הספר מתאר את השלטון הערבי האפשרי על מדינת ישראל הכבושה, דבר הכולל מעשי עינויים וטבח בשבויים, מעשי אונס המוניים של נשים ישראליות, התעללות באזרחים ישראליים וחיסולים פומביים ואכזריים של מנהיגי ישראל (במיוחד משה דיין). כמו כן מתאר הספר את מינוים של פושעי מלחמה נאציים כדי לנהל את המשטרה החשאית של הכובשים. זוועות הכיבוש הערבי בארץ המתוארים בספר מתקרבים לדרגה שאליה הגיעה רק השואה.
שטחי מדינת ישראל מחולקים בין מצרים, סוריה, ירדן ולבנון. הפלסטינים, שהובטח להם שיוכלו לחזור לשטחיהם, נאלצים להישאר במחנות הפליטים שלהם. ישראל מחולקת בין כוחות ערב הכובשים ולהם אין מקום בחלוקה הזאת. הספר מסתיים שנתיים לאחר המלחמה, כשיגאל אלון משתתף בפגישה סודית בטבריה הכבושה בידי סוריה, בנוגע לתוכניות לקראת מתקפות לוחמה זעירה יהודיות.
אבי גיבסון בר-אל
אבי גיבסון בר-אל (נולד ב-1976) הוא שחקן ובמאי תיאטרון ישראלי.
ביוגרפיה.
נולד בבת ים. כשהיה בן ארבע וחצי נפטר אביו. בכיתה ג' נשלח גיבסון לחינוך חרדי, לאחר שאמו חזרה בתשובה. בגיל ההתבגרות החלו הספקות לנקר, ובכיתה ט' כבר עבר לתיכון חילוני. גיבסון לא שירת בצה"ל. בגיל 18 עבר לתל אביב והחל ללמוד אצל אמיר אוריין. לימים הפך מנחה מוסמך של שיטת אוריין "המעגל הפתוח".
ב-1996 נמנה עם מייסדי תיאטרון אורתו-דה, ולאורך השנים השתתף בכל הפקותיו כשחקן או במאי.
ב-1999 ייסד את הטקס האלטרנטיבי ליום השואה המתקיים מדי שנה בתיאטרון תמונע.
ב-2006 זכה בפרס קיפוד הזהב על בימוי ההצגה "אסקוריאל" בתיאטרון הסימטה.
בשנים 2011-2008 כיהן כמנהל אמנותי של תיאטרון הסימטה.
ביולי 2015 מונה למנהל האמנותי של פסטיבל עכו לתיאטרון אחר. ב-2017 התפטר מתפקידו לאחר שוועדת ההיגוי של הפסטיבל פסלה את ההצגה "אסירי הכיבוש" שיצרה עינת ויצמן.
גיבסון מלמד באקדמיה לאמנויות המופע ב"מקיף על שם שז"ר" בבת ים ובמנשר לאמנות. משתתף בקביעות בפסטיבל בת-ים הבינלאומי לתיאטרון ואמנות רחוב, ושימש כיועץ אמנותי לפסטיבל.
חיים אישיים.
נשוי ליפעת ואב לילד.
מרי לו (פירושונים)
גווידו פוקס
בשה
קולין גרין
קולין פ. גרין (באנגלית: Collin P. Green) הוא קצין בדרגת תת אדמירל המשרת כסגן מפקד פיקוד המבצעים המיוחדים של ארצות הברית.
ביוגרפיה.
גרין נולד בבואי שבמרילנד, הרביעי מבין תשעה ילדים. ב-1986 סיים תואר ראשון באקדמיה הימית של ארצות הברית והתגייס לצי.
ב-1988 השלים קורס חבלה ימית והכשרה כלוחם ביחידת אריות הים. הוצב בצוות אריות הים 5 ושירת בו עד 1992, בתקופה זו השתתף במבצעים מיוחדים באסיה ובמלחמת המפרץ. לאחר מכן שירת באגף התכנון והמבצעים במטה הצי. ב-1995 הוצב בצוות אריות הים 2 ובכוח הלוחמה הימית המיוחדת של הצי השישי. ב-1997 מונה לסגן מפקד יחידת הלוחמה הימית המיוחדת העשירית המוצבת בבסיס הצי רוטה שבדרום ספרד. לאחר שסיים תואר שני במכללת המלחמה של הצי הוצב בשנת 2000 כקצין לוחמה ימית מיוחדת בצי החמישי. לאחר מכן שירת כראש ענף גזרת פיקוד מרכז במחלקת המבצעים המיוחדים של אגף המבצעים במטות המשולבים.
ב-2005 מונה למפקד צוות אריות הים 3 ובתקופת פיקודו מונה למפקד כוח לחימה ימית מיוחדת שהשתתף במלחמת עיראק. ב-2007 מונה למפקד יחידת הלוחמה הימית המיוחדת המוצבת בבחריין. ב-2008 מונה לעוזר קצין תכנון ומבצעים במטה פיקוד הלוחמה המיוחדת של הצי.
ביוני 2011 מונה למפקד קבוצת הלוחמה המיוחדת הראשונה שבסיסה בקורנדו שבקליפורניה ושירת בתפקיד עד יוני 2013. שימש קצין מבצעים בפיקוד המשותף של נאט"ו באפגניסטן ועוזרו של מפקד כוחות נאט"ו ומפקד פיקוד אירופה של ארצות הברית.
במרץ 2016 מונה למפקד המבצעים המיוחדים של פיקוד דרום של ארצות הברית. בספטמבר 2018 מונה למפקד פיקוד הלוחמה המיוחדת של צי ארצות הברית. ב-2020 מונה לראש מטה פיקוד המבצעים המיוחדים של ארצות הברית. בדצמבר 2021 מונה לסגן מפקד הפיקוד.
גרין בעל תואר שני ביחסים בינלאומיים מהאוניברסיטה הקתולית של אמריקה, ובעל תואר שני בהצטיינות בלימודי אסטרטגיה וביטחון לאומי ממכללת המלחמה של הצי.
סמינר הקיץ למוזיקה חדשה בדרמשטדט
אסכולת דרמשטדט
ג'ון פרופיומו
ג'ון דניס פרופיומו (John Dennis Profumo; 30 בינואר 1915 – 9 במרץ 2006) היה איש צבא ופוליטיקאי בריטי, אשר שירת כשר המלחמה (Secretary of State for War) בשנים 1960–1963. התפרסם בעיקר עקב השערורייה שנקראה על שמו – פרשת פרופיומו, שהביאה לסיומן של כהונתו והקריירה הפוליטית שלו.
ביוגרפיה.
פרופיומו נולד בלונדון לאב עורך דין ודיפלומט ממוצא איטלקי. למד בבית הספר הארו ולמד משפטים באוניברסיטת אוקספורד.
בקיץ 1939 הוסמך לקצין בחיל השריון המלכותי. לחם במלחמת העולם השנייה בצפון אפריקה, שם עוטר בציון לשבח. השתתף גם בקרבות במערכה בנורמנדי בקיץ 1944. בהמשך שירת במפקדת קבוצת הארמיות ה-15 באיטליה ובדצמבר 1944 מונה לקצין במסדר האימפריה הבריטית כאות הערכה על שירותו באיטליה. הגיע לדרגת בריגדיר. ב-1947 עוטר בעיטור כוכב הארד של ארצות הברית.
ב-1940, בעודו משרת בצבא, נבחר לחבר הפרלמנט מטעם המפלגה השמרנית בבחירות משנה כנציג מחוז הבחירה קטרינג (Kettering) שבנורת'האמפטונשייר. הוא היה אז החבר הצעיר ביותר בפרלמנט. במאי 1940 הצביע נגד ממשלת צ'מברלין בדיון שנערך בפרלמנט בעקבות הכישלון הצבאי הבריטי בנרוויק שבנורווגיה.
בבחירות הכלליות ב-1945 נוצח פרופיומו במחוז קטרינג על ידי מועמד הלייבור. בהמשך השנה מונה לראש מטה המשלחת הצבאית הבריטית ביפן הכבושה. ב-1950 פרש משירות צבאי, ובבחירות באותה שנה נבחר לחבר הפרלמנט מטעם השמרנים במחוז סטרטפורד-און-אייבון שבווריקשייר. ב-1954 נשא לאשה את השחקנית ולרי הובסון, והיה נשוי לה עד מותה ב-1998.
פרשת פרופיומו.
ביולי 1961 השתתף פרופיומו במסיבה בביתו של פוליטיקאי ואיש עסקים שמרני. הוא פגש שם בדוגמנית בת 19 בשם כריסטין קילר, אשר פטרונה סטפן וורד ארגן את המסיבה. בין פרומיומו לבין קילר התנהלה מערכת יחסים מינית שפרופיומו סיים אותה לאחר מספר שבועות. עם זאת שמועות אודות יחסיהם החלו לצוף. לקילר הייתה מערכת יחסים דומה עם יבגני איוואנוב, נספח ימי בשגרירות ברית המועצות בבריטניה, ועובדה זו נתנה לפרשה היבט של ביטחון לאומי.
