היא מגלה סוד על אביה ששינה הכל, היא מאוהבת בחבו אך מתביישת להגיד לו, בהמשך הם מתחתנים ונולדת להם בת.
באונטי (חטיף)
באונטי (באנגלית: Bounty) הוא חטיף שוקולד המיוצר על ידי חברת מרס ונמכר ברחבי העולם. החטיף הופיע לראשונה בשנת 1951 בממלכה המאוחדת ובקנדה, בהתחלה רק בציפוי שוקולד חלב.
חטיף הבאונטי הוא בעל מילוי קוקוס המצופה בשוקולד חלב (הנמכר באריזה כחולה) או בשוקולד מריר (הנמכר באריזה אדומה) ובדרך כלל נמכר כשני חטיפים באריזה אחת.
מאז 2006, גרסה בטעם דובדבן של החטיף נמכרת באוסטרליה. טעם זה נמכר בהתחלה כמהדורה מוגבלת, אך מכירתו נמשכה עד שנת 2013. באירופה, מהדורה מוגבלת בטעם מנגו נמכרה בין השנים 2004 -2005 וברוסיה ואוקראינה ב-2010. מהדורה בטעם אננס נמכרה ברוסיה במהלך 2014.
למרות שהחטיף כבר לא משווק על ידי מרס בארצות הברית (חטיפים דומים של חברת הרשי עדיין נמכרים), ניתן למצוא אותו במחלקות הבינלאומיות (הכוללות בעיקר מוצרים מיובאים) של מרכולים רבים.
צורה.
בשנת 2013, מרס רשמה את צורתו של חטיף הבאונטי כסימן מסחרי באיחוד האירופי. חברת "לודוויג שוקולדה", חברת ממתקים גרמנית, ערערה על רישום זה. בשנת 2009, בית המשפט בערכאה ראשונה האירופי בלוקסמבורג אישר את הערעור, בקביעתו "המאפיינים הייחודיים לכאורה, כלומר הקצוות המעוגלים של החטיף ושלושת החצים או הקווים בצורת 'V' שעליו, לא יכולים להיחשב כמאפיינים היכולים להבדיל אותו בצורה מובהקת מצורות חטיפים נפוצות אחרות".
רלף בגנולד
רַלף אַלגֶ'ר בַּגנוֹלד (Ralph Alger Bagnold; 3 באפריל 1896 – 28 במאי 1990) היה קצין צבא בריטי, מייסדהּ ומפקדהּ הראשון של קבוצת המדבר ארוכת הטווח במערכה בצפון אפריקה, חוקר מדבריות, גאומורפולוג וחלוץ חקר הפיזיקה של תנועת חולות.
קורות חייו ופועלו.
שירות צבאי.
רלף בגנולד הלך בעקבות אביו, ארתור הנרי בגנולד, שהיה איש חיל המהנדסים הבריטי, התחנך באקדמיה הצבאית המלכותית בווליץ' וב-1915, בגיל 19, התגייס לצבא. רלף בגנולד עבר שלוש שנים במלחמת החפירות בחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה, צוין לשבח ב-1917 וקיבל את "עיטור מסדר לאופולד" הבלגי ב-1919. אחרי המלחמה למד הנדסה בקיימברידג' ואחרי הסמכתו ב-1921 חזר לשירות הסדיר. שירת במצרים ובחזית הגבול הצפוני-מערבי של הודו (ח'ייבר פח'טונח'ווה, פקיסטן), וגם שם צוין לשבח. את חופשותיו בילה בסיורים במדבריות באזורים אלה, ובתוך כך אף נהג ברכב מהודו למצרים דרך מדבריות איראן, סוריה, עבר הירדן וסיני.
מסעות במדבר.
רלף בגנולד הוצב ב-1926 במצרים, ושם החל במסעות חקר במדבר לוב. מסעו הראשון למדבר המערבי נערך ב-1927, ובו לא הדְרים מעבר לשקע קטארה ולנאת המדבר סיווה. במסע השתתפה חבורת קצינים להוטים כמותו שיצאו לדרך בעת חופשותיהם מהשירות ועל חשבונם. בגנולד חזר למסעות בעומק המדבר המצרי גם אחרי שהוצב בהודו. אחרי שקרא את כתביו של אחמד חסנין, "נאות המדבר הנעלמות", על מסעו במדבר לוב ב-1921, ולאור מסעותיו של כמאל א-דין חוסיין במחצית השנייה של שנות ה-20, יצא רלף בגנולד ב-1929 בראש משלחת למדבר המערבי של מצרים, ברכב פורד דגם A ושני טנדרים, בתקווה להגיע לזרזורה האגדית. מסעותיו הבאים נערכו בשנים 1930, 1932 ו-1938. במסעו ב-1930 חדר אל תוך ימת החול הגדולה. המסע של 1932 היה המקיף מכולם, ובמהלכו הרחיק מערבה מעווינאת עד הרי טיבטסי בצ'אד ודרומה עד אל-פֿאשׁר בסודאן. מסעו ב-1938 לגילף כביר ולעווינאת נועד למחקר מדעי ונערך מטעם החברה לחקר מצרים.
את פרטי מסעותיו וממצאיו פרסם בכתב העת של החברה הגאוגרפית המלכותית הבריטית שתמכה בו. סקירה שלהם מובאת בספרו מ-1935 "חולות לוב" ("Libyan Sands: Travels in a Dead World"), שנכתב בעת שירותו בסין. החברה הגאוגרפית המלכותית זיכתה אותו באותה שנה ב"מדליית המייסדים" .
במסעות הללו ברכב ממונע באזורים צחיחים ובשטחי חולות פיתחו מיומנויות והתקנים שהיו חדשניים בזמנם, כגון השימוש במְעַבֶּה לקליטת אדי מים שהתנדפו מהרדיאטור ובסולמות חול ('שׁפּאלות') לחילוץ רכב ששקע וכן הממצא של הקטנת לחץ האוויר בצמיגים לצורך העבירות בחול. לזכותו של בגנולד נזקף שכלול מצפן שמש (כזה שאינו מושפע מעפרות ברזל בקרקע או מחלקי המתכת של כלי הרכב) שהוכח כחיוני בניווט מדברי.
במלחמת העולם השנייה.
רלף בגנולד חזר והתגייס לצבא בפרוץ מלחמת העולם השנייה. ב-1940, והוא בן 44 שנים, הקים יחד עם גרעין מחבריו למסעות במדבריות מצרים ולוב את "קבוצת המדבר ארוכת הטווח" המהוללת, שפעלה מאחורי קווי האויב במערכה במדבר המערבי. הכרת השטח ומיומנויות הנהיגה בשטחים חוליים ובתנאי מדבר, שרכשו בגנולד ואנשיו (הראשונים לצלוח את "ים החולות הגדול" ברכב מנועי בתקופה שקדמה למלחמה), מילאו תפקיד חשוב במבצעי הצבא הבריטי בחזית צפון אפריקה. ביולי 1941 מונה בגנולד לתפקיד סגן קצין קשר ראשי של זירת המזרח התיכון, ולאות הוקרה על הקמת הקמא"ט עוטר בדרגת קצין במסדר האימפריה הבריטית (OBE). בקיץ 1944 פרש מהשירות הצבאי בדרגת בריגדיר.
מחקר מדעי.
במסעותיו המדבריים הִרבה בגנולד להתעניין בתופעות של תנועת חולות, ובשובו לביתו ב-1935, אחרי השחרור מהשירות הסדיר, התמקד בחקר תהליכי הסעה והשקעה רוּחית במעבדות הקולג' האימפריאלי בלונדון, שם יצר מנהרת רוח לניסויו. ספרו הראשון בנושא זה, "הפיזיקה של חול נישא ברוח ושל חוֹליוֹת מדבריות" "", שראה אור ב-1941, נחשב לספר יעץ בתחומו. בתום המלחמה חזר לעבודתו המדעית בתחום הגאומורפולוגיה של חוֹליוֹת (ובתוך כך אף הציע מודל ל"חולות המזמרים"). בשנות ה-50 וה-60 התרכז בחקירת תנועת סדימנטים בנוזלים. במהלך מחקריו אלה פיתח בגנולד את הנוסחה הקרויה על שמו – "Bagnold formula" , המשמשת בתחומים של מכניקת זורמים וגאולוגיה. דבֵקותו של בגנולד במחקר מדעי לא פחתה עם השנים, וגם בשנות ה-90 לחייו פרסם חיבורים מדעיים.
מומחיותו הועילה לסוכנות החלל האמריקנית בלימוד דיונות החול על המאדים; ב-1978, והוא בן 82 שנים, נקרא לייעץ לה. האזור במכתש גייל (האגף הצפוני-מערבי של הר שארפ, אאוליס מונס) שעל המאדים נקרא לכבודו בשם "דיונות בגנולד". כמחוות הוקרה על תרומתו לחקר המאדים הכריזה נאס"א על שנת 2016 כ"שנת בגנולד".
מחווֹת הוקרה.
