טיניאנוב הסביר את רעיונו המרכזי באמצעות "משל הנמר". הוא הסביר כיצד סימנים נוצרים באמצעות סיפור על אדם קדמון שצייר נמר על להב גרזנו. ציור זה ניסה לחקות את המציאות (מימזיס). האדם העניק במחשבתו לאותו ציור תכונות מאגיות של שמירה וכוח המיוחסות לנמר הממשי. במשך הזמן, הנמר הופך לסמל של כוח, של גבורה או של שבט או קבוצה מסוימת. עם הזמן הוא מקבל פונקציה נמונית (זכרונית), כך שלא באמת צריך לראות את הנמר בציור אלא מספיק שניזכר בנמר מהציור. הנמר אט אט מאבד מהמימזיס שלו וכך נוצר סימן. טיניאנוב טען שהקולנוע (ראינוע בזמנו) לא יכול להיות מימטי בגלל הפער בין התמונה המצולמת לבין המציאות (שחור-לבן, פרופורציות, דו ממדיות).
במקביל לעבודות בתחום ביקורת ספרותית החל לכתוב. בשנים 1925–1928 כתב שני רומנים: "קיוחליה" ו"מותו של ואזיר מוכתר". בשנים 1926-1927 כתב תסריטים לסרטים של גריגורי קוזינצב. בסוף שנות ה-20 חלה בטרשת נפוצה ולכן לא יכול היה להמשיך בקצב פעילות כמו בעבר.
קפיטליזם וחופש
בורות פלורליסטית
בורות פלורליסטית או בורות קיבוצית (באנגלית: pluralistic ignorance), הוא מונח בפסיכולוגיה חברתית המתאר מצב פסיכולוגי בו על אף שהתנהגותו הפומבית של הפרט זהה להתנהגותם של האחרים, מאמין הפרט כי דעותיו ושיפוטיו שונות משלהם. הפרט מסיק שהתנהגותם הזהה נובעת מגורמים פנימיים, השונים מהגורמים המניעים אותו. מדובר ברושם מוטעה לגבי האופן שבו אחרים חשים וחושבים על סוגיות שונות. הערכה מוטעית של דעת הרוב, ללא התייחסות ערכית (בשונה מייחודיות מדומה).
לבורות הפלורליסטית שלושה מאפיינים:
את המונח טבע פלויד אולפורט ב-1924, והשתמש בו לתיאור מצב בו כל הפרטים בקבוצה או בחברה דוחים באופן פרטי אמונה מסוימת או נורמה חברתית מסוימת, אך מאמינים כי כל אחד מהחברים האחרים בקבוצה או בחברה מקבלים את האמונה או את הנורמה. דפוס מחשבה כזה יכול להוביל לקונפורמיות חברתית אפילו בהיעדרה של תמיכה פרטית מצד החברים בקבוצה או בחברה. אולפורט הסיק שאין הכרח שהרוב יתמוך בנורמה מוסיימת כדי שהיא תונצח, אלא מספיק שהרוב יאמין כי הרוב תומך באותה נורמה.
בורות פלורליסטית יכולה להסביר את תופעת הצופים מן הצד, שאינם מתערבים. אותם צופים אינם ניגשים לעזור לקורבן, למשל, אך מניחים שהם עושים זאת מסיבות אחרות משל האחרים. בעוד הפרט איננו בטוח שהקורבן זקוק לעזרה, הוא מניח שהפרטים האחרים בטוחים שהקורבן איננו זקוק לעזרה. הדבר ממלא עבור הפרט שתי פונקציות חשובות בתהליך ההשוואה החברתית: ראשית, ישנה הקלה על ההערכה העצמית כשאנו משווים עצמנו לאחרים, כך אנו יכולים להעריך האם התנהגותנו ודעותינו הן טובות או רעות. שנית, ההשוואה עוזרת לנו להחליט האם אנו פועלים נכון (מסוכן או לא מסוכן, קל או קשה, וכיוצא בזה).
בורות פלורליסטית עלולה ליצור ספירלת שתיקה – אם אני מעריך שדעתי שונה אני אביע אותה פחות. למשל, כשמורה שואל בכיתה, לאחר הרצאה מסובכת, אם למישהו יש שאלה, התלמידים חוששים להפר את ספירלת השתיקה ובכך להיות מובכים. הדבר נובע מכך שכל תלמיד מפרש בצורה מוטעה את השתיקה של התלמידים האחרים. התלמיד מסיק שהאחרים שותקים כיוון שהבינו את ההרצאה. מצב זה ייתכן כאשר התלמידים מאמינים שהחשש מהבכה משפיע על התנהגותם יותר מאשר על התנהגות התלמידים האחרים. היינו, סכנת ההבכה, כך הם מניחים, מאיימת על האחרים פחות מאשר עליהם.
בורות קבוצתית ונורמות חברתיות.
בורות קבוצתית יכולה לגרום לאשליית אוניברסליות נורמטיבית וערכית, והיא מציגה הבדל ברור בין העמדה הסובייקטיבית לבין הנורמה השלטת בפועל. בורות קבוצתית יכולה להתקיים בקבוצה או בחברה בנוגע לסוגיות כמו, שוויון נשים, אלכוהול, הימורים, פורנוגרפיה, סוגיות פוליטיות ועוד.
לאמצעי התקשורת יש תפקיד מרכזי בצמצום או הגדלת הבורות הפלורליסטית. גיוון של תכנים ודיעות באמצעי התקשורת יכול להקטין את הבורות הפלורליסטית, זאת כיוון שהגיוון מציג תמונה רחבה יותר של דעות והתפלגותן. לתקשורת ישנה נטייה לעסוק בדרמטי, בחריג, ובכך להגדיל את הבורות הקבוצתית.
שפות קריאוליות
מועדון הכדורגל של דינמו בתומי
מועדון הכדורגל בתומי
ארז אדלשטיין
ארז אדלשטיין (נולד ב-23 באוגוסט 1961) הוא מאמן כדורסל ישראלי ופרשן ספורט.
קריירה.
את דרכו בכדורסל החל אדלשטיין בקבוצת הפועל עפולה, בה שיחק בתפקיד הרכז, שבו שיחק גם בנבחרת הנוער.
את דרכו באימון כדורסל החל כעוזר מאמן של בועז ינאי בהפועל גבת בליגה הארצית בעונת 1990/91.
בעונה שלאחריה מונה למאמן ראשי והצליח להשאיר את הקבוצה בליגה, אך כבר במהלך העונה הבאה פוטר. בעונת 1993/94 שוב ירד לליגה השנייה לאמן את מכבי קריית מוצקין, ועונה לאחר מכן את מכבי חדרה באותה ליגה.
בעונה 1995/96 עבר לקבוצה המשמעותית הראשונה שלו, הפועל ירושלים, בה שימש כעוזר מאמן של פיני גרשון. הקבוצה זכתה באותה שנה בגביע המדינה. בעונה שלאחר מכן פוטר גרשון ועימו עזב אדלשטיין, שעבר לאמן את בני הרצליה. תחת הדרכתו עלו לקבוצת הבוגרים שחקנים צעירים כמו טל בורשטיין ויניב גרין.
בעונת 1999/00 עבר לאמן בגליל עליון אותה הוביל לסדרת חצי גמר הפלייאוף, בו הפסידה הקבוצה 3:1 למכבי תל אביב, תוך שהיא רושמת ניצחון חוץ בהיכל הספורט יד אליהו מול האלופה. אדלשטיין המשיך לאמן בגליל אותה הצעיד למקום השני בליגה, אחרי הפסד צמוד בכפר בלום למכבי תל אביב. הקבוצה הציגה כדורסל יפה ואטרקטיבי, בניצוחם של יואב ספר, רימאס קאוקינאס, למונט ג'ונס ואחרים, אך למרות יתרון הביתיות שוב הודחה הקבוצה בסדרת חצי הגמר, הפעם על ידי הפועל ירושלים.
ב-2001 עזב אדלשטיין את הגליל ועבר לאמן את מכבי רמת גן. הקבוצה הצליחה במהלך העונה, וסיימה את הליגה במקום השני, אך בגמר הובסה על ידי מכבי תל אביב בשלושה משחקים בסדרת הגמר.
בשנת 2002 אדלשטיין עבר להפועל ירושלים. עקב המצב הביטחוני הקשה ששרר בעיר לא הצליחה הקבוצה להחתים שחקנים זרים מובילים וידועים, וכשלה במשחקים רבים. אדלשטיין לקח אחריות והתפטר, אך עוד באותה עונה החליף את אריק שיבק כמאמן הפועל תל אביב, אולם סיים עימה את העונה רק במקום השביעי והמאכזב. עונת 2003/04 היא אולי המוצלחת ביותר של אדלשטיין כמאמן ראשי, והמוצלחת ביותר של הפועל תל אביב זה שנים. הקבוצה העפילה לגמר הפלייאוף לאחר שני ניצחונות בדרבי על מכבי תל אביב ולחצי גמר היורופליג. בסיום העונה עזב הבעלים - ולדימיר גוסינסקי - את הקבוצה ועמו עזב גם אדלשטיין, שלקח שנת חופש מאימון במהלכה שימש כפרשן כדורסל בערוץ הספורט.
