אייזנשטיין הוסיף לעבוד על החלק השני של הסרט, "איוואן האיום: מזימת הבויארים", שהצגת הצאר בו כעריץ אכול לבטים הייתה מודגשת. מספר עמיתים הזהירו אותו, כי החלטתו להעביר את סצנת הניצחון במלחמה הליבונית לחלק השלישי בטרילוגיה, "איוואן האיום: קרבותיו של איוואן", תשלול מהשני כל רכיב חיובי ומרומם ותבטיח שהסרט יצונזר. חוקרי קולנוע רבים סברו מאוחר יותר שאייזנשטיין ביים את החלק הראשון כדי שיהיה עביר פוליטית, בעוד שהחלק השני נועד להיות חתרני ולהביע אמת אמנותית. נויברגר כתבה כי התיעוד במסמכים מראה שאין לכך ביסוס: אייזנשטיין עבד במקביל על שניהם מזה שנים, ללא הפרדה, ותפש אותם כמכלול. החלק השלישי נועד להיום מצולם בצבע, על סרט צילום של חברת אגפא שנתפסו כשלל בגרמניה. אחת הסצנות הצבעוניות המעטות שהספיקו לצלם עבורו, ריקוד פרוע של האופריצ'ניקים, הועברה לחלק השני בעריכה.
בנובמבר 1945 דרשה הנהלת מוספילם תיקונים נרחבים לפני שהסרט יאושר. הבמאי, חדור ביטחון בהצלחתו לשאת ולתת על עבודתו האמנותית בחלק הקודם, לא נענה. ב-2 בפברואר 1946 הגיש אייזנשטיין את "מזימת הבויארים". לאחר מכן הלך לחגוג בקבלת פנים רשמית לכבוד זכייתו בפרס. בשעה שתיים בלילה, בעודו רוקד, הוא סבל התקף לב. ממיטת חוליו, הוא הספיק להורות על כמה תיקונים אחרונים.
סטלין, שצפה בסרט השני בקרמלין בהקרנה מיוחדת ב-2 במרץ, התכעס ותיאר את היצירה כ"בדיחה נתעבת". לוורנטי בריה העיר שמדובר ב"סיפור בלשי גרוע". המניעים שעמדו מאחורי התגובה הרשמית החריפה לסרט היו מושא להשערות ולניתוחים רבים. ראשית, החלק השני לא עבר את הצנזורה המקיפה שספג הראשון לפני שסטלין צפה בו. מלחמת העולם הסתיימה, ולשלטון שוב לא הייתה סיבה לאפשר חופש אמנותי יחסי; לפרוץ המלחמה הקרה התלווה גל של צנזורה ז'דאנוביסטית; ולבסוף, השליט שוב לא נזקק למשלים היסטוריים, שכן שורת סרטים חדשים, כמו "נפילת ברלין", הציגה אותו ישירות כגיבור הראשי. ייתכן גם שהרמיזות ההומוארוטייות המרובות (איוואן עמד חיבק שלושה-ארבעה גברים שונים, ואמר לוולדימיר שהלה איננו אוהב אותו), עוד יותר מהצגתו השלילית של הצאר, עוררו את חמת סטלין. מכל מקום, ב-5 במרץ אסר הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית את הסרט.
ב-4 בספטמבר, פרסם הוועד גינוי רשמי לאייזנשטיין, שעדיין היה בתהליכי החלמה, בעוון הצגה של הצאר כ"המלט חלש אופי" – המחזה שאיוואן מוזמן אליו על ידי פיליפ חיזק מאוד רושם זה – ושל האופריצ'ניקים כ"קו קלוקס קלאן." אייזנשטיין ביקש לקבל רשות לערוך-מחדש את הסרט, וייתכן שמניעו האמיתי היה להרוויח זמן בניסיון לאפשר לו לצאת בגרסתו המלאה. הוא ביקש, וקיבל, ראיון מיוחד עם השליט כדי לדון בתיקונים הנדרשים. ב-25 בפברואר 1947 הגיעו הבמאי והשחקן הראשי ניקולאי צ'רקסוב לקרמלין, שם ספגו נזיפה ארכנית מסטלין, ויאצ'סלב מולוטוב וז'דאנוב. סטלין הדגיש שאיוואן היה אכזר רק משום שהאינטרס הלאומי חייב זאת, מחה על הצגה חיובית של העולם החיצון, בעוד שהצאר לא אפשר השפעה זרה מוגזמת ברוסיה, וגינה את חולשת הדעת וחוסר הרצון של איוואן בסרט. בין היתר, העיר סטלין ש.
למרות האישור המסויג מגבוה, אייזנשטיין לא שב לעבוד על החלק השני. העבודה על החלק השלישי נדחתה מאליה; נותרו התסריט שלו, הערות במאי רבות ומעט קטעים שהמפיקים הספיקו לצלם, באורך כולל של כחמש דקות. ידוע שהחלק האחרון היה אמור לכלול סצנה דרמטית של שריפת נובגורוד בידי האופריצ'ניקים ב-1570, שהייתה כנראה מזעזעת את הקהל בשל הדמיון והרמיזה להחרבת העיר על ידי הגרמנים במהלך המלחמה. ב-11 בפברואר 1948, פחות משנה לאחר הראיון עם סטלין, סבל אייזנשטיין התקף לב שני וקטלני. "איוואן האיום" נותר לא-מושלם. רק ב-1958, כחלק מהליברליזציה שנלוותה אל ההפשרה של חרושצ'וב, יצא החלק השני לאקרנים.
Goodbye (שיר)
8 (שיר)
8 (מוכר כ-Eight) הוא שיר שהקליטה הזמרת-יוצרת האמריקאית בילי אייליש, ומופיע באלבום הבכורה שלה, . השיר יצא לאור ב-29 במרץ 2019, על ידי חברות התקליטים דארק-רום רקורדס ואינטרסקופ רקורדס, ביחד עם האלבום עצמו.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-79 במצעד הבילבורד הוט 100.
רקע וכתיבה.
השיר בדומה ל-"", "Bad Guy" ו-"Wish You Were Gay" נכתב על ידי בילי אייליש, ביחד עם פיניאס או'קנול שגם הפיק אותו. במהלך השיר הוקלטה אייליש בטונים נמוכים מאוד, על מנת שתשמע כמו ילדה בת 8. בארצות הברית קיבל השיר את תואר הזהב, על מכירות של למעלה מ-500,000 עותקים במדינה.
כמו כן, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, בסמוך לצאת האלבום.
הצלחה.
במרץ 2019, עלה האודיו הרשמי של השיר לערוץ היוטיוב של בילי אייליש. באודיו ניתן לראות את עטיפת האלבום בו נכלל השיר. נכון לאפריל 2020, מונה הצפיות של האודיו עומד על למעלה מ-11 מיליון צפיות. קליפ המילים של השיר צבר למעלה מ-4.6 מיליון צפיות.
בין היתר, הצליח השיר לצבור למעלה מ-140 מיליון השמעות ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
Goodbye (שיר של בילי אייליש)
Goodbye (בעברית: להתראות) הוא שיר שהקליטה הזמרת-יוצרת האמריקאית בילי אייליש, ומופיע באלבום הבכורה שלה, . השיר יצא לאור ב-29 במרץ 2019, על ידי חברות התקליטים דארק-רום רקורדס ואינטרסקופ רקורדס, ביחד עם האלבום עצמו.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום הרביעי במצעד השירים מתחת להוט 100.
רקע וכתיבה.
השיר בדומה ל-"", "Bad Guy" ו-"Wish You Were Gay" נכתב על ידי בילי אייליש, ביחד עם פיניאס או'קנול שגם הפיק אותו. השיר כולל בתוכו שורה מכל שיר באלבום, פרט לשיר "!!!!!!!". כלומר, את השורות האלה שרה אייליש בהיפוך ממקורן.
כמו כן, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, בסמוך לצאת האלבום.
הצלחה.
במרץ 2019, עלה האודיו הרשמי של השיר לערוץ היוטיוב של בילי אייליש. באודיו ניתן לראות את עטיפת האלבום בו נכלל השיר. נכון למאי 2022, מונה הצפיות של האודיו עומד על למעלה מ-12 מיליון צפיות.
