ב-1873, היו אך מעט חוקים שהגנו על ילדים, וגם הם בעיקרם עסקו בענישה מוגזמת. הגישה המשפטית, כמו החברתית, הייתה שלהורים יש בעלות על ילדיהם, ומותר להם לעשות בם כרצונם. לא היה זה מקרי שווילר התקשתה למצוא סיוע במטרתה, ואף לא שמי שהצליחה לשכנע לעמוד לצידה במקרה היה דווקא פורץ דרך בתחום זכויות בעלי חיים - תחום שאף הוא היה בחיתוליו. הנרי ברג היה אדם בעל השפעה, ואם לאו ספק שהיה מצליח לשכנע את בית המשפט לדון במקרה במהירות גדולה כל כך, ולשכור את שירותיו של אלברידג' ג'רי, אחד מעורכי הדין המובילים, לייצג את עניינה של מרי וילסון. המקרה נחשב בזמנו לכל כך יוצא דופן, שהוא כיכב בכותרות העיתונות והציבור עקב בעניין אחר התפתחויותיו.
בעקבות המקרה של מרי וילסון, ובעידודה של אטה וילר, ברג, ג'רי, והנדבן ג'ון ג. רייט יסדו את האגודה הניו יורקית למניעת התעללות בילדים (באנגלית: New York Society for the Prevention of Cruelty to Children). האגודה קידמה חקיקה היסטורית להגנה על ילדים, בתחומים מגוונים כמו מניעת סחר בגופם, הגבלת תעסוקתם במפעלי יזע, ואיסור מכירת אלכוהול וסמים לקטינים. האגודה צמחה במהרה לארגון ארצי עם כמעט 40 סניפים. בנוסף לעבודת החקיקה, האגודה (אשר קיימת עד היום) מנהלת בתי מחסה לנוער, מעבירה סדנאות הורות, וחוקרת בפועל מקרי התעללות בשיתוף עם הרשויות המקומיות.
ב-1913, כאות הוקרה לעשייתה והשפעתה במאבק נגד התעללות בילדים, הוזמנה וילר להיות הנואמת המרכזית בכנס של האגודה ההומנית האמריקאית, אשר מקדמת זכויות ילדים ובעלי חיים, שם הציגה את סיפורה של מרי אלן וילסון, אשר גם יצא לאור כחוברת באותה שנה.
וילר נפטרה ב-1921.
האגודה הניו יורקית למניעת התעללות בילדים הקימה לזכרה אנדרטה שהוצבה בבניין האגודה, הנמצא במנהטן, בשדירה החמישית.
בית הילדות של ג'ורג' ווקר בוש
בית הילדות של ג'ורג' ווקר בוש (באנגלית: George W. Bush Childhood Home) הוא מבנה היסטורי אשר שימש בשנות ה-50 של המאה ה-20 כביתה הפרטי של משפחת בוש. בבית גרו מי שיהיה לימים נשיא ארצות הברית ה-41 ג'ורג' הרברט ווקר בוש ורעייתו ברברה בוש, ובניהם ג'ורג' ווקר בוש (לימים נשיא ארצות הברית ה-43) וג'ב בוש (לימים מושל פלורידה). הבית ממקום בעיר מידלנד שבמערב טקסס, ובשנת 2004 צורך לרשימת המרשם הלאומי של מקומות היסטוריים.
תיאור.
הבית הוא בית צמוד קרקע פרברי אמריקני טיפוסי. הוא נבנה בשנת 1940 וגודלו הוא כ-130 מטר רבוע. בראשית שנות ה-50 עברה משפחת בוש לטקסס לצורך עסקי האב, ולצורך כך ב-7 בנובמבר 1951 רכשה את הבית. בחמש השנים הבאות המשפחה התגוררה בבית זה. באותן השנים חיו במקום אב המשפחה ג'ורג' בוש ורעייתו ברברה (אז הם היו באמצע שנות ה-20 לחייהם), ובניהם ג'ורג', פאולין וג'ון. בשנת 1955 המשפחה עזבה את המקום ומכרה אותו.
בשנת 2001 הבית נרכש מבעליו על ידי הממשלה בעלות של 100,000 דולר, והבית התווסף לרשימת האתרים הלאומיים ההיסטוריים של ארצות הברית. במקום הושקעו מיליון דולר בעבודות שיפוץ, שימור, תיעוד ומחקר, שנועדו להחזיר את תכולת הבית לתצורתו המקורית בשנות ה-50, עת חיה בו משפחת בוש. המקום הוסב למוזיאון ונפתחו לצידו מרכז מבקרים וחנות מזכרות. לבסוף, המקום נחנך ונפתח לציבור ב-11 באפריל 2006, בטקס בהשתתפות הנשיא המכהן ג'ורג' ווקר בוש ובני משפחתו. מאז פתיחתו לציבור, ביקרו במוזיאון 25,000 מבקרים מכל אחת מחמישים מדינות ארצות הברית וכן מ-40 מדינות זרות.
