דולין נולד בסלינפולד, סאסקס בשם סידני פרנסיס פטריק צ'יפנדל הילי-קיי, אך היה מוכר ברבים כ"פטריק קיי", או "פאט", לידידיו. הוא היה השני בשלושת בניהם של הנרי קיי ואשתו הלן מוד צ'יפנדל הילי, מדבלין. הוא למד בבית ספרה של סראפינה אסטרפייבה בלונדון. בשנת 1921 הצטרף לבלט רוס של סרגיי דיאגילב, היה רקדן ראשי בלהקה משנת 1924, ובשנות ה-30' היה רקדן ראשי בויק-ולס בלט. שם רקד עם אליסיה מרקובה, שעמה ייסד בהמשך את "בלט מרקובה-דולין" ואת הלונדון פסטיבל בלט.
דולין הצטרף לתיאטרון הבלט עם הקמתו בשנת 1940 ונשאר שם כרקדן וכוריאוגרף עד 1946.
דולין כתב ספרים אחדים, בהם האוטוביוגרפיה "Ballet Go Round" (1938) ו"אליסיה מרקובה: חייה ואמנותה" (1953).
בשנת 1981 קיבל תואר אבירות. הוא מופיע בסרט התיעודי דיוקן ז'יזל.
דולין היה נושא התוכנית "אלה הם חייך" באפריל 1978, כשאמון אנדרוז הפתיע אותו באקדמיה המלכותית למחול של לונדון.
במותו של דולין, ירשו הרקדנים ילקו יורשה ובלינדה רייט את הזכויות לכוריאוגרפיה שלו לז'יזל ו"פא דה קווטר" ולבלט המקורי עטור השבחים שלו, "וריאציות לארבעה". יורשה ורייט רקדו - ובהמשך ביימו - הפקות של בלטים אלה עם להקות בלט ברחבי העולם, עם תלבושות ותפאורות מקוריות שעיצבו להפקות אלה.
תאורטיקן קולנוע
ריי ויליאמס
תומאס ריי ויליאמס (באנגלית: Thomas Ray Williams; 14 באוקטובר 1954 – 22 במרץ 2013) היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1977–1987. ממוצעיו הכוללים לאורך 10 עונותיו בליגה הם 15.5 נקודות, 5.8 אסיסטים, 3.6 ריבאונדים ו-1.8 חטיפות למשחק.
קריירת מכללות.
ויליאמס נולד וגדל בעיר מאונט ורנון שבמדינת ניו יורק, ובשנת 1973 החל ללמוד ב"אוניברסיטת סן ג'סינטו" אשר ביוסטון, טקסס. לאחר שנתיים עבר לאוניברסיטת מינסוטה, אשר בקבוצת הכדורסל שלה שיתף פעולה עם קווין מקהייל, פליפ סונדרס ומייקל תומפסון. בשתי עונותיו במינסוטה רשם ויליאמס ממוצעים של 18.9 נקודות, 6.6 ריבאונדים ו-5.7 אסיסטים למשחק.
קריירת משחק ב-NBA.
בדראפט ה-NBA 1977 נבחר ויליאמס בבחירה העשירית, על ידי ניו יורק ניקס. לאחר עונת רוקי סולידית (9.3 נקודות למשחק), פרץ בעונתו השנייה ב-NBA, כשקלע 17.3 נקודות ומסר 6.2 אסיסטים בממוצע למשחק. בשתי העונות הבאות נותר אחד השחקנים המובילים של הניקס, לצדם של ביל קרטרייט ומייקל ריי ריצ'רדסון, והעמיד ממוצעים של 20.3 נקודות, 5.9 אסיסטים, 4.6 ריבאונדים ו-2.2 חטיפות למשחק.
באוקטובר 1981, לאחר 4 עונות עם הניקס, הועבר בטרייד לניו ג'רזי נטס בתמורה למוריס לוקאס. בעונת הוליך את שחקני קבוצתו בממוצעי נקודות (20.4), אסיסטים (6.0) וחטיפות (2.4) למשחק. במשחק האחרון של אותה עונה, ב-17 באפריל 1982, קלע שיא קריירה של 52 נקודות בניצחון קבוצתו מול דטרויט פיסטונס.
לקראת עונת הועבר בטרייד לקנזס סיטי קינגס, בתמורה לפיל פורד, ושנה לאחר מכן נשלח בטרייד נוסף בחזרה לניקס, תמורת בילי נייט. בפלייאוף סייע לניקס להעפיל לחצי גמר האזור המזרחי, לצדם של קרטרייט וברנרד קינג.
