מה שהתרחש הוא זה: האדם נכנס למצב של מוסריות, כאשר הצמחייה משוכה למטה באמצעות אהבה גופנית. בנוסף, האהבה המנטלית החלישה אותו כיוון שאשת הצללים ונשים נוספות משכו למטה את ארבע הזואות (החיות, ביוונית) ואת הנשמות כדי לחיות דורות של בני תמותה.
כרגע, לידה מנטלית חדשה תופסת את מקומה. תינוק נולד. התינוק חייב להימסר ולהיות נתון לחוקיו העתיקים של "הצדף הארצי". גולגונוזה (Golgonooza) נבנית על סלעים ("ירושלים", לוח מס' 53, שורה מס' 17) ואם הרעיון אמור להיכנס למצב של אושר מושלם, הוא חייב להיכנס למצב של חיי בן תמותה (האמת חייבת להיות אדם/זכר) ("ירושלים", לוח מס' 69, שורה מס' 31 ולוח מס' 86, שורה מס' 42).
אם כך, המחשבות והחושב אותן מתמוססים אחד בתוך השני, יצירות האמנות וחוויית האהבה מהווים את השערים דרכם המנטלי עובר לאישי והאישי למנטלי.
ההקשר של השיר ביחס ל"חזון" ייטס.
ייטס, בספרו "חזון", אשר אותו הוא הוציא לאור בשנת 1925, כלל דיון נוסף על השיר, כשהוא בא להסביר את "המערכת" שלו לפי התנועה הניגודית של הג'ייר הספירלי (Spiral Gyre). מודל זה, משמש את ייטס לתיאור מחזוריות היסטורית בת כ-אלפיים שנה ולתיאור מחזוריות של גלגולי נשמות סובייקטיביים ואובייקטיביים (Antithetical and Priamry).
מובאת כאן הפרשנות של ייטס לשיר, בהתאם ל"מערכת" האזוטרית-מטאפיזית המוסברת בספרו "חזון" (1925, כרך א', עמ' 133-134):
בלייק, ב"נוסע המנטלי", מתאר מאבק, מאבק החוזר על עצמו באופן תמידי בין גבר לאישה וכשהאחד מזדקן, האחר הופך לצעיר.
ילד נמסר לאישה זקנה ו:
אם כן, הוא בתורו נהפך ל"צל זקן", כאשר הוא נדחף מדלת ביתו, בו . הוא אנוס לנדוד ואז הכל חוזר על עצמו פעם נוספת:
כאשר אדווין ג'יי אליס ואני סיימנו לחבר את הספר הגדול על הפילוסופיה של ויליאם בלייק (עבודותיו של ויליאם בלייק: פואטיקה, סימבוליזם וביקורת, The Works of William Blake: Poetic, Symbolic and Critical, 1893), הרגשתי שלא הייתה לנו הבנה של השיר הזה. הסברנו את פרטיו, שכן הם מופיעים במקום אחר, בשיריו או בציוריו. אך לא את השיר בכללותו, לא המיתוס, החזרה המתמדת לאותו הדבר; לא מה שהניע את בלייק לכתוב אותו; אבל כאשר הבנתי את החרוטים הכפולים, אני הבנתי גם את השיר. האישה והגבר הן שתי ספירלות מתחרות (Gyres), הגדלות אחת על חשבון השנייה. אך באשר לבלייק, זה לא מספיק לומר כי הספירלה האחת היא יופי והאחרת היא חוכמה. משום שהוא תופס את המאבק הזה כמאבק המתרחש בכל יחסי האהבה - אם בין האלמנטים של פרמנידס - "האהבה הסוררת" של אריסטו, או בין גבר לאישה - המאלצת כל אחד, לפי תורו, להיות עבד ועריץ.
גם ב"מערכת" שלנו, זהו עיקרון ראשי האומר שכל דבר המופרד מהדבר הנגדי לו - וניצחון הוא הפרדה - "מכלה את עצמו החוצה". קיומו של האחד תלוי בקיומו של האחר.
בלייק ואשתו קתרין, חתמו ב-1789 על מסמך המאשרר את הקמתה של הכנסייה השווידנבורגיאנית, אחיו נשאר שווידנבורגיאני עד לסוף חייו, חברו פלקסמן (Flaxman) היה שווידנבורגיאני ואף אדם מלומד ביותר. לכן, קיימת גם אפשרות שבלייק גילה בקרב שותפיו לאמונתו הדתית ידע על ספירלות ומערבולות. ידע שהתקבל משווידנבורג עצמו, אף על פי שבאותו זמן הוא לא היה נגיש בדפוס. או מהצד השני, אותם יצורים אשר העניקו ידע זה כפי שהוא מופיע ב"יומן הרוחני" של שווידנבורג, העבירו ידע זה גם לבלייק.
