טיעון חשוב אחרון מבוסס על העובדה שהנצרות התמקדה בראשיתה פחות במימרותיו של ישו ויותר במותו וקומו לתחייה, והייתה יהודית יותר מגויית באופייה, ואילו רק בשלב מאוחר יותר החלה להתפתח מסורת גנוסטית ונוצרית במובהק. ישו של תומאס אינו נשמע כיהודי וכי צורתו הנוכחית משקפת חשיבה גנוסטית של המאה השנייה, כמו דחייתם של נשים והעולם הפיזי, או האופן בו מתוארת דמותו של ישו כמיסטיקן.
המרכז הלאומי לאימונים ביבשה
המרכז הלאומי לאימונים ביבשה (מל"י 500) - מחנה שומרון (שמו הקודם: באלי"ש - בסיס אימון ליחידות שדה), ונודע גם בכינויו בסיס צאלים, הוא בסיס צבאי ישראלי הממוקם ליד קיבוץ צאלים בנגב, ומשמש כבסיס האימונים הראשי והגדול ביותר של יחידות זרוע היבשה בצה"ל. הבסיס נקרא על שם רא"ל דן שומרון. הבסיס ושטחי האש שלו מכסים שטחים נרחבים בנגב המאפשרים עריכת אימונים בסדרי גודל רחב, מאימוני גדוד ועד אוגדה. האימונים מתבצעים בו לאורך כל השנה, הן על ידי כוחות סדירים והן על ידי כוחות מילואים.
לאורך השנים הבסיס היה בכפיפות פיקודית של מפקד עוצבת סיני ששימש בשני התפקידים. בשנת 2016 הוחלט על פיצול הפיקוד, לאור הרצון למקד את עשייתו של מפקד מל"י באימונים, מוכנות והתעצמות היבשה.
היסטוריה.
במהלך השנים התרחשו מספר תאונות אימונים בשטחי האימונים של הבסיס, ביניהן מוכרות אסון צאלים א' בשנת 1990 ואסון צאלים ב' ב־1992.
עקב הקרבה לפזורה הבדואית, גודל שטחי האש, כמות פסולת המתכת הפזורה בהם, חלקה כמטרות אימון וחלקה כתרמילי תחמושת משומשת, כולל נפלים, קיימת בבסיס בעיה חמורה של גנבת מתכות וציוד משטחי האש והבסיס. בראשית 2021 נגנבו מהבסיס 93 אלף כדורי 5.56 מ"מ, באחת מגניבות התחמושת הגדולות בתולדות צה"ל.
מבנה.
בבסיס קיימים ארבעה מרכזים, זה לצד זה:
המרכז לאימונים באש (מא"ש).
במרכז מתקיימים אימונים ליחידות חי"ר, שריון והנדסה.
המרכז לאימונים טקטיים (מא"ט).
במרכז מתקיימים אימונים ליחידות חי"ר, חה"ן ושריון - על גבי רכבים ייעודיים המדמים שדה קרב בצורה וירטואלית. תחת המא"ט נמצאת יחידת המפעילות, במסגרתה מתבצעים אימונים בעזרת האמרים "מחופשים" המדמים רק"מים (רכב קרבי משוריין) לדוגמה טנק או נגמ"ש, ומבצעת אימונים טקטיים, ללא אש, המדמים לחימה בשדה קרב ולחימה במצבי אמת שונים.
מתקן האימונים ללוחמה אורבנית (המאל"א).
בשנת 2006, נחנך בפאתי הבסיס מתקן האימונים ללוחמה בשטח בנוי (המאל"א) הגדול בעולם. מתקן זה מכיל למעלה מ־600 מבנים, בהם מסגדים בעלי צריחים, מבנים בני 1–8 קומות, סמטאות, קסבות, מחנה פליטים, מרתפים ומעברים תת-קרקעיים וכן מערכות תקשורת מתקדמות. הפרויקט תוכנן במשרד פיטלסון שילה יעקובסון אדריכלים כשבראש צוות התכנון עמד האדריכל שמואל שילה. האתר מופעל על ידי הענף ללחימה אורבנית. במתקן מתאמנים כוחות רבים מכלל צה"ל ואף יחידות מצבאות זרים, דוגמת צבא ארצות הברית.
מרכז האש והאיסוף לתמרון (מרה"ש).
במרכז מתקיימים אימונים ליחידות התותחנים וליחידות האיסוף הקרבי.
