מיגל קלרו שיחק במדי הנבחרת 55 משחקים ולא הבקיע שום שער. הוא השתייך לסגל הנבחרת בטורניר בקופה אמריקה של 1991, 1995, 1997, 1999, 2001 ו-2007 וכן לסגל הנבחרת במונדיאל 1998. לצערו האישי, באותה תקופה לקולומביה היו שוערים טובים כמו רנה היגיטה, אוסקר קורדובה ופאריד מונדראגון, מה שהיקשה על קלרו לתפוס מקום בהרכב. הטורניר היחיד בו שיחק כשוער ראשון היה הקופה אמריקה 1999, שם גם שותף לאחד המשחקים המפורסמים כאשר קולומביה הביסה את ארגנטינה 0-3 במשחק בו החמיץ מרטין פלרמו שלושה פנדלים כשקלרו הודף אחד מהם. גם בטורניר הקופה אמריקה 2007 שיחק בשני המשחקים הראשונים, אבל ספג תשעה שערים והוחלף. כמו כן, שיחק כשוער המשנה של אוסקר קורדובה בקופה אמריקה 2001 בו זכתה קולומביה בסופו של דבר. בסך הכל רשם קלרו 55 הופעות במדים הלאומיים.
גולים שכבש בקריירה.
למרות היותו שוער, כבש קלרו במהלך הקריירה שלושה שערים, אף אחד מהם לא היה בפנדל. ב-30 במרץ 1995 כששיחק בדפורטיבו קאלי, כבש שער נדיר מחצי מגרש מול דפורטיבו פריירה. ב-3 במרץ 1997 במדי אתלטיקו נסיונל כבש בבעיטה חופשית מול אינדפנדיינטה מדיין. את השער האחרון בקריירה כבש במדי פצ'וקה בנגיחה מול חגוארס דה צ'יאפס ב-11 באוגוסט 2002.
מקרה המוות.
קלרו סבל מפקקת ורידים בזרוע שמאל ונותח בארצות הברית. המקרה אילץ אותו לפרוש מכדורגל ב-29 בספטמבר 2011, לפני שהספיק לסיים את העונה. ב-25 בנובמבר 2012 לפנות בוקר, ירד קלרו מהקומה השנייה לחדר האוכל בביתו, שם ראה את אחד מבניו ועדכן אותו שאינו מרגיש טוב. הוא איבד את התחושה בצד שמאל, שאינו הגיב לפקודות שלו. תחילה חשב בנו שאביו בסך הכל מתבדח איתו, אבל מהר מאוד הבין שמדובר במקרה אמיתי. הבן הרים את אביו עד לביתם של השכנים, שם הוטס קלרו במסוק לבית החולים. הוא סבל מאירוע מוחי בצידו הימני של המוח והיה בתרדמת. אף על פי שחל שיפור משמעותי במצבו, ב-3 בדצמבר חלה התדרדרות במצבו והוא הוכרז במצב של מוות קליני. יום לאחר מכן, נפטר מיגל בבית החולים במקסיקו סיטי עקב דום לב. ב-5 בדצמבר הובאה גופתו של השוער לאצטדיון של פצ'וקה, שם התקבל בתשואות על ידי 10,000 אוהדים שבאו לחלוק לו כבוד אחרון. אנשי הקבוצה עשו עם הארון מעין הקפת אליפות סביב המגרש, זכר לחגיגות הרבות שקלרו חגג כשזכה בתארים עם הקבוצה. לבסוף נשרפה גופתו בטקס פרטי והאפר חולק בין קולומביה למקסיקו. מועדון פצ'וקה הקים לכבודו פסל וכן הוציא משימוש את החולצה מספר 1, בה השתמש קלרו.
Hide Your Heart
Hide Your Heart (בעברית: הסתר את לבך) הוא אלבום האולפן השביעי של הזמרת הוולשית בוני טיילר. האלבום יצא לאור ב-9 במאי 1988, ואיתו יצאו ארבעה שירים עיקריים שככל הנראה לא הוכרזו כסינגלים רשמיים והם היו; "Hide Your Heart", "Don't Turn Around", "To Love Somebody", ו-"The Best". האלבום נחל הצלחה נאה כאשר מכר כמות עותקים נאה, והצליח בשיאו להגיע למקום ה-2 במצעד הנורווגי ובנוסף להיכנס למקום ה-78 במצעד הבריטי. האלבום הצליח לקבל דירוג של שלושה כוכבי זהב מ-Allmusic והפך לבין האלבומים עם הדירוג הטוב ביותר של הזמרת עד היום.
