אלי שפרכר עמד בראש צוות אשר פיתח מודל לחיזוי תחלואת הקורונה שאומצה על ידי רוני גמזו
תרומה מדעית.
שפרכר חוקר את הבסיס הגנטי של מחלות העור. עבודותיו של שפרכר התפרסמו בעיתונות המובילה בעולם. גילוי המנגנון המבקר על היווצרות טביעות האצבעות זיכה אותו ואת צוותו במקום בין "60 התגליות והפיתוחים הישראליים שהשפיעו על העולם" מטעם משרד החדשנות, המדע והטכנולוגיה.
שפרכר פרסם מעל ל-300 עבודות מדעיות, שימש מנטור למעל 40 סטודנטים לתארים שונים, ומרצה באוניברסיטה הן בתחום הגנטיקה והן בתחום רפואת העור. שפרכר כתב פרקים בספרי הלימוד המרכזיים ברפואת עור וכן משמש עורך משנה לספר Rook's Textbook of Dermatology.
טייסת ברון אדום
ריצ'ארד דאד
כנסיית סנטה מריה (טובד)
כנסיית סנטה מריה (בספרדית: Iglesia de Santa María), או כנסיית הבתולה (Iglesia de La Virgen), היא כנסייה קתולית שנבנתה בין 1356 ל-1385 בעיירה , באראגון שבספרד. הכנסייה היא דוגמה בולטת לאדריכלות גותית בסגנון מודחאר.
ב-1931 הוכרזה הכנסייה "אתר אמנותי היסטורי" (Monumento histórico artístico), כיום "אתר של עניין תרבותי" (Bien de Interés Cultural). יחד עם כנסיות אחרות בטרואל ובמחוז סרגוסה היא מוגדרת מ-2001 כחלק מאתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשם אדריכלות מודחאר באראגון.
הכנסייה הוקמה על ידי של קלטיוד, והיא אב טיפוס של מבצר וכנסייה משולבים, רעיון ייחודי בספרד באותה תקופה. כלפי חוץ הוא מיועד להגנה, עם גלריה היקפית ושמן דה רונד.
מסדר הקבר החליט הקדוש לבנות אותו לפני . היא שימשה הן ככנסייה וכמבצר הגנה סמוך לגבול עם קסטיליה.
הבנייה שילבה אלמנטים של אמנות מודחאר. הלבנים סופקו על ידי המורי "מהומה גרנדה" (Mahoma Granada). הקירות החיצונים מעוטרים בתבניות לבנים גאומטריות וקרמיקה, מגדלי הפעמונים שבגודל ובצורה מזכירים מינרטים היספנו-אסלאמיים. פנים הכנסייה מעוטר בצורה נרחבת סביב החלונות עם עבודות סטוקו, תקרת בית המקהלה מצוירת וקריון בקיר הצפוני.
עבור המזבח הראשי של הכנסייה, הצייר ז'אומה סרה (Jaume Serra) יצר את יצירת האמנות מאחורי המזבח השמורה כיום במוזיאון הפראדו.
ניקולאי סטוגוב
ניקולאי ניקולייביץ' סטוגוב (; 10 בספטמבר 1873 – 7 בדצמבר 1959) היה גנרל בצבא האימפריה הרוסית אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת האזרחים הרוסית.
ביוגרפיה.
תחילת דרכו.
סטוגוב נולד ב-10 בספטמבר 1873. הוא למד בבית הספר הצבאי ניקולייב ולאחר מכן בבית הספר לתותחנים קונסטנטינובסקו ואז הצטרף למשמר הקיסרי. ב-1900 הוא סיים את לימודיו באקדמיית המטה הכללי בהצטיינות. בנובמבר של אותה שנה הוא הוצב במטה הדיוויזיה ה-17. במאי 1901 הוא הוצב כקצין למטלות מיוחדות במטה הקורפוס ה-6; מספטמבר 1904 עד מרץ 1909, הוא הוצב במחוז הצבאי ורשה. בדצמבר 1908 הוא הועלה לדרגת פולקובניק, ובמאי 1909 התמנה לראש המשרד להיסטוריה צבאית במטכ"ל.
מלחמת העולם הראשונה ומלחמת האזרחים.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 היה סטוגוב ראש מטה הבריגדה הפינית ה-1. בסתיו של אותה שנה הוא מונה למפקד הגדוד הפיני ה-3. ב-15 באפריל 1915 הוא הועבר למטה הארמייה השמינית. ב-25 בספטמבר 1916 הוא מונה לראש מטה הארמייה. הוא היה העוזר הקרוב ביותר לאלכסיי ברוסילוב. אחרי מהפכת פברואר הוא התקדם במהירות בשל תמיכתו במשטר החדש. ב-2 באפריל 1917 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-16 והועלה לדרגת לוטננט גנרל ב-29 באפריל 1917. בעקבות פרשת קורנילוב, ב-10 בספטמבר 1917, הוא מונה לראש מטה החזית הדרום-מערבית, ובעקבות מהפכת אוקטובר מונה לזמן קצר למפקד החזית.
בינואר 1918 הצטרף סטוגוב ל. בין 8 במאי ל-2 באוגוסט של אותה שנה, הוא מונה לראש המטה הכל רוסי (אחד משני המטות הכלליים של הצבא האדום). באוקטובר של אותה שנה הוא נעצר בידי הצ'קה בשל חשד לפעילות כנגד המשטר. הוא שוחרר כבר בנובמבר, והחל לעבוד בארכיון המרכזי של הצבא האדום. במהלך 1919 הוא עמל על ארגון מחתרת אנטי-בולשביקית באזור מחוז מוסקבה, ולפיכך נעצר שוב בידי הצ'קה. הוא הוחזק בכלא בוטירסקאיה ובמנזר אנדרוניקוב. בסתיו 1919 הוא נמלט מכלאו לפולין, שם חבר ל ולחם עמו במלחמת האזרחים הרוסית. בין ינואר לפברואר 1920 הוא שימש כראש מטה צבא המתנדבים. במאי של אותה שנה הוא מונה למפקד מבצר סבסטופול. בעקבות תבוסת הצבא הלבן, הוא נמלט ליוגוסלביה שם התגורר מספר שנים. בשנת 1924 הוא עבר לפריז, שם עבד במפעל. ב-1928 הוא מונה לסגן מפקד הארגון של יוצאי הכוחות המזוינים הרוסים, וב-6 ביולי 1930 הוא מונה לגזבר הארגון (עד 1934). הוא היה פעיל בארגונים אנטי-בולשביקיים שונים וכן כתב עבור המגזין הרוסי האנטי-בולשביקי "כבוד". הוא נפטר ב-7 בדצמבר 1959 בכפר הצרפתי סן-ז'נבייב-דה-בואה.
Tv on the Radio
הפנתר הוורוד (סדרת טלוויזיה, 1993)
הפנתר הוורוד (באנגלית: Pink Panther) היא סדרת אנימציה אמריקאית בת 2 עונות ו-60 פרקים, אשר מבוססת על הזיכיון "הפנתר הוורוד". הסדרה הופקה לטלוויזיה משנת 1993 עד 1995, ושודרה במקור בסינדיקציה. בישראל הסדרה שודרה בערוץ הראשון בדיבוב עברי בשנת 1998.
בניגוד לסדרות אנימציה אחרות בכיכובו של הפנתר הוורוד, בסדרה זו הפנתר והאיש הקטן דיברו.
תקציר העלילה.
כל סרטון בסדרה בעל 11 דקות ובכל פרק ישנם 2 סרטונים, בסרטונים אלה הפנתר הורוד דובב על ידי מתיו פרויר, פרויר נתן לדמותו של הפנתר מבטא אמריקאי על מנת להשפיע על הצופים הצעירים. זו הייתה הפעם הראשונה שבה הפנתר הורוד דיבר מאז הסרטונים "קרח ורוד" ו"תיבה ורודה" משנת 1965, שם הוא דובב על ידי השחקן ריץ' ליטל.
בנוסף לפנתר הוורוד, בסרטונים כיכבו דמויות נוספות ביניהן: המפקח קלוזו, הפנתר הוא העוזר שלו בתור שוטר אמריקאי. הנמלה ואוכל הנמלים אשר מדובבים על ידי ג'ון ביינר, שדיבב את הדמויות גם בסרטונים הקודמים שלהם. הכלב הסנדק ועוזריו פאג ולואי, שעוצבו מחדש לכבוד הסדרה. איש השרירים שהופיע בסרטון "בוא מהר! המים ורודים" משנת 1968, המכשפה שהופיעה בסרטון "פינק-א-רלה" משנת 1969, והאיש הקטן אשר מדבר כמו הפנתר בסרטונים, ודובב על ידי וולאס שון. כמו כן, הסדרה הציגה גם דמויות חדשות, ביניהם: רופא אליל בשם "איש הוודו", ילדה כתומת שיער בשם תלמה ואישה זקנה וחביבה בשם גברת צ'ובאלינגו ותוכי המחמד שלה ג'ולס.
טוני פיטס
אנתוני פיטס (באנגלית: Anthony Pitts; נולד ב-10 באוקטובר 1962) הוא שחקן אנגלי. פיטס מוכר בעיקר מהופעתו בתפקיד ארצ'י ברוקס באופרת הסבון הוותיקה "אמרדייל", בה הופיע בין השנים 1983 ל-1993.
ביוגרפיה.
פיטס נולד בעיר שפילד למשפחה ממעמד הפועלים. הוא כתב מכתב לקולג' בבקשה לצאת מהשיעורים כדי להיות שחקן. בתקופת לימודיו בסטנינגטון קולג' שבשפילד, ביקר שם בארי היינס שחיפש ניצבים עבור דרמה שתכנן בשם "Looks and Smiles". פיטס לוהק כניצב, ועד מהרה קיבל תפקיד גדול יותר בהפקה. ב-1983 החליט להגשים את שאיפותיו ולהיות שחקן.
בשנת 1983 לוהק פיטס לתפקיד ארצ'י ברוקס, נוכל צעיר ואהוד, באופרת הסבון הבריטית "אמרדייל". קווין לאפאן היה זה שבחר בו לתפקיד, אחרי שראה אותו בתפקיד הראשי במחזה "חייו והרפתקאותיו של ניקולס ניקלבי", וחשב שיכולת המשחק המגוונת של פיטס ומבטא היורקשייר הבולט שלו, יתאימו לתפקיד. זה היה התפקיד הראשון של פיטס בטלוויזיה, והוא הופיע לראשונה על המסך ב-18 בנובמבר 1983. פיטס המשיך להופיע בסדרה במשך עשר שנים. קווי העלילה בהשתתפותו כללו עונש מאסר בגין הצתת רכושו של סת' ארמסטרונג, חשד בהיותו אבי הילד של אלסה פלדמן, ומערכת יחסים עם זואי טייט הלסבית.
ב-1993 הדמות קוצצה מהסדרה, וארצ'י נהרג בתאונת מטוס. הופעתו האחרונה בסדרה הייתה ב-30 בדצמבר 1993.
אחרי סיום תפקידו באמרדייל הופיע פיטס בתפקידי אורח בסדרות שונות בהן "חדר מיון" בתפקיד איידן פיליפס, "איסטאנדרס" בתפקיד קליף, "The Bill" בתפקיד כריס ריילי", "The Royal" בתפקיד אלק גלזר ב-2004, ובמיני-סדרה "בלתי נסלח" משנת 2009 בתפקיד אדם בותרויד.
פיטס הופיע פעמיים בסדרת הדרמה המשטרתית "בקצב הלב", בפעם ראשונה ב-1998 בתפקיד קארל סאות'ול, ובפעם השנייה בשנת 2005 בתפקיד גילברט. ב-2002 שיחק פיטס בתפקיד מפקח בילוש הילי במיני סדרה "In Deep" לצדם של ניק ברי וסטיבן טומפקינסון.
בנוסף להיותו שחקן פיטס הוא גם תסריטאי.
בסדרה "סקוט וביילי" גילם פיטס את אדריאן סקוט, בעלה של סמלת בילוש ג'נט סקוט (בגילומה של לזלי שארפ). ב-2012 שיחק בתפקיד קטן בסרט "סוס מלחמה". עוד ב-2012 כיכב פיטס בפרק השלישי של הסדרה "דירק ג'נטלי" בתפקיד רובי גלובר. כמו כן הופיע בפרק "The Reichenbach Falls" בסדרה "שרלוק". ב-2013 החל להופיע בתפקיד הסמל מוס בסדרת הדרמה של ה-BBC "כנופיית ברמינגהאם". ב-2016 שיחק בתפקיד קפטן פאטרו בסרט "". ב-2014 החל לגלם את רב פקד לז הרגריבס בעונה השנייה של הסדרה "שחיתות". הוא הופיע בתפקיד זה בפרק האחרון בעונה הרביעית, ובעונה החמישית בשנת 2019.
מכללת מאנס למוזיקה
שדה חודינקה
שדה חודינקה (ברוסית: Ходынское поле) הוא חלל פתוח גדול בצפון-מערב מוסקבה, בראשית לנינגרדסקי פרוספקט של ימינו. השדה לוקח את שמו מהנהר חודינקה הקטן שהיה בעבר חוצה את השכונה. מבנים גדולים בשטח כללו את הצריפים הצבאיים של המאה ה-19 ואת בית החולים בוטקין, הגדול במוסקבה בעת חנוכתו בשנת 1910.
חודינקה היה אתר הטיסה הראשון המופעל ברוסיה, והפך לשדה תעופה רגיל, שהיה בשימוש בסוף שנות השמונים. מוזיאון האוויר והחלל הרוסי הלאומי נמצא בחודינקה.
לוקה מיליבוייביץ'