קרב פייב פורקס (באנגלית: Battle of Five Forks) נערך ב-1 באפריל 1865 דרומית-מערבית לפיטרסבורג, וירג'יניה, סביב צומת הדרכים של פייב פורקס במהלך השלבים הסופיים של מערכת ריצ'מונד-פיטרסבורג (הידוע גם כמצור על פיטרסבורג) ופתיחתה של מערכת אפומטוקס אשר סיימה את מלחמת האזרחים האמריקנית.
במהלך הקרב הביס הקורפוס החמישי שהשתייך לארמיית הפוטומק של צבא האיחוד, בפיקודו של מייג'ור גנרל פיליפ שרידן, את כוחות צבא הקונפדרציה מארמיית צפון וירג'יניה, בפיקודו של מייג'ור גנרל ג'ורג' פיקט. כוחות האיחוד הסבו יותר מ-1,000 נפגעים לכוחות הקונפדרציה ולקחו בשבי בין 2,400 ל-4,000 איש. בזכות כיבוש פייב פורקס השתלט צבא האיחוד על קטע ממסילת הצד הדרומי של וירג'יניה ובכך חסם נתיב אספקה חיוני אל פיטרסבורג ודרך מילוט אפשרית מתוכה עבור כוחות הקונפדרציה.
לקרב בפייב פורקס קדמו שני קרבות שנערכו בו זמנית רק יום אחד לפני כן: בקרב דרך וייט אוק (Battle of White Oak Road) הדפו הרגלים של הקורפוס החמישי את קו ההגנה העיקרי באגף ימין של ארמיית צפון וירג'יניה, דרומית-מערבית לפיטרסבורג. בקרב בית המשפט של דינווידי עמדו פרשיו של שרידן מול התקפת כוחותיו של פיקט וטקטית הפסידו בקרב, אך גם ספגו פחות אבדות, לא התפזרו והמשיכו להחזיק בשטח. עם רדת החשיכה הוסיפו כוחותיו של שרידן להחזיק בקו הגנה כ-1.2 ק"מ צפונית לבית המשפט של דינווידי. בלילה שלאחר קרב בית המשפט תגברו כוחות חיל רגלים את קו ההגנה שיצרו פרשי האיחוד, מה שגרם לפיקט לסגת עם כוחותיו לקו הגנה חדש באורך 2.82 ק"מ שנערך משני צדדיו של צומת הדרכים של דרך וייט אוק, דרך סקוט ודרך בית המשפט של דינווידי בפייב פורקס. פקודתו של מפקד ארמיית צפון וירג'יניה, הגנרל רוברט אדוארד לי, לפיקט הייתה להגן על הצומת בשל חשיבותה האסטרטגית כמפתח לנתיב אספקה ונסיגה.
המתקפה בפייב פורקס החלה בסביבות השעה 13:00, כאשר אש נורתה על ידי חיילים מהדיוויזיות בפיקודם של הבריגדיר גנרלים תומאס דבין וג'ורג' קסטר שחסו בשטח מיוער סמוך לביצורי הקונפדרציה. האש רתקה את חיילי הקונפדרציה שבקו החזית ובאגף הימני בעמדותיהם בעוד הגוף העיקרי של חיילי הקורפוס החמישי, בפיקודו של מייג'ור גנרל גאוורנור קמבל וורן (Gouverneur K. Warren), תקף את אגפם השמאלי לאחר התארגנות של כשעתיים.
בזמן ששרידן כעס על הדחייה בפתיחת המתקפה העיקרית בשל אור היום המועט שנותר ותחמושתם האוזלת של הפרשים החל הקורפוס החמישי לנוע בשעה 16:15. באותה שעה שהו פיקט ומפקד כוח הפרשים שלו, מייג'ור גנרל פיציו לי (Fitzhugh Lee), כ-2.5 ק"מ מצפון לקו ההגנה של הקונפדרציה, מכיוון שלא ציפו ששרידן יתקוף בשעה כה מאוחרת של היום. צל אקוסטי שנגרם כתוצאה מהיערות העבותים ומתנאי לחות כבדה מנע מהם לשמוע את קולות שלב הפתיחה של מתקפת כוחות האיחוד. בנוסף, לא עדכנו פיקט ולי את קציניהם במורד שרשרת הפיקוד על מיקומם המדויק מאחורי קו החזית.
בשל חוסר מידע והעדר סיור מודיעיני מכין לא איתרו שתי דיוויזיות של האיחוד את המקום שבו היו אמורות לתקוף באגף השמאלי של הגנת הקונפדרציה, אך בסופו של דבר סייעה להן טעות זו באיגוף קו ההגנה ותקיפתו מעורפו. בעוד הדיוויזיה בפיקודו של בריגדיר גנרל רומיין איירס תוקפת חזיתית ומביסה את החיילים שהגנו על האגף, הצטרפה ללחימה הדיוויזיה בפיקודו של בריגדיר גנרל צ'ארלס גריפין, שהתאוששה מטעות הניווט שלה, וסייעה בחיסול קווי הגנה מאולתרים נוספים של הקונפדרציה, והדיוויזיה של בריגדיר גנרל סמיואל קרופורד אשר תקפה מצפון לשדה הקרב, חסמה את דרך פורד ואז שבה דרומה לפייב פורקס וסייעה גם כן בחיסול כיסי ההתנגדות האחרונים. חיל הפרשים של האיחוד הצליח פחות במשימתו ומרבית פרשי הקונפדרציה הצליח להימלט בעוד רוב חיילי הרגלים נפגעו או נפלו בשבי. על אף הקרב המוצלח הדיח שרידן את מפקד הקורפוס וורן בטענה של חוסר במנהיגות, חוסר התלהבות ואיטיות, כמו גם בשל משקעי עבר ועימות על רקע אישי בין השניים (ועדה שחקרה את האירוע לאחר המלחמה מצאה שוורן הודח שלא בצדק). לאחר הקרב החזיק האיחוד בפייב פורקס ובדרך המובילה למסילת הצד הדרומי וגנרל גרנט הורה על מתקפה כללית למחרת היום.
תבוסתו של פיקט בפייב פורקס ופריצת קווי ההגנה של הקונפדרציה בפיטרסבורג בקרב שנערך למחרת הכריחו את הגנרל לי לנטוש את קווי הביצורים סביב פיטרסבורג ואת בירת הקונפדרציה ריצ'מונד ולהתחיל בנסיגה, במהלכה התקיימו מספר קרבות נוספים בין הארמייה שלו לכוחות האיחוד הרודפים. המערכה הסתיימה בכניעתה של ארמיית צפון וירג'יניה לאחר קרב בית המשפט של אפומטוקס ב-9 באפריל 1865.
רקע.
מערכת אוברלנד והמצב האסטרטגי.
באמצע יוני 1864, במפקדתו הסמוכה לקולד הארבור, עמד הגנרל יוליסס גרנט, מפקד צבא האיחוד אשר לחם כנגד צבא הקונפדרציה, בפני דילמה אסטרטגית: תחת שליטתו עמדה ארמיית הפוטומק, בפיקודו של מייג'ור גנרל ג'ורג' מיד, כנגד 66,000 אנשי ארמיית צפון וירג'יניה, בפיקודו של גנרל רוברט אי לי, לאחר מערכה בת חודש של קרבות קשים ועקובים מדם, אשר נקראה מערכת אוברלנד (Overland Campaign). מאז 4 במאי, עת חצו 100,000 אנשיו של מיד את נהר רפידאן מערבית לפרדריקסברג שבווירג'יניה וצעדו דרומה, עמדו שני הצבאות היריבים במגע כמעט קבוע. גרנט ביקש לגבור על כוחות צבא הקונפדרציה באמצעות עדיפותו המספרית של צבאו, אך הגנרל לי הדף בהצלחה את כל הניסיונות לאגפו בסדרה של קרבות: וילדרנס (5–6 במאי), ספוטילבניה (8–21 במאי) וצפון אנה (23–26 במאי). לאחר כל קרב, ניסה גרנט לתמרן את צבאו סביב האגף הימני של צבאו המחופר של לי על מנת לאלצו לנטוש את עמדותיו ולצאת לקרב בשטח פתוח. גנרל לי עצר ניסיונות אלה בהצלחה רבה והמשיך לחצוץ בין צבא האיחוד לבירת הקונפדרציה, ריצ'מונד.
