פיתוח נוסף של חזיית ההנקה התרחש בשנת 1991, על ידי מרי סאנצ'ס, בארצות הברית. סאנצ'ס פיתחה את היכולת להגדיל את גודל גביע החזייה ולחזקו ביד אחת. פיתוח זה איפשר לאישה המיניקה להחזיק בנוחות את התינוק ביד אחת וביד השנייה - לפתוח או לסגור את החזייה.
גם במאה ה-21 ממשיכה מגמת הפיתוח והעיצוב של החזייה בכלל וחזיית ההנקה, בפרט.
חלקי חזיית ההנקה.
חזיית הנקה מורכבת מהחלקים הבאים:
מטרותיה של חזיית ההנקה.
לחזיית ההנקה מספר תפקודיים חיוניים עבור האישה ההרה והמיניקה, ביניהם:
בחירת חזיית הנקה והתאמתה.
בדומה לחזייה רגילה, התאמת חזיית הנקה יכולה להיות משימה לא פשוטה, כאשר התאמה לא נכונה יכולה להביא לנזקים בריאותיים בגוף האישה ולכן יש לשים לב לנקודות הבאות:
סוגים של חזיות הנקה.
יש מגוון גדול של חזיות הנקה, אין המלצה גורפת על סוג מסוים אך חשוב שאישה תבחר את החזייה הנוחה עבורה. בין סוגי חזיות ההנקה הקיימות במאה העשרים ואחת:
רוב החזיות בעבר הוצעו רק בצבע לבן, החל משנות ה-90 של המאה העשרים, קיימות חזיות הנקה במגוון צבעים והדפסים לבחירת האישה.
כניסה להר הבית
מאמה מיה (פירושונים)
13-AMX
אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 1996
אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 1996 היא המהדורה העשירית של אליפות אירופה לנבחרות צעירות שמארגנת אופ"א. הטורניר התקיים בין ה-12 במרץ ל-31 במאי 1996. ספרד נבחרה לארח את משחקי חצי הגמר, המשחק על המקום השלישי ומשחק הגמר, והם כולם נערכו באצטדיון האולימפי ליואיס קומפאניס בברצלונה.
שמונה הנבחרות המעפילות התמודדו ברבע הגמר במתכונת בית-חוץ על הזכות להגיע לספרד לשלב חצי הגמר. כמו כן, הטורניר שימש גם כמוקדמות אולימפיאדת אטלנטה (1996), ונקבע כי חמש הנבחרות הטובות ביותר יעפילו לאולימפיאדה.
נבחרת איטליה זכתה בטורניר בפעם השלישית בתולדותיה (והשלישית ברציפות), לאחר שגברה במשחק הגמר בדו-קרב בעיטות עונשין על ספרד, לאחר שוויון 1-1 בסיום ההארכה.
מוקדמות.
שלב המוקדמות החל בשנת 1994, ובו השתתפו 13 נבחרות חדשות, רובן הצטרפו בעקבות פירוק ברית המועצות ופירוק צ'כוסלובקיה, ובסך הכול השתתפו בו 44 נבחרות צעירות. הנבחרות שהשתתפו בטורניר חולקו לשמונה בתים, מחציתם בני חמש נבחרות ומחציתם בני שש נבחרות. שמונה הנבחרות שסיימו כראשי בתיהן העפילו לשלב רבע הגמר.
נבחרת ישראל סיימה את שלב הבתים במקום החמישי מתוך שש נבחרות בבית א'. היא סיימה את השלב עם 12 נקודות (שלושה ניצחונות, שלוש תוצאות תיקו וארבעה הפסדים).
המעפילות לאולימפיאדה.
איטליה, ספרד, וצרפת, שהעפילו לחצי הגמר, זכו בנוסף גם בשלושה מתוך חמשת הכרטיסים לאולימפיאדת אטלנטה (1996). שתי המפסידות הטובות ביותר משלב רבע הגמר, הונגריה ופורטוגל, זכו בשני הכרטיסים הנותרים. סקוטלנד, הנבחרת הרביעית בחצי הגמר, לא שולחת נציגה ישירה לאולימפיאדה אלא משתתפת כחלק מבריטניה הגדולה, ולכן נבחרו שתי המפסידות הטובות מרבע הגמר, ולא רק אחת.
פרסים.
שחקן הזהב.
בתואר שחקן הזהב, הניתן לשחקן המצטיין בטורניר, זכה פאביו קנבארו, בלם הנבחרת הזוכה, איטליה.
מלך השערים.
שלושה שערים
שני שערים
שובי שבא הקטנה
שובי שבא הקטנה (באנגלית: Come Back, Little Sheba) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1952 המבוסס על מחזה בשם זה מאת ויליאם אינג' משנת 1950.
השחקנית שירלי בות' שיחקה בהפקה בברודוויי שבוימה בידי דניאל מאן שביים גם את הסרט וזכתה על כך בפרס טוני. הוא בחר בה לאותו התפקיד בסרט למולו של ברט לנקסטר, זו הייתה ההופעה הראשונה שלה בסרטים.
המחזה הוצג גם בתיאטרון הקאמרי ב-1955 בתרגומו של בנימין תמוז, עם רחל מרכוס בתפקיד הראשי.
ב-1977 הפיקה חברת "גרנדה" סרט טלוויזיה בשם זה עם לורנס אוליבייה וג'ואן וודוורד בתפקידים הראשיים.
הסרט מתאר זוג מבוגרים חסרי ילדים ובודדים שמשקעי העבר מעכירים את חיי נישואיהם. סטודנטית צעירה ששוכרת חדר בביתם גורמת לסערת רגשות ומפרה את השקט היחסי בבית.
תקציר העלילה.
"דוק" דילייני (ברט לנקסטר) ואשתו לולה דילייני (שירלי בות') הם זוג חשוך ילדים. בעבר היה דוק סטודנט לרפואה אבל לא סיים את לימודיו. לולה חברתו נכנסה להריון והוריה זרקו אותה מהבית. דוק נאלץ להפסיק את לימודיו כדי לשאת את לולה ולתמוך בה. הוא השתלם בכירופרקטיקה וכולם קראו לו "דוק" (דוקטור). התינוקת שלהם נפטרה ודוק החל לשתות והפך לאלכוהוליסט. הוא בזבז את רוב הכסף שירש מאימו ולבסוף נגמל בעזרת קבוצת אלכוהוליסטים אנונימיים. הוא מקפיד ללכת לישיבות בקבוצה ומתנדב לטפל באלכוהוליסטים. כדי להעמיד אותו במבחן מוצב בקבוק ויסקי מלא במטבח.
לולה אשתו היא אישה בודדה ומשועממת. לבושה ברישול ומזניחה את הבית. בעבר הייתה להם כלבה קטנה בשם "שבא" (Sheba) ולולה הייתה קשורה אליה מאוד עד שנעלמה ולולה שוב חזרה להיות בודדה. הוא חולמת על שבא ועוקבת אחרי כל כלב בשכונה אולי זו "שבא". היא כמהה לדבר עם מישהו וכשהיא רואה את הדוור ברחוב היא פותחת איתו בשיחה, שואלת מדוע לא קבלה מכתבים מספר שבועות, מזמינה אותו לביתה, מכבדת אותו בשתייה ומספרת לו על הצרות שלה.
כדי להתגבר על הבדידות מפרסמת לולה מודעה באוניברסיטה הסמוכה על חדר להשכרה בביתה.
מגיעה סטודנטית חיננית לביולוגיה בשם מארי באקהולדר (טרי מור) ולולה מראה לה את הבית ומשתדלת בכל כוחה שתשכור שם חדר, עד שהיא מסכימה. דוק מקבל אותה באדישות.
מארי מספרת להם שיש לה ארוס בשם ברוס אך הוא נמצא רחוק ולכן היא יוצאת כעת עם סטודנט ספורטיבי ושרירי בשם טרק פישר (ריצ'רד ג'אקל) דוק מתעב את העובדה שהיא מתעסקת עם גבר בזמן שהיא מאורסת לאחר. מארי מזכירה לו את לולה שהייתה יפה ומושכת לפני שהפכה להיות שמנה ומרושלת.
לילה אחד חוזרים מארי וטרק מאוחר לאחר בילוי. הם מתגנבים לבית דרך החלון לאחר שמארי שכחה אותו. טרק מנסה לכפות את עצמו בכוח על מארי אך היא הודפת אותו והוא מוותר ועוזב דרך החלון. דוק מאזין להם בחושך וחמתו עולה.
למחרת מודיעה מארי שברוס עומד להגיע. לולה מתכננת להם ארוחה חגיגית בבית עם כלי חרסינה סינים יקרים שירש דוק מאימו. דוק נכנס למטבח זועף, מתבונן בבקבוק הוויסקי, מסתיר אותו תחת מעילו ויוצא מהבית. הוא לא מגיע בערב לארוחה החגיגית ולולה מגלה לחרדתה כי בקבוק הוויסקי במטבח נעלם ומתקשרת להודיע זאת למתנדבי "אלכוהוליסטים אנונימיים".
בבוקר מגיע דוק שיכור וזועף. כשלולה שואלת מדוע לא הגיע לארוחה והוא רואה את סרוויס החרסינה. הוא שובר אותו, מתפרץ כלפי לולה ומכנה אותה ואת מארי "פרוצות". לולה ממהרת להתקשר לעזרה למתנדב ב"אלכוהוליסטים אנונימיים". דוק רודף אחריה עם סכין מטבח ואחר כך מנסה לחנוק אותה ומתעלף. באותה שעה מגיעים המתנדבים ולוקחים אותו לאשפוז כפוי בבית החולים.
לולה מתקשרת להוריה בבקשה לשהות אצלם ולהתאושש אך נענית בשלילה.
לבסוף משתחרר דוק ומגיע הביתה פיכח ורגוע. הוא מבקש מלולה סליחה על מה שהיה ומבקש גם שלא תעזוב אותו. לולה אומרת כי הוא האדם היחיד שיש לה בחייה וכי חלמה ששבא הקטנה מתה וכעת הגיעה למסקנה ששבא לא תחזור לעולם ומעתה לא תזכיר אותה יותר.
פרסים.
פרס אוסקר לשנת 1952:
ב-פסטיבל הקולנוע בקאן ב-1953 זכו:
פרס גלובוס הזהב ב-1953 - שירלי בות' - השחקנית הטובה ביותר
רוג'ר גיימן
ראדזמין
רדזמין
סקיאולוואנדאפליוט
סקיאולוואנדאפליוט (באיסלנדית: Skjálfandafljót) הוא נהר, שזורם מדרום-מזרח איסלנד אל החוף הצפוני של האי. אורכו 178 קילומטרים והוא מנקז שטח של 3,860 קמ"ר. ספיקתו הממוצעת של הנהר בחורף היא 35–70 מ"ק לשנייה, ובקיץ 200-70 מ"ק לשנייה. ספיקת המים הגבוהה ביותר, שנמדדה אי-פעם בנהר, היא 1,000 מ"ק לשנייה.
מוצא הנהר הוא בגבולו הצפון-מערבי של הקרחון הגדול ביותר באיסלנד — ואטנאיוקול (Vatnajökull), שנמצא בדרום-מזרח הארץ. ממנו, הנהר זורם צפונה אל ספרנגיסאנדור (Sprengisandur) — החלק הגבוה ביותר של רמת איסלנד, שממוקם בין הקרחונים ואטנאיוקול והופסיוקול (Hofsjökull).
בספרנגיסאנדור, הנהר זורם במקביל לכביש 26, שחוצה את האזור. בתוואי זה, הוא יוצר מספר מפלים, ביניהם אלדייארפוס (Aldeyjarfoss) וגודאפוס (Goðafoss), שנמצא ליד הקצה הצפוני של הכביש ההררי.
אחרי היציאה מרמת איסלנד, הנהר זורם בשפלה בצפון איסלנד ונשפך אל אוקיינוס הקרח הצפוני במפרץ סקיאולוואנדי (Skjálfandi). השפך של סקיאולוואנדאפליוט אל המפרץ ממוקם בין חצי האי פלאטייארסקאגי (Flateyjarskagi) שממערב למפרץ, לשפך הנהר לכסאו אי אדאלדאל (Laxá í Aðaldal) אל אותו מפרץ (מזרחה יותר).
בשנת 1989, חותרי קיאק עברו לראשונה את תוואי הנהר סקיאולוואנדאפליוט. קבוצת חותרים בריטית מאוניברסיטת שפילד היא שעשתה זאת.
קדמות הזוהר
לניאקיאה
לניאקיאה (באנגלית: Laniakea) היא קבוצת צבירי העל הכוללת את צביר-על הבתולה שבה שוכנת הקבוצה המקומית שבתוכה גלקסיית שביל החלב. הקבוצה כוללת כ-100,000 גלקסיות אשר מתפרסות על מרחק של 520 מיליון שנות אור (160 מיליון פארסק).
היא הוגדרה בספטמבר 2014 כשקבוצה של אסטרונומים מאוניברסיטאות הוואי וליון פרסמו דרך חדשה להגדיר צבירים לפי מהירות הגלקסיות אשר שוכנות בהם. ההגדרה החדשה של קבוצת צבירי העל המקומית מסווגת את צביר העל המקומי, צביר על הבתולה כחלק מקבוצת צבירי העל המקומית.
מסתו של הצביר היא 1017 מסות שמש, מסה גדולה פי מאות אלפים מאשר מסת הגלקסיה שלנו, כמעט כמו מסת קבוצת צבירי העל שעון המטוטלת .
מאפיינים של הקבוצה.
הצביר מחולק לארבעה חלקים עיקריים:
הצבירים המסיביים ביותר בקבוצת צבירי העל המקומית הם: הבתולה, הידרה, קנטאורוס, Abell 3565, Abell 3574, Abell 3521, פורנקס, ארידאנוס, ונורמה.