ב-11 באוקטובר 2013, לאחר שייצג את נבחרת ווילס עד גיל 17, הרשים וילסון את מאמן הנבחרת הבוגרת, כריס קולמן וקיבל זימון בכורה לנבחרת הבוגרת כבר בגיל 16 לקראת המשחק נגד מקדוניה הצפונית, אך לא שותף. ארבעה ימים לאחר מכן ערך וילסון את הופעת הבכורה במדים הלאומיים כשנכנס כמחליף בדקה ה-87 מול בלגיה. לאחר הופעה זו הפך לשחקן הצעיר ביותר ששיחק במדים הלאומיים בנבחרת ווילס ושבר את השיא הקודם שהיה שייך לגארת' בייל כשעקף אותו ב-108 ימים. הוא גם הפך לבינלאומי הצעיר ביותר של ליברפול בגיל 16 שנים ו-207 ימים, כשהוא מקדים את השיא הקודם של ראהים סטרלינג שייצג את אנגליה לראשונה בנובמבר 2012, בגיל 17 ו-342 ימים. מאמנו שיבח אותו ואמר: "כעת טעמנו מעט ממנו, ווילס תהנה ממנו בעתיד לפחות במשך 10 או 15 השנים הבאות". סבו מצד אימו של וילסון, פיטר אדוארדס, הרוויח כ־125,000 ליש"ט לאחר שהניח הימור של 50 ליש"ט על נכדו שיהפוך לכדורגלן בינלאומי כשהארי היה בן 18 חודשים בלבד.
וילסון נכלל בסגל ווילס ב במרץ 2018. כשהוא פותח לראשונה בהרכב הנבחרת הלאומית מול המארחת סין, הוא הבקיע את שערו הראשון במשחק זה בניצחון 0–6, המשחק שוחק ביום הולדתו ה -21. לאחר הטורניר, מאמן הנבחרת, ראיין גיגס, שחקנה לשעבר של מנצ'סטר יונייטד התבדח ואמר: "חשבתי לקנוס אותו אחרי שכבש שער באולד טראפורד אבל עכשיו אני כבר לא אקנוס אותו".
קופרופיליה
קופרופיליה (מיוונית: kópros - צואה, philía - אוהב) היא פאראפיליה המערבת עוררות והנאה מינית הקשורה בצואה: ריח, טעם או מראה הצואה או עצם הפעילות של עשיית הצרכים. המדריך לאבחון וסטטיסטיקה של הפרעות נפשיות מסווג את הפרפיליה תחת פרפיליות שאינן מוגדרות אחרת (NOS - Not Otherwise Specified) ואינו מגדיר קריטריונים לאבחנה מעבר להגדרה הכללית של פרפיליה, המגדירה אבחנה כאשר ההתנהגות, הדחפים המיניים או הפנטזיות גורמות למצוקה או הפרעה משמעותית לתפקוד. ככל הנראה לא מדובר בפרפיליה נפוצה.
לפי תאוריית ההתפתחות הפסיכו-סקסואלית של פרויד, השלב האנאלי מערב התמקדות בפי-הטבעת ובעשיית צרכים, והילד מפיק הנאה מכך. תומכי התיאוריה מצביעים על קשר בין קיבעון של הקונפליקט להפרעה.
בעבר ההפרעה נחשבה בעיני מומחים כקשורה באופן בלעדי להומוסקסואליות, אך התפתחות מחקרים כמו מחקריו של אלפרד קינסי הראתה כי לא מדובר בפרפיליה האופיינית רק להומוסקסואלים. ככל הנראה לא קיים קשר בין קופרופיליה לבין העדפה מינית.
Crave (אלבום של קייזה)
Crave (בעברית: להשתוקק) הוא אלבום האולפן השני של הזמרת-יוצרת הקנדית קייזה. האלבום יצא לאור ב-14 באוגוסט 2020, על ידי חברת התקליטים איילנד רקורדס. מתוך האלבום יצאו ארבעה סינגלים.
ספר החוק (תלמה)
ספר החוק (באנגלית: The Book of the Law, or Liber AL vel Legis)
על פי טענתו של קראולי, הספר נכתב במהלך שלושה ימים באפריל 1904, בקהיר. כמו כן, לפי טענתו של קראולי, ישות בשם אייוואס () דיברה אליו באמצעות תקשור והכתיבה לו את תוכן הספר.
מהדורות.
ספר החוק יצא במספר רב של מהדורות, וביניהן:
תרגום לעברית.
הספר תורגם לעברית על ידי חנה גולדשמיט, ויצא לאור בשנת 2001 על ידי הוצאת אסטרולוג.
קישורים חיצוניים.
ספר החוק לקריאה (אנגלית)
ראו גם.
