לאסלו שויום (בהונגרית: Sólyom László, בתעתיק פונטי: ; נולד ב-3 בינואר 1942) הוא משפטן ופוליטיקאי הונגרי ששימש כנשיא הונגריה בין השנים 2005 ל-2010.
ביוגרפיה.
שויום נולד בעיר ההונגרית הדרומית פץ'. הוא למד משפטים באוניברסיטת פץ' וסיים את לימודיו ב-1965. שויום שימש כפרופסור באוניברסיטאות ובמכוני משפטים בבודפשט: ב-ELTE משנת 1983, ב-PPKE משנת 1996 ובאקדמיית השפה הגרמנית ע"ש ג'ולה אנדראשי משנת 2002. הוא עבד גם ביינה, גרמניה במשך 3 שנים.
בתחילת הקריירה הפוליטית שלו, בסוף שנות ה-80, שימש כיועץ משפטי לארגוני זכויות הסביבה והאזרחים. כמייסד "מעגל הדנובה" היה לו תפקיד משמעותי בענייני הגנת הסביבה, כמו למשל מניעת הקמת סכר נאג'מארוש, שבנייתו הייתה פוגעת באזורי המחיה בחלקה הצפוני של הדנובה. הוא נמנה עם המייסדים של מפלגת הפורום ההונגרי הדמוקרטי (MDF) בשנת 1987, והכריז שהמפלגה מהווה אופוזיציה במשא ומתן החשוב שהוביל לשינוי צורת השלטון בהונגריה ולכינונה של דמוקרטיה פרלמנטרית.
ב-1989 היה שויום חבר בוועד המרכזי של המפלגה למשך זמן קצר, אולם הוא עזב את עיסוקיו בפוליטיקה הפנימית של המפלגה כבר באותה שנה, לאחר שנבחר לבית המחוקקים ההונגרי. הוא זכה בנשיאות הבית חצי שנה מאוחר יותר, והחזיק במשרה זו עד 1998. במהלך אותה התקופה, לבית המחוקקים היה תפקיד משמעותי בייצוב הדמוקרטיה וחיזוקה בהונגריה. באותה משרה הוא תרם לביטול עונש המוות במדינה, והגנה על זכויות מידע, חופש הדעה והמחשבה. כמו כן, הוא הביא להגנה חוקתית על אזרחיה ההומוסקסואלים של הונגריה.
ב-7 ביוני 2005 נבחר שויום לכהן כנשיא הונגריה והחליף את פרנץ מאדל, לאחר שניצח בבחירות את מועמדת המפלגה הסוציאליסטית ההונגרית, קטאלין סילי והוא הושבע לנשיאות ב-5 באוגוסט 2005.
מחנות עבודה
נ נח נחמ
נהר הנילוס
א.מ. רוזנטל
הוגו ברגמן
בלאדס
"בלאדס"' היא כנופיה אפרו-אמריקאית שנוסדה בלוס אנג'לס, קליפורניה. הכנופיה ידועה בזכות יריבותה עם הקריפס. הוא מזוהה על ידי הצבע האדום שלובשים חבריו ועל ידי סמלי כנופיה מסוימים, כולל סימן יד ייחודיי.
הבלאדס מורכבים מתתי קבוצות שונות המכונות "מערכות", שביניהן קיימים הבדלים משמעותיים, כגון צבעים, ביגוד, פעולות ורעיונות פוליטיים העשויים להיות בסכסוך גלוי זה עם זה. מאז הקמת הכנופיה היא הסתעפה ברחבי ארצות הברית.
היסטוריה.
