להוציא את לונדון הייתה ליברפול העיר שהופצצה באופן הכבד ביותר בכל בריטניה במהלך המלחמה והקרב על בריטניה, עקב היותה, יחד עם העיר בירקנהד השוכנת מעברו השני של שפך נהר המרזי, הנמל הגדול ביותר על חופה המערבי של בריטניה ועקב חשיבותה חסרת התקדים למאמץ המלחמתי הבריטי. ממשלת בריטניה הייתה מעוניינת להסתיר מפני הגרמנים את היקף הנזק המדויק שנגרם לרציפי הנמל, כך שהדיווחים על ההפצצות נשמרו בסודיות. כ-4,000 איש נהרגו בהפצצות. מחיר דמים זה היה משני רק לזה שספגה לונדון, שבה נמנו עם תום המלחמה 30,000 קורבנות.
המכלול של העיר ליברפול, העיר בוטל ובריכת וואלוסי, היה אזור בעל חשיבות אסטרטגית עליונה במהלך המלחמה. נמל ליברפול היה במשך שנים שער הכניסה העיקרי של תנועת הספנות עם אמריקה הצפונית והוא היה בעל תפקיד מפתח בהשתתפותה של בריטניה במערכה באוקיינוס האטלנטי. בנוסף לתפקודו כמקום עגינה לספינות הציים של מדינות רבות, שימשו רציפי הנמל באורך של 18 ק"מ לפריקתם של כ-75 מיליוני טונות, יותר מ-90% של חומרי הגלם שיובאו לבריטניה. ליברפול הייתה הקצה המזרחי של שרשרת האספקה שהגיעה מאמריקה הצפונית ובלעדיה לא יכלה בריטניה לנצח במלחמה.
ההכנות למלחמה.
פינוי הילדים עם פרוץ המלחמה בספטמבר 1939, היה צעד מקדים להצלת האוכלוסייה באזורים העירוניים או הצבאיים מפגעי ההפצצות האוויריות הגרמניות. מבצעי הפינוי אורגנו על ידי העירייה ולמרות שחלק מהילדים פונו לעיירות קטנות סמוכות, רובם יצאו לאזורים הכפריים בצפון ויילס ובצ'שייר.
תחילת הבליץ.
הפשיטה האווירית הרצינית הראשונה על ליברפול התרחשה באוגוסט 1940, כאשר 160 מפציצים תקפו את העיר בליל ה-28 באוגוסט.
מתקפה זו נמשכה בשלושת הימים הבאים ולאחר מכן המשיכה באופן סדיר עד לסוף השנה. בתקופה זו נערכו 50 פשיטות על העיר, שחלקן היו מצומצמות ובהן השתתפו מספרים מועטים של מטוסים והן נמשכו דקות ספורות כל אחת ובאחרות לקחו חלק עד 300 כלי טיס והן ארכו יותר מעשר שעות כל אחת. ב-18 בספטמבר נהרגו 22 אסירים בבית הכלא של ליברפול כאשר פצצות כבדות החריבו אגף של הכלא.
ב-28 בנובמבר נערכה פשיטה אווירית כבדה נוספת על העיר וההתקפה הבודדת הרצינית ביותר הייתה כאשר נפגע מקלט ברחוב דרנינג, מתקפה בה קיפחו את חייהם 166 איש. וינסטון צ'רצ'יל תיאר את הפגיעה הזאת כ"מקרה הבודד הגרוע ביותר במלחמה".
התקיפות האוויריות של 1940 הגיעו לשיאן במתקפת חג המולד, הפצצה שנמשכה שלושה לילות בסוף חודש דצמבר.
מתקפת חג המולד.
בדצמבר 1940 התרחשה סדרה של הפצצות כבדות, הידועה בשם "הבליץ של חג המולד", בה נהרגו 365 איש בין ה-20 ל-22 בדצמבר. במתקפה זו התרחשו כמה מקרים של פגיעות ישירות במקלטים. ב-20 בדצמבר נהרגו 42 איש כאשר נפגע מקלט בו הסתתרו, 40 איש נוספים נהרגו כאשר פצצה פגעה במסתור בתחנת רכבת ברחוב בנטינק ולמחרת פגעה פצצה במקלט נוסף ו-74 איש נהרגו. האינטנסיביות של המתקפה שככה לאחר ראש השנה החדשה.
הבליץ של מאי.
