ניתן ללמוד ממאפיינים אלו כי המרעה לא היה מרכיב חשוב בכלכלת האזור בתקופת הברזל, וכן כי מצב הביטחון במרחב היה טוב. נדמה כי עיקר ההתיישבות במרחב הסובב את ירושלים הייתה התיישבות של חוות ולא כפרים. הגידול האזורי הגיע לשיאו במאה ה-ז' לפני הספירה (ככל הנראה קשור למסע סנחריב). ניתן למצוא בספרות המקרא עדויות לגידול המשמעותי בירושלים ובעורף החקלאי שלה, ניתן להבחין לדוגמה בביטוי "יהודה וירושלים" המבטא את מרכזיותו של אזור ירושלים.
לאחר חורבן ירושלים בידי הבבלים ניתן לראות כי הרצף היישובי במרחב הכפרי סביב לירושלים חדל להתקיים, בתקופה הפרסית היישוב התאושש מעט אך לא חזר לקדמותו.
ממצאים בשטח.
שרידי מבנים וחרסים, גתות להפקת יין ותירוש, בורות מים, כבשן סיד, שרידי שומרות, חלקות אדמה מעובדות, כרם זיתים.
פארק טבע עירוני קהילתי.
בינואר 2019 המינהל הקהילתי בפסגת זאב, החברה להגנת הטבע ועיריית ירושלים הכריזו על הנחל אתר טבע עירוני באירוע השקה חגיגי שהתקיים בנחל. בדצמבר 2020, אישרה להפקדה הוועדה המקומית לתכנון ולבנייה את התוכנית להקמת פארק טבע עירוני קהילתי בנחל. התוכנית קובעת שימור של רוב השטח כליבה שמורה שלא תעבור פיתוח למעט פעולות לשיקום.
לצדה יפותח במידה מתונה שטח פתוח עבור מבקרים ומטיילים. במבואה הראשית לפארק (רחוב גל) יוקמו בריכות מים, שבילי הליכה, גינה קהילתית, מגרשי ספורט, חוות לימוד, מרכז מבקרים, מגרש חניה, מבנה ציבור לפעילות קהילתית ומסחר. כמו כן בעתיד יוקם גשר מעל רחוב גל, שיקשר את מבני הציבור, הפארק הציבורי והרכבת הקלה אל הפארק.
בינואר 2021, החלה חברת מוריה וחברת הגיחון להכשיר את שבילי ההליכה המרכזיים בנחל. עבודות אלו הן חלק משלב א' של התוכנית השלימה, האדריכל המלווה את התוכנית הוא רז מטלון וחברת מוריה המבצעת. את התוכנית מלווה האקולוג ניר מעוז מטעם האדריכל, והאקולוגית יערה ישראלי מטעם עיריית ירושלים (המחלקה לתכנון ופיתוח בר קיימא). עבודות הפיתוח נעשו בליווי הקהילה הפעילה, המונה עשרות פעילים סביבתיים הדואגים לטבע בשכונה. מהלך העבודות הכולל צפוי להימשך מספר שנים, והוא עתיד להיתצבע בשלבים.
אתרים מרכזיים.
מצפה אודי, גבעת הפרפרים, חורבת זמרי, כוכביא (מצפה כוכבים קהילתי), מפעל הגתות, מאובנים.
טבע בר קיימא – סוגיות בפיתוח ושימור.
תכנון אתרי הטבע כמשאב הניתן ציבור הרחב לצורכי פנאי, נופש, ואף לצורך לימודי הוא תכנון מורכב המנסה לשלב בין תכנון אורבני לתכנון פארקים ואף שמורות טבע. כך גם בנחל זמרי עולות סוגיות בוערות בתכנון ושמירת טבע, מצד אחד בניית מבני ציבור וספורט ומהצד השני שמירה על השטח טבעי ללא התערבות אדם. השיקולים לפיתוח מסוים ולא אחר מורכבים מעצם מצב השטח הכלוא בין גדרות וכבישים. סוגיה נוספת היא שימור ופיתוח בתחומי המורשת, בשטח נחל זמרי נמצאו ממצאים ארכאולוגים רבים ואף בית ארבעת המרחבים (שלא שומר). תכנון הפארק והדיון בפיתוח נעשו בידיעה כי האתר שימש כמפעל חקלאי בפרוזדור ירושלים, הנוף היה טרסות חקלאיות קדומות, שדות גידולים, גתות להכנת יין ותירוש ועוד וכך רצוי כי התכנון גם כן ידבר בשפה הנראית בשטח.
