לגבי ברכת 'המוציא' לאחר הקידוש, נחלקו בראשונים: לדעת הרי"ף והרא"ש צריך לחזור ולברך המוציא. ורק במקרה שאין לו יין ומקדש על הפת, אינו צריך לחזור ולברך. אך לדעת הרמב"ם בכל מקרה אין צריך לברך 'המוציא' פעם נוספת, גם אם מקדש על היין. שתי הדעות הובאו להלכה בשולחן ערוך. האחרונים הכריעו שלא לברך המוציא, משום ספק ברכות להקל, אך בשולחן ערוך הרב כתב שעל אף שמעיקר הדין, ההלכה כדעה הראשונה שהובאה בשולחן ערוך שיש לברך פעם נוספת המוציא אך כדי לצאת מידי ספק, עדיף לסיים את הסעודה ולברך ברכת המזון קודם שקיעת החמה.
יחסי הממלכה המאוחדת–טורקמניסטן
יחסי הממלכה המאוחדת–טורקמניסטן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הממלכה המאוחדת לבין טורקמניסטן.
סקירה כללית.
היחסים הדיפלומטיים בין טורקמניסטן לבריטניה כוננו ב-23 בינואר 1992, ובשנת 1995 פתחו שתי המדינות שגרירויות זו אצל זו.
נציגויות דיפלומטיות.
בריטניה מחזיקה בטורקמניסטן שגרירות באשגבאט, וטורקמניסטן מחזיקה בבריטניה שגרירות בלונדון.
סדיקה הידראולית
סדיקה הידראולית (באנגלית: Hydraulic fracturing, מכונה גם Fracking) היא שיטה המשמשת להפקת נפט, גז טבעי ומחצבים נוספים על ידי שבירה של שכבות סלע עמוקות בעזרת דחיסת נוזלים בלחץ גבוה.
בקידוח כזה, נחפר פיר לעומק רב עד להגעה לשכבת סלע בלתי חדירה למשאב אותו מבקשים להפיק, ומוחדר צינור מתכת לתוך הפיר.
בשלב זה מוזרק דרך הצינור 'נוזל פראקינג' (תערובת של מים, חומצה אציטית, מלח, חומרים קרמיים וכימיקליים אחרים) בלחץ אדיר של למעלה מ-9,000 PSI, כ-612 אטמוספירות, לתחתית הבאר.
הלחץ ההידראולי שנוצר סודק את שכבת הסלע ויוצר בה בקיעים רבים, המתרחבים ככל שלחץ הנוזל גדל. לבסוף, מופסקת דחיסת הנוזל והוא זורם מן הבאר חזרה אל פני השטח.
על מנת שלא תסתמנה המנהרות שנפתחו, מעורבבים בנוזל הפראקינג חומרים קרמיים המייצבים את צורת המנהרות גם לאחר שהן מתרוקנות מנוזלים.
משאבים כמו גז טבעי, נפט, פצלי שמן ועוד שהיו כלואים תחת לחץ שכבות קרקע רבות יכולים לאחר הסדיקה לזרום בחופשיות דרך הפיר אל פני השטח.
שיטת מחצב זו נפוצה בעיקר בארצות הברית, אך נמצאת בשימוש גם במדינות נוספות כמו רוסיה, לוב, סין, ארגנטינה ועוד.
היסטוריה.
השימוש הראשון בלחץ נוזל לגירוי בארות נעשה בשנות ה-40 של המאה ה-20, כשתאגיד הגז והנפט של סטאנוליד הפיק כך 3,800 ליטרים של ג'ל נפט מעומק של 700 מטרים.
אמברגו הנפט שהטילו חברות אופ"ק על ארצות הברית בשנת 1973 תרם לפיתוח הפראקינג ולשיפורים טכנולוגיים שהורידו את מחירי הפקת חבית נפט בעזרת פראקינג מ-70 דולר בשנת 1973 לפחות מ-25 דולר כיום.
הקידוח האופקי הראשון מיוחס ל המכונה "אבי הפראקינג", יזם נדל"ן שניסה את השיטה בשנת 1991.
כיום בארצות הברית לבדה מופקות בעזרת פראקינג למעלה מ-8 מיליון חביות ביום, כ-51% מכל תוצרת הנפט היומית בארצות הברית, תוספת זו מיצבה את ארצות הברית כמדינה שמפיקה הכי הרבה נפט בעולם, ומחזיקה ב-18% מכלל הנפט העולמי.
