בית קברות של לפחות 18 גל-עדים נמצא כשני קילומטרים ממערב לעיר, ממוקם על ראש גבעה. הוא נחשף בשנת 1976 על ידי המשלחת הארכאולוגית הצרפתית בקטר וכונה בדוחות הצוות "FPP". ביאטריקס מידן-ריין, חברת הצוות, חפרה שמונה מתלוליות הקבורה החל משנת 1976. אורך הקבר הראשון שנחפר היה כ-2.6 מטר, רוחבו 1.6 מטר וגובהו 20 ס"מ. שני לוחות גג שנמדדו 40 על 50 ס"מ ו-60 על 30 ס"מ, שימשו כיסוי לארון. בתל נמצאו ארבע שכבות של לוחות אבן. מתחת ללוחות היה בור חול המכיל קונכיות של חלזונות ים.
הקבר השני שנחפר על ידי הצוות היה גדול יותר בגודלו, אורכו 3.5 מטר, רוחבו 3 מטר וגובהו 30 מטר. בקבר זה נחשפו שרידי שלד מעוותים. בדומה לקבר האחר, גם בתל זה התגלו לוחות אבן שטוחים, חלקם נכנסו לסלע, אולם לא נמצא בור. בתוך מערה זה התגלו 15 חלזונות ים.
משש החפירות שנותרו יושבו ממצאים משמעותיים יותר. הצוות הגיע למסקנה כי חלק מהקברים שמורים ליחידים ואילו אחרים הם ככל הנראה קבורה משפחתית. חפצים שנחשפו כללו חרוזי קליפה, חרוזי אובסידיאן וחרוזי קרנליאן. לא ברור מאיזה זמן הם, אך הם נחשבים כמתאימים לתקופה הנאוליתית.
דמוגרפיה.
הטבלה הבאה מציגה את אוכלוסיית אל-ח'ור.
קהילת אל-ח'ור
קהילת אל-ח'ור (בערבית: مجتمع الخور) היא קהילה מגודרת על חוף העיר אל-ח'ור בקטר, מעל מהבירה דוחה. היא שוכנת בין העיר אל-ח'ור לעיירה א-ד'ח'ירה והיא מיושבת רק על ידי עובדי תעשיית הגז הטבעי הנוזלי בחברת ראס לפאן הסמוכה ובני משפחותיהם. כקהילת הדיור הגדולה בקטר, היא מוגדרת כעיירה על ידי משרד העירייה והסביבה. הקהילה מורכבת מווילות ובתים המאכלסים כ -15,000 תושבים, והיא מכילה שלושה בתי ספר, מרכז רפואי, מתקני פנאי, סניף דואר וספריה. ישנם שלושה בתי מועדונים בקהילה המשמשים את תושבי הקהילה.
השם הרשמי של קהילת אל-ח'ור הוא אום אעניג'. "אום", הוא בערבית "לאום" והוא קידומת נפוצה לציון איכויות גאוגרפיות. עקב היותה ממוקמת בשקע עם גבעה קטנה בתוכה, נקראה "אעניג'" בערבית "צוואר" - בהתייחס לצורת הגבעה.
האי האנה
פרידייש שפיגל
פרידייש שפיגל (בהונגרית: Spiegel Frigyes; פשט, 24 באפריל 1866 – בודפשט, 26 בפברואר 1933) היה אדריכל יהודי-הונגרי, דמות יוצאת דופן של האר נובו. הוא היה גם אמן משמעותי בתחום האמנות השימושית ועיצוב רהיטים.
ביוגרפיה.
שפיגל נולד במשפחה יהודית כבנם של מוריץ שפיגל (1825–1899), פקיד ושל של פאולינה הירשל. אשתו הייתה יולאן נוימן. בתם מריה פאולה נולדה בשנת 1896. שפיגל סיים את לימודיו בשנת 1887 באוניברסיטה המלכותית יוז'ף (היום אוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה וכלכלה) ואז החל לעבוד במשרד האדריכלים של וילמוש פרוינד. הוא לקח חלק בתכנון בית הלוויות של בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט, ועסק גם באומנויות יישומיות.
