רמינגטון 870, באנגלית: Remington Model 870, הוא רובה שוטגאן (Shotgun) אמריקאי תוצרת חברת נשקי רמינגטון. רובה זה נפוץ ביותר עם למעלה מ-11 מיליון יחידות שיוצרו ומשמש הן אזרחים לציד, ירי ספורטיבי והגנה עצמית והן כוחות משטרה וצבא, ברחבי ארצות הברית והעולם.
הנדסה.
הרמינגטון 870 נטען באמצעות "פעולת משאבה" - החלקת ידית המולבשת על השחלה מתחת לקנה. ברוב הדגמים התחמושת מאוכסנת בשחלה - מחסנית פנימית ששוכבת מתחת לקנה. בחלק מהדגמים, כגון אלה המיועדים לשימוש צבאי, הטעינה היא באמצעות מחסנית חיצונית נתיקה.
לאון רום
לאון אוגוסט תאופיל רום (בצרפתית: Léon Auguste Théophile Rom; 1859 – 1924) היה חייל בלגי ופקיד קולוניאלי שהפך לאישיות בולטת בממשל מדינת קונגו החופשית בסוף המאה ה-19.
קריירה.
רום נולד למשפחה ענייה במונס, בלגיה, בשנת 1859 והתגייס לצבא הבלגי בגיל 16. לאחר מכן עבד כפקיד מכס לפני שעזב את בלגיה למדינת קונגו החדשה בשנת 1886 כאחד מכמה מאות לבנים העובדים בממשל המושבה.
לאחר שקיבל סדרה של מבצעים מהירים, פיקד רום על התחנה במפלי סטנלי (כיום מפלי בויומה) ובסופו של דבר הועלה למשרת נציב המחוז של מטאדי. בהמשך עבר לצבא הקולוניאלי, ה-Force Publique, שם שימש כקפטן. הוא זכה לשבחים על התנהלותו במהלך מלחמת קונגו–ערב (1892–1894) בה ניהל באופן אישי משא ומתן על כניעת מעוז ערבי. לאחר פרישתו מהכוח הצבאי, עבד כפקיד בארגון Compagnie du Kasai במרכז קונגו.
רום נודע בזכות האכזריות לכאורה של ממשלו באזור מפלי סטנלי. על פי דיווחים של מיסיונרים לבנים, רום השתמש בראשיהם הכרותים של 21 אנשי קונגו לעיטור ערוגות הפרחים של ביתו במפלי סטנלי. נאמר גם שהוא שמר על הגרדום באופן קבוע בתחנה בה שלט. חוקר הספרות פיטר אדגרלי פירצ'וב טען, עם זאת, שהצגת ראשים כרותים לא הייתה יוצאת דופן בחברה המרכז-אפריקאית:
נבזי, סמלי ואפילו אמיתי ככל שיהיה, יש לראות ולפרש את [המעשה] הזה גם מנקודת מבט של מנהגי השבט במרכז אפריקה. שכן מבחינת קונגו בסוף המאה התשע עשרה, מה שעשה קורץ (ורום אחריו) היה לגמרי בגבול הזכות שהוענקה לראשי השבטים.
רום מת בבריסל בשנת 1924.
בתרבות הפופולרית.
נטען כי רום שימש השראה לדמותו של מר קורץ, סוחר שנהב המופיע בצורה בולטת ברומן לב המאפליה שכתב ג'וזף קונרד בשנת 1899. בין אלו שהעלו טיעון זה ניתן למנות את אדם הוכשילד שטען ב"רוח הרפאים של המלך ליאופולד" שרום וקונרד אולי נפגשו בשנת 1890. חוקרים אחרים דחו טענה זאת.
רום מופיע בתור האנטגוניסט הראשי בסרט "האגדה של טרזן" משנת 2016, בו הוא מגולם על ידי השחקן האוסטרי כריסטוף ואלץ.
הראת (מחוז)
הראת (פשטו/דארי/פרסית: هرات) הוא אחד מבין 34 מחוזות אפגניסטן. מחוז הראת ביחד עם המחוזות באדגיס, פראה וגור מרכיבים את אזור צפון-מערב אפגניסטן. בירת המחוז היא העיר הראת, השנייה בגודלה במדינה (אחרי הבירה קאבול) והאוכלוסייה הכוללת של המחוז היא 3,026,548 איש. שטחו של המחוז הוא 54,778 קמ"ר. האוכלוסייה הכוללת היא מולטי-אתנית אך רובה דוברים פרסית בניב דארי.
היסטוריה.
