דגמי נולד וגדל בתל אביב. בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 פתח מספר מכוני ליווי בתל אביב. בשנת 2002 החל לעסוק בייבוא נשים מרוסיה וקזחסטן דרך מצרים. היה גם שותף במועדון החשפנות "בייבידולס". במקביל עסק בזיוף כרטיסי אשראי, סחר ברכוש גנוב והחזקת קוקאין ואקסטזי.
ב-2004 נעצר בבלגיה כשברשותו דרכונים מזויפים הרשומים על שם נשים מחבר העמים, אותן היה אמור להעביר למדינה אחרת. הוא נשפט ונידון לשלוש שנות מאסר. לאחר פחות משנה ברח להולנד, ובעזרת דרכון מזויף שב לישראל.
בשנת 2007 נעצר באילת בחשד לניסיון אונס וסחר בנשים. הוא הפך לעד מדינה תמורת מחיקת 24 תיקים חמורים בגין סחר בנשים, ניסיון אונס, סרסרות, סחיטה באיומים והחזקת סמים. דגמי העביר הקלטות של שותפיו, ואלו הובילו להרשעתם של ארבעה שנדונו לעונשי מאסר של 3–18 שנים. במסגרת הסכם עד המדינה שנחתם עמו נאסר שמו לפרסום אולם מאוחר יותר הותר לפרסמו ובעקבות כך שינה את שמו לדוד לוי.
ב–2011 דגמי הורשע בסחיטה באיומים במסגרת עבודתו בנדל"ן. הוא נדון לשלושה חודשי עבודות שירות. לאחר שטען שקיים חשש לחייו, העונש הומר בקנס בסך 20,000 ש"ח.
דגמי החל לעסוק בנדל"ן כאשר רכש דירות לצורך מכוני הליווי. היקף נכסיו מוערך בעשרות נכסים והוא פועל במסגרת חברות רבות. בין היתר, הקים וניהל את חברת "ד.ד. מיזמים" (שמה שונה לחברת "אורבן נדל"ן י.ד.") אשר עוסקת במיזמי תמ"א 38. יאיר סגל רכש את חלקו של דגמי בחברה.
ביוני 2020 נדחתה תביעת הדיבה של דודו דגמי נגד עיתונאית הארץ לשעבר, שרון שפורר.
דגמי נשוי.
עונת 1963/1964 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל
עונת 1963/1964 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל הייתה העונה השביעית של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל והיא אורגנה על ידי פיב"א אירופה.
המשחק הראשון התקיים ב-29 באוקטובר 1963 ותחרות הסתיימה ב-10 במאי 1964. בתחרות השתתפו 23 קבוצות. התחרות הסתיימה בניצחון של ריאל מדריד, בפעם הראשונה בתולדות המועדון.
מהלך התחרות.
בשלב המוקדם נקבעו 8 עולות לשלב שמינית הגמר בנוסף ל-6 קבוצות שהעפילו ישירות לשמינית הגמר. מנצחת התחרות בעונה הקודמת צסק"א מוסקבה העפילה ישירות לרבע הגמר.
ישראל בתחרות.
מכבי תל אביב העפילה ישירות לשמינות הגמר והפסידה לספרטק ברנו בסיכום שני משחקים 58:60 ו-96:51.
קורצ'יקה אנאמי
קורצ'יקה אנאמי (ביפנית: 阿南 惟幾; 21 בפברואר 1887 – 15 באוגוסט 1945) היה גנרל בצבא היפני הקיסרי בזמן מלחמת העולם השנייה. בנוסף שימש אנאמי כשר המלחמה בזמן כניעת האימפריה היפנית.
ביוגרפיה.
תחילת דרכו.
קורצ'יקה אנאמי נולד בעיר טקאטה, שבמחוז אויטה שביפן שם שימש אביו כפקיד בכיר במשרד הפנים. אנאמי למד באקדמיה הצבאית הקיסרית כחלק מהמחזור ה-18 ובסיום לימודיו בדצמבר 1906 קיבל דרגת לוטננט שני והוצב בחיל הרגלים.
אנאמי המשיך בקריירה צבאית ובנובמבר 1918 סיים את לימודיו במכללה הצבאית למלחמה, קיבל דרגת קפטן והוצב במטה הכללי של הצבא היפני. בפברואר 1922 עלה אנאמי לדרגת מייג'ור. בין השנים 1923 לשנים 1925 שימש אנאמי כקצין בצבא המשלוח היפני לאי סחלין שתפקידו היה לכבוש את צפון האי כחלק מההתערבות היפנית בסיביר.
באוגוסט 1925 קודם אנאמי לדרגת לוטננט קולונל ומונה לנספח צבאי בצרפת. הוא שימש בתפקיד זה עד לחודש דצמבר של אותה שנה ועם חזרתו ליפן קיבל תפקיד פיקודי בגדוד 45 של חיל הרגלים. באוגוסט 1929 מונה אנאמי לשמש כעוזרו האישי של הקיסר הירוהיטו. הוא שימש בתפקיד זה במשך שנה ולאחר מכן קודם לדרגת קולונל. בין השנים 1933 ל-1934, שימש אנאמי כמפקד גדוד במשמר הקיסרי. לאחר מכן הוא שימש כמפקד המכינה הצבאית בטוקיו. במרץ 1935 קודם אנאמי לדרגת מייג'ור גנרל.
מלחמת העולם השנייה.
באוגוסט 1936 החל אנאמי לשמש כראש אגף המנהל הצבאי במשרד המלחמה. במרץ 1937 הוא מונה לתפקיד ראש אגף כוח אדם במשרד המלחמה ושנה לאחר מכן קודם לדרגת לוטננט גנרל.
בנובמבר 1938, במהלך מלחמת סין–יפן השנייה, קיבל אנאמי את הפיקוד על חטיבה 109 שלחמה בחזית הסינית. באוקטובר 1939 הוא נקרא לחזור ליפן ומונה לתפקיד סגן שר המלחמה בקבינט של ראש הממשלה פומימרו קונואה. בעת שהיה חבר קבינט, היה אנאמי אחד מחברי קבוצת הפוליטיקאים ואנשי הצבא שתמכו בעלייתו של הידקי טוג'ו לשלטון בשנת 1941.
באפריל 1941 חזר אנאמי לחזית הסינית הפעם כמפקד הארמייה ה-11. ביולי 1942 הוא הועבר לפקד על הארמייה האזורית השנייה שהוצבה במנצ'וקוו. במאי 1943 קודם אנאמי לדרגת גנרל.
המתקפה היפנית על הבסיס הצבאי של ארצות הברית בפרל הארבור בדצמבר 1941 הביאה לכניסתה של ארצות הברית למלחמת העולם השנייה ובסופו של דבר למפנה במלחמה לרעתה של יפן. בנובמבר 1943, לאחר מספר כישלונות צבאיים יפניים במערכה באסיה ובאוקיינוס השקט הועברה הארמייה האזורית השנייה בפיקודו של אנאמי למערב גינאה החדשה ואיי מאלוקו בניסיון לסייע לבלום את התקדמות האויב.
בדצמבר 1944 נקרא אנאמי לחזור ליפן בפעם השנייה ומונה למפקח הכללי של התעופה הצבאית ולראש המחלקה הצבאית לאווירנאוטיקה (אחד מגלגוליו הקודמים של חיל האוויר). באפריל 1945 מונה אנאמי לשר המלחמה בקבינט של ראש הממשלה קנטרו סוזוקי והפך בכך לאחד החברים במועצת המלחמה העליונה.
קריירה פוליטית.
אנאמי היה אחד המתנגדים הבולטים והקולניים ביותר נגד כניעת יפן לבעלות הברית. אנאמי החזיק בעמדה זו עד לסיום המלחמה אף על פי שהיה מודע שרצף הפסדיה של יפן בשדה הקרב והרס התעשייה והערים היפניות על ידי מפציצים אמריקאיים הביאו לכך שיפן הלכה למעשה הפסידה את המלחמה. אף לאחר הטלת פצצות האטום על הירושימה ועל נגסאקי המשיך אנאמי להתנגד לקבלת תנאי הכניעה של בעלות הברית שנוסחו בהצהרת פוטסדאם והציע במקום זאת לנהל קרב הירואי להגנת המולדת. אנאמי טען כי קרב כזה יביא לאבדות כה גבוהות לבעלות הברית עד שהם יסכימו לחתום על הסכם נוח ליפן לסיום המלחמה.
טיעוניו של אנאמי נגד מה שהוא ראה ככניעה מבישה לא התקבלו לאחר שהקיסר הורה לחברי קבינט המלחמה להביא לסיומה של המלחמה. תומכיו של אנאמי בצבא קראו לו להצביע נגד כניעה לבעלות הברית בקבינט, או לחלופין להתפטר מהקבינט. אנאמי דחה את הצעתם בטענה שכחייל יפני מחובותו לציית לקיסר שלו. הוא הודיע לקצינים במשרד המלחמה על החלטתו והבהיר להם שזו פקודה קיסרית וכי מחובתם לציית לה. חוסר נכונותו לתמוך בפעולה כלשהי נגד החלטתו של הקיסר הייתה אחת הסיבות העיקריות לכישלונה של תקרית קיוג'ו - ניסיון לבצע הפיכה צבאית על ידי קצינים זוטרים במטרה למנוע את שידור הרדיו של הודעתו של הקיסר לעם היפני בדבר קבלת תנאי הכניעה של בעלות הברית.
מותו.
ב-14 באוגוסט חתם אנאמי, ביחד עם שאר חברי הקבינט, על הסכם הכניעה. בבוקר שלמחרת, ביצע אנאמי ספוקו - התאבדות יפנית טקסית המתבצעת על ידי חיתוך הבטן בפגיון או בוואקזישי. ליד גופתו של אנאמי נמצא פתק בכתב ידו בו נכתב: . לפתק מסתורי זה ניתנו פרשנויות שונות לאורך השנים.
אנאמי נקבר בטוקיו. חרבו, הבגדים ספוגי הדם אותם לבש כאשר התאבד והפתק המסתורי אותו השאיר מוצגים במוזיאון הצבאי יושוקן שבמקדש יסוקוני. בנו, אנאמי קורשיג'י, שימש כשגריר יפן בסין בין השנים 2006-2001.
מנחם חשאי
הרב מנחם חשאי (ה'תש"א, 1941 - ה'תש"ע, 2010) היה דיין ישראלי, חבר בית הדין הרבני הגדול.
ביוגרפיה.
נולד בתימן בשנת ה'תש"א עלה ארצה כילד יתום במסגרת עליית הנוער ב-1949. למד בישיבת פורת יוסף, ובשנת ה'תש"ך (1960) נסמך לרבנות בידי הרב סלמן חוגי עבודי והרב עובדיה יוסף ורבנים אחרים.
לאחר נישואיו התגורר בשכונת קריית אליעזר בחיפה, יסד בה בית כנסת ושימש כרבו. הוא גם נהג להעביר שיעורים קבועים בבתי כנסת אחרים באזור. בימות החול למד בכולל "תורה והוראה" בעיר.
במשך שנים כיהן כאב"ד בבית הדין הרבני האזורי בחיפה. בשנת 2007 התמנה כחבר בית הדין הרבני הגדול, ולאחר שלוש שנים בתפקיד נפטר.
יחידה 555
יחידה 555 המכונה יחידת עורבי השחקים היא יחידת לוחמה אלקטרונית (ל"א) מוטסת בחיל האוויר הישראלי.
שם היחידה וסיסמתה.
שם הכינוי של היחידה הוא "עורבי השחקים". בעולם מקובל לכנות כוחות ל"א בשם הכינוי "עורבים" (Craws). בכינוי החלו לראשונה להשתמש כוחות בעלות הברית במלחמת העולם השנייה. המילה "שחקים" מבדילה בין כוחות הל"א האוויריים והקרקעיים.
סיסמת היחידה היא "החשוב ביותר סמוי מן העין" ונלקחה מהספר "הנסיך הקטן".
היסטוריה.
היחידה הוקמה באוקטובר 1969 לאור התעבות מערך ההגנה האווירית (סוללות טילי קרקע-אוויר ומערכות מכ"ם) של צבא מצרים לאורך תעלת סואץ.
לאורך ההיסטוריה הפעילו כוחות הל"א של חיל האוויר הישראלי אמצעים רבים מכלי טיס ומאתרים קרקעיים. במלחמת יום הכיפורים אנשי היחידה טסו על מטוסי "דקוטה" שצוידו במערכות לחסימת תקשורת אויב.
ייעוד היחידה.
ייעוד היחידה הוא הפעלת מערכות לוחמה אלקטרונית מוטסות, מתוך מגוון כלי טיס של חיל האוויר, במטרה לסייע למטוסי חיל האוויר הישראל לחמוק ממערכות הגנה אווירית של האויב.
המשימה העיקרית של היחידה במלחמה היא להשמיד, יחד עם כוחות נוספים, את כלל מערך ההגנה האווירית של האויב לשם השגת עליונות אווירית.
פעילות היחידה.
אנשי היחידה משרתים כצוות עזר אווירי ומפעילים מגוון מערכות לוחמה אלקטרונית מתוך כלי טיס שונים של מספר טייסות של חיל האוויר הישראלי, ביניהן מטוסי הקרנף ומסוקי היסעור.
מפקדת היחידה שוכנת בבסיס תל נוף והיא פועלת גם מבסיסים נוספים של חיל האוויר הישראלי. בעבר הייתה היחידה מוצבת בבח"א 27 בלוד.
אמצעי היחידה.
אמצעי היחידה מסווגים אך ידוע שרבות ממערכות הלוחמה האלקטרונית של היחידה פותחו על ידי התעשיות הצבאיות במדינת ישראל.