ב-2014 מונה כמאמנה של יוטה ג'אז לשלוש שנים. בעונתו הראשונה קידם את הג'אז לעונה של 38 ניצחונות, ובשנייה קבוצתו הגיעה ל-40 ניצחונות ופספסה את הפלייאוף במשחקים האחרונים.
ב-6 ביוני 2022 הודיע סניידר על עזיבתו וסיום כהונה של שמונה עונות כמאמנה של יוטה ג'אז.
זננאנזה
זננאנזה (המחצית השנייה של המאה ה-14 לפנה"ס) היה נסיך חתי, בנו של שופילוליומש הראשון, אשר התפרסם בשל מותו בדרכו להיות פרעה מצרים.
ביוגרפיה.
באנלים של שופילוליומש (תעודה מס' 7), מתואר המעשה הבא:
לא ברור איזה פרעה מצרי מכונה כאן "נפחורוריה" ואיזו מלכה מכונה "תחמונזו". הרוב מזהים את המלכה עם אנכי שנה-אמון, בעוד זהותו של המלך נעה בין אחנתון ליורשו תות ענח' אמון. כך או כך, מדובר בתקופה בה שרר במצרים אי-שקט חברתי בעקבות הרפורמות הדתיות שהעביר אחנתון. על פי האנלים, שופילוליומש היסס לשלוח אחד מבניו למצרים, ושלח אנשים לבדוק את המצב לאשורו. המלכה השיבה לו מכתב כעוס:
בסופו של דבר המלך הסכים לשלוח את זננאנזה למצרים, מה שהיה הופך למעשה את מצרים וחת לממלכה אחת. אולם הוא מת בדרך, בנסיבות ובמקום לא ידועים. אביו האשים את המצרים במוות, אולם הפרעה החדש איי הכחיש את אחריותו למעשה. העניין הסתיים בסופו של דבר ללא הכרעה ברורה.
קומאסי (עיר)
משפחת רדגרייב
משפחת רדגרייב (באנגלית: Redgrave) היא שושלת של שחקנים בת חמישה דורות. בני המשפחה הופיעו בתיאטרון מתחילת המאה ה-19, ומאוחר יותר בסרטי קולנוע ובטלוויזיה. כמה מבני המשפחה כתבו מחזות וספרים. ונסה רדגרייב היא הבולטת ביותר בהיותה זוכת פרסי אוסקר, טוני, גלובוס הזהב ואמי.
עץ המשפחה.
עצי המשפחה הבאים מציגים את בני המשפחה הבולטים.
המערכה על ניו יורק וניו ג'רזי
המערכה על ניו יורק וניו ג'רזי הייתה סדרה של קרבות בתחילת מלחמת העצמאות האמריקנית, בין כוחות מצבא בריטניה הגדולה תחת פיקודו של גנרל ויליאם האו, לצבא הקונטיננטלי של שלוש עשרה המושבות המורדות תחת פיקודו של גנרל ג'ורג' וושינגטון, על השליטה בעיר ניו יורק ובמדינת ניו ג'רזי בשנת 1776 ובחודשי החורף של שנת 1777.
האו הצליח להדוף את הצבא הקונטיננטלי מניו יורק, אך איבד מתנופתו בניו ג'רזי, עד שבסופה של המערכה בינואר 1777, החזיק מאחזים בודדים ליד העיר. למעשה, הבריטים החזיקו בנמל ניו יורק למשך שארית המלחמה כבסיס לשליחת כוחות כנגד מטרות אחרות.
בתחילה, נחת הכוח הבריטי בסטטן איילנד ב-3 ביולי 1776, ולא נתקל בשום התנגדות. גנרל האו אסף צבא שהורכב מהכוחות הבריטיים שנסוגו מבוסטון (בשל כישלונם בהחזקת העיר), בשילוב עם כוחות בריטים חדשים, כמו גם שכירי חרב הסיאנים ממספר נסיכויות גרמניה. כנגדם, עמדו כוחותיו של וושינגטון שכללו חיילים מניו אינגלנד ומושבות דרומיות נוספות. באוגוסט נחתו הכוחות הבריטיים בלונג איילנד, שם הביס האו את וושינגטון באחד הקרבות החשובים ביותר במלחמה, הידוע עד היום בשם "קרב לונג איילנד". למרות התבוסה, הצליח הצבא הקונטיננטלי לסגת למנהטן בחסות החשכה וערפל, פעולה שבזכותה חסך וושינגטון אבדות כבדות לצבא. וושינגטון סבל סדרה של תבוסות במנהטן, למעט ניצחון בודד ברמות הארלם, והמשיך לסגת בעקביות, דרומה.
במהלך נסיגתם, חצו וושינגטון ועיקר צבאו את נהר הדסון לניו ג'רזי, ונסוגו לאורך כל נהר דלאוור לתוך פנסילבניה. במהלך הנסיגה התכווץ צבאו של וושינגטון באופן חמור עקב סיום תקופת השירות שעליה התחייבו המתנדבים מראש, עריקות, ומורל נמוך במיוחד. האו ציווה על הקמת שרשרת של מאחזים מניו יורק עד ברלינגטון, ניו ג'רזי, אך המשיך להתקדם דרומה, רודף אחר צבאו המוכה של וושינגטון.
וושינגטון, בדחיפת-עידוד אדירה למורל של הצבא הקונטיננטלי, הוציא לפועל מבצע פתע מוצלח נגד הכוחות ההסיאניים בטרנטון,  לאחר שחצה את נהר הדלוור הקפוא. הפעולה המוצלחת עצרה את ההתקדמות הבריטית, וחשוב מכך, גרמה לצבא הקונטיננטלי להתחזק, פיזית ומוראלית. כתוצאה מכך, נאלץ האו להחזיר את כוחותיו מעבר לשרשרת המאחזים בניו ברונסוויק, ליד חופי ניו-יורק למשך החורף, בעוד וושינגטון מקים את מחנה החורף שלו במוריסטאון. במהלך שאר חודשי החורף, שני הצדדים התכתשו באופן מקומי לעיתים קרובות כאשר הבריטים חיפשו מזון ושימורים.
בריטניה שמרה על השליטה בעיר ניו יורק ושטחים בסביבתה עד סיום המלחמה בשנת 1783, והשתמשה בו כבסיס לפעולות במקומות אחרים בצפון אמריקה. בשנת 1777, פתח גנרל האו במערכה חדשה על מנת ללכוד את פילדלפיה, כשהוא משאיר את גנרל הנרי קלינטון כמפקד על אזור ניו-יורק, בעוד גנרל ג'ון בורגוין מוביל ניסיון להשיג שליטה על עמק נהר ההדסון מקוויבק, ניסיון שנכשל בסרטוגה. צפון ניו ג'רזי נותרה זירת ההתכתשות בין הכוחות האויבים באזור במשך שאר המלחמה.
לטו (פירושונים)
Ignacio (אלבום)
איגנטיוס
איגנטיוס (בלטינית: Ignatius) הוא שם פרטי לטיני, שיסודו ככל הנראה במילה הלטינית Ignis שפירושה "אש". גרסאות אחרות של השם הן (בספרדית: Ignacio) או איניאציו (באיטלקית: Ignazio).
איגנסיו
איגנסיו (בספרדית: Ignacio) הוא שם פרטי ספרדי לגבר. אחת הסברות היא שמקורו של השם הוא בשם הלטיני (Ignatius), שיסודו במילה הלטינית Ignis שפירושה "אש". באיטלקית נהגה השם בצורה "איניאציו" (Ignazio). החל במאה ה-20 משמש השם גם כשם משפחה פיליפיני.
Melodic Intonation Therapy
MIT) Melodic Intonation Therapy) היא שיטה המשתמשת באלמנטים מוזיקליים, כולל מלודיה וקצב, על מנת לשפר את יכולות ההבעה של מטופל לאחר נזק נוירולוגי לאזורי השפה במוח, תוך הישענות על אזורי שירה השמורים בהמיספירה שלא נפגעה (ימין). שיטה זו משמשת קלינאי תקשורת ומטפלים באמצעות מוזיקה על מנת לשפר תפקודי שפה, שנפגעו אצל חולי אפאזיה בעיקר, ואצל אנשים בעלי נזק נוירולוגי באחד מאזורי השפה במוח.
עקרונות השיטה.
עקרון השיטה מתבסס על שני מרכיבים מרכזיים:
מחקרים מצביעים ששני הרכיבים, מלודיה וריתמיקה, מובילים להפעלתם של אזורים פרונטו-טמפוראלים בהמיספירה הימנית במוח, ומתאימים לחולים עם פגיעה נרחבת בהמיספירה השמאלית, אשר מוגדרים כחולי 'אפזיית ברוקה'.
תהליך הטיפול.
הטיפול המסורתי בשיטה נחלק לארבעה שלבים, וככל שהמטופל מתקדם בשלבים, כך מעורבות המטפל (תרפיסט) הולכת ודועכת. בשלב הראשון, המטפל מזמזם ביטויים והמטופל מטופף את הקצב של כל תבנית עם ידיו או רגליו. בתחילתו של השלב השני, המטופל מצטרף למטפל בזמזום, בד בבד, עם תיפוף הקצב. בהמשך, התרפיסט מתחיל לשיר את הביטויים והמטופל חוזר אחריו. השלב השלישי, דומה לשלב השני אך כולל שינוי קל, המטופל צריך להמתין זמן מסוים בטרם חוזר על הביטוי בזמזום. בשלב הרביעי והאחרון, אורכם של הביטויים הולך ועולה והזמזום עובר התאמות על מנת לקרבו במידת האפשר לדיבור שוטף ו'נורמלי'. המטרה היא להסיר אלמנטים מוזיקליים לחלוטין ולהקנות למטופל דיבור תקין.
אזורי המוח המעורבים בתהליך השיקום.
ההמיספירה השמאלית דומיננטית לרוב בפונקציות הקשורות לשפה, ובה מצויים אזור ברוקה, הקשור להפקת השפה, ואזור ורניקה הקשור להבנת השפה.
אך שיטת MIT מראה כי דווקא גיוסם ועירובם של מבנים בהמיספירה הימנית (האונה הרקתית הסופריוריות, האזור הסנסורי-מוטורי הראשי, האזור הקדם-מוטורי והג'יירוס הפרונטלי התחתון) ושינויים בחיבורים בין האזורים הללו, הם אלה שאחראים על ההשפעה התרפוייטית אצל נפגעי השפה, ולא האזורים הדומיננטיים המצויים בהמיספירה השמאלית.
יעל לצר
יעל לצר (נולדה ב 17 באפריל 1954) חוקרת בתחום הפרעות אכילה, גיל ההתבגרות ומשפחה. פרופסור מן המניין בבית ספר לעבודה סוציאלית, ובית ספר לבריאות הציבור, בפקולטה ללימודי רווחה ובריאות באוניברסיטת חיפה. הקימה וניהלה את המרפאה להפרעות אכילה בקריה הרפואית לבריאות האדם - רמב"ם במשך 25 שנה. כיום מנהלת המחקר במרפאה.
ביוגרפיה.
לצר ילידת ירושלים, ישראל, שירתה בחטיבת הנח"ל ועלתה עם גרעין אל-הר לקיבוץ משגב עם. עם סיום השירות הצבאי למדה לתואר ראשון ושני בעבודה סוציאלית קלינית באוניברסיטת חיפה ותואר שלישי במדעי הרפואה בפקולטה לרפואה, טכניון, חיפה. כמו כן בעלת תואר בפסיכותרפיה, ובטיפול משפחתי וזוגי, והתמחתה במשך שנתיים בטיפול בהפרעות אכילה במרכז הפסיכואנליטי , בטופיקה, קנזס, ארצות הברית בין השנים 1989-1991.
לאורך כל שנות עבודתה שילבה בין מחקר הוראה ועבודה קלינית.
לצר נשואה ולה שני ילדים.
אקדמיה.
במישור האקדמי, לצר היא פרופסור מן המניין בפקולטה למדעי הרווחה והבריאות, הן בבית הספר לעבודה סוציאלית, והן בבית הספר לבריאות הציבור, באוניברסיטת חיפה.
בבית הספר לעבודה סוציאלית, הייתה ראש התחום ללימודי משפחה, ראש התחום הקליני, וראש תחום הטראומה, בתוכנית לתואר שני. מונתה לראש האקדמי של תוכנית מ"א במסלול לחרדים, בשלוחה של אוניברסיטת חיפה בבני ברק.
בבית הספר לבריאות הציבור, היא הקימה וניהלה ב-2008 את המגמה לתואר שני בתזונה והתנהגות, תוכנית אקדמית ייחודית לבוגרי תואר ראשון בתזונה, בנושאים המשלבים היבטים התנהגותיים וטיפוליים בתזונה.
מונתה לראש המרכז לחקר השיקום והתפתחות האדם, בפקולטה למדעי הרווחה והבריאות.
לצר פרסמה יותר מ-150 מאמרים בכתבי עת מדעיים בארץ ובעולם, וכן 46 פרקים בספרים מדעיים. היא ערכה 5 ספרים אשר ארבעה מתוכם עוסקים בסוגיות נבחרות בהפרעות אכילה.