מריה וסילייבנה אוקטיברסקאיה (באוקראינית: Марія Василівна Октябрська; 16 באוגוסט 1905 - 15 במרץ 1944) הייתה נהגת טנק סובייטית במלחמת העולם השנייה. היא עוטרה בעיטור גיבור ברית המועצות, העיטור הצבאי הסובייטי הגבוה ביותר.
ביוגרפיה.
אוקטיברסקאיה נולדה כאחת מעשרה ילדי משפחה אוקראינית ענייה בחצי האי קרים. לפני המלחמה עבדה במפעל שימורים אוחר כך כמפעילת טלפון. ב-1925 נישאה לקצין סובייטי. אז החלה לגלות עניין בנושאים צבאיים. השתתפה בפעילות "מועצת נשות הצבא", הוכשרה כאחות צבאית ולמדה לנהוג ולהשתמש בכלי נשק. לדבריה, "להינשא לחייל פירושו לשרת בצבא: אשת קצין אינה רק אשה גאה אלא בעלת אחריות".
במלחמת העולם השנייה.
לאחר פרוץ המלחמה בחזית המזרח פונתה אוקטיברסקאיה לטומסק שבסיביר. בעלה נהרג בקרב באוגוסט 1941 ליד קייב. הידיעה על מותו הגיעה אליה רק אחרי כשנתיים. היא עוררה בה כעס ורצון ללחום בגרמנים כדי לנקום את מות בעלה. היא מכרה את כל רכושה כדי לתרום טנק לצבא האדום. בקשתה הייתה שהוא ייקרא "החברה הלוחמת" (Боевая подруга) ושהיא תנהג בו. המועצה לביטחון המדינה אישרה את בקשתה. הטנק שנרכש בכספה היה טנק מדגם T-34.
באותה עת הייתה אוקטיברסקאיה בת 38. היא עברה הכשרה בת חמישה חודשים בהפעלת הטנק - ארוכה בהרבה מהרגיל לאותו זמן. בספטמבר 1943 הוצבה לחטיבת המשמר ה-26 כנהגת ומכונאית. היא כתבה על צריח הטנק שלה את השם שבחרה לו. רבים מחבריה ליחידה ראו בכך בדיחה, אך שינו את דעתם בהמשך. ב-21 באוקטובר 1943 השתתפה בקרב הטנקים הראשון שלה בסמולנסק. היא תמרנה את הטנק בשדה הקרב כשחבריה לצוות משמידים מקלעים וקני ארטילריה של הגרמנים. לאחר שהטנק נפגע באש תותח היא יצאה ממנו והחלה לתקן אותו תחת אש אויב, בניגוד לפקודות שקיבלה. היא קודמה לדרגת סמלת.
חודש אחר כך הגדילה אוקטיברסקאיה את המוניטין שלה כנהגת טנק מיומנת במהלך קרב לילה שבו כבשו הסובייטים את העיר נובויה סלו שליד ויטבסק. במהלך יום ה-17 בנובמבר פגע פגז ארטילריה גרמני בזחל הטנק שלו והשבית אותו. היא ואיש צוות נוסף קפצו אל מחוץ לטנק כדי לתקן אותו, בעוד יתר אנשי הצוות יורים אש חיפוי מן הצריח, עד שהשלימו את תיקון הזחל.
ב-17 בינואר 1944 השתתפה אוקטיברסקאיה בקרב נוסף בקרבת ויטבסק. היא נהגה את הטנק שלה כנגד קווי הגנה גרמניים ופגעה בגרמנים בחפירות ובקיני מקלעים. אנשי צוותה גם השמידו תותח מתנייע. בהמשך פגע פגז מתותח נ"ט בזחל הטנק שלה והוא נעצר. היא יצאה מהטנק והחלה לתקן את הזחל בעיצומה של אש כבדה מארטילריה ומנשק קל. כאשר סיימה את התיקון נפגעה בראשה מרסיסי פגז שהתפוצץ בקרבתה ואיבדה את הכרתה. לאחר הקרב היא הועברה לבית חולים צבאי בעיר סמולנסק. היא לא שבה להכרתה ומתה מפצעיה ב-15 במרץ 1944.
באוגוסט 1944 הוענק למריה אוקטיברסקאיה תואר גיבור ברית המועצות כהכרה בגבורתה בקרבות באזור ויטבסק.
ליל פאמפ
גאזי גרסיה (באנגלית: Gazzy Garcia; נולד ב-17 באוגוסט 2000), הידוע בשם הבמה ליל פאמפ (Lil Pump), הוא ראפר ומפיק מוזיקלי אמריקאי.
גרסיה התפרסם בעיקר בזכות השיר שלו "Gucci Gang", אשר הגיע למקום השלישי במצעד הבילבורד "הוט 100". אלבום הבכורה שלו, "ליל פאמפ", יצא לאור ב-6 באוקטובר 2017.
ב-12 באפריל 2018 הוציא שיר נוסף בשם "ESSKEETIT" (המילה "אסקיטיט" פירושה "בואו נשיג את זה", זהו סלנג לביטוי "Let's get it") אשר הגיע למעל 350 מיליון צפיות ביוטיוב. ב-5 ביולי אותה שנה הוציא שיר הנקרא "Drug Addicts", אשר הגיע למעל 150 מיליון צפיות ביוטיוב. ב-7 בספטמבר אותה שנה הוציא שיר בשם "I Love It" יחד עם קניה וסט ואדל זיוונס. השיר הגיע ל-62 מיליון צפיות בשלושת הימים הראשונים שלו.
ב-27 במרץ 2020 יצא שיר של KSI בהשתתפותו שלו ושל סמוקפורפ, Poppin', השיר הזה הוא חלק מהאלבום החדש של KSI.
טבעת לאצבע כף הרגל
טבעת לאצבע כף הרגל, קרויה בקיצור טבעת רגל, היא טבעת העשויה ממתכת או אל-מתכת שנוהגים לענוד על אצבעות כף הרגל. בדרך כלל האצבע השנייה, הסמוכה לבוהן בשתי כפות הרגליים - היא זו שנוהגים לענוד עליה את הטבעת, וזאת עקב החופשיות היחסית של אצבע זו הרחוקה יחסית מהאצבע הסמוכה לה, ולכן מאפשרת לענוד את הטבעת בצורה קלה ונוחה ביחס לשאר האצבעות. ברוב מדינות המערב טבעות לאצבעות כפות הרגליים הם אביזר אופנתי חדש יחסית, ואין להן משמעות סמלית. את טבעות אלו בדרך כלל נוהגים לענוד כאשר כפות הרגליים בסנדלים, עם צמידים לקרסול, ברגליים יחפות או בכפכפים. יש נשים שאינן מסירות את טבעות אצבע כף הרגל גם כאשר הן נועלות נעליים או ישנות.
כמו טבעת לאצבעות הידיים, גם טבעת לאצבעות הרגליים קיימת בצורות רבות ומגוונות, כגון טבעות משובצות בפרחים מעוצבים, טבעות עם אבני חן יקרות וכן טבעות פשוטות. כמו כן ישנן טבעות רגליים שנועדו להישאר בגודל אחיד ללא אפשרות להרחבת גודלן. וכן ישנן טבעות אצבע מתכווננת כלומר טבעות שיש פתח בתחתיתן, כך שהן יכולות להתרחב בקלות ולהתאים לאצבעות שונות בגדלים שונים.
טבעות לאצבעות כף הרגל בהודו.
ענידת טבעות לאצבעות הרגליים נפוצה מאוד בהודו. טבעות הרגליים היו חלק מהתרבות ההודית עוד מימי ראמאיאנה. במקורות ההודיים ישנו אזכור של סיטה, רעייתו של האל ראמה, שכאשר נחטפה בידי ראבאנה, הוא זרק את טבעת אצבעות הרגליים שלה בדרך, כדי שבעלה האל ראמה לא יוכל למצוא אותה. לכן, מאז ימי ראמאיאנה ועד ימינו, טבעות אצבעות הרגליים הן חלק מהתכשיטים המקובלים של אישה נשואה בהודו. בתרבויות הודיות רבות, הבעל שם את טבעות הרגליים על האצבע השנייה, הסמוכה לבוהן של שתי כפות רגליה של אשתו במהלך טקס החתונה. טקס ענידת הטבעת על רגלי הנשים הוא סמל של המדינה ההודית בטקסי הנישואים, והוא נקרא "ביצ'ייה" (מבוטא: bee-chee-ya, ובמלאיאלאם: מינז'י - മിഞ്ചി).
טבעות הרגליים בהודו עשויות בדרך כלל מכסף, והנשים נוהגות לענוד אותן בשתי הרגליים (בניגוד לנוהג במדינות המערב, שבהן הן נענדות על רגל אחת בלבד), על האצבע השנייה שליד הבוהן של שתי כפות הרגליים. באופן מסורתי טבעות אלו די מעוטרות ומקושטות, אם כי בעיצובים מודרניים יותר הם מפותחים הרבה יותר ואינן נדרשות לתוספת קישוט, וזאת כדי לספק את הכלה המודרנית. מנהג נוסף של ה"ביצ'ייה" הנוהג בחלק מהקהילות ההודיות הוא לענוד טבעות בארבע מתוך חמש האצבעות, למעט הזרת הקטנה, של שתי כפות הרגליים. לפי המסורת ההודית טבעות הרגליים של ה"ביצ'ייה" לא יהיו עשויות מזהב, היות שזהב נחשב לחומר במעמד מכובד בתרבות ההודית ולא יכול להיות בשימוש על איברים שמתחת למותניים. אולם מסורת זו אינה נשמרת בקפדנות, וטבעות רגליים עשויות מזהב נפוצות יחסית ברחבי הודו. טבעות הרגליים יונחו על האצבעות ולא יוסרו. הטבעות בעצם יעידו על האישה כי היא נשואה.
בהודו ישנה גם אמונה שלטבעות הרגליים ישנן סגולות רפואיות, כפי שמצביעה שיטת איור ודה. לפי אמונה זו, טבעות הרגליים עוזרות להסדיר את המחזור החודשי, ובכך להגדיל את הסיכויים להתעברות, מאחר שלחץ קל על האצבע הסמוכה לבוהן מבטיח רחם בריא. כמה תרבויות גם מאמינות שהלחץ שמפעילה הטבעת על האצבע השנייה לבוהן מסייעת להקל על הכאב שנגרם במהלך יחסי המין שבין בני הזוג. הודיות רווקות לעומת זאת נוהגות לשים את הטבעות דווקא על האצבע השלישית מהבוהן, מתוך אמונה שלחץ על אצבע זו תעזור להקל על כאבי מחזור.
טבעות הרגליים היו בשימוש בעבר גם על ידי גברים בתרבות הטמילית, בדרך כלל בעיצוב פשוט יותר מהטבעות של הנשים, לצורכי נוחות. השימוש של גברים טמילים בטבעות רגליים היה נפוץ, מאחר שבימי קדם אנשים נהגו להסתובב יחפים וטבעות הרגליים היוו דרך עבור נשים כדי לזהות גברים נשואים - דבר שהיווה נורמה עבור נשים להסתכל למטה כדי לבדוק את הסטטוס של אותו גבר.
בקרב גברים, במאה ה-19 היו בשימוש טבעות מראה (כלומר טבעות שצמודות אליהן מראה קטנה), ונענדו על הבוהן הגדולה למטרות קישוט ויופי. כיום למטרות יופי מעוצבות טבעות רגליים מגומי, ומחומרים לא יקרי ערך. באופן מסורתי טבעת גדולה נענדה על הבוהן הגדולה של רגל שמאל כדי לציין מצב נשוי עבור הגברים. כמה גברים אף ענדו לעיתים קרובות טבעות על הבוהן הגדולה למטרות מרפא או כדי להעצים את הכוחנות הגברית שלהם. טבעות אלו היו לעיתים רחוקות בצורת מעגל סגור, אך גם עם חישוקים פתוחים, כך שלא הייתה בעיה להסירם בשעת הצורך.
טבעות לאצבעות כף הרגל בארצות הברית.
טבעות לאצבעות הרגליים הגיעו לארצות הברית על ידי אישה בשם מרג'ורי בורל, אשר לאחר ששבה מהודו לאמריקה החלה לייצר ולמכור אותם בניו יורק בשנת 1973. הקונה הראשונה של סחורתה של בורל הייתה חנות האופנה "פיורוסי", שהייתה ממוקמת ברחוב 59 בניו יורק. מרג'ורי בורל המשיכה למכור טבעות רגליים מכסף, מזהב ומיהלומים. בסופו של דבר היא מכרה אותם לחנויות רבות למוצרי אופנה ותכשיטים, אולם בגלל שלא ניתן היה לייצר טבעות עם העיצובים שלה היא עברה לעסוק במיזמים אחרים, אך המשיכה לשמור על התואר "גברת טבעות אצבעות הרגליים" עד היום.
טבעת לאצבעות הרגליים
טבעת לאצבעות כפות הרגליים
טבעות לאצבעות הרגליים
טבעת לאצבעות כף הרגל
טבעות לאצבעות הרגל
טבעת לאצבע הרגל
טבעת רגל
טבעת כף רגל
זניט (אגודת ספורט)
"זניט" (ברוסית: Всесоюзное добровольное спортивное общество Зенит, מילולית: התאחדות הספורט המתנדבת הסובייטית "זניט") הייתה התאחדות הספורט של עובדי התעשייה האווירית הצבאית והתעשיות הביטחוניות בברית המועצות שהוקמה ב־5 ביולי 1936.