סך ההשקעה של ארגנטינה בייצוא סויה עמד על כ-214 מיליון דולר בשני העשורים האחרונים וגדלה ל-5.55 מיליארד דולר. אירוע זה הוביל לגירעון הסחר הדו-צדדי של ארגנטינה בין השנים 2007–2014 בהיקף של 24,164 מיליון דולר. במהלך שני העשורים הללו, האסטרטגיות הכלכליות של ארגנטינה היו אידיאליות לייצור פולי סויה שהתרחבו מ-12 מיליון טון בשנת 1995, ל-52.6 מיליון טון בשנת 2010. גירעון הסחר בארגנטינה שהוביל לגידול בשותפות הסחר של ארגנטינה. בשנת 2012 הייתה הודו יבואנית חשובה של שמן סויה ארגנטינאי, ואחריה סין, כמה מדינות אירופה, איראן ופרו. בשנת 2013 דורגה ארגנטינה במקום השלישי בייצור סויה העולמי, אחרי ברזיל וארצות הברית. כמות ייצור הסויה בארגנטינה הסתכמה בכ-18% ברחבי העולם.
כאשר הסחר בין סין לארגנטינה גבר לאחר הגירעון הראשוני, סין החלה להפנות את תשומת ליבם לשווקים המקומיים של ארגנטינה ולתשתיות. סין השקיעה בפרויקטים גדולים בארגנטינה כמו כבישים, מסילות ברזל ונמלי שילוח כדי להגדיל את רווחיות הייצוא לסין. ההתעניינות הסינית בארגנטינה התמקדה בתחומי הייצור המחוברים לייצוא לסין כמו נפט, מסילות ברזל להובלת מוצרים באזורים שונים במדינה, ותעשיית הסויה. בשנת 2010 השפיעו ההשקעות הסיניות על היציבות הכלכלית של אמריקה הלטינית שהשפיעה במידה רבה על הכלכלה בארגנטינה. אחת ההשפעות של סין הייתה על ידי אספקת פריטים תעשייתיים לכלכלה הצומחת של ארגנטינה כמו: ציוד סלולרי, רדיו וטלוויזיה, ומסגרות מחשב.
הגירה סינית.
אזרחים.
בשנת 2010 המפקד הלאומי של ארגנטינה רשם 11,804 מהגרים סינים החיים בגבולותיה - 75.6% ממספר זה היו עולים מרפובליקה העממית של סין. מהגרים זרים רשאים לשהות במדינה כתושבים "קבועים", כפליטים או כתושבים "זמניים" בגלל חוק ההגירה הארגנטינאי משנת 2004. לאחר הביקור הראשוני של משלחת המשטרה הסינית בדצמבר 2011, החליטו ארגנטינה וסין יחד לחדש את הסכם שיתוף הפעולה משנת 1997 במטרה לפתור מקרי רצח ופשעים הקשורים לסחר בבני אדם וסמים.
השפעת הקהילה הסינית בחברה ובממשלת ארגנטינה התפשטה באמצעות הקמת ארגונים שהורכבו על ידי אזרחים, והקמת משרדים המייצגים חברות סיניות בעשר השנים האחרונות. ארגונים וקבוצות קהילות סיניות בארגנטינה שואפים לשפר את חינוך וקידום המדיה, כמו גם לספק מקום למשרדים נכנסים של תאגידים סיניים.
השקעות קרקעות.
מיזמים סיניים התמקדו ברכישת אדמות בארגנטינה למשאבים וייצור מזון, המיועדים לחלוטין לרכישה סינית. רפורמות נאו- ליברליות שאושרו על ידי מדינות אמריקה הלטינית מכירות בהשקעות זרות כשוות להשקעה מקומית. לאחר תוכנית הגלובליזציה הסינית משנת 1999, "Going Global", שמטרתה להרחיב הון לממשלה הסינית בקנה מידה עולמי, החלו תאגידים סיניים כמו China International Water and Electric Corporation להתמקד באגירת אדמות באמריקה הלטינית בשנת 2000. במהלך הדיון במרחבים העולמיים בארגנטינה, נקבע כי אדמות ארגנטינאיות שהושקעו בהן על ידי חברות סיניות לא ייחשבו באופן רשמי כאדמה סינית, אולם בסין תהיה שליטה על ייצור המשאבים באזור. החל משנת 2015 הדיונים על השקעות קרקע סיניות נפסקו בגלל חילוקי דעות.
יחסים ביטחוניים.
