בעקבות הערכת מצב של צה"ל, נפתח מחדש הכביש בפברואר 2012 אך בשלב זה הוטלו בו מגבלות בצו אלוף: הנסיעה לאזרחים בקטע שבין מחסום נטפים לבין צומת מחנה סיירים הותרה בין השעות 8 בבוקר ל-5 אחר-הצהרים בלבד. היתר התנועה התייחס לכביש 12 בלבד, ונאסרה כל ירידה אזרחית מהכביש מערבה לשטח שבינו לבין גבול מצרים. תנועת מטיילים לאורך קטע כביש זה הותרה בין השעות 8 בבוקר ל-4 אחר-הצהריים בלבד, ותנועת מטיילים זו הותרה רק בקניון האדום, בנחל שני ובעין נטפים. בין השעות 5 אחר-הצהריים ל-8 בבוקר נאסרה הנסיעה בקטע זה לתנועה, בין ברכב ובין להולכי רגל, למעט חיילים ושוטרים הנכנסים לשטח למילוי תפקידם.
ב-10 במרץ 2012 נסגר בשנית כביש 12 כולו לתנועה בצו אלוף לכשבוע, מהכניסה המערבית לאילת ועד צומת שזפון. לפני חיסולו על ידי צה"ל של זוהיר אל-קייסי, מזכ"ל ועדות ההתנגדות העממית בעזה. על-פי כוחות הביטחון, אל-קייסי תכנן פיגוע טרור בכביש 12 הדומה לזה שאירע באוגוסט 2011, וגם לאחר חיסולו לא נודע אם המחבלים כבר נשלחו לסיני או לא. ב-9 ביוני 2012, לאחר הקמת גדר הגבול עם מצרים ומערכות תצפית של מערכת הביטחון לאורך הכביש, הוא נפתח לנסיעה בכל שעות היממה
ביולי 2015, נסגר לשבוע בעקבות מתיחות בסיני.
נמל תעופה עובדה
קלייב סטייפלס לואיס
שחקן (ספורט)
יחזקאל סגל לנדא
שורשי חיל האוויר
היולט פאקרד
ארגון בר גיורא
מחמוד אחמדינז'ד
מחמוד אחמדינג'ד
ארגון בר-גיורא
בית סלית'רין
הקלוב הארצישראלי לתעופה
מטבח (פוליטיקה)
מטבחון
משלים שועליים
משלים שועליים היא סדרת אנימציית סטופ מושן בפלסטלינה בת 13 פרקים. הסדרה הופקה לטלוויזיה הישראלית על ידי האנימטור רוני אורן ושודרה בערוץ הראשון בשנת 1989.
את שיר הפתיחה בעברית ביצעה עידית הלוי.
עלילת הסדרה התבססה על מעשיות מאת איזופוס, ז'אן דה לה פונטן ואחרים. הסיפורים הומחשו בעזרת חיות היער, כאשר לרוב, העלילה התמקדה בבעל חיים אחד חלש יחסית שמצליח להערים על בעל חיים חזק יותר שמתעמר בו. לכל פרק היה מוסר השכל ייחודי שהופיע בסיומו. באנגלית מירב השמות השתנו. "זריזי" למשל הפך ל"בריקסטון" ו"פריכיהו" ל"קריספין".
לואי שברולה
לואי-ג'וזף שברולה (בצרפתית: Louis-Joseph Chevrolet; 25 בדצמבר 1878 - 6 ביוני 1941) היה נהג מרוצים ומייסדה של חברת המכוניות "שברולט", כיום המותג המפורסם ביותר של ג'נרל מוטורס.
חייו.
נולד בעיר לה שו-דה-פון בקנטון נשאטל שבשווייץ. ב-1886 היגרה משפחתו לצרפת. שם פיתח שברולה את יכולותיו המכניות והתעניינותו במרוצי מכוניות. הוא עבד בחנות במכניקה "רובלין" בין השנים 1895 ו-1899 בזמן ששהה בפריז. ב-1900 עבר למונטריאול שבקוויבק, קנדה. שנה לאחר מכן, עבר לניו יורק שם שכרה אותו חברת פיאט.
בזמן שעבד בחברת המכוניות ביואיק למד עיצוב מכוניות והחל לעצב מנוע משלו למכונית חדשה ב-1909. זמן קצר לאחר מכן הצטרף אליו ויליאם דוראנט והם הקימו את חברת "שברולט" בדטרויט, מישיגן. לשברולה ודוראנט היו חילוקי דעות על העיצובים וב-1915 מכר דוראנט את חלקו בחברה. כעבור שנה, מוזגה החברה לתוך ג'נרל מוטורס של דוראנט.
