מרבית היהודים חיים באוקלנד, כאשר ישנה קהילה גדולה בוולינגטון וכן קיימות קהילות בקריסטצ'רץ' ובדנידין. בניגוד לקהילות יהודיות אחרות, בהן הקהילה מרוכזת כמעט רק בערים, הרי שאחוז לא מבוטל מהקהילה היהודית מפוזר בעיירות, כפרים ובחוות בניו זילנד ועוסק בחקלאות או בתעשייה זעירה, בהתאם למבנה הסוציו-אקונומי הכללי של ניו זילנד.
יהדות ניו זילנד היא אשכנזית ברובה. יהודים ממוצא מזרחי הם צאצאי המהגרים היהודים-לבנונים בדנידין וישראלים שהיגרו לניו זילנד ממוצא מזרחי.
כמו כן, קיימים כיום בניו זילנד בתי חב"ד באוקלנד ,קריסטצ'רץ' ובוואנקה.
פוליטיקה.
שלושה ראשי ממשלה של ניו זילנד היו יהודים: ג'וליוס ווגל (Vogel), שכיהן בשנות השבעים של המאה ה-19, פרנסיס בל, שכיהן במשך 20 יום בלבד, ב-1925 וג'ון קי, שנבחר לתפקידו ב-2008 וכיהן בתפקיד עד דצמבר 2016. לפחות חמישה ראשי ערים של אוקלנד היו יהודים ובכלל זה ראש העיר שכיהן במשך הזמן הממושך ביותר בניו זילנד: דב מאיר רובינסון. רובינסון היה ראש עיריית אוקלנד בין 1959 ו-1965 ובין 1965 ו-1980.
בולטימור ריוונס
בולטימור ריבנס
פנג'אב
פנג'אב (; בפנג'אבי: ਪੰਜਾਬ, בהינדי: पंजाब, באנגלית: Punjab) היא מדינה בצפון מערב הודו. ערים חשובות בפנג'אב הן לודהיאנה, ג'לנדהאר, אמריטסר ופטיאלה. המדינה גובלת במדינות ג'אמו וקשמיר מצפון, הימאצ'ל פרדש ממזרח, הריאנה מדרום ומדרום-מזרח, ראג'סטאן מדרום מערב, ובפרובינציה פקיסטנית ששמה אף הוא פנג'אב ממערב. עיר בירתה היא צ'אנדיגאר. היא שוכנת מחוץ לגבולות המדינה, בטריטוריית איחוד המנוהלת ישירות על ידי הממשל הפדרלי של הודו, ומשמשת אף כבירתה של מדינת הריאנה.
לאחר חלוקת הודו בשנת 1947, חולקה פרובינציית פנג'אב של הודו הבריטית בין הודו לבין פקיסטן, ובשנת 1966 נגרעו שטחים נרחבים מפנג'אב ההודית לשם הקמת המדינות הריאנה והימאצ'ל פרדש. פנג'אב היא המדינה היחידה בהודו שרוב תושביה הם סיקיים.
אטימולוגיה.
השם "פנג'אב" הוא הלחם בסיסים של המילים "פונג'" (חמש) ו"אאב" (נהר), על שום חמשת הנהרות אשר זרמו בפנג'אב ההיסטורית: ג'לום, צ'נאב, ראווי, ביאס וסוטלג'. כאמור לעיל, השם פנג'אב התייחס בעבר גם לשטחים הנמצאים כיום מחוץ למדינת פאנג'ב ההודית המודרנית: בפקיסטן, בהימאצ'ל פרדש, בקשמיר, בצ'אנדיגאר ובראג'אסטן. השם "פנג'אב" ניתן לאזור על ידי כובשים טורקיים ממרכז אסיה, והשתרש בתקופה המוגולית.
היסטוריה.
לאחר תום השלטון הבריטי.
בשנת 1947 חולקה הודו הבריטית בעקבות הכרזת העצמאות של הודו בהתאם לדתם של התושבים וכך הוקמו המדינות הודו ופקיסטן. כחלק מתהליך זה, חולקה גם פנג'אב הבריטית, אשר הייתה אחת הפרובינציות של הודו הבריטית, בין שתי המדינות החדשות: האזורים המערביים המוסלמיים ברובם עברו לפקיסטן והאזורים המזרחיים (הינדיים וסיקיים ברובם) הפכו לחלק מהודו. החלוקה גררה חילופי אוכלוסין בהיקף של מיליוני אנשים. בשנת 1950, הוכרו בחוקת הודו כחברות בפדרציה ההודית שתי מדינות פאנג'ביות שנקראו "מזרח פנג'אב" ו"האיחוד של פטיאליה ומדינות מזרח מפלגת הקהלסה העליונה" . בשנת 1956 אוחדו שתי מדינות אלה, והמדינה המאוחדת נקראה בפשטות "פנג'אב".
