הרעיון המקורי לסדרה עלה באמצע שנת 2010. אולאן רוג'רס, יוצר הסדרה והמדבב הראשי, העלה את הפרק הראשון של סדרת רשת מונפשת בעלת תכנון לעשרה פרקים מלאים תחת הכותרת "Gary Space" (בתרגום חופשי לעברית: "החלל של גארי" או "המרחב של גארי") לערוץ היוטיוב הפרטי שלו. לרוע מזלו של רוג'רס, הפרויקט הופסק לאחר שלושה פרקים, ובסופו של דבר הסביר בעמוד הפייסבוק שלו כי גם הוא וגם האנימטור הראשי של הסדרה, דן בראון, החליטו להפסיק את העבודה המשותפת ולפרק את הסדרה. עם זאת, הוא סייג ואמר כי ייתכן והסדרה תשוב לשידור בעתיד, אם התנאים יבשילו לכך.
ב-30 באפריל 2013 אישר רוג'רס כי הוא מתכנן חידוש לסדרה, ועונה חדשה ומשופרת של "Gary Space" עומדת להתפרסם, כאשר כל הפרקים יפורסמו באותה העת ולא במרווחי זמן. שנתיים לאחר מכן הודיע רוג'רס כי ייתכן והסדרה תשודר ברשת "Cartoon Network" האמריקאית.
בתחילת 2016 הודיע ​​רוג'רס סופית כי הוחלף שם הפרויקט שלו ל"חלל אינסופי" ושהסדרה המלאה תעלה בקרוב. פרק הפיילוט לסדרה החדשה פורסם בערוץ היוטיוב שלו מעט מאוחר יותר. הפרק תפס את תשומת ליבו של השחקן והקולנוען קונאן אובראיין, שהזמין את רוג'רס ללוס אנג'לס כדי להציע את הסדרה לרשת TBS. מעט אחר כך הצטרף בעמו להפקה בתפקיד מפיק בכיר לצד רוג'רס ודייוויד סאקס. כמו כן הצטרפו כמפיקים בכירים גם חברים אחרים בחברה של אובראיין (דייוויד קיסינג'ר, לארי סאליבן וג'ף רוס), וכמה עובדי חברת 'ניו פורם' שעזרו ליצור את פרק הפיילוט (קתלין גרייס, מליסה שניידר ומאט הוקלוטוב).
כדי לאזן את חוסר הניסיון של רוג'רס בענף, אובראיין הביא את דייוויד סאקס להפקה כמפיק הראשי של הסדרה, ובין היתר כדי שיעזור וידריך את רוג'רס. לאחר שבועיים של עבודה עם סאקס וג'ייק סידוול (שיצר את המוזיקה לסדרה) על האנימציה, רוג'רס וסאקס הציגו את תוצר הגמר מול מנהלי TBS, אך לא באופן בלעדי; הם הציעו את הזכויות על הפקת הסדרה גם לחברות קומדי סנטרל, פוקס, FX, יוטיוב ו-Fullscreen; כל שש החברות חשקו בזכויות על הסדרה והחלו "תחרות" של הצעות מחיר, כאשר לבסוף הוחלט כי חברת TBS תרכוש את הסדרה (מאוחר יותר היא נרכשה על ידי נטפליקס).
הפצה ושיווק.
כאשר השיב לשאלה ממעריץ בטוויטר, חשף רוג'רס כי הסדרה תשודר על ידי TBS בפסטיבל קומיק-קון בסן דייגו בשנת 2017. עם זאת, הקרנת הבכורה של הסדרה התרחשה דווקא באתר Reddit ב־15 בפברואר 2018, ולאחר מכן הוקרנה בשנית לצד הרצאה קצרה של רוג'רס באתר AMA. בהמשך אותו יום התפרסמו שני הפרקים הראשונים באתר ובאפליקציה של TBS.
חברת הבת של הרשת, TNT, שידרה בכורה של הסדרה בערוץ ב-17 בפברואר אותה שנה. לאחר שידורו בערוץ, הסדרה עלתה לערוץ Cartoon Network תחת רצועת השידור "Adult Swim". שאר העונה שודרה באופן דומה.
ב־20 בפברואר 2018 הופצו שני הפרקים הראשונים בנטפליקס. בנוסף לשידור הסדרה, החברה עוסקת גם בהפצה והשיווק הבינלאומי לסדרה, ובמסגרת החוזים בינה לבין TBS שחררה אותה בפלטפורמה שלה ב-20 ביולי של אותה שנה. ב־7 במאי חודשה הסדרה לעונה שנייה, שכללה 13 פרקים. בהמשך הודיע רוג'רס כי עונה שלישית תעלה לשידור ב-30 בספטמבר 2019, אם כי התאריך נדחה ולמשך זמן מה נותר לא ידוע. ב־7 באפריל 2019, חשף רוג'רס כי התוכנית תעבור משידור בערוץ TBS לערוץ Adult Swim.
