בן זיגייר היה סוכן "המוסד", אזרח אוסטרלי-ישראלי, שנעצר בשנת 2010 בחשד לעבירות ביטחון, וב-15 בדצמבר 2010 התאבד בכלא. בישראל הוצא צו איסור פרסום על מידע זה, אך ב-12 בפברואר 2013 פורסמה הפרשה ברשת טלוויזיה אוסטרלית. "המוסד" לא נערך לשידור זה, אף שידע על התוכנית לפרסמו. פרסומים בישראל על התחקיר ששודר באוסטרליה צונזרו מיד, מכוח צו איסור הפרסום, אך צעד זה רק הגביר את העניין בפרשה בישראל ובעולם, והביא לפריצת איסור הפרסום על ידי חברי כנסת ואתרי אינטרנט. כעבור יממה הוסר חלקית צו איסור הפרסום, וניתן אישור רשמי לקיומו של העציר, אך הנזק בניהול הלקוי של המשבר נגרם. הפרשן עמיר רפפורט כתב על כך: "הסכר נפרץ בסופו של דבר בשיטפון אדיר שרק הועצם על ידי ההתנהלות הישראלית התקשורתית האנאכרוניסטית. את הנזק האמיתי לביטחון המדינה עקב הפרסומים רק תמיר פרדו ואנשיו יכולים להעריך. לפי התנהלותם, אפשר להעריך כי הוא אינו קטן." הפרשן יוסי מלמן ציין: "אם ההודעה שיצאה אמש הייתה מתפרסמת בזמן המעצר, הסיפור היה גווע כבר לפני שנתיים, ולא היה זוכה להד התקשורתי שקיבל ברמה הבינלאומית והמקומית, אך ההתעקשות למנוע מכלי התקשורת בישראל אפילו למחזר ידיעות שפורסמו כבר ברחבי העולם. זו גישה אנרכוניסטית, שמעידה שמי שקיבל את ההחלטה חי במאה הקודמת ומתקשה להבין כיצד פועלת תקשורת ההמונים ובמיוחד המדיום החדש - פייסבוק, טוויטר, אתרי אינטרנט ובלוגרים - בעשור השני של המאה ה-21."
משברי סייבר.
עידן הקידמה הדיגיטלית של המאה ה-21 והשימוש הנרחב בבבסיסי נתונים גדולים ורגישים, יצר בשנים האחרונות סוג חדש של משברים - משברי סייבר. משברי סייבר מתרחשים על בסיס יומי וארגונים גדולים וקטנים כאחד נופלים קורבן לפורצים המנסים לעשות שימוש במידע רגיש שיש לארגונים. הארגונים שלמחשביהם מתרחשת פריצה נותרים לא פעם ללא יכולת לבצע מענה אפקטיבי בפרק זמן קצר והכרחי. איום הסייבר הפך לאחד האיומים המרכזיים של ארגונים רבים. הערכות שונות טוענות כי הנזק שנגרם ב-2016 לכלכלה האמריקאית בלבד כתוצאה ממשברי סייבר נע בין 57 ל-109 מיליארד דולר. כתוצאה משטף פריצות הסייבר האדיר חברות רבות פונות לחברות הגנת סייבר ולוחמת סייבר מתוך מחשבה שמוכנות ארגונית עוסקת במניעת החדירה של הפורצים. עם זאת, תחום חדש ועולה, אשר ארגונים רבים נדרשים לו הוא מוכנות לאירוע לאחר שהתרחש. בארה״ב, באיחוד האירופי ולאחרונה גם בישראל נכנסו לתוקף תקנים מחמירים הן על חובת דיווח של ארגונים והן של סטנדרט מוכנות גבוה.
בעוד ברבים מאירועי הסייבר של השנים האחרונות התמריץ של הפורצים הוא תמריץ כספי לא תמיד כך הוא הדבר. לא פעם מדובר בפריצות שהן למעשה טרור קיבנטי דוגמת תקיפה שהתרחשה ב-2017 ושיתקה בתי חולים בבריטניה, או ניסיונות התערבות של מדינה זרה (דוגמת הפריצה לשרתי המפלגה הדמוקרטית במערכת הבחירות לנשיאות האמריקאית ב-2016 המשויכת לרוסיה). במקרים אחרים אלו ארגונים אנרכיסטיים הפועלים לקידום אידאולוגיות ו/או עובדים לשעבר המעוניינים לנקום בארגון. באופן דומה, ישנם סוגים שונים של אירועי סייבר - חלקם בעלי אופי הרסני לארגון וחלקם קלים יותר. בעוד בחלק מהארגונים האירוע מאופיין בנעילה של מחשבים במקרים אחרים ההאקרים מצויים במערכת תקופה ממושכת ללא ידיעת הארגון וממתינים לשעת כושר לעשיית שימוש במידע שברשותם.
משברי סייבר מרכזיים.
אחד מאירועי הסייבר הגדולים שהתרחשו בשנים האחרונות הוא אירוע הסייבר שהתרחש בחברת Yahoo! שהוביל לנזק תדמיתי חסר תקדים, פגיעה כלכלית שמוערכת במאות מיליוני דולרים, ולקיצוץ בשכרה של מנכ״לית החברה דאז, מריסה מאייר. נסיבות הפריצה ל-Yahoo! עדיין נמצאות תחת חקירה של ה-FBI. בנוסף, בשנת 2017 מתקפת הכופרה המכונה WannaCry פגעה בגופים ממשלתיים וציבוריים ב-130 מדינות ולפגיעה זמנית בבתי חולים ברחבי בריטניה. אירועים נוספים הם הפריצה והסחיטה של חברת HBO ערב השקת העונה השישית של סדרת הדגל של החברה ב-2016 ׳משחקי הכס׳, הפריצה והסחיטה של חברת Netflix ערב השקת הסדרה ׳כתום הוא השחור החדש׳, חברת Ashley Madison ועוד. אירועי הסייבר לא פסחו על ישראל, בשנים האחרונות, בין היתר נפלו קורבן ׳בנק יהב׳ לניסיון פריצה כמו גם חברת ישרכארט.
מוכנות לאירועי סייבר.
ככל שהמודעות לקיומם של משברי סייבר ולשכיחות הגבוהה שלהם גוברת, כך ארגונים רבים בוחרים להשחיז את המיומנויות של ההנהלה הבכירה שלהם כמו גם של עובדים. הדרך הנפוצה ביותר להתגוננות היא שכירה של שירותי חברות הגנת סייבר ולוחמת סייבר. עם זאת, מדובר בפתרון חלקי, שכן לא פעם האקרים מצליחים להערים על הטכנולוגיות אותן הן מפתחות. ממצאים מדאיגים מ-2016 מצביעים על כך ש-62% ממנהלי IT נוטים לא לדווח על אירועים להנהלה. נתון זה מעיד על הפער בין רמת המוכנות בכל הנוגע לשימוש באמצעים טכנולוגים לבין מוכנות ׳רכה׳ הקשורה במודעות, מיומנויות ותרגול. לכן, כיום, תפיסה שלמה של מוכנות עוסקת בתרגול הנהלות ועובדים, הכנת נוהלי עבודה סדורים, משחקי מלחמה עסקיים, צוותי תגובה וייעוץ. בין היתר התקינה האירופית, ה-GDPR, דורש מארגונים לקדם מיומנויות של מוכנות, כמו גם חברות ביטוח אשר מקשיחות את תנאי הפרמייה לביטוח סייבר.
צ'יף יישומים ישראל
צ'יף יישומים ישראל בע"מ היא חברת תוכנה ישראלית פרטית שהוקמה בשנת 1989, ושמתמחה בתחום הגיבוי, שחזור והצלת נתונים.
החברה נמנית עם החברות הראשונות בעולם שסיפקו שירותי Data Recovery - הצלת נתונים למערכות ממוחשבות כענף עיסוק עיקרי, ואף טבעה את המושג "הצלת נתונים" בעברית.
חברת צ'יף הייתה בין החלוצות בתחום שרידות המידע הממוחשב, והיא החברה הישראלית הראשונה אשר סיפקה שירותים ופתרונות להבטחת שרידות מידע והמשכיות השירות. כיום עיקר פעילות החברה הוא בתחום פיתוח תוכנה למניעת נזקי מידע ולגיבוי מערכות מחשב ונעשה ממשרדיה בנס ציונה.
שחזור נתונים.
שירות זה מסייע למשתמשי מחשב להשיב את עבודתם לאחר קרות נזק למערכת המחשב, שאינו מאפשר את אחזור הנתונים באמצעים רגילים. השירות ניתן פעמים רבות ללא תשלום או בתשלום סמלי בלבד.
תקשורת להמונים.
בשנת 1991 הייתה צ'יף מהחברות הפרטיות הראשונות בישראל שסיפקו שירותי תקשורת מחשבים באמצעות פריסה ארצית של רשת מערכות BBS שנקראה CICS, לפני עידן האינטרנט. החברה סיפקה שירותים אלו לציבור הרחב ללא תשלום או בתשלום סמלי בלבד. פעילות זו מומנה באמצעות פרסום מודעות וקישורים לאתרי חברות כדוגמת אנשים ומחשבים, פרי אינטרנשיונל ועוד, גישה זו לא הייתה מקובלת בשנים אלו. מתכנתים צעירים רבים עשו שימוש בשירותים אלו ללימוד תכנות והורדת קטעי קודי מקור ממקורות רבים בעולם. בין היתר פיתחה החברה את תוכנת הצ'אט הראשונה בעברית עבור אתר סנונית. אחד משיאי הפעילות היה העברת כל מאגר המידע של חברת בורלנד לשרתים בארץ וחלוקתו החופשית. פעילות זו מומנה על ידי החברה ונציגי בורלנד בישראל לטובת כלל הציבור.
תוכנות חופשיות.
צ'יף היא הראשונה בישראל לשווק מוצרי תוכנה בשיטת "נסה לפני שתקנה", והייתה הראשונה לייצג יצרן תוכנות שיתופיות אמריקאי בישראל במשך שנים רבות.
במהלך השנים פותחו על ידי החברה תוכנות רבות שחולקו לציבור הרחב כתוכנות חופשיות ושיתופיות, תוכנות אלו מופצות בכל רחבי העולם ככלי עזר, לטכנאים ואנשי מחשבים, למניעת תקלות ולזיהוי בעיות אובדן מידע בכלל ובדיסקים קשיחים בפרט. חלק מתוכנות אלו הפכו במהלך השנים למוצרי מדף.
מוצרי החברה.
עם מוצרי החברה נמנים מערכת התאוששות BOS, מערכות התאוששות לשרתי נובל, מערכות התאוששות למערכות הפעלה בסביבת אמת, מערכות אחזור מידע לסביבות יוניקס ומקינטוש, ומערכות השמדת מידע מידיות בתנאי שדה למערכות נישאות ומוטסות.
ניהול משבר
חמלקרת
חמלקרת (לעיתים מתורגם לעברית כ"עמלקרת") הוא שם תיאופורי פיניקי שמשמעותו "אחי-מלקרת" (הוא בעל צור).
אמל נסראלדין
אמל נסראלדין (בערבית: أمل نصر الدين; נולד ב-31 ביולי 1928) הוא פוליטיקאי דרוזי-ישראלי, חבר הכנסת לשעבר מטעם סיעת הליכוד (בשנים 1977–1988), מייסד ויו"ר בית יד לבנים הדרוזים, ואחד האישים המרכזיים בחברה הדרוזית במדינת ישראל.
ביוגרפיה.
אמל נסראלדין, שמשמעות שמו הפרטי בערבית – "תקווה", נולד בכפר דלית אל-כרמל כבנם הבכור של נסיב ושל סעידה ממשפחת נסר-אלדין. בצעירותו עבד כקבלן עבודות כריתת עצים, ובשלב כלשהו העסיק כ-200 עובדים; כמו כן פעל לגיוס גדוד דרוזי ובו כשבע מאות חיילים. הבסיס הכלכלי שעבודתו הכניסה לו העניק לו מעמד חברתי בסביבתו. אולם התנהגותו, שלא הייתה מסורתית, כדוגמת הבגדים שלבש וחלק מהתבטאויותיו, גררה עימותים שונים.
אבא חושי, ראש עיריית חיפה, העניק לו תפקיד בהסתדרות הכללית, הנוגע למגזר הדרוזי. במועצת דלית אל-כרמל כיהן כראש סיעה שישבה באופוזיציה, ובהמשך כסגן ראש המועצה; אמל היה שותף לחיבור הכפר דלית אל-כרמל לחשמל ולמים בשנת 1964, וכן להקמת מפעל "גיבור" לטקסטיל בדלית אל-כרמל, שסיפק עבודה לנשים דרוזיות בלבד. לפי המופיע באתר "יד לבנים הדרוזים", פעולה זו שיפרה את מעמד האישה בחברה הדרוזית.
בפעילותו עסק אף בענייני תרבות, דרך הקמת מועדונים, בהם נחשף הציבור הדרוזי לתרבות הסביבה.