מצבה של האחוזה ירד בשנות העשרה של המאה העשרים. ויליאם דה בויס מקלארן היה מו"ל ומנהל מחוז הצופים מרוז'נה, דומברטונשייר, סקוטלנד. במהלך נסיעת עסקים בלונדון, מקלארן היה עצוב לראות שלצופים באיסט אנד אין אזור מחנאות מתאים לנהל את פעילותם. הוא יצר קשר עם לורד רוברט באדן-פאוול, שמינה את פ.ב. נוויל לטיפול בעניין. נוויל היה נציב הצופים של איסט אנד.
ב־20 בנובמבר 1918 בארוחת הערב בבית רולנד, הוסטל של תנועת הצופים בסטפני, הסכים מקלארן לתרום לפרויקט 7,000 ליש"ט. חלק מההסכם כלל צמצום השטחים לחיפוש קרקעות מתאימות ליער Hainault ויער אפינג. חניכי צופים מהשכבה הבוגרת חיפשו גם הם מקום מתאים ללא הצלחה, אך אז הציע ג'ון גייפר, מדריך צעיר בצופים, את גילוול הול, מקום בו הוא היה נוהג לצפות בציפורים. נוויל ביקר באחוזה והתרשם, אם כי הבניינים היו במצב ירוד. האחוזה הייתה למכירה ב־7,000 ליש"ט, המחיר שתרם מקלארן. האחוזה הסתכמה אז בשטח של 21 דונם.
האחוזה נרכשה בתחילת 1919 על ידי מקלארן לארגון הצופים הבריטי. נוויל לקח לראשונה את צופי השכבה הבוגרת שלו כדי לתקן את האחוזה ביום חמישי הקדוש, 17 באפריל 1919. בביקור זה, החניכים ישנו במחסן הגנן בפרדס מכיוון שהאדמה הייתה כל כך רטובה עד שלא הצליחו להקים אוהלים. הם קראו לסככה זו "דיר החזירים" ולאחר ששוחזרה לאחרונה, היא עדיין עומדת, מכיוון שהיא אתר מחנה הצופים הראשון בפארק גילוול. מקלארן היה מבקר תדיר בפארק גילוול וסייע בתיקון המבנים. המסירות שלו הייתה כה גדולה עד שהוא תרם עוד 3,000 ליש"ט. מטרתו של מקלארן הייתה להקים שטח קמפינג, אך באדן-פאוול חזה שהמקום יהפוך למרכז הכשרות לצופים.
פתיחה רשמית תוכננה ל -19 ביולי 1919 אך היא התעכבה עד יום שבת, 26 ביולי 1919, כך שצופים יוכלו להשתתף בפסטיבל השלום הרשמי לזכר סיום מלחמת העולם הראשונה. ההזמנות שונו ביד כדי לחסוך כסף. שיפוץ ובנייה משמעותיים נעשו בשנות העשרים. בגלל הכספים המוגבלים, מעט שיפורים בוצעו במהלך השפל הגדול של שנות השלושים.
באדן-פאוול מעולם לא התגורר בפארק גילוול אך לעיתים קרובות הוא בילה שם במחנה, העביר הרצאות, לימד קורסים והשתתף בישיבות. הוא הדגיש את החשיבות של הכשרות הצופים בגילוול ואף בחר להשתמש במקום בשם האצולה שקיבל: "הברון הראשון באדן-פאוול של גילוול" ב־1929 כאשר הוענק לו תואר ברון על ידי המלך.
מקור סמל הגרזן ובול העץ.
את סמל הגרזן ובול העץ הגה ראש המחנה הראשון, פרנסיס גדני, בראשית שנות העשרים כדי להבדיל בין פארק גילוול לבין מפקדת הצופים. גידני רצה לחבר את פארק גילוול עם הטבע והעמלנות הצופית ולהתרחק ממשרדי המטה העסקי או המנהלי. צופים שנכחו בקורסי תג היער המקוריים ראו באופן קבוע להבי גרזן המסווים לבטיחות כשהם קבורים בבול עץ. גידני, כשראה זאת, בחר בגרזן ובול העץ כטוטם של פארק גילוול. הלוגו הזה היה קשור מאוד להכשרות קורס תג היער והוא עדיין משמש בכל העולם בתעודות, דגלים ופריטים אחרים הקשורים לתוכנית.
