הנרי, כך נראה, התעורר לחיים לאחר נישואיו והחל משכים קום שוב ויוצא לציד, כמו כן החל לאכול פחות על מנת למצוא חן בעיני אשתו הצעירה. אך קתרין, שהייתה נערה מתבגרת לא הייתה יכולה להתרצות לבעל שהיה מבוגר ממנה בשלושים ושתיים שנה, שמן להחריד, אשר ברגלו פצע פתוח ממנו נדף ריח ריקבון. בתמימותה פנתה קתרין למאהבים. היא החלה ברומן עם תומאס קולפפר, אחד מבני הלוויה של הנרי שהיה אף בן דודה (מצד אמא). השניים נעזרו בליידי רוצ'פורד (אלמנתו של ג'ורג' בוליין, אחיה של אן שהוצא להורג באשמת ניאוף עם אחותו), והיא הבריחה את קולפפר לחדרה של המלכה בכל אפשרות.
במשך הזמן החלו מתגלים פרטי ילדותה המופקרת של קתרין, והחלה חקירה בנושא. באותו זמן קיבלה קתרין את דורהם לשירותה כמזכירה הפרטי, דבר שהחשיד אותה לאחר שהתגלה דבר הרומן ביניהם. קתרין נעצרה והושמה במעצר בית. לאחר חקירה מאומצת גילו כי קתרין בגדה במלך עם קולפפר והיא נשלחה למצודת לונדון ושם חיכתה למשפטה. קתרין נמצאה אשמה בניאוף ובבגידה במלך, והוצאה להורג בשלושה עשר בפברואר 1542. יחד עמה הוצאו להורג ליידי רוצ'פורד, פרנסיס דורהם ומאהבה קולפפר.
מרכז סרביה
מרכז סרביה (בסרבית: Централна Србија) הוא חבל הארץ המרכזי של סרביה השוכן בין שתי האוטונומיות קוסובו ומטוחיה שבדרום לבין וויבודינה שבצפון.
האזור הוא לא חלק אוטונומי או יחידה נפרד ולכן הוא מנוהל בצורה ישירה על ידי הממשלה המרכזית של הרפובליקה הסרבית. קוסובו ווויוודינה, בניגוד למרכז סרביה, הן יחידות אוטונומיות (במידה מסוימת) של הרפובליקה הסרבית ולכן יש להם שלטון עצמאי (במקרה של קוסובו, תחת השגחת האו"ם).
מרכז סרביה מחולקת ל-17 מחוזות משנה והעיר בלגרד.
קתרין פאר
קתרין פּאר (באנגלית: Catherine Parr; 1512 - 5 בספטמבר 1548) הייתה אשתו השישית של הנרי השמיני.
ביוגרפיה.
קתרין הייתה בתו של סר תומאס פאר מקנדל ואשתו מוד גרין. אביה נפטר כאשר הייתה בת חמש. לקתרין היו אח בשם ויליאם ואחות בשם אן. בגיל 15 היא נישאה לראשונה לאדוארד, לורד בורו (Borough), אשר נפטר בשנת 1529. בין השנים 1530 - 1543 הייתה קתרין נשואה לג'ון נוויל, לורד לטימר, אשר נפטר בשנת 1543. לקתרין לא היו ילדים מנישואיה הראשונים, אך היא הפכה לאם חורגת לילדיו של בעלה. כאלמנה עשירה ובעלת מעמד, מיהרה קתרין לנסות ולמצוא שידוך נוסף, על מנת להגן על אחוזותיה. בגיל 30 הכירה את סר תומאס סימור (אחיה של ג'יין סימור אשתו השלישית של הנרי) והחלה ביניהם מערכת יחסים רומנטית. מערכת היחסים נמשכה זמן מה והשניים נועדו להינשא. המלך הנרי פגש בליידי לטימר, כאשר הגיעה לחצרו במטרה להתחנן על חייה של גיסתה, שבגדה בבעלה ויליאם פאר. הנרי אהב את מה שראה וביקש לחזר ולהינשא לקתרין בעצמו. הוא העריך את טוב ליבה, חוכמתה הרבה ובעיקר העריך כי תהייה חברה מנחמת לשנותיו האחרונות. על אף אהבתה לסר תומאס סימור וכוונתם להינשא, נאלצה לקבל את הצעת המלך ולהנשא לו. קתרין נישאה להנרי ה-8 ב-12 ביולי 1543 בארמון המפטון קורט. קתרין לקחה על עצמה את תפקיד האחות הרחמנייה להנרי ותחלואיו וגם שימשה כאם חורגת לילדיו מנישואיו הקודמים. קתרין הצליחה להביא לשיקום יחסיו של הנרי עם בנותיו מרי ואליזבת והם בילו מספר חגי מולד יחדיו בחצרו כמשפחה מאוחדת. קתרין הייתה פרוטסטנטית בנטייתה הדתית, וכתבה כמה חיבורים על הרפורמות הקתוליות.
הנרי נפטר ב-28 בינואר 1547 כשלצידו קתרין וילדיו. לאחר מותו של הנרי, נישאה קתרין לאהובה משכבר תומאס סימור, לראשונה בחייה מתוך אהבה. הנישואין לתומס התבררו כבעייתיים. תומאס היה רודף נשים ובמיוחד גילה חיבה יתרה לנסיכה הצעירה אליזבת, כאשר זו גרה בביתם. קתרין נכנסה להריון בפעם הראשונה בגיל 36 אך נפטרה מסיבוכים כתוצאה מן הלידה ב-5 בספטמבר 1548. התינוקת שנולדה, נקראה בשם מרי, אך כיוון שלא ידוע עליה פרטים נוספים לאחר 1549, היסטוריונים מעריכים כי מתה בהיותה ילדה.
סר תומאס סימור, בעלה של קתרין פאר, הוצא להורג באשמת בגידה בשנת 1549.
ג'יין סימור
ג'יין סימור (אנגלית: Jane Seymour; בסביבות 1508 - 24 באוקטובר 1537) הייתה אשתו השלישית של הנרי השמיני, והיחידה שילדה לו בן, את אדוארד השישי.
חייה.
ג'יין נולדה בווילטשייר שבדרום-מערב אנגליה לסר ג'ון סימור ולמרגרט ונטוורת'. היא שירתה כבת לוויה לקתרין מאראגון ולאן בולין. עם הידרדרות מערכת היחסים בין אן להנרי, החל המלך לגלות עניין רב בג'יין. משפחתה של ג'יין עודדה אותה לחזר אחר הנרי. ג'יין סירבה להפוך למאהבתו, ונאמר כי היא אמרה לו שהיא "...נמוכה מדי במעמד כדי להיות אשתו, אך גבוהה מדי כדי להפוך לזונתו..". המלך הנרי נמשך לתדמית הילדה הטובה והתמימה שג'יין ומשפחתה הציגו בפניו. ג'יין השתדלה לבטא דמות הפוכה באופייה לזו של אן, שניחנה באופי חם-מזג וסוער. לאחר שאן הפילה את עוברה ב-1536, החלו היחסים בין ג'יין להנרי להתקדם, והיא קיבלה מערכת חדרים מפוארת בארמון, ליד הנרי. אחיה ואביה קיבלו תוארי אצולה ואחוזות. עם הוצאתה להורג של אן במאי 1536, נישאה ג'יין להנרי ב-30 במאי (עשרה ימים לאחר ההוצאה להורג) והפכה למלכת אנגליה.
היא הייתה בעלת גינונים רשמיים וטקסיים הרבה יותר מאשר אן, ועמדה על כך שכל כללי הטקס יישמרו בכל רגע נתון. היא לא התעסקה הרבה בענייני הממלכה ובפוליטיקה. ג'יין הייתה שמרנית, אך בהתקדם תהליך פירוק המנזרים והכנסיות שהחל עם ייסודה של הכנסייה האנגליקנית העצמאית, ניסתה להשתדל לטובת הקתולים אצל המלך, אך הוא קטע אותה בהסבירו שאל לה להתערב בענייני המלוכה, ובהזכירו לה כי גם המלכה הקודמת ניסתה להתערב בענייניו. מידע רב אודות פעילותה בחצר ויחסיה עם המלך נמסר בדיווחיו של שגריר האימפריה הרומית הקדושה, אסטאס שאפווי.
ג'יין נכנסה להריון בתחילת 1537. במהלך הריונה פיתחה תאווה לבשר שליו, והנרי שלח שליחים באופן מיוחד שירכשו לה אותו בקאלה בצרפת. ב-12 באוקטובר אותה שנה ילדה ג'יין בן, אדוארד השישי. היא פיתחה דלקת זיהומית כפי הנראה במהלך הלידה ומקץ שבועיים נפטרה. היא נקברה בטירת וינדזור. הנרי הורה כי לאחר מותו הוא ייקבר לצדה של ג'יין סימור, אותה הגדיר כאישה היחידה מבין נשותיו שילדה לו יורש זכר.
ברדיצ'ב
ברדיצ'ב (באוקראינית: Бердичів; ברוסית: Бердичев; בפולנית: Berdyczów; ביידיש: בערדיטשעוו) היא עיר במחוז ז'יטומיר שבאוקראינה, הממוקמת כ-40 ק"מ דרומית לבירת המחוז, העיר ז'יטומיר. היא נוסדה בשנת 1455, ובה כ-86,200 תושבים נכון ל-2003. הייתה עיר משמעותית בתולדות החסידות.
היסטוריה.
לפי ההיסטוריון תאודור נרבוט מקור השם הוא השם של נסיך ברדיץ', אשר הקים את המבצר ברדיצ'ב.
בשנת 1320 קניאז גדימינאס העביר את המחוז, בה נמצאת ברדיצ'ב, למשפחת טישקוביץ'.
כתוצאה מאיחוד לובלין העיר עברה לכתר פולני, אך נשמרה בשליטה של משפחת טישקוביץ'.
מהמאה ה-16 עד סוף המאה ה-18 ברדיצ'ב הייתה תחת שלטון פולין.
הקהילה היהודית.
ב-1732, לאחר קבלת אישור מליידי תרזה דומיין, אישה שבבעלות משפחתה נמצאה העיר, ניתן צ'ארטר (כתב זכויות) לגילדה של החייטים היהודים, אשר שחררם מהתערבות הרשויות הקהילתיות.
בעיר התנהל יריד שנתי. בעלי העיר קבעו שכל זכויות המונופול שהיו תקפות כל השנה מתבטלות בתקופת היריד וכך יכלו היהודים לנצל את תקופת היריד לביצוע עסקאות בתוצרת חקלאית. התפתחות היריד הביאה להתפתחות העיר וזו בתורה גרמה ליריד להיות גדול ומרכזי יותר.
כתוצאה מכך צמחה אוכלוסייתה היהודית של העיר, וכך העיר נהייתה המרכז היהודי הגדול ביותר באזור (במיוחד מבחינת האוכלוסייה).
בשנת 1765 מספר היהודים בעיר היה 1,220 מתוך 1,541 תושבים, וב-1789 גדל מספר היהודים ל-1951.
מהמאה ה-17 עד הכיבוש הגרמני הייתה ברדיצ'ב עיר מרכזית ליהודים. רבי ליבר הגדול מברדיטשוב היה רבה הראשון של העיר וכן שימש בה באותה עת גם רבי יוסף חריף כאב"ד. בהיות רבי ליבר כבן 85 הגיע אליה רבי לוי יצחק מברדיצ'ב, שכיהן בה ברבנות, משנת 1785, ועד פטירתו בשנת 1809. הרחבה על ההיסטוריה של אותה תקופה בברדיצ'ב ודמותו אפשר לקרוא במקור זה.
על פי האגדה, רבי ליבר גר בצעירותו בעיירה סמוכה למקום בו נבנתה העיר ברדיצ'ב מאוחר יותר, והיה מתבודד ביערות סמוך לעירו. בעקבות תקרית שהייתה לו עם פריץ העיר, הבטיח לו הפריץ להקים עיר מיוחדת ליהודים – והיא העיר ברדיצ'ב.
בשואה.
ערב מלחמת העולם הראשונה חיו בברדיצ'ב כ-50,000 יהודים, כ-70% מתושביה, אך עקב פוגרומים ותהליכים כלכליים וחברתיים תחת שלטון ברית המועצות, הצטמצם מספר יהודי העיר לכדי כ-23,000 טרם מלחמת העולם השנייה.
ב-7 ביולי 1941 נכבשה העיר בידי הגרמנים, ובעוד שרבים מיהודיה נמלטו ממנה מזרחה, הגיעו אליה אלפי פליטים יהודים מאזור מערב אוקראינה. הגרמנים החלו מיד במעשי התעללות ביהודי העיר, ובלקיחתם לעבודות כפייה, ועד סוף חודש יולי בלבד נרצחו בעיר כ-1,300 יהודים.
באוגוסט 1941 רוכזו יהודי העיר בגטו שהוקם בשכונה ענייה בה, מבלי שהתאפשר להם להעביר אליו רכוש או ציוד. בגטו שררה צפיפות קשה ביותר, וב-25 באוגוסט נרצחו בידי הגרמנים למעלה מ-500 מיושביו. בספטמבר 1941 נרצחו כ-1,300 יהודים נוספים מהגטו ליד הכפר חז'ין (Khazhin), וב-15 בספטמבר 1941 נרצחו כ-12,000 עד 15,000 מיהודי הגטו בבורות ירי ליד הכפר רדיאנסקויה (Radianskoye).
ב-30 באוקטובר 1941 נרצחו כ-3,000 יהודים נוספים מהגטו, וב-3 בנובמבר 1941 נרצחו כ-2,000 יהודים נוספים בידי האיינזצגרופן והמשטרה האוקראינית בסמוך לחוות סוקולינו (Sokulino).