רד מגיע לעיר ורמיליון ונכנס לספינה, שם הוא נלחם נגד בלו ומקבל מקפטן הספינה את מהלך ה-HM (מתקפות מיוחדות שפוקימונים לומדים ויכולים להשתמש בהם מחוץ לשדה הקרב) לחיתוך - cut בעזרתה הפוקימונים של רד יכולים לחתוך עצים שחוסמים לרד את הדרך. רד משתמש במהלך כדי לחתוך את העץ שחוסם את הגישה למכון העיר ובו הוא מנצח את סמל סרג', מנהיג מכון החשמל ומקבל ממנו תג.
רד ממשיך במסעו ומגיע לעיר לבנדר, היכן שמגדל הרוחות, שהוא בית קברות לפוקימונים נמצא. בהגיעו לעיר סלדון, רד מגלה שהבסיס של צוות רוקט ממוקם מתחת לקזינו בעיר ויוצא לעצור אותם. בבסיס הסודי, רד פוגש לראשונה את ג'יאובני, מנהיג צוות רוקט. רד מנצח את ג'יאובני בקרב ומקבל ממנו משקפת מיוחדת, בעזרתה הוא יכול לראות את הרוחות במגדל הרוחות בעיר לבנדר. באותו הזמן, רד מנצח את אריקה, מנהיגת מכון העשב בעיר ומקבל ממנה תג. רד חוזר לעיר לבנדר ובעזרת המשקפת שקיבל מג'יאובני הוא מצליח לראות את פוקימוני הרוח החיים במגדל. רד מגלה שצוות רוקט נמצא גם הוא במגדל וחטף פוקימון בשם קיובון, שהגיע למגדל במטרה להתאחד עם רוחה של אמו, פוקימון בשם מרוואק שנהרגה על ידי צוות רוקט. רד מנצח את צוות רוקט ומחלץ את קיובון ואיש בשם מר פוג'י, שבתמורה מעניק לרד חליל מיוחד. בעזרת החליל, רד מסוגל להעיר פוקימון בשם סנורלקס משנתו לאחר שזה חסם את הדרך לעיר הבאה. רד ממשיך לכיוון העיר פושיה, שם הוא מנצח את קוגה, מנהיג מכון הרעל בעיר ומקבל ממנו תג. בעיר פושיה ממוקם אזור הספארי, בו מאמנים מקבלים 30 כדורי ספארי ויכולים לתפוס שם פוקימונים ייחודיים. רד נכנס לאזור הספארי, מקבל מאחד המנהלים את המתקפה Surf - גלישה המסייעת לו לחצות נהרות וימים במחוז וכן מוצא שן זהב אבודה, אותה הוא מחזיר לאחד התושבים בעיר ומקבל ממנו את המתקפה Strength - חוזק, איתה הפוקימונים של רד מסוגלים להזיז אובייקטים גדולים.
רד ממשיך בדרכו לעיר ספרון, שם הוא מגלה שמכון העיר חסום על ידי צוות רוקט שהשתלט על העיר ועל בניין של חברת טכנולוגיה בשם Sliph co. רד מציל את יושבי הבניין מצוות רוקט ונלחם בג'ובאני בשנית. מסתבר שהחברה מייצרת פוכדור בשם "המאסטר בול" שמסוגל ללכוד פוקימונים בלי שהם יברחו וג'יאובני רוצה את הכדור הזה. רד מנצח אותו וצוות רוקט נסוג מהעיר. רד נלחם נגד סברינה, מנהיגת מכון העל חושי ומקבל ממנה תג.
רד חוצה בשחיה את הים בקאנטו ומגיע לאי סיניבאר, היכן שמכון האש ממוקם. אך המכון נעול וכדי להיכנס אליו, על רד להיכנס לאחוזת הפוקימונים - מבנה ישן והרוס שממוקם על האי במטרה למצוא מפתח סודי שפותח את המכון. רד מצליח למצוא את המפתח באחוזה ובדרך לומד על פוקימון מלאכותי שנוצר באחוזה, אך ברח ממנה והרס את המבנה. רד מצליח להיכנס למכון העיר ומנצח את בליין, מנהיג המכון ומקבל ממנו תג.
רד מבין שהמכון השמיני והאחרון הוא מכון האדמה בעיר ורידיאן, הממוקמת מעל העיר פאלט, אך המכון סגור זמן רב ומנהיגו נעדר. רד מגלה שמנהיג המכון חזר ונכנס כדי לנצח אותו. רד מגלה שמנהיג המכון הוא לא אחר מאשר ג'יאובני בכבודו ובעצמו ורד מצליח לנצח אותו בקרב ולקבל ממנו תג. ג'יאובני, שהתרגש מהלהט והחוזק שרד הציג בקרב, מחליט לפרק את צוות רוקט ולהקדיש את זמנו לאימון פוקימונים במטרה להתחזק ולהפוך למאמן טוב יותר.
רד שם פעמיו לליגת הפוקימונים, עובר את דרך הניצחון (מערה שמובילה לליגה) ונלחם נגד "רביעיית האליט":
לורליי - אליטת הקרח.
ברונו - אליט הלחימה.
אגאת'ה - אליטת הרוח.
לאנס - אליט הדרקונים.
לאחר שרד מנצח את לאנס, הוא מבשר לו שמישהו כבר הקדים אותו והוכתר כאלוף הליגה. רד מגיע להתעמת עם האלוף ומגלה שזהו בלו, שהגיע לליגה וניצח את רביעיית האליט לפניו. רד מנצח את בלו בקרב ומקבל את התואר אלוף ליגת קאנטו ומאסטר פוקימון.
לאחר המשחק.
לאחר שהשחקן סיים את המשחק הראשי הוא יכול להמשיך לשחק ולסיים משימות שונות:
- לתפוס את שלושת הציפורים האגדתיות: מולטרס - ציפור האש (ממוקמת בדרך הניצחון), זאפדוס - ציפור החשמל (ממוקמת בתחנת הכוח מאחוריי העיר סרוליין) וארטיקונו - ציפור הקרח (ממוקמת באי "סיפום").
- לתפוס את מיוטו - הפוקימון המלאכותי שנוצר באחוזה באי סיניבר בעזרת ה-D.N.A של פוקימון אגדי בשם מיו. מיוטו חי במערה מעל העיר סרוליין, אליה השחקן יכול להיכנס רק לאחר שהפך לאלוף הליגה.
- לתפוס את הפוקימון האגדי מיו (היה חלק מאירוע של חברת נינטנדו, כיום ניתן לתפוס אותו רק בעזרת צ'יטים או לקבל אותו בהחלפה משחקן אחר).
- לתפוס את כל 151 הפוקימונים במחוז ולהשלים את הפוקידע.
פיתוח.
את המשחקים תכנן ופיתח סטושי טג'ירי בין השנים 1991–1995 עבור חברת נינטנדו. בשנת 1995 הוציאה נינטנדו לשוק את משחק התפקידים פוקימון כמשחק וידאו עבור קונסולת המשחקים הניידת גיים בוי. המשחקים כללו גרפיקה שהייתה חדשנית לאותן שנים בקונסולות ניידות, והצליחו מאוד בשנים 1995 עד 1999. הם כללו את הדור הראשון (151 הפוקימונים הראשונים שהומצאו). המשחקים יצאו ביפנית ותורגמו לאחר מכן לשפה האנגלית ולשפות אירופאיות אחרות.
בעקבות ההצלחה של פוקימון אדום וירוק, הופצו בשנת 1996 ביפן גרסה נוספת של המשחק שנקראה פוקימון כחול שכללה בעיקר שיפורים גרפיים. עלילת המשחק, ההרפתקאות, הגרפיקה והאזורים השונים וכן הפוקימונים במשחקים אלו היו זהים לאלה של פוקימון אדום וירוק. המנוע של פוקימון כחול היפני שימש לגרסאות של פוקימון אדום וכחול מחוץ ליפן, והחלו להמכר בארצות הברית משנת 1998, ובאירופה החל משנת 1999. פוקימון כחול האמריקאי/אירופאי הוא גרסה של פוקימון ירוק היפני שרצה מעל המנוע של פוקימון כחול היפני, בעוד שלפוקימון כחול היפני אין גרסה "מקבילה" מחוץ ליפן.
משחקיות.
המשחקים מבוססים על איסוף חרקים, תחביב שהיה לסטושי טג'ירי כילד. במשחקים השחקן משחק מאמן פוקימונים, היכול לתפוס פוקימונים, לאמן אותם, ולהילחם איתם בקרבות נגד פוקימונים אחרים, כאשר כל קרב מחזק את הפוקימון ומעלה אותו רמות. מטרת השחקן היא להביס את מנהיגי מכון, שהם קבוצה של שמונה מאמנים המתמחים בסוג אחד של פוקימונים, ובאליט פור, שהם קבוצה של מאמני הפוקימונים הטובים בעולם, ולתפוס את כל הפקימונים.
הפוקימונים ההתחלתיים הם: צ'רמנדר, סקווירטל ובלבאזור.
פוקימון צהוב.
בשנת 1997 עלתה לשידור ביפן סדרת אנימה המבוססת על הרעיון שהציגו המשחקים הקודמים - מאמן פוקימונים צעיר שבוחר פוקימון להתחיל איתו את המסע, ויחד איתו לוכד פוקימונים נוספים אשר יסייעו לו בהמשך מסעו. התוכנית נקראה "פוקימון", בהתאם למשחקים.
בספטמבר 1998 פורסם עוד משחק, פוקימון צהוב (Pokémon Yellow Version) שנוסף לסדרת המשחקים של פוקימון, המבוסס על עלילת האנימה. הגרפיקה של המשחק הייתה דומה לגרפיקה של המשחקים הקודמים,
כאשר השינוי המשמעותי היה, שבדומה לאנימה הגיבור מתחיל עם פיקאצ'ו שעוקב אחרי השחקן, ואין באפשרותו להכניס אותו לפוכדור ולפתח אותו.
המשחק תורגם לשפות רבות, ונמכר בצפון אמריקה ב-1999 ובאירופה בשנת 2000.
מגדל בלפרון
מגדל בלפרון (באנגלית: Balfron Tower) הוא בניין דירות בן 27 קומות, המצוי בשכונת פופלר של רובע טאוור המלטס שבלונדון.
המבנה מהווה חלק מאחוזת בראופילד (Brownfield estate) שבקרבת מנהרת בלקוול.
תיאור המבנה וייחודו.
המבנה תוכנן על ידי האדריכל ארנו גולדפינגר, והוא דומה ביותר למבנה מאוחר יותר שתכנן גולדפינגר - מגדל טרליק. המבנה בנוי בסגנון האדריכלות הברוטליסטי שהיה נפוץ בלונדון בשנות ה-60 של המאה ה-20.
מגדל בלפרון (כמו גם מגדל טרליק) נחשב על ידי רבים לאחד מהמכוערים שבמבני העיר לונדון. גולדפינגר כה אהב את הבניין עד שעבר להתוגרר בדירה 130 בקומה ה-26 בשנת 1968. הוא התגורר בדירה חודשיים עד שהושכרה על ידי בעלי הבניין.
גולדפינגר עיצב את בית קארדייל ובית גלנקרי הסמוכים בסגנון התואם את סגנון הבנייה של מגדל בלפרון.
גובהו של המגדל 84 מטרים ובו 146 דירות. מעליות הבניין מצויות במגדל נפרד ושבעה מסדרונות מקשרים כל קומה שלישית במגדל המעליות אל הבניין. שתי הקומות שאינן מקושרות אל מגדל המעלית מקושרות אל מסדרון הקישור באמצעות מדרגות פנימיות. כך לדוגמה, הקומה ה-12 במגדל המעליות מקושרת למגדל הדירות. על מנת להגיע לקומות 11 ו-13 יש לרדת או לעלות מהמעליות בקומה 12.
במבנה אין רק דירות מגורים, אלא גם חללים משותפים, כמו חדרי כביסה, חדרים לחוגים ולמוזיקה, וגן ילדים וחנויות במבנה צמוד.
בשנת 1998 הוכרז המבנה כמבנה בעל חשיבות ארכיטקטונית שיש לשמרו.
קנזאבורו אואה
קנזאבורו אואה (ביפנית: 大江 健三郎 ; נולד ב-31 בינואר 1935) הוא סופר יפני וזוכה פרס נובל לספרות לשנת 1994.
חייו.
אואה נולד בעיר קטנה ביער של האי שיקוקו ביפן. משפחתו הייתה נטועה במקום זה זמן רב, ואף אחד מבני הקלאן לא עזב כדי לעבור לערים הגדולות. נשות החמולה אף הן היו מספרות של אגדות מקומיות כמו גם של היסטוריה מקומית. סיפורים אלו אותם שמע בילדותו השאירו עליו את רושמן ובאו לידי ביטוי מאוחר יותר ביצירתו.