באוגוסט 2011 הציג השירות החשאי תוספת קבועה חדשה לצי הממשל הפדרלי, בתחילה שימש את ברק אובמה בקמפיין הבחירות של אובמה לקראת הבחירות לנשיאות ב-2012. האוטובוס היה דגם X3-45 VIP 3 ותוכנן על ידי חברת המומחים Prevost Car שיושבת בקוויבק שבקנדה, ואז הותאם על ידי חברת המאמנים האחים המפיל שהיא יושבת בנשוויל אשר בטנסי. כל אחד משני האוטובוסים שנקראים "גראונד פורס 1" עלו 1.1 מיליון דולר.
האוטובוס השני שימש את המועמד המפלגה הרפובליקנית לנשיאות, מיט רומני במהלך הקמפיין לקראת הבחירות לנשיאות ב-2012 כנגד הנשיא המכהן, אובמה וסגנו, ג'ו ביידן.
For the Love of a Daughter
For the Love of a Daughter (בעברית: למען אהבת הבת) הוא שיר של הזמרת האמריקאית דמי לובאטו, מתוך אלבום האולפן השלישי שלה Unbroken. השיר נכתב על ידי לובאטו והסולן לשעבר של להקת דה אקדמי איז..., ויליאם בקט, בזמן שהפקת השיר בוצעה על ידי טובי גד. השיר יועד במקור להיכלל באלבום האולפן השני של לובאטו Here We Go Again, אך נחשב לנועז מדי לקהל הצעיר שלה באותה התקופה. השיר זכה לשבחים מצד מבקרי המוזיקה, ששיבח רבות את תוכנו הלירי ואת כנותה ופגיעותה של לובאטו בקולה. השיר מתייחס למערכת היחסים המתוחה של לובאטו עם אביה. נכון לחודש אוקטובר 2018 צבר השיר מעל ל-17 מיליון השמעות בפלטפורמת הסטרימינג ספוטיפיי.
רקע כללי.
השיר הולחן על ידי דמי לובאטו וויליאם בקט, סולן הלהקה האמריקאית דה אקדמי איז... הוא הופק, עבר מיקס ותוכנת על ידי טובי גד, שסיפק גם את כלי הנגינה בשיר. במקור הוא הוקלט כשיר פופ רוק ונועד להופיע באלבום השני של לובאטו, Here We Go Again, שיצא לאור בשנת 2009. למרות שלא תכננו לכתוב שיר אישי, "שיחה מאוד ארוכה" עם בקט הביאה לכתיבת השיר. עם זאת, לובאטו ומנהליה חשו שנושא השיר יהיה יותר מדי עבור הקהל הצעיר שלה. בראיון למגזין "וומנ'ס וור דיילי" הסבירה לובאטו: גם כמה שירים "רגשיים" אחרים הוקפאו. מאוחר יותר נכלל השיר שכתבה וביצעה לובאטו באלבום האולפן השלישי שלה, Unbroken, שיצא לאור ב-20 בספטמבר 2011, חודשים ספורים לאחר שלובאטו הודיעה על עזיבתה את הסדרה "תנו לסוני צ'אנס".
הרכב השיר.
השיר מתאר את מערכת היחסים של לובאטו עם אביה המנוכר, שאותו כמעט ולא ראתה לאחר שהתגרשו הוריה כשהייתה בת שנתיים. בשיר היא מתחננת בפני אביה "להניח את הבקבוק" ושואלת אותו: "איך היית יכול לדחוף אותי מעולמך, לשקר לבשרך ולדמך, לשים את ידיך על אלה שנשבעת שאהבת?" נרמז במילים "עברו חמש שנים מאז שדיברנו לאחרונה/ואתה לא יכול לקחת בחזרה את מה שלא היה לנו מעולם" המרחק שהוסיף למערכת היחסים המתוחה עם אביה. כתבת מ-Sputnikmusic פירשה את מילות השיר כשיר על מערכת היחסים שלה עם אביה האלכוהוליסט שנראה שלא ראה בה סיבה מספיק טובה להפסיק לשתות ולהיות שם בשבילה כשהיא זקוקה לו.
תגובות וביקורות.
מגזין "Embrace You" הגיב על השיר הזה כ "רויטרס" שיבחו את השיר כ אתר "AbsolutePunk" ציין כי זה השיר הטוב ביותר באלבום, הגיב על קולה של לובאטו ועל מילות השיר, וציין כי השניים הופכים כתב מ-Sputnikmusic ציין את השיר כאחד מרגעי השיא של האלבום, והעיר שלובאטו העיתון האינטרנטי "סיאטל פוסט-אינטלג'נסר" שיבח את השיר והעיר שהוא סוגר את האלבום .
