מבחינה היסטורית, האזור כלל את כל המחוזות ההיסטוריים: ממערב לרכס ארסיאני היו טַאוֹ , קלַארגֵ'תִי , נִיגַאלִי ושַׁוושֵׁתִי , בכיוון מזרח שכנו מֶסחֶתי, אֶרוּשֵׁתִי , גַ'אווַאחֶתי, אַרטַאַאנִי (כיום באזור ארדהאן), אַבּוֹצִי , קוֹלָה ובַּאסִיאַנִי . הנוף המאפיין הוא הרים ומערכות הנהרות של צ'ורו וקורה. האזור מילא תפקיד מכריע באיחוד כל הממלכות הגאורגיות לממלכת גאורגיה ב-1008.
היסטוריה.
ייסוד.
בשנת 813 ירש אשוט הראשון משושלת בגרטיוני, הנסיך האחרון של נסיכות איבריה , שהיה היה ה"אריסמתאווארי" של ג'אוואחתי, את דוכסות קלארג'תי. הוא שחזר את טירת אַרטַאנוּגִ'י , שנבנה על ידי וחטנג גורגסלי במאה החמישית, וקיבל את הגנת הביזנטים. הוא הוכר כנסיך וקיבל את התואר הביזנטי - קורופלאטס של איבריה. וייסד נסיכות גאורגית בשם הביזנטי - הקורופלאטה של איבריה. הוא הפך את קלארג'תי לבסיס למאבקו כנגד הכיבוש הערבי, וכבש בהדרגה הוא את אזורים סביבו מידיהם.
אשוט הראשון עודד התיישבות מחדש של גאורגים באדמות אלה, ונתן חסות לנזירות בנסיכות על פי יוזמותיו של גרִיגוֹל חַאנדזתֶלִי, נזיר גאורגי בולט של הכנסייה הגאורגית (759 לערך-861). במשך זמן רב הפך האזור לבית בטוח לתרבות ואחד המרכזים הדתיים החשובים ביותר בגאורגיה. כתוצאה מכך, המרכז הפוליטי והדתי של איבריה הועבר למעשה ממרכז איבריה לדרום-מערב, בטאו-קלארג'תי . מיקומה הגאוגרפי של הנסיכות, בין האימפריות החזקות ממזרח וממערב, והעובדה שנתיב אחד של דרך המשי עבר בשטחה, פירושו היה כי הוא נתון לזרם מתמיד של השפעות שונות.
יורשו של אשוט, המשיך במאבקו לכיבוש אדמות כארתלי, והתמודד גם עם השושלת האבחזית ממערב גאורגיה, אגריסי, אמירות טביליסי הערבית, כורבישופות קאחתי ממזרח גאורגיה ושליטים ארמנים. למרות זאת, מאבקים פנימיים, שהיו דבר שכיח בנסיכות, היוו מכשול רב. מלחמת האזרחים שהתחוללה בעקבות ההתנקשות בדוד הראשון (876-881), הביאה, בשנת 888, לניצחונו של אדרנסה הראשון (881-923) על יריבו העיקרי, נאסרה, רוצחו של דוד הראשון. בתקופת שלטון בנו של אדרנסה, דוד השני (923-937) נאלצו הגאורגים להתגונן מפני התוקפנות הביזנטית, בעיה שנראה כי הסתדרו עימה בהצלחה. למרות זאת, שושלת בגרטיוני נכשלה בשמירה על אחדות ממלכתם, שהייתה למעשה מחולקת לשלושה ענפים של השושלת, כאשר הענף העיקרי נותר בטאו, וכן התואר מלך הכרתוולים, ענף קלארג'תי הכיר בריבונות המלך. ממלכת הכרתוולים כללה גם מספר נסיכויות שהיו עצמאיות פחות או יותר.
