בשנת 2013 הקים פורום המכללות הטכנולוגיות מאהל מחאה מול משרד האוצר, בעקבות ביקורת על התנהלות משרד האוצר ומשרד הכלכלה. ראשי המכללות בראשות ד"ר פנחסי אדיב פתחו בשביתת רעב שנמשכה חמישה ימים. המכללות דרשו מהממשלה שורה של שינויים מערכתיים בהם: שיפור מודל התקציב והקצאת תקציבים ייעודיים להצטיידות, פרויקטים ואזורי עדיפות לאומית; התאמות פדגוגיות מקיפות לרבות שיפור במערך הבחינות וריווח בחינות; הקמת קרן מלגות ייעודית לסטודנטים הנדסאים בשיתוף התאחדות הסטודנטים. בתום המחאה ממשלת ישראל חתמה על סיכום תקציבי ומבני שש שנתי למכללות הטכנולוגיות ונקבע כי בתום תקופת ההסכם תקציב מה"ט יגיע כמעט להכפלה (תקציב מה"ט תוגבר במתווה רב שנתי נומינלי בסך 108 מיליוני ש"ח על פני שש שנים).
לאחר המחאה ייצגה פנחסי-אדיב את פורום המכללות הטכנולוגיות בוועדות ופורומים בכנסת.
בפברואר 2018, נחתמה מול משרד האוצר רפורמה חדשה למכללות הטכנולוגיות.
אלמליק (שינג'יאנג)
אלמליק הייתה עיר הבירה של חבל הארץ ההיסטורי ז'טיסו במרכז אסיה, במקום בו נמצאת היום העיר יינינג שבמחוז שינג'יאנג שבסין.
היסטוריה.
האזכורים הראשונים אודות אלמליק הם מהמאה ה-13 והם מדברים על אלמליק כעיר המרכזית של השלטון המונגולי באזור ז'טיסו כחלק ממדיניות הכיבוש של ג'ינגיס חאן.
לאחר מותו של ג'ינגיס חאן, הפכה העיר לחלק מחאנות צ'אגאטאי, אותה הקים צ'אגאטי חאן, בנו של ג'ינגיס חאן.
חשיבותה של אלמליק בחאנות צ'אגאטי הייתה גדולה מכיוון שהיא ישבה על דרך המשי שהייתה עורק חשוב בהעברת סחורה מסין ומרכז אסיה לאזורים אחרים.
פרימיום
פְרִימְיוּם (הלחם של המילים האנגליות free, חינם, ו-premium פרימיום, יקר, יוקרתי; בתעתיק לעברית: פרימיום) הוא מודל עסקי נפוץ בעולם הדיגיטלי. הוא נטבע בשנת 2006 על ידי פרד וילסון, שותף בחברת קרן הון-סיכון. על פי המודל מוצעים בחינם מוצרים או שירותי-אינטרנט בסיסיים, ואילו תכונות מתקדמות או מיוחדות של מוצרים ושירותים אלו מוצעות בתשלום, מתוך הנחה שאחוז מסוים מהמשתמשים במוצר בחינם ירכשו את השירותים הנוספים. את המודל הזה ניתן למצוא, לרוב, בחברות סטארט-אפ שונות של ייצור אתרים וכן באפליקציות לסלולרי, שם נמכרים השדרוגים לאפליקציות דרך חנויות האפליקציה (app store).
לעיתים קרובות מדובר בגרסה מוגבלת בזמן או פיצ'ר מוגבל כדי לקדם גרסה בתשלום.
מודל זה הופך בהדרגה לפופולרי יותר ועסקים רבים נוטים להשתמש בו.
קבוצת משנה של מודל הפרימיום נמצאת בשימוש בתעשיית משחקי הווידאו ונקראת: Free To Play.
מקור.
