המלך דרופדה, אביה של דראופאדי, הפך לבן בריתם של הפּאנדווים, וביקש לסייע להם להשיב את ממלכתם. דוריודהנה, בהשפעת אביו דהריטראשטרה, חילק את הממלכה לשניים: את החלק העשיר והמיושב של ממלכת קורו, השרוע לאורך נהר הגנגס ובו הבירה הסטינאפורה, שמר לעצמו. את החלק העני, הפראי יותר והקשה לעיבוד, לאורך נהר הימונא, מסר ליודהישטהירה. הפאנדווים הסכימו לפשרה על מנת להימנע מריב משפחתי, ובמהרה הקימו עיר בירה חדשה לממלכתם לה קראו אִינְדְרַפְּרַסְטְהַה (משכנו של אינדרה, המסמל את האלים).
האחים יצרו קשרי שלום וידידות עם הממלכות השכנות להם. ממלכתם גדלה, התפתחה והתעשרה ושמו של יודהישטהירה נודע לתהילה בכל רחבי הודו כמלך צדיק. הוא החליט לערוך את ההקרבה המסורתית רָאגַ'סוּיַה שסימלה את המלכתו הרשמית. אף דוריודהנה הוזמן על מנת על מנת להתפייס עמו. את טקסי חגיגות רָאגַ'סוּיַה ניהל קרישנה, אשר ארג'ונה נשא לאישה את אחותו.
דוריודהנה, אשר בליבו הרצון לזכות מחדש בכל הממלכה, רקם תוכנית מרושעת יחד עם ידידו שַקוּנִי, שהיה רמאי ושחקן קובייה בעל שם, להפיל את יודהישטהירה בפח, לרמות אותו במשחק קובייה וכך לגזול את הממלכה מידיו. דוריודהנה הזמין את יודהישטהירה ואחיו למשחק מלכותי בממלכתו, והלה בלית ברירה ובשל מעמדו, נענה. הם החלו לשחק במרמה בעזרת קובייה מיוחדת שהייתה לשקוני. בתחילה הפסיד להם יודהישטהירה כספים, אחר כך זהב וכסף ולאחר מכן כפרים וערים. הוא הימר על בירתו והפסיד אותה, הוא הפסיד גם את כל יתר ממלכתו ולבסוף הפסיד את כתרו. יודהישטהירה הוסיף לשחק על חירותו ועל חירות אחיו והפסיד את עצמו. ואז הימר על חירותה של דראופדי. בסופו של דבר הם נותרו חסרי כל במשחק מכור זה, ונגזר עליהם לשמש כעבדיו של דוריודהנה.
מששמעה דראופאדי שדוריודהנה קורא לה לאולם האספה בה ישבו, הודיעה כי היא בנידתה, וביקשה שלא לבוא בפניהם. ואולם דוריאדאנה ציווה על אנשיו להביאה אליהם, עוטה בד יחיד. אחד מהם תפס בשיערה, וכך גרר אותה אל תוך אולם האספה, למשמע צחוקו של דוריודהנה. בחוסר אונים מוחלט, צופה את העתיד לבוא, שאלה דראופדי: כיצד מי שהפסיד תחילה את עצמו במשחק יכול למסור אותי?" איש באספה לא ענה על שאלתה, ודוריודהנה הורה על הפשטתה בפני כל המלכים שהיו שם, הקאורווים, קרנה, ונוספים. דראופדי הרימה ידיה לשמיים והתפללה לקרישנה. באורח פלאי, קרישנה העניק לה בד (סארי) בלתי נגמר, וכך לא היה ניתן להפשיטה ולביישה לעיני כל. השפלה זו הייתה מעל ומעבר למה שיכלו האחים לשאת. בהימה הכריז כי הוא לא יעזוב את העולם בטרם ישבור באלתו את רגליו של דוריודהנה, שכן הלה חשף את ירכו מול דראופדי וציווה עליה לשבת בחיקו.
בהימור האחרון של יודהישטהירה, ממלכת הפאנדווים עברה לידיו של דוריודהנה, שציווה באכזריותו על האחים לצאת לגלות של שתים עשרה שנה אל היערות, הרחק ממקום יישוב. בשנה השלוש עשרה הם יורשו לחזור לעולמם של בני האדם, אולם באנונימיות. אולם אם במשך שנת אלמוניותם יבחינו בהם, יהיה עליהם לחזור שוב לגלות של שתים עשרה שנה. ואם לא יבחינו בהם, רק אז תושב להם ממלכתם.
