מאז 2006 בקולצובו הוקמו 4 שכונות חדשות ומתוכננת בניית שכונה חמישית בקולצובו יש מתחם רפואי ברמה גבוהה, כולל מרפאה משופצת עם מרכז חדש לשיקום ילדים עם שיתוק מוחין, בתי ספר, כולל פנימייה עם התמחות בביוטכנולוגיה, גני ילדים, מרכזי בילוי, מרכז אמנות ששופץ, בית ספר, מרכזי מסחר, חנויות, בתי מרקחת, שוק, בתי קפה, ומלון. פארק קולצובו מציע סקי בחורף ודיג ורכיבה על סוסים בקיץ. בקולצובו יש אצטדיון, ששופץ בשנת 2008, עם מסלולי ריצה, מגרש טניס, מגרשי כדורגל וכדורעף. חיי החברה פורחים עם הופעות בתיאטראות וקונצרטים שמגיעים מנובוסיבירסק. בנוסף פועל מה שמכונה "פרלמנט הנוער", המיישם פרויקטים חברתיים ואורגן על ידי סטודנטים החיים בקולצובו.
שיתוף פעולה בינלאומי.
קולצובו מפתחת באופן פעיל שיתופי פעולה בינלאומיים. לעיר המדע מגיעים לעיתים קרובות משלחות עסקיות ומדעיות ממדינות אירופה ואסיה, כמו פינלנד, גרמניה, הולנד, נורווגיה, סין, תאילנד ואחרות. עסקיה של קולצובו מעורבות בפרויקטים לייצוא לחו"ל, למדינות כמו פינלנד, יוון, גרמניה ואחרות.
לימור רוז
לימור רוז (נולדה בתל אביב ב-3 בספטמבר 1968) היא ראש נבחרת ישראל בריקוד, מפיקת תיאטרון וטלוויזיה, סופרת, כוריאוגרפית, סוכנת, יוצרת ומנהלת "בית הספר לאומנויות הבמה" בנתניה.
ביוגרפיה.
נולדה בתל אביב כבת זקונים למשה ורונית פלום. למשפחה שלושה ילדים. משה פלום עלה מארגנטינה ונכלל בין מקימי קיבוץ בחן. רונית הייתה מורה למתמטיקה בתיכון שרת בנתניה. לימור נשואה ליונתן רוז, יליד אוסטרליה, ויש לה 3 ילדים.
בגיל 16 לימור הוסמכה ע"י- בלונדון להוראת בלט.
לימור החלה את דרכה על הבמה בסטודיו שבע בנתניה אצל אסתר בש ועל הבמה המקצועית לפני שירותה הצבאי כשרקדה בבת דור. היא המשיכה לרקוד בבת דור בזמן השירות הצבאי בלהקת פיקוד מרכז.
לאחר שירותה הצבאי, לימור המשיכה כרקדנית בלהקת אלווין איילי בניו יורק. לאחר שובה מארה״ב למדה תואר בכלכלה וחשבונאות באוניברסיטת בר-אילן, ובמקביל פתחה בית ספר לאמנויות הבמה בנתניה.
את ניסיונה כמפיקה לימור החלה ב-1986 כשהחלה להפיק אירועי סוף שנה לבתי הספר היסודיים והתיכוניים.
את ניסיונה ככוריאוגרפית החלה ב-1994 כאשר עבדה בשיתוף עם הסוכנות היהודית על המופעים "ליל גליל" ו"סובב עולם".
לאורך השנים, לימור יצרה כוריאוגרפיות למופעים ומופעי טלוויזיה רבים – לטקסי יום השואה בלוחמי הגטאות, לזאפ לראשון, לסל תרבות של משרד החינוך, ללהקות נוער ולתחרויות בינלאומיות. את שירות המילואים המשיכה בתחום ושירתה בעבודה עם להקות צה"ל.
יצרה והפיקה את תוכנית הטלוויזיה ״כוח שש-בש״ (2008) תוכנית ללמידת אנגלית וחשבון לגיל הרך, את ״זוהר לא׳ספקתי״ (2014) תוכנית ללמידת ניהול זמנים וסדר לגיל הרך, ״הסטודיו" (2019) דוקו-ראליטי על תלמידי הסטודיו בנתניה ו"6x6" (עתיד לצאת ב-2020) דוקו-ריאליטי על 6 תלמידים מסטודיואים שונים בארץ בהכנות לגמר הגדול של תחרות DWC.
ב-2005 הצגה שאותה יצרה עבור משרד החינוך בהפקת תיאטרון גושן "המלך גיליאן", ב-2006 הצגה שאותה יצרה עבור משרד החינוך בהפקת תיאטרון גושן "סיפור במגפיים", וב-2011 הצגת המחול שאותה יצרה, ביחד עם יאקי מחרז, עבור משרד החינוך בהפקת תיאטרון גושן "מחול הגחליליות" זכו בפרס הבמה לילדים ונוער.
בשנת 2014 הקימה עם ירון כפכפי את חברת ״יוצרים לי הפקות״ וביחד העלו את המחזמר ״שלושת המוסקטרים״, ואת הופעת "הסטודיו Live". במסגרת ״יוצרים לי הפקות״ לימור גם מייצגת טלנטים.
בשנת 2018 זכתה ככוראוגרפית הטובה ביותר בתחרות Euro Dance Grand Prix על היצירה "Schindler's List".
לאחר ייצוג המדינה מספר פעמים בתחרויות בינלאומיות למחול (בתחרות Euro Dance Grand Prix), לימור הביאה לארץ את מוקדמות גביע העולם בריקוד ובכך איפשרה לישראל להתחרות בתחרות הבינלאומית. לימור אחראית על המוקדמות בארץ ובהתאם הפכה למנהלת נבחרת ישראל לריקוד ומדי שנה מובילה את הנבחרת למקומות גבוהים בתחרות הDWC העולמית.
מתחם החינוך והמדעי של פטרודבורץ
מתחם החינוך והמדע של פטרודבורץ (ברוסית: Петродворцовый учебно-научный комплекс, המכונה גם "עיר הסטודנטים של אוניברסיטת סנקט פטרברג", студенческого городка СПбГУ) הוא שטח בנפת פטרודבורץ בסנקט פטרבורג (פטרהוף הישנה), בו שוכנים בניינים של אוניברסיטת סנקט פטרבורג, המהווה לקמפוס אוניברסיטאי בפרברי העיר סנקט פטרבורג המשמש את הסטודנטים של האוניברסיטה ובו ריכוז של מכוני מחקר מדעיים, בעיקר בתחום הכימיה והפיזיקה.
מבנה.
בשטח המתחם ישנם:
תחבורה.
אל המתחם ניתן להגיע ברכבת מתחנת הרכבת בלטייסקי - תחנת האוניברסיטה, בקו אוטובוס 210 ובקווי מוניות שירות, 424, 424 א מתחנת אווטובו.
הגן הבוטני המרכזי של סיביר
הגן הבוטני המרכזי של סיביר (Центра́льный сиби́рский ботани́ческий сад) הוא מוסד מחקר בוטני המהווה חלק מהסניף הסיבירי של האקדמיה הרוסית למדעים. זהו אזור טבעי מוגן בעל חשיבות פדרלית.
תיאור.
הגן הבוטני ממוקם בסמוך לאקדמגורודוק של נובוסיבירסק ומשתרע על שטח של 850 דונם. הוא מאכלס את בניין המעבדה הראשי, בלוק טכני, חממות, בניין ייצור ניסיוני, חנות פקעות, מתקנים טכניים ומתקני אחסון. נהר זיריאנקה זורם דרך שטח הגן ובו בריכת מים טבעית.
על קצות האצבעות
על קצות האצבעות הוא שיר של עילי בוטנר וילדי החוץ, אשר יצא בשנת 2015 כחלק מאלבום האוסף של עילי בוטנר מילים, לחן, גיטרות. השיר נכתב והולחן על ידי בוטנר, ועבר עיבוד על ידי עידו אוחיון.
תוכן השיר.
בוטנר אמר על השיר שהוא "נוגע בנקודות האלה בחיים של סוף, של שבר, של השלמה עם מציאות אחרת וניסיון להיאחז ברסיסים אחרונים של זיכרונות".
קליפ.
לשיר קליפ שהוכן בבימוי ניב עשת כהן ועוסק במשולש אהבה בניו יורק. בוטנר אמר על הקליפ: "את הקליפ לשיר יצר חברי הטוב, הבמאי המוכשר ניב עשת כהן, שהאיר בעבודתו מקומות נוספים שהשיר נוגע בהם ושלא יכולתי לומר בעצמי".
ביקורות.
באתר מעריב ציין שי להב את השיר במסגרת שירים של בוטנר שמשתמשים בסאונד "אייטיזי" וגיטרות חשמליות, במה שהתייחס אליו להב כ"ניסיון מבורך ומוצלח להרחיב את גבולות הז'אנר".
באתר פרוגי כתבו על השיר:
מתחם הניסויים המרכזי הממלכתי של הצי הרוסי
מתחם הניסויים המרכזי הממלכתי של הצי הרוסי (ברוסית: «Государственный центральный морской полигон») בניונוקסה הוא אתר שיגור רקטות של הצי הסובייטי ומאוחר יותר הרוסי. האתר ממוקם מזרחית ליישוב סופקה ו- צפונית לניונוקסה.
היסטוריה.
האתר הוקם בשנת 1954. מאז 1965 שוגרו מהאתר רקטות רבות מסוגים R-27, R-29, R-39 Rif ו- R- 39M.
תקריות.
ב-15 בדצמבר 2015, תאונה במהלך ניסוי שיגור טילים גרמה לכך שגוש דירות בכפר נפגע מרסיס רקטה.
ב-8 באוגוסט 2019 פיצוץ גרם לתאונת הקרינה של ניונוקסה עם מספר מדענים שנהרגו. התקרית כנראה קשורה לפיתוחו של טיל שיוט המופעל באמצעות גרעין מדגם 9M730 בורווסטניק, הידוע גם בקוד הדיווח של נאט"ו בשם "SSC-X-9 Skyfall."
מצוק פרופיל (אנטארקטיקה)
מצוק פרופיל (באנגלית: Profile Bluff) הוא מצוק בולט, בעמק ביקון, בהרי קווטרמיין, באזור חוף סקוט, באדמת ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
גובהו של המצוק 2,070 מטרים מעל פני הים.
המצוק ממוקם באמצע המרחק שבין הר ולר ומצוק הורייזון; בצידו המערבי של עמק ביקון.
היסטוריה.
מיפוי האזור.
עמק ביקון, והאתרים המצויים בו, מופו לראשונה על ידי המשלחת האנטארקטית הבריטית (משלחת טרה נובה) אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1910–1913.
מקור השם.
שמו של המצוק ניתן לו בשנת 1993 על ידי הוועד הגאוגרפי של ניו זילנד.
יוצר (פיוט)
סארוב
סארוב (ברוסית: Саро́в) היא עיירה סגורה במחוז ניז'ני נובגורוד שברוסיה. הייתה ידועה בשם גורקי-130 (Горький-130) וארזמאס-16 בשנים 1946–1991. משנת 1991 עד 1995 הייתה ידוע בכינוי קרמליוב (). העיירה הפכה לסגורה מכיוון שהיא המרכז הרוסי למחקר גרעיני.
בעיירה מתגוררים כ-92,047 תושבים (מפקד 2010).
היסטוריה.
ניתן לחלק את ההיסטוריה של העיירה לשתי תקופות שונות. בהיסטוריה המוקדמת של רוסיה היא נודעה כאחד המקומות הקדושים של הכנסייה הרוסית האורתודוקסית, בגלל המנזר שלה, שהעניק לרוסיה את אחד מגדולי הקדושים שלה, הקדוש סראפים. מאז שנות הארבעים המקום הפך בהדרגה למרכז למחקר וייצור של נשק גרעיני סובייטי.
ההיסטוריה של ההתיישבות האנושית באזור סביב סארוב מתחילה לפחות מהמאות ה-12–13, אז נוסד במקום יישוב גדול. בשנת 1298 העיר נכבשה על ידי הטטרים.
העיר המודרנית קיבלה את שמה מהיותו אתר מנזר סארוב הסמוך לנהר סארוב. בשנת 1664, נזיר אורתודוקסי בשם תיאודוסיוס התיישב לראשונה על גבעת סארוב. כנסיית סארוב הוקמה בשנת 1706. סראפים התגורר בסארוב בשנים 1778 עד 1833. בשנת 1903 ביקר במנזר הצאר ניקולאי השני ובני משפחת המלוכה האחרים. באותה תקופה היו במנזר תשע כנסיות, כולל אחת מחתרתית. בסביבות 320 נזירים חיו במנזר.
בשנת 1923 המנזר נסגר, הנזירים סבלו מהדיכוי הבולשביקי ורבים הוצאו להורג. במהלך מלחמת העולם השנייה, מבני המנזר שימשו כמפעלים לייצור רקטות עבור משגרי רקטות BM-13 "קטיושה".
בשנת 1946 נבנה מכון המחקר המדעי הסובייטי לפיזיקה ניסיונית - מתקן לעיצוב נשק גרעיני שהיה ידוע במערב תחת ראשי התיבות "VNIIEF". סארוב הפכה לעיר סגורה והוסרה מכל המפות הלא מסווגות. השמות הראשוניים הראשונים שלה היו "בסיס 112", "אתר 550", "יסנוגורסק", "קרמליוב" ו"ארזמאס-75". סארוב הייתה ידועה בשם ארזמאס-16 עד 1995.