ארנסט נולד ב-30 בינואר 1745 בגותה שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-גותה-אלטנבורג, לפרידריך השלישי, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג, וללואיזה דורותיאה, דוכסית סקסוניה-מיינינגן, בתו של ארנסט לודוויג הראשון, דוכס סקסוניה-מיינינגן. אמו דאגה מאוד לחינוכו יחד עם אחיו הצעיר אוגוסט, נסיך סקסוניה-גותה-אלטנבורג, ודאגה להם למורים מצוינים. בשנים 1768–1769 יצאו שני הנסיכים לטיול בהולנד, באנגליה ובצרפת.
שלטונו.
ב-10 במרץ 1772 מת אביו פרידריך השלישי, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג, וארנסט עלה לשלטון במקומו. ארנסט היה שליט ליברלי ונאור, שהתעניין באמנויות ובמדעים והשתמש בשלטונו כדי לקדם אותם. הוא קידם מאוד את מערכת החינוך והכלכלה במדינה, וכן דאג לתיאטרון, לאוספי אמנות ולספריות. ארנסט התעניין במיוחד באסטרונומיה ובפיזיקה, ואף הקים את מצפה הכוכבים של גותה שהתפתחה למרכז אירופאי לאסטרונומיה.
בשנת 1774 הצטרף ארנסט לבונים החופשיים, ובשנת 1783 הצטרף ארנסט לאילומינטי בבוואריה. ב-20 באפריל 1804 מת ארנסט, ובנו אוגוסט, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג עלה לשלטון במקומו.
משפחתו.
ב-21 במרץ 1769 התחתן ארנסט עם שרלוטה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן, בתו של אנטון אולריך, דוכס סקסוניה-מיינינגן. ממנה היו לו 4 ילדים:
אהרן גובר פרנקל
קיפול
מרטין אוואנס
גן המנהיגים
גן המנהיגים (הידוע גם כ"גן מנהיגי האומה") הוא גן בכניסה לראשון לציון, בקצה הצפוני של רחוב ז'בוטינסקי.
המקום תוכנן על ידי האדריכל חיים כהנוביץ כמוזיאון פתוח לציבור, שבנוסף לשיטוט בין מזרקות ומדשאות, גן משחקים וגינות נוי, מספק למבקרים גם סקירה קצרה של הציונות ומנהיגיה הבולטים.
עיצוב הגן.
בשנת 2008 נעשתה פנייה מהחברה הכלכלית ראשון לציון למעצב רענן כספין, לצורך תכנון לוחות אבן שיציגו את קורות חיי מנהיגי ישראל, ויקומו בשטח שהוקצה לגן. מה שזכה לכינוי "חצרות המנהיגים", כולל את דיוקנם, סיפור חייהם וחתימתם של מנהיגי ישראל הבולטים, ביניהם: בנימין זאב הרצל, דוד בן-גוריון, יצחק רבין, גולדה מאיר ומנחם בגין. נוסף על כך, בכניסה לגן מונפים 33 דגליהן של המדינות אשר נציגיהן הצביעו "בעד" בכ"ט בנובמבר 1947 בעת הדיון בעצרת האומות המאוחדות על סיום המנדט הבריטי והקמת שתי מדינות עצמאיות בארץ ישראל – מדינה יהודית ומדינה ערבית.
פרויקט חצרות המנהיגים הוליד שני פרויקטים נוספים: "שער האומות" ו"עמוד האש":
שער האומות.
קיר ההנצחה, הנקרא גם "שער האומות", הוא חלק נוסף בגן שעוצב על ידי המעצב רענן כספין באותה השנה. קיר זה מצדיע למדינות אשר הצבעתן באו"ם אפשרה את הקמת המדינה. דגלי המדינות מודפסים על ידי האריחים בהדפסה קרמית, ששובצו בקיר השער. אלמנט נוסף המשובץ בקיר השער הוא סמל האו"ם.
עמוד האש.
בגן המנהיגים מוצבת מזרקת עמוד האש, ולידה שביל מים המוביל למזרקת מגן דויד. עמוד האש הוא פסל אלומיניום בגובה 4.5 מטרים שעוצב על ידי המעצב רענן כספין, ומסמל את ערך המנהיגות כעמוד האש לפני המחנה. הפסל מוצב בבריכה המרכזית שבגן המנהיגים.
שמש-שום-אוכין
שמש-שום-אוכין היה מלך בבל בתקופת השושלת העשירית האשורית של בבל. הוא מלך בבבל בין השנים 648-668 לפנה"ס. הוא היה נסיך אשורי, בנו השני של המלך האשורי אסרחדון, שמלך על בבל לפניו.
