אוגולינו דלה ג'רארדסקה היה אריסטוקרט ופוליטיקאי שגר בפיזה במאה השלוש עשרה אחרי חמש שנות שלטון נאשם בבגידה ונאסר ביחד עם ילדיו ונכדיו במגדל מודה בפיזה, שם מתו מרעב לאחר תשעה חודשים.
דנטה אליגיירי מספר את הסיפור בספרו הקומדיה האלוהית בו הושמו האריסטוקרטים במעגל העמוק ביותר בגיהנום, שם הוא מתאר איך אוגלינו מסביר לו איך אסירים גוועים לאט ברעב וילדיהם מפצירים בהם שיאכל אותם לאחר מותם, לכן אוגלינו ידוע בתור רוזן הקניבלים. ומוצג לעיתים קרובות כמי שאוכל את אצבעות ידיו.
רקע ותפיסה.
ז'אן-בטיסט קארפו החל בפרויקט אוגלינו וילדיו עליו עבד במשך מספר שנים באקדמיה לאמנויות היפות ששידר סבל רב, זעם פראי, ודיכאון כאשר יד אחת של אוגלינו נעוצה בסנטרו ואצבעות ידו השנייה נעוצות בתוך פיו.
אוגלינו בשערי הגיהנום.
האפיזודה של אוגלינו בקומדיה האלוהית של דנטה אליגיירי עשתה רושם עז על רודן בעת שעבד על המודלים הראשונים של שערי הגיהנום והוא בחר בו כאחד הנושאים החשובים לביטוי פיסולי, בתחילה הוא חשב להציבו במאונך כמו קארפו אבל בחר להציבו במאוזן אולי כדי להקנות חוסר אנושיות לפעולותו, הוא נמצא על ברכיו נשען קדימה כשפיו פעור בהבעה של יאוש, ובכך יצר יצירה אמנותית מובחנת מזאת של קארפו בעלת הבעה דרמטית עוצמתית. ממדי היצירה הוגדלו על ידי הנרי לבוס בין השנים 1901 עד 1904.
קרולינה לריירה
קרוליינה לריירה (בספרדית: Carolina Larriera; נולדה בבאיה בלאנקה, ארגנטינה, ב-13 בפברואר 1973) היא פעילה חברתית ועובדת ארגון האומות המאוחדות בשנים 1995–2005. ידועה כבת זוגו האזרחית של הדיפלומט סרז'יו ויירה דה מלו.
קרולינה הצטרפה לאו"ם ועבדה כמתנדבת עד 1997, אז סיימה את לימודיה בכלכלה. מאוכזבת מהשוק הפיננסי, היא נותרה בארגון עד שהוקצתה למשימת האומות המאוחדות במזרח טימור, שם שירתה בתהליך הפיוס והעצמאות של אותה מדינה עד 2003. זה היה באותה תקופה כאשר פגשה את סרז'יו ויירה דה מלו הברזילאי, שכיהן כנציב העליון של האומות המאוחדות בטימור, איתה התחילה לחיות.
בשנת 2003 נסעו שניהם לבגדאד וכמה חודשים לאחר מכן התרחש הפיגוע במלון קנאל, ששימש כמפקדת האו"ם במשך עשר שנים והיה יעד לפיגוע התאבדות שיזם אל-קאעידה בעיראק בראשות אבו מוסעב א-זרקאווי. בפיגוע נהרגו 22 בני אדם, ביניהם סרז'יו. בזמן הפיגוע היא עבדה במשרדה באותו בניין וכמה מטרים ממשרדו של סרז'יו, שנהרס לחלוטין ממשאית תופת שהופעלה. תמונות שהוקלטו על ידי רשתות הטלוויזיה מיד לאחר הפיגוע מראות את קרולינה נואשת, זועקת לשמו של סרז'יו בהריסות. סרגזיו עדיין הצליח ליצור קשר עם קרוליינה וצוותי ההצלה באמצעות הטלפון הנייד, אך מת כעבור כמה שעות.
