לאחר יציאת עורך היצורים בגרסת טרם-הפצה, EA פתחו יישום ספור ל-Facebook, שכרגע מציג עדכונים לגבי העורך והמשחק, מונה שעות עד יציאת המשחק, ובעתיד יכיל גלריה ואפשרות להציג את אוסף היצורים שנוצרו על ידי המשתמש.
פרסים.
בתערוכת E3 בשנת 2005, המשחק זכה בפרסים הבאים של Game Critics: ההצגה הטובה ביותר, המשחק המקורי הטוב ביותר, משחק המחשב הטוב ביותר, משחק הסימולציה הטוב ביותר.
בתערוכת E3 בשנת 2006, המשחק זכה בפרסים הבאים של Game Critics: משחק המחשב הטוב ביותר, המשחק המקורי הטוב ביותר, ומשחק הסימולציה הטוב ביותר.
ניהול זכויות דיגיטלי.
ספור משתמש בגרסה מותאמת של מנגנון תוכנת ניהול זכויות דיגיטלי, , למניעת העתקות, שדורשת אימות זהות בעת ההתקנה ובעת התחברות לשרת. הגרסה הנוכחית נקבעה אחרי שהתכנון המקורי נתקל בהתנגדות מהציבור, כיוון שהיה נדרש אימות כל עשרה ימים.
בתחילה, EA שחררה את המשחק כך שעם מפתח רישיון אחד, ניתן לאמת את המשחק על 3 מחשבים בלבד. לאחר תלונות של צרכנים, EA העלתה את הגבלת האימות לעד 5 מחשבים.
השימוש ב-SecuRom לא אוזכר במדריך למשתמש, על הקופסה, או ברישיון השימוש בתוכנה. למרות השימוש במנגנון DRM (ניהול זכויות דיגיטלי), ספור נפרץ, וההגנה שלו נעקפה. המשחק הופץ ברשת הביטורנט וזכה להיות המשחק הפרוץ הנפוץ ביותר לשנת 2008, לאחר שהורידו אותו כ-1.7 מיליון פעמים תוך שלושה חודשים מיום הוצאתו לשווקים.
כתגובה ליחס של המשתמשים כלפי מנגנון ה-DRM, EA הודיעה שתעלה את מספר המחשבים שניתן לאמת עליו עותק יחיד של ספור, ובנוסף תאפשר לבטל אימות על מחשב שכבר בוצע בו אימות, בעזרת תוכנה מתאימה.
ב-22 בספטמבר 2008, תובענה ייצוגית עולמית הוגשה כנגד EA עקב צורת השימוש במנגנון ה-DRM, ובכך שהסתירה את המנגנון מהמשתמש, ובטענה שלמנגנון זה יש תכונות הדומות לתוכנות של תוכנות Rootkit, ובכללן העובדה שמנגנון זה נשאר בכונן הקשיח גם לאחר הסרת המשחק.
ב-14 באוקטובר 2008, הוגשה תביעה דומה כנגד EA על שכללו את מנגנון ה-DRM בגרסת הדמו החופשית של עורך היצורים של ספור.
בט&quot;ר זיקים
גרעינון
גרעינון הוא אברון משני (או "תת-אברון") המצוי בתוך גרעין התא של רוב התאים האיקריוטיים.
תפקידו העיקרי של הגרעינון הוא ייצור הריבוזומים. הגרעינון מורכב מכמה קומפלקסים של חלבונים והוא שוכן בצמוד לכרומוזומים, באזור שבו ה-DNA מכיל גנים המקודדים ל-rRNA. באזור זה, המכונה NOR (ראשי תיבות באנגלית של Nucleolar Organizer Region, "אזור ארגון הגרעינון"), שוכנים רוב הגנים המקודדים ל-rRNA. הגרעינון אינו מוקף בממברנה כלשהי, והוא חשוף לנוקלאופלזמה (הנוזל הממלא את גרעין התא). בתאי האדם, למשל, מפוזרים הגנים ל-rRNA על גבי חמישה כרומוזומים, וגרעינון נפרד נבנה בצמוד לכל אחד מהם.
בגרעינון מתבצע עיבוד ה-pre-rRNA, התעתיק הראשוני של ה-rRNA. הלה נחתך לגדילים המתאימים ליחידות הריבוזום, וכן מתבצע בו שינוי כימי של מספר נוקלאוטידים. את מרבית השינויים בגרעינון מבצעת חומצת גרעין הקרויה sno-RNA, ("RNA גרעינוני קטן"). אל הגרעינון מגיעים חלבונים המהווים חלק מהריבוזום, ושם הם מוצמדים ל-rRNA.
