נמל התעופה אטאטורק הוא נמל התעופה הגדול והחשוב בטורקיה, השלישי בגודלו באירופה וה-11 בגודלו בעולם. מדי שנה עוברים בו יותר מ-50 מיליון נוסעים.
פיגועים בטורקיה בשנה שקדמה לפיגוע.
מאז חודש יולי 2015, אז אירע פיגוע גדול בעיירה סורוץ' השוכנת סמוך לגבול סוריה, חל גידול ניכר במספר הפיגועים בטורקיה. האחריות על הפיגועים הוטלה על ארגון המדינה האסלאמית או נלקחה על ידי מיליציות כורדיות בטורקיה. לאחר הפיגוע בסורוץ' פתחה הממשלה במבצע נרחב נגד מטרות של ארגון המדינה האסלאמית וכן נגד מפלגת הפועלים הכורדית. הפיגועים שהתרחשו בחדשים הבאים כללו שניים באיסטנבול שכוונו נגד תיירים. פיגוע נוסף התרחש שבוע קודם לכן באנקרה, כאשר מכונית תופת התפוצצה בסמוך לתחנת אוטובוס הומה אדם בעיר. בפיגוע, שבוצע על ידי מורדים טורקים ויוחס על ידי ממשלת ארדואן ל-PKK, נהרגו כ-34 בני אדם ונפצעו עשרות. באותם חודשים המתקפות התגברו בהיקפן ובתכיפותן, עוררו פחד בקרב תיירים ופגעו בכלכלתה של טורקיה.
הפיגוע.
ב-28 ביוני 2016, מעט לפני השעה 22:00, הגיעו במונית שלושה מחבלים מתאבדים לאזור אולם קבלת הפנים בנמל התעופה הבינלאומי איסטנבול אטאטורק. אחד משלושת המחבלים נכנס לטרמינל, פתח בירי ואז פוצץ עצמו סמוך לעמדת הבידוק. המחבל השני עלה לקומה שמעל, באולם הטיסות היוצאות, ופוצץ עצמו. המחבל השלישי המתין בחוץ, ופוצץ עצמו בקרב ההמונים שנמלטו החוצה. 45 בני אדם נרצחו ו-238 נפצעו. בטורקיה העריכו שארגון המדינה האסלאמית הוא שביצע את הפיגועים.
מבצעי הפיגוע.
ב-30 ביוני נודע כי שלושת המחבלים שביצעו את הפיגוע בנמל התעופה אטאטורק הם תושבי קירגיזסטן, אוזבקיסטן ודאגסטן. מאחורי הפיגוע עומדת קבוצה שבסיסה מחוץ לטורקיה בשם "אמירות הקווקז", וזאת על סמך העובדה שאחד משלושת המחבלים המתאבדים החזיק בדרכון אזרי. בקבוצה מתנדבים מצ'צ'ניה ומדאגסטן, שבעבר לחמו נגד הצבא הרוסי בצ'צ'ניה וכעת מתמודדים עם התקיפות הרוסיות על אדמת סוריה. הקבוצה, שהוקמה ב-2007 על ידי דוקה אומרוב, הייתה כפופה לארגון אל-קאעידה. באותה העת הפיצו כמה מחברי הקבוצה מהבלקן סרטון שבו איימו בשם המדינה האסלאמית לבצע פיגועים במדינות הבלקן, ומפקדים בארגון החלו לערוק ממנו ולהישבע אמונים למנהיג המדינה האסלאמית, אבו בכר אל-בגדאדי. ב-23 ביוני 2015 הכריז אבו מוחמד אל-עדנאני, דובר "המדינה האסלאמית", על הקמת מחוז חדש ("וילאיה") בקווקז, שרבים מפעיליה היו חברים ב"אמירות הקווקז". "אמירות הקווקז" הייתה ידועה בהתמחותה בביצוע פיגועי התאבדות במרכזי תחבורה גדולים כדוגמת הפיגוע ב-24 בינואר 2011 בנמל התעופה הבינלאומי דומודדובו במוסקבה, שהביא למותם של 35 בני אדם ולפציעת 170 נוספים, כאשר מחבל מתאבד פוצץ את עצמו באולם הנוסעים הנכנסים.
בעקבות הפיגוע.
בעקבות הפיגוע פונה נמל התעופה ובוטלו כל הטיסות. נשיא טורקיה ארדואן זימן את ראש ממשלת טורקיה בינאלי יילדרים ואת רמטכ"ל צבא טורקיה לישיבת חירום.
ממשלת טורקיה הכריזה על יום אבל לאומי.
עפרה נבו
יובל פרוינד
הרב יובל פרוינד (נולד ב-1974) הוא רב, מחבר ספרי הגות ומוזיקאי.
ביוגרפיה.
נולד ליעקב פרוינד, שדרן קול ישראל וליהודית, מורה לאנגלית למבוגרים באוניברסיטה הפתוחה. לזוג ארבעה ילדים.
מלמד במכינה הקדם-צבאית בבית רימון ועוסק בכתיבה בתחומי הרוח, בעיקר על תורת הרב קוק.
בשנת 2013 השיק את אלבום הבכורה שלו 'תכף אשוב'. חלק מהשירים בדיסק מבוצעים יחד עם הזמר אהוד בנאי. בדיסק מנגנים גם הבסיסט עופר אשד ונגן הכינור אורן צור. בשנת 2016 הוציא את 'נפשי תקשיב שירו' - מופע שירי הרב קוק.
כותב אופן קבוע טורים בעלוני שבת ובעיקר בעולם קטן ומעביר שיעורים בערוץ אורות.
נשוי למרים ואב לארבעה ילדים. מתגורר בקיבוץ הדתי בית רימון בגליל התחתון.
אבי בלסברגר
אָבִי בְּלַסְבֶּרְגֶר היה מנכ"ל סוכנות החלל הישראלית בשנים 2016–2021. בעברו כיהן כמנכ"ל אלביט מערכות אבטחה.
ביוגרפיה.
בוגר תואר ראשון ושני בהנדסת מכונות באוניברסיטת בן-גוריון ובעל תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת תל אביב.
נכון ל-2016, לומד לתואר שלישי באסטרופיזיקה בטכניון
בלסברגר עבד במשך 30 שנה בחברות אלביט מערכות. התחיל כמהנדס פיתוח במיזמי מצלמות ללווייני תצפית בחברת אלביט מערכות אלקטרו-אופטיקה (אל-אופ), ועבד במגוון מיזמים, עד שהגיע להיות מנהל חטיבת המודיעין החזותי (בעבר אלביט אלקטרואופטיקה).
לאחר מכן עבר לחברת OIP, חברת בת של אלביט בבלגיה. בתפקידו האחרון שימש כמנכ"ל אלביט מערכות אבטחה. פרש מהחברה בשנת 2013.
כמו כן, היה חבר בוועדה המנחה של סוכנות החלל הישראלית, מרַכז ועדת החלל של המועצה הלאומית למחקר ופיתוח אזרחי (מולמו"פ) וכן יועץ למוסד שמואל נאמן למחקר מדיניות לאומית בתחום התוויית מדיניות החלל.
החל ממאי 2016 ועד יולי 2021 שימש מנהל סוכנות החלל הישראלית, לאחר פרישתו של מנחם קדרון.
ייקוב הדין את ההר
יִקּוֹב הַדִּין אֶת הָהָר הוא ביטוי חזל"י שמשמעותו היא - הקפדה מוחלטת על הכללים, ללא פשרות, ללא גמישות וללא רחמים. הביטוי משמש גם בעברית המודרנית ומופיע בפסיקות משפטיות.
מקור.
מקור הניב הוא מלשון חז"ל:
בברייתא זו שבתלמוד הבבלי, שמקורה בתוספתא (מסכת סנהדרין, פרק א, הלכה ג), דנים בשתי גישות התייחסות להלכה. הגישה הראשונה, המחמירה, המיוחסת למשה רבנו, היא גישת "יקוב הדין את ההר". לפי גישה זו, משנקבעו חוקים והלכות - יש לקיימם. לכן אין לנסות "לבצוע" - לפשר בין הצדדים הניצים.
הגישה הנגדית, המיוחסת לאחיו אהרן הכהן, היא גישה גמישה יותר, המתייחסת למכלול הנסיבות בהקשרן, ומעדיפה פשרה ושלום כאשר הדבר אפשרי.
שימוש.
הביטוי משמש גם בעברית המודרנית להביע רדיפת צדק קפדנית בלי נכונות לסטיה מהחוק, ללא חמלה וללא משוא פנים. הביטוי מופיע גם בפסיקות משפטיות.
סאסואולו (כדורגל)
ורה אלנטובה
ורה אלנטובה (ברוסית: Ве́ра Алентова; נולדה ב-21 בפברואר 1942) היא שחקנית תיאטרון וקולנוע סובייטית ורוסייה.
קורות חייה.
ורה אלנטובה נולדה ב-1942 בעיר קוטלאס שבמחוז ארכנגלסק, צפון רוסיה. הוריה היו שחקנים: ולנטין ביקוב (1946-1917) ואירינה אלנטובה (1988-1917). היא נקראה על שם סבתה (מצד אמה), שנפטרה בגיל 28. סבה מצד אביה היה רופא, וסבתה בוגרת הקורסים של בסטוז'בסקי בסנקט פטרבורג (מוסד השכלה גבוהה לנשים, בשלהי תקופת האימפריה הרוסית).
