ולדמר בילה את שארית חייו בניסוח קודקס חוקים עבור יוטלנד, זילנד וסקונה. חוקים אלו היו הבסיס למערכת החוקים של דנמרק עד לשנת 1683. היה זה שינוי משמעותי ביחס לחוקים המקומיים המסורתיים שחוקקו באספות האזוריות. כמה שיטות להבחנה בין אשמה לחפות הוצאו מחוץ לחוק, כולל משפט האל או משפט באמצעות דו-קרב. הקודקס של יוטלנד אושר באספה של האצולה המקומית ב-1241 זמן קצר לפני מותו של ולדמר.
נישואין.
לפני נישואיו הראשונים התארס ולדמר עם ריקסה מבוואריה, בתו של דוכס סקסוניה. כאשר אירוסין אלו לא מומשו, נשא ולדמר ב-1205 לאישה את מרגרטה מבוהמיה, שנודעה לאחר מכן בשם המלכה דגמר. דגמר הייתה בתו של אוטוקר הראשון, מלך בוהמיה ועד מהרה שבתה את ליבותיהם של בני העם הדני. מנישואין אלו נולד לודלמר בן, ולדמר הצעיר, שב-1218 הוא הועלה ב-1218 לדרגת מלך שותף בשלזוויג. לרוע המזל, ב-1231, נורה הנסיך ולדמר בשוגג בעת מסע ציד בצפון יוטלנד. המלכה דגמר מתה לאחר שלא הביאה לעולם ילדים נוספים ב-1212. בלדות עממיות עתיקות מספרות שעל ערש דווי היא התחננה בפני ולדמר לשאת לאישה את קירסטן, בתו של קארל פון רייזה ולא את ברנגריה מפורטוגל. למעשה, היא ניבאה שמלחמותיהם של בניה של ברנגריה על הכתר תהיינה הרות אסון לדנמרק.
לאחר מותה של דגמר, כדי לבנות יחסים טובים עם פלנדריה, נשא ולדמר ב-1214 לאישה את ברנגריה מפורטוגל. היא הייתה בתו היתומה של סנשו הראשון, מלך פורטוגל ואחותו של פרדיננד, רוזן פלנדריה, שתחת חסותו היא שהתה עד לנישואיה. היא הייתה עלמה יפהפייה, אך קשת לב ובאופן כללי חש כלפיה העם הדני רגשות שנאה עד למותה המוקדם בעת לידה, ב-1221. שתי נשותיו של ולדמר תפסו מקום משמעותי בבלדות ובמיתוסים הדנים. דגמר הייתה רכה, אדוקה והיוותה את אידיאל האישה הפופולרית בעוד שברנגריה תפסה את מקום האישה היפה והיהירה.
צאצאים.
ממרגרטה נולדו לודלמר שני בנים:
מברנגריה נולדו לוולדמר 5 ילדים:
מפילגשו הלנה גוטמורמסדוטר נולד קנוט, דוכס אסטוניה, לולנד ובלקיניה. מפילגש נוספת ששמה לא ידוע נולד נילס, רוזן הלנד.
מורשתו.
ולדמר השני תופס מקום מרכזי בהיסטוריה של דנמרק בשל מעמדו כ"מלך דנבורג" (Dannebrog, דגל דנמרק) וכמחוקק. בדורות הבאים, מלחמות האזרחים ופילוג הממלכה הפכו אותו למלך האחרון של תור הזהב של דנמרק. החל משנת 1912, הוכרז ה-15 ביוני כ"יום ולדמר" (Valdemarsdag). יום זה הוא חלק מ-33 ימי דגל שנתיים בהם דגל דנמרק מונף באופן חגיגי.
אקיהקו הושידה
אַקִיהְקוֹ הושידֶה (ביפנית: 星出彰彦; נולד ב־28 בדצמבר 1968) הוא מהנדס ואסטרונאוט יפני בשירות הסוכנות היפנית לחקר החלל. ב־30 באוגוסט 2012, הושידה הפך לאסטרונאוט היפני השלישי שהלך בחלל.
ביוגרפיה.
הושידה נולד בטוקיו, שביפן וגדל בניו ג'רזי. בשנת 1987 למד במכללת יונייטד וורלד שבדרום מזרח אסיה (United World College of South East Asia) ולאחר שסיים את לימודיו הוא קיבל דיפלומה. בשנת 1992 למד באוניברסיטת קיו וקיבל תואר ראשון בהנדסת מכונות ובשנת 1997 קיבל תואר שני בהנדסת אווירונאוטיקה מאוניברסיטת יוסטון.
קריירה.
בשנת 1992, הצטרף הושידה ל־NASDA, סוכנות פיתוח החלל הלאומית (כיום: הסוכנות היפנית לחקר החלל) ועבד על פיתוח רכב השיגור H-II במשך שנתיים. בשנת 1999 הוא נבחר על ידי הסוכנות היפנית לחקר החלל כאחד משלושת המועמדים היפנים לתחנת החלל הבינלאומית. הוא החל את תוכנית ההכשרה הבסיסית באפריל 1999 והוסמך כאסטרונאוט בינואר 2001. מאז אפריל 2001, הוא לקח חלק בתוכניות הכשרה מתקדמות ועזר בפיתוח החומרה וההפעלה של החללית H-II Transfer Vehicle והמעבדה היפנית קיבו .
במאי 2004, הוא השלים סדרת אימוני הנדסת טיסה בחללית סויוז־TMA במרכז יורי גגארין לאימוני קוסמונאוטים שבעיר הכוכבים, מאוחר יותר עבר למרכז החלל ג'ונסון. לאחר הכשרה בנאס"א, הוא שובץ לצוות משימת STS-124 במאי 2008, אחת משלוש המשימות שנשאו עמם רכיבים אל תחנת החלל הבינלאומית על מנת להשלים את בניית המעבדה היפנית קיבו.
לאחר שחזר בהצלחה לכדור הארץ ממשימת STS-124, הושידה העביר הרצאות בפני תלמידים בבתי ספר שונים בארצות הברית אודות משימתו. ב־15 ביולי 2012, הוא חזר שוב לתחנת החלל הבינלאומית על פני החללית סויוז במשימת TMA-05M. במהלך שהייתו, הקליט הושידה את קולו עבור הופעת אורח בסדרת המאנגה היפנית "Space Brothers", הפרק שודר ב־4 בנובמבר 2012. תמונות סלפי רבות שצילם במהלך שהייתו בתחנת החלל הבינלאומית הגיעו לרשימות הסלפים הטובים ביותר.
Marvel Cinematic Universe
Marvel cinematic universe
היינריך שמידטגאל
היינריך שמידטגאל (בגרמנית: Heinrich Schmidtgal, בקזחית: Генрих Шмидтгаль; נולד ב-20 בנובמבר 1985) הוא כדורגלן עבר גרמני-קזחי ששיחק בעמדת המגן.
קריירה.
שמידטגאל נולד בייסיק שבברית המועצות ובגיל שנתיים היגר עם הוריו לגרמניה המערבית (לימים גרמניה). הוא התחיל לשחק כדורגל בקבוצת ילדים מקומית ממנה עבר לוארל מהליגה החמישית בגרמניה. ב-27 באוגוסט 2003 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת. בתום אותה עונה רשם 10 הופעות בקבוצה הבוגרת כאשר במקביל שיחק בקבוצת הנוער. עונה לאחר מכן סיים את גיל הנוער והפך לשחקן הרכב מרכזי במערך של המועדון ועלה עם המועדון לליגה האזורית (צפון) (הליגה השלישית בחשיבותה באותה העת) בתום עונת . בקיץ חתם בבוכום מהבונדסליגה, אך שיחק בה עבור קבוצת המילואים ולא זכה לדקות משחק בקבוצה הראשונה. בקיץ חתם ברוט-וייס אוברהאוזן מהבונדסליגה השנייה. לקראת עונת חתם בגרויטר פירט עימה העפיל לבונדסליגה לראשונה בתולדותיה. בקיץ חתם בפורטונה דיסלדורף במדיה מיעט לשחק וביוני חתם לשנתיים בפ.ס.וו. פרנקפורט, אך לא ערך הופעות ושוחרר מהקבוצה.
בשנת התחיל מאמן נבחרת קזחסטן ברנד סטרוק לחפש מידע על כדורגלנים גרמנים בעלי מוצא קזחי ולהביאם לנבחרת. שמידטגאל היה מבין השחקנים הללו והוא הסכים לשחק בנבחרת קזחסטן. ב-3 בספטמבר 2010 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במסגרת מוקדמות יורו 2012 נגד . אך במשחק שלאחר מיכן, שמידטגאל לא היה זכאי לשחק בנבחרת לפי כללי אופ"א מכיוון שהחזיק בדרכון זמני. כעבור כמה זמן הבעיה נפתרה כאשר קיבל אזרחות קזחית בנוסף לאזרחות הגרמנית. ב-26 במרץ 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 4-1 ל במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014.
יאיר שפירא
יאיר שפירא (באנגלית: Yair Shapiro; ט"ז בתשרי תשל"ה, 2 באוקטובר 1974 – י"ח בניסן תשע"ה, 7 באפריל 2015) היה חוקר של תולדות הציונות, שעסק בתופעת העלאת עצמותיהם של מנהיגים ציוניים לארץ ישראל לפני קום המדינה.
ביוגרפיה.
יאיר שפירא נולד בליווינגסטון ניו ג'רזי, ארצות הברית ב-1974 למשפחה ציונית-דתית, שמקורה בדרום אפריקה. אביו, ג'ו שפירא, שימש כנציב בית"ר בדרום אפריקה. בשנת 1983 עלה לישראל עם הוריו ואחיו. המשפחה השתקעה בחיפה לכמה שנים, ולאחר מכן עברה לרעננה, בה התחנך. במהלך שירותו הצבאי בצה"ל פרסם שפירא את מאמרו הראשון אודות מינויו של מנחם בגין למפקד האצ"ל. בשנת 1998 החל את לימודי התואר הראשון בחוגים להיסטוריה של עם ישראל והיסטוריה כללית באוניברסיטה העברית. את לימודי התואר השני השלים ב-2010 במכון ליהדות זמננו באוניברסיטה העברית בירושלים. נושא עבודת התזה שלו היה: "אפר ומלט: מכס נורדאו ולידת התופעה של העלאת עצמות מנהיגים יהודים וציונים לארץ ישראל בעת החדשה". בשנת 2013 החל את לימודי התואר השלישי שלו באוניברסיטת בר-אילן. נושא עבודת הדוקטורט שלו היה: "הוועד הלאומי ותרומתו ליישוב היהודי בארץ ישראל בתקופת המנדט, 1948 – 1918".
בחול המועד פסח תשע"ה 2015 יצא שפירא לטיול באזור נחל אוג שבמדבר יהודה. במהלך הטיול נפל למותו, והוא בן 40. יאיר שפירא נטמן בבית העלמין כפר נחמן ברעננה.
מחקריו.
מחקריו של יאיר שפירא עסקו בשאלת הדימוי העצמי והבניית הזיכרון ההיסטורי הקיבוצי של אישים או קבוצות חברתיות ותרבותיות בתוך התנועה הציונית. גישתו המחקרית הייתה לרוב בינתחומית והוא שילב בין תחומים כמו היסטוריה וקולנוע או היסטוריה וארכאולוגיה.
חייו ופועלו של מנחם בגין.
שפירא היה חבר בצוות ההקמה של מרכז מורשת מנחם בגין בירושלים בין השנים 1999 – 2007. דמותו ודרכו של מנחם בגין סיקרנו את שפירא והוא שב ועסק בנושא זה לאורך כל דרכו האקדמית. את מחקרו הראשון פרסם בשנת 1995 בכתב העת "האומה" תחת הכותרת "חילופי הפיקוד באצ"ל בעת מלחמת העולם השנייה". במאמר קצר זה דן שפירא בסיבות למינויו של מנחם בגין למפקד האצ״ל זמן קצר לאחר הגעתו לארץ ישראל ובתרומתו הייחודית לארגון זה.
העלאת עצמות מנהיגים ציונים לארץ ישראל.
מערת ניקנור: הפנתאון שקדם להר הרצל.