האזור המקביל כיום למחוז הראת המודרני עבר ידיים בין כובשים זרים רבים לאורך ההיסטוריה. האזור נשלט תחילה בידי נוודים ועבר ידיים בין האחמנים, המוקדונים, באקטרים, פרתים, קושאנים, סאסאנים, הפטלים, הח'ליפויות המוסלמיות, טאהרים, בויהים, סאמאנים, קראח'אנים, ע'זנווים, גורים, סלג'וקים, ח'ווארזמים, מונגולים, אילח'אן, טימורים, שיבנים, ספווידים, הותכים, אפשארים, דוראנים, קאג'ארים ואפגנים. במאה ה-7 נפלה הראת בידי הערבים המוסלמים, והאזור עבר בין השפעות ערביות וטורקיות אך במיוחד פרסיות הלוך ושוב עד אשר נכבש על ידי המונגולים במאה ה-13.
המאבק על האזור המשיך ולאחר המלחמה האנגלו-פרסית במאה ה-19 האזור ניתן לאמירות אפגניסטן, מדינת חסות של הודו הבריטית. במהלך הפלישה הסובייטית לאפגניסטן במאה ה-20 המאוחרת דיוויזיה משוריינת של הצבא האדום חצתה את הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הטורקמנית לעבר מחוז הראת במטרה לכבוש את קנדהאר והאזור ידע כמה מהקרבות המרים ביותר לאורך המלחמה. נכון לשנת 2020, בהמשך למלחמת אפגניסטן (2001–2014) ולמאבקים הפנימיים הממושכים בתוך המדינה, מחוז הראת נשלט ברובו בידי הטליבאן ולא בידי הרשויות הממשלתיות בקאבול.
תעשייה.
אף על פי שרוב האזור, במיוחד הצפון הוא מדברי וממוקם מדרום לקאראקום, עמק הארירוד בדרום המחוז הוא אחד האזורים החקלאיים העשירים במדינה, המייצר תבואה, כותנה, פירות וגידולים אחרים. לא כל כלכלת המחוז מסתמכת על חקלאות; ישנה תעשיית נפט בטיר פול, במערב המחוז ויש תעשייה קלה בעיר הראת. עיר הראת ואזורה היא השטח העירוני הגדול והמשמעותי ביותר במערב אפגניסטן, שם מתגוררים כ-400,000 איש. העיר מחוברת לשתי הערים הגדולות האחרות; קנדהאר וקאבול דרך כביש 1, המכונה גם כביש הטבעת, שמשמש בתור הכביש המרכזי והגדול ביותר במדינה. המסחר קשור חזק עם איראן החולקת גבול של יותר מ-600 קילומטר עם אפגניסטן.
אוכלוסייה.
תושבי מחוז הראת הם בעיקר טג'יקים, פרסים ופתאנים. באזורים של מרכזי ההתיישבויות והאזור המערבי בעל הגבול עם איראן דוברים יותר דארי בתור שפת אם בעוד באזורים החקלאיים ישנם יותר דוברי פשטו כשפת אם. 23% מכלל האוכלוסייה חיים באזורים עירוניים. מאז פירוק השליטה של הטליבאן במחוז, המצב הביטחוני בהראת היה שקט יחסית לאזורי דרום ומזרח אפגניסטן. את המשמר האזורי לאחר כיבוש אפגניסטן הובילו כוחות של צבא איטליה.
עם זאת, החל משנת 2006 חלה עלייה דרמטית במספר הפיגועים. חזרתם ההמונית של פליטים אפגנים מאיראן תרמה למספר האירועים הפליליים כגון שודים מזוינים, אך נראה כי הטליבאן גם הפך פעיל יותר ויותר באזור. חטיפתם של אישים פוליטיים ועסקיים בולטים הופכת נפוצה יותר, ומארבים ותקיפות באמצעות נשק קל, מטען חבלה ואש עקיפה מתרחשים בסדירות הולכת וגוברת. אחד האזורים שנפגעו הכי הרבה במחוז הוא אזור עזיזאבאד שבנפת שינדנד (בדרום מחוז הראת), שם סדרת פיגועי מורדים הניעה את התקיפה האווירית הקואליציונית הקטלנית ב-22 באוגוסט 2008, בה נהרגו לפחות 33 אזרחים שחשבו בתחילה להיות לוחמי טליבאן.
