הרצועה הרביעית, "", היא שיר חג המולד שתואר כ"בלדה חגיגית". הרצועה מגוללת סיפור על אישה המגיעה לעיר הולדתה בעת חופשות חג המולד, שם היא נתקלת במאהבה לשעבר. את הערב היא מסיימת כשהיא נמצאת עימו במיטה. היא מבינה שהניסיון לחדש את הקשר לא יוביל לשום מקום. השיר מורכב מגיטרות חשמליות והמספרת שלו מתגלה כדמות בשם דורותיאה, בהמשך האלבום. "Tolerate It" היא רצועה העוסקת במישהי שנקלעה למערכת יחסים לא מאוזנת, עם פערי גילים. בנוסף, היא עוסקת בייסורים הפנימיים של דורותיאה מלאת הטינה, המעוניינת לסיים את מערכת היחסים הזו. השיר תואר כ"שיר שנבנה לאט". הוא מורכב מסינת' בס ופסנתר, והשראתן החלקית של מילותיו, היא מהדמויות הראשיות של דפנה דה מוריאה ברומן, "רבקה" (1938). בתחילת "No Body, No Crime", ניתן לשמוע סירנה של משטרה; הוא תואר כשיר הלקוח "מעולם הקולנוע", וכשיר קאנטרי, פופ רוק וקאנטרי רוק. מבחינה לירית, הוא מתאר תעלומת רצח. הדמות אסתי (שקרויה על שמה של אסתי חיים מלהקת חיים), מגלה שבעלה בוגד בה. אסתי מתעמתת עמו ונרצחת. במהלך השיר, ישנה שירה חוזרת ונשנית של השורה "הוא עשה את זה!".הרצועה השביעית והמלנכולית, "Happiness", היא בלדה אמביינטית, שעוסקת בפרידה או גירושים, עם עיבוד המורכב מסינתיסייזרים שתוארו כ"מעורפלים", כינור, בס, עוגבים ופסנתר. בשיר שירה איטית ומכוונת, שנועדה להעצים את הנושא עליו הוא מדבר. המילים שלו מאזכרות את מילות "Seven", הלקוח מאלבומה השמיני, "Folklore". "Dorothea" הוא שיר שמסופר מנקודת מבטו של הדמות הגברית מהשיר "", שנשאר בטופלו בזמן שאהובתו מבית הספר התיכון, דורותיאה, עוברת ללוס אנג'לס כדי לפתח את הקריירה ההוליוודית שלה. אותו הגבר מפרט על ראשית חייה של דורותיאה ומשכנע אותה לחזור לפשטות שבחיים הכפריים. השיר מורכב מפסנתר, תוף מרים וגיטרות, והושווה ל-"Betty".
"Coney Island", הרצועה התשיעית באלבום, היא דואט עם מאט ברנינגר, סולן להקת דה נשיונל. היא מכילה סוגות מוזיקליות כמו רוק אלטרנטיבי, ואלס ואינדי פולק. הרצועה תוארה כ"נוסטלגית" והיא עוסקת בזוג אוהבים שנזכר ברגעים שלהם יחד בקוני איילנד, ניו יורק. "Ivy" הוא שיר פולק, העוסק באישה נשואה שהייתה מעורבת בבגידה ובו יש שימוש במטפורות שתוארו כ"גחמניות". בשיר נעשה שימוש בבנג'ו, גיטרות, חצוצרה, הרמוניות שתוארו כ"עדינות" ובוצעו על ידי ג'סטין ורנון ומקהלה. הוא מתאר כיצד התאהבה אותה האישה במאהב סודי וכיצד התפתתה לכך, תוך שהוא מתאר גם את ההשלכות של כך. סוויפט שרה על שני אנשים ב-"Cowboy like Me" שמתאהבים תוך כדי ביקור באתרי נופש ומנסים להרשים את העשירים. "Cowboy like Me" הוא שיר אלטרנטיבי, קאנטרי, פולק רוק ובלוז, בו נעשה שימוש במפוחית פה, גיטרות, מנדולינה, פסנתר וגיטרת ברכיים. "Long Story Short" הוא שיר אינדי רוק, בו נעשה שימוש בתופים מתוכנתים, גיטרות ומיתרים. סוויפט מסכמת את הרגעים הגרועים בחייה בשיר ומציינת את גאולתה האישית.
