ברונז בולט בזירת התיאטרון העכשווי בישראל במופעיו השנויים במחלוקת. עבודותיו נועדו לעורר הדים ציבוריים ותקשורתיים נרחבים; ברונז מנצל את תרבות הפופ בדי להעביר לקהל ביקורת נוקבת וקשה לעיכול, באמצעות שימוש בדימויים, סמלים וקלישאות מקומיות. בעבודותיו ניכרת הביקורת שלו על מדינת ישראל ועל הצביעות של אזרחיה.
ב-6 במרץ 2016 עלה שמו לכותרות כאשר הוזמן מטעם עיתון "הארץ" להופיע ב"ועידת ישראל לתרבות" עם יצירתו "Love the Juice". במהלך המופע הקהל עזב את האולם והפריע למהלך ההצגה בקריאות בוז. ברונז סירב לרדת מהבמה וכשמאבטחי הוועידה ניסו להפסיק את המופע, נעץ בתגובה בישבנו דגל לבן. בתקשורת פורסם שמדובר בדגל ישראל, מה שהוביל לגינויים קשים נגדו מצד אנשי ימין דוגמת הראפר "הצל" ושרת התרבות מירי רגב, שמשרדה הגיש נגדו תלונה במשטרה באשמת "פגיעה בכבוד דגל המדינה". אחרים הגנו על מעשיו בטענה שמדובר ביצירת אוונגרד שהוצגה במהלך כנס למען חופש הביטוי והיצירה. ברונז טען בחקירתו כי מדובר היה באלתור. במאי 2020 נסגר התיק.
אדמונד קמפר
אדמונד אמיל קמפר השלישי (באנגלית: Edmund Emil Kemper III; נולד ב-18 בדצמבר 1948) הוא רוצח סדרתי ונקרופיל אמריקאי.
ביוגרפיה.
קמפר נולד בברבנק, קליפורניה, ב-18 בדצמבר 1948, לאם חד הורית שנהגה להתעלל בו. באוגוסט 1964, בגיל 15, רצח את סבו וסבתו. הפסיכיאטר בבית הסוהר איבחן את קמפר כסובל מסכיזופרניה, וקמפר אושפז למשך שש שנים, במחלקה פסיכיאטרית לאסירים, בבית חולים מקומי.
עם שחרורו בגיל 21, ניסה קמפר להירשם למכללה ולהתקבל לשורות המשטרה. ניסיונות אלו עלו בתוהו.
בין החודשים מאי 1972 עד אפריל 1973 רצח קמפר שמונה נשים, רובן צעירות, אשר לרוב היה תופס בטרמפים, מסיע אותן לנקודה מרוחקת, יורה בהן ולאחר הרצח היה מקיים יחסי מין עם הגופות. הקורבן האחרון שלו הייתה אמו, קלרנל סרטנדברג, אותה רצח במהלך שנתהּ.
קמפר הסגיר עצמו למשטרה. במהלך משפטו, קבע חבר המושבעים כי קמפר שפוי, והורשע בשמונה מקרים של גרימת מוות בכוונה תחילה (כאשר על רצח שני קורבנותיו הראשונים הורשע כתשע שנים לפני כן). התביעה במשפטו ביקשה להטיל עליו עונש מוות, אך מאחר שעונש המוות הושעה באותה עת במדינת קליפורניה, נידון קמפר למאסר עולם בלבד.
עם תחילת ריצוי מאסרו בסוף שנת 1973, אושפז קמפר במחלקה הפסיכיאטרית בבית החולים אטסקדרו ביחד עם הרברט מולין וצ'ארלס מנסון. קמפר תיעב את מולין, ותיאר אותו כ"רוצח קר דם" ש"רוצח את כל מי שנקרה בדרכו ללא סיבה טובה". כיום הוא כלוא באגף הכללי במתקן הכליאה רפואי בקליפורניה.
קמפר ידוע בממדי גופו העצומים: גובהו הוא 2.06 מטרים ומשקלו כ-113 קילוגרמים. מנת המשכל שלו גבוהה משמעותית מהממוצע, ועומדת על כ-145.
בשנת 2017 הגיש קמפר בקשה לחנינה, אך זו נדחתה.
דמותו של קמפר הופיעה בסדרה מיינד האנטר, אשר שודרה באוקטובר 2017 ברשת נטפליקס. את דמותו גילם השחקן קמרון בריטון.
העיר והמחוז סן פרנסיסקו
מחוז סן פרנסיסקו
פורטנייט
פורטנייט (באנגלית: Fortnite) הוא משחק וידאו תלת-ממדי מקוון מסוגת פעולה, שפותח על ידי אפיק גיימס ויצא לאור ב-25 ביולי 2017.
המשחק זמין בשלוש מהדורות שונות:
המהדורה "Fortnite Battle Royale" (המכונה בישראל בפשטות "פורטנייט") הפכה להצלחה הגדולה מבין השלוש, כאשר יותר מ-125 מיליון שחקנים השתתפו במשחק בתוך פחות משנה, מה שהניב לחברה מאות מיליוני דולרים בחודש. בעקבות ההצלחה הרבה הפך המשחק לתופעה תרבותית.
משחקיות.
החידוש בפורטנייט ממשחקים אחרים בסוגה זו הוא היכולת לבנות מבנים. הבנייה נעשית באמצעות הצבת אחד מהאלמנטים (רצפה, תקרה, קיר, מדרגות ופירמידה) בחומר הרצוי (עץ, אבן וברזל). המבנים משמשים להתבצרות או לבניית סוללות. סוג החומר משפיע על זמן הבנייה ועל חוזק המבנה. אלמנטים מעץ נבנים מהר, אך קל להרוס אותם. את החומרים ניתן להשיג מחטיבת עצים, כריית סלעים, או הריסת מבנים קיימים.
באטל רויאל (Battle Royale).
מצב מרובה-משתתפים בו המתחרים מנסים להישאר האחרונים בסיבוב. סיבוב יכול להיות במצב "יחידים", "זוגות" או "רביעיות" כשסך כל השחקנים מגיע ל-100. כל כמה זמן, השטח בו מותר לשהות קטן למקום אקראי כך שהשחקנים מתקרבים זה לזה.
סיבוב נפתח כאשר אוטובוס מעופף המשייט בגובה רב יוצא מאחד מקצוות המפה לעבר הקצה השני, ובמהלך ריחופו של האוטובוס מקצה לקצה יש לקפוץ ממנו למקום הרצוי במפה. לקראת סוף הצניחה נפתח דאון שבאמצעותו נוחתים באיטיות לעבר היעד הנבחר. לאחר הנחיתה השחקנים אוספים כלי נשק וציוד המפוזר בעולם. כשדמות-שחקן נהרגת כל שהיה ברשותה נשאר במקום ושחקן אחר יכול לאסוף את הציוד.
המשחק שואב השראה מהתחרויות המוצגות במשחקי הרעב ובבאטל רויאל.
הצלת העולם (Save the world).
מצב "הצלת העולם" הוא משחק הישרדות ליחיד או בצורה שיתופית לעד רביעיית שחקנים.
עלילת המשחק מתרחשת לאחר ש-98% מאוכלוסיית העולם נכחדה וזומבים תוקפים את הניצולים. הניצולים מצאו דרכים לבניית מגן מפני הזומבים. יש להשתמש בו כאשר מוצאים מכונית מסוימת במפה, ואז מפעילים את המגן ומתחילים את השלב. למגן לוקח פרק זמן מסוים להיטען (שרק אחריו הוא פועל), בזמן זה הזומבים מתחילים להגיע ובאמצעות בניות צריך להגן על המכונית, עד שהמגן ייטען לגמרי ויגן עליה בעצמו. כשהמגן מסיים להיטען השלב מסתיים. לאחר שזומבים הורסים את המכונית, נפסלים. מטרת המשחק היא למנוע מהזומבים להגיע למכונית ולהרוס אותה.
יצירה (Creative Mode).
מצב זה הוא החדש ביותר במשחק. במצב זה ניתן להיכנס למפות משחק מיוחדות ששחקנים אחרים בנו, או לבנות מפה מאפס. שחקנים רבים משתמשים במצב זה על מנת להתאמן במשחק, לבדוק נשק חדש שנוסף למשחק, ולעיתים גם בשביל משחק או תחרות בין מספר חברים/שחקנים שונים.
מעט לפני צאת המשחק, אפיק גיימס הזמינו גיימרים מפורסמים לבוא למשרדים שלהם, לנסות את המשחק ולשתף חלקים ממנו באינטרנט.
Brachyplatystoma filamentosum
דניס סוג N
דניס סוג N (באנגלית: Dennis N-Type) היא כבאית מתוצרת "Dennis Brothers of Guildford" אשר מאוחר יותר הפכה ליצרנית כבאיות ורכבים ייעודיים לשדות תעופה Dennis Specialist Vehicles הבריטית אשר יוצרה כנראה בין השנים 1908–1930.
מפעל החברה מוקם ב"Guildford" בבריטניה.
דגם ה"דניס סוג N" היה בסיס לכבאיות שפיתחה החברה במהלך השנים.
דניס סוג N.
שלדת הרכב "N-Type" נבנתה מפלדה מגולגלת מסומנת ומכווצת בנקודות המתאימות. המארז כלל מסגרת משנה שעליה הונחו המנוע ותיבת ההילוכים.
באשר לדגמים מאוחרים יותר, משאבת המים הייתה משאבה צנטריפוגלית, ולא משאבת בוכנה שהייתה בשימוש על ידי יצרנים אחרים. במקום שבו המים סופקו בלחץ של ברז, במקום ביניקה מאגם, הועלה הלחץ הנוסף הזה באמצעות המשאבה הצנטריפוגלית, בעוד שמשאבת בוכנה הייתה מחניקה אותו.
חסרונה של המשאבה הצנטריפוגלית היה כוח ציר ניכר שנוצר על ידי אימפלר המשאבה (pump impeller), המחייב דחף. היצרן פתר את הבעיה על ידי אימפלר כפול-צדדי המאזן את הכוח הכללי.
המנוע שהורכב בדגמי "דניס סוג N" היה מתוצרת "White and Poppe" מקובנטרי.
מועדון גרנזי לספרות ולפאי קליפות תפודים
מועדון גרנזי לספרות ולפאי קליפות תפודים הוא רומן מכתבים היסטורי, מאת מרי אן שייפר ואחייניתה אנני בורוז. הספר מתאר את קורותיה של ג'ולייט אשטון, עיתונאית וסופרת בריטית והקשרים שהיא יוצרת באמצעות התכתבות ענפה עם חברי מועדון קריאה באי גרנזי, לאחר מלחמת העולם השנייה. דרך ההתכתבויות השונות, ג'ולייט מתוודעת לכיבוש הגרמני של איי התעלה ולקשיים השונים שתושבי האי ספגו במשך שנות המלחמה הארוכות. הספר נכתב בידי שייפר, שחלתה במחלת הסרטן באמצע תהליך העריכה והשכתוב שלו. לפיכך, ביקשה שייפר מאחייניתה (בתה של אחותה) אנני בורוז, סופרת ספרי ילדים, לסייע לה להשלים את העבודה. הספר יצא לאור לאחר מותה של שייפר ונחל הצלחה גדולה.
ב-2018 זכה הספר לעיבוד קולנועי תחת אותו שם.
רקע.
מרי אן שייפר תכננה לכתוב ביוגרפיה על קתלין סקוט, אשתו של חוקר אנטארקטיקה הידוע רוברט פלקון סקוט מתקופת העידן ההרואי של חקר אנטארקטיקה. בזמן שערכה מחקר על הנושא, שייפר נסעה לקיימברידג' אנגליה, אבל גילתה לדאבונה שהמסמכים האישיים שנותרו מקתלין סקוט, כמעט ולא היו בני שימוש עבור הספר שתכננה לכתוב. בזמן זה, החליטה שייפר לנצל את שהותה באנגליה, ולבקר באיי התעלה - בגרנזי. לרוע מזלה, כשנחתה בגרנזי שדה התעופה נסגר בשל ערפל כבד, ושייפר מצאה את עצמה קוראת ספרי היסטוריה שמצאה במקום על הכיבוש הגרמני של גרנזי במשך מלחמת העולם השנייה.
עשרים שנה מאוחר יותר, החליטה שייפר להתחיל לכתוב ספר על גרנזי. היא נטשה את התוכנית לכתוב את הביוגרפיה של סקוט באומרה ש"כל מה שרציתי היה לכתוב ספר שמישהו יאהב מספיק כדי לפרסמו".
אחרי שכתב היד אושר לפרסום ב-2006, העורך של הספר ביקש שייערכו כמה שינויים שדרשו עריכה ושכתוב רבים; אולם בתקופה זו, בריאותה של שייפר החלה להתדרדר מה שהוביל לבסוף למותה ב-16 בפברואר 2008. שייפר ביקשה מבתה של אחותה סינתייה, אנני בורוז, סופרת ילדים מוערכת, לסיים את מלאכת השכתוב והעריכה המחודשת. בורוז אכן ניאותה לעשות זאת, ולכן קיבלה את הקרדיט עבור כתיבה משותפת של הספר יחד עם שייפר.
עלילה.