הדיונים על הסחר בשנהב מוגדרים כאחד מהוויכוחים הקשים בין אפריקה למערב. עם זאת, המדינות הדרום אפריקניות הנזכרות מהוות מיעוט יחסי לשאר המדינות שהסכימו לאסור סחר חוקי בשנהב. כך למשל, כ-19 מדינות אפריקניות שבהם מצוי הפיל חתמו בשנת 2006 על "הצהרת אקרה" הקוראת לאסור לחלוטין את הסחר בשנהב.
היתרים של CITES והשלכות.
לאחר אין סוף ויכוחים בין המדינות הדרומיות ל-CITES, האמנה הסכימה ב-1989 לאפשר רישום של אוכלוסיות הפילים האפריקנים בבוטסוואנה, נמיביה וזימבבואה בנספח ב' של האמנה - מה שאומר שמותר לסחור בהם תחת פיקוח. בשלוש מדינות אלו נרשמו 49 טון של שנהב חוקי לאחר שיפן קבעה כי היא שולטת היטב על השנהב בהם, ו-CITES אפשרה לסוחרים יפנים לקנות את השנהב בשנת 1997 בתור "ניסוי" לבדוק את רמת השליטה על הסחר הבינלאומי. בשנת 2000 גם דרום אפריקה הצליחה לרשום את אוכלוסיות הפילים שלה בנספח ב' מתוך רצון מוצהר למכור את מאגרי השנהב שלה באופן חוקי. באותה שנה CITES סיכמה עם המדינות הללו על הקמת שתי מערכות בקרה בתחומם כדי לשלוט על הסחר הלא חוקי. מערכות הבקרה הללו זכו לביקורת רבה על כך שהם מתעלמות מהקשר בין היתר הסחר החוקי בשנהב להאצת הסחר הלא חוקי בו. בנוסף, חלק מהמדינות החברות לא סיפקו נתונים מקיפים על הנעשה בתחומן. הסחר עם יפן זכה גם הוא לביקורת בטענה שהרשויות היפניות לא יכולות לקבוע את מקורו האמיתי של השנהב, וכן גרימה לעשרות ציידים וסוחרים לא חוקים לחזור לעבוד בענף המשגשג הזה. למעלה מ-6 טון שנהב שנתפסו בסינגפור בשנת 2002 סיפקו התראה חמורה לארגוני השימור כי הציד הלא חוקי באפריקה לא נעשה עבור השווקים המקומיים בלבד, אלא חוזר להיות נפוץ בשווקים הבינלאומיים באמצעות הסינדיקטים משנת 1980 שהחלו לפעול שוב. חקירות של ה-EIA תפסו משלוח של 532 חטי פילים ומעל 40,000 חותמות האנקוס, והתברר שלמשלוח זה קדמו 19 משלוחים נוספים מתוכם 4 לסינגפור והשאר לסין העממית - לעיתים באמצעות יפן. כן עלה שמקורו של השנהב במלאווי וזמביה - שתיהן מדינות שהציד והסחר נאסרו בהם רשמית - ודרך דרום אפריקה הוא נשלח כשנהב חוקי לשווקים הבינלאומיים. בין מרץ 1994 למאי 1998 נשלחו כתשעה משלוחים החשודים כשנהב על ידי חברת "שנג לוק" ממלאווי לסינגפור ולאחר מכן לסין. ניתוח והצלבה של שמות החברות והמנהלים שלהם העלה כי השמות מוכרים כבר ל-EIA בתור חלק מהסינדיקטים הפליליים של הונג קונג בשנת 1980.
בשנת 2002, אושרו למכירה עוד 60 טונות של שנהב מדרום אפריקה, בוצואנה ונמיביה, ובשנת 2006, יפן אושרה כיעד חוקי למכירת שנהב על ידי CITES. השליטה של הרשויות היפניות על השנהב הנכנס לתחומם נחקרה ברצינות והתגלה כי 25% מהסוחרים כלל לא מדווחים על שנהב שנקנה על ידם ובכך בעצם מתברר כי ישנם משלוחים לא חוקיים המגיעים למדינה. דו"ח של החברה לשימור חיות הבר ביפן הזהיר כי המחיר של שנהב נוסק למעלה בשל תיאום מחירים על ידי מספר קטן של יצרנים ששולטים בחלק הארי של השנהב. במקביל, מאחורי הקלעים סין ניסתה כל העת להשיג אישור מ-CITES כמדינת יעד חוקית למכירת שנהב. ציד לא חוקי המשיך לפרוח גם במרכז אפריקה. בשנת 2014, אוגנדה הודיעה כי היא חוקרת מקרה גנבה של כ-3,000 קילו שנהב ממשרדי הסוכנות הממלכתית להגנת חיות הבר במדינה וכי לפחות 60% מהפילים במדינה ניצודו בעשור האחרון - רובם על ידי ארגון הטרור צבא ההתנגדות של האל. במקרה נוסף באותה שנה אוגנדה דיווחה ש-1,355 ק"ג של שנהב נגנבו מהכספות שנשמרו על ידי הצבא והמשטרה בשווי של יותר מ-1.1 מיליון דולר. מקרה זה התגלה במהלך ביקורת של רשות הטבע האוגנדית והוביל לחקירתם של אלו שהיו אמורים לשמור על השנהב. כתוצאה מהחקירה הושעו 5 עובדי רשות הטבע.
עליית השוק האסייתי ומשבר השנהב הנוכחי.
אסמונד ברדלי מרטין - איש שימור בולט במאבק נגד הסחר הלא חוקי בקרני קרנפים, טען כי לאחר שיפן רכשה כמויות עצומות של גלם שנהב ב-1970, חלקים גדולים מהן הגיעו לסין לצורך סיתות ויצירת אמנות בשנהב. המכירה בסין הייתה בעיקר לקונים חיצוניים כדוגמת תיירים או לסוחרים ביפן, סינגפור, טאיוואן, הונג קונג, מלזיה ואינדונזיה, שבהם לא הייתה מודעות להשלכות בשימוש בשנהב ורק כמות הקטנה הייתה נצרכת על ידי הסינים עצמם.
לדברי וויל טראבראס - מנכ"ל ארגון הקרן החופשית (), גם אם יצליחו לסגור את כל שוקי השנהב החוקיים ברחבי העולם, עדיין יהיה ביקוש נרחב לשנהב בסין ויפן. כדי להדגים את חוסר הבקרה על השנהב החוקי בסין, EIA הדליפה מסמכים סינים פנימיים המראים כיצד 121 טונות של שנהב במדינה (שווה ערך ל-11,000 פילים) לא מוסבר מאין מקורם, ופקיד סיני הודה כי זה מצביע על כמות גדולה של מכירה לא חוקית של שנהב המתרחשת בסין. למרות כל זאת, סין הצליחה בסופו של דבר להשיג מ-CITES ביולי 2008 מעמד של מדינת יעד חוקית לסחר בשנהב בתמיכה של WWF.
סין ויפן שמעתה היו מדינות יעד חוקיות, רכשו 108 טון של שנהב במכירה "חד פעמית" בנובמבר 2008 מבוטסואנה, דרום אפריקה, נמיביה וזימבבואה. בזמנו, הרעיון היה כי מכירות השנהב החוקיות האלה עשויות לדכא את מחיר השנהב, ובכך להסיר את לחץ הציד הלא חוקי - רעיון אשר נתמך על ידי TRAFFIC ו-WWF. השנהב החוקי המשיך אמנם לזרום לשוק השנהב של יפן, אך מאז 2012, הביקוש לשנהב ירד כתוצאת ממודעות הצרכנים לקשר בין רכישת שנהב להריגת הפילים.
המעורבות המוגברת של סין בפרויקטים של תשתית באפריקה ורכישת משאבים טבעיים מובילה לחשש של ארגוני השימור שתהיה עלייה בניצול מוצרים מחיות הבר. מאז שלסין ניתן מעמד של קונה מאושר על ידי CITES, הברחת השנהב גדלה באופן מדאיג. אמנם ה-WWF טוען שמדובר בצירוף מקרים, אך קשה להתעלם מהעובדה שאזרחים סינים שבאו לאפריקה לצורך עבודה נתפסו מבריחים שנהב במדינות אפריקניות רבות ולפחות 10 נעצרו בנמלי תעופה הקניה בשנת 2009. במדינות רבות באפריקה השווקים המקומיים גדלו, מה שמאפשר גישה קלה לשנהב והחמרת הבעיה. הסינדיקטים של השנהב באסיה עדיין נחשבים להרסניים ביותר עם משלוחים של טונות שנשלחים בעל פעם.
בניגוד לטענות של CITES שמחירי השנהב עשויים להיות בירידה כתוצאה מהמכירה החוקית, המחיר נסק מאוד בסין לאחר ההיתרים. יש סבורים שזה יכול להיות בגלל תיאום מחירים מכוון על ידי אלה שרכשו את מאגרי השנהב, בדומה לדברי החברה לשימור חיות הבר ביפן שדיווחה כעין זה על הנעשה במדינתה, וכן בדומה למונופול שהיה לסוחרי השנהב ב-1980 על מאגרי השנהב בבורונדי וסינגפור. ייתכן גם שהסיבה לכך נעוצה בעלייה במספר העשירים הסינים שמסוגלים לבזבז הון רב על מוצרי יוקרה. ניסיונות לדכא את הסחר החוקי באמצעות השמדת שנהב גרמו על פי מחקרים לכך שמחיר השנהב שולש בסין במהלך ארבע השנים הבאות לאחר 2011. בשנת 2012, הניו יורק טיימס דיווח על התפרצות גדולה של ציד פילים לשנהב, כאשר70% מהשנהב זורם לסין. בוועידה של האו"ם בשנת 2014 בטוקיו למאבק בפשעי טבע הוצגו מפות לקביעת מדיניות האכיפה של השנהב החוקי לצד מקרי ציד לא חוקי. זאת בשל המציאות הבלתי נמנעת שהסחר בשנהב הפך לבעיה חוזרת שהולכת ומפחיתה שוב את אוכלוסיית הפילים האפריקנים והקרנפים הלבנים.
מלבד סין, ישנם מרכזים גדולים של סחר בשנהב בווייטנאם הכוללים את מונג צאי, האי פהונג, ודא-נאנג. כ-95 ק"ג של שנהב פילים הוחרם בנמל התעופה שארל דה גול בפריז משני ווייטנאמים שנעצרו על ידי המכס הצרפתי. במונחים של מסחר קומונאי בשנהב, בהונג קונג נמצא מרכז הסחר הגדול בעולם האמור לספק את הביקוש הרב של לקוחות מסין. על פי דו"ח אחד, הונג קונג היא "אחד ממרכזי הלבנת השנהב הגדולים בעולם שבו משתמשים בפעולות לגיטימיות כדי להסוות עסקי פשע שמשתלמים הרבה. הפיליפינים גם היא משמשת כמרכז חשוב של סחר בשנהב, ועל פי תחקיר הנשיונל ג'יאוגרפיק הכומר הפיליפיני מונסיניור קריסטובל גרסיה מעורב בשערוריות שחיתות בשל מעורבותו בסחר.
השמדת השנהב.
השמדת השנהב היא פעולה אסטרטגית שהחלה לשמש ממשלות כאמצעי להרתעת ציד וסחר לא חוקי בשנהב הפילים. הוגה הרעיון הוא ריצ'רד ליקי שביצע אותו בעת שהיה המנהל של המחלקה לשימור חיות הבר בקניה. ליקי רצה ליצור אירוע שימשוך את תשומת הלב העולמית כדי להעלות את המודעות לסחר בשנהב ועל כן סחר מהוליווד אפקטים מיוחדים כדי ליצור שרפה עוצמתית. בעקבות ליקי החלו במדינות מסוימות לשרוף את מאגרי השנהב החוקי שלהם. לטענת ליקי לשרפה הייתה השפעה חיובית על הורדת הציד הלא חוקי בקניה, וכן במדינות המאפשרות סחר חוקי בו כמו הפיליפינים, סרי לנקה והונג קונג. אף על פי שכאמור מחקרים הראו שבעקבות השמדת השנהב מחירו נסק בסין בין 2011 ל-2014, לאחר שממשלת סין השמידה באירוע מתוקשר כזה 6.1 טונות של שנהב, וכן לאחר ההודעה שלה שהיא תחל לפעול לצמצום הסחר החוקי בשנהב, מחירו ירד כמעט במחצית במדינה בין 2015 ל-2016.
בישראל.
החל מינואר 2021 תותר בישראל רק החזקת שנהב ישן, שמקורו לפני 1976, וייבוא, ייצוא ואף סחר פנים-ארצי בשנהב פילים וממותות - אסורים. במקרים מסוימים מנפיקה רשות הטבע והגנים היתרים מיוחדים, לסחר בפריטים ששנהב ישן מהווה חלק קטן מהם, וכן עשויה לתת היתר ייחודי לייצוא או לייבוא למטרות לא-מסחריות כגון הסברה. זאת, כחלק מיישום אמנת וושינגטון עליה חתומה ישראל.
השמדת שנהב