"שדי התהום" נכתב בידי סטיב ג'קסון (לא מחברה הבריטי של הסדרה המקורית, אלא אדם נוסף, אמריקאי, בעל אותו שם). הספר עוסק במאי צעיר שספינתו נשדדה בידי שודדי ים והוא הושלך למים. הוא מצליח לשרוד בזכות קסם שמאפשר לו לנשום מתחת למים עד לשעת השקיעה, ובזמן שעומד לרשותו מחפש בממלכה התת-ימית אמצעים אשר יאפשרו לו לחזור לעולם הקרקע, ואולי אף סיוע לנקמה בשודדי הים.
מלכודת מוות במבוך ("Deathtrap Dungeon").
"מלכודת מוות במבוך" עוסק במבוך קטלני, שנבנה בידי ברון המציע אותו כאתגר להרפתקנים. הקורא מגלם את דמותו של אחד מאותם הרפתקנים, ובמהלך העלילה הגיבור צריך להתגבר לא רק על סכנות המבוך, אלא גם להתעמת עם ההרפתקנים הנוספים שקיבלו את האתגר על עצמם.
מסיכות מייהאם ("Masks of Mayham").
"מסיכות מייהאם", השייך גם הוא לסדרת Fighting Fantasy, לא נכתב בידי ג'קסון או ליוינגסטון אלא בידי רובין ווטרפילד, וסגנונו שונה וקשה בהרבה מהספרים הקודמים בסדרה. השחקן מגלם מלך היוצא לחסל מכשפה מרושעת המסכנת את ארצו. הקושי מתבטא בכמות הרבה של הפרטים הקטנים והחפצים שיש לגלות, כאשר כישלון בגילוי אפילו אחד מהם פירושו שהשחקן לא יצליח לסיים את המשחק (ולעיתים קרובות לא ניתן לדעת מהי הדרך הנכונה ללכת בה, והדבר תלוי במזל בלבד). תרגומו לעברית של הספר הפך את החידה האחרונה (והמכרעת) בו לבלתי פתירה, שכן פתרונה התבסס על מספר שהיה חבוי בשמה של אחת הדמויות, ומשחק מילים זה לא תורגם לעברית.
שודדי חצות ("Midnight Rogue").
"שודדי חצות" שנכתב בידי גרהאם דייוויס, הוא יוצא דופן בין ספרי הסדרה בכך שהקורא מגלם בו דמות של גנב, בניגוד ללוחם או קוסם המקובלים בשאר ספרי הסדרה. עלילת הספר מתרחשת בנמל חולשחור (עיר המופיעה גם בספר החמישי בסדרה, הקרוי על שמה) וסובבת סביב מבחן הקבלה של דמותו של הקורא לגילדת הגנבים, מבחן שבמהלכו הוא מתבקש לגנוב יהלום מזויף הנשמר היטב.
שער הזדון ("Portal of Evil").
הספר האחרון שיצא בעברית נכתב בידי פיטר דרוויל. השחקן מגלם לוחם שכיר היוצא לחקור כוח עתיק ומרושע שהתעורר בעקבות בהלת זהב שפרצה בהרי רום-ענן.
קונדה הגדול לבית בורבון
הרפובליקה של אנגולה
גלגלצ
גלגלצ היא תחנת רדיו ישראלית המופעלת על ידי גלי צה"ל (תחנת הרדיו של צה"ל, שנוסדה ב-1950). התחנה הוקמה בשנת 1993 על ידי משה שלונסקי, מפקד גלי צה"ל באותה התקופה, ומשדרת בעיקר מוזיקה פופולרית ברצף, דיווחי תנועה, ומעט תוכניות תוכן. התחנה הוקמה בסיוע משרד התחבורה (הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים), והיא מרבה לשדר תשדירים בנושא בטיחות בדרכים. בכל שעה עגולה, משדרת התחנה מהדורת חדשות, לעיתים מחדר החדשות של גלי צה"ל ולעיתים מחדר החדשות של התחנה עצמה.
גלגלצ היא תחנת הרדיו הפופולרית ביותר בישראל, וזוכה לאחוזי האזנה גבוהים מאוד, בעיקר בקרב הקהל הצעיר. בשנת 2009 אחוז ההאזנה בקרב המאזינים בגילאי 18 עד 45 היה כ-38.5 אחוז. השדרנים בתחנה, חלקם חיילים בשירות סדיר, הוכשרו כקריינים בגלי צה"ל.
שם התחנה הוא הלחם של המילים גלגל (הקשור לתחבורה) וגל"צ (תחנת האם) שהוצע על ידי מרב מיכאלי, מנהלת התחנה הראשונה.
היסטוריה.
