מקרה אחר מהתקופה האחרונה קשור בפרוטוקול PPTP של מיקרוסופט שנקרא MS-PPTP שבגרסה הראשונה שלו, הצפנת כל המסרים שנשלחו מהלקוח לשרת ומהשרת ללקוח בוצעה באמצעות אותו מפתח. הבעיה הייתה שהצופן איתו עשו מיקרוסופט שימוש היה RC4 שהוא צופן זרם. כדי לפרוץ את הפרוטוקול כל מה שהמתקיף נדרש לעשות הוא לבצע XOR בין המסרים המוצפנים של השרת לבין המסרים המוצפנים של הלקוח, בכך אפקטיבית הוא מסיר את ההצפנה. הפרוטוקול המביך הזה הכיל מלבד זאת כשלים רבים וגם לאחר שתוקן לא היה בטוח יותר.
דוגמה נוספת גרועה אף יותר היא פרוטוקול WEP שבגרסאות הראשונות שלו הכנת המפתח לצורך הצפנה הייתה באמצעות וקטור אתחול שיחד עם המפתח הסודי מוזן ל-RC4 המייצר את זרם המפתח לצורך הצפנת הפריים ב-XOR. כל פריים הוצפן עם מפתח אחר שהוא פונקציה של המפתח הסודי הקבוע יחד עם וקטור אתחול שונה. היו שתי בעיות חמורות. ראשית, וקטור האתחול היה בעצם מספר סידורי של הפריים והוא שודר בגלוי, היות שווקטור האתחול היה באורך 24 סיביות המשמעות היא שהוא מתאפס אחרי formula_33 או 16 מיליון פריימים שזה לא הרבה במונחים של ימינו. שנית, בכרטיסים מסוימים לאחר כיבוי והפעלה וקטור האתחול היה מתאפס. בשני מקרים אילו מה שקרה זה שמסרים שונים הוצפנו עם אותו מפתח, כשהמשמעות היא שבירה מוחלטת של הפרוטוקול. פרוטוקול זה הכיל כשלים רבים נוספים מה שהוביל לבסוף להחלפתו בפרוטוקול WPA.
חשילות.
פנקס חד פעמי אינו מבטיח אותנטיות. החיסרון בהצפנה עם פעולת XOR של זרם המפתח עם המסר היא שניתן לבצע מניפולציה של סיביות מסוימות במסר המקורי מבלי לפענח את הטקסט המוצפן. השינוי יכול להיות נקודתי ולא ישפיע על חלקים אחרים של הצופן. תכונה זו נקראת "חשילות". למשל אם המסר המוצפן מכיל הצפנה של השם "דוד" (בקידוד אסקי נניח formula_34) אם המתקיף במקרה יודע שהשם המוצפן הוא דוד ביכולתו לשנותו ל"משה" (formula_35) מבלי שהמקבל יבחין בכך. כל שעליו לעשות הוא לחבר XOR של השמות משה ודוד formula_36 ואז לחבר את התוצאה ב-XOR עם הטקסט המוצפן במיקום הנכון. המקבל לאחר פענוח עלול לחשוב שהשם הנכון הוא משה בעוד שהמצפין שלח את השם דוד. מסיבה זו אין להשתמש בפנקס חד פעמי ללא אמצעי נוסף להבטחת שלמות ואימות.
סודיות מושלמת.
שנים רבות מאז המצאתו נחשב פנקס חד-פעמי ל"קשה מאוד לשבירה", אך לא הייתה הוכחה מתמטית שהוא אינו ניתן לשבירה כלל. את ההוכחה לכך סיפק קלוד שאנון, אבי תורת האינפורמציה, במאמר משנת 1949. שנון הגדיר "סודיות מושלמת" כהצפנה שבה ידיעת המסר המוצפן לא מוסיפה שום אינפורמציה לידיעת המסר המקורי. תנאי זה ניתן לתיאור במספר דרכים שקולות. שנון התבסס על מושג האנטרופיה שאותו הגדיר, אשר מהווה במובן מסוים כימות של כמות האינפורמציה המצויה בהתפלגות נתונה. בנוסף, ניתן לנסח את התנאי באופן ישיר וללא שימוש באנטרופיה.
לצורך ההגדרה משתמשים במרחב הסתברות שבו הטקסט הגלוי נבחר באקראי (מתוך התפלגות כלשהי, לאו דווקא אחידה) ומוצפן על ידי מפתח שהוגרל באקראי (באופן אחיד). אם formula_37 הם משתנים מקריים של מרחב הסתברות המייצגים את המסר, המפתח והצופן בהתאמה, אז סודיות מושלמת מתקיימת אם מתקיים formula_38, כלומר ההסתברות לכך שהוגרל מסר מסוים אם ידוע כתב הסתר המתאים לו, שווה להסתברות שאותו מסר הוגרל מבלי שידוע שום מידע נוסף עליו. במילים אחרות, המשתנה המקרי שמייצג את ההודעות שנבחרות באקראי, והמשתנה המקרי שמייצג את כתבי הסתר שנוצרים באקראי הם בלתי תלויים. בניסוחו השקול של שנון, אם formula_39 מייצגת את פונקציית האנטרופיה אזי התנאי לסודיות מושלמת הוא formula_40 - כלומר, שהאינפורמציה שבמשתנה המקרי formula_41 שווה לאינפורמציה שבמשתנה המקרי המותנה formula_42. (תנאי זה ניתן להצגה באופן שקול כ-formula_43, כלומר האינפורמציה המשותפת של שני המשתנים היא 0).
לדוגמה, אם ידוע כי תשובה לשאלה כלשהי, שיכולה להיות "כן" או "לא", הוצפנה, וידוע שההסתברות של כל "כן" היא 1/3 ושל "לא" היא 2/3 (ולכן ההסתברות של מילים אחרות, למשל "ים" היא 0), הרי ששיטת ההצפנה תיחשב מושלמת אם בהינתן ידיעת ההודעה המוצפנת (למשל, "םר") ההסתברות ש"כן" היא המילה שהוצפנה היא עדיין 1/3 וההסתברות ש"לא" הוצפנה היא עדיין 2/3.
בשיטת הפנקס החד פעמי, הכתבים הגלויים, כתבי הסתר והמפתחות הם כולם מחרוזות ביטים מאותו האורך, למשל formula_44. אם formula_45 הוא כתב גלוי אפשרי כלשהו ו-formula_46 הוא כתב סתר אפשרי כלשהו, אז קיים בדיוק מפתח יחיד שמעביר את formula_45 אל formula_46: המפתח formula_49. מכאן נובע בפרט שההסתברות לקבלת formula_46 ככתב סתר היא אחידה לכל כתבי הסתר האפשריים ושווה ל-formula_51; שהרי לכל כתב גלוי שנבחר formula_45, ההסתברות ש-formula_46 תתקבל ממנו היא בדיוק ההסתברות שייבחר המפתח היחיד שמעביר את formula_45 אל formula_46, והסתברות זו היא formula_51.
כעת נובעת הסודיות המושלמת של הצופן באופן כמעט מיידי: formula_57 (ה-formula_51 במונה מגיע מההסתברות לקבל את formula_46 מתוך formula_45; זה שבמכנה מגיע מההסתברות לקבל את formula_46 בכלל, מכל כתב גלוי אפשרי).
תכונות.
שנון הוכיח כי תנאי הכרחי לכך שהצפנה תיקרא מושלמת (Perfect secrecy) הוא ש-formula_62 כלומר רמת אי הוודאות של המפתח תהיה לכל הפחות כרמת אי הוודאות של המסר. לפיכך אם המסרים מתפלגים באופן אחיד, אורך המפתח חייב להיות לכל הפחות כאורך המסר. באופן כללי, גודל מרחב המפתחות האפשריים חייב להיות לפחות כגודל מרחב ההודעות האפשריות.
כפועל יוצא, מערכות הצפנה סימטרית שבהן מפתח יחיד משמש להצפנת יותר מאשר הודעה יחידה, אינן מערכות הצפנה מושלמות. עם זאת, אין הדבר מעיד על בטיחות השימוש הפרקטית של מערכות אלו לצורכי אבטחת מידע.
חסרונות.
הצורך במפתח שאורכו כאורך המסר המיועד להצפנה, הוא חיסרון בולט שהופך שליחת מסרים ארוכים לבעייתית. הן בשל הקושי בייצור כמות גדולה של חומר מפתח והן בשל הקושי להשמיד את המפתח לאחר השימוש בו כדי שלא ייפול לידיים הלא נכונות (ידוע שגם אם גורסים DVD, שמכיל מפתח, לחלקים קטנים, עדיין אפשר לשחזר מתוכם כמות לא מועטה של חומר מפתח), כמו כן ידוע שגם לאחר מחיקה של קטע הזיכרון בכונן הקשיח המכיל את המפתח אפשר לשחזרו עם ציוד מתאים, אפילו לאחר זמן רב ואפילו אם נדרס במידע אחר.
בעיה מרכזית נוספת היא בעיית העברת מפתח האופיינית לכל שיטת הצפנה סימטרית - כדי ששני הצדדים יוכלו להיתקשר ביניהם עליהם לשתף מפתח, לשם כך הם צריכים למצוא 'ערוץ בטוח' להעברת המפתח הסודי מאחד לשני (אם על ידי פגישה פיזית או באמצעות שליח מהימן). אם הצדדים ימצאו דרך בטוחה להעביר ביניהם מפתח סודי כאורך המסר, הרי שהם לא זקוקים להצפנה כלל, כי הם יכולים לנצל דרך זו להעברת המסר עצמו.
שיטות ההצפנה הא-סימטריות ובראשן RSA פותרות חלקית את הבעיה. אפשר להשתמש בהצפנה אסימטרית, כדי לשתף מפתח (קטן יחסית) ולאחר מכן להשתמש בצופן סימטרי מהיר כמו AES כדי להעביר את המסר עצמו. פתרון זה לא יועיל במקרה של הצפנת מפתח חד-פעמי מכיוון שהקושי בהעברת המפתח זהה לקושי שבהעברת המסר עצמו.
בעיה נוספת היא בעיית "הבטחת השלמות" (Integrity). שיטה זו אינה מונעת שינוי של המסר המוצפן בידי גורם זר המסוגל ליירט את הצופן, לשנות חלקים ממנו ולאפשר למסר להמשיך ליעדו המקורי מבלי שיעד זה יוכל לזהות שינוי זה. גם שיטת ההצפנה האסימטרית אינה פותרת בעיה זו. במקרה כזה יש צורך להפעיל שיטות נוספות שמטרתן הבטחת שלמות המסר או הצופן באופן שיאפשר לצדדים לזהות כל ניסיון לשינויו. זאת עושים בדרך כלל באמצעות קוד אימות מסרים או חתימה דיגיטלית.
שימושים.
ידוע כי הקו החם בין וושינגטון ומוסקבה היה מוגן בעבר באמצעות פנקס חד-פעמי שאת המפתח שלו נהגו להעביר באמצעות בלדר צבאי. אחת הסיבות לשימוש דווקא במנגנון "פשוט" זה, הייתה על מנת ששתי המעצמות לא ייאלצו לחשוף שיטות הצפנה אחרות, רגישות יותר, שהן השתמשו בהן.
הדיעה הרווחת היא שתחנות המספרים המסתוריות הן אמצעי להעברת מסרים למרגלים ברחבי העולם בגלי רדיו קצרים, המוצפנים באמצעות פנקס חד-פעמי.
יישום פנקס חד-פעמי באמצעות הצפנה קוונטית.
בעיית העברת המפתח פוגמת ביעילות ובפרקטיות של הצפנה בעזרת פנקס חד-פעמי. לאור זאת יש הסבורים כי כאשר תהיה פריצת דרך בתחום המחשבים הקוונטיים, ניתן יהיה לבצע העברת מפתח קוונטית ובכך לייעל את שיטת הפנקס החד-פעמי ולשנות דרמטית את בטיחות ההצפנה.
שמואל טנקוס (טנא)
המוח הירוק
המוח הירוק (באנגלית: The Green Brain) הוא ספר מדע בדיוני של פרנק הרברט, העוסק בסוגיות אקולוגיות והשפעת האדם על הטבע, והטבע על האדם.
עלילה.
העולם המתואר הוא עולם שבו כריתת היערות ובירוא השטחים שלוו בהדברה מאסיבית של החרקים, הביאו להתפתחות מואצת של החרקים, עד כדי מלחמה טריטוריאלית של ממש בין בני האדם לחרקים.
הערים ויישובי האדם מוגדרים "אזור ירוק", בטוח ונטול חרקים, וכל חדירת חרקים למתחם מעוררת פאניקה ציבורית וגוררת אזעקת כוחות לחימה מיוחדים המתמחים בלוחמה מסוג זה.
"מרוץ החימוש" בין הצדדים מתבטא בהתקדמות בטכנולוגיית ההדברה של האנושות ומנגד - בהופעת מיני חרקים גדולים יותר וארסיים יותר. המלחמה נמשכת עד שנוצרת אפשרות לדיאלוג אמיתי עם התפתחות תבונה חרקית משותפת (רעיון דומה הופיע בספרי רוברט היינליין, אורסון סקוט קארד ורבים אחרים).
ג'ף באקלי
ג'פרי סקוט באקלי (באנגלית: Jeffrey Scott "Jeff" Buckley; 17 בנובמבר 1966 - 29 במאי 1997) היה זמר וגיטריסט אמריקאי. באקלי, שהיה אחד הזמרים המבטיחים בזמנו, מת בטביעה.