יונגברי הצטרף לארסנל בשנת 1998. קודם לכן, הוא שיחק במועדון הצמרת השוודי האלמסטדס בה-קו, בו הופיע 136 פעמים וכבש 16 שערים. ממוצע כיבוש השערים שלו השתפר באופן ניכר מאז שהצטרף לארסנל. מאמן ארסנל, ארסן ונגר, נקט צעד בלתי שגרתי ואישר את החתמתו של יונגברי לארסנל לאחר שצפה בו משחק במדי שוודיה נגד אנגליה בטלוויזיה, מבלי לערוך אחריו מעקב אישי ופיזי. זה נראה צעד מוזר מאוד, אולם ונגר שמע דברים רבים על הקשר המרכזי השוודי המחונן. ונגר ציפה בכיליון עיניים לראות איך יונגברי ישתלב בכדורגל האנגלי, נגד יריבים מקומיים. יונגברי ענה על כל הציפיות של ונגר ושל שאר הספקנים כאשר כבש שער במשחק הבכורה שלו בקבוצתו החדשה, נגד יריבתה השנואה והגדולה לתואר האליפות, מנצ'סטר יונייטד, וכל זאת לאחר שעלה לשחק כמחליף.
רבים מחשיבים את הצגות הכדורגל המבריקות של יונגברי כגורם מרכזי וקריטי שסייע רבות לארסנל לזכות בדאבל (אליפות וגביע) בעונת , זאת לאחר שקיבל את ההזדמנות לשחק בהרכב הראשון של הקבוצה בעקבות פציעתו של הצרפתי רובר פירס בברך לקראת סוף אותה העונה. יונגברי נכנס להרכב וכבש ברוב משחקיה האחרונים של ארסנל לאותה העונה, כולל במשחק מרשים בגמר הגביע נגד יריבתה מהבירה, צ'לסי.
יונגברי העדיף לשחק בעמדת הקיצוני הימני, אך לעיתים תפקד גם כקשר מרכזי. מאז הוא נאלץ להיאבק במספר פציעות חוזרות ולעיתים קרובות הוא התלונן שהוא סובל ממיגרנות. בשנת 2005 פציעת ירך חוזרת ומסתורית הובילה רבים לחשוש שייתכן ויש ליונגברי סרטן, אולם ההשערות הללו הופרכו.
עד ל-22 באוקטובר 2005 הופיע יונגברי במהלך 179 משחקי פרמייר ליג במדי ארסנל, כבש 45 שערים ובישל 24 שערים. בליגת האלופות, הוא שיחק 48 משחקים וכבש 13 שערים, ולקראת סוף ימיו בקבוצה, היה השחקן הוותיק ביותר בארסנל. בשנת 2007 עבר יונגברי לקבוצת וסטהאם יונייטד.
אחרי מספר עונות ב-MLS בקבוצות סיאטל סאונדרס ושיקגו פייר, חתם יונגברי ב-30 בדצמבר 2010 בסלטיק מליגת העל הסקוטית. ב-6 בספטמבר 2011 שוחרר מסלטיק וחתם בקבוצה שימיזו ס-פולסה מליגת העל היפנית. ב-24 באוגוסט 2012 הודיע על פרישתו ממשחק פעיל בגיל 35.
ב-25 ביולי 2014 חזר יונגברי מפרישתו, כאשר חתם לשלושה חודשים במומבאי סיטי מליגת העל ההודית. לאחר ארבעה משחקים בלבד בהם השתתף ועקב פציעה מתמשכת בגבו, עזב יונגברי את הקבוצה ופרש סופית.
קריירה בינלאומית.
יונגברי שיחק בנבחרת השוודית במהלך טורניר יורו 2000, במונדיאל 2002, ביורו 2004, במונדיאל 2006 וביורו 2008. הוא הופיע ב-74 משחקים במדי הנבחרת, וכבש 14 שערים. לאחר ההדחה בשלב הבתים מיורו 2008, הודיע על פרישתו מן הנבחרת.
קריירת אימון.
ארסנל.
ב-12 ביולי 2016 צרפה ארסנל את יונגברי לצוות האימון באקדמיית הכדורגל של המועדון.
וולפסבורג.
עם מינויו של אנדראס יונקר, אשר שימש כראש האקדמיה לכדורגל של ארסנל, כמאמנה של וולפסבורג ב-27 בפברואר 2017 הצטרף אליו גם יונגברי כעוזר מאמן בקבוצה. בספטמבר 2017, לאחר שישה חודשים במועדון, פוטרו יונקר וצוותו מאימון וולפסבורג.
חזרה לארסנל.
