ב-1969 הלכה לאודישן לתפקיד הראשי בסרט "ג'ו", עם בעלה, כריס סרנדון. היא אומנם לא נבחרה לתפקיד, אך גילמה תפקיד משמעותי בסרט, כבתו ההיפית של איש עסקים בכיר הנעדרת מן הבית. סרנדון לא ניצלה את הצלחת סרטה הראשון, ובהמשך הופיעה בכמה סרטי טלוויזיה זניחים עד אשר הגיעה תפקידה המשמעותי הראשון, בקומדיה השנונה ועתירת התשבחות של בילי ויילדר, "כותרת ראשית" (1974). בסרט היא גילמה את התפקיד הנשי הראשי, לצד שני השחקנים הגדולים ג'ק למון ווולטר מתאו. שנה אחר כך הופיעה על מסכי הקולנוע בדרמה של ג'ורג' רוי היל "ואלדו פפר הגדול" לצד רוברט רדפורד ובסרט הפולחן "מופע הקולנוע של רוקי", בה גילמה את ג'נט וייס. מכאן הייתה סרנדון לכוכבת גדולה בהוליווד, והופיעה בסרטים כמו "אטלנטיק סיטי" (מועמדות ראשונה לפרס האוסקר, 1980), "המכשפות מאיסטוויק" ו"מעריצה צמודה" (שניהם מ-1986).
ב-1991 היא כיכבה בתפקידה הידוע מכל, בסרט הפולחן של רידלי סקוט "תלמה ולואיז". היא גילמה את לואיז, מלצרית בשנות הארבעים לחייה, היוצאת למסע פרוע ברחבי ארצות הברית יחד עם חברתה תלמה (ג'ינה דייוויס). על תפקידה זה היא קיבלה מועמדות שנייה לפרס האוסקר. שנה אחר כך קיבלה מועמדות נוספת לפרס, על תפקידה בדרמה הרפואית "השמן של לורנצו", כמו גם על "הלקוח". אולם היא זכתה לבסוף בפרס האוסקר ב-1996 על תפקידה כנזירה המפתחת מערכת יחסים עם אסיר נידון למוות בסרט "גבר מת מהלך". את הסרט ביים בן זוגה, טים רובינס, אך את תפקיד הנידון למוות נתן לשון פן.
בשנת 2017 משתתפת בסדרת האנתולוגית "אויבות", ש נוצרה ונכתבה על ידי ראיין מרפי, לצידה של ג'סיקה לאנג כבת דמותה של בטי דייוויס.
תפקידיה לאחר הזכייה באוסקר היו לרוב בסרטים קטנים. היו לה הופעות אורח טלוויזיוניות במספר סדרות, בהן "חברים" ו"מלקולם באמצע", עליהן קיבלה מועמדות לפרס אמי בשנים 2001–2002, בקטגוריית הופעת האורח הטובה ביותר. בראשית שנות האלפיים עשתה מעין קאמבק כשהופיעה בסרטים "מייל לאורך הירח", "לא דופקות חשבון", "הנרקוד?", "אלפי" ו"אליזבת טאון". בנוסף, הופיעה סרנדון ב-2003 בתשדיר שירות התומך בזכויות ההומואים והלסביות. שנתיים אחר כך היא הנחתה במופע הגרנדיוזי לייב 8 באדינבורו, סקוטלנד וכמו כן השתתפה בטקס הפתיחה של אולימפיאדת החורף טורינו 2006, כשהיא נושאת בידה את הדגל האולימפי לצד השחקנית סופיה לורן, הסופרת איזבל איינדה וספורטאיות עבר זוכות מדליות אולימפיות.
חיים אישיים.
על סט הסרט "מעריצה צמודה", הכירה את טים רובינס שכיכב לצידה; איתו הייתה במערכת יחסים מ-1986 ועד 2009 ולהם שני בנים משותפים. לסרנדון גם בת מתקופת יחסיה עם הבמאי האיטלקי פרנק אמורי באמצע שנות ה-80 - השחקנית אווה אמורי.
וולפגאנג שיסל
אנפית בקר
אֲנָפִית בָּקָר (שם מדעי: "Bubulcus") היא עוף מים ממשפחת אנפתיים. האנפית ידועה בסימביוזה שלה עם מיני פרסתנים גדולים כמו פרות, משם קיבלה את שמה.
האנפית חיה בערבות, מקווי מים וביצות שונות סביב האזורים הטרופיים. מין אחד חי בעולם החדש של אמריקה והשני חי באפריקה, אירופה, אסיה ואוסטרליה.
מיון.
בעבר האנפית כללה מין יחיד אך עתה התפצלה ל-2 מינים:
מאזדה
מאזדה (ביפנית: マツダ株式会社; תעתיק: "מאצודה קאבושיקי-גאישה") היא חברה יפנית ליצור כלי תחבורה. מאזדה נשלטה בכשליש ממניותיה על ידי תאגיד פורד עד לשנת 2010, אז הופחתו האחזקות ל-3% בלבד. משרדיה הראשיים שוכנים בהירושימה. מקור שם החברה הוא באהורה מאזדה, אל הדת הזורואסטרית, ונראה שגם בהגייה האנגלית של שמו של מייסדה, מאצודה. בשנת 2014 ייצרה החברה כ-1.3 מיליון כלי רכב .
בדירוג ה-Global 500 של המגזין פורצ'ן לשנת 2011, מוקמה מאזדה במקום ה-357.
היסטוריה.
מאזדה החלה כחברת טויו קורק קוגיו לכלי עבודה וציוד תעשייתי, שנוסדה ביפן ב-1920. בשנת 1931 ייצרה את האופנוע התלת גלגלי "מאזדה-גו" שהיה כלי הרכב הראשון מתוצרתה. במלחמת העולם השנייה עסקה החברה בייצור כלי נשק. מכונית הנוסעים הראשונה של מאזדה, הייתה המאזדה R360 משנת 1960 ולאחריה דגם המאזדה קרול מ-1962. בסוף שנות ה-70 מאזדה החלה לייצר מכוניות עם מנוע דיזל מדגם פרקינס 4.182 שהיה מיוצר לפי רישיון של החברה המפתחת.
בשנת 1984 שינתה החברה את שמה באופן רשמי למאזדה. בשנים 1991–1997 בתוך החברה פעלה חטיבה לבניית מכוניות יוקרה לשוק המקומי שבנתה בין היתר Ẽfini MS-8.
פורד החזיקה ב-15% ממאזדה, ונתח זה גדל ל-33.4% בשנת 1996, כשפורד ניצלה את מצבה הכלכלי הקשה של מאזדה באותה עת. מארק פילדס, מנהל בכיר מפורד מונה למנהל מאזדה ונחשב כאחראי על שיקומה. פורד ביססה מכוניות רבות כמו דגמי הפרוב, לייזר, טלסטאר, האסקורט האמריקאית ואחרות על דגמי מאזדה, ומכוניות פורד ומאזדה רבות זהות למעשה (פורד אסקייפ ומאזדה טריביוט, פורד ריינג'ר ומאזדה B2000 ועוד) או מתבססות על פלטפורמה משותפת (מאזדה 3 ופורד פוקוס).
מאזדה היא אחת מיצרניות הרכב היחידות המציעות מכוניות סדרתיות המונעות במנוע ונקל. בשנת 2007 חגגה מאזדה 40 שנות ייצור דגמים עם מנוע ונקל, מאז דגם המאזדה "קוסמו 110S" של שנת 1967.
בישראל.
יבוא דגמי מאזדה לישראל החל בשנת 1992 על ידי חברת דלק מערכות רכב מקבוצת דלק לאחר שנים של הימנעות מייצוא לישראל עקב החרם הערבי. הדגמים הראשונים שהגיעו היו 323, 626, 121 וה-MX-3. לאחר מכן הצטרפו MX-5, קסדוס, MPV וטנדר B2000. בשנות ה-90 הצליח יבואן מאזדה לתפוס את נתח השוק הגדול ביותר בענף הרכב בישראל תוך הצעת דגמים בעלי התאמה מרבית לדרישות הלקוח הישראלי ומכירת מכוניות רבות לציי הרכב. גם בשנת 2009 הייתה מאזדה בעלת נתח השוק הגדול ביותר בישראל, יתרון אותו לא שמטה מאז שנות ה-90.
בפברואר 2008, חברת דלק מוטורס, החברה שמשווקת את המכוניות של מאזדה בישראל, שלחה את כל מכוניות המאזדה מדגם 3 לבדיקה ולתיקון בעיה במכוניות. המכוניות נשלחו למוסכי החברה בארץ (לחברה בישראל 60 מוסכים רשמיים) מחשש לתקלה חשמלית בייצור שעלולה הייתה לגרום לקצר במחשב הרכב וכתוצאה מכך, לאיבוד שליטה. הקריאה לתיקון בוצעה בהוראת היצרנית מאזדה, בעקבות קריאה לתיקון שפורסמה ברחבי העולם.
נתוני מכירות בישראל.
על פי נתוני קארזון (עיבוד מאגר רכבים פרטים ומסחרים עד 3.5 טון):
שיווק.
בשנת 2002 הציגה החברה את המאזדה 6 שהחלה תהליך של הצגת דגמים חדשים תחת הכינוי זום זום (Zoom Zoom). החברה מתארת שבתהליך זה ייוצרו כלי רכב בעלי עיצוב דינמי, ביצועים, עם הקפדה יתרה לפרטים ובעלי התאמה טובה יותר של המכונה למשתמש.
לראשונה שווקו המכוניות בצורה הזאת בצפון אמריקה והתפשטו לשאר העולם, כך גם לישראל. הקמפיין הצליח מאוד ברחבי העולם (בהשוואה לתוצאות שיווקיות של חברות מכוניות מתחרות אחרות).
השיר שליווה את הקמפיין נקרא: "Zoom Zoom Zoom".
מאזדה נודעת בשיווק צבעוני לעומת סגנונות קלאסיים של שיווקי רכב מצד חברות מתחרות אחרות.
בית האחוזה
בית האחוזה (באנגלית: Mansion House) הוא מעונו הרשמי של הלורד ראש העיר של לונדון. המבנה גם משמש את עיריית לונדון לצרכים שונים, בין היתר עבור הנאום השנתי של שר האוצר הבריטי (Chancellor of the Exchequer), העוסק במצבה של הכלכלה הבריטית.
היסטוריה.
תוכנית לבניית מבנה רשמי שישמש לצורכי מגוריו ועבודתו של לורד ראש העיר וגם לצרכים טקסיים של העירייה תוכננה לאחר השרפה הגדולה ב-1666. מסיבות שונות הבנייה התעכבה עד 1739.
בית האחוזה נבנה בין השנים 1739 - 1752 בסגנון פלדיאני שהיה אופנתי באותם ימים. המשימה לתכנון המבנה הוטלה על המודד והאדריכל של עיריית לונדון, ג'ורג' דאנס האב.
בית האחוזה כולל שלוש קומות, הבנויות מעל מרתף. בחזית המבנה פורטיקו מרשים, הכולל שישה עמודים קורינתיים.
מארק טוויין הזכיר את המבנה בספרו ינקי מקונטיקט בחצר המלך ארתור.
בית האחוזה הוא מבנה היסטורי רב חשיבות, אך הוא אינו פתוח לציבור באופן חופשי. יש אפשרות לערוך סיור מודרך במקום, בתיאום מראש בלבד.
התיקון ה-27 לחוקת ארצות הברית
התיקון ה-27 לחוקת ארצות הברית הוא תיקון לחוקת ארצות הברית שהוצע בשנת 1788 ונתקבל בשנת 1992, שמגביל את יכולתם של חברי הקונגרס לשנות את המשכורות שלהם. נכון להיום, התיקון ה-27 הוא התיקון האחרון שנתקבל בחוקת ארצות הברית.
תוכן התיקון.
"No law, varying the compensation for the services of the Senators and Representatives, shall take effect, until an election of Representatives shall have intervened."
תרגום.
"שום חוק המשנה את משכורותיהם של סנאטורים וחברי בית הנבחרים לא יכנס לתוקף לפני קיום בחירות לחברי בית הנבחרים."
היסטוריה.
ההצעה לדחות את תחולתן של העלאות במשכורות של חברי הקונגרס עד לאחר קיום בחירות הועלתה עוד בימי הדיונים על קבלת חוקת ארצות הברית בשנת 1788. בעת אשרור החוקה, נציגי צפון קרוליינה, וירג'יניה וניו יורק ביקשו כי תיקון ברוח זו יוכנס לחוקה. בשנת 1789 העלה ג'יימס מדיסון את ההצעה בפני בית הנבחרים של ארצות הברית, וב-25 בספטמבר 1789 אושרה ההצעה על ידי הקונגרס, ביחד עם מגילת הזכויות ועוד הצעת החלטה שעד היום טרם אושררה. עשר הצעות התיקון שהיוו את מגילת הזכויות אושררו על ידי הרוב הנדרש של המדינות (שלושה רבעים ממדינות ארצות הברית) עד ה-15 בדצמבר 1791, אך התיקון ה-27 לחוקה אושרר עד אותה שנה רק על ידי שש מדינות: מרילנד, צפון קרוליינה, דרום קרוליינה, דלאוור, ורמונט ווירג'יניה, פחות ממספר המדינות הנדרש על מנת שהתיקון ייכנס לתוקף.