המרכז לאימונים לוגיסטיים (מא"ל).
במרכז מתקיימים אימונים ליחידות לוגיסטיות (לוגיסטיקה, טכנולוגיה ואחזקה, רבנות, רפואה, משטרה צבאית ומשאבי אנוש).
מפקדת מל"י.
המפקדה מסייעת לכלל המרכזים בתחומי מודיעין, לוגיסטיקה, משאבי אנוש, תקשוב, רפואה ועוד.
סמואל האנמן
כריסטיאן פרידריך סמואל האנמן (בגרמנית: Christian Friedrich Samuel Hahnemann; 10 באפריל 1755 - 2 ביולי 1843), היה רופא גרמני, אביה המייסד של תורת ההומאופתיה אשר עקרונותיה פורסמו לראשונה בשנת 1796.
ביוגרפיה.
האנמן נולד בסקסוניה הגרמנית, באימפריה הרומית הקדושה דאז. הוא סיים את לימודי הרפואה ונחשב לבקיא מאוד בממצאי הכימיה בזמנו, ולרוקח מבריק. הוא היה חבר בתנועת הבונים החופשיים ושלט במספר רב של שפות, בהן לטינית ועברית.
בשלב מסוים בחייו מאס בדרך הרפואה המקובלת, שהתבססה באותם ימים על הקזות דם ומתן מסיבי של תרופות כימיות, ומיסד את ההומיאופתיה הקלאסית. דרך ריפוי זאת התבססה על מתן תרופות ורעלנים מדוללים, אשר במינון גבוה היו גורמים למחלה או תסמיניה. את הרעיון המרכזי של ההומאופתיה "דומה בדומה ירפא" תפש האנמן, כאשר בתקופה בה היה נפוץ מאוד השימוש בכינין לריפוי מלריה, האנמן לא הסכים עם הדעה הרפואית הרווחת שהכינין מרפא את המלריה עקב היותו "חומר מכווץ".
האנמן עסק בתרגום ספרי רפואה ובאחד מימי עבודתו נתקל בתמונת ההרעלה של כינין והופתע לגלות כי התמונה הראתה תופעה הדומה מאוד בתסמיניה למחלת המלריה שאותה מרפא הכינין עצמו. בעקבות מקרה זה ובאופן לא מקובל, החליט האנמן לצרוך כינין בעצמו למרות היותו בריא והוא הופתע לגלות שהוא מפתח את תסמיני המלריה. תופעה זו גרמה להאנמן לחשוב שהכינין מסוגל לרפא את מלריה בזכות יכולתו לגרום לתסמינים דומים אצל אנשים בריאים וכך החל תהליך ארוך של "פרובינג" - לקיחה של חומרים רפואיים על ידו ועל ידי תלמידיו ורשימת כל הסימפטומים שהם יוצרים והוצאת ספרים שאיגדו את המידע שנאסף ונקראו "חומרים רפואיים טהורים".
את עקרונות השיטה ניסח האנמן בספרו "האורגנון", אשר המהדורה השישית שלו, שיצאה לאחר מותו של האנמן בשנת 1843, ממשיכה להיות אבן היסוד של ההומיאופתיה הקלאסית עד ימינו.
לינפורד כריסטי
לינפורד סיסרו כריסטי, קצין (באנגלית: Linford Cicero Christie, OBE; נולד ב־2 באפריל 1960) הוא אצן בריטי, אלוף אולימפי (ברצלונה 1992), אלוף עולם (שטוטגרט 1993) ו-3 פעמים ברציפות אלוף אירופה (1986, 1990 ו-1994) בריצת 100 מטר.
הוא החזיק עד שנת 2021, בשיא האירופי בריצת 100 מטר - בתוצאה של 9.87 שניות שנקבעה באליפות העולם ב-1993.
ביוגרפיה.
לינפורד כריסטי נולד בסיינט אנדרו בג'מייקה, הוא גודל על ידי סבתו. בגיל שבע הוא היגר לבריטניה בעקבות הוריו שהיגרו חמש שנים קודם לכן. הוא למד בבית הספר הנרי קומפטון בפולהאם, בדרום מערב לונדון. הוא לא לקח את האתלטיקה ברצינות עד גיל 19.
תחילת הקריירה שלו לא הבטיחה רבות. הוא כשל במבחנים הבריטיים להיכלל בנבחרת לאולימפיאדת לוס אנג'לס (1984). לאחר שהחל להתאמן תחת הדרכתו של רון רודן החל לממש את יכולתו.
