ססלר מוערך עקב הבנתו ופרשנותו בתחום משחקי וידאו ודומיהם וצבר לעצמו מעריצים רבים בתחום, הרואים בו אחת מהסמכויות העליונות בנושאים אלה. פופולריות זו הודגמה כאשר מתיחה עבור אחד באפריל הציגה אותו מככב בתוכנית לילה, בה הוא מגדף את אורחיו עד אשר אלו מתחילים לספק לו מידע על משחקים, הוצף הערוץ בשאלות מתי תעלה התוכנית, על אף שהיה מדובר במתיחה בלבד. במקרה אחר פתח מעריץ של ססלר אתר בו התחזה לו ורכש את אמונם של מספר מעריצים אחרים.
בנוסף לתוכנית X-Play ססלר מופיע גם בתוכנית הטכנולוגיה והמחשוב Attack of the Show! בפינה שבועית בה סוקר את חדשות עולם המשחקים.
אלן בין
אלן לה-וֶרן בין (באנגלית: Alan LaVern Bean; 15 במרץ 1932 – 26 במאי 2018) היה אסטרונאוט בתוכנית אפולו ובסקיילאב. האדם הרביעי שהלך על הירח, במסגרת משימת אפולו 12.
בצעירותו.
בין נולד ב-15 במרץ 1932, בווילר, טקסס. בשנת 1950, סיים לימודים בבית הספר על שם ר.ל. פסקל, בפורט וורת', טקסס.
היה לו תואר בוגר במדעים בהנדסה אווירונאוטית מאוניברסיטת טקסס, אותו השלים בשנת 1955. בתום לימודיו הצטרף לצי, ולמד בבית הספר לטיסה. לאחר מכן הוצב בטייסת התקיפה הסילונית בג'קסונוויל, פלורידה. לאחר ארבע שנים, התחיל לימודים בבית הספר לטייסי ניסוי של הצי, ולאחריו הטיס מספר מטוסים של הצי.
בין צבר למעלה מ-7,145 שעות טיסה, מתוכן 4,890 שעות על מטוסי סילון.
בנאס"א.
בין היה בקבוצה השלישית שנבחרה על ידי נאס"א בשנת 1963 (לאחר שניסה פעם אחת להתקבל ולא נבחר). הוא היה טייס גיבוי של ג'מיני 10 אולם בתחילה לא קיבל שיבוץ למשימות הראשונות של תוכנית אפולו. בזמן האימונים הוא היה האסטרונאוט הראשון שהתאמן בסימולטור הציפה הנייטרלית (בריכת האימונים שבמרכז טיסות החלל מרשל) והיה מעורב בשילוב בריכה זו בתוכנית האימונים של האסטרונאוטים. לאחר שהאסטרונאוט קליפטון ויליאמס נהרג בתאונת מטוס, פיט קונראד ביקש שבין יהיה במקומו בצוות הגיבוי של אפולו 9.
אפולו 12.
בין היה טייס נחתת הירח של אפולו 12, הנחיתה השנייה על הירח, בנובמבר 1969. במהלך השיגור פגעו במשגר שני ברקים בעת שחלף באטמוספירה העליונה. פגיעות אלה שיבשו את פעולת המחשבים ואת קריאת הטלמטריה על הקרקע למשך מספר דקות. בהברקה של רגע, פקד בקר הטיסה (ג'ון ארון) על הצוות "Try SCE to aux", בהתייחסו למתג נידח בקונסולת השליטה של החללית, ובין הוא האסטרונאוט שביצע את הפעולה שתיקנה את הבעיה והצילה את המשימה מביטול.
בין היה האדם הרביעי שהלך על הירח. במהלך המשימה הצוות אסף דוגמאות מקרקע הירח (בסך הכול 34 קילוגרם), וחלקים מהחללית הבלתי מאוישת סרוויור 3, שנחתה על הירח באפריל 1967. כמו כן, הושארה על הירח ערכת ניסויים.
בין ביצע שתי הליכות חלל על הירח. הראשונה נמשכה 3 שעות ו-56 דקות והשנייה נמשכה 3 שעות ו-49 דקות. במהלך המשימה שהה בין על הירח יום אחד, 7 שעות, 31 דקות ו-11.6 שניות.
לצוות היו מספר מצלמות, אך בין לקח עימו את מצלמת האסלבלאד (Hasselblad) האישית שלו. הוא תכנן להשתמש באפשרות הטיימר כדי לצלם תמונה שלו ושל קונראד יחדיו ליד סרוויור 3, ובכך להפתיע את צוות תחנת הקרקע באופן שבו צולמה התמונה. אולם במהלך הליכת הירח הוא וקונראד לא הצליחו למצוא את הטיימר כשהם עמדו ליד החללית והם איבדו את ההזדמנות. הוא מצא את הטיימר רק לקראת סוף הליכת החלל, כאשר זה היה מאוחר מידי, ואז הוא זרק אותו רחוק ממנו בתסכול אל אוקיינוס הסערות.
בציוריו של המשימה כלולות תמונות של איך התמונה הזו הייתה אמורה להראות (בציור הנקרא "The Fabulous Photo We Never Took") ותמונה של חיפוש הטיימר (בציור הנקרא "Our Little Secret").
סקיילאב 3.
בין פיקד על חללית במשימת סקיילאב 3, בין 29 ביולי ל־25 בספטמבר 1973. במהלך 59 ימי המשימה, קבע שיא מרחק טיסה של 24,400,000 מייל. בין ביצע הליכת חלל אחת לבחינת מערכת הריחוף (ה-MMU). יחד עם ג'ק לוסמה ואוון גריוט הצוות הצליח להספיק 150% מיעדי המשימה.
לאחר סקיילאב.
לאחר מכן שימש מפקד גיבוי של מיזם המבחן אפולו-סויוז. בשנת 1975 פרש מהצי, והמשיך בתפקידיו בנאס"א כאזרח. בשנת 1981 פרש מנאס"א.
כצייר.
בתום שירותו החליט בין להקדיש את חייו לציור. הוא פתח סטודיו ביוסטון, שם הוא צייר את נופי הירח שראה. הוא הרגיש שעליו להקדיש את שארית חייו לציור כדי להעביר את התחושות והצבעים שראה על הירח, וכי הוא אינו מהנדס יותר אלא אמן במשרה מלאה. בחלק מציוריו אף כלל אבק ירח שהיה על החליפה שלו. הוא אף בנה בביתו מודל של הירח ומקומות בהם הייתה משימת אפולו 12, כדי לשחזר נכונה את הזויות והכיוונים בציורים שלו.
נפטר ביוסטון ב-26 במאי 2018, בגיל 86.
אותות ועיטורים.
בנוסף, השיג 11 שיאי עולם בתחומי החלל והאסטרונאוטיקה, וקיבל מספר אותות הוקרה מטעם נאס"א והצי האמריקאי.
שד קטן
ג'אמוס
ג'מוס
מניפתה של ליידי וינדרמיר
מניפתה של ליידי וינדרמיר (באנגלית: Lady Windermere's Fan) הוא מחזה קומי בארבע מערכות מאת אוסקר ויילד. המחזה עובד להצגת תיאטרון לראשונה ב-22 בפברואר 1892 בתיאטרון סנט ג'יימס שבלונדון, והועלה לראשונה על הבמה בשנת 1893. בדומה לקומדיות אחרות של ויילד, גם כאן מדובר בסאטירה עוקצנית על המוסר והאתיקה בחברה הוויקטוריאנית, ובעיקר באופן שהם באים לידי ביטוי במסגרת מוסד הנישואין.
הסיפור מספר את קורותיה של ליידי וינדרמיר, שהחלה לחשוד שמא בעלה מנהל רומן עם אישה אחרת. לאחר שבחרה להעמיד בפניו את חשדה, הזמין בעלה את האישה האחרת (היא גברת אירלין) למסיבת יום ההולדת שלה, וליידי וינדרמיר, בכעס רב, החליטה בתגובה לעזוב את בעלה לטובת גבר אחר. משהבינה גברת אירלין במה הדברים אמורים, החלה לעקוב אחר ליידי וינדרמיר בניסיונות לשכנע אותה לחזור לבעלה. על אף שהשתלשלות העניינים העמידה אותה במצב מביך, היא המשיכה להקריב את עצמה ואת שמה הטוב במטרה להציל את נישואיה של ליידי וינדרמיר.
דמויות רבות במחזה קיבלו את שמם ממקומות אמיתיים בצפון אנגליה- ליידי וינדרמיר מאגם וינדרמיר, הדוכסית מבֶּריק, מבריק על טוויד, לורד דרלינגטון מדרלינגטון.
