בוכנה הידראולית היא התקן המשתמש בלחץ של נוזל, ברוב המקרים שמן, על מנת לדחוף גליל שמבצע עבודה מכנית. משאבת שמן מזרימה שמן בלחץ אל הבוכנה. כתוצאה מלחץ השמן, מוט הבוכנה שבגליל נע קדימה או אחורה.
רצוי לנקז אוויר במערכת, כי אוויר הוא גז הניתן לדחיסה ואילו שמן הוא נוזל שלא נדחס. אוויר הכלוא בשמן ולא נוקז עשוי לגרום לתופעה הנקראת קוויטציה.
יש בוכנות המקבלות את אספקת השמן ממשאבה ממונעת ויש בוכנות המקבלות את אספקת השמן שלהן ממשאבה ידנית (מגבה של רכב- ג'ק, לדוגמה).
משאבה ידנית מסתמכת על חוק פסקל שקובע שלחץ הנוזל שווה בכל חלקיקי הנוזל. כוח המופעל על בוכנה קטנה (1) מתורגם לתנועת נוזל בגליל הצר (3), במכל (5), בגליל הרחב (4) ולתנועת הבוכנה הגדולה (2). הבוכנה הקטנה מניעה כמות קטנה של נוזל בעזרת שטח קטן של הבוכנה. כמות הנוזל הזו, מתחלקת על פני שטח גדול יותר בבוכנה הגדולה - שתנוע לאט יותר אך בעוצמה רבה יותר. נוצרת כאן הכפלת כוח, אך לגובה קטן. אם שטח הגליל הקטן הוא A ושטח הגליל הגדול הוא S, אזי מחוק פסקל והגדרת הלחץ נובע ש
הנאמר לעיל לא סותר את חוק שימור האנרגיה שכן אם דחפנו את הבוכנה הקטנה מרחק h אזי סך הכול הזזנו נפח של formula_3 ומאחר שהנוזל (לפי ההנחה) איננו דחיס, הבוכנה העליון תעלה מרחק H כך שהנפח מתחתיה יהיה formula_4. מכאן נובע ש formula_5 ולכן
כלומר, העבודה שמבצעת הבוכנה שווה לעבודה שהושקעה עליה.
דוגמה מספרית.
קוטר הבוכנה הקטנה הוא 4 סנטימטר, המשקל המופעל עליה הוא קילוגרם (קג"כ) אחד, והיא נדחפה 20 סנטימטר כלפי מטה. קוטר הבוכנה הגדולה הוא 8 סנטימטר. חישוב: שטח הבוכנה הקטנה הוא: סמ"ר 12.56=2²×π. שטח הבוכנה הגדולה הוא: סמ"ר 50.24 =4²×π .היחס בין הבוכנות הוא 50.24/12.56, כלומר: 4. ולכן, הכוח יוכפל פי 4, ויהיה אפשרי להרים בעזרתה 4 קילוגרם. אבל, הבוכנה הקטנה דחפה 12.56×20 סמ"ק, כלומר: 251.2 סמ"ק. זה יתבטא בבוכנה הגדולה בעליה של 251.2/50.24 סנטימטר, כלומר, עליה של 5 סנטימטר.
לסיכום, הכלל הוא: הכוח יוכפל כמו היחס בין רדיוס הבוכנות בחזקת 2. והבוכנה השנייה תעלה כמה שירדה הבוכנה הראשונה חלקי יחס זה (אם היחס בין רדיוס הבוכנות בחזקת 2, הוא 4 במקרה זה: 4= 4²/2², אז הבוכנה תעלה בפי 4 כוח, אך רק ברבע מהגובה).
סוגים שונים של בוכנות לשימושים שונים.
דוגמאות למכונות המשתמשות בבוכנות הידראוליות:
מגבלות.
נפח חלל-2 וחלל-4 אינם זהים גם אם הבוכנה בדיוק במחצית תנועתה, כי מוט הבוכנה מקטין במעט את נפח החלל ואת שטח הבוכנה. לדבר זה יש השפעה על מהירות סגירת הבוכנה, שגבוהה ממהירות פתיחתה. מכיוון שהמשאבה מזרימה כמות שמן זהה בזמן נתון ועקב כך מהירות מילוי החלל גבוהה יותר.
