בטלוויזיה גילם את דמותו של ג'ונתן הרקר בגרסה הטלוויזיונית ל"הרוזן דרקולה" עם לואי ז'ורדאן; ב-1970 השתתף בסדרת הדרמה "Prince Regent" בתפקיד פרדריק, דוכס יורק; וב-1981 כיכב בתפקיד אדוארד פררס במיני סדרה "תבונה ורגישות" עיבוד של ה-BBC לרומן באותו שם מאת ג'יין אוסטן. בשנת 1995 שיחק בתפקיד קצין משטרה בפרקים אחדים בסדרת הטלוויזיה "The Chief".
בקיץ 2005 הופיע הוגאן במחזה "A Cry from Heaven" מאת המחזאי האירי וינסנט וודס בתיאטרון אבי. ב-2007 גילם את דמותו של סנט ג'ון פישר, הארכיבישוף של רוצ'סטר, בסדרת הטלוויזיה של ערוץ שואוטיים "שושלת טיודור". ב-2011 שיחק שוב בתפקיד קרדינל בסדרה "הבורג'ס" וגילם את הבישוף פיקולומיני.
בשנת 2017 שיחק בסרט המתח "תמיד גרנו בטירה" לצד טאיסה פרמיגה וסבסטיאן סטן, הסרט אשר מבוסס על ספר באותו שם משנת 1962 שנכתב על ידי שירלי ג'קסון.
חיים אישיים.
הוגאן נשוי לשחקנית לזלי לאלור (Leslie Lalor), ולהם שלושה ילדים.
בוסקו הוגן
מאוריצ'יו בלנק
מאוריצ'יו (מוריץ) בלנק (ברומנית: Mauriciu Blank; 20 ביולי 1848 - 22 בנובמבר 1929) היה בנקאי יהודי רומני, שייסד יחד עם יעקב מרמורוש את בנק מרמורוש, בלנק ושות'. מאוריצ'יו היה אביו של אריסטידה בלנק, שירש אותו בניהול הבנק.
קורות חיים.
מאוריצ'יו בלנק נולד בפיטשט, ולאכיה, הבן הבכור של לייבה בלנקו (Leiba Blanco), צאצא של משפחת יהודים ספרדים, שהגיעו לבוקרשט במאה ה-18 עם השם Derrera el Blanco. בלנק למד מסחר ופיננסים בווינה ובלייפציג וכאשר שב לרומניה ב-1863 נשכר לעבודה על ידי הבנקאי היהודי רומני יעקב מרמורוש. יעקב מרמורוש ניהל בנק, שהקים בעזרת גיסו, יעקב לבל. ב-1869 צירף מרמורוש את בלנק כשותף וב-1870, כאשר פרש, הפך בלנק למנהל הבנק. ב-1874 הבנק שינה את שמו ל"בנק מרמורוש, בלנק ושות'" ובמהרה הפך לבנק החשוב ביותר ברומניה, פרט לבנק הלאומי.
בשנת 1877, בעת מלחמת העצמאות של רומניה הבנק בניהולו של בלנק מימן את המערכה הצבאית ולאות תודה הוענקה לבלנק אזרחות רומנית
ב-1905 לאחר מות מרמורוש, הפך בלנק את הבנק לחברת מניות עם הון בסיס צרפתי, גרמני, הונגרי ורומני, שהגיע ל-125,000,000 לאי ורכש חלקים במפעלים רבים. הבנק מימן סלילת דרכים והנחת מסילות ברזל ופיתוח המסחר. מאוריצ'יו נעזר בניהול הבנק גם בבנו, אריסטידה וב-1923 היו לבנק 23 סניפים ברומניה וארבעה מחוצה לה, בפריז, בניו יורק, באיסטנבול ובווינה.
אליהו יצחק חזן
הרב אליהו יצחק שמש (חזן) (1880 - א' בניסן תרצ"ח (1938)) שימש כרבה של העיר אל-חלה הקרובה לבגדאד קרוב לעשרים שנה, ולאחר מכן שימש כרב קהילת יוצאי בבל בהודו, בהונג קונג ובשאנגחאי למשך שלושים שנה. חיבר את הספר "יד אליהו" לאחר שעלה לארץ ישראל.
ביוגרפיה.
נולד בבגדאד, עיראק. בשנת 1880 היה בית המדרש בעיר אל-חלה מנוהל על ידי הרב מועלם יצחק מרדכי; עם פטירתו הנהלת המדרש עברה לידי הרב אליהו. הרב אליהו נחשב לאיש דינמי שהכניס שינויים בשיטת הלימוד. הוא דאג במיוחד לחינוך ילדי העניים, באומרו: "מבני עניים תצא תורה". בשנת תרס"ד (1904) פרצה בעיר מגפת כולרה, והרב אליהו אסף כספים וחילק אותם לחולים העניים.
