בפברואר 1948 התפטר מ"אודרודזניה" ועבד תחילה במדור הספרותי ברדיו הפולני ואחר כך בהוצאה לאור.
בשנת 1965 הפך למנהל הוצאת המדע "PWN", ופרסם את אנציקלופדיה "Big PWN". כשפורסם הכרך עם הערך "מחנות הנאצים" פרצה סערה. הערך הכיל את המידע העובדתי על חלוקת המחנות הנאצים למחנות ריכוז ומחנות השמדה ליהודים. אולם חלוקה זו שימשה כעילה לתקוף את עורכי האנציקלופדיה. הפלג הלאומני של המפלגה רמז שכל המוציאים לאור והכותבים יהודים, האשים אותם ב"בגידה היסטורית", וארגן הפגנות כדי למחות על "העלילה הציונית".
קריירה פוליטית.
מאפריל 1956 ועד אפריל 1958 היה קורילוק שר התרבות בממשלתו של יוזף צירנקייביץ' והשתמש בסמכותו כדי לעשות ליברליזציה בתרבות ולפתוח אותה למערב. המכון הצרפתי נפתח בוורשה (המרצה הראשון היה מישל פוקו), כוכבי תיאטרון וסרטים (לורנס אוליבייה, ויוויאן לי, ז'ראר פיליפ, איב מונטאן) הגיעו לבקר ולהופיע; ספרים וסרטים מערביים, מוזיקה ואוונגרד ואמנות היו זמינים, התערוכה הראשונה של הנרי מור התקיימה בפולין. גלריות נפתחו ופרסומים חדשים יצאו לאור בכל רחבי הארץ וקבוצת עיתונאים צעירים מוורוצלב הקימה מחדש את המגזין "אותות II" אך נאלצה לסוגרו.
לקראת סוף שנת 1957 המפלגה (מפלגת הפועלים המאוחדת הפולנית) החלה לעצור את תהליך הליברליזציה. המזכיר הראשון גומולקה היה נגד תוכנית המלגות הנדיבה של משרד התרבות, אשר שלח אלפי אינטלקטואלים ואמנים פולנים למערב. כשהסופר מארק חלאסקו בחר לנסוע לפריז, זו נלקחה כעילה לפטר את קורילוק כשר התרבות ולהוציא אותו גם מהארץ.
בדצמבר 1958 מונה קורילוק לשגריר הרפובליקה העממית של פולין באוסטריה. הוא הגיע עם משפחתו ב-1 בינואר 1959 לווינה ושירת עד קיץ 1964.
גודפרי קנלר
גודפרי קנלר (בגרמנית: Godfrey Kneller; 8 באוגוסט 1646 – 19 באוקטובר 1723) היה צייר הדיוקנאות המוביל באנגליה בסוף המאה ה-17 ובתחילת המאה ה-18, והיה צייר חצרות מלכים אנגלים. הוא צייר סדרה של עשרה מלכים אירופיים מכהנים, כולל לואי הארבעה עשר, מלך צרפת, ועשר "יפהפיות" בחצרו של ויליאם השלישי, מלך אנגליה, כדי להתאים לסדרה דומה של עשר מפילגשיו של צ'ארלס השני ("יפהפיות וינדזור" ) שצייר קודמו פיטר לילי.
ביוגרפיה.
ראשית חייו.
קנלר נולד כגטפריד קנילר בעיר החופשית ליבק, בנו של זכריה קנילר, צייר פורטרטים. קנלר למד בליידן, אך הפך לתלמידם של פרדיננד בול ורמברנדט אמסטרדם. לאחר מכן נסע עם אחיו ג'ון זכריה קנלר, שגם היה צייר, לרומא וונציה בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-17, צייר נושאים היסטוריים ודיוקנאות בסטודיו של קרלו מאראטה, ומאוחר יותר עבר להמבורג.
קריירה.
האחים הגיעו לאנגליה בשנת 1676, וזכו בחסותו של ג'יימס סקוט, דוכס מונמות' הראשון. באנגליה התרכז קנלר כמעט אך ורק בפורטרטים. הוא הקים סטודיו שהכין פורטרטים בקנה מידה כמעט תעשייתי, תוך שהוא מסתמך על סקיצה קצרה של הפנים עם פרטים שנוספו למודל קבוע, בעזרת האופנה של פאות מלאות. דיוקנאותיו קבעו דפוס שהלך בעקבותיו עד ויליאם הוגארת וג'ושוע ריינולדס.
