אחת האהבות המקצועיות שלה הייתה בימוי והפקה של סרטים תיעודיים. בין סרטיה "הזיקנה היא איפור", על שחקן תיאטרון הבימה יהושע ברטונוב, סרט נוסף הפיקה וביימה על שחקן התיאטרון אהרן מסקין ובעקבותיהם ביימה סרט על תיאטרון 'הבימה' - "הבימה אתמול והיום", 1972 במטרה לתעד את דור המייסדים של תיאטרון הבימה את שחקניו–חנה רובינא, שמעון פינקל, פאני לוביץ ועוד. סרטה על יאנוש קורצ'אק "כיצד לאהוב ילדים", זכה בפרסים בגרמניה והתבסס על משנתו החינוכית, על כתביו בנושא חינוך ויהדות, מחזות שכתב ויומניו מהגטו. בין סרטיה הנוספים שביימה והפיקה ניתן למצוא סרטים על פרנץ קפקא, על הצייר מרדכי ארדון, על נחום גוטמן ועל אברהם שלונסקי. סרטים נוספים שהפיקה עבור הטלוויזיה הגרמנית היו "ילדי החממה" על החינוך בקיבוץ ו"הורים ובנים" על דור המייסדים בקיבוץ וממשיכי הדרך, וכן "ציירים של שבת". לקראת ביקורו של הנרי קיסינג'ר בארץ יזמה הפקת סרט בשיתוף עם המפיק הגרמני אינגו הרמן - "ישבנו וציירנו שלום" – על ילדים יהודים וערבים שציירו הגיגיהם של שלום.
ספרי ילדים.
לאחר שנולדו ילדיה, רמי וטלי, החלה בכתיבת ספרי ילדים. בין ספריה: צמד גוזלים לילדי הגן (1958), גוזלי (1961), חתלתולים (1963), הכבאים באים (בלה ברעם) (1963). כן תרגמה את המהדורה של עליזה בארץ הפלאות שאוירה על ידי מרג'ה.
לסביות והומואים למען הכורים
לסביות והומואים למען הכורים (באנגלית: Lesbians and Gays Support the Miners או LGSM) היה ארגון של לסביות והומואים שתמך בשביתת הכורים בבריטניה בשנים 1985-1984. בשיאו, מנה הארגון 11 תאים ברחבי בריטניה.
היסטוריה.
ב-24 באוקטובר 1984, בעיצומה של שביתת הכורים בבריטניה, הקפיאה ממשלתה של ת'אצר את קרנות איגוד הכורים הלאומי כך שלא יוכלו לשמש לתמיכה כספית בשובתים. ההקפאה עודדה קבוצות רבות שתמכו בכורים לחבור ישירות לקהילות כורים ברחבי בריטניה, סקוטלנד וויילס. על רקע זה, מארק אשטון, פעיל בקהילה הגאה וחבר המפלגה הקומוניסטית של בריטניה, ייסד יחד עם מספר חברים את ארגון הלסביות וההומואים למען הכורים. חברי הארגון גייסו כספים עבור הכורים במהלך מצעד הגאווה בלונדון בשנת 1984, ובהמשך חברו למספר קהילות כורים בדרום ויילס.
בנובמבר 1984 התפצלה מהארגון קבוצת נשים לסביות שייסדו את ארגון הלסביות נגד סגירת מכרות (LAPC). למרות זאת, מספר נשים לסביות המשיכו להיות פעילות בארגון הלסביות וההומואים למען הכורים.
במהלך פעילותו גייס הארגון כ-20 אלף ליש"ט למען משפחות הכורים השובתות, מתוכם כ-11 אלף ליש"ט גייס תא הארגון בלונדון. ב-10 בדצמבר 1984 קיים הארגון את אירוע ההתרמה הגדול ביותר שלו תחת הכותרת "מכרות וסוטים", שם שנלקח מתוך כתבה על הארגון בעיתון הסאן. באירוע הופיעה שלישיית ברונסקי ביט והזמר ג'ימי סאמרוויל.
השפעה.
בעקבות פעילות הארגון, נוצרה ברית בין קהילת הלהט"ב לבין ארגוני עובדים רבים ברחבי בריטניה. בשנת 1985, מצעד הגאווה בלונדון הובל על ידי פעילי לסביות והומואים למען הכורים, שצעדו יחד עם כורים רבים שהגיעו להביע את תמיכתם בזכויות להט"ב. בנוסף, בוועידת מפלגת הלייבור הבריטית בבורנמות' בשנת 1985 עברה החלטה לפיה המפלגה תתמוך בזכויות להט"ב. ההחלטה התקבלה בעקבות הצבעת חברי איגוד הכורים הלאומי פה אחד בעדה. ארגוני הכורים נכללו גם בין בני הברית הבולטים של קהילת הלהט"ב הבריטית במאבקה נגד סעיף 28.