בפברואר 2015, נשיא סין שי ג'ינפינג ועמיתו הארגנטינאי, כריסטינה פרננדז דה קירשנר, הודיעו על הסכמי מכירות נשק ושיתוף פעולה ביטחוני עתידניים העומדים מעבר לתחום העשוי. תוכניות אלה כוללות רכישה של ארגנטינה של 110 APCs 8 × 8 VN-1, 14 לוחמי ריבוי-מטוסי קרב JF-17 / FC-1, וחמש ספינות סיור מסוג P18 "Malvinas". אולם ממשלתו של הנשיא מאוריציו מאקרי, שנבחר בדצמבר 2015, ביטלה במהרה את רכישות הנשק מסין, אשר כללה גם הקמת מתקן מעקב לוויני ליד לאס לאגאס, נויקן ; הבסיס מנוהל על ידי כוח התמיכה האסטרטגית של צבא השחרור העממי. לדברי שגריר ארגנטינה בסין, דייגו גולאר, סין הסכימה להשתמש בבסיס רק למטרות אזרחיות.
יפה שעה
יחסי קולומביה–קוריאה הדרומית
יחסי קולומביה–קוריאה הדרומית הם היחסים בין קולומביה לקוריאה הדרומית. היחסים כוללים יחסי סחר, צבא ודיפלומטיה. חיילים קולומביאנים הגיעו לקוריאה בשנת 1951 כחלק מכוחות האו"ם, אולם יחסים דיפלומטיים ישירים לא כוננו עד מרץ 1962.
היסטוריה.
במהלך מלחמת קוריאה הייתה קולומביה האומה היחידה באמריקה הלטינית שהשתתפה באופן פעיל בכוחות האו"ם, עם כוחות קרקעיים והפריגטה היחידה שלה, אלמירנטה. החיילים הקולומביאנים הראשונים הגיעו לקוריאה ב-8 במאי 1951 והאחרון עזב ב-11 באוקטובר 1954. בסך הכל 4,314 חיילים נפרסו. מפקד הכוחות היה הגנרל אלברטו רואיס נובואה.
יחסים דיפלומטיים.
יחסים דיפלומטיים ישירים כוננו במרץ 1962.
שגרירות קולומביה בסיאול היא הנציגות הדיפלומטית של רפובליקת קולומביה לרפובליקה של קוריאה.
השגרירות הממוקמת בקומה ה-11 בבניין ביטוח החיים בקיובו, חולקת את שטחה עם הקונסוליה הכללית של קולומביה בסיאול, שמוסמכת אף לפיליפינים בעניינים קונסולריים.
הסכמים.
ב-25 ביוני 2012 חתמו קולומביה וקוריאה על משא ומתן להסכם סחר חופשי.
יהודה הכהן (רב)
רבי יהודה הכהן (? – תוניס, ה'תר"י 1850) היה מחכמי ישיבת המקובלים בית אל, ומחבר ספרות תורנית.
ביוגרפיה.
נולד לרבי שלמה בן יהודה הכהן, מחכמי סלוניקי ומחבר ספרי הלכה וקבלה מפורסמים. רבי יהודה היה מחכמי ישיבת המקובלים בית אל.
ספרו "אהלי יהודה" הוא פירוש למשנה תורה לרמב"ם. את הספר הוציא לאור בחייו בסלוניקי בשנת ה'תקע"א (1811), ומאז יצא לאור במהדורות נוספות, וכיום נכלל הספר במפרשי הרמב"ם שבפרויקט השו"ת.
ספרו השני הוא ביאור לחלק מספר הזוהר. הספר, "אשמורת הבוקר" יצא לאחר פטירתו.
שמו מופיע בפסקים ובהסכמות לספרים שניתנו בדורו, ובהסכמות חכמי דורו לספרו רואים שרחשו לו כבוד רב.
בשנת ה'תר"ז (1847) יצא כשד"ר לארצות צפון אפריקה, ונפטר בתוניס בשנת תר"י.
רצועת ספגטי
רצועת ספגטי (באנגלית: Spaghetti strap) היא רצועת כתף דקה מאוד המשמשת לתמיכה בבגד התלוי עליה תוך שהיא מספקת רצועת כתף מינימלית מעל כתפיים חשופות.
היא משמשת בדרך כלל בבגדים כמו גופיות, בגדי ים, חולצות, חזיות, שמלות ים, שמלות נשף, ושמלות ערב ואף סרבלים, ונקראת כך בזכות דמיונה למיתרי הפסטה הדקים הנקראים "ספגטי".
