אם כן, שבלונות יד מתחילות באמנות ניאנדרטלית וממשיכות לאמנות מאוחרת יותר. בנוסף לכך, ישנה עדות לציור אבסטרקטי, אשר ממשיך גם הוא בתקופה מאוחרת יותר. הציור הפיגורטיבי מגיע בשלב מתקדם יותר, ולדעת רבים מצביע על חשיבה סימבולית וקוגניטיבית מפותחת.
טכניקה.
האמנות הניאנדרטלית היא אמנות מונוכרומית העשויה לרוב בצבע אדום או שחור. הצבע האדום מגיע מתחמוצת ברזל כמו המטיט, והצבע השחור מושג מפחם או מנגן דו-חמצני. לעיתים השתמשו האמנים בגוש אבן או פחם בצורת עפרון. במקרים אחרים היו מרסקים את הפיגמנט ומערבבים אותו בחומר אחר כדי שיהפוך לנוזלי. את המשחה היו מניחים על הקיר בעזרת האצבעות או מברשת שעשויה משיער חיות, או לחלופין, היו משפריצים אותה דרך הפה כדי ליצור שבלונות. השפרצת הצבע נעשתה גם דרך עצמות חלולות או קנה. שאריות צבע על קונכיות יכולות להעיד כי שימשו כמיכלי צבע. אמצעי התאורה לפנים המערה היה אש או אור שמש חלוש.
ניתן לראות התפתחות בטכניקות עם הזמן. המונוכרום נכח עד 25 אלף לפנה"ס, מאז החל השימוש בפוליכרום בין השנים 25-20 אלף לפנה"ס, ומגיעים לשיא בין השנים 10–15 אלף לפנה"ס עם היצירות שבמערות לאסקו, אלטאמירה, פונט דה גום ולס קומברלס. בחלק מהציורים במערת שובה השתמשו בחותמות על-מנת ליצור הצללות בתוך הדמויות, מה שמצביע על ציור מורכב. הם השתמשו במינרלים שנמצאו בסביבה כצבעים, למשל אוכרת חימר יצרה גוונים של אדום צהוב וחום. בכמה ציורים במערות בהרי הפירנאים כמו מערת ניו ופונטנט יש עדות לשימוש במדלל צבע, שהוא אבקה מכמה סוגי אבנים. המטרה הייתה לשמר את הפיגמנט, לוודא שהצבע יתפס על הקיר ולמנוע את היסדקות הצבע בזמן הייבוש. מחקר ממערות אחרות העלה כי הם ערבבו את האבקה עם מי מערות שעשירים בסידן פחמתי, דם, שתן, שומן חיות או מיץ ירקות. ניתן לאתר יצירות בעלות מספר טכניקות באותו הדימוי, למשל שילוב של חריטה וציור.
מיקום.
הממצאים שנתגלו עד כה מצביעים כי האמנות הניאדרטלית ממוקמת באזור הפרנקו-קנטבריה, כאשר הממצאים הישנים ביותר המקושרים עם הניאנדרטלים נמצאו במערות בספרד. מכיוון שזוהי תגלית חדשה, ולכן לא בהכרח זהו האזור היחידי בו קיימת אמנות ניאנדרטלית, וייתכן שהיא קיימת באתרים נוספים שטרם התגלו. חוקרים בתחום שמו לעצמם למטרה להמשיך לחקור ולתארך מערות בצרפת ובמדינות נוספות, כדי למצוא עוד עדויות של אמנות ניאנדרטלית
רוב האמנות המאוחרת יותר התגלתה גם היא באזור פרנקו-קנטבריה; נמצאו כ-350 מערות שמכילות אמנות מהתקופה הפלאוליתית העליונה. קיימת התקבצות מערות בחבל הדורדון וסביב הר קסטיו, אולם נמצאו יצירות מדהימות גם באזורים אחרים כמו דרום אפריקה, ארגנטינה, הודו, סין, אוסטרליה ועוד.
תכלית.
למרות המחקרים הרבים שנעשו עד כה בחקר האמנות הפרהיסטורית, החוקרים אינם קרובים למענה על השאלה מה הניע את אמני התקופה הפרהיסטורית ליצור את אמנותם. עדיין אין מידע האם הם כיוונו לעשיית אמנות ספציפית למטרות אסתטיות הראויות להערכה, או למטרה שימושית פונקציונלית כלשהי אחרת. אמנות כתלית ייתכן ומילאה פונקציות פולחניות, וישנה השערה כי סימונים על חפצי אמנות ניידת שימשו לסימון של מידה. ישנה גישה הסוברת כי אחת המטרות של אמנות פרהיסטורית היא מטרה דידקטית; היא נועדה להעביר ולשנן עובדות, מיתוסים ואמונות בין דורות. ציורי מערות היו כציור על לוח, שבעזרתו מלמדים את הצעירים את מסורת השבט. לעיתים הציורים מאגדים את הסמלים הסודיים של מועדון מסוים או זקני השבט. הציורים שימשו כדי לשמר את הדיאלוג עם האבות הקדמונים, עם רוחות של חיות טוטם וישויות נוספות. למרות סברה זו, הדעה הרווחת היא שעדיין לא פוענחו כל המשמעויות והכוונות העומדות מאחורי האמנות הניאנדרטלית והמאוחרת יותר.
אולג ילישב
אולג ויאצ'סלאווביץ' ילישב (ברוסית: Олег Вячеславович Елышев; נולד ב-30 במאי 1971) הוא כדורגלן עבר רוסי ששיחק בעמדות החלוץ והקשר, וכיום מאמן את בקבוצת הנערים של מועדון הכדורגל לוקומוטיב מוסקבה.
קריירה.
ילישב החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת הנוער של המועדון הסובייטי בלטיקה קלינינגרד. כבר בגיל 16 הוא עלה להרכב הפותח של הקבוצה הבוגרת (אשר שיחקה אז בליגה הסובייטית השנייה). לאחר שתי עונות עבר לקבוצת פאקל וורונז'. בשנת 1992, ציידי הכישרונות של קבוצת הצמרת הרוסית דינמו מוסקבה הציעו לו לעבור לקבוצתם. ילישב אומנם עבר לדינמו, אך לא מצא את מקומו בקבוצה וכעבור כמה חודשים עבר לקבוצת טקסטילשצ'יק קמישין מליגת המשנה הרוסית. בשנת 1993 הוא שיחק עם הקבוצה בליגה העליונה ובסיום העונה נכלל בנבחרת הליגה. בשנת 1994 הצטרף ילישב לקבוצת הפאר לוקומוטיב מוסקבה, במדיה שיחק שתי עונות וזכה בגביע הרוסי. בהמשך שיחק שנתיים בדרום קוריאה.
בשנת 2000 הגיע לישראל וחתם בקבוצת הפועל חיפה. הוא שיחק במדי הפועל שתי עונות. בשנת 2002 שוחרר מן הקבוצה, לאחר שאחרונה נקלעה לקשיים כלכליים. ילישב שב לרוסיה. הוא חזר לשחק בקבוצת פאקל וורונז'. בשנת 2005 פרש ממשחק פעיל.
עין ירקעם
עין ירקעם הוא מעיין עונתי הנובע בחלק העליון של נחל חתירה, ממזרח למכתש הגדול. המעין נובע בעיקר בחורף. בעונה זאת, עולה מפלס מי התהום אל מעל גובה הקרקע ("תמילה"). לרוב מימיו מוצפים גם במי גשם ושיטפונות, וממלאים גב גדול לעומק של עד 5 מטרים. לקראת סוף הקיץ נשארים מים מעטים רק בחלקו התחתון של הגב וחלקו העליון מתייבש, אך מי התהום של המעיין נותרים יחסית גבוהים ובעלי החיים מהאזור מצליחים להגיע אליהם עם מעט חפירה בחול. המעיין מוקף בצמחייה רבה של, בעיקר, קנה ואשל.
בקיר הגדה הצפונית של הנחל חצובות מדרגות עתיקות שככל הנראה, שימשו להורדת גמלים לשתייה מהגב. בסמוך למעיין נמצא מצד ירקעם מהתקופה הביזנטית ששימש כנקודת אבטחה.
שביל ישראל עובר בעין ירקעם. למקום ניתן להגיע רגלית מחניון קטן הצמוד לכביש 206, ממנו ישנה ירידה בשביל המסומן בירוק לאורך כ-500 מטרים, עד למדרגות החצובות היורדות למעין. בהתאם להנחיות רשות הטבע והגנים, אסורה לינה באתר. זאת, על מנת לאפשר לחיות לפעול בו בשעות החשיכה. עם זאת, חניון לילה נמצא ממש בסמוך ליד הכביש.
מבנה הנחל.
בקירו הצפוני של הנחל יורדות מדרגות חצובות מן השביל שמעל למעוק עד לקרקעיתו. אלו הן מדרגות עתיקות, שנחצבו כדי שגמלים יוכלו להגיע אל נקודות הנביעה ואל הגב הגדול.
המפלים והמעוק בעין ירקעם התפתחו בנקודות המעבר של אפיק הנחל מתחום סל הקרטון והצור מגיל הסנון, אל גג שכבת הגיר הקשה מגיל הטורון. סדרת המפלים דמויי המרזב, שגובהם כ-10 מטרים, יצרה כאן בראש המעוק מעין אולם גבוה ועגול, דמוי טאבון.
במקום מעין קלחת סגורה של סלעים, שנוצרה כתוצאה משחיקת תשתית הגיר שבקרקעית הנחל על ידי מי שיטפונות. מהקלחת נמשך נקיק קצר ועמוק, שבקרקעיתו, מכתשת גדולה ועמוקה המחזיקה מי שיטפונות. מהסדקים שבקירות הקלחת נובעים מים, המזינים לאחר תקופות גשומות פלג מים לאורך הנקיק.
יחסי ניו זילנד–פקיסטן
יחסי ניו זילנד–פקיסטן הם היחסים הדיפלומטיים שבין ניו זילנד לבין פקיסטן. היחסים בין שתי המדינות כוננו במאה ה-21. פקיסטן מיוצגת בניו זילנד בוולינגטון בעוד שניו זילנד מיוצגת בקוסוליית כבוד בקארצ'י.
ניו זילנד הייתה צד בהחלטת ראש ממשלת קליפורניה להחזיר את פקיסטן למועצת חבר המדינות לאחר החזרת הממשל האזרחי במאי 2008.
היסטוריה.
שר החוץ והמסחר בניו זילנד, פיל גוף, ביקר בפקיסטן בסוף שנת 2004.
בשנת 2005 ביקר נשיא פקיסטן פרובז מושראף את ראש הממשלה הלן קלארק בניו זילנד. במהלך שיחותיו עם מנהגי ניו זילנד, הציע מושארף לחזק את הקשרים בין שתי המדינות, בעיקר בתחומי החינוך, טכנולוגיה, תקשורת, מידע, חקלאות ומוצרי חלב.
ניו זילנד יצרה תוכנית להכשרת מוקשים בעיר קואטה בפקיסטן. באוקטובר 2005, בעקבות רעידת אדמה הרסנית, הודיעה שר הסיוע של מרילנד כי המדינה תכפיל את תרומת הסיוע במיליון וחצי דולר. הטלוויזיה הפקיסטנית שיבחה את ניו זילנד ואת תרומתה. כעשרה ארגונים לא ממשלתיים בניו זילנד קיבלו תרומות מהציבור לסיוע הקורבנות בפקיסטן. כמו כן, ראיי ג'וליאן (מנכ"ל המועצה לפיתוח בינלאומי) שיבח את ניו זילנד וציין כי "התגובה של ממשלת זילנד והציבור לטרגדיות של סוף השבוע בפקיסטן כבר מצוינות". בנובמבר 2005 דיווח הצלב האדום של ניו זילנד כי התרומות הגיעו לסך 620,000 דולר.
סחורה.
בשנת 2004, ייצאה ניו זילנד סחורה בשווי 24.4 מיליון דולר אל פקיסטן. עד שנת 2007 שווי הסחורה הגיע ל-85 מיליון דולר. פקיסטן ייצאה סחורה בשווי 67.7 מיליון דולר ניו זילנדי. רוב הייצוא של ניו זילנד מורכב ממשאבים כגון מוצרי חלב, מוצרי צמר ומוצרי בעלי חיים אחרים, בעוד שפקיסטן מייצאת בעיקר מוצרי הלבשה.
בשנת 1990 חתמו שתי הממשלות על הסכם סחר. כחלק מהסכם זה, שני הצדדים יצרכו לקיים את פגישת ה-JTC (ועדת המסחר הפדרלית של ניו זילנד). הפגישה הראשונה התקיימה במרץ 2002 שבה הועלו דיונים על מנת לשפר את השיתוף הכללי בין שתי המדינות.
פרידריך אוגוסט, נסיך אנהלט-צרבסט
פרידריך אוגוסט, נסיך אנהלט-צרבסט (בגרמנית: Friedrich August, Fürst von Anhalt-Zerbst; 8 באוגוסט 1734 - 3 במרץ 1793), היה נסיך אנהלט-צרבסט בין השנים 1747–1793, ואחיה של יקטרינה השנייה, קיסרית רוסיה.
ביוגרפיה.