באופן עצמאי, אנדרסון שיתף פעולה עם סטינה נורדנסטם ואפשר לשמוע את קולו באלבום This Is Stina Nordenstam. בין השאר הקליט דואט עם ג'יין בירקין ב-1995 (שהופיע באוסף שלה שיצא מאוחר יותר, ב98'); והשתתף בחידוש לשירו של לו ריד, Perfect Day למען ילדים נזקקים ושר את השורה "You're going to reap just what you sow" ("מה שזרעת, תקצור") שקיבלה משמעות חדשה ובאה כביקורת על הזנחת הילדים.
ב-2006 פרסם אנדרסון פרטים על אלבום סולו שהוא מתכוון להוציא. הפרסום היווה פריצת דרך בעולם המוזיקלי, היות שאנדרסון העלה לאתר YouTube סרטוני וידאו המתעדים את תהליך העבודה על שירי האלבום בדירתו הפרטית. האלבום יצא במרץ 2007, תחת השם "Brett Anderson (אלבום)". הסינגל הראשון מאלבום זה היה Love Is Dead שהגיע למקום 42# במצעד הבריטי.
אנדרסון הגיע עם סווייד לישראל לשלוש הופעות. הוא הגיע פעם נוספת להופעה בתל אביב ב-22 באוגוסט 2007 במסגרת סיבוב ההופעות לאלבום הסולו שלו. בסיבוב הופעות זה שר אנדרסון הן שירים מאלבומו החדש והן שירים מסווייד. אחד מהגיטריסטים שליווה אותו במהלך סיבוב הופעות זה היה מאט אוסמן, לשעבר מסווייד אף הוא. באותה שנה הוציא אנדרסון שני אלבומים כפולים בהופעה חיה שנמכרו במהדורה מוגבלת של 1500 עותקים כל אחד.
בשנת 2008 הוציא אנדרסון את אלבום הסולו השני שלו Wilderness. בסופה של אותה שנה, שיתף פעולה עם המוזיקאי הישראלי אביב גפן, במספר הופעות שהתקיימו בבריטניה ובישראל. בהופעות אלו לצד השניים ניגנו רביעיית כלי מיתר והקלידן ערן מיטלמן.
בנובמבר 2009 יצא אלבום הסולו השלישי של אנדרסון "Slow Attack", כשהחל מאוגוסט של אותה שנה העלה אנדרסון גרסאות גולמיות לחלק משירי האלבום לאתר YouTube. עוד באותה שנה יצא ספר שיריו הראשון של אנדרסון: The Words of Brett Anderson. בספר פורסמו שירים שכתב מאז שנת 1992 שחלקם טרם פורסמו.
בראשית שנת 2010 שב אנדרסון אל אולפן ההקלטות במטרה להקליט את אלבום האולפן הרביעי שלו שעתיד לצאת בספטמבר 2011. במקביל, שבה להופיע להקת סוויד בהרכבה האחרון כשמופע החזרה התקיים במסגרת מופע התרמה חד-פעמי ברויאל אלברט הול. ב-1 ביולי 2011 הופיע אנדרסון בישראל כחלק ממסע ההופעות של להקת סוויד. במסגרת זו יצאה גם מהדורה חדשה ומורחבת של כל אלבומי הלהקה, שנערכה על ידי אנדרסון.
ב-26 בספטמבר יצא "Black Rainbows", אלבום הסולו הרביעי של אנדרסון בחברת EMI. ימים ספורים לאחר מכן, יצא אלבום ההופעה הכפול Live at Koko. בפברואר 2012 התארח אנדרסון בהקלטת אחד משירי אלבום ההרכב בלקפילד בו שותף אביב גפן. במרץ 2012 יצא בהוצאה מוגבלת מארז הכולל את הופעת האיחוד שקיימה סוויד באלברט הול בשנת 2010. באותה שנה חזרה הלהקה להקליט אלבום חדש ואנדרסון הפסיק את פעילותו כמוזיקאי עצמאי.
בינואר 2013 הוציאה סוויד את הסינגל "Barriers", כסנונית ראשונה מתוך האלבום Bloodsports שיצא בהמשך השנה. האלבום, שיצא לאחר תקופה ארוכה של הפסקה מפעילות הלהקה, זכה לביקורות אוהדות במיוחד כמו זו של מבקר המוזיקה של הדיילי טלגרף שהעניק לו ציון חמישה כוכבים.
