ב-1967 גילם את רפי בסרט "הוא הלך בשדות" שכתב וביים יוסף מילוא (על פי הספר "הוא הלך בשדות" של משה שמיר). ב-1968 השתתף בסרט "הבן האובד". ב-1970 גילם את לופו אברמוביץ' בסרט "לופו" שכתב וביים מנחם גולן. באותה שנה גילם את ולנטינו בסרט "הפריצה הגדולה" שכתבו יוסף גרוס ומנחם גולן שגם ביים. ב-1971 גילם את אריק בסרט "מלכת הכביש" שכתבו גילה אלמגור ומנחם גולן שגם ביים, וגילם את יוסף (אוסי) קרסו בסרט "כץ וקרסו" שכתבו יוסף גרוס ומנחם גולן שגם ביים. ב-1972 גילם את דן שמיר בסרט "שתי דפיקות לב" שכתב משה הדר וביים שמואל אימברמן וגילם את יאשה פאטצ'רובסקי בסרט "הבריחה אל השמש" שכתב וביים מנחם גולן. ב-1974 גילם את צ'רלי בן חנניה בסרט "צ'רלי וחצי" שכתב אלי תבור וביים בועז דוידזון. ב-1975 גילם את גבריאל (גברי) לוי ואת אחיו התאום עזריאל לוי בסרט "חגיגה בסנוקר" שכתבו אורי דן ואלי תבור וביים בועז דוידזון. ב-1976 גילם את לופו אברמוביץ' בסרט "לופו בניו יורק" שכתבו שמעון ישראלי ובועז דוידזון שגם ביים. ב-1977 גילם את שבתאי (שבי) לוי בסרט "בוא נפוצץ מיליון" שכתבו ראובן בר יותם ואלי תבור וביים שמואל אימברמן. ב-1978 גילם את ג'רי אופנהיימר בסרט "מיליונר בצרות" שכתב וביים יואל זילברג.
במהלך שנות ה-80 החל בארקן לביים, לשחק ולהפיק סרטי מתיחות. ב-1980 כתב וביים לצד יגאל שילון את הסרט "חייך, אכלת אותה". בתחילת שנות ה-80 הנחה בטלוויזיה את השעשועון "צא מזה". ב-1984 כתב וביים לצד יגאל שילון את הסרט "המתיחה הגדולה". ב-1986 כתב וביים לצד יגאל שילון את הסרט "ניפגש בסיבוב". ב-1987 ביים לצד יגאל שילון את הסרט "ניפגש בחוף". ב-1988 כתב וביים את הסרט "מצלמה בלי בושה". ב-1989 ביים את הסרט "ניפגש בספארי" - קומדיית מתיחות שצולמה בזימבבואה ובדרום אפריקה, ושיחק בסרט "אוכלים לוקשים" - קומדיית מתיחות שצולמה בדרום אפריקה שביימו בועז דוידזון וצבי שיסל. ב-1992 כתב וביים את הסרט "גברת תפתחי זה אני".
ב-1985 שיחק בתפקיד הראשי בסרט "קומפוט נעליים" אותו גם כתב (לצד יוסי סוויה), ביים והפיק (לצד עזרא שם טוב). ב-1987 החל לגלם את יצחק (צ'יקו) בן דוד בטרילוגיה "אבא גנוב" - בסרט "אבא גנוב" שכתבו חיים מרין ופיני עדן וביים ינקול גולדווסר; ב-1989 בסרט "אבא גנוב 2" שכתבו פיני עדן ושלמה משיח (על פי רעיון של בארקן) וביים אבי כהן וב-1991 בסרט "אבא גנוב 3" שכתבו חיים מרין ושלמה משיח וביימה איילת מנחמי. ב-1990 גילם את אריק שוורצמן בסרט "נשיקה במצ"ח" שכתב בארקן לצד שלמה משיח וביים שמוליק פירסטנברג. ב-1993 גילם את מיקי בסרט "מחפשת בעל על ארבע" שכתבו ירון זליג וחגית מאור (על פי רעיון של בארקן) וביים שמעון אזולאי. הסרט נחל כישלון קופתי צורב, והביא את בארקן לידי הכרזה על פשיטת רגל.
בשנת 1999 שיחק בתפקידי משנה קטנים: שיחק בסרט "תסתכל לי בעיניים" שכתב פיני עדן וביימו ארנון צדוק ודורון ערן, וגילם מאמן כדורגל בסרט "צומת וולקן" שכתבו משה זונדר ואמיר בן-דוד וביים ערן ריקליס.
בשנת 2001 שיחק בסרט הקצר "של מי הנעליים האלה" לצד ליא קניג.
בשנת 2013 שיחק את משיח בסרט הקצר "ענק יהלומים על צוואר של עכברוש" על פי ספרו של דודו בוסי.
