בשל מחסור חמור במשאבים ובמזון, החלה אלידה, בניגוד לחוק, לקבץ נדבות ברחובות למען צבא הישע. בעקבות הלשנה נעצרה בוסהרט על ידי המשטרה הגרמנית בעילה של גיוס כספים עבור צבא הישע. חרף מעצרה הצליחה אלידה לברוח ולמצוא מסתור, וכאשר נודע כי הסכנה המידית חלפה, המשיכה בוסהרט בפעילות מחתרתית למען הצלת ילדים. במהלך הרעב בהולנד בחורף 1944–1945, נסעה בוסהרט למזרח המדינה בתדירות גבוהה על מנת לאסוף מזון בשביל בתי הילדים שבמערב המדינה שסבלו מרעב כבד. לעיתים אף רכבה בוסהרט על אופניה לכפרים שונים על מנת להמיר סיגריות בתפוחי אדמה, ובכך לנסות לצלוח את התקופה הקשה.
בתום המלחמה השיבה בוסהרט את כל הילדים היהודיים למשפחותיהם. בשנות ה-90 לחייה, המשיכה אלידה בוסהרט לפעול כרב-סרן בצבא הישע ואף שמרה על קשר עם רבים מהילדים שהצילה מתקופת המלחמה.
ב-25 בינואר 2004, הכיר יד ושם באלידה מרגרטה בוסהרט כחסידת אומות העולם.
במכתבן לוועדת יד ושם בבקשה להענקת תואר כבוד לאלידה בוסהרט, טענו האחיות טרהורסט כי: ״על אף שמשאביה של בוסהרט היו מוגבלים, אנחנו זוכרות היטב את תחושת החום והביטחון שהעניקה לנו אלידה במהלך התקופה הזו. המייג׳ור, בשבילנו, היא כמו אמא, ועד היום היא מכנה אותנו ״ילדיי״. אנו חייבים את חיינו, חיי ילדינו וחיי נכדינו למייג׳ור בוסהרט.״
עדויות מניצולים.
עדות זו מאת הנדרינה טרהורסט (21 אוגוסט 1927), אחת מאחיות טרהורסט שניצלה על ידי אלידה בוסהרט, נכתבה ב-5 ביולי 2005:
פעילותה לאחר מלחמת העולם השנייה.
לאחר המלחמה, המשיכה בוסהרט לפעול במפקדת צבא הישע שבאמסטרדם. כשגילתה כי אין לצבא הישע כל פעילות באזור דה ואלן, רובע החלונות האדומים של אמסטרדם, היא מיד השיגה אישורים על מנת להתחיל בפעילות באזור. עבודתה עבור הזונות של דה ואלן הביא לבוסהרט הכרה בינלאומית. בשנת 1965 היא אף ליוותה את הנסיכה ביאטריקס בסיור סודי לרובע החלונות האדומים.
בשנת 1978ֿֿ יצאה בוסהרט לפנסיה מצבא הישע בדרגת סגן-אלוף. לאחר יציאתה לפנסיה, נחשבה בוסהרט לחלק בלתי נפרד מצבא הישע והמשיכה להופיע בטלוויזיה ולייצג את הארגון בכנסיות ובכנסים רבים.
בשנת 2004 זכתה בוסהרט בתואר אבירות הולנדית ולאחר מותה בשנת 2007 פורסמה סדרה של תשעה בולים לזכרה. תשעת הבולים מציגים מגוון של תמונות וציורים של המייג׳ור במצנפת המפורסמת שלה מצבא הישע.
בשנת 2006 נתנה בוסהרט את שמה ל״פרס מייג׳ור בוסהרט״ על תרומה יוצאת דופן של יחידים לחברה״.
הלן בורז'ה
הלן בורז'ה (בצרפתית: Hélène Burger, 1900, מילוז - 1987) הייתה אחות מתנדבת בצלב האדום, חברה בתנועת ההתנגדות הצרפתית וחסידת אומות העולם מצרפת.
קורות חיים.
בורז'ה נולדה בשם הלן גוצלר (Gutzler). היא נישאה למר בורז'ה ולזוג נולדו בן ושתי בנות.
פעילות להצלת יהודים במהלך מלחמת העולם השנייה.
לאחר שסיפחו הגרמנים את חבל אלזס בשנת 1940, נמלטה בורז'ה בעקבות בנה, שהיה פעיל בתנועת ההתנגדות הצרפתית, ממילוז לאז'ן. היא התנדבה בצלב האדום ושובצה למשימה של העברת ילדים פליטים מאזור צרפת שנכבש בידי הגרמנים לאזור משטר וישי כדי לאחדם עם בני משפחותיהם. באחת ממשימות ההעברה, במאי 1942, נחקרה על ידי קצין גרמני אך סיפרה לו, בתור דוברת גרמנית שוטפת, שהיא מלווה ילדים לאיחוד עם הוריהם בדרום צרפת ובמזרחה, וכן הצליחה להסתיר את העובדה שחלק מהילדים היו יהודים. הגרמני נתן לה אישור שסייע לה במעברה.
