מרקם פורפירי נוצר כאשר עמוד המאגמה מתקרר לאיטו בשני שלבים. בשלב הראשון המגמה מתקררת לאיטה בתוך קרום כדור הארץ ותוך כדי כך נוצרים גבישים גדולים שקטרם 2 מילימטרים ויותר. בשלב השני והאחרון המגמה מתקררת במהירות כשהיא קרובה לפני השטח או כשהיא נחשפת לאוויר בהתפרצות געשית, ואז נוצרים גבישים זעירים בלתי נראים לעין בלתי מזוינת הבונים את מסת האם.
כנף 6
שקר לבן
שקר לבן הוא שקר הנאמר מטעמי נימוס או משום דרכי שלום, ולכן היחס אליו סלחני, ולעיתים אוהד, בניגוד ליחס לשקר.
ישנו סוג נוסף של שקר לבן - הדובר האומר את הדברים, אומר דברים שיש בהם אמת או אמת חלקית כך שהשומע יקבל מידע שהדובר רוצה שיקבל. גם אם זה לא כל האמת.
שקר לבן ביהדות.
על פי פרשני המקרא, בתנ"ך מופיע שקר לבן פעמים אחדות:
יש מחלוקת בין בית הלל ובית שמאי העוסקת בקונפליקט הנוצר לעיתים בין האמת לשלום. על פי בית שמאי, יש להקפיד על האמת, גם אם אמת זו אינה נעימה לשומע אותה. לפי בית הלל, במקרה זה, כבוד הכלה ושמחת החתן עדיפה על-פני האמת הצרופה:
על פי ההלכה יש היתר לומר שקר לבן שמטרתו השכנת שלום בין אדם לחברו או שלום בית בין איש לאשתו. הרב אליעזר מלמד התייחס לנושא זה בספרו פניני הלכה, בו הוא מביא סיפור על אהרן הכהן שהשתמש בשקר לבן, וכן מצטט ממסכת יבמות, מהספר חפץ חיים וממקורות נוספים, המתירים שקר לבן. על פי הרב מלמד,
The Man Who Sold the World (שיר)
The Man Who Sold the World (האיש שמכר את העולם) הוא שיר שנכתב ובוצע על ידי דייוויד בואי. זהו שיר הנושא מתוך אלבומו השלישי, ששוחרר בנובמבר 1970 ובבריטניה באפריל 1971.
מאוחר יותר השיר זכה לפופולריות מחודשת כאשר להקת הגראנג' נירוונה חידשה אותו באלבום ההופעה האקוסטי MTV Unplugged in New York. בואי סיפר שבעקבות אותה גרסת כיסוי, כשהיה מבצע את השיר בהופעות, היו חושבים שהוא מבצע שיר של נירוונה.
אמנים נוספים שביצעו לשיר גרסאות כיסוי היו לולו, מידג' יור, וריצ'רד בארון.
נושאי השיר השוו ליצירות האימה והפנטזיה של ה.פ. לאבקרפט.
ישנן סברות כי השיר מייצג את חששותיו של בואי לגבי פיצול אישיות, וכי חלקו נכתב בהשראת פואמה מאת ויליאם ה. מרנס בשם "Antigonish";
אמש למעלה במדרגה
הכרתי אדם שלא היה שם
הוא לא היה שם שוב היום
הלוואי שהאיש יעזוב
השיר מלווה בליין גיטרה מיוחד שחוזר על עצמו, ליין זה נוצר על ידי בואי ונגן הגיטרה שליוה אותו גם בהקלטות "זיגי סטארדאסט" - מיק רונסון.
קיימן רחב-חרטום
קיימן רחב-חרטום (שם מדעי: "Caiman latirostris") הוא מין קיימן ממשפחת האליגטוריים שנפוץ באזורים באמריקה הדרומית.
מאפיינים.
בתי הגידול הטיפוסיים שלו הם ביצות ומנגרובות. המאפיין הפיזי הבולט שלו הוא החרטום הרחב שלו, שממנו נגזר שמו. צבעם של מרבית הקיימנים רחבי-החרטום הוא ירוק זית, כאשר גון הצבע יכול להשתנות בהתאם לאקלים הספציפי במקום החיות שלו. הוא ניזון בעיקר מחסרי חוליות קטנים, וביכולתו למחוץ קליפות על מנת לאכול צבים ושבלולים. הסכנות המרכזיות הנשקפות למין הן ציד בלתי חוקי ואובדן של בתי גידול.
אורכן של מרבית הנקבות אינו עולה על שני מטרים, ושל מרבית הזכרים אינו עולה של שלושה מטרים. גודלו המרבי של הקיימן רחב-החרטום הוא שלושה וחצי מטרים. הוא צבוע בצבעי חום-זית ואפור, לרוב במידה שווה. חוטמם של הקיימנים רחבי-החרטום קצר ורחב למדי, ומכאן שמם. את הקיימנים רחבי-החרטום ניתן למצוא בעיקר במקווי מים מתוקים גדולים, אולם ניתן למצואם גם באגמים, נהרות ומנגרובות. תחום תפוצתו כולל את החוף המזרחי של אמריקה הדרומית וכן אזורים הנמצאים פנימה יותר בתוך היבשת (ראו תמונה).
הקיימנים רחבי-החרטום בונים את קיניהם מאדמה ומצמחייה, ובה הם מטילים בין 30 ל-60 ביצים בכל פעם. הקיימנים הצעירים ניזונים בעיקר מחרקים ושבלולים. ככל שהם מתבגרים, תזונתם נעשית מורכבת יותר ויותר מבעלי חיים גדולים יותר, וכך כשהם בוגרים הם ניזונים גם מסרטנים, דגים, עופות ויונקים.
קיימן ז'קרה
קיימן ז'קרה (שם מדעי: "Caiman yacare"), מין קיימן ממשפחת האליגטוריים. בעבר סווג כתת-מין של הקיימן הממושקף ("Caiman crocodilus yacare"), אולם כיום הוא נחשב למין נפרד. נפוץ במרכזה של דרום אמריקה, כולל צפון ארגנטינה, דרום בוליביה, דרום מערב ברזיל ובנהרות פרגוואי.
מאפיינים.
צבע גבו של קיימן הז'קרה הוא ירוק זית, ובטנו מעט בהירה יותר - גוני ירוק-צהוב. אורכו הממוצע שני מטרים, וקיימן הז'קרה הארוך ביותר שתועד היה באורך של 2.7 מטר. משקלו הממוצע הוא כ-60 קילוגרמים. קיימן הז'קרה חי במים מתוקים, והוא יוצא מהם רק לעיתים רחוקות, בדרך-כלל רק במקרים בהם היובש מאלץ אותו להתפלש בבוץ. במשך היום הוא צף על פני המים, והוא פעיל לרוב בשעות הלילה. קיימני ז'קרה בוגרים ניזונים מדגים, מזוחלים אחרים, מדו-חיים ומעופות מים. הזכרים הם טריטוריאליים למדי. תוחלת חייו של קיימן הז'קרה היא 60 שנים, אך הוא יכול להאריך גם מעבר לכך. במשך החורף צמים קיימני ז'קרה לעיתים קרובות במשך כחודש ומחצה עד חודשיים, אבל אחר כך שבים לזלול במרץ רב. בעבר ניצוד קיימן הז'קרה בשל עורו, אולם לאחרונה אוכלוסייתו גדלה משמעותית, בעיקר בשל ריבוי במקומות מוגנים באזורו.
קיימן הז'קרה, על כל תת-מיניו, נפוץ באזורים במרכז אמריקה ובדרומה. הגבול הצפוני של תפוצתו נמצא במקסיקו, והגבול הדרומי נמצא בצפון ארגנטינה. הם מיישבים אזורים בעלי אקלים טרופי וסובטרופי, ובמיוחד נהרות שזרימתם מתונה, הקרקע שלהם בוצית והצמחייה בהם חזקה. בנוסף, ניתן למצוא את קיימני הז'קרה באגמים, שלוליות, ולעיתים אף במים מלוחים מעט.
נקבות קיימן הז'קרה מגיעות לבגרות מינית בהגיען לאורך של 1.20 עד 1.50 מטרים, והזכרים מגיעים לכך בהגיעם לאורך של 1.60 מ' לערך. בכל פעם מטילה הנקבה בקן בין 14 ל-40 ביצים. הקן מורכב מצמחים מרקיבים ומאדמה. לעיתים מספר נקבות חולקות את אותו הקן ומגינות עליו ביחד מפני אויבים. תקופת הדגירה אורכת בין 85 ל-90 ימים. זמן קצר לפני הבקיעה האם מסייעת לקיימנים הקטנים לבקוע מהביצה. צבעו של קיימן ז'קרה צעיר נע בין צהוב לחום, ועל עורו ניתן להבחין בפסים רוחביים וכהים. גם לאחר בקיעתם ממשיכים הגוזלים להיות בסמוך לאימם שממשיכה להגן עליהם. עם זאת, קיימני ז'קרה צעירים רבים נופלים קורבן לנחשים וללטאות ממשפחת הטגואיים (Teiidae). בצעירותם הם ניזונים בעיקר מחרקים, מרכיכות, מסרטנים ואף דגים קטנים. הם מגיעים לגודל של קיימן בוגר לאחר חמש שנים לערך.