בשנת 1906 עזב הרב את העיר אל-חלה ועבר לשמש כרב קהילת הבבלים בהונג קונג, עד 1920. לאחר מכן שימש כרב קהילת הבבלים בשאנגחאי עד לשנת 1930. לאחר מכן עלה לארץ ישראל וחי בירושלים, שם חיבר את הספר "יד אליהו".
הרב נפטר בא' בניסן תרצ"ח (1938) ונקבר בחלקת הספרדים בהר הזיתים.
אליהו יצחק שמש
נמל התעופה לאונרדו דה וינצי-פיומיצ'ינו
אליקים געטשליק שלזינגר
מגלן קדוש אוסטרלי
מגלן קדוש אוסטרלי (שם מדעי: "Threskiornis moluccus") הוא מין מגלן מהסוג מגלן קדוש, שתחום תפוצתו מתפרש על פני מזרח, צפון ודרום-מערב אוסטרליה. רוב גופו לבן, ראשו הקירח ומקורו שחורים. למרות שבעבר לא היה נפוץ באזורים עירוניים, נוצרו אוכלוסיות גדולות יותר ויותר בחוף המזרחי של אוסטרליה, וכיום מגלנים אלו נפוצים, בין השאר, בערים וולונגונג, סידני, מלבורן, גולד קוסט, בריזביין וטאונסוויל.
מין זה תועד לראשונה על ידי ז'ורז' קיוויה ב-1829, כ-"Ibis molucca", אך ב-1991 הועבר רשמית לסוג מגלן קדוש, בשל קרבתו למינים בסוג זה. ישנם שני תת-מינים: "T. m. molucca" (תת-המין השלט), מצוי ברחבי אוסטרליה; "T. m. pygmaeus" מצוי באיי שלמה.
מאפיינים.
זהו מין גדול יחסית לשאר מיני המגלנים: אורכו כ-65 עד 75 ס"מ. הזכר גדול מעט מהנקבה: הוא שוקל כ-1.7 עד 2.5 ק"מ, ומשקלה של הנקבה נע בין 1.4 עד 1.9 ק"ג. זאת בהשוואה למגלן הלבן, שמשקלו כקילוגרם אחד. גופו של המגלן לבן, אם כי צבעו עשוי לדהות במשך הזמן. נוצות התעופה החיצוניות שחורות. מקורם של פרטים צעירים קצר יותר משל הבוגרים, וראשם מנוצה. ריחו החזק של המגלן תועד על ידי רבים כלא נעים.
קריאת המגלן היא קרקור מתמשך. הוא מגיע לבגרות מינית בגיל 3 שנים, ועשוי לחיות כ-28 שנים. המגלן הקדוש האוסטרלי ניזון בעיקר מחסרי חוליות יבשתיים ומימיים ומפסולת אנושית. המזון המועדף עליו הוא סרטני מים ושבלולים.
בתי הגידול המועדפים על המגלן הם ביצות ואזורי מרעה, אם כי ניתן למצוא אותו גם בפארקים עירוניים ובמטמנות ברחבי אוסטרליה. ישנה מחלוקת האם להכריז על מין זה כמזיק, בשל הרגלי האכילה שלו מפחי אשפה וריחו הלא נעים, או כנתון בסכנת הכחדה פוטנציאלית.
עונת הרבייה של המגלנים משתנה בהתאם לאזור בו הם חיים; היא נמשכת בין אוגוסט לנובמבר בחלקה הדרומי של אוסטרליה, ובין פברואר למאי, לאחר העונה הרטובה, בצפון. הקן בנוי מזרדים, עשבים וקנים, וממוקם על עץ, בדרך כלל בסמוך למקווה מים כמו נהר, אגם או ביצה. לעיתים המגלנים מקננים בסמוך לאתרי קינון של עופות מים אחרים, כגון אנפות, קורמורנים וכפנים. הנקבה מטילה 2-3 ביצים לבנות, שמידותיהן כ-65 על 44 מ"מ. הדגירה נמשכת 21-23 ימים. הגוזלים נולדים עיוורים, עירומים וחסרי ישע. הם פורחים מהקן בגיל 48 ימים.
קלוז
אולפנת בני עקיבא אמנה
אולפנת בני עקיבא אמנה היא אולפנה בכפר סבא, מהראשונות באולפנות, שהוקמה בתשכ"ד ולומדות בה כ-460 תלמידות.
הקמה.