בתקופת גירוש היהודים מפריז ביולי 1942 הוסתרו ילדים יהודיים רבים אצל שכנים או מכרים. בורז'ה לקחה על עצמה את המשימה לסייע בהחבאתם וכן בהעברתם של רבים מילדים אלה לבריב-לה-גאייארד שבדרום צרפת, שם ארגוני סיוע יהודיים הסתירו את הילדים. עקב קשיים לוגיסטיים התאפשר לבורז'ה להעביר רק עד שמונה ילדים בכל פעם, ועל כן נסעה הלוך ושוב מספר פעמים.
בינואר 1943 סייעה בורז'ה למספר יהודים לחצות את הגבול לשווייץ. חלק מפעולות ההצלה של בורז'ה ומפעולותיה לאיחוד משפחות יהודיות נבעו מפניה ישירה של יהודים אליה, וחלקן - כתוצאה ממידע שהגיע לידיה במסגרת התנדבותה בצלב האדום.
לאחר המלחמה.
לאחר המלחמה הייתה בורז'ה עובדת סוציאלית בפרוידנשטט (Freudenstadt) שבגרמניה.
הכרה.
ב-1980 הכיר יד ושם בהלן בורז'ה בתור חסידת אומות העולם.
קירן טיירני
קירן טיירני (באנגלית: Kieran Tierney; נולד ב-5 ביוני 1997) הוא כדורגלן מאני-סקוטי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת ארסנל ובנבחרת סקוטלנד.
קריירת מועדונים.
טיירני גדל במחלקת הנוער של סלטיק מאז גיל 7. הופעת הבכורה שלו בליגת העל הסקוטית הייתה ב-22 אפריל 2015 בניצחון על דנדי, כאשר עלה כמחליף במקומו של אמיליו איזגואירה בדקה ה-81.
עונת 2015/16, הייתה עונת הפריצה שלו, כשהוא התחיל לפתוח בעמדת המגן השמאלי החל מחודש דצמבר, כשהוא בן 18, במקומו של איזגואירה המנוסה יותר. טירני שיחק יותר מ-30 פעמים בעונה ועזר לקבוצתו לזכות באליפות ליגת העל הסקוטית. בעונה זו זכה טיירני בפרס הכדורגלן הסקוטי הצעיר של העונה.
ב-8 באוגוסט 2019, חתם טיירני בארסנל מהליגה האנגלית תמורת 25 מיליון פאונד.
נבחרת סקוטלנד.
טיירני נולד באי מאן ועבר לסקוטלנד בגיל 10 חודשים. הוא פתח פעם הראשונה בנבחרת סקוטלנד בניצחון 0–1 על נבחרת דנמרק.
לורד (עיר)
לורד (בצרפתית: Lourdes) היא עיר שוק הממוקמת למרגלותיו הצפוניים של רכס הרי הפירנאים בדרום מערב צרפת. את פרסומה העיקרי קיבלה העיר החל משנת 1858 כאשר על פי האמונה הנוצרית-קתולית התגלתה בה במערה, מריה אם ישו, לילדה ענייה, בת איכרים פשוטה בשם ברנדט (Bernadette Soubirous). זמן קצר לאחר ההתגלות הפכה העיר למוקד משיכה עולמי חשוב לצליינות ובעיקר לכזו הקשורה בריפוי ממחלות ונכויות קשות. היקף הצליינות בלורד עומד כיום על כ-6 מיליון מבקרים בשנה ומבחינה זו היא שנייה בצרפת לעיר פריז בלבד, כמו גם במספר בתי המלון המוצעים בתחומה לעולי הרגל. העיר נחשבת גם למרכז הצליינות השלישי בחשיבותו בעולם הנוצרי-קתולי לאחר רומא ואתרי ארץ הקודש.
היסטוריה.
אזור לורד היה מאוכלס כבר מן התקופה הפרהיסטורית. במאה הראשונה תחת השלטון הרומי הוקמה בה גבעת מבצר (במקום שבו ניצבת כיום הטירה) ונמצאו שרידי מבנים מצבות ופסלים. למרגלות הגבעה הוקם מקדש פגני המוקדש לאל המים. במאה החמישית הוקמה על יסודות המקדש כנסייה נוצרית שנהרסה מאוחר יותר בשריפה. על חורבותיה הוקמה נקרופוליס שלגודלה והיקפה לא נמצא מידע. חשיבותה הכלכלית של העיר הושגה כפועל יצא ממיקומה על הדרך העיקרית שקישרה דרך רכס הפירנאים בין אזורי מסחר בצרפת וספרד של ימינו .
מידע מועט קיים אודות העיר מתקופת הכיבוש הברברי ועד לתקופה הקרולינגית. עד לשנת 778 ובמשך 46 שנים נשלטה לורד על ידי המוסלמים האנדלוסים. בתקופה זו שימשו העיר והמבצר זירת התנגשויות בינם לבין קרל הגדול מלך הפרנקים. לאחר תבוסת המורים עברה העיר לשליטת הדוכסים הביגורים (Bigorre). בתקופה זו נבנה המבצר בראש הגבעה אשר שימש את דוכס ביגור ולאחר מכן עבר לשליטת דוכסות שמפיין. במאה ה-14 נכבשה העיר לראשונה על ידי פיליפ הרביעי, מלך צרפת. בשנים 1360–1407 במהלך מלחמת מאה השנים נשלטה העיר על ידי האנגלים באמצעות אצילים מקומיים נאמנים במסגרת הסכם השלום של בריטני (Brétigny Treaty). האנגלים ניצלו את המיקום האסטרטגי של העיר והשגשוג הכלכלי שזכתה לו כעיר שוק אזורית בין אזורי המסחר של טולוז וספרד.
בסוף המאה ה-16 וכחלק ממלחמת הדת בצרפת בין הקתולים וההוגנוטים עברה השליטה בעיר בין דוכסויות שונות ובשנת 1607 עברה סופית לשליטת ממלכת צרפת.
בתקופת לואי ה-15 שימשה הטירה שבעיר כבית כלא. אך בשנת 1789 הורתה האספה הלאומית על שחרור אסירים. לאחר עלייתו של נפוליאון בשנת 1803 שוב חזרה הטירה ליעודה הקודם כבית כלא.
בשנת 1814 נכבשה העיר על ידי כוחות בריטיים ובעלי בריתם בפיקוד הדוכס מוולינגטון.
מאז ועד לשנת 1858 לא התרחשו בעיר הקטנה בת 4000 תושבים כל אירועים חריגים. בטירה הוצב משמר והעיר שימשה בעיקר כנקודת מעבר על ציר המסחר האזורי ומעבר לפירנאים בספרד.
מעשה ההתגלות.
ב-11 בפברואר 1858 יצאה ילדה מקומית בשם ברנדט סובירו ביחד עם אחותה ומלווה נוסף, לקושש עצים. לטענתה, אישה יפה התגלתה בפניה במערה מרוחקת. האישה לא הזדהתה, אך בהתגלות נוספת התוודתה כי היא העיבור ללא חטא והורתה לילדה לשתות ממי המעיין הנובע במערה כסגולה לריפוי. ברנדט, חסרת הידע התאולוגי המתאים לפירוש המושג המורכב והחדשני לתקופה, הביאה אותו כלשונו בפני הכומר המקומי שגילה ספקנות באשר לנכונות האירוע אך שוכנע כי הילדה אינה מסוגלת להמציא מושג כזה בעצמה.
הסיפור התפשט במהירות, והאמונה כי המדובר במריה הבתולה אם ישו בכבודה ובעצמה החלה לרווח. על פי הסיפור הופיעה האישה בפני הילדה 18 פעמים נוספות, והחל משנת 1859 החלו אלפי עולי רגל להגיע לעיר. פסל הבתולה הוצב במערת ההתגלות בשנת 1864.
מתקופה זו החלה העיר להפוך למוקד צליינות נוצרי ענק, בעיקר למטרות ריפוי בהשפעת מי המעיין הנובע בתוך מערת ההתגלות. האפיפיור יוחנן פאולוס השני אף ביקר בעיר פעמיים.
ההערכה היא כי מאז 1860 ביקרו בעיר למעלה מ-200 מיליון בני אדם. במהלך השנים התקבלו אין ספור דיווחים על ריפוי ממחלות שונות כולל שיתוק, עיוורון ואף מחלות נפש כתוצאה מרחצה או שתייה במי המעיין הנובע במערה, למרות שלא נמצאו כל עקבות לחומרים ייחודיים בהם. הכנסייה הקתולית עצמה הכירה באופן רשמי ב-69 מקרי ריפוי בדרך הנס שהתרחשו בעקבות ביקורים במקום ללא כל סיוע רפואי פיזי או פסיכולוגי נוסף.
תחבורה.