דגם זה של ממשלה נחשב בעייתי משתי סיבות:
בישראל.
בישראל, ממשלות אחדות לאומית כללו נציגים משתי המפלגות הגדולות, מפלגת העבודה לגלגוליה השונים והליכוד לגלגוליו.
ז'ורז' דאנטון
זמן המתנה
לזלי וייט
לזלי לווין וייט (Leslie Alvin White; 19 בינואר 1900 - 31 במרץ 1975) היה אנתרופולוג אמריקאי בולט, מהזרם הנאו-אבולוציוני. הוא הקים את המחלקה לאנתרופולוגיה באוניברסיטת מישיגן שבאן ארבור, והיה הנשיא של ההתאחדות האמריקאית לאנתרופולוגיה (1964).
ביוגרפיה.
וייט נולד בסלידה אשר בקולורדו למהנדס אזרחי נודד. הוא גר בתחילה בקנזס ולאחר מכן בלואיזיאנה. הוא התגייס לצבא על מנת להילחם במלחמת העולם הראשונה, אך השתתף רק בסופה - שירת שנה בחיל הים של ארצות הברית לפני שנרשם ללימודים גבוהים באוניברסיטת לואיזיאנה ב-1919. ב-1921 עבר וייט לאוניברסיטת קולומביה שם למד פסיכולוגיה, קיבל תעודת B.A ב- 1923 ו- M.A ב-1924.
בתחילת הקריירה האקדמית שלו התעניין במספר תחומים, והשתתף בשיעורים בכמה דיסציפלינות ומוסדות כולל פילוסופיה ב- UCLA ופסיכיאטריה קלינית, עד שלבסוף גילה את האנתרופולוגיה דרך הקורסים של אלכסנדר גולדנויסר ב"בית הספר החדש למחקרים חברתיים". ב-1925 החל את לימודיו לדוקטורט באנתרופולוגיה וסוציולוגיה באוניברסיטת שיקגו ובילה מספר שבועות עם שבטים של ילידים-אמריקאים המנומיני והוינבגו בוויסקונסין.
אחרי הצעת התיזה הראשונה שלו- התזה שבישרה את עבודתו העיונית המאוחרת - הוא ערך עבודת שדה בפואבלו אקומה, בניו מקסיקו. לאחר שסיים את הדוקטורט, החל ללמד באוניברסיטת בופאלו ב-1927, שם הוא שקל מחדש את הדעות האנטי-אבולוציוניות שהחינוך ה"בועזיאני" השריש בו.
ב-1930 הוא עבר לאן ארבור שם נשאר למשך הקריירה שלו.
התקופה בת ה-3 שנים בבופלו סימנה נקודת שינוי בביוגרפיה של וייט. זו הייתה התקופה שבה הוא פיתח השקפת עולם- אנתרופולוגית, פוליטית ואתית, בה תמך והיה חסיד שלה עד יום מותו.
ב-1929 ביקר וייט בברית המועצות וכשחזר הצטרף למפלגה הסוציאליסטית בארצות הברית וכתב מאמרים תחת השם הבדוי "גון סטיל" בשביל העיתון שלהם.
וייט חזר למישיגן כאשר הוא התמנה להחליף את ג'וליאן סטיוארד שעזב את אן ארבור ב-1930.
למרות שלאוניברסיטה הייתה היסטוריה ארוכה ומעורבות גדולה בעניינים אנתרופולוגים, וייט היה הפרופסור היחיד במחלקה לאנתרופולוגיה עצמה.
ב-1932 הוא עמד בראש בית ספר שדה בדרום מערב ארצות הברית, שבו לקחו חלק גם פרד איגן ומישה טיטיב בין האחרים.
כפרופסור באן ארבור וייט הכשיר דור של תלמידים משפיעים. בזמן שאחרים כמו רוברט קרנרו, בת' דיליגהם וגרטרוד דול המשיכו את עבודותיו התאורטיות של וייט בצורתן המקורית, מלומדים אחרים כמו אריק וולף, אלמן סרביס ומרשל סהלינס חברו אל וייט במטרה לפתח את הדרך שלהם באנתרופולוגיה.
תרומתו התאורטית.
וייט התנגד להשקפות הבועזיוניות אף על פי שהיה מחובר אליהן מבחינה מוסדית ואינטלקטואלית.
התנגדות זו לעיתים קיבלה צורה קיצונית: בכתב העת American Journal of Sociology התייחס וייט לסגנון הכתיבה של פראנץ בועז כ"נדוש". רוברט לואי התייחס לעבודתו של וייט עצמו כ"ערבוביה של רעיונות מטאפיזיים לא מפותחים" שעוצבו על ידי "כוח אובססיבי של קנאות אשר באופן בלתי מודע עיוותו השקפה אחרת".
