ננסי קוואן התפרסמה שנה לפני כן בסרט עולמה של סוזי וונג, שירתה בסרט מדובבת על ידי הזמרת בטי ג'יין בייקר.
המחזמר הצליח פחות מקודמיו - אוקלהומה!, המלך ואני ודרום פסיפיק.
המחזה עוסק בקהילה הסינית בסן פרנסיסקו, ומעלה את בעיית פער הדורות בין המבוגרים והצעירים ואת הקושי של המבוגרים הרגילים לתרבות הסינית עם החוקים הנוקשים לקבל את השפעת התרבות האמריקאית החופשית.
בשנת 2008 נבחר הסרט לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית שבספריית הקונגרס על חשיבותו מבחינה תרבותית, היסטורית ואסתטית.
תקציר העלילה.
מיי לי (מיושי אומקי) ואביה, ד"ר האן לי (קאם טונג), מגיעים לנמל סן פרנסיסקו כנוסעים סמויים באוניית משא מהונג קונג. כדי לאסוף כסף, מיי לי ואביה מופיעים ברחוב בשיר "מאה מיליון נסים" כשמיי לי מתופפת בתוף עליו ציור של פרח (מכאן שם הסרט).
מיי לי ואביה באים למעשה לפגוש את סמי פונג (ג'ק סו) בעל מועדון הלילה "Celestial Gardens". מיי לי היא "כלת צילום" לנישואים מאורגנים בין משפחת מיי לי לאמו של סמי, מאדאם יאנג פונג (סו ינג). סמי לא מתלהב ממנה כי הוא קשור כבר חמש שנים לרקדנית הראשית שלו, לינדה לאו (ננסי קוואן), ואף קנה לה מכונית מהודרת.
הוא מביא אותם לביתו של ידידו העשיר ואנג צ'י יאנג (בנסון פוג) שגר עם גיסתו (חואניטה הול) וארבעת ילדיו. הוא רוצה לשדך בין בנו הבכור ואנג טא (ג'יימס שיגטה) למיי לי, אך בעצת גיסתו הוא נותן להם שבוע "כדי להתאהב". ואנג טא הוא כבר אמריקאי מודרני וכולם שרים על פער הדורות בין ההורים לילדים.
וואנג טא מתראה עם לינדה היפה והמושכת, אך היא לא מספרת לו על עבודתה במועדון הלילה. היא שמחה שיש לה מחזרים רבים ושרה מול המראה "אני שמחה להיות בחורה". לינדה מארגנת מסיבה לכבוד סיום הקולג' שלו וגם לכבוד הצלחתה של מאדאם ליאנג במבחני ההתאזרחות. מאדאם ליאנג שרה כי עכשיו יש בה תערובת של סיניות ואמריקניות כמו מאכל "צ'ופ סואי".
בתהלוכת סוף השנה ב"גרנט אווניו" בצ'יינטאון מופיעה לינדה ברחוב במופע ריקודים מרהיב.
סאם רוצה לשבש את הקשרים בין לינדה וואנג טא. הוא מזמין את כולם למופע במועדון הלילה שלו. לינדה מופיעה שם בריקוד חושפני, והם נבוכים ועוזבים את המקום. לינדה כועסת על סם ושופכת עליו דלי מים. וואנג טא משתכר ותופרת המשפחה הלן צ'או (רייקו סאטו) לוקחת אותו להתאושש בדירתה, גם היא חולמת עליו כבעל. בבוקר מגיעה אליה מיי לי ונוכחת שוואג טא היה שם. היא מנתקת את יחסיה איתו ועוזבת עם אביה לדירה אחרת.
סם אינו רוצה להתחתן עם מיי לי, הוא לוקח אותה למועדון הימורים ומראה לה איך הוא מפסיד. לוקח אותה לבר ומראה לה את כל הבחורות העוגבות עליו, ולבסוף שר לה "אל תינשאי לי" ומפרט את כל מגרעותיו אבל זה לא עוזר. לפני החתונה מבקר אותה וואנג טא ומתוודה על אהבתו אליה.
בטקס החתונה של מיי לי וסם נוכחים כולם. מיי לי אומרת לכומר כי אינה יכולה להתחתן עם סם כי היא הגיעה לארצות הברית באופן בלתי חוקי. וואנג טא מחליט להתחתן אתה ובאותו מעמד נערכת חתונה כפולה - מיי לי ווואנג טא, וסם ולינדה.
