ברחבי ישראל מצויים מאות בתי באר שהוקמו בעיקר במהלך המאה ה-19. באזור תל אביב ויפו שרדו כמה עשרות בודדים מתוך למעלה מ-200 בתי באר שהיו קיימים באזור במאה ה-19. ב-2007 נסקרו כמה מבתי באר אלו, המתאפיינים במבני פאר הצמודים לבארות המים ובהם התגוררו עשירי יפו. הסקר נערך בשיתוף אוניברסיטת תל אביב ועיריית תל אביב-יפו.
אוסקר הראשון
דודקפוניה
השיטה הדודקפונית
הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של גאורגיה
הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של גאורגיה (בגאורגית: საქართველოს საბჭოთა სოციალისტური რესპუბლიკა, מילולית: סַכַּרתווֶלוֹס סַפּצ'וֹתה סוֹציאליסטוּרי רֶספּובּליקה) היה השם שניתן לגאורגיה כשהיא הייתה חלק מברית המועצות משנת 1936 ועד ל-1991. ברוסית היא נקראה: Грузинская ССР (גרוּזינסקַיה ססר).
היא נוסדה כרפובליקה סובייטית סוציאליסטית ב-25 בפברואר 1921, והחל מ-12 במרץ 1922 ועד ל-5 בדצמבר 1936 הייתה חלק מהרפובליקה הסוציאל-פדרטיבית הסובייטית של עבר הקווקז יחד עם הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של ארמניה והרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האזרית. בשנת 1936 התפרקה הרפובליקה הסוציאל-פדרטיבית הסובייטית של עבר הקווקז. תחת שלטונו של סטלין, רבים מהגאורגים הוצאו להורג. תחת שלטונו של ניקיטה חרושצ'וב, הממשלה הייתה מבוזרת, וגבר כוחה של המפלגה הקומוניסטית הגאורגית. במקביל החלו לפרוח השוק השחור והשחיתות. אדוארד שוורדנדזה עמל רבות להילחם בשחיתות במשך שנים, מאמצע שנות ה-60 ועד לשנת 1985, כאשר מונה לשר החוץ הסובייטי.
ב-28 באוקטובר 1990 נערכו בחירות דמוקרטיות לפרלמנט, וב-15 בנובמבר שונה שם האומה לרפובליקה של גאורגיה. היא הכריזה על עצמאותה ב-9 באפריל 1991, בראשות המנהיג הבדלן זוויאד גמסחורדיה. מדינה זו לא הוכרה על ידי הממשלה הסובייטית עד ספטמבר 1991.
גאורגיה הסובייטית
גרוזיה הסובייטית
באר
משנתו של דון חואן
משנתו של דון חואן (כותרת משנה דרך היאקי אל הדעת) הוא ספרו הראשון של הסופר והאנתרופולוג קרלוס קסטנדה, מתוך סדרה של 12 ספרים הנסובים סביב מפגשיו של קסטנדה, בהיותו סטודנט לאנתרופולוגיה, עם מכשף אינדיאני-מקסיקני בשם דון חואן. קסטנדה נהפך לחניכו של דון חואן ומתוודע אל דרך חיים ומחשבה שונה מהגישה המערבית המקובלת.
הספר מתאר את תחילת מסעו של קסטנדה אל "אינסוף הים האפל של המודעות" . מטרת הלימוד היא להפוך את הלומד ללוחם ואיש דעת. אחת הדרכים שבהן משתמש דון חואן להעביר את הדעת לחניכו היא באמצעות "צמחי עוצמה" - צמחים הלוצינוגניים המשפיעים על ראייתו הקוגניטיבית של האדם וכן על הבנתו ותפיסתו את העולם. כך, למשל, תפיסה מרחבית יכולה להשתנות בהשפעתם, כמו גם כל תפיסה אנוש ההגיונית בכללותה.
בספר מתוארים 3 סוגי צמחים כאלו:
לאורך התנסויותיו של קסטנדה בצמחים משני תודעה הוא נחשף אל עולם חבוי אשר גרם לו להבין את המציאות בדרכים אחרות נוסף על הדרך בה היה רגיל עד אז.
הספר יצא לאור בארצות הברית בשנת 1968, ובעברית בשנת 1977.
סרגו אורדז'וניקידזה
גריגורי קונסטנטינוביץ' אורדז'וניקידזה (בגאורגית: გრიგოლ (სერგო) ორჯონიკიძე, מילולית: גריגוֹל (סֶרגוֹ) אוֹרג'וֹניקידזֶה; ברוסית: Григорий Константинович Орджоникидзе) ידוע גם כסרגו אורדז'וניקידזה (24 באוקטובר 1886 (על פי הלוח היוליאני 12 באוקטובר) - 18 בפברואר 1937) היה חבר הפוליטביורו, וחבר קרוב של סטלין. אורדז'וניקידזה, סטלין והארמני אנסטאס מיקויאן נקראו בזמנו בבדיחות הדעת "הקליקה הקווקזית".
אורדז'וניקידזה נולד בכפר ר'ורשה שבנפת חרגאולי (מערב גאורגיה). הוא נהיה מעורב בפוליטיקה הרדיקלית בשנת 1903, ואחרי שסיים את חוק לימודיו כרופא בבית הספר לרפואה מיכאילוב, הוא נעצר על העברת נשק. הוא שוחרר ונסע לגרמניה, אבל בשנת 1907 חזר לרוסיה והתיישב בבאקו, שם עבד עם סטלין ואחרים. אורדז'וניקידזה השתתף במהפכה החוקתית האיראנית כשליח של המפלגה הבולשביקית, ונשאר בטהראן לזמן מה (בסביבות 1909).
הוא נעצר בגין חברותו במפלגה סוציאל-דמוקרטית והוגלה לסיביר, אבל הצליח להימלט שלוש שנים מאוחר יותר. הוא חזר עם סטלין לסנקט פטרבורג באפריל 1912, אבל שוב נתפס ונשפט לשלוש שנות עבודת פרך, אותן ריצה במבצר שליסלבורג. בתקופת מלחמת האזרחים הוא הפך לקומיסר לאוקראינה, והשתתף במאבק שהתחולל בקווקז, במקום שלימים הוא יעזור לייסד כוח סובייטי במדינות כמו ארמניה. בשנת 1921 פלישה של הצבא הבולשביקי לרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה, ומייסד את הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של גאורגיה.
אורדז'וניקידזה מונה לפוליטביורו בשנת 1926, אך בשנת 1936 החל סטלין לפקפק בנאמנותו, בפרט כאשר גילה כי השתמש בהשפעתו להגנה על דמויות מסוימות שהיו תחת חקירת הנ.ק.ו.ד.. בינתיים, שמועות שהתפשטו טענו כי אורדז'וניקידזה מתכנן להוקיע את סטלין בנאומו במליאה באפריל 1937. אורדז'וניקידזה נמצא מת לפני שהספיק לשאת את הנאום. הוא ירה בעצמו לאחר פגישה סוערת עם סטלין. בזכרונותיו מציין ניקיטה חרושצ'וב כי אורדז'וניקידזה גילה למיקויאן, בלילה שלפני מותו, שלא ימשיך להתמודד עם מה שקורה במפלגה, קרי, החיסולים השרירותיים של חברי מפלגה.
מספר ערים בברית המועצות נקראו על שמו של אורדז'וניקידזה, כמו למשל ולדיקווקז.
גרגורי אורדז'וניקידזה
גריגורי קונסטנטינוביץ' אורדז'וניקידזה
אהרן מרדכי רוקח
הרב אהרן מרדכי רוקח (נולד בז' בחשוון ה'תשל"ו, 12 באוקטובר 1975) הוא בנו היחיד של האדמו"ר מבעלזא הרב ישכר דב רוקח והמיועד לרשת את מקומו בבוא היום. בקרב חסידי בעלז הוא מכונה "הרב הצדיק" (גם ללא הזכרת שמו).
בשנים האחרונות, העניק לו אביו האדמור מבעלזא סמכויות רבות בניהול החסידות, וכיום משמש הרב רוקח כעין מנהיג בפועל של החסידות. ביולי 2022 השתתף בכנס בלונדון, בהשתתפות ראשי קהילות בעלז ברחבי העולם, ובמהלכו הוכתר כנשיא קהילות בעלז בארצות הברית ובאירופה.
ביוגרפיה.
נולד בירושלים לאדמו"ר מבעלזא הרב ישכר דב רוקח ולשרה, בתו של הרב משה יהושע הגר, האדמו"ר מויז'ניץ. הולדתו הייתה מהולה בציפייה רבה, מאחר שאביו היה הממשיך של שושלת בעלזא שהושמדה בשואה, והבן אהרן מרדכי נולד לאחר למעלה מעשר שנות נישואין של האדמו"ר. בתקופה שקדמה ללידתו הורחקה אמו מעין רואים מחשש לעין הרע, ובמשך רוב הזמן שהתה בדירת מסתור ביישוב סביון. דבר ההריון נשמר בסוד כמוס. הוא נקרא על שם סבו, הרב מרדכי רוקח מבילגוריי, ואחיו של הסב - האדמו"ר מבעלז רבי אהרן רוקח.
