חנקן צהוב-מקור (שם מדעי: Corvinella corvina; מכונה גם חנקן ארך זנב, אך אין להתבלבל עם המין "Lanius schach" שגם מכונה כך) הוא מין ציפור אפריקנית השייכת למשפחת החנקניים שבסדרת ציפורי השיר ומהווה מין יחיד בסוגו.
מאפיינים.
החנקן מגיע לאורך 30 ס"מ, עם הזנב, ולמשקל 65 גרם בממוצע והוא בעל נוצות חומות בהירות עם זנב ארוך ושחור וכנפיים קצרות. הראש חום כהה ועל העיניים הגדולות יש "מסיכה" שחורה. המקור גדול ומעוקל מעט וכפי שמשתמע מהשם הוא צהוב. העיניים צהובות ונוצות העורף פרועות מעט. הכנפיים חומות ומעט מנומרות עם חלק בהיר בתחילתם. החזה אפור מנומר מעט והבטן לבנה.
החנקנים הם עופות בולטים החיים בחבורות קטנות ורוב זמנם מתצפתים על הסביבה מענפים או עמודים. הם חיים בעיקר באזורים מיוערים ובעלי עצים רבים באזור הטרופי מסנגל עד אוגנדה, כשאוכלוסייה אחת נצפתה גם במערב קניה. הם מקננים בחבורה שרק נקבה אחת מטילה ביצים - 4 או 5, והשאר עוזרים לגדל את הגוזלים, להאכילם ולהגן עליהם מטורפים.
כמו שאר בני משפחת החנקניים, חנקן זה הוא אוכל בשר הניזון בעיקר מחרקים גדולים ומשלשולים שהוא מאתר מגבוה. הוא עט על החרקים, תופס אותם במקורו הגדול ומשפד אותו על צמח קוצני או על גדר תיל ושם המזון נשמר. הם גם יגוונו ביצורים גדולים יותר כמו לטאות, דו-חיים וגוזלי עופות אחרים, אותם הם הורגים באותה דרך.
לחנקן צהוב-המקור לא נשקפת סכנה בטבע.
סיגמונדור דויד גונלאוגסון
סיגמונדור דויד גונלאוגסון (באיסלנדית: Sigmundur Davíð Gunnlaugsson; נולד ב-12 במרץ 1975) הוא פוליטיקאי איסלנדי, שכיהן כראש ממשלת איסלנד מ-2013 עד 2016. משנת 2009 הוא כיהן גם כיו"ר המפלגה הפרוגרסיבית (מפלגת מרכז-ימין) עד התפטרותו. עבד בעבר ככלכלן ועיתונאי. גונלאוגסון הוא בעל תואר ראשון במנהל עסקים מאוניברסיטת איסלנד ולמד מדעי המדינה באוניברסיטת אוקספורד.
קריירה פוליטית.
ב-18 בינואר 2009 גונלאוגסון נבחר ליו"ר המפלגה הפרוגרסיבית עם 40.9% מקולות חברי המפלגה, כאשר הוא גובר על יריבו היוסקולדור ת'ורהלסון (37.9%). אחרי שב-21 בינואר ראש הממשלה מטעם מפלגת העצמאות הימנית הודיע על התפטרותו עקב מחלה ועל הקדמת הבחירות, שותפיו הסוציאל-דמוקרטים סירבו להעמיד בראש הממשלה מנהיג אחר ממפלגת השלטון הראשית. גונלאוגסון עזר להם להפיל את הממשלה, אחרי שב-22 בינואר הבטיח את תמיכת מפלגתו בממשלת שמאל חלופית כממשלת מעבר.
בבחירות הכלליות שהוקדמו ל-25 באפריל 2009, גונלאוגסון נבחר לאלת'ינגי (פרלמנט) כנציגו השמיני של מחוז צפון רייקיאוויק (אחד מששת מחוזות הבחירה במדינה). כוחה של המפלגה הפרוגרסיבית עלתה באותן בחירות - משבעה נציגים באלת'ינגי לתשעה, אך היא נותרה מחוץ לממשלה שהוקמה על ידי "הברית הסוציאל-דמוקרטית".
בבחירות הכלליות הבאות, שנערכו ב-27 באפריל 2013, גונלאוגסון נבחר לאלת'ינגי כנציגו הראשון (ברשימה) של מחוז צפון-מזרח. באותן בחירות המפלגה הפרוגרסיבית בראשותו ומפלגת העצמאות זכו שתיהן ב-19 מושבים באלת'ינגי. ב-17 במאי נודע שהוא ירכיב את ממשלת איסלנד בשותפות עם מפלגת העצמאות, שמנהיגהּ ביארני בנדיקטסון ימונה לשר האוצר והכלכלה.
גונלאוגסון הוא ראש הממשלה הצעיר ביותר בתולדות איסלנד. ב-2013 הוא היה גם ראש המדינה הנבחר (דמוקרטית) הצעיר ביותר בעולם.
מסמכי פנמה.
שמו של גונלאוסון ואשתו עלה במסגרת שערוריית מסמכי פנמה באפריל 2016. מן המסמכים עולה כי הוא היה שותף בבעלות חברה מאיי הבתולה הבריטיים אשר החזיקה מניות של שלושה בנקים איסלנדיים. במהלך המשבר הכלכלי ב-2008 הוא פעל כדי למנוע פגיעה במשקיעים זרים (ובכך למנוע פגיעה במניות שלו). עם כניסתו לפרלמנט ב-2009 הוא לא דיווח על המניות ומכר אותן לאשתו בדולר אמריקני אחד. למרות קריאות להתפטרותו ומחאה ציבורית גדולה, אמר גונלאוסון ב-4 באפריל כי הוא אינו מתכוון להתפטר. בפגישה שערך באותו יום עם נשיא המדינה, אולפור רגנר גרימסון, גונלאוגסון נכשל בניסיון לשכנעו לפזר את הפרלמנט. הנשיא השיב שעליו להתייעץ קודם עם שותפיו הקואליציוניים של גונלאוגסון ממפלגת העצמאות. ב-5 באפריל נכנע גונלאוגסון ללחץ והתפטר מראשות הממשלה.
חייו הפרטיים.
הוא נשוי לאנה סיגורלאוג פאלסדוטיר ואב לאחד.
אבא בר זבדי
אבא בר זבדא
חנקניים
חנקניים (שם מדעי: Laniidae) הם משפחת עופות קטנים אוכלי בשר מסדרת ציפורי שיר. החנקניים הם עופות גדולים בסדרתם ובעלי ראש גדול, עיניים גדולות בעלות "מסיכה" כהה ומקור גדול ומעוקל דמוי עוף דורס. הם ניזונים בעיקר מחרקים גדולים כמו חגבים, חיפושיות, ציקדות, דבורים ותיקנים וכן מתולעים, עכבישים, עקרבים, נדלים וחסרי חוליות דומים, אך גם מדו-חיים, זוחלים קטנים, ציפורים קטנות וכן גוזלים וביצים ואף יונקים קטנים כמו עכברים וחדפים. הטרף נתפס על ידי המקור ומשופד על ענף דוקרני, שיח קוצני או גדר תיל, שם הוא גם נאגר במזווה טבעי. שיטה זו גם מאפשרת לחנקנים לאכול יצורים ארסיים כמו החגב "Romalea guttata", שהארס מתפוגג בגופו לאחר שהוא משתמר במזווה.
החנקניים נפוצים בכל היבשות ובתי הגידול, אך נדירים בעולם החדש, שם יש רק 2 מינים: חנקן לודוויקיאנוס וחנקן גדול, והם כלל לא נפוצים באמריקה הדרומית או באוסטרליה. בעיקרון הם שוכני אזורים פתוחים וחמימים, אך נפוצים גם ביערות ובמרומי הרים. אורכם הממוצע עד 50 מילימטרים.
מיון.
במשפחה 31 מינים המקובצים ב-4 סוגים:
חנקן (סוג)
אייסטיין הראשון, מלך נורווגיה
אייסטיין מגנוססון (בנורדית עתיקה: Eysteinn Magnússon, בנורווגית: Øystein Magnusson; 1088 – 29 באוגוסט 1123) היה מלך נורווגיה תחת השם אייסטיין הראשון מ-1103 ועד מותו, יחד עם שני אחיו, זיגרוד ואולף, אך מאחר שאולף מת בצעירותו, רק אייסטיין וזיגרוד היו השליטים בפועל של הממלכה.
בעוד שזיגרוד רכש לו מוניטין של "מלך לוחם" (מוניטין שדבק בו בעיקר עקב מסע הצלב הנורווגי שארך שלוש שנים), הצטייר אייסטיין בניגוד לו בסאגות כ"מלך השלום", שנשאר במולדתו ושיפר את מצבה. בשל העובדה שמעולם לא היה אייסטיין מעורב בפעילות מלחמתית, קיים פחות מידע אודותיו בהשוואה לאחיו זיגורד, למרות תקופת מלוכתו שארכה 20 שנה, שנים מעטות יותר מאשר זו של זיגורד. אף על פי כן, רחש אייסטיין את חיבתם של בני עמו והיחס אליו בסאגות חיובי מאוד בשל מעשיו. תקופת מלכותם של אייסטיין וזיגרוד היא התקופה הארוכה ביותר בתולדות נורווגיה בה מלכו מלכים שותפים יחדיו.
אף על פי שספרות הסאגות המאוחרת יצרה דיווחים סטריאוטיפיים על שני המלכים הללו, ידוע אייסטיין כמי ששיפר את התשתיות בממלכה ובנה בנינים וכנסיות, במיוחד לאורך החוף של מערב נורווגיה ובטרנדלג, מברגן בדרום ועד למרכז הדיג בלופוטן שבצפון. פעילויותיו של אייסטיין התמקדו בעיקר בעיר ברגן, שנעשתה מרכז סחר בינלאומי חשוב לתעשיית הדיג של אותה ימים, בעקבות מפעלי הבנייה שלו. פעילותו בברגן כללה את העברת המושב המלכותי למיקום מרכזי יותר בעיר ובניית ארמון מלכותי חדש, בנוסף לבניית כנסיות ובניית מנזר מונקליב.
ראשית חייו.
אייסטיין נולד ב-1088 או ב-1089 כבנו הבכור של מי שלימים ימלוך כמגנוס השלישי, מלך נורווגיה. שם אמו לא ידוע, אך על פי התיעוד היא הייתה ממעמד נמוך. לאחר מות אביו ב-1103 במהלך המערכה הצבאית שניהל באירלנד, עלה אייסטיין לכס המלוכה יחד עם שני אחיו למחצה, זיגורד ואולף, ששלושתם נולדו לאימהות שונות. זיגורד היה צעיר בשנה מאייסטיין ואולף היה צעיר ממנו ביותר מעשר שנים. זיגורד היה הבן היחיד שהתלווה לאביו במערכה שלו במערב, אך הוא שב לנורווגיה לאחר מות אביו.
דיווחים רבים אודות אייסטיין בסאגות המאוחרות מתאפיינים במוטיבים ספרותיים ויש להם ערך מועט כמקורות על חייו. סנורי סטורלוסון, הסופר האיסלנדי בן המאה ה-13, שכתב את היצירה מחזור העולם, התמחה בסגנון ספרותי זה בצורה ראויה לציון, בהיבט הסגנוני ובהיבט הפסיכולוגי. סיפוריו כוללים השוואות בין אייסטיין לבין זיגרוד, שבהן מתפארים השניים במיומנויותיהם ובמעשיהם בניסיון להתעלות זה על זה. באופן דומה, מספר גם סטורלוסון את הסיפור כיצד הצליח אייסטיין לרפא את ידידו ממרה שחורה, על ידי כך שבאופן סדיר הוא פינה זמן כדי לדבר איתו על מה שהטריד אותו. בנוגע להופעתו החיצונית, סטורלוסון כתב שאייסטיין "היה הגבר הנאה ביותר שהיה אז. היו לו עיניים כחולות ועירניות, שיערו היה זהוב ומתולתל, קומתו לא הייתה גבוהה, אך ממוצעת". מידע אמין יותר, בייחוד על מיזמי הבנייה של אייסטיין, מופיע בסאגות מוקדמות יותר כמו בעבודתו של תאודוריק הנזיר, כרוניקן נורווגי שכתב בסוף המאה ה-12.
מלך.
אייסטיין, זיגורד ואולף מלכו במשותף, אך שטח הממלכה עצמה לא חולק ביניהם. על כל פנים, במהלך השנים הראשונות של מלכותם, שהה אייסטיין רוב הזמן במערב נורווגיה ובטרונדלג, בעוד שזיגורד שהה בוויקן. מבחינה מעשית, רק אייסטיין וזיגורד משלו כמלכים, שכן אולף היה צעיר לימים ומת כאשר מלאו לו 17 שנים, ולמעשה לא ידוע דבר אודותיו מעבר לשמו. אחד הצעדים הראשונים של שני המלכים היה חקיקת חוק מיוחד שבין שאר הדברים ביטל סוגים שונים של מיסים מלכותיים שבמקור נסמכו על החוק הדני שחוקק על ידי סוון קנוטסון ואמו אלגיפו, שמשלו בנורווגיה מטעמו של קנוט הגדול בראשית שנות השלושים של המאה ה-11. בשל כך גברה האהדה הציבורית כלפיהם. על פי כמה מקורות, המניע העיקרי לצעד זה של ביטול המיסים, הייתה לגייס תמיכה עממית למסע הצלב המתוכנן של זיגורד.