לוחם שמתקיים בו אחד מתנאים אלה זכאי להגנה מיוחדת מבחינה משפטית ומבחינות אחרות בנוגע למעשים שביצע במהלך הלחימה, או במקרה שנפל בידי אויביו. לדוגמה, אין מעמידים לוחם חוקי לדין במקרה שהרג או פצע אנשים מבין אויביו. במקרים רבים שבהם פעולות הלוחמה נתפסות כבלתי-לגיטימיות, מוטלת האחריות לכך על המדינה או הארגון שבשמו פועל הלוחם, ולא עליו באופן אישי. לכללים האלה יש יוצאי דופן המכונים פשעי מלחמה - אלה מקרים קיצוניים של פגיעה באנשים שנחשבים בלתי-לגיטימיים אפילו במצב של קרב או מלחמה, ואשר לוחם אמור להימנע מהם על אף הנסיבות. במקרים כאלה גם הלוחם עשוי לשאת באחריות אישית על מעשיו.
אם נפל בידי אויביו מסיבה זו או אחרת, זכאי הלוחם השבוי לתנאי כליאה הולמים בפיקוח ארגון הצלב האדום, לקשר שוטף עם קרובי משפחתו, והוא אמור להשתחרר מן המאסר בעת שמעשי הלוחמה נפסקו והוא חדל להיות איום על שוביו. מדינות רבות, בהן כאלה החתומות על אמנות ז'נבה, מקיימות את הכללים האלה באופן חלקי בלבד.
אמנת ז'נבה השלישית נחתמה על רקע מלחמת העולם השנייה, ונקודת המוצא שלה היא שהלוחמים משתייכים לצבאות סדירים. במקביל אליה, נחתמה אמנת ז'נבה הרביעית, שעניינה מעמדה של האוכלוסייה האזרחית בעת מלחמה או תפיסה לוחמתית. בעשורים האחרונים של המאה ה-20 התרבו פעולותיהם של ארגוני טרור, שלוחמיהם אינם מתאימים לקריטריונים המפורטים באמנה השלישית, ועל כן אין לראות בהם שבויי מלחמה. מצד שני, הם אינם אזרחים תמימים מהסוג שעליו התכוונה האמנה הרביעית להגן. על כן, בצל פעולותיהם הגוברות של ארגוני טרור שונים בעולם במחצית השנייה של המאה העשרים, וביתר שאת במאה ה-21, עלתה האפשרות ליצור קטגוריה שלישית - קטגוריית הלוחמים הבלתי חוקיים. קטגוריה זו לא זכתה להכרה בידי הקהילייה הבינלאומית, ולפי פסיקת בית הדין הפלילי הבינלאומי ליוגוסלביה לשעבר, יש לנהוג בלוחמים אלה כפי שנוהגים באזרחים שביצעו עבירות פליליות.
נשים לוחמות.
לאורך ההיסטוריה, נחשבה הלחימה לנחלתם של גברים בלבד. עם זאת, יש עדויות למקרים שגם נשים היו ללוחמות. בתנ"ך נזכרת דבורה הנביאה כמי שעודדה את ברק בן אבינעם לצאת למלחמה בסיסרא, והייתה לצדו במהלך הקרבות. במיתולוגיות, ידועות האלה היוונית אתנה, שנודעה כלוחמת מצטיינת, והאלה הקלטית סקתך, שהמציאה את אמנויות הלחימה. חתשפסות ואחותפ הראשונה נודעו כמלכות-לוחמות במצרים העתיקה. ארטמיסיה הראשונה מקאריה פיקדה על ספינות פרסיות במהלך מלחמת פרס יוון. האגדה מספרת שאחותו של הגנרל הפרסי אריוברזנס לחמה לצדו בקרב השערים הפרסיים. זנוביה הובילה את הפלמירים לניצחונות על הרומאים.
קהינה הנהיגה את הברברים למלחמה במוסלמים. יהודית המלכה כבשה את אתיופיה, וז'אן דארק הובילה את הצרפתים במלחמת מאה השנים. היו גם מספר נשים שהיו פיראטיות. ביניהן אן בוני, מרי ריד, גרייס או'מלי, והפיראטית היהודייה ג'יליאנה גולדשטיין.
בהיסטוריה המודרנית, ידועות נשים כחנה סנש וחביבה רייק שהתנדבו לצבא הבריטי במהלך מלחמת העולם השנייה כצנחניות שהופעלו באירופה, ואילו צביה לובטקין הייתה ממנהיגות מרד גטו ורשה. במהלך המאה העשרים אפשרו צבאות שונים גיוס נשים כלוחמות, בעיקר במדינות המערב כגון מדינות סקנדינביה, קנדה או שווייץ.
בישראל הוחל בגיוס נשים לתפקידי לחימה בשנות ה-90 של המאה ה-20, בעקבות בג"ץ אליס מילר ותיקון בחוק שירות ביטחון. נשים משרתות כלוחמות בחיל התותחנים, מערך ההגנה האווירית, חיל הגנת הגבולות (שבו גדוד קרקל), בחיל האיסוף הקרבי ושירתו גם בגדוד האב"כ של חיל ההנדסה הקרבית עד שנסגר.
לוחמים בצה"ל.
בצה"ל מונהגת הבחנה בין לוחמים, תומכי לחימה וחיילים ביחידות עורפיות (יחידות מטה). לפי הבחנה זו נקבעים שכרם החודשי ומענק השחרור הניתנים להם. ההבחנה נעשית על-סמך ההכשרה הצבאית והתפקיד אותו הם ממלאים בפועל.
מערך כוחות הלחימה בצה"ל מתחלק לפי הזרועות:
חיילי יחידות חיל הרגלים, חיל השריון, חיל התותחנים, חיל ההנדסה הקרבית, חיל האיסוף הקרבי, צוותי האוויר, חטיבת החילוץ הקרבית ומערך ההגנה האווירית של חיל האוויר, חיל הים ויחידות מיוחדות אחרות נחשבים ללוחמים רק בתנאי שתפקידם "קרבי" במהותו. דהיינו, רק אם תפקידם כולל הפעלת אלימות נגד האויב בעת מלחמה או קרב. זאת בעוד שחבריהם ליחידה, שהם אנשי חימוש, תחזוקה וכו', נחשבים תומכי לחימה.
אות השירות המבצעי מוענק הן ללוחמים והן לתומכי לחימה, ובלבד ששהו ארבעה חודשים לפחות באזור מבצעי. אותות מערכה מוענקים לפי המצוין בתקנה הספציפית הממסדת את הנהגתם, בדרך-כלל לכל חייל ששירת בצה"ל בתקופת מלחמה — בין אם כלוחם ובין אם בתפקיד עורפי.
בספטמבר 2017 החליט הרמטכ"ל גדי איזנקוט לערוך רפורמה בסטטוס הלוחם ולהגדירו באופן הבא לפי שלבים:
הססטוס "לוחם חוד" מעניק הטבות נוספות ייחודיות ובלעדיות לנושאים אותו, היחידות בהן מוגדרים כחוד הם חיל הרגלים, חיל ההנדסה הקרבית, חיל השריון, חיל התותחנים, חיל האיסוף הקרבי ולוחמה אלקטרונית בחיל הקשר והתקשוב , צוותי אוויר, צוותי עזר אוויר, שייטת 3, פלגות הבט"ש בחיל הים
, כוחות מיוחדים וקומנדו.
דינאמו זאגרב
קרואטיה זאגרב
קרואטיה זגרב
דינמו זגרב
דינאמו זגרב
Dangerously In Love
פ.ס.ו איינדהובן
הדומה
ליקוויד טנשן אקספרימנט
ליקוויד טנשן אקספרימנט (Liquid Tension Experiment) הוא מיזם פרוגרסיב מטאל/פרוגרסיב רוק/פיוז'ן אינסטרומנטלי שהוקם ביוזמת מתופף להקת דרים ת'יאטר לשעבר, מייק פורטנוי. ארבעת חברי הלהקה ידועים בעיקר בזכות פעילותם בלהקות שונות ובקריירות הסולו. הבסיסט טוני לוין פעל בלהקת קינג קרימזון (וגם היה נגן אולפן לאמנים כמו ג'ון לנון, פיטר גבריאל, פינק פלויד ורבים אחרים), חברי הלהקה האחרים ג'ון פטרוצ'י, מייק פורטנוי וג'ורדן רודס ידועים כחברי להקת דרים ת'יאטר וכן בזכות פרויקטים אחרים בהם היו מעורבים לחוד.
היסטוריה.
המיזם החל כאשר מייק פורטנוי הזמין את הקלידן ג'ורדן רודס והבסיסט טוני לוין להצטרף אליו למיזם, ובהמשך לתפקיד הגיטריסט גייס פורטנוי את ג'ון פטרוצ'י, חבר נוסף בלהקת דרים ת'יאטר. על פי פורטנוי, הבחירה המקורית הייתה דיימבאג דארל, אך האחרון לא יכול היה להצטרף בשל התנגשויות בין לוחות זמנים. בהמשך, הצטרף אף ג'ורדן רודס ללהקה דרים ת'יאטר.
ליקוויד טנשן אקספרימנט הוציאה שני אלבומים, Liquid Tension Experiment ו-Liquid Tension Experiment 2 בחברת התקליטים Magna Carta. במהלך השנים הפכו שני אלבומים אלה לאהובים על מעריצי פרוגרסיב ברחבי העולם. בנוסף ניגנה הלהקה במספר הופעות חיות בניו יורק, פילדלפיה ולוס אנג'לס.
חלק מיצירות המיזם, או ריפים מסוימים, משולבים עד היום בהופעות חיות של Dream Theater, כמו "Acid Rain" מההופעה Live Scenes from New York או "Instrumedley", מה-DVD - Live at Budokan.
מייק פורטנוי הצהיר במספר ראיונות בעבר, שלא יהיה אלבום שלישי לפרויקט, מכיוון שרוב מחברי המיזם נמצאו דאז בהרכבה של דרים ת'יאטר והחומרים עשויים היו להיות דומים. למרות זאת, תמיד יכולות להיות הופעות חיות עם אותו הרכב. אולם, בנובמבר 2020 פרסמו חברי ההרכב כי הם בתהליכי עבודה על אלבום שלישי שיצא במשך 2021. ב-22 בינואר פורסם וידאו יצירה A Passage of Time שתיכלל באלבומה החדש של ההרכב, אשר יצא לאור ב-16 באפריל ונקרא Liquid Tension Experiment 3.
מוסקה
מוסקה (בערבית: مُسَقَّعَة (תעתיק מדויק: מֻסַקַּעַה, תרגום: מקורר), ביוונית: Μουσακάς, בטורקית: Musakka) היא תבשיל חצילים מהמטבח הבלקני והמטבח המזרח תיכוני, האופייני במיוחד ליוון, ולטורקיה וללבנט.
גרסאות.
הגרסה היוונית, שהיא גרסת המוסקה המוכרת ברחבי העולם, כוללת שכבות בשר בקר או כבש קצוץ, ושכבות חצילים ועגבניות פרוסים, הנאפים בציפוי רוטב לבן. הגרסה היוונית הסטנדרטית כוללת שלוש שכבות. השכבה התחתונה היא פרוסות חציל מטוגנות בשמן זית. השכבה האמצעית היא בשר כבש קצוץ עם בצל, שום, עגבניות קצוצות, עשבי תיבול (כמו אורגנו וטימין) ותבלינים (קינמון, פלפל שחור). השכבה העליונה היא גבינה ברוטב בשמל. את השכבות מרבדים בתבנית משומנת ואופים עד להזהבת החלק העליון. אין צורך באפייה רבה שכן השכבות התחתונות כוללות מרכיבים שבושלו כבר קודם. ניתן לוותר על החמאה שברוטב הבשמל או להחליפה בשמנת. במדינות בלקניות אחרות משתמשים בפודינג ביצים במקום ברוטב בשמל. לעיתים קרובות זורים על התבשיל גבינה מגורדת או פירורי לחם.
בשונה מהגרסה היוונית, הגרסה הטורקית אינה מורכבת בשכבות. היא מכילה חצילים מטוגנים, פלפלים ירוקים, עגבניות, בצל ובשר קצוץ. לצידה מוגש ג'אג'יק (מאכל מבוסס יוגורט, דומה לצזיקי) ופילאף. ישנן גם גרסאות עם קישואים, תפוחי אדמה וגזר.
בארצות ערב, מוסקה היא סלט מבושל שמרכיביו העיקריים הם חצילים ועגבניות, המוגש לרוב קר כמתאבן. בגרסאות של מקדוניה, בולגריה, סרביה, בוסניה, מונטנגרו ורומניה תפוחי אדמה מחליפים את החצילים.
גרסאות שונות מבושלות ללא רוטב או כוללות ירקות נוספים. ביוון מוסיפים לעיתים לחצילים גם קישואים, תפוחי אדמה מבושלים למחצה או פטריות מטוגנות. בתקופת ההתנזרות מבשר (מסיבות דתיות) אופים גרסה צמחונית של מוסקה שאין בה בשר או רוטב בשמל, חצילים קצוצים מחליפים בה את הבשר הקצוץ ומכילה גם רוטב עגבניות ופירורי לחם.
גרסאות מוסקה טבעוניות יכללו לרוב בשמל מבוסס משקה סויה ותערובת בולונז מבוססת סויה.
אכיאיה
טה חוסיין