בעונת שיחק עבור בוסטון סלטיקס, כמחליפו מהספסל של דניס ג'ונסון, והעפיל עם הקבוצה לגמר ה-NBA, לראשונה בקריירה. בסדרת הגמר עצמה הפסידו הסלטיקס מול לוס אנג'לס לייקרס, בתוצאה 2–4. ויליאמס שותף ב-19 מתוך 21 משחקי קבוצתו בפלייאוף, ותרם 6.3 נקודות ו-3.2 אסיסטים בממוצע למשחק.
בשנים 1985–1987 שיחק עבור אטלנטה הוקס, סן אנטוניו ספרס וניו ג'רזי נטס, בטרם פרש ממשחק, בגיל 32.
חייו האישיים.
לאחר פרישתו ממשחק נכנס ויליאמס לקשיים כלכליים, ובשנת 1994 הגיש בקשה לפשיטת רגל. ביולי 2010 פורסם כי ויליאמס הוא חסר בית ומובטל, וכי הוא מתגורר ברכבו שבפומפנו ביץ', פלורידה. מספר חודשים לאחר מכן החל לעבוד במחלקת התרבות של עיריית מאונט ורנון, בה נולד וגדל.
ב-22 במרץ 2013 נפטר ויליאמס במרכז הסרטן ממוריאל סלואן קטרינג שבניו יורק, כתוצאה מסרטן המעי הגס, בגיל 58.
סדרת המקלו
המַקְלוּ (מאכדית: maqlû = תנור, מדורה) היא סדרת לחשים אכדית, הכוללת כ־100 לחשים כנגד מעשי כישוף ומכשפות. סדרת המקלו הקנונית היא בת 8 לוחות לחשים, ועוד לוח נוסף של הסברי ביצוע ללחשים. שמה של הסדרה, מעט בניגוד לסדרות אחרות, הוא לא לפי השורה הפותחת את הסדרה, אלא לפי אופיו של הלחש הפותח את הסדרה.
פרסומה הראשון של הסדרה יצא בסוף המאה ה־19, ונחקרה מאז. כיום החוקר העיקרי, אשר פרסם את המהדורות המדעיות המקיפות והמודרניות הוא אבוש, הן כספר, והן כתת־קורפוס, בתוך קורפוס "קורפוס של טקסים מסופוטמיים כנגד כשפים"
מהות היצירה.
הלחשים במקלו מכוונים ישירות נגד המכשפה (וזה לרוב מכשפה, ולא מכשף, אם כי גם כנגדם ישנם כשפים), כאשר ישנם לחשים אשר הוסבו ממטרתם המקורית (בנוסחים קדומים יותר) למטרת המלחמה במכשפות וכשפיהן. חלק מהלחשים נלקחו מלחשים פשוטים יותר, צדדיים יותר, והוכנסו לנוסח הקנוני של המקלו, אולי במטרה לשמר אותם.
סדרת המקלו היא מבין היצירות שנחשבות קלאסיות מתוך הספרות המסופוטמית, והיא מהארוכות ביותר – אם לא הארוכה ביותר – אשר משלבת הן שירה, הן מאגיה והן מידע תרבותי עשיר על אורח החיים המסופוטמי.
הנוסח הקנוני.
כאמור, המקלו הוא טקסט בן 8 לוחות לחשים, ועוד לוח של ביצוע. הנוסח גובש ממספר נוסחים קדומים וקצרים יותר, ואוחד לנוסח קנוני קבוע בסביבות האלף הראשון לפנה"ס. הנוסח הקנוני נכתב בניב הבבלי־הסטנדרטי, המאפיין יצירות ספרותיות מסופוטמיות. ישנם עותקים וכתבי יד רבים ביותר של לוחות המקלו, המפוזרים ברחבי מסופוטמיה כולה, ורבים העותקים המגיעים מספריית אשורבניפל עצמה.
כל לחש בסדרה מתחיל בדגם ÉN, ומסתיים בדגם הלחש TU6 ÉN, ובלוח הביצוע, מפנים אליו באמצעות ציטוט השורה הפותחת של הלחש, למשל׃
ובריטואל׃
קארוי ביין
קארוי ביין (בהונגרית: Bein Károly; מאגוץ', 7 באפריל 1853 – בודפשט, 18 באוקטובר 1907) היה מתמטיקאי הונגרי-יהודי, מורה בבית המדרש לרבנים בבודפשט.
ביוגרפיה.
