בדצמבר 1993 הועבר ניומן בטרייד לניו ג'רזי נטס, בתמורה לרומיל רובינסון, ולקראת עונת חתם על חוזה במילווקי באקס. ב-3 עונותיו במילווקי קלע 9.1 נקודות למשחק, לרוב כשחקן ספסל.
ביוני 1997 הועבר עם דני פורטסון וג'ו וולף בטרייד לדנוור נאגטס, בתמורה לסנטר ארווין ג'ונסון. בעונתו היחידה עם הנאגטס קלע 14.7 נקודות בממוצע למשחק.
לקראת עונת המקוצרת חזר לשחק עבור הקאבלירס, ובשלוש העונות הבאות שיחק בניו ג'רזי נטס (1999–2001) ובדאלאס מאבריקס ().
בשנת 2002 עזב את ה-NBA, לאחר 16 עונות רצופות, וחתם על חוזה בקבוצת פאניוניוס היוונית. את עונתו היחידה בקבוצה סיימה פאניוניוס במקום ה-11 (מתוך 14) בליגת העל היוונית. בקיץ 2003 פרש ניומן ממשחק, בגיל 39.
פיצוץ הגז בנתניה
פיצוץ הגז בנתניה הוא פיצוץ גז שהתרחש ב-17 ביוני 2011, בבניין בכיכר העצמאות ברחוב הרצל 5 בנתניה, הפיצוץ גרם לארבעה הרוגים: שלוש עולות מצרפת ופועל אחד, וכ-90 פצועים ולנזק רב.
הפיצוץ.
ביום חמישי 16 ביוני 2011, הגיע אחר הצהריים עובדי חברת הגז פזגז שלה שייכים בלוני הגז, בעקבות תלונות של דיירים על ריח חריף של גז בסביבת הבניין, העובדים אמרו כי לא מצאו בעיה, ועזבו את המקום. אחת התושבות סיפרה כי זיהתה אדם שחותך את צינור הגז המרכזי של הבניין.
המשטרה הוזעקה למקום, עצרה לחקירה את החשוד אולם הוא שוחרר בהמשך היום.
בהמשך הלילה בשעה 00:20 לאחר חצות נשמע פיצוץ, בעקבות דליפת גז מאחד הבלונים בקומת הקרקע של הבניין בן חמש הקומות.
הפיצוץ גרם להרס רב בכל קומות הבניין, בכיכר העצמאות ובמבנים הסמוכים. ההדף גרם נזק רב גם לבתי קפה המרוחקים מאות מטרים מהבניין שבו אירע הפיצוץ.
בפיצוץ נהרגו שלוש נשים שנהגו לחלק בכל יום שישי, נרות שבת לעוברים ולשבים מטעם בית חב"ד לקהילה הצרפתית בנתניה, הקדימו באותו פעם את החלוקה ליום חמישי בערב.
ב-28 בדצמבר 2011 החלו להרוס את הבניין. אך חלקים מהבניין נשארו עומדים על תילם, לא נהרסו או פונו, ולא נבנה בניין אחר במקום הבניין שניזוק.
המשטרה עצרה את טכנאי הגז שטיפל בבניין ואדם נוסף בחשד שחיבל במערכת הגז. ביולי 2013 סגרה הפרקליטות את התיק נגד השניים בעילה של חוסר אשמה.
Que voy a hacer sin ti
Que voy a hacer sin ti (בעברית: מה אני אעשה בלעדייך) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר הספרדי מייקל הרצוג. השיר נכתב על ידי אלברטו אסטבנז ומייקל הרצוג בעצמו. הוא מוכר כהיותו השיר שייצג את ספרד באירוויזיון 1998.
בערב התחרות, השיר היה ה-4 בסדר ההופעה אחרי מארי ליין מצרפת עם "Où aller" ולפני גונבור גוגיסברג משווייץ עם "Lass ihn". השיר קיבל 21 נקודות והגיע למקום ה-16 מתוך 25 מדינות שהשתתפו בתחרות.
Sugar (שיר של System of a Down)
(בעברית: סוכר) הוא סינגל של להקת הנו מטאל האמריקאית סיסטם אוף אה דאון, שיצא בשנת 1998. הסינגל הופץ ראשון מתוך אלבום הבכורה שהוציאה הלהקה, הנושא את שמה "System of a Down". את מילות השיר כתב הסולן סרג' טנקיאן ואת הלחן כתבו הבסיסט שאבו אודאג'יאן והגיטריסט דארון מאלכיאן. גרסה מוקדמת של השיר הופיעה באלבום הדמו שהוציאה הלהקה Demo Tape 1.
וידאו קליפ.
הקליפ מתחיל כאשר מגיש מהדורת חדשות מדווח על נושאים שונים אך כאשר הוא מגיע לסיפור על כלב אשר זוכה בפרס הראשי בתחרות, בשלב זה עוצר המגיש את המהדורה, מסיר את משקפיו ומספר לקהל את דעתו על מערכת החיים האמרקאית עד אשר הוא מאבד את שלוותו, בשלב זה מתחיל השיר והלהקה מופיעה על במה כשבמרקע נמצע דגל ארצות הברית וקטעי וידאו חופפים של אסירים צועדים, חברי הלהקה מחופשים לקציני צבא אמריקאי, חיילים אמריקאים צועדים לקרב, חשפנית מתערטלת במועדון וקטעים מתוך הסרט הגרמני מטרופוליס.
מהנוף אל ההפשטה ומההפשטה אל הטבע
"מהנוף אל ההפשטה ומההפשטה אל הטבע" הייתה תערוכה, שהתקיימה בשנת 1972 במוזיאון ישראל, ועסקה בנוף ובביטויו באמנות הישראלית.
תיאור.
התערוכה "מהנוף אל ההפשטה ומההפשטה אל הטבע" נפתחה ב-10 באוקטובר 1972 במוזיאון ישראל, כחלק מן האירועים לציון 25 שנה לישראל. את התערוכה אצר יונה פישר, שכיהן באותה עת כאוצר ל"אמנות זמננו" במוזיאון. במקביל לתערוכה זו נערכו שתי תערוכות רטרוספקטיביות נוספות במוזיאון תל אביב וב"מוזיאון לאמנות חדשה" בחיפה (לימים מוזיאון חיפה לאמנות).
התערוכה ביקשה להציג את נושא "הנוף" כגורם מחולל באמנות הישראלית. מן הצד האחד הציגה התערוכה את המעבר של האמנות הישראלית להפשטה ואל אמנות מושגית. מן הצד האחר ביקשה התערוכה "להבחין ביצירה בין שתי תפיסות ומנוגדות זו לזו: האחת נשענת על הטבע, והשנייה היוצרת במקביל לו או אף מחוצה לו".
העבודות בתערוכה סודרו בשש קטגוריות, שניסו לתפוש היבטים שונים בהתייחסות אל הנוף:
א. המורשת הארצישראלית - חלקה הראשון של התערוכה הציג את השפעת האקספרסיוניזם הצרפתי על אמני שנות ה-20–30 של המאה ה-20, ובהם ראובן רובין, מנחם שמי, נחום גוטמן ואהרון גלעדי, אלו ייוצגו גם בעבודות מאוחרות שלהם משנות ה-50. בנוסף הוצגו אמנים צעירים יותר, ובהם ליאון אנגלסברג, אליהו גת ואברהם אופק, שיצירותיהם הוצגו תחת הכותרת "דמויות בנוף".
ב. צורות וסמלים בנוף ומעבר לו - חלקה השני של התערוכה הציג את השפעות אלו על פיתוח של שפת ציור אישית, שהנוף משמש לה "בסיס, רקע או מרחב-מחיה". האמנים שהוצגו כללו את מרדכי ארדון, יוחנן סימון, ז'אן דוד, לואיז שץ, שרגא וייל, שביצירותיהם הופיעו ביטויים מיסטיציזים, לצד שימוש בשפה דקורטיבית.
ג. הנוף כדימוי והנוף כמקום - הציג את הנוף כתוצר של קשרים אסוציאטיבי שאינם שואבים את מקורותיהם מן הטבע. אריה ארוך, שלום מושקוביץ', משה אלנתן, יוסל ברגנר, טוביה בארי, פנחס כהן גן, רפי לביא, יהושע נוישטיין, מיכה אולמן. בעבודות אלו "היצירה מתגבשת מן הפנים אל החוץ, אל המחשתה כדימוי".
ד. משני עברי ההפשטה - הוצגו עבודות של יוסף זריצקי, יחזקאל שטרייכמן, אביגדור סטימצקי, יחיאל קריזה, משה מוקדי, אביגדור אריכא, פימה, מרדכי אבניאל, מיכאל גרוס, ליליאן קלאפיש, אורי ריזמן, אורי ליפשיץ
ה. ארבעה רשמים - לאופולד קרקאור, אנה טיכו, אביבה אורי, אביגדור אריכא
ו. נוף, טבע וחברה - חלק זה הציג את היחס של האמנות האוונגרדית בת-התקופה למושג הטבע, ולייחסיו עם התרבות. בין העבודות שהוצגו "יער" (1969) מאת מנשה קדישמן, "פרויקט שיקום מחצבת נשר", עבודות של אביטל גבע ו"פרויקט נהר ירושלים" של יהושע נוישטיין ג'ורג'ט בלייה וג'ררד מרקס.
