את הופעת הבכורה המקצועית שלה ביצעה יארה בשנת 1938 עם התזמורת הסימפונית העירונית של סאו פאולו. בשנת 1942, בעידודם של הפסנתרן הקלאסי היהודי-פולני ארתור רובינשטיין והפסנתרן הצ'יליאני קלאודיו אראו, היא ערכה את הופעת הבכורה שלה בארצות הברית בבית העירייה של ניו יורק. ביקורות מהסוג שלהלן היו צפויות לנוכח דמותה של המבצעת הבלונדינית: יארה ברנט, הפסנתרנית הברזילאית בת העשרים ושתיים, כבשה את ליבם של אוהבי המוזיקה במהלך הקונצרט האחרון שלה בבית העירייה. על אף שטענה להיות "נערת זוהר" טיפוסית, אמר עליה אחד המבקרים כי למרות זאת, נדרשו "רק כמה ביצועים מבריקים של הקלאסיקות כדי להבין שהצעירה לא עושה היסטוריה בגלל המראה שלה". סיבוב ההופעות האמריקני הראשון שלה כלל גם את קנדה, פוארטו ריקו, גואטמלה, וונצואלה, קולומביה וארגנטינה. בסוף שנות הארבעים היא העניקה קונצרט שנתי באולם קרנגי הול בניו יורק. היא ביצעה את נגינת הפסנתר של השחקנית טוניה קאררו (Tônia Carrero) בסרט הברזילאי "מלאת תשוקה" (Appassionata) משנת 1952.
אף על פי שהייתה ילידת ארצות הברית, ויתרה ברנט על אזרחותה האמריקאית כדי להופיע בזירה הבינלאומית תחת דגל ברזיל. את הופעת הבכורה האירופית שלה, ערכה בשנת 1955 בפריז עם התזמורת הסמפונית בניצוחו של הייטור וילה-לובוס ; היא הופיעה גם בווינה, אמסטרדם ולונדון. בין 1957 ל־1970 היא שבה לאירופה לרסיטלים והופעות, כולל מופעי סולו עם הפילהרמונית של ברלין והפילהרמונית של המבורג. היא ניגנה גם במזרח הרחוק. בשנת 1961 ייצגה את ברזיל בפסטיבל המוזיקה הבין-אמריקני השני בוושינגטון די.סי., וניגנה את "וריאציות על נושא צפון-מזרח ברזיל לפסנתר ולתזמורת" של המלחין הברזילאי קמארגו גוארניירי עם התזמורת הסימפונית של רוצ'סטר. גוארניירי אמר בריאיון כי הפרשנות של ברנט ליצירתו הייתה "ממעלה ראשונה" והיא נכונה לכוונותיו. ברנט הופיעה כסולנית בעונה של שנת 1965 בפילהרמונית של ניו יורק .
ברנט נחשבה לאחד הפסנתרנים המובילים בברזיל של המאה העשרים. הייתה לה קתדרה באקדמיה למוזיקה בברזיל והיא הייתה חברה בגילדה האמריקאית של אמני המוזיקה .
הוראה.
בשנת 1972 ברנט זכתה בתפקיד ראש המחלקה לפסנתר באקדמיה למוזיקה של המבורג, גרמניה, עליו התמודדו 130 מועמדים. היא לימדה באקדמיה זו במשך 20 שנה. ולאחר מכן המשיכה ללמד בברזיל.
שנים מאוחרות יותר.
בשנותיה המאוחרות יותר, ברנט שימשה כשופטת בתחרויות מוזיקה אמריקאיות כמו תחרות הפסנתר הבינלאומית על שם ואן קליבורן .
את יום הולדתה ה -75, היא חגגה בשנת 1995, ברסיטל שהתקיים לכבודה בהמבורג מטעם תלמידיה לשעבר באקדמיה, והיא הקליטה קונצרט לשידור בטלוויזיה הגרמנית. בשנת 1996 נערך בסנטה קתרינה, בדרום ברזיל, קונצרט המנציח את הקריירה שלה בת ששת העשורים, כאשר ברנט מנגנת בו יצירות מאת היידן, בטהובן, שופן ושומאן .
פרסים.
במהלך סיבוב ההופעות האירופי הראשון שלה בשנת 1955, הוענק לברנט הפרס על שם ארנולד באקס בלונדון כ"פרשנית המוזיקלית הטובה ביותר של השנה ".
חיים אישיים.
