במכשירים החדשים יותר, כמו TX וגם Treo650 אחרי עדכון ROM 1.20, מתבצע ניקוי של זיכרון הריצה, כמו זה שמבצעת DBCachTool על ידי מערכת ההפעלה. במכשירים אלו, עם כל כניסה לדפדפן האינטרנט, מתבצע ניקוי וסידור של הזיכרון. גם כאשר תוכנה גדולה מנסה להטען, מתבצע ניקוי יעיל של זיכרון הריצה. כך, למעשה, אין צורך בתוכנות צד ג' לביצוע פעולות אלו.
באופן כללי, במכשירים אלו מנוהל הזיכרון בצורה יעילה יותר וגם נפח זיכרון הריצה גדל קצת על חשבון ROM קטן ויעיל יותר.
מבנה הקבצים של NVFS.
בעקבות השימוש בזיכרון בלתי נדיף בתצורת NAND, השתנה כל מבנה הקבצים של התוכניות ובסיסי הנתונים בפאלם. עד כה, הכל היה מאוחסן בזיכרון בצורה רציפה, וניתן היה לגשת ישירות לכתובות בזיכרון כדי לדלות מהן נתונים. במערכת NVFS הקבצים מסודרים, כמו במחשב, בגושים.
מבנה הגושים עבר שינויים מהותיים מאז שהומצאה ה NVFS.
מבנה הקבצים הישן ( Treo 650 או T5 לפני עדכוני ה ROM האחרונים) היה בנוי כך:
כל גוש היה בגודל של 512 בתים (Bytes). אם גודלו של קובץ היה פחות מגודל הגוש, הוא אוחסן בגוש אחד. אם יותר מכך, הוא נפרס על מספר גושים בהתאם לגודלו כאשר בכל גוש אוחסן חלק מהקובץ.
לדוגמה, קובץ שגודלו 60 בתים אוחסן בתוך גוש של 512 בתים. ובעצם תפס יותר מפי 8 מגודלו האמיתי.
קובץ שגודלו 700 בתים אוחסן בחלקים: החלק הראשון תפס גוש של 512 בתים במלואו והחלק השני, של 188 בתים, תפס עוד גוש. סה"כ תפס הקובץ 1024 בתים.
כפי שניתן להבחין מיד, שיטה זו הייתה בזבזנית ביותר, ובעצם נתנה למשתמש פחות זיכרון ממה שנראה לו. אם היו במכשיר 32MB פנויים למשתמש בזיכרון התוכניות, ניתן היה בפועל לאחסן בו פחות מכך בגלל השטח הריק שנשאר בגושים. לאור תלונות רבות של משתמשי פאלם החליטה החברה לחלק כרטיסי זיכרון לכל מי שקנה מכשיר באותה תקופה, כדי לחפות על החוסר בזיכרון במכשיר. לאחר מכן שוחרר עדכון ROM המשנה את מבנה הקבצים.
מכשירים שיצאו לאחר מכן כמו LifeDrive, T|E2 ובמכשירי Treo 650 ו T5 לאחר עדכון ה-ROM, מערכת הקבצים היא שונה:
גם כאן יש שימוש בגושים בגודל 512 בתים, אלא שניצולם הוא אחר. כאן, כל גוש מחולק ל 16 תת-גושים בגודל 32 בתים, המסוגלים לשמש לשמירת חלקי קבצים. ישנן מגבלות גם להשמת תת-גושים. מספר התת-גושים הדרושים לאחסון קובץ נקבע על ידי עיגול למעלה של גודל הקובץ, לחזקה הבאה של 2. בנוסף מיקום הקובץ יהיה לפי גודלו. כלומר, קובץ של תת-גוש אחד יכול להיות ממוקם בכל מקום בגוש. קובץ של 4 תת-גושים יוכל להתחיל רק בכל 128 בתים כלומר, כל רבע גוש וכך הלאה.
לדוגמה: קובץ של 60 בתים יאוחסן בתוך גוש של 512 בתים אבל יתפוס רק 64 בתים מתוכו (שני תת-גושים).
קובץ של 700 בתים, יתפוס גוש שלם של 512 בתים והשארית, 188 בתים, תוכל להיות מאוסנת בגוש אחר. לדוגמה, יהיה לו מספיק מקום פנוי בתת-גוש עם הקובץ הקטן (60 בתים), אבל בגלל גודלו, העיגול למעלה משמעו שהוא יתפוס 256 בתים, כלומר 8 תת-גושים ולכן יוכל להיות ממוקם או בתחילת הגוש או באמצעו. למרות שיש שטח מבוזבז, זה משאיר מספיק מקום פנוי לאחסון של קובץ נוסף בגודל של עד 129 בתים.
קישורים חיצוניים.
