בפלבן שורר אקלים ממוזג עם השפעות מקצינות מכיוון רמת הדנובה, הגורמות להפרשי טמפרטורות ניכרים בין הקיץ לחורף וכמות משקעים נמוכה יחסית. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 12oc וערכי הקיצון נעים ממינוס 1oc בינואר עד 23.5oc בחודשים יולי ואוגוסט. כמות המשקעים השנתית הממוצעת עומדת על 290 מילימטרים.
דמוגרפיה.
אוכלוסיית העיר מצויה במגמת קיטון מתונה, בשל שיעור תמותה הגבוה משיעור הילודה. מגמת ההגירה מאוזנת. מבחינת התמהיל האתני של האוכלוסייה עולה כי 94% הם בולגרים ו-5% צוענים. 90% מהתושבים מחזיקים בדת הנוצרית אורתודוקסית, 5% הם קתולים ו-5% מוסלמים סונים.
כלכלה.
בעידן השלטון הקומוניסטי נסמכה כלכלת העיר על תעשייה במספר מגזרים שכללו ייצור מכונות, עיבוד מתכות, עיבוד שמן ומזון. המשבר הכלכלי החריף שחוותה בולגריה לאחר קריסת המשטר הקומוניסטי ב-1989 הביא לסגירתם של מפעלים רבים. במהלך שנות ה-90 החלה להתפתח תעשיית טקסטיל לצד תעשיית המזון המסורתית. בראשית המאה ה-21 חזרה פלבן למצב עצמה כיעד תיירותי, בעיקר לתיירים ממזרח אירופה. אחוז האבטלה שהאמיר לכדי 17.5% ב-2000, ירד ל-7.5% ב-2005.
פלבן ממוקמת על קו מסילת הרכבת סופיה-בוקרשט-מוסקבה ובסמוך אליה חולף נתיבם של מספר כבישים מהירים ובכלל זה לסופיה ולווארנה.
אתרים היסטוריים.
הפנורמה של פלבן.
ב-10 בדצמבר 1977, במלאת מאה שנים לקרבות ולמצור על פלבן, נחנך מבנה ובו ציור פנורמי ענקי בגודל 115 על 15 מטרים, המתאר את הקרב על פלבן, שהסתיים ב-10 בדצמבר 1877. את הציור ציירו 11 ציירים רוסים ו-2 בולגרים. המבנה ממוקם בפארק סקובלב, שהוקם לזכרו של הגנרל הרוסי מיכאיל סקובלב. זו אחת הפנורמות הגדולות ביותר בעולם והיא יעד תיירותי מרכזי בבולגריה בכלל ובפלבן בפרט. ממדי הציור ואופן הצבתו, נועדו להעניק למבקר במקום את התחושה כאילו הוא נמצא בתוך שדה הקרב עצמו.
קפלת המאוזוליאום של גאורגיוס הקדוש.
קפלת המאוזוליאום של גאורגיוס הקדוש היא מבנה המשמש אתר הנצחה נוצרי בולגרי. בנייתה, בסגנון אדריכלי נאו-ביזנטי שהתבסס על מאפייני האדריכלות הביזנטית, הסתיימה ב-1907. המבנה הוקדש לחיילים הרוסים והרומנים שנפלו בקרב לכיבושה של העיר מידי העות'מאנים. הקפלה נושאת את שמו של גאורגיוס הקדוש, שנחשב קדוש מגן של אנשי הצבא. עיטור של הקפלה משולב בסמלה הרשמי של העיר.
הקהילה היהודית.
קהילה יהודית רומניוטית התקיימה בפלבן מהמאה ה-7. בסוף המאה ה-14 הגיעו לעיר יהודים שגורשו מהונגריה והקימו בה קהל נפרד. בהמשך הגיעו לעיר מגורשי בוואריה שהקימו קהל מתפללים בנוסח אשכנז. בראשית המאה ה-16 הגיעו לפלבן מגורשי ספרד ופורטוגל ויצרו קהל נפרד, אשר בכמותו שינה את צביונה של הקהילה לספרדי. בתקופה העות'מאנית עסקו היהודים בעיקר במסחר זעיר. הקהילה הרומניוטית נטמעה בהדרגה בקרב הקהל הספרדי.
יהודי העיר ידעו מספר פוגרומים, החל מנסיך ולאכיה מיכאי האמיץ שטבח ביהודי העיר בשלהי המאה ה-16 עד חיילי צבא האימפריה הרוסית אשר פגעו ביהודי העיר במסגרת המלחמות מול העות'מאנים במהלך המאה ה-19. בראשית המאה ה-20 מנתה הקהילה 500 נפשות והתפתחה מערכת חינוך יהודית עצמאית שבה התחנכו מרבית בני הקהילה. במהלך מלחמת העולם השנייה מנתה הקהילה 1,000 נפשות והוחל עליה החוק להגנת האומה. במאי 1943 נקלטו בפלבן 6,000 ממגורשי סופיה והם רוכזו באזור שכונה בפי בני הקהילה גטו פלבן. כ-5 קילומטרים מהעיר פעל עד ספטמבר 1944 מחנה הריכוז קאייליקה שבו נאסרו כמה מאות ממגורשי סופיה וערים אחרות. מרבית יהודי העיר עלו למדינת ישראל במהלך גל העלייה מבולגריה בין 1948 ל-1950.
1895 במדע
אסיר ביטחוני
אסיר ביטחוני בישראל, הוא אסיר (או עציר) הכלוא בשל עבירה הכרוכה בפגיעה בביטחון המדינה או ממניעים לאומניים. המושג הוא מושג אדמיניסטרטיבי פנימי של שירות בתי הסוהר, שאינו מוגדר בחוק אלא נקבע בפקודת נציבות.
נכון לחודש ספטמבר 2021 מחזיקה ישראל ב-4,512 אסירים ביטחוניים פלסטינים.
מאפיינים.
הגדרתו של אסיר כאסיר ביטחוני משפיעה על תנאי מאסרו בהיבטים אחדים:
שחרורם של אסירים ביטחוניים מתבצע, כמקובל, בתום תקופת מאסרם, ובנוסף לכך בשני מצבים ייחודיים לאסירים אלה:
מספר האסירים הביטחוניים.
בשנת 1973 נמנו כ-2,300 אסירים ביטחוניים בבתי הסוהר של ישראל.
בשנת 1977 נמנו 3,227 אסירים ביטחוניים מתוך סך הכל של 5,852 אסירים שהיו כלואים בבתי הסוהר של ישראל.
בשנת 1983 נמנו כ-2,800 אסירים ביטחוניים מתוך סך הכל של 6,000 אסירים שהיו כלואים בבתי הסוהר של ישראל.
בדצמבר 2007 נמנו 9,800 אסירים ביטחוניים מתוך סך הכל של 24,000 אסירים שהיו כלואים במתקני השב"ס, כמעט כולם פלסטינים.
במאי 2009 עמד מספרם על 10,866.
במסגרת עסקת שליט, בסוף שנת 2011 שחררה ישראל 1,027 אסירים ביטחוניים ועצירים פלסטינים.
בשנת 2011 היו כלואים 4,495 אסירים ביטחוניים, בשנת 2015 היו כלואים 6,363 אסירים ביטחוניים ובשנת 2019 היו כלואים 5,528 אסירים ביטחוניים.
בנובמבר 2017 החזיקה ישראל ב-6,154 אסירים ביטחוניים.
נכון לחודש ספטמבר 2021 מחזיקה ישראל ב-4,512 אסירים ביטחוניים פלסטינים, מתוכם 2,520 אסירים שמרצים עונש מאסר שנגזר עליהם, 1,474 עצורים שטרם הורשעו בבית המשפט ו-518 עצורים מינהליים, הכלואים ללא משפט. כ-500 אסירים מרצים מאסר עולם, וכ-500 נוספים מרצים עונשי מאסר בני 20 שנה או יותר. בין האסירים יש כ-200 ילדים וכ-40 נשים.
מעמדם המשפטי של פעילי טרור.
מדינת ישראל אינה מכירה באנשי ארגונים חמושים פלסטיניים או לבנוניים (חמאס, חזבאללה וכדומה) כחיילים, ולפיכך אינה מכירה בהם כשבויים כשהם נתפסים בידי חיילי צה"ל. לפעמים מועמדים אנשים אלה למשפט ונכלאים בגין עבירה על חוקי מדינת ישראל, ולעיתים הם מוחזקים לפי צו מעצר מנהלי. בעיתונות הישראלית מקובל לכנות אנשים אלה "אסירים ביטחוניים" או "עצורים ביטחוניים", בעוד התקשורת הערבית מכנה אותם בדרך כלל "שבויים" (أسرى, בתעתיק: אַסְרַא).
מחלוקת בנוגע לתנאי הכליאה של האסירים הביטחוניים.
לאסירים הביטחוניים בישראל יש זכויות רבות, ובכללן, זכויות לביקורי משפחה, ביקורי צלב אדום, קבלת ספרים, כתבי עת ומכתבים. כמו כן יש להם, זכויות לקנות מוצרים בקנטינה, לצפות בערוצי טלוויזיה רבים וזכות ללמוד לימודים אקדמיים. חברי כנסת רבים וראש הממשלה, בנימין נתניהו, הביעו את רצונם לצמצם מקצת מזכויות האסירים הביטחוניים, גם משום שגלעד שליט אינו נהנה בשבי מזכויות דומות. ביולי 2011 הודיע שרות בתי הסוהר כי אסירים ביטחוניים לא יוכלו להתחיל בלימודים אקדמיים, אך אלה שכבר החלו בלימודים יוכלו לסיימם. נגד החלטה זו הוגשה עתירה לבג"ץ, שדחה את העתירה.
ב-2 בינואר 2019 הודיע השר לביטחון הפנים גלעד ארדן על החמרת תנאי האסירים הביטחוניים בהתאם למסקנות "הוועדה הציבורית לצמצום תנאי כליאת המחבלים". הוועדה קבעה כי מעתה האסירים לא ישובצו באגפים לפי שיוך ארגוני, יבוטל מוסד "דובר האסירים" במתכונתו הנוכחית, יאסר על האסירים לבשל באגפים וכל המזון יסופק על ידי שירות בתי הסוהר, יתבצע קיצוץ משמעותי בכספים המופקדים על ידי בני המשפחות למחבלים בבתי הכלא ושבאמצעותם הם רוכשים מוצרים בקנטינה והפסקת ההפקדות מטעם הרשות הפלסטינית. כמו כן, בעקבות הבזבוז העצום של המים בבתי הכלא תוגבל כמות המים לאסירים והמקלחות יוצאו מהתאים. לפי מענה לבקשת חופש המידע שהגיש ארגון "אם תרצו" לשב"ס, שלושה מתוך חמשת הסעיפים לא יושמו עד יוני 2021.
במאי 2019 חשף ארגון לביא את רשימת המוצרים שיכול אסיר ביטחוני לרכוש בכספו בקנטינה אשר בכלא. ברשימה מאות מוצרים ביניהם שעוני ג'י שוק, נעלי טימברלנד, נעלי נייק, מוצרי חשמל של סוני, סוגי אפטר שייב ועוד.
בהמשך החודש נחשפו תנאי האסירים הביטחוניים כפי שעלו מנתוני השב"ס במענה לבקשת חופש מידע של תנועת "אם תרצו". מתברר כי אסירים הביטחוניים מקבלים ארוחות חג פעמיים בשנה, בעיד אל-פיטר (סיום צום הרמדאן) ובחג הקורבן. המנה הכוללת עוף מסתכמת בעלות של 47 שקלים, ובחישוב פשוט עלות ארוחות החג ב־2018 הגיעה ל־540 אלף שקלים. בנוסף נחשף כי על פי נתוני שב"ס, ב־2018 היו 5,753 אסירים, שזכו לכ־41 אלף ביקורים. ב־2008 היו 8,483 אסירים ביטחוניים, ב־2012 צנח המספר ל־4,839 ושוב קפץ ל־6,726 ב־2017. עוד נחשף כי מחיר טלוויזיה שנמצאת בכל תא עומד על 480 שקלים. אסירי חמאס מקבלים חמישה ערוצים, ואילו אסירי פת"ח עשרה.
עמדת השב"ס בנושא שיקום אסירים ביטחוניים.
החוק מחייב את שב"ס לבחון את האפשרות לשקם אסירים שהם אזרחים ישראלים או תושבי המדינה, לאסירים פליליים ישנה אפשרות לעבור סדנאות טיפוליות בין תחומי הכלא, לצאת לעבוד על מנת לשוב לאורח חיים נורמטיבי ולזכות בשחרור מוקדם, שהליך שיקומי הוא תנאי מקדים לו.