בהיותו בן עשרים ושבע, בשנת ה'תר"י (1850), נקרא בידי הרב משה אברהם אייזנשטט שכיהן אז כרבה של מיר וכראש הישיבה, לכהן כראש הישיבה על מקומם של אביו ואחיו. הוא כיהן לצדו של הרב אייזנשטט עד לפטירת האחרון בח' בכסלו ה'תרכ"ז (סוף 1866) ומאז הנהיג את הישיבה עד פטירתו.
שיטת לימודו הייתה בדרך הפשט, בעיקר בדברי הראשונים כמו התוספות והרא"ש, מסוגיית התלמוד לפסיקת ההלכה. רבים מכתביו נשרפו בשתי שרפות גדולות שפקדו את העיר מיר, האחת בכ' באב ה'תרל"ח (קיץ 1878) והשנייה בכ"ח באב ה'תרנ"ב (קיץ 1892), בשתיהן נשרפה גם הישיבה.
בשנת ה'תרל"ו (1876) מינה לצדו את בנו הרב שמואל טיקטינסקי להרצות בישיבה, בנו זה נפטר בצעירותו לאחר מחלה ממושכת בי"ח בשבט ה'תרמ"ג. שנה לאחר מכן מינה במקומו את בנו השני, הרב אברהם טיקטינסקי לכהן כראש ישיבה בישיבת מיר.
רבי חיים ליב טיקטינסקי חלה במחלה קשה בחורף תרנ"ט, הוא הספיק לפקח על בניית בנינה החדש של הישיבה במיר שהחליף את המבנה שנשרף בשרפה של שנת תרנ"ב. נפטר בוורשה, אליה בא לשם טיפולים רפואיים, בחול המועד פסח, י"ט בניסן ה'תרנ"ט, 30 במרץ 1899. הוא הובא לקבורה למחרת בהלוויה המונית, ונטמן בבית הקברות היהודי בוורשה.
על מצבתו נכתב:
הארמייה השלישית (האימפריה הרוסית)
הארמייה השלישית (ברוסית: ) של צבא האימפריה הרוסית, הייתה ארמייה רוסית שפעלה במלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה.
הארמייה הוקמה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914, ולמפקדה מונה ניקולאי רוזקי. הארמייה נעה מאוקראינה, ופלש לגליציה שנשלטה בידי האימפריה האוסטרו-הונגרית. ב-29 באוגוסט נלחמה הארמייה נגד האוסטרו-הונגרים בקרב גנילה ליפה, וב-3 בספטמבר כבשה את למברג. בשל הכיבוש הועברה לאזור הארמייה הרביעית האוסטרו-הונגרית, אולם הארמייה השלישית הביסה אותה בקרב רווה. ב-1 במאי 1915 פתחו האוסטרו-הונגרים ובעלי בריתם הגרמנים במתקפת גורליצה-טרנוב. עיקר כובד המתקפה נפל על הארמייה השלישית, שאיבדה למעלה מ-200,000 איש ו-140 תותחים. ב-10 במאי קיבלה הארמייה אישור לסגת משטחי פולין וגליציה אל נהר סן. הארמייה המשיכה להילחם, ובסוף 1917 הועברה לפולאצק. היא פורקה בתחילת שנת 1918.
דמטריאס
דמטריאס (ביוונית עתיקה: Δημητριάς) הייתה עיר יוונית בתסליה, אשר נוסדה בידי דמטריוס פוליורקטס ונקראה על שמו. בתקופה ההלניסטית נודעה לעיר חשיבות רבה, והיא הייתה העיר השנייה בחשיבותה בממלכת מוקדון אחרי פלה.
היסטוריה.
העיר נוסדה בשנת 290 לפנה"ס על ידי מלך מוקדון דמטריוס פוליורקטס שקרא לה על שמו. העיר ממוקמת לחוף הים האגאי במפרץ לולקוס (Lolkos) בחלק המרכזי של מזרח יוון, ליד העיר היוונית וולוס של ימינו. דמטריאס ניצבה על גבעה כ-7.5 ק"מ מדרום לוולו (Volo). במקור, היקף חומותיה היה 7.8 ק"מ והיא הקיפה שטח בן 262.5 הקטארים (הקטאר = עשרה דונמים). בתצורתה הסופית הייתה העיר מוקפת חומה מסיבית, מחוזקת במגדלי שמירה וירי לאורך שמונה ק"מ.
דמטריאס הוקמה במקום זה בשל מיקומו האסטרטגי במרכז הים האגאי ובשל היותו נוח להגנה מכל צדדיו. העיר תוכננה להיות בירת הממלכה של דמטריוס, בסיס ימי ומרכז מסחרי. בשל מיקומה האסטרטגי, שימשה דמטריאס כבסיס להתפשטות אימפריאליסטית של דמטריוס ושל מלכי מוקדון הבאים אחריו.
בעיר עצמה נבנו שלושה מבצרים: אחד על יד ארמון המלך ושניים במערב העיר על האקרופוליס.
דמטריאס אוכלסה באמצעות איחוד (Synoecism) של כמעט כל העיירות במחוז מגנסיה. יסוד דמטריאס נועד לחסום תחרות מסחרית של ערי נמל מרכזיות אחרות כגון תבאי (Thebes) ופגאסאיי (Pagasae), על ידי מיקום אסטרטגי עדיף ונמל נוח יותר לעגינת אניות. לדמטריאס היו שני נמלים, שאחד מהם שימש כבסיס ימי לצי האנטיגונידי.
בשלהי המאה השלישית ובראשית המאה השנייה לפנה"ס התפתחה דמטריאס לכדי עיר הנמל המרכזית במוקדון, והיוותה מקור משיכה למהגרים רבים מהמזרח ומהעולם היווני. למהגרים אליה הוענקו הטבות כלכליות. במאה ה-3 לפנה"ס מנתה דמטריאס כעשרים וחמישה אלף תושבים. לאורך התקופה ההלניסטית התקיימה בעיר מושבות מסחר פיניקית משגשגת שמשכה סוחרים מצור, צידון, אשקלון, ארוד וכתיון, כפי שמעידות כתובות קבורה שנמצאו בעיר.
לאחר נפילתו של דמטריוס, שימשה העיר לזמן קצר כעיר הבירה של ממלכת בנו, אנטיגונוס גונאטס. בעיר נטמן אפרו של דמטריוס, לאחר מותו בשבי בשנת 283 לפנה"ס. העיר הופקעה מידי מוקדון לאחר המלחמה המוקדונית השנייה, והוענקה לה עצמאות. הליגה האיטולית כבשה את העיר במהלך מלחמת אנטיוכוס, ולזמן קצר הפכה העיר למרכז ההתפשטות האימפריאליסטית של אנטיוכוס הגדול. לאחר המלחמה, הוחזרה העיר למוקדון כפיצוי על סיועה לרפובליקה הרומית במהלכה. פיליפוס החמישי, מלך מוקדון, הפך את העיר לאחד ממרכזי הסחר החשובים ביותר ביוון כולה. לאחר קרב פידנה בשנת 169 לפנה"ס, הופקעה העיר סופית ממוקדון וסופחה לרומא.
בעיני הרומאים הייתה דמטריאס "urbs valida et ad omnia opportuna" - עיר חזקה עם הזדמנויות רבות. עם זאת, עד מהרה היא שקעה ואיבדה את חשיבותה.
דאגמאר ורל
דאגמאר ורל (בגרמנית: Dagmar Wöhrl; נולדה ב-5 במאי 1954) היא פוליטיקאית גרמנייה.
ביוגרפיה.
ורל נולדה בנירנברג כדאגמאר וינקלר.
בצעירותה נבחרה למיס גרמניה וייצגה את גרמניה במספר תחרויות יופי בינלאומיות: מיס תבל 1973, מיס עולם 1977 שם זכתה כסגנית שנייה, מיס אינטרנשיונל 1977 שם סיימה כסגנית ראשונה, ובמיס אירופה 1977.
בשנים 1994, 1998, 2002 ו-2005 נבחרה לחברת הבונדסטאג, שם ייצגה את צפון נירנברג. בכהונה הראשונה של אנגלה מרקל כקנצלרית גרמניה שימשה כמזכירת המדינה הפרלמנטרית במשרד הכלכלה והטכנולוגיה. משנת 2009 היא חברה בוועדה לענייני תרבות ומדיה של הממשלה.
ורל היא בוגרת תואר במשפטים מאוניברסיטת נירנברג.
נשואה להאנס רודולף ווהלל, מנכ"ל חברה, ולהם שני בנים.
