ב-2 באוקטובר 2017 הודיע ​​מלינובסקי על מועמדותו לבית הנבחרים של ארצות הברית לקראת הבחירות אמצע הכהונה ב-2018. הוא החליט להתמודד לקונגרס האמריקאי לאחר היבחרו של דונלד טראמפ לנשיאות בנובמבר 2016, מה שראה כאינדיקציה לכך שאמריקה נמצאת ב"צרה עמוקה". מלינובסקי נימק את התמודדותו לקונגרס בשל מאמצי ממשל טראמפ
בין הגופים שהביעו בו את תמיכתם נכללים הוועדה הדמוקרטית במחוז האנטרדון והתאגדות העובדים "עובדי התקשורת של אמריקה" (Communications Workers of America). ב-5 ביוני 2018 ניצח בבחירות המקדימות שנערכו במפלגה הדמוקרטית את העובד הסוציאלי פיטר ג'ייקוב ועורך הדין גוטם ג'ויס ברוב של 66.8% מהקולות וזכה בכל המחוות בהם התמודד. בבחירות הכלליות ניצב בפני לאונרד לאנס, מועמד המפלגה הרפובליקנית, ונציג המחוז בבית הנבחרים מאז 2009. מלינובסקי מתח ביקורת על לאנס וטען כי הוא עובר ימינה כשהוא חושש מתנועת מסיבת התה ושמאלה כשהוא חושש מהנטיות המתונות של קהל בוחריו.
ב-6 בנובמבר גבר עליו מלינובסקי וקיבל 51.7% מהקולות. אמנם מלינובסקי ולאנס ניצחו כל אחד בשלוש ממחוזות ניו ג'רזי התחומים בתוך מחוז הקונגרס השביעי, אך לאנס הפסיד למלינובסקי בפער של כ-16,000 קולות. עם השבעתו לתפקיד בינואר 2019, נהיה מלינובסקי הדמוקרטי הראשון לייצג מחוז קונגרס זה מאז 1981. מלינובסקי היה הראשון מבין חברי המשלחת של ניו ג'רזי לקונגרס לקרוא לפתיחת הליך הדחה נגד הנשיא טראמפ. באותה תקופה הוא היה הדמוקרטי היחיד שייצג מחוז מתנדנד שתמך במשפט הדחה נגד הנשיא.
הר ספיבי
הר ספיבי (באנגלית: Mount Spivey) הוא הר בקצה הצפוני של רכס דאגלס, בצפון מזרח האי אלכסנדר שבאנטארקטיקה.
פסגת ההר שטוחה, ומכוסה קרח.
גובהו של ההר 2,135 מטרים מעל פני הים; והוא ההר ה-1,411 בגובהו באנטארקטיקה.
ההר ממוקם לגדתו המערבית של קרחון טוינבי; 17 קילומטרים מדרום להר ניקולס.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי ההר.
ההר התגלה וצולם מהאוויר בשנת 1937 על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם בפיקודו של ג'ון ריימיל.
ההר נסקר על הקרקע בשנת 1948 על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
מקור השם.
הסקר קרא להר על שמו של רוברט אי. ספיבי (Robert E. Spivey), שסייע למשלחת הסקר בתחנת האי סטונינגטון, והיה חבר משלחת הסקר, במהלך מסע המזחלות שערכו אנשי הסקר למפרץ ג'ורג' השישי בשנת 1949.
קרחון טוינבי
קרחון טוינבי (באנגלית: Toynbee Glacier) הוא קרחון הממוקם בצפון-מזרח האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 31 קילומטרים, ורוחבו 9 קילומטרים.
הקרחון משתרע בין הר האקל, הר ספיבי והר סטפנסון (בחלקו הצפוני של רכס דאגלס) שממערב לקרחון, לבין הרי טיירל והר טילי שממזרח לקרחון.
הקרחון זורם לכיוון צפון, ממורדותיו המזרחיים של הר סטפנסון, ונשפך אל מדף הקרח ג'ורג' השישי שבמפרץ ג'ורג השישי.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי הקרחון.
הקרחון התגלה וצולם מהאוויר בשנת 1937 על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם בפיקודו של ג'ון ריימיל.
הקרחון נסקר על הקרקע בשנת 1948 על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
מקור השם.
