אמנם, שם רכש לאנדי את שיטת האינטרוולים מהרץ אמיל זאטופק, ובה השתמש מאז.
כשחזר לאוסטרליה חל שיפור ניכר בתוצאותיו, וכבר בדצמבר 1952 קבע שיא אישי של 4:02.1 דקות. שיא זה גרם גם לקצר בינו לבין מאמנו צ'רוטי, כשהמאמן טען שלאנדי לא השקיע מספיק עבור הנבחרת, כשבתחרות הגיע לתוצאה של 4:14 דקות בלבד, 12 שניות יותר משיאו הנוכחי. לאנדי עבר להתאמן לבדו ורץ שש פעמים בין 4:02.0 ל-4:02.8 דקות. לימים סיפר כי לא חשב שניתן לרוץ מייל בפחות מארבע דקות, ומטרתו הייתה רק לשפר את שיא העולם של האג.
נפטר ב-24 בפברואר 2022.
מרנ&quot;א
התאמה
אי-התאמה
צופן בלוקים בר התאמה
מייק המל
מיכאל (מייק, מיש) המל (10 בנובמבר 1955 – 14 בנובמבר 2017) היה פעיל חברתי ואקטיביסט ישראלי שכיהן כיושב ראש אגודת הלהט"ב בשנים 2004 – 2011. תקופת כהונתו הייתה מהסוערות שידעה הקהילה הגאה בישראל. בתקופה זו השתקמה העמותה, שעמדה על סף פירוק כלכלי. בתקופתו התרחש הרצח בבר נוער (2009).
ביוגרפיה.
המל נולד וגדל בתל אביב, למד באורט רמת גן במגמת כימיה וסיים את לימודיו בשנת 1973. הוא למד תכנות מחשבים במכון צ'אב שבניו ג'רזי. הוא עבד בג'יי פי מורגן צ'ייס בארצות הברית בתפקיד מנתח מערכות ומשנת 1994 בחברת מטריקס עד לשנת 2005.
המל היה חבר מרצ וחבר בפורום החברתי-כלכלי של מרצ. בשנת 2003 הוא נבחר לתפקיד יו"ר סניף תל אביב של האגודה. ב-14 ביוני 2004 נבחר לתפקיד יו"ר אגודת הלהט"ב לאחר התפטרותה של נורה גרינברג, בשל משבר כללי שאיים על סגירת העמותה עקב חובות כספיים גדולים ומשבר מנהיגותי. חודש לאחר תחילת כהונתו פרש ארגון חוש"ן - חינוך ושינוי שהוקם באגודה ובשנת 2005 פרש גם איגי - ארגון נוער גאה שהוקם באגודה. הוא תרם והלווה סכומי כסף גדולים לעמותה למעלה מ-350,000₪ ובשל כך חטף ביקורת נוקבת על נכונותו לסייע מכיסו הפרטי אבל במעשהו זה הציל אותה מפני סגירה.
בשנת 2006 החל מיזם תיירות גאה של האגודה בשיתוף פעולה עם משרד התיירות, במסגרתו נערך לראשונה בישראל כנס בנושא. הכנס נערך בקמפוס אילת של אוניברסיטת בן-גוריון והוזמנו אליו אנשי תעשיית התיירות בישראל. במרץ 2009 הופצה מפת גאווה של העיר תל אביב ברבבות עותקים בכל מוקדי הבילוי של הקהילה הגאה ברחבי אירופה וזאת במאמץ להגביר את התיירות הגאה לתל אביב. כל אותם מיזמים שהאגודה בראשותו הפיקה ביחד עם המיזמים שהפיקה עיריית תל אביב, בסופו של דבר זיכו את העיר תל אביב בתחרות בינלאומית בתואר העיר הגאה הטובה בעולם לשנת 2011.
ב-2008 נפתח המרכז העירוני לקהילה הגאה שהקטין את מרכזיותה ותפקידה הראשוני של אגודת הלהט"ב בקהילה הגאה. אף על פי שנראה היה כי האגודה תחל בתהליך של התפרקות, הוא הצליח לשקמה, לאזן את העמותה הן מבחינה תקציבית והן מבחינת תרומה לקהילה הגאה והוביל אותה לשגשוג.
בעקבות הרצח בבר נוער שהתרחש ב-1 באוגוסט 2009 הוא הקים את המערך הארצי הפסיכו-סוציאלי של הקהילה הגאה ברחבי הארץ, את מרכז ניר כץ נגד להט"בופוביה ושיתופי פעולה פורצי דרך עם מוסדות המדינה.
