כמו כן, קיימים אטמים ומסננים שמטרתם לשמור על הלחץ והצלילות של הקפה (בהתאמה).
דרך פעולת המקינטה.
המקינטה פועלת על פי עיקרון פיזיקלי פשוט. המים שנמזגו לכוס שבתחתית המקינטה מתחממים מלהבת הכיריים, וכבר לפני שהמים רותחים, נבנה לחץ מאוויר הכלוא מעל המים שבאזור A (ראו איור "מבנה המקינטה"). האוויר, שמתרחב בחום הרבה יותר מהמים, יוצר לחץ הדוחף את המים מעלה דרך צינורית הקרובה לתחתית המקינטה, הצינורית מובילה אל המסננת (B) והמים עוברים דרכה בלחץ. בזכות האטמים הלחץ נשמר. המים החמים ממשיכים ועוברים דרך המסננת בה נמצא הקפה הטחון מתערבבים איתו וסופגים את שמני הקפה ומרכיבי הטעם. התערובת ממשיכה לזרום מעלה דרך מסננת נוספת המונעת מגרגרי הקפה לעבור. הקפה זורם בצינורית, ועובר דרך ה"מזרקה" אל הכד (C) שבחלק העליון של המקינטה. התוצאה המתקבלת היא משקה קפה בעל טעם חזק, בשל הלחץ המאפשר חילוץ מוגבר של טעמי הקפה אל המים.
לחץ המים במקינטה הוא בין 100 ל-200 קילו-פסקל, להבדיל מאספרסו הנחלט במכונת קפה בלחץ גבוה בהרבה, של כ-900 קילו-פסקל, קיימים חלקים נרכשים שייעודם להגביר את הלחץ במקינטה. בקפה המוכן במקינטה יש פחות "קרמה" (קצף קפה, ) והוא בעל טעם שונה מקפה שייחלט במכונת קפה מאותם הפולים. להכנת קפה במקינטה יש לטחון את הקפה טחינה גסה יותר מאשר קפה לאספרסו.
על מנת להכין קפה במקינטה, מוודאים תחילה שהמכשיר קר. מפרקים את הכוס מהכד, מוציאים את המסננת וממלאים במים קרים עד שסתום הלחץ. לאחר מכן מחזירים את המסננת וממלאים אותה בקפה טחון ללא דחיסה. מפזרים את הקפה בצורה אחידה, ומבריגים בחזרה את המיכל אל הדוד. בשלב זה מדליקים את האש ומחממים את המקינטה עד שהקפה מתחיל לצאת מן הפיה. מומלץ לחמם על אש בינונית-קטנה, כדי שחימום המים יהיה הדרגתי. מורידים את המכשיר ממקור החום, ממתינים מעט עד לתום החליטה, ומוזגים לכוס. לפני שימוש ראשון במקינטה חדשה, מומלץ להכין בה מספר פעמים קפה אותו שופכים ולא שותים, כך לפי הוראות היצרן של חברת ביאלטי.
ג'אקומו אגוסטיני
ג'אקומו אגוסטיני (באיטלקית: Giacomo Agostini; נולד ב-16 ביוני 1942) הוא רוכב מרוצי אופנועים איטלקי שהתחרה בסדרת הגרנד פרי בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20. הוא זכה ב-15 אליפויות עולם, מתוכן שמונה בקטגוריה הבכירה. בחמש עונות הוכתר אגוסטיני לאלוף עולם בשתי קטגוריות שונות במקביל.
ביוגרפיה.
אגוסטיני נולד בלוברה, מחוז לומברדיה שבאיטליה. בעודו נער ניסה את כוחו במרוצים, אך אביו, שהיה תעשיין איטלקי עשיר, הפגין חוסר שביעות רצון מהעיסוק במרוצים. אגוסטיני החל את קריירת הרכיבה המקצועית בגיל 21 ב-1963. בשנה זו זכה בתואר אלוף איטליה בקטגוריית 175 סמ"ק כשרכב עבור חברת מוריני האיטלקית. הצלחתו אפשרה לו לעבור לקטגוריית ה-350 סמ"ק ולזכות בתואר אליפות איטליה בשנה העוקבת. במסגרת עונה זו הוא גם התחרה בסיבוב האיטלקי של עונת הגרנד פרי ב-350 וסיים במקום הרביעי. הוא הוחתם לקבוצת היצרן האיטלקי אם וי אגוסטה שבה רכב אלוף העולם באותה עת מייק היילווד.