ב-2018 הועלתה ההשערה שהגרעינון משתתף בקביעת משך חיי התא.
דויד טורשווילי
דויד טוּרַשווילי (בגאורגית: დათო ტურაშვილი; נולד ב-10 במאי 1966 בטביליסי) הוא סופר גאורגי.
בשנת 1989 הוא היה מנהיג מחאת סטודנטים, שהתרחשה במנזרי דויד גרדג'ה, שבמזרח גאורגיה. הנובלה הראשונה שלו, פורסמה בשנת 1988, והייתה מבוססת אירועי המהומות מאותה מחאת סטודנטים. הצגת הבכורה של המחזה שלו "דור הג'ינס" הייתה במאי 2001. פרסומים אחרים שלו היו: ספר המסעות "קטמנדו" משנת 1988, "אמריקה הידועה והלא ידועה" משנת 1993, "טיבט לא רחוקה" בשנת 2001, ושני אוספים של תסריטים בדיוניים קצרים, כאשר האוסף הראשון שלו נקרא "מראני" משנת 1991 (מראני - בגאורגיה: מקום לשמירת היין בתוך קנקנים גדולים), והשני הוא תסריט על אירוע חטיפה טרגי של טיסת 6833 של אירופלוט בטביליסי. כמו כן פרסם את הנובלה "גוּרג'י חאתוּן" על סיפור נכדתה של תמר מלכת גאורגיה, גורג'י חאתון.
קישורים חיצוניים.
גורג'י חאתון
גוּרג'י חאתוּן (בגאורגית: გურჯი-ხათუნი, טורקית: Gürcü Hatun;סביבות 1237 - סביבות 1286) הייתה אשתו המועדפת של כּאי חוּסרווה השני (ქეი ხუსრვე II, غياث الدين كيخسرو بن كيقباد), הסולטאן הסלג'וקי של סולטנות רום (1237-1246).
חייה.
נולדה כנסיכה תמר, בת למלכה רוסודן בגרטיוני, ונכדתה של תמר המלכה. אביה, מור'יס אד-דין (მოღის ედ-დინი), היה בנו של הסולטאן טוגרול השני. רוסודאן השיאה את בתה לכאי חוסרווה השני, כדי להבטיח שלום וביטחון עם הסלג'וקים של אנטוליה.
בתחילה תמר נשארה נוצרייה, אבל לאחר מכן התאסלמה, וקיבלה את השם המוסלמי, גוּרג'י חאתוּן, שפירושו "אישה גאורגית" . היא ילדה לסולטאן את קאיכּוּבּאד השני (علا الدين كيقبادان بن كيخسرو).
דמותה של חאתון הופיעה על מטבעות של הסולטנות מאותה תקופה. המטבעות כללו את השמש שסימלה את חאתון, כאשר האריה ייצג את הסולטאן עצמו. הסמל הזה ידוע כ"שיר-יהוּרשיד", סמל האריה והשמש, שלימים יהפוך לשכיח בעולם האיסלמי (למרות שהמקור לסמל מתוארך לזמן מוקדם יותר).
לאחר מותו של הסולטאן, בשנת 1246, תפס הוזיר, סהיב פרוואן מוהי אד-דין (או מוהין אד-דין סולימאן, მუინ ედ-დინ სულეიმან), את השליטה על הסולטנות ונשא את חאתון לאישה.
היא ידועה כפטרונית של המדע והאומנות, והייתה במערכת יחסים ידידותית עם הסופרים הסופיים, ובמיוחד עם ג'לאל א-דין רומי. כמו כן, היא הייתה נותנת החסות של מבנה בית הקבורה בקוניה (כיום בטורקיה).
הרב מבריסק
פרדי ז'ירארדה
פרדי ז'ירארדה (בצרפתית: Frédy Girardet) (נולד ב-17 בנובמבר 1936) הוא אחד השפים החשובים ביותר במטבח הצרפתי משנות ה-70 של המאה ה-20 ועד המחצית השנייה של שנות ה-90.
חייו.
פרדי ז'ירארדה נולד בשנת 1936 בלוזאן שבשווייץ. אביו היה בעל בית קפה בקריסייה (Crissier), עיירה הסמוכה ללוזאן, בו עבד ז'ירארדה בצעירותו. לאחר מכן פנה לצרפת והתלמד בבישול ברואן ובבוז'ולה.
ז'ירארדה חזר לבית הקפה של אביו ופתח במקומו את המסעדה שנשאה את שמו. ההצלחה לא איחרה להגיע והמסעדה הפכה למוקד לאניני טעם מכל רחבי תבל. ב-1986 צרפת העניקה לז'ירארדה את עיטור הכבוד הגבוה ביותר.