היסטוריה.
סין-אידינה-אפלה, שהיה הבן הבכור של אסרחדון, היה יורש העצר ומת בשנת 672 לפנה"ס. אסרחדון מינה את אשורבניפל, אחיו הצעיר של שמש-שום-אוכין, ליורש עצר על אשור, ואת שמש-שום-אוכין הועיד למלוך על בבל, שהייתה באותה עת ממלכה וסאלית של אשור. הסדר זה גרם למחלוקות באשור. אחד מנושאי המשרה בפקידות של אשור, כתב מכתב אזהרה לאסרחדון כנגד הסדר זה. המושלים במחוזות של אשור ובמדינות הווסאליות נדרשו להישבע שהם מקבלים את ההסדר הזה, והם התחייבו לעזור לאחים לעלות למלוכה בהתאם למה שנקבע בעת מותו של אסרחדון. נוסח השבועה היה: .
אסרחדון מת במפתיע בעת מסע מלחמה בעקבות מרד שהתרחש במצרים בתקופתו של המלך תהרקה. רק פעולתה התקיפה של סבתו, נַקִיַה-זַכּוּתּוּ, אלמנתו של סבו סנחריב ואמו של אביו, העלתה את אשורבניפל לשלטון באשור, וזאת בניגוד לרצונם של פקידי החצר וחלק מהכהונה. היא השביעה את תושבי הממלכה בשבועת נאמנות נוספת לאשורבניפל. שמש-שום-אוכין, שהיה מבוגר יותר, הפך למלך בבל. ההסדר נועד להחמיא לבבלים על ידי מתן מראית עין של עצמאות.
בשנת 668 לפנה"ס, החזיר שמש-שום-אוכין את פסלו של האל מרדוך, אשר נלקח על ידי סבו סנחריב, בחזרה לבבל. בשנה לאחר מכן, בטקס יום השנה החדשה, הוא לקח את ידו של האל בל והפך למלך החוקי של בבל.
שטח השליטה של ממלכת בבל כלל את העיר בבל, והערים בורסיפה, כותה וסיפר. כשליט העליון, המשיך אשורבניפל להקריב קורבנות בערים הללו, בעוד ששמש-שום-אוכין היה השליט הריבוני של הדרום רק בתאוריה. אשור החזיקה חיל מצב בניפור וכמה ממושלי המחוזות הדרומיים ניסו לקבל הטבות ממנה. מכתבו של סין-בלסו-איקבי, מושל העיר אור, מראה כיצד הוא ניסה להתחבב על אשורבניפל.
אשורבניפל השאיר לעצמו את האחריות על הגנת בבל ומדיניות החוץ. שמש-שום-אוכין עסק בכלכלת הממלכה ובבעלות על קרקעות. אשורבניפל לקח תפקיד פעיל בשיקום מקדשים בדרום. אסטלה שנמצאת כעת בלונדון מנציחה את עזרתו בשיקום מקדש אסגילה. אסטלה אחרת מתארת איך הוא שיקם את מקדשו של האל נבו בבורסיפה. בתקופה זאת, חזרה השפה השומרית לתחיה ושימשה כשפה רשמית. לתקופה מסוימת השילוב הזה בין שני האחים עבד. בהמשך הושפע שמש-שום-אוכין מהלאומיות הבבלית וטען שהוא ולא אחיו הצעיר הוא היורש האמיתי של מלכי האימפריה המסופוטמית, ששטחה נמתח בין שטח איראן של היום עד לים התיכון, והרי הקווקז ועד ערב וצפון אפריקה.
בשנת 656 לפנה"ס יזם שמש-שום-אוכין ברית סודית במטרה למרוד באשור. בין שותפיו היו נבו-בל-שומת (Nabu-bel-shumate) מלך בשושלת ארץ-הים, ממלכת עילם, שבטי הכשדים בדרום, המלכים של שבטי הגותים, המלוהה (Meluhha), מצרים העתיקה ושבטים ערבים מערב. נסיגת עילם המובסת מהברית, הביאה את שמש-שום-אוכין לתקוף את אשור בסוף שנת 652 לפנה"ס, בלי לחכות לסיוע ממצרים. אשורבניפל המופתע הצליח לגייס את כוחותיו. לאחר שנתיים של מאבק, בורסיפה ובבל היו נצורות, עילם הובסה ונהרסה. לאחר 4 שנות מרד, בשנת 648 לפנה"ס, נכנעה העיר בבל.
שבר של טקסט מאנלים של אשורבניפל שנחפרו בכלח, מציין ששמש-שום-אוכין נפצע על ידי חץ. בטקסט אחר נכתב שהוא זרק את עצמו לתוך ארמונו הבוער בעת שבבל נכבשה על ידי כוחות אשור. לאחר מותו.
יורשו של שמש-שום-אוכין על כס המלוכה בבבל היה כנדלנו, שמונה על ידי אשורבניפל.
סלבדור גרסיה
סלבה גארסיה
סלבדור גארסיה
טבורית המאגר המרכזי לדם טבורי
טבורית המאגר המרכזי לדם טבורי בע"מ היא חברה ישראלית פרטית העוסקת באיסוף, שימור וביטוח דם טבורי עבור משפחות. החברה הוקמה בשנת 2005 על ידי אמנון פלץ וד"ר אריה גניגר. משרדי החברה ממוקמים ברמת השרון. מנות הדם הטבורי שמורות בבנק דם טבורי במרכז הרפואי שיבא תל-השומר. בראש החברה עומדים מר אמנון פלץ, המנכ"ל, וגב' טלי פלץ, סמנכ"ל שיווק. פרופ' ארנון נגלר מנהל את בנק הדם הטבורי בשיבא תל-השומר ועומד בראש הוועדה המדעית של טבורית המורכבת ממומחים בתחומי הבריאות והביטוח. טבורית היא בנק הדם הטבורי הגדול ביותר במדינת ישראל עם עשרות אלפי מנות שמורות.
טבורית פועלת באישור משרד הבריאות בכפוף ל חוק הדם הטבורי (2007). בנק הדם הטבורי של שיבא תל-השומר מוסמך ומפוקח על ידי ארגונים בינלאומיים בתחום תאי הגזע והדם הטבורי: , FACT Net-Cord, ועוד.
פוליסת ביטוח תאי גזע ייחודית.
פוליסת הביטוח של טבורית נועדה לספק מענה פיננסי נרחב בעת הצורך בטיפול רפואי באמצעות תאי גזע. הפוליסה רשומה כפטנט בארצות הברית.
פעילות בינלאומית.
לטבורית פעילות ענפה בעולם. בין השנים 2005 ל-2010 פעלה החברה בשיתוף עם קונצרן ביטוח שווייצרי , ומשנת 2012 לטבורית שיתוף פעולה עם חברת הביטוח הבריטית המשווקת את פוליסת הביטוח של החברה באנגליה, ספרד, קפריסין ועוד. כמו כן, טבורית מייעצת בתחום ביטוח דם טבורי לבנקי הדם הטבורי הגדולים בעולם – , China Cord Blood Corporation; ולארגון עולמי של בנקי דם טבורי Cord Blood Association.
פרידריך השלישי, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג
פרידריך השלישי, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג (בגרמנית: Friedrich III Herzog von Sachsen-Gotha-Altenburg; 14 באפריל 1699 – 10 במרץ 1772) היה דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג בין השנים 1732–1772.
ביוגרפיה.
ילדותו.
פרידריך נולד ב-14 באפריל 1699 בגותה שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-גותה-אלטנבורג, לפרידריך השני, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג, ולמגדלנה אוגוסטה, נסיכת אנהלט-צרבסט, בתו של קרל, נסיך אנהלט-צרבסט.
שלטונו.
ב-23 במרץ 1732 מת אביו פרידריך השני, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג, ופרידריך עלה לשלטון במקומו. בשנת 1734 פרידריך ניהל מסחר משגשג בלוחמים יחד עם קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, לממלכת פרוסיה ולנסיכות ולדק ופירמונט.
במלחמת שבע השנים לחם פרידריך בשכנו אנטון אולריך, דוכס סקסוניה-מיינינגן. בין השנים 1748–1755 היה פרידריך עוצר בשם ארנסט אוגוסט השני, דוכס סקסוניה-ויימאר-אייזנך יחד עם פרנץ יוזיאס, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד. ב-10 במרץ 1772 מת פרידריך, ובנו ארנסט השני, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג עלה לשלטון במקומו.
משפחתו.
ב-17 בספטמבר 1729 התחתן פרידריך עם לואיזה דורותיאה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן, בתו של ארנסט לודוויג הראשון, דוכס סקסוניה-מיינינגן. ממנה היו לו 9 ילדים:
גן מנהיגי האומה
מפלגת הלייבור (אירלנד)