קארי נולד בעיירת ניומארקט, אונטריו שבקנדה. אביו של קארי פוטר מעבודתו כרואה חשבון ומשפחתו סבלה מעוני עוד כשהיה תינוק. בתקופה מסוימת התגוררה משפחתו בקראוון למשך שלושה חודשים. עם זאת, קארי גדל והיה לנער מצחיק ומשעשע. כך לדוגמה, כשהיה בתיכון, מוריו נתנו לו מספר דקות בסוף כל יום הלימודים כדי להופיע מול בני כיתתו.
קריירה.
קארי פרש מהלימודים ועבר לניו יורק, שם הופיע במועדוני לילה שונים. הוא עבר ללוס אנג'לס בשנת 1979, שם מצא עבודה במועדון הקומדי סטור. רודני דיינג'רפילד, שחקן קולנוע וקומיקאי אמריקאי הבחין בו וצירף אותו לסיבוב ההופעות שלו.
קארי זכה לראשונה בתשומת לב ציבורית בזכות תפקיד חוזר בסדרת המערכונים "צבעים חיים" (1990). תפקידיו המשמעותיים הראשונים היו כשחקן הראשי בסרטי הקומדיה , בתור אייס ונטורה (1994), טיפשים בלי הפסקה בתור לויד קריסטמס (1994), המסכה בתור סטנלי איפקיס (1994) ו (1995). בהמשך השנה השתתף קארי בתפקיד משנה בתור אדוארד ניגמה/הרידלר בסרט באטמן לנצח (1995). ב-1997 קארי שיחק את פלטשר רייד בסרט שקרן שקרן, תפקיד שזיכה אותו לראשונה בשבחים רבים בעבור יכולתיו כשחקן אופי, ולא רק בעבור יכולותיו הקומיות. בעבור תפקיד זה קיבל קארי לראשונה מועמדות לפרס גלובוס הזהב. בשנתיים שלאחר מכן שיחק קארי במופע של טרומן (1998) ואיש על הירח (1999) שזיכו אותו בשני פרסי גלובוס הזהב בקטגוריית השחקן הטוב ביותר.
עם תחילת שנות ה-2000, זכה קארי להכרה נוספת ביכולותיו כשחקן מגוון עם תפקידו בסרט קומי לחג המולד, הגרינץ' (2000). לאחר גילם את ברוס נולן בקומדיה ברוס הגדול מכולם (2003). בשנה לאחר מכן כיכב בתפקיד ג'ואל בריש בשמש נצחית בראש צלול (2004). תפקיד זה זיכה אותו במועמדות נוספת לפרס גלובוס הזהב, וכמו כן לראשונה למועמדות לפרס באפט"א.
קארי המשיך לגלם תפקידים מגוונים בסרטי חג מולד, סרטים מצוירים, דרמות וקומדיות, בהם תפקידיו כקארל אלן בסרט יס מן (2008) הורטון הפיל בסר המצויר הורטון שומע מישהו (2008), סטיבן ראסל בסרט אני אוהב אותך פיליפ מוריס (2009) וטום פופר ב"מר פופר והפינגווינים".
החל משנת 2017 יוצר, כותב ומפיק את הסדרה "מת על הבמה" של רשת שואוטיים העוסקת במופעי הסטנדאפ של לוס אנג'לס בשנות השבעים. בשנת 2018 עלתה סדרת הטלוויזיה בכיכובו, "ילדותי", המשודרת גם היא ברשת שואוטיים. בסדרה זו שב קארי לשתף פעולה עם מישל גונדי, במאי "שמש נצחית בראש צלול". קארי נמנה גם עם מפיקי הסדרה. הסדרה בוטלה לאחר שתי עונות.
הוא גילם את דמותו של דוקטור אגמן ב"סוניק - הסרט", שיצא לאקרנים בשנת 2020 ובסרט ההמשך "סוניק - הסרט 2" שיצא לאקרנים בשנת 2022.
באפריל 2022, קארי הודיע שהוא מתכנן לפרוש מתעשיית הקולנוע, והסביר ש"עשה מספיק".
חיים אישיים.
ב-1987 נישא לשחקנית מליסה וומר. בספטמבר 1987 נולדה בתם ג'יין ארין. ב-1994 נפרדו וב-1995 התגרשו.
ב-1994 קארי התחיל לצאת עם השחקנית לורן הולי. הם התחתנו ב-23 בספטמבר 1996, ונישואיהם נמשכו כפחות משנה.
קארי יצא גם עם השחקנית רנה זלווגר, והזוג היה אמור להתארס אך הם נפרדו בדצמבר 2000.
