ב-26 ביוני 2016, לקראת עונת 2016/2017, הגיע ויטור לישראל ככדורגלן זר פורטוגלי, וחתם על חוזה לשלוש שנים בהפועל באר שבע מליגת העל. ב-19 ביולי ערך ויטור את הופעת הבכורה שלו במועדון, במשחק מול שריף טירספול, וסייע לקבוצתו להעפיל לשלב הבא במוקדמות ליגת האלופות. ב-11 באוגוסט זכה עם הפועל באר שבע בגביע הסופר-קאפ הישראלי, אלוף האלופים, לאחר שניצחה 4–2 את מחזיקת הגביע מכבי חיפה. בהמשך נשר עם הקבוצה לשלב הבתים של הליגה האירופית, לאחר שהודחה בשלב הפלייאוף של ליגת האלופות מול סלטיק הסקוטית. ב-15 בספטמבר הבקיע ויטור את שערו הראשון במועדון, בניצחון 0–2 על אינטר מילאנו במסגרת המחזור הראשון בשלב הבתים של הליגה האירופית. ב-15 באוקטובר הבקיע צמד בניצחון 5–0 על מכבי פתח תקווה במסגרת ליגת העל. ב-28 בדצמבר זכה ויטור עם הפועל באר שבע בגביע הטוטו לאחר ניצחון 4–1 על עירוני קריית שמונה במשחק הגמר. ב-29 באפריל 2017 זכה ויטור עם הפועל באר שבע באליפות המדינה לאחר ניצחון 2–1 על מכבי תל אביב. על אף שהיה פצוע במשך תקופה ארוכה וערך רק 19 הופעות ליגה בעונה זו, נבחר ויטור לשחקן העונה על ידי מנהלת הליגה, ולתואר "זר העונה" על ידי אתר ONE בשיתוף ארגון שחקני הכדורגל.
ויטור משמש כקפטן של הפועל באר שבע.
בתחילת עונת 2017/2018 שוב זכה עם הקבוצה בגביע הסופר-קאפ הישראלי, אלוף האלופים, כשפתח בהרכב בניצחון 4–2 על מחזיקת הגביע בני יהודה תל אביב. לאחר מכן שוב סבל מפציעות, ושותף רק בשבעה משחקי ליגה, אך בתום העונה זכה עם הקבוצה באליפות נוספת. בעונת 2018/2019 שוב סבל מפציעות, וכבש שער אחד בתשע הופעות בליגת העל.
קריירת נבחרות.
פורטוגל.
בשנים 2006–2011 צבר שלושים ושלוש הופעות ושמונה שערים במדי נבחרות הנוער של פורטוגל, בנבחרת הצעירה עד גיל 21, כולל הופעה אחת בנבחרת האולימפית עד גיל 23 של פורטוגל.
ישראל.
באוקטובר 2021 בדק מאמן נבחרת ישראל באותה עת, האוסטרי וילי רוטשטיינר, את האפשרות לאזרח כדורגלן זר המשחק בליגה הישראלית בתפקיד בלם, כדי לחזק את חוליית ההגנה של נבחרת ישראל. ויטור היה אחד השמות שעלו ונבדקו לגביו בזכות הישגיו והעובדה שנכון לאותה עת הוא התגורר כבר מעל ל-5 שנים בישראל, ולא-שיחק מעולם עבור הנבחרת הבוגרת של מולדתו (כך נדרש על-פי תקנון FIFA), כי רק אז כדורגלן רשאי לייצג מדינה זרה בתנאי שתוענק לו אזרחות או מעמד של תושב ארעי.
ב-26 במאי 2022 זומן לראשונה לנבחרת ישראל הבוגרת לקראת שלושת משחקיה בליגת האומות 2022/2023 של אופ"א מול איסלנד ואלבניה שנערכים בתחילת חודש יוני 2022 – כשבסופו של דבר ויטור קיבל את האישור הרשמי מ-FIFA ב-31 במאי 2022 שמתיר לו לייצג מדינה זרה שהיא אינה מולדתו הפורטוגלית, כך שיוכל להשתתף כבר במשחקה הראשון של נבחרת ישראל בליגת האומות של אופ"א במשחק הבית מול איסלנד ב-2 ביוני 2022, בו ויטור לבסוף ערך את הופעת הבכורה שלו בבוגרים של נבחרת ישראל כשגם פתח בהרכב במשחק שנגמר בתיקו 2–2.
חיים אישיים.
נשוי לעיתונאית הספורט הפורטוגלית טניה פריירה, ולהם שלוש בנות. מתגוררים בישראל מאז קיץ 2016.
