אוריו מסטרופרו, הדוג'ה של ונציה, הטיל ב-1187 מצור על זאדאר, אך בסופו של דבר, כשל הצי הוונציאני בניסיונו לכבוש את העיר שהייתה מבוצרת היטב.
בהמשך פרץ משבר שלטוני בנסיכות האליץ'-וולין (גליציה) כשהשליט ולדימיר ירוסלביץ' הודח מכס השלטון על ידי מרד של בויארים. נסיך ולדימיר שבווהלין כבש אז את הליץ', אך בלה פלש לנסיכות וגירש אותו משם. במקום להחזיר לשלטון את ולדימיר ירוסלביץ', העדיף בלה לכלוא אותו והעניק את הנסיכות הרוסית לבנו הצעיר, אנדראש. בעקבות המהלך הוסיף בלה לתאריו את זה של "מלך הליץ'".
ביחס לאפיפיור דגל בלה במדיניות תמוכת, תוך שמירת איזון ביחסיו עם האימפריה הרומית הקדושה בעלת הלאום הגרמני.
בקיץ 1187 אירחה הונגריה את הצלבנים הגרמנים בפיקודו של הקיסר פרידריך ברברוסה שעברו דרכה בדרך לארץ הקודש. בלה עצמו קיבל את פני פרידריך ושלח כוח הונגרי ללוות את הצלבנים בהתקדמותם בחצי האי הבלקני. לבקשת פרידריך הסכים בלה לשחרר מן המאסר את אחיו גזה, שהצטרף לצלבנים ועזב את הונגריה. בלה תיווך הסכם שלום בין פרידריך הראשון לקיסר איסאקיוס השני אנגלוס, אחרי שחוסר האמון ההדדי ששרר ביניהם כמעט גרם למלחמה.
בתחילת 1189 או 1190 הצליח ולדימיר ירוסלביץ' להימלט מן השבי, בסיועו של המלך הפולני קז'ימייז' השני. הוא גירש את הנסיך אנדראש מהליץ' וחזר לכס המלכות. ב-1191 פגש בלה את חתנו, הקיסר איסאקיוס השני בעיר פיליפופוליס (פלובדיב של ימינו) ובסירמיום, אולם תוצאות המשא ומתן ביניהם אינן ידועות.
לפי בקשתו של בלה, אישר הכס הקדוש בשנת 1192 את הקאנוניזציה של לסלו הראשון.
בתחילת 1193 שוב פלש בלה לסרביה. איסאקיוס השני דרש את נסיגת כוחותיו ואיים עליו במלחמה. בו זמנית, הדוג'ה מוונציה אנריקו דאנדולו ניסה לכבוש את זאדאר, אך נכשל.
באותה שנה, ב-1193 החליט בלה להעניק לברתולומאוס מקרק, בן למשפחת פרנקופן, את המחוז מודרוש שבקרואטיה. מחווה זאת נחשבת אחת הדוגמאות הראשונות בהונגריה שבהם הוענק תפקיד כתואר תורשתי.
שנותיו האחרונות 1196-1194.
ב-1194 הפקיד בלה בידי בנו הבכור, אימרה, שכבר הוכתר כמלך יורש, את ניהולן של קרואטיה ודלמטיה.
אחרי שכוחות מאוחדים של הבולגרים, הקומנים והוולאכים הביסו את הביזנטים בקרב ארקדיופוליס, ביקש בלה לבוא לעזרת האימפריה הביזנטית. אולם מסעו הצבאי נדחה בעקבות הדחת חתנו איסאקיוס השני באפריל 1195 מכס הקיסרות הביזנטית על ידי אלכסיוס השלישי אנגלוס.
היינריך השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה תכנן באותם הימים להירתם לסייע לקיסר המודח, אבל בלה השלישי אסר על נתיניו להצטרף לתוכנית הקיסר הגרמני.
בלה הרים את הצלב כסמל למסע צלב חדש שביקש להוביל בארץ הקודש. אולם לא הצליח למלא את שבועתו מכיוון שנפל למשכב והלך לעולמו ב-23 באפריל 1196. הובא לקבורה בקתדרלת סקשפהרוואר. שרידיו זוהו על ידי ארכאולוגים, בדרגה גבוהה של מהימנות, בעת חפירות במאה ה-19. עזרו לכך פרטים שנמסרו על ידי ריצ'רד מלונדון, מקור בן תקופתו, שציין שהמלך ההונגרי היה גבוה במיוחד (190 ס"מ). שאריות גופתו של בלה נקברו מחדש בשנת 1898 בכנסיית מתיאש בבודפשט. צורפו אליהן שרידי גופת אשתו הראשונה, אגנס-אנה.
