בשנת 2006 הוקמה באונטריו אספת אזרחים לרפורמה אלקטורלית, על פי המודל של קולומביה הבריטית. אספה זו המליצה לשנות את מודל הבחירות לשיטה מעורבת, שבה אזרחים מצביעים גם לנציג של מחוז הבחירה שלהם וגם למפלגה. הצעת האספה נדחתה במשאל עם. באותה השנה הוקם בהולנד "הפורום האזרחי" (Burgerforum Kiesstelsel) לבחינת אופן הבחירה של נציגים לבית הנבחרים של הולנד. הזמנות נשלחו ל-50,000 אזרחים מכל מחוזות הולנד. 4,000 אזרחים נענו להזמנות, ו-1,700 מתוכם הגישו בקשה להצטרף לאחר שנכחו בפגישת מידע. מתוך אלה, 140 צירים נבחרו בדגימת שכבות שהבטיחה ייצוג פרופורציונלי מבחינת מגדר ומקום מגורים. הפורום התכנס במרץ 2006 וחבריו עברו תהליך הכשרה ולימודים. במאי הצירים יצאו לשטח לדגום דעות של אזרחים הולנדים ונכחו בדיונים (דיבייטים) אזוריים. לאחר מכן הם הצביעו בעד שימור השיטה היחסית עם שני שינויים: שינוי שיטת חלוקת המושבים משיטת ג'פרסון לשיטת העודפים הגדולים ביותר ומתן אפשרות למצביעים להצביע למפלגה או למועמד יחיד. בניגוד לניסויים הקנדיים, במקרה ההולנדי לא היה משאל עם וההמלצות הוגשו במקום זאת לפוליטיקאים. ההמלצה של הפורום לא יושמה.
בעקבות המשבר הכלכלי באיסלנד, קואליציה של ארגוני חברה אזרחית בשם "קן הנמלים" יצרה את "האספה הלאומית של 2009" (Þjóðfundur 2009), שבה דנו כ-1,200 אזרחים איסלנדים בהגדרת ערכי היסוד של החברה. כ-900 מהמשתתפים נבחרו באופן אקראי ממרשם התושבים הלאומי, וכ-300 משתתפים נוספים ייצגו קבוצות אינטרס בולטות בחברה. הממשלה האיסלנדית לא הייתה שותפה לארגון האספה. המשתתפים התחלקו לקבוצות דיון קטנות, בניהול מנחים מקצועיים, ודנו בנושאים חברתיים ופוליטיים יסודיים. המשתתפים החליטו ראשית אלו ערכים חשובים ביותר עבור החברה האיסלנדית ועל כן צריכים לשמש כמצפן ערכי לדיונים - יושרה ושלמות (integrity), שוויון זכויות, כבוד, וצדק. לאחר מכן הם קבעו כללים מנחים בתחומי מדיניות ספציפיים. לדוגמה, בחינוך הם הצביעו בעד גישה שוויונית, אוריינות פיננסית, דגש על לימודי אתיקה, ולימודים מקצועיים. בנובמבר 2010 התכנס ברייקיאוויק "הפורום הלאומי", שתפקידו להמליץ על קווים מנחים לשינוי חוקתי במדינה. בניגוד לאספה הלאומית, הפורום כונס בהנחיית הממשלה האיסלנדית, אך קואליציית "קן הנמלים" גיבשה את המודל. יחד עם חברת הסקרים גאלופ, הקואליציה השתמשה בדגימת שכבות כדי לגייס 950 אזרחים שמהווים מדגם מייצג של האוכלוסייה. אחוז האזרחים שהסכימו להשתתף, מתוך אלה שקיבלו הזמנה, היה 20%. מסקנות הפורום שימשו את הוועדה המכוננת כדי לנסח תיקונים לחוקה, שאושרו במשאל עם לא מחייב, אך המאמצים לשנות את החוקה נכשלו היות שהממשלה התחלפה וסרבה עד כה להעמיד את התיקונים לאישור רשמי.
