לילה לאחר סאמרסלאם, דווח ש"השד" יגן על התואר נגד סטרומן וריינס בקרב ללא חוקים משולש אשר ייערך באירוע פייבאק. בתוכנית "סמאקדאון" באותו השבוע, ריינס התחבר לשורות המנג'ר, פול היימן.
Play Records
דייויד וילקי (צייר)
ג'ואן מריי
כריס סינגלטון
כריסטופר קארל "כריס" סינגלטון הבן (באנגלית: .Christopher Carl "Chris" Singleton Jr; נולד ב-21 בנובמבר 1989) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בקבוצת אנאדולו אפס מליגת העל הטורקית והיורוליג, בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר.
קריירת מכללות.
סינגלטון נולד וגדל בעיר קאנטון שבג'ורג'יה, ובין השנים 2008–2011 למד באוניברסיטת המדינה של פלורידה. בעונתו השלישית בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה, 2010/2011, הוביל את פלורידה סטייט בממוצעי נקודות (13.1), ריבאונדים (6.8) וחטיפות (2.0) למשחק, והוליך אותה לצד דרווין קיצ'ן להעפלתה הראשונה מזה 18 שנים לשלב שמינית גמר טורניר אליפות המכללות (NCAA Sweet Sixteen). במשחק שמינית הגמר קלע 16 נקודות ואסף 9 ריבאונדים, אולם קבוצתו הפסידה מול אוניברסיטת וירג'יניה קומונוולת' בתוצאה 71–72. בסיום אותה עונה, בה זכה בתואר "שחקן ההגנה של מחוז ACC", עזב את האוניברסיטה לטובת התמודדות לבחירה בדראפט ה-NBA.
קריירת משחק מקצועית.
בדראפט ה-NBA 2011 נבחר סינגלטון על ידי וושינגטון ויזארדס, בבחירה ה-18. ב-3 עונותיו עם הוויזארדס שותף ב-148 מתוך 230 משחקי הקבוצה, ורשם ממוצעים כוללים של 4.1 נקודות ו-3.2 ריבאונדים בממוצע למשחק בלבד. בפלייאוף ה-NBA העפילה וושינגטון לחצי גמר האזור המזרחי, אולם סינגלטון עצמו לא שותף כלל לאורך הפלייאוף. בסיום אותה עונה עזב את הוויזארדס, לאחר שתם חוזהו בקבוצה.
בקיץ 2014 חתם על חוזה בקבוצת ג'יאנגסו דראגונס מליגת העל הסינית. ב-17 משחקיו בקבוצה קלע 22.5 נקודות בממוצע למשחק, בטרם שוחרר.
בינואר הצטרף לקבוצת אוקלהומה סיטי בלו מליגת הפיתוח של ה-NBA. עד לסיום עונת 2014/2015 קלע 9.2 נקודות בממוצע למשחק.
לקראת עונת חתם על חוזה בקבוצת לוקומוטיב קובאן הרוסית, אשר השתתפה בליגת VTB וביורוליג. במשחק החמישי והמכריע של סדרת רבע גמר היורוליג, מול ברצלונה, הצטיין סינגלטון עם 16 נקודות, 12 ריבאונדים ו-27 נקודות מדד – אשר סייעו לקבוצתו לנצח בתוצאה 81–67 ולהעפיל לפיינל פור היורוליג, לראשונה בתולדותיה. במשחק חצי הגמר קלע סינגלטון 6 נקודות בלבד, וקובאן הפסידה מול צסק"א מוסקבה בתוצאה 81–88. לאורך עונתו היחידה בקבוצה העמיד ממוצעים של 8.4 נקודות ו-4.5 ריבאונדים למשחק.
בין יוני לספטמבר 2016 שיחק עבור קבוצת "אנחווי דראגונס" מליגת המשנה הסינית. סינגלטון הוביל את הקבוצה לזכייה באליפות הליגה, ובסיום העונה זכה בתואר השחקן המצטיין של משחק הגמר.
לקראת עונת חתם על חוזה בפנאתינאיקוס היוונית. בשתי עונותיו בקבוצה זכתה פנאתינאיקוס באליפות ליגת העל היוונית, והודחה מהיורוליג בשלב רבע הגמר. לאורך התקופה רשם סינגלטון ממוצעים כוללים של 11.2 נקודות ו-5.8 ריבאונדים למשחק ביורוליג.
ביולי 2018 חתם על חוזה בברצלונה הספרדית. בעונתו היחידה בקבוצה גברה ברצלונה על ריאל מדריד במשחק גמר גביע המלך (94–93), והפסידה מולה בסדרת גמר ליגת העל הספרדית (1–3). כמו כן הודחה הקבוצה מהיורוליג בשלב רבע הגמר.
