גרין נבחר בבחירה ה-23 של דראפט ה-NBA לשנת 1985 על ידי קבוצת לוס אנג'לס לייקרס, אלופת ה-NBA המכהנת. בעונתו השנייה עם הקבוצה הפך לשחקן חמישייה קבוע, לצד מג'יק ג'ונסון, ביירון סקוט, ג'יימס וורת'י וכרים עבדול-ג'באר, ועזר ללייקרס לזכות בתואר האליפות, לאחר שגברו על בוסטון סלטיקס בסדרת הגמר בתוצאה 4-2. גם בעונה הבאה זכה גרין עם לוס אנג'לס באליפות ה-NBA, לאחר שניצחה את דטרויט פיסטונס בתוצאה 4-3. בשתי עונות אלו רשם גרין ממוצעים של 11.1 נקודות ו-8.2 ריבאונדים למשחק. בעונת נבחר לחמישיית ההגנה השנייה של העונה, ובעונה העוקבת השתתף במשחק האולסטאר, בפעם היחידה בקריירה. ב-6 מתוך 8 עונותיו בקבוצה הוביל את הלייקרס בממוצע ריבאונדים, ולאורך כל התקופה רשם 11.3 נקודות ו-7.9 ריבאונדים בממוצע למשחק.
לקראת עונת חתם על חוזה בקבוצת פיניקס סאנס. כוכביה של פיניקס באותה תקופה היו צ'ארלס בארקלי וקווין ג'ונסון, אשר בעונה הקודמת הובילו את הקבוצה לגמר ה-NBA. בשתי העונות הבאות הפסידה פיניקס ליוסטון רוקטס בסיבוב הפלייאוף השני, ובעונת הודחה כבר בסיבוב הראשון, על ידי סן אנטוניו ספרס.
במהלך עונת נשלח גרין לדאלאס מאבריקס, יחד עם מייקל פינלי וסם קאסל, בטרייד שהעביר לפיניקס את הרכז ג'ייסון קיד. ב-20 בנובמבר 1997 שיחק גרין את משחקו ה-907 ברציפות, ובכך שבר את שיא ה-NBA למשחקים רצופים שהחזיק עד אז הקלע רנדי סמית'. בשתיים וחצי עונותיו בדאלאס השיג ממוצעים צנועים יחסית של 6.9 נקודות ו-7.5 ריבאונדים למשחק.
בעונת חזר ללוס אנג'לס לייקרס, וזכה עמה באליפות נוספת, כשפתח בכל משחקי הקבוצה יחד עם רון הארפר, קובי בראיינט, גלן רייס ושאקיל אוניל. את עונתו האחרונה בקריירה, , העביר במיאמי היט, במדיה שיחק תחת מאמנו מתקופתו הראשונה בלייקרס - פט ריילי.
רצף המשחקים בהם שותף גרין החל ב-19 בנובמבר 1986, בעונתו השנייה, והסתיים במשחקה האחרון של מיאמי בעונת 2000/2001, מול אורלנדו מג'יק, ב-18 באפריל 2001.
סן לו
ראיה (סיפור קצר)
סן-דני (איל-דה-פראנס)
סן-דני (בצרפתית: Saint-Denis) היא עיר וקומונה במחוז סן-סן-דני בחבל איל-דה-פראנס בצרפת. העיר היא פרוור של פריז, בירת צרפת, והיא שוכנת צפונית לה. בקומונה מתגוררים כ-110,000 תושבים (נכון ל-2013).
סן-דני ידועה בשל בזיליקת סן-דני הנמצאת בה, בה נקברו מרבית מלכי צרפת, ובשל אצטדיון סטאד דה פראנס, האצטדיון הלאומי של צרפת.
היסטוריה.
ראשיתה של סן-דני הוא בהתיישבות רומאית במאה ה-2 לספירה שנקראה קטולקוס (Catolacus). במאה ה-3 הגיע לאזור דיוניסיוס, הבישוף הראשון של צרפת, כדי להפיץ את הנצרות בלוטטיה (שהפכה לפריז). על פי האגדה, ראשו נכרת בגלל התנגדות השלטון המקומי לנצרות, אך הוא נותר בחיים, הרים את ראשו והמשיך ללכת ברחובות ולהטיף לאנשים. בסופו של דבר הוא מסר את ראשו וסיים את חייו בקטולקוס. בהמשך שם היישוב שונה לסן-דני (מילולית: דיוניסיוס הקדוש) ועל קברו של דיוניסיוס הוקמה כנסייה.
בסביבות המאה ה-7 דאגובר הראשון, מלך הפרנקים, שיפץ את הכנסייה והפך אותה לבזיליקת סן-דני. בנוסף הוא הקים בה מנזר, העניק לסן-דני זכויות רבות ונתן לה מעמד של עיר שוק; בעקבות כך היא הפכה למרכז מסחרי חשוב באירופה בימי הביניים. לאחר שדאגובר נפטר ב-639 הוא נקבר בבזיליקה וכך נקבעה מסורת שמלכי הפרנקים, ויורשיהם מלכי צרפת, נקברו ברובם בסן-דני.
במהלך מלחמת מאה השנים סן דני נפגעה קשות, למרות שהייתה מבוצרת יחסית. ב-1567, במהלך מלחמות הדת בצרפת, התרחש בעיר קרב סן-דני אשר במהלכו הפרוטסטנטים הובסו, אך מנהיג הקתולים באותה עת, אן דה מונמורנסי, נפצע קשה ולבסוף מת מפצעיו.
המלך לואי הארבעה עשר הקים בסן דני בתי חרושת לאריגה, לטווייה ולצביעת בדים. יורשו לואי החמישה עשר הרבה לבקר בה שכן בתו, הנסיכה לואיז, הייתה אחות במנזר המקומי, והוא דאג לשפץ אותו ואת הכנסייה.
במהלך תקופת המהפכה הצרפתית בסוף המאה ה-18 שמה של העיר שונה ל"פרנסיאד" (Franciade) ומתחם הקבורה של מלכי צרפת הושחת בצורה בלתי הפיכה. בתחילת המאה ה-19, לאחר המהפכה, העיר שבה לשם סן-דני.
בהמשך המאה העיר עברה תיעוש נרחב ומסילת הרכבת הראשונה שעברה בה נסללה ב-1843. התיעוש של העיר תרם להתפתחות תנועה סוציאליסטית גדולה ומסוף המאה ועד שנות ה-30 של המאה ה-20 כל ראשי העיר של סן-דני היו מטעם המפלגה הקומוניסטית של צרפת; בשל כך היא זכתה לכינוי "העיר האדומה".
התעשייה, כמו גם העיר, התפתחו במהירות בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה והיא הייתה מרכז כלכלי חשוב. עם זאת התעשייה נפגעה קשות ודעכה באופן משמעותי בעקבות משברים כלכליים בשנות ה-70 ובשנות ה-80 של המאה ה-20.
הקמתו של הסטאד דה פראנס בעיר לרגל מונדיאל 1998 תרמה להתאוששות שלה, שכן היא גם הביאה להארכת הרכבת התחתית של פריז אל תוך סן-דני.
בשנת 2012 עבר מטה חברת הרכבות הלאומית של צרפת (SNCF) לסן דני.
חינוך.
בעיר נמצאים מספר מוסדות להשכלה גבוהה, כשהמרכזי בהם הוא , אחת האוניברסיטאות המרכיבות את אוניברסיטת פריז.
תחבורה.
בעיר עוברים קו 13 של הרכבת התחתית של פריז, קווים B ו-D של מערכת הרכבות הפרוורית RER וקו H של מערכת הרכבות הפרוורית Transilien.
ערים תאומות.
לערים הבאות יש הסכם ערים תאומות עם סן-דני:
סן דני (פרבר)
סן דני (פרוור)
מקום מלא מים
מקום מלא מים (באנגלית: The Watery Place) הוא סיפור מדע בדיוני קצר, שנכתב על ידי אייזיק אסימוב בשנת 1956, ותורגם לעברית ב-1976 בקובץ 'גדול ורחב הוא העולם' ושוב ב-2009 בקובץ 'כתבי אייזיק אסימוב כרך 1' בשם המקום המוצף מים.
עלילה.
הסיפור מסופר על ידי סגן שריף מאיידהו, שפותח את הסיפור בהצהרה כי האנושות לעולם לא תצא למסעות בחלל. זאת, לטענתו, בשל הבוס שלו, שריף בארט קמרון.
באחד הערבים, נוחתת צלחת מעופפת ליד משרדו של השריף. הסגן רואה אותה, אך השריף, שעסוק בבדיקת החשבונות שלו, לא שם לב. החייזרים דמויי האנוש נכנסים למשרד ומסבירים לשריף כי הם בחרו לפנות אליו, כי הוא שולט על מקום מבודד. "אנחנו באים מהמקום מלא המים שאתם קוראים לו נוגה (באנגלית וֵנוּס)", הם אומרים, ומבקשים מהשריף שיקשר אותם למנהיגים שלו, כי הם רוצים לצרף את אמריקה לארגון שלהם.
השריף, העצבני בשל עבודת החשבונאות, מתעצבן עליהם, ומאיים לכלוא אותם על הפרת הסדר הציבורי. הוא מקלל אותם, וקורא להם לשוב למקום ממנו הם באו, ולעולם לא לחזור. החייזרים עוזבים, באומרם שהם לא יכפו על האנושות להצטרף אליהם, אבל ידאגו שהאנושות לא תצא מכדור הארץ.
הסגן הכועס מראה לשריף את הצלחת המעופפת, ושואל אותו מדוע גרש את החייזרים. השריף המחוויר מסביר שבאומרם שהם באו מהמקום המלא מים, הוא חשב שהם מתכוונים לוונציה (באנגלית וֵנִיס).
המקום המוצף מים
טרוויל
סחלב השקיק
סחלב השקיק (שם מדעי: "Anacamptis collina", בעבר: "Orchis saccata") הוא מין בסוג בן-סחלב ממשפחת הסחלביים שבעבר שויך לסוג סחלב.
סחלב השקיק גדל על מגוון קרקעות בחבל הים-תיכוני, אך בעיקר על קרקעות גירניות. צמח בתה טיפוסי חובב אור ופורח בחודשים פברואר-אפריל. אינו מייצר צוף ואינו מייצר ריח.
הוא גדל בארץ ישראל מהרי יהודה ועד לחרמון. התפרחת נושאת בין 5 ל-30 פרחים. פרחיו ניכרים בדרבן קצר ועבה הנראה כמו שקיק ומכאן שמו. גוון הפרח ירקרק עד סגול בהיר.
תפוצתו העולמית משתרעת סביב הים התיכון וכן בעיראק, איראן וקווקז.
בילבו
ראס אל-עין
מדינת הסטארט-אפ (ספר)
מדינת הסטארט־אפ: מנוע הצמיחה הכלכלי של ישראל (באנגלית: Start-up Nation: The Story of Israel's Economic Miracle) הוא ספר העוסק בכלכלת ישראל שראה אור בשנת 2009 ופרי עטם של דן סינור ושאול זינגר. הספר בוחן כיצד ישראל, מדינה בת 60 שנים ובעלת אוכלוסייה של 7.1 מיליון איש הצליחה להגיע לשגשוג כלכלי כה רב עד ש"בתחילת שנת 2009, 63 חברות ישראליות נסחרו בנאסד"ק, יותר מכל מדינה זרה אחרת".
בשנת 2010 הספר הגיע למקום החמישי ברשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס, ואף לראש רשימת רבי-המכר של הוול סטריט ג'ורנל.
תקציר הספר.
המועצה האמריקאית ליחסים זרים מתארת את הספר בשאלה הבאה: "כיצד ישראל - מדינה בה 7.1 מיליון נפש, רק בת 60 שנים, מוקפת באויבים, נמצאת במצב מתמיד של לחימה מאז היווסדה, ללא משאבי טבע - מייצרת יותר חברות סטארט-אפ מאומות גדולות, שקטות ויציבות יותר דוגמת יפן, סין, הודו, קוריאה, קנדה והממלכה המאוחדת?". האקונומיסט כתב כי בישראל יש יותר חברות סטארט אפ וקרנות הון סיכון לאדם מאשר בכל מדינה אחרת בעולם. הצלחתה של ישראל במגזר ההיי טק בשני העשורים האחרונים משך את תשומת לבם של אנשי עסקים ועיתונאים, והאקונומיסט מתאר את הספר כספר החשוב ביותר מבין "ערימה גדלה" של ספרים בנושא.
בניסיונם להסביר את הצלחתה של ישראל בתחום, סינור וזינגר אינם מתייחסים לסוגיה מנקודת מבט אתנית או יהודית וגם אינם מתייחסים לכישרונות ייחודיים. בספרם, הם מייחסים את הצלחת המדינה בתחום לשני גורמים עיקריים: חובת השירות הצבאי וההגירה למדינה.
ג'ורג' גריי (ניו זילנד)
סר ג'ורג' גריי (באנגלית: George Grey; 14 באפריל 1812 - 19 בספטמבר 1898) היה חייל בריטי, סופר, חוקר, מושל אוסטרליה הדרומית, מושל ניו זילנד, מושל מושבת הכף וראש הממשלה ה-11 של ניו זילנד. נחשב לאחד האנשים המשפיעים ביותר בניו זילנד במאה ה-19.
ביוגרפיה.
גריי נולד בליסבון, פורטוגל בשנת 1812. אביו נהרג במצור על בדחוס כמה ימים קודם לכן. אמו שמעה שני קצינים מדברים על מות בעלה, והדבר הביא ללידה מוקדמת של הילד. למד במכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט.
התחתן בשנת 1836 ונולד לו ילד, אך הזוג התגרש כ-24 שנים לאחר מכן.