נוזל הפראקינג.
נוזל הפראקינג הוא תערובת של חומרים רבים שנועדו ליצור לחץ גדול ככל שניתן, לסכך את מעבר המשאבים בסדקים ולהחזיק את הבקיעים בשכבת הסלע פתוחים גם לאחר יציאת המים.
בין המרכיבים ניתן למצוא:
נוזל הפראקינג רעיל ומזיק לסביבה ובעל השפעות מזיקות בטווח המיידי, ולכן מספר מדינות בארצות הברית חוקקו חוקי רגולציה קפדניים מאוד על העברתו וטיהורו.
סובארו בראט
אוטו פון מוזר
אוטו פון מוזר (בגרמנית: Otto von Moser; 31 במרץ 1860 – 11 באוקטובר 1923) היה גנרל גרמני, שפיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
מוזר נולד ב-31 במרץ 1860 בשטוטגרט, והיה בנו של אלווין מוזר, מנהל הוצאת הספרים Deutsche Verlags-Anstalt. בשנת 1877 התגייס מוזר ל והצטרף לרגימנט הרגלים ה-126 (וירטמברג ה-8 - פרידריך הראשון, הדוכס הגדול של באדן). ב-14 בספטמבר 1893 הוא הועלה לדרגת האופטמן, וב-1 באפריל 1894 הוא מונה למפקד פלוגה ברגימנט הגרנדירים ה-119 (וירטמברג ה-1 - "המלכה אולגה"). בשנת 1897 הוא הצטרף למטה הדיוויזיה ה-27 (וירטמברג ה-2), ובשנת 1899 הוא הועלה לדרגת מיור. בשנת 1900 הוא מונה לקצין מטה בקורפוס ה-18, ובשנת 1902 הוא מונה לקצין מטה בקורפוס ה-13 (וירטמברג). בשנת 1906 מונה מוזר למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הרגלים ה-120 (וירטמברג ה-2 - "קייזר וילהלם, מלך פרוסיה"), ולאחר מכן הוקצה לזמן קצר למטה רגימנט הרגלים ה-126 (וירטמברג ה-8 - פרידריך הראשון, הדוכס הגדול של באדן), בזמן שהועלה לדרגת אוברסט לוטננט. בשנת 1909 הוא הועלה לדרגת אוברסט, בשנת 1908 העניק לו וילהלם השני, מלך וירטמברג את צלב הכבוד למסדר כתר וירטמברג ונתן לו תואר אצולה. בשנת 1910 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-121 (וירטמברג ה-3 - וירטמברג הישנה), ובשנת 1912 הועלה לדרגת גנרל מיור. בשנת 1913 הוא מונה למפקד חטיבת הרגלים ה-53 (וירטמברג ה-3), שהייתה חלק מהדיוויזיה ה-27 (וירטמברג ה-2).
מלחמת העולם הראשונה ואחריתו.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה לחם מוזר עם חטיבתו בחזית המערבית, ואף נפצע באחד הקרבות. לאחר החלמתו, ב-25 במאי 1915 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-107, ולחם עמה במהלך חזית המזרחית ולאחר מכן במהלך המערכה על סרביה. ב-18 באוגוסט 1915 הועלה מוזר לדרגת גנרל לוטננט, וב-13 ביוני 1916 הוא הועבר לחזית המערבית ומונה למפקד הדיוויזיה ה-27 (וירטמברג ה-2). ב-12 במרץ 1917 הוא מונה למפקד קורפוס המילואים ה-14, ולחם עמו בקרב אראס ובקרב קמברה. ב-8 בפברואר 1918 הוא פרש מתפקידו, וב-18 ביולי 1918 פרש פון מוזר מהצבא. לאחר מכן הוא חי באיזני אים אלגאו, שם פרסם מספר ספרי היסטוריה צבאית. ב-31 ביולי 1927 הוא קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת טיבינגן, וב-11 באוקטובר 1931 הוא מת בגיל 71.
יחסי יפן–קירגיזסטן
יחסי יפן–קירגיזסטן הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה הקירגיזית לבין יפן. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים ב-26 בינואר 1992, זמן קצר לאחר התנתקותה של קירגיזסטן מברית המועצות.
סחר.
