במרכז הסרט עומדת דמותו של אלברט שפר, האדריכל ושר החימוש של גרמניה הנאצית ומי שנחשב לחברו הטוב של אדולף היטלר. בשנת 1971, לאחר הצלחתו של רב המכר בתוככי הרייך השלישי נשלח אנדרו בירקין , תסריטאי צעיר מטעם אולפני סרטי פרמאונט, לעבד את ספרו של שפר לסרט, שבסופו של דבר לא הופק. "שפר בדרך להוליווד" מתבסס על הקלטות של ארבעים שעות השיחה בין השניים המתעדות את תהליך העבודה על התסריט. זאת דרך זיכרונותיו של שפר, החל משנות עליית הנאצים לשלטון ועד לתפקידו המכריע במלחמת העולם השנייה, וכן בהצגת חקירתו במשפטי נירנברג. הסרט בוחן באופן ביקורתי את ניסיונותיו לשכתב את ההיסטוריה בעזרת סרט עלילתי ולטייח את מעשיו הכוללים מעורבות בהשמדה באמצעות עבודות כפייה. ניסיונות אלה נחשפים באותם ראיונות עם בירקין, שבהם שפר מטייח בתיאור אדיש את אי מעורבותו, כביכול, בפעולות ההשמדה שהפעיל המשטר הנאצי במהלך השואה, והעדר מודעותו, כביכול, אודותן.
ביקורות.
מגאזין הסרטים הבריטי "Screen International" באמצעות אתר האינטרנט שלו "ScreenDaily" דיווח לאחר הבכורה העולמית בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין, שמדובר בסרט דוקומנטרי מרתק. הוא מוסיף שכמעט ארבעה עשורים לאחר מותו, עמדתו המזויפת של שפר כבר אינה בלתי מעורערת, וגם פיקודו במלחמה על 12 מיליון עובדי כפייה עבדים אינו מוטל בספק. הסרט התיעודי של לאפה חושף את השקרים בצורה צפופה, מפוכחת ומשכנעת. "הברלינר ספיישל" מטעם הפסטיבל של ברלין הסתפק בכתיבה שהסרט התיעודי מציג את ניסיונו הרפה של שפר "לסייד" את עברו בסרט עלילתי. ג'סיקה קיאנג, מבקרת הפסטיבלים הבינלאומיים כתבה ב-וראייטי מגזין, שככל הנראה בשל התדרדרות מצב הקלטות המקוריות, הקולות שאנו שומעים ברוב הסרט אינם של שפר או של בירקין, אלא של שחקני קול הקוראים קטעים מהתמלילים, ועובדה זו מעמידה אותנו בתיאור תיאטרלי ולא במה שאמור להרגיש כמו דיאלוג ספונטני. שהצליל באופן כללי קצת בעייתי בסרט. שהעבודה הנפלאה שלאפא ביצעה בחשיפת קטעים שלא נראו עד כה של שפר מתקופת הרייך השלישי, מופרעת מהתוספת הקפדנית אך חסרת התועלת של אפקטים קוליים: שריקות רכבת, מנועי מכוניות ורשרושי נייר. הטכניקה המופרזת הזו הפכה גם את סרטה הקודם של לאפה על היינריך הימלר לכזה, שרץ ללא צורך בהתעקשות המבלבלת להוסיף רעשי צעדים לקטעים שקטים של אנשים שהולכים. היא כותבת שהחלל הגדול שקיים בסרט הוא העדר התסריט שכתב בירקין בזמנו עבור פארמונט, ושאיננו יודעים איזו דמות רצו יוזמי הסרט העלילתי להציג, אך היא מסתפקת בכך שהסרט התיעודי הזה "קוצץ את ידיו" של שפר בניסיונו להציג את דמות "הנאצי הטוב" בספרו רב המכר. אלעד שלו, עורך פורטל הסרטים הישראלי Seret.co.il דיווח מברלין שונסה לאפא יצרה סרט מצוין שבו עוקבת אחר הסיפור שמנסה להכתיב הבכיר הנאצי לשעבר לתסריטאי צעיר, אך במהלך חכם היא משלבת מספר צירי זמן, כולל קטעי וידאו ממשפטי נירנברג המראים את הסתירות והמניפולציות שמנסה שפר לבצע על מנת לשכתב את ההיסטוריה. הוא מוסיף שבסרט אין קריינות מסבירנית כמו בדוקומנטריים