עוף זה התגלה ב-1860 על ידי החוקר ג'ורג גריי (1808 – 1872). שמה של הרלית ניתן ע"ש החוקר, הוגה האבולוציה (יחד עם דרווין) וחוקר בעלי חיים באינדונזיה, אלפרד וולאס (1823 – 1913).
אורכה הממוצע 33-40 ס"מ והיא בעלת גוף כחול-שחור אצל הזכרים וחום כהה בחלק התחתון. הגחון כחול-שחור אך יותר בהיר והעפעפיים, המקור הארוך והרגליים החזקות הם אדומים בצבעם. הכנפיים קטנות ולא מועילות לה במעוף והיא אכן חסרת יכולת לעופף. זכרי הרלית מסוגלים לקרוא בקול רם וכן לתופף בכנפיהם כדי להרשים נקבות ולהרחיק יריבים. מרבית הפעילות מתרחשת בעיקר בשעות הבוקר או בשעת בין ערביים.
בית הגידול של הרלית הוא בסבכי דקלים ממין "Metroxylon sagu", בביצות סבוכות וכן בדשאי "Imperata cylindrica", שם היא מחפשת מזון בהליכה בין הצמחים. היא ניזונה מנצרי דקלים ומחרקים ואולי אף מעלי הדקלים הנחשבים קשים למאכל.
הרלית היא עוף מונוגמי. המשך קיומה מצוי בסכנה עקב פגיעה ביערות הדקלים ויבוש ביצות וכן כתוצאה מטורפים כמו כלבים וחתולים שפלשו לאי. מעריכים שישנם כיום רק 3,500-15,000 פרטים בוגרים.
ראדושיצה
ראדושיצה (בפולנית: Radoszyce; ביידיש: ראדאשיץ) הוא כפר במחוז קונסקיה שבפרובינציית שוויינטוקז'יסקיה בפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב.
ראדושיצה נזכר מהמאה ה-14, ובתחילת המאה ה-15 הוענקו לו זכויות עיר. עד המאה ה-19 היה הכפר יישוב כנסייתי.
בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכלל היישוב בתחום ממלכת הבסבורג, ובשנת 1815 נכלל בתחום פולין הקונגרסאית.
יהודי ראדושיצה.
יהודים ישבו בראדושיצה מתחילת המאה ה-19, עם ביטול ההגבלות על מגורי יהודים במקום. התיישבותו במקום של האדמו"ר ישכר דב בארון הביאה להתפתחות הקהילה היהודית ביישוב, ובשנת 1897 נמנו בכפר 1,728 יהודים.
במהלך הכיבוש הרוסי בזמן מלחמת העולם הראשונה, גירשו השלטונות את רוב יהודי הכפר ממנו. כששבו אליו אלו בתום הקרבות, מצאו כי בתיהם נבזזו. בין מלחמות העולם נמנו ביישוב כ-400 משפחות יהודיות, רוב תושביו, והתקיימה בו פעילות ציונית.
בימים הראשונים למלחמת העולם השנייה ניזוק היישוב קשות כתוצאה מהקרבות בסביבתו, ורוב תושביו עזבו אותו. עם הגעת פליטים יהודים ליישוב, הגיע מספר יהודיו בשנת 1941 לכ-2,400 איש. באביב 1942 הגיעו ליישוב פליטים יהודים נוספים.
בתחילת נובמבר 1942 שילחו הגרמנים את כ-4,000 היהודים ששהו ביישוב למחנה ההשמדה טרבלינקה.
רדושיץ
ראדושיץ
רדושיצה
אסתי עצמוני
אסתי עצמוני (נולדה ב-10 במרץ 1949) היא אשת חינוך ישראלית, מחברת ספרי לימוד בנושא זהירות בדרכים.
ביוגרפיה.
עצמוני ​נולדה, ​גדלה והתחנכה ברעננה. בצה"ל שירתה בפיקוד צפון. לעצמוני תואר ראשון בפסיכולוגיה ותואר שני בחינוך קהילתי, והיא שימשה שנים רבות כמחנכת במערכת החינוך בכפר סבא.
עצמוני הייתה הראשונה בישראל שכתבה ספרי הוראה לתלמידים בנושא זהירות בדרכים (בצירוף מדריך למורה), שנמנו כחלק מרשימת ספרי הלימוד המאושרים של משרד החינוך. הספרים מאושרים כיום כחלק מרשימת ספרי הלימוד לבטיחות בדרכים בבתי הספר היסודיים בארץ, ומשמשים אלפי תלמידים ומורים בהוראת זהירות בדרכים, במערכת החינוך בישראל.
