מסוף המאה ה-19 הוקמו בעיירה ארגונים ציוניים, ובשנת 1909 נפתח בה בית ספר עברי מרשת שפה ברורה. בשנת 1910 נמנו בעיירה 2,418 יהודים, רוב תושביה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה נמלטו מהעיירה רבים מיהודיה, ובזמן זה רכושם נבזז בידי האוכלוסייה המקומית, ובית הכנסת ובית התרבות היהודי בעיירה הועלו באש. בסוף המלחמה פרעו ביהודי העיירה חיילים פולנים. לאחר המלחמה, השתקמה הקהילה היהודית בעיירה בסיוע יוצאיה בארצות הברית.
בין מלחמות העולם התגברה בעיירה הפעילות הציונית, כאשר המפלגה הבולטת הייתה הציונים הכלליים. לצדה, התקיימה בעיירה פעילות של אגודת ישראל. בשנות השלושים סבלו יהודי העיירה מקריאות לחרם על עסקיהם, ובמספר מקרים נרצחו יהודים בכפרי הסביבה. בתקופה זו נמנו בעיירה כ-1,900 יהודים.
בשואה.
עם כניסת הסובייטים לעיירה בספטמבר 1939 נסגרו המוסדות היהודיים בה, ומספר פעילים פוליטיים נאסרו, והוגלו לסיביר. ב-1 ביולי 1941, לאחר פרוץ מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים.
עם תחילת הכיבוש הגרמני נרצחו מספר יהודים בכפר קורוביצה הסמוך לעיירה בידי אוקראינים מקומיים, ולמחרת שרפו הגרמנים בעיירה ספרי תורה. ימים ספורים לאחר מכן צוו יהודי העיירה לשאת סרט עם מגן דוד על זרועם, והם נקראו להתייצב למפקד בכיכר השוק בעיירה, בשעה שהאוקראינים המקומיים עורכים מצוד בבתי היהודים אחר מסתתרים. לאחר מכן, הוצאו להורג 9 מיהודי העיר שנתפסו בידי המשטרה האוקראינית. בהמשך סבלו יהודי העיירה ממעשי ביזה והתעללות מצד האוכלוסייה האוקראינית.
באוגוסט 1941 הוקם בעיירה יודנרט, בראשות אהרון הוכברג, שנצטווה להעביר לגרמנים תשלומי כופר גבוהים ביותר, וכן לספק מדי יום מאה איש למחנה עבודה שהוקם בכפר הסמוך קורוביצה, אשר הפך באוקטובר למחנה סגור. בד בבד, נחטפו יהודים למחנה עבודה נוסף. באביב 1942 התפשטה בקרב יהודי העיירה מגפת טיפוס, וגבר בקרבם הרעב, ויהודים שנתפסו אוספים ירקות משדות הסביבה נרצחו בידי האיכרים המקומיים או הגרמנים.
ב-20 בנובמבר 1942 ציוו הגרמנים על יהודי העיירה לעבור תוך מספר ימים קצוב לגטאות בערי הסביבה, ובייחוד לגטו פרמישלן. לאחר השלמת הגירוש, הוכרזה העיירה רשמית כ"נקייה מיהודים". תוך תקופה קצרה שולחו יהודי העיירה מהגטאות אליהם הועברו למחנה ההשמדה בלז'ץ. 37 יהודים מהעיירה שהצליחו להימלט מגטו פרמישלן לפני חיסולו, וחזרו לעיירה, נרצחו בה בידי אוקראינים מקומיים. כ-40 יהודים נוספים שהסתתרו בבונקר בסביבת העיירה נרצחו לאחר שנתגלו בידי אוקראינים, וכך גם קבוצה שהסתתרה ביער ליד הכפר זאניוב.
ב-20 ביולי 1944 שוחררה העיירה בידי הצבא האדום. רק כ-25 יהודים שבו אליה, ואלו עזבו אותה במהרה, לאחר שגילו כי בתיהם נתפסו בידי אוקראינים, ומצאו כי בית הכנסת בעיירה הוסב לאכסניה וכי בית העלמין היהודי בה נחרש.
גליניאני
גלינע
גלינא
לורנס דורל
ריכרד רואוף
גנרל-אוברסט ריכרד רואוף (בגרמנית: Richard Ruoff; 18 באוגוסט 1883 - 30 במרץ 1967), היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על קורפוס ועל ארמיות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
רואוף נולד ב-18 באוגוסט 1883 במסבאך שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1903 התגייס רואוף לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט ה-180 (וירטמברג ה-10). רואוף לחם במלחמת העולם הראשונה כמפקד פלוגה, וקיבל את צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר ההצטיינות הצבאית (וירטמברג), צלב האבירים של מסדר פרידריך (וירטמברג), צלב הכבוד של מלחמת העולם 1914 - 1918, ואות הפציעה בשחור.
לאחר המלחמה נשאר רואוף ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1933 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-13, ובשנת 1939 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים, ומונה למפקד הקורפוס ה-5.
מלחמת העולם השנייה.
בפרוץ המלחמה היה רואוף מפקד הקורפוס ה-5, ופיקד עליו בחזית המערבית כחלק מהארמייה החמישית שהוצבה בקו זיגפריד. במהלך המערכה על צרפת לחם רואוף עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה הרביעית במסגרת קבוצת ארמיות A, ובמהלך מבצע ברברוסה לחם רואוף עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה התשיעית במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, על הצלחתו בקרבות קיבל רואוף ב-30 ביוני 1941 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. במהלך הקרב על מוסקבה לחם רואוף עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מארמיית הפאנצר השלישית, והצליח להגיע לכביש הטבעת של מוסקבה.
ב-8 בינואר 1942 מונה רואוף למפקד ארמיית הפאנצר הרביעית במקום אריך הפנר שהודח, ופיקד עליה במהלך קרבות ההגנה באביב 1942. ב-1 ביוני 1942 הועלה רואוף לדרגת גנרל-אוברסט, ומונה למפקד הארמייה ה-17, עליה פיקד במהלך הקרב על קווקז. ב-24 ביוני 1943 פרש רואוף מתפקידו ונשאר בעתודת המילואים עד לסיום המלחמה.
לאחר המלחמה.
לאחר המלחמה חי רואוף באזור אגם קונסטנץ, וב-30 במרץ 1967 מת רואוף בטובינגן והוא בן 84 שנים.
גואשרו
גואשרו או עוף השמן (שם מדעי: "Steatornis caripensis") הוא מין של עוף טרופי מסדרת התחמסאים. הגואשרו הוא המין היחיד בסוגו ובמשפחתו והא חי בטבע במערות ויוצא בלילות לאכול פירות. באופן מיוחד לעופות יש להם שימוש באקולוקציה כמו עטלפים ודולפינים.
הגואשרו חי בטבע בצפונה של דרום אמריקה כולל את איי טרינידד וטובגו. הם העופות המעופפים היחידים הניזונים מפירות בלילה. הם ניזונים במיוחד משמן של דקלים, מה שנתן להם את שמם השני.
אורכם של הגואשרו 40-49 ס"מ מוטת הכנפיים 95 ס"מ ומשקלו 370-475 גרם. הוא בעל מקור זיפני, כנפיים רחבות ועיניים גדולות. הגואשרו נחים רוב הזמן במערות ויוצאים החוצה רק בלילה. הם עופות חומים עם כתמים לבנים על הכנפיים ופלג גוף תחתון בצבע קינמון.
הם אינם בסכנה אך מופרעים מעט מכריתת היערות בהם הם חיים.
שלדג האמזונאס
שלדג האמזונאס (שם מדעי: "Chloroceryle amazona") הוא מין של שלדג החי בטבע ביערות הגשם של האמזונאס ובנהרות סביבם ומוצא בהם את מזונו. הוא נפוץ גם צפונה משם עד מקסיקו ודרומה עד ארגנטינה. הוא קרוב משפחה רחוק של הפרפור הנפוץ בישראל.
אורכו של השלדג 29-30 ס"מ ומשקלו עד 110 גרם. הוא בעל נוצות ירוקות ומקור ארוך כיאה לשלדגים וכן ציצה על ראשו הירוק. החזה לעומת זאת צבוע בכתום בהיר. הבטן והצוואר לבנים והמקור הארוך שחור. לשלדג ראייה מצוינת המסוגלת למקם דברים מתחת למים בדיוק מרשים. הוא מזכיר מאוד את קרוב משפחתו הקטן יותר שלדג ירוק (Chloroceryle americana), אך כבד ממנו בהרבה. בנוסף לשלדג הירוק סימנים לבנים על כנפיו, החסרים אצל שלדג האמזונאס.
הוא מתמקם על ענפים הסמוכים לנהר וצופה על סביבתו. טרפו הוא בעיקר דגים, חרקי מים או דוחיים החיים מתחת לפני המים, לעיתים בעומק של כמה מטרים. כשהוא מזהה טרף, השלדג ממריא, צובר גובה, צולל כברק ושולה את הטרף שעשוי להיות בעומק מטר מתחת לפני המים. הוא עף איתו אל הענף הקרוב והורגו בחבטות כנגד העץ או בולע אותו כמות שהוא.
הזכרים צבעוניים מהנקבות והציצה שלהם משמשת לחיזורים. כמו כן הם בעלי קול חזק ומרשים והם משמיעים אותו מהענפים הגבוהים ביער הגשם. הנקבות בוחרות לקינון חפירים בגדת הנהר שהזוג מעמיק עד עומק של 10 מטר. שם מוטלות 3-4 ביצים. הגוזלים הבוקעים נראים דומים מאוד להוריהם.
השלדג יוצא לציד לבד בדרך כלל אך הוא אינו טריטוריאלי ואם המקום מכיל מספיק דגים הוא מקבל נוכחות של שלדגים אחרים.
לא ידוע על תת-מינים לשלדג זה.
נחשון אמריקאי
נחשון אמריקאי (שם מדעי: "Anhinga anhinga") הוא מין עוף מים החי באזורי ביצות ובאזורי מים מתוקים שונים ברחבי אמריקה. מקור שמו בצוואר דמוי הנחש שלו שבולט ביותר כאשר הוא שוחה ושאר גופו שוקע לגמרי במים, מכיוון שאין לו בלוטות ציפה כמו יתר עופות המים.
תיאור.
הנחשון הוא עוף מים די גדול - אורכו 75-95 ס"מ, משקלו 1-1.34 ק"ג ומוטת כנפיו 1.22 מ'. מחוק הוא מזכיר מעט ברווז, אך הוא עומד זקוף יותר וכן הוא בעל מקור צהוב, מאוד ארוך ומחודד, גוף שחור עם כנפיים וזנב ירוקים-אפורים ועל הרגליים יש לו קרומי שחייה. הצוואר ירוק כהה והפנים לבנות. הנקבות מזכירות את הזכרים אך קטנות יותר ובעלות חזה וצוואר לבנים והגוף חום יותר. ברוב אזורי התפוצה שלו חי גם קורמורן מצויץ (Phalacrocorax auritus), שמאוד דומה לו אך בעל זנב ומקור קצרים בהרבה מאלה של הנחשון.
הנחשון נפוץ בקצה הדרומי של אמריקה הצפונית, כל המרכזית והדרומית. הוא נפוץ בעיקר בביצות ובאזורי מים מתוקים ואף באזורי החוף במים חמימים. הוא צולל אל מתחת למים כדי למצוא את מזונו ומחפש דגים שונים ודו-חיים, וכשהוא מוצא, הוא נועץ בהם את מקורו. אז הוא עולה אל פני המים עם הדג, מרפה את האחיזה ובולע אותו.
בזמן השחייה גופו של הנחשון נרטב לחלוטין, למעט הצוואר שעולה אל פני המים, מזכיר מעט נחש בצורה זו. לאחר האכילה שלו הוא יוצא מהמים ומייבש את הכנפיים, והדבר יכול לקחת יותר משעה לפעמים. הוא פורש את הכנפיים לכיוון השמש ומחכה שיתייבשו באופן זה. לעיתים נוצות החזה שלו מתנפחות מהמים, והדבר מזכיר מעט תרנגול הודו, מה שנתן לו את הכינוי "הודו מים".
מריה לואיזה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין
מריה לואיזה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין (פרנצ'סקה יוזפה לואיזה אוגוסטה מריה כריסטינה הלנה, באנגלית: Princess Marie Louise of Schleswig-Holstein; 12 באוגוסט 1872 – 8 בדצמבר 1956), הייתה נכדתה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת.
ביוגרפיה.
ראשית חייה.