כמו חצרות חסידיות נוספות שמקורן בהונגריה מתאפיינת גם חסידות דושינסקיא בהתבדלות קהילתית, בהתנגדות למדינת ישראל ובהקפדה על דיבור ביידיש.
ביצה שלוקה
טקרולימוס
טקרולימוס (באנגלית: Tacrolimus, שמות מסחריים בישראל: פרוגרף - prograf ופרוטופיק - protopic; שמות נוספים: FK-506 ו-Fujimycin) היא תרופה מדכאת מערכת חיסון (אימונוסופרסיבית) המשמשת בעיקר למניעת דחית שתל כבד או כליה. התרופה מורידה את פעילות מערכת החיסון של המטופל ובכך מקטינה את הסיכון שזו תזהה ותפעל כנגד השתל כאל גורם זר. התרופה, במשחה, משמשת גם לטיפול במקרים חמורים של התקפי דלקת עור אטופית ("אסתמה של העור"), כטיפול במחלת ויטיליגו ולעיתים בטיפול בבעיות עיניים שונות, כגון: אובאיטיס כתוצאה מהשתלת מח עצם, נאווסקולריזציה של הקרנית, דלקת של הקרנית והלחמית ועוד, במיוחד כאשר הרקע לבעיות בעין הוא אוטואימוני או אטופי.
למרות שאינו אנטיביוטיקה, טקרולימוס הוא לקטון של מקרוליד שהתגלה ב-1984 בתסיסה של הבקטריה "Streptomyces tsukubaensis".
היסטוריה.
טקרולימוס התגלה ב-1987 על ידי צוות חוקרים יפני בראשות ט' גוֹטוֹ, ט' קינוֹ, ו-ה' הַטַנקַה. זהו המקרוליד הראשון שהתגלה כמדכא מערכת החיסון. בדומה לציקלוספורין, הוא התגלה בפטריית קרקע, למרות שהוא מיוצר על ידי הבקטריה "Streptomyces tsukubaensis". השם Tacrolimus נגזר מהמילים 'Tsukuba macrolide immunosuppressant'.
התרופה היא תרופה אתית (עדיין מוגנת בפטנט) ושייכת לחברת התרופות היפנית Astellas Pharma Inc. בשמות פרוגרף (בקפסולות ובתמיסה להזרקה) ופרוטופיק (במשחה). התרופה אושרה לראשונה על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי ב-1994 לשימוש במניעת דחיית שתל למושתלי כבד. השימוש הורחב בהדרגה וכיום היא מאושרת גם למושתלי כליות, מושתלי לב, מושתלי מעי, מושתלי לבלב, מושתלי ריאות, מושתלי מח עצם ועוד.
פרמקולוגיה.
מנגנון הפעילות של טקרולימוס אינו ברור. מנגנון משוער אחד מבוסס על עיכוב עקיף של גורם השעתוק NF-AT (בדומה למנגנון הפעולה של ציקלוספורין): נמצא שטקרולימוס מעכב את פעילותם של תאי T על ידי קישור לחלבון התוך-תאי (FKBP-12 (FK-binding protein, לאחר מכן נוצר קומפלקס בין טקרולימוס, FKBP-12, קלמודולין (calmodulin), קלצינורין (calcineurin) וסידן. הקומפלקס גורם לאובדן יכולתו של קלצינורין לגרום לפוספורילציה. בכך גורם השעתוק NF-AT (nuclear factor of activated T-cells) לא עובר די-פוספורילציה (הסרת זרחן) ואינו מסוגל לעבור אל הגרעין. ללא פקטור השעתוק NF-AT לא מבוטאים הגנים המקודדים לציטוקינים מסוג אינטרלוקין (IL-2, IL-4, IL-5), אינטרפרון גאמה, TNF, ו-GM-CSF. כל החלבונים הללו מעורבים בשלבים הראשונים של הפעלת תאי T כך שטקרולימוס מדכא את התגובה החיסונית הנוצרת כתוצאה מפעילותם של תאי T.
בנוסף נמצא שטקרולימוס מעכב את פעילותם של תאי לנגרהרסט, באזופילים ותאי פיטום.
תומאס אסק
תומאס אסק (אנגלית: Thomas Usk; נפטר ב-4 במרץ 1388), משורר אנגלי משלהי ימי הביניים.
