שיא גובהו של הרכס 800 מטרים מעל פני הים.
אורכו של הרכס 4.5 קילומטרים (בכיוון צפון - דרום); ורוחבו של הרכס 1.45 קילומטרים.
הרכס ממוקם 7 קילומטרים צפונית-מזרחית להר קלימנט אוחרידצקי.
עמק פוסטה (Poste Valley) הוא הגבול המזרחי של הרכס; קרחון פלסטרינה הוא הגבול הצפוני של הרכס; וקרחון יוזולה (יובל של קרחון פלסטרינה) הוא הגבול המערבי של הרכס.
היסטוריה.
מיפוי הרכס.
הרכס מופה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1963.
מקור השם.
הרכס נקרא על שם הבלשן, ההיסטוריון וה ביבליוגרף הבולגרי אלכסנדר טאודורוב-באלאן, שהיה הרקטור הראשון של אוניברסיטת סופיה.
ATEEZ (להקת בנים)
Infinite (להקה)
Infinite F
Infinite H
Lovelyz
רחל מראני
רחל מראני (נולדה ב-1956) היא אשת תרבות, יזמית, מנהלת, וסופרת ישראלית.
ביוגרפיה.
רחל מראני נולדה לשושנה ירימי ואלכסנדר ריינדורף; אמה ילידת הארץ (הסבתא דור שביעי בצפת, והסב עלה מתימן), ואביה עלה לארץ מוורשה, פולין, ב-1939, ורוב משפחתו נספתה בשואה.
היא גדלה ברחובות, שם למדה בבית הספר יסודי ויצמן, ובתיכון ע"ש עמוס דה שליט. בצה"ל שרתה כקצינת ח"ן בנח"ל, והשתחררה בדרגת סגן. היא בוגרת בהצטיינות של האוניברסיטה העברית בירושלים, 1983 - בספרות עברית, ובצירוף של היסטוריה כללית והיסטוריה של עם ישראל. היא מוסמכת הוראה בבית הספר לחינוך, האוניברסיטה העברית בירושלים, ובוגרת קורסים מקצועיים בניהול מלכ"רים, גיוסי כספים, אימון אישי ועסקי, והנחיית קבוצות.
בשנת 1984 התמנתה מראני כדוברת הוצאת כתר. במהלך תקופה זו החלה לקחת חלק גם בארגון ויחסי ציבור של אירועי תרבות וכנסים בינלאומיים – ביניהם פסטיבל המשוררים הבינלאומי הראשון במשכנות שאננים (1986), ירידי הספרים הבינלאומיים בירושלים וכנסי מכון שפינוזה. בתחום זה התמקדה אחרי שפרשה מכתר ב-1990, וגם אחרי שיבתה לארץ משנת שהות בבוסטון ב-1992.
ב-1994 עברה מראני עם משפחתה לוושינגטון. היא מונתה לתפקיד נספחת התרבות בשגרירות ישראל, תפקיד אותו מילאה עד 2000. בתקופה זו יזמה מאות אירועים בהם הציגה את תרבות ישראל ואמניה לקהל האמריקני, והפיקה סדרות של מוזיקה, סרטים, תיאטרון וספרות - בתוך השגרירות ומחוצה לה. בתקופת שירותה כנספחת התרבות נערכו חגיגות שנת ה-50 למדינת ישראל בבירה האמריקנית ב-1998. חגיגות אלה כללו 396 אירועים במהלך השנה, ובמסגרתם התארחו בוושינגטון די. סי. מאות אמנים ומרצים ישראליים. את האירועים הפיקה מראני בשיתוף פעולה עם שלושה מבכירי מרכזי התרבות בארצות הברית: מרכז האמנויות ע"ש הנשיא קנדי, רשת מוזיאוני הסמית'סוניאן, וספריית הקונגרס.
עם חזרתה לארץ יזמה והקימה את הקרן למצוינות בתרבות. מטרת הקרן הייתה לאתר ולקבץ אמנים ישראלים בעלי פוטנציאל גדול למצוינות, ולעזור להם לממש אותו – בארץ ובעולם. התמיכה נעשתה באמצעות תוכניות טיפוח אישיות ואמנותיות לכל אמן, למשך מספר שנים. על הקמת הקרן זכתה ב-2003 ב"פרס המנהיגות" מטעם בוגרי מנהל עסקים של אוניברסיטאות הרווארד ווורטון בישראל.
הקרן פעלה כעשר שנים, בין השנים 2001–2011, וטיפחה כ-50 אמנים ישראלים מ-12 תחומים שונים.
בשנת 2016 ראה אור ספרה הראשון של מראני "לשמוט, סיפור אהבה", וב-2019 ספרה השני "נדיבות טובה – על נתינה, חמלה ואסירות תודה". שני הספרים ראו אור בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר.
ייעצה והנחתה אמנים ומנהלים רבים במוסדות התרבות.
ספריה.
לשמוט, סיפור אהבה
בקיץ 2011 נסגרה הקרן למצוינות בתרבות. על השיקולים והסיבות השונות שהובילו לכך כתבה מראני ספר בשם "לשמוט, סיפור אהבה". את הסגירה היא ייחסה, בין השאר, להיכרות שלה עם סיפור מן התלמוד הבבלי מלפני 1700 שנה – סיפור אהבתם ומותם של רבי יוחנן וריש לקיש, בו מצאה מקבילות לסיפורה האישי כמייסדת וכמנהלת של הקרן. "לשמוט, סיפור אהבה" פורסם בתחילה כבלוג בהמשכים, תוך דיאלוג עם הקוראים. באפריל 2016 "לשמוט, סיפור אהבה" ראה אור כספר מודפס, ואחר כך גם כספר דיגיטלי וכספר קולי.
שלומית כהן-אסיף, מוסף הספרים של "הארץ":
"ספר נדיר... יומן מסע-פענוח שסוחף את הקורא להתלוות אליו ולהקשיב לו...המלה "מצוינות" מקבלת משמעות אחרת, עמוקה יותר. ...במסע הזה המים נושמים והים נושם"
נדיבות טובה – על נתינה, חמלה ואסירות תודה
ספר עיון-מסע בעקבות המונח "נדיבות" בתרבויות, דתות וזמנים שונים. הוא בודק מהי נדיבות טובה, מה עומד מאחורי הצירוף "אסיר תודה", וכיצד ניתן לאזן בין נדיבות לאחר ונדיבות עצמית. הוא מתחיל בחוויותיה האישיות של מראני בתחום, ומתרחב עם דברי הוגים, חוקרים ומספרי סיפורים – מרחבי העולם, מהווה והעבר, ומביא עשרות עדויות של אנשים בני זמננו.
הספר ראה אור ב-2019, בשלושה פורמטים: בדפוס, דיגיטלי וכספר קולי, מוקרא בקולה של המחברת.
יעקב רז, מהות החיים:
"ספר נפלא, יפה, עדין, צנוע, עשיר, מורכב, מלא השראה וידע".
חיים אישיים.
מראני נשואה לאוהד מראני, איש עסקים ומנכ"ל משרד האוצר לשעבר, ולהם שלושה בנים.
Toheart
ג'ייקוב ביקסנמן
ג'ייקוב טיילור ביקסנמן (באנגלית: Jacob Bixenman; נולד ב-27 במאי 1994) הוא דוגמן, צלם ויוצר קולנוע אמריקאי. הוא נולד במחוז אורנג', קליפורניה.
ראשית חייו.
ביקסנמן נולד במחוז אורנג' בקליפורניה. הוריו התגרשו כשהיה די צעיר, והוא גר עם אמו, קארי דיאז. לאחר שסיים את בית הספר התיכון נסע ביקסנמן לאוניברסיטת קליפורניה להשתלם באנגלית. אחותו הגדולה היא אנג'לינה פישר. אחיו הגדול, טיילור ביקסנמן, נפטר בינואר 2018. לג'ייקוב קעקוע "טיי" על אצבעו, המוקדש לטיילור.
קריירה.
ביקסנמן התמודד בתחרות דוגמנות של VMan והוחתם על ידי פורד מודלס, המנהלת בין השאר גם את נעמי קמפבל, קורטני קוקס ולנה דל ריי. הוא צעד בשבוע האופנה בניו יורק. ביקסנמן דגמן גם עבור פאלומו ספיין, דולצ'ה וגבאנה, ז'אן-פול גוטייה, עובדיה אנד סאנס, Forever 21, פול אנד בר, איב סן-לורן, ולנטינו ומונקלר גאם בלו. בנוסף, הוא הפנים של טופמן. ביקסנמן השתתף גם בפודקאסט "Unspoken" שיצרו רותי לינדזי ומיילס אדקוס. עבודותיו פורסמו גם במגזין ווג ובמגזין V. הוא גם עבד עם חברת ראלף לורן, שם דגמן את קולקציית הגאווה הנייטרלית-מגדרית שלהם. יחד עם טרוי סיון, הוא גם היה חלק מקולקציית הגאווה של MAC Cosmetics לשנת 2019. ביקסנמן השתתף בהופעת קמאו בווידאו קליפ לשיר "Heaven", שיר של סיון, והשתתף גם בווידאו קליפ של Lonely Cities, שיר של Tigertown.
