מאפיין מרכזי של יום היערות היה ארבעה דיוני פאנל מקבילים שהתמקדו בנושאים רוחביים הקשורים ליערות ולשינויי אקלים. בדיונים נבדקו היטב סוגיות כמו קביעת קווי בסיס ואתגרים מתודולוגיים בהערכת פחמן היער; שווקים ואתגרי ממשל הקשורים להפחתת כריתת יערות והסתגלות לשינויי אקלים.
תחומי הסכמה העולים מהדיונים כללו את הדברים הבאים:
יום היערות השני: פוזנן, פולין (2008).
בהתבסס על התגובה החיובית ליום היערות הראשון, יום היערות השני, שהתקיים בפוזנן, פולין, ב-8 בדצמבר 2008, בו היו קרוב ל-900 משתתפים שדנו בהזדמנויות והאתגרים של הכנסת יערות לאסטרטגיות גלובליות ולאומיות להתאמת שינויי האקלים.
המשתתפים הדגישו את חשיבות ההרחבה של מערכות אקולוגיות ביערות וציינו כי יערות מהווים רשת תלויה זו בזו של בעלי חיים, צמחים ומיקרואורגניזמים, אשר יחד מספקים מגוון רחב של סחורות ושירותים מעבר לסגירת פחמן. אלה כוללים שימור המגוון הביולוגי, ייצור גשמים ומוצרים שהם חיוניים לפרנסתם של עמים מקומיים תלויי יערות וכן לכלכלות של מדינות רבות.
הנוכחים הכירו בחשיבות הבנייה על הידע הרב והניסיון הקיים בנושא ניהול יער בר קיימא וקראו למשא ומתן להתייעץ עם בעלי העניין ביער בעת שהם מפתחים מדיניות אקלים.
יום היערות השלישי: קופנהגן, דנמרק (2009).
קרוב ל-1,500 בעלי עניין השתתפו ביום היערות השלישי שהתקיים בקופנהגן, דנמרק ב-13 בדצמבר 2009, בהם 34 תורמים, נציגי ממשלה, 88 עיתונאים, 500 נציגי ארגונים לא ממשלתיים, מנהיגים ילידים, 188 נציגי המגזר הפרטי ומאות מדענים ומומחי יער. מטרתם הייתה להבטיח כי תכנון ויישום של אמצעי הפחתת והתאמה לאקלים הקשורים ליער הנחשבים בהסכם שינויי האקלים יהיו יעילים, יעילים ושוויוניים.
אף על פי שהאו"ם לא הסכים על יעדים מחייבים להפחתת פליטת גזי חממה, הושגה התקדמות משמעותית במשא ומתן על קווי המתאר של מנגנון (המנגנון למניעת כריתת היערות החדש) . הסכם קופנהגן שהתגבש היה ההסכם הבין־לאומי הראשון שהמליץ לגייס משאבים כספיים לתמיכה ב-. אוסטרליה, צרפת, יפן, נורווגיה, בריטניה וארצות הברית הציעו חבילת מימון של 3.5 מיליארד דולר להכנת .
יתר על כן, אחד המדדים לרלוונטיות של יום היערות – יכולתו למשוך מנהיגים בעולם – התברר בקופנהגן. דוברי המפתח באירוע כללו:
יום היערות הרביעי: קנקון, מקסיקו (2010).
יום היערות 4 התקיים ב-5 בדצמבר 2010 בקנקון שבמקסיקו. השתתפו יותר מ-1,500 איש, ולמעלה מ-280 דיונים בנושא אקלים.
הנושא של יום היערות הרביעי היה "זמן לפעול", והדגיש את הדחיפות בהבטחת הישרדות יערות העולם, המגוון הביולוגי שהם חובקים ומאות מיליוני האנשים התלויים בהם. האירוע שימש כגשר בין השנה הבין־לאומית למגוון ביולוגי לשנת היערות הבין־לאומית 2011. את יום היערות הרביעי אירחה ממשלת מקסיקו.
הנשיא פליפה קלדרון, בנאום הפתיחה שלו, אמר במליאה "... הגיע הזמן שכולנו לדחוף, וללחוץ חזק לשילוב מלא של בהסכם שינויי אקלים בין־לאומי ארוך טווח." בתחינה נלהבת הדגיש גם נשיא מקסיקו: "או שנשנה את אורח חיינו כעת, או ששינויי האקלים ישנו זאת עבורנו."
