בדומה לרבים מהמינים במשפחת החלבלוביים, חלק מסוגי היטרופה, מכילים תרכובות רעילות. למרות זאת, הזרעים לעיתים נאכלים לאחר צלייה שמפחיתה את רעילותם.
פנחס אליהו רוטנברג
הרב פנחס אליהו רוטנברג מפילץ (נכתב ביידיש ראטענבערג, היה מכונה רבי פינטשע), (תק"פ - תרס"ג) היה רבה של פילץ, שבפולין, אחיינו של מייסד חסידות גור, רבי יצחק מאיר אלתר.
ביוגרפיה.
נולד לרבי יעקב יוסף, (אחיו הצעיר של רבי יצחק מאיר), בערך בשנת תק"פ בעיר יאנוב, מחוז לובלין. עוד בהיותו נער צעיר יצא שמו כילד חריף וכמתמיד גדול. בהיותו כבן שש הביא אותו אביו לקבל ברכה מרבי שמחה בונים מפשיסחה שכבר לא ראה באותם ימים. החסידים עברו לקבל ברכת שלום עליכם, וכשהגיע הילד לפניו, שאלו רבי בונם: ילד, מדוע אינך נותן לי שלום? אמר הילד: אם הרבי לא רואה, כיצד הוא יודע הוא שלא נתתי לו שלום? הרבי נהנה מחריפותו. לעת זקנותו כשאיבד את ראיתו, תלה את סיבת הדבר בחוצפתו לרבי.
בהגיעו לפרקו נשא לאישה את דבורה בתו של רבי אליעזר פצנובסקי מפיעטרקוב, שהיה נקרא: 'פאטשינובער רב'. (למרות שלא כיהן בפועל ברבנות, היה נקרא כך על שם אביו רבי שלמה, שהיה אב"ד פצאנוב). היה סמוך על שולחן חותנו העשיר ונסע משם לקוצק. היה קרוב מאוד לדודו החידושי הרי"מ ולמד אצלו גם לפני שנהיה לאדמו"ר. נסע עמו לבקר את צדיקי אותו הדור ביניהם רבי ישראל פרידמן מרוז'ין. היה בעת יציאת הנשמה של דודו שהתייחס אליו כאל בנו. לאחר פטירתו נסע אל רבי חנוך הניך הכהן לוין מאלכסנדר, ולאחר פטירתו (בשנת תר"ל), הפך לחסיד של בנו של בן דודו השפת אמת אף שהיה צעיר ממנו בשנים רבות.
פטירתו וקברו.
ביום שלישי של חול המועד פסח בשנת תרס"ג נפטר, ונקבר בעיר בה כיהן כרב במשך עשרים שנה.
שנים רבות לא הצליחו למצוא את קברו בבית הקברות בפילץ. שנה אחת נסעה חבורה של חסידי גור ושוב חיפשו את הקבר, לאחר בירורים אצל תושבי המקום, אודות קברו של ה'ראבין', אמר להם אחד התושבים שהוא יודע היכן המקום ולקחם לשם. המציבה שלו ושל זוגתו היו מונחים על מקום הקבר בצורה הפוכה. המקומי הסביר שבזמן מלחמת העולם השנייה רצו התושבים להציל את הקברים מביזיון והפכו אותם על מנת שאף אחד לא יטרח לנגוע בם וכך זה נשאר. משהפכו את המציבות נתגלה הכיתוב על מצבותיהם והחסידים הקימו מחדש את המציבות.
ראו גם.
דוד אברהם מנדלבוים - ספר דברי תורה ותולדות, באוצר החכמה.
ההפיכה בתאילנד (2014)
ב-22 במאי 2014, הכוחות המזוינים המלכותיים של תאילנד בראשות הגנרל פריות צ'אן-אוצ'ה, מפקד הצבא המלכותי של תאילנד (RTA), החלו בהפיכה נגד ממשלתה של יינגלאק צ'ינוואט, וזאת לאחר שישה חודשים של משבר פוליטי. הצבא הקים חונטה שנקראה "המועצה הלאומית לשלום וסדר" (NCPO) במטרה להנהיג את המדינה. מדובר בהפיכה ה-12 במספר מאז ההפיכה הראשונה במדינה ב-1932.
לאחר פיזור הממשלה והסנאט, ה-NCPO שהייתה בעל סמכויות ביצועיות ומשפטיות נרחבות, הורתה לרשות השופטת לפעול תחת הנחיותיה. בנוסף, היא ביטלה חלקים מחוקת 2007, למעט הפרק השני הנוגע למלך, הכריזה על משטר צבאי ועוצר בפריסה ארצית, אסרה על אסיפות פוליטיות, והורתה על מעצרים ועיכובים של פוליטיקאים ופעילים שהיו נגד ההפיכה, הטילה צנזורה על האינטרנט והשתלטה על התקשורת.
ה-NCPO הוציאה צו המעניק לה כוח רב. ה-NCPO הקימה גם גוף מחוקקים לאומי, אשר על ידי אנשי צבא, ואשר בחר בהמשך בגנרל פריות פה אחד כראש הממשלה החדש של המדינה.
רקע.
בבחירות הכלליות שהתקיימו בשנת 2011, זכתה יינגלאק צ'ינוואט ומפלגתה פאו תאי (PTP) והקימה את הממשלה כשהיא בראשה. בנובמבר 2013 החלו הפגנות נגד הממשלה בהובלת מזכ"ל המפלגה הדמוקרטית לשעבר סוטפ תוגסובן. בהמשך הקים סוטפ את קבוצת המחאה "וועדת העם לרפורמה דמוקרטית" (PDRC) במטרה לדרוש הקמת "מועצת עם" שאינה נבחרה, על מנת לפקח על רפורמה פוליטית. קבוצות אשר תמכו בממשלה, כולל "החולצות האדומות", קיימו עצרות המוניות בתגובה. מדי פעם פרצה אלימות, וכתוצאה מכך היו מספר מקרי מוות ופציעות.
בדצמבר 2013, פיזרה יינגלאק את בית הנבחרים וקבעה בחירות כלליות שתוכננו להיערך ב-2 בפברואר 2014. עקב הפרעות של מפגינים נגד הממשלה, הבחירות לא הושלמו ביום זה. כתוצאה מכך, בית המשפט החוקתי ביטל את הבחירות ב-21 במרץ 2014. ב-7 במאי 2014, בית המשפט החוקתי הדיח פה אחד את יינגלאק ו-9 שרים בכירים נוספים ממשרדם, בשל העברה מתפקיד שנויה במחלוקת של פקיד ציבור בכיר למשרה אחרת בשנת 2011. השרים שנשארו בחרו בסגן ראש הממשלה ושר המסחר Niwatthamrong Boonsongpaisan כראש הממשלה בפועל בעוד ההפגנות נמשכות.
זמן קצר טרם ההפיכה.
החלת משטר צבאי.
ב-20 במאי 2014 התערב הצבא כאשר מפקדו, הגנרל פריות, מימש את כוחו על פי חוק שנקבע על ידי המלך וג'ירוודה (ראמה השישי) "החלת משטר צבאי", 2457 (1914), והפעיל משטר צבאי ארצי משעה 03:00. פריות הופיע בטלוויזיה ואמר כי הוטל משטר צבאי בשל אלימות מתמשכת משני הצדדים, ומטרת המשטר הצבאי היא שהצבא יוכל לפעול ולהחזיר את השקט והשלום.
לאחר יישום המשטר הצבאי, הורה הגנרל פריות על פירוק המרכז לניהול השלום והסדר, גוף משטרתי שהוקם על ידי הממשלה בפועל על מנת לפתור את המשבר. במקום זאת הקים את מפקדת שמירת השלום והסדר (POMC) כאשר הוא עומד בראשה. על המפקדה הוטלה המשימה "להשיב את השלום לאנשים מכלל הצדדים ללא עיכוב, בתחילה ניתנו למפקדה הסמכויות "למנוע, לדכא ולפתור" כל מצב המשפיע על הביטחון הלאומי ולאכוף כל תקנה של המשטר הצבאי. הגרנל פריות הורה לכל כוח האדם במשטרה, חיל הים, חיל האוויר ומשרד ההגנה, להיות כפופים ל-POMC.
חיילים הוצבו במקומות רבים בבנגקוק והכבישים הראשיים היו חסומים. הצבא כבש מחדש את בית הממשלה ממפגיני ה-PDRC והשתלט על כל תחנות טלוויזיה בנגקוק וחלקים אחרים של המדינה לפני שהוריד משידור כמה תחנות, כולל את אלה של PDRC והחולצות האדומות. בהמשך הורה הגרנל פריות לכל אמצעי התקשורת להחליף את השידורים הרגילים בשידורים של POMC, ככל שהיה נדרש, והטיל איסור על פרסום מידע שהיה עלול לפגוע בפעילות הצבא. כמו כן הנחה את כל מנהלי הסוכנויות הממשלתיות לדווח לו.
ב-21 במאי 2014, הוקם כוח משימה לצנזורה באינטרנט על ידי ה-POMC והורה לספקי האינטרנט לדווח על מנת לשלוט בתוכן המקוון.
