בשנת 2005 ערך וייה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ספרד הלאומית, במשחק נגד במסגרת מוקדמות מונדיאל 2006. במונדיאל עצמו כבש שלושה שערים והיה המבקיע המוביל של ספרד יחד עם פרננדו טורס. שנתיים לאחר מכן, הוביל את נבחרתו לזכייה ביורו 2008 ואף זכה בנעל הזהב (מלך השערים) של הטורניר עם ארבעה שערים. בשנת 2010 הוביל את הנבחרת לזכייה ראשונה בתולדותיה בגביע העולם ולאחר שהבקיע חמישה שערים במהלך הטורניר (כולל שערי ניצחון בשמינית ורבע הגמר), זכה בנעל הכסף ובכדור הארד ונבחר לנבחרת הטורניר. כיום, וייה הוא מלך השערים של נבחרת ספרד בכל הזמנים עם 59 שערים ב-97 הופעות במדיה.
ראשית חייו.
דויד וייה נולד לכורה בעיירה הקטנה לאנגרו שבנסיכות אסטוריאס (מחוז בצפון ספרד). בילדותו נפצע בעצם הירך וקריירת הכדורגל שלו הוטלה בספק, אך הוא הצליח להתאושש ושב לשחק. בשל הפציעה ברגלו הימנית, הוא ואביו עבדו על חיזוק רגלו השמאלית עד שבסופו של דבר הפך וייה לכדורגלן . בגיל 10 החל לשחק באופן מסודר בקבוצת הילדים של מועדון הכדורגל לאנגרו, אך מיעט לשחק ובגיל 14 היה קרוב לוותר על כדורגל, אך הוריו עודדו אותו להישאר. מאוחר יותר אמר כי "באותם ימים הייתי אף אחד, לא הרווחתי אגורה ואחרי שבמשך כל העונה ישבתי על הספסל, רק רציתי לשחק עם חברים. אבל אבא שלי עודד אותי ותמך בי עד שהקריירה שלי תפסה תאוצה." בגיל 17 עזב את לאנגרו והצטרף לאקדמיית הכדורגל של העיר מרבה.
קריירת מועדונים.
ספורטינג חיחון (1999–2003) וריאל סרגוסה (2003–2005).
בשנת 1999 חתם וייה בספורטינג חיחון והחל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון, בה כבש 25 שערים ב-65 משחקים. בעונת החל לשחק בקבוצה הבוגרת ועם 18 שערים ב-40 משחקים הוביל אותה למקום השישי בליגת המשנה. בעונה הבאה כבש 20 שערים ב-39 משחקים והוביל את הקבוצה למקום העשירי בליגה. במחזור הסיום של העונה, עבר וייה רגע תפנית בקריירה שלו, כאשר חיחון הייתה חייבת לנצח את ריאל מורסיה כדי לא לרדת לליגה השלישית. בדקה ה-87, במצב של תיקו 0-0, קיבלה חיחון בעיטת עונשין מ-11 מטרים ווייה הצעיר היה זה שלקח את הבעיטה. שחקני מורסיה העבירו כחמש דקות בוויכוחים עם השופט על מנת להלחיצו, ושניים מהם אף ניגשו אליו לפני שבעט ואמרו לו: "רואים שאתה מפחד". בסופו של דבר, וייה כבש את בעיטת העונשין ומיד לאחר מכן רץ לעבר השחקן הראשון ודחף אותו בעוצמה ולשני הראה אצבע משולשת. לאחר המשחק סיפר כי "שום דבר שעשיתי בכדורגל עד אז, ושם דבר שאעשה בעתיד, לא יהיה קשה כמו הפנדל ההוא. הבנתי את מה שעשיתי רק למחרת וזה נתן לי המון כוח". עם זאת, בעקבות קשיים כספיים נאלצה חיחון למכור את וייה לריאל סרגוסה תמורת 3 מיליון אירו.
ב-30 באוגוסט 2003 ערך וייה את הופעת הבכורה שלו בסרגוסה, במשחק דפורטיבו לה קורוניה במסגרת המחזור הראשון של ליגת העל הספרדית. כשבועיים לאחר מכן כבש את שערו הראשון בקבוצה, בניצחון 0–3 על ריאל מורסיה. בהמשך הפך וייה לאחד החלוצים הבולטים בספרד, ואף כבש את השער היחיד בניצחון 0–1 על ברצלונה במשחק הראשון של רבע גמר גביע המלך הספרדי (1-1 במשחק הגומלין). סרגוסה המשיכה לחצי הגמר ואף זכתה בתואר לאחר ניצחון 2–3 על ריאל מדריד בגמר, כאשר וייה מבקיע את השער השני לזכותה של סרגוסה דקה לסיום המחצית הראשונה של המשחק. גם בליגה הפגין וייה יכולת מצוינת והוביל את קבוצתו למקום ה-12, כאשר הוא מסיים כמבקיע השביעי בטיבו בליגה וכראשון מבין שחקני קבוצתו עם 17 שערים במהלך העונה.