אחת הסטיות הגדולות מהתאוריה הבועזיונית הייתה השקפתו של וייט על טבע האנתרופולוגיה והקשר שלה למדעים אחרים. וייט סבר שהעולם מחולק לרמות של תופעות תרבותיות, ביולוגיות ופיזיקליות.
חלוקה זו היא השתקפות של סדר העולם ולא אמצעי היוריסטי. לכן בניגוד לאלפרד ל. קרובר, קלוקהון ואדוארד ספיר, וייט ראה את תיאור אובייקט המחקר לא כהישג קוגניטיבי של האנתרופולוג אלא הכרה בקיומה של תופעה כלל עולמית. ההבחנה בין מדע "טבעי" למדע "חברתי" לא מבוסס על מתודה אלא על האובייקט המחקרי – פיזיקאים חוקרים תופעות פיזיקליות, ביולוגים תופעות ביולוגיות וחוקרי תרבות חוקרים תופעות תרבויות.
וייט האמין שתופעה יכולה להיחקר מ-3 נקודות מבט: היסטורית, פונקציונלית ואבולוציוניסטית. הגישה ההיסטורית הייתה הגישה הבועזיונית, שהוקדשה לבחינת תהליך ההתפתחות ההיסטורי – פרטיקולריזם היסטורי. הגישה הפונקציונלית היא ביסודה גישה סינכרונית שתמכו בה אלפרד רדקליף-בראון וברומיסלב מלינובסקי, שניסו להבחין בין המבנה הפורמלי של חברה למבנה הפונקציונלי הפנימי של מרכיביה. הגישה האבולוציונליסטית, כמו הגישה הפונקציונלית, היא גישה כוללנית אך גם א-היסטורית, ורואה אירועים פרטיקולריים כדוגמה למגמות (שינוי) גדולות בחברה.
בעוד שפראנץ בועז טען שהמדע שלו מבטיח ראות מורכבת ולא תלוית תרבות, וייט חשב שזוהי אנתרופולוגיה לא לגיטימית אם היא באה מעמדה שאינה לוקחת חלק בשיח המדעי הכללי. וייט ראה את גישתו כמקשרת בין הגישה ההיסטורית והפונקציונלית בגלל שהן משלבות את הראיה הדיאכרונית של הגישה ההיסטורית עם הראייה הכוללת של יחסים פנימיים מהגישה הפונקציונלית.
כתוצאה מכך וייט הרבה להגן על התאורטיקנים האבולוציונים הקלאסיים ועבודתיו ממשיכות את התובנות המושגיות שלהם יותר מאשר נאו-אבולוציוניים אחרים דוגמת סטיוארד.
תרבות בשביל וייט הייתה ישות סופראורגנית מיוחדת, שיכולה להיות מוסברת רק במונחים שלה.
התרבות הורכבה משלוש רמות: טכנולוגי, אידאולוגי וארגוני-חברתי. כל רמה נשענת על הקודמת לה, ולמרות שכל הרמות נמצאות באינטראקציה, הרמה הטכנולוגית היא המכריעה. וייט קורא לה "הגיבור של היצירה שלנו" ו "הדמות המרכזית של המופע שלנו". זהו הגורם המשפיע ביותר בתאוריה של וייט ועל כן הוא כתב בספרו על טכנולוגיה: "מערכות חברתיות מונעות בעזרת מערכות טכנולוגיות" . זה היה הד לתאוריה של לואיס הנרי מורגן שקדמה לו.
וייט דיבר על תרבות כעל תופעה אנושית כללית ודרש שלא לדבר על תרבויות בצורת רבים. התאוריה שלו אשר פורסמה ב-1959 ב"האבולוציה של התרבות: מהתפתחות של תרבות לנפילתה של רומא", הציתה מחדש את העניין ברעיון האבולוציה החברתית ונחשבה מאוד בקרב הנאו- אבולוציוניסטים.
וייט האמין שהתרבות כוללת את סכום כל ההתנהגויות של האדם על כדור הארץ והיא כל הזמן מתפתחת.
גישתו של וייט היא מטריאליסטית, וניתן לראות זאת בציטוט הבא: "האדם כמין של חיה, והתרבות כתוצאה מכך, תלויה בחומריות, באמצעים מכניים של הסתגלות לסביבה הטבעית".
