בתיאטרון באר שבע: ב-1994 שיחק בהצגה "המתחזה" מאת ויליאם ריילי שביים רוברט וודרופ. ב-1995 שיחק בהצגה "החטא ועונשו" שביים גל זייד ובהצגה "אשת האופה" מאת מרסל פניול שביים גדי רול. ב-1996 שיחק בהצגה "המלאך הכחול" מאת פם ג'יימס שביים פיטר ג'יימס. ב-1998 שיחק בהצגה "ירח שחור" מאת מוטי אברבוך שביים רזי אמיתי; בהצגה "הוא הלך בשדות" שביים גדי ענבר, ובהצגה "איך למדתי לנהוג" מאת פאולה ווגל שביים איצ'ו אביטל. ב-1999 שיחק בהצגה "גשם שוטף" שכתב וביים גדי ענבר, ובהצגה "רישיון לחיות" מאת יצחק גורמזאנו גורן (מבוסס על הרומן של גורן "מקלט בבבלי") שביים סיני פתר. ב-2000 שיחק בהצגה "אצבע אלוהים" שעיבד וביים רמי דנון ע"פ דן בניה סרי. ב-2003 שיחק בהצגה "פוטו בגדאד" מאת אלי דור חיים שביים רזי אמיתי. ב-2005 שיחק בהצגה "בית הקפה" מאת קרלו גולדוני שביים מיטקו בוזקוב. ב-2006 גילם את מנהל הכלא בהמצגה "לא על זמירים" מאת טנסי ויליאמס שביים רועי הורוביץ.
בפסטיבל עכו: ב-1996 שיחק לצד חגית דסברג בהצגה "בן חור והרבנית" מאת נדב בן יהודה שביים יורם פאלק. על הצגה זו זכו השניים בפרס השחקן והשחקנית הטובים ביותר. הצגה זו הועלתה לאחר מכן בתיאטרון בית ליסין.
בפסטיבל תיאטרונטו: ב-2010 שיחק בהצגה "הזר" מאת אלבר קאמי שעיבד וביים יעקב אמסלם.
בתיאטרון צוותא שיחק בהצגת היחיד "נגמל - סיפור חיים" ובהצגה "שדות החיטה הנצחיים" מאת יוני להב שביים זכריה טובי.
חיים אישיים.
לביא היה אב לארבעה ילדים מארבע בנות זוג, אם כי היה נשוי רק לאחת מהן. האחרונה שבהן היא השחקנית אוולין הגואל, איתה היה בזוגיות למשך שבע שנים. בתם המשותפת של הגואל ולביא, אלה לביא, התמודדה בתוכנית הכוכב הבא 2021.
נפטר ב-9 בנובמבר 2010 בבית החולים איכילוב, בגיל 57, לאחר שהתמודד עם מחלת סרטן הריאות. נטמן בבית העלמין ירקון.
ההרוג ה-17
"ההרוג ה-17" הוא סרט דוקומנטרי, דוקו אקטיביזם ישראלי, בבימויו של דוד אופק. הסרט יצא לאקרנים בשנת 2003. זוכה פרס אופיר בקטגוריה התיעודית ובפסטיבל דוקאביב בקטגוריית סרטים ישראליים.
עלילה.
ברוב המקרים של פיגועים, הפתולוגים במכון הלאומי לרפואה משפטית באבו כביר מצליחים, בסיוע משפחות הקרבנות, לזהות את הגופות תוך שעות עד ימים.
בפיגוע התאבדות בקו 830 של חברת אגד, ב-5 ביוני 2002 בסמוך לצומת מגידו, היה קורבן אחד מתוך 17 הרוגים אשר הפתולוגים לא הצליחו לזהות, ואף אחד מבני משפחתו לא בא לזהות את הגופה. בעקבות תעלומת זהות ההרוג ה-17, יצאו הבמאי דוד אופק ושותפיו לנסות לגלות את זהותו, כמעט ללא כל קצוות חוט לפתרון התעלומה. במהלך הדרך הם פגשו אישים ודמויות אשר היו באזור הפיגוע או באוטובוס, קציני משטרה האחראים על חקירת האירוע, דמויות אשר נקשרו לסיפור ימים רבים לפני כן, ואף את המאייר הידוע גיל ג'יבלי לציור הקלסתרונים במהלך המסע לגילוי ההרוג האנונימי.
בעקבות קלסתרון שפורסם פנה נהג מונית משדרות, והודיע על כך שהיה צריך להסיע מישהו הדומה לקלסתרון לתחנה המרכזית בתל אביב, והוא אמר לו שהוא בדרכו לחופשה בכנרת. נהג המונית הכיר אותו ואת משפחתו מהעיר שדרות, ופנה למפרסמי המודעה שהיו כחמישה חודשים מתחילת הפקת הסרט בניסיון להגיע להרוג ה-17 בפיגוע. מאמצים רבים של כיווני חקירה הושקעו במטרה לזהותו, הכולל שיתוף פעולה עם משטרת ישראל, פתיחת תיק חקירת הפיגוע, כולל חומר מסווג מחקירת הפיגוע, והאנשים שהיו על האוטובוס ויכלו לשפוך אור על הפרשה.
כעבור חצי שנה מתחילת החיפושים זוהתה גופת ההרוג, אליהו (אליקו) תימסיט, בן 32, תושב העיר שדרות. תימסיט היה בדרכו לחופשה בכנרת. מתברר כי המשפחה הודיעה על העדרו למשטרת שדרות רק במהלך חודש יולי, כחודש לאחר הפיגוע, אך במשטרה לא קישרו בין האירועים.
תימסיט נקבר בטקס דתי בבית העלמין בשדרות, בסמוך לאימו שנפטרה שלושה חודשים לאחר מותו בפיגוע. טרם זיהויו נקבר כאלמוני בחלקת הלא-יהודים בבית העלמין באשקלון. השאיר אחריו אב ושבעה אחים.
מוזיאון ארצות המקרא ירושלים
מוזיאון ארצות המקרא ירושלים הוא מוזיאון לממצאים ארכאולוגיים המצוי בגבעת רם שבירושלים, בסמוך למוזיאון ישראל ובצמוד אל הקריה הלאומית לארכאולוגיה של ארץ ישראל.
מבנה המוזיאון.
המוזיאון תוכנן על ידי האדריכל זאב שיינברג כמבנה נועד להזכיר עיר מבוצרת מתקופת הברזל. קירות חזית המבנה אטומים ומצופים אבן נסורה ונועדו להזכיר צורת חלקלקה. כניסת המבנה העשויה זכוכית ירוקה נועדה להזכיר קופסת תצוגה במוזיאון. חלונות המבנה הצרים והארוכים נועדו להזכיר חרכי ירי בחומה.
מוצגי המוזיאון.
במוזיאון מוצג אוספו של ד"ר אלי בורובסקי הכולל מוצגים ארכאולוגיים החל מהתקופה הפרה היסטורית ועד התקופה הביזנטית. המוצגים מתמקדים בארץ ישראל בתקופת המקרא ובארצות המזרח הקדום (מוצגים מפרס ומבבל וכן מוצגים אכדיים, שומריים, ארמיים ומצריים). במוזיאון מוצג אחד האוספים החשובים בעולם והמקיפים ביותר של חותמות עתיקים.
ביקורת אשר נמתחה על המוזיאון בידי מספר ארכאולוגים גורסת כי ממצאים הגיעו לאוסף כתוצאה מסחר בעתיקות ולכן מקורם ומקום המצאם המקורי אינו ברור.
43 לפנה&quot;ס
רויאל פסטיבל הול
הרויאל פסטיבל הול (באנגלית: Royal Festival Hall, בתרגום לעברית: אולם הפסטיבל המלכותי) הוא אולם קונצרטים ומופעי מחול שהוא חלק מסאות'בנק סנטר. האולם ממוקם באזור סאות' בנק על הגדה הדרומית של נהר התמזה בלונדון. המבנה נחשב לבעל חשיבות ארכיטקטונית, והוא הראשון שנבנה לאחר מלחמת העולם השנייה שמוגדר כ"מבנה מוגן".
הקמת המבנה.
את אבן הפינה של המבנה הניח בשנת 1949 קלמנט אטלי, ראש ממשלת בריטניה דאז. המבנה הוקם כתרומת מועצת מחוז לונדון עבור פסטיבל בריטניה ופתיחתו הרשמית נערכה ב-3 במאי 1951.
המבנה תוכנן בסגנון מודרני מובהק על ידי האדריכל יו קאסון בן ה-39 שנבחר על ידי הנהלת פסטיבל בריטניה כחלק ממדיניות ההנהלה לבחור אך ורק אדריכלים צעירים.
המבנה שונה באופן משמעותי ב-1964, אז נוסף לו אולם כניסה הפונה לעבר הנהר, ונבנו חדרי הלבשה נוספים. שינויים אלה שינו את מראהו החיצוני של הבניין. שינויים נוספים נערכו במבנה בשנים 1967 - 1968, אז נבנו אולם המלכה אליזבת, חדר פורסל וגלריית הייוורד כחלק ממרכז סאות' בנק.
