ייתכן ויש לזהות את "דיניי" זה עם אלעזר בן דינאי, משום שכמו במדרש הזה, גם יוסף בן מתתיהו מזכיר שני אישים, זה לצד זה, מנהיגי "מהומות" ששמותיהם "עמרם" ו"אלעזר": כשהגיע הנציב החדש פאדוס ליהודה בשנת 44 לספירה, הוא אסר שלושה יהודים בעבר הירדן שהנהיגו התנפלות על תושבי רבת עמון, בשל סכסוך באחד מכפרי הסביבה. הוא "הרג אחד מהם, שמו היה חניבא, ועל שניים, על עמרם ועל אלעזר, הטיל עונש־גלות". לדעת קלוזנר, "חניבאס" ביוונית הוא כנראה שיבוש של השם "עכנאי", שהרי במשנה נזכר "תנורו של עכנאי" לצד "תנורו של בן דינאי". לדעת קלוזנר, בתור מנהיג "גדוד נודד", היה לאלעזר בן דינאי תנור מיוחד לשם הכנת מזון בתנאי שדה: "יורות הערביין שהוא חופר בארץ וטח בטיט, אם יכול הטיט לעמוד בפני עצמו, טמא. ואם לאו, טהור. וזה תנורו של בן דינאי". קלוזנר מדגיש את העובדה, שבניגוד ליוסף בן מתתיהו, שמכנה את אלעזר בן דינאי "שודד" ובניגוד למשנה שמכנה אותו "רצחן", המדרש הזה רואה בו רק "דוחק את הקץ".
בתלמוד נזכרת גם "אשתו של בן דונאי", בתור דוגמה לנשים שנשבו בידי נכרים "על ידי נפשות". יוסף בן מתתיהו אינו מזכיר את אשתו של אלעזר בן דינאי, אולם מספר על שבייתה של אשתו של שמעון בר גיורא, ומשום כך הועלתה השערה ששמותיהם נתחלפו במקרה הזה בתלמוד. אלא שאשתו של בר גיורא נשבתה על ידי קנאים יהודים ואילו בתלמוד זה מדובר על אשה שנשבתה על ידי נכרים ולכן אסורה לבעלה.
לדעת קלוזנר, אלעזר בן דינאי היה "גיבור לאומי", "אמיץ ולוחם מלחמת-החירות", שזכה ככל הנראה ל"אהבת-העם", משום שתושבי ההרים והכפרים הסתירו אותו ואת חבורתו במשך 20 שנה, ו"לא לחינם נשתמר זכרו במשנה, בברייתא ובמדרשים". לדעת קלוזנר, השמדת חבורות הקנאים והפרת ההבטחה לאלעזר בן דינאי על ידי פליקס, קוממו את רוב העם היהודי נגד הנציב ונגד רומא בכלל, מה שדחף חלק מהקנאים לעבור לשיטות של "טרור". "טרוריסטים" אלה היו הסיקריים.
הקליר בקינות לתשעה באב בפיוטו "שבת סרו מני" כותב , לפי פירושי הראשונים הכוונה לאלעזר בן דינאי.
יחסי בחריין–סן מרינו
יחסי בחריין–סן מרינו הם מערכת היחסים המורכבת בין ממלכת בחריין ובין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו. שתי המדינות לא כוננו אף פעם יחסים דיפלומטיים ואין קשר דיפלומטי מעשי בין השתיים. עם זאת, לא מתקיימת עוינות בין השתיים ויש יחסים כלכליים בין המדינות ושיתוף פעולה במגוון תחומים.
יחסים כלכליים.
סן מרינו ייצאה לבחריין בשנת 2015 סחורה בסך 89.3 אלף דולר אמריקאי. בחריין ייצאה לסן מרינו בשנת 2010 סחורה בשווי 45.7 אלף דולר אמריקאי.
תכנית אאורורה
ליליינסטרנוס
יחסי סן מרינו–פרגוואי
יחסי סן מרינו-פרגוואי הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו לבין הרפובליקה של פרגוואי.
סקירה כללית.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין סן מרינו לפרגוואי כוננו ב-14 במאי 2002.
יחסים כלכליים.
בשנת 2016, הייצוא של סן מרינו אל פרגוואי הסתכם ב-3.83 אלף דולר. הייצוא של סן מרינו כלל מכונות שטיפה, מוצרי אלקטרוניקה וגומי.
Agathaumas
יחסי ירדן–סן מרינו
יחסי ירדן–סן מרינו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הממלכה ההאשמית הירדנית לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו.
