הבית השלישי נפתח בשורות "טוב שאבא שלי גרם לי לקבל רישיון שייט כשהייתי בת חמש עשרה; וניקיתי מספיק בתים כדי לדעת להסתיר את המאורע". המספרת (סוויפט) ושותפיה, רומזים על התוכנית שלהם לרצוח את בעלה של אסתי, כעונש על פשעו. הם, ככל הנראה, מתכננים להשליך את הגופה שלו בגוף מים. עלילה זו, שכוללת בתוכה רצח בן זוג בוגדני עם שותפים, הציבה את סוויפט יחד עם אמניות קאנטרי נוספות כמו הצ'יקס (בעבר נקראו דיקסי צ'יקס) וקארי אנדרווד שתכננו פשעים דומים בשיריהן "Goodbye Earl" ו-"Two Black Cadillacs". שורה זו חושפת מעט גם על דמותה של המספרת, אשר ככל הנראה הועסקה כמשרתת, או במקצוע אחר בתחום הניקיון. הכשרה זו בניקיון העניקה לה יתרון כיצד להסתיר ראיות באופן מקצועי. אירוע דומה לזה המופיע בשיר התבצע על ידי האחיות פאפין , שביצעו רצח כפול בצרפת בשנת 1933, תוך שעשו שימוש בעיסוקיהן כמשרתות כדי להסתיר את פשעיהן.
בהמשך הבית, מופיעה השורה "דבר טוב, הוא שאחותה של אסתי עומדת להישבע שהיא הייתה איתי (היא הייתה איתי)", שמדברת על הניסיון של המספרת לגבש אליבי כוזב בעזרת אחותה של אסתי, דניאל ששרה את השורה הבאה: "טוב שפילגשו ביצעה פוליסת ביטוח חיים גדולה". לקיחת פוליסת ביטוח חיים זמן קצר לפני שמישהו נרצח תוארה כדבר "שבהחלט מעורר חשד". הדבר מהווה מניע חותך לרצח, במיוחד אם מדובר בפוליסת ביטוח חיים גדולה וראיות נסיבתיות לכך שהחשוד ידע שהקורבן ימות בקרוב. הדבר נחשב למצרך עיקרי של דרמות פשע ופודקאסטים, שלדברי סוויפט היוו השראה לשיר. כלומר, המספרת ושותפיה מנסים לשייך את רצח בעלה של אסתי לפילגשו. בשילוב עם השורה הבאה שמופיעה בפזמון השלישי, הדבר מרמז כי הרשויות רואות בפילגשו כחשודה העיקרית שלהן (מכיוון שפוליסת ביטוח החיים הגדולה נותנת לה מניע לרצח שלו), בעוד שסוויפט עשויה לחמוק מעונש מכיוון שיש לה אליבי לכאורה.
פזמון שלישי.
בפזמון השלישי הקערה התהפכה על פיה. סוויפט וחיים שרות את שלוש השורות: "הם חושבים שהיא עשתה את זה, אבל הם פשוט לא יכולים להוכיח זאת; הם חושבים שהיא עשתה את זה, אבל הם פשוט לא יכולים להוכיח זאת; היא חושבת שעשיתי את זה, אבל היא פשוט לא יכולה להוכיח את זה". בשורות אלה, מתגלה כי כפי שבעלה של אסתי רצח אותה וחמק מעונש, כך סוויפט שרצחה אותו והטילה את האשמה על פילגשו חמקה מעונש. זאת בנוסף לכך שפילגשו יודעת על כך שסוויפט רצחה אותו, אך אינה מסוגלת להוכיח זאת. כלומר, כולם חושבים שהפילגש רצחה את בעלה של אסתי תמורת כספי פוליסת ביטוח החיים, בעוד שזו מודעת לכך שהמספרת עשתה זאת. המספרת לא יכלה להביא לכך שהוא יישלח לבית הסוהר עקב חוסר ראיות, אך ידעה שאם תרצח אותו, היא תוכל לחמוק ללא עונש. כמו כן, צוין השורה הזו מזכירה את השיר "The Last Great American Dynasty", הלקוח מ-"Folklore".
בנוסף לכך, המשמעויות של הפזמונים משתנה בכל פעם ומתהפכת בסוף. הפעם הראשונה היא שאסתי מספרת לחברתה שבעלה בוגד בה, אך היא לא יכולה להוכיח זאת. בפעם השנייה המספרת חושבת שהבעל מעורב בהיעדרה של אסתי. בפעם השלישית גם המאהבת וגם המשטרה לא יכולות להוכיח את חשדותיהן: הן חושבות שהפילגש רצחה אותו תמורת הכסף מפוליסת ביטוח החיים והיא חושבת שהמספרת רצחה אותו כנקמה, אך אף אחד מהם לא יכול להוכיח זאת.