בדצמבר 2005 התחיל לצאת עם השחקנית והדוגמנית ג'ני מקארתי והם נפרדו באפריל 2010.ב-2004 קיבל קארי אזרחות אמריקאית, זאת בנוסף לאזרחות הקנדית שיש לו מלידה.
ב-2010 הוענק לו תואר אבירות מממשלת צרפת.
ב-22 בינואר 2012 שודר פרק של תוכנית הכישרונות האמריקאית "אמריקן איידול" ובה הופיעה בתו ג'יין קארי ועברה את השלב הראשון.
ב-7 בינואר 2022 יצא לאור אלבום האולפן החמישי של הזמר הקנדי דה ויקנד, שם קריין במספר שירים בתפקיד שדר רדיו.
קארי נוהג לעשות מדיטציה.
מלכת היופי
"מלכת היופי" (מכונה גם "מיס ישראל") היא תחרות יופי בישראל, הנערכת מדי שנה בין נשים צעירות בישראל משנת 1950, בחסות השבועון "לאשה" וסוכנות הדוגמנות "לוק". הזוכה בתחרות מוכתרת בתואר "מלכת היופי" של ישראל, ומייצגת את ישראל בתחרות מיס עולם או במיס תבל.
היסטוריה.
כבר בשנות ה-20 של המאה ה-20 נערכו תחרויות יופי ביישוב היהודי בארץ ישראל ונשים התמודדו על התואר "אסתר המלכה העברייה". תחרות "מלכת היופי" החלה בשנת 1950, לאור הצלחת תחרויות דומות במדינות אחרות (תחרות "מיס אמריקה" למשל, מתקיימת מאז 1921). בתחילה הייתה התחרות בחסות השבועון "לאשה" ומאוחר יותר הצטרפה סוכנות הדוגמנות "לוק" כנותנת חסות נוספת. פעולתן העיקרית של מלכות היופי הייתה גיוס כספים למדינת ישראל בקהילות יהודיות בתפוצות וייצוג ישראל באירועים וטקסים שונים. כבר משנתה הראשונה של התחרות, הזוכה בה מייצגת את ישראל בתחרות יופי בינלאומית הנערכת כל שנה - מיס עולם או מיס תבל. עד היום זכו שתי מלכות יופי ישראליות בתואר זה - רינה מור בשנת 1976 כמיס תבל ולינור אברג'יל בשנת 1998 כמיס עולם.
ב-1952 השתתפה ישראל לראשונה בתחרות מיס תבל, אליה נשלחה מלכת היופי אורה ורד (גמילי). ב-1954 השתתפה ישראל לראשונה בתחרות מיס עולם, אליה נשלחה מלכת היופי, חבצלת דרור (דרילמן). ב-1960 השתתפה ישראל לראשונה בתחרות מיס אינטרנשיונל, שהיא השלישית בחשיבותה, אליה נשלחה לילי דג'ני. ב-1968 השתתפה ישראל לראשונה בתחרות מיס אסיה פסיפיק, אליה נשלחה מרים דומקין. ב-1984 השתתפה ישראל בפעם הראשונה בתחרות מיס אירופה, אליה נשלחה להשתתף מלכת היופי ספיר קופמן-פפושדו. ב-2003 השתתפה ישראל בפעם הראשונה בתחרות מיס ארת' ("מיס כדור הארץ") שהיא הרביעית בחשיבותה לאחר התחרויות מיס עולם, מיס תבל ומיס אינטרנשיונל. כך במשך מספר שנים נשלחו נציגות מטעם משתתפות "מלכת היופי" בישראל של "לאשה". ב-2011 נרכשו הזכויות לנציגות במיס ארת' על ידי "ליילק", מגזין ערבי-ישראלי, ומאז נשלחו נציגות מהמגזר הערבי בלבד.
בתחרות מוענקים חמישה תארים שונים: "מלכת היופי" (שמוכרזת כזוכה, ובנוסף כנציגה הישראלית בתחרות מיס עולם), "נערת ישראל" (המוגדרת כ"סגנית הראשונה" ובנוסף כנציגה הישראלית בתחרות מיס תבל), "מלכת החן" (הסגנית השנייה, הזוכה במקום השלישי), "נערת היופי-עשרה" (הזוכה במקום הרביעי) ו"חביבת הקהל". בנוסף לתואר ולייצוג של מדינת ישראל בטקס הבינלאומי, מלכת היופי לרוב זוכה גם במכונית חדשה ובחוזה דוגמנות בסוכנות "לוק".
