המדרשה הוקמה בה'תשמ"ו (1986) ביוזמת בנות שחפצו במסלול משימתי-תורני לאחר התיכון, בדומה למכינות של הבנים הדתיים ובמתכונת לימודים דומה לזו של תלמידי ישיבות ההסדר בעת שהותם בישיבה. בתחילה שכנה המדרשה בשדה אליהו ולאחר כמה שנים עברה לעין הנצי"ב. הלימודים מיועדים לנשים צעירות המעונינות לגבש את זהותן הדתית ומחויבותן להלכה תוך לימוד מעמיק. במסגרת הלימודים מתגוררות הלומדות בפנימייה ובנוסף ללמודים מתנדבות גם בעבודה קהילתית ביישובי הסביבה.
במדרשה שישה מסלולי לימוד:
בראש המדרשה עמד עד שנת התשס"ה הרב ד"ר אלי כאהן שנפטר בכ"ב באלול תשס"ח (22.9.2008). עקב מחלתו החליף אותו הרב יצחק בן פזי. בשנת התשס"ט מונה לתפקיד הרב אביה רוזן. בשנת התשע"ג הוחלף הרב רוזן ברב יצחק בן דוד. בשנת התשע"ח פרש הרב יצחק מראשות המדרשה והחליפה אותו הרבנית ד"ר אסתר פישר.
גואנוס
380-389 לפנה&quot;ס
שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 389 - 380 לפנה"ס
390-399 לפנה&quot;ס
שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 399 - 390 לפנה"ס
שרל השמיני
J'Accuse
יוסף בן אברהם ג'יקטיליה
אביב גדג'
אביב גדג' (נולד ב-16 באוגוסט 1977) הוא זמר ומוזיקאי ישראלי, לשעבר סולן להקת אלג'יר.
ביוגרפיה.
גדג' נולד וגדל במושב תלמי אליהו בנגב המערבי, להורים יוצאי אלג'יריה.
בתחילת שנות ה-90 הקים עם חבריו למושב גבריאל בלחסן ודביר לביא את להקת אלג'יר. הראשון שזיהה את כישרון הלהקה היה אחיו הגדול של גדג', שלום גד (מלהקת פונץ'), שהחליט להקליט ללהקה קלטת, וזו הופצה ועברה מיד ליד במושב. זמן קצר לאחר מכן, החלה הלהקה להופיע בתל אביב, וחיים שמש, מפיק וראש המחלקה העברית ב"הד ארצי" שנכח באחת ההופעות, החתים את הלהקה על חוזה.
אלבומה הראשון של להקת אלג'יר, "נאמנות ותשוקה" שיצא בדצמבר 1995, לא הצליח מסחרית. את האלבום הפיק הגיטריסט והמלחין אסף שריג מלהקת "איפה הילד" והוא התאפיין בצליל ייחודי ושונה, שילוב של רוק עם מאפיינים של מוזיקה מזרחית ופיוט.
בשנת 2004 הוציא אביב גדג' יחד עם חברי "אלג'יר" גבריאל בלחסן, אביב ברק וגיל פדידה את האלבום "מנועים קדימה" מתוכו יצאו הסינגלים "קיטש" ו"דם על הים". שירי האלבום נכתבו על ידי גדג' בשנים 1996–2002, והם עוסקים בבדידות קשה, בתחושת אובדן ויאוש, אפוקליפסה, אונס ואלימות. אלבום זה זכה להצלחה מסחרית, נמכר בלמעלה מ-18,000 עותקים והפך את הלהקה למוכרת ומוערכת. המבקרים שיבחו את האלבום והלהקה ולימים אף כינו את "מנועים קדימה" "האלבום הישראלי הגדול ביותר של שנות ה-2000". על אלבום זה זכו בלחסן וגדג' בפרס אקו"ם למחבר השנה לשנת 2004.
בשנת 2005 הודיע גדג' על פירוק הלהקה.
כשהוא מלווה ברון בונקר (מלהקת Midnight Peacocks), אביב ברק (שותפו ל"אלג'יר"), יהוא ירון ובוריס מרצינובסקי (מההרכב פאניק אנסמבל) הקליט גדג' את אלבום הסולו הראשון שלו שיצא בשנת 2009, "תפילה ליחיד". לאלבום קדם הסינגל "עיר בלי זיכרון", ובהמשך יצאו גם השירים "בוסר", "ילדה", "הגולם" ו"יוון". גם אלבום זה זכה לשבחי המבקרים ונמכר בכ-20,000 עותקים.