בשנת 2018 שוויו של הייצוא הקירגיזי ליפן עמד על 4.1 ביליון ין וכלל בעיקר זהב, סוכר ודבש. באותה השנה, הייבוא הקירגיזי מיפן עמד על 1.8 ביליון ין וכלל בעיקר מכונות, גומי ומכוניות.
שתי המדינות חברות בארגון "מרכז אסיה פלוס יפן". מטרת הארגון היא לרומם את היחסים הדיפלומטיים–כלכליים בין יפן לבין אומות מרכז אסיה (קזחסטן טג'יקיסטן, אוזבקיסטן, קירגיזסטן וטורקמניסטן המשמשת כמשקיפה בארגון).
יפנים בקירגיזסטן.
על פי הלשכה היפנית המרכזית לסטטיסטיקה, ביוני 2017 התגוררו בקירגיזסטן מאה שלושים ושניים אזרחים יפניים.
תעלת לארסן
תעלת לארסן (באנגלית: Larsen Channel) היא מצר ים, בין האי ד'אורוויל, לבין האי ז'ואנוויל, בארכיפלג קבוצת איי ז'ואנוויל, בקצה הצפון-מזרחי של חצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה.
רוחבו של מצר הים בין 1.6 ל-4.8 קילומטרים.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי המצר.
המצר התגלה בשנת 1902, על ידי המשלחת השוודית לאנטארקטיקה בפיקודו של אוטו נורדנשלד.
המצר נסקר מופה על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1953–1954;
כמו כן המצר צולם מהאוויר על ידי משלחת הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד בעונת המחקר 1956–1957.
מקור השם.
נורדנשלד קרא למצר על שמו של קפטן סי. אי. לארסן (C. A. Larsen), רב החובל של הספינה אנטארקטיק אשר שימשה את המשלחת.
לקריאה נוספת.
• Defense Mapping Agency 1992, Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica, P 290
הר דיץ
הר דיץ (באנגלית: Mount Dietz) הוא הר בהרי הייז, בהרי המלכה מוד, באזור חוף אמונדסן, בשטח חסות רוס שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 2,250 מטרים מעל פני הים.
ההרם ממוקם בסמוך מסמוך למפגש בין קרחון סוצ'ז לקרחון ברטלט.
ההר מסמן את הגבול הדרומי של רכס הרי הייז.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי ההר.
ההר מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960–1964.
מקור השם.
שמו של ההר ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
ההר נקרא על שמו של לוטננט ד. ל. דיץ (D.L. Dietz), שהיה טייס צי ארצות הברית, שהטיס טיסות צילום שבוצעו על ידי צי ארצות הברית במהלך מבצע דיפ פריז בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1964–1965.
מכון המחקר המדעי הכל-רוסי לפיזיקה ניסיונית
מכון המחקר המדעי הכל-רוסי לפיזיקה ניסיונית (ברוסית: Российский федеральный ядерный центр — Всероссийский научно-исследовательский институт экспериментальной физики (РФЯЦ-ВНИИЭФ) הוא מכון מחקר שבסיסו בעיר סארוב (לשעבר ארזמס-16), במחוז ניז'ני נובגורוד שברוסיה והוקם בשנת 1947. בתקופה הסובייטית היה ידוע בשם KB-11, ובדרך כלל כונה ארזמס-16. מהווה כיום חלק מקבוצת Rosatom ומהווה חלק ממרכז הגרעין הפדרלי.
מכון המחקר המדעי הכל-רוסי לפיזיקה ניסיונית הוא מרכז המחקר והפיתוח הראשון של ברית המועצות לשעבר לנשק גרעיני. פצצת האטום הסובייטית הראשונה פותחה כאן בסוף שנות הארבעים, ואחריה המשיך המרכז כמרכז לחקר הנשק הגרעיני. רבים ממיטב הפיזיקאים של ברית המועצות היו קשורים לארזמס-16: האקדמאי אנדריי סחרוב עבד כאן כמעט 20 שנה והאקדמאי יולי חריטון שימש עדיין כראש המדע של המרכז בשנות התשעים.
לפני שניתן שמו הנוכחי, המתחם היה ידוע ברציפות כמשרד וולגה, KB-11, אובייקט מספר 550, "קרמליוב", "מרכז 300, מוסקבה", ארזמס-75 ו"ארזמס-16".