לדבר זה אין חשיבות רבה כאשר מדובר על צמ"ה, כי אין הבדל, מבחינה מעשית, אם הבוכנה תיסגר קצת יותר מהר. אך בהיגוי של מכונית, אם ישתמשו בבוכנה כזו לשם הזזת זרועות ההיגוי, תגרם תופעה שנקראת היגוי לא סימטרי, כי לצד אחד, יסתובבו הגלגלים מהר יותר. כדי להתגבר על בעיה זו משתמשים בבוכנה לכל צד של ההיגוי, כך שהבוכנות מאזנות אחת את השנייה. דרך נוספת להתגבר על הבעיה תיעשה בעזרת בוכנה הידראולית מיוחדת, בה יש גליל משני צידי הבוכנה, כך ששטח הבוכנה זהה משני צידיה. במקרה זה יחברו כל גליל לזרוע היגוי אחרת.
בוכנות הידרואליות
1990 בספורט
איגרוף.
ב-11 בפברואר, זכה בסטר דגלס () בנוקאאוט בקרב על אליפות העולם שנערכה בטוקיו שביפן, לאחר ניצחון על מייק טייסון () הפייבוריט. למרות שנפל לקרשים בסיבוב השמיני הוא הצליח בסיבוב העשירי בסדרת מכות להפיל את טייסון, לראשונה בקריירה שלו.
טניס.
גביע דייוויס.
נבחרת ארצות הברית () זכתה בגביע לאחר ניצחון 2-3 על נבחרת אוסטרליה ().
כדורסל.
תחרויות בינלאומיות.
אליפות העולם בכדורסל 1990.
נבחרת יוגוסלביה () זכתה במדליית הזהב לאחר ניצחון במשחק הגמר על נבחרת ברית המועצות () 75-92. נבחרת ארצות הברית () זכתה במדליית ארד.
הגביע הביניבשתי.
התחרות הופסקה עד לשנת 1996
גביע אירופה למחזיקות גביע.
קנור בולוניה () זוכה בגביע ספורטה, לאחר ניצחון על ריאל מדריד () 79-74.
גביע קוראץ'.
חובנטוד בדאלונה () זוכה בגביע קוראץ', לאחר ניצחון על סקאבוליני פזארו () במשחק כפול 96-86 ו-99-98.
מד'הב
מַדְ'הַב (בערבית: مذهب), הוא מושג בערבית שפירושו אסכולה אסלאמית במחשבה דתית או בהלכה (פיקה). ב־150 השנים הראשונות לאסלאם היו אסכולות רבות, והבולטות שביניהן נעשו לאסכולת דמשק (שנקראה פעמים רבות "אווזאעיה", أوزاعية), כופה, בצרה ואסכולת אל-מדינה, ששרדה כאסכולה המאלכית, ואילו האסכולות העיראקיות התגבשו כאסכולה החנפית. האסכולות השאפעית, החנבלית, הט'אהרית והג'רירית הן מאוחרות יותר.
רבים רואים בהלכה השיעית אסכולה נפרדת, הנקראת האסכולה הג'עפרית, שנוסדה על ידי האימאם השישי ג'עפר א-צאדק.
ארבע האסכולות הסוניות לא נחשבות ככתות או עדות נפרדות, מכיוון שהייתה הרמוניה רבה בין המלומדים מהאסכולות השונות במשך ההיסטוריה המוסלמית. ההבדל ביניהן הוא בפרשנות לחדית', איך מפרשים את דברי הנביא. בנוסף להן התפתחה מיסטיקה, השמה את הדגש על האהבה והכוונה שבעשייה, יותר מאשר על ההלכה עצמה, הסופיות.
הסונים מאמינים כי לכל ארבע האסכולות יש את ההדרכה הנכונה, וכי ההבדלים ביניהם אינם ביסודות אמונתם, אלא הם הבדלים דקים יותר בהלכה ובשיפוט, שהם תוצאה של החשיבה העצמאית של ארבעת האימאמים והמלומדים אחריהם. בגלל המתודולוגיות השונות בפרשנות ובהבנה של המקורות הראשוניים, הם הגיעו למסקנות שונות לגבי נושאים רבים. לדוגמה, ישנם הבדלים דקים בין שיטות התפילה בארבע האסכולות, אך ההבדל אינו גדול עד כדי כך שלא ניתן להתפלל יחד. למעשה, כל מוסלמי השייך לאסכולה אחת יכול להתפלל עם אימאם של אסכולה אחרת ללא בלבול.
פילוסופיה מזרחית
בתרבות המערבית, המונח פילוסופיה מזרחית מתייחס באופן רחב לכמה פילוסופיות של "המזרח", כולל איראן, סין, הודו, יפן ועוד.
