יצירות קומיקס נוספות שלו כוללות את "!!Destroy" (חוברת קומיקס גדולה במיוחד, שנועדה כפרודיה על קרבות גיבורי-על נוסחאתיות), הרומן הגרפי "הרפתקאותיו החדשות של אברהם לינקולן" משנת 1998 (שנוצר בשילוב של איור דיגיטלי וידני), 12 גליונות שבהן כתב את הרפתקאות סופרמן של DC קומיקס בסוף שנות התשעים ואת המיני-סדרה בת שלושת הגיליונות משנת 2005 "Superman: Strength". בשנת 2015 הוציא לאור את הרומן הגרפי "The Sculptor".
מגילת הזכויות של היוצר.
מקלאוד היה המחבר הראשי של "מגילת הזכויות של היוצר" , מסמך משנת 1988 שמטרתו להגן על זכויות יוצרי הקומיקס ולסייע במאבק כנגד ניצול אמני קומיקס וכותבים על ידי חוזי עבודה "להשכרה" (באנגלית: ). הקבוצה שאימצה את המגילה כללה גם את האמנים קווין איסטמן, דייב סים וסטיבן ר. ביסט. המגילה כללה שתים עשרה זכויות כמו "הזכות לבעלות מלאה על מה שאנו יוצרים במלואו" ו"הזכות לדרוש תשלום של חלק הוגן ושוויוני ברווחים שמקורו בכל העבודה היצירתית שלנו".
קומיקס 24 שעות.
בשנת 1990 המציא מקלאוד את הרעיון של קומיקס 24 שעות: קומיקס שלם בן 24 עמודים שנוצר על ידי קומיקסאי יחיד תוך 24 שעות רצופות. זה היה אתגר הדדי עם האמן סטיב ביסט, שנועד להכריח תפוקה יצירתית במינימום הרהור מרסן. אלפי קומיקסאים השתתפו מאז באתגר, ביניהם ניל גיימן; קווין איסטמן, יוצר שותף של צבי הנינג'ה; דייב סים, שפרסם חלק מיצירותיו מהאתגר הזה ב"סרבוס השנבוב"; וריק וויץ' שהשתמש בו כקרש קפיצה לקומיקס שלו "Rarebit Fiends".
ספרי עיון על קומיקס.
בתחילת שנות ה-90 החל מקלאוד בסדרה של שלושה ספרים העוסקים במדיום ובעסקי הקומיקס, כולם נעשו בפורמט של קומיקס. הראשון והמפורסם שבהם היה "להבין קומיקס: האמנות הבלתי נראית", שפורסם בשנת 1993, אשר ביסס אותו כתאורטיקן קומיקס פופולרי, שתואר כ"אריסטו של הקומיקס" ו"מרשל מקלוהן של הקומיקס". הספר היה חקירה רחבה של ההגדרה, ההיסטוריה, אוצר המילים והשיטות של מדיום הקומיקס, והוא מצוטט רבות בדיונים אקדמיים על המדיום. הספר יצא בתרגום עברי בישראל בהוצאת הקיבוץ המאוחד בשנת 2018.
בשנת 2000 פרסם מקלאוד את "Reinventing Comics: How Imagination and Technolgoy Are Revolutionizing an Art Form" בה תיאר שתים-עשרה "מהפכות", שלטענתו יהוו מנועי הצמיחה להצלחה של קומיקס כמדיום פופולרי ויצירתי.
מקלאוד חזר להתמקד במדיום עצמו בשנת 2006 עם "Making Comics: Storytelling Secrets of Comics, Manga, and Graphic Novels", ספר הדרכה לתהליך הפקת קומיקס, שבעקבות הוצאתו לאור יצא מקלאוד בסיור הרצאות פרסומי עם משפחתו בכל 50 המדינות בארצות הברית וחלקים מאירופה.
טכנולוגיה.
החל מסוף שנות ה-90, מקלאוד היה תומך מוקדם במיקרו-תשלומים. הוא היה יועץ של חברת BitPass, שסיפקה מערכת מיקרו-תשלומים מקוונת, אותה עזר להשיק עם פרסום."The Right Number" , נובלה גרפית מקוונת במחיר של 0.25 דולר עבור כל פרק.
מקלאוד שומר על נוכחות מקוונת פעילה באתר האינטרנט שלו, שם הוא מפרסם רבים מהניסויים המתמשכים שלו עם קומיקס שהופק במיוחד עבור האינטרנט. בין הטכניקות שהוא בוחן נמצא את "הקנבס האינסופי" שמתאפשר בגלישה באמצעות דפדפן אינטרנט, כך שניתן לסדר חלוניות קומיקס באופן שאינו אפשרי בפורמט המוגבל, הדו-ממדי והעמודי של ספר מודפס.
גוגל הזמינה אותו בשנת 2008 ליצור קומיקס ששימש כהודעה לעיתונות המציגה את דפדפן האינטרנט שלהם כרום.
חיים אישיים.
מקלאוד מתגורר בקליפורניה. הוא התחתן עם אייבי רטפיה בשנת 1988, לזוג שתי בנות.
ואלס במי מינור (שופן)
הוואלס במי מינור הוא ואלס לפסנתר מאת פרדריק שופן. הוא הולחן בסביבות 1830 ופורסם במאי 1851.
זה היה הוואלס הראשון של שופן אשר פורסם לאחר מותו ולא קיבל מספר אופוס. זה מופיע בקטלוג של בראון כ-B.56, בקטלוג של קובילנסקה כ-KK IVa/15, ובחומינסקי כ-P1/15. הוא הולחן זמן קצר לפני עזיבת שופן את פולין בגיל 20. אף על פי שזהו הוואלס האחרון (הארבע עשר) במהדורות הישנות יותר של שופן (וואלסים אחרים נכללים במהדורות מאוחרות יותר), טוענים כי הוואלס שהולחן לפני כל הוואלסים שפורסמו בחייו של שופן.
בביצוע טיפוסי, הוואלס נמשך קצת פחות משלוש דקות.
מבנה.
ואלס מינור זה בנוי בצורת רונדו "מבוא – A – B – A – B – A – C – A'– קודה". ה-"C" נמצא ב-E מז'ור עם אפנון זמני למין G- חד.
יחסי בחריין–הרשות הפלסטינית
יחסי בחריין–הרשות הפלסטינית הם היחסים הדיפלומטיים בין הרשות הלאומית פלסטינית לבין ממלכת בחריין. בחריין, בדומה לשאר מדינות ערב, תומכת בעצמאותה של הרשות הפלסטינית ובפתרון שתי המדינות. בבחריין קיימת קהילה גדולה של מהגרים פלסטינים שהיגרו לבחריין לצורכי תעסוקה ומחייה.
היסטוריה.
ב-25 ביוני 2019, התקיימה בבחריין, "ועידת השלום הכלכלי של בחריין" בחסותה של ארצות הברית. קיום הועידה עוררה מחלוקות בקרב מנהיגים פלסטינים, בשל העובדה שלא הוזמנה משלחת פלסטינית לוועידה. ראש הרשות הפלסטינית, מוחמד אשתייה, קרא להחרים את הועידה.
לאחר שהוכרז על חתימת הסכם בחריין–ישראל, הרשות הפלסטינית גינתה את ההסכם, ואף החזירה את הנציג שלה מבחריין לרשות הפלסטינית.
על רקע התפתחויות אלו וכן על רקע המשבר הכלכלי של מגפת הקורונה, צמצמה בחריין את תמיכתה באונר"א כמעט לחלוטין.
מוסקט (זן ענבים)
מוסקט היא משפחת ענבים (תת-מין) הכוללת למעלה מ-200 זני ענבים השייכים למין גפן היין המשמשים בייצור יין וכענבי צימוקים וענבי מאכל ברחבי העולם במשך מאות שנים רבות. הצבעים שלהם נעים בין לבן (דוגמת מוסקט אוטונל), לצהוב (מוסקטו ג'אלו), ורוד (מוסקטו רוזה דל טרנטינו) ועד כמעט שחור (מוסקט המבורג). לענבי מוסקט ויינות מוסקט כמעט תמיד ניחוח פרחוני מתוק בולט. המספר הרב של הזנים של המוסקט מצביעים על כך שהוא אולי זן הענבים המבוית העתיק ביותר, ויש תיאוריות שרוב המשפחות בזן הגפניים גפן היין נובעות מזן המוסקט.
היסטוריה.
