עם חלוף השנים, שינויים גופניים רבים בולטים לעין כגון שיער לבן המופיע עקב איבוד מקורות הפיגמנטציה של שקיקי השיער, כמו כן, קמטים רבים מתרבים כשהעור מאבד את גמישותו. בנוסף, גיל העמידה מביא עמו לעיתים לעלייה במשקל ואחריה ירידה של ממש עם התקדמות הגיל. פעמים רבות תופס שומן את מקומה של רקמת שריר, בייחוד מסביב לגזע הגוף, ואילו הזרועות והרגליים נעשים, בדרך כלל, רזים משהיו. אנשים זקנים נוטים לאבד מגובהם עקב דחיסת חוליות השדרה. דחיסה זו נובעת מאיבוד הדרגתי של סידן מהעצמות, תופעה אשר קיימת לרוב בעיקר אצל נשים בתקופה שלאחר חדלון הווסת, ומיציבה כפופה מחמת איבוד גמישות השרירים. כמו כן, קיימים גם שינויים כימיים הקשורים בתהליך הזקנה, אשר ניכרים גם בריח מסוים האופייני למזדקנים .
הזדקנות הגוף נכרת בצורך באמצעי טכנולוגיה מסייעת: כמעט כל אדם מעל גיל חמישים זקוק למשקפי קריאה. בשלב מסוים נדרש גם להשתלות שיניים או שיניים תותבות, ומעל גיל שמונים למקל הליכה ולמכשיר שמיעה.
שינויים פנימיים באיברי הגוף.
איברים פנימיים רבים, כמו: לבלב, טחול, כליות, ריאות וכבד קטנים אצל אנשים זקנים, ויעילותם במילוי תפקידם פוחתת. מחזור הדם מושפע אף הוא מתהליך ההזדקנות. יעילות פעולת השאיבה של הלב פוחתת, ותגובת הלב לפעילות גופנית או לחץ, המתבטאת בהגברת קצבו, מוחרפת. כלי הדם שבגוף מאבדים מגמישותם, ונוטים אף להתפתל. העצמות נעשות פריכות וכך גדל הסיכוי כי עצמותיהם של קשישים ישברו בנפילה או בתאונות אחרות. הגוף נעשה רגיש לשינויים חדים בטמפרטורה, וההתאוששות ממחלות עלולה להמשך זמן רב. הנטייה ללקות בזיהומים, והסיכון לחלות בסרטן ובמחלות אחרות אף הוא גדל.
שינויים במערכת העצבים.
עם השנים מתמעטים תאי העצב וגם הקשרים ביניהם עד שהחסרון בהם מגיע להיות בעל השפעה פתולוגית. אספקת הדם למוח ולחלקים אחרים של מערכת העצבים קטנה בשל ההידרדרות הכללית של מחזור הדם. תהליך זה מאיץ מוות של תאי מוח והפחתת יעילות של תאי מוח שאינם מתים. קיימת שקיעה הדרגתית במצבו של המוח אשר עלולה להביא עימה ירידה בכושר האינטלקטואלי. פעולות אחרות הקשורות למוח גם הן מאבדות מיעילותם: רפלקסים וכלל התנועות נעשים איטיים יותר, והזיכרון, בייחוד של מאורעות מן הזמן האחרון, עלול אף הוא להדרדר.
הרבה מחלות שפוקדות אנשים מעטים לעת זקנה כגון מחלת הנטינגטון ומחלת אלצהיימר הן מחלות עצבים הקשורות להרס מבנה החלבונים. תאי העצב נוטים להיפגע ממחלות אלה יותר מתאים אחרים התפקיד החיוני של הממברנה שלהם ובגלל הנפח הנמוך של שלוחותיהם (האקסונים והדנדריטים). חלבונים בעלי מבנה כללי פגום שאינם מטופלים נוטים להצטבר בממברנה או להתגבש בתוך גוף התא ולחסום את שלוחות תאי העצב.
עם ההתבגרות וההזדקנות זקוק האדם לפחות שעות שינה ביממה. תינוק ישן יותר מילד, ילד יותר ממבוגר ומבוגר יותר מזקן. הקשר בין תפקוד המוח לבין תהליך זה טרם הובהר.
הזדקנות מערכת הרבייה.
מערכת הרבייה של האישה, בניגוד לשל הגבר, מזדקנת ומפסיקה לתפקד כליל בגיל מוקדם יחסית, והאישה אינה מסוגלת עוד להרות וללדת. הגיל הממוצע של הזדקנות מערכת הרבייה הנשית הוא: 51. הגבר, בניגוד לאישה, מסוגל להוליד לכל אורך חייו. עם זאת, התפקוד המיני של הגברים יורד ככל שהם מתבגרים.