מעברו של היילווד ב-1966 לקבוצת היצרן היפני הונדה הותירה את אגוסטיני כרוכב הבכיר בקבוצה וסללה את הדרך לרצף אליפויות שלא שוחזר מעולם בקטגוריית ה-500 הבכירה. הוא זכה עבור אם וי אוגוסטה בשבע אליפויות רצופות ב-500 וכמעט במקביל בעוד שבע רצופות ב-350. עונת 1967 הגיעה לסיום דרמטי כאשר אגוסטיני והיילווד זכו כל אחד בחמישה מרוצים לפני פתיחת המרוץ האחרון שבו הוכרעה האליפות לטובת אגוסטיני.
ב-1974 הודיע אגוסטיני על מעבר לקבוצת היצרן של ימאהה. היה זה צעד חריג באותה עת, כיוון שהיצרנים היפניים לא הצליחו עד אז לזכות באליפות ה-500. באותה שנה לא הצליח אגוסטיני להשיג את התואר בקטגוריית ה-500 סמ"ק, אך זכה ב-350. שנה לאחר מכן, זכה בתואר ראשון ליצרן יפני בקטגוריית ה-500. היה זה גם אופנוע שתי הפעימות הראשון שזכה בתואר זה.
ניצחונו האחרון של אגוסטיני היה ב-1976 בגרמניה. בעונה זו חזר לאם וי אוגוסטה אך לא זכה לאליפות נוספת. הוא פרש ממרוצי אופנועים בשנת 1977. החל מ-1978 ניסה כוחו במשך שלוש שנים במרוצי מכוניות אך לא זכה להצלחה. בשנת 2000 העניק ארגון ה-FIM לאגוסטיני את התואר "אגדת מרוצים".
מדרשה לנשים
מרכזית בת גלים
התחנה המרכזית בת גלים ממוקמת בשכונת בת גלים בעיר התחתית של חיפה, ופעלה בשנים 1974–2003, הייתה חלק ממערך התחבורה הציבורית הפנים-עירונית בחיפה, והבין-עירונית ממנה יצאו אוטובוסים לכל רחבי ישראל.
כיום המבנה נטוש לחלוטין ואין בו שום פעילות.
מבנה התחנה.
מבנה התחנה משתרע לגובה ומאכלס בתוכו גם את בניין אגד. המבנה תוכנן על ידי משרד האדריכלים שרון-אידלסון יחד עם רוזוב-פרייברגר. תכנון הקונסטרוקציה הייחודית לתחנה הופקד בידי המהנדס אשר מילשטין ממשרד המהנדסים "א. מילשטין - א. זינגר". בעבר שכנו בבניין גם משרדי הנהלת חברת החשמל עד שעברו למגדל חברת החשמל בדרום העיר. הרציפים העירוניים מוקמו בחלק העליון של התחנה, הקרוב לכניסה, כך שהאוטובוסים המגיעים לא היו צריכים לרדת לקומה הבין-עירונית. כמו כן קיים מעבר תת-קרקעי המחבר בין תחנת רכבת בת גלים, מרכזית בת גלים, והתחנות לכיוון מזרח הממוקמות בצידה השני של דרך ההגנה. המעבר איפשר גישה נוחה לקווים החולפים על פני התחנה בדרכם מזרחה - במקור היו אלה הקווים מטירת כרמל ועתלית לכיוון הדר הכרמל. במבנה היו כ-40 חנויות, שני סניפי בנק, סניף דואר, אולם אירועים וקיוסקים.
בצמוד לתחנה היה מוסך לטיפול באוטובוסים עם 16 עמדות, חמש תחנות תדלוק, וחניון ל-200 אוטובוסים.
היסטוריה.
עד לפתיחתה של התחנה המרכזית בשכונת בת-גלים הייתה קיימת התחנה המרכזית של חיפה בשדרות הכרמל, במושבה הגרמנית, שנמצא לא הרחק משם.
תוכנית להקמת התחנה אושרה על ידי עיריית חיפה בשנת 1965, כדי להחליף את התחנה המרכזית בשדרות הכרמל. הבנייה החלה ביוני 1968, על ידי סולל בונה. התחנה נחנכה במאי 1974 ונקראה על שמו של מרדכי עופר.
לפני שינוי מערך האוטובוסים בחיפה ובניית מרכזית חוף הכרמל ומרכזית המפרץ, הייתה זו התחנה המרכזית היחידה של חיפה, ורוב הנסיעות הבין-עירוניות המגיעות לחיפה היו מסתיימות בה, פרט לנסיעות מסוימות שהיו מסתיימות או מתחילות בהדר: קווי טירת כרמל ועתלית, חלופות שעות שיא של קווי הקריות וצפון הארץ, וכן נסיעות שנכנסות לחיפה בין שישי אחר הצהריים לבין שבת אחר הצהריים. ממנה היו יוצאים קווים לכל חלקי חיפה.
בעקבות פתיחת מרכזית המפרץ ב-2002 ומרכזית חוף הכרמל ב-2003 התחנה נסגרה. בשלב הראשון נשארו עדיין במתחם התחנה רציפים של מספר קווים עירוניים, אך אלה הוצאו ממנה זמן מה לאחר פתיחת מרכזית חוף הכרמל . עד אמצע שנת 2012 בקצה התחנה היה מסוף "בת גלים", אך כיום האוטובוסים מגיעים לתחנת הרכבת חיפה בת גלים הסמוכה לתחנה, ומאז פעילות האוטובוסים בתחנה נפסקה כולה.
בסוף שנת 2018 השלימה חברת נצבא את רכישת השליטה במתחם.
כיום המבנה נטוש לחלוטין ואין בו שום פעילות.
רבי יוסלמן
הפיגוע באוקלהומה סיטי
הפיגוע בעיר אוקלהומה סיטי היה מתקפת טרור שבוצעה ב-19 באפריל 1995 וכוונה כנגד הבניין הפדרלי על שם אלפרד פ. מורה. המתקפה גבתה את חייהם של 168 בני אדם והותירה מעל 800 פצועים. זאת הייתה מתקפת הטרור הקטלנית ביותר על אדמת ארצות הברית עד לפיגועי 11 בספטמבר.
כיום, אין במקום זכר לבניין החרב שפוצץ; במקומו, הוקמה אנדרטת זיכרון בת 168 כיסאות ריקים - כיסא אחד עבור כל קורבן אשר נספה בפיגוע הרצחני. זוהי אנדרטת זיכרון אילמת, המנציחה את הפיגוע, אשר היה בזמנו לרצח ההמוני הקטלני ביותר בתולדות ארצות הברית, ואשר גבה את חייהם של מספר בני האדם הרב ביותר - עד אותה העת.
המניע.
ב-1988 נפגשו טימותי מקווי וטרי ניקולס במהלך אימון של צבא ארצות הברית. הם חלקו עניין משותף בשרדנות והתנגדו לפיקוח על נשק. לאחר המצור בווייקו הם החלו לצבור כעס כלפי הרשויות האמריקאיות, ומקווי אף ביקר באזור המצור ב-1993. מקווי החליט לפוצץ בניין פדרלי כתגובה לאירועי המצור.
ההכנות.
ב-15 באפריל 1995 שכר מקווי משאית במדינת קנזס תחת שם בדוי. יום לאחר מכן, ב-16 באפריל, הוא נסע ביחד עם שותפו למזימה ניקולס לעיר אוקלהומה סיטי, שם הוא החנה את רכב המילוט במרחק מספר בניינים מהבניין ע"ש אלפרד פ. מורה. לאחר מכן הסירו השניים את לוחיות הרישוי מהרכב וחזרו לקנזס. במשך היומיים שלאחר מכן עסקו שני הקושרים בהכנת הפצצה, שהייתה מורכבת מתערובת של אמוניום ניטראט (2.3 טון), ניטרומתאן (540 ק"ג) וטובקס (160 ק"ג), במשקל כולל של 3.2 טון. לאחר שסיימו להרכיבה על המשאית נפרדו השניים, ניקולס נשאר בקנזס ומקווי נסע עם המשאית לאוקלהומה סיטי.
כאשר התקרבה המשאית לבניין הפדרלי ע"ש אלפרד פ. מורה, הדליק מקווי את פתיל ההשהיה של הפצצה. זמן קצר לאחר מכן החנה את המשאית מול הבניין הפדרלי, נעל אותה ורץ לרכב המילוט.
הפיגוע.
ב-19 באפריל בשעה 09:02 בבוקר, 5 דקות לאחר שמקווי הדליק את הפתיל, התפוצצה המשאית. הפיצוץ היה שווה ערך ל-1.8 טונות של טי.אן.טי, נשמע ממרחק של 89 קילומטרים ונמדד כרעידת אדמה בעוצמה 3 בסולם ריכטר על ידי מספר סייסמוגרפים באזור. כתוצאה מהפיצוץ נהרגו 168 בני אדם ומעל 800 נפצעו. 5% מההרוגים מתו כתוצאה מזכוכיות שהתנפצו ביותר מ-258 בניינים.
מעצרים.
כשעתיים לאחר הפיגוע, נעצר טימותי מקווי על ידי שוטר, בחשד שנהג ברכב ללא לוחית רישוי. השוטר ביקש ממנו תעודה מזהה, ואז הבחין שנשא כלי נשק ועצר אותו.