ב-2014 השתתף אנדרסון באלבום הסולו של המוזיקאי קרייג ארמסטרונג, ובמסגרת זו שר את השיר Crash. ב-30 ביולי 2015 שבה להקת סוויד להופעה נוספת בתל אביב. ב-2016 הוציאה הלהקה את אלבומה השביעי - Night Thoughts, בו השתתף אנדרסון בכתיבת כל השירים. שנה לאחר מכן הוציא אנדרסון מארז של אלבומי הסולו Collected Solo Work, הכולל כמה שירים שלא פורסמו עד כה. ב-2018 פרסם את האוטוביוגרפיה Coal Black Mornings ובהמשך השנה יצא אלבומה השמיני של סוויד - The Blue Hour.
ב-2019 התארח אנדרסון במופע של אביב גפן שהתקיים באמפי בראשון לציון ובקיץ אותה שנה חזר והופיע באמפי עם להקת סוויד שהיה זה לה ביקורה השישי בישראל. בינואר 2021 השתתף ב"Death Songbook" שבמסגרת זו הוקלטו חידושים לשירים העוסקים במוות ובאהבה בעיבודים מיוחדים לתזמורת Paraorchestra.
גרשום גורנברג
גרשום גורנברג (אנגלית: Gershom Gorenberg) הוא סופר ישראלי יליד ארצות הברית המתמחה בהיסטוריה פוליטית של ישראל וביחסים ישראלים-אמריקנים. מכהן ככתב בכיר של The American Prospect, ירחון פוליטי אמריקאי.
ביוגרפיה.
גורנברג גדל בקליפורניה, עבר לישראל ללמוד בתיכון ומאוחר יותר החליט להישאר. הוא בעל אזרחות כפולה. גורנברג קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז בשנת 1976, ותואר שני בחינוך באוניברסיטה העברית בירושלים ב-1985. גורנברג גם למד לימודי דת מתקדמים במכון פרדס ללימודי היהדות ובישיבת המבתר בין 1977 ל-1980. הוא חי בירושלים, עם אשתו ושלושת ילדיו.
קריירה.
גורנברג היה עורך וכתב של הג'רוזלם פוסט מ-1983 עד 1990. הוא מייסד, שותף בכיר, ובעל טור בג'רוזלם ריפורט, דו-שבועון חדשות ישראלי, מ-1990 עד 2006. ב-1996 הוא ערך מבחר מסות של הג'רוזלם ריפורט שפורסמו תחת הכותר "שבעים פנים: פירוש לתורה מדפי הג'רוזלם ריפורט". הוא שימש למשך זמן קצר, ב-2006, ככתבו הירושלמי של דה פורוורד, עיתון אמריקאי-יהודי. החל מ-2007 גורנברג הוא כתב בכיר ב-The American Prospect, ירחון פוליטי אמריקאי. גורנברג אף כותב בקביעות בניו רפובליק, ירחון אמריקאי פוליטי, ובמהדורה העברית של הארץ.
ניתוחיו של גורנברג על היבטים במערכת היחסים הישראלית-אמריקנית מופיעים לעיתים קרובות בעיתונים אמריקאים עיקריים, ביניהם הניו יורק טיימס, הוושינגטון פוסט, והלוס אנג'לס טיימס.
גורנברג הוא עמית במרכז ללימודי האלף באוניברסיטת בוסטון.
בג"ץ גרשום גורנברג.
בספטמבר 2003, פנה גורנברג לארכיון צה"ל ומערכת הביטחון (גוף אזרחי, שפועל במסגרת משרד הביטחון ומהווה חלק מגנזך המדינה) בבקשה לעיין בחומר שיסייע לו בכתיבת ספר חדש על שנות ההתנחלות הראשונות. הארכיון דחה את בקשתו לעיין בחומר בטענה שהוא "רגיש מדי", למרות שמדובר במסמכים אזרחיים, וגורנברג עתר לבג"ץ באמצעות האגודה לזכויות האזרח.
בינואר 2010, דחה בג"ץ את העתירה, לאחר שהגיע למסקנה "כי חלו שינויים משמעותיים בהיבטים השונים של העתירה, ובכלל זה אף הוענקו לעותרים רבים מן הסעדים שהתבקשו על ידם". בין השינויים שהביאה העתירה פרסמה מערכת הביטחון את הקריטריונים לחשיפת חומרי ארכיון חסויים ולמתן מעמד של "חוקר מורשה", כמו כן נוצרו קטלוגים, רשימות מלאי ואינדקסים, שיועמדו לעיון הציבור.