ב-12 ביוני 2018 שב יונגברי לארסנל כמאמן בקבוצת המילואים של המועדון. ב-5 ביוני 2019 קודם יונגברי לצוות האימון של הקבוצה הבוגרת כעוזר מאמן, וב-29 בנובמבר, לאחר פיטוריו של אונאי אמרי, מונה למאמן הזמני.
ב-1 בדצמבר 2019 ערך יונגברי את משחק הבכורה שלו כמאמן, בתיקו 2-2 מול נוריץ' סיטי, ושמונה ימים מאוחר יותר השיג את ניצחונו הראשון והיחיד כמאמן, 1–3 על וסטהאם יונייטד. לאחר מינויו של מיקל ארטטה חזר יונגברי למשרתו הקודמת כעוזר מאמן, ובמאזנו ניצחון אחד, שלוש תוצאות תיקו ושני הפסדים כמאמן הזמני. ב-22 באוגוסט 2020 עזב יונגברי את ארסנל.
חיים אישיים.
עבודה נוספת שבה הוא מחזיק היא דוגמנות. יונגברי מדגמן תחתונים עבור חברת ההלבשה של קלווין קליין. הוא גם משחק כדוריד, גולף והוקי קרח. הוא מתגורר כיום לסירוגין בהמפסטד שבלונדון ובהאלמסטד שבשוודיה.
ליגת ה-CBA
ליגת ה-CBA (באנגלית: Continental Basketball Association) הייתה ליגת כדורסל מקצוענית בארצות הברית. ייעודה הראשוני של הליגה היה לפתח כישרונות לליגת הכדורסל הבכירה בארצות הברית, ה-NBA.
הליגה הוקמה ב-23 באפריל 1946, תחת השם "ליגת הכדורסל של מזרח פנסילבניה" (Eastern Pennsylvania Basketball League). בשנת 1948 שונה שם הליגה ל-"ליגת הכדורסל המזרחית המקצוענית" (Eastern Professional Basketball League) ולבסוף ב-1970 קיבלה את שמה שהיה בשימוש עד לסגירתה.
בליגה זו שיחקו שחקנים אשר לא התקבלו ל-NBA או שנבחרו במקומות נמוכים בסיבובי הדראפט, ולעיתים גם שחקנים שכלל לא הצליחו להיבחר באחד מסיבובי הדראפט הנמוכים (הסיבובים השני והשלישי, שלא מבטיחים חוזה ב-NBA). מרבית השחקנים בליגה זו אינם מתאימים לרמה הגבוהה של ה-NBA. חלק גדול מהשחקנים עובר לשחק במקומות שונים ברחבי העולם במקום לנסות להתקבל ל-NBA. רבים מהם הגיעו לקבוצות באירופה ואפילו לאסיה, על מנת לשחק במסגרת הליגות הבכירות של המדינות מאותן יבשות.
מאמן הכדורסל פיל ג'קסון, המחזיק בשיא אליפויות ה-NBA בכל הזמנים (11), זכה בליגת ה-CBA באליפותו הראשונה כמאמן.
בין השנים 1998 ו-2000 היה אייזיאה תומאס הבעלים של ליגת ה-CBA, אותה רכש בכ-10 מיליון דולר. הוא קיווה להפוך את הליגה לליגת משנה של ה-NBA, אך דחה את הצעת ה-NBA לרכישתה תמורת 11 מיליון דולר. כשמונה בשנת 2000 למאמן אינדיאנה פייסרס אולץ להפקיד את ניהול הליגה לנאמנות עיוורת. הנהלת ה-NBA החליטה על הקמת ליגה משנה משלה, ה-NBDL, צעד שהוביל לפשיטת רגל כלכלית של ה-CBA. חמש קבוצות מן הליגה התחברו מיד לליגת ה-ABL, חמש הקבוצות האחרות התפרקו.
מאז הליגה התאוששה כלכלית, אך בשנותיה האחרונות, עזבו רוב קבוצות הליגה לליגות אחרות כמו ליגת ה-NBDL, ליגת ה-ABA המחודשת, וליגת ה-PBL, שהוקמה בשנת 2007. לעונת 2009/2010 נרשמה קבוצה אחת בלבד והליגה חדלה מפעילות.
שחקני CBA שהגיעו לישראל.
במשך השנים הגיע מספר רב של שחקני CBA לשחק בישראל, ולפעמים אלה היו שחקנים בכירים שעזרו לקבוצותיהם לזכות באליפות ה-CBA בשנים קודמות, ועברו במספר תחנות באירופה עד שקיבלו הצעה מקבוצה ישראלית. המפורסמים שבזרים שהגיעו מליגת ה-CBA לישראל הם:
מוזיאון חצר היישוב הישן
מוזיאון חצר היישוב הישן הוא מוזיאון אתנוגרפי השוכן ברחוב אור החיים ברובע היהודי, בסמוך לרובע הארמני, בעיר העתיקה של ירושלים. המוזיאון מציג את אורח החיים המסורתי של אנשי היישוב הישן במאתיים השנים שקדמו לנפילת הרובע היהודי במלחמת העצמאות.
מוצגי המוזיאון.
במוזיאון ישנו שפע של ריהוט, ביגוד וחדרים תקופתיים המשקפים את אופי החיים של "החצר היהודית" ברובע. חצר זו כללה מרחב מרכזי משותף שהוקף בדירות קטנות וצמודות זו לזו. במרחב זה היו הנכסים המשותפים של הדיירים, כולל בור מים, צמחי תבלין, מטבח ופינת כביסה. בתחומי המוזיאון מצויות שתי חצרות, כולל הדירות שסביבן, וכן שני בתי כנסת.
המוזיאון, השוכן בחדרי הדירות, מסודר באופן כרונולוגי ומציג אורחות חיים של משפחות אשכנזיות וספרדיות החל מהמאה ה-19 ועד שלהי תקופת המנדט. בין היתר מוצגים במוזיאון קמעות, שמלות כלה, מיטת יולדת שעברה בין נשות הרובע, כלי מטבח, חפצי כביסה ועוד.
הקמת המוזיאון.
המוזיאון הוקם לאחר מלחמת ששת הימים במהלך שיקום הרובע היהודי, על ידי רבקה ויינגרטן, בתו של אברהם מרדכי ויינגרטן, "מוכתר" הרובע היהודי עד מלחמת העצמאות, בניסיון להציג את אורח החיים שהיה ברובע לפני נפילת הרובע היהודי במלחמת העצמאות. המוזיאון, הקרוי על שם יצחק קפלן נפתח לקהל ביום ירושלים בשנת 1976.
בתי הכנסת.
במתחם המוזיאון מצוי בית כנסת האר"י הספרדי, בחלק אחר, בקומה השנייה, מצוי בית הכנסת אור החיים, לשעבר כמנהג איטאליאנו והספרדים ועתה כמנהג יהדות אשכנז.
בית הכנסת האר"י.
בית הכנסת נוסד בתקופה העות'מאנית בארץ ישראל במקום בו לפי המסורת נולד רבי יצחק לוריא (האר"י) ונקרא על שמו. שימש כבית כנסת לעדת הספרדים, תחילה באופן מוסווה ומאז המחצית השנייה של המאה ה-19 באופן גלוי. היה פעיל עד פרוץ מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט שבמהלכן נשרף ונבזז.
יצחק שלמה בלויא מביא ב"קונטרס ישִבת ציון" סיפור על בית הכנסת יוחנן בן זכאי, אחד מארבעת בתי הכנסת הספרדיים אבל נראה שהוא מכוון לבית כנסת זה או שיש עירוב מסורות משני בתי הכנסת.
אורון ירדן
מזרקת טרבי
אווירודינמיות
אסטרו-F
בתי מחסה
"בתי מחסה" הוא מתחם דירות שנבנה בין השנים 1860–1890 ברובע היהודי בעיר העתיקה שבירושלים.
היסטוריה.
הקמת המתחם.
המתחם הוא למעשה ה"שיכון" הראשון שנבנה בארץ ישראל. מטרת המבנה הייתה הקמת בתי מחסה לעניים (מעין "דיור מוגן"). היוזמה להקמתו הייתה של ארגון יהודים מהולנד ומגרמניה שנקרא "כולל הו"ד" (כולל הולנד ודויטשלנד - ארגון של יהודים שתרמו למתגוררים ברובע היהודי בירושלים בתקופת "היישוב הישן" נקרא "כולל").
בניית המתחם אפשרה הענקת דירות למשפחות עניות לתקופה של שלוש שנים (בחינם, או תמורת שכר-דירה-מוגן נמוך ביותר). הסיבה לכך שנקבעה דווקא תקופה כזו, הייתה הנוהג באותה עת של תשלום שכר הדירה מראש לשלוש שנים. בסוף המאה ה-19 עלו מחירי הדירות, ומשפחות יהודיות רבות מצאו עצמן ללא יכולת לשלם את שכר הדירה לבעלי הבתים המוסלמיים, כך שנותרו למעשה ללא קורת גג. מצב סוציו-אקונומי זה הביא להחלטת הרב עזריאל הילדסהיימר מכולל הו"ד להקים את חברת בתי המחסה לעניים בהר ציון תובב"א. המתחם שנבנה כלל מאה דירות אשר הוקמו ברמת חיים גבוהה יחסית למקובל אז בירושלים.