הרומאים לא האריכו את שהותם, העלו על האניות את שארית הצבא של רגולוס ועשו דרכם חזרה לאיטליה. ליד קמרינה (Kamarine, Camarina), בחוף הדרומי של סיציליה, נקלעו לסערה עזה; מתוך 364 אניות שרדו 80 בלבד וכ-100,000 חיילים ומלחים קיפחו את חייהם.
האסון הימי, עליו כותב פוליביוס כי "אין למצוא בהיסטוריה אסון ימי אחד גדול יותר מזה", לא ריפה את ידי הרומאים. נחישותם רק נתחזקה, ובתוך חודשים אחדים הקימו צי חדש בן 220 אניות, עליהן נוספו 80 האניות שניצלו מן הסערה. הקרתגים, שהתעודדו מניצחונם בקרב היבשה ומאובדן הצי הרומאי, נפנו גם הם במרץ לחידוש הלחימה. הם שיגרו מיד כוח צבאי לסיציליה, והחלו בהכשרת 200 אניות לליווי חיל משלוח חדש אל זירת הלחימה באי.
יניב (משחק)
יניב (נהגה במלעיל) הוא משחק קלפים נפאלי הנפוץ במיוחד בקרב תרמילאים וחיילים ישראלים. המשחק נקרא "Dhumbal" בקויבק ובשם "quién va?" במקסיקו. חוקי המשחק דומים לבלאק ג'ק עם מספר הבדלים משמעותיים: ביניב המטרה הפוכה כדי להגיע לסכום הנמוך ביותר ואת המשחק משחקים מספר שחקנים לעומת שניים בלבד בבלאק ג'ק.
אטימולוגיה.
סברה נפוצה היא שהמשחק הומצא בנפאל, והגיע בעקבות מטיילים ששיחקו והביאו אותו לישראל. מקור שמו של המשחק לא ידוע, אך מספר גרסאות טוענות שהמקור הוא תרמילאי ישראלי בשם "יניב", שטייל עם חברו "אסף" ויחד עמו המציא את המשחק. עם זאת, מטיילים ישראלים רבים טוענים כי הם נתקלו במשחק בארצות שונות ובשמות שונים.
חוקי המשחק.
את המשחק משחקים עם 54 קלפים, חבילה מלאה כולל 2 ג'וקרים. המשחק מורכב ממספר סבבים, כאשר ניקוד המשתתפים נרשם בסיום כל סיבוב. המשחק דורש מינימום של שני שחקנים, אך לרוב משחקים אותו קבוצה של 2 עד 4 שחקנים. עד 8 אנשים יכולים לשחק את המשחק, אך ככל שעולה כמות המשתתפים, קצב המשחק מואט. כאשר ישנם מעל 4 שחקנים, נעשה שימוש בשתי חבילות קלפים.
במשחק, לכל קלף מוקצה ערך מספרי, בהתאם לטבלה הבאה:
מטרת המשחק.
מטרת המשחק היא לצבור את מספר הנקודות הנמוך ביותר בכל סיבוב ובסופו של דבר, בסיום המשחק. כל סיבוב מסתיים כאשר אחד השחקנים מכריז כי ברשותו "יניב", כלומר נשארו בידיו קלפים בערך של 7 ומטה. לשחקן המנצח לא מתווספות נקודות, ואילו לשאר השחקנים מוסיפים נקודות כערך הקלפים שאותם הם מחזיקים בסופו של הסיבוב.
מהלך המשחק.
בתחילת כל סיבוב, מקבל כל שחקן 5 קלפים (בגרסאות מסוימות 6 או 7 קלפים), שאר הקלפים נותרים כקופה. הקלף הראשון בערימה גלוי לעיני כולם כקלף פותח.
הסבב מתקדם בין כל השחקנים בכיוון השעון. סיבוב במשחק מסתיים כאשר שחקן בתורו מכריז 'יניב' אם סכום הנקודות של קלפיו קטן או שווה ל-7. כאשר מכריזים יניב, כל השחקנים חושפים את ידיהם, השחקן שמחזיק בידו את הניקוד הנמוך ביותר הוא המנצח. אם סכום קלפיו של השחקן שהכריז 'יניב' הוא הנמוך ביותר, אותו שחקן מנצח בסיבוב. אם יש שחקן אחר שסכום קלפיו קטן או שווה לסכום קלפיו של מכריז ה"יניב" הוא מכריז "אסף". מכריז ה"יניב" הפסיד בסיבוב, השחקן עם הסכום הקטן יותר הוא מנצח הסיבוב. אם למספר שחקנים יש ניקוד נמוך או שווה למכריז ה"יניב" אז המנצח הוא בעל הניקוד הנמוך ביותר. כאשר למספר שחקנים ניקוד זהה, כולם מנצחים בסיבוב מלבד למכריז ה"יניב" שנקנס.
