בסוף הספר מופיעה אחרית דבר שכתב קינג ב-4 בינואר 1982. באחרית הדבר הוא מסביר למה הוא לא הגיש לפרסום בעבר את נובלות - כל אחת מהן נכתבה בזמן אחר. מוקדם בקריירה שלו, הסוכנים ועורכים שלו הביעו חשש כי הוא יהיה "מסומן" כמישהו שכותב רק אימה. עם זאת, הפכו ספרי האימה שלו פופולרים למדי, והביאו לו ביקוש כסופר. לעומת זאת, את הנובלות, אשר לא עסקו בכוחות על טבעיים, היה קשה מאוד לפרסם מכוון שלא היה שוק גדול לסיפורים בדיונים "רגילים" בפורמט של 25,000 ל-35,000 מילים. לכן, הגו קינג והעורך שלו את הרעיון של פרסום הנובלות ביחד, כ"משהו שונה", ומכאן שמו של הספר באנגלית "עונות שונות".
ג'בל סנין
ג'בל סנין (בערבית: جبل صنين, באנגלית: Mount Sannine) הוא ההר השני בגובהו בלבנון, ומתנשא לגובה של 2,628 מטרים.
היסטוריה.
השם סנין מקורו בשם אל הירח האכדי - "סין", והמילה אור - "נין". חוקר ארץ ישראל, יהוסף שוורץ, סבר כי ניתן לזהות את ההר עם הר שיאון המקראי. באזור הר סנין נמצאים שרידי מקדש רומי המוקדש למרס - אל המלחמה. המקום שימש גם כאתר מנוחה ותענוגות לקונסולים הרומיים.
בעבר ההר היה מכוסה ברובו בכמות גדולה של עצי ארזים אולם בשל כריתה נרחבת של עצים מצד הפיניקים והרומאים כמעט שלא נותרה צמחייה על ההר. בשל כמויות השלג הרבות והעובדה שאינו מיוער הוקם כ-9 קילומטר מצפון לפסגת ההר אתר הסקי הגדול ביותר בלבנון. שם אתר הסקי הוא מזאר כפרדביאן . בהר מעיינות רבים.
הנוף הנשקף מפסגת ההר צופה מצד אחד על בקעת הלבנון והרי מול הלבנון במזרח ובמבט למערב על ביירות וקו החוף הלבנוני. בראשית המאה ה-20 החזיק על ההר הצבא הצרפתי מוצב תצפית שכונה "החדר הצרפתי". אזור זה נשלט בעבר על ידי המיעוט הנוצרי בלבנון וישראל עשתה בו שימוש מודיעיני בתקופות שונות.
בשנת 2010 טען צבא לבנון כי גילה מתקני ריגול ישראליים על פסגת ההר הצופים לעבר ביירות.
יוסף וולף
יוסף ווּלף (Joseph Wulf; 22 בדצמבר 1912 - 10 באוקטובר 1974) היה היסטוריון יהודי ממוצא גרמני-פולני וניצול השואה.
ביוגרפיה.
וולף הוא יליד קמניץ, גדל והתחנך בעיר קרקוב. באוניברסיטה היהודית בעיר החל בהכשרה ללימודי רבנות. לאחר כיבוש פולין על ידי גרמניה הנאצית, וולף ומשפחתו נאסרו בגטו קרקוב. בגטו חבר לחברי מחתרת יהודים. פעילותו המחתרתית נתגלתה והוא נשלח למחנה אושוויץ, שרד את תלאות המחנה ואת צעדת המוות ממנו. אשתו ובנו שרדו אף הם את המלחמה, אך הוא איבד את אביו, אימו, אחיו, גיסתו ואחיינית.
הנצחת ועידת ואנזה.
בשנת 1965, וולף הציע שוילת ואנזה, הבניין בו התנהלה ועידת ואנזה בה הוחלט על הפתרון הסופי בשנת 1942, תהפוך לאתר הנצחה ומרכז תיעוד לזכר השואה, אך הממשלה הגרמנית דחתה את ההצעה בזמנו. המבנה שימש כבית ספר ולא היה תקציב להוציא את הרעיון אל הפועל.
