דולהינוב (בבלארוסית: Даўгінава; בפולנית: Dołhinów; ביידיש: דאלהינאוו) הוא כפר במחוז מינסק שבבלארוס, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב.
האזכור הראשון לדולהינוב הוא מהמאה ה-15, ובמאה ה-16 נבנתה בו כנסייה. לאחר חלוקת פולין בשנת 1793, נכלל היישוב בתחום האימפריה הרוסית, ומשנת 1921 נכלל במחוז וילנה של הרפובליקה הפולנית השנייה. בשנת 1940, תחת שלטון הסובייטים, קיבל היישוב מעמד עירוני, ובשנת 1954 הוחזר למעמד של כפר.
יהודי דולהינוב.
בשנת 1667 נמנו בדולהינוב 485 יהודים, בשנת 1847 נמנו 1,194 יהודים, ובשנת 1897 נמנו בו 2,559 יהודים, כשלושה רבעים מאוכלוסייתו. ב-1925 נמנו כ-2500 יהודים. בין מלחמות העולם חיו ביישוב כ-3,000 יהודים, כמחצית מאוכלוסייתו. בשנים אלה פעלו בכפר מפלגות ותנועות נוער ציוניות, וכן אגודת ישראל והבונד. כמו כן, פעל בכפר בית ספר מרשת תרבות. עם כניסת הסובייטים לכפר בספטמבר 1939 הולאמו בו עסקים פרטיים, ושפת הלימוד בבתי הספר הייתה יידיש.
עם פרוץ מבצע ברברוסה הגיעו לכפר פליטים יהודים רבים. ב-7 ביולי 1941 נכבש הכפר בידי הגרמנים, ואלו החלו מיד במעשי שוד ורצח של יהודים בו. ב-20 ביולי 1941 נלקחו כ-1,000 גברים יהודים מהכפר לעבודות כפייה, וכעבור חמישה ימים הוטלו על יהודי היישוב גזירות שונות, ובהן חובת ענידת אות מזהה, הגבלות תנועה וחובת תשלום סכומי כופר, תוך לקיחת ילדים כבני ערובה.
ב-1 באפריל 1942 נורו ונשרפו כ-800 יהודים בכפר. לאחר מכן רוכזו יהודי היישוב בגטו קטן שהוקם בו. ב-27 עד 29 באפריל 1942 נרצחו כ-1,200 מיושבי הגטו מחוץ לעיר, וב-22 במאי 1942 נרצחו גם כ-300 היהודים בעלי המקצועות שהושארו בו. לאחר אקציה זו הוכרז היישוב רשמית כ"נקי מיהודים", והגרמנים ביצעו מצוד אחר יהודים שנמלטו ממנו ליערות. מספר יהודים מהכפר שנמלטו ליערות הצטרפו ליחידות פרטיזנים, ובמקרה אחד נכנסו ליישוב, ולקחו ממנו נשק וציוד.
רבי יעקב קמנצקי גדל בדולהינוב.
דאלהינאוו
דולינוב
צולפריין
הנערה מהבית במורד השדרה
הנערה מהבית במורד השדרה הוא סרט קנדי-צרפתי משנת 1976, בבימויו של ניקולס גסנר ובכיכובם של ג'ודי פוסטר, מרטין שין, אלכסיס סמית, מורט שומן וסקוט ג'קובי. התסריט נכתב על ידי ליירד קניג על בסיס ספרו מ-1974 הנושא את אותו שם. העלילה מתארת את קורותיה של ילדה מסתורית בת 13 בשם רין ג'ייקובס (פוסטר). הסרט הוא בעיקרו מותחן אך הוא משלב קטעים של אימה, מסתורין ורומנטיקה.
בשנת 1978 הסרט זכה בשני פרסי סאטורן והיה מועמד לשלושה נוספים.
עלילה.
במהלך ליל כל הקדושים רין ג'ייקובס (ג'ודי פוסטר) חוגגת את יום הולדתה ה-13 לבדה בבית ששכר אביה, לסטר. לסטר היה משורר והם עברו לבית זה בארצות הברית מאנגליה. פרנק הלט (מרטין שין), בנה של בעלת הבית קורה הלט (אלכסיס סמית), בא לביקור ומתנהג כלפי רין בגסות. הוא עוזב כשילדיו מגיעים לפתח הבית במסגרת סיבוב "תעלול או ממתק". למחרת הוא מנסה להציע לרין טרמפ אך היא מתעלמת ממנו.