בשנת 958, הוכתר בגרט השני הפשוט (958-994) כ"מלך הגאורגים", וירש את צפון טאו (ידוע גם כאימיאר-טאו), כאשר דוד השלישי (961-1001) קיבל את התואר "קורופלאטס" וקיבל לבעלותו את דרום טאו (ידוע גם כאימיאר-טאו). הכמעט שליט וחבר הכנסייה, דוד בא-בברית עם השליט הביזנטי, בסיליוס השני כדי לגבור על האציל הביזנטי המורד, ברדס סכלארוס (976-979) ותוגמל בשטחים נרחבים, שהפכו אותו לשליט החזק ביותר בעבר הקווקז. ממלכתו כללה מספר מחוזות גאורגים וארמנים עד לימת ואן. עם מטרה עזה לאחד את כל האדמות הגאורגיות, הוא אימץ את הנסיך בגרט (לימים ה בגרט השלישי), נכדו של בגרט הפשוט, היה גם יורש מוחלט אבחזי. דוד הכניס אותו לתפקיד הנסיך המקומי בכארתלי (975) וכמלך אבחזיה (978). ועזר להמליך את אביו הביולוגי של בגרט, גורגן, למלך מלכי הכרתוולים עם מותו של בגרט הפשוט (994), בכך הפך את בגרט לשליט שתי הנסיכויות והיורש המוחלט של שתי נסיכויות נוספות. המכשול היחיד היה הקונפליקט הבלתי מוצלח עם האימפריה הביזנטית, בשנים 987-989, שהכריחה את דוד לוותר על שליטתו, ולהפוך את בסיליוס השני ליורש עם מותו (שטחי הירושה אורגנו מאוחר יותר בתמה של איבריה). למרות זאת, הצליח בגרט להפוך לשליט הראשון של הממלכה הגאורגית המאוחדת (שנקראה באופן רשמי "ממלכת הגאורגים והאבחזים") במות אביו בשנת 1008.
היסטוריה מאוחרת.
האזור המשיך להיות טריטוריה גאורגית ונוהל מנהלית על ידי אטבאגות סאמצחה עד לכיבוש העות'מאני בשנת 1551. בתקופת שלטון האחרונים, החלה מדיניות האיסלאמיזציה והרבה מהכנסיות הנוצריות הפכו למסגדים. בעקבות המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), רוב שטחי טאו-קלארג'תי לשעבר סופחו לאימפריה הרוסית, אבל נלקחו בחזרה על ידי העות'מאנים בחוזה ברסט-ליטובסק שנערך עם הרפובליקה הסובייטית הסוציאל-פדרטיבית של רוסיה (РСФСР) בשנת 1918 (ברית המועצות הוקמה בשנת 1922). תבוסת האימפריה העות'מאנית במלחמת העולם הראשונה איפשרה למדינה שזה עתה הוקמה, הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה, להחיל את שליטתה על האזור. אוטלו (Oltu) שבנפת ארזורום, מחוז שהיה במאבק בין הגאורגים לארמנים, נותר תחת שליטה טורקית. למרות זאת עצמאותה של גאורגיה הדמוקרטית התמוטטה בעקבות פלישת הצבא האדום לגאורגיה בפברואר 1921, ובמקביל נכבש האזור מחדש על ידי הטורקים, וזאת בהסכמת הרוסים על פי הסכם מוסקבה בין הטורקים לממשלה הרוסית, ב-16 במרץ 1921.
ארכיטקטורה.
מספר מונומנטים של הארכיטקטורה הגאורגית של ימי הביניים מוזנחים שבחלקם הומרו לכנסיות, מנזרים, גשרים ומצודות,
מפוזרים באזור. מהידועים שבהם:
יד ושם - רשות הזיכרון לשואה ולגבורה
יד ושם-רשות הזכרון לשואה ולגבורה
מדוזה (פירושונים)
תרי&quot;ח
פורום החברות הסלולריות בישראל
פורום החברות הסלולריות בישראל הוא פורום המאגד את שלוש חברות הסלולר הגדולות הפועלות בישראל: פלאפון, סלקום ופרטנר. הפורום הוקם ב-1999. מנכ"ל הפורום מ-2007 הוא ליאור ורונה.
הפורום עוסק בהסברה לציבור ובפעילות מול התקשורת והרגולטור בכל הנוגע לדרך הפעולה והפריסה של האנטנות הסלולריות בישראל ומטרתו להציג בפני הציבור מידע בנוגע לבטיחותה של הרשת הסלולרית בארץ. הפורום קיבל היתר לפעולה מהממונה על ההגבלים העסקיים. הממונה ציין כי הפורום דרוש "לשם הגברת המודעות באשר לעמידתם של מתקני תקשורת סלולרית בתקנים הבינלאומיים המעודכנים המתייחסים לרמות הבטיחות בנוגע לחשיפת בני אדם לגלי רדיו אלקטרומגנטי, ובדרישות אגף בטיחות הקרינה במשרד להגנת הסביבה".