ראשנים
ה.ל.א. הארט
ה.ל.א. הארט (הרברט ליונל אדולפוס הארט. אנגלית: H.L.A. Hart; 18 ביולי 1907 – 19 בדצמבר 1992) היה פילוסוף יהודי בריטי, הנחשב לאחד מהפילוסופים של המשפט החשובים ביותר במאה העשרים. הוא מחברו של "מושג החוק" והיה פרופסור לתורת המשפט באוניברסיטת אוקספורד. הארט פיתח תאוריה מתוחכמת של משפט פוזיטיבי בתוך המסגרת של הפילוסופיה האנליטית. הארט תרם גם תרומה חשובה לפילוסופיה הפוליטית.
קורות חיים.
הארט נולד ב-1907, בעיר הארוגייט באנגליה, בשם הרברט ליונל אדולפוס, בנו של חייט יהודי משגשג ממוצא גרמני ופולני. התחנך בקולג' צ'לטנהאם, בבית הספר בראדפורד גראמר ובניו קולג' שבאוקספורד. בשנת 1929 הוא סיים לימודי תואר ראשון באוקספורד, ראשון בני כיתתו. הוא נעשה עורך דין טוען בבית משפט (באריסטר), היה חבר בלשכת עורכי הדין בצ'נסרי מ-1932 עד 1940, והיה חברו הטוב של ריצ'רד (מאוחר יותר לורד) וילברפורס. במהלך מלחמת העולם השנייה, עבד הארט עם MI5, מחלקה במודיעין הצבאי הבריטי, שם הוא חידש את קשריו עם ידידיו מאוקספורד. הוא לא שב לפרקטיקה המשפטית לאחר המלחמה, והעדיף במקום זאת לקבל את ההצעה להיות מרצה עמית (בפילוסופיה, לא משפטים) בניו קולג' שבאוקספורד. בשנת 1952 הוא התמנה לפרופסור לתורת המשפט באוקספורד. הוא פרש מהקתדרה ב-1969 וירש אותו רונלד דבורקין. הוא היה נשיאה של החברה האריסטוטלית מ-1959 עד 1960. הוא נישא לג'ניפר ויליאמס, עובדת מדינה בכירה, ולזוג נולדו ארבעה ילדים. הארט ניהל גם מערכות יחסים מיניות עם גברים.
תלמידיו של הארט.
רבים מתלמידיו הראשונים של הארט נהפכו להיות פילוסופים משפטיים, מוסריים ופוליטיים חשובים. בכללם בריאן בארי, ג'ון פיניס, קנט גרינוולט, נייל מקקורמיק, יוסף רז, צ'ין ליו טן, וו.ג'. ואלושוב, ורונלד דבורקין. להארט הייתה גם השפעה חזקה על ג'ון רולס הצעיר בשנות החמישים, כשרולס היה מלומד אורח באוקספורד מעט אחרי סיימו את הדוקטורט שלו.
שיטה פילוסופית.
יותר מכל אדם אחר, חולל הארט מהפכה בשיטות של תורת המשפט ובפילוסופיה של החוק בעולם דובר האנגלית. הוא הושפע מהפילוסופים של השפה ג'ון ל. אוסטין ולודוויג ויטגנשטיין. הארט הביא את כלי הניתוח, במיוחד לינגוויסטיקה ופילוסופיה, כדי להתדיין בעזרתם בבעיות המרכזיות של התאוריה המשפטית. שיטתו של הארט שילבה ניתוח זהיר של אנליזה פילוסופית בת המאה העשרים עם מסורת תורת המשפט של ג'רמי בנת'ם, הפילוסוף האנגלי המשפטי, פוליטי ומוסרי הגדול. הארט גם הושפע מן המשפטן האוסטרי הנס קלזן, על אף שהארט דחה שני מאפיינים בולטים של הפוזיטיביזם של קלזן: הרעיון שהחוק דורש בהכרח עונשים; והרעיון הנאו-קנטיאני שהתופעה החברתית הנורמטיבית לא יכולה להיות מוסברת באופן טהור במונחים של עובדות חברתיות. במקומם, קיבל הארט את מאפייני המשפט הפוזיטיבי כפי שהציע המשפטן (להבדיל מפילוסוף השפה) ג'ון אוסטין: המשפט הוא יציר האדם, ואין קשר הכרחי בין המשפט למוסר.
מושג החוק (The Concept of Law).