עם סיום העונה (2004), כשבעלי המועדון ולדימיר גוסינסקי הודיע על עזיבתו, נטשו את הקבוצה מרבית שחקניה הבכירים, ובהם ליובין, שעבר לקבוצת אזובמאש מאריופול האוקראינית. אחרי עונה אחת טובה בקבוצה, בה השתתף במשחק האולסטאר של היורופליג, התערער מעמדו, והוא עזב אותה לפני סיום העונה השנייה (2006). את אותה עונה השלים בקבוצת אפולון פטרס היוונית. את 07–2006 פתח ליובין בקבוצת צסק"א סופיה הבולגרית אך שוחרר בשל פריצת דיסק ממנה סבל, ולא חזר לשחק כדורסל עד סיום העונה. לקראת עונת 2007/08 סיכם ליובין על שובו לקבוצת עירוני רמת גן, ואולם מהלך זה לא יצא בסופו של דבר לפועל. מאוחר יותר סיכם ליובין על הצטרפותו לעפולה, אך מסיבות רפואיות גם מהלך זה לא יצא לפועל. ליובין החליט לפרוש ממשחק פעיל, עבר קורס מאמנים ואימן תקופה קצרה במחלקת הנוער של מכבי רמת גן. ב-2008 הוא התמנה לעוזרו של עודד קטש בהפועל גלבוע גליל.
נבחרת ישראל.
ליובין לא שיחק בנבחרות הצעירות של ישראל, והוא זומן לראשונה לנבחרת הבוגרת לקראת אליפות אירופה בשנת 2001 שנערכה בטורקיה. ליובין שותף בשלושה משחקים ביורובאסקט 2001 בהם קלע בממוצע כ-7 נקודות למשחק.
בשנת 2003, הייתה הנבחרת זקוקה לניצחון בהפרש של 23 נקודות על נבחרת רומניה על מנת להעפיל לאליפות אירופה. ליובין, באחד המשחקים הגדולים בקריירה שלו, הוביל את הנבחרת לניצחון בהפרש של 28 נקודות, שהבטיח את העלייה. למרות זאת, לא זימן אותו מאמן הנבחרת, מולי קצורין, לאליפות אירופה עצמה, בצעד שעורר ביקורת קשה. ליובין עצמו אמר אז שלא רואה כיצד יוכל לחזור לשחק בנבחרת כל עוד קצורין מאמן אותה, אך בסופו של דבר חזר לנבחרת בשנת 2004 וסייע לה להעפיל ליורובאסקט 2005 ו-2007 אם כי הוא לא שב להשתתף בטורניר עצמו. במהלך הקריירה שיחק ליובין 30 משחקים במדי הנבחרת בהם קלע 170 נקודות (ממוצע של 5.7 נקודות למשחק).
קריירת אימון.
בעונתו הראשונה כעוזר מאמן בגלבוע/גליל הגיע הקבוצה לפיינל פור של ליגת העל אותו סיימה במקום השלישי. עונה לאחר מכן זכתה הקבוצה באליפות לאחר ניצחון בגמר הפיינל פור על מכבי תל אביב. בתום העונה עזב קטש את הקבוצה כאשר התמנה למאמנה של הפועל ירושלים וליובין מונה למאמנה הראשי של גלבוע גליל. בעונתו הראשונה כמאמן ראשי סיימה גלבוע את העונה הסדירה במקום השני והגיע לגמר הפיינל פור שם הפסידה למכבי תל אביב. שחקן הקבוצה גל מקל נבחר לשחקן העונה. גלבוע גליל סיימה גם את עונת 2011/12 במקום השני בתום העונה הסדירה, אך למרות יתרון הבייתיות הודחה על ידי מכבי אשדוד בסדרת רבע גמר הפלייאוף. באותה עונה השתתפה הקבוצה לראשונה בליגה הבלקנית וזכתה באליפות הליגה לאחר ניצחון על לבסקי סופיה בגמר הפיינל פור שנערך בגן נר. את עונת 2012/13 סיימה גלבוע במקום השביעי, הודחה על ידי מכבי חיפה בסדרת רבע גמר הפלייאוף וזכתה בפעם השנייה ברציפות באליפות הליגה הבלקנית לאחר ניצחון על לבסקי סופיה בגמר הפיינל פור שנערך בבולגריה.
