כותרות היום (נקרא בעבר חדשות 16:00 ו-16:30) היה מגזין יומי המסקר את אירועי היום עם כתבי ופרשני "חדשות 13" שהוגש על ידי אלי ראכלין שבפעם החליפו אותו עומר ירדני, ינון מילס ואורי קוואל לסירוגין. המגזין שודר החל מ-16 ביולי 2017 בערוץ עשר, ומ-16 בינואר 2019 ועד לקראת סוף ינואר 2020 שודרה בערוץ 13.
היסטוריה.
בעקבות פיצול ערוץ 2 העתידי ומעבר ערוצי החדשות לאפיקים חדשים, עזב הפורמט "ערב טוב עם גיא פינס" את ערוץ עשר, ועבר לערוץ החדש המסחרי של זכיינית השידור "קשת". עם עזיבת התוכנית "ערב טוב" הוחלט לשבץ את "הכל כלול" (שהייתה משודרת ב-16:00) בשעה 19:00. בערוץ הוחלט לשבץ בשעה הריקה מגזין חדשותי חדש בשם "16:30", שאותו יגיש אלי ראכלין 4 פעמים בשבוע ועומר ירדני יגיש את התוכנית ביום הנוסף הנותר. לעיתים מגישים את התוכנית גם ינון מילס ואורי קוואל.
פורמט התוכנית מבוסס על המגזין היומי . לעומת זאת בשונה ממהדורת 19:00, 16:30 מציגה את כותרות היום ובכל אופי חדשותי לעומת מהדורת 19:00 שמציגה את כותרות מהדורת החדשות המרכזית של ערוץ עשר.
ב-15 בינואר 2019 שודרה התוכנית האחרונה בערוץ עשר. החל ב-16 בינואר 2019 משודרת בערוץ 13 בשעה 16:00. התוכנית קוצרה בעקבות המעבר ל-15 דקות.
החל מ-16 ביוני 2019 שודרה התוכנית בשעה 16:50 בעקבות הקדמת התוכנית "הכל כלול" לשעה 16:00. במסגרת השינויים קוצרה התוכנית ב-5 דקות והוסף מבזק קטן באורך 2 דקות בשעה 16:00. גם לאחר יצאת התוכנית "הכול כלול" לפגרה ומעבר התוכנית "הדו"ח היומי" לשעה 16:00, המשיכה התוכנית להיות משודרת באותן שעות שידור.
בדצמבר 2019 הוחלט להחזיר את התוכנית לשעה 16:00. התוכנית שודרה במשבצת שידור זאת עד ירידתה מהאוויר.
ב-16 בינואר 2020, שנתיים וחצי בדיוק לאחר עלייתה, ירדה התוכנית מהאוויר. הסיבה לכך היא העברת "הדו"ח היומי" לשעה 15:30 (בעקבות כך התוכנית הייתה קוטעת את השידור הרציף) והקדמת "החדשות עם יעקב אילון" ל-16:30, שגרמו לכך שהתוכנית נשארה ללא משבצת שידור.
ב-9 בפברואר 2020 עלתה התוכנית "חדשות היום" שקיבלה את רצועת החדשות בשעה 16:00 במקום התוכנית.
מבנה התוכנית.
במהלך התוכנית, מוצגים ענייני היום בחדשות בישראל ובעולם, עם דיווחים של כתבי ופרשני "חדשות 13".
בעבר, כששודרה בשעה 16:30, לקראת סוף התוכנית ניתנה גם הצצה לסיפור המרכזי של התוכנית "חמש עם רפי רשף", ששודרה מיד לאחר התוכנית.
הארכיון לא שוכח.
בעבר בסוף התוכנית שודרה הפינה של דף הטוויטר "הארכיון לא שוכח", שמנוהל על ידי חגי דותן, בה מציגים קטע קצר מארכיון "חדשות עשר" על אירוע מסוים.
מושל קנטקי
מושל הקהילייה של קנטקי (באנגלית: Governor of the Commonwealth of Kentucky) הוא ראש הרשות המבצעת של הממשלה בקנטקי. חמישים ושבעה גברים ואשה אחת שימשו כמושלי קנטקי. תקופת המושל קצובה לארבע שנים; מאז 1992, כל המושלים המכהנים הצליחו להיבחר מחדש פעם אחת לפני שהפכו ללא כשירים לבחירה נוספת. לאורך ההיסטוריה של המדינה, ארבעה מושלים כיהנו במשך שתי כהונות לא רצופות, ושניים אחרים כיהנו בשתי כהונות רצופות. קנטקי היא אחת מחמש מדינות ארצות הברית, אשר מקיימות בחירות למושלות המדינה בבחירות חוץ-שנתיות - כלומר שנים בהן לא מתקיימות הבחירות לנשיאות ארצות הברית או בחירות לקונגרס האמריקאי - לפני הבחירות לנשיאות ארצות הברית. המושל הנוכחי הוא אנדי בישיר, שנבחר לראשונה בשנת 2019.
סמכויות המושל מפורטות בחוקת המדינה. לקנטקי היו ארבע חוקות - שאומצו ב-1792, ב-1799, ב-1850 וב-1891 - וכל אחת מהן הרחיבה את סמכויותיו של המושל. בין הסמכויות שהוקצו למושל בחוקה הן הענקת חנינה, הטלת וטו, וכינוס את האספה הכללית. המושל משמש כמפקד העליון של הכוחות הצבאיים של המדינה ומוסמך לאכוף את כל חוקי המדינה. לבעל המשרה יש סמכות סטטוטורית רחבה לקבוע מינויים לקבינט ולמחלקות השונות של הרשות המבצעת, המוגבלים במידת מה בידי אימוץ מערכת הכישורים לעובדי המדינה מ-1960. מאחר שמושל קנטקי שולט במספר כה גדול של מינויים לתפקידים, המשרה נחשבת מבחינה היסטורית לאחת המשרות הבכירות ביותר ברשות מבצעת כלשהי בכל ארצות הברית.
ההיסטוריה של משרד המושל מאופיינת בתקופות ארוכות של שליטה חד-מפלגתית, אם כי מפלגות שונות היו דומיננטיות בתקופות שונות. הפדרליסטים היו נדירים בקרב הקנטקים בתקופת מערכת המפלגות הראשונה, והדמוקרטים-רפובליקנים זכו בכל בחירות ארציות במדינה עד 1828. מערכת המפלגות השנייה החלה כאשר הדמוקרטים-רפובליקנים התפצלו לדמוקרטים-ג'קסונים (הגלגול הקודם של המפלגה הדמוקרטית המודרנית) ולמפלגה הרפובליקנית הלאומית (מאוחר הפכו למפלגה הוויגית). החל מבחירתו של תומאס מטקלף בשנת 1828, הוויגים שלטו במשרת המושל עד 1851, כאשר ג'ון בריטהיט היה לדמוקרט היחיד שנבחר באותה התקופה.
עם התמוטטות המפלגה הוויגית בשנות ה-50 של המאה ה-19, השתלטו הדמוקרטים על משרת המושל במשך תקופת מערכת המפלגות השלישית, אם כי צ'ארלס מורהד מתנועת שאינם יודעים דבר היה היוצא מן הכלל היחיד. בחירתו של ויליאם או'קונל ברדלי הרפובליקני בשנת 1895 החלה את התקופה היחידה בה שתי מפלגות עיקריות התחרו על משרת המושל; מבחירתו של ברדלי עד 1931, חמישה רפובליקנים ושישה דמוקרטים כיהנו כמושלי קנטקי. מאז 1931, רק ארבעה רפובליקנים כיהנו כמושלי קנטקי; המושל שכיהן עד 2019, מאט בווין, שהחל את כהונתו ב 2015, הוא האחרון מביניהם.
סמכויות ואחריות.
בכל ארבע החוקות של קנטקי, הסמכות הראשונה המוטלת על המושל היא לשמש כמפקד של המיליציות הארציות ושל כוחות הצבא של המדינה. ב-1799 הוספה התניה כי המושל לא יוביל באופן אישי חיילים בשדה הקרב, אלא אם כן יעץ לעשות כן בהחלטה של האספה הכללית. מקרה כזה התרחש בשנת 1813, כאשר המושל אייזיק שלבי,ותיק מלחמת העצמאות של ארצות הברית, התבקש להוביל קבוצה של חיילים קנטקים כדי לסייע לוויליאם הנרי הריסון בקרב תיימז. על שירותו קיבל שלבי את תודת הקונגרס האמריקני ואת מדליית הזהב של הקונגרס.
בין שאר הסמכויות והאחריות של המושל המופיעות בכל ארבע החוקות הן הסמכות לאכוף את כל החוקים, הסמכות למלא משרות פנויות במשרדים נבחרים עד לכינוס הבא של האספה הכללית, והסמכות לשלוח קנסות ולהעניק חנינות. סמכות החנינה אינה תקפה במקרים של הדחה, ובמקרים של בגידה, חנינה של מושל תקפה רק בתום הישיבה הבאה של האספה הכללית, אשר יכולה להעניק חנינה מלאה לבוגד. חוקת 1891 דרשה עוד, שבכל בקשה לחנינה יגיש המושל "הצהרה על נימוקי החלטתו, אשר ... תמיד תהיה פתוחה לעיון הציבור". דרישה זו הוצעה לראשונה על ידי נציג בכינוס החוקתי משנת 1850, אך היא נדחתה באותה עת. מבחינה היסטורית, כוחה של הרשות המבצעת של קנטקי פוצל בין מגוון תפקידים נבחרים - סגן המושל, התובע הכללי, מנהל החשבונות הציבורי, גזבר ומספר ממונים - אך בסוף המאה ה-20, הכוח הפוליטי והביצועי רוכז בתפקידו של המושל.
כינוס ודחיית האספה המחוקקת.
סמכותו של המושל לדחות את כינוס האספה הכללית לתקופה של עד ארבעה חודשים, אם שני הבתים אינם יכולים להסכים בזמן לפיזור. מופיע בכל ארבע החוקות כי המושל מוסמך גם לכנס את האספה הכללית "במקרים יוצאים מן הכלל". מאז חוקת 1799 רשאי המושל לכנס את הרשות המחוקקת במקום אחר שהוא לא בירת המדינה, אם בירתה, מאז ישיבת האספה הכללית האחרונה, "הופכת מסוכנת מאויב או ממחלות מידבקות". לסמכות זו הייתה חשיבות בראשית ימי הקהילייה של קנטקי, כאשר מגיפות כמו אבעבועות שחורות היוו סכנה לאוכלוסייה. דוגמה בולטת למימוש סמכות זו הייתה בשנת 1900, כאשר המושל הרפובליקני ויליאם טיילור ניסה לדחות את כינוס האספה ולכנס אותה מחדש בעיירה לונדון בעקבות הירי במושל ויליאם גובל. טיילור טען שקיימת התקוממות בבירת המדינה, אך הדמוקרטים שהתנגדו לו סירבו להיענות לקריאה לדחות את האספה או להתכנס בלונדון.
החוקה משנת 1891 הוסיפה הוראה כי על המושל לציין את הסיבה לכל מפגש חקיקה מיוחד, ושאף עניין אחר מלבד סיבה זו לא יוכל להיכלל בסדר היום של הדיון. בשנת 2007, המושל הרפובליקני ארני פלטשר כינס את האספה לפגישה לדיון ברשימה ארוכה של עניינים. בית הנבחרים של קנטקי, שנשלט בידי בדמוקרטים, טען כי אף אחד מעניינים אלו לא היו דחופים מספיק ברמה של כינוס מיוחד; הם טענו כי פלטשר כינס את האספה רק כדי לשפר את צניחתו בסקרים לפני הבחירות הקרובות שבהן התמודד מול סטיב בישיר.
וטו.
חוקת 1799 כללה, לראשונה, את סמכותו של המושל להטיל וטו על חקיקה; סמכות זו הייתה דומה במידה רבה, וכנראה מבוססת על חוקת ניו המפשייר מ-1792 וחוקת ג'ורג'יה מ-1798. את זכות הוטו של המושל ניתן לעקוף ברוב קולות של שני בתי המחוקקים. חוקת 1891 הסמיכה את המושל להטיל וטו על סעיף, אך השימוש בו אסור בתיקונים חוקתיים ובחוקים הנוגעים בדבר סיווג קניין לצורכי מס.
שלא כמו נשיא ארצות הברית, למושל אין אפשרות של וטו כיס. אם המושל לא מקבל החלטה לחתום או להטיל וטו על חוק, הוא הופך לחוק באופן אוטומטי לאחר עשרה ימים. אם הרשות המחוקקת תדחה זאת על מנת למנוע החזרת הצעת חוק, הצעת החוק תהפוך לחוק שלושה ימים לאחר תחילת הדיון הבא, אלא אם כן המושל יבטל זאת במפורש.
תקציב.