לאחר נפילתה של האימפריה הרומית המערבית העיר נכבשה, לפי הסדר, על ידי הבורגונדים, האוסטרוגותים, הביזנטים והלומברדים, שסיפחו את העיר לממלכה האיטלקית שלהם. הלומברדים גורשו על ידי אימפריית הפרנקים שבראשה עמד פפין הגוץ. תחת שלטון בנו, קרל הגדול, קיבלה אאוסטה חשיבות גדולה כתחנת ביניים בדרך שהובילה מאיטליה לאאכן. בשנת 888 נהייתה אאוסטה לחלק מהממלכה האיטלקית המחודשת.
במאה ה-10 צורפה אאוסטה לממלכת בורגונדי, וב-1032 לתחום שלטונו של אומברטו לבן הידיים מבית סאבויה. תחת בית סאבויה אאוסטה החזיקה במעמד מיוחד, שנשמר גם כאשר הוכרזה הרפובליקה האיטלקית החדשה ב-1948.
אתרים.
אתרים עתיקים.
החומות העתיקות של היישוב אוגוסטה פרטוריה סלאסורום נותרו כמעט לגמרי שלמות. גובהן של החומות הוא 6.4 מ', והן בנויות מבלוקים קטנים של אבן, עוביין בבסיס הוא 2.75 מ' ובחלקן העליון 1.83 מ'.
בחומות העיר יש 20 מגדלים, רובם נהרסו אך חלק מהם קיימים עד היום:
שערי העיר בדרום ובמזרח נותרו על תילם ללא פגע. בנוסף, בצד המזרחי של החומות ניצב שער כפול עם שלוש קשתות ולצדיו שני מגדלים המכונה פורטה פרטוריה (נבנה במאה ה-1 לספירה), אשר נשמר בצורתו המקורית חוץ מכיסוי השיש. השער נבנה במקור כשתי סדרות של קשתות המקיפות כיכר קטנה. ההסדר המלבני של רחובות העיר הוא מודל לתוכנית רומית לחלוקת העיר ל-64 בלוקים (אינסולות). הדרך הראשית, שרוחבה 10 מ', מחלקת את העיר לשני חצאים שווים ומקשרת בין מזרח למערב העיר.
התיאטרון הרומי העתיק, שחזיתו הדרומית קיימת עד היום, מגיע לגובה של 22 מטרים. מבנה התיאטרון הרומי מתוארך לימי שלטונו של אוגוסטוס ויכול להכיל כ-4,000 צופים. סמוך לתיאטרון נמצא האמפיתיאטרון שנבנה תחת שלטון קלאודיוס. כיכר השוק מוקפת במחסנים משלושה צדדים סמוך לה נמצא מקדש, כמו כן נתגלו באזור מרחצאות. מחוץ לחומות נמצא שער ניצחון לכבודו של אוגוסטוס הקרוי "קשת אוגוסטאן", המנציח את ניצחונו של הקונסול וארו מורנה על הסלאסי. כ-8 ק״מ מערבה נמצא גשר בעל קשת אחת הקרוי פונט ד'אל. ישנם שרידים ניכרים של הדרך מאפורדיה (לימים איווריאה) לאוגוסטה פרטוריה וואל ד'אוסטה, ונבנתה עליה גם מסילת ברזל.
תחבורה.
תחנת הרכבת של אאוסטה נפתחה ב-1886 ומהווה חלק ממסילת הברזל מקיוואסו לאאוסטה. בנוסף במרחק קצר ממזרח לעיר, בעיירה סנט כריסטוף, נמצא שדה התעופה של אאוסטה.
קסרודרמה פיגמנטוזום
קסרודרמה פיגמנטוזום (Xeroderma pigmentosum, בקיצור: XP) היא מחלה תורשתית רצסיבית חשוכת מרפא שבה קיים פגם באנזימי תיקון ה-DNA המוגברים בעת חשיפה לקרינת UV.
בחולי קסרודרמה פיגמנטוזום קיימת מוטציה בגן המקודד לאחד מהאנזימים המשתתפים בתהליך תיקון ה-DNA. חשיפה קלה לקרינה על-סגולה גורמת לנזקים גנטיים חמורים המובילים להתפתחות מהירה של גידולים סרטניים על פני העור. הסיכוי ללקות בסרטן העור אצל חולי המחלה גבוה פי 1,000 מאשר הסיכוי של אנשים בריאים. במקרים קיצוניים של המחלה, אסורה כל חשיפה לקרינה על-סגולית. קרצינומה של תאי בסיס וסרטן נמצאים בתדירות גבוהה יותר בגיל צעיר של חולי המחלה מאשר באוכלוסייה הכללית. גרורות ממאירות ומלנומה הם סיבות המוות העיקריות של מיתת חולי קסרודרמה פיגמנטוזום. מחלה זו נפוצה בשני המינים ובכלל הגזעים בשכיחות של 1 ל-250,000 איש, ושכיחות גן של 1 ל-1200 איש. המחלה נפוצה בערך פי שישה אצל יפנים מאשר בקבוצות אחרות של אוכלוסייה.
