על אף הצלחתו ויציבותו במדי מנצ'סטר, סטפני לא זכה לקריירה ארוכה במדי נבחרת אנגליה. גורדון בנקס היה השוער הבכיר בנבחרת במשך תקופה ארוכה, וסטפני היה לשוער שני, ולעיתים קרובות גם שוער שלישי בסדר העדיפויות של אלף ראמזי, מאמן הנבחרת בתקופת השיא של סטפני בקריירה. מאוחר יותר, השתלט פיטר שילטון על אפודת השוער, ושוב סטפני נותר כאופציית גיבוי בלבד.
לאחר העפלתה של אנגליה ליורו 1968, זכה סטפני לזימון לסגל האנגלי לטורניר. ב-22 במאי 1968, במסגרת ההכנות לטורניר ושבוע לפני שזכה עם מנצ'סטר בגביע אירופה, ערך סטפני את הופעתו היחידה במדי אנגליה, בניצחון הביתי 3-1 על במשחק ידידות. הוא נכלל בסגל הנבחרת גם לטורניר מונדיאל 1970, אך בשני הטורנירים לא זכה להופיע ונותר על הספסל בלבד.
כפר התימנים בשילוח
כפר התימנים, או בשם הנוסף כפר השילוח, היא שכונה יהודית בירושלים, בתוך שכונת בטן אלהווא אשר בסילואן, במקום אשר שימש את היהודים עולי תימן בירושלים בין סוף המאה ה-19 ועד למאורעות 1936–1939. בתחילת שנות האלפיים חודשו מגורי היהודים במקום.
היסטוריה.
בשנת 1881 עלו במסגרת העלייה הראשונה עליית אעלה בתמר יהודים מתימן לירושלים. בבואם לעיר הם נתקלו בקשיים כי היה להם כולל שידאג לפרנסתם, וכיון ששאר היהודים בעיר פקפקו תחילה ביהדותם. חלקם הגדול חפץ להישאר בקרבת מקום לשרידי בית המקדש, וכך נאלצו להתגורר במערות פתוחות, אשר איתרו בצלע הר הזיתים.
ישראל דוב פרומקין, בעל עיתון החבצלת, הקים אגודה בשם "עזרת נידחים" אשר פעלה לטובת התימנים שגרו בצלע הר הזיתים, תוך שהיא נעזרת בברונית הירש ואחרים מחו"ל. בעזרת האגודה נתרמה אדמה בצלעו המערבי של הר הזיתים. האדמה הייתה ריקה לחלוטין ומרוחקת מבתי הערבים, שהיו מצפון לה. חלקת האדמה נתרמה על ידי אדם בשם בועז הבבלי ועליה נוסדה התיישבות יהודית של עולים מתימן שנקראה "כפר התימנים" או "כפר השילוח". מפאת בעיות רישום והתנהלות מול השלטון הטורקי, נוסד הקדש (וואקף) בשם "הקדש ע"ש מושון בנבנישתי", על ידי ילדיו של משה בנבנישתי, אשר ריכז לתוכו את האדמות שנתרמו על ידי בועז הבבלי.
בהנהגתו הרוחנית של הרב סעדיה מדמוני, הוקמו בתי היהודים בשלושה מבנים טוריים וכן נבנה בור מים גדול, לאחר מכן נקנתה חלקה סמוכה נוספת, עליה הוקמו מבנים נוספים. בנוסף ליחידות המגורים, כלל המקום מרפאה וחמישה בתי כנסת. בשיא פריחתו של הכפר מנה המקום כ-160 משפחות, אשר חלקן לא היו תימניות. יהודים אשכנזים מעטים שחיו בכפר השילוח, ושבמקור היו חסידים, נאלצו להתלבש כיהודים תימנים כדי שלא יותקפו בידי ערביי הכפרים השכנים.
תושבי הכפר היהודי ובתיו נפגעו במהלך פרעות, שביצעו בהם הערבים במאורעות תר"פ (1921), ובשנת 1929 (מאורעות תרפ"ט) התנפלו פורעים על הנשארים, פגעו בהם ושדדו את רכושם. תושבי הכפר היהודים ניצלו הודות לשכניהם הערבים שהחביאו אותם בביתם.
בסופו של דבר, חלק הארי של התושבים עזבו בלחץ שלטון המנדט הבריטי. בני הכפר, בהנהגתו של הרב יוסף מדמוני, בנו של מייסד הכפר, חזרו לכפר למספר שנים, אך בעקבות הפרעות במהלך המרד הערבי הגדול, וחוסר רצונו של שלטון המנדט להגן על יהודי הכפר מפני הפורעים הערבים, שוב גורשו היהודים לצמיתות מן הכפר על ידי השלטון הבריטי בשנת 1938. למרות הבטחות (כתובות) של המושל הבריטי לאפשר את שובם של היהודים לכפר עם השבת השקט, לא הסכימו לכך שלטונות המנדט, והכפר נותר ריק מיהודים. בעקבות הפרעות וגירוש היהודים, נבזז רכושם על ידי הפורעים ובתיהם נהרסו כמעט לחלוטין. שלמה מדמוני, מתושבי הכפר, אף נרצח בדרכו לכפר אליו הלך בניסיון להציל ספר תורה. מאוחר יותר חולל ספר תורה שנותר במקום. כל זאת, למרות אין ספור פניות לשלטונות המנדט הבריטי, הן מכל הגופים בהנהגה הציונית, והן מצד התימנים, הספרדים והרבנות הראשית, בבקשה, כי יתנו להם לחזור או להציב כוח משמר במקום.
בשנת 1991, החלו משפחות יהודיות להתיישב בעיר דוד במסגרת עמותת אלע"ד.
בשנות ה-2000.
בשנת 2004 שבו לאזור שבו היה ממוקם כפר השילוח התימני, משפחות יהודיות מטעם ההקדש של כפר התימנים לאחר שהקרקעות נקנו שוב. בספטמבר 2014, נכנסו תושבים יהודים ל-25 דירות בעיר דוד, נוסף על כ-25 משפחות שהיו בה קודם לכן; הדבר עורר התקהלויות מצד תושבי סילואן. כמה שבועות אחר כך, ב-19 באוקטובר 2014, נכנסו 9 משפחות יהודיות להתגורר ב"בית עובדיה" ו"בית פרומקין" בכפר התימנים בשילוח. עיקר ההתיישבות בוצעה על ידי עמותת עטרת כהנים.
ב-6 במאי 2015 נכנסו כ-20 יהודים להתגורר במבנה סמוך לבית יהונתן, שבעבר שימש כבית כנסת בכפר התימנים. הכניסה לבית התאפשרה בתום מאבק משפטי ממושך, בין הבעלים היהודי - הקדש כפר השילוח לבין משפחת אבו נאב שהתגוררה בו. באוגוסט אותה שנה נכנסו עשרות משפחות להתגורר בבניין בן 12 דירות, שהיה ברכוש ההקדש התימני. בית המשפט הורה על פינוי של מאות פלסטינים המתגוררים במקום, כאשר הכריע לטובת עטרת כהנים, אף שמצא כי התהליך היה פגום. במהלך הדיונים המשפטיים על הבית, הסכימו חלק מתושביו הערביים להתפנות בהסכמה. עם זאת, רובם הגדול מתנגדים לפינוי, ונאבקים בו בערכאות משפטיות נכון לתחילת שנת 2021. בפברואר 2021, הפגינו תושבי בטן אלהווא נגד הפינוי המתוכנן מביתם.
בתחילת 2016, התגוררו בסילוואן - בעיר דוד ובכפר התימנים - למעלה מ-62 משפחות יהודיות. רוב המשפחות הן משפחות אברכים, שרואים את ערך לימוד התורה בראש סדר העדיפויות, וממנו הם יוצאים לעשייה במקום ולבנייה.
ביולי 2018, יזמו השר זאב אלקין והשרה מירי רגב את הקמתו של המרכז למורשת עולי תימן בשכונה, בתקציב של כ-4.5 מיליון שקל.
באוגוסט 2020, הוקמה מועצת הידידים של כפר השילוח ובראשה עומד עו"ד גדי בשארי, שהדליק כעשור קודם לכן, משואה ביום העצמאות בסימן "הערבות ההדדית". גדי בשארי הוא איש ציבור ויזם חברתי, אשר עומד בראש המיזם "מתוק בלב".
ב-30 באוגוסט 2021, ביום כ"ב באלול תשפ"א, התקיים אירוע תקיעת שופר ומעמד אמירת סליחות בבית הכנסת העתיק בכפר, 83 שנים לאחר גירוש יהודי תימן מביתם בכפר, ובהשראת ספרו של ישראל זרחי "רומן כפר השילוח", שבו מתוארת תקיעת השופר המרגשת והמיוחדת בבית הכנסת העתיק אהל שלמה. האירוע התקיים במעמד רבים מבני העדה התימנית ואישי צבור, שציינו את חשיבות חיבור היהודים לשורשים ולמסורת שהתקיימה במקום שנים רבות קודם לכן.
ב-2021, נמצאו מסמכים מקוריים המתארים את חיי הקהילה בכפר בשנות העשרים, על ידי צאצא למשפחה שהתגוררה בכפר השילוח.
עונת 1988/1989 בליגה הלאומית בכדורסל
עונת 1988/1989 בליגה הלאומית בכדורסל הייתה העונה ה-35 של הליגה. הליגה כללה 12 קבוצות. מתכונת התחרות עם פורמט פלייאוף השתנה מהעונה הקודמת. ארבעה הראשונות התמודדו זו מול זו (מקום ראשון מול רביעי, שני מול שלישי וכך הלאה) בסדרות של הטוב משלושה משחקים, כשלקבוצה בעלת המיקום הגבוה יותר יתרון ביתיות. מנצחות סדרות חצי הגמר התמודדו בסדרת גמר של טוב משלוש כאשר המנצחת בסדרת הגמר זוכה באליפות.
על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על ההפסד במשחק. לליגה העליונה עלו מכבי ראשון לציון והפועל גבת.
העונה הסדירה החלה ב-27 בספטמבר 1988 הסתיימה ב-20 בפברואר 1989. לאחר הפלייאוף, העונה הסתיימה בניצחון של מכבי תל אביב בפעם ה-20 ברציפות.
בהתאם לתוצאות העונה אליצור רמלה והפועל גבת ירדו ליגה.
אדית געתון
אדית פילומנה געתון (27 באפריל 1924 - 14 באפריל 2015) הייתה רופאת ילדים ופתולוגית ישראלית, ילידת בוקובינה, רומניה, פרופסור לפתולוגיה באוניברסיטת תל אביב, ראש החוג לפתולוגיה, מנהלת היחידה להיסטוכימיה פתולוגית ופתולוגית בכירה בבית החולים קפלן ברחובות. מחנכת ומרצה, מחברת ספרי לימוד בתחום הרפואה וחוקרת. מחקרה בתחום מחלת טרשת העורקים (ארטריוסקלרוזיס) היווה בסיס לעבודות מחקר רבות בתחום.
ביוגרפיה.
רומניה.
בתם היחידה של יעקב וטוני מרדינגר, ילידת צ'רנוביץ, בוקובינה. בשל מאורעות אנטישמיים בגיל שמונה עברה עם משפחתה לבוקרשט שם דודה ניהל עסק מצליח למכירת מכונות דפוס לעיתונים, בו השתלבה המשפחה. בכיתה ט' סולקה מבית הספר התיכון בו למדה בשל חוקי הגזע נגד היהודים והיא המשיכה ללמוד במסגרת יהודית פרטית שם השלימה את לימודיה בהצלחה בשנת 1943.
באותה העת בבוקרשט יוסדו שלושה מוסדות על-תיכוניים על ידי אנשי רוח יהודים: "מכללת אונסקו", "פוליטיכניקה ברקוביץ" ו"מכללת אבסון", שקיבלו אליהם את תלמידי העיר שגורשו ממערכת ההשכלה הגבוהה. געתון התקבלה ללמודי רפואה והוסמכה במכללה (קולג'יו) תחת ניהולו של פרופסור ארנסט אבסון ואת לימודיה השלימה אחר כך במכון (בית הספר) לרפואה ורוקחות של בוקרשט, תלמידתם של זוכה פרס נובל פרופסור ג'ורג'ה אמיל פאלאדה, ושל חבר הסנט הרומני, הווירולוג ויועץ לארגון הבריאות העולמי הפרופסור ניקולאיה קאז'אל. בשנת 1950 סיימה בהצטיינות לימודי רפואת ילדים.
בתום לימודיה התמחתה ברפואת ילדים בבית החולים הכללי בבוקרשט, והחל משנת 1950 עבדה במגוון בתי חולים בעיר. בשנת 1950 עד 1952 עבדה כרופאת ילדים במרכז הפסיכיאטרי לילדים תחת ניהולה של פרופסור פלוריקה בגדזר , לימים שרת הבריאות הראשונה של רומניה. במסגרת עבודתה בבית החולים בדקה את תפקודו, תוצאות המחקר זיכו אותה בתעודת הוקרה מטעם משרד הבריאות הרומני.
בהמשך, במהלך שנות החמישים עבדה בבית החולים ליתומים בבוקרשט "בית הילד" (Casa Copilului) ועל רקע רצונה לעלות למדינת ישראל פוטרה בשנת 1960 מעבודתה ושובצה כרופאת ילדים הרחק ממקום מגוריה. שנה מאוחר יותר, ב-1961 עלתה עם משפחתה לישראל על האוניה "אנוטריה".