כיוון שלשחקן הפותח ישנו יתרון, הוא נקבע באופן אקראי בסיבוב הראשון ובסבבים הבאים, פותח השחקן שזכה בסיבוב הקודם.
בכל תור, יכול השחקן לקרוא "יניב" או להחליף את קלפיו: להשליך לפחות קלף אחד מידו ולקחת קלף מהקופה או לקחת את הקלף האחרון מהערימה הגלויה. תחילה ישליך השחקן את הקלף או הקלפים שברצונו להיפטר מהם ורק אז ייקח מהקופה או מהערימה.
השחקן יכול להשליך יותר מקלף אחד במקרים הבאים:
בשני המקרים השחקן לוקח מהקופה או מהערימה רק קלף אחד, ובכך מקטין את מספר הקלפים המוחזקים בידיו. כאשר השחקן הקודם זרק סדרה עולה, השחקן הנוכחי יכול להרים מהערימה רק את הקלפים הקיצוניים שזרק (למשל אם נזרקו 7,8,9, ניתן לקחת את ה-7 או את ה-9).
בחלק מגרסאות המשחק קיימת דרך שלישית להקטין את מספר הקלפים כאשר אם שחקן הניח קלף לדוגמה: 7 וקיבל מהקופה 7 נוסף, הוא יכול לשים אותו בלי לקחת קלף נוסף אם השחקן אחריו טרם שיחק.
ניקוד.
השחקן שניצח בסיבוב (מכריז ה'יניב' או ה'אסף'), אינו מקבל נקודות. שאר השחקנים מקבלים ניקוד כערך היד שהם החזיקו בזמן הכרזת ה'יניב'. אם הוכרז 'אסף' אז מכריז ה'יניב' מקבל ניקוד עונשין על סך 30 נקודות נוסף לניקוד שבידו.
אם שחקן הגיע לניקוד עגול של כפולה של 50 נקודות, לא כולל 50 עצמו (100 150 200) מנכים מניקודו 50 נקודות. מהלך זה יוצר הזדמנות טקטית אך מסוכנת לניצחון על ידי ניסיון להיתפס עם יד גבוהה יחסית בזמן הכרזת 'יניב' של שחקן אחר, על מנת לנסות להגיע לכפולה עגולה של 50 נקודות. דבר נוסף שניתן לעשות הוא לנסות להכריז 'יניב' ולהיות מובס על ידי הכרזת 'אסף' נגדית על מנת להגיע לניקוד עגול של כפולה של 50 נקודות, מהלך הנקרא בחוגים רבים ׳ויקטור׳.
ניצחון במשחק.
ישנן מספר וריאציות לניצחון:
גרסאות למשחק.
מספר וריאציות מקובלות למשחק:
כל שחקן יכול להשתמש במהלך זה פעמיים בכל משחק.
מירכאות
מירכאות (codice_1; גם: codice_2; בעבר: codice_3) הן סימני פיסוק המשמשים לסמן ציטוט, קטע דיבור או פסוקית בתוך טקסט כללי, או למטרות אחרות. מקור השם הוא באחד מטעמי המקרא האשכנזיים – ”מרכא” בשל צורתו של טעם מקרא זה.
יש מגוון של סימנים אחרים שנבחרו בשפות אחרות למילוי התפקיד שממלאות המירכאות בעברית.
השימוש במירכאות.
ציטוט או דיבור ישיר.
המירכאות משמשות לציון ציטוט – מובאה מתוך מקור ספרותי אחר, או מדבורו הישיר של מישהו. דוגמאות:
שמות.
מירכאות משמשות גם לציון שמות של ארגונים, יצירות וכדומה (אולם לא לשמות בני אדם). דוגמאות:
מעבר משלב.
שימוש נוסף במירכאות הוא לציון מעבר בתוך המשפט ממשלב לשוני אחד למשלב אחר, אשר לא מתאים לסגנונו של הטקסט אך חיוני להעברת המסר. לדוגמה:
תולדות המירכאות.
המירכאות הן מסימני הפיסוק שנשאלו לעברית משפות אירופיות. השם ”מירכאות” הוא צורת ריבוי של ”מרכא” – שם המציין את אחד מטעמי המקרא, שצורתו דומה לצורת המירכאות.
