החברה הצליחה ושלטה בנתח שוק של 30% וצברה נכסים רבים ברחבי הארץ ובהם ברחובות אחד העם ואלנבי בתל אביב, אך בסוף שנות ה-50 הממשלה כפתה על חברות הגז להכניס כשותפות את חברות הדלק ופרדיס נאלץ למכור 39 אחוזים ממניות החברה ל"דלק" חברת הדלק הישראלית. בשנות ה-70 של המאה ה-20 נפטר משה והניהול עבר לידי בנו רפאל שלאחר כ-12 שנים מינה את הנכד מיכאל כמנכ"ל משותף בחברה.
בשנת 2007 מכרה חברת הבת של דלק, דלק ישראל את מניותיה באמישראגז תמורת 72 מיליון דולר לדלק פטרוליום.
אלכסנדרה יבלוצ'קובה
אלכסנדרה אלכסנדרובנה יבלוצ'קובה (ברוסית: Алекса́ндра Алекса́ндровна Я́блочкина; 3 בנובמבר 1866 – 20 במרץ 1964) הייתה שחקנית תיאטרון רוסית, ששיחקה בתיאטרון מאלי.
ב-1985 החליט האיגוד האסטרונומי הבינלאומי לקרוא על שמה מכתש הפגיעה יבלוצ'קובה שנמצא על כוכב הלכת נוגה.
ביוגרפיה.
יבלוצ'קובה נולדה ב-3 בנובמבר 1866 בסנקט פטרבורג שבאימפריה הרוסית (רוסיה של ימינו).
בשנים 1888–1961 שיחקה יבלוצ'קובה בתיאטרון מאלי.
ב-1937 הוענק ליבלוצ'קובה עיטור האמן העממי של ברית המועצות.
ב-1943 זכתה יבלוצ'קובה בפרס המדינה על שם סטלין , שהוחלף מאוחר יותר לפרס ברית המועצות.
יבלוצ'קובה נפטרה במוסקבה, ברית המועצות, ב-20 במרץ 1964, ונקברה בבית העלמין נובודוויצ'יה שבעיר.
חורף 1946–1947 בממלכה המאוחדת
חורף 1946–1947 בממלכה המאוחדת היה חורף קשה במיוחד, אשר נודעה לו השפעה מרחיקת לכת על המדינה. כלכלתה ורמת החיים בה, שהיו ירודים ממילא בעקבות תלאות מלחמת העולם השנייה, נפגעו קשות עקב אירועי החורף, ולכך הייתה השפעה של ממש על החיים הציבוריים בה.
החורף.
מזג אוויר קר פקד את בריטניה כבר בדצמבר 1946, אך החל ב-21 בינואר התחוללו בה פרקי מזג אוויר קר במיוחד. הטמפרטורות ירדו בינואר מתחת לאפס ועד 21 מעלות מתחת לאפס במחוז בדפורדשייר. הקור הביא עמו סופות שלגים שכיסו את הארץ. חודש פברואר היה קר במיוחד. באנגליה ובויילס היו בפברואר כולו רק 31 שעות אור שמש. בחלק מהמקומות ירד שלג ב-26 מתוך 28 ימים בחודש זה. במהלך פברואר הופרע שירות המעבורות לבלגיה בשל הופעת קרח צף בתעלת למאנש. נהר התמזה בלונדון קפא. שלג כבד המשיך לרדת בראשית חודש מרץ ובמקומות מסוימים הוא נערם לעומק של שני מטר ויותר.
סופות השלגים הכבדות הביאו לחסימת כ-300 כבישים וכן מסילות ברזל. הדרכים אל מאות כפרים נותקו. בעלי חיים רבים במשקי החי, כולל כבשים ועופות, קפאו למוות או גוועו עקב מחסור במזון. לקראת סוף פברואר נוצר חשש למחסור במזון שכן הובלתו הייתה קשה ויבול הירקות נפגע עקב הקור.
חסימת דרכי התחבורה עקב השלג הכבידה מאוד על הובלת פחם אל תחנות הכוח במדינה. כ-750 אלף קרונות פחם נתקעו בדרכים עקב ירידת השלג. כמו כן מצבורי פחם גדולים קפאו בקור עד שלא ניתן היה לשנע אותם. נעשו מאמצים רבים לספק פחם לתחנות הכוח על ידי אוניות, אך תנאי הים הסוערים היקשו על כך עד סוף פברואר. תחנות כוח רבות נאלצו להפסיק לפעול ועקב כך נגרמו הפרעות חמורות לאספקת החשמל במדינה. עקב המצב הוצבו 100 אלף חיילים בריטים ופולנים ושבויים גרמנים לעבודה ידנית בפינוי השלג ממסילות הברזל. בנוסף ערך הצי המלכותי את מבצע ענבי שועל, שבמסגרתו עגנו צוללות של הצי בבסיסים ויישובים לאורך חופי בריטניה וסיפקו להם חשמל שיוצר בגנרטורים שלהן.
