בינואר 1969 פוצצו מחבלים שחדרו מלבנון בית ריק בקצה המושב. בתגובה החליטו המתיישבים להקדים את עלייתם על הקרקע, עוד בטרם חובר המושב למים ולחשמל ובמרץ 1969 עברו למושב 25 המשפחות הראשונות, רובן מאלקוש. הם עברו לשתולה בגלל התרחבות המשפחות, במטרה לאפשר לבניהם להתיישב איתם במושב. המתיישבים היו עולים מכורדיסטן והשתייכו ברובם לחמולת חתן. ב-5 ביוני 1969 נערך טקס חנוכת המושב בנוכחות שר האוצר פנחס ספיר. בדצמבר 1970 נפצע תושב המושב מהתפוצצות מוקש נעל שהונח בקרבת המושב על ידי מחבלים שחדרו מלבנון.
בשנות ה-2000 המושב נמצא בתהליכי קליטה של בנים בהרחבה משקית ושל יחידות דיור למכירה במסגרת "בנה ביתך". ליישוב אופי מסורתי ליברלי ובו משפחות חילוניות, מסורתיות ודתיות. בשנת 2010 הצטרפו ליישוב 5 משפחות של בני הציונות הדתית-לאומית.
שירותים מוניציפליים.
ביישוב מזכירות המנוהלת על ידי הנהלת וועד מקומי ומזכיר המטפלים בכל הנושאים המוניציפליים של היישוב לרבות נושאי תרבות, חברה, קליטה ועוד. רבים מחברי היישוב עוסקים בהתנדבות כפעילי ציבור במסגרת ועדות בתחומים שונים כחינוך פורמלי ובלתי פורמלי, תרבות, בניה, קליטה ועוד.
החברים מתבססים על ענפי החקלאות מקצועות חופשיים ועבודת חוץ. במושב נמצא מפעל עיבוד מתכת שהוקם בשנת 1969 וכן מפעל שתולפלן שבשנות ה-70 העסיק כ-25 מתושבי המושב.
חינוך, חברה, תרבות ופנאי.
במושב שתולה מתקיימת פעילות חינוכית ערכית שיתופית באווירת המושב.
לגיל הרך - מתכונת פעילות ייחודית לגיל המודרך; לילדים ונוער - פעילות תנועתית ויישובית; למבוגרים - פעילות המתבצעת על ידי ועדת תרבות מושבית. כן קיים מועדון לחבר לקהילה הבוגרת.
במושב גם: בריכת שחייה (שנסגרה בעקבות סכסוך שהיה במושב ולא נפתחה עד היום), פעוטון, גן ילדים, מגרש כדורגל ומגרש כדורסל. כמו כן מצויים במושב: בית-כנסת, בית-מדרש עם ספרייה תורנית, מקווה נשים ומקווה גברים.
בשנת 2018 התבצע פרויקט 'קירות מדברים' של ציורי גרפיטי על חומת ההגנה בחלקו המזרחי של היישוב על ידי שמונה אומני גרפיטי בינלאומיים ביוזמת המועצה המקומית, המרכז הקהילתי ועמותת Artists 4 Israel.
בשנת 1995 שרה חתן הקימה במקום מסעדה כורדית. על פעילותה לפיתוח הגליל שרה חתן נבחרה להדליק משואה ביום העצמאות ה-58 למדינת ישראל.
החל משנת 2020 פועלת במושב קהילת צעירים במסגרת תוכנית "עם וארץ" של מכינת עין פרת.
סנדלה
סנדלה (גם: צנדלה; בערבית: صندلة) הוא כפר ערבי-ישראלי באזור הצפון ליד עפולה השייך למועצה אזורית הגלבוע.
היסטוריה.
לפי המסורת המקומית, הכפר הנוכחי הוקם בתקופה העות'מאנית המאוחרת על ידי יוצאי הכפר עראנה.
אדוארד רובינסון שעבר ליד סנדלה בשנת 1838 תיאר אותו כ"אתר קטן של יסודות הרוסים". ויקטור גרן שביקר בכפר בשנת 1870 תיאר אותו ככפרון על תלולית. הקרן לחקר ארץ ישראל שביקרה בכפר בשנת 1882 תיארה אותו ככפר קטן בקצה המישור, הבנוי אבן ובוץ, המקבל מים בבורות מים ומוקף באדמה חרושה.
בתקופת המנדט הבריטי.
במפקד האוכלוסין של שנת 1922, נמנו בכפר 146 תושבים, כולם מוסלמים. במפקד אוכלוסין 1931 של ארץ ישראל היו בסנדלה 36 בתים מאוכלסים, בהם התגוררו 189 תושבים, כולם מוסלמים.