נאומים מרכזיים של דניאל נפסטאד, מנהלת התוכנית הבין־לאומית במכון לחקר הסביבה באמזון ומירנה קנינגהם קין, יו"ר המרכז לאוטונומיה ופיתוח של ילידים, הדגישו את הצרכים הקריטיים הן ביערות קולניים והן במדעי שינוי האקלים. שאה זוקאנג סיפק נקודת מבט חשובה לעתיד, והפנה את תשומת ליבם של המשתתפים ליתרונות המרובים של יערות ולשנת היערות הבין־לאומית בשנת 2011.
מספר נושאים עיקריים שדנו בהם:
יום היערות החמישי: דרבן, דרום אפריקה (2011).
את יום היערות החמישי אירחה דרום אפריקה בדרהן, בין התאריכים 28 בנובמבר – 9 בדצמבר 2011. יום היערות החמישי התקיים ב-4 בדצמבר 2011 בדרבן, דרום אפריקה. יותר מ-1,100 איש מ 82 מדינות השתתפו ביום היערות החמישי. ביום זה התקיימו 214 דיונים רשמיים לשינויי אקלים.
הנושא של יום היערות החמישי היה "ממדיניות לתרגול", במטרה להודיע לארגונים של שינויי האקלים ולבעלי העניין של היערות יער על דרכים ליישם את הסכם שהושג בקנקון בשנת 2010 כדי לייצר יתרונות חברתיים וסביבתיים ולשלב יערות באסטרטגיות הסתגלות הקרקע. המארגנים הקדישו תשומת לב מיוחדת לנושאים הרלוונטיים לאפריקה שמדרום לסהרה, לנושאי העומדים בפני היערות הטרופיים הלחים של אגן קונגו ולשיפור הניהול והשימוש באזורי היערות היבשים באפריקה.
הקשר בין יערות לביטחון תזונתי היה גם אחד הנושאים המרכזיים של היום. מארגני יום היערות החמישי ויום החקלאות ופיתוח הכפר (שהתקיים ב-3 בדצמבר 2012) תיאמו בחודשים שקדמו לאירועים כדי לזהות הזדמנויות לקשר בין שני האירועים. מספר פורומי דיון משותפים בעלי נושא דומה נערכו בנושא חקלאות אקלימית חכמה.
כמו בשנים הקודמות, יום היערות החמישי משך כמה דוברים ברמה גבוהה. בסך הכל, יותר מ-60 דוברים ופאנליסטים לקחו חלק ביום היער החמישי, כאשר את שש מתוך עשר ההערות המרכזיות הציגו נשים.
יום היערות השישי: דוחה, קטר (2012).
הכנס בנושא שינויי האקלים לשנת 2012 התקיים בקטר בעיר דוחה בין 26 בנובמבר ל-7 בדצמבר 2012. יום היער השישי התקיים ב-2 עד 3 בדצמבר 2012, בו דנו על נושאים שבין מימון להתאקלמות, יישוב מדבר, חידוש יערות וייעור.
פורום נופים גלובליים: ורשה, פולין (2013).
בשנת 2013, יום היערות התמזג עם יום החקלאות ופיתוח הכפר והקים את פורום הנופים העולמי (GLF), עם אירוע הפתיחה שנערך בוורשה שבפולין לצד ועידת האקלים של האו"ם לשנת 2013.
יום היערות הבין־לאומי בשנת 2013 "נחגג ברחבי העולם באמצעות נטיעת עצים ואירועים אחרים ברמה הקהילתית, כולל אמנות, צילום וסרטים כמו גם הסברה ברשתות חברתיות."
2014 ואילך.
בשנת 2014, יום היערות הבין־לאומי התמקד ב"קשר האישי והייחודי של כל פרט ליערות", באמצעות קמפיין שכותרתו "היער שלי | העתיד שלנו". אירוע מיוחד נערך במטה האומות המאוחדות בנושא "נשים כסוכנות שינוי למען יערות ופיתוח בר-קיימא".
בשנת 2015, הנושא של יום היערות הבין־לאומי היה "יערות | אקלים | שינוי".
הנושא שנבחר לציון יום היערות הבין־לאומי בשנת 2016 היה יערות ומים. יערות הם המפתח לאספקת מים מתוקים על פני כדור הארץ. למעלה מ-100 אירועים נערכו ב-55 מדינות לרגל חגיגת היום. ברומא, נערך אירוע מיוחד להדגשת תפקידם המכריע של היערות בתרומה לביטחון המים והמזון.
בית המועצה (נצרות)
בית המועצה (באנגלית: Chapter House) הוא בניין או חדר המהווים חלק מקתדרלה, מנזר או כנסייה קולגיאטית שבהם מתקיימים ישיבות גדולות יותר. כאשר הוא מחובר לקתדרלה, נפגשים בו כל אנשי הדת המייעצים לבישוף שהקתדרלה היא כנסייתו. במנזרים, כל הקהילה נפגשה שם לעיתים קרובות מדי יום לקריאה וכדי לשמוע את אב המנזר או הנזירים הבכירים מדברים. כאשר הוא מחובר לכנסייה קולגיאטית, נפגשים שם הדיקן, אנשי הדת המנהלים את הכנסייה והקנונים של הכנסייה. החדרים עשויים לשמש גם לפגישות אחרות מסוגים שונים; בתקופת ימי הביניים מלכים בסיור בשטחם היו משתלטים עליהם לעיתים קרובות לפגישות עם הקהל שלהם. סינודים, בתי משפט כנסייתיים ומפגשים דומים התקיימו לעיתים קרובות בבתי מועצה.
היסטוריה ושימושים.
קהילת הנזירים הייתה נפגשת בבית המועצה עם אב המנזר "לקריאת ה והנקרולוגיה", לתיקון פגמים, להקצאת המשימות לאותו יום, ולתוכחה של הממונה, ושוב בערב לקריאה פומבית לפני תפילות הערב. הפגישה הראשונה התקיימה בבוקר, לאחר תפילות הבוקר בכנסייה. הנזירים עשויים לשבת לאורך הקירות בסדר גיל קפדני, מלבד נושאי המשרה.
התוכנית הקרולינגית של סנט גל (Plan de Saint-Gall, 820 לערך) היא התוכנית למנזר אידיאלי מהמאה ה-9, עם מגוון גדול של מבנים וחדרים, אך אף אחד שלא באמת יכול להיות מוקצה לתפקיד בית המועצה; וגם חדר כזה לא מוזכר על ידי בנדיקטוס מנורסיה. אולם בית המועצה מוזכר בסיכומים של הסינוד באאכן בשנת 816. ייתכן שהכנסייה או הקלויסטר שימשו לכל הישיבות במנזרים קודמים, או שבדרך כלל שימש לכך הרפקטוריום (חדר האוכל). אבל לפחות בשנת 1000 הפך חדר כזה להיות מקובל במוסדות נזירים גדולים. הצד המזרחי של הקלויסטר עליו היה ממוקם לעיתים קרובות בית המועצה היה בדרך כלל הראשון שנבנה; בניית בית המועצה הייתה מתחילה זמן קצר לאחר בניית קירות הכנסייה.
עיצוב.
כאשר הוא חלק ממנזר, ממוקם בית המועצה בדרך כלל באגף המזרחי של הקלויסטר, שנמצא בסמוך לכנסייה. מכיוון שקתדרלות רבות באנגליה התחילו במקור כמנזרים, זהו הסידור המקובל גם בהן. במקרים אחרים זה יכול להיות בניין נפרד. בית המועצה כולל אולם גדול שנועד להכיל את כל הנזירים של המנזר, ולעיתים קרובות הוא מקושט מאוד. בדרך כלל יש מקומות ישיבה מסביב, לעיתים קרובות מובנים בתוך כל קירות החדר, לעיתים קרובות באבן, כאשר החלל המרכזי נותר פתוח. המושבים לחברים הבכירים לרוב גדולים יותר מהאחרים, ועלולים למקם אותם על בימה קטנה. בדרך כלל יש רק פתח אחד, ואף על פי שהחדר מואר היטב היכן שהמיקום מאפשר זאת, החלונות לרוב גבוהים מכדי לאפשר נוף (או לציתות) לחדור פנימה. בתי מועצה גדולים רבים מעוצבים עם פרוזדורים למלווים ולאלו הממתינים שיקראו להם, כאשר הפתח לקלויסטר אינו מספק מקום כזה. לעיתים קרובות יש אח, ומזבחות נמצאים בכמה מקרים, כשלפעמים הוסיפו אותם מאוחר יותר.