רקע.
בשנת 1988, הודיעה טיילר כי עתיד לצאת אלבום אולפן חדש, והוא יהווה כאלבום האולפן השביעי שלה. וכך קרה, האלבום יצא לאור ב-9 במאי באותה שנה, וזכה להצלחה נאה תחילה עם כל ארבעה השירים העיקריים אשר יצאו ממנו. הזמרת הודיעה שאת האלבום במלואו הקליטה בעיר ניו יורק, שבארצות הברית. לאלבום יצאה עטיפה רגילה שבה ניתן לראות את טיילר לובשת מעיל עור בצבע שחור עם ג'ינס שחור כשהיא נשענת על עמוד שנמצא ככל הנראה בבניין, ולאחר פרק זמן יצאה עטיפה אלטרנטיבית שבה ניתן לראות רק את פרצופה של טיילר כשמאחוריה יש רקע של קיר אדום עם גרפיטי מצויר עליו וככל הנראה שמה רשום עליו.
בנוסף לכך יצאה טיילר לסיבוב ההופעות שנשא את שמו של האלבום, "Hide Your Heart Tour".
מיקומי שיא.
במצעדים האלבום זכה להצלחה נאה כאשר הצליח להיכנס במצעד הנורווגי למקום ה-2 אך לא הצליח להעפיל למקום ה-1.
דוכסות בוואריה-מינכן
דוכסות בוואריה-מינכן (בגרמנית: Herzogtum Bayern-München), הייתה דוכסות שהתפצלה מדוכסות בוואריה-לנדסהוט, והתקיימה בין השנים 1392–1505. לאחר מכן איחדו דוכסי בוואריה-מינכן את כל דוכסות בוואריה תחת שלטונם, ובשנת 1623 הועלתה הדוכסות למעמד של נסיכות בוחר.
היסטוריה.
בשנת 1340 איחד לודוויג הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את דוכסות בוואריה מחדש, ובנוסף לזאת שלט עם אשתו מרגרט השנייה, רוזנת אנו ברוזנויות אנו הולנד וזילנד. לאחר מותו בשנת 1347 שלטו בניו בכל הנחלה במשותף, ובשנת 1349 חולקה בחוזה לנדסברגר דוכסות בוואריה מחדש בין בניו, לבוואריה העליונה ובוואריה התחתונה. בשנת 1353 חולקה בוואריה התחתונה בחוזה רגנסבורג לדוכסות בוואריה-לנדסהוט שבה שלט שטפן השני, דוכס בוואריה, ולדוכסות בוואריה-שטראובינג שבה שלטו במשותף אלברכט הראשון, דוכס בוואריה ווילהלם הראשון, דוכס בוואריה.
בשנת 1375 מת שטפן השני, דוכס בוואריה, ובניו שטפן השלישי, דוכס בוואריה, פרידריך, דוכס בוואריה ויוהאן השני, דוכס בוואריה ירשו בשותפות את דוכסות בוואריה-לנדסהוט. בשנת 1392 חולקה דוכסות בוואריה בין האחים: יוהאן השני, דוכס בוואריה קיבל את דוכסות בוואריה-מינכן, פרידריך, דוכס בוואריה קיבל את דוכסות בוואריה-לנדסהוט, ואילו שטפן השלישי, דוכס בוואריה קיבל את דוכסות בוואריה-אינגולשטאדט. בשנת 1394 פרצה מלחמה בין יוהאן שנתמך בבניו ארנסט, דוכס בוואריה ווילהלם השלישי, דוכס בוואריה, לבין אחיו שטפן השלישי שנתמך בבנו לודוויג השביעי, דוכס בוואריה, ובסיומה ניצח יוהאן את אחיו.
בשנת 1397 מת יוהאן השני, דוכס בוואריה, ובניו ארנסט, דוכס בוואריה ווילהלם השלישי, דוכס בוואריה ירשו את נחלותיו בשותפות.