חודש מאי 1941 עמד בסימן חידושן של המתקפות האוויריות באזור. הפצצה שארכה שבעה לילות זרעה חורבן בעיר. הפצצה הראשונה נחתה בשעה 22:15 ב-1 במאי ברובע סיקומב שבעיר וולאסי הסמוכה. שיאה של ההפצצה התרחש בשבוע הראשון של מאי. במתקפה השתתפו 681 מפציצים של הלופטוואפה והוטלו 2,315 פצצות כבדות ו-119 פצצות תבערה. הפשיטות גרמו להשבתתם של 69 מתוך 144 המעגנים שבנמל, למותם של 1,154 איש, לפציעתם של 1,741 והותירו רבים נוספים חסרי בית.
קתדרלת ליברפול, שהייתה אז בשלבי בנייה אחרונים, נפגעה מפצצה כבדה שחוררה את הגג של הטרנספט הדרום-מזרחי לפני שהיא הוסטה על ידי חומת לבנים פנימית והתפוצצה תוך כדי שהיא מנפצת חלונות זכוכית רבים. פצצה נוספת נחתה על המדרגות הקדמיות מבלי שהיא התפוצצה, אך פצצות תבערה הרסו את החצר של הקבלן בקצה המערבי של הקתדרלה.
בתקרית אחת שאירעה ב-3 במאי הייתה מעורבת ספינת המשא "מלקנד" (SS Malakand), ספינה שנשאה תחמושת ועגנה ברציף הקיסון. למרות שההתפוצצות שלה יוחסה לבלון נ"מ שעלה באש, כובתה שרפה זו בסופו של דבר. בכל אופן הלהבות ממחסני הנמל הבוערים התפשטו לעבר המלקנד ולא היה ניתן להשתלט על האש שפרצה בה. למרות מאמצים כבירים של מכבי האש להשתלט על הלהבות, הן התפשטו לכוון מטען הפצצות במשקל של 1,000 טונות שנשאה הספינה. מטען זה התפוצץ שעות ספורות לאחר תום המתקפה. עוצמת הפיצוץ הייתה כה חזקה, עד שפיסות מגוף הספינה עפו למרחק של יותר מק"מ וחצי. השרפה כובתה לבסוף רק בחלוף 74 שעות. העיר בוטל, שמצפון לליברפול, ספגה נזקים כבדים וקורבנות רבים בנפש. יותר מ-6,500 בתים בליברפול נחרבו כתוצאה מההפגזות ו-190,000 בתים נוספים ניזוקו.
במהדורת הטיימס מה-5 במאי 1941 דווח ש"הגרמנים הצהירו שההתקפה על ליברפול במוצאי שבת הייתה אחת ההתקפות האוויריות הכבדות ביותר שביצע הלופטוואפה בבריטניה. כמה מאות מפציצים לקחו בה חלק, הראות הייתה טובה והרציפים, הסדנאות, המחסנים ומרכזי העסקים נפגעו. בנוסף לכמה שריפות קטנות, נטען שאחת השריפות הייתה גדולה אף יותר מכל שרפה אחרת שהתרחשה במהלך התקפות ליליות".
סיום הבליץ.
לאחר ההתקפות של מאי הצטמצם היקף ההתקפות של הגרמנים, שכן תשומת לבו של היטלר הוסטה למתקפה כנגד ברית המועצות. המתקפה האווירית הגרמנית האחרונה על ליברפול התרחשה ב-10 בינואר 1942, בה נהרסו כמה בתים ברחוב סטנהופ העליון. צחוק הגורל היה שאחד הבתים שנהרסו במתקפה זו היה בית מספר 102 ברחוב, שהיה ביתו של אלויס היטלר הבן, אחיו למחצה של אדולף היטלר.
עם תום המתקפות הגרמניות על ליברפול הסתכם מספר ההרוגים בעיר ב-2,716 איש, בנוסף ל-442 הרוגים בבירקנהד, 409 בבוטל ו-332 בוולאסי.
אחרית דבר.
כיום אחד מהסמלים הבולטים המאזכרים את הבליץ על ליברפול היא המעטפת החיצונית השרופה של כנסיית סנט לוקס, הניצבת במרכז העיר, שנהרסה מפצצת תבערה ב-5 במאי 1941. הכנסייה עלתה באש במהלך המתקפה אך נותרה עומדת על תילה ובהיותה מבנה בולט בקו הרקיע של העיר, היא הפכה להיות תזכורת חשובה לחוויה האיומה שעברה על העיר ליברפול ושכנותיה. בסופו של דבר הפך המקום לגן זיכרון לזכר אלפי הגברים, הנשים והילדים המקומיים שנהרגו כתוצאה מההפצצות. נזקים נוספים למבנים כוללים את בית המכס, את בלוקואט צ'יימברס (Bluecoat Chambers) ואת המוזיאון של ליברפול. יחד עם זאת, בניינים רבים שוקמו לאחר המלחמה, בעוד שבית המכס, בצעד שנוי במחלוקת, נהרס לחלוטין.
במאי 1941 אמר ראש ממשלת בריטניה, וינסטון צ'רצ'יל בעת ביקור בליברפול והסביבה, "ראיתי את הנזק שנגרם על ידי התקפות האויב, אך גם ראיתי... את רוחם הבלתי מנוצחת של האנשים".
ריצ'רד מקרירי
סר ריצ'רד לודון מקרירי (; 1 בפברואר 1898 - 18 באוקטובר 1967) היה גנרל בצבא בריטניה, אשר פיקד על הארמייה השמינית במהלך מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
מקרירי נולד ב-1 בפברואר 1898, לוולטר א. מקרירי, אמריקני יליד שווייץ, שחי רוב חייו באנגליה, אך ייצג את ארצות הברית בפולו באולימפיאדת פריז (1900), ולאמיליה מק'אדם, בתו של מהנדס הדרכים ג'ון לודון מק'אדם. מקרירי התחנך באיטון קולג', ולאחר מכן במכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט. בשנת 1915 התגייס מקרירי לצבא בריטניה, והצטרף לרגימנט נושאי הרומח ה-12 (של נסיך ויילס), עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה, שבמהלכה אף נפצע באחד הקרבות.
לאחר המלחמה מילא מקרירי תפקידי פיקוד ומטה, ובשנת 1935 מונה למפקד הרגימנט נושאי הרומח ה-12 (של נסיך ויילס).
מלחמת העולם השנייה.
במאי - יוני 1940 השתתף מקרירי בקרב על צרפת, ולקראת סוף המערכה מונה למפקד החטיבה המשוריינת ה-2, שהייתה חלק מהדיוויזיה המשוריינת ה-1, ולחם עמה לצד שרל דה גול, ובעקבות כך נהיה מעריץ של דה גול. בדצמבר 1940 מונה למפקד הדיוויזיה המשוריינת ה-8, ובמרץ 1942 מונה ליועצו הראשי לענייני שריון של קלוד אוקינלק. באוגוסט 1942 מונה מקרירי לראש מטה פיקוד המזרח התיכון בראשותו של הרולד אלכסנדר, והיה מופקד על תכנון קרב אל-עלמיין השני, ובמהלך המערכה בתוניסיה כיהן כראש מטה קבוצת הארמיות ה-18. ביולי 1943 מונה מקרירי למפקד הקורפוס ה-8 בבריטניה, ובאוגוסט אותה שנה מונה למפקד הקורפוס ה-10, ולחם עמו בפלישה לאיטליה, ובקרב מונטה קאסינו. ב-31 בדצמבר 1944 מונה מקרירי למפקד הארמייה השמינית, ופיקד עליה בהבקעת הקו הגותי, ובמתקפת אביב 1945 באיטליה, שבסופה נכנעו כמיליון חיילים גרמנים.
אחריתו.
לאחר המלחמה היה מקרירי מפקד הכוחות הבריטיים באוסטריה, ומשרדו היה בארמון שנברון. בשנת 1946 מונה מקרירי למפקד ארמיית הריין, במקום פילדמרשל ברנרד מונטגומרי. בשנת 1948 מונה מקרירי ליועץ הבריטי במועצת הביטחון של האו"ם, ובשנת 1949 הועלה לדרגת גנרל.
בסוף אותה שנה פרש מקרירי מהצבא, והקדיש את זמנו לטיפוח ביתו. במהלך משבר סואץ בשנת 1956 שלח מקרירי מכתב לידידו שר האוצר הרולד מקמילן, ובו מחה על ההסתבכות במשבר.
מקרירי מת ב-18 באוקטובר 1967, והלווייתו נערכה במנזר וסטמינסטר.
גרנד פרי אבו דאבי
גרנד פרי אבו דאבי הוא מרוץ מכוניות המתקיים בבירת איחוד האמירויות הערביות, אבו דאבי, כחלק מאליפות הפורמולה 1 מאז שנת 2009. לואיס המילטון הוא הנהג שלזכותו מספר הניצחונות הרב ביותר במסלול (4 ניצחונות)
היסטוריה.
אירוע הפורמולה 1 הראשון התקיים באבו דאבי בפברואר 2007 והיה אירוע הפורמולה הגדול שהתקיים מחוץ לסבב התחרויות. במהלך האירוע הוכרז כי אבו דאבי תצטרף לסבב התחרויות החל משנת 2009. איתיחאד איירווייז, חברת התעופה של אבו דאבי הוכרזה כספונסרית הראשית של האירוע.