בדצמבר 1962 התרחשה תקרית ירי בלונדון שבה היו מעורבים שני גברים שהיו אף הם במערכת יחסים עם קילר. בעקבות זאת חקרה העיתונות אודותיה ונחשפו היחסים שהיו לה עם פרופיומו. העיתונות נמנעה מלפרסם זאת מחשש לתביעת דיבה, אך במרץ 1963 חשף את יחסיהם בפרלמנט חבר הפרלמנט מהלייבור ג'ורג' ויג, תוך ניצול חסינותו הפרלמנטרית. ויג טען שעשה זאת בעקבות ההיבט של ביטחון לאומי שבפרשה. פרופיומו הגיב בפרסום הצהרה, שבה הודה בהיכרות עם קילר, אך הכחיש שהיה דבר מה בלתי מכובד ביחסיהם, ואיים בתביעת דיבה אם תטען העיתונות אחרת.
איומו של פרופיומו לא מנע מהעיתונות לפרסם מידע אודות קילר, ובמהרה התברר לראש הממשלה מקמילן כי פרופיומו לא יוכל להוסיף לכהן בממשלתו. ב-5 ביוני נאלץ פרופיומו להודות כי שיקר לפרלמנט - מעשה בל יסולח בפוליטיקה הבריטית. הוא התפטר מתפקידו, מחברותו בפרלמנט ומהמועצה המלכותית. עוד לפני כן התוודה פרופיומו על הפרשה בפני אשתו, שבחרה לתמוך בו. מעולם לא הוכח שבמסגרת יחסיו של פרופיומו עם קילר נגרמה פגיעה לביטחון הלאומי.
הפרשה זעזעה את ממשלת השמרנים והייתה בין הגורמים להפסדה ללייבור בבחירות 1964. עוד לפניהן, באוקטובר 1963, פרש מקמילן מראשות הממשלה והוחלף על ידי אלק דאגלס-יום.
פרופיומו לא דיבר עוד על הפרשה באופן פומבי, גם לא לאחר יציאתו לאקרנים ב-1989 של הסרט "סקנדל", שעסק בפרשה ולא לאחר פרסום זיכרונותיה של קילר.
ב-2013, כשפרופיומו כבר לא היה בחיים, עלה לבמות מחזמר אודות הפרשה בשם "סטפן וורד", לצלילי מוזיקה שהלחין אנדרו לויד ובר.
לאחר הפרישה מהפוליטיקה.
מעט לאחר הפרישה מהפוליטיקה החל פרופיומו לעבוד בהתנדבות בניקיון חדרי שירותים בבית טוינבי, מקום משכנה של אגודת צדקה במזרח לונדון, והתמיד בעבודה שם לשארית חייו. עם הזמן שוכנע לחדול מעבודות הניקיון והיה למגייס התרומות הראשי של המוסד. הוא הצליח לגייס עבורו כסף רב תוך ניצול ניסיונו וקשריו הפוליטיים. כל עבודתו נעשתה בהתנדבות, שכן הונו המשפחתי הספיק למחייתו. עיתונאי כתב עליו כי "התנדף לאיסט אנד של לונדון למשך 40 שנה כשהוא עושה שם עבודות שקטות וטובות". פעילות זו שיקמה את שמו הטוב. גם אשתו ולרי הובסון עסקה בעבודות צדקה עד סוף חייה.
ב-1975 מונה פרופיומו למפקד במסדר האימפריה הבריטית. הטקס בו קיבל את העיטור מידי המלכה אליזבת השנייה בארמונה סימל את שובו למעמד של אדם מכובד. הוא הופיע לאחר מכן בציבור רק לפרקים. ב-1995 הוזמן והשתתף בארוחת ערב לרגל יום ההולדת ה-70 של מרגרט תאצ'ר, שבה ישב בסמוך למלכה.
ב-7 במרץ 2006 לקה פרופיומו באירוע מוחי. הוא מת בבית חולים יומיים אחר כך, בגיל 91. גופתו נשרפה ואפרו נקבר לצד זה של אשתו בחלקת הקבר המשפחתית בכפר הרשם (Hersham) שבסארי.
עיקרון הסוביודיצה
עיקרון הסוב יודיצה
צ'ארלס דיוק
צ'ארלס מוס "צ'ארלי" דיוק הבן (באנגלית: Charles Moss "Charlie" Duke Jr; נולד ב-3 באוקטובר 1935), האיש העשירי שהלך על הירח. מהנדס, קצין בדימוס בחיל האוויר האמריקאי, טייס ניסוי ואסטרונאוט נאס"א לשעבר. מ-16 עד 27 באפריל 1972 שימש כטייס מודול הירח של החללית אפולו 16.
השכלה.