האלבום יצא לראשונה על גבי ויניל (תקליט כפול 180 גרם) והוא הועבר מהסלילים האנלוגיים המקוריים של ההקלטה, בנוסף הוא כולל את פוסטר ההופעה המקורי מפרסום ההופעה, בגודל חצי גיליון. האלבום מחולק ל-4 צדדים (כפי שהיה מקובל על תקליטי ויניל ישנים).
רשימת השירים במהדורת התקליט.
צד 1: שירים 1-6, צד 2: שירים 7-14
צד 3: שירים 1-6, צד 4: שירים 7-11
יורי זכרנקו
קולונל יורי זכרנקו (בבלארוסית: Юры Захаранка, ברוסית: Юрий Захаренко; נולד ב-1 בינואר 1952 - מת ב-7 במאי 1999) היה שר הפנים של בלארוס ופוליטיקאי אופוזיציוני, שנחטף וככל הנראה נרצח בשנת 1999.
ראשית חייו.
יורי נולד בעיר וסילייביצ'י ברצ'יצה, במחוז הומל.
קריירה פוליטית.
ברגע בו בלארוס קיבלה עצמאות בשנת 1990 היה זכרנקו סגן ראש המחלקה למלחמה בפשעים מאורגנים בין-אזוריים של משרד הפנים הסובייטי. בשנת 1994 התמנה לשר הפנים של בלארוס.
ב-16 באוקטובר 1995 פוטר מתפקידו על ידי הנשיא אלכסנדר לוקשנקו. זכרנקו טען כי הונחה לירות באזרחים והוא סירב לפקודת הנשיא לירות באזרחים ולהפר את החוקה.
זכרנקו הצטרף לאופוזיציה לנשיא ונבחר לחבר הוועד המנהל של מפלגת האזרחים המאוחדת של בלארוס. לאחר תמיכה חזקה בקרב קצינים בכירים בצבא ובסוכנות ביטחון המדינה ("ק.ד.ב.") הפך זכרנקו לדמות יריבה ואויב מסוכן ללוקשנקו.
הוא הקים ארגון חברתי בשם "ברית הקצינים", שהצטרפו אליו בתוך יומיים 800 איש.
חטיפה.
השר לשעבר נעלם בערב 7 במאי 1999. המדינה לא עשתה ניסיונות רציניים לחפש את הפוליטיקאי. כעבור מספר שנים נמלט בכיר במשרד הפנים הבלארוסי לגרמניה והצהיר כי הוא היה עד לזכרנקו ולכמה מנהיגים אחרים שנחטפו ונרצחו בהוראתם של בכירי הממשלה. כהנצחה וזיכרון לפוליטיקאים החטופים והאסירים הפוליטיים של בלארוס, האופוזיציה הבלארוסית ותומכיה עורכים ב-16 בכל חודש את "יום הסולידריות עם בלארוס".
בספטמבר 2004 פרסמו האיחוד האירופי וארצות הברית איסורי נסיעה לחמישה פקידים בבלארוס החשודים במעורבות בחטיפת זכרנקו, בהם: שר הפנים ולדימיר נאומוב, התובע הכללי ויקטור שיימן, שר הספורט והתיירות יורי סיוואקוב והקולונל דמיטרי פאבליצ'נקו ממשרד הפנים בבלארוס.
בדצמבר 2019 פרסם דויטשה וול סרט תיעודי בו יורי גרבסקי, לשעבר חבר ביחידה מיוחדת במשרד הפנים הבלארוסי, אישר כי היחידה שלו היא שעצרה ורצחה את זכרנקו ושהם אחר כך עשו אותו דבר עם ויקטור גונצ'ר ואנטול קראסוסקי.
נמל התעופה הבין-לאומי מסקט
נמל התעופה הבין-לאומי מסקט הוא נמל התעופה הגדול ביותר בעומאן. הוא ממוקם בפרבריה המערביים של בירת המדינה מסקט ומשמש כבסיסה הראשי של חברת התעופה הלאומית עומאן אייר.
בשנת 2017 עברו בנמל 14,034,865 נוסעים.
היסטוריה.
נמל התעופה נפתח בשנת 1973 והחליף שדה תעופה קטן יותר שהיה ממוקם כ-20 קילומטר ממזרח למסקט. ניתן לו השם נמל התעופה הבינלאומי סיב (Seeb) על שם העיירה שלידה נבנה. בשנת 2008 הוחלף שמו לשמו הנוכחי.
הנמל כלל במקור מסלול טיסה אחד וטרמינל נוסעים אחד, אשר הורחב מספר פעמים. בימי מלחמת המפרץ השתמשו בנמל מטוסי ביון ומטוסי תדלוק של חיל האוויר המלכותי הבריטי.