אביה של אלנטובה נפטר ב-1946, כאשר היא הייתה בת ארבע. אמה לקחה אותה לאוקראינה הסובייטית. בשנת 1960 היא עבדה, במשך עונה אחת, בתיאטרון של העיר אורסק שבמחוז אורנבורג (סמוך לקזחסטן הסובייטית). ב-1961 עברה למוסקבה. למדה משחק בבית הספר לתיאטרון של התיאטרון האמנותי של מוסקבה, בהדרכתו של השחקן והמחנך ואסילי מארקוב. בזמן הלימודים התחתנה עם חברה לספסל הלימודים - ולדימיר מנשוב. ב-1965 סיימה את לימודיה בהצטיינות והחלה לשחק בתיאטרון על-שם פושקין של מוסקבה. תפקידה הראשון היה בסרט "ימי טיסה" בשנת 1965.
אלנטובה גילמה 28 תפקידים על במת התיאטרון ו-27 בסרטי קולנוע. התפרסמה בעיקר בזכות התפקיד הנשי הראשי בסרט זוכה פרס האוסקר לסרט הזר הטוב ביותר - מוסקבה אינה מאמינה בדמעות. משנת 2009 מנהלת, יחד עם בעלה השחקן והבמאי ולדימיר מנשוב, סדנה למשחק ובימוי ב-VGIK (המכון הכלל-סובייטי הממלכתי לקולנוע שבמוסקבה).
מאוקטובר 2011 אלנטובה משחקת לצד בעלה בהצגה "אהבה. מכתבים" בתיאטרון על-שם פושקין של מוסקבה. ההצגה מבוססת על מחזהו של האמריקאי א"ר גורניי "מכתבי אהבה" ובו שתי דמויות בלבד. היא בוימה על ידי בתם של בני-הזוג - יוליה מנשובה (שחקנית במקצועה).
משפחה.
בשנה השנייה ללימודיה בבית הספר לתיאטרון, התחתנה עם חברה ללימודים - ולדימיר מנשוב. המשיכה לשאת את שם המשפחה של אביה והייתה מוכרת כוורה ביקובה. ב-1969 לבני-הזוג נולדה בתם היחידה - יוליה מנשובה (כיום שחקנית ומנחת תוכנית טלוויזיה). בעקבות לידת הבת, ורה ביקובה אימצה את שם המשפחה של אמה - אלנטובה.
אלנטובה היא סבתא לאנדריי גורדין (יליד 1997) וטייסיה גורדינה (2003) - ילדיהם של בתה יוליה וחתנה השחקן איגור גורדין.
טולדו (אוהיו)
המטרופולין של טולדו
מפקד המבואות המערביים
מפקד המבואות המערביים במלחמת העולם השנייה היה קצין צי בריטי בדרגת אדמירל, אשר הוא ומטהו הופקדו על ניהול פעולות הצי המלכותי הבריטי בשטחי המים שממערב לאי הבריטי ולאירלנד, ולמעשה הופקדו על ניהול השיירות ששטו באוקיינוס האטלנטי ועל הגנתן מפני התקפות של צוללות גרמניות.
הפיקוד, שהוקם עם פרוץ המלחמה, הוטל על מפקד המחוז הימי של פלימות', אדמירל מרטין דנבאר-נסמית' (Martin Dunbar-Nasmith). לאחר נפילת צרפת באביב 1940, שאיפשרה לגרמניה שימוש בבסיסים ימיים בחוף האטלנטי של צרפת, הוסט נתיב השיירות האטלנטיות לבריטניה וממנה למבואות הצפון מערביים שבין צפון אירלנד לאי הבריטי. בעקבות זאת הוחלט להעתיק את מיקומו של מטה הפיקוד מפלימות' לליברפול, ששימשה כנמל ראשי לשיירות האטלנטיות וכבסיס מרכזי לאוניות הצי המלכותי שליוו אותן. ב-7 בפברואר 1941 נפתח מטה הפיקוד במרתף בית דרבי בליברפול, עם מרכז פיקוד משני בעיר דרי שבצפון אירלנד. באותה עת עבר לליברפול גם מטה להק 15 של חיל האוויר המלכותי (חלק מפיקוד החופים של החיל, שהיה שותף ללחימה נגד הצוללות הגרמניות). במרתף בית דרבי הוקם מרכז פיקוד מבוצר בבטון וחסין מפני הפצצות על פני שטח של כ-4,600 מטר מרובע.