אליהו רפאל היישריק
הרב אליהו רפאל היישריק (נולד ב-5 בינואר 1950) הוא רב ודיין ישראלי, מהדיר תורת הראשונים. כיהן כחבר בית הדין הרבני הגדול עד פרישתו לגמלאות. קודם לכן כיהן כדיין וכאב"ד בבית הדין הרבני בבאר שבע ובתל אביב.
ביוגרפיה.
נולד בתל אביב לקלמן אריה ובטי היישריק, חסידי גור. למד בישיבת קול תורה ובישיבת פוניבז'. נישא לעדנה, בתו של הרב משה הרשלר, חיבר במשותף עם חותנו את הספר "תורת ריבית" העוסק באיסור ריבית ובהיתר עסקה. בתקופה זו כיהן כראש כולל מכון רגנשברג להלכה והוראה. לאחר פטירת חמיו הקים את "מכון הרב הרשלר" ועומד בראשו, במסגרת המכון ההדיר מכתבי-יד והוסיף הערות לכרכים אחדים מסדרת חידושי הרמב"ן על הש"ס שבהוצאת המכון.
פרסם מאמרים רבים בתחום הלכה ורפואה, במסגרת כתב העת "הלכה ורפואה" שבהוצאת מכון רגנשברג, ובכתבי עת תורניים-רפואיים אחרים; ומאמרים בדיני ממונות בכתב העת "הלכה וכספים" שבהוצאת המכון ובכתבי עת תורניים אחרים.
הרב היישריק מתגורר בשכונת בית וגן בירושלים וחבר מכון אריאל בשכונה.
ב-2 במאי 1995 נבחר לכהן כדיין ובהמשך כאב"ד בבית הדין הרבני בבאר שבע ומאוחר יותר בתל אביב. כדיין פרסם מאמרים הלכתיים בדיני ממונות ובדיני אישות לצד פסקי דין רבים. משנת 2014 שימש כדיין זמני בבית הדין הרבני הגדול, וביולי 2016 מונה לדיין קבוע בבית הדין, שם כיהן עד פרישתו לגמלאות בשנת 2020.
סקסון שרבינו
סַקסוֹן פּייג' שָרבּינוֹ (באנגלית: Saxon Paige Sharbino; נולדה ב-11 ביוני 1999) היא שחקנית אמריקאית.
ביוגרפיה.
שרבינו נולדה בלואיסוויל, טקסס , לרון ואנג'לה שרבינו. היא החלה לשחק בגיל תשע. אחותה הצעירה, ברייטון שרבינו , גם היא שחקנית. לסקסון ולברייטון, יש אח נוסף בשם סוייר שרבינו . ב-2013 עברה עם משפחה ללוס אנג'לס, קליפורניה. בשנת 2020 החלה לצאת עם השחקן פירסון פודה.
קריירה.
תפקידיה הידועים ביותר הם של אמיליה רובינס בסדרה של פוקס "Touch" , ושל צ'סטיטי סטורץ' בסרט האימה "I Spit on Your Grave" (2010) . היא שיחקה את תפקיד קנדרה בוון בחידוש לסרט "פולטרגייסט" .
יאן היינצה
יאן היינצה (בדנית: Jan Heintze, נולד ב-17 באוגוסט 1963 בטורנבי שבדנמרק) הוא כדורגלן עבר דני ששיחק בעמדת המגן השמאלי לאורך רוב הקריירה שלו בפ.ס.וו. איינדהובן, וזכה עמה בגביע אירופה לאלופות בשנת 1988. היינצה ערך 86 הופעות במדי נבחרת דנמרק, עמה השתתף בארבעה טורנירים גדולים, ושימש כקפטן שלה במשך שנתיים.
קריירת מועדונים.
קריירה מוקדמת.
היינצה החל את הקריירה במועדון טורנבי בולדקלוב מעיר הולדתו טורנבי, ובהמשך שיחק כנער בקופנהגן בולדקלוב, שם שיתף פעולה עם מיכאל לאודרופ. בינואר 1981, כאשר היה רק בן 17, עבר היינצה לשחק בקאסטרופ בולדקלוב ששיחקה אז בליגת העל הדנית, שם שיחק עונה אחת וירד עם הקבוצה לליגת המשנה, על אף שהציג יכולת טובה מאוד. בעצת אמו, נשאר בקבוצה על אף ירידת הליגה, והחל בה את עונת 1982/83. על אף זאת, נרכש היינצה בשלהי 1982 על ידי פ.ס.וו. איינדהובן, והחל במועדון קריירה מפוארת.
קדנציה ראשונה באיינדהובן.