הסיקסק מצויד בטופר־דרבן חד במפרק הכנף, המשמש אותו לתקיפה של בעלי חיים ואף אדם המתקרבים אל צאצאיו. הדרבן ע"פ רוב מכוסה בנוצות הכנף, אך במעקב ארוך ובוחן אפשר להבחין בו בבירור. אורכו עשוי להגיע אף ל־12 מילימטר. הודות למאפיין זה נקרא שמו על ידי מחיי השפה העברית בשם "שרוני מזוין". השם סיקסק נבחר כמייצג את צליל קריאותיו, בהשפעת שמו בערבית "זקזאק". כמו כן, מכונה בערבית מדוברת "אבו ט'פר" כלומר, "בעל הטופר".
רוטב הולנדז
רוטב הולנדז בעבר נקרא גם רוטב הולנדי, זו אמולסיה של חלמון ביצה, חמאה מומסת, מים ומיץ לימון (או יין לבן או חומץ בן יין מצומצם). הרוטב מתובל לרוב במלח, פלפל לבן או פלפל קאיין. הרוטב מלווה בדרך כלל מאכלי דגים, פירות ים וירקות (בעיקר אספרגוס) וכן ביצים בנוסח בנדיקט. רוטב הולנדז הוא בין הרטבים הקלאסיים של המטבח הצרפתי. מקור השם הוא בחמאה המפורסמת של הולנד.
להכנת הרוטב ממיסים חמאה ומסננים אותה במסננת דקה. אחר כך מקציפים חלמוני ביצים, ובחלק מן המתכונים מוסיפים להם מעט מיץ לימון או יין לבן או חומץ בן יין מצומצם, בצלי פנינה, עלי דפנה ופלפל לבן. אל החלמונים מוסיפים את החמאה הפושרת בהדרגה. את הרוטב מתבלים במלח, פלפל לבן ומיץ לימון, לעיתים גם במעט רוטב ווסטר. רוטב שנקרש ניתן להפוך שוב לנוזלי על ידי הוספה של מעט מים קרים.
ניתן להכין רוטב אחר, דמוי הולנדי, על בסיס של רוטב לבן שאליו מוסיפים חלמונים, חמאה ומיץ לימון.
לאונרדו פונסיו
לאונרדו דניאל פונסיו (בספרדית: Leonardo Daniel Ponzio; נולד ב-29 בינואר 1981 בלס רוזאס, מחוז סנטה פה, ארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בקבוצת ריבר פלייט כקשר אחורי. זכה עד היום ב-17 תארים עם המועדון ונחשב בו לסמל.
קריירה.
פונסיו החל את הקריירה בקבוצת ניואל'ס אולד בויס, הוא שיחק בקבוצה החל מ-1999 ועד 2003 ואז הוחתם על ידי קבוצת ריאל סרגוסה הספרדית.
הוא שיחק שלוש עונות וחצי בסראגוסה, איתה זכה בגביע הספרדי ובסופר קאפ הספרדי (2004).
ב-2007 חתם בריבר פלייט, איתה זכה באליפות הקלאוסורה 2008. באותה שנה הוא שב לסראגוסה, שם הוא שהה עד 2012, שנה בה הוא חזר לריבר פלייט.
עם ריבר הוא שוב זכה באליפות (פינאל 2014), והתווספו לכך זכיות בטורנירים רבים: קופה קמפאונאטו (2013/14), גביע סודאמריקנה (2014), שלושה גביעי רקופה סודאמריקנה (2015, 2016, 2019), שני גביעי ליברטדורס (2015, 2018), גביע סורוגה בנק (2015), שלושה גביעי ארגנטינה (2016, 2017, 2019) ושני גביעי הסופר קאפ הארגנטינאי (2017, 2019). פונסיו סיים את הקריירה עם זכייה נוספת באליפות הליגה בעונת 2021 ובטרופאו דה קמפאונס באותה עונה.
הנבחרת.
פונסיו היה שותף לזכיית הנבחרת הצעירה של ארגנטינה בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 ב-2001. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת באוגוסט 2004 במשחק מול יפן, לזכותו שמונה הופעות במדי הנבחרת כשהאחרונה הייתה במשחק מול בוליביה ב־26 במרץ 2013.
תרנגולת פרעה
נשר מצרי
גביעונית הלבנון
גביעונית הלבנון (שם מדעי: "Fritillaria persica") היא מין בסוג גביעונית, גאופיט רב שנתי ממשפחת השושניים.
מאפיינים.
לגביעונית הלבנון בצל גדול המורכב ממספר מועט של גלדים; הוא נמצא בקרקע בעומק של כ-15 ס"מ, וממנו יוצאים שורשים לעומק. בתחילת החורף מצמיח הבצל גבעול, הגבעול נושא עלים מפותחים - בשונה מרוב הגאופיטים. העלים מוארכים, בעלי גוון ירוק-כחלחל. אורכו של הגבעול 60–150 ס"מ. גביעונית הלבנון פורחת בין פברואר לאפריל, על כל צמח פורחים 10–40 פרחים, המסודרים בתפרחת מפוזרת לאורך הגבעול. צורת הפרחים כשל פעמון קטן, אורכם כ-1.5 ס"מ, הם תלויים על עוקץ כשפתחם כלפי מטה והם מלווים בחפה ארוך. צבעם של הפרחים נע בין לבן לוורוד-ארגמן, וששת עלי הכותרת מעורקים בפסי אורך כהים.
תפרחתה של הגביעונית הלבנונית בלתי מסוימת - הפרח התחתון ביותר פורח ראשון. משך חייו של הפרח 9–12 יום. בתחילת הפריחה, צלקתו של הפרח בשלה להפריה והיא בולטת מעל ששת האבקנים שטרם הבשילו והתארכו, הצמודים לעלי הכותרת. למחרת הפריחה, מבצבצת טיפת צוף בבסיסו של אחד מעלי העטיף והאבקן שמולו מתארך, מתקרב למרכז הפרח, ומאבקו נפתח. בימים הבאים, נפתחים בזה אחר זה כל שאר האבקנים, ניצבים זקופים זמן מה ואחר נובלים.
נטייתם של הפרחים כלפי מטה מגנה על האבקה מפני הגשם, ולכן אין הפרחים נסגרים אפילו בימים גשומים. האבקה דבוקה למאבק על ידי ויסצין - חומר דביק המצמיד את האבקה לאבקן. נטייתו של הפרח כלפי מטה היא מנגנון מכוון למניעת הרטבת האבקה ולא תוצאה ממשקל הפרח, שכן לאחר ההפריה מתישר עוקץ הפרח כלפי מעלה.
גביעונית הלבנון מואבקת בעיקר על ידי דבורי דבש, וכן על ידי צרעות.
לאחר ההפריה נושר הפרח, ועוקצו מתיישר וזוקף את הפרי. הפרי הוא הלקט גדול, צורתו כשל מנסרה משושה. הזרעים חומים, צורתם שטוחה ומכונפת מעט והם ערוכים בצפיפות בתוך הפרי. הזרעים מופצים על ידי הרוח עם הפתח ההלקט בתום הקיץ ועם נענועי הרוח.
הזרעים נובטים בתחילת החורף, ובשלוש השנים הראשונות הם מוציאים רק עלה אחד. רק בשנה הרביעית צומח עליהם גבעול בעל עלים, ורק בשנה החמישית פורחת הגביעונית. מלבד ההפצה על ידי הזרעים, מתפתחת הגביעונית הלבנונית גם בצורה וגטטיבית: הבצל גדל כל שנה, וכשהוא נעשה גדול ביותר הוא מתחלק למספר בצלים קטנים.
שמה המדעי של הגביעונית - Fritillaria - גביע קטן לזריקת קוביות משחק נקרא על שם צורתם של הפרחים, זהו גם מקור השם העברי.
משרעת תפוצתה של הגביעונית הלבנונית היא מזרח-ים תיכונית - מישראל עד טורקיה. בארץ ישראל צומחת הגביעונית הלבנונית באזורי חורש ובתה, באדמות שונות, ובאזורים שונים. בחבל האירנו-טורני - באזור ספר המדבר צומח זן של גביעונית הלבנון שגבעולו קצר יותר, פרחיו מועטים וצבעם ארגמני כהה יותר מהזן הרגיל. בעבר, נחשב זן זה למין נפרד בשם גביעונית ערבית.
גביעונית הלבנון אינה נדירה בארץ ישראל, אך היא גם אינה נפוצה מאוד, ועל פי החוק נחשבת לצמח מוגן.
להקת חיל הים
להקת חיל הים היא להקה צבאית ישראלית. הלהקה נמנית עם הלהקות הצבאיות הראשונות שהוקמו בישראל ומהבולטות שבהן. שיא פעילות הלהקה היה בשנים 1961–1975. הלהקה הוציאה משורותיה כמה מטובי האמנים בישראל וביניהם: שלמה ארצי, ריקי גל, רבקה זהר ונטע ברזילי.
הלהקה מופעלת כיום במתכונת צוות הווי ובידור במפגשים פנימיים בחיל הים, ובהופעות מיוחדות לגיוס תרומות לצה"ל בחו"ל.
תוכניות ראשונות.
להקת חיל הים הוקמה ב־1948. במהלך מלחמת העצמאות הפיקה שתי תוכניות שנקראו: "תוכנית מספר 1" והשנייה – "הזקן והים", באדר תש"ט פורסם כי
כיוון שמפקדי החיל סברו שרמתה האמנותית של הלהקה אינה גבוהה מספיק, הורדה התוכנית לאחר שבועות בודדים. הלהקה פורקה וחבריה פוזרו בין בסיסים שונים בחיל הים.
במקביל ללהקה פעלה תזמורת ובשנת 1953 הופעלה מקהלת חיילות חיל הים.
שנות השישים.
הופעת בכורה "מפגש ה־13" – בשנת 1961 לקראת חגיגות יום החיל ה־13, שנחוג ב־13 ביולי 1961, הורכבה להקת חיל הים מחדש והפיקה את תוכניתה "מפגש ה־13". התוכנית נקראה על שם מנהג הפלי"ם למפגשי חברים ב־13 בחודש שהחל ב־13 ביולי 1946. הבמאי היה שרגא פרידמן, את המילים לתוכנית כתבו הסופר בנימין גל והפזמונאי דן אלמגור. המלחין מאיר נוי הלחין ועיבד את כל השירים. הידועים שבהם היו: "החיל הלבן", "השלוש עשרה" ו"מיטה קרה".
לאורך השנים כתבו ללהקה מיטב הכותבים, המלחינים והמעבדים כחיים חפר, דן אלמגור, מאיר נוי, סשה ארגוב, יוסי גמזו, אפי נצר, אריה לבנון, משה וילנסקי וחיים גורי, שירים רבים, בהם "אילו הייתה אורית בצוללת" (עמוס אטינגר/אריה לבנון), "הטרפדות" (יוסי גמזו/אפי נצר) ו"שיר השייטת" (נעמי שמר).
להקת חיל הים לא הרבתה להופיע לעומת להקות אחרות, אלא הופיעה רק באירועים מיוחדים של החיל, ושיריה לא הוקלטו באופן מסודר אף כי שאר הלהקות הצבאיות החלו כבר לייצר תקליטים רבים. התוכניות במשך השנים היו:
תקופת הזוהר.
תוכנית מס' 7 "במורל גבוה" – ב־1967 העלתה הלהקה את התוכנית "במורל גבוה". הלהקה מנתה מספר חברים אבל לרוב פוצלה, ורוב ההופעות היו בעצם רק של החיילת רבקה זהר לצד אקורדיוניסט. לראשונה, בשנה זו הקליטה הלהקה שיר בודד, שנקרא "ראי רחל" (שמואל רוזן/אפי נצר), וזוהר שרה בו את הסולו. אז החל לעבוד איתה המעבד יאיר רוזנבלום, שבמקביל עבד עם להקת הנח"ל.
תוכנית מס' 8 "וביום השלישי" – בשנת 1968, באה הלהקה לידי ביטוי מוצלח, בשל רצף האירועים ורמת המשתתפים. הניצחון מלחמת ששת הימים, והאופוריה שהייתה במדינה, נדרשו הלהקות הצבאיות להיות בשיאן. חברי הרכב חדשים דני ליטאי כבמאי הלהקה, יאיר רוזנבלום כמדריך המוזיקלי, שלמה ארצי, דבל'ה גליקמן, רבקה זהר, וריקי גל. הפכו את הלהקה מצוות הווי לאחת הלהקות הגדולות בצה"ל.
התוכנית נקראה "וביום השלישי", על שם אחד השירים בה, שבאופן נדיר ליטאי הלחין למילים של רוזנבלום. המערכונים באותה תוכנית נכתבו על ידי אפרים קישון, ישראל ויסלר וליטאי עצמו. התוכנית זכתה להצלחה גדולה, הלהקה זכתה בפרס כינור דוד לשנת תשכ"ח.
תוך כדי העבודה בתוכנית, נפצע רוזנבלום בתאונת דרכים. הוא נלקח לבית החולים, ולאחר החלמתו נלקח להבראה בקיבוץ שפיים, שם מצא טקסט שכתבה חברת המשק הצעירה, רחל שפירא, לזכרו של בן הקיבוץ שנפל במלחמת ששת הימים. הטקסט הולחן על ידי רוזנבלום, והפך לשיר המפורסם מה אברך, שצורף לתוכנית עם סולו של רבקה זהר.