גסטה הונגרורום היא הכרוניקה ההונגרית הראשונה ששרדה עד ימינו. היא דנה בעיקר בכיבוש אגן הקרפטים על ידי המדיארים (ההונגרים), אבל מתייחסת גם לרקע ולהשלכות המידיות של האירוע. היסטוריונים רבים, ביניהם קרלייל אילמר מקרטני ואנדראש רונה-טאש, סבורים שהכרוניקה של שימון קזאי, "הכרוניקה המאוירת" וספרים אחרים שחוברו בין המאה ה-13 למאה ה-15, כוללים טקסטים שנשתמרו עוד מן התקופה שלפני השלמת ה"גסטה". לדעתם הכרוניקה ההונגרית הראשונה הושלמה במחצית השנייה של המאה ה-11 או בתחילת המאה ה-12. קיומה של כרוניקה כזאת הוכחה במקורות מאוחרים יותר. דיווח של אדם בשם ריקרדוס על המסע של קבוצת נזירים דומיניקנים בשנות ה-1230 המוקדמות מזכירה כרוניקה בשם "מעשי ההונגרים הנוצרים", שהכילה מידע על "הונגריה הגדולה" Magna Hungaria שהייתה קיימת במזרח.
"הכרוניקה המאוירת" (Cronicon Pictum) משנת 1358 מזכירה את "הספרים הקדומים על מעשי ההונגרים" המספרים על מרידות הפגניות בהונגריה במהלך המאה ה-11. הכרוניקה ההונגרית המוקדמת ביותר הורחבה ושוכתבה מספר פעמים במאות 12–14, אולם את תוכנה ניתן לשחזר רק מטקסטים מן המאה ה-14.
כתב-היד.
הספר קיים בכתב יד יחיד בלבד. המדובר בקודקס שממדיו 17X24 ס"מ והמכיל 24 עמודים, לרבות שני דפים ריקים. העמוד הראשון של הקודקס כלל במקור את התחלת הכרוניקה, אולם נמחק מפני שהיו בו שגיאות כתיבה של הלבלר. הכרוניקה נכתבה באותיות גותיות. סגנון האותיות והקישוטים, כולל האות הראשונה שבעמוד הראשון, מצביעים כי כתב היד הושלם באמצע או במחצית השנייה של המאה ה-13. שגיאות הלבלר רומזות כי כתב יד ששרד הוא עותק של הטקסט המקורי. למשל, הלבלר כתב "Cleopatram" במקום Neopatram בתוך טקסט המתאר פשיטה הונגרית לתוך האימפריה הביזנטית, אף על פי שההקשר מראה באופן ברור שמחבר ה"גסטה" התכוון לנאופטרס (בימינו יפאטי ביוון).
גלגולי כתב היד עד לתחילת המאה ה-17 אינם ידועים. לפי עדות מסוימת כתב היד נראה בתחילת המאה ה-17 בטירת אמברס על יד אינסברוק באוסטריה. הוא הפך לחלק מאוסף הספרייה הקיסרית בווינה בזמן כלשהו בין השנים 1601–1636. באותה תקופה, רשם אותו סופר החצר האוסטרי סבסטיאן טנגנאגל בשם "Historia Hungarica de VII primis ducibus Hungariae auctore Belae regis notario"
(ההיסטוריה ההונגרית של שבעת הנסיכים הראשונים של הונגריה שנכתבה על ידי נוטריון המלך בלה). טנגנאגל הוסיף מספרים לעמודים ולפרקים. הקודקס נכרך בעטיפת עור, עליה הוטבע תמונת העיט הדו-ראשי. כתב היד, הועבר להונגריה בשנת 1933 או 1934, מוחזק בימינו בספרייה הלאומית ההונגרית ע"ש סצ'ני בבודפשט.
אף על פי שפרטים על תוכנו של כתב היד נרשמו בשני קטלוגים של הספרייה הקיסרית הווינאית, הטקסט של הכרוניקה פורסם רק בשנת 1745.
המחבר.
מחבר הכרוניקה "גסטה הונגרורום" ידוע כ"אנונימוס" (האלמוני) מאז פרסום התרגום הראשון להונגרית של הספר ב-1790. הכרוניקן מציג עצמו במשפט הפותח כ-"P הנקרא מגיסטר, ושכיהן בעבר כנוטריון של בלה המהולל, מלך הונגריה יהיה זכרו ברוך"
זהותו של הכרוניקן שנויה במחלוקת, מכיוון שארבעה מלכים הונגרים נשאו את השם בלה. מרבית ההיסטוריונים סבורים כי מדובר במלך בלה השלישי (1172–1196).