ב-2015 שיחק בסרט "סיפורי מעשיות של רבי נחמן" שכתב וביים צבי פישמן. ב-2019 שיחק בתפקיד הראשי בסרט "אהבה בשלייקס" לצד ניצה שאול.
בטלוויזיה וברדיו.
בשנת 1994, מעט לאחר תחילת שידורי ערוץ 2 המסחרי, החל להגיש את תוכנית המתיחות "לא דופקים חשבון" בשידורי קשת. התוכנית ירדה מהמסך לאחר זמן קצר.
בשנת 2003 השתתף בסרט הדוקומנטרי "זהירות מצלמה" לצד נורית גפן וג'וזי כץ. ב-2004 גילם את שלמה אטיאס לצד ליא קניג בסדרת הדרמה "אהבה בשלכת" שכתבה אליסה דור וביים יוחנן ולר בערוץ 1. ב-2009 התארח בסדרה "עוד משפחה וחצי" שכתבה גלילה רון פדר עמית. בין השנים 2010–2014 גילם את מאיר רוטנברג בסדרת הדרמה שיצרה קרן מרגלית "פלפלים צהובים". ב-2011 גילם פרשן סנוקר בפרק הוקרה לסרט "חגיגה בסנוקר" בסדרה "החברים של נאור" שכתב וביים נאור ציון.
לאחר חזרתו בתשובה עבר בארקן ליצירה ומשחק סרטים חרדיים: ב-2003 שיחק בסרט "גבורה של ילד" שביים משה חורי בהפקת "חלום הפקות איכות". שיחק בסרט "כל יהודי זהב" בהפקת "ניצוצות של קדושה". הופיע בסרט, ובמסע הופעות "מאבא גנוב לאבא שבשמיים" בו הוא מספר את סיפור חזרתו בתשובה.
במשך תקופה הגיש תוכנית שבועית לפרשת השבוע, "חכמים בלילה", העוסקת בשאלות למאזינים, ברדיו קול חי. משנת 2011 שידר את התוכנית ברדיו קול ברמה מדי יום שלישי בחצות. בשנת 2015 התוכנית ירדה מהאוויר.
באוקטובר 2017 הופיע בסדרת הדרמה "כיפת ברזל" בתור ראש ישיבת ויזניץ'.
בארקן אף שיחק בתפקידי משנה בסדרות "ניידת החלומות" ו"נוצות הזהב" בערוץ מאיר, לצד יהונתן רוזנהק.
ב-2020 התארח בתוכנית הטלוויזיה "פגישה" בהנחייתו של רוני קובן. זו הייתה הופעתו האחרונה. התוכנית שודרה לאחר מותו והוקדשה לזכרו.
משפחתו.
בארקן התחתן לראשונה עם אישה ממוצא ברזילאי וממנה יש לו בת. ב-10 בדצמבר 1975 נשא לאישה את נילי ברקן-גולן, אמנית פיסול ואם לבת. מנישואים אלו נולדו לו שני בנים. לאחר גירושיהם, נישאה נילי למתי גולן. בתחילת המאה ה-21 החל בארקן להתקרב לדת בהדרגה ולבסוף עבר תהליך של חזרה בתשובה, התחתן בשלישית ועבר לגור במושב בית גמליאל עם אשתו ובתו המאומצת.
בארקן נפטר ב-23 באוקטובר 2020 בבית החולים הדסה, בגיל 75, לאחר שחלה במחלת הקורונה.
קישורים חיצוניים.
בעקבות מותו:
בן ציון
Battlefield 2
באטלפילד 2 (מאנגלית: Battlefield 2), משחק מחשב בסוגת משחקי יריות בגוף ראשון. המשחק יצא לשווקים ב-21 ביוני 2005 בצפון אמריקה וב-24 ביוני באירופה, והוא פרי פיתוחם של Digital Illusions CE (המפתחת) ושל Electronic Arts (המפיצה בשווקים).
עם יציאתו, זכה המשחק להצלחה יחסית ולציונים גבוהים בביקורות, אף על פי שלא היה חסין מבאגים שגררו ליציאת "פאצ'ים" (קובצי תיקון ועדכונים) רבים.
רבים התלוננו על באגים במשחק, שלמרות הפאצ'ים הרבים שיצאו, עדיין לא תוקנו; קריסה אל שולחן העבודה, נפילה דרסטית במהירות המשחק וכן תקיעות פתאומיות. מלבד זאת, יש הטוענים שחבילות ההרחבה שיצאו למשחק נופלות מרמתו של המשחק המקורי.
