לסיכום, ניתן לראות שהכללים באשר לקיזוזן של הטבות ספציפיות מן הפיצויים, והזכות לשיפוי של המיטיב, חסרים עקרון אחיד וברור. הדבר הודגש בסיכום התוכנית השביעית של ה-Law Reform Commission, שעסקה בשאלת הפיצויים (1999). אף על פי כן, ולמרות הביקורת הנרחבת שמותחת הוועדה על הסתירות הרבות הקיימות בחקיקה ובפסיקה, המלצתה הייתה שלא לשנות את המצב הקיים, וזאת לאור הקושי הרב הקיים בסוגיה זו של הטבת נזקי גוף. בראייתה, מוטב שהשינויים הנדרשים בדין, יתרחשו עם ההתפתחות הטבעית של המשפט המקובל. במילים אחרות, השינוי ייעשה באופן גמיש ממקרה למקרה לפי ראות עיניו של בית המשפט.
מבט ביקורתי.
חוק הטבת נזקי גוף, מספק הסדר יחסית פשוט ליחסי מיטיב-ניזוק-מוטב, ובא ליתן הגדרה מסודרת, הנסמכת על מטרות הפיצוי בנזיקין בדין הישראלי, שתכריע את הכף בשאלות הנוגעות ליחסים הללו. אולם, בפועל, לא הותר הסבך, וחסרה אחידות בקשת הסיטואציות הנוצרות תחת סוגיה זו.
מחד, קידם החוק משמעותית את שיטתנו המשפטית, לעומת המצב במדינות אחרות (דוגמת אנגליה וארצות-הברית), בעצם כך שהעניק מעמד למיטיב לדרוש שיפוי הוצאותיו, והכליל תחת מעמד זה לא רק מיטיבים ספציפיים בסיטואציות ספציפיות, אלא כל מיטיב באשר הוא (מלבד תאגיד ביטוח). מאידך, החוק אינו עומד לבדו, וגוברות עליו חקיקות ספציפיות, הקובעות זכויות שונות, וקונסטרוקציות תביעה שונות לזכות המיטיב. עובדה זו, נוסף על השינויים הנובעים מאופן פרשנות החוק על ידי כל שופט בפסיקה, מגבירים את תחושת היעדרותו של כלל אחיד בקביעת זכויותיהם/חובותיהם של כל אחד מהגורמים במערכת היחסים מיטיב-ניזוק-מוטב.
אמנם, ייתכן ויש צדק בדברי הוועדה האנגלית, שטענה כי קיים קושי אובייקטיבי בקביעת כללים ברורים ומוגדרים מראש לנושא, ולכן אולי ייטב להותיר את הקביעות בידי בית-המשפט שיחליט בכל עניין לגופו, אך שיטת משפטנו שונה מזו הנהוגה באנגליה. בשיטת משפט הנסמכת בראש ובראשונה על דברי החקיקה של הכנסת, איננו זכאים לפריבילגיה של הותרת "חורים" מקום בו ידוע על חסר בחוק, הניתן למילוי. היה ניתן לחשוב, אמנם, שהדבר יבוא לידי פתרון עם כניסתה לתוקף של הצעת חוק דיני ממונות, אך זו אינה כוללת תחתיה את שלל חוקי המשנה, העוסקים בנושא של הטבת נזקי גוף.
בעיה נוספת, הנותרת גם לאחר הצעת חוק דיני ממונות, היא שהחוק אינו קובע זכותו של מיטיב להשבת הטבתו, אם זו צריכה להימשך בעתיד, גם לאחר מתן פסק-דין על ידי בית המשפט, ובפועל יפסק סכום זה לטובת הניזוק. עובדה זו נקשרת לחוסר נוסף הקיים בחוק, והוא אי-הסדרתה של מערכת היחסים ניזוק-מיטיב, במובן זה שלא נקבעה בו זכותו של המיטיב לשיפוי מן הניזוק, אם אינו יכול לקבל שיפוי ישירות מן המזיק. חוסר זה בולט גם בהצעת חוק דיני ממונות, שם נותר ההסדר בחלק העוסק בעשיית עושר ולא במשפט, ולא אוחד עם הפרק העוסק בהטבת נזקי גוף.
משה חסקין
הרב משה חסקין (תרל"ד 1872 - תש"י, 15 ביוני 1950) היה רב בליטא ובאוקראינה ולאחר מכן בירושלים.
תולדותיו.
