עבור רבים עם מחלות ומצבים רפואיים, סטיגמה היא עובדה שיש להתמודד איתה באופן יומיומי.
המודל של פרסונסהגדיר את תפקיד החולה כמצב של חריגה חברתית בהקשר לציפיות חברתיות, מוסדיות, סנטימנטים וסנקציות:
הסטיגמה היא סוג של ניגוד בין הזהות החברתית בכוח לזו שבפועל. האפיון כשלעצמו אינו בעל ערך טוב או רע, אלא תמיד נבחן בהשוואה למשהו אחר.
יש שלושה סוגים של סטיגמה:
לאדם בעל הסטיגמה יש שוני לא רצוי ולא צפוי. כאשר נוצרה קבוצה על בסיס סטיגמה כלשהי, ייתכן ויתארגנו אנשי הקבוצה ויקימו משרד או ארגון שיקדם את ענייניהם. בדרך כלל מדובר ביצירת תווית מיטיבה יותר של הסביבה כלפי בעלי הסטיגמה.
ישנם שני שלבים ראשוניים שמתרחשים אצל האדם בעל הסטיגמה:
המסגרת להבנת מה גורם לסטיגמה במקום העבודה, מחולקת לשלוש בעיות:
מסקר אותו ערך משרד התמ"ת ב-2009 וביקש לבדוק מדוע מעסיקים לא פונים לאנשים עם מוגבלויות, נמצא כי לדעת המעסיקים אולי יש משהו שיגרום ויאיים על הביטחון של לקוחות או אנשי צוות עצמם בהתנהגות עצמה, אולי אדם לא יעמוד בלחץ של העבודה וזה יגרום למשבר, או התנהגויות לא רצוניות ומוזרות שיכולות להרתיע את האנשים העובדים במקום כמו כן יש סיכוי שאנשים עם מוגבלויות לא יעשו את העבודה בצורה הטובה, יחסירו הרבה, לא יביאו את התפוקה הנדרשת.
נכות
Web 2.0
שארל התם
שארל השלישי "התם" (בצרפתית: Charles III le Simple; 17 בספטמבר 879 - 7 באוקטובר 929) היה בן לשושלת הקארולינגים, ומלך פרנקיה המערבית מ-898 עד 922.
חייו.
שארל נולד חמישה חודשים אחרי מות אביו, לואי השני מלך פרנקיה המערבית. ב- 884, אחרי מות אחיו קרלומן, נמנע ממנו לרשת את הכתר, מאחר שאנשי הכנסייה והאצולה החליטו למסור את כתר ממלכת פרנקיה המערבית לשארל (בנו של הקיסר לואי מגרמניה), שמלך בשם שארל השלישי וכונה "השמן". אחרי ששארל "השמן" הודח מכתרו בנובמבר 887, הוכתר אודו רוזן פריז למלך פרנקיה המערבית (ב-פברואר 888), ושוב נמנע משארל "התם" לרשת את הכתר. ב-28 בינואר 893 הוכתר שארל "התם" למלך פרנקיה המערבית בכנסייה של העיר ריימס, אך רק לאחר מות המלך אודו (1 בינואר 898) זכה בכתר, ומלך בשם שארל השלישי (אותו הכינוי שהיה לשארל ה"שמן").
ממלכתו של שארל השלישי הייתה כמעט זהה בשטחה לצרפת של ימינו, מלבד העובדה שנאלץ למסור לנורמנים חבל ארץ בצפון צרפת (נורמנדיה). ב-911 חתם על הסכם עם רולו מנהיג הנורמנים שלפיו וויתר על העיר רואן ועל ערים אחרות בצפון צרפת שהיו כבר בידי הנורמנים. רולו ואנשיו ניאותו להתנצר והחלו לעבד את הקרקע, וכך הפכה נורמנדיה לדוכסות שבראשה עמד הדוכס רולו שהפך לוסאל של המלך, אך למעשה היה חופשי לחלוטין. המלך שארל "התם" מינה את הנורמנים לשומרי מבואותיה של פריז. הם חסמו את הנהר סן ומנעו פשיטות על העיר, אך המשיכו לפשוט על ערים אחרות. ב-911 בזזו את העיר שארטר, וב-919 פשטו על העיר אנז'ה.
ב-29 ביוני 922 מרדו האצילים בשארל, והמליכו תחתיו את רובר (אחיו של המלך אודו), שמלך בשם רובר הראשון. מקץ שנה שב שארל התם בראש צבא נורמני והתחולל קרב ליד העיר סואסון שבו נהרג המלך רובר הראשון. אך לבסוף נוצח שארל התם בקרב זה בידי איג הגדול (בנו של רובר הראשון), נתפס והושם בכלא במצודת טיירי שבעיר פרון (בחבל פיקרדי שבצפון צרפת). הכתר נמסר לראול מבורגונדיה בטקס שנערך ב-13 ביולי 923 בכנסייה של העיר סואסון. ב-929 מת שארל בכלא בפרון, ונקבר שם במנזר סן-פרסי.
מחלקת הבקרה
מחלקת הבקרה היא מחלקה קטנה באגף המודיעין בצה"ל. תפקידה הוא לבחון את הערכות המודיעין ואת תוצריו בגישה מקצועית ביקורתית לרבות פונקציית "פרקליט השטן" או ה"איפכא מסתברא" (מארמית: ההפך מסתבר), כלומר לבדוק דווקא את האפשרויות הנראות בלתי סבירות, לנסות ולערער על הערכות מקובלות בחטיבת המחקר ולהציע הערכות נוגדות. המחלקה מוכוונת מקצועית על ידי חטיבת המחקר אך פועלת כגוף עצמאי באגף המודיעין כדי לשמר את החופש להציג כל הערכה ובקרה.
מחלקת הבקרה הוקמה לאחר מלחמת יום הכיפורים במסגרת יישום הלקחים בעקבות המלצות ועדת אגרנט. ראש המחלקה הוא קצין בדרגת אלוף-משנה, הכפוף ישירות לראש אגף המודיעין, ולא לראש חטיבת המחקר. בעבר מילאו תפקיד זה, בין השאר, יעקב עמידרור ועמוס גלעד. ראש המחלקה, אל"ם רני, אמר בשנת 2008 בתשובה לשאלה האם היו מקרים שהערכת "איפכא מסתברא" התגלתה כנכונה:
אזכור בסרטים.
בסרט מלחמת העולם Z מוזכרת בשם אחר, שיטת החשיבה הזו של ישראל, בהקשר לפיענוח תשדורת בנוגע למתקפת זומבים. גיבור העלילה, 'ליין', מגיע לירושלים בישראל שנראית בטוחה הודות לחומות, ונפגש עם 'ראש המוסד', 'יורגן'. הוא מגלה לו שהוא יזם את בניית החומות בהתאם למדיניות מחלקת הבקרה של קהילת המודיעין הישראלית בפענוח תשדורת מהודו באופן אחר מהמקובל, כלקח מהכישלונות המודיעינים שקרו לאורך השנים - השואה, טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן ומלחמת יום הכיפורים. בסרט מוכנה שיטת הבקרה הזו בשם "עשירי למניין" - העשירי שעליו מוטלת המשימה להציג פרשנות הפוכה מאשר התשעה שהביעו דעה לפניו, כדי להעלות לדיון גם את מה שנראה בלתי סביר, שעשוי להתברר דווקא כנכון.
קרל השמן
קרל השלישי "השמן" (בצרפתית: Charles III le Gros; 13 ביוני 839 – 13 בינואר 888) היה מלך פרנקיה המזרחית, מלך איטליה וקיסר האימפריה הרומית. מלך על פרנקיה המערבית מ-884 עד 887.
ביוגרפיה.
קרל היה בנו של לודוויג הגרמני, מלך פרנקיה המזרחית וקיסר האימפריה הרומית הקדושה. ב-876, עם מות אביו, ירש קרל את כתר ממלכת פרנקיה המזרחית. ב־879, הפך קרל למלך איטליה, לאחר שאחיו הבכור, קרל מבוואריה לקה בשיתוק והתפטר. ב-881 חלה אחיו, לודוויג הצעיר, וקרל הוכתר לקיסר האימפריה הרומית הקדושה. ב-884, אחרי מותו של קרלומן מלך פרנקיה המערבית, שלא היו לו יורשים, החליטו אנשי הכנסייה והאצילים למסור את כתר הממלכה לקרל, שמלך בשם שארל השלישי.
צירוף מקרים זה הביא לאיחודן של פרנקיה המזרחית, פרנקיה המערבית ואיטליה תחת שלטונו של הקיסר קרל השמן. התעוררו תקוות לתחייתה של אירופה המערבית, אולם קרל השמן, שלקה במחלת הנפילה, לא עמד במשימה זו. הוא ניסה את כוחו נגד המוסלמים שפלשו לאיטליה, אך ללא הצלחה. ב-886 נאלץ לשלם לנורמנים, שתקפו את פריז, כדי שיסכימו לסגת ואיפשר להם לשוט דרך הנהר סן, להגיע לדוכסות בורגונדיה ולבזוז אותה.
משנתברר כי איננו מסוגל להבטיח את שלום הממלכה, מרדו בו האצילים והשתלטו על גרמניה בנובמבר 887. קרל השלישי נאלץ לפרוש מן המלוכה ונפטר כעבור חודשיים. אודו רוזן פריז, שארגן את ההגנה על העיר, ירש את כתר ממלכת פרנקיה המערבית.
שארל השלישי מלך צרפת
מואיז בן הראש
מואיז (משה) בן הראש (נולד ב-7 באוקטובר 1959) הוא סופר, מתרגם ומשורר ישראלי.
ביוגרפיה.
בן הראש נולד בתטואן שבמרוקו. עלה לישראל בשנת 1972. בעבר עסק יותר ברפואה טבעית ובהנהלת חשבונות ובהווה עוסק בעיקר בכתיבה ובתרגום. פרסם שלושה רומנים, ארבעה ספרי שירה ושני ספרי סיפורים. בן הראש כותב גם בספרדית (שהיא שפת אימו) ובאנגלית ופרסם ספרים בשפות אלה. שיריו ויצירותיו תורגמו במהלך השנים לשפות הבאות: ספרדית, אנגלית, צרפתית, אורדו, סינית ופורטוגזית. ההוצאה לאור דסטינו (DESTINO) בספרד פרסמה בשנת 2008 את הרומן "בשערי טנג'יר".
כמו כן, תרגם לעברית משירי צ'ארלס בוקובסקי, פבלו נרודה, קלוד ויז'ה, טאהר בן ג'לון, עמנואל עידו, רושל מאס, טרזה פורסקנסקי ועוד, ופרוזה מאת מיגל דליבס, אדמונד ז'אבס, נהיד רחלין, דניאל רדפורד, קטלין טסארו, אלמודנה גרנדס, פאבלו סימונטי, ליה לופט.
ספריו של מואיז בן הראש עוסקים, בין היתר, בקשר שבין הגולה המרוקאית לישראל וליהדות. הם מתארים את היחסים בין יהודים למוסלמים ולנוצרים, יחסים עשירים ומתוחים, על פני אלף שנה. וכן מתארים את החיים של היהודים הספרדים.
לבן הראש ביקורת על הממסד בישראל בכלל ועל הממסד הספרותי בפרט. לטענתו של בן הראש, ממסד זה נשלט על ידי אליטה אשכנזית, המונעת פרסום של יצירות שנכתבו על ידי יוצרים מזרחים ובכך תורמת לדיכוי התרבותי של קבוצה זו.
בשנת 2008 זכה בפרס ראש הממשלה לסופרים עבריים.
בשנת 2012 זכה מואיז בן הראש בפרס יהודה עמיחי על ספרו 'לא הולך לשום מקום' (הוצאת רסיס נהרה 2010).
מאז סוף 2013, הרבה משיריו החדשים של מואיז בן הראש התפרסמו בכתב העת ביטאון שירה.
ב-15 בדצמבר 2021 פרסם בעיתון "הארץ" את שירו "זָכוֹר אֶת אֲשֶׁר עָשׂוּ לְךָ הָאַשְׁכְּנַזִּים".
בית קברות צבאי
בית קברות צבאי הוא בית קברות שנועד לקבורתם של חיילים.
רקע.
קבורה של חללי מלחמות הוא דבר יחסית חדש. עד למאה ה-19 לא ייחסו לקברי חללי מלחמות חשיבות, ולכן לא היה להם ביטוי מוחשי או גאוגרפי. בראשית מלחמת העולם הראשונה החלו לקבור על פי שמות. מספרם הרב של הקרבנות במלחמה זו, עורר את ההכרה באחריותה המוסרית של המדינה לקבורתם של חייליה ולהנצחתם. 13 מיליון נהרגו במלחמת העולם הראשונה (לשם השוואה, במלחמתו של נפוליאון ברוסיה נהרגו 400 אלף "בלבד"). החדרת ההבנה כי יש צורך בהיערכות מתאימה לקבורת החללים נזקפת לזכותו של פביאן וייר, פעיל בצלב האדום הבריטי.
ישראל.