האידלי המודרני מוזכר בכמה יצירות הודיות קדומות. ביצירה "Vaddaradhane הכתובה בשפת ה"קאנדה משנת 920 לספירה מוזכר המאכל בשם "iddalige", שהוכן מבלילה של שעועית שחורה (Vigna mungo). מחבר האנציקלופדיה "הקנאדית" המוקדמת ביותר משנת 1025 לספירה, מתאר את הכנת המזון הזה על ידי השריית שעועית שחורה טחונה דק בחובצה (משקה חלבי), ולאחר מכן ערבוב של העיסה עם מים צלולים שעברו הגבנה ותבלינים. מלך אימפריית חלוקיה המערבית ששלט באזור שכונה כיום קרנאטקה, כלל מתכון לאידלי באנציקלופדיה שלו, "מנסולאסה" (בשנת 1130 לספירה) בשפה הסנסקריט. בקרנאטקה, האידלי בשנת 1235 לספירה מתואר כ"קליל, כמו מטבעות בעלי ערך גבוה", מה שמרמז שכנראה המאכל אז לא היה מבוסס על אורז. המזון שהוכן באמצעות מתכון זה נקרא כיום אידלי אודינה במדינת קרנאטקה.
המתכונים המתוארים ביצירות ההודיות העתיקות האלו מבוססים על שלושה היבטים מרכזיים שקיימים גם במאכל האידלי המודרני:
התייחסות למה שנראה כמתכונים לאידלי המודרני מופיעים בכתבים ההודיים רק לאחר שנת 1250 לספירה.
היסטוריון המזון K.T. Achaya משער שייתכן והמתכון המודרני לאידלי מקורו באינדונזיה של ימינו, שיש לה מסורת ארוכה של מזון מותסס. לדבריו, הטבחים שהיו מועסקים על ידי מלכי ההינדים של הממלכות ההודיות עשויים היו להמציא את האידלי המאודה, ולהחזיר את המתכון להודו במהלך השנים 800–1200 לספירה. K.T. Achaya הזכיר מאכל אינדונזי בשם "קדלי", שלדבריו היה כמו אידלי.
היסטוריונים מגוג'ראטי מאמינים כי סוחרי טקסטיל סוראשטריאניים הם שהכניסו את האידלי לדרום הודו במהלך המאה העשירית והמאה ה-12; יש אפילו טענות כי תערובת של אורז ושעועית שחורה שנטחנו ועורבבו יחד ליצירה של עוגות מקורם במדינת גוג'ראט. יצירה בשפה הגוג'ראטית משנת 1520 לספירה מזכירה את האידלי כ "idari", ומזכירה גם גרסה שעברה התאמה מקומית (גרסה לא מותססת של dhokla).
אזכורים מוקדמים בשפה הטמילית מתוארכים למאה ה -17. בשנת 2015, הכריזו בצ'נאי על 30 במרץ כ"יום האידלי העולמי".
הכנה.
מצרכי הבסיס להכנת האידלי הם אורז לא מבושל ושעועית שחורה שהושרו במים כל אחד בנפרד, לארבע שעות לפחות, או אף ללילה שלם. ניתן להוסיף תבלינים כמו זרעי חילבה בזמן ההשריה לקבלת טעמים נוספים. לאחר ההשריה, העדשים טחונות לעיסה דקה והאורז נטחן בנפרד גס, ואז יש לשלב ביניהם ולהתסיס את התערובת כלילה עד ש נפחה יוכפל. לאחר התסיסה אפשר לשמור חלק מהבלילה לטובת האצת ההתססה במנה הבאה. את בלילת האידלי המוגמרת מכניסים לתבניות משומנות של מגשי אידלי לאידוי. התבניות המחוררות מאפשרות לבשל את האידלי באופן אחיד.
הגשה.
מאחר שאידלי פשוטים הם עדינים בטעמם, התבלינים הם חלק חיוני בהגשה. אידלי מוגשים לעיתים קרובות עם סמבר אך זה משתנה מאוד לפי האזור והטעם האישי. אידלי מוגשים לעיתים קרובות עם צ'אטני (על בסיס קוקוס), צ'אטני קארה (על בסיס בצל) או קארי דגים פיקנטי. תערובת תבלינים יבשים, פודי, נוחה לשימוש בזמן נסיעה.
וריאציות.
עם ההגירה של תושבים מדרום הודו וסרי לנקה למקומות שונים ברחבי העולם, נוצרו וריאציות רבות על אידלי בנוסף לאינספור וריאציות מקומיות. מרכיבים שקשה להשיג ומנהגי בישול שונים דרשו שינויים גם במרכיבים וגם בשיטות. אורז מבושל יכול להפחית את זמן ההשריה בצורה ניכרת. ניתן להשתמש גם באורז טחון או קרם אורז הנקנה מוכן בחנויות. באופן דומה, ניתן להשתמש בסולת או בדייסת חיטה להכנת אידלי מחיטה. ניתן להוסיף יוגורט על מנת לספק את הטעם החמצמץ לבלילות בלתי מותססות. תערובות ארוזות מראש מאפשרות הכנה כמעט מיידית של אידלי.
דניאל מקדונלד
דניאל לואיז מקדונלד (באנגלית: Danielle Louise Macdonald; נולדה ב-19 במאי 1991) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אוסטרלית, התפרסמה מתפקידה הראשי בסרט "פאטי קייקס" משנת 2017, מתפקידה כווילודין בסרט "גדולה מהחיים" משנת 2018, ובשל השתתפותה בסרט הקצר "Skin" של הבמאי הישראלי גיא נתיב שזכה בפרס האוסקר לסרט הקצר הטוב ביותר לשנת 2018.
ראשית חייה.
מקדונלד נולדה בסידני, אוסטרליה בשנת 1991. היא למדה במכון האוסטרלי לאמנויות הבמה בנרמברן, ניו סאות' ויילס.
כשהייתה בת 18 עברה ללוס אנג'לס כדי להתמקד בקריירת המשחק שלה.
קריירה.
במקור היא נבחנה לתפקיד בקה הופסטטר בסדרת הדרמה Huge, אך היא לא קיבלה את הוויזה שלה בזמן והיא לא הצליחה למלא את התפקיד. סרטה העלילתי הראשון היה "המזרח", שהוקרן לראשונה בפסטיבל סאנדנס 2013.
מקדונלד ידועה בתפקיד הראשי שלה כאליס מאנינג בסרט הפשע "כל דבר סודי" משנת 2014, לצד דקוטה פנינג, דיאן ליין ואליזבת' בנקס. בנוגע לסרט "לכל דבר סודי" כתבה קתרין פושקר מהניו יורק דיילי ניוז כי "הסרט שייך למעשה לדניאל מקדונלד, יעיל כמו אליס אכזרית וקנאית."
בשנת 2016 היא הופיעה בגמר העונה של הסדרה "" בתפקיד "בריסטול".
בשנת 2017 כיכבה מקדונלד בתפקיד הראשי בסרט הדרמה "פאטי קייקס".בדצמבר 2017 הופיעה מקדונלד בסדרת הקומדיה של נטפליקס, "Easy".
בשנת 2018 הופיע מקדונלד בשני סרטים בהפקת נטפליקס, לצד ג'ניפר אניסטון בעיבוד לרומן "גדולה מהחיים" מאת ג'ולי מרפי; ולצד סנדרה בולוק במותחן "קופסת הציפורים" בתפקיד אולימפיה. היא גם גילמה את קריסטה בסרט הקצר "Skin" של הבמאי הישראלי גיא נתיב שזכה בפרס האוסקר לסרט הקצר הטוב ביותר לשנת 2018, ובסרט עלילתי הארוך שבא בעקבותיו "סקין".
פהד קוואסמה
פהד קוואסמה (בערבית: فهد القواسمة; 13 באפריל 1939 – 31 בדצמבר 1984) היה מנהיג ופוליטיקאי פלסטיני, ראש עיריית חברון במשך ארבע שנים, גורש על ידי מדינת ישראל ללבנון ב-1980 ונורה למוות בעמאן ב-1984,על ידי מחבלים פלסטינים יריבים.
ביוגרפיה.
קוואסמה נולד לחברון בן למשפחת סוחרים עשירה. בין 1942 ל-1948 עברה המשפחה לירושלים שם היו לה נכסים רבים. אביו המשיך ובנה עוד מספר בניינים במערב ירושלים. במהלך מלחמת השחרור ברחה המשפחה לחברון, ולאחר המלחמה הפקיעה מדינת ישראל את כל רכושם בירושלים. אביו של קוואסמה היה פעיל במחנה תומכי מצרים בחברון, ויריב של ראש העירייה מוחמד עלי אל-ג'עברי. ביולי 1948 דן המלך עבדאללה הראשון את אביו למוות, אך פסק הדין לא בוצע והמשפחה עברה לקהיר שם גדל. בשנת 1962 סיים לימודי הנדסה באוניברסיטת קהיר וחזר לחברון. בין הנכסים שהחזיקה משפחתו היה מלון "פארק" בחברון, שב-11 באפריל 1968 שכרה אותו קבוצת יהודים, בצעד שסימן את תחילת ההתנחלות באזור. בשנת 1970 החל לעבוד במחלקת החקלאות של הממשל הצבאי באזור חברון.
