מיטשל נבחן להיות אסטרונאוט כחלק מקבוצה 5, באפריל 1966. הוא שימש כאסטרונאוט גיבוי לאפולו 9 וכטייס גיבוי של רכב הנחיתה הירחי באפולו 10. כאשר נקלעה משימת אפולו 13 למצוקה, פעל מיטשל בסימולטור של נאס"א על מנת למצוא פתרון להחזרת האסטרונאוטים בבטחה לכדור הארץ. על פועלו עוטר יחד עם חברי צוות אפולו 13 במדליית החירות הנשיאותית.
אפולו 14.
ב-31 בינואר 1971, מיטשל, שהיה כבר קפטן בצי האמריקאי, המריא בטיסה לירח במשימת אפולו 14. מיטשל היה טייס רכב הנחיתה הירחי, והפך לאדם השישי שהלך על הירח. טיסת אפולו 14 נמשכה 9 ימים, דקה ו-58 שניות, במהלכה מיטשל ואלן שפרד שהו על הירח יום אחד, 9 שעות, 30 דקות ו-29 שניות.
במהלך המשימה, מיטשל ושפרד נחתו סמוך למכתש פרה מאורו, ביצעו מגוון ניסויים וחזרו עם כ-45 ק"ג של דגימות ואבני ירח. מיטשל ושפרד ביצוע שתי פעילויות חוץ רכביות על הירח, הראשונה נמשכה 4 שעות, 47 דקות, 50 שניות, והשנייה 4 שעות, 34 דקות, 41 שניות. סך הכול שהו השניים 9 שעות, 22 דקות ו-31 שניות מחוץ לרכב הנחיתה הירחי ועל פני הירח, ושהו הכי הרבה על פני הירח עד לאותו זמן.
לאחר החזרה לכדור הארץ.
לאחר אפולו 14 הוצב כטייס גיבוי של רכב הנחית הירחי של אפולו 16. ב-1972 פרש מיטשל מהצי האמריקאי ומנאס"א.
חוקר תודעתי ועב"מולוג.
מיטשל הושפע מטיסתו לירח והאמין כי חווה חוויה מיוחדת במינה. במהלך הטיסה חזרה הוא ביצע ניסוי תודעתי תפישה על-חושית כאשר הוא התרכז בקלפים מתוך תקווה שארבעה מחבריו על כדור הארץ יוכלו לקלוט את מחשבותיו ולהבין מה הוא רואה. במשך שנתיים הוא לא גילח את הזקן שהתחיל לגדל על הירח וניסה להבין את החוויה שהרגיש במהלך החזרה לכדור הארץ, כפי שכתב בספרו "The way of the explorer".
בשנת 1973, מיטשל הקים את המכון למדעים נואטיים, מוסד מחקרי לפאראפסיכולוגיה וחקר התודעה האנושית.
בשנת 1985 היה אחד ממקימי האגודה לחוקרי החלל (הכוללת את כל מי שביצע לפחות הקפה אחת סביב כדור הארץ, טייסי חלל ותיירי חלל).
מיטשל היה עב"מולוג והאמין כי יש חיים מחוץ לכדור הארץ. ב-2009 הכריז כי הממשלה מסתירה עדויות לנחיתת חייזרים על פני כדור הארץ. נאס"א הכחישה את טענותיו.
משפחה.
מיטשל היה נשוי והתגרש פעמיים. היו לו שלושה ילדים ביולוגיים ושלושה ילדים חורגים. הוא נפטר בגיל 85 בווסט פאלם ביץ', פלורידה, בפברואר 2016.
ספריו.
מיטשל כתב מספר מאמרים וספרים. מספריו:
מבצר בואייר
מבצר בּוּאָייר () הוא מבנה בצרפת אשר נבנה בשנת 1857 על ידי האדריכל סבסטיאן דה וובאן.
במבצר מצולמת הסדרה "Fort Boyard" (בעברית: "המבצר"), שעשועון טלוויזיה שיש לו שלוש גרסאות – בצרפת, באיטליה ובישראל - שכולן מצולמות במבצר.
רודזיה (חבל ארץ)
רודזיה (באנגלית: Rhodesia) היא חבל ארץ ואזור היסטורי השוכן במרכז חציה הדרומי של יבשת אפריקה. האזור כונה כך לראשונה על ידי חברת דרום אפריקה הבריטית, אשר החל משלהי המאה ה-19 פעלה ליישב אזור זה כחלק ממדיניות הקולוניאליזם של האימפריה הבריטית באפריקה. כיום כוללת רודזיה את שטחיהן של המדינות המודרניות זמביה וזימבבואה. רודזיה נקראה על שמו של אחד מראשי האימפריאליזם הבריטי בדרום אפריקה, המדינאי ססיל רודס.
