בעת החדשה החלה להתבסס הפרשנות שלפיה הסיפור המקראי מתאר מערכת יחסים הומוארוטית בין דוד ליהונתן, או לפחות מכיל רמזים מעודנים לאפשרות זו. משנות השבעים של המאה העשרים החלה גישה זו לזכות בתמיכה מפורשת גם מצד חוקרי מקרא. בשנת 1978 תיאר טום הורנר, לראשונה בפירוט ובצורה מפורשת, את יחסי דוד ויהונתן כמערכת יחסים הומוסקסואלית, בספרו "Jonathan Loved David" שעוסק בהומוסקסואליות במקרא. הורנר מצא תימוכין לפרשנות זו במספר פרטים המוצגים בכתוב המקראי ביחס להתנהגותם של דוד ויהונתן, ובהקשר התרבותי של חברה הנתונה להשפעת התרבות הפלשתית, שלטענתו הייתה סובלנית כלפי הומוסקסואליות. חוקרים מאוחרים מתחו ביקורת על המתודולוגיה של הורנר בניתוח הכתובים. סילביה שרר ותומאס שטאובלי נסמכים בעיקר על עדויות לשוניות לאישוש הפרשנות של יחסים הומוסקסואליים. כנגד זאת נטען כי השימושים הלשוניים שציינו שרר ושטאובלי אינם מחייבים הקשר ארוטי.
משנות התשעים ואילך החלו להתפתח גישות פרשניות בחקר המקרא המבוססות על תאוריה קווירית. חוקרים המחזיקים בגישות אלה אינם מתיימרים לגלות את המשמעות ה"אמיתית" של הטקסט אלא מציעים קריאה חתרנית משלהם. חוקרים אלה מקבלים בדרך כלל את הפרשנות ההומוארוטית של יחסי דוד ויהונתן.
הגישה האורתודוקסית ביהדות ובנצרות מתנגדת לפרשנות זו ורואה בה חילול הקודש. שוללי פרשנות זו מצביעים על העובדה כי התנ"ך, שלא נמנע מלפרט את חטאיו וכשלונותיו של דוד בפרשת בת שבע ובמקרים נוספים, אינו מציג קשר מיני ביחסי דוד ויהונתן האסור באיסור חמור על פי המקרא, וממקרא הפסוקים משתמע תיאור חיובי של אהבה זו, ומשכך אין מקום לפרש כי מדובר באהבה מינית אלא מושג האהבה המדובר הוא רגשי, כמו לאחוות גברים והקרבה עצמית עד מסירות נפש הנפוצה לא אחת בין לוחמים. למשל כפי שמתבטא ב"שיר של רעי" שכתב דן בירן לזכרו של רעו-חברו סא"ל משה (סטמפל) פלס המוכר מאוד בביצוע הגבעטרון.
המפרשים את אהבתם של דוד ויהונתן כאהבה רומנטית סוברים כי מערכת היחסים הקרובה בין דוד ויהונתן, כפי שהיא מפורשת כתנ"ך כפשוטו, חשובה בכך שהיא מציגה מודל אפשרי של אהבה בין גברים. גם גישה זו מסתמכת על היעדר אזכור מפורש ליחסים מיניים. טענת המצדדים בגישה זו, היא כי כותבי התנ"ך בחרו - בעת עריכתם - להשאיר את הנושא מספיק מעורפל. אילו רצו - היו יכולים להבהיר שאין מדובר ב"משכב זכר", שהרי המונחים המדויקים והאיסורים היו מוכרים להם. אלא שתיאורה העז של אהבת יהונתן ודוד, באופן שאינו שולל אהבה גופנית אלא משאיר את התחום מעורפל דיו ולא חד משמעי, הוא תיאור שנעשה באופן חכם ואוהב אדם.
הדיון הציבורי בישראל, בתחום זה, הגיע לשיא בדברים שנשאה חברת הכנסת יעל דיין בכנסת, במסגרת נאום על הצורך בשוויון ללהט"ב, ובו ציטטה את הפסוקים המוכרים מקינת דוד.
האנטיי
הנטאי
הנטאי (ביפנית: 変態 ; מילולית: "סוטה") היא אנימציה, קומיקס או משחק מחשב יפני הכוללים תוכן מיני וזוכים למיקום גבוה (בין מקום שני לחמישי) ברשימת החיפושים באתרי פורנו.
סיבות לפופולריות החריגה של תוכני הנטאי.