כ-3,000 נשים מגישות מועמדות לתחרות בכל שנה, ורק עשרים מתוכן נבחרות כמועמדות סופיות לתחרות. תנאי הסף למועמדות הם - גיל 17 וחצי עד 24, גובה מינימלי של 1.70 מטר, רווקות ובעלות אזרחות ישראלית. דוגמניות רבות החלו את דרכן כמתמודדות בתחרות מלכת היופי - בהן טיטי איינאו, מירי בוהדנה, רנא רסלאן, אילנית לוי, סיוון קליין וגל גדות.
משנת 1994 ועד 2014 שודר טקס "תחרות מלכת היופי" בשידור חי בטלוויזיה, בערוץ 2 או בערוץ 10. החל מ-2015 משודר הטקס באינטרנט באתר ynet (במדור "XNET - לאשה"), במקום בטלוויזיה.
כתר מלכת היופי.
בדרך כלל ארבע הזוכות במקומות הראשונים עונדות עליהן כתר שהן הזוכות בתארים של "מלכת היופי" (המקום הראשון), נערת ישראל (המקום השני), מלכת החן (המקום השלישי) ונערת היופי-עשרה (המקום הרביעי), בעבר התקיים גם התואר "נסיכת היופי" שענדה כתר.
בתחרות הראשונה שנערכה ב-1950 עוצב לזוכה כתר של מתכת בעלת חמישה קודקודים חדים עם ציור של מגן דוד.
ב-1958 עוצב כתר המעוטר באבני חן שגם עליו מגן דוד, הכתר הוכן על ידי חברת "טופז" שהייתה גם מבן נותני החסות לתחרות, כתר זה שימש ברציפות את התחרות עד 1965, בכתר הזה גם נעשה שימוש על ידי הזוכות בפרויקטים שונים כמו פרסומות בהן הופיעו.
על פי מעצבת האופנה סתו אקסנפלד ניתן להסיק כי כתר זה ממסורות אירופאית בהם כתרי האצולה משלבים בהם סמלים בשלומותם כמו המגן דוד ששולב בכתר זה, כמו כן גאת רצונה של אחת ממארגני התחרות ועורכת לאישה שמלכת היופי תייצג את ישראל ברחבי העולם ותהווה מעיין שגרירה.
ב-1966 עוצב הכתר בדרך של שתי שכבות, השכבה הקדמית מהווה רצועה נמוכה ממשולשים, צרה וצפופה המעטרת את כל היקף הטבעת. השכבה האחורית מהווה רצועה של מחמישה משולשים חופפים בקו קונטור. בדומה לצורה של מגן דוד שנכחה בכתרים הקודמים גם בכתר זה קיים עיקרון חלקי של משולשים חופפים, על פי הסוציולוג עוז אלמוג, מדינת ישראל הייתה במשבר כלכלי שהתבטא באחוז גבוה של אבטלה והתרחשו במדינה שביתות עובדים מרובות, דבר זה השפיע גם עיצוב כתר מלכת היופי.
בין השנים 1967–1973 הוחלפו מספר כתרים בעלי עיקרון עיצוב משותף של משולש המצביע על כלפי מעלה, יש שפירשו זאת שמקורו של עיצוב זה בא מהיותה של צורת המשולש סמל לתשוקה, נטען גם כי דבר זה הושפע מגל הפמיניזם שפקד את התקופה והמשלוש סימל את העוצמה הנשית.
ב-2012 מעצבת התכשיטים קרן וולף הייתה אחראית על הכנת ארבעת הכתרים של התחרות, השראתה הייתה סגנון רומנטי של שנות ה-20 עם גוון אצילי.
פרננדו ארבאל
פרננדו ארבאל (בספרדית: Fernando Arrabal; נולד ב-11 באוגוסט 1932) הוא סופר, מחזאי ומשורר ספרדי.
שנותיו הראשונות.
ארבאל נולד בעיר מֱלִיַה שבמרוקו הספרדית, וכיום הוא אחד היוצרים הספרדים החשובים ביותר, אף על פי שמאז שנת 1958 ואילך הוא מתגורר בפריז. בחמש שנות חייו הראשונות התגוררה המשפחה במלייה. בין השנים 1937 ו-1940 התגוררה משפחתו בסיודד רודריגו (מחוז קסטיליה ולאון), העיר בה היה כלוא אב המשפחה הרפובליקני . משפחתו עברה למדריד בשנת 1940, ותשע שנים לאחר מכן נטש ארבאל הצעיר את המוסד שבו עבר הכשרה כמועמד לפנימייה הצבאית של חיל האוויר. לאחר מכן עבד במפעלי נייר בוולנסיה ובמדריד והתחיל ללמוד משפטים באוניברסיטת מדריד. עם כישלון מחזהו הראשון השתקע בפריז ובשנת 1966 הקים את תנועת הפאניקה.