חוץ מהיותו גאון מכני ללא כל חינוך רשמי, לואי היה אחיו הגדול של גסטון שברולה, שזכה באינדיאנפוליס 500 של שנת 1920 במכונית שבנה לואי, שבעצמו התחרה במירוץ ארבע פעמים, כשב-1919 הגיע למקום השביעי. אחיו הגדול, ארתור שברולה, התחרה גם הוא פעמיים.
לואי שברולה קבור בבית הקברות "ג'וזף הקדוש" באינדיאנפוליס, אינדיאנה.
רוני אורן
רוני אורן (נולד ב-25 בפברואר 1953) הוא אנימטור ישראלי. יוצר באנימציה סדרות טלוויזיה לילדים, ספרי ילדים ופרסומות לטלוויזיה המשלבות דמויות מפלסטלינה. שימש כראש היחידה לאנימציה בבצלאל.
ביוגרפיה.
החל לעסוק באיור במקרה. ב-1972, במהלך השירות הצבאי, חלה בצהבת קשה. בזמן האשפוז מצא מפלט ביצירת איורים. אחיו הגדול, שלמד אז בבצלאל, העביר מספר איורים למורה שלו לאנימציה, יצחק יורש, וזה התלהב ואמר והזמין אותו לבוא ולעבוד בבצלאל. הצבא שלח אותו לחופשת החלמה ארוכה ובמהלכה, התגורר אצל אחיו בירושלים ולמד ביחידה לאנימציה של בצלאל.
לאחר שובו לשירות פרצה מלחמת יום כיפור, והוא נשלח ליחידת סיירות בחזית תעלת סואץ מול הארמייה המצרית השלישית.
לאחר השחרור עבד בעבודות מזדמנות בהולנד.
עם שובו לישראל התקבל לבצלאל. שם למד שלושה שבועות במחלקה לגרפיקה ועוד שלושה שבועות במחלקה לצילום ועזב את הלימודים.
ב-1975 עבד כסדרן בסינמטק ירושלים, ואז התבקש באמצעות חברה ליצור מספר איורים לתוכנית הטלוויזיה "כלבוטק". העבודה הובילה לתפקיד כמאייר לשירים שהושמעו בתוכנית "ריצ'רץ'", ובהמשך כמאייר התוכנית "טלפלא".
ב-1978 הקים אולפן עצמאי המוכר בשם "פריים ביי פריים", במסגרתו יצר למעלה מ-500 סרטונים, וזכה בפרסים ומדליות בפסטיבלים ובתחרויות פרסום. סדרות האנימציה שיצר שודרו בכ-80 מדינות ונקנו בין השאר על ידי ערוץ דיסני, ABC ,PBS ,BBC, וערוץ 4 הבריטי.
בין סדרות הטלוויזיה שיצר: משלים שועליים ("Foxy Fables"), "אגדות המלך שלמה" ("Tales of a Wise King"), "ביצה" ("The Egg"), ו"ארנב עכשיו" ("Grabbit the Rabbit"). הפיק 86 סרטונים לסדרה הישראלית "רחוב סומסום". כן הפיק לפרסומות טלוויזיה דמויות כגון התוכי בפרסומת לחברת בזק בינלאומי והפרות בפרסומת לטנא נגה.
אורן אייר למעלה מ-25 ספרי ילדים בישראל, בריטניה וארצות הברית. זכה בפרס נחום גוטמן לאיור. ב-1986 זכה בציון לשבח בפרס מוזיאון ישראל לאיור ספר ילדים ע"ש בן-יצחק עבור איוריו לספר "אגדה של הגדה, הגדה של פסח" (1985).
אורן עסק גם בהוראת מלאכת האנימציה. בין השנים 1980 ל-2002 לימד אנימציה בבית צבי, האקדמיה לעיצוב ולחינוך ויצו חיפה ובצלאל.
כן העביר כיתות אמן בפסטיבלי אנימציה שונים. משנת 2003 העביר סדנאות אנימציה בפלסטלינה לילדים ונוער דרך "סל תרבות שטראוס", "סל תרבות ארצי" ובסינמטקים.
בשנים 2000- 2008 כיהן אורן כראש היחידה לאנימציה בבצלאל. בשנת 2006 קיבל דרגת פרופסור.
אורן הוציא ב-2006 את ספרו "סודות של פלסטלינה, חיות הבית והגינה", שהפך לרב-מכר. הספר יצא לאור גם בהוצאת Flamarion בצרפת, וכן בדנמרק. ספר ההמשך, "סודות של פלסטלינה 2, חיות הבר", יצא ב-2006, וגם הוא הפך לרב-מכר בישראל. ב-2010 יצא הספר "סודות של פלסטלינה 3, דינוזאורים".
בשנת 2014 הוציא אורן בשיתוף עם טל קרן כץ את הספר "סודות של בצק סוכר, עוגות יום הולדת" .
חיים אישיים.
אורן מתגורר כיום בבנימינה. נשוי ואב לארבע בנות.
יוגנדשטיל
דמוגרפיה של לבנון
לבנון היא המדינה הצפופה ביותר בכל המזרח התיכון. על פי הערכות מ-2018, במדינה מתגוררים 6 מיליון תושבים, כולל 2 מיליון פליטים סורים שנמלטו אליה בעקבות מלחמת האזרחים בסוריה. כ-87% מתושביה יושבים בערים. ביירות, בירת לבנון ועיר הנמל הראשית מונה כ-1.9 מיליון תושבים. העיר השנייה בגודלה היא טריפולי שבצפון המדינה, בת כ-230 אלף תושבים. עיר הנמל הדרומית צידון השלישית בגודלה. כמו כן, הערים זחלה שבהר לבנון, ובעלבכ שבבקעת הלבנון ערים גדולות גם כן.
קבוצות אתניות.
לבנונים.
ההתפלגות הדתית של אוכלוסיית לבנון יותר רלוונטית מההתפלגות האתנית-לאומית. רוב הלבנונים מגדירים עצמם ערבים והשפה הערבית (בניב הלבנוני) היא השפה הרווחת ביותר במדינה, אך חלק מדוברי ערבית אינם מזהים את עצמם עם האומה הערבית. דוגמה לכך הם הנוצרים המארונים (שעד המאה ה-18 דיברו ארמית), אשר רואים את עצמם כצאצאי הכנענים-הפיניקים ועמים אחרים שישבו בלבנון טרם בואם של הערבים במאה ה-7, ובתחילת המאה העשרים פיתחו את הפיניקיזם - אידאולוגיה לאומית המבוססת על הייחוס לפיניקים. מוצאם של המוסלמים הסונים והעלווים וגם של הנוצרים היוונים-אורתודוקסים והנוצרים הקתולים בלבנון הוא בלבנט (סוריה). ישנם גם מיעוטים ממוצא זר והם: ארמנים, אשורים, כורדים, פרסים וכן מעט יהודים. כל אלה מהווים לא יותר מ-4% מאוכלוסיית המדינה.
מחקר גנטי שפורסם בשנת 2017, הראה כי יותר מ-90% מהמוצא הגנטי של הלבנונים של היום מקורו בכנענים.
פלסטינים.
במרץ 2005 נרשמו בלבנון על ידי אונר"א 402,582 פליטים פלסטינים, כמעט כולם פליטים או צאצאים של פליטי מלחמת העצמאות, אך מספרם המדויק לא ברור, שכן חלקם עזבו את לבנון וחלקם לא נרשמו כפליטים. אם נתייחס למספר הרשמי לעיל, נקבל שהפלסטינים מהווים יותר מ-10% מאוכלוסיית לבנון.
על פי מפקד האוכלוסין הלבנוני שנערך ביוני 2017 על ידי המשרד הלבנוני לסטטיסטיקה בלבנון רשומים 174,422 בני אדם כפליטים. לדברי נציגת אונר"א בלבנון רשומים אצלם כלל הנרשמים מכלל השנים, אבל אין מידע ורישום על העוזבים ועל מי שנמצא בפועל כיום בלבנון.
הפלסטינים בלבנון אינם נהנים מאותן זכויות שיש לשאר הקהילות במדינה. הם חסרי אזרחות לבנונית ומרוכזים ברובם המכריע במחנות פליטים. עד שנת 2005 (שבה נערך משא ומתן בין לבנון לרשות הפלסטינית) לא התאפשר לפלסטינים לעסוק במספר רב של מקצועות, כגון עריכת דין, רפואה ועוד. הפלסטינים בלבנון הם הקהילה הענייה ביותר במדינה וכנראה גם הקהילה הפלסטינית הענייה בעולם (אולי למעט הפליטים ברצועת עזה).
רוב הפלסטינים בלבנון הם מוסלמים סונים, אך יש גם מיעוט נוצרי אורתודוקסי (כ-10%). מספר הפלסטינים הנוצרים בלבנון הולך ופוחת בשל עזיבתם את המדינה. במהלך מלחמת האזרחים בלבנון הפלסטינים הנוצרים צידדו בשאר הפלסטינים ולא בנוצרים הלבנונים.
סורים.