אוֹכְרָה הוא צבע הנמצא בין הצהוב לחום. זהו גם שמו של המסלע שממנו מייצרים את הצבע. צבעי האוכרה היו הבסיס הכלכלי העיקרי של האזור. הראשונים שהחלו בכרייה היו כבר הרומאים. במאה ה-18 גברה הדרישה לצבעים, בעיקר מתעשיית הטקסטיל, התרבו המכרות וגם מפעלי העיבוד שגשוג זה נמשך עד שנות השלושים של המאה ה-20.
UK Albums Chart
יעקב רילסקי
יעקב אנופריביץ' רילסקי (ברוסית: Яков Ануфриевич Рыльский; 25 באוקטובר 1928 - 9 בדצמבר 1999) היה סייף סובייטי-יהודי. אלוף אולימפי (טוקיו 1964) ובעל מדליית ארד (מלבורן 1956) בחרב קבוצתי, 3 פעמים אלוף העולם (1958, 1961 ו-1963) ו-4 פעמים ברציפות אלוף ברית המועצות (1954 - 1958) בחרב אישי. בעל 12 מדליות מאליפויות העולם, מהן 4 זהב, 5 כסף ו-3 ארד.
ביוגרפיה.
רילסקי נולד באלכסנדרובקה, מחוז מזרח קזחסטן. הוא החל להתאמן בשנת 1950 במהלך שרות בצבא. היה חבר בנבחרת ברית המועצות בשנים 1953 - 1966.
באולימפיאדת מלבורן (1956) זכה רילסקי במדליית ארד בתחרות חרב קבוצתי לאחר ניצחון על צרפת בקרב על מדליית הארד. הנבחרת הפסידה לפולין (9-7) ולהונגריה (9-7). חברו לנבחרת היה גם דוד טישלר אף הוא יהודי. בתחרות האישית הוא לא הצליח לעלות לשלב השני.
אלוף עולם.
באליפות העולם שנערכה בפילדלפיה, ארצות הברית בשנת 1958 זכה רילסקי במדליית זהב בתחרות חרב אישי, לפני דוד טישלר ויז'י טוורדוקנס מפולין.
באולימפיאדת רומא (1960) סיים רילסקי במקום חמישי בתחרות חרב קבוצתי וסיים במקום שמיני בתחרות חרב אישי (שביעי סיים דוד טישלר).
באליפות העולם שנערכה בטורינו בשנת 1961 זכה רילסקי במדליית זהב בתחרות חרב אישי לפני אמיל אוחירה ווויצ'ך זבלוקי שניהם מפולין.
באליפות העולם שנערכה בגדנסק בשנת 1963 זכה רילסקי במדליית זהב בתחרות חרב אישי לפני יז'י פבלובסקי מפולין וולדימירו קלרזה מאיטליה.
אלוף אולימפי.
באולימפיאדת טוקיו (1964) זכה רילסקי במדליית זהב בתחרות חרב קבוצתי במדליית כסף זכתה איטליה ובמדליית ארד זכתה פולין. שותף לזכייה היה הסייף היהודי מארק רקיטה. הוא סיים במקום רביעי בתחרות האישית.
חיכיתי לו
חיכיתי לו הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית שרית חדד, מתוך אלבומה ה-22, שרית חדד. השיר יצא לאור ב-18 בינואר 2015, כסינגל הראשון מתוך האלבום, על ידי חברת התקליטים אבי גואטה הפקות בע"מ.
השיר הגיע למקומות הראשונים במרבית המצעדים שבישראל ובין היתר למקום הראשון במדיה פורסט, הראשון ברשת ג', והראשון במצעד ה-TV של מדיה פורסט.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב, הולחן והופק על ידי הנרי, שעשה זאת גם עם שלושת השירים "חצאים", "הבטחת לי עולם", ו-"תפרנים". השיר הוא שיר פופ קיצבי, אשר מילותיו מדברות על כך שחדד נתנה עבור אהובה את כל כולה, חיכתה לו ועשתה הכל כדי שהקשר אכן ימשיך.
חודשיים לאחר צאת השיר כסינגל, הוציאה חדד רמיקס לשיר שאותו עשה הנרי גם כן.
הצלחה.
את השיר הוציאה חדד במפתיע, ללא כל הודעה מוקדמת וכאשר יצא הצליח להיכנס ישירות אל המקום ה-1 במצעד של מדיה פורסט, ה-1 במצעד של רשת ג', וה-1 במצעד ה-TV של מדיה פורסט, שם נשאר בצמרת במשך 10 שבועות, ובכך הפך לאחד מן השירים הבודדים בהיסטוריה שעשו זאת.
