ממשל לוקשנקו הביע תמיכה פומבית וקיים קשרים כלכליים וביטחוניים עם משטרים אנטי-מערביים בעיראק, באיראן, בסודאן ובסרביה. לאור זאת וכן לאור הגבלת הדמוקרטיה וחופש הביטוי הופנתה נגד לוקשנקו ביקורת קשה מצד האיחוד האירופי וארצות הברית והוא זכה לכינוי "הדיקטטור האחרון באירופה". רוסיה, לעומת זאת, קיימה קשרים טובים עם משטרו, ושתי המדינות אף הקימו ברית קונפדרטיבית בשם "האיחוד של רוסיה ובלארוס", שבמסגרתה שתי המדינות שמרו על עצמאות פוליטית אך ניסו לבצע אינטגרציה חלקית בתחומי הכלכלה ויחסי החוץ, ניסיון שנכון לשנת 2013 טרם נשא פרי. למרות קיום הברית הזאת, לוקשנקו לא מיהר לבצע הפרטה ורפורמות קפיטליסטיות כפי שנעשו ברוסיה ושמר על כלכלה מתוכננת שסגנונה לא השתנה בהרבה מהתקופה הסובייטית.
קדנציה שנייה.
בשנת 2001 לוקשנקו זכה בבחירות לקדנציה נוספת; מועמד האופוזיציה המוביל היה ולדימיר הנצ'ריק. תוצאות הבחירות הוכרו רק על ידי רוסיה ומספר מדינות אנטי-מערביות. מצע הבחירות והסגנון השלטוני של לוקשנקו לא השתנו הרבה בקדנציה שנייה זו.
ב-17 באוקטובר 2004, באותו יום עם הבחירות לפרלמנט, נערך משאל עם על ביטול הגבלת כהונת הנשיא לשתי קדנציות. על-פי התוצאות הרשמיות 79 אחוז מהמצביעים תמכו בהסרת המגבלה והדבר סלל את דרכו של לוקשנקו להתמודדות נוספת על נשיאות.
קדנציה שלישית.
בשנת 2006 התמודד לוקשנקו פעם נוספת בבחירות לנשיאות. הבחירות היו אמורות להיערך בחודש יולי, אך הוקדמו ל-19 במרץ, בניגוד לחוקה. מול לוקשנקו התמודדו מועמדי האופוזיציה אלכסנדר מילינקביץ' ואלכסנדר קאזולין, וכן סיארהיי היידוקביץ', שנחשב ל"מועמד־דמה" שהביע תמיכה בלוקשנקו; ביום הבחירות היידוקביץ' עצמו אמר כי הצביע בעד לוקשנקו. על-פי התוצאות הרשמיות לוקשנקו זכה לתמיכה של כ-80 אחוז מהמצביעים. מילינקביץ' וקאזולין ערכו מספר הפגנות המוניות בבירה מינסק אך בתוך פחות מחודשיים שניהם נעצרו על ידי המשטרה. מילינקביץ' שוחרר לאחר 15 ימים ואילו קאזולין נשלח לכלא לחמש שנים וחצי.
קדנציה רביעית.
בדצמבר 2010 התמודד לוקשנקו פעם נוספת בבחירות לנשיאות וזכה שוב בניצחון, גם הפעם בליווי תלונות על זיוף קולות ומחאות אופוזיציוניות שלא נשאו פרי.
במהלך הקדנציה, בשנת 2012, התערב לטובת ראש המוסד הישראלי בעבר מאיר דגן לקבלת תרומת כבד להשתלה, לה סורב במדינות שונות בעולם.
קדנציה חמישית.
באוקטובר 2015 התמודד אלכסנדר לוקשנקו פעם נוספת בבחירות לנשיאות בלארוס וזכה בניצחון סוחף (על-פי התוצאות הרשמיות לוקשנקו זכה לתמיכה של כ-80% מהמצביעים), בבחירות שהוחרמו על ידי מפלגות האופוזיציה ובליווי תלונות רבות על זיוף קולות.
ב-16 במרץ 2020 לוקשנקו בצל האיום של נגיף הקורונה במדינתו הוא עודד עבודה בשדות והנעת טרקטורים כדרך להתגבר על המגפה: "אתם רק צריכים לעבוד, במיוחד עכשיו, בכפר [... ] שם, הטרקטור ירפא את כולם. השדות מרפאים את כולם". בהערותיו הנוספות על המגפה, מנהיג בלארוס התייחס אליה כ"פסיכוזה" וב-28 במרץ, שיחק משחק הוקי ובהמשך הצהיר בראיון: "עדיף למות על הרגליים, מאשר לחיות על הברכיים [...] ספורט, במיוחד על קרח, טוב יותר מכל תרופה אנטי-ויראלית, זה הדבר האמיתי". לפני כן, בישיבה רשמית, הציע לוקשנקו "להרעיל" את נגיף הקורונה באמצעות וודקה, כמו גם להיכנס לסאונה כתרופה הטובה ביותר למוות. ביולי 2020 הודיע כי חלה בנגיף.
