באותה תקופה בתי הספר לרפואה הישנים נסגרו על ידי המהפכנים שראו בהם דוגמה לניוון המדע תחת "המשטר הישן" המלוכני. במקומם עודדו נציגי המהפכה את ענף הכירורגיה שתפס תאוצה והגיע באותם הימים להישגים מרשימים יותר מאשר הרפואה הפנימית.
בגיל 18 התמנה דופיטרן לעוזר נתיחות אנטומיה (prosector) ב"אקול דה סאנטה", תפקיד שלא סיפק לו אמצעי פרנסה סבירים, אולם הקנה לו ידע וניסיון רב בתחומי האנטומיה, הפיזיולוגיה והכימיה.
ב"סלפטרייר" ז'אן-ניקולא קורוויזאר הטיל עליו את האחראיות על הנתיחות. כשרצו לגייסו לצבא, בגלל תפקידו החיוני, קיבל דופיטרן פטור לפי בקשה מפורשת של בית הספר לרפואה
בשנת 1797 סיים את לימודיו באוניברסיטה והתערה בקהילת הרופאים בפריז.
בגיל 24 עלה למעמד מדריך ללימודי אנטומיה וכתב מונוגרפיה על האנטומיה הפתולוגית על בסיס ניסיונו בנתיחות.
הקריירה האקדמית והמקצועית.
דופיטרן לימד שיעורי פתולוגיה, כשלצידו עבד כעוזר הוראה רנה לאאנק. שניהם הקימו ביחד את החברה לאנטומיה, אולם היחסים ביניהם הפכו במהרה לעכורים.
נסיבות פוליטיות הביאו לדחיית טקס קבלת התואר דוקטור לרפואה לשנת 1803. עבודת הדוקטורט של דופיטרן נקראה "הצעות בכמה נושאים באנטומיה, פיזיולוגיה ואנטומיה פתולוגית". דופיטרן המשיך ללמד אנטומיה ובגיל 25 זכה במכרז עבור משרת כירורג בבית החולים אוטל-דייה בפריז. ב-1808 התמנה לסגנו של הכירורג הראשי פלטאן בבית חולים זה. פלטאן, נציג של האסכולה הישנה, אטם אוזנו לרעיונות החדשניים שהעלה דופיטרן.
המנטור של דופיטרן בעבר, גספאר-לוראן בל, הפך בינתיים, החל מ-1804 לכירורג האישי של הקיסר נפוליאון וליווה את הצבא במסעותיו. דופיטרן הסתכסך לבסוף איתו, סירב להתחתן עם בתו ונשא כעבור 3 חדשים אישה אחרת:העלמה לאמבר דה סנט אוליב.
בשנת 1812 הגיע דופיטרן לתפקיד המיוחל של פרופסור לרפואה ניתוחית (כירורגיה) במקום רפאל ביינווני סבטייה, וב-9 בספטמבר 1815 התמנה לכירורג ראשי של בית החולים אוטל דייה, תפקיד שבו כיהן למעלה מעשרים שנה. בתקופתו בית החולים "אוטל דייה" קנה לעצמו מעמד מוביל בין בתי החולים באירופה.
בשנת 1816 הוענק לו תואר האצולה "ברון". דופיטרן היה לכירורג החצר המלכותית בימי המלכים שארל העשירי ולואי פיליפ.
בשנת 1825 נבחר כחבר באקדמיה למדעים במסגרת המכון של צרפת.
בשנת 1833 נפגע דופיטרן מאירוע מוחי . בשנת 1834 אחרי עבודה בלתי פוסקת, לקח סוף סוף חופשה מבית החולים, וערך טיול באיטליה. בשובו חידש את פעילותו הרפואית, אך מצב בריאותו הידרדר.
כעבור שנתיים הוא נפטר בפריז, בגיל 58, כתוצאה מאבסצס באדר. לפני מותו סירב לניתוח.
דופיטרן הובא לקבורה בבית הקברות פר לשז בגוש 38.
מורשתו המקצועית.
דופיטרן שילב בפעילותו הענפה ביקורים במחלקה בוקר וערב, ניתוחים רבים, הוראה לסטודנטים ומעקב רפואי של מטופלים רבים בקליניקה הפרטית שלו. תואר כמורה מזהיר, מאבחן מבריק וכירורג בחסד.
היה תובעני מאוד ובקורתי כלפי תלמידיו ועמיתיו. עורר בקורות רבות, ויש שכינו אותו בכינויים לא מחמיאים. כך ז'אק ליפרנק קרא לו "השודד מאוטל דייה" ופייר-פרנסואה פרסי טען שהיה "ראשון בין כירורגים ואחרון בין בני אדם".
הכירורג ז'וף-פרנסואה מלגן העיר על דופיטרן:"אי אפשר לבקש את התהילה כשאתה רודף רק את הפרסום".
דופיטרן טיפל במגוון רחב של מקרים - מנפגעי חבלות ועד למחלות מערכת העיכול ומחלות גינקולוגיות. הוא ביצע ושכלל כמעט את כל הניתוחים שהיו ידועים בתקופתו, המציא גם שיטות ניתוח חדשות, ביניהן צילוק המעי באמצעות בקעים חנוקים. בשנת 1812 ביצע כריתה של חלק מהלסת התחתונה במקרה של סרטן של החניכיים..המטופל שרד 21 שנה אחרי הניתוח.
דופיטרן פיתח טכניקה כירורגית לטיפול בסרטן צוואר הרחם. חבים לו גם סיווג חדש של הכוויות ותיאור ברור של הפתולוגיה של הנקע המולד של מפרק הירך.(1826)
הוא היה בין הראשונים שביצע בהצלחה ניקוז של אבסצס מוחי באמצעות טרפנציה והשתמש בשיטתו זו גם בטיפול בפרכוסים אפילפטיים. הוא נודע גם כמי שטיפל בנפוליאון ב טחורים.
ספרו החשוב ביותר היה "ספר הלימוד המקיף על הסטומה הרפואית" שבו יישם את העקרונות שנוסחו על ידי ג'ון האנטר.
דופיטרן כתב בתחומו מאמרים ללקסיקון לרפואה ופרסם מאמרים מדעיים על ניתוחי
סטומה רפואית במעיים (1828), ליגטורות של העורק התת-בריחי (1819)
, על שבר עצם הפיבולה, על טיפול במפרצת עורקית על ידי לחץ, טיפול כירורגי בפיתול הצוואר (1822) באמצעות חתך בגיד השריר הסובב ראש הקצר (sterno-mastoid tenotomy).
הוא תיאר ראשון את כוויצת היד הנושאת את שמו וביצע בשנת 1831 ניתוח ראשון של הפרעה זו. פרסם על כך מאמר בעיתון הרפואי "לאנסט" בשנת 1834.
ספרו החשוב ביותר היה "ספר הלימוד המקיף על הסטומה הרפואית" שבו יישם את העקרונות שנוסחו על ידי ג'ון האנטר.
מעבודתו צבר דופיטרן רכוש ניכר, ששוויו הוערך ב-1830 ל-3 מיליון פרנק. שליש מזה הוא תרם למלך שארל העשירי שהוגלה. סכום בשווי 200,000 פרנק תרם לפקולטה לרפואה והוא שימש להקמת קתדרה לאנטומיה פתולוגית ולייסוד מוזיאון אנטומי על שמו בידי מתייה אורפילה. כמו כן הקים קרן לסיוע לרופאים במצוקה.
מונחים רפואיים הנושאים את שמו.
בדרך כלל מדובר בשבר במלאולה הפנימית בבסיס שלה, וכן במלאולה החיצונית, כ-5-6 ס"ם מעל השוליים התחתונים שלה, שבו התנגודת היא הקטנה ביותר.
ספרים ופרסומים אחרים.
חלק גדול מתרומותיו לכירורגיה ולרפואה ומהרצאותיו ושיעוריו פורסמו על ידי תלמידיו.
"הצעות בכמה נושאים של אנטומיה, פיזיולוגיה ואנטומיה פתולוגית"
"תזכיר על כמה מחקרים של האדון ברון דה דופיטרן"
Revue médicale française et étrangère, Paris, 1829; 1: 367—368
Journal universel et hebdomadaire de médecine et de chirurgie pratiques et des institutions médicales, Paris, 1831, 2nd series; 5: 352—365
כללו דו"חות שהקיפו את כל יום העבודה של המנתח - לרבות תאורי המקרים, עם אנמנזה, נתונים אנטומיים-פתולוגיים, אבחנה מבדלת, הטיפול ,המהלך אחרי הניתוח ובמקרים של מוות - ממצאי הנתיחה שלאחר המוות.
(תזכיר על שיטה חדשה לניתוח האבנים בדרכי השתן)
(על החבלות והמחלות של העצמות)
(הפרעות של מערכת כלי הדם, מחלות החלחולת ובעיות כירורגיות אחרות)
קישורים חיצוניים.
"Figures de la Haute-Vienne au temps de Napoléon", Limoges, Conseil général de la Haute-Vienne - Archives départementales, 2004).
