המערכה שבראשה עמד מגנוס הייתה ככל הנראה חלק מתוכניותיו של אביו לפלוש לאנגליה, שכן שליטה על ממלכת האיים הייתה מספקת לו כוחות צבאיים נוספים. ההיסטוריון קלי דה-וירס הוסיף וטען שככל הנראה רצה האראלד לבחון את המצב באנגליה לפני קיומה של פלישה אפשרית, רק כדי להגיע למסקנה שהוא לא יוכל לנהל בו זמנית מלחמה באנגליה ומלחמה כנגד דנמרק. משלחתו של מגנוס לא ביצעה נחיתה משמעותית כלשהי על היבשה, אך עבור המלך האנגלי אדוארד המודה, היה זה סימן לחידוש השאיפות הנורווגיות, שכן האראלד השלישי ראה עצמו יורשו החוקי של אדוארד. באותה עת, עליית כוחם של גודווין, רוזן וסקס ושל בניו, במיוחד הרולד גודווינסון, החלה להוות איום על תביעתו של האראלד.
מנגד, טוען ההיסטוריון אלכס וולף שיעדה של המשלחת היה מלכתחילה אורקני ושבמסגרת חיפוש אחר שלל היא המשיכה אל הים האירי ובצירוף מקרים סתמי הזדמן למגנוס לבצע את פשיטותיו עם אלפגר. שנת מותו המדויקת של תורפין זיגרודסון, רוזן אורקני, לא מתועדת בשום מקור, למעט העובדה שב"סאגה של אורקני" מצוין שמותו אירע במהלך ימיו האחרונים של האראלד השלישי. לפיכך, ייתכן שמותו של תורפין עורר את יציאת משלחתו של מגנוס ומסעה של המשלחת הייתה הזדמנות שבה פול וארלנד תורפינסון, יורשיו של תורפין על כס הרוזנות, נכנעו להאראלד. וולף גם טען שמגנוס עשוי היה לקחת חלק במלחמה שהתנהלה בסקוטלנד בין השנים 1057 – 1058 וייתכן שהוא העניק תמיכה למייל קולים מק דונכדה במאבקו כנגד לולאך, מלך סקוטלנד.
מלכותו.
מגנוס התלווה למערכה של אביו האראלד כנגד דנמרק ב-1062. בדרכו לדנמרק, התנגש הצי של האראלד עם הצי של סוון השני, מלך דנמרק בקרב הימי הגדול בניסה, שהסתיים בניצחון נורווגי. ב-1066, לאחר שסוכמו תנאי השלום עם סוון, יצא האראלד למסע הכיבוש של אנגליה מידיו של הרולד גודווינסון. לפני יציאתו לדרך, הוא מינה את מגנוס להיות עוצר הממלכה בהיעדרו ולקח איתו את בנו הצעיר, אולף. לאחר הצלחה ראשונית בקרב פולפורד, הובס האראלד ונהרג על יד הרולד בקרב גשר סטמפורד. אולף שרד את הקרב ושב בראשית 1067 לנורווגיה עם שארית הפליטה של הכוחות והוכרז כמלך וכשליט שותף יחד עם אחיו מגנוס.
למרות שהכוונה הייתה ששני האחים ימשלו בממלכה יחדיו ללא חלוקתה, בפועל משל אולף על ויקן (החלק הדרום-מזרחי של נורווגיה) בעוד שמגנוס שלט על אופלד ועל טרונדלג (חלקה המרכזי של נורווגיה), בנוסף למערב ולצפון הממלכה. למרות חלוקה זו, לא ניתן היה להבחין בסימנים של עוינות בין האחים ונראה היה שיחסיהם היו מושתתים על ברית שלום.
מותו.
כשמלאו פחות משלוש שנים לעלייתו לכס המלכות, חלה מגנוס השני ומת בנידארוס (טרונדהיים) ב-28 באפריל 1069. הסאגות מעלות השערה שהוא מת ממחלת הגזזת, אך חוקרים מודרניים טוענים שייתכן שהוא מת מארגוטיזם (הרעלה מפטריות ארגוט). סנורי סטורלוסון מאזכר בקצרה בסאגה על האראלד השלישי שמגנוס היה "מלך ידידותי ושעמו קונן על מותו".
ערכה של תקופת מלכותו של מגנוס הומעטה בדפי ההיסטוריה המאוחרת יותר עקב משכה הקצר ובשל העובדה שברובה מלך מגנוס בשיתוף עם אחיו. תקופת מלכותו הארוכה של אולף גם היא תרמה להעמדת מלכותו של מגנוס בצל, בשילוב עם העובדה ששושלות המלוכה הנורווגיות המאוחרות יותר היו צאצאיו (או טענו להיות כאלה) של אולף.
המלך הנורווגי הידוע כיום בשם מגנוס השישי (הראשון מבין מלכי נורווגיה שידוע שעשה שימוש במספור מלכותי), קרא לעצמו במסמכים בשפה הלטינית בני תקופתו בשם "מגנוס הרביעי, ובכך הותיר את מגנוס השני בשמו הפרטי ובפטרונים שלו "מגנוס האראלדסון". עם שינוי במערכת המספור המלכותי בעת החדשה, מכונה כיום מגנוס האראלדסון בשם "מגנוס השני".
משפחתו.
למגנוס היה בן, הוקון מגנוססון, שככל הנראה נולד באותה שנה בה מת אביו. ב-1093 המשיך הוקון לטעון לעצמו את מה שהוא החשיב כחלקו בממלכה (כיורשו של אביו), כאשר דודו אולף מת והוא חלק את הממלכה עם בן דודו, מגנוס השלישי (בנו של אולף). בדומה לתקופת מלכותו של אביו, גם מלכותו של הוקון הסתיימה באופן פתאומי לאחר זמן קצר והוא מת בצעירותו ב-1095.
שם קוד מ.ל.א.ך
שם קוד מ.ל.א.ך (באנגלית: The Man from U.N.C.L.E) הוא סרט פעולה אמריקאי משנת 2015 בבימויו של גאי ריצ'י, אשר מבוסס על סדרת טלוויזיה משנות ה-60 של המאה ה-20 בשם זה שנוצרה על ידי איאן פלמינג, נורמן פלטון וסאם רולף.
הצגת הבכורה באנגליה הייתה ב-7 באוגוסט 2015 ובארצות הברית ב-14 באוגוסט.
הסרט זכה לביקורות חיוביות והכניס יותר מפעם וחצי ההשקעה בו.
עלילה.
בברלין של 1963, נפוליאון סולו (הנרי קאביל) היה חייל בצבא הכיבוש האמריקאי בגרמניה אחרי מלחמת העולם השנייה, נתפס כשניהל סחר שוק שחור וגנבות ובמקום לשבת בכלא, גויס ל-CIA. הוא נשלח למזרח ברלין לפגוש את גאבי טלר (אלישיה ויקנדר), מכונאית רכב ובתו של אודו טלר (כריסטיאן ברקל) מדען טילים נאצי שגויס לעבוד לטובת ארצות הברית על פיתוח נשק גרעיני לאחר המלחמה. האבא נעלם ובתו, שלא ראתה אותו מאז סיום המלחמה משתכנעת לבוא עם סולו, הם נמלטים מאיליה קוריאקין (ארמי האמר), סוכן ק.ג.ב. ועוברים את החומה.
למחרת פוגש סולו את המפעיל שלו, סנדרס (ג'ארד האריס), שמספר לו שהדוד של גבי, רודי טלר (סילבסטר גרוט ), עובד בחברת ספנות שבבעלות אלכסנדר (לוקה קלבאני ) וויקטוריה (אליזבת דביקי) וינצ'יגוורה, זוג עשיר של אוהדי נאצים שמתכוונים להשתמש באביה של טלר לבנות נשק גרעיני פרטי משלהם ולמכור אותו.
במהלך הפגישה הסתבר לסולו כי בגלל הסכנה לעתידו של העולם אם ייעשה שימוש בפצצה זו, החליטו ה-CIA וה-KGB לשלב כוחות ולפעול ביחד לניטרול הסכנה. לכן יהיה על סולו לשתף פעולה עם קוריאקין לניטרול הסכנה.
השלושה, סולו, קוריאקין וטלר נוסעים לרומא, תוך שקוריאקין וטלר מתחזים לזוג מאורס וסולו לסוחר עתיקות.
קוריאקין מקבל הנחיות לא להגיב להצקות והטרדות ולא להפגין את כוחו ולכן מאפשר לזוג פושעים לגנוב את שעון היד שלו, מזכרת מאביו שמת בגלות בסיביר. באירוע ספורט מוטורי המאורגן ומקודם על ידי הזוג וינצ'יגוורה, סולו מפלרטט עם ויקטוריה בשאיפה לשאוב מידע על אביה של גבי. קוריאקין במקביל מגלה עקבות רדיואקטיביים המעידים על כך שפרויקט הפצצה עומד בפני סיומו.
סולו וקוריאקין פורצים למספנה של וינצ'יגוורה, שם הם מתגלים ומתפתח מרדף אחרי קוריאקין. סולו וקוריאקין מצליחים לחזור לבית המלון ולהיכנס לחדריהם דקות ספורות לפני שוויקטוריה החושדת באה לבדוק האם היו הם אלו שפרצו למספנה.
