בשנת 2009 הצטרף זילבר למפלגת הימין ארץ ישראל שלנו במטרה להתמודד לרשימת התנועה. הוא החל להופיע בחוגי בית, אך עקב הצטרפות התנועה לאיחוד הלאומי נדחק הצידה. בשנת 2010 פרסם את שירו "אוֹ קָנֹה", שבו קרא להעדפת קנייה מיהודים ועבודה עברית, ובשנת 2011 פרסם את שירו "כהנא צדק", שבו הביע תמיכה ברב מאיר כהנא ובדיעותיו. הוא התבטא בזלזול כלפי המחאה החברתית וטען שמערכת אכיפת החוק מתנכלת למרגלית צנעני בגלל דעותיה.
בשנת 2017 פרסם שיר המביע תמיכה בחייל אלאור אזריה.
בשנת 2019 השתתף בהפגנה מול בית היועץ המשפטי לממשלה, אביחי מנדבליט, כחלק ממחאות תמיכה בראש הממשלה בנימין נתניהו, ובאותה שנה הלחין ועיבד שיר המשבח את פעולותיו של בנימין נתניהו וטוען לחפותו.
המטה הכללי בצה&quot;ל
מבצר יחיעם
מבצר יחיעם הוא מבצר שנבנה בידי דאהר אל-עומר באמצע המאה ה-18 בגליל המערבי. המקום נקרא בעבר "מצודת גדין" (בערבית: قلعة جدين, "קלעת ג'דין"), שם שפירושו הוא "מצודת הגיבורים". המבצר מספר גם את סיפור הגבורה של מגיני יחיעם במלחמת העצמאות. המקום מוכרז כגן לאומי.
היסטוריה.
באתר שרידים של מצודה צלבנית קטנה מהמאה השתים עשרה, שנהרסה בכיבוש המוסלמי. במקום נמצאו גם כלי צור ושרידים מהתקופה ההלניסטית. המצודה הייתה חלק מהביצורים ההיקפיים ששמרו על עכו, שהייתה בירת הצלבנים אחרי נפילת ירושלים. ממרום המצודה נשקף הנוף של האזור כולו.
המבצר הועבר לידי המסדר הטבטוני הגרמני בשנת 1208, אולם כעבור כ-100 שנים מבנייתו הוא נהרס בידי הסולטאן הממלוכי ביברס ובימינו נותרו מן המבצר שרידים בלבד. המבצר עבר שיפוץ מקיף על ידי השליט הבדואי של הגליל במאה ה-18, דאהר אל עומר, ונוספו לו בניינים בחלק העליון. הערבים קראו למקום "ג'דין" לפי מקור נוצרי צלבני, מן המאה השלוש עשרה.
מבצר גדין, הוא "מבצר יחיעם", מוזכר על ידי ויקטור גרן, בסיורו בגליל בשנות השישים של המאה התשע עשרה. הוא מתאר את המקום כטירה גדולה על שפת ואדי ג'דין המטה ליפול, ומתגוררים בה רק רועים מעטים, אותם הוא מכנה ״אנשי אימת״. מצודת גדין, למרות מצבה הרעוע, השאירה רושם חזק על גרן, בשרידיה האיתנים על הפסגה, שהיא עומדת עליה. מתחת לטירה מתחם מחוזק במגדלים, ובו שרידים של בתים הרוסים, בורות מים וסבך שיחים. בצד הצפוני ראה גרן בוסתנים נטושים.
במאורעות 1936–1939 שימש המבצר מקום מסתור לכנופיות הערביות. המקום שימש כבית המשפט של הכנופיות. למרגלות המבצר הוקם בשנת 1946 קיבוץ יחיעם. במלחמת העצמאות התבצרו אנשי קיבוץ יחיעם במבצר ונלחמו נגד תוקפיהם הערבים.
מקור השם יחיעם.
שמו העברי של המבצר בא לו מקיבוץ יחיעם שעלה לקרקע באזור זה ב-27 בנובמבר 1946, ארבעה חודשים לאחר פעולת ליל הגשרים של הפלמ"ח. באותה פעולה נהרג יחיעם וייץ בניסיון לפוצץ את הגשרים שעל נחל כזיב. המבצר שימש מקום מושבם של בני הקיבוץ החדש. בזמן מלחמת העצמאות, עת היה הקיבוץ מבודד ונצור בלב אוכלוסייה עוינת, הוא שימש להגנה מפני התקיפות החוזרות ונשנות.
מבצר יחיעם בהווה.
המבצר מהווה גן לאומי מוכרז וסיורים וביקורים מתקיימים בו משך כל השנה.
