העמק ה-13 (באנגלית: The 13th Valley) הוא רומן מאת ג'ון מ. דל-וקיו, שלחם בווייטנאם ככתב צבאי בשורות הדיוויזיה המוטסת ה-101 ועוטר בכוכב הארד על אומץ ליבו. הספר, שראה אור ב-1983, עוסק בפלוגה בדיוויזיה המוטסת ה-101 במלחמת וייטנאם. הספר תורגם לעברית בידי עמוס רגב בשנת 1985. אף שמדובר ביצירה בדיונית, שכן הדיוויזיה ה-101 מעולם לא כללה חטיבה שמספרה 402, הרי שהספר מבוסס על המערכה שלחמה הדיוויזיה לטיהור המרחב הסמוך נהר קה-טה-לאו. בפעילות הדיוויזיה וכוחות עזר מצבא דרום-וייטנאם, שהחל ב-13 באוגוסט 1970, נהרגו כ-700 חיילים צפון-וייטנאמיים, 32 חיילים מצבא דרום-וייטנאם, שני גששים דרום-וייטנאמים בשירות הצבא האמריקני וחמישה חיילים אמריקניים. בנוסף נפצעו בה כ-100 חיילים דרום-וייטנאמים וכ-60 חיילים נוספים מצבא ארצות הברית.
עלילה.
הרומן מספר את סיפורו של ג'יימס וינסנט צליני, המכונה "צ'רי", מגויס חובה בצבא ארצות הברית שנשלח לווייטנאם כמתקין מערכות טלפון. להפתעתו הוא מוצב בדיוויזיה המוטסת ה-101, אחת מן הקשוחות שביחידות הצבא האמריקני, כלוחם חי"ר וכקשרו של סמל המחלקה דניאל איגן בפלוגה א' בפיקוד סגן רופוס ברוקס. על הפלוגה, כחלק מן הגדוד 7 בחטיבה 402, מוטל לטהר את עמק שלאורך נהר קה-טה-לאו, מכוחות צבא צפון וייטנאם. במהלך שירותו בפלוגה נדרש צ'ליני להתמודד עם מוראות המלחמה, המתח הבין-גזעי והדרג הפיקודי הבכיר שאינו מכיר במצוקות הלוחמים שבשטח. שם הספר נגזר מכך שעל הפלוגה מוטל לטהר את העמק ה-13 בשורת עמקים רציפה.
האבן המדברת
האבן המדברת (באנגלית: The Talking Stone) הוא סיפור מדע בדיוני קצר מאת אייזק אסימוב. הסיפור הופיע לראשונה בגיליון אוקטובר 1955 של כתב העת The Magazine of Fantasy and Science Fiction. הסיפור תורגם לעברית בגיליון מספר 2 של כתב העת פנטסיה 2000, ושוב 2014 בספר כתבי אייזק אסימוב כרך 4. הסיפור האבן המדברת הוא הסיפור השני של אסימוב בו הופיע החוקר ונדל אורת', שהופיע גם בסיפורים הפעמון המזמר, הלילה הגווע והמפתח.
עלילה.
לארי ורנדסקי, מהנדס חללונאוטיקה שממוקם לבדו על תחנה חמש, מגלה עניין בסיליקונים, צורת חיים מבוססת סיליקון הנמצאת על אסטרואידים. היצורים גדלים בדרך כלל לעובי מקסימלי של 5 סנטימטרים וניזונים מקרינת גאמא של מחצבים רדיואקטיביים. בנוסף לכך לפי חלק מההשערות הם טלפתיים.
כאשר חללית משא בשם רוברט ק' נוחתת בתחנה לשם תיקון במנוע, עם סיליקון ענק בקוטר של מעל 30 סנטימטרים, ורנדסקי מסיק כי היצור הגיע ממקום עשיר במיוחד באורניום. ורנדסקי מחבל במנוע וקורא לרשויות, אך לפני שספינת הסיור מגיע אל החללית, רוברט ק' נפגעת על ידי מטאורואיד, אשר הורג את אנשי צוותה של החללית. הסיליקון עצמו נפגע אנושות מנפילת הלחץ הפיתאומית.
כאשר הוא מתושאל, מכריז הסיליקון הגוסס כי הקואורדינטות של הבית שלו כתובות על ה"אסטרואיד". ד"ר ונדל אורת' אשר נשאל לכוונת דבריו מסביר כי הסיליקון התכוון למעשה כי המספרים היו כתובים על הספינה, במסווה של מספרי רישום או מספרים סידוריים, מאחר שהספינה מתאימה להגדרה של אסטרואיד (גוף קטן, קטן יותר מכוכב לכת, המקיף את השמש בין מאדים לצדק) לפי ספר האסטרונומיה העתיק אותו הקריאו אנשי הצוות לסיליקון.
רעידת האדמה בנפאל (מאי 2015)
נווה צה&quot;ל
נווה צה"ל היא שכונה בדרום מזרח תל אביב, גובלת במערב עם שכונת התקווה במזרח עם כפר שלם בצפון עם יד אליהו ובדרום עם שכונת בית יעקב.
הרחובות המקיפים את השכונה הם רחוב גבעתי (בין השכונה לגן התקווה), רחוב ההגנה, רחוב קרייתי ודרך משה דיין (בין השכונה לכפר שלם).
שמות הרחובות בשכונה קשורים לביטחון ישראל: אריאל, קרייתי, גבעתי, בן-חיל, אלוף, מעו"ז.
השכונה נבנתה על אדמת שדות ופרדסים שהיו בין שכונת התקווה וגרעין הכפר הערבי הגדול סלמה, בשנים 1950-1951 ונקראה אז שיכון צבא הקבע על ידי שכונת התקווה.
לפני 1948 היו בשטח שדות ופרדסים ודרכו חדרו הערבים מסלמה בקרב שכונת התקווה בתחילת מלחמת העצמאות.
במרכז השכונה (בפינת הרחובות אלוף ובן-חיל) נטוע גן הבנים ובו אנדרטת זיכרון ל-11 בני השכונה שנפלו במערכות ישראל ממערב לבתי השיכון ניטע בשנת 1954
בשכונה נמצא מרכז מסחרי קטן, בית הכנסת המרכזי נווה צה"ל "יד מתיתיהו", גן גדול ברחוב קרייתי, גן הבנים, בית ספר הגליל, בית ספר נתיב ומספר גני ילדים.
אברהם דוד לאווט
צבי אשר כהנא שפירא
הרב צבי הירש אשר כהנא שפירא (1853, ה'תרי"ג - 19 בינואר 1938, י"ז בשבט ה'תרצ"ח), היה ממייסדי ישיבת המקובלים שער השמים, מורה צדק בשכונת הבוכרים, מחבר הספרים "התורה והמצוה" על תרי"ג מצוות ושו"ת הריצב"א. סבו של הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא.
ביוגרפיה.
נולד וגדל בקרקוב לגיטל פרידא ולרב שמואל יהודה, ראש ישיבת דגל תורה, צאצא של רבי נתן נטע שפירא בעל המגלה עמוקות ודור 25 לרש"י. למד אצל רבי חיים נתן דמביצר. בשנת ה'תר"ל עלה לירושלים בגיל 16 יחד עם אביו ולמד שם בישיבות. שימש שנים רבות כראש ישיבת דגל תורה.
בירושלים היה ממקורביו ובאי ביתו של רבי מאיר אוירבך בעל ה"אמרי בינה". כן התקרב לגאון מלובלין, הרב שניאור זלמן פרדקין בעל ה"תורת חסד", שכתב עליו דברי שבח והערכה בהסכמתו לספר "התורה והמצוה".
ביוזמת ה"תורת חסד" נתקבל לר"מ ובוחן ראשי בישיבת "חיי עולם". לאחר מכן היה מייסד ישיבת דגל תורה ושיעוריו נתפרסמו בין חכמי ארץ ישראל. היה ממייסדי ישיבת המקובלים שער השמים.
בשנת ה'תרנ"ז נשלח מטעם סגל חבורת תלמידי חכמים בירושלים לחו"ל למסור שיעורי תורה, ולגייס תרומות לישיבות וכן לספריו. בהמשך כיהן כמורה צדק בשכונת הבוכרים בירושלים. רוב ימיו ישב בבתי הכנסת בירושלים ולמד תורה עטוף בטלית ותפילין.
נפטר ב-19 בינואר 1938, י"ז בשבט ה'תרצ"ח, ונקבר בהר הזיתים.
משפחתו.
הרב כהנא-שפירא נשא לאישה את חיה מיכלא, בת הרב שלמה זלמן לעווי, ממייסדי שכונת מאה שערים, ובנו של הרב יעקב יהודה לייב לעווי, אב"ד בירושלים ומחבר הספר "בית לאבות", ונכדת רבי משה מגיד-ריבלין. כמה מילדיהם:
קרב הליארטוס
קרב הליארטוס (ביוונית: Αλιάρτου) היה קרב שהתרחש בשנת 395 לפנה"ס במהלך המלחמה הקורינתית. הקרב התרחש בעיר הליארטוס שבבויאוטיה, בין כוח ספרטני לכוח בויאוטי, והיה הקרב הראשון במהלך המלחמה. הקרב הסתיים בניצחון בויאוטי ובמותו של המפקד הספרטני ליסנדרוס.
