הוא נישא לרוז בינואר 1988. חודשיים לפני מותו, ביקרו אותו בבית החולים שני בלשים בניסיון עקר אחרון לחלץ ממנו מידע על רציחות וונדרלנד. ג'ון הולמס מת מאיידס ב-13 במרץ 1988 בגיל 43. גופתו נשרפה מיד ואפרו פוזר בחוף אוקסנארד שבקליפורניה.
Pop up
פופאפ
חלון קופץ
פרסומות קופצות
כה אמר זרתוסטרה
שפרוואלד
שפרה וואלד
שפרה
קתדרלת אנדרו הקדוש (גלאזגו)
קתדרלת אנדרו הקדוש היא קתדרלה רומית-קתולית במרכז העיר של גלאזגו, סקוטלנד.
מאז הרפורמציה ב-1560 עד שנות ה-1600 המאוחרות, על פולחן רומי-קתולי היה להתבצע בחשאי. פולחן רומי-קתולי פומבי הורשה רק מ-1778. בסוף המאה ה-18, עקב זרם של מהגרים איריים לגלאזגו, נוצר צורך בכנסייה רומית-קתולית. לשם כך נבנתה כנסיית אנדרו הקדוש, שהושלמה ב-1817 ותוכננה בידי ג'יימס גילספי גרהאם (1776-1855). הכנסייה הציגה נוכחות מחודשת של הכנסייה הרומית-קתולית בעיר. ב-1805 היו רק כ-450 קתולים בגלאזגו, אך בעת שהכנסייה הושלמה היו יותר מ-3,000. העוינות לקתולים בעיר ניכרה היטב בזמן בניית הקתדרלה: המקומיים הרסו בלילה עבודות שהושלמו ביום, דבר שהוביל לכך שעל אתר הבנייה הוצבה שמירה. לעומת זאת, זרמים אחרים בנצרות תרמו להשלמת המבנה במחווה של אקומניזם לאור הקשיים שניצבו בבנייה. הכנסייה נהפכה לקתדרלה ב-1889, ושופצה בידי חברת פוגין את פוגין.
הקתדרלה נמצאת בגדה הצפונית של נהר קלייד ברחוב קלייד. היא בנויה בסגנון גותי ויכולה להכיל 2,000 מאמינים.
לקרוס
לקרוס (באנגלית: Lacrosse; תעתיק מיושן בעברית: להקרוס או לאקרוס) הוא ספורט קבוצתי, שבו השחקנים משתמשים במקל שבקצהו רשת, כדי למסור ולתפוס כדור גומי קשיח, במטרה להכניס אותו לתוך שער הקבוצה היריבה. במשחק על פי ארגון ה-MLL שעון הזריקות עומד על 30 שניות, ואילו על פי ארגון ה-NLL הוא עומד על 60 שניות. מקור המשחק בצפון אמריקה, והוא ספורט הקיץ הלאומי של קנדה (לצד הוקי קרח שהוא הספורט הלאומי של החורף).
בלקרוס גברים, בגרסתו העכשווית, משחקים בקיץ במגרש דשא או דשא מלאכותי. משחקים בכל קבוצה עשרה שחקנים - שלושה תוקפים, שלושה מגינים, שלושה קשרים ושוער. למשחק קיימת גם גרסה לאולמות או במגרשים פתוחים (Box Lacrosse) שמתאימה גם לעונת החורף, ואותה משחקים על דשא מלאכותי או משטח קשה באולמות הוקי קרח. גרסה זאת משוחקת עם שישה שחקנים (שוער וחמישה שחקנים בשונה ממשחק הלקרוס הרגיל, לקרוס שדה, הכולל שוער ותשעה שחקנים).
היסטוריה.
לקרוס הומצא על ידי ילידי צפון אמריקה והשם לקרוס נתן למשחק על ידי משקיפים צרפתיים. המשחק נחשף למערב, כאשר המסיונר הישועי הצרפתי, ז'אן דה ברבף (Jean-de-Brébeuf), צפה במשחק ב-1636, ואף הזכיר את המשחק בספרו "יחסי הישועיים" בסביבות 1640. ללקרוס באופן מסורתי היו ייעודים רבים, כולל יישוב סכסוכים ואימון לוחמים צעירים. לעיתים שיחקו את המשחק במגרש שאורכו יותר מקילומטר, משחק יכול היה להימשך לפעמים ימים, ובכל צד שיחקו 100 עד 1,000 שחקנים. עד המאה ה-19, התפתח הלקרוס למשחק פחות אלים, ומתיישבים צרפתיים החלו לשחק אותו. ב-1856 רופא שיניים קנדי, ד"ר ויליאם ג'ורג' בירס, הקים את מועדון הלקרוס של מונטריאול וב-1867 תיעד את חוקי המשחק, במסגרת תיעוד זה הוא קיצר את משך המשחק, וצמצם את מספר השחקנים לעשרה בכל צד.
לקרוס במשחקים האולימפיים.
באולימפיאדת סנט לואיס (1904) ובאולימפיאדת לונדון (1908) התקיים טורניר לקרוס. בסנט לואיס 1904, השתתפו 3 נבחרות, 2 נבחרות מקנדה ואחת מארצות הברית. בלונדון 1908 השתתפו שתי נבחרות, אחת מקנדה ואחת מבריטניה. באולימפיאדת אמסטרדם (1928) היה ניסיון להחזיר את הטורניר למשחקים האולימפיים ולכן נערך טורניר הדמיה בהשתתפות 3 נבחרות מארצות הברית, מבריטניה ומקנדה. איגוד הלקרוס העולמי מנסה להכליל את המשחק ברשימת ענפי הספורט של אולימפיאדת לוס אנג'לס (2028).
לקרוס בישראל.
איגוד הלקרוס הישראלי הוקם ב-2011 וכלל הקמת נבחרות וליגות לקרוס לגברים ולנשים. מאז הוקם האיגוד מתפתח הענף בהדרגה בישראל ושיאו הבינלאומי היה כשקיבל את אירוח אליפות העולם בלקרוס 2018 בנתניה בהשתתפות 46 נבחרות. ענף הלקרוס נכלל לראשונה בין ענפי הספורט במכביה העשרים שהתקיימה ב-2017. נתניה קיבלה את אירוח אליפות אירופה לנשים בלקרוס שהתקיימה ביולי 2019 בהשתתפות 16 נבחרות.
גברים.
ליגה.
ליגת הגברים בלקרוס נוסדה ב-2015. בעונת 2016 זכתה באר שבע באליפות הליגה הראשונה לאחר שניצחה את חיפה 10–11 במשחק שהתקיים ב-28 ביולי 2016.
ב-10 באוגוסט 2017 זכתה קבוצת באר שבע באליפות השנייה ברציפות לאחר ניצחון מוחץ 8–14 על אשקלון. השחקן המצטיין בטורניר הבוגרים היה מספר 23 מבאר שבע אריק פישר.
בעונת 2018 משחקות בליגת העל קבוצות מאשדוד, אשקלון, באר שבע, נתניה, קריית גת, שדרות ובליגה שנייה משחקות קבוצות מהרצליה, חיפה, כפר יונה, רמלה, שער הנגב, תל-מונד.
נבחרת ישראל.
הטורניר הבינלאומי הראשון בו השתתפה נבחרת ישראל בלקרוס, היה אליפות אירופה בלקרוס שהתקיימה באמסטרדם, הולנד ב-2012 וסיימה במקום שמיני.
אליפות העולם לגברים בלקרוס הראשונה בה השתתפה ישראל, היא האליפות שנערכה בדנוור, בקולורדו שבארצות הברית ביולי 2014 וסיימה את הטורניר במקום שביעי.
בספטמבר 2015 השתתפה לראשונה באליפות העולם בלקרוס באולמות, שהתקיימה בסירקיוז בניו יורק שבארצות הברית וסיימה את הטורניר במקום רביעי. גם באליפות העולם בלקרוס באולמות שהתקיימה בלאנגלי בקולומביה הבריטית בקנדה בספטמבר 2019, סיימה ישראל במקום הרביעי.
באליפות אירופה בלקרוס שנערכה בבודפשט, הונגריה מ-28 ביולי ועד 6 באוגוסט 2016 זכתה נבחרת ישראל במדליית כסף עם 7 ניצחונות והפסד אחד, אחרי נבחרת אנגליה שזכתה במדליית זהב עם 8 ניצחונות ולפני פינלנד אף היא עם 7 ניצחונות והפסד אחד. במשחק על מדליית הזהב הפסידה נבחרת ישראל לנבחרת אנגליה 6–7 המשחק היחיד אותו הפסידה הנבחרת.
נבחרת ישראל זכתה במדליית זהב באליפות אירופה בלקרוס באולם (Box lacrosse) שנערכה בפינלנד ביולי 2017 לאחר ניצחון במשחק הגמר על נבחרת צ'כיה (7-8).
באליפות העולם לגברים בלקרוס שנערכה במכון וינגייט נתניה ביולי 2018, בהשתתפות 46 נבחרות באליפות העולם הגדולה ביותר שהתקיימה בענף, סיימה נבחרת ישראל את הטורניר במקום שביעי.
נשים.
ליגה.