פקידי ממשלת אפגניסטן וצוותי חקירה של האו"ם טוענים כי עד 90 אזרחים אפגנים נספו בתקיפות אוויריות וישנן תמונות רבות המשמשות לראיה. שני קציני מודיעין איטלקיים נחטפו על ידי מורדים בסמוך לעזיזאבאד בספטמבר 2007 והם חולצו במהלך פשיטת קומנדו נועזת יומיים לאחר מכן במחוז פראה. נראה כי היעדים העיקריים הם חברי ממשלת המחוז האפגנית, כאשר התקפות על עובדי סיוע זרים ועל אנשי חיל האוויר מתרחשות בתדירות נמוכה יותר. חטיפת דמויות אזרחיות בולטות משמשת כטקטיקה להפחדת מי שישתף פעולה עם גורמי סיוע זרים.
חלוקה מנהלית.
מחוזות אפגניסטן מחולקות ליחידות שלטוניות בשם "נפות", להלן הנפות של מחוז הראת ואוכלוסייתן.
בומה (הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו)
בומה (בצרפתית: Boma) היא עיירת נמל על נהר קונגו, כמאה ק"מ במעלה הזרם מהאוקיינוס האטלנטי, במחוז קונגו מרכז של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, בסמוך לגבול עם אנגולה. אוכלוסייתה מוערכת ב-162,521 נכון לשנת 2012.
בומה הייתה עיר הבירה של מדינת קונגו החופשית וקונגו הבלגית (הרפובליקה הדמוקרטית המודרנית של קונגו) בתאריכים 1 במאי 1886 עד 1926, אז הועברה הבירה ללאופולדוויל (מאז שונה שמה לקינשאסה). הנמל מטפל בייצוא עץ טרופי, בננות, קקאו ותוצרת דקלים.
היסטוריה.
בומה הוקמה על ידי סוחרים אירופיים במאה ה-16 כנמל כניסה, כולל עבור סחר העבדים. המסחר היה בעיקר בידי סוחרים הולנדים, אך היו שם גם חברות בריטיות, צרפתיות ופורטוגזיות. שום מעצמה אירופית לא הפעילה ריבונות, אף שתביעות הועלו מעת לעת על ידי פורטוגל.
החוקר הבריטי הנרי מורטון סטנלי הגיע לכאן ב-9 באוגוסט 1877, לאחר שחצה את אפריקה ממזרח למערב.
בשנת 1884 נאלצו אנשי בומה להעניק פרוטקטורט של ארצם לאיגוד הבינלאומי של קונגו, המורכב ממעצמות אירופאיות. בשנת 1886 הקים ליאופולד, מלך בלגיה, את מדינת קונגו החופשית והגדיר את בומה כבירתה. הוא ניהל את המדינה כפרויקט אישי שלו במשך כמה שנים, כמעט ושיעבד רבים מקונגו בצבא פרטי והתעלל בהם במסגרת מפעל ייצור הגומי שלו. זעם בינלאומי ופעולה של המחוקק הבלגי הביאו לכך שהממשלה השתלטה על מה שהוקם כמושבה של קונגו הבלגית.
בומה המשיכה לשמש כבירת קונגו הבלגית עד 1926. לאופולדוויל, ששמה שונה לכינוי קינשאסה, הוגדרה כבירה החדשה. (שטח זה הוא כיום הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו).
תחבורה.
בומה שוכנת על הגדה הצפונית של נהר קונגו, כמאה ק"מ במעלה הזרם ממואנדה, שם הנהר זורם לאוקיינוס האטלנטי . הרוחב והעומק הגדולים של הנהר מאפשרים לספינות ימיות להגיע לבומה, שהוא הנמל השני בגודלו של קונגו, אחרי מטאדי. בין 1889 ל-1984 שירתה את הנמל קו רכבת ברוחב 610 מ"מ מטצ'לה.
אקלים.
מערכת סיווג האקלים של קופן-גייגר מסווגת את האקלים של המקום כטרופי רטוב ויבש. טמפרטורת השיא הגבוהה ביותר הייתה 41 מעלות צלזיוס ב-25 בפברואר 1976, בעוד שטמפרטורת השיא הנמוכה ביותר הייתה 10 מעלות ב-21 באוקטובר 1976.
טרטריה
טרטריה או טרטריה הגדולה (בלטינית: Tartaria Magna) היה כינוי לאזור היסטורי באסיה שנמצא בין הים הכספי – הרי אורל והאוקיינוס השקט. היה זה מונח גורף ששימש את האירופאים לאזורים במרכז אסיה, צפון אסיה ומזרח אסיה שאינו ידוע לגאוגרפיה האירופית. הוא הקיף את האזור העצום של הערבה הפונטית-כספית, הוולגה אוראל, הקווקז, סיביר, אסיה הפנימית, מונגוליה ומנצ'וריה.