ב-1 במרץ 2021 הודיעו המפיקים כי הפרק הראשון של העונה השלישית אמור לעלות לאוויר ב-20 במרץ 2021 בשירות הסטרימינג של חברת HBO.
מילא 18 (ספר)
מילא 18 הוא רומן מאת ליאון יוריס, שעלילתו מתרחשת בוורשה הכבושה על ידי הנאצים, בפולין, שלפני מלחמת העולם השנייה ובמהלכה. "מילא 18" נכנס לרשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס והגיע למקום השני באוגוסט 1961. עבודתו של יוריס, המבוססת על אירועים אמיתיים, מגוללת את הכיבוש הנאצי בפולין ואת הזוועות של דה-הומניזציה שיטתית וחיסולה של עם יהדות פולין. השם "מילא 18" נלקח מבונקר המטה של לוחמי ההתנגדות היהודים מתחת לבניין ברחוב מילא 18. המונח "גטו" מקבל משמעות ברורה יותר כאשר המנהיגים היהודים האמיצים נלחמים בקרב אבוד לא רק נגד הנאצים ועוזריהם, אלא גם משתפי פעולה מקומיים ובינם לבין עצמם. בסופו של דבר, ככל שהגטו מצטמצם להריסות, כמה אנשים אמיצים עם מעט כלי נשק וללא עזרה מבחוץ מקבלים את הפיקוד על הגנת הגטו, מקימים צבא מאולתר ויוצאים לקרב.
הספר תורגם מאנגלית לעברית על ידי יעל נמרודי, בהוצאת זמורה ביתן בשנת 1995.
סיכום.
כמו בספרים רבים אחרים של יוריס, הסיפור מסופר ברובו מנקודת מבטו של עיתונאי; במקרה זה, עיתונאי אמריקני-איטלקי, כריסטופר דה מונטי, שנשלח לוורשה לאחר שסיקר את מלחמת האזרחים בספרד. אף שהוא נועד להיות צופה מבולבל ונייטרלי, הוא נפגש גם עם ההיררכיה הנאצית וגם עם יהודי ורשה. הוא מנהל רומן נלהב עם אשתו של אחד ממנהיגי הקהילה היהודית ובנוסף הוא פוגש בזונות שסיפקו הנאצים.
בזמן שהגטו מוקף ומצטמצם להריסות, הוא זורק את חלקו עם המגינים הנועזים. הוא אחד הניצולים הבודדים שמצליח לברוח עם צעירה, גבריאלה רק, בהריון לילד של אחד המגנים, אנדריי אנדרופסקי, קצין צבא פולני לשעבר.
טורקנה (שבט)
The World We Knew (Over and Over)
"The World We Knew (Over and Over)" (בעברית: "העולם שהכרנו") הוא שיר פופולרי משנת 1967 של פרנק סינטרה. השיר מבוסס על לחן מאת המוזיקאי והמלחין הגרמני ברט קמפרט.
השיר יצא לראשונה באלבומו של סינטרה "The World We Knew" משנת 1967. בהמשך אותה שנה יצא השיר כסינגל. בספטמבר 1967 הגיע השיר למקום השלושים במצעד בילבורד הוט 100. במצעד easy listening של הבילבורד שהה השיר במקום הראשון במשך חמישה שבועות. הוא היה הסינגל השישי והאחרון של סינטרה שהגיע לראש המצעד.
שארל אזנבור כתב גרסה בצרפתית של השיר בשם "Un monde avec toi" עבור פול מוריה ומיריי מאתיה. פרד בונגוסטו כתב גרסה באיטלקית בשם "Ore D'Amore".
The Sea
The Sea (בעברית: הים) הוא אלבומה החמישי של הזמרת מלאני סי אשר יצא ב-2 בספטמבר 2011, על ידי חברת התקליטים העצמאית שלה רד גירל רקורדס. מתוך האלבום יצאו ארבעה סינגלים כאשר הסינגל הראשון היה השיר "Rock Me" אשר יצא ביוני אותה שנה ושימש גם כשיר הנושא של מונדיאל הנשים של 2011. הסינגל השני מהאלבום היה השיר "Think About It" אשר יצא יומיים לאחר יציאת האלבום, הסינגל השלישי היה "Weak" אשר יצא בנובמבר אותה שנה והסינגל הרביעי והאחרון מהאלבום היה השיר "Let There Be Love" אשר יצא בדצמבר אותה שנה.