הממשלה בפועל התלוננה כי לא התייעצו איתה על החלטות הקשורות למשטר הצבאי שנקבעו על ידי הצבא. הצבא טען כי לא מדובר בהפיכה וכי הממשלה נשארת בתפקידה.
כישלון השיחות.
לאחר הקמתה, ה-POMC קיימה שיחות עם קבוצות יריבות במשך יומיים בניסיון למצוא פתרון. נמסר כי למשתתפים היו ניגודי דעות ולא ניתן לקבל כל הסכמה. במהלך שיחות, הממשלה בפועל התבקשה על ידי ועדת הבחירות להתפטר. הממשלה דחתה את הבקשה, בטענה שהיא נדרשת על ידי החוקה להישאר בתפקיד. בחוקת 2007 נקבע כי על הממשלה להתפטר מתפקידה עם פיזור בית הנבחרים, אך עליה להמשיך ולפעול עד אשר תמונה ממשלה חדשה.
בשעות אחר הצהריים ב-22 מאי 2014, ה-POMC קיימות שיחות נוספות במועדון צבאי,  השיחות נמשכו חמש שעות מבלי שהגיעו להסכמה, בעוד הממשלה שזוהי חובתה החוקית להישאר בתפקיד. בפגישה, אמר הגנרל פריות לשר המשפטים שייצג את הממשלה: "אין סוף לדיבורים מפני שאתה מדבר רק על החוק. [...] הממשלה מתעקשת שהיא לא מתפטרת, נכון?" שר המשפטים השיב: "לא כרגע". ואז השיב גנרל פריות "מצטער, אני חייב לתפוס את השלטון" והורה על מעצרם ועיכובם של חברי הקבינט, כמו גם מנהיגי ה-PDRC, החולצות האדומות, וחברי מפלגות פוליטיות שהשתתפו בשיחות, וזאת למורת רוחם של נציגי התקשורת שנכחו. הם הוחזקו על ידי גדוד הרגלים הראשון של שומרי המלך.
ההפיכה.
ההתחלה.
בערב ה-22 במאי 2014, גנרל פריות הודיע באמצעות נאום טלוויזיוני, כי הכוחות המזוינים לקחו שליטה על המנהל הלאומי, באופן רשמי החלו הפיכה צבאית נגד הממשלה בפועל והקימו את ה-NCPO במטרה לשלוט במדינה.
מאוחר יותר באותו ערב, ה-NCPO ביטלה את חוקת 2007, למעט פרק 2 העוסק במלך. בנוסף, הורתה באופן רשמי על פירוק הממשלה, אך הסנאט, כמו גם כל שאר רשויות המדינה, כולל בתי המשפט וארגונים אחרים, נשארו על כנם. ה-NCPO הכריזה על ההרכב כדלקמן:
ה-NCPO הודיעה כי המנהיג שלה יממש את כל הסמכויות והחובות אשר חלים על ראש הממשלה והקבינט, עד שיהיה ראש ממשלה חדש. היא הציבה את חבריה כאחראיים על משרדי הממשלה ועל סוכנויות שונות.
ב-24 במאי 2014, ה-NCPO פיזרה את הסנאט והעניקה סמכויות חקיקה למנהיג שלה. היא הורתה לרשות השופטת לפעול תחת הנחיותיה. היא העביר את גנרל המשטרה Adul לתפקיד לא פעיל במשרד ראש הממשלה, והחליפה אותו עם גנרל המשטרה Watcharapol Prasarnrajkit. Adul נתפס כנאמן לממשלה שהודחה.
מעצר ועיכוב של דמויות ציבוריות.
מיד לאחר תחילת ההפיכה, ראש הממשלה Niwatthamrong, שלא השתתף בשיחות, עזב את משרדו במשרד המסחר כדי למנוע את מעצרו על ידי הצבא. ה-NCPO הורתה לו ולחברי הקבינט שלא נעצרו להתייצב בצבא עוד באותו היום. דווח, כי Niwatthamrong ניסה להקים ממשלה גולה בשגרירות ארצות הברית בבנגקוק, אבל השגרירות הכחישה את הדיווח.
בליל ה-22 במאי 2014, קציני צבא עצרו פוליטיקאים נוספים. למחרת, ה-NCPO זימנה חברי מפלגת פאו תאי (PTP) ואת משפחת צ'ינוואט, כולל את יינגלאק עצמה. Niwatthamrong ויינגלאק הסגירו עצמם ל-NCPO באותו יום. יינגלאק נעצרה והושמה ב"בית בטוח" במקום סודי. לטענת ה-NPOC היא שוחררה ב-25 במאי.