מרים דרם גדלה במשפחה בורגנית, ליברלית, מבוססת, ברובע ה-17 בפריז. אביה, שהיה סוחר, הלך שבי אחרי רעיונותיו של וולטיר, במיוחד ככל האמור בהתנגדות לכנסייה ועוינות כלפי זרם הישועים. עם זאת חי בשלום עם הליכת אשתו למיסה פעמיים-שלוש בשנה ולהטבלת בתו בכנסייה. למרות נטייתו האנטי כנסייתית של אביה, ואמונתה השטחית של אימה, דרם הרגישה צורך ללמוד את התנ"ך, ואת סיפורי אבות הכנסייה, ולנסות להבין את דתות המזרח. היא למדה יוונית ולטינית כדי להבין את הכתבים העתיקים, והתעמקה בחיבורי הפילוסופים של תקופת ההארה במאה ה-18 כתומס הובס, ג'ון לוק, הברון ממונטסקיה, דקארט, ז'אן ז'אק רוסו ואחרים. כבר בגיל עשרים הייתה משכילה מאוד, מסורה לאידיאלים, שואפת לשלמות ומאמינה ביכולת לבנות חברה על יסודות של חופש והחתירה לשוויון. דרם האמינה בשינוי חברתי מדורג ואיטי יותר מאשר במהפכות. בפעילותה הפוליטית חיפשה דרכים להובלת רפורמות מתקדמות שיקדמו שינוי כזה.
דרם הייתה משוכנעת בחשיבות החינוך בפתיחת חסמים חברתיים, ובהעברת רפורמות באמצעות חקיקה. לאחר מותו של אביו בשנת 1852, המשיכה את פעילותה לצד אימה ואחותה הגדולה. החלה לכתוב והשתתפה בפרסומים בעיתון ספרותי בעל גוון פוליטי שנקרא "הגמד הצהוב" ובעיתון נוסף. מוקדם בחייה גילתה גם את אמנות הנאום, וראתה את השפעת המילה הנאמרת כגוברת על זו הכתובה. בכל זאת, לאחר פטירת הוריה, השתמשה במשאביה הכלכליים כדי להמשיך גם בקריירה העיתונאית שלה.
הבונים החופשיים.
בזמן שבו רעיונות פמיניסטיים הסעירו את חיי הרוח בתקופתה והבליטו את הניגודים בין הרפובליקנים לבין השמרנים, איפשרו לה השכלתה ורהיטותה להפגין את כישוריה כנואמת.
בשנת 1866, כתגובה למסע הכפשה כלפי הבונים החופשיים הצרפתים, החליט העיתון Grant Orient de Paris לארגן "כנסים פילוסופיים" במשכנו ב-rue Cadet שבפריז. ליאון רישר (Léon Richer), הוגה ליברל חופשי בדעותיו, רפובליקני, שהיה חבר בעל השפעה
ב"בונים החפשיים הצרפתיים", הזמין גם את מריה דרם. בהיותו פמיניסט מושבע העריך את כשרונותיה ורעיונותיה בדבר הצורך באמנציפציה של נשים, והיא הסכימה לתת הרצאה בנושא "המוסר" ; לאור הצלחתה בפני קהל שאינו מכיר אותה, המשיכה לתת הרצאות בנושאים כמו עצמאות, ההנאה, המחלוקת, חיים פרטיים, חינוך, ההשפעה של הרומן ועוד, מנקודת ראות פמיניסטית.
ב-1869, יסדה מריה דרם, יחד עם הפמיניסטית פול מינק (Paule Mink), האנרכיסטית לואיז מישל (Louise Michel) וליאון רישר את "החברה לתביעת זכויות אזרח לנשים", ("Société pour la Revendication du Droit des Femmes") ולאחר מכן בשנת 1870, את "האגודה לזכויות נשים" ("L'Association pour le droit des femmes"), שהייתה נשיאתה. לקחה חלק בכתב העת זכויות נשים, שנוסד על ידי לאון רישר. יחד איתו, בזמן השתתפותה בבונים החפשיים, יזמה פעולות למען נשים, תוך שילוב צעדים להגנה על חילוניות. בשנת 1874, עם וירז'יני גריס טראוט (Virginie Griess-Traut), הוברטין אוקליר (Hubertine Auclert), ואלין ולט (Aline Valette) כולן פמיניסטיות פציפיסטיות, הקימה את "החברה למען שיפור גורלה של האישה (la Société pour l'amélioration du sort de la femme)".
