הוגאן גדל בלנדובר שבמחוז הנסיך ג'ורג' במרילנד. אביו היה סוכן FBI וחבר בית הנבחרים של ארצות הברית והתפרסם כלוחם בשחיתות פוליטית. ב-1978 סיים תואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטת המדינה של פלורידה, הוא היה מעורב בקמפיינים הפוליטיים של אביו למועצת המנהלים של מחוז הנסיך ג'ורג' ולבית הנבחרים. לאחר מכן הקים חברה בתחום הנדל"ן.
ב-1981 התמודד בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית למושב המחוז החמישי בבית הנבחרים של ארצות הברית וסיים במקום השני. ב-1992 התמודד שוב וניצח בבחירות המקדימות, אך הפסיד בבחירות הכלליות לחבר הקונגרס המכהן מהמפלגה הדמוקרטית, סטני הוייר. בשנים 2003–2007 כיהן בקבינט של מושל מרילנד בוב ארליך, כאחראי על המינויים.
בנובמבר 2014 נבחר למושל מרילנד לאחר שגבר על סגן המושל המכהן אנתוני בראון ברוב של 51% לעומת 47%. הוא נכנס לתפקידו בינואר 2015. בנובמבר 2018 נבחר לתקופת כהונה נוספת ברוב של 55.3%.
נשוי ליומי ואב לשלוש בנות.
עונת 1966/1967 בסרייה א'
עונת 1966/1967 בסרייה א' הייתה העונה ה-65 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית ונוהלה על ידי "ליגת הכדורגל" (Lega Calcio). המשחקים החלו ב-18 בספטמבר 1966 והסתיימו ב-1 במאי 1967.
בליגה השתתפו 18 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.
ונציה, מנטובה ולקו היו הקבוצות שעלו מהליגה השנייה.
יובנטוס זכתה באליפות בפעם ה-13 בתולדות המועדון.
בעקבות הכוונה לצמצם מספר הקבוצות בליגה, בסיום העונה לליגת משנה ירדו 4 קבוצות: לאציו, פוג'ה, ונציה ולקו. במקום הקבוצות שירדו לסרייה א' העפילו סמפדוריה ווארזה.
כדורגלנים מצטיינים.
לואיג'י ריבה מקליארי כבש 18 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
אמדאו השלישי, רוזן סבויה
אמדאו השלישי, רוזן סבויה (באיטלקית: Amedeo III di Savoia; 1095 – 30 באוגוסט 1148), היה רוזן סבויה בין השנים 1103–1148.
ביוגרפיה.
אמדאו נולד בשנת 1095 בקריניאנו, לאומברטו השני, רוזן סבויה ולגיזלה מבורגונדי, מרקיזת מונטפראט, בתם של גיום הראשון, רוזן בורגונדי וסטפני מויין.
בשנת 1103 מת אביו אומברטו השני, רוזן סבויה, ואמדאו עלה לשלטון במקומו. אמדאו הרחיב את תאריו וכלל בהם את התארים דוכס לומברדיה, דוכס בורגונדיה, דוכס שאבלה, וכומר האימפריה הרומית הקדושה. אמדאו שיקם את מנזר סן מוריס באגאנום, ואף שימש כאב המנזר עד לשנת 1147. אמדאו הרחיב את נחלותיו, ועל אף שהתחתן עם מאו מאלבון, נלחם נגד אחיה גיגה הרביעי, רוזן אלבון שנהרג בקרב מונטמליאן. כמו כן נלחם אמדאו נגד גיסו לואי השישי, מלך צרפת, וניצל רק על ידי התערבותו של פטרוס הנזיר והבטחתו לסייע למסע הצלב השני.
בשנת 1147 ליווה אמדאו את אחיינו לואי השביעי, מלך צרפת ואשתו אלינור מאקוויטניה למסע הצלב השני, שאותו אף עזר לממן, ונלוו אליו אצילים רבים מנחלות בית סבויה. במהלך המסע הוחלט לפנות לעבר אנטיוכיה, אולם אמדאו חלה, וב-30 באוגוסט 1148 מת בניקוסיה, ובנו אומברטו השלישי, רוזן סבויה עלה לשלטון במקומו.
משפחתו.
