אף על פי שזומן לסגל כבר בשנת 1988, ואלוורדה רשם הופעה אחת בלבד במדי נבחרת ספרד, ב-10 באוקטובר 1990. המאמן לואיס סוארס מירמונטס העלה את ואלוורדה מהספסל ל-20 דקות, בניצחונה של ספרד 1–2 על במסגרת מוקדמות יורו 1992.
קריירת אימון.
מיד עם פרישתו, חזר ואלוורדה לאתלטיק בילבאו והחל לאמן במחלקות הנוער של המועדון. הוא נותר בתפקיד במשך ארבע שנים, עד שקודם לתפקיד מאמן קבוצת המילואים. לקראת עונת , לאחר עונה אחת בקבוצת המילואים, קודם ואלוורדה לתפקיד מאמן הקבוצה הראשונה בליגה הבכירה. ואלוורדה הוביל את הקבוצה במשך שתי עונות, כשבראשונה הוא מוביל אותה למקום החמישי בטבלה ולהשתתפות בגביע אופ"א, ובשנייה הוא צולח עימה את שלב הבתים במפעל עד להדחה על ידי אוסטריה וינה בסיבוב הראשון של שלב הנוקאאוט.
לקראת עונת , לאחר עונה מחוץ למגרשים, התמנה ואלוורדה לתפקיד מאמן אספניול, קבוצתו הראשונה כשחקן בליגה הבכירה. כבר בעונת הבכורה שלו הצליח, 19 שנים לאחר שעשה זאת כשחקן, להוביל את הקבוצה עד לגמר גביע אופ"א. קבוצתו סיימה ראשונה בשלב הבתים, לפני אייאקס אמסטרדם, והדיחה בדרכה את ליבורנו, מכבי חיפה, בנפיקה ליסבון וורדר ברמן. במשחק הגמר פגשה אספניול את בת ארצה סביליה. לאחר שחזרה מפיגור 0–1 במחצית הראשונה, נותרה אספניול בעשרה שחקנים במהלך המחצית השנייה. בתוך ההארכה נקלעה אספניול לפיגור נוסף, אך למרות החיסרון המספרי השיגה שוויון חמש דקות לסיום. בסופו של דבר נכנעה אספניול בדו-קרב בעיטות עונשין, כפי שקרה לה 19 שנים קודם לכן.
ב-26 במאי 2008 התפטר ואלוורדה מתפקידו כמאמן אספניול. יומיים אחר כך, מונה ואלוורדה לתפקיד מאמן אולימפיאקוס מליגת העל היוונית. כבר בעונת הבכורה שלו בקבוצה, הוביל אותה לזכייה בדאבל המקומי, לאחר שסיימה ראשונה בטבלה בפער של שמונה מפאוק סלוניקי, וזכתה בגביע היווני לאחר משחק מותח מול א.א.ק. אתונה. כבר בדקה השמינית של המשחק עלתה אתונה ליתרון 0–2, ממנו הצליחה אולימפיאקוס לחזור בדקה ה-72. בדקה ה-90 עלתה א.א.ק ליתרון 2–3, אך שש דקות בתוך תוספת הזמן השיגה קבוצתו של ואלוורדה שוויון נוסף, והפכה את התוצאה בתוך ההארכה. הפעם היה זה תורה של א.א.ק להשיג שוויון, 4-4, והמשחק עבר להכרעה בפנדלים. לאחר דו-קרב שכלל 17 בעיטות לכל קבוצה, כבש אנטוניוס ניקופולידיס את הפנדל המכריע שהעניק לקבוצתו של ואלוורדה את הגביע. על אף ההצלחה של ואלוורדה באותה עונה, החליטה הנהלת המועדון להיפרד ממנו בסיום העונה בעקבות מחלוקות כספיות.
לקראת עונת חתם ואלוורדה בוויאריאל כמחליפו של מנואל פלגריני, שעבר לאמן בריאל מדריד. ב-31 בינואר 2010, בעקבות הפסד ביתי 0–2 לאוסאסונה וכשהקבוצה במקום העשירי בטבלה, פוטר ואלוורדה מתפקידו.
ב-9 באוגוסט 2010 חזר ואלוורדה לאולימפיאקוס, מחזורים ספורים מפתיחת העונה. כבר בעונת הבכורה המחודשת שלו זכה עם אולימפיאקוס באליפות פעם נוספת, ועונה אחר כך זכה עימה בדאבל שני בקריירה. לאחר הבטחת האליפות, הודיע ואלוורדה כי לא ימשיך במועדון עונה נוספת.
ב-3 בדצמבר 2012 חזר ואלוורדה לספרד, כשהחליף את מאוריסיו פלגרינו כמאמן ולנסיה, כשהקבוצה במקום ה-12 בלבד לאחר 14 מחזורים. ואלוורדה הצליח להוביל את הקבוצה לתקופה מוצלחת, בה נאבקה על אחד מארבעת המקומות הראשונים, שמקנים מקום בליגת האלופות. בסופו של דבר, הקבוצה סיימה במקום החמישי, נקודה בלבד מתחת לריאל סוסיאדד. ב-1 ביוני 2013, עם סיום העונה, הודיע ואלוורדה על התפטרותו.
ב-20 ביוני 2013 התמנה ואלוורדה למאמן אתלטיק בילבאו בפעם השנייה בקריירה. בעונת הבכורה שלו הביא את הקבוצה למקום הרביעי בטבלה ולהשתתפות בליגת האלופות, ובעונתו השנייה, עונת , הביא אותה עד לגמר הגביע הספרדי, שם נוצחה 1–3 על ידי ברצלונה. בעקבות זכייתה של ברצלונה בדאבל המקומי, זכתה בילבאו, כפינליסטית בגביע, להשתתף בסופר קאפ הספרדי עם פתיחת עונת . בילבאו הדהימה את ברצלונה עם ניצחון 0–4 במשחק הראשון בבית, ולאחר שוויון 1-1 בקאמפ נואו, זכתה בתואר.
ב-1 ביוני 2017 התמנה למאמן קבוצת הכדורגל ברצלונה.
ואלוורדה זכה עם ברצלונה בדאבל המקומי בעונתו הראשונה במועדון וגם זכה בליגה פעם נוספת בעונתו השנייה במועדון.
ואלוורדה חווה שני הפסדים גדולים בליגת האלופות כמאמנה של ברצלונה בשתי עונותיו הראשונות בתפקידו. בשנתו הראשונה בתפקיד קבוצתו הודחה על יד רומא ברבע גמר ליגת האלופות אחרי שברצלונה כבר ניצחה 4-1 במשחק הראשון אך הפסידה 3-0 בגומלין והודחה בגלל שערי חוץ. בעונתו השנייה ברצלונה הודחה בחצי גמר ליגת האלופות על ידי ליברפול לאחר שברצלונה ניצחה 3-0 במשחק הראשון אך הפסידה 4-0 במשחק השני. שני המשחקים הללו הובילו לכך שאוהדי הקבוצה פתחו במחאה גדולה נגד ואלוורדה ברשתות החברתיות תחת ההאשטג valverdeout. האוהדים רצו שואלוורדה יפוטר לאחר שפעמיים קבוצתו הודחה מליגת האלופות לאחר שכבר ניצחה בהפרש גדול במשחק הראשון.
ב- 13 בינואר 2020 פוטר מאימון ברצלונה לאחר שנתיים וחצי בקבוצה. את ואלוורדה החליף בתפקידו קיקה סטיין.
ביוני 2022 חזר ואלוורדה לאמן את אתלטיק בילבאו.
ארנסטו ולוורדה
פנטום האופרה (רומן)
צב אדום-רגליים
צב אדום-רגליים (שם מדעי: Chelonoidis carbonaria) הוא מין של צב החי בטבע ביערות אמריקה הדרומית ומשתייך לסוג צב נאוטרופי בו נמצא גם צב גלאפגוס מאיי גלאפגוס. כפי ששמו מרמז לצב זה ישנם רגליים וכן צוואר אדמדמים מעט. צבים אלה נמצאים בסכנה בטבע.
מאפיינים.
האורך של צב זה מגיע ל-30 ואף ל-40 ס"מ ומשקלם המרבי יכול להגיע ל-30 ק"ג. השריון שלהם כהה וקמור עם קשקשים בהירים יותר בקצה השריון. הרגליים שלהם אדמוניים עד צהובים בהירים והצבע משתנה מצבים באזורים שונים. הראש קטן ובעל צוואר ארוך גם הוא אדמוני.
צב זה חי ביערות הגשם של האמזונאס יחד עם הצב צהוב-הרגליים ("Chelonoidis denticulata") וצב צ'אקו ("Chelonoidis chilensis") - קרוביהם לסוג. הם חיים ביערות לחים וחמימים מדרום-מזרח פנמה, דרך ונצואלה, גיאנה, סורינאם, גינאה הצרפתית ודרום מערבה לאורך הרי האנדים בקולומביה, אקוודור, פרו ובוליביה ומזרחה עד לברזיל, פרגוואי וצפון ארגנטינה. כמו כן הם נמצאים באיים הקאריביים. צבים אלה די נדירים בטבע ואינם נמצאים לאורך כל תחום בית גידולם.
