סטיבנס נולד ב-18 בנובמבר 1923 באינדיאנפוליס שבאינדיאנה. הוא היה השלישי מבין ארבעה ילדים שחיו בבקתה קטנה שנבנתה על ידי סבו מצד אביו. הוריו היא גרטרוד ס. (לבית צ'נסלור) וג'ורג' א. סטיבנס. המשפחה התגוררה מאוחר יותר בשיקגו, שם ג'ורג' סטיבנס עבד כרואה חשבון לפני שאיבד את עבודתו במהלך השפל הגדול. בסביבות תקופה זו, כשטד סטיבנס היה בן שש, הוריו התגרשו, וסטיבנס ושלושת אחיו חזרו לאינדיאנפוליס להתגורר אצל הורי אביו. אחריהם, זמן קצר לאחר מכן, חזר גם אביו להתגורר עמם לאחר שפיתח בעיות בעיניו וסבל מעיוורון מספר שנים בעוד אמו של סטיבנס עברה לקליפורניה. המבוגר היחיד בבית עם עבודה קבועה היה סבו של סטיבנס. סטיבנס סייע לפרנס את המשפחה באמצעות עבודה כעיתונאי. בשנת 1934 לקה סבו של סטיבנס בדלקת ריאות ומת. אביו של סטיבנס, ג'ורג', נפטר ב-1957 בטולסה שבאוקלהומה מסרטן הריאה. סטיבנס ובת דודתו פטרישיה עברו למנהטן ביץ' שבקליפורניה, כדי לחיות עם אמה של פטרישיה, גלדיס סווינדלס. סטיבנס למד ב"תיכון איחוד רדונדו", השתתף בפעילויות חוץ-ביתיות, כולל עבודה בעיתון בית הספר והפך לחבר בקבוצת התיאטרון. הוא היה פעיל באגודה שהזדהתה עם ארגון ימק"א.
אחרי שסיים את לימודיו התיכוניים ב-1942, סטיבנס נרשם ללימודים באוניברסיטת המדינה של אורגון כדי ללמוד הנדסה. עם התקדמות מלחמת העולם השנייה, סטיבנס ניסה להצטרף לצי ארצות הברית, אך נכשל בבחינות הראייה ליחידה בה רצה לשרת. הוא החל לשפר את ראייתו וב-1943 התקבל לתוכנית חילות האוויר של צבא ארצות הברית באוניברסיטת המדינה של מונטנה. סטיבנס שירת בזירת סין-בורמה-הודו בכוח חיל האוויר ה-14 של ארצות הברית, שתמכה בידי הנמרים המעופפים", מ-1944 עד 1946. הוא וטייסים אחרים במחלקת התובלה הטיסו מטוסים מסוג קרטיס C-46 קומנדו פעמים תכופות ללא ליווי, בעיקר כדי לתמוך ביחידות הסיניות הלוחמות ביפנים. סטיבנס עוטר בצלב התעופה המצוינת על טיסותיו מעבר לקווי האויב ובמדליית האוויר, ומדליית יואן האי הוענקה לו על ידי הממשלה הלאומית הסינית. הוא שוחרר מחיל האוויר של ארצות הברית במרץ 1946.
עם סיום מלחמת העולם השנייה החל סטיבנס ללמוד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס שם היה לבוגר אוניברסיטה במדע המדינה ב-1947. בעתו סטודנט, היה חבר באחוות דלתא קאפה אפסילון. הוא פנה אל בתי הספר למשפטים באוניברסיטת סטנפורד ואוניברסיטת מישיגן אך על פי עצת מכרו, "לפנות מזרחה", הצטרף אל בית הספר למשפטים בהרווארד. לימודיו הגבוהים ממונו על ידי הממשלה הפדרלית של ארצות הברית מכוח חוק החיילים המשוחררים שנחקק בתום המלחמה; הוא תרם את דמו, לווה כסף ממשפחתו ועבד במקומות עבודה אחדים, בין היתר כמוזג בבוסטון. בקיץ 1949 היה סטיבנס עוזר מחקר במשרדו של פרקליט המחוז הדרומי של קליפורניה, בהוונ מחוז מרכז קליפורניה. בהארוורד כתב סטיבנס מאמר על המשפט הימי שזכה להזכרה נכבדת ובפרס אדיסון בראון, פרס מטעם בית הספר למשפטים בהרווארד עבור המסה הטובה ביותר שנכתבה בידי סטודנט בנושא הקשור למשפט בינלאומי פרטי או למשפט הימי. מאמר זה נסקר מאוחר יותר בידי כתב העת המשפטי של בית הספר למשפטים בהרווארד וב-1994 בית המשפט העליון של אלסקה פרסם חוות דעת בציטוט המסה. סטיבנס סיים את לימודיו בבית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד ב-1950.
לאחר שסיים את לימודיו הגבוהים, סטיבנס הלך לעבוד במשרדי נורת'קאט איליי בוושינגטון הבירה. עשרים שנה לפני שעבד בנורת'קאט איליי היה סטיבנס עוזר מנהלי למזכיר הפנים של ארצות הברית ריי ליימן וילבור, בימי ממשל הרברט הובר, וב-1950 עמד בראש משרד עורכי דין והתמחה בנושאי משאבי טבע. אחד הלקוחות של נורת'קאט איליי, אמיל אוסיבלי, מייסד מכרה פחם בדרום אלסקה ניסה למכור פחם לצבא ארצות הברית, ועל סטיבנס הוטל לטפל בענייניו המשפטיים. בראשית 1952, נישא סטיבנס עם אן מרי צ'רינגטון, חברת המפלגה הדמוקרטית והבת המאומצת של נשיא אוניברסיטת דנוור, בן מארק צ'ירנגטון. היא סיימה את לימודיה הגבוהים במכללת ריד שבפורטלנד, אורגון, ובמהלך כהונתו של הארי טרומן עבדה במחלקת המדינה של ארצות הברית. ב-4 בדצמבר 1978, בהתרסקות מטוס לירג'ט 25C בנמל התעופה הבינלאומי של אנקורג' קיפחו את חייהם חמישה אנשים. סטיבנס ניהצל, אך אן לא. טד סטיבנס נישא מחדש ב-1980. הוא ואשתו השנייה, קתרין, חלקו בת משותפת בשם לילי. סטיבנס בילה שנים רבות בבית קניק ארמס, בניין מגורים בן שש קומות שנבנה ב-1950 בקצה המערבי של מרכז העיר אנקורג'.
קריירה ארצית באלסקה.
ב-1952, בעודו עובד עבור נות'קאט איליי, התנדב סטיבנס במטה הבחירות של דווייט אייזנהאואר, שם כתב מסמכי עמדה עבור מטה הבחירות בתחום המשפט הימי. כשזכה אייזנהאואר בבחירות לנשיאות ארצות הברית 1952, הכיר סטיבנס מכרים שאמרו לו "אנו רוצים אותך במחלקת הפנים". סטיבנס עזב את עבודתו עם נורת'קאט איליי, אך משרה עבור סטיבנס בממשל אייזנהאואר לא התממשה בעקבות הקפאה זמנית של גיוס עובדים על ידי אייזנהאואר במאמץ לצמצם את ההוצאות.
סטיבנס נשאר קירח מכאן ומכאן - חסר עבודה בממשל אייזנהאואר וחסר עבודה בתחום המשפטי. עם זאת, הוצע לסטיבנס עבודה במשרד עורכי הדין בפיירבנקס שבאלסקה. סטיבנס ואשתו השתכנו לראשונה בפיירבנקס בפברואר 1953. בפיירבנקס טיפח סטיבנס את הממסד הרפובליקני של העיר. הוא התיידד עם מו"ל העיתון "Fairbanks Daily News-Miner" השמרני ב-1950. רעייתו של אותו מוציא לאור נזכרה מאוחר יותר שבעלה וסטיבנס היו "כמו אב ובנו".
הסנאט של ארצות הברית אישר את מינויו של סטיבנס לתובע פדרלי עבור האזור הרביעי של טריטוריית אלסקה ב-30 במרץ 1954. סטיבנס רכש עד מהרה מוניטין של תובע פעיל, שהעמיד לדין עבריינים בתביעות נמרצות בגין הפרות של דיני משקאות חריפים, סמים וזנות. במרץ 1956, ידידו של סטיבנס, אלמר בנט, יועץ מחוזי במחלקת הפנים, הועלה על ידי מזכיר הפנים דאז דאגלס מקיי למשרד המזכיר. בנט שכנע בהצלחה את מקיי למנות את סטיבנס ליורשו במשרתו הקודמת, וסטיבנס חזר לוושינגטון על מנת לקבגל על עצמו את התפקיד. כשהגיע לוושינגטון ביוני 1956, התפטר מקיי כדי להתמודד לסנאט האמריקני מטעם מדינת אורגון, ופרד אנדרו סיטון מונה במקומו. סיטון, מו"ל עיתון מנברסקה, היה ידיד קרוב של מו"ל העיתון "Fairbanks Daily News-Miner", ותמך במתן נתינת מעמד מדינה לאלסקה, בניגוד למקיי, שהיה פושר בתמיכתו. סטיבנס פעל במחלקת הפנים למען השגת מעמד מדינה לאלסקה, ונודע במחלקה כ"מר אלסקה".
בסנאט של ארצות הברית ומותו.
סטיבנס התמודד לראשונה לסנאט של ארצות הברית ב-1962 וזכה במועמדות הרפובליקנית, אך הפסיד בבחירות הכלליות לסנאטור הדמוקרטי ארנסט גרינינג. ב-1968, סטיבנס התמודד שנית לסנאט, אך הפסיד בבחירות המקדימות לראש עיריית אנקורג' אל ראסמוסון שהפסיד בבחירות הכלליות למייק גראוול. בדצמבר 1968, לאחר מותו של הסנאטור השני של אלסקה, הדמוקרט בוב בארטלט, מינה המושל וואלי היקל את סטיבנס לסנאט. גראוול לתפקידו עשרה ימים אחרי מינויו של סטיבנס, ובכך היה סטיבנס לסנאטור הבכיר מטעם אלסקה לכל כהונתו בת ארבעים השנים.
סטיבנס כיהן כמצליף הסיעה הרפובליקנית בסנאט מ-1977 ועד 1985. סטיבנס שימש כמנהיג המיעוט בפועל במהלך התמודדותו של הווארד בייקר לנשיאות בבחירות המקדימות במפלגה הרפובליקנית ב-1980. ב-1994, לאחר שהרפובליקנים השתלטו על הסנאט, מונה סטיבנס ליו"ר ועדת הכללים של הסנאט. סטיבנס הפך לנשיא הזמני של הסנאט, כאשר הרפובליקנים חזרו להוות הרוב בסנאט עם בחירות האמצע ב-2002, בהן פרש הסנטור הרפובליקני הבכיר ביותר, סטרום ת'ורמונד. אחרי שהווארד בייקר פרש ב-1984, התמודד סטיבנס למנהיג המפלגה הרפובליקנית בסאט, אך הפסיד לסנאטור בוב דול מקנזס.
סטיבנס עמד בראש ועדת ההקצבות של הסנאט בשנים 1997–2005 (למעט 18 החודשים בהן היו הדמוקרטים הרוב בסנאט), הממלאת תפקיד מרכזי בקביעת האופן שבו מושקע התקציב הפדרלי. בשל כהונתו הארוכה של סטיבנס וכהונתו הארוכה של חבר בית הנבחרים היחיד מטעם המדינה, דון יאנג, נחשבה אלסקה כבעלת השפעה בפוליטיקה הלאומית ביחס לאוכלוסייה הקטנה שלה.
בשלהי יולי 2008 הואשם סטיבנס בשבעה סעיפים של מתן הצהרות כוזבות. ההצהרות נוגעות לדיווח כוזב בכל הנוגע לקבלת שירותים והטבות בשווי מאות אלפי דולרים מתאגיד פרטי העוסק בתחום הנפט. באותם הימים ניצב סטיבנס במוקד חקירה פדרלית בחשד שקידם חקיקת דיג שהטיבה עם בנו, הפועל כשדלן באלסקה. באוקטובר אותה שנה הורשע בעבירות שחיתות, בהן ניסיון להסתיר למעלה מ-250 אלף דולר שקיבל מקבלן נפט מושחת ששיפץ את ביתו שבאלסקה ולא דחה טובות הנאה נוספות. במקביל למשפטו, התמודד סטיבנס מחדש על מקומו בסנאט מול ראש עיריית אנקורג', מארק בגיץ'. סטיבנס, שהתמודד כמורשע בעבירות שחיתות, הפסיד באופן צורם לבגיץ', שהפך לדמוקרטי הראשון המייצג את אלסקה בסנאט זה 30 שנה. לאחר הפסדו, כשנאם נאם פרידה בסנאט, חברי הסנאט נפרדו ממנו בתשואות ודיברו בשבחו, מה שהיה תמוה לנוכח העובדה שהורשע בעבירות.