לאחר מכן, ב-1993, הודר קוריאה מהופעה משותפת שלו ושל אמנים נוספים בעיר שטוטגרט, גרמניה. מארגני ההופעה לא כללו את קוריאה לאחר שממשלת מדינת באדן-וירטמברג הודיעה כי תבדוק את הסובסידיות שלה לאירועים בהשתתפות חברי כת הסיינטולוגיה. לאחר שהתלונה שהגיש קוריאה נגד מדיניות זו בפני בית המשפט לעניינים מנהליים לא צלחה בשנת 1996, חברי הקונגרס של ארצות הברית שלחו מכתב לממשלת גרמניה, בו גינו את האיסור על השתתפותו של קוריאה בשל אמונתו כפגיעה בזכויות האדם.חרף החלטת ממשלת באדן-וירטמברג, לא נאסר על קוריאה להופיע בגרמניה כולה, והופיע מספר פעמים בפסטיבל הג'אז הבינלאומי בבורגהאוזן, בתמיכת ממשלת גרמניה, שם הוענק לו לוח הוכרה ב"רחוב התהילה" של בורגהאוזן בשנת 2011.
בסוף שנת 2020 התגלה אצל קוריאה גידול סרטני נדיר שהיה כבר בשלבים מתקדמים. הוא נפטר בגיל 79 ב-9 בפברואר 2021 בביתו שבפלורידה. המוות הגיע במפתיע, שכן רק שבועות אחדים קודם לכן היה פעיל ואף יצא להופעות שונות.
צוואתו.
בטקסט שכתב ימים לפני מותו, פנה אל קהל מאזיניו: "אני רוצה להודות לכל אלה שתמכו בי לאורך המסע ושמרו את אש המוזיקה שלי בוערת. אני מקווה שמי שיש לו מושג בנגינה, כתיבה, הופעה או כל דבר אחר, שישתמש בו, אם לא בשביל עצמיכם, אז בעבור כולנו. זה לא רק שהעולם צריך עוד אמנים, זה גם פשוט כיף גדול".
השפעה ומורשת.
קוריאה זכה בלמעלה מעשרים פרסי גראמי במהלך הקריירה והיה מועמד ליותר מ-60 פרסים. במהלך חייו פרסם שירים רבים שהפכו לסטנדרטים, וזכו לתשבחות ועשרות גרסאות כיסוי. ב-2010 נבחר בסקר המבקרים של המגזין דאון ביט להיכל התהילה של הג'אז. במהלך חייו זכה בעשרות רבות של פרסים שונים, בהם, מלבד גראמי, פרסים כמו "BBC Lifetime Achievement Award", "JazzTimes Magazine Best Reissue of the Year", "National Endowment for the Arts", "Downbeat Reader's Poll" ו-"Melody Maker Jazz Poll".
במותו ספדו לו אמנים רבים. כריסטיאן סאנדס כתב עליו "אדריכל שבונה שפה משלו תו אחר תו"; ג'ון מאייר כתב "צ'יק קוריאה היה מוזיקאי האלתור הגדול ביותר שאי פעם ניגנתי איתו. [...] אם ניגנת תו שגוי, הוא מיד היה משתמש בו ומנגן עליו, באומרו 'לכל תו יש ערך, בין אם אתה רואה את זה ובין אם לא'. איזה הפסד לאין שיעור בכל כך הרבה מובנים"; יוסוף אסלאם, המוכר בשמו הקודם קט סטיבנס, כתב "יבורך צ'יק קוריאה, אחד האמנים החדשניים וההשראתיים ביותר שאי פעם זכיתי לעבוד איתם. האמנות המוזיקלית והגאונות שלו היו השכלה עבורי, לא רק הצגה. עכשיו הוא באמת חזר לנצח". ג'ייקוב קולייר כתב על קוריאה כי הוא "עצמאי שאין שני לו, אמן במלאכתו, פורץ דרך בכל מובן, ענק עדין. העולם איבד כוח מוזיקלי עצום היום, אך הוא עשיר באופן אינסופי הודות למורשת שהשאיר קוריאה אחריו. איזה מזל יש לנו. תודה רבה, צ'יק".
הניו יורק טיימס כינו אותו "אדריכל של תנועת הפיוז'ן ג'אז-רוק בשנות השבעים, שבילה יותר מחצי מאה כאחד הפסנתרנים המובילים בג'אז". ג'ון פורדהם, כתב הגרדיאן, ספד לקוריאה וכתב "קוריאה [...] היה מאלתר ג'אז טוב להפליא, מלחין רב-תכליתי וחלוץ פיוז'ן-ג'אז-רוק בשנות השבעים. הוא נגע בז'אנרים רבים, החל ממוזיקת רוק, כלה במוזיקה לטינית ועד מוזיקה קלאסית, והיה אהוב גם בשל התעניינותו המוחשית בהופעות חיות, תכונה שאפשרה לו להופיע ללא הרף במשך חמישה עשורים מבלי לאבד את החיוך מכיר התודה והמבוהל שאפיין אותו בעת שניגש אל הקהל".
מבקר המוזיקה הישראלי בן שלו כתב כי "צ'יק קוריאה היה קודם כל פסנתרן אדיר, מלא תנופה רכה, שופע רעיונות, מבקש תמיד לגרום לקהל הנאה". צחי אוברמן כתב על בעיתון דבר: "המוזיקה של צ'יק קוריאה היא תזכורת תמידית לחד פעמיות, לעושר ולצבעוניות שבמפגש אנושי" והוסיף כי "ארמנדו "צ'יק" קוריאה הוא מגדולי המוזיקאים. הוא חצה תקופות, סגנונות, ניגן לצד הגדולים, העמיד דורות של תלמידים, פרץ וחתר קדימה ולא הפסיק ליצור כל חייו".
בשנת 2017 כתבה מוניקה הרזינג את הספר "Experiencing Chick Corea: A Listener's Companion", שעוקב אחר הקריירה המוזיקלית של קוריאה במשך כ-168 עמודים.
דיסקוגרפיה.
במהלך הקריירה המוזיקלית שלו, הוציא קוריאה כ-81 אלבומי אולפן, 17 אלבומי הופעה ו-9 אלבומי אוסף. 69 אלבומים הוציא כמוביל הרכב או כנגן יחיד, ועוד כ-38 אלבומים הוציא יחד עם אמנים נוספים, בהם סטן גץ, ג'ו הנדרסון, הרבי מאן, ג'ו פארל, מיילס דייוויס, סטנלי קלארק, גארי ברטון, ליונל המפטון, בובי מקפרין, הרבי הנקוק, הירומי, קית' ג'ארט ועוד.
Physical Graffiti
Physical Graffiti הוא האלבום השישי של להקת הרוק לד זפלין שיצא לאור בשנת 1975, וזהו גם האלבום הכפול היחיד שהוציאה הלהקה במהלך הקריירה שלה.
עובדות.
האלבום הוא הראשון שהלהקה הוציאה לאור תחת התווית של חברת ההפקות שלה - "Swan Song Records". האלבום נחשב לאחד הפופולריים ביותר של הלהקה, כשבארצות הברית לבד הוא נמכר ב-16 מיליון עותקים. השירים באלבום סודרו בסדר כזה בו כל שיר מהווה אקספוזיציה לשיר הבא אחריו. תרומתו של ג'ימי פייג' לאלבום חשובה ביותר, כשנגינת הגיטרה שלו היא הבולטת ביותר כמעט בכל השירים. כל חברי הלהקה הציגו את עצמם במיטב היכולות המוזיקליות שלהם, והאלבום מכיל מגוון רב של השפעות וסגנונות מוזיקליים. האלבום נחשב לאחד מאלבומי ההבי מטאל הגדולים ביותר עם מספר רב של שירים בולטים.
אריזת האלבום המקורי בפורמט התקליט כללה פתחים בחלונות של המבנה המצולם על עטיפת האלבום, כשבחלונות על האריזות הפנימיות של התקליט הוצבו תמונות של חפצים ואנשים שונים שהופיעו דרך הפתחים על האריזה החיצונית, ביניהן תמונות של חברי הלהקה בבגדי נשים. שני המבנים שצולמו בשביל עטיפת האלבום נמצאים ברחוב "Mark's Place", 96 ו- 98 בניו יורק.