בשנת 1400 הגיע הסכסוך בין הדוכסויות לרופרכט, מלך גרמניה, ובשנת 1402 הוא פסק לטובת ארנסט ווילהלם. בשנת 1411 תמך ארנסט בבחירתו של זיגמונד מבוהמיה לתפקיד מלך הרומאים, ולאחר מכן תמך בו במלמתו נגד ההוסיטים, מה שהביא לחורבן צפון בוואריה בשנת 1434. בשנת 1414 כרתו וילהלם וארנסט ברית עם בן דודם היינריך השישה עשר, דוכס בוואריה-לנדסהוט נגד לודוויג השביעי, דוכס בוואריה-אינגולשטאדט, ובשנת 1420 פרצה שוב מלחמה בין הדוכסויות, שהסתיימה בשנת 1422 בתבוסת בוואריה-אינגולשטאדט. בשנת 1425 נרצח יוהאן השלישי, דוכס בוואריה-שטראובינג, ובשנת 1429 פסק זיגיסמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בבוררות פרשבורג על חלוקת דוכסות בוואריה-שטראובינג בין הענפים האחרים של בוואריה, ובוואריה-מינכן קיבלה מחצית מהשטח.
בשנת 1503 מת גאורג, דוכס בוואריה-לנדסהוט, ואלברכט הרביעי, דוכס בוואריה ירש את נחלותיו ואיחד תחת שלטונו את כל בוואריה. אולם בעקבות התנגדותו של רופרכט מפפאלץ, בישוף פרייזינג, חתנו של גאורג, פרצה מלחמת לנדסהוט, שבסיומה הוחלט שבנו של רופרכט אוטו היינריך יקבל את רוזנות פפאלץ-נויבורג, ואילו שאר הנחלה תישאר בידי אלברכט.
לאחר מכן.
בשנת 1506 העביר אלברכט הרביעי, דוכס בוואריה חוק שמנע את חלוקת הדוכסות שוב. בשנת 1623 קיבל מקסימיליאן הראשון, דוכס בוואריה תואר נסיך בוחר, בשל עזרתו לפרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה נגד קרובו פרידריך החמישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ במהלך מלחמת שלושים השנים.
בוואריה-מינכן
Angel Heart
Angel Heart (בעברית: לב של מלאך) הוא אלבום האולפן התשיעי של הזמרת הולשית בוני טיילר. האלבום יצא לאור ב-5 באוקטובר 1992, ועמו ככל הנראה יצאו שני סינגלים; "Fools Lullaby", "I Cry Myself to Sleep at Night" אשר זכו להצלחה נאה ברחבי העולם. האלבום זכה גם הוא להצלחה מרשימה כאשר הצליח למכור למעלה מ-250,000 עותקים בגרמניה, 100,000 עותקים בנורווגיה, 25,000 עותקים באוסטריה, ו-25,000 עותקים בשווייץ, ובנוסף הצליח להיכנס לעשירייה הפותחת במצעד האוסטרי, ולהגיע למקום ה-4 במצעד הנורווגי.
רקע.
בשנת 1992, הודיעה טיילר כי אלבום האולפן התשיעי שלה אמור לצאת בזמן הקרוב. האלבום לבסוף יצא ב-5 באוקטובר באותה שנה ובמהרה זכה להצלחה רבה, המבקרים שיבחו רבות את הזמרת על השירים והסינגלים שיצאו מן האלבום ובנוסף טיילר אף כתבה שיר בשם "You're the Greatest Love", אשר זכה לשבחים רבים גם על הכתיבה, וגם על עצם היותו בין השירים המרגשים והחזקים ביותר מן האלבום. על עטיפת האלבום ניתן לראות את טיילר כשהיא לובשת שמלה אדומה עם מעיל עור שחור, ולב אדום בוהק שמהווה את הקונספט של האלבום "לב של מלאך", בו היא הביאה לב אדום אשר מתאר את ליבו של המלאך.
מיקומי שיא.
האלבום הצליח להיכנס לעשירייה הפותחת במצעד באוסטריה, ובנוסף להיכנס למקום ה-4 במצעד בנורווגיה.
לשונון פסיפי
לשונון פסיפי (שם מדעי: "Hippoglossus stenolepis") הוא מין של דג מהסוג לשונון ("Hippoglossus") ממשפחת השְׁטַחְנוּנִיִּים.
מאפיינים.
הלשונון הוא אחד מהסוליתאים הגדולים בעולם ויכול לעלות לעיתים על 230 ק"ג ועל אורך 2.3 מ'. גודלו של הלשונון אינו קבוע ובדרך כלל מושפע מכמות המזון שהלשונון מצליח למצוא. דג זה הוא דג מאכל מבוקש.