מודל עסקי זה נכנס לשוק תעשיית התוכנה, בתחום רישוי תוכנות, כבר בשנת 1980. המודל מתאים במיוחד לתוכנה, שכן עלות ההפצה היא זניחה. המונח "פרימיום" לתיאור מודל זה נוצר הרבה יותר מאוחר, בתגובה לבלוג שפורסמה ב-2006 על ידי פרד וילסון, שותף בחברת קרן הון סיכון ”Union Square Ventures”. בתגובתו הוא מסכם את המודל העסקי האהוב עליו: "תן שירות בחינם, נתמך על ידי פרסומות או לא, תרכוש קהל לקוחות רחב בצורה אפקטיבית דרך הפנייה לרשתות, מפה לאוזן, קידום אתרים במנועי חיפוש וכדומה, לאחר מכן תציע שירותים בעלי ערך מוסף או גרסה משופרת של השירות ללקוחות שלך במחיר פרימיום". ג'ריד לוקין, אחת מחברות הפורטפוליו של וילסון, הציעה אז את המונח "פרימיום" למודל זה, ווילסון בחר להשתמש בו.בשנת 2009, כריס אנדרסון פרסם את הספר "חינם" ("Free"), אשר בוחן את הפופולריות של המודל העסקי הזה. הוא ציין כי עד כה מודל זה שימש חברות תוכנה וכאלו שנותנות שירותים מסורתיים, וכיום המודל משמש גם חברות Web 2.0 וקוד פתוח. בשנת 2014 פרסם אריק זופרט את הספר "Freemium Economics" המנסה לפרק את העקרונות הכלכליים של מודל הפרימיום ולקבוע מסגרת ליישום במוצרי תוכנה.
מטרות השימוש במודל.
שימוש במודל עסקי זה מאפשר הפצת גרסה חינמית ברשת בשאיפה לאסוף קהל משתמשים רחב ולזכות בחשיפה מרבית. לאחר צבירת כמות משתמשים גדולה, מוסיפים שירות פרימיום כלשהו בתשלום ומפרסמים אותו בשירות החינמי שניתן. הרווח המתקבל מהמודל תלוי בעצם בהצלחת האפליקציה/אתר/שירות. עצם העובדה שמדובר במוצר חינמי גורם לרבים להתקין את המוצר אך בסופו של דבר רק כמה אחוזים מתקינים את המוצר המשודרג. מכיוון שמדובר על כמות רבה של משתמשים, האחוז הקטן מספק סכום שמחזיר את ההשקעה ומאפשר לחברה להרוויח משימוש במודל העסקי.
יתרונות המודל וחסרונותיו.
מכיוון שמדובר במוצר שניתן בחינם, הוא זוכה לחשיפה נרחבת משום שאנשים מוכנים להתנסות בו. מתוך שפע האנשים שמחליטים להתנסות, מחליטים כמה אחוזים, אשר מהווים לא מעט אנשים, לשלם עבור המוצרים המשלימים ואלו מאפשרים לחברה לצבור רווח. כמו כן, ניתן לייצר הכנסה נוספת מלקוחות אשר משתמשים במוצר החינמי- במרבית המקרים הרווח נוצר על ידי פרסומות ולפעמים ניתן לחסוך בעלויות משום שגרסת החינם לא מספקת תמיכה.
החסרונות של המודל הם שאחוזי ההמרה מלקוחות שאינם משלמים לכאלו שמשלמים, הם נמוכים ולכן צריך לצבור כמה שיותר לקוחות שכן משתמשים בשירותים הנוספים ומשלמים עבורם. עומס הלקוחות שאינם משלמים עלול לגרום להוצאות תחזוקה ותפעול שבטווח רחוק עלולים להיות הפסדיים.
חסרונות נוספים של המודל הם שלפעמים המעבר בין הגרסאות אינו נוח למשתמש ולכן הוא מוותר ולא רוכש את המוצר ורמת המחויבות של לקוח אשר משתמש במוצר החינמי היא נמוכה יותר מרמת המחויבות של לקוחות שמשלמים תמורת המוצר.
פיאט פנורמה
פיאט פנורמה (בספרדית: Fiat Panorama) היא מכונית סטיישן, קומפקטית, מתוצרת יצרנית הרכב הברזילאית Fiat Automoveïs , חברת בת של קונצרן הרכב האיטלקי פיאט, אשר יוצרה בין השנים 1980–1986.
דגם ה"פיאט פנורמה" קרוי גם "פיאט 147 פנורמה" (Fiat 147 Panorama), משום שהדגם מתבסס על "פיאט 147" שיוצרה בברזיל (גרסת סטיישן במקום גרסת ההצ'בק), אשר התבססה על גרסת פיאט 127 אשר יוצרה באיטליה.
טורגנה חאטון
טורגנה חאטון (?-1246) הייתה אשתו של אוגדיי חאן וחאטון (נקבה המשמשת כחאן) האימפריה המונגולית לאחר מותו של בעלה אוגדיי חאן.
ביוגרפיה.
הייתה אשתו הראשונה של קודו בנו של טוקטוי ממנהיגי שבט המרקיטים המונגולי. לאחר איחוד השבטים על ידי ג'ינגיס חאן, לקח אותה ג'ינגיס חאן לאישה לבנו אוגדיי חאן.
כחאטון.
לאחר מות בעלה אוגדיי היא הפכה להיות חאטון האימפריה המונגולית. אחד הצעדים הראשונים שלה כחאטון היה שינוי ורפורמות בחוקה המגבילה והאכזרית של האימפריה המונגולית. לאחר מכן הדיחה את ילו חוסי מתפקידו כראש שבטי המונגולים.
מותה.
ככל הנראה היא מצאה את מותה בשבועות הראשונים לשלטון בנה גויוק חאן. ככל הנראה בהיתקלות בינה לבין כוחותיו של בנה.
בלהה גבעון
בלהה גבעון היא מייסדת ומנכ"לית עמותת נגב בר קיימא. פעילה סביבתית במשך שנים רבות במסגרת "החברה להגנת הטבע" ובמסגרות אחרות. לאורך שנות פעילותה, זכתה בפרסים וביניהם פרס מפעל חיים שהוענק לה על ידי נשיא המדינה והשר להגנת הסביבה בשנת ה-60 למדינה ובאות הנשיא למתנדב בשנת 2016.
ביוגרפיה.
בלהה נולדה בשכונת נווה חיים ליד חדרה להורים שהגיעו בשנת 1933 כחלוצים ונמנו עם מייסדי השכונה. סיימה את לימודיה התיכוניים בבית ספר חקלאי. למדה בסמינר למורים בבית ברל ושירתה כמורה חיילת במחנה מרכוס שעל הכרמל וכמדריכת טיולים במדור לידיעת הארץ. לאחר נישואיה עברה להתגורר בבאר שבע. נשואה ואם לשלושה. תוך כדי עיסוקיה המקצועיים השלימה את לימודיה האקדמיים M.A בגאולוגיה והיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטה הפתוחה ואת לימודי ה- B.A באוניברסיטת בן-גוריון בנגב בניהול ויישוב סכסוכים.
פעילות ציבורית.
בלהה חינכה ולימדה דורות של תלמידים בין השנים 1969–1983 . בשנת 1983 החלה לנהל את סניף החברה להגנת הטבע בבאר שבע. בין השנים 1987 ל-1994 רכזה את תחום שמירת הטבע במחוז הדרום בחברה להגנת ומשנה זו עברה למטה החברה בתל אביב. במסגרת עבודתה יזמה פעולות לשימור הסביבה ולפיתוח אתרים בבאר שבע. פעלה להכרת המחצבה הטורקית כנכס גאולוגי, ארגנה והובילה מאבקים ציבוריים למניעת פליטת מזהמים ממפעלי התעשייה ברמת חובב.  כמו כן פעלה בוועדות התכנון המקומיות והמחוזיות ובמועצה הארצית לתכנון ולבניה למניעת אישור תוכניות שהייתה בהן פגיעה בערכי טבע ונוף. כמו: התוכנית להקמת קול אמריקה בערבה, התוכנית לבניה על פארק חולות אשדוד, התוכנית לכריית פוספטים בנחל גוב,  הקמת "עיר חבר" בנחל חבר   (אזור שהתגלה כמוקד להיווצרות בולענים), התוכנית לכריית  חול במכתש הגדול,  הקמת כביש ממעלה שחרות ליטבתה, הקמת אתר פסולת ארצי באזור בית גוברין,  הרחבת נתב"ג 2000 ועוד. בלהה פעלה לשימור חופי ישראל וייזום חוק החופים, לשימור ארץ המכתשים, להכלת מפעלי ים המלח בתוכניות סטטוטוריות, להקמת שדה תעופה בין לאומי בנבטים ולשימור חוף הדרומי באילת.
עמותת נגב בר קיימא.