פעולת המילה גורמת לכאב אצל התינוק, ונטען שבעת ההחלמה ממנו חווה הפעוט חוויה טראומטית. מטופלים מבוגרים יותר לא היו מסכימים לסבול כאב זה. מחקר הראה שבמרבית חלקי המוח בהם דימות תהודה מגנטית מציג תגובה מוחית של מבוגרים לכאב, ניכרת תגובה משמעותית גם אצל תינוקות, ולפיכך נטען שתינוקות מרגישים כאב כמו מבוגרים. אף שישנם אמצעים להפחתת כאבים כדוגמת הרדמה מקומית, אף אחד מהאמצעים שנבדקו במחקר סקר קוקרן שנערך בשנת 2004 לא ביטל לחלוטין את תגובת התינוק (כדוגמת בכי או העוויות פנים) לכאבים בזמן הניתוח. מתנגדים למילה גם טענו שהשפעת ההרדמה דועכת לפני שפג הכאב שלאחר הניתוח. נוסף על כך, קיים קושי בהערכת כאב בפעוטות: הם אינם מפותחים עצבית באופן מלא ונטען שייתכן שהם חשים כאב גם אם הם אינם מראים זאת. גם פרופ' אברהם שטיינברג כתב כי "אין ספק שהמילה כואבת, גם ביילוד הרך", אולם הוסיף שקיום ניתוח המילה עד גיל שלושה שבועות הוא הזמן הטוב ביותר מבחינת הכאב, שכן עד גיל זה הוא מצטמצם לדקות אחדות אחרי המילה בלבד, לעומת מילה בגילאים מתקדמים יותר שבה נמשך הכאב בין 4–10 ימים. אחרים ציינו שעד גיל שנה ניתן לשכך את כאב המילה באמצעים חריפים פחות. מחקרים העלו שמילה בגיל ינקות איננה מותירה השפעה פסיכולוגית שלילית ארוכת טווח.
לעיתים ייתכנו השלכות ארוכות טווח ותינוקות שחוו מילה ללא שיכוך כאבים הראו תגובה מוגברת לכאב לחיסונים במהלך חצי השנה הראשונה לחייהם ונטען שהדחק שניתוח מילה גורם ביילוד עשוי להגדיל את הסיכון לתסמונת מוות בעריסה.
מילה רפואית כרוכה לרוב באחוז סיבוכים נמוך כאשר היא מבוצעת בתנאים של היגיינה ועל ידי מנתח או מוהל מנוסה.
עם זאת, טוענים המתנגדים למילה שאפילו סיבוך יחיד אינו מוצדק כאשר מדובר בניתוח שאין בו יתרון רפואי ברור.
ניתוח מילה עלול לגרום לעיתים רחוקות לסיכונים של דימום מסכן חיים או זיהום, ובמקרים נדירים יכולה מילה לגרום לסיבוכים קשים הכוללים אלח דם, דימום מסכן חיים, כריתה חלקית או מלאה של העטרה או הפין, נמק של הפין, פיסטולה של השופכה, זיהום מנגיף ההרפס ולהוביל לאשפוז ואף מוות. סיבוכים נפוצים יותר כוללים היווצרות של הידבקויות עור או גשרי עור של הפין, השארת עורלה עודפת, פין כלוא, עקמת הפין או היצרות פתח השופכה, סיבוכים אלה גורמים לעיתים לאי שביעות רצון קוסמטית או לכאב ועלולים להוביל לניתוחים נוספים.
בספר הדרכה למוהלים נכתב שאחוז הסיבוכים שבניתוח המילה נע בין 0.06% ל-0.25%, ושתמותה בעקבות ברית מילה היא אפסית לחלוטין. לפי מאמר שפורסם ב-"Israeli Journal of Pediatrics" נכתב ששיעור הסיבוכים בעקבות ניתוח מילה הוא 0.2-3%. כן נכתב שהידבקויות עור מתגלות כ-3 שבועות לאחר הניתוח וששכיחותן היא 70% בתינוקות, 30% בגיל 1–5 שנים ו-2% אחר גיל 9 שנים. צוין גם שפין כלוא שהוא מצב קשה של פין חבוי קורה ב-3% מניתוח מילה והיצרות פתח השופכה מופיעה בכחמישה אחוזים מהנימולים כסיבוך שכיח של הניתוח.
השפעה פסיכולוגית.