פרסים.
הסרט היה מועמד לחמישה פרסי אוסקר:
מיושי אומקי הייתה מועמדת לפרס גולובוס הזהב לשחקנית הטובה בותר - קומדיה או מוזיקלי.
הסרט היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי.
אוורו וולקן
אוורו וולקן הוא מטוס סילון עם ארבעה מנועים בעל כנף בתצורת דלתא וללא כנפוני זנב. המטוס נועד למשימות הפצצה אסטרטגיות בגובה רב והיה בשירות חיל האוויר הבריטי (RAF) משנת 1956 ועד 1984. המטוס היה אחד מבין 3 מפציצי ה-V שיוצרו (ויקטור, וולקן, וליאנט) ונחשב למתקדם שבהם.
ברוב שנות המלחמה הקרה, מטוסי הוולקן, שנשאו חימוש גרעיני, שימשו להרתעה. בשנת 1982, במהלך מלחמת פוקלנד, המטוסים שהשתתפו במבצעי אייל שחור נשאו פצצות ש"כ או טילי שרייק.
כוח מפציצי V.
בראשית שנות ה-50, הבריטים החליטו להקים את כוח התקיפה הגרעיני האסטרטגי בחיל האוויר (RAF ) שנודע בשם הרשמי "כוח V" או מפקדת כוח ההפצצה הראשי .
לצורך כך, נבנו 3 דגמים של מפציצי דגם-V:
ויקרס ואליאנט - טס לראשונה ב-1951 ונכנס לשירות ב-1955
אוורו וולקן (כולם היו מדגם 698) - טס לראשונה ב-1952 ונכנס לשירות ב-1956
הנדלי פייג' ויקטור - טס לראשונה ב-1952 ונכנס לשירות ב-1957
בשיאו, יוני שנת 1964, מנה הכוח 50 מטוסי ואליאנט, 70 מטוסי וולקן ו-39 מטוסי ויקטור.
ייצור ודגמים.
המתכנן והיצרן היה חברת א.ו.רו (A.V.Roe) שנרכש על ידי חברת הוקר סידלי ב-1963.
טרם תחילת הייצור הסדרתי, החברה ייצרה מספר דגמים מוקטנים לכדי 1/3 בשם Avro 707 לצורך ניסויים ובחינת עקרונות כנף הדלתא.
סה"כ סופקו 134 מטוסים - 45 מדגם B1 ו-89 מדגם B2. דגם B1 יצא משירות בשנת 1967 ודגם B2 בשנת 1984.
דגם B1 סופק לחיל האוויר בשנת 1956 ומחירו אז עמד על 750,000 ליש"ט. משנת 1960 החלה אספקת דגם B2 עם מנועים משופרים, כנף גדולה יותר, מערכות ל"א (ECM) וחשמל משופרות. חלק מהדגמים הותאמו לנשיאת טילי Blue Steel גרעיניים מתוצרת אוורו.
במטוס לא הותקנו תותחים ולא היו בו מערכות נשק להגנה. בתחילה ההגנה התבססה על מהירות גבוהה וטיסה בגובה רב כדי להימנע מיירוט. אמצעי ל"א הותקנו רק ב-1960 וממחצית שנה זו שונתה הטקטיקה לטיסות נמוכות.
באמצע שנות ה-70, 9 וולקנים הותאמו למשימות סיור מכ"ם ימיות והדגם נקרא MRR. בשנים האחרונות לשירותו, 6 וולקנים הוסבו למשימות תדלוק אווירי (K2).
כיום.
סה"כ נותרו כיום 19 וולקנים המוצגים באתרים שונים בארצות הברית ובבריטניה.
מטוס וולקן מס' זנב XH558 שופץ וטס עד לאוקטובר שנת 2015 בתצוגות אוויר שונות ומאז מוצב בשדה דונקאסטר שפילד. למטוס ניתן השם . שניים אחרים, מספרי זנב XL426 ו-XM655 בעלי כשירות להסעות בלבד, הוצבו בשדה התעופה סאות'אנד בלונדון ובוולסבורן מאונטפורד.
נשיאת חימוש.
פצצת גרעין אחת (מדגמים שונים) או 21 פצצות 1,000 ליברה (450 ק"ג) בתא הפצצות.
במהלך מבצעי אייל שחור הותאמו המטוסים לנשיאת טילים נגד מכ"ם מדגם שרייק.