מאשתו הראשונה אדליידה הייתה לו בת אחת:
בשנת 1123 התחתן אמדאו עם מאו מאלבון, בתם של גיגה השלישי, רוזן אלבון ומטילדה מאנגליה, ממנה היו לו 10 ילדים:
סוצ'י (כדורגל, 2013)
מועדון הכדורגל סוצ'י (ברוסית: Футбольный клуб Сочи) היה מועדון כדורגל מקצועני רוסי מהעיר סוצ'י. הקבוצה הוקמה בשנת 2013, במקומה של קבוצת ז'מצ'וז'ינה סוצ'י ופורקה בשנת 2017.
אצטדיון פישט היה אמור לשמש כמגרש הבית של הקבוצה, לאחר שנחנך בשנת 2013, אך הקבוצה פורקה לפני שהספיקה לארח בו משחקים.
היסטוריה.
קבוצת הכדורגל סוצ'י הוקמה ביוזמת עיריית סוצ'י על מנת להוות לקבוצת הכדורגל העיקרית של העיר, במקומה של קבוצת הכדורגל ז'מצ'וז'ינה סוצ'י שפורקה בשל קשיים כלכליים. הקבוצה התמודדה בליגת הכדורגל החובבנית של רוסיה וכבר בעונת הבכורה העפילה לליגה המקצוענית והתמודדה בליגה הרוסית השנייה, אך גם סוצ'י לא הייתה חפה מבעיות בניהולה הכספי וכבר ביולי 2015 הקבוצה איבדה את מעמדה המקצועני ופורקה.
בעונת 2016/2017 חזרה לליגה המקצוענית ושוב התמודדה בליגה הרוסית השנייה, אך בתום העונה שוב עמדה בסכנת פירוק וביוני 2017 פורקה סופית.
הוד רוממותו
יחסי אורוגוואי–צרפת
יחסי אורוגוואי–צרפת הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה האוריינטלית של אורוגוואי לבין הרפובליקה הצרפתית. לאורוגוואי ישנה שגרירות בפריז ולצרפת קיימת שגרירות במונטווידאו.
היסטוריה.
אורוגוואי הפכה למדינה עצמאית במהלך מלחמת חצי האי, סכסוך בין צרפת לספרד. אורוגוואי הייתה שטח ספרדי תחת מלכות המשנה של ריו דה לה פלטה, וכך במלחמה עם צרפת. המלחמה לא עזבה את אירופה ומלכות המשנה לא הותקפה ישירות על ידי הכוחות הצרפתיים. ההתקפה הצרפתית בספרד הייתה בעקיפין סימן לאורוגוואים להתחיל להילחם בעצמאותם. צרפת הכירה באורוגוואי כמדינה ב-1830.
נוכחות הצרפתים באורוגוואי הייתה תמיד דומיננטית ומשפיעה. במהלך המחצית הראשונה של המאה ה-19, אורוגוואי קיבלה את רוב הצרפתים שהיגרו מדרום אמריקה. קהילת הצרפתים באורוגוואי היוותה אז השנייה בגודלה בעולם החדש לאחר הקהילה בארצות הברית והקהילה הגדולה ביותר באמריקה הדרומית. בעוד ארצות הברית קלטה 195,971 מהגרים צרפתים בין 1820 ל-1855, אורוגוואי קלטה 13,922 מהגרים בין 1833 ל-1842.
בתרבות האורוגוואית ישנה השפעה צרפתית חזקה. רוב שיטות החינוך של אורוגוואי מגן ועד אקדמיה מבוססות על החינוך הצרפתי.
השגריר הצרפתי במונטווידאו הוא ז'אן לה אל פה פוטון.
לצרפת לשכת מסחר במונטווידאו
יחסי המלדיביים–קוסובו
יחסי המלדיביים–קוסובו הם היחסים בין רפובליקת המלדיביים לבין הרפובליקה של קוסובו קוסובו הכריזה על עצמאותה מסרביה ב-17 בפברואר 2008, והמלדיביים הכירו בה ב-19 בפברואר 2009. ב-16 באפריל 2009 שתי המדינות ייסדו יחסים דיפלומטיים.
האשמות בדבר שוחד.