הסקר קרא להר על שמו של פטריק א. טוינבי (Patrick A. Toynbee), טייס של משלחת הסקר בתחנת האי סטונינגטון, בשנים 1948 ו-1949.
לקריאה נוספת.
• Defense Mapping Agency 1992, Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica, P 377
• Jane G. Ferrigno, Alison J. Cook, Amy M. Mathie, Richard S. Williams, Jr., Charles Swithinbank, Kevin M. Foley, Adrian J. Fox, Janet W. Thomson, and Jörn Sievers, Coastal-Change and Glaciological Map of the Larsen Ice Shelf Area, Antarctica: 1940–2005, USGS
הר טילי (אנטארקטיקה)
הר טילי או הר טיליי (באנגלית: Mount Tilley) הוא הר במזרח האי אלכסנדר שבאנטארקטיקה.
להר פסגה שטוחה המכוסה קרח.
ההר ממוקם 13 קילומטרים דרומית להר טיירל, ו-6 קילומטרים ממפרץ ג'ורג' השישי.
ההר מתנשא לגובה של 1,900 מטרים מעל פני הים; והוא ההר ה-1,926 בגובהו באנטארקטיקה.
על אף גובהו של ההר, הוא נחשב גבעה ביחס לרכס דאגלס, ממנו הוא מופרד על ידי קרחון טוינבי.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי הקרחון.
ההר התגלה וצולם מהאוויר בשנת 1937 על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם בפיקודו של ג'ון ריימיל.
ההר נסקר על הקרקע בשנת 1948 על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
מקור השם.
הסקר קרא להר על שמו של ססיל אי. טילי (Cecil E. Tilley), פרופסור למינרלוגיה ופטרולוגיה באוניברסיטת קיימברידג'.
הר טילי
דשו נובאק
מונגולסטיס
מונגולסטיס (שם מדעי: Mongolestes; מיוונית: "שודד מוגולי") הוא סוג של יונק נכחד ממשפחת המזוניכידיים, אשר התגלה במונגוליה הפנימית שבסין, מתצורות "Ulan Gochu" ובהמשך גולו ממצאים נוספים בסין. הוא התקיים באסיה במהלך תקופת האאוקן וגם בתחילת האוליגוקן, מה שהופך אותו לאחד מאחרוני המזוניכידים שהתקיימו. הוא תואר לראשונה ב-1966 ובסוג נכללו שני מינים: "Mongolestes hadrodens" ו-"Mongolestes alxaensis".
יונק זה הגיע לאורך 2.2 מטרים ולמשקל של 250 ק"ג בממוצע ובמראהו הזכיר מעט דוב בעל זנב ארוך. הוא היה בעל דמיון לסוגים אסייתים נוספים ממונגוליה כמו המונגולניקס, הפציהאינה וההרפגולסטיס. מבנה הלסת שלו עוצב לנשיכה חזקה באמצעות שריריו אך השיניים שלו חסרו כמה מהטוחנות ושאר הטוחנות היו מעט יותר גדולות והוא היה בעל מפרק נוסף בלסת התחתונה. רגליו היו קצרות יחסית ולא התאימו לריצה מהירה וככל הנראה הוא התבסס על תזונה מנבלות, כאשר עם לסתותיו הגדולות הוא יכל לשבור עצמות.
הוא נעלם מהעולם עם תחילת האוליגוקן, ככל הנראה עקב התייבשות ושינויי אקלים גדולים.
דן אייסל
כריסיאדה
דיאמולידין אבדוז'אפארוב
תרופיתקוס אוסוולדי
תרופיתקוס אוסוולדי (שם מדעי: Theropithecus oswaldi) הוא מין נכחד ענקי של קוף מהמשפחה קופים בעלי זנב, אשר נחשב לקרובו של הבבון הזנוב המודרני והוא משתייך כמותו לסוג תרופיתקוס.
קוף זה היה גדול בהרבה ממיני הקופים המודרניים והוא הגיע עד גובה 70–80 ס"מ ולמשקל 100 ק"ג בערך. הוא התקיים במשך תחילת עד אמצע הפליסטוקן, סביב 2.6 עד 0.5 מיליון שנה לפני זמננו. הוא תואר ב-1916 בידי החוקר הבריטי צ'ארלס ויליאם אנדרוס . המאובנים שלו התגלו באתיופיה, קניה, טנזניה, דרום אפריקה, אלג'יריה, מרוקו, מצר גיברלטר ואף בספרד בקרטחנה. הממצאים כללו שרידי חוליות, גפיים ולסתות עם שיניים בעלות מבנה דומה לזה של בבון זנוב.
