ב-2015 חזר לגלם את שוקי אברהמי בעונתה השנייה של הסדרה "נשואים פלוס". באותה שנה גילם את תפקיד הצורף, מנהיג רוחני, בסדרת הדרמה "הצורף". ב־2016 הופיע בתפקיד הראשי בסדרת המתח "עקרון ההחלפה" ששודרה ב-HOT.
ב-2018 השתתף בשני פרקים בסדרה "ככה זה" של yes. בנוסף ב-2018 משחק בתפקיד הראשי בסדרה "המנצח".
החל מהעונה ה-16 של התוכנית ארץ נהדרת מופיע בתור אורח קבוע בתור הרמטכ"ל לשעבר בני גנץ ויו"ר מפלגת כחול לבן, ובהמשך החל לגלם אף דמויות נוספות (בהם יוני רכטר וגיא מרוז). כמו כן, אשכנזי השתתף לעיתים קרובות בתוכנית הסאטירה "גב האומה", אשר שודרה בערוץ רשת 13.
בתחילת שנת 2020 התחיל להשתתף בסדרת הילדים והנוער "בת השוטר". בהמשך אותה השנה גילם אשכנזי את מני בן דרור בסדרה "שעת נעילה".
בשנת 2021 שיחק בסדרה "פגע וברח".
בקולנוע.
ב-1999, עשה ליאור אשכנזי את תפקידו הראשון בקולנוע בסרט הטלוויזיה של עודד רסקין, "הקרב על תל חי", בתור מתיישב.
ב-2001 גילם ליאור אשכנזי את זאזא בסרט הקולנוע של דובר קוסאשווילי "חתונה מאוחרת". בסרט גילם את הדמות הראשית, הצעיר הגאורגי זאזא, הנמצא במשבר משפחה קשה בדרכו אל המימוש העצמי; על תפקידו בסרט זכה בפרס אופיר לשחקן הראשי הטוב ביותר לשנת 2001. ב-2003 גילם את לאונרד בסרטו של אלי כהן "איש החשמל". באותה שנה גילם את דב וסרמן, איש ועד הבית בסרט הקומי של דרור שאול "סימה וקנין - מכשפה" ; גילם את אוטרי בסרטו השני של קוסאשווילי "מתנה משמיים" ואף שר את שיר הנושא "לא אכפת לי". כמו כן, באותה שנה דגמן עבור מותג האופנה "גולף".
ב-2004 גילם את אייל, סוכן המוסד אשר נשלח לתפוס פושע מלחמה נאצי באמצעות התקרבות לשני נכדיו, בסרטו של איתן פוקס "ללכת על המים". לקראת סוף שנת 2005 התראיין למוסף "הארץ" בו התוודה על תקופות הדיכאון הרבות שעבר בחייו שהובילו לטיפול פסיכיאטרי, ועל השימוש הנרחב שלו בסוגים רבים של סמים. ב-2006 גילם את רונן בסרטו של אורי ברבש "מלח הארץ", וגילם תפקיד אורח בסרטו של איתן פוקס "הבועה". ב-2007 גילם את דמותו של ברי, בסרט "אבדות ומציאות" של שבי גביזון. באותה שנה, שיחק את אורי בלום בסרטו של ארנון צדוק ע"פ תסריט מאת אסי דיין "רק כלבים רצים חופשי", יפתח קליין ונטע גרטי. ב-2008 שיחק בסרט "אבדות ומציאות" של שבי גביזון ובסרט הצרפתי "שלום ולהתראות" בכיכובם של ז'ראר דפארדייה ופאני ארדן. ב-2009, שיחק בסרט הטלוויזיה "החזקים שורדים" ובאותה שנה, גילם את בן יסיף בסרטו של אורי רביד "אילי ובן". ב-2010 גילם את דני השוטר בסרט האימה הישראלי הראשון "כלבת" של אהרון קשלס ונבות פפושדו, וכן השתתף לצידם של גל זייד ותום אבני בסרטה של סיגל אבין "לא תדעו עוד צער", אשר נעשה בתוך 48 שעות.
ב-2011 גילם בסרטו של יוסף סידר "הערת שוליים" את חוקר התלמוד פרופסור אוריאל שקולניק, בנו של פרופסור אליעזר שקולניק (שלמה בראבא), על תפקידו בסרט, זכה בפרס אופיר כ-"שחקן המשנה הטוב ביותר". ב-2012, גילם את מוטי הופמן בסרט ההמשך ליוסי וג'אגר, "הסיפור של יוסי". ב־2013 שיחק תפקיד אורח בסרט בננות ותפקיד ראשי בסרט השני של אהרון קשלס ונבות פפושדו - "מי מפחד מהזאב הרע". ב-2014 יצאו לקולנוע הסרטים "אחרי הים" ו-"הקפות" בהם מככב ליאור בתפקיד הראשי, שני הסרטים היו ברשימת המועמדים לפרס אופיר לשנת 2014 וליאור היה מועמד לפרס השחקן הראשי הטוב ביותר על משחקו בסרטים אלה, אך לא הגיע לרשימה הסופית.
ב-2017 שיחק בתפקיד הראשי בסרטו של יוסף סידר "", לצדו של ריצ'רד גיר.
ב-2017 גילם אשכנזי, בתפקיד ראשי, אב לחייל קרבי בסרטו של שמוליק מעוז - "פוקסטרוט". על תפקיד זה זכה בפרס אופיר לשחקן הראשי הטוב ביותר.
בשנת 2018 השתתף בסרט הקולנוע "שבעה ימים באנטבה", המבוסס על אירועי מבצע אנטבה. בסרט זה גילם אשכנזי את דמותו של יצחק רבין.
בשנת 2019 שיחק בסרט הרוסי "עשו".
בשנת 2021 גילם את עמוס בסרטו של גורי אלפי "עוד סיפור אחד". באותה שנה ביים את הסרט הישראלי "זרים מושלמים".
כמנחה.
אשכנזי מנחה את האירוע "שרים בכיכר" בערב יום הזיכרון בכיכר רבין, אירוע בהשתתפות עשרות אלפי אנשים שבו שרים אומנים רבים, לזכרם של הנופלים, ומספרים את סיפורם של חללי צה"ל ונפגעי פעולות האיבה. אשכנזי החליף את יאיר לפיד לאחר שזה פרש לפוליטיקה באוקטובר 2012.
ליאור הנחה את מגזין הקולנוע בערוץ הראשון "טלסינמה" (2002-2005), ומדי שנה מנחה את טקס פרס ספיר (לספרות).
דיבוב.
ב-1995 דיבב אשכנזי את קוקואם בסרט "פוקהונטס". ב-1998 דיבב את קפטן לי שאנג בסרט "מולאן". ב-1999 דיבב את טרזן הבוגר בסרט "טרזן". ב-2003 דיבב את חץ מקשת בסרט "", ב-2004 דיבב את באק הסוס בסרט "מרד החיות". ב-2005 דיבב שוב את קפטן לי שאנג בסרט ההמשך של מולאן, "מולאן 2". ב-2008 דיבב את בולט, גיבור הסרט "בולט". ב-2009 דיבב את הגלשן ג'ק קאהונה לגונה בפרק 111 בסדרה "בובספוג מכנסמרובע".
חיים אישיים.
לאשכנזי בת מנישואיו הקודמים לתסריטאית והשחקנית שירה פרבר, שממנה הוא התגרש בשנת 2005. ביולי 2011 התחתן בשנית עם המפיקה ומפיצת הסרטים מאיה אמסלם, שהכיר שנה קודם לכן, כששניהם עבדו יחד על הסרט "הערת שוליים". באוגוסט 2012 נולדה לשניים בת.
אשכנזי הודה במספר ראיונות שנתן שהוא מוסר בראיונות פרטים שקריים על חייו.
אדווארד בנש
אדווארד בנש (בצ'כית: Edvard Beneš, , 28 במאי 1884 – 3 בספטמבר 1948) היה מדינאי צ'כי, נשיא צ'כוסלובקיה ופרופסור לסוציולוגיה.
ביוגרפיה.
אדוורד בנש נולד בשנת 1884 למשפחת איכרים בבוהמיה באימפריה האוסטרו-הונגרית. למד פילוסופיה באוניברסיטת קארל בפראג ובמכון למדע המדינה בפריז. בשנת 1908 סיים דוקטורט במשפטים. הוא לימד במשך שלוש שנים באקדמיה של פראג, ולאחר ההשתלמות שלו בתחום הפילוסופיה בשנת 1912, הוא הפך למרצה לסוציולוגיה באוניברסיטת קארל.
בתחילת מלחמת העולם הראשונה ארגן מחתרות אנטי- אוסטריות. בספטמבר 1915 יצא לגלות ופעל בדרכים דיפלומטיות על מנת ליצור הכרה בינלאומית בלאומיות הצ'כית.
משנת 1915 היה עוזרו של טומאש מסריק והושפע ממנו בהשקפותיו המדיניות. בנש היה שר החוץ של צ'כוסלובקיה עם הקמתה בשנת 1918, ראש ממשלתה, ולאחר פרישת מסריק בשנת 1935 – נשיאה של צ'כוסלובקיה. הוא השתייך לזרם השמאלי במפלגה הלאומית הסוציאליסטית הצ'כית. הוא החזיק בשיא אורך הכהונה, וכיהן במשך 10 ממשלות רצופות. בין השנים 1923–1927 היה חבר במועצת חבר הלאומים (ושימש כנשיא הוועד שלה בשנים 1927–1928). תמך באחדות לאומית של העמים הסלבים בצ'כוסלובקיה הצ'כים והסלובקים והתנגד באופן מובהק לחלוקת המדינה (חשוב לציין שבצ'כוסלובקיה בשנים בהן כיהן בנש התקיימו מספר גדול של מיעוטים נוספים ביניהם למעלה מ-3 מיליון גרמנים סודטים אשר היוו חלק מרכזי במדיניותו בין מלחמות העולם.)
בלחץ בריטניה וצרפת נכפו עליו ויתורים לגרמניה ששיאם היה הדיקטט מינכן. הוא יצא לגלות באנגליה וארצות הברית לאחר דיקטט מינכן, שעל פיו הועבר לשלטון גרמני חבל הסודטים בצ'כוסלובקיה, המיושב בגרמנים אזרחי צ'כוסלובקיה.
בתקופת מלחמת העולם השנייה עמד בראש הממשלה הלאומית הגולה, שהוכרה על ידי בעלות הברית (בריטניה הכירה בממשלה הגולה באביב 1940 וברית המועצות בקיץ 1943), ממשלת הגלות בהנהגת בנש הייתה היחידה שזכתה להכרה סובייטית מבין ממשלות הגולה הדמוקרטיות. לאחר הבגידה של בריטניה וצרפת בהסכמים והבטחות לשלמותה וחירותה של צ'כוסלובקיה בנש ראה ביוסיף סטלין שליט ברית המועצות כבן בריתו החשוב ביותר אף שלא היה קומוניסט בעצמו והאמין כי צ'כוסלובקיה יכולה להרוויח רבות משיתוף פעולה עם ברית המועצות. ב-1945 חזר לארצו, התקבל כגיבור ונבחר שוב לנשיא ביוני 1946. בממשלתו התקיימה קואליציה מתוחה מאוד בין קומוניסטים ללא קומוניסטים. כתוצאה מהמתיחות התפטרו כ-12 שרים לא קומוניסטים, והמשבר הפוליטי העמוק הוביל לפרישתו של בנש מהנשיאות ביוני 1948 לאחר שסירב לחתום על החוקה החדשה שנוסחה על פי קווי היסוד של המפלגה הקומוניסטית.
בשנת 1947 לקה בנש בשני אירועים מוחיים. נפטר בביתו שבדרום בוהמיה בספטמבר 1948.
אוקיינוגרפיה פיזיקלית
אוקיינוגרפיה פיזיקלית עוסקת בתכונות הימים ודנה בזרמים, רוחות, תצורות ועוד.
ניתן לחלק את התחום לפעילויות תאוריות ותאורטיות:
כל ים בנוי מכמות מים שונה, במליחות שונה ובטמפרטורה שונה, ואלו שלושת הגורמים המרכזיים המשפיעים על תנועות המים, והחוקרים צריכים לקחת אותם בחשבון בעוסקם בתחום זה.
לאוקיינוסים תפקיד חשוב בתצורת כדור הארץ והשפעה על האקולוגיה, גאולוגיה, מטאורולוגיה, קלימטולוגיה ועוד. כ-97% מן המים על פני כדור הארץ נמצאים אוקיינוסים והם מהווים את המקור העיקרי לאדי המים אשר מתרכזים באטמוספירה ונופלים כמשקעים (גשם או שלג) על היבשות. קיבול חום הגבוה של האוקיינוסים ממתנת את טמפרטורת כדור הארץ, וקליטת גזים משפיעה על מבנה האטמוספירה. השפעת האוקיינוס מגיעה גם להיווצרות סלעים געשיים על ידי סלעים מטאמורפיים ולהיווצרות מאגמה וגזים געשיים הנוצרים באזורים התת-לוחותיים.
סמל צ'כיה
סמל צ'כיה מציג את שלושת המחוזות ההיסטוריים מהם מורכב אזור מרכז אירופה:
משפט בין-לאומי
המשפט הבינלאומי הפומבי
מקורות המשפט הבין-לאומי הפומבי
בניגוד למשפט המדינתי הפנים מדינתי, אשר מקורותיו ברורים וידועים ונקבעים במסגרת כללי היסוד של המשפט החוקתי של כל מדינה ומדינה, מקורותיו של המשפט הבין-לאומי הפומבי אינם ברורים.
סעיף 38 לחוקת בית הדין הבין-לאומי (היושב בהאג) קובע רשימה של מקורות שבית הדין צריך לפנות אליהם, ומהם אנו יכולים ללמוד מהם מקורות המשפט הבין-לאומי: