על פי סיפורי התנ"ך, הוֹהָם היה מלך חברון הכנענית נמנה עם חמשת מלכי האמורי שהביס יהושע בן נון כשנחלץ לעזרתם של תושבי העיר גבעון בני בריתו, כפי שכתוב: "וַיִּשְׁלַח אֲדֹנִי צֶדֶק מֶלֶךְ יְרוּשָׁלַ‍ִם אֶל הוֹהָם מֶלֶךְ חֶבְרוֹן וְאֶל פִּרְאָם מֶלֶךְ יַרְמוּת וְאֶל יָפִיעַ מֶלֶךְ לָכִישׁ וְאֶל דְּבִיר מֶלֶךְ עֶגְלוֹן לֵאמֹר. עֲלוּ אֵלַי וְעִזְרֻנִי וְנַכֶּה אֶת גִּבְעוֹן..."().
לפי המסופר בספר יהושע, עלה הוֹהָם עם יתר מלכי האמורי על העיר גבעון, בה חנה ונלחם בתושבים המקומיים שכרתו ברית עם עם ישראל המתכוונים לכבוש את כנען כדי למנוע את השמדתם, לאחר התערבות הצבא הישראלי שעלה מן הגלגל בהנהגת יהושע חולל הקב"ה נס לשבטי ישראל כאשר הכה את מלכי האמורי וצבאותיהם במפולת ברד של אבנים מן השמים שלפי המתואר במקרא הרגו יותר חיילים כנעניים מאשר הרגו בני ישראל בחרב, לאחר המפלה האדירה שכללה את נס שמש בגבעון דום הוֹהָם בורח ביחד עם 4 מלכי האמורי הנותרים אל בית חורון, משם אל עזקה ולבסוף נסים הם למקדה בה הם מתחבאים מהעברים במערה.
בהוראת יהושע בני ישראל אטמו את המערה בעזרת גלילת אבנים על פתחה, והציבו על המשמר חיילים מבני ישראל לוודא שאין יוצא ממנה בזמן ששאר הצבא יצא למרדף אחר צבאות כנעניים שנמלטו לעריהם ובמטרה לכבוש ערים אלו. לאחר סיום המערכה הזו, חזרו הלוחמים אל המערה במקדה, יהושע ציווה להוציא את הוֹהָם ואת שאר המלכים האמורים אליו, הוא קרא לקצינים הבכירים שלו להניח את רגליהם על צוואר המלכים האמורים המובסים, ולאחר הוראה לבני ישראל כי כך ייעשו לכל אויב הנלחם בהם, חיסל יהושע את הוֹהָם ואת 4 עמיתיו המלכים והורה לבני ישראל לתלות את גופותיהם על עצים סמוכים עד הערב, טרם הזריחה ציווה יהושע להוריד את גופותיהם של המלכים המובסים (ובהם הוהם) ולזרוק אותם אל תוך המערה בה התחבאו, ולאטום אותה שוב באבנים גדולות שנשארו במקום "עד עצם היום הזה" - בעצם אמירה של סיפור אטיולוגי שמתאר את המצב בשטח בעת כתיבת הסיפור.
דביר מלך עגלון
דְּבִיר היה מלך עגלון הכנענית נמנה עם חמשת מלכי האמורי שהביס יהושע בן נון כשנחלץ לעזרתם של תושבי העיר גבעון בני בריתו, כפי שכתוב: "וַיִּשְׁלַח אֲדֹנִי צֶדֶק מֶלֶךְ יְרוּשָׁלַ‍ִם אֶל הוֹהָם מֶלֶךְ חֶבְרוֹן וְאֶל פִּרְאָם מֶלֶךְ יַרְמוּת וְאֶל יָפִיעַ מֶלֶךְ לָכִישׁ וְאֶל דְּבִיר מֶלֶךְ עֶגְלוֹן לֵאמֹר. עֲלוּ אֵלַי וְעִזְרֻנִי וְנַכֶּה אֶת גִּבְעוֹן..."().
לפי המסופר בספר יהושע, עלה דְּבִיר עם יתר מלכי האמורי על העיר גבעון, בה חנה ונלחם בתושבים המקומיים שכרתו ברית עם עם ישראל המתכוונים לכבוש את כנען כדי למנוע את השמדתם, לאחר התערבות צבא בני ישראל שעלה מן הגלגל בהנהגת יהושע חולל יהוה נס לשבטי ישראל כאשר הכה את מלכי האמורי וצבאותיהם במפולת ברד של אבנים מן השמים שלפי המתואר במקרא הרגו יותר חיילים כנעניים מאשר הרגו בני ישראל בחרב, לאחר המפלה האדירה שכללה את נס שמש בגבעון דום דביר בורח ביחד עם 4 מלכי האמורי הנותרים אל בית חורון, משם אל עזקה ולבסוף נסים הם למקדה בה הם מתחבאים מהעברים במערה.
