מחלונות הצריפים ראו המתיישבים את מבטי הערבים שעברו בכביש ולכן ברחו למנזר הרוסי שליד המושבה שהיה מוגן יותר. למנזר באו כ-25 ערבים מבית-אומר הסמוכה וישבו אתם כל הלילה, כדי שלא יפגעו בהם. בנוסף, הם מסרו למוכתר היהודי כי כמה ערבים מ"בית פז'ם" מתכוננים להרוג אותו ועליהם לעזוב את המקום. אחד הערבים הוביל אותם מהמנזר בדרך ההרים לבית אומר והם שהו שם בבית משפחה ידידה. מבית אומר כתבו מכתב בכמה שפות (ערבית, עברית, יידיש ואנגלית) ובו הודיעו שהם בכפר ומבקשים שיבואו לחלצם. המכתב הועבר על ידי צעיר ערבי מן הכפר לכביש הראשי ונמסר לשיירה אנגלית שעברה במקום.
בינתיים החלה תסיסה בבית אומר והרוחות סערו על החזקת היהודים. ביום שני (26.8.29) באו הבריטים והעבירו את התושבים לבית המשטרה בחברון, שם הצטרפו לניצולי קהילת חברון לאחר הטבח שהיה בעיר בשבת. במקום זה שהו 24 שעות, וביום שלישי הועברו לבית שטראוס בירושלים יחד עם כל אנשי קהילת חברון. הערבים מבית-אומר הביאו לאחר ימים אחדים את העדר בשלמותו למשפחת רוזנבלום בירושלים. שאר הנכסים ביישוב נבזזו בידי ערביי הסביבה.
על-אף יחסי השכנות הטובים עם השכנים הערבים מהכפר בית אומר, אשר הצילו פעמיים את מתיישבי מגדל עדר ממוות – בשלג הגדול ובמאורעות תרפ"ט, המאורעות חרצו את גורל היישוב הקטן. הוא ננטש ולא הוקם מחדש אף בשוך המהומות.
פירוק החברה וגאולת הקרקעות.
חברת "זיכרון דוד" הגיעה למצב קשה, הנושים לחצו והחברה עמדה בפני פשיטת רגל. יצחק גרינוולד וחברים נוספים המשיכו עוד כחמש שנים בטיפול בענייני החברה, עד פירוקה. בתחילה עוד האמינו באפשרות חידושו של המפעל, קיוו להקמת היישוב מחדש ואף פעלו בכיוון זה. לאחר שאפסו הסיכויים, טרחו רבות בכיסוי חובות החברה, במכירת אדמותיה, ובעיקר במניעת האפשרות שהאדמות תשובנה לידיים ערביות, שכן בתחילת 1930 החלו ערבים לחרוש את קרקעות מגדל עדר.
גרינוולד לא נמנע משום ניסיון שיכול היה להציל את החברה ולשקם את היישוב ודיבר על לבם של המוסדות השונים, בטענה שלא רק שהערבים רצחו – הם עלולים לקבל את קרקעות מגדל עדר, בבחינת – "הרצחת וגם ירשת?!"
כל קריאותיו וזעקותיו של גרינוולד לא זכו למענה חיובי. המוסדות הלאומיים, הקרנות והגופים השונים השיבו פניו ריקם. רבים מחברי החברה התדפקו על דלתו בדרישה לקבל כספם חזרה. וליד ביתו נראו מחזות קשים, צעקות והפגנות של חברים שדרשו כספם. לבסוף, לאחר משא-ומתן ארוך, ב-25 בספטמבר 1933 רכש את המקום מידי חברת 'זיכרון דוד' שמואל צבי הולצמן מרחובות. חברי האגודה קיבלו בחזרה רק חלק מכספם.
הולצמן הגה רעיון להקים באזור זה מרכז יישובי שיהיה מבוסס על גידול מטעים, ואף הביא למקום קבוצת פועלים שהחלה לממש את הרעיון. אולם המרד הערבי הגדול הביא לנטישת המקום בשנית. בשנת 1943 התיישב בקרבת חורבות מגדל עדר קיבוץ כפר עציון ואחריו התיישבו באזור הקיבוצים משואות יצחק, עין צורים ורבדים. המקום נכבש בידי הערבים במלחמת העצמאות ויושב מחדש לאחר מלחמת ששת הימים, תחת השם מגדל עוז.
