עבד אל-והאב החל בהקלטות שיריו בשנות העשרים של המאה העשרים. עד שנות הארבעים הוא ניחן בקול מצוין עם יכולת תמרון מרשימה. עם התבגרותו, איבד באופן ניכר מיכולתו לשיר בטונים גבוהים, והתרכז יותר בהלחנה. הוא הלחין שירים גם עבור הזמרת אום כולתום, בין השאר את השיר "אינתה עומרי" (אתה חיי), אחד השירים הידועים ביותר בזמר הערבי.
בשנת 1933 השתתף עבד אל-והאב בסרטו הראשון "הוורד הלבן". במהלך חייו השתתף בשישה סרטים, בהם היה הגיבור והזמר. כל השירים מתוך סרטיו הם פופולריים מאוד בקרב אוהבי הזמרה הערבית. הוא מאן להשתתף בסרטים נוספים בטענה כי הוא מיצה את עצמו, ולכן עבר לעסוק בהלחנה ובזמרה. הוא הפתיע את מעריציו כאשר בגיל 81, בשנת 1988, הקליט תקליט חדש שהצליח ונמכר למעלה משני מיליון עותקים. מוחמד הלך לעולמו ב-3 במאי 1991 כשהוא בן 89.
עבד אל-והאב השאיר אחריו מורשת רחבת היקף בזמר הערבי וכונה "מוזיקאי הדורות". בכל בתי הספר למוזיקה ערבית בעולם לומדים את כישוריו ומנתחים את יצירותיו.
שיריו נחשבים פופולרים גם בקרב הציבור היהודי, בעיקר יוצאי צפון אפריקה, ואף משמשים להלחנת קטעי תפילה, ומבוצעים על-ידי חזנים שונים, בהם בולט משה חבושה.
כיכר טיימס
כיכר טיימס (באנגלית: Times Square; בתעתיק: "טיימס סקוור") היא כיכר עירונית באי מנהטן שבעיר ניו יורק. מרכז הכיכר במפגש הרחובות 45 וברודוויי. זהו גם שמה של שכונה במנהטן המצויה סביב הכיכר ומשתרעת בין השדרה השישית והשדרה התשיעית ובין רחוב 39 ורחוב 52. הכיכר נודעת עקב שלטי הפרסום הגדולים והנוצצים המכסים את הבניינים מסביבה, והפעילות העסקית המתמשכת בה לאורך כל שעות היממה.
היסטוריה.
במקור היה שמה של הכיכר "כיכר לונגאייקר" (Longacre Square). לאחר שאדולף אוקס, המו"ל של העיתון הניו יורק טיימס העביר את הבניין הראשי של העיתון למבנה חדש ברחוב 42, הוא שכנע את ראש עיריית ניו יורק דאז ג'ורג' ב. מקללן הבן להקים במקום תחנת רכבת תחתית. תחנה זו הוקמה ונקראה בשם "כיכר טיימס" ובהמשך, בעקבות התחנה, ב-8 באפריל 1904 הכריז ראש העיר רשמית כי זהו שם הכיכר. שלושה שבועות לאחר מכן הופיע שלט הפרסומת הראשון בכיכר.
עיתון הטיימס עבר למבנה חדש בשנת 1913 אולם שם הכיכר נותר, והמגדל ששימש משכנו של הטיימס - הידוע כיום ככיכר טיימס 1 הוא האתר המרכזי לחגיגות ראש השנה האזרחית בניו יורק. בין השנים 1904 ו-1906 נערכה מראש המגדל תצוגת זיקוקים לחגוג את השנה החדשה, אולם זו נאסרה על ידי עיריית ניו יורק ועל כן ב-1 בינואר 1907 החלה המסורת של הפלת כדור מראש תורן המגדל לסמן את בואה של השנה החדשה - מסורת הנמשכת עד היום.
בשנות ה-20 של המאה ה-20 הפכה כיכר טיימס למרכז התיאטראות של ניו יורק ואזור הבילויים העיקרי של ניו יורק. במהלך השפל הכלכלי הגדול של שנות ה-30 הפכה הכיכר מרכז לתעשיית המין המקומית ואתרי ריקודים אירוטיים ומופעי מין נפוצו בכיכר. מצב זה של הכיכר תועד בסרטים כגון "נהג מונית" ו"קאובוי של חצות".
במהלך מלחמת העולם השנייה בשל דרישות ההאפלה השמיעו הקלטות של פעמוני כנסיות במקום הורדת הכדור המואר.
