כלומר, שכאשר יגיעו לאתר הנ"ל הגלים הסייסמיים שתדירותם תהיה 0.5Hz (הזהה לתדירות השכבה העליונה), תתרחש התופעה של תהודה (רזוננס), והגברת תאוצות הקרקע תהיה מקסימלית. אך עד כמה מקסימלית היא תהיה? את זאת יקבע פקטור ההגברה שמחושב כ- Am = V2 / V1 * K, כאשר Am הוא פקטור ההגברה (אמפליפיקציה), V2 זו מהירות גלי הגזירה בשכבה התחתונה ("שכבה 2" באיור) ו- K הוא קבוע שבישראל הוא הערך 1.2 . הסלע שמתחת למשקעים האגמיים שבעיר המודרנית במקסיקו הוא סלע וולקני צפוף מאוד, שמהירות גלי הגזירה בו מתקרבת ל־3,000 מ'/שנייה. מהירות גלי הגזירה במשקעים האגמיים היא כאמור 80 מ'/שנייה. הצבת הערכים הללו במשוואת ההגברה Am, תיתן הגברה שהיא קרובה לפי 50 מהצפוי על פי המרחק.
ואכן, ראו בגרף התחתון שמתבסס על עקומת תאוצה ספקטרלית שמתארת את תאוצות הקרקע בחתך ספקטרום הגלים הסייסמיים ברעה"א במקסיקו סיטי ב־1985. בזמן מחזור של 2 שניות, היינו בתדר של חצי הרץ, התקבלה הגברה מקסימלית בעיר המודרנית (העקומה העליונה המסומנת כ- SCT), שעל פי החישובים דלעיל והפרסומים המדעיים הגיעה ל-פי 50. הבניינים המודרניים רבי הקומות במקסיקו סיטי היו בעלי תדירות עצמית הקרובה מאוד לחצי הרץ, עובדה שתרמה מאוד לכך, שההגברה בתאוצות הקרקע, תביא לקריסתם.
ניתן להמחיש את התהליך גם בצורה איכותנית יותר. אמרנו שמהירות הגלים גדלה ככל שצפיפות הסלע גדולה. כשהגלים הסייסמיים היו בדרכם לשכבת המשקעים האגמיים, דרך הסלע הוולקני הצפוף מאוד, מהירותם בסלע הוולקני הגיעה לכמעט 3 קמ' בשנייה. ברגע שהגלים עברו מהסלע הוולקני למשקעים האגמיים מהירותם ירדה בבת אחת ל־80 מ'/שנייה. דמיינו מה קורה כשרכב בולם בבת אחת ממהירות גבוהה מאוד לנמוכה מאוד - משתחררת אנרגיה רבתי בצורה של גלי חום, גלי קול ועוד. זה מה שקורה במעבר בין הסלע הצפוף מאוד לסלע הרך - שחרור רבתי של אנרגיה במשקעים האגמיים הרכים, שבא לידי ביטוי בהגברה רבתי של תאוצות הקרקע. הגברה פי כמה? פי התוצאה שמתקבלת ממשוואת ההגברה Am. האיברים במשוואה ומיקומם ממחישים גם כן, שככל שהניגודיות בצפיפויות בין הסלע התחתון (שכבה 2 במודל העליון) לשכבת הסלע העליונה (שכבה 1 באיור) גדולה, כך תגדל ההגברה. זאת מכיוון שבמצב של ניגודיות שכזו, V2 שממוקם במונה של המשוואה, גדול בהרבה מ- V1 שממוקם במכנה, או אז Am (ההגברה) גדולה מאד.
שיטות המדידה.
קיימות מספר שיטות למדידת תגובת אתר סייסמית. הראשונה והפופולרית ביותר היא שיטתו של יוטאקה נאקאמורה (Yutaka Nakamura) שפורסמה בשנת 1989 - פועל יוצא של היוזמה שבאה לאחר רעה"א במקסיקו סיטי ומתוארת לעיל. תצפיות רבות של החוקר הצביעו על כך, שהיחס הספקטרלי בין הרכיב האופקי (H) לאנכי (V) של התאוצות הנמדדות באתר כתגובה לרעש הרקע של כדור הארץ, שווה ליחס הספקטרלי של התנודות באתר בעת רעידת אדמה. כלומר, היחס הזה מציג את הפער בין מצב שלא מתרחשת הגברה בתאוצות הקרקע, למצב שכן מתקיימת בהן הגברה באתר הנמדד. ברם, מתבקש, שתוצאות עבודה מהסוג הזה, תהיינה שילוב של נתוני הסכנה הסייסמית (Seismic Hazard) של האתר עם נתוני המדידות הספציפיות על פי השיטה דלעיל. כלומר, העבודה תתן אינדיקציה במונחים הדומים למונחים של התקן לבנייה עמידה בפני רעידת אדמה.
על כן, העבודה הסופית תהיה סימולציה של קטלוג רעידות אדמה (מיקום וגודל) בגודל M&gt;5 העלולות להתרחש עד 200 קמ' מהאתר בתקופה של 5,000 שנה, יחד עם סינתזה של תאוצות הקרקע הצפויות להתרחש מרעידות אלה בפני השטח של האתר שנבדק. כל זאת, על מנת לקבל את אלה שההסתברות להתרחשותן לפחות פעם אחת ב־50 שנה היא 10%, כפי שהתקן דורש. לשם ביצוע עבודות המדידה ימוקמו מספר תחנות מדידה באתר, ע"פי גודלו. בכל תחנה יהיו 3 מדי תאוצה (סייסמומטרים - ראו תמונה): 2 אופקיים - עבור 2 רכיבי התנועה האופקיים ("צפון-דרום" ו-"מזרח-מערב"); ואחד אנכי עבור רכיב התנועה האנכי (מעלה-מטה). כל סייסמומטר מודד את תנועת פני השטח על ציר הזמן, ומזה ניתן להסיק על התדירות וממנה לקבל אינדיקציה באמצעות המחשב על היחסים הספקטרליים על ציר התדירויות, או זמני המחזור השונים. התוצר החזותי הסופי תהיה עקומת תאוצות קרקע ספקטרליות הצפויות באתר, מול עקומת התקן המחייב לבנייה עמידה בפני רעידות אדמה. ככל שעקומת התאוצה הספקטראלית הצפויה באתר תהיה מתחת לעקומת התקן, המצב תקין, ובנייה על פי התקן תתן מענה למקרה של רעידת אדמה. אם עקומת התאוצה הספקטרלית באתר או חלקה יופיעו מעל לעקומת התקן, הרי שבנייה על פי התקן לא תתן מענה, וצריך יהיה לתכנן בעבור התדרים הרלוונטיים תכנון מחמיר בהתאם - ראו דוגמה של עקומות היפותטיות משמאל.
הערות שוליים.
https://www.sciencedirect.com/topics/earth-and-planetary-sciences/site-effect
יחסי ארגנטינה–קובה
יחסי ארגנטינה–קובה הם היחסים הדו-צדדיים שבין הרפובליקה הארגנטינאית לבין הרפובליקה של קובה.
היסטוריה.
שתי המדינות חולקות היסטוריה ארוכה ביחד, מאחר שבעבר היו חלק מהאימפריה הספרדית. בשנת 1816 קיבלה ארגנטינה עצמאות מספרד, ובשנת 1902 קובה קיבלה גם כן עצמאות לאחר מלחמת ארצות הברית–ספרד. ב-12 במאי 1909 שתי המדינות ייסדו באופן רשמי את היחסים ביניהן. בתחילה, בשל המרחק הגאוגרפי ביניהן, היחסים בין המדינות היו מוגבלים.
בינואר 1959 התרחשה המהפכה הקובנית כשהמנהיג המהפכני פידל קסטרו נכנס להוואנה ותפס את השלטון במדינה. ארגנטינה שמרה על היחסים עם הממשלה החדשה, ובמאי 1959 ביקר פידל קסטרו בבואנוס איירס. באוגוסט 1961 צ'ה גווארה ביקר בחשאי בארגנטינה ופגש את נשיא ארגנטינה ודודה שלו לפני שעזב.
בדצמבר 1961 קובה הכריזה על עצמה כמרקסיסטית וסוציאליסטית והתיישרה לפי הקו שהובילה ברית המועצות. כתוצאה מכך, ובעקבות לחץ של ארצות הברית, ב-21 בינואר 1962 קובה סולקה מארגון מדינות אמריקה ובספטמבר אותה שנה ארצות הברית הטילה אמברגו מלא על קובה. כמו כן, באותה שנה, אחרי לחץ מצד ארצות הברית, כל מדינות אמריקה הלטינית ובהן ארגנטינה (למעט מקסיקו) ניתקו את היחסים עם קובה במאמץ לבודד את משטר קסטרו.
ב-28 במאי 1973, תחת כהונתו של נשיא ארגנטינה הקטור חוסה קמפורה הפכה ארגנטינה למדינה השלישית אחרי צ'ילה ופרו שחידשה את היחסים עם קובה. לאחר מכן, בתקופת כהונתו של חואן פרון היחסים בין המדינות השתפרו במידה ניכרת. כחלק מהשיפור ביחסים, ארגנטינה העניקה לקובה אשראי של 200 מיליון דולר למשך שש שנים. במהלך השלטון הצבאי בארגנטינה בשנים 1976–1983 קובה ניהלה יחסים דיפלומטיים עם ארגנטינה. במהלך מלחמת פוקלנד קובה הצהירה על תמיכתה בזכויות ארגנטינה על האיים והעבירה אליה נשק מלוב דרך ברזיל. באוקטובר 1986 ביקר נשיא ארגנטינה ראול אלפונסין בקובה, במה שהפך לביקור הרשמי הראשון של נשיא ארגנטינה בקובה. מספר שנים מאוחר יותר הפכו היחסים בין המדינות למתוחים כשב-1997 נשיא ארגנטינה קרלוס מנם קרא לכינון דמוקרטיה בקובה ולסיום הפרת זכויות האדם באי. בנובמבר 1999 סירב מנם להשתתף בוועידת הפסגה הספרדית–אמריקאית שנערכה בהוואנה.
שיפור חל ביחסים בין המדינות שוב במהלך נשיאותו של נסטור קירשנר. בשנת 2003 ביקר קסטרו בארגנטינה כדי להשתתף בהשבעת קירשנר. קסטרו ביקר שוב בפעם האחרונה בארגנטינה ב-2006 כדי להשתתף בוועידת מרקוסור. ביולי אותה שנה נכנס ראול קסטרו לתפקידו כנשיא קובה במקום אחיו. בשנת 2009 ביקרה נשיאת ארגנטינה כריסטינה פרננדס דה קירשנר בקובה ושוב בשנת 2013.
בדצמבר 2015 נבחר מאוריסיו מאקרי לנשיאות ארגנטינה. באוקטובר 2016 הוא נועד עם נשיא קובה ראול קסטרו בקרטחנה שבקולומביה. בפגישה הודיעו שני הנשיאים כי הם מקווים להגיע להסדר בנוגע לחוב בסך 11 מיליארד דולר שקובה חייבת לארגנטינה בהתאם להלוואה בסך 1.3 מיליארד דולר שקובה קיבלה מארגנטינה ב-1973 (בתוספת ריבית שטרם שולמה).
תיירות.
בשנת 2013 ביקרו בקובה 84 אלף ארגנטינאים, מה שהפך את ארגנטינה למדינה ממנה יצאו הכי הרבה תיירים לקובה מקרב מדינות אמריקה הלטינית והחמישית בגודלה בכל העולם.
המפלגה הליברל-דמוקרטית של בלארוס
המפלגה הליברל-דמוקרטית של בלארוס היא מפלגה פוליטית לאומנית בבלארוס. היא נוצרה בשנת 1994 כיורשה הבלארוסי של המפלגה הליברל-דמוקרטית של ברית המועצות. למרות השם, בדומה למקבילתה הרוסית, המפלגה אינה מפלגה דמוקרטית ליברלית, אלא דבקה באידאולוגיה של ימין קיצוני לאומי.
למרות הטענה שהיא "אופוזיציה בונה ודמוקרטית" המפלגה תומכת דה-פקטו בנשיא הנוכחי, אלכסנדר לוקשנקו (בדומה למקבילה הרוסית עם פוטין).
בבחירות לפרלמנט שנערכו באוקטובר 2004, זכתה המפלגה במושב אחד מתוך 110 מושבים. מועמדה בבחירות לנשיאות בשנת 2006, סרגיי גאידוקביץ', השיג 3.5% מהקולות.
על פי התוצאות הרשמיות של הבחירות למועצות הצירים המקומיות ברפובליקה של בלארוס (2014), אף מועמד מהמפלגה לא הצליח לקבל מושב. המנהיג גאידוקביץ' הוא סגן יו"ר הוועדה הקבועה של האספה הלאומית של בלארוס לעניינים בינלאומיים וביטחון לאומי. הוא נבחר בשנת 2016 כחבר במועצה הלאומית של המושה השישי של מחוז מינסק.
טאנטי מאמאו
טאנטי מאמאו (באנגלית: Taneti Maamau; נולד ב-16 בספטמבר 1960) הוא נשיא קיריבטי.
ביוגרפיה.
מאמאו נולד באונטואה, איי גילברט. הוא בעל תואר ראשון באומנויות, במנהל, ובסוציולוגיה מאוניברסיטת דרום האוקיינוס השקט, תואר ראשון במנהל עסקים מאוניברסיטת סידני ותואר שני בכלכלה מאוניברסיטת קווינסלנד, אוסטרליה.
החל את דרכו בשירות המדינה כקצין תכנון במשרד האוצר בשנת 1979. כיהן כחבר פרלמנט בקירביטי וכשר האוצר תחת הנשיא טבורורו טיטו .