הוא ביסס את עצמו כאמן פורטרטים מוביל באנגליה. כאשר נפטר סר פיטר לילי בשנת 1680, מונה קנלר לצייר הראשי של חצר המלך על ידי צ׳ארלס השני. במשך כ־20 שנה (1682–1702) הוא גר בקובנט גארדן. בשנות ה-90 של המאה ה-17 צייר קנלר את ״היפות מהמפטון קורט״ המתארות את הנשים הזוהרות ביותר של החצר המלכותית עליו קיבל את תואר האבירות מויליאם השלישי. הוא הפיק סדרת פורטרטים של 48 פוליטיקאים מובילים ואנשי תרבות, חברי מועדון Kit-Cat. הוא היה גם ראש האקדמיה לציור ורישום בין השנים 1711–1716 שמנה אמנים כמו תומאס גיבסון. ציוריו זכו לשבחים על ידי אנשי עילית כמו ג'ון דריידן, ג'וזף אדיסון, ריצ'רד סטיל ואלכסנדר פופ.
חייו האישיים.
הוא נישא לאלמנה, סוזנה גרייב, ב־23 בינואר 1704 בכנסיית סנט בריד, לונדון. היא הייתה בתם של הכומר ג'ון קאולי, בעל מעמד חשוב בכנסייה האנגליקנית באזור לונדון, ונכדתו של ויליאם קאולי. לבני הזוג לא היו ילדים.
מותו.
קנלר נפטר בשנת 1723 ונקבר בטוויקנהאם. אלמנתו נקברה לידו ב־11 בדצמבר 1729.
מורשת.
אנדרטה לזכרו הוקמה במנזר וסטמינסטר. צוואתו של קנלר העניקה קצבה של 100 ליש"ט לשנה לעוזרו אדוארד בינג שהופקד על סיום כי כל העבודות הלא גמורות של קנלר. בינג גם ירש את הציורים בסטודיו של קנלר.
את מרבית הונו ירש נכדו, גודפרי קנלר האקל, שהיה בנה של אנייס האקל, בתו הלא חוקית של קנלר מפילגשו הגברת ווס, ואשר קבל את שם משפחתו של סבו (קנלר) כתנאי לקבלת הירושה.
יצירות.
בעיר הולדתו ליבק ניתן לראות יצירות של קנלר במוזיאון סנט אן ובכנסיית סנט קתרין. עבודותיו בכנסיית סנט מרי הושמדו על ידי הפצצת ליבק בשנת 1942. דיוקן שמן גדול של ג'יימס השביעי מסקוטלנד (המלך ג'יימס השני של אנגליה) תלוי על גרם המדרגות הראשי של מועדון החברים הפרטיים, מועדון קלדוניאן בבלגרביה, לונדון.
דיוקן של אן, מלכת בריטניה, שייך לבית החולים טריניטי ברטפורד, נוטינגהמשייר מיוחס לקנלר אף שהוא אינו חתום. לבית החולים יש קשר חזק עם המלכה אן, המייסדת היא בת דודה ראשונה של סבתה. הדיוקן שוחזר ונוקה בשנת 1999.
סוכי ארדנט
סוכי ארדנט (שם מדעי: Sericulus ardens; מכונה גם סוכי הלהבה, אך שם זה נפוץ למין "Sericulus aureus") הוא מין של ציפור שיר ממשפחת הסוכיים. סוכי זה חי ביערות הגשם של גינאה החדשה, לרוב בין הענפים הקרובים לקרקעית ועל הקרקע. הוא דומה מאוד למין סוכי הלהבה.
אורך הסוכי 25 סנטימטרים בממוצע והוא בעל נוצות בצבעים חזקים של צהוב עם ראש גדול אדום וצוואר אדום-כתום. הזנב וקצות הכנפיים שחורות, העיניים צהובות עזות והמקור אפור. הנקבות בעלות נוצות דהויות יותר בצבע חום או ירוק-זית עם בטן בהירה.
הסוכי כמו קרובי משפחתו בונה בעת החיזור "סוכה" המורכבת מ"קיר ענפים" עשוי בשני צדדים ובתוכה הוא מניח חפצים סגולים או כחולים, לרוב פירות יער. כאשר נקבה מגיעה הזכר מנפח את חזהו ואת נוצות זנבו ופורש את כנפיו סביב ראשו בהילוך מוזר, מנענע את ראשו וכן קורא בקול.
