מחוץ לאזור ה"בית" שלו באסיה הקטנה, נחשב פריאפוס בין תושבי הערים כסוג של בדיחה. עם זאת, הוא מילא תפקיד חשוב יותר באזור הכפרי, שם נתפס כאל מגן. הוא נחשב לאל הפטרון של המלחים והדייגים ואחרים הזקוקים למזל טוב, שהאמינו שנוכחותו תמנע את עין הרע.
נראה כי לפריאפוס לא היה פולחן מסודר וסגדו לו בעיקר בגנים או בבתים, אם כי יש עדויות על מקדשים המוקדשים לאל. בעל החיים שנהגו להקריב לו היה החמור, אך גם קורבן של מנחות חקלאיות (כמו פירות, פרחים, ירקות ודגים) היה נפוץ מאוד.
זמן רב אחרי נפילת רומא ועליית הנצרות, המשיכו לקרוא לעזרת פריאפוס כסמל לבריאות ופוריות. בכרוניקה של לנרקוסט מהמאה ה-13, המתארת את ההיסטוריה של צפון אנגליה וסקוטלנד, מסופר על "אח עמאי ציסטרציאני" שהציב פסל של פריאפוס ("simulacrum Priapi statuere") במטרה לעצור מגפה של מחלת בקר.
תיאורים.
התכונה האייקונית של פריאפוס הייתה הפריאפיזם שלו (פין בזקפה מתמדת). עם התפתחות הפולחן שלו מוזגו לתוכו כנראה כמה אלים פאליים שהיו קיימים קודם להתפתחות הפולחן שלו. הוא היה מיוצג במגוון דרכים, לרוב כדמות מעוצבת דמוי גנום עם פאלוס זקוף עצום. פסלי פריאפוס היו נפוצים ביוון וברומא העתיקה, והוצבו בגנים. אתונאים מיזגו את פריאפוס עם הרמס, אל הגבולות, ותיארו אל בן כלאיים עם קסדה מכונפת, סנדלים וזקפה ענקית.
מאפיין נוסף של פריאפוס היה המגל אותו הוא נושא לעיתים קרובות בידו הימנית. כלי זה גם שימש לאיים על גנבים, ללא ספק בסירוס.
מספר מכתמים, שנכתבו כנראה לעטר מקדשים של פריאפוס, נאספו בקובץ Priapeia. במכתמים אלו פריאפוס מאיים לעיתים קרובות בתקיפה מינית כנגד גנבים פוטנציאלים.
כמה ציורים רומאיים של פריאפוס שרדו. אחד מהתמונות המפורסמות ביותר של פריאפוס הוא מבית וטי בפומפיי. פרסקו מתאר אל השוקל את הפאלוס שלו כנגד שק גדול מלא מטבעות. בהרקולנאום הסמוכה נחשף דוכן מזון שמאחוריו היה ציור של פריאפוס, כנראה כסמל למזל טוב עבור הלקוחות.
בספרות.
בנוסף לאוסף המכונה Priapeia שהוזכר לעיל, פריאפוס הוא דמות המופיעה לעיתים קרובות בחרוזים ארוטיים או מיתולוגיים בלטינית.
בפסטיבלים של אובידיוס מתואר כיצד הנימפה לוטיס נרדמה במשתה בהיותה שיכורה, ופריאפוס ניצל הזדמנות זו לנסות לאנוס אותה. הוא התקרב בגנבה, ורגע לפני שהספיק לחבק אותה, התריע חמורו של סילנוס ב"נעירות מחרישות אוזניים". לוטיס התעוררה ודחפה את פריאפוס, אך הבריחה האמיתית היחידה שלה הייתה להפוך לעץ הלוטוס. כדי להעניש את החמור על שקלקל את ההזדמנות שלו, הכה אותו פריאפוס למוות בפאלוס הענק שלו. בגרסאות מאוחרות יותר של הסיפור, לוטיס הוחלפה באלה הבתולה הסטיה. האנקדוטה של אובדיוס נועדה להסביר מדוע נהגו להקריב חמורים לפריאפוס בעיר למפסאקוס על ההלספונט, שם סגדו לו כצאצא של הרמס.
פריאפוס מוזכר כמה פעמים ברומן הרומאי סטיריקון של פטרוניוס. בהקדמה ובהערות לתרגום של הרומן יצר המתרגם ויליאם ארוסמית (William Arrowsmith) הקבלה בין הציד אחר גיבור הרומן וזה של פוסידון באודיסאה של הומרוס.
