אתלטיקו נסיונל ( קולומביה) זוכה בטורניר בפעם השנייה בתולדותיה, כשהיא מנצחת את אינדפנדיינטה דל ואיה ( אקוודור) 1-2 במפגש הכפול.
גביע סודאמריקנה.
ב-28 בנובמבר התרסקה טיסה 2933 של LaMia כשעליה 73 נוסעים ו-4 אנשי צוות. בין הנוסעים היו שחקני שאפקואנסה שהיו בדרכם למשחק הגמר של גביע סודאמריקנה מול אתלטיקו נסיונל. בתאונה נספו 71 מיושבי המטוס, בהם 19 שחקני הקבוצה ומאמנה.
משחקי הגמר לא התקיימו והגביע הוענק לשפקואנסה ( ברזיל), על פי יוזמה של אתלטיקו נסיונל ( קולומביה) שאושרה על ידי CONMEBOL.
כדורסל.
יורוליג.
צסק"א מוסקבה ( רוסיה) זוכה באליפות אירופה בפעם השביעית בתולדותיה לאחר ניצחון במשחק הגמר על פנרבחצ'ה ( טורקיה) בתוצאה של 96:101 אחרי הארכה. ננדו דה קולו נבחר לMVP של הפיינל פור.
בשלב חצי הגמר צסק"א מוסקבה גברה על לוקומוטיב קובאן ( רוסיה) 81:88 ופנרבחצ'ה גברה על קאחה לבורל ( ספרד) 77:88.
במשחק על המקום השלישי לוקומטיב קובאן ניצחה את קאחה לבורל בתוצאה 85:75.
יורוקאפ.
גלאטסראיי ( טורקיה) זוכה ביורוקאפ, לאחר שניצחה בגמר את שטרסבורג ( צרפת) בסיכום של מפגש כפול.
יורופקאפ.
סקיליינרס פרנקפורט ( גרמניה) זוכה ביורופקאפ, לאחר שניצחה בגמר את פלקנסטרו וארזה ( איטליה) בתוצאה 62:66.
הליגה האדריאטית.
הכוכב האדום בלגרד ( סרביה) מנצחת 0-3 בסדרת הגמר את מגה לקס ( סרביה) וזוכה בליגה האדריאטית.
כדורסל לפי מדינות.
ארצות הברית.
קליבלנד קאבלירס זוכה באליפות אחרי ניצחון 4-3 בסדרת הגמר על גולדן סטייט ווריורס. לברון ג'יימס נבחר לMVP של סדרת הגמר.
ספורט מוטורי.
פורמולה 1.
ניקו רוזברג זכה באליפות הנהגים בפעם הראשונה. קבוצתו, קבוצת מרצדס זכתה באליפות היצרנים בפעם הרביעית ברציפות. חמישה ימים לאחר הזכייה הודיע רוזברג על פרישה.
MotoGP.
מארק מארקס הבטיח את זכייתו באליפות שלושה מרוצים לפני תום העונה.
אליפות העולם בראלי.
סבסטיאן אוז'ייה וקבוצת פולקסווגן זכו באליפות הרביעית ברציפות. בעקבות פרשת דיזלגייט הודיעה פולקסווגן על הפסקת פעילות הקבוצה.
אליפות העולם בראלי-קרוס.
מטיאס אקסטרום זכה באליפות העולם בראלי קרוס. קבוצת EKS בה התחרו אקסטרום ותומאס היקינן זכתה באליפות הקבוצתית.
אליפות העולם במרוצי סיבולת.
מארק לייב, ניל יאני ורומן דומה, נהגי קבוצת פורשה זכו באליפות.
פורמולה אי.
סבסטיאן בואמי זכה באליפות הפורמולה אי.
שחייה.
אליפות אירופה בשחייה 2016.
נערכה בלונדון, בריטניה, מה-9 במאי עד ל-22 במאי.
אליפות העולם בשחייה 2016 (בריכת 25 מטר).
נערכת בוינדזור, אונטריו, קנדה מה-6 בדצמבר עד ל-11 בדצמבר
נרגיל
סוון השני, מלך דנמרק
סוון אסטרידסון (בנורדית עתיקה: Sveinn Ástríðarson, בדנית: Svend Estridsen; 1019 לערך – 28 באפריל 1074 או 1076) היה מלך דנמרק מ-1047 ועד מותו. הוא היה בנם של האציל אוּלף ושל אסטריד, בתו של סוון הראשון, מלך דנמרק. הוא נישא שלוש פעמים והיה אביהם של לפחות 20 ילדים, כולל חמישה מלכי דנמרק לעתיד: האראלד השלישי, קנוט הרביעי, אולף הראשון, אריק הראשון ונילס.