נחל זמרי כחממה קהילתית.
נחל זמרי התחיל כפרויקט קהילתי של תושבי פסגת זאב מורן בביאן ונתנאל הוכנר ופעילים חברתיים וסביבתיים נוספים, החל משנת 2015 מתקיימת בנחל זמרי פעילות קהילתית ענפה. הפעילות כוללת עשייה בתחומי הקהילה, חינוך, תכנון ושמירת טבע. בשנת 2019 קיבלה העירייה החלטה בעקבות התשתית הקהילתית הקיימת, לקדם את נחל זמרי לפארק טבע עירוני קהילתי הבא של ירושלים אחרי עמק הצבאים. כיום הפעילות בנחל זמרי מתוכללת באמצעות רכז טבע ומורשת היושבבמינהל הקהילתי פסגת זאב, במסגרת התפקיד משמש נחל זמרי כמקום מרכזי לפעילות חוץ והיכרות עם אתרי הטבע והמורשת בפסגת זאב. זאת תוך שימת מטרה כי האתר ישמש בעתיד אבן שואבת ללמידה ופעילויות בטבע ובאתרי המורשת בפסגת זאב.
הקהילה בנחל זמרי מהווה תשתית לפעולות המתקיימות באתר, ולקידום ערכי שמירת טבע בשטחים הפתוחים בירושלים. בכוונת הפרויקט להוביל לכדי קהילה חזקה שתוכל לשמור ולהיות חלק מהפארק שעתיד לקום במקום. לצד הרובד הקהילתי המינהל הקהילתי מוביל בשיתוף עם פעילי נחל זמרי, מנח"י ומרכז איפכא תוכנית חינוכית בבתי הספר בפסגת זאב, בנושאי טבע ומורשת ונחל זמרי נמצא במקום מרכזי בתוכניות.
עם השנים מחלחלת ההבנה כי שמירה על הטבע ותחושת שייכות למקום נוצרת על ידי היכרות עם הסביבה הקרובה לבית ויצירת זיקה אליה, הפעילות הקהילתית בנחל זמרי מקדמת אג'נדה זו ומסייעת מהגברת תחושת שייכות התושבים למקום, הגברת המעורבות בנעשה בשכונה וכן מסייעת לקידום השמירה על הטבע והשטחים הפתוחים.
בנחל זמרי מתקיימים מספר מיזמים אותם מובילים תושבים פעילים בשכונה, האחרון שבהם הוא הקמת מצפה הכוכבים הקהילתי "כוכביא" במסגרת פרויקט "תעשו מקום" של עיריית ירושלים.
כיום שותפות לפעילות בנחל זמרי עיריית ירושלים, המינהל הקהילתי בפסגת זאב, רשות ניקוז ים המלח, אוניברסיטת בר-אילן, החברה להגנת הטבע, רשות הטבע והגנים ושותפים נוספים.
בית לבן
בית לבן היה יישוב יהודי בארץ ישראל בתקופת בית שני, ממנו הועלו לבית המקדש מנחות של יין.
היישוב נזכר פעם אחת במשנה: .
היישוב מזוהה כיום עם הכפר הערבי א-לובן אל-ע'רבי שבהר אפרים, מערבית לבית אריה. חיזוק לזיהוי, פרט לשימור השם, הוא קרבתו של כפר זה לכפר בית רימא, המשמר לפי הסברה את שמה של בית רימה הקדומה.
בית רימה
בית רימה (גם: בית רמה) היה יישוב יהודי בארץ ישראל בתקופת בית שני, ממנו הועלו לבית המקדש מנחות של יין.
היישוב נזכר במשנה: .
כמו כן, נזכר היישוב בחיבור אבות דרבי נתן: .
היישוב הקדום מזוהה כיום עם הכפר הערבי בית רימא שבהר אפרים, כ-3 ק"מ מזרחית לבית אריה. חיזוק לזיהוי זה, פרט לשימור השם, הוא קרבתו של כפר זה לכפר א-לובן, המשמר לפי הסברה את שמה של בית לבן הקדומה.
