רוב הבלוטות האנדוקריניות מייצרות רק הורמון אחד, אך אחדות מהן מייצרות מספר הורמונים. דוגמה לכך הן בלוטות יותרת הכליה שכל אחת מהן נמצאת מעל כליה אחת, והן מכילות אזורים שונים שכל אחד מהם מייצר הורמונים אחרים. מרכזי בלוטות אלו, הנקראים "הליבה", מייצרים אפינפרין ונוראפינפרין, השכבה שמעל הליבה מייצרת הורמוני מין, השכבה שמעליה מייצרת את הסטרואיד קורטיזול, והשכבה החיצונית שלהן מייצרת אלדוסטרון.
ההורמונים המופרשים לתוך מערכת העיכול כדוגמת ההורמון גסטרין אינם חלק מן המערכת האנדוקרינית מכיוון שאברי העיכול פתוחים אל מחוץ לגוף.
פיקוח.
ההורמונים פועלים בכמויות זעירות ביותר. מאחר שהשפעתם היא חזקה ועוצמתית, כל תוספת קטנה לכמות עלולה להזיק ולעיתים באופן הרסני, ומאידך, כל חסר קטן בכמות אינו מאפשר להורמון להשפיע כנדרש. כמו כן הפרשת כמות הורמון שלא בזמן או במקום הנכון עלולה להיות הרסנית. לשם כך יש כמה מנגנוני בטיחות המפקחים על הפרשות ההורמונים וכמויותיהם.
קיימות שתי מערכות היזון-חוזר הפועלות במערכת האנדוקרינית. מערכות אלה דואגות שתופרש לדם כמות מדויקת של ההורמון. מערכת אחת היא "היזון-חוזר שלילי" ומרב הפיקוח של הגוף נעשה באמצעות מערכת זו. כשכמות ההורמון גדולה מדי, מודיע העודף של הכמות בדם לבלוטה האחראית להפרשתו שתאט את קצב תפוקתה, או להפסיקה לגמרי. לדוגמה: הורמון מצד התריס מווסת את כמות הסידן הנכנסת לעצמות, וכשהכמות בעצמות גבוהה מדי בלוטת מצד התריס מפסיקה לייצר את ההפרשה לזמן-מה. בלוטות אנדוקריניות אחדות, מסתמכות על המערכת המנוגדת מערכת "היזון-חוזר חיובי". כשכמות ההורמון הנדרשת מעטה מדי, מקבלת הבלוטה האחראית הודעה על כך ומגבירה את הפרשת ההורמון. לדוגמה: בתהליך הלידה, מוגברת התפוקה של ההורמון אוקסיטוצין המופרש מבלוטת יותרת המוח, כדי להגביר את ההתכווצויות של הרחם, עליהן אחראי הורמון זה. בכך מזורז תהליך הלידה.
כמנגנון בטיחות נוסף לוויסות ופיקוח כמויות ההורמונים קיימים אנזימים בדם ובכבד המזהים כמויות עודפות של הורמונים, ומפרקים את העודפים במהירות.
מערכת העצבים מווסתת פעולתן של בלוטות אחדות מהמערכת האנדוקרינית, על ידי שיגור אותות עצביים המורים לבלוטה כיצד לתפקד. לדוגמה: במצב של סכנה מערכת העצבים מורה לבלוטת יותרת הכליה לייצר את ההורמונים אפינפרין ונוראפינפרין המגבירים את אספקת הדם ומזרזים את פעימות הלב.
בועית מתכווצת
בועית מתכווצת (באנגלית: Contractile vacuole) היא אברון המצוי בחד-תאיים מסוג פרוטיסטה (Protista) החיים בסביבה שריכוז המומסים בה נמוך מריכוז המומסים בתוכם, כדוגמת הסנדלית (Paramecium) ואמבות. הבועית המתכווצת מאפשרת לתא להיפטר מעודפי המים החודרים אליו באוסמוזה, על ידי כך שהיא קולטת את המים העודפים, ובהגיעה לגודלה המרבי היא נצמדת לקרום התא ומתכווצת תוך הפרשת תכולתה אל מחוץ לתא.
הזמן בין התכווצות אחת לשנייה הוא מספר שניות. קצב התכווצות הבועית המתכווצת משתנה בהתאם לקצב כניסת המים לתא. ככל שריכוז המומסים גדול יותר מסביב לבועית, כך גדל משך הזמן העובר בין ההתכווצויות, מעל ריכוז מסוים הבועית תחדל לפעול. קצב ההתכווצויות תלוי גם במין האורגניזם. בשלב הראשון נכנסים מים באוסמוזה מהסביבה החיצונית לציטופלזמה, בשלב השני נכנסים המים מהציטופלזמה לבועית המתכווצת.
ז'אק בוסואה
ישיבת נתיב מאיר
סמל ניז'ר
סמל ניז'ר הוא שלט אצולה שסביבו ארבעה דגלי המדינה, שנים מכל צד. צבע הדגלים כתום, לבן וירוק. צבע שלט האצולה ירוק, ועליו ארבעה סמלים בצבע זהב.
במרכז הסמל מופיעה השמש, לשמאלה שני חרבות טוארג אלכסוניות שביניהן חנית. מימין שלושה קלחי דוחן ובתחתית הסמל מופיע ראש של זבו.
מתחת הסמל רשום שם המדינה בצרפתית: Republique du Niger.
הצבע הכתום מסמל את מדבר הסהרה המצוי בצפון המדינה. הירוק מסמל את ערבות העשב בדרום ומערב המדינה, והלבן מסמל את התקווה לעתיד טוב יותר.
האבי מטאל
ואצלב קלאוס
ואצלב קלאוס (בצ'כית: Václav Klaus; נולד ב-19 ביוני 1941) הוא פוליטיקאי צ'כי, שכיהן כנשיא הרפובליקה הצ'כית בשנים 2003–2013. היה הנשיא השני של צ'כיה העצמאית וראש ממשלתה הראשון (1993–1997). כתומך בכלכלת שוק חופשי, הוא נחשב לאחד הפוליטיקאים הצ'כים החשובים ביותר מאז נפילת המשטר הקומוניסטי.
ביוגרפיה.
קלאוס נולד בפרבר של פראג וסיים את לימודיו בפקולטה לכלכלה של פראג ב-1963. בתקופת האביב של פראג פרסם מספר מאמרים במגזין הרפורמי הלא-קומוניסטי Tvář. את מסגרת לימודיו המשיך במכון לכלכלה של האקדמיה הצ'כוסלובקית למדעים, אותה עזב ב-1970 לטובת משרה בבנק הלאומי של צ'כוסלובקיה.
ביולי 1992 נבחר לראש הממשלה השני של הרפובליקה הצ'כית במסגרת הרפובליקה הפדרלית של צ'כיה וסלובקיה שהחליפה באפריל 1992 את ה"רפובליקה הצ'כו-סלובקית". בסתיו 1992, עקב הלחץ מהצד הסלובקי להקים ישות מדינית עצמאית, הגיע להסכם עם ראש ממשלת הרפובליקה הסלובקית דאז, ולדימיר מצ'יאר, על מהלך של הפרדה בשלום בין שני המרכיבים של הפדרציה. בעקבות ההפרדה, שנכנסה לתוקף ב-1 בינואר 1993, הפך וצלב קלאוס לראש הממשלה הראשון של צ'כיה העצמאית החל משנת 1993 ועד שנת 1997.
מאז 1990 הוא קיבל קרוב ל-50 תוארי דוקטור של כבוד, וב-1995, בעת שכיהן כראש ממשלה, זכה גם לתואר פרופסור לכלכלה, והמשיך ללמד קורסים שונים בכלכלה במקביל לכהונתו כנשיא. הוא פרסם למעלה מ-20 ספרים בנושאי כלכלה, פוליטיקה, חברה, ותיעוד של פעילותו כנשיא.
ואצלב קלאוס נשוי לליביה רוזמונד קלאוסובה, כלכלנית סלובקית, ולהם שני בנים - ואצלב (מנהל תיכון) ויאן (כלכלן). קלאוס שיחק בצעירותו כדורסל, והוא נוהג לשחק טניס.
ב-4 במרץ 2013 הודח קלאוס על ידי הבית העליון בפרלמנט של צ'כיה והוא צפוי לעמוד לדין בגין "בגידה" בחוקת המדינה. קלאוס נאשם שהעניק חנינות שנויות במחלוקת לכ-6,000 אסירים ועצר הליכים משפטיים בתיקים אחרים.
קלאוס סיים את כהונתו כנשיא ב-7 במרץ 2013, בתום עשר שנים בתפקיד.
קורסארה
קורסארה (באסטונית: Kuressaare, לשעבר בגרמנית ושוודית: Arensburg) היא העיר המערבית ביותר באסטוניה והעיר היחידה באי סארמאה. היא משמשת גם כבירת מחוז סארה וגם כבירת הנפה הכפרית סארמאה (Saaremaa vald).
היסטוריה.
