אלכסנדרו "אלקו" שרבנסקו (17 במאי 1912 מחוז אולט - 18 באוגוסט 1944 מחוז באזאו) היה טייס קרב רומני בזמן מלחמת העולם השנייה ואחד מאלופי ההפלות של חיל האוויר הרומני. באביב 1942 שובץ בטייסת הקרב השביעית שלחמה לצד הגרמנים בברית המועצות בחזית המזרחית ובקרב סטלינגרד. הטיס בעיקר מטוסי IAR-80 של התעשייה הרומנית ומטוסי מסרשמיט Bf-109 גרמנים.
קריירה צבאית.
סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית בטרגובישטה ואת בית הספר לקצונה בסיביו בשנת 1933, ובמהרה קיבל פיקוד על פלוגת ההרים השלישית בבראשוב. ב-1942 נכנס לקורס הטיס בגמיבב ולאחר הכשרה קצרה הוצב בטייסת הקרב ה-7.
החזית המזרחית.
טייסת הקרב ה-7 נשלחה להילחם בקרב סטלינגרד. שרבנסקו התבלט מאוד בקרבות מול הרוסים בחזית זו. כאשר הסובייטים שברו את הגנות הגרמנים והרומנים בנובמבר 1942 והתקדמו לעבר בסיס חיל האוויר שבו הוצבה הטייסת ה-7, שרבנסקו היה אחראי על הגנת הבסיס וניצל את ניסיונו כלוחם חיל-רגלים. לרשותו עמדו 2 תותחי נ"מ, תותחי ה-20 מ"מ של מטוסי המסרשמיט Bf-109 ומחלקה של טייסים צעירים בעלי הכשרה בלתי מספקת. עמדותיהם המוסוות של הרומנים וטקטיקת ההגנה של שרבנסקו מנעה מהטנקים הסובייטים מלתקוף את הבסיס במשך יומיים. בתותחי המסרשמיטים נעשה שימוש כנשק נגד טנקים (המטוסים הוגבהו על ידי הצבתם על חביות), היה זה מהקרבות הבודדים במלחמה בהם מטוס הוצב כנגד טנק. ב-23 בנובמבר 1942 הרומנים הסיגו את כוחותיהם ופינו 8 מטוסי מסרשמיט מהשטח (שלושה מטוסים הושמדו בניסיונם להמריא תחת אש). כל מטוס נשא 2–3 חיילים בתא הטייס. לאחר מכן, החיילים שנותרו תחת פיקודו של שרבנסקו הוצבו במורוזובסק ותוך זמן קצר נשלחו לרומניה למנוחה ולהבראה.
בחזרה לרומניה.
ב-29 במרץ 1943, שרבנסקו קודם לדרגת קפטן (סרן), מונה למפקד טייסת 57 והוצב במטוס חזק יותר מדגם מסרשמיט Bf-109G. בין יוני לאוגוסט 1943 הפיל 28 מטוסי אויב, ועוטר בעיטור הגבוה ביותר בצבא הרומני - עיטור מיכאי האמיץ מדרגה שלישית. ב-23 באוקטובר, הטייסת ה-9 נשלחה לחפות על אנשי הטייסת ה-7, אך שרבנסקו ואלופי הפלות נוספים נשארו בשטח הקרב. הוא המשיך בלחימה, הפיל מטוסים נוספים של בעלות הברית, וכתוצאה קודם לדרגת מפקד הטייסת ב-13 בפברואר 1944. במאי 1944 הצבא האדום חדר לשטחה של רומניה וכבש אזורים בצפון בסרביה ומולדביה, אך הוא נבלם לאחר קרב קשה בו לקחו חלק טייסי חיל האוויר הרומני. ב-11 ביוני, שרבנסקו הפיל לראשונה מטוס של חיל האוויר האמריקאי, B-17 "מבצר מעופף", הייתה זו הפלתו ה-45 במספר. לאחר מכן, הגיעו הפלות של שני מטוסי P-51 מוסטנג, ב-31 ביולי וב-4 באוגוסט - הפלותיו האחרונות של האלוף.
מותו.
ב-18 באוגוסט 1944, אלכסנדרו שרבנסקו המריא למשימתו האחרונה. ביום זה, הוא ו-14 אנשי הלהק שלו, יחד עם 11 טייסים נוספים מהטייסת ה-9, תקפו נחיל של מטוסי מוסטנג ולייטנינג. שני קצינים רומנים ניסו למנוע את הפלתו אך זה היה מאוחר מדי. מילותיו האחרונות היו: "ילדיי, אני נופל...". כפי הנראה מכשיר הקשר שלו היה מקולקל והוא לא שמע את אזהרות חבריו ללהק. לאחר הפלתו, ניתנה הוראה לכל הטייסים הרומנים שלא להמריא עד שתגובש טקטיקה יעילה להפלת האמריקאים. חמישה ימים לאחר מכן, אירעה הפיכת 23 באוגוסט 1944 על ידי מיכאי הראשון. המרשל יון אנטונסקו הודח מכיסאו ורומניה הצטרפה לבעלות הברית במלחמה ויצאה נגד גרמניה הנאצית.
