לאחר סיום הסדרה "סיינפלד", ריצ'רדס העלה סדרה קומית חדשה, "המופע של מייקל ריצ'רדס". בסדרה זו הוא גילם את ויק נרדוזה, בלש פרטי מוזר שרבים טענו שדמותו היא חיקוי של קריימר. הסדרה נכשלה וירדה אחרי שמונה פרקים. הוא שוב גילם את קוזמו קריימר בתור אורח בקומדיית המצבים "משתגעים מאהבה" בפרק המתרחש באותו הבניין בו מתגוררים ג'רי סיינפלד וקוזמו קריימר.
פרשיות הגזענות והאנטישמיות.
בנובמבר 2006, ריצ'רדס קילל שני אנשים שחורים בקללות גזעניות לאחר שהם הפריעו למופע שלו במועדון "Laugh Factory". רבים החשיבו את הדבר לביטוי של גזענות מהמדרגה הראשונה, ואילו אחרים טענו שזו הייתה התפרצות חד פעמית. ריצ'רדס התנצל על דבריו בתוכנית האירוח של דייוויד לטרמן ובתוכנית הרדיו של המטיף השחור ג'סי ג'קסון.
באירוע אחר העיר ריצ'רדס הערות בעלות גוון אנטישמי. בתגובה להאשמתו באנטישמיות הצהיר שהוא מחשיב עצמו ליהודי, למרות שלא נולד להורים יהודים ולא התגייר.
בקיץ 2007 הודיע ריצ'רדס על פרישתו מסטנד-אפ ומעולם הבידור בעקבות הפרשה, ועל כוונתו לצאת למסע חיפוש עצמי, בין היתר בקמבודיה.
הקאמבק.
שנה לאחר פרשת הגזענות, הוא חזר ואף תרם את קולו בסרט של ג'רי סיינפלד "כוורת בסרט" וב-2009 אף התארח בסדרה "תרגיע" של לארי דייוויד בתפקיד עצמו במסגרת עלילת האיחוד הפיקטיבי של "סיינפלד" ביחד עם שאר שחקני הסדרה. באחד הפרקים ריצ'רדס אף משתף פעולה עם פרודיה על פרשת ההתפרצות הגזענית 3 שנים קודם לכן.
פרופורציה
אדריכלות מודרנית
אדריכלות מודרנית, שלא לבלבל עם אדריכלות עכשווית, היא שם כולל לכמה סגנונות וגישות באדריכלות, שאפיינו את המחצית הראשונה של המאה ה-20 וממשיכים להשפיע גם על אופייה של האדריכלות עד היום. תפישות האדריכלות המודרנית, המשקפות ברובן את תפישת המודרניזם, החלו להתפתח באירופה וצפון אמריקה כבר בסוף המאה ה-19. בשנות ה-20 גובשו עקרונות שונים המבוססים הן על תאוריה והן על פרקטיקה ואומצו באופן רשמי על ידי אדריכלים רבים בעלי השפעה בינלאומית. אדריכלים אלו היוו, חלקם באופן רשמי וחלקם באופן מעשי, סוג של תנועה אמנותית עם ביטוי קונקרטי שהשפיע רבות על מראה הערים המודרניות. האדריכלות המודרנית הייתה צורת הבנייה המובילה בין שתי מלחמות העולם והמשיכה עד שנות ה-50 אז החלו לתהות לגבי הצלחתה והתפתח הסגנון הפוסט מודרני וגישות משניות במודרניזם כגון הרגיונליזם הביקורתי.
הסיבות להתפתחות סגנון המודרניזם הן רבות ואף נתונות למחלוקת. הגורמים העיקריים הם:
תולדות האדריכלות המודרנית.
כבר בשנות ה-20 רוב האדריכלים המרכזיים בזרם גיבשו את תפישתם. הבולטים והמשפיעים ביותר ביניהם היו ולטר גרופיוס ומיס ואן דר רוהה שגם היו מנהלי בית הספר הבאוהאוס (בית ספר בעל השפעה רבה על התפתחות המודרניזם) ולה קורבוזיה. שלושתם גם ניסחו את עקרונות הסגנון הבינלאומי שהוא תולדה של המודרניזם. במקביל אליהם השפיעה על האדריכלות האירופאית אסכולת שיקגו שפעלה בארצות הברית בתחילת המאה ה-20 ובעיקר האדריכלים האמריקאים לואיס סאליבאן ופרנק לויד רייט.
בשנת 1928 קם ארגון האדריכלים CIAM ביוזמת לה קורבוזיה שהתווה את עקרונות האדריכלות המודרנית כדבר היכול לשפר את הכלכלה והחברה. הארגון פעל עד סוף שנות ה-50 והשפעתו על האדריכלות האירופאית הייתה ניכרת. בשנת 1932 נערכה תערוכה בינלאומית של אדריכלות מודרנית ביוזמת פיליפ ג'ונסון בה שורטטו קווי המתאר של סגנון זה.
לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה ברחו לארצות הברית רוב האדריכלים הגרמנים החשובים (בית הספר באוהאוס נסגר כבר בשנת 1933). עקב כך עבר המודרניזם האירופאי לארצות הברית והפך שם לסגנון המוביל במשך מספר עשורים. התפיסה המודרניסטית של ביטול הקישוטים והעיצוב הפשוט והנקי נראו כפתרון העיצובי ההכרחי לכל מבנה שתוכנן.
במחצית הראשונה של המאה ה-20 נבנו גורדי שחקים רבים בשיקגו ובניו יורק. בניינים אלו אימצו את הסגנון המודרניסטי או סגנונות שהתפתחו מתוכו כגון הסגנון הבינלאומי והאר דקו.
מחלוקות באדריכלות מודרנית.
קיימות מחלוקות רבות מתי בדיוק ואם בכלל נכשל הסגנון המודרניסטי באדריכלות. כבר בתחילת שנות ה-60 הופנתה ביקורת לאדריכלות מודרנית בטענה כי היא אינה קשורה למקומות שבה היא נבנית, שהיא אליטיסטית וחסרת משמעות. האדריכל רוברט ונטורי היה בין הראשונים שפרסמו ספרים בנושא זה ופיתחו את האדריכלות הפוסט מודרנית כתוצאה.
המודרניזם כיום.
מספר אדריכלים ניסו בעשורים האחרונים להחיות את התפיסות האסתטיות של המודרניזם. ביניהם אדריכלים ידועים כמו איי אם פיי, ריצ'רד מאייר ועוד.
בישראל, המודרניזם היה הסגנון המוביל עד שנות ה-80. גם הברוטליזם שהוא בנייה מודרניסטית עם בטון חשוף שרד תקופה ארוכה בארץ, הרבה בזכות התפיסה החברתית בישראל וכן היתרון הכלכלי שבסגנון זה.
Monkey Island
Monkey Island 2
Monkey Island 3
Monkey Island 4
לודויג מיס ואן-דר-רוהה
Prince of Persia
החצי האפל
החצי האפל (The Dark Half), ספר אימה של סטיבן קינג שפורסם באנגלית ב-1989.
על הספר.
בספר מסופר על ט'אד בימונט, סופר בן 39 אשר קובר את הזהות הכפולה שלו, ג'ורג' סטארק, שם עט שבו השתמש כאשר כתב ספרים בדיוניים אפלים יותר ממה שהיה מעז תחת שמו הוא.
הוא אפילו מביים קבורת דמה של ג'ורג' לטובת העיתונות.
כאשר תושב מקומי נהרג, העדויות מובילות את השריף אלאן פנגבורן לקברו של ג'ורג' והוא מתחיל לחשוד בט'אד ברצח. באותו זמן, ט'אד מתחיל לחוות הזיות של דרורים עפים, הזיות שלא חווה כבר 23 שנים, מאז שעבר ניתוח מוח. בעוד שרשרת הרציחות המזוויעה נמשכת, מישהו המתיימר להיות ג'ורג' סטארק מתחיל להתקשר לט'אד. ט'אד חושש לביטחון משפחתו ופנגבורן לא מצליח להחליט האם ט'אד הוא אכן הרוצח. במהלך העלילה חושף ט'אד את הקשר הקיים בין הזהות האחרת שלו, שבשמה הוא כותב רבי מכר אלימים, ובין הזהות היומיומית הרגילה שלו.
ישנם קווי דמיון רבים בין חייו הפרטיים של קינג, אשר בשנת 1985 כאשר הוא בן 39 חשף את שם העט שלו ריצ'רד בקמן. הספר הוסרט ב-1993.
בישראל שודרה סדרת טלוויזיה "החצי האפל" בערוץ 3 שהוא בעצם "האזור המת" (The Dead Zone) למרות שאין לזה שום קשר לספר עצמו, אבל זה גם מבוסס על ספרו האחר של סטיבן קינג עם אותו שם.
