לקריאה נוספת.
מנחם כ"ץ ומרדכי סבתו, ברכת חתנים וברכת אבלים, בתוך כנישתא ג, עמ' קנה-קפו.
פרנק לואדן
פרנק אורן לואדן (באנגלית: Frank Orren Lowden; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מאילינוי, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל אילינוי ה-25 בשנים 1917–1921 וכחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם אילינוי בשנים 1906–1911. הוא גם התמודד על מועמדות המפלגה הרפובליקנית לנשיאות ארצות הברית בבחירות של 1920 ובבאלו של 1928.
לואדן, שנולד במינסוטה, עסק בעריכת דין בשיקגו לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטת איווה. כוחו עלה כמנהיג רפובליקני מקומי והוא כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית וכמושל אילינוי, ובכך הוא זכה להכרה רחבה בשל הארגון מחדש שהוא ביצע בממשלת המדינה ובשל טיפולו במהומות הגזע בשיקגו שהתחוללו ב-1919.
בוועידת המפלגה הרפובליקנית של 1920 היה לואדן מועמד מועדף על רבים מחברי האגף השמרני של המפלגה. תומכיו התלכדו מאחורי וורן הרדינג כמועמד של פשרה, והרדינג זכה בסופו של דבר במועמדות ובבחירות הכלליות. בוועידת המפלגה של 1924 היה לואדן מועמד לתפקיד סגן הנשיא, אך דחה בסופו של דבר את המינוי. בוועידת המפלגה של 1928 הא היה מועמד לנשיאות, אך בסבב ההצבעה הראשון נבחר כמועמד המפלגה הרברט הובר.
ראשית חייו.
פרנק לואדן נולד בעיירה סנרייז שבמינסוטה, כבנם של ננסי אליזבת (לבית ברג) ולורנזו אורן לאודן, נפח במקצועו. החל מגיל שבע הוא חי בעוני באיווה בחווה במחוז הרדין. הוא למד בבית ספר ככל שהתאפשר לו במסגרת מטלותיו בחווה המשפחתית. בגיל 15 הוא החל ללמד בבית ספר קטן בהאברד, איווה. לאחר שלימד במשך חמש שנים, הוא החל ללמוד באוניברסיטת איווה, שם הוא סיים את לימודיו ב-1885. הוא שאף להיות עורך דין, אך לימד בבית ספר תיכון במשך שנה ובמקביל למד קצרנות. בזכות מיומנות זו הוא קיבל ב-1886 עבודה במשרד עורכי הדין דקסטר בשיקגו, והחל לקחת שיעורי ערב בקולג' יוניון למשפטים, ועלה בידו להשלים את תוכנית הלימודים של שנתיים במשך שנה אחת ולהשלים את חובות לימודיו ב-1887. באותה שנה הוא התקבל ללשכת עורכי הדין ולאחר מכן עסק במקצוע בשיקגו במשך כעשרים שנה. ב-1896 הוא נשא לאישה את פלורנס פולמן, בתו של התעשיין, היזם והממציא ג'ורג' פולמן. ב-1899 היה לואדן לפרופסור באוניברסיטת נורת'ווסטרן.
ראשית הקריירה הפוליטית.
ב-1900 הוצע ללואדן על ידי הנשיא ויליאם מקינלי לשמש כעוזר ראשון למנהל הכללי של דואר ארצות הברית, זאת בשל תמיכתו בנשיא, אך הוא דחה את ההצעה. בוועידות המפלגה הארציות של 1900 ושל 1904 הוא היה נציג, ובשנים 1904–1912 הוא היה חבר הוועדה הרפובליקנית הלאומית. הוא גם היה חבר הוועד המנהל בשנים 1904 ו-1908. ב-1906 נבחר לואדן לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם אילינוי כדי לאייש את מושבו של רוברט ר. היט שנפטר. הוא נבחר לתקופות כהונה נוספות עד 1911, כאשר הוא החליט שלא להתמודד שוב.
מושל אילינוי.
בשנים 1917–1921 כיהן לואדן כמושל אילינוי. כעת כהונתו הוא זכה לתשומת לב רבה בשל תהליכי הארגון מחדש שהוא הוביל בממשלת המדינה. הוא הנהיג מערכת תקציבית להוצאות המדינה, וכך הפחית את שיעור המס על אף עליית המחירים. הוא היה תומך נלהב בעונש המוות, וב-1918 כאשר הצביעו בית הנבחרים של אילינוי והסנאט שלה על חוק לביטול עונש המוות, הוא הטיל עליו וטו. הוא השקיע רבות בארגון משאבי המדינה לצורך תמיכה במאמץ המלחמתי של ארצות הברית במלחמת העולם הראשונה. ב-1917 כאשר סירב ראש עיריית שיקגו למנוע את קיומה של פגישה של "מועצת העם", ארגון שהואשם בתמיכה בגרמניה, הורה לואדן לכוחות המזוינים של המדינה למנוע את קיומה. הוא תמך בזכות בחירה לנשים ובאכיפתו של חוק היובש. הוא התנגד לקיומו של חבר הלאומים על רקע הטענה שהוא יהפוך למדינת-על. הוא זכה לשבחים ברמה הלאומית על טיפולו במהומות הגזע בשיקגו של 1919, כשבמקביל הוא טיפל בשביתת מערכת התחבורה של שיקגו.
מועמדויותיו לנשיאות.
בבחירות לנשיאות של 1920 היה לואדן מועמד מוביל לנשיאות במפלגה הרפובליקנית. מסע הבחירות שלו ספג גינויים בשל הוצאותיו המפורזות מנהל מסע הבחירות שלו. ב-מיזורי שילם סכום של 32,000 דולר לקידום מועמדותו, כולל סכום של 2,500 דולר (משכורת שנתית של פועל באותה תקופה) ששולם ללפחות שני נציגים בוועידה. הנציגים בוועידה נקלעו למבוי סתום במשך כמה סבבי הצבעה בין לואדן לבין הגנרל לאונרד ווד, עד שמנהיגי המפלגה נפגשו בפרטיות כדי לבחור מועמד של פשרה. בחירתם, וורן הרדינג, נבחר בסופו של דבר כמועמד המפלגה ולאחר מכן כנשיא. בבחירות של 1924, דחה לואדן את ההצעה להיבחר כמועמד לסגנות הנשיא. בבחירות של 1928 התמודד לואדן שוב על מועמדות המפלגה לנשיאות, אך במשך כל מערכת הבחירות הוא לא היה יותר מאיום שולי על המועמד המוביל, הרברט הובר, שבסופו של דבר זכה במועמדות המפלגה ונבחר לנשיאות.
שנותיו האחרונות.
ב-1933 מונה לואדן כאחד משלושת כונסי הנכסים לפשיטת הרגל של חברת הרכבת רוק איילנד ופסיפיק . הוא שימש בתפקיד זה עד למותו, יחד עם ג'וזף ב. פלמינג וג'יימס א. גורמן, שהיה נשיא החברה החל מ-1917.
פרנק לואדן נפטר בטוסון, אריזונה ב-20 במרץ 1943. הוא נטמן בבית הקברות גרייסלנד שבשיקגו.
על שמו של לואדן נקראו מחנה של תנועת הצופים, הפארק המדינתי לואדן, והיער המדינתי לואדן-מילר, שלושתם ליד אחוזתו שליד אורגון, אילינוי. כמו כן נקראו על שמו מעונות סטודנטים ושני אולמות בקמפוס בית הספר למשפטים של אוניברסיטת נורת'ווסטרן בשיקגו ובאוניברסיטת צפון אילינוי שבעיר דיקאלב.
משפט קאנוני
המשפט הקאנוני הוא שיטת משפט שפותחה בידי הכנסייה הקתולית וכנסיות אחרות. המשפט הקאנוני אומץ באופן נרחב באירופה בימי הביניים, כתחליף לשיטות המשפט היווני והרומי. המשפט הקאנוני נתפס כעדכון של חוקי הקורפוס יוריס קיוויליס, שנוסחו בידי יוסטיניאנוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית במאה השישית. השפעתו ניכרת עד היום בחוקיהן המודרניים של ארצות אירופה רבות, בהן צרפת, איטליה וגרמניה.
המשפט הקאנוני הוא החוק הכנסייתי של הכנסייה הקתולית. הוא פותח על ידי הכנסייה הקתולית עצמה על מנת לווסת ולשלוט בזכויות ובחובות של חבריה. כמו שה-civil law היה החוק האזרחי וקושר ישירות לסמכות הקיסר, החוק הקאנוני היה החוק הרוחני וקושר ישירות לסמכות האפיפיור. לכל אחד מסוגי המשפט היה תחום שונה משלו, ומערכת בתי המשפט הייתה נפרדת: מערכת אזרחית ומערכת קאנונית.
