מרסלו דוס סנטוס (בפורטוגזית: Marcelo dos Santos, נולד ב-17 במאי 1975 בקמפינה גרנדה שבברזיל) המכונה מרסליניו פאראיבה (Marcelinho Paraíba), על שם מדינת פאראיבה בה נולד, ובקיצור מרסליניו, הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בבואה מהליגה הברזילאית השלישית בתפקיד הקשר ההתקפי והחלוץ. לזכות מרסליניו חמש הופעות ושער אחד במדי נבחרת ברזיל.
קריירת מועדונים.
מרסליניו החל את הקריירה בקאמפיננשה, עמה זכה בשתי אליפויות של מדינת פאראיבה, ואחר כך עבר לפרגוואסוונסה, לסנטוס ולריו ברנקו סאו פאולו. בשנת 1997 חתם מרסליניו במועדון הפאר סאו פאולו, שם הציג יכולת גבוהה, וזכה בשתי אליפויות במהלך שלוש עונות, כאשר הוא מבקיע 15 שערי ליגה ב-60 הופעות. בשנת 2000 נמכר מרסליניו לאולימפיק מרסיי הצרפתית, אך שיחק שם שנה אחת בלבד, וחזר לברזיל שם שיחק בגרמיו. מרסליניו לא ערך ולו הופעת אחת בליגת העל הברזילאית עם גרמיו, אך כן שיחק עם הקבוצה בליגה של מדינת ריו גראנדה דו סול, ואף היה מלך השערים של ליגה זו, וזכה באליפות לאחר ניצחון בגמר על ז'ובנטודה, ובגביע הברזילאי לשנת 2001, לאחר ניצחון בגמר על קורינתיאנס.
הסיבה שמרסליניו לא הופיע במשחקי ליגת העל הברזילאית עם גרמיו נעוצה בכך שלפני שהחלה העונה, חתם בהרטה ברלין הגרמנית לקראת עונת 2001/02 על חוזה לחמש שנים. מרסליניו שיחק בהרטה ברלין במשך חמש שנים, והפך לשם דבר בקבוצה בזכות הטכניקה הגבוהה שלו, יכולתו לשחק הן כעושה משחק והן כחלוץ, והמנהיגות שהפגין על המגרש, כמו גם בזכות מגוון תסרוקות הראש הרחב שהציג. כבר ביולי 2001 זכה מרסליניו בתואר הראשון שלו עם הרטה ברלין, גביע הליגה הגרמנית, לאחר שהבקיע את השער השני בניצחון 4-1 על שאלקה 04. בעונת 2001/02 היה מרסליניו חלק מחולייה התקפית שכללה גם את בארט חור, מיכאל פריץ ואלכס אלבס, והקבוצה סיימה במקום הרביעי בבונדסליגה, כאשר מרסליניו הבקיע 13 שערי ליגה. בקיץ 2002 זכו מרסליניו והרטה ברלין בפעם השנייה ברציפות בגביע הליגה הגרמנית, לאחר ששוב ניצחו את שאלקה 04 באותה תוצאה, 4-1, כאשר מרסליניו הבקיע הפעם צמד. את עונת 2002/03 סיימה הרטה במקום החמישי, כאשר מרסליניו הבקיע 14 שערי ליגה. בעונת 2003/04 הרטה ברלין סיימה רק במקום ה-13, כאשר מרסליניו ירד לשמונה שערים בלבד, וגם הודחה מגביע אופ"א באופן מפתיע בשלב מוקדם על ידי גרוצלין הפולנית. עונת 2004/05 הייתה עונת השיא של מרסליניו בהרטה ברלין, אותה סיימה הקבוצה במקום הרביעי, כאשר מרסליניו הבקיע 18 שערי ליגה ובישל 13. עונת 2005/06 הייתה האחרונה של מרסליניו בהרטה ברלין. בעונה זו הבקיע 12 שערי ליגה, והקבוצה סיימה במקום השישי, אך שוב הודחה מגביע אופ"א בשלב יחסית מוקדם. את עונת 2006/07 היה אמור מרסליניו להתחיל בהרטה ברלין, אך חזר מחופשת הקיץ באיחור של תשעה ימים ללא אישור, מה שהוביל למתח בינו לבין הנהלת הקבוצה, ומרסליניו התבטא בתקשורת באותם ימים כאילו אינו יודע אם יישאר בקבוצה או לא. בסופו של דבר, עזב את הרטה ברלין לאחר שצבר 155 הופעות ליגה והבקיע 65 שערים, ונמכר לטרבזונספור הטורקית תמורת 2.5 מיליון אירו, שם חתם על חוזה לשלוש שנים.
