ב-25 באוגוסט 1961 התפטר מתפקיד הנשיא, בתקווה כי העם יקרא לו לשוב לנשיאות ויעניק לו סמכויות רבות יותר. צעד זה תוכנן בקפידה. קואדרוס הניח, ככל הנראה, כי הקונגרס יעדיף לקרוא לו לשוב, ולהעניק לו סמכויות נוספות, במקום למנות את סגנו, החשוד כאיש השמאל הקיצוני. קואדרוס המתין עד שיצא גולאר לביקור ממלכתי בסין ואז הודיע על התפטרותו, מתוך הנחה שסגנו לא יצליח לתמרן את עצמו לכס הנשיאות מסין הרחוקה. את ההתפטרות הסביר לעם בפעולתם של "כוחות נוראים". הימור זה נכשל. הקונגרס הלאומי של ברזיל קיבל את התפטרותו של קואדרוס בחפץ לב. מינה את סגנו, ז'ואו גולאר לנשיא במקומו. בשנה שלאחר התפטרותו ניסה קאדרוס לשוב ולהיבחר למשרת מושל סאו פאולו, אך נכשל.
התפטרותו של קואדרוס הביאה למשבר פוליטי חריף, שכן הצבא ואנשי הימין חשדו בגולאר כי הוא קומוניסט, וניסו למנוע את עלייתו לכס הנשיאות. המדינה נכנסה למשבר פוליטי חריף שהגיע לשיא בשנת 1964 כאשר השתלטה כת צבאית על השלטון בברזיל, והחלה דיקטטורה בת עשרים ואחת שנים. בתחילה לא אישר הצבא לקאדרוס להשתתף בחיים הפוליטיים (כשם ששלל את זכויותיהם הפוליטיות של הנשיאים לשעבר ז'וסלינו קוביצ'ק וז'ואו גולאר), אך בשנות ה-80 שב קואדרוס לפעילות. הוא הצטרף למפלגת העבודה הברזילאית, והיה מועמד למשרת מושל סאו פאולו ב-1982 אך הפסיד. הוא שב ונבחר לראשות עירית סאו פאולו בשנת 1985, לאחר שהביס בבחירות את המועמד החזק פרננדו אנריקה קרדוזו, שנבחר לאחר שנים לנשיאות. קואדרוס שימש כראש העיר עד שנת 1988. בשנת 1989 הביע עניין לשוב ולרוץ לנשיאות, אך צירוף נסיבות שכלל את מות אשתו, בריאותו הלקויה, ועלייתו של פרננדו קולור דה מלו, שמדיניותו נראתה דומה לזו של קואדרוס, הניא אותו מכוונה זו. הוא מת בסאו פאולו בשנת 1992.
לאחר פרישתו מכס הנשיאות פרסם קואדרוס מספר ספרים העוסקים בשפה הפורטוגזית (לרבות מילון פורטוגזי), ובהיסטוריה של ברזיל, כמו גם ספר בשם "חמישה עשר סיפורים" שפורסם בשנת 1983.
מרניאו
מָרָנְיִאַוּ (בפורטוגזית: Maranhão) היא מדינה בצפון-מזרח ברזיל. מרניאו גובלת בפיאאוי במזרח, בטוקנטינס בדרום מערב, בפארה בצפון מערב, ובאוקיינוס האטלנטי בצפון.
עריה העיקריות הן עיר הבירה סאו לואיס, אימפרטריז, טימון וקסיאס.
נמל החלל אלקנטרה נמצא בצפון המדינה, לא רחוק מסאו לואיס. הפארק הלאומי לנסויס מרניינסס נמצא בצפון-מזרח המדינה.
היסטוריה.
למרות שסאו לואיס הוקמה על ידי הצרפתים ב-1612, יש אומרים שהיא דווקא דומה מאוד לעיר פורטוגזית, הצרפתים איבדו את העיר לפורטוגזים ב-1614.
ב-1621, המדינות סיארה, מרניאו ופארה אוחדו למדינה אחת שנקראה אסטדו דו מרניאו. שנשארה עצמאית עד 1774, כאשר הפכה למנוהלת בידי הקולוניה הברזילאית.
מרניאו לא הצטרפה להצהרת העצמאות הברזילאית של 1822, אבל בשנים המאוחרות יותר, הפורטוגזים סולקו בידי לורד קוקרן והיא הפכה לחלק מהאימפריה הברזילאית.
מרכז העיר העתיק הוכרז כאתר מורשת עולמית ב-1997.
דגל.
הדגל של מרניאו עוצב על ידי המשורר ז'ואקים דה סוסו אנדראדה, ואומץ ב-21 בדצמבר 1889.