השפעות הזקנה על הגבר:
מגיל ארבעים הגבר מפחית בדרך כלל את ייצור ההורמון טסטוסטרון בכאחוז אחד בכל שנה. כמו כן, פוחת ייצור תאי הזרע שלו עם ההזדקנות. כאמור, תדירות יחסי המין של הגבר הזקן יורדת, והתגובה המינית שלו איטית יותר. לא ברור אם הדבר קשור לירידה בייצור הטסטוסטרון, מאחר שישנם גברים שרמות הטסטוסטרון שלהם בגיל שבעים ואף יותר גבוהות יותר מאלה של גברים צעירים. בנפח האשכים וברמות הגונאדוטרופינים ישנה עלייה בגבר המזדקן.
השפעות הזקנה על האישה:
אצל האישה, כאמור מערכת הרבייה מפסיקה לתפקד בגיל חמישים ואחת בממוצע במדינות המפותחות. הסיבה לכך היא הפסקת המחזור והביוץ, הנגרמת כשאין מספיק ביציות בשחלות כדי לייצר מספיק הורמונים להשלמת המחזור. חוסר הפוריות באישה הוא תהליך מתמשך שכבר ניכר בגיל 35; אצל אישה מעל הגיל הזה ישנם סיכונים גבוהים יותר לפגמים גנטיים בתינוקות או למיתתן בזמן הלידה. כמו כן, מעל גיל זה הנשים מתקשות להרות ולשמור על הריון. ישנן שתי תאוריות שאינן מוכחות מדעית לסיבת הפסקת כושר הפוריות באישה בגיל מוקדם כל כך.
העתיד הנשקף לקשישים.
תהליך ההזדקנות כרוך בבעיות לא פשוטות אך ברוב המקרים בעיות אלה הן בגדר מגבלות בלבד. רק לעיתים נדירות הן שוללות לגמרי את היכולת לתפקד.
אך הגבלות אלו נוטות להצטמצם עם הזמן עקב עלייה ברמת שירותי הבריאות הקהילתיים והאישיים, כגון: בדיקות רפואיות מתקדמות, תזונה נכונה, פעילות גופנית וכו'. מידת המוגבלות שמביאה עימה הזקנה הולכת ופוחתת עם השנים בזכות ההתקדמות ברפואה, בייחוד בתחום המחלות הקטלניות, כמו סרטן ומחלות לב. בשל כך העלייה בתוחלת החיים מגבירה את רצון אוכלוסיית הקשישים לשפר את איכות חייהם על ידי עיסוק בפעילות חברתית, פוליטית, פיתוח עסקי, פנאי וכדומה.
מאפייני האוכלוסיות/האנשים בעלי תוחלת החיים הארוכה ביותר.
על פי החוקרים, נשים וגברים ביפן מאריכים חיים בזכות צורת חיים ייחודית. לנשים מעל גיל 50 ביפן יש תזונה דיאטטית שונה משאר נשות העולם, הן צורכות פחות בשר ושומן מן החי, הבשר מן החי היחידי שאוכלות הוא דג. הן לא מעשנות ולא שותות אלכוהול דבר המוריד את הסיכוי שייחלו במחלות ריאות וסרטן.
מקום נוסף בו תוחלת החיים ארוכה בזכות הדיאטה הוא באיקריאה, בזכות סוג הדיאטה ותזונתם המיוחדת (תפוחי אדמה וצמח ירוק שנקרא הורטא).(Dumé, 2016).
המאפיינים העיקריים לאריכות חיים "באזורים הכחולים":
7 הסיבות להזדקנות על פי אוברי דה גריי.
לפי אוברי דה גריי ישנן 7 סיבות מרכזיות להזדקנות :
מחקר הזדקנות.
"התעניינותנו בהיבט הביולוגי של ההזדקנות נובעת מהשאלה הבסיסית מדוע מזדקנת מערכת ביולוגית, שכן הרי היא מצוידת במנגנונים המאתרים תקלות, פגמים ונזקים במרכיביה, מרמת המולקולה ועד לרמת האורגניזם השלם, ואלה, לאחר שאותרו, מתוקנים על פי רוב בצורה מדויקת". - פרופסור דוד גרשון, 'הביולוגיה של ההזדקנות'.
