ספרים רבים נתחברו על ענייני המנהגים, מהם לשמר את מנהגים של קהילות מסיומות שנשתכחו עם הזמן, ומהם ליישב את המקומות שהמנהג סותר את ההלכה.
דוגמאות לספרים כאלה (בקרב הקהילות האשכנזיות)
זכר למקדש.
ישנם מנהגים רבים שהשתרשו בקהילות ישראל זכר לחורבן בית המקדש. יש לעשות הפרדה בין מנהגים שהם זכר לחורבן לבין מנהגים שהם זכר למקדש.
מקצת מהמנהגים שהם זכר לחורבן:
מקצת מהמנהגים שהם זכר למקדש:
זאב סמילנסקי
זאב סמילנסקי (ז"ס; כ"ו באלול תרל"ג, 18 בספטמבר 1873, סמילה, פלך קייב, רוסיה (אוקראינה) – ט"ו בטבת תש"ד, 11 בינואר 1944, רחובות, ארץ ישראל) היה סופר עברי, פובליציסט, מורה, חלוץ, עיתונאי, עורך (מעורכי "הפועל הצעיר"), חקלאי וסטטיסטיקן (מנהל המחלקה לסטטיסטיקה של עיריית תל אביב). מסופרי משפחת סמילנסקי, אביו של הסופר ס. יזהר.
קורות חיים.
זאב סמילנסקי נולד בעיירה סְמילה שבפלך קייב, בדרום-מערב האימפריה הרוסית (כיום באוקראינה). אמו הייתה ממשפחת אדמו"רי צ'רנוביל. דודיו (אחי אביו) היו מאיר-סיקו סמילנסקי ומשה סמילנסקי.
אחיו הצעיר, דוד סמילנסקי, היה לימים סופר, פובליציסט ופעיל ציוני, ממייסדי תל אביב וחבר הוועד הראשון של העיר.
סמילנסקי גדל ולמד בעיירות אוקראינה, על פי נדודי המשפחה. בנעוריו נתפס לרעיון הסוציאליזם, והצטרף לתנועה הציונית. עלה לארץ ישראל כשהיה איש צעיר כבן שמונה עשרה, בשנת 1891. עסק בנפחות ועבודות מתכת במושבות ראשון לציון וחדרה. בשל מחלת הקדחת נאלץ לשוב לאוקראינה, והיה מורה לעברית ותנ"ך בעיירות שונות, בפלך חרסון.
בראשית המאה ה-20 עלה בשנית לארץ ישראל, והתיישב במושבה רחובות, שם נאחזו אחדים מבני המשפחה. ברחובות שימש כמורה, ואחר כך עשה ניסיונות להיות איכר עצמאי. היה בין המתיישבים הראשונים בחולדה, בניסיון ההתיישבות הראשון שם שנכשל. את רוב שנותיו עשה במשק החקלאי הקטן שלו ברחובות, אבל היה מקושר עם כל העילית התרבותית של העלייה השנייה.
סמילנסקי נשא לאישה את מרים וַיְץ, אחותו של יוסף ויץ.
זאב סמילנסקי החל בעבודתו העיתונאית והפובליציסטית כבר בעת עלייתו הראשונה לארץ. הוא כתב לעיתונים העבריים בארץ ובגולה, ועסק בעיקר בנושאי ההתיישבות החקלאית, בנושאי כלכלה ובנושאים הלקוחים מסדר היום של התנועה הציונית. כתבי העת העיקריים שבהם השתתף היו "הפועל הצעיר", "המליץ", "העולם", "השילוח", "העומר", ו"בוסתנאי".
זאב סמילנסקי כתב מאמרים רבים מאוד שלא כונסו עד היום. בכתיבתו השתמש בשמות עט שונים, שהידועים בהם הם ז"ס, בן-ישראל, בוסתנאי ועוד. בנו, הסופר ס. יזהר, הנציח אותו ביצירותיו. גם בראשונות, כמו הסיפור "בוקרו של חלוץ זקן", אבל במיוחד באחרונות, כמו בספר "מקדמות". זאב סמילנסקי נזכר רבות גם בכתבי דודו, משה סמילנסקי ואחיו דוד סמילנסקי.
בנו הבכור של סמילנסקי, ישראל, עסק בחקלאות מיום שסיים את לימודיו בבית הספר החקלאי מקוה ישראל. בפברואר 1942 נהרג בתאונת דרכים בעת שנסע לנגב בשליחות הקרן הקיימת.
מותו השפיע באופן ניכר על סמילנסקי, ומצבו הבריאותי הלך והידרדר, עד שנפטר בינואר 1944 ברחובות משבץ לב, בגיל 70. נקבר ברחובות לצד בנו ישראל.