קונספט ועבודה אמנותית.
מבחינה מוזיקלית האלבום הוא אלבום פופ שמערבב בתוכו מגוון של ז'אנרים אשר בחלקם התנסתה מלאני בפעם הראשונה, בעיקר בסוגים שונים של מוזיקה אלקטרונית ומכאן נגזר שמו. אם כי מלאני אמרה שהאלבום גם הומוגני והרמוני. בעטיפת האלבום רואים את מלאני כמישהי שמגיחה מתוך הים, עטיפה אשר צולמה בצפון יורקשייר.
אולימפיודורוס הצעיר
אולימפיודורוס הצעיר (ביוונית: Ὀλυμπιόδωρος ὁ Νεώτερος; 495–570 לערך) היה פילוסוף, אסטרולוג ומורה נאופלאטוניסט באלכסנדריה ב.
הוא מכונה כיום "אולימפיודורוס הצעיר" (או "הצעיר יותר"), מכיוון שהיה פילוסוף פריפטטי מוקדם יותר (במאה ה-5) שגם הוא נקרא "אולימפיודורוס" ולימד באלכסנדריה (אולימפיודורוס הזקן).
אין לבלבל אותו גם עם אולימפיודורוס הדיקון, סופר אלכסנדרוני בן זמנו של פרשנויות התנ"ך.
חייו.
אולימפיודורוס היה תלמידו של אמוניוס בבית הספר לפילוסופיה באלכסנדריה, והחליף אותו כראשו כאשר אמוניוס נפטר בשנת 520 בערך.
אולימפיודורוס היה הפגני האחרון ששמר את המסורת הפלאטוניסטית באלכסנדריה (האסכולה של אלכסנדריה ), לאחר הצו של יוסטיניאנוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית, בשנת 529 לספירה, שסגר את האקדמיה של אפלטון באתונה ובתי ספר פגניים אחרים ב.
אולימפיודורוס עצמו הצליח לשרוד את הרדיפה שחוו רבים מעמיתיו (למשל היירוקלס מאלכסנדריה), אולי בגלל שבית הספר האלכסנדרוני היה פחות מעורב בפוליטיקה (למשל, ניסיונותיו של הקיסר יוליאנוס הכופר להקים מחדש את הכתות המיתראיות ) ואולי גם משום שהיא הייתה יותר לימודית ופחות דתית מהאקדמיה האתונאית.
ידוע כי הוא עדיין לימד וכתב בשנת 565, מכיוון שבפרשנותו ל"מטאורולוגיקה" של אריסטו, הוא מזכיר שביט שהופיע באותה השנה.
לאחר מותו, עבר בית הספר לידיהם של אריסטוטליים נוצרים, ובסופו של דבר הועבר לקונסטנטינופול.
כתביו.
בין כתביו הקיימים של אולימפיודורוס הצעיר, ניתן למצוא ביוגרפיה של אפלטון, פרשנויות על מספר דיאלוגים של אפלטון ועל אריסטו, ומבוא לפילוסופיה האריסטוטלית. אולימפיודורוס מספק גם מידע על עבודתו של הנאופלאטוניסט המוקדם יותר, יאמבליכוס, שאינו נמצא במקומות אחרים. החיבורים ששרדו הם:
בנוסף על אלה, קיימת פרשנות של אולימפיודורוס על המבוא לאסטרולוגיה מאת פאולוס אלכסנדרינוס (נכתב בשנת 378). אף על פי שכתב היד של הפרשנות מיוחסת בשתי גרסאות מאוחרות יותר להליודורוס, לנדרט וסטרינק (Leendert G. Westerink) טוען כי זוהי למעשה תמצית של סדרת הרצאות שניתנה על ידי אולימפיודורוס באלכסנדריה בין מאי ליולי 564. הפרשנות היא הרחבה אינפורמטיבית לטקסט הכתוב התמציתי של פאולוס, המפרטת לגבי המנהגים והמקורות. הפרשנות מאירה גם את ההתפתחויות בתיאוריה האסטרולוגית ב-200 השנים שאחרי פאולוס.
בפרשנותו ל"מטאורולוגיקה" של אריסטו, אולימפיודורוס מקדיש תשומת לב מיוחדת לאופן שבו אריסטו מתבטא לגבי "הים המת בפלשתינה".
חיבורים שיוחסו לו.
ישנם שלושה חיבורים המיוחסים לאולימפיודורוס, אך כיום מעריכים כי הם חוברו על ידי סופרים אחרים:
Stages