סרט נוסף שיצא בשנת 2010, המתמקד במאבק חיילים כנגד מספר "טורפים". הסרט, בהפקת רוברט רודריגז ובבימויו של נמרוד אנטל, מציג יצורים חוץ ארציים מסוכנים נוספים מלבד גזע הטורף.
בתחילת הסרט, מוצנחת קבוצה של אנשים לג'ונגל. כשהם מתעוררים הם מגלים שכל אחד מהם הוא לוחם מיומן, אחד מהם היה מהכוחות המיוחדים הרוסיים, אחת הייתה לוחמת מיומנת ישראלית, אחד מהמאפייה הסינית וכן הלאה, פרט לאחד שהציג את עצמו כרופא, ולכן הוא "לא שייך". עם הזמן מתברר שהם על שמורת ציד של הטורפים בכוכב שאינו כדור הארץ. הם נאבקים על הכלבים של הטורפים, ומגלים כי יש שני גזעים של הטורפים, וכי הגזע החזק צד את הגזע החלש יותר, שהוא זה שהוצג בסרטים הקודמים. עם הזמן נהרגים רוב האנשים חוץ מ-3, ואחד מהם הוא הרופא. הרופא והחיילת הישראלית נופלים למלכודת, שם מתברר כי ה"רופא" הוא רוצח שכיר, שמחזיק בידיו רעלים שונים, ואינו רוצה לעזוב את הכוכב כי הוא מרגיש שייך. השניים הנותרים ממלכדים אותו, וכשאחד הטורפים מנסה להפוך אותו, הוא מתפוצץ. הסרט נגמר בכך שרואים עוד חבורה של אנשים מוצנחת לכוכב, ושני השורדים היחידים מחפשים דרך לצאת מהכוכב.
הטורף (2018).
בשנת 2018, יצא הסרט ה-4 בסדרה, הטורף.
טרף (2022).
פריקוול המתרחש במאה ה-18, כשאינדיאנים משבט קומאנצ'י נתקלים לראשונה בבן לגזע הטורפים שהגיע לכדור הארץ במטרה לצוד את החיה החזקה ביותר.
מאפייני הטורף.
"הטורף" הוא בעל מבנה גוף דומה לאנושי אך פניו, למרות שגם בהן שתי עיניים ופה, אינן אנושיות כלל ומכוסות רוב הזמן במסיכת מתכת. בנוסף לכך, כפי שניתן לראות בסצנות בהן הוא נפצע, צבע דמו ירוק זוהר. לטורף טכנולוגיה מתקדמת כגון הסוואה אקטיבית, נשקי אנרגיה ונראה שהוא עוטה על גופו מעיין שריון. הטורף אינו רואה בצורה דומה לבני אדם אלא באמצעות הדמאה תרמית ושיטות אחרות. את דמות הטורף עיצב אמן הפעלולים והאיפור - סטן וינסטון, לאחר שארנולד שוורצנגר המליץ עליו בעקבות עיצוביו המכניים לסרט שליחות קטלנית. תפקיד הטורף הוצע לז'אן-קלוד ואן דאם, לצורך השראת המראה הזריז והאתלטי של הישות החייזרית, אולם בסופו של דבר הוחלט להציג את דמותו של הטורף ככבדה ומאיימת, ונבחר קווין פיטר הול (הביגפוט מ"הארי והאנדרסונים").
SDDS, ראשי תיבות של Sony Dynamic Digital Sound היא שיטת קידוד דיגיטלית לפסקול רב-ערוצי של סרטי קולנוע שפותחה על ידי חברת סוני לשימוש בבתי הקולנוע החדישים שלה.
שיטה זו פותחה במטרה למשוך קהל לקולנוע, תוך הבטחת מערכות קול משוכללות שכמותן לא ניתן לבנות בבית (השיטות המתחרות DTS ו-Dolby Digital נמצאות בשימוש ביתי בפורמט ה-DVD). בשיטה זו הפסקול הדיגיטלי נמצא על שני פסים לאורך קצוות סרט הצלולואיד, כך שניתן להדפיס על אותו הסרט שני פסקולים במקביל: אחד בשיטת SDDS ושני בשיטת דולבי דיגיטל, שבו עושים שימוש בבתי קולנוע פחות חדישים. השיטה תומכת במספר ערוצים משתנה, עד שמונה: חמישה רמקולים קדמיים, שניים אחוריים וערוץ סאב וופר. בשיטה זו הגנות מרובות כנגד בעיות בפסקול - המידע השמור מוגן בתיקון שגיאות דיגיטלי, ושני הפסים מגבים זה את זה לחלוטין (על כל אחד שמור מלוא המידע) בהיסט מסוים כך שגם במצב שבו יש נזק פיזי ניכר לסרט, הפסקול עדיין יישמע מושלם.