חמשת האחים יצאו עם דראופאדי לגלות, והממלכה עברה לידי דוריודהאנה. הם התרחקו ממקום יישוב, ניזונו מצמחי היער, הכירו רישים ופרושים דגולים, ופגשו את ויאסא. ארג'ונה למד את השימוש בכלי הנשק השמיימי פאשופטי בו משתמש שיווה. הוא למד גם את אומנות המלחמה מאינדרה (אביו) ונעשה גדול הלוחמים עלי אדמות. כאשר דוריודהנה נקלע לסכסוך עם הגאנדהרווים והללו לקחוהו בשבי ושמוהו במערה, הפּאנדווים שיחררוהו, אולם חסד זה רק הגביר את שנאתו לאחים, והצביע על אופיו השלילי וכפוי הטובה. לאחר מכן, דוריודהנה שכנע את בעל בריתו, מלך סינד, לחטוף את דראופדי, והאחים שיחררוה.
כעבור שתים עשרה שנה ארוכות וקשות, שבו האחים למקום יישוב אנושי. בהתאם להוראת דוריודהנה, הם תחפשו למשרתים ומצאו תעסוקה בחצר המלך וִירַטַּה. יודהישטהירה התחזה לברהמין, ובהימה התחזה לטבח. ארג'ונה התחזה לטרנסג'נדר, ושימש כמורה לריקוד בחצר הארמון. נקולה וסהדווה רעו סוסים וצאן, ודראופדי הייתה למלבישת נשות המלך.
עם תום השנה השלוש עשרה, דוריודהנה המושחת ובעלי בריתו זממו לתקוף את ממלכת המלך וירטה, שבשירותו היו הפאנדווים, על מנת לגזול את עדר הצאן העשיר שלו. הפאנדווים הציעו את עזרתם, וכלי הנשק של ארג'ונה (הקשת גאנדיווה ונשק הפשופטי של שיווה) החרישו אוזניים והטילו את אימתם על האויב, שברח כל עוד נפשו בו. בשל הניצחון, התגלתה זהותם של האחים, ומשתבעו את ממלכתם מדוריודהנה בתום השנה השלוש עשרה, טען הלה כי הם זוהו טרם הגיעה השנה לסיומה ולפיכך עליהם לצאת בשנית לגלות של שתים עשרה שנה כיוון שלא עמדו בהסכם. טענה זו הייתה שקרית, וכעת הפאנדווים, בעזרתו של קרישנה, נאלצו לצאת למלחמה על מנת להשיב להם את המגיע להם.
מלחמת קורוקשטרה.
מפקד צבאו של דוריודהנה היה זקן הקורו בהישמה, שהיה מגדולי הלוחמים בימיו. לא היה ניתן להרוג אותו, אלא בהסכמתו. המפקד השני היה דרונה, גדול הקלעים הבלתי מנוצח. מפקדי צבאו האחרים היו תשעים ותשעה אחיו, ולהם צבא של מאה אלף חיילים (למעשה, קרישנה העניק להם צבא זה, כאשר הבטיח שצד אחד יזכה בצבאו והצד השני יזכה בו). לאחים פאנדו היו בעלי ברית כאביה של דראופדי, כמו גם המלך וירטה. צבאם מנה כמחצית מצבא דוריודהנה, ולצידם עמד קרישנה כרכב וכיועץ.
עתה, משהצבאות היו ערוכים, החל מפקד הצבא ארג'ונה לפקפק אם יש בכלל טעם במלחמה. והרי מולו עומדים נכונים לקרב קרובי משפחתו. כאן מתחולל דיון פילוסופי מפורסם בין קרישנה לבין ארג'ונה, הוא הבהגווד גיטא. קרישנה מעודד את ארג'ונה לצאת למלחמה באומרו כי כך ישיב את הסדר על כנו, וזהו הדבר הצודק (הדהרמי) לעשות.
הייתה זו מלחמה עקובה מדם, מלחמת הטוב במושחת. משנפגשו בהימה ודוריודהנה בשדה הקרב רעדה האדמה מתחת לרגליהם. בהימה שבר את ירכו של דוריודהנה, כפי שהבטיח. קרנה וארג'ונה נלחמו זמן רב. מרכבתו של קרנה נתקעה בבוץ וארג'ונה ניצל את ההזדמנות ושילח חיציו בקרנה, משרתו של דוריודהנה רע הלב, אשר ביקש ללא הרף להורגו.
קונטי בכתה, וגילתה את הסוד שלפיו קרנה היה בנה מאל השמש סוריה, אותו ילדה לפני נישואיה למלך פנדו והרכב הסכים לאמצו כבן. דוריודהנה ושאר הקאורווים הובסו ומתו בקרב.
