פרידריך לודוויג, נסיך הכתר של מקלנבורג-שוורין (בגרמנית: Luise Charlotte, Prinzessin von Mecklenburg-Schwerin; 13 ביוני 1778 - 29 בנובמבר 1819), היה נסיך הכתר של מקלנבורג-שוורין
ביוגרפיה.
פרידריך לודוויג נולד ב-13 ביוני 1778 בשוורין שהשתייכה לדוכסות מקלנבורג-שוורין, לפרידריך פרנץ הראשון, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין ולואיזה, נסיכת סקסוניה-גותה-אלטנבורג. פרידריך לודוויג חונך בצעירותו על ידי מורים שונים, ולמד בעיקר מתמטיקה וצרפתית. בשנת 1792 החל פרידריך לודוויג את לימודיו באוניברסיטת רוסטוק, ובשנת 1795 יצא לטיול ארוך במרכז גרמניה. בשנת 1797 הצטרף פרידיך לודוויג לצבא הפרוסי בדרגת גנרל לוטננט, ומונה למפקד רגימנט הרגלים "פון פרסנטין".
בשנת 1806 נכבשה דוכסות מקלנבורג-שוורין על ידי הכוחות הצרפתים ובני המשפחה ברחו לאלטונה, ורק בשנת 1807 לאחר הצטרפות הדוכסות לקונפדרציה של הריין חזרו בני המשפחה לדוכסות. בשנת 1814 השתתף פרידריך לודוויג בקונגרס וינה, שבמהלכו קיבל אביו את התואר דוכס גדול.
ב-29 בנובמבר 1819 מת פרידריך לודוויג, ומשום כך לאחר מות אביו בשנת 1837, עלה בנו פאול פרידריך, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין לשלטון במקומו.
משפחתו.
בשנת 1799 התחתן פרידריך לודוויג עם ילנה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתם של פאבל הראשון, קיסר רוסיה וסופיה דורותיאה, נסיכת וירטמברג, ממנה נולדו לו שני ילדים:
בשנת 1810 התחתן פרידריך לודוויג עם קרולינה לואיזה, נסיכת סקסוניה-ויימאר-אייזנך, בתם של קרל אוגוסט, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך ולואיזה, נסיכת הסן-דרמשטדט, ממנה נולדו לו 3 ילדים:
בשנת 1816 התחתן פרידריך לודוויג עם אוגוסטה, רוזנת הסן-הומבורג, בתם של פרידריך החמישי, רוזן הסן-הומבורג וקרולינה, נסיכת הסן-דרמשטדט, אך לא נולדו לו ילדים ממנה.
שילה ליפשיץ
שילה ליפשיץ (Shilo Lifschutz; 27 בנובמבר 1957 - 8 בדצמבר 2010) היה רואה חשבון ובעל תואר דוקטור לחשבונאות. הקים את החוג לחשבונאות במרכז האקדמי למשפט ועסקים ברמת גן ועמד בראשו.
ביוגרפיה.
ליפשיץ נולד בירושלים, הוא בנם של יוכבד ויצחק מתתיהו, יקיר ירושלים תשע"ד, וצאצא של בעל התניא של חסידות חב"ד. צאצא למשפחות סלאנט ואליעזרוב. סבו הוא הרב דב בער אליעזרוב והוא נינו של הרב שלמה יהודה לייב אליעזרוב (שיל"א), אשר על שמו הוא נקרא.
למד בבית הספר היסודי "מימון", בישיבה התיכונית נתיב מאיר בירושלים ובישיבת ההסדר כרם ביבנה. את שירותו בצה"ל עשה בחיל התותחנים, כמדריך וכמפקד כיתה.
שילה ליפשיץ הוא בוגר האוניברסיטה העברית בירושלים: בשנת 1982 - תואר ראשון בכלכלה; בשנת 1984 - תואר שני במנהל עסקים; בשנת 2005 - תואר דוקטור.
כותרת עבודת הדוקטורט שלו היא: השפעת תקן חשבונאות של ניירות ערך לפי שווי הוגן (SFAS 115ׂׂ) על החלטות מנהלים בדבר ניהול רווחים וסיכון הריבית של תיק ניירות הערך.
בשנות חייו צבר כשלושים שנות פעילות מקצועית בתחומי החשבונאות, ביקורת, רגולציה בנקאית, ממשל תאגידי וניהול סיכונים.