האולפנה הוקמה על ידי מרכז ישיבות ואולפנות בני עקיבא באלול תשכ"ד. המחזור הראשון כלל 18 תלמידות. המנהל הראשון, אברהם ברקאי, הקים את האולפנה כאחות צעירה לאולפנת בני עקיבא כפר פינס. בניין אחד שימש את הפנימייה, חדר האוכל וכיתת הלימוד. מבנה ששימש במקורו לגידול אפרוחים, שימש כמשרד וחדר מורים.
בהמשך נשכרו דירות בעיר. לאחר מכן רכש מרכז ישיבות ואולפנות בני עקיבא שטח של 20 דונם שעליו הוקם מבנה טרומי ששימש כחדר אוכל ומטבח וככיתות לימוד. הרב יהודה רוזנברג נקרא על ידי הרב משה צבי נריה לעמוד בראש האולפנה כשהיה בן 25 בלבד. בשנת תשכ"ח, ערב סיומו של המחזור הראשון, נחנכה הפנימייה הראשונה.
מאפיינים.
באולפנה לומדות כ-460 בנות. ראש האולפנה היום הוא הרב יוסי כהנא, שבעבר שימש מנהל חטיבת הביניים ויוזם בית הספר הניסויי באולפנה. שמעון ארבל (אחיו של משה ארבל) הוא מנכ"ל האולפנה.
האולפנה לקחה חלק בתוכנית פסגה של משרד המדע לחינוך ולהכשרה למצוינות במדעים ובסייבר. במסגרת התוכנית התלמידות מוכשרות לשירות לאומי במסגרת מערכת הביטחון הישראלית בתחומי הסייבר.
בשנת 2010 זכתה אור אשואל, אז תלמידת כיתה י"א בחידון התנ"ך העולמי לנוער יהודי.
בומברדיה
האיגוד למדע האזור
Christen, ätzet diesen Tag, רי&quot;ב 63
Christen, ätzet diesen Tag (בעברית: נוצרים, חרטו את היום הזה) רי"ב 63, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך לכבוד חג המולד. מועד ההלחנה הוא כנראה ב-1713 ומועד הביצוע הראשון לא ידוע בוודאות, אך ידוע שהוא ביצע את הקנטטה בדצמבר 1723 בהיותו מנהל המוזיקה בלייפציג.
היסטוריה ומילים.
מקובל להניח שהוא הלחין את הקנטטה בהיותו בוויימאר, בין 1713 ל-1716. בשנים אלו הוא ביקר בעיר האלה במטרה לנסות להתמנות שם לעוגבאי. משערים שהטקסט נכתב על ידי יוהאנס מיכאל היינקיוס (Johann Michael Heineccius) שהיה כומר בכנסיית גבירתנו הקדושה בהאלה, כתב טקסטים לקנטטות אחרות של באך ותמך במועמדותו של באך לתפקיד בכנסייה. לכן, יש המניחים שהביצוע הראשון היה בכנסייה זו בעיר האלה. על פי ג'ון אליוט גרדינר הביצוע הראשון היה בוויימאר ב-1714 וביצוע נוסף התקיים בהאלה ב-1717.
בכל מקרה ידוע שבחג המולד הראשון שלו בלייפציג הוא ביצע את היצירה. על פי כריסטוף וולף, הוא ביצע אותה בלייפציג שוב ב-1729.
מבנה והרכב מבצע.
הקנטטה נכתבה לארבעה סולנים, סופרן, אלט, טנור ובס ומקהלה בת ארבעה קולות. הכלים המשתתפים הם ארבע חצוצרות, טימפאני, שלושה אבובים, בסון, שני כינורות, ויולה, עוגב ובאסו קונטינואו. בקנטטה שבעה חלקים:
הקלטות.
היצירה הוקלטה כ-30 פעמים על ידי מנצחים ידועים, בהם מיכאל גילן (ב-1952), ניקולאוס הרנונקור (ב-1975), טון קופמן (ב-1995), מסאקי סוזוקי (ב-1997) וג'ון אליוט גרדינר (ב-1998).
קהילות צעירים תוצרת הארץ
קהילות צעירים תוצרת הארץ (בעבר: קהילת הסטודנטים בלוד) הוא השם המוכר של עמותת "סטודנטים חלוצים למען ישראל", עמותה הפועלת עם סטודנטים וצעירים ששמה לה למטרה לעודד התיישבות קהילתית צעירה, והחלה את פעילותה בעיר לוד.
פעילות העמותה.
העמותה הוקמה בשנת 2011 על ידי התאחדות הסטודנטים בישראל שבראשה עמד איציק שמולי בשיתוף מפעל הפיס, משרד החינוך וארגונים פילנתרופיים ועסקיים נוספים לאחר המחאה החברתית שהתרחשה בישראל בקיץ באותה השנה.