באותו זמן שמקפירסון פילס את דרכו מאגם פרובידנס דרך באקסטר באיו, פתח גרנט במיזם נוסף, אשר מטרתו הייתה להגיע דרך נהר יאזו מצפון אל צוקי הלס של היינ'ס בלאף, מתחם הגנה צפונית לוויקסבורג אשר חסם את התנועה בנהר יאזו. התוכנית הייתה לפוצץ את הסכר בין נהר המיסיסיפי ואגם מוּן , מול הלנה, ארקנסו, וכ-240 קילומטר מצפון לוויקסבורג, ומשם להמשיך למעבר יאזו (נתיב מים ישן בין יאזו סיטי לממפיס שנחסם כאשר ב-1856 נבנה הסכר בין המיסיסיפי לאגם מון), לנהר קולדווטר, לנהר טאלאהטצ'י , ולבסוף לנהר יאזו ליד גרינווד, מיסיסיפי. הסכרים פוצצו ב-3 בפברואר, וארבעה ימים אחר כך נכנסה אל מעבר יאזו שייטת בת עשר ספינות תותחים, בפיקוד לוטננט קומודור ווטסון סמית' וחיילים בפיקוד בריגדיר ג'נרל בנג'מין פרנטיס . מעבר יאזו התברר כצר מאוד ומוקף עצים עבותים, שהיה צורך לכרות אותם כדי לפנות דרך; בנוסף כוחות הקופדרציה כרתו עצים והפילו אותם לרוחב הנתיב. עיכובים אלה איפשרו לכוחות הקונפדרציה לבנות במהירות את "מבצר פמברטון" על עיקול בנהר טאלאהטצ'י ליד גרינווד , כמאה ושישים קילומטר מדרום למעבר יאזו. ספינות התותחים של האיחוד תקפו את המבצר ללא הצלחה ב-11 במרץ, ב-14 במרץ, וב-16 במרץ. בתחילת אפריל ננטש המבצע הכושל.
משלחת סטיל'ס באיו.
אדמירל פורטר, עם חמש ספינות תותחים מחופות שריון, החל ב-14 במרץ במאמץ להשתלט על החלק התחתון של הדלתה של היאזו דרך סטיל'ס באיו , מעט מצפון לוויקסבורג, ומשם אל דיר קריק . מטרתו הייתה לאגף את פורט פמברטון מדרום, להנחית כוחות בין ויקסבורג לבין יאזו סיטי, ולנתק את קווי האספקה למבצר. גם כאן כוחות הקונפדרציה כרתו עצים אשר חסמו את התעלות הצרות, וצמחי מים תקעו את גלגלי ההנעה של הספינות. ספינות האיחוד נתקעו ללא יכולת לנוע, ופרשים וחיל רגלים של הקונפדרציה איימו ללכוד אותם. שרמן שלח חיל רגלים כדי להדוף את האיום על הספינות, ופורטר והשייטת שלו נחלצו ונסוגו כלעומת שבאו אל מימיו העמוקים של המיסיסיפי.
תעלת דאקפורט.
הניסיון האחרון של גרנט היה לחפור תעלה נוספת מדאקפורט לאנדינג אל וולנאט באיו, במטרה להעביר ספינות שטוחות גחון אל מעבר לוויקסבורג. העבודה החלה ב-31 במרץ, וב-11 באפריל התקרבה לסיום. אולם, באותו זמן החל לרדת מפלס המים במיסיסיפי, ורק סירות קטנות יכלו לעבור בתעלה. גרנט נטש את פרויקט דאקפורט והחל לתכנן מחדש.
מדצמבר ועד מרץ, ערך גרנט שבעה מבצעים שמטרתם הייתה להגיע לוויקסבורג (כולל הקרב בצ'יקאסו באיו וההתקדמות במרכז מיסיסיפי), וכולם נכשלו. גרנט טען בזכרונותיו שהחל בחמשת מבצעי הנהרות בעיקר כדי לשמור על חייליו עסוקים במהלך חודשי החורף מוכי השיטפונות והמחלות, ושלא ציפה להצלחה בהם. עם זאת, תכתובות מאת גרנט מאותה תקופה סותרים טענה זאת.
התוכנית למערכה של אביב 1863 ותנועות ראשונות.
כל מבצעי הנהרות של גרנט הסתיימו בכישלון, אולם גרנט היה ידוע בכוח הנחישות וההתמדה שלו וסירב לוותר. האפשרות האחרונה שלו הייתה נועזת ומסוכנת: לצעוד עם הצבא דרומה בגדה המערבית של המיסיסיפי, לצלוח את הנהר מדרום לוויקסבורג, ואז לתקוף את ויקסבורג מדרום וממזרח, או לשלב כוחות עם באנקס, לכבוש את פורט האדסון, ואז לפנות כנגד ויקסבורג. כדי לבצע תוכנית זו היה על הצי בפיקוד פורטר להעביר מספיק ספינות תותחים ותובלה במורד הנהר, דרך אש סוללות התותחים של ויקסבורג, כדי לסייע לצבא בצליחת הנהר. הייתה זו תוכנית מסוכנת מאוד, משום שלא הייתה ממנה דרך חזרה. מרגע שספינות האיחוד יחלפו על פני סוללות התותחים במורד הזרם, הן לא תוכלנה לחזור, כיוון שהזרם החזק יאט אותן יותר מדי ויהפוך אותן למטרות קלות לארטילריה של הדרום בוויקסבורג; לאחר שיצלח את הנהר, יהיה הצבא עמוק בשטח האויב, מנותק מקווי האספקה שלו ועם גבו אל הנהר; כלומר, משמעות הכישלון הייתה השמדה של כוחות הצבא והצי של האיחוד.
ב-31 במרץ החל הגייס של מקלירננד להכשיר את הדרכים דרומה בגדה המערבית על ידי בניית גשרים ודרכי קורדרוי. הם מילאו את הביצות שעמדו בדרכם, וב-6 באפריל הגיעו לניו קארתאג', לואיזיאנה, מדרום לוויקסבורג. עד 17 באפריל הייתה מוכנה דרך קשה ומשובשת שנמשכה 110 ק"מ ממיליקנ'ס בנד ועד נקודת הצליחה המיועדת בהארד טיימס, לואיזיאנה, מדרום לוויקסבורג.
ב-16 באפריל, לילה שקט ללא ירח, שלח פורטר שבע ספינות תותחים ושלוש ספינות תובלה עמוסות אספקה לחלוף על פני סוללות התותחים של ויקסבורג, תוך כדי נקיטת אמצעים למזער את הרעש והאורות. למרות ההכנות, התגלו הספינות על ידי זקיפי הקונפדרציה, והצוקים המשקיפים אל הנהר התפוצצו באש ארטילרית מאסיבית. מדורות הוצתו על גדות הנהר על מנת לספק תאורה לתותחנים. ספינות התותחים של האיחוד השיבו אש. פורטר הבחין שתותחי הקונפדרציה פוגעים בעיקר בחלק העליון של הספינות, הבין שאין ביכולתם להנמיך את הקנים, ונצמד עם הספינות לחלק המזרחי של הנהר, ממש מתחת לצוקים, כה קרוב שניתן היה לשמוע את הפקודות שצעקו המפקדים, בעוד פגזי התותחים חולפים מעל ראשו. השייטת שרדה את המעבר עם נזק קל בלבד; שלושה עשר נפצעו ואף לא אחד נהרג. ספינת תובלה אחת נפגעה ובערה בצמוד לגדה. ב-22 באפריל חלפו שש ספינות תובלה נוספות עמוסות אספקה על פני הסוללות; אחת נפגעה וטבעה, אולם אף אחד לא נהרג. הצוות נסחף במורד הזרם על גבי שברי הספינה.
הנדבך האחרון באסטרטגיה של גרנט היה להסיט את תשומת לבו של פמברטון מנקודת הצליחה שאליה נעו כוחות האיחוד. לשם כך יזם גרנט שתי פעולות: פשיטת פרשים נועזת במרכז מיסיסיפי, והתקפת הטעיה של חיל רגלים מצפון לוויקסבורג.
ב-17 באפריל, יום אחרי שחלף אדמירל פורטר עם השייטת שלו על פני סוללות ויקסבורג, יצא קולונל בנג'מין גרירסון לפשיטת פרשים נועזת במרכז מיסיסיפי, פעולה שנודעה לימים בשם "הפשיטה של גרירסון". גרירסון, בראש כוח בן 1700 פרשים, יצא מדרום טנסי, ובמהלך כשבועיים רכב יותר מ-1000 קילומטר בעורף האויב דרך מרכז מיסיסיפי עד העיר באטון רוז', לואיזיאנה. בדרכו הרס הכוח מסילות רכבת, גשרים, קווי טלגרף, קטרים וקרונות, והשמיד מיצבורי תחמושת ואספקה. הפשיטה גרמה לפמברטון לשלוח את כוחות הפרשים שלו למרדף חסר תוחלת אחר גרירסון, ולהקצות כוחות רגלים משמעותיים לאבטחת נקודות חיוניות בעומק מדינת מיסיסיפי, ובכך להרחיקם מגיזרת המאמץ העיקרי של גרנט. במהלך השבועיים הקריטיים בהם נעו שני גייסות של כוחות האיחוד דרומה בלואיזיאנה, הייתה תשומת הלב של פמברטון מרוכזת בחטיבת פרשים שחוללה מהומה בעורפו. במאמץ נוסף להסיט את תשומת הלב מנקודת הצליחה, פתח שרמן בסוף אפריל בהתקפת הטעיה על סניידר'ס בלאף, מצפון לוויקסבורג (ראה קרב סניידר'ס בלאף למטה). התקפה זו לא שינתה משמעותית את הערכות המגינים, אולם גרמה לפמברטון לאחר במשלוח תגבורות לנקודת הצליחה מדרום לוויקסבורג. כתוצאה משתי פעולות אלו, ובמיוחד עקב הפשיטה של גרירסון, עברה צליחת נהר המיסיסיפי על ידי כוחות האיחוד ב-30 באפריל ללא התנגדות של כוחות הקונפדרציה.
הצדדים הלוחמים.
האיחוד.
הארמייה של הטנסי בפיקוד מייג'ור ג'נרל יוליסס גרנט החלה את המערכה עם כ-44,000 איש, מאורגנים בשלושה גייסות. לאחר תחילת המצור ב-18 במאי החלו להגיע תגבורות שהצטברו לשני גייסות נוספים, ועד יולי גדלה הארמייה עד ל-75,000 איש. חמשת הגייסות של הארמייה היו:
הקונפדרציה.
ארמיית מיסיסיפי בפיקוד לוטננט ג'נרל ג'ון ק' פמברטון, מנתה כ-30,000 איש וכללה חמש דיוויזיות בפיקוד:
גנרל ג'וזף א' ג'ונסטון עמד בראש פיקוד המערב; כ-6,000 חיילים מפיקוד זה (אשר כלל גם את ארמיית מיסיסיפי) היו מוצבים בריימונד וג'קסון, מיסיסיפי. חיילים אלה היו מאורגנים בשלוש בריגדות, תחת בריגדיר ג'נרל ג'ון גרג , קולונל פייטון קולקוויט , ובריגדיר ג'נרל ויליאם ווקר .
מבצעי גרנט כנגד ויקסבורג והמצור על העיר (אפריל-יולי 1863).
שלב זה במערכה לכיבוש ויקסבורג, כלל את המבצעים הבאים של צבא האיחוד:
גראנד גולף (29 באפריל 1863).
אדמירל פורטר הוביל שבע ספינות תותחים מחופות שריון להתקפה על הביצורים וסוללות התותחים בגרנד גולף, מבצר על הגדה המזרחית של המיסיסיפי כ-35 קילומטר מדרום לוויקסבורג. מטרתו הייתה להשמיד את סוללות התותחים ולאפשר נחיתה של הגייס של מקלירננד אשר היה כבר על ספינות נהר ודוברות. התקפת ספינות התותחים החלה ב-8 בבוקר ונמשכה עד 13:30 בצהריים. במהלך ההתקפה התקרבו הספינות עד כ-100 מטרים מן המבצר והשמידו את הסוללות הנמוכות יותר בפורט ווייד; לעומת זאת, הסוללות הגבוהות יותר בפורט קובון נשארו מחוץ לטווח והמשיכו לירות. ספינות התותחים וספינות התעבורה נסוגו (אחת מספינות התותחים –"טסקומביה" – הושבתה). גרנט החליט לוותר על ניסיון הצליחה באזור גראנד גולף ולחפש נקודה מתאימה דרומית יותר. הגייס של מקלירננד פרק מן הספינות, ולאחר החשיכה החלו ספינות התותחים להעסיק את המבצר באש ארטילרית, בעוד ספינות התעבורה הריקות חלפו על פני הסוללות במהירות. גרנט הצעיד את צבאו כ-15 קילומטר דרומה בגדה המערבית עד דישארון פלנטיישן , שם חבר אל ספינות הנהר. בבוקר 30 באפריל החל גרנט לצלוח את הנהר ונחת עם שני גייסות מצבאו בברואינסבורג. גרנט נחת שם עם 17,000 איש, המבצע האמפיבי הגדול ביותר בהיסטוריה האמריקאית עד הפלישה לנורמנדי. הגייסות החלו מיד לצעוד לעבר פורט גיבסון, מיסיסיפי. העובדה שכוחות הקונפדרציה הצליחו להדוף את ההתקפה על גראנד גולף הייתה חסרת משמעות; כישלון ההתקפה שם גרם לשינוי קל ביותר בתוכנית המערכה של גרנט.
סניידר'ס בלאף (29 באפריל – 1 במאי).