מורשת.
סיפור המאבק של קבוצת LGSM הלונדונית ושיתוף הפעולה עם הכורים הוולשים עובד לסרט ב-2014, בשם "גאווה", בבימויו של מתיו וורכוס. מספר חברי הארגון השתתפו בהפקת הסרט.
ב-2015, שנה לאחר יציאת הסרט לאקרנים, חברי הארגון שנותרו בחיים קיימו אירוע לציון 30 שנה למאבק, כהתרמה למען המלחמה ב-HIV/AIDS. הקבוצה נבחרה להוביל את מצעד הגאווה בברמינגהאם באותה שנה, כאות כבוד לתרומתם ההיסטורית. הקבוצה התבקשה להוביל גם את הצעדה בלונדון, אך סירבו לאחר שמארגני הצעדה לא הסכימו שיצעדו לצידם קבוצות תומכות, כמו נציגי איגודי העובדים, ובמקום זאת צעדו במיקום מרוחק יותר יחד עם הקבוצות הסולידריות.
רפי פרוינד
איגנסיו סוקו
איגנסיו סוקו אספארסה (בספרדית: Ignacio Zoco Esparza; 31 ביולי 1939 - 28 בספטמבר 2015) היה כדורגלן ספרדי ששיחק בעמדת הקשר האחורי.
סוקו שיחק לאורך רוב הקריירה במדי ריאל מדריד, והיה שותף לזכייתה בשבע אליפויות ספרד ולגביע אירופה לאלופות בעונת . בנוסף, רשם סוקו 25 הופעות במדי נבחרת ספרד, וזכה עמה ביורו 1964.
קריירת משחק.
סוקו החל את קריירת המשחק בעונת בקבוצת אוברנה שמאזור הולדתו בנווארה, ששיחקה אז בליגה הרביעית. עונה אחר כך ירד סוקו עם קבוצתו לליגות המחוזיות, אך הופעותיו הטובות בנוסף על חוסנו הפיזי הובילו אותו בסיום העונה לקבוצת אוסאסונה, קבוצה נוספת מנווארה, ששיחקה בליגה הבכירה.
סוקו החל את תקופתו באוסאסונה בהשאלה לקבוצת אירוניה מהליגה הרביעית, אך חזר לאוסאסונה באמצע עונת . את הופעת הבכורה שלו בליגה הבכירה ערך ב-10 בינואר 1960 בהפסד החוץ לריאל אוביידו, ואת שער הבכורה שלו כבש שלושה חודשים בדיוק אחר כך, ב-10 באפריל בניצחון 4-1 על לאס פאלמס. סוקו השתלב בהרכב הפותח והיה שחקן חשוב עד לסיום העונה, בה ירדה קבוצתו לליגת המשנה. עונה אחר כך היה שותף לזכייתה של אוסאסונה בליגת המשנה, כשפתח בכל משחקי הליגה של הקבוצה וסייע לה לסיים ראשונה, שש נקודות מעל סלטה ויגו. סוקו נותר עונה נוספת בקבוצה, וסייע לה לשרוד בליגה הבכירה, נקודה אחת מעל הקו האדום.
לקראת עונת , עבר סוקו לתחנה האחרונה, והמשמעותית ביותר, בקריירה שלו, כשחתם בריאל מדריד של המאמן מיגל מוניוס. סוקו רשם רק 13 הופעות ליגה בעונת הבכורה שלו בקבוצה, בה זכה עימה באליפות ספרד. עונה אחר כך כבר היה לשחקן הרכב בקבוצה, וזכה עימה בשתי אליפויות רצופות נוספות. סוקו הפגין יכולת גבוהה כשחקן פיזי שהיה משמעותי מאוד לשליטה של הקבוצה במרכז השדה במשחקים רבים, ועל אף תפקודו כקשר אחורי תמך פעמים רבות בחלק ההתקפי של הקבוצה, לצד כוכבים כאלפרדו די סטפנו, פרנץ פושקאש, פרנסיסקו חנטו ואמנסיו אמארו.