הרב משה חסקין החל ללמוד בבית־המדרש "קברנים" בקובנה שבליטא בשנת תר"ן (1890). שם הוא פגש את החפץ חיים אשר הפגיש אותו עם הרב יצחק אלחנן ספקטור שאותו שימש במשך שלוש שנים ובין השאר שוחרר בהשתדלותו מגיוס לצבא. בשנת תרנ"ו (1896) נישא לחנה בת יהודה רבינוביץ' מהעיר יורבורג. לכבוד אירוסיו וחתונותו תרם כסף למען מיישבי ארץ ישראל. חסקין המשיך ללמוד עוד שלוש שנים בקובנה. בשנת תרנ"ט (1899) עבר לווילנה ושם למד עוד שנה עד שהתמנה לרב בעיירה קרקינובה (מחוז קובנה, ליטא) שם כיהן במשך חמש עשרה שנה עד שמלחמת העולם הראשונה הביאה לגירוש היהודים מהעיירה. בשנת תרע"ב (1912) ייסד ישיבה בקרקינובה, שבה למדו כ-60 תלמידים. על פי עדותו הישיבה זכתה לשם טוב ונחשבה למכינה לישיבת סלבודקה.
לפני חג השבועות תרע"ה (1915) גורש חסקין מקרקינובה ועבר לעיר פרילוקי (מחוז פולטבה, אוקראינה), שם התמנה בשנת תרע"ט (1919) לרב העיירה. בימי מלחמת האזרחים ברוסיה, עברה העיירה מיד ליד, ויהודיה עמדו בסכנת מוות ושוד, במיוחד תחת שלטונות פטליורה והצבא הלבן של אנטון דניקין. הרב חסקין סיפר שבמספר מקרים רק כפסע היה בינו לבין המוות. בלילה בו נסוג צבא דניקין מפני הצבא האדום הם רצחו 27 יהודים והרב חסקין עצמו ניצל בזכות מכר נוצרי שהחביא אותו.
תחת השלטון הקומוניסטי האנטי־דתי, סבל הרב חסקין מהצקות והשפלות, כמו כוהני הדת האחרים. הוא מספר שנאלץ לטאטא את רחובות העיר עם הרב ציפרינוביץ' במטאטאיהם הפרטיים, תחת עינם הפקוחה של השוטרים. ביתו הוחרם, והוא גר עם אשתו בעזרת הנשים של בית מדרש קטן.
בראשית שנת תרצ"ג נפטרה רעייתו. בערב פסח באותה שנה (1933) עלה לארץ ישראל, שבה כבר היו בנו ובתו. את הרישיון לעזוב את ברית המועצות קיבל בקושי רב, לאחר השתדלות בת שלוש שנים של קרובים וידידים ברוסיה, אמריקה וארץ ישראל. בירושלים הוא היה הגזבר של התאחדות הרבנים פליטי רוסיא ושאר ארצות.
בשנת תרצ"ח (1937/8) הוציא לאור בירושלים את ספרו "כלכלת שביעית", בו קיבץ את הלכות שנת השמיטה - מן המשנה, תלמוד בבלי, תלמוד ירושלמי, הרמב"ם, ראשונים וגדולי האחרונים, וביאר אותן. כן חיבר את "אהל משה" על סדר זרעים שבתלמוד הירושלמי.
נפטר ב-15 ביוני 1950 בירושלים, ונקבר בבית הקברות סנהדריה.לבנו הבכור קרא יצחק אלחנן, על שם רבו, הרב יצחק אלחנן ספקטור. נכדתו היא חנה הירש שהייתה הניצבת הראשונה במשטרה. נינו הוא מורה הדרך גלעד חסקין.
קוהומולוגיית צ'ך
במתמטיקה, קוהומולוגיית צ'ך היא קוהומולוגיה המוגדרת על אלומות על מרחבים טופולוגיים. היא קרויה על שמו של אדוארד צ'ך.
קוהומולוגיית צ'ך היא כלי המאפשר לבצע חישובים על מידע גלובלי של מרחב מתוך תכונות מקומיות של אותו המרחב. באופן יותר פורמלי, קוהומולוגיית צ'ך בנויה על מנת לקודד מידע על החתכים הגלובליים של האלומה עליה היא מוגדרת.
בניה.
נניח כי "X" הוא מרחב טופולוגי וכי formula_1 היא אלומה של חבורות אבליות על "X". על מנת לבנות את קוהומולוגיית צ'ך נבנה תחילה את קומפלקס צ'ך, קומפלקס קו-שרשרת שבעזרתו תוגדר הקוהומולוגיה.
קו-שרשראות.