אנונימוס הקדיש את הספר ל"גבר המכובד ביותר N" שהיה חברו ללימודים בבית ספר לא ידוע. אנונימוס מציין ששניהם התענגו מקריאת "ההיסטוריה הטרואיאנית", ספר המיוחס לדארס פריגיוס, ושזכה לפופולריות רבה בימי הביניים.
הוא התייחס גם לטקסט שהוא עצמו כתב בנוגע למלחמת טרויה שהוא תימצת אותה באופן מהנה בכרך אחד, לפי הנחיות מוריו.
אנונימוס מוסר גם כן שהחליט לכתוב ספר "גנאלוגיה של מלכי הונגריה ושל אציליהם", מכיוון שלא התוודע עד אותם הזמנים לספר ראוי על הכיבוש ההונגרי. לפי דעת אותם החוקרים המזהים את אנונימוס כנוטריון המלך בלה השלישי, הוא כתב את ה"גסטה" בסביבות שנת 1200 או בעשורים הראשונים של המאה ה-13.
על סמך חקר המקומות הגאוגרפיים המוזכרים ב"גסטה", ניתן להתרשם כי לאנונימוס היה ידע מפורט על אזור רחב שבין אובודה (בודה העתיקה) לבין האי צ'פל (בבודפשט של ימינו ומדרומה לה) ועל אזורים לאורך החלק העליון של הנהר טיסה. למשל הוא הזכיר באזור שצוין לעיל כתריסר יישובים, גשרונים ונחלים, לרבות נחל אחד הזורם דרך מנהרת אבן. מצד שני לא כתב מאומה על דרומה ומזרחה של טרנסילבניה.
מקורות הכרוניקה.
משוררים נודדים וזמרי עם שדיקלמו שירי גבורה מתולדות העם היו דמויות מוכרות בתקופתו של אנונימוס. הוא מתייחס אליהם במפורש בדברו על "החרוזים הזריזים של מינסטרלים והמעשיות הממוצאות של האיכרים שלא שכחו אפילו בזמנו, את מעשי הגבורה והמלחמות של ההונגרים"
עם זאת הוא לא הסתיר את זלזולו במסורת בעל-פה. יהיה מאוד לא ראוי וממש לא מתאים שבניה האצילים ביותר של הונגריה ישמעו כמו בשינה על התחלות אומתם ועל גבורתם מתוך מעשיות שוא של איכרים ושיריהם הפזיזים של המינסטרלים".
ברם יסודות סגנוניים (כולל נוסחאות החוזרות על עצמן הנמצאות בסיפוריו) יכולים להביא למסקנה כי הכרוניקן כן שאב לפעמים השראה משירי הגבורה. לפי גיולה קריטשו, אגדת החלום של אמשה, שבה היא הזתה בז שהתקרב אליה והשאיר אותה הרה הוא מוטיב שאנונימוס שאל מן המסורת בעל פה.
כפי שציין מקרטני, אנונימוס טען כי בכתיבתו הסתמך על מקורות כתובים בלבד, היחידים האמינים בעיניו. בין מקורותיו הזכיר את התנ"ך ואת "ההיסטוריה הטרויאנית" מאת דארס פריגיוס. כפי שהעירו ההיסטוריונים מרטין ראדי ולאסלו וספרמי הוא לא רק ששאל טקסטים מהספר האחרון אלא גם אימץ ממנו את "המבנה הכללי של דיווחים קצרים אך מאלפים על הדמויות החשובות ועל האירועים העיקריים".
כשסיפר על תולדות הסקיתים, התייחס אנונימוס גם להיסטוריונים שכתבו על מעשי הרומאים, לפי קרישטו, גיירפי וטורוצ'אי, יוצא כי אנונימוס קרא את הספר "אקסורדיה סקיתיקה" Exordia Scythica, קיצור מן המאה ה-7 של ספרו של ההיסטוריון הרומי יוסטינוס, שחי במאה השנייה. אנונימוס השתמש גם בכרוניקון של רגינו מפרים, אותו כינה "שנתוני הכרוניקות". הוא קיבל את השקפתו של רגינו מפרים, לפיה הסקיתים היו אבות ההונגרים.
