פדרו ז'רומל (בפורטוגזית: Pedro Geromel; נולד ב-21 בספטמבר 1985) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הבלם בגרמיו. ערך שתי הופעות במדי נבחרת ברזיל ונכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 2018.
קריירת מועדונים.
ז'רומל התחיל לשחק כדורגל בגיל 11 בקבוצת הילדים של פורטוגזה, ממנה עבר לפלמיירס ובגיל 18 הצטרף למחלקת הנוער של צ'אווס. לאחר שנה בקבוצת הנוער, הצטרף לקבוצה הבוגרת בה שיחק 15 משחקי ליגה.
בקיץ חתם בויטוריה דה גימארייש מליגת העל הפורטוגלית. את הפועת הבכורה שלו בקבוצה ערך בהפסד 2-0 לספורטינג בראגה.
ב-30 ביוני 2008 חתם בפ.צ. קלן מהבונדסליגה. בקיץ היו דיווחים על התעניינות בו מצידה של ריאל מדריד, אך בסופו של דבר לא הוגשה הצעה.
ב-23 באוגוסט 2012 חתם על הסכם לפיו יושאל למיורקה. בסיום עונת ירדה מיורקה לליגה השנייה ובדצמבר עזב את מיורקה.
בינואר הושאל לגרמיו לשנה אחת, בסיומה חתם על חוזה בקבוצה לשנתיים וחצי.
קריירה בינלאומית.
ב-27 באוגוסט 2016 זומן לראשונה לסגל נבחרת ברזיל. ב-25 בינואר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-1 נגד .
ז'רומל נכלל בסגל הסופי של הנבחרת לקראת מונדיאל 2018.
אהרן רוזנפלד (אדמו&quot;ר)
רבי אהרן הכהן רוזנפלד (ב' בתשרי תרפ"ז, 10 בספטמבר 1926 - כ"ח בניסן תשס"א, 21 באפריל 2001) היה האדמו"ר מפינסק-קרלין.
ביוגרפיה.
נולד ליצחק מנשה רוזנפלד, חסיד קרלין. אמו, הדס, היא בתו של הרב יהושע השל הלטובסקי, מזקני חסידי קרלין ומצאצאי רבי אהרן הגדול מקרלין. לאחר נישואיו למד בישיבת בית זבול בירושלים, בהנהגתו של הרב יעקב משה חרל"פ. שימש כמלמד בתלמוד תורה עץ חיים. בגיל 32 התאלמן עם 5 ילדים. בשנת תשל"ז נישא בשנית.
בהמשך שימש כמלמד בתלמוד תורה ערלוי בבני ברק. כמה חודשים לאחר הכתרתו עזב את התפקיד.
בתחילת שנות ה-90, עם פרישתו של רבי שמעון נתן נטע בידרמן מהנהגת חסידי "זקני קרלין" (אחד משני הפלגים בחסידות קרלין שהתפלגה לאחר פטירת רבי יוחנן פרלוב בשנת תשט"ו), ערכו החסידים הצבעה חשאית שבה הוחלט להכתיר את רבי אהרן לאדמו"ר. הוא הסכים בתנאי שיושם קץ לסכסוך עם "צעירי קרלין". לאור זאת, הלכו שני הצדדים לבית דין מוסכם, שבו הוחלט כי "זקני קרלין" יקראו בשם "פינסק - קרלין", ואילו "צעירי קרלין יקראו בשם "קרלין סטולין".
הנהיג את חסידיו במשך כעשר שנים. נפטר בליל שבת, כ"ח בניסן תשס"א, ונקבר בחלקת הרבנים בהר המנוחות.
את מקומו ירש בנו רבי אריה רוזנפלד.
לאחר פטירתו יצאו לאור שיחותיו בסדרת ספרי ארחות אהרן, בהם הספר משנת החינוך.
מעשה מגעיל
"מעשה מגעיל" (ברוסית: Скверный анекдот, מילולית: אנקדוטה גרועה) הוא סיפור קצר מאת פיודור דוסטויבסקי המספר על מערכת יחסים בין עובד מדינה רוסי המנסה להיות ליברלי לבין פקודיו הזוטרים, עד שמגלה כי התנהלות כזאת היא בלתי אפשרית.
מבוא.
ג'סי קולסון, כותב בהקדמה לפרסום של פינגווין משנת 1966 הכולל את הסיפור מדינות "המעשה המגעיל" הנושא שלו הוא הפער הנורא בין הרעיון של האדם על עצמו, האידיאלים שלו, והמניעים שלו, ואיך הם מתממשים לאור המציאות הקשה. אכזריותו טמונה בהכרה כי הטרגדיה של כישלון בניסיון לעלות על הציפיות של עצמו ... הוא קומי במהותו.
