אובליקס (בצרפתית: Obélix, בתרגום לאנגלית: Obelix) הוא אחד הגיבורים הראשיים של סדרת ספרי הקומיקס "אסטריקס", שיצרו הסופר רנה גוסיני והמאייר אלבר אודרזו. אובליקס הוא חברו הטוב של אסטריקס. אובליקס הוא ילדותי ותמים באופיו, רעבתן וחובב תגרות ידיים עם הרומאים, ובעל כוח-על תמידי.
דמותו של אובליקס מדורגת במקום ה-23 ברשימת דמויות הקומיקס הגדולות של כל הזמנים, לפי מגזין אמפייר. ברוב הסקרים הוא הדמות האהובה ביותר בקרב אוהדי הסדרה.
פיתוח הדמות.
כשהסופר גוסיני והמאייר אודרזו עבדו על פיתוח הדמויות, הם נקלעו לחילוקי דעות בנוגע לאסטריקס; אסטריקס יועד להיות בעל כוחות על-אנושיים (כתוצאה משתיית שיקוי הפלא), ולכן רצה אודרזו לצייר אותו בסגנון גיבורי-העל המקובל; גבוה, שרירי ומרשים. גוסיני, לעומת זאת, העדיף שאסטריקס יהיה אנטי-גיבור וייעזר בעיקר בתושיה ובתחבולות. כפשרה הם יצרו את אובליקס - חברו הטוב ביותר של אסטריקס, שהוא גדל גוף ובעל כוח על-אנושי באופן קבוע.
שמו של אובליקס לקוח מהמילה obélisque (אובליסק), אולי כאזכור למנהירים שהוא מייצר.
ביוגרפיה בדיונית.
אובליקס נולד בשנת 85 לפני הספירה בכפר הגאלי, ובינקותו נפל אל תוך קדירה מלאה בשיקוי פלא המעניק כוח על אנושי. כתוצאה מכך השפעת השיקוי שורה עליו באופן תמידי (בעוד שבדרך כלל השיקוי משפיע על השותה למשך זמן קצר מאוד).
כבר מילדותו היה אובליקס חברו הטוב ביותר של אסטריקס, וגם בבגרותם הם נשארו חברים קרובים ונאמנים. כאשר דרוש מישהו שייצא למשימה למען הכפר, בדרך כלל אובליקס ואסטריקס יוצאים יחד ועוזרים זה לזה.
בזמן שהעלילה מתרחשת אובליקס הוא בערך בן 35 ועובד כסתת וסבל מנהירים. הוא מגדל כלבלב קטן בשם מבריקס.
מאפיינים.
מראה חיצוני.
אובליקס הוא בן-אדם גדול, גבוה ועב-בשר, אך מסרב להודות בכך ומעדיף להגדיר את עצמו כ"קצת מרופד" או בעל "מותניים רחבות". גובהו 1.96 מטר ומשקלו מעל 140 ק"ג.
הוא ג'ינג'י בעל שפם וצמות בגוון ג'ינג'י-אדמוני עז, ונוהג ללבוש רק מכנסיים רחבים מדוגמים בפסים כחולים-לבנים עם חגורה ירוקה, וכן נעלי עור חומות וקסדה קטנה.
אופי.
אובליקס הוא ילדותי באופיו, תמים, מעט קשה הבנה ולא פיקח כמו אסטריקס. גוסיני אמר, "אני רואה אותו כמבוגר עם תגובות נאיביות של ילד קטן... אבל זה לא מונע ממנו לחוות הבזקים של אינטליגנציה, ואפילו ערמומיות."
הוא בעל תיאבון רב ואוהב מאוד לאכול הרבה, במיוחד חזיר בר צלוי. הוא מוכן לאכול כמעט הכול, מלבד דגים (אבל כן אכל געפילטע פיש בפרובינציית יהודה). אהבתו הגדולה השנייה היא תגרות ידיים המוניות, בייחוד עם החיילים הרומים ושודדי הים. עם זאת נראה שהוא לא עושה זאת מתוך אכזריות או לוחמנות אלא כשעשוע, וסובר שגם אויביו חושבים כך. אובליקס נעלב בקלות ונוטה להיגרר לקטטות.
בשער האחורי של ספרי אסטריקס בעברית נכתב "אסטריקס המבריקס ואובליקס המצחיקס", שכן אופיו הילדותי והתמים של אובליקס מספק רגעי הומור ואתנחתא קומית רבים בסדרה.
מיומנויות ויכולות.
אובליקס ניחן בהשפעה תמידית של שיקוי הפלא, שמעניק לו כוח פיזי רב מאוד ומהירות תנועה מוגברת. למרות כוחו הרב (וכנראה בשל העובדה שהקומיקס מיועד גם לילדים), מכותיו של אובליקס אינן קטלניות ורק מותירות את החוטפים אותן חבולים, פצועים ושבורים מוראלית.
