסקנות מובהקות סטטיסטית.
גיטרה (מגדנאות)
היחידה המרכזית להתרעה ומודיעין
אג&quot;ת
אגף התיכנון
אהרן זאבי-פרקש
אהרן זאבי-פַרקַש (נולד ב-7 במרץ 1948 ברומניה) הוא אלוף במילואים בצה"ל. מאוקטובר 2009 מכהן כנשיא המכון לתכנון מדיניות העם היהודי. בעברו כיהן כראש אמ"ן (2001–2006), כראש אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה (אט"ל) (1998–2001), וכמפקד יחידה 8200 (1990–1993).
ביוגרפיה.
זאבי נולד לדב וחנה, ניצולי שואה דתיים, ברומניה, בעיירה בקליאן בטרנסילבניה. עלה לישראל עם משפחתו בשנת 1962, בגיל 14, והמשפחה התיישבה בצפת. למד בכפר הנוער הדתי בן יקיר בכפר הרא"ה. בגיל 20 יצא בשאלה. זאבי הוא בעל תואר ראשון במזרחנות מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני בהיסטוריה של המזרח התיכון, גם הוא מאוניברסיטת תל אביב. ב-1996 למד בבית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת הרווארד בתוכנית למנהלים בכירים. אב לשלושה ילדים. גר במושב ניר צבי.
שירותו הצבאי.
זאבי שירת בצה"ל במשך כארבעים שנה. ב-1966 התגייס לקורס טיס ולאחר שהודח ממנו, עבר למודיעין חיל האוויר. במלחמת יום הכיפורים, היה אחראי על האיסוף במערך ההגנה האווירית בסיני. בשנים 1976–1990 שירת במגוון תפקידי פיקוד בחיל המודיעין. בוגר קורסי מח"טים, מפקדי אוגדות ותורת המערכה. במהלך שירותו בחיל המודיעין השתתף במלחמת ההתשה, במלחמת יום הכיפורים ובמלחמת שלום הגליל. כמו כן, השתתף במבצע יונתן ובמבצעים נוספים. היה סגן ומפקד היחידה לתכנון אסטרטגי באגף המודיעין, ובשנים 1990–1993 פיקד על יחידה 8200. בין השנים 1993–1996 שירת כעוזר ראש אג"ת ובשנים 1996–1998 שימש כסגנו. בשנת 1998 הועלה לדרגת אלוף ומונה לראש אט"ל, תפקיד בו שירת עד שנת 2001. בשנים 2001–2006 שימש כראש אמ"ן. ב-5 בינואר 2006 הוחלף על ידי אלוף עמוס ידלין והשתחרר מצה"ל.
תקופתו כראש אגף המודיעין.
בתקופתו היה צריך המודיעין לספק הערכה בסוגיות שהשפיעו על פעולותיה של מדינת ישראל ברמה האסטרטגית, בין היתר לגבי כוונותיו של יאסר ערפאת ובשאלת כוונתו של סדאם חוסיין להשתמש בנשק לא-קונבנציונלי נגד ישראל במקרה שיותקף על ידי ארצות הברית. לבסוף הוחלט להורות לאזרחים לפתוח את ערכות המגן עקב חשש מפני התקפה עיראקית, החלטה שעלתה למשק הישראלי מאות מיליוני שקלים. בסופו של דבר ישראל הותקפה, אך לא בנשק לא-קונבנציונלי. כישלון נוסף היה ההפתעה מתוכנית הגרעין המתקדמת של לוב, עליה למדה קהילת המודיעין משירותי ביון זרים. בשל כישלונות אלה ספג אמ"ן ביקורת קשה. מצד שני פרקש העריך נכונה כי מזכ"ל חזבאללה, חסן נסראללה, עלול לתקוף ולפתוח בירי ארטילרי מדרום לבנון.
במלחמת לבנון השנייה הוענק לבנו, עמית, קצין בדרגת רב-סרן ששימש כמ"פ מילואים ביחידת מגלן, צל"ש אלוף פיקוד מרכז על אומץ לב בלחימה נגד חזבאללה.
כראש אמ"ן היה זאבי-פרקש אחד ממקימי "תוכנית חבצלות", תוכנית הדגל של חיל המודיעין, בשנת 2004.
פעילותו כאזרח.
בעשור השני של המאה ה-21 הוא משמש נשיא חברת "FST Biometrics" (בעבר, "FST21"), שהיה בין מייסדיה. זוהי חברת סטארט אפ המפתחת טכנולוגיות זיהוי ביומטרי.
החל מ-1 בינואר 2022 מכהן כיושב ראש המרכז למורשת המודיעין (המל"מ) בגלילות, לאחר שנבחר לתפקיד זה בבחירות שהתקיימו במרכז במהלך החודשים אוקטובר-נובמבר 2021.
אהרון זאבי פרקש
אהרון פרקש
בצק פריך מלוח
מטרפה
מטרפה היא כלי מטבח מתחום המגדנאות והבישול, שנועד לערבוב מהיר ולהקצפה (החדרה מבוקרת של בועות אוויר) של נוזלים שונים כדוגמת ביצים, חלמונים וחלבונים ושמנת.
ישנן שלוש גישות עיצוב שונות, במטרה להשיג את תנועת הבחישה המהירה של המטרפה הדרושה לערבוב ולהקצפה:
ישנם שני סוגי מטרפות שכאלה: מטרפה בעלת מוטות דקים להקצפות קלות, ומטרפה בעלת מוטות עבים למסות צמיגיות, שהשימוש בה נעשה נדיר מאוד.
מטרפה שכזו מתאימה בעיקר כדי לערבב היטב בלילות דלילות ולא כדי להקציף קצפת (בגלל מהירות איטית והתעיפות מהירה של שרירי האמה) ולא כדי לערבב בלילות כבדות וסמיכות מדי (בגלל עדינות לולאות המטרפה הן עלולות להתעוות או להישבר ובגלל קפיצותן הן מתקשות להתמודד עם בלילה צמיגה מדי).
מטרפה שכזו מתאימה בעיקר לטריפה של בלילות דלילות ולהקצפת קצפת (בגלל מהירות הסיבוב הרבה שמשיגה מערכת גלגלי השיניים) אך איננה מתאימה לבלילה סמיכה מדי (בגלל שהמהירות שמשיגה מערכת גלגלי השיניים באה על חשבון הכח שבו מסובבת הארכובה את הזרים).
מטרפה שכזו נפוצה במטבחים בייתים וודאי במטבחים תעשייתיים. המטרפה החשמלית דחקה כמעט לחלוטין את המטרפות הידניות מהמטבח, בשל המאמץ שהיא חוסכת ובשל יכולת הטריפה המהירה והחזקה שלה.
מלוש
מלוֹש (או וו לישה) בתחום המגדנאות, הוא חלק של מערבל מזון הנועד לשם לישת בצק בלבד.
מלושים ביתיים מאפשרים לישה של בצק מכ-1 ק"ג בצק, ובהתאם ליכולת המנוע של המערבל. במאפיות ובקונדיטוריות המקצועיות, עשוי המלוש מיציקת ברזל או סגסוגת ברזל המצופה כרום, ומיוצר בכמה גדלים: מלוש חצי-תעשייתי, המיועד ל-50 ק"ג קמח; ומלוש תעשייתי המיועד ללישת 60–300 ק"ג בצק. לישת בצק באמצעות מלוש מתבצעת במהירות נמוכה או בינונית, וזאת כדי ליצור תערובת אחידה של המרכיבים, ובמקרה של בצק שמרים, כדי לקשור יחד את מולקולות הגלוטן ולספק חמצן לשמרים. חלק מהמלושים מחוברים לדוד קבוע. לאחרים יש דוד נשלף כעגלה המאפשר את העברתו לשטח הייצור וחיבורו למעלית מיוחדת המרימה אותו, וזאת על-מנת שהבצק יישפך אוטומטית למערך הייצור. ניתן להוסיף גם מד טמפרטורה דיגיטלי למלושים על מנת לדעת את טמפרטורת הבצק. כיום רוב המלושים המקצועיים עשויים נירוסטה.
כוח המנוע של המלוש מאפשר לו לפתח את רשת הגלוטן שבבצק לרמה גבוהה מאוד. קשה מאוד, כמעט ובלתי אפשרי, להגיע לתוצאה זו בעת לישה ידנית. ככל שרשת הגלוטן מפותחת יותר הלחם עתיד לתפוח יותר, ולכן לחם תעשייתי יכול להגיע לנפח גבוה יותר מלחם ביתי. אך ככל שנפח הלחם גדל, טעמו של הלחם פוחת. מסיבה זו, ומתוך רצון למקסם את טעמו של הלחם, קיימת מגמת חזרה ללישה איטית במאפיות צרפתיות ובמאפיות "בוטיק" ברחבי העולם.
לא נהוג ללוש בצק במהירות גבוהה, שכן אז מסתכנים בהרס הבצק. רשת הגלוטן של בצק שנלוש זמן רב מדי במהירות גבוהה קורסת, וכתוצאה מכך מתחיל הבצק להפריש את המים שנאצרו בו. במקרה כזה לא ניתן להשתמש בבצק. בלישה ידנית כמעט ובלתי אפשרי להגיע למצב זה.
ראיה סייקינן
ראיה סייקינן (Raija Siekkinen; 11 בפברואר 1953 - 7 בפברואר 2004) הייתה סופרת פינית.
ביוגרפיה.
ראיה סייקינן נולדה בעיר קוטקה במחוז קימנלאקסו שבדרום-מזרח פינלנד ב-11 בפברואר 1953. היא למדה ספרות פינית, פולקלור ופילוסופיה באוניברסיטת הלסינקי וקיבלה את תואר הבוגר בשנת 1981. בין השנים 1981 ו-1984 עבדה כחוקרת במוזיאון המחוזי של קימנלאקסו, ומ-1984 ואילך התפרנסה מכתיבה. היא נספתה כשביתה נשרף בפברואר 2004.