בשנת 1996 יצא לאור ספרה, "בצעד זהיר ובטוח", הראשון בסדרת ספרי הלימוד "בצעד". הספרים הבאים בסדרה זו היו "בצעד נבון" (1999), "בצעד שקול" (2003), "בצעד ראשון" (2006)​,​ ו"מורה דרך" (2012). ​​בשנת 2009 יצאו לאור ארבעה סיפורים לגיל הרך בסדרת "חיוכים בדרכים" (בשיתוף עם נחמה חרמון), במטרה ללמד תכנים מורכבים של נושאי זהירות בדרכים בצורה חווייתית ומהנה. בשנת (2018) יצא ספרה "סימני דרך" ובשנת (2019) יצא לאור ספרה "הליכה כהלכה"
ב-2011 פסק בית המשפט המחוזי בתל אביב כי ספרה של דתיה בן דור, "חכמים בדרך", מועתק בחלקו מהספר "בצעד שקול", ופסק לעצמוני פיצויים בסך 150 אלף ש"ח.
ב-24.10.19 בהסכם פשרה שקיבל תוקף משפטי של בית המשפט המחוזי בחתימת השופט ישעיהו שנלר, שבו כל זכויות היוצרים של ספרי בצעד: "בצעד ראשון" "בצעד שקול" "בצעד זהיר ובטוח" ו"בצעד נבון" (שיצאו בעבר בהוצאת רכגולד), למחברת אסתי עצמוני ועתה היא בעלת הזכויות הבלעדיות של הספרים.
על תרומתה למערכת החינוך בישראל קיבלה עצמוני ב-2008 פרס "אשת המופת" על מפעל חיים מטעם סניף מועדון "ליונס" בכפר סבא.
הערות שוליים.
4. תיק מס' 5670-05-19 פסק דין בית משפט מחוזי ת"א בחתימת השופט ישעיהו שנלר, אשר מעביר ומחזיר את כל זכויות היוצרים בספרי בצעד לעצמוני אסתי מחברת הספרים
פרינקיפים
פרינקיפים (בלטינית: Princeps) הם סוג של חיל רגלים בצבא הרומי בתקופת הרפובליקה. השימוש בחיילים אלו החל עם המעבר של הצבא הרומי משיטת הפלאנקס לשיטה המניפולרית במהלך המאה ה-4 לפנה"ס. הפרינקיפים היו אזרחים עשירים יחסית שיכלו להרשות לעצמם נשק ומיגון באיכות טובה.
תיאור.
על פי פוליביוס, הפרינקיפים היו חיילים מבוגרים ואמידים יותר מההאסטאטים אך פחות מהטריאריים. בהתאם לכך, הם היו מוגנים טוב יותר מרוב החיילים. הם היו מצוידים בחרב קצרה שנקראה "גלאדיוס", שתי חניתות להטלה, ומגן גדול בצורת מלבן מקומר שנקרא סקוטום. את קסדותיהם הם נהגו לעטר בנוצות כדי להיראות גבוהים יותר.
כל לגיון כלל 1,200 פרינקיפים, והללו חולקו לעשרה מניפולים. הפרינקיפים הוצבו במסגרת המבנה המניפולרי אחרי ההאסטאטים ולפני הטריאריים. בעת הקרב היו הפרינקיפים מטילים את חניתותיהם מעל ראשי ההאסטאטים ולאחר מכן מצטרפים לקרב מאחוריהם. השימוש בפרינקיפים הופסק בעיקר בשל שינויים בכלכלת רומא, שבעקבותיהם היו כל החיילים מסוגלים לרכוש לעצמם כלי נשק זהים.
משחק האולסטאר של ליגת הפיתוח של ה-NBA
משחק האולסטאר של ליגת הפיתוח של ה-NBA הוא אירוע שנתי אשר התקיים בין העונות 2007–2017 במקביל למשחק האולסטאר של ה-NBA. המשחק התקיים באותה העיר שבה מתקיים אירוע האולסטאר של ה-NBA, אך התרחש יום קודם (שבת) ובאולם אחר. בנוסף למשחק המרכזי קיימה הליגה את אירועי "Dream Factory Friday Night" הכוללים מספר תחרות פופולריות דוגמת תחרות הטבעות ותחרות זריקות ל-3 נקודות.
משחק האולסטאר.
במשחק האולסטאר משתתפים 20 שחקנים המחולקים לשתי קבוצות. השחקנים נבחרים על ידי הצבעה באתר הרשמי של ליגת הפיתוח ועל ידי הצבעה של מאמני הליגה. כל שחקני הליגה יכולים לעמוד להצבעה, אך ההשתתפות בפועל מותנית בכך שבזמן המשחק השחקן יחשב לשחקן פעיל בסגל שלאחת מקבוצות הליגה. שחקן שלא יכול לשחק עקב פציעה או עקב הצבה לקבוצה ב-NBA, מוחלף בידי שחקן אחר. שני המאמנים בעלי ההישגים הטובים ביותר, כשלושה שבועות לפני משחק האולסטאר, נבחרים להיות מאמני הקבוצות בתחרות. הרכב החמישיות הפותחות בכל קבוצה נקבע על ידי המאמנים.
שני המשחקים הראשונים שוחקו במתכונת של ארבעה רבעים של 12 דקות כל אחד. כיום מתקיימת התחרות במתכונת של 2 חצאים בני 20 דקות, בדומה למשחק המקובל בליגת המכללות. משחק הבכורה התקיים בלאס וגאס במסגרת אירועי משחק האולסטאר של ה-NBA של שנת 2007. הקבוצות חולקו על פי החלוקה המסורתית למזרח ומערב. במשחקים השני והשלישי חולקו השחקנים לקבוצה כחולה וקבוצה אדומה, מכיוון שבאותה תקופה הליגה הורכבה משלושה אזורים. בין השנים 2010 ו-2012 חזרה החלוקה למזרח ומערב. החל משנת 2013 מחולקים השחקנים ל-2 קבוצות: פרוספקטס (Prospects) ופיוצ'רס (Futures). חלוקת השחקנים לקבוצות השונות נקבעת על ידי הנהלת הליגה, במטרה ליצור קבוצות מאוזנות.
Dream Factory.
בנוסף על משחק האולסטאר המרכזי מקיימת הליגה תחרויות מיומנות שונות, בדומה לתחרויות המתקיימות בתחרות האולסטאר של ה-NBA. התחרויות מתקיימות ביום שישי הפותח את אירועי סוף שבוע האולסטאר. האירועים החלו בשנת 2008 וכיום מתקיימות במסגרתם 2 תחרויות: תחרות הטבעות ותחרות זריקות ל-3 נקודות.
תחרות ההטבעות.
בתחרות ההטבעות משתתפים 4 מתחרים. בסיבוב הראשון כל מתחרה מטביע פעמיים, שני המתחרים בעלי הניקוד הגבוה ביותר עולים לשלשב הגמר. בשלב הגמר כל מתחרה מטביע פעמיים נוספות והשחקן בעל הניקוד הגבוה ביותר זוכה בתחרות. דן טאקר (2010, 2011) וטוני מיטשל (2013, 2014) הם השחקנים בעלי מספר הזכיות הגבוה ביותר בתולדות התחרות, כאשר כל אחד מהם זכה בה פעמיים ברציפות.
תחרות השלשות.
כל משתתף בתחרות מקבל אפשרות לזרוק עד 25 זריקות במהלך דקה אחת. הכדורים מסודרים בחמש עמדות שונות הממוקמות מעבר לקשת שלוש הנקודות, כאשר בכל עמדה יש חמישה כדורים. על כל קליעה מקבלים נקודה ועל קליעת הכדור האחרון בכל עמדה (שמסומן בצבע אחר משאר הכדורים ומכונה "Money Ball") מקבלים 2 נקודות. כל חמשת הכדורים בעמדה החמישית מזכים את הקולע ב-2 נקודות. העמדות מתחילות בקצה אחד של הקשת ומסתיימות בקצה השני. 2 השחקנים המשיגים את הניקוד הגבוה ביותר עולים לסיבוב הגמר בו הם חוזרים על אותן הזריקות.
H.O.R.S.E.
משחק הדומה במתכונתו למשחק "חיובים" - השחקן הראשון זורק את הכדור לסל ובמידה וקולע, השחקן הבא אחריו צריך לחקות את הזריקה ולקלוע מאותו מרחק ובאותה צורה כמו הזורק שלפניו. שחקן שלא מצליח לחקות את הקולע שלפניו נפסל. מי שצובר לחובתו 5 פסילות יוצא מהמשחק. משחק זה היה חלק מהתחרויות רק בשנתיים הראשונות.
Hot-Shot.