אאוטרו.
סיום השיר מזכיר בתוכו את השורה "לא, אין גופה, אין פשע" שלוש פעמים לא רציפות בכוונה תחילה. בפעם הראשונה, מופיעה השורה בצירוף שורה נוספת: "לא, אין גופה, אין פשע; לא הרפיתי עד היום שהוא [...]" ובפעם השנייה מופיעה בשנית: "לא, אין גופה, אין פשע; לא הרפיתי עד היום שהוא [...]" תוך שבפעם השלישית, משלימה סוויפט את המילה החסרה: "לא, אין גופה, אין פשע; לא הרפיתי עד היום שהוא מת". האופן בו טיילור נאנחת אחרי שהיא אומרת את המילה "מת" כמילה האחרונה בשיר, גורמת לה להישמע כאילו הוקל לה אחרי שהיא נקמה את הירצחה של אסתי.
ביקורת.
השיר ספג ביקורות חיוביות מטעם מבקרי המוזיקה, תוך שנאמר עליו כי "הוא שיר קאנטרי עכשווי וישיר עם טוויסט המדבר על עוול שנעשה" ושהוא "מהווה מעין מחווה לשירי נקמה פופולריים כמו "Before He Cheats" של קארי אנדרווד, משנת 2006". בנוסף לכך, הוא תואר כבלדת רצח, המגוללת בתוכה סיפור רצח, שבוצע כנקמה. במגזין "Glamour" הוא נכלל ברשימת "63 השירים הטובים ביותר לשנת 2020". ברודי לנקסטר מ-"The Sydney Morning Herald" סבר כי "No Body, No Crime" הוא מעין חידוש של טיילור סוויפט וחיים לשיר "Cell Block Tango" מהמחזמר "שיקגו". בובי אוליבייה מ-"Spin" טען שהשיר דומה במשמעותו ל-"Before He Cheats" של אנדרווד. כריס וילמן מווראייטי טען שהשיר הוא מעין "רוח כיפית וטהורה" באלבום. הוא אפיין את "No Body, No Crime" כ"בלדת רצח כפול, שנוצרה בהשראת "Goodbye Earl" של להקת הבנות האמריקאית הצ'יקס".
טום ברייהאן מ-"Stereogum", הגדיר את השיר כ"שיר על רצח מכוון", המזכיר את "Goodbye Earl" של הצ'יקס, ושיבח אותו כ"דבר הקרוב ביותר למוזיקת הקאנטרי שסוויפט עשתה מזה שנים". פטריק ראיין מ-"USA Today" טען שהשיר "מחזיר את סוויפט לשורשי הקאנטרי שלה". ג'ייסון ליפשוט מבילבורד סקר את השיר גם כן, תוך שטען שיש בו תקווה. חנה מילריאה מ-"NME" ציינה לשבח את הכיוון הקולי של "No Body, No Crime", ותיארה אותו כ"שיר נקמה מסוגת הקאנטרי, המסתיים ברצח". אמיר שוורץ מ-"ynet" כתב כי מדובר בשיר "קאנטרי-רוק ויפה לא פחות מקודמיו, ובו מתארחות גם בנות ההרכב חיים – האחיות אסתי, דניאל ואלונה".
קרדיטים וצוות.
כל הקרדיטים שלהלן לקוחים מטיידל, ופיצ'פורק.
אבן צור (פירושונים)
פיטיבייה
צחי גרוסמן
צחי גרוסמן (נולד ב-12 בדצמבר 1957, י"ט בכסלו ה'תשי"ח) הוא פרופסור לרפואת ילדים באוניברסיטת אריאל בשומרון ורופא ראשוני ברפואת ילדים של קופת החולים מכבי שירותי בריאות, יושב ראש האיגוד לרפואת ילדים בישראל. ראש רשת המחקר של רופאי ילדים בקהילה IPROS.
כיהן כמזכ"ל האיגוד הישראלי לרפואת ילדים (2008–2020). חבר ועד וגזבר ארגון הרופאים העצמאיים של מכבי, חבר מועצת מכבי שירותי בריאות, חבר הנהלת מכבי שירותי בריאות, חבר במועצה לגיל הרך של משרד החינוך המייעצת לממשלה, חבר המועצה הלאומית לפדיאטריה ובריאות הילד וחבר "חיפ"א – חברה ישראלית לפדיאטריה אמבולטורית". בעבר כיהן כחבר ועד חיפ"א (1996–2000) וכיו"ר חיפ"א (2000–2004).