הם אוכלי עלים כמו רוב בני המשפחה ומעדיפים מיני צמחים כמו קקטוסים שונים, פיקוס וצמחי פילודנדרון וכן זרעים ויאכלו גם חסרי חוליות קטנים, צואה ונבלות. לצבים עצמם אין הרבה טורפים (למעט היגואר) עקב שריונם הקשה, אך כשהם קטנים הם נטרפים על ידי טורפים שונים כמו חוטמנים, לוטרות, לטאות הטגו, עופות דורסים וכו'.
צבים אלו נאספים בטבע על ידי סוחרי חיות מחמד (דבר שהוא לא חוקי), מה שגורם יחד עם כריתת יערות הגשם להימצאותם בסכנת הכחדה.
ג'וזף סטנהאוז
ג'וזף ראסל סטנהאוז (באנגלית: Joseph Russell Stenhouse 15 בנובמבר 1887 – 12 בספטמבר 1941) היה ימאי סקוטי במוצאו, קצין עטור אותות בצי המלכותי ורב חובל במימי אנטארקטיקה, שפיקד על האונייה "אורורה" במהלך 283 הימים שזו נסחפה בתוך הקרח בשירותה בקבוצת ים רוס, פלג מן המשלחת הטראנס-אנטארקטית האימפריאלית של ארנסט שקלטון, בשנים 1917-1914. אחרי שמילט את "אורורה" בהצלחה מכבלי הקרח, הביא אותה סטנהאוז בשלום לניו זילנד, אך תפקידו כרב החובל שלה נמסר למישהו אחר. לאחר זאת שירת בהצטיינות בצי המלכותי במלחמת העולם הראשונה והשנייה.
נעורים וראשית בגרות.
סטנהאוז נולד בדאמברטון, סקוטלנד, למשפחה שעשתה חיל בבניין ספינות, ולמד באנגליה. לאחר תקופה קצרה כפקיד זוטר באגף רישום הספינות של חברת הביטוח לויד'ס, שירת כצוער בצי הסוחר על אוניות רמות-תורן שהקיפו את כף הורן. לאחר זאת הצטרף לחברת ספנות הקיטור של הודו הבריטית עד שנענה למינוי של הרגע האחרון כקצין ראשון ב"אורורה", שהייתה אז באוסטרליה בהמתנה לשיפוץ וציוד מחדש. סטנהאוז הפליג לאוסטרליה על אוניית הקיטור "יוניק", ב-18 בספטמבר 1914. לפני הפלגתו, קיבל דרגת לוטננט-משנה של הצי המלכותי.
ה"אורורה".
במצר מקמרדו.
"אורורה" בפיקודו של קפטן אניאס מקינטוש, יצאה מהובארט לאנטארקטיקה ב-24 בדצמבר 1914 והגיעה למצר מקמרדו, עם קבוצת ים רוס, ב-14 בינואר 1915. משימתה העיקרית של הקבוצה הייתה להניח מצבורי אספקה לאורך מדף הקרח רוס לקבוצה הטראנס-קונטיננטלית המיועדת של שקלטון. כשמקינטוש עזב את האונייה כדי לקבל פיקוד על מבצע הנחת המצבורים, קיבל עליו סטנהאוז את הפיקוד על "אורורה", ומשימתו הראשונה במעלה הייתה למצוא מעגן חורף מתאים. שתי בעיות ניצבו לפניו; ראשית, לא היה לו ניסיון במימי אנטארקטיקה; ושנית, ידיו היו כבולות בהוראה המחייבת ששקלטון נתן למקינטוש, שיש להעגין את הספינה אי-שם צפונית ללשון הקרחון האנטארקטית, כדי להפחית את הסיכונים לכליאתה בתוך הים הקפוא הסובב את האט פוינט - גורלה של האונייה דיסקברי של קפטן סקוט בשנים 1904-1902. מאז "דיסקברי", לא ניסתה שום ספינה לחרוף במצר - "נמרוד" ו"טרה נובה" חזרו לניו זילנד - ומספר המעגנים המוגנים מצפון ללשון היה מוגבל מאוד. סטנהאוז השיט את הספינה במשך שבועות רבים לפני שבחר לעגון בכף אוונס, אתר הבסיס של משלחת טרה נובה, משלחתו האחרונה של קפטן סקוט בשנים 1913-1910. ב-14 במרץ רותקה "אורורה" למקומה ומנועיה הושבתו לצורך תיקוני חורף.