בשנות התשעים מספר אזורים ביקשו להתנתק מהפדרציה הרוסית: ניתן לייחס את המלחמות הצ'צ'ניות (עם הרפובליקה הצ'צ'נית של איצ'קריה) ואת הרפובליקה של טטרסטן שהפכה בסוף לחלק מרוסיה רק באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20. אלה תהליכי התפוררות אשר בכל זאת הצליחו לבלום.
סיבות אפשריות לדעיכה.
חוקר ראשי במכון לפילוסופיה של האקדמיה הרוסית למדעים ו. שבצ'נקו בבחינת מאמרי הביקורת של מסלובה "התמוטטות רוסיה בראשית המאה ה-21 בהצהרות של בני דורם", מציין כי הוא מכיל אוסף גדול של מאמרים של סופרים בנושא התפוררות רוסיה - מצד התומכים החמורים ברעיון שקריסתה של רוסיה היא אירוע כמעט בלתי נמנע וכבר החל לדעת תומכי הרעיון של ניסיונות מלאכותיים ומכוונים של התמוטטות המדינה.
הסיבה העיקרית לתהליכי ההתפוררות וההתמוטטות האפשרית של רוסיה על פי עבודת הסקירה של שבצ'נקו "עתיד רוסיה: אסטרטגיות להבנה פילוסופית" היא היעדר רעיון או פרויקט לאומי (כמו הקומוניזם בברית המועצות ) שיכול היה לאחד את כל תושבי רוסיה. מדינת רוסיה נמצאת במצב מעבר, בו כל התהליכים הפכו לפעילים יותר: אינטגרציה והתפרקות כאחד.
מופיעות הסיבות הנלוות להתמוטטותה האפשרית של רוסיה בעבודתו של שבצ'נקו: רגשות שנאת זרים ("רוסיה לרוסים"), רצונן של הקבוצות האתניות ברוסיה לבדלנות, הפיכת הרפובליקות הלאומיות למדינות מן המניין.
בדו"ח למועדון איזבורסקי, קבוצה של אנליסטים בראשות קוביאקוב כינו את קווי החלוקה בחברה הרוסית המודרנית שעלולים להוביל לקריסת המדינה: אי שוויון חברתי-כלכלי, יחסים בין-אתניים, ניכור של האליטות מהאנשים והתנגדות "המעמד היצירתי" לשאר החברה. אלה באים לידי ביטוי בהקמת תנועות בדלניות כמו אידל אורל החופשית.
חוקרת התרבות יאקובנקו סבורה שהסיבה העיקרית לתהליכי ההתפוררות היא התהליך הלא אחיד של מודרניזציה של השוק באזורים שונים ברוסיה, מה שמגדיל את הבידוד הכלכלי של אזורים אלה זה מזה. יאקובנקו מזהה את האזורים הבאים מהם, לדעתה, הפדרציה הרוסית עשויה להתפרק: צפון ודרום רוסיה, סיביר, צפון הקווקז והגבול הבין יבשתי.
במאמרו של שבצ'נקו ניתן לדעת שההתפוררות כבר החלה, והסימנים שלה הם: עקירה של אנשים ברפובליקות לאומיות ממנגנון המדינה והקצנה של האסלאם (שבא לידי ביטוי בהתבססות המדינה האסלאמית בקווקז).
לדברי המתמטיקאי ג'ורג'י מלינצקי, יש כמה סיבות אפשריות להתמוטטות רוסיה:
דעות על ההשלכות.
בריאיון למגזין "אקספרט" באפריל 2005, אמר ראש סגל הקרמלין, דמיטרי מדבדב: "אם לא נצליח לגבש את האליטה, רוסיה עשויה להיעלם כמדינה יחידה. התוצאות יהיו מפלצתיות. התפוררות ברית המועצות עשויה להיראות כגן ילדים לעומת התמוטטות המדינה ברוסיה המודרנית."
בשנת 2011, במהלך ישיבת ועדת הממשלה לפיתוח המחוז הפדרלי של צפון הקווקז בגודרמס, הסביר ולדימיר פוטין מה יקרה אם הקווקז ייפרד לפתע מרוסיה: "אם זה יקרה, אז, באותו הרגע - אפילו לא שעה, אלא שנייה - יהיו מי שירצו לעשות את אותו הדבר עם גורמים טריטוריאליים אחרים ברוסיה ... וזו תהיה טרגדיה שתשפיע על כל אזרח רוסיה ללא יוצא מן הכלל."
אברהם סוחמי
אברהם סוחמי (1935 - 9 במאי 2020) היה יזם, ממציא ומדען. מאבות תעשיית הטכנולוגיה העלית (היי-טק) בישראל.
ביוגרפיה.
סוחמי נולד באיזמיר, שבטורקיה, עלה לבדו לישראל ב-1949 והתחנך בכפר הנוער יוהנה ז'בוטינסקי בבאר יעקב. סוחמי למד מתמטיקה-פיזיקה באוניברסיטה העברית בירושלים. ולימודים לתואר שלישי בפיזיקה גרעינית בפקולטה לפיזיקה בטכניון, חיפה. לאחר שסיים את הדוקטורט מונה למרצה בפקולטה. בשנת 1969 הקים את חברת אלסינט כחברת-בת של חברת אלרון ומונה למנכ"ל. הקמת אלסינט הייתה ביוזמתם של עוזיה גליל מנכ"ל אלרון ושל דן טולקובסקי, מנכ"ל דיסקונט השקעות שמונה כיו"ר אלסינט, שביקשו להיעזר בכישוריו וניסיונו של סוחמי והקצו למיזם החדש 1/4 מיליון דולר. לאלרון הייתה חברת-בת נוספת: אלביט. בעוד שאלביט התמחתה במוצרים ומערכות צבאיות, התמחתה אלסינט בתחום הדימות הרפואי האזרחי. בשנת 1976 הציגה אלסינט את סורק ה-CT מתוצרתה ובשנת 1982 הציגה את סורק ה-MRI מתוצרתה. אלסינט הייתה החברה הישראלית הראשונה, שהונפקה בבורסה בניו-יורק ב-1972. סוחמי עזב את ישראל ב-1985 לאחר שנפתחה חקירה מטעם מס-הכנסה והרשות לניירות ערך נגד אלסינט. סוחמי עבר להתגורר בעמק הסיליקון קליפורניה, ארצות הברית. רק לאחר 14 שנה חזר זמנית לישראל לאחר שהושג הסדר משפטי, אך נשאר להתגורר בארצות הברית. לאחרונה ב-2016 הקים את חברת אלסינט טומוגרפיה (Elscint Tomography ) יחד עם בנו שמואל, לאבחון סרטן-שד. סוחמי גם טען שבעזרת טכנולוגיה זו ניתן לאתר מנהרות חמאס החודרות לארץ, אולם לא מצא אוזן קשבת בצה"ל. הניסויים הקליניים נערכים במרכז הרפואי רמב"ם בחיפה.
סוחמי נפטר ב-9 במאי 2020. הניח אחריו רעיה -רחל ושלושה ילדים.
תפיסתו העסקית.
המוצר הראשון שיצר סוחמי באלסינט היה מונה גייגר. מכירת המוצר נכשלה היות שהשוק כבר היה רווי ולא הייתה דרישה גדולה למכשירים חדשים. סוחמי הפנים, שחלון ההזדמנויות צר ביותר ולכן פריצה טכנולוגית/מדעית חשובה יותר מאיכות המוצר ומחירו. הנה כי כן, התרכז סוחמי בשוק הדימות הרפואי, שלא היה מפותח בזמנו אולם היה בשל לחידושים טכנולוגיים. סוחמי גם הניח, שכאשר המתחרים יוציאו לשוק מכשירים דומים, הוא כבר יספיק לפתח גרסה יותר משוכללת ובכך שוב יקדים את המתחרים. להרחבה, ראה ריאיון סוחמי בעיתון "ידיעות אחרונות" 20/5/1983 .
פעילותו הציבורית.
מלבד פעילותו העסקית סוחמי גם נטל חלק בפעילות ציבורית:
פרסים ותוארי כבוד.
2019 -חבר כבוד מהאיגוד הישראלי להנדסה רפואית וביולוגית (ISMBE)
1981 -דוקטור לשם כבוד מהטכניון.
1979 -פרס התעשייה מהתאחדות התעשיינים.
פטנטים שסוחמי הגיש ושותפים.
סוחמי היה ממציא פורה והוא רשם עשרות פטנטים. להלן הפטנטים האחרונים שרשם.
