נשיאי האיגוד הראשונים היו ראלף מורגן ואדי קנטור. החברים הראשונים בה היו השחקנים ברטון צ'רצ'יל, גרנט מיטשל, צ'ארלס מילר, קנת' תומסון, השחקנית אולדן גיי וכן מורגן וקנטור. הם נפגשו בבית ששכר תומסון בהוליווד ודנו בהקמתו של איגוד עצמאי לשחקני קולנוע. הם החליטו כי החברות באיגוד תהיה פתוחה לכל שחקן וזאת בניגוד לחברות באקדמיה האמריקאית לקולנוע (AMPAS) שבה חברים התקבלו לאחר הזמנה בלבד.
בשנת 1935 התקבלה הכרה בגילדה על ידי הפדרציה האמריקנית לעבודה. בחודש מאי 1937 האולפנים חתמו על חוזה מול הגילדה כדי למנוע שביתה של השחקנים. בחוזה נקבע שכר מינימום לשחקנים.
בתחילת שנות החמישים החלו להצטרף לגילדה גם שחקני טלוויזיה. בעת תחילת שידורי הטלוויזיה, רשתות השידור לא שילמו לשחקנים על שידורים חוזרים של תוכניות בהן השתתפו. לאחר השביתה הראשונה שערכה הגילדה בשנת 1952 נערך משא ומתן על חוזי השחקנים בטלוויזיה והרשתות אפשרו תשלום סמלי לשחקנים בעת שידורים חוזרים. בשנת 1957 נחתם חוזה בין הרשתות לגילדה על תשלום לשחקנים על שידור בטלוויזיה של סרטי קולנוע שבהם השתתפו.
בין השחקנים המוכרים שתמכו בפעילות האיגוד נכללים ג'יימס קאגני, ג'ואן קרופורד, אדוארד ג'י. רובינסון, אדי קנטור ואחרים.
בשנת 1972 הוקמה ועדת הנשים של הגילדה. הוועדה פעלה לצורך קידום תנאי ההעסקה של שחקניות שהיו חברות בגילדה. כמו כן, שאפה הוועדה לקדם ייצוג חיובי של נשים במדיה ולבטל סטריאוטיפים קולנועיים כלפי נשים. ועדת הנשים פעלה פעמים רבות בשיתוף עם ועדת המיעוטים של הגילדה לקידום הזדמנות שווה בתעסוקה ללא הבדלי מגדר, גזע וגיל. היו שחקניות שלקחו חלק בשתי הוועדות במקביל.
במהלך שנות השבעים המוקדמות חלה עלייה משמעותית בכוח הנשי בתוך הגילדה. תמורות אלה הביאו לבחירתה בשנת 1975 של השחקנית קת'לין נולאן לנשיאת הגילדה, לאחר שכיהנה במשך שלוש שנים כנשיאת ועדת הנשים. נולאן נבחרה לכהונה שנייה בנשיאות הגילדה בשנת 1977. בתקופת כהונתה בתפקיד, כשליש מהחברים בגילדה היו נשים.
שביתות הגילדה.
בחודש דצמבר 1952 פתחה הגילדה לראשונה בשביתה, אשר נמשכה עד לחודש פברואר 1953. מהות השביתה הייתה דרישה לתשלום לשחקנים על הופעתם בפרסומות טלוויזיה. השביתה הסתיימה לאחר חתימת חוזה בין רשתות השידור לגילדה, אשר מסדיר את תנאי השכר וההעסקה בפרסומות טלוויזיה.
באוגוסט 1959 פתחה הגילדה בשביתה שנייה. נושא השביתה היה העלאה בשכר שחקני טלוויזיה.
בין החודשים מרץ ואפריל בשנת 1960 התקיימה שביתה שלישית של הגילדה. השביתה התמקדה בתשלום לשחקנים על סרטים עלילתיים ששודרו בטלוויזיה וכן על סרטי טלוויזיה.
בדצמבר 1978 יצא האיגוד בשביתה בפעם הרביעית, בעקבות איומים מצד מנהלי חברות הפרסום וההפקה על קיצוץ בשכר לפי סצנה שניתן לשחקנים בפרסומות. בגילדה נשלח משאל ל-38,000 חברים לצורך אישור היציאה בשביתה. המשא ומתן בין הגילדה לבין איגוד המפרסמים הלאומי (ANA) והאיגוד האמריקאי לסוכנויות פרסום (AAAA) נערך בניו יורק. הנהלת החברות הסכימה לתנאים שהציבה הגילדה ושכר השחקנים עלה.
ביולי 1980 יצאו חברי הגילדה לשביתה יחד עם חברי איגוד אמני הטלוויזיה והרדיו, והפדרציה האמריקאית למוזיקאים. השביתה נפתחה לאחר מחלוקת על תנאי החוזים של האמנים. במהלך השביתה החליטו השחקנים לערוך חרם על טקס פרסי האמי. מתוך 52 מועמדים באותו טקס, רק אחד הגיע לקבל את הפרס. הצדדים הגיעו להסכם ב-25 בספטמבר.
בשנת 2000 נערכה שביתה נוספת של גילדת שחקני המסך ואיגוד AFTRA, שהייתה הארוכה מבין שביתות האיגוד והארוכה מבין השביתות שנערכו בהוליווד, אורכה היה 175 ימים. נושא השביתה היה תשלום לשחקנים על שידור פרסומות בטלוויזיה, בכבלים ובאינטרנט. לקראת סיומו של חוזה בין חברות הפרסום לבין איגודי השחקנים במרץ 2000, החלו הצדדים במשא ומתן על חוזה חדש בחודש פברואר באותה שנה. בין הסוגיות שנידונו היו תשלום לפי כמות השידורים של הפרסומות וכן תשלום על שידורן של פרסומות ברשת האינטרנט. לאחר שהצדדים לא הצליחו להגיע להסכמה, החליטו באיגודי השחקנים לערוך הצבעה לפתיחה בשביתה. ההצבעה נערכה ב-28 במרץ, כ-93 אחוזים מסך השחקנים שהשתתפו בה הסכימו לצאת לשביתה.
בחודש אוקטובר, הצדדים הגיעו להסכמה על חלק מהדרישות אם כי ההסכם לא סיפק לחלוטין רבים באיגודי השחקנים. באיגודים טענו כי בין הסיבות של המפרסמים לא להסכים לתנאים שהציבו השחקנים בנוגע לתשלום על שידור פרסומות ברשת הייתה הבנתם של המפרסמים כי האינטרנט צפוי להפוך לשחקן עיקרי בשוק הפרסום בעתיד הקרוב, וכך סירבו להעלאת התשלום עליהן באותו שלב.
איחוד עם AFTRA.
ב-30 במרץ 2012 התאחדה גילדת שחקני המסך עם הפדרציה האמריקאית של אמני הטלוויזיה והרדיו (AFTRA). הארגון החדש שנוצר כונה גילדת שחקני המסך-הפדרציה האמריקאית של אמני הטלוויזיה והרדיו וידוע בכינוי SAG-AFTRA.
נשיא הגילדה באותה עת, קן הווארד, הודיע במהלך טקס פרסי סאג באותה שנה על האיחוד ועל הסכמתם של שני הצדדים לביצועו.
במסגרת הצבעה שנערכה באיגוד שחקני המסך בעניין האיחוד, 82 אחוזים מהחברים הצביעו בעד איחוד. עם זאת, קבוצת שחקנים בראשם של אד האריס ומרטין שין הביעו התנגדות לאיחוד, בין היתר עקב חשש לפגיעה בתנאים הפנסיוניים של העובדים בעקבותיו. הקבוצה עתרה לבית המשפט לביטול ההצבעה אולם בקשה זו נדחתה על ידי בית המשפט.
אחת ממטרות האיחוד הייתה הענקת כוח רב יותר לאיגוד מאוחד בעת משא ומתן מול אולפנים. מטרה נוספת כללה רצון לגשר על פערים בתחום אזורי השיפוט של שני האיגודים.
בתחילת דרכו של האיגוד החדש כיהנו הווארד ורוברטה רירדון (ששימשה לפני האיחוד נשיאת AFTRA) כסגני נשיא עד לקיום בחירות לנשיאות האיגוד המאוחד. בבחירות אלה נבחר הווארד כנשיא הראשון של SAG-AFTRA. האיגוד המאוחד מייצג קרוב ל-160,000 אנשי מקצוע ובהם שחקנים, שדרני חדשות, רקדנים, תקליטנים, עורכי חדשות, אנשי הקלטה, זמרים, פעלולנים, קריינים ובעלי תפקידים נוספים במדיה.
בין מטרות האיגוד, עליהן הצהיר בהצהרות הכוונות שלו, נכללות קידום תנאי השכר של החברים, תנאי העסקתם וכן תנאי הפנסיה שלהם. כמו כן, האיגוד פועל בתחומי החוזים וטיפול במקרים של הפרת תנאים.
נכון לשנת 2020, נשיאת האיגוד היא השחקנית האמריקאית-יהודייה גבריאל אן קרטריס.
טקס פרסי גילדת שחקני המסך.
טקס פרסי גילדת שחקני המסך (ידוע גם כטקס הסאג) הוא טקס פרסים שנערך בין השנים 1995–2012 על ידי גילדת שחקני המסך והחל משנת 2012 (אז התאחדה הגילדה עם AFTRA) נערך על ידי האיגוד המאוחד SAG-AFTRA. הטקס נערך מדי שנה. כיום זהו הפסטיבל המשודר היחיד שבו מתמקדים בפרסים לשחקנים בלבד.
מדי שנה מוענקים בטקס שלושה עשר פרסים על הופעות משחק בקולנוע ובטלוויזיה. אורכו של הטקס כשעתיים והוא משודר בשידור חי במספר רשתות תקשורת אמריקאיות.
בן דוליץ'
בנימין דוליץ' (; נולד ב-4 במאי 1997 ידוע בעיקר בשם הבמה שלו בן דוליץ') הוא זמר סלובני. ב-27 בפברואר 2020 נחשף כי דוליץ' ייצג את גרמניה באירוויזיון לשנת 2020 עם שירו Violent Thing. ב-18 במרץ 2020 בעקבות התפרצות נגיף הקורונה בעולם, הוחלט לבטל את אירוויזיון 2020.
ביוגרפיה.
בנימין דוליץ' נולד ב-4 במאי 1997 בליובליאנה, בירת סלובניה. דוליץ' עלה לראשונה על במות מקצועיות בגיל 12 כאשר השתתף בתוכנית גוט טאלנט סלובניה והודח בה בשלב חצי הגמר. ב-2016 השתתף דוליץ' ב-EMA הסלובני והפסיד. שנה לאחר מכן עבר דוליץ' לשווייץ עם משפחתו, הוא השתתף בדה וויס גרמניה בשנת 2018 וסיים שני בגמר. מיד לאחר הגמר ערך סיבוב הופעות בגרמניה ובאוסטריה.
ב-27 בפברואר 2020 נחשף כי דוליץ' נבחר על ידי הוועדה הלאומית הגרמנית לייצג גרמניה באירוויזיון לשנת 2020 עם שירו Violent Thing.
Violent Thing
Violent Thing (בעברית: דָבָר אלים) הוא שיר באנגלית שנכתב והולחן על ידי בוריסלאב מילאנוב ודן לונדברג ובוצע על ידי בן דוליץ'. ב-27 בפברואר 2020 נחשף כי השיר נבחר לייצג את גרמניה באירוויזיון 2020 ברוטרדם, הולנד במסגרת המשדר "Unser Lied Für Rotterdam" שערכה רשות השידור הגרמנית, אך ב-18 במרץ 2020 בעקבות התפשטות נגיף הקורונה, הוחלט לבטל את אירוויזיון 2020.
ג'ים ברואר
ג'יימס טרנר "ג'ים" ברואר (באנגלית: James Turner "Jim" Brewer; נולד ב-3 בדצמבר 1951) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק באופן פעיל בין השנים 1973–1985. בעונת זכה באליפות ליגת ה-NBA כשחקן לוס אנג'לס לייקרס, ובעונת זכה בגביע אירופה לאלופות כשחקן פלקנסטרו קאנטו. ממוצעיו הכוללים לאורך תשע עונותיו ב-NBA הם 5.8 נקודות, 6.3 ריבאונדים ו-1.5 אסיסטים למשחק.
דודו של כדורסלן העבר והמאמן דוק ריברס.
קריירת תיכונים ומכללות.
ברואר נולד בעיר מייווד שבאילינוי, ולמד בתיכון "Proviso East" המקומי. בשנתו האחרונה בתיכון, 1969, הוביל את קבוצת הכדורסל של התיכון לזכייה באליפות התיכונים של אילינוי.
בין השנים 1969–1973 למד באוניברסיטת מינסוטה, ובשלוש עונותיו בקבוצת הכדורסל שלה רשם ממוצעים של 13.5 נקודות ו-12.1 ריבאונדים למשחק. בעונת 1971/1972 הוביל את הקבוצה להעפלתה הראשונה אי פעם לטורניר אליפות המכללות, ובסיום עונת 1972/1973 נבחר לחמישייה השנייה של העונה בליגת המכללות (Second-team All-American).
נבחרת ארצות הברית.