על פי סקר של משרד הרווחה משנת 2016, בין 11,190 ל־12,040 אנשים היו במעגל הזנות. כ-%95 הן נשים והיתר הם גברים. מבין הנשים, כ-%89 הן בגירות והשאר קטינות. מבין הנשים הבגירות, כ-%95 הן נשים מלידה וכ - %5 הן טרסג'נדריות (גם טרנסג'נדריות שהגדירו עצמן כנשים מלידה נכללו תחת "נשים מלידה"). מבין הנשים הבגירות, %93 נמצאות בזנות תחת קורת גג ו-%7 נמצאות בזנות רחוב. מקרב נשים בזנות רחוב, כשליש הן טרנסג'נדריות.
חוק איסור צריכת הזנות.
חוק איסור צריכת זנות (הוראת שעה ותיקון חקיקה), התשע"ט-2019 הוא חוק שאושר בכנסת בדצמבר 2018, ונכנס לתוקף ביולי 2020. החוק מטיל קנס על צריכת מעשי זנות ועל ניסיון לצרוך זנות.
גורמים לכניסה לזנות.
בסקר שנערך בשנת 2016 נמצאו סיבות שונות לכניסה לזנות, ביניהן: מצוקה כלכלית, התמכרות, היעדר מסגרות תעסוקתיות, היעדר רשתות תמיכה, משבר נפשי, מימון הליך להתאמה מגדרית, ופגיעה מינית. רק 3% מתוך הנשים בזנות רחוב ציינו שפגיעה מינית היוותה סיבה לכניסה למעגל הזנות, בעוד שהנשים בדירות הדיסקרטיות ובמכוני העיסוי לא נקבו בסיבה זו כלל. רוב הנשים שפועלות במכוני עיסוי, בדירות דיסקרטיות ובליווי ציינו סיבות הקשורות למצוקה כלכלית. קרוב למחצית מן הנשים בשירותי מין במסגרות של חשפנות ו-BDSM ציינו סיבות הקשורות למשיכה לתחום. בקרב הנשים בזנות רחוב בלטה שכיחות גבוהה יחסית של הצורך לממן התמכרות בהשוואה לנשים בזירות האחרות. בשנת 2020, מספר מקבלות השירות ממסגרות ייעודיות לטיפול בזנות עמד על 86 בהוסטלים, 722 במרחבי הל"ב (מרחבים לטיפול בנערות וצעירות בפריסה ארצית), 295 בהלנת חירום ו-231 במרכזי יום.
יציאה ממעגל הזנות.
קיים מחסור במחקרים על מידת רצונן של נשים לצאת ממעגל הזנות בישראל, אך במחקר שנערך בתשע מדינות בארצות הברית, נמצא כי רוב הנשים מעוניינות לצאת ממעגל הזנות ולשקם את חייהן (89%). נשים בישראל שמצליחות לצאת ממעגל הזנות נמצאות במצוקה גדולה למשך שנים רבות. למרות הצלחתן להיגמל מהסמים ולהפסיק את העיסוק בזנות, הבעיות הנפשיות הקשות שגרמו לכניסתן לזנות והוחמרו במהלך העיסוק בזנות ממשיכות ללוות אותן לאחר היציאה ממנה, והן ממשיכות לסבול מסימפטומים פוסט טראומטיים מורכבים.
שיעור התמותה של נשים בזנות.
בוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי בכנסת, שהתקיימה בפברואר 2017 טענה נעמה ריבלין, מנהלת מרכז סלעית, שהגיל הממוצע לשיעור התמותה בקרב נשים במעגל הזנות הוא 40. הסיבה המרכזית בגללה נשים במעגל הזנות נפטרות היא שימוש יתר בסמים. נשים בזנות משתמשות בסמים על מנת לטשטש ולשרוד כאב פיזי ונפשי הנובע מהעיסוק בזנות.
סיווג זנות לפי זירות פעילות.
זנות רחוב.
