אחרי פירוק ממלכת איליריה ב-1849, שוחזרה דוכסות קרניולה באמצעות מסמך מ-20 בדצמבר 1860, "פטנט" קיסרי מ-26 בפברואר 1861 ("הפטנט מפברואר"), ששונה בהמשך על ידי חקיקה מ-21 בדצמבר 1867. החוק האחרון העניק לדיאטה של קרניולה - הלנדטאג המקומי - את הסמכות ליישם את כל החוקים שאינם בסמכות המועצה הקיסרית בווינה. הפרלמנט של הדוכסות כלל בית אחד של 37 חברים, ביניהם הנסיך-בישוף שלא נבחר. בעלי האחוזות בחרו בו עשרה נציגים, הערים והעיירות - שמונה, התעשיינים והסוחרים - שניים והכפרים - ששה עשר. הבית עסק אך ורק בענייני חקלאות, מוסדות ציבור וצדקה, ניהול הכפרים, ענייני כנסיות ובתי ספר, תחבורה ואירוחם של חיילים בעת מלחמה ותמרונים, ועניינים מקומיים אחרים. ב-1901 תקציב הדוכסות הגיע ל-3,573,280 כתרים (714,656 דולר). למועצה הקיסרית בווינה שלחה דוכסות קרניולה אחד עשר נציגים, ביניהם שניים שנבחרו על ידי בעלי האחוזות, שלושה על ידי ערים ועיירות, אנשי תעשייה ומסחר, חמישה על ידי כפרים, ונציג נוסף נבחר על ידי גוף בוחר חמישי שבו הבחירה הייתה חשאית. זכות ההצבעה הייתה שמורה לכל גבר בן מעל גיל עשרים ארבע שנים שנרשם כחוק.
הממשלה הקיסרית-מלכותית יוצגה על ידי המושל או יושב ראש הלאנד הקיסרי-מלכותי ( k. k. Landespräsident) שהתמנה על ידי הקיסר, וכמו כן על ידי ממשלה קיסרית-מלכותית של הלאנד ("k. k. Landesregierung") שמושבה בליובליאנה.
במרבית נחלות הכתר האחרות היו מוצבים ממלאי מקום קיסרי-מלכותי ("k. k. Statthalter") ומועצה ממלאת מקום קיסרית-מלכותית ("k. k. Statthalterei")
בשנת 1918 בסוף מלחמת העולם הראשונה חדלה דוכסות קרניולה מלהתקיים ושטחה הפכה חלק מהממלכה החדשה של הסרבים, הקרואטים והסלובנים שנקראה החל משנת 1929 "יוגוסלביה". החלק המערבי של הדוכסות, עם הערים פוסטוינה, אילירסקה ביסטריצה, אידריה, ויפאבה, ואיידוסשצ'ינה (שטוריה) סופחו לממלכת איטליה בשנת 1920 ובשנת 1925 סופחו ליוגוסלביה. אז נשארה באיטליה רק העיר פוזינה אין ואלרומאנה (בעבר - וייסנפלס)
דמוגרפיה.
רוב האוכלוסייה בדוכסות הייתה דוברת סלובנית. באזור היה גם מיעוט דובר גרמנית שכלל אצילים מקומיים ובעלי מקצועות שהתיישבו בו כאזרחי הערים הגדולות. איים של שפה גרמנית נמצאו במחוז גוטשה שבקרניולה התחתית, שבה הכפריים דיברו בניב גראניש או גוטשריש, ניב דרום בווארי, וכמו כן באזור הכפרים זגורניה סוריצה (אוברצארץ), ספודניה סוריצה (אונטרצארץ) וניימסקי רובט (דויטש גרויט) שבאגן בוהין.
בשנת 1846 אוכלוסיית קרניולה כללה:
בשנת 1910 חיו בקרניולה:
דוכסי קרניולה.
ירשו אותו שני אחים:
יחד עם
ירש אותו אחיו:
ירש אותו אחיו:
יהודה יצחקוב
קרחון A-68
קרחון א-68 (באנגלית: Iceberg A-68) הוא קרחון צף ענק, הנסחף בדרום האוקיינוס האטלנטי. קרחון זה מקורו במדף הקרח לארסן C, והוא התנתק ממדף הקרח ביולי 2017.
ההתנתקות אירעה ב-12 ביולי 2017.
שטחו של הקרחון 5,800 קילומטרים רבועים (פעמיים שטחה של לוקסמבורג); משקלו של הקרחון מוערך בטריליון טון; והוא הקרחון הצף השני בגודלו שתועד, אחרי קרחון B-15.