וויקטוריה וסולו מבלים את הלילה ביחד. למחרת, ויקטוריה מסממת את סולו, והוא נלקח למחסן סמוך לעינויים על ידי רודי. קואיאקין מציל את סולו, סוחט מרודי את המידע שהנשק מוחבא באי מבוצר, שם טלר כבר התאחדה עם אביה.
אודו מנסה לחבל בפצצה, אך ויקטוריה שמה לב, מונעת זאת והורגת את אודו. בינתיים פונה אלכסנדר וברלי (יו גרנט), סוכן MI6 בכיר אל סולו וקוריאקין ומגלה להם שטלר היא סוכנת ה-MI6 שפועלת תחתיו.
וברלי וחייליו עוזרים לסולו וקוריאקין לחדור לאי המבוצר של וינצ'יגוורה, אלכסנדר מנסה להימלט עם ראש נפץ אך הם הורגים אותו ומגלים שזה היה ראש נפץ דמה ושראש הנפץ האמיתי נמצא בספינה, עם ויקטוריה שמתעתדת למסור אותו לרוכשים. סולו יוצר קשר עם הספינה ומחזיק את ויקטוריה מספיק זמן בשידור על מנת שאפשר יהיה לאכן את הספינה. הם משתמשים בתכונת ביות שיש לראש הנפץ, משמידים את הספינה עם הפצצה וגם ויקטוריה נהרגת.
קוריאקין וסולו מתעמתים על השליטה בדיסק עם מידע על המחקר של אודו, אולם משמידים אותו על מנת למנוע מאחת המעצמות שליטה במידע ועליונות במירוץ החימוש.
וברלי מודיע להם ולטלר כי הם עוברים להיות צוות מיוחד בשם מ.ל.א.ך ושמשימתם הבאה היא באיסטנבול.
פרוג'קט RnL
אראכ
אראכ () היא בירת מחוז מַרְכַּזי במערב איראן. על פי מפקד האוכלוסין האחרון של איראן משנת 2016 התגוררו באראכ 520,944 בני אדם. העיר מכונה גם "הבירה התעשייתית של איראן".
היסטוריה.
העיר נוסדה בתקופת השושלת הקאג'ארית ונקראה בתחילה "הסולטן עבאד". בסוף המאה ה-19 החלה להתרחב בשטח ובאוכלוסייה באופן משמעותי.
תחת שלטונו של רזא שאה פהלווי הוקמו בעיר מפעלים מודרניים ייצור שמן וצמר, עיבוד סלק וסוכר. השאה שינה את שמה של העיר לאראכ. העיר הפכה גם לתחנה חשובה בקו הרכבת שהושלם בשנת 1938.
בשנת 1972 הוקמו בעיר שני מפעלים גדול בבעלות מדינה - מפעל אלומיניום ומפעל להנדסה כבדה. מפעל האלומיניום נבנה תחת שיתוף פעולה אזורי כפרויקט פיתוח של ברית בגדאד, ומפעל ההנדסה נבנה בייעוץ של מומחים סובייטים, בתמורה למכירת גז לברית המועצות.
ב-2002 נחשף כי סמוך לאראק נבנה מפעל לייצור מים כבדים. כמו כן בנתה איראן באתר כור גרעיני (IR-40). ב-2016, בהתאם להסכם הגרעין, הסירה איראן את ליבת הכור ויצקה לתוכו בטון.
מלבד פרסים, כוללת אוכלוסיית העיר מיעוטים גדולים של לורים וארמנים, אם כי חלקם מהגרים לעיר טהראן.
גאוגרפיה ואקלים.
העיר מוקפת בהרים מדרום, ממערב וממזרח, והגובה הממוצע שלה הוא 1,750 מטר מעל פני הים, והיא מרוחקת כ-238 קילומטרים דרום-מערבית לעיר הבירה טהראן, ונמצאת בקרבת הערים קום ואספהאן.
מזג האוויר של העיר הוא חם ויבש בקיץ, סוער וקריר בסתיו, קר ומושלג בחורף ונעים באביב. הטמפרטורה המקסימלית עשויה לעלות עד 35 מעלות צלזיוס בקיץ ובחורף עשוי לרדת עד מתחת למינוס 25 מעלות צלזיוס. כמות המשקעים הממוצעת היא כ-350 מ"מ בשנה.
יבגני זרובינסקי
יבגני זַרוּבּינסקי (נולד ב-27 בפברואר 1985) הוא אושיית רשת, סאטיריקן, שדרן רדיו, פרסומאי ועיתונאי ישראלי.
ביוגרפיה.