בשנת 2000 הופיע אלן בשניים ממחזותיו של הרולד פינטר בתיאטרון אלמיידה, במחזה "Celebration" גילם את למברט, ובמחזה "החדר" שיחק בתפקיד מר סנדז. ביולי 2001 ביצע אלן שוב את אותו תפקיד בפסטיבל מרכז לינקולן.
ב-2001 שיחק בתפקיד ג'ים נייפוורת' "פותר הבעיות" בפרק בסדרה "Murder in Mind". ב-2004 גילם את שחקן הפוקר דייב 'אוזני עכבר' סמית בהופעת קמע בסיטקום "חנות ספרים מטריפה".
ב-2002 גילם אלן את רוג'ר אייס (מנהל "לונדון רקורדס") בסרט "אנשי המסיבות" העוסק ב"פקטורי רקורדס" ובסצנת המוזיקה של מנצ'סטר.
אלן הופיע בסיטקום "Spaced" של ערוץ 4, בהופעה קצרה כמחווה לסרט "הניצוץ" של סטנלי קובריק. הוא הופיע בתפקיד הנבל ב"סוכן סמוי קודי בנקס 2" סרט ההמשך לסרט "סוכן סמוי קודי בנקס" מ-2004 לצדו של פרנקי מוניז.
אלן גם השתתף בסדרת בית החולים "Bodies" בתפקיד מר טוני ויטמן. ב-2005 הופיע בתוכנית "Art School" בהפקת חברת Endemol לצדם של אולריקה ג'ונסון, ג'ון המפריז וקלריסה דיקסון רייט. בין השנים 2006 ו-2009 כיכב אלן בסדרת הדרמה של ה-BBC "רובין הוד" בתפקיד השריף מנוטינגהאם.
סרטו הדוקומנטרי של אלן "Unlawful Killing" על מותה של דיאנה, הנסיכה מוויילס מומן על ידי מוחמד אל-פיאד ו-" Associated-Rediffusion", הוקרן בפסטיבל הקולנוע בקאן בשנת 2011. הוא אמר שסירב לקצץ מהסרט 87 קטעים לבקשת עורכי הדין כדי לאפשר להקרין את הסרט בבריטניה.
בספטמבר 2011 כיכב אלן בדרמה בת 6 פרקים של ה-BBC בשם "The Body Farm" בתפקיד מפקח בילוש הייל. ב-2013 השתתף בסרט הקומדיה "ויניל של שרה שוגרמן, וגילם דמות של כוכב רק מזדקן. עוד ב-2013 שיחק בתפקיד דארן בפרק בסדרת הדרמה-קומית "Great Night Out".
באפריל 2013 כיכב אלן בהפקה מחודשת של הקומדיה השחורה "Smack Family Robinson" מאת ריצ'רד בין, בתיאטרון רוז בקינגסטון אפון ת'יימס.
מנחה בטלוויזיה.
ב-1982 הנחה אלן את תוכנית הטלוויזיה "Whatever You Want" בערוץ 4 והגיש תוכניות דוקומנטריות בהפקות של ויקטור לואיס-סמית וחברת "Associated-Rediffusion" בהן "ליידי פונטלרוי הקטנה" (2004), "You're Fayed" (ב-2005) ו-"Michael Carroll – King of Chavs" (ב-2006).
ב-2007 שודרה בערוץ 4 התוכנית "Tourette De France" בה נסע אלן עם קבוצה של סקוטים הסובלים מתסמונת טורט, ביניהם ג'ון דייוויסון , מלונדון לבית החולים בפריז שם ז'ורז' ז'יל דה לה טורט תיאר את התסמונת בשנת 1884.
ב-14 באפריל 2006 שודרה התוכנית "Manchester Passion" בהגשת אלן, על אודות שעותיו האחרונות של ישו ביום שישי הטוב.
בסרט התיעודי "קית' פוגש את קית'" ראיין אלן את השף קית' פלויד, והתוכנית שודרה ב-14 בספטמבר 2009. זה היה הראיון האחרון של פלויד בטלוויזיה, הוא נפטר מהתקף לב בערב שבו הוקרן הסרט.
מוזיקה.
בסוף שנות השבעים היה אלן חבר בלהקת הפאנק הלונדונית "Atoms". מאוחר יותר היה חבר בלהקה "Fat Les" יחד עם דמיאן הירסט ובסיסט להקת בלר, אלכס ג'יימס.
אלן היה קשור גם ללהקת ניו אורדר. ב-1993 ביים את הווידאו קליפ לשיר "Ruined in a Day". הוא היה שותף לכתיבת הסינגל "World in Motion", ולעיתים הצטרף אליהם להופעות חיות. עוד הופיע אלן ב-DVD של הלהקה "סיפורה של ניו אורדר", שם גילם דמות של מנחה שעשועון.
הוא היה שותף להקלטות הקשורות לעולם הכדורגל, בין השאר בשיר "England's Irie" של להקת בלק גרייפ, וכתב את המילים לשיר "Vindaloo" של Fat Les.
חיים אישיים.
כשהופיע אלן בתוכנית "טופ גיר" ב-9 בדצמבר 2007, אמר שהטענה שיש לו 8 ילדים אינה נכונה, ולמעשה יש לו שישה ילדים מארבע נשים שונות. ילדיו הם זמרת הפופ לילי אלן והשחקן אלפי אלן מאשתו הראשונה אליסון אוון. הוא התחתן עם נירה פארק, והיה לו רומן עם השחקנית ג'וליה סוואלה, ועם השחקנית טמזין מאלסון (לצדה כיכב בסדרה "Bodies"). לשניים נולדה בת, טדי, בשנת 2006.
באמצע שנות השמונים של המאה העשרים ריצה עונש מאסר של 21 יום בכלא פנטונוויל לאחר שנמצא אשם בגרימת נזק במועדון "זנזיבר" בקובנט גרדן.
קית אלן
מדף הקרח שקלטון
מדף הקרח שקלטון (באנגלית: Shackleton Ice Shelf הוא מדף קרח רחב ידיים, מול חופי מזרח אנטארקטיקה.
אורך המדף הוא כ-384 ק"מ (מ-95 מזרח עד 105 מזרח) והוא מזדקר לעבר הים כ-145 ק"מ בחלקו המערבי ו-64 ק"מ בחלקו המזרחי. הוא מכסה שטח של 33,820 קמ"ר. מדף הקרח הוא חלק מים מוסון (שם שהוצע ונדחה לאזור באוקיינוס הדרומי) וחוצץ בין ארץ המלכה מרי ממערב לחוף נוקס של ארץ וילקס ממזרח.
מדף קרח זה התגלה על ידי משלחת החקר של ארצות הברית, בין השנים 1842-1838, בהנהגת צ'ארלס וילקס. וילקס מיפה חלק ממנו מעל סיפון האונייה האמריקאית "וינסנז", בפברואר 1840. משלחת אוסטרלאסיה לאנטארקטיקה בהנהגת דאגלס מוסון (1914-1911)חקרה את מדף הקרח וקראה לו על שם סר ארנסט שקלטון. מיפוי מדף הקרח במלוא שטחו נעשה ביתר פירוט בשנת 1955, תוך שימוש בצילומי אוויר של מבצע הייג'אמפ של צי ארצות הברית, 1947-1946. מיפוי נוסף של המשלחת הסובייטית משנת 1956 הוכיח, שהקטע שממזרח לקרחון סקוט הוא חלק ממדף הקרח שקלטון.
מרסיאל פינה
מרסיאל מנואל פינה מוראלס (בספרדית: Marcial Manuel Pina Morales; נולד ב-23 באוגוסט 1946 בבארסנה דה קירוס שבספרד) הוא כדורגלן ומאמן עבר ספרדי שנודע בשמו הפרטי, מרסיאל. מרסיאל שיחק בעמדת הקשר במשך שנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20 בקבוצות אלצ'ה, ברצלונה ואתלטיקו מדריד. במדי ברצלונה שיחק במשך 8 שנים, בהן ערך מעל ל-200 הופעות והיה שותף עמה לזכייה באליפות הליגה הספרדית בעונת 1973/1974. כמו כן, השתתף מרסיאל ב-15 משחקים של נבחרת ספרד.
מרסיאל התאפיין ברמה טכנית גבוהה, בבעיטות חזקות מרחוק ובשליטה זהה בשתי רגליו, הן הימנית והן השמאלית, מה שאפשר לו לשחק במספר עמדות בקישור ביעילות זהה, וכן להבקיע שערים בבעיטות חופשיות בעזרת שתי רגליו.
קריירה כשחקן.
קריירת מועדונים.