סיראנו דה ברז'ראק (מחזה)
סיראנו דה ברז'ראק (בצרפתית: Cyrano de Bergerac) הוא מחזה מחורז שכתב אדמון רוסטאן בשנת 1897.
עלילה.
המחזה עוסק בסיראנו, חייל בצבא צרפת המצטיין בסיף. סיראנו הוא משורר בחסד עליון, פיו מפיק מרגליות ונפשו האצילית ניחנה במעלות המתאימות לנסיכים ואבירי לב. בסתר ליבו מאוהב סיראנו ברוקסן, דודניתו. כיוון שהוא בוש בחוטמו הארוך, מעולם לא גילה לה את אשר בליבו.
אל הפלוגה של סיראנו מצטרף כריסטיאן, חייל צעיר ויפה תואר. כריסטיאן מאוהב אף הוא ברוקסן היפהפייה, שמעוניינת בו ומצפה לקבל ממנו מכתב אהבה. הואיל ושפתו של כריסטיאן דלה, סיראנו מציע לכתוב עבורו את המכתב. כך מקרב סיראנו בין רוקסן וכריסטיאן.
באחד הלילות נעמד כריסטיאן מתחת למרפסתה של רוקסן, כך שרק את צלליתו היא רואה, ומבין השיחים מביע סיראנו מילות אהבה לחלל האוויר היישר לאוזניה של רוקסן. כריסטיאן אינו יודע שסיראנו מאוהב ברוקסן. למעשה סיראנו מבטא את רגשותיו האמיתיים כלפי רוקסן.
בין השלושה נוצר משולש אהבה, ושניהם - סיראנו וכריסטיאן - יוצרים יחד מאהב מושלם, אדם יפה מבחוץ ומבפנים. רוקסן וכריסטיאן נישאים, ובתגובה שולח הרוזן דה-גיש (המאוהב אף הוא ברוקסן) את הפלוגה אל המלחמה. רוקסן משביעה את כריסטיאן שיכתוב לה. סיראנו מקיים את ההבטחה תוך סיכון חייו. המכתבים מרגשים את רוקסן ויום אחד היא מופיעה בשדה הקרב.
רוקסן מתוודה בפני כריסטיאן שתחילה התאהבה בו רק בשל מראהו ואילו עתה היא אוהבת בעיקר את אישיותו. דבריה מטלטלים את כריסטיאן. הוא מבקש מסיראנו לספר לרוקסן את האמת על המכתבים. סיראנו מהסס, ובינתיים כריסטיאן נופל בקרב.
כעבור 15 שנה רוקסן ממשיכה להתאבל על כריסטיאן. בעודו על ערש דווי מקריא סיראנו באוזני רוקסן את מכתבו האחרון של כריסטיאן. רוקסן מזהה את הקול ומבינה שסיראנו הוא זה שדיבר אליה תחת המרפסת באותו לילה, ולמעשה הוא עומד מאחורי כל המכתבים. ברגעיו האחרונים נושא סיראנו מונולוג בו הוא מביע את גאוותו על כך שנשאר נאמן לעצמו ולא התפשר בשביל להצליח.
משה איש כסית
משה (מוישל'ה) איש כסית (ויינשטיין) (14 באוקטובר 1947 – 14 ביולי 1987) היה איש בוהמה, מסעדן ושחקן קולנוע ישראלי. בנו של חצקל איש כסית, מייסד בית הקפה המיתולוגי בתל אביב "כסית", שעם מותו ירש ממנו את המקום והפך לבעליו.
ביוגרפיה.
משה איש כסית נולד ללאה ויחזקאל (חצקל) איש כסית (ויינשטיין), בעליו של בית הקפה המפורסם "כסית" בתל אביב. ב-1977 הורשע בהחזקת שרידי סם ונקנס.
לאחר פטירת אביו, בשנת 1979, הפך משה למנהל כסית יחד עם אמו.
משה איש כסית היה איש בוהמה שאסף סביבו חבורת ידוענים ואמנים תל אביבית בולטת. הוא המשיך את דרכו של אביו בעזרה לזולת, נדבנות ודאגה לבני האדם. הוא היה ידוע כבעל חוש הומור מפותח, ו"כסית" היה מקום משיכה לשחקנים ולאנשי בוהמה מובילי דעת קהל של אותה התקופה.