ב- 5 בפברואר 1893 הוצג המחזה לראשונה בתיאטרון פלמר שבברודוויי בהופעה שהייתה גם הופעתה הראשונה בברודוויי של שחקנית התיאטרון והקולנוע ג'וליה ארתור שגילמה בתפקיד הראשי את ליידי וינדרמיר.
עלילת המחזה.
מערכה ראשונה.
תחילתו של המחזה בבוקרו של יום בסלון ביתם של ליידי וינדרמיר ובעלה שבלונדון. השעה היא שעת התה האנגלית המפורסמת, וליידי וינדרמיר, שיום זה הוא יום הולדתה, זוכה לביקורו של חבר העונה לשם לורד דרלינגטון. היא מציינת בפניו את דאגתה לנוכח המחמאות הרבות שהוא מרעיף עליה, אף על פי שברור לכל שהיא כלל לא מודעת לאהבתו הרבה כלפיה. גם הדוכסית מבריק ובתה, ליידי אגאת'ה, באות לבקרה ביום זה ומתוודעות באותה ההזדמנות ללורד דרלינגטון שעוזב זמן קצר לאחר מכן.
לאחר שהדוכסית שילחה את בתה מהחדר, היא מפנה את תשומת לבה של ליידי וינדרמיר שייתכן ובעלה בוגד בה, היות שנפוצו שמועות בכל רחבי לונדון שהוא מבקר לאחרונה פעמים רבות בביתה של מישהי בשם גברת אירלין, ובזאת גם לא די, וייתכן שהוא גם תומך בה מבחינה כספית.
לאחר עזיבתן של הדוכסית ובתה מחליטה ליידי וינדרמיר לבדוק את דפי החשבון של בעלה ולאחר שערכה חיפוש בספר החשבונות שבשולחן הכתיבה שלו ולאחר שלא מצאה בו שום דבר מחשיד, צץ לנגד עיניה ספר חשבונות אחר, ספר חשבונות נעול. לאחר שפרצה את המנעול ועיינה בספר החשבונות היא מגלה שאכן נעשו העברות כספיות גדולות למישהי בשם גברת אירלין. בשלב הזה נכנס לורד וינדרמיר לחדר ומגלה שרעייתו מעיינת בספר החשבונות. בין השניים מתפתחת מריבה ואף על פי שלורד וינדרמיר לא הכחיש את קשריו עם אותה גברת אירלין, הוא טען שהוא לא בגד בה מאחר שכל עניינו וכל רצונו היו אך ורק להגן עליה (על ליידי וינדרמיר) מפני סוד שעלול היה להמיט עליה חרפה גדולה. ליידי וינדרמיר מסרבת להאמין לדבריו, אך לורד וינדרמיר מתעקש ואף שולח לגברת אירלין הזמנה בכתב ידו למסיבת יום הולדתה של אשתו המתוכננת להיערך עוד באותו יום בשעות הערב, בעוד שליידי וינדרמיר מצידה טוענת שהיא תגרום לשערורייה אם גב' אירלין אכן תופיע למסיבתה, בתגובה, טוען לורד וינדרמיר, שזה יהיה אך ורק לטובתה אם היא לא תעשה כן.
מערכה שנייה.
המערכה השנייה נפתחת מאוחר יותר בערב, בחדר האורחים של משפחת וינדרמיר, במהלך מסיבת יום ההולדת.
האורחים נכנסים, ופארקר, רב המשרתים, מכריז על הגעתם. לורד וינדרמיר נכנס ומבקש מאשתו לשוחח עם גב' אירלין, אך ליידי וינדרמיר לא מתייחסת לבקשתו. לורד אוגוסטוס לורטון (הידוע בכינויו "טאפי"), חברם המשותף של הזוג וינדרמיר, נכנס, ובשיחה שהוא מנהל ביחידות עם לורד וינדרמיר הוא מבקש לדעת פרטים אודות גב' אירלין, אותה הוא מכיר זה לא מכבר. לורד וינדרמיר מציין בפניו שאף על פי שהוא נפגש פעמים רבות עם גב' אירלין, אין שום דבר פסול בקשר שלו עימה.
גב' אירלין מגיעה למסיבה וזוכה לקבלת פנים מאוד קרירה מצידה של ליידי וינדרמיר. לורד וינדרמיר ומספר חברים נוספים עורכים הכרה בין גב' אירלין לאורחים נוספים בשעה שרבות מהנשים המתוודעות אליה מודעות לסיפורים אודותיה מצד אחד, אך מצד שני, נשבות מקסמה ומאישיותה.