בשנת 1895 פתח משרד אדריכלים עם פילפ ויינרב, והם תכננו מספר בנייני דירות בבודפשט, בהם יושמו באומץ אלמנטים דקורטיביים באר נובו. שפיגל פתח סלון רהיטים בשם "Maison Modern" בבזאר קיראי לשעבר, (בודפשט, רובע 5, רחוב קיראי 3–5 ), ואחר כך ב-1912 חנות בשם "Lady Jewellery Shop" ברחוב ואצי. גם עיצובי הרהיטים שלו זכו להכרה בינלאומית.
בנוסף לאדריכלות, שפיגל היה פעיל גם בתחומים רבים אחרים: בובות מעוצבות (עבור לוטה פריצל וקטה קרוזה), תפאורות לסרטים (עבור אלכסנדר קורדה), ותפאורה לנשף צדקה על קרח הדנובה בשנת 1914.
בשנת 1902 הוא היה חבר מייסד של "איגוד האדריכלים ההונגרי", ובין השנים 1914–1917 היה מנהלו הראשון (כלומר הנשיא). בשנת 1918 היה חבר ב"מועצה הספרותית והאמנותית", וב-1919, תחת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית, ב"מועצה הלאומית לדיור". בשנת 1920 נאלץ להגר מסיבה זו והתיישב באוראדיה, שם תכנן כמה בתי מגורים, הוא היה חבר בקבוצת החברים של המהגרים ההונגרים (פרידייס קרינתי, פרנץ מולנאר, הנריק מאיור).
מכרזי התכנון של שפיגל.
זמין באופן מקוון: http://kolibri.omikk.bme.hu/digit/index.php?page=person&amp;id=15109%5B%5D
איטגווי דיטיירס
רבי חנינא תורתייא
רבי חנינא תורתייא היה אמורא ארץ-ישראלי בדור השני.
רבותיו ותלמידיו.
רבי חנינא היה תלמידו של רבי יוחנן, גדול אמוראי ארץ ישראל בדור השני, והיה שונה לפניו ברייתות מסדר קדשים. למד גם מרבי אושעיא ורבי ינאי דיני תרומה, ובשם חזקיה מסר את הדרשה הלומדת את קניין אגב מן הפסוק .
רבי יונה ורבי חייא בר אבא אמרו בשמו, וייתכן שהיו תלמידיו.
כינויו.
הכינוי שנוסף לשמו, "תורתייא", שובש בתלמודים השונים בצורות רבות: בתלמוד הבבלי כונה "טריטאה", "טירתא", "טירנאה", או "תריתאה", ובתלמוד הירושלמי כונה "תורתייא", "תירתא", "תורתייה", או "תרתיה".
רש"י במסכת מנחות כתב, שכינוי זה ניתן לרבי חנינא על שם המקום בו הוא התגורר, שנקרא "טוראתא". ישעיהו פרס הוגה שם זה בתור "תִּירָה", ומזהה אותו כעיירה העתיקה א-טירה בגליל, במקום בו ממקומת כיום העיר טירת כרמל. יעקב שמואל צורי לעומת זאת, מסיק שרבי חנינא היו גר בדרום, מכיוון שהיה ממונה הוראה מטעם הנשיא ומסר מימרות בשם רבי הושעיה וחזקיה שהיו דרומיים.
בלבול בזיהוי.
השינויים הרבים בכינויו של רבי חנינא בין שני התלמודים, גרמו לרב יחיאל היילפרין בספרו סדר הדורות לומר שבמדובר בשני אמוראים שונים: רבי חנינא טירטאה תלמידו של רבי יוחנן המוזכר בתלמוד הבבלי, ורבי חנינא בן תורתא המוזכר בתלמוד הירושלמי. עוד כתב, שייתכן רבי חנינא בן תורתא היה אחיו של רבי אלעזר בן תורתא.
עוד כתב בספר סדר הדורות, שב"ספר מעשיות קטן" מובא שרבי חנינא בן תורתא היה גר פרסי, שהתגייר לאחר שפגש "פרה שומרת שבת", ושמו ניתן לו בארמית כ"בן תורתא" - בן הפרה, משום שהתגייר באמצעותה. לפי גרסה זו, רבי חנינא בן תורתא היה גיבור סיפור הקלאסיקה פרה שומרת שבת, אולם, במקורות מוקדמים יותר בהם מופיע סיפור זה, נכתב שהסיפור אירע עם רבי יוחנן בן תורתא ולא עם רבי חנינא בן תורתא.