במצעד השנתי של גלגלצ, הגיע השיר אל המקום ה-26, ובמצעד השנתי של רשת ג' הגיע למקום ה-36. בנוסף לכך, השיר היה לשיר ה-4 המושמע ביותר בישראל לשנת 2015, עם כ-2098 השמעות בסך הכל, ואף שרית חדד בעצמה הייתה לאמנית המושמעת ביותר בישראל לאותה השנה, עם כ-11,602 השמעות.
הקליפ שיצא עבור השיר זכה להצלחה רבה ובשילוב עם האודיו שיצא לו, מונה הצפיות שלו עומד על קרוב ל-5 מיליון צפיות, וב-15 באוקטובר 2015, בטקס פרסי המוזיקה של ערוץ MTV ישראל זכה בקטגוריית "קליפ השנה".
וידאו קליפ.
בווידאו קליפ הנלווה שיצא לשיר מתארח אילן פלד, הלבוש ברובו כאישה. תחילה, ניתן לראות את חדד ובעלה רבים וזורקים חפצים אחד על השני. לאחר מכן, חדד יוצאת מן ביתה, נשענת על תיבת הדואר שלה ושוקעת בחלום.
מיד לאחר מכן פלד הלבוש כאישה מגיח מפינת הרחוב, ומנסה לקרוא לה שתצא איתו לסיבוב בעיר. היא לא שומעת אותו, ולכן הוא משליך עליה את הכריך שלו כדי שתבחין בו. בסצנה הבאה השניים נראים כשהם מסתובבים בעיר. הם פונים לכיוון הנמל, שם הם אוכלים ארוחה, בה פלד נחנק מהדג אותו אכל. ברגע זה חדד עוזבת אותו לבדו, כשהיא מיואשת ממנו ומהחיים שלה, לעבר אולפן הקלטות, שם היא שרה עם להקתה את השיר.
מי מפחד מווירג'יניה וולף? (מחזה)
מי מפחד מווירג'יניה וולף? (באנגלית: ?Who's Afraid of Virginia Woolf) הוא מחזה מאת אדוארד אלבי שהוצג לראשונה בשנת 1962. המחזה בוחן את המורכבות של נישואיהם של מרתה וג'ורג', בני . בשעת ערב מאוחרת, אחרי מסיבת סגל באוניברסיטה, הם מארחים זוג צעיר, ניק והאני, ומושכים אותם אל תוך מערכת היחסים המרירה והמתוסכלת שלהם.
המחזה הוא בשלוש מערכות, הוא בדרך כלל נמשך קצת פחות משלוש שעות, עם שתי הפסקות בנות עשר דקות כל אחת. שם המחזה הוא משחק מילים על השיר "מי מפחד מהזאב הרע?" מתוך סרט האנימציה הקצר של וולט דיסני משנת 1933 "שלושת החזירונים", תוך החלפת דמותו של הזאב בשמה של הסופרת האנגלית המפורסמת וירג'יניה וולף. מרתה וג'ורג' שרים שוב ושוב את הגרסה הזו של השיר לאורך כל המחזה.
"מי מפחד מווירג'יניה וולף?" זכה בפרס טוני עבור המחזה הטוב ביותר לשנת 1963. בשנת 1966 יצא לאקרנים עיבוד קולנועי של המחזה לסרט באותו השם עם תסריט מאת ארנסט להמן, בבימויו של מייק ניקולס ובכיכובם של ריצ'רד ברטון, אליזבת טיילור, ג'ורג' סיגל וסנדי דניס.
נושאים.
מציאות ואשליה.
בעוד שגם מחזות אחרים עוסקים בהבדלים שבין מציאות לאשליה, "מי מפחד מווירג'יניה וולף?" מתחיל עם האשליה ומתקדם אל המציאות. ליתר דיוק, "ג'ורג' ומרתה התחמקו ממצב נישואיהם המכוערים על ידי כך שמצאו מקלט באשליה". האכזבה שלהם מהחיים יחד יוצרת את המרירות שביניהם. ללא קשר אמיתי, מערכת היחסים ביניהם הופכת לתלויה בילד בדיוני.
בדייה של ילד, כמו גם את ההשפעה של מותו לכאורה על מרתה, מעוררת שאלות על ההבדל בין הונאה למציאות. וכאילו כדי לדכא את מאמציהם, הזלזול שיש למרתה ולג'ורג' זה לזה גורם להרס האשליה שלהם. עם זאת, חוסר אשליה זה אינו גורם למציאות להיראות. "כל האמת", כפי שמודה ג'ורג', "הופכת להיות [דבר] יחסי".
