התנועה לאיכות הסביבה באירופה החלה באנגליה. אסון הערפיח הגדול של שנת 1952, זיהום אוויר חמור שפגע בבריאותם של עשרות אלפי תושבי לונדון, הביא לחקיקת חוק אוויר נקי בשנת 1956. שנה לאחר מכן, ב-1957, אירעה תאונה גרעינית בווינדסקייל שבצפון אנגליה, ועשר שנים לאחר מכן דלף נפט לחופי קורנוול. כל אלה היו חלק משמעותי מיצירתה של התוכנית הסביבתית של האו"ם: תוכנית הפועלת בשיתוף פעולה בין מדינות בתחומים כגון סחר בינלאומי, זיהום אוויר, שימוש בכימיקלים מסוכנים ועוד.
גם במדינות ערביות השוכנות במזרח התיכון קיימת דאגה לנושאים סביבתיים. ערב הסעודית הייתה הראשונה מבין חברות הליגה הערבית לחוקק חוקים סביבתיים בשנת 1992, ואחריה מצרים בשנת 1994 וכן הלאה. כיום, המדינה היחידה שבה טרם נחקקו חוקים סביבתיים היא סומליה.
דוגמאות נוספות להבדלים במטרות התנועה לאיכות הסביבה במדינות שונות בעולם: הנושאים הסביבתיים המעסיקים את התנועה לאיכות הסביבה בסין הם זיהום מים, חוסר במקורות מים נקיים, אדמה מזוהמת, מדבור ועוד. בהודו, בריאות הציבור ובריאות הסביבה ניצבים בראש סדר העדיפויות. באמריקה הלטינית הבעיה הקריטית ביותר היא זיהום תעשייתי, ובברזיל אלה יערות הגשם וניקיון הים והחופים.
ליל השועל
ליל השועל (באנגלית: Night of the Fox) הוא ספר מאת הסופר הבריטי ג'ק היגינס. הספר יצא לאור ב-1986. עלילת הספר עוסקת במבצעי המודיעין הגרמני והבריטי במלחמת העולם השנייה, על רקע יום הפלישה לנורמנדיה. הספר מבוסס על אירועים אמיתיים, אם כי חלק מן הדמויות והאירועים דמיוניים,
עלילת הספר.
עלילת הספר מתרחשת בשנת 1944. במהלך תרגיל נחיתת סער אמפיבית שקיימו בעלות הברית בחופי סלפטון סנדס תקפו בהפתעה טרפדות גרמניות מספר ספינות בריטיות ואמריקניות וגרמו למותם של כ-600 חיילים. בעקבות התקיפה נעדר קולונל יו קלסו מחיל ההנדסה הקרבית של צבא ארצות הברית. קלסו הוא אחד מאותם קצינים שהופקדו על תכנון פלישת בעלות הברית לאירופה. כאשר נודע כי קלסו ניצל ונסחף לחופי האי ג'רזי המצוי תחת הכיבוש הנאצי מתעצמת הבהלה עשרות מונים. בריגדיר גנרל דוגל מונרו, המפקד על מחלקה ד' במנהלת המבצעים המיוחדים, מטיל על איש המבצעים הטוב ביותר שלו, הקולונל הארי מרטינו, לחלצו ואם לא ניתן לעשות כן אזי להתנקש בחייו במטרה להבטיח כי המידע שברשותו לא ייפול לידי הגרמנים.
עיבודים לקולנוע.
הספר עובד גם לסרט קולנוע משנת 1990, ומככבים בו מייקל יורק וג'ורג' פפארד כהארי מרטינו.
סיווג לנספילד
סיווג לנספילד (באנגלית: Lancefield grouping, או Lancefield classification) היא שיטה סרולוגית שמיושמת במיקרוביולוגיה קלינית על מנת למיין חיידקים במשפחת Streptococcaceae על סמך השוני בהרכב האנטיגנים הסוכריים על גבי הדופן הפפטידוגליקנית של המינים השונים במשפחה.
היסטוריה.
השיטה פותחה בשנת 1933 על ידי המיקרוביולוגית האמריקאית רבקה לנספילד (Rebecca Lancefield) אשר עסקה רבות, במהלך הקריירה שלה, במחקר אודות חיידקים ממשפחת ה-Streptococcaceae - חיידקים גראם-חיוביים שמצויים בבני אדם ובבעלי חיים כחלק מהפלורה הטבעית, אולם שעלולים במקרים מסוימים לגרום לזיהומים ולמחלות. שיטה זאת, אשר אינה לוקחת בחשבון את המאפיינים הביוכימיים הייחודיים ואת סוג ועוצמת ההמוליזה של כל מין חיידק במשפחה, הייתה לאחד ההישגים הידועים ביותר של לנספילד.
