ג'ורג' פניקס (באנגלית: George Phoenix; 1863–1935) היה צייר נוף ודיוקנאות בריטי, והציג מספר פסלים.
ביוגרפיה.
ג'ורג' פניקס נולד בשנת 1863 בווולברהמפטון, השני מבין שבעה ילדיהם ששרדו של ג'ורג' ויליאם וולטר אדוארדס, מעצב שיער, ואשתו ג'יין, לבית פניקס. הוא למד בבית הספר לאמנות בברמינגהאם. מפקד האוכלוסין בשנת 1881 מתאר את ג'ורג' אדוארדס בן ה-17 כ"אמן (צילום)". בערך באותה תקופה הוא ערך סיור רגלי בויילס, שבהמשך נחשב כתחילת הקריירה האמנותית שלו.
הוא התגורר בלונדון בסוף שנות השמונים, כאשר צייר את הדיוקן היחיד הידוע של האמן הנרי מארק אנתוני. בשנת 1889, כשהיה בבורנמות', החל להציג בתערוכות. הוא השתמש בשמו האמנותי בשם הנעורים של אמו, פניקס, וציוריו חתומים בדרך כלל "גיאו פניקס". הם הוצגו באקדמיה המלכותית לאמנויות, באגודת האמנים המלכותית בירמינגהם, בגלריה לאמנות ווקר (ליברפול) ובגלריה החדשה.
בסביבות 1890 חזר לוולברהמפטון ובשנת 1891 התחתן עם ג'וליה קריצ'לו (1858–1932). מאז הוא התגורר באופן קבוע בוולברהמפטון שם ניהל סטודיו.
קריירה.
פניקס עבד בצבעי שמן ובצבעי מים. בשלב המוקדם של הקריירה האמנותית שלו, הוא נתמך על ידי פטרון האמנויות פיליפ הורסמן, שאת דיוקנו הוא צייר ב-1900. הוא השלים דיוקנאות רבים, כולל אלה של ראשי העיר ופקידי העירייה של וולברהמפטון ובילסטון, רופאים ואחיות של בית החולים הכללי דרום סטפורדשייר (בית החולים ניו קרוס).
ציורי הנוף שלו המתארים בעיקר את האזור הכפרי האנגלי - ברידנורת', לודלו, לינקולן - הושפעו רבות מהנרי מארק אנתוני. הוא גם צייר נופים של נורמנדי והולנד. לעיתים קרובות הוא צייר את "וולברהמפטון הישנה".
ידוע שצייר כמה ציורים דתיים, ביניהם "רוח המשיח" ו"הבן האובד", שהוצגו בתערוכת היחיד שלו בשנת 1927. כמאייר, הוא תרם למגזין "פאנץ'" רישומים וקריקטורות.
גיאו פניקס היה חבר ידוע, מכובד ופעיל בחברה המקומית. הוא השתתף בארגון תערוכת האמנות והתעשייה של וולברהמפטון בשנת 1902 ויצר את הפנורמה הציורית הגדולה שלה. אלבום מזכרות של התערוכה צויר בצבעי המים שלו. הקריקטורות שצייר שמתארות את מארגני התערוכה נשמרות בגלריה לאמנות וולברהמפטון. בשנת 1922 הציג פניקס שישה ציורים לגלריה כמחווה אישית שלו לניצולי מלחמת העולם הראשונה. ביניהם הציור "ארון הבגדים של הסבתא" (1912) שנחשב ליצירתו הטובה ביותר של פניקס.
כתיבה.
בשנת 1907, הוא כתב את הספר "תמונות בגלריה לאמנות וולברהמפטון", שהפך למדריך הראשון של גלריית האמנות וולברהמפטון. הוא נכתב בצורה של שיחה עם גבירה, ומספק מידע שימושי על דרכי החסות האמנותית המקומית, על ההיסטוריה של השנים הראשונות של הגלריה לאמנות וולברהמפטון וביקורת אמנות על התקופה האדוארדית.
כמו כן, פניקס כתב על אמנות בוולברהמפטון ואירועי הגלריה בדפי העיתון המקומי "אקספרס אנד סטאר".
תערוכות.
גיאו פניקס השתתף באופן קבוע בתערוכות אמנות בוולברהמפטון. תערוכת היחיד שלו בשנת 1927 כללה יותר ממאה ציורים ועבודות על נייר מגלריה לאמנות וולברהמפטון ואוספים פרטיים.