משפחתו.
נשותיו וצאצאיו.
אחרי מות אגנס-אנה, ביקש בלה את ידה של תאודורה, נכדתה של תאודורה קומננה, אחות הקיסר מנואל קומננוס. אולם ב-1185 אסר סינוד של הכנסייה הביזנטית על נישואיה, מכיוון שנכנסה למנזר.
בסוף שנת 1185 או בתחילת 1186 ביקש בלה, גם כן ללא הצלחה, את ידה של מטילדה מסקסוניה, בתו של היינריך הארי, דוכס סקסוניה ובוואריה. סבה, המלך האנגלי הנרי השני התנגד לנישואים ומנע אותם.
בסופו של דבר נשא בלה השלישי בקיץ 1187 את כלתו האלמנה של הנרי השני, מרגריט מצרפת.
מורשתו.
בלה השלישי נחשב לאחד המלכים הדגולים של הונגריה בימי הביניים. כפי שטען ההיסטוריון פאל אנגל, לא רק ששלטונו היווה את שיא שליטתם של בני שושלת ארפאד, אלא סימן סיומה של תקופה". ההקמה על ידו של הקנצלריה המלכותית תרמה להרחבת התיעוד הכתוב בהונגריה; כתבי הזכויות הראשונים של הברונים ההונגרים נערכו בשנות ה-1190. רשימת הכנסות של המלך ציינה הכנסה שנתית של כמעט 170,000 מרק (כ-23 טון כסף טהור), יותר מרווחיהם של מלכי צרפת ואנגליה מאותה תקופה.
אולם היסטוריונים רבים, לרבות פאל אנגל מטילים ספק במהימנות הנתונים האלה. לדעת היסטוריונים אחדים, רשימה זו נערכה ככל הנראה כדי שתוצג בפני הכס הקדוש, לפי מומחים אחרים - היא נועדה לעיני המלך הצרפתי פיליפ אוגוסט כדי להציג את השגשוג הפיננסי של בלה כשהוא ביקש - וקיבל את ידה של מרגריט, אחות המלך הצרפתי ואלמנת מלך אנגליה. הכנסות המלך פוליפ אוגוסט היעו הסתכמו באותה התקופה ל-17 טון כסף ואלו של מלך אנגליה היו בסביבות 10,000.
בסביבות 1190, אחרי שאסטרגום נהרסה בדליקה, בלה הזמין בנאים צרפתים כדי לבנות מחדש את הארמון המלכותי ואת הקתדרלה בעיר. בנאים אלה הביאו איתם צורות אדריכליות חדשות והארמון והקתדרלה הפכו לדוגמאות מוקדמות של אדריכלות גותית במרכז אירופה.
בסביבות 1190 הוטבעו בהונגריה מטבעות עם צלב כפול פטריארכי שהיה בשימוש בכנסיית האימפריה הביזנטית, שהפך בימי בלה השלישי לחלק מסמל ממלכה ההונגרית.
חוברה אוסטרלית
חוברה אוסטרלית (שם מדעי: Ardeotis australis) היא מין של חוברה המצויה בצפון אוסטרליה ובגינאה החדשה.
מאפיינים.
חוברה זו מזכירה מאוד את קרובתה - חוברה אפריקנית. גובהה מגיע ל-1.2 מטר ומוטת כנפיה ל-2.3 מטר. משקלה מגיע ל-4.3-12 ק"ג. החוברה בעלת ראש וגרון לבנים, גוף אפור מגודל וכנפיים וזנב חומים. הרגליים ארוכות והזנב בעל קצוות שחורים.
החוברה חיה במישורים של אוסטרליה בערבות עשב ובבתות וגם ביערות פתוחים. היא חיה לבדה או בקבוצות קטנות למעט בעונת החיזור אז הזכרים מגדלים שק ענקי מצווארם איתו הם מושכים נקבות.
החוברה אוכלת כל הניזונה מעשבים, זרעים ומיצורים קטנים שונים.
חוברה הודית גדולה
חוברה הודית גדולה (שם מדעי: Ardeotis nigriceps) היא מין של חוברה המצויה בערבות הודו וגם בפקיסטן. הא קרובתה של החוברה האפריקנית.
גובהה של החוברה 122 ס"מ ומשקלה מגיע ל-18 ק"ג. היא בעלת ראש וצוואר לבנים, גוף אפור וכנפיים וזנב חומים. היא בעלת רגליים ארוכות, מקור קצר ובעונת הרבייה הזכרים מנפחים את גרונם.
