בריאיון שנערך עימו ב-2015, עזריה הכיר בהשפעה החברתית של הדמות כמקור לבריונות גזענית כלפי ילדים ממוצא דרום-אסייתי. קונדבולו פנה אליו בבקשה להתראיין לסרטו, אך עזריה סירב מחשש לעריכה מגמתית שתוציא את דבריו מהקשרם ותפגע בו ובסדרה. עם זאת, הוא הסכים לקיים דיון פתוח בנושא עם עיתונאים. השדרן טרי גרוס מתחנת הרדיו הציבורית והסטנדאפיסט בעל הפודקאסט מארק מרון הזמינו אותו לעשות כך, אך קונדבולו טען כי עזריה סירב להצעות אלו.
נושאים.
בסרט, קונדבולו משוחח עם קומיקאים אמריקאים ממוצא דרום-אסייתי על השפעת דמותו של אפו על חייהם. עזיז אנסרי, קאל פן, מאוליק פאנצ'ולי, אוטקרש אמקרקר, סמרט צ'קרבארטי, סאקינה ג'פרי, אסיף מנדווי וחסן מינהאג' מספרים על אנקדוטות שונות הקשורות בנושא זה. לדברי אלו, הם נקראו בשם "אפו" או נקשרו אל שם זה ככינוי גנאי לפחות פעם אחת במהלך ילדותם. בנוסף, כמה מהם טוענים כי הם נתבקשו במהלך מבחני בד להקריא טקסט במבטא של אפו. קונדבולו משווה את הופעתו של אפו להשחרת פנים, מכיוון שאת מלאכת הדיבוב מבצע אדם לבן לו אין שום קשר למוצא הדמות.
בחלקים מן הסרט, קונדבולו מביע את הערכתו ל"משפחת סימפסון" כמוסד חתרני ותבוני מבחינה תרבותית בנוף המיינסטרים האמריקאי. לא נקבעת עמדה חד-משמעית בנוגע לסדרה, ומוצגות מגוון דעות בנוגע אליה. כך למשל, בעוד קונדבולו עצמו מציין כי הוא עוד אוהב את הסדרה על אף הבעייתיות בדמות, קאל פן טוען כי היא הדמות הרסה לו לחלוטין את הסדרה. בהתייחסותו למחלוקת זו, קונדבולו אמר כי .
ביקורת, תגובות והשפעה.
מעבר להתייחסויות אל הנושא עצמו, "הבעיה עם אפו" זכה לביקורות חיוביות מהמבקרים. אתר הסקירה "Rotten Tomatoes" העניק לסרט ציון של 89%, על פי ציון ממוצע של 8.3/10 בהתבסס על 19 ביקורות (17 "טריות" ו-2 "רקובות"). באתר הסקירה "Metacritic" הוא זכה לציון של 77, בהתבסס על 4 ביקורות.
ב-8 באפריל 2018, כחמישה חודשים לאחר שידור הסרט, צוות התסריטאים והמפיקים הגיב לנושא עם הפרק "No Good Read Goes Unpunished". בעלילה זו, מארג' מגלה כי ספר שאהבה בילדותה מכיל אלמנטים הנחשבים כפוגעניים בתרבות התקינות הפוליטית של שנות ה-2010. היא עורכת את היצירה על מנת להסיר את החלקים הבעייתיים, אך מגלה יחד עם בתה ליסה כי המסע הרגשי של הדמויות נאבד כתוצאה מכך. מעבר להרמז ברור זה, ישנה התייחסות ישירה אל הנושא בסוף הפרק באמצעות שבירת הקיר הרביעי. השתיים מנהלות דיאלוג על תרבות זו, ובזמן שהן מביטות בתמונתו של אפו ליסה מצהירה כי "משהו שהתחיל לפני עשרות שנים והיה אהוב ולא פוגע הוא עכשיו לא תקין פוליטית, מה את כבר יכולה לעשות?". מאט גריינינג, יוצר הסדרה, הגיב לכך באופן אישי לאחר מכן, והוא ביטל את הביקורת על אפו בציינו כי "אני חושב שאנחנו נמצאים בתקופה בתרבות שלנו בה אנשים אוהבים להעמיד פנים שהם נעלבים". קונדבולו הגיב לפרק זה ברשת החברתית "Twitter", שם הוא כתב כי הבחירה לשייך את הבעיה לתקינות פוליטית ולא לגזענות אכזבה אותו.
בהמשך השנה, באוקטובר, סדרת הטלוויזיה "סאות' פארק" הקדישה לנושא פרק - "הבעיה עם קקי". בפרודיה על הפולמוס הציבורי סביב דמותו של אפו והתבטאויותיה של השחקנית רוזאן בר, מר הנקי מואשם באמירות גזעניות, מיזוגניות ופוגעניות ומוגלה בשל כך מהעיירה. העיר ספרינגפילד מתוארת בציניות כמקום בו "לאנשים לא אכפת משנאה ומאי-סובלנות", ובכתוביות הסיום מופיע האשטאג הקורא לבטל את "משפחת סימפסון". פרק זה שם ללעג את תרבות התקינות הפוליטית. על אף שרבים ראו בפרק זה תמיכה בביקורת הציבורית על דמותו של אפו והתנערות מ"משפחת סימפסון", המפיקים טריי פארקר ומאט סטון הבהירו כי כוונתם הייתה דווקא לשים ללעג את אותה הביקורת.
המדבב האנק עזריה, שתרם את קולו לדמות במשך כשלושים שנים, הצהיר בריאיון בתוכנית הלילה של הקומיקאי סטיבן קולבר כי הוא מוכן לפרוש מדיבוב הדמות. לדבריו, הוא מודאג מהנזק שהסטריאוטיפים בדמות עלולים ליצור בתדמית ובחיי החברה ההודית בארצות הברית. את תגובה זו של עזריה, קונדבולו ציין לשבח. בינואר 2020, עזריה הכריז כי הוא לא ידבב עוד את הדמות. גריינינג, מצידו, הצהיר כי הדמות תישאר בסדרה. ביוני, ברקע המהומות סביב רצח ג'ורג' פלויד, צוות ההפקה אישר כי את הדמות ידבב אדם ממוצא הודי.
הבעיה עם קקי
תיאו קליין
תיאו קליין (בצרפתית: Théo Klein; 25 ביוני 1920 - 28 בינואר 2020) היה עורך דין צרפתי, ששימש כנשיא "קריף", ארגון גג של הארגונים היהודיים בצרפת, ביו השנים 1983 ל-1989. קליין היה ציוני, אך בראש ובראשונה ראה עצמו כפטריוט צרפתי, והיה ביקורתי מאוד כלפי מדיניות החוץ של מדינת ישראל.
ביוגרפיה.
קליין נולד בפריס והיה נינו של הרב הראשי לשעבר של העיירה קולמר, סלומון קליין. לפני מלחמת העולם השנייה היה פעיל בתנועת הצופים היהודים בצרפת. במהלך המלחמה היה ממנהיגי התנגדות היהודית בצרפת, ועזר להעביר ילדים יהודים לשווייץ הנייטרלית. בזמן המלחמה פגש את אשתו ליליאן.
קליין סיים תואר במשפטים במכון למדע המדינה פריז. החל מ-1945 עבד כעורך דין בבית המשפט לערעורים של פריז. בשנת 1970 התקבל כחבר בלשכת עורכי הדין בישראל, ופתח משרד בישראל. היה חבר בבית הדין הבינלאומי לבוררות. בשנת 1978 ייסד את משרד עורכי הדין קליין ושות' (שאחר כך שונה שמו ל-KGA Avocats). לאחר פרישתו, קליין העביר ימי עיון וכתב על הסכסוך הישראלי-פלסטיני.
קליין עזר לשקם את הקהילה היהודית בצרפת לאחר המלחמה ועבד עם ארגונים יהודיים רבים. בשנים 1945 - 1950 כיהן כנשיא האיחוד איחוד אגודות הסטודנטים היהודים של צרפת, שהיה בין מייסדיו. ב-1967 היה בין מייסדי מרכז המידע למען ישראל בצרפת. בשנות ה-60 פנה לשגריר ישראל בצרפת, ולטר איתן, וביקש להיות אזרח ישראלי, מבלי שיצטרך לגור בישראל באופן קבוע, מאחר שביקש להמשיך בקריירה המשפטית שלו בצרפת. הוסכם שאם ירכוש דירה בישראל יקבל אזרחות מתוקף חוק השבות וב-1968 היה לאזרח ישראלי, לאחר שרכש דירה ביפו העתיקה. עמד בראש ארגון ידידי ההסתדרות הכללית של העובדים בצרפת. ב-1975 סגר את משרד עורכי הדין שהקים בישראל. המשרד ייצג בין השאר את עסקי יקותיאל פדרמן ובנק לאומי באירופה.
משנת 1970 עד 1973 היה קליין סגן נשיא הקריף, והיה נשיא בשנים 1983-1989. הוא ייסד את ה- Dîner du CRIF בשנת 1985, אירוע שנתי של הארגון בהשתתפות מנהיגי צרפת. היה גם חבר הקונגרס היהודי האירופי. בשנת 2012, קליין ניתק את קשריו עם הקריף, במכתב לנשיא, ריצ'רד פרסקייה, ביקר את תגובתו לפרשת מוחמד א-דורה.
בשנות השמונים, יחד עם ז'אק שיראק, ג'ק לאנג וקלאוד-גרארד מרקוס, קליין היה דמות מפתח בפתיחת המוזיאון לאמנות ולהיסטוריה של היהדות. הוא היה סגן נשיא המוזיאון משנת 1988 עד 2001, ואז שימש כנשיא עד 2011. תרם כספים ויצירות אמנות למוזיאון. קליין שימש כחבר בוועד הבינלאומי של מוזיאון אושוויץ בירקנאו. בשנת 1987 היה מעורב במשא ומתן לפשרה, במחלוקת על המנזר של המסדר הכרמליתי ליד אושוויץ.
בשנת 1986 ביקר את החלטת שר המשפטים אברהם שריר לא להסגיר את העבריין ויליאם נקש לצרפת, בטענה שביטחונו האישי לא יהיה מובטח בכלא הצרפתי. קליין אמר:.
בעקבות האינתיפאדה הראשונה קרא לפתוח במשא ומתן לשלום עם ההנהגה הפלסטינית, והפסקת הפגיעה באזרחים. קליין לקח חלק במפגשים עם הנהגת אש"ף באירופה, בהם השתתפו גם ישראלים.
בנובמבר 2001 בית המשפט בצרפת מינה את קליין כבורר במחלוקת בין ישראל ואירן על חברת קו צינור אילת אשקלון.
תיאו קליין נפטר ב-28 בינואר 2020 בגיל 99.
ספריו.
בצרפתית:
בתרגום לעברית:
וואנג ג'ינגווי
ממשלת וואנג ג'ינגווי
ג'סיקה רנסום
ג'סיקה רנסום (באנגלית: Jessica Ransom; נולדה ב-20 בינואר 1982) היא שחקנית בריטית. רנסום ידועה בעיקר מהופעתה בתפקיד מורוונה ניוקרוס בסדרת הדרמה "דוק מרטין" של רשת ITV בין השנים 2011 – 2019. ב-2015 זכתה בפרס באפט"א לסרטי ילדים.
ביוגרפיה.
רנסום נולדה בשפילד שבאנגליה. היא למדה למבחני GCSE באמנויות, ולמבחני A Level בלימודי תיאטרון בבית הספר High Storrs בשפילד.
אחרי שסיימה את הלימודים באוניברסיטת ברמינגהם, עסקה רנסום בכתיבת מערכונים וקומדיות. היא הופיעה בפסטיבל הפרינג' של אדינבורו בקטעים "Million" ו-"Unsung Heroes". בשנים 2009 ו-2010 גילמה דמויות שונות בתוכנית המערכונים "המופע של ארמסטרונג ומילר". ב-2011 הופיעה בתוכנית האלתורים הטלוויזיונית "Fast and Loose". באותה שנה החלה להופיע בתפקיד מורוונה ניוקרוס, המזכירה של ד"ר מרטין אלינגהם, בסדרת הדרמה של ITV "דוק מרטין". רנסום המשיכה להופיע בסדרה בעונות הבאות.
ב-2012 הופיעה רנסום בהפקה מחודשת של המחזה "Posh". עוד באותה שנה שיחקה רנסום במחזה "Straight" של ד. ס. מור בתיאטרון קרוסיבל בשפילד, ואחר כך בתיאטרון בוש בלונדון. ב-2014 דיבבה רנסום בתפקיד הראשי בעונה השנייה של הסדרה "Poppy Cat", בה החליפה את ג'ואנה פייג'. ב-2009 הופיעה בעונה הרביעית של התוכנית "Horrible Histories", ואחר כך בעונות השישית והשביעית של הסדרה. ב-2015 זכתה בפרס באפט"א לתוכניות ילדים על תפקידה בדמות מרי, מלכת הסקוטים. ב-2017 כתבה רנסום פרק לסדרה "" בשם "Live and Let Cry".
חיים אישיים.
רנסום חיה בלונדון. היא נשואה למפיק והבמאי בן וילסון. לבני הזוג יש בן אחד.
רנסום רצה ארבע פעמים במרתון לונדון. ב-2012 עבור Mencap, ב-2014 עבור Age UK, ובשנים 2015 ו-2017 עבור Bloodwise.
Sledgehammer (שיר של פיפת' הרמוני)