עוד בשנה הקודמת עשו הרוסים הכנות לתגבור הצי בפורט ארתור, ושיגרו את שייטת הים הבלטי בפיקודו של אדמירל זינובי רוז'סטבנסקי סביב כף התקווה הטובה אל אסיה. ב-21 באוקטובר 1904, בעודה חולפת על פני דוגר בנק (Dogger Bank), כמעט וחוללה השייטת הבלטית מלחמה עם בריטניה (שהייתה בעלת ברית ליפן אך נייטרלית במלחמה זו), לאחר שאוניותיה ירו על ספינות דיג בריטיות אותן זיהו בטעות כספינות טורפדו. אדמירל טוגו, שידע על הפלגת השייטת הבלטית והתקדמותה, התכונן להתנגש בה קודם שתגיע אל ולדיווסטוק. הוא יירט את אוניות הרוסים במצר צושימה בין קוריאה ויפן, ובקרב צושימה, 27-28 במאי 1905, הצי היפני החדיש יותר, הנחות מספרית אך עם אוניות מהירות שוט ותותחים ארוכי טווח, הפגיז את הצי הרוסי ללא רחם והשמיד את כל שמונה אוניות המערכה שלו.
המרד על אוניית הקרב פוטיומקין.
אחד האירועים החשובים בצי הרוסי בשנת 1905 היה המרד על אוניית הקרב פוטיומקין. מרד זה, שפרץ ב-14 ביוני 1905 היה חלק ממהפכת 1905 ונחשב לאחר מכן כשלב מקדים למהפכת 1917.
שיקום הצי לפני מלחמת העולם הראשונה.
לאחר המפלה במלחמת רוסיה–יפן ירדה רוסיה מן המקום השלישי למקום השישי ברשימת המעצמות הימיות. הצאר הקים את מיניסטריון הצי המלחמתי ואת המטה הכללי של הצי ב-1906. תוכנית הרחבה שאפתנית של הצי הונחה לפני הדומה ב-1907 וב-1908 אך נדחתה. משבר בוסניה של 1909 חייב חשיבה מחודשת, בעקבותיה חוזק הצי הבלטי באוניות מערכה מסוג דרדנוט, בסיירות ובמשחתות חדשות. עקב החרפת היחסים עם טורקיה תוגבר גם צי הים השחור באוניות חדשות, כולל אוניות מערכה מדגם "אימפרטריצה מריה" (Императрица Мария). סך ההוצאה של רוסיה על הצי המלחמתי בשנים 1906–1913 הייתה 519 מיליון דולר, והיא ניצבה במקום החמישי לאחר בריטניה, גרמניה, ארצות הברית וצרפת. בתקופה זו נקלטו בצי 16 אוניות חדישות.
כשפרצה מלחמת העולם הראשונה, הוחרמו האוניות והמכונות שנבנו בגרמניה. הציוד שנבנה בבריטניה סופק באיחור או הופנה לטובת המאמץ המלחמתי של בנות הברית.
מלחמת העולם הראשונה.
זירת הים הבלטי.
הצדדים הנצים העיקריים בים הבלטי היו ציי גרמניה ורוסיה; צוללות בריטיות אחדות, שנכנסו אל הים הבלטי דרך מצרי קטגאט (Kattegat), סייעו לרוסים, ובהן הצוללת E9 בפיקוד מקס הורטון (Max Horton). מאחר שהצי הגרמני היה גדול וחדיש יותר, ורבות מאוניות צי הים הפתוח (Hochseeflotte) שלו יכלו לשוט בנקל אל הים הבלטי דרך תעלת קיל כשהים הצפוני היה רוגע, נועד לצי הרוסי תפקיד מגנני בעיקר; לכל היותר תקפו האוניות הרוסיות שיירות ימיות שעשו דרכן בין גרמניה ושוודיה או זרעו שדות מוקשים להגנה. הצוללות הרוסיות והבריטיות פגעו בספנות המסחרית הגרמנית שהפליגה בין שוודיה וגרמניה.
מאחר ששני הצדדים השתמשו בלוחמת מוקשים מגננית והתקפית בהיקף נרחב, מילאו הציים תפקיד מוגבל בחזית המזרחית. הגרמנים הנחיתו שתי התקפות ימיות גדולות על מפרץ ריגה. ההתקפה שנערכה באוגוסט 1915 נכשלה אך זו של אוקטובר 1917 נחלה ניצחון; האיים במפרץ (מבצע אלביון) נכבשו על ידי הגרמנים, והם אף תקפו ופגעו באוניות רוסיות שהפליגו מן העיר ריגה (קרב מון סאונד), אשר נפלה לידיהם זמן קצר קודם לכן.
