הפרס (באנגלית: The Prize) הוא מותחן וסרט ריגול אמריקאי משנת 1963 בבימויו של מארק רובסון, עם פול ניומן, אדוארד ג'י רובינסון ואלקה זומר בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הרומן "הפרס" של אירווינג וואלאס משנת 1962.
זהו מותחן המתרחש בסטוקהולם בתקופת חלוקת פרסי נובל על רקע המלחמה הקרה בין שני הגושים.
אלקה זומר זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקן חדש ומבטיח, דיאן בייקר הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
תקציר העלילה.
הרוזן ג'קובסון (לאו ג. קרול), אחראי על טקס חלוקת פרסי נובל בסטוקהולם. אנדרו קרייג (פול ניומן) מגיע לקבל פרס נובל לספרות. משרד החוץ השוודי מצמיד לו מלווה בשם אינגר אנדרסן (אלקה זומר).
למקום מגיעים גם זוכה פרס נובל לפיזיקה, ד"ר מקס סטרטמן (אדוארד ג'י רובינסון) עם אחייניתו אמילי (דיאן בייקר), זוכי הפרס לרפואה - האמריקאי ד"ר ג'ון גארט (קווין מקארתי) והאיטלקי ד"ר קרלו פארלי (סרג'ו פנטוני) וזוכי פרס נובל לכימיה ד"ר קלוד מרסו (ז'ראר אורי) ואשתו ד"ר דניז מרסו (מישלין פרסל). מצטרפת אליהם מוניק (ז'קלין ביר), מזכירתו/פילגשו של ד"ר מרסו.
ד"ר סטרטמן הוא מדען שערק ממזרח גרמניה לארצות הברית. הנס אקהרט (ג'ון ונגרף) ראש רשת קומוניסטית, נפגש איתו ופוקד עליו לשאת נאום אנטי אמריקאי. כשהוא מסרב, הוא נחטף ובמקומו מובא שחקן דומה לו שעבר איפור (אדוארד ג'י רובינסון). לאמילי אומרים כי המחליף הוא בעצם אחיו של מקס, וולטר סטרטמן שנשאר בגרמניה והוא אביה הביולוגי שלא הכירה. היא מחליטה לשתף איתו פעולה.
קרייג מקבל הודעה טלפונית מאדם בשם בקשר לד"ר סטרטמן. כשהוא מגיע למקום הוא מוצא אותו הרוג מדקירה. הרוצח מתחיל במרדף אחריו. קרייג בורח לגג ומושם הוא מופל לתעלת מים וכמעט נדרס על ידי ספינה. הוא ניצל, מגיע לאינגר שמזעיקה שוטר. הם מגיעים למקום ולא מוצאים שום סימן לרצח. כולם חושבים שזה דמיון של קרייג בגלל שתיינותו.
בינתיים מקבל קרייג הודעה שד"ר סטרסטמן נמצא בבית חולים פרטי. הוא מגיע למקום ולא מוצא אדם בשם כזה. מהחלון הוא רואה איך מפנים אדם באמבולנס. אמילי מסתלקת והוא נשאר בודד, מתחיל ללכת ומנסים לדרוס אותו, לבסוף הוא מוצא מקלט במועדון נודיסטים, מפריע לאספה שלהם ומגורש למלון על ידי שוטרים כשרק מגבת לגופו. הוא נכנס לחדרה של ד"ר מרסו והיא מזעיקה את בעלה שייראה אותם ביחד וירפה מהפילגש שלו.
הקומוניסטים חוטפים את אינגר. קרייג מקבל מידע שאנייה עומדת להפליג מסטוקהולם ללנינגרד. הוא מניח שהחטופים שם. הוא מצליח להתגנב לאנייה ולהבריח את כולם בתוך מכוניות מועמסות.
במלון לוקה סטרטמן בדום לב. שני הרופאים מטפלים בו. ד"ר פארלי מאלתר דפיברילטור משני חוטי חשמל ונותן לו שוק חשמלי שמצליח לעורר אותו. הטקס מתנהל בינתיים וד"ר מקס סטרטמן נכנס. הכפיל מנסה לברוח אך נדקר על ידי סוכן קומונסי. הוא מצליח לומר לאמילי כי אינו אביה אלא שחקן כפיל. בינתיים רודף קרייג אחרי הרוצח שנופל מהגג אל מותו וקרייג נכנס בזמן לקבל את פרס נובל.
