מרים רום (30 בנובמבר 1944) היא יזמת, אשת עסקים, סופרת וחוקרת שואה ישראלית.
ביוגרפיה.
מרים רום נולדה בכפר לובלה שבסלובקיה להורים שנמלטו מגטו בוכניה שבפולין. כשאמה, לאה לבית הבר, הייתה בשלבי הריון מתקדמים, נתפס אביה, משה ישראל גריובר, על ידי שוטרים סלובקים והועבר לנאצים ומאז נעלמו עקבותיו. האם הצטרפה לפרטיזנים ולקראת הלידה נמצא עבורה מחסה אצל משפחה נוצרית, שם נולדה רום בשם הבדוי, מריה-חדויגה גייבסקה, והוטבלה לנצרות בכנסייה בכפר. לימים, עמלה למען הכרתה של המשפחה שהסתירה אותה ואת אמה כחסידי אומות העולם.
בשנת 1949, עלו רום ואמה ממרסיי שבצרפת לישראל באנייה. לאחר שהייה במעברת "שער העלייה", התיישבו בתל אביב, שם נישאה האם שנית.
רום היא בוגרת המחזור הראשון בתיכון עירוני י' (אליאנס) ברמת אביב.
רום שרתה בצבא הגנה לישראל בתפקיד צפנית בחיל האוויר. רום היא בוגרת לימודי הנדסאות בניין מהטכניון ובעלת תואר מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב בבלשנות ובספרות הצרפתית והאנגלית.
בשנת 1994, כדיפלומטית, אשת האלוף גיורא רום, נספח צבא הגנה לישראל בארצות הברית ובקנדה, ייסדה רום בארצות הברית את החוג לידידי ביה"ח בילינסון שלימים נקרא "המרכז הרפואי רבין".
בין השנים 1997–2000 עסקה רום בפיתוח עסקי בתחום האינטרנט והביאה את הבעלים של אנציקלופדיה בריטניקה להשקיע בישראל בחברות הייטק ולמידה מרחוק.
בשנת 2000, החלה במחקר מקיף אודות אביה ומשפחתה אשר נספו בשואה, מחקר אשר הניב בשנת 2007 את הרומן הביוגרפי "נוצת יען", שאף תורגם לאנגלית ופולנית. מאותה תקופה פעילה רום בהנצחתה של הקהילה היהודית באזור קראקוב ובוכניה שבפולין.
בשנת 2020 ראה אור ספרה השני "הילדה מגוטליב 17" - תיאור חיי ילדים ונוער, דור שני לשואה, בתל אביב של שנות ה-60-50
משפחתה.
מרים רום נשואה לאלוף גיורא רום, להם שלושה ילדים ועשרה נכדים.
אבו אהרן בן שמואל הנשיא
רבי אַבּוּ [יואבי] אַהֲרֹן בֶּן שְׁמוּאֵל הַנָּשִׂיא (חי במאה ה-9, סביבות שנת ד'תר"ם) היה מקובל מדור המעבר בין הגאונים לראשונים, מוכר כמי שהעלה מבבל ללומברדיה את סודות הקבלה שעמדו בבסיס תורת הסוד האשכנזית של חסידי אשכנז.
קורות חיים.
רבי אהרן בן שמואל הנשיא, המכונה "אבו אהרן", היה חכם ומקובל בבלי שנאלץ להגר ללומברדיה והתיישב בלוקה. בלוקה מצא אוזן קשבת לרעיונות הסוד שהביא עמו, ונאמר כי מצא את רבי משה בן קלונימוס, בן למשפחת קלונימוס רבת ההשפעה באזור זה ומחבר הקרובה לשביעי של פסח הפותחת במילים "אימת נוראותיך", והקנה לו את תורת הסוד. בני המשפחה העבירו לארצות אשכנז את תורת הסוד שקיבלו מאבו אהרן בעת שעברו מאיטליה, והיא הבסיס לתורת הסוד האשכנזית.
רבי אלעזר מוורמייזא, מחבר ספר "הרוקח", מתאר כיצד קיבלו חסידי אשכנז את תורת הסוד: .
בשמו נקשרו סיפורי מופת אחדים וקורותיו מתוארים בהרחבה ב"מגילת אחימעץ".
אורי שרגא פייבל שרייער
כריסטיאן לודוויג הראשון, דוכס מקלנבורג-שוורין
כריסטיאן לודוויג הראשון, דוכס מקלנבורג-שוורין (בגרמנית: Friedrich Wilhelm, Herzog zu Mecklenburg-Schwerin; 1 בדצמבר 1623 - 21 ביוני 1692), היה דוכס מקלנבורג-שוורין בין השנים 1658–1692.