הוא נולד בלונדון, ומחברו של The Testament of Love, שבעבר נחשב בכלל ליצירתו של ג'פרי צ'וסר. הפרלמנט (המכונה "הפרלמנט חסר-הרחמים" בחיבור) רדף אותו ובשנת 1388 אף הביא להוצאתו להורג. The Testament of Love הוא יצירת פרוזה אלגורית שנכתבה בשבתו בבית-הסוהר במטרה לגייס עזרה. ואלטר סקיט גילה שהאותיות התחיליות של הפרקים יוצרות יחד אקרוסטיכון: "MARGARET OF VIRTU HAVE MERCI ON TSKNVI." על פי הפענוח המקובל, המילה האחרונה היא "THINUSK," או "thin(e) Usk."
אסק שימש כמשרת לג'ון נורת'המפטון כשהאחרון כיהן כראש העיר של לונדון בשנים 1381 עד 1383. בשנת 1384, הוא נעצר ושוחרר בתמורה להלשנה על נורת'המפטון, משום שלא היה לו כל רצון, לדבריו, להיות "מרטיר מסריח". דבר זה הקנה לו את איבתה של קבוצת גלוסטר. כשהם החלו לצבור כוח, אסק נשפט לטביעה, תלייה והתזת ראשו, וזה הוצג מעל שער ניוגייט.
ג'ון ממאלוורן מספק תיאור של ההוצאה להורג בהמשכו ל-Polychronicon, בספרו על כך שנדרשו שלושים מכות חרב כדי לגדוע את ראשו של אסק. אסק היה גובה-מכס בין השנים 1381 ל-1384, כאשר צ'וסר היה מבקר-המכס, והוא הכירו. ב-The Testament of Love, אל האהבה מהלל את "mine own true servant, the noble philosophical poet in English", שכתב שיר על טרוילוס (כלומר, צ'וסר). אסק היה חבר בתנועת הלולארדים, אך הושב לכנסייה הקתולית במהלך שהותו בבית-הסוהר.
אסטש דשאן
אאוסטאש דשאן
אאוסטש דשאן
מגמה (פירושונים)
מדיח כלים
מדיח כלים הוא מכונה חשמלית שנועדה לשטוף כלי אוכל ללא מגע יד אדם. קיימים מדיחי כלים לשימוש ביתי ולשימוש מוסדי.
מדיח הכלים הומצא בידי ג'וזפין קוקריין, אשת חברה אמריקאית, במטרה לשמור על כלי החרסינה היקרים שלה. קוקריין שמה לב כי בזמן שטיפת הכלים נשברים חלק גדול מכלי החרסינה וכדי לשמור עליהם החליטה להמציא מכונה שתשטוף את הכלים.
ב-1886 8 במרץ נבנה האבטיפוס הראשון של המדיח וקוקריין רשמה עליו פטנט. מדיח הכלים הורכב מדוד נחושת ובתוכו גלגל שהסתובב בעזרת מנוע חשמלי. על הגלגל הורכבה רשת ברזל, עם מקום לצלחות, כוסות וסכו"ם. כשהגלגל הסתובב, הותזו על הכלים מים חמים עם סבון מלמעלה, ולאחר מכן מים חמים בלבד.
אופן פעולתו של מדיח כלים.
בניגוד לשטיפת כלים ידנית המסתמכת בעיקר על שיפשוף וקירצוף לשם הסרת הליכלוך, משתמש מדיח הכלים בעיקר בריסוס מים חמים (בטמפרטורה של 55–65 מעלות צלזיוס) לשם פעולת הניקיון. בתחילה, מותזים על הכלים מים שבהם מומסים חומרי הניקוי, ולאחר מכן הם נשטפים בזרם מים נוסף.
מאפיינים.
נפח.
התקן הבינלאומי לנפחו של מדיח כלים נקבע על פי גודלם של כלי שולחן סטנדרטיים. כלים אשר חורגים מגודל זה או בעלי צורות מיוחדות עלולים לא להתאים לחלל הניקוי של מדיח הכלים.
גודל.
למדיחי הכלים המותקנים במטבחים ביתיים סטנדרטיים רוחב ועומק קבועים של 60 סנטימטרים, וגובה המינימלי של 86 סנטימטרים. קיימים גם מדיחי כלים קומפקטיים המותאמים למטבחים קטנים ברוחב של 60 ו-45 סנטימטרים.
תכונות.
פנים מדיח הכלים, הנקרא אמבט, עשוי בדרך כלל מפלדת אל-חלד או מפלסטיק. פלדת האל-חלד עמידה בפני מים קשים, מספקת בידוד קולי טוב יותר, ושומרת על טמפרטורת אמבט המאפשרת יבוש מהיר יותר של הכלים. בעבר היו מדיחי כלים מצופים מבפנים באמייל, אך אלה היו מועדים להתפוררות ובליה.