חשיבות הטכנולוגיה על פי וייט באה לידי ביטוי בקביעותיו:
בשביל וייט "הפונקציה הבסיסית של תרבות" ומה שקבע את רמת ההתקדמות זה היכולת שלה לשלוט באנרגיה ולתרום אותה לצורכי האדם.
השורה התחתונה של וייט הייתה, שהאמצעי שבעזרתו בוחנים את ההתפתחות היחסית של כל תרבות היא כמות האנרגיה שיש באפשרותה ללכוד.
וייט הבחין בין חמישה שלבים של התפתחות האדם. תחילה, אנשים משתמשים באנרגיה של השרירים שלהם. שנית, הם משתמשים באנרגיה של חיות מבויתות. שלישית, הם משתמשים באנרגיות של צמחים (וייט מכנה את שלב זה כמהפכה החקלאית). רביעית, בני אדם לומדים להשתמש באנרגיית המשאב הטבעי: פחם, שמן וגז. בשלב החמישי הם רותמים את האנרגיה הגרעינית.
זמן השהייה
מדד מחירי דירות בבעלות הדיירים
מדד מחירי הדירות הוא מדד מחירים, המחושב בטכניקות סטטיסטיות ומשתנה מזמן לזמן, אשר מיועד למדוד את השתנות מחירי הדירות בישראל. בסיס המדד נקבע לפי מחיר הדירות הממוצע בשנת 1993.
חישוב המדד.
המדד (בדומה למדדים האחרים) מוצג בנקודות המבטאות את היחס של רמת המחירים לרמה שנקבעה בתקופה מוגדרת (הקרויה "תקופת הבסיס") שבה רמת המחירים היא 100 נקודות. בכל תקופה נמדדת רמת המחירים הממוצעת ומחולקת לרמת המחירים בתקופת הבסיס ומוצגת בנקודות השקולות לאחוזים המתקבלים בחלוקה זו ולא בערכים כספיים מוחלטים. המדד מחושב על סמך נתוני המערכת הממוחשבת כרמ"ן (כרטסת מחירי נדל"ן) בשיטה ההדונית (המקובלת במרבית המדינות המתקדמות בעולם) המתגברת על בעיית שינוי האיכות המאפיינת מוצרים הטרוגניים במאפייניהם.
המדד כולל דירות חדשות ודירות יד-שנייה. המדגם המשמש לקביעת המדד הוא העסקאות שבוצעו ב-67 יישובים עירוניים ב-9 אזורים גאוגרפיים: ירושלים, תל אביב, חיפה, גוש דן, מרכז, דרום, שרון, צפון וקריות. המדגם אינו כולל דירות שנבנו בבניה עצמית וקבוצות רכישה.
בשונה ממדדי מחירים אחרים המתפרסמים על ידי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, נתוני הבסיס לחישוב המדד אינם נאספים על ידי עובדי הלמ"ס, אלא מתבססים על דיווחי המוכרים לרשות המיסים. מסיבה זו, המדד המפורסם לגבי התקופה האחרונה ולפעמים גם לתקופה הקודמת לה, הם ארעיים וצפויים להשתנות לאחר קבלת מלוא בנתונים שדווחו לרשויות המס. נתונים אלה מדווחים על ידי המוכרים על פי החוק בטווח של 50 ימים ממועד החוזה.
מאפייני המדד.
המדד הוא דו חודשי והוא אינו רכיב במדד המחירים לצרכן אלא מהווה תוצר סטטיסטי חשוב נפרד.
המחירים והשינויים נמדדים בשקלים חדשים. המדד הושפע בעבר מהתנודתיות בשער החליפין של הדולר האמריקאי. כיום, כתוצאה מהעובדה שמחירי הדירות נקובים בשקלים השפעת שע"ח של הדולר הפכה לזניחה.
ראו גם.
מספר משכורות נדרשות לרכישת דירה
חלזוניים
אטאלנטה (כדורגל)
אטאלנטה ברגמסקה קלצ'ו (באיטלקית: Atalanta Bergamasca Calcio) הוא מועדון כדורגל איטלקי מהעיר ברגמו שבצפון איטליה, המשחק בסרייה א'. צבעי המועדון הם שחור וכחול.
היסטוריה.
מועדון הכדורגל נוסד בשנת 1907 על ידי מהגרים שווייצרים ובתחילת דרכו שונה שם הקבוצה מספר פעמים. שם הקבוצה ייחודי שכן נהוג שהקבוצה נקראת על שם העיר ממנה היא מגיעה, אך אטאלנטה נקראת על שם דמותה של אטאלנטה מהמיתולוגיה היוונית. סמל הקבוצה עוצב אף הוא לפי אותה דמות.