ב-2016 הצטרף מוריסי לעונה השנייה של הסדרה "Grantchester" בתפקיד הרדינג רדמונד. עוד ב-2016 השתתף בתוכנית הראליטי "Bear Grylls: Mission Survive" של רשת ITV.
ב-1 באפריל 2006 שודרה בערוץ BBC Three תוכנית בשם "הסוד של ניל מוריסי" שמתעדת את החיים שלו שאינם מוכרים בציבור. בתוכנית נטען שיש לו בית, אישה ושני ילדים בירדן. כמו כן סופר שיש לו תואר בבוטניקה והוא למד את התחום במשך 20 שנה. מטרתו הייתה למצוא פריצת דרך בנושא האנטי אייג'ינג. לפי התוכנית הוא המציא קרם בשם "The Essence" המכיל תמציות של צמח הנמצא רק בכפר ירדני מרוחק. המתיחה שודרה באחד באפריל, ובכל זאת היו כאלה ששוכנעו שמה שתואר בתוכנית הוא אמת.
חיים אישיים.
ב-1987 התחתן מוריסי עם השחקנית אמנדה נואר אחרי שפגש אותה בצילומי הסדרה "Boon". ב-1989 נולד לבני הזוג בן. הם התגרשו ב-1991. אחר כך התארס לשחקנית אליזבת קרלינג, אבל הם נפרדו ביחסים טובים. מערכות היחסים הבאות שלו תועדו בצהובונים הבריטיים, בהם מערכת יחסים עם השחקנית רייצ'ל וייס אותה פגש כשכיכבו יחד בסרט "My Summer with Des" ב-1998.
בשנת 2000 היה לו רומן עם השחקנית אמנדה הולדן, כשבעלה הקומיקאי לז דניס השתתף בתוכנית "האח הגדול". רומן זה היה הסיבה העיקרית לפרידה של הולדן מדניס, ובהמשך לגירושיהם.
ב-2006 הוענק למוריסי תואר לשם כבוד מטעם אוניברסיטת סטפורדשייר.
למי שייכת הארץ הזאת?
למי שייכת הארץ הזאת? הוא ספרו של פרופ' נסים דנה, ועניינו עיון מחודש בקוראן ובמקורות אסלאמיים קלאסיים נוספים על עם ישראל, תורתו וזיקתו לירושלים וארץ הקודש. הספר יצא בהוצאת אוניברסיטת אריאל ומוסד ביאליק בשנת 2013.
הספר מעמיד מראה מתקנת הנסמכת על מקורות קלאסיים בלבד כקוראן, החדית'ים, התפסירים וגדולי מפרשיהם מול פרשנותם של כהני הדת המוסלמים הרותמים במאה השנים האחרונות את הקוראן לכפור "באשר לזכות כלשהי של היהודים על הארץ", כפירה, שפעמים רבות במסגרת הניסיון לייצר שיח פלסטיני חדש, גולשת לאנטישמיות מוסלמית, ענף של האנטישמיות בעולם הערבי.
המחבר יליד דמשק. סבו, יוסף דנא, היה בן לשושלת רבנים בעיר ואב בית דין הקהילה, ומאוחר יותר ראש קהילת יהודי סוריה והלבנון בחיפה. נסים דנה הקדיש את הספר לזכר אחיו דוד, שהיה בין 11 הנרצחים היהודים בידי פורעים ערבים בטבח בית הכנסת אלמנשה בדמשק בשנת 1949.
הספר ראה אור גם בשפה האנגלית, בשם The Struggle for Jerusalem and the Holy Land, ותורגם לערבית.
עיקרי הציטוטים מן הקוראן.
במרכז הספר ניצבים הציטוטים הקובעים את עמדת הקוראן כלפי זכותו הבלעדית של עם ישראל על ארץ ישראל:
מוסיף דנה וקובע שהזיהוי העצמי של הפלסטינים עם הכנענים הוא בבחינת גול עצמי כי על פי האסלאם עצמו בני ישראל נצטוו על ידי אללה לכבוש את הארץ מידיהם של העמים שטמאו אותה - הכנענים, היבוסים והענקים. זאת ועוד, "אין שום אזכור בקוראן המוריש את הארץ למוסלמים לערבים לפלסטינים או לכל אומה אחרת שאינה עם ישראל".
הו&quot;ד
פסיכותרפיה בין-אישית
פסיכותרפיה בין-אישית (IPT) היא צורה של פסיכותרפיה לזמן מוגבל שפותחה בשנת 1970 על ידי ג'רלד קלרמן ועמיתיו.
התאוריה על פיה הוא מסתמך כי מחלות נפש מתפתחות בהקשר חברתי ובין-אישי (יחסים בין-אישיים), מתבססת על תאוריות כגון אלה של אדולף מאייר, ג'ון בולבי והנרי סאליבן, שבו היחסים הבין-אישיים שיחקו תפקיד מהותי בהתפתחות וברווחה הנפשית של הפרט.
תיאור.
הבדלים מטיפולים אחרים.
"פסיכותרפיה בין-אישית" שונה משאר הגישות הפסיכודינמיות בכך שהיא מוגבלת בזמן ומתמקדת יותר בבעיות העכשוויות של המטופל ופחות באלו שבעברו. כמו כן, תפקידה הוא לזהות, אך לא להתמקד במנגנוני ההגנה התוך-נפשיים ובקונפליקטים פנימיים.
ואכן, מטרתה של הפסיכותרפיה הבין-אישית היא לזהות ולשנות את הגישות השליליות הפנימיות (קוגניטיביות) שבעקבותיהם התפתחו הבעיות של המטופל.
ארבעת התחומים החברתיים.
לפי הפסיכותרפיה הבין-אישית, בעיות פסיכולוגיות יהיו קשורות לארבעה תחומים חברתיים:
טיפול טיפוסי בפסיכותרפיה בין-אישית נמשך בין-12 ל-20 פגישות, בתקופה של בין 4 ל-5 חודשים. טיפול בייעוץ בין אישי (טיפול זהה מבחינת התכנים אבל מקוצר) נמשך 3-8 פגישות.
שלבי הטיפול.
הטיפול מורכב בדרך כלל משלושה שלבים.
השלב הראשוני הוא לזהות את האזור הבעייתי אשר יהיה כפוף לטיפול. שלב הביניים מורכב מעבודה על אזור בעייתי זה.
השלב האחרון מורכב מגיבוש וייצוב התקדמות הטיפול והכנת המטופל לעבודה עצמאית.
יוסף לכמן
יוסף לכמן, Joseph Lachmann, (1882 – 1961) היה רופא ישראלי, פרופסור לרפואת אף אוזן גרון, ייסד וניהל את מחלקת אף אוזן גרון בבית החולים הדסה בירושלים.
קורות חיים.
לכמן נולד ללואיז ונחמן בשנת 1882 בזנין, פוזן, גרמניה, למשפחה יהודית אורתודוקסית. לאחר שסיים בית ספר תיכון בברלין התקבל לבית הספר לרפואה בלייפציג. בשנת 1907 סיים את לימודי הרפואה. בשנים 1909-1910 התמחה ברפואת אף אוזן גרון בווינה אצל הפרופסורים אלכסנדר, קייארי, באראני, ונוימן.
במלחמת העולם הראשונה גויס לצבא האימפריה הגרמנית כקצין רפואה, נפצע ועוטר ב"צלב הברזל" דרגה ראשונה. לאחר המלחמה עבד בבית החולים היהודי "מואביט". הוא עסק בעבודה קלינית ובמחקר.
ב-1931 התאלמן ובשנת 1932 נישא בשנית לוואלרי קטלר לבית לאזרפלד. לכמן אימץ את בנותיה רות וחווה.
בשנת 1933 עלה לארץ-ישראל עם משפחתו. לכמן ומשפחתו התגוררו בטחנת הרוח ברחוב רמב"ן בשכונת רחביה בירושלים. לכמן עבד כרופא אף אוזן גרון בקופת חולים כללית, ובמקביל בבית החולים הדסה.
בשנת 1937 ייסד את מחלקת אף אוזן גרון בבית החולים הדסה וניהל אותה. במקביל עסק במחקר, פרסם עשרות עבודות ומונה לפרופסור ברפואת אף אוזן גרון.
לכמן השתתף ב"ספר האנטומיה והפיזיולוגיה" מאת ד"ר [[אלחנן רבינוביץ], בכתיבת הפרק בנושא "האוזן"],
לכמן נפטר בשנת [[1961]].
בין תלמידיו: פרופ' מקס אלטמן.
משפחתו.
אחיו הוא פרופ' [[צבי אבידב]].
בתו המאומצת רות דייוויס הייתה עובדת סוציאלית בכירה (נפטרה ב-1964), על שמה "הפרס השנתי לעבודה סוציאלית ע"ש רות לכמן-דייוויס ז"ל". בעלה, ג'ו יוסף דייוויס, היה עיתונאי בכיר בעיתונאות הממשלתית לאחר קום המדינה.