האלבום הגיע למקום הראשון במצעדים של הבילבורד. בשנת 1998 קוראי המגזין הבריטי "Q" מיקמו את האלבום במקום ה-32 ברשימת "האלבומים הבריטים הגדולים ביותר" ובשנת 2001 המגזין מיקם אותו בתור אחד מבין חמישים אלבומי הרוק הכבדים ביותר. בשנת 2003 רשת VH1 מיקמה את האלבום בתור האלבום ה-71 מבין הגדולים ביותר. באותה שנה מגזין הרולינג סטון מיקם את האלבום במקום ה-70 ברשימת "500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים". בשנת 2020 מגזין הרולינג סטון דירג את האלבום מחדש במקום ה-256 ברשימת 500 האלבומים הטובים ביותר בכל הזמנים המחודשת.
היסטוריה.
העבודה על Physical Graffiti התקיימה מינואר עד פברואר של שנת 1974 בהידליי גראנג'. מספר מהשירים באלבום הוקלטו במהלך העבודה על אלבומים קודמים של הלהקה. הקטע האינסטרומנטלי "Bron-Yr-Aur" הוקלט ביולי 1970 באולפני- Island שבלונדון בשביל האלבום "Led Zeppelin III". השירים "Night Flight" ו- "Boogie With Stu" הוקלטו בהדליי גרנאג' והשיר "Down By The Seaside" הוקלט באולפני Island, כולם נועדו לאלבום "Led Zeppelin IV". השירים "The Rover" ו- "Black Country Woman" הוקלטו באותו סשן עם השיר "D'yer Mak'er", כשהם משתמשים באולפן הנייד של הרולינג סטונז במאי 1972. השיר " Houses Of The Holy" הוקלט גם הוא באותה תקופה אך באולפני Olympic. האלבום "Houses of the Holy" נקרא על שם אותו השיר, על אף ההחלטה לא להוסיף אותו לתוכו.
שמונת השירים הנותרים הוקלטו כולם באותו רצף בשביל האלבום בתחילת 1974. העריכה הסופית בוצעה באוקטובר של אותה שנה בידי קית' הארווד, כשהתוצאה היא אלבום בעל אווירה אחת כוללת. אחת מהגדולות שבאלבום היא האופן בו כל שיר בודד מותאם בדיוק במקומו בתוך האלבום ואיך שכל שיר מתמשך מזה שבא לפניו ואל זה שבא אחריו, מה שמפתיע לאור העובדה שהשירים הוקלטו בתקופות שונות ובאולפנים שונים לאורך ארבע שנים.
רשימת השירים.
-*בחלק מגרסאות הקסטות לאלבום, "Bron Yr Aur" ממוקם ישר אחרי השיר-"Kashmir", ככל הנראה כדי ששני הצדדים בקסטה יהיו כמה שיותר שווים באורכם.
-** השיר הוקדש ל"גב' ויילנס, אמו של ריצ'י ואלנס". לפי דבריו של ג'ימי פייג', מכיוון השיר נשען באופן זהה על השיר של ויילנס המנוח- "Ooh My Head", הוחלט שראוי לתת קרדיט לאמו "מפני ששמענו שהיא מעולם לא קבלה שום תמלוגים על אף אחד מהלהיטים של בניה, ורוברט (פלנט) אכן קיבל השראה ממילות השיר, ומה שקרה הוא שניסו לתבוע אותנו על כל זכויות השיר! מה נותר לנו לעשות?".
קיריל ספונוב
קיריל ספונוב (ברוסית: Кирилл Сафонов; נולד ב-21 ביוני 1973) הוא שחקן תיאטרון וטלוויזיה ישראלי-רוסי.
בשנת 2002 גילם ספונוב את דמותו של אנדריי בהצגה "הערב: הניצול" שלאחר מכן עברה לטלוויזיה לערוץ 2. לאחר כשנתיים, בשנת 2004, השתתף בסרט "ורוניקה". ב־2006 השתתף ספונוב בשתי טלנובלות - "האלופה" (הוט 3) ו־"ילדות רעות" (ערוץ 24). בנוסף באותה שנה, שיחק ספונוב בסרט הקולנוע "סיפור חצי רוסי" את דמותו של רומן.
צ'רלס הוהי
ג'רי והפייסמייקרס
ג'רי והפייסמייקרס (באנגלית: Gerry and the Pacemakers; מילולית: ג'רי והפוסעים, או: ג'רי והקוצבים) הייתה להקת רוק בריטית מהעיר ליברפול אשר פעלה בעיקר במהלך שנות ה-60.
היסטוריה.