עם הקמת התיאטראות הראשונים באזור, החלו אלה להציג את מרכולתם באמצעות שלטי חוצות נוצצים העשויים ניאון. שלטים אלה הפכו עם השנים לאחד מסמליה של ניו יורק. על פי התקנות העירוניות נדרש מכל עסק באזור הכיכר להשתמש בשלט מואר גדול על מנת לשמור על צביונה של הכיכר.
בשנות ה-90 הורה ראש עיריית ניו יורק רודולף ג'וליאני "לנקות" את הכיכר, והורה על סגירת כל חנויות אביזרי המין, בתי הזנות ומופעי המין, ומתן רישיונות עסק רק לעסקים הפונים יותר לתיירים.
כיום מצויים בכיכר משרדי רשת הטלוויזיה ABC, החנות המרכזית של טויס אר אס, הרשי ווירג'ין רקורדס בניו יורק, וכן המסעדה הסינית הידועה רובי פוז, מסעדת מאכלי הים של "חברת בבה גאמפ שרימפס", חנות גדולה של חברת פוט לוקר, חנות גדולה של דיסני, חנות הדגל של חברת הממתקים M&amp;M's, חנויות של רשתות האופנה הבינלאומיות: פוראבר 21, ספורה, זארה, גאפ, לי קופר, לוי שטראוס ושות' ואחרות, חנויות מזון מהיר רבות כמו: מקדונלד'ס, טאקו בל, פלאנט הוליווד, סאבוויי, KFC, סטארבקס, דאנקן דונאטס, רשת המסעדות Friday's ועוד מסעדות גדולות נוספות. בכיכר נמצאים גם סניפים גדולים של בנקים וחברות לשליחה וקבלת כספים כמו: סניף גדול של "בנק אוף אמריקה", סניף גדול של חברת "וסטרן יוניון" וסניף גדול של חברת Chase. בכיכר גם יש מלונות של רשתות כמו מריוט, שרתון, הילטון ועוד.
בשנת 2000 הוצב בכיכר שלט של חברת נאסדאק בעלות של 37 מיליון דולר. בשנת 2002 במהלך טקס ראש השנה האזרחית בכיכר החליף מייקל בלומברג את רודולף ג'וליאני כראש עיריית ניו יורק, בנוכחות של חצי מיליון חוגגים.
בכיכר יש מופעי של אמני רחוב רבים, ביניהם זכה לפרסום הקאובוי העירום.
במהלך המאה ה-21 הוחלפו שלטי הנאון בכיכר במסכי אלקטרוניים.
קאקא
אצ&quot;י
טיימס סקוור
כיכר טיימס 1
כיכר טיימס 1 (באנגלית: One Times Square), המוכר גם בשמות ברודוויי 1475, בניין ניו יורק טיימס ומגדל טיימס, הוא גורד שחקים הממוקם בצומת רחוב 42 וברודוויי במידטאון מנהטן, ניו יורק, ארצות הברית. הבניין מתנשא לגובה של 110.6 מטרים והוא בעל 25 קומות. הוא תוכנן על ידי האדריכל סיירוס אידליץ עבור עיתון הניו יורק טיימס ושימש כמטה המשרדים הראשי שלו בין השנים 1913-1903. הבניין נקרא על שם העיתון גם לאחר העתקת משרדיו לרחוב 43 ומהווה נקודת ציון מרכזית בעיר.
בשנת 1928 הותקנו בו לראשונה פסנועי חדשות במפלס הרחוב. בשנת 1995 נרכש על ידי ליהמן ברדרס וייעודו, שניצל את מיקומו המרכזי ושינה את ייעודו של הבניין ללוח מודעות עבור שלטי חוצות פרסומיים. בזכות כך נחשב לאחד מלוחות הפרסום הרווחיים ביותר בעולם אולם, פנים הבניין נשאר ברובו ריק.
מבניין זה מורד מדי שנה, בטקס ראש השנה האזרחית, כדור המסמל את השנה החדשה.
היסטוריה.
