בשנת 1997, מפלגת הלייבור הבריטית נבחרה למשרד בפעם הראשונה בשמונה עשר שנים. הן ראש הממשלה החדש, טוני בלייר, והן נשיא ארצות הברית, ביל קלינטון, השתמשו בביטוי "הדרך השלישית" כדי לתאר את אידאולוגיות המרכז-שמאל שלהם. בחודש אוגוסט 1997, העם האמריקאי הביע סולידריות עם העם הבריטי, בשיתוף תחושת היגון וההלם עם מות הנסיכה דיאנה, שנספתה בתאונת דרכים בפריז, צרפת.
בין השנים 1998 - 1999, ארצות הברית ובריטניה שלחו חיילים כדי לאכוף את השלום במלחמת קוסובו.
המאה ה-21.
מלחמת עיראק והמלחמה בטרור.
בשנת 2001 בריטניה הציבה לבקשת האמריקאים כ-20 אלף חיילים ויותר מ-24 ספינות מלחמה באזור המפרץ. היא הציעה את מיומנות היחידה האווירית המיוחדת שלה, SAS, המתמחה בלוחמת גרילה אשר נדרשה באפגניסטן. לאמריקאים גם החזיקו בבסיס חיוני באי דייגו גרסיה אשר באוקיינוס ההודי, אי הנמצא בבעלות בריטניה. בנוסף, ארצות הברית ובריטניה חולקות מידע מודעיני כדרך קבע.
67 בריטים היו בין 2,977 הקורבנות שנהרגו בפיגועי 11 בספטמבר על ידי אל-קאעידה. בעקבות הפיגועים, היה גל הזדהות ואהדה עצום מבריטניה עבור העם האמריקאי. טוני בלייר, ראש ממשלת בריטניה, היה אחד התומכים הבינלאומיים החזקים ביותר של ג'ורג' בוש, בהבאת אל-קאעדה והטליבאן לדין. ואכן, בלייר הפך לדובר הרהוט ביותר. הוא היה המנהיג הזר היחיד שהשתתף בישיבת החירום המשותפת של הקונגרס, כשנקרא מיד לאחר הפיגועים. בלייר נשאר עד היום המנהיג הזר היחיד אי פעם השתתף במפגש מסוג זה. שם הוא זכה לשני קימות כבוד מחברי הקונגרס.
ארצות הברית הכריזה על מלחמה בטרור בעקבות הפיגועים. כוחות בריטיים השתתפו במלחמה של נאט"ו באפגניסטן. בלייר זכתה ביתרון (על האופוזיציה של צרפת, קנדה, גרמניה, סין ורוסיה) הדוגלת בפלישה לעיראק ב-2003. שוב, בריטניה הייתה הכוח השני רק לארצות הברית בפלישה לעיראק. במתח בין שני צדדים הלוחמים נרגע לאחר 2009, והחיילים האחרונים נסוגו בשנת 2011. הנשיא בוש וראש הממשלה בלייר סיפקו אחד לשני תמיכה מדינית ודיפלומטית מתמשכת, וזכה בקולות בקונגרס ובפרלמנט מפני מבקריהם מבית.
הפיגועים בלונדון ב-7 ביולי 2005 הדגישו את השוני באופי של איום הטרור על שני העמים. ארצות הברית מרוכזת בעיקר באויבים עולמיים, כמו הרשת של אל-קאעידה והאסלאם הקיצוני מהמזרח התיכון. ההפצצות בלונדון בוצעו על ידי מוסלמים קיצוניים מקומיים, מה שהדגיש את החשש בבריטניה מההקצנה בקרב בני עמה.
עונת 1963 בגביע ליברטדורס
עונת 1963 בגביע ליברטדורס הייתה העונה הרביעית של התחרות הדרום-אמריקאית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי CONMEBOL. המשחק הראשון התקיים ב-7 באפריל 1963 והתחרות הסתיימה ב-11 בספטמבר 1963. בתחרות השתתפו 9 קבוצות (נציגת בוליביה לא השתתפה).
התחרות הסתיימה בניצחון של סנטוס בפעם השנייה בתולדות המועדון.
מתכונת התחרות.
בתחרות השתתפו 9 קבוצות. מנצחת העונה הקודמת קיבלה זכות להשתתף בתחרות ישירות משלב חצי הגמר. הקבוצות חולקו ל-3 בתים ומנצחת כל בית עלתה למשחקי חצי הגמר. במידה ומספר קבוצות בבית זכו באותו מספר נקודות, ההכרעה נקבעה על ידי משחק נוסף.
