באטול קרוליין ובאי פלינט הסמוך, מצויה אחת מהאוכלוסיות הגדולות ביותר של סרטן הקוקוס ("Birgus latro"). באטול מצויות רכיכות מסוג צדפת הטרידאקנה המצויה בלגונה המרכזית של האטול. כמו כן גדלים באטול פרטים רבים של סרטן נזיר.
באטול מצויים מינים רבים של לטאות וכן אוכלוסייה גדולה של צב ים ירוק ("Chelonia mydas") - בעל החיים המצוי בסכנת הכחדה.
כ-20 מינים אקזוטיים שאינם אנדמיים לאטול הובאו לו על ידי בני האדם. בין מינים אלה ניתן למנות את הצמח מסוג "Ipomea tuba" אשר פלש לבתי גידול של צמחים אחרים באי, וכן חתולים וכלבים אשר הבריחו לחלוטין את הציפורים הימיות שהיו באי מונו אטה אטה.
היסטוריה.
האטול נוצר כתוצאה מפעילות געשית אשר הביאה ליצירת אי תת-מימי. על גבי אי תת-מימי זה נוצרו שוניות אלמוגים אשר בהמשך התאבנו והביאו ליצירת האטול. ככל הנראה איוני האטול נוצרו לפני כ- 40 מיליון שנים, בטרם שינה הלוח הפסיפי את כיוון תנועתו.
ההתיישבות הראשונה באי הייתה התיישבות של פולינזים. התיישבויות אלה קדמו במאות שנים לגילוי האי על ידי מגלי ארצות אירופאים. מעולם לא נעשתה חפירה ארכאולוגית מסודרת באי.
אטול קרוליין התגלה לראשונה על ידי אירופאים ב-21 בפברואר 1606 על ידי המגלה הפורטוגזי פדרי פרננדז דה קירוס, אשר קרא לאי "סן ברננדו" (San Bernardo).
האטול נצפה בשנית ב-16 בדצמבר 1795 על ידי רב החובל ויליאם רוברט ברוטון (William Robert Broughton) בהפליגו על אוניית הוד מלכותה פרובידנס; ברוטון קרא לאי "קרוליין" עם שם קרולינה, ביתו של סר פיליפ סטיבנס מפקד הצי המלכותי הבריטי.
האי נצפה בשלישית בשנת 1821 על ידי ספינת צייד לווייתנים. רב החובל של הספינה קרא לאטול "האי תורנטון" (Thornton Island) על שמו. כמו כן עצרה באי בשנת 1825 אוניית צי ארצות הברית דולפין ומיפתה את האי.
בשנת 1846 ניסתה החברה הטהיטית קולי ולוסט (Collie and Lucett) להקים באי מושבה קטנה לצורך גידול קופרה אולם ניסיון זה לא זכה להצלחה כלכלית. בשנת 1868 עגנה אוניית הוד מלכותה ריינדיר באי והכריזה עליו כעל שטח בריטי. באי סאות', בדרום האטול, התיישבו 27 מנוסעי האונייה במטרה להקים יישוב קבע (ניסיון התיישבות זה נכשל, ואחרוני המתיישבים (שישה במספר) עזבו את האי בשנת 1904 ועברו לניאאו).
בשנת 1872 הוחכר האי על ידי ממשלת בריטניה לאחים הולדר (Houlder Brothers) אשר כרו באי גואנו. ב-1881 עבר זיכיון הכרייה למי שניהל את הכרייה עבור האחרים הולדר - ג'ון ט. ארונדל (John T. Arundel), על שמו קרוי אחד האיונים. לאחר כריית כ-10,000 טונות של פוספטים מוצו מרבצי הגואנו באי בשנת 1895.
בשנת 1883 עצרה באי משלחת של אסטרונומים אמריקאים על סיפון אוניית צי ארצות הברית הרטפורד בדרכה מפרו על מנת לצפות בליקוי חמה מלא שאירע ב-6 במאי. משלחת נוספת - צרפתית הגיעה לאי למטרה זו. המשלחת האמריקאית אף מיפתה את חופי האי. האסטרונום האוסטרי יוהאן פאליזה שהשתתף במשלחת, קרא לאסטרואיד על שם האטול לזכר המסע והמשלחת.