קרולינה התפטרה מהאו"ם בשנת 2005, כשהיא מתחה ביקורת קשה על היעדר חקירות האירוע. היא נבחרה ל"אשת השנה" על ידי המועצה הלאומית לנשים בברזיל, לאחר שעברה לגור בריו דה ז'ניירו. משמשת כנציגה באמריקה הלטינית של ארגון לא ממשלתי שווייצרי והייתה פרופסור ליחסים בינלאומיים באוניברסיטה בריו דה ז'ניירו. קרולינה היא עמיתה במרכז האוזר של אוניברסיטת הרווארד וגם במרכז קאר לזכויות אדם בבית הספר הרווארד קנדי.
את דמותה בסרט סרז'יו משנת 2020, גילמה השחקנית הקובאנית אנה דה ארמס.
אל גו
Tina Turns the Country On!
(בעברית: טינה מדליקה את המדינה/קאנטרי!) הוא אלבום הבכורה של הזמרת האמריקאית טינה טרנר אשר יצא לאור באוגוסט 1974, על ידי חברת התקליטים יונייטד ארטיסטס.
בתוך האלבום נכללים עשרה שירים בסך הכול.
רקע.
אלבום זה היה אלבום הסולו הראשון שלה לאחר שהייתה חברה בצמד Ike &amp; Tina Turner ביחד עם בעלה אך גם כאשר הוציאה את האלבום עדיין טרנר הייתה חלק מהצוות. אלבום הופק על ידי טום ט'אקר והוקלט באולפני בוליק סאונד בנאשוויל שבקליפורניה.
בעקבות חוסר ההצלחה שלה כזמרת R&amp;B החליטה טרנר לפנות אל מוזיקת הקאנטרי.
סוגה, פרסים ומועמדויות.
האלבום שאב השראה ממספר אמני קאנטרי ביניהם קריס קריסטופרסון, בוב דילן, אוליביה ניוטון-ג'ון, ג'יימס טיילור ודולי פרטון. האלבום הועמד לפרס גראמי בקטגוריית "הביצועים הווקאלים הטובים ביותר באלבום R&amp;B נשי" אך עדיין לא זכה להצלחה מסחרית כאשר האלבום לא דורג באף מצעד.
האלבום לא הופץ על גבי דיסק כדי לא ליצור בלבול עם אלבומים אחרים אותם הוציאה טרנר בעלי שמות דומים.
מקלטי עופות נודדים לאורך חוף הים הצהוב-מפרץ בוהאי של סין
מקלטי עופות נודדים לאורך חוף הים הצהוב-מפרץ בוהאי של סין (בסינית: 中国黄（渤）海候鸟栖息地; באנגלית: Migratory Bird Sanctuaries along the Coast of Yellow Sea-Bohai Gulf of China) הם שטחי מישורי הבוץ באזורי הגאות והשפל לאורך חופי הים הצהוב וים בוהאי בצפון-מזרח הרפובליקה העממית של סין ובמערב קוריאה הצפונית וקוריאה הדרומית, הנחשבים לגדולים ביותר בעולם. מישורי בוץ אלו, יחד עם הביצות בקרבת החוף ושטחי המים הרדודים מהווים בית גידול עשיר במיוחד למיני דגים, סרטנים וצדפות. אלו מושכים אליהם מינים רבים של עופות נודדים בנתיב הנדידה המכונה נתיב התעופה מזרח-אסיה–אוסטרלאסיה . עופות רבים, ובהם כמה מהמינים המצויים בסכנת הכחדה, מסתמכים על שטחים אלו, כאתר לעצירה בנדידה, לשם רבייה, מנוחה, תנומה וקינון.
סין הכינה תוכנית לקבלת מעמד של אתר מורשת עולמית מארגון אונסק"ו עבור 16 אתרים לאורך החוף בשליטתה. את הבקשה החליטה סין לבצע בשני שלבים, כשבשלב ראשון הוצעו שני האתרים החשובים ביותר. שני האתרים שוכנים במרחק 30 קילומטרים זה מזה על החוף של הנציבות העירונית יַאנְצֶ'נְג במחוז ג'יאנגסו במזרח סין. הבקשה אושרה בהחלטה של המושב ה-43 של ועדת המורשת העולמית ב-5 ביולי 2019 בשם "מקלטי עופות נודדים לאורך חוף הים הצהוב-מפרץ בוהאי של סין (שלב I)". זהו אתר המורשת העולמית ה-54 ברפובליקה העממית של סין, ונקבע כאתר מורשת עולמית על בסיס קריטריון 10 (בית גידול טבעי, במקומו המקורי אין סיטו, מגוון ביולוגי חשוב ומובהק, כולל אלה המצויים בסכנת פגיעה בשל היבטים מהסביבה מנקודת ראות מדעית או של שמירת הטבע).
האזור האקולוגי של הים הצהוב.
מקלטי העופות הנודדים לאורך חוף הים הצהוב-מפרץ בוהאי של סין שוכנים באזור האקולוגי של הים הצהוב (Yellow Sea Ecoregion), הכולל את אזורי הכרית הגדולים ביותר בעולם, המהווים בית גידול מרכזי בנתיב התעופה מזרח-אסיה–אוסטרלאסיה של עופות הנודדים. הוא כולל את הים הצהוב, ים בוהאי וחלק מים סין המזרחי. גבולו הדרומי שוכן בין שפך הנהר יאנגצה בסין לבין האי ג'ג'ו השייך לקוריאה הדרומית, וממנו לשפך הנהר נקדונג בקוריאה הדרומית. גבולותיו האחרים הם חופי הים הצהוב וים בוהאי. באופן גס הוא שוכן בין קווי הרוחב 31°40′ ל-41°00′ צפון, ובין קווי האורך 117°35′ ל-126°50′ מזרח, שטחו הכללי הוא 4,580,000 קילומטרים רבועים, והעומק הממוצע של מימיו הוא 40 מטרים. קטע החוף השייך לסין מתחיל בצפון-מזרח, בשפך הנהר יאלו ונמשך (נגד כיוון השעון) דרך המחוזות ליאונינג, חביי, המחוז העירוני טיינג'ין, שאנדונג, ג'יאנגסו והמחוז העירוני שאנגחאי, ובסך הכול קטע חוף באורך כ-6,500 קילומטרים.
מישורי הגאות והשפל של אזור אקולוגי זה הם בית גידול עיקרי למיליוני עופות מים הנודדים ב"נתיב התעופה מזרח-אסיה–אוסטרלאסיה". זהו נתיב נדידה של כ-5 מיליון עופות השייכים ל-55 מינים, שאתרי הרבייה שלהם באלסקה, בסיביר ולאורך החוף המזרחי של אסיה, והם חורפים באינדונזיה, באוסטרליה ובניו זילנד. הם עוצרים בדרכם באזור אקולוגי זה, חלקם חורפים בו, וחלקם מנצלים אותו כאתר רבייה. משערים שלפחות 2 מיליון עופות חוף משתמשים באזור בדרכם צפונה באביב, ולפחות מיליון עופות במהלך הנדידה דרומה בסתיו. דרך נתיב זה עובר המספר הגדול ביותר של מינים המצויים בסכנת הכחדה בהשוואה לנתיבי תעופה אחרים בעולם. בין המינים בסכנה "Thalasseus bernsteini", שממנו נותרו בעולם קצת יותר מ-100 פרטים וחופית כפנית ("Eurynorhynchus pygmeus"), עוף שממנו נותרו רק כמה מאות פרטים בעולם. כמעט כל הפרטים של מין הביצנית "Tringa guttifer", חופית גדולה וחרמשון מדגסקרי ("Numenius madagascariensis") תלויים בבית גידול זה.
הנופים והתהליכים האקולוגיים לאורך החוף מעוצבים על ידי שני תהליכים המשתלבים זה בזה: הצטברות של המשקעים מהנהרות במזרח סין, ושקיעת המדף היבשתי של מזרח אסיה. נהרות גדולים כמו הנהר הצהוב, הנהר יאנגצה, והנהר חוואי , המתפתלים בתוך מישור סחף נרחב, מזרימים כמויות גדולות של טין פורה ומים בוציים לאגן הרדוד של הים הצהוב. סחף זה הוא שנתן לים הצהוב את שמו. השילוב בין הסחף הרב מחד ושקיעת מדף היבשה מאידך יצר את אזורי הכרית של מישורי בוץ הגדולים בעולם. אזור זה מתאפיין בדלתאות של נהרות, שרטוני חול, ביצות של מים מתוקים / מים מלוחים, חופים סלעיים, איים וקווי חוף קדומים, כמו גם מישורי מלח, בריכות דגים ושדות אורז.
אתר המורשת העולמית שלב I.