באותן שנים תמכה גם באופן פעיל בקבוצה של לואיז מישל, אנדרה ליאו, ואליזה רקלוז, ששאפה להקים מערך חינוך עבור בנות. לאחר מלחמת 1870, הייתה מריה דרם מהדוברות הנלהבות של הרפובליקה הצעירה והגנה על הרעיונות הדמוקרטיים שבסיסה. דרם יזמה סדרה חדשה של כנסים על זכויות הילד, זכות הצבעה כללית, וכו'. ב-1878, ביחד עם לאון רישר יזמו את האמנה הבינלאומית בדבר זכויות נשים, אשר עסקה בחמישה נושאים עיקריים: היסטוריה, חינוך, כלכלה, מוסר וחקיקה. ב-1881 מקבלת על עצמה ניהול העיתון Le Republicain de Seine et Oise.
פעילותה ב"בונים החופשיים".
לנוכח סירובן של רוב לשכות הבונים החפשיים לקבל אליהן נשים, החליט הסניף של אזור פק בפריז לנקוט יוזמת נגד והשביע את מריה דרם כחברה בו בינואר 1888. צעד זה גרם זעזוע בתנועת ה"בונים החופשיים הצרפתים" והסניף הושעה מן הארגון עד ששמה הוסר מן הרשימה.
אחת עשרה שנים לאחר מכן, ב-1 ביוני 1892, אספה דרם 16 נשים רפובליקניות והכריזה כי הן מקבלות על עצמן את עקרונות התנועה. ביחד עם ג'ורג' מרטין, בונה חופשי, התכנסו וקיימו טקסים וישיבות ברוח הארגון. תוך מספר חודשים עלו בדרגות המקובלות בו עד לרמה בה נדרשו לשאת את הרצאת הכניסה הרשמית שלהן, שמתקבלת בהצבעה. כך נולד המסדר המאסוני המעורב הראשון-שנקרא בשם "זכות אנוש". דרם יצרה סדק בחומת המיזוגניה בתנועה. בזכות פעילותה היא נחשבת כדמות שמגלמת את רוח שנות ההרפובליקה השלישית הראשונות: השאיפה לחירות, חילוניות של מוסדות המדינה ובחינוך, וחתירה לשוויון זכויות בין נשים וגברים. דרם נפטרה לפני שהושלמה מלאכת שילוב הנשים בבונים החופשיים.
אנדרטה לזכרה נחנכה בשנת 1898, ברובע ה 17 של פריז וכללה פסל של לואי ארנסט בריאס. הפסל נהרס ב-1943 על ידי הגרמנים ושוחזר ב-1983. אחד הרחובות הגובלים בכיכר נקרא על שמה. היה לה בית בפונטואז, ברובע סיין א-אואז. גם שם הועמד פסל לזכרה וגם הוא נהרס במלחמה. שוחזר בשנת 2000 על ידי אגודת הידידים לזכרה. ב-1894 נקרא רחוב על שמה ברובע ה-17, וב-1980 הוקם גם בית ספר מקצועי ברובע ה-19 על שמה.
עונת 1994/1995 בבונדסליגה
עונת 1994/1995 הייתה העונה ה-32 של הבונדסליגה, שהיא הליגה הגרמנית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-19 באוגוסט 1994 והסתיימה ב-17 ביוני 1995.
בוכום, באייר אורדינגן 05 ומינכן 1860 עלו מהליגה השנייה.
על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות. במידה ובסוף העונה מספר קבוצות היו מגיעות לאותו מספר נקודות, הקבוצה עם הפרש השערים הטוב יותר הייתה מקבלת יתרון.
הליגה כללה 18 קבוצות. קבוצות שסיימו במקומות ה-16-18 ירדו בסוף העונה לבונדסליגה השנייה.
בורוסיה דורטמונד זכתה בתואר האליפות בפעם הראשונה בתולדות המועדון.
בוכום, דיסבורג ודינמו דרזדן ירדו לבונדסליגה השנייה. מדינמו דרזדן אף נשלל הרישיון והקבוצה ירדה לליגת חובבים.
כדורגלנים מצטיינים.
מריו באסלר (ורדר ברמן) והייקו הרליך (בורוסיה מנשנגלדבך), אשר כבשו 18 שערים, זכו בתואר מלך השערים של הליגה.
פטרישיה קלרקסון
ליל ה-4 באוגוסט 1789
דני אמנדולה
דני אמנדולה (באנגלית: Danny Amendola; נולד ב-2 בנובמבר 1985) הוא שחקן פוטבול לשעבר אמריקאי ששיחק ליגת ה-NFL.
ביוגרפיה.
