ב-2014, לחיים הוענק פרס "הלהקה הבינלאומית הטובה ביותר" של "NME". באוגוסט, הוציאה את הקליפ "My Song 5" בגרסת רמיקס, בכיכובו של הראפר האמריקאי, אייסאפ פרג. זהו הסינגל השישי מתוך, "Days Are Gone". חיים וג'ון הדר הופיעו בקליפ של כרומיו, לשיר "Old 45's". באוקטובר, הקליטה גרסת כיסוי לשיר של פליטווד מק "Rhiannon" עם סטיבי ניקס. באוקטובר 2014, התחילה להקליט את אלבומה השני, לאחר שכתבה כמויות גדולות של חומר חדש בסיבוב ההופעות אליו יצאה באותה העת. היא השתתפה בפסקול המקורי של "" ושל "מורדים". בנובמבר, ביצעה את "Pray to God", שנכלל באלבום האולפן הרביעי של קלווין האריס, "Motion".
הלהקה התיידדה עם הזמרת טיילור סוויפט ויחד הן ביקרו בקטלינה ובמאווי, הוואי. בקיץ 2015, הלקה פתחה המופע של טיילור סוויפט בהופעות נבחרות של "The 1989 World Tour". היא הייתה מועמדת לפרס גראמי לתגלית השנה בטקס פרסי גראמי ה-57. דניאל נפצעה בתאונה לפני הטקס, אבל זמן קצר לאחר מכן צייצה בטוויטר שהיא מתאוששת.
במרץ 2016, הודיעה הלהקה על שירים חדשים וסיבוב הופעות חדש בקיץ 2016. בריאיון עם "NME" שהתקיים ב-18 בינואר 2017, הודיעה על האלבום השני שלה, שיצא לאור בקיץ באותה השנה. באפריל, פורסם קליפ שצולם על ידי פול תומאס אנדרסון לשיר החדש, "Right Now" מתוך האלבום השני שלה, "Something to Tell You", שיצא לאור ב-7 ביולי. הסינגל המוביל "Want You Back" יצא לאור ב-3 במאי. ב-13 במאי 2017, הופיעה בפעם השנייה כאורחת המוזיקלית בתוכנית "סאטרדיי נייט לייב", שם ביצעה את "Want You Back" ואת "Little of Your Love". בתחילת שנת 2018, הודיעה על סיבוב ההופעות "Sister Sister Sister Tour", שהתקיים בארצות הברית, אירופה ובריטניה.
2018–היום: "Women in Music Pt. III".
ב-11 בנובמבר 2018, הלהקה הופיעה בווטסייד 2018, עם אמנים כמו רינגו סטאר, ג'יימס טיילור ודון הנלי. ב-6 במרץ 2019, הודיעה כי היא עתידה להופיע בפסטיבל פיצ’פורק השנתי בשיקגו לצד רובין והאחים איסלי. ב-4 באפריל 2019, דניאלה הודיעה באמצעות הרשתות החברתיות של הלהקה כי היא מקליטה מוזיקה חדשה ומתכננת להוציאה לאור בקיץ 2019. דניאל תרמה רבות ל-"Father of the Bride"; האלבום הרביעי של הלהקה ומפייר ויקנד. ביולי 2019, היא הוציאה לאור את השיר "Summer Girl", שנוצר בהשראת מלחמתו של המפיק ובן זוגה של דניאל, אריאל ראצ'שייד, במחלת הסרטן. הלהקה הצהירה זמן קצר לאחר מכן כי עוד מוזיקה תצא לאור בחודשים הקרובים עם הסינגל "Now I'm in It" שיצא לאור לבסוף ב-30 באוקטובר. בהמשך, הוציאה לאור את "Hallelujah", ב-18 בנובמבר. ב-2 במרץ 2020, שיתפה כי אלבומה השלישי, "Women in Music Pt. III", ייצא לאור ב-24 באפריל, עם הסינגל השיווקי "The Steps" שיצא לאור ב-2 במרץ. ב-23 במרץ, הודיעה כי היא דוחה את יציאת אלבומה השלישי ל-26 ביוני בעקבות מגפת הקורונה. ב-22 במאי, הוציאה לאור סינגל נוסף, "Don't Wanna", שהופק על ידי רוסטאם באטמנגליג', ראצ'שייד ודניאל.
בשנת 2020, השתתפה הלהקה בשיר "No Body, No Crime", של טיילור סוויפט, אשר לקוח מתוך אלבומה התשיעי, "Evermore". בשנת 2021 השתתפה אלנה כשחקנית בסרט "ליקריץ פיצה" שביים וכתב פול תומאס אנדרסון.
