לאחר שנהרסה הכנסייה כליל בבליץ, נבנה במקום ב-1967 בית הספר למקהלות בסגנון ברוטליסטי מודרני. מגדל הכנסייה נבנה מחדש כפי שהיה, דבר היוצר ניגוד בין המגדל הבנוי בסגנון בארוק לבין מבנה בית הספר המודרניסטי.
הכסף בראייה מאקרו כלכלית
כנסיית סנט ברת'ולומיו הקטנה
כנסיית סנט ברת'ולומיו הקטנה (באנגלית: St Bartholomew-the-Less) היא כנסייה אנגליקנית בסיטי של לונדון שבאנגליה. זוהי הכנסייה הרשמית של בית החולים סנט ברת'ולומיו והיא נמצאת בשטחו.
היסטוריה.
הכנסייה הוקמה בשנת 1123 בשם "הקפלה של הצלב הקדוש" בקרבת מיקומה הנוכחי, אליו הועברה ב-1184. בזמן הרפורמציה הפכה הכנסייה לכנסייה של בית החולים הסמוך וקיבלה את שמו. סיומת שמה "הקטנה" באה להבחינה מהכנסייה הסמוכה - כנסיית סנט ברת'ולומיו הגדולה.
מגדל הכנסייה וקצהה המערבי נבנו במאה ה-15. שניים משלושת פעמוני הכנסייה ניצוקו בשנים 1380 ו-1420, והם ומנגנון הפעמונים המקורי (העתיק ביותר בסיטי) עדיין פועלים במגדל השעון של הכנסייה. פנים הכנסייה שופץ ב-1793 על ידי ג'ורג' דאנס הצעיר, ומבנה הכנסייה שופץ על ידי תומאס הארדוויק ב-1825. הארדוויק החליף את קורות הגג שהעלו רקב במהלך השנים בגג הנתמך בקורות ברזל.
הכנסייה ניזוקה במהלך הבליץ במלחמת העולם השנייה, אך שוקמה ונבנתה מחדש בשנת 1951.
מקרו-כלכלה
מקרו-כלכלה הוא ענף של תורת הכלכלה החוקר את המשק הכלכלי כולו, ולא של יחידות בו, כמו צרכנים, יצרנים או משקי בית. המקרו-כלכלה עוסקת בחקר תופעות הגאות והשפל הכלכליים, בקביעת גודלו של התוצר המקומי, היקף התעסוקה והאבטלה, במדידת שינויים ברמת המחירים הממוצעת, במאזן תשלומים ובצמיחה כלכלית. זאת לעומת תחום המיקרו-כלכלה, העוסק בניתוח פעילותם של פרטים במשק, כגון צרכנים, יצרנים ומגזרים. המקרו-כלכלה מאפשרת בחינה וניתוח של משתנים כלכליים אשר בעזרתם ניתן להשפיע בצורה זו או אחרת על מטרות של מדיניות כלכלית כגון צמיחה, יציבות מחירים, תעסוקה מלאה, ומאזן תשלומים קביל וריאלי.
התפתחות התאוריה המקרו-כלכלית.
עד שנות ה-30 של המאה ה-20, מרבית הניתוחים הכלכליים התרכזו בתחום המיקרו-כלכלה, בתחום הפרטני, ולכלכלה ברמה המשקית התייחסו כמצרף של פרטים. בעקבות השפל הגדול שהאפיל על כלכלת התקופה, ולאחר פיתוח הרעיון הסטטיסטי של הכנסה לאומית ותוצר לאומי, החל תחום המקרו-כלכלה להתרחב. רעיונותיו של ג'ון מיינרד קיינס, אשר השתמש במודל של ביקוש מצרפי כדי להסביר את תנודות התפוקה והאבטלה, היוו השפעה חזקה במיוחד על פיתוח תחום זה.
אחד האתגרים אשר עמדו בפני כלכלנים בתקופה זו היה לגשר בין המודלים של המיקרו-כלכלה ואלה של המקרו-כלכלה. מודלים של התנהגות מקרוכלכלית (כגון פונקציית התצרוכת), שהתבססו על המיקרו-כלכלה, פותחו על ידי כלכלני-מקרו בתחילת שנות ה-50. אחד הכלכלנים הבולטים הוא הכלכלן ההולנדי ג'אן טינברגן אשר פיתח מודל מקרוכלכלי לאומי מקיף ראשון מסוגו עבור הולנד. לאחר מלחמת העולם השנייה, יישם טינברגן את המודל על ארצות הברית ועל הממלכה המאוחדת. המודל המקרוכלכלי הגלובלי הראשון, פרויקט "LINK" של שותפות וורטון לחיזויים כלכליים, יוזם בתחילה על ידי לורנס קליין. על עבודה זו קיבל קליין פרס נובל לכלכלה בשנת 1980.
בשנות ה-70 העלו תאורטיקנים דוגמת רוברט לוקאס ספקות לגבי תקפותם של מודלים מקרוכלכליים קיינסיאנים, בטענה שהם לא התבססו על הנחות לגבי התנהגות כלכלית של פרטים. עקב הספק שנוצר, פותחה הכלכלה הנאו-קיינסיאנית אשר הציגה בכלליות מודלים מיקרוכלכליים על מנת לתמוך בפיתוח רעיון המקרו-כלכלה שלהם. עם זאת, ישנם קיינסיאנים המתנגדים לרעיון זה, על פיו יסודות המיקרו-כלכלה חיוניים, אם המודל שימושי בצורה אנליטית.
גישות אנליטיות.
קיימות שתי גישות מסורתיות בתחום המקרו-כלכלה: הכלכלה הקיינסיאנית, המתמקדת בביקוש, והכלכלה הנאו-קלאסית, המתמקדת בהיצע. אף אחת מהן, אינה יכולה להתעלם לחלוטין מההיבט האחר - זוהי שאלה של דגש בלבד. מרבית האסכולות ברורות למדי בגישתן.
היאבוסה
היאבוסה (ביפנית: はやぶさ, "בז נודד"; כונתה גם MUSES-C) היא גשושית של סוכנות החלל היפנית ששוגרה ב-9 במאי 2003 על גבי משגר יפני מדגם M-V. הגשושית פעלה באמצעות מנוע יונים שהוא מנוע חשמלי הפועל בדחף נמוך תוך שחרור יוני קסנון. מטרתה של היאבוסה הייתה לנחות על האסטרואיד איטוקוואה שהוא אחד מהאסטרואידים קרובי ארץ, ליטול דגימה מפני השטח שלו ולשוב לכדור הארץ. ב-13 ביוני 2010 חזרה הגשושית לכדור הארץ והנחיתה קפסולה שהכילה את הדגימה שנאספה.
האסטרואיד איטוקאווה נע במסלול אקסצנטרי סביב השמש: בנקודה הקרובה ביותר לשמש (פרהיליון) הוא נמצא במרחק 0.953 יחידות אסטרונומיות ובנקודה הרחוקה ביותר (אפהיליון) הוא נמצא במרחק 1.6947 יחידות אסטרונומיות מהשמש. בכך הוא חוצה את מסלול כדור הארץ (שהוא, כהגדרה, יחידה אסטרונומית אחת).
ב-12 בספטמבר 2005 הגיעה היאבוסה לאסטרואיד איטוקאווה במרחק 20 קילומטרים. בצילומים שצילמה נראו אזורים של גבעות וכן שטח מישורי, שעליו היא תנסה לנחות. ב-12 בנובמבר היאבוסה התקרבה למרחק של 55 מטר מהאסטרואיד על מנת לשחרר נחתת זעירה (במשקל של 591 גרם) בשם מינרווה (על שם האלה הרומית מינרווה), שנועדה לקפץ על גבי האסטרואיד ולחקור אותו. עקב תקלה הגשושית התרחקה מהאסטרואיד והנחתת שוחררה ממרחק גדול מדי ופספסה את האסטרואיד.
ב-21 בנובמבר 2005 נחתה הגשושית על האסטרואיד, שהתה על פניו חצי שעה אך לא הצליחה להפעיל מנגנון ירייה על פני הקרקע שאמור היה לגרום לאבק לעלות למכשירי האיסוף שעליה, והיא המריאה שוב למסלול חניה. ב-26 בנובמבר 2005 הגשושית נחתה שנית על האסטרואיד ולמרות שמנגנון הירייה נכשל שוב, הגשושית כן הצליחה לאסוף דגימות מזעריות של אבק, שנכנס למכשירי האיסוף בעקבות הנחיתה עצמה.
מפעילי הגשושית לא היו בטוחים באותו זמן אם אכן נאסף אבק כלשהו. לפי התכנון המקורי, בקיץ 2007 הייתה אמורה קפסולה ובה הדגימה לצנוח על כדור הארץ ולפתור את החידה, האם היא אספה דגימה אם לאו. אך עקב תקלות נוספות, לרבות נתקי תקשורת עם הגשושית, שנפתרו במהלך שנת 2006, הגשושית החמיצה את חלון הטיסה שלה לכדור הארץ ולפיכך נאלצו אנשי סוכנות החלל היפנית להציב אותה במסלול הקפה נוסף סביב השמש, ולהחזירה לכדור הארץ רק ביוני 2010. ב-13 ביוני נחתה הקפסולה באזור צבאי סגור באוסטרליה הדרומית, משם נשלחה ליפן.
