ב-4 בינואר 2017 רכש איש העסקים האיטלקי, אנדראה רדריזאני, כ-50% ממניות המועדון מהבעלים הקודמים, מאסימו צ'לינו. רדריזאני הוא בעליה של חברת אסר אחזקות, המתמחה בתחומי המדיה בספורט.
ב-23 במאי 2017 הודיע רדריזאני כי השלים את עסקת רכישת 100% ממניות המועדון מצ'לינו, ובכך הפך לבעל השליטה בו. כיומיים לאחר מכן התפטר גארי מונק מתפקיד המאמן, וב-15 ביוני 2017 מינה רדריזאני לתפקיד את תומאס כריסטיאנסן, חלוץ לשעבר ממוצא דני-ספרדי ששיחק בין היתר בברצלונה, ואימן מספר קבוצות, האחרונה שבהן אפואל ניקוסיה בעונת 2016/2017, עמה זכה באליפות ליגת העל הקפריסאית, והגיע למעמד גמר הגביע הקפריסאי.
ב-28 ביוני 2017 רכש רדריזאני מחדש את אצטדיון אלנד רואד ואת מתקן האימונים ב-Thorp Arch והשיב אותם לידי המועדון לאחר שנמכרו בשנת 2004 בעקבות ירידת הקבוצה לליגת המשנה.
ב-4 בפברואר 2018 פוטר מתפקידו מאמן הקבוצה, תומאס כריסטיאנסן, לאחר רצף משחקים גרוע ללא ניצחון בכל המסגרות מאז 26 בדצמבר 2017. ביום עזיבתו את המועדון ניצבת הקבוצה במקום ה-10 בצ'מפיונשיפ.
ב-6 בפברואר 2018 מונה פול הקינגבוטום, מאמנה לשעבר של בארנסלי למאמן הקבוצה, עם חוזה לעונה וחצי.
ב-24 במאי 2018 הודיע המועדון כי 49ers Enterprises רכשה בו מניות והפכה למשקיע זוטר בו (10%). 49ers Enterprises היא הזרוע העסקית של קבוצת הפוטבול האמריקאית סן פרנסיסקו 49' מה-NFL. ב-25 בינואר 2021 הודיע המועדון כי 49ers Enterprises הגדילה את חלקה במניותיה בו לכ-37%. ב-5 בנובמבר 2021 אישר המועדון כי 49ers Enterprises הגדילה שוב את חלקה באחזקות בו ל-44%.
ב-1 ביוני 2018 פוטר מתפקידו מאמן הקבוצה, פול הקינגבוטום, לאחר כ-4 חודשים בתפקיד.
ב-15 ביוני 2018 מונה הארגנטינאי, מרסלו ביילסה למאמנה החדש של לידס. ביילסה חתם על חוזה לשתי עונות עם אופציה לעונה שלישית, והוא המאמן בעל השכר הגבוה ביותר בהיסטוריה של המועדון.
תחת ביילסה החלה לידס את עונת 2018/19 בצורה מרשימה, כאשר אחרי 9 מחזורים ניצבה בראש הטבלה. לאחר מספר פציעות והפסד 2-1 לבלקברן רוברס ב-20 באוקטובר 2018, ירדה הקבוצה למקום הרביעי המוליך אל משחקי הפלייאוף, אולם שבה לראש הטבלה כ-4 ימים לאחר מכן אחרי ניצחון 0-2 מול איפסוויץ' טאון. תבוסה 4-1 מול וסט ברומיץ' אלביון ב-19 בנובמבר 2018 גררה ירידה למקום השלישי. בתקופת חג המולד הייתה הקבוצה שוב במקום הראשון לאחר שהשיגה שבעה ניצחונות רצופים. ארבעה משחקים לסיום העונה מצאו את הקבוצה במקום השני, כ-3 נקודות מהמקום השלישי ובדרך לעלייה אוטומטית לפרמייר ליג, אולם היא כשלה במשימה כאשר הפסידה בשלושה מתוך ארבעת המשחקים הנותרים, ונשרה למקום השלישי ולמשחקי הפלייאוף.
שני חצאי גמר הפלייאוף הפגישו את לידס עם דרבי קאונטי שסיימה את העונה הסדירה במקום השישי. במפגש הראשון שנערך ב-11 במאי 2019 במגרשה הביתי של דרבי ניצחה לידס 0-1 משער של קמאר רוף. בגומלין שנערך באלנד רואד ארבעה ימים לאחר מכן ניצחה דרבי 2-4 ו-3-4 בסיכום שני המשחקים, והעפילה לגמר הפלייאוף מול אסטון וילה, כאשר לידס נותרה לעונה נוספת בליגת המשנה.
החזרה לפרמייר ליג.
ב-17 ביולי 2020, כשהיא מובילה את הליגה וכשנותרו שני מחזורים לסיום העונה, ולאחר שהשנייה בטבלה, ווסט ברומיץ' אלביון הפסידה במשחק חוץ להאדרספילד טאון, שבה לידס לפרמייר ליג לאחר 16 שנות היעדרות. ביום המחרת, הפסדה של המדורגת שלישית, ברנטפורד לסטוק סיטי קבע כי לידס תעלה לפרמייר ליג כאלופת ליגת המשנה. לידס איישה את שני המקומות הראשונים במשך מרבית העונה, ולא ירדה מתחת למקום החמישי.
ב-11 בספטמבר 2020 אישר המועדון כי מרסלו ביילסה חתם על חוזה חדש לעונת 2020/2021, ובכך מימש את האופציה לעונה שלישית בלידס. את עונת החזרה שלה לפרמייר ליג סיימה לידס במקום התשיעי עם 59 נקודות - המספר הרב ביותר אי פעם עבור עולה חדשה לפרמייר ליג מאז איפסוויץ' טאון ב-2001. כמו כן השיגה הקבוצה עשרה ניצחונות חוץ, ובכך שברה שיא נוסף עבור עולה חדשה מן הצ'מפיונשיפ.
ב-27 בפברואר 2022, בעקבות שרשרת תבוסות שספגה הקבוצה, שקירבו אותה מרחק שתי נקודות מעל הקו האדום המוביל לירידה לליגת המשנה, פוטר מרסלו ביילסה מאימון המועדון לאחר כמעט ארבע עונות בתפקיד. ב-28 בפברואר 2022 מונה ג'סי מארש, מאמנה לשעבר של ר.ב. לייפציג, למאמן הקבוצה. בסיום עונת 2021/2022 ניצלה הקבוצה מירידה לליגת המשנה לאחר ניצחון 1–2 על ברנטפורד במשחק האחרון של העונה, לאחר שער ניצחון שכבש ג'ק האריסון בתוספת הזמן. ניצחון זה העלה אותה למקום ה-17 על חשבון ברנלי, שהפסידה 1–2 לניוקאסל יונייטד וירדה ליגה.
היריבות עם מנצ'סטר יונייטד.
היריבות בין לידס יונייטד למנצ'סטר יונייטד, שזכתה לכינוי "יריבות השושנים", על שם מלחמות השושנים, או הדרבי של הפניין היא ארוכת שנים. שורשיה נובעים מן העוינות החזקה והמושרשת בין המחוזות ההיסטוריים של יורקשייר ולנקשייר, אשר מקובל להאמין כי מקורה במלחמות השושנים שהתקיימו במאה ה-15. אף על פי שהערים לידס ומנצ'סטר נמצאות במרחק של יותר מ-64 ק"מ זו מזו המסורת נשמרת, והתחושה החזקה הזאת עדיין יכולה להיראות בין שני המועדונים. מחקר עצמאי שנערך על ידי מפקד אוהדי הכדורגל האנגלי, הראה כי בכדורגל האנגלי, הן לידס יונייטד והן מנצ'סטר יונייטד, מדורגות בין שלושת המועדונים המובילים במדד היריבות באנגליה. מדד זה מבוסס על מספר המועדונים הרואים במועדונים אחרים יריבים.
בעבר התאפיינה היריבות גם מעבר לשדה המשחק. העוינות הלכה והתעצמה במשך השנים, ובמהלך שנות השבעים, כשתופעת החוליגניות הייתה בשיאה, נרשמו קטטות אלימות ביותר בין שני ארגוני האוהדים של הקבוצות - Leeds United Service Crew, ו-The Red Army, שניים מארגוני החוליגנים האלימים ביותר והידועים לשמצה בבריטניה. קטטות אלו היו שכיחות ואלימות במיוחד במהלכן נפצעו אנשים רבים. במהלך השנים מאז ירד מספר העימותים באופן דרסטי, בין היתר כתוצאה של הירידה הכללית שנרשמה במעשי הבריונות בבריטניה.
האוהדים.
לאוהדי לידס בעבר היו מסורת ומוניטין רבי שנים כקהל האלים, הפרוע, הפנטי והידוע לשמצה ביותר באנגליה ובאירופה. תופעת החוליגניות הייתה בשיאה בשנות השבעים, ואלנד רואד היה באותן שנים לאחד מן האצטדיונים בעלי האווירה המפחידה והמאיימת ביותר באנגליה ובאירופה. אוהדי הקבוצה באותן שנים היו אימת כל מועדון כדורגל, הן באנגליה והן באירופה, כאשר גם המשטרה במקומות רבים התקשתה להתמודד עימם. במשחקי הבית של הקבוצה, התמודדה משטרת מערב יורקשייר פעמים רבות מול מאות אוהדי לידס, חלקם שתויים, שהשתוללו, והיו מעורבים במהומות ובתגרות קשות ואלימות במיוחד עם אוהדי הקבוצות היריבות ועם המשטרה עצמה, הן ביציעים והן מחוץ לתחומי האצטדיון.
אוהדי לידס עשו באותן שנים שמות ביציעים באצטדיונים שונים אליהם הגיעו, והשאירו מאחוריהם עיי חורבות. גם שחקני הקבוצה באותן שנים היו ידועים במשחק קשוח, אגרסיבי ונוקשה במיוחד, שלווה בעבירות גסות רבות במהלכו. עובדה זו תרמה רבות לשלהוב היצרים ביציעים ולהגברת האלימות מצד אוהדי הקבוצה שזכו להיזון חוזר מצד אליליהם על כר הדשא. באותן שנים לא היה קיים איסור על הכנסת אלכוהול לתחומי האצטדיון. בנוסף היו קיימים יציעי עמידה צפופים, תמהיל שגרם להתרחשות תקריות אלימות רבות.
בשנות השמונים והתשעים בעקבות התערבות וצעדים דרסטיים וחריפים שנקטו התאחדות הכדורגל האנגלית והמשטרה עקב התנהגותם של אוהדי הקבוצה, ובשיתוף עם הפרלמנט הבריטי שנרתם אף הוא למלחמה באלימות ובחוליגניות הקשה במגרשי הכדורגל, חוקקו חוקים ותקנות חדשים ואמצעים שונים לאכיפתם. בעקבות צעדים אלה, החל מפלס האלימות לרדת. בתחילת שנות התשעים הוסרו הגדרות באלנד רואד, גם כתוצאה של אסון הילסבורו ויציעי העמידה בוטלו. הקהל החל אף הוא לשמור על החוק, ולא ניצל את האמון שנתנו בו למטרות אלימות כבעבר. גם מקומו של האלכוהול נדחק החוצה מן היציעים, וכיום מספר התקריות האלימות באלנד רואד הוא אפסי.
למועדון בסיס אוהדים גדול ונרחב הן בבריטניה והן מסביב לעולם. בארצות רבות פעילים מועדוני אוהדים הנמצאים בקשר עם המועדון, והחברים בהם נפגשים לפעילויות משותפות שונות, ולצפייה משותפת במשחקי הקבוצה, ואף מגיעים לאנגליה כדי להיות נוכחים במשחקים עצמם. ארצות בהן ריכוז גבוה של אוהדי לידס הן אוסטרליה, ניו זילנד, דרום אפריקה, ארצות סקנדינביה, ארצות הברית ובחלק מארצות דרום ומזרח אסיה. גם בישראל קיימת נציגות לאוהדי הקבוצה, חלקם ממוצא אנגלו-סקסי שעלו ארצה במשך השנים. בדף הפייסבוק הרשמי של המועדון רשומים למעלה מ-900,000 חברים. בסקר שנעשה בשנת 2015 בעיתון הבריטי Mail Online, הוכתרו אוהדי הקבוצה כ"קולניים ביותר" ברשת החברתית טוויטר.
חרף העובדה שהקבוצה נעדרה מן הפרמייר ליג במשך כ-16 שנה עד חזרתה בעונת 2019/2020, אוהדי לידס הם מן הנאמנים ביותר בכדורגל האנגלי, ומלווים את הקבוצה בעקביות. במשחקי הבית של הקבוצה בפרמייר ליג עומד ממוצע הצופים באלנד רואד על כ-33 אלף איש. ממוצע הצופים במשחקי הבית של הקבוצה בצ'מפיונשיפ עמד על כ-28 אלף, ובליגה השלישית, בה בילתה הקבוצה כ-3 שנים בעונות 2007/8-2009/10, עמד ממוצע הצופים על כ-24 אלף. במשחקי החוץ בצ'מפיונשיפ ליוו את הקבוצה באופן קבוע כ-3,000–6,000 אוהדים. ההמנון הרשמי של הקבוצה המושר באופן קבוע על ידי האוהדים הוא Marching on Together. השיר נכתב ב-1972 עת הקבוצה הגיעה למעמד גמר הגביע האנגלי בו זכתה בתואר.
סגל שחקנים.
נכון ל-27 באוגוסט 2022
שחקנים המושאלים למועדונים אחרים.