מאז שנת 1992 מתקיים במקום במהלך חול המועד סוכות "פסטיבל רנסאנס במבצר יחיעם". הפסטיבל כולל פעילויות למשפחות ולילדים ברוח תקופת הרנסאנס, וכן קונצרטים של מוזיקה קלאסית המנוגנים לרוב בכלים תקופתיים.
מדי קיץ מתקיימים באולם המרכזי של המבצר מופעי מחול.
מבצע מדינה
מבצע מדינה היה מבצע במלחמת העצמאות, שערכה חטיבת אלכסנדרוני, ב-13 במאי 1948, יום לפני הכרזת המדינה. במבצע נכבש הכפר הערבי כפר סאבא. לחטיבה נגרמו עשרות הרוגים, רובם בחסימות שהוצבו לצורך בידוד שדה הקרב העיקרי. במקביל למבצע זה נערך, על ידי כוח חי"ם מישובי השרון, ואחר כך גם כוחות מהחטיבה, קרב לכיבוש טירה, אשר נכשל, תוך אבדות כבדות לתוקפים.
רקע.
מאז תחילת מלחמת העצמאות, כפר סאבא, אשר נמצאה כ-2.5 ק"מ מצפון מזרח לכפר סבא (כיום שכונת יוספטל בתחומי העיר), היוותה איום על ביטחון היישובים העבריים בסביבתה. לערביי המקום נוספו בהמשך כוחות של 'צבא ההצלה', וכן סיוע של משוריינים. כוחות 'אלכסנדרוני' הגיבו בהתקפות על הכפרים הערביים באזור, כמו גם על התחבורה הערבית.
ב-9 במאי 1948 הותקפה המושבה באש כבדה ובחסותה קרבו שלושה משוריינים עד לבאר המרכזית של כפר סבא ופוצצוה.
במטה חטיבת אלכסנדרוני הוחלט לכבוש את כפר סאבא. מועד ההתקפה נקבע ליום ה-13 במאי, יום לפני הכרזת המדינה, על כן נקרא המבצע 'מדינה'. ביצועו הוטל על גדוד 33 של חטיבת 'אלכסנדרוני' ולגדוד צורפו שתי פלוגות מגדוד 32. הכוח הערבי בכפר מנה כ-80 לוחמים, כמחציתם מ'צבא ההצלה', ולהם שני מקלעים. הכפר היה מבוצר היקפית בחפירות מדופנות שקי חול.
כדי לבודד את שדה הקרב, הוקצתה פלוגה להצבת חסימות למניעת החשת תגבורות ערביות מכיוון קלקיליה ומכיוון ג'לג'וליה.
לקראת המבצע, ובשל קוצר הזמן להכנות, נערכה ב-12 לחודש תצפית על המקום מקיבוץ רגבים, ששכן אז באזור כפר סבא, כשני ק"מ מערבה ליעד. באותו לילה נערך בנוסף סיור מפקדים במבואות הכפר.
המבצע.
כיבוש כפר סבא הערבית.
ההתקפה על כפר סאבא נערכה ב-13 במאי. לאחר הרעשת מרגמות, בשעה 13:00 החלה הסתערות בכוח של שתי מחלקות מגדוד 33, ובמהלכה נפצע מ"כ אחד. לאחר כשעה וחצי היה הכפר בידי הגדוד, תוך מנוסת תושבי הכפר ונושאי הנשק. במהלך ההשתלטות על הכפר נפצע אחד המ"מים. לאחר הכיבוש נכנסו לכפר שתי פלוגות, הפלוגה המסייעת של גדוד 33 ופלוגה מגדוד 32, על מנת להתבסס בו לצורך הגנה.
הערבים, אשר נעזרו במשוריינים, ניסו מספר פעמים לחזור ולכבוש את הכפר. הקרבות נמשכו עד רדת החשכה והכפר נשאר בידי החטיבה.
החסימות.
החסימות התמקמו, האחת, בת שתי מחלקות, ב'פרדס האוצר' (במשק האוצר, כיום ממזרח לשיכון קפלן וממערב לבית העלמין 'מנוחה נכונה', בתחומי כפר סבא) שממזרח לכפר סאבא, והשנייה, מחלקה אחת, בא-נבי ימין (בימינו נווה ימין).
החסימה ב'פרדס האוצר' וב'גבעה החומה'.
המ"פ, אשר נלווה לחסימה ב'פרדס האוצר', החליט לשפר את מיקום החסימה, על ידי השתלטות על גבעה סמוכה, 'הגבעה החומה', ממנו נראה היה לו כי ייטיב לבצע את תפקידו. אחת המחלקות אכן התמקמה על אותה גבעה, אולם בשל מיעוט כלי עבודה, לא הצליחה להתחפר כהלכה, ובנוסף, מכשיר הקשר שנשאה לא פעל. עם תחילת הקרב החלו לזרום תגבורות לכפר סאבא. בנוסף, נושאי נשק, מבין הבורחים מהכפר, תקפו את החסימות מאחור. עד מהרה הותקף הכוח שעל הגבעה, וסבל אבדות קשות. ניסיון לחלץ את הפצועים ל'בנין האוצר', מבנה בתוך 'פרדס האוצר', נכשל. אמנם המבנה היה ריק, ונתפס ללא קרב, והפצועים הורדו מן הגבעה אל הפרדס, אך הדרך בינם לבין הבניין נותקה על ידי הערבים. כמה מן החיילים שאבטחו את הפצועים נחלצו, אולם הפצועים עצמם - לא.
החסימה בא-נבי ימין.
החסימה התמקמה סמוך לכביש כפר סבא-קלקיליה, כדי למנוע מעבר תגבורות מקלקיליה ומג'לג'וליה, אולם התבססה במקום רק לאחר שהסתיים הקרב על הכפר. עם הגיעו, הכוח הניח מטעני נפץ ותבערה על הכביש, לצורך חסימתו במקרה הצורך. זמן קצר אחר כך, הותקפה המחלקה הן על ידי משוריינים מכיוון קלקיליה, הן על ידי רגלים, משני עברי הכביש. שני הפיא"טים שברשות החסימה לא פעלו כהלכה, בין אם בשל חוסר מיומנות, בין אם בשל תחמושת פגומה, וכן החלה להסתמן סכנת ניתוק של הכוח. כיוון שכך, שוגרו מספר חיילים לכפר סאבא בבקשת עזרה. אלה חזרו עם תחמושת נוספת, ועם כיתת תגבורת ולה פיא"ט נוסף. בנוסף, כוח אחר נשלח מן הכפר על מנת לקדם סכנת ניתוק של החסימה. בינתיים חיסלו המשוריינים הערביים את צוות אחד הפיא"טים, הפיא"ט השני התקלקל, והמשוריינים, שגם הצליחו לשתק את המקלע של הכיתה שחסמה את הכביש, התקדמו לעבר כוח החסימה. עם מעברם מעל מטען חומר הנפץ שהונח קודם לכן, נעשה ניסיון להפעילו, אולם המטען לא פעל. כיוון שכך, הופעלו מטעני התבערה. המשוריינים נסוגו, אך אישם המשיכה לגרום אבדות קשות לכוח החסימה. משוריין שנשלח לעזרת החסימה, נפגע על ידי המשוריינים הערביים, ורוב היושבים בו נהרגו. בסופו של דבר, אף כי נתבקשה להחזיק מעמד זמן רב ככל האפשר, נאלצה חסימה זו לסגת.
קרב טירה.
כמחצית מן הנופלים במבצע 'מדינה' היו בקרב טירה. בבוקר ה-13 במאי 1948 יצא כוח חי"ם שהורכב ברובו מכיתות פל"ם (פטרול לוחם, כוח נייד במסגרת החי"ם) מבני המושבים באזור (כפר הס, עין ורד ועוד). מטרת הכוח הייתה ביצוע ירי לכיוון טירה, ובכך לרתק ולמנוע מכוחות ערבים להתערב בקרב בכפר סבא הערבית. בטירה היו לוחמים מקומיים ולוחמים מטייבה וכן לוחמים מ'צבא ההצלה'. הכוח התוקף לא היה מודע לנוכחות האחרונים.
כאשר הגיע הכוח לפאתי טירה, צפו המפקדים על הכפר ונראה היה כאילו הוא נטוש. בשלב זה נתקבלה הפקודה לכבוש את טירה. כבר בתחילת ההתקפה נלכד הכוח בשטח פתוח, באש מכל העברים על ידי ערבים מטייבה הסמוכה, כך שניסיון כיבוש טירה נכשל. רוב הלוחמים נהרגו תוך זמן קצר ורק בודדים הצליחו לסגת. הכוח התוקף ספג אבדות, כולל 24 הרוגים ונעדרים (ארבעה במספר). למחרת תקפה את הכפר פלוגה מגדוד 32, מכיוון רמת הכובש. גם ניסיון זה נכשל, והפלוגה ספגה חמישה הרוגים.
תוצאות הקרב ואחרית דבר.
במבצע זה נפלו 29 לוחמים, רובם נפלו בחסימות שעצרו את התוקפים. יחד עם הרוגי קרב טירה, ספגה 'ההגנה' יותר מ-50 הרוגים.