יער אשדאון לא כולל בשטחו הרחב שום יישובים בעלי אוכלוסייה משמעותית, כשמתייחסים לגדר שתחמה אותו בימי הביניים (ה-"pale"). אולם, ישנם מספר כפרים אשר שוכנים בסמוך או בקרוב לאותה גדר ("pale"), בקצה היער. ביניהם ניתן לכלול את נאטלי (Nutley), פיירווארפ (Fairwarp), דיינהיל (Danehill) ומיירספילד (Maresfield) מדרום, ופורסט רואו (Forest Row) והארטפילד (Hartfield) מצפון. העיירה קראובורו (Crowborough) נושקת ליער בגבולו המזרחי ואילו מזרח גרינסטד (East Grinstead) ממוקמת ליד הגבול הצפון מערבי, במרחק 3 מיילים (4.8 קילומטרים).
מקור השם אשדאון.
יער אשדאון, ככל הנראה, לא התקיים בתור ישות מובחנת לפני הכיבוש הנורמני של 1066 והוא אף לא מוזכר בספר יום הדין עשרים שנה מאוחר יותר, ב-1086. האזור שיהפוך לידוע לימים כיער אשדאון, היה פשוט חלק בלתי מזוהה של יער פבנסל, אשר נכלל על ידי הנורמנים בתחומי שטח המחוז המנהלי העתיק של פבנסי (Rape of Pevensey) , אשר נוצר על ידי השליטים הסקסונים, טרם בואם של הנורמנים, ושהיווה חלק מאזור גדול בהרבה, אזור הווילד , שבתורו השתייך לשכבת היער הפרה-היסטורי של היבשה הבריטית, לחוּרשוֹת הבר הבריטיות. ההתייחסות המתועדת הראשונה באשר לשמו של יער אשדאון, היא מהשנים 1100 - 1130. במהלך פרק הזמן המדובר, המלך הנרי הראשון אשרר במסמך את זכותם של הנזירים המקומיים להשתמש בשביל שחצה לרוחב את יער "אססדון" (Essessdone), זכות שהנזירים טענו לחזקה עליה מאז תחילת הכיבוש הנורמני עצמו. יער "אֶשֶׁדוֹן" (Eshedonne) או "אֶשֶׁדוּן" (Esschedoun) היה ידוע בשמותיו אלו מתקופת שלטונו של אדוארד הראשון, זאת לפי ביטאון שיצא לאור בשנת 1848, מטעם האגודה הארכאולוגית של סאסקס.
ישנה סברה שמקור השם אשדאון הוא מהשפה האנגלו-סקסית. השם מהווה כנראה צירוף של Aesca, שמם של אנשים פרטיים או של קבוצה אתנית עם המילה dún, מילה המצויה באנגלית עתיקה ושאולה מהשפה האירית, שפירושה הוא מצודה או גבעה - Aesca's dún, גבעת אסקה או מצודת אסקה (לפי ההגייה המקורבת בעברית). לפי המחזיקים בסברה זו, לשם היער אין שום קשר לעץ המֵילָה (Ash באנגלית או Aesc באנגלית עתיקה, הנכתב בצורה דומה למדי לאסקה, אולם נהגה כאֱש), אשר אף פעם לא היה נפוץ באזור, בשל תנאי הקרקע במקום. ישנה גרסה נוספת של השם, המופיעה רבות במסמכים מהתקופה האנגלו -סקסית, ובמיוחד מזמן אמצע ימי הביניים (המאה התשיעית): Æscesdun.