ריצ'רד פוור מציע בהקדמתו, כי מטרת הסיפור היא לבטא את רוח הרפורמה שהתפשטה ברוסיה בתחילת שנות שלטונו של אלכסנדר השני, שהגיע אל כס המלכות בשנת 1855.
תקציר העלילה.
בערב חורפי, לאחר ששתה קצת יותר מדי עם שני עובדי מדינה, יועץ המדינה איוון איליץ' פרלינסקי, מציג את רצונו לאמץ פילוסופיה המבוססת על חסד לאלו הנמצאים במעמד חברתי נמוך. הוא חשב שאם הוא יראה אנושיות, אנשים יאהבו אותו, יאמינו לו ולכן יאמינו ברפורמה של המדינה ויאהבו אותה.
לאחר שהחליט ללכת ללא מלוויו, כדי להוכיח את משנתו הולך איוון לחתונת אחד מעובדיו הזוטרים ביותר. הגנרל מלא בכוונות אצילות ניגש לברך את הצעירים. הופעתו הבלתי צפויה של נציג השלטונות הגבוהים שיתקה את האורחים. המצב נעשה מביך יותר עבור אחרים וגם עבור הגנרל עצמו כאשר החתן התנהג אחוז טירוף מהחוויה.
וכך, משוחרר משאננותו שלו, איוון שתה יותר מדי והחל להתנהג כשיכור מהמעמד הנמוך. למרות רצונו להציג את רוחב השקפותיו, נתקל איוון בחוסר הבנה של מניעיו ובעיקר בעלבונות מהציבור שהגיע לחתונה. לבסוף נרדם מתוך שכרות בבית בו נערכה החתונה, מקיא, ומהווה מטרד לאורך כל הלילה. למחרת בבוקר חווה איוון תחושה של בושה וסלידה, ובשמחה רבה חותם על בקשת החתן מאתמול לעבור למחלקה אחרת. החתן מתנהג עדיין בכבוד רב למרות מה שהיה בלילה.
מסקנתו של איוון היא כי אי אפשר לבטל את הבדלי המעמדות מחמת האידיאל, אלא כך בלבד אפשר להתנהל כראוי.
כתיבה ופרסום.
מעשה מגעיל, אחת מעבודותיו המעורפלות ביותר של דוסטויבסקי, נכתב ופורסם ב-1862 בעקבות הסיור הקצר שלו בספרד. הסיפור התפרסם במגזין "ורמיה" של דוסטויבסקי.
בית ההסתדרות (ירושלים)
בית ההסתדרות על שם אהרן רבינוביץ הוא בניין גדול ברחוב שטראוס במרכז ירושלים, שנבנה בשנות החמישים כדי לשמש כמרכז תרבות וספורט עירוני של ההסתדרות וכמרכזה של מועצת פועלי ירושלים, שהייתה חלק מהסתדרות העובדים. בעבר שכנו בבניין קולנוע ״מיטשל״ וכן אולם הבית של קבוצת הפועל ירושלים בכדורסל. כיום משמש הבניין את סניף ירושלים של ההסתדרות החדשה, ומושכר למשרדים ולמוסדות חינוך.
הבניין תוכנן על ידי זוג האדריכלים יהודית סגל שטולצר ואויגן שטולצר.
היסטוריה.
ההסתדרות עברה לבניין ממשכנה הקודם ברחוב ההסתדרות שבמשולש במרכז העיר. לדברי עוזי ברעם, המבנה הוקם במיקום זה לפי החלטת אביו משה ברעם, מזכיר מועצת פועלי ירושלים באותה עת, דווקא בגבול שכונות חרדיות, כדי למנוע היווצרות גבול וחלוקה חדה של העיר לאזור חרדי ואזור חילוני. אבן הפינה לבניין הונחה בשנת 1951. הבניין נקרא על שמו של אהרן רבינוביץ, מזכיר מועצת פועלי ירושלים שנפטר ב-1945. חנוכת הבניין התעכבה עד 1958, אז התקיימה בקהל גדול ובמעמד הנשיא יצחק בן-צבי, שהיה חבר ההסתדרות בירושלים. תקציב הבניה הכולל הסתכם במעל מליון ורבע לירות ארץ-ישראליות.
הבניין תוכנן בהשפעת הסגנון הבינלאומי, וכולל מאפיינים רבים שלו - קווים נקיים וישרים, נפחים פשוטים ומעוגלים, הימנעות מקישוט ואורנמנט, ותוספת פרגולה לאורך שפת הגג (בדומה לבנייני כיכר מגן-דוד בתל אביב). עם זאת מחופה הבניין באבן ירושלמית, בהתאם לחוק העזר העירוני.
מלבד משרדי ההסתדרות כלל הבניין ספריה שהחזיקה כ-40,000 כרכים, כיתות לימוד ואולם מופעים וקונצרטים הכולל כ-1,200 מושבים. בקומה השנייה של הבניין שכן בית הקולנוע "מיטשל", שהתמקד בסרטי איכות ובקולנוע אירופאי ואמנותי. במרתף הבניין הוקם אולם התעמלות ובו כ-500 מושבים לצפייה, שהיה מגרש הכדורסל המקורה הראשון בארץ ושימש כמגרשה הביתי של קבוצת הפועל ירושלים בכדורסל עד 1985, אז נחנך היכל הספורט מלחה. בשנות פעילותה של ההסתדרות בבניין נחשב המקום למעוז חילוני-מפא״יניקי בעיר, וממנו היו יוצאות צעדות ה-1 במאי מדי שנה. כבר בשנות השישים היווה מיקומו של הבניין גורם לחיכוך בין דתיים וחילונים בעיר, ואף נערכו מולו תפילות ומחאות של דתיים וחרדים במחאה על חילול השבת.
הבניין ניצב בראש גבעה ועולה בקומתו על הבנינים שסביבו, רובם מטרם קום המדינה; עד מלחמת ששת הימים נהגו תושבי העיר המערבית לעלות לגג הבניין כדי לצפות ממנו לעבר העיר העתיקה. במהלך המלחמה התמקמו בבניין חלקים ממפקדות החטיבה הירושלמית וכוחות צה״ל בעיר, ועל גגו הוצבה התצפית של סוללת תותחים שלקחה חלק בקרבות על כיבוש העיר המזרחית, כולל הקרב על גבעת התחמושת הסמוכה. מן המפקדה שבבניין יצא הרב שלמה גורן בדרכו לכותל המערבי, מייד לאחר כיבוש הכותל.
עם השנים הפכה סביבת הבניין לאזור בעל צביון חרדי מובהק, זאת לצד ירידת מעמדה וחשיבותה של ההסתדרות בחיי התרבות והיומיום. לאור זאת נפסקו פעילויות שונות שהתקיימו בבניין וחלקים ממנו ננטשו.
בשנת 2007 הושכרו שלוש מקומות הבניין, החלקים בהם שכן בעבר קולנוע ״מיטשל״ ונותרו שוממים שנים ארוכות, לסמינר החרדי לבנות ״משכן שרה״, המשויך לעדה החרדית.
ב-2018 הוצב באופן זמני על גג הבניין מיצג בשם ״ממותות על הגג״ הכולל חמישה פסנתרים, במסגרת פרויקט ״מעל ומעבר״ של פסטיבל מקודשת.
משרד החינוך והמדעים של רוסיה
עולמם הסודי של גמדי הגינה
עולמם הסודי של גמדי הגינה (באנגלית: Sherlock Gnomes, בתרגום חופשי: "שרלוק נומס") הוא סרט הנפשה בריטי המהווה סרט ההמשך ל"נומיאו ויוליה" משנת 2011, המבוסס על מחזהו של ויליאם שייקספיר, "רומיאו ויוליה" ועל סדרת הספרים הבלשית פרי יצירתו של סר ארתור קונאן דויל "שרלוק הולמס". הסרט בוים על ידי ג'ון סטיבנסון , ומככבים בו ג'יימס מק'אבוי, אמילי בלאנט, ג'וני דפ וצ'ואיטל אג'יופור בתפקידים הראשיים. עלה לאקרנים ב-23 במרץ 2018.
עלילה.
נומיאו ויוליה עוברים ללונדון יחד עם כל הגמדים שלהם, שם הם הופכים למנהיגים החדשים של הגינה, לפתע הם מגלים שכל הגמדים נעלמו באופן מסתורי. לעזרתם מגיע שרלוק נומס ועוזרו הנאמן נום ווטסון ויחד הם חוקרים את תעלומת גמדוני הבית הנעלמים.
ביקורות והכנסות.
בניגוד לסרט הקודם, הסרט זכה לביקורות שליליות ממבקרי הקולנוע. אתר Rotten Tomatoes המרכז ביקורות קולנוע העניק לסרט דירוג של 25%.
משרד התקשורת ותקשורת ההמונים של רוסיה
משרד ההשכלה והמדעים של רוסיה