מרסיאל נולד בבארסנה, כפר קטן באסטוריאס, ובנעוריו הצטרף למחלקת הנוער של אלצ'ה שבוולנסיה. בעונת 1963/1964, בהיותו בן 17, החל לשחק בקבוצת המילואים של אלצ'ה, איליסיטנו, ששיחקה אז בליגה השלישית. בעונת 1964/1965 קודם לקבוצה הבוגרת של המועדון, והוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הספרדית במדי אלצ'ה ב-18 באוקטובר 1964, בניצחון אלצ'ה 2-0 על לאס פאלמס. מנקודה זו הפך לשחקן קבוע בהרכב הקבוצה, והוא עזר לאלצ'ה להגיע למקום ה-8 בליגה, עם 3 שערים ב-24 הופעות. בעונתו השנייה בקבוצה הבוגרת המשיך לשחק בעקביות בקישור הקבוצה. מרסיאל הבקיע פעמיים ב-24 משחקי ליגה, השני שבהם היה השער היחיד בניצחון על ריאל מדריד ב-20 בפברואר 1966, והוא סייע לקבוצתו להגיע למקום ה-6.
בקיץ 1966, למרות התעניינות ממספר קבוצות בכירות באירופה כברצלונה, ריאל מדריד ואינטר מילאנו, עבר מרסיאל לאספניול. עונתו הראשונה באספניול הייתה מוצלחת במיוחד. הוא הופיע ב-29 מ-30 משחקי ליגה, בהם כבש 11 שערים, כולל שלושער בניצחון 3-1 על אתלטיק בילבאו ב-9 באוקטובר, והוא היה שותף להגעתה של אספניול למקום ה-3 בליגה, הישג שיא בהיסטוריית המועדון. בהמשך דעכה יכולתם של מרסיאל ואספניול יחדיו. בעונת 1967/1968 כבש 3 פעמים ב-14 משחקים, כשאספניול מסיימת במקום ה-9. במהלך עונת 1968/1969 כבש מרסיאל שער אחד בלבד, ובתום העונה ירדה אספניול לליגה השנייה, מפני שסיימה במקום ה-15 מתוך 16 בליגה.
בקיץ 1969 עזב מרסיאל את אספניול ועבר ליריבתה העירונית, ברצלונה, ששילמה תמורת העברתו 20 מיליון פסטות. מרסיאל התחבב במהרה על ידי קהל קבוצתו החדשה והפך לבורג משמעותי בה בשנים הבאות. לאחר שבעונתו הראשונה בקבוצה כבש שער בודד, בעונתו השנייה כבש 7 שערים ועזר לקבוצתו להגיע למקום ה-2. בתום העונה הגיע עם ברצלונה לגמר הגביע הספרדי, שם פגשה ברצלונה את ולנסיה. מרסיאל פתח בגמר, אך נפצע בשלב מוקדם והוחלף בדקה ה-31. בלעדיו הצליחה קבוצתו לנצח 4-3 בהארכה ולזכות בגביע. בעונה הבאה כבש 5 שערי ורביעייה בגביע מחזיקות הגביע, בניצחון 4-0 על ליסברן דיסטילרי שמצפון אירלנד ב-29 בספטמבר 1971. בעונת 1972/1973 השתתף ב-25 משחקים בהם הבקיע פעמיים, ועזר לברצלונה להגיע למקום ה-2 בליגה.
עונת 1973/1974 הייתה עונת השיא בקריירה של מרסיאל. הוא היה הכובש המוביל של ברצלונה, עם 17 שערים לזכותו, והשני בטבלת מלך השערים של הליגה הספרדית, 3 שערים מאחורי קיני. בין היתר כבש צמדים לרשתן של ריאל סרגוסה ומאלגה ושלושער בניצחון 4-2 על ספורטינג חיחון ב-7 באפריל 1974. לצד שחקנים כקרלס רשאק, יוהאן קרויף וז'ואקים ריפה, הוביל מרסיאל את ברצלונה לזכייה ראשונה באליפות מזה 14 שנים, כשבדרך לכך הביסה ברצלונה את יריבתה המרה ריאל מדריד, באצטדיונה הביתי, בתוצאה 5-0 ב-17 בפברואר. בעונות הבאות כשלה ברצלונה לזכות באליפות, אך מרסיאל הוסיף להיות משמעותי בהרכב הקבוצה. במשחקו הראשון בגביע אירופה, נגד לינץ ב-18 בספטמבר 1974, הורחק בכרטיס אדום. בעונת 1975/1976 הבקיע 6 שערים בליגה ושניים נוספים בגביע אופ"א, אחד בכל משחק ברבע הגמר מול לבסקי סופיה. ברצלונה הגיעה לחצי גמר הטורניר, שם הודחה על ידי ליברפול.