בהוראת יהושע בני ישראל אטמו את המערה בעזרת גלילת אבנים על פתחה, והציבו על המשמר חיילים מבני ישראל לוודא שאין יוצא ממנה בזמן ששאר הצבא יצא למרדף אחר צבאות כנעניים שנמלטו לעריהם ובמטרה לכבוש ערים אלו. לאחר סיום המערכה הזו, חזרו הלוחמים אל המערה במקדה, יהושע ציווה להוציא את דְּבִיר ואת שאר המלכים האמורים אליו, הוא קרא לקצינים הבכירים שלו להניח את רגליהם על צוואר המלכים האמורים המובסים, ולאחר הוראה לבני ישראל כי כך ייעשו לכל אויב הנלחם בהם, חיסל יהושע את דְּבִיר ואת 4 עמיתיו המלכים והורה לבני ישראל לתלות את גופותיהם על עצים סמוכים עד הערב, טרם הזריחה ציווה יהושע להוריד את גופותיהם של המלכים המובסים (ובהם דביר) ולזרוק אותם אל תוך המערה בה התחבאו, ולאטום אותה שוב באבנים גדולות שנשארו במקום "עד עצם היום הזה" - בעצם אמירה של סיפור אטיולוגי שמתאר את המצב בשטח בעת כתיבת הסיפור.
שמו של דביר מלך עגלון הוא שם יחידאי במקרא. לדעת שמואל אחיטוב הופעת שם זה ומנגד אי הופעת שמה של העיר דביר בין ערי הברית מעוררת תהיות לגבי מטרת הסופר, ששינה את שם העיר לשמו של המלך, מלך עגלון.
הפדרציה המרכז אפריקאית
מחוזות של רוסיה
הגנה נימצו-הודית
הגנה נימצו-הודית היא פתיחת שחמט היפרמודרנית המהווה את אחת הוראיציות של ההגנה ההודית ומוגדרת על ידי המהלכים הבאים:
ניתן ליישם גם סדר שונה של המהלכים כגון:
באנציקלופדיית פתיחות שחמט (ECO), ההגנה הנימצו-הודית מסווגת בקודים E20-E59.
פתיחה היפרמודרנית זו פותחה על ידי רב האמן אהרון נימצוביץ' שהציג אותה לרמת המאסטר בשחמט בראשית המאה ה-20. בניגוד לרוב הפתיחות ההודיות, ההגנה הנימצו-הודית אינה כוללת פיאנקטו מיידי, אם כי לעיתים קרובות השחור ממשיך עם ...ב6 ו- ...ר-ב7. על ידי ריתוק פרש הלבן, מונע השחור מהלבן לאיים ב4. ה4 ושואף לגרום ללבן לבצע כפל רגלים.
העיכוב בפיתוח הרגלים של השחור הופך את ההגנה הנימצו-הודית (המכונה לעיתים בשפה המדוברת, בפשטות, "נימצו") להגנה גמישה מאוד מול 1. ד4 (משחק חצי סגור). ניתן לבצע מעבר מפתיחה זו לגמביט המלכה או להגנה ההודית של המלכה. בשל יתרונותיה הרבים, שוחקה ההגנה הנימצו-הודית בכל הרמות, על ידי כל אלופי העולם מאז קפבלנקה.
לעיתים קרובות משחק הלבן 3. ז3 או 3. פ-ו3 כדי להימנע מהנימצו-הודית, מה שמאפשר לו להגיב ל- 3. פ-ו3 ר-ב4+ (הגנה בוגו-הודית) עם 4. ר- ד2 או 4. פ-ד2 במקום 4. פ-ג3.
הווריאציה הקלאסית: 4. מה-ג2.
הווריאציה הקלאסית או בשמה הנוסף, וריאציית קפבלנקה, הייתה פופולרית בראשית ימיה של ההגנה הנימצו-הודית. אף כי בסופו של דבר, הוחלפה על ידי מערכת רובינשטיין (4. ה3) כאשר האחרונה קמה לתחייה בתחילת שנות ה-90, נכון לתחילת המאה ה-21, הווריאציה הקלאסית נפוצה ומשוחקת באותה מידה כמו מערכת רובינשטיין.
במהלך זה, מטרת הלבן היא לשמור את 2 הרצים מבלי להתפשר על מבנה הרגלים שלו. החסרונות של המהלך הם:
לכן, על אף שהלבן מחזיק בזוג הרצים שלו, לשחור כדאי לפתוח את המשחק במהירות כדי לנצל את יתרונו בפיתוח הכלים.
