בתחילת תקופת הרנסאנס חל מפנה בייחס הלומדים למשנה, והחלו להתגבש חבורות שלמדו והתעמקו במשנה, ולכן נוצר הצורך לכתיבת פירושים מקיפים למשנה שייתרו את התלות המוחלטת של לומד המשנה בתלמוד. ולכן החל מתקופה זו נכתבו פירושים רבים למשנה.
הפירוש הראשון המקיף שנכתב בתקופה זו הוא פירושו של רבי עובדיה מברטנורא (1450 - 1510), הידוע כפירוש הרע"ב (נקרא "פירוש הרב" או "ברטנורא" בשפת הלומדים). זהו הפירוש היסודי ביותר על המשנה (בדומה לפירושו של רש"י לתורה ולתלמוד), והוא מבוסס בעיקר על פירושיהם של רש"י (על התלמוד) והרמב"ם (שנדפס בימיו). פירוש זה מופיע ברובן המכריע של מהדורות המשנה, והוא הפירוש הנפוץ ביותר למשנה מבין הפירושים הקלאסיים.
על פירוש רע"ב חובר הספר "תוספות יום טוב" על ידי רבי יום-טוב ליפמן הלר (1579 - 1654). החיבור נכתב כ"תוספת" לפירוש הרע"ב (בדומה ל"תוספות" על פירושו של רש"י לתלמוד) ונדפס בחיי המחבר. פירוש ארוך זה, או קיצורו ("עיקר תוספות יום טוב") נדפס ברוב מהדורות המשנה לצדו של פירוש הרע"ב. זהו פירוש רחב יותר מפירוש הרע"ב, ועוסק גם בקושיות ותירוצים על המשנה, וכן בקביעת הנוסח המדויק של המשנה. מטרת המחבר הייתה לתת ללומד המשנה את היכולת ללמוד את המשנה בצורה מעמיקה, שלא יצטרך להסתפק בלימוד השטחי. ובכך לחזק את תקנת רבו - המהר"ל מפראג שעודד להקים חבורות בכל קהילה יהודית שילמדו וישננו משניות.
כמו כן חוברו על המשנה פירושים נוספים, הנדפסים במהדורות הגדולות של המשנה. העיקריים שבהם הם:
פרשנות מודרנית.
בתקופת ההשכלה והחזרה למקורות הקדומים, החלו חוקרי התלמוד להתעניין בנוסח המשנה ורצו לנתקה מפרשנות האמוראים והפרשנים הקלאסיים.
חיים נחמן ביאליק התחיל לכתוב פירוש למשנה כחלק מ"מפעל הכינוס" שיזם, אך הספיק לכתוב אותו רק על סדר זרעים (תל אביב, הוצאת דביר, 1932). את הפירוש השלים חנוך אלבק, ראה בהמשך.
פרשנות לקטנית.
עם קום המדינה וקיבוץ הגלויות בארץ החלו כמה מפעלים בכתיבת פירושים עדכניים ובהירים בעברית. הפירושים התבססו על ספרות הפרשנות הקלאסית, ומטרתם העיקרית הייתה לאסוף את הפירושים על המשנה, לסדרם ולערכם לחטיבה אחת וכתיבתם בעברית מדוברת ומובנת. להלן העיקריים שבהם:
פרשנות מחקרית.
על המשנה נכתבו גם כמה פירושים מודרניים ומחקריים, המתבססים על המסקנות העדכניות של מחקר התלמוד וההיסטוריה. בסגנון זה נכתבו שני פירושים למשנה:
בלקניזציה של האינטרנט
בלקניזציה של האינטרנט (באנגלית: Cyberbalkanization, Cyber-Balkanisation, Internet Balkanization או ) הוא ביטוי המתאר את ההיבדלות של האינטרנט לקבוצות קטנות בעלות תחומי עניין דומים או אינטרסים משותפים עד לכדי מצב שהן מציגות גישה צרת-אופקים לאנשים שאינם שייכים אליהן ולכאלו המחזיקים בדעות מנוגדות להן.
מכיוון שהאינטרנט וטכנולוגיות מידע מקשרים בין אנשים המופרדים זה מזה גאוגרפית לרוב מייחסים להם את היכולת לגשר על פערים, לאחד בין קהילות, להרחיב את הדיון והחלפת המידע בתחומים שונים ולתרום לגלובליזציה. עם זאת, האינטרנט גם מאפשר לקבוצות שוליים בעלות השקפות לא סובלניות להתחבר זו לזו ובכך לשמש ככלי שמעודד אפליה.
הביטוי "בלקניזציה של האינטרנט" משלב את המונחים "אינטרנט" ו"בלקן". ההתייחסות לאזור הבלקן במקרה זה, היא בהקשר לשינויים הגאופוליטיים שהתרחשו בחצי האי הבלקני לאחר התמוטטות האימפריה העותמאנית במאה ה 19 וראשית המאה ה-20, אשר הובילה לפיצול האזור למדינות קטנות שהלכו והתבדלו זו מזו בהיסטוריה, בתרבות, בשפה ובדת.
לכאורה, הרושם שמתקבל לגבי האינטרנט הוא שהוא פתוח, מתופעל באופן שיתופי ומאוחד. הדבר מתבטא באפשרות לשלוח דואר אלקטרוני לביליוני משתמשי רשת, להשיק שירותים שיכולים להפוך לעסקים מאוד רווחיים (למשל Amazon), לקשר בין אנשים מכל העולם לצורך שיתוף ברעיונות ולהשפיע על ממשלים באמצעות רשתות חברתיות. אך בשני העשורים האחרונים, אנו עדים למספר שינויים שתורמים לתהליך הסגרגציה של האינטרנט.
אחד השינויים הבולטים הוא הגדילה המשמעותית של האינטרנט: בין השנים 2000 ל 2018 שיעור המשתמשים עלה ב 1,052% ומספר המשתמשים בעולם הנאמד הוא 4.157 מיליארד בקירוב. כמו כן חל שינוי במרכז הכובד של השימוש באינטרנט. אם בעבר רוב המשתמשים היו מארצות הברית ומדינות עולם דוברות אנגלית, הרי שכיום, מספר המשתמשים באזור אסיה הרבה יותר גבוה. בנוסף, חלה עלייה בעצמת רשתות המחשבים, בהתפשטות קישוריות הפס הרחב, במחשוב הענן ובאינטרנט של הדברים. כתוצאה מאלו ומשינויים מהותיים נוספים באינטרנט, ההשפעה השלילית של הפוליטיקה והכלכלה על השימוש המשותף באינטרנט ועל טבעה הגלובלי הולכת ומחריפה.
השימוש במילה "בלקניזציה" בהקשר של האינטרנט נעשה לראשונה, כפי הנראה, על ידי מארשל ואן אלסטין ואריק ברינג'לפסון (), צמד חוקרים מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס במאמר שפרסמו בשנת 1996. מספר שנים לאחר מכן, בשנת 2001, השתמש קלייד ויין קרוז (), חוקר במכון קאטו, במונח זה כדי לתאר את הרעיון של "רשתות אינטרנט מקבילות שיכולות להתקיים כיקומים נבדלים, פרטיים ואוטונומיים." בניגוד לואן אלסטין וברנינג'לפסון, שהשתמשו במונח לתאר תופעה שלילית, קרוז השתמשו במונח זה באופן חיובי.
רקוויאם לציפור
"רקוויאם לציפור" היא סדרת רישומים שצוירו על ידי אביבה אורי בשנים 1976-1973.
תיאור.
סדרת הרישומים "רקוויאם לציפור", נוצרו על ידי אביבה אורי בין שנים 1976-1973. מוטיב של ציפורים הופיע כבר בשנות ה-50 של המאה ה-20 בסדרת עבודות מוקדמת של אורי שנושאה נשרים. תיאורי ציפורים אלו נושאים אופי דינמי וכוחני, והן מוחלפות בסדרה זו בדימויים של ציפור מתה, בעלת אופי פיוטי ושברירי. עם זאת, במאמרה (1984) אודות האיקונוגרפיה של אורי, תיארה שרה ברייטברג-סמל גם את סדרת רישומי הרי חיפה, מן השנים 1963-1956, כמקור לסדרת רישומים זו. ברייטברג-סמל הצביעה על גלגול תיאור הנוף לכדי מבנה של שני מלבנים, המתארים את הארץ ואת השמיים ויוצרים תפיסה דואלית של העולם.
"רקוויאם לציפור" ממשיכה את השפה שפיתחה אורי, אולם שוברת דואליות זו. הן על ידי שבירה של הצורות המונוליטיות לכדי צורות קטנות ו-"מרחפות" בחלל (שבירה היוצרת קומפוזיציה סוערת), והן על ידי ערבוב שבין צורות כהות לצורות בהירות. בחלק מן העבודות הצורות המרחפות מאזכרות סמלים כגון האות X. לעיתים מופיעים בהן שרידים של דמות ציפור. בכך הן משמשת כמעין מחווה לציור השור השחוט של רמברנדט. בחלק מן העבודות אורי הוסיפה בחלקו התחתון של הרישום צורות מרובעות דשל מעין קברים או ארונות מתים.