פריאפוס מוזכר בסיפורו של הסוחר, אחד מסיפורי קנטרברי של ג'פרי צ'וסר. במהלך התיאורים של הגן, שגיבור הסיפור ג'ניוארי יצר, הוא קורא לעזרה לפריאפוס בדמותו כאל הגנים. הוא נועד להזכיר לקורא, או לקהל השומעים שכוונותיו של ג'ניוארי מונעות מתאווה ולא מאהבה.
אזכורים מודרניים בספרות הם בפואמה פטרסון (Paterson) של ויליאם קרלוס ויליאמס, קדמת עדן של ג'ון סטיינבק ("היא ניהלה את ביתה כמו קתדרלה המוקדשת לפריאפוס עצוב אך בעל זקפה"), בפואמה "מר אפולינוקס" (Mr. Appolinax) של טי אס אליוט, ובספריו של ולדימיר נבוקוב "הזמנה לגרדום" ולוליטה.
פטרון ספינות הסוחר.
תפקידו של פריאפוס כאל פטרון למלחי ספינות הסוחר ביוון העתיקה וברומא העתיקה הוא של מגן ומסייע בניווט. עדויות מספינות טרופות מכילות פריטים אפוטרופיים שימאים הביאו לסיפון כדוגמת פאלוס מטרקוטה ודמות פריאפוס מעץ. עדויות אלו במקביל לשימוש בסמנים פריאפיים מעץ שהוקמו באזורים של מעבר מסוכן או באזורי נחיתה ספציפיים, מוכיחים שתפקידו של פריאפוס הוא נרחב בהרבה ממה שחשבו בעבר.
אף על פי שפריאפוס נקשר בדרך כלל לניסיונות כושלים של אונס נגד הנימפה לוטיס והאלה הסטיה בקומדיה "פסטיבלים" של אובידיוס, והיחס קל הדעת לאל בסביבה העירונית, ניתן לזהות את תכונות ההגנה המיוחסות לפריאפוס לחשיבות המיוחסת לפאלוס בעת העתיקה (במיוחד הקשר שלו לפוריות והגנה על גינות). ביוון חשבו שלפאלוס יש לו מוח משלו, דמוי-בעלי-חיים, נפרד ממוחו של הגבר. הפאלוס נקשר גם ל"בעלות ותיחום טריטוריאלי" בתרבויות רבות, מה שתרם לתפקידו האחר של פריאוס כאלוהי הניווט.
One Last Time Live in Concert
One Last Time Live in Concert הוא אלבום וידאו של הזמרת האמריקאית טינה טרנר, אשר יצא ב-6 בפברואר 2001. הווידאו מתעד את הופעתה האחרונה של טרנר בסיבוב ההופעות "Twenty Four Seven Tour" באצטדיון וומבלי.
הווידאו זכה להצלחה כאשר הגיע למעמד פלטינה בארצות הברית, בריטניה וקנדה.
רשימת שירים.
להלן רשימת שירי האלבום:
אותך
אותך הוא שיר שכתב והלחין שייקה פייקוב, עיבד אלדד שרים עבור אילנה אביטל ויצא לאור במרץ 1977.
רקע.
שלמה צח יזם מפגש בין שייקה פייקוב לאילנה אביטל, שהייתה אז בת 16, כדי שישמע אותה שרה וכתוצאה מהמפגש נוצר השיר "אותך".
השיר השתתף בפסטיבל הזמר והפזמון 1977 והגיע למקום השלישי בתחרות.
במצעד השבועי של רשת ג' הגיע השיר בשיאו למקום השני.
במצעד השנתי לשנת 1977 של רשת ג' הגיע השיר למקום העשירי.
Tina Live
Tina Live (בעברית: טינה בהופעה חיה) הוא אלבום הופעה של הזמרת האמריקאית טינה טרנר, אשר יצא ב-28 בספטמבר 2009. האלבום מתעד את הופעתה של הזמרת בהולנד ב-21 במרץ 2009, במסגרת סיבוב ההופעות "50th Anniversary Tour".
האלבום כולל שני דיסקים כאשר דיסק אחד הוא ה-DVD עצמו ואילו הדיסק השני הוא כל הביצועים מהמופע בגרסת אודיו על גבי תקליטור.
פאוזיה
פאוזיה אויחיה (, ; נולדה ב-5 ביולי 2000), ידועה בשמה הפרטי פאוזיה, היא זמרת-יוצרת קנדית-מרוקאית. פאוזיה נולדה בעיר קזבלנקה שבמרוקו ועברה יחד עם משפחתה בגיל חמש לעיר נוטרדאם דה לורד שבמניטובה, קנדה. פאוזיה דוברת אנגלית, צרפתית וערבית.