ביוגרפיה.
גרוסמן נולד וגדל בתל אביב. אביו, יעקב גרוסמן, מבוני העיר תל אביב – הקים בה בתי מגורים ובנייני ציבור רבים, אמו מלכה (לבית פרוינד).
סיים את לימודיו התיכוניים בבית הספר צייטלין בתל אביב. למד רפואה במסגרת העתודה האקדמית באוניברסיטה העברית בירושלים (1975–1981). עם סיום לימודיו התגייס לצה"ל ושירת במסגרת חיל הרפואה בין השנים 1982–1986, שירות קרבי מלא, כקצין ורופא גדודי וחטיבתי בחזית המזרחית בלבנון, בזמן מלחמת לבנון הראשונה. השתחרר מצה"ל בכבוד, בדרגת רב-סרן.
גרוסמן עמד בראש ועדות רפואיות ישראליות שונות בנושאים הבאים:
גרוסמן הוא כיום (2020) המנהל המדעי של רשת המחקר האירופית לילדים בתחום האמבולטורי, המסונפת לאקדמיה האירופית לרפואת ילדים .
כמו כן, הוא החוקר הראשי במחקר “The Pediatrician’s Role in Psychosocial Health Care Delivery in Israel” של עמותת גושן – בריאות ורווחת הילד בקהילה. בנוסף, כיום (2020) והחל משנת 2005 ואילך, הוא חבר וגזבר ארגון הרופאים העצמאיים של מכבי שירותי בריאות, חבר במועצת מכבי שירותי בריאות וחבר בהנהלת מכבי שירותי בריאות.
גרוסמן נשוי לנועה, שופטת בית המשפט המחוזי בתל אביב. הם מתגוררים בתל אביב ולהם 4 ילדים ו-9 נכדים.
השכלה ופעילות אקדמית.
גרוסמן סיים את לימודי הרפואה בבית הספר לרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים בשנת 1982, וסיים התמחות ברפואת ילדים בבית החולים הדסה בתל אביב בשנת 1991.
משנת 1992, גרוסמן מקדיש עצמו לרפואת ילדים קהילתית, כרופא ילדים עצמאי ב"מכבי שירותי בריאות" בתל אביב, ובד בבד לפעילות ציבורית, כתיבה ומחקרים בתחום רפואת הילדים.
גרוסמן מכהן כפרופסור בבית הספר לרפואה באוניברסיטת אריאל בשומרון.
פעילותו המחקרית מתפרשת על שטחים רבים הקשורים במקצוע, בין השאר במישורים הבאים:
גרוסמן הוא חבר מערכת של המגזין הרפואי הנחשב Lancet Child and Adolescent Health, מאז 2017.
IPROS.
גרוסמן הקים את IPROS, רשת המחקר של רופאי ילדים בקהילה בשנת 1995, והוא מנהל הרשת. הרשת מונה היום מעל 500 רופאי ילדים, ועוסקת במגוון רחב של מחקרים בקהילה.
רשת מחקר היא קבוצת רופאים ראשוניים, הקשורים ביניהם למטרת ביצוע מחקרים בקהילה, ניתן להסתכל על רשת מחקר כעל "מעבדה" המאפשרת ביצוע מחקרים ברפואה ראשונית. הרשת בנויה בדרך כלל מגוף לוגיסטי המרכז את הפעילות וממירפאות הקשורות אליו. הגוף המרכזי יכול להיות קשור לאיגוד הרופאים, בית-חולים לילדים, חוג אוניברסיטאי וכיוצא בזה. מטרת הגוף המרכזי לספק את התשתית האדמיניסטרטיבית, הלוגיסטית והתקציבית לרשת.
רשתות מחקר ברפואה ראשונית, משפחה וילדים, קיימות במספר מדינות בעולם, ביניהן ארצות הברית, איטליה, צרפת, בריטניה וניו זילנד.
האיגוד לרפואת ילדים בישראל.
גרוסמן נבחר בנובמבר 2020 כיושב ראש האיגוד לרפואת ילדים בישראל.
בעבר כיהן כמזכ"ל האיגוד הישראלי לרפואת ילדים, בארבע השנים האחרונות לצידו של יו"ר האיגוד, פרופ' שי אשכנזי (כיום דיקן הפקולטה לרפואה באוניברסיטת אריאל בשומרון), וכיו"ר חיפ"א – החברה הישראלית לרפואת ילדים אמבולטורית.
פעילות ציבורית.