בעונתו השנייה בסרגוסה, , הוביל את הקבוצה לשמינית גמר גביע אופ"א, שם הודחה על ידי אסטון וילה ושוב למקום ה-12 בליגה. הוא כבש 18 שערים ב-46 משחקים בכל המסגרות, מתוכם 15 שערי ליגה וסיים שוב במקום השביעי בטבלת מלך השערים של הליגה הספרדית וכמבקיע המוביל של קבוצתו. לאחר עונה זו, מספר קבוצות בכירות הביעו את התעניינותן בוייה ובעקבות קשייה הכלכליים, נאלצה סרגוסה, למורת רצונה, להסכים להעבירו לוולנסיה תמורת 12 מיליון אירו. בסך הכל סיים וייה את שתי עונותיו בסרגוסה עם נתונים מרשימים במיוחד של 39 שערים ו-14 בישולים ב-96 משחקים בכל המסגרות.
ולנסיה (2005–2010).
ב-23 ביולי 2005 ערך וייה את הופעת הבכורה שלו בוולנסיה, במשחק נגד גנט במסגרת הסיבוב השלישי (רבע הגמר) של גביע האינטרטוטו 2005, וכבר בדקה השישית של המשחק כבש את שערו הראשון במדי הקבוצה והוביל אותה לניצחון 0–2. עם זאת ולנסיה לא הצליחה להעפיל לגביע אופ"א, לאחר שהפסידה בגמר הטורניר 0–1 להמבורג. בהמשך העונה הפך לשחקן המוביל של ולנסיה והוביל אותה לרבע גמר גביע המלך ולמקום השלישי בליגה הספרדית. כמו כן, במשחק הליגה נגד אתלטיק בילבאו ב-23 באפריל 2006, כבש וייה שלושער בתוך חמש דקות (דקה 80 - 85), במה שהפך לאחד השלושערים המהירים בכל הזמנים. בסך הכל סיים את עונתו הראשונה בוולנסיה עם 28 שערים ו-8 בישולים ב-48 משחקים בכל המסגרות, מתוכם 25 שערי ליגה, שמיקמו אותו כסגן מלך השערים של הליגה, שני רק לסמואל אטו שהבקיע 26 שערים.
בעונת המשיך וייה ביכולתו המצוינת ויחד עם פרננדו מוריינטס, שהגיע מליברפול, הפכו השניים לאחד הצמדים הבולטים והפורים באירופה, וכבשו יחד 40 שערים בכל המסגרות. כבר בתחילת העונה, כבשו השניים (שער אחד כל אחד) במשחק הגומלין של מוקדמות ליגת האלופות נגד רד בול זלצבורג (0-1 לזלצבורג במשחק הראשון), בו ניצחה ולנסיה 0–3 והעפילה שלב הבתים. בשלב הבא הבקיע וייה שלושה שערים ויחד עם מוריינטס הוביל את קבוצתו למקום הראשון בבית. גם בשמינית הגמר נגד אינטר מילאנו, המשיך ביכולתו המרשימה ואף כבש את השער הראשון במשחק החוץ בסן סירו, שנגמר בתיקו 2-2, ולאחר 0-0 במשחק הגומלין, העלה את ולנסיה לרבע הגמר בזכות שערי חוץ. עם זאת, ולנסיה הודחה בסיבוב הבא, לאחר הפסד 2–3 בסיכום שני המשחקים נגד צ'לסי. ב-28 בנובמבר 2006 נכלל וייה בין 50 המועמדים לפרס כדור הזהב, וסיים במקום ה-25 בהצבעה, במשותף עם פיליפ לאהם, לאחר ששניהם קיבלו נקודה אחת. למרות עונה אירופית נהדרת, ולנסיה הודחה כבר בשמינית גמר גביע המלך על ידי חטאפה וסיימה רביעית בליגה. וייה, אשר נהנה משיתוף הפעולה המצוין עם מוריינטס, זכה בתואר מלך הבישולים של הליגה עם 12 בישולים, להם הוסיף 16 שערים, שדירגו אותו במקום השישי בטבלת מלך השערים של הליגה.
