בדיון שהתקיים ב-15 בדצמבר 2021 בערעורו של ויינסטין על הרשעתו בניו יורק בפברואר 2020, מתח בית משפט לעירעורים בניו יורק ביקורת על ההרשעה, בנימוק שהיה מדובר בהחמרת יתר תוך מאמץ של התביעה להציגו כ"איש רע", וכי לא אופיו של וייסנטין עמד למשפט. על אף זאת, ב-2 ביוני 2022 דחה בית המשפט לערעורים, בהרכב של חמישה שופטים, את ערעור פרקליטיו של ויינסטין על הרשעתו. הערעור הוגש בטענה של משוא פנים של השופט שהרשיע את ויינסטין כלפי התביעה, ואי-קבילות עדויות של שלוש נשים שזומנו להעיד על מעשים פסולים מצידו של ויינסטין בעבר ("שימוע מולינו" ). בהחלטה שהתקבלה פה-אחד, קבע בית המשפט לערעורים שהעדויות רלוונטיות, והשאיר את ההרשעה על כנה.
פעילות פוליטית.
ויינסטין הוא מבקר חריף של מדיניות הנשק האמריקאית ומערכת הבריאות ותומך ותיק ותורם של המפלגה הדמוקרטית בארצות הברית. הוא תרם כספים רבים לקמפיינים של נשיא ארצות הברית ברק אובמה, ולמועמדים לנשיאות ג'ון קרי והילרי קלינטון.
חיים אישיים.
ויינסטין התחתן פעמיים בחייו. ב-1987 התחתן עם העוזרת האישית שלו, איב צ'ילטון ולהם שלוש בנות. הם התגרשו בשנת 2004. ב-2007 התחתן עם ג'ורג'ינה צ'פמן , מעצבת אופנה ושחקנית מאנגליה, הצעירה ממנו ב-24 שנים. נולדו להם בת ובן. בעקבות ההאשמות על כך שויינסטין תקף מינית נשים, הזוג התגרש באוקטובר 2017.
קורדובה (קולומביה)
קורדובה (בספרדית: Córdoba) הוא אחד מ-32 המחוזות של קולומביה. המחוז נמצא בצפון קולומביה והוא גובל בים הקריבי בצפון, בסוקרה ובבוליבר במזרח ובאנטיוקיה בדרום ובמערב.
המחוז משתרע על שטח של 25,020 קמ"ר. במחוז מתגוררים כ-1.8 מיליון תושבים (הערכה ל-2017). בירת המחוז היא מונטריה.
דגל קורדובה דומה לדגל סיירה לאון
היסטוריה.
בתקופה הפרה-קולומביאנית התגוררו באזור מספר שבטי ילידים, ובעיקר בני הסֵנוּ שחיו לאורכו של נהר סינו . האירופאי הראשון שהגיע לאזור היה מגלה הארצות הספרדי רודריגו דה בסטידס ב-1501. הספרדים החילו להקים יישובים באזור כמה עשרות שנים לאחר מכן.
האזור היה שייך ליחידות מנהליות שונות, ועם הקמת רפובליקת קולומביה במתכונתה הנוכחית בסוף המאה ה-19 הוא היה שייך למחוז בוליבר. מחוז קורדובה פוצל מבוליבר ב-1952. המחוז נקרא על שמו של חוסה מריה קורדובה , שהיה איש צבא שפעל למען עצמאות קולומביה.
כלכלה.
הכלכלה המקומית מסתמכת בעיקר על גידול מקנה, חקלאות, הכוללת בין היתר גידול אורז, תירס, יאם, מניהוט, שומשום, בננה, קנה סוכר, כותנה, דורה וקקאו, כרייה ודיג.
חלוקה מנהלית.
בדומה לחלק גדול ממחוזות קולומביה, יש למחוז חלוקה מנהלית נוספת מלבד החלוקה לרשויות מקומיות והוא מחולק לשבע פרובינציות (Provincias) כדלהלן:
אוטו שולצה
אוטו שולצה (בגרמנית: Otto Schultze; 11 במאי 1884 - 22 בינואר 1966) היה אדמירל גרמני במלחמת העולם השנייה. לפני כן התבלט כמפקד צוללות במלחמת העולם הראשונה ועל כך עוטר בפור לה מריט.
ביוגרפיה.