פנג'אב המודרנית.
לאחר החלוקה נותרה פנג'אב המזרחית ללא עיר בירה משום שהבירה הישנה, לאהור, נמצאה בשטחה של פקיסטן. לפיכך עלה הצורך לייסד לפנג'אב המזרחית עיר בירה. לאחר כמה תוכניות שלא יצאו לפועל להרחיב ערים קיימות למטרה זו, נפלה החלטה לבנות עיר חדשה שתשמש כבירה, צ'אנדיגאר, בתכנונו של לה קורבוזייה. בניית העיר הושלמה בשנת 1960, ועד אז שימשה שימלה כבירה זמנית.
בשנת 1966, כעבור שנים של מחאה מצד מפלגת הקהלסה העליונה וארגונים סיקיים נוספים, נגרעו משטחה של פנג'אב אזורים שבהם השפה הפנג'אבית לא הייתה דומיננטית, והפכו למדינות הריאנה דוברת ההינדית והימאצ'ל פרדש דוברת הפאהארי. צ'אנדיגאר נמצאת על הגבול שבין פנג'אב להריאנה, ולפיכך הוכרזה כטריטוריית איחוד, והיא משמשת כבירתן המשותפת של שתי מדינות אלו.
במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20, הובילה המהפכה הירוקה לעלייה משמעותית ברמת החיים בפנג'אב. עם זאת, שנים אלו התאפיינו גם במתיחות פוליטית בין הממשלה המרכזית של הודו בהנהגת מפלגת הקונגרס הלאומי ההודי לבין ממשלת פנג'אב שהונהגה על ידי מפלגת הקהלסה העליונה הסיקית, על רקע טענות של האחרונה על גישה מנוכרת, ריכוזית ומפלה מצד הממשלה המרכזית. מתיחות זו הובילה את מפלגת הקהלסה העליונה לדרוש להגביל את סמכויות הממשל המרכזי.
גאוגרפיה ואקלים.
פנג'אב נמצאת בצפון מערב הודו, ושטחה 50,362 קמ"ר (בערך פי-שניים משטחה של מדינת ישראל). היא גובלת במדינות ג'אמו וקשמיר מצפון, הימאצ'ל פרדש ממזרח, הריאנה מדרום ומדרום-מזרח, ראג'סטאן מדרום מערב, ובפקיסטן ממערב.
רוב אדמתה אל פנג'אב היא אדמת סחף מישורית ופורייה. בשטח המדינה נהרות ונחלים רבים כמו גם מערכת מסועפת של תעלות השקיה. בצפון מזרח המדינה, למרגלות הרי ההימלאיה, ישנן גבעות אשר גובהן הממוצע הוא כ-300 מטרים מעל פני הים. דרום מערב המדינה צחיח למחצה, עד התמזגותו אל המדבר.
אקלים.
הגאוגרפיה של פנג'אב ומיקומה באזור הטרופי גוררים הבדלי טמפרטורות משמעותיים לאורך חודשי השנה: במהלך חודשי החורף שלג הוא חזון נפרץ (הגם שלרוב אין הטמפרטורות צונחות אל מתחת לאפס בגובה הקרקע). לאחר מכן, מזג האוויר מתחמם בהדרגה כאשר השמיים מעוננים והלחות גבוהה, ומתחמם במהירות כאשר אין עננות והלחות נמוכה. מאי ויוני נוטים להיות החודשים החמים ביותר, והטמפרטורות בהם נוטות להיות מעל ל-40°C. התקופה הקרה בפנג'אב נמשכת מדצמבר ועד פברואר. בתקופה זו עומד ממוצע הטמפרטורות על כ-21°C, אולם במקומות מסוימים (כגון העיר אמריטסר) תועדו גם טמפרטורות שהיו גבוהות אך במעט מ-0°C.
פוליטיקה.
כבכל מדינות הודו, גם המערכת הפוליטית בפנג'אב היא מערכת דמוקרטית-פרלמנטרית שבראשה מושל בעל תפקיד טקסי הממונה על ידי נשיא הודו לפי החלטת ממשלת הודו. הפרלמנט של פנג'אב, ששמו "האספה המחוקקת של פנג'אב" (בבנגלית ਪੰਜਾਬ ਵਿਧਾਨ ਸਭਾ), כולל 117 חברים שכל אחד מהם הוא נציגו של מחוז בחירה מסוים. חברי הבית נבחרים בבחירות כלליות המתקיימות מדי חמש שנים לכל היותר. הפרלמנט בוחר את הממשלה, שלעיתים היא ממשלה קואליציונית. הממשלה המכהנת כיום הורכבה בשנת 2012, והיא ממשלת רוב קואליציונית של מפלגת הקהלסה העליונה ומפלגת העם ההודית. בית המשפט העליון של פנג'אב הוא גם בית המשפט העליון של מדינת הריאנה ושל בירתן המשותפת, ונכון למרץ 2015, מכהנים בו 55 שופטים.
