במהלך השנה שבין הכרעת בג"ץ לבין פרסום הנימוקים פורסם מאמר של חגי קלעי שהתייחס בין היתר להכרעת השופטים בבג"ץ ליאת משה. במאמרו כינה המחבר את קהילת הלהט"ב כ"יחידה משפטית חשודה" הנדרשת באופן שיטתי להוכיח את התאמתה למודלים הטרונורמטיביים על מנת להימצא כשירה להורות. קלעי ביקר את "המדיניות השיטתית" של בית המשפט - הכחשה של הפליה חוקתית ומחיקת הקשר של הפליית הקהילה הגאה. הדבר הנעשה לטענתו על ידי הגבלת הדיון ל"מקרה ספציפי" בודד ולעיסוק משפטי ב"רובד המנהלי" בלבד. "הגנטיקה", לטענת קלעי, משמשת "כלי כפול" לשליטה - מחד נדרשת על ידי בית משפט זיקה גנטית על מנת ליתן תוקף לאותה "משפחה חשודה" ומאידך שליטה של המדינה על המטען הגנטי של הפרט. לדעתו פרשת ליאת משה היא דוגמה מובהקת ל"משטור גופני גנטי".
השופט רובינשטיין אשר נימק את דעת הרוב בבג"ץ ליאת משה התייחס למאמר בנימוקי פסק הדין: הודה כי בעיניו ההורות הגנטית בגדרי הפונדקאות היא העיקר, הפנה לדעה השונה של המחבר והוסיף כי אין בחוק סעיף סל המאפשר הורות משותפת מובנית מעקרא.
פסק דין זה ופסקי דין דומים לו והעוסקים במשפחה חד-מינית והקהילה הגאה בכלל, מקדמים חקיקה המבוססת על עקרון השוויון, דוגמת זכות גישה להתקשרות בהסכמים לצורך הבאת ילדים.
פסק הדין העלה לדיון ציבורי נושאים הקשורים עם הקמת "תא משפחתי": הצורך בהסדרה חקיקתית ברורה לעניין זכויות חברי הקהילה הגאה לקיים הורות גנטית ביולוגית. חקיקה שתטפל הן בזכויות ה"שליליות" והן בזכויות ה"חיוביות" כך שמדינת ישראל לא תפגע בזכות להורות גנטית-ביולוגית ולא תפגע באוטונומיה על גופם ובנוסף, תאפשר ותממן הליך הפריה למשפחה גאה באופן שווה למשפחה הטרוסקסואלית.
לא הוגשו עתירות או בקשות דומות לבית המשפט וניכר כי הדיון המרכזי הוא ציבורי ומטרתו הסדרה חוקית שוויונית להורות שווה ואפשור הקמת תא משפחתי חד מיני. עדיין לא הוגשה הצעת חוק אשר תסדיר האפשרות להורות גנטית-ביולוגית. עם זאת, קיימת התרחשות חברתית בנושא ופנייה לשר הבריאות ליצמן שיפעל להסדרה חוקית.
לוצ'יאנו פורטולנו
אהרון גורשטיין
אהרן גוּרשטיין (כך גם בכתיב יידי; 1895 – 1941?) היה משורר יידי, מבקר ספרות וחוקר תולדות הספרות היידית סובייטי.
ביוגרפיה.
הוא נולד ב-1895 בעיירה קרולבץ שבדרום האימפריה הרוסית (כיום במחוז סומי שבאוקראינה). בגלל עבודתו של אביו, שהיה פועל תחבורה, עברה המשפחה ממקום למקום. בגיל 16 פרסם את שירו ראשון. ב-1913 הוא סיים את לימודיו בגימנסיה יידית בווילנה, ובשנים 1916–1920 למד ספרות עברית באוניברסיטת פטרוגראד. ב-1920 התגייס לצבא האדום, עקב קוצר ראייה הוא הועבר לשירות מטה בחטיבתו ומאוחר יותר בארמייה השישית. בשירותו במטה הוא היה שותף במערכת העיתונאית של הצבא, הוא פרסם את "דפי המתנדב". הוא השתחרר מן השירות ביוני 1921.
לאחר שחרורו הוא החל ללמוד באוניברסיטת מוסקבה, פרסם מספר עבודות בכתבי עת ועיתונים במוסקבה. תוך כדי לימודיו עבד גם בקומיסריון העממי לענייני מיעוטים. ב-1926 הוא החל ללמד באוניברסיטת מוסקבה השנייה, זמן קצר לפני כן הוא פרסם עבודה מקיפה על י"ל פרץ. החל מ-1931 הוא בתור מרצה לתולדות ספרות יהודית במכונים פדגוגיים של קייב ואודסה. הוא חקר את הבעיות של הספרות היהודית במאה ה-19 ואת עבודותיהם של שלום עליכם, דוד ברגלסון, דער נסתר, שמואל הלקין ואחרים. בשנים 1935–1936 הוא עבד במחלקה לביקורת ספרותית וביבליוגרפיה של העיתון "פראבדה", הוא פרסם מספר ביקורות על ספרות סובייטית בת-זמנו.
לאחר הפלישה הגרמנית לברית המועצות התגייס לצבא האדום. הוא נהרג כנראה בקרב ליד מוסקבה ב-1941.
גאני אינפנטינו
גאני אינפאנטינו
דוגמנות בישראל
דוגמנות בישראל היא ענף הדוגמנות המקומי במדינת ישראל (שהחל עוד בתקופת היישוב הציוני בארץ ישראל). הדוגמנות בישראל התפתחה במקביל להתפתחות שוק האופנה הישראלי.
בתקופת היישוב וקום המדינה שלט באופנה, כמו בשאר תחומי החיים בישראל, אתוס חלוצי של פשטות וצניעות. כנגדו התפתחה בהדרגה תרבות "סלונית", בעיקר בערים הגדולות ובקרב אוכלוסייה אמידה. בתקופה שלאחר קום המדינה נהגו מפעלים בתעשיית הטקסטיל בישראל, דוגמת "גוטקס" ו"משכית", להביא דוגמניות מחוץ לארץ שידגמנו את בגדיהם. תחרויות יופי בישראל החלו עוד לפני קום המדינה בשנת 1926. בשנת 1950 התקיימה תחרות מלכת היופי הראשונה. בשנות ה-50 הקימה לאה פלטשר את בית הספר הראשון לדוגמנות.
בשנות ה-60 התפרסמה קארן דונסקי כדוגמנית ונערת הזוהר המובילה בישראל. בשנות ה-70 הייתה זו חני פרי שהייתה לאחת הדוגמניות הישראליות המצליחות בעולם ועבדה עם מותגי אופנה רבים באירופה ובניו יורק. בשנות ה-80 וה-90 נוסדו בישראל סוכנויות דוגמנות רבות, שהמובילות שבהן הן "יולי", "אימג'", "רוברטו בן שושן" ו"לוק" ורבות מהסוכנויות הובילו תחרות דוגמנות משלה דוגמת סוכנות "לוק" שהובילה את תחרות תגלית השנה. חוה מונד היא הדוגמנית המפורסמת הראשונה המגדירה את עצמה דתייה.
הדוגמנית הישראלית שתוארה מספר פעמים כמצליחה בכל הזמנים היא מיכאלה ברקו, שהיא הדוגמנית הראשונה שהופיעה על שער המגזין "ווג" בעריכת אנה וינטור והישראלית הראשונה שהופיעה בגיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד. עם הדוגמניות הישראליות המצליחות נמנות גם שירז טל שדיגמנה בין היתר לקטלוג של ויקטוריה'ס סיקרט.
בשנת 2012 נחקק בישראל חוק הגבלת משקל בתעשיית הדוגמנות, התשע”ב-2012 בעידוד סוכנויות רבות ובעיקר סוכנות אימג', האוסר הפקה והצגה של פרסומת שבה מופיע דוגמן בתת-משקל, בהתאם לחישוב מדד מסת גוף. בנוסף, אם נעשה שימוש בעריכה גרפית לשם הצרת היקפי הגוף של אדם המוצג בפרסומת, יש לכלול בפרסומת הבהרה המציינת זאת. החוק נכנס לתוקף ב-1 בינואר 2013.
קלוז' נפוקה
תעלת יוקטן
תעלת יוקטן (בספרדית: Canal de Yucatán) הוא מצר ים באמריקה האמצעית , המפריד בין חצי האי יוקטן ממערב וקובה ממזרח, ומקשר בין מפרץ מקסיקו מצפון לבין הים הקריבי מדרום.
רוחבה של התעלה הוא כ-200 קילומטר.
דרך התעלה מדרום לצפון זורם זרם גויאנה או זרם קריבי תחת השם "זרם יוקטן".
אניט בריגיטה
אניט מריה סיצ'יה בריגיטה-סאלה (בהולנדית: Enith Sijtje Maria Brigitha-Salle; נולדה ב-15 באפריל 1955 בוילמסטאד, קוראסאו) היא שחיינית עבר הולנדית, בעלת שתי מדליות ארד אולימפיות (מונטריאול 1976), סגנית אלופת העולם (בלגרד 1973) וסגנית אלופת אירופה (וינה 1974 וינקפינג 1977).
בריגיטה שנוצחה באולימפיאדה על ידי שתי שחייניות מזרח גרמניה שבדיעבד התברר שהשתמשו באימרוץ, הגדירה את עצמה אלופה אולימפית. בריגיטה הייתה לספורטאית כהת העור הראשונה בהיסטוריה של המשחקים האולימפיים שזכתה במדליה אולימפית בשחייה.
ביוגרפיה.
בריגיטה נולדה בוילמסטאד, קוראסאו. היא למדה לשחות במימי הקריביים. ענף השחייה בארץ מולדתה היה מאוד לא מפותח. לאחר גירושי הוריה, היא היגרה עם אמא שלה להולנד בגיל ההתבגרות וקריירת השחייה שלה קיבלה תפנית חיובית. בשנת 1990 חזרה לארצה ופתחה בית ספר לשחייה.
באולימפיאדת מינכן (1972) סיימה בריגיטה פעמיים במקום שישי, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:06.82 דקות ובמשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:23.70 דקות ובמקום שמיני במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:00.09 דקות, בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 59.75 שניות. נוסף לכך, היא סיימה פעמיים במקום חמישי, במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 4:01.49 דקות, כשחיינית ראשונה היא קבעה תוצאה של 59.46 שניות ובשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 59.37 שניות ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:29.99 דקות, כשחיינית ראשונה היא קבעה בסגנון הגב תוצאה של 1:06.35 דקות.
סגנית אלופת עולם.
באליפות העולם הראשונה שנערכה בבלגרד, סרביה (באותה העת יוגוסלביה) בשנת 1973 זכתה בריגיטה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:22.15 דקות, אחרי מליסה בלוט מארצות הברית (2:20.52 דקות) ולפני אנדריאה גיארמטי מהונגריה (2:22.48 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 58.87 שניות, אחרי קורנליה אנדר ממזרח גרמניה שקבעה שיא עולם חדש של 57.74 שניות ושירלי בבשוף מארצות הברית ששחתה 3 אלפיות השנייה יותר מהר (58.87 שניות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:28.86 דקות, במקום חמישי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:06.55 דקות ובמקום שישי במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 4:02.16 דקות.
סגנית אלופת אירופה.
באליפות אירופה שנערכה בווינה, אוסטריה בשנת 1974 זכתה בריגיטה ב-5 מדליות, 2 כסף ו-3 ארד. מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:03.73 דקות, אחרי קורנליה אנדר שקבעה שיא עולם חדש של 2:03.22 דקות ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי (3:57.08 דקות). מדליות ארד, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 58.10 שניות, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:05.94 דקות ובמשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:21.33 דקות.
באליפות העולם שנערכה בסנטיאגו דה קאלי, קולומביה בשנת 1975 זכתה בריגיטה ב-3 מדליות ארד, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 58.20 שניות, אחרי קורנליה אנדר שקבעה שיא אליפות חדש של 56.50 שניות ושירלי בבשוף (57.81 שניות), במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:03.92 דקות, אחרי שירלי בבשוף שקבעה שיא אליפות חדש של 2:02.50 דקות וקורנליה אנדר (2:02.69 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:21.45 דקות, אחרי מזרח גרמניה שקבעה שיא אליפות חדש של 4:14.74 דקות וארצות הברית (4:20.47 דקות).
שתי מדליות ארד אולימפיות.