זכויות בעלי חיים.
כבנקאי נהנתן, וולן מעיד על עצמו שאהב לאכול פילה מיניון ולובסטר, אולם במסגרת עבודתו, בשנת 1990, ביקר בבית מטבחיים ששייך לאחד מלקוחותיו. המראות שראה בבית המטבחיים זעזעו אותו ושינו את חייו מהקצה אל הקצה. בעקבות חוויה זו, אימץ מיד אורח חיים צמחוני והפך לטענתו לאדם רחום באמת. לדבריו "כל מי שאוכל פגר של חיה תמימה שנרצחה - לא יכול לטעון שהוא רחום". הביקור בבית המטבחיים גרם לו להבין לעומק את המונח 'הבנאליות של הרוע' אותו טבעה חנה ארנדט. בשנת 2001 לערך, כשנחשף לדבריו לזוועות של תעשיית החלב והביצים, אימץ אורח חיים טבעוני. לתפיסתו, זכויות בעלי חיים אינן נפרדות מזכויות בני אדם מאחר שגם בני האדם הם בעלי חיים מסוג הומו ספיינס.
וולן טוען כי טבעונות אינה סוגיה הנוגעת רק לזכויות בעלי חיים אלא גם לזכויות אדם. הוא מצביע על הקשר בין תעשיית משק החי למשבר הרעב העולמי ולזיהום הסביבה וטוען כי הבחירה לאכול בשר היא למעשה סטירת לחי בפניו של ילד רעב. וולן טוען כי התנועה לזכויות בעלי חיים נלחמת עבור מי שהצדק נשלל ממנו, וכי תנועה זו היא התנועה החברתית הדגולה ביותר מאז התנועה לביטול העבדות. לדבריו, בני אדם מסוגלים לחוש אמפתיה כלפי בעלי חיים, אולם תעשיית משק החי פועלת על מנת להרחיק את סבלם של בעלי החיים מהתודעה האנושית, וכי ישנו מעין חוזה בלתי כתוב בין הצרכנים למוכרים לפיו הצרכן מבטיח לא לשאול והמוכר מבטיח לא לספר. וולן מצדד בשיפור רווחת בעלי החיים שבמשקים, אולם רואה בך צעד זמני בתוך התהליך העיקרי לביטול מוחלט של ניצול בעלי חיים.
במסגרת מאמציו של וולן להפסקת ניצול דובי המרה בסין, שכלואים במשך 26 שנים בכלובים קטנים, כתב את ספרו 'Tell Me… and Tell Me the Truth' עבור נלסון מנדלה, שהיה גם הוא כלוא במשך 26 שנים, בתקווה שמנדלה ידרוש את הפסקת ניצול הדובים. ספר זה יצא במהדורה מוגבלת וניתן לראשי מדינות, לזוכי פרס נובל ולמנהיגים בתחומים רבים נוספים.
בשנת 2012, וולן השתתף לצידו של פיטר סינגר בדיבייט מטעם מרכז וילר והמרכז לאתיקה ע"ש הקדוש ג'יימס שנקרא 'האם יש להוציא את בעלי החיים מחוץ לתפריט?'. נאומו של וולן זכה לתהודה גדולה ואף נתפס בעיני רבים כנקודת השיא של הדיבייט.
ביולי 2013, תרם 10,000 דולר לשיקום קופי חוות מזור המשוחררים.
קרן האדיבות ע"ש וינסם וקונסטנס.
קרן האדיבות ע"ש וינסם וקונסטס (באנגלית: Winsome Constance Kindness Trust) נוסדה על ידי וולן בשנת 1990 ונקראת של שם אמו (וינסם) וסבתו (קונסטנס). מטרת הקרן היא לקדם אלטרואיזם אפקטיבי כלפי כל בני האדם ובעלי החיים בעולם באמצעות חסות, תמיכה כלכלית וייעוץ לפרויקטים העוסקים בצדק חברתי ברחבי העולם. הקרן מתרכזת בחמישה תחומים אותם היא מכנה 'חמש האצבעות': ילדים, בעלי חיים, איכות הסביבה, חולים ונוער. במהלך השנים, הקרן מימנה בנייה ורכישה של אמבולנסים, בתי ספר, מרפאות, מקלטים, בתי יתומים, חוות שיקום לחיות בר ולחיות משק, מערכת הזנה טבעונית לחסרי בית וכן הלאה. הקרן אינה מגייסת תרומות מהציבור, ותורמים שפונים אליה בבקשה לתרום מתבקשים על ידה להעביר את תרומתם באופן ישיר לארגון חברתי על פי בחירתם.
קרן האדיבות עזרה במימון הפקת טרילוגיית ארת'לינגס. הסרט הראשון, ארת'לינגס, יצא לאור בשנת 2005. הסרט השני, Unity , יצא בשנת 2015, והסרט השלישי Beings נמצא בשלבי הפקה ועתיד לצאת בשנת 2020.
בכל שנה, מעניקה קרן האדיבות מדליה ופרס כספי בשווי 25,000 דולר לאדם פרטי עבור תרומה משמעותית ליצירת עולם טוב יותר. בין הזוכים בפרס קרן האדיבות ניתן למנות את ג'יין גודול, דייוויד אטנבורו, קולין קמפבל, מנקה גנדי , פול ווטסון וג'יל רובינסון .
בית האדיבות.
אחד המיזמים הבולטים של קרן האדיבות הוא 'בית האדיבות'. בית האדיבות, שנוסד בשנת 2004, הוא שמו של בניין בבעלות קרן האדיבות הממוקם במלבורן באזור מסחרי שוקק המצוי בקרבת הפרלמנט האוסטרלי ואוניברסיטת מלבורן . מיזם זה נוצר תחילה כניסוי המציע עזרה לארגונים חברתיים והמשיך לרגל הצלחתו. בבניין שטח של 3716 מטר רבוע המשמש 300 פעילים מ-45 ארגונים חברתיים שונים. לרשות הארגונים הפועלים בבניין עומדים משרדים, חדרי ישיבות, אולם קולנוע, שירותי תחזוקה ואבטחה, שירותי דואר, מערכת מיזוג, חדרי מחשב, מקלחות, מטבחים וגלריה. 85% מהארגונים לא משלמים על דבר, והקרן מכסה את כל העלויות (לרבות ארנונה וחשבונות טלפון וחשמל), כך מאפשר בית האדיבות להפחית באופן משמעותי את ההוצאות האדמיניסטרטיביות של הארגונים החברתיים, ולהשקיע את התקציב שלהם באקטיביזם. וולן תכנן להרחיב את פעילות בית האדיבות אולם הכסף שיועד לכך הועבר לבסוף לנפגעי הצונאמי בהודו.
קילו (סדרת צוללות)
קילו, הוא כינוי נאט"ו לסדרת הצוללות המיוצרת ברוסיה ששמן ברוסית- Па́лтус (דג הליבוט) והמכונות גם Варшавянка.
ייעוד הצוללות הוא להגנה מספינות וצוללות אויב בעיקר במים רדודים. הן מצוידות בסונאר MGK-400 רוביקון (מכונה בנאט"ו Shark Gill), אשר כולל אפשרות של גילוי מוקשים ימיים.
ישנן גרסאות מתקדמות יותר עם מכ"ם MGK-400EM.
סדרת הצוללות הייתה אמורה להיות מוחלפת על ידי סדרת הצוללות "לאדה". אולם בנובמבר 2011 לאחר גילוי כשלים רבים בסדרה החדשה, הצי הרוסי הודיע כי לא יצטייד בהן.
ביולי 2012 חידש הצי את כוונתו לבנות צוללות מסוג לאדה והייצור חזר למסלולו.
הצוללות משווקות לארצות שונות ומלבד רוסיה, נמצאות בשימוש סין, אלג'יר, הודו, פולין, איראן, רומניה ווייטנאם.
סטטוס משפחתי
האספה הלאומית הגדולה של רומניה
האספה הלאומית הגדולה (ברומנית: Marea Adunare Națională) היה הגוף המחוקק העליון (הפרלמנט) של רומניה בשנים 1948 עד 1989. האספה שכנה בהיכל האספה הלאומית הגדולה בבוקרשט.
בשנים 1948 - 1965.
בהתאם לחוקת רומניה 1948, פרק 3, נקבע:
בשנים 1965 - 1989.
בחוקת רומניה 1965 נקבע:
הנהגת האספה הלאומית הגדולה.
קונסטנטין יון פארחון היה יושב הראש הראשון של נשיאות האספה הלאומית הגדולה וכיהן מיום הקמתה, 30 בדצמבר 1947 ועד 2 ביוני 1952, כאשר הוחלף על ידי פטרו גרוזה. גרוזה כיהן עד יום מותו, ב-7 בינואר 1958. אחרי מותו של גרוזה מילאו את התפקיד סגניו, מיכאיל סדובאנו ואנטון מויססקו, במהלך 4 ימים, עד שנבחר לתפקיד יון גאורגה מאורר, שכיהן בתורו עד מותו ב-21 במרץ 1961. אחרי מאורר נבחר לתפקיד שטפאן וויטק, שכיהן עד מרץ 1974, כאשר הוחלף על ידי מירון קונסטנטינסקו. קונסטנטינסקו כיהן עד מותו ב-18 ביולי 1984 והוחלף על ידי ניקולאה ג'יוסאן, שבתורו כיהן עד 22 בדצמבר 1989, כאשר המהפכה הרומנית (1989) הפילה את המשטר הקומוניסטי.
קלייב ראסל
קלייב ראסל (באנגלית: Clive Russell; נולד ב-7 בדצמבר 1945) הוא שחקן בריטי.
ביוגרפיה.
ראסל נולד בווינצ'סטר שבאנגליה וגדל בפייף (Fife) שבסקוטלנד.
הופעתו הראשונה לפני קהל הייתה בשנת 1960 בתוכנית הטלוויזיה "המופע של שארי לואיס", אבל רק ב-1980 התחיל לשחק באופן מקצועי. תפקידו הראשון על הבמה בלונדון היה במחזה "מותו המקרי של אנרכיסט" מאת המחזאי האיטלקי חתן פרס נובל דאריו פו, העוסק בשחיתות של המשטרה באיטליה. הוא זכה לביקורות חיוביות וגילם את אותה דמות בגרסה הטלוויזיונית ב-1983. ראסל שיחק במבחר הפקות טלוויזיה ובסרטי קולנוע בהם: "Jute City", "The Power of One", "הוק" ו-"Seconds Out". הוא זכה להכרה בקרב הקהל הבינלאומי כשהופיע בתפקיד קיילב גארת' במיני-סדרה "מידלמארץ'" של ה-BBC, עיבוד לרומן באותו שם מאת ג'ורג' אליוט. באותה שנה שיחק ראסל בסרט "המוזיאון של מרגרט", בו הוא מתאהב בדמות שמגלמת הלנה בונהם קרטר. על תפקיד זה היה ראסל מועמד לפרס ג'יני לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי בטקס שנערך ב-1996. בסרט עטור השבחים "אוסקר ולוסינדה" גילם ראסל את אביו של רייף פיינס. עם הזמן וההכרה בכישרון המשחק שלו קיבל תפקידים גדולים יותר בסדרות טלוויזיה שונות כמו "תקוות גדולות", "אוליבר טוויסט", "ילדי המסילה" וב"ערפילי אבלון".
פניו של ראסל מוכרות לקהל מהופעותיו הרבות בטלוויזיה הבריטית. בין הסדרות בהן השתתף היו "Boys from the Blackstuff", "תקווה ותהילה", "לעולם-לא-עולם", "תקוות גדולות", "ערפילי אבלון", "Heartburn Hotel", "Roughnecks", "בחזרה לאחוזת העמק", "להעיר את המתים", "עדות אילמת", "Rockface" והסיטקום "Spaced". בנוסף שיחק ראסל בסדרה הסקוטית "Still Game", בסיטקום "אושר", בדרמה הקומית "Auf Wiedersehen, Pet", ובסדרה "המפצח". בשנים 2005 ו-2006 שיחק בתפקיד פיל נאיל באופרת הסבון "קורוניישן סטריט" של רשת ITV. הוא הופיע בפרק אחד בסדרה "דרך ווטרלו" בתפקיד הסבא של ליזה ולני בראון.
ראסל השתתף בתפקיד ג'וק בעונה השלישית של הסדרה הקומית "ג'אם וג'רוזלם" של ה-BBC. בסדרה "מרלין" גילם את בייארד מלך מרסיה, ובסדרה "מלון בבילון" הופיע בתפקיד אמן המזייף את מותו מפני שהוא שקוע בחובות. ב-2012 לוהק ראסל לתפקיד ברינדן "בלקפיש" טאלי בסדרת הפנטזיה "משחקי הכס" של HBO.
בסרט "המוזיאון של מרגרט" כיכב ראסל לצדה של הלנה בונהם קרטר בתפקיד ניל קארי דובר השפה הגאלית. סרטים נוספים בהם השתתף היו "פסטיבל", "גברות בלוונדר", "המלך ארתור", "ארוס עליה", "Lecture 21", "הלוחם ה-13" והסרט "איש הזאב".
ב-2009 השתתף ראסל בסרט "שרלוק הולמס" בתפקיד קפטן טאנר. הוא גילם שוב את אותה דמות בסרט ההמשך משנת 2011 "". ב-2010 הופיע בסרט "איש הזאב" בתפקיד מקווין. עוד הופיע ראסל בסרט "The Wicker Tree" של הבמאי רובין הרדי שיצא לאקרנים ברבע הראשון של 2012, ובו גילם את תפקיד ביאם לצדו של גרהם מק'טאוויש.