בשנת 2007 החלה בנייתם בנמל של טרמינל חדש, מגדל פיקוח חדש, רחבות חנייה נוספות ומסלול טיסה שני (מקביל למסלול הראשון), כולם בשטח שמצפון לטרמינל ומסלול הטיסה המקוריים. הם הושלמו בשנת 2018. הקמת הטרמינל החדש הייתה פרויקט הבנייה הגדול ביותר שנערך בעומאן עד אותה עת.
הנמל משמש גם את חיל האוויר של עומאן, שמתקניו ממוקמים בעברו הדרומי של הנמל.
מתקנים.
הטרמינל הפעיל בנמל, טרמינל 1, הוא הטרמינל החדש שנפתח בשנת 2018. הוא בעל קיבולת של 20 מיליון נוסעים לשנה. מיועדים לו שני שלבי פיתוח נוספים, שיביאו את קיבולת הנמל ל-24 מיליון ול-48 מיליון נוסעים בשנה. שטח הטרמינל הוא 580 אלף מטר רבוע ובו שלוש זרועות. נמצאים בו 118 דלפקי בידוק, 82 עמדות לביקורת גבולות, 45 שערי עלייה למטוס - מהם 28 המצוידים בגשרי עליה למטוס - ועשרה מתקני מסירת מטען לטיסות נכנסות. הטרמינל ערוך לטפל במטוסים רחבי גוף מדגם בואינג 747 ואיירבוס A380. בסמוך אליו נסללו 30 רחבות חנייה למטוסים. מגדל הפיקוח החדש, הצמוד לטרמינל, מתנשא לגובה של 97 מטר.
הטרמינל המקורי של הנמל, הנקרא כעת טרמינל 2, היה מבנה דו קומתי שלא כלל גשרי עלייה למטוס. לאחר פתיחת הטרמינל החדש הוא נסגר ונמצא בתהליכי הסבה לשירות של חברות לטיסות חסך.
שטחו הכולל של נמל התעופה הוא 21 קילומטר רבוע.
פעילות ויעדים.
הנמל משרת כ-32 חברות תעופה (נכון לשנת 2020). החברות מפעילות קווי תעופה אל יעדים באתרים אלו:
הנמל משמש כבסיס פעולה מרכזי של חברת עומאן אייר ושל חברת טיסות החסך סלאם אייר.
ויקטור גונצ'ר
ויקטור גונצ'ר (בבלארוסית: Віктар Ганчар, ברוסית: Виктор Гончар; נולד ב-7 בספטמבר 1957 - נעלם ב-1999) היה פוליטיקאי בלארוסי, שנעלם ומת ככל הנראה בשנת 1999.
ביוגרפיה.
הוא נולד בכפר רדזיצ'אבה, סמוך לסלוצק. הוא סיים את לימודיו בפקולטה למשפטים באוניברסיטת בלארוס בשנת 1979 ועבד כעובד מחקרי משפטים במוסדות גדולים בבלארוס.
קריירה פוליטית.
ממאי 1991 שימש כסגן ראש העיר מלדזייצ'נה. במאי 1994 הוא התמודד לתפקיד שופט בית המשפט החוקתי בבלארוס, אך לא זכה לתמיכתם של מרבית חברי הפרלמנט.
במהלך הבחירות לנשיאות בשנת 1994, הוא היה מהפעילים במטה הבחירות של אלכסנדר לוקשנקו. בשנת 1994, לאחר ניצחונו של לוקשנקו בבחירות לנשיאות, מונה לסגן ראש ממשלת בלארוס, אך עד מהרה התפטר. הוא הצטרף לאופוזיציה לנשיא והצטרף למפלגת האזרחים המאוחדת והפך לחבר במועצה המדינית (מאז 1995).
בשנים 1995–1996 היה מזכיר כללי של בית הדין הכלכלי של חבר המדינות. בשנת 1995 נבחר כציר לאספה הלאומית של בלארוס. בשנת 1996 מונה ליו"ר ועדת הבחירות המרכזית והתנגד באופן פעיל ללוקשנקו במהלך משאל העם בשנת 1996. בשנת 1996 פוטר מתפקידו, לאחר שגונצ'ר מעולם לא הכיר בתוצאות משאל העם בשנת 1996 כלגיטימיות.
בשנת 1998 עמד ועדת בחירות חלופית בבחירות לנשיאות בשנת 1999, שאורגנה על ידי האופוזיציה כמחאה על הרפורמות החוקתיות של לוקשנקו.
היעלמות.
גונצ'ר נעלם במינסק ב-16 בספטמבר 1999, יחד עם חברו, איש העסקים אנטולי קראסוסקי. חתיכות זכוכית שבורה ודם נמצאו באתר כביכול בו נראו לאחרונה השניים. ב-5 בדצמבר 2002 הם הוכרזו רשמית כנעדרים על ידי בית המשפט. בינואר 2003 השעתה התובעת הכללית של מינסק את החקירה הפלילית בדבר היעלמותם.
