בשנת 1996, הקים עם גת את חברת מריז שרכשה מאייזנברג (בשיתוף עם בנק לאומי) את חברת ספנות ואחזקה, אחת מחברות הבת של החברה לישראל שהחזיקה באותה עת במספר חברות ובהן יפאורה-תבורי, קרור אחזקות, תפוגן וחברת מקס (שהחזיקה ב-12% ממניות החברה לישראל). בשנת 1998 רכשו מלאומי את החזקותיה במריז ומניות בחברה לישראל. את הונו צבר במהלך שספג לביקורת כאשר בשנת 1999, לאחר שאייזנברג מכר את החברה לישראל לאחים עופר, מכרו גת ורודב לבנק לאומי את החזקותיהם בחברה לישראל, תמורת 515 מיליון שקל ובכך הרוויחו סך של 200 מיליון שקל. רודב וגת מחזיקים בחברה, שמחזיקה דרך חברת הבת קרור ביפאורה-תבורי ובמבשלות בירה ברומניה. בתחילת שנות ה-2000, ניסו לרכוש מספר חברות ובהן עלית, מחלבת טרה, פז וקלאבמרקט, מהלכים שלא יצאו לפועל.
בשנת 2000, רדוב פרש מתפקידו כיו"ר ספנות ואספקה כדי לנהל את חברת הסטארט אפ איניריו (InirU) עד שנכשלה ונסגרה. בשנת 2003, בהשפעת בעל השליטה העיקרי אליעזר פישמן, מונה ליו"ר דירקטוריון גילת רשתות לווין, שנקלעה לחוב בסך מיליארד דולר. רודב הצליח להבריא את החברה והיא נמכרה ב-2005 לקרן יורק ומבטח שמיר אחזקות. בשנת 2006 הגישו גת ורודב הצעה לרכישת קווי זהב, אך הפסידו לשאול אלוביץ' שהפך אותה לימים ל-012.
בשנת 2006 מונה ליו"ר דירקטוריון בזק, ובספטמבר 2007 אושר מינויו באופן רשמי. הוא ניהל את בזק עד לשנת 2010. בתקופת כהונתו בוצע ניוד המספרים הנרחב, והוקמו רשת ה-NGN ורשת חדשה לפלאפון.
בשנת 2011 עמד בראש דירקטוריון תנובה ובשנת 2013 בראש דירקטוריון פרטנר.
באפריל 2018, מונה בשנית ליו"ר בזק כמינוי קבוע במקום יו"ר הזמני דוד גרנות שמונה כמחליף לשאול אלוביץ' שנחקר בפרשת 4000. במהלך תפקידו הוביל תהליך איחוד בחברות הבת של בזק אך התפטר לאחר כשנתיים לאור מאבקים עם בעלי השליטה בבזק, קרן סרצ'לייט לגבי שינוי תקנון החברה. באוגוסט 2020, בחר הדירקטוריון בגיל שרון כמחליפו.
ביולי 2020, מונה ליו"ר יינות ביתן. סיים את תפקידו במאי 2021.
באפריל 2022 קבוצה בראשותו (גבאי-רודב) רכשה את השליטה בחברת פרטנר מידי חברת האצ'יסון הסינית. ביולי 2022 מונה ליו"ר דירקטוריון פרטנר.
חיים אישיים.
רודב התאלמן בשנת 1997 מאשתו הראשונה האדריכלית סופי רודב שנהרגה בתאונת דרכים וממנה לו שני ילדים. הוא אב לשלושה ילדים מנישואיו השניים למירב.
פרס באפט&quot;א לטלוויזיה למיני-סדרה הטובה ביותר
פרס באפט"א לטלוויזיה למיני-סדרה הטובה ביותר הוא אחד הפרסים החשובים שבין פרסי האקדמיה הבריטית לטלוויזיה. באתר הרשמי של האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה מתוארת קטגוריית הפרס כ"סדרת דרמה שבה בין שני פרקים ל-19 פרקים, והיא מספרת סיפור שלם, ואינה מחודשת לעונה נוספת".
לוחמה לא קונבנציונלית
לוחמה לא קונבנציונלית (באנגלית: Unconventional warfare) היא פעולת סיוע לתנועות מחתרת כדי להביא להחלפת השלטון או למלחמה בכוח כובש, והיא נשענת על כוחות מקומיים חתרניים ומלחמת גרילה. בעוד שלוחמה קונבנציונלית משמשת לצמצום יכולתו הצבאית של היריב ישירות באמצעות התקפות ותמרונים, לוחמה לא קונבנציונלית היא ניסיון להשיג ניצחון בעקיפין באמצעות כוח שלוח (פרוקסי).
מחלקת ההגנה של ארצות הברית מגדירה לוחמה לא קונבנציונלית כ"פעולות המתבצעות על מנת לאפשר לתנועת התנגדות או להתקוממות לכפות, לשבש או להפיל ממשלה או כוח כובש באמצעות כוחות מחתרת וגרילה באזור בו מוכחשת פעילות אמריקאית" (נקרא גם UW).
יעדים.
מטרת הלוחמה הלא קונבנציונלית לנצל את החולשות הפוליטיות, הצבאיות, הכלכליות והפסיכולוגיות של היריב באמצעות כוחות התנגדות מקומיים להשגת יעדים אסטרטגיים.
שיטות וארגון.
לוחמה בלתי קונבנציונלית מתמקדת באוכלוסייה האזרחית בכוונה להשפיע על רגשותיהם, מניעיהם, ובסופו של דבר רתימתם, הכשרתם וציודם למאבק בשלטון או בכובש. היא מכוונת רק נגד גופים צבאיים ופוליטיים, תוך שהיא מבקשת לפגוע במורל כוחות הממשלה ולהפוך את מיומנותו הצבאית של האויב ללא רלוונטית באמצעות מלחמת גרילה.
במסגרת זו כוחות מיוחדים, המוחדרים לשטח האויב, מאמנים, מציידים, ומייעצים לכוחות מליציה מקומיים המתנגדים לממשלתם, ומסייעים להם בפשיטות, מארבים, התנקשויות, חבלה ובחסימת דרכי אספקה צבאית.
צ'אגואנס
הרובע העירוני צ'אגואנס (באנגלית: The Borough of Chaguanas) הוא רובע עירוני סטטוטורי (Borough) במעמד של עיר בטרינידד וטובגו ולמעשה הוא מהווה את ההתיישבות העירונית המאוכלסת ביותר (83,516 במפקד 2011) ובעלת שיעור הצמיחה הגבוה ביותר בטרינידד וטובגו. הוא ממוקם במערב האי טרינידד יחסית במרכזו, כ-19 ק"מ דרומית לבירה פורט אוף ספיין.
היסטוריה.
האי טרינדד יושב לראשונה ככל הנראה בתחילת האלף החמישי לפנה"ס, ובמשך כ-6,500 שנה הוא יושב בידי תרבויות שונות שמקורן באיים הקריביים או בחלקה הצפוני של יבשת דרום אמריקה. לקראת סיום המאה ה-15 הגיעו הקולניאליסטים הראשונים מספרד לטרינידד והחלו להשתמש באוכלוסייה הילידית ככח עבודה, אך המושבה נחשבה זניחה למדי במשך המאות ה-16 וה-17. לקראת סוף המאה ה-18 (1783) החליטו הספרדים להעניק קרקעות בחינם למתיישבים קתולים, מה שגרם להיווצרות עניין באי ולתנועה של מתיישבים בעיקר עבדים משוחררים מהאיים הסמוכים. לאור העניין שנוצר באי כבשו הבריטים את טרינידד ב-1797, והפכו אותה למושבה בריטית.
האזור של צ'אגואנס היה ביצתי אך בעל פוטנציאל גדול להפקת סוכר וקקאו מה שגרם לבריטים במהלך המאה ה-19 להקים שם אחוזות ובית זיקוק לסוכר, והם נתנו למקום את שמו צ'אגואנס על שם אוכלוסיית השבט הילידי שישב במקור במקום. הפקת הסוכר נחלה הצלחה והפכה לסחורת הייצוא העיקרית של המושבה הבריטית בטרינידד. אך ב-1838 עת ביטלו הבריטים את העבדות, רבים מהעבדים המשוחררים מתעשיית הסוכר סירבו לשוב, והבריטים נאלצו להחליף אותם במשרתים חוזיים, מה שלא סייע לצמיחתו של צ'אגואנס והוא נותר כפר קטן וחסר משמעות.
בתחילת שנות ה-40 של המאה ה-20 במהלך מלחמת העולם השנייה מיקמה ארצות הברית בטרינידד בסיסים של חייל האוויר וחיל הים שלה, מה שהביא לסלילת כבישים ופיתוח תשתיות משמעותי על ידי צבא ארצות הברית סביב צ'אגואנס, כביש הנסיכה מרגרט שנקרא כיום כביש אוריה באטלר הצטרף לדרך הדרומית הראשית של צ'אגואנס, והקמת כביש סר סולומון הוצ'וי הרחיבה את הכביש דרומה עד לסן פרננדו. לאחר המלחמה האזור התפתח מעט אך עד שנות ה-80 היה מדובר בעיירה מינורית כחלק ממחוז קרוני. הקמתו של פארק לנג' בראשית שנות השמונים משכה קהילה של המעמד הבינוני שנעה דרומה מפורט אוף ספיין וצפונה מסן פרננדו. המיקום המרכזי שלו הפך אותו לאטרקטיבי עבור דרומיים העובדים בצפון טרינידד וצפוניים במיוחד מפורט אוף ספיין שחיפשו לשפר דיור במחירים נוחים.