שיטת חבר המושבעים האזרחי של קרוסבי היוותה השראה לתהליך ה-Citizens Initiative Review באורגון. במסגרת שיטה זו, בכל פעם שנאספות מספיק חתימות של אזרחים לקיום משאל עם, נשלחות הזמנות ל-10,000 אזרחים מאורגון באופן רנדומלי להשתתפות בקבוצת לימוד וייעוץ בנושא. מתוך אלה שנענים להזמנה נבחרים לפאנל 20–24 אזרחים באופן אקראי, תוך הבטחת ייצוג פרופורציונלי של חלקים שונים באוכלוסייה. חברי הפאנל לומדים את הנושא, שומעים מומחים וקבוצות איטרס, דנים ביניהם, ומגבשים הצהרה שמוגשת לעיון הציבור. אורגון היא המדינה היחידה שייסדה את התהליך באופן קבוע ב-2011, אך פיילוטים דומים נעשו במדינות אחרות בארצות הברית. הצעות שנידונו בעבר בפאנלים כאלה נוגעות בין השאר לעונשי מינימום , לגליזציה של סמים קלים ומס חברות.
באירלנד נעשה שימוש בסורטיציה כדי לגבש את הרכב אספת האזרחים (Citizens' Assembly) ורוב ההרכב של אספת החוקה (Constitutional Convention) שקדמה לה. עוד לפני שהחלו להתכנס אספות רשמיות, ארגון ללא מטרת רווח בדבלין כינס את "הפרלמנט האזרחי" שבו ישבו 100 צירים שנבחרו בהגרלה ודנו ברפורמה חוקתית. הדיונים זכו לסיקור נרחב בתקשורת, ולאחר הבחירות הכלליות ב-2011 הממשלה החדשה החליטה לכונן אספה חוקתית רשמית. חברי האספה היו: 66 אזרחים שנבחרו באקראי מפנקס הבוחרים, בסיוע חברת סקרים שדאגה לכך שיהיה ייצוג פרופורציונלי מבחינת מגדר, גיל ואזור מגורים; 33 פוליטיקאים חברי מפלגות שונות באירכטס (הפרלמנט האירי) ובאספה הצפון-אירית (המפלגות היוניויניסטיות בצפון אירלנד, ה-DUP וה-UUP, סירבו לשלוח נציגים). הנציג המאה היה הכלכלן תום ארנולדס שמונה על ידי הממשלה להיות יושב הראש. האספה התכנסה במשך עשרה סופי שבוע, כאשר בכל אחד מהם הוצגו ניירות עמדה של מומחים, נערכו סמינרים ודיונים בקבוצות קטנות והצבעה על הנושא הנידון. הממשלה התחייבה להגיב באופן פומבי להמלצות האספה. ההמלצה הבולטת ביותר של האספה הייתה לקבוע חוקים לגבי נישואים של בני-זוג מאותו המין. 79% מחברי האספה הצביעו בעד תיקון חקיקה שיאפשר נישואים כאלה. בעקבות המלצת האספה נערך ב-22 במאי 2015 משאל עם על התיקון ה-34 לחוקת אירלנד. התיקון שאישר נישואים של בני זוג מאותו המין אושר במשאל ברוב של 62% תומכים מול 38% מתנגדים. המלצה נוספת של האספה, להוריד את גיל הזכאות למועמדות לנשיאות אירלנד מ-35 ל-21 נדחתה באותו המשאל. ב-2016 הוקמה אספת האזרחים כיורשת של האספה המכוננת. בניגוד לאספה הקודמת, כל 99 האזרחים שישבו באספת האזרחים נבחרו באופן אקראי מפנקס הבוחרים, תוך שמירה על ייצוג פרופורציונלי של האוכלוסייה. ההמלצה הבולטת ביותר של האספה הייתה לתקן את החוקה כך שהפלות יהיו חוקיות. חברי האספה הצביעו ברובם בעד דה-קרימיניליזציה של הפלות במקרים של סיכון פיזי או נפשי לאם או לעובר, ובעד מתן רשות לפרלמנט האירי לחוקק בנושא. בעקבות ההמלצות נערך ב-25 במאי 2018 משאל עם על התיקון ה-36 לחוקת אירלנד, בו 66% מהבוחרים הצביעו בעד מתן רשות לפרלמנט לחוקק בנושא. התיקון נכנס לתוקף בספטמבר 2018. בדצמבר 2018 התקבלה בפרלמנט האירי הצעת חוק לפיה הפלות תחת פיקוח רפואי הן חוקיות באופן כללי עד 12 שבועות לאחר הכניסה להריון ומאוחר יותר במקרים של סכנה למום מולד מסכן חיים.
טיעונים מרכזיים בעד שימוש בסורטיציה.
חלק מהתומכים בסורטיציה רואים בשיטה זו תחליף לבחירות במחוקקים ובעלי תפקידים, בעוד אחרים מדגישים את הפוטנציאל של השיטה כמנגנון ליצירת גופים דיוניים, מייעצים, או מפקחים במקביל לעבודה של בעלי תפקידים נבחרים. הטיעונים של שתי קבוצות תומכים אלה עשויים להיות שונים.