Deliver Me
Deliver Me (בעברית: הושיע אותי) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הבריטית שרה ברייטמן, מתוך אלבום האולפן השישי שלה, "Eden". השיר יצא לאור באוקטובר 1999, על ידי חברות התקליטים איסט וסט רקורדס ואנג'ל רקורדס, כסינגל השני מתוך האלבום.
בארצות הברית, הופץ השיר כסינגל כבר בשנת 1998, תוך שיצאה עבורו עטיפה מיוחדת.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי הלנה מארש וג'ון מארש והופק על ידי פרנק פטרסון, שהפיק את האלבום, "Eden". במהלך שנת 1999, יצא השיר מחדש בעקבות רעידת האדמה בג'יג'י שאירעה באותה השנה. אותה הגרסה המחודשת הייתה שיר צדקה שכספיה נתרמו לנפגעי אותו האסון. השיר הוא שיר קלאסי קרוסאובר.
פרק זמן לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-2.2 מיליון השמעות.
גרסאות נוספות.
במרוצת השנים, הוקלט השיר מחדש על ידי שלל אמנים שונים ביניהם:
סמל העיר אלעד
סמל העיר אלעד הוא סמלה הרשמי של העיר אלעד והעירייה.
תיאור הסמל.
הסמל מורכב ממגן בצורת טרפז שבחלקו העליון מגרעת בצורת חצי עיגול. צורה זו משווה לסמל צורה של לוחות הברית. המגן בעל מסגרת כחולה ושדה לבן ובו צורת קרניים בצבע תכלת בהיר המשווה מראה שבו המטען המרכזי בסמל, שם העיר, מפיץ את הקרניים. מתחת לשם העיר עץ אלה שצומח מתוך דפי ספר פתוח. הבחירה בעץ האלה הארצישראלי הייתה במטרה לסמל יציבות, חוזק וחוסן בעוד שסמל העץ עצמו מסמל צמיחה והתחדשות. הספר הפתוח נועד לסמל את ספר התורה ובכך מייצג את העיר כעיר חרדית.
הצבעים המרכזיים בסמל הם כחול וירוק. כחול, שהוא צבע המזוהה עם מדינת ישראל, מסמל ממלכתיות בעוד הצבע הירוק מסמל צמיחה.
מוטו.
המוטו הרשמי של העיר שמופיע מתחת לסמל הוא "עיר התורה (או: הישיבות) שקרובה אליך". המוטו נועד לסמל ולחזק את היותה של העיר עיר חרדית שבסיסה "בא מתוך עולמה של תורה". בפרסומים מסוימים מופיע כ"העיר שקרובה אליך" או "משהו טוב קורה פה!".
בין החומות (אלבום)
בין החומות הוא אלבום הבכורה של נגן הכליזמר חיליק פרנק, האלבום יצא לאור ב-1997, ה'תשנ"ח.
טקס פרסי אנני ה-27
טקס פרסי אנני ה-27 (באנגלית: 27th Annie Awards) נערך ב-6 בנובמבר 1999.
פרסי שופטים.
פרס ג'יין פוריי.
הוקרה על השפעה משמעותית ומיטיבה על אמנות ותעשיית ההנפשה.
פרס וינזור מקיי.
הוקרה לתרומה משמעותית לאמנות ולתעשיית ההנפשה.
סמל העיר יבנה
סמל העיר יבנה, סמלה הרשמי של העיר והעירייה, אומץ ב-1986 לכבוד הפיכתה ממועצה מקומית לעיר.
תיאור הסמל.
הסמל סימטרי בצורתו ומורכב מפסים ישרים ועגולים בצבעי כחול וכתום. הצבעים מחולקים לפי 6 אזורים שיוצרים בפועל 3 חלקים בסמל, שכל אחד מהם מסמל תקופה אחרת בהיסטוריה של העיר:
צבעי הסמל נועדו לסמל את מיקומה הגאוגרפי של העיר בסמוך לחוף הים, הצבע הכחול מסמל את הים ואת שני הנחלים החוצים את העיר: נחל שורק ונחל יבנה, והכתום את צבע החול עליו יושבת העיר.
גרסאות קודמות.
גרסתו הקודמת של הסמל, שהייתי בשימוש כשהעיר הייתה מועצה מקומית, היה מורכב ממגן מחומש בעל שדה כתום, חצוי לשניים באלכסון, בחלקו העליון ציור של קבר רבן גמליאל ובחלקו התחתון איור של כף בנאים, שיבולת חיטה וגלגל שיניים כסמל לתעשייה, מלאכה וחקלאות.
היסטוריה.
עם הפיכתה של יבנה ממועצה מקומית לעיר ב-1986 עוצב סמלה החדש של העיר. הסמל עוצב על ידי האמן דן רייזינגר. בשנת 2008, לכבוד חגיגות ה-70 לעיר, הוטבעה הסיסמה "יבנה - קהילה מעולה בשפלה" בפרסומיה הרשמיים של העירייה, עוצב לוגו מיוחד שהיה בשימוש במהלך שנה זו.
סמל העיר יהוד-מונוסון
סמל העיר יהוד-מונוסון, סמלה הרשמי של העיר יהוד-מונוסון, מבוסס על סמלה של יהוד ואומץ ב-1951. הסמל משמש כסמלה של העיר המאוחדת מאז האיחוד ב-2003.
תיאור הסמל.
מורכב ממגן בעל מסגרת לבנה ושדה כחול. הסמל חצוי לאורך בציור של עץ דקל, המוזכר בתנ"ך, הוא עץ הנותן פרי מתוק ושייך לארבעת המינים. המוטיבים הנוספים בסמל הם:
בתחתית הסמל מופיע פסוק מברכת יעקב ליהודה, בה מכיר בו כמנהיג של שאר האחים:
סמלים נוספים.
במאה ה-21 החלה העירייה להשתמש בסמליל ממותג, המציג איור פשוט של משפחה הכולל אב ואם ושלושה ילדים, הילדים אוחזים ציור ובלון. במסוך להם מופיע גרסה של סמלה הרשמי של העיר בצבעי ירוק ולבן. מסגרת הסמל היא בשלושה קווים מעוגלים בצבעי כתום, צהוב וירוק היוצרים מעגל.
למנהלה המקומית בנווה מונסון, רובע עירוני סטטוטורי בעיר, יש סמל ייחודי לה ובו איור של בית ועץ ומעליהם קשת בענן.
היסטוריה.
סמל העיר מבוסס על סמלה של המועצה המקומית יהוד שאומץ בישיבת המועצה ב-1951.
ג'יאנג צ'ינג
גִ'יאַנְג צִ'ינְג (במנדרינית: 江青; 5 במרץ 1914 – 14 במאי 1991), אשר נודעה בכינוי מאדם מאו הייתה מהפכנית קומוניסטית סינית אשר נודעה עקב היותה רעייתו של מאו דזה דונג, נשיאה הראשון והמנהיג העליון של הרפובליקה העממית של סין. שימשה כראשת כנופיית הארבעה במהלך מהפכת התרבות בסין. עם עלייתו של דנג שיאופינג לכוח, כנופיית הארבעה הועמדה לדין על פועלה במהפכה ועל כן ג'יאנג, אשר כאמור הייתה בראש התנועה, התאבדה בתלייה.
ביוגרפיה.
ג'יאנג, שגודלה על ידי קרוביה, הפכה לחברה בלהקת תיאטרון בשנת 1929. פעילותה בארגון מורדים קומוניסטים אשר פעלו נגד ממשלת הקוומינטנג בשנת 1933 הובילה למעצרה. עם שחרורה נסעה לשאנגחאי. בעודה שם נעצרה שוב בשנת 1934 ועזבה לבייג'ינג לאחר שחרורה, אך מאוחר יותר חזרה לשאנגחאי, שם מילאה תפקידים מינוריים בחברת שמאל תחת שם הבמה החדש שלה, לאן פינג.
כאשר היפנים תקפו את שאנגחאי ב-1937, ג'יאנג נמלטה לבירה הלאומית הסינית הזמנית בצ'ונגצ'ינג, שם עבדה באולפן הסרטים המרכזי שבשליטת הממשלה עד אשר היא חצתה את הקווים הלאומניים. היא עברה דרך שיאן כדי להצטרף לכוחות הקומוניסטים בינאן והחלה להשתמש בשם ג'יאנג צ'ינג.
בהיותה מדריכה לדרמה באקדמיה לאמנות, היא פגשה את מאו בפעם הראשונה כשנשא הרצאה בבית הספר. הם נישאו בשנת 1939 (למעשה, היא הייתה אשתו הרביעית של מאו ולא השלישית כפי שנוהגים לציין; היו למאו נישואים סדירים בצעירותו אך מעולם לא הודה בכך).