העדלאידע בתל אביב בוטלה למשך כשני עשורים – החל משנת 1936, בצל המרד הערבי הגדול ולאחריו מלחמת העולם השנייה, מלחמת העצמאות, קום המדינה ושנותיה הראשונות – וחודשה רק בשנת 1955. באותה שנה השתתפו בה מעל חצי מיליון צופים. בסוף שנות השישים התפוגגה המסורת התל אביבית והמצעד הועבר לחולון, אם כי הוא לא לבש את האופי ההמוני של האירועים בתל אביב הקטנה.
ב-1965 הונהגה בחיפה ה"ארכיפַּרְחיטורה" תהלוכה פורימית שמיצגי הענק שלה, שהורכבו על משאיות, הוכנו על ידי סטודנטים מהפקולטה לארכיטקטורה בטכניון (ולכן שם התהלוכה היה הלחם של "ארכיטקטורה" עם הביטוי "ארחי פרחי") וסטודנטים מהאקדמיה לעיצוב ולחינוך ויצו חיפה. התהלוכה נעה ברחוב הרצל בהדר הכרמל בליווי תזמורות.
בשנים האחרונות נעשה ניסיון לחזור אל המסורת ולחדש את העדלאידע כאירוע רחוב חגיגי וגדול בערים השונות. בהרצליה מתקיימת עדלאידע החל משנת 2014, כאשר בכל שנה היא מוקדשת לנושא מסוים.
כיום העדלאידע הגדולה במדינה מתקיימת בחולון עם אלפי משתתפים בצעדה. בצעדות של 2017 ו-2018 השתתפו כ-200 אלף צופים. בעדלאידע החולונית מושקעים מדי שנה מיליוני שקלים והיא נחשבת לגדולה והמושקעת ביותר בכל הארץ.
מקור השם.
בתחילה נקראה התהלוכה בשם "קרנבל", שהוא שמן של התהלוכות המקבילות לה במסורת הנוצרית. בשנת 1932 הוכרז על תחרות למתן שם קבוע לתהלוכה. מתוך כ-300 הצעות שהוגשו, נבחרה הצעתו של הסופר י"ד ברקוביץ להעניק לתהלוכה השם "עַדְלֹאיָדַע" – שהכוונה בה היא הגעה לשכרות עד לטשטוש מוחלט ואי-ידיעה; זאת על פי דברי רבא (): (ארמית: חייב אדם לשתות לשוכרה בפורים עד שלא ידע להבחין בין המן הארור למרדכי המבורך), ועם רכיב הומופוני השומר משמעות וצליל של הסופית היוונית "-יאדה".
בין המציעים האחרים היו חיים נחמן ביאליק, שהציע את השם "פּוּרָה", שאול טשרניחובסקי, שהציע את השם "אסתורת", ואברהם שלונסקי, אשר הציע את "צהלולה".
יורד ים
מלח (מקצוע)
ספן
ספן, מלח, יורד ים או ימאי הוא עובד זוטר על אנייה.
תפקידיו של הספן והמרחק המעמדי בינו לבין מפקד האנייה, רב החובל, הלכו והתקרבו לאורך ההיסטוריה, ככל שהעבודה הגופנית הנדרשת מן הספנים הלכה והתמעטה. בספינות משוטים היו הספנים החותרים בדרך כלל עבדים או שבויי מלחמה שהפכו לעבדים לצורך החתירה.
בספינת מפרש היו המלחים פשוטי עם בדרך כלל, בעוד הקצינים ואף הצוערים (שהיו יכולים להיות נערים צעירים, אך בכל זאת דרגתם הייתה גבוהה משל המלחים) היו בני טובים - ממעמד האצולה.
בתקופה בה רווחו ספינות המפרש, ספנים היו עשויים להישכר לשירות מחייב תמורת מטבע, גם אם מתן המטבע התבצע שלא ביודעין (באנגליה, למשל).
בתקופה המודרנית מובדל מעמד המלחים ממעמד החובלים (קציני הים) על הספינה במעבר קורס קצינים, ולא במוצא. ברוב המקומות עדיין כפוף כל מלח, ללא תלות בוותק ובניסיון, לכל קצין ים.
היבטים לשוניים.
באנגלית המונח הרשמי למלח הוא Rating (דירוג), הנבדל מ-Officer (קצין).
מקור מילים עבריות למקצועות ימיים.
רש"י מבאר שמלח פירושו מערבב:
הרמב"ן מבאר שמלח הוא מלשון מֶלַח, ולכן נקרא מוביל הספינה בשם זה, שכן הוא כמי שיודע לטעום את המים ולבדוק לפי זה את כיוון ואופן הנסיעה הרצויים, כמו זה שטועם את התבשיל לבדוק את מליחותו.
ימאי שיטור.
ימאי שיטור הוא שוטר מוסמך במשטרת ישראל בעל תעודה. אדם בעל רקע וידע בתחום הימאות שנבחר לשרת ביחידת השיטור הימי בתפקיד ימאי שיטור. הבחירה נעשית בתאום מקצועי של המדור הימי במטה הראשי תחת פיקוד מטה משטרת ישראל. תפקידו, שיטור לשמירת הסדר צבורי והחוק הפלילי בים על ידי פיקוח ואכיפת חוקי מדינת ישראל החלים על רישוי ושימוש מותר בכלי שיט קטנים כמו אופנועי ים, סירות גומי, סירות, סירות מנוע, מפרשיות.
ספר קהלת
באל-סאגות'
באל-סאגות' (באנגלית: Bal-Sagoth) היא להקת בלאק מטאל סימפונית מאנגליה. שמה של להקה לקוח מסיפרו הקצר של סופר הפנטזיה האמריקאי, רוברט ארווין הווארד, 'The Gods Of Bal-Sagoth'.
היסטוריה.
ימיה הראשונים של באל-סאגות'.
בשנת 1989 החליט ביירון רוברטס להקים את באל-סאגות' בניסיון ליצור "מוזיקה שמשלבת בלאק מטאל סימפוני ודת' מטאל עם קונספט וליריקה שעוסקים בפנטזיות, סיפורי עם ומדע בדיוני".
בהשראתם של סופרי פנטזיה כמו רוברט א. האוורד, ה.פ. לאברקרפט ואדגר רייס בורוז, יצר רוברטס עולם דמיוני משלו, כאשר את הסיפורים פרי דמיונו הוא מתאר דרך המוזיקה והליריקה של הלהקה לאורך אלבומיה השונים.
בשנת 1993, שילבו כוחות האחים כריס וג'וני מאודלינג יחד עם ביירון רוברטס, כאשר כריס היה לגיטריסט הלהקה וג'וני פעל כמתופף. אחרי צירופם של השניים צורפו ללהקה עוד שני חברים בדמותם של ג'ייסון פורטר כבסיסט ווינסנט קרבטרי כקלידן. באותה השנה (1993), הקליט ההרכב את הדמו הראשון שהיה מבחינה מוזיקלית אגרסיבי ומבוסס בלאק מטאל ודת' מטאל ומתובל במעט אלמנטים סימפוניים. הדמו משך את חברת התקליטים קאקופונוס שהחתימה את הלהקה.
הלהקה החלה בהקלטות לאלבום הבכורה שלה כבר בשנת 1994, ובעקבות בעיות בחברת התקליטים האלבום יצא לאור ב-1995.
האלבום נשא את השם "A Black Moon Broods Over Lemuria", והוא יותר קרוב מבחינה מוזיקלית לדת' מטאל\בלאק מטאל מסורתי, כאשר הקול הסמכותי והקריינות הבולטת של ביירון רוברטס עדיין אינם דומיננטיים והוא שר בסגנון הגרוני הנפוץ בדת' מטאל. עם השנים, האלמנטים שנודעו כבולטים שבמאפייני ההיכר של באל-סאגות', היו הביצועים הווקאליים של ביירון רוברטס, שהפכו לחלק אינטגרלי מיצירותיה המוזיקליות של הלהקה.
יצירת הסאונד המוכר של באל-סאגות'.
בשנת 1996 שחררה באל-סאגות' את האלבום "Starfire Burning Upon the Ice-Veiled Throne of Ultima Thule", אלבום שמסמל את ההתחלה של מה שמוכר כ'סאונד' המסורתי והייחודי של באל-סאגות'. במהלך הכנתו של האלבום, נעשה דגש על עבודת התופים והקלידים על מנת ליצור אווירת קרב אפית ואטמוספירית, כמו כן, שולבו העלילות הדמיונית שטווה ביירון רוברטס בכתיבתו הפואטית-מחזאית. הסאונד שזה עתה "נתגלה" על ידי הלהקה, ימשיך להתפתח ול"היחקר" במשך ארבעת האלבומים הבאים של הלהקה.
גיבוש הסאונד באלבום Battle Magic.
החל משנת 1997, באל-סאגות' השקיעו זמן רב ומחשבה רבה בכתיבה ובהלחנת האלבום שנחשב לאחד המוצלחים שהם הוציאו, "Battle Magic". הקלטת האלבום נערכה כחודש, והדגש על עבודת הקלידים באלבום הייתה ניכרת. דוגמה לכך היא העבודה המסובכת כל-כך בשיר " Circus Maximus ", לו נעשו הכנות מרובות בעיקר בקטעי הקלידים - הכנות והקלטות שארכו כ-6 ימים.
האלבום מגבש ומלטש את הסאונד שהחל להיווצר באלבום הקודם של הלהקה, סיפוריו של ביירון רוברטס מועברים דרך הליריקה, המוזיקה והקריינות הסמכותית והאפלה שלו. עבודת התופים המהירה גם היא משמעותית, וגם בה הושקעה עבודה רבה ומיוחדת על מנת להעצים את האווירה האטמוספירית והאפית של המוזיקה. רבים מחשיבים את האלבום ליצירת מופת של מטאל סימפוני. בשנת 1998, כאשר האלבום יצא לאור הוא מיידית משך את תשומת הלב של מספר חברות תקליטים גדולות ונחשבות. ניוקליר בלאסט (Nuclear Blast), חברת התקליטים הגרמנית הגדולה, החתימה את הלהקה על חוזה ענק שכולל הפצה בינלאומית.
במסע ההופעות שקידם את האלבום, הלהקה לא נחה וכבר שקדה על חומר חדש לקראת אלבום הבכורה שלה בחברת התקליטים הגרמנית. במהלך אותו המסע, החליט ג'וני מאודלינג לפעול כקלידן בהופעות, ואת מקומו כמתופף תפס דייב מקינטוש (מאוחר יותר בלהקת הפאוור מטאל הבריטית דראגונפורס).
תקופת ניוקליר בלאסט.
בשנת 1999 שחררה באל-סאגות' את אלבומה הראשון תחת חברת התקליטים ניוקליר בלאסט, "The Power Cosmic".
האלבום שהתעסק כמיטב המסורת של באל-סאגות' בסיפורי הפנטזיות והמלחמות, וסיפורים קוסמיים אחרים, הביא את באל-סאגות' לגבהים חדשים, הן מבחינה אומנותית והן מבחינת הפופולריות שצברה הלהקה. מבחינת הסאונד האלבום מהווה המשך לBattle Magic שיצא לפניו, כאשר באל-סאגות' מתפתחים אומנותית בצורה גדולה מאוד באלבום הנוכחי.
לאחר הוצאתו של האלבום הלהקה "נעלמה" ולא הופיעה כלל עד לצאתו של האלבום "Atlantis Ascendant" ב-2001.
הלהקה חזרה להופיע בסוף 2001 ואף הייתה הלהקה הבכירה בפסטיבל "The Fifth Cataclysm Devours Europe: Phase 1", שבו הופיעו להקות מטאל נחשבות אחרות כמו: ויידר הפולנית, אמון אמארת' ומרדוק השוודיות ולהקת הבלקאנד דת' מטאל ההולנדית God Dethroned.
מאוחר יותר בשנת 2002, הלהקה הופיעה בפסטיבל המטאל בלודסטוק, ובשנת 2004 תמכה באל-סאגות' בלהקת הת'ראש מטאל הבריטית הוותיקה, סאבאת (Sabbat).
שנת 2004 הייתה השנה בה עזב דייב מקינטוש (מתופף הלהקה) ללהקת הפאוור מטאל דראגונפורס; הוא הוחלף על ידי דאן מולינס שערך את הופעת הבכורה שלו עם הלהקה בפסטיבל ואקן הנחשב באוגוסט 2004.
במרץ 2006 הוציאה הלהקה את אלבומה השישי והראשון מזה חמש שנים, אלבום לו חיכו רבים ממעריציה, The "Chthonic Chronicles". האלבום כולו הולחן והוקלט באולפני ההקלטות של קלידן הלהקה ג'וני מאודלינג "Waylands Forge Studios".
ידיעות ושמועות בעולם המטאל מעידות על כך ש- "The Chthonic Chronicles" יהיה אלבומה האחרון של הלהקה.
המיתולוגיה של באל-סאגות'.
מערכת העולמות.