במרבית המקרים, טריטוריות מגדירות שטח רציף, הנהנה מאוטונומיות מסוימת מבחינה שלטונית. דוגמאות לכך הן הטריטוריות הצפוניות של קנדה, וכן שטחים אוטונומיים שאינם מוגדרים כמדינה בארצות הברית (בעבר - שטחים שהיו מצויים ממערב לארצות הברית במהלך התפשטותה מערבה; כיום - האיים פוארטו ריקו שבים הקריבי וגואם שבאוקיינוס השקט). עם זאת, השימוש במונח 'טריטוריה' יכול להתייחס גם לשטחים המצויים בריבונותה של מדינה מסוימת, אך אינם מהווים חלק רצוף משטחה. דוגמה לכך היא צרפת, שבריבונתה נמצאים בין השאר המחוזות/טריטוריות ראוניון, גיאנה הצרפתית, ומרטיניק וכן הטריטוריות של נורווגיה, רוסיה, ארגנטינה וארצות הברית ביבשת אנטארקטיקה.
ספרות זולה 6
Greatest Hits (אלבום של אליס אין צ'יינס)
Greatest Hits הוא אלבום האוסף השני של להקת הגראנג' אליס אין צ'יינס. הוא כולל עשרה שירים שכולם יצאו כסינגלים. ב-2006 יצא אלבום אוסף כפול ומקיף יותר בשם The Essential Alice in Chains.
גאורג סל
גאורג סל (בהונגרית: Széll György או George Szell; 7 ביוני 1897 - 30 ביולי 1970) היה מנצח ומלחין יהודי-הונגרי. הוא זכור כיום בעיקר בתקופת כהונתו הארוכה כמנצחה של תזמורת קליבלנד, משנת 1946 עד 1970 ובהקלטות של הרפרטואר הקלאסי המקובל, שעשה עם תזמורת קליבלנד ועם תזמורות אחרות. נאמר על גאורג סל, שמכל המנצחים היה לו "השרביט המחודד ביותר", משום שהתזמורות שלו התבלטו בדיוק של נגינתן.
קורות חיים.
סל נולד בבודפשט, אבל גדל בווינה. הוא למד בווינה ובלייפציג אצל אזביוס מנדיצ'בסקי (וכן, לתקופה קצרה, אצל מקס רגר). ריכרד שטראוס מינה אותו לעוזרו באופרה המלכותית של ברלין, משם המשיך למספר כהונות ניצוח ברחבי אירופה: בברלין, שטרסבורג (שם החליף את אוטו קלמפרר בתיאטרון העירוני), פראג, דרמשטאדט, דיסלדורף וגלאזגו, לפני שנעשה מנצח ראשי, בשנת 1924, של האופרה הממלכתית של ברלין (שהחליפה בינתיים את האופרה המלכותית). בשנת 1930 ניצח סל לראשונה בארצות הברית, על תזמורת סנט לואיס.
סל היה בארצות הברית כאשר פרצה מלחמת העולם השנייה, והוא נשאר והשתקע שם. משנת 1942 עד 1946 היה מנצח קבוע במטרופוליטן אופרה בניו יורק. בשנת 1946 התאזרח בארצות הברית וקיבל את משרת המנצח הראשי (מנהל מוזיקלי) של תזמורת קליבלנד. הוא החזיק במשרה זו עד מותו, בשנת 1970. מייחסים לו את העלאת קרנה של תזמורת קליבלנד, שהייתה תזמורת אזורית ברמה סבירה, לרמה בינלאומית. מסוף שנות החמישים עד מותו של סל נחשבה התזמורת לאחת המשובחות בעולם. לא זו בלבד שסל לקח את התזמורת למסעות שנתיים אל קרנגי הול ולחוף המזרחי, הוא אף הוביל אותה למסעותיה הבינלאומיים הראשונים באירופה, בברית המועצות, באוסטרליה וביפן.
סל יצר קשרים טובים עם תזמורת הקונצרטחבאו באמסטרדם, שם היה מנצח אורח תדיר, וכן הרבה להופיע בפסטיבל זלצבורג. בשנות חייו האחרונות שימש גם כיועץ מוזיקלי לפילהרמונית של ניו יורק.
עבודתו של סל כמלחין ידועה פחות. נוסף לכתיבת יצירות מקוריות, עיבד את רביעיית המיתרים מס' 1 של סמטנה, "מתוך חיי", לתזמורת.
אליטליה
אליטליה (באיטלקית: Alitalia) הייתה חברת התעופה הלאומית של איטליה. החברה נחשבה לחלק משותפות סקאיי טים. שמה הוא הלחם של המילה ali (באיטלקית: "כנפיים") עם שם המדינה איטליה.