בבדיקת הדגימה שהוחזרה, התברר כי הגשושית אכן הצליחה לאסוף מעט אבק מהאסטרואיד. בחינת כ-1,500 גרגירי אבק מהדגימה שנאספה גילתה כי מקורם באופן וודאי מהאסטרואיד איטוקאווה. מניתוח הדגימה החוקרים שיערו כי האסטרואיד היה בעבר חלק מאסטרואיד גדול יותר, וכי האבק שנאסף היה מונח על פני הקרקע שלו במשך שמונה מיליון שנים.
כנסיית סנט אנדרו שליד ארון הבגדים
כנסיית סנט אנדרו שליד ארון הבגדים (באנגלית: St. Andrew-by-the-Wardrobe) היא כנסייה אנגליקנית ברחוב המלכה ויקטוריה בסיטי של לונדון שבאנגליה, בסמוך לתחנת בלקפריירס.
היסטוריה.
הכנסייה נזכרת לראשונה בתיאור משנת 1170 אולם קרוב לוודאי שנוסדה קודם לכן. במהלך המאה ה-13 הייתה הכנסייה חלק מטירת ביינארד - מגורי משפחת המלוכה באותה עת. ב-1361 העביר אדוארד השלישי ממצודת לונדון למבנה הסמוך לכנסייה את ארון הבגדים המלכותי - מחסן הבגדים הייצוגיים, השריונות, והכתר המלכותי. הכנסייה קיבלה את שמה בשל מבנה זה.
הן ארון הבגדים המלכותי והן הכנסייה נשרפו כליל בשרפה הגדולה של לונדון. הכנסייה נבנתה מחדש לפי תכנונו של סר כריסטופר רן (אחת מ-51 הכנסיות שתכנן לאחר השריפה). הכנסייה היא הפשוטה בכנסיות שתכנן והקמתה נשלמה בשנת 1695.
הכנסייה נהרסה בשנית במהלך הבליץ במלחמת העולם השנייה. רק הקירות החיצוניים ומגדל הכנסייה נותרו עומדים. היא שוקמה ונחנכה מחדש בשנת 1961.
הכנסייה היא ניגוד לבנייני האבן מסביבה, בשל קירות הלבנים האדומות שלה. רוב עיטורי פנים הכנסייה נהרסו במהלך הבליץ, ולכן עוטרה בעיטורים רבים שהובאו מכנסיות אחרות שנהרסו. מקורה של שבשבת הכנסייה בכנסיית סנט מייקל באסישו שנהרסה ב-1900.
ויליאם שייקספיר נהג להתפלל בכנסייה כשעבד בתיאטרון בלקפריירס הסמוך. לזכרו מוצב בכנסייה שלט זיכרון.
דרוהוביץ'
דרוהוביץ' (באוקראינית: Дрогобич, בפולנית: Drohobycz, ביידיש: דראָביטש - דרהאביטש)
היא עיר באוקראינה בחבל לבוב, הנמצאת בגליציה ההיסטורית. אוכלוסייתה מנתה ב-2005 כ-77 אלף איש.
תעשיות העיר כוללות זיקוק נפט, כימיקלים, מטלורגיה ועיבוד מזון.
היסטוריה.
העיר הוזכרה לראשונה כחלק מנסיכות רוס של קייב בערך במאה ה-10 לספירה, ובשנים 1377–1382 העיר הוגדרה כחלק מנסיכות ווהלין יחד עם הערים חלם ולבוב הגדולה.
בזמן מרד חמלניצקי בשנת 1648 הסתערו הקוזאקים על העיר, מרבית הקהילה הפולנית כמו גם היהודית והקתולית האוקראינית נרצחו. חלקם הצליחו לשרוד כאשר נמלטו למגדל הפעמון שלא נכבש.
בשנת 1772, עקב חלוקת פולין, עברה דרוהוביץ' לידי האימפריה האוסטרו-הונגרית. לאחר מלחמת העולם הראשונה, העיר הועברה לפולין. בספטמבר 1939 העיר צורפה לאוקראינה הסובייטית, כאשר שטחי פולין חולקו בין גרמניה הנאצית וברית המועצות. באותה שנה דרוהוביץ קיבלה מעמד של מרכז מחוזי.
ב-30 ביוני 1941, עם הפלישה הנאצית לברית המועצות, העיר נכבשה על ידי גרמניה הנאצית, ובהמשך, אוכלוסייתה היהודית הושמדה. ב-6 באוגוסט 1944 שוחררה העיר מהכיבוש הנאצי על ידי כוחות החזית האוקראינית הרביעית.