נניח כי formula_2 הוא כיסוי פתוח של "X" וכי קבוצת האינדקסים "I" היא קבוצה סדורה חלקית. נגדיר חבורות קו-שרשראות על formula_3 עם ערכים בformula_1 באופן הבא:
אוסף ה-q-קו-שרשראות מהווה חבורה אבלית לכל "q".
אופרטור השפה.
על מנת להפוך את חבורות הקו-שרשרת שהוגדרו לעיל לקומפלקס קו-שרשרת, נגדיר העתקת שפה:
על מנת לפשט את הסימון, נסמן formula_14, ובאופן דומה עבור כמות גדולה יותר של אינדקסים.
בהינתן איבר formula_15
נגדיר:
כאשר formula_17 מסמן שמשמיטים באותו האיבר את האינדקס ה-"i", למשל
formula_18.
נזכור כי formula_19 היא פונקציה המתאימה לכל אוסף של "q+2" אינדקסים שונים formula_20 איבר בחבורה האבלית formula_21. בהינתן אוסף אינדקסים כזה, לכל formula_22 האיבר formula_23 שייך לחבורה האבלית formula_24. מכיוון שformula_1 היא אלומה, הרי שניתן בעזרת הומומורפיזם הצמצום של formula_1 לצמצם איבר זה לאיבר בחבורה formula_27
את האיבר מהתקבל לאחר הצמצום נסמן גם כן על ידי formula_23.
מכיוון שלכל "i", לאחר הצמצום איבר זה שייך לחבורה האבלית formula_27, הרי שניתן לחבר ולחסר איברים אלה, ולכן formula_31 מוגדרת היטב.
ניתן להראות על ידי חישוב ישיר שמתקיים formula_32, ולכן formula_33 הוא אכן קומפלקס קו-שרשרת.
דוגמה.
נניח כי formula_34 היא 0-קו-שרשרת. אז לכל formula_35, מתקיים formula_36. לכל זוג אינדקסים שונים formula_37 כך שformula_38 מתקיים formula_39, ובאופן מפורש:
formula_40
חישוב הגרעין של formula_41.
נניח כי formula_42. אז לכל formula_37 כך שformula_38 מתקיים formula_45. כלומר, על כל חיתוך של זוג קבוצות פתוחות formula_46 מתקיים formula_47. לפיכך, אקסיומת ההדבקה של האלומה formula_1 מתקיימת, ולכן קיים חתך גלובלי formula_49, כך שלכל formula_35 מתקיים formula_51.
גם ההפך נכון, בהינתן חתך גלובלי formula_49, נוכל להגדיר 0-קושרשרת formula_53 על ידי formula_54, ובבירור מתקיים formula_42.
לפיכך, הגרעין של formula_41 שווה בדיוק לחבורת החתכים הגלובליים של האלומה formula_57, כלומר formula_58.
קוהומולוגיה.
קוהומולוגיית צ'ך ביחס לכיסוי formula_3 עם ערכים בformula_1 מוגדרת להיות הקוהומולוגיה של הקומפלקס-קושרשרת שהוגדר לעיל. במילים אחרות, חבורות הקוהומולוגיה ה-q מוגדרת על ידי:
קוהומולוגיית צ'ך של המרחב "X" מוגדרת באמצעות עידונים של הכיסויים השונים על "X". אם formula_62 הוא עידון של הכיסוי formula_3, אז מהעתקות הצמצום של האלומה נקבל העתקה מושרית בקוהומולוגיה
לכל "q".
קבוצת כל הכיסויים הפתוחים על "X" היא קבוצה מכוונת (על ידי עידונים), ולכן ההעתקה המושרית יוצרת מערכת מכוונת של חבורות אבליות. קוהומולוגיית צ'ך של "X" מוגדרת להיות הגבול הישר של מערכת זו:
כיסוי לרה ומשפט לרה.
כיסוי לרה.
כיסוי formula_66 נקרא כיסוי לרה (על שם המתמטיקאי הצרפתי ז'אן לרה) אם לכל קבוצה formula_67 שהיא חיתוך של מספר סופי של קבוצות מהכיסוי ולכל formula_68 מתקיים formula_69. כלומר, לכל חיתוך של מספר סופי של קבוצות מהכיסוי "U", קוהומולוגיית צ'ך של המרחב הטופולוגי "U" (עם הטופולוגיה המושרית), מתאפסת.
משפט לרה.
נניח ש"X" הוא מרחב טופולוגי, formula_1 אלומה על "X", ו-formula_2 הוא כיסוי לרה. אז קוהומולוגיית צ'ך של "X" ביחס לאלומה formula_1 שווה לקוהומולוגיית צ'ך של "X" ביחס לכיסוי formula_3. כלומר לכל formula_74 מתקיים formula_75.