ביוגרפיה.
גוטהיימר נולד וגדל בנורת' קולדוול שבניו ג'רזי, בנם של גוון פלדמן שעבדה כגננת ודונלד גוטהיימר, בעל עסק לשיווק מוצרי קוסמטיקה. ב-1997 סיים תואר ראשון בהיסטוריה של ארצות הברית מאוניברסיטת פנסילבניה, בשנת 1999 למד היסטוריה של העת החדשה באוניברסיטת אוקספורד שבאנגליה במסגרת מלגת ת'ורון . ב-2004 סיים תואר JD במשפטים מבית הספר למשפטים בהרווארד.
את עיסוקו בתחום הפוליטי החל בגיל 16 כשעבד כמתמחה במטהו של פרנק לוטנברג חבר הסנאט של ארצות הברית מניו ג'רזי. בתקופת לימודי התואר הראשון עבד כמתמחה במטהו של יושב ראש בית הנבחרים של ארצות הברית טום פולי. במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1996 הועסק בצוות התגובות של ביל קלינטון. בשנים 1998–2001 עבד בבית הלבן כעוזר לנשיא וכותב נאומים. בין השאר סייע בכתיבת נאומי מצב האומה של קלינטון בשנים 1999 ו-2000 ובנאומו בפני ועידת המפלגה הדמוקרטית בשנת 2000. בשנת 2001 שימש יועץ בכיר למרי פרנסס ברי, יושבת ראש נציבות זכויות האזרח של ארצות הברית. במהלך הבחירות המוקדמות במפלגה הדמוקרטית לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2004 שימש כותב הנאומים וסגן מנהל התקשורת של וסלי קלארק ולאחר מכן ככותב נאומים למועמד המפלגה ג'ון קרי.
בשנים 2005–2006 עבד כמנהל תחום האסטרטגיה התקשורתית בחברת פורד ולאחר מכן עבד בחברת יחסי הציבור בורסון-מרסטלר כסגן נשיא. ב-2010 מונה ליועץ למנהל רשות התקשורת הפדרלית ובשנים 2012–2015 עבד בחברת מיקרוסופט.
גוטהיימר חבר בלשכת המסחר של ניו ג'רזי וחבר באיפא"ק.
בנובמבר 2016 נבחר לנציג המחוז החמישי של ניו ג'רזי בבית הנבחרים של ארצות הברית לאחר שגבר על חבר הקונגרס המכהן סקוט גארת', ברוב של 50.4% לעומת 47.3%. בנובמבר 2018 נבחר לתקופת כהונה שנייה.
גוטהיימר נשוי לעורכת הדין מרלה טאסק והם הורים לבן ובת.
ספריו.
גוטהיימר הוא מחברם של שני ספרים:
דבורת-הדבש הננסית
דבורת-הדבש הננסית (שם מדעי: "Apis florea") היא דבורה קטנת-ממדים בסוג דבורת-הדבש. המין נפוץ באופן טבעי בדרום-מזרח ודרום-מרכז אסיה, והופץ על ידי האדם גם למזרח התיכון וצפון-מזרח אפריקה. שמה של דבורת-הדבש הננסית נובע מממדי גופה הקטנים בהשוואה לרוב המינים האחרים של דבורי הדבש, כגון דבורת-הדבש האירופית. אורך גופה של פועלת הוא בדרך כלל 7–10 מ"מ. דבורת-הדבש הננסית מקימה מושבות קטנות יחסית, והקן שלה מהווה חלה יחידה הבנויה על מצע חשוף כגון ענף של עץ או קיר. העוקץ שלה חלש יותר מהעוקץ של דבורת-הדבש האירופית. זהו אחד המינים הקדומים בסוג דבורת-הדבש, בעל מאפיינים הדומים יותר לאב הקדמון של הסוג.
דבורי-דבש ננסיות נוטות לבנות את קיניהן בגבהים נמוכים, הרחק מקרינת שמש ישירה, ועל צידם החיצוני של ענפים. מרחקי השיחור שלהן נוטים להיות ארוכים יותר בהשוואה למינים אחרים של דבורי דבש. המלכה מזדווגת בדרך כלל עם 3–4 זכרים. לעומתה, המלכה של דבורת-הדבש האירופית יכולה להזדווג עם עד 25 זכרים, אך רק מיעוטם יצליחו להעביר זרע אל איברי אגירת הזרע (spermatheca) שבגוף המלכה. הריקוד של פועלות דבורת-הדבש הננסית פחות מפותח מהריקוד של דבורת-הדבש האירופית. הוא אינו מכוון לפי כוח הכבידה. הריקוד מבוצע על חלקה העליון האופקי של החלה, בסמוך לחיבור עם ענף העץ התומך. הדבורה רצה בכיוון אחד, המכוון למקור שיחור המזון בו ביקרה. מנגנון דומה של ריקוד משמש לבחירת אתר קינון חדש.
הקינים החשופים של דבורת-הדבש הננסית פגיעים מאוד לתקיפה על ידי בעלי חיים טורפים שונים, ואף נטפלות אליהן אקריות מהמין "Euvarroa sinhai". הפועלות נוקטות מגוון של אמצעים להגנה על הכוורת: אזהרת פועלות שכנות על ידי קולות לחישה והרעדת הגוף; הסוואת הקן בתוך עלווה צפופה; הפרשת חומר דביק בתור מחסום כנגד נמלים. כאשר פועלת נתקלת בסכנה, היא משמיעה קול אזהרה המכונה piping. הפועלות השכנות מגיבות תוך כמה עשרות השנייה על ידי השמעת קולות לחישה (hissing) בעזרת הכנפיים. תגובת הלחישה מתפשטת במהירות לפועלות רחוקות יותר, ויוצרת אפקט קולני ומסונכרן. תגובת הלחישה מלווה בהפסקת פעולות המחיה השגרתיות של הפועלות כגון שיחור, ריקוד ועזיבת הכוורת.
דבורת-הדבש הננסית חיה בטבע בלבד ואינה מבויתת. למרות זאת, היא מהווה מאביק חשוב, בעל ערך כלכלי משמעותי באזורי תפוצתה. הדבש של דבורת-הדבש הננסית תופס מקום חשוב בתרבויות של דרום-מזרח ודרום-מרכז אסיה. הוא בעל ערך רב בדת ההינדית, ומוגש במגוון טקסים מסורתיים. בבודהיזם, מקובל להעניק את הדבש לנזירים כמחווה על מעשה טוב. באזורים שונים כגון נפאל, אתרי איסוף דבש הפכו למוקדי תיירות.
דבורת-הדבש הננסית בישראל.
דבורת-הדבש הננסית מהווה מין פולש בדרום ישראל וירדן. היא תועדה לראשונה מהעיר עקבה בירדן בשנת 2007, וכעבור זמן קצר נצפתה גם באילת; נכון ל-2016 דווח כי התפשטה צפונה לפחות עד באר אורה. היא הגיעה לאזור ככל הנראה דרך ספינת משא מעומאן שעגנה בנמל עקבה. המין מהווה מטרד מתמשך עבור מגזר התיירות באזור המלונות באילת. כמו כן, קיים חשש כי המשך התפשטות המין צפונה אל אזור המרכז יגרום לתחרות עם דבורי-דבש אירופיות ודבורי בר מקומיות ולהעברת פתוגנים אליהן, ועקב כך לפגיעה בענף הדבוראות, באוכלוסיות דבורי הבר או בהאבקת צמחי בר וחקלאות.
אנדרו סקרבורו
אנדרו סקרבורו (באנגלית: Andrew Scarborough; נולד ב-26 בספטמבר 1973) הוא שחקן אנגלי המוכר מהופעתו בתפקיד טים דרו בסדרה זוכת הפרסים "אחוזת דאונטון". עוד הוא ידוע מתפקידים נוספים שלו בטלוויזיה בסדרות "לבבות ועצמות", "התנ"ך", "פונדק ג'מייקה", "Hidden" ו"נערות רעות". סקרבורו הוא שחקן תיאטרון המופיע ברבים מהתיאטראות החשובים בלונדון, בהם תיאטראות וסט אנד, כמו גם בתיאטראות ברחבי בריטניה ובברלין.
ביוגרפיה.
סקרבורו נולד בהארוגייט שבצפון יורקשייר. הוא למד בבית הספר בהארוגייט .
קריירה.
סקרבורו למד בבית הספר למשחק "Webber Douglas Academy of Dramatic Art". הופעת הבכורה המקצועית שלו הייתה על הבמה בתיאטרון הארוגייט בשלושה מחזות. הראשון "מבקר המדינה" בתפקיד דובצ'ינסקי, אחריו ב"חלום ליל קיץ" בדמות אוברון, וכן במחזה "Genie of the Lamp", עיבוד פנטו בריטי לסיפור אלאדין ומנורת הקסמים. הוא גילם את היתקליף במחזה על פי הרומן "אנקת גבהים" מאת אמילי ברונטה. ב-1995 שיחק בתפקיד רנלדו בהפקה של תיאטרון אלמיידה של המחזה "המלט" בכיכובו של רייף פיינס.
בטלוויזיה הופיע סקרבורו לראשונה בסדרת הדרמה הפופולרית של ה-BBC "חדר מיון". עוד שיחק בתפקידים שונים בדרמות טלוויזיוניות כגון בסדרה "The Bill" של ITV, ב-"Streets of Gold", בסדרה המשטרתית "Heartbeat", בסדרת הדרמה "Touching Evil", ובסדרה "עדות אילמת" של BBC One. הוא השתתף בתפקיד אורח באופרת הסבון "קורוניישן סטריט" בדמות הארווי רובן.
בשנת 2000 שיחק סקרבורו בסרט הטלוויזיה "ג'ייסון והארגונטים" בהפקת רשת הולמרק.
הוא כיכב בתפקיד קווין ספירס בסדרה "נערות רעות" של ITV, בדמות סטיוארט דיימונד בסדרה "סקס, רובים ופרברים" של ערוץ 5, מארק בסרט הטלוויזיה "The Innocent", מייקל אוון בדרמה הקומית "לבבות ועצמות", ובתפיד שופט שלום במיני-סדרה "פונדק ג'מייקה" ב-BBC One. בסדרת הדרמה התקופתית "אחוזת דאונטון" גילם סקרבורו את טים דרו וזכה לביקורות נלהבות.
תיבת גומא
תֵּבַת הגֹּמֶא הייתה תיבה עשויה גומא פפירוס שצופתה בחימר וזפת כדי למנוע חדירת מים, שאליה הוכנס משה על ידי יוכבד אמו, שביקשה להגן עליו מגזירת פרעה.
התיבה הייתה עשויה מגומא, המזוהה עם גומא פפירוס, וחוזקה "בַחֵמָר וּבַזָּפֶת". צמח הפפירוס גדל לאורך גדות הנילוס ומצוי לרב באזור הדלתא של הנהר. צמח הגומא מגיע לגובה של 2.5 מטרים והוא מעוטר בעלים ופרחים. המצרים הקדמונים השתמשו בגומא כדי להתקין נעליים, מחצלות ואף סירות. לעשיית תיבת משה הספיק קנה אחד של גומא. את התיבה הניחה אם משה בין קני הסוף על שפת היאור כדי שלא תיסחף. במצרים העתיקה סימל הגומא חיים ארוכים וענפי הגומא שימשו כקמע המביא ברכה למחזיק בהם.
המילה 'תיבה' מופיעה בעוד סיפור תנ"כי, תיבת נח. גם בסיפור זה, התיבה מסמלת הצלה. בשני הסיפורים, משה בתיבה ותיבת נח, ניצלים השוכנים בה בחסדו של האל.
סיפור ידוע נוסף מהמזרח הקדום, בו היה שימוש לסל נצרים הוא סיפורו של סרגון מאכד, אשר אמו הכוהנת הפקירה אותו לחסדי הנהר.
עונת 1968/1969 בלה ליגה
עונת 1968/1969 הייתה העונה ה-38 של לה ליגה שהיא הליגה הספרדית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-14 בספטמבר 1968 והסתיימה ב-20 באפריל 1969.
הליגה כללה 16 קבוצות. קבוצות שזכו במקום 14–16 יעברו בסוף העונה לליגת משנה במקום שלוש קבוצות מליגת משנה.
מליגת המשנה עלו גרנדה ודפורטיבו לה קורוניה.
ריאל מדריד זכתה בתואר וזאת בפעם ה-14 בתולדות המועדון והפעם השלישית ברציפות.
אספניול, מאלגה וקורדובה ירדו לליגת משנה בסוף העונה.
כדורגלנים מצטיינים.
"פרס פיצ'צ'י" למלך השערים של העונה הוענק לחוסה גארטה מאתלטיקו מדריד ולאמנסיו אמארו מריאל מדריד. בהתאם לנתונים הרשמיים של ה-LFP הם כבשו 14 שערים כ"א. אמנסיו אמארו עשה זאת ב-29 משחקים וחוסה גרטה ב-30 משחקים.
"פרס זאמורה" לשוער הטוב ביותר הוענק לסלבדור סדורני מברצלונה שספג 18 שערים ב-30 משחקים.
עונת 1969/1970 בלה ליגה
עונת 1969/1970 הייתה העונה ה-39 של לה ליגה שהיא הליגה הספרדית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-13 בספטמבר 1969 והסתיימה ב-19 באפריל 1970.
הליגה כללה 16 קבוצות. קבוצות שזכו במקום 14–16 עברו בסוף העונה לליגת משנה במקום שלוש קבוצות מליגת משנה.