ב-2017 נוסדה ליגת הנשים בלקרוס בישראל. בעונתה הראשונה השתתפו ארבע קבוצות מאשקלון, באר שבע, קריית גת ונתניה.
נבחרת ישראל.
נבחרת הנשים של ישראל בלקרוס השתתפה לראשונה בגביע העולם לנשים בלקרוס שנערך באושאווה, אונטריו קנדה ביולי 2013 וסיימה את הטורניר במקום שמיני. בגביע העולם לנשים בלקרוס שנערך בגילדפורד, אנגליה ביולי 2017 סיימה נבחרת הנשים של ישראל בלקרוס במקום שישי וכך גם בגביע העולם ב-2022 שהתקיים בבולטימור, מרילנד ארצות הברית.
ב-2015 השתתפה לראשונה באליפות אירופה לנשים בלקרוס שהתקיימה בנימבורק בצ'כיה וסיימה את הטורניר במקום רביעי. נתניה אירחה את אליפות אירופה לנשים שהתקיימה ביולי 2019 בהשתתפות 16 נבחרות וסיימה את הטורניר במקום השני לאחר שפגשה בגמר את נבחרת אנגליה, אלופת שני הטורנירים האחרונים, והפסידה בו בתוצאה 7–10.
לאקרוס
דאודה דה דולומייה
דיידון סילבן גי טנקרד גְּרָטֵה דֵה דוֹלוֹמְייה (בצרפתית: Dieudonné Sylvain Guy Tancrède de Gratet de Dolomieu) הידוע אף כדֵאוֹדָה דֵה דוֹלוֹמְייה (Déodat de Dolomieu; 23 ביוני 1750 - 28 בנובמבר 1801) היה גאולוג, מינרלוג והרפתקן צרפתי. המינרל דולומיט נקרא על שמו.
ילדות ונעורים.
דולומייה נולד בכפר דולומייה, ליד העיירה טור-דה-פין, סמוך לעיר גרנובל שבמחוז איזר, בחבל רון-אלפ בצרפת, לאביו, המרקיז דה דולומייה ואמו, מרי-פרנסואז דה ברנז'ה, בנים למשפחת אצולה מקומית. במשפחתו היו 6 בנים ובת. עוד בינקותו צורף דולומייה למסדר אבירי מלטה. כילד הראה עניין במתרחש סביבו, ובמיוחד בעולם הטבע שמסביב לטירת המשפחה בהרי האלפים בדרום מזרח צרפת. בהיותו נער בן 12 נשלח, במסגרת המסדר אליו השתייך, לשרת על סיפונה של ספינת קרב. בגיל 19 הסתבך בדו-קרב על סיפון האונייה בה שירת, והרג את יריבו. אך בשל גילו הצעיר חנן אותו האפיפיור קלמנס השלושה עשר ולאחר תשעה חודשי מאסר יצא דולומייה לחופשי. את מאסרו בילה בעיר מץ, ושם נותר לאחר שחרורו. בעת מאסרו החל בלימודי המדעים, ולאחר שחרורו החליט להקדיש עצמו לעולם המדע.
הקריירה המינרלוגית המוקדמת.
ב-1775, בהיותו בן 25, פרסם תרגומים למחקריהם של אקסל פרדריק קרונשטדט, המינרלוג השוודי מגלה הניקל והטונגסטן, וטורברן אולוף ברגמן, כימאי שוודי, שבאותה תקופה פרסם את מחקריו שכללו את טבלאות האפיניות המפורטות ביותר שנודעו עד זמנו. כן פרסם מחקר עצמאי בנוגע להשפעת כוח המשיכה על גופים הנמצאים במרחקים שונים ממרכז כדור הארץ. מחקרים אלו הקנו לו שם, והוא התקבל כחבר שלא מן המניין באקדמיה למדעים בפריז. בעשר השנים שלאחר מכן, עד לתחילת המהפכה הצרפתית, נטל דולומייה חלק פעיל בפעילות האינטלקטואלית והמחקרית בצרפת ובאירופה כולה. הוא שמר על רשת ענפה של קשרים חברתיים, ועל אף שלא נישא מעולם, קנה לעצמו שם של חביב הנשים. בתקופה זו החלה ידידותו העמוקה עם פטרונו, הדוכס דה רושפוקו, שתהיה בעלת השפעה על חייו שלאחר מכן. בשנים שלאחר מכן נסע דולומייה ברחבי אירופה ועסק במחקר. הוא נסע לפורטוגל, לספרד, לסיציליה ולאיטליה, שם חקר את התפרצות הר הגעש אטנה. את מחקריו פרסם בשורת ספרים שזכו להכרה ולהערכה.