כמהנדס הידראוליקה ושרטט בחברת ניו יורק אדיסון. ביוני 1922 הצטרף כמכונאי לצוות אוניית הנוסעים "ה.פ. אלכסנדר" שנסעה במסלול סן פרנסיסקו-ניו יורק. העת המסע, כפי שתיאר מאוחר יותר, נדהם לצפות בחוף של גוטמלה זריחות שמש וירח מלא בשני אופקים מנוגדים.
אחרי שהאונייה חנתה בסן פרנסיסקו, נסע לאחותו באברדין, וושינגטון, ועבד במדידות זמני עבודה במחנה לחטיבת עצים ביערות. מרותק על ידי יפי הנופים כתב הבייתה וביקש צבעים ומכחולים. כעבור זמו קצר חזר לניו יורק על מנת להתמסר לאמנות.
התחיל שם השתלמות במסגרת ליגת הסטודנטים לאמנות אצל תומאס הארט בנטון, ג'ורג' לקס, קנת הייס מילר וג'ון סלון. בוזמנית עבד בעיתון המשטרה הלאומית (National Police Gazette) בו נתבקש לעשות רישומים של מופעי הקרקס של Ringling Brothers, קרקס ברנום וקרקס ביילי. עולם הקרקס עשה עליו רושם מרתק שחזר מאוחר יותר בכמה מיצירותיו.
בשנת 1926 נסע קלדר לפריז, נרשם ללימודים ב"אקדמי דה לה גרנד שומייר" ופתח סטודיו ברחוב דאגר 22, ברובע מונפרנס. ביוני 1929 בעת נסיעה באונייה מפריז לניו יורק התוודע קלדר לאשתו לעתיד, לואיזה ג'יימס (1996-1905),נינתם של הסופר הנרי ג'יימס והפילוסוף ויליאם ג'יימס.
הם התחתנו בשנת 1931. בעת שהותו בפריז התיידד קלדר עם כמה אמנים אוונגרדיים, לרבות פרנאן לז'ה,ז'אן ארפ ומרסל דושאן. קלדר שב עם לואיזה לארצות הברית בשנת 1933 כדי להתיישב בבית כפרי שרכשו ברוקסברי, קונטיקט. שם הם גידלו את ילדיהם - בתם הראשונה סנדרה (ילידת 1935) ובתם השנייה מרי (ילידת 1939). ב-1955 בני הזוג ערכו טיול למשך 3 חדשים בהודו ובמהלכו יצר קלדר תשעה פסלים וכמה תכשיטים.
ב-1963 התיישב קלדר בסדנה חדשה שנשקפה אל עמק השוורייר ביישוב סאשה במחוז אנדר-א-לואר בצרפת. הוא תרם ליישוב ספר שהחל משנת 1974 הוצב בככר המרכזית. לאורך הקריירה האמנותית שלו העדיף קלדר לתת ליצירותיו שמות צרפתיים, לה משנה מה ייעודן.
בשנת 1966 הוא פרסם "אוטוביוגרפיה עם תמונות", אותה כתב בעזרת חתנו, ז'אן דוידסון.
אלכסנדר קלדר נפטר באופן פתאומי ב-11 בנובמבר 1976, זמן קצר אחרי פתיחת תערוכה רטרוספקטיבית חשובה של יצירתו במוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית בניו יורק.
תנועה, משחק ופיסול בקנה מידה גדול.
אלכסנדר קלדר, נצר למשפחת אמנים, לא התחיל כאמן – הוא פנה ללימודי הנדסה, דבר שישפיע על עבודותיו בהמשך. בתחילה, בשילוב כישוריו כמהנדס, בנה קלדר מוביילים ממונעים, רק לאחר חזרתו מארצות הברית (1933) בשנת 1937, החל את צעדיו הראשונים בפיסול מיצבים נון-קינטיים בשילוב תנועה ופיסוליות (בקנה מידה קטן) – שתנועתם לבד מושפעת מהרוח ונוכח לדעת שהדגם שבנה לא עומד ברוחות – לכן החליט לבנות דגמים גדולים וחזקים יותר.
קלדר הושפע מזרמים כגון הקוביזם, קונסטרוקטיביזם, סוריאליזם ונאו פלסטיזיזם ואוונט-גארד. קלדר טוען שהמהות הבסיסית של
עבודותיו מקבלת השראה ממערכת היקום הגלובלית, או לפחות חלק ממנה. הוא היה קסום מהרעיון של גופים מנותקים או מרחפים בחלל, בגדלים שונים, בצפיפויות שונות, בצבעים וטמפרטורות ומצבי צבירה שונים כמו כן חלקן בתנועה מתמדת וחלקם במצב מנוחה או הליכות מוזרות.