תיאוריות על מקורות ענבי המוסקט מתארכות את אבות הזנים עוד למצרים העתיקה ולממלכת פרס של העת העתיקה (כ-1000–3000 לפני הספירה) בעוד שחלק מהאמפלוגרפים, כמו פייר גאלט, סבורים שמשפחת זני המוסקט הופצה במהלך תקופת העת העתיקה הקלאסית (בערך 800 לפני הספירה עד 600 לספירה) על ידי היוונים והרומאים. עם זאת, בעוד שלייצור היין המקומי הייתה היסטוריה ארוכה במצרים העתיקה ובפרס, סופרים קלאסיים כמו קולומלה ופליניוס הזקן תיארו זני ענבים "דמויי מוסקט" מאוד כמו Anatelicon Moschaton ו-Apianae שהיו מאוד מתוקים ומושכים לדבורים (לטינית apis), אין הוכחות היסטוריות מוצקות לכך שענבי היין המוקדמים הללו היו בני משפחת המוסקט.
האזכור המתועד הראשון של ענבים המכונים "מוסקט" היה בעבודותיו של המלומד הפרנציסקני ברתולומאוס אנגליקוס שכתב על יין העשוי מענבי מוסקט בעבודתו De proprietatibus rerum ("על תכונותיהם של דברים") שנכתב בין 1230 ל-1240 בזמן שאנגליקוס למד בסקסוניה. יצירתו הלטינית של אנגליקוס תורגמה לצרפתית בשנת 1372 כאשר היין תואר על ידי אנגליקוס כ-"vin extrait de raisins muscats".
מקור השם.
מכיוון שלא ניתן להצביע על המקורות המדויקים של משפחת המוסקט, התיאוריות ביחס למקור השם "מוסקט" הן רבות. האמונה המצוטטת ביותר היא שהשם נגזר מהמילה הפרסית מוצ'אק. באיטליה, המילה האיטלקית מוסקה לזבוב יכולה להיות גם אפשרות אחת כאשר הארומה המתוקה ורמות הסוכר הגבוהות של ענבי מוסקט מהווים אטרקציה נפוצה לחרקים כמו זבובי פרי.
תיאוריות אחרות מצביעות על כך שמקור משפחת הענבים היא במדינה הערבית עומאן ונקראה על שם העיר מוסקט השוכנת לחוף מפרץ עומאן. עיר אחרת המוצעת לעיתים כמקום הולדתו של הענב או מקור פוטנציאלי לשמו היא העיר היוונית מוסקטו, הממוקמת מדרום-מערב לאתונה באטיקה, כאשר מוסקטו הוא שם נרדף נפוץ ביוון לזני מוסקט.
זנים עיקריים.
משפחת ענבי המוסקט מונה למעלה מ-200 זנים שונים. עם זאת, בין הזנים הרבים והשונים נעשה שימוש נרחב בייצור יין רק קומץ זני מוסקט. אלה כוללים את Muscat blanc à Petits Grains, Muscat of Alexandria, Muscat of Scanzorosciate, Muscat of Hamburg ו-Muscat Ottonel.
בין החברים הבולטים במשפחת מוסקט נמנים Muscat blanc à Petits Grains, שהוא זן הענבים העיקרי המשמש לייצור יין נתזים האיטלקי Asti (הידוע גם בשם מוסקטו אסטי) המיוצר באזור פיימונטה. הוא משמש גם בייצור רבים מהיינות המחוזקים הצרפתיים המכונים vin doux naturels. באוסטרליה זהו גם הענב העיקרי המשמש לייצור מוסקט ליקר, מאזור היין ברוטרגלן במדינת ויקטוריה. דוגמאות צעירות, לא מיושנות ובלתי מחוזקות למוסקט בלאן נוטות להפגין את הארומה האופיינית "ענבים" של מוסקט, כמו גם תמציות הדרים, ורדים ואפרסק. דוגמאות מחוזקות ומבוגרות (במיוחד כאלה שעברו הזדקנות בחבית) נוטות להיות בצבע כהה מאוד בגלל חמצון הנותן ארומה של קפה, עוגת פירות, צימוקים וטופי.
מוסקט אלכסנדריה הוא זן מוסקט נוסף המשמש בדרך כלל בייצור של vin doux naturel צרפתי, אך הוא נמצא גם בספרד, שם הוא משמש לייצור רבים מהמוסקלטים הספרדיים המחוזקים. במקום אחר משתמשים בו לייצור יינות לבנים יבשים עד מתוקים, שכותרתם לעיתים קרובות מוסקטו באוסטרליה, קליפורניה ודרום אפריקה. באלזס ובחלקים ממרכז אירופה, מוסקט אוטונל משמש לייצור יינות יבשים ומבשמים במיוחד.
זויה (סרט)