ברצועה ה-13 "Marjorie", מדברת סוויפט על סבתה וזמרת האופרה, מרג'ורי פינליי, שנפטרה כשסוויפט הייתה בת 13. מילות השיר מורכבות מעצותיה של פינליי לנכדתה, כמו גם מזיכרונותיה וחרטותיה של סוויפט. מוזיקת הרקע של הרצועה הורכבה מ-"Alvers Hi-Hat Generator"; תוכנה שפותחה על ידי המפיק ריאן אולסון. התוכנה לוקחת כל צליל בשיר ומחלקת אותם לדוגמאות ומציבה אותם בתבניות מוזיקליות אקראיות. בשיר נעשה שימוש בפיציקטו, זמזום, מפעם, צ'לו וכלי מקלדת. "Marjorie" היא הרצועה המקבילה לרצועה ה-13 ב-"Folklore", "Epiphany", העוסקת בסבה של סוויפט. "Closure" היא הרצועה ה-14 באלבום והיא עוסקת בכמה נושאים כמו זיוף רגשות והעמדת פנים. "Closure" הוא שיר פולק-תעשייתי, בו נעשה שימוש בכלי נשיפה ממתכת, מיתרים, חריקות אלקטרוניות, כלי הקשה, תופים וסינתיסייזרים. שיר הנושא, "Evermore", שהוא גם רצועת הסיום באלבום, הוא בלדת פסנתר בו משתתף ג'סטין ורנון. "Evermore" הוא שיר קריאה ותגובה, המסכם את האלבום בנימה שתוארה כ"קרה ועגומה, אך מלאת תקווה".
מהדורת הדלוקס של האלבום כוללת שתי רצועות בונוס. "Right Where You Left Me" היא רצועה אקוסטית, בה נעשה שימוש בכמה סוגי גיטרות. הרצועה תוארה ככזו "המתארת את גורלה של אהבה שקפאה בזמן". באופן דומה, "It's Time to Go" תוארה כ"רצועה עגומה, בה מדובר על יציאה ממערכת יחסים, כמו ידידות. כמו כן, היא כוללת סיפורי גירושים ותרחישים נוספים"; בנוסף לכך, הרצועה מדברת על הסכסוך בין סוויפט לסקוטר בראון, בנוגע לזכויות שלה על ששת אלבומי האולפן הראשונים שלה, שנמכרו על ידי סקוט בורצ'טה, מייסד חברת התקליטים ביג משין רקורדס, דרכה הם יצאו במרוצת השנים.
הוצאה וקידום.
בעטיפת האלבום מוצגת סוויפט כשהיא עומדת באזור מיוער, פונה הרחק מהמצלמה כששערה קלוע בצמה צרפתית. כמו כן, היא לובשת מעיל משובץ בעיצובה של סטלה מקרטני, עליו היא סיפרה כי הוא לקוח מאוסף של המהדורה המוגבלת של 23 אולד בונד סטריט. הוא נמכר במהירות בפלטפורמת קמעונאות האופנה "Farfetch" לאחר השקת האלבום במחיר של 2,875 דולרים. מגזין טיים הסביר כי "Folklore" הוא אלבום ומלא צלילים ורגשות, ואילו "Evermore" הוא אלבום המבטא עצב, חרטה ודיכאון.
"Evermore" יצא לאור ב-11 בדצמבר 2020, יומיים לפני יום הולדתה ה-31 של סוויפט. "Evermore" הוא אלבום המשך לקודמו, "Folklore", שהופץ חמישה חודשים לפני כן; שתי היצירות המוזיקליות הם "אלבומי הפתעה", שהוכרזו 16 שעות לפני צאתם בחצות. הוא הופץ על גבי תקליטורים ב-18 בדצמבר 2020, ובשנת 2021 יצא לאור בפורמט קלטות שמע ותקליטי ויניל. שתי רצועות הבונוס "Right Where You Left Me" ו-"It's Time to Go", שנכללו במהדורת הדלוקס של "Evermore", הועלו לשירותי הסטרימינג ב-7 בינואר 2021. במקור, הן תוכננו לצאת בסמוך לצאת העותקים הפיזיים של האלבום.
ב-14 בדצמבר 2020 הופיעה סוויפט ב-"". למחרת, במהלך תוכנית הרדיו של הווארד סטרן, "סיריוס XM", גילה הזמר-יוצר הבריטי פול מקרטני שסוויפט החליטה לדחות את פרסומו של "Evermore" בשבוע, כדי לא להתנגש עם תאריך יציאתו המקורי של אלבום האולפן ה-18 שלו, "McCartney III"; לאחר שהתוודע על כך, החליט מקרטני להוציא את אלבומו ב-18 בדצמבר במקום זאת, כך שסוויפט תוכל להתקדם עם ההוצאה והקידום של "Evermore" כפי שתכננה בהתחלה. לבסוף, דחיית האלבום של מקרטני לא סייעה לו להגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200, היות ש-"Evermore" נמכר בסדר גודל של למעלה מ-155 אלף עותקים בשבוע השני לצאתו.