אלוף אירופה.
בשנת 1986 הוא זכה במפתיע באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בשטוטגרט, גרמניה בריצת 100 מטר במדליית זהב בתוצאה של 10.15 שניות וכן במדליית כסף במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכה באדינבורו בתוצאה של 10.28 שניות, אחרי בן ג'ונסון מקנדה (10.07 שניות).
באולימפיאדת סיאול (1988) כריסטי זכה במדליית הכסף בריצת 100 מטר בתוצאה של 9.97 שניות, אחרי קרל לואיס מארצות הברית שקבע שיא עולם חדש בתוצאה של 9.92 שניות ולפני קלווין סמית אף הוא מארצות הברית (9.99 שניות). את הריצה ניצח בן ג'ונסון הקנדי בזמן של שיא עולם מדהים 9.79 שניות, אך הוא ניפסל וניזרק מהאתר האולימפי בבושת פנים עקב שימוש בסמים אסורים.
אלוף אולימפי.
באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכה כריסטי במדליה היוקרתית ביותר, מדליית הזהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 9.96 שניות לפני פרנקי פרדריקס מנמיביה שקבע תוצאה של 10.02 ודניס מיצ'ל האמריקאי שקבע זמן של 10.04 שניות.
אלוף עולם.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בשטוטגרט בשנת 1993 זכה כריסטי במדליית הזהב בריצת 100 מטר בשיא בריטי חדש של 9.87 שניות, לפני האצנים מארצות הברית אנדרה קסון (9.92 שניות) ודניס מיצ'ל (9.99 שניות). אותה שנה כריסטי החזיק בכל ארבעת התארים החשובים בריצת 100 מטר אלוף אולימפי, אלוף עולם, אלוף אירופה ואלוף חבר העמים הבריטי.
בשנת 1993 כריסטי זכה בתואר ספורטאי השנה מתאם ה-BBC.
שנת 1994 הייתה פחות מוצלחת עבורו והובילה לירידה בהישגיו. באולימפיאדת אטלנטה (1996) הוא ניפסל עקב שני זינוקים מוקדמים בריצת הגמר ל-100 מטר וכך לא זכה להגן על תוארו.
באופן רשמי הוא פרש בשנת 1997 מריצה תחרותית.
נכון ל-2006 משמש כריסטי כמאמן אתלטים צעירים בארצו.
תומכי תמימים
לבונה
לְבוֹנָה (שם מדעי: "Boswellia") הוא סוג של עץ ממשפחת הבָּשְמִיִים, וכן שמו של שרף ריחני המופק ממנו.
סממן הלבונה מופק בעיקר מתת המין "Boswellia thurifera" (הידוע גם כ-"Boswellia sacra" או "Boswellia carteri"). השימוש העיקרי בלבונה הוא לקטורת.
מקור השם.
המקור העברי של השם לבונה הוא מקראי, למשל בשיר השירים המפרט את סוגי הבשמים: . משוער שהשם הגיע מהמילה לָבָן. בפניקית הוא קרוי "לבנת" ובארמית: "לְבוּנְתָּא".
באנגלית הלבונה קרויה "Frankincense", שם שמקורו בצרפתית עתיקה: "franc encens" ("קטורת טהורה"). הלבונה ידועה גם כ"אוליבאנום" (olibanum), שם שמקורו בערבית, "א (ל)-לֻבַּבאן" (لُبَّان), ומתייחס למוהל החלבי שמפיקים מקליפת עץ הלבונה לשם הכנת הבושם.
תיאור כללי.
הלבונה מיוצרת על ידי ייבוש טבעי של נוזל השרף של עצי הלבונה. הלבונה מופיעה בצורת גרגרים לבנים־צהבהבים או אדומים. הלבונה מסיסה בנוזל אורגני, אך לא במים. טעמה מר, ריחה מוגבר על ידי חימום והוא כבד ומתקתק. ללבונה יש יכולת חיטוי , ולכן אחד השימושים בה הוא לתרופות .
אזורי הגידול העיקריים של עצי הלבונה, וכן גם מקור הלבונה, הם בתימן, סומליה ואתיופיה. על פי המסופר בתנ"ך סביר להניח כי בתקופת המלך שלמה גידלו את הלבונה בעמק הירדן ובאזור ים המלח.