המירכאות, כמו כל סימני הפיסוק, חדשים יחסית בשפה העברית, ואינם קיימים בספרים העבריים המסורתיים. לטעמי המקרא תפקיד דומה (אך לא זהה) לסימני הפיסוק בימינו. הרביע הוא טעם המקרא הממלא, בין היתר, את תפקיד המירכאות לסימון דיבור ישיר. בקטע שמשמאל (מ) בא רביע (מסומן בצבע) מעל למילה ”ויאמר”.
הפיסוק במירכאות בימינו.
כללי השימוש במירכאות בעברית של ימינו מבוססים על הכללים הנהוגים בארצות הברית. כללי המירכאות פשוטים יותר מבעבר, בין היתר כנראה בשל הקושי להקליד במחשב את המירכאות התחתונות – כפולות codice_4 או בודדותcodice_5.
הכללים:
פסוק זה, בפיסוק מודרני, היה נראה כך:
שימוש מיושן במירכאות.
בספרים עבריים ישנים ניתן לראות שימוש שונה במקצת במירכאות, המבוסס על השיטה של השפה הגרמנית או של חלק מהשפות המזרח־אירופאיות, בה המרכא הפותח הוא תחתי, והסוגר – עילי. גם המרכא מטעמי המקרא הוא סימן תחתי (ראו בתמונה לעיל). בנוסף, היה מקובל לשלב הערת ביניים בתוך הציטוט עצמו (בצרפתית נוהגים כך גם כיום).
דוגמה לפיסוק בשיטה זו מובא בתמונה משמאל, והוא גם משוכתב להלן:
לעיתים המרכא התחתי דווקא מסיים את המשפט. במקרה כזה, המשפט היה נכתב כך:
בשיטה הנהוגה היום היה המשפט דלעיל נכתב כך:
ההבחנה בין מירכאות לגרש ולגרשיים.
ההבחנה בין מירכאות לבין סימני הפיסוק הבודדים (שאינם באים בזוגות) גרש וגרשיים היא:
מקור הגרש והגרשיים הללו הוא מסופרי ומדפיסי התלמוד – שכך נהגו לסמן את ראשי התיבות והקיצורים שהנהיגו בתלמוד, וכיום גם ראשי תיבות וקיצורים ממקורות אחרים.
מירכאות אוויריות.
לעיתים אנשים מסמנים בידיהם סימון של המירכאות (בדרך כלל פעמיים מירכאות כפולות). תנועה זו משמשת כמחווה גופנית המקבילה למירכאות לסימון סרקזם. יש מקרים בהם אנשים מגיבים כך בזלזול לדברי האחרים – בתגובה לדברי אדם הטוען שהוא מאוד משכיל, ניתן לומר ’כן, אתה מאוד ”משכיל”’ עם סימון כזה ויהיה ברור שהכוונה היא שהוא אינו משכיל.
מירכאות בשפות אחרות.
למשל:
מירכאות בתכנות.
במרבית שפות המחשב משתמשים במירכאות על מנת להקיף מחרוזות. השימוש במירכאות משתנה לפי שפת המחשב:
סדאם חוסין
אליעזר פישמן
אליעזר פישמן (נולד ב-1 במאי 1943) הוא איש עסקים ישראלי, שהחזיק חברות רבות מתחומי התקשורת והנדל"ן בישראל ובעולם.
באוגוסט 2016 הגישה רשות המיסים בקשה להכריז על פישמן כפושט רגל בגין חוב העולה על 196 מיליון ש"ח למס הכנסה, ולממש את נכסי קבוצת פישמן ונכסיו של אליעזר פישמן לכיסוי החוב. בדצמבר 2016 נתן בית המשפט צו לכינוס נכסיו של פישמן, וביוני 2017 הוא הוכרז כפושט רגל.
ביוגרפיה.
אליעזר פישמן נולד ברוסיה לאסתר ושמיל ועלה לארץ עם משפחתו בגיל חמש. תחילה נקלטה המשפחה במעברה בבית העולים בפרדס חנה, ובהמשך עברה למושב בניה. סיים לימודי חשבונאות במדרשה למנהל בתל אביב.
בשנות השבעים הקים משרד רואי חשבון עצמאי בתל אביב. בתחילת שנות השמונים הקים קרנות נאמנות בשם רונית וענת, על שם בנותיו. נכסי הקרנות האמירו בתקופת הגאות בבורסה בתחילת שנות השמונים אל מעבר לשווי של 1.6 מיליארד דולר. במשבר בבורסה התל אביבית בשנת 1983, שנבע מוויסות מניות הבנקים, התמוטטו קרנות הנאמנות לאחר הנפילה בשווי נכסיהן בבורסה. פישמן רכש תעודות השתתפות רבות מכספו הפרטי כדי לממן חלק מהמכירות שבוצעו על ידי הציבור.