עדות לכך ניתן להבחין ביצירותיו כגון : Blue and Yellow Sickles, 1960 ; Constellation with Mobile, 1943 ; 1939 New York World's Fair [maquette], 1938.
חלק מיצירותיו שאבו השראה גם מאמנויות הבמה: מחול, קרקס ותיאטרון ושימשו גם כתפאורה ליצירות מחול או הצגות. עטפות בדרמה, בתנועה ובקסמי כח המשיכה והאנרגיה השתמש קלדרון בכל המאפיינים ביצירותיו.
אחת מעבודותיו המפורסמות ביותר של קלדר, "הקרקס של קלדר" אותו גם הנפיש לחבריו הקרובים ולמשפחה, היוותה עדות למשיכה של קלדר לעולם המשחק והתנועתיות וההשראה שלו מהאוונט גארד שתיאר קרקרסים באותה תקופה. קלדר בנה דגם קרקס מיניאטורי, בתרגומו, שהכיל אוסף גדול של לוליינים, בעלי חיים זעירים ודמויות אחרות בעלות מבנים וגדלים שונים מחומרים כגון עץ, מתכת, בד מחרוזת, קפיצים, גלגלות ועוד. קלדר בצע מחקר מקיף בו ביקר בגני חיות ומופעי קרקס כדי להמחיש את הדרמה בצורה ריאליסטית אבל בתרגום אישי שלו. קלדר המחיש את החָיוּת באמצעות צבעים עזים ודרמטים.
לאורך כל עבודותיו ניתן היה להבחין בחוש ההומור של קלדר, בחן, בפשטות ובקלילות שבה הוא ניגש לדברים. גם מספר עבודותיו העצום מעיד על הקלילות בה הוא יוצר וגם הקו של עבודותיו (תרתי משמע) ניחן בקסם פשטני והומוריסטי. קלדר השתמש בקו התלת ממדי כקו על גבי הקנווס, והמחיש את הארעיות וה"ציור בחלל" שביצירותיו.
עד לשנות ה-50, גדלה ההכרה הבינלאומית בקלדר – מה שאיפשר לו להרחיב את פעילות הסטודיו שלו בארצות הברית ופריז – וכתוצאה מכך להגדיל את פסליו וליצור מוביילים בקנה מידה מונומנטליים לדוגמת Triumphant Red (1959-1963) שאורכו מגיע לכ-6 מטר. אט אט החל לעשות פסלים ענקיים למקומות גדולים תחת כיפת השמים, אחד מגדול פסליו MAN (1967) מתנשא לגובה של 20 מטר אותו הכין לאקספו במונטריאול בשנת 1967.
בתערוכה "קלדר:שמש גדולה צהובה" שבמוזיאון תל אביב לאמנות שהוקמה בשנת 2021, מוצגות עבודות במגוון סוגי המדיה שנוצרו לאורך חמישה עשורים - מרישומי עפרון מתחילת דרכו, דרך ציורי הגואש ועד למוביילים הקינטיים שיצר.
הערות שוליים.
[[קטגוריה:ניו יורק: אישים]]
[[קטגוריה:פסלים אמריקאים]]
[[קטגוריה:ילידי 1898]]
[[קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1976]]
[[קטגוריה:בוגרי מכון סטיבנס לטכנולוגיה]]
איליה פרנק
איליה מיכאילוביץ' פרנק (ברוסית: Илья́ Миха́йлович Франк; 23 באוקטובר 1908 - 22 ביוני 1990) היה פיזיקאי יהודי סובייטי, שזכה בפרס נובל לפיזיקה בשנת 1958 (ביחד עם פאבל צ'רנקוב ואיגור תם), על גילוי ופירוש קרינת צ'רנקוב.
קורות חיים.
פרנק נולד בסנקט פטרבורג לאב שהיה פרופסור למתמטיקה. לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטת מוסקבה בשנת 1930, החל לעבוד באוניברסיטת סנקט פטרבורג. בשנת 1934 החל לעבוד במכון לבדב לפיזיקה שבמוסקבה. באותה שנה גילה צ'רנקוב כי אור נפלט מחלקיקים טעונים הנעים במהירויות גבוהות בתוך מים. פרנק ותם סיפקו את ההסבר התאורטי לאפקט, המתרחש כאשר חלקיקים נעים בחומר במהירות הגדולה מהמהירות בה נע האור בתוך חומר זה, כאשר החומר שקוף מספיק כדי לראות את הקרינה הנפלטת ממנו. גילוי זה התאפשר בזכות פיתוחן של שיטות חדשות לאיתור ומדידות של חלקיקים אטומיים הנעים במהירויות גבוהות.
