מגפת הקורונה במקדוניה הצפונית
מגפת הקורונה, בה חלו רבים במחלת נגיף הקורונה במקדוניה הצפונית, התפשטה אל המדינה בסוף פברואר 2020.
התפשטות המגפה.
ב-26 בפברואר הודיעה מקדוניה הצפונית על מקרה ראשון של הדבקה בנגיף הקורונה בשטחה. מדובר באישה בת 49 אשר חזרה למדינה לאחר ביקור של שבועיים אצל קרובי משפחה באיטליה היא הייתה חולה במשך שבועיים ונבדקה בתחילה וטופלה במוסד בריאות באיטליה. מיד לאחר חזרתה למקדוניה הצפונית, היא הועברה היישר למרפאת מחלות זיהומיות בסקופיה.
ב-10 במרץ הודיעה מקדוניה הצפונית על סגירת כל בתי הספר, גני הילדים והאוניברסיטאות בכל רחבי המדינה למשך שבועיים. בנוסף על כך, פרסמה המדינה אזהרת מסע ואסרה נסיעה למדינות אשר נפגעו מאוד מהנגיף (כמו: סין, דרום קוריאה, איטליה, גרמניה, צרפת ועוד), אסרה על קיום אירועים ציבוריים וסגרה את כל אירועי הספורט לציבור.
ב-13 במרץ הכריזה ממשלת מקדוניה הצפונית על מצב חירום בעיריות דבאר וצנטר זופה . כל התנועה בתוך ומחוץ לשתי הערים בהסגר נאסרה, ורק אנשים שגרים במקום הורשו לחזור לביתם. בהמשך קיבל הנשיא פנדרובסקי החלטה על להתסייע בצבא באזורים הנגועים בדבאר ובצנטר זופה. כמו כן הוכרז כי כניסתם של אזרחים זרים למדינה המגיעה מ"מדינות בסיכון גבוה" להדבקה בנגיף תתחיל להידחות.
ב-16 במרץ בגלל הגידול במספר המקרים, הן מקומית והן ברחבי העולם, החליטה ממשלת צפון מקדוניה לסגור את שני שדות התעופה הבינלאומיים בשטחה (סקופיה ואוחריד) ולאסור על זרים להיכנס למדינה. האיסור אינו משפיע על דיפלומטים ואנשי רפואה (הנדרשים לקבל אישור ממשרד הפנים) ונהגי משאיות.
ב-17 במרץ החליטו מנהיגים פוליטיים לדחות את הבחירות המוקדמות לפרלמנט שנקבעו ל-12 באפריל עקב התפשטות נגיף הקורונה.
ב-18 במרץ הודיע ראש ממשלת מקדוניה הצפונית, אוליבר ספאסובסקי כי הממשלה שוקלת להכריז על מצב חירום לאומי במדינה, דבר שלא קרה מעולם. מצב החירום הלאומי הוכרז רשמית על ידי נשיא מקדוניה הצפונית, סטבו פנדרובסקי בהמשך אותו יום ובעקבות אירוע זה, מאז פוטר הפרלמנט, זכתה הממשלה לסמכות חקיקה וביצוע.
ב-21 במרץ הטילה ממשלת מקדוניה הצפונית עוצר כאמצעי הגנה מפני התפרצות הנגיף. העוצר יתקיים בכל יום, החל מ-22 במרץ מהשעה 9 בערב עד 6 בבוקר.
ב-22 במרץ הודיעה מקדוניה הצפונית על מקרה מוות ראשון בשטחה כתוצאה מהדבקה בנגיף הקורונה. לדברי שר הבריאות הצפון מקדוני, ואנקו פיליפשה הקורבן היא אישה בת 57 אשר נפטרה בבית חולים בקומאנובו שנמצאת בצפון המדינה.
צעדי מנע.
אמצעי ההכנה נגד התפרצות אפשרית של מגפת הקורונה במקדוניה הצפונית, החלו בסוף ינואר 2020. צעדים לאומיים נגד המגפה הובלו על ידי שר הבריאות של מקדוניה הצפונית, ואנקו פיליפשה והנציבות הלאומית למחלות זיהומיות.
ב-27 בינואר, החלו מצלמות תרמיות שהותקנו בשדה התעופה סקופיה לעקוב אחר הנוסעים המגיעים מאיסטנבול ומדובאי המשמשים שדות תעופה מקשרים לסין, שהייתה באותו הרגע מוקד המגפה. לאחר הפגישה הראשונה עם נציג ארגון הבריאות העולמי, ג'יהאן טווילה, הוערכה מוכנות המדינה לגילוי מוקדם ולעצירת התפשטות הנגיף כמשביעת רצון. שר הבריאות, ואנקו פיליפשה הודיע כי מערכת הבריאות בצפון מקדוניה מוכנה לחלוטין להתפרצות אפשרית. בנוסף למצלמות התרמיות, חולקו עלוני מידע לתחנות המשטרה ובדיקות המותאמות אישית בכל מעבר הגבול.
