לאגוס (באנגלית: Lagos, הנקראת גם ליגוס) היא העיר הגדולה ביותר בניגריה וביבשת אפריקה, המטרופולין השנייה בגודלה באפריקה (אחרי קהיר), ובירת ניגריה בעבר. לאגוס והערים סביבה הן חלק ממדינת לאגוס, אחת מ-36 המדינות המרכיבות את ניגריה, ששוכנת בדרום-מערב הפדרציה, על שפת האוקיינוס האטלנטי.
מספר התושבים בלאגוס שנוי במחלוקת בעקבות מפקדים סותרים שנערכו במהלך 2006. על פי המפקד שנערך על ידי הממשל המרכזי של ניגריה, מספר תושביה של מדינת לאגוס הוא 9,013,534 בעוד לטענת ממשלת לאגוס מספר תושביה של המדינה הוא 17,552,942.
היסטוריה.
בתקופה הפרה-קולוניאלית הייתה העיר כפר של שבט דובר יורובה בשם אקו. עד לכיבוש האזור בידי פורטוגל, ידעה לאגוס שבטים ושלטונות שונים, ביניהם ממלכת בנין.
במאה ה-16 נכבשה לאגוס על ידי פורטוגזים שבאו לארץ למטרת סחר עבדים. בואם הפך את העיר לגדולה, המפורסמת והמאוכלסת ביותר בניגריה, ומרכז סחר עבדים גדול (מקור שמו של "חוף העבדים" לאורך מפרץ בנין).
בשנת 1861 נעשתה העיר מושבה רשמית של בריטניה, ונשלטה על ידה עד מתן העצמאות לניגריה בשנת 1960. אותן שנים של הקמת ניגריה עזרו ישראלים רבים בפיתוחה של העיר. העיר הייתה בירת ניגריה עד 1982, כשהוחלפה בעיר הנבנת אבוג'ה, על מנת לעודד את פיתוח מרכז הארץ. עד 1991 ישבו רוב הממשלות בעיר, אז עברה הממשלה סופית לאבוג'ה.
גאוגרפיה ואקלים.
משמעות השם לאגוס בפורטוגזית היא אגמים. שם זה ניתן לעיר בשל הלגונות הרבות המצויות לאורך חוף העיר.
אקלימה של לאגוס הוא אקלים דרום ניגרי. בלאגוס ישנן שתי עונות גשומות: מאפריל עד יולי, שבהם יורדים הגשמים החזקים, ומאוקטובר עד נובמבר, שבהם יורדים גשמים חלשים יותר. ישנן גם שתי עונות יבשות: מאוגוסט עד ספטמבר, ועונה יבשה ארוכה יותר מדצמבר עד מרץ. העונה היבשה ביותר היא העונה שבה נושבות רוחות מכיוון מדבר סהרה, בין דצמבר לתחילת פברואר.
מרכז העסקים הראשי של לאגוס הוא האי המרכזי שלה, "אי לאגוס", שמחובר ליבשת בשלושה גשרים: גשר אקו, גשר קרטר וגשר היבשת השלישי שאורכו 12 ק"מ, לאי זה מחוברים גם "אי ויקטוריה" שבו מרכז העסקים החדש והאי איקויי, בו מתגוררים בני המעמד הגבוה. ממזרח ל"אי ויקטוריה" ממוקם חצי האי לקי (Lekki), אזור מגורים יוקרתי שהתפתח במהירות במהלך השנים האחרונות.
הנמל הראשי של לאגוס ממוקם באפאפה, מערבית לאי לאגוס, נמל זה מהווה השער הימי העיקרי של ניגריה.
מרבית האזור המיושב של לאגוס הוא מצפון וממערב לאי לאגוס. על אף שהאי לאגוס וסביבותיו הם מרכז העסקים של המטרופולין, הבירה הרשמית של מדינת לאגוס היא איקג'ה הנמצאת כ-20 ק"מ צפונית לאי לאגוס, בעיר זו שוכנים משרדי הממשלה המקומית ובה אזור תעשייה נרחב. גם נמל התעופה הבינלאומי מורטלה מוחמד ממוקם סמוך לעיר איקג'ה. העיר איקג'ה ממוקמת גאוגרפית במרכז המטרופולין, כאשר רצף השטח הבנוי נמשך צפונה באורך של 35 ק"מ עד לתחומה של "מדינת אוגון" הגובלת במדינת לאגוס בצפון. במערבה של לאגוס נמשך רצף השטח הבנוי לאורך של 32 וק"מ עד לעיר אוג'ו (Ojo).
אזורים אחרים בלאגוס שנמצאים על היבשת הם: אבוטה מטה בה ממוקמים בניינים היסטוריים רבים מן התקופה הקולוניאלית, סורולרה, יאבה בה ממוקמת אוניברסיטת לאגוס, מושין, וכן אושודי, השוק הגדול ביותר בלאגוס ואולי אף בניגריה כולה.
חוק וממשלה.
מערכת השלטון בניגריה היא כפולה בדומה לנהוג בארצות הברית, כאשר ניגריה מורכבת משלושים ושש מדינות שונות.
לאגוס היא המדינה הקטנה ביותר מבחינת שטחה, מאידך היא בעלת האוכלוסייה הגדולה ביותר. ומהווה מרכז העצבים של הכלכלה הניגרית.
הממשל הפדרלי של ניגריה שוכן בעיר אבוג'ה הממוקמת בצפון המדינה. לממשל הפדרלי אחריות על הניהול הכללי של המדינה, בעוד לממשלה המקומית קיימות סמכויות נרחבות בנוגע למתרחש במדינה.
מדינת לאגוס מחולקת ל-20 רשויות מקומיות שונות, לרשויות המקומיות הללו סמכויות מוגבלות ביותר.
בין הרשויות המקומיות הגדולות ניתן לציין את אלימושו (Alimosho) בה 1,277,714 תושבים הממוקמת במערבה של המדינה ואת מושין (Mushin) בה 633,009 תושבים הממוקמת במרכז המטרופולין.
הממשל במדינה: בית המשפט העליון, והרשות השופטת של מדינת לאגוס נמצאים בעיר.
תעשייה.
העיר משמשת מרכז תעשייתי, מסחרי, וצומת תחבורתי. העיר מחוברת לכל חלקי המדינה על ידי מסילת ברזל. העיר מייצרת מוצרי מתכת, מכונות, כימיקלים, ציוד אלקטרוני, מוצרי מזון, משקאות חריפים, טקסטיל ועוד. בעיר נמצאים נמל התעופה ונמל הים הראשיים בניגריה.
כלכלה.
לאגוס היא הנמל המוביל בניגריה. נמל לאגוס המופעל בידי רשות הנמלים הניגרית, נחלק לשלושה חלקים עיקריים: נמל לאגוס, נמל אפאפה ונמל טין קאן, וכולם ממוקמים במפרץ גינאה.
מרכז העסקים של העיר ממוקם באי לאגוס (Lagos Island) ובאי ויקטוריה (Victoria Island) המחוברים ליתר חלקי העיר באמצעות שלושה גשרים שונים. רוב האוכלוסייה מתגוררת באזור היבשתי צפונית ומערבית לאיים.
הנמל מייבא מצרכי מזון, מנועי רכב, מכונאות וחומר תעשייה גולמי. סחר הייצוא בנמל בעץ ובמוצרים חקלאיים כמו קקאו ובוטנים התדרדר מאז שנות ה-1970 המוקדמות, למרות שהנמל ייצא כמויות גדולות של דלק גולמי, עם עלייה במספר בין 1997 ל-2000. מוצרי דלק ונפט מספקים כ-20% מהתמ"ג (תוצר מקומי גולמי), וכ-95% של שכר המטבע הזר בניגריה במלואו.
חינוך.
בעיר יש בתי ספר מקצועיים, מוסדות רבים של הכנסייה הנוצרית וארבע אוניברסיטאות:
מיכאל כספי
מיכאל כספי (1914 - 13 ביוני 2006) היה עורך דין ישראלי, מייסד משרד עורכי הדין כספי ושות'.
ביוגרפיה.
כספי נולד בירושלים לרבקה ומרדכי כספי ולמד משפטים בלונדון. הוא התמחה בעריכת דין במשרדו של דב יוסף. פעמים רבות הופיע במשפטים בעלי פרופיל ציבורי גבוה: הוא ייצג את עמוס בן-גוריון בתביעת הדיבה שהגיש כנגד שורת המתנדבים, כמו גם את אביו, דוד בן-גוריון ב"משפט החברים" שנערך לו במפא"י. כמו כן ייצג את ישראל קסטנר.
כספי לא היה רק עורך דינו של בן-גוריון, אלא גם שותפו לדרך הפוליטית. ב-1965 פרש יחד עמו לרפ"י ובשנים שלאחר מכן כיהן מטעם רפ"י כסגן ראש עיריית תל אביב, אל נאלץ לפרוש מהתפקיד בינואר 1969, בעקבות הנחיה של לשכת עורכי הדין, שעורכי דין לא יוכלו לייצג מוסדות ציבור אם הם ממלאים תפקיד ציבורי.
בשנת 1973 עמד בראש ועדת חקירה, מטעם ההתאחדות לכדורגל, שבדקה חשד לשוחד במשחק בין הקבוצות בני-יהודה והפועל חדרה.
חיים אישיים.
בנו הוא עורך הדין רם כספי. מיכאל כספי ייצג את בנו בפרשת הפגישה הלילית, בה הורשע על ידי בית משפט בהטרדת עד בנסיבות מחמירות, ונגזרו עליו שמונה חודשי מאסר על תנאי.
גרייס קולידג'
גרייס אן גודיו קולידג' (באנגלית: Grace Anna Goodhue Coolidge; 3 בינואר 1879 – 8 ביולי 1957) הייתה רעייתו של נשיא ארצות הברית קלווין קולידג'. הגברת הראשונה של ארצות הברית בין השנים 1923–1929.
ביוגרפיה.
גרייס אן גודיו נולדה בברלינגטון שבמדינת ורמונט לאנדו ב. גודיו (Andrew B. Goodhue) ולמירה (Lemira B. Goodhue) כבתם היחידה. עוד בהיותה ילדה שמעה על בית הספר לחירשים ששכן בנורת'האמפטון שבמסצ'וסטס והחליטה שייעודה בחיים הוא לסייע לילדים חירשים. לאחר שסיימה את לימודיה באוניברסיטת ורמונט בשנת 1902 החלה ללמד בבית הספר לחירשים על שם קלארק (Clarke School for the Deaf) שבנורת'האמפטון. בעת מגוריה בנורת'האמפטון פגשה את קלווין קולידג', והם נישאו באוקטובר 1905 בבית הוריה.
קולידג', שהיה עורך דין בעיירה קטנה, התקשה להרוויח, והמשפחה חיה בצמצום. זמן קצר לאחר נישואיהם נולד בנם הראשון ג'ון קולידג'.
גרייס הייתה פעילה חברתית בעיירה הקטנה, יזמה פעילויות כנסייתיות, ובזכות פתיחותה והיכולת שלה להתחבר לאנשים בני הזוג התגברו על הביישנות הטבעית של קולידג', ולמעשה הייתה זו גרייס שהביאה אותו לעסוק בפוליטיקה.
לאחר הולדת בנם השני, קלווין הבן, בשנת 1908, גידלה גרייס את הילדים, בעת שבעלה הפך פוליטיקאי ונבחר למושל.
בשנת 1921 עם בחירתו של קלווין קולידג' לסגן נשיא ארצות הברית עברה המשפחה לוושינגטון, וגרייס הפכה לאחת מנשות החברה הפופולריות ביותר בעיר.
לאחר מותו של וורן הרדינג הפך קולידג' לנשיא ארצות הברית, וגרייס החלה בפעילותה של הגברת הראשונה, ונחשבה אחת המארחות הפופולריות ביותר שהתגוררו בבית הלבן. בעקבות פעילותה היא קיבלה בשנת 1929 מדליית זהב מהמכון הלאומי למדעי החברה, ובשנת 1931, בסקר שנערך, היא נבחרה כאחת מ-12 הנשים הגדולות של האומה החיות באותה עת.
בתום כהונתו עברה המשפחה לבית פרטי בנורת'האמפטון שנקרא "החופים", שם נפטר קולידג' בשנת 1933. לאחר מותו מכרה גרייס את ביתם ועברה להתגורר בבית מגורים קטן באזור, ואף שנסעה לטייל באירופה לראשונה בחייה, המשיכה לעבוד בבית הספר לחירשים שבו עבדה בצעירותה. בשנת 1957 נפטרה גרייס בגיל 78.
גרייס קוליג'
לגוס
טריומף, הכלב המעליב
לו הובר
לואיז "לו" הנרי הובר (באנגלית: Louise "Lou" Henry Hoover; 29 במרץ 1874 – 7 בינואר 1944) הייתה אשת נשיא ארצות הברית הרברט הובר והגברת הראשונה של ארצות הברית.
ביוגרפיה.
לואיז הובר נולדה בוטרלו שבמדינת איווה, לצ'ארלס דלנו הנרי, בנקאי, ופלורנס אידה לבית וויד (Weed). כשהייתה בת 10, ב-1884, עברה המשפחה לויטייר שבקליפורניה, בשל בריאותה הרופפת של אמה. היא נהגה לצאת עם אביה למסעות בגבעות קליפורניה, והייתה רוכבת סוסים מיומנת. היא ידעה לצוד ולפחלץ בעלי חיים, וגילתה עניין רב במינרלים, בסלעים ובכרייה.