הפגם הנפוץ ביותר בקרב חולי המחלה הוא מוטציה בגן שאחראי על תיקון טעויות באמצעות חיתוך נוקלאוטידים (Nucleotide excision repair), וגורם למחסור או לירידה בתפקוד של גן זה. כאשר שינוי בגנום כתוצאה מטעות בשכפול ה-DNA אינו מטופל, כתוצאה ממחסור או משינוי בגן זה, השינוי עלול להוביל להיווצרות של מוטציות בגנום. אם נוצרות מוטציות באונקוגן או בגנים לבקרה על גידולים השינוי יכול לגרום להופעה של מחלת הסרטן. נזקים ושגיאות ב-DNA נגרמים באופן ספונטני בכל העת, אך חשיפה לקרינה על-סגולה שמקורה באור השמש מגבירה את היווצרותם.
במדיה.
בספריו של דין קונץ "אל פחד" ו"תפוס את הלילה" הגיבור לוקה בפגם הגנטי הזה, וכתוצאה מכך, הסיפור ברובו מתרחש בלילה ומעניק לספרים נקודת מבט שונה מעט.
בסרט "נשיקה בחצות" הגיבורה הראשית בסרט לוקה במחלה זו, ולכן רובו הגדול של הסרט מתרחש אך ורק בלילה.
בסרט "האחרים" ילדיה של הגיבורה לוקים במחלה זו, ולמחלה תפקיד משמעותי בסרט.
דמות האנטגוניסט בסרט "כיבוי אורות", דיאנה סובלת ממחלה זו.
הדפס רשת
הדפס רשת או הדפס משי הוא שיטת הדפסה והעתקה שבה האמן מדפיס דימוי דו-ממדי על משטח כגון נייר או בד בעזרת רשת חוטים צפופה. שיטה זו הופיעה לראשונה בסין בתקופת שושלת סונג (960-1279 לספירה), והגיעה מאסיה לאירופה בסוף המאה ה-18.
בתקופה העתיקה נעשה תהליך יצירת ההדפס על ידי ציור הדימוי על גבי רשת משי המתוחה על גבי מסגרת עץ בעזרת שעווה. בכך אוטמים את האזורים בציור שרוצים שיישארו ללא צבע והופכים את הרשת לגלופה או לשבלונה מודולרית, שאפשר לשנות ולאטום אותה מחדש בהתאם לצבע שרוצים להדפיס. העברת הצבע מן הרשת אל המשטח המיועד להדפסה, נעשית על ידי הצבת הרשת מעל המשטח ו"ניגוב" הצבע הסמיך שנמצא על הצד העליון של הרשת בעזרת מגב העשוי מגומי.
בתחילת המאה ה-20 חלה פריצת דרך בטכניקות האטימה בעקבות פיתוח אמולסיות הרגישות לאור שאפשרו אטימה חדה ומדויקת יותר של הרשת בשיטות צילום ללא צורך בשעווה. בכך נפתחה הדרך לשימוש התעשייתי של הדפסי המשי בתעשיות הטקסטיל והאלקטרוניקה ובענף הפרסום שבהן רשת ההדפסה משמשת להדפסות רבות יותר מאשר ליתוגרפיה, או הדפס עץ אשר המשיכו לשמש בתחום האמנות.
השיטה מאפשרת הדפסה על מגוון חומרים החל מנייר וכלה בחומרים כמו פלסטיק, מתכת, טקסטיל, עץ וכדומה, ובשכבה משמעותית של צבע (פי 10 מעובייה של שכבת הצבע של דפוס אופסט), לקבלת המרקם ועוצמת הגוון הנחוצים בהדפסים אמנותיים.
הטכנולוגיה של המאה ה-21 מאפשרת דיוק ומהירות, ועל אף שהרשתות עשויות מפוליאסטר ופלדה העיקרון הבסיסי של ההדפס המסורתי נותר ללא שינוי וגם השם של הטכניקה נותר בעינו. הרשתות המודרניות עמידות ובעלות רזולוציות גבוהות. שיטות הצילום, ההקרנה והפיתוח של הרשתות לאחר ציפוין באמולסיה דומות לתהליכי פיתוח צילומים והדפסת תמונות, בכך מועבר הדימוי בדייקנות לרשת ולמשטח המודפס.