מלבד עיסוקו בתחום הדוגמנות, הוא גם צלם ויוצר סרטים. הוא צילם עבור מגזין Drome (צילומי שער), קולקציית Helmut Lang x Artforum, מארק רונסון (מאחורי הקלעים של השיר Find U Again), פאלומו ספיין, פאקו רבאן ומגזין Paper (צילומי שער). הוא גם צילם את טרוי סיון עבור "The Bloom Book" ושיתף פעולה עם Peels, מותג ניו יורקי, ביצירת חולצות שעליהן מודפסת האומנות שלו. הוא גם יומר סרטונים קצרים.
חיים אישיים.
ביקסנמן יצא מהארון כהומוסקוסאל בשנת 2015. הוא החל לצאת עם הזמר והשחקן האוסטרלי טרוי סיון בפברואר 2016. ב-2021, הם נפרדו אחרי 4 שנות זוגיות.
הוא מתגורר כיום בלוס אנג'לס.
קרחון מקמנוס
קרחון מקמנוס או קרחון מקמאנוס (באנגלית: McManus Glacier) הוא קרחון בצפון מערב האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
הקרחון מפריד בין הרי לאסוס, שממערב לו, להרי אוניברסיטת סופיה, שממזרח לו.
הקרחון זורם לכיוון צפון, ונשפך אל קרחון פלסטרינה.
גובהו של הקרחון 478 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי הקרחון.
הקרחון נסקר על ידי הסקר האנטארקטי הבריטי בין השנים 1975–1976.
מקור השם.
שמו של הקרחון ניתן לו בשנת 1980 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
הקרחון נקרא על שמו של אלן ג'יימס מקמנוס (Alan James McManus), שהיה השף בגריטוויקן ובתחנת המחקר פאראדיי, בין השנים 1971–1973, ולאחר מכן באי אדלייד בתחנת המחקר רותרה, בין השנים 1975–1978.
כי אנו עמך (ניגון)
רונית ורד
רונית ורד (נולדה ב-6 באוקטובר 1973) היא עיתונאית וחוקרת אוכל ישראלית.
ביוגרפיה.
נולדה בכפר הס וכיום מתגוררת בתל אביב. למדה היסטוריה וצרפתית באוניברסיטת תל אביב.
בין השנים 1999–2006 עבדה בהוצאת "מפה", בה הייתה עורכת ראשית של אתר "מפה" וחלק מצוות שעסק באופן שוטף בסיקור מסעדות ויצרני מזון בישראל. בין הספרים שהיא נמנית עם כותביהם: "מדריך מפה למסעדות בישראל" (2003); "מדריך מפה לסיני" (2004); "רק ימים טובים – 101 מקומות שתרצו לחזור אליהם" (2005); "מדריך מפה למסעדות" (2006); ועוד.
החל משנת 2007 כותבת את המדור "פינת אוכל" במוסף הארץ. המדור השבועי, המלווה בצילומיו של הצלם דן פרץ, עוסק בתיעוד תרבות האוכל המקומית, בהיסטוריה קולינרית ובמסעות אוכל בישראל ובעולם. בין הנושאים עליהם היא מרבה לכתוב נמנים המטבח הישראלי, המטבח היהודי, המטבח הפלסטיני, אוכל וזהות, אוכל ומקומיות, חקלאות, יצרני מזון קטנים ושימור מלאכות ומסורות קדומות.
ב-2008–2011 הייתה עורכת ראשית של אתר "מבשלים" שהקימו דוקטור אלי לנדאו והשף חיים כהן.
ב-2013–2014 נמנתה על מייסדי ועורכי התוכן של "שבוע האוכל הפולני", פסטיבל שעסק בהיסטוריה ובהווה של המטבח היהודי-מזרח אירופאי.
בשנים 2014–2015 אצרה תוכנית קולינרית "לפסטיבל הקולנוע היהודי" בסינמטק ירושלים.