לעיתים פירש לא נכון את מקורותיו. למשל כשציין את הגבולות של קרינתיה על נהר מורה (Carinthinorum Moroanensium fines) במקום "ארצות הקרינטים, המורבים" (Carantenorum, Marahensium ... fines) שעליהם קרא בכרוניקון של רגינו מפרים. אנונימוס לא הבין בהקשר זה את התייחסותו של רגינו מפרים למורבים.
ניתן למצוא בספר גם השאלות מה"אטימולוגיות" ("Etymologiae") מאת איזידורוס מסביליה, מן ה-"Rationes dictani prosaice" מאת אוגו מבולוניה ומהרומן הימי-ביניימי על אלכסנדר הגדול ("אלכסנדריה"), מה שמוכיח כי השתמש בספרים אלה. לדעתו של מקרטני, צירופי מקרים של זיהוי טקסטים מראים כי אנונימוס אימץ גם חלקים מהכרוניקות מן המאה ה-12 על מעשי הקיסר פרידריך ברברוסה בימי מסע הצלב השלישי. תאורי הטורנירים נראים לקוחים מ"כרוניקת הסלאבים" (Chronica Slavorum) מאת ארנולד מליבק.
אונונימוס נעזר גם ב"כרוניקה ההונגרית" העתיקה או במקורותיה. עם זאת ישנם הבדלים בין תיאורו של אנונימוס את הכיבוש המדיארי ובין הטקסטים השומרים קטעים מן הכרוניקה העתיקה. למשל "הכרוניקה המאוירת" כתבה כי בהתחלת הכיבוש, הגיעו ההונגרים לטרנסילבניה מכיוון מזרח וחצו את הרי הקרפטים. לעומת זאת, אצל אנונימוס ההונגרים פלשו לטרנסילבניה בשלב מאוחר יותר מן המערב דרך עמקי הרי מסש.
מקורות מן המאות ה-9 וה-10 הזכירו יותר מתריסר אישים שמילאו תפקיד חשוב בתולדות אגן הקרפטים בימי הכיבוש ההונגרי. אנונימוס לא הזכיר איש מהם. הוא כתב למשל על ארנולף מקרינתיה, על בוריס הראשון, שליט בולגריה או כל סבטופלוק הראשון, שליט מורביה. מצד שני, אף אחד מהאישים המוזכרים על ידי אנונימוס בין המתנגדים לפולשים ההונגרים - למשל, סאלאן הבולגרי, מנומורוט הכוזרי וג'לו ה"בלאכי" (ולאכי) - לא מוזכר במקורות אחרים. לפי גיירפי, אנגל והיסטוריונים אחרים, אנונימוס המציא אותם או רשם את שמותיהם באופן אנכרוניסטי בין המתנגדים לפולשים ההונגרים. מרטין ראדי ולאסלו וספרמי רואים במפורש ב"גסטה הונגרורום" מעין "רומן טופונימי", "המנסה להסביר שמות של מקומות על בסיס אירועים או אישים דמיוניים ולהפך". כדוגמה, כתב גיירפי שסיפורו של ג'לו מתבסס על כיבוש טרנסילבניה שבשליטת גיולה השלישי על ידי המלך אישטוואן הראשון בתחילת המאה ה-11 וג'לו נקרא לפי העיר ג'ילאו במחוז קלוז', שבה, לפי אנונימוס, נהרג בקרב.
באותה רוח, כתב אנונימוס על לבורץ הבולגרי שנהרג על נהר לבורץ ועל הצ'כי זובור שמת על הר זובור שליד ניטרה.
אנונימוס לא הזכיר אפילו את ניצחונם המכריע של המדיארים על הצבאות המאוחדים של הבווארים בשנת 907 בקרב פרסבורג, אולם תיאר קרבות שאינם ידועים ממקורות אחרים. גם בתחום הקרבות, לפי גיירפי, נראה כי השתמש במקומות גאוגרפיים כדי להמציא קרבות. למשל "גסטה הונגרורום" כותבת על קרב בין ההונגרים ליוונים במעבר על טיסה, שנקרא, לדבריו, אחרי אירוע זה, "מעבר היוונים"
במציאות, המעבר קיבל את שמו אחרי שהכנסותיו ממסים הוקדשו במאה ה-12 למנזר יווני-אורתודוקסי שבסרמסקה מיטרוביצה.