היא התחתנה עם קרלוס דה סילבה פראדו, איתו נולדו לה שני בנים. הם התגרשו בשנת 1949. בשנת 1951 ישבה לציור דיוקן אצל האמן הברזילאי פלביו דל קרבליו. היצירה הוצבה במוזיאון לאמנות ברזילאית .
היא נפטרה מהתקף לב ב־30 במרץ 2002 בסאו פאולו, בגיל 82.
רפרטואר והקלטות.
בשנת 1970 היא הקליטה את הדיסק הראשון שלה שכלל תשעה פרלודים אופוס 23 ואחד עשר מאופוס 32 מאת רחמנינוף עבור דויטשה גרמופון, "הנחשבת לאחת היצירות הקשות ביותר לפסנתר". .
בשנת 1995, בגיל 75, היא הקליטה אלבום סולו הכולל 19 קטעים קצרים שיכולים לשמש כהדרן ברסיטלים, ביניהם יצירות של באך, דומניקו סקרלטי, דומניקו פאראדיזי, מוצרט, בטהובן, שופן, שומאן, ברהמס, דביסי, רחמנינוב, והייטור וילה-לובוס .
מעבר גרהאם
מעבר גרהאם (באנגלית: Graham Passage), המכונה גם מעבר קוראה (בספרדית: Pasaje Correa) הוא מצר ים, המפרד בין האי מוריי וחצי האי פפור, בחוף המערבי של ארץ גרהאם, בחצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה.
קרחון אגאלינה נשפך אל המצר.
היסטוריה.
גיליו המעבר.
המעבר התגלה על ידי רב החובל סקידסמו, ציד לווייתנים, אשר היה הראשון להפליג דרכו ב-20 במרץ 1922. סקידסמו חלף במעבר פעמיים, עת שרדף אחרי לווייתן.
האי צולם מן האוויר על ידי משלחת הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1956–1957.
מקור השם.
סקידסמו קרא למעבר על שם ספינתו גרהאם ("Graham").
שמו הספרדי של המעבר (מעבר קוראה) נקרא על שמו של אדמירל אדלמירו קוראה (Edelmiro Correa) מצי ארגנטינה.
אנסטסיה רקובה
אנסטסיה ולדימירובנה רַקובה (ברוסית: Анастасия Владимировна Ракова; נולדה ב-8 בפברואר 1976, חנטי-מנסיסק, מחוז טיומן) היא סגנית ראש העיר בממשלת העיר מוסקבה לענייני הפיתוח החברתי מאז 19 בספטמבר 2018. כיהנה גם כראש לשכת ראש העיר ומזכירות עיריית מוסקבה (2013–2018) ונחשבת לאדם החזק ביותר בממשלת מוסקבה.
ביוגרפיה.
רקובה נולדה ב-8 בפברואר 1976 במשפחתו של קצין בדימוס, קולונל ולדימיר רקוב. לאחר שסיימה את לימודיה בתיכון, למדה במכון המדינה למשפטים באוניברסיטת טיומן. לאחר קבלת תואר במשפטים בשנת 1998, המשיכה את לימודיה בפקולטה הכלכלית של האוניברסיטה המקומית. היא בוגרת אוניברסיטת טומסק עם תואר במימון ואשראי (2000).
קריירה.
בממשלת מחוז טיומן.
מאז 1998 היא עבדה במנגנון הדומה המחוזית של המחוז האוטונומי חאנטי-מנסייסק, משנת 2001, תחת מושל מחוז טיומן, סרגיי סוביאנין, ששימש גם כיו"ר הדומה המחוזית משנת 1994. בשנות עבודתה לצד סוביאנין בלטה בהיותה דמות מפתח: היא עסקה בהכנת צווים, פקודות של המושל ומסמכים אחרים. עמיתיה העידו שהם לא ממש אהבו אותה בשל קשיחות מוגזמת לפעמים, אבל כיבדו את אופייה החזק ובעלץ מיומנויות ארגוניות טובות.
בסגל הנשיאותי ובממשלה.
בשנת 2006 היא עברה ל במוסקבה ועבדה בסגל הקרמלין, כאשר סוביאנין מכהן כראש סגל הקרמלין. לאחר שדמיטרי מדבדב נבחר לנשיא רוסיה, ולדימיר פוטין מינה את סוביאנין לתפקיד מזכיר הממשלה בדרגת סגן ראש הממשלה. אנסטסיה רקובה קיבלה עבודה בפעם הראשונה, כשהיא אינה עובדת תחתיו של סוביאנין, קרוב לוודאי משום שלא יכול היה לקחת אותה מיד. היא מונתה לסגנית השר לפיתוח אזורי בממשלת פוטין השנייה. בכירים ציינו כי ראקובה, ככל הנראה, אינה מבקשת להפוך לדמות פוליטית עצמאית, היא סגנית טובה ואמינה בביצוע עבודה ארגונית.