כנופיית הדמים הוקמה בתחילה כדי להתחרות נגד השפעתם של הקריפס בלוס אנג'לס. היריבות נוצרה בשנות השישים כאשר ריימונד וושינגטון וקריפס אחרים תקפו את סילבסטר סקוט ובנסון אוונס, שני תלמידים בבית הספר התיכון Centennial בקומפטון, קליפורניה. כתוצאה מכך הקים סקוט את חבורת הרחוב פירו, חבורת "הבלרדס" הראשונה. לאחר מכן הקים אוונס את כנופיית מערב פירו. בתחילה הוקמה הבלאדס כדי לספק לחברים הגנה מפני הקריפס. רבות מכנופיות שאינן קריפ נהגו לכנות זו את זו "דם". ב-21 במרץ 1972, זמן קצר לאחר קונצרט בהשתתפות וילסון פיקט וקרטיס מייפילד, 20 צעירים המשתייכים לקריפס תקפו ושדדו את רוברט באלו ג'וניור מחוץ לפלדיום בהוליווד. באלו הוכה למוות לאחר שסירב לוותר על מעיל העור שלו. הסיקור התקשורתי המרעיש על הפשע וההתקפות המתמשכות על ידי הקריפס הגבירו את ידועה לשמצה. כמה כנופיות שאינן קריפס שנוצרו במהלך תקופה זו לא היו תואמות את הקריפס והיו מודאגות מהתקפות הקריפ המחריפות. הפירוס, פסטונס השחורים, אתונה פארק בויז וכנופיות אחרות שלא התיישרו עם הקריפס התנגשו איתם לעיתים קרובות. ב -5 ביוני 1972, שלושה חודשים לאחר רצח באלו, פרדריק "ליל קאנטרי" גארט נרצח על ידי קריפ בווסטסייד. זה סימן את הרצח הראשון של קריפס נגד חבר כנופיה אחר והניע כנופיות שאינן קריפ להתיישר זו עם זו. הברימס פגע ב -4 באוגוסט 1972 ברצח תומאס אליס, קריפ ווסטסייד מקורי. בסוף שנת 1972 קיימו הפירוסים פגישה בשכונתם כדי לדון בלחץ הקריפ וההפחדה הגוברים. כמה כנופיות שחשו קורבנות על ידי הקריפס הצטרפו לפירוס כדי ליצור פדרציה חדשה של שכונות שאינן קריפס. ברית זו הפכה לבלאדס. הפירוסים נחשבים לפיכך כמייסדי הבלאדס.
עד 1978 היו 15 מערכות של בלאדס. כדי לטעון לכוחם, הדמים הפכו לאלימים יותר ויותר. במהלך שנות השמונים החל בלאדס להפיץ קוקאין וקראק בלוס אנג'לס. החברות בדם עלתה במהרה בצורה דרמטית וכך גם מספר המדינות בהן הם נכחו. עליות אלה הונעו בעיקר מרווחים מהפצת קוקאין וקראק. הרווחים העצומים אפשרו לחברים להתגורר בערים ומדינות אחרות.
אומת הדם המאוחדת.
"בלאדס" הוא מונח אוניברסלי המשמש לווסטים של חוף המערבי ולאומת הדם המאוחדת (UBN, המכונה גם הבלאדס של החוף המזרחי). שתי קבוצות אלו מובחנות באופן מסורתי, אך שתיהן מכנות את עצמן "בלאד". הרווחים של חלוקת הסדקים אפשרו לבלאדס להתפשט במדינות אחרות. UBN החל בשנת 1993 במרכז המעצרים ג'ורג 'מוטשן (GMDC) באי רייקרס (Rikers Island) כדי ליצור הגנה מפני המלכים הלטיניים ו- Ñetas שהיו מכוונים לחברי כנופיה אפרו-אמריקאית. UBN היא קונפדרציה רופפת של כנופיות רחוב אפרו-אמריקאיות בעיקר. לאחר ששוחררו מהכלא, מנהיגי ה- UBN חזרו לשכונותיהם בניו יורק, שם שמרו על שם הבלאדס והחלו לגייס חברים. UBN מונה בין 7,000 ל -15,000 חברים במזרח ארצות הברית. היא עושה את הכנסותיה באמצעות פעילויות פליליות שונות, כולל חלוקת קראק קוקאין והברחת סמים לכלא.
חֲבֵרוּת.
הבלאדס הם אגודה מובנית באופן רופף של כנופיות רחוב קטנות יותר, המכונות "מערכות", שיש להן תרבות כנופיות משותפת. לכל מערכה יש מנהיג משלו ובדרך כלל פועל ללא תלות באחרים. רוב חברי הבלאדס הם גברים אפרו-אמריקאים, אם כי בחלק מהמערכות גייסו חברות כמו גם חברים מגזעים אחרים וממוצא אתני. החברים נעים בין גיל העשרה המוקדם לאמצע שנות העשרים, אך חלקם ממלאים תפקידים מנהיגותיים בסוף שנות העשרים לחייהם ולעיתים שלושים.
אין מנהיג לאומי ידוע של הבלאדס, אך מערכי הבלאדס בודדים הם בעלי מבנה מנהיגות היררכי עם רמות חברות שניתן לזהות. רמות חברות אלה מעידות על מעמד בתוך כנופיה. מנהיג, בדרך כלל חבר מבוגר עם רקע פלילי נרחב יותר, מנהל כל מערכה. מנהיג קבוע לא נבחר אלא מצהיר על עצמו על ידי פיתוח וניהול מפעלים פליליים של הכנופיה באמצעות המוניטין שלו באלימות וחסר רחמים ובכריזמה שלו. רוב חברי הקבוצה נקראים "חיילים", שהם בדרך כלל בני 16 עד 22. לחיילים יש תחושת מחויבות חזקה למערך שלהם ומסוכנים ביותר בגלל נכונותם להשתמש באלימות הן כדי להשיג את הכבוד של חברי הכנופיה והן כדי להגיב. לכל אדם ש"לא מכבד "את המערכה. "מקורבים" אינם חברים מלאים, אלא מזדהים עם הכנופיה ומשתתפים בפעילויות פליליות שונות. אם נשים שייכות לחבורה, הן בדרך כלל מקורבות ונוטים לשמש את עמיתיהם הגברים לשאת נשק, להחזיק סמים או לזנות את עצמם כדי להרוויח כסף עבור המערכה שלהם.
גיוס מושפע לעיתים קרובות מסביבת המתגייס. בלאד מתגייס בכבדות בקרב בני נוער בגיל בית הספר בקהילות אפרו-אמריקאיות עניות. חברות בכנופיה מעניקה לבני הנוער תחושת שייכות והגנה. הוא מציע גם סיפוק מיידי לבני נוער מקופחים כלכלית הרוצים במצבים של חיי כנופיה, כגון תכשיטי זהב, מזומנים, ביגוד ספורט יקר. לקבוצות הבלאדס מבנה דרגות רופף בהתבסס על משך הזמן שאדם מעורב במערכה מסוימת. הדרגות אינן מסמלות מנהיגות או שליטה על המערכה; הם רק מסמנים כבוד לאלה שהיו יותר בערכה ושרדו הכי הרבה זמן. לבעלי דרגה גבוהה יותר אין מעמד של סמכות על בעלי דרגה נמוכה יותר.
חברי בלאדס מכנים את עצמם בדרך כלל CKs (עבור Crip-Killer), MOBs (חבר בבלאדס), דובס או בלטרים (כלומר סוחרי סמים). הכנופיה מונה כ 15,000 - 20,000 פעילים ב 123 ערים וב 33 מדינות ארצות הברית, בעיקר בחוף המערבי. במידה פחותה, אזור האגמים הגדולים ודרום מזרח. כנופיות כוללות בלאדס תועדו בצבא ארצות הברית, בבסיסים בארצות הברית ובחו"ל מערכות הבלאדס פועלות גם בערים הקנדיות מונטריאול וטורונטו.
זיהוי.
חברי בלאדס מזהים את עצמם באמצעות אינדיקטורים שונים, כגון צבעים, ביגוד, סמלים, קעקועים, תכשיטים, גרפיטי, שפה וסימני יד. צבע החבורה של הבלאדס הוא אדום. הם אוהבים ללבוש בגדי ספורט, כולל ז'קטים שמראים את צבע החבורה שלהם. הסמלים הנפוצים ביותר בבלאדס כוללים את המספר "5", הכוכב המחומש והכתר המחומש. סמלים אלה נועדו להראות את זיקתם של הבלאדס לעם קואליציה גדולה של שלוחות שנוצרו כדי להגן על חברי הברית בכלא הפדרלי והממלכתי. ניתן לראות סמלים אלה בקעקועים, בתכשיטים ובבגדיהם של חברי כנופיות, כמו גם בכתובות הגרפיטי בהן הבלאדס מסמנים את שטחם. כתובות גרפיטי כאלה יכולות לכלול שמות כנופיות, כינויים, הצהרת נאמנות, איומים על כנופיות יריבות, או תיאורים של מעשים פליליים בהם הייתה הכנופיה מעורבת.
גרפיטי בבלאדס יכולים לכלול סמלי כנופיה יריבים (במיוחד אלו של הקריפס) שנמשכו הפוך. הכוונה היא כעלבון לקבוצה היריבה ולסמליה. לחברי הדם יש סלנג מובהק. הם מברכים זה את זה באמצעות המילה "דם" ולעיתים קרובות נמנעים משימוש במילים באות "C". הדמים משתמשים בסימני יד כדי לתקשר זה עם זה. סימני יד עשויים להיות תנועה יחידה, כמו האות האמריקאית בשפת הסימנים "B", או סדרת תנועות המשתמשות ביד אחת או בשתי הידיים לביטויים מורכבים יותר. יוזמי האומה המאוחדת (UBN) או יוזמי החוף המזרחי, מקבלים לעיתים קרובות סימן כפה לכלב, המיוצג על ידי שלוש נקודות שנשרפות לעיתים קרובות עם סיגריה, על כתף ימין. סמלים אחרים של UBN כוללים בולדוג ושור.
חברים מפורסמים בכנופיה.
מספר זמרי ראפ היו חברים בעברם בכנופיה בהם