בשדות הקרב היה סוון אמיץ לב, אך לא נחל הצלחה מרובה כמפקד צבאי. מניתוח של מבנה השלד שלו ניתן להסיק שהוא היה אדם גבוה, בעל מבנה חזק, שהתהלך בצליעה.
ראשית חייו.
סוון נולד באנגליה כבנם של האציל הנורווגי אוּלף ושל אסטריד, בתו של סוון הראשון, מלך דנמרק ואחותו של קנוט הגדול. סוון חונך להיות מפקד צבאי ולזמן מה שירת תחת אנונד יקוב, מלך שוודיה. ב-1040 הוא בזז את המרחב שבין נהר האלבה לבין נהר הוזר, אך הוא נלכד על ידי הארכיבישוף של המבורג-ברמן, ששחרר אותו זמן קצר לאחר מכן.
סוון נעשה רוזן (jarl) תחת שלטונו של המלך הדני הארדיקאנוט והוביל את המערכה שלו כנגד נורווגיה, אך הוכה על ידי מגנוס הראשון. כאשר הארדיקאנוט מת ב-1042, טען מגנוס לכתר הדני ומינה את סוון להיות הרוזן שלו ביוטלנד. ב-1043 לחם סוון עבור מגנוס בקרב לירסקוב הית. הוא רכש מוניטין בקרב זה וגרם לאצולה הדנית להכתירו כמלך בוויבורג שביוטלנד. הוא הובס על ידי מגנוס מספר פעמים ונמלט לשוודיה. בסופו של דבר עלה בידו לשוב ולהשיג דריסת רגל בסקונה.
המלחמה בין מגנוס לבין סוון התמשכה עד 1045, כאשר דודו של מגנוס, האראלד הארדרדה, שב לנורווגיה מגלות. האראלד וסוון איחדו את כוחותיהם ומגנוס החליט לחלוק את הכתר הנורווגי עם האראלד. ב-1047 מת מגנוס ועל ערש הדווי שלו. הוא ציווה שממלכתו תפוצל: האראלד ימלוך על נורווגיה וסוון יהיה מלך דנמרק. בשומעו על מותו של מגנוס, אמר סוון: "כעת, בעזרת האל, לעולם לא אוותר על דנמרק".
המאבק נגד האראלד הארדרדה.
האראלד, שלא היה מוכן לוותר על דנמרק, תקף את סוון והלחימה ביניהם הייתה ממושכת. ב-1050 נבזזו הדבי ואורהוס. באותה שנה סוון כמעט ולכד את האראלד, כאשר זה האחרון תקף את חופי יוטלנד והעמיס על ספינותיו שלל ושבויים. הצי של סוון נתקל בספינות הנורווגיות והאראלד הורה לאנשיו להשאיר מאחוריהם את השלל, בחשבו שהדנים יעצרו כדי לקחת אותו. סוון הורה לאנשיו להשאיר את השלל ולרדוף אחרי האראלד. האראלד הורה אז לאנשיו לשחרר את השבויים ואז נתן לו סוון להתחמק. ב-1062 סוון כמעט ואיבד את חייו בקרב הימי בניסה שלחופי הלנד (אחד ממחוזות שוודיה). על פי הסאגות, דחק האראלדה בסוון לפגוש אות בקרב סופי והחלטי באלב באביב 1062. כאשר סוון והצבא הדני לא התייצבו לקרב, שלח האראלד הביתה את חלק הארי של צבאו, והשאיר את הלוחמים המקצועיים של הצי שלו. כאשר הגיע סוון בסופו של דבר לפגוש את האראלד, מנה הצי שלו 300 ספינות מול 150 הספינות של האראלד. הציים נפגשו בלילה והקרב נמשך עד הבוקר, אז נמלטו הדנים. בסאגות נזקף הניצחון הנורווגי לזכותו של האציל האקון איברסון, שהפריד את ספינותיו מהאגפים הנורווגים והחל לתקוף את הספינות המוחלשות באגפים הדנים. סוון הצליח להימלט משדה המערכה, נחת ביבשה והגיע לביתו של איכר וביקש ממנו לאכול דבר מה. מאוחר יותר נקרא אותו איכר לקבל אדמות בזילנד כגמול על שירותו. לסוון יצא מוניטין על נדיבותו וטוב ליבו שסייעו לו בכמה הזדמנויות לזכות בתמיכת עמו. ב-1064 וויתר האראלד על תביעתו על דנמרק ובתמורה להכרה של סוון בו כהאראלד השלישי, מלך נורווגיה. האראלד הפליג לאנגליה כדי לנסות לממש את תביעתו לכתר האנגלי.
ביסוס כוחו.