בחירות לקדנציה שישית.
לקראת הבחירות ב-9 באוגוסט 2020 נעצרו מספר אנשים שניסו להתמודד בבחירות, תוך ביקורת של האופוזיציה על פגיעה בהוגנות הבחירות. בסופו של דבר סבטלנה טיכאנובסקאיה, רעייתו של אחד המתמודדים שנעצרו, איחדה מאחוריה את שורות האופוזיציה והגישה את מועמדותה. לאחר הבחירות שנערכו ב-9 באוגוסט ועדת הבחירות של בלארוס פרסמה כי לאחר ספירה חלקית של הקולות לוקשנקו הביס את טיכאנובסקאיה עם למעלה מ-80% מהקולות, בעוד האופוזיציה טענה שהבחירות לא היו הוגנות והתוצאות זויפו, מה שהוביל להפגנות גדולות במדינה.
חיים אישיים.
ב-1975 נשא לאישה את גלינה זלנרוביץ'. לבני הזוג שני בנים - ויקטור, אשר שימש בתפקיד יועץ לביטחון לאומי ודמיטרי, העומד בראשות מועדון ספורט נשיאותי. ללוקשנקו בן נוסף, ניקולאי, אשר נולד מחוץ לנישואין וההערכות הן שאמו היא אירינה אבלסקיה, אשר הייתה הרופאה האישית של לוקשנקו.
לוקשנקו
אוניברסיטת הארווארד
SageTV
SageTV היא תוכנת PVR ל-HTPC המשמשת להקלטה של שידורי טלוויזיה והצגה שלהם. התוכנה תומכת בניגון שירים, סרטים ותמונות.
תוכנה זו תומכת בהקלטה מתוכננת לפי שם התוכנית או לפי זמן השידור בעזרת לוח שידורים אלקטרוני (באנגלית: EPG) המתעדכן דרך האינטרנט. בנוסף יש לה מספר תוכנות לקוח שמטרתן להציג תוכן במחשב אחר באותה רשת, באינטרנט או ביחידה קטנה המתחברת לרשת הנקראת MVP - קופסה להזרמת מדיה דיגיטלית לסלון.
התוכנה עובדת עם כרטיסי הקלטה כמו PVR-150 ועם IR-BLASTER שתפקידו להחליף ערוצים בעת הפעלה להקלטה מתוכננת.
GB-PVR
GB-PVR היא תוכנת PVR למחשב מסוג HTPC. כמו כל תוכנת PVR, גם תוכנה זו מסוגלת לבצע הקלטה מתוזמנת, הקפאה ומעבר להקלטה וכן להציג מרחב רב של מדיות דיגיטליות כמו השמעת מוזיקה, צפייה בסרטי DVD, צפייה בתמונות, והקשבה לשידורי רדיו אינטרנט ו-FM. התוכנה תומכת בכרטיסי טלוויזיה ל-PVR פופולרים ובנגן רשת מסוג media MVP. כמו כן תומכת התוכנה בכרטיסי טלוזייה לשידורי טלוויזיה דיגיטליים ודואר אלקטרוני מסוג שידור וידאו דיגיטלי.
התוכנה תומכת רק בכרטיסי טיונר המשתמשים במקודד חומרה.
קהילת פיתוח פעילה מאוד מפיקה כמות גדולה של פלאג אינים להרחבת תכונות התוכנה, אך היישום עצמו אינו קוד פתוח. התוכנה מספקת תמיכה טובה לשפה העברית.
להרוג את ביל
להרוג את ביל (באנגלית: Kill Bill) הוא סרטו הרביעי של הבמאי קוונטין טרנטינו, שיצא לאקרנים בשנת 2003. בדומה לסרטיו הקודמים, "ספרות זולה", "כלבי אשמורת" ו"ג'קי בראון", הסרט מתאפיין באלימות קיצונית וגרפית ובהומור שחור, אך הוא פונה במידה רבה גם לצופים שאינם חובבי סוגה זו. הסרט, שאורכו ארבע שעות, פוצל לשניים, כאשר החלק השני יצא בשנת 2004. חשיבותו של הסרט היא כיצירה פוסטמודרנית הבנויה מציטוטים ממגוון מקורות תרבות ומטשטשת בין תרבות גבוהה ונמוכה.
עלילה.
"להרוג את ביל" הוא סיפור אחד, אשר חולק לשני סרטים בני חמישה פרקים כל אחד, שמוצגים בסדר לא ליניארי, צורה אופיינית לסרטיו של קוונטין טרנטינו. הסרט נבחר לאחד מעשרת הסרטים בעלי העלילה לא ליניארית הטובים ביותר של אתר הקולנוע "The Script Lab".
הכלה (תורמן) מוצגת בתחילת הסרט בשמלת החתונה שלה אשר מלאה בדם מיד לאחר טבח אלים בכנסייה קטנה בטקסס. היא מנסה בשארית כוחותיה לומר לביל (קאראדין) שהיא בהריון עם התינוק שלו, אבל הוא יורה בה בראש.
ארבע שנים לאחר מכן, הכלה מופיעה בביתה של ורניטה גרין (פוקס). ורניטה והכלה נלחמות בקרב אכזרי אל המוות, שבסופו הכלה הורגת את גרין מול בתה בת הארבע. היא אומרת לבתה שהיא מצטערת שנאלצה להרוג את אמה בפניה, ואם היא תרצה לנקום את מות אמה כאשר היא תגדל, הכלה תחכה לה. הכלה עוזבת בטנדר צהוב.
הבזק לעבר מה שקרה אחרי החתונה מגלה שהכלה שרדה את הטבח בכנסייה והיא שוכבת ללא הכרה בבית החולים. אל דרייבר (האנה), המתנקשת בעלת העין האחת, אשר החליפה את מקומה של הכלה כמאהבתו של ביל, מצליחה לחמוק לחדר בה שוכבת הכלה בבית החולים כדי להזריק לכלה רעל לתוך צינור העירוי שלה. ביל מצליח לעצור את דרייבר מלהרוג את הכלה ברגע האחרון בעיקר משום שהוא מאמין כי מגיע לכלה למות מוות יותר מכובד.
בהמשך הכלה מתעוררת מהתרדמת הארוכה ומצליחה לברוח מבית החולים לאחר שהיא הורגת אח בשם באק, אשר אנס אותה ולקח כסף מאנשים אחרים שאנסו אותה כאשר היא הייתה חסרת הכרה. הכלה גונבת את הטנדר של באק, ומתחבאת במושב האחורי של הטנדר, שם היא עובדת לאט לאט על החזרת החיוניות לאברים שלה לאחר שהם התנוונו בזמן התרדמת. בשעה שהיא עושה זאת היא מספרת את סיפורה של שותפה אחרת בקבוצה של ביל, או-רן אישאי (לו). הסיפור מוצג בסגנון אנימה. אישי עבדה כרוצחת שכירה והפכה למנהיגה של עולם הפשע היפני. הקטע גם מציג את שומרת הראש האישית שלה, גוגו יובארי, החברה שלה ועורכת הדין שלה סופי פאטאל (בת חסות אחרת של ביל), וג'וני-מו, מנהיג צבא הלוחמים האישי של אישי - "88 המשוגעים".
הכלה טסה לאוקינאווה על מנת להשיג חרב קטאנה מיוצר חרבות קטאנה המפורסם האטורי האנזו (צ'יבה) אשר לא מייצר חרבות במשך שנים משום שיצא לגמלאות. אף על פי שהאנזו נשבע כי לעולם לא ייצר יותר חרבות, הכלה מצליחה לשכנע אותו בחשיבות משימתה, והוא מכין במיוחד בשבילה את החרב הטובה ביותר שהוא ייצר מעולם.
הכלה עוקבת אחר אישי למקום מפגש בו היא נמצאת, שם מופיעה גם להקה מקומית. הכלה מגיעה לבושה בחליפה צהובה (הומאז' לסרטי ברוס לי) ולוקחת את פאטאל כבת ערובה כדי לגרום לאישי להופיע בפניה. אישי משלחת את גוגו יובארי ואת "88 המשוגעים" בכלה, אשר נלחמת בהם ומנצחת את כולם בקרב עקוב מדם. הכלה אז מפנה את תשומת לבה אל אישי, אשר נהרגת בקרב חרבות דרמטי בגן מושלג.
הסרט הראשון מסתיים כאשר ביל מגלה לצופים כי בתה של הכלה בחיים.
קלאודסאט
קלאודסאט (CloudSat) הוא לוויין של נאס"א, וחלק מסדרת לווייני תצפית כדור הארץ שוגר על גבי טיל מדגם דלתא 2 ב-28 באפריל 2006.
הלוויין צופה על שכבות העננים של כדור הארץ באמצעות מכ"ם, מודד את גובה ועובי העננים, ועל ידי כך מוסיף נתונים אודות הקשר בין העננים והאקלים כדי לפתור שאלות הקשורות להתחממות הגלובלית.