בתקופת המנדט הבריטי נקדחה באר בכפר. סנדלה נמצאה על הכביש הראשי שקישר את עמק יזרעאל ועמק בית שאן לג'נין וממנה לירושלים.
במדינת ישראל.
במהלך מלחמת העצמאות, בלילה שבין 28-29 במרץ 1948, פשטו כוחות של ההגנה על בתי הכפר, ששימש כבסיס של צבא ההצלה, פוצצו בו עשרה בתים ופגעו בכוחות של צבא ההצלה. לאנשי ההגנה לא היו נפגעים בפעולה. פעולה זאת הייתה אחת מהפעולות של היהודים שנמנו בתחילת אפריל 1948 כאלו שהביאו לבריחה וכניעה של ערבים רבים לכוחות ההגנה.
בתחילת יוני 1948 נכבשה סנדלה על ידי צה"ל. בתחילת יולי 1948 נכבש על ידי צבא עיראק ובהסכמי שביתת הנשק עם ירדן הועבר ביולי 1949 לישראל.
ב-17 בספטמבר 1957 נהרגו 15 תלמידים ערבים מהכפר, שהיו בדרכם חזרה מבית הספר בו למדו במוקייבלה, והתעסקו עם נפל פגז צה"לי. משרד החינוך הגביר את התעמולה נגד התעסקות עם תחמושת וחפצים חשודים בקרב התלמידים ובפרסומיו ייחס את האסון לקלות הדעת של התלמידים. אנשי מק"י האשימו את צה"ל ב"הפקרות שגרמה לאסון" ודרשו הקמת ועדה חקירה. בשנת 2008 שבו והעלו משפחות הנספים את הדרישה לוועדת חקירה פרלמנטרית על נסיבות האסון. אנשי מק"י טענו שהפגז הגיעו למבואות סנדלה "בנסיבות מסתוריות" והיו אף שטענו שהפגז הונח במתכוון.
בעקבות האסון, הוקם בית ספר בכפר סנדלה ובו ספרייה לזכר הנספים. מבנה קבע לבית הספר הושלם באוקטובר 1958. ביולי 1959 נחנך מגרש משחקים ליד בית הספר. בסוף שנת 1967 נחנך בכפר בית ספר חדש. בבית הספר למדו הבנים והבנות יחד באותן כיתות.
באוקטובר 1963, בעת שהוסרו רבות מההגבלות שחלו על ערביי ישראל במסגרת הממשל הצבאי על ערביי ישראל, לא הוסרו מגבלות אלו בכפר סנדלה שנחשבה למרוחקת ממרכזי האוכלוסייה הערבים ועל כן כדורשת פיקוח מיוחד.
בפברואר 1967 היו בכפר כ-550 נפש והוא תואר: "כפר יפה ונקי. על אף ריחוקו מיישובים עירוניים הגיע גם אליו שפע השנים האחרונות: דירות חדישות, מכשירי טלוויזיה, רהיטים מודרניים, דודי־שמש, מכוניות פרטיות וכל שאר סממני הנוחות של התקופה". רוב הגברים בכפר יצאו לעבוד באזורי עכו, חיפה ואפילו תל אביב. בכפר נסללו כבישים פנימיים והבתים חוברו לרשת המים, אולם הם טרם חוברו לחשמל.
מצפה עדי
עבדון
עַבְדּוֹן הוא מושב באזור הצפון ליד שלומי השייך למועצה אזורית מעלה יוסף.
המושב, הוקם בשנת 1952 על ידי עולים מתוניסיה ואיראן, שקראו ליישוב תחילה "כפר עבדון" ואשר שימש בימיו הראשונים ככפר עבודה.
שמו של המושב הוא על שם עבדון, אחת מ-48 ערי הלויים, שככל הנראה מיקומה היה בקרבת המושב.
עין יעקב
עֵין יַעֲקֹב הוא מושב באזור הצפון מערבית למעלות תרשיחא השייך למועצה אזורית מעלה יוסף.
היסטוריה.
היישוב הוקם ככפר עבודה ביום ה' חשון תשי"א, (19 אוקטובר 1950) על ידי עולים מכורדיסטן ועיראק ובשנת 2001 התווספו אל היישוב כ-130 משפחות נוספות בהרחבה.
שמו של המושב לקוח מפסוק בספר דברים: .
עין יעקב נמצאת כ-420 מטר מעל פני הים.
עלמה (מושב)
עַלְמָה הוא מושב דתי באזור הצפון בגליל העליון, השייך למועצה אזורית מרום הגליל. המושב נמצא בסמוך ליישוב ריחאניה, כ-8 ק"מ מצפון לצפת. ממערב למושב עובר כביש 886.
היסטוריה.
באזור שבו נמצא המושב התקיים היישוב היהודי עלמא, שהתקיים מהתקופה הרומית ולאחריה בתקופה הצלבנית ועד התקופה העות'מאנית. השם עלמה מוזכר לראשונה בתקופה הצלבנית; קהילה יהודית רציפה התקיימה במקום עד המאה ה-17. בנימין מטודלה מציין שבזמן ביקורו, מצא כ-50 משפחות יהודיות שמתגוררות במקום.
למרגלות המושב ממזרח מצויים שרידיהם של שני בתי כנסת קדומים - בחורבת קציון ובחורבת מרות. סמוך למושב נמצא ציונו של התנא רבי אלעזר בן ערך.
המושב הוקם באוגוסט 1949 על ידי איגוד המושבים של הסתדרות הפועל המזרחי עם תכנון לאכלוס 125 משפחות. היישוב הוקם בסמוך לכפר הערבי עלמא, שחרב במלחמת העצמאות. בתחילה התיישבו בו כ-125 משפחות עולים מא-זאווייה ומטריפולי שבלוב. בשנת 1950 הגיעה למקום קבוצה של גרים מעיירה באיטליה בשם סן ניקנדרו אשר עם הזמן עזבו את היישוב למושבים אחרים באזור. לאחר שעזבו האיטלקים הגיעו למקום ב-1954 משער העלייה 39 משפחות עולים מקוצ'ין אשר בהודו. ביוני 1954 התפתח עימות חריף בין הטריפולטנים להודים על רקע סירובם של ההודים לקחת חלק בשביתה נגד המוסדות המיישבים. לבסוף, עולי קוצ'ין עזבו את היישוב, באופן רשמי בגלל הקור, ועברו לגבעת כ"ח ואביעזר.
במהלך שנות ה-70 סבל המושב מעימות בין בעלי עדרי בקר לבין בעלי מטעים שטענו לנזקים למטעים מידי עדרי הבקר. במסגרת הסכסוך, אחד מבעלי המטעים הניח רעל שהרג עשר פרות. כן הושחת בית במושב כדי שלא יימסר לאחד מבני הקבוצה היריבה. הסכסוך הגיע לשיאו ביולי 1976 כאשר המשטרה עצרה מספר חברים במושב שנחשדו בקשירת קשר לרצוח את יושב ראש ועד המושב, בן-ציון סופר.
עין העמק
עֵין הָעֵמֶק הוא מושב באזור הצפון ליד יקנעם עילית השייך למועצה אזורית מגידו.
היישוב הוקם בשנת 1944 על ידי עולים מכורדיסטן שישבו בחיפה, כמושב עובדים. שמו הראשון של היישוב היה "קדם", על שם הארגון שאליו השתייכו. בהתחלה התגוררו בכפר דלית-אל-רוחה ולאחר מכן עברו לאדמות שנרכשו מהכפר ריחאניה.
שמו של היישוב נובע ממיקומו, הצופה על עמק יזרעאל. בסמוך למושב ממזרח חוות רמת השניים והמעיין והתל הארכאולוגי עין פרור.
אנדרה וייל
אנדרה וייל (צרפתית: André Weil; השם נהגה בצרפתית: אנדרה וֵיי; 6 במאי 1906 - 6 באוגוסט 1998) היה מתמטיקאי יהודי צרפתי-אמריקאי. אחד מהחברים המייסדים של קבוצת בורבאקי. אחיה של הפילוסופית סימון וייל.
קורות חיים.
צרפת.
וייל נולד בפריז בשנת 1906 למשפחה יהודית, אך חונך כאגנוסטי (חסר דת). משפחתו של וייל הייתה במקור מחבל אלזס, אולם עם סיפוחו של החבל על ידי גרמניה ברחה המשפחה לפריז. וייל רכש את השכלתו בין השאר בפריז, (באקול נורמל סופרייר) וברומא כאשר אחד ממוריו היה ז'אק אדמר. בשנת 1928 קיבל תואר דוקטור. משנת 1935 החל וייל, כחלק מקבוצה של מתמטיקאים צרפתים, לפרסם סדרה של ספרים שעסקו בהצגה קפדנית של המתמטיקה המודרנית תחת שם העט ניקולא בורבאקי. המשימה שנטלה על עצמה קבוצת בורבאקי הייתה לבסס את המתמטיקה על תורת הקבוצות, תוך הקפדה על פורמליות של ההוכחות המתמטיות.