בין היתר, הצליח השיר לצבור למעלה מ-180 מיליון השמעות ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
Hostage
Hostage (בעברית: בת ערובה) הוא שיר שהקליטה הזמרת-יוצרת האמריקאית בילי אייליש, ומופיע במיני-אלבום הראשון שלה, Don't Smile at Me. השיר יצא לאור ב-11 באוגוסט 2017, על ידי חברות התקליטים דארק-רום רקורדס ואינטרסקופ רקורדס, ביחד עם המיני-אלבום עצמו.
איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי העניק לשיר את תואר הפלטינה על מכירות של למעלה ממיליון עותקים במדינה.
רקע וכתיבה.
השיר בדומה ל-"", "Bad Guy" ו-"Wish You Were Gay" נכתב על ידי בילי אייליש, ביחד עם פיניאס או'קנול שגם הפיק אותו. השיר נכתב במפתח A מינור, תוך שהמקצב שלו נמוך.
כמו כן, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, בסמוך לצאת המיני-אלבום.
הצלחה.
באוגוסט 2017, עלה האודיו הרשמי של השיר לערוץ היוטיוב של בילי אייליש. באודיו ניתן לראות את עטיפת המיני-אלבום בו נכלל השיר. נכון לאפריל 2020, מונה הצפיות של האודיו עומד על למעלה מ-20 מיליון צפיות. הקליפ של השיר צבר למעלה מ-77 מיליון צפיות.
בין היתר, הצליח השיר לצבור למעלה מ-190 מיליון השמעות ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
Private Show
Private Show (בעברית: מופע פרטי) הוא סינגל שיווקי שהקליטה הזמרת האמריקאית בריטני ספירס, והופיע באלבום האולפן השביעי שלה, Glory. השיר יצא לאור ב-4 באוגוסט 2016, על ידי חברת התקליטים תקליטי RCA, כחלק ממסע השיווק של ספירס לבושם שלה, הנושא את שם השיר.
וידאו קליפ.
הקליפ לשיווק הבושם בוים על ידי רנדי סיינט ניקולס והוקניט ב-11 ביולי 2016. הווידאו הקליפ המלא יצא בלעדית על ידי Entertainment Tonight ב-13 ביולי 2016. במהלך הקליפ ספירס זורקת מתג הפעלה, תוך כדי שלובשת מעיל תחרה, ובהמשך היא לבושה במונוקיני שחור ורוקדת לצלילי השיר בתיאטרון ריק. סמוך לסיום הפרסומת, ספירס לובשת בגד גוף כסוף, שהושווה לזה בו השתמשה במהלך הקליפ של הסינגל "Toxic".
ב-13 ביולי 2016, הועלה קטע מאחורי הקלעים הרשמי של השיר לערוץ היוטיוב של העמוד Entertainment Tonight. בקטע מופיעה ספירס ומספרת על הבושם והמופע, ומתנגנת טעימה מהשיר עצמו.
בין היתר, הצליח השיר לצבור למעלה מ-12.3 מיליון השמעות ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
א.ס. ל.כ.ן. רמת השרון
פורד פלקון XT
פורד פלקון XT (באנגלית: Ford Falcon (XT), קרוי גם: Ford Fairmont (XT)) היא מכונית משפחתית גדולה מתוצרת יצרנית הרכב פורד אוסטרליה , חברת בת של פורד אשר יוצרה בין השנים 1968–1969 באוסטרליה.
אלטו ט. אטקינסון
אלטאו טמצ'יבולאק אטקינסון (Alatau Tamchiboulac Atkinson; 1848 – 1906) היה חבר בית הנבחרים של הרפובליקה של הוואי. הוא שימש כמנהל החינוך הציבורי בטריטוריה של הוואי בעקבות סיפוחה לארצות הברית. מונה למפקח הכללי של בתי הספר בממלכת הוואי והמשיך בתפקיד תחת ממשלת הוואי הזמנית ורפובליקת הוואי. הוא היה עיתונאי ובעל עיתונים. אטקינסון דרייב באזור עלא מואנה בהונולולו, נקרא לכבודו.
חייו.