ביאושו, התאבד וולף בשנת 1974 בקפיצה מחלון דירתו בקומה החמישית של בית מגורים בעיר שרלוטנברג. "פרסמתי 18 ספרים על הרייך השלישי ולא הייתה להם אף השפעה. ניתן לתעד כל דבר עד המוות לגרמנים. ישנו משטר דמוקרטי בבון. אולם רוצחי ההמונים מסתובבים חופשי, חיים בבתיהם הקטנים ומגדלים פרחים" - כך כתב במכתב ההתאבדות שהותיר לבנו דייוויד. לאחר התאבדותו הובא לקבורה בחולון.ב-20 בינואר 1992, יובל שנים מאז שהתקיימה הוועידה ההיסטורית, וילת ואנזה נפתחה לציבור כמוזיאון וכאתר הנצחה לזכר השואה. בחדר האוכל בו התכנסו ראשי המשטר הנאצי, ישנן תמונות וביוגרפיות על המשתתפים בוועידה. המוזיאון מכיל גם מיצגים קבועים של תמונות וטקסטים המתעדים את השואה ואת תכנונה. בקומה השנייה קיים חדר הנקרא על שמו של וולף ובו שוכן אוסף גדול של ספרים העוסקים בימי המשטר הנאצי וכן חומר תיעודי נוסף כגון סרטי מיקרופילם ומסמכים רשמיים של הנאצים.
היסטוריון.
עם תום מלחמת העולם השנייה וולף נותר בפולין, ובין השנים 1945 עד 1947 היה חבר בוועדה היהודית ההיסטורית המרכזית. בקיץ 1947 עבר לפריס ובשנת 1952 השתקע בברלין. וולף פרסם ספרים רבים אודות הרייך השלישי, ביניהם ביוגרפיות אודות היינריך הימלר ומרטין בורמן.
וולף זכה במספר פרסים ועיטורים, ביניהם פרס ליאו בק (1961), מדליה על שם קרל פון אוסייצקי (1964) ותואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ברלין החופשית.
דייוויד ג'יימס ת'אולס
דייוויד ג'יימס ת'אולס (באנגלית: David James Thouless; 21 בספטמבר 1934 - 6 באפריל 2019) היה פיזיקאי בריטי, חתן פרס וולף לפיזיקה לשנת ה'תש"ן-1990, וחתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 2016.
קורות חיים.
ת'אולס נולד בעיירה בירזדן שבסקוטלנד. הוא בוגר בית הספר הפרטי היוקרתי וינצ'סטר קולג' . הוא השלים תואר ראשון בקולג' טריניטי הול של אוניברסיטת קיימברידג'. את עבודת הדוקטורט שלו כתב ת'אולס באוניברסיטת קורנל, בהנחייתו של הנס בתה.
היה פוסט-דוקטורנט באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, ופרופסור לפיזיקה מתמטית באוניברסיטת בירמינגהם שבממלכה המאוחדת עד 1980, אז מונה לפרופסור באוניברסיטת וושינגטון שבסיאטל.
במחקריו, תרם ת'אולס רבות להבנה המדעית של מערכות מורכבות של אטומים, אלקטרונים ונוקלאונים. בין היתר הוא חקר את הפאזה מוליכות-על.
פרסים והוקרה.
ת'אולס היה חבר בחברה המלכותית, באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים ובאקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית.
היה חתן פרס וולף בפיזיקה לשנת 1990, חתן פרס דיראק לשנת 1993, חתן פרס לארס אונסנג'ר מטעם החברה האמריקאית לפיזיקה לשנת 2000 וחתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 2016 ביחד עם דאנקן הולדיין וג'ון מייקל קוסטרליץ (ת'אולס קיבל מחצית מסכום הזכייה, ושני האחרים קיבלו רבע מהסכום כל אחד).
ת'אולס נפטר בקיימברידג' ב-6 באפריל 2019.
דיויד תאולס
מואמן אגבריה
מואמן אגבריה (בערבית: مؤأمن أغبريا; נולד ב-24 באוגוסט 1993) הוא כדורגלן ישראלי-פלסטיני המשחק בעמדת המגן הימני בהפועל בני זלפה מליגה א' צפון.
קריירה.
אגבריה החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל עפולה, ולאחר שעבר גם לקבוצות הנערים של מכבי ברקאי ומכבי נתניה הצטרף בגיל 17 לקבוצת הנוער של בני סכנין. ב-11 באוגוסט 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס בדקות הסיום של הניצחון 0-3 על הפועל עכו במסגרת שלב הבתים של גביע הטוטו. ב-29 במרץ 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף בהפסד 1–4 לעירוני קריית שמונה. בסך הכל ערך 13 הופעות בליגת העל במדי הקבוצה.
