ביוני, אביס הפך למתאבק "רע" וסיים את הברית שלו עם האלק הוגאן. אביס אמר שהוא נשלט בידי ישות מסוימת שמגיעה ל-TNA. לאחר מכן הוגאן עבד יחד עם בישוף, ג'ף ג'ארט וסמואה ג'ו מול סטינג, קווין נאש ודיאנג'לו דינרו שאמרו שהם יודעים שהוגאן ובישוף מתכננים משהו. באותו זמן אביס התחיל להשתולל ולפצוע אנשים, ולכן דיקסי קרטר, המנהלת של TNA, חתמה על מסמכים שיפרו את החוזה של אביס לאחר האירוע "קשור לתהילה" באוקטובר. הוגאן היה אמור להיאבק יחד עם ג'ארט וג'ו מול סטינג, נאש ודינרו אך בעקבות פציעת גב לא התאבק. הוא הגיע מאוחר יותר באותו לילה כדי לעזור לג'ף הארדי לזכות באליפות TNA, כשהוא הופך ל"רע" ומצתוות עם הארדי, בישוף, אביס וג'ארט. לאחר מכן התברר שהמסמכים שקרטר חתמה עליהם העבירו את השליטה ב-TNA לידי הוגאן ובישוף. הוגאן יצר קבוצה שנקראה "אימורטל" (בן אלמוות) שניסתה לשלוט בתוכניות, אך נעדר לכמה חודשים. במרץ, הוא חזר והכריז שהוא הבעלים החדש של TNA כיוון שניצח את דיקסי קרטר במשפט.
קריירת הקולנוע.
במקביל לקריירת ההיאבקות שלו, פיתח בוליאה גם קריירת משחק בקולנוע ובטלוויזיה והשתתף בעיקר בקומדיות פעולה. בוליאה הופיע במספר סרטים, כמו: "רוקי 3", "ללא חוק ומעצורים", "קומאנדו עירוני", "אומנת עם שרירים", "מועדון לבלשים צעירים", "סנטה עם שרירים" ו"שלושת הנינג'ות 4". בוליאה התארח אף במספר סרטים וסדרות טלוויזיה, ביניהן "צוות לעניין", "גרמלינס 2", "ווקר" ו"סירת הרעם", בה הופיע בתפקיד ראשי. כל הופעותיו היו תחת שם הבמה שהקנה לו את תהילתו - "האלק הוגאן".
בשנת 2006, במקביל להופעות נדירות ב-WWE, בוליאה החל מככב בתוכנית משלו המתעדת את חייו בשם "הוגאן יודע הכל". במסגרת התוכנית משולבת גם בתו, ברוק, אשר הייתה לזמרת מפורסמת, ושאר משפחתו. למרות העובדה שהתוכנית זכתה לאחוזי צפייה גבוהים יחסית, היא הובילה לפגיעה בפרטיות המשפחה, ואף גרמה בסופו של דבר לגירושים בין האלק לאשתו.
אבי קושניר
אברהם (אבי) ישעיהו קושניר (נולד ב-26 באוגוסט 1960) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון, קומיקאי, זמר, מנחה טלוויזיה וסטנדאפיסט ישראלי. זוכה פרס האקדמיה לטלוויזיה.
השתתף באירוויזיון 1987.
ביוגרפיה.
בשנות התיכון למד בפנימייה החקלאית "הכפר הירוק". את שירותו הצבאי עשה בנח"ל ואחר כך בנ"מ. עם שחרורו עבד כפועל במה ולאחר מכן, מנהל הצגות.
את דרכו המקצועית כשחקן החל קושניר בתחילת שנות השמונים במופעי סטנד-אפ. בשנת 1985 הנחה את תחרות הפסטיגל לצד גדי יגיל.
בתיאטרון.
בתיאטרון בית ליסין שיחק בהצגות "כולם היו בני חוץ מנעמי" (שהוצגה במסגרת הסטודיו למשחק ניסן נתיב ולאחר מכן בתיאטרון בית ליסין), "קומדיה שחורה", "אורח בא", "התאומים מוונציה" ובהצגת היחיד "להציל את איש המערות".
בתיאטרון באר שבע שיחק בהצגות "על קלות דעת וצביעות", "אילוף הסוררת" ו"יתוש בראש".
בתיאטרון הקאמרי שיחק בהצגות: "גורודיש", "דבר מצחיק קרה" ו"גם הוא באצילים".
בתיאטרון חיפה שיחק בהצגה "פרנסיס הפנטסטי".
בתיאטרון המסחרי שיחק בהצגות ״הקוסם 2000, ו״המלך ארתור ואבירי השולחן העגול״.
בשנת 2005 כיכב במחזמר "שלמה המלך ושלמי הסנדלר" בגרסתו השלישית בתיאטרון הבימה שחודש בכיכובו ב-2012.
נוסף על כך העלה את הצגות הבידור "מכבס תולה", "להציל את האדם הקדמון", ו"המוח הגברי".
ב-2013 גילם את שוויק בהצגה "החייל האמיץ שוויק" שהועלתה בתיאטרון הבימה, בשיתוף פעולה עם תיאטרון חיפה.
בשנים 2016–2017 שיחק קושניר במחזמר "בילי אליוט" בתפקיד ג'קי אליוט, אביו של בילי. כמו כן שיחק במחזמר "עלובי החיים" ב"הבימה" בתפקיד אדון ת'נרדייה, בעל הפונדק.
בשנת 2018 שיחק בהצגה "קח את אבא שלך ולך לעזאזל" של רמי ורד בתיאטרון הבימה לצד ריקי בליך ובמחזמר "אנני" בבימויו של צדי צרפתי.
החל משנת 2019 משחק בהצגה "עבדאללה שוורץ" רמי ורד בתיאטרון בית ליסין לצד ענת וקסמן.
בקולנוע ובטלוויזיה.
הופעתו הראשונה בטלוויזיה הייתה בשנת 1983 בתפקידי אורח בתוכניות "החתול שמיל" ו"פרפר נחמד".
ב-1985 גילם את רמי בסרטו של נדב לויתן "בנות".
ב-1986 גילם את מוטק'ה בסרטו של בועז דוידזון "אלכס חולה אהבה"; גילם פציינט בסרטם של הגששים על-פי תסריט של אסי דיין "הקרב על הוועד"; גילם את מוריס שייבלה בסרטו של מיקי בהגן "האינסטלטור" ואת העוזר של שפיגל בסרטו של נפתלי אלטר "השגעון הגדול".
ב-1989 שיחק לצד נתן דטנר בסרט המתיחות של יגאל שילון "עבודה בעיניים".
ב-1988 החל לגלם דמויות שונות במשך עשר שנים בתוכנית הטלוויזיה "זהו זה!".
בשנים 1988–1989 הנחה את השעשועון לילדים "קח סיכון".
ב-1990 גילם את אבי, חבר של ציפי, בסדרת הטלוויזיה "ציפי בלי הפסקה".
ב-1991 גילם מוכר צעצועים בתוכנית הטלוויזיה לילדים "מסיבת גן".
ב-1999 גילם את עצמו בסדרת הטלוויזיה שביים עדי בנימינוב וכתב דניאל לפין "המופע של קושניר".
מ-2001 עד 2011 גילם את גדי נוימן, הדמות הראשית בסיטקום המצליח "החיים זה לא הכל", לאורך כל תשע העונות של הסדרה.
בין השנים 2002–2003 הנחה את תוכנית הטיולים ששודרה בערוץ 2 "מדריך קושניר".
ב-2004 גילם את שמואל לצד משה איבגי בסרט "מטאליק בלוז". באותה שנה הנחה את העונה הראשונה של תוכנית המציאות "רצים לדירה" ששודרה בערוץ 2, והשתתף בתוכנית הטלוויזיה התיעודית "במדינת היהודים" המספרת את תולדות ההומור היהודי.
בשנת 2012 הנחה קושניר את הטקס לחיילים מצטיינים "שרים עצמאות בבית הנשיא" במשכן הנשיא. בטקס במעמד נשיא המדינה, הרמטכ"ל וראש הממשלה באותה עת חולקו תעודות הצטיינות לחיילים המצטיינים לרגל יום העצמאות ה-64 למדינת ישראל.
בשנים 2005–2011 הנחה את תוכנית הטלוויזיה "רוקדים עם כוכבים".
ב-2006 גילם את רמי בסרטו של איתן ענר "סיפור חצי רוסי".
ב-2007 גילם רופאים בסדרת הטלוויזיה בכיכובם של שלישיית מה קשור "הישראלים", והנחה את תוכנית הטלוויזיה "גריז".
ב-2013 הנחה את השעשועון "כלוב הזהב" בערוץ 2, עבור הזכיינית רשת.
בשנת 2015 השתתף קושניר בסרטו של שי כנות "איביזה".
בשנת 2018 השתתף בסדרה הקומית "משיח" בסלקום tv ובקשת 12, בתפקיד ארמונד. באותה שנה הופיע בתפקיד הראשי בסרטו של חיים טבקמן "אווה".
בשנת 2020 חזר לשחק בעונת האיחוד של התוכנית "זהו זה!" ושיחק בסרט "שאיפה לחיים".
בשנת 2021 החל לשחק בסדרה "מותק בול באמצע", כלוביסט תחמן בשם "אלכס טורצ'ין".
במוזיקה.
באירוויזיון 1987 ייצג יחד עם נתן דטנר את ישראל בתחרות, כחלק מהצמד "דטנר וקושניר" (לימים: "צמד הבטלנים"), עם השיר ההיתולי "שיר הבטלנים" שהגיע למקום השמיני.
ב-2021 הוציא עם חוה אלברשטיין את הסינגל "הייתה לה ארובה לבנה".
משפחתו.
קושניר נשוי לכרמל קושניר ואב לשלושה. בנו הבכור, יותם קושניר, הוא שחקן, אשר שיחק, בין השאר, בסדרת הטלוויזיה "אליפים". בנו השני, יפתח קושניר, הוא מטפס הרים מקצועני, שהשתתף בשתי העונות הראשונות של התוכנית "נינג'ה ישראל" אשר שודרה בקשת 12 (בעונה הראשונה הגיע למקום השלישי). בתו נועה קושניר הופיעה בתפקידי אורח בסדרה "החיים זה לא הכל". מתגורר עם משפחתו בתל אביב.
גדנסק
גְדַנְסְק (בפולנית: Gdańsk, ; בגרמנית: Danzig, ; בקשובית: Gduńsk; ביידיש: דאַנציג) היא עיר הנמל החשובה בפולין, והעיר השישית בגודלה במדינה. בירת פרובינציית פומרניה. בעבר נקראה בשמה הגרמני, "דנציג".
גדנסק שוכנת לחוף מפרץ בדרום הים הבלטי, ומהווה צלע במשולש הערים "טרוימיאסטו" לצד עיירת הנופש סופוט והעיר גדיניה. אוכלוסיות גדנסק רבתי מעל מיליון תושבים. בגדנסק גופא כ-460,000 תושבים. גדנסק נמצאת בשפך נהר הויסלה, דבר המעניק לה יתרון משמעותי כמרכז סחר ימי ונהרי.
לאורך ההיסטוריה שלה הייתה גדנסק עיר מסחר. בימי הביניים היא הייתה עיר הנזה, והיום היא מרכז מסחרי חשוב. במספנות גדנסק נולדה תנועת סולידריות בהנהגת לך ואלנסה, אשר מילאה תפקיד חשוב בהתמוטטות השלטון הקומוניסטי באירופה בסוף שנות השמונים.
היסטוריה.
על פי ממצאים ארכאולוגיים הוקם מבצר גדנסק בידי מיישקו הראשון מלך פולין בשנות ה-80 של המאה העשירית. בשנת 997 נטבלו תושבי גדנסק לנצרות בידי הקדוש אדלברט מפראג, שנשלח על ידי מלך פולין בולסלאב האמיץ. לאחר מכן נשלטה העיר בידי דוכסי פומרניה. הדוכס שְוְויֶנְטוֹפֶּלְק השני העניק לעיר כתב זכויות בסביבות שנת 1235. במאה ה-14 עברה העיר לשליטת האבירים הטבטונים. ב-1343 הוחל בבניית בזיליקת מריה הקדושה (St. Marienkirche) על מקומה של כנסיית עץ שהוקמה כבר ב-1243, בזיליקה זו הייתה עד 1945 הכנסייה הלותרנית הגדולה בעולם, וכיום זו כנסייה קתולית. ב-1361 הצטרפה העיר לברית ערי הנזה. העיר המשיכה להתפתח ולשגשג, בעיקר הודות למעמדה החופשי ולכתבי-זכויות מצד מלכי פולין ופרוסיה שאפשרו לה לסחור באופן חופשי עם מדינות אלה.
המאות ה-16 וה-17 היוו "תור זהב" בתולדות העיר, אז התיישבו בה פולנים, יהודים, קאשובים, הולנדים וסקנדינבים. כתוצאה מכך התפתחה בעיר זהות רב-תרבותית ייחודית.
במאה השמונה-עשרה סבלה העיר מהאטה כלכלית בעקבות המלחמות שהביאו לחלוקתה של פולין. העיר (שנקראה אז בשמה הגרמני "דנציג") סופחה ב-1793 לממלכת פרוסיה. בשנת 1807 העיר נכבשה על ידי כחות של נפולאון והוקמה "רפובליקת דנציג". בשנת 1813 חיל מצב הצרפתי בפיקוד ז'אן ראפ נכנה והעיר חזרה לשליטת פרוסיה ונשארה תחת שלטונה עד סוף מלחמת העולם הראשונה.
בין מלחמות העולם.