תולדות החברה.
החברה נוסדה בשנת 1946 והחלה בטיסות סדירות בשנת 1947. בשנת 1957 התאחדה החברה עם חברת לאי שפעלה גם היא מרומא.
בנובמבר 2003 זיעזעה החברה את השוק האיטלקי כאשר הודיעה על כוונתה לקיצוצים משמעותיים, ובהם פיטורים של 2,700 עובדים, במהלך שלוש שנים, כחלק מארגון כלכלי מחודש, לקראת מיזוג אפשרי עם אייר פראנס הצרפתית ו-KLM ההולנדית.
בספטמבר 2004 נקלעה החברה לקשיים הכלכליים המשמעותיים ביותר בתולדותיה, כאשר לפי דברי ההנהלה לא היה באפשרות החברה לשלם משכורות ל-5,000 מעובדיה. החברה קיבלה סיוע משמעותי בהלוואות מממשלת איטליה.
במשך שנתיים התנהלו מגעים עם מספר חברות תעופה במטרה למכור את אליטליה אך אלה לא צלחו. באוגוסט 2008 פשטה החברה רגל. מיד לאחר הליך פשיטת הרגל העניקה ממשלת איטליה לתאגיד הבנקאי האיטלקי אינטסה-סאו פאולו מנדט לגייס קבוצת משקיעים איטלקיים במטרה לרכוש את חברת התעופה ולהפריט אותה תוך שמירתה כחברה איטלקית. מטרת ממשלת איטליה בפעולה זו הייתה למנוע מחברות תעופה זרות להשתלט על חברת התעופה הלאומית האיטלקית, נושא שהיה אחת מהנקודות העיקריות בקמפיין הבחירות של ראש ממשלת איטליה, סילביו ברלוסקוני, בבחירות לראשות ממשלת איטליה שהתקיימו באפריל 2008. אינטסה-סאו פאולו גיבש קבוצת משקיעים מקרב החברות המובילות באיטליה, בהן הבנק עצמו, קבוצת ריבה (מיצרני הנחושת הגדולים בעולם), פיאג'ו, פירלי, קבוצת בנטון ועוד. קבוצת משקיעים זו הקימה את תאגיד CAI - Compagnia Aerea Italiana במטרה לרכוש ולהפעיל את אליטליה תחת הנהלתם ובעלותם.
עם תום הליך פשיטת הרגל, הודיע באופן רשמי תאגיד CAI כי בכוונתו לרכוש את אליטליה. בספטמבר אישרה ממשלת איטליה את המכירה בסכום שעמד של כ-1.2 מיליארד אירו שמחצית ממנו יועד לתשלום חובות אליטליה על ידי CAI. משקיע מרכזי בקבוצת המשקיעים שהקימה את CAI היה קרלו טוטו, הבעלים של חברת התעופה האיטלקית השנייה בגודלה אייר ואן, שבמסגרת הסכם הרכישה סיכם עם ממשלת איטליה על מיזוג אייר ואן עם אליטליה. מיד לאחר המכירה החלו חברות התעופה לופטהנזה ואייר פראנס-KLM במגעים עם CAI במטרה לרכוש חלק ממניות אליטליה ובסופו של דבר נקנו 25% מהמניות על ידי אייר פראנס-KLM. החברה החדשה החלה לפעול ב-13 בינואר 2009.
ביולי 2010 הכריזו אליטליה, אייר פראנס-KLM ודלתא איירליינס על ברית משותפת בתחום הטיסות הטרנס-אטלנטיות, המאפשרת לארבע החברות להפעיל במשותף כ-250 טיסות טרנס-אטלנטיות מדי יום דרך בסיסי הפעולה המרכזיים שלהן ברומא, פריז, אמסטרדם ואטלנטה תוך שיתוף פעולה הדוק בין החברות.
ביוני 2014 פורסם כי חברת התעופה מאבו דאבי איתיחאד איירווייז, מתכננת לרכוש 49% ממניות אליטליה.
ב-23 בפברואר 2011 הודיעה אליטליה, בשיתוף הרשות האיטלקית לתעופה אזרחית, על יצירת עלון הוראות בטיחות בטיסה, ראשון מסוגו בעולם, הכתוב בכתב ברייל ומציג דמויות תבליט תלת ממדיות. עלון זה יכנס לשימוש בכל טיסות החברה לטובת נוסעיה העיוורים.
ב-2 במאי 2017 הודיעה החברה על פשיטת רגל. זו הפעם השנייה בעשור האחרון שבה החברה נקלעה להליך המשפטי, שבא להגן עליה בפני נושיה ובמטרה לאושש את פעילותה.
עובדי החברה דחו תוכנית קיצוצים נרחבת בהיקף כולל של כ־2 מיליארד יורו שגיבשה ההנהלה בהצבעה שנערכה ב-2 במאי בקרב העובדים.
התפרקות החברה וסיום הפעילות.
במהלך אוגוסט 2021 הודיעה החברה לארגון התעופה הלאומי על הפסקת פעילות החברה החל מחודש ספטמבר של אותה שנה. בהתאם להודעה זאת, הפסיקה החברה את מכירת הכרטיסים העתידית וסגרה את מוקד ההזמנות שלה באיטליה וברחבי אירופה. מרבית צי המטוסים נמצא בבעלות פרטית של החברה אך חלק מצי המטוסים לא שולם במלואו לבואינג. חברת אייר פראנס הגישה בקשה לרכישת חלק ממטוסי הבואינג רחבי הגוף אך טרם התקבלה החלטה בנושא. החברה סיימה את פעילותה ב-15 באוקטובר 2021.
חברת ITA הפכה לחברת הדגל הלאומית של איטליה.
צי המטוסים.
צי המטוסים של החברה נכון לפברואר 2021:
מחלקות השירות.
בשנת 2010 הציגה אליטליה שינוי במבנה מחלקות הנסיעה, אשר כיום מחולקות לארבעה:
פעילות החברה בישראל.
בשנות ה-50 של המאה ה-20 הפעילה החברה שלוש טיסות שבועיות בין ישראל ואיטליה, כשאחת מהן ביצעה עצירת ביניים באתונה. בשנת 1960 החלה החברה לספק אוכל כשר לנוסעיה לפי דרישה, לאחר שהייתה החברה היחידה שפעלה בישראל שלא סיפקה אוכל כשר. בתחילת שנת 1961 הייתה החברה לראשונה שהפעילה טיסה סדירה מישראל בשבת. בשנת 1962 קיימה החברה חמש טיסות שבועיות בין ישראל ואיטליה. בשנת 1964 הוגדל מספר הטיסות השבועיות לשבע.
נכון לפברואר 2020 הפעילה החברה 4 טיסות יומיות בקו בין נמל התעופה לאונרדו דה וינצ'י ברומא לנמל התעופה בן-גוריון, וטיסה יומית עונתית לנמל התעופה הבינלאומי אתונה-אלפתריוס וניזלוס.
Live (אלבום של אליס אין צ'יינס)
Live הוא אלבום הופעה של להקת הגראנג' אליס אין צ'יינס, שיצא בשנת 2000.
זהו אלבום ההופעה היחיד של הלהקה, מלבד האלבום האקוסטי Unplugged. הוא כולל שירים מתוך הופעות שהתקיימו בסיאטל, דאלאס, גלאזגו, נגויה (יפן), סנט לואיס (מיזורי) וקנזס סיטי (מיזורי).
סטפן הקדוש
אית&quot;ן
אית"ן (ראשי תיבות של "איתור נעדרים") הוא מערך איתור נעדרים בצה"ל.
היסטוריה.
צוות לאיתור נעדרים הוקם לראשונה במהלך מלחמת יום הכיפורים על ידי חיל האוויר במטרה לאתר צוותי אוויר נעדרים שמטוסם הופל. הצוות שהתארגן בענף בטיחות טיסה במפקדת חיל האוויר, הוקם ביוזמתו ובפיקודו של שלמה בן אלקנה שהיה אז קצין בממשל הצבאי בעזה. בן אלקנה היה בעל ניסיון באיתור נעדרים, ובין היתר איתר לאחר מלחמת ששת הימים את קברו של גיבור ניל"י אבשלום פיינברג, שנעדר מאז מלחמת העולם הראשונה.
הצלחת צוות בן אלקנה באיתור צוותי האוויר הנעדרים ברמת הגולן ובסיני ממלחמת יום הכיפורים הובילה להרחבת המשימות גם לאיתור נעדרי צה"ל אחרים. בשיא פעילותו מנה צוות בן אלקנה כ-120 איש. לאחר המלחמה הוקמה בחיל האוויר יחידת אית"ן 5701 בכפיפות לראש להק כוח אדם. היחידה התמקמה בכנף 15 ובן אלקנה היה למפקדה הראשון. הגם שהיחידה הייתה בכפיפות לחיל האוויר, היא הופעלה כיחידה מטכ"לית בידי מחלקת נפגעים באכ"א.