מפלגת מצ"ד התמודדה גם בבחירות המקומיות בירושלים בשנת 1983 יחד עם הרשימה הדתית המקומית תדי"ר וזכתה במושב אחד במועצת העיר.
אליזבת, ניו ג'רזי
ראומטולוגיה
ראומטולוגיה היא התחום הרפואי העוסק באבחון ובטיפול במחלות הקשורות במפרקים, ברקמות רכות וברקמות חיבוריות (הקרויות מחלות ראומטיות). מקור המונח ראומטולוגיה במילה היוונית ראומה, שפירושה "משהו שזורם כמו נהר, או כמו נחל" ומהסיומת לוגיה, שמשמעותה חקר. הראומטולוגיה מהווה תת-התמחות ברפואה פנימית וברפואת ילדים.
הגורמים למחלות ראומטיות הם על פי רוב בעיות במערכת החיסונית: כל המחלות הראומטיות הגדולות הן מחלות אוטואימוניות. לכן רוב סוגי הטיפולים מתבססים על מחקרים רפואיים בנושא החיסון ועל ההבנה המשתפרת של היסודות הגנטיים של הפרעות ריאומטיות. ייתכן שבעתיד הטיפולים יכללו גם ריפוי גני. טיפולים המבוססים על רפואה מבוססת ראיות במחלות ריאומטיות, מסייעים לחולי ראומטיזם (שיגרון) לקיים אורח חיים תקין.
ראומטיזם (שיגרון).
ראומטיזם הוא מושג כללי שמתאר כל הפרעה המלווה בכאב ומשפיעה על מערכת התנועה בגוף, כולל מפרקים, שרירים, רקמות חיבוריות, רקמות רכות מסביב למפרקים ולעצמות. המונח ראומטיזם משמש גם לתיאור חום ראומטי, שמשפיע על שסתומי הלב. אולם בספרות הרפואית נעשה שימוש במונחים ספציפיים לתיאור הפרעות ראומטלוגיות, כמו דלקת מפרקים שיגרונית (ראומטויד ארטריתיס), דלקת חוליות מקשחת (אנקילוזינג ספונדיליטיס), שיגדון (גאוט) ולופוס (זאבת אדמנתית מערכתית) וכך הלאה.
ראומטלוגיה היא תחום התמחות רפואי שנמצא כעת בצמיחה ומוכר בכל העולם. התמחות זו מתקדמת במהירות ומתבססת היטב, באמצעות תוכניות התמחות מאורגנות. המונח "ראומטולוג", המתאר רופאים העוסקים בראומטולוגיה, הוא כיום מונח מבוסס היטב ושגור בקרב הקהילה הרפואית, אף על פי שאינו מתואר במילוני שפות מבוססים.
מתחילת המאה ה-21 צובר תאוצה סוג טיפול חדש, המכונה טיפול ביולוגי ומשמש לטיפול בחולים הסובלים ממחלות כרוניות וממחלות שגורמות למומים במפרקים. חלק גדול מהחולים בדלקת מפרקים שגרונית (ראומטויד ארתריטיס), כ־70% על פי מחקרים מסוימים, יכולים להחלים כיום בזכות הנהגת הטיפולים הביולוגיים.
ראומטולוג.
ראומטולוג (יועץ ראומטולוג) הוא רופא מומחה בתת-התחום הרפואי המכונה ראומטולגיה, הוא מחזיק בתואר דוקטור ברפואה (M.D), או בתואר דוקטור באוסטיאופתיה (O.D). התמחות בתחום זה דורשת ארבע שנים של לימודי הסמכה או ארבע שנים בבית ספר לרפואה וכן התמחות. מספר השנים הנדרשות להתמחות משתנה ממדינה למדינה בהתאם לדרישות אותה המדינה. ראומטולוגים הם רופאים פנימאים, רופאים כלליים, או רופאי ילדים, שמתמחים בהתמחות נוספת ועוסקים באבחון ובטיפול בדלקות מפרקים ובמחלות אחרות הקשורות למפרקים, לשרירים ולעצמות. ראומטולוגים רבים גם מבצעים מחקרים למציאת גורמים וטיפולים טובים יותר למחלות אלו, שגורמות לנכויות ולפעמים אף למוות. שיטות הטיפול מבוססות על מחקרים מדעיים, כיום הראומטולגיה מתבססת במידה רבה על רפואה נסמכת הוכחות.