בגנולד זכה בפרסים ובאותות כבוד רבים על הישגיו המדעיים. ב-1935 הוענקה לו "מדליית המייסדים" של החברה הגאוגרפית המלכותית. ב-1944 צורף כחבר לחברה המלכותית (FRS). ב-1960 נקראה לכבודו לשון יבשה בארץ גרהאם שבחצי האי האנטארקטי בשם "נקודת בגנולד" . ב-1969 קיבל את פרס ווֹרן על הישגיו בחקר הגאולוגיה הפלוביאטילית מהאקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית. ב-1970 זכה במדליית פנרוז של החברה הגאולוגית האמריקאית ובמדליית סוֹרבִּי של האגודה הבינלאומית לסדימנטולוגיה. ב-1971 העניקה לו החברה הגאולוגית של לונדון את מדליית וולאסטון . באותה שנה נבחר כעמית בקולג' האימפריאלי. ב-1974 נבחר כחבר כבוד באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים. ב-1981 קיבל את פרס לינטוֹן מהחברה הבריטית לגאומורפולוגיה. כמו כן קיבל תוארי דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטאות שונות. זמן קצר לפני מותו ב-1990 הוענקה לו "מדליית יואינג" מטעם מכון המהנדסים האזרחיים והחברה המלכותית. "מדליית בגנולד" מוענקת מדי שנה, מאז 2008, מאת האיגוד האירופי למדעי האדמה למחקר מצטיין בגאומורפולוגיה.
קישורים חיצוניים.
מסע הסקר של משלחת בגנולד ב-1929–1930 במדבר מצרים-לוב (49:12 דקות)
רלף בגנולד – ראיון מוקלט מ-1987 באתר ארכיון מוזיאון המלחמה האימפריאלי (IWM)
השוואת קצבת נכות לשכר המינימום
השוואת קצבת נכות לשכר מינימום
בית דיק
בית דיק (Dück) הוא בניין במושבה גרמנית בחיפה הממוקם בשדרות בן-גוריון 8 (בעבר שדרות הכרמל). שימש בעבר את משפחת דיק בתקופה העות'מאנית. כיום מוגדר כ"מבנה בשימור" ואתר מורשת בישראל. במקום פועל בית קפה.
משפחת דיק.
אברהם דיק (1848-1917), אב המשפחה הגיע לישראל מקווקז. החברה שבבעלותו נוסדה בחיפה בשנת 1878. החברה עסקה במכלול של תחומים ובעיקר בייבוא ציוד חקלאי והייתה לתקופתה מהגדולות בארץ.
לימים החברה עברה לבעלות המשפחה:
טימותיאוס לנגה (1869-1947) וגוטליב שומאכר (1857-1925).
טימותיאוס הוא בנה של אנה לנגה (1843-1930) אחותו של דיק.
גוטליב שומכר הוא בעלה של מריה לבית לנגה, אחותו של טימותיאוס.
תיאור המבנה.
המבנה נבנה בשלהי המאה ה-19 וכולל 4 קומות - מעל הקרקע 2 קומות מרכזיות (כ-170 מ"ר), עליית גג ומתחת לקרקע קומת מרתף (כ-100 מ"ר).
בכניסה מדרגות בצורת קשתות וחלונות גדולים ששימשו בעבר לתצוגת ציוד חקלאי וסחורות.
בראש המבנה גמלון המאפיין את האדריכלות הטמפלרית.
כמו בבתים רבים אחרים במושבה, מעל דלת הכניסה חקוקה כתובת קיר: "EBEN EZRA 1893". ככה"נ משמעות הכתובת היא "אבן העזר" - ציטוט מתוך ספר שמואל א', פרק ז', פסוק י"ב: "וייקח שמואל אבן אחת וישם בין המצפה ובין השן ויקרא את שמה אבן העזר ויאמר עד הנה עזרנו ה'". כיום הביטוי מסמל את עזרת ה' (בדומה לביטוי "בעזרת השם").
מול הבית שכן בעבר מלון "כרמל" של משפחת קרפט.
מישל בוז'נאח
פליסיטי דין
פליסיטי ג'יין דין (באנגלית: Felicity Jane Dean; נולדה ב-24 בינואר 1959) היא שחקנית בריטית שזכתה לשבחי הביקורת על הופעותיה בסרטים ועל במת התיאטרון.
ביוגרפיה.
דין נולדה בלונדון בשנת 1959. היא למדה בבית הספר "הרסט לודג' סקול" בסאנינגדייל. בסיום לימודיה זכתה בפרס 'De Valois Prize' לדרמה.
קריירה.