במרץ 1918, בעקבות המהפכה הרוסית וחוזה ברסט-ליטובסק, נעשה הים הבלטי לאגם גרמני, ושייטות גרמניות העבירו כוחות צבא אל פינלנד שזכתה זה לא כבר בעצמאות ולכיבוש חלק נרחב של רוסיה, כיבוש שנפסק רק משהובסו צבאות גרמניה בחזית המערבית. הרוסים פינו את אוניות הצי הבלטי מנמלי הלסינקי וטאלין והעבירו אותן אל קרונשטאדט במרץ 1918.
זירת הים השחור.
הים השחור נשלט על ידי הרוסים והאימפריה העות'מאנית, אך הצי הרוסי נהנה בו מעליונות. בסיס הצי היה בסבסטופול, ובראשו עמדו מפקדים מנוסים: אדמירל אברהרדט ואדמירל קולצ'ק.
המלחמה בים השחור החלה באוקטובר 1914, לאחר שאוניות טורקיות הפגיזו מן הים כמה ערי חוף רוסיות. בצי הטורקי היו שתי אוניות חדישות בלבד, שמסרה לו גרמניה: סיירת-הקרב "גבן" לשעבר (SMS Goeben) והסיירת הקלה "ברסלאו" לשעבר (SMS Breslau), שתיהן בפיקוד אדמירל וילהלם סושון. "גבן" נפגעה לפחות בארבעה מקרים נפרדים, אך הצליחה להימלט לנמל מבטחים כשהצי הרוסי העדיף בעקבותיה. בסוף 1915 שלט הצי הרוסי כמעט בכל הים השחור.
צי הים השחור סייע בעיקר לגנרל יודניץ' במלחמתו בחזית הקווקז. באוגוסט 1915, לדוגמה, תקפו צוללת ושתי משחתות שיירה טורקית בת ארבע אוניות, שלוותה על ידי סיירת ושתי משחתות. האוניות הרוסיות הטביעו את כל ארבע אוניות המשא ללא אבדות מצדן. מאוחר יותר, במהלך קיץ 1916, נצטווה הצבא הטורקי בפיקודו של והיפ פאשה לכבוש מחדש את טרבזון (Trabzon). הכוחות הטורקיים יצאו לדרכם בחודש יוני כשהם צועדים לאורך החוף, אך התקדמותם נעצרה כמעט לגמרי על ידי הצי הרוסי, שהפגיז מן הים את טורי החיילים הצועדים והשמיד את שיירות האספקה שלהם. בסופו של דבר ויתר הצבא הטורקי ונסוג.
לאחר שאדמירל קולצ'ק קיבל את הפיקוד על הצי (אוגוסט 1916), מוקשה היציאה מן הבוספורוס, ועל ידי כך נמנעה כמעט לגמרי כניסת אוניות טורקיות אל הים השחור. מאוחר יותר באותה שנה מוקשו גם מבואות עיר הנמל ורנה.
האבידה הגדולה ביותר שספג הצי הרוסי בים השחור הייתה השמדתה של אוניית המערכה החדישה "אימפרטריצה מריה" (Императрица Мария), שהתפוצצה בנמל ב-7 באוקטובר 1916, שנה בלבד לאחר שהוכנסה לשירות פעיל. הסיבות לטביעתה של אונייה זו מעולם לא נתחוורו, ואפשר שהיה זה מעשה חבלה או תאונה קטלנית.
המהפכה ומלחמת האזרחים.
המהפכה ומלחמת האזרחים שפרצה בעקבותיה (1918–1921) מוטטו את הצי הרוסי. נותר שלם רק הצי הבלטי שבסיסו בפטרוגרד, למרות שהותקף על ידי אוניות בריטיות ב-1919. רוב אוניות צי הים השחור ששרדו סרו לפיקודו של גנרל הצבא הלבן פיוטר וראנגל (Пётр Врангель) ופונו לביזרטה שבתוניסיה עד סוף הסכסוך. מלחים רוסיים לחמו בשני הצדדים של עימות עקוב דם זה. מלחי צי הים הבלטי התמרדו כנגד היחס האכזרי לו זכו מצד הרשויות הסובייטיות במה שכונה מרד קרונשטאדט של שנת 1921.
