לדרגה זו אין מקבילות רבות בצבאות לא-גרמניים. הדרגה המקבילה פחות או יותר בצבא ארצות הברית היא גנרל הצבא. בצבא בריטניה אין דרגת ביניים בין גנרל לפילדמרשל, והדרגה הבכירה ביותר בצה"ל, רב-אלוף, מקבילה פחות או יותר ללוטננט גנרל.
הצבא האוסטרו-הונגרי.
בשנת 1915 הונהגה דרגת גנרל-אוברסט בצבא האוסטרו-הונגרי. הדרגה הייתה שנייה לדרגת גנרל-פלדמרשל.
ורמאכט.
הדרגות המקבילות לגנרל-אוברסט היו:
ואפן אס אס.
SS-אוברסט-גרופנפיהרר וגנרל-אוברסט בואפן אס אס:
המשטרה הגרמנית.
SS-אוברסט-גרופנפיהרר וגנרל-אוברסט במשטרה:
הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית (גרמניה המזרחית).
צבא העם הלאומי.
בכוחות היבשה ובחיל האוויר של צבא העם הלאומי, וכן במשמר הגבול של גרמניה המזרחית גנרל-אוברסט הייתה הדרגה השלישית בצבא, והיא הייתה מקבילה לדרגת שלושה כוכבים (OF-8) בנאט"ו.
הדרגה המקבילה לדרגת גנרל-אוברסט בפולקסמרינה, הייתה דרגת אדמירל.
תל אפרים
מעכבי פרוטאין קינאז
מעכבי פרוטאין קינאז הם משפחה גדולה של תרופות, שמעכבות את האנזימים ממשפחת פרוטאין קינאז. פרוטאין קינאזות הם אנזימים, שמשתתפים בתפקוד התא ומשנים את התפקוד של חלבונים שונים, על ידי הוספת קבוצת פוספט (זרחה) לחלבונים אלה.
קבוצת הפוספט מוספת לאחת מחומצות האמינו הבאות, טירוזין, סרין, תראונין, שנמצאות על גבי החלבון (קיימים גם אנזימים שמוסיפים קבוצת פוספט להיסטידין). זרחון החלבונים אחראי להרבה תהליכים ביולוגיים, בין אם לתפקוד התקין של התאים ובין אם לתפקוד פתולוגי.
מעכבי פרוטאין קינאז משמשים בטיפול במחלות, שבהן ישנה פעילות יתר של אנזימי פרוטאין קינאז, כגון מחלות ממאירות, מחלות חיסון עצמי ומחלות נוספות. תרופות ממשפחת מעכבי פרוטאין קינאז הן יחסית תרופות חדשות, שיצאו לשוק במאה העשרים ואחת, וקידמו את הטיפול בסרטן.
מכ&quot;ם אלטימטרי
כנף 168
אוכלי רכיכות
אוכלי רכיכות (שם מדעי: Molluscivore) הוא מונח המתאר בעלי חיים הניזונים בעיקר מרכיכות שונות, כמו חלזונות, חשופיות, צדפות וסילוניות כמו תמנונים ודיונונים. חלק מהרכיכות חיות על היבשה (בעיקר ענף שבלולי יבשה) ואחרות (רובן של הרכיכות) חיות בימים או באגמים וגם בחופי הים וכך גם טורפיהן. הרכיכות נחשבות למזינות וערבות לחיך, ועשירות בחלבונים. על כן הן מהוות חלק מהתזונה של בעלי חיים רבים, בהם האדם. בשל מאפייניהן של הרכיכות פיתחו טורפיהן אסטרטגיות וטכניקות לציד יעיל שלהן.
האתגרים בציד וטריפת רכיכות.
רוב מיני הרכיכות הם בעלי חיים איטיים וחלקם אף נייחים, ולכן תפיסתם היא לרוב עניין קל. כדי להגן על עצמן נקטו הרכיכות במספר אסטרטגיות: התבצרות בקונכייה גירנית קשיחה, התחפרות בתוך הקרקע החול או הבוץ, הסוואה, והגנה כימית באמצעות רעלנים או חומרים צורבים.
סוגים של אוכלי רכיכות.
חסרי חוליות.
מבין חסרי החוליות הניזונים מרכיכות ישנם גחליליות היכולות להחליק לתוך גוף החילזון ולהרוג אותו. כך נוהגים גם מיני נמלים טורפות.
גם סרטנים אוכלים רכיכות ואצל חלקם הפגיעה בקונכייה נעשית בעזרת מכות השוברות אותה. כך עושים חסילוני גמל שלמה או סרטן "Menippe mercenaria".
כוכבי ים ונחשוני ים הם מהטורפים המסוכנים ביותר לצדפות שונות, המסוגלים להריח אותן. כוכב הים תופס צדפה או רכיכה אחרת, כורך עליה את כל זרועותיו ומנסה בכוח להתיש את השריר שלה. בעת הניצחון הוא שולף את הקיבה שלו ומעכל את הצדפה חיה.
חלזונות ימיים וכן תמנונים והנאוטילוסים תופסים רכיכות אחרות, שולפים איבר דמוי מקדחה או מקור ומתחילים לקדוח בקונכייה עד שנעשה בה חור. לתוך החור מינים רבים יכולים להחדיר ארס המשתק את בעליו. כך נוהג החרוט.
חולייתנים.
הגדול מבין אוכלי הרכיכות הוא גם החיה הטורפת הגדולה בעולם – ראשתן גדול-ראש – שניזון מדיונונים גדולים כמו דיונון ענק ודיונון עצום. הוא מחפש אותם במעמקי הים וטורף אותם בעזרת לסתותיו הענקיות וכן בעזרת איבר התהודה שלו שמפעיל גלי קול חזקים היכולים להרוג את הדיונון. עם זאת הדיונון יכול לגרום לראשתן גדול-הראש לצלקות על פני גופו.
מיני יונקים ימיים מסוימים ניזונים בעיקר מצדפות ורכיכות. הניבתן משתמש בניביו העצומים כדי לשלוף אותם ממחבואם ולעקור את הקונכיות הקשות. לוטרת הים מוצאת צדפות, מניחה אותן על בטנה ושוברת את הצדפה על ידי הכאות נמרצות בין 2 אבנים. קופי הקפוצ'ין מטפלים בצדפות בדרכים דומות ולטורפים כמו הקוצן, החדף, פיל ים או אריה ים לסתות חזקות מספיק לפצח את השריון של מינים שונים. דובי הגריזלי מטפלים בצדפות באיטיות בעזרת כפות רגליהם העצומות שחודרות לשרירי הצדפה ומתישים אותה.
גם עופות מים הם ציידים מומחים של צדפות. השלצדף זכה לשמו עקב יכולותיו לנפץ את שרירי הקונכייה של הצדפה. דיית החלזונות, פשוק-המקור והארמוס הם בעלי מקור מכופף המצליח להיכנס לגוף החלזונות ולשלוף אותו בלי לפגוע בשריון. עופות רבים ממשפחת החרטומניים ניזונים בעיקר מצדפות וכך גם כמה שחפים, ברווזים, כפניים, יסעוריים ורליתיים. המין קיכלי רונן אוחז בחלזונות במקורו ומכה בעזרתם בסלע עד ששובר את קונכייתם.
מבין הזוחלים ניזונים מצדפות כמה תנינים, צבי ים, נחש בירית, בני משפחת הפריאטיניים וכמה לטאות כוח שוכנות ביצות.
מבין הדגים ישנם דגים כמו המורנה, דגי הזאב הנצרן והנפוחית שהם בעלי לסתות חזקות מספיק לפיצוח קונכיות. כמו כן מתבססים עליהן מיני הקברנוניים, האמנוניים, העקרבנוניים, החמנוניים, המוליתיים. דג חרב ודג השמש ניזונים מתמנונים ודיונונים שונים.
האדם.
האדם הוא אוכל-כול (אומניבור) וגם רכיכות נכללות בתזונה שלו. האדם צד ואוכל רכיכות מאז ימי קדם, הן רכיכות יבשתיות (כלומר: שבלולי יבשה דוגמת השבלול הרומי ושבלול הגינה שאף גודלוּ למאכל) והן רכיכות ימיות (כגון קלמארי או צדפות מאכל). במטבחים מסוימים, כגון המטבח הצרפתי, רכיכות נחשבות למעדן (למשל אסקרגו).
ההיכל האולימפי
יחסי עיראק–צרפת
יחסי עיראק–צרפת הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הצרפתית לבין הרפובליקה העיראקית.
היסטוריה.
היחסים בין שתי המדינות הם יחסים היסטוריים שהיו גם מאוד רגועים מהקמת עיראק עד מלחמת המפרץ ופלישת עיראק לכווית בשנת 1990, משטר סדאם חוסיין נהנה מתמיכה צרפתית ושררה בעיראק פרנקופיליה, עם פלישת עיראק לכווית צרפת החלה להטיל אט אט סנקציות על עיראק עד שניתקה איתה את היחסים באופן מוחלט.
כעבור 13 שנים בשנת 2004, צרפת שבה וכוננה מחדש את היחסים עם עיראק. מלחמת האזרחים בעיראק דווקא עזרה משמעותית למצב היחסים עם צרפת ומדינות המערב וצרפת מספקת תמיכה ביטחונית, פוליטית והומניטרית לעיראק.
סיוע בתוכנית הגרעין.
בשנות ה-70 החלו מדענים עיראקים לבחון דרכים להפקת פלוטוניום, ועיראק חתמה על הסכם עם צרפת, במסגרתו הבטיחה צרפת לספק לעיראק שני כורים גרעיניים - "תמוז 1" ו"תמוז 2". ישראל החלה לגלות עניין במאמצים העיראקיים במרץ 1975, והמודיעין הישראלי ניסה להשיג מידע על הכורים הגרעיניים ועל התקדמות בנייתם.
בשנת 1977 סיימו העיראקים לבנות את "תמוז 1" במרכז המחקר אל-טוואיתה, 18 ק"מ דרומית מערבית לבגדאד. היה זה כור גרעיני בן 40 מגה ואט המקורר במים רגילים. הצרפתים כינו את הכור "אוסיראק", כמיזוג של המילה "אוסיריס" (דגם הכור הצרפתי, ששמו כשם אל המתים המצרי הקדום) והמילה "עיראק". העיראקים קראו לכור "תמוז 1" (תמוז تموز בערבית הוא חודש יולי, בו עלתה מפלגת הבעת' לשלטון בשנת 1968). כחלק מעסקת הכורים, נקבע כי צרפת תספק לעיראק 70 ק"ג של אורניום מועשר ברמה של 93% מתוכו כ-12.5 ק"ג סופקו ב-14 ביוני 1980 ואוחסנו בכור "תמוז 2". העסקה התאפשרה עקב משבר האנרגיה העולמי-בתמורה לאספקת נפט מעיראק, ברזיל תספק אורניום שיעובד במתקן צרפתי בעזרת טכנולוגיה איטלקית.
באוגוסט 1978 הובא הנושא לידיעת ממשלת ישראל, וראש הממשלה, מנחם בגין, החליט למנות את ראש אמ"ן כדי להעריך את תוכנית הכור העיראקי. על פי הערכת אמ"ן, העיראקים שאפו לייצר נשק גרעיני, והוערך על ידי יובל נאמן כי העיראקים יהיו מסוגלים לייצר כארבע פצצות פלוטוניום מדי שנה.
מנגד, ריצ'רד וילסון, פרופסור לפיזיקה מהרווארד שבחן את הכור ההרוס חלקית בשנת 1982 טען בנאום ב-2003: "כדי לייצר כמות מספיקה של פלוטוניום (לנשק גרעיני) היו נדרשים לאוסיראק עשורים, לא שנים". בשנת 2005 וילסון העיר "הכור אוסיראק שהופצץ על ידי ישראל ב-1981 תוכנן על ידי הצרפתים באופן שלא יתאים ליצור פצצות".
ישראל ניסתה לפעול דיפלומטית יחד עם ארצות הברית, מ-1976 עד 1979, במטרה לשכנע את צרפת לחדול מסיוע לפרויקט, אך ללא הצלחה; היחסים עם משטרו של סדאם חוסיין והעולם הערבי בכלל היו אינטרס לאומי בעיני מנהיגות צרפת באותה תקופה. גם חבלה שביצע המוסד במטען ציוד לקירור ליבת הכור, לפני שנשלח מצרפת לעיראק, לא הביאה לעצירת הפרויקט.
כיכר פרטוריוס
כיכר פרטוריוס (באנגלית: Pretorius Square ובאפריקאנס: Pretorius-vierkant) היא אחת הכיכרות הראשיות של המרכז ההיסטורי של העיר פרטוריה, אחת משלוש ערי הבירה של דרום אפריקה.
יצחק גלעד
חוסיין ח'ליפה
היימו פפייפנברגר