ב-1990 הפך צ'אגואנס לרובע עירוני סטטוטורי (Borough) בהתאם להוראות חוק התאגידים העירוני מס 21. והחל לצמוח במהירות כשהוא מושך אנשים על ידי מחירי דיור אטרקטיביים ונגישות תחבורתית. עד שבתחילת שנות ה-2000 הוא הפך למאוכלס יותר מהבירה פורט אוף ספיין.
גאוגרפיה.
צ'אגואנס יושבת יחסית נמוך בגובה 18 מטר מעל פני הים והיא נמצאת בקרבת החוף במעלה הזרם של ביצת קרוני. היא ממוקמת כ-24 ק"מ צפונית לעיר סן פרננדו, וכ-19 ק"מ דרומית מזרחית לבירה פורט אוף ספיין אם כי שתיהן מתפתחות במהרה והשוליים הדרום מזרחיים של פורט אוף ספיין נמצאים מרחק של ק"מ ספורים מהשוליים הצפון מערביים של צ'אגואנס, ונהוג להתייחס אליהן כחלק מאותה המטרופולין.
גבולות העיר הם מצפון דרך מונרו, ממזרח נהר גנדיה, מדרום נהר הונדה וממערב מפרץ פריה.
מבנה עירוני.
את העיר חוצים הכבישים סר סולומון הוצ'וי ואוריה באטלר .
צ'אגואנס מורכבת ממרכזי האוכלוסייה העיקריים הבאים:
אקלים.
האקלים בצ'אגואנס הוא אקלים סוואנה טרופי עם עונה רטובה שנמשכת בין יוני לנובמבר ועונה יבשה שנמשכת מינואר עד מאי. שלא כמו פורט אוף ספיין, בצ'אגואנס יש אקלים חם ולח בדרך כלל כל השנה.
ממשל.
מועצת העיר צ'אגואנס (CBC) היא רשות שלטונית מקומית שהוקמה ב־13 בספטמבר 1990 על ידי חוק התאגיד העירוני 21 משנת 1990. ובשנת 2013 עברה מועצת העיר לבניין המינהל החדש שלה שנמצא ברחוב וודפורד לודג'.
במועצת העיר צ'אגואנס יש שמונה חברי מועצה מחוזיים וארבעה חברי מועצה שנבחרים באמצעות מתודולוגיה של ייצוג יחסי. לאחר מכן נבחרים ראש העיר וסגן ראש העיר. מחוזות הבחירה הם: 1.פליסיטי / אנדאוור 2. אנטרפרייז דרום 3. אדינבורו / לונגדנוויל 4. אנטרפרייז צפון 5. שרליוויל 6. מונטרוז 7. דרך מונרו / דרך קרוני סוואנה 8. קונופיה.
כלכלה.
פירוק חברת הסוכר בבעלות המדינה השפיע עמוקות על צ'אגואנס כיוון שחברה זו הייתה המעסיקה המרכזית בעיר, עם זאת צ'אגואנס התפתחה כעיר שוק ועדיין מושכת אליה קונים רבים מרחבי המדינה. חלק גדול מהפיתוח של צ'אגואנס התרכז סביב הדרך הראשית של צ'אגואנס בה נבנו מרכזי קניות רבים. הדרך הראשית של צ'אגואנס המשיכה להתפתח, בעיקר באמצעות עסקים קטנים ובינוניים, כדי לספק את מרכזי האוכלוסייה המתרחבים.
הפיתוח הקמעונאי התרחב עם הקמתם של שלושה קניונים במרכז העיר בשנות השמונים (סנטר סיטי, מיד סנטר ורמאסרן פלאזה, שנקרא היום סנטר פוינט). קניון הסנטר סיטי שופץ משמעותית וישנן תוכניות עתידיות להרחבה נוספת והפיכתו לקניון הגדול בקריביים. בנוסף הקמתה של כיכר פרייס באנדאוור הרחיבה את ההזדמנויות הקמעונאיות היוקרתיות, והפכה למרכז מסחר ובילוי.
כמו כן צ'אגואנס מתפתחת כמרכז פיננסי כאשר כל הבנקים הגדולים בטירנידד וטובגו מחזיקים משרדים גדולים בצ'אגואנס.
דמוגרפיה.