DIS מוגדר כסטנדרט סימולציה בשימוש רשמי של משרד ההגנה האמריקאי (ה-DoD).
רחמים כהן
רחמים כהן (נולד ב-1960) שירת בצה"ל כמפקד גדוד 890 וכמפקד עוצבת הגולן. הוא הורשע בהתנהגות בלתי הולמת והורד מדרגת אלוף-משנה לדרגת סרן.
שירות צבאי.
כהן התגייס לצה"ל, התנדב לצנחנים ושובץ בגדוד 202. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה ומונה למפקד מחלקה. לאחר מכן שימש כמפקד פלוגה. הועלה לדרגת סא"ל לאחר שמונה למפקד גדוד 890 בין השנים 1993–1994. בהמשך שימש כחבר בוועדת חקירה לבדיקת אסון השריפה בוואדי סלוקי. בשנים 1997–1999 שימש כמפקד עוצבת הגולן בדרגת אל"ם.
בשנת 1999 הועמד לדין והואשם בביצוע מעשים מגונים בארבע חיילות שהיו כפופות לו, וכן יוחסה לו עבירה של התנהגות שאינה הולמת. בשנת 2004, במסגרת עסקת טיעון, הוא הורשע בהתנהגות בלתי הולמת והורד לדרגת סרן.
לאחר שחרורו מצה"ל עבד בחברת "סולתם מערכות". בשנת 2021 מונה לאיש השיווק של מתקן האימונים האזרחי של אלביט מערכות בבסיס שורק.
רבי חנינא בן גמליאל
רבי חנינא בן גמליאל הוא תנא בן הדור השלישי והרביעי של התנאים, בנו של רבן גמליאל דיבנה.
אזכוריו.
רבי חנינא בן גמליאל מוזכר חמש פעמים במשנה ועשרות פעמים בתלמוד. לפעמים נקרא (כנראה בטעות) רבי חנניא בן גמליאל או רבי חנניה בן גמליאל.
משפחתו.
לפי רש"י ותוספות רבי חנינא בן גמליאל היה בנו של רבן גמליאל דיבנה. זיהוי זה מבוסס בין השאר על אמירה שלו המתייחסת לדברי רבי מאיר. במקורות מופיעים עוד שני בנים של רבן גמליאל דיבנה, רבן שמעון בן גמליאל ורבי יהודה בן גמליאל. אחיו רבן שמעון בן גמליאל נהיה נשיא תחת אביו ומופיע בתלמוד הרבה יותר מרבי חנינא בן גמליאל.
בספרא על פרשת אמור מופיעה אמירה של רבי חנינא בן גמליאל על הכהן הגדול פינחס איש הבתה: "וכי סתת היה?! והלא חתנינו היה!". התוספות מיישב אמירה זאת, שעולה ממנה לכאורה שהיה לרבי חנינא בן גמליאל חתן בימי בית שני, שהכוונה היא לחתן של אבותיו ולא חתן שלו עצמו.
גדלותו.
בברייתא המובאת ב מובא מעשה שעשה רבי חנינא בן גמליאל ושיבחוהו חכמים על כך, "מעשה ברבי חנינא בן גמליאל שהלך לכבול, והיה חזן הכנסת קורא "ויהי בשכן ישראל" (הפסוק המספר את מעשה בלהה וַיְהִי בִּשְׁכֹּן יִשְׂרָאֵל בָּאָרֶץ הַהִוא וַיֵּלֶךְ רְאוּבֵן וַיִּשְׁכַּב אֶת בִּלְהָה פִּילֶגֶשׁ אָבִיו וַיִּשְׁמַע יִשְׂרָאֵל. וַיִּהְיוּ בְנֵי יַעֲקֹב שְׁנֵים עָשָׂר), אמר רבי חנינא בן גמליאל למתורגמן "הפסק לתרגם! אל תתרגם אלא את חלקו אחרון!" (דהיינו המילים וַיִּהְיוּ בְנֵי יַעֲקֹב שְׁנֵים עָשָׂר) מפני החשש מגנותו של ראובן), ושיבחוהו חכמים". ואכן נפסק להלכה במשנה שם: "מעשה ראובן נקרא ולא מתרגם".
הלכה שחידש בשם אבותיו.
