שימוש באמצעי לחימה.
במהלך הלחימה חלה התפשטות נשק בקרב האוכלוסייה. לפי ההערכות בבורונדי הגיע מספר כלי הנשק שהוחזקו (נכון לשנת 2005) באופן לא חוקי על 100,000. התפשטות הנשק הייתה גבוהה ביותר בעיר הבירה בוג'ומבורה, בה רוב כלי הנשק בהם נעשה שימוש ללחימה היו אקדחים בעוד באזורים הכפריים נטו להשתמש יותר בנשק קל שהיה נגיש.
במהלך הלחימה נעשה שימוש בסוגים רבים של כלי נשק, בהם; רימונים, מרגמות, רובים, סכינים ואף מצ'טות. רוב קורבנות האלימות נפגעו מפגיעות כדור, אך עם זאת, מחיר כבד נגבה בעקבות שימוש בנשק הקל, בייחוד בכפרים.
במהלך הלחימה הפך האונס נפוץ והיה כלי לזרוע פחד. בין השנים 2004–2006 עמד מספר קורבנות האונס על יותר מ-4000 נשים. בנוסף, במרכז לנפגעות האונס שבעיר הבירה בוג'ומבורה נקלטו כל חודש בממוצע כ-125 קורבנות אונס.
השלכות המלחמה.
השלכות כלכליות - בין השנים 1990 ל-2002 ירדה ההכנסה החודשית לנפש מ-210 דולר אמריקאי ל-110 דולר אמריקאי, ירידה של כמעט 50%. אחוז האנשים החיים תחת קו העוני גדל בצורה דרמטית מ-35% בשנת 1992 לכ-68% בשנת 2002. בנוסף, הסיוע הבינלאומי קפא במהלך המלחמה, כאשר בשנת 1992 עמד על סכום של כ-300 מיליון דולר ולאחר מכן ירד ל-100 מיליון דולר. בעקבות הידרדרות המצב הכלכלי, מחירי השוק עלו בצורה משמעותית ורבים מהאזרחים לא יכלו לקנות מזון. כמו כן, ההוצאה הצבאית עלתה במידה ניכרת על חשבון שירותי החינוך והבריאות במדינה.
השלכות בריאותיות - המצב התזונתי במדינה בעקבות הלחימה התדרדר בצורה משמעותית. לאחר הלחימה 42.4% מהילדים במדינה סובלים מתת תזונה בינונית עד חמורה. נתון זה אף נוסק כאשר מתייחסים לאזורים הכפריים בלבד בהם 60% מהילדים סובלים מתת תזונה בינונית עד חמורה. על פי ההשערות., השלכות המצב הבריאותי במדינה מגדילות וימשיכו להגדיל את מספר ההורגים בעקבות הלחימה. במהלך המלחמה גם מחלות שונות כגון; מלריה ו-HIV היוו איום בריאותי חמור על ברונדי. בשנת 2000 דווח על מגפת מלריה שהגיעה ל-700,000 אנשים בכל חודש. בשנת 2001 היו 2,855,868 אזרחי בורונדי המאובחנים כחולים במלריה ומתוכם 1,289 מתו מהמחלה. גם מחלת האיידס פקדה את בורונדי, מאז שב-1983 דווח האדם הראשון הנושא את המחלה התפשטה המחלה במהירות ונכון ל-2008 מתוך 100,000 איש 3,132 היו נשאים של המחלה. העלייה החדה בשכיחות ה-HIV נובעת בעיקר מהמצב הסוציו-אקונומי, המשבר שהחל ב-1992 ועקירה של בורונדים רבים מבתיהם.
השלכות בתחום החינוך - במהלך מלחמת האזרחים נהרסו 25% מבתי הספר במדינה, מורים רבים נהרגו והיה קושי לגייס מורים לאזורים שנפגעו בלחימה. בשנת 1999, במהלך הלחימה אושרה והוקמה אוניברסיטת נגוזי. אוניברסיטה זו הוקמה בשביל לתמוך באוניברסיטה הציבורית היחידה בתקופה זו (אוניברסיטת בוג'ומבורה) עקב עלייה משמעותית במספר התלמידים בחינוך העל יסודי ואחוז סטודנטים נמוך ביחס לאוכלוסייה באפריקה בתקופה זו. מטרת הפרויקט הקהילתי שהוליד את האוניברסיטה הייתה להציע לצעירי בורונדי אלטרנטיבה לאלימות, המאפשרת להם להמשיך ללמוד למרות הסכסוך במדינה.
פליטים.
נכון לסוף מאי 2017 413,490 פליטים מבורונדי מוכרים על ידי האו"ם, כאשר רובם המכריע עזב את המדינה בעקבות מלחמות האזרחים והפרעות החוזרות ונשנות.
על פי האו"ם בשנים 1994–1997 עלה מספר האנשים להם צריך לדאוג (פליטים, עקורים ומבקשי מקלט) כאשר בשנת 1996 מספרם הגיע ל-1.01 מיליון נפשות. בשנת 2007 כשנה לאחר המלחמה, עמדו מספר האנשים לדאגה על כ-71,831 נפשות. מספר זה היה הנמוך ביותר מאז שנות ה-80. במשך כל שנות המלחמה מרבית הפליטים חצו את הגבול ונשארו במדינות השכנות (רואנדה, טנזניה והרפובליקה הדמוקרטית של קונגו) כאשר רובם המכריע עבר לקונגו.
ילדים בזמן המלחמה.
בריאות – למלחמה היו ויש עדיין השלכות רבות על המצב הבריאותי של ילדי בורונדי. במהלך המלחמה עקב מחסור רב במזון החל יחס גובה-משקל של ילדי בורונדי לרדת. נמצא כי כל חודש תחת המלחמה מעלה סבירות למוות של ילדים. בנוסף לזה, מצב בריאותם השלילי יפחית את רמות הרווחה העתידיות של אותם הילדים. מלחמת האזרחים קרתה במקביל לאמברגו כלכלי ולשתי תופעות אלו השפעה שלילית ייחודית על בריאות הילדים ובמיוחד על האוכלוסיות הכפריות שעליית מחירי המזון השפיעה עליהם רבות. נראה כי אצל ילדים אשר סבלו משתי תופעות אלו במקביל המצב הבריאותי היה ירוד יותר.
שימוש צבאי – בשנת 2002 הואשמו ממשלת בורונדי והמורדים בשימוש בילדים כצבא בזמן המלחמה על ידי האומות המאוחדות. ביוני 2008 אישרה הממשלה את פרוטוקול הפקולטה לבריאות בנוגע לאמנת זכויות הילד לפיו ניתן לגייס לצבא מגיל 18 בלבד. מתנגדים מקבוצת ה-FNL המשיכו לגייס ילדים גם לאחר 2008 (לפחות 55 ילדים) כאשר רובם היו תלמידים שעבדו עם מוריהם. ההצטרפות לקבוצות המורדים נעשתה לעיתים ברצון כדי לזכות בזכויות יתר ולהשתלב בכוחות הביטחון הלאומי בעתיד. ב-10 באפריל 2009 שוחררו כ-340 ילדים המקושרים לארגון ה-FNL. במשך כמה שנים ארגון יוניצ"ף ריכז את נושא חינוך הילדים ודאג לאי שימוש הילדים בציוד צבאי.
מודלים לינאריים בתקשורת המונים
מערכת לא לינארית
מערכת לינארית
שארל הראשון ממונקו
שארל הראשון ממונקו (בצרפתית: Charles I de Monaco; נפטר ב-15 באוגוסט 1357) היה הלורד של מונקו ומייסד שושלת בית גרימלדי השולטת בנסיכות עד ימינו. שארל הראשון החזיק בדרגת אדמירל של צרפת וברון של סן דמטריו מממלכת נאפולי.
חייו.
שארל הראשון היה בנו הבכור של רנייה הראשון מאשתו הראשונה סלווטיקה דל קרטו. בשנת 1301 נאלץ לצאת לגלות לאחר המפלה שספגה משפחתו מהרפובליקה של גנואה בקרב ההגנה על צוק מונקו שבו ישבו.
בשנת 1331, לאחר שלושים שנות שליטה של הרפובליקה של גנואה, הצליח שארל הראשון להחזיר לידיו את השליטה בצוק מונקו ושלט בו בחסותו של מלך צרפת עד מותו. בתקופת שלטונו ניהל מדיניות חוץ מאוזנת ושקולה מול ממלכת פרובאנס והרפובליקה של גנואה הגובלות בנסיכות הזעירה, ומדיניות פנים ליברלית כלפי נתיניו. בתמורה לכך העמיד שארל הראשון את הצי שלו לשימושה של צרפת, ואביריו שירתו בברכתו כשכירי חרב של שליטים אחרים.
ההכנסות הכספיות הגבוהות של הנסיכות הזעירה איפשרה לשארל לרכוש שטחים בקרבת הצוק מפרובנס וגנואה, ולהרחיב את שטחה. בתקופה זו נחשב לאציל העשיר ביותר בשטחי הריביירה הצרפתית של ימינו.
בשנת 1346 קיבל את תואר הלורד של מנטון לאחר שכבש אותה, וב-1355 צירף לעצמו את תואר הלורד של רוקברון.
משנת 1352 שלט בנסיכות מונקו במשותף עם דודו אנטוניו שהיה אחיו הצעיר של אביו, ובניו רנייה השני וגבריאל.
הצלחותיו הכלכליות והפוליטיות של שארל הראשון והרחבת שטחים שבשליטתו היו לצנינים בעיני שליטי גנואה שראו בפעולות אלה פרובוקציה. בשנת 1357 הטילה גנואה מצור ימי ויבשתי על מונקו ושארל נאלץ להיכנע, תוך שהוא מפסיד שטחים וכספים רבים. זמן קצר לאחר התבוסה מת מסיבות לא ברורות. בנו רנייה השני ירש אותו כשליט מונקו.
טרו קולר
My vibe
שיפ (נהר)
נהר שיפ (באנגלית: The Sheep River) הוא נהר הממוקם בדרום-מערב פרובינציית אלברטה שבקנדה. הנהר מהווה חלק ממערכת נהר בואו.
גאוגרפיה.
מוצאו של הנהר (), בגובה של 2,100 מטרים מעל פני הים, הוא בשטח הפארק הפרובינציאלי אזור הפרא אלבו-שיפ. הנהר מתאחד עם נהר הייווד, כ- 8 קלומטרים מזרחי לעיירה אוקוטוקס (). גובהו של שפך הנהר - 983 מטרים מעל פני הים. הספקו הממוצע של הנהר הוא 6 מטר מעוקב של מים בשנייה. נהר שיפ מספק מי שתייה לעיירות אוקוטוקס, טרנר ואלי, ובלק דיאמונד.
יובלים.
אל נהר שיפ זורמים היובלים הבאים (לפי סדרם ממוצא הנהר עד שפך הנהר):
נהר שיפ ויובליו, כמו גם נהר הייווד הם אתרי דיג פופולריים.
שבר עצם הבריח
שבר עצם הבריח (באנגלית: Clavicle fracture), ידוע גם כעצם בריח שבורה.
הסימפטומים כוללים בדרך כלל כאב במקום השבר וירידה ביכולת להזיז את היד המושפעת מהשבר. סיבוכים יכולים לכלול אוסף של אוויר בתוך חלל פלאורלי המקיף את הריאות (חזה אוויר), פגיעה בעצבים או בכלי דם באזור, ומראה לא נעים. שברים בעצם הבריח מתרחשים לרוב אצל אנשים מתחת לגיל 25, ומעל גיל 70. בקבוצה הצעירה, השבר נפוץ אצל גברים יותר מאשר נשים. אצל מבוגרים הוא מהווה כ 5% מכלל השברים ואילו אצל ילדים - כ-13%.
מנגנון פציעה.
שברים בעצם הבריח הם בדרך כלל תוצאה של פגיעה או טראומה. הסוג הנפוץ ביותר של השבר מתרחש כאשר אדם נופל בצורה אופקית על הכתף, או תוך כדי מתיחת היד. פגיעה ישירה בעצם הבריח יכולה גם לגרום לשבר. ברוב המקרים, פגיעה ישירה מתרחשת מהצד הלטראלי לכיוון הצד המדיאלי של העצם.
תקריות בהן עלולות להגרם שבר בעצם הבריח כוללות תאונות דרכים, תאונות אופניים (נפוץ במיוחד אצל רוכבי אופני הרים), נפילות אופקיות על מפרק הכתף, או פעילות ספורטיבית כמו כדורגל, רוגבי, הרלינג, או היאבקות.
העצם לרוב נשברת בחלק השלישי באורכה המהווה את הנקודה החלשה ביותר. הקטע הלטראלי מורד למטה על ידי הכובד של היד ונמשך מידיאלית וקדימה על ידי שרירי האדוקטור של מפרק הכתף, במיוחד שריר החזה הגדול. החלק של עצם הבריח שליד מרכז הגוף מוטה כלפי מעלה על ידי שריר סטרנוקלידומסטואיד. ילדים ותינוקות בעיקר חשופים לזה.
לאחר שבר של עצם הבריח, שריר הסטרנוקלידומסטואיד מרים את הקטע המדיאלי של העצם. שריר הטרפז לא מסוגל להחזיק את הקטע הדיסטלי בשל המשקל של הגפיים העליונות, וכתוצאה מכך נופלת הכתף. שרירי האדוקטור של הזרוע, כגון שריר החזה הגדול, עלולים למשוך את הקטע הדיסטלי מידיאלית, דבר שגורם לחלקים של העצם לחפוף.
אנטומיה.