קורה הלט מגיעה לבית ומחפשת את לסטר, רין טוענת שאביה בניו יורק ומאיימת שתספר מה עשה לה בנה, פרנק. במהלך סידורים בעיר פוגשת רין את פרנק שוב אך אז פגישתם נקטעת על ידי השוטר מיגליוריטי (מורט שומן) שחושד שפרנק מטריד אותה. הוא מסיע אותה לביתה והם מתיידדים. על אביה היא אומרת שהוא עסוק ואסור להפריע לו.
גברת הלט מבקרת שוב כדי לקחת צנצנות לריבה. אמנם רין הוציאה מבעוד מועד את הצנצנות אך את המכסים השאירה במרתף. למרות אזהרותיה של רין, גברת הלט פותחת את דלת הסתרים ויורדת למרתף להביא את המכסים בעצמה. משהו מבהיל אותה והיא מפילה על ראשה את דלת הסתרים. כשרין פותחת את הדלת היא מגלה שגברת הלט מתה.
לאחר כמה רגעי הלם רין מנסה להעלים ראיות לביקורה של גברת הלט. היא לוקחת ממנה את המפתחות לרכבה ומנסה להניע אותו. הקושי שלה להניע את הרכב מושך את תשומת לבו של נער הרוכב על אופניו בכביש סמוך. הנער מריו (סקוט ג'קובי) הוא אחיין של השוטר מיגליוריטי, קוסם חובב בדרכו למופע ביום הולדת של אחד מילדי הכפר. מריו לבוש כקוסם - גלימה, קובע ומקל. המקל הוא לא רק אביזר, למריו יש צליעה כיוון שחלה בשיתוק ילדים. הוא מדבר עם רין ומבטיח לעזור לה להזיז את הרכב אחרי המופע.
לאחר שהזיז את הרכב נשאר מריו לארוחת ערב עם רין בביתה. השוטר מיגליוריטי בא לביתה של רין בעקבות דיווח של פרנק על היעדרה של אימו. הוא מבקש לראות את אביה ומריו משקר שאביה הלך לישון. בהמשך הערב פרנק מבקר בעצמו וחושד ברין שיש לה קשר להיעלמות אימו. בין ניסיונותיו לדובב אותה הוא מענה והורג את אוגר המחמד שלה. לבסוף מריו מבריח את פרנק בעזרת חרב שהוסתרה במקלו. רין כעת בוטחת במריו ומספרת לו את סודה. במרתף יש שתי גופות, של אימה ושל גברת הלט.
אביה היה חולה סופני ולא רצה שביתו תעבור להשגחת גרושתו, אימה של רין. הוא הכין תוכניות שאיפשרו לרין לחיות לבד וצייד אותה באשלגן ציאניד בו תרעיל את אימה למקרה שתופיע. לאחר מכן התאבד בים. אימה אכן הגיעה ורין שמה לה מהרעל בתה. מריו עוזר לרין לקבור את הגופות ליד הבית ומאחר שירד גשם הוא מצטנן.
השוטר מיגליוריטי חוזר שוב לביתה מתוך חשד ששיקרה לגבי אביה. הפעם מופיע אדם מבוגר ומציג את עצמו כאביה והשוטר מתנצל על חשדותיו. לאחר שהלך מתברר שהיה זה מריו שהתחזה לאביה.
הקשר בין השניים מתפתח ורין מתפשטת ונכנסת איתו למיטה (פוסטר הייתה קטינה בעת צילום הסרט ואת סצנת העירום מגלמת למעשה אחותה).
למחרת מגלה רין שמריו פיתח דלקת ריאות והיא מבקרת אותו בהיותו חסר הכרה בבית החולים.
בלילה לקראת השינה היא שומעת רעש מדלת הסתרים. להפתעתה יצא משם פרנק והוא מספר לה שגילה את סודותיה ושהוא מסכים להסתירם אם תהיה "חברה" שלו. רין משתפת פעולה ומציעה לו תה, כאשר לתוך כוסה הכניסה רעל. פרנק חושד בה ובוחר לשתות את הכוס שלה, הוא מתחיל להשתעל וללטף את שיערה ורין מביטה בו גוסס בקור רוח.
קנוט החמישי, מלך דנמרק
קנוט החמישי (בדנית: Knud V; 1129 לערך – 9 באוגוסט 1157) היה מלך דנמרק מ-1146 ועד מותו. הוא היה מלך שותף יחד עם סוון השלישי ועם ולדמר הראשון. קנוט נרצח במה שכונה "משתה הדמים של רוסקילדה". אין מידע ברור על אישיותו ודמותו.
חייו.
קנוט היה בנו של מגנוס הראשון, מלך שוודיה. לאחר התפטרותו של אריק הראשון, מלך דנמרק ב-1146, הכריזו אצילי יוטלנד על קנוט כעל מלך, בעוד שאצילי שלן וסקונה הכתירו את סוון השלישי.
בשנים הבאות ניסה קנוט לשווא להביס את סוון בשלן כדי ששליטתו תהיה מלאה בכל שטחי דנמרק. ב-1147 איחדו השניים את כוחותיהם לטובת מסע הצלב הוונדי, שבסיומו התחדשה יריבותם. ב-1150 הביסו סוון וולדמר, בנו של קנוט לאברד, את קנוט ביוטלנד וזה נמלט ומצא מקלט אצל חותנו, סוורקר הזקן, מלך שוודיה. קנוט ניסה מספר פעמים לכבוש את הנחלה שאיבד, אך ללא הצלחה ופנה לפרידריך ברברוסה לעזרה. ב-1152 הושגה פשרה על פיה היה קנוט למלך שותף לסוון. אף על פי כן, סוון החליט שלא לכבד את העסקה.
כעת בא קנוט בברית עם ולדמר ועם סוורקר, שבתו, הלנה, נישאה לקנוט. סוון נמלט מדנמרק ב-1154, קנוט כרת ברית עם ולדמר והשניים היו למלכים שותפים. לאחר שובו של סוון לדנמרק ב-1157 הושגה פשרה בין השלושה בעקבות הלחצים שהופעלו מהאצולה הדנית. השלושה הוגדרו כשליטים שותפים וקנוט קיבל את השליטה על שלן. במהלך משתה השלום שנערך ברוסקילדה ב-9 באוגוסט 1157, ניסה סוון להרוג את שני יריביו. קנוט נרצח, ככל הנראה על ידי אחד מלוחמיו של סוון.
אחותו למחצה של קנוט, סופיה, נישאה לוולדמר, שזמן קצר לאחר הטבח, הוא נקם בסוון בקרב הערבה האפורה והרג אותו. כך זכה ולדמר בשליטה המלאה על כל דנמרק.
סוויין השלישי, מלך דנמרק
דומביה
דומביה (בפולנית: Dąbie) היא עיירה במחוז קולו שבפרובינציית פולין גדול בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
תולדות היישוב.
דומביה, השוכנת על גדות נהר נר , נזכרת לראשונה בשנת 1232. בשנת 1423 הוענקו ליישוב זכויות עיר. במהלך המאה ה-19 התפתחה העיירה, והייתה למרכז לעבודות יד.
יהודי דומביה.
בין מלחמות העולם נמנו בדומביה למעלה מ-1,100 יהודים, כשליש מתושביה. בשנים אלה פעלו ביישוב חוגים ציוניים, אגודת ישראל והבונד.
ב-6 בספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו הטילו על יהודיה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע. בקיץ 1940 רוכזו יהודי העיירה בגטו, ממנו גורשו בהמשך כ-200 יהודים למחנות עבודה.
ב-14 עד 17 בדצמבר 1941 שולחו כ-1,000 היהודים שנותרו בגטו למחנה ההשמדה חלמנו.
סת' מאיירס
סת' אדם מאיירס (באנגלית: Seth Adam Meyers; נולד ב-28 בדצמבר 1973) הוא קומיקאי, סופר, מפיק, מנחה טלוויזיה, ושחקן אמריקאי ממוצא יהודי. הוא מנחה תוכנית אירוח לילית בערוץ NBC בשם "לייט נייט עם סת' מאיירס" החל מ-2014, ולפני כן היה הכותב הראשי לתוכנית סאטרדיי נייט לייב, ואירח את מבזק החדשות הפארודי "Weekend Update".
ביוגרפיה.
מאיירס נולד באוונסטון שבאילינוי שבארצות הברית למשפחה נוצרית בעיקרה, אם כי סבו מצד אביו היה יהודי. הוא גדל בבדפורד שבניו המפשיר. אמו היא מורה לצרפתית בבית ספר יסודי, ואביו עובד בתחום הפיננסים. אחיו הצעיר הוא השחקן ג'וש מאיירס (רנדי מ"מופע שנות ה-70").
מאיירס סיים תיכון בבית ספר מנצ'סטר בניו המפשיר, ולאחר מכן למד באוניברסיטת נורת'ווסטרן, שם סיים תואר ראשון בתקשורת. במהלך לימודיו באוניברסיטה, הצטרף לקבוצת מערכונים ואלתורים.
קריירה.
סאטרדיי נייט לייב.