חלק מן הסדרה הוצג בתערוכות היחיד של אורי שהתקיימה במוזיאון תל אביב בשנת 1977. בדומה לעבודה "קשירת חבל סביב המדינה" (אוקטובר 1973), אורי קשרה אותן אל מלחמת יום הכיפורים. עם זאת, העובדה כי רק חלק קטן מן הסדרה הוצג, הכהה את האופי הפוליטי של העבודות לטובת פרשנות ביוגרפית-רומנטי, המעצימה את יצירתה של אורי כביטוי של כדמות מיוסרת.
עבודות מן הסדרה מצויות באוסף מוזיאון תל אביב לאמנות, אוסף שרה ברייטברג-סמל, אוסף חברת הפניקס. חלק מן העבודות היו בעבר באוספי אישים כיגאל תומרקין, מנשה קדישמן, גבי בראון ואחרים.
המינימום של מאונדר
המינימום של מאונדר (באנגלית: Maunder Minimum), הידוע גם כ"התקופה הממושכת עם מינימום כתמי שמש" ("prolonged sunspot minimum") הוא השם שניתן לתקופה שבין השנים 1645 ל-1715 הנכללת בעידן הקרח הקטן, בה הפכו כתמי שמש לנדירים ביותר, אירוע שתועד על ידי האסטרונומים של אותה תקופה.
התופעה קרויה על שמם של האסטרונומים האנגלים אדוארד מאונדר (Edward Walter Maunder) ואשתו אנני סקוט דיל מאונדר (Annie Scott Dill Maunder).
המינימום של מאונדר הצביע על פעילות כתמי שמש נמוכה כאשר אירופה וצפון אמריקה חוו חורף קר מאוד, ובאנגליה במהלך "עידן הקרח הקטן" נהר התמזה קפא למשך 7 שבועות.
בתקופה של המינימום של מאונדר היה ירידה של כתמי שמש במשך 70 שנה ללא עליה, כאשר המחזוריות הסדירה הידועה של השמש היא בת 11 שנים, וכוללת תקופה של 5 וחצי שנים של עליה בכתמי השמש ואז 5 וחצי שנים של ירידה בכתמי השמש.
המינימום של מאונדר עלה כמעט בקנה אחד עם החלק האמצעי של עידן הקרח הקטן, שבמהלכו אירופה וצפון אמריקה חוו טמפרטורות קרות יותר מהממוצע. השאלה אם קיים קשר סיבתי בין שתי התופעות, עדיין שנויה במחלוקת. מחקרים באוניברסיטה הטכנית של דנמרק והאוניברסיטה העברית בירושלים קשרו התפרצויות שמש גדולות לשינויים בעננים של כדור הארץ, ועננים כידוע משפיעים על הטמפרטורות הגלובליות. ההשערה הטובה ביותר הנוכחית עבור הגורם של עידן הקרח הקטן היא שזה היה תוצאה של פעולה וולקנית כלשהי. תחילתה של תקופת הקרח הקטן התרחשה גם לפני תחילת המינימום של מאונדר.
המינימום של מאונדר צפוי לחזור בשנת 2033. חלק מהמדענים חוזים שיש סיכוי של 20% סיכוי לשינויים משמעותיים במזג האוויר.
אליפות העולם בשחמט 2000 (פיד&quot;ה)
אליפות העולם בשחמט 2000 הייתה תחרות שאורגנה על ידי פיד"ה. בגמר וישוואנתן אנאנד ניצח בדו-קרב את אלכסיי שירוב והוכתר כאלוף העולם.
רקע.
מתכונת התחרות הייתה דומה לאליפות הקודמת. התחרות התנהלה בשיטת פלייאוף בהשתתפות מספר רב של שחמטאים. השלבים הראשונים כללו מפגש כפול. אם לא נוצרה הכרעה התקיים יום משחקים נוסף בו השחמטאים שיחקו משחקים מהירים עם זמן מוגבל. אלוף העולם לפי גרסת האיגוד ולדימיר קראמניק לא השתתף. גארי קספרוב ואנטולי קרפוב שהיו בעלי מד כושר גבוה לא השתתפו.
משתתפי התחרות.
אלוף העולם המכהן אלכסנדר חליפמן דורג במקום ה-21 והודח ברבע הגמר.
שלבי הגמר.