Method and apparatus for delineating the position of a specific tissue 12/5/2020
Linear velocity imaging tomography 7/4/2020
28/12/2017 Hearing Eyeglass System and Method
Hearing Eyeglass System and Method 24/8/2017
Linear Velocity Imaging Tomography 6/7/2017
Method and apparatus for mapping the underground soil 14/2/2017
Method and apparatus for mapping the underground soil 30/6/2016
Multi-storey buildings built over road air-spaces 23/2/2016
19/5/2015 Hearing devices based on the plasticity of the brain
Multi-storey buildings built over road air-spaces 5/2/2015
Audio communication networks 23/12/2014
Social network with enhanced audio communications for the hearing impaired 18/11/2014
Audio Communication Networks 19/12/2013
Cellphone managed hearing eyeglasses 24/9/2013
Radiation cameras 22/11/2012
הדיוויזיה ה-49 (בריטניה)
הדיוויזיה ה-49 של הצבא הבריטי (ווסט ריידינג) היא דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמות העולם.
היסטוריה.
הקמת הדיוויזיה.
הדיוויזיה הוקמה בשנת 1908 כחלק מהצבא הטריטוריאלי, ונועדה להחליף את הצבא הסדיר כאשר הוא היה במשימות בחו"ל. הדיוויזיה הוצבה תחת פיקוד הדרום, וכללה יחידות מקורנוול, דבון, דורסט, המפשייר, סאמרסט ווילטשייר.
מלחמת העולם הראשונה.
בקיץ 1914 גויסה הדיוויזיה והחלה באימונים, ובאפריל 1915 נשלחה הדיוויזיה לצרפת, שם לחמה במלחמת החפירות בפלנדריה. בשנת 1916 לחמה הדיוויזיה ב, ובשנת 1917 היא נטלה חלק בקרב איפר השלישי. באביב 1918 היא לחמה בקרב איפר הרביעי, ולאחר מכן לחמה במתקפת מאה הימים. לאחר המלחמה שוחררו חיילי הדיוויזיה, ובשנת 1919 פורקה הדיוויזיה.
בין המלחמות.
בשנת 1921 הוקמה הדיוויזיה מחדש, כחלק מהצבא הטריטוריאלי, ובשנת 1939 הוחלט על הכפלת כוח הצבא הבריטי, ועל בסיס הדיוויזיה הוקמה הדיוויזיה ה-46.
מלחמת העולם השנייה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה גויסה הדיוויזיה והחלה באימונים, ובפברואר 1940 תוכננה להישלח לפינלנד לסייע לה במלחמת החורף, אולם המשימה בוטלה בעקבות סיום המלחמה. לאחר מכן לחמו 2 מחטיבות הדיוויזיה במהלך המערכה בנורווגיה ככוחות נפרדים, וב-10 ביוני הם חזרו לאנגליה לאחר שספגו אבדות כבדות במהלך המערכה. החטיבה ה-148 שספגה 1,400 אבדות במהלך המערכה נותקה מהדיוויזיה, ולחמה בשאר המלחמה ככוח עצמאי. במאי 1941 נשלחה הדיוויזיה לאיסלנד בפיקודו של הנרי קרטיס, לאחר שהיא התאמנה ככוח לחימה הררי, והיא נותרה שם עד אפריל 1942, אז הוחלפה על ידי כוחות צבא ארצות הברית. לאחר מכן התאמנה הדיוויזיה לקראת הפלישה לנורמנדי, ובתחילה היא אף תוכננה להיות אחת מהדיוויזיות המובילות בפלישה, אולם לבסוף הועברה לעתודה מה שגרם לאכזבה רבה בקרב לוחמי הדיוויזיה.
ב-13 ביוני 1944 נחתה הדיוויזיה בנורמנדי, שם לחמה בקרבות הקשים, ובכלל זה הקרב על קן ומבצע אפסום. לאחר מכן היא לחמה בקרב פאלז ובסוף אוגוסט הגיעה לנהר הסן, ובתחילת ספטמבר התקדמה לעבר בלגיה, תוך שהיא משחררת את העיר לה האבר. בהמשך השתתפה הדיוויזיה במבצע מרקט גארדן, ובסוף נובמבר מונה אוולין יו בארקר למפקד הקורפוס ה-8, ובמקומו מונה גורדון הולמס אלכסנדר מקמילן למפקד הדיוויזיה. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הקנדי ה-2, והשתתפה בשחרור ארנהם ואוטרכט לקראת סוף המלחמה.
לאחר המלחמה.
לאחר המלחמה פורקה הדיוויזיה, אולם בשנת 1947 היא הוקמה מחדש ככוח מילואים של הצבא הטריטוריאלי, ונקראה דיוויזיית השריון ה-49 (ווסט ריידינג), ובשנת 1956 הפכה בחזרה לדיוויזיית חיל רגלים. בשנת 1961 צומצמה הדיוויזיה למפקדה מחוזית, ובשנת 1967 פורקה הדיוויזיה.