שילה היה רואה חשבון בעל רישיון ישראלי וכן בעל רישיון רואה חשבון אמריקאי (CPA) מטעם מדינת אילינוי, ארצות הברית.
עבד במחלקת המפקח על הבנקים בבנק ישראל בשנים 1989–1993 כמבקר וככלכלן.
בשנים 1994–2000 שימש מנהל מחלקת ניהול נכסים והתחייבויות בבנק מזרחי טפחות וניהל את תיק הנוסטרו של הבנק.
שימש כחבר בדירקטוריונים של כמה חברות חשובות במשק וכן פעל בחלקן כחבר בוועדות: סיכוני שוק (יו"ר), בילינג, מיחשוב, הנפקה, הפרטה, כספים, שיווק השקעות, אסטרטגיה וביטוח.
עם תחילת לימודי הדוקטורט שלו, בשנת 2000, עבד באוניברסיטה העברית כמבקר תקציבי המחקר של רשות המו"פ של האוניברסיטה.
לאחר קבלת תואר הדוקטורט בשנת 2005, שימש כמרצה בכיר בכמה אוניברסיטאות ומכללות, ביניהן: אוניברסיטת בן-גוריון בנגב והאוניברסיטה העברית בירושלים. כמו כן שימש כרכז סמינריונים בחשבונאות וביקורת באוניברסיטה הפתוחה והיה מרצה בכיר, חבר סגל וראש יחידת המחקר של המחלקה לחשבונאות במרכז האקדמי לב.
שילה פיתח קורסים חדשניים בתחום ניהול הסיכונים, וביניהם: "שוק ההון הבינלאומי - ניהול סיכונים" (המבוסס על ספרו של פיליפ ג'וריון Financial Risk Manager Handbook בהוצאת Wiley), "ניהול בנקאי" (המבוסס על רגולציית ניהול הסיכונים בבנקאות - בזל II ועוסק במוצרי סאב-פריים כגון: MBS, CDO ו- CDS) ו"סוגיות נבחרות בבנקאות". שילה צפה את משבר הסאב-פריים כבר בשנת 2006 והתבטא על כך לא מעט. בנוסף, שילה צפה את שינוי הפרדיגמה שיחול עם הגעתם ארצה והחלתם הצפויה של תקני חשבונאות בינלאומיים (IFRS- International Financial Reporting Standard) על החברות הציבוריות בישראל ועם המעבר מבסיס מדידה לפי "עלות היסטורית" לבסיס מדידה לפי "שווי הוגן", ואף כתב על כך.
בהיותו כבן חמישים, פעל שילה לקבלת אישור המל"ג והקים את החוג לחשבונאות במרכז האקדמי למשפט ועסקים ברמת גן ועמד בראש החוג עד מותו בשנת 2010.
בשנתו האחרונה החל שילה בכתיבת ספר, בנושא הכנה למתכונת החדשה של בחינות הרשות לני"ע, ביחד עם מר רועי פולניצר והגב' מיכל אשכנזי, אולם בשלב מתקדם יחסית כתיבת הספר הופסקה.
שילה התגורר בירושלים. נפטר ממחלת הסרטן בדצמבר 2010. הותיר אחריו את הוריו, את רעייתו ושלושת ילדיו.
ילנה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה
ילנה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה (Елена Павловна, 24 בדצמבר 1784 - 24 בספטמבר 1803) הייתה בתו של הצאר הרוסי פאבל הראשון ורעייתו של פרידריך לודוויג, נסיך הכתר של מקלנבורג-שוורין.
ביוגרפיה.
ילנה פבלובנה נולדה ב-24 בדצמבר 1784 בסנט פטרבורג בירת האימפריה הרוסית, לפאבל הראשון, קיסר רוסיה ולסופיה דורותיאה, נסיכת וירטמברג. בעקבות יופייה הרב ניתן לה השם ילנה, על שם הלנה מטרויה. ילנה בילתה את ילדותה בארמונותיהם המפוארים של הוריה באזור סנט פטרבורג יחד עם תשעת אחיה ואחיותיה, ביניהם הקיסרים לעתיד אלכסנדר הראשון וניקולאי הראשון. ילנה קיבלה חינוך מעולה, שכלל בעיקר מוזיקה, ספרות ואמנות.
ב-23 באוקטובר 1799 התחתנה ילנה עם פרידריך לודוויג, נסיך הכתר של מקלנבורג-שוורין, ועברה לגור עם בעלה בשוורין. בשנת 1801 מתה אחותה האהובה של ילנה - אלכסנדרה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, וכעבור כמה ימים נרצח אביה פאבל הראשון, קיסר רוסיה.