ב-7 במרץ 2009, נשיא האיים המלדיביים, מוחמד נשיד ביקש מהמשטרה לחקור את הטענות בדבר שוחד בהיקף של 2 מיליון דולר שניתנו לפקידים בממשלת המלדיביים כדי שהמדינה תכיר בקוסובו. ב-17 במרץ, ועדה של הפרלמנט המלדיבי פתחה בחקירה בדבר הטענות של המפלגה הדמוקרטית האסלאמית בנוגע לשוחד. ה"בלקן אינסייט" דיווח כי איש עסקים מקוסובו, בהג'ט פאקולי, שהנהיג את מפלגת הברית החדשה של קוסובו, הכחיש כל מעורבות בפרשת השוחד וציין כי רק דיבר על הכרה בקוסובו. שר החוץ, אחמד שהיד, נחקר על ידי הוועדה הפרלמנטרית ב-28 במרץ.
החקירה המשטרתית נסגרה ב-6 במאי 2009 וסיכמה כי לא היו עדויות לשחיתות והתהליך המדיני נעשה בנורמות המקובלות.
תמיכה מלדיבית בבית הדין הבינלאומי.
נציג המלדיביים נעדר בהצבעה של העצרת הכללית של האו"ם ב-8 באוקטובר 2008 בנוגע לשימוע של בית הדין הבינלאומי בעניין חוקיות עצמאות קוסובו. ב-21 באפריל 2009 הוכרז על ידי בית הדין הבינלאומי לצדק, כי המלדיביים היא אחת מ-36 המדינות החברות באו"ם שהעבירה הצהרה בכתב לבית הדין הבינלאומי בדבר חוקיות עצמאותה של קוסובו באופן חד צדדי. ההצהרה הכתובה של המלדיביים תומכת בחוקיותה של עצמאות קוסובו מסרביה.
בית-הדין קבע כי הכרזת העצמאות של קוסובו היא חוקית.
מחמוד אסגרי ואייאז מארחוני
מחמוד אסגרי (בפרסית: محمود عسگري) בן 16, ואייאז מארחוני (בפרסית: عياض مرهوني) בן 18, היו שני נערים איראנים ממחוז ח'וראסאן שהוצאו להורג בתלייה בפומבי ב-19 ביולי 2005 בכיכר משהד שנמצאת בעיר משהד שבצפון מזרח איראן. הם הוצאו להורג לאחר שהורשעו על ידי בית המשפט העליון באיראן באונס נער בן 13. הודעה על ההוצאה להורג פורסמה בין השאר בשפה הפרסית על ידי סוכנות הידיעות האירנית ISNA ועל ידי הזרוע הפוליטית של מוג'אהדין ח'לק. כליאתם, כולל חקירות בעינויים והוצאתם להורג כקטינים, עוררו מאות תגובות וגינויים ברחבי העולם. על פי "!OutRage", ארגון בריטי למען זכויות להט"ב, הנערים הוצאו להורג בשל קיום יחסי מין הומוסקסואליים בהסכמה זה עם זה, ולא אונס. הודעתו של הארגון התבססה על תרגום לאנגלית של ההודעה של ISNA.
ארגון Human Rights Watch גינה את ההוצאות להורג של הנערים, אך עם זאת ציין כי "אין כל ראיות לכך שמדובר ביחסי מין בהסכמה", וציין כי "עיקר העדויות מצביעות על כך שהצעירים הועמדו לדין באשמת אונס בן 13, כאשר הטענה שהם נשפטו על קיום יחסי מין הומוסקסואליים מבוססת כמעט כולה על תרגום לא מדויק ודיווחי חדשות לא מבוססים שפורסמו על ידי העיתונות המערבית". כמו כן, הארגון הודיע כי הוא "מוטרד מאוד מהאדישות של אנשים רבים ממעשה אונס לכאורה של בן 13". כתב העת האמריקני "The Nation" פרסם תחקיר ארוך של המקרה, בו מתח ביקורת על פיטר טאצ'ל ו-"!OutRage", אשר עיצבו את דעת הקהל להאמין שהצעירים שהוצאו להורג היו הומואים לפני שבדקו את הראיות. על פי התחקיר, עמדתו האידאולוגית של טטצ'ל גרמה לו להתעלם ממידע אשר הטיל ספק בסיפור "הנערים ההומואים". עם זאת, התחקיר איננו שולל את האפשרות שאסגרי ומארחוני נתלו פשוט כי קיימו יחסי מין בהסכמה.
רקע.