סגנון מוזיקלי.
יש שהשוו בין חיים לסגנון הרוק הקל של להקת פליטווד מק משנות ה-70, אף על פי שחברות הלהקה אומרות שהן לא מרוצות מהשוואה זו ומתעקשות שהן מושפעות ממוזיקה יותר עכשווית. לדברי מטרו, המוזיקה של הלהקה נשמעת כמו פולק רוק, "עם סגנונות R&amp;B/היפ-הופ, שנוספו למען הסדר הטוב". הלהקה העריצה את ביונסה והושפעה ממנה. היא כיסתה את השיר שלה "XO" בתוכנית Live Lounge ברדיו 1 של ה-BBC ותיארה את "My Song 5" כ"גנוב" מג'סטין טימברלייק.
הלהקה דחתה את תווית ה"להקת בנות" והעדיפה לקבל יחס של מוזיקאיות לפי יכולותיהן האישיות. אלנה הצהירה, "כאשר אנשים קוראים לנו להקת בנות, אני מקבלת את זה כעלבון – להיות בחורה בלהקה לא אמור להיות משהו יוצא דופן". כל שלוש האחיות מיומנות ביותר מאשר כלי אחד: אסתי מנגנת בגיטרה ובבס, דניאל מנגנת בגיטרה ובתופים ואלנה מנגנת בגיטרה, קלידים ובכלי הקשה. בהופעות חיות, אסתי מנגנת בבס, דניאל מנגנת בגיטרה ושרה ואלנה מנגנת בגיטרה, קלידים וכלי הקשה. כל שלוש האחיות מבצעות הרמוניה ווקאלית בשלושה קולות.
הסאונד של הלהקה בהופעות חיות שונה מזה שבאולפן. כתב ה-"NME", הייזל שפילד אמר ש-"Days Are Gone" "עלול לבלבל את אלו שאהבו את הלהקה בגלל הופעות הרוק החיות המחוספסות". ההקלטות ממחישות את סגנון הפופ הקולי של הלהקה, בעוד הלהקה מנגנת קטעי רוק כמו "Oh Well" של פליטווד מק בהופעה. העבר של הלהקה כלהקת חתונה מימיהם ב-Rockinhaim הוביל אותה לכיסוי שירים רבים בהופעות חיות ובמשדרים ברדיו, כולל "Wrecking Ball" של מיילי סיירוס, "Strong Enough" של שריל קרואו ושל "I'll Try Anything Once" של הסטרוקס (גרסה ראשונית של "חיים רק פעם אחת"). אסתי מתפקדת כמנהלת ההופעה על הבמה, כשהיא מכריזה על רוב השירים. רבים מתעלולי הבמה שלה, כמו ההתלוצצויות הבוטות והגסות שלה עם הקהל, התייחסותה לעצמה בגוף שלישי והבעות הפנים המשעשעות שלה ("פרצוף הבס") בזמן הנגינה הם המרכיב העיקרי בהופעות החיות של הלהקה ובמידה פחותה יותר, של תדמיתה הציבורית של הלהקה.
האטון אמר כי אסתי היא הבסיסטית שהוא הכי אוהב לנגן איתה. אף על פי שהוא מסרב להופיע בתמונות עיתונות ויחסי ציבור, הוא בכל זאת נחשב למעין חבר בלהקה.
ביקורות.
תגובת הביקורת ללהקת חיים חיובית. מאט ג'יימס מ-"PopMatters" כתב "קשה ממש שלא לאהוב את חיים. הן טריו חביב בהחלט, אם כי קצת מוזר, כשהסיפור שלהן כבר נושאת ריגוש של אגדה". כתב הגרדיאן, אלכסיס פטרידיס שיבח את יכולות כתיבת השירים של הלהקה, כשכתב ש"יש להן סוג מסוים של שלמות פופ רדודה ומבריקה". סאונד הלהקה תואר כ"פולק-חדש-פוגש-R&amp;B-משנות-התשעים" ו"מוזיקה שנשמעת כאילו נכתבה בחופשה על שפת האגם בהשתתפות סטיבי ניקס, ג'ון ווייט ואן ווג".
בסקר של מוזיקת פופ ב-2013, מבקרת האובזרבר קיטי אמפייר שיבחה את הלהקה על "שימוש בווקטור של הרמוניות לחיבור של R&amp;B עם רוק רך משנות השבעים". האינדפנדנט היה אמביוולנטי יותר ללהקה, וכתב כי הן "חסרות משמעותיות בבסיסן" ותיאר את הסגנון המוזיקלי שלהן כ"מחובר בצורה חסרת בושה למורשת של אמנים כמו פליטווד מק והבאנגלס" וסיכם את פועלה של הלהקה כ"בסדר, אבל לא יותר מזה".
