המכון משמש כתובת מרכזית, לרבנים ומורי הוראה, ולאנשים רבים בישראל ובחו"ל, בשאלות ההלכה האקטואליות העולות על הפרק.
פעילות המכון זכתה לתמיכה של רבנים, ולאמון מצד גופי הממשלה והצבא והתעשיינים הגדולים במשק.
ספרים וחיבורים.
סדרת הספרים מעשה חושב כרכים א'–ט', סדרת הספרים עטרת שלמה כרכים א'–י', החשמל בהלכה, חימום מים בשבת, מעליות בשבת, טהרת פתחים, עטרת חכמים, אם אסק שמים, אמונת עתך, מעשה וגרמא בהלכה, על משמר השבת, Shabbat and Electricity ועוד רבות.
הספרים נגישים במאגרי המידע האינטרנטיים, כגון אוצר החכמה ואחרים.
נתיב הדעת
טויוטה פריוס אלפא
טויוטה פריוס +
טויוטה פריוס וי
כריסטיאן מרטל
כריסטיאן מרטל (בצרפתית: Christiane Martel נולדה ב-18 בינואר 1932) היא שחקנית ודוגמנית צרפתייה. מיס תבל 1953.
ביוגרפיה.
מרטל נולדה במחוז מרת ומוזל, צרפת.
ב-1952 זכתה במספר תחרויות יופי באזורה וב-1953 נבחרה לייצג את צרפת בתחרות מיס תבל לאחר שמלכת היופי של צרפת הודחה מתוארה ובתחרות זו הוכתרה במקום הראשון.
זמן קצר לאחר שנת כהונתה החלה לפרוץ בקריירה עולמית כשחקנית קולנוע, היא הופיעה בסרטים "יאנרי פשה" עם ג'ף צ'נדלר, "אז זוהי פריז" לצד טוני קרטיס, גילמה את חוה בסרט "אדם וחוה" ושיחקה גם במספר סרטים מקסיקנים.
מרטל הייתה אורחת ושופטת במספר טקסי מיס תבל לאורך השנים, בין היתר בשנים 1989, 1993 ו-2007 שהתקיימו במקסיקו, ובטקס של 1978 שימשה כשופטת אורחת. בשנת 2011 הופיעה בטקס מיס צרפת.
חיים אישיים.
היא הייתה נשואה זמן קצר לרוני מרנגו, בעלים של חנות כלבו, ממנו גם התגרשה בשנת 1955. ב-1961 היא התחתנה עם הפוליטיקאי ואיש העסקים מיגל אלמאן ולסקו, בנו של נשיא מקסיקו לשעבר מיגל אלמאן ולדס ונולדו להם ארבעה ילדים, שלוש בנות ובן, בנה הוא הבעלים של חברת הלואו קוסט אינטרג'ט ובעל מניות בחברה המדיה טלוויסה.
אח&quot;י כידון (סער 4.5)
אח"י כידון היא ספינת טילים מהסדרה סער 4.5 של חיל הים הישראלי. אח"י כידון מהווה חלק מהכוח העיקרי של שייטת ספינות הטילים המונה כ-8 ספינות טילים מהסדרה סער 4.5.
זוהי הספינה השנייה בחיל-הים בשם זה. בשירות מ-1997. הראשונה הייתה סטי"ל מדגם "סער 4", בשירות חיל הים בשנים 1997-1974.
אח&quot;י חרב (סער 4.5)
אח"י חרב היא ספינת טילים מהסדרה סער 4.5 של חיל הים הישראלי. אח"י חרב משרתת בשייטת ספינות הטילים המונה שמונה ספינות טילים מהסדרה סער 4.5 ושלוש ספינות סער 5.
פעילות.
זוהי הספינה השנייה בחיל-הים בשם זה. בשירות מ-2003. הראשונה הייתה סטי"ל מדגם "סער 3", בשירות חיל הים בשנים 1985-1970.
בשנת 2006 השתתפה אח"י חרב במלחמת לבנון השנייה, ושימשה כספינת פיקוד בביצוע מצור ימי על לבנון.
בשנים 2008 ו-2012 השתתפה אח"י חרב במבצעים "עופרת יצוקה" ו"עמוד ענן", ושמשה ככוח הפגזה עיקרי מהים, ובביצוע מצור ימי על רצועת עזה.
בשנת 2014 השתתפה אח"י חרב במבצע "צוק איתן" והייתה לספינה הראשונה להפגיז ברצועת עזה.
בשנת 2010 הפליגה אח"י חרב ליוון, כחלק מאימון עם הצי היווני, אימון זה תרם רבות לחיזוק הקשר בין שני הציים.
בחודש אוגוסט של שנת 2015 עברה אח"י חרב טיפול במספנות ישראל במשך כחצי שנה, (בטיפול זה הוסרה מספינה מערכת הוולקן פלנקס לאחר 13 שנות שימוש) שלאחריו חזרה אח"י חרב לשירות מבצעי.
ביוני 2016 אח"י חרב יחד עם אח"י חץ הטביעה את אח"י עצמאות במהלך תרגיל חילי בים התיכון על ידי שיגור שני טילי הרפון.
Bat Conservation International
Bat Conservation International (BCI; "שימור עטלפים בינלאומי") הוא ארגון לא-ממשלתי וקרן פילנתרופית העוסקת בשימור עטלפים ובתי הגידול שלהם באמצעות פעולות שימור שימור בטבע, חינוך והסברה, מחקר ושדלנות ציבורית. BCI משתף פעולה עם ארגוני טבע רבים אחרים, בהם שירות הדגה וחיות הבר של ארצות הברית.
BCI נוסד ב-1982 בידי חוקר ומשמר העטלפים מרלין טאטל . זמן קצר לאחר היווסדו נקבע מטהו באוסטין, טקסס, עיר שהפכה לסמל לשימור עטלפים בעקבות המהפך התודעתי שחוללו טאטל ועמיתיו בקרב התושבים בנוגע לאוכלוסיית ענק (בת מיליון וחצי פרטים) של עטלפים מהמין אשף מקסיקני שהתנחלה מתחת לאחד הגשרים הראשיים בעיר - גשר שדרת הקונגרס על שם אן ריצ'רדס - מאיום שצריך להדביר לאטרקציה תיירות שחביבה על המקומיים והתיירים הזרים כאחד. מאז עסק הארגון במאמצי שימור, מחקר וחינוך רבים. הוא שיתף פעולה עם גורמים רבים אחרים, פרסם מאמרים וספרים, ארגן סדנאות, העניק מלגות מחקר וכן תמך הן במחקר תאורטי והן במחקר מעשי אקולוגי בכל רחבי ארצות הברית ומאוחר יותר גם ברחבי העולם.
נכון ל-2016 מעסיק BCI צוות של 30 ביולוגים, מחנכים ואנשי מנהלה. בארגון תומכים חברים מיותר מ-60 מדינות ברחבי העולם.
האיש ההולך
"האיש ההולך" הוא פרויקט מחאתי, שהחל בסוף שנות ה־1980, ויושם על ידי איתן ברטל ואילן גולדשטיין. מחאת השניים קראה תיגר על שליטתו של הממסד במרחב העירוני וסללה את הדרך לאקטיביזם האורבני. פעילותם ברחבי העיר תל אביב הגבירה משמעותית את המודעות הציבורית לבעיות אקולוגיות עירוניות והעלתה לסדר היום נושאים שנחשבו זניחים ואף אזוטריים.
הקמת הפרויקט.
את המיזם ייסדו שני יוצרים ילידי תל אביב לקראת סוף שנות ה־1980, במחאה על התנהלות הממסד בעיר. הם ביקשו להביע בדרך יצירתית את התעלמות הממסד מהבעיות האורבניות הקשות שמהן סובלים תושבי העיר ומבקריה, ובין היתר, הזבל שמצטבר ברחובות, המחסור במדרכות המיועדות להליכת התושבים, והמחסור בשבילי אופניים ובברזיות. שמה של התנועה הגיע מהרצון להקנות לפרויקט סמל לתנועה נחושה לצעוד קדימה ועשייה שאינה תלויה בהישג או במטרה.
הקמפיין היה חתרני ואגרסיבי באופיו, והתאפשר בזכות היכרות של יוזמיו עם עולם הפרסום, העיצוב, העיתונות והמוזיקה. הרעיון של "האיש ההולך" נתמך בכלים מעולם תרבות ההמונים, האומנות והעיצוב, והצליח להגיע למודעות הציבור בתוך זמן קצר.
פעילות הפרויקט ברחבי העיר תל אביב.
המחאה העירונית החלה בסוף שנות ה־1980 והגיעה לשיאה ב־1993. הפעילות הראשונה במסגרת הפרויקט הייתה ריסוס גרפיטי על קירות העיר: "בקרוב אגיע רחוק", אליו צורפה דמותו של האיש מהרמזור (הולך ולעולם אינו מגיע). מקירות העיר עבר הגרפיטי למדור קבוע במקומון "העיר" ובמקביל הוצבו מיצבים ברחבי העיר בשיטת "חומה ומגדל". מקימי המחאה יצרו שפה גרפית חתרנית ברוח העיצוב המודרניסטי של תחילת המאה ה־20. הם השתמשו בסלוגנים בוטים ונחרצים, פיזרו פסלים ברחבי העיר והפיקו מסע פרסום אגרסיבי שיצר דיאלוג ציבורי סביב נושאים אזרחיים ויום־יומיים.