נושאים.
לדברי דיימון, המוקד העיקרי בתוך השיר הוא התפתחותה של החירות. בלייק מתאר איך החירות נוסדת וקורסת באופן מחזורי. הזקנה בתוך השיר מייצגת את החברה, ההפך לחירות. היא צולבת את החירות, דבר הדומה למה שקורה לדמותו של בלייק אורק . אבל החירות אכן משתחררת וחוברת אליה וביחד הם מסוגלים ליהנות מהשפע הקיים. עם זאת, הם חובקים ילד, המייצג את כנסיית השווא, רעיון הדומה לדמותו של בלייק רחב.
סטיבנסון מציע כי השיר פועל במחזוריות של קונפליקטים בין המינים הגורמת לבעיות רבות. באופן כללי, השיר מלא בעירוב של דעות מנוגדות המונע את הקורא אותו מלהיצמד רגשית לאיזשהי נקודת מבט. לעובדה זו יש סימוכין כיוון שהמבנה הדקדוקי של השיר כולל בתוכו מילים שהן גם בעלות לוגיקה לשונית ומהצד האחר מילים שהן לא. הבלדות של כתב-יד פיקרינג, על פי נורתרופ פריי, נועדו "כדי לחקור את היחסים בין תמימות וניסיון במקום להציג רק את הניגוד ביניהם כפי ששני התחריטים עושים. רעיון זה נכון ביותר לגבי "הנוסע המנטלי" ו"מופתי התום".
תגובת המבקרים.
דנטה גבריאל רוסטי, אשר הוציא לאור לראשונה את "הנוסע המנטלי" ב-1863, התייחס בהתחלה לשיר כ"חידה חסרת-תקווה" והתוודה שהוא הגיע לנקודה שבה . למרות זאת, וו.מ. רוסטי שכנע את אחיו לכלול את השיר באוסף, כשהוא נותן את פרשנותו: .
במאמר סקירה משנת 1888, אשר נקרא "תמהונות אישית", אשר פורסם ב"לונדון סטנדרט", הכותב טוען שהשיר "נשמע כמו שירה, אך זוהי עבודתו של אמן הכותב לפי האוזן המוזיקלית שלו עצמו, ומתעלם מחושים אחרים ומהמשמעות הכוללת, כניסיונו הכאוטי הראשוני של טירון לחבר אורטוריה. במקרה האחד, אי הבהירות, נובעת מבליל גדול למדי של רעיונות, ובמקרה האחר הערפול נובע מחוסר כמעט מוחלט ברעיונות כאלה.
במאמר משנת 1922 על המשורר פרסי שלי, הכותב, אשר הזדהה בשם עט ולא בשמו הפרטי, מצהיר: .
ב-1990, בירדסול ויו (Birdsall Viault), טען שבלייק: .
מיינדפולנס
מינדפולנס
יולי סער (גאליס)
תיאור לגראנז'י ואוילרי של שדה זרימה
בתורת הזרימה הקלאסית, התיאור הלגראנז'י של שדה זרימה הוא צורת הסתכלות על תנועת זורם בה הצופה מביט על חלקיק בודד, או קבוצת חלקיקים בודדים של הזורם בתנועתם כתלות במיקום ובזמן.
בהינתן מיקום של חלקיק בודד או מספר חלקיקים כתלות בזמן, יתקבל קו מסלול לפי התיאור הלגראנז'י.ניתן לדמות את התיאור הלגראנג'י לצופה שיושב על סירה ושט במורד נהר. התיאור האוילרי של שדה זרימה הוא צורת הסתכלות על תנועת הזורם כך שמסתכלים על נקודה במרחב ומתמקדים בחלקיקי הזורם שעוברים בנקודה כתלות בזמן.
ניתן לדמות את התיאור האוילרי לצופה שעומד על סכר של נהר ומסתכל על הזורם שעובר מתחתיו. התיאור הלגראנז'י והאוילרי של שדה זרימה לעיתים מוגדרים גם כנק' ייחוס לגראנז'ית ואוילרית. התיאור של שדה הזרימה, הן הלגראנז'י והן האוילרי, יכולים להיות מיוחסים עבור כל נקודת ייחוס שנבחר, ובכל מערכת קואורדינטות שנבחר (קרטזית, גלילית, או פולרית).