בעת שירותו הצבאי, שרבנסקו הצליח להפיל 47 מטוסי אויב בקרבות אוויר, ויחד עם שמונה הפלות לא-ודאיות נוספות נרשמו לזכותו 55 הפלות לפי שיטת הניקוד של חיל האוויר הרומני. עובדה זו הופכת את שרבנסקו לאלוף ההפלות השני של החיל לאחר קונסטנטין קנטקוזינו שהפיל 69 מטוסי אויב.
מורשת.
כיום, שדרה בבוקרשט נושאת את שמו והיא ממוקמת בקרבה לשדה התעופה הבינלאומי על שם אאורל ולאיקו. מדי שנה, ב-18 באוגוסט, קצינים בחיל האוויר, טייסים לשעבר בחיל וחובבי טיס רומנים מתקבצים סביב קברו. ב-18 באוגוסט 2004 נערך מצעד כבוד לזכרו של שרבנסקו לרגל שישים שנים מאז הפלתו.
החל מה-1 בדצמבר 2006, בסיס חיל האוויר ה-95 של חיל האוויר הרומני נקרא על שם אלכסנדרו שרבנסקו.
חינוך בפינלנד
מערכת החינוך בפינלנד נחשבת מהטובות בעולם והפכה במהלך שני העשורים הראשונים של המאה ה-21, לדגם ממנו מנסים אנשי חינוך ומדינות שונות ללמוד, בעקבות הצלחתם הרבה של תלמידיה במבחנים סטנדרטיים כגון מבחן פיז"ה
היסטוריה.
עד אמצע המאה ה-19, התבסס מערכת החינוך של פינלנד על בתי ספר כנסייתיים, בהם ההוראה הייתה בלטינית ומטרת החינוך הייתה הכשרת כמרים. במאה ה-13 נוסד בטורקו בית ספר קתדרלי ובשנת 1640 נוסד בטורקו האוניברסיטה הפינית הראשונה. בשנות ה-60 של המאה ה-19 הוחל בהקמת בתי ספר יסודיים של רשויות מקומיות ובשנת 1898 נקבעה חובה על הרשויות המקומיות לספק חינוך פורמלי לילדים בגילאי חינוך שהוריהם בקשו זאת. חוקת פינלנד שנקבעה בשנת 1919, קבעה חובת חינוך חינם, שהוחלה משנת 1921 בדמות של שש שנות לימוד חובה, שהחלו בגיל 7. במקביל התפתחו גימנסיות שמונה שנתיות, שחולקו לחמש שנות חינוך ביניים ושלוש שנות חינוך תיכוני, אליהן עברו תלמידים שיועדו לחינוך אקדמי, לאחר ארבע שנים בחינוך היסודי. המעבר לגימנסיות היה על סמך מבחני קבלה, הערכות מורים וציוני בית הספר היסודי. שאר התלמידים המשיכו ללמוד בבית הספר היסודי, ולאחר מכן יצאו לעבודה או לבית ספר מקצועי. כך שבפינלנד נהגה הסללה על פי המודל הגרמני, כאשר בסביבות גיל 11 נקבע המסלול של התלמיד והמעבר בין המסלולים היה נדיר. בשנת 1950, כרבע מהתלמידים המשיכו ללמוד במסלול בגימנסיות, שכשני שלישים מהן היו פרטיות. במהלך שנות ה-50 החלו הגימנסיות לקבל מימון ציבורי, הפיקוח הממשלתי עליהן גדל ומספר התלמידים נסק מכ-34,000 לכ-270,000 בשנת 1960.
בשנת 1968 הועבר בפרלמנט הפיני תוכנית לרפורמה במערכת החינוך. בהתאם לרפורמה כל התלמידים למדו יחד בבית ספר יסודי מקיף של 9 שנים, עליו הוחלו תוכניות הלימודים של הגימנסיה. בכך הוגברו לימודי המתמטיקה והמדעים יחסית לנהוג בבתי הספר היסודיים לפני הרפורמה והוחלה חובת לימוד שפה זרה. הרפורמה הוחלה על פי התוכנית בשנים 1972-1977 בסדר גאוגרפי שהותווה מראש. בתחילה התקיימו בבתי הספר המקיפים הקבצות במתמטיקה ובשפה זרה, אולם אלו בוטלו בשנת 1985. הרפורמה הביאה גם לגידול עצום בצוות המנהלי של בתי הספר ולהעברת סמכויות ניהול בתי הספר מוועדי בתי ספר למועצות חינוכיות של הרשויות המקומיות.
במקביל, בשנים 1973-1979 בוצעה רפורמה בהכשרת המורים לשש כיתות היסוד. הכשרת מורים אלו הועברה מסמינרים קטנים ומכללות להכשרת מורים אל שמונה פקולטות לחינוך באוניברסיטאות שהוקמו לשם כך. הצוותים של הסמינרים והמכללות הועברו לפקולטות ותוכניות ההכשרה המשיכו להתבסס על תוכנית תלת-שנתית. בשנת 1979 הועלתה רמת ההכשרה של המורים כך שמסלול הכשרת המורים כלל באופן מובנה הסמכה לתואר שני.
מבחנים בינלאומיים.
פינלנד קיבלה ציונים מאוד גבוהים במבחני קריאה בינלאומיים אך פחות, הגם שמעל הממוצע, במבחנים במתמטיקה ובמדעים. פינלנד הצליחה מאוד במבחן פיז"ה, אך פחות במבחן TIMSS, הגם שבעילית של המדינות. כמו כן, ציוני פינלנד במבחנים הסטנדרטיים נמצאים בירידה מתחילת שנות ה-2000, הגם שהיא עדיין בעלת הציונים הגבוהים ביותר באירופה.
ציונים לדוגמה:
אליפות העולם בהתעמלות אקרובטית
הארץ בדואר שמור
הארץ בדואר שמור (ברוסית: Земля, до востребования) הוא סרט שצולם בעקבות הספר שנכתב על ידי יבגני ורביוב ובוים על ידי בנימין דורמן בסטודיו הסרטים המרכזי לילדים ע"ש גורקי. זהו מותחן פסיכולוגי, המתאר את עולמה הפנימי ואת חייה של הדמות המרכזית, לב מנביץ'. הוא צולם בברית המועצות בשנת 1972 והוקרן לראשונה ב-6 במרץ 1973.
הסרט הוא דוקומנטרי (כל הפרטים בו אמיתיים ולא הומצאו).
עלילה.
לב מנביץ' היה יהודי. לפני מלחמת העולם השנייה הוא עבד במודיעין הסובייטי והיה בשליחות באיטליה הפאשיסטית. בתקופת מלחמת העולם השנייה הוא עבד במודיעין הסובייטי, עד שהמודיעין האיטלקי חשף את עבודתו והושיב אותו בבית הכלא. בתקופה שבה שהה בבית הכלא האיטלקי שלח מנביץ' למוסקבה מידע חשוב על האויב.
לב מנביץ' נפטר ב-9 במאי 1945. לאחר מותו, הוענק לו תואר "גיבור ארצות הברית".
מסווג חריג
מסווג חריג הוא סרט אימה קומי ישראלי אשר יצא לאקרנים ב-15 באוקטובר 2015. את הסרט ביים בועז ארמוני. בין השחקנים המשתתפים בסרט: איתי זבולון בתפקיד מתן, אסף בן שמעון, קאי קורבלניקוב, ערן פרץ ועופר רוטנברג.
תקציר העלילה.
העלילה מתרחשת בבסיס צבאי נידח בעמק בית שאן, אליו מגיע מתן הג׳ובניק (איתי זבולון), כדי לתגבר שמירות. יחד עמו מגיעים בטיולית גם שלושה חיילים מחיל השריון (עופר רוטנברג, ערן פרץ, אסף בן שמעון) שמציקים לו. הבסיס עצמו מתגלה כשממה אמיתית, והמפקד התורן, סטס (קאי קורבלניקוב), מזלזל בנהלים.
מה שמתחיל כשבוע שמירות שיגרתי, מתגלה בהמשך כסרט אימה עבור החיילים בשוהים בבסיס.
הפקה.
הסרט הוא פרי תוצר של שיתוף הפעולה בין הבמאי בועז ארמוני, התסריטאי ליאור לדרמן וחברת ההפקות גרין פרודקשנס. ההפקה נתמכה על ידי הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה וקרן הקולנוע הישראלית והופצה בבתי הקולנוע על ידי חברת יונייטד קינג.
הסרט צולם בקיץ 2013 במשך 12 ימים בלבד. רוב הצילומים נערכו בבסיס צבאי נטוש במושב ירדנה שבעמק בית שאן, על גבול ישראל-ירדן.
פסקול.