העבודה על הפורמט התבצעה במקביל לפיתוח DTS ודולבי דיגיטל, והסרט הראשון שבו נעשה שימוש בשיטה היה "אחרון גיבורי הפעולה" שיצא ב-1993. ב-2001 יצא הסרט הראשון שניצל את התמיכה בשמונה ערוצים - "Final Fantasy - The Spirits Within". מאז יצאו יותר מ-1,000 סרטים שעושים שימוש ב-SDDS. השימוש בכל שמונת הערוצים הוא יחסית נדיר (רוב הסרטים מודפסים עם פסקול 5.1 בלבד), ויתרונם מתבטא בעיקר בבתי קולנוע בעלי מסך גדול במיוחד. לכן, אין הרבה בתי קולנוע קטנים שיש בהם מערכת SDDS. נכון ל-1999 היו מערכות כאלה ב-6,750 בתי קולנוע. בישראל בתי הקולנוע "סינמה סיטי" ונגטיב הם היחידים שבהם מותקנת מערכת כזו.
DTS, ראשי תיבות של Digital Theatre System היא שיטת קידוד דיגיטלית לפסקול רב-ערוצי של סרטי קולנוע.
שיטה זו נוצרה על ידי חברת Digital Theatre Systems שאחד ממשקיעיה היה במאי הקולנוע סטיבן ספילברג. העבודה על הפורמט החלה ב-1991, ארבע שנים לאחר שמעבדות דולבי החלו לפתח את Dolby Digital. הסרט הראשון שבו נעשה שימוש בשיטה היה "פארק היורה" שיצא ב-1993, שנה לאחר ש"בטמן חוזר" יצא לבתי הקולנוע בקידוד דולבי דיגיטל.
בניגוד לפסקול סטריאופוני, שיטה זו תומכת בדרך כלל בתצורת 5.1, כלומר שני רמקולים קדמיים ראשיים, שניים אחוריים, רמקול קדמי מרכזי וסאב וופר. יתרונה של שיטה זו על פני שיטות דיגיטליות אחרות כגון דולבי דיגיטל הוא שמידת הדחיסה של הפסקול הדיגיטלי היא פחותה, ולכן הצליל המתקבל נאמן יותר למקור. תצורות נוספות שנתמכות על ידי DTS הן סטריאו, ארבעה ערוצים, ארבעה ערוצים וסאב וופר וכן (בגרסאות החדשות) עד שבעה רמקולים וסאב וופר.
החסרון בשיטה זו, מבחינת בתי הקולנוע, הוא שבניגוד לשיטות אחרות כמו SDDS ודולבי שבהן סרט הצלולואיד מכיל את התמונות ולצידן הפסקול, ב-DTS הפסקול הוא נפרד פיזית מהסרט - הוא מגיע על CD-ROM, ולכן בית הקולנוע זקוק למערכת הקרנה משוכללת יותר, שיכולה לתזמן את ההקרנה על המסך עם הפסקול המגיע ממערכת אודיו נפרדת.
השיטה נמצאת גם בשימוש ביתי, בסרטים בפורמט DVD, אך זוכה לפופולריות פחותה מאשר Dolby digital. רוב המקלטים הביתיים אינם מסוגלים לפענח אותה ורק מיעוט סרטי ה-DVD מכילים פסקול DTS. גם חלק מהסרטים האחרונים שיצאו בכותרי לייזרדיסק קודדו בשיטת DTS, בשנות התשעים המאוחרות.
בריברי
בריברי (Beriberi) היא מחלה מטבולית הנגרמת כתוצאה מחוסר בוויטמין B1 (תיאמין).
ויטמין B1 משמש כקו-פקטור של 3 אנזימים. שניים מהם, פירוואט דה-הידרוגנאז וα-קטו-גלוטראט דה-הידרוגנאז, משתתפים במעגל קרבס, והשלישי, טראנסקטולאז, משתתף במסלול הפנטוזות המזורחנות. ויטמין זה מיוצר אמנם בגוף בכמויות מזעריות על ידי חיידקי המעי הגס, אך כמות זו זעומה ואינה מספיקה לסיפוק צורכי הגוף. לכן יש לצרוך תיאמין במזון, ומחסור בו גורם לפגיעה בפעולת מעגל קרבס.
תסמין אבחנתי של המחלה הוא רמות גבוהות של פירוואט וα-קטו-גלוטראט בדם.
פירוש השם בריברי בסינהלית, שפתה הרשמית של סרי לנקה, הוא "אני לא יכול, אני לא יכול".
המחלה התגלתה לראשונה אצל ימאים שיצאו להפלגות ממושכות שבמהלכן ניזונו מאורז מקולף. אורז זה מכיל כמות זעומה בלבד של תיאמין. היות שחלקים גדולים מאוכלוסיית אסיה ניזונים באופן קבוע מאורז, נפוצה המחלה בעיקר ביבשת זו. בנוסף, מופיעה המחלה אצל אלכוהוליסטים. עיקר צריכת הקלוריות ומרכיבי התזונה של אלכוהוליסטים נובע מהפחמימות שבמשקאות החריפים, ולכן הם סובלים ממחסור חמור בוויטמינים וביניהם תיאמין.
תסמיני המחלה: חולשה, עצבנות, חוסר תיאבון, בחילה, כאבי שרירים, רעד בגפיים, ירידה במהירות הרפלקסים, הפרעה בקצב הלב, הגדלת הלב ובלבול. אי-טיפול עלול להוביל לדום לב ולמוות.
פרשת רמדיה.
בשנת 2003 התגלה בישראל שבתרכובת מזון לתינוקות העשויה מסויה ששיווקה חברת רמדיה היה מחסור חמור בוויטמין B1, שהיעדרו גורם למחלת בריברי, והוא חיוני להתפתחות תינוקות. חמישה תינוקות נפטרו מן המחלה, ואחרים ניזוקו בצורה חמורה.
ברי ברי
ברי-ברי
חתול בנגלי
החתול הבנגלי שייך למשפחת החתוליים, והוא גזע של חתול הבית.
היסטוריה של הגזע.
החתול הבנגלי הוא גזע חדש יחסית. הגזע פותח להיות בעל אופי חברותי ויחד עם זאת להציג מראה של חתול פראי.
אין להתבלבל עם טיגריס בנגלי שמו של החתול הבנגלי נגזר משם אבותיו חתול נמרי בנגלי (Prionailurus bengalensis). תחילתו של הגזע הייתה בשנת 1963 כאשר חוקר אמריקאי ערך מחקר בנושא לוקמיה של חתולים והרביע חתולי בר עם חתולי בית. משום שהרבעה זו היא עירוב בין שני מיני בעלי חיים שונים, הצאצאים של הדור הראשון היו לרוב עקרים. את הדור הראשון והשני מרביעים בדרך כלל עם חתול בית או חתולי בנגל אחרים. החתול נחשב חתול מהגזע הבנגלי כשהוא לפחות במרחק דור רביעי מחתול הבר האסיאתי. ביצירת הבנגלי המודרני שרואים היום השתמשו בגזעי חתולים נוספים: אביסיני, אמריקני קצר שיער, אוסיקט, מאו מצרי וחתול בית קצר שיער לא גזעי.
את הבנגלי היה חשוב להרביע בקפידה. למעט הרבעות לשימור דוגמת הפרווה המיוחדת. משום שלבנגלי שורשים פראיים, היה מאוד חשוב להגיע להולדת חתולים שיהיו בעלי אופי נינוח וחברותי ושיוכלו לשמש כחיית מחמד.
החתול הבנגלי הוכר לתצוגה לראשונה בשנת 1984 על ידי TICA רק חתולים שהם דור רביעי לפחות יכולים להיות מוצגים. הבעייתיות היא שמועדוני חובבי החתולים מכירים לתצוגה רק מינים מבויתים ולא מיני בר. החתול הבנגלי במרחק 4 דורות כבר מוכר במין מבוית.
את החתול הבנגלי מגדלים כיום גם בישראל. ב-2012 חתול בנגלי שהסתובב בירושלים הצליח להטעות את תושבי המקום במחשבה שזהו נמר.
מבנה כללי.
זהו חתול חזק מאוד, בעל מבנה אתלטי ושרירי מאוד. בעל פרווה קצרה. לעיתים יש לפרווה ברק מיוחד שמעניק לה גוון זהוב.
הזכרים יכולים להיות גדולים משמעותית מהנקבות. זכר ממוצע שוקל בין 4.5 ל 8 קילוגרם ויכול אף להגיע ל 9 ק"ג. נקבה ממוצעת שוקלת בין 3 ל 5.5 ק"ג.
אופי.
חשוב להדגיש שחתול בנגלי הנרכש כחיית מחמד חייב להיות במרחק דור רביעי מחתול הבר. חתול בנגלי משושלת טובה יהיה בן לוויה טוב, חתול נבון מאוד פעלתני וסקרן. ישנן עדויות רבות מבעלי חתולים בנגליים שהחתולים אוהבים מאוד מים.
צבעים מוכרים של החתול הבנגלי.