הפורום מפעיל מוקד מידע טלפוני, המספק לציבור מידע בנושא הפריסה והפעילות של הרשת הסלולרית בשני תחומים:
כמו כן מפעיל הפורום אתר אינטרנט המאפשר קבלת מידע בנושאי קרינה סלולרית, לרבות ניירות עמדה ומחקרים מדעיים מכל העולם, מנוע לחיפוש ערכי קרינה (SAR) של כל המכשירים, קישורים לאתרי רשויות הבטיחות והגופים האמונים על הנושא בארץ ובעולם, חוקים ותקנות ועוד.
פורום החברות הסלולריות מסייע במימון פרויקט ניטור הקרינה של עמותת מלר"ז, עמותה ציבורית המבצעת כגורם בלתי תלוי וללא חיוב בדיקות קרינה של אנטנות סלולריות לגופים ציבוריים, ועדי בניינים ולכל אדם החושש מקרבתן של תחנות בסיס למקום מגוריו. בודקי הקרינה של העמותה מוסמכים על ידי המשרד להגנת הסביבה וכפופים לוועדה מקצועית המורכבת ממומחים בעלי ותק רב בתחום הקרינה. פעילות העמותה מבוצעת בשיתוף המשרד להגנת הסביבה, המפקח על עבודת הבודקים/מודדים.
בכנסים שנערכים על ידי הפורום, הפורום מקפיד להדגיש כי הוא פועל על פי הנחיות המשרד להגנת הסביבה, משרד הבריאות, ארגון הבריאות העולמי של האו"ם ומשרד התקשורת.
עמנואל הראשון, מלך פורטוגל
פורום החברות הסלולריות
פאולינג
דייוויד בוהם
דייוויד ג'וזף בוהם (באנגלית: David Joseph Bohm; 20 בדצמבר 1917 – 27 באוקטובר 1992) היה פיזיקאי יהודי-אמריקאי שתרם רבות לתחומים שונים בפיזיקה תאורטית, פילוסופיה, ונוירופסיכולוגיה. השתתף בפרויקט מנהטן.
קורות חיים.
נעוריו.
בוהם נולד בעיירה וילקס-בארה (Wilkes-Barre) שבצפון-מזרח פנסילבניה. אביו היה מהגר יהודי הונגרי ואמו יהודיה ליטאית. בוהם גודל בעיקר על ידי אביו, שהיה בעל חנות רהיטים ועוזרו של הרב המקומי. בוהם למד במכללת מדינת פנסילבניה. הוא סיים את לימודיו שם ב-1939 ועבר למכון הטכנולוגי של קליפורניה למשך שנה. הוא עבר לקבוצת הפיזיקה התאורטית של אוניברסיטת קליפורניה בברקלי, בהנחייתו של רוברט אופנהיימר.
בוהם התגורר באותה השכונה בה התגוררו תלמידים אחרים של אופנהיימר. בנוסף לעיסוקם בתחומי הפיזיקה, הם עסקו בשעות הפנאי בביקורת חברתית. בוהם רצה לבדוק מודלים חברתיים חלופיים ולשם כך הצטרף לקבוצת קומוניסטים צעירים. בעקבות זאת, סומן כקומוניסט על ידי ה-FBI.
עבודתו והדוקטורט.
תרומתו לפרויקט מנהטן.
במהלך מלחמת העולם השנייה, רבים מהפיזיקאים של מחלקת המחקר של ברקלי נקראו לפרויקט מנהטן, לצורך פיתוח פצצת האטום הראשונה. על אף שאופנהיימר ביקש מבוהם לעבוד עמו במעבדה הלאומית - לוס אלמוס (המרכז המחקרי של פרויקט מנהטן שהוקם ב-1942), גנרל לסלי גרובס לא אישר את השתתפותו של בוהם מטעמי ביטחון - דעותיו הפוליטיות הקיצוניות.
בוהם נשאר בברקלי ולימד פיזיקה, עד שהשלים את הדוקטורט שלו ב-1943. עבודתו עסקה בחישובי הפיזור בהתנגשויות בין פרוטונים ודאוטריום. באופן אירוני, ממצאיו היו נחוצים ביותר לפרויקט מנהטן, והמחקר שלו מיד סווג. כיוון שלא הייתה לבוהם הרשאת גישה מספקת, לא ניתנה לו גישה למחקרו. למעשה, אסור היה לו אפילו לכתוב את התזה שלו. בגלל שאסור היה לו להגן על התזה שלו, אופנהיימר אישר לאוניברסיטה כי עבודתו אכן תקינה.
מאוחר יותר בוהם ערך חישובים לספקטרומטר המסות שמתקן Y-12 שבטנסי, ששימשו להעשרת אורניום אלקטרומגנטית לפצצת האטום שהוטלה על הירושימה ב-1945.
מקארתיזם.