סורת אל-קיאמה
סורת אל-קיאמה (בערבית: سورة القيامة) היא סורה מספר 75 בקוראן המונה 40 פסוקים. שם הסורה לקוח מהפסוק הראשון בה, שבו נאמר "נשבעתי ביום התקומה", ומשמעותו של השם היא "חזון התקומה".
במסורת האסלאמית.
ישנו חדית' שבו נטען כי הנביא מוחמד אמר שפניו של האדם שירבה לקרוא את הסורה הזאת ולנהוג על פי הנאמר בה, יהיו לכאורה ביום הדין זוהרים יותר מפניהם של אנשים שלא עשו כך.
אתל סנדס
אתל סנדס (באנגלית: Ethel Sands; 6 ביולי 1873 – 19 במרץ 1962) הייתה אמנית ומארחת ילידת אמריקה שחיה באנגליה עוד מילדותה. היא למדה אמנות בפריז במשך כמה שנים ושם פגשה את אנה הופ הדסון. בשל עושר משפחתה היא אספה אמנות והייתה פטרונית. בין חבריה היו הנרי ג'יימס, וירג'יניה וולף, רוג'ר פריי, אוגוסטוס ג'ון וסופרים ואמנים רבים אחרים.
ראשית חייה.
אתל סנדס נולדה ב־6 ביולי 1873 בניופורט, רוד איילנד, הבת הראשונה של מרי מורטון הרטפנס ומהלון סנדס, שהתחתנו בשנת 1872. מהלון סנדס היה מזכיר הליגה האמריקאית לסחר חופשי. הוא היה שותף של חברת יבוא התרופות של אביו. לאתל היו שני אחים צעירים יותר.
בשנת 1874 המשפחה עזבה את ארצות הברית לאנגליה, מתוך כוונה רק לבקר במדינה. עם זאת, מהלון סנדס ומשפחתו שהו באנגליה ונסעו בין מדינות אירופה. הם גם ביקרו בארצות הברית מדי שנה והיו שם לביקור ממושך בין 1877 ל־1879. הם שמרו על ביתם בניופורט, רוד איילנד לאורך כל התקופה הזו.
משפחת סנדס העשירה התחברה עם החברה הגבוהה הלונדונית, בין השאר עם הסופר והמדינאי ג'ון מורלי, הפוליטיקאי ויליאם גלאדסטון, הסופר הנרי ג'יימס, האמן ג'ון סינגר סרג'נט, משפחת רוטשילד, והנרי גרהאם ווייט. אחותו של מהלון, קתרין, הייתה נשואה לעיתונאי ועורך העיתונים אדווין לורנס גודקין. הם היו חלק מהמעגל החברתי של הנסיך מוויילס.
מרי סנדס הייתה נערצת על ידי הסופר הנרי ג'יימס, שביסס עליה את הדמות ההרואית "מאדאם דה מובס".
אביה רכב על סוסים דרך הייד פארק, נפל מהסוס ומת בשנת 1888.
אלמנתו, מרי סנדס, גידלה את אתל ואת אחיה עד מותה ב־28 ביולי 1896.
חינוך.
בעידודו של האמן ג'ון סינגר סרג'נט, סנדס למדה ציור בפריז באקדמיה קארייה בהנהגתו של יוג'ין קארייה במשך מספר שנים, החל בשנת 1894. שם פגשה את התלמידה אנה הופ הדסון שהפכה לבת זוגה לכל חייה. במהלך תקופה זו הפכה סנדס לאפוטרופוסית של שני אחיה הקטנים בעקבות מות אמהּ בשנת 1896.
ציור.
סנדס ציירת טבע דומם ופנים. גלריית טייט מעריכה כי היא הושפעה מאדואר וילאר (Edouard Vuillard) בטכניקת המברשת היבשה, לוח הצבעים ותיאור הסצנות האינטימיות. התערוכה הראשונה שלה הייתה בסלון בפריז בשנת 1904.
בשנת 1907, על פי הזמנתו של וולטר סיקרט, היא הייתה התחברה לקבוצת רחוב פיצרוי והציגה ציורים שיצרה בקבוצה. היא גם רכשה עבודות של אמנים אחרים. היא הייתה אחת האומניות שהקימו את קבוצת לונדון. על פי הסופרת קייט דיפוול, עבודותיה, ואלה של ואנסה בל ונשים אחרות, הוערכו באותה תקופה באופן שונה מאלה שנעשו על ידי גברים. הביקורת הטובה ביותר על עבודתה של אישה באותה תקופה הייתה שיש להן גישה אינדיבידואלית, אך הן לא היו נחשבות ליצירות מודרניות כמו אלה שנעשו על ידי גברים.