לשחור יש 4 תגובות אפשריות ל- 4. מה-ג2:
שיטת רובינשטיין: 4. ה3.
שיטת רובינשטיין (ע"ש עקיבא רובינשטיין) היא תגובת הלבן הנפוצה ביותר להגנה הנימצו-הודית. סבטוזר גליגוריץ' ולאיוש פורטיש תרמו אף הם לפיתוח קו זה ברמת רב-אמן במהלך הקריירה שלהם.
בשיטה זו, הלבן ממשיך בפיתוח הכלים ללא התחייבות לקו פעולה מסוים. בתשובה, יש שחור שלושה מהלכים עיקריים לבחירה:
הקו הראשי 4. ה3 0-0.
המהלך הגמיש והמשוחק ביותר על ידי השחור כתגובה ל -4.ה3 של הלבן הוא 4 ...0-0. הקו הראשי ממשיך בצורה הבאה:
לאחר 7. 0-0 הלבן משלים את פיתוח צד המלך שלו, בעוד השחור מחזק את תביעתו על המרכז. בנקודה זו, רצפי המהלכים האפשריים החשובים ביותר הם:
וריאציית קספרוב: 4. פ-ו3.
המהלך 4. פ-ו3 נודע בתור וריאציית קספרוב, מאז שגארי קספרוב השתמש בו נגד אנטולי קרפוב באליפות העולם בשחמט 1985. קספרוב שיחק 4. פ-ו3 שש פעמים והשיג בהן שלושה ניצחונות ושלוש תוצאות תיקו.
תגובת השחור למהלך הלבן יכולה להיות אחת מהבאות:
לאחר 4. פ-ו3 ג5, ללבן קיימות האפשרויות הבאות:
הפדרציה של רודזיה וניאסלנד
הפדרציה של רודזיה וניאסלנד (באנגלית: Federation of Rhodesia and Nyasaland) הידועה גם בשם הפדרציה המרכז אפריקאית (באנגלית: Central African Federation או בקיצור CAF) הייתה פדרציה עצמאית למחצה בחסות האימפריה הבריטית במרכזה של אפריקה הדרומית במשך כעשור בין השנים 1953 ו-1963. הפדרציה שכנה בתחומי זמביה, זימבבואה ומלאווי של ימינו.
הפדרציה של רודזיה וניאסלנד הוקמה כאיחוד מדיני של שלוש מושבות קולוניאליות שהקימה בריטניה בדרומה של יבשת אפריקה במהלך ראשית המאה ה-20: רודזיה הצפונית, רודזיה הדרומית וניאסלנד. בין המטרות שעמדו בבסיס הקמת הפדרציה, עמד הניסיון הבריטי לייצב באפריקה גורם פרו-בריטי חזק כתגובה לעלייתה לשלטון של המפלגה הלאומית באיחוד דרום אפריקה בשנת 1948. כתוצאה מאי הסכמות פנימיות שונות, הפדרציה פורקה ליחידות הבסיס שלה בשלהי שנת 1963, חודשים ספורים לאחר שערכה בטקסים רבי רושם את חגיגות העשור להקמתה. בשנתיים שלאחר התפרקות הפדרציה, זכו כל המושבות המרכיבות אשר היו תחתיה לעצמאות. ברודזיה הצפונית הוקמה זמביה, ברודזיה הדרומית רודזיה ובניאסלנד הוקמה מלאווי. עיר הבירה של הפדרציה הייתה סולסברי, היא הארארה של ימינו.
אלקורקון (כדורגל)
איגוד הספורט אלקורקון (בספרדית: Agrupación Deportiva Alcorcón, או בקיצור: AD Alcorcón) היא קבוצת כדורגל ספרדית מהעיר אלקורקון שבמדריד. הקבוצה נוסדה ב-20 ביולי 1971, ומשחקת בליגה הספרדית השנייה. אצטדיונה הביתי של הקבוצה הוא אצטדיון הסנטו דומינגו שבאלקורקון, המכיל 5,100 מושבים.
בסוף עונת הקבוצה עלתה מהליגה השלישית לליגה הספרדית השנייה, לראשונה בתולדותיה.
לאלקורקון ישנה קבוצת מילואים, הנקראת אלקורקון ב', המשחקת בליגה הרביעית. בראש הקבוצה עומד איש העסקים הבלגי רולנד דושאטל, העומד בראשן של סטנדרד לייז' וצ'רלטון.
היסטוריה.
את 30 שנותיה הראשונות העבירה הקבוצה בין הליגה הרביעית והליגה של מחוז מדריד (חמישית ברמתה בספרד). בתום עונת העפילה לראשונה בתולדותיה לליגה השלישית, שם התייצבה במשך 10 שנים רצופות.