בתחילת עונת 2013/14 מונה למאמן קבוצת הפועל חולון במקומו של דן שמיר. חולון לא הצליחה להשתלב בצמרת הליגה וליובין התפטר במהלך העונה עם מאזן של 11 ניצחונות ו-12 הפסדים והוחלף על ידי עוזרו, אלעד חסין. בקיץ 2014 מונה למאמן מכבי אשדוד באר טוביה, אך פוטר לאחר שהשיג שלושה ניצחונות בלבד ב-16 מחזורים והוחלף על ידי צביקה שרף שהצליח להשאיר את הקבוצה בליגה. ב-14 ביוני 2016 חתם ליובין במכבי תל אביב במשרת עוזר מאמן. לאחר פיטורי ארז אדלשטיין, ששימש כמאמן הראשי בתחילה, והתפטרותו של רמי הדר, העוזר שקודם לתפקיד זה, שימש ליובין כמאמנה הזמני של הקבוצה. ליובין שב לעמדת עוזר המאמן של מכבי כאשר איינרס בגאצקיס מונה למאמנה של הקבוצה. לקראת סוף העונה הוחלף בגאצקיס על ידי אריק שיבק וליובין המשיך לשמש כעוזר מאמן עד סיום עונת 2016/17. במהלך העונה הודחה מכבי על ידי מכבי חיפה בחצי גמר הפיינל פור של הליגה וזכתה בגביע המדינה. לאחר מכן שימש ליובין כפרשן בערוץ הספורט ובקיץ 2019 מונה בשנית למאמנה הראשי של הפועל גלבוע גליל.במקביל מונה ליובין למנהלה המקצועי של אליצור נתניה מהליגה הלאומית. הפועל גלבוע גליל העפילה לפיינל פור של ליגת העל בתום עונת 2019/20 שם הפסידה בחצי הגמר למכבי תל אביב. לאחר סיום העונה הוארך חוזהו של ליובין בעונה נוספת. בינואר 2021 התמנה ליובין לעוזרו של עודד קטש בפנאתינייקוס. אבישי גורדון החליפו בגלבוע/גליל. ליובין זכה עם פנאתינייקוס באליפות ובגביע היווני אך למרות זאת חוזיהם של קטש וליובין לא חודשו. בקיץ 2021 מונה ליובין למאמנה של נס ציונה במקומו של בראד גרינברג. בתום העונה הקבוצה סיימה במקום העשירי, ליובין עזב את המועדון ומונה למאמנה של הפועל באר שבע.
במקביל לעבודתו בליגת העל התמנה ליובין בקיץ 2014 לעוזרו של ארז אדלשטיין בנבחרת ישראל ונטל חלק ביורובאסקט 2015 שנערך בצרפת בו הגיע הנבחרת לשמינית הגמר. לאחר פיטוריו ממכבי תל אביב ציפה ארז אדלשטיין כי ליובין יתפטר ממשרתו כעוזר מאמן במכבי וכשזה לא קרה נוצר משבר אמון ביניהם. כתוצאה מכך נאלץ ליובין לוותר על תפקידו כעוזר מאמן בנבחרת ודן שמיר החליפו בתחילת 2017. בסוף 2015 התמנה ליובין למאמנה של נבחרת ישראל עד גיל 19 שהופעלה במשך זמן קצר על ידי איגוד הכדורסל.
מאיר נוי
מאיר נוי (נוימן) (30 ביולי 1922 – 17 בנובמבר 1998) היה מוזיקאי ישראלי, מלחין, חוקר הזמר העברי ומורה למוזיקה.
ביוגרפיה.
מאיר נוימן נולד ב-1922 בקולומיאה שבפולין (בעבר גליציה המזרחית, כיום באוקראינה). ב-1948 העפיל לארץ ישראל דרך מחנה מעצר בקפריסין, וגויס על ידי חיים חפר כאקורדיוניסט של להקת הצ'יזבטרון. בסוף שנות הארבעים ובשנות החמישים חיבר והלחין כמה להיטים ישראליים למילים של טובי הפזמונאים, כמו "הי דרומה" ו"הפגישה" ("אח, פגישה שכזאת") למילים של חיים חפר, "טיול לילי" (עמוס אטינגר), "היכן (צבעוני ביער)" (עמוס אטינגר), "הדלת", "המעיל והמעילה" (דן אלמגור), "זמר המלח האיטלקי" (אוריאל אופק) ועוד. בין מבצעי שיריו היו הצ'יזבטרון, הדודאים, העופרים, רן ונמה, להקת "בצל ירוק", מקהלת ילדי צדיקוב והסולנית שלה נעמי לוי ואחרים. בראשית שנות החמישים היה ממקימי להקת פיקוד דרום, שימש כמנהלה המוזיקלי והלחין חלק ניכר של שיריה, המפורסם שבהם "חיל רגלים". כן הלחין שירים ללהקות צבאיות אחרות. בין השירים לילדים שהלחין נמצאים שירים מספרו של יוליאן טובים (בתרגום בנימין טנא) "פלאי פלאים", כשם השיר שהתפרסם בביצוע נעמי לוי ומקהלת הילדים על שם צדיקוב .