סנדס ובת זוגה הדסון הציגו תערוכה בגלריית קרפקס בשנת 1912. שנה לאחר מכן היא הייתה חלק מהתערוכה "פוסט-אימפרסיוניסטים, קוביסטים אנגלים" בברייטון. בשנת 1922 הייתה לה תערוכת יחיד. היא גם הציגה לעיתים קרובות במועדון האמנות הבינלאומי לנשים ובמועדון האמנות החדש.
הדסון רכשה את טירה ליד דייפ, צרפת בשנת 1920, שהייתה נושא לכמה מציוריה של סנדס.
פטרונות.
כמו ליידי סיביל קולפקס וליידי אוטולין מורל, סנדס אירחה אמנים וסופרים מתוך כוונה לטפח ולדון ברעיונות הרלוונטיים לקריירה שלהם. המזוהה עם קבוצת בלומסברי, היא הייתה ידועה כאחת המארחות המובילות של האמנות בתקופתה, אירוחיך המפוארים היו אפשריים מבחינה כלכלית בגלל העושר הגדול שירשה מהוריה.
היא שהתה בביתה באוקספורד עד 1920, אך אירחה גם בבתיה השונים בלונדון ובין השנים 1913–1937 בצ'לסי שם התגוררה בסמוך להנרי ג'יימס החבר של אמה.
האמנים הבולטים אוגוסטוס ג'ון וולטר סיקרט. הנרי ג'יימס, וירג'יניה וולף, רוג'ר פריי וארנולד בנט היו בין סופרי "האליטה התרבותית" שביקרו אצלה. בין חבריה היו האמן ז'אק-אמיל בלאנש, הסופרת אדית וורטון, המשורר ויליאם בטלר ייטס, ואחרים.
היא הייתה פטרונית ואספנית יצירות של אמנים בני זמנה. סנדס המשיכה לארח עד שנות החמישים של המאה ה-20, את חבריה, כולל דאנקן גרנט ודזמונד מקארתי, עד שמת בשנת 1952.
מלחמות עולם.
אתל סנדס טיפלה בחיילים שנפצעו בצרפת במלחמת העולם הראשונה, לאחר שהקימה בית חולים לחיילים ליד דייפ עם נאן הדסון. בית החולים נסגר והן המשיכו במאמצי הסיעוד שלהם בצרפת וגם באנגליה. בהמשך המלחמה סנדס שהתה בבריטניה ועבדה במפעל שיצר סרבלים.
בשנת 1916 קיבלה אזרחות בריטית.
במהלך מלחמת העולם השנייה שימשה סנדס כאחות. הבית בצ'לסי, לונדון, נהרס במהלך הבליץ והבית בצרפת נפרץ ותכולתו נגנבה או נהרסה. שני האירועים בזמן המלחמה גרמו לאובדן מרבית יצירותיהן של סנדס והדסון.
חיים אישיים.
סנדס והדסון חילקו את זמנן בין אנגליה לצרפת כדי להתאים להעדפות השונות שלהן. הדסון נהנה לחיות חיים שקטים יחסית בצרפת וסנדס אהבה את חיי החברה בלונדון ואוקספורד.
סנדס אירחה אנשים מהאליטה התרבותית ומחוצה לה לכל אורך חייה. כאשר בריאותה של הדסון החלה להתדרדר, סנדס טיפלה בה עד שהיא מתה בשנת 1957.
סנדס המשיכה לארח לאחר מותה של הדסון, והיא עצמה מתה ב־19 במרץ 1962.
ונדי ברון, סופרת והיסטוריונית לאמנות, כתבה ביוגרפיה על סנדס, על סמך המכתבים שכתבה סנדס להדסון ולאחרים. אלה נשמרים בארכיון של טייט.
For You (אלבום של פרינס)
For You (בעברית: בשבילך) הוא אלבום הבכורה של המוזיקאי האמריקאי פרינס. הוא יצא לאור ב־7 באפריל 1978 על ידי "וורנר ברדרס רקורדס".
כאשר נחתם החוזה לאלבום, ב־1977, היה זה, באותה תקופה, אחד החוזים הגדולים בהיסטוריה לאמן חדש.
הפקה.