בשנת 1968 הפיקה הלהקה תוכנית חדשה, שהושפעה מהאופוריה שלאחר הניצחון במלחמת ששת הימים. יורם טהרלב ואבי קורן כתבו במיוחד ללהקה את רוב השירים בתוכנית, הטקסטים היו רוויי פטריוטיות, וגם הלחנים והעיבודים של יאיר רוזנבלום סימנו את אותה רוח. את התוכנית ביים דני ליטאי ועיבד רוזנבלום, שעבד באותה שנה עם רוב הלהקות הצבאיות על מנת לחזק את צה"ל בפיקוד המרכז, הים והנח"ל. התוכנית נקראה "איפה המרכז?", על שם אחד השירים שכתב טהרלב, בו נאמר כי מכיוון שצה"ל כבש שטחים (עם רמיזה לרמת הגולן, רצועת עזה, סיני והירדן), יש צורך לבדוק מחדש בפיקוד מרכז "איפה המרכז". בתוכנית הופיעו הלהיטים "קום לך אל נינווה" (יורם טהרלב/אלונה טוראל), "גבעת התחמושת" (יורם טהרלב/יאיר רוזנבלום), ו"איזה ערב יפה" (לאה נאור/נורית הירש). השיר "גבעת התחמושת" היה הזמנה מיוחדת של במאי התוכנית דני ליטאי מטהרלב, לכתוב שיר על חטיבת הצנחנים; טהרלב בחר להתבסס על ראיונות של חיילים מהחטיבה שחזרו מהקרב על הגבעה ושהופיעו בעיתון "במחנה", ואחרי כל ארבעה בתים הוסיף קטע קצר מתוך ראיון של חייל אחר. שירים נוספים כללו ביצוע מחודש לשיר "העיקר להיות בריא" (חיים חפר/סשה ארגוב), "דובר צה"ל מודיע", "הנהג שלנו חבר'מן", "גמאל וחוסיין" (פרודיה על שיחת טלפון בין גמאל עבד אל נאצר לבין חוסיין, מלך ירדן), "אני ואתה" (על אישה שמחכה שבן זוגה יחזור מהמלחמה בגולן) ועוד. כוכבי התוכנית והתקליט היו דודו זכאי, קובי רכט, איריס יוטבת, נירה גל, יפה אדלמן, חיליק צדוק, יעל שפיצר ועוד. התוכנית הייתה מהמוצלחות של להקת פיקוד המרכז.
ההרכב של התוכנית "איפה המרכז?" התפרק לאחר מספר חודשים, מאחר שחבריו העדיפו להופיע בבמות בידור מרכזיות בארץ ומסיבות שונות בוטלו הופעות באזורים מרוחקים כמו סיני. אלוף הפיקוד רחבעם זאבי החליט על פירוק הלהקה, פיזור חברי הצוות (היחיד שנשאר הוא גדעון אמיר), והבאת זמרים ושחקנים חדשים לתוכנית חדשה. התוכנית הבאה נקראה "רד אלינו לבקעה" (1969), ובין חבריה היו דני וסלי, שלמה בראבא, ניצה שאול, עמרי ניצן, דורון סלומון, גליה ישי, אפרת לביא ושם טוב לוי. גיוון הקולות בין חבריה הלהקה ניכר במיוחד בשירים "ארץ המרדפים", "רד אלינו לבקעה" ו"כמה שמש". לתוכנית נכתבו שירים על ידי יורם טהרלב, חיים חפר, נעמי שמר ועוד; הלחנים היו בעיקר של יאיר רוזנבלום וסשה ארגוב. הבמאי נותר דני ליטאי והמעבד היה רוזנבלום. מבין שירי התוכנית התפרסם הלהיט "שנינו מאותו הכפר", שכתבה והלחינה שמר, בביצוע סולו של דני וסלי. לתוכנית יצא תקליט אריך נגן מסחרי עם 13 שירים בעיבודים של רוזנבלום, בהם הלהיטים "אהבה ים תיכונית" שכתבה רימונה דינור, "ארץ המרדפים" (חיים חפר, רוזנבלום), "כמה שמש" (תרגום של יורם טהרלב לשיר של הביטלס), "מגע ידך", "רד אלינו לבקעה" ו"המלווה" שהיה סולו של שלמה בראבא. ארבעה שירים נוספים בתוכנית היו פרודיה על סרטים מוכרים; חלק זה נקרא "מועדון הסרט הטוב" (מילים של יורם טהרלב ולחנים של סשה ארגוב), וכיכבה בו ניצה שאול, שגם חיקתה במסגרת זו צ'ארלי צ'פלין. השירים היו "סיסי", "טנגו ולנטינו", "הבלתי מאושרים" ו"צ'ארלי צ'פלין", שהפך ללהיט ואף צולם לקליפ בו נראות שאול ובנות הלהקה שרות ובורחות משוטר שרודף אחריהם, נקלעות לסיטואציות מצחיקות ומביכות ובמרכז התמונה גרי אקשטיין שליווה בכינור. על פי דרישת אלוף הפיקוד, עברו חיילי הלהקה קורס צניחה במיוחד בשביל צילומי הקליפ "שירו של צנחן". קליפים נוספים שצולמו הם "שנינו מאותו הכפר" ו"בכי תמרורים", והם שודרו בטלוויזיה.
שנות ה-70.
בשנת 1970 הפיקה הלהקה את תוכניתה ה-18, שנקראה "ליד הירדן". חברי ההרכב כללו את מרבית חברי התוכנית הקודמת, והצטרפו אליה חברים נוספים כמו שלומית אהרון ומיקה בשן. רוזנבלום המשיך לעבד את תוכניות הלהקה, ובתוכנית זו שם דגש על כלי התזמורת וסגנונותיהם השונים. בתוכנית הופיעו הלהיטים "תחת עץ האקליפטוס" (חיים חפר/יאיר רוזנבלום), שני ביצועי סולו של שלומית אהרון: "יש לי אהוב בסיירת חרוב" (חיים חפר/יאיר רוזנבלום) ו"הימים האחרים" (חיים חפר/דובי זלצר), וכן השירים "פלשתים עליך שמשון" (שצולם לקליפ בחוף ים בקיסריה עם תפאורות תנ"כיות), "הצנחנים באים", "שמש בגבעון דום" ועוד. בסוף 1970 עזבו את הלהקה ניצה שאול, אפרת לביא ואתי שילוני, והחברים החדשים המשיכו באותה תוכנית.
ב-1971 לא הפיקה הלהקה תוכניות או תקליטים. בפיקוד המרכז התמקדו בשנה זו בהרכבים "שלישיית פיקוד מרכז" ו"צוות הווי חטיבת הצנחנים", שהפיקו תוכנית משותפת בשם "אחריי לצנחנים". התוכנית כללה את הלהיטים "מקפלות המצנחים", "צליל גיטרות", "היום היום" (סולו של דורית ראובני), "יש פרחים" ו"ציפור בגשם". בשנת 1972 התאחדו שני ההרכבים מחדש ללהקת פיקוד מרכז, והעלו את התוכנית "שר מי ששר אחרון". מצוות הווי צנחנים הגיעו אלי גורנשטיין, נאוה ברוכין, יעקב מנדל, רונית אופיר, אורי שבח, יגאל קוטאי שהחליף את לואי להב כמפקד הלהקה, ומשלישיית פיקוד מרכז היו דורית ראובני, עוזי חיטמן וגיא יפה ובלהקה השתתפה גם אסתר חיות. בתוכנית החדשה נכללו הלהיטים "האיש מן הבקעה" (חיים חפר/מוני אמריליו), "מודה אני לפניך", "מסביב למדורה" (נתן אלתרמן/יאיר רוזנבלום), "שבחי החושך" ו"הארץ שלי", שאת כולם שרה סולו דורית ראובני. שירי התוכנית יצאו על גבי תקליט.
לאחר מכן השתחררו מצה"ל חלק מחברי הלהקה, והאחרים המשיכו להופיע בצוות חדש שהוקם לאחר פרוץ מלחמת יום כיפור, על מנת לבדר חיילים בשטח, "צוות הווי פיקוד מרכז". הצוות הפיק את התוכנית והתקליט "פרצופים צוחקים". למרות הירידה בפופולריות הלהקות הצבאיות, בהופעות והוצאת התקליטים באותה שנה, בשל המלחמה הקשה, הוציאו חברי צוות הווי פיקוד מרכז תקליט בעקבות התוכנית. בתוכנית שרה סולו הזמרת רוחמה רז את השיר "אי שם בבקעה". שיר נוסף בתוכנית היה שיר מתורגם מהביטלס, "אין בגני שקדייה". הצוות פעל שנה אחת.
ב-1974 הפיקה הלהקה את תוכניתה ה-20, "וזוהי רק ההתחלה", בה כיכבו השחקנים בני נדלר וצפריר קוכונובסקי. בתוכנית בלטו השירים "כשנחזור", "שלום לך אפריקה", "נתגבר יחדיו" (גרסה עברית לשירם של הביטלס "We Can Work It Out"), "וזוהי רק ההתחלה" (נעמי שמר) ו"ארץ אחרת". שנה מאוחר יותר, ב-1975, הוקם מחדש צוות הווי הצנחנים והפיק תוכנית חדשה שנקראה "בארץ אהבתי", עם רוחמה רז וזמרים נוספים. בין שיריה היו "בארץ אהבתי השקד פורח", "צלילי גיטרה", "למה לא", "אגדת שלושה וארבעה", "כנפיים של צנחן", ו"לכל אחד ירושלים", וגם שירים נוספים שלא זכו לפרסום רב ויצאו על תקליט אריך נגן. זו הייתה אמורה להיות התוכנית האחרונה של רוחמה רז בצבא, אך היא הוחתמה לשנה נוספת בצבא הקבע, והשתתפה בצוות הווי פיקוד מרכז שהוקם מחדש. הצוות הוציא תקליט ב-1976 שנקרא "צוות הווי פיקוד מרכז עם רוחמה", ובו המשיכה לשיר סולו, בלהיטים "ההר הירוק תמיד" ו"בזכותם". זה היה התקליט האחרון שהוציאו בפיקוד מרכז בעשור זה.
התוכנית הבאה הייתה "שירי ירושלים" ב-1977, במסגרת צוות הווי בפיקוד מרכז, שמנה בין היתר את יואל לרנר ששר סולו את הלהיט "שומר החומות" (דן אלמגור, בני נגרי). רק השיר הזה ושני שירים נוספים מתוך התוכנית ("מה אומרות עיניה", "אמא שלחתני לשוק") הוקלטו לתקליטי שדרים, אך לא לשוק המסחרי.
ב-1978 מונה הרמטכ"ל רפאל איתן שטען כי הלהקות כבר לא משמשות לייעודן המקורי - לעודד חיילים לאחר הקרב. בתקופת כהונתו פורקו להקת פיקוד מרכז והצוותים שפעלו בה ובפיקודים אחרים.
שנות ה-80 ואילך.
ב-1985 הוקמו מספר להקות צבאיות מחדש, בהן להקת פיקוד המרכז, שהפיקה את תוכניתה ה-21, "בשערייך יריחו". בתוכנית בלטו השירים "יא ליל" (קובי לוריא), "את עיניך שא מזרחה" (יורם טהרלב/אורי קריב), "נאהב" (מיכאל אלדר/אורי קריב), ו"מכתב קטן" (דני רובס), והשתתפו בה דוד ד'אור, מירון מינסטר, רועי ששון וסיגי חזמה.
שנה לאחר מכן הופקה תוכניתה ה-22 של הלהקה, "ילדי 67", וכן יצא תקליט באותו שם. בתוכנית כיכבו אלון אופיר, דוד ד'אור ורועי ששון. בין השירים בלטו הלהיטים "בן-גוריון" (יורם טהרלב/יאיר רוזנבלום), "ילדי 67" ו"נגן אקורדיאון" (יורם טהרלב/אורי קריב).
באפריל 1989 נעצרו תשעה מחברי הלהקה בחשד לעישון חשיש. התשעה הודו במעשה, ונשפטו לעונשי מאסר בפועל של בין 15 יום לשישה חודשים.
ב-1989 הוקם צוות הווי פיקוד מרכז והיה לצוות ההווי היחידי שפעל בצה"ל בשנות ה-80, מלבד חמש הלהקות הגדולות. הצוות הקליט שני שירים לרדיו: "עומד על הקו רקיע", ו"סיפור אגדה" שכתבה חמוטל בן זאב על פי דברים שנשא מפקד חטיבת הצנחנים באותם ימים.
בתחילת שנות ה-90 הוקמה מחדש להקת פיקוד מרכז. הבימוי הופקד בידי איקה זהר שביים שתי תוכניות: "כשהאריה צוחק" ו"הפז"מ דופק" שזכו להצלחה מרובה ביחידות צהל והופיעו כ-280 פעם כל אחת, שירי התוכנית"כשהאריה צוחק" הוקלטו כקלטת אך לא הוקלטו כתקליט. המנהל המוזיקלי של ההפקה הראשונה היה יאיר רוזנבלום, השירים נכתבו על ידי אבי קורן, איקה זהר, אלדד זיו ויוסי אשדות. הלחינו יאיר רוזנבלום, בעז שרעבי, חגי אלקיים ורועי זו-ארץ. את התוכנית כתבו במשותף יוסי אשדות ואיקה זהר, על העיבודים הופקדו ערן מיטלמן, וגיל פלדמן. בהפקה השנייה הוחלף יאיר רוזנבלום בחגי אלקיים כמנהל מוזיקלי. בין חברי הלהקה היו עידן אלתרמן, גלית גיאת, דדי זהר, השיר היחיד שהקליטה הלהקה לרדיו הוא "זה השיר שלך" שאת מילותיו כתב אבינועם קורן כמתנת מפעל חיים לחברו מתקופת להקת הנחל יאיר רוזנבלום,