סקירת NVFS מתוך האתר PDAce
הרברט גסר
לאסלו קובאלה
לאסלו קובאלה שטץ' (בהונגרית: László Kubala Stecz; נקרא גם לדיסלאב, לאדיסלאו, 10 ביוני 1927 – 17 במאי 2002) היה כדורגלן ומאמן כדורגל הונגרי, ששיחק בעמדת החלוץ בשלוש נבחרות לאומיות רשמיות (צ'כוסלובקיה, הונגריה וספרד) ובעוד נבחרת בלתי רשמית (קטלוניה). קובאלה כיכב במספר מועדונים, ביניהם פרנצווארוש, סלובן ברטיסלאבה וואשאש, לפני שעבר לשחק בברצלונה, אותה הוביל בשנות החמישים לזכייה בארבע אליפויות, חמישה גביעים ושני גביעי ערי הירידים. כדי להכיל את הקהל הרב שבא לראותו משחק, בנתה ברצלונה את הקאמפ נואו.
בעשר שנותיו בבארסה הבקיע קובאלה בכל המסגרות 256 שערים ב-329 הופעות. בטבלת מבקיעי בארסה בליגה בכל הזמנים הוא נמצא במקום השלישי בצוותא עם לואיס אלברטו סוארס אחרי ססאר רודריגס אלברס וליונל מסי. במשאל שערך המועדון ב-1999, לרגל חגיגות מאה השנה להווסדו, בחרו בו אוהדי ברצלונה כשחקנה הטוב ביותר בכל הזמנים, בהעדיפם אותו על פני שחקנים כיוהאן קרויף, דייגו מראדונה וז'וזפ סמיטייר.
קריירת מועדונים.
ילדות ונדודים.
קובאלה נולד בבודפשט למשפחה סלובקית. אביו היה בנאי ממוצא סלובקי ואימו פועלת ממוצא הונגרי עם שורשים סלובקים ופולנים. קבוצת נעוריו הייתה גנץ טורנה אגילט בודפשט, קבוצת ליגה שלישית שמומנה על ידי מפעל. בגיל 11 הוא כבר שיחק עם שחקנים מבוגרים ממנו בשלוש שנים ויותר. בגיל חמש עשרה כבר שיחק בליגה ההונגרית הבכירה. בן שמונה עשרה, הוא חתם בפרנצווארוש הגדולה, שבשורותיה שיחק אז גם הסקורר שנדור קוצ'יש.
ב-1946 קיבל צו גיוס לצבא, ממנו נמלט לצ'כוסלובקיה. הוא חי בברטיסלאבה משך כשנתיים, שיחק בסלובן המקומית, ואף נשא לאישה את אנה ויולה, אחותו של מאמן הקבוצה. ב-1948 חזר להונגריה, לאחר שגם השלטונות בצ'כוסלובקיה ציוו עליו להתגייס, אבל לא לפני ששיחק בנבחרת הלאומית הצ'כית שש פעמים והבקיע ארבעה שערים.
גם בפעם הזו לא נשאר בבודפשט זמן רב. ב-25 בספטמבר 1949 הוא ברח מהונגריה, עקב . בתחילה מצא מקלט במחנה צבאי אמריקאי באוסטריה ומשם המשיך לאיטליה, התמקם בעיירה בוסטו ארסיזיו שבלומברדיה וחתם על חוזה בקבוצה מקומית (פרו-פאטריה).
התאחדות הכדורגל ההונגרית לא עברה לסדר היום על עריקתו, בהותירו אחריו חוזה חתום בוואשאש בודפשט. בגיבוי הממשלה הקומוניסטית פנתה ההתאחדות בתלונה לפיפ"א (התאחדות הכדורגל העולמית), בנוגע לקובאלה. פיפ"א הטילה עליו כעונש השעיה של שנה אחת מכדורגל, שתוקפה כלל-עולמי.
החוזה שהותיר אחריו בבודפשט לא היה האחרון שהפר. כשפרו-פאטריה הפסיקה לשלם לו את משכורתו, שכן לא יכול היה לשחק בזמן ההשעיה, הוא יצא לדרך שוב, הפעם עם חבורה של כדורגלנים יוצאי הונגריה, שהקימו קבוצה לה קראו "הונגריה" (אף ששיתפו בה גם שחקנים צ'כים, קרואטים ורוסים). איתם יצא למסע משחקי ראווה בספרד. כך הגיע קובאלה לארץ שבה לבסוף השתקע, התפרסם והתאזרח.
בברצלונה (כשחקן).
הגעתו לקבוצה.
