בוקריני הושפע מהאלגנטיות האיטלקית, והושפע גם בצעירותו מרוח "הסער והפרץ" כשביקר בווינה. אך בוקריני הושפע בעיקר מימי שהותו באנדלוסיה (ספרד), שם הושפע מהריקודים הספרדיים ומוזיקת הגיטרה המורכבת. כל השפעותיו אלה הפכו את סגנונו האישי של בוקריני למקורי ומרתק, שהשפיעו על הדורות הבאים.
הנצחה.
מפרצון בוקריני באי אלכסנדר שבאנטארקטיקה נקרא על שמו של לואיג'י בוקריני.
קישורים חיצוניים.
רשימת יצירותיו של בוקריני (צרפתית)
בבית של פיסטוק
בבית של פיסטוק היא סדרת בת של סדרת הטלוויזיה הישראלית לילדים "רגע עם דודלי". הסדרה הופקה על ידי הטלוויזיה החינוכית במשך שתי עונות בשנים 1981–1983 וכללה 29 פרקים, מהם 18 פרקים שצולמו בעונה הראשונה בשחור-לבן ו-11 פרקים שהוסרטו בצבע בעונה השנייה. הסדרה שודרה בשידורים חוזרים לאורך שנות השמונים והתשעים וזכתה לפופולריות רבה בקרב ילדי ישראל.
עלילה.
עלילת הסדרה מתמקדת בהרפתקאותיהם של פיסטוק (ספי ריבלין) וידידו רגע (ציפי מור). פיסטוק הוא אדם תמהוני חביב ומגושם המתגורר בבית קטן ומוזר על ראש גבעה ורגע הוא בובה שהפכה לילד.
פינות בתוכנית.
בפרקי התוכנית שובצו מספר פינות בהן הוצגו סרטוני אנימציה ובובות, שלא היו קשורות לעלילת הפרק.
הפקה.
הסדרה הופקה בתקציב נמוך משמעותית מסדרת האם "רגע עם דודלי". למעט פרקים מיוחדים היא צולמה רובה ככולה באולפני הטלוויזיה החינוכית ברמת אביב. החל מעונתה השנייה, זו הייתה ההפקה הראשונה של הטלוויזיה החינוכית שצולמה בצבע.
רבים מפרקי הסדרה שצולמו בשחור-לבן נחשבים כיום לאבודים, מאחר שהם לא עברו שימור ולא הועברו מהסרטים המקוריים לפורמט דיגיטלי מודרני.
שיר הפתיחה של התוכנית נכתב על ידי לאה נאור, הולחן על ידי נורית הירש, ובוצע על ידי אילנית.
כמעט כל
עדשות מגע
עדשות מגע הן צמד עדשות אופטיות דקות, המונחת ישירות על גבי קרנית העין. עדשות מגע מיועדות לתיקון הראייה כתחליף להרכבת משקפי ראייה או לשם יופי - כדי לשוות לקשתית צבע שונה מצבעה הטבעי.
עדשות מגע ממלאות בדרך כלל תפקיד זהה לזה של משקפיים בתיקון ראייה, אולם יתרונן בכך שהן קלות משקל וכמעט בלתי נראות. עדשות קוסמטיות הן בעלות נוכחות ברורה בתוך העין ומטרתן שינוי מראה העין.
אנשים בוחרים להשתמש בעדשות מגע מסיבות שונות. חלקם מעדיפים את מראה העדשות על פני הרכבת משקפיים. עדשות אינן צוברות אדים, הן מספקות נוחות רבה במהלך פעילויות ספורטיביות ומאפשרות שדה ראייה רחב יותר מאשר משקפיים. בנוסף, יש מספר ליקויי ראייה, כגון קרטוקונוס, אשר אינם ניתנים לתיקון מלא בעזרת משקפיים בלבד.
סוגי עדשות מגע.
קיימים מספר סוגי עדשות מגע: עדשות מגע קשות (עשויות זכוכית שניתן להשתמש בהן למשך שנים עד סדיקה או שבירה של העדשה) ועדשות מגע רכות (עשויות מפלסטיק ותקפות למשך תקופה קצובה של בין יום לשנה). קיימות גם עדשות מגע צבעוניות שנועדות להקנות לקשתית צבע שונה.
סיווג לפי ייעוד.
עדשות מגע מתקנות ראייה - עדשות אלה מיועדות לשיפור הראייה. אצל אנשים רבים, קיים חוסר התאמה בין יכולת השתברות קרני האור בעין לבין אורך העין, דבר המוביל לראייה לא תקינה. עדשת המגע במקרה זה מנטרלת את חוסר ההתאמה ומאפשרת מיקוד נכון של האור ברשתית. מצבים רפואיים הניתנים לתיקון בצורה זו כוללים קוצר ראייה (מיופיה), רוחק ראייה, אסטיגמציה ופרסביופיה.
בשנים האחרונות חלה התעניינות גוברת באורתוקרטולוגיה, תיקון קוצר ראייה על ידי הרכבת עדשות במשך הלילה, אשר משנות בהדרגה את צורת הקרנית ומבטלות את הצורך בתיקון הראייה במשך היום. ישנם אף סוגים מסוימים של עיוורון צבעים אשר ניתנים לתיקון בעזרת עדשות בגוונים מסוימים.
עדשות מגע קוסמטיות - עדשות אלה מיועדות לשינוי המראה החיצוני של העיניים. חלקן גם משמשות לתיקון ראייה, אולם במקרים אחרים יכול לחול שיבוש כלשהו בראייה כגון טשטוש כתוצאה מהצבע או הדוגמה של העדשה. חלק מהעדשות הקוסמטיות נועדו לחפות על פגם רפואי כלשהו המשנה את צורת האישון.
עדשות מגע טיפוליות - עדשות שייעודן הוא הגנה על הקרנית לאחר פציעה או פגיעה.
סיווג לפי תקופת שימוש.
עדשות מגע רכות.
עדשות חד פעמיות.
מקלות על הסתגלות העין לעדשה ומאפשרות מעבר חלקי של חמצן דרך העדשה, שכן הן ספוגות בנוזלים. כיום ישנם עדשות המיוצרות עם שילוב הידרוג'ל וסיליקון, על מנת להגביר עוד יותר את מעבר החמצן דרך העדשה לעין, וכך לאפשר הרכבה ארוכה יותר באופן שהעין לא תפגע ותתייבש. את מרבית סוגי העדשות, למעט עדשות ההידרוג'ל סיליקון יש להסיר בזמן השינה.
העדשות הרכות מסווגות לרוב על פי תדירות ההחלפה שלהן:
עדשות רכות חד-פעמיות מרכיבים פעם אחת בלבד, ולאחר מכן יש לזרוק אותן. עדשות אלה מתאימות לאנשים עם נטייה לאלרגיות, שכן הן מונעות הצטברות של אנטיגנים וחלבונים על גבי העדשה. עדשות אלו אינן דורשות תחזוקה כגון ניקוי ושימוש בתמיסה לפירוק חלבונים, ולכן הן נוחות יותר לשימוש. גם אנשים שאינם משתמשים בקביעות בעדשות יכולים למצוא את העדשות החד-פעמיות כפתרון יעיל. עם זאת, לרוב מחירן המצטבר של העדשות החד-פעמיות גבוה יותר. השימוש בעדשות מגע יומיות יוצר פחות בעיות ראייה וזיהומים מאשר עדשות לשימוש רב-פעמי. כיום משווקות עדשות יומיות כמעט בכל מרשם, גם במרשמים עם צילינדר לתיקון אסטיגמציה.
עדשות רב פעמיות.
העדשות הרכות הרב פעמיות הנפוצות יותר הן להרכבה במשך שבועיים או חודש. קיימות גם עדשות המיועדות לשימוש של שלושה חודשים או שנה, והן עמידות יותר, אך זמן שימושן הארוך יותר מצריך עדשה עבה יותר עם סיכוי גבוה יותר להצטברות משקעים.
עדשות רב פעמיות דורשות תחזוקה יומית, המתבטאת בחיטויי והניקוי שלהן. הניקוי מתבצע באמצעות תמיסות מיוחדות לעדשות מגע. קיימים שני סוגים עיקריים של תמיסות:
חלק מהמשתמשים בעדשות רכות, עושים שימוש בטבליות אנזימטיות מיוחדות, המיועדות להסרת משקעי חלבונים מהעדשה.
עדשות מגע קשות.
אינן מכילות נוזלים והן עמידות יותר ויכולות לשמש עד שנתיים-שלוש. העדשות הקשות המודרניות עבירות לחמצן ולכן מכונות "נושמות". כמו כן הן נוטות לצבור פחות לכלוך וחיידקים. כיום השימוש בהן נפוץ פחות מהעדשות הרכות, אף שהן מתאימות לסובלים מתופעות כמו אסטיגמציה וקרטוקונוס.
עדשות מגע סקלרליות
עדשות אלו מכסות חלק נרחב יותר מהעין ונועדו לטיפול במצבים של מחלות קשות של פני השטח החיצוני של הקרנית ובמטופלים עם קרטוקונוס שלא מסוגלים להרכיב עדשות מגע רכות או קשות.
מגבלות על מכירה.
במדינות שונות נקבעו כללים שונים על מכירת עדשות מגע. בישראל, החוק לא קבע כללים מיוחדים על מכירת עדשות מגע, וכל עסק בעל רישיון עסק המתיר למכור אביזרים ומכשירים רפואיים היה רשאי למכור עדשות מגע, ללא בדיקת אופטומטריסט או מרשם. בעקבות עתירה לבג"ץ של חברת אופטיקנה שבקשה להגביל מכירת עדשות מגע, הודיע משרד הבריאות בשנת 2005 שבכוונתו להגביל מכירת עדשות מגע בחוק. בשנת 2016 הודיע משרד הבריאות שבכוונתו לקדם חוק שידרוש מכירת עדשות מגע רק על פי מרשם, הגם שהמרשם לא יוגבל בזמן לבגירים, כך שכל עוד מספר העדשה לא משתנה לא תהיה חובה לבדיקה חוזרת של אופטומטריסט.
בית הספר יהלו&quot;ם
צמח (מרכז אזורי)
צמח הוא מרכז אזורי בעמק הירדן במקום בו הייתה העיירה ערבית בשם סמח' (سمخ). צומת צמח הוא צומת כבישים המוליכים לעמק הירדן לטבריה ולמזרח הכנרת ורמת הגולן. במקום נמצאים אזור תעשייה אזורי מרכזי - "מפעלי צמח", המכללה האקדמית כנרת בעמק הירדן, משרדי המועצה האזורית עמק הירדן, חוף ים, מרכז קניות, מרכז התרבות בית גבריאל ותחנת כיבוי אש מרכזית לעמק הירדן. העיירה ההיסטורית הייתה ממוקמת בעמק הירדן בצד הדרומי של הכנרת. מקום העיירה, המוכר היום בשם "צמח", ממוקם בסמוך לכביש 92 בקטע הכביש שבין צומת צמח לצומת מעגן. ליד העיירה הוקמה תחנת הרכבת סמח' אשר הייתה תחנה של רכבת העמק. בסמח' הייתה תחנת משטרה, עליה נערכו קרבות במלחמת העצמאות, ובמקום אנדרטה לזכר הנופלים בקרבות. לאחר קרבות אלה ברחו תושביה הערבים לירדן, שם הם גרים במחנה פליטים. גובהו של האזור הוא כ-200 מטר מתחת לפני הים.
שם העיירה.
ייתכן ושם העיירה מקורו ביישוב יהודי מהתקופה הביזנטית בארץ ישראל, ששמו השתמר בשם הערבי סמח'. בתלמוד הירושלמי, וכן בתוספתא שביעית פרק ד הלכה ה. מסופר שרבי יהודה הנשיא פסק שתושבי כפר צמח חייבים בהפרשת תרומות ומעשרות ככל יישוב יהודי. אך ממצאים ארכאולוגיים של יישוב מהתקופה הביזנטית מעולם לא נמצאו בשטח הכפר. היישוב העיקרי בסביבה בתקופה הביזנטית היה בתל בית ירח, כקילומטר וחצי ממערב.
היסטוריה.
התקופה העות'מאנית.
כפר סמח' תועד לראשונה בשנת 1799 בידי הקרטוגרף הצרפתי פייר ז'אקוטן, שנלוו אל נפוליאון במסעו בארץ ישראל. על פי פקודת נפוליאון שרטט ז'אקוטן מפות של המזרח התיכון כולל חלקים מארץ ישראל. מרבית הבתים בכפר היו בנויים מבוץ, אך חלקם היו בנויים מאבן בזלת שחורה הנפוצה באזור הגולן ליד סמח'. יוהאן לודוויג בורקהרדט, מזרחן שווייצרי ביקר בכפר בשנת 1812, ותיאר אותו כאוסף של שלושים או ארבעים בתי בוץ לצד בתי מידות הבנויים מאבן שחורה. הוא אמר שכ-100 פדאנים (1 פאדן = 4.2 דונם) היו מעובדים בסביבה הקרובה.
בשנת 1838 חוקר ארץ ישראל אדוארד רובינסון מצא גם כי הכפר מכיל 30–40 בתי בוץ, ומעטים בנויים מאבן שחורה.