אאורל ויינר
אָאוּרֵל וַיְנֶר (ברומנית: Aurel Vainer; 10 בינואר 1932 – 31 באוקטובר 2021) היה פרופסור לכלכלה, משנת 2004 ועד למותו היה חבר הפרלמנט של רומניה מטעם פדרציית הקהילות היהודיות של רומניה, וכן היה נשיא הקהילה היהודית ברומניה.
ויינר נולד בשטפנשט שבמחוז בוטושאן. הוא סיים לימודי כלכלה בתואר דוקטור בשנת 1966. היה פעיל בתחומי הבנייה, המחקר הכלכלי והשיווק. הוא היה חבר בלשכת המסחר והתעשייה של רומניה (סגן נשיא), ובין השנים 2000–2004 היה פרופסור לכלכלה באוניברסיטת ספירו חארט (Spiru Haret) בפקולטה לכלכלה וחשבונאות שבקמפולונג מוסצ'ל (Câmpulung Muscel). נשוי לאנט ויינר.
ויינר כתב ופרסם חמישה ספרים בתחום המסחר והשיווק. הוא כיהן כסגן נשיא אגודת הידידות רומניה-ישראל.
נפטר ב-31 באוקטובר 2021.
Firth of fifth
ולטבה
האלים האולימפיים
רות קדר
רות קדר (נולדה ב-27 בינואר 1955) היא אמנית ומעצבת ישראלית שנודעה בעיקר בשל עבודתה על עיצוב הלוגו של חברת גוגל.
ביוגרפיה.
קדר נולדה בברזיל ולמדה ארכיטקטורה בטכניון בישראל ועברה לארצות הברית ללימודי מאסטר בעיצוב באוניברסיטת סטנפורד. נושא התיזה שלה היה עיצוב חפיסות קלפים; חברת אדובי אף ביקשה ממנה לעצב חפיסת קלפים, כחלק ממהלך שיווקי של החברה לאחד ממוצריה. היא נמנית עם מייסדי האתר Art.Net, שם היא מציגה את הסטודיו המקוון שלה מאז 1994. שימשה כפרופסור יועץ לאמנות במחלקת האמנות של סטנפורד בשנים 1988 עד 1999, באותה העת היא הוזמנה לעצב את הלוגו של גוגל.
רות קדר זכתה במספר פרסים ועבודותיה מוצגות ברחבי העולם.
Microsoft Certified Solution Developer
MCSD (ראשי תיבות של Microsoft Certified Solution Developer ) הייתה הסמכה מבית חברת מיקרוסופט המיועדת למפתחים בטכנולוגיית .NET בגרסאות 1 ו-1.1.
ההסמכה אמורה להעיד על נושאה כי עבר בהצלחה בחינות שמעידות על ידע בטכנולוגיית .NET, ידע ביישום לפי הצרכים וידע בתכנון פרויקטים.
הטבות לבעלי ההסמכה.
בעלי ההסמכה מקבלים מנוי לידיעון מיוחד מבית מיקרוסופט למנויים, גישה לאתר מיקרוסופט לבעלי ההסמכות וסמל ותעודה שעברו את ההסמכה.
הסמכה זאת נתפסת כחשובה בתעשיית הפיתוח, ונותנת יתרון לבעל ההסמכה במציאת עבודה.
דרישות.
נושא ההסמכה חייב לעבור:
שפות הבחינה.
ניתן לעשות את הבחינות גם ב VB.NET וגם ב־C#.
ג'מאסין א-שרקי
ג'מאסין א-שרקי (בערבית: جمّاسين الشرقي) היה כפר ערבי מדרום לירקון, כ-9 קילומטרים צפונית-מזרחית ליפו. כפר סמוך נקרא ג'מאסין אל-ע'רבי (המערבי), ואילו פירוש "ג'מאסין א-שרקי" הוא ג'מאסין המזרחית.
משמעות שם הכפר, "ג'מאסין", הוא ג'מוסים כנראה על שום עיסוקם של תושביו בגידול ג'מוסים. סברה נוספת היא שתושביו שייכים לשבט הג'מאסין מבקעת הירדן שנזכר ברישומי מס עות'מאניים של שנת 1596 במחוז שכם. ברישומים צוינו מיסים ששילם על רעיית עדרי-תאו, מכיוון שלא הוזכרו יבולים יש להניח כי השבט קיים אורח חיים נוודי.
את העדות הראשונה לכפר ניתן למצוא בסקר מ-1931 אז נפקדו 395 איש. בסקר הכפרים שנערך בשנת 1945, ההערכה הייתה שמספר התושבים היה 730 נפש, שטח הכפר 358 דונם, מתוכם 54 דונם היו בבעלות יהודית ו-18 דונם בבעלות ממשלתית.
