בשנות האלפיים שיחק איניס בסרטים "זירה עוינת" (2000, ביים ג'ון אירווין), "ניקולס ניקלבי" (2001, ביים סטיבן ויטאקר), "סיבוב אחרון" (2001, ביים פרד סקפיסי), "" (2003, ביים פיטר ויר), "דברים שצריך לעשות לפני גיל 30" (מ-2005, ביים סיימון שור), "אבק כוכבים" (2007, ביים מתיו ווהן), ובסרט "" (2007, ביים שקאר קאפור).
טלוויזיה.
על תפקידיו בטלוויזיה היה איניס מועמד פעמיים לפרס אמי. הוא השתתף בתוכניות שונות בטלוויזיה הבריטית וגם האמריקאית. איניס גילם את המשרת אלפרד בסדרה "על אדונים ומשרתים", ג'מבו בעונה הראשונה של הסדרה "Budgie", וילקינס בסדרה "Danger UXB". עוד שיחק בסדרה "אני, קלאודיוס", בסיטקום "החיים הטובים", בסדרת הדרמה "רמפול", בסדרת ההרפתקאות , במיני-סדרה "מצדה", בסדרה המשטרתית "בלוז לכחולי המדים", בסדרה "מגנום" וב"קגני ולייסי", בסדרה הקומית "מ.א.ש", בפרק "Mouse in the Corner" מ"סיפורי המסתורין של רות רנדל", בעיבוד לרומן "אדם ביד", במיני-סדרה "Seekers", בפרק "הרצח באיי הקריביים" על פי ספר מאת אגאתה כריסטי, במיני-סדרה "Noble House", בפרק "Who Killed Cock Robin" בסדרה "רציחות במידסומר", בדרמת הפשע "The Brief", בסיטקום ובסיטקום "Open All Hours" וכן בקומדיה "ניוהארט" בכיכובו של בוב ניוהארט.
ג'ורג' אינס
מיעוט דתי
וינסנט פאיוט
וינסנט פאיוט (בצרפתית: Vincent Pajot; נולד ב-19 באוגוסט 1990) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הקשר במץ. שימש בעבר בתור קפטן נבחרת צרפת עד גיל 21.
קריירה.
פאיוט החל את דרכו במחלקת הנוער של בופומנט מהעיר דומונט בגיל 6. בשנת 1999 עבר למחלקת הילדים של המועדון סנט ליאו לה פורנט, ולאחר כשנתיים עבר למחלקת הנוער של המועדון, סנט ליאו 95. לאחר כ-6 שנים עבר פאיוט למחלקת הנוער של מועדון הכדורגל ראן. לאחר כשלוש שנים בנוער, עבר פאיוט לקבוצה הבוגרת. בעונתו הראשונה, הושאל לבולון, מהליגה הצרפתית השנייה. לאחר מכן חזר פאיוט לראן והצליח להגיע למעמד של שחקן הרכב. בשנת 2015 חתם פאיוט ל-4 שנים תמורת 2.5 מיליון אירו בשורות סנט אטיין מצרפת.
נבחרת לאומית.
בשנת 2009 זומן פאיוט לנבחרת צרפת עד גיל 20, בה רשם 2 הופעות. בשנת 2010 זומן פאיוט לנבחרת צרפת עד גיל 21, בה רשם 15 הופעות ושער, ובנוסף שימש בתור קפטן במוקדמות אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 לשנת 2013.
שולחן ערוך התניא
שולחן ערוך תניא
קריפ&quot;ו
משטרת הפלילים (קריפ&quot;ו)
אליהו חיים מייזיל
צבי הירש מסלאנסקי
דוד קופמן
מרדכי רוזנבלט
אברהם מענדיל אוסישקין
וסילי מיטרוחין
וסילי ניקיטיץ' מיטרוחין (; 3 במרץ 1922 בכפר יוראסובו, מחוז ריאזאן, רוסיה הסובייטית - 23 בינואר 2004 בלונדון, אנגליה) היה מחבר וביוגרף, איש הקג"ב בעברו, עובד ארכיון המינהל הראשי הראשון של הקג"ב, שערק לבריטניה יחד עם העתקים של מסמכים סודיים רבים מארכיון הקג"ב.
ביוגרפיה.
לאחר השלמת לימודיו במכון לארטילריה התקבל לאוניברסיטת קאזאן בה למד בפקולטה למשפטים ובפקולטה להיסטוריה.
בסוף מלחמת העולם השנייה נשלח לעבוד במשרד התובע הכללי הצבאי בחרקוב ולאחר סיום לימודיו באוניברסיטה כיהן כסגן התובע הכללי בחרקוב ובשנת 1948 גויס לעבוד בוועדת המודיעין.
משנת 1948 ועד פרישתו בשנת 1984 עבד בסוכנות הביון הסובייטית. בשנות החמישים פעל כסוכן שטח וב-1956 התלווה למשלחת הסובייטית באולימפיאדת מלבורן.
לאחר 1956 החל לעבוד בארכיוני המינהל הראשי הראשון של הקג"ב. לדברי מיטרוחין, לאחר נאומו של חרושצ'וב בפני בכירי המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, הוא התאכזב מהקומוניזם.
בשנים 1972–1984 נטל חלק בהעברת ארכיוני ביטחון המדינה מלוביאנקה, למבנה המודיעין ביאסנבו. באותה עת החל להעתיק בחשאי ממסמכי הארכיון במשך 12 שנה. הוא היה מעתיק ומצפין והיה מחביאם במעון הקיץ שלו במחוז מוסקבה. הוא אסף את המסמכים המועתקים בשש מזוודות והצליח לאסוף כמות אדירה של מידע, לרבות חומרים על מבצעי מודיעין של הקג"ב, שמות קצינים, סוכנים ומודיעים ודיווחי מרגלים סובייטיים. על פי דיווחים שונים, המידע נכתב על פני 25,000 עמודים של מסמכים סודיים.
בשנת 1984 יצא לפנסיה ולאחר התפרקות ברית המועצות ניסה להעביר לידי אנשי CIA מהשגרירות האמריקאית בטאלין את המסמכים אך ללא הצלחה, לאחר שהם טענו שהוא מחזיק במידע מסולף. עם הצעה דומה הוא פנה במרץ 1992 לשגרירות הבריטית בריגה, אלה העבירו את המסמכים לבדיקה אצל MI-6 בזמן שהזמינו אותו לשתות תה.
ב-7 בספטמבר 1992 שירותי הביון הבריטיים העבירוהו בחשאי עם משפחתו לבריטניה. שם חי עד מותו בינואר 2004 בגיל 81.
בשנת 1996 אפשרו השלטונות הבריטיים לשחרר את המסמכים לציבור. התברר שהמסמכים מכילים מידע על מבצעי הביון הסובייטיים משנת 1930 ועד 1980. המידע סייע לחשוף סוכנים סובייטים ולחשוף מעט מאופי הפעילות של המודיעין הסובייטי והקג"ב.
ארכיון מיטרוחין.
החומרים שנמסרו לידי המערב קיבלו את הכינוי "ארכיון מיטרוחין", וארכיון זה מהווה הזדמנות נדירה למבט מבפנים על פעילות המודיעין הסובייטי.
המסמכים תורגמו לאנגלית על ידי ההיסטוריון לענייני מודיעין כריסטופר אנדרו, שטען שמאגר המסמכים הגדול, שפורסם על ידי מרכז ארכיוני צ'רצ'יל באוניברסיטת קיימברידג', נחשב מבחינת השלטונות בבריטניה ובארצות הברית ל"מקור המודיעין היחידני החשוב ביותר אי פעם". הספר "חרב ומגן", שנכתב על ידי כריסטופר אנדרו, מבוסס על ארכיון מיטרוחין. בין השאר, מעלה אנדרו טענה שהרוסים שברו באופן עצמאי את צופן ה-PURPLE היפני וכן את צופן RED. הספר מעלה טענה שהחלטת סטלין להסיט חיילים מאסיה המזרחית לעבר מוסקבה לצורך מתקפת הנגד בדצמבר 1941, נבעה מפענוחי הודעות PURPLE שמהן עלה מידע מהימן לפיו היפנים לא יתקיפו את הרוסים. כמו כן בארכיון הוזכר "מבצע ארז" לשיבוש אספקת החשמל ברחבי ארצות הברית שלא יצא לפועל ו"מבצע טוקאן".
ביולי 2014 נחשפה רשימת סוכנים ומרגלים סובייטים מתוך ארכיון מיטרוחין ובספטמבר 2016 חוקרים ממכון טרומן, ד"ר איזבלה גינור וגדעון רמז, חשפו מתרגום המסמכים כי יושב ראש הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס (אבו מאזן) הוגדר כסוכן קג"ב בסוריה בשנת 1983, כאשר בניגוד לאחרים ברשימה, הקג"ב התייחס אליו במפורש כסוכן. בנוסף גינור ציינה כי בישראל הוצב סוכן לא מוכר ממולדובה ב-1972.