פיתוח שיטת לנספילד לסיווג כללה את הזרקתם של מיני חיידקים שונים במשפחת ה-Streptococcaceae, שעברו אינאקטיבציה (נטרול) בפורמלין לתוך ארנבות. בתגובה לכך החלה מערכת החיסון שלהן לייצר נוגדנים ייחודיים כנגד המרכיב הסוכרי שהתבטא על גבי הדופן הפפטידוגליקנית של כל מין של חיידק בו השתמשו להזרקה. בשלב הבא הפיקה לנספילד את הנסיוב מתוך הארנבות (שהכיל את אותם הנוגדנים הייחודיים) והגיבה אותו ישירות עם חיידקים מהמשפחה המדוברת שגדלו על מצעי אגר. ערבוב במבחנה של החיידקים עם נסיוב ארנבות, הוביל לייצור תצמידי אנטיגן-נוגדן ולאגרגציה שנראתה לעין, אשר העידה על תגובה חיובית. באופן זה סווגו חיידקי משפחת ה-Streptococcaceae ל-20 קבוצות המסומנות באותיות הלועזיות A-H, ו-K-V.
כאשר מתבוננים כיום בסיווג זה ניתן מיד להבחין כי חיידקים אשר משויכים לקבוצות D ו-Q אינם נמנים כלל במשפחה הטקסונומית Streptococcaceae. זאת משום שבשנת 1984 הועברו חיידקי הסוג "Enterococcus" למשפחה נפרדת בשם Enterococcaceae. ברם מטעמים היסטוריים הוחלט להשאירם תחת סיווג לנספילד.
שימוש במעבדה המיקרוביולוגית.
השימוש בסיווג לנספילד נהוג כיום בהרבה מעבדות מיקרוביולוגיות בעולם על מנת לזהות את חיידקי ה-Streptococcaceae, שצמחו על גבי מצעי האגר מתוך דגימות קליניות, באמצעות ערכות אגלוטינציה מסחריות. בערכות מסוג זה מצופים חרוזי לטקס בנוגדנים ייחודיים כנגד הקבוצות הפתוגניות השכיחות בקליניקה (לרוב קבוצות A, B, C, D, F, G), שהופקו מתוך חיות מעבדה, ואלה מעורבבים עם חיידקים חשודים בתרבית עד להופעת אגרגציה שמעידה על זיהוי חיובי.
אופן ביצוע המבחן בשיטת חרוזי הלטקס באמצעות אנזים הפקה.
להלן השיטה הנפוצה לביצוע סיווג לנספילד בשיטת חרוזי הלטקס ובאמצעות אנזים הפקה:
יש לציין כי קיימות ערכות מסחריות בהן מחליפים ריאגנטים כימיים את אנזים ההפקה. שימוש בריאגנטים אלה חוסך את זמן ההדגרה של התערובת באינקובטור.
הערות לביצוע המבחן.
להלן ההערות לביצוע סיווג לנספילד בשיטת חרוזי הלטקס:
חסרונות הסיווג.
לסיווג לנספילד מספר חסרונות בולטים.
על מנת להתגבר על החסרונות הללו יש צורך לבצע מבחנים ביוכימיים נוספים, או מולקולריים על מנת לזהות את המין הספציפי של החיידק.
חיידקים לפי סיווג לנספילד.
להלן הסיווג של חיידקי משפחת Streptococcaceae ו-Enterococcaceae לפי שיטת לנספילד:
תומי זנדשטיין &quot;תומיקס&quot; (קומיקסאי)
HOTAS (מאנגלית, ראשי תיבות של המילים Hands On Throttle And Stick, מילולית: "ידיים על מצערת וסטיק") הוא הכינוי שניתן לתפיסה ארגונומית בעיצוב תא הטייס, בעיקר של מטוסי קרב. על פי תפיסה זו ממוקמים כפתורים ומתגים חיוניים על מוט ההיגוי והמצערת, וכך יכול הטייס להטיס את מטוסו ללא צורך להוריד את ידיו מהם.
מאפיינים.
