בשלב מסוים איילברג הבינה שהיעוד האמיתי שלה הוא בדאגה לחולים. היא התחילה את הקריירה המקצועית שלה כרבת בית חולים. לאחר תקופה קצרה של עבודה כרבת בית הכנסת "הר ציון" באזור פילדלפיה, החלה לשרת כרבת תוכנית ההוספיס של הקהילה היהודית בפילדלפיה. איילברג הייתה שותפה בהקמת המרכז הרפואי היהודי בסן פרנסיסקו (Bay Area Jewish Healing Center in San Francisco) ושימשה כרבנית שלו.
סולטנייה
היסטוריה של אזרבייג'ן
ההיסטוריה של אזרבייג'ן היא ארוכת שנים והחלה עוד מימי ההתיישבות האנושית מצפון הקווקז ועבר הקווקז ועד אל המדינה העצמאית של אזרבייג'ן בימינו.
לאורך השנים הושפעו השטחים אשר מרכיבים כיום את אזרבייג'ן תחילה בידי ממלכת ארמניה העתיקה ומאוחר יותר בידי ממלכות מקומיות אשר ניתנו רבות לחסותה של ממלכת פרס והתרבות האיראנית. מאוחר יותר התייצבה באזור תרבות העמים הטורקיים עם עלייתה של האימפריה הסלג'וקית ויורשותיה. העמים בעבר אזרבייג'ן הושפעו מדתות הסובבים אותם, תחילה היו זורואסטרים, מאוחר יותר מוסלמים סונים וכיום רוב האוכלוסייה היא שיעית. אזרבייג'ן ניתנה במהלך המאה ה-19 לחזקתה של האימפריה הרוסית והפכה למדינה עצמאית ומודרנית בשנת 1991, במהלך התפרקות ברית המועצות.
הודות להשפעה רוסית אזרבייג'ן היא המדינה בת הרוב המוסלמי השנייה בהיסטוריה להפוך חילונית לפי חוקה (לאחר הרפובליקה העממית של קרים), נוסף על כן ההשפעה הרוסית גם באה לידי ביטוי בתרבות אירופאית בתוך המדינה, כגון העובדה שהייתה המדינה בת הרוב המוסלמי הראשונה בהיסטוריה לפתוח בתי אופרה.
פרהיסטוריה.
הצורה הגאוגרפית המוכרת של אזרבייג'ן נוצרה לפני 3 מיליון שנים. המערב של המדינה סלעי והררי בעוד מזרח המדינה ממוקם בשפלה. לחופיה ממוקם הים הכספי והמדינה עשירה בגז טבעי, בייחוד נפט. במרכז המדינה, בין השפלה לרכסי ההרים נמצאים יערות גדולים אשר נפרסים מצפון לדרום.
קבוצות אתניות עתיקות, קודמותיה של האומה האזרית, תרמו תרומה רבה להיווצרותן של תרבויות קדומות, שהוקמו באזור. ממצאים ארכאולוגיים משמשים כעובדה לריבוי עמים ולתרבויות שונות אשר חיו באזור. כמות הממצאים ההיסטוריים בעבר שטחה של אזרבייג'ן מעידים על העובדה שמדינה זו היא אחת ממרכזי מעבר בני האדם העתיקים ביותר בהיסטוריה האנושית. דבר זה ניתן להסבר עקב המיקום של אזרבייג'ן; את השפלה לאורך החוף קל לחצות והיא משמשת למעבר דרך הקווקז.
מאז המהפכה הנאוליתית המוקדמת אוכלוסיית אזרבייג'ן המקומית ניהלה אורח חיים מיושב ועסקה בחקלאות, בגידול בקר ובמלאכות אחרות. האוכלוסייה חולקה רבות לשניים: המיושבים (המקומיים) והנוודים אשר רובם עברו דרך הקווקז מצפון לדרום. הציוויליזציה של קור-אראז (באזורים ההרריים בין נחצ'יבאן, ארמניה ונגורנו קרבאך של היום), שנוצרה בסוף האלף הרביעי לפני הספירה, הייתה האומה המפותחת הראשונה אשר התפשטה לאזורים אחרים בעבר הקווקז, מזרח אסיה הקטנה וצפון הקווקז.
העת העתיקה.
