בשנת 2014 לאחר סיפוח חצי האי קרים לרוסיה, כל תשתית מסילות הברזל בחצי האי קרים עברה לשליטת רוסיה. בעבר נוהלה הרכבת על יד מחלקת קרים של חברת רכבות עבר הדניפרו, לאחר הסיפוח, הוקמה חברת רכבות קרים, תחילה כחלק מחברת מסילות הברזל הרוסיות ולאחר מכן הוכפפה לסוכנות הפדרלית לתחבורת רכבות של משרד התחבורה של רוסיה.
מאז 2014, רכבות קרים, רכבות דונצק ורכבות לוהנסק שהיוו בעבר חלק ממערך הרכבות באוקראינה נמצאים בשליטת רוסיה והממשלות הבדלניות של הרפובליקה העממית של דונצק והרפובליקה העממית של לוהנסק, בהתאמה.
ספר הרזים
ספר הרזים הוא ספר השבעות ופעולות מאגיות מתקופת התלמוד, אשר מחברו וזמן כתיבתו המדויק אינם ידועים. הספר פורסם נכון להיום בשתי מהדורות: מהדורת מרגליות בעריכת מרדכי מרגליות, ומהדורת רביגר-שפר בעריכת רביגר ופטר שפר. הספר הושפע רבות מחיבורים מסוימים בספרות ההיכלות והמרכבה אך אינו חלק ישיר ממנה.
תיאור הספר ומבנהו.
הספר מורכב מהקדמה, ומתיאור כל אחד משבעת רקיעי השמים שמהווים את כל אחד מהיחידות הבאות בספר.
כל רקיע נפתח בתיאור ציורי של מראהו ומבנהו של הרקיע, ואז המחבר מפרט על כל אחד ממחנות המלאכים המצויים באותו רקיע, ומונה את המלאכים הנמצאים בו בשמותיהם, מסביר בקצרה על המומחיות של אותו מחנה, ועובר לתיאור הפרקטי של המעשים המאגיים שניתן לדרוש מהם ושל דרכי הביצוע שלהם.
בתיאור שבספר, הרקיע השביעי מובחן משאר הרקיעים שכן בו הספר מציין שאין מלאכים אלא קיימת נוכחותו של אלוהים בלבד, ובמקום הפירוט על אודות המלאכים והבקשות שניתן לבקש מהם, המחבר מונה באריכות את שבחיו של הבורא ולא מציין לחשים או פרקטיקות כלל.
תוכן הספר.
בספר מובאים לחשים מסוגים שונים, מהם לצורכי השחתה, רפואה, גילוי נסתרות ועוד.
בספר מובאים מעשי השחתה רבים, לצד הטפה ליראת שמים והרחקה מן החטא כגון לשון הרע וגאווה.
בספר מובאים לחשים הגורמים להגברת מהירות הסוסים, גירוש רוחות, ידיעת עתידות, גרימת אהבה, לחשים הגורמים לאדם להיות רואה ואינו נראה ועוד.
בספר מתוארים בפירוט רב שבעת רקיעי השמים ושמות המלאכים והשוטרים שבכל רקיע ורקיע, תוך הבאת מאות שמות של מלאכים הממונים על דברים שונים. לדוגמה המלאך הממונה על הרצת הסוסים קרוי "רהטיאל" ועוזרו סוסיאל.
כמו כן מתוארות בספר פעולות מעשיות הכוללות השבעות מלאכים קמיעים וכשפים. ביצוע פעולות אלו מלווה בדרישות טהרה, כגון הישמרות מאשה, הימנעות מאכילת בשר ויין מספר ימי טהרה ועוד. בנוסף, יש לבצע את הכישופים בזמנים מיוחדים דווקא, כגון בגילוי הירח, בשעה פלונית בזריחת השמש ועוד.
בספר מובאת גם עבודה זרה כמו פולחן לצבא השמים כגון ניסוך, הקטרה, שחיטת תרנגול לבן ועוד.
תיאורי רקיעים: בספר מובא תיאור של שבעה רקיעים בסגנון פיוטי:
מקור הספר.
על פי המחקר חיבור זה הוא חיבור מקורי עברי, הנתון להשפעתם של הספרות המאגית היוונית ופעמים שהעתיק ממנה קטעים שלמים.
אחת ההוכחות שהביאו החוקרים היא תפילה המובאת בספר לאל השמש (הליוס) בלשון יוונית ולאחריה התפילה בעברית, דבר שמצביע על העתקה מספר מאגי יווני.
עם זאת, בשונה מהספרות המאגית היוונית והמצרית, לספר יש הקדמה וסיום, והתיאורים שלו הם במובהק תיאורים ממקור יהודי, הן בסיומת שמות המלאכים - אל, הן בדרישת הטהרה הייחודית, והן בתיאור הבורא המופיע ברקיע השביעי בשביעי.
זהות מחבר הספר.
בהקדמת הספר מובא ציטוט המייחס את כתיבת הספר לרזיאל המלאך. בקצת מכתבי היד של הספר נכתב כי רזיאל המלאך נתנו לנח:
בגרסאות אחרות לספר כתוב שנתנו לאדם הראשון.
לדעת פרופסור רוזנטל, הספר נכתב בתחילת המאה הרביעית, בסוף תקופת האמוראים על אף האזכור בספר המקדים את זמנו ל"שנת חמש עשרה לחשבון מלכי יוון".
יש המשערים כי מחבר הספר התגורר באלכסנדריה שבמצרים, כך עולה מכתובות המאגיות הכוללות שיתוף של שלשה אמונות יהודית יוונית ומצרית. השערה נוספת היא שהמחבר התגורר בארץ ישראל במקום בו היו גרים יחד יהודים וגויים, השערה זו באה בעקבות לשון העברית הרהוטה שבספר.
מאז חיבורו נעלם הספר עד המאה התשיעית, זמן הפולמוס הקראי של דניאל בן משה אלקומיסי, סלמון בן ירוחם יעקב הקרקסאני המנגחים את הרבנים על שברשותם ספרים מעין אלו. בשנת 1963 החוקר מרדכי מרגליות גילה את הספר בספריית אוניברסיטת קיימברידג', והוציאו לאור בשנת תשכ"ז לאחר שלש שנות מחקר.
השפעת הספר.
הספר התקבל אצל חלק מחכמי היהודים והשפיע רבות על ספרות ההיכלות. בספר ההיכלות מובא שמותיהם של שבעת השוטרים ראשי שבעת המחנות של הרקיע הראשון. ובספר שיעור קומה הועתק עניין הרקיע השביעי כולו תוך הרכבה מרקיע רביעי בספר זה. בעיקר השפיע ספר זה על חסידי אשכנז ובראשם רבי אלעזר מוורמייזא מחבר ספר סודי רזיא המעתיק ממנו חלקים שלמים. גם בספר רזיאל המלאך מובאים קטעים שלמים מספר זה.
השפעת הספר ניכרת על ספרות רחבה שהתחברה במאות השנים שלאחר חיבור התלמוד, כגון: ספר חרבא דמשה, ספר אדם, ספר המלבוש (המובא בחלקו בראש ספר רזיאל המלאך). גם מדברי הרמב"ם עולה שהכיר ספר זה, שכן הוא ציין שיש שימוש בהדס בעת העלאת אוב, ופעולה זו נזכרה אך ורק בספר זה.
ביקורת.
מחבר הספר היה בן לעם היהודי שכן אלהי ישראל מובא בספר כאלוהי האלוהים היושב ברקיע השביעי, בספר אף מובא ציטוט המעריך את חכמי ישראל. ברם להשערת מרדכי מרגליות המחבר היה מין, לדעתו ספר זה הוא "ספר כשפים מתקופת התלמוד" כך כתב: כמו כן תמה על רבנים גדולים שהעתיקו מדבריו בלא לחשוש לאיסורים אלו.
מנגד דעת הרב מנחם מנדל כשר שאפשר להניח שהיה יהודי שומר תורה ומצוות, אלא שאסף בחיבורו מאגיות אסורות, רק לצורך לימוד, שאופן זה מותר על פי ההלכה, אפשרות נוספת מעלה הרב כשר "שאלה הלשונות שיש בהם דרכי עכו"ם כגון הקטרה וניסוך המה הוספות מאחד המעתיקים".
חיים שלמה דיסקין
הרב חיים שלמה דיסקין (נולד בד' בתשרי ה'תש"ך, 6 באוקטובר 1959) הוא הרב הראשי האשכנזי של קריית אתא, רב קהילת חב"ד בעיר, ושליח חב"ד הראשי בעיר.
ביוגרפיה.
נולד בבני ברק לחנה ולרב שמעון משה דיסקין. בילדות למד בתלמוד תורה חב"ד בבני ברק, בישיבת תומכי תמימים בלוד וישיבת תומכי תמימים המרכזית בכפר חב"ד, בח' באלול תשל"ז נשלח על ידי הרב מנחם מנדל פוטרפס ביחד עם עוד חמישה בחורים לפתוח את הישיבה במגדל העמק אותה הקים הרב יצחק דוד גרוסמן, שבוע קודם, בהמשך הפכה לישיבת תומכי תמימים, בשנת תש"ם נסע ללמוד בישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש המרכזית – 770 בברוקלין שבניו יורק.
בטבת תשמ"ג נישא לרחל בת הרב שלמה קופצ'יק ששימש כשליח חב"ד בקריית אתא. למד בכולל בקריית אתא ובקריות במשך חמש שנים, שם קיבל סמיכה מטעם הרבנות הראשית לישראל.
בשנת תשמ"ז התמנה לרב בית ספר בקריית אתא, כעבור זמן התמנה לרב של כל בתי הספר הממלכתיים בעיר.
בשנת תש"ן, לאחר פטירת חמיו, התמנה הרב דיסקין לשליח חב"ד בקריית אתא. במשך השנים פתח הרב דיסקין גני ילדים, ארבעה בתי חב"ד, ספרייה עם למעלה מאלפיים ספרים וארגון "ארוחה חמה" המספק בכל יום ארוחות חמות למאות נזקקים.
בשנת תשע"א הוא התמודד בבחירות לרבנות בקריית אתא על פי בקשת הרב שמעון למברגר האדמו"ר ממאקאווא ונבחר בט"ו בשבט תשע"א לרבה האשכנזי של קריית אתא.
בשנת תשס"ב הוא הקים בקריית אתא בניין בצורת בניין 770.
משפחתו.
לרב דיסקין שני בנים וארבע בנות. אחיו, הרב ישראל מאיר, משמש כשליח חב"ד הראשי בגרמניה ורב במינכן.
קרברו סיבנדה
קרברו סיבנדה (באנגלית: Karabo Sibanda; נולד ב-2 ביולי 1998) הוא אתלט מבוטסואנה, בעל מדליית כסף בריצת 400 מטר ומדליית זהב בריצת שליחים 400X4 מטר באליפות אפריקה 2016.
ביוגרפיה.
ב-2014 זכה סיבנדה במדליית כסף בריצת 400 מטר באולימפיאדת הנוער בשיא אישי של 46.76 שניות.
ב-2016 זכה במדליית זהב באליפות אפריקה באתלטיקה בריצת שליחים 400X4 מטר ובמדליית כסף בריצת 400 מטר. באותה שנה זכה במדליית ארד בריצת 400 מטר באליפות העולם עד גיל 20 שהתקיימה בבידגושץ' ובמדליית כסף במקצה השליחים. הוא ייצג את בוטסואנה באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו, העפיל כמשתתף הצעיר ביותר לגמר וסיים במקום החמישי בשיא אישי של 44.25 שניות. כמו כן היה חבר בנבחרת השליחים שסיימה במקום החמישי בריצת 400X4 מטר.
באליפות העולם באתלטיקה 2017 לא העפיל משלב המוקדמות.
מלווין ראפין
מלווין ראפין (בצרפתית: Melvin Raffin; נולד ב-9 באוגוסט 1998) הוא אתלט צרפתי, שיאן העולם עד גיל 20 בקפיצה משולשת באולם.
ביוגרפיה.
ראפין נולד בבור-לה-רן שבצרפת. ב-2015 זכה באליפות צרפת באולם בקפיצה משולשת וב-2016 זכה באליפות צרפת באולם ובאצטדיון. באליפות העולם עד גיל 20 שהתקיימה בבידגושץ' ב-2016 זכה במדליית ארד בתוצאה של 16.37 מטר.
באליפות אירופה באתלטיקה באולם 2017 קבע במוקדמות שיא עולם עד גיל 20 בתוצאה של 17.20 מטר. בגמר סיים במקום החמישי. באולימפיאדת טוקיו העפיל לגמר אך נפסל בו בכל ניסיונותיו. ב-2022 זכה בפעם השלישית ברציפות באליפות צרפת באולם. באליפות העולם באולם סיים במקום השישי בתוצאה של 16.68 מטר.
פרידריך וילהלם, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג
פרידריך וילהלם, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג (בגרמנית: Friedrich Wilhelm von Schleswig-Holstein-Sonderburg-Glücksburg; 4 בינואר 1785 – 17 בפברואר 1831), היה אביו של כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק.
ביוגרפיה.