שאלת סיבת הפופולריות של תוכני הנטאי בולטת בהשוואה לתכנים שאינם פורנוגרפיים, בהם יש ייצוג מועט לאנימציה שאיננה מתחזה לאמיתית. מוּצעות כמה סיבות לכך.
משמעות המילה.
משמעות המילה ביפנית היא "שינוי צורה", "יוצא דופן" או "סטייה מינית". לא ברור כיצד התגלגלה המילה לתוך עולם חובבי האנימה דובר האנגלית, אך עם עליית רשת האינטרנט שימושה לתיאור תוכן פורנוגרפי מצויר הייתה נרחבת. האות H, האות הראשונה של המילה באנגלית, בין אם כתחילית ובין אם בפני עצמה, משמשת ביפן לתיאור תוכן מיני.
ביפן תוכני ההנטאי אסורים ומצונזרים, למעט תיאורי שדיים או עכוזים ושאר הרמזים מיניים. סדרות אלו נקראות אצ'י ואין להתבלבל ביניהם לסדרות הנטאי.
ההנטאי במדיה היפנית.
בגלל חוק הצנזור ביפן המחייב צנזור אברי מין, הומצא ז'אנר ההנטאי. ההנטאי התחיל ללא אברי מין, אלא עם זרועות רבות (כמו של תמנון) הבאות במגע עם איברים אינטימיים של אישה. כיום ישנם כותרי הנטאי שבהם מראים אברי מין באופן מפורש, ביפן סדרות אלה אינן חוקיות ולרוב נמכרות בבזארים ולא ברשתות השכרת וידאו גדולות.
דרכי הפצה.
ההנטאי כאנימה מופץ באופן נרחב באתרים פורנוגרפיים, ביניהם אתרים המוקדשים לסוגה זו בלבד, כדוגמת Nutaku. שידור ההנטאי בטלוויזיה אסורים במדינות רבות עקב התכנים החריגים. הנטאי כמאנגות נמכר בדוכנים בבזארים ובחנויות מאנגה עצמאיות, אך לרוב מפורסם באינטרנט.
בנוסף, בשנים האחרונות נשמעו תלונות רבות על הנושא מארגוני נשים גם בארץ וגם ביפן על משחקים הקשורים לאונס ובכך הוגבלה הפצת ההנטאי לציבור.
המרה פונמית-גרפמית
המרה פונמית-גרפמית היא התהליך הקוגניטיבי הכרוך בהמרת קלט פונולוגי (נשמע) לפלט אורתוגרפי (כתוב).
חשיבות.
יכולת המרה פונמית-גרפמית חיונית לצורך השימוש בשפה הכתובה עבור שפות בהן מערכת הכתב מייצגת את צלילי השפה (כמו בשפות המשתמשות בכתב אלפביתי). יכולת זו נדרשת הן לשם ייצוג המילים הדבורות באופן גרפי והן עבור הפענוח של הסימנים הגרפיים לצלילים אותם הם מיצגים בשפה הדבורה.
כשאנו כותבים דבר ששמענו (למשל בזמן הכְתבה), מתרחש במוחנו תהליך מתמיד של קישור בין אופן הגייתן של המילים המוכתבות, הכתיב שלהן ומשמעויותיהן. במינוח בלשני-קוגניטיבי נאמר, שבזמן זה מתחוללים ביחס לכל מורפמה (מילה) תהליכים קוגניטיביים המשדכים בין ייצוגה הפונולוגי (הגייה), ייצוגה האורתוגרפי (כתיב) וערכה הסמנטי (משמעות).
הצורך בהמרה פונמית-גרפמית עבור שימוש בשפה הכתובה הופך אותה לחלק מיכולת האוריינות של האדם. מסיבה זו בכיתות היסוד של בית הספר מוקדש זמן רב לפיתוח יכולת זו בקרב התלמידים.
סוגי המרה פונמית-גרפמית.
בבלשנות הקוגניטיבית נהוג לשער שקיימים מספר אופנים שונים שבהם תהליך ההמרה הפונמית-גרפמית מתרחש (ולבחון השערות אלו בניסויים):
המסלול הלקסיקלי.
המסלול הלקסיקלי פעיל כשמדובר במילים מוכרות (מילים שכבר מאורכבות בלקסיקון). במהלכו, כל מילה שנקלטה מאותרת בלקסיקון והכתיב שלה נשלף משם: בזכרונו של כותב המילה קיים ייצוג מקובע של הכתיב והוא אינו זקוק לחוקים דקדוקיים כדי לדעת איך לכתוב אותה. מקובל להניח שהמסלול הלקסיקלי תמיד עובר דרך הערך הסמנטי של המילה, כלומר: במשך תהליך ההמרה מההגייה לכתיב תמיד מתרחש שלב ביניים של שיוך הקלט (מה שהוכתב) לערכו הסמנטי (משמעותו). מספר חוקרים מציעים אפשרות של מסלול לקסיקלי פונמי - גרפמי נוסף, אשר בו הקלט הפונולוגי משויך ישירות לייצוג האורתוגרפי בלקסיקון הפלט האורתוגרפי, בלי לעבור דרך השיוך הסמנטי, כלומר: הם מציעים את האפשרות שלעיתים, אם מדובר במילה המוכרת לאדם, הוא עשוי לדעת מה הכתיב של מילה שהוכתבה לו מבלי שהוא יזדקק לשלב של ידיעת משמעות המילה במשך תהליך ההמרה.
המסלול הלקסיקלי לקוי אצל אנשים שיש להם סוג מסוים של דיסגרפיה (המכונה דיסגרפית שטח), סוג מסוים של דיסלקסיה וסוגים שונים של לקויות הקשת האוטיסטית.
המסלול הסב-לקסיקלי.
המסלול הסב-לקסיקלי פעיל כשמדובר במילים שאינן מוכרות לכותב (מילים הקיימות בשפה אך חדשות לו או מילות תפל). מילים כאלו אינן מאורכבות בלקסיקון שלו, ולכן אין הוא יכול להשתמש במסלול הלקסיקלי כדי לדעת מה הכתיב שלהן. במהלך המסלול הסב-לקסיקלי משתמש הכותב בחוקי הדקדוק של שפתו, הכוללים מערכות שיטתיות של חוקי התאמה בין פונמות (יחידות הגייה) וגרפמות (יחידות כתיב - אותיות, ניקוד וכדומה). בהתאם לחוקים אלה הוא מרכיב כתיב הנראה לו סביר.
ישנן עדויות לכך, ששני המסלולים יכולים לתפקד באופן עצמאי זה מזה, שכן גם אם אחד המסלולים נפגם (דבר שמוליד סוגים מסוימים של ליקויים לשוניים - ראו דיסגרפיה), המסלול השני עדיין מסוגל לתפקד. עם זאת קיימות גם עדויות לכך, שבין שני המסלולים גם קיימת אינטראקציה.
דולר איי שלמה
דולר איי שלמה (באנגלית: Solomon Islands dollar; סימון לפי תקן ISO 4217: SBD) הוא ההילך החוקי של איי שלמה החל משנת 1975. מיוצג על ידי הסימן $SI. והוא מחולק ליחדות משנה של 100 סנט.
מטבעות בשימוש: 5, 10, 20 ו-50 סנט וכן מטבעות של דולר אחד. מכיוון שמדינת איי שלמה היא חלק מחבר העמים הבריטי, מוטבע דיוקנה של אליזבת השנייה, מלכת בריטניה, על המטבעות. שטרות בשימוש: 2, 5, 10, 20, 50, 100 דולר
נפוליון בונפרטה
פרימו דה-ריברה
נפוליון השלישי
נוסחת מלטשי העדשות
נוסחת לוטשי העדשות
נוסחת לוטשי העדשות היא נוסחה שפיתח האיטלקי בונאוונטורה קאוואליירי במאה ה־17. הנוסחה מתארת את הקשר בין עוצמת העדשה (התלויה באורך המוקד של העדשה) לבין מקדם השבירה של החומר שממנו עשויה העדשה, עוביה במרכזה ורדיוסי העקמומיות של העדשה. הקשר הוא:
formula_1
אם עובי העדשה קטן בהרבה מהרדיוסים שלה, ניתן להשתמש בנוסחה המקורבת:
formula_2
כאן D היא עוצמת העדשה בדיופטרים. דיוקה של הנוסחה המקורבת טוב רק עבור עדשות דקות, כלומר עדשות שבהן עובי העדשה קטן לעומת אורך המוקד שלה.
f הוא אורך המוקד של העדשה (חיובי - עדשה מרכזת, שלילי - עדשה מפזרת).
n 1 הוא מקדם השבירה של העדשה.
2 n הוא מקדם השבירה של התווך שבו נמצאת העדשה.
R 1 ו־R 2 הם רדיוסי העקמומיות של העדשה. R 1 הוא רדיוסו של המשטח הקדמי, R 2 הוא רדיוסו של המשטח האחורי.
d הוא עוביה של העדשה במרכזה.