תערוכה נוספת אורגנה בשנת 1932 כדי לחגוג 50 שנה לקריירה האמנותית שלו. באותה תקופה הבחינו כי ציוריו המאוחרים הוכיחו את נטייתו החזקה לנושאים הדתיים, אך אלה היו נחותים בהשוואה לנופיו המוקדמים.
מותו של ג'ורג' פניקס בשנת 1935 לווה בתערוכת זיכרון בגלריה לאמנות וולברהמפטון.
ג'סטין מראם
רבאח מאג'ר
עסים מאדיבו
הובהאנס טומניאן
Tequila (שיר של ג'קס ג'ונס, מרטן סולבג ורה)
"Tequila" (בעברית: טקילה) הוא סינגל של הדיג'יי הבריטי ג'קס ג'ונס, התקליטן הצרפתי מרטן סולבג והזמרת הבריטית רה, שיצא ב-21 בפברואר 2020. הסינגל נכתב על ידי ג'קס ג'ונס, מרטן סולבג, מארק ראלף, MNEK, רה, ג'ין ג'ין וג'יימי ספלנקס והופק על ידי ג'קס ג'ונס, אלכס טפר, מארק ראלף ומרטן סולבג.
נכון לספטמבר 2021, הסינגל הושמע למעלה מ-63 מיליון פעמים בספוטיפיי.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ של הסינגל יצא לראשונה בערוץ היוטיוב של ג'קס ג'ונס ב-21 בפברואר 2021. נכון לספטמבר 2021, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-13 מיליון פעמים.
יוכן רינדט
יוֹכֶן רינדְט (Karl Jochen Rindt, 18 באפריל 1942 - 5 בספטמבר 1970) היה נהג מרוצי מכוניות אוסטרי בפורמולה 1. הוא מת בתאונה בעונת 1970, במהלך מקצי הדירוג לגרנד פרי האיטלקי, והפך לנהג היחיד שהוכתר כאלוף עולם בפורמולה 1 כשאינו עוד בחיים.
קורות חייו.
רינדט נולד במיינץ בגרמניה ב-1942, בעת מלחמת העולם השנייה, לאם אוסטרית ואב גרמני. בגיל 15 חודשים נהרגו הוריו בהפצצות בעלות הברית בהמבורג, והוא הועבר לטיפול סבו וסבתו בגראץ באוסטריה. בתור ילד גילה התנהגות פרועה וסולק מספר פעמים מבית הספר, ואף נפצע כמה פעמים בתאונות סקי. העניין שלו במרוצי מכוניות גבר לאחר שביקר ב-1961 בגרנד פרי הגרמני עם חבריו לתיכון, ביניהם הלמוט מרקו, שהפך בהמשך גם הוא לנהג פורמולה 1.
ב-1961 הוא החל להתחרות במרוצים מקומיים במכונית של סבתו, אך זכה להצלחה רק לאחר שזכה לנהוג במכונית אלפא רומיאו שהוכנה למרוץ על ידי סוכן מקומי. ב-1963 עבר להתחרות בפורמולה ג'וניור כשהצטרף לקורט בארדי-בארי, נהג מרוצים אמיד שתמך בו. סגנון נהיגתו באותה עת הקנה לו מוניטין של נהג פרוע ומסוכן למתחרים והצופים כאחד.
פורמולה 2.
ב-1964 פוצלה הסדרה לשתי אליפויות ורינדט המשיך בפורמולה 2, עם מכונית ברבהאם. באותה שנה ניסה כוחו גם במרוץ בודד של פורמולה 1 ופרש. בסך הכל ניצח רינדט ב-29 מרוצי פורמולה 2. הוא זכה לחשיפה ראשונה כשניצח במרוץ בקריסטל פאלאס, בלונדון, כשהוא מקדים את גרהאם היל. כמו נהגים רבים בתקופתו, רינדט המשיך להשתתף במרוצי פורמולה 2 גם במקביל לקריירת פורמולה 1. ב-1967 הוא זכה בתשעה מרוצי פורמולה 2, אך כיוון שנהג באופן רשמי גם בפורמולה 1, ניצחונותיו לא נספרו באליפות. המרוץ האחרון שלו בסדרה זו היה ב-1970.
מכוניות ספורט.
במקביל לאליפויות הפורמולה, השתתף רינדט גם במרוצי מכוניות ספורט, בעלות מבנה דומה למכוניות כביש, בהן הגלגלים מכוסים. במסגרת זו הוא השתתף ארבע פעמים במרוץ 24 השעות של לה מאן. הפעם הראשונה הייתה ב-1964 עם פרארי 250LM, אך הקבוצה פרשה עוד בטרם רינדט החל לנהוג. שנה אחר כך
ב-1965 הוא נהג שוב באותה מכונית, אך השיג את תוצאתו הטובה ביותר במרוץ בלה מאן כשזכה במקום הראשון, עם הנהג האמריקני מאסטן גרגורי. בכל שאר הפעמים, רינדט לא סיים את המרוץ בלה מאן.
פורמולה 1.
הופעת הבכורה של רינדט בפורמולה 1 הייתה בעונת 1964 כנהג אורח בגרנד פרי אוסטריה, שם נאלץ לפרוש עקב תקלה. הוא זכה בחוזה קבוע בעונת 1965 בקבוצת קופר, עם ברוס מקלארן. הישגו הטוב ביותר היה בגרנד פרי גרמניה, בנירבורגרינג, שם סיים במקום הרביעי. הוא סיים את העונה כולה במקום ה-13. בעונת 1966 עזב מקלארן את קבוצת קופר ואלוף העולם ג'ון סורטיס החליף אותו באמצע העונה. רינדט זכה להישגים טובים בעונה זו, כולל שלושה פודיומים, כשהוא כמעט משתווה לסורטיס בביצועיו, אך לא הצליח לנצח, בעוד סורטיס זכה לניצחון. רינדט סיים את העונה במקום השלישי. עונת 1967 הייתה פחות מוצלחת ורינדט הצליח לסיים בשני מרוצים בלבד.
בעונת 1968 עבר רינדט לקבוצת ברבהאם, שהייתה האלופה בשתי העונות הקודמות, אך שוב נאלץ לפרוש פעמים רבות במהלך העונה וסיים רק בשני מרוצים, שניהם במקום השלישי. בעונת 1969 עבר לקבוצת לוטוס, שהייתה אלופת העונה הקודמת, והצטרף לגרהאם היל. עם זאת, רינדט לא היה משוכנע שהמעבר יטיב עמו, עקב המוניטין של נהגי מכוניות לוטוס כמעורבים תכופות בהתרסקויות, בין היתר בגלל מבנה מכונית שכלל כנפיים אווירודינמיות. כשנשאל על כך, אמר רינדט: חששותיו של רינדט התאמתו בגרנד פרי השני של העונה בספרד, כשהיה מעורב בתאונה קשה, אך למזלו סבל רק משבר באף. בהמשך העונה הוא זכה להצלחה כשסיים שלוש פעמים על הפודיום, ובתוכם השיג את ניצחונו הראשון בפורמולה 1, בגרנד פרי ארצות הברית. הוא סיים את העונה במקום הרביעי.
עונת 1970 החלה עבור רינדט, בפרישה מגרנד פרי דרום אפריקה. היל עזב את הקבוצה בסוף העונה הקודמת, ורינדט הפך לנהג הבכיר בלוטוס, בתקווה לנצל את הלוטוס 72, הדגם החדש שהוצג במרוץ השני. אף שכלל חידושים רבים שילוו מכוניות פורמולה 1 לשנים רבות, כדוגמת כונסי אוויר משני צידי הנהג, הדגם לא היה אמין, והוביל את רינדט לפרישה כבר לאחר תשע הקפות. במרוץ הבא חזר רינדט לנהוג בלוטוס הקודמת, ואף שנאלץ להתמודד עם צמיגים לא מתאימים, שנועדו למכונית החדשה, הוא זכה לניצחונו הראשון בעונה. במרוץ הבא פרש עקב תקלת מנוע, הפעם במכונית הישנה. במרוץ החמישי בעונה, בהולנד, הוא שב לדגם החדש וזכה לפול פוזישן וניצחון, שהועב רק עקב מותו של עמיתו למרוץ, הבריטי פירס קורג'. הניצחון העלה את ביטחונו של רינדט בלוטוס 72, והוא החל בסדרה של ניצחונות בצרפת, גרמניה ובריטניה. ניצחונותיו של רינדט אפשרו לו להבטיח זכייה באליפות במרוץ הבא באוסטריה, שהיה המרוץ הביתי שלו. אף שזכה בפול פוזישן, הוא נאלץ לפרוש במרוץ עקב תקלת מנוע. עקב כך, נדחתה ההכרעה למרוץ הבא במונצה, איטליה.
מותו.