בספטמבר 1803 חלתה ילנה אנושות, וב-24 בספטמבר מתה בלודוויגסלוסט.
משפחתה.
בשנת 1799 התחתנה ילנה פבלובנה עם פרידריך לודוויג, נסיך הכתר של מקלנבורג-שוורין, ממנו היו לה שני ילדים:
רמון ראול למברט
חואן מנואל פנג'יו
חואן מנואל פנג'יו דרמו (בספרדית: Juan Manuel Fangio Déramo [בארגנטינה מבוטא שם משפחתו "פנחיו"], 24 ביוני 1911 - 17 ביולי 1995) היה נהג מרוצים ארגנטינאי, שזכה חמש פעמים באליפות הפורמולה 1 בראשית שנות החמישים, שיא שהחזיק מעמד 47 שנים עד שנשבר על ידי מיכאל שומאכר. האליפויות הושגו עבור ארבע קבוצות שונות. חבר בהיכל התהילה של האליפות ונחשב בעיני רבים לאחד מנהגי המרוצים הטובים בכל הזמנים.
פנג'יו נשר מבית הספר בגיל צעיר והחל לעסוק במכונאות רכב. בשנת 1934 החל להשתתף במרוצי מכוניות מקומיים ובשנת 1940 הוכתר כאלוף ארגנטינה. בשנת 1948 החל להתחרות במרוצי גרנד פרי ברחבי אירופה. הצטרף לאליפות הפורמולה 1 עם הקמתה, בשנת 1950. בשנת 1957 זכה באליפות החמישית, כשהוא בן 47. האלוף המבוגר ביותר בתולדות התחרות.
לאחר פרישתו מונה למנהל של "מרצדס ארגנטינה" ומאוחר יותר מונה לנשיא של כבוד לכל חייו. עסק בשיפוץ ובנייה של רכבי מרוץ ישנים, המוצגים במוזיאון הנושא את שמו בעיר הולדתו.
ביוגרפיה.
לורטו פנג'יו והרמניה דרמו היגרו, בנפרד, לארגנטינה מנפת קייטי, שבמחוז אברוצו, איטליה ונישאו באוקטובר 1903. ב-24 ביוני 1911 נולד חואן מנואל, ילדם הרביעי מתוך שישה. כילד, הצטיין באיגרוף ובכדורגל. בגיל 13 עזב את לימודיו בבית הספר והחל לעבוד כעוזר מכונאי. בגיל 16 חלה בדלקת ריאות קשה, בעקבותיה נאלץ לשכב במיטה כחודשיים. בגיל 21 התגייס לשירות חובה בצבא. לאחר שחרורו מהצבא הקים יחד עם אחיו, טוטו, מוסך בו עסק בתיקון כלי רכב ללקוחותיו. במקביל ניסה לבנות מכונית מרוץ מחלקי רכבים שהיו ברשותו..
קריירת המרוצים.
שנים ראשונות.
במקביל לעבודתו במוסך החל להתחרות במרוצי מכוניות מקומיים. בשנת 1934 השתתף לראשונה בתחרות, כשהוא נוהג בפורד מודל A משנת 1929 ששיפץ בעצמו. המרוצים שנערכו בארגנטינה באותה תקופה היו שונים מהמרוצים האירופאים - הם היו ארוכים יותר והתקיימו בעיקר בדרכי עפר. בשנת 1940 ניצח את הגרנד פרי של הצפון, מסלול באורך של כ-10,000 קילומטר, שהחל בבואנוס איירס עבר דרך הרי האנדים, הגיע ללימה בירת פרו וחזרה לבואנוס איירס. התחרות הורכבה ממקטעים שונים ונמשכה כשבועיים. בסיום אותה שנה הוכתר לאלוף ארגנטינה, הישג עלו חזר שנה לאחר מכן.
מלחמת העולם השנייה הביאה לעצירה בפעילות הספורטיבית של פנג'יו, שהתמקד בהפעלת המוסך שבבעלותו. הוא נסע בקביעות לדרום המדינה, שם רכש משאיות ונגררים, רק עבור הצמיגים שלהם, שהפכו להיות מצרך מבוקש מאוד בעקבות המלחמה. בשנת 1946 שב להתחרות והשתתף בשני מרוצים. שנה לאחר מכן השתתף בשישה מרוצים וניצח במחציתם.
פורמולה 1 ומרוצי מכוניות ספורט.