בשנת 1916 הוחכר האי לחברת ס.ר. מקסוול ושות' ( S.R. Maxwell and Company) אשר הקימה באי התיישבות חדשה במטרה לייצא מהאי קופרה. מרבית עצי האי סאות' נכרתו במטרה לטעת דקלי קוקוס באי. ניסיון זה נכשל, וכל תושבי האי עזבו אותו עד שנות ה-30 של המאה ה-20.
במהלך מלחמת העולם השנייה נותר האי בלתי מיושב. לאחר המלחמה הפך האי לחלק מאיי ליין המרכזיים והדרומיים - שטח חסות בריטי. בשנת 1972 הפך האי לחלק מהמושבה הבריטית איי גילברט ואליס. בשנת 1979, עם קבלת עצמאותה של קיריבטי הפך האי לחלק מהרפובליקה העצמאית. לאחר קבלת עצמאותה של קיריבטי ויתרה ארצות הברית על טענתה לריבונות באי מכוח חוק איי הגואנו. בין השנים 1987 -1991 התגורר באי הסופר רון פלקונר, אשתו אן ושני ילדיהם. פלקונר כתב ספר המתאר את חייו באי. בשנת 1991 גורש פלקונר מהאי על ידי ממשלת קיריבטי בשל שהותו באי מבלי הרשאה.
בשנת 1991 הוחכר האי ליזם הצרפתי פולינזי אורימה פליקס אשר הקים בית באחד האיונים במטרה להפוך אותו לאתר תיירות.
ב-23 בדצמבר 1994 הכריזה רפובליקת קיריבטי על שינוי אזור הזמן של איי ליין - שינוי שנכנס לתוקפו ב-1 בינואר 1995.
בעקבות שינוי זה הוזז קו התאריך הבינלאומי 1,000 ק"מ מזרחה, וכל קיריבטי עברה לצדו המערבי של קו התאריך (על אף שהאי קרוליין מצוי שני אזורי זמן מערבה משם) וכך עבר האי מאזור זמן UTC-10 ל- UTC+14. שינוי זה הפך את האי לנקודה המזרחית ביותר על פני כדור הארץ - והנקודה הראשונה בה מתקבלת למעשה כל שנה אזרחית חדשה. באי קרוליין נצפתה הזריחה החדשה של המאה ה-21 והאלף השלישי ב-1 בינואר 2000 בשעה 5:43 - אירוע שזכה לסיקור תקשורתי, מאחר שאירע יממה לפני אותו אירוע באיי הוואי המצויים באותו קו אורך. הנימוק הרשמי לשינוי היה רצונו של נשיא קיריבטי טבורורו טיטו להפסיק את הבלבול שהיה קיים במדינה בשל מעבר קו התאריך במרכז המדינה (דבר היוצר בעיות אדמיניסטרטיביות שכן חלק מהמדינה מצוי, מבחינת התאריך, יום לפני חלק אחר). מדינות רבות ובהם טונגה, ניו זילנד ואיי צ'טהאם התנגדו לשינוי קו התאריך מאחר ששינוי זה מנע משטחים שבשליטתן להיות המקום הראשון בו יתקבל האלף החדש.
בשנת 1999, במטרה לנצל את התקשורת והעניין הציבורי, שונה שם האי רשמית ל"אי האלף" (Millennium Island) ובאי נערכה קבלת פנים רשמית לאלף החדש בנוכחות נשיא קריבטי ולהקות בידור רבות שהגיעו לאי.
למעשה, הנקודה המזרחית ביותר על פני כדור הארץ היא על חוף הים במפרץ ויקטור שבאנטארקטיקה, אולם אזור זה אינו נגיש.
בשל גובהו הנמוך של האי מעל פני הים (ששה מטרים בלבד) יש חשש שעם עליית פני הים צפוי האי להיות מוצף. ממשלת קיריבטי סבורה כי מרבית האיונים יכוסו מים ים עד שנת 2025.
לאגונה
מעבדות ים המלח
הומיוסטזיוס
הומיוסטזיס
הומוסטזיס
הומוסטאזיס
תזמורת גוונדהאוס
זן ואומנות אחזקת האופנוע
טיבריוס סמפרוניוס גרקכוס (טריבון בשנת 133 לפנה&quot;ס)
טיבריוס סמפרוניוס גרקכוס, בן טיבריוס נכד פובליוס (בלטינית: TI·SEMPRONIVS·TI·F·P·N·GRACCVS; ביאור: TI[berius] SEMPRONIUS TI[berii] F[ilius] P[ublii] N[epos] GRACCUS; 163 לפנה"ס - 133 לפנה"ס) היה פוליטיקאי רומאי שכיהן כטריבון הפלבס. בתקופת כהונתו החל עידן של חוסר יציבות ומאבקים פנימיים ברומא. טיבריוס היה אחיו הבכור של גאיוס סמפרוניוס גרקכוס, ויחד נודעו כ"אחים הגרקכים".
תולדות חייו.
גרקכוס, בנו של אציל רומי בשם טיבריוס סמפורניוס גרקכוס שכיהן פעמיים כקונסול ב-177 לפנה"ס ןב-163 לפנה"ס וכקנסור ב-169 לפנה"ס, נולד ב-163 לפנה"ס, קרוב משפחה של בכירים פוליטיים רבים. הקשר הבולט מביניהם היה לבית קורנליוס סקיפיו. בית זה זכה להצלחה המתמשכת ביותר מבין הבתים הרומאים, וגרקכוס היה קשור אליהם דרך אמו, קורנליה אפריקאנה, בתו השנייה של גיבור המלחמה סקיפיו אפריקנוס שהביס את חניבעל בקרב זאמה. אחותו, סמפרוניה, נישאה לסקיפיו איימיליאנוס, שניצח במלחמה הפונית השלישית והחריב את קרתגו.
על מנת ליצור ברית פוליטית נוספת, נישא לקלאודיה, בתו של אפיוס קלאודיוס פולכר שתפקד כראש המשפחה הרומית הקלאודיים שהיו יריביהם של הסקיפיוים.
כמו כל אריסטוקרט בתקופה, גרקכוס התחיל את תפקידו בצבא הרומאי כקצין זוטר. הוא הצטרף לצבא בזמן המלחמה הפונית השלישית נגד קרתגו, אשר התרחשה בין 149–146 לפנה"ס. תחת פיקודו של גיסו, סקיפיו אמיליאנוס. במלחמה זו זכה בכתר החומה על כך שהיה החייל הראשון שהסתער על חומות קרתגו.
בתקופתו של הקונסול גאיוס הוסטיליוס מאנכינוס, אליו התלווה להיספניה בעת מלחמת נומנטיה בשנת 137 לפנה"ס, הפך לקוואיסטור, אחראי כספים.
תפקידו כקוואיסטור בהיספניה וקשריו המשפחתיים אפשרו לו להציל צבא של 20,000 רומאים שהיו תחת פיקודו של הוסטילוס מאנקינוס מאובדן מלא בנומנטיה. הוא הגיע להסכם הפסקת אש עם אנשי השבטים המקומיים. ואולם, אמיליאנוס התייחס אל ההסכם כאקט של פחדנות. אמיליאנוס אף הרחיק לכת ושכנע את הסנאט להפר את ההסכם, ובכך פגע פגיעה גדולה ביוקרתו של גרקכוס. פעולה זו התחילה את הסכסוך הארוך של גרקכוס עם הסנאט, סכסוך אשר הביא בבוא העת למותו שלו.
החוק האגרארי.
שירותו בצבא חשף את טיבריוס גרקכוס לחולשתו הנסתרת של הצבא הרומאי. בעוד שמתח את משאביו עד לקצה כדי לשמור על כיבושו של אזור הים התיכון, כוח האדם של הצבא היה במגמת ירידה עקב צמיחתה של אוכלוסייה גדולה של איכרים עניים, אשר לא שירתו בצבא בשל היותם עניים. התפתחות זו נבעה משלושה גורמים מרכזיים: