הסרט "4 דקות" (2006) בבימויו של כריס קראוס (Chris Kraus) עוסק בקשר שנוצר בין ג'ני, פסנתרנית מחוננת המרצה עונש מאסר באשמת רצח, לבין טְרָאוּדֶה הקשישה, המלמדת פסנתר בבית הכלא, כאשר בתקופת מלחמת העולם השנייה הוצאה אהובתה של טראודה להורג בידי הנאצים בשל היותה קומוניסטית.
מתחת לעור.
המחזה "מתחת לעור" מאת יונתן קלדרון מבוסס על סיפור אמיתי ועוסק במערכת היחסים בין הקצינה הנאצית אילזה קולמן לבין האסירה היהודייה לוטה רוזנר במחנה הריכוז נוינגמה. לקראת סוף המלחמה, עם התקרבות צבא בעלות הברית, החליטו שלטונות הנאצים על חיסול המחנה. לאחר שהאסירות עליהן פיקדה הועברו בטרנספורט לברגן-בלזן, לבשה הקצינה הנאצית מדי אסירה, התחזתה ליהודייה ונכנסה מרצונה החופשי לברגן-בלזן, ספק על מנת להתחמק מעונש על פשע מלחמה וספק על מנת להיות קרובה לאהובתה.
הערות שוליים.
הדוברמן החברמן
הדוברמן החברמן (הסדרה הייתה ידועה גם כ"דובי דוברמן") הייתה תוכנית טלוויזיה מקורית של הטלוויזיה החינוכית בת חמישה פרקים ששודרה במקור ב-1981 ולאחר מכן בשידורים חוזרים רבים, וזכתה לפופולריות רבה בקרב ילדי הארץ בשנות השמונים. בשנת 2011 נבחר דובי למקום הרביעי במצעד הדמויות האהובות ביותר של הטלוויזיה החינוכית.
עלילת הסדרה.
התוכנית נועדה לחנך את הילדים בנושא זהירות בכבישים באמצעות כלב דוברמן ידידותי המוצג כדוקטור לחוקי תנועה.
דובי הדוברמן נבח כשמשתתפי הסדרה עשו עברות תנועה והשוטר (דורי בן זאב) נהג להסביר להם את טעותם. בן זאב ומקהלת הילדים שהשתתפו בסדרה שרו שירים שהקלו על זכירת חוקי התנועה. כך הסדרה לימדה את הצופים בה כיצד חוצים כבישים, מה עושים כאשר הרמזור הירוק כבה, שחציית כביש באלכסון היא אסון ועוד.
שיר הפתיחה של התוכנית נכתב על ידי לאה לופנפלד והולחן על ידי רוני וייס.
דובי.
על מנת לבחור כלב לתפקיד, פנתה הטלוויזיה הלימודית דאז אל יהודה נדולני (1924-?), שהיה מהמומחים הראשונים בישראל לפסיכולוגיה ומחקר של כלבים. נדולני הציע לבחור בכלב מגזע דוברמן פינצ'ר, בשל היותו של הגזע סובל מתדמית שלילית ולשנותה כך שיראו שגם כלב מגזע שכזה מסוגל לעבוד עם ילדים. אילוף הכלב נעשה על ידי נדולני ובנו צבי נדולני, וסייעו להם גבי ומשה טוקטלי. בהיותו בן 14 (בערך), חלה הכלב בשיתוק האגן האחורי ומת.
פרק שישי 2007.
בשנת 2007 הוט הוסיפה את קטגורית סדרות הטלוויזיה החינוכית לערוץ ה-VOD שלה ולכבוד העלייה הפיקה פרק חדש לסדרה. כלב הדוברמן המקורי ששיחק את דובי בסדרה מת ומצאו כלב חדש שישחק את דובי: בובוש, דוברמן בן 8 מכפר ויתקין. בגרסה הזאת רק דורי בן זאב נענה לאתגר ושיחק עם קבוצת ילדים חדשה.
דובי דוברמן
המאה ה־40 לפנה&quot;ס
חנה קהת
חנה קהת (נולדה ב-1959) היא פרופסור לתולדות ישראל ומרצה לתנ"ך, למחשבת ישראל וללימודי מגדר במכללות האקדמיות לחינוך גבעת וושינגטון, סמינר הקיבוצים ומכללת אחווה, בנוסף לזאת היא מייסדת "קולך" – תנועה פמיניסטית ציונית-דתית.
משפחתה.
נולדה בירושלים למשפחה חרדית, אביה הוא הרב שלמה פישר (נפטר בנובמבר 2021) לימים ראש ישיבת איתרי. נשואה לרב ד"ר ברוך קהת (קץ), לשעבר ר"מ בישיבת אור עציון וכיום ר"מ בישיבת מחנים. לבני הזוג ששה ילדים. בעבר התגוררו בנווה דניאל שבגוש עציון, כיום מתגוררים בירושלים.
פעילות חינוכית.
בשנת 1998 כיהנה קהת כראשת מדרשת לינדנבאום ("ברוריה") בירושלים.
היא הייתה בין יוזמי בית הספר "ראשית" בגוש עציון המשלב ילדים בעלי מוגבלויות – כרבע מכל כיתה.
קהת למדה במחזור הראשון של בית הספר למנהיגות חינוכית של מכון מנדל למנהיגות והייתה עמיתת מחקר במכון הרטמן בין השנים 2003–2008. בשנת 2007 התבקשה על ידי ראשי המכון להקים בית ספר תיכון דתי לבנות בשם "מדרשיית הרטמן לבנות". התיכון הוקם בקמפוס של תיכון "אוולינה דה רוטשילד". בנובמבר 2007 עזבה קהת את המוסד עקב התנגדותה לניהולו על ידי גבר.
ארגון "קולך".
ביולי 1998 הקימה את קולך – תנועה פמיניסטית ציונית-דתית, מתוך כוונה לקדם שוויון לנשים במסגרת החברה הדתית. היא עמדה בראש התנועה עד 2004. בשנת 2008 שבה להנהלת הארגון.
במסגרת התנועה פעלה קהת בשנת 2003 להדחת הרב יצחק כהן, ראש המדרשה לבנות באוניברסיטת בר-אילן, עקב תלונות על הטרדה מינית. בעקבות פעילותה הקימה האוניברסיטה ועדת בדיקה בראשות הרב יובל שרלו, וזו הביאה להדחתו של הרב כהן. פרשה זו הייתה אחת הגורמים להקמת "פורום תקנה", פורום לטיפול בתלונות על הטרדה מינית מצד בעלי סמכות במגזר, שהוקם ב-2003.
ברב-שיח שנערך בחודש מרץ 2007 ועסק במסורבות גט, קראה קהת, כנציגת "קולך", לחילונים להימנע מנישואים הלכתיים. דבריה זכו לגינויים בקרב הקהילה הדתית. יושב ראש ארגון רבני צהר, הרב דוד סתיו, אמר כי ההצעה לוותר על נישואין היא בלתי אחראית ונובעת מניתוק מהחברה הישראלית.
פרסים ואותות.
בשנת 2004 קיבלה קהת את אות הנשיא למתנדב כהוקרה על הקמת "קולך" ופעילותה הציבורית. בשנת 2005 קיבלה את אות שדולת הנשים ואת מענק קרן אבי חי לשבתון. בנובמבר 2010 קיבלה תואר דוקטור לשם כבוד ממכון ויצמן למדע.
בשנת 2015 זכתה קהת בפרס רפפורט ל"עשייה נשית פורצת דרך ומחוללת שינוי בחברה הישראלית".בשנת 2016 קיבלת אות הוקרה מטעם ארגון ויצו-ירושלים.
באוגוסט 2017 זכה ספרה "משהפכה התורה לתלמוד תורה", בפרס מתנאל לספר הטוב ביותר במחשבת ישראל לשנת תשע"ז, מטעם האיגוד העולמי למדעי היהדות.
עבודתה האקדמית.
ב-2005 סיימה דוקטורט באוניברסיטה העברית בירושלים, העוסק בתמורות באידאה של תלמוד תורה בעידן המודרני, בקרב הוגים מרכזיים שהתוו את דרכה של האורתודוקסיה בימינו. בנוסף לנצי"ב, חקרה את דרכם של הרב קוק, החזון איש ואדמו"רי פולין (פשיסחא, קוצק, סוכטשוב וגור), ואת השפעתם של אלה על הישיבות בנות ימינו. בשנת 2016 יצא לאור בהוצאת כרמל ספרה "משהפכה התורה לתלמוד תורה: תמורות באידיאה של תלמוד תורה בעידן המודרני".
ב-1990 הוציאה לאור (בשם חנה קץ) את הספר "משנת הנצי"ב". בשנת 2008 הוציאה לאור את הספר "פמיניזם ויהדות – מהתנגשות להתחדשות", במסגרת "אוניברסיטה משודרת". בספר הציגה קונפליקטים בין המסורת היהודית לעמדה הפמיניסטית וסקרה את השפעת התהליכים הפמיניסטיים על הקהילה הדתית. לדבריה, על אף היחסים הסבוכים בין הדת לפמיניזם, בדורות האחרונים מתחולל מהפך פמיניסטי בתוך החברה הדתית, במסגרתו נבחנות מחדש עמדות תאורטיות ונורמטיביות הכוללות אמונות, הלכות ומנהגים.
באותה שנה פרסמה קהת גם את הספר "תלמוד תורה לנשים – אידיאה ומשמעות", בהוצאת אוניברסיטת בר-אילן, שבו בחנה את האידאולוגיה של לימוד תורה של נשים ואת דרכן בלימוד. היא סקרה שתי מגמות בקרב התנועה הפמיניסטית הדתית בתחום זה, האחת דוגלת בהשתלבות הנשים בדתיות הקיימת, במנהגיה ואורחותיה, והשנייה טוענת כי לימוד תורה של נשים שונה מלימוד של גברים וחוויית התפילה, הרוחניות והטקסים הדתיים צריכים להתעצב בהתאם לאופיין של נשים בשנת 2016 הוציאה לאור את הספר: "משהפכה התורה לתלמוד תורה – תמורות באידאה של תלמוד תורה בעידן המודרני", בהוצאת כרמל. בספר היא סוקרת את התפתחות האידיאה של לימוד התורה במגזרים אורתודוקסים שונים לאור משנתם של הנצי"ב מוולוז'ין, החזון איש, הרב קוק, אדמו"רי בית פשיסחא, וכן בקרב הנשים הלומדות.
עבודתה במכללת אורות ישראל.
בשנת 1994 החלה ללמד במכללת אורות ישראל שבאלקנה. בנוסף להוראת מחשבת ישראל ותנ"ך, קהת הקימה במכללה את המסלול לחינוך ידידותי כניסוי בהכשרת מורים לחינוך הומניסטי-יהודי. המסלול פעל עד שנת 2001 כבית מדרש. המכללה אימצה חלק ממרכיבי הניסוי, כמו לימודי בית מדרש ולימודי תורה לשמה. בשנת 2008 הודיעה המכללה על פיטוריה של קהת, צעד שהוביל למאבק משפטי. קהת טענה כי מנכ"ל המכללה, נריה גוטל, ביקש לפטרה על רקע המאבק של ארגון "קולך" להביא לפיטוריו של מקורבו, הרב יצחק כהן (כמתואר לעיל), כאמצעי להפעיל לחץ על קהת להפסיק את פעילותה כנגד הרב כהן. לטענת המכללה, ההמלצה לפטר את קהת נעשתה בשל כישלון קורסים שאותם הייתה אמורה ללמד, בשל מיעוט תלמידות המוכנות ללמוד אצלה. עוד נטען בכתב ההגנה, כי לא ייתכן קשר בין אירועי העבר בעניינו של הרב כהן לבין הליך הפיטורין, זאת בשל העובדה שההליך לקיצוץ משרתה של קהת החל עוד לפני מינויו של גוטל למנהל המכללה.
בשנת 2010 נתן בית הדין הארצי לעבודה תוקף של פסק דין להסכם פשרה, שלפיו תעבור קהת ללמד במכללה הדתית גבעת וושינגטון ובסמינר הקיבוצים, תוך שמירה על רצף זכויותיה, והצדדים יבטלו תביעות כספיות זה כנגד זה.
קישורים חיצוניים.
מכּתביה:
אמנות פלסטית
אמנות פלסטית היא שם כולל לאמנויות שעוסקות בחומרים הניתנים לעיבוד בדרך כלשהי, כגון חימר, צבע, נייר או מתכות למיניהן. אמנויות המסווגות כאמנויות פלסטיות הן, למשל, ציור, רישום ופיסול; כמו כן, יכולה ההגדרה להתייחס לעיתים לאדריכלות, לעיצוב ולעבודות בעץ, באבן ובמתכות. זהו אחד הענפים המרכזיים באמנות בכלל, וככל הנראה הקדום ביותר. ציורי קיר ופסלונים נעשו עוד בשחר האנושות. עם השנים התבררה המגמה של האמנות הפלסטית להגיע לכדי יצירת העתק מדויק של המציאות, אך כאשר מטרה זו הושגה במידה רבה בתקופת הרנסאנס, התחילה מגמה הפוכה של שבירת צורות והצגת רגש במקום המציאות.
התפיסה האקדמית והשינוי.