עיצוב המדליה נבחר בתחרות בינלאומית שנערכה על ידי הוועד האולימפי הבינלאומי בדומה לאולימפיאדות הנוער הקודמות. הזוכה בתחרות היה צ'פריאן בורזו בן 20 מרומניה עם יצירתו "לפסגה" שגבר על מעל 300 מועמדים מ-65 מדניות. הצד הקדמי של המדליה בעיצובו מתאר את הרי סקנדינביה, חורף, קרח, גלגליות, מגלשיים והפודיום. הצד האחורי של המדליה עוצב על ידי הוועדה המארגנת של אולימפיאדת הנוער בלילהאמר (LYOGOC) שלקחו את השראתם מארבעת המעצבים הנורווגיים צעירים שיצרו את לוגו המשחקים בשלבים המוקדמים של ארגון המשחקים.
טבלת המדליות.
הדירוג בטבלה מתבסס על מידע כפי שנמסר על ידי הוועד האולימפי הבינלאומי. הטבלה מסודרת לפי מספר הזכיות במדליית זהב של הספורטאים מכל מדינה, לאחר מכן נלקח בחשבון מספר הזכיות במדליית כסף ולאחר מכן מספר הזכיות במדליית ארד. במידה וקיים שיויון בדירוג המדינות, הן מופיעות בסדר אלפביתי בהתאם לאותיות הייצוג של המדינה בוועד האולימפי הבינלאומי.
באולימפיאדה הוענקו סך הכל 210 מדליות ב-70 אירועים: 70 מדליות זהב, 70 מדליות כסף, ו-70 מדליות ארד.
במספר אירועים, התחרו צוותים שהורכבו ממספר ספורטאים ממדינות שונות. המדליות שצוותים אלו זכו בהם כלולות בטבלה כמדליות שהוענקו ל"נבחרת לאומים מעורבת". במהלך המשחקים היו 4 תחרויות שהורכבו אך ורק מנבחרות מעורבות. לפיכך כל המדליות באירועים הללו נספרו ל"נבחרת לאומים מעורבת", סך הכל 4 מדליות זהב, 4 מדליות כסף ו-4 מדליות ארד. שאר המדליות הוענקו באירועים בהם הנבחרות המעורבות התחרו בנבחרות המייצגות מדינת לאום אחת. "הנבחרת המאוחדת" אינה מדורגת בטבלה.
&lt;onlyinclude&gt;
&lt;/onlyinclude&gt;
טריגווה הוולמו
טריגווה מגנוס הוולמו (בנורווגית: Trygve Magnus Haavelmo; 13 בדצמבר 1911 - 28 ביולי 1999) היה כלכלן ומתמטיקאי נורווגי, חתן פרס נובל לכלכלה לשנת 1989.
חייו.
נולד באוסלו שבנורווגיה. הוא קיבל תואר בכלכלה מאוניברסיטת אוסלו בשנת 1930, ובסופו של דבר הצטרף למכון הכלכלה, בהמלצתו של רגנר פריש. הוולמו היה עוזרו של פריש עד שמונה לראש החישובים של המכון. ב-1936 למד סטטיסטיקה בקולג' האוניברסיטאי של לונדון, ובהמשך נסע לברלין (גרמניה), לז'נבה (שווייץ) ולאוקספורד (אנגליה) ללימודים נוספים. הוולמו הרצה באוניברסיטת ארהוס במהלך שנת 1938, ולאחר מכן, עקב מלגה שקיבל, עבר לארצות הברית. הוא עבד במחלקה הסטטיסטית בניו יורק. הוא קיבל את הדוקטורט שלו ב-1946, עבור עבודתו על גישת ההסתברות באקונומטריקה.
הוא שימש כפרופסור לכלכלה ולסטטיסטיקה באוניברסיטת אוסלו בשנים 1948–1979.
בשנת 1989 הוענק לו פרס נובל לכלכלה על הבהרת היסודות ההסתברותיים של האקונומטריקה ועל הניתוח של מבנים כלכליים בו-זמניים.
הוולמו נפטר באוסלו ב-28 ביולי 1999.
יאנקו
אליזבת אן ביילי סיטון
אליזבת אן ביילי סיטון (או: אליזבת הקדושה; 28 באוגוסט 1774 - 4 בינואר 1821) הייתה האישה האמריקאית הראשונה שעברה הליך קנוניזציה (הכרזה על אדם מת כקדוש) בכנסייה הקתולית.
היא הקימה את האקדמיה הקתולית הראשונה באמיצבורג מרילנד, אשר הייתה מיועדת לנשים, ומאוחר יותר יסדה את קהילת "אחיות החסד" קהילת האחיות הדתיות הראשונה.
