המיג-27 חולק את אותו השדרה כמו של קודמו, המיג-23, אלא שאף המטוס צר ומאורך יותר. האבטיפוס הראשון של המטוס, שכונה Mig-23BN זכה לביקורות שליליות. בעקבותיו באו שינויים נוספים בעיצוב ובתכנון המטוס שכללו פתחי יניקת אוויר פשוטים יותר, צינור פליטה קצר יותר, הסרת המכ"ם לטובת איזון המטוס וכן התקנת מד טווח לייזר ומערכת ביות מבוססת לייזר. בפי טייסי הניסוי, המטוס כונה "מרפסת" (בלקון ברוסית) שכן הוא אפשר צפייה בשדה ראייה רחב יותר. התכנון הראשוני עבר שינויים נוספים ושודרג כך שיכלול מערכת ניווט/תקיפה חדישה.
מאחר שהמיג-27 נועד לבצע את רוב המשימות שלו ברום טיס נמוך, פתחי יניקת האוויר וצינור הפליטה של המיג-23 הוסרו לטובת מבנה פשוט וקל יותר וכן כזה שמצריך פחות עבודות תחזוקה. כן הנסע שהותקן במטוס היה מסיבי יותר לעומת קודמו, כך שיוכל לנחות גם על מסלולי המראה בעלי איכות ירודה. כדי לענות לדרישות שהמטוס יהווה מטוס תקיפה לגובה נמוך, נעשו שיפורים נוספים בדגם הראשוני כדי שיוכל לשאת נשק מונחה, ואף נשק גרעיני כך שיעמוד בקו אחד עם שאר המפציצים ומטוסי התקיפה של העידן הסובייטי.
היסטוריה מבצעית.
נעשה שימוש במטוסי מיג-27 בשלבים המאוחרים של מלחמת ברית המועצות באפגניסטן בשנים 1987-1989.
במערב, היו אנשי מודיעין ששגו ובילבלו בין מטוס זה לבין המיג-23. מחוץ לשטחי רוסיה וברית המועצות, המטוס נמכר רק למדינות הודו וסרי לנקה. בעבר המטוס היה פעיל בחיל האוויר הרוסי וחיל האוויר האוקראיני, אך לא בימינו.
סרי לנקה.
המיג-27 נכנס לשירות בחיל האוויר של סרי לנקה בשנת 2000. עם פרוץ מלחמת האזרחים בסרי לנקה נעשה שימוש במטוס זה כמפציץ וכמטוס סיוע אווירי קרוב. באוגוסט 2000, מטוס מיג-27 התרסק בקרבת שדה התעופה הבינלאומי "קולמבו", בתקרית נהרג טייס המטוס האוקראיני. ביולי 2001 ארגון הטרור "טיגריסי השחרור של טאמיל אילם", פגעו בשני מטוסי מיג-27, אחד שהיה באוויר ושני שהיה על הקרקע. מיג-27 אחר התרסק לים ביוני 2004, ודגם אחר של המטוס התרסק במהלך טיסת אימון ב-13 בפברואר 2012. הטייס השתמש בכיסא המפלט והצליח להימלט מהמטוס ללא פגע.
הודו.
ב-27 במאי 1999, לאחר התפתחות עימות צבאי בין הודו לפקיסטן, מטוס מיג-27 ומיג-21 של חיל האוויר ההודי הופלו מעל קשמיר בעת מתן סיוע אווירי לכוחות קרקע.
מאז שנת 2001, החיל איבד יותר מ-12 מטוסי מיג-27 בהתרסקויות. מסוף פברואר 2010, הודו קרקעה את כל צי מטוסי המיג-27 שברשותה שכלל 150 מטוסים. זאת לאחר התרסקות של מטוס מדגם זה ב-16 בפברואר 2010 מעל מערב בנגלדש. עלה חשד שתחזוקה לקויה מצד התעשייה האווירית ההודית היא זו שפגמה במנועי המטוס. מיג-27 נוסף התרסק בשטח הודו ב-27 בינואר 2015.
ב-13 ביוני 2016 מיג-27 נוסף של חיל האוויר ההודי התרסק, הפעם בשטח עירוני ולא בשטח פתוח. המטוס פגע בשני בתי מגורים, בהתרסקות נפגעו שלושה אזרחים אך הטייסים נטשו אותו בבטחה. המטוס היה דגם משודרג של המיג-27 של החיל.
קזחסטן.
מטוסי המיג-27 נמצאים בשירות פעיל בחיל האוויר של קזחסטן.
מייז'ור לייזר
דספסיטו
בית הספר לעסקים של לונדון
בית הספר לעסקים של לונדון (באנגלית: London Business School, בראשי תיבות: LBS) הוא בית ספר למנהל עסקים בין־לאומיים באוניברסיטת לונדון. בית הספר נוסד בשנת 1964 ומעניק פרסים רק לתארים מתקדמים (תואר שני, MBA, PhD ו-EMBA). זהו אחד מבתי הספר המעטים בעולם שיש להם את הסמכת הכתר המשולש (AACSB ,EQUIS ,AMBA).
הקמפוס הראשי שתוכנן על ידי האדריכל ג'ון נאש, ממוקם בלונדון על יד ריג'נטס פארק בסאסקס. בשנת 2015 רכש בית הספר את בית העירייה של מרילבון והוציא 60 מיליון ליש"ט כדי לשפץ אותו במטרה להרחיב את מתקני ההוראה שלו ב-70%. לבית הספר יש גם קמפוס משני בדובאי המוקדש לחינוך מנהלים.
LBS מדורג באופן עקבי בין בתי הספר למנהל עסקים הטובים בעולם. בית הספר דורג במקום הראשון באירופה בשנים 2014, 2015, 2016 על ידי הפייננשל טיימס, והשני בעולם (ללימודי עסקים וניהול, 2016) על ידי דירוג QS.
בית הספר חבר במספר ארגונים בין־לאומיים: באגודה לקידום בתי ספר קולגיאליים למנהל עסקים (AACSB), באיגוד לתארים שניים במנהל עסקים (AMBA) ובמערכת שיפור האיכות של EFMD (EQUIS).
היסטוריה.
בית הספר לעסקים של לונדון נוסד בשנת 1964 בשם "בית הספר ללימודים מתקדמים בלונדון", עם ד"ר ארתור ארל כדיקן. בשנת 1965, בית הספר נרשם כחברה והוכר על ידי אוניברסיטת לונדון כמוסד בעל מורים מוכרים. ב-1966 הושקה תוכנית ההנהלה הראשונה, ואחריה תוכנית ההנהלה הבכירה. באותה שנה, גם תואר שני במשרה מלאה הושק, בעת ששיילה קרוס נרשמה כתלמידה הראשונה של בית הספר. בשנת 1968, בית הספר חנך את תוכנית מלגת סלואן MSc, אשר היה הראשון מחוץ לארצות הברית. 17 תלמידים נרשמו והתוכנית מומנה על ידי הקרן של אלפרד פ. סלואן תוכנית הדוקטורט הראשונה הוקמה בשנת 1969 ובשנת 1970 אליזבת השנייה פתחה את בית הספר של ריג'נט פארק. הדוקטורט הראשון הוענק בשנת 1974. באותה שנה, שיעור הנשים מקרב התלמידים חצה לראשונה את רף ה-15%.
בשנת 1983, הושקה תוכנית MBA בניהולו של סר אנדרו ליקרמן, הדיקן הנוכחי של בית הספר. בשנת 1986, בית הספר הפך באופן רשמי ל"בית הספר לעסקים של לונדון", ושולב על ידי צ'רטר מלכותי, אשר נתן לבית הספר את הזכות להעניק תארים. בשנת 1992 קיבל בית הספר את פרס המלכה לייצוא בהוקרה על מתן שירותי חינוך למנהלים ולחברות ברחבי העולם. באותה שנה הושקה תוכנית MBA למנהלים, ובשנה שלאחר מכן החל בית הספר לתואר ראשון במנהל עסקים. בשנת 2001, LBS השיקה את התוכנית הראשונה EMBA-גלובל תואר בשיתוף עם בית הספר למנהל עסקים באוניברסיטת קולומביה (CBS).
בית הספר לעסקים של לונדון ערך את פסגת ההנהגה העולמית הראשונה שלו ב-2003, וב-2007 פתח קמפוס חדש בדובאי כדי להציע גם תואר שני במינהל עסקים ותוכניות לימודים אקדמיות. בשנת 2009, בית הספר התחיל שתי תוכניות חדשות: EMBA-גלובל אסיה, בשיתוף עם אוניברסיטת הונג קונג ובית הספר למנהל עסקים של קולומביה, ותואר שני בניהול (MiM). בשנת 2015 רכש בית הספר את בית העירייה של מרילבון והוציא 60 מיליון ליש"ט כדי להחזיר אותו, במטרה להרחיב את מתקני ההוראה שלו ב-70%. הבניין נקרא "מרכז סמי עופר" לכבוד התורם הנדיב, משפחת עופר, שתרם 25 מיליון ליש"ט לפיתוח הבניין. בשנת 2016, LBS השיקה תוכנית חדשה, מאסטרס בניתוח פיננסי, אשר מכוון את בוגרי בתי הספר האלה המעוניינים להמשיך בקריירה בתחום הכספים.
במטרה להגדיל את גודלו, ארגן בית הספר קמפיין מימון בסך 100 מיליון ליש"ט. בתחילת שנת 2016, היא גייסה 98 מיליון ליש"ט, שמתוכם 40 מיליון ליש"ט ישמשו לשיפוץ בית העירייה של מרילבון, ו-28 מיליון ליש"ט למחקר, 18 מיליון ליש"ט למלגות לסטודנטים, 10 מיליון ליש"ט בית הספר של הקרן, ו-4 מיליון ליש"ט כדי לשפר את הטכנולוגיה ברחבי בית הספר. עד יוני 2016, בית הספר גייס 125 מיליון ליש"ט אשר רובם המכריע נתרמו על ידי ג'ים רטקליף ועידן עופר.
פרנסואה אורטלו-מאנה, דיקן בית הספר למנהל עסקים באוניברסיטת ויסקונסין, החליף את ליקרמן כמנהל החדש באוגוסט 2017.
הקמפוס.
הקמפוס ממוקם במרילבון, על גדת ריג'נטס פארק. הבניין הראשי, שתוכנן על ידי ג'ון נאש, יחד עם כל השטח של פארק ריג'נטס, נבנה במקור כ-26 בתים מדורגים בין השנים 1822–1823. על קו הגג יש עשרה כיפות מחודדות, והחזית מעוטרת בעמודים קורינתיים.
בית הספר מחזיק במספר מתקנים, כולל מרכז ספורט, מסעדה, שלושה בתי קפה וספרייה, כולם מוקדשים לשימוש בלעדי של חברי הקהילה שלה. בנוסף, בית הספר מחזיק בפאב פרטי, "טירת וינדזור" המצורפת לקמפוס. רוב הכיתות ללימודי תואר שני במנהל עסקים ממוקמות באגף סיינסבורי, במרכז הטרסה, שרובן 100 חדרי אמפיתיאטרון.
אין מקום לינה בקמפוס לתלמידים במשרה מלאה, אם כי יש חדרים בקמפוס עבור המבקרים, סגל בית הספר ומנהלי החינוך המבצעת. רוב התלמידים בוחרים לגור בבנייני מגורים פרטיים סמוכים או באולמות סטודנטים כמו בית הסטודנטים הבין־לאומי שבלונדון.
בית הספר מתעתד להרחיב את הקמפוס שלו במרכז לונדון. בית הספר העסקי הוא בתהליך של שיפוץ הישן מרילבון טאון הול לתוך כיתות ומשרדים.
אקדמיה.
קבלה.
תהליך הגיוס הוא תחרותי ביותר. סטודנטים מכל רחבי העולם מנסים להתקבל, מה שהופך את התחרות לבין־לאומית. על כל המועמדים לגשת לבחינות בין־לאומיות הקשורות ליכולותיהם באנגלית (TOEFL) או ל-IELTS ולמיומנויות מתמטיות/לוגיות (GMAT או GRE). בממוצע רק ציונים שהם בין העולם העליון 10% נחשבים. המועמדים מתבקשים גם לכתוב מספר חיבורים (נושאים קשורים לתוכניות המתוכננות). בתהליך הגיוס שני צעדים. הראשון מורכב משליחת בקשה עם המידע הבא:
לאחר קבלת הבקשה נערכת בדיקה על ידי ועדת הבחירה. אם המועמד עומד בקריטריונים של בית הספר, הוא יוזמן לראיון בקמפוס בלונדון. אם עבר את השלב האחרון בהצלחה, המועמד יקבל הצעת לימודים מבית הספר.
תואר שני במינהל עסקים (MBA).
התוכנית העיקרית של בית הספר הוא גמיש יחסית, מה שגורם לזמן קצר של בין 15 ל-21 חודשי לימוד יוכל הסטודנט לרכוש תואר שני במנהל עסקים. סטודנטים לתואר MBA מוזמנים לקחת קבוצה שנקבעה של קורסי ליבה ולבחור מתוך בערך 70 קורסי בחירה שונים. גודל התלמידים בכיתה הוא כ-400 סטודנטים בכל מחזור שנתי. אלה מחולקים לחמישה זרמים של כ-80 סטודנטים.