במקצועו אובליקס הוא סתת ומוביל מנהירים (אבנים גדולות המשמשות לפולחן הגאלי), אך הוא מסייע לאסטריקס גם בציד חזירי בר ובשל כוחו הרב הוא משמש גם כלוחם המגן על הכפר ומסייע לאסטריקס במשימותיו.
בספר "אובליקס וחבורתו" מתואר בפתיחת הספר כיצד אובליקס מביס לבדו חיל מצב רומי שלם. החיילים, שזה עתה הגיעו לגזרה, פותו לתקוף את הכפר על ידי אסטריקס והושארו לאובליקס כמתנת יומולדת.
אגף המבצעים שיטור וקהילה
אליהו התשבי
מושב עזריאל
גן הפסלים (מוסקבה)
עזריאל (פירושונים)
יחסי אזרבייג'ן–ניו זילנד
יחסי אזרבייג'ן–ניו זילנד הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה של אזרבייג'ן לבין ניו זילנד.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין המדינות כוננו ב-29 ביוני 1992. נציג ממשלת ניו זילנד ביקר באזרבייג'ן ב-5 ביוני 2013. ב-23 בדצמבר 2013, רובשאן ג'משידוב (היושב בקנברה), מונה לשגריר אזרבייג'ן בניו זילנד.
קרלו אנג'לה
קרלו אנג'לה (באיטלקית: Carlo Angela, 9 בינואר 1875, אולצ'ננגו (Olcenengo), פיימונטה – 3 ביוני 1949 טורינו) היה חסיד אומות העולם, רופא ופוליטיקאי אנטי-פאשיסטי. בשנת 2001 זכה להכרה כחסיד אומות העולם על ידי יד ושם.
ראשית חייו ופעילותו הפוליטית.
סיים את לימודי הרפואה בשנת 1899 באוניברסיטת טורינו .
הוא נסע לקונגו, שם שירת כרופא בצבא הבלגי. לאחר מכן למד בפריז קורסים של נוירופסיכיאטריה בהנחיית ז'וזף בבינסקי . בזמן מלחמת העולם הראשונה, שימש כקצין רפואה של הצלב האדום האיטלקי בבית החולים "ויטוריו עמנואלה השלישי" בטורינו.
לאחר מלחמת העולם הראשונה החליט להיכנס לפוליטיקה. הוא הצטרף לתנועה הסוציאל-דמוקרטית, שצמחה מתוך המפלגה הרדיקלית האיטלקית (Partito Radicale Italiano) . המפלגה התפלגה לאחר עליית מוסוליני לשלטון, משום שהיו חברים במפלגה שהצטרפו לממשלה של מוסוליני. בעקבות כך, אנג'לה זנח את המפלגה וחבר לסוציאליסטים הרפורמיסטים של איבנואי בונומי (Ivanoe Bonomi) , שהתמודד בבחירות שהתקיימו ב-6 באפריל 1924, אך לא נבחר. לאחר רצח ג'אקומו מאטיאוטי, ביוני 1924, האשים קרלו אנג'לה במפורש את הפשיסטים במעשה בעיתון Tempi Nuovi על "הפשע המרושע שהכתים את הכבוד הלאומי". לאחר מספר שנים שבהן שימש כרופא בעיירה הקטנה בונינקו (Bognanco) , ויתר על פעילותו הפוליטית ועבר לסן מאוריציו קנאבזה (San Maurizio Canavese) , שם התמנה למשרת מנהל בית החולים לטיפול במחלות נפש: "וילה טורינה אמיונה" (Villa Turina Amione).
לאנג'לה נולדו שני ילדים: סנדרה ופיירו אנג'לה (Piero Angela) , איש הטלוויזיה, הסופר והעיתונאי. הוא סבו של המדען והסופר אלברטו אנג'לה (Alberto Angela) .
הצלת יהודים בתקופת השואה.
בזמן הכיבוש הגרמני של איטליה בתקופת הרפובליקה הסוציאלית האיטלקית, הציע אנג'לה מקלט לאנטי-פשיסטים וליהודים רבים בבית החולים שאותו ניהל. בשיתוף פעולה עם מספר חברי צוות, הם זייפו עבורם מסמכים רפואיים כדי להצדיק את אשפוזם בבית החולים. אנג'לה עזר בהצלחת פעילים אנטי-פאשיסטים, משתמטים משירות צבאי, ומעל לכל, יהודים רבים. הוא זייף אבחנות רפואיות וגם את התיעוד הקליני, הפך זהותם של יהודים לארים ואנשים בריאים לחולי נפש. בין היהודים שהציל במסגרת עבודתו: דונאטו באקי (Bachi), שהיה בעבר מנהל העיתון האנטי-פאשיסטי Tempi Nuovi, עורך הדין מאסימו אוטולנגי, אשתו ובתו, משפחת פיץ', קפטן פינצי, קולונל לאטס, סוחר מילנזי בשם לוי, ורנצו ונלה סגרה (Segre).
אנג'לה דאג לכרטיסי מזון ותעודות מזויפות ל"מטופליו". הוא השתדל לפתור את כל בעיותיהם ולרומם את רוחם בשל הסכנה שניצבה בפניהם. עוזריו מצוות בית החולים היו ד"ר ג'וזפה ברון (Brun), האם טקלה (Tecla), והאחים והאחיות פיורה דסטפאניס (Destefanis) וקרלו וסנטה סימיונאטו (Simionato).
המשטרה הפאשיסטית זימנה את אנג'לה לחקירה בטורינו, בשל חדשות שהוא מסתיר יהודים, אך הוא לא נעצר. לאחר חיסולו של מנהיג פשיסטי בכיר על ידי הפרטיזנים, נעצר פרופ' אנג'לה יחד עם אח ממרפאתו ושני אזרחים. השלושה האחרים הוצאו להורג, אך אנג'לה ניצל בשל התערבותו של מנהיג פשיסטי אחר שהיה בעבר מאושפז במרפאתו.
סיפור הצלתם של רנצו ונלה סגרה.
רנצו סגרה נולד ב-1909 בקזאלה מונפראטו. הוא למד כלכלה ומסחר, ועבד ברומא במגזר הציבורי עד שחוקקו חוקי הגזע ב-1938, אז איבד את עבודתו ועבר לביאלה כדי לעבוד בעסק משפחתי.
אחרי פלישת גרמניה לאיטליה בספטמבר 1943, ולמרות הסיכון הכרוך בכך, הציע פרופ' אנגלה מחסה לרנצו ולאשתו נלה. אנג'לה לא הכיר את בני הזוג, אך הם הגיעו אליו בעקבות המלצת רופא אנטי-פאשיסט אחר מביאלה, ד"ר מוסונה (Mussone). רנצו אושפז כחולה נפש בשם הבדוי סגרטו (Segrato), וטופל ככל החולים האחרים, כדי לא לעורר חשד. אשתו נשארה בבית החולים ככוח עזר, בתירוץ שבשל מצבו הקשה של בעלה, נדרשת עזרה נוספת. חשוב היה לשמור על חשאיות משום שחלק מצוות בית החולים והשכנים של בית החולים היו פאשיסטים. אנג'לה אף אפשר לנלה סגרה גישה לסטודיו שלו בטורינו כדי שתוכל להשתמש בו כדי להיפגש עם קרובי משפחה.
רק אחרי המלחמה הוא גילה לצוות בית החולים שהמשטרה הפאשיסטית גילתה על הקשר שלו עם בני הזוג סגרה, וכאשר הוזמן לחקירה בטורינו היה זה בנוגע לקשר שלו לבני הזוג סגרה. בחקירה הוא הכחיש שסגרה היה יהודי והצליח לשכנע את חוקריו שסגרה הוא מטופל כמו כל יתר המטופלים. אחרי המלחמה הוא אף הראה לבני הזוג את המסמכים מהחקירה. בני הזוג הסתתרו בבית החולים במשך 20 חודשים, עד לסיום המלחמה.
לאחר מלחמת העולם השנייה.
לאחר סיום המלחמה מונה אנג'לה לראש עיריית סן מאוריציו קאנאבזה. מאוחר יותר הוא התמודד בבחירות הדמוקרטיות הראשונות שהתקיימו באיטליה מזה עשרים שנה, באותה רשימה של נורברטו בוביו , מאסימו מילה ועדה גובטי מרצ'יני .
אנג'לה מונה לנשיא בית החולים "מולינט" (Molinette) בטורינו.
אנג'לה היה חבר בבונים החופשיים משנת 1905 ועד למותו בשנת 1949.
הכרה והנצחה.
פעולות ההצלה של אנג'לה לא היו ידועות במשך למעלה מ-25 שנים בשל צניעות משפחתו, והן נחשפו רק בשנת 1995 על ידי בתו של רנצו סגרה, אחד היהודים שניצלו בזכותו של אנג'לה. בתו פרסמה את יומנו של אביה, בשם "עשרים חודשים" (Venti Mesi), על שם 20 החודשים, שבני הזוג סגרה הסתתרו ב"וילה טורינה אמיונה".