ביוגרפיה.
סיטון נולדה בניו יורק כשנתיים לפני המהפכה האמריקאית, והיא בתם השנייה של דר' ריצ'רד ביילי וקתרין צ'רלטון, בני משפחות ממעמד סוציו אקונומי גבוה, אשר היגרו לאמריקה מיבשת אירופה. אביה ממוצא צרפתי והוא שימש כקצין הבריאות הראשי של נמלי ניו יורק, והוא היה הפרופסור הראשון שקיבל תואר פרופסור מאוניברסיטת קולומביה. אמה הייתה ביתו של כומר אנגלי ששירת כרקטור של כנסיית סנט אנדרו בסטטן איילנד במשך כ 30 שנים, שלימים הפכה לכנסייה האפיסקופלית, שם החלה אליזבת את התקרבותה לדת הנוצרית.
ב 1777 כשהייתה בת שלוש, נפטרה אמה של אליזבת', ככל הנראה כתוצאה מסיבוכים בלידתה של אחותה הקטנה קת'רין שנקראה על שם אימה ונפטרה גם כן כשנה מאוחר יותר.
אביה של אליזבת' נישא בשנית לשרלוט אמיליה ברקלי. בין אליזבת' לאמה החורגת היו יחסים קרובים, ברקלי הייתה פעילה חברתית בכנסייה אליה השתייכה, ולעיתים קרובות לקחה אליזבת' חלק בפעילויות הצדקה בהם לקחה חלק ברקלי. לזוג נולדו חמישה ילדים נוספים, אך נישואיהם הסתיימו בפרידה. במהלך תקופת הגירושים נתקו אמה ואחיה החורגים של אליזבת' את הקשר איתה ועם אחותה הגדולה, אביה נסע ללמוד לימודי רפואה מתקדמים בלונדון ואליזבת' ואחותה נשארו בניו יורק והתגוררו עם בני משפחתם.
את התקופה הזאת תיעדה אליזבת' ביומניה והגדירה אותם כ"תקופת חושך בחייה" בהם הדגישה את תחושת הפרידה מאמה השנייה ואת תחושת האובדן על קשריה עם אחיה החורגים. ביומנים אלו כתבה אליזבת' גם על תחביביה כגון טבע, מוזיקה ושירה, נגינה על פסנתר, רכיבה על סוסים ועוד. כמו כן ביומנים אלו כתבה אליזבת' על שאיפותיה הדתיות, היא ציינה שמות של יצירות ספרותיות שקראה ואהבה ואף השתמשה ביומנים אלו להתבוננות פנימית באישיותה, כך שביומניה ניתן לפגוש לא מעט תכנים העוסקים באישיותה.
ב־25 בינואר 1794 נישאה לאיש העסקים ויליאם סיטון אשר עסק בסחר ימי, ולזוג נולדו חמישה ילדים. בשנת 1803 נפטר ויליאם בעקבות מחלת השחפת בליבורנו, איטליה. לאחר חזרתה מאיטליה לניו יורק, הצטרפה לקהילה הקתולית הצעירה, שכן רק שנים אחדות לפני - כן הוסרו ההגבלות על הכנסייה הקתולית בארצות הברית, ועל אף שמרבית הסובבים ניתקו קשרים עם המצטרפים לכנסייה הקתולית.
בשנת 1809 נענתה אליזבת' להזמנתו של הכומר מת'יו אורבין ועברה להתגורר במרילנד, מספר חודשים לאחר מכן היא הקימה את בית הספר "סנט ג'וזף" שהיה לאקדמיה הראשונה לנשים קתוליות בארצות הברית.
לאחר הקמת האקדמיה היא כונתה "האם סיטון", והמשיכה את פועלה בכנסייה הקתולית באירועי צדקה ותרומה. כשנה לאחר מכן, היא הקימה את ארגון "אחיות החסד", ארגון נזירות אשר רכשו השכלה בסיעוד ופעלו בהתנדבות בקהילה ובבתי החולים. היא ראתה את הארגון כחלק מקהילת "סנט וינסט דה פול" בצרפת, שעל בסיס רעיונותיה פיתחה אליזבת' את משנתה הדתית, ואף ראה עצמה חלק מקהילה זאת, אך לא יכלה להצטרף אליה באופן רשמי בעקבות האמברגו שהוטל על צרפת במסגרת המלחמות הנפוליאוניות. בשנת 1810 הקימה עם הארגון את בית היתומים הראשון באמיסבורג.
בשנת 1821, בגיל 46, נפטרה אליזבת' ממחלת השחפת. כיום היא קבורה בהיכל הלאומי "סנט אליזבת' אן סיטון" באמיצבורג, מרילנד.