All the Right Reasons
All the Right Reasons (בעברית: כל הסיבות הנכונות) הוא אלבום האולפן החמישי של ניקלבק, להקת הרוק-פוסט גראנג' הקנדית. האלבום יצא לאור ב-4 באוקטובר 2005, והוא הראשון שבו משתתף מתופף "3 דורז דאון" לשעבר, דניאל אדייר, שהחליף את המתופף הקודם של הלהקה- רייאן ויקדל. את כל המילים לשירים כתב סולן ניקלבק צ'אד קרוגר.
האלבום מכר כ-325,000 עותקים בשבוע הראשון, והיה בעשרת הגדולים ברשימת השבועון של הבילבורד האמריקאי. הוא גם שהה ארבעה שבועות במקום הראשון במצעד האלבומים הקנדי. האלבום מכר כ-7 מיליון עותקים בכל רחבי העולם (מתוכם כ-5 מיליון רק בארצות הברית). באוקטובר 2008 הוכרז כי האלבום מכר מעל ל-8 מיליון עותקים בארצות הברית בלבד.
ב-21 בנובמבר 2006 זכה בפרס "אלבום הפופ-רוק הטוב ביותר" בטקס פרסי המוזיקה האמריקאים, ובדצמבר של אותה שנה קיבל בארצות הברית את הפלטינה החמישית שלו.
איביי
קלרה ח'ורי
קלרה ח'ורי (בערבית: كلارا خوري; נולדה ב-29 בדצמבר 1976) היא שחקנית ערבייה-ישראלית. זוכת "פרס האקדמיה לטלוויזיה".
ביוגרפיה.
ח'ורי נולדה בחיפה למשפחה ערבית-נוצרית, בתו של השחקן מכרם ח'ורי ואחותו הגדולה של השחקן ג'מיל ח'ורי. היא גדלה והתחנכה בעיר הולדתה.
למדה משחק ב"בית צבי".
קריירה.
לאחר לימודי המשחק החלה לעבוד כשחקנית. בתחילה, הופיעה בהצגות תיאטרון בלבד, ביניהן הצגות ב"תיאטרון הבימה", ב"תיאטרון הקאמרי" ובתיאטרון אנסמבל הרצליה, בו שיחקה בתפקיד הראשי של אנטיגונה, במחזה "אנטיגונה", פרי עטו של ז'אן אנוי, בבימויו של גדליה בסר שעלה ב-2002. כמו כן השתתפה בהפקה של "מרכז פרס לשלום" ו-"NYU".
בשנת 2002 היא שיחקה בסרט הקולנוע "החתונה של רנא"; של הבמאי האני אבו אסעד על תפקידה זכתה בפרס "השחקנית הטובה ביותר" ב"פסטיבל מרקש" שנערך בעיר מרקש, מרוקו.
בשנת 2004 שיחקה בסרט הקולנוע "הכלה הסורית", של הבמאי ערן ריקליס. בסרט גילמה חורי את מונא, כלה דרוזית מהיישוב הדרוזי מג'דל שמס שברמת הגולן, המיועדת להינשא לדרוזי תושב סוריה; כאשר תעבור את הגבול בין ישראל לסוריה, לא תוכל לשוב עוד לכפרה ולחיק משפחתה. בסרט גילם אביה, מכרם ח'ורי, את תפקיד אבי הכלה. באותה שנה שיחקה בסרטו של אבי מוסל "מכתוב" בסרט גילמה את מאחה, לצד יוסף סוויד ואיילת זורר.
בשנת 2006 שיחקה בסרט הקולנוע "מחילות" של הבמאי אודי אלוני, ושיחקה בסרט "חיי אהבה" של הבמאית הגרמניה מריה שרדר.
בשנת 2007 שיחקה ח'ורי בסדרת הטלוויזיה, "פרשת השבוע", לצידם של מנשה נוי, קרן מור, רונית אלקבץ ואחרים, ששודרה בהוט 3.
משנת 2007 שחקה ח'ורי בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה הקומית, "עבודה ערבית", של סייד קשוע, בתור בושרה, אשתו המסורתית והגאה של העיתונאי הליברלי והרכרוכי, אמג'ד עליאן (נורמן עיסא). שם היא שחקה גם לצד מריאנו אידלמן, מירה עווד ואחרים. הסדרה שודרה במסגרת שידורי קשת בערוץ 2 למשך 4 עונות עד 2013.