רובם המוחלט של הרבנים האורתודוקסים (ורבים מבין הזרמים האחרים) מתנגדים נחרצות לשימוש שעושים ב"מרכז לקבלה" ובארגונים דומים ללימוד תורת הקבלה. לטענתם הוא פופוליסטי ושטחי, ומהווה זילות של תורה זו וניתוקה משאר חלקי היהדות. היו אף רבנים שהוציאו פסקי הלכה האוסרים לימוד כזה. פסק ההלכה הבולט שבהם הוא זה של הרב עובדיה יוסף. הרב עדין אבן ישראל שטיינזלץ אף אמר בראיון בערוץ הראשון כי היחס בין הקבלה הפופולרית לבין הקבלה האמיתית היא כמו היחס בין פורנוגרפיה לעומת אהבה. עמדה דומה מובעת גם על ידי רוב חוקרי הקבלה בישראל ובעולם, הטוענים כי ב"מרכז לקבלה" מלמדים תורת ניו-אייג' ולא קבלה ממש. גופים כמו יד לאחים או המרכז הישראלי לנפגעי כתות אף מגדירים תנועות קבליסטיות עממיות דוגמת זו של ברג או "בני ברוך" של מיכאל לייטמן ככתות. בתגובה, טענו אנשי "המרכז לקבלה" כי מדובר בקיבעון של הממסד.
התפשטות התופעה, שנהפכה לפופולרית מאוד, הובילה לפרסום מאמרי עיתונות רבים על "המרכז לקבלה" בעיתוני העולם. מלבד זאת נעשו גם מחקרים רבים על תופעת הקבלה החדשה בכלל והמרכז לקבלה בפרט. יש חוקרים המבקרים תופעה זו. כך למשל, טען החוקר יוסף דן, כי "מרבית המיסטיקה וה"קבלה" שנלמדים היום בישראל אין להם שום קשר לקבלה היהודית האותנטית וכי לאמיתו של דבר הם מבטאים את ניצחונה של "הקבלה הנוצרית", שהיא פירוש שונה ומעוות של הקבלה היהודית".
מילונים ואנציקלופדיות קבליות.
בספרי הקבלה נוצרה שפה חדשה - שפה קבלית. שפה זו כוללת מילים חדשות וכן משמעויות חדשות למילים ולמושגים. במשך הדורות נכתבו חיבורים בצורת רשימות ערכים, מילון, מפתח או אנציקלופדיה העוסקים במושגי ובתכני הקבלה. בהם:
אני והמזל שלי
אני והמזל שלי הוא סרט קומי רומנטי שיצא לאקרנים בשנת 2006, בכיכובם של לינדזי לוהן וכריס פיין ובבימויו של דונלד פטרי.
בסרט משתתפים גם להקת מקפליי אשר גילמו את עצמם.
עלילה.
אשלי (לינדזי לוהן) היא בחורה עם המון מזל המתגוררת בניו יורק, לעומת ג'ק (כריס פיין), בחור ביש מזל.
אך מזלם עומד להשתנות במסיבה. כאשר אשלי מתנשקת עם ג'ק במסיבה מזלם מתחלף, אשלי הופכת לחסרת מזל ומתמודדת עם אסון אחר אסון (שמלתה נקרעת, עקבה נשבר והיא מאבדת את עבודתה ודירתה), וג'ק זוכה בתהילה (דירה משלו וחוזה הקלטות ללהקה הבריטית "מקפליי" אותה הוא מייצג). כאשר היא מתחילה במרוץ אחר ג'ק כדי להסיר מעליה את ביש המזל, אשלי מגלה שהמפנה הגורלי הוא הדבר הטוב ביותר שקרה לה.
הכנסות.
ב-14 במאי 2006, בשבוע הראשון ליציאת הסרט בארצות הברית, הוא גרף 5,692,285$, ולאחר 12 שבועות הוא גרף 17,324,744$.
נכון להיום, הסרט גרף יותר מ-38 מיליון דולר ברחבי העולם למרות התקציב הנמוך יחסית שהושקע בו.
הסרט הצליח בבריטניה גם בשל מעריצי מקפליי שנהרו לראות את הלהקה בתפקיד הראשון שלהם בקולנוע.
אפיקסציה
כביש 431
כביש 431 הוא כביש מהיר בינעירוני המשמש כדרך פרוורית מהירה בדרום מטרופולין גוש דן ומקשר בין נתיבי איילון במערב ובין כביש 1 במזרח ועד לעיר מודיעין. הכביש נבנה כדרך דו מסלולית עם שלושה נתיבי נסיעה לכל כיוון ורצועה לבניית מסילת רכבת עתידית בין מסלולי הכביש. אורכו של הקטע המרכזי בכביש 431 הוא כ-23 קילומטר, והוא כולל 11 מחלפים ועשרות גשרים ומעבירי מים. בנוסף כולל הכביש מספר כבישי גישה, רמפות כניסה ויציאה באורך כולל של 54 קילומטר. סלילת הכביש החלה בשנת 2005 והוא נפתח לתנועה במלואו בפברואר 2009.
תוואי כביש 431 מתחיל במערב בנתיבי איילון במחלף מבוא איילון, מצפון למחלף חולות, ועובר מדרום לראשון לציון ולרמלה. במחלף נשרים חוצה הכביש את כביש 6 (כביש חוצה ישראל) ובמחלף ענבה את כביש 1. משם ממשיך הכביש לכיוון מודיעין-מכבים-רעות ככביש מקומי.
היסטוריה.
תכנון הכביש החל בשנת 1991 על ידי חברת ד.א.ל הנדסה כמתכננת ראשית וכלל בשלב הראשון תכנון מוקדם והגשת תוכנית סטטוטורית. אישור התוכניות נמשך כ–10 שנים. בהמשך הוחלט לממן את הפרויקט בשיטת PFI (Private Finance Initiative) שבו הזכיין אחראי על מימון, הקמה, תפעול ואחזקה של הכביש. משך הזכיינות שהוגדר הוא 25 שנה, מתוכן שתיים וחצי לבנייה ו-22 וחצי שנה לתפעול (מערכת הבקרה) ואחזקה (תאורת הכביש, שילוט הכביש).
כדי להקטין סיכונים החליטה המדינה, על סמך הניסיון שנצבר בפרויקט כביש 6, להכין תכנון מפורט שישמש בסיס להגשת הצעות על ידי המתמודדים במכרז לקבלת הזיכיון. לאור מספרם הרב של הגשרים בכביש (כ-70 גשרים) ולוח הזמנים הקצר, צורפה חברת פ.ק.צ הנדסה כמתכנן-על נוסף (לגישור), כדי להגיע לאחידות של הגשרים וליצור אפשרות לחלוקת תכנון הגשרים בין משרדי התכנון.
בשנת 2000 הוחלט לסלול את הכביש במימון פרטי בשיטת Private Finance Initiative) PFI שותפות ציבורית-פרטית), אך חצי שנה אחר כך הפרויקט הוקפא. בתחילה, משרד האוצר ביקש להפקיע את הפיקוח על בניית הכביש מידי מע"צ, לבסוף בשנת 2004 הוסכם שהחברה הלאומית לדרכים שהוקמה אז והחליפה את מע"צ במתכונתה הישנה, תפקח על הפרויקט.
במכרז לקבלת הזיכיון התמודדו ארבע קבוצות שכללו בין השאר את חברות סולל בונה, שיכון ובינוי, שפיר הנדסה, ארנסון ודניה סיבוס שזכתה לבסוף במכרז והקימה את הכביש באמצעות חברה שהוקמה לצורך הפרויקט בשם "נתיבי היובל". בשנת 2008 חתמה דניה סיבוס על הסכם עם חברת דרך ארץ (המפעילה את כביש 6) והעבירה לה את תפעול הכביש תמורת 15 מיליון שקל בשנה. טקס חנוכת הכביש נערך ב-25 בנובמבר 2009, מספר חודשים לאחר פתיחתו לתנועה.
עם פתיחת הכביש טענה החברה הלאומית לדרכים שמעקות הבטיחות נבנו שלא על פי התקן. מנגד טענה הזכיינית שהמעקות נבנו כהלכה ושמקור הפרשה הוא בסכסוך עסקי עם אחת מספקיות המשנה העוסקת בייבוא המעקות. לאחר כשבועיים החליט משרד התחבורה לחייב את הזכיינית לבנות מחדש את המעקות. כמו כן, היה סכסוך מתמשך בין מדינת ישראל לזכיינית באשר לעלות הבנייה, בשל אי עמידה בלוחות הזמנים במסירת תוואי הדרך, זאת בעקבות גילוי קברים בתוואי באזור רמלה. בתחילה סוכם עם גופים חרדיים על פתרון הנדסי של כריית מנהרה תחת הקברים, אך הם נסוגו מההסכמות האלה. המדינה טענה כי מדובר בקברים של גויים, ואילו החרדים טוענו כי מדובר בקברי יהודים. רשות העתיקות הוציאה מכתב רשמי בו היא קובעת כי לא מדובר בקברי יהודים, והמדינה שילמה 100 מיליון שקל לזכיינית כפיצויים על העיכוב.
