יום זה משמש גם כדי לקדם סחר הוגן בקפה, ולהעלות את המודעות למצוקתם של מגדלי הקפה. ביום זה, עסקים רבים מציעים כוסות קפה ללא תשלום או בהנחה. ישנם עסקים שמשתפים קופונים ומבצעים מיוחדים, לעוקבים שלהם ברשתות החברתיות. ישנן יצרניות כרטיסי ברכה שמוכרות כרטיסי ברכה ליום הקפה הבינלאומי, או מציעות כרטיסי ברכה מקוונים בחינם.
היסטוריה.
בפגישה שהתקיימה בין התאריכים 3–7 מרץ 2014, ארגון הקפה הבינלאומי החליט להשיק את יום הקפה הבינלאומי הרשמי הראשון במילאנו במסגרת אקספו 2015.
התקיימו אירועים שונים, שכונו יום הקפה או יום הקפה הלאומי, רבים מהם בסביבות ה-29 בספטמבר.
המקור המדויק של יום הקפה הבינלאומי אינו ידוע. בשנת 1983 נערך ביפן אירוע על ידי אגודת הקפה של כל יפן (全日本コーヒー協会). בארצות הברית "יום קפה לאומי" הוזכר בפומבי כבר בשנת 2005. השם "יום קפה בינלאומי" היה בשימוש לראשונה על ידי המוזיאון לדברי מאכל ומשקה דרומיים, שכינס מסיבת עיתונאים ב-3 באוקטובר 2009 כדי לחגוג את המאורע ולהכריז על פסטיבל הקפה הראשון של ניו אורלינס. בסין היום צוין לראשונה על ידי ארגון הקפה הבינלאומי ב-1997, והפך לחגיגה שנתית בתחילת אפריל 2001. טאיוואן חגגה לראשונה את יום הקפה הבינלאומי בשנת 2009. נפאל חגגה לראשונה את יום הקפה הלאומי ב-17 בנובמבר 2005. אינדונזיה, שחגגה לראשונה את יום הקפה הלאומי ב-17 באוגוסט 2006, חוגגת את המאורע ביום העצמאות שלה.
נילס אידן
נילס אידן (; 25 באוגוסט 1871 – 16 ביוני 1945) היה היסטוריון ופוליטיקאי ליברלי שוודי שכיהן כראש ממשלת שוודיה בין השנים 1917 – 1920. יחד עם יילמאר ברנטין הוא נחשב כאדריכל המעבר של שוודיה ממונרכיה אבסולוטית למחצה לדמוקרטיה פרלמנטרית שבה הונהגו זכות בחירה לנשים בפרט וזכות בחירה אוניברסלית בכלל.
ביוגרפיה.
נילס אידן נולד בעיירה פיטיו (Piteå) שבמחוז נורבוטן. אביו היה מנהל בית ספר. את לימודיו התיכוניים הוא סיים בבית ספר בעיר לולאו.
לימודים וקריירה אקדמית.
ב-1889 החל את לימודיו באוניברסיטת אופסלה, ב-1899 הוא השלים את לימודי הדוקטור ובאותה שנה הוא היה לדוצנט בהיסטוריה באוניברסיטה. התמחותו של אידן הייתה בהיסטוריה של שוודיה במאות ה-16 וה-17, אך הוא גם כתב על נושאים הנוגעים לאיחוד השוודי-נורווגי. על עבודת הדוקטורט שלו שנושאה היה "ארגון הממשלה המרכזית במהלך תקופת שושלת ואסה המאוחרת (1523–1594)" הוענק לו פרס גייר.
ב-1899 קיבל אידן משרת מרצה להיסטוריה באוניברסיטת אופסלה, ב-1903 הוא קיבל תואר פרופסור חבר וב-1909 פרופסור מן המניין. הוא שימש בתפקידו זו עד 1920, עת מונה לתפקיד מושל מחוז סטוקהולם. בה בעת הוא היה פעיל כפוליטיקאי ליברל וכתב על נושאים בוערים בנוגע לאיחוד השוודי-נורווגי בראשית שנות התשעים של המאה ה-19. הוא עורר דיונים בקרב הסטודנטים באופסלה לקידומו של גיוס חובה שהוצע עם ביטולה של "מערכת ההקצאה" (indelningsverket, לגיוס חיילים לצבא) ב-1901 ולמען הנהגת זכות הבחירה האוניברסלית.
קריירה פוליטית.
ב-1908 נבחר אידן לבית התחתון של הריקסדאג (הפרלמנט השוודי). ב-1911 הוא נבחר להיות חבר בוועדת החוקה הפרלמנטרית וב-1912, כאשר נבחר קרל סטף הליברלי לתפקיד ראש הממשלה, נבחר אידן להיות יושב ראש הקבוצה הליברלית בבית התחתון. לאחר מותו של סטף ב-1915, עלה כוחו של אידן כמנהיג הליברלים. הוא השתייך לאגף הליברלי-ימני, שהחזיק בדעות האגף הימני בנושאי ביטחון, אך לא היה שותף לדעותיהם של ליברלים רבים מחסידי ההינזרות מאלכוהול וחברי התנועות החופשיות של הכנסייה, שנציגם הבולט היה קרל גוסטב איקמן. לאחר הבחירות של 1917, שהיוו הצלחה הן מבחינת הסוציאל-דמוקרטים והן מבחינת הליברלים, הוצע תפקיד הרכבת הממשלה לליברל השמרן, יוהאן ווידן, שכשל במשימתו. עקב כך הוצע תפקיד ראש הממשלה לאידן והוא הצליח להרכיב קואליציה עם הסוציאל-דמוקרטים בהנהגתו של יילמאר ברנטין שקיבל את תפקיד שר האוצר.
בסופו של דבר עלה בידה של ממשלת אידן להשיג רוב פרלמנטרי לטובת זכות בחירה אוניברסלית. החשש מהתפתחות מהפכנית בשוודיה, על רקע האירועים ברוסיה ובגרמניה שלאחר מלחמת העולם הראשונה, גרמו ללחץ להאצת תהליך הדמוקרטיזציה ובהצבעה אחת ב-1921 עבר חוק לזכות בחירה אוניברסלית. ב-1920 התפטרה ממשלת אידן על רקע הוויכוח על הצטרפות לחבר הלאומים.
לאחר פרישתו מכס ראש הממשלה מונה אידן לתפקיד מושל מחוז סטוקהולם, תפקיד אותו הוא המשיך למלא עד 1938 ובמקביל המשיך להיות חבר הפרלמנט. התנגדותו חקיקת לחוק היובש, מהלך שהובל על ידי הרוב במפלגתו, גרם לו ולשליש מחברי הסיעה הליברלית בפרלמנט לפרוש מהמפלגה ב-1923 ולהקים מפלגה חדשה.
מאיר נחמד
הרב מאיר רחמים נחמד (19 במרץ 1876 – 28 במאי 1943) היה רב, מורה, איש ציבור ופעיל ציוני מחלב שבסוריה, חוקר יהדות סוריה וארם צובא, וממנהיגי ורבני הקהילה היהודית בעיר.
קורות חיים.
נולד ב-19 במרץ 1876 (כ"ג באדר ה'תרל"ו) בחלב שבסוריה לכדום ולרב חיים נחמד. סבו, הרב שלמה נחמד שימש כרבה הראשי של חלב. בצעירותו התחנך ולמד אצל הרב עזרא חמווי, ובסיום לימודיו הוסמך להוראה ונמנה עם רבני העיר.
נישא לשרה סיטון-דבח, וכבר בצעירותו החל לעסוק בפעילות ציבורית ושימש במשך תקופה כמורה בבית הספר של כל ישראל חברים בעיר. בהמשך ייסד יחד עם אליהו יוסף שמאע והרב רפאל שלמה לניאדו את חברת "צדקה ומרפא" שסייעה לחולים ולעניים. במסגרת החברה ייסד יחד עם הנ"ל בית חולים יהודי שסייע לאלפי משפחות, וניהל אותו במשך עשרות שנים. כן שימש כחבר בוועד התרבות של הקהילה, חבר באגודת בני ברית, יו"ר וועד העלייה, סוכן ומנהל קרן קיימת לישראל וקרן היסוד בחלב ובשנות מלחמת העולם הראשונה כחבר בוועד ההגירה.
במסגרת מחקריו, שעסקו בין היתר בהתיישבות הקדומה של יהודים בחלב ובבתי הכנסת העתיקים שבעיר, כתב מאמרים בעיתונים שונים, בהם הארץ, דואר היום ו"העולם". כן שימש כסוכן החרות בחלב, וכתב מאמרים תורניים בהמאסף של הרב בן ציון קואינקה.
שימש מספר פעמים כציר בקונגרס הציוני מטעם יהדות סוריה, סייע רבות לעליות הנוער, ויצא לשם כך לשליחויות לארצות שכנות.
בשנת 1934 (ה'תרצ"ד) עלה לישראל והשתכן בתל אביב.
הלך לעולמו ב-28 במאי 1943 (כ"ג באייר ה'תש"ג) ונקבר בהר הזיתים בירושלים.
חיבוריו.
חידושים שכתב הודפסו בהמאסף בעריכת הרב בן ציון אברהם קואינקה, שנה א' וב'
מברישן הגלגל
מברישן הגלגל (שם מדעי: "Carparachne aureoflava") הוא מין של עכביש ממשפחת המברישניים המצוי רק במדבר נמיב שבנמיביה.
עכביש זה מאוד דומה למין Leucorchestris arenicola. הוא מגיע לאורך 20 מ"מ ואין הבדל בין הזוויגים. העכביש בצבע לבן-אפור בהיר עם בטן שחורה. הוא ארסי לטרף קטן כמו חרקים ופרוקי-רגליים נוספים אותם הוא צד בלילות המדבר, אך אינו קטלני לאדם.
עכביש זה הוא טרפן של צרעות עכבישים (Pompilidae) החיות במדבר ומטרתן לשתק את העכביש ואחר כך להטיל עליו ביצים שיבקעו ויאכלו את העכביש המשותק. העכביש מתגונן מהצרעות על ידי נפילה מהדיונות התלולות של המדבר והתהפכות על הצד, בדומה לגלגל. הוא מסוגל לעשות 44 סיבובים בשנייה בעת הנפילה.
העכביש אינו בונה רשת קורים. במקום זה הוא מתחפר בחול החם ויוצר מאורה בעומק 40-50 ס"מ. כאשר צרעה חופרת בעצמה לעבר מאורתו הוא בורח במורד הדיונות כל עוד הוא יכול.
העכביש דומה בהתנהגות זו למין Cebrennus rechenbergi, החי במדבריות מרוקו.
קישורים חיצוניים.
דייוויד לידינגטון
דייוויד לידינגטון (באנגלית: David Lidington; נולד ב-30 ביוני 1956) הוא פוליטיקאי בריטי חבר המפלגה השמרנית. כיהן כחבר בבית הנבחרים הבריטי מטעם מחוז איילסברי, כשר משרד הקבינט וצ'נסלור דוכסות לנקסטר וכלורד צ'נסלור (שר המשפטים) בקבינט של תרזה מיי.
ביוגרפיה.
לידינגטון בעל תואר שלישי בהיסטוריה של העידן האליזבתני מקולג' סידני סאסקס באוניברסיטת קיימברידג'. בתקופת לימודיו בקיימברידג' שימש יושב ראש תא המפלגה השמרנית וסגן יושב ראש אגודת הסטודנטים. הוא עבד בחברת BP ובחברת ריו טינטו.
ב-1987 התמודד ללא הצלחה למושב מחוז ווקסהול בבית הנבחרים הבריטי. היה ליועצו של שר הפנים דאגלס הארד והמשיך בתפקיד זה גם כשהארד מונה לשר החוץ.
ב-1992 נבחר לפרלמנט הבריטי מטעם מחוז איילסברי, ומאז נבחר עוד שש פעמים לתקופות כהונה נוספות. כיהן כחבר בוועדת החינוך של בית הנבחרים. בשנים 2001–2010 כיהן בממשלות הצללים של המפלגה השמרנית, כשר לענייני מימון, שר לענייני סביבה ומזון ואזורי הכפר, שר החקלאות, השר לצפון אירלנד ושר החוץ.
לאחר ניצחון המפלגה בבחירות 2010 מונה לשר לענייני האיחוד האירופי ונאט"ו במשרד החוץ. לאחר היבחרה של תרזה מיי לראש ממשלת בריטניה מונה למנהיג ראש בית הנבחרים והלורד נשיא המועצה. ביוני 2017 מונה ללורד צ'נסלור. בינואר 2018 ערכה מיי שינויים בקבינט ומינתה את לידינגטון לשר משרד הקבינט במקומו של דמיאן גרין וכן לצ'נסלור דוכסות לנקסטר. הוא לא התמודד בבחירות ב-2019.
לידינגטון נשוי להלן, מורה במקצועה, ואב לארבעה בנים.
דמיאן גרין
דמיאן גרין (באנגלית: Damian Green; נולד ב-17 בינואר 1956) הוא פוליטיקאי בריטי חבר המפלגה השמרנית ונציג מחוז אשפורד בבית הנבחרים הבריטי. כיהן כשר הראשון וסגן ראש ממשלת בריטניה, בקבינט של תרזה מיי.
ביוגרפיה.
גרין נולד בבארי שבוויילס ולמד בתיכון ברדינג. סיים תואר ראשון בכלכלה, פסיכולוגיה ופילוסופיה בבייליול קולג' שבאוניברסיטת אוקספורד. בתקופת לימודיו באוקספורד שימש נשיא אוקספורד יוניון, חוג הדיבייט ושימש סגן יושב ראש תא המפלגה השמרנית. לאחר לימודיו עבד בכתב כלכלי ב-BBC, בערוץ 4, ובטיימס.