נטען לקיום השפעות פסיכולוגיות שליליות של המילה על הנימולים, לרבות התנהגות אלימה, תחרותיות גברית מוגזמת, נטיות סאדו-מזוכיסטיות, התנהגות מינית מופקרת ותקיפות מיניות, ייאוש, אובדנות, התמכרות לסמים ואלכוהול, גירושין והימנעות מנישואין, ביצוע ניתוחים מיותרים והתנהגות אנטי-חברתית. נטען שרמת האלימות התקיפות המיניות הגבוהה בארצות הברית היא תוצאה של שיעורי המילה הגבוהים. המילה מוצגת על ידי מתנגדים למילה כפגיעה בגבריות, וכיצירת חיץ בין גברים לגוף שלהם. לפי אתר "רופאים נגד מילה", מחקר גדול שנערך בדנמרק מצא שילדים נימולים עשויים להיות בסיכון גדול יותר לפתח ליקויים על הספקטרום האוטיסטי והיפראקטיביות. הקשר למילה עשוי לשמש הסבר חלקי לכך שאוטיזם נפוץ כמעט פי חמישה בארצות הברית, והיפרקאקטיביות נפוצה בערך פי שלושה בקרב בנים. נכתב שדרושים מחקרים נוספים לשחזור התוצאות של המחקר וכדי לשפר את הבנת ממצאיו. כן נטען על סמך מחקרים בבעלי חיים שהמילה גורמת להיפראקטיביות, חרדות, הפרעת קשב וריכוז ושינויים ברגישות לכאב.
התייחסות ליתרונות הרפואיים של מילה.
בארצות הברית נהוג במאה השנים האחרונות למול בשל יתרונות רפואיים העולים מן המילה. בשנת 2012 פרסם ארגון רופאי הילדים האמריקאי (AAP) נייר עמדה שלפיו היתרונות הרפואיים בביצוע מילה עולים על הסיכונים (תוקף ניירות העמדה של הארגון הוא חמש שנים). נייר עמדה זה נתמך על ידי ארגון הבריאות העולמי והמרכזים לבקרת מחלות ומניעתן. לרבים, בייחוד באמצעי התקשורת הפופולריים, מסקנה זו פורשה כמעבר מעמדה נייטרלית של נייר העמדה הקודם שפורסם בשנת 1999, לעמדה התומכת במילה. עמדה זו בוקרה על ידי מתנגדי מילה וארגונים רפואיים, במיוחד באירופה. לדוגמה, מאמר בכתב העת Pediatrics, שבו פורסם נייר העמדה, וחתומים עליו כשלושים רופאים, שמרביתם חוקרים, ממדינות שונות, טען לכך שנייר העמדה האמריקאי היה נתון להטיה תרבותית, ומסקנותיו מנוגדות למסקנות ולמגמות לגבי מילה במדינות מערביות אחרות. בשנת 2016 אנדרו פרידמן, ממחברי נייר העמדה של ה-AAP, פרסם מאמר ובו הדגיש חלק במסקנה שאבד לעיתים קרובות בדיווח, והוא שהיתרונות הבריאותיים מצדיקים גישה להליך למשפחות שבוחרות בו, אך אינם גדולים דיים כדי להצדיק מילה שגרתית. המתנגדים טוענים שהיתרונות הרפואיים של מילה זניחים, כפי שיפורט להלן, ואינם מצדיקים את החסרונות שלה.
טיעונים חברתיים.
בישראל רבים חוששים מההשלכות החברתיות של אי ביצוע מילה ומכך שייגרמו לבנם להיות שונה מאביו או מחבריו, ובכך יחשפו אותו ללעג חברתי. בסקר שנערך בשנת 2007 על האוכלוסייה היהודית הבוגרת דוברת העברית, השיבו 97% שימולו את בנם, ומתוכם 9% השיבו שהסיבה העיקרית לכך היא כדי שלא ירגיש חריג ויתבייש, או כי "כולם עושים". לפי קבוצות המתנגדות למילה הטיעון החברתי הוא בדות. אף שלא ניתן להבטיח שילד לא ייחשף ללעג בהקשר לעורלתו, נכון הדבר גם לגבי תכונות אחרות המייחדות ילדים, כמו צבע שיער או הרכבת משקפיים. מתנגדים טוענים שאין די בשוני להצדיק ניתוח מיותר ומכאיב שאינו מוסרי בפעוט צעיר. כמו כן נטען שביצוע משהו שאינו מוסרי רק כדי ללכת בתלם הוא דוגמה פסולה בחינוך ילדים. נוסף על כך, איבר המין אמור לרוב להיות מוצנע במהלך הילדות וההתבגרות ואינו אמור להיות מוקד לתשומת לב. עוד נטען שככל שהורים ירבו לקבל החלטות מושכלות ומודעות לגבי ילדיהם כך תפחת שכיחות המילה בארץ, כשם שהיא פוחתת ביתר מדינות העולם המערבי ושהשונה יהפוך לנחלת הכלל. כבר היום יש ביהדות ישראל הורים שבוחרים להשאיר את בניהם בלתי נימולים, וקבוצות התומכות בכך.