לצורך הבנה של המנגנונים הביולוגיים בבסיס ההזדקנות, מדענים עושים שימוש בין השאר בחיות מודל. בעשורים האחרונים התגלו מספר מסלולים שהתערבות בהם יכולה להאריך את תוחלת החיים של התולעת מסוג C. elegans. המסלול החשוב ביותר שהתגלה עד כה הוא של הורמון גדילה ופקטורי גדילה דמויי אינסולין שתואר לראשונה בהקשר זה על ידי סינתיה קניון. גם הגבלת דיאטה בצורות שונות כולל הגבלה ל-60% של סך הקלוריות היומי או הגבלת חלבון בלבד גורמת לעלייה משמעותית בתוחלת החיים בבעלי חיים שונים כולל פרימטים.
'קטסטרופת הטעויות' של אורגל.
בשנת 1963 פרסם לסלי אורגל תאוריה להסברת הזדקנות, המבוססת על השערה שאוסף של טעיות בהעתקת ושכפול תאים מצטבר ומביא בסופו של דבר לידי הזקנות האורגניזם כולו. תאוריה זו הופרכה משום שחישובים שנערכו העלו שכלל הטעויות האקראיות אינן מצטברות לכדי השפעה של הזדקנות על המערכת.
תאוריית הרדיקליים החופשיים והזדקנות מיטוכונדריאלית.
בשנת 1954, ד"ר דנהם הרמן, הציע כי רדיקליים חופשיים הם שאחראיים לנזק התאי המצטבר העומד בבסיס ההזדקנות. בהמשך הוא הציע כי המיטוכונדריה היא שיוצרת את הרדיקליים החופשיים בתהליך הנשימה התאית. בעקבות תאוריה זו הוצע כי שימוש בנוגדי חמצון עשוי להאט את תהליך ההזקנות. אולם, מחקר בחיות מודל שונות סותר תאוריה זו והראה כי נוכחות רדיקליים חופשיים דווקא תורמת לביטוי גנים המגנים מפני הזדקנות וכי אין קשר בין קצב ההזדקנות לכמות הנזק לגנום המיטוכונדריאלי.
התקצרות טלומרים.
בכל חלוקה של התא הכרומוזומים מתקצרים. הטלומרים נמצאים בקצות הכרומוזום ומכילים חומר גנטי חסר חשיבות ומשמשים כמגן מפני אובדן מידע גנטי חיוני בדומה לקצה הפלסטיק בקצה שרוך הנעל. עם התקצרות הטלומרים הכרומוזום הופך בלתי יציב מה שמוביל להזדקנות תאית. חלק מהמחלות של הזדקנות מואצת, כגון תסמונת ורנר, ותסמונת בלום, נובעות ממוטציה בגן לאנזים מסוג הליקאז שתפקידו לייצב את הד.נ.א בזמן שכפול קצה הכרומוזום. חלק מהשוני בקצב ההזדקנות של בעלי חיים שונים יכול להיות מוסבר על ידי קיום טלומראז האחראי על הארכה מחדש של הטלומרים. אולם, ביטוי מוגבר של טלומראז קשור לעלייה בשכיחות סרטן.
פרביוזיס.
בשנת 2014 פורסם מחקר שהדגים כי חיבור בין מערכת הדם של עכבר זקן לעכבר צעיר גרם לשיפור במדדים קוגניטיביים שקשורים להזדקנות. בהמשך הודגם כי המנגנון מתווך על ידי האנזים TET2. בשנים האחרונות חברות מסחריות מציעות הזרקה של דם צעיר במטרה לעכב את תהליך ההזקנות אך התופעה טרם הוכחה בבני אדם.
הזדקנות ורבייה.
תאוריית "שקלול התמורות" (trade-off) גורסת כי בהתאם לעקרון לאק הפניית משאבים לרבייה תבוא על חשבון תוחלת החיים ולהפך. בחיות מודל שונות למחקר הזדקנות אכן הודגם כי התערבויות שמאריכות את תוחלת החיים של הפרט גורמות לירידה בפריון, אך ייתכן כי ניתן להפריד בין התופעות. בעכברות הודגם כי השתלה של שחלות צעירות בגוף של עכברה זקנה מוביל להארכת תוחלת החיים בהתאם לגיל השחלות המושתלות.
פאנדאב
פאנדאב (שלא כמו פאנסאב) הוא עותק של סרט או סדרת טלוויזיה זרה (בדרך כלל אנימה), שהפסקול המקורי שלה
הוחלף בפסקול של דיבוב חובבני, שנעשה על ידי מעריצים (בדרך כלל בשפה אחרת). שימוש עיקרי אחד של הפאנדאב, הוא דיבוב פרודי.
ההבדל בין פאנסאב לפאנדאב.