בשנת 2010 נערך מצעד הגאווה הראשון בראשון לציון בחסות האגודה ונערך אירוע הגאווה הראשון בבאר שבע על ידי הסניף המקומי של האגודה. ב-9 באוגוסט אותה שנה קיבלה אגודת הלהט"ב את אות הנשיא למתנדב המוענק על ידי נשיא מדינת ישראל.
בספטמבר 2011 הודיע על סיום תפקידו כיו"ר האגודה, תפקיד שמילא עד ינואר 2012.
חייו האישיים.
המל התגורר בתל אביב והיה אב לשלושה. בצעירותו היה נשוי לאשה. בשנות ה-30 לחייו נפטרה אשתו ממחלת הסרטן. לאחר פטירתה יצא מהארון ובהמשך חי עם בן זוג. באותו זמן החל בפעילותו הציבורית, בתחילה כחבר באגודת הלהט"ב ובהמשך בוועד המנהל וכיו"ר.
בשנותיו האחרונות היה נכה בכסא גלגלים. הוא נפטר ב-14 בנובמבר 2017 מסיבוכים של מחלת הסוכרת.
פרס אוסקר לשם כבוד
פרס אוסקר לשם כבוד (באנגלית: Academy Honorary Award) הוא פרס אוסקר הניתן מטעם האקדמיה האמריקאית לקולנוע לאישים, סרטי קולנוע או ארגונים על הישגים משמעותיים בשנה החולפת, או לחלופין על תרומתם הכוללת לתעשיית הקולנוע ולאקדמיה לאורך השנים. הפרס חולק לראשונה בטקס האוסקר הראשון אשר נערך ב-1929 (בו הוענקו פרסים לסרטים שיצאו בשנים 1927 ו-1928), ועד שנת 1948 נקרא בשם פרס אוסקר מיוחד (Academy Special Award).
עד שנת 2008 הוצג הפרס במהלך טקס חלוקת פרסי האוסקר, והחל מ-2009 הוא מוענק בטקס פרסי הנאמנים ("Governors Awards") בו מחולקים גם פרס ז'אן הרשולט לפעילות הומניטרית והפרס לזכר אירווינג תלברג.
אין הגבלה למספר הזכיות של אדם או ארגון בפרס זה, אשר הוענק לשחקן בוב הופ ארבע פעמים (בשנים 1940, 1944, 1952 ו-1965). זוכים נוספים להם הוענק הפרס יותר מפעם אחת הם וולט דיסני (שלוש זכיות), צ'ארלי צ'פלין, הווארד גרין, המוזיאון לאמנות מודרנית, מיקי רוני, וולטר וגנר ולורנס אוליבייה (שתי זכיות כל אחד).
חיים יהודה רבינוביץ
הרב חיים יהודה רבינוביץ (נולד באפריל 1944, ב' באייר ה'תש"ד) הוא דיין חרדי, חסיד חב"ד, שכיהן במספר משרות דיינות, בהן אב"ד ירושלים.
ביוגרפיה.
נולד בירושלים, לרב שמואל בן-ציון ולמירל לבית ברגמן, שהיה גזבר כולל חב"ד בארץ ישראל. בגיל שש שנים התייתם מאביו. בצעירותו למד בישיבת עץ חיים, שם למד עם הרב שמואל יעקב קאהן, האדמו"ר מתולדות אברהם יצחק. לאחר מכן המשיך את לימודיו בישיבת תורת אמת, שם התחבר לראש הישיבה הרב שמואל אלעזר היילפרין ונחשב לאחד מתלמידיו הקרובים. בשנת ה'תשכ"ה, נסע ללמוד בישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש המרכזית – 770 בניו יורק. בסוף שנת תשכ"ו חזר לארץ ישראל בהוראת הרבי מלובביץ', על מנת לשהות עם משפחתו במצב הביטחוני הקשה ששרר בארץ.
התגייס לצה"ל ושירת ברבנות הצבאית. נשא את חנקה יוטא למשפחת קאופמן. בהוראת הרבי החל ללמוד דיינות, בכולל מיוחד של הרב הראשי לישראל הרב איסר יהודה אונטרמן בתל אביב.
בשנת תשל"ד הוסמך לדיינות, וכעבור כמה שנים נתמנה לדיין בתל אביב, ולאחר מכן לאב בית דין תל אביב. בהמשך עבר לשמש כאב בית הדין הרבני בירושלים. בבד לבד עם עבודתו בבית הדין נתמנה בתשע"א במינוי זמני לחבר בית הדין הגדול בהוראת שר המשפטים יעקב נאמן והראשון לציון הרב שלמה משה עמאר, תפקיד אותו מילא עד שנת תשע"ד, עם הגיעו לגיל שבעים, פרש לגמלאות.
פעילות ציבורית.
בבחירות לכנסת השתים עשרה היה מראשי המערכה החב"דית לבחירת אגודת ישראל.
לאור קשריו עם שמעון פרס, מונה לחבר "ארגון הגג של מוסדות חב"ד בארץ הקודש", על מנת שיעזור בניהול המגעים להקמת הממשלה ב-1990.
בחנוכה תש"ן נסע לברית המועצות עם משלחת מטעם הרבנות הראשית על מנת לסייע ליהדות במדינה.
ב-2013 נפתחה נגדו חקירה משטרתית בחשד להתנהלות פסולה והפרת אמונים.
זהות - תנועה ישראלית יהודית
סיימון וורד
סיימון אנתוני פוקס וורד (באנגלית: Simon Anthony Fox Ward; 19 באוקטובר 1941 - 20 ביולי 2012) היה שחקן תיאטרון וקולנוע אנגלי. הוא היה ידוע מהופעתו בתפקיד וינסטון צ'רצ'יל הצעיר בסרט "וינסטון הצעיר" משנת 1972, בתפקיד סר מונטי אווררד בסדרה "השופט ג'ון דיד", ובדמות בישוף גרדינר בסדרה "שושלת טיודור".
ביוגרפיה.
וורד נולד בבקנהאם, בנם של ויניפרד ולאונרד פוקס וורד. מגיל צעיר רצה להיות שחקן. הוא למד בבית הספר Alleyn's School בלונדון, שמשמש כבית התיאטרון הלאומי לנוער, אליו הצטרף בגיל 13 למשך שמונה שנים. את הכשרתו כשחקן רכש באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה. הופעת הבכורה המקצועית שלו הייתה ב-1963 בתיאטרון הרפרטוארי של נורת'המפטון, ושנה אחר כך הופיע לראשונה בלונדון במחזה "The 4th of June". ב-RADA פגש וורד את אלכסנדרה איתה התחתן ב-1964. אחרי הלימודים ב-RADA הופיע וורד בתיאטרון רפרטוארי בנורת'המפטון, ברמינגהאם ואוקספורד וגם בתיאטראות וסט אנד בלונדון.
קריירה.
פריצת הדרך של וורד בתיאטרון הגיעה ב-1967 בהופעתו בתפקיד דניס במחזה "שלל" מאת ג'ו אורטון, שהובילה לתפקידים אחדים בסרטי קולנוע ובטלוויזיה. תפקידיו החשובים בקולנוע היו בשנות השבעים של המאה העשרים.
ב-1971 שיחק וורד בתפקיד הראשי בדמות וינסטון צ'רצ'יל בסרט "וינסטון הצעיר". בתפקיד זה זכה להכרה לאומית ובהמשך אותו עשור כיכב בכמה סרטים בולטים.
ב-1973 גילם וורד את הדוכס מבקינגהם בסרטו של ריצ'רד לסטר "שלושת המוסקטרים", וב-1974 גילם את אותה דמות בסרט ההמשך "ארבעת המוסקטרים". עוד ב-1974 שיחק בתפקיד הווטרינר ג'יימס הריוט בעיבוד הקולנועי של הספר "כל היצורים גדולים כקטנים". ב-1976 הופיע בתפקיד ראשי בדמות לוטננט קרופורד בסרט המלחמה "אלופי ההפלות". ב-1979 כיכב בדמות לוטננט ויליאם ורקר בסרט "Zulu Dawn". ב-1973 שיחק בדמות של נאצי (שאמור להיות סימפתי, ומעורר הזדהות) בסרט "Hitler: The Last Ten Days". עוד בקולנוע השתתף בסרט "סופרגירל" משנת 1984 בתפקיד זור-אל.
ב-1986 כיכב וורד בתפקיד הראשי במחזה "רוס" מאת טרנס רטיגן בהפקה מחודשת בווסט אנד, הפקה ראשונה מאז ההצגה המקורית מ-1960. המחזה הוצג בסיור הופעות בבריטניה ואחר כך בתיאטרון אלכסנדרה המלכותי בטורונטו, ובתיאטרון האולד ויק בהשתתפות מארק סינדן בדמות דיקינסון, ועם דייוויד לנגטון, רולנד קורם, ברוס מונטגיו וארנסט קלארק בתפקידי משנה.
וורד הופיע בסרטי קולנוע מעטים אחרי שנות השבעים, בהם הסרט "אנקת גבהים" בכיכובו של רייף פיינס משנת 1992, לצדה של בתו סופי וורד.
ב-1987 נפצע באופן חמור בראשו בתקיפה ברחוב שלא נפתרה.
ב-1995 בהתרעה קצרה החליף וורד את סטיבן פריי בתפקידו במחזה "Cell Mates", אחרי שפריי פרש זמן קצר אחר תחילת ההופעות.