טעמי דת ומסורת.
ברית מילה היא ציווי דתי יהודי אשר עומד בבסיס הזהות היהודית. גם תנועות חילוניות קיצוניות שזנחו רבות מן המצוות (דוגמת השומר הצעיר), לא הפסיקו למול את הבנים. מתנגדי המילה טוענים שניתן לקיים זהות יהודית גם ללא ניתוח זה. תינוק שנולד לאם יהודיה הוא יהודי מלידה ואי קיום ברית מילה אינה משנה את דתו. כמו כן, לדעת המתנגדים, תליית יהדותו של תינוק בעורלתו מגמדת את המסורת והעומק של הדת היהודית. מנגד, חלק מהמתנגדים נמנעים מעיסוק בהיבטים ומניעים דתיים.
בקרב המתנגדים ישנם יהודים שאינם שומרי מסורת אשר טוענים שכמות שהם אינם מקיימים מצוות אחרות, אין היגיון בכך שיקיימו דווקא את מצווה זו. כחיזוק לטענה שברית המילה היא פעולה קיצונית המוצדקת רק על ידי אמונה אמיתית, מצוטט הרמב"ם שכתב: "לא יעשה האדם מעשה זה בעצמו או בילדו אלא מתוך אמונה אמיתית, מפני שאין זאת שׂריטה בשוֹק או כוויה בזרוע, אלא דבר שנחשב קשה מאוד מאוד". כיום ולאחר התפתחות הרפואה המודרנית ניתוח המילה איננו מוגדר כניתוח מסוכן.
כיום, יש יהודים הבוחרים לוותר על ניתוח המילה המתבצע בברית המילה, ובוחרים בטקס חלופי הנקרא ברית שלום (טקס) או "ברית מילים". ארגון ברית שלום מציע רשימה של אנשי רוח ורבנים, שרובם רפורמיים או רקונסטרוקטיביסטיים המקיימים טקסים כאלה ברחבי העולם, לרבות בישראל, על מנת להציע להורים טקס חליפי שאינו כולל חיתוך של הפין.
ביקורת כלפי המתנגדים למילה.
יש הטוענים להתעלמות של מתנגדי מילה מראיות חזקות ליתרונות המילה. כלפי ספר התנגדות למילה נטען שהוא מטיל ספק וטוען להטיה כלפי כל המחקרים הרפואיים התומכים ביתרונות המילה, אך מצטט ללא כל בדיקה או הסתייגות, כל טענה אפילו דחוקה כנגד המילה. כמו כן, נטען כי ההתנגדות למילה מבוססת על הפחדות בעלות ביסוס מדעי מוטה, חלקי או חסר, בפרט לאור העובדה כי בסקירות ובמחקרי מטא-אנליזה מקיפים לא נמצא כי מילה גורמת לנזק משמעותי. בנוסף, עלתה טענה שמהטענות נגד המילה נגועות באנטישמיות.
פדרציית הטניס הרוסית
אנטנת טלוויזיה
מאהבה של ליידי צ'טרלי (סרט, 2015)
מאהבה של ליידי צ'טרלי (באנגלית: Lady Chatterley's Lover) הוא סרט טלוויזיה בריטי מסוגת הדרמה הרומנטית משנת 2015. בסרט מככבים הולידיי גריינג'ר, ריצ'רד מאדן וג'יימס נורטון. זהו עיבוד של ג'ד מרקוריו לרומן "מאהבה של ליידי צ'טרלי" מאת ד. ה. לורנס שיצא לאור ב-1928. שידור הבכורה של הסרט בערוץ BBC One היה ב-6 בספטמבר 2015.
העיבוד הוא חלק מארבעה סרטי טלוויזיה עיבודים לספרות המאה העשרים בהפקת ה-BBC. הסרטים האחרים הם "Cider with Rosie" מאת לורי לי, "המקשר" מאת אל פי הרטלי, והמחזה "המפקח בא" מאת ג'יי בי פריסטלי.
תקציר עלילה.