GeoGuessr
GeoGuessr (הלחם בסיסים של המילים Geography ו-Guesser) הוא משחק דפדפן המבוסס על תצוגת הרחוב של גוגל. מטרתו של השחקן במשחק היא לזהות את מיקומו, זאת לאחר שהוגרל למיקום כלשהו ברחבי העולם.
תהליך הפיתוח.
גוגל תצוגת רחוב הוא שירות של חברת גוגל, המוטמע בין היתר בגוגל מפות, המאפשר לצפות בתמונות פנורמיות שצולמו ממקומות רבים במדינות שונות בעולם. יוצר המשחק השוודי, אנטון וולן (Anton Wallén), אהב את השירות ובייחוד את התחושה שהתוכנה העניקה לו, תחושה שבאמצעות המסך הוא מבקר במקומות רחוקים על פני הגלובוס. לאחר שיח עם ידידיו דניאל אנטל (Daniel Antell) וארלנד רנבינג (Erland Ranvinge), החליטו השלושה לנסות לפתח משחק שישתמש ב-API שמייצא השירות. השלושה מעידים כי פיתוח המשחק היה ארוך וקשה ממה שציפו, ובמהלך חודשי העבודה נעזרו במהנדסים המועסקים בחברת גוגל.
המשחק יצא לאור ב-9 במאי 2013. בתחילה לא נדרש תשלום על מנת לשחק בו, אך בהמשך החלו לגבות כסף במסגרת מינוי למשחק, אך עדיין ניתן לשחק באופן חינמי באופן מוגבל.
מהלך המשחק.
המשחק מציב את השחקן בסדרה של חמישה מיקומים ברחבי העולם. בכל מיקום, השחקן רשאי לנוע מהמיקום ההתחלתי בו הוצב, כמו גם לסובב את זווית ההתבוננות של המצלמה. בצדו של מסך המשחק מופיעה מפת העולם, אותה יכול השחקן להביא לרזולוציה גבוהה. מטרתו של השחקן היא לסמן בדיוק מרבי על המפה את המיקום ההתחלתי בו הוצב. עבור כל מיקום, השחקן יקבל ניקוד בטווח שבין 0 לבין 5,000 בהתאם לדיוק הניחוש.
תצוגת הרחוב איננה מספקת מידע מעבר לתמונות של המיקום בו השחקן נמצא, לכן עליו להתמקד בזיהוי פרטי מידע שעשויים להסגיר את מיקומו. פרטי מידע שכאלו עשויים להיות כיוון התנועה בכביש, האלפבית בו משתמשת שפת המקום כפי שעולה מתוך שלטי רחוב, נוף, מזג האוויר, אופי הצמחייה, אדריכלות המבנים, שילוט המפנה לערים שונות, הימצאות דגלי המדינה בחצרות בתים וכיוצא בזה. על כן, ידע בתחומים שונים מועיל בזיהוי של המיקום. יש לזכור שזיהוי של המדינה בלבד לא יוביל לתוצאה גבוהה ויש להמשיך ולדייק לאזור ספציפי במדינה, עיר ואף רחוב.
משום שהמשחק משתמש בשירותי תצוגת הרחוב של גוגל, המיקומים מוגבלים בעיקרם לכבישים ושבילים אחרים שצולמו על ידי מצלמות מטעם החברה. הכיסוי אמנם רחב וכולל מדינות ואזורים רבים, אך איננו מלא - כך השחקן ישהה רק בסבירות נמוכה בשטחים נרחבים באסיה ובאפריקה, באגן האמזונס אשר בדרום אמריקה, בערבות אוסטרליה ובצפון הרחוק של קנדה ושל רוסיה. על מנת ליצור גיוון ועניין במשחק, אלגוריתם הגרלת המיקומים במפת העולם הרשמית איננו אקראי לחלוטין.
נכון לשנת 2021, במדינת ישראל יש כיסוי משתנה בתצוגת הרחוב, כך שישנם אזורים הממופים באופן מלא (לדוגמה שביל ישראל לכל אורכו), ומנגד ישנם אזורים הממופים באופן חלקי יותר (דוגמת העיר בית שמש).