בהתנתקותו צומצם השטח הכולל של מדף הקרח לארסן C ב-12 אחוזים.
נתונים היסטוריים מראים שקרחונים שהתנתקו מחצי האי האנטארקטי מסוגלים להגיע לאיי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים.
בדצמבר 2020 התפצל הקרחון לשני חלקים נפרדים.
ההיסטוריה.
בנובמבר 2016 מדענים גילו את הסדק במדף הקרח לארסן C, והחלו לצפות את התנתקותו של A-68.
תצלומי לוויין של סוכנות החלל האירופית ושל תוכנית קופרניקוס של האיחוד האירופי, הראו כי הקרחון הצף החל לצוף צפונה, תוך שהוא נשבר, וייצר קרחונים צפים נוספים תוך כדי כך.
על פי תצלומי לוויין, החל מנובמבר 2017, הפער בין הקרחון למדף הקרח היה כ-3 קילומטרים, ובפער זה נוצרו 11 קרחונים צפים אשר התנתקו ממדף הקרח, עקב ההתנגשויות בין הקרחון הצף למדף הקרח, ושכבה דקה של קרח ביניהם.
משלחת מחקר בריטית הפליגה על ספינת המחקר המלכותית ג'יימס קלארק רוס (RRS James Clark Ross) במטרה לחקור את בעלי החיים הימיים שבין הקרחון הצף לבין מדף הקרח, אולם הספינה לא הגיעה לייעדה בשל קרח ים עבה.
במהלך שנת 2018 הקרחון הצף המשיך לנוע צפונה. גוש גדול ממנו (שאורכו 14 קילומטרים ורוחבו 8 קילומטרים) נשבר מקרחון A-68, וקיבל את השם A-68B (ואילו שמו של קרחון A-68 שונה ל- A-68A).
במהלך השנים שבין 2017 ו-2020 הקרחון נע צפונה מרחק של 1,000 קילומטרים.
ב-4 בנובמבר 2020 התברר כי A-68A מתקדם לעבר האי ג'ורג'יה הדרומית, והוא צפוי להתנגש בקו החוף או לעלות על השרטון של המדף היבשתי הסמוך לאי, ולגרום לפגיעה קשה בבעלי החיים המקומיים (ביחוד פינגווינים וכלבי ים).
דובר הסקר האנטארקטי הבריטי ציין כי הקרחון יכול להיות תקוע על השרטון מספר שנים, תוך פגיעה קשה לחיות הבר המקומיות, ולתעשיית הדיג המקומית.
מקור השם.
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי מרכז הקרח הלאומי (National Ice Center) של ארצות הברית.
כאשר הקרחון התפצל לשלושה חלקים, קרחון האם נקרא A-68A ווהקרחון שהתפצל ממנו נקרא A-68B.
באפריל 2020 התפצל קרחון נוסף מקרחון האם, ונקרא בשם A-68C.
בין ה-5 ביולי וה-11 ביולי 2020, חלק נוסף מהקרחון התפצל וקיבל את השם A-67D.
ג'יימס וו. בלאק
ג'יימס וויט בלאק (באנגלית: James Whyte Black; 14 ביוני 1924 – 22 במרץ 2010) היה פרמקולוג סקוטי, זוכה פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1988, יחד עם גרטרוד עליון וג'ורג' ה. היצ'ינגס, "על גילוי עקרונות חשובים בטיפול תרופתי שהובילו ליצירת תרופות חדשות".
ביוגרפיה.
בלאק נולד ב-14 ביוני 1924 בסקוטלנד, כרביעי מבין חמישה בנים למשפחה בפטיסטית.
בגיל 15 זכה במלגה לאוניברסיטת סנט אנדרוז. בשנת 1946 סיים שם את התואר השני. לבלאק היו חובות גדולים עם סיום לימודיו באוניברסיטה, ולכן לקח עבודה בהוראה בסינגפור במשך שלוש שנים, לפני שעבר ללונדון בשנת 1950. בתחילת שנות ה-50 הקים את המחלקה לוטרינריה באוניברסיטת גלאזגו. בשלב זה, פיתח בלאק עניין באופן בו אדרנלין משפיע על לב האדם, במיוחד אצל אלו הסובלים מתעוקת לב. מחקריו בנושא זה הובילו אותו להמצאת התרופה פרופראנולול.
בשנת 1973 החל לעמוד בראש המחלקה לפרמקולוגיה בקינגס קולג' לונדון, שם הקים את הקורסים לכימיה רפואית.
בלאק נפטר ב־22 במרץ 2010 בלונדון ממחלת הסרטן. הלווייתו נערכה ב-29 במרץ.
רועי רביב
רועי רביב (נולד ב-15 ביוני 1995) הוא שחקן ומדבב ישראלי.
ביוגרפיה.
רביב הוא בוגר תיכון א' לאמנויות תל אביב. עשה את שירותו הצבאי בתיאטרון צה"ל. בוגר סטודיו למשחק סל"ה מיסודו של יורם לוינשטיין (סיים ב-2019).
שימש גם כמנחה ושחקן בפרסומות.
Rodeo (שיר של ליל נאז X)
הסכסוך בלבנון (2007)
הסכסוך בלבנון התרחש בתאריכים 20 במאי – 7 בספטמבר 2007 והתגלע בין כוחות הביטחון של לבנון לבין ארגון הטרור הסוני פתח אל-אסלאם. המהומות החלו במחנה הפליטים הפלסטינים נהר אל-בארד שבצפון המדינה. במהלך המלחמה נהרגו כ-170 אנשי ביטחון לבנוניים, 231 מחבלים, 67 אזרחים, שישה חיילי יוניפי"ל ושני אנשי הצלב האדום. בכך העימות היה הקטלני ביותר בלבנון מאז סוף מלחמת האזרחים בלבנון ב-1990. בנוסף על האירועים בנהר אל-בארד, התרחשו עימותים אלימים גם במחנה הפליטים עין אל-חילווה ובבירה ביירות.
במהלך העימותים רוב הפלסטינים שהתגוררו בנהר אל-בארד ברחו מהלחימה למחנות אחרים במדינה.
רקע.
בלבנון יש כ-400,000 פליטים פלסטיניים לפי אונר"א, מתוכם כ-215,000 במחנות פליטים. מחנה הפליטים הפלסטיני נהר אל-בארד ממוקם 16 ק"מ צפונית לטריפולי בסמוך לכביש החוף הלבנוני ובו התגוררו לפני פרוץ העימותים כ-31,000 פליטים.
מהלך המהומות.
העימותים החלו ביום ראשון, 20 במאי, בשעות הבוקר, לאחר פשיטת משטרה על בית בטריפולי ששימש ככל הנראה חמושים מפתח אל-אסלאם. הקבוצה החמושה החלה לאחר מכן לירות לעבר כוחות הביטחון הלבנוניים שהשיבו באש. בשעות שלאחר מכן חמושים מפתח אל-סאלאם תקפו עמדה בכניסת המחנה ותפסו כמה כלי רכב. לפחות 27 חיילים לבנונים נהרגו בלחימה באותו היום. ב-21 במאי הצבא החל להפגיז את מחנה הפליטים, מה שהוביל למותם של אזרחים רבים. ב-23 במאי הוכרז על הפוגה, ובזמן זה ברחו מהמחנה כ-2,000 מיושביו. באותו הערב הפסקת האש בין הכוחות הופרה, והאומות המאוחדות הכריזו על מצב חירום במחנה.
ב-25 במאי ארצות הברית החלה לשלוח סיוע צבאי לממשלת לבנון. ביום שלאחר מכן הכריזה משכירת המדינה האמריקאית קונדוליזה רייס על תמיכת הממשל האמריקאי בשלטון לבנון וגינתה את פתח אל-סאלאם. הלחימה המשיכה לסירוגין בשבוע שלאחר מכן, וב-2 ביוני חוסל אחד מבכירי פתח אל-סאלאם.
ב-10 ביוני נערכה עצרת תמיה בצבא לבנון בביירות עם כעשרות אלפי לבנונים. ב-13 ביוני נרצח בפיגוע וליד עידו, חבר פרלמנט סוני מטעם מפלגת זרם העתיד. ב-24 ביוני נפגע כוח יוניפי"ל בגבול ישראל–לבנון. בפיגוע נהרגו שישה חיילים ספרדים. גם ממשלת לבנון וגם חזבאללה גינו את הפיגוע.
בתחילת ספטמבר הושלם כיבוש המחנה בידי צבא לבנון.
קווין בריידי
קווין פטריק בריידי (באנגלית: Kevin Patrick Brady; נולד ב-11 באפריל 1955) הוא פוליטיקאי אמריקאי רפובליקני, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השמיני של מדינת טקסס.
ביוגרפיה.