לטענת, אולג אלקאייב, ששימש כמנהל כלא מספר 1 במינסק, ויקטור גונצ'ר נחטף והוצא להורג בהוראתם של אנשים הקרובים לנשיא לוקשנקו. חקירת היעלמותם היא אחד הנושאים העיקריים של האופוזיציה בבלארוס והיא מוזכרת גם במסמכי ארגונים בינלאומיים. בספטמבר 2004 פרסמו האיחוד האירופי וארצות הברית איסורי נסיעה לחמישה פקידים בבלארוס החשודים במעורבות בחטיפת גונצ'ר: שר הפנים ולדימיר נאומוב, התובע הכללי ויקטור שיימן, שר הספורט והתיירות יורי סיוואקוב (ששימש כשר הפנים בעת היעלמותם) וקולונל דמיטרי פאבליצ'נקו ממשרד הפנים בבלארוס.
במשך כמה שנים באופוזיציה הבלארוסית ארגנו את "יום הסולידריות עם בלארוס" ב-16 בכל חודש כדי להנציח את היעלמותם של גונצ'א, קראסוסקי, יורי זכרנקו, דז'מיטרי דוואדסקי ומותו המסתורי של גנאדי קרפיינקו.
בדצמבר 2019 פרסם דויטשה וול סרט דוקומנטרי בו יורי גרבסקי, לשעבר חבר ביחידה מיוחדת במשרד הפנים בבלארוס, אישר כי היחידה שלו היא שעצרה ורצחה את יורי זכרנקו ושהם אחר כך עשו אותו דבר עם ויקטור גונצ'ר ואנטול קראסוסקי.
Soul Militia
Soul Militia (הייתה ידועה כ-2XL עד שנת 2002) היא להקת היפ-הופ אסטונית, ידועה במיוחד בעקבות זכייתה באירוויזיון 2001 כזמרי ליווי לטאנל פדאר ודייב בנטון, עם השיר "Everybody". הלהקה מורכבת מלורי פיהלאפ ("לורי"), סרגיי מורגון ("סמי") וקאידו פולדמה ("קרייג"). חבר רביעי, אינדרק סום ("אינס"), עזב את הלהקה בשנת 2004. 2XL הוקמה בשנת 1997. בהמשך הם השתתפו בתחרות הקדם של אסטוניה לאירוויזיון 2007 עם שיר בשם "My Place".
אנטול קראסוסקי
אנטול סטפנוביץ' קראסוסקי (בבלארוסית: Анатоль Красоўскі ; נולד ב-7 במאי 1952, קרופקי, מחוז מינסק - נעלם ב-16 בספטמבר 1999 במינסק, בלארוס) הוא איש עסקים בלארוסי, שב-16 בספטמבר 1999, יחד עם ויקטור גונצ'ר, נחטף בנסיבות לא ברורות. ההערכה הרווחת היא כי נחטף בהוראת נשיא בלארוס אלכסנדר לוקשנקו.
קורות חיים.
הוא סיים את לימודיו בפקולטה לפיזיקה של אוניברסיטת בלארוס. בהכשרתו מורה. מאז תחילת שנות התשעים היה יזם גדול, מוציא לאור של מגזינים פופולריים וסייע כלכלית לקרן הילדים בבלארוס, לקרן "דמויות תרבותיות לילדים", לבית הספר לסטודיו ומשחק של הגילדה הבלארוסית של שחקני הקולנוע ותמך בשמורת הטבע ברזינסקי.
הוא סיפק תמיכה כלכלית למספר ארגונים ציבוריים בבלארוס, כולל ארגונים עצמאיים פוליטיים והיה חבר אישי של הפוליטיקאי ויקטור גונצ'ר שהיה יריבו של אלכסנדר לוקשנקו במהלך משאל העם ב-1996. הוא היה תחת מעקב, שיחות הטלפון שלו היו תחת האזנות של סוכנות ביטחון המדינה הבלארוסית. באוגוסט 1999 הוא נעצר באשמת חתרנות.
ב-16 בספטמבר 1999 נחטף קראסוסקי יחד עם ויקטור גונצ'ר במינסק. בפעם האחרונה שנראו קראסוסקי וגונצ'ר באותו ערב, כשיצאו מסאונה ונכנסו לרכב השייך לקראסוסקי. לאחר היעלמותם התגלה בחקירה שברי פלסטיק של מכונית, עקבות בלימה ועקבות דם, ככל הנראה מדובר בדמו של גונצ'ר. חטיפתו היא אחת משורת פרשיות היעלמות בבלארוס, כמו של יורי זכרנקו, גנאדי קרפיינקו ואחרים.