המשימה הרשמית של המוזיאון היא להציג את "ההיסטוריה של אחת המשפחות הגדולות של אמריקה על ידי סיפור סיפורה של משפחת בוש והילדות של ג'ורג' בוש במידלנד, ועל ידי ציון חייהם של שני נשיאים, שני מושלים ושתי גברות ראשונות".
הוצאת סנדיק
פליפ מארי
ווילסון צ'נדלר
Deerhunter
דִירְהַאנְטֶר (באנגלית: Deerhunter) היא להקת אינדי-רוק אמריקנית מאטלנטה, ג'ורג'יה שנוסדה בשנת 2001. בלהקה חברים בְּרֶדְפוֹרד קוֹקס (קולות, גיטרה, קלידים), מוֹזס אָרצ׳וּלֶטָה (תופים), לוֹקֶט פּאנְדְט (גיטרה, קולות) וג׳וֹש מקיי (בס).
הלהקה הוקמה על ידי קוקס וארצ׳ולטה, והליין-אפ היציב הראשון שלה כלל את הגיטריסט קולין מי והבסיסט ג׳אסטין בוסוורת׳. לאחר שהקליטו אלבום EP משותף עם ההרכב Alphabets, בוסוורת׳ נפטר כתוצאה מפציעת ראש שספג במהלך תאונת סקייטבורדינג. מותו השפיע על הקלטת אלבום האולפן הראשון של הלהקה (2005) "Turn It Up Faggot" כאשר גו׳ש פובר מילא את התפקיד הריק של הבסיסט. לאחר יציאת האלבום קוקס ביקש מחבר ילדותו, לוקט פאנדט, להצטרף לדירהאנטר כגיטריסט השני וכזמר חלקי.
אלבומם הבא של הלהקה שהוקלט ביומיים, (2007) "Cryptograms", שילב בין סגנון האמביינט לבין שירי אינדי-רוק. "Fluorescent Grey", אלבום ה-EP הבא שלהם יצא לאור כעבור זמן קצר. בעיצומו של סיבוב ההופעות שנערך עבור שני אלבומים אלה, מי עזב את דירהאנטר בעקבות חוסר הסכמה על לוח הזמנים של הלהקה, אך שב והצטרף זמן לא רב לאחר מכן. דירהאנטר הוציאו שני אלבומי אולפן, "Microcastle" ו-."Weird Era Cont" בשנת 2008. שני האלבומים הוקלטו ללא השתתפותו של מי, שעזב בפעם השנייה והאחרונה. הלהקה גייסה לשורותיה חברת תיכון של קוקס, וויטני פטי, בתור מחליפתו בזמן סיבובי ההופעות.
את אלבום האולפן הרביעי שלה, (2010) "Halcyon Digest" שזכה לביקורות משבחות, הקליטה הלהקה כרביעייה עם המפיק בן ה. אלן. בשנת 2012, העזיבה של הבסיסט הוותיק פובר הטילה את עתיד הלהקה בספק. קוקס, פאנדט וארצ׳ולטה התארגנו עם חברים חדשים, הבסיסט ג׳וש מקיי והגיטריסט פרנקי ברויאלס, כדי להקליט את (2013) "Monomania", אלבום בעל השפעות גאראג׳ רוק. בשנה העוקבת, קוקס נפגע בתאונת דרכים קשה שהשפיעה רבות על אלבום האולפן השביעי של הלהקה, (2015) "Fading Frontier."
דירהאנטר תיארו עצמם כלהקת ״אמביינט פאנק״, אף על פי שהם משלבים מנעד רחב של סגנונות כגון נויז רוק, גאראג׳ רוק, ארט רוק, שוגייז, פוסט-פאנק וגם אלמנטים השאובים מן הפופ.
היסטוריה.
2001-2005: הקמה ו-"Turn It Up Faggot".