בכל השלבים נערכו משחק בית ומשחק חוץ. על ניצחון הוענקו שתי נקודות.
ניקולס ניקלבי (סרט, 1912)
ניקולס ניקלבי (באנגלית: Nicholas Nickleby) הוא סרט אילם אמריקאי משנת 1912, עיבוד לרומן באותו שם מאת צ'ארלס דיקנס בבימויו של ג'ורג' ניקולס. בתפקיד ניקולס מככב הארי בנהאם, ולצדו מככבת מיניון אנדרסון.
הסרט הופק על ידי Thanhouser Company שהפיקו קודם לכן סרטים נוספים לפי רומנים של דיקנס "דייוויד קופרפילד" ו"בית ממכר עתיקות" שיצאו ב-1911.
עותק של הסרט שמור במכון הסרטים הבריטי.
תקציר עלילה.
אורכו של הסרט הוא 30 דקות בלבד, ולכן סיפור העלילה מקוצר ומצומצם יחסית לרומן שאורכו יותר מ-900 עמודים. חלק מהדמויות אינן מזוהות בשמותיהן, אבל הן מוכרות לאלה שקראו את הספר.
ניקולס ניקלבי מגיע ללונדון יחד עם אמו ואחותו קייט. הם שוכרים דירה אצל מיס לה-קריבי (ציירת מיניאטורות לפי השלט על דלת ביתה). גברת ניקלבי כותבת לגיס שלה, ראלף ניקלבי, שהוא מלווה כספים, ומבקשת את עזרתו במציאת מקום עבודה לניקולס. ראלף מבקר אצל בני משפחתו ומראה לניקולס מודעת דרושים למורה באקדמיה של מר סקווירס. ווקפורד סקווירס נמצא בפונדק "Saracen Head's" בלונדון. הוא מקבל תלמידים חדשים לבית הספר שלו, ומאכיל אותם בצמצום רב, בעוד הוא אוכל ארוחה דשנה. ראלף מציג את ניקולס בפני סקווירס, וניקולס עוזב אתו את לונדון לעבר "דות'בויס הול".
סקוויר וניקלבי מגיעים ל"דות'בויס הול", שם מקבל את פניהם סמייק השבור שעובד בפרך בבית הספר. ניקולס פוגש את גברת סקווירס ואת בתם פאני (שנמשכת מיד למראהו היפה של ניקולס), ואת בנם השובב ווקפורד הבן. בכיתה מטפל מר סקוויר בילדים ביד קשה, ומאכיל אותם בכפית בדבר מה לא נעים. פאני מוצאת תירוץ להיכנס לכיתה כדי לראות את ניקולס, מושא חיבתה. אחרי שהילדים יוצאים מהכיתה נכנס סמייק וניקולס מתייחס אליו בחביבות.
הסצנה הבאה מתרחשת בלונדון. בארוחה בביתו של ראלף מתנהגים אורחיו בגסות לקייט. ארבעת האורחים אינם מזוהים בשמותיהם, אבל אפשר להבין שהם סר מלבורי הוק, לורד פרדריק וריסופט, וכן מר פייק ומר פלאק הדומים זה לזה. קייט בורחת הביתה לאימה. ב"דות'בויס הול", סקווירס מעניש את סמייק לעיני כל התלמידים. ניקולס מתערב עוצר בעדו, ומכה את סקווירס. אחר כך עוזב ניקולס את דות'בויס הול, וסמייק יוצא בעקבותיו. השניים חוזרים יחד ללונדון שם ניקולס מעורר את חמתו של ראלף.
לראלף יש עוזר בשם ניומן נוגס (שאוזנו מעוטרת בעט נוצה, כפי שמתואר ברומן), שנשלח להציב אולטימטום בפני ניקולס. ראלף ידאג לגברת ניקלבי ולקייט אם ניקולס יצא מיד מלונדון. נוגס מעביר את המסר, וניקולס יחד עם סמייק עוזבים את לונדון לחפש את מזלם.
החלק השני של הסרט מתחיל בפונדק בו פוגשים ניקולס וסמייק במנהל התיאטרון ויקטור קראמלס, ואת שני בניו נלחמים בחרבות. השניים מצטרפים לקבוצת השחקנים של קראמלס, ומוצגים בפני גברת קראמלס ושאר שחקני הלהקה.
הצלחתו של ניקולס בתפקיד רומיאו מעוררת את קנאתו של שחקן אחר, מר לנוול. לנוויל שולח הודעה לניקולס בה הוא מבקש ממנו "לעלות על הבמה כדי שימשוך את אפו". ניקולס משועשע מהאתגר ועולה להתעמת עם לנוויל, תוך כדי ההתקדמות האיטית של לנוויל כדי להתקיפו, מפיל אותו ניקולס במכת אגרוף יחידה. בינתיים בלונדון קייט מתחננת בפני ראלף שיחוס עליה, ושירחיק את חבריו ממנה. הוא מסרב. נוגס כותב לניקולס, ואומר שאחותו זקוקה לו. עם קבלת ההודעה מנוגס, נפרד ניקולס מחבורתו של קראמלס וחוזר ללונדון.
ניקולס מגיע לפונדק שם הוא נתקל בחבריו של ראלף, אשר מדברים על קייט ומעליבים אותה. הוא מתעמת איתם, אחר כך הוא רודף אחר אחד מהם לכרכרה שלו והם מתכתשים. האדם שגידף את קייט נפצע קשה. ניקולס חוזר לחבק את אמו את אחותו.
בשלב זה העלילה מתקדמת במהירות. ניקולס מוצא עבודה אצל האחים צ'ריביל. הוא פוגש במקום עבודתו את מדלן בריי ומתאהב בה במבט ראשון. אביה הנכה של מדלן רוצה להשיא אותה לקמצן הזקן ארתור גלייד, היא מסכימה בצער. גלייד מספר לראלף על נישואיו, וניומן נוגס מגלה לניקולס שמדלן תאלץ לחיות בנישואים חסרי אהבה.
ניקולס מתפרץ אל תוך טקס הנישואים ומשבש אותו. אביה של מדלן מוחה על ההפרעה אבל לפתע הוא נופל ומת. מדלן מתעלפת, וניקולס נושא אותה משם. הוא חוזר אתה לביתה של מיס לה-קריבי, שם היא מתאוששת. כתובית מגלה שחודשים אחדים אחר כך "מעולם לא הייתה סעודה כזאת", בציטוט מאת דיקנס. אז נראים האחים צ'ריביל מרימים כוסית לכבודם של מדלן ויושבים בארוחה עם בני המשפחה והחברים.
צוות השחקנים.
בתפקידים הראשיים הופיעו:
עונת 1964 בגביע ליברטדורס
עונת 1964 בגביע ליברטדורס הייתה העונה החמישית של התחרות הדרום-אמריקאית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי CONMEBOL. המשחק הראשון התקיים ב-3 באפריל 1964 ותחרות הסתיימה ב-12 בספטמבר 1964. בתחרות השתתפו 11 קבוצות, לראשונה כל חברי הארגון השתתפו בתחרות.
התחרות הסתיימה בניצחון של אינדפנדיינטה בפעם הראשונה בתולדות המועדון.
מתכונת התחרות.
בתחרות השתתפו 11 קבוצות. מנצחת של העונה הקודמת קיבלה זכות להשתתף בתחרות ישירות משלב חצי הגמר. הקבוצות חולקו ל-3 בתים ומנצחת כל בית הייתה עולה למשחקי חצי הגמר. במידה ומספר קבוצות בבית זכו באותו מספר נקודות ההכרעה הייתה על ידי משחק נוסף.
בכל השלבים נערכו משחק בית ומשחק חוץ. על הניצחון הוענקו שתי נקודות.
אריאב
המוזיאון הפתוח בנגבה
המוזיאון הפתוח בנגבה הוא מקבץ של אתרים בקיבוץ נגבה. בין האתרים, שחזור של "חומה ומגדל", הקרנת סרטים היסטוריים בצריף חדר האוכל, הטנק המצרי, מגדל המים הנקוב, האנדרטה בבית הקברות הצבאי, גבעת תום ותומר לזכר 73 חללי אסון המסוקים ועוד.
רקע.
הקיבוץ הוקם על ידי גרעין "גבעת גנים" של חברי השומר הצעיר מפולין, אליו הצטרפו החברים הפולנים של גרעין "שמיר" שרוב חבריה עלו מרומניה. היישוב הוקם ב-12 ביולי 1939 כיישוב חומה ומגדל, בסיוע חברי קיבוץ גבעת ברנר. בעת הקמתה הייתה נגבה הנקודה היהודית הדרומית ביותר בכל ארץ ישראל, למעט סדום על חוף ים המלח.
כשפרצה מלחמת העצמאות היה נגבה היישוב היהודי הדרומי ביותר בארץ ישראל, למעט יישובי הנגב. במקום נערכו קרבות כבדים נגד הצבא המצרי וערביי האזור.