מטה הבחירות של המפלגה השמרנית העסיק את חברת הפרסום "Saatchi &amp; Saatchi". בקמפיין הבטיחה המפלגה לרסן את האינפלציה ולהגביל את כוחם של איגודי העובדים.
תדמיתה של המפלגה הליברלית נפגעה לאחר שנטען שמנהיגה לשעבר, ג'רמי ת'ורפ, היה מעורב ביחסים הומוסקסואלים וקשר קשר לרצוח את אהובו לשעבר. למנהיג המפלגה הליברלית התמנה דייוויד סטיל. לפיכך, הנהגתן של שלוש המפלגות הגדולות התחלפה טרם הבחירות.
מעבר הקולות ממפלגת הלייבור למפלגה השמרנית היה 5.2%, שהוא המעבר הגדול ביותר מאז הבחירות הכלליות ב-1945 (בהן זכתה מפלגת הלייבור בראשות קלמנט אטלי). מרגרט תאצ'ר נבחרה לראשת הממשלה, ואת מקומו של קלהאן כמנהיג הלייבור תפס מייקל פוט ב-1980. תוצאות הבחירות שודרו בשידור חי ב-BBC, והוצגו על ידי דייוויד דימבלבי ורובין דיי.
מערכת הבחירות נחשבת כמערכת בחינות מכוננת בפוליטיקה של הממלכה המאוחדת, מאחר שאחריהן שלטה המפלגה השמרנית בבריטניה במשך 18 שנים (עד לבחירות הכלליות ב-1997, בהן ניצח טוני בלייר). כמו כן, בהן נבחרה בפעם הראשונה בהיסטוריה של בריטניה אישה לראשות הממשלה.
תוצאות.
התוצאות בישרו על מעבר קולות של 5.2% ממפלגת הלייבור למפלגה השמרנית. מעבר זה היה הגדול ביותר מאז הבחירות הכלליות ב-1945 והבטיח לשמרנים רוב בן 43 מושבים. כמו כן, נבחרה אישה לראשות הממשלה, באופן חסר-תקדים. הניצחון השמרני ב-1979 החל את שלטון השמרנים, שנמשך 18 שנים, עד לבחירתו של טוני בלייר ב-1997. המפלגה הלאומית הסקוטית ידעה ירידה דרסטית בתמיכה בה, והפסידה תשעה מתוך 11 חברי הפרלמנט שלה. הליברלים חוו מערכת בחירות מאכזבת, ומנהיגיהם לשעבר, ג'רמי ת'ורפ, איבד לשמרנים את מושבו בפרלמנט מטעם מחוז הבחירה "צפון דבון".
עידן וולס
עידן וולס (נולד ב-8 בינואר 1977) הוא מנהל ישראלי, משמש כמנכ"ל קבוצת דלק, חבר הנהלה בזכיינית השידור קשת ובחברת החדשות. כיהן כמנכ"ל קבוצת תשובה.
ביוגרפיה.
וולס הוא הצעיר מבין שני אחים, וגדל ברעננה. אביו, אלחנן וולס, מועסק בתעשייה האווירית כהנדסאי מטוסים, ואמו, רחל וולס, עובדת במחלקת התרבות של עיריית רעננה.
לאחר שסיים את לימודיו בתיכון אוסטרובסקי שברעננה במגמה הריאלית, שירת וולס כסמל מבצעים בפיקוד העורף. בשנת 1999 החל את לימודיו האקדמיים באוניברסיטת תל אביב, וב-2003 השלים את התואר הראשון במשפטים. במהלך לימודיו עבד כמתמחה במשרד עורכי הדין גורניצקי ושות' בתחומי שוק ההון, עסקאות בינלאומיות, ומיזוגים ורכישות.
