בתחילת יוני הגיע גיולאי לתחנת הרכבת של מג'נטה, ונפוליאון בחר לתקוף אותו שם. חלק מהכוח הצרפתי בפיקודו של נפוליאון תקף חזיתית, בעוד שאר הכוח ביצע תנועת איגוף. חרף היתרון המספרי שלו, קרב מג'נטה הסתיים בתבוסה לגיולאי. ב-16 ביוני הוא הוחלף בידי היינריך פון הס. להגנתו הוא טען שחלק מהטעויות שעשה במהלך קרב מג'נטה נבעו מציות לפקודות שקיבל מווינה. הוא מת ערירי ב-1 בספטמבר 1868 בגיל 69, והוריש את רכושו ותוארו לדודנו מצד האם, גנרל חיל הפרשים לאופולד פון אידלשיים, אשר שינה את שמו בהתאם ללאופולד פון אידלשיים-גיולאי.
נס איסטנבול
סטטירה השנייה
סטטירה השנייה (ביוונית: Στάτειρα, בפרסית: استاتیرا; ידועה לעיתים גם בשם ברסינה; 340/339 לפנה"ס - 323 לפנה"ס) הייתה נסיכה פרסית בתו של דריווש השלישי, אחרון מלכי האימפריה הפרסית ושל סטטירה הראשונה. סטטירה השנייה נפלה בשבי אלכסנדר הגדול מלך מוקדון, יחד עם אמה, אחיותיה ואחיה, לאחר קרב איסוס. היא הפכה לאשתו השנייה של אלכסנדר, וחתונתם נערכה בשושן בשנת 324 לפנה"ס. שנה לאחר מכן נרצחה סטטירה בידי אשתו הראשונה של אלכסנדר, רוקסנה.
ביוגרפיה.
ילדות ונפילה בשבי.
השם "איסטטירה" משמעו "נערת התפילה". אריאנוס מכנה אותה ברסינה, אך אין להתבלבל בינה לבין ברסינה - אצילה פרסייה שהייתה פילגשו של אלכסנדר וילדה לו בן, אולם מעולם לא נישאה לו באופן רשמי. סביר להניח שברסינה היה שמה האמיתי, ולאחר שנישאה לאלכסנדר והפכה רשמית למלכת פרס, קיבלה את השם סטטירה. היא נולדה ככל הנראה בשנת 339 לפנה"ס או 340 לפנה"ס, לדריווש השלישי מלך הממלכה האחמנית והמלכה סטטירה הראשונה. הוריה היו אחים, אולם נישואי קרובים היו מקובלים מאוד בקרב האצולה הפרסית. הייתה לה אחות בשם דריפטיס, ואח קטן בשם אוכוס. אף על פי שהדבר אינו מצוין במקורות, חלק מהחוקרים מניחים שברסינה הייתה אשה יפה, כיוון שאמה תוארה בתור "האישה היפה ביותר באסיה". אביה אירס אותה לסטראפ מזאוס, אולם היא לא נישאה לו מעולם.
בשנת 340 לפנה"ס פלש אלכסנדר הגדול לפרס. לאחר מספר ניצחונות שהשיג אלכסנדר באסיה הקטנה ולאחר שכבש את מצרים, החליט דריווש לצאת לקראת אלכסנדר בעצמו. דריווש גייס צבא של 100,000 איש, והוביל אותו בעצמו. כמנהג המלכים הפרסיים הוא לקח עמו לקרב את שתי בנותיו ובנו, וכן את אשתו ואמו סיסיגמביס. חרף העליונות המספרית הניכרת של הצבא הפרסי, קרב איסוס הסתיים בניצחון מוקדוני מוחץ, ודריווש נמלט משדה הקרב. האוהל המלכותי עם בני משפחתו של המלך, נפל בידיהם של המוקדונים. אף על פי שנשים פרסיות אחרות זכו ליחס אכזרי, לא כן היה עם משפחת המלוכה. אלכסנדר נכנס בעצמו לאוהל, והתייחס בחביבות רבה אל ברסינה ומשפחתה. סביר להניח שפעולה זאת לא נבעה מנימוס או טוב לב, אלכסנדר רצה לבסס את טענתו לכתר הפרסי על ידי כך שיאמץ כבני משפחתו את משפחת המלך הקודם.