פרימט זה היה חסון מאוד והיו לו לסתות חזקות וניבים ארוכים כשל מנדריל אך גם שיניים טוחנות גדולות בהרבה משל רוב הקופים, המרמזים שהוא ניזון בדומה לקרובו החי מרעיית עשב בערבות אפריקה. הוא חי בחבורות גדולות וייתכן שהותאם גם לאקלים יבש שהיה נפוץ בערבות והסוואנות בתקופתו.
פרימט זה חי לצד מיני פרימטים ענקיים נוספים באותו אזור, כמו המין הקרוב תרופיתקוס ברומטי שהגיע למשקל 43 ק"ג והדינופיתקוס שהגיע למשקל של 45 ק"ג בממוצע. הוא חי גם לצד הומיניניים קדומים כמו הומו ארקטוס שאולי צדו אותו ותרמו להכחדתו.
תרופיתקוס
תרופיתקוס (שם מדעי: Theropithecus) הוא סוג של קוף מהמשפחה קופים בעלי זנב אשר כיום מכיל רק מין אחד - בבון זנוב ("Theropithecus gelada"), הנפוץ ברמת אתיופיה והרי סמן שבאתיופיה. בעבר הוא כלל מינים נוספים שהתפתחו כבר מהפליוקן וחלקם הגיעו עד למשקל 100 ק"ג, כמו אדם בוגר ואף מעט יותר, מה שהופך אותם לחלק מהגדולים שבפרימטים מעולם. למרות הדמיון בשם ובמראה לסוג בבון, הם אינם קרובים מאוד.
מיני סוג זה חיים בחבורות גדולות ובניגוד לרוב הקופים ניזונים בעיקר על רעיית עשבים בערבות הגבוהות. הם בעלי איברי רבייה בולטים בצבעם, מאחר שהם בעלי פרווה עבה ורוב זמנם הם תולשים עב בישיבה. כמו קופים רבים הם בעלי דו-צורתיות זוויגית והזכרים גדולים בהרבה מהנקבות ויוצרים קבוצות גדולות מאוד הנעות על פני ההרים של אתיופיה.
מיון.
המין היחיד שקיים מהסוג הוא הבבון הזנוב ("Theropithecus gelada").
בעבר היו עוד שלושה מינים שחיו בין הפליוקן לתחילת ואמצע הפליסטוקן:
צוריאל שקד
הרב צוריאל שקד (נולד בחודש ניסן 1920 במסלאטה (Msallata), שבלוב), זקן חכמי טריפולי, מורה ומחנך, מנהיג ציוני של הקהילה היהודית בלוב.
ילדותו.
נולד בשם מכלוף פדהצור שאכיר, לאביו פנחס ואימו גזלה. אביו היה רוכל זעיר שמכר תה, תמרוקים וסוכר בכפרים.
לאחר שהגיע לגיל בר-מצווה, רצה הנער פדהצור ללמוד את מקצוע הנגרות, בנוסף ללימודים בבית המדרש כדי לעזור בפרנסת המשפחה. אביו התנגד לכך ופנה לרב' פריג'א זוארץ בעיר אל-חומס שייקח את הנער אליו לצורך לימודי תורה. הרב נתן לפדהצור ללמד את הילדים הקטנים ושילם לו שכר על כך.
חייו במיסראתה.
בשנת 1939 שלח הרב פריג'א זוארץ את ר' צוריאל לשמש רב ומורה בבית הספר במיסראתה שם נאבק על שינוי שיטת הלימוד שהתבססה על לימוד פרשת השבוע בתרגום ערבי. הוא הנהיג את השפה העברית כשפת לימוד בלעדית. בעיירות הקטנות שימש ר' צוריאל כרב, חזן, מוהל שוחט, מספיד וגם כשופט שלום בעיקר בין בני זוג. בשנת 1941 הצטמצמה הפעילות החינוכית-ציונית בבית הספר, וגם הדיבור בעברית היווה סכנה.
חייו בזליתן.
עם כניסת הבריטים ללוב בשנת 1943, עבר ר' צוריאל לעיירה זליתן, וזאת לבקשת ר' פריג'א זוארץ.