מקצת הקתולים הקיצוניים, בראשם עמד הארכיבישוף מרסל לפבר, רואים את החלטות הוועידה כסטייה מהאמונה וכמינות, וזאת בשל העובדה כי האפיפיור פאולוס השישי שיתף פעולה עם זרמים שנחשבו לכופרים ופלגנים, כמו הכנסייה היוונית אורתודוקסית והפרוטסטנטים, אשר לטענתם של הקיצוניים אינם נוצרים אמיתיים בשל העובדה כי הם נפרדו מהכנסייה הקתולית הממשיכה את הכנסייה שנוסדה על ידי ישו. בשל כך, קבוצות קטנות של קתולים קיצוניים פרשו מחסות הוותיקן והכריזו על פאולוס השישי ועל יורשיו כעל אנטי-אפיפיורים. הקבוצה המרכזית במגמה זו היא אגודת הקדוש פיוס העשירי.
תגובת הליגה של עולם האסלאם.
בזמן פרסום הנוסטרה אטאטה, התקיים במכה כנס של , בנשיאותו של המופתי הראשי של סעודיה (בין הנוכחים בכנס היה המופתי לשעבר של ירושלים, אמין אל-חוסייני). החלטות הכינוס קבעו כדלקמן:
סלייר
סלייר (אנגלית: Slayer, "קוטל") הייתה להקת ת'ראש מטאל אמריקאית שקמה בשנת 1981. סלייר התפרסמה והייתה למנהיגת הת'רש האמריקאי לאחר צאת אלבומה Reign in Blood בשנת 1986, אשר כונה "האלבום הכבד ביותר של כל הזמנים". סלייר נחשבת לאחת מ"ארבע גדולות הת'ראש" יחד עם מטאליקה, מגאדת' ואנתרקס.
סלייר ידועה במאפייני המוזיקה שלה, עליהם נמנים שיטת "tremolo picking", סולואים של גיטרה חשמלית, תיפוף על דאבל בס ושירה צעקנית. מלות השירים של סלייר, כמו גם עטיפות האלבומים, העוסקים בנושאים כגון רוצחים סדרתיים, , דת ומלחמה, גררו אחריהם חרמות על אלבומים, עיכובים, תביעות משפטיות וביקורת שלילית רבה מצד קבוצות דתיות ומצד הציבור הרחב.
מאז ההקלטה הראשונה של סלייר בשנת 1983 הוציאה סלייר שני אלבומי הופעה, מארז תקליטים אחד, שני DVD, שני מיני-אלבומים ועשרה אלבומים, מהם ארבעה זכו בפרסי זהב בארצות הברית. סלייר הייתה פעמיים מועמדת לפרס גרמי, וזכתה פעם אחת בשנת 2007 על השיר "Eyes of the Insane". כמו כן, סלייר היוותה את גולת הכותרת בפסטיבלים חובקי עולם, כגון "אוזפסט", "The Unholy Alliance" ו-"Download Festival".
היסטוריה.
סלייר הוקמה בשנת 1981 על ידי שני הגיטריסטים האמריקאים ג'ף הנמן וקארי קינג. הזמר והבסיסט, טום אראיה (Tom Araya), והמתופף דייב לומבארדו (Dave Lombardo).
אלבומם הראשון, "Show No Mercy" שיצא ב-1983 נחשב לפריצת דרך בתחום הת'רש מטאל בשל שירים קלאסיים שבו כגון "Die by the Sword", "Black Magic" ועוד. בשנת 1986, אחרי שלושה אלבומים נוספים, הוציאו סלייר את האלבום שנראה בעיני חלק מהמעריצים כאלבום הת'רש הגדול בכול הזמנים, "Reign In Blood", הכולל את השיר השנוי במחלוקת "Angel of Death" (מאנגלית: "מלאך המוות"), המבוסס על דמותו של הרופא הנאצי יוזף מנגלה. בשל כך הואשמו סלייר בתמיכה בנאציזם. הגיטריסט ג'ף הנמן, שכתב את השיר, הגן על עצמו ואמר שלמעשה השיר מגנה את מעשיו השפלים של מנגלה.
בשנת 1988, לאחר האלבום המהיר והאגרסיבי הזה, יצרו סלייר את האלבום "South of Heaven". אלבום זה היה מלודי ורגוע יותר מקודמיו. באחד השירים שם, "Behind the Crooked Cross", מבהירים סלייר בפירוש שהם לא נאו-נאצים.
לאחר "South of Heaven" הוציאו סלייר את "Seasons in the Abyss", שלפי כמה מהמעריצים נחשב לטוב ביותר של סלייר. האלבום משלב את האגרסיביות של "Reign In Blood" בשירים כמו "War Ensemble" ו-"Hallowed Point" ואת המלודיות של "South of Heaven" בשירים "Expendable Youth" וכן השיר "Dead Skin Mask" המפורסם, המבוסס על דמותו של הרוצח הסדרתי האמריקאי אד גין. שיר הנושא של האלבום נחשב לאחת היצירות הבוגרות שסלייר הוציאו אי-פעם, ומשלב את המהירות והעוצמה הידועים של סלייר יחד עם קטעים מלודיים. לאחר שלושת האלבומים האלה יצאו חמישה אלבומים נוספים בשנים 1994–2006.
פירוק הלהקה.
ב-24 בינואר 2018 הוציאה סלייר הודעה רשמית על כך שבמהלך הקיץ יערכו מסע פרידה בצפון אמריקה.
האשמות באהדת הנאציזם.
אחת השאלות המעסיקות את חובבי המטאל במשך שנים היא: "האם סלייר נאו-נאצים?". בשנת 1986 פרסמה הלהקה את השיר "Angel of Death" (מאנגלית: "מלאך המוות") אשר עוסק ברופא הנאצי יוזף מנגלה ומתאר את ניסויי הזוועה אשר ערך במחנה ההשמדה אושוויץ. השיר נקרא "מלאך המוות", כיוון שזה היה כינויו של מנגלה בפי אסירי המחנה. בנוסף לשיר השנוי במחלוקת, שונה סמל הלהקה לסמל מוזהב, המזכיר בצורתו את העיט שסימל את הרייך השלישי. כמו כן, הם קראו למועדון המעריצים שלהם על שם הורמאכט.
חברי הלהקה תרמו 10,000 דולרים למרכז לחקר השואה על שם צייד הנאצים שמעון ויזנטל. כמו כן, גיטריסט הלהקה קרי קינג הקליט סולו לשיר: "No Sleep 'Till Brooklyn" של הלהקה היהודית ביסטי בויז, והופיעו לצד להקת המטאל הישראלית בצפר. חברי סלייר הדגישו בראיונות לכל אורך הקריירה שלהם שהם אינם מעודדים נאציזם. במהלך השנים האחרונות פחתו מאוד ההאשמות מסוג זה.
"ארבע גדולות הת'ראש" - סיבוב ההופעות.
בספטמבר 2009 הודיע לארס אולריך מלהקת מטאליקה כי הוא מתכוון לאגד את ארבע להקות הת'ראש הגדולות - מטאליקה, מגאדת', סלייר ואנתרקס - ולצאת לסיבוב הופעות. סדרת הופעות אלו, שבע במספר, החלה ב-16 ביוני 2010 בוורשה, פולין והסתיימה ב-27 ביוני 2010 באיסטנבול, טורקיה. ההופעה שהתקיימה בסופיה, בולגריה ב-22 ביוני הועברה בשידור חי דרך לוויין לכ-450 תיאטראות ברחבי ארצות הברית ולמעל 350 ברחבי אירופה, קנדה ואמריקה הצפונית.
ראו גם.
ליריקה פוליטית בשירים של סלייר:
דעת אמת
דעת אמת הוא ארגון שפועל למען "שחרור מהדת, לקידום הנאורות וההשכלה" מאז 1998, בראשות ירון ידען. הארגון טוען לסתירות בין הכתוב בתלמוד ובתנ"ך לבין הידע המדעי המודרני, ובאמצעות סתירות אלו מבקש להוכיח את משנתו העיקרית: "כתבי הקודש וההלכה אינם יצירה אלוהית כפי שגורסת המסורת היהודית, אלא יצירה אנושית." הכלי העיקרי בו משתמש הארגון על מנת להציג סתירות אלו הוא הפצתם של קונטרסים (חוברות) בריכוזי חרדים: בישיבות, בכוללים ובבתי כנסת, וכן הצגת מידע באתר האינטרנט של הארגון.
ייסוד הארגון.
מייסד הארגון ומנהלו הוא ירון ידען. ידען חזר בתשובה בגיל 17, התחתן והקים משפחה חרדית בת שבעה ילדים. לאחר מכן יצא בשאלה וחזר להיות חילוני. בהיותו חרדי למד בישיבה בטבריה ובכולל ביישוב רכסים שליד כפר חסידים. על תפקידו בכולל ברכסים חלוקות הדעות: הוא מציג את עצמו כמי שהיה ראש כולל, ואילו אנשי רכסים טוענים שהיה מנהל אדמיניסטרטיבי בלבד וכשביקש להיות ראש כולל נענה בסירוב. מכאן החלה התרחקותו מהחברה החרדית.
אידאולוגיה.
הארגון מעוניין להביא אנשים דתיים לקריאה ביקורתית של המקרא, החפה מן הפרשנות המסורתית, מתוך תמיכה בחילון וביציאה בשאלה. הארגון יוצא מנקודת הנחה כי התנ"ך לא נוצר בהשראה אלוהית, אלא הוא כולו יצירה אנושית. לשם הוכחת טענה זו, הוא מביא בחוברותיו אסופה המאגדת "סתירות" בין המדע לבין התנ"ך, בין חלקים שונים של התנ"ך ובין הפירושים המקובלים של חלקי התנ"ך השונים.
לטענת הארגון המקורות היהודיים הקלאסיים (בעיקר התנ"ך) עוותו, צונזרו ופורשו במזיד באופן מוטעה בידי הממסד הרבני מאז תקופת בית שני והלאה מסיבות פוליטיות, כך שהלקח המוסרי והתרבותי שמושאל מהם הגיע לידנו רק על ידי פרשנות לא יהודית. לדוגמה, הארגון מייחס את אי הימצאותה של ספרות חילונית מתקופות התנ"ך, התלמוד, הגאונים ועוד, להעֲלמה מכוונת שנעשתה בידי אותו "ממסד" - זאת בניגוד לדעות המקובלות, הטוענות כי מדובר בתהליך טבעי מכיוון שאלו מסמכים וקטעים שלא היו רלוונטיים לתקופה ולא היו בשימוש ועל כן כדרך הטבע "נעלמו". עוד טוען הארגון שהיהדות הרבנית דאגה להעלמת מציאותן ההיסטוריות של כתות יהודיות שונות ובכך שכתבה גם את ההיסטוריה היהודית.
הארגון מרבה לתקוף את המגזר החרדי, תוך טענה שזהו מגזר פונדמנטליסטי ובעלת תפיסת עולם פרימיטיבית, שלא תורם לחיים ולחברה במדינת ישראל. הארגון גורס כי על פי מודלים דמוגרפיים האוכלוסייה החרדית תהפוך לרוב האוכלוסייה היהודית בישראל, ועל כן הוא שם לו למטרה להפיץ את רעיונותיו דווקא בקרב האוכלוסייה החרדית, על מנת להחזירם בשאלה.
"דעת אמת" מתיימר לפתח שיטת פרשנות ייחודית, מדעית הומניסטית, ליהדות ומקורותיה, לפיה נכתבות החוברות שאותן מפיצה העמותה. לדברי הארגון, את החוברות כותבים תלמידי חכמים הבקיאים במקורות היהודיים.
על פי אתר הארגון מטרתה של העמותה, החל משנת 2002, היא "להגיע לכל תושבי מדינת ישראל עם תוכנית רפורמות אזרחיות מעמיקה ונרחבת, שתעודד, בין היתר, את פיתוחה של התרבות הליברלית ואת ההתחדשות החברתית".
המאבק בין "דעת אמת" לבין הציבור החרדי.
פעילותה של "דעת אמת" בקרב הציבור החרדי יצרה חיכוכים וכעס רב בקרב הקהילה החרדית, שאף הגיע לכמה וכמה התפרצויות שסופן בכתב אישום שהוגש נגד הארגון. על פי אתר האינטרנט "חופש", שבו כותב ידען, חברי הארגון נהגו להתכנס בכל יום ראשון בשעה 19:45 בכניסה לרחוב רבי עקיבא ולהיכנס לחלוקת חוברות וחומר אחר של העמותה לתושבים.
ב-14 בספטמבר 2005 הורשעו בבית משפט השלום בתל אביב ארבעה חברי "דעת אמת" בעבירה של הסגת גבול, לאחר ש"שנכנסו לחדרי הישיבה ובית הכנסת של הישיבה והניחו בהם קונטרסים על השולחנות, בין ספרי הלימוד וספרי הקודש, על המדפים, בארונות ועל ארון הקודש. כל זאת במטרה להעליב ולהקניט את הציבור הלומד והמתפלל בישיבה ואת מחזיקי המקום".