רויטל אמויאל
רויטל אמויאל (נולדה ב-10 באוקטובר 1977 באשדוד) היא כדורגלנית עבר ישראלית.
ביוגרפיה.
אמויאל גדלה במשפחה של כדורגלנים. אחיה הגדולים איז'ו אמויאל ויובל אמויאל שיחקו בקבוצת מכבי עירוני אשדוד. רויטל שיחקה עבור מועדון הכדורגל הפועל תל אביב, עמו זכתה במספר תארים, וכן בנבחרת ישראל בכדורגל. כאשר העפילה הפועל תל אביב לגביע נשים באופ"א 2001-2002, שיחקה אמויאל בכל שלושת המשחקים הקבוצתיים. מהלך הקריירה שלה הבקיעה 580 שערים. בחודש יוני 2003 פרשה ממשחק פעיל.
בשנת 2003 השתתפה בסרט "חלוצות" של פזית בן-חייל וגלית שקד שעסק בשלוש שחקניות כדורגל ישראליות.
שרונה נסטוביץ'
שרונה נסטוביץ' (נולדה ב-19 בדצמבר 1971) היא זמרת ישראלית.
ביוגרפיה.
נסטוביץ' נולדה בבת ים ולמדה בבית הספר רימון.
ב-1994 השתתפה כזמרת בלהקת הבית בסדרת תוכניותיו של דודו אלהרר "שירים ומשהו" בערוץ הראשון.
ב-1996 השתתפה באלבום הילדים "הדרקון הלא נכון", על פי סיפור של יהונתן גפן.
ב-1998 הצטרפה כסולנית ללהקת "הכל עובר חביבי" ואיתם הקליטה את האלבום "מי שמדבר על אהבה".
ב-2005 הוציאה את השיר "לא אומרת כלום" במסגרת פרויקט מטרופולין של עופר מאירי, ובהמשך הופק סינגל הבכורה שלה, "גבוה", שאותו כתב טל שגב. באותה שנה שיתפה נסטוביץ' פעולה עם אורן שטרית במסגרת הפרויקט "Guesthouse".
בחודש נובמבר 2006 יצא אלבום הבכורה של נסטוביץ', שנקרא בפשטות "שרונה נסטוביץ'", וכולל 11 שירים. נסטוביץ' כתבה חלק נכבד מהשירים, והאלבום כולל גם שירים שכתבו טל שגב, דני רייכנטל וארז ברזוליק. השירים הופקו על ידי אורן שטרית, דני רייכנטל, אייל קצב, זוהר בירגר ובועז וולף. האלבום מכיל גם את הקליפים לשירים "אוריאנה" ו"חופשי".
ב-2008 הקליטה נסטוביץ' ביצוע מחודש לשיר "היא לא תשוב" של להקת אתניX עבור האלבום "עבודה עברית 2".
בתחום הדיבוב, שרונה ביצעה את שיר הפתיחה של "לאן נעלמה כרמן סן דייגו?" עם מומי לוי, וגם דיבבה בסרטי שרק את הנסיכה פיונה.
זקיק
שאוגואן
שָׁאוֹגְוָאן (בסינית מפושטת: 韶关; בסינית מסורתית: 肇慶; בפין-יין: Sháoguān; מילולית: "מעבר יפה") היא נציבות עירונית במחוז גואנגדונג שבדרום הרפובליקה העממית של סין. ע"פ מפקד האוכלוסין משנת 2020 אוכלוסיית הנציבות העירונית מנתה 2,855,131 תושבים, מתוכם 1,028,460 בשטח האורבני.
היסטוריה.
בשאוגואן ליד העיירה מאבה נמצאו שרידים המעידים על התיישבות האדם (המכונה אדם מאבה) בתקופה שלפני 100,000 שנים. לעיר שאוגואן עצמה יש היסטוריה בת 2100 שנים, מאז הוכרז על השטח הכולל כיום את העיר שאוגואן כנפת צ'וג'יאנג בשנת 111 לפנה"ס, בתקופת שושלת האן. בשנת 265 לספירה כונה האזור הצפוני של גואנגדונג שכלל את שאוגואן בשם מחוז שישינג. בשנת 589 שונה שם האזור לשאוג'ואו על שם רכס ההרים הסמוך. השם שאוג'ואו נשמר כשם הנפה והעיר במשך מאות שנים אחר־כך. בתקופת שושלת האן היה האזור מקור חשוב למוצרי חקלאות ועמדת מפתח צבאית. בתקופות שושלת טאנג ושושלת סונג היה האזור מרכז מטלורגי חשוב, ובתקופת שושלת מינג ושושלת צ'ינג היה זה מרכז לגביית מיסים ומרכז מסחר משגשג. במלחמת העולם השנייה הייתה העיר בירת מחוז גואנגדונג תחת הכיבוש היפני (1938–1945). בשנות ה-50 וה-60 הואץ התיעוש עם פיתוחן של תעשיות מטלורגיות.
בדצמבר 2005 ארעה דליפה חמורה ממפעל האבץ בשאוגואן, כאשר לנהר הצפון העובר בשאוגואן והמשמש מקור למי שתייה, נשפכו מים מזוהמים בכמות גדולה של קדמיום. אספקת המים לעיר נותקה, והמים הגיעו במשך כמה ימים במכליות. הכבשן לייצור אבץ, השלישי בגודלו בסין, נסגר למשך חודש.
ביולי 2006 הוצפה העיר כשהמים הגיעו בחלק מהמקרים עד הקומה השלישית של בניינים רבים. שני בתי החולים של העיר הוצפו. בשני בתי סוהר שהוצפו היו הרוגים רבים. מעריכים כי יותר מ-200 איש נספו בשיטפון.
גאוגרפיה.
שאוגואן נמצאת בין קווי האורך '112°50 - '114°45 מזרח לקווי הרוחב '23°5 - '25°31 צפון. היא משתרעת על פני 18,413 קמ"ר בקצה הצפוני של מחוז גואנגדונג, היא גובלת בבירת המחוז גואנגג'ואו וב מדרום, מדרום-מערב עם , מדרום-מזרח עם ומצפון עם מחוזות חונאן וג'יאנגשי. רוב שטח הנציבות הוא הררי, כשנחלים ונהרות רבים חוצים אותה. העיר שנתנה את שמה לנפה בנויה על חצי אי שנוצר ממפגש הנהרות ווּ הזורם מכיוון צפון מערב וז'ן הזורם מצפון מזרח. הנהר שנוצר מאיחוד הנהרות, נהר הצפון (ביי ג'יאנג), זורם דרומה לגואנגג'ואו ונשפך בסופו של דבר לנהר הפנינה. גובה פני שלושת הנהרות נשמר על ידי סכר שהוקם על נהר הצפון 12 קילומטרים דרומית לעיר. בתחומי העיר נבנו שבעה גשרים החוצים את שלושת הנהרות.
אקלים העיר הוא סובטרופי גשום נוח, ויש הבחנה ברורה בין ארבע העונות. כמות המשקעים השנתית היא 1,910 מ"מ והטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 20.7° מעלות צלזיוס. בחורף יורד שלג בהרים שמצפון לשאוגואן.
כלכלה.
חקלאות.
מזג האוויר הנוח - כמות המשקעים הגדולה מצד אחד וכמות ימי השמש הרבים מצד שני - מאפשרים חקלאות אינטנסיבית. מוצרי החקלאות העיקריים הם אורז, ירקות (גם מחוץ לעונה), קנה סוכר, בוטנים, טבק, פירות, תה, פרחים, צמחי נוי פקעות טוואי המשי וברווזים. הממשל בשואוגואן מעודד משקיעים זרים ליצור ערך מוסף על ידי השקעה בגידולים חקלאיים ועיבודם.
יערנות.
12,700,000 דונם משטח שאוגואן מכוסים ביערות. היערות הם מקור עשיר לבעלי חיים וצמחים וידועים לכן כמאגר הגנים של דרום סין. מוצרי היער העיקריים כוללים עץ, חזרן, שרף, גינקגו, קליפת עץ ה-encomia (המשמשת ברפואה הסינית המסורתית), פטריות מאכל, ואגוזים.
מחצבים ותעשייה.
אזור שאוגואן עשיר במחצבים והוא מכונה "בירת המתכות (שאינן כוללות ברזל) של סין". בנפה מצויים 49 מחצבים שונים ו-218 אתרי כרייה. המחצבים כוללים פחם, עופרת, אבץ, נחושת, כספית, טונגסטן, אנטימון, ביסמוט, ויסודות נדירים אחרים, סלעים למלט וגרניט.
העיר היא מרכז התעשייה הכבדה של גואנגדונג בעיקר בתחומי המטלורגיה והאנרגיה. מוצרי התעשייה העיקריים הם ברזל ופלדה, חשמל, פחם, מלט, מכונות, מזון וטקסטיל. מועצת העיר מעודדת השקעות חוץ ובשנים האחרונות הושקעו בנפה כ-200 מיליון דולר מדי שנה. נכון ל-2006 יש יותר מאלף חברות בשאוגואן שהושקע בהן הון זר.
תיירות.
העיר נקייה, קלה לגישה, האוויר בה נקי, יש בה שירותים טובים לתיירים ובקרבתה יש כמה אתרי תיירות בולטים. בעיר טיילת מוצלת באורך של כ-20 ק"מ שנבנתה לאורך הנהרות שעיצבו את הטופוגרפיה של העיר. אתרי התיירות המרכזיים הם:
תחבורה.
רשת כבישים ומסילות ברזל מחברות את שאוגואן עם שאר המדינה. שאוגואן נמצאת על מסילת הברזל המחברת בין בייג'ינג לגואנגג'ואו. והיא נמצאת בקרבת האוטוסטרדה בייג'ינג-ג'והאי. ניתן להגיע לשאוגואן בקווי רכבות ואוטובוסים ישירים מהונג קונג, ממקאו ומערים נוספות בגואנגדונג. שאוגואן מוקפת נהרות וספינות הנהר הן אמצעי תחבורה פופולרי.
שאוג'ואו
חקלאות שלחין
חקלאות שלחין היא צורת גידול חקלאית המבוססת על השקיית הגידולים החקלאיים על ידי שליחת המים לערוגותיהם. מקורו של השם במילה הארמית "שלהי" שפירושה עייפות, ובהקשר של חקלאות, שדות שלחין הם שדות בעלי גידולים העייפים וצמאים למים.
בחקלאות שלחין מסורתית יוצרים בריכות אגירה ומסלולי הובלה של המים לערוגות.
חקלאות השלחין המודרנית משתמשת בשיטות השקיה נוספות כגון המטרה והשקיה בטפטוף. ירקות ופירות, ובישראל גם כותנה, אשר דורשים כמויות גדולות של מים, גדלים בחקלאות השלחין.
האינווליד
ארמון האינווליד (בצרפתית: Hôtel des Invalides; "אוֹטֶל דֶז אֶנְוָולִיד") הוא מכלול של בנייני מגורים, מוזיאונים וכנסייה ברובע השביעי שבגדה השמאלית של נהר הסן בפריז. המקום הוא מאתריה החשובים של העיר ונמצאים בו קבריהם של נפוליאון בונפרטה וגיבורי מלחמה צרפתים נוספים.
היסטוריה.
לואי ה-14 יזם את בניית מתחם זה על ידי צו שמתוארך ל-24 בנובמבר 1670, כבית מחסה והבראה לחיילים שנפצעו בזמן שירותם הצבאי ולחיילים נכים (בצרפתית: "Invalide"). ליברל בראיינט נבחר תחילה לשמש כאדריכל של האינווליד, האתר שנבחר ממוקם במישור הפרברי של גרנלה ("Plaine de Grenelle"). עד לסיום הפרויקט המורחב ב-1676, אורך החזית שפונה אל הסן היה 196 מטר, ולמתחם היו 15 חצרות שהגדולה מביניהם הייתה חצר הכבוד (Cour d'Honneur) שיועדה לשמש מצעדים צבאיים.
יוצאי הצבא נזקקו גם למקום פולחן. לשם כך ז'ול הרדוין-מנסארט סייע לבראיינט הזקן, והקפלה נבנתה לפי עיצובו של בראיינט לאחר מותו בשנת 1697. קפלה זו מוכרת בשם כנסיית סן לואי-דה-אינווליד (Saint-Louis-des-Invalides). נוכחות יומית חובה של יוצאי הצבא בשירותי הכנסייה הונהגה באינווליד. זמן קצר לאחר שהחלו התפילת של יוצאי הצבא, לואי הארבעה עשר הזמין את מנסארט לבנות קפלה מלכותית פרטית נפרדת, המכונה כיום כנסיית הכיפה על שם המאפיין הבולט ביותר שלה. בניית הקפלה הכיפתית הסתיימה בשנת 1706.
בשל מיקומו ומשמעותו, האינווליד שימש כמקום התרחשותם של כמה אירועים מרכזיים בהיסטוריה הצרפתית. ב-14 ביולי 1789 הסתערו פורעים פריזאים על האינווליד ותפסו את התותחים והמושקאות המאוחסנים במרתפיו, והשתמשו בהם להריסת הבסטיליה מאוחר יותר באותו יום. נפוליאון נקבר מתחת לכיפת האינוולידים בטקס מפואר בשנת 1840. בדצמבר 1894 נערך אירוע הורדת הדרגות וההשפלה של סרן אלפרד דרייפוס לפני הבניין הראשי, ואילו טקס החזרת הדרגות שלו התקיים בחצר המתחם בשנת 1906.