סטארה מוראביצה
סְטָארָה מוֹרָאבִיצָה (בסרבית קירילית: Стара Моравица, בסרבית בכתב לטיני: Stara Moravica) הוא כפר בסרביה השוכן במחוז באצ'קה הצפוני אשר בפרובינציית וויבודינה.
היסטוריה.
יישוב התקיים במקום מימי הביניים והוא חרב מספר פעמים במהלך קרבות אזוריים. בראשית המאה ה-18 ננטש לאחר המלחמות בין ממלכת הבסבורג לבין האימפריה העות'מאנית. חידוש ההתיישבות במקום והקמתו של הכפר המודרני מתוארך ל-1786 עת התיישבו במקום 334 משפחות הונגריות. במהלך מהפכת 1848 בהונגריה התחוללו קרבות בכפר וחלקים נכבדים ממנו חרבו. הכפר שוקם ועבר בהמשך לחזקת האימפריה האוסטרו-הונגרית עד לאחר מלחמת העולם הראשונה עת עבר לידי ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים אשר שינתה את שמה בהמשך לממלכת יוגוסלביה.
ב-6 באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה תקפה גרמניה הנאצית את יוגוסלביה והכניעה אותה תוך ימים אחדים. ב-12 באפריל נמסר אזור באצ'קה ובכלל זה הכפר סטארה מוראביצה לחזקת הונגריה. ב-22 באוקטובר 1944 שוחרר הכפר על ידי הצבא האדום ולאחר המלחמה נכלל בשטחי הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה. לאחר פירוק יוגוסלביה עבר האזור לחזקת סרביה.
הקהילה היהודית.
מקצת מ-334 המשפחות שהיגרו ב-1786 מהמרחב ההונגרי והקימו את הכפר המודרני היו ממוצא יהודי. המשפחות הראשונות כללו רופאים אזרחיים וצבאיים וסוחרים. ב-1812 התגוררו בכפר 30 יהודים. בית הכנסת הראשון נחנך ב-1850 ובית העלמין בסמוך למועד זה. ב-1850 מנתה הקהילה 204 נפשות. בביתו של רב הקהילה הוקם בית ספר קהילתי ובית מדרש ובו למדו כ-40 תלמידים. בית הספר תוקצב בכמחצית מתקציבה של הקהילה. ב-1880 התגוררו בסטארה מוראביצה 235 יהודים. ב-1896 הוקם מבנה חדש לבית הכנסת. ב-1900 התגוררו בכפר 153 יהודים, שהיוו 2.26 אחוזים מכלל האוכלוסייה. מ-1880 ועד 1923 עמד בראש הקהילה יוסף אונגאר.
במהלך מלחמת העולם הראשונה ולאחריה חלה ירידה משמעותית במספר בני הקהילה. ב-1931 נמנו בכפר 78 יהודים ובפרוץ מלחמת העולם השנייה התגוררו בסטארה מוראביצה 38 יהודים. חלק מבני הקהילה הוצאו להורג על ידי ההונגרים. חלקם נשלחו לעבודות כפייה בחזית המזרחית, הועסקו שם בפינוי שדות מוקשים ונהרגו. שאר תושבי הכפר גורשו למחנות ההשמדה במקביל להשמדת יהודי הונגריה ואיש לא ניצל. ב-1963 נהרס מבנה בית הכנסת על ידי השלטונות המקומיים. נכון ל-2001 עמד בית העלמין היהודי על תילו. בית העלמין שכן בשטח פתוח לא מגודר, רווי בצמחייה עבותה ולא היה מתוחזק. בשנה זו גם תועד בכפר בית רב הקהילה ובו בית הספר היהודי שפעל במקום.
דייגו שוורצמן
דייגו סבסטיאן שוורצמן (בספרדית: Diego Sebastián Schwartzman; נולד ב-16 באוגוסט 1992) הוא טניסאי ארגנטינאי-יהודי מקצועני. נכון למאי 2022 מדורג שוורצמן במקום ה-15 בעולם בסבב ה-ATP. בשיאו דורג במקום ה-8 בעולם (12 באוקטובר 2020). עד כה זכה ב-4 תארים ביחידים.
הישג השיא שלו, הוא הגעה לשלב חצי הגמר בטורניר גראנד סלאם, באליפות צרפת הפתוחה (2020).
ביוגרפיה.