המילה השנייה, יער, היא למעשה מונח אשר שימש כאן את הנורמנים כדי לציין קרקעות שהיו כפופות לחוק היערות המלכותי. החוק הזה, אשר תחולתו הורחבה במסגרת המשפט המקובל האנגלי, נועד להגן, לטובת המלך, על חיות הציד, כגון איילים וחזירי בר ועל הצמחייה (vert -השטח הירוק, בצרפתית), אשר סיפקה לאותן חיות אוכל ומחסה, תוך שהוא משמש את המלך ואנשיו לגלות יחס נוקשה ונקמני ביותר כלפי מפיריו. חוק היערות המלכותי קבע עונשים כבדים, במיוחד במאות ה-11 וה-12, לאותם אנשים שהפרו אותו, ולמשך זמן מה הוא נאכף בחלקים נרחבים מאנגליה הכפרית, כולל מחוזות שלמים כגון סארי ואסקס. עם זאת, בעוד אדמות היער הוקצו באופן חוקי על ידי הכתר לשם פעילות הציד, ולשם מתן גישה לריבון לכל שטחי המרעה של בעלי החיים הפראיים שבאזור, עדיין היו הכפריים ופשוטי העם האנגלים, מסוגלים לממש רבים מזכויותיהם וממנהגיהם המסורתיים. לדוגמה, הותר להם לתת לחזירי הבית, אותם החזיקו כחיות משק וכחיות מחמד, לרעות בשטחי הציד שביער או לאסוף עצים וענפים שהרוח פיזרה אותם על האדמה כדי שישמשו אותם לחימום ולהסקת בתיהם. כך, במאה ה-13, תועדו ברשומות אנשי הכפרים שמסביב ליער אשדאון, בתור הרועים של ראשי הבקר והחזיר הרבים, בתחום שטח היער, לצד האיילים, אשר אליהם כאמור לא ניתנה גישה לכפריים ואשר נשמרו עבור ספורט הציד האריסטוקרטי שייעד לשמש למאכל את בשרם האיכותי (venison) לאנשי חצר המלוכה ולאצולה.
יש לשים לב שהמילה "יער" לא מתייחסת כאן למשמעות המודרנית של המילה: "צמחייה עבותה" או "מיוער בכבדות". יערות ציד מימי הביניים כמו יער אשדאון, היו מורכבים משדות בוּר, חוֹרש ובתי גידול נוספים, שבהם יכולים היו לשגשג מגוון רחב של בעלי חיים (בעיקר כאלה אשר יועדו לציד), ובמיוחד האיילים למיניהם אשר היו יכולים למצוא הן שטחי מרעה פתוחים שבהם ילחכו את הצמחייה, הן סבכי חורש טבעי שישמשו להם למטרות הסתתרות, הסוואה והגנה.
אליפות גרמניה בכדורגל 1929
אליפות גרמניה בכדורגל 1929 הייתה העונה ה-22 של התחרות.
בתחרות השתתפו מנצחות תחרויות אזוריות, קבוצות שהגיעו למקום השני ונציגות נוספות מאליפות מערב גרמניה ודרום גרמניה.
למשחק הגמר הגיעו אגודת ספורט פירט והרטה ברלין. להרטה ברלין זה היה הפסד רביעי ברציפות במשחק הגמר. לאגודת ספורט פירט זה היה הניצחון השלישי והאחרון בתולדות המועדון.
ארגון האליפות.
לתחרות העפילו מנצחות תחרויות אזוריות:
המשחקים נערכו בשיטת נוק-אאוט (מפגש יחיד בין הקבוצות).
כדורגלנים מצטיינים.
יוהנס סובק מהרטה ברלין כבש 6 שערים ובכך זכה בתואר מלך השערים.
לאוני גרנדל
לאוני גְרֶנְדָל (בדנית: Launy Grøndahl 30 ביוני 1886 - 21 בינואר 1960) היה מלחין ומנצח דני.
גרנדל למד נגינה בכינור מגיל שמונה. ראשית הקריירה שלו כמוזיקאי מקצועי הייתה ככנר בתזמורת של תיאטרון הקזינו בקופנהגן, בגיל שלוש-עשרה.
במשך תקופה ארוכה (1956-1925) כיהן גרנדל כמנצח הבית של התזמורת הסימפונית הלאומית של דנמרק, התזמורת היוקרתית ביותר של דנמרק.
יצירות חשובות.
בין יצירותיו הראשונות סימפוניה, יצירות להרכבי כלי מיתר קטנים וקונצ'רטו לכינור.
גרנדל נודע ביותר בקונצ'רטו שלו לטרומבון, שנכתב בשנת 1924, כשגרנדל שהה באיטליה. נראה שהקונצ'רטו נכתב לנגני הטרומבון של תזמורת תיאטרון הקזינו בקופנהגן, הודות לתקן הגבוה של נגינתם.
גרנדל זכור גם בהקלטותיו החלוציות לסימפוניות של עמיתו הדני קרל נילסן והפרטיטורה המקורית שלו לסרט האילם הקלאסי
Häxan של בנימין כריסטנסן.
אירוין שינדלר
אירוין שינדלר (באנגלית: Irvin R. Schindler ; 25 באוקטובר 1915 – 22 בספטמבר 2007) היה טייס יהודי אמריקאי שסייע בימי מלחמת העצמאות ברכישת מטוסים לחיל האוויר הישראלי. זכה לפרסום עולמי ביולי 1948, כאשר ביצע ניסיון שנכשל להבריח לישראל מטוס ‏B-17 מבצר מעופף.
ראשית דרכו.
אירוין שינדלר, שכינויו היה Swifty (הזריז), נולד במיאמי בשנת 1915. בהיותו בן שתים עשרה, בשנת 1927, חצה צ'ארלס לינדברג לבדו בטיסה ישירה את האוקיינוס האטלנטי והפך לגיבור לאומי בארצות הברית וזכה להערכה ולהערצה עולמית. הנער הושפע מכך ומאז שאף תמיד להיות טייס. בצעירותו, בזמן היותו סטודנט באוניברסיטת פלורידה, למד להטיס מטוס קל וזכה להתקבל לחברת תעופה. בעת מלחמת העולם השנייה שירת בחיל האוויר של ארצות הברית כטייס במטוס תובלה שטס בין ארצות הברית לאירופה, הוביל אמצעי לחימה לכוחות הנלחמים והשיב לארצות הברית חיילים שנפצעו בקרבות. לאחר המלחמה יסד, ביחד עם חבר, חברת תעופה קטנה בשם "שירות נתיבי אוויר" (Service Airways inc) שלה שני מטוסים, שהובילה בהם סחורות למדינות מרכז אמריקה. יחד עם זאת הוא הטיס מטוסים של חברות אחרות בטיסות טרנס-אטלנטיות.
עזרתו למדינת ישראל.
בשנת 1947 יצר ארגון "ההגנה" קשר עם אירוין שינדלר. הקשר נוצר באמצעות אל שווימר, מהנדס טיס יהודי, ששירת בתקופת מלחמת העולם השנייה בחיל האוויר האמריקאי, ונרתם לפעילות הרכש של היישוב. הקשר עם שינדלר נוצר על מנת להיעזר בו להשגת נשק וציוד ליישוב, שעמד אז על סף הקמת מדינת ישראל והתמודד בשלבים הראשונים של מלחמת העצמאות.
לאחר הכרזת העצמאות ב-14 במאי 1948 נכנסה מלחמת העצמאות לשלב השני עם פלישת צבאות ערב. שרות האוויר של "ההגנה" הפך לחיל האוויר ונזקק למטוסי קרב ולמפציצים על מנת להתמודד עם חילות האוויר הערביים. בחודש יולי, ניסה ארוין שינדלר להבריח לישראל מפציץ (כבד, לפי מושגי התקופה) מסוג B-17 מבצר מעופף. היה זה לאחר שמחלקת המדינה של ארצות הברית הכריזה על אמברגו על יצוא נשק וציוד צבאי מכל הסוגים למדינות ערב ולמדינת ישראל.
עד אז הגיעו כבר לישראל שלושה מפציצי מבצר מעופף שנרכשו על ידי אל שווימר. המטוס הרביעי שהוטס על ידי אירוין שינדלר, המריא מאוחר יותר, ב-11 ביולי משדה תעופה בוסטצ'סטר במדינת ניו יורק ממול לחופי לונג איילנד. ההמראה נעשתה בחיפזון מאחר שלתשעת אנשי הצוות שלו היה ברור כי אנשי האף בי איי, הבולשת הפדרלית, בעקבותיהם וינסו למנוע את המראתו. אנשי הבולשת הפדרלית הגיעו לשדה התעופה בווסטצ'סטר חצי שעה מאוחר יותר.
המטוס נחת בבסיס חיל האוויר של קנדה בדארטמות שבנובה סקוטיה. שינדלר סיפר לאנשי הבסיס כי נאלץ לנחות בו עקב תנאי מזג האוויר הקשים, אך אז נתקבלה במפקדת הבסיס הודעה על מבצר מעופף שהמריא באופן בלתי מורשה מארצות הברית בדרכו לישראל ושינדלר ואנשי צוותו נעצרו.