פרנק שיתף פעולה עם צ'רנקוב ותם גם במחקר על קרינת אלקטרונים. הוא התמחה בקרני גמא וקרני נייטרון. בשנת 1944 מונה לראש המחלקה לפיזיקה באוניברסיטת מוסקבה ולחבר באקדמיה המדעית של ברית המועצות בשנת 1946. הוא נשא אישה ב-1937 וכן זכה בפרסים מדעיים נחשבים בברית המועצות כולל 3 פעמים פרס ברית המועצות.
המהפכה האסלאמית באיראן
דן (דמות תנ&quot;כית)
יהודה (דמות תנ&quot;כית)
לוי (דמות תנ&quot;כית)
אשר (דמות תנ&quot;כית)
אמנון (דמות תנ&quot;כית)
נשיא המדינה בפועל
כנסיית פטרוס ופאולוס הקדושים, אוסטנד
King nothing
מקס ארליך
מקס ארליך (בגרמנית: Max Ehrlich; 1892–1944) היה במאי תיאטרון, במאי קולנוע וקומיקאי גרמני-יהודי, מהיוצרים המוערכים ביותר בשנות ה-30 של המאה ה-20, לפני מלחמת העולם השנייה.
קורות חיים.
מקס ארליך נולד ב-7 בדצמבר 1892 בברלין, ובצעירותו הושפע ממקס ריינהרדט והופיע בקברטים שכתב.
בראשית שנות ה-30 החלה להתפתח הקריירה של ארליך, שהגיעה לשיאה בסתיו 1932, וכללה הפקת מחזות תיאטרון, הפקת סרטי קולנוע, הקלטת שנסונים ואופרטות, רישום קומיקס, חיקוי דמויות ואף כתיבת רב-מכר הומוריסטי בשם "From Adelbert to Zilzer". בשנת 1933. בשל עליית הנאצים לשלטון והתגברות האנטישמיות בגרמניה, חדלו מקס ריינהרדט ועמיתיו להמשיך לעבוד בגרמניה, והם עקרו לווינה. גם בווינה לא מצא ארליך מנוחה ולאחר רדיפות אנטישמיות המשיך להולנד, כשהוא עובר דרך שווייץ.
בשנת 1935, שב ארליך לגרמניה, שם נשאר עד שנעצר בידי הנאצים בשנת 1942, ונכלא במחנה ריכוז וסטרבורק. במחנה זה הפעיל תיאטרון, באופן מרשים לתנאים הקשים שבהם היה שרוי, כשרבים משחקניו היו יהודים שנכלאו אף הם במחנה. אך גם תיאטרון זה בא אל קיצו, ובשנת 1944 נשלח ארליך לאושוויץ, שם הומת בתאי הגזים ב-30 באוקטובר, והוא בן 51.
קווארק תחתון
קווארק תחתון (באנגלית: Bottom quark) הוא חלקיק יסודי במודל הסטנדרטי. ידוע גם תחת השם beauty quark.
זהו קווארק דור שלישי, בעל מטען חשמלי eformula_1. אף שכל הקווארקים מתוארים באופן דומה לפי הכרומודינמיקה הקוונטית, מסתו הגדולה (כ-4 GeV - יותר מאטום הליום), יחד עם הערכים הנמוכים של האלמנטים Vub ו-Vcb של מטריצת ה-CKM, נותנים לקווארק התחתון תכונות מיוחדות, שמאפשרות זיהוי פשוט שלו באופן ניסויי. הקווארק התחתון הוא אחד מתוצרי הפירוק של קווארק עליון.
הקווארק התחתון התגלה בפרמילאב בשנת 1977. הוצע עבורו השם "יופי" (beauty), ולקווארק השני מהדור השלישי (שטרם נתגלה) כינו בשם "אמת" (truth). השמות הללו לא נתקבלו, ומאוחר יותר הקווארקים האלו נקראו "תחתון" ו"עליון".
קווארק תחתון יכול להתפרק לקווארק למעלה או לקווארק קסום באמצעות הכוח הגרעיני החלש. זמן החיים של קווארק תחתון הוא כ- שניות.
האדרונים המכילים קווארק תחתון.
חלק מההאדרונים מכילים קווארקים תחתונים:
גותיקה מנואלינית