לרוב, אגמים אלו נמצאים באזורים בעלי אקלים יבש, והם גורמים משמעותיים ליצירת אבק בעולם.
אטימולוגיה.
בעברית מוכרת התופעה תחת המונח אגם יבש או מְלֵחָה. בספרדית מכונה האגם היבש בשם "פְּלָאיָה", אשר מהווה שם כולל לתופעות דומות ברחבי העולם, המכונות בשמות מקומיים: באפריקה הצפונית וקדמת אסיה מוכר השם "סַבְּחָ'ה", בפרס "כָּוִיר", "טָאקִיר" בטוראן, "פָּאן" באפריקה הדרומית, "באג'יר" או "שאלה" באסיה המרכזית, "שוֹט" בארצות האטלס, ובאמריקה הצפונית ומקסיקו "פלאיה" ו"סַלָאר". השוני בין השמות נובע משוני באופן היווצרות, ממיקום גאוגרפי, משפת המקום ומגודל התופעה. לדוגמה: סבחות הן פלאיות באזור קו החוף, בעוד סלאר הוא מדבר מלח.
תיאור התופעה.
אגם יבש הוא אגן היקוות נמוך בסביבה מדברית חמה. זהו אגן ניקוז סגור, המהווה בסיס סחיפה לתא שטח מסוים, כלומר, התחנה הסופית, או בשמה המקצועי "טרמינל", של מי גשמים, טל, מי שיטפונות או זרימת מי נחלים המגיעים אליו. לעיתים מוצף האגם היבש מים, ונראה כעין ימה, אך עם זאת, מרבית הזמן הוא יבש.
בעונה היבשה, קצב האידוי גבוה מקצב ספיקת המים ולכן האגם מתייבש. בעונת הגשמים, לעומת זאת, קצב אספקת המים עולה, וביחס אליו קצב האידוי יורד, דבר היכול לגרום להצפת האגם היבש. כתוצאה ממחזורי ההצפה וההתייבשות המתמשכים, מתרחשת הרבדה של המשקעים (הליט, גבס, חרסית, טין ומינרלים נוספים) בקרקעית האגם היבש בתהליכי שקיעה והתאדות. בנוסף, בזמן שהאגם יבש, חלה עלייה נימית של מי תהום, אשר גורמת גם היא לשקיעת מינרלים ומלחים. תופעות אלו גורמות לריכוז מלחים גבוה בקרקעיתו, ובמקרים מסוימים יוצרות מדבר מלח.
קרקעית האגם היבש.
בעקבות השקעת המשקעים, מתקבלת קרקעית בעלת אופי מרובד, שבה כל מינרל מורבד בשכבה נפרדת. במקרים אחרים, הקרקעית תהיה בנויה תערובות משקעים. מקרה כזה נקרא "פאן" או "דאיה".
בקרקעית האגם היבש מתקבלת לעיתים שכבה עליונה יבשה ומתחתיה שכבה חרסיתית לחה, מבנה הגורם להתנפחות ודחיסה ובכך לשינוי בנפח הקרקע. תופעה זו גורמת למרקם קרקע המאופיינת בסדקים ובצורות גאומטריות שונות. ישנם מקרים שסדקים אלו מתמלאים אבק וחול ומייצרים הפרדה בין המצולעים. בנוסף למרקם האופייני מתקבלים קרומים כימיים של מלח גבישי כתוצאה מהעלייה הנימית של מי התהום. קרום זה מתבטא לרוב בצבע לבן ובברק. במקרים שבהם ריכוז הברזל והנחושת גבוהים, ניתן לראות קרומים בצבעים אדמדמים, כחלחלים או ירקרקים.
האגם היבש כמקור לאבק מדברי.
אגם יבש הוא סביבה דינמית, שבה פני השטח עשירים מאוד בחומר קלאסטי דק הנוצר מבליית סלעים אחרים, מובל על ידי מים ומושקע בקרקעיתו. לרוב האגם היבש הוא מסדר גודל קטן, אך כאשר ישנם מספר רב של אגמים בתא שטח מצומצם, נוכחותם הופכת להיות משמעותית כמקור לתרומת אבק, כדוגמת מדבר מוהאבי.
מרבית האגמים היבשים בעולם נכללים ברשימת האזורים התורמים אבק בקנה מידה עולמי. קיים מתאם בין פריסת האגמים היבשים העולמית, לפריסת מקורות האבק. האגמים היבשים נטענים בחומר קלאסטי המגיע על ידי נגר עילי ומי שיטפונות. הנגר העילי מגיע מהאזורים המדרוניים בסביבת האגם היבש, ומשקיע את החומרים מהמדרון בתוך האגם היבש. בנוסף, קיימת בו השקעה איאולית, אך השקעה זו הנה מקור קטן יותר לחומרים הקלסטים. החומר הכימי והמלחים המצויים בתשתית האגם היבש, מגיעים בעליה נימית של מי התהום והתאדותם.