בשנים 1949–1979 היה מורה ומחנך בבית החינוך ע"ש א"ד גורדון בתל אביב ועיצב שם את מסורת השירה בציבור, הנשמרת עד היום.
במשך שנים רבות עסק באיסוף חומר ומידע על אודות הזמר העברי והיידי. האוסף הפך לארכיון חשוב ורב ממדים בנושא תולדות הזמר העברי והיידי, והוא נמצא היום במחלקת המוזיקה בספרייה הלאומית. שותף למקצת מפעליו היה אחיו, חתן פרס ישראל, הפרופסור לספרות ופולקלור דב נוי (1920–2013). הוא היה שותף לייזומו ולהעלאתו של המופע "איש חסיד היה" בהלחנה, בעיבוד ובאיתור לחנים ושירים שנכללו במופע.
מאיר נוי נפטר בשנת 1998 בתל אביב.
בנו הבכור, אורי נוי (1952–2007), היה דיפלומט שכיהן כשגריר במיאנמר, צ'ילה, אתיופיה ופרו, והקים את מערך "לוחמת האינטרנט" במשרד החוץ, שהיה מערך ראשון מסוגו בעולם.
בנו הצעיר, אילן נוי (נולד ב-1956), הוא מורה למתמטיקה בתיכון.
פנטיום
פנטיום (באנגלית: Pentium) הוא שם מסחרי למעבדי הדור החמישי ממשפחת ה־x86 מתוצרת חברת אינטל.
מעבד זה יצא לשוק לראשונה ב־22 במרץ 1993.
היסטוריה.
חברת אינטל החלה לייצר מיקרו-מעבדים כבר בשנת 1971 ואת יחידת העיבוד המרכזית הראשונה למחשב האישי ייצרה בשנת 1981 עבור חברת יבמ.
יחידת עיבוד מרכזית זו קיבלה את הקוד המספרי 8088 והיא הייתה פיתוח של המעבד 8086.
ב־1982 פיתחה אינטל מעבד משוכלל יותר, שקיבל את הקוד 80186, ואת המעבד בארכיטקטורת 16 סיביות בשם המסחרי 80286 ששימש במחשבי AT של יבמ.
אינטל, שרצתה להתמקד בפיתוח מעבדים מתקדמים, וכן בגלל דרישת יבמ לשני ספקים לפחות לפריטים נרכשים, יצרה שיתף פעולה עם חברת AMD ואפשרה לה לייצר מעבדים מסוג 8086 ו־80286, אולם ביטלה את ההסכם לאחר זמן קצר.
ב־1985 זמן קצר אחרי שאינטל הוציאה לשוק מעבד בעל ארכיטקטורת 32 סיביות בשם המסחרי 80386 (שנודע בכינויו 386), הופיעו בשוק מעבדים של חברות מתחרות (Cyrix ,AMD ואף יבמ) שהשתמשו בספרות 386 (או am386 במקרה של AMD) כחלק משמם, כדי להדגיש את העובדה כי מעבדים אלו תואמים למעבד של אינטל, ויכולים להריץ כל תוכנה שנכתבה עבורו.
אינטל, שכבר הייתה בשלבי הפיתוח האחרונים של המעבד 80486 (המוכר כ־486), והחלה בפיתוחו של המעבד 80586, פנתה לבית המשפט בתביעה לאסור על מתחרותיה (AMD ואחרות) לשווק מעבדים בשמות דומים לשמות המסחריים שלה.
בתי המשפט בערכאות שונות דחו את התביעה, בהחלטה שמספר לא יכול להיות סימן מסחר.
אנשי השיווק של אינטל, שקיבלו ייעוץ מחברת שמתמחה בשמות מסחריים, לקחו את המילה ביוונית עתיקה לחמש – פנטה, בתוספת הסיומת הלטינית "יום" ויצרו סימן מסחרי ייחודי – פנטיום, והשתמשו בשם זה במקום להשתמש בשם ה"טבעי" אחרי 80386 ו־80486, כלומר 80586.
כאשר צוותי הפיתוח פיתחו את המעבד 80686 נוצרה בעיה כפולה, מצד אחד אינטל השקיעה כספים רבים בהחדרת המותג ובבידולו מהמתחרים, ומצד שני אם רצו לשמור על רצף היו צריכים לקרוא למעבד החדש סקסיום או הקסיום/אֶקְסיום, שני השמות נפסלו מסיבות שיווקיות ולכן החליטו לקרוא למעבד פנטיום פרו. ולגרסאות נוספות: