קסידי נולד בהיילנד שבלואיזיאנה, אחד מבין ארבעת ילדיהם של אליזבת וג'יימס פ. קסידי ב-28 בספטמבר 1957. הוא גדל בבאטון רוז' וב-1979 היה בוגר אוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה במדעים מדויקים וארבע שנים לאחר מכן קיבל תואר דוקטור לרפואה מהפקולטה לרפואה של האוניברסיטה. עד בחירתו לסנאט של לואיזיאנה, התחמה קסידי בתחום הרפואה וסייע להקים מרכזים רפואיים אחדים בבאטון רוז'. הוא הכיר את רעייתו לורה בלוס אנג'לס והשניים עבדו במרכז הרפואי ארל ק. לונג. לורה ניהלה את מערך הכירורגיה של בית החולים וקסידי עבד שם כגסטרואנטרולוג עד סגירת המערך ב-2013.
קסידי נבחר לראשונה לסנאט של מדינת לואיזיאנה ב-2006 כחבר המפלגה הרפובליקנית. בעבר היה דמוקרט, ותמך במסע בחירתו של מייקל דוקאקיס לנשיאות ארצות הברית ב-1988 ואף תרם למסע בחירתו לנשיאות של הסנאטור פול צונגס. באופן אירוני, קסידי אף תרם למסע בחירתה של מרי לנדרו, אותה הביס ב-2014. ב-2013, אמר קסידי כי תרומתו ללנדרו הייתה "קלות דעת של נעורים", ואמר כי "היא נבחרה ונפלה לתוך הפוליטיקה הקנאית ... לואיזיאנה לא עזבה את מרי, מרי עזבה אותנו." מאז 2001, הוא תרם בעיקר למועמדים הרפובליקנים, כולל בהם הסנאטור לשעבר דייוויד ויטר. לדברי קסידי, הוא עזב את המפלגה הדמוקרטית לאחר הכחדת הדמוקרטים השמרנים ובגלל תסכולו מהביורוקרטיה הלא-יעילה במערכת בתי החולים הציבוריים. ב-9 בדצמבר 2006 זכה קסידי בבחירות מיוחדות סנאט של לואיזיאנה מטעם המחוז ה-16. ב-20 באוקטובר 2007 נבחר קסידי מחדש, לתקופת כהונה בת 4 שנים.
ב-4 בנובמבר 2008 נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית כנציג המחוז ה-6 של לואיזיאנה. הוא נבחר מחדש ב-2010 ו-2012. בבית הנבחרים, התנגד לחוק הגנת החולה וטיפול בר השגה ולשאר חוקים פרי חקיקתם של הדמוקרטים וממשל הנשיא ברק אובמה. בניגוד לשאר רפובליקנים שמרנים, המתנגדים להפלה מלאכותית על כל פניה, תמך קסידי בהצעת חוק שתאסור באופן פדרלי על הפלות מלאכותיות רק לאחר 20 שבועות הריון. ב-6 בדצמבר 2014 הובסה הסנאטורית המכהנת, מרי לנדרו בידי קסידי, שמיקד את מסע הבחירות שלו בקשרים הקרובים שבין הנשיא ברק אובמה ללנדרו. בבית הנבחרים החליף אותו גארט גרייבס. בספטמבר 2017 יזם קסידי, יחד הסנאטור לינדזי גרהאם מקרוליינה הדרומית, הצעת חוק המבטלת את חוק הגנת החולה, אך חקיקה זו נכשלה עם התנגדותו של הסנאטור ג'ון מקיין מאריזונה.
ספריא
ספריא (באנגלית: Sefaria) הוא מלכ"ר המפעיל אתר אינטרנט המשמש כספרייה דיגיטלית מקוונת של טקסטים יהודיים חופשיים ובקוד פתוח. היא נוסדה בשנת 2011 על ידי ברט לוקשפייזר (Brett Lockspeiser), לשעבר מנהל מוצר בחברת גוגל, והעיתונאי והסופר ג'ושוע פואר. הטקסטים ניתנים ברישיון שמאפשר הפצה לא מסחרית הן בעברית והן בתרגום. האתר מספק גם כלי ליצירת דפי מקורות.
היסטוריה.
ספריא הוקמה ב-2011, על ידי העיתונאי ג'ושוע פואר יחד עם ברט לוקשפייזר, לשעבר מנהל מוצר בגוגל. גרסת הבטא הראשונה יצאה לאור ב-2012, וב-2013 היא הפכה רשמית למלכ"ר, בעזרת מימון מקרן נתן, Jonathan and Tamar Koschitzky, וקרן ג'ים ג'וזף. ב-2015, היו כבר שתים-עשרה אפליקציות שעשו שימוש ב-API ובמסד הנתונים של ספריא, וחתמו על עסקה לשימוש בתרגומים שפורסמו בעבר על ידי הוצאת "אורים". האתר של ספריא עבר עיצוב מחדש ב-2016, לצד פרסום יישומים חדשים עבור iOS ו-Android, ותרגום מלא לאנגלית של פירוש רש"י על התורה. בשלב זה, היו למעלה מעשרה אנשים בצוות המקצועי של האתר. ציון דרך משמעותי לאתר הגיע ב-2017, עם הוצאת מהדורת ויליאם דוידסון לתלמוד, אשר כוללת את פירושו של הרב עדין אבן-ישראל (שטיינזלץ) בעברית ובאנגלית, תחת הרישיון CC BY-NC.
תוכן.
לספריא יש ספרייה רחבת היקף של טקסטים יהודיים, ובכללם התנ"ך, התלמוד, סידורים, וכן יצירות חדשות יותר. התוכן של ספריא מגיע ממגוון מקורות: ספרים בנחלת הכלל נסרקים ומעובדים על ידי תוכנת OCR, ואחר כך מוגהים ומסודרים על ידי צוות מטעם האתר. מקורות מקוונים אחרים, כגון "בלכתך בדרך" משמשים גם הם כמקור. בנוסף, יש מוציאים לאור העובדים ישירות מול ספריא.
תרגומים.
לכמה יצירות, כגון התנ"ך והתלמוד, יש תרגומים לאנגלית. תרגומים אלו באו או ממיקור המונים, או ממוציאים לאור, או שהיו כבר בנחלת הכלל. כמה מהתרגומים בוצעו על ידי ספריא עצמה.
תכונות.
קישוריות.
יצירות רבות מקושרות לפירושים שניתנו להן במשך הדורות. לדוגמה, לחיצה על קטע מכל סוג תפתח חלונית צד, המאפשרת למשתמש לצפות בפרשנות על הקטע.
דפי מקורות.
בונה דפי המקורות של ספריא מאפשר למשתמשים ליצור דף עם מקורות מתוך ספריא. ניתן להפוך את דפי המקורות לציבוריים, כך שיהיו זמינים עבור משתמשים אחרים; ניתן להוריד את דפי המקורות כקובץ PDF.
תוכנית-האב למזרח
תוכנית-האב למזרח או תוכנית כללית מזרח (בגרמנית: Generalplan Ost) הייתה סדרת מסמכים סודיים של גרמניה הנאצית לביצוע רצח עם, טיהור אתני וכיבוש קולוניאליסטי בשטחי מזרח אירופה שנכבשו בשלבים הראשונים של מלחמת העולם השנייה. המסמך הראשון חובר על ידי אקדמאיים המקורבים לאס אס ובראשם קונראד מייר, מנציבות הרייך לחיזוק האומה הגרמנית (). הוא נכתב באביב 1940, לאחר פלישת גרמניה הנאצית לפולין, עסק בשטחי פולין בלבד ופורט לאחר מכן בשורת התכתבויות בין ראש האס אס היינריך הימלר ובין קונראד מייר. ביולי 1941 הוקם משרד הרייך לשטחי המזרח הכבושים, בראשות אלפרד רוזנברג, שהיה אחראי למימוש התוכנית.
המסמכים הבאים עסקו בכל שטחי מזרח אירופה ולכן נקראו "התכנית הגדולה". עד 1941, המשרד הראשי לביטחון הרייך של האס אס כתב את המסמך השני, למסמך זה נכתב מסמך תגובה באפריל 1942, ואז, לבקשתו של הימלר, מייר כתב את הנוסח הסופי לתוכנית שהוא גם היחידי ששרד.
התוכנית נועדה לספח לגרמניה את שטחי פולין, בלארוס, לטביה, אסטוניה, אוקראינה וחלקים מרוסיה, ולהגשים את החזון הגרמני העתיק הקרוי "דראנג נאך אוסטן" (Drang nach Osten) – "המשיכה מזרחה", הסיסמה הקדומה של הכובשים הגרמנים, שבדרך כלל כבשו שטחים ממזרח לגרמניה. התוכנית דנה בדרכים לבצע טיהור אתני של האוכלוסייה המקומית בשטחים הכבושים — עשרות מיליוני בני אדם. מתוכם את מי שנחשבו לפי תורת הגזע לגרמנים תכננו לקלוט אל הרייך, את השאר תכננו להשמיד, לשעבד או לגרש אל מעבר להרי אורל. בשטחים שיתפנו יוקמו קולוניות והן יאוכלסו בגרמנים, וגרמניה הנאצית תשתלט עליהם מבחינה כלכלית ותרבותית.
בשנת 1943 החלה גרמניה לספוג כישלונות במלחמה והפרויקט הושעה.
תכנון תוכנית-האב למזרח.
תוכנית-האב למזרח הייתה למעשה פרויקט גדול של טיהור אתני שחולק לשני חלקים. השלב הראשון כונה "התוכנית הקטנה", ובו נכללו פעולות שהיו אמורות להתבצע במהלך המלחמה, ולאחריו תבוא "התוכנית הגדולה", שהייתה אמורה להימשך 25–30 שנה, לאחר תבוסת ברית המועצות. עם סיום התוכנית שטח הרייך של גרמניה הנאצית היה אמור לכלול את שטחי גרמניה, פולין, לטביה, ליטא, אסטוניה, בלארוס, אוקראינה, שטחה האירופי של רוסיה, הרי הקווקז וחלקה המערבי של קזחסטן, עד להרי אורל (בהתאם למשא ומתן על חלוקת אסיה בין גרמניה לחברתה לצירה, האימפריה היפנית).
התוכנית כללה גרמניזציה של כל השטחים הכבושים על ידי הכחדת האוכלוסייה המקומית, שנאמדה ב-45 מיליון בני אדם: חלקם יוצאו להורג וחלקם יגורשו אל מעבר להרי אורל. בשטחים הכבושים יושמדו סממני התרבות המקומית ובמקומם תבוא שליטה כלכלית ותרבותית של גרמניה הנאצית.
על פי התוכנית, מתוך 45 מיליון התושבים בשטחי מזרח אירופה יש להשמיד 31 מיליון איש שהוגדרו "נחותים מבחינה גזעית", בהם 100% מהיהודים, 100% מהצוענים, 85% מתושבי ליטא, 80-85% מתושבי פולין, 65-75% מתושבי רוסיה (50-60% יחוסלו ו-15% יגורשו לסיביר), 65% מתושבי אוקראינה ו -50% מתושבי צ'כוסלובקיה, לטביה ואסטוניה.
לפולין הוקדש פרק מיוחד בתוכנית. על פי התחזית, בשנת 1952 יישארו בחיים בפולין רק 3 עד 4 מיליון תושבים, והם ישמשו ככוח עבודה עבור הקולוניות הגרמניות. הפולנים הוגדרו כ"תת-אדם", וככאלה ייאסר עליהם להתחתן או לקבל כל טיפול רפואי, והם יושמדו לחלוטין באופן טבעי בתוך דור.
מימוש התוכנית.
טיהור אתני.
במהלך המלחמה החלו הנאצים ליישם את התוכנית על ידי גירוש תושבי פולין , בתחילה לגנרלגוברנמן ולאחר מכן למחנות ריכוז בשלזיה. בשטחי פולין שנכבשו הוקמו קולוניות גרמניות והתיישבו בהן גרמנים נאצים.
בשנת 1943 הוקמו יישובים גרמניים רבים במחוז זמושץ' בפולין, בשל אדמתו הפורייה. החוות החקלאיות הופקעו מבעליהן הפולנים, והאוכלוסייה המקומית סבלה רבות מהאלימות של המתיישבים הגרמנים, דבר שגרם לפולנים לוותר על בתיהם ועל רכושם.
גם באוקראינה בוצעו חלקים מהתוכנית באופן דומה - גירוש התושבים המקומיים והקמת יישובים שאוכלסו באזרחי גרמניה הנאצית על שטחי אדמה חקלאית.
גרמניזציה.
מטרת התוכנית הייתה "גרמניזציה" של השטחים הכבושים, על ידי יישוב השטחים בגרמנים, השתלטות כלכלית ותרבותית, והשמדת סממני התרבות המקומית.
בפולין חיו תושבים רבים ממוצא גרמני, מלא או חלקי. תושבים אלה נדרשו להישבע אמונים לרייך, והאחרים נרצחו או גורשו. מספר רב של ילדים פולנים ממוצא גרמני הופרדו ממשפחותיהם ונשלחו לגרמניה לאימוץ. רק ילדים בודדים מאלה שנחטפו הוחזרו להוריהם. תופעה דומה התרחשה גם בצ'כוסלובקיה.
רצח עם.