הלהקה הוקמה בשנת 2001 על ידי הזמר ברדפורד קוקס והמתופף והקלידן מוזס ארצ׳ולטה. השם דירהאנטר הגיע מהתעניינות הלהקה בסדרת משחקי ארקייד בעלי אותו שם. אל הלהקה הצטרף קולין מי, אותו קוקס פגש בזמן שמי גר באטלנטה עם חברים מההרכב Black Lips. ב-2004 הבסיסט הראשון של הלהקה, ג׳אסטין בוסוורת׳, נפטר מפציעת ראש שקיבל בתאונת סקייטבורדינג. הוא הופיע רק ביצירה אחת של דירהאנטר, "Deerhunter/Alphabets Split", אלבום EP שיצא טרם לאלבום הבכורה של הלהקה. ג׳וש פובר, חבר בהרכב הפאנק מאטלנטה Electrosleep International, תפס את תקן הבסיסט. המוות של בוסוורת׳ השפיע על הסאונד של האלבום הראשון של דירהאנטר, "Turn It Up Faggot", עליו קוקס הצהיר שהוא תוצאה של הרבה שליליות. הערות האלבום מוקדשות לבוסוורת׳. לאחר ש-"Turn It Up Faggot" יצא, ביקש קוקס מחברו הטוב ביותר מהתיכון, לוקט פאנדט, להצטרף ללהקה.
2005-2007: "Cryptograms" ו-"Fluorescent Grey EP".
הלהקה, כעת עם סאונד הגיטרה מלא הריוורב של פאנדט, יצאה לסיבוב הופעות, כאשר היא חולקת הופעות עם הרכבים כמו Lightning Bolt ו-Gang Gang Dance. סיבוב ההופעות נחתם בסשן הקלטות בניו יורק בניהולה של זמרת הפולק הידועה סמארה לובלסקי. ההקלטות לא הניבו חומרים בהם ניתן להשתמש בעקבות חילוקי דעות עם לובלסקי ובעקבות מצבו הנפשי והפיזי של קוקס באותו הזמן. קוקס ציין שהוא החזיק מתחת למיטתו עותק של ההקלטות על גבי דיסק שלגביו ציין שאיש לא ישמע אותו לעולם. בניגוד להצהרתו של קוקס, קטעים מאותן ההקלטות פורסמו מאוחר יותר בבלוג של הלהקה להורדה חופשית. הלהקה חזרה לאולפן בו הקליטו את אלבומם הראשון בפאתי את׳נס, ג׳אורג׳יה והחליטו לתת הזדמנות נוספת להקלטת אלבומם השני. ההחלטה הזו נבעה בחלקה מעצה שקיבלו מההרכב Liars שעודדו אותם להקליט בשנית.
בנובמבר 2005 הספיקו ללהקה יומיים בלבד כדי להקליט את אלבומם השני "Cryptograms". האלבום יצא לאור על ידי חברת התקליטים Kranky בינואר 2007. האלבום חשף סאונד מרוכך ומופנם יותר של הלהקה. כמו באלבומם הראשון, גם "Cryptograms" כלל הקדשה בהערות האלבום, הפעם עבור חבר של קוקס, בראדלי איירה האריס, מכור להרואין שנפטר ב-2005.
ב-8 במאי 2007 הוציאה הקבוצה את "Fluorescent Grey EP", שהוקלט ביולי 2006. באותו החודש, הלהקה הוציאה את הסינגל ""Whiryball 7", שהיה זמין אך ורק ב-Criminal Records, חנות תקליטים באטלנטה. הסינגל שימש גם ככרטיס כניסה למופע.
ב-29 באוגוסט 2007 הפכה הקבוצה לרביעייה בעקבות עזיבתו של הגיטריסט קולין מי. מי טען שעזב משום שלא יכול היה להגיע לשתי הופעות שכבר הוזמנו מראש, דבר שנחשב כלא מקובל עבור חלק מחברי הלהקה. מי הצטרף ללהקה אחרי סתיו 2007 לסיבוב הופעות אירופאי.
2007-2009: "Microcastle" ופסק זמן.
דירהאנטר תרמו את השיר ״After Class״ ל-"Living Bridge", אלבום אוסף שהוכן על ידי חברת התקליטים Rare Book Room Records. השיר הוקלט באותו האולפן בו ניסתה הלהקה בעבר להקליט את אלבומה השני. הם חזרו לאולפן ההקלטות של Rare Book Room באפריל 2008 כדי להקליט את ״Oh, It's Such A Shame״, גרסת כיסוי ל-Jay Reatard שיצאה כסינגל משותף עם ריאטרד עצמו שיקליט גרסת כיסוי לשיר מ-"Fluorescent Grey". באותו החודש הם הקליטו את אלבומם הבא "Microcastle". טרם להכרזה על תאריך יציאה לאלבום, הלהקה המשיכה בסיבוב הופעות, כשבתאריך אחד הם פתחו עבור The Smashing Pumpkings ובמספר תאריכים פתחו עבור Nine Inch Nails.