דריווש הציע הסכם שלום לאלכסנדר, וביקש שבמסגרתו ישחרר אלכסנדר את בני משפחתו שנפלו בשבי. דריווש הציע לשם כך לשלם כופר נפש ואף הסכים לוותר לטובת אלכסנדר על כל השטחים שממערב לנהר האליס. אלכסנדר מצדו השיב תשובה מחוצפת לדריווש, והודיע לו שהוא מוכן לשחרר את משפחתו ללא כל תמורה, בתנאי שיכיר בו כמלך אסיה כולה ויפנה אליו בתואר זה. לפני קרב גאוגמלה, דריוש הנואש הוסיף להצעת השלום את ידה של ברסינה. אלכסנדר השיב לו שאם ירצה יוכל להינשא לברסינה בין אם דריווש יסכים ובין אם לאו. ייתכן גם שאלכסנדר לא רצה לשחרר את המשפחה המלכותית כיוון שניהל רומן עם אשתו של דריווש, סטטירה האם, שנפטרה במהלך לידה, בסביבות 332 לפנה"ס, על פי חלק מהסברות אב הילוד היה לאלכסנדר. האפוטרופסות על שתי הנסיכות עברה לסבתא, סיסיגמביס.
נישואים לאלכסנדר.
לאחר שבשנת 331 לפנה"ס כבש את עילם, הותיר אלכסנדר את ברסינה ומשפחתה בבירת עילם שושן, והורה להעניק להן חינוך מוקדוני. יש הסוברים שכבר אז ייעד אלכסנדר את סטטירה להיות אשתו, והכין אותה לחיים כמלכה מוקדונית. שבעה או שמונה חודשים לאחר מכן נרצח דריווש בידי אנשי החצר שלו. במרץ 324 לפנה"ס נישאו אלכסנדר וברסינה בטקס המוני הידוע כ"חתונות שושן". נישואים אלו לא נבעו מאהבה, אלכסנדר חפץ למחוק את הקו המפריד בין הכובש והנכבש ולאחד את שתי השושלות. אלכסנדר היה כבר נשוי אותה תקופה לנסיכה הבקטארית רוקסנה, ובאותו טקס ממש נישא לבת דודתה של ברסינה, הנסיכה פריסטיס השנייה, בתו של ארתחששתא השלישי. בכך קשר את עצמו אלכסנדר לשני בתי המלוכה המתחרים של פרס. "חתונות שושן" נערכו במשך חמישה ימים, ובמהלכן נישאו 90 אצילות פרסיות לקצינים מוקדוניים ממקורביו של אלכסנדר. חברו הקרוב ביותר של אלכסנדר, הפאיסטיון, נישא לדריפטיס, וחבר קרוב נוסף, קרטרוס, נישא לבת דודתה אמיסטריס. ככל הנראה בשלב זה של חייה היא קיבלה את השם "סטטירה", על שם אמה.
שנה לאחר מכן, ב-323 לפנה"ס, מת אלכסנדר. חודש לאחר מותו, ילדה רוקסנה בן בשם אלכסנדר הרביעי, והמצביא פרדיקס מונה כעוצר עבורו. כעת הפכה סטטירה לאיום הן עבור רוקסנה ובנה והן עבור פרדיקס, במיוחד בהתחשב בעובדה שכנראה הייתה בהריון. בעידודו של פרדיקס, ארגנה רוקסנה את חיסולה של סטטירה. על פי פלוטרכוס, באותו זמן נרצחה גם דריפטיס, אולם נראה שפלוטרכוס טעה, וסביר יותר שהנרצחת הנוספת הייתה פריסטיס, אשתו השלישית של אלכסנדר.
ייצוגיה בתרבות.
בפרסקו שנמצא בחפירות בפומפיי (משמאל), מתואר לוחם בגלימה סגולה המזוהה עם אלכסנדר, לצד אשה שהיא ככל הנראה סטטירה. הציור מתאר ככל הנראה את חתונתם. בסרט "אלכסנדר" משנת 2004, סטטירה מגולמת בידי אנליז היסם .
ברבור הטונדרה
ברבור הטונדרה (שם מדעי: "Cygnus columbianus") הוא מין של ברבור ממשפחת הברווזיים החי באזורי הטונדרה הארקטית ובאגמים והנהרות סביבה, כשבחורף הוא נודד לאזורים ממוזגים יותר.
לברבור זה שני תת-מינים החיים בשתי אזורי מחיה:
הוא מהקטנים שבברבורים אך עדיין עוף גדול מאוד. אורכו 115-150 ס"מ, מוטת הכנפיים 168-211 ס"מ ומשקלו 3.4-9.6 ק"ג. הוא לבן ובעל מקור שחור עם עיטור צהוב מעליו. הנקבות קטנות מהזכרים. הברבור משמיע קול הדומה לשריקה ומכאן שם תת-המין האמריקאי.
הברבור הוא עוף צמחוני שניזון בעיקר מזרעי דגנים, צמחי מים ועשבים שונים וכן מחרקים ורכיכות קטנות. הוא מצוי בחבורות הנודדות בחורף לאזורים חמים יותר. בעונת הרבייה הזכרים מתחרים ביניהם ויוצרים רעש גדול.
נצים
נצים (שם מדעי: "Accipitrinae") היא תת-משפחה של דורסי יום בינוניים ממשפחת הנציים. בקבוצה זו מצויים המינים הקטנים ביותר במשפחת הנציים, אך ישנם גם מינים גדולים כמו נץ גדול שיכול להביס ארנבת.
מינים אלה מצויים ביערות או אזורים סבוכים מעט ובעלי כנפיים גדולות ומעוגלות המסוגלות לעוף בין העצים. טרפם העיקרי של הנצים הוא ציפורים קטנות שלא הבחינו בנץ. הוא מפתיע אותן והורג עם הטלפיים הקטלניות שלו. הם משתמשים גם במקורם החזק לקרוע פיסות בשר.
כמו מרבית הדורסים, גם נקבות הנצים גדולות מהזכרים.
מיון.
בעבר צורפו לקבוצה זו מיני הסוג נץ אפור וכן נץ גבאר אך הם עברו לתת-משפחה נצים אפורים (Melieraxinae).
נצים אפורים
נצים אפורים (שם מדעי: Melieraxinae) היא תת-משפחה של דורסי יום בינוניים ממשפחת הנציים. בעבר הם שויכו לתת-משפחת הנצים. הם כוללים כיום שני סוגים, לאחר שהמין נץ גבאר עבר לסוג ומין יחיד. סה"כ ישנם ארבעה מינים בקבוצה.
מאפיינים.
לעופות דורסים אלה נוצות אפורות, פנים חסרי נוצות, מקור צהוב או אדום ורגליים מעט ארוכות המותאמות להליכה. הם חיים במישורים פתוחים וניזונים מיצורים קטנים החיים על האדמה. תפוצתם העיקרית באפריקה אך חלקם הגיעו גם לתימן וערב הסעודית.
אלו דורסים קטנים דמויי-נץ שאורכם הממוצע 30–50 ס"מ ומשקלם עד 850 גרם. כמו אצל רוב הדורסים, הנקבות גדולות מהזכרים.
זרונים
זרונים (שם מדעי: Circinae) היא תת-משפחה של עופות דורסים בינוניים ממשפחת הנציים. הם ידועים בעיקר בגלל ה"זר" שסביב צווארם מהם קיבלו את השם.
הזרונים הם עופות בעלי גוף בינוני, כנפיים חדות וזנב ארוך החיים בעיקר באזורים הקרובים לגופי מים שונים או ביערות לחים ומחפשים טרף בגובה נמוך. תזונתם העיקרית היא מיונקים קטנים, עופות וזוחלים שונים.
חלק ממינים אלו חיים בעיקר על הקרקע ויש להם רגליים ארוכות העוזרות להם לנוע מהר וכן לחפש טרף בחורים קטנים. כך עושה האיה הזרונית האפריקנית שמחפשת אפרוחי ציפורים קטנות בתוך קינם, בעזרת רגליה הגדולות והארוכות.
פיודור אברמוב
פיודור אלכסנדרוביץ' אברמוב (ברוסית: Фёдор Алекса́ндрович Абра́мов, 29 בפברואר 1920 ורקולה - 14 במאי 1983 לנינגרד) היה סופר ומבקר ספרות רוסי.
אברמוב, בן למשפחת איכרים, התיישב בלנינגרד אחרי השתתפותו במלחמת העולם השנייה. התחיל לפרסם את ספריו החל משנת 1949. אברמוב נחשב לאחד הנציגים הבולטים של "הפרוזה הכפרית" הרוסית (деревенщики "דרוונשצ'יקי") ושל הספרות הרוסית שלאחר מלחמת העולם השנייה. ספריו מספרים על חיי הכפר הרוסי, ללא כחל וסרק וללא משפטים קדומים, מה שמשך נגדו פעמים חוזרות בקורת מצד הממסד הפוליטי והספרותי הסובייטי.
ביוגרפיה.