הקשר של סוון לסדר הירושה הדני היה דרך אמו, אסטריד והוא אימץ את שם המשפחה על שמה, אסטרידסון, כדי להדגיש את הקשר שלו לבית המלוכה הדני. סוון שאף לבסס את שלטונו דרך הקשרים עם הכנסייה ועם מעצמות זרות וחיפש קשר עם האפיפיורים. הוא חפץ שבנו הבכור, קנוט מגנוס, יוכתר על ידי האפיפיור, אך הוא מת בדרכו לרומא. הוא גם הפעיל ללא הצלחה לחץ להפיכתו של האראלד "כחול השן", המלך הנוצרי הראשון של דנמרק כקדוש. ב-1049 הוא היה בעל בריתו של היינריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה כנגד בדלווין הראשון, קיסר האימפריה הלטינית וב-1057 הוא סייע לחתנו, גוטשאלק במלחמת האזרחים הלוטיצית.
לאחר שהאראלד השלישי הובס ונהרג בקרב גשר סטמפורד וויליאם הכובש כבש את אנגליה, הפנה סוון את תשומת לבו לאנגליה, שבעבר נשלטה על ידי דודו, קנוט הגדול. הוא הצטרף לכוחותיו של אדגר אתלינג, היורש האחרון של בית המלוכה האנגלו-סקסי, ושלח כוח שיתקוף את ויליאם ב-1069. אף על פי כן, לאחר שכבש את יורק, קיבל סוון תשלום מויליאם תמורת פירוק הברית שלו עם אדגר, ששב אז לגלות בסקוטלנד. ניסיון בלתי מוצלח נוסף של סוון לכבוש את אנגליה היה ב-1074 – 1075.
היחסים עם הכנסייה.
סוון חשש שהארכיבישוף אדלברט מהמבורג ימנה גרמנים לתפקידים הבכירים בכנסיות הדניות, ולפיכך הוא הביא אנגלו-דנים מאנגליה כדי לשמור על עצמאותה של הכנסייה הדנית. בהשפעתו של סוון, חולקה דנמרק ב-1060 לערך לשמונה דיוקסיות. הוא ייסד את הדיוקסיות באמצעות תרומת שטחי אדמה גדולים והדיוקסיה של רוסקילדה הייתה המועדפת מכולן. לסוון היו יחסים טובים עם הבישוף וילהלם מרוסקילדה. ב-1072, כאשר מת הארכיבישוף אדלברט, עלה בידו של סוון לנהל את הקשרים עם האפיפיור באופן ישיר.
הוא היה נחוש להביא לדנמרק אנשים שילמדו אותו ואת עמו את השפה הלטינית, כדי שהם יוכלו לתקשר אם שאר ארצות אירופה מעמדה שוויונית. אדם מברמן הגיע כדי להכיר את המלך המלומד ורחש כבוד לסבלנותו ולחוכמתו של סוון. סוון עודד את בנייתן של כנסיות בכל רחבי דנמרק ואדם מברמן נדהם מעצם העובדה שבסקונה לבדה היו 300 כנסיות, יותר מאשר בכל ארצות הצפון האחרות גם יחד.
סוון היה גם יכול להיות אכזרי. בערב ראש השנה דווח למלך שכמה מאורחיו ועובדיו שמו אותו ללעג ודיברו מאחורי גבו. המלך לקה בחמת זעם עד כי הוא ציווה להורגם בכנסייה ביום השנה החדשה. כאשר הגיע סוון למיסה בקתדרלת רוסקילדה, פנה אליו ידידו הבישוף וילהלם ליד דלתות הכנסייה ואסר על המלך ועל פמלייתו להיכנס. "אתה חרפת האל, רוצח, טימאת את בית האלוהים בדם!" בכה הבישוף ודחף את המלך עם מטה הכמורה שלו. הוא הכריז על המלך כמנודה מהכנסייה. אנשי המלך שלפו את חרבותיהם וצעדו קדימה כיד לקרוע את הבישוף לגזרים, אך הבישוף עמד על שלו. "הניחו לו" צעק סוון ונסוג לאחוזתו. שם הוא הסיר את בגדי החג שלו ואת כלי נשקו ולבש בגדי שק. לאחר מכן הוא שב לכנסייה ברגליים יחפות וכרע ברך מול דלתות הכנסייה. הבישוף וילהלם רק החל לנהל את המיסה כאשר נאמר לו שהמלך כורע ברך מול דלתות הכנסייה. הוא הפסיק את הטקס ויצא לדלת כדי לשמוע את ווידויו של המלך. כאשר הבין הבישוף שהמלך הביע חרטה על מעשיו, הוא ביקש ממנו לקום על רגליו, ביטל את הנידוי והוביל אותו לתוך הקתדרלה.
מותו.