התפקיד הראשון שלה היה במחזה "Hanky Park" מאת וולטר גרינווד בתיאטרון הרפרטוארי אולדהם, שאותו היא מגדירה כ"התחלה מסורתית מאוד". היא מוכרת מתפקידה כקלייר בסדרה הקומית הבריטית "Life Begins", ובתפקיד לוסינדה הסו שף בעונה הראשונה של הסיטקום "שף!" לצדו של לני הנרי. מ-2007 ועד 2014 גילמה את סו ברוקמן בסדרה זוכת הפרסים "Outnumbered". במשך שנים רבות העדיפה תפקידים בתיאטרון על פני אלה שעל המסך, כי הייתה מאוכזבת מהפרויקטים בטלוויזיה (פרט לאלה של מייק לי).
סקינר עבדה עם במאים שונים בהם מייק לי, בסרט "מותק של חיים" ובסרט "עירום". היא עבדה גם עם טרוור נאן, טים ברטון וסם מנדס. היא זוכרת במיוחד את הבמאי אלן אייקבורן, והיא מציינת שהוא היווה השפעה גדולה מאוד עליה ודחף אותה מאוד.
סקינר השתתפה בתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה שונות כמו "הדרך לקנדלפורד" בתפקיד גברת מייסי. ב-2011 שיחקה בספיישל חג המולד של "דוקטור הו" בפרק "הדוקטור, האלמנה וארון הבגדים".
חיים אישיים.
סקינר נשואה לבמאי צ'ארלס פאלמר, בנו של השחקן ג'פרי פאלמר. לבני הזוג יש שני בנים.
תרסיס לשיער
תרסיס לשיער (או ספריי לשיער) הוא מוצר קוסמטי נפוץ שאותו מרססים על השיער כדי לשמור אותו נוקשה או בסגנון מסוים.
את תרסיסי השיער המודרניים פיתחו בערך באותו הזמן שפותח התרסיס, בשנות ה-40, והפטנטים הראשונים העושים שימוש בקופולימרים לצורך עיצוב שיער פורסמו בשנות ה-40.
מרכיבים.
מוצרי תרסיס לשיער הם תערובת של פולימרים תעשייתיים פשוטים, המספקים תמיכה מבנית לשיער. אלה לעיתים קרובות, הם מורכבים מקופולימרים של פוליוויניל-פירולידון ופוליוויניל-אצטטי (דבק פלסטי). תערובת קופולימר זו, בדרך כלל, עוברת שינוי כדי להשיג את התכונות הפיזיות הרצויות עבור המוצר (היותו דביק, מוקצף וכדומה), באמצעות שימוש בתוספים כימיים, כגון פרופנול אמינומתילי (Aminomethyl propanol), פעילי שטח כגון בנזלקוניום כלוריד, ואחרים כגון דימטיקון (Polydimethylsiloxane).
חומרים פעילים אלו מרכיבים רק חלק קטן בתרסיסים לשיער (תרסיס). רוב המכל מלא בממיסים נדיפים הנחוצים להפיכת תערובת הקופולימר לתמיסה שאותה ניתן לרסס. אלה כוללים אלכוהול פשוט כמו אתנול או כוהל בוטילי שלישוני, ממיסים את החומרים הפעילים, ודימתיל אתר או תערובת פחמימן פחמימנים, כהודפים.
תערובת קופולימר, חומרים, וחומרים הודפים הם, בדרך כלל, נדיפים מאוד ודליקים מאוד (כמו רוב התרסיסים). מסיבה זו, רוב סוכנויות הביטחון שבשדות התעופה אוסרות על נוסעים במטוסים לשאת עימם תרסיסי שיער.
היסטוריה.
תרסיס לשיער הפך להיות מוצר נפוץ במהלך שנות ה-40, לאחר המצאת הפטנט המאפשר את יצירת התרסיס ולאחר יצירת המכל של התרסיס. הראשון לשווק את המוצר הזה באופן הזה היה יצרן התרסיס לשיער Chase products, בשנת 1948, לאחר שתעשיית היופי גילתה שפחיות תרסיס, המשמשות במהלך מלחמת העולם השנייה עבור חומרי הדברה, יכולות לשמש גם כמארז עבור תרסיס לשיער המוצר הצליח, שגשג והפך לפופולרי, ותרסיסי שיער החלו להיות מיוצרים בייצור המוני, ובעקבות כך - נוצרו תסרוקות שיער מודרניות העושות שימוש במוצר זה. עד לשנת 1964, התרסיס לשיער הפך להיות מוצר היופי הנמכר ביותר בשוק. עם זאת, מכירות המוצר ירדו במהלך שנות ה-70, כאשר תסרוקות השיער של נשים הפכו ליותר חלקות ומשוחררות. בשנות ה-80 חזרה הפופולריות של התרסיס לשיער, עם העלייה בפופולריות של תסרוקות תקופתיות התואמות לסצנת הפאנק רוק של התקופה. כיום, תרסיסי שיער מיוצרים בהתאם לדרישות השוק, שכן המראה הטבעי יותר הוא זה השולט כיום באופנת התסרוקות.
השפעות מזיקות.
תרסיס לשיער הוא מוצר המכיל כימיקלים מזיקים רבים. בגלל שהמוצר עצמו הוא תרסיס - הוא דליק מאוד. בשנת 1993, ה-FDA פרסם אזהרה כדי למנוע שריפות הקשורות לתרסיסי שיער. לפני אזהרה זו, היו דיווחים רבים אודות שריפות רבות, שנגרמו כתוצאה משימוש במוצר זה. תרכובות אורגניות נדיפות, אשר גורמות ערפיח, נמצאות לעיתים קרובות בסוגים כאלה של מוצרים. תרכובות אלה יכולות לגרום נזק לאוזון וקשורות להתחממות כדור הארץ. כמו כן, הן גם מזיקות לבני אדם. אם הם מצברים בגוף האדם בכמויות גדולות, הם עלולים לגרום לסחרחורת וכאבי ראש, ובמקרים מסוימים - לתגובות אלרגיות ואפילו להתקפי אסתמה. חומר מסוכן נוסף שנמצא בתרסיסים לשיער נקרא פורמלדהיד, תרכובת אשר בריכוזים גבוהים יותר נעשה בה שימוש לצורך שימור דגימות, רקמות וגופות. מאחר שהוא משמש גם על מנת כדי גם כן להרוג עובש וחיידקים, הוא מוכנס גם לתרסיסי שיער, כדי להדוף מתוכם מזהמים פוטנציאליים. עם זאת, פורמלדהיד יכול לגרום לבעיות רבות כגון דרמטיטיס, כאבי ראש, ומחלה בדרכי הנשימה. כמו כן, חומר זה חשוד כמסרטן.
בתרסיסי שיער נמצאים גם פתלטים, על מנת להגדיל את גמישותם של פולימרים אחרים. משפחה זו של כימיקלים נמצאת בתרסיסי שיער על מנת לשפר את השימוש קוסמטי שלה. עם זאת, הם מסווגים כרעלים סביבתיים ויכולים לגרום למומים מולדים. בנוסף, ישנם חומרים המסווגים כ-"ניחוחות", שאינם מופיעים על רשימת התרכובות של המוצר בנפרד, מאחר שהם קטנים מדי באופן משמעותי, ביחס לתערובת כולה. רכיבים אלו עלולים להצטבר ולגרום לבעיות בריאותיות, במיוחד לאנשים שרגישים להם. התסמינים כוללים, בדרך כלל, חולשת שרירים, פריחות בעור, הפרעות במצב רוח, קשיי נשימה, כאבי ראש וחוסר התמצאות.
דרז'נה
דרז'נה (באוקראינית: Деражне; בפולנית: Deraźne) היא עיירה במחוז רובנו שבמערב אוקראינה, מערבית לקוסטופול ועל גדת נהר הורין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
דרז'נה נזכרת לראשונה במאה ה-13, ובתחילת המאה ה-17 הוענקו לה זכויות עיר. במשך השנים התקיים בה רוב יהודי.
יהודי דרז'נה.
מהמאה ה-16 קיים תיעוד לישיבת יהודים וקראים בדרז'נה, ובאמצע המאה ה-17 נפגעו אלו קשות מגייסות חמלניצקי. הקהילה היהודית הקטנה שנותרה ביישוב השתייכה באותה תקופה לקהילת אוסטראה. במהלך המאה ה-19 גדל מספר היהודים ביישוב. בין מלחמות העולם התקיימה בעיירה פעילות ציונית, ופעלו בה בית ספר עברי ותנועות נוער ציוניות. בשנת 1921 נמנו בעיירה 624 יהודים, כ-90% מתושביה. הם התפרנסו ממסחר ומתעשייה זעירה, משלוש טחנות קמח וממפעל לייצור לבנים. באוגוסט 1936 שרפו אוקראינים כ-30 בתים של יהודים בעיירה.
עם סיפוח העיירה לברית המועצות בתחילת מלחמת העולם השנייה, נסגרו בה כל המוסדות היהודיים. ב-28 ביוני 1941, בראשית מבצע ברברוסה, נכנסו לעיירה הגרמנים, ורצחו בה קבוצת גברים יהודים. לאחר מכן, הוקם בעיירה יודנרט, ויהודי העיירה צוו לשאת סרט זרוע עם מגן דוד, ולעבוד בעבודות כפייה. בראשית אוקטובר 1941 הוקם בעיירה גטו, בו רוכזו יהודי העיירה לצד יהודי כפרי הסביבה.
ב-22 באוגוסט 1942 נלקחו כל יהודי הגטו ביחד עם יהודי אוסובה וישקה לבורות ירי, ונרצחו בהם. יהודים בודדים הצליחו להימלט מהאקציה, ולשרוד ביערות הסביבה. ב-5 בפברואר 1944 שוחררה העיירה בידי הצבא האדום.
אריק הראשון, מלך דנמרק
אריק הראשון (בדנית: Erik I; 1060 לערך – 10 ביולי 1103) היה מלך דנמרק משנת 1095 ועד מותו. הוא היה בנו של סוון השני, מלך דנמרק וזהות אמו לא ידועה.
חייו.
אריק נולד בעיירה סלנגרופ שבצפון שלן. במהלך תקופת מלכותו של אחיו, קנוט הרביעי, הוא נמנה עם תומכיו הנלהבים, אך הוא ניצל במהלך המרד שבו נרצח אחיו. הוא נשאר בחווה המלכותית במקום ללוות את קנוט למנזר סנט אלבן באודנסה, שם נרצח המלך. הוא נמלט מהחווה לשלן ומשם לסקונה, שהייתה אז חלק מדנמרק. לאחר רצח קנוט, נבחר אחיו אולף הראשון, אך תקופת מלכותו הייתה קצרה יחסית. בסופו של דבר נבחר אריק להיות המלך בשנת 1095. הוא התחבב על עמו ותקופות הרעב שהיו מנת חלקה של דנמרק במהלך תקופת מלכותו של אולף, נפסקו. עבור רבים היה זה סימן שבחירתו של אריק כמלך דנמרק הייתה בחירה טובה.
על פי כרוניקנים בני התקופה, כמו סקסו גרמטיקוס ועל פי מיתוסים, מתואר אריק כ"גבר חסון וגבוה" שפנה אל האנשים הפשוטים. הוא הצליח לשמור על מקום עמדו כאשר ארבעה גברים ניסו להזיזו ממקומו. הוא היה נואם מוכשר, ואנשים יצאו מגדרם כדי לשמוע אותו. לאחר שהיה יוצא מישיבות האספה הלאומית הוא היה יוצא לאנשים שהמתינו בחוץ. לאריק יצא מוניטין כאדם קולני שאהב נשפים וניהל חיים הוללים. למרות שהוא תמך בריכוז הסמכות על ידי חצר המלכות, נראה היה שהוא התנהג באופן דיפלומטי כדי להימנע מהתנגשויות עם האצולה. הוא היה ידוע כמי שלא גילה רחמים כלפי שודדים ופיראטים.
בביקור אצל האפיפיור ברומא הוא הצליח להשיג את הקאנוניזציה של אחיו המנוח, קנוט הרביעי, ואת קבלת מעמד הארכיבישופות לדנמרק, במקום היותה כפופה לארכיבישוף של המבורג-ברמן. לתפקיד הארכיבישוף של לונד התמנה אסר תורקליסון.
מותו.
באספה של ויבורג הכריז אריק שהוא החליט לצאת לעלייה לרגל לארץ הקודש. על פי כרוניקה דנית הסיבה להחלטה זו הייתה רציחתם של ארבעה מאנשיו במהלך חגיגה בהם הם השתכרו באולם הנשפים שלו. למרות תחינותיהם של נתיניו, הוא לא היה מוכן לחזור בו מהחלטתו והוא מינה את בנו, האראלד ואת הבישוף אסר כעוצרים.