ב-4 בפברואר, הובאו הערכות הראשונות לגילוי הנגיף מניש, סרביה. פיליפשה אמר כי במדינה כ־40,000 מסכות כירורגיות וחליפות מגן רפואיות, אך רכש נוסף נחשב כדי להכין את המדינה להתפרצות אפשרית. מאז תחילת פברואר המכון לבריאות הציבור נמצא בקשר הדוק עם ארגון הבריאות העולמי ומיישם את המלצותיהם.
דיוויזיית השריון השביעית (בריטניה)
דיוויזיית השריון ה-7 של הצבא הבריטי היא דיוויזיית שריון בריטית אשר לחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
מלחמת העולם השנייה.
ב-27 באוקטובר 1938 נשלח פרסי הוברט למצרים, והקים שם את "הדיוויזיה הניידת", שנועדה להוות כוח נייד למקרה שתפרוץ מלחמה באזור. באמצע 1939 שונה שמה לדיוויזיית השריון, וב-16 בפברואר 1940 שונה שמה לדיוויזיית השריון השביעית. לאחר הכרזת המלחמה האיטלקית הוכפפה הדיוויזיה לכוח המדבר המערבי בפיקודו של ריצ'רד אוקונור, ובפברואר 1941 הביסה את הכוחות האיטלקיים במהלך מבצע מצפן. בשנים שלאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות המערכה במדבר המערבי כחלק מהארמייה השמינית, ובכלל זה בקרב אל עלמיין הראשון וקרב אל עלמיין השני. במהלך הקרב נפצע מפקד הדיוויזיה ג'ון הארדינג, והוא הוחלף על ידי ג'ורג' ארסקין. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות המערכה בתוניסיה, ובינואר 1943 כבשה את טריפולי וערכה בה מצעד ניצחון. לאחר מכן השתתפה הדיוויזיה בפלישת בעלות הברית לאיטליה, ולאחר מכן הוחזרה הדיוויזיה לבריטניה על מנת להתכונן לקראת הפלישה לנורמנדי, שם היא צוידה בטנקי קרומוול.
ב-7 ביוני 1944 נחתה הדיוויזיה בחופי נורמנדי, והיא לחמה בקרבות המערכה בנורמנדי, ובכלל זה במהלך הקרב על קן וקרב פאלז. במהלך המערכה בנורמנדי ביוני ויולי 1944, מפקד הארמייה הבריטית השנייה, לוטננט גנרל מיילס דמפסי, לא התרשם מביצועיה של דיוויזיית השריון השביעית ומפקד הקורפוס ה-8, ריצ'רד אוקונור, טען כי הדיוויזיה התנהלה במהלך מבצע גודווד בצורה זהירה יתר על המידה. זמן קצר לאחר מכן, במהלך מבצע בלוקאוט, דיוויזיית השריון השביעית לא הצליחה להשיג את מטרותיה וארסקין פוטר והוחלף על ידי ג'רלד לויד-ורני. בספטמבר 1944 השתתפה הדיוויזיה בשחרור בלגיה, ומאוחר יותר השתתפה הדיוויזיה בקרבות בגרמניה עד סוף המלחמה.
ביולי 1945 עברה דיוויזיית השריון השביעית לברלין, שם השתתפה במצעד הניצחון של ברלין בשנת 1945, לצד חיילים אמריקאים, צרפתים ורוסים. בין הצופים הרבים במצעד היו וינסטון צ'רצ'יל, ראש ממשלת בריטניה, שהיה חביב במיוחד על הדיוויזיה, פילדמרשל סר אלן ברוק, ראש המטה הכללי הקיסרי ופילדמרשל סר ברנרד מונטגומרי, מפקד קבוצת הארמיות ה-21.
לאחר המלחמה.
הדיוויזיה נותרה בגרמניה כחלק מכוחות הכיבוש, ובשנות ה-50 הייתה כחלק מארמיית הריין הבריטית שעמד במשמר נגד ברית ורשה. בשל צמצומי הצבא הבריטי, באפריל 1958 פורקה הדיוויזיה. עם זאת, המסורות והכינוי האיקוני ("חולדות המדבר") של הדיוויזיה נשמרו על ידי החטיבה המשוריינת ה-7 שהייתה חלק מהדיוויזיה המשוריינת הראשונה.
טל אשור
טל אשור (נולד ב-4 בנובמבר 1983) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה. שימש מפקד החטיבה הדרומית ברצועת עזה, מפקד בא"ח גבעתי ומפקד גדוד רותם.
ביוגרפיה.
אשור התגייס לצה"ל בשנת 2001, והתנדב ליחידת שלדג. לאחר מסלול הכשרה שירת כלוחם ביחידה. בסיום קורס קציני חי"ר עבר לחטיבת גבעתי, ומונה למפקד מחלקת הסיור של הפלוגה המסייעת בגדוד רותם. לאחר מכן שירת כסגן מפקד הפלוגה המסייעת. בהמשך מונה למפקד פלוגת החוד בגדוד שקד. לאחר מכן מונה לסגן מפקד גדוד צבר בין השנים 2012–2013.
בשנת 2013 מונה למפקד יחידת רימון, והוביל את היחידה בלחימה בין היתר במבצע צוק איתן. במהלך המבצע, חיסלה היחידה בפיקודו כ-50 מחבלים, איתרה עשרות פירי מנהרות, והשמידה כמה מנהרות לחימה, ובהן מנהרת לחימה שיצאה מתוך מסגד אל תוך שטח ישראל. בנוסף, אספה היחידה מודיעין בעל ערך רב, חשפה אמל"ח, ופעלה לחיסול קיני טרור ואיתור מנהרות בערים ח'ירבת אח'זעה, ח'אן יונס ורפיח. על לחימת היחידה בפיקודו במבצע, הוענק לה ב-24 בפברואר 2015 צל"ש יחידתי, ממפקד פיקוד הדרום, סמי תורג'מן. בשנת 2015 סיים את תפקידו ויצא ללימודים בפו"ם.
ב-14 בספטמבר 2016 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד רותם, ושימש בתפקיד עד 28 ביוני 2018. ב-23 ביולי 2018 מונה למפקד בא"ח גבעתי, תפקיד אותו מילא עד 13 במאי 2020. ב-7 ביוני 2020 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד החטיבה הדרומית ברצועת עזה, ב-29 במאי 2022 סיים את תפקידו ויצא ללימודים בחו"ל.
חיים אישיים.
אשור מתגורר במושב נווה ירק, נשוי לעו"ד נועה אשור ואב לשלושה. בעל תואר ראשון במנהל עסקים מהמרכז הבינתחומי הרצליה ותואר שני במדעי המדינה וביטחון.
אלזה זמפרלי
אלזה זמפרלי (באנגלית: Elsa Zamparelli; נולדה ב-8 בדצמבר 1944) היא מעצבת תלבושות אמריקאית.
קורות חיים.
אלזה זמפרלי נולדה בשם מרי יוהאנה אליזבת ונדה בוונקאמפ (Marie Johanna Elizabeth Vande Bovenkamp). החלה את קריירת הקולנוע שלה במחלקת האמנות של צוותי קולנוע. בשנים 1985 עד 1986 היא עבדה כעוזרת לארט דיירקטור באופרת הסבון "סנטה ברברה" . הצלחתה הגדולה הגיעה כאשר עיצבה את התלבושות לסרט "רוקד עם זאבים". על עבודתה הייתה מועמדת לפרס אוסקר בקטגוריית עיצוב התלבושות הטוב ביותר ב-1991. עם זאת, פרנקה סקוורצ'פינו קיבלה את הפרס על עבודתה בסרט "סיראנו דה ברז'ראק" . בשנת 1992 עיצבה את לבוש השחקנים בסרט "המוהיקני האחרון". עבור סרט זה היא קיבלה מועמדות לפרס באפט"א בשנת 1993 בקטגוריית עיצוב התלבושות הטוב ביותר, אך בפרס זכו קתרין מרטין ואנגוס סטראת'י עבור "Strickly Ballroom".
בשנים 1993–2013 עבדה כמעצבת התפאורה של אופרת הסבון "היפים והאמיצים". בשל עבודתה עבור אופרת הסבון הייתה זמפרלי מועמדת 11 פעמים לפרס אמי לבידור בשעות היום, וזכתה בו שלוש פעמים (בשנים 1993, 1994 ו-2012).
חריין
יעקב דוד וינטרוב
הרב יעקב דוד וינטרוב (ביידיש נכתב גם ויינטראוב), (כ' בניסן תר"י, 2 באפריל 1850 - כ' בניסן תרפ"ד, 24 באפריל 1924) היה רב קהילת "חברת ביקור חולים" בראדומסק ומחבר ספרים תורניים.
ביוגרפיה.