בברייתא מובאים דבריו של רבי חנינא בן גמליאל כלפי הסוברים שבתפילת ערבית של מוצאי יום הכיפורים אין צריך לומר שמונה עשרה ברכות שלימות אלא מספיק שבע מעין שמונה עשרה (דהיינו שלש ברכות ראשונות כתיקונן, ושלוש ברכות אחרונות כתיקונן, ואמצעית ברכת הביננו שיש בה את התוכן של שתים עשרה הברכות האמצעיות בקיצור), שהתירו חכמים לצאת בכך ידי תפלה מפני הטורח שבסיום הצום. וכך נאמר שם: "רבי חנינא בן גמליאל משום אבותיו אומר, מתפלל שמונה עשרה שלימות, מפני שצריך לומר הבדלה בחונן הדעת", כלומר היות שבמוצאי יום הכפורים צריך לומר בברכת חונן הדעת את תפלת "אתה חוננתנו" (שהיא הבדלה בין קודש לחול) כבכל מוצאי שבת ויום טוב, אי אפשר להסתפק בברכת הביננו (שאין בה את הוספת "אתה חוננתנו"), אלא צריך לברך את שתים עשרה הברכות האמצעיות כתיקונן כדי לומר את הברכה הראשונה שבהן (ברכת חונן הדעת) כתיקונה עם הוספת "אתה חוננתנו". ואכן כך נפסק להלכה שמתפללים תפלת ערבית רגילה גם במוצאי יום הכיפורים.
הביטוי "בשם אבותיו" הוא ביטוי נדיר מאוד בתלמוד, וככל הנראה נאמר עקב השתייכותו של רבי חנינא בן גמליאל למשפחת הנשיאים, ופירושו שכל אבותיו הנשיאים הסכימו להלכה זו, כלומר אביו רבן גמליאל הנשיא, סבו רבן שמעון הנשיא, אבי סבו רבן גמליאל הזקן הנשיא ואבותיהם. שם אמר רב נחמן בר יצחק שדווקא בשם אבותיו אמר כן אבל הוא עצמו חלק על אבותיו בהלכה זו, שהרי בברייתא אחרת מפורשת דעתו של רבי חנינא בן גמליאל שאומרים הבדלה (תפילת "אתה חוננתנו") בברכת ההודאה ולא בברכת חונן הדעת, וברכת ההודאה נאמרת כתיקונה גם כשאומרים "שבע מעין שמונה עשרה", שהרי היא הברכה השנייה משלשת הברכות האחרונות הנאמרות לעולם כתיקונן.
הקשר ל"אמורא" רבי אבהו.
בשישה מקומות בתלמוד אומר רבי אבהו האמורא דברים בשם רבי חנינא בן גמליאל התנא. הדבר מצוי אצל אמוראים (בפרט מהדורות הראשונים) אף שהתנאים נפטרו שנים רבות קודם שנולדו (משום שאין הכוונה ששמעו מהתנא ההוא בעצמו, אלא שמעו ממישהו שקיבל ממנו).
אין בתלמוד עוד אמורא שהזכיר כל כך הרבה דברים (באופן יחסי) משמו של רבי חנינא בן גמליאל חוץ מרבי אבהו, וכן לא נמצא בכל התלמוד שאומר רבי אבהו דברים משמם של תנאים חוץ מתנא זה. גם רוב הדברים שאומר רבי אבהו משמו הם על מעשים מחייו ואפילו על חייו האישיים ממש.
הטובים לתקשורת
הטובים לתקשורת הוא מאמר שכתב אורי אורבך, והופיע בספטמבר 1987 (טבת תשמ"ז) בכתב העת "נקודה". המאמר פנה לצעירי הציונות הדתית ומטרתו הייתה לשכנעם להתגייס לשירות חובה בכלי התקשורת הצבאיים. במאמר הביע אורבך את השקפת עולמו על מעורבות הציונות הדתית בחברה הישראלית בכלל ובתקשורת הישראלית בפרט. המאמר נכתב על רקע התנגדותו של אורבך לתפיסה שרווחה בציונות דתית באותה עת, ולפיה בני המגזר האיכותיים ביותר מיועדים לשירות צבאי משמעותי ביחידות קרביות. אורבך טען כי אנשי המגזר הדתי-לאומי דרושים בתקשורת לא פחות מאשר בצבא הקרבי. כותרת המאמר היא פרפרזה על הסיסמה "הטובים לטיס".
תוכן המאמר.