הסמל הגדול של ברצלונה היה בתחילה קרוב מאוד לחתימה דווקא אצל היריבה המושבעת, ריאל מדריד. היה זה מנג'ר ברצלונה דאז, ז'וזפ סמיטייר, ששכנע אותו לחתום בבארסה. לפי גרסה אחת, "אל סאמי" עשה יותר מלשכנע, ולמעשה החתים במרמה את קובאלה השיכור, שחשב שהוא חותם על חוזה שיעשה אותו לשחקנה של ריאל. כך או כך, קובאלה ניצל היטב את התחרות על שירותיו, ודרש וקיבל מנשיא המועדון, אוגוסטין מונטאל גלובארט, את השכר הגבוה ביותר מכל שחקני הקבוצה. עוד הוכללה בחבילה העסקתו של גיסו הצ'כי של קובאלה, כמאמן במועדון.
את כל התנאים האלה קיבל ביוני 1950 אף שעדיין היה מושעה מכדורגל על ידי פיפ"א. באפריל 1952 הוסרו הסנקציות, הודות למאמצי ההתאחדות הספרדית, שאף הסדירה עבורו אזרחות ספרדית. למרות שקובאלה העדיף את האדום-כחול הקטלאני על הלבן של ריאל, הקבוצה שזוהתה עם משטרו של פרנקו, עשה הממסד מאמצים רבים כדי ללחוץ על פיפ"א ולאפשר לקובאלה לשחק. לכך תרמו שני גורמים: האחד, ידידותו האישית של סמיטייר עם כמה מאנשי השלטון ועם הגנרליסימו עצמו, והשני, הערך הפוליטי-תעמולתי בעריקתו של כוכב כדורגל מהקומוניזם אל המערב. קבלתו בזרועות פתוחות שירתה היטב את המטרות הפוליטיות של המשטר הספרדי בעידן המלחמה הקרה המוקדמת. הוא אף כיכב בסרט שהופק והופץ על ידי אנשי פרנקו, שמהלל את בריחתו מהרודנות אל החופש. העובדה שהוא בחר לשחק בבארסה השנואה הייתה משנית. בכל זאת לא כל המדרידאים ראו את אזרוחו בכבוד של שחקנה המצטיין של היריבה הגדולה בעין יפה. מאמרים בעיתונים גינו אותו וניסו למצוא בסגנון משחקו הדים להשפעה קומוניסטית קלוקלת. לכל אורך הקריירה שלו סבל קובאלה מיחס קשוח על ידי מגני היריב בספרד, תוקל בכוונה ובאכזריות ונפצע לא אחת. אולם חוסנו הפיזי הרב אפשר לו לעמוד בכך, ולהמשיך לשחק.
על המגרש.
על המגרש היה קובאלה שחקן ששילב מגוון יכולות: מהירות עם הכדור או בלעדיו, ראיית משחק, כדרור ובעיטה מדויקת. מאמן הכדורגל הספרדי הנודע לוראנו רואיז ציין במיוחד את יכולתו לייצר מסירות, שהעמידו את השחקן המקבל מול הגנה מופתעת וחסרת אונים, כמו גם את הבעיטות המסובבות והשערים שייצר ממצבים נייחים.
ב-1951 קובאלה הראה את כישרונו לראשונה במדי בארסה בשני משחקי ידידות נגד קבוצה גרמנית, שאותם ניצחה בארסה 4-1 ו-10-4. קובאלה כבש שישה שערים ויצר חמישה מהאחרים, בהדגימו את הסגנון החדש שעתיד היה להוציא את בארסה משנות השפל שסבלה מאז מלחמת האזרחים הספרדית. הזכייה בגביע הגנרליסימו (כיום גביע המלך, מפעל הגביע הספרדי הראשון בחשיבותו) ב-1951 הייתה רק המקדמה. בעונה העוקבת, 1951-52, זכתה בארסה בחמישה תארים: אליפות, גביע, הסופרקאפ הספרדי (שנקרא אז "גביע אווה דוארטה", על שמה של אווה פרון), הגביע הלטיני וגביע מרטיני רוסו. קובאלה הראה יכולת אישית יוצאת דופן בהובלת הקבוצה בעונה זו, עונת חמשת הגביעים, ואף קבע, לאחר שחזר מפציעה. שיא ספרדי חדש בהבקעות למשחק, כשכבש שביעייה בניצחון 9-0 על ספורטינג חיחון בליגה. בעונתו הראשונה בליגה הספרדית הבקיע 26 שערים ב-19 משחקים. ברצלונה, כאמור, זכתה באותה עונה בכל תואר אפשרי.
את רוב עונת 1952-53 החמיץ קובאלה, מאחר שחלה בשחפת. אולם הוא החלים בזמן כדי לעזור לבארסה לזכות בדאבל, ואף הבקיע שער בניצחון 2-1 על קבוצת אתלטיק בילבאו בגמר הגביע. הייתה זו זכייתה השלישית ברציפות של הקבוצה בגביע.