העצירה הראשונה של המעלית היא מול מראה גדולה, והמספר מורה למבקרים "לנופף להתראות לעולם האמיתי" - בעוד שרואים קצרים על המראה ודמות המבקרים מתחלפת בדמות של רוחות, ואז המראה נעלמת (אפקט זה מתבצע באמצעות מראה תרמית, הנעלמת ומציגה את מה שמאחוריה.
למתקן בקליפורניה יש שלושה פירי מעלית לעומת שניים במתקן שבפלורידה. המבקרים רואים את הרוחות, נכנסים למעלית, ואת המעלית שלהם נופלת. שנייה לאחר מכן המעלית בה נמצאים המבקרים צונחת אף היא בחשיכה זמן קצר, ואז נעה לעבר פיר בו רואים את הפארק, לפני מספר נפילות נוספות.
אופן פעולת המתקן.
המתקן פועל באופן זהה למתקן בפלורידה, למעט מתקן האקראיות הדומה לזה שבפלורידה אשר טרם הוסף למתקן. אקראיות זו צפויה להיתווסף בשנת 2007.
המתקן בדיסנילנד טוקיו.
המתקן בטוקיו אינו קשור לעלילת הסדרה "אזור הדמדומים". תמת המגדל היא מלון בשנות ה-20 בעיר ניו יורק בו פוגע ברק. בהתאם סגנון הבנייה הוא הסגנון הגותי האופייני לעיר ניו יורק בתקופה זו.
תיאור המתקן בדיסנילנד טוקיו.
על פי סיפור העלילה של המתקן, המתקן הוא "מלון הייטאוור" בבעלות מר הריסון הייטאוור, האספן הידוע. המלון ממוקם בשדרות פארק שבעיר ניו יורק.
המלון נטוש מאז היעלמותו המסתורית של מר הייטאוור. המבקרים מובלים דרך הלובי בו חפצים רבים שמר הייטאוור אסף ברחבי העולם במהלך השנים, למשרדו של הייטאוור בו מספר להם "עובד המלון" כי מר הייטאוור השאיר למבקרים הודעה חשובה. נכבים האורות בחדר, המואר רק באמצעות חלונות זכוכית צבעונית (ויטראז'ים). לייד החלונות יש פסל שעייניו בוערות. ״עובד המלון״ מפעיל הקלטה של הייטאוור המסביר כי אסף פסל מקולל. במהלך דבריו משתנים הצבעים בחלון, ובסיום ההקלטה ברק פוגע באחד החלונות ומנפץ אותו. באותו רגע מוחשכים כל החלונות. באותו רגע הפסל שעייניו בוערות מחייך ונעלם. לאחר שניות ספורות החדר מואר - הכול במקומו מונח חוץ מהפסל שנעלם. על החלון המואר מופעיה רוח ירוקה שמרחפת במהירות.
המבקרים נלקחים דרך הדלת אל כספתו הסודית של מר הייטאוור, בה מוחזקים אוספיו מכל רחבי העולם. המבקרים נלקחים לקירות הכספת, אשר נפתחים ומראים מאחוריהם מעלית משא אליה מכונסים המבקרים.
לאחר שהמבקרים מושבים במעלית, מסלול המעלית זהה לזה שבקליפורניה. המעלית נעה לאחור, ולאחר סצנת המראה הנעלמת (במקום הרוחות מופיע במראה הפסל המקולל) אשר יורה קרן על המבקרים והמעלית נעלמת, והמבקרים נעים לסצנת המסדרון - בה במקום מבקרים מופיע הייטאוור ולידו הפסל. הוא שולח ידו לגעת בפסל ונזרק לעבר פתח מעלית ונופל לתוכה - ואז גם המבקרים נופלים בפיר המעלית.
דיסנילנד פריז.
המתקן הנבנה בפארק אולפני וולט דיסני בפריז זהה לזה שבקליפורניה.
אופן פעולת המתקן.
המתקן משתמש בטכנולוגיה שפותחה במיוחד עבור המתקן בפלורידה המאפשרת הוצאת והכנסת מעליות מפירי המעליות. מערכת זו הפועלת באמצעות כלי רכב הנעים בצורה אוטומטית נוטה להתקלקל ולכן במתקנים האחרים (קליפורניה, טוקיו ופריז) אינה קיימת. המתקן הקליפורני משתמש בטכנולוגיית מיוחדת של מראה טרמית המאפשרת למבקרים לצפות בדמותם הופכת לדמות רוח לנגד עיניהם.
אף שהמתקן נועד לתת הרגשה של נפילה חופשית, הדבר אינו מתרחש בפועל. המעלית אינה נופלת אלא מאיצה מטה במהירות העולה על מהירות המשיכה על מנת להגביר את ההנאה. תופעה זו גורמת לכך שאם מבקר מניח משהו מידו בזמן הנפילה, אותו חפץ "יצוף" באוויר ואף יעלה מאחר שמהירות המעלית עולה על מהירות המשיכה, ומתגברת במהלך הירידה. סוכנות נאס"א עושה שימוש באפקט דומה במתקנים המדמים חוסר משקל.
הפסקול.
במהלך ההמתנה בתור הכניסה למתקן מושמעת למבקרים מוזיקה משנות ה-30 וה-40.
המוזיקה בזמן הנסיעה במתקן עצמו הולחנה על ידי ריצ'רד בליס, ונמכרת על תקליטורים של חברת וולט דיסני.
האתר עליו מבוסס המתקן.
מבנה המתקן מתבסס על מבנה המצוי בהוליווד שבקליפורניה, בקרבת דרך מהירה 101. מבנה זה שנקרא "מגדל המגורים הוליווד" (Hollywood Tower apartments) נבנה בשנת 1929 ונחשב לבניין היסטורי בעל חשיבות ארכיטקטונית.
אלשיך
אלשיך הוא שם משפחה של שושלות רבנים תימניים המיוחסים לשבט לוי. במקור מערבית: أَلشَّيْخ א(ל)-שיח'.
אורנה לין
קופי ענאן
ג'ון אנטוויסל
ג'ון אלק אנטוויסל (באנגלית: John Alec Entwistle; 9 באוקטובר 1944 – 27 ביוני 2002) היה נגן גיטרת הבס של להקת המי. נחשב אחד מהבסיסטים המשפיעים והחשובים ביותר בתחום מוזיקת הרוק. סגנון הנגינה שלו השפיע הן על בסיסטים בני-זמנו והן מאוחרים יותר.
חייו ויצירתו.
אנטוויסל נולד בצ'יסוויק, פרבר של לונדון. בשנות ה-60 המוקדמות, ניגן במספר הרכבי ג'אז ודיקסילנד מסורתיים עם חברו לבית הספר פיט טאונסנד, ומאוחר יותר הצטרף ללהקתו של רוג'ר דלטרי "The Detours" (המעקפים), אשר מאוחר יותר שינתה את שמה ל- המי.
שם החיבה שלו היה "השור", בעיקר בשל נטייתו להישאר בתנוחה קפואה על הבמה, בניגוד מוחלט לשאר חברי הלהקה. ביל ווימן תיאר אותו כ"איש השקט ביותר בצנעה אך הרועש ביותר על הבמה." הוא כונה גם "אצבעות רעם" בידי חבריו ללהקה והמעריצים.
אנטוויסל כתב מספר שירים ידועים מאוד של להקת המי, ביניהם:
למרות שהמשיך לתרום חומרים לכל אחד מאלבומי המי (פרט מלאופרת הרוק "Quadrophenia"), חש תסכול בעיקר על כך שנאלץ למסור את תפקידי השירה לדלטרי, ואלה הובילו אותו להפיץ את אלבום הסולו "Smash Your Head Against The Wall" (רסק את ראשך כנגד הקיר) בשנת 1971, ובכך להיות הראשון מחברי המי להוציא אלבום סולו.
אנטוויסל פיתח את הפוטנציאל הגלום בגיטרת בס ככלי מוביל. הוא היה מראשוני המשתמשים במיתרי בס עגולים מפלדה, שפותחו במיוחד בשבילו בידי חברת רוטוסאונד. במסגרת חיפושיו אחר הצליל המושלם התנסה במגוון רב של כלים מתוצרת חברות שונות.
באמצע שנות השישים, אנטוויסל היה אחד הראשונים לנסות ולהשתמש בציוד הגברה חדשני כגון "הגברה כפולה," כאשר הצליל הגבוה והצליל הנמוך נשלחים באותות נפרדים. בשלב מסוים ציוד ההגברה שלו נעשה כה עמוס בתיבות רמקולים וציוד עיבוד, עד שזכה לכינוי "מנהטן הקטנה."