ספר השקרים
פיוטר לשצ'נקו
פיוטר קונסטנטינוביץ' לשצ'נקו (ברוסית: Пётр Константинович Лещенко; 14 ביוני 1898 – 16 ביולי 1954) היה זמר אסטרדה רוסי, מהבולטים ביותר בתחילת המאה ה-20.
ביוגרפיה.
קריירת הסולו של לשצ'נקו התחילה כשהיה בן 32. מאז שנת 1926, במשך שנתיים, מסייר לשצ'נקו באירופה ובמזרח התיכון. לאחר הסיור חזר לרומניה ועבד זמן מה בתיאטרון "תיאטרול נוסטרה", אך עד מהרה עזב למדינות הבלטיות, אחר כך לאוקראינה, שם הופיע במסעדות שונות.
בסוף שנת 1931 הכיר הזמר את המלחין הבולט אוסקר סטרוק, שכתב לחנים פופולריים בסגנון טנגו ופוקסטרוט, כמו גם שירי פופ ורומנטיקה רגשית. לפי הצעת סטרוק, לשצ'נקו מקליט את קולו לראשונה. תקליטים עם השירים "עיניים שחורות" (Чёрные глаза) של אוסקר סטרוק), "רפסודיה כחולה" (Синяя рапсодия), "ספר לי למה" (Скажите, почему), ובהמשך "טטיאנה" (Татьяна), "מירנדה" (Миранда) ו"נסטיה יגודקה" (Настя-ягодка) מתפרסמות.
ההצלחה של שירים אלה מובילה לכך שללשצ'נקו מציעים חוזה לסניף הרומני של חברת התקליטים הבריטית קולומביה, שאיתה הקליט מעל 80 תקליטים. כמו כן, יצירות פורסמו על ידי חברות תקליטים אחרות - פרלופון הגרמנית, Electrecord הרומנית, Bellaccord הלטבית.
הקלטת קול מעלה את תהילתו של לשצ'נקו, והוא מסייר הרבה לא רק בבסרביה, אלא גם מופיע באולמות הטובים ביותר של וינה, לונדון, ריגה, קישינב. ואז מתיישב הזמר ומשפחתו בבוקרשט, שם פתח מסעדה.
בסוף 1941 נתן הסולן מספר קונצרטים באודסה שנכבשו על ידי הכוחות הרומניים באולם המרכזי של מלון בריסטול. לשצ'נקו התעלם מצו צבאי ראשון, נכנס לקבוצה אמנותית ושוחח עם החיילים. אחרי הצו השני, לשצ'נקו ניגש לקו החזית בחצי האי קרים, שם שירת במטה הצבא הרומני והיה אחראי על הקנטינה.
עם כניסתו של הצבא הסובייטי, יחד עם אשתו ורה, הוא שר בבתי חולים, זרועות ומועדוני קצינים. מאז קיץ 1948 הזוג מופיע בבתי קפה ובתי קולנוע שונים בבוקרשט, ואז מוצאים עבודה בתיאטרון חדש.
פרד וגנר
פרד וגנר, (באנגלית: Fred Wagner; 20 בדצמבר 1860 - 14 בינואר 1940) היה אחד הציירים המוקדמים מבין האימפרסיוניסטים בפנסילבניה. בילה את רוב חייו בפילדלפיה בציור הנמלים, הגשרים, הפארקים, תחנות הרכבת והנמלים שלה.
קריירה.
וגנר למד אצל תומאס אייקינס באקדמיה לאמנויות פנסילבניה החל משנת 1878. לפני שסיים את לימודיו, נבחר וגנר ללמד לצד אייקינס בקורס האנטומיה החל משנת 1882.
עבודותיו של וגנר היו בתערוכות השנתיות של האקדמיה בפנסילבניה לראשונה בשנת 1882 ובאופן עקבי מדי שנה בין השנים 1906–1940, ובתערוכות הדו-שנתיות של גלריית קורקורן לאמנות, וושינגטון הבירה, בין 1907 ל -1935. הוא זכה בפרס מלגת האקדמיה בפנסילבניה בשנת 1914, ובשנת 1922 זכה למקום מכובד בתערוכה הבינלאומית של מכון קרנגי בפיטסבורג.
וגנר עזב את ההוראה באקדמיה בפנסילבניה בשנת 1886 כדי לערוך סיור בעיירות המערב ולצייר דיוקנאות.
עם שובו לפילדלפיה הוא עבד כמאייר בעיתונות עד 1902. אחר כך התבקש ללמד בבית הספר בצ'סטר ספרינגס, תפקיד אותו מילא במשך שבע שנים. אחר כך התחיל ללמד בבית ספר באדינגהאם בשנת 1912. כמה מתלמידיו הבולטים של וגנר היו: אליזבת וושינגטון (1871–1953) וג'ון וייגנד (1869–1951). בית ספר הזה התקיים יותר מעשרים וחמש שנים, ובסופו של דבר נערכו שיעורים בבניין פולר בפילדלפיה.
וגנר הפך לחבר במועדון הסקיצה של פילדלפיה בשנת 1897 ונשאר שם חבר לכל החיים. ואגנר היה חבר בברית האמנות בפילדלפיה במשך שנים רבות והיו תערוכות שהוקדשו לעבודותיו שם לפני ואחרי מותו.
משפחה.
ואגנר התחתן עם אווה וילמוט בשנת 1913, הדוגמנית שלו במספר לא ידוע של ציורים כולל אחד שכותרתו "ליידי מעשנת." זו הייתה גם השנה של תערוכת הארמורי הידועה בעיר ניו יורק שבה התקבלו שתיים מיצירותיו של וגנר.
בקיץ שבין 1903 ל־1913 התגורר וגנר באי הייטס, ניו ג'רזי, שם ג'יימס מור בראיינט תמך בו. בראיינט היה חרט שוגנר פגש במועדון הסקיצה בפילדלפיה. בתקופות קיץ אחרות הם בילו באושן סיטי, ניו ג'רזי, שם צייר דיוקנאות של אחייניתו, מרגריט ברנדלינגר וחמש בנותיה, יחד עם סצינות של האוקיינוס ​​והחוף.
וגנר נפטר ב-20 בינואר 1940
מורשת.
פרד וגנר צייר כל חייו, אף על פי שהתפרנס בצניעות כאמן, יצירותיו הוכנסו והתקבלו לכמה מתערוכות האמנות היוקרתיות ביותר באותה תקופה.
הוא זכה בפרסים רבים על עבודתו וציוריו היו (או נמצאים) במוזיאונים רבים כולל מוזיאון פילדלפיה לאמנות, מוזיאון רדינג, מוזיאון האמנות של ג'יימס א. מיכנר, מוזיאון האמנות של סנט לואיס, מוזיאון לאמנות אמריקאית, מוזיאון האמנות של פרנסוורת' ומוזיאון אוניברסיטת פן סטייט.
ארקאה–סאמסיק
קבוצת ארקאה–סאמסיק (בצרפתית: Arkéa–Samsic) היא קבוצת אופני כביש צרפתית, בדרג ה-UCI ProTeam, המשני לקבוצות אחרי דרג ה-UCI WorldTeam.
היסטוריה.
הקבוצה נוסדה בשנת 2005 בשם "Bretagne–Jean Floc'h", אז הקבוצה הייתה חובבנית, רק בשנת 2011 עלתה הקבוצה לדרג הפרו קונטיננטל המקצועי. בשנת 2014 קיבלה הקבוצה את אחת מארבע ההזמנות שחולקו לקבוצות בדרג הפרו קונטיננטל לטור דה פראנס,
וערכה את הופעת הבכורה שלו בגרנד טור, ומאז היא מוזמנת בקביעות למרוץ. בשנים האחרונות היא גם מוזמנת למונומנט פריז - רובה.
בשנת 2018 צירפה לשורותיה את הרוכב וורן ברגיל, שניצח את קטגוריית ההרים בטור דה פראנס 2017 ובנתה את הקבוצה סביבו. שנה לאחר מכן גם צירפה את הספרינטר הגרמני, אנדרה גרייפל, שנחשב בשיאו לאחד מהספרינטרים הטובים בעולם, לעונה אחת בלבד. ב-2019 ברגיל ניצח עבור הקבוצה את אליפות צרפת. ב-2020 הקבוצה עשתה קפיצת מדרגה נוספת מבחינת רכש, כשצירפה את נאירו קינטנה, מנצח ג'ירו ד'איטליה 2014 ווואלטה אספנייה 2016, במטרה שיהיה המוביל שלה בטור דה פראנס. הקבוצה צירפה גם אחיו, דאייר, עוד רוכבים בולטים כמו ווינר אנאקונה ודייגו רוסה והספרינטר נאסר בוהאני.
יצירה לא גמורה לפסנתר מכני
יצירה לא גמורה לפסנתר מכני (ברוסית: Неоконченная пьеса для механического пианино) הוא סרט דרמה סובייטי משנת 1977 בבימויו של ניקיטה מיכאלקוב. הסרט מהווה תיאור אלגנטי ומלא חמלה של אכזבות אישיות, בינוניות וצער מלנכולי, על פי סיפורים של צ'כוב, ביניהם המחזה הבלתי גמור – פלאטונוב.
תקציר העלילה.