ביוגרפיה.
כריסטיאן לודוויג נולד ב-1 בדצמבר 1623 בשוורין שהשתייכה לדוכסות מקלנבורג-שוורין, לאדולף פרידריך הראשון, דוכס מקלנבורג-שוורין ולמריה אנה מפריזיה המזרחית, בתם של אנו השלישי, רוזן פריזיה המזרחית ואנה מהולשטיין-גוטורפ. בהיותו ילד קטן ייעד אותו אביו לבישוף שוורין, אך המינוי לבסוף לא יצא אל הפועל, משום שלאחר מות הבישוף אולריך מדנמרק בשנת 1633, צורפה הבישופות לדוכסות מקלנבורג-שוורין.
בשנת 1658 מת אביו אדולף פרידריך הראשון, דוכס מקלנבורג-שוורין, וכריסטיאן לודוויג עלה לשלטון במקומו. בשנת 1660 בנה כריסטיאן לודוויג את ארמון לוסט על יד ראצברג, ובשנת 1662 נסע לפריז לבית המלוכה הצרפתי. ב-29 בספטמבר 1663 המיר כריסטיאן לודוויג את דתו לקתולית, כשלואי הארבעה עשר, מלך צרפת משמש כסנדקו, ואז ניתן לו השם לודוויג.
ב-21 ביוני 1692 מת כריסטיאן לודוויג בהאג ללא בנים, ובמקומו עלה לשלטון אחיינו פרידריך וילהלם, דוכס מקלנבורג-שוורין. גופתו של כריסטיאן לודוויג הושטה דרך הים לדמיץ, ומשם הועברה לשוורין ואחר כך לדובראן שם היא נקברה.
משפחתו.
בשנת 1640 התחתן כריסטיאן לודוויג עם כריסטינה מרגרטה ממקלנבורג-גיסטרוב, בתם של יוהאן אלברכט השני, דוכס מקלנבורג-גיסטרוב ומרגרטה אליזבת ממקלנבורג, אך התגרש ממנה בשנת 1660 ללא שהיו להם ילדים.
בשנת 1664 התחתן כריסטיאן לודוויג עם אליזבת אנז'ליק דה מונמורנסי, אך גם ממנה לא היו לו ילדים.
X-פטנט
"X-פטנט" הוא שם כולל לפטנטים משוחזרים שהוענקו על ידי משרד הפטנטים וסימני המסחר של ארצות הברית בין התאריכים יולי 1790 (כשניתן פטנט אמריקאי ראשון) ליולי 1836, ושוחזרו בעקבות שריפה שכילתה את ארכיון הפטנטים. המספר המדויק של הפטנטים שניתנו בתקופה זו אינו ידוע, אך ההערכה היא שישנם 9,957 פטנטים.
שריפת 1836.
ב-15 בדצמבר 1836 ארעה שרפה במשרד הפטנטים. בזמן זה, כל הפטנטים נשמרו באחסון זמני עד בנייתו של בניין חדש וחסין יותר לאש. תחנת כיבוי אש הייתה בקרבת מקום, אך הצינורות והמשאבות בתחנה היו קפואים, ולמכבי האש לא הייתה אפשרות למנוע את האובדן. הממשלה לא שמרה עותקי גיבוי או רישומים נוספים בזמן זה, לכן העותקים היחידים שנשארו לשחזור הפטנטים היו בידי הממציאים.
שחזור X-פטנטים.
הקונגרס של ארצות הברית העביר מיד חוק המסייע בשחזור הפטנטים שנמצאו בבניין ונשרפו באש. כ-2800 פטנטים שוחזרו, ו-1989 מתוכם ניתנים כיום לצפייה אונליין.
לאחר שרפת 1836 הוכנסה מערכת מספור שמשמשת עד היום. כאשר פטנט שוחזר וניתנה לו תעודת פטנט, משרד הפטנטים נתן לו מספר פטנט כמספר מעורב (למשל, formula_1, formula_2) על מנת לשמור על סדר נכון. רוב פטנטים בעלי מספר מעורב מוגדרים כ X-פטנטים, אך לא כולם.
לפני קרות השרפה, פטנטים היו מזוהים בשם ובתאריך רישום. מאז, כל הפטנטים שניתנים מקבלים מספר החל מ-1. אמנם, גם הפטנטים ששוחזרו ממוספרים מ-1, אך מספר הפטנט כולל את האות "X". בדרך כלל, ה-"X" הוסף בסוף המספר, מלבד בפטנט הראשון שבו ה-"X" נוסף קודם למספר. כך נוצר השם X-פטנט.