זמן מה לאחר צאתו, יצאו למשחק גם גרסאות לקונסולות משחק שונות; פלייסטיישן 2 ו-אקס בוקס. כשש שנים מצאתו, לאחר שיצאו מספר משחקים שלא נחשבו המשכים למשחק (כמו משחקי Battlefield:Bad Company), יצא משחק ההמשך באטלפילד 3 בשנת 2011.
מנוע גרפי ומשחקיות.
סקירה כוללת.
המשחק יצא ככותר המשך לשני משחקים אחרים, Battlefield: Vietnam שעסק במלחמת וייטנאם, ו-Battlefield: 1942, שעסק במלחמת העולם השנייה. למשחק מנוע גרפי חדש ושונה מקודמיו, בעל מודלים מפורטים שכוללים טקסטורות ברורות יותר, אפקטי אור וצל ופירוט גרפי רב יותר; מנוע משוכלל זה לא היטיב עם כולם, שכן דרישות המערכת במשחק זה היו גבוהות מאלה שבמשחקים הקודמים.
באטלפילד 2 הוא משחק מלחמה תלת ממדי. במשחק לשחקן ניתנת אפשרות לשחקן לבחור אחד משלושה צבאות, לכל אחד כלי נשק, כלי רכב ואמצעי לחימה שונים; צבא האיחוד הערבי, אשר מצויד בכלי נשק סובייטים ברובם – רובי AK-47 (קלצ'ניקוב) וכן טנקים ומטוסים תוצרת ברית המועצות; הצבא האמריקאי, אשר מצויד במיטב כלי הנשק, רובם מתוצרת ארצות הברית – רובי M16 ו-HMMWV, M4 ומסוקי AH-1 קוברה; והצבא הסיני, אשר מצויד בכלי המלחמה הנחותים מבין כל הצבאות – רובים, מסוקים וכלי רכב מיושנים יחסית.
במשחק מערכת דירוג (Rank) שמטרתה לעודד את השחקן לתמוך ולעזור לקבוצתו; ניתן לקבל נקודות על הריגת אויב וכל על סיוע לחבר קבוצה, ובהגיעו למספר נקודות מסוים השחקן עולה בדרגתו הצבאית, מטוראי ועד לרמטכ"ל, דבר המאפשר לפתוח כלי נשק טובים ואיכותיים יותר.
ישנן 13 מפות (היינו, שדות קרב) שונים, אשר שונות ביניהן במשאבים ובכלי הנשק הזמינים בהם, בתנאי השטח (מדבריות, ימים או אזורי תעופה רבים). מלבד זאת, לכל אחד מן הצבאות עדיפות באחת מן המפות, בהתאמתה לתנאי השטח בה.
כשבוע לפני יציאת המשחק הוציאה המפיצה גרסת דמו נסיונית, בה ניתן היה לשחק במצב שחקן-יחיד או משחק רב-שחקנים באינטרנט במפה "מפרץ עומאן" (Gulf of Oman) – מפה מדברית ברובה. חלק מן השחקנים כלל לא קנו את המשחק המלא, והמשיכו לשחק בגרסת הדמו.
מהלך המשחק.
בנוסף לבחירת הצבא, בתחילת כל קרב השחקן מתבקש לבחור באחד מתוך שבעה תפקידי לחימה שונים:
לאחר בחירת תפקיד הלחימה בו הוא חפץ לשחק ובחירת צבא, מתחיל הקרב: השחקן משובץ בתוך קבוצה ומשחק כנגד קבוצת שחקנים אחרת, אם נגד בוטים במשחק נגד המחשב ואם במשחק רב-שחקנים ברשת האינטרנט. על אף האפשרות לשחק כנגד המחשב, מצב המשחק הבולט והמשוחק ביותר הוא רב משתמשים באינטרנט, שכן במצב זה נחשפים לשחקן אפשרויות רבות יותר, ביניהן שיתוף פעולה בלחימה בין חברי הקבוצה, כך שמצב שחקן-יחיד משמש בעיקר לאימון והכרת המשחק.
במשחק מובלטת במיוחד עבודת הצוות והאינטראקציה בין השחקנים השונים בקבוצה; כל קבוצה מחולקת ליחידות שונות שעובדות למטרה משותפת (תקיפת נקודה מסוימת, הגנה על אזור, וכדומה) או תפקידי לחימה מסוימים (כוחות מיוחדים, נגד טנקים וכדומה), כאשר מעל כל שחקני הקבוצה עומד המפקד אשר מחלק הוראות לראשי היחידות, וביכולתו לסייע להם על ידי הצנחת תחמושת, כלי לחימה או רפואה, שליחת מטוס זעיר ללא טייס לשטח מסוים במטרה לחשוף את יחידות האויב בו או הפגזה ארטילרית של האויב באזור מסוים. השחקנים השונים בקבוצה או ביחידה יכולים לתקשר ביניהם באמצעות הקלדה או VOIP.