באפריל 2022 אושרה לוויטור מעמד של תושב ארעי בישראל בלבד, אך ב-1 במאי אישרה שרת הפנים איילת שקד, לאחר המלצתו של שר התרבות והספורט חילי טרופר, את הבקשה הרשמית של ההתאחדות לכדורגל שהוגשה על-ידי יושב-הראש אורן חסון, להעניק לוויטור התאזרחות כישראלי – על מנת שיוכל לשחק בנבחרת ישראל הבוגרת.
למרות שבישראל נמתחה ביקורת על נתינת האזרחות בייתר קלות לזרים ובפרט לספורטאים זרים, מה שפוגם בעיקרון הציונות השורשי והחשוב הטמון באזרחות הישראלית; היו גם כאלה בישראל ששיבחו את אשתו של ויטור, עיתונאית הספורט הפורטוגלית טניה פריירה-ויטור שמגיעה כמו בעלה ממשפחה נוצרית. כך או כך, היא סיפרה שהתרשמה מהתנהלותה של מדינת ישראל במהלך מגפת הקורונה העולמית ומהקדמת אספקת החיסונים לתושבים בישראל לפני אירופה ואף לפני כל שאר העולם, ובפרט בזכות הגנתה במדיה ובתקשורת הזרה על ישראל במהלך עימותים עם ארגוני טרור פלסטינים.
תכנית רבין למנהיגות RLP - Rabin Leadership Program
המינהל הראשי (רוסיה)
ליידה (כדורגל)
קלוב ליידה אספורטיו (בקטלאנית: Club Lleida Esportiu) היא קבוצת כדורגל ספרדית מהעיר ליידה שבקטלוניה. הקבוצה נוסדה בשנת 1939 בשם אוניו אספורטיו ליידה ובשנת 2011 התפרקה וקמה מחדש. הקבוצה משחקת בליגה הספרדית השלישית. אצטדיונה הביתי של הקבוצה הוא אצטדיון הקאמפ דה אספורטס שבליידה, המכיל 13,500 מושבים.
בסוף עונת הקבוצה ירדה מהליגה הספרדית השנייה לליגה השלישית ומאז משחקת שם גם לאחר פירוק הקבוצה המקורית. לקבוצה קיימת גם קבוצת מילואים, הנקראת ליידה ב', וזו משחקת בליגה הקטלאנית הראשונה (חמישית בחשיבותה בספרד).
היסטוריה.
הקבוצה המקורית נוסדה בשם הספרדי לרידה בלומפיה (Lérida Balompié), ובשנת 1947 אוחדה עם מספר קבוצות מקומיות וקיבלה את השם אוניון דפורטיבה לרידה (Unión Deportiva Lérida).
בשנותיה הראשונות שיחקה הקבוצה בליגה המחוזית, שהיוותה הרביעית ברמתה בספרד בתקופה זו. בשנת 1943 עלתה לראשונה לליגה השלישית וכעבור 6 שנים, לראשונה בתולדותיה, עלתה לליגה השנייה. כבר בעונתה היחידה השיגה את העפלתה הראשונה לליגה הבכירה, בשנת 1950, אך ירדה כעבור שנה בלבד.
לאחר הירידה שמרה הקבוצה על מקומה בליגה השנייה, אך אחרי 6 עונות ירדה לליגה השלישית. המעבר בין הליגות נמשך כאשר בשנת 1965 עלתה לליגה השנייה, שם שיחקה 3 עונות עד שירדה שוב, ובשנת 1970 חלה ירידה נוספת, כשירדה לליגה הרביעית, אך הקבוצה חזרה לליגה השלישית לאחר שנה.
בשנת 1978, מספר שנים לאחר מותו של הרודן פרנסיסקו פרנקו, שבתקופת כהונתו אסר על קבוצות כדורגל לבחור בשמות לא ספרדיים, שינתה הקבוצה את שמה לגרסה הקטלאנית, אוניו אספורטיבה ליידה.
בשנת 1987, לאחר 19 שנים, חזרה ליידה לליגה השנייה, כאשר שיחקה 16 שנים רצופות בליגה השלישית. תקופה זו הייתה טובה עבור הקבוצה, שאף על פי שירדה בשנת 1989, חזרה כעבור שנה ואף בסוף עונת עלתה לליגה הבכירה לראשונה מזה 43 שנים. זו הייתה עונתה האחרונה עד כה של הקבוצה בליגה הבכירה, אותה סיימה במקום ה19.
עד שנת 2001 שיחקה בליגה השנייה, אז ירדה לליגה השלישית פעם נוספת. בשנת 2004 חזרה לליגה השנייה, אך שהתה בה רק שנתיים, ובסוף עונת ירדה בפעם האחרונה מהליגה השנייה, לשם לא חזרה עד כה.