ראומטולוגים מטפלים בארתריטיס – דלקת מפרקים, במחלות אוטואימוניות (מחלות חיסון עצמי) מסוימות, במחלות של מערכת השרירים והשלד המלוות בכאב ובאוסטיאופורוזיס – דלדול עצם. קיימים יותר מ-200 סוגים של מחלות כאלו, ביניהן דלקת מפרקים שגרונית (ראומטויד ארטריתיס), שיגרון ניווני (אוסתאוארתיריטיס), שיגדון (גאוט), זאבת (לופוס), כאבי גב, דלדול העצם (אוסטאופורוזיס) ודלקת הגידים והרצועות (טנדיניטיס). חלק מהמחלות הללו יכולות להיות חמורות מאוד וקשות לאבחון ולטיפול. הם מטפלים בבעיות של רקמות רכות הקשורות למערכת השלד והשרירים ובסוגי ספורט שקשורים לבעיות ברקמות הרכות. ההתמחות משלבת גם פיזיותרפיה, ריפוי גופני ושיקום של נכים ומוגבלים. כמו כן, משולבות בהתמחות תוכניות לחינוך מטופלים וריפוי בעיסוק.
ברחבי העולם קיימים ארגונים בינלאומיים רבים שמייצגים את הראומטולוגים. הקולג' האמריקאי לראומטולוגיה (ACR), איגוד הראומטולוגים המומחים (ARHP), הליגה האירופאית למלחמה בראומטיזם (EULAR), ליגת האגודים לראומטולגיה באסיה ובאוקיינוס השקט (APLAR) והליגה הבינלאומית של איגודי הראומטולוגיה (ILAR), הם הארגונים הבינלאומיים העיקריים שהוקמו ומארגנים פעילויות רבות הקשורות להתמחות זו. מטרת הארגונים הללו היא לקדם ולחזק את תחום הריאומטולוגיה ברחבי העולם. יתרה מזאת, ישנם אגודים ומכללות לראומטולוגיה שיש בהם נציגים ריאומטולוגים מכל מדינה בעולם. ראומטולוגים הם רופאים שמתמחים במחלות ראומטיות.
מחלות.
המחלות שמאובחנות ומטופלות על ידי הראומטולוגים כוללות בין היתר:
אבחון.
מלבד תשאול מקיף לגבי ההיסטוריה הרפואית, קיימות שיטות נוספות לאבחון, חלקן קלות יחסית לביצוע, ומבוצעות באמצעות בדיקה גופנית, חלקן מסובכות יותר ובדרך כלל דורשות ראומטולוג, או רופא מומחה מתחום אחר.
בדיקה גופנית.
להלן שיטות אבחון שניתן לבצע במהלך בדיקה גופנית רגילה.
טיפול.
רוב המחלות הראומטיות מטופלות באמצעות משככי כאבים, תרופות נוגדות דלקת ללא סטרואידים (NSAID), סטרואידים (במקרים קשים), תרופות שמשנות את מהלך המחלה הראומטית ומאטות את קצב התקדמותה (DMARD), נוגדנים חד שבטיים, כמו אינפליקסימאב ואדאלימומאב, ורצפטור TNF מסיס אתאנרספט ומתוטרקסט - למקרים מתונים עד חמורים של דלקת מפרקים שגרונית. טיפולים באמצעות סוכן ביולוגי ריתוקסימאב (טיפול בתאי אנטי B) מאושרים כעת לטיפול בדלקת מפרקים שגרונית עיקשת.
חולים הלוקים בדלקת מפרקים שגרונית לעיתים קרובות זקוקים לטיפול ארוך טווח ורב תחומי. הטיפול מותאם אישית לצורכי המטופל ולאופן בו הוא מגיב לתרופות וליכולת של הגוף שלו לסבול אותן.
במקביל לטיפול התרופתי ניתן לשלב טיפול בריפוי בעיסוק לצורך ניתוח ההתנהלות היומיומית וקבלת המלצות לתפקוד נכון, הנחיות לשימור אנרגיה ושמירה על המפרקים (ארגונומיה), התאמת אביזרי עזר ושימוש בהם, התאמת סדי מנוחה במידת הצורך וזיהוי של הרגלי חיים שאינם מיטיבים לגוף החולה והמלצות על תחליפים. כל זאת במטרה לשמור על אורח חיים תקין והשתתפות בחברה על אף המחלה ותוך התחשבות בתסמיניה, ובכך לנסות למנוע הידרדרות במצבם הגופני של החולים.
טיפולי פיזיותרפיה, לעיתים רבות חיוניים להתמודדות עם מחלות ראומטיות שונות.
מחקר מדעי.
לאחרונה, גופי מחקר גדולים החלו לעסוק ברקע של מחלות חיסון עצמי (מחלות אוטואימוניות), שהן הגורם למחלות ראומטיות רבות. גם בתחום האוסטאואימולוגיה נבדקים יחסי הגומלין בין המערכת החיסונית, המפרקים והעצמות. כמו כן, נערכים גם מחקרים אפידמיולוגים (חקר מגיפות) וניסויים של תרופות. מחקרים מדעיים על טיפולים ביולוגיים וניסויים קליניים על נוגדנים חד שבטיים הוסיפו מימד חדש לטיפול הרפואי במחלות הקשורות בדלקות מפרקים.
פקודת IF
פקודת Goto
יוסף כצנלסון
יוסף כצנלסון (1 באוגוסט 1896 - 2 בינואר 1940) היה ממנהיגי התנועה הרוויזיוניסטית בשנות ה-30, מפקד בתנועת בית"ר ואחד ממנהיגיה, מראשוני אנשי "ברית הבריונים" וממקימי האצ"ל. היה פעיל מרכזי בארגון העפלת "עליית אף על פי", שארגנו התנועות הרוויזיוניסטיות, ואף קיבל את התואר "שר העפלה" של אותה תנועת עלייה והקדיש את חייו עד יום מותו למבצע זה. הוא נפטר בוורשה בתקופת מלחמת העולם השנייה.
קורות חיים.
נעוריו.
יוסף כצנלסון נולד בבוברויסק שברוסיה הלבנה, לניסן וזלדה. אבי המשפחה עסק בסחר עצים ובעסקי ספנות והיה גם פעיל בחיי הציבור של הקהילה היהודית. יוסף היה הצעיר באחים. היו לו שלושה אחים: שמואל הבכור, ראובן (אביהם של שר המשפטים לשעבר שמואל תמיר ושל מועמדת פרס נובל לשלום שולמית כצנלסון) ואברהם (מחותמי מגילת העצמאות), ושתי אחיות, רחל (שהייתה לימים אשת נשיאה השלישי של מדינת ישראל, זלמן שזר) ופרידה. בצעירותו למד בחדר מתוקן בבוברויסק, ולמד בגימנסיות ממשלתיות בסנדומיז' שבפולין ובעיר הולדתו.
כצנלסון נעצר על ידי הבולשביקים למשך כמה חודשים, ואף עמד להיות מוצא להורג, לאחר שהבריח את בני משפחתו, ביניהם אלמנת האח שמואל וחמשת ילדיה, אל מחוץ לגבולות רוסיה. מששוחרר מהכלא, עבר כצנלסון לפולין ומשם לווינה, שם ספג את מיטב התרבות האירופית, למד היסטוריה ופילוסופיה באוניברסיטת וינה. בווינה סיים את בית הספר הגבוה למסחר וכלכלה לאומית ועמד על פרשת דרכים, כשלרשותו חודשים אחדים, אותם החליט לנצל לשם ביקור בארץ ישראל.
עלייתו לארץ והצטרפותו לרוויזיוניסטים.
כצנלסון לא היה ציוני מבטן ומלידה. בנעוריו, בשנות העשרים שלו, לאחר המהפכה הסובייטית, לא נתפשה נפשו לציונות. הציונות החלוצית הקיבוצית, זו של כיבוש העבודה, או ציונות רוחנית של אחד העם, או ציונות מעשית של מפלגות השמאל, לא הציתו את דמיונו.
כצנלסון לא התלהב במיוחד מן העובדה, שיהודים נעשים לעובדי אדמה, כיוון שבעיניו לא זו צריכה להיות המטרה אשר למענה, יש לשוב לארץ ישראל, למרות המאמץ הגדול הנדרש לכך.
במשך זמן רב לא החשיב כצנלסון את עצמו כציוני. הוא עלה ארצה בעקבות קרוביו שהיו פעילים ציונים, וכאן בארץ הוסיף לראות עצמו כלא-ציוני. תחילה סבר שהציונות אינה אלא תנועה של שתדלנות וסוציאליזם, ואלה עוררו בנפשו דחייה. לאחר שהוברר לו דבר קיומה של ציונות אחרת, מיד החל לראות את עצמו כציוני. כצנלסון הצטרף לעבוד בחברת "סולל בונה" ושם היה עד לשיטות ניהול ועבודה כושלות. הוא היה משוכנע כי המשק היהודי, כפי שהוא מתנהל על ידי ראשי מפלגות הפועלים, לא יוכל להתפתח ולקלוט המונים.