דוגמאות ליחסים המתהדקים הם במשברים בעולם הערבי, בהם שתי המדינות היו דעה ואינטרסים משותפים, במקרים כמו ההפיכה במצרים ומלחמת האזרחים בסוריה. שתי המדינות היוו גוש אחד בנוגע למלחמת האזרחים בסוריה ובתמיכתן באותן קבוצות מורדים. בהפיכה השנייה והראשונה במצרים, שתי המדינות היו בעד שלטונו של מוחמד מורסי מהאחים המוסלמים. נשיא טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן, הכריז במהלך מסיבת עיתונאים בשנת 2014 כי "יחד עם קטר, אנחנו תמיד מצדדים במדוכאים ברחבי העולם".
מרחב מנה (טופולוגיה)
ממלכת הוויזיגותים
מרדכי יהודה רוזנק
הרב ד"ר מרדכי יהודה (לאופולד) רוזנק (בגרמנית: Leopold Rosenak; 11 בספטמבר 1868, אלול תרכ"ח – 15 באוגוסט 1923, ג' באלול תרפ"ג) היה רבה של העיר ברמן שבגרמניה.
ביוגרפיה.
נולד בנאדאש , עיירה בקרבת פרסבורג שבסלובקיה, לשמואל, סוחר, ולדבורה. בגיל צעיר מאוד נשלח ללמוד בנייטרא אצל דודו, הרב אליעזר רוזנר, שהיה ראש הישיבה. אחר כך נשלח ללמוד בישיבת פרשבורג שבראשה עמד שמחה בונם סופר, ה"שבט סופר". למד שם במשך כמה שנים ונסמך להוראה. למד פילוסופיה ופילולוגיה בברלין, ואחר כך כתב דוקטורט באוניברסיטת ברן שבשווייץ, על דקדוק עברי על פי אבן עזרא.
בשנת 1895 (תרנ"ו) מונה לרב בעיר ברמן שבצפון גרמניה. באותה שנה נישא לבֶּלָה, בתו של הרב שלמה קרליבך, רבה של ליבק, ושל אסתר , משוררת, בתו של הרב אלכסנדר זוסמן אדלר, רבה של ליבק לפני הרב קרליבך. הקהילה הייתה קהילה ליברלית יחסית מבחינה דתית, בעוד הוא היה אורתודוקסי. בתור רבה הראשון של עיר ליברלית וחילונית באופיה היה עליו לייסד את המוסדות היהודיים בה, כולל מערכת כשרות, מקווה ומוסדות חינוך.
בשנת תר"ע, במלאת 40 שנה לשבת חמיו, הרב שלמה קרליבך, על כס הרבנות בליבק, יצא ספר יובל. הרב רוזנק תרם לספר מחידושיו, וקרא להם "מאמר מרדכי". החידושים היו על מסכת ברכות ועל כמעט כל סדר מועד, מלבד מסכת סוכה, מסכת תענית ומסכת מגילה. כוונתו הייתה להוציא חלק שני, אך בימי חייו לא יצא הדבר אל הפועל. בכתב יד נמצאו חידושיו על כל שאר מסכתות הש"ס, ובשנת תש"ע (2010) יצאו חידושיו על המסכתות הנותרות מסדר מועד על ידי נכדיו, בצירוף מה שיצא לאור בספר היובל לרב קרליבך.
פוגרומים ורדיפות ביהודי מזרח אירופה הובילו רבים מהם להגר לארצות המערב. גרמניה הייתה תחנת מעבר זמנית, ולפעמים אף מושב של קבע, עבור אותם יהודים. הרב רוזנק השקיע רבות בעזרה לפליטים אלו, עד שהגירתם הופסקה ב-1914 עם תחילת מלחמת העולם הראשונה.
במלחמה שירת כרב צבאי בצבא הקיסרות הגרמנית בליטא הכבושה ושימש כיועץ לשלטונות הכיבוש. כמו גיסיו הרב עמנואל קרליבך, רבן של ממל וקלן ורב צבאי גם הוא, והרב יוסף צבי קרליבך, רבה של המבורג ורב צבאי, דאג להקמתם ותחזוקתם של מוסדות החינוך היהודיים בשטחים שנכבשו, ביניהם ישיבת סלבודקה. קיבל את אות צלב הברזל ואת אות צלב הנזה ("Hanseatenkreuz").
לאחר המלחמה נמשכה ההגירה של האוסטיודן, ובשל סגירת גבולות ארצות הברית בפני אותם מהגרים נותרו רבים מהם בברמן. גם הפעם עזר וסייע הרב רוזנק ליהודים העניים. הוא ייסד ב-1901 את ה-"Komitee für hilfsbedürftige jüdische Auswanderer" (קוֹמִיטֶה פִיר הִילְפְסְבֵּדִירְפְטִיגֶה יִידִיֶשׁה אָוּסְוַנְדֵרֵר, ועדה למהגרים יהודים נזקקים). הוא פעל באגודה המרכזית של אזרחים גרמנים בני הדת היהודית ובאגודה למלחמה באנטישמיות ("Verein zur Abwehr des Antisemitismus", פֵרָיִן צוּר אַבְּוֵר דֵס אַנְטִיסֵמֵטִיסְמוּס). הצליח להוביל את חברת נורדויטשר לויד , שבאוניות שלה הגיעו רבים מהפליטים לארצות הברית, לפתוח מטבחים כשרים בספינות הקיטור שלה.
כחלק מעזרתו לפליטים נסע בשנת תרע"ג (1923) לארצות הברית, ודן עם הרשויות בנושאי הסיוע לפליטים. בדרכו חזרה, בהיותו באונייה בלב ים, נפטר. גופתו הובאה בחזרה לגרמניה והוא נקבר בברמן.
בנו יצחק צבי (איגנאץ) היה עורך דין ומשפטן; בימי מלחמת העולם השנייה, בשנת 1938, ברח יצחק עם משפחתו לארצות הברית. בנו של יצחק צבי, מיכאל, היה פילוסוף של החינוך היהודי, ובנו של מיכאל, אבינועם, שימש כראש החוג למחשבת ישראל שבאוניברסיטה העברית בירושלים.
על שמו רחוב "Rosenakstraße" בשכונת גרפלינגן ("Gröpelingen") שבברמן. בית רוזנק ("Rosenak-Haus"), ששימש בית כנסת של הקהילה היהודית בברמן, וכיום בשימוש הקהילה היהודית בתור אתר זיכרון, נקרא גם הוא על שמו.
ליאופולד רוזנק
רולנד
קאלה נמאק
קָאלָה נָמָאק ("מלח שחור" בהינדית) הוא סוג של הליט, גביש מלח שקוף שצבעו בין שחור לסגול כהה, ובעל ריח גופריתי. המינרל מורכב ברובו מנתרן כלורי (NaCl) שהוא מלח הבישול הרגיל, ומעורבים בו מספר מרכיבים שביניהם תרכובות גופרית שמעניקות למלח את הריח האופייני המזכיר ריח של ביצה קשה. המלח מכיל ברזל גופרתי (formula_1) שמעניק לו את צבעו. כשהגביש כתוש לאבקה צבעה בין סגול לוורוד. המלח נפוץ כתבלין במטבח הדרום אסייתי.
לקאלה נמאק מיוחסות גם סגולות רפואיות.
קאלה נמאק נקרא לפעמים "מלח שחור" או "מלח הימלאיה", אך קיימים מלחים אחרים שנקראים בשמות אלה ואינם בעלי ריח גופרתי.
שימוש.
קאלה נמאק נפוץ כתבלין במטבח הדרום אסייתי של בנגלדש, נפאל, הודו ופקיסטן, מוסיפים אותו לצ'טני, מאכלי יוגורט, סלטים, ומאכלים לא מתוקים אחרים. המלח נפוץ גם במטבח הטבעוני במאכלים שמחקים מאכלי ביצים, כגון סלט ביצים או שקשוקה.
בתורת הרפואה ההודית איור ודה, קאלה נמאק נחשב כתבלין מקרר, והוא משמש גם כמסייע לעיכול.
ייצור.
המלח נחצב במכרות בבנגלדש, הודו, נפאל, פקיסטן ובמקומות מסוימים ברכס המלח בהימאליה, או מופק מאגמי המלח בסמבהאר ודידוואנה בצפון הודו, ואזור מוסטנג בנפאל.
בשיטת הייצור המסורתית המחצב מעובד בתהליך חיזור שמשנה חלק מהנתרן הגופרתי שבגביש למימן גופרתי בעל ריח חריף ונתרן סולפיד. תהליך החיזור נעשה על ידי קליית הגבישים בכבשן במשך 24 שעות בתוך צנצנות חימר אטומות, יחד עם פחם וכמות קטנה של צמחי תבלין. לאחר הקלייה המלח מקורר, מאוחסן, ומיושן לפני המכירה. קאלה נמאק מיוצר בשיטה זו בצפון הודו, והייצור מתרכז במחוז היסאר והריאנה.
כיום נפוץ ייצור סינתטי של קאלה נמאק. הייצור מתבצע על ידי שילוב מלח שולחן רגיל עם כמויות קטנות של נתרן גופרתי, נתרן ביסולפט וברזל גופרתי וקלייה בכבשן.
הרכב.
קאלה נמאק מורכב בעיקר מנתרן כלורי כלומר מלח בישול, וכמויות זעירות של נתרן גופרתי, נתרן ביסולפיט, נתרן סולפיד, ברזל גופרתי ומימן גופרתי|.
הנתרן הכלורי מעניק לגביש את מליחותו, ברזל גופרתי מעניק לו את הצבע, וכל תרכובות הגופרית מעניקות את הארומה המיוחדת, במיוחד המימן הגופרתי. החומציות של הסולפטים והבי-סולפטים תורמת למלח טעם חומצי קל.
עונת 2000/2001 בסופרוליג
עונת 2000/2001 בסופרוליג הייתה העונה ה-44 של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל והיא אורגנה על ידי פיב"א אירופה. זו הייתה התחרות העשירית במתכונת של ליגה.
המשחק הראשון התקיים ב-18 באוקטובר 2000 ותחרות הסתיימה ב-13 במאי 2001. בתחרות השתתפו 20 קבוצות.
העונה הסתיימה בניצחון של מכבי תל אביב על פנאתינייקוס בגמר, בפעם השלישית בתולדות המועדון.
אריאל מקדונלד (ארצות הברית) ממכבי תל אביב נבחר לכדורסלן המצטיין של הפיינל פור.
מירוסלב בריץ' (סרביה ומונטנגרו) מפרטיזן בלגרד זכה בפרס אלפונסו פורד.
פיצול בכדורסל אירופאי.
פיב"א אירופה החלה לארגן תחרות כדורסל כלל אירופאית לקבוצות בשנת 1958.
בשנת 2000 הוקמה חברה חדשה בשם יורוליג בסקטבול שהחלה לארגן תחרות קבוצות אירופאיות בכדורסל. התברר שפיב"א לא רשמה זכויות על השם "יורוליג" ולכן החברה החדשה החלה לארגן תחרות תחת שם זה. הדבר הביא לכך שבעונת 2000/2001 התקיימו שתי תחרויות לקבוצות הבכירות בכדורסל - "סופרוליג 2000/2001" שאורגנה על ידי פיב"א ויורוליג שנוהלה על ידי החברה החדשה. הקבוצות הבכירות התפצלו בין התחרויות.
בעונת 2001/2002 פיב"א וחברת יורוליג בסקטבול הגיעו להסכמה והפיצול בוטל.
מתכונת התחרות.
בתחילת התחרות התקיימו המשחקים בבתים המוקדמים. לאחר מכך, 16 קבוצות עלו לשמינית הגמר ורביעית הגמר בהם נערכו משחקים עד ל-2 ניצחונות.
מנצחות רבע הגמר נפגשו בברסי ארנה, פריז למשחקי פיינל פור.
מהלך התחרות.
בשלב המוקדם נקבעו 16 עולות לשמינית הגמר.
ישראל בתחרות.
מכבי תל אביב שיחקה בבית ב' וסיימה אותו במקום הראשון. בשמינית הגמר היא ניצחה את שליונסק מפולין ועלתה לרבע הגמר בו היא ניצחה את סקאבוליני פזארו ועברה לפיינל פור. בחצי הגמר היא ניצחה את צסק"א מוסקבה 80-86 ועלתה למשחק הגמר במשחק הגמר היא ניצחה את פנאתינייקוס 67-81 וזכתה בתואר בפעם השלישית בתולדות המועדון.
הייתה זאת נקמה מתוקה של הצהובים שהפסידו במשחק הגמר שנה קודם לכן לפנאתינייקוס
מכבי עירוני רעננה שיחקה בבית א' של העונה הסדירה וסיימה אותו במקום האחרון.
רעידת האדמה במרכז איטליה (2016)
רעידת אדמה בעוצמה של 6.2 לפי סולם מגניטודה לפי מומנט פגעה במרכז איטליה ב-24 באוגוסט 2016, בשעה 03:36:33, כ-75 ק"מ דרומית-מזרחית לפרוג'ה, כ-45 ק"מ צפונית לל'אקווילה, במשולש גבולות שבין מחוזות אומבריה, לאציו ומארקה. 296 בני-אדם נהרגו
רקע.
האזור בו ארעה רעידת האדמה הוא בין הפעילים ביותר סייסמית באיטליה, המושפע מהלוחות הטקטוניים האפריקאי והאירואסייתי, ומההעתק שלאורך הרי האפנינים. רעש זה היה הגדול ביותר מאז 2009, כאשר התרחשה רעידת אדמה ליד ל'אקווילה באזור אברוצו, שבה נהרגו יותר מ-300 בני אדם ו-65,000 אנשים נותרו ללא קורת גג.
רעידת האדמה.