כפר יהודית
כפר יהודית היה יישוב יהודי בשומרון בתקופת המשנה והתלמוד, אשר נזכר בכתובת רחוב כאחת העיירות המותרות בתחום סבסטיה לעניין חובת קיום המצוות התלויות בארץ, בשל מגורי הכותים באזור.
כפר יהודית נזכר בשורה האחרונה בכתובת, לצד עיירות נוספות באזור צפון שומרון, ובהן דותן, מזחרו, איקבין, יצת, ציר, כפר כסדיה, פנטאקומוותה, שילתה, שפירין, עננין ובלעם עלייתה.
הצעת זיהוי ליישוב הקדום היא בחורבה הקרויה ח'רבת יהודא, דרומית מזרחית לכפר יאציד (המזוהה עם "יצת" המנויה בכתובת רחוב בסמיכות לכפר יהודית).
קשר קטילינה
קשר קטילינה הוא כינוי למזימה שמטרתה הייתה תפיסת השלטון ברומא של תקופת הרפובליקה (63 לפנה"ס). במרכז הקשר עמד הסנאטור קטילינה, אליו חברו חברי סנאט נוספים. הקשר נחשף וסוכל על ידי קיקרו, והקושרים הוצאו להורג.
רקע.
בשנות ה-60 של המאה הראשונה לפנה"ס ריחף ענן של חוסר ודאות לגבי עתיד המשטר ברומא. פומפיוס, האיש הבולט ברומא באותה תקופה, נעדר מהעיר בשל מסע כיבושים שערך במזרח והותיר אחריו חלל פוליטי. הסנאט הרומי נחלש משמעותית באותה תקופה כתוצאה מחוקים שהרחיבו את סמכויותיו של פומפיוס על חשבון הסנאט, והאלימות בעיר גברה. בעקבות זאת פוליטיקאים החלו להקיף עצמם בשומרים חמושים ככלי להשגת מטרות פוליטיות, שומרים אלה ליוו אותם גם לאסיפות עם ולבתי משפט. אווירה זו של הידרדרות בסדר הציבורי נתפשה בעיני אזרחים שירדו מנכסיהם או ממעמדם כהזדמנות לצבור כוח ולהרוויח מחדש את הונם. חוסר יציבות זו היוותה קרקע פורייה למהפך אלים בשלטון ברומא.
הניסיון הראשון.
לוקיוס סרגיוס קטילינה, היה פוליטיקאי רומי ממעמד הפאטריקים ששימש כנציב בפרובינקיית אפריקה בשנים 66–67 לפנה"ס. בחזרתו מאפריקה לרומא הואשם בנטילת כספים שלא כחוק במסגרת תפקידו כנציב, ונמנעה ממנו בשל כך האפשרות לרוץ בבחירות לקונסולאט בשנים 64–65. לאחר שזוכה מאשמה שנה לאחר מכן, הציג קטילינה את מועמדותו לקונסולאט כאשר הוא נתמך על ידי אנשי אצולה, וביניהם יוליוס קיסר.
מול קטילינה התמודד מרקוס טוליוס קיקרו, שהיה רטוריקן ומשפטן וחבר הסנאט. קיקרו טיפח קשרים עם בני מעמד הפרשים בערי איטליה, וגייס תמיכה ציבורית הודות לשירותיו המשפטיים והופעותיו בציבור. קיקרו רץ לקונסולאט בשנת 63 והתחרה, בין היתר, בקטילינה. בזכות תמיכתו בהענקת סמכויות לפומפיוס, זכה קיקרו לפופולריות ונבחר לקונסול יחד עם גאיוס אנטוניוס היברידה, וניסיונו של קטילינה להיבחר נכשל.
הניסיון השני.
לאחר כישלונו בבחירות, ניסה קטילינה להבטיח את בחירתו בסבב הבא של שנת 62 לפנה"ס. הוא קיבץ סביבו חבורת חמושים בניסיון להטיל פחד על שאר המתמודדים לקונסולאט, תוך שימוש באיומים. הוא אף הבטיח "שמיטת חובות" (בלטינית: tabulae novae) בניסיון לגייס תמיכה מכל שכבות החברה הרומית, שחששו לאובדן נכסיהם או ששקעו בחובות. למרות נסיונותיו להטיל אימה, גם הפעם נכשל קטילינה, ובמקומו נבחרו המועמדים מורנה וסילאנוס.
הקשר.