ב-26 במאי 1864 פקד גרנט על ארמיית הפוטומק לצעוד לכיוון דרום-מזרח, לחצות את נהר פמונקי (Pamunkey) ולנוע לכיוון ריצ'מונד. ב-31 במאי הגיעו כוחות החוד של הארמייה אל צומת הדרכים של קולד הארבור, כ-14 ק"מ צפונית-מזרחית לבירת הקונפדרציה. מולם נערכו מבעוד מועד חייליו ותיקי הקרבות של לי בעמדות הגנה חזקות. לאחר כמה ניסיונות עקרים ב-1 וב-2 ביוני, הורה גרנט על מתקפה כללית כנגד קו הביצורים באורך 11 הק"מ של כוחות הקונפדרציה בבוקר 3 ביוני. המתקפה הסתיימה באסון עבור צבא האיחוד, עם כ-6,000 הרוגים ופצועים לעומת כ-1,500 נפגעים בלבד שספגו אנשי צבא הקונפדרציה, אשר הוסיפו לחסום את הדרך לעבר ריצ'מונד. אף על פי כן כבר איבד לי, מקרב וילדרנס ואילך, כ-30,000 איש, אבדות שלא ניתן היה למלא בקלות.
גרנט התחבט בשאלה כיצד להכריע את צבאו של לי ולכבוש את ריצ'מונד באמצעות ארמייה שכבר איבדה כ-55,000 איש מאז חצתה את נהר רפידאן. בנוסף היה על גרנט לקחת בחשבון את המצב הפוליטי בארצו. בשל האבדות הכבדות שנגרמו לצבא הצפון כתוצאה מהטקטיקה בה השתמש גרנט, החל המורל במדינות הצפון לרדת וגברה הביקורת כנגדו על כך שארמיית הפוטומק נמצאת בדיוק באותה נקודה בה עמדה מול ריצ'מונד ב-1862 תחת פיקודו של ג'ורג' מקללן במערכת חצי האי, אך עם שיעור אבדות נמוך בהרבה. לאחר חודש של לחימה נראה היה שניצחון האיחוד עדיין אינו קרוב, והתעורר החשש שציבור הבוחרים הממורמר יביע את מחאתו כנגד הנשיא אברהם לינקולן בבחירות הקרבות.
מן העבר השני, שררה בקרב חיילי ומפקדי הקונפדרציה אופטימיות לנוכח האבדות הכבדות אותן הסבו לצבא האיחוד וההצלחה בהגנה על בירתם. באותו זמן נחסמו גם כוחות נוספים של צבא האיחוד באזור עמק השננדואה ולאורך נהר ג'יימס, דרומית לריצ'מונד. מרבית חיילי צבא הקונפדרציה נותרו במורל גבוה ובטחו ביכולתם לנצח את חיילי האיחוד. עם זאת, היה קיים קושי רק למלא את האבדות בשל המחסור בכוח אדם, ובנוסף איבד לי מספר גדול של קצינים מנוסים מאז החלו הקרבות. לי לא פקפק ביכולתם של חייליו להילחם מאחורי ביצורים אך סיכם כי "יש צורך במשהו נוסף, מעבר להיצמדות לעמדות הגנה". גם לאחר הניצחון בקולד הארבור, היה לי מודאג בשל כוחו של צבא האיחוד, מהלומותיו התכופות של גרנט והאיום המתמשך על ריצ'מונד, והעריך כי אם לא תושמד ארמיית הפוטומק לפני שתגיע אל נהר ג'יימס, תהפוך המערכה למצור שסיומו הוא רק שאלה של זמן.
גרנט משנה טקטיקה.
לאחר קולד הארבור החליט גרנט על שינוי בטקטיקה, ולהתמקד בניסיונות לפגוע בקווי האספקה של הקונפדרציה באזור וירג'יניה במטרה לאלץ את לי לנטוש את עמדותיו בריצ'מונד. גרנט קיווה שפעולה זו תגרום לארמיית צפון וירג'יניה לצאת לשטח פתוח, שם יבוא יתרונו המספרי של צבא האיחוד לידי ביטוי. כצעד ראשון בכיוון זה, אך גם כהסחה לפעולות עתידיות, שלח גרנט ב-7 ביוני את מייג'ור גנרל פיליפ שרידן בראש כוח פרשים בעוצמה של שתי דיוויזיות במטרה לפשוט ולפגוע במסילת הברזל המרכזית של וירג'יניה המובילה אספקה אל ריצ'מונד בשארלוטסוויל. ב-11 ביוני נתקלו אנשיו של שרידן בכוח הפרשים העיקרי של הקונפדרציה כ-40 ק"מ מזרחית לשארלוטסוויל ולאחר קרב תחנת טרוויליאן שנמשך יומיים (ונחשב לקרב הארוך והקטלני ביותר בו השתתפו פרשים בלבד במלחמה), נסוגו מזרחה וחברו בחזרה אל ארמיית הפוטומק, מזרחית לריצ'מונד.