קורסארה התפתחה סביב טירה של בישוף (ה"ארנסבורג") שהוזכרה לראשונה בשנת 1381. בשנת 1559 היא נמכרה לדנמרק. העיר נבנתה על פי דוגמת ריגה בשנת 1563. בשנת 1645 השליטה בה עברה לשוודיה בעקבות אמנת ברמסברו.
קורסארה נהרסה עד ליסוד על ידי חיילים רוסים בשנת 1710 בזמן המלחמה הצפונית הגדולה. בשנת 1721 עברה העיר המשוקמת לשליטה רוסית. במהלך המאה ה-18 קורסארה הפכה לעיירת-קיט פופולרית.
שמה ההיסטורי ארנסבורג (Arensburg) הוחלף בקורסארה בשנת 1918 כשאסטוניה הכריזה על עצמאותה במלחמת העולם הראשונה. משנת 1952 עד שנת 1988 נקראה העיר קינגיספה (Kingissepa) על שם הבולשביקי יליד-קורסארה ויקטור קינגיספ.
באוקטובר 1990 קורסארה הפכה לעיר הראשונה באסטוניה להשיג בחזרה את הממשל-העצמי שלה.
תרבות.
בחודשי הקיץ נערכים בעיר פסטיבלים של מוזיקה ושירה. בשנת 1999 נפתח מחדש התיאטרון העירוני. טירת הבישופ העתיקה של ארנסבורג היא בין המרשימות שבחוף הים הבלטי. בתוכה יש מוזאון על האי סארמאה. בין השאר יש גם בעיר אחוזות-עץ מהמאה ה-18 והמאה ה-19.
תשתית ותחבורה.
בשנת 1894 הוקם נמל מחוץ לעיר, ברומאסארה, כ-4 קילומטרים דרומית-מזרחית לה. בשנת 1975 צורף הנמל לשטח המוניציפלי של העיר.
בסמוך שוכן גם שדה תעופה קטן עם שני מסלולי המראה, עם טיסות לטאלין, פרנו ורוהנו.
כמו כן, בויבאצו שבאי השכן מוהו יש נמל עם מעבורות יומיות היוצאות לעיר וירטסו.
סמל ניו זילנד
סמל ניו זילנד אומץ בשנת 1911. עד שנה זו סמל הממלכה המאוחדת שימש כסמל ניו זילנד. בשנת 1911 הוענק לניו זלנד סמל על ידי בית המלוכה הבריטי. בשנת 1956 נערכו מספר שינויים בסמל.
שלט האצולה נותר כמעט זהה מאז אימוצו. השלט מחולק לארבעה. הרביע הראשון מציג את הצלב הדרומי, המופיע גם על דגל ניו זילנד - אולם היחס של הכוכבים שונה. ברביע השני מופיעה גיזת זהב המסמלת את חשיבות ענף החקלאות (וגידול הצאן בפרט) בניו זילנד. ברביע השלישי מצויה אלומת שיבולי חיטה המסמל את החקלאות במדינה, וברביע הרביעי שני פטישים המסמלים את ענפי הכרייה והתעשייה.
במרכז הסמל מצויה רצועה לבנה ועליה שלוש ספינות המייצגות את חשיבות הסחר הימי ואת ההגירה של המתיישבים אל האי.
לשלט שני תומכים - זילנדיה או פאקהא (מתיישבת אירופאית בהירת שער) המחזיקה את דגל ניו זילנד, ולוחם מאורי הנושא בידו "טאיאהא" - מוט מאורי.
בראש השלט מצוי כתר אדוארד הקדוש, ומתחת השלט מצויים שני ענפי שרך כסוף וקלף שעליו כתוב באנגלית שם המדינה: "New Zealand".
הסמל הקודם לשנת 1956.
קודם לשנת 1956 היה הסמל שונה מהסמל הנוכחי. שלט האצולה היה זהה, אולם התומכים, הציצה והבסיס היו שונים.
בציצת הסמל היה חצי אריה המחזיק בידו את היוניון ג'ק. על הקלף בתחתית שלט האצולה הופיע מוטו המדינה: "קדימה" (באנגלית Onward) על גבי קלף ולרוב מבלי ענפי השרך.
גם התומכים של הסמל היו שונים - משמאל עמדה אישה אדומת שער המביטה קדימה, וכך גם דמות הלוחם - בניגוד לדמויות המביטות כלפי הסמל כפי שהן כיום.
משערים כי הדמות ששימשה בסיס לציור האישה שבסמל הייתה אשת החברה מוולינגטון - אליס ספראג. לא ידוע מי היה הדמות ששימשה בסיס לדמות הלוחם.
פירבור
תכנון נוף
כלכותה
קואמגן
וואיומינג
הבונדסליגה האוסטרית