רודזיה נשלטה בהתאם לצ'ארטר מלכותי החל משנת 1890 על ידי חברת דרום אפריקה הבריטית. תחת שלטונה, החלו הבריטים ליישב את המקום ולייסד בו מערכות של מנהל ושליטה. בשנת 1923, לאחר שחוותה דרומה של רודזיה את הגעתם של אלפי מתיישבים לבנים, הוכרז אזור זה כמושבת רודזיה הדרומית. במקביל, כשנה לאחר מכן, הוכרזה השטח הצפוני כישות נפרדת בשם פרוטקטורט רודזיה הצפונית. את הגבול בין שטחי ישויות מדיניות אלו אשר היו תחת שליטתה של האימפריה הבריטית קבע נהר הזמבזי. בשנים הבאות, בעוד הועמקה משנה לשנה הקולוניזציה של רודזיה הדרומית, רודזיה הצפונית נשארה חסרת נוכחות בריטית בולטת. בשנת 1953, החליטו הבריטים לאחד את רודזיה הדרומית, רודזיה הצפונית וניאסלנד (מלאווי של ימינו) ולהקים תחתיהן את הפדרציה של רודזיה וניאסלנד. איחוד זה לא צלח, ועשור לאחר מכן, בשנת 1963, הפדרציה התפרקה והישויות השונות חזרו למצב ענייניהן הקודם.
לקראת אמצע שנות ה-60 של המאה ה-20, על רקע תהליכי הדה-קולוניזציה אשר חוותה אפריקה, שאפו הבריטים להעניק לרודזיה עצמאות. לפיכך, בשנת 1964 הם העניקו לרודזיה הצפונית עצמאות מדינית, ועל חורבותיו של הפרוטקטורט הוקמה הרפובליקה של זמביה. בעוד מתן העצמאות לרודזיה הצפונית היה פשוט יחסית, כאשר רצו הבריטים לעשות זאת בחלקה הדרומי הם נתקלו בקשיים שונים. בראש ובראשונה היה זה המיעוט הלבן ברודזיה הדרומית, אשר מנה באותה העת כרבע מיליון בני אדם שהם קרוב ל-8% מכלל האוכלוסייה. הלבנים ברודזיה הדרומית חששו שמתן עצמאות לארצם תהפוך אותם למיעוט הנשלט על ידי הרוב השחור במדינה. לכן, זמן לא רב לפני שבריטניה תכננה להעניק את השלטון ברודזיה הדרומית לרוב השחור, הכריזו הלבנים באופן חד-צדדי על עצמאות מדינתם החדשה, העונה לשם רודזיה. תחת מדינה זו, קיימו הלבנים המקומיים את שלטונם על הרוב השחור, באופן הדומה למשטר האפרטהייד בדרום אפריקה שכנתם הגדולה מדרום. הבריטים, כמו שאר מדינות העולם, סירבו להכיר באופן רשמי בחוקיות העצמאות של רודזיה, וראו בה מושבה מורדת. כעבור כחמש עשרה שנה מעת הקמתה, כתוצאה מתהליכים שונים לרבות סנקציות בינלאומיות וחוסר ההצלחתה להכריע מלחמה עקובה מדם כנגד האוכלוסייה השחורה, נפלה המדינה בשנת 1979. באותה השנה העביר המיעוט הלבן את השלטון לידי הרוב השחור, אשר תחת חסות בריטית הקים כעבור שנה את הרפובליקה של זימבבואה.
איביצה זובאץ
איביצה זובאץ (קרואטית: Ivica Zubac; נולד ב-18 במרץ 1997) הוא כדורסלן קרואטי המשחק בעמדת הסנטר, בקבוצת לוס אנג'לס קליפרס מליגת ה-NBA.
קריירה.
אירופה.
זובאץ נולד בעיר מוסטר שבבוסניה והרצגובינה. הוא החל לשחק בגיל 10 במועדון הכדורסל בעיר סיטלוק שבבוסניה. ב-2011 עבר לציבונה זאגרב ושיחק בקבוצת הנוער שלה. בעונת 2013/2014 שיחק בקבוצת Zrinjevac מהליגה הקרואטית השנייה. בעונת 2014/2015 שיחק בקבוצת וליקה גוריצה, העולה החדשה לליגת העל הקרואטית וכן בקבוצה הבוגרת של ציבונה זאגרב. בפברואר 2016 עבר למגה לקס מליגת העל הסרבית.
לוס אנג'לס לייקרס.
ביוני 2016 נבחר במקום ה-32 (סיבוב שני) בדראפט ה-NBA, על ידי לוס אנג'לס לייקרס.
לוס אנג'לס קליפרס.
בפברואר 2019, לאחר כשנתיים וחצי עם הלייקרס, הועבר יחד עם מייקל ביזלי בטרייד ללוס אנג'לס קליפרס, בתמורה למייק מוסקאלה. ביולי 2019 חתם על הארכת חוזה בקליפרס ל-4 עונות נוספות, עבור כ-28 מיליון דולר. בעונתו המלאה הראשונה עם הקליפרס, , שימש כסנטר הפותח של הקבוצה, אולם שיחק פחות דקות מאשר מחליפו מונטרז הארל, ורשם ממוצעים צנועים של 8.3 נקודות ו-7.5 ריבאונדים למשחק.
נבחרת קרואטיה.
זובאץ היה חבר בסגל נבחרת קרואטיה עד גיל 19 שזכתה במדליית כסף, באליפות העולם שנערכה ביוון ביוני 2015. הוא רשם ממוצע למשחק של 17.6 נקודות (שלישי בטורניר) ו-7.9 ריבאונדים (שביעי בטורניר). חודש לאחר מכן השתתף עם הנבחרת עד גיל 18 באליפות אירופה שנערכה ביוון וסיים עמה במקום ה-12. הוא השיג באליפות ממוצע של 15.8 נקודות (שמיני בטורניר), 12.9 ריבאונדים (ראשון בטורניר) ו-3 חסימות (ראשון בטורניר).
ג'יימס רוברט בייקר
ג'יימס רוברט בייקר (באנגלית: James Robert Baker; 18 באוקטובר 1946 - 5 בנובמבר 1997) היה סופר אמריקאי.
ביוגרפיה.
נולד בשנת 1946 בלונג ביץ', קליפורניה. בשנותיו כנער, החל להיות מודע לנטיותיו ההומוסקסואליות, אך חי בארון, מתוך חשש לתגובה שלילית מאביו. בשנים אלו החל להשתמש בסמים ולשתות אלכוהול.
למד קולנוע באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. בתחילת שנות ה-80 עבד כתסריטאי בהוליווד, אך לא הרגיש סיפוק מעבודתו. בשנים שלאחר מכן החל לכתוב ספרים (בתחילה תחת שם עט) שבעיקר עסקו בהומוסקסואליות, אך גם בנושאים חברתיים כמו תעשיית הבידור האמריקאית. ספריו מכרו כמות מכובדת של עותקים, אך לא היו רבי מכר והם קיבלו ביקורות מעורבות. יש שהאשימו אותו בגזענות נגד אפרו-אמריקאים ולטינים סדרך הצגת דמויות שכאלו, אך הוא דחה טענות אלו.
לקראת אחרית ימיו, התקשה בייקר למצוא הוצאת ספרים שתהיה מוכנה להוציא את ספריו, ומצבו הכלכלי היה רעוע. הוא התאבד במוסך שלו בשנת 1997.
הארדי (נהר)
נהר הארדי (בספרדית: Río Hardy) הוא נהר באורך 26 קילומטרים במקסיקו שבו זורמים עודפים ממי ההשקיה של עמק מקסיקלי לתוך נהר הקולורדו. משערים כי הנהר עובר בערוץ קדום של נהר הקולורדו.
בשנת 1825 סייר במקום חוקר הארצות האנגלי ויליאם הארדי (Robert William Hale Hardy), שחקר את הדלתה של הקולורדו, הוא ציין שנתיבו של הערוץ הראשי של הקולורדו הוא במקום בו זורם כיום הנהר הארדי. את מסעותיו סיכם בספר "מסעות בתוך מקסיקו" (Travels in the interior of Mexico). מאוחר יותר, בשנות ה-80 של המאה ה-19, ציינו רבי חובלים אחרים שהערוץ הראשי של הקולורדו נע מזרחה, והערוץ הישן כונה הקולורדו של הארדי, מכאן מקור שם הנהר.
בזמנים קדומים יותר זרם הקולורדו מדי פעם צפונה אל שקע סלטון, תוך יצירת ימה גדולה המכונה ימת קאווייה. בסופו של דבר התמלאה ימת קאווייה לגובה של כ-12 מטרים מעל פני הים, ובנקודה זו עלו מי הימה מעל לגדותיה סמוך להר הגעש הכבוי סרו פרייטו (Cerro Prieto) וזרמו דרומה למפרץ קליפורניה. באותה תקופה שימש ריו הארדי כערוץ שקלט את העודפים מהימה.