בנוסף, באמצעות בדיה של ילד והמצאת כמה משחקים מטופשים, מרתה וג'ורג' מתכוונים לברוח מהבעיות שלהם, כגון חוסר פוריות, ולהפחית את המתחים שלהם. כפי שמרתה אומרת, "זהו המקלט שאנחנו מוצאים כאשר המציאות של העולם מכבידה יותר מדי על ראשינו הקטנים" (198).
ביקורת על ציפיות חברתיות.
ד"ר כריסטופר ביגסבי, החוקר את התיאטרון האמריקאי, טוען שמחזה זה נוקט עמדה המנוגדת לרעיון "המשפחה האמריקאית המושלמת" והציפיות החברתיות מהאמריקאים לנהל משפחות שכאלו, שכן הוא "תוקף את האופטימיות השקרית ואת הביטחון הקיצוני של החברה המודרנית". אלבי נוקט בגישה קשה על מנת להציג את הניגוד הזה, ומשתמש כדוגמה בכל אחת מהדמויות שבמחזה ובציפיות שיש לה מהאנשים הסובבים אותה. הנורמות החברתיות של שנות ה-50 כללו אידיאליזציה של משפחה גרעינית, המורכבת משני הורים הטרוסקסואלים ושניים (או יותר) ילדים, כאשר אבי המשפחה הוא המפרנס היחיד, האם היא עקרת בית והילדים מתנהגים יפה.
המחזה שובר את המוסכמות הללו ומציג משפחות ריאליסטיות הרחוקות מאוד מלהיות משפחות מושלמות, חלקן אפילו משפחות שבורות. המשפחות של האני ומרתה נשלטו על ידי אבותיהן, ולא היה כל סימן לדמות אם בחייהן. ההזדמנות של ג'ורג' ומרתה לבנות "משפחה מושלמת" נהרסה בשל אי הפוריות של ג'ורג' וכשלונו להיות דמות בולטת באוניברסיטה בה הוא עובד. דוגמאות בודדות אלו מדגימות כיצד המחזה קורא תיגר כנגד הציפיות החברתיות הקיימות בחברה האמריקאית, הן בתוך המסגרת המשפחתית והן מחוצה לה.
מקורות השראה.
שם המחזה.
שמו שם המחזה, המזכיר את הסופרת האנגלייה וירג'יניה וולף, הוא גם התייחסות לשיר "מי מפחד מהזאב הרע?" מגרסת האנימציה של וולט דיסני למעשייה "שלושה חזירונים קטנים". מכיוון שהזכויות לשיר של דיסני יקרות, ברוב גרסאות הבמה, וכן בסרט הקולנוע, דמותה של מרתה שרה לצלילי , מנגינה בעלת משקל מתאים, הנמצאת ברשות הציבור. ברגעים הראשונים של ההצגה, מתברר שמישהו שר את השיר מוקדם יותר באותו הערב במסיבה, אם כי זהותו של מי ששר אותו לראשונה עדיין איננה ברורה לקהל הצופים. מרתה שוב ושוב מציקה לג'ורג' ושואלת אותו אם הוא חושב שזה מצחיק (החלפת "הזאב הרע" ב"וירג'יניה וולף").
אדוארד אלבי תיאר את ההשראה לכותרת באופן הבא:
דמויות.
בריאיון, אלבי הודה כי הוא ביסס את הדמויות של מרתה וג'ורג' על חבריו הטובים, אנשי חברה מניו יורק, וילארד מאס ומארי מנקן. מאס היה פרופסור לספרות במכללת ואגנר (נקודת דמיון משותפת אחת לדמות של ג'ורג' ולוילארד) ואשתו מארי הייתה יוצרת קולנוע נסיוני וציירת. מאס ומנקן היו ידועים לשמצה בשל מסיבות הסלון הארוכות שערכו. הקונפליקט העיקרי בין ג'ורג' לבין מרתה במחזה מבוסס על מערכת היחסים הסוערת של מאס ומנקן.
הפקות.
הפקת ברודוויי המקורית.
המחזה הוצג לראשונה בברודוויי בתיאטרון על שם בילי רוז ב-13 באוקטובר 1962. צוות השחקנים המקורי כלל את אוטה האגן בתפקיד מרתה, ארתור היל בתפקיד ג'ורג', מלינדה דילון בתפקיד האני וג'ורג' גריזארד בתפקיד ניק. את ההצגה ביים אלן שניידר. בין השחקנים המחליפים שלקחו חלק בהפקה זו נמנים הנדרסון פורסיית, איילין פולטון, מרסדס מקיימברידג' ואליין סטריץ'.