הרב זאב רבינוביץ' בפירושו על סדר הדורות, טוען שבעל סדר הדורות בלבל בין רבי חנינא תורתא הנקרא כך על שם מקום מגוריו, לבין רבי חנינא בן תורתא הנקרא כך על שם גיורו בזכות הפרה, אלא מדובר בשני אישים שונים. לעומת זאת הוא טוען, שרבי חנינא טירטאה המוזכר בתלמוד הבבלי ורבי חנינא בן תורתייא המוזכר בתלמוד הירושלמי הם אינם שני אנשים כמו שכתב סדר הדורות, אלא אדם אחד בכינויים שונים.
רבי אברהם זכות ב"ספר יוחסין" מפצל את זהותו של רבי חנינא לשלשה אמוראים שונים: א. רבי חייא טירנאה ששאל את רבי יוחנן במסכת כריתות. ב. רבי חנינא שירטאה שקיבל מרבי ינאי ושנה ברייתות לפני רבי יוחנן. ג. "רבי חנינא בן תורתא" הגר, שעמו אירע סיפור הפרה השומרת שבת.
פלאביה מקסימיאנה תיאודורה
פלאביה מקסימיאנה תיאודורה (שם לטיני מלא: Flavia Maximiana Theodora; לפני 275 - אחרי 306) הייתה אשתו של קיסר רומא קונסטנטיוס כלורוס.
הדעה הרווחת שהיא הייתה הבת החורגת של מקסימיאנוס. תימוטי ברנס סבור שמקסימיאנוס היה אביה והיא נולדה מאשתו הראשונה.
בסיבות 293 היא התחתנה עם קונסטנטיוס כלורוס ובשביל זה הוא נאלץ להתגרש מאשתו הראשונה. מטרת הנישואים הייתה חיזוק הכוחו הפוליטי. לפי המסורת ההנוצרית בשנת 297 מטורינוס הוזמן לרומא לגירוש שדים מגופתה והצליח בכך.
לזוג נולדו שישה ילדים:
רבי חנינא טריטאה
רבי חייא טירנאה
רבי חנינא טירנאה
רבי חנינא בן תורתא
יחסי הולנד–ספרד
יחסי הולנד–ספרד הם היחסים הבילטרליים בין הולנד לספרד. היחסים בין שתי המדינות מוגדרים בעיקר על ידי חברותן באיחוד האירופי ועל ידי היותן בעלות ברית בנאט"ו, וכן על ידי השתייכותן לארגונים בינלאומיים רבים.
היסטוריה.
במאה ה-16 עבר כל שטח ארצות השפלה, באמצעות כיבושים וירושה, לשליטת בית הבסבורג תחת קרל החמישי, שאיחד את הישויות הפוליטיות השונות למדינה אחת. מזרח הולנד היה כבוש במשך כמה עשרות שנים בלבד לפני תחילת המאבק ההולנדי לעצמאות. על כל פנים, ב-1548, שמונה שנים לפני שוויתר על כיסאו, העניק הקיסר קרל החמישי לשבע עשרה הפרובינציות מעמד של ישות נבדלת גם מהקיסרות וגם מצרפת. צו קיסרי זה (הידוע בשם "הסנקציה הפרגמטית") לא הקנה לפרובינציות עצמאות מלאה, אך הוא העניק להן אוטונומיה רבה.
אחרי קרל עלה לשלטון בנו, פליפה השני. שלא כאביו, שגדל בגנט שבפלנדריה, פליפה גדל בספרד ולא חש כל קשר אישי לארצות השפלה, בהן התגורר ארבע שנים בלבד. כיוון שכך, הוא נתפס כמנותק בקרב האצולה המקומית. פליפה, שהיה קתולי אדוק, נחרד מהצלחתה של הרפורמציה בארצות השפלה ומכך שמספר גדל והולך של אנשים המירו את דתם לקלוויניזם. נסיונותיו לרדוף את הפרוטסטנטים ולהביא לשלטון, משפט וכלכלה ריכוזיים פגעו עוד יותר בפופולריות שלו וגרמו למרד נגדו. ההולנדים לחמו לעצמאות משלטון ספרד, ובכך פתחו את מלחמת שמונים השנה (1568–1648). מספר פרובינציות מורדות חתמו על איחוד אוטרכט ב-1579 ויצרו את איחוד שבעת המחוזות.