רבים, אלא מתן אפשרות לצופה לבנות את הנרטיב בעצמו, ולהבין מי באמת היה שפר דרך חיבור החלקים השונים. הוא סיכם שמדובר בסרט דוקומנטרי חשוב ועשוי היטב, שרלוונטי במיוחד לימינו בהם מנהיגים פופוליסטיים עולים, קנאות וגזענות ישנה צפה, ונעשה ניסיון לשכתב את ההיסטוריה. אבנר שביט כתב ב"וואלה תרבות" שמדובר בסיפור מטורף, לא ייאמן אפילו בסטנדרטים הגבוהים שהקהל הורגל אליו מסיפורים על השואה, הממחיש שוב את קור הרוח שבו הנאצים הוציאו לפועל את הזוועות שלהם, ולא פחות מכך - את ההיתממות הנונשלנטית שבו ניסו להתנער מפשעיהם ולהמשיך כרגיל. לאחר ההקרנה בפסטיבל הסרטים ירושלים, כתבה שרה פלד, באתר החדשות העצמאי "מגפון", כי הסרט מצמרר, וחושף את מנגנון הטיוח של אדם קר רוח, שערך חיי אדם נפקד מאישיותו. מרלין וניג כתבה במגזין "פורטפוליו" שהיא מצאה את הסרט "ייחודי באופן שבו הוא משקף את הפער בין חלון הראווה המודרני של ברלין, לבין העבר שמסתתר בין לבניה ומדביק את תבניתה". היא מציינת שבניגוד לסרטי שואה אחרים, מכל הסוגים, ונסה לאפא, במאית הסרט, בעבודה קולנועית וארכיונית מדויקת, ומהיפות שנעשו כאן, רוקמת סיפור מנקודת תצפית לא צפויה, ומסבה את תשומת לב הצופים דווקא לשכחה - שכחת ההמון שעלולה להעניק תהילה גם לרוצחים. עופר ליברגל מבלוג הקולנוע "סריטה" מציין כי סרטה של לאפא הוא לא רק סרט על פושע מלחמה שניסה ואף הצליח למתן את אשמתו, אלא גם סרט על "אומנות" המניפולציה של העברת סיפור. דווקא באמצעות הסרט שלא נעשה על ידי פארמונט ודימויים שמתבססים על חומרי ארכיון, לאפא חושפת את המנגנון בו הקולנוע יכול לעצב מחדש את התודעה. הדבר בא לידי ביטוי גם בדרך בה לכאורה בלי לעשות הרבה, היא מעמידה בספק את כל טענותיו השקריות של שפר. הבלוג HotJerusalem שהכין כתבה על הסרטים המומלצים לצפייה בפסטיבל הקולנוע ירושלים כתב שהסרט החדש של ונסה לאפא ואשר עוקב אחר דמותו האניגמטית של אלברט שפר, איש סודו של היטלר, הוא מסמך אודיו-ויזואלי מרתק ומהפנט, שנוצר ביד אמן, על ידי חומרי ארכיון ושיחות שלא נועדו לפרסום.
אביגייל ג'ונסון
אביגייל פיירפונט ג'ונסון (באנגלית Abigail Pierrepont Johnson, נולדה ב-19 בדצמבר 1961) היא אשת עסקים אמריקאית מיליארדרית. ג'ונסון משמשת משנת 2014 כנשיאה וכמנכ"לית חברת ההשקעות האמריקאית פידליטי השקעות, וכיו"ר חברת האחות הבינלאומית פידליטי אינטרנשיונל. סבה, אדוארד ק. ג'ונסון השני, הקים את חברת פידליטי ואביה, אדוארד "נד" ג'ונסון השלישי, משמש כיו"ר במעמד אמריטוס בחברת פידליטי השקעות. משפחת ג'ונסון החזיקה ב־49% ממניות החברה במרץ 2013, ונכון ל-2020 ג'ונסון עצמה מחזיקה ב-24.5% ממניות החברה.
ג'ונסון מונתה ליו"ר פידליטי בחודש נובמבר 2016, וממשיכה לכהן כמנכ"לית וכנשיאה, ובעלת שליטה מלאה בחברה המעסיקה כ־45,000 עובדים ברחבי העולם. הונה של ג'ונסון מוערך כיום ב-14 מיליארד דולר והיא מדורגת כאחת הנשים העשירות בעולם. בשנת 2016 הוכתרה על ידי פורבס כאדם העשיר ביותר ב -50 הערים הגדולות באמריקה ובשנת 2019 דורגה במקום השביעי ברשימת הנשים המשפיעות.
שנותיה הראשונות והשכלה.
ג'ונסון למדה בקיימברידג' (מסצ'וסטס) בבית הספר הפרטי בקינגהאם בראון וניקולס, ובשנת 1984 סיימה את לימודיה במכללת הוברט ויליאם סמית' בה קיבלה תואר ראשון בהיסטוריה של האמנות. לאחר תקופה קצרה כיועצת בחברת בוז אלן המילטון בשנים 1985–1986, קיבלה ג'ונסון בשנת 1988 תואר שני במנהל עסקים בבית הספר למנהל עסקים באוניברסיטת הרווארד..
חברת פידליטי השקעות.
לאחר שסיימה את לימודיה בבית הספר למינהל עסקים באוניברסיטת הרווארד, הצטרפה ג'ונסון כאנליסטית וכמנהלת תיקי השקעות לחברת פידליטי השקעות שהקים סבה, אדוארד ג'ונסון השני, בשנת 1946. בשנת 2001 קודמה לתפקיד נשיאת פידליטי ניהול נכסים. בשנת 2005 מונתה לראשת תחומי קמעונאות, מקומות עבודה וגופים מסחריים ובשנת 2012 נבחרה לנשיאה. בשנת 2014 התמנתה למנכ"לית פידליטי השקעות, תפקיד בו כיהן אביה משנת 1977, ובשנת 2016 היא מונתה גם ליו"ר. בשנת 2018 יזמה ג'ונסון השקעות במטבע הקריפטו בפידליטי, ובכך התאפשר למשקיעי הגופים המסחריים לסחור בביטקוין ובאתר.
מעורבות בפוליטיקה.
בשנת 2016 תרמה ג'ונסון 2,700 דולר למועמד הרפובליקני לנשיאות ג'ב בוש, שהוא הסכום המקסימלי המותר על פי החוק כתרומה למסע בחירות למועמדים לנשיאות.
פרסים והצטיינות.
ג'ונסון מכהנת כחברת מועצת המנהלים במספר פורומים כלכליים העוסקים בשוק ההון.
פורבס דירג את ג'ונסון כאחת מהנשים המשפיעות בעולם כבר מספר שנים:
פורבס: 100 הנשים המשפיעות בעולם
כל הלהיטים (אלבום של טיפקס)
כל הלהיטים הוא אלבום האוסף הראשון של להקת טיפקס, שיצא בשנת 2003, ומאגד את עשייתה של הלהקה בשבעת האלבומים הראשונים שלה ובסינגלים שהוציאה עד אז.
לצד להיטיה הישנים של הלהקה כלל האלבום גם את השיר החדש "ריקודי עמבה" (שהוא שיר פארודי בסגנון מזרחי על תרבות המוזיקה המזרחית), גרסת כיסוי ל"הימים האחרים" של להקת פיקוד מרכז שהוקלטה עבור השירותרום וביצוע משותף של הלהקה עם שרית חדד להמנון "התקווה".
Illuminate
Illuminate (בעברית: להאיר) הוא אלבום האולפן השני של הזמר והיוצר הקנדי שון מנדס. הוא יצא לאור ב-23 בספטמבר 2016, באמצעות חברת איילנד רקורדס ויוניברסל מיוזיק גרופ. מוזיקלית, האלבום מכיל את הז'אנרים מוזיקליים פופ, רוק ובלוז. האלבום הופיע לראשונה בראש מצעדי הבילבורד 200 האמריקאי ובמצעד האלבומים הקנדיים. קדמו לו הסינגל הראשי "Treat You Better" שהגיע לעשרת המובילים במצעד בילבורד הוט 100. אלבום קודם על ידי סיבוב ההופעות העולמי "Illuminate World Tour", שהחל במרץ 2017.
סינגלים.
"Treat You Better" יצא לאור כסינגל הראשי מתוך האלבום ב-3 ביוני 2016. הווידאו קליפ יצא לאור ב-12 ביולי 2016. מוצג בו מנדס המנסה לעזור לילדה במערכת יחסים פוגענית, והוא יכול להתייחס אליה יותר טוב. נכון ליוני 2020, יש לשיר כמעט שני מיליארד צפיות ביוטיוב. מאז יציאתו לאור, "Treat You Better" הגיע למקום ה-6 במצעד הבילבורד הוט 100 האמריקאי.
"Mercy" יצא לאור לתחנות רדיו להיטים עכשוויים בארצות הברית כסינגל השני מתוך האלבום ב-18 באוקטובר 2016.