סמל הגרזן ובול העץ קשור לפיאודליזם לאחר הפלישה והכיבוש של אנגליה על ידי ויליאם הכובש. באותה תקופה, רכוש, כולל יערות, היו בבעלותם של הברונים והאבירים. נאסר על צמיתים, שנקשרים לארץ בצורה של עבדות, לחתוך עצים ביער, ורק התירו לאסוף עצים כרותים. צמית שנשא גרזן ביער אצולה הדגים כי הרוויח את הזכות בשירות. באופן סמלי, יש להגדיר את גרגר ידית הגרזן "להיות מרובע בעין הראש." ראש הפלדה חייב להיות בעל חיסום תקין ולהישאר חד. כדי להיות מועיל בידי פועל מיומן, גרזן צריך גם להיות מאוזן היטב, אחרת הידית עלולה להישבר ותסכן את המשתמש בה. הגרזן ייצג עובדים מיומנים שהוכיחו את עצמם באמצעות שירות. לבסוף, הגרזן בעץ מזכיר לאלה שהשלימו את קורס תג היער שהם התחייבו להיות דוגמה לשירות ועבודה קשה.
תקופת המלחמה והמשך הפיתוח.
האחוזה הופקעה על ידי משרד המלחמה בין השנים 1940 - 1945 כמרכז פיקוד, הכשרה וחימוש מקומי. מעט נותר באחוזה ממלחמת העולם השנייה, למעט הבור שנוצר על ידי פצצה שהוטלה על ידי הלופטוואפה. הוא הורחב ומשמש כיום לשחייה וקאנו.
לאחר רכישת האתר המקורי בשנת 1919, רכישת גילוולברי והקרקעות הסמוכות אליו בשנת 1945 הייתה ככל הנראה החשובה הבאה בתולדות הצופים של גילוול, מכיוון שהיא איפשרה לאיגוד הצופים לסגור את הכביש המקורי ולנצל באופן מלא את שדה Branchet. הוא שימש במקור לאירועים קטנים וכנסים, אך משמש כיום ללינה של הצוות. משרד החינוך הבריטי סייע ברכישה.
חוות גילוול מתוארכת, ככל הנראה, לתקופת ראשית המאה ה -18, ועובדה זו הופכת אותה לבניין המקורי העתיק ביותר בפארק גילוול. החווה מורכבת משני מבנים שחוברו זה לזה. יש בחווה ראש באר לבנה המכונה "Gil Well" . שדה הסמוך לגבולות פארק גילוול, המכונה Bill Oddie Field, מאפשר לראות נוף מרהיב של קו הרקיע של לונדון מעל פול היל, צ'ינגפורד. השדה נקרא כך לאחר שעובדי עמותת הצופים זיהו את האורניתולוג ביל אדי מקליט תוכנית טלוויזיה בנושא מעגלי עופות דורסים על השדה בשנת 2006.
לאחר המלחמה קנה ארגון הצופים קרקעות סמוכות כדי להגדיל את האחוזה ולהגן עליה מפני התקרבות מהירה להתפתחויות חדשות. אזורים אלה נקראים השדה המהיר, השדה החדש ושדה הילי. רכישה נוספת ותרומה מדרום אפריקה בראשית שנות החמישים הביאו את האחוזה לגודלה הנוכחי. אז החל עידן של הרחבת מתקני קמפינג לצופים שנמשך עד תחילת שנות השישים. מתקני הכשרה ושינה נוספו בראשית שנות השבעים.
במהלך שנות השבעים הוקמו שני מתקנים מרכזיים ופופולריים: Dorothy Hughes Pack Holiday Centre לצופים הצעירים והמרכז הבינלאומי Colquhoun להכשרת צופים, שנקרא במקור היכל הידידות הבינלאומי. בשנות השמונים נעשה שיפוץ נרחב של הבית הלבן. באפריל 2001, עמותת הצופים העבירה את מחלקת ההדרכה שלה מלונדון לפארק גילוול, שם שכנו כבר אנשי ההדרכה. שיפוצים נרחבים בוצעו בבית הלבן ובבניינים אחרים. עם תקציב של 20 מיליון ליש"ט ותרומות אינדיבידואליות עד 500,000 ליש"ט, שופרו מאז שיפורים לתוכניות ולמתקנים לקראת ג'מבורי הצופים העולמי ה-21 ב־2007, שהיה חגיגות מאה שנה לתנועת הצופים, אשר התארחו בפארק Hylands הסמוך, צ'למספורד, אסקס עם פעילויות קשורות שהתקיימו גם בפארק גילוול. פארק גילוול מספק לאיגוד הצופים למעלה מ -1,000,000 ליש"ט בשנה באמצעות הכנסות מכנסים, אירוח ומכירת חומרים.
הכשרת מדריכים.
בעוד שמתקיימים קורסים שונים להכשרת מדריכים בפארק גילוול, הבולט שבהם הוא תג היער. פרנסיס גידני, ראש המחנה הראשון, ערך את מסלול תג היער הראשון בפארק גילוול 8–19 בספטמבר 1919. פארק גילוול הפך לבית הכשרה של מדריכים בתנועת הצופים . מדריכים מכל רחבי העולם מקבלים חברות אוטומטית בקבוצת הצופים הראשונה של פארק גילוול (Gilwell Troop 1) לאחר סיום קורס תג היער. מדריכים אלה נקראים Wood Badgers או גילוויליאנים. כל מקום בו נפגשים בוגרי תג היער נקרא שדה גילוול. קבוצת הצופים הראשונה של פארק גילוול נפגשת בכל סוף שבוע ראשון של ספטמבר בפארק גילוול למפגש מחזור של בוגרי תג היער.
מגרש ההכשרות, בסמוך לבית הלבן, הוא המתחם הקדוש של פארק גילוול, מכיוון שזהו ביתו העולמי של תג היער, קורס ההדרכה הבכיר של תנועת הצופים. עץ אלון גדול, אלון גילוול, מפריד את מגרש ההכשרות מהפרדס.
ראשי מחנות ועובדים אחרים.
סרן פרנסיס "סקיפר" גידני הפך לראש המחנה הראשון במאי 1919 ושירת עד 1923. הוא ארגן את ההכשרות הראשונות של תג היער ותרם להקמת פארק גילוול כמרכז האימונים של הצופים. בקתת גידני נבנתה ונקראה לכבודו בשנת 1929 לשמש כמרכז הכשרות. ראש המחנה השני היה ג'ון סקינר וילסון, ששירת משנת 1923 עד 1939. וילסון היה אלוף-משנה במשטרת הודו הבריטית כאשר הפך למדריך בצופים בשנת 1917. בשנת 1921 הוא נסע לפארק גילוול ללמוד הכשרת מנהיגות, מה שהביא לפרישתו מהמשטרה ההודית בשנת 1922 כדי לעבוד בתנועת הצופים במשרה מלאה. הוא זכה באות זאב הארד בשנת 1937, האות היחיד של ארגון הצופים העולמי.
R. F. "ג'ון" תורמן היה מדריך צופים בריטי שכיהן כראש המחנה משנת 1943 עד 1969 וזכה באות זאב הארד בשנת 1959. הוא היה תומך נלהב של הכשרות הצופים וכתב ספרים בנושא שתורגמו לשפות אחרות. אנדרטת תורמן עומדת בסמוך לדיר החזירים. תורמן הוחלף על ידי ג'ון חוסקין "כמנהל הכשרות המדריכים".
דון פוטר (1902–2004) היה פסל ומגלף בעץ אנגלי, שהיה איש צוות לכל החיים בפארק גילוול, כיהן כבעל המלאכה של גילוול. פוטר יצר גילופי עץ בפארק גילוול, כולל השער של ג'ים גרין, בקתת גידני, שערי הנמר, וטוטמים שגילף בג'מבורי העולמי בשנת 1929.
Scout Adventures Gilwell Park.
מאז 2016 מרכז הפעילות בפארק גילוול מנוהל על ידי Scout Adventures Gilwell Park, לאחר מיתוג מחדש של מרכזי הצופים בפריסה ארצית. המרכז מציע מגוון גדול של פעילויות הרפתקאות חיצוניות ופנימיות, כמו גם אירוח וקמפינג, לקבוצות צופים ומדריכים, בתי ספר וארגוני נוער אחרים.
פעילויות.
הפעילויות שמספק ארגון Scout Adventures Gilwell Park כוללות פעילויות שונות של פארק חבלים, טיפוס מצוקים, נדנדת 3G, חץ וקשת, ירי רובה, קיאקים ובניית רפסודות . כל פעילות באתר נמשכת 90 דקות, כאשר לרוב הפעילויות מגבלת המשתתפים היא 12. פעילויות אלה מנוהלות בעיקר על ידי צוות מתנדבים בינלאומי.
שטחי מחנה.
פארק גילוול מספק הזדמנויות לקמפינג החל מקבוצות קטנות, עד קבוצות העולות על 2,500 איש. זה כולל כל סוגי המחנאות מרמת היחידה ועד אירוח אירועים בינלאומיים.