כיום מצוידים מדיחים חדשים רבים במיקרו מעבדים ומחזורי שטיפה הנעזרים בחיישנים אלקטרוניים על מנת לקבוע את כמות השטיפות הנדרשת. במדיחים כאלה מוחלף בורר ההפעלה האלקטרומגנטי המסורתי בכפתורים המחוברים ליחידת המיקרו מעבד.
חלק ממדיחי הכלים כיום מכילים מנגנונים למניעת הפעלה או הפסקה של המדיח על ידי ילדים קטנים.
בידוד קולי.
בעזרת שימוש במבודדים, לוחות וחומרים סופגי רעש, ניתן כיום להחליש את רעש המדיח עד לרמה של 44 דציבלים. ללא בידוד זה, משמיע מדיח הכלים צליל בעוצמה של כ-65 עד 70 דציבלים. חברות רבות עושות שימוש בטכנולוגיות שונות לעימעום רעשים במדיחי הכלים שלהן.
חומרי ניקוי.
חומרי ניקוי למדיח מכילים בדרך כלל:
מלח מדיח.
מטרת השימוש במלח במדיח הכלים היא לרכך את המים המוזרמים דרכו. בניגוד למלח המשמש למאכל לא מוסף יודיד במלח שמשמש למדיח הכלים. חומרי ניקוי רבים למדיחי כלים מוגדרים ככאלה אשר אינם מצריכים שימוש במלח נוסף, והדבר נעשה על ידי הוספת פוספטים לתרכובת חומרי הניקוי. באזורים בהם המים קשים מאוד גם תוספת זו עלולה להיות בלתי מספקת.
ארוחת מנחה
ארוחת מנחה או ארוחת ארבע (בעברית ישראלית), הידועה באנגלית כשעת התה או תה מנחה, היא ארוחת ביניים קלה הנאכלת בין ארוחת הצהריים לארוחת הערב. ארוחה כזו קיימת בגרסאות שונות בתרבויות שונות, אך בכולן נהוג לשתות משקה חם בליווי חטיף. בתקופת האימפריה הבריטית, ארוחה זו הפכה למנהג בעל חשיבות תרבותית עצומה ברוב ממלכות חבר העמים הבריטי ובמדינות רבות באירופה.
הממלכה המאוחדת.
תה מנחה (מכונה גם "תה נמוך" כיוון שמוגש על שולחן סלוני נמוך) היא ארוחה קלה הנאכלת באופן מסורתי בסביבות השעה 17:00, ועל ידי רוב הציבור בימינו בדרך-כלל בסביבות השעה 16:00. מקורה בבריטניה אם כי בכמה מקומות נוספים באימפריה הבריטית לשעבר קיימת ארוחה כזו. מסורתית מוגש תה חלש בקומקום יחד עם חלב וסוכר, מלווה בכריכים קטנים (כריכי מלפפון, ביצים, ממרח דג, שינקן וסלמון מעושן), סקונס (סוג מאפה) המוגשים עם חמאה, שמנת עשירה וריבה - סגנון המכונה Cream tea, מאפים שונים ועוגות (בין השאר עוגת בטנברג, עוגת פירות ועוגת ספוג "ויקטוריה"). בעבר תה של מנחה היה מנהג יומיומי, שלו כללים מוגדרים, אך כיום הוא נפוץ הרבה פחות מחוץ לבריטניה, בה עדיין נהוג לשתות תה בשעות אחרי־הצהריים המוקדמות, בדרך-כלל בלוויית פרוסת עוגה או שוקולד.
תה ערבית (מכונה גם "תה בשר" או "תה גבוה" כיוון שמוגש על שולחן האוכל הגבוה) היא ארוחת ערב מוקדמת, הנאכלת בין 17:00-18:00, במקום תה מנחה וארוחת הערב גם יחד. כיום ארוחה זו נדירה, ונהוג לסעוד ארוחת ערב בשעה מאוחרת יותר. תה ערבית כולל בשרים קרים, ביצים ו/או דגים, עוגות וכריכים. תה ערבית בבתי משפחות לרוב אינו ארוחה רשמית, ואם אינו מוחלף בארוחת הערב, הוא כולל כריכים, עוגיות, מאפים או פירות. בקרב חוואים וכלל אנשי מעמד העובדים היא הארוחה הנאכלת מיד עם ירידת הליל, כארוחת ערב.
אפריקה.
באפריקה תה אחר הצהריים הוגש בקביעות בבתי המעמד העליון במדינות המושבות עד סוף המאה ה-20. בחלק מהמקומות המנהג עדיין קיים. ארוחה כזו מוגשת גם בבתי מלון יוקרתיים, במסעדות ובבתי קפה.