ספק שירותי הזרמת מדיה
ספק שירותי הזרמת מדיה (שירות סטרימינג) הוא שירות מבוסס מנויים המציע הזרמת מדיה מקוונת של סרטים ותוכניות טלוויזיה. מרבית השירותים הללו הם בבעלות אולפן קולנוע גדול. שירותי הסטרימינג החלו כתוסף להצעות Blu-ray והתפתחו מאז.
הזרמת מדיה נועדה להוות חלופה להורדת קבצים, תהליך בו משתמש הקצה משיג קובץ עבור התוכן לפני שהוא צופה או מקשיב לו.
משתמש קצה של לקוח יכול להשתמש בנגן המדיה, המחשב, הטלפון הנייד והטלוויזיה החכמה כדי לנגן תוכן וידאו דיגיטלי לפני העברת הקובץ כולו. משתמשים יזדקקו לחיבור אינטרנט כדי להזרים או להוריד תוכן וידאו. משתמשים שאין להם מערכות חומרה או תוכנה תואמות לא יוכלו להזרים או להוריד תוכן מסוים.
שירותי הזרמת מדיה הפופולריים ביותר כוללים את Crunchyroll, DC Universe, Disney +, Funimation, HBO Max, Hulu, Netflix, Prime Video, VRV, יוטיוב פרימיום ואתרים אחרים שמזרימים סרטי קולנוע ותוכניות טלוויזיה.
מאמר (פירושונים)
עיר ימי הביניים ברודוס
The Walt Disney Company
יחסי סנט לוסיה–רוסיה
יחסי סנט לוסיה–רוסיה הם יחסי החוץ בין סנט לוסיה לבין הפדרציה הרוסית.
סקירה כללית.
ב-19 באפריל 2004 כוננו ממשלת סנט לוסיה והפדרציה הרוסית באופן רשמי יחסים דיפלומטיים בין המדינות. בטקס קצר שנערך בניו יורק, נחתמה הצהרה משותפת על כינון יחסים דיפלומטיים בין סנט לוסיה לפדרציה הרוסית על ידי ראשי המשלחות של שתי המדינות, מר אנתוני ב. סוורין, נציג קבוע של סנט לוסיה באו"ם, ומר גנאדי גלילוב, מהמשלחת הקבועה של הפדרציה הרוסית לאו"ם.
ההצהרה המשותפת מאשרת את הסכמתן של שתי המדינות "לכונן יחסים דיפלומטיים ולהחליף שגרירים" מתוך כוונה "לפתח ולחזק את היחסים בין המדינות ... על בסיס כבוד הדדי לעצמאות, ריבונות ושלמות טריטוריאלית, עקרונות של אי התערבות, אי שימוש בכוח או איום בכוח, יישוב סכסוכים בשלווה, ועקרונות ונורמות אחרות המוכרות באופן אוניברסלי של המשפט הבינלאומי המעוגנות בפרט, במגילת האומות המאוחדות.".
יחסי גרמניה–מיקרונזיה
יחסי גרמניה–מיקרונזיה הם היחסים בין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה לבין המדינות הפדרליות של מיקרונזיה שכוננו בשנת 1992.
היסטוריה.
ניתן למצוא קשר בין שתי המדינות לראשונה בתקופה הקולוניאלית: בשנת 1885, התגלעה מחלוקת בין הקיסרות הגרמנית לבין ממלכת ספרד בשאלת קרוליין, בין היתר, לגבי הארכיפלג של איי קרוליין, המהווים חלק משמעותי בשטח מיקרונזיה של היום. המחלוקת הלכה בתחילה לטובת ספרד, שקיבלה את השלטון הקולוניאלי על האיים, אולם בשנת 1899 מכרה ספרד סוף סוף את האיים לאימפריה הגרמנית במסגרת האמנה הגרמנית-ספרדית. האיים היו שייכים לאזורים המוגנים של גרמניה בדרום האוקיינוס השקט, וביחד עם איים אחרים בדרום האוקיינוס השקט היו חלק מגינאה החדשה הגרמנית. בשנים 1910–1911 דוכאה התקוממות מצד הסוקאים. עם כיבוש האיים בידי יפן בשנת 1914, במהלך מלחמת העולם הראשונה, הסתיימה ההשפעה הקולוניאלית של גרמניה על מיקרונזיה.
יחסים דיפלומטיים.
יחסים דיפלומטיים קיימים מ-21 באפריל 1992. לגרמניה אין שגרירות במיקרונזיה, והיא מיוצגת בידי השגרירות הגרמנית במנילה, הפיליפינים. גם למיקרונזיה אין שגרירות בגרמניה, והיא מיוצגת בה באמצעות שגרירות מיקרונזיה בוושינגטון הבירה, ארצות הברית.