הפטנטים האחרונים ששוחזרו עד היום (נכון לשנת 2019), שוחזרו בשנת 2004 מהארכיון של דרטמות' קולג'. מתוך 14 פטנטים ששוחזרו בשנה זו, עשרה שייכים לסמואל מורי, כולל פטנט, שהוא הפטנט הידוע הראשון למנוע בעירה פנימית.
מגררה
מִגרָרָה, (מפינית "Pulkka") היא כלי תובלה נורדי קצר, נמוך וקטן הנמשך על ידי כלב, גולש, או איילים בלפלנד.
המגררה יכולה לשמש לשם גרירת ציוד כגון אוהל או מזון או ככלי תחבורה לילד או לאדם נוסף. בנורווגיה, מגררות משמשות לעיתים קרובות בטיולי סקי להובלת ילדים (הילדים הקטנים נמשכים על ידי ההורים). בפינלנד ושוודיה, משחקים במגררות בעיקר ילדים. המגררות שפעם נבנו מעץ ועורות עשויות היום פלסטיק, מה שהופך אותם לזולות מאוד.
מגררות גדולות יותר, המיועדות להובלת כמויות גדולות יותר של סחורות, נקראות "Ahkio" בפינית. מילה זו משמשת היום בצבא ארצות הברית לתיאור מזחלת שלג רתומה לאדם.
הארגון הבין-לאומי לנשים בטכנולוגיה
הארגון הבין-לאומי לנשים בטכנולוגיה (WITI) הוא ארגון בינלאומי הפועל לקידום נשים בעסקים ובטכנולוגיה. הארגון הוקם בשנת 1989 על ידי קרולין לייטון כעסק שמבוסס על קבלת מידע בדואר אלקטרוני. כאשר לייטון הקימה את הדואר האלקטרוני הוא היה הראשון מסוגו בארצות הברית. בנוסף, בזמן שלייטון הקימה את הארגון הבינלאומי לנשים בטכנולוגיה היא הייתה נשיאת "קריטריון המחקר" - חברת מחקר אשר עוסקת בייעוץ בתעשיית ההייטק בקליפורניה אשר נוסדה ב 1984.
היסטוריה.
הארגון הבינלאומי לנשים בטכנולוגיה נוסד בשנת 1989 בקליפורניה. הארגון הפך במהירות לארגון המוביל בארצות הברית לקידום נשים בתחום הטכנולוגיה. מטרת הארגון הייתה להגדיל את מספר הנשים בעמדות ניהול ולעזור לנשים להגיע לעצמאות כלכלית. כמו כן מטרתו היא גם לעודד נשים צעירות לבחור בקריירה בתחומי המדע והטכנולוגיה.
בזמן שהארגון נוסד, לייטון הקימה את החברה השלישית המצליחה שלה, "קריטריון מחקר" אשר הוקם ב 1984. בראיון איתה היא סיפרה כי זוכרת את היום שעלה בה הרעיון להקים את הארגון הבינלאומי לנשים בטכנולוגיה - "ישבתי בבית קפה מחכה לקולגה, טרי, שהוא גם הקים חברה קטנה. כהפכנו לחברים נפגשנו באופן קבוע כדי לעזור אחד לשני עם רעיונות עסקיים. בזמן שחיכיתי (כי טרי איחר ב 30 דקות) התחלתי לקרוא את מגזין העסקים שהבאתי איתי. הסיפור היה על למה נשים לא מגיעות לפסגה. הם דיווחו כי היה גידול של כ- 2% בלבד של נשים במשרות ניהול במהלך 10 השנים האחרונות. הנתון הזה הדהים אותי, אף על פי שהוא מוכר לי מסיפורים ששמעתי מנשים בטכנולוגיה בחברות שלי".
הארגון התחיל בתור סדרה קטנה של פגישות עם נשים בצפון ובדרום קליפורניה. בשיחות אלה הן דיברו על איך הארגון יכול להשתמש באינטרנט כדי לעזור לנשים אחרות. סאן מיקרוסיסטמס היה האורח הראשון בפגישה של הארגון, הוא ציפה ל - 50 נשים שיופיעו, במקום זאת, החדר היה גדוש ב 250–300 נשים. ב-1995 לייטון כינס סדרת כנסים לעזור לממש את האידיאלים של הארגון.
בוועדה הראשונה שלהם, הארגון הציג את תערוכת הרצפה, והיו שם כ 1257 משתתפים.  גלוריה סטיינם היה הנואם המרכזי אשר אתגר את המשתתפים להשתמש בטכנולוגיה כמקור ידע שיכול להפוך את העולם למקום טוב יותר.