לאחר המלחמה הפך יודהישטהירה ליורש העצר החוקי, ואולם היה מלא אשמה על מעשיו של דוריודהנה שהובילו למלחמה הנוראית. לבסוף, לאחר תהפוכות גורל רבות, האפוס מסתיים בעלייתו של יודהישטהירה השמיימה, בה הוא רואה גם את אחיו וגם את הקאורווים יחדיו בכוכבי עדן.
שער
מזדה
שער (ספורט)
שער, במשחקי ספורט שונים ובעיקר במשחקי כדור, הוא מתקן המוצב במגרש המשחק ומטרת המשחק לגרום לכדור להיכנס בתוכו ("להבקיע" או "לכבוש"). במגרש מוצבים שני שערים, כאשר כל קבוצה מגינה על השער שלה. ההצלחה להכניס את הכדור נקראת גם היא "שער" (או "גּוֹל", מאנגלית: goal, מילולית: יעד, מטרה).
"שלושער" (באנגלית: Hat trick) הוא מונח עברי שגור במשחקי כדורגל המציין הישג בו אחד מהשחקנים מבקיע שלושה שערים במשחק אחד. המונח הוא מקביל למונחים בשפות אחרות בעלי משמעות דומה בהתייחס לכדורגל או למשחקי ספורט אחרים.
השער במשחקים שונים.
כדורגל.
בכדורגל גודל השער נקבע ביחידות בריטיות: אורכו בין הקורות וגובהו . ביחידות מטריות זה שווה ל-7 מטר ו-32 ס"מ לאורך וגובה של 2 מטר ו-44 ס"מ. בין הקורות מסומן קו בצבע לבן, ואם כדור המשחק יעבור אותו במלוא היקפו, ייפסק שער לזכות הקבוצה שמתקיפה לשער הזה. כאשר שחקן מכניס את הכדור (אפילו בשוגג) לשער קבוצתו, נחשב הדבר כשער לחובת הקבוצה. לשער כזה קוראים "שער עצמי" והוא לא נספר לזכות השחקן. בחלק האחורי של השער בדרך כלל מותקנת רשת חזקה שתפקידה לעצור את הכדור אחרי שחדר לשער, ומקלה בכך על ניהול המשחק. במספר משחקים, בהם גמר מונדיאל 1966 באנגליה ומשחק חשוב במונדיאל 2010, הובקעו שערים שלגביהם התעוררה מחלוקת האם הכדור עבר את קו השער במלוא היקפו. ב-2012 אישרה פיפ"א להכניס לשימוש את טכנולוגיית קו השער שמאפשרת לקבוע האם הכדור אכן חצה את הקו במלוא היקפו.
בכדורגל ישנו תפקיד מיוחד הנקרא "שוער": זהו שחקן כדורגל המוצב כשומר על השער ורק לו מותר לגעת בכדור בידו וזאת רק בתחום 'רחבת העונשין' ("רחבת השישה-עשר", שמסומנת במרחק 16 מטרים מהשער) הסמוכה לשערו. חלק מהמיומנויות והתכונות הנדרשות לשוער ייחודיים לעמדה זו ושונים משאר שחקני השדה.
שלושער.
בכדורגל, הבקעת שלושה שערים במשחק אחד על ידי שחקן נחשבת להישג ראוי לציון, אף שאיננו נדיר. סביב הישג זה, המכונה בעברית שלושער (הלחם בסיסים של שלוש ושער, באנגלית: Hat-trick), התפתח פולקלור שכולל איסוף סטטיסטיקות רלוונטיות ושיאים, ומנהגים שונים (כגון כיבודים לשחקן הכובש).
השלושער הראשון בתולדות משחקי הגביע העולמי (המונדיאל), נחשב היום השלושער שהובקע על ידי ברטראנד פייטנוד לטובת נבחרת ארצות הברית אשר שיחקה נגד נבחרת פרגוואי במסגרת משחקי מונדיאל 1930, ואולם סביב השער השני של פייטנוד שהובקע בדקה ה-15 הייתה מחלוקת: על פי כמה דעות השער היה שער עצמי של אאורליו גונסאלס, או שער רגיל על ידי השוער האמריקאי תומאס פלורי. לכן במשך שנים רבות, על פי התיעוד של פיפ"א, השלושער הראשון בתולדות המונדיאל היה זה של הכדורגלן הארגנטינאי גיז'רמו סטאבילה שהובקע נגד נבחרת מקסיקו, שלושה ימים בלבד לאחר המשחק בין ארצות הברית ופרגוואי. רק ב-10 בנובמבר 2006, שינתה פיפ"א את דעתה וקבעה סופית שפייטנוד אכן היה האדם הראשון שכבש שלושער במשחקי הגביע העולמי.