באגמים יבשים, עם ירידת הגשם יכולות להיווצר זרימות על פני השטח המשקיעות משקעים המובלים במים העיליים, דבר הגורם לשינוי בפוטנציאל הפליטה ובפוטנציאל הסחיפה של האבק. באגמים יבשים-רטובים המשקעים מביאים לעלייה של מי תהום, הגורמת לתהליך מהיר של התאדות והשקעה של חומר כימי. דבר זה משנה את תפרוסת המשקעים ואת פוטנציאל פליטת האבק בזמן נתון. המלחים רגישים יותר לסחיפה מאשר חומר קלאסטי, ולכן באגמים יבשים שבהם מי התהום גבוהים, מצטברים יותר חומרים כימיים ופוטנציאל פליטת האבק גבוה יותר. בגלל ההשקעה הרבה של חומרים דקי גרגר באגם היבש, הן על ידי מים עיליים והן על ידי עליה נימית של מי התהום, ישנו חומר רב המהווה פוטנציאל לסחף איאולי והיווצרות אבק.
צמחיית האגם היבש.
הצומח באדמה זו מצומצם ומותאם לתנאי הסביבה, בין אם על ידי הימנעות ממליחות (מניעת חדירת מלח לצמח) ובין אם על יד סבילות למליחות (התמודדות עם מלח שחדר לצמח). צמחים בעלי יכולות אלה, אשר מסוגלים להשלים מחזור חיים שלם באגם יבש, קרויים הלופיטים.
ניתן לנצל אדמה של אגם יבש לחקלאות לגידול צמחים שאינם מותאמים למליחות רק בשוליו של האגם היבש, ורק לאחר הצפה ושטיפה מרובה של הקרקע.
אגמים יבשים מפורסמים.
אגמים יבשים הם סביבה גאומורפית המזוהים עם פליטת אבק. בעולם קיימים עשרות אלפי קמ"ר של אגמים מסוג זה:
אגם יבש בתרבות.
הנביא ירמיהו מציין את הישיבה באגם יבש כעונש:
איצטדיון טדי
פלפל אל-מסרי
אלברט (אברהם) מוגרבי, המכונה פִלפֶל אל-מַסְרי (فلفل المصري; בערבית: 'פלפל המצרי'; 1928 – 1992, היה זמר מזרחי ישראלי, שבטרם עלייתו ארצה היה זמר ושחקן קולנוע פופולרי במצרים.
חייו.
מוגרבי נולד ברובע היהודי של קהיר למשפחה בת 11 ילדים. אביו של מוגרבי, יוסף שלום מוגרבי, היה נגן עוד ופסנתר ידוע במצרים ואף ליווה בנגינה את הזמרת פאיזה רושדי. בגיל 11, כשהתלווה לאביו באחת מהופעותיו, פגש בבמאי שהציע לו להשתתף בסרט קולנוע. שמו של הילד בסרט היה "פלפל", ומכאן זכה לכינוי זה עד סוף ימיו. בהמשך השתתף בעשרה סרטי קולנוע נוספים, ורובם זכו להצלחה קופתית שהפכה אותו למפורסם. את הנגנים אלברט שטרית ופליקס מזרחי הכיר באותה תקופה. השלושה המשיכו לשתף פעולה גם מאוחר יותר בישראל.
עלה עם רעייתו ואחיו לישראל בשנת 1954. בני הזוג מוגרבי השתקעו באזור רחוב הכובשים בתל אביב, בין כרם התימנים למסגד חסן בק. זמן קצר לאחר עלייתם החל להופיע בקפה "גן רווה". במקביל החל לעבוד כשליח בבית מרקחת.
בישראל הוא הוזמן לשיר בהקלטות בקול ישראל, בתוכנית "שחרזדה", שבמסגרתה שר בערבית. באותה תוכנית השתתף גם פלפל גורג'י, ובשל הכפילות בשם הפרטי, הוא אימץ את הכינוי "פלפל אל-מסרי". בנוסף שר גם בקפה נוח בשכונת התקווה, מקום שבו שרו זמרים מזרחים. מאוחר יותר הקים יחד עם שותפים מפעל לייצור מזון לתינוקות והמשפחה עברה להתגורר בחולון.