קריירה.
בשנת 2015, פאוזיה זכתה בשיר השנה ובפרס הקהל בפסטיבל הצרפתי "שיקאן החשמלי". באותה השנה היא החלה לפרסם את שיריה באתר היוטיוב שלה, ובכך קיבלה חשיפה גדולה מסוכנויות וחברות תקליטים שונות. באותה השנה, חתמה פאוזיה אצל סוכנות הכישרונות פרדיגמה.
בשנת 2017, פאוזיה זכתה במקום הראשון בתחרות כתיבת השירים הבינלאומית, התחרות הגדולה ביותר בעולם בתחום כתיבת השירים, עם הסינגל שלה "The Sound". במהלך התחרות פאוזיה גברה על 16,000 כותבי שירים מ-137 מדינות שונות. באותה השנה פאוזיה זכתה במקום הראשון במועדון המוזיקה "Unsigned Only". בחגיגות 150 שנה לעצמאותה של קנדה הופיעה פאוזיה ביחד עם התזמורת הסימפונית של העיר ויניפג בקנדה.
ב-24 באוגוסט 2018 פאוזיה והדי ג'יי דייוויד גטה פרסמו את שירם המשותף "Battle" כחלק מאלבומו השביעי של גטה. בריאיון למגזין בשווייצרי "Le Matin" ציין גטה כי "קולה הנהדר" של פאוזיה גרם לו לבחור אותה כמבצעת של השיר המשותף שלהם. ב-16 באפריל 2020 פאוזיה והזמרת האמריקאית קלי קלרקסון ביצעו גרסה נוספת לשיר "I Dare You" של קלרקסון בשפה הערבית.
ריח תפוח ואודם שני
ריח תפוח ואודם שני הוא פזמון שכתב יורם טהרלב והלחין נחום היימן. השיר זכה במקום השני בפסטיבל הזמר והפזמון 1966.
רקע.
השיר נכתב על ידי יורם טהרלב ללחן שיצר קודם לכן נחום היימן. השיר התמודד בפסטיבל הזמר והפזמון בשנת 1966. באותה עת כל שיר בתחרות בוצע על ידי שני אמנים שונים. השיר בוצע על ידי שלישיית גשר הירקון וצמד הפרברים וזכה במקום השני. טהרלב כתב את השיר כשיר אהבה בהשראת משוררי תור הזהב בספרד.
לאורך השנים בוצע השיר על ידי אמנים שונים בהם עופרה חזה, הגבעטרון, הדודאים ויזהר כהן.
Love Songs (אלבום של טינה טרנר)
Love Songs (בעברית: שירי אהבה) הוא אלבום אוסף של הזמרת האמריקאית טינה טרנר אשר יצא ב-3 בפברואר 2014 על ידי חברות התקליטים רינו אנטרטיינמנט ופרלופון. האלבום מכיל אוסף של 18 שירי אהבה שטרנר הוציאה לאורך הקריירה שלה.
האלבום זכה להצלחה רבה ודורג כאחד מ-60 אלבומי השנה בהונגריה.
יחף בשמיים
"יחף בשמיים" הוא סרט דרמה רוסי בבימויו של סולטן חג'ירוקו, שצולם בצפון הקווקז. בכורת הסרט התקיימה ב-17 בדצמבר 2015. זהו הסרט העלילתי הראשון בפדרציה הרוסית שצולם כולו בקווקז.
עלילה.
העלילה מתרחשת אי שם בצפון הקווקז. ילדה בשם קפלה, שנקראה כך לבקשת אביה (חובב אמנות גדולה שאהב את הקפלה הסיסטינית), חוזרת מהלימודים בבריטניה כדי להמשיך את לימודיה בארץ מולדתה. כאן היא הופכת מיד למושא אהבתם של חברי כיתת הלימוד - בעיקר שני חברים - "ביט" "ורוסלן". בהתחלה הם פשוט "נצמדים" לחדשה, הכיף הרגיל שלהם הוא לערוך "מבחן כוח" כזה, הם מתערבים כמה זמן ייקח לפני שהיא תתלונן בפני ההנהלה (מה שיביא לגרושם). הסרט מספר על מערכת היחסים של "ביט" עם "קפלה. לשניים"יש אהדה הדדית, שמתפתחת לתחושה אמיתית של אהבה. בחיי הזוג הצעיר מופיעים ארוכים שגורמים להם להתבגר במהירות...
הפקה.