את המאמר פותח אורבך בפנייה לצעירי המגזר. בפנייתו הוא מתאר את התפיסה שהייתה מצויה אז במגזר, על-פיה אנשי המגזר צריכים לבצע את מעשיהם ללא התחשבות בשאר הציבור הישראלי. הוא מלגלג על החינוך בישיבות-התיכוניות, שהוא מנותק מהמציאות ואינו מותאם למצב שהיה קיים אז. אורבך מתאר מצב, שבו המגזר הדתי-לאומי אינו מביע את דעתו בתקשורת למעשה הוא מנתק את דעותיו משאר הציבור הישראלי תוך ויתור ונתינת במה מלאה לחברה החילונית ולדעותיה. הוא הציג את חשיבות התפקידים שפעמים רבות מוצגים דווקא כשוליים בגופי התקשורת והתנגדות לתפיסה לפיה לשדרן ולעורך חשיבות נמוכה. הוא אף מדגים כיצד המראיין יכול להטות את השיחה על-פי תפיסת עולמו, והסביר כיצד ניתן לשנות את המצב הקיים דאז בתקשורת ובו הציונות הדתית הייתה בעיקר מותקפת ומתגוננת למצב שבו עיתונאים מהציונות הדתית יתקפו חבר הכנסת מהשמאל. בעיקר הוא מביא התנגדות לתפיסת השמאל ביחסו כלפי טרור ויחסים עם הפלסטינים וערביי ישראל. בהמשך מבקש אורבך ממחנכים ואנשי המגזר להעלות את המודעות לחשיבותה של העיתונות בכל תחומי החיים. אורבך מגדיר הסיבה שאין די דתיים לאומיים בתקשורת ב"פחד במה" ו"ביישנות". הוא קורא להם לפנות לעיתונים כחלוצים בתחום שיציגו את השקפת עולמם ללא חשש.
השפעה.
למאמר הטובים לתקשורת השפעה מכוננת בציבור הדתי-לאומי. עיתונאים מהציונות הדתית, כמו עמית סגל, חנוך דאום ועוד, חשפו כי מאמר זה גרם להם לפנות לקריירה עיתונאית. מאז פרסום המאמר חל שינוי תודעתי באופי נוכחותה של הציונות הדתית, שהפכה מעורבת יותר בתקשורת הכללית.
באוגוסט 2018 שרת המשפטים, איילת שקד חברת מפלגתו של אורבך במפלגת הבית היהודי, הקריאה מעל דוכן הכנסת את מאמרו של אורבך ופנתה לציבור החרדי בקריאה להצטרף ולהשתלב בכלי התקשורת הכללית.
HLA (ראשי תיבות של: High-Level Architecture) הוא שמה של ארכיטקטורת ביזור סימולציה על פני מחשבים מרובים. בעזרת HLA, סימולציות ממוחשבות יכולות לבצע יחסי גומלין ביניהן, כמו להעביר מידע ולסנכרן פעולות, עם מחשבים אחרים, ללא תלות בפלטפורמה המרוחקת.&lt;br&gt;
אינטראקציה בין שתי פלטפורמות מבוצעת דרך שרת RTI (ראשי תיבות של Run-Time Infrastructure באנגלית). HLA הוא סטנדרט אינטר-אופרבילי לסימולציות מבוזרות ומשמש לאימון, ניתוח והנדסה בתחומים רבים, צבאיים ואזרחיים. הוא משמש סטנדרט ארכיטקטורי עבור סימולציות במשרד ההגנה האמריקאי (ה-DOD).
מושגים טכניים.
HLA מורכב ממושגי היסוד הללו:
גביע המדינה בכדורגל 1968/1969
גביע המדינה בכדורגל 1968/1969 הייתה התחרות ה-31 מאז היווסדה וה-16, לאחר קום המדינה. המשחקים החלו ב-14 בספטמבר 1968 והסתיימו ב-25 ביוני 1969.
הכח מכבי רמת גן ניצחה במשחק הגמר ובכך זכתה בגביע הראשון שלה.
התוצאות.
השלבים המוקדמים.
בשלב המוקדם השתתפו קבוצות של ליגה ג'. בסיבוב החמישי לתחרות הצטרפו קבוצות של ליגה לאומית.
שלבי הגמר.
הקבוצה שאירחה את המשחק במגרשה הביתי צוינה כראשונה בכל זוג.
הערה:
לניאדו (פירושונים)
לניאדו הוא שם משפחה יהודי-ספרדי שפירושו "שעיר".
ויאצ'סלב משה קנטור
ארלי בורק
דסידריוס ארסמוס
דזידריוס ארסמוס
תומאס באקט
ויאצ'סלב קנטור
ליטאי (פירושונים)
השושלת הספווית
הסינתזה האבולוציונית
שושלת טוקוגאווה
וים קיפט
וילם קורנליס ניקולאס "וים" קיפט (בהולנדית: Willem Cornelis Nicolaas "Wim" Kieft; נולד ב-12 בנובמבר 1962 באמסטרדם) הוא כדורגלן עבר הולנדי ששיחק בעמדת החלוץ.