בניית כיכר טיימס 1 הסתיימה בשנת 1904 על מנת לשמש כמשכנו החדש של העיתון "הניו יורק טיימס", שעבר באופן רשמי אליו בינואר 1905. אדולף אוקס, הבעלים של העיתון, הצליח לשכנע באותה עת את עיריית ניו יורק לשנות את שמו של האזור מכיכר לונגאייקר (Longacre Square) לכיכר טיימס. כדי לקדם את המשכן החדש, החליט אוקס לקבל את 1 בינואר 1904 במופע זיקוקין די-נור מגג הבניין. האירוע משך כ-200,000 איש והוגדר כמוצלח. עקב כך הוחלט לשחזר את המופע בכל שנה. בעקבות איסור של עיריית ניו יורק על חגיגה באמצעות זיקוקים, החליט אוקס, לקראת ה-1 בינואר 1908, לשנות את המסורת להורדת כדור מואר שיסמל את השנה החדשה. הרעיון של הורדת כדור מקורו בשימוש בכדור זמן לטובת כיול כרונומטר (מכשיר חשוב לניווט ימי)-הכדור, שהיה מוצב על עמוד בחוף, היה מורד בזמן קבוע מראש וכך ניתן היה לכייל את הכרונומטר. מאז ועד היום - מעל 100 שנים, נוהגים לחגוג מול בניין זה את השנה האזרחית החדשה.
בשנת 1913, כשמונה שנים לאחר סיום בנייתו, עזב הניו יורק טיימס את המבנה ועבר למבנה אחר ברחוב 43, ששירת אותו עד שנת 2007.
ב-6 בנובמבר 1928 הוצב על המבנה שלט אלקטרוני המציג חדשות, בעל 14,800 נורות המונע באמצעות מסוע - אשר הציג לראשונה תוצאות הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1929, בהן נבחר הרברט הובר וכניעת יפן ב-14 באוגוסט 1945.
במהלך מלחמת העולם השנייה הופסקה הורדת הכדור על מנת לחסוך בחשמל בשל המצב המלחמתי. חגיגת השנה החדשה בשנים אלה כללה דקת דומייה לזכר הנופלים והשמעת הקלטת פעמוני כנסיות.
מבניין ללוח מודעות.
בשנת 1961 נרכש הבניין על ידי חברת "אלייד כימכיל" אשר החליפה את חזית הבניין (שהייתה עד אז עשויה פסיפס של גרניט וטרה קוטה) בחזית בטון אחידה, וזאת על מנת להפוך את חזית הבניין ללוח מודעות. מלבד הקומה ה-16, בה הייתה בעבר מסעדה (שנסגרה בשנות ה-80) לבניין אין חלונות. בשל היעדר מיזוג אוויר, מרבית הבניין ריק.
הבעלים של הבניין, בריין טרנר, העיר: "מי צריך דיירים כשיש את לוח המודעות הגבוה בעולם?" - נכון לשנת 2000, 26 השלטים שעל הבניין הכניסו לבעליו בין 40,000$ ל-250,000$ לחודש לכל שלט ושלט .
מוזיאון קווינס
מוזיאון קווינס (באנגלית: Queens Museum) הוא מוזיאון אמנות השוכן ברובע קווינס בעיר ניו יורק שבארצות הברית.
היסטוריה.
המוזיאון נמצא כיום בביתן העיר ניו יורק שנבנה עבור התערוכה העולמית של ניו יורק (1939) בפארק פלאשינג מדוז. הפארק והמבנה תוכננו עבור היריד על ידי רוברט מוזס. אותו מבנה שימש מאוחר יותר כמשכנו הראשון של ארגון האומות המאוחדות וכן שימש את תערוכת העיר ניו יורק בתערוכה העולמית של ניו יורק (1964).
המוזיאון ידוע בדגם הגדול של העיר ניו יורק המצוי בו.
כיום משתמש המוזיאון במחצית משטח הביתן, אולם ישנה תוכנית להכפיל את שטח המוזיאון, כך בשנת 2010 ישתמש המוזיאון במלוא שטח הביתן.
מוזיאון קווינס, לשעבר מוזיאון קווינס לאמנות, פתח מחדש את דלתותיו בנובמבר 2013, כאשר גודלו הוכפל ל-105,000 רגל מרובע כדי להכיל גלריות חדשות וחללי הופעות ואירועים. במקום בו ניצבה פעם משטח החלקה על הקרח, שולטת כעת גלריה ענקית באוויר הפתוח מתחת לאטריום בגובה 48 מטר, שצובע את האזור באור טבעי. סדרת גלריות מקיפה את אזור החלקה על הקרח הישן, מלא ביצירות של אמנים בינלאומיים ומקומיים כאחד.
מזוט
מזוט הוא דלק נוזלי ותוצר של זיקוק נפט.
מזוט הוא כל דלק נוזלי המשמש לבעירה בתנור, כבשן וכדומה לשם הפקת חום או המשמש במנוע להפקת חשמל.