חוברה זו נמצאת בסכנת הכחדה חמורה ונותרו פחות מ-250 פרטים בוגרים. היא בסכנה עקב ציד ואובדן בתי הגידול שלה בערבות העשב האסייתיים.
היא חיה בערבות עשב, שדות ומדבריות ברחבי הודו. החוברה היא אוכלת כל הניזונה מעשבים, זרעים, חרקים ויצורים קטנים נוספים אך שותה מים לעיתים רחוקות. היא חיה לבדה למעט בעונת הרבייה. היא מקננת בין העשבים הגבוהים של ערבות הודו.
חוברה גדולה
חוברה גדולה (שם מדעי: Ardeotis) הוא סוג של עופות גדולי ממדים ממשפחת החובתיים בו 4 מינים.
החוברות הן קרובות משפחה של החוברה המצויה בישראל. אלו הן עופות גדולים שבמקרה של החוברה האפריקנית מגיעה לאורך 150-120 ס"מ ולמשקל של 20 ק"ג ואף יותר והיא הגדולה במיני המשפחה לאחר החובה הגדולה מערבות אסיה. הן בעלות צוואר ורגליים ארוכים אך מקור קצר, ראש וזנב לבנים עם גוף אפור וכנפיים גדולות בצבע חום.
החוברות מחפשות מזון מהחי ומהצומח בערבות עשב ובתות וגם במדבריות. בעונת הרבייה הזכרים מנפחים את צווארם לכדור גדול ומושכים איתו נקבות.
חובת הוגלין
חובת הוגלין (שם מדעי: Neotis heuglinii) היא מין של עוף קרקעי בינוני ממשפחת החובתיים החי באפריקה.
אורכה של החובה עד 89 ס"מ והיא שוקלת 4–8 ק"ג בזכרים ו-2.6-3 ק"ג בנקבות. היא בעלת ראש שחור, לחיים לבנות, צוואר אפור וגוף חום מנומר. הבטן לבנה והרגליים חומות-צהובות וארוכות.
החובה מצוי בערבות עשב, בתות ואפילו במדבריות ומצויה בזוגות או בקבוצות קטנות. היא נפוצה באתיופיה, ג'יבוטי, אריתריאה, קניה וסומליה.
החובה ניזונה הן ממזון מהחי והן מהצומח.
חובה זהובת-עורף
חובה זהובת-עורף (שם מדעי: Neotis) היא סוג של עופות במשפחת החובתיים המצויים ברחבי אפריקה.
עופות אלה חיים באקלימים חמים ואף צחיחים באזורים פתוחים כמו ערבות, מישורים ואף במדבריות. חלק מהמינים מעופפים מעל מדבר סהרה החם.
חובות אלה הן מהגדולות שבבני המשפחה ויכולות להגיע לאורך 115 ס"מ ולמשקל 10 ק"ג.
שפמנונים ערפדיים
שפמנונים ערפדיים (שם מדעי: "Trichomycteridae"), היא משפחה של דגים מסדרת השפמנונאים.
מינים אלה הם הקטנים שבשפמנונים והם אינם עולים כמעט על 2 ס"מ וחלקם שקופים לגמרי. הם משתמשים בחוש הריח כדי למצוא את דרכם יותר מראייה. אלו דגים מוארכים בעלי כריות יניקה גדולות בשפתיהם והסנפירים קטנים מאוד. כמו ששמם מרמז אלו דגים טפיליים הניזונים מדם ומבשר של מיני דגים אחרים כולל שפמנונים אחרים החיים בנהר. הם נצמדים להם לזימים ומוצצים את דמם. .
דגים אלה חיים בנהר האמזונאס והאורינוקו ובעוד נהרות באמריקה הדרומית ובאמריקה המרכזית.
חור המנעול
המלך והגרושה
המלך והגרושה (באנגלית: Wallis &amp; Edward; ווליס ואדוארד) הוא סרט טלוויזיה בריטי משנת 2005. את התסריט כתבה שרה ויליאמס על משבר הוויתור על המלוכה של אדוארד השמיני, מלך הממלכה המאוחדת. הסרט מספר את סיפור הרומן בינו לבין ווליס סימפסון מנקודת המבט של ווליס. ג'ואלי ריצ'רדסון מגלמת את דמותה של ווליס, וסטיבן קמפבל מור מגלם את אדוארד.
בקנדה שודר הסרט בשם "Her Royal Affair".
חובה זהובת עורף
ווליס ואדוארד (סרט, 2005)
Visual Studio Code
ווליס ואדוארד
פדובה (כדורגל)