הממשלה נקטה צעדים לצמצום צריכת החשמל והפחיתה את אספקתו למגזר הביתי עד לכ-19 שעות ביממה. המחסור בחשמל פגע קשות בתפוקת המגזר התעשייתי. עסקים פרטיים רבים קרסו וכארבעה מיליון עובדים איבדו את משרותיהם. התחבורה הציבורית צומצמה. מצוקת החשמל הביאה גם לצמצום שידורי הרדיו ולהשעיית שידורי הטלוויזיה. עיתונים שונים נדרשו להימנע מלהופיע או לצמצם את גיליונותיהם. הממשלה גם החמירה את קיצוב המזון שהיה עדיין בתוקפו עד לרמות נמוכות יותר מאשר בימי המלחמה. מצב זה בצירוף הקור הרב פגעו במוראל הציבור.
במחצית מרץ ירדו גשמים כבדים אך גם חלה התחממות אשר הביאה להפשרת השלג הרב שכיסה את האדמה. עקב כך התרחשו הצפות של שטחים נרחבים באזורים הנמוכים של המדינה. מספר נהרות כולל התמזה עלו על גדותיהם. ההצפות פגעו בכ-100 אלף נכסים.
החורף במדינות אירופה אחרות.
מדינות נוספות באירופה סבלו מהחורף הקר והמושלג, במיוחד במרכז היבשת, באזור הבלטי הדרומי ובצפון צרפת. בדרום צרפת, ספרד ופורטוגל ירדו גשמים רבים מהרגיל אך הטמפרטורות היו גבוהות יותר. בגיברלטר למשל ירדו בפברואר 240 מילימטר גשם, פי שלושה מהממוצע. בברלין החרבה והכבושה אירעו כ-150 מקרי מוות עקב מזג האוויר ומחסור במזון. בתי ספר בהולנד נסגרו ובאירלנד נסגרו עסקים וצומצמה אספקת הגז למגזר הביתי.
השלכות.
עקב תלאות החורף היה ברור כבר בפברואר כי התפוקה התעשייתית השנתית בבריטניה תפחת בכ-10%. יבול הדגנים ותפוחי האדמה ירד ב-10 עד 20 אחוז. כרבע מראשי הצאן במדינה מתו ושש שנים חלפו בטרם שבו העדרים לגודלם לפני האסון. ההצפות שהתרחשו עם הפשרת השלגים במרץ הוסיפו נזקים בסכום של 250 עד 375 מיליון לירות (במחירי אותו זמן).
משבר החורף התרחש בעת שהממשלה הגדילה מאוד את ההוצאה הציבורית, בין השאר לצורך השיקום לאחר המלחמה והקמת שירות הבריאות הלאומי החדש. על רקע זה והתחזקות הדולר האמריקאי בעולם נאלצה הממשלה לאפשר פיחות חד בשער החליפין של הלירה - מ-4.03 דולר ל-2.80 דולר. זה היה מאורע משמעותי בתהליך של אבדן מעמד המעצמה של בריטניה לאחר המלחמה. אלפי בריטים היגרו מן המדינה בעקבות חורף 1946-1947, בעיקר אל אוסטרליה.
תלאות החורף כרסמו מאוד באמונו של הציבור הבריטי בממשלת הלייבור בראשותו של קלמנט אטלי, הממשלה שהלאימה זמן לא רב לפני כן את תעשיות הפחם והחשמל. במיוחד יצא הקצף על שר הדלק והאנרגיה עמנואל שינוול, שבחודשי החורף הוצמדה לו שמירה משטרתית מחשש לשלומו. יוחסה לו האחריות לכך שבראשית החורף הוחזק במדינה מלאי פחם לארבעה שבועות של צריכה לעומת עשרה עד 12 שבועות כפי שהיה נהוג לפני המלחמה. שינוול הוזהר בחודש אוקטובר כי המלאי אינו מספיק, אך העדיף לקוות כי החורף יהיה קל, באופן שמלאי הפחם יספיק והוא לא יצטרך להתעמת בנוגע לרמת הצבירה שלו עם האיגוד הלאומי החזק של עובדי המכרות. שינוול לא הודה מעולם בטעותו, אך באוקטובר 1947 נאלץ לעבור לתפקיד אחר בממשלה. מפלגת הלייבור הפסידה בבחירות של 1950 78 מושבים - כחמישית ממושביה בפרלמנט - אך לא איבדה את אחיזתה בשלטון.
מאורעות חורף 1947 בבריטניה ובארצות אירופה האחרות היו בין הגורמים שהביאו את ארצות הברית ליזום את תוכנית מרשל לשיקום כלכלותיהן של ארצות אירופה.
ורמיה (עיתון)
ורמיה (ברוסית: Время; מילולית: "זמן") היה יומון ישראלי בשפה הרוסית. ראה אור בין השנים 1991–2004. בין הכותבים והעורכים הבולטים בו נמנו אדוארד קוזנצוב, רומן ברונפמן, מרינה סולודקין, נטשה מוזגוביה, זאב בן אריה, ויקטור טופלר ואלכסנדר אטרמן.
היסטוריה.
עם תחילת גל העלייה מברית המועצות לשעבר בשנות ה-90, היה במדינת ישראל עיתון רוסי יחיד, "נאשה סטראנה" שהשתייך למפלגת העבודה הישראלית. בשנת 1989 ראה אור השבועון "נובוסטי נדלי" וב-1990 נוסד היומון הפרטי קצר הימים "סְפּוּטְנִיק". איל העיתונות רוברט מקסוול, שהחל לפעול אז בישראל ורכש את "מעריב", זיהה את הפוטנציאל הגדול של העולים החדשים ופעל להקמת עיתון יומי חדש בשפה הרוסית. בין היתר מוזכרים כמי שייעצו למקסוול ולדימיר גלוזמן, מנכ"ל ארגון-הגג של יוצאי ברית-המועצות, אסיר ציון לשעבר, נתן שרנסקי ואיש משרד החוץ אברהם בן-יעקב, ששימש כמרכז המערכת הראשון של העיתון.
הגיליון הראשון של "ורמיה" ראה אור ב-29 במרץ 1991, לאחר מספר מהדורות נסיוניות שצורפו ל"מעריב" כשירות לקוראי הרוסית בעת מלחמת המפרץ. עקב השליטה המשותפת של מקסוול ב"מעריב" וב"ורמיה" שכנה מערכת העיתון בבית מעריב וחלק מהמאמרים והכתבות היו חומרים מתורגמים מ"מעריב". עורך "מעריב" דב יודקובסקי חנך את אנשי העיתון, אשר ברובם היו אנשי ספרות חסרי רקע בעיתונות. מקסוול השווה את שכרם של עיתונאי "ורמיה" למשכורתם של עיתונאים ישראלים כותבי-עברית, בניגוד לרוב הכותבים בעיתוני עולים חדשים בישראל, שמשכורתם הייתה נמוכה יותר. החוזקה העיקרית וחשיבותו המקורית של העיתון לא הייתה בצד העיתונאי, שנסמך ברובו על "מעריב", אלא בסוללה מכובדת של פרשנים ובעלי טורים שגיבשו את קולה הייחודי של העלייה הרוסית והציגו נקודת-מבט ייחודית (בהם נטשה מוזגוביה, דוד מרקיש, ירמיהו ברנובר, מאיה קגנסקיה ועוד). בתוך חודשים ספורים עמדה תפוצת העיתון על כ-30 אלף עותקים.
עם מותו של מקסוול בנובמבר 1991 הועבר "ורמיה", כמו עיתון-האב שלו, "מעריב", לשליטת עופר נמרודי, שהסתכסך עד מהרה עם צמרת "ורמיה" בשל דרישתו לקצץ בשכרם. באוגוסט 1992 עברו מיטב העיתונאים ב"ורמיה", כולל העורך הראשי אליעזר דנילוביץ לקבוצת "ידיעות אחרונות" והקימו את העיתון המתחרה "וסטי", שהצטיין באותו עיצוב גרפי ואותו גופן כמו "ורמיה" ואף בשם דומה.
נמרודי המשיך להוציא את "ורמיה" עם שארית צוותו ועם עיתונאים שהביא מ"נובוסטי נדלי". ב-1993 מכר את השליטה בעיתון לאלי עזור.
B-Sides
B-Sides (בעברית: צדדי ב'; ידוע גם כ-Let Go: B-Sides) הוא אלבום אוסף של הזמרת-יוצרת הקנדית, אבריל לאבין. אלבום האוסף יצא לאור בדצמבר 2001, על ידי חברת התקליטים אריסטה רקורדס.
רקע.