בספטמבר 2019 הצטרף לקבוצת אנאדולו אפס הטורקית.
Incesticide
Incesticide (מאנגלית "הדברה") הוא אלבום האוסף הראשון של להקת נירוונה, שיצא ב-1992 בחברת DGC רקורדס. הוא שוחרר ב-14 בדצמבר 1992 באירופה וב-15 בדצמבר 1992 בארצות הברית. האוסף הגיע בשיאו למקום ה-39 במצעד הבילבורד 200 האמריקאי.
רקע.
בתחילת 1992, ג'ונתן פונמן מהלייבל סאב פופ, יצא קשר עם גארי גרש, שהחתים את נירוונה בלייבל DGC רקורדס, והודיע לו כי לסאב פופ מספר שירים שהוקלטו ולא שוחררו על ידי הלהקה. במקור הלהקה התכוונה לשחרר את שירים אלו דרך סאב פופ ולקרוא לו בשם הציני "Cash Cow", אולם סאב פופ לא יכלה לייצר ולקבל את יחסי הציבור המספיקים לדעת הלהקה, כמו רשת ההפצה הרגילה שלהם, גפן רקורדס. סאב פופ מכרה את הזכויות לאוסף השירים הללו לגפן רקורדס בכפוף לכך שהלהקה תאשר ותפיץ אלבום כזה עד לקריסמס 1992.
בזמן זה שירים אלו הסתובבו באופן לא רשמי בין מעריצי הלהקה (באיכות נמוכה), והלהקה רצתה לתת למעריציה את השירים באיכות גבוהה יותר. בספר "Cobain Unseen" כתב צ'ארלס ר. קרוס בדיעבד כי קורט קוביין הסכים לשחרור האוסף כיוון שניתנה לו הזכות המלאה לעצב את עטיפת האלבום.
השירים הוקלטו בתקופות שונות, וחלקם הוקלטו כאשר ללהקה לא היה הרכב יציב, וכך יצא שבאוסף זה ישנם ארבעה מתופפים שונים: צ'אד צ'אנינג, דן פיטרס, דייל קרובר ודייב גרוהל.
6 מתוך 15 השירים באלבום הם גרסאות שלא שוחררו מעולם: "Been A Son", "Polly", "Hairspray Queen", "Aero Zeppelin", "Big Long Now", "Aneurysm""
נישואים חד-מיניים בישראל
אריאל צבל
אריאל צׂבל (נולד ב-14 בספטמבר 1967) הוא תאורטיקן ישראלי של יחסי אדם-חיה ופעיל זכויות בעלי חיים, המתמחה בניתוח ידע טכנולוגי ומדעי בנושא בעלי-חיים באמצעות כלים ביקורתיים המקובלים במדעי הרוח ובמדעי החברה.
עבד כעורך, ככותב וכמחנך בעמותת אנימלס, וכצפר בחברה להגנת הטבע; מלמד על יחסי אדם-חיה במכללת אורנים.
ביוגרפיה.
אריאל צבל גדל בתל אביב ומתגורר ביבנה.
עבד כרכז נתונים של סקרי נדידה במרכז המידע על עופות דורסים (כיום מרכז הצפרות הישראלי) בחברה להגנת הטבע (1988–1991) ופרסם דוח"ות על סקרי נדידת ציפורים, המשמשים כמקורות על נדידה בישראל.
למד אמנות במדרשה לאמנות ברמת השרון (1990–1993), ולימד ציור במסגרות שונות. בתקופת לימודיו השתתף בהקמת כתב-העת הד הגרונד ושימש כעורכו. שימש כעורך מדעי של אסופת המאמרים שהופקה לתערוכה בשר ודם במוזיאון על התפר.
ב-1998 החל לעסוק בהיבטים היסטוריים ופילוסופיים של יחסי אדם-חיה, במסגרת לימודי התואר השני במכון להיסטוריה ולפילוסופיה של המדעים והרעיונות באוניברסיטת תל אביב, ובשנת 2012 קיבל שם תואר דוקטור לפילוסופיה, על העבודה "מעמדו של ידע אמפירי באתיקה הבין-מינית" שכתב בהנחייתו של פרופ' גדעון פרוידנטל.
מלמד על יחסי אדם-חיה במכללת אורנים.
עבודה באנימלס.
עבד בעמותת אנימלס (בעבר: אנונימוס לזכויות בעלי חיים) שבה ייסד ביולי 2001 את כתב-העת האלקטרוני "זכויות בעלי-חיים השבוע", ועבד כעורכו וככותבו העיקרי עד יולי 2013. השבועון הופץ ליותר מ-40,000 מנויים, וכתבות השבועון עובדו למאמרים ופורסמו באתר העמותה. כ-500 המאמרים שיצרו צבל ושותפיו באתר העמותה מהווים את מאגר המידע המקיף ביותר על זכויות בעלי-חיים בשפה העברית.
במסגרת עבודתו בעמותת אנימלס תכנן צבל הרצאת מבוא לזכויות בעלי-חיים עבור מסגרות חינוך שונות. הגרסה המוקדמת של ההרצאה הופקה בשנת 2003, ומאז הועברו גרסאות שונות שלה בפני מאות אלפי תלמידים.
צבל העביר הרצאות רבות לקהל הרחב, לרבות קורס "החברה הרב-מינית" (2013-2011), והוא מנהל דף פייסבוק תחת כותרת זו.
עבודה עיונית.
עבודתו של צבל מוקדשת לחשיבה מחודשת על בעלי-חיים במונחים חברתיים ומוסריים. לדבריו, המושג "החברה" מתייחס בשימוש המקובל בו לבני-אדם בלבד, לעיתים תוך הכללת חיות בית, "אך אל רובן הגורף של החיות אנו רגילים להתייחס כאילו הן נפרדות לחלוטין מהחברה. הן נחשבות בתור חלק מהטבע ולכן מתייחסים אליהן במונחים מתחום הביולוגיה; או שהן נתפסות בתור אובייקטים גרידא של פעילות חקלאית, כלכלית ומדעית". צבל טוען ש"החברה" כוללת בתוכה בני-אדם וחיות ממינים שונים גם יחד, ואילו הגבלת הדיון בחיות לביולוגיה, לחקלאות ולכלכלה היא מעשה חברתי מובהק של כוחנות והדרה.
על רקע השקפה זו עוסק צבל בניתוח טקסטים שנכתבו למטרות יישומיות בחקלאות או במחקר החקלאי והביולוגי, בניסיון לחשוף את מערכת היחסים הבין-מינית המסתתרת מאחורי הידע הטכנולוגי, החקלאי והמדעי. בכך חורגת עבודתו מהגישה המקובלת יותר ב"לימודי בעלי-חיים" (Animal Studies) – הסתמכות על מקורות שנוצרו מלכתחילה בכוונה להצהיר על יחס מסוים לבעלי-החיים. צבל טוען שמקורות כאלה עוסקים בתחומים שוליים, וממילא הם מוטים באופן פולמוסני לטובת בעלי-החיים או בני-האדם הקשורים בהם, או נגד אלה או אלה. צבל קובע שכדי לעמוד על אופי היחסים הבין-מיניים "נדרשת מידה מיוחדת של הסתמכות על נתונים עקיפים, הלקוחים מתוך השיח הכלכלי-טכנולוגי, ועל מקורות 'נייטרליים', אשר במבט ראשון אינם מתייחסים לחיות: תעודות ותיאורים של פעילות חקלאית ופעילות במקצועות אחרים הכרוכים בניצול חיות בקנה-מידה גדול, ספרות הדרכה לחקלאים ולבעלי מקצוע אחרים, ותיאורים של צריכת מוצרים שהופקו מחיות". ניתוח היסטורי כזה מופיע בכמה עבודות שכתב צבל, שבהן הוא מתאר את "התפתחות חברות התעשייה והצריכה המודרניות דרך אופן צריכת בעלי-חיים ותוצריהם [...] לא מסתפק בדיון תאורטי על המנגנונים של הכחשת האלימות והדחקתה בחברה המודרנית, אלא קושר את התיאוריות הגדולות להתפתחויות טכנולוגיות וכלכליות ספציפיות, ובכך מעביר את הדיון במודרנה ובהשלכותיה מן המעורפל אל הממשי והברור." מסקנתו המרכזית היא שהתהליך ההיסטורי המרכזי שהתחולל במאות השנים האחרונות ביחסים הבין-מיניים הוא ניכור גובר של בני-האדם כלפי בעלי-החיים. הניכור כרוך בדרך-כלל בהרעת מצבם של בעלי-החיים המנוצלים במתקנים התעשייתיים, אך צבל סבור שאין קשר הכרחי בין תיעוש חקלאי ובין הרעת מצבן של החיות, ולמעשה מצבן תלוי באיכות הטכנולוגיה החקלאית ובלחצים החברתיים הקובעים את אופן השימוש בה.