בתחילת 2013 זכה גדג' בפרס אקו"ם לעידוד פרסום היצירה למחבר. השופטים ציינו בנימוקי הזכייה כי .
ביוני 2013 יצא אלבום הסולו השני של גדג', "ילדים של מהגרים". לאלבום קדם הסינגל "אמונתי מנגנת בלילות" ולאחר מכן יצאו מתוכו השירים "החלל הריק" ו"לא מקום לחלשים". גם אלבום זה זכה לשבחים רבים ממבקרי המוזיקה.
בנובמבר 2016 יצא אלבום הסולו השלישי של גדג' "שרף אורנים" שבו שיתף גדג' פעולה עם אמנים רבים, ביניהם בנו הנדלר, מאיה בלזיצמן, מארק אליהו ושלומי שבן.
לפני צאת האלבום יצאו הסינגלים: "כאבי גדילה" ו-"נשמות מנייר". במאי 2017 הוכרז כי "שרף אורנים" זכה בתואר אלבום השנה של אקו"ם לשנת 2016.
בשנת 2020 השתתף בפרויקט צו השעה וביצע יחד עם מאיה בלזיצמן גרסת כיסוי לשיר שדות שבעמק שנכתב בידי לוי בן-אמתי.
דיסקוגרפיה.
אלבומי סולו
עם אלג'יר
עם מוזיקאים שונים
יורופ (מפרשית)
היורופ היא סירת יחיד שעוצבה בבלגיה בשנת 1960 על ידי אלויס רולאנד. הדגם שונה במרוצת השנים לדגם one-design.
הסירה מתאימה לשייטים השוקלים בין 50 ל-75 ק"ג וגדולים מדי לסירת האופטימיסט. גוף הסירה עשוי מסיבי זכוכית ושוקל 45 ק"ג ומשקל הסירה מצוידת 60 ק"ג. חרטום הסירה מחודד והירכתיים מעוגלות.
המפרש עשוי מדקרון, והתורן עשוי מסיבי פחמן ומעוצב אישית לשייט. תורן רך מתאים יותר לשייטים קלים מכיוון שברוחות חזקות הוא יכול יותר להתעקל (דבר המשפיע על התנהגות הסירה) מאשר תורן קשיח המתאים לשייטים כבדים יותר.
היורופ נקבע כדגם אולימפי לשייטת יחידה לאולימפיאדת 1992 אך סירת הלייזר רדיאל הוחזרה כדגם היחידים האולימפי לנשים לפני אולימפיאדת 2008.
סדרת נעורים
סדרת נעורים היא סוגה של סדרת דרמה טלוויזיונית שבמרכזה עומדות דמויות של מתבגרים. הז'אנר החל בתחילת שנות השמונים.
הסדרה מתחילה לרוב כשהדמויות הראשיות נמצאות בשנות העשרה לחייהן (גילאי 14–18) ומסתיימת לעיתים כשהדמויות מגיעות לגילאי 20. הנושאים בהם עוסקות סדרות הנעורים הם: מערכות יחסים בקבוצת השווים, יחסים של מתבגרים עם בני משפחה, יחסי מין, יציאה מהארון, אובדנות, אלימות, התמכרויות (סמים, אלכוהול). ביניהן גם סדרות בלשיות וסדרות פנטזיה.
היסטוריה.
הסדרה הראשונה שפנתה לנוער ישירות היא "בית קטן בערבה", שהייתה סדרת דרמה תקופתית שגרתית, אך העלילות בה נסבו סביב הנערות בנות העשרה לורה ומרי אינגלס.
הסדרה הקנדית דגראסי זכתה לאהדת הקהל הצעיר בארצות הברית וגם בישראל. הסדרה הציגה בתחילה חבורת ילדים ואת סיפוריהם השונים, ומאוחר יותר הציגה את אותם ילדים בתיכון דגראסי, מתמודדים עם לחצים מבית וקשיי לימודים. כך הפכה לסדרת הנעורים הקלאסית הראשונה.
בשנות ה-90 החל גל של סדרות נעורים שהפכו ללהיטים, בהן הצלצול הגואל, שולחן לחמישה, בוורלי הילס 90210, דוסון קריק ועוד. בארצות הברית הרשתות UPN ו-The WB התמקדו בשידור סדרות נעורים.