בשנת 1830, הקימו הנזירות אשר היו חברות בארגון "אחיות החסד" את בית היתומים ובית הספר הראשונים באזור מערב מיסיסיפי, ואת בית החולים הראשון בסנט לואיס שנקרא על שמה.
מורשת.
כיום, שש קהילות קתוליות מייחסות לעצמן שורשים לארגון "אחיות החסד" אשר ייסדה באמיצבורג, בנוסף לקהילה המקורית. כלל הקהילות מאורגנות תחת ארגון "Vincentian" והן ממוקמות בניו יורק, סנסנטי, אוהיו, הליפקס, ניו ג'רזי ופנסילבניה.
קהילת אחיות החסד ממשיכה את פעילויותיה כפי שראתה ברוחה סיטון, ואף הצטרפה באופן רשמי למסדר "סנט וינסט דה פול" והן כפופות אליהם מבחינה רעיונית.
בית הספר "האם סיטון באמיסבורג" הוא המוסד אשר ממשיך היום את פעילותה של האקדמיה אשר הקימה והוא ממוקם פחות מקילומטר ממקומה המקורי של האקדמיה והוא ממומן באמצעות תרומות.
ב 1856 הוקמה על ידי הבישוף של ניוארק וארגון אחיות החסד, ג'יימס רוזוולט ביילי, בן דודו של הנשיא תאודור רוזוולט אוניברסיטת סיטון הול, על שם דודתו. האוניברסיטה פועלת בפנסילבניה עד היום, והיא תחת חסותן של ארגון אחיות החסד.
בשנת 1975 נחנך בלאס פינאס, הפיליפינים בית ספר על שמה, הפועל תחת משנתה הדתית והוא בית הספר הקתולי הגדול ביותר בעיר, כמו כן מספר רב של בתי ספר נקראים על שמה ברחבי ארצות הברית ומספר מבנים באוניברסיטאות שונות נקראים על שמה.
הליך הקנוניזציה.
ב־17 במרץ 1963, הכריז האפיפיור יוחנן העשרים ושלושה על אליזבת' כמבורכת, וב - 14 בספטמבר 1975, היא הוכרזה כקדושה על ידי האפיפיור פאולוס השלישי בטקס פומבי בכיכר פטרוס הקדוש, בקריית הוותיקן.
גם האפיפיור שם דגש על היותה האמריקאית הראשונה שהוכרזה כקדושה "מתוך כוונה לכבד את קרקעות הלאום מהן היא צמחה..."
היום הקדוש לזכרה נקבע ל 4 בינואר, והוא "יום אליזבת' הקדושה". היא הוכרזה כקדוש הפטרון של יורדי הים.
טריגבה הבלמו
פאדי טשייפסקי
מאצ'י קורו
מאצ'י קורו (ביפנית: 街コロ) הוא משחק קופסה יפני שתוכנן על ידי מָסַאוֹ סוּגָנוּמה ופורסם על ידי חברת IDW Games וחברת Pandasaurus Games. המשחק מצריך מיומנויות אסטרטגיות עם אלמנט מזל משמעותי. המשחק יצא לאור בשנת 2012 והיה מועמד למספר פרסים. זכה בפרס ראשון למשחקי שולחן של TGA ובפרס הראשון של המגזין הגרמני Fairplay לשנת 2015.
מבנה המשחק.
המשחק מכיל קלפים ומטבעות. הקלפים נחלקים ל-2 סוגים: "אטרקציות" ו-"נכסים". לכל אחד מהקלפים עלות (במטבעות), פעולה ייחודית, ומספר המציין את תוצאת הטלת הקוביות שמפעילה את הקלף.
מהלך המשחק.
המשחק מתחיל כאשר לכל אחד מהשחקנים שלושה מטבעות, קלף משאב וקלף תעשייה (הקלפים זהים לכל השחקנים). בתחילת המשחק מטיל כל שחקן בתורו קובייה אחד, ועל פי תוצאת ההטלה "מופעלים" הקלפים השונים שבידי השחקנים. אם כתוצאה מהטלת הקוביה על השחקן לשלם לשחקנים אחרים, תהא זו פעולתו הבאה. לאחר מכן השחקן יקבל את כל המטבעות המגיעים לו, ולבסוף, לבחירתו ובהתאם לסך המטבעות שמצוי בידו, יכול לרכוש קלף נכס אחד. ככל שמתקדם המשחק הכמות ההולכת ועולה של קלפי נכס שנמצאים בידי שחקן מגדילים את ההסתברות שיקבל תשלומים ואת גדלם.