עם חלוף הזמן התרבות של המדינית התפתחה יותר והוקמו מדינות חדשות, מפותחות וגדולות יותר. בסוף האלף ה-1 לפנה"ס ותחילת האלף ה-1 לספירה המדינות המרכזיות אשר נבנו מתוך אזרבייג'ן היו מנּי, סקיף, אטרופאטנה ואלבניה הקווקזית. מדינות אלה מילאו תפקיד גדול בהתפתחות ההיסטוריה הכלכלית והתרבותית של המדינה ובדרך להקמתה של אומה אחת.
מנּי כפי שנודעה בעברית מקראית שהוקמה בתחילת האלף הראשון לפנה"ס הייתה אומה אשר התפתחה בעבר דרום אזרבייג'ן וצפון מערב איראן של היום, אנשיה הושפעו מהדת האיראנית הזורואסטרית והיו תחת השפעה איראנית זמן רב. המדינה, שהופיעה לראשונה בימת אורמיה - התפתחה צפונה והשפיעה על האומות הקווקזיות של השפלה האזרבייג'נית.
השפעה איראנית (616 לפנה"ס–654).
התרבות של המנּי (לפי אנציקלופדיה איראניקה) מקורה בעם החורים של צפון מסופוטמיה. המנּי היו אחד ממספר עמים ותרבויות אשר שגשגו בהתפתחותם בעברי רכס הרי זגרוס. בשנת 616 לפנה"ס מלך ממלכת מדי, הַווָּחְשַׁתְרָא, כבש את מנּי במסגרת התפשטות התרבות הפרסית ברחבי המזרח התיכון שאירעה בתקופתו.
מאוחר יותר הוחלפו המדים בידי הממלכה האחמנית אשר נוסדה בידי כורש. בתקופה האחמנית נכבשו כלל העמים של עבר הקווקז והגבול של האומה האחמנית הגיע עד לקווקז הגדול. תחת השלטון האחמני כלל התרבויות של השפלה ועבר אזרבייג'ן הפכו זורואסטריות וניתנו להשפעה פרסית אשר נגעה לנושאי שפה, אוכל, משק בית ואורח חיים כללי.
בעבר הדרומי נוסדה ממלכת אטרופָּטֶנָה, הראשונה להיקרא בפרסית אזרבייג'ן (آذربایجان). אטרופטנה נוסדה בעת התפרקות ממלכתו של אלכסנדר הגדול, היא גבלה בנהר אראס, מחוז גילאן והים הכספי. בעבר המרכז והצפון כמו גם דאגסטן של היום, נוסדה במהלך המאה ה-2 לפנה"ס אלבניה הקווקזית, ממלכה אשר מקורה באנשי האודי, קבוצה אתנית שמקורה מדרום לקווקז הגדול.
עקב כיבוש האימפריה הפרסית על ידי אלכסנדר הגדול, התרבות ההלניסטית החלה להשפיע על עבר אטרופטנה ואלבניה הקווקזית לזמן מה אך במהלך המאה ה-2 לפנה"ס ההשפעה הזאת התפרקה עם היחלשות הממלכה הסלאוקית והתרבות האיראנית שבה להשפיע על חיי התושבים באזרבייג'ן. נוסף על כך, תחת טיגראנס הגדול, ממלכת ארמניה העתיקה הפכה את הממלכות האזרבייג'ניות לבנות חסות שלה לאורך מספר עשורי שנים.
בסביבות המאה ה-1 דרום אזרבייג'ן, אשר הייתה מאוכלסת יותר בצפיפות ורוב תושביה היו מיושבים נשלטה בידי חסות האימפריה הפרתית אשר קודם לכן הטילה השפעתה על ממלכת אטרופטנה כדי למנוע את התפשטותה של הרפובליקה הרומית, זאת בעוד מרכז וצפון אזרבייג'ן נשלטו ישירות בידי אלבניה הקווקזית אך בעקיפין בידי הסקיתים, אשר היו עמים נוודים בעלי השפעה על האזור אך לא פעלו כמדינה מיושבת בעלת ממשל ריכוזי. שתי התרבויות, הפרתים והסיקיתים, היו איראנים.
ארמניה ואזרבייג'ן היו במרכז מאבק ההשפעה בין הפרתים והרפובליקה הרומית, מאוחר יותר האימפריה הרומית. אטרופטנה שימשה כשטח נייטרלי לביצוע שיח בין שליחים רומאים של אוגוסטוס קיסר ושליחים פרתים של פראטס הרביעי למען החזרת הגבול הרומאי-פרתי כפי שהיה לפני התבוסה הרומאית בקרב חרן.