בעונת שיחק סוקו בכל משחקי הליגה של ריאל, ובמקביל רשם תשע הופעות מלאות בקמפיין הקבוצה בגביע אירופה לאלופות. ריאל רשמה קמפיין מוצלח, וזכתה בתואר לאחר ניצחון 2-1 על פרטיזן בלגרד במשחק הגמר, בו פתחה בהרכב שכלל 11 ספרדים, וסוקו ביניהם.
סוקו שיחק בקבוצה במשך 12 עונות. משחקו האחרון בקבוצה היה גמר גביע המלך הספרדי של עונת , בו פגשה ריאל את יריבתה הגדולה ברצלונה. ריאל ניצחה במשחק בתוצאה 4-0, וסוקו זכה להניף את הגביע כמחווה מהקפטן רמון גרוסו, לאחר שעלה מהספסל בדקות הסיום. סוקו פרש ממשחק פעיל בסיום העונה בגיל 35, לאחר שזכה עם הקבוצה בשבע אליפויות, גביע אירופה לאלופות ושני גביעי ספרד.
סוקו חזר לריאל מדריד ב-1994, ושימש בתפקיד ייצוגי במועדון עד לשנת 1998.
נבחרת ספרד.
סוקו החל את דרכו בנבחרת ספרד עוד כשהיה שחקן אוסאסונה, ב-19 באפריל 1961, במסגרת מוקדמות מונדיאל 1962, בניצחון ספרד 2-1 על . למרות הופעותיו בשלבי המוקדמות, סוקו לא זומן על ידי הלניו הררה לסגל ספרד למונדיאל 1962.
ב-1 בדצמבר 1963 כבש סוקו את שערו היחיד במדי ספרד, בהפסד 2-1 ל במשחק ידידות. כחצי שנה אחר כך, זומן סוקו על ידי המאמן חוסה וייאלונגה לסגל ספרד לקראת יורו 1964. סוקו פתח בהרכב והפגין יכולת גבוהה בשני משחקיה של ספרד בטורניר, בהם ניצחה את ואת בדרך לזכייה ראשונה בתולדותיה באליפות אירופה. על יכולתו הגבוהה, זכה להיכלל בנבחרת הטורניר, לצד חמישה מחבריו לנבחרת.
סוקו זומן על ידי וייאלונגה גם לסגל ספרד למונדיאל 1966 באנגליה, אך אלופת אירופה איכזבה בטורניר והודחה כבר לאחר שלב הבתים. סוקו פתח בהרכב בכל משחקיה של ספרד בטורניר. ספרד פתחה בהפסד 2-1 ל, ומשחק אחר כך גברה בתוצאה זהה על . במשחק השלישי והאחרון של ספרד בטורניר, שימש סוקו כקפטן הנבחרת במקומו של פרנסיסקו חנטו שלא שותף, בהפסד 2-1 ל.
משחקו האחרון של סוקו במדי הנבחרת היה בהפסד 2-1 ל ב-23 בפברואר 1969. בסך הכל רשם סוקו 25 הופעות בינלאומיות, בהן כבש שער אחד.
אנס קאנטר פרידום
אֶנֶס קאנטר פרידום (בטורקית: Enes Kanter; נולד ב-20 במאי 1992) הוא כדורסלן אמריקאי, אשר נולד בשווייץ וגדל בטורקיה. שיחק בליגת ה-NBA, בעמדת הסנטר.
נעורים ומכללות.
קאנטר נולד להורים טורקים בעיר ציריך שבשווייץ, בזמן שאביו למד רפואה באוניברסיטת ציריך. בגיל 14 החל קאנטר לשחק עבור קבוצת הנוער של פנרבחצ'ה אולקר, ולאחר שנתיים, בעונת 2008/2009, עבר לקבוצת הבוגרים בה מיעט לקבל דקות משחק. בסיום אותה עונה קיבל קאנטר הצעות חוזה מפנרבחצ'ה ואולימפיאקוס, אך הוא דחה אותן בשל רצונו לשחק בארצות הברית. בשנת 2009 עבר קאנטר לסימי ואלי שבקליפורניה, ארצות הברית, ושיחק בשנתו האחרונה כתלמיד בתיכון "סטונרידג'" המקומי. במשחק נייקי הופ סאמיט השנתי, בו מתחרים שחקני תיכונים אמריקאים מצטיינים מול שחקנים בינלאומיים נבחרים ("קבוצת העולם"), הציג קאנטר יכולת מצוינת כאשר קלע 34 נקודות והוריד 13 ריבאונדים עבור קבוצת העולם. בכך שבר קאנטר את שיא הנקודות במשחק היוקרתי, שהחזיק עד אז דירק נוביצקי (33 נקודות).