בחלק מסדרות הנעורים של שנות ה-90 וה-2000 הודגש מרכיב נוסף, פסקול הסדרה; שירים רבים שהושמעו ברקע הפכו ללהיטים.
השחקנים שמלוהקים לתפקידים הראשיים הם בדרך כלל מעל גיל 18. מאפיין זה מהווה לעיתים נושא לבדיחות. בהשראתו נוצרה בין השאר הסדרה הסאטירית "גרוס פוינט".
הקשר בין סדרות לסרטי נעורים.
סדרות נעורים הפכו לפופולריות במקביל להצלחתם של סרטי נעורים. בשנות השמונים המוקדמות השתתפו בני נוער מהוליווד בסרטים כגון מועדון ארוחת הבוקר, יפה בורוד ובת 16 הייתי. עם הזמן מתבגרים הפכו לדמויות ראשיות בסרטי אימה (סיוט ברחוב אלם, צעקה, אני יודע מה עשית בקיץ האחרון, אגדה עירונית) ומאידך גם בקומדיות קיץ (אמריקן פאי, מת לצעוק).
השחקנים שמככבים בסרטי נעורים מוכרים לעיתים קרובות מסדרות הנוער, והם נישאים על גלי ההערצה כלפיהם. כוכבים ידועים רבים עברו לקולנוע לאחר שזכו להצלחה בסדרות נעורים, בהם נב קמפבל, אשר כיכבה בשולחן לחמישה ובטרילוגיית סרטי "הצעקה", שרה מישל גלר כוכבת באפי קוטלת הערפדים שכיכבה בעשרות סרטי נעורים, וכן הילרי דאף ואשטון קוצ'ר.
סדרות נעורים ישראליות.
"זהו זה!" הייתה סדרת טלוויזיה קומית שפנתה בעיקר לבני הנוער, לכן חלק גדול מהפינות בה ("על הברזלים", למשל) פנו לבני הנוער. שם התגלתה להקת צעירי תל אביב, בפינה מוזיקלית שבועית.
בשנת 1989 להקת הנוער של תל אביב קיבלה את הזכות לככב בסדרה משלה. כך נוצרו הסדרות "החופש האחרון", "לא כולל שירות" ו"תלויים באוויר". עם הקמתו של ערוץ 2, צולמה עונה אחת לסדרה אודות צעירי קריית מלאכי.
"עניין של זמן" הייתה סדרת נעורים מובילה, שהופקה על ידי הטלוויזיה החינוכית, ותיארה כיתה של שביעיסטים בתיכון המתמודדים עם נושאים מגוונים, בדומה לסדרות נעורים ידועות בתקופה זו בארצות הברית, כגון "דגראסי".
סדרה נוספת הייתה זבנג, שנוצרה בעקבות הקומיקס בעל אותו שם שיצר אורי פינק שנים רבות במסגרת העיתון מעריב לנוער. הסדרה, בעלת מוטיבים של אומנות הקומיקס, ממוקמת גם היא בתיכון והיא עוסקת בנושאים שונים, בדומה לסדרה הידועה "פרקר לואיס".
סדרה מסוג אחר מבית הטלוויזיה החינוכית הייתה "משפחה וחצי", שעסקה בהורים לשני מתבגרים המשמשים גם משפחה אומנת לשני נערים נוספים.
בערוץ הילדים הפקות מקור רבות שייכות לז'אנר סדרות הנעורים: "החבר'ה הטובים", "אדומות", "הילדים מגבעת נפוליאון", "ראש גדול", "השמיניה", "האי"," גאליס", "החממה", "שכונה" ואחרות. בשנת 1994 שודרה רצועת נוער בערוץ הילדים בשם "יציאת כיוון" (בין המנחים דאז נמנו: דן תורן, איילת זורר ושרון קנטור), ומאז הוקדשו שעות הערב בערוץ זה לסדרות רכש לנוער (לרוב קומדיות).
דני דיין
דניאל (דני) דיין (נולד ב-29 בנובמבר 1955) הוא יושב ראש הנהלת יד ושם. שימש כקונסול ישראל בניו יורק. קודם לכן היה יושב ראש מועצת יש"ע בשנים 2007–2013. התמודד לכנסת ה-24 מטעם מפלגת תקווה חדשה.
ביוגרפיה.