ממשק השליטה העיקרי של הטייס במטוס הקרב הם ידית המצערת בעזרתה הטייס שולט על מנוע המטוס ומוט ההיגוי (המכונה סטיק) בעזרתו הטייס שולט על משטחי הניהוג ועל ידם צירי הגלגול (תנועה ימינה שמאלה) והעלרוד (תנועה קדימה אחורה). בעוד היה מספיק במטוסי קרב של דור ראשון ושני לשים על שני ממשק השליטה רק מפסק דיבור ברדיו, מפסק תותח ושחרור חימוש, החל מדור שלישי עלה כי עומס העבודה על הטייס גדל משמעותית שכן בנוסף לניהוג כלי הטיס ובקרה על מערכת ההנעה נוספו מערכות נוספות עליהן הטייס אמון כגון מערכות הקשר, הנשק, המכ"ם, ההגנה וכדומה. זה הקשה על צוותי האוויר בתפעול מערכות המטוס במהלך תמרונים אינטנסיביים בין אם זה בקרבות אוויר, תמרונים הגנתיים נגד טילי קרקע-אוויר או אוויר-אוויר, תמרון לקראת תקיפה או טיסה בקרבת תוואי הקרקע וכדומה. זה מקשה על תפעול המערכות בגלל שידיו של הטייס עסוקות, וגם אם הטייס יכול להוריד את ידו מהמצערת כוח הג'י יקשה על תפעול זריז ויעיל של המפסקים או הבוררים בתא. כלומר בשביל לבצע את התפעול הרצוי, הטייס אמור לעצור את התמרון, מה שבפועל יכול לסכן את כלי הטיס.
בתקופה זאת החלה להתגבש התפיסה שניתן להשתמש בתחכום האוויוני הגודל בכלי הטיס ולהוסיף פונקציונליות לממשק הטייס על ידי הוספת מפסקים על המצערת והסטיק, ככה שהידיים של הטייס יישארו עליהם במהלך תפעול המערכות הקריטיות לביצוע המשימה. בתפיסה זאת מערכות האוויוניקה הרלוונטיות צריכות לתקשר יחדיו ולהגיב למפסקים ועל ידי שימוש בתצוגות מתקדמות כגון צגים רב-תכליתיים ותע"ל להציג את המידע הרלוונטי מול עיניו של הטייס ועל ידי כך לתרום למודעות המצבית של הטייס. לדוגמה, תפעול מספק אחד מסוגל להעביר התצוגות ממצב ניווט לתצוגות של מכ"ם וחימוש ולהעביר את המערכות הללו למצב אוויר-אוויר או אוויר קרקע, ואף לבחור טיל או תותח. אינטגרציה מתוחכמת כזאת של המפסקים על גבי המצערת והסטיק מסוגלת להקנות יכולת שליטה מתקדמות המייעלות את תפעול מערכות כלי הטיס.
תפיסת HOTAS יושמה לראשונה במטוס הקרב הבריטי אינגליש אלקטריק לייטנינג, שבו נעשתה השליטה במכ"ם המטוס ובבקרת הירי באמצעות כפתורים ומתגים על מוט ההיגוי. תפיסת HOTAS מוטמעת בכל מטוסי הקרב מהדור הרביעי והלאה.
גם בתכנון מכוניות מרוץ כמו פורמולה 1 נעשה שימוש בתפיסה ארגונומית דומה, ומתגים חשובים ממוקמים על ההגה, ותפיסה דומה מוטמעת גם בבקרי משחק, כמו משחקי סימולטור טיסה. למרות היתרונות הרבים שבתפיסת HOTAS, במטוסי קרב מתקדמים יש צורך במערכות נוספות כדי להקל על עומס העבודה הגדול של הטייסים. במטוסים אלה קיימות מערכות פקודה קולית, הנענות לפקודה שנותן הטייס בקולו מבלי שיצטרך ללחוץ על מתג כלשהו, וכן מערכות כוונת קסדה המאפשרות הכוונת חימוש על ידי מבט של הטייס לכיוון המטרה.
ידיעות עיריית תל אביב
ידיעות עיריית תל אביב הוא עיתון רשמי של עיריית תל אביב אשר יצא לאור לראשונה בשנת 1921.
הקמת העיתון.
בשנת 1921 הציעו חברי ועד תל אביב להוציא לאור עיתון עירוני שיעדכן את התושבים בהחלטות השונות שהתקבלו במוסדות העירוניים של העיר שהוקמו לאחר החלטתו של הנציב העליון הרברט סמואל להעניק לתל אביב מעמד עירוני נפרד משל יפו, ומאז תפקדה כרשות נפרדת.