היא התקבלה למפלגת "רוסיה המאוחדת", כשכרטיס חבר המפלגה הוצג לה על ידי אחד ממנהיגי המפלגה, ויאצ'סלב וולודין. בהמשך מונתה לתפקיד מנהלת המחלקה המשפטית של הממשלה, שדרכה עברו כל המסמכים שהוציאה הממשלה.
סגנית ראש עיריית מוסקבה.
באוקטובר 2010, מונה סרגיי סוביאנין לראש עיריית מוסקבה ורקובה שוב חזרה לעבוד לצדו והיא מונתה לראש מזכירות עיריית מוסקבה בדרגת סגנית ראש העיר. בעמדה זו היא ביססה את עצמה, בתור "האדם המשפיע ביותר בממשלת העיר מוסקבה".
בתחילה ניהלה כמה מחלקות, כולל מחלקת טכנולוגיית המידע וניהול עסקים בעירייה. עובדים רבים במשרדו של ראש העיר ציינו שהיא יעילה בהשגת מטרותיה והכלי העיקרי שלה הוא סמכותיות. היא מנהלת פגישות בצורה קשה, סבורה שרק דעתה היא הנכונה והשאר טועים. ארגונים אופוזיציוניים, מאמינים שמחלקת טכנולוגיות מידע של העירייה, הוציאה מדי שנה 19 מיליארד רובל על שליטה מוחלטת במדיה, תעמולה ודיסאינפורמציה. בתפקידה הייתה אחראית על מערכות הבחירות במוסקבה.
לאחר שנבחר בשנת 2018 לתקופת כהונה שנייה, סוביאנין ארגן מחדש את ממשלת העיר. אנסטסיה רקובה מונתה לסגנית ראש העיר לעניינים חברתיים. לדברי מומחים, מינויו של אדם קרוב ואמין לתפקיד זה מעיד על כך שתינתן עדיפות לפיתוח המרחב החברתי. עם סמכויות ותקציבים גדולים ואם בעבר היא הייתה אחראית על תהליכי הבחירות, כעת קיבלה לידיה אחריות ישירה על נאמנותם של תושבי העיר. כשהפופולריות של ראש העיר וכיצד יצביעו הבוחרים יהיה תלוי במידה רבה בפתרון בעיות חברתיות. בעירייה טענו כי מינויה של רקובה נולד מהצורך בפקיד צעיר ואנרגטי כדי לטפל בבעיות חברתיות ושיפור שירותי הרפואה.
כך, עם מינויה, ב-19 בספטמבר 2018, היא הייתה אחראית על שירותי החינוך, הרווחה, הרפואה, הסעד, הרישום, השירות לתושב ועוד שירותים רבים נוספים בבירה הרוסית והחל ממרץ 2020 היא הייתה הפקיד הבכיר האחראי על הטיפול במתן מענה לטיפול במאבק בנגיף הקורונה בעיר שבה כמות החולים הגדולה ביותר ברוסיה.
ביקורת.
לדברי אלכסיי נבלני והקרן שלו למלחמה בשחיתות היא נראתה עם תכשיטים יקרים — שרשרת (במחיר של יותר מ -1.3 מיליון רובל), תליון (בעלות שני מיליון רובלים), באחד האירועים החברתיים שבהם ראש העיר לוקח אותה לעיתים קרובות.
חיים אישיים.
על פי דוח ההכנסה הרשמי לשנת 2018, לרקובה שתי בנות קטינות. לרקובה עצמה בית כפרי בגודל 125 מ"ר ודירה של 75.9 מ"ר.
ביולי 2019 פרסם העיתון סובסדניק חומר שטען שבעלה האזרחי של רקובה ואב בתה הבכורה הוא איש עסקים רוסי ממוצא קרואטי בשם קרשימיר פיליפוביץ'.
מוריי (אי, אנטארקטיקה)
האי מוריי (באנגלית: Murray Island) המכונה לעיתים גם האי בלף (באנגלית: Bluff Island), הוא אי בצד הדרום-מערבי של מפרץ יוז, מול החוף המערבי של ארץ גרהאם, בחצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה.
אורכו של האי 10 קילומטרים.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי האי.
האי התגלה על ידי צידי כלבי ים בראשית שנות ה-20 של המאה ה-20, אף כי במפותיהם הוא לפעמים הופיע כחצי אי המחובר לחצי האי האנטארקטי.