מתצפיות שבוצעו על מין זה נראה שלעיתים הנקבות מתרשמות ולעיתים לא מספיק. כמו כן זכרים צעירים דומים מאוד לנקבות, והזכר המציג יכול לבצע מופע עבורם לשווא. זכרים יריבים נצפו הורסים את הסוכות של שכניהם ואף גונבים את החפצים שהונחו בתוכן.
סריקולוס
סריקולוס (שם מדעי: Sericulus) הוא סוג של ציפורי שיר ממשפחת הסוכיים החיים ביערות הלחים של גינאה החדשה ושל צפון אוסטרליה. סוג זה כולל 4 מינים בינוניים בגודלם ביחס למשפחתם.
מינים אלה חיים על קרקע היערות, והם בעלי גוונים צהובים ואדומים עד שחורים בולטים. הסוכות שלהם מורכבות מערימת ענפים וזרדים הממוקמים בשתי שורות, ביניהם מונחים מספר חפצים נוצצים, המיועדים למשיכת הנקבות. הם בעלי דו-צורתיות זוויגית, והנקבות הרבה פחות מקושטות ומרשימות מהזכרים.
מינים.
בסוג זה 4 מינים:
הקצין והקטינה
הקצין והקטינה (באנגלית: The Major and the Minor) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1942 בבימויו של בילי ויילדר, עם ג'ינג'ר רוג'רס וריי מילאנד בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי בילי ויילדר וצ'ארלס בראקט והוא מבוסס על המחזה "קוני שבה הביתה" של אדוארד צ'יילדס קרפנטר מ-1923.
זה סרטו הראשון של בילי ויילר כבמאי בהוליווד.
העלילה היא על חילופי זהויות. אשה מתחפשת לנערה, עם כל המצבים הקומיים הנובעים מכך.
בסרט משחקת בתפקיד קטן, לילה רוג'רס, אמה הביולוגית של ג'ינג'ר רוג'רס בתפקיד אמה בסרט.
תקציר העלילה.
סוזן אפלגייט (ג'ינג'ר רוג'רס) מגיעה לניו יורק מעיירה קטנה באיווה. במשך שנה היא מחליפה עבודות רבות עד שעוברת קורס לעיסוי קרקפת. הלקוח הראשון שלה הוא מר אוסבורן (רוברט בנצ'לי). הוא מנסה להתחיל אתה ומטריד אותה מינית והיא בורחת ממנו ומחליטה לחזור לאיווה.
בתחנת הרכבת אין לה כסף לקניית כרטיס אבל מתברר לה שקטינים עד גיל 12 משלמים חצי כרטיס. היא נכנסת לשירותים, מתלבשת כנערה עם צמות, מבקשת ממישהו שיתחזה לאביה ויקנה לה כרטיס כי היא בת 12 פחות שבוע.
ברכבת היא מעלה את חשדם של הכרטיסנים. כאשר הם מבחינים בה מעשנת, הם רודפים אחריה והיא נמלטת מהם ונכנסת לתא בו נמצא גבר - מייג'ור פיליפ קירבי (ריי מילאנד). היא מספרת לו שהיא בת 12 ושמה סו-סו והוא מסכים לשכן אותה בתאו עד הבוקר.
פיליפ הוא מדריך בכיר באקדמיה צבאית. הוא מאורס לפמלה היל (ריטה ג'ונסון), בתו של מפקד בית הספר, קולונל היל (אדוארד פילדינג).
הרכבת מתעכבת בגלל שיטפון ופמלה נוסעת עם אביה לפגוש את פיליפ. היא מוצאת להפתעתה את סוזן בתא של פיליפ. פיליפ חוזר עם מגש ארוחת בוקר לסוזי ופמלה מטיחה את המגש בפניו.
הקולונל מבקש להדיח את פיליפ אבל הוא מציג בפני סגל המפקדים את סו-סו בת ה-12 וכולם נרגעים. סו-סו נשארת כמה ימים בפנימייה וכל הקדטים מחזרים אחריה. היא גרה עם לוסי היל (דיאנה לין) אחותה של פמלה. לוסי מכירה מיד שסו-סו היא בוגרת אך לא מסגירה אותה כי היא שונאת את אחותה.
פיליפ רוצה לעזוב את האקדמיה הצבאית לטובת שירות בחזית אבל פמלה רוצה אותו לידה ומטרפדת את ניסיונותיו. לפי בקשת לוסי, מתקשרת סוזן לוושינגטון די. סי. ומבקשת שיאשרו את בקשתו. פמלה מגלה זאת וגם את העובדה שסוזן מבוגרת ומבקשת ממנה להסתלק במהירות כדי לא להביך את פיליפ.