לאחר מלחמת יום כיפור אורי אלוני גויס לגלי צה"ל כאזרח עובד צה"ל, שם הגה את התוכנית "גלגלי צה"ל".
צה"ל 2.
גלגלצ הוקמה על בסיס הערוץ צה"ל 2, שפעל במסגרת גלי צה"ל. צה"ל 2 הוקם באפריל 1990, בתקופת כהונתו של נחמן שי כמפקד התחנה, על ידי ארז טל. לצורך השידורים ב"מיצהל" קיבלה התחנה משדר נוסף בתדר FM. לאחר תום מבצע השידורים, לא הוחזר המשדר. המטרה הייתה לשדר מוזיקה לחיילים באמצעות משדר FM איכותי.
התחנה שידרה במשך שמונה שעות כל יום. השידורים הכילו בעיקר מוזיקה וכללו מוזיקה פופולרית: רוק עולמי רך יחסית ולהקות צעירות, כגון אתניקס ונוער שוליים, שפרצו לתודעה בערך בתקופה זו. התחנה אף פתחה קצת את שעריה למוזיקה מזרחית. אז הוכר לראשונה מושג ה-"פלייליסט" – רשימת שירים שנבחרו על ידי צוות העורכים המוזיקליים של התחנה כשירים אהובים על הקהל, או בעלי פוטנציאל גבוה להצלחה, וזכו לכמות השמעות גבוהה מהמקובל. בתקופה זו הצטרף לצוות צה"ל 2, כעוזר הפקה, עודד נפחי, חייל צעיר ולימים מנהל גלגלצ.
ארז טל, שעמד בראש צה"ל 2, חיפש באותה תקופה מקורות מימון נוספים לתחנה. הוצע לפנות לרשות הלאומית לבטיחות בדרכים של משרד התחבורה (באותה התקופה – "המינהל"). המינהל מימן תוכנית בשם "אוטוטו", ששודרה מדי יום בין 14:00 ל-17:00. המגישה, מרב מיכאלי, שוחחה באמצעות טלפון סלולרי עם שני אנשים מפורסמים שנמצאו בשתי מכוניות נפרדות, יחד עם בוחני תנועה. שני הכוכבים התחרו ביניהם מי יגיע קודם לנקודת היעד, ובמקביל ינהג באופן בטיחותי. זו הייתה הפעם הראשונה ברדיו הישראלי שהוכנסו שיחות דרך טלפון סלולרי לשידורי הרדיו.
הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים וחברת פלאפון.
המימון שהושג לתחנה היה בגובה שלושים אלף ש"ח בלבד. בכירי התחנה הטיחו ביקורת קשה בצוות התוכנית וצה"ל 2, וטענו שעצם הרעיון של "מכירה" של תוכנית למממן, הוא מבזה לגל"צ, ובוודאי שבעבור סכום כה נמוך. למרות ההתנגדות, היה זה שיתוף הפעולה הראשון של התחנה עם המינהל, ותחילת הקשר שהביא לבסוף להקמת גלגלצ – בשיתוף הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים. בין הכוכבים שהתחרו במסגרת התוכנית היו גם חיים יבין ואילנה דיין, וכן להקת פורטרט שעשתה תאונה בשידור חי תוך כדי שיחה עם האולפן בטלפון הסלולרי, באמצעות חברת התקשורת פלאפון. כך הביאה התוכנית להתקשרות של התחנה עם גוף מממן נוסף. בעקבות תקרית זאת, ותאונות נוספות, הואשמה חברת פלאפון בגרימת תאונות דרכים, עקב שימוש בטלפונים סלולריים במהלך הנהיגה. ארז טל הציע לשפר את תדמיתם באמצעות שיתוף פעולה עם צה"ל 2 והקמפיין "חברת פלאפון נרתמת למלחמה בתאונות הדרכים", שרץ בגלגלצ עוד שנים ארוכות לאחר מכן.
איומי הסגירה.
בשנת 1992 קיבל משה שלונסקי את הפיקוד על גלי צה"ל. בהגיעו לתחנה הוזמן אהוד ברק, הרמטכ"ל שהביע רצון לסגור את גלי צה"ל. ברק אמר לשלונסקי שאם ימצא דרך לממן את התחנה מבלי שתעלה כסף לצבא, הוא יסכים שלא לסגור אותה. מקורות המימון הנוספים שמצאה גלי צה"ל הפכו עכשיו חשובים יותר לגלי צה"ל כולה, ועל כן הוחלט לחזק את תחנת הבת.
הקמת גלגלצ.
באותה תקופה הייתה בשיאה נטייתה של גלי צה"ל לכיוון תוכניות אקטואליה, ולעומת מגמה זו התפתחותה של צה"ל 2 בכיוון השמעת מוזיקה. במקביל התבהרו באותה התקופה הכוונות לפתיחת תחנות רדיו אזוריות בעתיד הקרוב. התחנות הללו היו צפויות להתמקד בעיקר בתוכניות מוזיקה ופנאי, ולמעשה לגזול חלק גדול ממאזיני גל"צ. סיבות אלה היו המניעים העיקריים של משה שלונסקי ושל אנשי צה"ל 2 להחליט על הקמת תחנת רדיו חדשה, על בסיס צה"ל 2, שתשמש הן כרשת ביטחון כלכלית לגל"צ, והן כאלטרנטיבה למאזיני גלי צה"ל שלא יימצאו ביטוי להעדפותיהם בשידורי גל"צ.
צוות ההקמה, שכלל את משה שלונסקי עצמו, ארז טל ואת עודד נפחי, התחיל לעבוד על תחנת הרדיו החדשה: "גלגלצ". בין חברי צוות ההקמה לבין עצמם ולבין ראשי המחלקות בגלי צה"ל התפתח ויכוח סוער לגבי הקונספט בו תשדר התחנה. ארז טל התכוון לתחנה שתשדר מוזיקה בנוסף למגזינים בענייני תנועה, ותהיה מכוונת יותר לנושאי תחבורה. מול האפשרות הזו עמדה האופציה שהתחנה תתמקד כמעט לחלוטין במוזיקה. ראשי המחלקה התנגדו בתוקף לאפשרות זו וטענו שלתחנה כזו, שתהיה כאילו חסרת תוכניות, אין סיכוי להצליח, ואף רובם איימו בהתפטרות אם תיפתח תחנה כזו. רבים בתחנה חששו גם מהאפשרות שהתחנה החדשה תיגזול את מאזיני גל"צ ותביא בכך להידרדרות התחנה ולחיסולה. אף על פי כן, שלונסקי ואנשי צוות ההקמה התעקשו שאם המאזינים לא יעזבו לגלגלצ, הם יעזבו לתחנות אחרות. מפקד גלי צה"ל, משה שלונסקי, החליט כי התחנה תעלה לאוויר ותתמקד בשידורי מוזיקה ודיווחי תנועה. זאת בניגוד לדעת כל בכירי גלי צה"ל באותה התקופה, שחששו מפגיעה בתחנת האם.
עם התקדמות העבודה הציע שלונסקי לארז טל את משרת מנהל גלגלצ. טל סירב בגלל קשריו ועבודתו ב"שידורי קשת", אחת מזכייניות הרשות השנייה בטלוויזיה. המועמד הטבעי הבא היה עודד נפחי, אולם באותה התקופה היה עוד צעיר יחסית. ארז טל הציע לתפקיד את מרב מיכאלי, ושלונסקי קיבל את ההצעה, אולם מיכאלי עזבה את התחנה מיד לאחר שלב ההכנה, ולא המשיכה בהפעלת התחנה עקב תוכנית הטלוויזיה "שישי חי" שהחלה לשדר בערוץ 2, וכן כיוון שהוצע לה לשדר ברדיו תל אביב. כארבעה חודשים לפני פתיחת השידורים שלונסקי החליט למנות לתפקיד את ראש מחלקת הקריינים בגלי צה"ל, נועם אבירם.
שידורי גלגלצ.
שידורי גלגלצ החלו ב-31 באוקטובר 1993, בשעה שבע בבוקר, בתוכנית "מדינה בדרך" עם אמיר אשר. השידורים נפתחו בשיר "סע לאט" של אריק איינשטיין. "התחנה שידרה 17 שעות ביממה, החל בשבע בבוקר ועד חצות הלילה. כבר מתחילתם הכילו השידורים בעיקר מוזיקה ודיווחי תנועה. אבירם האמין שיש למעט בדיבורים ולהתמקד בצד המוזיקלי. הדרישה המוזיקלית הוגדרה ככזו שמעדיפה שירים שמוכרים לכולם ואהובים על ידי כולם, במטרה לפנות לקהל הרחב ביותר האפשרי. עם זאת, מבנה השידורים נבנה באמצעות פנייה לקהל מאזינים מגוון, על ידי שידור תוכניות שפונות לפלחים שונים בציבור. כך כללה המוזיקה ששודרה גם מוזיקת טכנו, רוק, ג'אז ומוזיקה משנות ה-70 וה-80. לוח המשדרים כלל תוכניות בעלות נושא שעסקו בנושאי תחבורה. שימוש במסוק נעשה בגלגלצ כבר מהיום הראשון, אולם דיווחי התנועה לא היו מפותחים באותה תקופה: לא היו כללים ברורים לאופן הניסוח וגם זמני שידור הדיווחים לא היו קבועים.