על הבחירה שלו כיהודי בחור ישיבה, בלימודי רפואה סיפר כי כשהיה בגיל 17 הוא הלך ברחוב ולפתע צעיר אנטישמי ירה בו בחזה. הוא הובהל פצוע לטיפול דחוף, ואז שמע את הרופא שמטפל בו אומר לאביו: "הבחור הזה לא יחיה". באותו רגע, סיפר, גמלה בלבו ההחלטה, "לא רק שאני אחיה, אני גם אהיה רופא. רופא מסוג אחר, כזה שנלחם על חיי החולים שלו" ואכן הוא המשיך לחיות והיה לרופא.
אחרי לימודי הרפואה עלה לארץ ישראל, והתקבל למשרה בבית החולים הדסה. בתחילה לא היו עמו התעודות ולשם כך העיד הרב קוק עליו וקיבלהו לעבודה כרופא עוד בטרם הגיעו המסמכים לארץ ישראל.
קוק היה מתלמידיו הבולטים של פרופ' פליקס מנדל.
קוק נישא לקלרה ונולדו להם שלושה ילדים (שני בנים ובת).
מאד מפורסם הסיפור בו פנו אליו הצדיק הירושלמי הרב אריה לוין ואשתו. סיפור המשמש באופן תדיר כדוגמה למימרא אשתו כגופו וכסיפור מופת בחינוך לשלום בית.
ד"ר קוק עבד כמנתח בבית החולים הדסה במשך כחמישים שנה. ובנוסף עסק ברפואה כל הזמן, בכל מקום. בימים שלפני הקמת המדינה ניתח את פצועי האצ"ל בבית חולים מחתרתי, במצור על ירושלים טיפל בפצועים בכל העיר, ובמלחמת ששת הימים ניהל בתוך בית החולים ביקור חולים, בית חולים צבאי מאולתר.
קוק נפטר בכ"ה באב תש"ן, 16 באוגוסט 1990, ונקבר בבית העלמין סנהדריה. על המצבה שלו בבית העלמין בסנהדריה כתבה המשפחה "הקדיש חייו לחוליו, יקיר ירושלים".
נחום הכהן קוק
משבר הפליטים באירופה
משבר הפליטים האירופי
דלון ויקס
דלון ג'יימס וויקס (באנגלית: Dallon James Weekes; נולד ב-4 במאי 1981) הוא מוזיקאי, זמר וכותב שירים אמריקאי, הידוע בעיקר בשל היותו הבסיסט לשעבר של הלהקה פאניק! אט דה דיסקו. וויקס הוא גם הסולן והבסיסט של הלהקה I Don't Know How But They Found Me.
ביוגרפיה.
וויקס נולד במיזורי שבארצות הברית למשפחה מורמונית. וויקס גדל ביוטה ולמד בבית הספר של קלירפילד, שם הכיר את רוב חברי להקת "The Brobecks". בשנת 1999, לאחר שסיים את לימודיו, הצטרף וויקס לתנועה המיסיונרית המורמונית באוקלהומה לשנתיים. לאחר מכן החל וויקס ללמוד באוניברסיטת וובר סטייט, ממנה נשר זמן קצר לאחר מכן, והחל לעסוק במוזיקה.
בשנת 2009 הצטרף וויקס כחבר זמני ללהקה פאניק! אט דה דיסקו כבסיסט וזמר רקע בהופעותיה. באמצע שנת 2010 הצטרף וויקס ללהקה כחבר רשמי. וויקס הודיע על הצטרפותו ללהקה בשנת 2012, והודיע כי הקלטת אלבומה הרביעי של הלהקה, בו לקח חלק, צפויה להסתיים בסוף שנת 2012. האלבום יצא לאור ב-8 באוקטובר 2013, ובנוסף לעבודתו כבסיסט הלהקה, השתתף וויקס בכתיבת חלק משירי האלבום.
בשנת 2016 הקים יחד עם חברו מהתיכון, המתופף ריאן סימן (שגם ניגן יחד עם וויקס ב-The Brobecks) את הפרויקט המוזיקלי "I Don't Know How But They Found Me" ("IDKHow" בקיצור). במשך מעל לשנה, הופיעו השניים בברים מקומיים ללא רצון להשתמש במוניטין המוזיקלי שלהם כדי למשוך קהל ואף הכחישו שמדובר בהם כששאלו אותם על ההרכב ברשתות החברתיות.
מתוך רצון להתמקד בפרויקט החדש, עזב וויקס את פאניק! אט דה דיסקו ב-28 בדצמבר 2017, ובכך הפך את ברנדון יורי לחבר היחיד שנותר בלהקה- באותה התקופה גם הכריז רשמית על קיום ההרכב החדש שלו ושל סימן.