הסכמים דיפלומטיים.
בין שתי המדינות נחתם הסכם דיפלומטי אחד בלבד:
ג'וזף רייט מדרבי
ג'וזף רייט מדרבי, (באנגלית: Joseph Wright of Derby,
3 בספטמבר 1734 - 29 באוגוסט 1797, דרבי, אנגליה) היה צייר אנגלי. צייר דיוקנאות ונופים אך בעיקר מפורסם בשל ציוריו בסגנון הקיארוסקורו (ניגודיות חדה ודרמטית בין אזורים כהים לבין אזורים בהירים בציור) המתארים את רוח המהפכה התעשייתית והמדעית של ימיו לאור התקוות והחששות ממנה. בשנת 1784 התקבל כחבר האקדמיה המלכותית לאמנויות. רבות מיצירותיו שייכות כיום למועצת העיר דרבי ומוצגות במוזיאון האומנות שם.
חייו.
ג'וזף רייט נולד בדרבי למשפחה מכובדת של עורכי דין. השלישי מבין חמישה ילדים של האנה ברוקס (1764-1700) ושל ג'ון רייט (1767-1697), עורך דין ופקיד בכיר של מועצת דרבי. לג'וזף היו שני אחים גדולים, ג'ון וריצ'רד רייט.
לאחר שהחליט להיות צייר, עבר רייט ללונדון בשנת 1751 ולמד כשנתיים אצל תומאס האדסון שהיה גם המורה של ג'ושוע ריינולדס. אחרי שצייר מספר דיוקנאות בדרבי, חזר שוב רייט לעבוד כשוליה אצל האדסון למשך 15 חודשים. בשנת 1753 חזר רייט לדרבי. רייט עסק בציור דיוקנאות עם קיארוסקורו חזק תחת אור מלאכותי שהיה לסימן היכר שלו, וגם צייר נופים. בשנים 1768 עד 1771 עת שהה בליברפול, הייתה לרייט עוד תקופה פורייה בדיוקנאות של מכובדים ומשפחותיהם.
ב-28 ביולי 1773 נשא רייט לאישה את אן (ידועה כ-האנה) סוויפט, בתו של כורה עופרת. לרייט ולאשתו היו שישה ילדים, מתוכם שלושה מתו בינקות.
בשנת 1773 יצא רייט לאיטליה עם אשתו ההרה, עם ג'ון דאונמן (צייר דיוקנאות וולשי), ועם ריצ'רד הרלסטון (תלמידו לעתיד). אנייתם עגנה במשך שלושה שבועות בניס לפני השלמת מסעם לליבורנו איטליה בפברואר 1774. דאונמן חזר לאנגליה ב-1775 ורייט המשיך לשהות זמן רב בנאפולי אך לא זכה לחזות בהתפרצות משמעותית של הר הגעש וזוב. ייתכן אבל שנכח בהתפרצויות קטנות יותר שנתנו לו השראה לכמה מציוריו של ההר.
כשחזר מאיטליה התיישב בעיר באת' ועסק שוב בציור דיוקנאות, אך בעקבות הצלחה מועטה שם חזר סופית לדרבי בשנת 1777 ושם נשאר לגור לשארית חייו. רייט פיתח אסתמה והיה מודאג לגבי ביתו ובקשר לבעיות אלה טופל על ידי חברו הרופא, הממציא והמשורר האנגלי ארסמוס דרווין (סבו של צ'ארלס דרווין אבי תורת האבולוציה). ב-17 באוגוסט 1790 מתה אשתו. ב-29 באוגוסט 1797 מת רייט בביתו החדש (שברחוב Queen מס' 28, דרבי), שם העביר את חודשי חייו האחרונים עם שתי בנותיו.
רייט הציג לעיתים קרובות את ציוריו בתערוכות של אגודת האומנים ושל האקדמיה המלכותית לאמנויות, אליה התקבל כחבר עמית ב-1781 וכחבר מלא ב-1784. הוא סירב לקבל את חברות הכבוד הזאת בשל יחס מזלזל שקיבל לדעתו וניתק כל קשר עם האקדמיה, אף על פי שהמשיך להציג בה בשנים 1783–1794.
רייט הכיר בהשפעה של אלכסנדר קוזנס (צייר בריטי) על יצירתו וגם רכש כמה מציוריו. הוא הזכיר באופן מיוחד את שיטתו של קוזנס לפתח ציור נוף מתוך כתמי צבע מופשטים על הבד.
יצירתו על רקע המהפכה התעשייתית.
לרייט היו קשרים קרובים עם כמה מחלוצי התעשייה באזור מרכז אנגליה. שניים מפטרוניו היו ג'וזאיה וג'ווד שלזכותו נרשם התיעוש של ייצור כלי החרסינה, וריצ'רד ארקרייט יזם, תעשיין, וממציא המכונה לטוויית כותנה. לרייט היו קשרים גם עם ארסמוס דרווין וחברים נוספים באגודת הירח של ברמינגהאם שהפגישה תעשיינים, מדענים, ופילוסופים מובילים בערבים של ירח מלא. חלק מציוריו של רייט הושפעו מהתאורה של מפגשים אלה וברבים מהם מופיע הירח (ראו במספר תמונות להלן).
יחסי סן מרינו–פנמה
יחסי סן מרינו-פנמה הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו לבין הרפובליקה של פנמה.
סקירה כללית.
היחסים הקונסולריים הרשמיים בין סן מרינו לבין פנמה כוננו ב-13 במרץ 1965. היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו ב-10 ביולי 2003.
יחסים כלכליים.
בשנת 2010, סך הייצוא של פנמה אל סן מרינו הסתכם ב-51.4 אלף דולר, פנמה ייצאה בעיקר בגדי הלבשה. בשנת 2011, סך הייצוא של סן מרינו אל פנמה הסתכם ב-65.5 אלף דולר, סן מרינו ייצאה בעיקר מים בטעמים.
טאקוונדו באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018)
טורנירי הטאקוונדו באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018) התקיימו ביריד האולימפי. התחרויות היו מורכבות מחמישה טורנירים לנערים וחמישה טורנירים לנערות, שבכל אחת מהן השתתפו 10 לוחמי טאקוונדו, ובסך הכל 100 לוחמי טאקוונדו.
העפלה.
ההעפלה לטורנירים היא אישית והמכסה ניתנת לוועד האולימפי המקומי ולא לספורטאים עצמם. הספורטאים המשתתפים בתחרויות נדרשים לציית להוראות האמנה האולימפית במלואם, כולל חוק 41 המחייב את הספורטאים להיות בעלי אזרחות של המדינה אותה הם מייצגים. בנוסף, הלוחמים נדרשים להיות בני 16 עד 18, בזמן המשחקים (תאריך הלידה בין ה-1 בינואר 2001 ל-31 בדצמבר 2002) ובעלי חגורה שחורה.
הוועד האולימפי הבינלאומי והפדרציה העולמית לטאקוונדו סיכמו כי כל מדינה תוכל לשלוח עד שישה נציגים להתחרות בענף, שלושה נציגים מכל מגדר ונציג אחד לתחרות. המדינה המארחת, ארגנטינה, קיבלה שישה מכסות. כאשר 2 מכסות העפלה לכל קטגוריית משקל מחולקות באמצעות הקצאה עולמית. יתר מכסות העפלה נקבעו בהתאם לתוצאות של אליפות העולם לנוער 2018 שנערכה בתוניסיה. בכל קטגורית משקל, שמונת הלוחמים שדורגו במקומות הראשונים זיכו את מדינתם במכסת השתתפות בקטגוריית המשקל. אם המדינה המארחת בחרה להשתמש במכסה שלה אזי רק שבעת הלוחמים שדרוגו במקומות הראשונים יזכו את מדינתם במכסת השתתפות. אם מדינה בוחרת שלא לממש את זכאותה, המכסה עוברת למדינה המדורגת כבאה בתור באותה קטגוריית משקל.
אברהם בן-יצחק
דוד ארן
דוד (בורי) אֶרֶן (אֶרֶנרַייך) (16 בדצמבר 1916 – 17 ביולי 2013) היה מבקר ספרות, מסאי ומתרגם ישראלי, איש קיבוץ גת.
ביוגרפיה.
דוד ארנרייך, בן מוריץ (משה) ויוזפינה, נולד בדצמבר 1916 בווינה בירת אוסטריה. בשנת 1938, בעת סיפוח אוסטריה לרייך השלישי, עלה לארץ ישראל. בארץ היה לחבר קיבוץ גת. פרסם מסות וביקורת ספרות ב"אורלוגין", "הדים", "משא", "על המשמר" ועוד.
נפטר בשנת 2013, ונקבר בקיבוצו גת.
קישורים חיצוניים.
ממאמריו:
דוד ארנרייך
ואלטר בנימין
יירגן האברמאס
ד' ארן
ד. ארן
Unicef
עדיאל שרמר