אנדריאה גז
אנדריאה מִיה גז (באנגלית: Andrea Mia Ghez; נולדה ב-16 ביוני 1965) היא אסטרונומית אמריקאית ממוצא יהודי, פרופסורית במחלקה לפיזיקה ואסטרונומיה של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA). כלת פרס נובל לפיזיקה לשנת 2020 (יחד עם ריינהרד גנצל ורוג'ר פנרוז) על גילוי חור שחור על-מסיבי במרכז הגלקטי של שביל החלב.
קורות חיים.
אנדריאה גז נולדה בניו יורק, בת לסוזן וגילברט גז. אביה, יהודי יליד רומא שבאיטליה ובן להורים מתוניסיה וגרמניה, היה כלכלן. אמה היא ממשפחה אירית ממסצ'וסטס. היא גדלה בשיקגו ולמדה בתיכון שליד אוניברסיטת שיקגו . תוכנית אפולו לנחיתת אדם על הירח עוררה בה רצון להיות אסטרונאוטית, ואמה עודדה אותה בכך. החלה ללמוד מתמטיקה באוניברסיטה ועברה ללימודי פיזיקה. בשנת 1987 קיבלה תואר ראשון בפיזיקה מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT) ובשנת 1992 קיבלה תואר דוקטור לפיזיקה מהמכון הטכנולוגי של קליפורניה, על עבודה בהנחייתו של גרי נויגבאואר . המשיכה לפוסט-דוקטורט באוניברסיטת אריזונה.
בשנת 1994 הצטרפה לסגל המחלקה לפיזיקה ואסטרונומיה של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, בשנת 1997 מונתה לפרופסור חבר ובשנת 2000 מונתה לפרופסור מן המניין. היא מייסדת ומנהלת של קבוצת המרכז הגלקטי באוניברסיטה זו. משתמשת, בין השאר, בתצפיות במצפה הכוכבים קק שבהוואי לשם חקירת קשת A* שבמרכז שביל החלב. באמצעות דימות אינפרא אדום של המרכז הגלקטי הצליחו גז ועמיתיה להתגבר על ענני אבק שמסתירים את האור הנראה וליצור תמונות של מרכז שביל החלב, וכך לעקוב אחר מסלולי הכוכבים שסביב קשת A*. מחקריה אלה הובילו למסקנה שבמרכז שביל החלב נמצא חור שחור על-מסיבי. על תגלית זו זכתה בפרס נובל לפיזיקה לשנת 2020, יחד ריינהרד גנצל ורוג'ר פנרוז.
יחד עם ג'ודית לאב כהן חיברה את ספר הילדים "You Can Be a Woman Astronomer" ("את יכולה להיות אסטרונומית"), שיצא לאור בשנת 1995.
חיים אישיים.
גז נשואה לטום לטורט, גאולוג וחוקר במכון ראנד, ולהם שני בנים. היא עוסקת בשחייה.
קישורים חיצוניים.
מאמרים מדעיים:
אנדראה גז
אסטריקס וקלאופטרה (סרט)
אסטריקס וקלאופטרה (בצרפתית: Astérix et Cléopâtre, באנגלית: Asterix and Cleopatra) הוא סרט הנפשה מסורתית צרפתי-בלגי, מסוגת קומדיה והרפתקאות לכל המשפחה, המבוסס על חוברת הקומיקס "אסטריקס וקלאופטרה", החוברת השישית בסדרת הקומיקס "אסטריקס" שכתב רנה גוסיני ואייר אלבר אודרזו שגם ביימו את הסרט.
תקציר העלילה.
קלאופטרה, מלכת מצרים התלמיית, אינה מרוצה מזלזולו של יוליוס קיסר בעם המצרי. על-כן היא מבטיחה לו כי תקים עבורו ארמון מפואר כאשר משך-הבנייה יעמוד על שלושה חודשים בלבד. את המשימה היא מטילה על אדריכל בשם סרגליס והיא מודיעה לו כי אם יצליח יכוסה בזהב, אך אם יפסיד, יוגש כמאכל לתנינים. סרגליס, המכיר את אשפיקס ויודע על יכולותיו לחולל ניסים, נוסע לגאליה ומבקש את עזרתו. אשפיקס, שבכל-אופן התכוון לנסוע למצרים, הסכים ללוות את ידידו, וגם אסטריקס ואובליקס מצטרפים להרפתקה.