הכפר ננטש מיושביו, שברחו בתחילת 1948. לאחר מלחמת העצמאות נבנתה על אדמות הכפר שכונת "תל גיבורים" של העיר בני ברק.
בכמה ממבני הכפר, שנותרו על תלם, מתגוררים יהודים.
ישנן עדויות על כך שאדמות הכפר שהיו בבעלות התושבים המקוריים נמכרו לתושבי בני ברק טרם פינוי הכפר.
יהודה היס
יהודה הִיס (נולד ב-11 במאי 1946, י' באייר ה'תש"ו) הוא רופא ישראלי שניהל את המכון לרפואה משפטית בשנים 1988–2004 ומשנת 2004 הרופא המשפטי הראשי במכון. לאחר חשיפת אי סדרים בניהול המכון והמלצת ועדה בראשות השופט בדימוס אריה סגלסון להעמידו לדין משמעתי, הדיחו שר הבריאות, דני נוה, מהנהלת המכון. הוא פוטר מתפקידו במכון המשפטי באוקטובר 2012.
היס מומחה באנטומיה פתולוגית וברפואה משפטית. הוא פרופסור קליני בפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב ובפקולטה לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים והדסה.
קורות חיים.
נולד בלודז' שבפולין בשם יורק קרצ'בסקי. בגיל 10 עלה לישראל עם הוריו בעליית גומולקה והתגורר בתל אביב. את שירותו בצה"ל עשה בהנדסה הקרבית, ובתום שירותו החל ללמוד כלכלה באוניברסיטה, ולאחר מכן למד רפואה באוניברסיטת בולוניה, והתמחה בישראל ומחוצה לה בגינקולוגיה ובהמשך בפתולוגיה, תחום שבו עסק בשנים הבאות. משנות ה-90 למד פתולוגיה משפטית ורפואה משפטית בארצות הברית, שווייץ, איטליה ואנגליה.
בשנת 1988 התמנה למנהל המכון לרפואה משפטית.
במסגרת תפקידו ניתח את גופת ראש הממשלה, יצחק רבין, ואת ממצאיו הביא לוועדת שמגר, שהוקמה לחקירת רצח רבין. הדו"ח הפתולוגי שפרסם על נתיחת גופתו היווה תשתית עבור חלק ממצדדי תאוריות הקשר.
בדצמבר 2000 פרסם העיתונאי רונן ברגמן מ"ידיעות אחרונות" תחקיר על התנהלות המכון לרפואה משפטית, שבו נטען על סחר באיברים, ללא ידיעת המשפחות, מחדלים בחתימה על דוחות נתיחה, ועל שורה ארוכה של אי סדרים. בעקבות הכתבה הוקמה 'ועדת סגלסון' בראשות השופט אריה סגלסון, שתמכה בטיעונים של ברגמן, ובכך החלה חקירת משטרה כנגד היס, שבסיומה הומלץ להעמידו לדין. אולם, היועץ המשפטי לממשלה, אליקים רובינשטיין, ופרקליטת המדינה, עדנה ארבל, החליטו לעכב את הגשת כתב האישום ולהעמידו לדין משמעתי בלבד. הלחץ הציבורי הביא להדחתו מתפקידו כמנהל המכון לרפואה משפטית, במאי 2004 על ידי שר הבריאות, דני נווה, בשל מה שהגדיר השר "אי ביצוע נהלים וטעויות בשיקול דעת". גם לאחר הדחתו המשיך היס לשמש כרופא המשפטי הראשי של המכון, תחת הנהלת בית החולים "אסף הרופא".
על פי דו"ח הממונה על השכר באוצר, בשנת 2008 דורג היס בראש טבלת מקבלי השכר הגבוה בשירות המדינה (לא כולל עובדי משרד הביטחון). שכרו הממוצע עמד על 66,614 ש"ח לחודש.
באוקטובר 2012 הודח היס מתפקידו כפתולוג הראשי של המכון לרפואה משפטית על ידי סגן שר הבריאות, יעקב ליצמן, לאור מסקנותיה של ועדה שהוקמה לבדיקת טענות לליקויים בהתנהלותם של אנשי המכון ובמסגרת החלטה לארגון מחדש של המכון.
תביעות משפטיות.
עבודתו של היס במכון לרפואה משפטית הביאה לתביעות אחדות כלפיו וכלפי המכון, בפרט לאחר פרסום ממצאיה של "ועדת סגלסון". בתביעות:
גיה
מטיס (מיתולוגיה)