לאחר סיום לימודיו השתתף וולס בתוכנית הראליטי "השגריר", ובתום התוכנית, בשנת 2005, חזר לעבודתו בגורניצקי ושות'. בהמשך אותה שנה הצטרף לקבוצת יצחק תשובה ושימש כאחראי על הפיתוח העסקי של הפעילות הפרטית של הקבוצה, וכעוזרו האישי של תשובה.. לקראת סוף שנת 2008 עזב את קבוצת תשובה לפרק זמן קצר וחזר בתחילת שנת 2009. זמן קצר לאחר חזרתו לקבוצה, התמנה וולס למספר דירקטוריונים בחברות הפרטיות והציבוריות של תשובה, בהן: דלק אנרגיה, חברת החדשות, זכיינית השידור קשת, אלעד ישראל בע"מ ועוד. ב-2008 דירג מגזין "פורבס ישראל" את וולס במקום ה-126 ברשימת 300 הצעירים המשפיעים בישראל בתחום העסקים.
בשנת 2010 הצטרף וולס לצוות הפרשנים של תוכנית הטלוויזיה הכלכלית 'סוגרים חשבון' ששודרה בטלוויזיה החינוכית.
באוגוסט 2015, במקביל לתפקידו כמנכ"ל קבוצת תשובה, מונה וולס לכהן גם כמשנה למנכ"ל קבוצת דלק, קבוצת ההחזקות הציבורית הנסחרת בבורסה לניירות ערך בתל אביב, שבבעלותה מאגרי הגז הטבעי "תמר" ו"לוויתן". בנובמבר 2019 פורסם מינויו למנכ"ל קבוצת דלק במקומו של אסי ברטפלד, החל מ-1 בינואר 2020.
וולס נשוי לשירי קריספין, יועצת תקשורת ודוברת קבוצת הוט תקשורת, אותה פגש במהלך שירותו הצבאי. לזוג שלושה ילדים. הם מתגוררים בשכונת אפקה שבתל אביב.
אהוד שניאורסון
אהוד שניאורסון (נולד בשנת 1969) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף ששירת כמפקד יחידה 8200.
ביוגרפיה.
שניאורסון נולד בבריטניה ובגיל שנה עלה עם משפחתו לישראל וגדל בנתניה. עבר תאונה בגיל 13, בה נפצע קשה ושבר את צווארו.
התגייס לצה"ל ב-1987 ושובץ ביחידה 8200. בתפקידיו הראשונים שירת כקצין בינה רשתית במוצב החרמון, ובשני בסיסים נוספים. בהמשך, הקים את ענף הסייבר של 8200, פיקד על מרכז הצופן של היחידה, ומילא מספר תפקידי פיקוד בכירים במערך המבצעים המיוחדים של אמ"ן. שניאורסון נחשב לאחד מהאנשים הבולטים שעיצבו את התפיסה המבצעית של פעילות הסייבר הישראלית ואף זכה בפרס ביטחון ישראל.
ביולי 2013 מונה למפקד 8200 ומילא תפקיד זה עד אפריל 2017. במהלך כהונתו כמפקד נתן דגש על מספר תחומים. הראשון היה המשך קידום ובניית העליונות של ישראל בתחום הסייבר. השני היה קידום השותפות עם הכוחות הלוחמים בצה"ל בחירום ובשגרה החל מדרג החטיבה. הדגש השלישי בכהונתו של שניאורסון הושם על עיצוב יכולות ה-BIG DATA של היחידה ומיצוי מודיעין שתרם הן לתחום הביטחון השוטף והן למלחמה בטרור, כולל התמודדות עם "טרור הסכינים" והמחבל הבודד שצבר תאוצה באותה תקופה.
בזמן כהונתו של שניאורסון כמפקד היחידה יצא צה"ל למבצע צוק איתן, מה שהביא לידי מבחן של יכולות 8200 בחירום: הן במזעור הפגיעה בכוחות צה"ל, והן בצמצום נפגעים אזרחיים. בשנת 2017 זכתה היחידה לציון לשבח של הרמטכ"ל בהוקרה לתרומתה לפעילות ביטחון שוטף.
בשנת 2017 סיים שניאורסון את תפקידו והשתחרר מצה"ל. לאחר שחרורו הצטרף כיועץ לקרן ההשקעות "בלאמברג קפיטל" ואת מירב זמנו משקיע בייעוץ והקמה של חברות סטארט-אפ בתחום הסייבר.
חיים אישיים.
שניאורסון בעל תואר ראשון בהיסטוריה של המזרח התיכון ותואר שני בגיאופיזיקה, שניהם מאוניברסיטת תל אביב. שניאורסון נשוי לרותי ואב לשניים.
תחבורה שיתופית
כאן 33
יהדות וורמס
הנץ
אברהם דיין
הרב אברהם דיין ( ? - י"ז בחשוון ה'תרל"ז, 4 בנובמבר 1876), היה רב, דיין ומחבר. מגדולי חכמי העיר חאלב שבסוריה במאה ה-19.
ביוגרפיה.
נולד בחאלב, לרב ישעיה דיין שהיה מגדולי רבני ארם צובא ושימש שנים רבות כדיין, סופר, ומוהל. משפחתו הייתה משפחה חשובה והיו בה רבנים נוספים. הוא דור 84 לדוד המלך. שימש כראש קהל המוסתערבים וכדיין בעיר, וחכמי דורו כתבו עליו ״דיינא הוא ונחית לעומקא דדינא״.
נפטר בי"ז מרחשוון ה'תרל"ז (1876), ונטמן בעיר חאלב.
בניו.
לרב אברהם היו שני בנים שהיו רבנים, הרב שאול והרב משה, הוא ראה בבניו את ממשיכי דרכו, והביא מתשובותיהם בהלכה בספרי השו"ת שלו. בנו הרב משה דיין כתב הקדמה לספר אביו "ויוסף אברהם", וכן חיבר את הספר "ישיר משה" (ירושלים ה'תשס"ד. מהדורא ראשונה בליבורנו ה'תרל"ט), ובו הוא מביא את סדר הייחוס של משפחתו עד לדוד המלך. הרב משה נפטר בב' ניסן ה'תרס״א, ועל מצבתו נכתב: ״מצבת הרב החסיד המדוכא ביסורין, הרב הכולל, כמה״ר משה דיין תנצב״ה. נלב״ע ב' ניסן התרס״א לב״ע״.
ספריו.
הרב דיין חי בעוני גדול, וחסך כדי להוציא לאור את ספריו. בהקדמתו לספרו "שיר חדש" הוא מספר על מסעו לעיר צפת כדי למצוא בית דפוס זול יותר מבתי הדפוס של עירו, ללא הצלחה:
לבסוף הדפיס חלק מעשרת הספרים שחיבר בעיר ליבורנו שבאיטליה, בין היתר בבית הדפוס של הרב אליהו בן-אמוזג. חלק מספריו עדיין בכתבי יד.
ספרים בכתב יד.
עוד ספרים שלו בכתב יד הם - בית הזוהר - פירוש לספר הזוהר, ויגש אברהם - שו״ת ודרושים, וישא אברהם - שו"ת, בית יעקב - על עין יעקב.
נפתלי הירץ יהודה נימנוביץ'
אווה (קבוצה אתנית)
אנשי האווה (בלועזית: Ewe people, באווית: Eʋeawó) הם קבוצה אתנית שמקורה באפריקה. בני האווה מהווים את הקבוצה האתנית הגדולה ביותר בטוגו (32%), השלישית בגודלה בגאנה (14%) והם מיעוט אתני באזור דרום בנין, חוף השנהב וניגריה. במחוז וולטה אשר בדרום מזרח גאנה, אנשי האווה מהווים את הקבוצה האתנית הגדולה ביותר, כ-68.5% מאוכלוסיית המחוז. אוכלוסיית הקבוצה מונה כיום כ-10.3 מיליון בני אדם, המחולקים בעיקר בין גאנה, בה מתגוררים כ-6.0 מיליון מבני הקבוצה, ובין טוגו, בה מתגוררים כ-3.1 מיליון מבני האווה.
בני האווה מחולקים לתתי-קבוצות רבות ודוברים שפה אפריקאית משותפת, שפת האווה (בלועזית: Ewe language, באווית: Eʋegbe - אבגבה) המשויכת למשפחת השפות הניגרית-קונגולזית.
היסטוריה.
היסטוריה כללית.