שולצה נולד באולדנבורג ב-11 במאי 1884, וב-1900 התגייס לצי הקיסרי הגרמני. ב-27 בספטמבר 1903 הוא הועלה לדרגת לויטננט צור זי, ב-21 במרץ 1905 לדרגת אובר-לויטננט צור זי וב-22 במרץ 1910 לדרגת קפיטן-לויטננט. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוצב על הדרדנוט "קינג". ב-1915 עבר לכוח הצוללות וב-11 במרץ 1916 מונה למפקד הצוללת "U 63". הוא פיקד עליה בהצלחה רבה והטביע 53 אניות בסך כולל של 132,567 טון. ב-18 במרץ 1918 הוא קיבל את עיטור ה"פור לה מריט". ב-28 באפריל של אותה שנה הועלה לדרגת קורבטנקפיטן.
עם סיום המלחמה ופיזורו של הצי הקיסרי, הצטרף שולצה לרייכסמרינה ומילא בו תפקידי ניהול ומטה. ב-1 באפריל 1925 הועלה לדרגת פריגטנקפיטן, ובין 1927–1929 פיקד על הסיירת "אלזס". ב-1 בינואר 1928 הועלה לדרגת קפיטן צור זי, וב-28 בספטמבר 1929 מונה למפקד תעלת קיל. ב-26 בפברואר 1930 מונה למפקח על ההדרכה, וב-1 באפריל 1931 הועלה לדרגת קונטרה-אדמירל. באוקטובר 1933 הוא מונה למפקד הבסיס הימי הים הצפוני, וב-1934 הועלה לדרגת ויצה-אדמירל. ב-1936 הועלה לדרגת אדמירל, וב-1937 פרש מהצי. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ב-1939 הוא חזר לשירות כמפקד בסיס הצי הים הצפוני. הוא הודח מהתפקיד לאחר שלושה חדשים, ובין מרץ 1941 לאוגוסט 1942 פיקד על כוחות הצי בצרפת. ב-31 באוגוסט של אותה שנה, הוא פרש סופית מהצי, ועם פרישתו הועלה לדרגת גנרל-אדמירל. הוא נפטר בהמבורג ב-22 בינואר 1966 בגיל 81.
צנרת (פירושונים)
מילובאן קאפור
מילובאן קאפור (באנגלית: Milovan Kapor; נולד ב-5 באוגוסט 1991) הוא כדורגלן קנדי ממוצא סרבי המשחק בפוהרוני בעמדת הבלם.
קריירת מועדונים.
קאפור נולד בעיר טורונטו שבמחוז אונטריו אשר בקנדה להורים ממוצא סרבי. קאפור התחיל לשחק כדורגל בקבוצת הכדורגל של אוניברסיטת מרילנד. בקיץ הצטרף לקדיס מהליגה השלישית בספרד, אליה השתייך שנה אחת ולא רשם דקות משחק בה.
בינואר חתם בדוקלה באנסקה ביסטריצה מליגת העל הסלובקית. ב-6 במרץ 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בדוקלה בתיקו 1-1 נגד ספרטק טרנבה. שבוע לאחר מכן, קאפור הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בתיקו 1-1 נגד רוז'ומברוק.
בקיץ חתם בפודברזובה בה שיחק רק 9 משחקים עד סיום העונה.
בקיץ חתם בזלטה מוברצה. ב-15 באפריל 2017 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה שהיה גם שער הניצחון בדקה ה-93 של המשחק נגד סניצה.
ב-6 באוגוסט 2017 חתם בהפועל חדרה מהליגה הלאומית. בינואר עזב את חדרה וסיכם בהומל מליגת העל הבלארוסית.
ב-23 ביולי 2019 חתם בבוכרה מליגת העל האוזבקית.
ב-10 באוגוסט 2020, קאפור חתם באתלטיקו אוטווה.
בינואר חתם בפוהרוני מליגת העל הסלובקית.
קריירה בינלאומית.
קאפור זומן לסגל המורחב של נבחרת קנדה לקראת גביע הזהב 2017, אך לא נכלל בסגל הסופי. ב-9 באוקטובר 2017 נכלל לראשונה בסגל הנבחרת בהפסד 1-0 נגד , אך לא זכה לדקות משחק.