בעונת עברה ולנסיה מספר תהפוכות, כאשר בתחילת העונה שוחרר מאמן הקבוצה בשנתיים האחרונות, קיקה סאנצ'ס פלורס ובמקומו מונה רונאלד קומאן, אך לקראת סיום העונה, שוחרר גם הוא והוחלף באוניי אמרי. חילופי המאמנים אומנם לא השפיעו רבות על וייה, אשר סיים את העונה בליגה כמלך השערים והבישולים של קבוצתו זו השנה השנייה ברציפות, אך עם זאת, השפיעו על יכולת קבוצתית חלשה שדירדרה את ולנסיה למקום העשירי בלבד בסיום העונה. עם זאת, בגביע המלך, ולנסיה הפגינה יכולת מצוינת ולאחר שניצחה את ריאל בטיס ואתלטיקו מדריד בשמינית ורבע הגמר בהתאמה, התמודה בחצי הגמר נגד ברצלונה. במשחק הראשון בין הקבוצות, הבקיע וייה שער יתרון לזכותה של ולנסיה, אך שער של צ'אבי בתוספת הזמן קבע שוויון 1-1. למרות זאת, ולנסיה ניצחה 2–3 במשחק הגומלין והעפילה לגמר, בו ניצחה 1–3 את חטאפה וזכתה בתואר. לקראת סיום העונה, ערך וייה את ההופעה ה-100 שלו במדי ולנסיה, במשחק הליגה נגד לבאנטה, ואף הבקיע בו שלושער והוביל את קבוצתו לניצחון 1–5. עוד באותה עונה, וייה הוביל את ולנסיה להעפלה שנייה ברציפות לשלב הבתים של ליגת האלופות, לאחר שכבש את השער השני בניצחון 1–2 על אי.אף אלפסבורג במשחק הגומלין של סיבוב המוקדמות השלישי (0–3 לוולנסיה במשחק הראשון). עם זאת, ולנסיה הודחה מהמפעל כבר בשלב הבא, לאחר שסיימה במקום הרביעי והאחרון בבית המוקדם.
עונת , אליה הגיע וייה לאחר שהוביל את נבחרת ספרד לזכייה ביורו 2008, הייתה אחת המוצלחות בקריירה שלו (מבחינה אישית). אומנם בתחילת העונה הפסידה ולנסיה לריאל מדריד במשחק הסופר קאפ הספרדי, אך מספר שבועות לאחר מכן הצליחה להעפיל לגביע אופ"א לאחר ניצחון כפול בסיבוב המוקדמות השלישי של המפעל על מאריטימו (0-1, 1-2). אף על פי כן, בטורניר הגמר וייה לא כבש ולו שער אחד וקבוצתו הודחה כבר בשלב 32 האחרונות על ידי דינמו מוסקבה. בליגה הספרדית, ולנסיה פתחה את העונה בצורה מצוינת וחודשיים מפתיחת העונה מוקמה במקום הראשון, ללא הפסדים בשמונה משחקים, בעיקר בזכות יכולת מדהימה של וייה שהבקיע כמעט בכל משחק ועמד על תשעה שערים בסך הכל. עם זאת, בהמשך העונה, החלה הקבוצה להידרדר ולקראת סיום העונה מצאה את עצמה נאבקת על מקומה במוקדמות גביע אופ"א, אך לבסוף הצליחה לסיים במקום השישי והעפילה לשלב המוקדמות השלישי. במקביל ליכולתה המידרדרת של קבוצתו, וייה איבד את המקום הראשון בטבלת מלך השערים לסמואל אטו ועד סיום העונה צנח למקום השלישי, על אף שהציג את העונה הפורה בקריירה שלו עם 28 שערים. לאחר עונה זו, מספר קבוצות בכירות, הובולטת שבהן, ברצלונה, התעניינו ברכישתו של וייה, אולם ולנסיה לא הסכימה לשחררו ובסופו של דבר הוא נשאר בקבוצה. עוד באותה עונה, וייה נכלל שוב בין 50 המועמדים לפרס כדור הזהב 2008 ובהצבעת הדירוג קיבל 27 הצבעות וסך הכל 55 נקודות ודורג שביעי, כאשר הוא מקדים כוכבים עולמיים כגון קאקה, זלאטן איברהימוביץ' וסטיבן ג'רארד.