עם עלייתה של האימפריה הסאסאנית תחת ארדשיר הראשון במרד נגד הפרתים במהלך המאה ה-3, השושלת הארסאקית (על שם ארסאקס הראשון), אשר הייתה שליטת האימפריה הפרתית, עברה אל אלבניה הקווקזית והפכה לשושלת האצולה השלטת בה, כעת תחת השפעתם של הסאסאנים עקב היחלשות הסקיתים מצפון.
מאבק בנוודים.
במהלך המאה ה-3 והאלה, עלייתן של שושלות מונגוליות בערבה האירואסייתית הביאה להגירה של עמים טורקיים מערבה. עמים אלו עברו מדרום להרי האורל עד אשר הגיעו ממזרח אירופה אל מרכזה, שם נפגשו באימפריה הרומית ושם ביצעו את פלישתם הגדולה הראשונה בתור ההונים. מאז פלישות ההונים לתוך אירופה במהלך המאה ה-4, שבטים נוודים, רובם טורקים, החלו לפשוט בשכיחות על הממלכות המיושבות של רומא דרך מזרח אירופה ושל פרס דרך צפון הקווקז.
פעולות נוודים אלו הגיעו דרך המעבר הקטן בקווקז הגדול אשר נודע כ"שער אלבניה", בקירוב לחוף הים הכספי, אל תוך צפון האימפריה הסאסאנית ואסיה הקטנה באימפריה הרומית. הסאסאנים הגיעו להסדר עם האימפריה הרומית המזרחית שהאחרונים יעבירו כספים לסאסאנים אשר בתמורה ישמרו על "שער אלבניה" מפני פשיטות הנוודים, בין עם ינועו נוודים אלה לעברי הרומאים או לעברי הסאסאנים.
ימי הביניים.
האימפריה המוסלמית כבשה במהלך המאה ה-7, זמן קצר לאחר עלייתה, שטחים נרחבים מהאימפריה הרומית המזרחית ואת כל האימפריה הסאסאנית כמו גם הרבה מעבר. הכיבוש המוסלמי התמשך צפונה אל אלבניה הקווקזית אשר סופחה לגמרי לתוך האומה המוסלמית. השפעת דת הזורואסטרים נפלה תוך זמן קצר בקרב האוכלוסייה האזורית של אזרבייג'ן, אשר ברובה קיבלה את האסלאם הסוני.
השפעה ערבית (654–1055).
במהלך הכיבוש המוסלמי כלל עמי אזרבייג'ן אוחדו תחת שלטונו של הח'ליפה המוסלמי. מאוחר יותר, תחת בית עבאס, הגנרל הערבי יזיד בן מזיאד אל-שאיבני הוסדר במהלך המאה ה-8 המאוחרת כמושל אזרבייג'ן. שושלת מושלים אשר ירשה אותו הקימה במהלך המאה ה-9 את שירבאן-שאה, ממלכה ערבית אשר שלטה על השפלה האזרבייג'נית ושימשה מדינת חסות של הח'ליפות העבאסית.
בשנת 889, כעת בעוד תושבי אזרבייג'ן מוסלמים כמעט לגמרי, נוצרה השושלת הסאג'ית בת מוצא איראני שמקורו בסוגדיה (מקום אבותיו של אן לושאן). השושלת הסאג'ית התמודדה בהצלחה נגד מרידתו של באבכ ח'ראמדין, זמן קצר לאחר הקמתה ונודעה על פועלה לכבוש את ארמניה הבאגרטית אשר תושביה נותרו נאמנים אל הנצרות ואל הכנסייה האפוסטולית הארמנית. הסאג'ים התפרקו לאחר מות שליטם ללא יורש בשנת 929, בזמנם בשלטון הם השיגו שלטון עצמאי דה פקטו מהשלטון של הח'ליפה.
השושלות לאחר מכן, אשר עירבו השפעה כורדית והשפעה ערבית ואיראנית כולן היו חלק מן האינטרמצו האיראני, כאשר השושלות האיראניות הגדולות, ובראשם השושלת הבויהית תחת עצ'ד אל-דולה, היו למרכז העולם המוסלמי.
השפעה טורקית (1055–1828).