אלן שארפלס החלה את הקריירה האמנותית שלה כשהכינה העתקים מדיוקנאות הפסטל של בעלה. בין השנים 1794–1810, העותקים שלה היו במתכונת דומה לשלו על נייר אפור או חום. היא לימדה את עצמה כיצד להכין עותקים זעירים בצבעי מים על שנהב, ובין השנים 1803–1810 היא יצרה דיוקנאות זעירים מתוך עותקים או בציור מהחיים. ההכנסה מציורי אלן וילדיה הפכה את המשפחה לאמידה.
לאחר 1810 אלן כבר לא מזכירה את עבודותיה ביומניה, אך המשפחה המשיכה להתאמן בציור פורטרטים בבריסטול. הנושאים של אלן כללו את ג'וזף פריסטלי, מרתה וג'ורג' וושינגטון, בנג'מין ראש, ג'ון וגברת בארד, אלינור פארק קוסטיס, אלכסנדר המילטון, סר ג'וזף בנקס והמרקיז דה לה פאייט. כיום ניתן למצוא את עבודותיה במוזיאונים רבים בארצות הברית, כולל מוזיאון המטרופוליטן לאמנות, הגלריה הלאומית לאמנות.
היא נפטרה בגיל 80 בצ'שייר.
בתה של אלן רולינדה שארפלס הפכה לציירת צבעי שמן בעלת שם. אחת מיצירותיה הגדולות ביותר הייתה "משפטו של קולונל ברטון", שצויר בשנת 1834, המוצג בבריסטול.
מבצר ביחיב
מבצר ביחיב (באנגלית: Beehive Casemate) הוא ביצור היסטורי שממוקם ליד חוף אובליסק , מפרץ סידני, ניו סאות' ויילס, אוסטרליה. המבצר מהווה חלק מהפארק הלאומי נמל סידני .
תיאור והיסטוריה.
בניית המבצר הוקמה ב-1871–1874, והייתה תחת פיקוחו של האדריכל הקולוניאלי ג'יימס בארנט . חומת הסוגרים התת-קרקעית הייתה מהראשונים שתוכננו ונבנו במקום לאחר נסיגת הכוחות הבריטיים ב-1870 ורפורמות קארדוול . המבצר מכיל שלושה תאים כיפיים ששימשו כחדרי נשק. לכל חדר היה פתח קטן או חלון שאליו יורה האקדח, כאשר כל חלון נשקף לעבר סידני האדס . התאים התת-קרקעיים היו בנויים מלבנים ומטיט ונבנו בתוך החללים שנחפרו. המבצר נועד היה לירות על ספינות האויב בזמן שהם מנווטים במעברים סביב שונית סוא ופיגס , בכניסה למפרץ ג'קסון.
עד שיצא עשן לבן (ספר)
עד שיצא עשן לבן (באנגלית: Conclave, "קונקלווה") הוא ספר מאת רוברט האריס המתאר את תהליך בחירתו של אפיפיור דמיוני. הספר יצא לאור בעברית בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר בשנת 2019 בתרגומו של גיל שמר.
עלילה.
הדמות הראשית בספר הוא הקרדינל ג'קופו לומלי, המשמש כנשיא מועצת הקרדינלים. הספר נפתח במותו של האפיפיור המכהן, אשר שמו אינו נזכר בספר. האפיפיור המנוח נודע כאדם פשוט, צנוע ואהוב, ובעל דעות ליברליות. עם מותו, מוטל על לומלי לארגן את הקונקלווה לצורך בחירת אפיפיור חדש. 117 קרדינלים מכל רחבי העולם מגיעים לקריית הוותיקן עבור הטקס. ארבעת המועמדים הבולטים הם: אלדו בליני, מנאמני האפיפיור הקודם אשר חולם להמשיך את הרפורמות הליברליות שלו. ז'וזף טרמבלה מקנדה, אשר מתיימר להביא לוותיקן רוח צעירה ומודרנית. ג'ושוע אדיימי מניגריה אשר חפץ להיות האפיפיור השחור הראשון, וגופרדו טדסקו השמרן הקיצוני אשר רוצה לשמר את המסורת הנוצרית. ברגע האחרון מופיע אדם מסתורי בשם ג'וזף בניטס אשר מונה לקרדינל אין פאקטורה בידי האפיפיור לשעבר ומודיע על רצונו להשתתף בקונקלווה. הדלתות ננעלות, והקרדינלים מתנתקים מהעולם עד סוף הקונקלווה. בהדרגה חושף לומלי כי מרבית המועמדים מסתירים סודות אפלים, ובמקביל הוא נאלץ להתמודד גם עם סודות מעברו של האפיפיור לשעבר, עם ארגון טרור איסלאמיסטי המעוניין לחבל בקונקלווה, ועם החשש שבסופו של דבר הוא עצמו עלול להיבחר לאפיפיור.
ששי (ערוץ)
צי'אנג צ'ינג-קואו
צִ'יאַנְג צִ'ינְג-קֻוֹאוֹ (במנדרינית: 蔣經國; 27 באפריל 1910 – 13 בינואר 1988) היה פוליטיקאי טאיוואני, חבר במפלגת הקוומינטנג, בנו של צ'יאנג קאי שק ויורשו. שימש כנשיא הרפובליקה הסינית לאחר מות אביו, בין השנים 1978 ו-1988 בעת נפטר.
ביוגרפיה.
בצעירותו נשלח צ'יאנג ללימודים גבוהים במוסקבה, בתוך ברית המועצות בשנת 1925 (בה בעת התקיים איחוד כוחות בין המפלגות הלאומית והקומוניסטית). בעת טבח שאנגחאי, המזכיר הכללי של ברית המועצות, דאז יוסיף סטלין הפך את צ'יאנג לאסיר פוליטי במערכה בין הקומוניסטים לאביו צ'יאנג קאי שק. במסגרת היותו אסיר, הממשלה במוסקבה שלחה אותו לעבוד במפעלי ייצור פלדה מעבר אל הרי האורל. בעובדו שם, צ'יאנג נפגש, התאהב והתחתן עם פאינה וקרבה (לעתיד פאינה צ'יאנג פנג-ליאנג).
כאשר בשנת 1937 החלה מלחמת סין–יפן השנייה, הממשלה במוסקבה שלחה את הזוג לנאנג'ינג במסגרת ההסכם בין הלאומיים לקומוניסטים. לאורך המלחמה צ'יאנג פעל והפך ראוי בעיני אביו ליטול יותר ויותר אחראיות, בין לבין גם אחראיות ניהולית. לאחר כניעת האימפריה היפנית ניתלה על צ'יאנג האחראיות להפיל את המאפיות והמיליציות המושחתות בשאנגחאי. על פועלו מול המשימה נאמר כי נהג ב"יעילות חסרת רחמים".
בשנת 1949 ניצחון המפלגה הקומוניסטית של סין במלחמת האזרחים הסינית הכריח את הממשלה הלאומית ליסוג לעבר האי טאיוואן.
צ'יאנג צ'ינג-קו היה הראשון לקבל על עצמו את ניהול המשטרה החשאית, עמדה עליה שמר עד שנת 1965 ולאורכה פעל על מציאת בוגדים ומאפיונרים בין לבין בעזרת עינויים קשים בעת צורך למען שמירה על סמכות השלטון של הקוומינטנג. בין 1965 ועד 1969 צ'יאנג פעל בתור שר ההגנה, בין 1969 ו-1972 שימש כסגן ראש הממשלה ומשנת 1972 והלאה שימש כראש ממשלת הרפובליקה הסינית. כל זמן זה צ'יאנג שימש ללא עוררין כידו ויורשו של אביו הנשיא.
לאחר מות אביו בשנת 1975, צ'יאנג לקח על עצמו את ראשות הממשלה בעוד נמנה ליושב ראש מפלגת הקוומינטנג ובשנת 1978 (בבחירות הראשונות מאז מות אביו) צ'יאנג הפך לנשיא הרפובליקה הסינית ובשנת 1984 נבחר לקדנציה שנייה אותה לא יממש עד סופה שכן נפטר בשנת 1988.
תחת כהונתו של צ'יאנג, ממשלת הרפובליקה הסינית שמרה על סמכותה אבל נפתחה יותר לקראת מחאות פוליטיות ולקראת חופש הביטוי אל מולה. צ'יאנג פעל בשביל השגת קולות הבוחרים והתקדם לעבר הדמוקרטיה בעוד עדיין שמר על עין צופה לגבי כלל המתיישבים החדשים באי שמקורם בסין היבשתית (הרפובליקה העממית של סין). בשנותיו האחרונות תמך צ'יאנג בהעלאת חופש הביטוי והורדת הצנזורות על התקשורת. בקשור לירושת מוסד הנשיאות צ'יאנג העלה בני האן מתוך טאיוואן לעלות ולהפוך דמויות מפתח, ביניהם גם לי טנג-הואי אשר יירש אותו.
תהליך הפיכתה של הרפובליקה הסינית בטאיוואן לדמוקרטית יימשך עד לשנות ה-2000.
מוזיקת ביט
מוזיקת ביט, ביט בריטי או מרזיביט (על שם להקות מליברפול והאזורים הסמוכים ליד נהר מרזי) הוא ז'אנר מוזיקה פופולרית, המושפע ממוזיקת רוק אנד רול, סקיפל ומוזיקת פופ מסורתית, שהתפתחה בבריטניה בראשית שנות השישים.
מקור.
המקורות המדויקים של המונחים 'מוזיקת ביט' ו'מרזיביט' אינם ברורים. ה"ביט" (קצב) בכל אחד מהם, נבע מהמקצבים המניעים שהלהקות אימצו מהרוקנרול, מההשפעות של קצב הבלוז ומוזיקת נשמה, ולא מהתנועה הספרותית של דור הביט של שנות החמישים. כאשר הגל הראשוני של הרוקנרול שכך בשנות החמישים המאוחרות יותר, מוזיקת "ביג ביט", שקוצרה מאוחר יותר ל"ביט", הפכה לחלופת ריקוד חי לזמרי בלדות כמו טומי סטיל, מרטי ווילד וקליף ריצ'רד ששלטו במצעדים. האנתרופולוג ומבקר המוזיקה הגרמני ארנסט בורנמן, שהתגורר באנגליה בין השנים 1933–1960, טען כי טבע את המונח בטור במגזין "Melody Maker" לתיאור החיקוי הבריטי של להקות הרוקנרול הרית'ם אנד בלוז והסקיפל האמריקאיות .
השם "מרזי ביט" שימש למגזין מוזיקה של ליברפול שנוסד בשנת 1961 על ידי ביל הארי. הארי טוען שטבע את המונח "על בסיס המונח "Beat Policemen" (שם לשיטת סיור של שוטרים בבריטניה) ולא על בסיס המוזיקה". להקת "האוקיינוס השקט" קיבלה את השם Beats Mersey בפברואר 1962 על ידי Bob Wooler, MC במועדון Cavern, ובאפריל אותה שנה הם הפכו ל-Merseybeats. עם עליית הביטלס בשנת 1963 הוחלו להשתמש במונחים "סאונד מרסי" ו"מרסי ביט" על להקות וזמרים מליברפול, בפעם הראשונה במוזיקת הפופ הבריטית צליל ומיקום קושרו. הסצנות המקבילות בבירמינגהם ובלונדון תוארו כ- Brum beat ו-Tottenham Sound בהתאמה.
מאפיינים.
המאפיין המובהק ביותר של מוזיקת הביט היה הקצב החזק שלה, תוך שימוש במקצב האחורי המשותף לרוקנרול ולריתם ובלוז, אך לעיתים קרובות עם דגש מניע על כל פעימות ה -4 / 4 בר. הקצב עצמו - שתואר על ידי אלן קלייסון כ"ארבע-ארבע חסר שינוי על תוף המלכוד " פותח במועדונים בהמבורג במערב גרמניה, שם הופיעו קבוצות אנגליות רבות, כולל הביטלס, בתחילת שנות השישים ובמקום היה ידוע בתור "מקצב המאק-שאו" (make show). המקצב 8/8 היה גמיש מספיק כדי שיאומץ לשירים ממגוון ז'אנרים בנוסף, לדברי כותב המוזיקה דייב לינג."נגינת האקורדים בגיטרת הביט נשברה לסדרה של פעימות נפרדות, לעיתים קרובות אחת אל הבר, כשמאחוריה הצניחה הרגילה של גיטרת הבס ותיפוף חד. זה נתן השפעה שונה מאוד מהאופי המונוליטי של הרוק, בכך שהקצב לא ניתן על ידי שכפול של כלי אחד במקטע הקצב על ידי אחר, אלא על ידי יחסי גומלין בין שלושתם. הגמישות הזו גרמה גם לכך שמוזיקת ביט יכולה להתמודד עם מגוון גדול יותר של חתימות זמן וצורות שיר מאשר שהרוקנרול הצליח".קבוצות ביט היו בדרך כלל בשורות פשוטות של גיטרה, עם הרמוניות ווקאליות ומנגינות קליטות. המכשור הנפוץ ביותר של קבוצות ביט הציג גיטרות מובילות, קצב ובס בתוספת תופים, כפי שהיה פופולרי אצל הביטלס, המחפשים ואחרים. קבוצות ביט - אפילו אלה עם סולן נפרד - שרו לעיתים קרובות גם בתים וגם פזמונים של שירים בהרמוניה הדוקה, דומים לדו-וופ, עם הברות נמתחות בליווי.
השפעה.