בקיץ חתם בשבאב אל-ח'ליל מליגת העל הפלסטינית. ב-6 בספטמבר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פלסטין, במשחק נגד שהסתיים בתיקו 1–1, ובסך הכל ערך שתי הופעות במדי הנבחרת.
בקיץ חזר אגבריה לכדורגל הישראלי וחתם בהפועל בני זלפה מליגה ב' צפון ב', עמה עלה לליגה א' בסיום עונת .
הוצאת אוספרי
קלירוכיה
קלירוכיה (ביוונית עתיקה: κληρουχία) היא צורת התיישבות שפיתחה האימפריה האתונאית. צורת התיישבות זו הייתה ייחודית לאתונה העתיקה, ולא הייתה מקובלת בפולייס היווניות האחרות.
ערי מדינה ביוון העתיקה (פוליס) נהגו לעיתים קרובות לייסד קולוניות מעבר לים. קולוניות התחלקו לרוב לשני סוגים עיקריים: אפויקיאי, מושבה שנוסדה כעיר בפני עצמה; ואפוריה, קולוניה שנוסדה כתחנת מסחר. לרוב, פרט לזיקה מסוימת, המושבות שנוסדו היו נפרדות לחלוטין מעיר האם שלהן, ולעיתים אף ייסדו מושבות משל עצמן או הכריזו מלחמה על עיר האם. הקלירוכיות היו שונות בתכלית השינוי. המתיישבים במושבות אלו, אשר נקראו "קלירוכים", לא איבדו את אזרחותם האתונאית והפכו לאזרחיה של עיר חדשה, הם נותרו אזרחי אתונה. אף על פי שקיבלו אוטונומיה פנימית, הרי שהם היו חברים בשבט (דימוי) שלהם, ושירתו כחיילים בצבא האתונאי. בראש כל קלירוכיה עמד פקיד מיוחד שמונה בידי אספת העם באתונה (אקלסיה), והוא היה גם המפקד של הכוח הצבאי ששלחה הקלירוכיה כדי להילחם במלחמותיה של אתונה.
קלירוכיות הוקמו לרוב על אדמות שהוחרמו מערים מנוצחות. הקלירוכיה היוותה פתרון לשתי בעיות קשות אשר הטרידו את אתונה. ראשית, היא העניקה לאזרחים חסרי קרקע אדמה פורייה, ושנית, מכיוון שהקלירוכים נותרו אזרחי אתונה הם שימשו גם כחיל משמר שווידא שהמנוצחים לא יפרו את חוזה השלום ויצאו למלחמת נקם. לעיתים קרובות הקלירוכים לא טרחו לעבד את האדמה שהוענקה להם, אלא החכירו אותה לבעליה הקודמים ששימשו כאריסים. לעיתים הוחרמה הקרקע גם ללא סיבה נראית לעין מחברות הליגה האטית-דלית, וכפיצוי ניתנה להן הנחה במיסים הקבועים שהיו משלמות.
שיטת הקלירוכיות פתוחה בידי המדינאי פריקלס, ככל הנראה בסביבות שנת 453 לפנה"ס. הקלירוכיות נוסדו בעיקר בנקודות אסטרטגיות כמו נקסוס, אנדרוס, אביה, תראקיה, חלקידיקי וגליפולי. ניתן לראות עדויות לכך גם בהפחתת המס של אותם אזורים: בסביבות 450-449 לפנה"ס צומצם המס של אנדרוס מ-12 כיכר ל-6, והמס של אובויה משבע וחצי לחמש. למרות זאת, התושבים המקומיים לרוב נטרו טינה לקלירוכים.
גבריאלה דטי
גבריאלה דטי (באיטלקית: Gabriele Detti; נולד ב-29 באוגוסט 1994) הוא שחיין איטלקי, אלוף עולם (בודפשט 2017) ושיאן אירופה בעבר במשחה ל-800 מטר חופשי, זוכה שתי מדליות ארד אולימפיות במשחים ל-400 מטר חופשי ול-1500 מטר חופשי (ריו דה ז'ניירו 2016) ואלוף אירופה במשחה ל-400 מטר חופשי (לונדון 2016).
ביוגרפיה.
דטי נולד בליבורנו.
בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער שנערך בטמפרה שבפינלנד בשנת 2009 סיים דטי במקום 14 במשחה ל-1500 מטר חופשי.