בשנת 1976 החליט להתמודד בבחירות לרשויות המקומיות בגדה המערבית שנערכו ב-12 באפריל 1976 וזכה בבחירות.
קוואסמה תמך בתהליך השלום שיזמה מצרים בואתה עת, ואף נפגש עם שר הביטחון שמעון פרס בספטמבר 1976 כדי לדון בתוכנית האוטונמיה שהציע. קוואסמה היה ביחסים טובים עם מחלקת המדינה של ארצות הברית שראתה בו אחד המנהיגים המתונים בגדה, איתם ניתן להגיע להסדר מדיני. יחסיו עם מפקד אזור יהודה ושומרון, בנימין בן אליעזר, גם היו טובים. וביוני 1978 נענה בן-אליעזר למספר בקשות שהעלה קוואסמה, בין השאר, הגדלת השטח המוניציפלי של חברון, הקמת בית ספר טכני, וסיוע כספי של הממשל הצבאי בסלילת כבישים ושיפור מערכת אספקת המים בעיר.
בסוף שנת 1978, הצטרף לוועדה להכוונה לאומית, ועדה של מנהיגים פלסטינים שהוקמה בסוף שנת 1978 במטרה להאבק באמצעים פוליטיים נגד תוכנית האוטונומיה של הסכמי קמפ דייוויד.
בסוף שנת 1979 ותחילת שנת 1980, גבר המתח בעיר חברון לאחר שהמתנחלים לחצו על הממשלה לאפשר להם לחדש את היישוב היהודי בחברון. קוואסמה אמר שהוא מוכן לאפשר ליהודים לחזור לחברון אם יאפשרו לפליטים פלסטינים לחזור ללוד או יפו. לעיתונאי ממייסדי הארגון הסוציאליסטי הישראלי "מצפן" ומעורכי ביטאונו חיים הנגבי, שסבו היה חיים בג'איו, הרב האחרון והמנהיג האחרון של הקהילה היהודית-ספרדית בחברון, אמר כי הוא מוכן שיקבל חזרה את בית משפחתו בחברון אם ישראל תחזיר למשפחתו את הבתים שנטשו בשכונת קטמון בירושלים. ב-24 במרץ 1980 אישרה ממשלת ישראל רשמית את חידוש היישוב היהודי בחברון, בתגובה ארגן קוואסמה כנס מחאה שהביא לנזיפה ממפקד אזור יהודה ושומרון בן אליעזר.
ב–2 במאי 1980 נרצחה קבוצת תלמידי ישיבה מקרית ארבע שהיו בדרכם לבית הדסה בחברון. ממשלת ישראל הגיבה לפיגוע בגירושם לירדן של שלושה מנהיגים פלסטינים מהוועדה להכוונה לאומית, יום למחרת. במגורשים היו קוואסמה, הקאדי של חברון ביוד אל–תמימי וראש עיריית חלחול מוחמד מילחם. כוחות צה"ל פרצו לביתם ב-1 בלילה והודיעו להם שהם צרכים להגיע לפגישה עם המושל הצבאי, אך במקום זאת נלקחו למסוק שהטיס אותם למטולה, כוח צה"ל העביר אותם לתוך לבנון למונית שהסיע אותם לבירות. השלושה הגישו עתירה לבג"ץ נגד גירושם שנידונה לאחר שכבר גורשו. לאחר הגירוש נסעו השלושה לאירופה וארצות הברית למסע הסברה. תחילה נסעו לז'נבה, שם נפגשו עם סגן נשיא ארגון הצלב האדום, אחר כך לפריז בה נערכו מספר עצרות תמיכה עבורם. ביוני 1980 שהו בארצות הברית. בית הכנסת ״טמפל סיני״ בוושינגטון הבירה, המשתייך לזרם הרפורמי, ערך עבורם כנס תמיכה שבמקביל הפגינו ארגוני ימין נגדם מחוץ לבית הכנסת, ואחר כך שהו במטה האומות המאוחדות בניו יורק, שם שבתו שביתת רעב.