קברה.
על פי מסורת אחת, בלהה וזלפה, ביחד עם צפורה אשת משה, יוכבד בת לוי ואלישבע בת עמינדב אשת אהרן קבורות בקבר האמהות בצפון טבריה.
על פי ספר היובלים, בלהה מתה ביום הכיפורים ונקברה עם דינה סמוך לקבר רחל.
מולה (אסלאם)
מפלגת חץ
מפלגת חץ היא מפלגה חילונית-ציונית שהוקמה על ידי חבר הכנסת אברהם פורז בסוף שנת 2005, יחד עם רוב חברי סיעת שינוי בכנסת שפרשו משינוי לאחר שפורז הפסיד את המקום השני ברשימת שינוי לכנסת ה-17 לרון לוינטל. בעקבות הפרישה, התפצלה סיעת שינוי ו-11 חברים עברו לסיעה החילונית.
היסטוריה.
בסוף כהונת הכנסת ה-16, היו בסיעה החילונית 9 חברי כנסת: אברהם פורז, יוסף לפיד, רוני בריזון, פרופ' ויקטור בריילובסקי, אראלה גולן, רשף חן, אתי לבני, מלי פולישוק-בלוך ואילן שלגי. תחילה היו חברים בה גם חמי דורון ואליעזר זנדברג, אך הם התפצלו ממנה והקימו את סיעת הבית הלאומי, שאחר כך התמזגה אל תוך הליכוד. כתשתית חוקית לפעילותה, השתמשה חץ במפלגת המדף אזרח ומדינה של חבר הכנסת לשעבר אלכסנדר צינקר.
יוסף לפיד, שהחליט לפרוש מהפוליטיקה, היה ממוקם במקום האחרון הסמלי ברשימת חץ בבחירות לכנסת ה-17, תמך במפלגה, וקרא להצביע עבורה בתשדירי הבחירות. אולם בוחרי שינוי ב-2003, שלפי הסקרים עזבו ברובם את המפלגה עוד לפני הפילוג, לא בחרו במפלגה לאחר שבסקרים השונים המפלגה לא עברה את אחוז החסימה, ובבחירות עצמן נכשלו רשימות חץ ושינוי, והיו שתיהן רחוקות מאוד מלעבור את אחוז החסימה.
סמוך לבחירות לכנסת השמונה עשרה הודיעה המפלגה על ריצה משותפת עם מפלגת הירוקים, כששלגי ופורז הוצבו בחמישייה הראשונה של הרשימה, אך כעבור זמן קצר בוטל האיחוד וחץ החליטה שלא להתמודד בבחירות.
במשך שנים רבות לא נהגה הכנסת לדרוש חזרה את המקדמות שניתנו על חשבון מימון מפלגות לסיעות שהיו להם חברי כנסת בכנסת היוצאת, אך לא עברו את אחוז החסימה בבחירות. לקראת הבחירות לכנסת ה-17 הודיעה הכנסת על שינוי במדיניות ועל כוונה לגבות חזרה את הכספים, אולם ההודעה נמסרה באופן מינורי. לאחר הבחירות סירבה מפלגת חץ להשיב את הכספים בטענה שהחוק אינו ברור בנושא. בשנת 2011 קבע בית המשפט המחוזי בירושלים, בתביעה של הכנסת כנגד המפלגה, שעל המפלגה להשיב את כספי המקדמות, בגובה של קרוב ל-7 מיליון שקלים, שקבלה עבור הבחירות לכנסת ה-17. בערעור לבית המשפט העליון נתקבלה העמדה העקרונית שעל מפלגות שלא עברו את אחוז החסימה להחזיר את כספי המקדמות, אולם הוחלט על דרך הפשרה שבמקרה הנקודתי הזה יושבו רק 1.7 מיליון ש"ח, בעקבות השינוי במדיניות. יתרת הכסף נשארה בידי המפלגה להמשך פעילותה הפוליטית, ויו"ר המפלגה, עו"ד אברהם פורז, הודיע כי בכוונת מפלגת "חץ" להתמודד בבחירות לכנסת ה-19, בעצמה או בשיתוף עם גוף פוליטי אחר. ב-27 בנובמבר 2012 הצהירה ציפי לבני כי תתמודד בבחירות לכנסת תוך שימוש במפלגת "חץ" כמפלגת מדף, ורוני בריזון ממפלגת חץ הוצב במקום ה-20 ברשימת התנועה לכנסת. חץ הלוותה כספים להתנועה, שהוחזרו אחרי בחירת התנועה לכנסת והתנועה נרשמה בהמשך בנפרד כמפלגה. לקראת הבחירות המקומיות ב-2018 חבר פורז לרשימת חי-חילונים ירוקים המתמודדת בבחירות למועצת עיריית תל אביב כשהוא משתמש בכספי חץ לקמפיין ומועמד במקום השני ברשימה. הרשימה זכתה לשני מושבים ופורז נבחר למועצת העיר.
בשנת 2021, לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע, הייתה כוונה להשתמש במפלגה כמפלגת מדף לצורך הגשת רשימת מפלגת הישראלים בראשות רון חולדאי. בסופו של דבר לא הוגשה רשימה מטעם "הישראלים", והמפלגה הגישה רשימה משל עצמה בכינוי "חץ", ובראשות ליאור שפירא. בבחירות המפלגה לא עברה את אחוז החסימה.
סיעת יעוד
סיעת יעוד (או בשמה הרשמי: יעוד - ישראל עצמאית ודמוקרטית) הייתה קבוצה של שלושה חברי כנסת שבמהלך פברואר 1994 התפצלה מצומת. חברי הכנסת בקבוצה היו: גונן שגב, אלכס גולדפרב ואסתר סלמוביץ. הפיצול אירע על רקע סכסוך עם מנהיג "צומת" רפאל איתן.
היסטוריה.
בינואר 1995 הצטרפה הסיעה לממשלה בראשות יצחק רבין. לאור העובדה שהרוב ממנו נהנתה הקואליציה באותו זמן היה זעום, קבלה "יעוד" גמול נאה תמורת תמיכתה: גונן שגב מונה לשר האנרגיה והתשתית ואלכס גולדפרב מונה לסגן שר הבינוי והשיכון.
נאמנותם לקואליציה עמדה במבחן קשה לקראת ההצבעה על הסכם אוסלו ב' שהתקיימה בכנסת ב-5 באוקטובר 1995. ביקורת שהושמעה הייתה כי השלושה, שנבחרו בקולות אנשי ימין, אינם צריכים להיות אלו שקולותיהם יאפשרו את אשרור ההסכמים על ידי הכנסת. לבסוף התנגדה סלמוביץ להסכם, ואילו שגב וגולדפרב תמכו בו. ההסכם אושר ברוב של 61 מול 59 חברי כנסת. בשל תמיכתם של חברי סיעת יעוד נטען על ידי הימין כי "ההסכם עבר על חודו של מיצובישי", רכב השרד שקיבלו שגב וגולדפרב.
בנובמבר 1995 פרשו גולדפרב וסלמוביץ מסיעת יעוד והקימו סיעה חדשה - עתיד. גולדפרב ושגב המשיכו לכהן בממשלה גם תחת שמעון פרס עד הבחירות לכנסת הארבע עשרה שהתקיימו ב-1996, ועליית בנימין נתניהו לשלטון.
לאחר התפרקות המפלגה, אלכס גולדפרב התמודד ללא הצלחה בבחירות המקדימות לרשימת "העבודה" לכנסת ה-14 ונכשל. גם אסתר סלמוביץ' התמודדה בבחירות המקדימות של רשימת "הליכוד" לכנסת ה-14 ונכשלה גם היא.
המפלגה נרשמה באפריל 1994 ברשם המפלגות ולמעשה, לא נעשה בה שימוש כלל, מכיוון שיעוד לא התמודדה בבחירות לכנסת.
Alice in Chains (אלבום)
Alice in Chains (מכונה לעיתים גם "The Dog Album", "The Dog Records" (בתרגום מילולי: "תקליט הכלב") ו"Tripod" (ה"חצובה")) הוא האלבום השלישי של להקת הגראנג' אליס אין צ'יינס.
האלבום מכונה לפעמים "The Dog Album" "Tripod" או "Three" בגלל תמונת העטיפה שלו, שמציגה כלב עזוב בעל שלוש רגליים, שלטענת חברי הלהקה מנציח את הכלב שרדף אחרי שון קיני בילדותו. האלבום הגיע מיידית אל המקום הראשון במצעדי המכירות ועם הזמן הגיע למעמד של פלטינה כפולה. השיר "Frogs" כולל הקלטה של קרקורי צפרדעים שחברי הלהקה הקליטו בעצמם, כאשר הם נאלצים לשלם 10,000 דולר עבור שבוע של הקלטות על גדות הנחל.
גם הפעם התקשתה הלהקה להשלים את כל ההופעות שתוכננו לשם קידום האלבום בגלל בעיות ההתמכרות של ליין סטאלי. השורה הפותחת של האלבום (מתוך השיר "Grind") נחשבת בעיני רבים לתגובתו של ג'רי קאנטרל על השמועות על התפרקותה של הלהקה ומותו של סטאלי ("הייתי מכניס אתכם לבור האפל ביותר ומייעץ לכם בחוכמה שלא לתכנן את הלווייתי לפני שהגוף מת"). דרך השיר "Head Creaps" מעביר סטאלי את תגובתו למבקרים את דרך חייו, וכמו כן מתאר את היצורים הדמיוניים ("קריפס") שהתנחלו בראשו ומשכנעים אותו להמשיך ולחיות. זהו השיר היחיד שהלחין סטאלי באלבום ("יום יבוא ואמצא דרך להמריא מכאן, יום יבוא וראשי יהיה זה שיוביל אותי, יום יבוא, אדוני הנרצעים"). הבלדה "Heaven Beside You" מהווה לכל הדעות פנייה ישירה של קאנטרל לסטאלי בנוגע למצבו של האחרון ("היֵה מה שתהיה, ראה את מה שבאת לראות, הייתי מה שאתה רוצה להיות, אני לא אוהב מה שאני רואה. כמו הקור החורפי המקפיא ביותר, גן עדן לצדך... בפנים גיהנום").
סאמרא
סאמַרא (בערבית: سامراء, תעתיק מדויק: סאמראא') היא עיר במחוז סלאח-א דין שבצפון עיראק השוכנת כ-107 ק"מ צפון-מערבית לבירה בגדאד על הגדה המזרחית של נהר החידקל. העיר שימשה כבירתם של ח'ליפי בית עבאס מסוף המאה ה-8 ועד סוף המאה ה-9, והיא נחשבת כאתר עלייה לרגל חשוב באסלאם. ב-2007 הוכרזה העיר הארכאולוגית סאמרא כאתר מורשת עולמית, וצורפה מיד לרשימת האתרים בסיכון. נכון ל-1 ביולי 2018 אוכלוסיית העיר מונה 144,771 בני אדם.
היסטוריה.
העת העתיקה.
אזור סאמרא יושב בדלילות בעת העתיקה, אך ידוע על יישוב שומרי שהתקיים במקום בין 5500 ל-4800 לפנה"ס. תרבותו הייתה מתקדמת ונקראת תרבות סאמרא. תושביו הקימו מערכות השקיה ויצרו כלי קדרות שעוטרו בדמויות בעלי חיים ובקווים גאומטריים. כלי קדרות אלה שהתגלו לראשונה סאמרא, נפוצו לאחר מכן ברחבי המזרח התיכון כולו. לפי אסטלה, הקים סנחריב יישוב אשורי על הגדה המערבית של החידקל בשנת 690 לפנה"ס. מאוחר יותר נודעה העיר כסואומה בפי היוונים, סומרה (Sumere) בפי הרומאים, או סומרה בסורית. הסאסאנים חצבו תעלת מים בין השנים 531–578 אשר הוליכה את מי החידקל אל העיר. לכבוד האירוע הוקמו בעיר מגדל "בורג' אל-קיים" וארמון.
בית עבאס.
מאוחר יותר הקימו ח'ליפי בית עבאס תעלת מים נוספת אל העיר, וזו נבנתה בסוף המאה ה-8 על ידי הארון א-רשיד, ונחגגה בתכנונו של מתומן ענק בקוטר של 1.5 ק"מ. זה זכה לשם "חוסן אל-קדישיה" אך בנייתו נזנחה ב-796. בשנים 834–835 העתיק הח'ליף אל-מעתצם את בירתו לסאמרא, שנקראה באותה עת בשם "סר מן ראא" (سر من رأى - "משוש כל הרואה (אותה)"), ושם זה השתבש לשמה הנוכחי. בשנת 836 הוא הקים עיר חדשה על הגדה המזרחית של החידקל סביב העיר הפרה-אסלאמית, ואת ארמונו קבע בצפונה, במקום בו ניצב בעבר מנזר. הארמון התחלק לשני חלקים - חלק פרטי שיועד למגורי הח'ליף ובני משפחתו, וחלקם אף נקבר בו; וחלק ציבורי, שבו הקביל את פני הבאים לבקרו. מהארמון נמשכה שדרה לאורך כ-3.5 ק"מ אשר הובילה את השווקים ואל מסגד אל-מעתצם, ששניהם שוכנים כיום מתחת לבתים מאוחרים יותר. משני צדדיה של השדרה ומחוץ לעיר שכנו מגורי החיילים, והחלק שממזרח לעיר הוקף חומה ויועד לציד. עם מותו של אל-מעתצם בשנת 842, המשיך יורשו אל-ואת'ק, והשתמש בעיר כבירה, תוך שהוא מעניק תשומת לב לרווחתה הכלכלית והופך אותה ממחנה צבאי גדול לעיר של ממש. הוא הקים ארמון חדש על הנהר, וארמון זה שימש גם את הח'ליף הבא, אל-מתוכל הראשון.