באוקטובר 2016 החל העיתון "ידיעות אחרונות" לפרסם סדרת כתבות מאת רונן ברגמן, העוסקת בישראלים המוזכרים במסמכי מיטרוחין. לפי כתבות אלה פעלו בישראל כסוכני הקג"ב חברי כנסת, קציני צה"ל, עובדי השב"כ, עובדי תעשיות צבאיות, עיתונאים, אנשי דת ודיפלומטים זרים ששירתו בישראל. עם האישים המוזכרים נמנים חברי הכנסת משה סנה, אלעזר גרנות ויעקב ריפתין. אחדים מהסוכנים המוזכרים נלכדו ונדונו למאסר, כדוגמת: גרגורי לונדין וזאב אבני. לפחות שניים מהסוכנים, שאינם מוזכרים בשמם, נלכדו על ידי השב"כ והסכימו לפעול כסוכנים כפולים, העבירו מידע שגוי וסייעו לחשיפת סוכנים אחרים. עם זאת, בכיר המוסד לשעבר ראובן מרחב טען כי לקציני מודיעין היה אינטרס להגדיל את נפח פעולתם לצורך קידום אישי, על ידי הגדרת אישים שונים עמם ניהלו שיחות כלליות כסוכנים, בלא שהעבירו להם כל מידע סודי או חשאי, וכי מרבית האישים המוזכרים כסוכנים לא נחשפו למידע מודיעיני משמעותי. תגובות אחרות של בני משפחה וידידים טענו כי כמה מהמוזכרים קיימו בגלוי קשרים עם דיפלומטים רוסיים בשל גישה פוליטית שהעדיפה יחסי חוץ עם ברית המועצות על פני ארצות הברית, לא נחשפו כלל לחומר סודי, ולא התכוונו להעביר חומר כזה לנציגים הסובייטים.
וסלי קלארק
וסלי קאן קלארק (באנגלית: Wesley Kanne Clark; נולד ב-23 בדצמבר 1944) הוא גנרל יהודי-אמריקאי ששירת בעבר בצבא ארצות הברית ושימש כמפקד כוחות נאט"ו.
ביוגרפיה.
קלארק, בנם של ג'יקוב קאן וונטה, נולד כווסלי קאן בשיקגו. הוריו נפרדו בטרם מלאו לו חמש ואמו נשאה לוויקטור קלארק אשר אימץ את הילד והעניק לו את שמו. הוא גדל בארקנסו ובשנת 1962 נרשם לאקדמיה הצבאית ווסט פוינט. עם סיום לימודיו באקדמיה הצבאית בשנת 1966, הוסמך כקצין שריון בדרגת לוטננט. לאחר מכן התנדב לכוחות המוטסים של צבא ארצות הברית, הוסמך כצנחן, השלים את קורס הסיירים בבית הספר לחי"ר של הצבא האמריקני בפורט בנינג, ג'ורג'יה וכן קורס קציני שריון בפורט נוקס. תחילה שימש כמפקד פלוגת טנקים בדיוויזיית החי"ר ממוכן ה-24. לאחר מכן נשלח לווייטנאם.
קלארק לחם במלחמת וייטנאם. בשנת 1969 כמפקד פלוגת חי"ר ממוכן בדיוויזיית ההרגלים ה-1 הוביל פטרול שנקלע למארב וייטקונג. על גבורתו בקרב, בהמלכו נפצע קשה אך הוסיף לפקד על יחידתו עד להשמדת האויב, עוטר בכוכב הכסף. בהמשך שימש קלארק בשורת תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1980 מונה למפקד גדוד שריון בחטיבה 77 ולאחר מכן כמפקד החטיבה ה-3 בדיוויזיית הרגלים ה-4. בשנת 1993 מונה למפקד דיוויזיית הפרשים הראשונה. בהמשך שימש כמפקד פיקוד דרום של ארצות הברית וכמפקד פיקוד אירופה של ארצות הברית, וסייע לגיבוש הסכם דייטון. כמפקד הכח הצבאי של נאט"ו באירופה פיקד קלארק על מבצע כוח מאוחד.
לאחר פרישתו מן הצבא התמודד בבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית 2004 מטעם המפלגה הדמוקרטית, והפסיד לג'ון קרי.
קלארק הביע מספר פעמים התנגדות לעימות צבאי עם איראן.
הורטונוורקס
הוֹרְטוֹנְווֹרְקְס (באנגלית: Hortonworks, נאסד"ק: HDP) היא חברת תוכנה המבוססת בסנטה קלרה, קליפורניה. החברה מתמקדת בפיתוח ותמיכה של האדופ, מסגרת המאפשרת עיבוד מבוזר של מערכות נתונים גדולות על פני אשכולות מחשבים.