רקע.
בשנת 404 לפנה"ס הסתיימה המלחמה הפלופונסית בניצחון הליגה הפלופונסית בהנהגת ספרטה. סיום המלחמה, החל ביוון את התקופה המכונה "ההגמוניה הספרטנית". עד מהרה הסתכסכה ספרטה עם בעלות בריתה לשעבר, וסכסוכים אלו החריפו במהלך מסעו של אגסילאוס השני מלך ספרטה לפרס בשנת 398 לפנה"ס. הפרסים, שלא הצליחו לבלום את הפלישה הספרטנית, שיגרו את טימוקרטס מרודוס כדי שיעבור בין ערי יוון וידרבן אותם לצאת למלחמה בספרטה. ואכן, אתונה, תבאי, קורינתוס, וארגוס, החלו לנקוט במדיניות אנטי-ספרטנית, ותבאי אף הגדילה לעשות וגררה את ספרטה להכריז עליה מלחמה על ידי כך שהתערבה בסכסוך בין לוקריס ופוקיס. כך נפתחה המלחמה הקורינתית, ועד מהרה הצטרפה אתונה להכרזת המלחמה על ספרטה.
הקרב.
הספרטנים הכינו תוכנית לכיבוש בויאוטיה, והחליטו לכבוש ראשית כל את העיר הליארטוס. הצבא הספרטני נע בשני ראשים מהפלופונסוס, ראש אחד בפיקודו של המצביא המהולל ליסנדרוס (גיבור קרב אייגוספוטמוי) היה אמור לנוע דרך פוקיס, בעוד ראש שני בפיקודו של המלך פאוסניאס היה אמור לנוע סביב הר קיתיירון. שני הצדדים היו אמורים להיפגש בהליארטוס בתאריך שנקבע מראש. ליסנדרוס, שהכוחות הפוקיים הצטרפו אליו, נע מהר יותר מפאוסניאס, שהתעכב כמה ימים בעמדת המוצא. ליסנדרוס חדר אל בויאוטיה ושכנע את העיר אורכומנוס למרוד בליגה הבויאוטית. הצבא האורכומוני הצטרף אל ליסנדרוס ובזז את העיר ליבאדיאה מדרום לאורכומנוס. במקביל, פאוסניאס כבש את פלטאיה. על פי פלוטרכוס, ליסנדרוס שיגר איגרת אל פאוסניאס לחבור אליו במהירות האפשרית כדי שיצאו שניהם להתקפה המשותפת על הליארטוס. השליח של ליסנדרוס נפל בשבי התבנים, שמיהרו להניע כוח גדול אל הליארטוס בעוד את חיל המצב שבעירם תגברו בכוח אתונאי. באישון ליל הכניסו התבנים בחשאי את צבאם להליארטוס, ולמחרת, משראה לינדרוס שפאוסניאס לא מגיע החליט לצאת להתקפה בלעדיו.
ליסנדרוס נע עם חייליו בטור עורפי לכיוון חומות העיר. על פי קסנופון הוא ניסה להסית את ההליארטים למרוד בתבנים, ולשחזר בכך את הצלחתו באורכומנוס, אולם התבנים שבתוך העיר מנעו מההליארטים לעשות זאת. לאחר מכן פתח ליסנדרוס בהתקפה על החומות, והתבנים מיהרו לפתוח במתקפת נגד שכללה פרשים. התנפלותם הפתיעה את ליסנדרוס, שלא הספיק לערוך את חייליו במגננה, והתבנים נחלו ניצחון והרגו את ליסנדרוס. כשראו הספרטנים שליסנדרוס מת, פתחו בנסיגה. גרסת פלוטרכוס שונה מעט. על פי פלוטרכוס, ליסנדרוס התקרב אל העיר, והתבנים המתינו עד שהגיע קרוב מאוד לחומות העיר, ואז בהפתעה פתחו את השערים והרגו אותו ומעטים מחייליו. השאר פתחו במנוסת בהלה. כך או כך, שני המקורות מסכימים שלאחר הקרב פתחו התבנים במרדף אכזרי. המרדף נגרר רחוק משדה הקרב המקורי, והספרטנים נסוגו אל ראש הר ובכך שללו את יתרונם של ההופליטים הכבדים והפרשים של התבנים. הם גלגלו אבנים על רודפיהם והתבנים נאלצו לוותר על המרדף.
תוצאות.