אוניברסיטאות מערביות רבות מתמקדות בפילוסופיות המערביות בקורסי הפילוסופיה שלהם (עם כמה יוצאי דופן). כשמשתמשים במונח "פילוסופיה" במערב האקדמי, בדרך כלל הכוונה למסורת המערבית המתחילה ביוונים הקדומים. לפילוסופיות מזרחיות מתייחסים פחות, אף שקשרים רבים בין המזרח והמערב בעשורים האחרונים משנים את המצב הזה.
מסורות דתיות ופילוסופיות.
להלן תקציר של כמה מהמסורות המזרחיות העיקריות.
המסורות המזרחיות שונות זו מזו בתפיסת האלוהות שלהם. אולם, משותפת להם ההכרה שבניה אלוהי המזרח.
הינדואיזם.
הינדואיזם נחשבת לדת העתיקה ביותר בעולם שעדיין קיימת, וכאמונת הדהרמה הראשונה. ההינדואיזם מאופיין במגוון של מערכות אמונה, מנהגים וכתבי קודש. מקורו בתרבות הוודית העתיקה, לפחות מ-2000 לפנה"ס אם לא לפני כן. היא הדת השלישית בגודלה בעולם, עם בערך 1.05 מיליארד מאמינים, 96% מהם בתת היבשת ההודית.
ההינדואיזם מבוסס על הוודות, והחלקים המיסטיים שלהם, האופנישדות, וכן על התורות של גורו הינדים רבים במשך הדורות. זרמי מחשבה רבים נמשכים משש האסכולות ההינדיות/וודיות, אסכולות הבהקטי והטנטרה אגמי, וכולם חלק מההינדואיזם.
משותפת לכל ההינדים היא האמונה בדהרמה, גלגול נשמות, קארמה, ומוקשה (גאולה) של כל נשמה על ידי מגוון של פעולות מוסריות, מדיטטיביות, ופעולות אחרות (כל הפעולות האלה מכונות יוגה). עקרונות בסיסיים עוד יותר הם האהימסה (חוסר האלימות), החשיבות של הגורו, המילה האלוהית "אום" וכוחן של המנטרות, אהבה של האמת בגילויים רבים כאלים ואלות, והבנה שניצוץ של האלוהי (אטמן/ברהמן) קיים בכל אדם ובכל דבר חי, וכך ישנם דרכים רוחניות רבות לאמת האחת המאוחדת.
קונפוציאניזם.
קונפוציאניזם התפתח סביב תורותיו של קונפוציוס, ומבוסס על הטקסטים הסיניים הקלאסיים. היא הייתה האידאולוגיה המרכזית בסין ובאזורים הרחבים המושפעים על ידה מאז שושלת האן והיא עדיין מרכיב חשוב בתרבות המזרח הרחוק. אפשר לראות את הקונפוציאניזם כמערכת הומניסטית ואתית-חברתית, המתמקדת בבני אדם וביחסים ביניהם. קונפוציאניזם מדגיש טקסים רשמיים בכל היבט של החיים, מטקסים דתיים-למחצה ועד לנימוסים קפדניים וכבוד רב לאבות ולזקנים, בעיקר להורים ולמדינה בדמות הקיסר הסיני.
טאואיזם.
טאואיזם, שהתורה המרכזית שלו היא לתת לדברים ללכת במסלולם הטבעי, הוא הניגוד המסורתי לקונפוציאניזם. הספרים המרכזיים של הטאואיזם הם הדאו דה ג'ינג, המיוחס על פי המסורת ללאו דזה והצ'ואנג צה. לטאואיזם יש יסודות בעבר הסיני הרחוק, והוא כולל בו מרכיבים מיסטיים מתקופות פרה היסטוריות, והוא קשור גם לאי צ'ינג (ספר השינויים), ספר שעל פיו ניתן לחזות את העתיד על ידי 64 צורות גאומטריות המתארות מצבים ושינויים בעולם. הטאואיזם מדגיש את הטבע, החופש האישי, וההתנגדות לגבולות חברתיים, והיה דוקטרינה שבה אחזו אלה ש"נדדו להרים". בסוף חייהם – או בלילה – גם פקידים קונפוציאנים התנהגו לעיתים כמו טאואיסטים, כשהם כותבים שירה או מנסים "להגיע לאלמוות". אך טאואיזם היא גם דוקטרינה פוליטית, שטוענת כי הכוח של השליט הוא בשלטון על ידי "חוסר-פעולה".
בודהיזם.