מפלגות.
במדינה קיימת מערכת רב מפלגתית, הכוללת מפלגות הפועלות בכל הרפובליקה של הודו לצד מפלגות מקומיות הפועלות בעיקר בפנג'אב.
המפלגות העיקריות הפועלות במדינת פנג'אב הן:
כלכלה.
התוצר המקומי הגולמי של פנג'אב הוא 47 מיליארד דולר, והיא בין המדינות העשירות בהודו. כלכלתה היא חקלאית ברובה ואדמתה פורייה מאוד. הגידול החשוב ביותר הוא חיטה, אך מגדלים גם אורז, כותנה, קנה סוכר, דוחן, תירס, שעורה ופירות. התעשיות העיקריות הן טקסטיל וטחינת קמח, והן נעזרות בתשתית התחבורה הטובה של המדינה.
דמוגרפיה.
פנג'אב היא אחת מחמש המדינות בהודו בהן אין רוב הינדי (הסיקים מהווים 65% מהאוכלוסייה).
סיקיזם היא הדת העיקרית בפנג'אב. בעיר אמריטסר נמצא מקדש הזהב (הארימנדיר סאהיב), מרכז העלייה לרגל של הסיקים ובעל חשיבות דתית גם לג'אינים.
השפה המדוברת בפנג'אב היא פנג'אבי, השגורה משני צידיו של הגבול, אך נכתבת בכתב גורמוקי בצידו ההודי ובכתב שאהמוקי בצידו הפקיסטני.
בעקבות חלוקת פנג'אב היגרו רבים מילידיה למדינות אחרות, ובראשן בריטניה. הפנג'אבים מהווים חלק נכבד מכלל המהגרים ההודים בבריטניה, עד כדי כך ששם המשפחה הפנג'אבי הנפוץ "פטאל" הפך לשם נרדף ליוצא הודו.
חינוך.
החינוך היסודי והתיכוני בפנג'אב מפוקחים על ידי מועצת החינוך של פנג'אב. במדינה פועלים גם מספר מוסדות להשכלה גבוהה, לרבות 23 אוניברסיטאות, שבהן נלמדים כל הנושאים העיקריים בתחומי מדעי החברה, מדעי הרוח, משפטים, רפואה, מדעים מדויקים, הנדסה, מנהל עסקים והאומנויות השונות. האוניברסיטה החקלאית של פנג'אב היא מוסד בעל מוניטין בינלאומיים בתחום החקלאות, והיה לה השפעה ראויה לציון על המהפכה הירוקה שעברה המדינה בשנות השישים והשבעים של המאה העשרים. עם בוגרי אוניברסיטת פנג'אב נמנים ראש ממשלת הודו לשעבר מאנמוהאן סינג, וחתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה הר גבינד חורנה. קיימים במדינה פערים מגדריים בחינוך: נשים משכילות פחות מגברים, בעיקר באזוריה הכפריים של המדינה.
תרבות.
התרבות של פנג'אב כוללת אלמנטים רבים כגון מוזיקה (למשל באנגרה), מסורת עשירה של מחול דתי ולא דתי, היסטוריה ארוכה של שירה בשפה הפנג'אבית, סיפורת בשפה הפנג'אבית היונקת ממקורות תרבותיים מגוונים - מחצי האי ערב ועד אפגניסטן, תעשיית סרטים חשובה, מטבח מסורתי מגוון אשר הפך להיות פופולרי גם מחוץ למדינה, ומספר פסטיבלים עונתיים אשר נחגגים בנוסף לפסטיבלים הדתיים של הודו.
המסורות והטקסים הקשורים בנישואין הם מהמאפיינים המובהקים של התרבות הפנג'אבית. טקסי הנישואין ידועים בשירים, במנהגים, בריקודים, בתלבושות ובמאכלים העתיקים הכלולים בהם.
הציפור הלאומית של פנג'אב היא הדוכיפת, שהיא גם הציפור הלאומית של ישראל.
לשון.
השפה הפנג'אבית היא שפתה הרשמית של פנג'אב, והיא נכתבת בה באלפבית הגורמוקהי . היא השפה העשירית במספר דובריה בעולם.
תחבורה.