מרסליניו שיחק חצי עונה בלבד בטרבזונספור, ובפגרת החורף של עונת 2006/07 נמכר לוולפסבורג, שם חבר למייק הנקה ודייגו קלימוביץ', הבקיע חמישה שערי ליגה עד לתום העונה, אותה סיימה וולפסבורג במקום ה-15, מרחק שלוש נקודות מהקו האדום. בעונת 2007/08 ביצעה וולפסבורג קפיצת מדרגה למקום החמישי בבונדסליגה, כאשר מרסליניו הבקיע שבעה שערים ובישל תשעה, תוך שיתוף פעולה עם שלושה שחקני התקפה חדשים בקבוצה, אדין דז'קו, גראפיטה ואשכאן דז'אגה. בתום עונה זו עזב מרסליניו את וולפסבורג, וחזר לברזיל, כאשר שיחק תחילה במועדוני צמרת כמו פלמנגו, קוריטיבה, עמה ירד ליגה, וסאו פאולו, ממנה הושאל בשנת 2010 לספורט רסיפה. כעבור שנה מרסליניו חתם בספורט רסיפה על חוזה קבוע, ועזב את המועדון בשנת 2012. לאחר מכן המשיך מרסליניו לשחק בקבוצות שונות, בעיקר בליגת המשנה והליגה השלישית של ברזיל. נכון לשנת 2016 מרסליניו משחק בבואה המשחקת בליגה הברזילאית השלישית.
קריירה בינלאומית.
למרסליניו חמש הופעות במדי נבחרת ברזיל, כולן בשנת 2001, בהן הבקיע שער אחד. מרסליניו מעולם לא השתתף עם הנבחרת בטורניר גדול.
תארים.
עם קאמפיננשה:
עם סאו פאולו:
עם גרמיו:
עם הרטה ברלין:
מרסליניו
מרסליניו פאראיבה
מרסליניו פראיבה
חברה חדשה לקניית ומכירת קרקעות
חברה חדשה לקניית ומכירת קרקעות הייתה חברה ציונית שנועדה לקנות, למכור ולהכשיר קרקעות בארץ ישראל, הן קרקעות עירוניות והן קרקעות חקלאיות.
היסטוריה.
החברה הוקמה ב-1912 בארץ ישראל כחברת מניות ובראשה הועמדו מנחם שינקין, יהושע גולדפרב, צבי פוגלסון ויוסף אליהו שלוש. בין רוכשי המניות היו יהודה לייב פישמן מימון (שהצטרף להנהלה), דוד ילין ומלכיאל מני.
בשל ניגוד אינטרסים נדרש שינקין לפרוש מהנהלת החברה, כי זו התחרתה בהכשרת הישוב, ששינקין, כאחד מנציגי הוועד האודסאי של "חובבי ציון" היה מהאחראים על המשרד הארצישראלי ועל חברת הכשרת היישוב.
במהלך מלחמת העולם הראשונה צברה החברה חובות ולכן אחרי המלחמה המעיטה בפעילות ובמהלך שנות ה-20 של המאה ה-20 התפרקה.
הרכישה הראשונה שביצעה החברה היו כ-2,000 דונם מאדמות סלמה, כרבע מהאדמות נמכרו לאיכרים מפתח תקווה, היתרה הוצעה לאחוזת קורסק אולם אנשיה החליטו לא לרכוש את האדמה.
החברה רכשה אדמות נוספות בתל אביב (כרם התימנים, כרם רמדן, (מזרחית מציר יהודה הלוי, עליה נבנה ביהח"ר לודז'יה) אדמות משהראוי, אדמות בדרני), ואת רובן פיתח ועד תל אביב שהחתים את הקונים על התחייבות לקיים את תקנות העיר. המקומות נוספים בארץ התחרתה החברה החדשה לקניית ומכירת קרקעות בהכשרת היישוב ולעיתים הציע מחיר גבוה מזה שציעה הכשרת היישוב, אולם עסקאות אלו לא הבשילו לביצוע.
על פי בקשת הוועד האודסאי, איתרה החברה החדשה לקניית ומכירת קרקעות, אדמות מתאימות בירושלים, אותן רכשה עבור הוועד האודסאי מידי סוחר הקרקעות חכמשווילי, השכונה שהייתה אמורה לקום שם לא קמה בשל פרוץ המלחמה. למעשה נרכש שטח אדמה גדול יותר מאשר ביקש הוועד האודסאי ואת היתרה מכרה החברה החדשה לקניית ומכירת קרקעות, ברווח, לקונים פרטיים. נחתמו גם חוזים לרכישת שטחים נוספים בהר הצופים.
בהר כנען רכשה החברה החדשה לקניית ומכירת קרקעות, כ-14,000 דונם מידי קלווריסקי, נציג יק"א, כמחצית מהאדמה נמכרה ברווח לקבוצת האחוזה מאונגני, והיתרה נמכרה עד סוף מלחמת העולם הראשונה.
בחיפה רכשה החברה שטחים ליד הטכניון ועל הכרמל ומכרה אותם ברווח.
רכישת אדמות הר הצופים.
בקונגרס הציוני ה-11 (1913) הוחלט על הקמת האוניברסיטה העברית בירושלים אוסישקין פנה לחברה בבקשה להתחיל במגעים לרכישת שטח אדמה מתאים. התחילו במגעים אלו עורכי הדין מלכיאל מני ודוד ילין ששמעו שסר ג'ון גריי היל מעוניין למכור את מעון הקיץ שלו שבראס אבו חרוב על הר הצופים. סר היל היה מיודד עם רוכש הקרקעות וסוחר-הספרים בנימין בן-ישראל ברשטיין (בנימין עברי) ולכן ערבו את עברי במשא והמתן. אבל הוועדה שהוקמה לצורך הקמת האוניברסיטה החליטה לא לערב חברות פרטיות בתהליך הקמת האוניברסיטה ולכן העבירה החברה את המשך המשא ומתן לרופין ולמשרד הארץ-ישראלי.
פאיז א-סראג'
פאיז מוסטפא א-סראג' (בערבית: فايز السراج או فائز السراج; נולד ב-20 בפברואר 1960 בטריפולי) הוא איש עסקים ופוליטיקאי לובי שכיהן, בהתאם להסכמי סחיראת מדצמבר 2015, כראש המועצה הנשיאותית וכראש ממשלת ההסכמה הלאומית של לוב עד מרץ 2021, כשהוחלף על ידי מוחמד אל-מנפי. את כהונתו בתפקידיו הבכירים התחיל סראג' בגלות תוניס ב-12 במרץ 2016 וב-30 במרץ אותה שנה עבר עם ממשלתו לטריפולי. סראג' הוא אדריכל בהכשרתו. את פעילותו הפרלמנטרית החל ב-2014 כחבר ב"בית הנבחרים" המוכר על ידי האו"ם, שפעל בטוברוק.
ביוגרפיה.
השנים המוקדמות.
פאיז א-סראג' נולד בשנת 1960 בטריפולי כבנו של מוסטפא א-סראג', שכיהן מספר פעמים כשר בממשלה בימי הממלכה הלובית. מוצא משפחתו המבוססת היה בנתנים עות'מאנים בני קולולו (קראע'לה) שהיו לבעלי חנויות ואחוזות רחבות ידיים.
למד אדריכלות ותכנון ערים באוניברסיטת טריפולי. בימי משטר הג'מאהיריה של הקולונל מועמר קדאפי עבד כפקיד במשרד הבינוי הלובי. מאוחר יותר ניהל חברה פרטית לייעוץ בתחום פרויקטים הנדסיים.
הקריירה הפוליטית.
חבר בפרלמנט.
אחרי המהפכה שהביאה לנפילת השליט מועמר קדאפי, ביולי 2012 נבחר פאיז א-סראג' כחבר בקונגרס הכללי הלאומי ושימש בתפקיד זה למשך שנתיים.
ב-25 ביוני 2014 הוא נבחר לבית הנבחרים שנכנס לתפקידיו ב-4 באוגוסט באותה שנה.
בשנת 2014 שימש כשר הדיור והשירותים בציבוריים בממשלת אחמד מעיתיק שכיהנה זמן קצר מאוד.
ראש מדינה וראש ממשלה.
ב-17 בדצמבר 2015 נחתם בסחיראת, במרוקו, תחת חסות האו"ם הסכם בין שני השלטונות היריבים בטוברוק ובטריפולי, במטרה לשים קץ למלחמת האזרחים השנייה בלוב. א-סראג' נמצא כמועמד מתאים כדי להתמנות לראש המדינה ולראשות ממשלת ההסכמה הלאומית שהרכבה חיכה לאישורם של שני הפרלמנטים היריבים – הקונגרס הלאומי הכללי בטריפולי ובית הנבחרים בטוברוק.
ב-9 בינואר 2016 היה סראג' יעד לניסיון התנקשות בדרך שבין זליתן למסראתה.
הוא הצליח להרכיב ממשלה ב-19 בינואר אך בית הנבחרים בטוברוק סירב להעניק לה את אמונו. בנסיבות אלה, ב-25 בינואר התפטר סראג' וממשלתו. אולם למחרת, ב-26 בינואר, הוא הודיע כי ירכיב ממשלה חדשה תוך 10 ימים.