בסוף שנות ה-80 החלו להציג באולם המבואה של הבניין הצגות לציבור הרחב בלא תשלום - מנהג שהפך לפופולרי. המבואה עצמה משמשת כיום כאחד מאתרי המופעים העיקריים בלונדון.
לאחר שנת 2000 הוחלט לשפץ את הבניין ולשפר את האקוסטיקה בו. שיפוצים אלה צפויים להסתיים באמצע שנת 2007, בעלות של 75 מיליון ליש"ט.
ספר המידות (ברסלב)
ספר המידות (נקרא בתחילה "ספר האלף-בית") הוא ספר שנכתב על ידי רבי נחמן מברסלב המאסף מאמרים על המידות השונות, וכן על היבטים שונים בחיי האדם.
הספר ערוך לפי ערכים שונים, על פי סדר האלף-בית.
בתחילה, היה הספר כתוב בכתב יד אצל רבי נחמן, שלא פרסמו, אולם בשנת 1803 (תקס"ג) קרא רבי נחמן לרבי נתן שטרנהרץ והקריא לו את רוב הספר על מנת שיכינו לדפוס.
רבי נחמן העריך מאוד את הספר, ואף אמר עליו "הספר הזה הוא ידידי הטוב! זה הספר עשה אותי יהודי!".
הספר מתחלק לשני חלקים, כשהאחד נקרא "אלף בית ישן", ואילו השני נקרא "אלף בית חדש". את חלקו הראשון של הספר כתב רבי נחמן עוד בימי ילדותו, ואילו את החלק השני כתב בתקופה מאוחרת יותר. במהדורה הראשונה נדפסו שני החלקים נפרדים זה מזה, ואולם במהדורה השנייה תיקן זאת רבי נתן, ושני החלקים נדפסו יחדיו, כשבכל ערך יש חלק ראשון וחלק שני.
על פי עדותו של רבי נתן, הספר שהודפס הוא רק אחוז מזערי מתוך כתב היד של רבי נחמן. על ערך רפואה בלבד, מספר רבי נתן, היו לרבי נחמן מאתיים דפים כתובים.
מהדורות הספר.
הספר נדפס לראשונה בשנת 1810 (תקע"א), שנת פטירתו של רבי נחמן, ולאחר מכן, בשנת 1822 (תקפ"ג), הודפס מחדש בצירוף מראי מקומות שכתב רבי נתן שטרנהרץ. בשנים מאוחרות יותר נוספו מראי מקומות נוספים, חלקם נכתבו על ידי רבי צדוק הכהן מלובלין, וחלקם על ידי רבי נחמן מטשעהרין, תלמידו של רבי נתן.
קיטלוג
המוזיאון לאמנות האסלאם
מוזיאון ל. א. מאיר לאמנות האסלאם הוקם על ידי ורה ברייס סלומונס בשנת 1974 לזכרו של הפרופסור אריה לאון מאיר אשר נפטר בשנת 1959 ומטרתו חקר אמנות האסלאם, והצגת מוצגים של אמנות האסלאם לציבור הרחב. המוזיאון ממוקם בגבול שכונת טלביה וקטמון הישנה בירושלים, בקרבת תיאטרון ירושלים ומשכן נשיאי ישראל. המוזיאון רשום כעמותה משנת 1994.
מוצגי המוזיאון.
המוזיאון מציג כלי חרס, טקסטיל, תכשיטים ומוצגים נוספים של אמנות אסלאמית מכל רחבי ארצות האסלאם - מספרד שבמערב ועד הודו שבמזרח. במוזיאון תשע גלריות המרכזית בהם מציגה סקירה כללית על אמנות האסלאם מכל התקופות, חמש גלריות מסודרות לפי סדר כרונולוגי, שתי גלריות לתערוכות מתחלפות וגלריית השעונים.
מרבית מוצגי המוזיאון נרכשו על ידי מכספה של הגב' ורה סלומונס, וקומץ פריטים נתרמו מאוספו של הפרופסור א. ל. מאיר. בין היתר מוצגים במוזיאון כלי משחק (שחמט, דומינו וקלפי משחק), כלי נשק (חרבות, קסדות), בדים ושטיחים, תכשיטים וחפצי זכוכית.
בקומה התחתונה של המוזיאון מוצג "אוסף השעונים של דויד ל. סלמונס", אחד משלושת האוספים החשובים בעולם של שעונים עתיקים, שרבים מהם נבנו על ידי השען-האמן אברהם-לואי ברגה.
בנוסף לכך יש במוזיאון תצוגת קבע של עיצובי פייזלי.
הקמת המוזיאון.