רשימת פעולות האצ&quot;ל
פעולות האצ"ל מחולקות ברשימה זו לשלוש תקופות: תקופת המרד הערבי, שהחלה עם "שבירת ההבלגה", הסתיימה עם פרוץ מלחמת העולם השנייה והתאפיינה בעיקר בפעולות כנגד האוכלוסייה הערבית; התקופה שקדמה למלחמת העצמאות, שהחלה עם חידוש הפעולות של האצ"ל ב-1944 והתאפיינה בפעילות כנגד השלטון הבריטי בארץ; ותקופת מלחמת העצמאות, שהחלה בקבלת החלטת החלוקה על ידי האומות המאוחדות בכ"ט בנובמבר 1947, הסתיימה עם פירוק האצ"ל והצטרפות לוחמיו לשורות צה"ל והתאפיינה גם היא בעיקר בפעולות כנגד האוכלוסייה הערבית.
דיאנה ארבנינה
דיאנה סרגייבנה ארבנינה (ברוסית: "Диана Сергеевна Арбенина"; נולדה ב-8 ביולי 1974 בעיר וולוז'ין, מחוז מינסק, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הבלארוסית, ברית-המועצות) היא זמרת, מוזיקאית, משוררת, מקימה וסולנית הרכב הרוק נוצ'נייה סנייפרי.
זוכת אות אמנית כבוד של הרפובליקה הצ'צ'נית (2005).
טופולנסקי
טופולנסקי הוא שם משפחה.
לבוביץ
קרל שוורס
קרל יוהאן גוסטב שוורס (בשוודית: Carl Johan Gustaf Swartz; 5 ביוני 1858 – 6 בנובמבר 1926) היה פוליטיקאי שוודי שכיהן כראש ממשלת שוודיה ממרץ ועד אוקטובר 1917. לפני כן הוא שימש בתפקיד שר האוצר בין השנים 1906 – 1911.
ראשית חייו.
קרל שוורס נולד בעיר נורשפינג שבמחוז אסטרייטלנד כבנם של בעל בית החרושת לטבק אריק שוורס ושל רעייתו אליסבת פורסגרן. לאחר שהשלים את לימודיו באוניברסיטת אופסלה ובאוניברסיטת בון, הוא שב לנורשפינג כדי לקחת חלק בניהול עסקי המשפחה. הוא לקח חלק בחיי עירו וכן בחיי התרבות שלה. בין השנים 1912 – 1917 הוא היה בין השאר יושב ראש מועצת המנהלים של הבנק המרכזי של שוודיה.
בתקופת כהונתו כשר האוצר הוא יישם מספר רפורמות, כולל הנהגתם של מס הכנסה ורכוש משולבים שהיו למיסים פרוגרסביים. עם התמזגותן של מפלגות האגף הימני של הבית התחתון של הריקסדאג (הפרלמנט השוודי), היה שוורס לחבר במועצה הפנימית של המפלגה הלאומית החדשה.
מלחמת העולם הראשונה.
בשנות מלחמת העולם הראשונה היה שוורס דמות מפתח בריקסדאג בתוקף תפקידו כיושב ראש הוועדה לענייני אספקה בשנים 1915 – 1917. עם נפילת הממשלה הבלתי-מפלגתית בראשותו של יילמאר המרשלד עקב לחצים חיצוניים ועקב עימותים פנימיים, קרא המלך גוסטב החמישי לשוורס לקבל על עצמו את תפקיד ראש הממשלה. שוורס קיבל את הצעת המלך יותר מתוך חוש אחריות מאשר מתוך שאיפה אישית לקבל את התפקיד. משימתה החשובה ביותר של ממשלת שוורס הייתה להרגיע את הרוחות בקרב חוגי הבורגנות בהקשר לשמועות על כך שמהפכת פברואר ברוסיה תתפשט לשוודיה.
באופן כללי נחשב שוורס לשמרן מתון ובעל היגיון. הוא אסר על מיליציות פרטיות של הבורגנים לנקוט בפעולה לקראת הפגנות האחד במאי 1917 על סמך הבטחתה של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית לדאוג לשמירת הסדר. ללא הסכמה זו, העימותים היו עלולים להסלים במהלך חודש מאי ולגרום למשבר פוליטי פנימי בשוודיה.