ב-29 באפריל 2010 התפטר תיין סיין משורות הצבא יחד עם עוד 22 קצינים, כדי להתחיל פעילות פוליטית אזרחית במסגרת המפלגה לאחדות, סולידריות ופיתוח, מייסודה של החונטה הצבאית.
הוא עמד בראש אספה לאומית שחוקקה את החוקה החדשה של מיאנמר.
נבחר לנשיאות בפברואר 2011. הוא הושבע כחודש וחצי לאחר מכן.
בנובמבר 2015 אורגנו במינאנגמה בחירות ראשונות חופשיות שבהן ניצחה מפלגתה של אונג סן סו קי, הליגה הלאומית לדמוקרטיה.
תיין סיין עמד בראש תהליך העברת השלטון לנשיא החדש הטין קיאו.
חייו הפרטיים.
תיין סיין נשוי לחין חין וין ולזוג שלוש בנות. הוא סובל ממחלת לב ויש לו קוצב לב.
יום אחרי שעזב את תפקיד הנשיא נודע שתיין סיין עומד לפרוש למנזר כנזיר בודהיסטי בדומה לאביו. לפי ידיעה בפייסבוק הוא אימץ את השם
או סנטידהאמה וחי במנזר בפין או לווין. הוא הוסמך כנזיר על ידי אשין ננדמלבהיוואמסה
פעילות פאראפונקציונלית
פעילות פאראפונקציונלית (מאנגלית: Parafunctional activity) היא הפעלת אחד מחלקי הגוף בצורה שונה משימושו הטבעי. מונח זה שימושי בעיקר במקצועות רפואת השיניים על מנת לתאר שימושים פאראפונקציונליים של הפה, הלשון והלסת. דוגמאות לפעילויות פאראפונקציונליות הן חריקת שיניים, דחיקת לשון, כסיסת ציפורניים וכל שימוש של הפה שאינו קשור לאכילה, שתיה או דיבור.
ביומכניקה.
בניגוד לדעה הרווחת, פעולות פונקציונליות (כלומר, פעולה טבעית של אחד מאיברי הגוף), כמו לעיסה, אינן הגורם המרכזי לשחיקה בחומר השן. פעילות פאראפונקציונלית היא כוח הרסני יותר מכמה סיבות. בעוד שבזמן הלעיסה השיניים נוגעות אחת בשנייה לעיתים נדירות, חריקת שיניים עשויה להתרחש מספר שעות ביום, בדרך כלל בזמן שינה. הלחץ המופעל על השיניים בזמן הפעולות הפונקציונליות נע בין 20 psi  ל-80 psi. מן הצד האחר, הלחץ המופעל על השיניים בזמן פעולות פאראפונקציונליות יכול להגיע אף ל-3000 psi. כיוון הכוחות בזמן פעילות פונקציונלית הוא אנכי לציר האורך של השיניים. כיוון זה גורם לנזק המועט ביותר לשן כתוצאה מהמבנה האנטומי של חיבור השן לעצם. לעומת זאת, פעילות פאראפונקציונלית יוצרת כוח אופקי על השיניים.
כוחות חזקים עשויים לפעול על השיניים גם בזמן מקרים שבהם הגוף מפעיל רפלקס מגן. כאשר אדם חש בלחץ בזמן תאונת דרכים לדוגמה, הלסתות ננעלות בחוזקה. פעולה זו נחשבת פעולה פאראפונקציונלית, למרות שיש לה תפקיד פונקציונלי.
השלכות קליניות.
לכוחות החזקים שמופעלים בזמן הפעילות הפאראפונקציונלית משמעות בבחירת הטיפול הנכון למטופל. הכוחות שמופעלים בזמן הפעילות חזקים בעשרות מונים על הכוחות הטבעיים שפועלים על השיניים בזמן מנוחה. לעיתים, שיחזורים דנטליים, כמו כתרים וסתימות, עשויים להיות מושפעים מפעילות שכזאת וליפול או להישחק תוך זמן קצר. לכן, במקרים כאלה רופא השיניים יעדיף להציע למטופל טיפול שעמידותו לפעילות הפאראפונקציונלית גבוהה יותר מאשר טיפולים אחרים.
פוהל
פוהל הוא שם משפחה ממקור גרמני (Pohl).
גשר אבני מדרך
גשר אבני מִדְרָךְ הוא גשר הבנוי ממקבץ אבנים המסודרות זו לצד זו במרווחים של עד עשרות סנטימטרים (כגודל של צעד אחד של בן אדם) ויוצרות מבנה של גשר פשוט או משטח מוגבה, המאפשר להולכי רגל לעבור מעל מכשול טבעי (כדוגמת נחל). בשונה מסוגי גשרים אחרים, לגשר מסוג זה אין מיפתח ראשי. גשר אבני מדרך, לצד גשרי בולי עץ, מהווה ככל הנראה את סוג הגשר העתיק ביותר שנבנה אי פעם.
זוטה הרטמן
אלי סמית
אַלי סמית (באנגלית: Ali Smith; נולדה ב-1962) היא סופרת ומחזאית סקוטית.
ביוגרפיה.
סמית נולדה באינוורנס להורים ממעמד הפועלים. היא למדה באוניברסיטת אברדין ולאחר מכן בקולג' ניוהם באוניברסיטת קיימברידג', אך לא סיימה את לימודי הדוקטורט. היא עבדה כמרצה באוניברסיטת סטראתקלייד עד שלקתה בתסמונת התשישות הכרונית ומאז היא סופרת במשרה מלאה. בנוסף היא כותבת טורים עבור הגארדיאן והשבועון הספרותי The Times Literary Supplement.
סמית מתגוררת כיום בקיימברידג' עם בת זוגה, הקולנוענית שרה ווד.
בשנת 2007 סמית נבחרה כחברה באגודה המלכותית לספרות.
בשנת 2015 הוענק לה תואר גבירה מפקדת במסדר האימפריה הבריטית על פועלה הספרותי.
בשנת 2019 קיבלה תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ניוקאסל.
סמית פרסמה עד כה חמישה קובצי סיפורים, עשרה רומנים ושבעה מחזות. שלושה מספריה היו מועמדים ברשימה הקצרה לפרס מאן בוקר ורבים מהם זכו במספר פרסים מקומיים אחרים.
עאפיה סידיקי
עאפיה סידיקי (אורדו: عافیہ صدیقی, נולדה ב-2 במרץ 1972 בקראצ'י, פקיסטן) היא פקיסטנית בוגרת לימודי מדעי המוח בארצות הברית. היא מרצה כיום עונש מאסר בארצות הברית, לאחר שהורשעה ב-2010 בתקיפה וניסיון לרצח של אמריקניים ששירתו באפגניסטן.
קורות חיים.
סידיקי היגרה לארצות הברית כסטודנטית ב-1990 וקיבלה תואר דוקטור בתחום הקוגניטיבי של מדעי המוח מאוניברסיטת ברנדייס ב-2001. בתחילת 2003, במהלך מלחמת אפגניסטן (שיזמה ארצות הברית בעקבות פעילות אל-קאעידה), חזרה סידיקי לפקיסטן.
במרץ 2003, מסר ח'אלד שיח' מוחמד את שמה בחקירה כשליחה ואשת כספים של אל-קאעידה, והיא נוספה לרשימת המבוקשים לחקירה של ה-FBI. סידיקי ירדה למחתרת לאחר מכן, עם שלושת ילדיה, עד למעצרה בראזני שבדרום אפגניסטן על ידי המשטרה האפגנית, ב-17 ביולי 2008.
כאשר נעצרה היו ברשותה מסמכים ורשימות על הכנת חומרי חבלה, וכן מיכלי נתרן ציאניד. היא עוכבה לתשאול. למחרת נורתה על ידי אנשי צבא ו-FBI אמריקניים שהגיעו למקום, לאחר שלכאורה ירתה לכיוונם באמצעות רובה שהושאר ללא השגחה על ידי אחד החוקרים. סידיקי הוטסה על ידי ה-FBI לניו יורק והואשמה בבית משפט בסעיפי תקיפה וניסיון לרצח של אזרחים אמריקניים בתחנת המשטרה בראזני, אפגניסטן. המשפט החל בספטמבר 2008, וסידיקי הכחישה את המיוחס לה. ב-3 בפברואר 2010, לאחר 18 חודשים במעצר, היא נשפטה והורשעה, ונגזרו עליה מאוחר יותר באותה שנה 86 שנות מאסר.
בפקיסטן הפכה סידיקי לסמל לאומי כקורבן השיטה האמריקנית, וטענתה לחפות זכתה לתמיכה מפוליטיקאים מכל הקשת הפוליטית, מאיסלאמיסטים, ומהתקשורת הפקיסטנית. במרץ 2010, אחרי הרשעתה, הן ראש הממשלה יוסוף רזא גילאני והן מנהיג האופוזיציה נוואז שריף התחייבו לפעול לשחרורה.
טו יויו
טו יויו (במנדרינית: 屠呦呦; נולדה ב-30 בדצמבר 1930) היא רופאה סינית שהתמחתה בפרמקולוגיה ובטיפול התרופתי במלריה.
