חזי מוצפי נולד בשנת 1968 בישראל. בשנת 1994 סיים (בהצטיינות) תואר בוגר בלשון עברית ובבלשנות שמית באוניברסיטת תל אביב. במקביל לכתיבת עבודת הדוקטור, סייע לפרופ' אברהם טל בהגהת מילון הארמית של השומרונים. בשנת 2000 השלים (בהצטיינות) דוקטורט באוניברסיטת תל אביב. עבודת הדוקטור שלו, בהנחיית פרופ' סימון הופקינס ופרופ' אברהם טל, עסקה בתיאור דקדוקו של להג הארמית החדשה המזרחית של יהודי העיר כוי סנג'ק (Koy Sanjaq) בכורדיסתאן העיראקית. בשנת 2006 התמנה לחבר הסגל הבכיר באוניברסיטת תל אביב. בשנים 2014–2016 שימש כראש המגמה ללשון עברית בחוג ללימודי התרבות העברית באוניברסיטה זו.
פעילות אקדמית.
תחום מחקרו העיקרי של מוצפי הוא הדיאלקטולוגיה של להגי הארמית החדשה המדוברים בפי יהודים, נוצרים ומנדעים, ועיון פונולוגי, מורפולוגי ולקסיקולוגי בלהגים אלה. החל משנת 2011 הוא עוסק בכתיבת המילון "Etymological Dictionary of the Jewish Neo-Aramaic Dialects" במימון הקרן הלאומית למדע, ISF.
בשנת 2013 כיהן כאחד מראשי קבוצת המחקר שעסקה בדיאלקטולוגיה של הארמית החדשה במכון ללימודים מתקדמים באוניברסיטה העברית. משמש כעורך הסדרה Neo-Aramaic Dialect Studies (הוצאת Gorgias Press) יחד עם פרופסור ג'פרי כאן. חבר מערכת בכתב-העת Journal of Jewish Languages.
שלום דוב-בער שניאורסאהן
שיכון חב&quot;ד (לוד)
פור מדוק
פור מדוק (בצרפתית: fort Médoc) הוא מבצר מן המאה ה-17 על גדות שפך הנהר ז'ירונד, בשטח הקומונה "קוסק - פור מדוק", מערבית לעיר בורדו בצרפת. המבצר שוכן בגדה השמאלית (דרומית) של הנהר, ויחד עם פור פאטה שנמצא על אי במרכז הנהר, ומצודת בלאי שבגדה הימנית, הוא מהווה חלק מקומפלקס מבוצר שנועד להגן על בורדו מפני התקפה מכיוון הים. המבצר נבנה ביוזמתו ובניהולו של סבסטיאן דה וובאן, מהנדס ומתכנן צרפתי שפעל תחת שלטונו של המלך לואי הארבעה עשר וביצר ערים ומבצרים רבים בכל רחבי צרפת.
המבצר רשום בצרפת כאתר היסטורי משנת 1956. משנת 2008 מוגדר המבצר, יחד עם ביצורים במקומות נוספים ברחבי צרפת, כאתר מורשת עולמית כאחד מביצורי וובאן.
היסטוריה.
הקמת המבצר.
שפך נהר הז'ירונד, הגדול מסוגו באירופה, שימש כנתיב תחבורה ימית והפך את בורדו לעיר נמל חשובה עוד בימי הביניים. אך הגישה הנוחה לפנים הארץ הובילה גם לפלישות ימיות דרך השפך, בין השאר פשיטות ויקינגיות וקרבות שנערכו במהלך מלחמת מאה השנים.
בסוף המאה ה-17, כחלק ממאמציו לשפר את הגנת גבולות הממלכה, קרא לואי הארבע עשר לסבסטיאן דה וובאן, אז מפקח כללי על הביצורים בממלכה, ובין השאר הטיל עליו לתכנן את ביצור המקום. וובאן החליט שכדי להגן על הנהר יש לשלוט היטב בכל רוחבו ולא להסתפק במבצר אחד על הגדה. לשם כך בוצרה והורחבה מצודת בלאי הקיימת בגדה הימנית, נבנה פור פאטה הקטן על אי במרכז הנהר, ואליהם נוסף פור מדוק על הגדה השמאלית.
העבודות בשטח וחפירת תעלות ההגנה החלו בשנת 1689, ובניית המבנים עצמם בשנת 1691.
המבנה והביצורים.
המבצר נבנה על שטח ביצות נמוך, צמוד, לנהר, לא רחוק מהכפר "קוסק", על שטח של 250 דונם. המבצר נועד להכיל עד כ-300 חיילים, אך מעולם לא הגיע למספר זה. צורתו צורת טרפז הניצב במאונך לנהר. הביצורים בנויים בשיטת ביצורי הכוכב ומכסים שטח של כ-250 דונם. ומורכבים מכמה אלמנטים:
ביצור היקפי.
צורת המבצר היא טרפז שווה-שוקיים, בארבע פינותיו בנויים באסטיונים (מגננים) מעוינים. סביבה המבצר סוללת עפר בגובה של כ-2 מטרים ובצמוד אליה תעלת מים היקפית צרה. בנוסף לתעלה הקטנה בנויה תעלה היקפית רחבה יותר במרחק כמה עשרות מטרים. התעלות מחוברות בסכר למי שפך הנהר. לפני הכניסה למבצר מתפתלת התעלה הרחבה ויוצרת אי קטן דרכו עוברת הדרך לכניסה למבצר, והגישה אליו היא באמצעות גשרים בלבד. סוג ביצור זה נקרא "חצי סהר".
בתי המשמר.
במבצר שני מבני שמירה חשובים. הראשון הוא "בית השמירה המלכותי", המבנה המרכזי של המבצר. הוא ממוקם בכניסה למבצר, גובהו שלוש קומות והוא בנוי בסגנון נאו קלאסי. המבנה שימש גם למגורי הקצינים של המשמר. בחזית הכניסה החיצונית של המבנה שער גדול ומפואר. הכניסה למבצר מוגנת בדלתות עץ עבות, בגשר מתרומם ובחרכי ירי פנימיים המאפשרים למגינים היושבים במרתפים צדדיים לירות בפולשים אפשריים.
השני הוא "בית השמירה של הנהר," מול בית המשמר המלכותי ובצמוד לנהר. בבית השמירה של הנהר הוקם מחסן הנשק של המבצר והונחו תותחי המבצר, שהגנו על הנהר ומילאו למעשה את משימתו העיקרית של המבצר. המבנה שוכן על במה מוגבהת בגובה של כשני מטרים, המאפשרת לו תצפית טובה יותר על הנהר. קומת המסד של המבנה אטומה ואילו הקומה השנייה, המוגבהת, כוללת ארקדה מפוארת וחרכי ירי לכיוון הנהר. הגישה לקומה השנייה היא בעזרת שני גרמי מדרגות רחבים וסימטריים המאפשרים גישה מהירה של הכוחות לעמדות הירי. סביב המבנה הוקמה סוללת עפר, למניעת הצפות בעת סערה או גאות.
שימוש נוסף למבנה בעתות שלום היה כנקודת מכס לאניות המפליגות לכיוון בורדו. על יד בית המשמר של הנהר הוקם מעגן קטן שאיפשר את הקשר עם שני המבצרים האחרים ואת עצירות התשלום של אניות הסוחר.
מבני מגורים ושירות.
במרכז המבצר, בשני מבנים מוארכים ומקבילים, נמצאו מגורי החיילים. כל אחד מהם כלל כ-40 חדרים ובכל אחד מהם שלוש או ארבע מיטות. בתקופה שבין שתי מלחמות העולם פורק חלקם הגדול של המבנים, שהיו רעועים, ואבניהם שימשו לבנייה, כך שכיום נותר רק חלק מהמבנה הדרומי על תילו. מלבד המגורים נבנו במרכז המבצר מאפייה הכוללת שני תנורים גדולים, קפלה, מגורי כומר ומגורי "כירורג" המשמר. במרוחק יותר ניצבים שני מבני אבן קטנים ששימשו כמחסן אבקת שרפה ומאגר מים.
המבצר כיום.
לאחר ההכרה במבצר כאתר היסטורי הוחל בשיפוץ הדרגתי של המבנים בו. המבנים הקיימים שופצו ושומרו - כולל בתי השמירה, בית הכומר, מחסן אבקת השריפה ומגדל המים. הקפלה שנחרבה נבנתה מחדש לחלוטין בשנת 1994. כיום האתר כולו פתוח למבקרים.
בקיץ 2013 אירח המבצר במשך שלושה ימים את חגיגות ה-90 שנה להקמת תנועת הצופים היהודיים בצרפת (E.E.I.F) בהשתתפות מעל 5,000 חניכים וותיקים, כולל משלחת ראשונה מטעם הצופים בישראל.
ג'יין, ליידי רוברטס
דיים פריסילה ג'יין סטפני, ליידי רוברטס (באנגלית: Dame Priscilla Jane Stephanie Roberts, The Hon. Lady Roberts; 4 בספטמבר 1949 – 29 ביוני 2021) הייתה האוצרת של חדר הדפוס בטירת וינדזור החל משנת 1975 והספרנית המלכותית של הממלכה המאוחדת החל משנת 2002 ועד לפרישתה ביולי 2013.
ביוגרפיה.
ג'יין נולדה כבתו הבכורה של לורד אלדינגטון. ב-1975 החלה לשמש כאוצרת של חדר הדפוס בטירת וינדזור והפיקה קטלוגים שהוצגו באקדמיה המלכותית לאומנות.
ב-1984 החלה להיות חברה במסדר הוויקטוריאני המלכותי וב-1995 קודמה לתפקיד לוטננט.
ב-2002 החלה לשמש כספרנית המלכותית בספרייה המלכותית בארמון של משפחת המלוכה הבריטית, המאגדת יצירות וכתבים רבים בעלי חשיבות במורשת הבריטית. היא כתבה ספרים רבים בנושא אומנות.
נפטרה ב-29 ביוני 2021. הותירה אחריה בעל, סר יו רוברטס, היסטוריון של האומנות, ושתי בנות.
הולי איירד
אימוג'ן הולי איירד (באנגלית: Imogen Holly Aird; נולדה ב-18 במאי 1969) היא שחקנית אנגלייה הידועה מתפקידה בדמות הרופאה המשפטית, פרנקי וארטון, בסדרת הדרמה של BBC One "להעיר את המתים". לפני כן כיכבה בסדרות כמו "Soldier Soldier" ובסרט הקולנוע "אהבה על הדשא" לצדו של קולין פירת'.
ביוגרפיה.
איירד נולדה באלדרשוט שבמחוז המפשייר. כשהייתה בת תשע ולמדה בבית הספר לבלט "בוש דייוויס" היא צדה את עינו של מנהל ליהוק, וב-1980 קיבלה תפקיד בעיבוד לרומן "The History of Mr Polly" מאת הרברט ג'ורג' ולס. ב-1981 שיחקה בתפקיד אלספת' הקסלי הצעירה בסדרת הטלוויזיה עיבוד לספרה האוטוביוגרפי "The Flame Trees of Thika".
ב-1982 שיחקה איירד בתפקיד ביאטריקס פוטר בסרט "סיפורה של ביאטריקס פוטר". ב-1987 הופיעה בדרמה הטלוויזיונית "The Happy Valley" לצדו של דנהולם אליוט, וגילמה תלמידת בית ספר בקניה בשנות השלושים של המאה העשרים. אחרי שהופיעה בתפקידים קטנים בסדרות טלוויזיה שונות, היא זכתה להכרה כששיחקה בתפקיד ננסי ת'ורפ / גארווי בסדרה "Soldier Soldier". בשנת 2000 החלה לככב בסדרה "להעיר את המתים" בתפקיד פרנקי וארטון. איירד הייתה המספרת בתוכניות טבע אחדות של ה-BBC בהן התוכנית "Wild Mallorca", והשתתפה בפרסומות טלוויזיה. ב-2007 שיחקה בתפקיד פסיכולוגיה קלינית בדרמה "Secret Life" של ערוץ 4. ב-2009 שיחקה בתפקיד ראשי בסדרה הקומית "Monday Monday" בהפקת "Talkback Thames".
חיים אישיים.
איירד הייתה נשואה לשחקן ג'יימס פיורפוי ולהם בן משותף ג'וזף. היא נשואה לטובי מריט ולהם בת, נלי.
פרשת ביבי טורס
MCR-1 הוא מנגנון גנטי שבאמצעותו הגן mcr-1 מעניק את העמידות האנטיביוטית הפלסמידית (היחידה הידועה עד היום) לקוליסטין, שהוא פולימיקסין אנטיביוטי המשמש כסם תרופה ממשפחת "אנטיביוטיקות מוצא אחרון". המנגנון, שזוהה לראשונה בחיידק Escherichia coli (מסוג SHP45) שנלקח מחזיר בסין, בנובמבר 2015, נמצא לאחר מכן גם בדגימות שנלקחו בהולנד, מלזיה, פורטוגל, דנמרק ואנגליה.
MCR-1 הוא הפולימיקסין הראשון שנודע כי הוא מסוגל לבצע העברה גנטית אופקית.
מלחמת ריף
התפרצות האיגנימבריט של אמצע השלישון