בהמשך החל לשיר בעברית. רוב הלחנים לשיריו היו לחנים של שירים מצריים, מרוקאיים ועיראקיים, שהותאמו להם מילים עבריות על ידי חברו הטוב, אלברט שטרית. מוגרבי זכה להצלחה בהופעותיו, ולכן, אף שהזרם המוזיקלי שייצג היה רחוק מרחק רב מהקונצנזוס של אותה תקופה, הוחלט להזמינו בשנת 1959 לתוכנית רדיו בקול ישראל שעסקה בהווי העדות בארץ; זו ככל הנראה הייתה הקלטה ראשונה של שיריו.
שיריו נודעו במילותיהם העממיות שמתארות מצבי חיים באופן הומוריסטי ופשוט. שירתו אופיינית במבטא מזרחי בולט עם הגיית ח' גרונית מודגשת, בשילוב לחן ערבי ותחביר שאינו תקני, שהתפרש כאמצעי לביטוי של הומור. בחלק משיריו זכה להצלחה רבה בארץ בשנות ה-50 וה-60. משיריו הידועים: "הכל בתשלומים", "החופש השנתי", "שמחה גדולה הלילה", "דיאטה", "אשתי רוצה ללמוד הכל". רובם הופיעו בתקליט אריך הנגן שהוציא ב-1960 בחברת קוליפון. בשנת 1998 נכלל השיר "הכל בתשלומים" שתיאר את שיטת התשלומים באותה תקופה בתקליטור האוסף "גדלנו יחד – אוסף היובל של ישראל".
בראשית יוני 1960 חדל קול ישראל להשמיע את שיריו של אל-מסרי, עקב אי עמידתם ב"מבחן הטעם הטוב". בעקבות כך הציף גל מכתבי מחאה את משרדי הרדיו.
בשנת 1970 חזר בתשובה. בעקבות רצונו לזכות בבן קיבל עצה להשתתף בבנין בית כנסת. עקב כך, יזם את הקמת בית הכנסת "חסד ואמת" על מגרש בבעלותו בחולון.
מוגרבי נפטר ב-1992 בעקבות שחמת הכבד, ממנה סבל בשנותיו האחרונות. הותיר אחריו את רעייתו, מרי (מרים), שתי בנות ובן. בנו הוא הרב יוסף מוגרבי, ראש מוסדות "תפארת בנים" בחולון לחוזרים בתשובה.
בשנת 2002 הועלה המופע "פלפל אל חפלה", שבו בוצעו מיטב שיריו על ידי השחקנים אורי הוכמן, תומר שרון ועמי סמולרצ'יק. בנוסף, בוצעו במהלך השנים גרסאות כיסוי של שיריו (בעיקר של "בתשלומים") על ידי זמרים אחדים.
בשנת 2006 פורסם ספר "שמחה גדולה הלילה" על זמרים יהודים מצרים בישראל כמו פלפל אל-מסרי, מוסא חללה ונוספים.
מקרקעין בישראל
מקרקעין כפי שמוגדרים בישראל בחוק המקרקעין, התשכ"ט-1969 הם:
מקרקעין קרויים גם נִכְסֵי דְלָא נָיְדֵי (ובראשי תיבות: נדל"ן), משום שמאפיין של נכסים אלה הוא חוסר היכולת להזיזם ממקומם (להבדיל ממיטלטלין - נכסים שניתן להעבירם ממקום למקום).
עסקאות במקרקעין.
העברת הבעלות על המקרקעין נעשית באמצעות מכירתם. בנוסף לכך מקובלות עסקאות נוספות במקרקעין, המקנות זכות שימוש בנכס בלא העברה של הבעלות.
שכירות במקרקעין היא זכות שהוקנתה בתמורה להחזיק במקרקעין ולהשתמש בהם לתקופה מוגבלת, כאשר שכירות מעל לתקופה של חמש שנים נקראת חכירה, ושכירות לתקופה שמעל לעשרים וחמש שנים נקראת חכירה לדורות.
דמי מפתח היא עסקת נדל"ן המהווה מעין הכלאה בין רכישת הנכס לשכירתו. בעסקה זו הרוכש משלם מחיר נמוך (כמחצית משוויו המלא של הנכס), ובתמורה מקבל חזקה על הנכס וממשיך לשלם דמי שכירות נמוכים במיוחד. בתמורה לתשלומים אלו, מקבל הדייר הגנה לזכויות המגורים שלו בנכס עד סוף ימיו. הוא אף יכול להוריש זכות זו לקרוב משפחה מדרגה ראשונה אם התגורר עמו סמוך למועד פטירתו. השיטה מעוגנת בחקיקה מיוחדת שעברה גלגולים רבים עד שנחתמה ונושאת את הכותרת: "חוק הגנת הדייר".