בשנת 2015 זכתה טו בפרס נובל לפיזיולוגיה ולרפואה על גילוי החומר ארטמיסינין, המשמש תרופה למלריה. הגילוי היווה פריצת דרך בתחום הרפואה הטרופית ואפשר ריפוי של מיליוני בני אדם.
טו היא הסינית הראשונה שזכתה בפרס נובל לפיזיולוגיה ולרפואה וכן הראשונה מהרפובליקה העממית של סין שזכתה בפרס נובל במדעי הטבע. היא נולדה, התחנכה וביצעה את כל עבודתה המדעית בסין.
ביוגרפיה.
טו נולדה בנינגבו בג'ג'יאנג שברפובליקה הסינית. ב-1955 החלה ללמוד כימיה רפואית בבית הספר לרפואה שבאוניברסיטת בייג'ינג. לאחר מכן למדה רפואה סינית במשך שנתיים וחצי. לאחר לימודיה החלה טו לעבוד באקדמיה הסינית לרפואה.
טו יויו המשיכה בעבודתה גם בשנות ה-60 ושנות ה-70 של המאה העשרים, כאשר החלה בסין מהפכת התרבות. באותה תקופה, גינו את המדענים בסין. עם זאת, נשיא וייטנאם הו צ'י מין שכנע את ראש ממשלת סין ג'ואו אנלאי לנסות לפתח תרופה למלריה, והוקמה במאי 1967 תוכנית סודית לפיתוח תרופה. במסגרת זו, טו נשלחה להאינאן לחקור חולי מלריה.
ב-1969, תקופה בה סרקו מדענים ברחבי העולם כבר חומרים רבים כדי לנסות לטפל במחלה עם הצלחה מוגבלת על בסיס כינין, עלה בראשה של טו רעיון לחפש חומרים פעילים של צמחי מרפא סיניים. ב-1971, החלו לטפל עם אחד החומרים הפעילים שעלו בסריקה, וטיפלו בעכברים שהודבקו במלריה היה לענה חד-שנתית (Artemisia annua), ששימש ברפואה הסינית לטיפול נגד חום, שהוא תסמין של מלריה. בהתחלה זיקקו את החומר בשיטה מסורתית של הרתחה והוא לא הצליח לטפל במחלה, אולם אז עלה הרעיון שזיקוק יעיל יותר עשוי לשפר את התגובה לתרופה. הם החלו לזקק אותו בעזרת קור והחומר הפעיל זוקק בצורה טובה והיה יעיל נגד המחלה בעכברים ובקופים, ונמצא יעיל מאוד. מאוחר יותר היא התנדבה להיות האדם הראשון שמודבק במחלה לצורך ריפויה.
ב-1971–1972 ביצעו מבחנים קליניים שגם הם נחלו הצלחה. ב-1972 בודדו במעבדתה את החומר הפעיל, וניתחו אותו בשיטות שונות ובהן ספקטרוסקופיית מסה, ספקטרופוטומטריה ועוד. מאוחר יותר מעבדתה שיתפה פעולה עם מעבדות נוספות לפענוח מבנה החומר באמצעות קרני X. ב-1973 יצרו נגזרות של החומר על מנת לבדוק מהם האתרים הפעילים שלו. עבודתה פורסמה ב-1977 בצורה אנונימית.
ב-1980 היא קודמה לתפקיד חוקרת, לאחר תחילת הרפורמה בכלכלת סין. ב-1981 נערך כנס בבייג'ינג לחקר המלריה אליו הגיעו גם נציגים של ארגון הבריאות העולמי ושל האומות המאוחדות. כמה מחקרים על השימושים של הלענה הוצגו בכנס וזכו לתגובה אוהדת. בשנות ה-80 אלפי אנשים ברחבי סין רופאו באמצעות התרופה.
בשנת 2001 קודמה לתפקיד של יועצת אקדמית לדוקטורנטים. כיום היא מכהנת כמדענית הראשית של האקדמיה הסינית.
ולדמר השלישי, מלך דנמרק
ולדמר השלישי (בדנית: Valdemar III; 1314 – 1364) היה מלך דנמרק מ-1326 ועד 1329 בהיותו קטין וכן דוכס שלזוויג (תחת השם "ולדמר החמישי") בין השנים 1325 – 1326 ובין השנים 1330 – 1364. הוא הומלך על דנמרק כנגד המלך הכושל, כריסטופר השני, והובעה התנגדות כלפיו על ידי רוב נתיניו. תקופת מלכותו הסתיימה לאחר התפטרותו. לעיתים השם "ולדמר השלישי" מתייחס למלך ולדמר הצעיר שמלך קודם לכן.
חייו.