חותנו, בעלה של בתו המאומצת חווה, הוא פרופ' [[אנדרה דה-פריס]], חתן [[פרס ישראל]] לרפואה לשנת [[תש"ל]] ([[1970]]). ילדיהם: [[אילן דה-פריס]], ממקימי [[בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה]] ומנהל [[הערוץ הראשון]]; [[דוד דה פריס]], [[היסטוריון]] המכהן כ[[פרופסור מן המניין]] ב[[החוג ללימודי עבודה, אוניברסיטת תל אביב|חוג ללימודי עבודה]] בפקולטה למדעי החברה ב[[אוניברסיטת תל אביב]]; ותמר דה-פריס וינטר, [[צורף|צורפת]] ומרצה באקדמיה להנדסה ולעיצוב [[שנקר - בית ספר גבוה להנדסה ולעיצוב|שנקר]].
הערות שוליים.
[[קטגוריה:רופאי אף אוזן גרון ביישוב]]
[[קטגוריה:רופאים יהודים גרמנים]]
[[קטגוריה:רופאי אף אוזן גרון ישראלים]]
[[קטגוריה:רופאים צבאיים יהודים]]
[[קטגוריה:יהודים בצבא הגרמני במלחמת העולם הראשונה]]
[[קטגוריה:אנשי העלייה החמישית]]
[[קטגוריה:רופאים צבאיים גרמנים]]
[[קטגוריה:רופאי שירותי בריאות כללית]]
[[קטגוריה:סגל מרכז רפואי הדסה]]
[[קטגוריה:רחביה: אישים]]
[[קטגוריה:משפחת דה-פריס]]
[[קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה]]
[[קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול]]
[[קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1882]]
[[קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1961]]
עונת 1981 בגביע ליברטדורס
עונת 1981 בגביע ליברטדורס הייתה העונה ה-22 של התחרות הדרום-אמריקאית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי CONMEBOL. המשחק הראשון התקיים ב-18 במרץ 1981 ותחרות הסתיימה ב-23 בנובמבר 1981. בתחרות השתתפו 21 קבוצות מכל מדינות חברי הארגון.
התחרות הסתיימה בניצחון של פלמנגו בפעם הראשונה בתולדות המועדון.
מתכונת התחרות.
בתחרות השתתפו 21 קבוצות. מנצחת של העונה הקודמת קיבלה זכות להשתתף בתחרות ישירות בשלב השני. בשלב הראשון הקבוצות חולקו ל-5 בתים, שתי קבוצות בכל בית עלו לשלב השני. בשלב השני, הקבוצות שיחקו ב-2 בתים. מנצחי הבתים נפגשו בסדרת משחקי הגמר.
במידה ומספר קבוצות בבית זכו באותו מספר נקודות ההכרעה הייתה על ידי משחק נוסף.
בכל השלבים נערכו משחק בית ומשחק חוץ. על הניצחון הוענקו שתי נקודות.
השלבים המתקדמים.
סדרת הגמר.
בהתאם לתקנות נערך משחק שלישי.
אדולף פרידריך השני, דוכס מקלנבורג-שטרליץ
אדולף פרידריך השני, דוכס מקלנבורג-שטרליץ (; 19 באוקטובר 1658 – 12 במאי 1708) היה דוכס מקלנבורג-שטרליץ בין השנים 1701–1708.
ביוגרפיה.
אדולף פרידריך נולד ב-19 באוקטובר 1658 בגרבוב שהשתייכה לדוכסות מקלנבורג-שוורין, לאחר מותו של אביו אדולף פרידריך הראשון, דוכס מקלנבורג-שוורין, מאשתו השנייה מריה קתרינה מבראונשווייג-דאננברג, בתם של יוליוס ארנסט, דוכס בראונשווייג-לינבורג ומריה מפריזיה המזרחית.
בשנת 1695 מת חמיו גוסטב אדולף, דוכס מקלנבורג-גיסטרוב, ובעקבות כך פרץ סכסוך ירושה בין אדולף פרידריך לאחיינו פרידריך וילהלם, דוכס מקלנבורג-שוורין. לאחר מאבק ירושה למעלה מ-5 שנים, הגיעו השניים בשנת 1701 להסכם; אדולף פרידריך ייסד את דוכסות מקלנבורג-שטרליץ, ואילו פרידריך וילהלם קיבל את דוכסות מקלנבורג-שוורין.
ב-12 במאי 1708 מת אדולף פרידריך, ובנו אדולף פרידריך השלישי, דוכס מקלנבורג-שטרליץ עלה לשלטון במקומו.
משפחתו.
בשנת 1684 התחתן אדולף פרידריך עם מריה, דוכסית מקלנבורג-גיסטרו, בתם של גוסטב אדולף, דוכס מקלנבורג-גיסטרו ומגדלנה זיבילה מהולשטיין-גוטורפ, ממנה נולדו לו 5 ילדים: