כאשר התברר בניגוד לציפיות שפיליפו אמור לירש את השליטה ברוזנות סבויה, הוא התפטר מתפקידו בכנסייה, והתחתן עם אדלייד, רוזנת בורגונדי, בתם של אוטו הראשון, דוכס מראניה וביאטריס השנייה, רוזנת בורגונדי, אך לא היו לו ילדים ממנה.
בשנת 1268 מת אחיו פייטרו השני, רוזן סבויה, ופיליפו עלה לשלטון במקומו. פיליפו הרחיב את תחומי הרוזנות, ובשנת 172 צירף את שטחי ברס לרוזנות, אולם בשנת 1282 הוא ספג תבוסה מקואליציה של יריביו שכללה את רודולף הראשון, מלך גרמניה, שארל הראשון, מלך נאפולי וסיציליה וז'אן השני, רוזן ויינואה.
ב-16 באוגוסט 1285 מת פיליפו ברוסיון, ואחיינו אמדאו החמישי, רוזן סבויה עלה לשלטון במקומו.
טונית מוארכת
טונית מוארכת או וואהו (שם מדעי: "Acanthocybium solandri") הוא מין של דג ממשפחת הקולייסיים שבקבוצת דמויי-מקרל, למרות שנראית כמו ברקודה. דג זה הוא היחידי בסוגו.
אורכה של הטונית עד 2.5 מ' ומשקלה עד 80 ק"ג. מבנה גופה מוארך והיא בעלת רעמה על סנפיר הגב ובעלת גוף מוארך מפוספס בכחול-אפור אך רוב גופה כחול. הראש קטן ובעל לסתות ארוכות, שונה מהפה המעוגל של דגי הטונה. הטונית היא דג מהיר מאוד ויכולה להגיע למהירות 60 קמ"ש בצלילה ישרה.
היא טורפת הניזונה מדגים קטנים יותר ובעיקר מלהקות דגים קטנות. היא נודדת לבדה או עם כמה פרטים בחיפוש מזון והיא נפוצה בכל האוקיינוסים אך רק באזור הטרופי. היא מתרבה בימים רדודים.
וואהו
חיים שלמה עראקי
הרב חיים סלימאן (שלמה) עראקי הכהן (ה'תרמ"ח – ט"ו באדר א' ה'תשל"ח; 1888 – 22 בפברואר 1978) היה איש ציבור ירושלמי, ראש ישיבה ודיין, מייסד שכונת נחלת אחים בעיר.
ביוגרפיה.
נולד בירושלים לשלמה (סלימאן) עראקי, בן למשפחה שמוצאה בתימן. בצעירותו למד בישיבת "אוהל מועד", ולאחר מכן בבית הספר דורש ציון. בסיום לימודיו למד את מקצוע השחיטה, ושימש כשוחט מוסמך של העדה התימנית בעיר.
נמנה עם עסקני העדה התימנית בירושלים, ובשנת ה'תרפ"ג (1923) ייסד בעיר את שכונת נחלת אחים יחד עם יעיש נדאף. בשכונה הקים בית לעולים, תלמוד תורה ובית כנסת מרכזי, שנקרא "מקור חיים" על שמו. הוא עצמו התגורר בצמוד לבית הכנסת (כיום: נרקיס 28).
בשנת ה'תרפ"ט (1929) מונה לשמש כחבר בית הדין של העדה התימנית בעיר, בראשותם של הרב שלום אלשיך והרב יהודה חבשוש, ובהמשך שימש כראש ישיבת "חיי שלום" בשכונת נחלת צבי בעיר.
בשנת ה'תרצ"ז (1937) הוציא לאור בירושלים יחד עם הרבנים שלום חבשוש ויהודה נג'אר את הספר "אמונת ה'" (שככל הנראה נכתב על ידי הרב יחיא ערוסי הלוי), העוסק באמיתות הזוהר כמענה לספר "מלחמות ה'" של הרב יחיא קאפח.
בשנת ה'תש"ה (1945) שימש כחבר האספה הבוחרת של מועצת הרבנות הראשית לישראל, ולקראת הבחירות לעיריית ירושלים בשנת ה'תש"י (1950) נמנה עם מועמדי רשימת "יהודי תימן" לעירייה. בשנת ה'תשט"ו (1955) נבחר לשמש כחבר הוועד הרוחני של העדה התימנית, ובשנת ה'תשי"ט (1959) נבחר לשמש כנשיא הכבוד של מועצת הרבנות של העדה התימנית בישראל.
נפטר בט"ו באדר א' ה'תשל"ח (22 בפברואר 1978), ונקבר בבית הקברות הר המנוחות בירושלים. על מצבתו נכתב: .
פול ברוק
פול ברוק (באנגלית: Paul Brooke; נולד ב-22 בנובמבר 1944) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ורדיו אנגלי.
ביוגרפיה.
ברוק נולד בלונדון.
הוא החל את קריירת המשחק בתיאטרון, ושיחק בהפקות רבות בלונדון. במשך שנים אחדות היה חבר בלהקת התיאטרון יאנג ויק של פרנק דאנלופ. הוא שיחק בתפקיד מלאקילי בסרט "", משנת 1983, את קולו דיבב ארני פוסליוס. ב-2004 גילם את דמותו של איאן גאו, פוליטיקאי מהמפלגה השמרנית, בסדרה של ה-BBC "יומניו של אלן קלארק". ב-2006 שיחק בתפקיד אורח בתסכית אודיו של "דוקטור הו" בשם "Year of the Pig". הוא השתתף במערכון "הספרייה" בסדרה "מיסטר בין". ב-2001 הופיע בסרט "יומנה של ברידג'ט ג'ונס" בתפקיד מר פיצהרברט.
עוד בטלוויזיה, הופיע ברוק בסרט "ברטי ואליזבת", בעיבוד של ה-BBC לרומן "Blott on the Landscape", בפרק בסדרות "לאבג'וי" ו"המלחמה של פויל", בסדרה הקומית "Rab C. Nesbitt", בסדרה "קוואנה QC", בסרט "Sharpe's Revenge", בפרק ב"רציחות במידסומר" ובסדרות "הנוכלים", "קובינגטון קרוס", "מופע הרדיו של קיט קוראן", "בין השורות" ו-"Mornin' Sarge". ב-1997 שיחק במיני-סדרה "נוסטרומו".
עוד שיחק בורק בתפקיד גרימא לשון-נחש בעיבוד הרדיופוני משנת 1981 של הספר "שר הטבעות".
ברוק, יחד עם לינל האפט ופרנק מילס, הם היחידים שהופיע בסדרה "Minder" הקלאסית והחדשה, אבל בתפקידים שונים בכל אחת מהסדרות.
חיים אישיים.
ברוק הוא אביו של השחקן טום ברוק.
צנינית גדולת עין
עונת 1985/1986 בסרייה א'
עונת 1985/1986 בסרייה א' הייתה העונה ה-84 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית ונוהלה על ידי "ליגת הכדורגל" (Lega Calcio). המשחקים החלו ב-8 בספטמבר 1985 והסתיימו ב-27 באפריל 1986.
בליגה השתתפו 16 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.
פיזה, לצ'ה ובארי היו הקבוצות שעלו מהליגה השנייה.
יובנטוס זכתה באליפות בפעם ה-22 בתולדות המועדון.
בסיום העונה לסרייה ב' ירדו פיזה, בארי ולצ'ה (כולם עלו לסרייה א' לקראת עונה זו). במקום הקבוצות שירדו לסרייה א' העפילו אסקולי, ברשה ואמפולי.
כדורגלנים מצטיינים.
רוברטו פרוצו שחקנה של רומא, כבש 19 שערים וזכה בתואר מלך השערים. זאת בפעם השלישית בקריירה.
בוניפאצ'יו, רוזן סבויה
יוליוס קליברג
יוליוס ישראל קליברג (10 ביולי 1894 – 15 באוגוסט 1988) היה רופא פנימי, מראשוני הפרופסורים לרפואה פנימית בישראל, מנהל מחלקה פנימית בבית חולים הדסה, בירושלים, מחלוצי הרפואה האקדמאית בארץ-ישראל
קורות חייו.
קליברג (Kleeberg) נולד בבזינגפלד (Bösingfeld) שבגרמניה לווילהלם וסופיה לבית לבנבוים. אביו נמנה עם בעלי מפעל לבנים וניהל מחצבה.
בשנת 1908 עבר עם משפחתו לדיסלדורף, שם סיים בית ספר ריאלי. ב-1913 החל בלימודי רפואה באוניברסיטת היידלברג, בון, דיסלדורף, ופרנקפורט.
במהלך לימודיו היה חבר באגודת סטודנטים יהודית מתבוללת.
מאביב 1916 שירת בבית חולים צבאי באנטוורפן. לקראת תום המלחמה נפל בשבי ושוחרר ב-1919.
סיים את לימודי הרפואה בשנת 1920.
ב-1929 התמנה למרצה בכיר לרפואה פנימית באוניברסיטת פרנקפורט.
בינואר 1930 עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים.
בשנים 1930–1932 ניהל את המחלקה הפנימית בבית החולים ביקור חולים
ב-1932 ייסד את כתב העת "פוליה מדיקה אינטרנה אורינטליה". בעיתון רפואי זה התפרסמו מאמרים רפואיים בלועזית.
בשנים 1939–1957 ניהל את המחלקה הפנימית בבית החולים הדסה בירושלים.
קליברג היה פעיל בתכנון ובהקמה של בית הספר לרפואה, בירושלים עוד מאמצע שנות הארבעים של המאה העשרים.
בשנת 1949 עם פתיחת הפקולטה לרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים קיבל קליברג מנוי של פרופסור לרפואה פנימית.
בשנת 1954 בהגיעו לגיל 60, פורסם בהרפואה מאמר לכבודו של קליברג, תחת הכותרת: "קליברג בן 60". (הרפואה, 47 (3) 68, 1954 (מחבר: פרופ' פריץ דרייפוס)
בשנת 1956 ייסד ביחד עם פרופ' דוד בירנבאום, פרופ' פריץ דרייפוס, פרופ' הרמן שטייניץ וד"ר ברנדשטטר את החברה הישראלית לגסטרואנטרולוגיה.
בשנת 1957 נתמנה למנהל המחקר בבית החולים רוטשילד בחיפה.
ב-1963 התמנה קליברג כעד מומחה בגסטרואנטרולוגיה מטעם בית המשפט.
ביום רצח ארלוזורוב, ידיד משפחת ארלוזורוב, קליברג, היה במקרה בתל אביב והתאכסן באותו מלון בו שהתה משפחת ארלוזורוב. קליברג הגיע כאשר ד"ר אמיל שטיין התרחץ לניתוח של ארלוזורוב. ד"ר קליברג ידע שפרופסור מכס מרכוס נמצא בתל אביב והציע לד"ר שטיין להביאו כתגבור. ראש העיר מאיר דיזנגוף שלח את מכוניתו להביא את מרכוס. כך החלה הקריירה המפוארת של פרופ' מרכוס בבית החולים הדסה (תל אביב).
מתלמידיו: פרופ' פריץ דרייפוס.
קליברג נישא בשנת 1939, לאנני לבית שינדלר. לזוג לא היו ילדים אך הם גידלו את שולמית, בתה של אנני מנישואיה הראשונית לד"ר הנרי שוובכר, רופא ילדים מציריך.
הכנוס המדעי של ההסתדרות הרפואית העברית בארץ ישראל, שנת 1939.
בתאריכים 31 במאי – 1 ביוני לשנת ה'תרצ"ט 1939 נערך בבית הבריאות ע"ש שטראוס ברחוב צ'נסלור, בירושלים כנס רפואי-מדעי שארגנה ההסתדרות הרפואית העברית בא"י. בכנס השתתפו מרבית מבכירי הרופאים בארץ ישראל לתקופה.ראו: דוצ' ד"ר יוליוס קליברג: דלקת חריפה של כלי העכול ואי ספיקת מחזור הדם (הרצאת משנה, 31 במאי), הצגת מכשיר לריפוי במחלות העורקים (הרצאה, 1 ביוני)
גיבון כסוף-לחיים
גיבון כסוף-לחיים (שם מדעי: Nomascus annamensis) הוא מין בסוג גיבון מצויץ, השייך למשפחת הגיבונים. זהו קוף שהתגלה בזמן האחרון ולא ידוע מה מצב שימורו.
גיבון זה התגלה בווייטנאם, קמבודיה ולאוס ומצוי ביערות הגשם והיערות העונתיים שבהם. במראהו הוא מזכיר את המין גיבון צהוב-לחיים אך לחייו בהירות יותר. הזכרים בעלי גוף שחור עם כיפה לבנה, הלחיים כתומות-זהובות וסביבם אזור לבן והחזה חום והנקבות כתומות עם פנים שחורות.
הגיבונים יודעים לקפץ בין הענפים כדי לנוע ממקום למקום. הם אוכלי כל ניזונים מהחי ומהצומח. הם חיים בזוגות בודדים.
גיבון שחור מזרחי מצויץ
גיבון שחור מזרחי מצויץ (שם מדעי: Nomascus nasutus) הוא מין מסוג גיבון מצויץ, השייך למשפחת הגיבונים. גיבון זה מצוי בטבע רק ביערות דרום מזרח סין ובצפון וייטנאם. הוא נחשב לאחד מ-"25 הפרימטים הנמצאים בסכנת ההכחדה החמורה ביותר". בטבע נותרו ככל הנראה רק 30–40 פרטים בוגרים.