הסגנונות העתיקים ביותר הם שִימְמֵיי-זוּקוּרִי (神明造), טָאיישָה-זוּקוּרִי (大社造) וסוּמִייוֹשִי-זוּקוּרִי (住吉造). הם מאופיינים בגגות גמלונים, קורות תקרה מצטלבות - צִ'יגִי (千木), ובולי עץ אופקיים - קָצוּאוֹגִי (堅魚木) על רכס הגג. שני הסגנונות הראשונים מאופיינים בעמוד מרכזי מקודש (心の御柱; שִׁין-נוֹ-מִיהָשִירָה), הממלא תפקיד סמלי.
למקדשים בסגנון שִימְמֵיי-זוּקוּרִי הכניסה מקבילה לרכס הגג. במקדש אִיסֵה המקדש המרכזי מוקף בארבע גדרות. מלבד הכניסה הראשית, אין לבניין חלונות או דלתות. מצד הגמלונים הרכס נתמך על ידי עמודי מוּנאמוֹצ'יבּאשירָה (棟持柱). כל העמודים נטועים באדמה, ואינם עומדים על יסודות אבן. הבניין מוקף במרפסת מוגבהת - מָאווָארִי.
סגנון טָאיישָה-זוּקוּרִי מאופיין בגרם מדרגות מקורה המוביל לבניין הראשי. הכניסה ממוקמת בצד הגמלון. מקדשים בסגנון זה ניתן לראות באזור איזוּמוֹ, כשהחשוב ביניהם הוא איזוּמוֹ-טָאיישָה, המוקדש לאמטראסו. במאה ה -21 רצפת המקדש נמצאת 24 מטר מעל פני האדמה, ובעת העתיקה היא הייתה גבוהה עוד יותר. הגג קמור במעט.
סגנון סוּמִייוֹשִי-זוּקוּרִי נקרא על שם מקדש "סומייושי" באוסקה. הכניסה הנמוכה ממוקמת בצד הגמלון. המבנים ארוכים וצרים, ובפנים מחולקים לשניים. הקירות צבועים בלבן, העמודים צבועים באדום.
כיום הסגנון הנפוץ ביותר הוא נָגָארֵה-זוּקוּרִי (流造, "סגנון זורם"), המאפיין העיקרי שלו הוא גג גמלון מעוקל לא סימטרי עם מדרון קדמי מוארך שתחתיו נמצאת הכניסה. המקדשים בנויים כאולם קטן אחד. כמו גם בסגנון קָסוּגָה-זוּקוּרִי, הבניין נשען על מסגרת עץ, מה שמעיד כי המקדשים הראשונים היו ניידים. האכסדרה נשענת על עמודים נוספים וגרם מדרגות מוביל לכניסה. בולי עץ מלוטשים לא צבועים משמשים לבנייה. סגנון דומה בו המדרונות הארוכים יורדים לשני הכיוונים נקרא "ריוֹ-נָגָארֵה-זוּקוּרִי" (נאגארה-זוקורי כפול).
סגנון קָאסוּגָה-זוּקוּרִי (春日造) אף הוא נפוץ, מקדשים בסגנון זה קטנים ולהם גג גמלוני, הכניסה ממוקמת מצד הגמלון תחת גגון נפרד. כמו בסגנון סוּמִייוֹשִי-זוּקוּרִי, הקירות נצבעים לרוב בלבן והעמודים באדום. גם סגנון זה מאופיין גם על ידי קורות צִ'יגִי ושני בולי קָצוּאוֹגִי אופקיים על רכס הגג. מקורו של סגנון זה הוא בתקופת הייאן והוא נפוץ במערב יפן.
בסגנון האצ'ימָן-זוּקוּרִי (八幡造) בנויים מקדשים המוקדשים לאל האצ'ימאן. המקדש מורכב משני בניינים מקבילים בסגנון נָגָארֵה-זוּקוּרִי ששולי גגותיהם מחוברים. ביניהם נוצר חדר פנימי הנקרא אָאִי-נוֹ-מָה (相の間). בסגנון זה ניכרת השפעת הבודהיזם.
בסגנון גוֹנגֵן-זוּקוּרִי (権現造) נעשה שימוש במקדשים שנבנו לזכר אישים חשובים, כגון שוֹגוּנים. מקדשים בסגנון זה מורכבים מהוֹנֵדן והָיידֵן, המחוברים על ידי מעבר אבן הנקרא אישי-נוֹ-מָה ("חדר האבן"). לגג הבניין צורה מורכבת. סגנון זה בולט בפאר ושפע הקישוטים. הגמלון בסגנון קראהאפוּ מקורו וודאי באדריכלות הבודהיסטית.
קיימים מספר סגנונות נדירים המאפיינים מקדש בודד. מקדש הִיוֹשִי (הִיוֹשִי-טָאיישָה) באוֹצוּ בנוי בסגנון הִיוֹשִי-זוּקוּרִי. הבניינים הקיימים כיום הם משנת 1586. שלושה מדרונות גג רחבים יוצרים מרחב חיצוני נוסף (גֵייג'ין), המדרון האחורי נראה קצוץ. הכניסה מקבילה לרכס הגג.
סגנון קִיבִּיצוּ-זוּקוּרִי - סגנון מקדש הקִיבִּיצוּ באוקיאמה. הגג מזכיר את הסגנונות נָגָארֵה-זוּקוּרִי ואִירִימוֹיָה-זוּקוּרִי, אבל רכסי גג נוספים המאונכים לרכס הראשי יוצרים צללית מורכבת. גודלו של המקדש גדול בהרבה ממקדש שינטו טיפוסי, ככל הנראה בהשפעת סגנון ה"דָייבּוּצוּיוֹ" הבודהיסטי. השפעה בודהיסטית ניכרת גם בעיצוב האלמנטים.
במקדש באיצוּקוּשימָה נראית השפעת בודהיזם הארץ הטהורה וסגנון השִינדֵן האופייני לארמונות. המקדש ניצב על חוף האי איצוקושימה על גבי כלונסאות השוקעות מתחת למים בזמן הגאות. המתחם מורכב מהמקדש העיקרי ומקדשי משנה רבים, המחוברים במסדרונות מקורים - קָאירוֹ. המבנה הראשי (הוֹנדֵן) של המקדשים בנויים בסגנון «נאגארֵה-זוּקוּרי כפול». לפני כל אחד מהם נמצאים הֵיידֵן, הָיידֵן וטֵמיזוּיָה.
באזור העיר צוּיָאמָה שבמחוז אוקיאמה נפוץ סגנון נאקאיָאמָה-זוּקוּרִי, הקרוי על שם מקדש נאקאיָאמָה. הוא מאופיין במבנים עם גג חצי גמלוני וגמלון בסגנון קאראהאפוּ.
המקדשים הקטנים ביותר בנויים לרוב בסגנון מִיסֵדָאנָה-זוּקוּרִי (見世棚造;"סגנון חלון הראווה"), למקדשים אלה אין גרם מדרגות ולא מרפסת, רק מדף שטוח בולט, הנשען על אותם עמודים שעליהם נשען הגג. נחשב לסגנון פרימיטיבי עתיק או לגרסה מפושטת של סגנונות מאוחרים. הגג יכול להיות בנוי בסגנון נאגארֵה, קאסוּגה או גמלוני.
ניתן למיין מקדשים לקטגוריות גם לפי מאפיינים ספציפיים. לדוגמה, סגנון המקדשים עם גג גמלוני נקרא קִירִיזוּמָה-זוּקוּרִי (切妻造). אם הכניסה היא מצד הגמלון הסגנון נקרא צומאירי (妻入), ואם הכניסה היא מצד הרכס - הירָאִירי (平入造).
מבנים בסגנון קָאקֵה-זוּקוּרִי (懸造) בנויים על צוקים או מדרונות תלולים. במקרה זה, כדי ליצור משטח אופקי הוצבה פלטפורמת עץ על עמודים באורך המתאים. בניינים אלה עמידים יחסית לרעידות אדמה.
סנגו.
מאז ימי קדם, מקדשי שינטו רבים פורקו ונבנו מחדש באופן קבוע. לדוגמה, קאסוּגָה-טָאיישָה בנארה נבנה מחדש כל 20 שנה, איזוּמוֹ-טָאיישָה - כל 60 שנה, סוּמִייוֹשִי-טָאיישָה - כל 30 שנה. בנייה מחדש כזאת נקראת "סֵנגוּ" או "שיקינֵן סֵנגוּ" (式年遷宮). במקדש איסֵה ישנן שתי חלקות סמוכות, במהלך הבנייה מחדש משתמשים בהן לסירוגין. במקדש קאמיגָמו בקיוטו ישנן גם שתי חלקות, אך העיקרית היא המזרחית, המערבית משמשת להצבה זמנית של גוֹ-שינְטאי במהלך תיקונים או הבנייה מחדש. ככל הנראה, מנהג זה איפשר לשמר את הסגנון והטכניקה של הבנייה; תוך כדי כך, מתלמדים צעירים יכלו ללמוד את השיטות מאומנים בעלי ניסיון. סיבות אפשריות אחרות למנהג הן הצורך בהחלפת הכלונסאות באקלים היפני הלח, כמו גם תפיסת הטיהור בשינטו, לפיה יש צורך "לחדש" את כוח הקאמי והמקדש אחרי פרק זמן מסוים. אף על פי שבדרך כלל הבנייה המחודשת שיחזרה את צורת הבניין הישן במדויק, לעיתים הוכנסו אליו אלמנטים חדשים, השאולים למשל מהאדריכלות הבודהיסטית. בנוסף, מעת לעת היו תנועות של חזרה למקורות, תוך פישוט סגנון המקדש.