אמנדולה נולד בדה וודלנדס שבטקסס בנם של וילי ורוז. אביו הוא מאמן פוטבול בתיכון. אמנדולה שיחק במשך ארבע שנים במסגרת קבוצת הפוטבול של אוניברסיטת טקסס טק כתופס ומחזיר בעיטות. בשנתו האחרונה בקבוצה רשם 109 תפיסות ל-1,245 יארד ו-6 טאצ'דאונים.
הוא לא נבחר בדראפט ה-NFL של 2008, ואת כל עונת 2008 העביר בקבוצת האימונים של דאלאס קאובויס. לאחר העונה התאמן בפילדלפיה איגלס אך נופה לפני תחילת העונה ולא נכלל בסגל הקבוצה הסופי. בספטמבר 2009 עבר לסיינט לואיס ראמס ושיחק במסגרתה במשך ארבע עונות. בעונתו השנייה בקבוצה נפצע במחזור הראשון בידו ונאלץ להחמיץ את יתרת המשחקים. בעונתו הרביעית נפצע בעצם הבריח באופן חמור שסיכן את חייו, אך חזר לשחק לאחר שלושה שבועות.
במרץ 2012 חתם בניו אינגלנד פטריוטס על חוזה למשך חמש שנים עבור 28.5 מיליון דולר. את עונתו הראשונה בניו אינגלנד סיים עם 54 תפיסות ל-666 יארד ושני טאצ'דאונים. בעונתו השנייה בקבוצה השיג 200 יארד וטאצ'דאון אחד המלך העונה הסדירה. בפלייאוף הצטיין בניצחון על בולטימור רייבנס כשתפס 5 מסירות ל-81 יארד ושני טאצ'דאונים, כולל טאצ'דאון אחד ממסירה של עמיתו התופס ג'וליאן אדלמן במהלך הטעיה. בסופרבול XLIX תפס חמש מסירות ל-48 יארד וטאצ'דאון אחד.
לפני עונת 2015 הסכים אמנדולה לעדכון חוזהו וקיצוץ בשכרו על מנת להישאר בקבוצה, קיצוץ נוסף נעשה גם לפני עונת 2016 ולפני עונת 2017. הוא זכה עם הקבוצה בסופרבול LI במשחק בו הצטיין, תפס 8 מסירות ל-78 יארד, טאצ'דאון אחד וכן תפס מסירה מכריעה לשתי נקודות בונוס שהשוותה את התוצאה לאחר פיגור של 25 נקודות.
בעונת 2017 היה השחקן המצטיין בגמר ה-AFC בו ניצחה ניו אינגלנד את ג'קסונוויל ג'אגוארס 24–20, הוא תפס 7 פעמים ל-84 יארד וכן שני טאצ'דאונים שהושגו ברבע האחרון. בסופרבול LII הוביל את תופסי הקבוצה עם 152 יארד בהפסד 33–41 לפילדלפיה איגלס.
לקראת עונת 2018 הצטרף לקבוצת מיאמי דולפינס, הוא שוחרר בתום העונה והצטרף לדטרויט ליונס. בעונת 2021 הצטרף ליוסטון טקסאנס. ב-2022 הודיע על פרישה.
אמנדולה הוא בן זוגה לשעבר של מיס ארצות הברית ומיס תבל אוליביה קולפו.
סטטיסטיקה נבחרת.
מעודכן לסוף עונת 2021:
בעונה הסדירה:
בפלייאוף:
מנחת טלוויזיה
ראש ממשלת בלגיה
ראש ממשלת בלגיה (בהולנדית: Eerste minister van België";" בצרפתית: Premier ministre de la Belgique; בגרמנית: Premierminister von Belgien) הוא המשרה הפוליטית הבכירה ביותר בבלגיה. למרות שהמשטר בבלגיה הוא מונרכיה חוקתית, במרוצת השנים החשיבות הפוליטית של מלך בלגיה נחלשה לאורך זמן, ואילו משרת ראש הממשלה הפכה בהדרגה ליותר חשובה.
באופן פורמלי, ראש הממשלה ממונה על ידי המלך, לצד השרים האחרים ומזכירי המדינה של הממשל הפדרלי. בפועל, המינוי משקף את תוצאות הבחירות לפרלמנט, ונעשה לאחר התייעצויות עם ראשי הסיעות הגדולות ואישי ציבור נוספים. כראש הממשלה, הוא הראשון להתמנות מבין כל השרים. בעוד המלך לא יכול לבצע כל פעולה ביצועית ללא הסכמה והאחריות של אותו שר האחראי על תחום הפעולה הביצועית שבכוונת המלך לעשות.