ביתו הראשון של המסדר היה "הארמון של מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש" בקורפו - ביתו של הנציב הבריטי העליון של האיים היוניים ומקום מושבו של הסנאט היוני. מאז 1906 קַפֶּלַת המסדר נמצאת בקתדרלת סנט פול אשר בלונדון. הקתדרלה משמשת גם כביתה של הקפלה של מסדר האימפריה הבריטית. תפילות של כל המסדר נערכות אחת לארבע שנים, ואבירים וגבירות מפוארים חדשים מתמנים בטקסים אלו.
לריבון ולאבירים וגבירות מפוארים מוקצים תאים בקפלה, ומעליהם מוצגים ההתקנים ההרלדיים שלהם. על ראש תאו של האביר מוצבת קסדתו, כשהיא מקושטת במעטה ומעליה ציצת האביר. לפי חוקי ההרלדיקה האנגלים, נשים לא נושאות קסדות או ציצות, למעט המלכה. במקום זאת, משמש הנזר המתאים לדרגתה של הגברת. מעל הציצה (או הנזר) מוצג דיגלו ההרלדי של האביר, מקושט עם שלט האצולה שלו. על גבו של התא, בצורה קטנה יותר, מודבקת לוחית מפליז המציגה את שמו של האביר, שלט האצולה, ותאריך מינויו למסדר. עם מותו של האביר, הדגל, הקסדה, המעטה והציצה מוסרים מהתא. הלוחית, לעומת זאת, נשארת קבועה מעל התא, כך שמעל תאי הקפלה נשארת עדות צבעונית של האבירים והגבירות המפוארים מאז 1906.
סדר קדימות וזכויות יתר.
לחברי המסדר של מיכאל הקדוש מוקצים מקומות בסדר הקדימוּת. גם נשותיהם של גברים החברים במסדר נמצאות בסדר הקדימות, וכמוהן גם בנים, בנות וכלות של אבירים מפוארים ואבירים מפקדים. לעומתם, קרובי משפחה של נשים החברות במסדר לא תופסים מקום בסדר הקדימות. (ככלל, אנשים יכולים לקבל קדימות מהאב או הבעל, אך לא מהאם או האישה.)
אבירים מפוארים ואבירים מפקדים מוסיפים את הקידומת סֶר (Sir) לשמם, ואילו גבירות מפוארות וגבירות מפקדות מוסיפות את הקידומת דֵים (Dame). נשות האבירים רשאיות להוסיף את הקידומת ליידי (Lady), אך לא קיימת קידומת מקבילה לבעליהן של גבירות המסדר. נסיכים ובני אצולה אינם משתמשים בצורה זו, למעט כאשר נכתב תארם במלואו. יתרה מזאת, אנשי הכמורה וחברים של כבוד אינם משתמשים בקידומות של אבירות.
אבירים וגבירות מפוארים מוסיפים לאחר שמם את האותיות GCMG. אבירים מפקדים וגבירות מפקדות מוסיפים את האותיות KCMG ו-DCMG בהתאמה. עמיתים מוסיפים CMG. כך למשל, בעלה של המלכה ויקטוריה היה "אלברט, נסיך סקסה-קובורג-גותה, GCMG".
אבירים וגבירות מפוארים רשאים להוסיף לשלט האצולה שלהם תומכים, עיגול עם המוטו וצווארון. העיגול תמיד יהיה מעל הצווארון, או מחוצה לו. אבירים וגבירות מפקדים ועמיתים רשאים להציג את העיגול, אך לא את הצווארון, כאשר הוא מקיף את השלט. האות מצויר כאשר הוא תלוי מהצווארון או מהעיגול.
הענקת חברות במסדר לנשיא מדינת ישראל.
בתאריך 20 בנובמבר 2008, הוענקה חברות במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש לנשיא מדינת ישראל, שמעון פרס.
ים שולי
ים שולי הוא גוף מים סגור באופן חלקי המהווה חלק מגוף מים גדול יותר המופרד ממנו על ידי גוף יבשתי כמו אי, קשת איים, ארכיפלג או חצי אי. שלא כמו ים בין-יבשתי, בים שולי זורמים זרמי גוף המים הגדול יותר הנגרמים על ידי הרוחות הנושבות בו. לכן הים התיכון, שלו מערכת זרמים עצמאית, אינו ים שולי של האוקיינוס האטלנטי, ומאותה סיבה אין הים השחור ים שולי של הים התיכון. ים עשוי להיחשב ים שולי של יותר מאוקיינוס אחד, ועשויים להיות לו ימים שוליים משל עצמו.
פורט לודרדייל
פורט לודרדייל (באנגלית: Fort Lauderdale - "מצודת לודרדייל") היא עיר במדינת פלורידה בארצות הברית, השוכנת לחוף האוקיינוס האטלנטי כ-40 ק"מ מצפון למיאמי. אוכלוסיית העיר היא 170,000 נפש, והיא ידועה כעיר קיט ואתר תיירות פופולרי. העיר מכונה גם "ונציה של אמריקה", בשל תעלות המים הרבות החוצות אותה.פורט לודרדייל היא עיר מרכזית של המטרופולין של מיאמי, שבה התגוררו 6,198,782 איש בשנת 2018.
פורט לודרדייל הוכרזה כעיר בשנת 1911, והיא מהווה את בירת מחוז ברווארד (Broward County). העיר ופרבריה הם גם חלק מרכזי מן המטרופולין המתהווה של דרום פלורידה.בפורט לודרדייל רבתי יש למעלה מ-4,000 מסעדות, 63 מסלולי גולף, 12 מרכזי קניות, 16 מוזיאונים, 278 אתרי קמפינג, ומאה מרינות המאכלסות 45,000 יאכטות.
היסטוריה.
באזור שבו הוקמה פורט לודרדייל ישבו במקור אינדיאנים בני שבט הטקסטה, שנכחדו כתוצאה ממגיפות, ממלחמות ומגירוש. עד 1763 נותרו רק כמה בודדים משבט הטקסטה בפלורידה, ורובם פונו לקובה כאשר הספרדים מסרו את פלורידה לבריטים בשנת 1763, על פי תנאי חוזה פריז שסיימה את מלחמת שבע השנים. מאוחר יותר, במהלך המאות ה-18 וה-19, התיישבו במקום אינדיאנים בני סמינול. התיישבות מתיישבים לבנים החלה במקום בשנות ה-20 של המאה ה-19, לאחר שפלורידה הפכה חלק מארצות הברית. בשנת 1838 הגיע למקום מייג'ור ויליאם לודרדייל בראש יחידת "מתנדבי טנסי" במסגרת מלחמות הסמינול והקים יחד עם אנשיו מצודה במקום. כעבור שבועות אחדים חזרו לודרדייל ואנשיו לטנסי, אך שמה של המצודה נותר "פורט לודרדייל" על שמו. המלחמות עם האינדיאנים נמשכו, ורק בשנות ה-90 של המאה ה-19 החלה שוב התיישבות לבנה משמעותית במקום. בשנת 1911 הוכרזה פורט לודרדייל כעיר, וב-1915, עם הקמת מחוז ברווארד, נקבעה כמושב מנהלת המחוז.עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, הפכה פורט לודרדייל לבסיס מרכזי בארצות הברית, עם תחנת חיל הים הימית להכשרת טייסים, מפעילי מכ"מים ומפעילי בקרת אש. כמו כן הוקם בסיס משמר החופים בפורט אוורגליידס.
בשנותיה הראשונות הייתה פורט לודרדייל יישוב חקלאי בעיקרו, שתושביו עסקו בגידול בקר והדרים. לאחר מלחמת העולם השנייה גברה ההתיישבות במקום והעיר גדלה ופיתחה מאפיינים עירוניים. בשנות ה-60 החלה להיטבע תדמיתה כיעד תיירות של סטודנטים הוללים בחופשה, שנהגו להגיע למקום מרחבי ארצות הברית למסיבות חוף פרועות מלוות בהרבה אלכוהול וסמים. תדמית זו נמשכה במהלך שנות ה-70 וה-80, עד שבתחילת שנות ה-90 החליטו פרנסי העיר לצמצם את ממדי התופעה והתדמית השלילית תוך מיסוד התיירות והבילויים, שדרוג התשתיות, ופיתוחה של העיר כיעד תיירות סולידי יותר.
כיום עדיין ידועה פורט לודרדייל כעיר נופש תוססת עם סצנת חיי לילה מפותחת, אך פונה גם לקהל סולידי ומבוגר יותר וידועה כמרכז לתיירות אמידה של שוחרי שיט יאכטות.
מול חופי פורט לודרדייל נמצא הריף אוסבורן, שונית מלאכותית העשויה מצמיגים שהושלכו והוכחה כאסון אקולוגי. ההטלה החלה בשנות השישים, מתוך כוונה לספק בית גידול לדגים, תוך פינוי אשפה מהאדמה. עם זאת, בסביבה הזאת של האוקיינוס, רצועות ניילון המשמשות לאבטחת הצמיגים נשחקו, הכבלים החלידו והצמיגים השתחררו. הצמיגים היוו איום מיוחד לאחר שהשתחררו ממגבלותיהם. לאחר מכן נדדו הצמיגים לחוף, ונתקלו במערכת שוניות חיה, נשטפו על שיפועיה והרגו דגים רבים בדרכם. בשנים האחרונות נשטפו אלפי צמיגים גם בחופים הסמוכים, במיוחד במהלך הוריקנים. הרשויות מקומיות פועלות עתה כדי להסיר את 700,000 הצמיגים, בשיתוף עם צבא ארצות הברית, חיל הים, ועם משמר החופים.
מבצע קרברוס
מבצע קרברוס (בגרמנית: Zerberus, על שם המפלצת האגדית קרברוס במיתולוגיה היוונית), הוא מבצע פריצה דרך תעלת למאנש של סיירות הקריגסמרינה "שרנהורסט", "גנייזנאו" ו"פרינץ אויגן" ומספר ספינות קטנות מברסט שבצרפת אל בסיסי הבית שלהן בגרמניה.
ב-11 בפברואר 1942 בשעה 21:15 עזבו הספינות את ברסט והתחמקו מגילוי במשך יותר משתים עשרה שעות, והצליחו להגיע עד מצר דובר בלי שנבלמו. למרות התקפות בריטיות מצד חיל האוויר המלכותי, זרוע האוויר של הצי וארטילריה חופית, הצליחו הספינות הגרמניות להשלים את מעברן ב-13 בפברואר. הפעולה נודעה בהמשך כ-Channel Dash.
התוכנית הגרמנית.
שרנהורסט וגנייזנאו הגיעו לברסט ב-22 במרץ 1941, לאחר פשיטות שעשו על משלוחים ימיים של בעלות הברית באוקיינוס האטלנטי. "פרינץ אויגן" הופיעה בנמל ברסט בשחר 1 ביוני 1941, לאחר שהשתתפה במבצע ריינאיבונג ובקרב מצר דנמרק. בברסט יכלו הספינות לתדלק ולעבור תיקון, אך גם היו נתונות לתקיפות אוויר תכופות. מאחר שהיטלר חשש שבעלות הברית ינסו לפלוש לנורווגיה, הוא הורה לקריגסמרינה להעביר את הספינות לבסיסי הבית שלהן. האדמירליות בברלין העדיפה מעבר דרך מצר דנמרק, אבל שקלה גם נתיב קצר אך מסוכן יותר דרך תעלת למאנש.
העניין נפתר במהירות על ידי הפיהרר, שהעדיף את תעלת למאנש, וכל התכנון להעברת הספינות הועבר לידי פיקוד הצי המערבי בפריז. המבצע היה תחת פיקודו של הוויצהאדמירל אוטו קיליאקס, שפיקד על קבוצת ברסט, אולם האחריות על התכנון וההוראות המבצעיות הייתה על פיקוד הצי המערבי תחת אדמירל אלפרד זאלבכטר.
מאחר שהמבצע היה על פי הוראה מן הפיהרר, הועמדו לרשותו משאבים לשליית מוקשים, הוקמו תחנות לשיבוש רדאר, מספר משחתות נעו מערבה דרך התעלה אל ברסט כדי לתגבר את הליווי, ובמסגרת הכיסוי האווירי למסלולן של הספינות הוקצה אף אלוף ההפלות אדולף גאלאנד.
לאדמירל קיליאקס, שהיה פסימי באשר לסיכויי ההצלחה של מבצע קרברוס, היו בעיות משל עצמו. ספינותיו הגדולות לא היו עוד מכונות לחימה מעולות כבעבר, ולא נראו ככאלה. למרות זאת המורל על הספינות היה טוב. התושבים המקומיים הבינו כי הספינות נערכות לעזיבה. כיוון שכך ניסו הגרמנים לגרום לצרפתים להאמין שיעדן של הספינות הוא בדרום האטלנטי; שמועות נפוצו בעיר, ועובדי נמל צרפתים טענו את הספינות בחביות נפט שסומנו "לשימוש באזורים טרופיים".
התגובה הבריטית.