קייטי ג'רביס
האחים הקטנים
דן ג'רוויס
דן ג'רוויס (באנגלית: Dan Jarvis; נולד ב-30 בנובמבר 1972) הוא פוליטיקאי בריטי חבר מפלגת הלייבור המייצג את מחוז מרכז בארנסלי בפרלמנט של הממלכה המאוחדת ומכהן כראש עיריית אזור שפילד רבתי.
ביוגרפיה.
ג'רוויס נולד וגדל בנוטינגהאם. ב-1996 סיים תואר ראשון בלימודי אסטרטגיה ופוליטיקה בינלאומית באוניברסיטת אבריסטווית' וב-2011 סיים תואר שני קינגס קולג' לונדון.
לאחר לימודי התואר הראשון התגייס לצבא הבריטי וסיים קורס קצינים באקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט. שירת כקצין ברגימנט המוצנח, במהלך מבצע כוח מאוחד שימש מפקד מחלקה שהוצבה בקוסובו ובהמשך שימש עוזרו של הגנרל מייק ג'קסון. לחם במלחמת עיראק ובמלחמת אפגניסטן. בתפקידו האחרון שירת כקצין בדרגת מייג'ור בגדוד הראשון של קבוצת סיוע הכוחות המיוחדים.
ב-2011 נבחר על ידי מפלגת הלייבור להתמודד מטעמה בבחירות המיוחדות למושב מחוז מרכז בארנסלי בפרלמנט הבריטי שהתקיימו בעקבות הרשעתו בפלילים של חבר הפרלמנט המכהן אריק ילסלי. ג'רוויס התפטר משירות הקבע בצבא וניצח בבחירות ברוב של 60.8%. לאחר בחירתו כיהן כחבר בוועדה העסקים והיזמות בפרלמנט. באוקטובר 2011 מונה לשר זוטר לענייני תרבות ואמנות בממשלת הצללים של אד מיליבנד וב-2013 לשר זוטר למשפטים בממשלת הצללים. בבחירות הכלליות ב-2015 נבחר לתקופת כהונה נוספת ברוב של 55.7%. בבחירות ב-2017 הגדיל את יתרונו ל-63.9%.
ג'רוויס נישא ב-2000 לקרוליין שנפטרה ב-2010 ממחלת הסרטן, לזוג נולדו שני ילדים. ב-2013 נישא בשנית ולזוג ילד אחד משותף. ביוני 2011 מונה לחבר במסדר האימפריה הבריטית.
סן פרנצ'סקו ד'אסיזי
פרנצ'סקו הקדוש
סן פרנצ'סקו
סנט פרנציסקוס
אגודה ישראלית לפסיכומטריקה
האגודה הישראלית לפסיכומטריקה (בכתיב מקוצר, אפי; באנגלית, Israeli Psychometric Association או ISPA) מאגדת אנשי מקצוע מתחום המדידה וההערכה החינוכית והפסיכולוגית (פסיכומטריקה).
האגודה הוקמה במטרה לקדם את המחקר והעשייה בתחום המדידה החינוכית והפסיכולוגית ולעודד פיתוח ויישום של מבחנים סטנדרטיים ושיטות הערכה. לשם כך האגודה פועלת למען שכלול כלי המדידה ושיטות ההערכה, התוויית והפצת שיטות חדשות וכלים מתודולוגיים עדכניים, וביסוס היישום המושכל של כלים אלו לצד התרעה על שימוש לקוי במבחנים או הצבעה על פרשנות מוטעית של תוצאותיהם. בנוסף האגודה פועלת כדי לעודד קשרים מקצועיים, שיתוף פעולה וחילופי מידע בין העוסקים והחוקרים בתחום המדידה וההערכה.
כינוסים שנתיים.
האגודה הישראלית לפסיכומטריקה מקיימת כינוסים שנתיים בט"ו בשבט (או במועד סמוך לו) החל משנת 2005.
מטרת הכינוסים היא להיות פורום להרצאות וחילופי רעיונות, להצגת תוצאות של מחקרים ולדיון במגוון נושאים ויישומים בתחום הפסיכומטריקה.
פרס אפי.
האגודה הישראלית לפסיכומטריקה מקיימת תחרות דו-שנתית על פרס לעבודת מחקר בתחום המדידה וההערכה.
מטרת הפרס היא לעודד חוקרים צעירים לבצע מחקרים בתחום המדידה וההערכה במסגרת לימודי תואר שני או שלישי, ולהעניק להם הכרה על כך. הפרס מוענק מדי שנתיים בכינוס השנתי.
מועצת האגודה.