זנות רחוב מתרחשת בעיקר באזורים קבועים בערים השונות. במקרים רבים, זירות הזנות הן במרכזה של העיר, בגנים ציבוריים, בחופים, ובפאתי העיר. זנות רחוב מתאפיינת בחשיפה קשה לאלימות מצד לקוחות, סרסורים וסוחרי סמים. לנשים הנמצאות בזנות רחוב, נטייה רבה יותר לשימוש מופרז בסמים. בשל העובדה שהזנות מתרחשת לרוב במקומות ציבוריים, זירות אלו מתאפיינות בתנאים היגייניים ירודים מאוד, אשר פוגעים בבריאותן של הנשים
לפי הסקר הלאומי של משרד הרווחה, המאפיינים העיקריים של נשים בגירות העוסקות בזנות רחוב היו: 58% ילידות ישראל ו-33% ילידות ברית המועצות לשעבר, 67% מהנשים היו רווקות, 38% אימהות לילדים, 24% נכנסו לזנות כקטינות, 40% נכנסו לזנות בין הגילאים 18–24, והשאר (36%), בגיל 25 ומעלה (רהב, 2016). נמצא כי בשנת 2020, 397 נשים שנמצאות בזנות רחוב קיבלו טיפול במרכזי שירות ייעודיים. "נמצא קשר מובהק בין משך העיסוק בזנות לבין הזירה, בזנות רחוב נמצאו אלו שנמצאות הכי הרבה זמן בזנות".
מכוני ליווי.
מכוני הליווי בישראל, ממוקמים בעיקר באזורי התעשייה או במרכזים מסחריים. במכונים, מוענקים לרוב שירותי הזנות תחת השיווק והכותרת של שירותי עיסוי. בשונה מזנות הרחוב שמאופיינת בתנאים סניטריים ירודים, תנאי התחזוקה וההיגיינה במכונים עשויים להיות נאותים יותר. עם זאת השליטה על כמות הלקוחות, סוג הלקוחות והאקטים המיניים המבוצעים ייקבעו לרוב על ידי מנהל המכון. בסקר הלאומי על תופעת הזנות בישראל נמצא כי ישנם 90 מכוני עיסוי ברחבי הארץ, המספקים שירותי מין. רובם ממוקמים באזור תל אביב והמרכז. 29% מהנשים שעובדות במכוני ליווי הן ילידות הארץ, 64% ילידות ברית המועצות לשעבר ומזרח אירופה, 34% היו רווקות ו-59% נשואות בעבר, 68% מהנשים היו אימהות לילדים, 28% מהנשים נכנסו לזנות בין הגילאים 18–24, 43% בגילאים 25–29, ו-29% נכנסו לזנות מעל גיל 30. בשנת 2020, 236 נשים שעבדו במכוני ליווי קיבלו טיפול במענים ייעודיים לזנות.
דירות דיסקרטיות.
בדרך כלל, דירות דיסקרטיות ממוקמות בשכונות מגורים, והן משמשות כמוקדים לא רשמיים לקבלת שירותי זנות. הפעילות בדירות הדיסקרטיות דומה לאופי הפעילות במכוני הליווי, אך הנשים שנמצאות בדירות דיסקרטיות חשופות פחות לאלימות וסחיטות מאשר אלו שבמכוני הליווי וזנות הרחוב. בנוסף, בדירות הדיסקרטיות, נשים בעלות שליטה רבה יותר על כמות הלקוחות והבחירה בהם. עד שנת 2016, היו כ-265 דירות דיסקרטיות, שהיוו כ־42% מהמסגרות שסיפקו שירותי מין.
49% מהנשים שנמצאות במעגל הזנות בדירות הדיסקרטיות הן ילידות הארץ, 48% ילידות ברית המועצות לשעבר, 41% רווקות ו-53% היו נשואות בעבר, 70% אימהות לילדים. באשר לגילאי הכניסה למעל הזנות - 9% נכנסו לזנות כקטינות, 28% בין הגילאים 18–24, 26% בגילאים 25–29, וכמעט מחצית מעל לגיל 30. 249 נשים שעבדו בדירות דיסקרטיות פנו לטיפולים במרכזים לטיפול בנשים במעגל הזנות בשנת 2020.
מאפייני קבוצות.
קטינים.
בשני העשורים האחרונים, זנות של קטינים מוגדרת ברחבי העולם כ"ניצול מיני מסחרי", הגדרה אשר נועדה להחליף את המונח "זנות קטינים" העלול להוביל לתפיסה מוטעית של קטינים אשר נמצאים בזנות, כעבריינים ולא כקורבנות. עם זאת, נראה כי בישראל המונח "זנות" הוא עדיין המונח הנפוץ ביותר לתיאור התופעה. על פי דוח הטיפול בזנות משנת 2020 ניתן לדבר גם על רצף בזנות אשר מתייחס למצבים בהם קיים ניצול מיני תמורת אתנן, אך לא בהכרח מדובר בזנות מוגדרת. נמצא כי ניצול מיני של קטינים שכיח מיוחד בקרב נערות וצעירות.