הקבוצה שיחקה בליגה השלישית עד שבשנת 2011 התפרקה ממניעים כלכליים. לשמחתם של האוהדים, אנשי עסקים הקימו קבוצה חדשה בשם ליידה אספורטיו, שם דומה ואף סמל דומה לזה של הקבוצה הקודמת. הקבוצה החדשה רכשה את זכויות ההשתתפות בליגה השלישית של הקבוצה שהתפרקה ולמעשה המשיכה את דרכה מאין שהפסיקה.
מאז הוקמה הקבוצה החדשה, ליידה אספורטיו מגיעה דרך קבע לצמרת ואף משתתפת 3 פעמים בפלייאוף. בעונת , 10 שנים לאחר השתתפותה האחרונה בליגה השנייה, הגיעה עד לגמר הפלייאוף, לאחר שעברה את ברקאלדו וריאל מדריד קסטיליה. בגמר שיחקה נגד סביליה אתלטיקו, קבוצת המילואים של סביליה, וליידה הפסידה 4-5 בפנדלים.
נוניליון
טבלת הכפל
אייברי ג'ונסון
אייברי ג'ונסון (באנגלית: Avery Johnson; נולד ב-25 במרץ 1965) הוא כדורסלן עבר ומאמן אמריקאי ששיחק במשך 16 עונות בליגת ה-NBA, בעמדת הרכז.
זכור בעיקר מתקופתו כשחקן קבוצת סן אנטוניו ספרס, עמה זכה באליפות ה-NBA בעונת . כונה "הגנרל הקטן" (Little General) בשל גובהו הנמוך יחסית (1.78 מטרים), יכולות המנהיגות שלו וחברותו הטובה עם סנטר הספרס באותה תקופה, דייוויד רובינסון, שכינויו "הגנרל". ממוצעיו של ג'ונסון לאורך הקריירה הם 8.4 נקודות ו-5.5 אסיסטים למשחק.
אימן בעבר את דאלאס מאבריקס, ניו ג'רזי/ברוקלין נטס וקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת אלבמה.
נעורים ומכללות.
ג'ונסון נולד וגדל בניו אורלינס, לואיזיאנה, ובין השנים 1983–1985 למד ב"ניו מקסיקו ג'וניור קולג'" ובאוניברסיטת קמרון, לפני שעבר ללמוד באוניברסיטת סאות'רן שבעיר באטון רוז'. כשחקן קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה העפיל פעמיים לטורניר אליפות המכללות, ובעונת ה שלו מסר 13.3 אסיסטים בממוצע למשחק - הממוצע הגבוה ביותר בתולדות טורניר המכללות.
קריירת משחק.
ג'ונסון היה מועמד לבחירה בדראפט ה-NBA לשנת 1988, אך לא נבחר על ידי אף קבוצה. ב-6 העונות הבאות שיחק בקבוצות "פאלם ביץ' סטינגרייס" (מליגת ה-USBL), סיאטל סופרסוניקס, דנוור נאגטס, סן אנטוניו ספרס, יוסטון רוקטס וגולדן סטייט ווריורס, ורשם לאורך תקופה זו ממוצעים צנועים של 6.3 נקודות ו-4.4 אסיסטים למשחק, לרוב כשחקן ספסל.
בין עונת ל- שיחק עבור סן אנטוניו ספרס, ושימש בה כשחקן חמישייה קבוע לצד כוכבי הקבוצה דייוויד רובינסון ושון אליוט. בעונת הצטרף לקבוצה הרוקי המצטיין טים דאנקן, שהוביל את הספרס לאליפות ה-NBA בעונת . תקופתו של ג'ונסון כשחקן הספרס הייתה הטובה בקריירה שלו, ובמהלכה השיג ממוצעים של 10.9 נקודות ו-7.3 אסיסטים למשחק. במהלך עונת עקף את ג'וני מור כ'מלך האסיסטים' של הספרס בכל הזמנים, והחזיק בתואר עם 4,474 אסיסטים עד עונת , בה השיג אותו טוני פארקר.
לקראת עונת חתם ג'ונסון על חוזה בדנוור נאגטס, ובהמשך שיחק גם עבור דאלאס מאבריקס וגולדן סטייט ווריורס כשחקן ספסל זניח למדי, עד שפרש ממשחק בסיום עונת , בגיל 39. ב-22 בדצמבר 2007 העלו הספרס את גופייתו של ג'ונסון עם המספר '6' לתקרת אולמם הביתי, כהוקרה על תרומתו לקבוצה.
קריירת אימון.