ב-20 ביוני 2014 נפתח מחלף נס ציונה לתנועה גם לכיוון דרום, והוא מאפשר גישה לנס ציונה באמצעות כביש 423.
בשנת 2016 אירעו בכביש 5 תאונות דרכים קשות, בהן נהרגו 8 בני אדם, נתון שהפך את כביש זה לכביש עם שיעור ההרוגים הגדול ביותר ביחס לאורכו לשנת 2016
מימון הפרויקט.
הכביש ניסלל על ידי יזם פרטי בשיטת Private Finance Initiative) PFI שותפות ציבורית-פרטית). לפי השיטה, יזם פרטי מקים את הפרויקט במימונו ומתפעלו לתקופה ממושכת ומוגדרת (במקרה הזה 25 שנים), במשך התקופה גובה היזם תשלום מהמדינה המתפרס על פני תקופת הזיכיון. בתום התקופה מוחזר הפרויקט למדינה. במכרז כביש 431 מקבלת חברת "נתיבי היובל" מהמדינה תשלום על כל רכב שנוסע בכביש (אגרת צל). זאת, בנוסף למענק הקמה בגובה 40% מעלות הפרויקט שניתן בתקופת ההקמה בתשלומים חצי שנתיים קבועים בסך 58.8 מיליון ש"ח.
ביולי 2006 נחתם הסכם המימון להקמת הכביש בין חברת "נתיבי היובל" וקונסורציום שכלל את הבנקים: בנק הפועלים, בנק מזרחי, הבנק הבינלאומי וHSBC, וחברות הביטוח: מנורה מבטחים ביטוח, הראל השקעות, כלל ביטוח וקרן הפנסיה עמיתים. הפרויקט גרם לחברת דניה סיבוס הפסדים כבדים, שנובעו מגידול מהותי בעלויות הפרויקט לעומת האומדן הראשוני. בשנת 2011 מכרה חברת דניה סיבוס 75% מחברת "נתיבי היובל" לקרן תשתיות ישראל, תמורת 208 מיליון שקל.
מערכת הבקרה.
בכביש 431 פועלת מערכת בקרה הכוללת עשרות מצלמות, מעקב אחר מהירות הנסיעה ועומסי התנועה באמצעות מאות גלאים, בקרת רמזורים "מסתגלת" במחלפים המנתחת את מצב התנועה ומקבלת החלטות בזמן אמת, הצגת מידע לנהגים באמצעות שילוט אלקטרוני ומרכז שליטה ובקרה המאויש במשך 24 שעות ביממה ומקושר למרכזי בקרה אחרים.
כביש 431 העירוני.
כביש 431 העירוני מקשר בין מחלף ענבה לבין מודיעין-מכבים-רעות. הוא מתוכנן ככביש דו מסלולי רב נתיבי. מסילת הרכבת מתל אביב למודיעין עוברת בין מסלולי הכביש ומיועדת להמשיך בעתיד בין מסלולי כביש 431 לכיוון ראשון לציון. קטע זה של הכביש בוצע על ידי חברת נתיבי איילון. בשלב הראשון של הפרויקט נפתח בשנת 2005 המסלול הדרומי ממודיעין לתחנת הרכבת פאתי מודיעין. הוא שימש באופן זמני גם את התנועה מזרחה עד להשלמת המסלול הצפוני. בשנת 2006 נפתח המסלול בכיוון מערב מתחנת הרכבת למחלף ענבה. בשנים 2008 ו-2009 התבצעו במקום עבודות להשלמת המסלולים החסרים. בשל תנאי השטח כללו העבודות בניית חמישה גשרים נוספים לאורך התוואי. הכביש נחנך באופן רשמי בסוף 2009. באוגוסט 2011 נפתח בחלקו צומת 431/3 עם השלמת כביש 3 המקומי, ובחודש ספטמבר 2012 נפתח צומת 431 לתנועה וכביש ל-3 לתנועה עם התקנת הרמזורים במקום.
תחבורה ציבורית בכביש.
החל מ-21 בספטמבר 2009 מפעילה חברת אגד את קו 431 הישיר בין ראשון לציון לירושלים. זהו מקרה ייחודי של קו אוטובוס שמספרו נקבע בהתאם לכביש שבו הוא נוסע, וכדי לפנות את המספר המיוחד שונה מספרו של הקו מירושלים לצריפין מ-431 ל-456.
החל מ-27 באוגוסט 2021 מפעילה חברת קווים את קו 162 הישיר בין מודיעין-מכבים-רעות לראשון לציון.
מסילת רוחב בין נתיבי כביש 431.