אנטוויסל פיתח גישה מקורית לנגינת הבס אותה הוא כינה "מכונת-כתיבה." בעשותו כן, הוא מיקם את יד ימין מעל המיתרים כך שכל ארבע האצבעות יוכלו להקיש על המיתרים באופן קצבי, מה שגרם למיתרים לפגוע בלוח וליצור צליל מאנפף. בדרך זו מתאפשר לנגן על שלושה או ארבעה מיתרים בבת אחת, או להשתמש במספר אצבעות על מיתר אחד. דרך הנגינה הזו איפשרה לו ליצור קטעים שהיו מאוד מהירים ומלודיים. הוא השתמש בטכניקה זו כדי ליצור מעברים בדומה לאלה שיוצרים מתופפים בלהקות, ולעיתים היה יוצר מעברים מהירים אפילו ביחס למתופפים.
אנטוויסל טען כי ביצירתו הושפע בעיקר מלימודיו בבית-הספר לנגינה בקרן יער, חצוצרה ופסנתר שתרמו לאצבעותיו כוח וזריזות מרשימים.
לאנטוויסל הייתה השפעה מסיבית על סגנונות נגינה וצלילים ששימשו דורות רבים של נגני בס. עד היום בסקרים שנערכים מדי פעם הוא ממשיך להיבחר כ"נגן הבס הטוב ביותר אי פעם". בשנת 2000, המגזין "גיטרה" כינה אותו "בסיסט המילניום", בסקר שנערך על ידי הקוראים.
קריירה מאוחרת.
לקראת סוף הקריירה שלו, ייסד את "הלהקה של ג'ון אנטוויסל" ביחד עם חברו משכבר הימים, המתופף סטיב לנגו. גודפרי טאונסנד ניגן בגיטרה והוביל את השירה.
בשנת 1996, יצאה הלהקה לסיבוב הופעות בשם "נעזב למות" עם הקלידן אלן סנט ג'ון. אחרי הפסקה שבה חזר להופיע אנטוויסל עם להקת המי במטרה לקדם את "Quadrophenia" בשנים 1996-97, שוב יצאה הלהקה לסיבוב הופעות והפעם עם הקלידן גורדון קוטן, שזכה לשם "נעזב למות - ההמשך". לאחר סיבוב ההופעות זה, הוציאה הלהקה אלבום להיטים שנקרא בשם "נעזב לחיות".
בשנים הבאות שוב חזר אנטוויסל לנגן עם חבריו הוותיקים בלהקת המי. בשנת 2001 הוא ניגן בהופעת המחווה של אלן פרסון לביטלס, בהליכה במורד אבי רוד, ביחד עם אומנים רבים נוספים.
מותו.
ג'ון אנטוויסל מת ב-27 ביוני 2002, במלון "הארד רוק הוטל אנד קזינו", בלאס וגאס, יום אחד לפני תחילת סיבוב ההופעות המתוכנן של המי בארצות הברית. מספר החדר עצמו בו הוא מת נשמר בסוד מחשש שהחדר יהפוך למקדש או למוקד עלייה לרגל למעריציו.
על פי האבחנה הרפואית נקבע כי המוות נגרם בשל התקף לב כתוצאה משימוש בסמים.
גבעת התיתורה
גבעת התיתורה (בערבית: قلعة الطنطورة - קלעת אל-טנטורה) הוא תל ארכאולוגי בגובה כ-300 מטר מעל פני הים, בתחום העיר מודיעין הנמצא בקצה הצפוני של רחוב עמק איילון. במקום היה עד 1948 כפר ערבי בשם "אל-בורג'".
תיאור ומיקום.
שטחו של התל הוא כ-600 דונם. בתל כ-180 בורות מים וממצאים ארכאולוגיים המעידים על היותו כפר גדול ומרכזי במשך אלפי שנים, שסביבו כפרים קטנים וחוות חקלאיות שהשתמשו בשירותיו. במזרח התל שימשו אזורי הגבעות לתעשיית יין (באזור בו שוכנת היום שכונת הנחלים). שדות המזרע היו בעמק שבין שכונת הנחלים ומכבים ובשדות כפר רות השכנה. הגבעה ממוקמת על הדרך לירושלים, והיא המקום הגבוה ביותר באזור. בתל יש שכבות יישוב שונות, לא בהכרח אחת על גבי קודמתה. התל ברובו הוא גבעה טבעית, קמר גאולוגי מחבורת יהודה.
שם האתר.