בשנת 1990 הוא השתתף בסלון הגסטרונומי בלוזן לצד ז'ראר רבאה. ב-1994 מדריך מישלן העניק למסעדה שלושה כוכבים, היה זה בשנה הראשונה שיצא לאור המדריך בשווייץ, צעד חסר תקדים מבחינת המישלן ועד לפרישתו הוא היה השף היחידי בשווייץ שהחזיק בשלושה כוכבים. כמו כן והוענק לו הציון המקסימלי של 19.5 נקודות בגו מיו.
ב-1996 בהיותו בן שישים פרש ז'ירארדה בשיא תהילתו והצלחתו. הוא מכר את המסעדה לעוזרו מאז 1989 פיליפ רושה ששינה את שם המסעדה להוטל דה ויל. המסעדה ממשיכה לשמור על שלושה כוכבים במישלן.
ביקורת עמיתים.
ז'ואל רובישון אמר עליו: "הוא מלך השפים על פני כדור הארץ, שבישולו האינטליגנטי משלב ספונטניות ומחשבה מעמיקה.". צ'רלי טרוטר משיקגו אמר שהוא: "השף החי הגדול ביותר, פרדי ז'ירארדה עורר השראה בשפים מכל רחבי הכולם באמצעות מסעדתו האגדית ומטבחו. הוא האפיפיור של המטבח העילי - גאון קולינרי שאין שווה לו".
דניאל בולו מניו יורק אמר: "אחד השפים הגדולים בעולם במאה הקודמת. הוא היה תמיד מקור השראה לשפים מקצועיים".
מטבחו ותבשיליו.
מטבחו נשען על יסודות המטבח הצרפתי הקלאסי, שעל בסיסו הוא פיתח תבשילים רבים פרי יצירתו, ששאבו גם מן ההיצע העשיר של מטבחי העולם ונהג לשנותם תדיר, מעולם הוא לא בישל אותו מאכל באותה צורה. הוא השתמש בחומרי הגלם הטריים ביותר. ובמאכליו הרבו לככב פטריות כמהין, כבד אווז ופירות הדר. מנותיו היו מרהיבות ביופיין. מבין תבשיליו ניתן למנות: מותן אייל עם בצלים וערער ועם כרוב וחמאה, בשר עוף עם תבלינים הודיים, עשבים מטוגנים עמוק ופילאף אורז בסמטי, סלט תות ובננה עם קליפות פרי הדר מקורמלים, תאנים אפויות עם סירופ ליים ורוטב פטל, מרק קרם אפונה עם רגלי צפרדעים וקויאר אוסטרה, שקדי עגל עטופים בחסה עם ארבעה סוגי פלפל ואשלוט, מרק קרם קר של פורל במקפא זעפרן וקויאר אוסטרה, לנגוסטין עם צ'ילי איולי ושבלולים עטופים בשומשום, אגסים שלוקים עם סירופ תפוזים ביחד עם טוגני שזיפים וגלידת אגוזים.
ממלכת קולחתי
תמ&quot;ג לנפש
אריניה
במיתולוגיה היוונית האֵרינְיות (יוונית: Ἐρῑνύες [ῠ], pl. of Ἐρῑνύς [ῡ]) או אוּמֵנידיות ובפי הרומאים: פוּרִיות (לטינית: Furies), הן אלות הנקם, האנשה נשית של נקם. בהשבעה באיליאדה המעלה באוב "את אלו אשר תחת הארץ מענישים את כל הנשבע לשווא" האריניות הן התגלמות פעולת הקללה העצמית הכלולה בהשבעה (על פי ולטר בורקרט ).
על פי התאוגוניה, האריניות נולדו מתוך דמו של אורנוס כאשר סורס על ידי קרונוס. לפי גרסה אחרת, מקורן קדום יותר, מניקס - אלת הלילה הקדומה. מספרן לא הוברר, אם כי על פי ורגיליוס הן שלוש: "אלקטו" ("הבלתי נלאית", הופיעה באפוס של ורגיליוס - האינאיס), "מגארה" ("הנוטרת"), ו"טיסיפונה" ("הנוקמת רצח").
ראשי האריניות תוארו כעטורי נחשים (בדומה לגורגונה), עיניהן נוטפות דם, והופעתן מחרידה ומזוויעה. לעיתים תוארו כבעלות כנפי עטלף או ציפור או גוף כלב (בולדוג).
האריניות במיתולוגיה.
האריניות צידדו לרוב באמיתות הסדר המקובל. לדוגמה, הרקליטוס טען כי