בחלק מתחומי השיפוט הייתה מגמה של חפיפה. לפני הרפורמציה, היה נהוג שלבתי משפט קאנוניים הייתה סמכות בנושאים אזרחיים, בעיקר בענייני משפחה וירושה, אך גם בסוגים מסוימים של פשעים.
המשפט הקאנוני השפיע על המשפט הרומי שהתקבל באירופה על ידי כך שנאספו כתבים רבים על המשפט הקאנוני, ובעת תחיית ההשכלה באיטליה, שם הייתה האוניברסיטה הראשונה, כבר היה הרבה חומר מסודר ללימודים של המשפט הקאנוני. לכן למדו אותו באוניברסיטאות באיטליה במקביל ללימוד המשפט האזרחי הרומי, ותעודת הסיום של האוניברסיטאות הייתה דוקטור בשני סוגי המשפט: civil law + canon law, התואר נקרא: juris utriusque doctor = JUD, והוא עדיין מוענק בחלק מהאוניברסיטאות בעולם המשפט האזרחי. היות שלמדו אותם יחד, הייתה נטייה של סוגי המשפט להשפיע זה על זה, ושניהם יחד עזרו ליצור את המשפט הנוהג והמקובל = ה-jus commune שהתקבל במדינות אירופה.
המשפט הקאנוני השפיע על ה-jus commune בעיקר בתחומים של משפחה וירושה, שהיו גם חלק מהחוק האזרחי הרומי, וכן על המשפט הפלילי.
עד השלב בו נשללה מבתי המשפט הקאנוניים סמכותם לדון במשפט אזרחי, הרבה עקרונות והליכים שלהם אומצו על ידי בתי המשפט האזרחיים.
לשיטת משפט זו הייתה השפעה מסוימת גם על הדין האנגלי, דרך צינור הקליטה שנקרא "דיני היושר", שנקלט על ידי הלורד צ'נסלור והיה מבוסס על כללי צדק טבעיים.
יורו 1980
אליפות אירופה בכדורגל 1980, הידועה גם בשם יורו 1980 היא אליפות אירופה בכדורגל השישית שמארגנת אופ"א. הטורניר נערך באיטליה בין ה-11 ביוני ל-22 ביוני 1980.
לראשונה בתולדות האליפות, כלל טורניר הגמר שמונה נבחרות. הייתה המארחת הראשונה שמעפילה באופן אוטומטי לטורניר הגמר, ואליה הצטרפו שבע נבחרות מטורניר המוקדמות.
אל משחק הגמר העפילו ו. צמד של החלוץ הגרמני הורסט הרובש, השני שבהם שתי דקות בלבד לסיום המשחק, העניקו לגרמניה המערבית את אליפות אירופה השנייה בתולדותיה. בפעם האחרונה עד כה בתולדות היורו שוחק משחק על המקום השלישי, ובו הפסידה המארחת ל בדו-קרב פנדלים.
מוקדמות.
הגרלת מוקדמות יורו 1980 התקיימה ב-30 בנובמבר 1977 ברומא. לאחר ההחלטה להרחיב את טורניר הגמר לשמונה משתתפות, התחלקו 31 הנבחרות החברות באופ"א לשבעה בתי מוקדמות בני ארבע או חמש נבחרות כל אחד, והנבחרות שסיימו כראשי בתים הצטרפו ל המארחת לטורניר הגמר.
בפעם הראשונה בתולדות היורו, ניתן למארחת כרטיס אוטומטי לטורניר הגמר, ללא צורך להשתתף במוקדמות. , שהעפילה מטורניר המוקדמות, הבטיחה את ההשתתפותה בטורניר לראשונה בתולדותיה.
הנבחרות המעפילות.
1 במודגש: זכתה בטורניר, ב"נטוי": מארחת הטורניר
אצטדיונים.
טורניר הגמר נפרש על פני ארבעה אצטדיונים בארבע ערים שונות באיטליה. האצטדיון שנבחר לארח את משחק הפתיחה ואת משחק הגמר של הטורניר היה סטאדיו אולימפיקו ברומא.
תוצאות הטורניר.
שלב הבתים.