הגדרה.
בתיאור אוילרי של שדה, השדה מיוצג על ידי פונקציה של המיקום x ושל הזמן t.
לדוגמה, מהירות הזרימה מיוצגת על ידי הפונקציה:
formula_1
לעומת זאת, בתיאור הלגראנז'י של שדה, תכונה של חלקיק בודד מיוצגת כתלות בזמן.
החלקיק מיוצג על ידי שדה וקטורי x0 שאינו תלוי בזמן. (לרוב, x0 יבטא את מיקום מרכז המסה של החלקיק בזמן "t0 "כלשהו, כאשר הוא נבחר באופן מסוים על מנת לחשב את השינויים האפשריים כתלות בזמן. לכן מרכז המסה הוא פרמטר טוב לייצוג מהירות הזרימה u של החלקיק).
בתיאור הלגראנז'י, הזרימה מיוצגת על ידי הפונקציה:
formula_2
אשר נותנת את מיקום החלקיק המסומן ב x0 בזמן t.
הקשר בין התיאור הלגראנז'י והתיאור האיולרי של שדה נתון ע"י:
formula_3
מכיוון ששני האגפים של השוויון מתארים את מהירות החלקיק x0 בזמן t.
במע' הצירים שנבחרה, x0 ו- x מתארים את הקואורדינאטות הלגראנז'יות, והקואורדינאטות האוילריות של הזורם.
נגזרת חומרית.
התיאור הלגראנז'י והתיאור האוילרי של קינמטיקת ודינמיקת שדה הזרימה באים לידי ביטוח על ידי הנגזרת החומרית (נקראת גם נגזרת מלווה/ נגזרת לגראנז'ית).
נניח שנתון שדה זרימה u, וכמו כן נתונה תכונה כלשהי הנתונה בתיאור אוילרי (F(x,t השינוי הכולל של התכונה F שחווה חלקיק זורם ספציפי מבוטא ע"י:
כאשר F∇ הוא הגרדיאנט של F, והאופרטור u⋅∇ מופעל על כל איבר של התכונה F)
הביטוי הנ"ל מראה לנו את השינוי של השדה F כאשר חלקיקי זורם נעים דרך שדה זרימה המבוטא בצורתו האוילרית u .
הביטוי מתקבל באגף ימין של המשוואה מתקבל כתוצאה מכלל השרשרת מכיוון שהפונקציה (F(U(x0,"t"),"t") היא פונקציה של t.
נרסיסו מרטי
נרסיס מרטי
מרטי פילוסיה
תסמונת קלובס
תסמונת קלובס (באנגלית: CLOVES Syndrome) היא תסמונת נדירה מאוד, שנכון ל-2015 לוקים בה כ-55 אנשים ברחבי העולם, הסובלים מסימפטומים שונים, החל מגידולי רקמות רכות עד למומים בכלי הדם שמסביב לעמוד השדרה או באיברים פנימיים. התסמונת קשורה לתסמונות דומות אחרות, כמו תסמונת פרוטאוס.
באנגלית, CLOVES הוא ראשי תיבות של:
התיאור הראשון של תסמונת קלובס נכתב על ידי הרמן פרידברג, רופא גרמני, בשנת 1867.
נוטוקולוסוס
נוטוקולוסוס (שם מדעי: "Notocolossus") הוא סוג של דינוזאור זאורופוד ענק מענף טיטאנוזאוריה שנתגלה בפרובינציית מנדוסה בארגנטינה ותואר בינואר 2016. פירוש שמו "ענק דרומי". הוא חי בדרום אמריקה בתקופת הקרטיקון כ-86 מיליון שנים לפני זמננו. אורכו היה כ-24–28 מטר ומשקלו הוערך כנע בין 40 ל-60 טון, תלוי בשיטת ההערכה. המאובנים שנמצאו כוללים עצם הזרוע באורך 1.76 מטר, חוליות מהזנב, עצמות מאגן הירכיים ועצמות מכף הרגל.
פשאסניש
פשאסניש (בפולנית: Przasnysz; ביידיש: פרושניץ) היא עיר מחוז קטנה בפרובינציית מזוביה שבפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב.
פשאסניש נזכרת לראשונה בשנת 1416, ובשנת 1427 הוענקו לה זכויות עיר והיתרים לקיים בה שווקים וירידים. מיקומה של העיר על דרך מסחר בין ורשה ודנציג, ובסמוך לגבול פרוסיה, תרמה לפיתוחה הכלכלי.