הותיר אלמנה, בן, נכד ונכדה.
נכדו זאב, בן הזקונים של ס.יזהר שנולד ב-1954 קרוי על שמו.
ארכיונו האישי שמור בספרייה הלאומית.
ארי
יהודה נשיאה
יצחק בשביס זינגר
מירנדה ריצ'רדסון
מירנדה ריצ'רדסון (באנגלית: Miranda Richardson; נולדה ב-3 במרץ 1958) היא שחקנית אנגלייה, אשר זכתה בשני פרסי גלובוס הזהב והייתה מועמדת לשני פרסי אוסקר על תפקידיה בסרטים "משיכה גורלית" (1992) ו-"טום וויו" (1994).
ביוגרפיה.
ריצ'רדסון נולדה בסאות'פורט שבמחוז מרזיסייד להורים מהמעמד הבינוני וגילתה כישרון משחק מגיל צעיר. בתחילה רצתה ללמוד רפואה וטרינרית אולם ויתרה על כך כי הייתה עדינה מדי למקצוע. היא נרשמה לבית הספר לתיאטרון אולד ויק בבריסטול, ולמדה עם השחקן דניאל דיי-לואיס. הופעת הבכורה שלה הייתה ב-1981 בתיאטרון המלכה בלונדון.
ב-1985 הופיעה לראשונה בקולנוע בסרט "לרקוד עם זר", דרמה עטורת שבחים של מייק ניואל, בו גילמה את דמותה של רות אליס, האשה האחרונה שהוצאה להורג בתלייה בבריטניה. בעקבות משחקה המשובח בסרט, לוהקה כשנה אחר כך לסרטו של סטיבן ספילברג "אימפריית השמש".
תפקידה הידוע ביותר של ריצ'רדסון הוא בסדרה הקומית הבריטית "הפתן השחור", בו היא מגלמת דמות ילדותית של המלכה אליזבת הראשונה, המכונה בסדרה "קוויני".
תפקידים נוספים בטלוויזיה היו פמלה פליטון בסדרה " A Dance to the Music of Time" משנת 1997, מיס גילקרייסט ב"סיינט אייבס", מעצבת פנים אובססיבית בסדרה פשוט נהדרת, והמלכה המרשעת בהפקה של הולמרק לסיפור שלגיה. ב-2003 גילמה את דמותה של המלכה מרי, אמו של הנסיך ג'ון, במיני-סדרה של ה-BBC "הנסיך האבוד".
בקולנוע השתתפה במספר תפקידי משנה בולטים כגון דמותה של ונסה בל בסרט "השעות", ליידי ואן טסל ב"סליפי הולו" ופטסי קרפנטר ב"כוכב של ערב".
בשנת 1992 הייתה ריצ'רדסון מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה בדרמה המבוססת על הרומן "משיכה גורלית", בנוסף זכתה לשבחים על הופעתה ב"משחק הדמעות" ובפרס גלובוס הזהב על תפקידה ב"אפריל הקסום", בו גברה על ארבע כוכבות הוליוודיות ג'ינה דייוויס, וופי גולדברג, שירלי מקליין ומריל סטריפ.
בשנת 1994 קיבלה ריצ'רדסון מועמדות לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר על תפקידה בדרמה הביוגרפית "טום ואיוו".
בסרט גילמה ריצ'רדסון את דמותה של הסופרת ויויאן היי-ווד אליוט.
ריצ'רדסון הופיעה בסרטים רבים של הקולנוע העצמאי שזכו לשבחי הביקורות, ובהם "קנזס סיטי" של רוברט אלטמן (1996), "המטיף" של רוברט דובאל (1997) ובסרטו של ריצ'רד אי גרנט Wah-wah מ-2005. המבקרים קבלו בהתלהבות את תפקידה הכפול בסרט האימה "ספיידר" של דייוויד קרוננברג.
ב-2004 שיחקה בתפקיד המלכה רוזלינד מדנמרק בסרט "יצאת נסיך", ובתפקיד מאדאם ז'ירי בעיבוד קולנועי חדש לפנטום האופרה בכיכובם של ג'רארד באטלר ואמי רוסום. ב-2005 השתתפה בסרט הארי פוטר וגביע האש בתפקיד ריטה סקיטר, הכתבת בעיתון "הנביא היומי". שנים מספר לפני קבלת התפקיד בהארי פוטר, ריצ'רדסון גילמה את הרמיוני גריינג'ר בפרודיה על סרטי הארי פוטר.
לפני שהפכה לשחקנית קולנוע ידועה הופיעה ריצ'רדסון בהצלחה רבה בתיאטרון. בצעירותה שיחקה בתפקיד הראשי ב"סינדרלה" ובהצגה "חטאו של לורד ארתור סאבייל" במועדון הדרמה בסאות'פורט. אחר כך למדה בבית הספר לתיאטרון אולד ויק שבבריסטול, והופעת הבכורה המקצועית שלה הייתה בלונדון בהצגה "Moving". במהרה החלה לשחק בתיאטרון הרפרטוארי, וזכתה להכרה ולשבחים על סדרה של תפקידים על הבמה בתיאטרון הווסט אנד. הייתה מועמדת לפרס אוליבייה על הופעתה ב"A Lie of the Mind", וב-1996 אחרי הופעה בהצגה "אורלנדו" בפסטיבל אדינבורו, כינה אותה אחד המבקרים "השחקנית הגדולה ביותר בימינו בכל תחומי המשחק".
ב-2010 השתתפה בסרט איזה מין שוויון העוסק במאבק נשים משנת 1968 שעבדו במפעל פורד אנגליה על שכר שווה עבור עבודה שווה.
מירנדה ריצ'ארדסון
אמי בר נתן
מיתה
דגל מיסיסיפי
דגל מדינת מיסיסיפי הוא דגל פסים אנכיים שבמרכזו מגנוליה לבנה, הפרח הרשמי של המדינה. מסביב לפרח כוכבים לבנים, ומעליו כוכב צהוב החצוי ב-5 קצותיו. מתחת לפרח נכתב המוטו של ארצות הברית – In God We Trust. לדגל שני פסים אדומים, שני פסים צהובים דקים, ופס כחול במרכזו ועליו הפרח.
הדגל נבחר ב-3 בנובמבר 2020 כדגלה החדש של המדינה.
היסטוריה.
הדגל הקודם אומץ בשנת 1894, וכלל שלושה פסים אופקיים, אדום תחתון, לבן אמצעי וכחול עליון, כצבעי דגל ארצות הברית. בפינה השמאלית הופיע דגל המערכה של הקונפדרציה, ריבוע אדום שבתוכו X כחול מרוצף בכוכבים לבנים. גובה הדגל היה 2/3 מאורכו.
ב-17 באפריל 2001 נערך משאל עם על הצעה להחליף את הדגל בדגל אחר, בו לא יופיע דגל הקונפדרציה. ההצעה נפלה ברוב של 64%.
הדגל בוטל ב-30 ביוני 2020 על ידי צו של מושל המדינה, זאת בעקבות הביקורת הציבורית על השימוש בסמלי הקונפדרציה, שהתעוררה מחדש עם מחאות ג'ורג' פלויד. נקבע כי דגל המדינה יוחלף בדגל שאינו כולל את דגל הקונפדרציה. את דגל המדינה החדש עיצבה ועדה שהוקמה לנושא, והוא מעוטר במגנוליה לבנה, הפרח הרשמי של המדינה.
הצהרה לדגל.
נוסח ההצהרה לדגל של מיסיסיפי הוא:
"אני מצדיע לדגל מיסיסיפי ולמדינה הריבונית אותה הוא מייצג עם גאווה בהיסטוריה שלה והישגיה ועם ביטחון בעתידה תחת ההנחיה של האל הכול יכול."
איב
איב (Eve) הוא הגרסה האנגלית לשם חוה.
כל אנשי המלך (סרט)
כל אנשי המלך (אנגלית: All the King's Men) הוא סרט קולנוע משנת 1949 המבוסס על ספרו זוכה פרס פוליצר של רוברט פן וורן.
הסרט.
הסרט מספר על עלייתו ונפילתו של הפוליטיקאי וילי סטארק, שמגיע מאזור כפרי היישר לכהונת מושל, ובדרך מאבד את תמימותו והופך להיות מושחת כמו קודמיו בתפקיד.
רוסן, במאי הסרט והמפיק, הציע בתחילה את התפקיד הראשי לג'ון ויין, אך הוא סירב כשמצא את התסריט כלא פטריוטי כלפי ארצות הברית במובנים רבים.
ברודריק קרופורד, מי שלבסוף לקח את התפקיד, זכה בפרס האוסקר כשחקן הראשי הטוב ביותר לשנת 1950, כשהוא ניצח בהתמודדות את ג'ון ויין שהתמודד על סרטו חולות איוו ג'ימה.
פרסים.
הסרט זכה בשלושה פרסי אוסקר:
הסרט היה מועמד לארבעה פרסי אוסקר נוספים:
התייחסויות.
ב-2001 הכריזה ספריית הקונגרס על הסרט כ"משמעותי מבחינה תרבותית" והוא נבחר לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית.