לאחר חודש של התייעצות ציבורית, ההצעה נשקלה בפרלמנט. ישיבות פומביות בנושא האיסור נקבעו מאמצע מרץ עד 15 באפריל בערים שונות ברחבי הארץ. ההצעה דרשה אז שלושה דיונים בשני מושבים שונים עם מרווח של שלושה חודשים לפחות ביניהם. כדי שהאיסור יצליח, מינימום שלושת רבעי מהפרלמנט, או 113 מתוך 150 חברי הפרלמנט, חייבים להצביע לטובתו.
התיקון החוקתי עבר על ידי הפרלמנט ב-26 בספטמבר 2017, וקבע כי הנישואים קיימים אך ורק "איחוד בין אישה לגבר לצורך יצירת משפחה". הוא גם מבטל בחירות ישירות לנשיא ועובר למערכת ייצוג פרופורציונלית בפרלמנט. הנשיא ג'ורג'י מרגוולאשווילי הטיל וטו על התיקון החוקתי ב-9 באוקטובר, ותיאר אותו כ"חוקה נגד העם". הפרלמנט ביטל את הווטו שלו ב-13 באוקטובר. התיקונים החוקתיים נכנסו לתוקף לאחר הבחירות לנשיאות בגאורגיה 2018.
באפריל 2017, ארגוני זכויות אדם קראו לממשלת גאורגיה להכשיר שותפויות אזרחיות חד-מיניות.
באפריל 2018, נציב תלונות הציבור של גאורגיה קרא לממשלה לאפשר שותפויות אזרחיות לזוגות חד-מיניים. בציטוטו של אוליארי ואחרים נגד איטליה, הוא הזכיר לממשלה כי אי הכרה ביחסים חד-מיניים מהווה הפרה של האמנה האירופית לזכויות אדם. הוא גם מתח ביקורת על התיקון החוקתי האוסר על נישואים חד-מיניים וטען שהוא "יגביר את השנאה".
הודו.
נישואים חד-מיניים אינם מוכרים כחוק בהודו אך מגורים משותפים לא רשומים מאז 2020. במדינה למעשה, אין חוק נישואים מאוחד. לכל אזרח הודי יש את הזכות לבחור איזה חוק יחול עליו על פי הקהילה או הדת שלהו. אף על פי שנישואים מחוקקים ברמה הפדרלית, קיומם של דיני נישואים רובים מסבך את הנושא. אף אחד ממעשי הנישואים המקודדים הללו לא מגדיר במפורש את הנישואים בין גבר לאישה, וגם מעשים אלה אינם אוסרים במפורש על איגודים חד-מיניים.עם זאת, לחוקים יש "תשתית הטרונורמטיבית" והם פורשו כך שהם אינם מכירים באיגודים חד-מינייים.
בשנת 2011, בית משפט בהריאנה העניק הכרה משפטית בנישואים חד-מיניים בין שתי נשים.
באוקטובר 2017 הציעה קבוצת אזרחים טיוטה של קוד אזרחי אחיד חדש שיאפשר חוקיות של נישואים חד-מיניים לוועדת החוק בהודו אשר הגדירה את הנישואים כ"האיחוד המשפטי כפי שנקבע על פי חוק זה של גבר עם אישה, גבר עם גבר אחר, אישה עם אישה אחרת טרנסג'נדר עם טרנסג'נדר אחר או טרנסג'נדר עם גבר או אישה. כל הזוגות הנשואים זכאים לאמץ ילד. נטייה מינית של הזוג הנשוי או של בני הזוג לא יהווה מניעה לזכותם לאימוץ וזוגות שאינם הטרוסקסואלים יהיו זכאים לאמץ ילד באותה מידה".
בית המשפט הגבוה במדרס הוציא פסק דין באפריל 2019 אשר התיר לנשים טרנסג'נדריות להינשא במסגרת חוק הנישואים ההינדי, 1955. ב-12 ביוני 2020, בית המשפט העליון באוטרקהאנד הודה כי אף על פי שנישואים חד-מיניים אינם חוקיים, "חיים המשותפים" ו"יחסים חיים" בין זוגות חד-מיניים מוגנים על ידי החוק.
בינואר 2020 הגישו בני זוג מקרלה, תביעה לבית המשפט העליון במדינה בטענה כי האיסור עליהם להתחתן על פי חוק הנישואים המיוחד, 1954, מפר את עקרון השוויון, אי-שרירותיות, אי-שרירות. אפליה, כבוד הפרט ואוטונומיה אישית על פי סעיפים 14, 15 (1), 19 (1) (א) ו-21 לחוקת הודו. בתגובה לעתירה עורך הדין טושר מהטה המייצג את ממשלת הודו אמר כי נישואים מאותו מין מנוגדים לתרבות ההודית, והראו את גישת הכפיפה של הממשלה בנושא.
נכון ליולי 2021 ישנן כ-5 עתירות של הכרה נישואים חד-מיניים ברחבי המדינה ומחוצה לה אשר הוגשו לבתי המשפט ומחכות לפסיקה לאחר מספר דחיות שבית המשפט חייב את הממשלה להגיב בנושא.
הפיליפינים.
הפיליפינים אינם מציעים הכרה משפטית כלשהי בנישואים חד-מיניים, באיגודים אזרחיים או בהטבות שותפות מקומית. באוקטובר 2016 הודיע יו"ר בית הנבחרים פנטלאון אלווארז כי יגיש הצעת חוק לחוקי איגודים אזרחיים הן לזוגות חד-מיניים והן לזוגות הטרוסקסואלים. עד 25 באוקטובר 2016, יותר מ-150 מחוקקים סימנו את תמיכתם הצעת החוק. אלווארז הציג את הצעת החוק ב-10 באוקטובר 2017 בסנאט. מספר סנאטורים השמרניים נשבעו לחסום את הצעת החוק אם היא תעבור לבית הנבחרים. מצד שני, היא נתמכה על ידי הסנאטורים ריזה הונטיברוס וגרייס פו. בעקבות דחיית הקונגרס והבחירות הכלליות הבאות של שנת 2019, הצעת החוק לאיחוד אזרחי הוצגה מחדש על ידי אלווארז במאי 2019.
מאז 2006 הוגשו לסנאט ולקונגרס שלוש הצעות חוק לנישואים נגד אותו מין. בתחילת 2011 הגישה הנציגה רנה רלמפגוס מבוהול הצעת חוק לתיקון סעיף 26 לחוק המשפחה הפיליפינית לאיסור "נישואים אסורים". באופן ספציפי, היא ביקשה למנוע מהפיליפינים להכיר בנישואים חד-מיניים שנחתמו מעבר לים. הצעת החוק נדחתה. בדצמבר 2014 התייחס הרמיניו קולומה ג'וניור, דובר ארמון הנשיאות, לנישואים חד-מיניים באומרו, "עלינו לכבד את זכויותיהם של יחידים להיכנס לשותפויות כאלה כחלק מזכויות האדם שלהם, עלינו רק לחכות להצעות בנושא בקונגרס".
ב-18 בפברואר 2016, במהלך מסע הבחירות שלו לנשיאות, הודיע רודריגו דוטרטה כי אם הוא ינצח בבחירות, הוא ישקול להכשיר נישואים חד-מיניים אם תוצג בפניו הצעה. דוטרטה ניצח בבחירות לנשיאות. במרץ 2017, לעומת זאת, אמר כי הוא מתנגד אישית לנישואים חד-מיניים. ב-17 בדצמבר 2017 שינה דוטרטה את עמדתו בנושא, והביע שוב את תמיכתו. הוא הבטיח כי במהלך כהונתו, זכויותיהם של אנשי להט"ב בפיליפינים יהיו מוגנות.
ב-19 ביוני 2018, בית המשפט העליון דן בוויכוחים בעל-פה בתיק היסטורי המבקש להכשיר נישואים חד-מיניים בפיליפינים. בית המשפט דחה את התיק מחוסר מעמד ב-ספטמבר 2019. בית המשפט הצהיר כי הוא יכול לקבל החלטה רק אם הוצגו "מצגות יריבות אמיתיות", וציין כי התובע אינו יכול לתבוע פגיעה מכיוון שהוא לא מבקש לעצמו נישואים או הציג מקרה בפועל. אולם בית המשפט, הוסיף כי החוקה משנת 1987 בטקסט רגיל "אינה מטילה כל מגבלות על נישואים חד-מיניים".
המפלגה הקומוניסטית של הפיליפינים (CPP), בהתאמה לאגף החמוש שלה צבא העם החדש (NPA) אשר בסיסה בעיקר באזורים הכפריים בפיליפינים, קיימה נישואים חד-מיניים בין חבריהם מאז 2005 בשטחים שבשליטתם. בשנת 2005 ביצעה את הנישואים ההומוסקסואליים הראשונים בהיסטוריה של הפיליפינים. בניגוד לאופי הדתי העמוק של החברה הפיליפינית המרכזית, הנהגת האגף "NPA" מקבלת בגלוי אנשים הומוסקסואליים ולסבים לשירות צבאי לשורותיהם.
הרפובליקה העממית של סין.
חוק הנישואים של הרפובליקה העממית של סין שאומץ במושב השלישי של הקונגרס הלאומי החמישי ב-10 בספטמבר 1980, מגדיר את הנישואים כאיחוד בין גבר לאישה.
ביוני 2009, הרחיבה ממשלת הונג קונג את ההכרה וההגנה המוגבלת על זוגות חד-מיניים המשותפים בפקודת האלימות במשפחה. בייג'ינג מספקת מאז 2013 מעמד תושבות תלוי לשותפים חד-מיניים של תושבים חוקיים. על פי הערכות מסוימות משנת 2010, כ-80% עד 90% מההומואים הסינים היו נשואים לנשים. נישואים אלה, המכונים לעיתים קרובות "נישואי דמה", מיוחסים לעובדה שיש לחץ חברתי משמעותי מצד המשפחה להינשא ולהקים משפחה עם מישהו מהמין הזהה. ברוב המקרים הללו הנשים לא מודעות לנטייתו המינית של בעלה.
ב-5 בינואר 2016, בית משפט בצ'אנגשה שבדרום מחוז חונאן, הסכים לדון בתביעה שהוגשה בדצמבר 2015 נגד הלשכה לעניינים אזרחיים במחוז פורונג. התביעה הוגשה על ידי סון וונלין בת ה-26, שביוני 2015 סורבה על ידי הלשכה לקבל אישור להתחתן עם בת זוגה, הו מינגליאנג. ב-13 באפריל 2016, עם מאות תומכי נישואים חד-מיניים מחוצה לו, פסק בית המשפט בצ'אנגשה נגד סון, שהודיעה כי תערער על פסק הדין. ב-17 במאי 2016 נישאו סון והו בטקס פרטי בצ'אנגשה, והביעו את כוונתם לארגן עוד 99 חתונות חד-מיניות ברחבי המדינה על מנת לקדם את התרת הנישואים החד-מיניים בסין. בדצמבר 2017, מאמר מערכת של דרום סין מורנינג פוסט הביע תמיכה בלגליזציה של נישואים חד-מיניים בהונג קונג, וקרא לממשלה להראות מחויבות רבה יותר לשוויון.
באפריל ובספטמבר 2017 קבעו בתי המשפט בהונג קונג כי על השותפים החד-מיניים של עובדי הממשלה לקבל את אותן ההטבות של בני הזוג כמו בני זוג הטרוסקסואלים, וכי לשותפים מאותו המין של תושבי הונג קונג יש זכות לחיות בשטח הונג קונג. ביולי 2018 אישר בית הדין לערעורים הסופיים את פסק הדין בספטמבר וקבע כי לשותפים מאותו המין יש זכות לקבל אשרות תלויות, וככזו יכולים להתגורר באופן חוקי בהונג קונג. כמו כן, ב-6 ביוני 2019, בית המשפט לערעורים הסופי אישר את פסק הדין באפריל, לאחר שבוטל בתחילה על ידי בית המשפט לערעורים. ביוני 2018 הגישה אישה לסבית מהונג קונג תביעה נגד ממשלת הונג קונג בגין שלילת זכותה להיכנס לשותפות אזרחית עם בת זוגה, וטענה כי הופרה זכויותיה לפרטיות ושוויון, שהסתכם בהפרה של חוק יסוד הונג קונג ופקודת מגילת הזכויות בהונג קונג. בג"ץ דן בתיק בדיון מקדים קצר בן 30 דקות באוגוסט 2018. דיון מלא התקיים ב-28 במאי 2019, אך בית המשפט דחה את התיק באוקטובר 2019.