הרצועות הצבעוניות מסמלות את הקבוצות האתניות השונות המרכיבות את האוכלוסייה במרניאו. הפינה השמאלית העליונה מסמלת את מרניאו עצמה, ואמורה להוות את בטא עקרב, כפי שקבוצת הכוכבים עקרב מתוארת בדגל ברזיל. הדגל הוא ביחס של 2:3.
ריקודגלים
מורו דה סאו פאולו
מורו דה סאו פאולו (בפורטוגזית: Morro de São Paulo, "הגבעה של פאולוס הקדוש"), היא עיירת נופש, אחת מחמישה כפרים באי טיניארה (Tinharé), השייך למדינת באהיה שבברזיל.
ארבעת החופים של מורו דה סאו פאולו, שזכו לשמות "החוף הראשון", "החוף השני", "החוף השלישי" ו"החוף הרביעי", מהווים מוקד משיכה לתיירים מרחבי העולם. לכבוד התיירים מאורגנות מסיבות חוף, בעיקר בקיץ הברזילאי (מינואר עד הקרנבל).
את האי טיניארה, ששטחו כ-400 קמ"ר, גילה בשנת 1531 הפורטוגלי מרטים אפונסו דה סוזה, ובשנת 1535 נוסדה העיירה מורו דה סאו פאולו בצפון האי. בשל מיקומו האסטרטגי בפתח מפרץ כל הקדושים (Baía de Todos os Santos), שער הכניסה לעיר סלוודור דה באהיה, סבל מהתקפות מצד אוניות צרפתיות והולנדיות. ב-1630 נבנתה באי מצודה כדי להגן מפני התקפות אלה. מאוחר יותר נבנתה כנסיית נוֹסָה סֶנְיוֹרָה דָה לוּז ("גבירתנו של האור") וכן מנזר.
כמו כן יש באי מגדלור שנבנה בשנת 1855. ב-1992 הוקמה בשטחו שמורת טבע.
התחבורה לעיר מתנהלת בים - בעיקר באמצעות מעבורת מסלבדור (שיט של 60 ק"מ) או ספינות קטמרן - או בטיסות רגילות בין נמל התעופה של סלבדור לבין המינחת המקומי. כלי הרכב היחידים הנעים באי הם טרקטורים, והם משמשים גם להסעת בני אדם.
טיניארה
פבלה
גיורא חמיצר
גיורא חמיצר (נולד ב-4 באוקטובר 1971) הוא יוצר טלוויזיה ותסריטאי ישראלי.
ביוגרפיה.
חמיצר, בנו של החידונאי והסופר דן חמיצר, נולד בתל אביב. בצבא, שירת ככתב ועורך במחלקת התרבות בגלי צה"ל. מיד עם שחרורו מצה"ל הצטרף לערוץ הילדים. בשנים 1994–2004 שהה בחו"ל, בעיקר בניו יורק. במהלך התקופה השלים את לימודיו האקדמיים והקים וניהל חברות סטארט אפ בתחום הניו מדיה. החל משנת 2005, כותב תסריטים לטלוויזיה. נשוי לעדי ואב לשניים. מתגורר בתל אביב.
קריירה.
חמיצר הצטרף לערוץ הילדים בשנת 1993, תחילה יצר את הפורמט של תוכנית הטלוויזיה המצליחה "ששטוס" אשר שודרה עד שנת 2014. עוד יצר פורמטים לשעשועונים, דוגמת "מסע קיץ", "מאסטר/לוגי" ואחרים.
בשנת 2005, החל לכתוב דרמות לילדים, והראשונה שבהן, "השמיניה", עלתה לשידור בערוץ הילדים ב-HOT בשנה זו. הסדרה שודרה במהלך חמש עונות ושלוש העונות הראשונות היו ללהיט בקרב קהל הצופים. היה תסריטאי ראשי בשלוש העונות הראשונות, ובשנים 2013–2014 כאשר שבה הסדרה לעונה רביעית וחמישית, כתב את חלקן.
לאחר שלוש העונות הראשונות של הסדרה, החל בכתיבת הסדרה השנייה שלו, "האי", אשר שודרה גם היא בערוץ הילדים ב-HOT, ולה 3 עונות, בשתיים מהן חמיצר שימש תסריטאי ראשי.
חמיצר נודע כמי שמתעקש על ליהוק שחקנים לא מוכרים לסדרות שלו. בין הכוכבים שהתגלו לראשונה בסדרותיו ניתן למנות את עוז זהבי, יון תומרקין, עדי הימלבלוי, מיכאל אלוני, ידידיה ויטל, יעל גרובגלס, תובל שפיר, גאיה שליטא-כץ, דר זוזובסקי, שיר מורנו, דון לני-גבאי, דניאל מורשת, אביגיל הררי ורבים אחרים.
בשנת 2007, כתב את הסיטקום לנוער "הידוענים".
חמיצר גיוון את פעילותו, יצר והנחה את השעשועון למבוגרים "השעון" בערוץ 2, ויצר עם איל קיציס וטל פרידמן את הסדרה הקומית "מעצר בית". בנוסף, יצר את הסיטקום לנוער "השועלים".
שימש כחלק מצוות היוצרים וכיועץ עלילתי בעונה הראשונה של הסדרה "גאליס" של HOT מה שרשמית הופך אותו ליוצר הסדרה מלץ, וכיועץ קריאטיבי למשימות בעונה הרביעית של "האח הגדול".
בסוף 2012 הושקה סדרת הנוער השלישית שיצר וכתב, "החממה", הפעם בערוץ ניקלודיאון ב-Yes, אשר שודרה במשך 3 עונות עד ה-28 בפברואר 2016. לסדרה קהל מעריצים נרחב, ושלל פריטים נלווים.
בנובמבר 2014 עלתה לשידור סדרת הנוער הרביעית שיצר וכתב, "שכונה", הפעם עבור ערוץ ניקלודיאון ב-HOT, גם היא צברה קהל מעריצים גדול מאוד, זו הייתה הסדרה הראשונה שבה הכניס דמות גאה, לאחר שניסה כך ב'חממה' עם שיר מורנו ללא הצלחה, בנוסף, זו הדמות הלסבית הראשונה בסדרה לילדים ונוער.
בפברואר 2015 שיתף פעולה עם טל מוסרי ביצירת פורמט התוכנית "צ'מפיונסניק", אשר שודרה גם היא בערוץ ניקלודיאון.
לצד סדרות הילדים שיצר, כתב ספרים נלווים של "השמיניה", "האי", "החממה" ו"שכונה", יחד עם העיתונאית עטרה אופק והסופרת דניאלה שפיגלמן.
בפברואר 2016 נמכרה סדרתו "החממה" לאתר הסטרימינג "נטפליקס" האמריקאי וצולמה מחדש באנגלית עם שחקנים אמריקאים וישראלים, באולפני ישראל. הגרסה האמריקאית, "Greenhouse Academy", עלתה בספטמבר 2017 ב-190 מדינות בעולם וזכתה להצלחה בינלאומית. באוקטובר 2019 הסדרה חודשה לעונה שלישית (לה מתלווה גם רביעית שעלתה לאוויר בעיצומו של משבר הקורונה, במרץ 2020).
באפריל 2019 יצא ספרו המקורי הראשון, "". בסדרה פורסמו שלושה ספרים. לקראת סוף מרץ 2022 פרסם כי יוציא סדרה על רוני ותום בת 2 עונות ו18 פרקים בכל אחת בשיתוף עם TeenNick וyes.
בתחילת 2020 השיק סדרת הרצאות מקורית למבוגרים בשם "סיפור טוב". בתחילת אותה שנה השיק סדרת סיפורים בהמשכים של עלילות החממה נגד הקורונה. הסיפורים פורסמו באתר הארץ והועלו מדי יום ליוטיוב.
במרץ 2021 עלתה סדרת הנוער "סקיי", אותה כתב ביחד עם נועה פניני, ב"הוט" וב"יס".
פרסים.
חמיצר זכה בקטגוריית "התסריט הטוב ביותר לסדרת ילדים" בפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה בספטמבר 2006. בנוסף, במהלך השנים זכו סדרותיו בפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה בקטגוריות נוספות. בין זכיות אלה:
פרס מטעם מגזין "ראש אחד":
פרס מטעם גולשי אתר "פרוגי":
טדי יזמות והפקות
טדי יזמות והפקות בע"מ היא חברת יזמות, פיתוח והפקות טלוויזיה, אשר הוקמה בשנת 1973 על ידי טמירה ודודו ירדני.
היסטוריה.
חברת "טדי הפקות" הוקמה בשנת 1973 ושמה מורכב מראשי התיבות של שמות מנהליה: טמירה ודודו ירדני. החברה החלה את דרכה בהפקות הצגות ילדים כאשר בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20 ולאחר הצלחת מופע שהפיקה לגרי אקשטיין, החלה החברה לייצג אמנים רבים, ביניהם יהודית רביץ, קורין אלאל, סי היימן, להקת בנזין, חיים צינוביץ' ויגאל בשן.