האוניות ששרדו את מלחמת האזרחים היוו את גרעינו של הצי הסובייטי.
מיתון כלכלי
ראש השנה לאילנות
ז' בשבט
על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצוה של ילד שנולד בז' שבט היא ברוב השנים פרשת בשלח. אבל אם בר המצוה חל בשנה המתחילה בשבת או בשנה חסרה המתחילה ביום שני (שנה מקביעות בחג או בחה) פרשת בר המצוה היא פרשת בא.
נפתלין
שליח שנת שירות
תוכנית שנת השירות של הסוכנות היהודית היא תוכנית בה נשלחים נציגי שנת שירות, לשנה של התנדבות בקהילות יהודיות בתפוצות. המיזם החל בשותפות 2000 של אזור עפולה גלבוע עם אגד הקהילות בדרום ניו אינגלנד ובעיקר בקונטיקט. התוכנית החלה בקיץ 1999 בו נשלחו שני שליחים ראשונים לווסטפורט שבקונטיקט ארצות הברית. התוכנית גדלה וצומחת, ובשנת 2022 עתידים לצאת 188 שליחי שנת שירות לקהילות ברחבי העולם.
מטרות התוכנית.
מטרת העל של התוכנית היא חיזוק הזהות היהודית של צעירים יהודים בתפוצות והטמעת הקשר לישראל כחלק מזהות זאת. על מנת לממש מטרה זו, יוצרים השליחים קשרים בלתי פורמליים ומפעילים תוכניות חינוך במוסדות בתוך כל קהילה - כדוגמת בתי כנסת, בתי ספר, תנועות הנוער. התוכנית חושפת למעשה את הקהילה היהודית לישראל, דרך עיני בני נוער בגיל טרום צבא.
השליחים יחזרו לארץ עם הכרות מעמיקה של הקהילות היהדות מחוץ לישראל והשוני בחיים היהודים של יהודי ישראל ויהודי התפוצות. השליחים יכירו זרמים שונים ביהדות כמו היהדות הרפורמית, היהדות הקונסרבטיבית, רקונסטרוקטיביסטים, וכשיחזרו לישראל, יוכלו לחשוף ישראליים אחרים לזרמי יהדות אלו.
פעילות בשנת שירות.
פעילות השליחים מגוונת ומשתנה בהתאם לאזור השליחות אליו הם נשלחים. בדרך כלל, יעבדו השליחים בבקרים בבתי ספר יומיים יהודיים בהעברת תוכני ישראל, ציונות ועברית. אחר הצהריים יעבדו השליחים בבתי ספר משלימים (Supplementary School). בנוסף לכך יעבדו השליחים בבתי הספר של יום ראשון ובתנועות הנוער הציוניות. בדרך כלל, יהיה השליח חבר בבית כנסת בו יעביר תכנים לכלל חברי הקהילה: גיל הזהב, בוגרים, ילדים וגיל הרך בנושאי ישראל ועברית.
מגורים.
המגורים במהלך שנת השירות מתחלקים לשני סוגי מגורים:
משפחות מארחות.
השליחים לצפון אמריקה ומקסיקו (קנדה, ארה״ב) גרים אצל משפחות מארחות מהקהילה בה הם עובדים לתקופות המשתנות בין אזורי השליחות (בממוצע חמישה חודשים). האירוח במשפחות המארחות יוצר רובד נוסף לתוכנית ומקשר משפחות רבות בתפוצות לישראל בצורה אישית ומעמיקה.
קומונות ודירות.
בשאר קהילות העולם (רוב העולם) גרים הש״שינים בקומונות ודירות משותפות. מקומונות גדולות, למשל בלונדון (10 ש״שינים) ועד דירות, למשל בפרגוואי (2 ש״שינים). הדירות והקומונות ישרתו את השליחים למהלך כל שנת השירות. מטרת הקומונות והדירות היא ליצור חיבור משמעותי בין השליחים וליצור זוג או קבוצה חזקה.
הקהילות היהודיות המשתתפות בתוכנית.
עד קיץ 2022, יצאו השליחים לקהילות הבאות:
ג'וליה טיילר
חורבן בית שני
ארנסט האפל
ארנסט פרנץ הרמן האפל (בגרמנית: Ernst Franz Hermann Happel; 29 בנובמבר 1925 - 14 בנובמבר 1992) היה כדורגלן ומאמן אוסטרי.
קריירה.