קוריו-סרם הוא השם בו קוריאנים אתניים במדינות הפוסט-סובייטיות משתמשים כדי להתייחס לעצמם. כ-500,000 קוריאנים אתניים מתגוררים במדינות ברית המועצות לשעבר, בעיקר במדינות העצמאות של מרכז אסיה. ישנן גם קהילות קוריאניות גדולות בדרום רוסיה (סביב וולגוגרד), הקווקז ודרום אוקראינה. ניתן לייחס קהילות אלה לקוריאנים שחיו במזרח הרחוק הרוסי בסוף המאה ה-19. קיימת גם קהילה אתנית נפרדת קוריאנית באי סחלין. חלקם עשויים להזדהות כקוריו-סרם, אך רבים אינם מכירים זאת. שלא כמו היישובים ביבשת רוסיה, המורכבים ברובם ממהגרים מסוף המאה ה -19 ותחילת המאה ה-20, אבות אבותיהם של הקוריאנים בסחלין הגיעו כמהגרים מפרובינציות גיונג - סאנג וג'ולה בסוף שנות השלושים ותחילת הארבעים, ונאלצו לשרת על ידי היפנים לעבוד במכרות פחם כדי למלא מחסור בעבודה שנגרם בגלל מלחמת העולם השנייה.
הרוסים בקוריאה החלו להגיע כבר בשנת 1885; עם זאת, כמעט כל הקהילה הרוסית הנוכחית בדרום קוריאה, המוערכת בכ-10,000 איש, מורכבת מהמהגרים לאחרונה.
חילופי תרבות.
היו מקרים של חילופי תרבות בין המדינות לפני ההכרה הדיפלומטית הרשמית. הכנסת הספרות הקוריאנית לאזור הרוסופון הייתה פעילה יחסית עד שנות השבעים בעיקר באמצעות סיפורים קלאסיים קוריאניים.
ייצור זכוכית
ייצור הזכוכית הוא תהליך שבמהלכו מופקים מוצרי זכוכית או רכיבי זכוכית. תהליך יצור הזכוכית מתבצע בשתי שיטות עיקריות - שיטת הזכוכית הצפה המייצרת משטחי זכוכית, וניפוח זכוכית המייצר בקבוקים ומכלים אחרים.
תהליך הזכוכית הצפה.
זכוכית צפה היא משטח של זכוכית, אשר יוצרה באמצעות הצפת הזכוכית המותכת על מצע של מתכת מותכת. לרוב המתכת המשמשת בתהליך זה היא בדיל, אך בעבר השתמשו גם בסגסוגות בעלות נקודת התכה נמוכה ועופרת. שיטה זו מעניקה למשטח עובי אחיד ופני שטח מאוד חלקים. החלונות המודרניים עשויים ממשטחי זכוכית.
ייצור מיכלי זכוכית.
באופן נרחב, מפעלים מודרניים של מכלי זכוכית מורכבים משלושה חלקים עיקריים: בית האצווה, הקצה החם והקצה הקר. בית האצווה אחראי על חומרי הגלם; הקצה החם אחראי על הייצור עצמו והקצה הקר מטפל בבדיקת המוצר ואריזתו.
בית אצווה.
תהליך ייצור הזכוכית מתחיל בבית האצווה. בית האצווה משמש לאחסון של חומרי הגלם בממגורות גדולות. על פי רוב מאוחסנים בו חומרי גלם אשר מספיקים למשך יום עבודה אחד עד חמישה ימי עבודה. הפעולה של בית האצווה יכולה להיות ידנית או אוטומטית. בבית האצווה מתבצעות מספר פעולות אשר נועדו להכין את המרכיבים של הזכוכית לקראת הייצור. הן כוללות מדידה, הרכבה, ערבוב והובלה לתנור.
הקצה החם.
הקצה החם של תהליך ייצור הזכוכית הוא המקום שבו הזכוכית המותכת מעובדת למוצרי זכוכית. בקצה החם חומרי הגלם נכנסים לתנור, כדי שיהיה ניתן להפיק מהם את מוצרי הזכוכית.
תנור.
חומרי הגלם מוזנים לתנור בקצב איטי ומבוקר על ידי מערכת עיבוד האצווה. התנור המשמש לייצור הזכוכית פועל על גז טבעי או דלק, בטמפרטורות של 1,575°C. הטמפרטורה המרבית תלויה באיכות החומרים שמהם מורכב הכבשן והרכב הזכוכית. בדרך כלל, גודל התנור מסווג לפי יכולות ייצור טונות מטריות ליום (metric tons per day - MTPD).
תהליך גיבוש.
קיימות שתי שיטות עיקריות לייצור מכלי זכוכית: שיטת הניפוח והניפוח, המשמשת למכלים עם צוואר צר בלבד ושיטת הלחיצה והניפוח, אשר משמשת לייצור צנצנות ומכלים בעלי צוואר צר.
מכונות העיצוב.
מכונות העיצוב אוחזות ומזיזות את החלקים היוצרים את המכל. המכונה מורכבת מ -19 מנגנונים בסיסיים המשמשים ליצירת בקבוק. על פי רוב היא מופעלת באמצעות אוויר דחוס (לחץ גבוה - 3.2 בר ולחץ נמוך - 2.8 בר). המנגנונים של מכונת העיצוב מתוזמנים בצורה אלקטרונית, באופן שיוצר תיאום בין התנועות של כל המנגנונים במכונה.
טיפול פנימי.
לאחר תהליך העיצוב, חלק מהמכלים - במיוחד אלה המיועדים למשקאות אלכוהוליים - עוברים טיפול לשיפור העמידות הכימית של החלק הפנימי של המכל. תהליך זה מכונה טיפול פנימי או דילקליזציה. תהליך זה מתבצע בדרך כלל באמצעות הזרקה של תערובת גז המכילה גופרית או פלואור בטמפרטורות גבוהות לתוך בקבוקים. הגז מועבר למיכל באמצעות האוויר המשמש בתהליך העיצוב, או באמצעות זרבובית, אשר מפנה זרם של גז אל פיית הבקבוק לאחר עיצובו.
חישול.
בזמן שהזכוכית מתקררת, היא מתכווצת ומתמצקת. הלחצים הנוצרים במהלך תהליכי ההתכווצות וההתמצקות עלולים להחליש את הזכוכית כאשר הקירור אינו אחיד. החישול נועד לקרר את הזכוכית בצורה אחידה כדי למנוע את ההחלשות שלה. תנור החישול מחמם את המכולה לכ 580°C ואז מקרר אותה במשך 20 - 60 דקות, בהתאם לעובי הזכוכית.
הקצה הקר.
התפקיד של הקצה הקר של ייצור מכלי זכוכית הוא להשלים את המשימות האחרונות בתהליך הייצור: לרסס את המכלים בציפוי פוליאתילן ששומר על עמידותם, לוודא שאין פגמים במכלים, לתייג את המכלים ולארוז אותם לקראת המשלוח.
פרוקטוז 2,6-ביספוספט
פרוקטוז 2,6-ביספוספט (באנגלית: Fructose 2,6-bisphosphate או F26BP) היא מולקולה אורגנית שמשפיע בצורה אלוסטרית על פעולתם של האנזימים פוספופרוקטוקינאז 1 (PFK1) ופרוקטוז 1,6 ביספוספטאז (FBPase-1) ובכך מווסתת את התהליכים המטבוליים גליקוליזה וגלוקונאוגנזה.
השפעה על מטבוליזם של גלוקוז.
השפעה על קטליזה של גלוקוז.
PFK-1 הוא אחד האנזימים החשובים ביותר לנשימה התאית. לאחר שגלוקוז הפך לפרוקטוז האנזים מקטלז ריאקציה אקסרגונית בה הפרוקטוז מסומן על ידי זרחון להפוך לפירובט בהליך הגליקוליזה. בתנאים פיזיולוגיים סטנדרטים האנזים PFK-1 כמעט ולא פעיל, והמולקולה F26BP מגבירה את האפיניות של PFK-1 לגלוקוז וכך גורמת לתהליך הגליקוליזה להתרחש. כמו כן, המולקולה מורידה את האפיניות של האנזים לציטרט, אחד התוצרים במעגל קרבס ול-ATP, מולקולה המשמשת לאגירת אנרגיה בתא. מולקולות אלו נקשרות גם הן ל-PFK1 ומנמיכות את פעילותו. זאת משום שריכוז גבוה שלהם בתא מאותת על עודף אנרגטי, דבר המפחית את הצורך בגליקוליזה.
השפעה על סינתזה של גלוקוז.
האנזים FBPase-1 הוא אנזים מרכזי בהליך הגלוקונאוגנזה אשר מקטלז את הריאקציה ההפוכה ל- PFK-1, כלומר הוא לוקח פרוקטוז מסומן מוסמן עם קבוצת זרחה, ומסיר את הסימון הזרחני. F26BP מקטין את הפעילות של אנזים זה באמצעות השפעה אלוסטרית, ובכך מקטין את סינתזת הסוכר בתא.
סינתזה ורגולציה בתא.
האנזים אשר מיעד פרוקטוז להיות F26BP נקרא פוספופרוקטוקינאז 2 (PFK-2). אנזים זה מקטלז סימון של פחמן 2 בפרוקטוז 6 פוספט עם קבוצת זרחה. האנזים אשר מבצע את הסרת קבוצת הזרחה נקרא פרוקטוז 2,6 ביספוספטאז (FBPase-2). את האנזימים האלו הגוף מבקר על ידי הוספת קבוצת זרחה עליהם כאשר התגובה של כל אחד מהאנזימים הפוכה לחברו. כאשר מוספת קבוצת זרחה PFK-2 הוא נהיה פחות פעיל אך FBPase-2 נהיה יותר פעיל. מנגד כאשר מוסרת קבוצת הזרחה PFK-2 נהיה פעיל ו FBPase-2 נהיה פחות פעיל.
גלוקגון ואנסולין.
אחת הדרכים לווסת את זרחון האנזימים השולטים על כמויות פרוקטוז 2,6 ביספופאט היא על ידי ההורמון גלוקגון. הורמון זה מופרש כאשר יש ירידה ברמות הגלוקוז בדם, מעלה את רמת ה-cAMP. רמות גבוהות של cAMP מגבירות את פעילות ההורמון שמזרחן את PFK-2 ואת FBPase-2. כתוצאה מהזרחון FBPase-2 נהיה יותר פעיל ולכן ריכוז F26BP פוחת. הפחתה זו מניעה את תהליכי הגלוקונאוגנזה בכבד, ומעכבת פירוק סוכר בתהליך הגליקוליזה. מנגד פועל גם ההורמון אינסולין, שמשפיע בצורה הפוכה על ריכוזי F26BP. אינסולין מעלה את רמת האקטיביות של האנזים שמסיר א תקבוצת הזרחה מ PFK-2 ומ FBPase-2, כתוצאה מכך PFK-2 נהיה פעיל יותר ומזרחן יותר פרוקטוז 6 פוספט. זרחון זה מעלה את רמות F26BP.
לקריאה נוספת.
Lehninger, A. L., Nelson, D. L., Cox, M. M., &amp; Cox, M. M. (2005). "Lehninger principles of biochemistry". Macmillan.
קדד משולחף
קדד משולחף (שם מדעי: "Astragalus spinosus") הוא צמח עשבוני רב שנתי בצמחיית ארץ ישראל ממשפחת הפרפרניים. גדל בייחוד בבתי גידול יובשניים, כדוגמת נחלים בנגב ובערבה. מין נפוץ באופן יחסי. פורח באביב. ניכר בפרותיו המשולחפים שהעניקו לו את שמו. מצוי בחוף הים התיכון, כרמל, מדבר שומרון, הרי יהודה, מדבר יהודה ובקעת ים המלח, נגב צפוני, נגב והרי אילת, ערבה, בקעת הירדן.
מבנה.
הצמח בנוי מגבעול מרכזי עגול אליו מחוברים ענפים דקיקים המקנים לו שטח פנים רחב לתפיסת נוזלים. כידוע האקלים במדבר אינו מאופיין במי גשמים רבים לכן מבנה זה מאפשר לו לחיות במדבר הצחיח. פרותיו מצויים בגוון ורדרד הנוטה לוורוד חיוור. הצמח מאופיין בקוצים חדים במיוחד. מבנה העלה מאופיין כתמים. גובהו 30–55 ס"מ. העלה מנוצה, מורכב מ-4–5 זוגות עלעלים.
מרים גורצקי בילו
מרים מריה גורצקי בילו (נולדה בשנת 1954) היא מעצבת במה ותלבושות, מרצה וחוקרת תיאטרון ועיצוב ישראלית. היא פרופסור מן המניין בפקולטה לאמנויות שבאוניברסיטת תל אביב וראש התוכנית למצטיינים בעיצוב במה, קולנוע וטלוויזיה.
ביוגרפיה.
מרים גורצקי בילו נולדה בשנת 1954 בעיר בייליסקו שבפולין. בגיל 3, עלתה עם משפחתה לישראל.
היא למדה בתיכון אליאנס ברמת אביב שבתל אביב ובמקביל למדה ציור במכון אבני אצל יחזקאל שטרייכמן ומינה זילסמן.
בשנת 1971 התחילה ללמוד ציור אצל פרופסור יוסף שוורצמן, אמן ומורה מאוניברסיטת ברלין שהיה תלמידם של הציירים מקס ליברמן וקתה קולוויץ, לה שימש גם כאסיסטנט. שוורצמן השפיע רבות על גורצקי בילו, ואף תפקד עבורה כמורה רוחני. היא המשיכה ללמוד אצלו עד יום מותו בשנת 1980.