סינגלים.
"Willow" הופץ כסינגל המוביל מ-"Evermore", לצד האלבום עצמו, ב-11 בדצמבר 2020. השיר לווה בווידאו קליפ שבוים על ידי סוויפט. הוא נכנס לשלושת השירים הפותחים במצעדים שבאוסטרליה, בריטניה וניו זילנד. בנוסף לכך, הצליח להגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 והפך לשירה השביעי של סוויפט שהצליח לעשות זאת. "No Body, No Crime" נשלח לרדיו קאנטרי ב-11 בינואר 2021 והופץ כסינגל השני מהאלבום.
בתחילת ינואר 2021 הוכרז שהשיר "Coney Island" עם דה נשיונל יופץ כסינגל השלישי מתוך האלבום, ונשלח לרדיו אלטרנטיבי.
ביקורת.
הערכה ביקורתית.
כבר בצאתו הופנו כלפי האלבום ביקורות חיוביות רבות בדומה לאלבומה הקודם, "Folklore". בדיילי טלגרף העניקו לו ציון של ארבעה כוכבי זהב מתוך חמישה, וציינו לטובה את כתיבת האלבום. בגרדיאן העניקו לאלבום את אותו הציון גם כן. באותה הביקורת כתבו כי "Evermore" כולל רצועות מגוונות שלא דומות אחת לשנייה. ב-"NME" העניקו לאלבום ציון של חמישה כוכבי זהב מתוך חמישה, וכתבו כי אווירתו דומה מאוד לזו של "1989", שיצא לאור ב-2014. ב-"The Sydney Morning Herald" העניקו את אותו הציון. ב-"American Songwriter" ערכו השוואה בין "Folklore" ל-"Evermore" ועל קו הדמיון המשותף ביניהם. במטקריטיק קיבל האלבום ציון של 85 על סמך 29 ביקורות.
באייריש טיימס נתנו ל-"Evermore" ארבעה כוכבי זהב. ב-"The Line of Best Fit" העניקו לו ציון של 8/10, וכתבו עליו ביקורת חיובית. "MusicOMH" שיבחו את "Willow" וציינו כי מדובר ברצועה הטובה באלבום. בטיימס העניקו לו ציון של ארבעה כוכבי זהב בסך הכול, וסקרו את המעורבות של בן הזוג שלה, ג'ו אלווין, באלבום. בשקלול הציונים של "", הוא קיבל ציון של 8.0 בסולם 10, מה שהפך אותו לאחד מאלבומיה היחידים של סוויפט שהצליחו לעשות זאת. ברולינג סטון קיבל ציון זהה לזה של קודמו, ארבעה וחצי כוכבי זהב. באנטרטיינמנט ויקלי הפנו כלפי "Evermore" ביקורת חיובית, עם ציון A, בדומה ל-"Folklore". בהמשך, פורסם שהממוצע שלו עלה ל-88 במטקריטיק. בווראייטי קיבל ציון של 93 בסולם של 100. עיתון "הארץ" פרסם ביקורות על האלבום גם כן. ב-13 בדצמבר עדכנו כי על סמך 13 ביקורות, הציון שלו מסתכם ב-87. מבקר המוזיקה, כריס וילמן, החמיא להפקה שב-"Evermore" ולקולותיה של סוויפט. בביקורות פחות חיוביות, כריס ריצ'רדס מוושינגטון פוסט טען כי האלבום ארוך ומייגע, ושמיעתו בלתי נסבלת. מיקאל ווד מלוס אנג'לס טיימס הרגיש שהאלבום מכיל "שאריות" של "Folklore" וטען שהוא "פשוט חוזר על הטריק שלו". בפיצ'פורק קיבל ציון של 7.9 בסולם 10.
"Evermore", יחד עם קודמו, זכה לשבחים ביקורתיים רבים מטעם מבקרי המוזיקה ותואר כאחד מהאלבומים המשפיעים ביותר שיצאו בשנת 2020. ב-"" נכתב שסוויפט השפיעה ושינתה את המשבר התרבותי שנגרם כתוצאה ממגפת הקורונה, באמצעות "Folklore" ו-"Evermore".
רשימות סוף שנה.