קארוי ביין הוא בנם של אליהו (אילש) ביין, סוחר של באבטה שמידט. בטרם סיים את לימודיו באוניברסיטה הטכנולוגית של בודפשט הוא סיים את הגימנסיה הריאלית ובשנת 1874 הפך לסטודנט באוניברסיטה בודפשט לטכנולוגיה וכלכלה. בתום לימודיו וקבלת התואר בשנת 1878 הוא התקבל בבית המדרש לרבנים בבודפשט (כיום נקרא גם האוניברסיטה היהודית) שנפתח בשנת 1877. שם לימד מתמטיקה, פיזיקה ומדעי הטבע בקורסים של השנה הראשונה. הוא כתב כמה יצירות בולטות, וזכה בפרס מטעם האקדמיה ההונגרית למדעים על "תורת הכמויות בביטוח" בנוסף לימד גם בבית הספר להכשרה למורים של הקהיחה היהודית ובאקדמיה למסחר.
ביין הובא למנוחת עולמים בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה (חלקה 5 שורה 1 קבר 9).
חייו הפרטיים.
אשתו הראשונה הייתה לינקה (קרולינה) קאפ, איתה התחתן ב־1 ביולי 1878. היא נפטרה ב־25 באוקטובר 1884, בגיל עשרים ושש. ילדיו (מאשתו ראשונה):
אשתו השנייה הייתה סטפניה פרוינד (1864–1919), נישאו ב 21 בינואר 1886. ילדיו (מאשתו השנייה):
מאמריו.
בשנים 75–1873 היה עובד העובד ב"פונפירקרנייר צייטונג" (Fünfkirchener Zeitung). מאמריו המדעיים והמתמטיים, המתמטיים, החינוכיים והביוגרפיים התפרסמו בכתבי העת הבאים:
אצ'ד
העיירה אצ'ד (בהונגרית: Ecséd במחוז הווש בנפת הטוון. הוא יישוב של כ -3,500 תושבים.
מיקום.
היישוב ממוקם למרגלות הרי המטרה, כ -13 קילומטרים צפונית-מזרחית להטוון. הרחוב הראשי שלו הוא כביש 24 בין הורט לבין רוז'הסנטמארטון, בצירים אחרים היישוב אינו נגיש בכביש. הכרמים המקיפים את היישוב ואת מה שמכונה "הר זקן" (Öreghegy) גובלים ביישוב שנחצה על ידי נחל אגואי.
מקור השם.
היישוב קיבל את שמו מקרנות הצבי שהושלו מדי שנה. שמו העתיק של הנחל היה "סארוואדי". עם זאת שונה השם ב 1920 בשל הקונוטציה הרעה של השם, סיבה סבירה לבחירת השם החדש, מופיע בכתב היד של פטר יוז'ף, וזאת כי הנחל נשפך לתוך נהר הטארנה ביישוב יאסאגו ולאחר מכן זורם לתוך נהר הזאדיווה.
היסטוריה.
בגלל הנתונים הטבעיים של היישוב, היו יערות רבים בפאתיו וסביבו, שהפכו לדלילים לאחר שנות השלושים של המאה ה-20. השטח המוניציפלי החיצוני של היישוב הוא כ-40,000 דונם, רובו אדמה חקלאית, והאזורים הדרום-מערביים מעובדים בגידולי שדה ועצי פרי שונים. אזורים אלה היו מאוכלסים כבר מהמאה ה -18 ועד שנות ה-50 של המאה הקודמת, עם כמה משפחות חקלאיות כאן, כמו משפחת פאיי, משפחת צ'לה או משפחת ספשי.
היישוב של ימינו משתרע על שטח של 41,640 דונם, מונה אוכלוסייה של 3,522 נפש ויש בו את החלוקה הדתית הבאה: 2,972 מאמינים נוצרים רומים-קתולים, 141 קלוויניסטים ו -17 לותרנים. בשנת 1846 התגוררה האוכלוסייה של 2,967, כולל 12 קלוויניסטים, 1 יוונים קתולים ו 37 יהודים, כאשר שאר האוכלוסייה הייתה קתולית. גם כיום רוב האנשים עוסקים בחקלאות לסוגיו: מפעלים חקלאיים, עיבוד חקלאי, ממש כמו לפני מאה שנה. הרוב עוסקים בגידול גפנים ובהמפקת יין בשל שיפועי הגבעות לכיוון דרום.
ישנן דעות רבות על מקור היישוב, שהסיבה לכך ניתן למצוא בנתונים הסותרים של המחקר הארכיוני ומחקר הארכאולוגי. מה שבטוח שבצד הפונה צפונה של נמצאו ממצאי קברים מהמאה ה שמינית ותשיעית וכן אוצרות קלטיים, מה שמוכיח שהמקום היה מאוכלס כבר בסביבות המאה העשירית, וכך גם היישובים האחרים לכיוון הרי המאטרה. בתקופה שקדמה להקמת מדינת הונגריה האזור היה מאוכלס על ידי פצ'נגים, כל האחוזות העתיקות הללוהשתייכו לשבט ההונגרי אבה.