אוטו שניוינד
הוברט מריה אוטו שניוינד (בגרמנית: Hubert Maria Otto Schniewind; 14 בדצמבר 1887 - 26 במרץ 1964) היה אדמירל גרמני במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
שניוינד נולד ב-14 בדצמבר 1887 בסארלואי שבקיסרות הגרמנית. ב-1907 הוא התגייס לצי הקיסרי הגרמני, ובמלחמת העולם הראשונה שימש כמפקד טרפדות. הוא היה חלק מהכוח הגרמני בפיקודו של לודוויג פון רויטר, אשר עם סיום המלחמה הועבר לסקפה פלו עד שבחוזה ורסאי יוחלט על גורל אניותיו. בהוראתו של רויטר, הציתו הגרמנים את האניות והטביעו אותן כדי שלא יפלו לידי הבריטים. בעקבות כך, נלקח שניוינד בשבי הבריטי. הוא שוחרר ב-1920, התגייס לפרייקור והוצב בבריגדת ארהארדט. עם הקמתו של הרייכסמרינה, התגייס אליו ומונה למפקד שולת המוקשים "M 133". בין 1925-1926 שימש כיועץ לענייני ימייה של שר ההגנה אוטו גסלר. ב-1932 מונה למפקד הסיירת הקלה "קלן". לאחר מכן מילא תפקידי ניהול ומטה, וב-1937 הועלה לדרגת קונטר-אדמירל.
ב-31 באוקטובר 1938 הוא מונה לראש המטה של הצי (Seekriegsleitung), וב-1940 הועלה לדרגת ויצה-אדמירל. בעקבו הטבעתה של ה"ביסמרק" ב-27 במאי 1941 ומותו של גינתר ליטיינס, מונה שניוינד למחליפו של ליטיינס בתפקיד מפקד הצי (Flottenchef) - התפקיד השלישי במעלתו בצי הגרמני, המקביל למפקד צי הבית (Home Fleet) בצי הבריטי. ב-1943 הוא הועבר לפקד על קבוצת הקרב הצפונית, וב-1 במרץ 1944 הועלה לדרגת גנרל-אדמירל. הוא הועבר מהתפקיד ב-30 ביולי של אותה שנה, ועד סיום המלחמה לא קיבל תפקיד חדש. לאחר המלחמה, נעצר ונשפט במהלך משפט הפיקוד העליון על חלקו בתכנון מבצע וסריבונג - הפלישה לנורווגיה, אולם זוכה. הוא נפטר ב-26 במרץ 1964 בעיר לינץ אם ריין.
הרפובליקה הסוציאליסטית של רומניה
מערבית
מערבית (לעיתים: מעריב, מערבות) היא מערכת פיוטים לברכות קריאת שמע של תפילת ערבית, שנועדה בעיקר לתפילות החגים. מנחם זולאי מנה אותה כאחד מ"שלושת סוגי הפיוט העיקריים".
בנוסחי התפילה המאוחרים, נפוצות מערביות כמעט רק בנוסח אשכנז.
מבנה.
המערבית היא מן הסוגים הקדומים והבסיסיים ביותר של הפיוט, שכן היא נועדה לחלק בסיסי ביותר של התפילה, ברכות קריאת שמע. כרוב הפיוטים, במקור נועדה המערבית להחליף את הנוסח הרגיל של התפילה, בשל כך, מבנה המערבית כולל קטע פיוט מקביל עבור כל קטע בתפילת הקבע.
ברכות קריאת שמע כוללות שתי ברכות לפני קריאת שמע ("המעריב ערבים" ו"אוהב עמו ישראל") ושתי ברכות לאחריה ("גאל ישראל" ו"השכיבנו"), אך הברכה השלישית כוללת שלושה קטעים, שכן מוסיפים בה שני פסוקים בתוך הברכה. אם כן, המבנה הבסיסי של המערבית כולל ששה קטעי פיוט כדי להחליף את ששת קטעי התפילה (את קריאת שמע עצמה אין מחליפים).
עזרא פליישר טוען כי ככל הנראה עוצב מבנה המערבית כמקביל למבנה היוצר, הפיוט המקביל לשחרית (שאף הוא אחד מסוגי הפיוט הנפוצים), אולם הוא מציין שמבנה המערבית הגיע לעיצובו הסופי והקבוע בתקופה מוקדמת יחסית לשאר מערכות הפיוט, כבר בתקופה הקדם-קלאסית. בדומה למבנה היוצרות לימי חול, כל קטע במערבית הוא בית קצר בן ארבע שורות, ובין הבתים נשמרת סימטריה בתבנית ובצורה. הקטע השלישי יוצא מכלל זה והוא ארוך יותר. הוא גם הקטע היחיד שהוא בעל כינוי עצמאי, ומכונה לעיתים "זולת" או "אמת" (שהם כינויו של הפיוט המקביל ביוצר לשחרית) במקור, החלק השלישי היה כנראה חלק בלתי נפרד מהמערכת הכוללת מצד תוכנו ומבנהו, אלא שהיה מעט ארוך יותר. בתקופה מאוחרת יותר, התנתק החלק השלישי ממבנה המערכת הכללי מצד התוכן, ולרוב גם עוצב לו מבנה עצמאי.
ביכור.