יחסי אנטיגואה וברבודה–הממלכה המאוחדת
יחסי אנטיגואה וברבודה–הממלכה המאוחדת הם היחסים הנוכחיים וההיסטוריים בין אנטיגואה וברבודה לבין הממלכה המאוחדת. שתי המדינות הן מונרכיות בחבר העמים הבריטי.
סקירה כללית.
קולומבוס הגיע לאנטיגואה ב-1493 וקרא לאי "סנטה מריה לה אנטיגואה" (מריה הקדושה העתיקה) כשם פסל שעמד בקתדרלת סביליה. ב-1632 התיישבו באי בריטים, והביאו אליו עבדים אירים קתוליים, למטעי הסוכר. ב-1667 הפך אנטיגואה למושבה בריטית וב-1678 התיישבו הבריטים בברבודה. ב-1834 שוחררו העבדים באנטיגואה וב־1860 סופחה ברבודה למושבת אנטיגואה. ב-1871 הפכו אנטיגואה וברבודה לחלק מהפדרציה של איי ליווארד. ב-1956 התפרקה הפדרציה ושנתיים לאחר מכן, הצטרפה אנטיגואה לפדרציה של איי הודו המערבית, שהתפרקה ב-1962. ב-1967 זכתה אנטיגואה לממשל עצמי, וב-1 בנובמבר 1981 זכתה בעצמאות.
היחסים כיום.
בשנת 1981 כוננו שתי המדינות יחסים דיפלומטיים. לאחר שקיבלו עצמאות נותרה אנטיגואה וברבודה חלק מחבר העמים הבריטי, ומלכת אנגליה אליזבת השנייה היא ראש המדינה. נציג המלכה באיים הוא המושל הכללי של המדינה.
באפריל 2018 ביקשה אנטיגואה וברבודה מבריטניה להסדיר את מעמדם של המהגרים מאיי הקריביים, קודם לעצמאותה כאשר היא הייתה עדיין קולוניה בריטית.
RTJ4 הוא אלבום האולפן הרביעי של צמד ההיפ הופ האמריקאי ראן דה ג'ולס. האלבום יצא לאור ב-3 ביוני 2020, על ידי חברות התקליטים ג'ול ראנרס ו-BMG רייטס מנג'מנט, יומיים מוקדם מהמתוכנן, עם מהדורות פיזיות שפורסמו בספטמבר 2020. כמו אלבומיהם הקודמים של הצמד, האלבום יצא לאור להורדה בחינם דרך האתר של הצמד, עם אפשרות לשלם עבורו באמצעות ספקים דיגיטליים אחרים. האלבום מכיל הופעות אורח של גרג נייס, די ג'יי פרמייר, 2 צ'יינז, פארל ויליאמס, מאוויס סטייפלס, ג'וש הום וזאק דה לה רוחה.
האלבום זכה לשבחים נרחבים ממבקרי המוזיקה והגיע היישר אל המקום העשירי במצעד הבילבורד 200, 38,000 יחידות שקולות לאלבום (מתוכן 30,000 מכירות אלבום טהורות) ובכך הפך לאלבומם הראשון שהגיע לעשירייה הפותחת במצעד. האלבום נתמך על ידי שלושה סינגלים: "", "Ooh La La" ו-"Just".
בוב פרי
רוברט דין "בוב" פרי (באנגלית: Robert Dean "Bob" Ferry; 31 במאי 1937 – 27 באוקטובר 2021) היה כדורסלן אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1959–1969. לאורך התקופה רשם ממוצעים כוללים של 9.1 נקודות, 5.3 ריבאונדים ו-1.4 אסיסטים למשחק. בין השנים 1973–1990 שימש כג'נרל מנג'ר של קבוצת וושינגטון בולטס, ובתפקידו זכה פעמיים בפרס מנהל השנה ב-NBA ( ו-). בעונת זכה עם הבולטס באליפות ה-NBA.
אביו של כדורסלן העבר דני פרי.
קריירת משחק.
פרי נולד וגדל בעיר סנט לואיס שבמיזורי, ובין השנים 1955–1959 למד באוניברסיטת סנט לואיס. בתקופתו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה – "סנט לואיס ביליקנס" – שיחק תחת המאמן חבר היכל התהילה של הכדורסל אדי היקי. בעונתו השלישית והאחרונה, 1958/1959, הצטיין עם ממוצעים של 22.2 נקודות ו-11.7 ריבאונדים למשחק.
בדראפט ה-NBA 1959 נבחר פרי על ידי קבוצת סנט לואיס הוקס, בתור בחירה טריטוריאלית. בעונתו היחידה עם ההוקס העפילה הקבוצה למעמד גמר ה-NBA, בו הפסידה מול בוסטון סלטיקס בתוצאה 3–4.