ב-1999, הועבר מקווי למסדר מוות ("Death Row") במתקן הכליאה הפדרלי בעל רמת האבטחה המקסימלית ("Top Security Prison") - טרה הוט. הוא שהה בתאו כ-23 שעות מדי יום ביומו, בהמתנה לביצוע גזר דינו.
בתאים הסמוכים לתאו של מקווי, שהו הפושעים המושמצים ביותר של תקופתו ובהם רמזי יוסף, ממתכנני הפיגוע במגדלי התאומים ב-1993, והרוצח הסדרתי טד קצ'ינסקי (ה"יונבומבר").
בהכנסו לשטח בו נמצאו התאים, תיאר לארי הומניק (באנגלית: "Larry Homenick"), איש שירות המרשלים של ארצות הברית, את הסיטואציה המפחידה, באומרו כי:
במסגרת ראיון שערך אד בראדלי עם מקוויי, במסגרת התוכנית "60 דקות", בעודו נתון במעצר וממתין לביצוע גזר דינו, התייחס מקווי למות הילדים כאל "נזק נלווה". הוא הצר על כך שילדים אלו נספו, אך בד בבד מעולם לא הביע חרטה כלשהי באשר למעשיו.
אופן דיבורו בעת שיחה זו היה קר ונטול חרטה. לאחר שנים ארוכות במהלכן הרגיל עצמו "להתנהג כחייל", תוך סתגלנות ורכישת דפוסי התנהגות המתאימים לתנאי הישרדות קיצוניים, התרגל מקווי לדכא את רגשותיו. כך הצליח להדחיק את מצפונו, בעודו מתרכז בתכנון ובהוצאה לפועל של הפיגוע.
בסופו של עניין, ביקש מקווי להפסיק את כל ההליכים המשפטיים אשר עמדו נגדו, והתבקש לקבוע תאריך, כרצונו, בו יוצא להורג. מקווי סימן את 16 במאי 2001 - כיומו האחרון.
נראה היה שבזאת נסגר הגולל בעניינו של מקווי, אך ב-11 במאי 2001, חמישה ימים בלבד לפני הוצאתו להורג בתאריך המקורי, נחשף כי ה-FBI כשל למצוא ולהביא לידיעת המערכת המשפטית אלפי דפים חדשים, אשר נסכו נופך חדש על משפטו של מקווי.
בתאריך זה כינס התובע הכללי של ארצות הברית, ג'ון אשקרופט, מסיבת עיתונאים דחופה, בה הכריז בפני כלי התקשורת, כי החליט לדחות בחודש ימים את הוצאתו להורג של מקווי, בעקבות "מחדל המסמכים" של ה-FBI.
בעוד שב-FBI שררה התחושה, כי גילוי מסמכים אלה לא ישפיע על גזר הדין, מקווי ופרקליטיו פעלו להגשת ערעורים נוספים לבית המשפט העליון אך הערעורים נדחו ודינו של מקווי נחרץ.
כתב "חדשות באפלו" , ומחבר הספר "טרוריסט אמריקאי" , לו מיצ'ל (באנגלית: "Lou Michel"), אשר סיקר את פרשת מקווי ופיצוץ הבניין באוקלהומה סיטי, טען, כי זהו מצב של ניצחון בכל מקרה עבור מקווי ("Win-Win Situation"): הוא הצליח לבצע את זממו, נקם בממשל האמריקאי והפיץ את "בשורת השנאה" שקיננה בו מאז ומתמיד, רצח 168 בני אדם אל מול אדם אחד (מקווי עצמו), קיבל תהודה וסיקור עולמיים בעקבות מעשיו, וכי הוא "מקבל כרטיס יציאה מחייו", לאחר שאלו בין כה וכה הסבו לו רק סבל, יגון וצער. נוסף על כל אלו, זכה מקווי בפסיקה, המונעת מהממשל האמריקני לבצע אוטופסיה בגופו, לאחר מותו.
מקווי הוצא להורג בזריקת רעל, ב-11 ביוני 2001, בכלא טר הוט, אינדיאנה. על פי בקשתו, אף לא אחד מבני משפחתו נכח בעת הליך הוצאתו להורג.
לאחר מותו, נשרפה גופתו של מקווי, ואפרו פוזר.
מילותיו האחרונות של מקווי לפני מותו, נלקחו מתוך "אינוויקטוס" , שירו של המשורר ויליאם ארנסט הנלי , אשר נכתב בשנת 1875:
גאביאל חקיין מצוי
מגדל אפק
מגדל אפק (נקרא גם מגדל צדק) הוא גן לאומי שהוכרז בשנת 1994, בתחומו שרידי ישוב יהודי מתקופת בית שני, שנהרס על ידי הרומאים בזמן המרד הגדול בשנת 67, ומצודה צלבנית, מיראבל שמה (להבדיל מתל אפק ועליו מבצר אנטיפטריס). מגדל אפק מוקף על ידי שרידי הכפר הערבי מג'דל יאבא ששכן במקום עד מלחמת העצמאות. לאחר המלחמה ישבו במקום עולים חדשים. כיום בתחום השיפוט של העיר ראש העין.
גאוגרפיה.
המצודה חולשת על "מעבר אפק" שהוא מעבר צר בדרך הים (Via Maris) שהובילה ממצרים דרך ארץ ישראל לארם נהריים ובחזרה. מעבר דרך הים במישור הצר בין תל אפק למגדל אפק היה נחוץ כדי לעקוף ממזרח את נחל הירקון המתחיל בתל אפק ונמשך עד הים, הביצות והנחלים של אזור השרון במישור החוף וממערב את הדום השומרון, מדבר הסלעים ועמקי הנחלים שכיוונם ממזרח למערב.
ימי בית שני ותקופת המשנה והתלמוד.
מגדל צדק נודע בשמו הקדום מימי הבית השני - מגדל אפק. באתר שרידים דלים מתקופת הברונזה ותקופת הברזל. בתקופה החשמונאית התקיים במקום כפר יהודי שנחרב על ידי הרומאים במהלך המרד הגדול, ממנו שרדו בעיקר מערות קבורה מפוארות בסגנון ירושלים. אבנים מעוטרות בודדות בשימוש משני, כתובת ומעט חרסים מעידים על התקופות הרומית והביזנטית.
תולדות המצודה.
בתחילת המאה ה-12, בממלכת ירושלים, הוקמה במקום מצודה בידי משפחת איבלין בשם "מיראבל" (Mirabel - יפה נוף) על שום הנוף היפה הנשקף משם. בשנת 1187 נכבשה המצודה בידי המוסלמים. במבצר זה התבצר צבא המלכה מליסנדה שהונהג על ידי סניור רמלה כאשר מליסנדה ובנה בלדווין השלישי נלחמו על כס המלוכה. בלדווין השלישי ניצח, סניור רמלה גלה מהארץ ומליסנדה התבצרה במצודת העיר ירושלים. בשנת 1191 במסע הצלב השלישי נהרסה המצודה על ידי המוסלמים אך נבנתה בידי הממלוכים.
על משקוף אחד החדרים חקוקה כתובת ביוונית: "המרטיריון של הקדוש קיריקוס". אבן זו נלקחה כנראה ממקום אחר ושימשה כאן בשימוש משני. מרטיריון הוא מקום זיכרון למרטיר (קדוש מעונה). לפי המסורת הנוצרים היה קיריקוס ילד בן שלוש שנהרג על אמונתו בימי הקיסר דיוקלטיאנוס בסוף המאה ה-3 לספירה. הכתובת היא מהמאה הרביעית-חמישית לספירה.
מג'דל יאבא.
מהמאה ה-16 שכן במקום כפר בשם מג'דל יאבא. במאה ה-19 השתלט על האזור שייח' צאדק אל ג'מעיני ובנה טירה על חורבות המצודה לריכוז שלטונו ולצורך גביית מיסים באופן בלתי חוקי מעוברי אורח, עד שלבסוף הגלו אותו השלטונות הטורקים. מאז הכפר מג'דל יאבא כונה על שמו גם בשם מג'דל צאדק שתורגם לעברית כ"מגדל צדק". אבל ברוב המקורות כמו במפות נקרא המקום מג'דל יאבא.
ליד מסעף הכבישים ובכניסה אל הכפר ההרוס ניצבת אנדרטה לזכר הלוחמים במלחמת העצמאות שנפלו בכיבוש הכפר. על אדמות הכפר יושבים היום היישובים ראש העין, עינת וגבעת השלושה.
גן לאומי מגדל אפק.
בשנת 1994 הוכרז שטח בן כ-30 דונם סביב המבצר עצמו כגן לאומי. התהליך הסתיים ב-2005, עם הכרזת 1,671 דונם נוספים כחלק מהגן הלאומי מגדל אפק, לאחר הסרת התנגדות עיריית ראש העין. בשנת 2013 נסגר הפארק למבקרים עד להודעה חדשה בשל ונדליזם. בשנת 2016 החלו עבודות שיפוץ ושחזור האתר, והוא נפתח למבקרים בסיום העבודות במרץ 2021, כחלק מפארק גדול שפותח מסביבו.
אביב גפן
אביב ברוך גפן (נולד ב־10 במאי 1973) הוא זמר־יוצר, מוזיקאי, מלחין, פזמונאי, תסריטאי, שחקן ומפיק מוזיקלי ישראלי. מוביל את הרכב הרוק "אביב גפן והתעויוט" ושותף בצמד "בלאקפילד" עם סטיבן וילסון.
גפן הוא מוזיקאי פעיל מאז שנות ה־90 ויצירותיו, מראשית דרכו, עסקו במחאה ובסוגיות אוניברסליות כמו אהבה, שלום, מוות, דת וצבא; מנגד הוא עסק, לא פעם, גם בנושאים שנויים במחלוקת כמו התאבדות, סמים וסרבנות. עמדותיו של גפן היו מזוהות עם הזרם השמאלי בפוליטיקה הישראלית. אם כי בשנים האחרונות בהופעותיו גפן מגיע ליישובים דתיים ולהתנחלויות.
נעוריו ותחילת דרכו.
גפן נולד ברמת גן וגדל בילדותו במספר יישובים: רמת גן, בית יצחק, רמות השבים, הוד השרון ונוה איתמר. אביו הוא הפזמונאי יהונתן גפן, אימו היא המפיקה נורית גפן ואחותו הגדולה היא הסופרת והבמאית שירה גפן. סבתו מצד אביו אביבה, שגפן נקרא על שמה, היא אחותו של משה דיין.
גפן למד בבית הספר 'רופין' שבעמק חפר, אך נפלט ממערכת החינוך בסוף כיתה ח'.
גפן לא התגייס לצה"ל. סוגיית אי גיוסו לצבא עוררה הדים רבים בתקשורת, בפוליטיקה ובציבור. במהלך השנים, גפן מסר מספר גרסאות שונות לגבי אי גיוסו לצה"ל. מול התקשורת הישראלית, גפן נוהג להציג גרסה לפיה לא התגייס לצבא משום שקיבל פטור רפואי בגין בעיית עקמת בגבו. אולם, מכתב ממנהל הגיוס, שנחשף בשנת 1996 בעיתון ידיעות אחרונות, מציג את הגרסה של צה"ל לפיה גפן אמנם קיבל פטור רפואי, אך פטור זה היה זמני בלבד, ולאחר שהפטור הזמני פקע, גפן נמצא כשיר לשירות ביטחון, אולם אז גפן איים (בעל פה ובכתב) שהוא יתאבד אם הצבא יגייס אותו, ורק לאחר מכן צה"ל העניק לו פטור קבע משירות ביטחון.
קריירה מקצועית.
הופעותיו הראשונות.
הופעתו הראשונה של גפן הייתה ב־1984, בתוכנית "שמיניות באוויר" בערוץ הראשון. הוא שר את השיר "כולך בת 40", שהלחין למילותיה של אחותו שירה גפן, שכתבה אותו לכבוד יום הולדתה של אמו, נורית גפן.
בשנת 1986 השתתף לצד מיקי קם בסרט הקצר "המטפחת", שעבורו כתב והקליט את השיר "אמא". בשנת 1990 הקליט גפן שיר רשמי ראשון, "חבר". בהקלטה ניגנה איתו הלהקה שליוותה אותו באותה תקופה, "חתולים בצנרת". השיר ראה אור לראשונה באלבום 'שפמשותפת - מועדון השירים הבודדים' שיצא בשנת 1991.
שנות ה־90.
בשנת 1991 חתם על חוזה עם חברת הד ארצי והחל להקליט את אלבומו הראשון, "זה רק אור הירח", עם להקת "התעויוט", המלווה אותו עד היום. האלבום יצא לחנויות ב־25 בספטמבר 1992 ונמכר באותה שנה ב־200 עותקים בלבד, אך לימים נחשב לאחד מאלבומי הרוק החשובים בישראל, הן בגלל המוזיקה הן בשל נושאי השירים, שעוררו סערה, והראיונות שקדמו לו. גפן, שהיה אז בן 18 בלבד, כתב והלחין את כל שירי האלבום, בעיבודים של משה לוי. מהשירים הבולטים באלבום היו "מיליארד טועים", "אמש", "אלימות", "שנינו שווים", "לאן את הולכת" ושיר הנושא "אור הירח". הופעתו הטלוויזיות הראשונה של גפן כזמר נערכה בשנת 1991, במסגרת התכנית 'סופשבוע' בערוץ הראשון, בהנחיית אהוד מנור. בתוכנית זו, גפן שר את שירו 'אמש'.