לאחר יותר משלוש שנים החל מהקמת הפרויקט IDKHow, שבמהלכן וויקס וסימן הספיקו לצאת יחדיו למספר סיבובי הופעות ולהוציא שני תקליטים, הוציאו השניים את אלבום הבכורה שלהם, "RAZZMATAZZ", ב-23 באוקטובר 2020.
חיים אישיים.
ב-18 במרץ 2006, נישא וויקס לבת זוגו מעל לשנה, הדוגמנית והשחקנית בריזי דאגלס. ב-1 ביוני 2008, נולדה בתם הראשונה, אמלי אוליביה וויקס. ב-23 ביוני 2010, נולד בנם השני, נוקס אוליבר וויקס. וויקס הוא נוצרי מורמוני.
יהודה רובינשטיין (ביבליוגרף)
יהודה רובינשטיין (תרנ"ט, קרקוב – א' בסיוון תשל"ז, ניו יורק), היה ביבליוגרף עברי, חוקר תולדות חכמי ישראל, ביוגרף, סופר ועורך ספרים.
ביוגרפיה.
נולד בקרקוב לרב מרדכי רובינשטיין (תר"ד-תרע"ז) ששימש למעלה משלושים שנה כ"מגיד משרים" בעיר. ר' מרדכי חיבר ספר "דורש לפרקים", פירוש על פרקי אבות, ו"נטעי נאמנה" בו פירט את יחוס המשפחה, דור אחר דור, עד הרמ"א, מהר"ם מפאדווא ועוד (עד לרש"י) אשר "יחוסם נמשך עד דוד המלך". לעת זקנתו, בשנת תרס"ז, התיישב בירושלים.
יהודה, בן זקוניו, גדל בעיר הקודש, למד בישיבת עץ חיים בירושלים אצל רבי יעקב משה חרל"פ ורבי צבי פסח פרנק. בשנת 1918 התחתן עם אסתר פרייז. הוא עבד כמורה, ומאוחר יותר עבד במוסד חסד בירושלים, בשעות הפנאי, ביקר בספריות, אצל אספנים פרטיים ובחנויות ספרים ורכש את ידיעותיו בתחום הספר ותולדות עם ישראל.
בשנת 1922 היגר לפילדלפיה, ארצות הברית לעבוד כמזכירו של הרב דוב אריה לוינטל, נשיא אגודת הרבנים, וכמורה בישיבת "משכן ישראל". לאחר מכן עבר לשיקגו ומשם ללוס אנג'לס, בה לימד בשנת תרפ"ה (1925) בישיבה הראשונה בעיר, שנוסדה על ידי הרב משה שרירא. בשנת 1928 התיישב בניו יורק בה חי עד מותו. הוא נקבר בירושלים. רוב כתביו נותרו בכתב יד.
פעילותו הספרותית.
כבר בצעירותו בירושלים השתתף בכתבי-עת תורניים והמשיך בכתיבה לאחר שעבר לגור בארצות-הברית. נפתלי בן מנחם כתב עליו: "כל מקום שאתה מוצא בו הערותיו של ר' יהודה רובינשטין עשה אזנך כאפרכסת". מאמריו הופיעו בכתבי העת התורניים: היכל התורה, ניו-יורק תרצ"ג; תלפיות; השתתף קבוע ב"הדרום" בעריכת ח.ד. שעוועל; "כרם" בעריכת הרב צימרמן; אור המזרח ו"מעין".
לאחר מלחמת העולם השנייה, חיבר הרב רובינשטיין את הביבליוגרפיות הגדולות והמוערכות:
רובינשטיין חיבר גם מונוגרפיות על רבנים, אדמו"רים ושושלות חסידיות. ביניהם:
ספרים שערך
באים לבנקאים
באים לבנקאים היא קבוצה שהוקמה על ידי עורך הדין ברק כהן וערן ורד בסוף שנת 2014, ועוסקת במחאה נגד ראשי הבנקים הגדולים בישראל, כולל בדרך של הטרדת בני משפחותיהם. הקבוצה מוחה על ההתנהלות של הבנקים בישראל כלפי צרכנים, במיוחד במקרים של גביית חובות מחייבים קטנים באמצעות הליכי הוצאה לפועל. חברי התנועה ארגנו הפגנות וקריאות מחאה כלפי בכירים מתחום הבנקאות בישראל ובהם מנכ"לית בנק לאומי רקפת רוסק עמינח, מנכ"ל בנק הפועלים ציון קינן ובעלת השליטה בבנק הפועלים שרי אריסון.
נגד כהן ואחדים מחברי הקבוצה הוציאו בתי המשפט צווי הרחקה בנימוק שפעילותם גלשה להטרדה מאיימת. נגד אחדים מחברי הקבוצה הוגשו כתבי אישום, ושלושה מהם הורשעו לאחר שהגיעו להסדר טיעון עם הפרקליטות.
הרקע להקמת הקבוצה.
כהן הקים את "באים לבנקאים" בעקבות הליך משפטי שמנוהל נגדו על ידי בנק לאומי, עקב חוב שלא פרע. מאז שנת 2000 נפתחו נגד כהן 11 תיקי הוצאה לפועל, בין היתר עבור הלוואה שנטל לרכישת מכונית במחיר של 210,000 ש"ח. לטענת כהן, במסגרת האמצעים שבהם נקטו נציגי בנק לאומי לגביית החוב, הם הגיעו לחברתו לחיים כדי להיפרע מריבית שצבר כהן עצמו על חוב בגובה של כמה עשרות אלפי שקלים וניסו לקחת את רכושה, כולל פסנתר שהיה שייך לה עוד לפני שהכירה את כהן. לטענתו של כהן הוא ניסה להגיע להסדר עם נציגי הבנק והגיש סעד הצהרתי כי מדובר ברכוש של חברתו. השופט נענה לבקשה והכריז על עיכוב הליכים, אולם תוך כדי עיכוב ההליכים נציגי הבנק הגישו בקשה לשפעול הליכים כדי להמשיך בגבייה באמצעות עיקול רכושה של חברתו. צעדים אלו גרמו לכהן לצאת למאבק נגד הבנקים.
באוקטובר 2014 פרסם כהן פוסט בפייסבוק שסימן את תחילת המחאה, הקים עמוד פייסבוק ייעודי ואתר אינטרנט שנקרא "באים לבנקאים" והחל לפרסם את פעולות המחאה נגד אישים מתחום הבנקאות הישראלית.
פעולות הקבוצה.
פעולותיהם הראשונות של "באים לבנקאים" כוונו נגד מנכ"לית בנק לאומי רקפת רוסק עמינח. כהן, יחד עם פעילים נוספים שתיעדו את הפעילות, הגיעו לביתה וקראו קריאות מחאה כלפי רוסק עמינח.
אישים נוספים שהיוו מטרה לפעילות המחאה של הקבוצה היו: ציון קינן, מנכ"ל בנק הפועלים; זמיר דחב"ש, הממונה על יחסי הציבור של בנק הפועלים ושל איגוד הבנקים בישראל; לילך אשר טופילסקי, מנכ"לית בנק דיסקונט; משה פרל, מנכ"ל איגוד הבנקים בישראל; ושרי אריסון, בעלת השליטה בבנק הפועלים.
מספר פעמים הטרידו פעילי הקבוצה קרובי משפחה של הבנקאים. הם הגיעו לבתיהם של הבנקאים, התקשרו בטלפון לקרובי משפחה שלהם, ובמקרה אחד הגיעו לבית הספר של בתה של רוסק-עמינח, מלווים בצוות צילום של ערוץ 10 ומצוידים בעלונים ומגאפון, וכינו את אמה גנבת.
בחודש אפריל 2015 גייסו "באים לבנקאים" 37,250 ש"ח למימון פעילותם, שהתקבלו מכ-200 תורמים. הכסף יועד לרכישת ציוד צילום ותקשורת, מיקרופונים ומצלמות נסתרות, רכישת מדיה פרסומית בפייסבוק וביוטיוב לטובת קמפיינים ציבוריים, ומימון שלושה חודשי פעילות.
ביולי 2017 קראו אנשי הקבוצה להוריד את "Pepper", האפליקציה החדשה של בנק לאומי ולדרג אותה מיד באופן שלילי, כדי להעניש את הבנק. מאות אנשים נענו לקריאה והביאו לירידת הדירוג של האפליקציה. אנשי הבנק פנו לחברת גוגל בתלונה וזו הסירה את הדירוגים השליליים של מי שזיהתה ככאלה שנענו לקריאה.
מגזין TheMarker פרסם דירוג של 100 האנשים המשפיעים בישראל לשנת 2015, שבו כהן ופעילי הקבוצה דורגו במקום ה-77.
המאבק המשפטי בין המערכת הבנקאית לאנשי הקבוצה.
נציגי הבנקים השונים והיחצ"ן זמיר דחב"ש פנו לבית המשפט בבקשה להגנה מהטרדותיו של ברק כהן.
השופטת טל לוי הורתה על צו מניעת הטרדה מאיימת למשך 6 חודשים נגד ברק כהן ופעיל אחר מקבוצת "באים לבנקאים". הצו הוצא לבקשת מנכ"לית בנק לאומי שטענה כי הפעילות מטרידה ופוגעת בבנותיה.