בשנת 1838 תכנן ויטסטון את אחת הגרסאות הראשונות של הסטריאוסקופ – מכשיר המכיל שתי עדשות צפייה, כל אחת מהן מציגה שני דימויים כמעט זהים המוצבים זה לצד זה. פעולת המכשיר מבוססת על ההבנה שכאשר העיניים מביטות באובייקט מזוויות מעט שונות, נוצרת חווית צפייה תלת ממדית. מחקרו של ויטסטון התבסס על עיקרון זה והוביל ליצירת הסטריאוסקופ, שחווית השימוש בו מעניקה אשליה של צפייה בתמונות תלת ממדיות בעלות עומק.
הפופולריות של הסטריאוסקופ צברה תאוצה במחצית השנייה של המאה ה-19, ושמשה בין היתר בתערוכות גדולות שבהן הוצבו מכשירי צפייה סטריאוסקופים. המצאה זו והתובנות שעומדות מאחוריה המשיכו לעצב את תחום המציאות המדומה גם בשנים הבאות.
השעון הפולארי.
בשנת 1848 הוצג לראשונה השעון הפולארי בפני חברי הוועדה הבריטית למדעים. ההמצאה התבססה על תגליתו של דייוויד ברוסטר. ברוסטר גילה כי אור המאיר בשמיים עובר פולימריזציה על גבי משטח מישורי בזווית של 90 מעלות ביחס לשמש. בהתבסס על הנחה זו, הצליח ויטסטון לייצר מכשיר שיכול למדוד את מיקומה של השמש בכל רגע נתון ועל ידי כך למדוד את השעה. השעון הכיל זכוכית בעלת עדשה כפולה, ולוחית של סלניט. כאשר השעון פנה לקוטב הצפוני, זווית המחוגים הייתה משתנה ומורה על השעה המתאימה.
פתידין
בסקודניקובסקי
נפת בסקודניקובסקי (ברוסית: Бескудниковский район) היא נפה במחוז הצפוני של העיר הפדרלית מוסקבה שברוסיה. שטחה הוא 3.30 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 79,732 תושבים (2020).
בתחילת שנות השישים במוסקבה, בשל היעדר שטח פנוי, קצב בניית הדיור כבר לא ענה על צורכי הבירה. בשטחים הסמוכים למוסקבה החלה בניית דיור המוני בשיטות תעשייתיות, מה שאיפשר להעתיק מאות אלפי תושבי מוסקבה ממרתפים, דירות קהילתיות ומקומות אחרים שאינם מתאימים לדיור לדירות נפרדות.
ישנם 9 גני ילדים ו-9 בתי ספר תיכוניים בשטח הנפה.
הקרן החדשה לירושלים
הקרן החדשה לירושלים הייתה קרן תרומות עירונית שיזם והקים ראש עיריית ירושלים אהוד אולמרט במהלך כהונתו כראש העיר.
היסטוריה.
בשנת 1993, לאחר שנבחר אולמרט לראשות העירייה מטעם מפלגת הליכוד, לאחר 28 שנות שלטונו של טדי קולק, הוצע לו להיות יושב ראש הוועד המנהל של קרן ירושלים. הקרן הוותיקה שהקים קולק ב-1966 ושימשה מקור למימון פרויקטים בעיר מתרומות של נדבנים. אולמרט רצה לקבל שליטה מלאה בהחלטות לגבי כספי הקרן, אך קולק, שהיה עוד פעיל בגיוס תרומות ומנהלת הקרן רות חשין סירבו. לפיכך החליט אולמרט להקים קרן חדשה. לצורך הקמת הקרן נעזר אולמרט בידידו משה טלנסקי. ביתו של טלנסקי בניו יורק היה במשך כמה שנים כתובתה של סניף הקרן בארצות הברית, וטלנסקי שימש הגזבר שלה. הקמת הקרן החדשה גרמה לערעור היחסים בין קרן ירושלים לעיריית ירושלים, ולסירובה של העירייה לקבל את האחריות על מבנים, מתקנים ומוסדות שהקימה הקרן לירושלים. ושתי הקרנות התחרו על כיסם של התורמים לירושלים.
בשנים הראשונות, לאחר שהפסיק אולמרט לשתף פעולה עם הקרן לירושלים, החל לעסוק בהתרמה באופן עצמאי. תחילה השתתף בערבי התרמה של ארגונים שונים בישראל ומחוץ לישראל, עודד בעלי ממון לתרום למוסדות בירושלים, ואחר כך החליט להקים קרן עירונית משלו. אולמרט דיווח שהקרן החלה לפעול בשנת 1997, ועד לשנת 2000 גייסה הקרן 62 מיליון שקלים שהושקעו ב-250 מיזמים. אך רק באפריל 2001 קיים אולמרט מסיבת עיתונאים שבה הכריז רשמית על הקמת הקרן. כיושב ראש הקרן מונה עו"ד יהודה רווה וצבי רביב מונה למנכ"ל. אולמרט פנה גם לשני פעילים אוונגליסטים שיצטרפו לקרן, הפעיל הנוצרי ציוני מייק אוונס מונה ליושב ראש כבוד, לצידו של אולמרט, והמטיף הנוצרי פט רוברטסון מונה כיושב ראש עמית של ארגון "פעילים נוצרים למען ירושלים", שהוקם ביוזמת הקרן.
ב-19 בספטמבר 2002, נערך טקס ההשקה הרשמי של 'הקרן החדשה לירושלים' - בראשות אהוד אולמרט. טקס ההשקה נועד גם לגיוס תרומות להקמת מרכז פעילות ואמנות לצעירים עם צרכים מיוחדים בעיר. הכנרים מקסים ונגרוב ונייג'ל קנדי הוזמנו להשתתף בקונצרט החגיגי באירוע, בנוכחות נשיא המדינה משה קצב וראש הממשלה אריאל שרון. שבועיים לפני האירוע הודיעו הכנרים שלא יבואו, עקב חשש מהמצב הביטחוני וגם היקף התרומות שגויס באירוע היה נמוך מהצפוי.
לאחר שהתפטר אולמרט מתפקידו כראש עיריית ירושלים ב-16 בפברואר 2003, כדי להיכנס לכנסת ולממשלה, ומונה לשר התעשייה והמסחר, המשיך לכהן בראשה עד יוני 2004, אז הורתה לו הוועדה למתן היתרים, לפי כללים למניעת ניגוד עניינים של שרים וסגני שרים, שעליו לסיים לאלתר את כהונתו. בתקופת היותו שר התעשייה והמסחר המשיך להשתתף באירועי התרמה למען הקרן. ראש העירייה, אורי לופוליאנסקי, מונה כיושב ראש הוועד המנהל שלה עם היבחרו.
בשנת 2008, במסגרת פרשת טלנסקי, אחד מהחשדות שנחקרו הייתה שתרומות אשר גויסו באמצעות הקרן החדשה לירושלים בארצות הברית, למימון פרויקטים בירושלים, שימשו בסופו של דבר לכיסוי חובותיה של "ירושלים המלוכדת", העמותה שהריצה את אולמרט לבחירות לעיריית ירושלים ב-1998 ובראשה עמד עורך הדין אורי מסר. לבסוף לא נמצאו ראיות לכך. בנובמבר 2008 לאחר שניר ברקת נבחר לראשות עיריית ירושלים. חדלה הקרן לתפקד (אף על פי שבפועל העמותה פורקה רק ביוני 2020). ברקת מונה ליושב-ראש הכבוד של הקרן לירושלים הוותיקה ועסק בגיוס תרומות ותמיכה ביוזמות של הקרן הוותיקה במהלך כהונתו.
פרויקטים.
בין פרויקטים שמימנה הקרן נמנים:
אורביט טכנולוג'יס
אורביט טכנולוג'יס בע"מ היא חברה ציבורית ישראלית העוסקת בפיתוח וייצור של מערכות קשר רדיו.
היסטוריה.
החברה התאגדה במרץ 1950 בישראל כאגודה שיתופית בשם "אלחוט, קואופרטיב לחשמל ורדיו נתניה בע"מ". בינואר 1988 הונפקו ניירות הערך של החברה בבורסה לניירות ערך בתל אביב. באפריל 2010 שונה שם החברה לשמה הנוכחי. בעלת השליטה בחברה היא קרן פימי. יו"ר דירקטוריון החברה החל מדצמבר 2017 הוא יצחק גת ומנכ"ל החברה החל מפברואר 2020 הוא דני אשחר.
כל פעילות החברה מרוכזת בחברה הבת אורביט מערכות תקשורת בע"מ ובחברות בנות של חברה בת זו. התיאור בהמשך מתייחס לפעילות של מכלול חברות אלה. בסוף 2019 הועסקו בחברות אלה 184 עובדים.
מוצרי החברה, המיועדים לשוק הביטחוני ולשוק האזרחי, כוללים:
המוצרים תואמים לתקן הצבאי האמריקאי (MIL-STD) ולתקנים נוספים. רוב מוצרי החברה (כ-65% בשנת 2019) מיועדים לייצוא. חלק מייצוא זה נדרש לעמוד בהוראות חוק הפיקוח על יצוא ביטחוני.
שני חזן
שני חזן (נולדה ב-15 בספטמבר 1992) היא דוגמנית וזמרת ישראלית, מתגוררת בניו יורק. מלכת היופי של ישראל לשנת 2012. היחידה שייצגה את ישראל ב-2 תחרויות יופי בינלאומיות שונות: מיס עולם (מיס וורלד) 2012, ומיס אינטרנשיונל 2018.
ביוגרפיה.
שני חזן נולדה וגדלה בקריית אתא למשפחה ממוצא מרוקאי. סיפרה בראיונות איתה כי עברה התמודדה עם הפרעת אכילה.
שירתה בצה"ל כמפעילת מערכות בחיל הים, וב-2012, בגיל 19, בעודה חיילת, זכתה בתחרות מלכת היופי של ישראל. בהמשך השנה ייצגה את ישראל בתחרות מיס עולם (מיס וורלד), והעפילה לשלב 30 המתמודדות הסופיות. ב-2014 ייצגה את ישראל בתחרות מיס אינטרנשיונל, והייתה הישראלית הראשונה והיחידה שייצגה את ישראל ב-2 תחרויות יופי בינלאומיות שונות.
הייתה פרזנטורית של חברת בגדי הים וההלבשה תחתונה הישראלית "אפרודיטה", ושל חברת ההנעלה האמריקאית "ריבוק" (הישראלית הראשונה שנבחרה לתפקיד זה).
בשנת 2015 התמודדה כזמרת בעונה השנייה של תוכנית המציאות המוזיקלית "אקס פקטור ישראל".
ב-2016 הנחתה את העונה השנייה של תוכנית הטיולים "מצב טיסה" באתר "פנאי פלוס" שב-ynet.
ב-2018 ירדה לניו יורק שבארצות הברית, על מנת לפתח את הקריירה שלה כדוגמנית וכשחקנית.
אוטובוס ארוך
ראש דרייק
הנרי המיל פוולר
הנרי המיל פוולר (באנגלית: Henry Hammill Fowler; 5 בספטמבר 1908 – 3 בינואר 2000) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כמזכיר האוצר של ארצות הברית בממשלו של הנשיא לינדון ג'ונסון.
ראשית חייו.
הנרי פוולר נולד ברואנוק, וירג'יניה. הוא היה בנם של מאק ג'ונסון פוולר, נהג קטר ושל ברטה (לבית בראונינג). ב-1925 הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון ג'פרסון וב-1929 הוא סיים את לימודיו בקולג' רואנוק, שם הוא היה חבר באחוות "פאי-קאפא-פי", היה פעיל מאוד בספורט וערך את העיתון של הקולג'. ב-1932 הוא סיים לימודי תואר במשפטים בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ייל.
לזמן קצר הוא עבד במשרד עורכי הדין "קובינגטון וברלינג" בוושינגטון די. סי., וב-1934 הוא הצטרף לצוות המשפטי של רשות עמק טנסי. שם הוא סייע להכנה ולניהול המוצלח של ההתדיינות המשפטית המוצלחת שנמשכה ארבע שנים על החוקתיות של התוכנית. ב-1939 הוא כבר היה בתפקיד עוזר היועץ המשפטי הראשי של הרשות ולאחר מכן הוא היה היועץ המשפטי הראשי של תת-ועדה של ועדת הבריאות, החינוך, העבודה והפנסיונים של הסנאט של ארצות הברית.
ב-1938 נשא פוולר לאישה את טרודי פמלה הת'קוט. לזוג נולדו בן אחד ושתי בנות.
פעילות במלחמת העולם השנייה ובמלחמת קוריאה.
בשנים 1941–1944 היה פוולר עוזר היועץ המשפטי הראשי של משרד ניהול הייצור ולאחר מכן של מועצת הייצור המלחמתית. בשנים 1944–1945 הוא שירת בממלכה המאוחדת ובגרמניה. לאחר מכן הוא שב לעסקיו הפרטיים וב-1951 הוא שב לשירת הממשלתי כדי לפעול בתחום גיוס הכוחות במהלך מלחמת קוריאה. בתקופה זו הוא היה מנהל רשות הייצור הלאומית, ראש מנהל הייצור הביטחוני, מנהל משרד הגיוס הצבאי וחבר המועצה לביטחון לאומי.
לאחר המלחמה.