כוח וידאו
כוח וידאו (באנגלית: Video The Power) היא סדרת אנימציה בת 26 פרקים שהופקה לטלוויזיה ב-1990 עד 1992. אמנם הסדרה שידרה 33 פרקים, אך רק 26 מהם אי פעם הופקו ולכן מספר פרקים הוקרנו פעם נוספת.
בישראל שודרה הסדרה בערוץ הראשון ב-1993.
את שיר הפתיחה בדיבוב העברי חיבר יוני חן, הלחין גיורא קנת וביצעה רוני הלחמי.
בשיא הפופולריות של משחקי הנינטנדו ב-1990, היה טבעי שיצוצו תוכניות שינסו לרתום את ההצלחה הזו. בגרסה האמריקאית של התוכנית, כוח וידאו הייתה פינה בתוכנית סיקור למשחקי וידאו חדשים בשם Video Power.
התוכנית כיוונה לקהל היעד של קפטן אן, אך במקום לבסס את העלילה על נער מהעולם האמיתי שמוביל צוות של גיבורי משחקי וידאו, הסדרה הוציאה את גיבורי משחקי וידאו לעולם האמיתי, בעיירה בדיונית בשם מילבורג. כל הדמויות היו מודעות לחלוטין לכך שהן למעשה גיבורים ונבלים של משחקי וידאו.
ברוב הפרקים בוס גדול מנסה להוציא אל הפועל תוכניות זדוניות אך הכוח מצליח לעצור אותו.
הדמויות.
נבחרת "כוח וידאו" נלחמה נגד הנבלים ממשחקי הווידאו של Acclaim, בוס גדול וביריונים שלו (אשר במקור נלקחו מהמשחק NARC).
צוות המדבבים בהפקת הדיבוב העברי.
בגרסה העברית המקורית השתתפו בדיבוב הדמויות:
הספריה הישראלית
דני שובבני (סדרת טלוויזיה)
דני שובבני (באנגלית: Dennis the Menace) היא סדרת אנימציה קומית לילדים בת 78 פרקים, שהופקה לטלוויזיה בין 1986 ל-1988 בשיתוף פעולה אמריקאי-יפני-צרפתי, אשר מבוססת על רצועת קומיקס בעלת אותו שם מאת האנק קטצ'אם. הסדרה שודרה בישראל בדיבוב לעברית בערוץ הראשון ב-1990, ולאחר מכן ב-1997 ובשידורים חוזרים במהלך השנים. כיום משודרת הסדרה בישראל בערוץ ג'וניור. סרט המבוסס על הסדרה בשם "" הופץ לראשונה בשנת 2002.
פסקול הסדרה הופק על ידי חיים סבן ושוקי לוי, כאשר את שיר הנושא והסיום בגרסה העברית שרים עירית ענבי ועמי מנדלמן.
תקציר העלילה.
הסדרה מתמקדת בהרפתקאותיהם של דני תומר (במקור, דניס מיטצ'ל), הפרחח הקטן והשובב, כלבו הב וידידיו גיל ונועה. סקרנותו וכוונותיו הטובות של דני מובילות אותו בדרך כלל לצרות, אשר בדרך כלל באות על חשבונו של השכן, מר יובל.
לאורך הסדרה דני מעורב בכל מיני הרפתקאות פרועות (אשר חלקן מבוססי פנטזיה כגון משימות ביון ברחבי העולם ומסעות בזמן אל העבר) אבל תמיד מצליח להציל את היום.
תעמולת הבחירות לכנסת השבע עשרה
הבחירות לכנסת השבע עשרה אשר נערכו ב-28 במרץ 2006, אופיינו באחוזי ההצבעה הנמוכים ביותר בהיסטוריה של מדינת ישראל, ואופיינו גם במערכת תעמולה רדומה, יחסית למערכות בחירות קודמות, שאופיינה גם באחוזי הצפייה הנמוכים בשידורי הטלוויזיה ובמספר פעילים מועט בשטח. על אף זאת, מספר תשדירים וקמפיינים בלטו, בהם קמפיין ה"נייט, נייט, דא" של ישראל ביתנו ופרסומת הזרעונים של מרצ שזכתה לתשבחות רבות, וגם תשדירי "ימין חדש עולה" של טב, ו"הפעם לא מתפשרים" של ברוך מרזל.
שלטי חוצות ותעמולת רחוב.