שיאו של הפרויקט צוין במסע בחירות – "האיש ההולך" לראשות העיר. פעילות הרחוב האגרסיבית והמתוקשרת של "האיש ההולך" (צללית של אדם הולך שאותו "הריצו" וירטואלית לראשות העיר תל אביב), הפכה לנושא מרכזי של מערכת הבחירות בשנת 1993. את מסע הבחירות של "האיש ההולך" לראשות העיר אפיינו פעולות תעמולתיות בעלות אופי חתרני ודאדאיסטי, והורצו קמפיינים אגרסיביים בשפה בוטה ונחרצת. חלק מהקמפיין התקיים במרחב הציבורי בעצרות בעלות אופי דאדאיסטי ובמודעות שפורסמו בעיתון "העיר". סקרים שנערכו הראו שאילו היה "האיש ההולך" דמות ממשית, הוא היה זוכה לשלושה מושבים במועצת העיר תל אביב ב־1993. אנשים האמינו כי "האיש ההולך" קיים והזדהו עם האג'נדות שהציג.
תערוכה על האיש ההולך – "בקרוב אגיע רחוק".
"האיש ההולך", שהחל כפעולה אנטי־ממסדית, הפך לפרויקט אומנותי ולאייקון תרבותי. בשנת 1994 הוצגה תערוכה מקיפה, שהציגה את הפרויקט בגלריה "אסכולה". אוצרת התערוכה הייתה גלית גאון. התערוכה זכתה לחשיפה נרחבת בעיתוני התקופה – "הארץ", "חדשות", מקומונים – וב"ערוץ 1".
בשנת 2013 הוצגה תערוכת "האיש ההולך" במכון הטכנולוגי בחולון. התערוכה הייתה חלק מסדרת תערוכות אשר סורקות תהליכים, פעילויות ותוצרים של מעצבי דור הביניים בישראל. את התערוכה הציגו בהתאם לסדר הכרונולוגי של מחאת "האיש ההולך" ובין המיצגים הוצגו כרזות מהתעמולה, קטלוגים, איורים שהודפסו בעיתונות, אובייקטים ומיצגים של "האיש ההולך" לראשות העיר. בד בבד עסקה התערוכה בעיצוב הגרפי והטופוגרפי שליווה את המחאה ובבניית התדמית והמותג שיצרו ברטל וגולדשטיין.
בשנת 2016 הוצגה תערוכה רטרוספקטיבית ב"בית העיר" בתל אביב ושמה "בקרוב אגיע רחוק – אות האיש ההולך לאקטיביזם אורבני". בתערוכה נתן "האיש ההולך" 11 פרסים לאקטיביסטים הפועלים בעיר.
ספר.
הספר "בקרוב אגיע רחוק" יצא לאור בשנת 2016 בהוצאת Public School. הספר מקבץ את עשיית הפרויקט "האיש ההולך: בקרוב אגיע רחוק" שהתקיימה בשנים 1989–1995 ומשקף את רוח התקופה.
Akon Lighting Africa
Akon Lighting Africa (בתרגום חופשי: אייקון מאיר את אפריקה) הוא פרויקט שהחל ב-2014 על ידי זמר ההיפ-הופ אייקון עם סמבה בת'ילי ות'יון ניאנג, השואף לספק חשמל באמצעות אנרגיה סולארית באפריקה.
הפרויקט.
היסטוריה.
על פי אייקון, הוא ות'יון ניאנג גדלו במחוז קאולאק שבסנגל, בעיר ללא חשמל. ב-2013 שניהם החליטו לעזור להניע את הטרנספורמציה באפריקה. סמבה בת'ילי, יזם ממאלי, הצטרף אליהם וסיפק פתרונות ממוקדים דרך החברה שלו, Solektra INT, אשר מספקת ציוד המופעל באמצעות אנרגיית שמש. באמצעות השילוב בין הרשתות, הם החלו פרויקט בפברואר 2014. הפרויקט כעת מספק חשמל ב-14 מדינות אפריקאיות ומעסיק יותר מ-5,000 אנשים צעירים ברובם המתקינים ומתחזקים ציוד סולארי.
מדינות.
מאז השקת הפרויקט ב-2014, הצוות של אייקון פועל ב-11 אומות, וביניהן: גינאה, סנגל, מאלי, ניז'ר, בנין, ו-סיירה לאון.
האקדמיה הסולארית.