גיל הכניסה של קטינים למעגל הניצול המיני המסחרי הולך ויורד עם השנים. במחקרים בישראל ובעולם נמצא כי גיל הכניסה הממוצע הוא 11–12, כלומר מתחת לגיל ההסכמה לקיום יחסי מין על-פי חוק. בני-נוער במעגל הזנות נתונים במצבי מצוקה. רובם נשרו ממערכת החינוך וחלקם גרים ברחוב, רובם חשופים לאלימות ולהתעללות (רבינוביץ', 2010). לפי הסקר הלאומי לחקר תופעת הזנות בישראל, בשנת 2016 היו כ־1,260 קטינות במעגל הזנות. לפי דוח טיפול ושיקום בזנות לשנת 2020, כ-191 קטינים וקטינות קיבלו שירות טיפולי במסגרות ייעודיות לטיפול בזנות.
טרנסג'נדריות.
לפי הסקר הלאומי לחקר תופעת הזנות בישראל, נמצא כי 5% מהנשים אשר נמצאות במעגל הזנות בישראל הן טרנסג'נדריות. נראה כי גיל הכניסה לזנות בקהילה הטרנסג'נדרית הוא הנמוך ביותר מבין כלל האוכלוסייה שעוסקת בזנות, ומשך זמן המעורבות שלהן בזנות הוא הגבוה ביותר.
בני נוער טרנסג'נדרים, סופגים יחס חברתי שלילי, שמביא לתחושות של חריגות, בדידות, דחייה, ובושה, ולהגברת הפגיעות שלהם לניצול מיני, בין היתר גם בזנות. הקושי של נערות וצעירות טרנסג'נדריות להשתלב בשוק העבודה עשוי להוות גורם משמעותי לכניסתן לזנות. בנוסף, לנערות וצעירות טרנסג'נדריות לרוב אין מעגלי תמיכה עקב היותן בהצטלבות מיקומי שוליים, וכך גובר הסיכוי שהן יהפכו לחסרות בית ויאלצו לשרוד לבד בשל היעדר במשאבים. נשים טרנסג'נדריות סובלות מטרנספוביה ואפליה על רקע מגדרי ומדווחות כי כניסתן למעגל הזנות נבעה מההבנה שזו האופציה העיקרית והיחידה לפרנסה. יתרה מזאת, רבות מהנשים הטרנסג'נדריות שנכנסות לזנות, מעידות על קשר הדוק בין הכניסה למעגל הזנות לבין הצורך לממן באופן מהיר ופרטי את התהליך הנפשי והפיזי להתאמה המגדרית .
אימהות.
65% מהנשים בזנות הן אימהות לילדים. ההכרה בשכיחות התופעה בקרב אימהות הביאה לפיתוח מענים ייחודיים לאימהות בזנות, כמו דירות לאימהות וילדיהן שהוקמו בספטמבר 2020. במחקר שנעשה בקרב אימהות מברית המועצות שנסחרו לזנות בישראל, נמצא שהאימהות היוותה סיבה לכניסה לזנות אצל חלק ניכר מהנשים. למשתתפות המחקר היו חוויות שונות כאימהות בזנות. המחקר מצא כי רובן רצו לתת ולדאוג לילדיהן באמצעות הכסף שהרוויחו בעיסוק בזנות. חלקן הרגישו שהן מקריבות את עצמן עבור הילד וחלקן הרגישו שהעיסוק בזנות הוא הזדמנות לחולל שינוי בחיי ילדיהן. היו שקיוו כי הקשר עם הגבר שבסופו של דבר גרם לכניסתן לזנות, יביא לחיים אחרים וטובים יותר.
טיפול.
ישנן מספר מסגרות טיפול לנשים במעגל הזנות אשר פרוסות ברחבי הארץ. פועלות מסגרות ייעודיות לקטינות וקטינים, וצעירות וצעירים, לנשים בוגרות, לאימהות וילדיהן ולנשים טרנסג'נדריות. המסגרות נותנות מענה טיפולי בנושאים שונים כגון: מזעור נזקים דרך הלנות חירום, גמילה מסמים ומזנות, והמשך טיפול במרכזי יום לנשים היוצאות לחיים העצמאיים. בנוסף, ישנם מקומות שמסייעים בשיקום תעסוקתי לנשים בתהליכי יציאה מהזנות.