בעונת 2005/06 חזר אדלשטיין לאמן את הפועל ירושלים, וכמו עם הפועל תל אביב קיבל מבעלי הקבוצה תקציב גבוה לבניית קבוצה שתקרא תיגר על האלופה, מכבי תל אביב. אולם כמו בעונתו הקודמת בהפועל תל אביב, הקבוצה הובסה על ידי מכבי תל אביב בגמר הפיינל פור 96:66. מנגד, העפילה תחתיו ירושלים לחצי גמר המפעל האירופי בו השתתפה, היול"ב קאפ. בסוף העונה פוטר אדלשטיין מהפועל ירושלים, חרף טענות הקבוצה במהלך העונה שהוא ישאר המאמן ללא קשר להישגי הקבוצה. דובר הקבוצה, גידי דודי, ערך ראיון עם "ידיעות אחרונות" ועם ערוץ הספורט והטיל דופי בביצועיו של אדלשטיין לאורך העונה וטען כי יש למאמן בעיה נפשית וחרדת רדיפה מצד פיני גרשון. אדלשטיין תבע את דודי על דבריו והפועל ירושלים התנצלה בפני המאמן. בירושלים הוחלף על ידי דן שמיר, ששימש עד אז כעוזר מאמן מכבי תל אביב.
בעונת 2007/2008 שימש אדלשטיין כעוזרו של פיני גרשון באולימפיאקוס, עד שפוטר יחד עם גרשון. בסוף שנת 2008 מונה אדלשטיין כעוזר מאמנו השני של צביקה שרף בנבחרת ישראל, לצידו של רוני בוסאני.
ב-14 ביוני 2011 חזר אדלשטיין לאמן את קבוצת הפועל תל אביב. בעזרת תקציב גדול משמעותית משאר הליגה החזיר אדלשטיין את הקבוצה לליגת העל אחרי 6 שנים בהן הקבוצה לא שיחקה בליגה זו. במהלך עונת העלייה קידם אדלשטיין מספר שחקנים צעירים מבטיחים וביניהם בר טימור, אבירם זליקוביץ' ויותם שירן ואף רשם את הקבוצה לליגה הבלקנית, מפעל אירופי זוטר, במטרה להעניק להם דקות משחק רבות. בעונה הבאה אדלשטיין הוביל את הקבוצה, חרף מאבקי הירידה הקשים בהם היא נמצאה, להישג ענק מבחינתה-ניצחון חלומי בדרבי מול מכבי לראשונה מזה 9 שנים. בסיום העונה סיימה הקבוצה במקום ה-8, והודחה ברבע גמר הפלייאוף לאחר שנוצחה בסדרה 0–3 על ידי מכבי תל אביב. בעונתו השנייה בקבוצה, הצעיד את הקבוצה למספר הישגים-ניצחון כפול על האלופה מכבי חיפה, העפלה לבית העליון בליגה, העפלה לחצי גמר גביע המדינה וניצחון בדרבי על מכבי תל אביב.
ב-27 בפברואר 2014 הודיע איגוד הכדורסל כי אדלשטיין ימונה למאמן נבחרת ישראל בכדורסל.
ב-9 ביוני 2016 חתם אדלשטיין במכבי תל אביב לשנתיים תמורת סכום של חצי מיליון דולר לעונה. ב-23 באוקטובר 2016 לפנות בוקר, בתום ישיבה לילית לאחר ניצחונה של הקבוצה על הפועל חולון במסגרת ליגת העל, פוטר אדלשטיין מתפקידו כמאמן מכבי תל אביב במהלך שתואר כנובע מ"אי התאמה בין הצדדים".
ב-13 בספטמבר 2017 פוטר אדלשטיין מהנבחרת לאחר כישלון צורב באליפות אירופה אותה אירחה ישראל. בהמשך חזר לשמש כפרשן בערוץ הספורט הישראלי.
אמנות הפופ
מוסיקת הפופ
גיסטב פלובר
רינר ורנר פסבינדר
ר&quot;י הגלילי
פתחיה מרגנשבורג
קרלו עמנואל השני
ח'ארכ (אי)
ז'ן פיאז'ה
שמעון בן עזאי
שירים (אלבום)
שירים הוא אלבום הסולו ה-11 של הזמר הישראלי אריק איינשטיין, שיצא לאור בשנת 1975. על אף שהאלבום אינו כלול באופן רשמי בסדרת אלבומי שירי ארץ ישראל של איינשטיין הקרויה "ארץ ישראל הישנה והטובה", הוא חלק בלתי נפרד מסוגת שירים זו.
הפקה.