לוק דה קלפייה המרקיז דה וובנארג נולד בעיר אקס-אן-פרובאנס שבדרום צרפת למשפחת אצילים שירדה מנכסיה. הוא למד בקולג' שבעיר אך התעניין בעיקר בכתבי פלוטרכוס שאותם קרא בתרגום לצרפתית. הוא התגייס לצבא הצרפתי בדרגת סגן-משנה בחטיבת המלך לואי החמישה עשר, שבה שירת למעלה מעשר שנים. ב-1733 לקח חלק במלחמת הירושה הפולנית במערכה באיטליה תחת פיקודו של המרשל וילאר. ב-1740 השתתף במלחמת הירושה האוסטרית בחיל המשלוח הצרפתי לבוהמיה נגד אוסטריה. במצור על פראג ב-1742 קפאו רגליו כתוצאה מן הצינה, ולמרות שהות ארוכה בבית חולים בעיר נאנסי לא הבריא מעולם. הוא נכח בקרב דטינגן (16 ביוני 1743) שבו האנגלים תחת פיקודו של המלך ג'ורג' השני הביסו צבא צרפתי שמנה 70,000 איש. משחזר לצרפת הוצב בעיר אראס שבצפון המדינה, ובכך הגיעה לקיצה הקריירה הצבאית שלו.
ב-1740 פגש בבוהמיה בהיפוליט אמנואל דה סטר, שהיה חייל אריסטוקראטי צרפתי צעיר, והתאהב בו. דה סטר מת ב-1742 במצור על פראג והמרקיז דה וובנארג הקדיש לאהובו שנפטר את יצירתו הפילוסופית Conseil à un jeune homme ("עצה לאדם צעיר"). ביצירה זו הוא מבטא את סלידתו מנשים ואת אהבתו לגברים צעירים. הוא טוען שאין בכך דבר המנוגד לטבע, ותוקף כל מי שמנסה לגנות את טעמו באהבה.
הכלכלן המרקיז דה מיראבו עודד אותו להקדיש את עצמו לספרות והזמינו לפריז. המרקיז דה וובנארג שהיה חסר אמצעים לא יכול היה להגיע לפריז. הוא ביקש להתקבל לשירות הדיפלומטי והגיש את בקשתו למלך לואי החמישה עשר על פי המלצתו של וולטר. אך לפני שהיה סיפק בידו לזכות במשרה נתקף אבעבועות שחורות. וולטר ביקש ממנו להעלות על הכתב את רעיונותיו בדבר ההבדל בין המחזאים ז'אן רסין ופייר קורניי, והיכרותו זו עם וולטר הפכה לידידות. ב-1745 המרקיז דה וובנארג הגיע לפריז, שם עמד בקשרים עם אנשים מועטים בלבד ובהם וולטר. ב-1746 פרסם את יצירתו "מבוא להכרה האנושית" בתוספת נספח שבו רשם את הרהוריו ואת אמרותיו.
המרקיז דה וובנארג מת בפריז ב-1747.
נבחרת קוריאה הצפונית בכדורגל
נבחרת הרפובליקה העממית הדמוקרטית של קוריאה בכדורגל, המוכרת בכינויה "צ'ולימה" (סוג של סוס אגדי במיתולוגיה הקוריאנית), היא נבחרת הכדורגל הלאומית של קוריאה הצפונית, המייצגת אותה מאז שנת 1964.
שיאה של הנבחרת היה במונדיאל 1966, שבו ניצחה 0-1 את נבחרת איטליה ובכך העפילה לרבע גמר הטורניר. ברבע הגמר פגשה הנבחרת את פורטוגל, והובילה תחילה 0-3, אך אז הצליחה פורטוגל, בהנהגת אאוזביו שכבש ארבעה שערים, לנצח 3-5 ולעלות שלב. בטורניר זה הפכה קוריאה הצפונית לנבחרת האסיאתית הראשונה שהצליחה לעבור את הסיבוב הראשון בגביע העולם בכדורגל.
נבחרת קוריאה הצפונית העפילה גם למונדיאל 2010, לראשונה מאז 1966. הנבחרת פתחה את משחקיה בהפסד מכובד בתוצאה 1-2 לנבחרת ברזיל, אך בהמשך הובסה בתוצאות גבוהות וללא הבקעת שערים על ידי פורטוגל וחוף השנהב, וסיימה את שלב הבתים במקום האחרון, ללא נקודות.
נבחרת הרפובליקה העממית הדמוקרטית של קוריאה בכדורגל
חוק ההסדרים במשק המדינה
קחי אותי שרון
קחי אותי שרון היא תוכנית מציאות ישראלית ששודרה בערוץ 2 במסגרת שידורי "קשת" בקיץ 2003, בפורמט דומה לתוכנית "הרווק". את התוכנית הפיק ויצר אלעד קופרמן.
על התוכנית.
התוכנית הונחתה על ידי אקי אבני ועסקה בשרון איילון, אישה בגיל 30, לשעבר דיילת באל על ואשת היי טק המחפשת אהבה. במהלך התוכניות 15 מתמודדים יצאו לפגישות איתה, קיבלו משימות ועברו ניפויים על ידי איילון. באחד הפרקים התקיים שלב "גלגל הצלה" בו התבקש הקהל לבחור אחד מהמתמודדים שאיילון ניפתה ולהחזיר אותו לתוכנית. בחירת הקהל הייתה רודריגו גונזלס, שהפך בעת שידור התוכנית למנחה בערוץ הילדים. נותני החסות של התוכנית נתנו כפרס, לשרון איילון ולבחיר ליבה, שכר דירה לשנה במגדלי נאמן בתל אביב ורכב יונדאי גטס.
התוכנית זכתה ברייטינג גבוה של כ-22% לפרק, תוכנית הגמר זכתה לרייטינג של כ-30%, וההכנסות מפרסומות וחסויות בגמר היו כחצי מיליון דולר.
לבסוף, בחרה איילון ביואב שוורד כבן זוגה. השניים קיימו זוגיות גם לאחר התוכנית, אך לאחר תשעה חודשים נפרדו. בעקבות התוכנית גם איילון וגם שוורד לוהקה לקמפיינים פרסומיים. לאחר עשור סיפרו השניים כי לא הגיעו במטרה למצוא אהבה. שוורד היה דוגמן שנשלח לאודישן מטעם הסוכנות שייצגה אותו; ואילו איילון חיפשה דירה כאשר הפרס בתוכנית כלל דירה לשנה. איילון הייתה נשואה לארז אלוביץ, בנו של שאול אלוביץ ואם לשלושה ילדים. ב-2017 הם התגרשו.
מיד לאחר התוכנית תוכננה הפקה של גרסת הבנות של "קחי אותי שרון", שקיבלה את שם הקוד "קח אותי שאול". שידורי קשת אף קיימה מבחני בד למשתתפי תוכנית ההמשך, שבמרכזה אמור היה לעמוד רווק שיבחר בחורה אחת מקבוצה של מתמודדות. בנובמבר 2003 הוכרז על דחיית הפקת התוכנית ובאפריל 2004 הוכרז על ביטולה. במאי 2008 הכריזה רשת מדיה על הפקת גרסת הבנות של "קחי אותי שרון" המבוססת רשמית על פורמט "הרווק".
המתחרים.
להלן רשימת המתחרים לפי סדר הניפויים בתוכנית, מהראשון שנופה ועד למנצח:
רומי שניידר
רומי שניידר (בגרמנית: Romy Schneider; 23 בספטמבר 1938 – 29 במאי 1982) הייתה שחקנית קולנוע אוסטרית-גרמנייה. אחת הדמויות הנשיות הבולטות ביותר בקולנוע האירופאי בשנות ה-50, ה-60 וה-70.
ביוגרפיה.
נולדה בשם רוזמרי מגדלנה אלבך (Rosemarie Magdalena Albach) בווינה, לאב השחקן אוסטרי וולף אלבך-רטי ולאם השחקנית הגרמנייה מגדה שניידר. במהלך מלחמת העולם השנייה, התגוררה עם משפחתה בסמוך לקן הנשרים - מעוז הנופש ההררי של אדולף היטלר בדרום גרמניה הנאצית, וכילדה צעירה ביקרה שניידר מספר פעמים בביתו של היטלר שהיה מיודד עם אמה, שהייתה השחקנית הגרמנייה המועדפת עליו ולימים אף נטען כי היה בין השניים רומן. ב-1945, לאחר גירושי הוריה, נשארה בחזקת אמה אשר גם פיקחה על התפתחות הקריירה שלה ואף שיחקה לצד בתה במספר סרטים. התחנכה בפנימייה בזלצבורג וכבר בגיל 15 ערכה את הבכורה הקולנועית שלה בסרט הגרמני "Wenn der weisse Flieder wieder bluht". בסרטה השני ב-1954 זכתה כבר לפרסום כאשר שיחקה בסרטו של הבמאי ארנסט מרישקה, "Mädchenjahre einer Königin" (נעוריה של מלכה), בתפקיד ויקטוריה הצעירה. את פרסומה העיקרי קנתה בסדרה של שלושה סרטים שבוימו גם הם על ידי ארנסט מרישקה ועסקו בחייה של אליזבת, נסיכת בוואריה: "סיסי" (1955), "סיסי הקיסרית הצעירה" (1956) ו"גורלה של מלכה" (1957). אף על פי ששיחקה במהלך הקריירה שלה בעוד עשרות סרטים שזכו להצלחה, חלקם בתפקידים בעלי אופי שונה לחלוטין מתפקידה כ"סיסי", דבקה בה דמות זאת עד מותה. למרות רצונה המוצהר להתרחק מדמותה ותדמיתה של הנסיכה, היא מילאה שוב את דמותה של אליזבת מבוואריה בסרטו של לוקינו ויסקונטי "לודוויג" (1972) אודות לודוויג השני מלך בוואריה, דודנה של אליזבת.
ב-1958, לאחר ששיחקה בשני סרטים מול הכוכב הגרמני הורסט בוכהולץ, עמו גם הייתה לה מערכת יחסים קצרה, היא שיחקה לראשונה מול השחקן הצרפתי אלן דלון בסרט "כריסטין" (על פי רומן של ארתור שניצלר). אמה, מגדה, שיחקה בתפקיד כריסטין בגרסה הקודמת של סרט זה, שביים מקס אופולס ב-1933. בזמן הצילומים התפתח רומן בין שני השחקנים הראשיים בסרט, ושניידר עברה להתגורר עם דלון בפריז, דבר אשר עורר שערורייה זוטא בגרמניה. בפריז היא החלה לחפש אתגרים נוספים, מלבד הסרטים בהם המשיכה לשחק, ומ-1960 היא החלה להופיע על במות התיאטרון בפריז, בין היתר, בהצגות אשר בוימו על ידי ג'ון פורד ולוקינו ויסקונטי.
ב-1962 זכתה לפרסום בינלאומי נרחב כשהשתתפה בסרט בוקאצ'ו 70 שהורכב מארבעה חלקים שבוימו על ידי ארבעה במאים שונים. היא הייתה כוכבת בחלק "Il lavoro" שבוים על ידי ויסקונטי. היא אף השתתפה באותה שנה בסרטו של אורסון ולס "Le procès" (על פי "המשפט" מאת פרנץ קפקא).
ב-1963 שיחקה בסרטו של אוטו פרמינגר "הקרדינל".
באמצע שנות השישים השתתפה שניידר בשני סרטים אמריקאים, בקומדיה "Good Neighbor Sam" מול ג'ק למון וב"מה חדש חתלתולה" שנכתב על ידי וודי אלן. ב-1966 שיחקה שוב מול אלן דלון בסרטו של הבמאי הצרפתי ז'ק דריי, "הבריכה" וב-1970 שיחקה לראשונה בסרט של הבמאי קלוד סוטה, "כאלה הם החיים". שניידר המשיכה ועבדה עם שני במאים אלו גם בהמשך הקריירה שלה.
ב-1971 שיחקה מול ריצ'רד האריס בהפקה הבריטית-ישראלית "בלומפילד". הסרט, אשר צולם בישראל ב-1969, בוים על ידי ריצ'רד האריס (בעזרתו של אורי זוהר) ולא זכה להצלחה.
ב-1972 שיחקה שוב מול אלן דלון (ומול ריצ'רד ברטון) בסרטו של הבמאי ג'וזף לוסי, "רצח טרוצקי". היא שיחקה באותה שנה גם בסרטו המצליח של קלוד סוטה "סזאר ורוזאלי" מול איב מונטאן. ב-1973 גילמה יהודייה הנמלטת ברכבת מהצבא הנאצי הכובש את צרפת בסרט "Le Train". בתפקיד הראשי מולה שיחק ז'אן-לואי טרנטיניאן, והשניים שיתפו פעולה בסרט נוסף ב-1974. כאשר שיחקה באותה שנה בסרטו של הבמאי פרנסיס ז'ירו "Le Trio infernal" בתפקיד רוצחת, קשה היה לקהל האירופאי לקבל את המהפך שעבר על "הנסיכה סיסי", והסרט נכשל. ב-1975 שיחקה בסרט "L'Important c'est d'aimer" וקיבלה את פרס סזאר על משחקה בו. באותה שנה השתתפה במותחן "תמימים ומזוהמים". אחד השחקנים הראשיים בסרט היה רוד שטייגר, וביים אותו קלוד שברול. באותה שנה גילמה את התפקיד הראשי מול פיליפ נוארה בסרטו של הבמאי רובר אנריקו "הרובה הישן" (Le Vieux Fusil).
ב-1978 שיחקה מול קלוד ברסר וברונו קרמר בסרטו של קלוד סוטה "Une histoire simple".
ב-1981 שיחקה מול לינו ונטורה במותחן "חקירה לילית" בבימויו של קלוד מילר.