בילדותו התחנך בתלמוד תורה "מחזיקי הדת" של בעלזא בשכונת זיכרון משה בירושלים. בר המצווה של אהרן מרדכי נערכה בבית הכנסת הגדול של חסידות בעלזא בקריית בעלז בירושלים. המבנה היה עדיין בשלבי בנייה ומאמצים הושקעו כדי להכשיר את המקום לקליטת רבבות חוגגים, לאור רצון האדמו"ר לקיים אירוע היסטורי זה בבית מדרשו החדש. בחגיגת בר המצוה השתתף המנהיג החרדי ליטאי הרב שך.
בהוראת אביו החל ללמוד מעט לפני בר המצווה שלו, באלול ה'תשמ"ח, ועד לאירוסיו בבית אביו, מפי מורים פרטיים, בהם הרב פנחס פרידמן, שהיה גם החברותא של אביו.
בו' בתמוז תשנ"ב, בגיל 16 וחצי, השתדך אהרן מרדכי עם שרה לאה, בתו של הרב שמעון למברגר, גאב"ד מאקאווא. במסיבת השידוכין השתתפו אלפי חסידים, בהם כמה מאות מאירופה ומארצות הברית. הזוג התחתן בט"ז באב תשנ"ג, (3 באוגוסט 1993). החתונה נערכה באוהל ענק ("שאטער" בעגה החסידית), שהוקם ברחבת בית הכנסת הגדול בקריית בעלז שבירושלים. על פי הערכות המשטרה נכחו בטקס החופה כשישים אלף משתתפים. בסעודת החתונה, שהוכנה למוזמנים בלבד, נטלו חלק כשלושים אלף בני אדם.
הרב אהרן מרדכי רוקח עובר לפני התיבה בבית המדרש הגדול של החסידות לעיתים קרובות, ולעיתים גם במקום אביו, בתפילת מוסף של שבת, כאשר אביו מורה לו לעשות זאת. בשנת תש"ע נתמנה על ידי אביו האדמו"ר למלא את מקומו בסידור קידושין. עם השנים מתחזק מעמדו בניהולם הגשמי והרוחני של מוסדות בעלז. הוא יוצא לשבתות בקהילות חסידי בעלזא בעולם ולגיוס תרומות עבור מוסדות בעלזא בישראל. באחת מנסיעותיו ביקר אצל דודו, האדמו"ר רבי אהרן טייטלבוים מסאטמר (הרבנית סאשא, אשתו של רבי אהרן, היא אחות אמו של הרב אהרן מרדכי), ביקור שנתפס בציבור החרדי כפגישת פיוס בין שתי החצרות. פיוס מלא הושג כאשר נפגש אביו עם הרב אהרן בשנת 2012.
אשתו שרה לאה מנהלת כיום את מוסדות "בית מלכה" של החסידות, ועומדת לצד חמותה בראשות ארגון נשות החסידות.
בהנהגת החסידות בפועל.
בשנים האחרונות, החל אביו להעניק לו סמכויות, והרב רוקח החל להנהיג את החסידות במישורים רבים.
בשונה מהנהגתו של אביו, מתאפיינת ההנהגה של הרב רוקח בהקמת 'כוורת יועצים' סביבו, המכונה 'ועד' בעגה הפנים-חסידית.
כיום, מכהן הרב רוקח בראשות 4 'ועדות' כאלה:
משפחתו.
לרב רוקח שלושה עשר ילדים.
ג'נגו (מוזיקאי)
דאנג'ר-מאוס
פרס ברנר
פרס ברנר הוא פרס ספרותי מרכזי בחיי התרבות והספרות בישראל.
הפרס מוענק על שמו של הסופר יוסף חיים ברנר. הפרס ניתן מדי שנה מאז שנת 1945 על ידי אגודת הסופרים העברים במדינת ישראל, שהיא גוף המאגד סופרים ומשוררים הכותבים עברית, ואשר חיים בישראל. הפרס, אשר ניתן בתמיכת רחל ומשה ינאי, עומד, החל משנת 2010, על סך של 50,000 ש"ח, והוא מוענק אחת לשנה לספר פרוזה שיצא לאור בשנת הפרס האחרונה. אחת לשלוש שנים הוא ניתן גם לספר שירה שיצא לאור בשלוש השנים שלפני כן.
בוועדת הפרס יושבים שופטים הממונים על ידי אגודת הסופרים העברים וכן משקיף המרכז את פרס ברנר מטעם אגודת הסופרים, ומייצג גם את משפחת ינאי, תורמי הפרס.
הפרס נוסד על ידי משפחת האפט בשנת 1945 לזכר יוסף חיים ברנר.
כבש
עלווה