ג'ון לנון הוזמן להקלטות והשתתף, בקולות רקע ובנגינת גיטרה, בהקלטת גרסאות כיסוי שביצע אלטון ג'ון לשני שירים: "Lucy in the Sky with Diamonds" של הביטלס, ו־"One Day (At a Time)" של לנון (מאלבומו ). לנון, שהיה רחוק מנטלית מימי "הביטלס", לא זכר את האקורדים ל"לוסי ברקיע עם יהלומים". הגיטריסט של אלטון, , הזכיר לו אותם בעדינות. האתר שאולפן ההקלטות היה ממוקם בו נמצא בהרי הרוקי, בגובה 2,590 מטרים מעל פני הים ולנון, שהתקשה לשיר באוויר הדליל והלחץ האטמוספירי הנמוך (והיה, בנוסף, מעשן כבד), נזקק לשימוש תכוף במכל החמצן שהיה באולפן. השירים יצאו כסינגל של אלטון ג'ון בנובמבר 1974 (לנון השתמש בשם העט "Dr. Winston O'Boogie"). שני השירים נכללו כרצועות בונוס במהדורות המחודשות של "קפטן פנטסטיק", שיצאו בשנות ה־90.
אלבום המשך.
ב־2006 יצא האלבום "The Captain &amp; the Kid", שנועד להיות המשך רעיוני ל"קפטן פנטסטיק" ולתאר את המשך עלילותיהם של ג'ון וטופין, החל מהנקודה שבה הסתיים "קפטן פנטסטיק". האלבום לא זכה להצלחה.
עטיפת האלבום.
את עטיפת האלבום עיצב אמן הפופ , בהשראת דימויים מהציור גן התענוגות הארציים. אלדרידג' אף תכנן ליצור סרט הנפשה באורך מלא בהתבסס על האלבום והעטיפה, אך התוכנית נפלה לאחר שג'ון חשף כי הוא ביסקסואל (בריאיון ל"רולינג סטון" ב־1976): "זה הרג את זה!", סיפר אלדרידג'.
אריזת אריך הנגן המקורית כללה שתי חוברות: חוברת "מילים" (שכללה גם את המילים הלא גמורות ל־"Dogs in the Kitchen", שלא נכלל באלבום), וחוברת "פיסות" שכללה תמונות, גזירי ביקורות, רישומי יומנים אישיים ומזכרות אחרות מג'ון וטופין לאורך השנים. אריך הנגן המקורי כלל גם פוסטר של עטיפת האלבום.
הצלחה.
האלבום הוא האלבום הראשון אי פעם שנכנס עם יציאתו לאור הישר למקום הראשון במצעד בילבורד 200, תוך שמכר 1.4 מיליון עותקים במשך ארבעת הימים הראשונים ליציאתו, ושהה במקום הראשון במשך שבעה שבועות. הוא הגיע למעמד אלבום זהב בארצות הברית בתחילת מאי 1975, בהזמנות מוקדמות, שבועיים לפני שיצא לאור באופן רשמי, ולמעמד פלטינה ופלטינה משולשת במרץ 1993.
גם בקנדה הוא נכנס הישר למקום הראשון במצעד האלבומים RPM.
במצעד האלבומים הבריטי, הוא הגיע למקום השני. כמו כן, הוא הגיע בבריטניה למעמד אלבום זהב. המהדורה המחודשת מ־1993 הגיעה שם למעמד אלבום כסף.
ב־2003, דורג האלבום במקום ה־158 ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים של רולינג סטון, ושמר על הדירוג גם ברשימה המעודכנת שפורסמה ב־2012, אך לא נכלל ברשימה המעודכנת שפורסמה ב־2020.
האלבום היה מועמד לשני פרסי גראמי ב־1975: פרס גראמי לאלבום השנה, ופרס ביצוע הפופ הקולי הטוב ביותר – גברים.
ביקורת.
סטיבן תומאס ארלוויין, מבקר AllMusic, כתב שזהו האלבום הטוב ביותר מאז "Tumbleweed Connection", ,
כריס רוברטס, מבקר BBC, כתב: . רוברטס המשיך:
עורך המוזיקה והשדרן בועז כהן כתב:
המבקר יוסי חרסונסקי כתב:
את השיר "Tower of Babel" שמתוך האלבום תיאר המבקר Brian Kachejian כ"מהפנט", והוסיף: .
מהדורת הדלוקס וביצועים נוספים.
ההופעה באצטדיון ומבלי.
מהדורת דלוקס במלאת 30 שנים לצאת האלבום ראתה אור בתקליטור כפול בספטמבר 2005. התקליטור הראשון כלל, בנוסף לאלבום המקורי ורצועות הבונוס שיצאו במהדורות המחודשות הקודמות, גם את "House of Cards" – צד ב' של "Someone Saved My Life Tonight", צד ב' שקודם לכן הופיע רק בתקליטור האוסף מ־1992, "Rare Masters". בתקליטור השני נכללה הקלטת הופעה חיה שערך ג'ון באצטדיון ומבלי ב־21 ביוני 1975 לעיני 72,000 בני אדם, ההופעה הגדולה ביותר שלו עד אז במולדתו אנגליה. ההופעה של ג'ון הייתה חלק ממרתון כוכבים של 11 שעות שכלל, מלבד ג'ון, גם את "הביץ' בויז" ו"האיגלס", שערכו את מופעי החימום לג'ון (ההופעה נערכה לאחר פיטורי אולסון המתופף ומארי הבסיסט. את מקומם מילאו רוג'ר פופ בתופים, וקני פאסרלי בבס).
החזרות להופעה נערכו בהולנד במשך שבועיים, בעיצומו של גל חום, ללא מיזוג. חברי הלהקה עבדו 10 שעות ביממה. ההופעה הייתה משמעותית לג'ון משתי בחינות: השינוי בצליל, והמגמה השלילית שהיא סימנה מבחינת יחס הקהל אליו. ראשית, ניכר השינוי בצליל החי. ג'ון הופיע עם שלושה גיטריסטים. על דייווי ג'ונסטון, הגיטריסט הקבוע, נוספו בהופעה זו גם ג'ף בקסטר וקיילב קוואיי . לקראת ההופעה החלה גם השותפות ארוכת השנים והמשמעותית עם הקלידן ג'יימס ניוטון הווארד. המוזיקה של ג'ון הייתה לרוב מתוזמרת מאוד, והמגמה בעולם הייתה לכיוון השפעות ממוזיקה אלקטרונית. ג'ון חיפש קלידן, ולאחר אודישן, שנערך ארבעה ימים לפני תחילת החזרות בהולנד, קיבל את הווארד בן ה־23, שהוסיף תמיכה של סינתיסייזר לפסנתר של ג'ון. ג'ון כבר לא היה היחיד שניגן בהופעות על קלידים, והיה שבע רצון מכך: יחד עם שלושת הגיטריסטים, הפסנתר של ג'ון הפך פחות דומיננטי בהופעות החיות, ומהרבה בחינות הפכה להקת ההופעות של ג'ון ללהקה מבוססת גיטרה.
הבחינה המשמעותית השנייה הייתה ניצני שינוי ביחס הקהל אליו. אלטון עלה לבמה לאחר הופעה עתירת להיטים של "הביץ' בויז", הופעה שארכה כשעה וחצי. בחלק הראשון של המופע שלו גם אלטון ביצע להיטים, אבל באמצע ההופעה החל לבצע את כל עשרת שירי האלבום הטרי "קפטן פנטסטיק" (שיצא רק חודש לפני) – לא לפני שפתח בהבעת חשש, ואף התנצלות: הקהל, שלא הכיר את החומר מהאלבום החדש והמורכב, שאינו אלבום להיטים, בצירוף האורך הכללי המתיש של הופעות היום (ואולי גם בסיוע ה"הדרכה" מג'ון), יצא באלפיו. כותרות העיתונים בימים שלאחר המופע בישרו על הצלחת המופע של "הביץ' בויז", לעומת המופע המאכזב של ג'ון. כך היה המופע מעבר לסתם מופע לא מוצלח: הוא סימן את תחילת הירידה מפסגת הקריירה של ג'ון .
ביצועים נוספים.
בספטמבר 2005 ביצעו ג'ון ולהקתו שוב כמעט את כל שירי האלבום (מלבד "Tower of Babel" ו־"Writing") בסדרה של מופעים שכל הכרטיסים אליהם נמכרו מראש בבוסטון, ניו יורק ואטלנטה – שם התקיים המופע האחרון משירי האלבום, באוקטובר. מופעים אלה היו חלק מסיבוב ההופעות Peachtree Road Tour (של האלבום "Peachtree Road") והיו הארוכים בקריירה של ג'ון – רבים מהם ארכו מעל שלוש וחצי שעות. השירים מ"קפטן פנטסטיק" שבוצעו בהופעה החיה בבוסטון ב־16 בספטמבר 2005 הועברו בשידור חי ברדיו "קפיטל גולד" .
"Curtains" (בנוסף לשירים אחרים מן האלבום) נדגם על ידי ההרכב פנאו לאלבום הרמיקס "Good Morning to the Night" .
ג'ף באקלי ביצע גרסת כיסוי ל־"We All Fall in Love Sometimes". להקת קולדפליי ביצעה אף היא גרסת כיסוי לשיר, לרגל צאת אלבום המחווה מ־2018 לג'ון וטופין, "Revamp" .
משתתפים.
מספרי הרצועות מתייחסים למהדורות התקליטור והמהדורות הדיגיטליות של האלבום.
מכונת גריסת אפרוחים
ניקולס המילטון
ניקולס ויליאם המילטון (באנגלית: Nicholas William Hamilton; נולד ב-4 במאי 2000) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ומוזיקאי אוסטרלי. ידוע מהשתתפותו בסרטים "קפטן פנטסטיק", "זה" ו"".
ביוגרפיה.
המילטון נולד בליסמור, אוסטרליה לוויקי אטקינס ולקרייג המילטון וגדל באלסטונוויל. יש לו אח בשם ג'ושוע "ג'יי ג'יי" ושתי אחיות, רבקה ורייצ'ל . דודו נפטר ממחלת הסרטן בשנת 2011. בראיון אמר כי "ידעתי שאני צריך להמשיך לשחק בשבילו." תפקידו הראשון היה אלביס פרסלי בהצגה בבית ספר כיתה ח'- המילטון אמר שהוא השתתף בהצגה בחוסר רצון, אך נהנה מאוד מכל התהליך של החזרות. בהמשך הצטרף לסוכנות משחק מקומית.
קריירה.
המילטון זכה לתשומת לב בתעשייה כשהשתתף בסרט הקצר "טיים" משנת 2013, בבימויו של ליאם קונור. הוא שיחק ילד צעיר שהאמין במסע בזמן. הסרט עלה לגמר ב- Tropfest Short Film Festival בשנת 2013, והמילטון זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל. הוא משך את תשומת ליבה של קתרין פולטון, סוכנת שחקנים ממלבורן, אוסטרליה והיא החתימה אותו על חוזה. הוא החל את קריירת המסך שלו בתפקיד בסרט בנות הים של מקו, ומשחק בסרטים קצרים כמו "Jackrabbit" ו-"Letter to Annabelle".
התפקיד הראשון של המילטון בסרט עלילתי היה כבן של ניקול קידמן וג'וזף פיינס בסרט הדרמת-מתח האוסטרלי "Strangerland".
בתחילת 2016 הוא קיבל תפקיד אורח בסרט "מבוקש" לצד רבקה גיבני.
ההופעה הראשונה שלו בסרט אמריקאי הייתה בתפקיד רליאן בסרט קפטן פנטסטיק ב-2016, ועל תפקידו הוא היה מועמד לשחקן המשנה הטוב ביותר בפרסי האמן הצעיר יחד עם פרס גילדת שחקני המסך על הביצועים המצטיינים על ידי צוות שחקנים בסרט.
בשנת 2017 הוא שיחק את לוקאס הנסון בעיבוד הקולנועי של המגדל האפל, כמו גם את הנרי באוורס בסרט זה. כדי להתכונן לתפקיד באוורס קרא המילטון את הרומן המקורי וייצר קשר עם ג'רארד בלאנקארד, ששיחק את באוורס המיני סדרה "זה", משנת 1990.
בשנת 2018 פורסם שהוא ישחק בסרט "Danger Close", סרט אוסטרלי שבמרכזו הסיפור על קרב לונג טאן.הוא חזר לגלם את הנרי באוורס הצעיר בסרט הקולנוע , שעלה לאקרנים בשנת 2019.
חיים אישיים.
המילטון מתגורר כיום בלוס אנג'לס. יש לו כלבה בשם נלה.
הוא התייחס לעצמו כחלק מקהילת הלהט"ב בחשבון הטוויטר הרשמי שלו. במהלך שידור חי של The Valleyfolk בשנת 2019, הוא הצהיר כי הוא יוצא עם מיחלי סרגאקיס.
סתיו מסוכן
סתיו מסוכן הוא פזמון שכתב יהונתן גפן, והלחין וביצע דויד ברוזה. השיר יצא לאור בשנת 1994.
רקע.
השיר נכלל באלבום "החומרים שמהם עשויה האהבה" שאת רוב שיריו כתב יהונתן גפן. השיר היה מהבולטים באלבום.
במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תשנ"ה (1995) דורג השיר במקום ה-26.