השימוש במילה "מסע" מעיד על התפיסה הדינאמית העומדת בבסיס הפעילות. מסע הוא תהליך, בו יוצאים לדרך מנקודת מוצא כלשהי ואוספים חוויות והתנסויות עד לחזרה ליעד. ההגעה לישראל ותקופת השהייה בה הן רק שלב ברצף תהליכי ההתפתחות הנמשכים שנים לאחר סיום הפרק הפורמלי של התוכנית. משתתפי מסע חווים את החיים בישראל וצוברים חוויות מעצבות אשר מלוות אותם כל חייהם.
אמנת מסע.
מתוקף נאמנותנו לרוח ממגילת העצמאות ומתוך אחריות לקיומו, להתפתחותו ושגשוגו של העם היהודי לדורות, ועל בסיס אמונתנו במרכזיותה של מדינת ישראל במילוי שליחות זו, אנו מתחייבים לפעול להגשמת החזון, הקורא לכל צעיר וצעירה מקהילות ישראל בתפוצות לחיות שנה בישראל. תמורות רבות עברו על עמנו, עמדנו במבחנים קשים, עשינו זאת בכוח האחדות היהודית והאמונה בשותפות גורל. כדי להבטיח את עתידנו עלינו לצקת מחדש ולחזק את השותפות של הדור הבא בעם היהודי. לפיכך אנו מתחייבים, לפעול למען יצירת מרחב תרבותי משותף לצעירי קהילות ישראל, לטפח את זהותם היהודית המשותפת ולחשל את האחווה והערבות ההדדית היהודית. אנו מאמינים, כי אלפי הצעירים שיצטרפו ל"מסע" יעשירו את עולמם האנושי, היהודי והמקצועי, יחזקו את הקהילה ממנה הם באים, יתרמו לחיזוק הקשר של התפוצות עם ישראל ויחזקו את החברה הישראלית. אנו קוראים לכל צעיר וצעירה יהודיים בתפוצות לבוא לשנה מעצבת חיים בישראל, במהלכה יכירו את נופיה הפיזיים, האנושיים והתרבותיים של הארץ, יתברכו בהישגיה ויתמודדו עם אתגריה. אנו בישראל מתחייבים לקלוט בזרועות פתוחות את אחינו הצעירים מהתפוצות, לפתוח בפניהם את ביתנו, להשפיע עליהם מטובה של החברה הישראלית, להקנות להם ידע וללמוד מהחוויה היהודית שלהם. אנו קוראים לבני הדור הצעיר בישראל ובתפוצות ליצור רעות וחברות אישית, להכיר זה את זה, להעמיק את הקשר ההדדי ביניהם, ליצור מסגרות להידברות ולהתנדבות ולעצב ביחד את העתיד היהודי. יחד נגשים את חזון הנביא ישעיהו "ואתנך לברית עם לאור גוים" (ישעיהו, מ"ב, ו').
ארגון מסע.
נכון ל-2016 פועלים בישראל במסגרת פרויקט מסע כ-140 מארגנים המפעילים כ-300 תוכניות מגוונות הכוללות תוכניות התנדבות (מד"א, קיבוצים, עיירות פיתוח, תוכניות התמחות וכדומה), לימודים אקדמאים (תלמידי חו"ל באוניברסיטאות), תוכניות של תנועות הנוער העולמיות, תוכניות חווייתיות ע"פ תחומי עניין (ריקוד, מוזיקה, אמנויות לחימה, איכות סביבה/קיימות, ארכאולוגיה ועוד) ותוכניות לימודי יהדות מגוונות. לצורך קבלת הכרה כתוכנית מסע, על הארגונים השונים לעמוד בתנאי הסף ובדרישות התקן המנהלתיות אותם מציב ארגון מסע כתנאי להצטרפות לפרויקט. על הארגונים לכלול תוכניות לימודים חינוכית, הוראת עברית וטיולים ברחבי הארץ. לפרויקט תקנון מפורט וכל המארגנים נדרשים לעמוד בו כתנאי להצטרפותם אליו.
מארגנים מובילים מתחום האקדמיה - האוניברסיטה העברית בירושלים, אוניברסיטת תל אביב, אוניברסיטת חיפה ,הטכניון -מכון טכנולוגי לישראל, המרכז הבינתחומי הרצליה ו אוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
ארגונים תיירותיים - חינוכים נוספים - החוויה הישראלית, Destination Israel, סחלב, Masa-Tlalim .
בנוסף, פרויקט מסע מפקח על מספר תוכניות גאפ הכוללות בין היתר תנועות נוער יהודיות כגון יהודה הצעיר, הבונים דרור, בני עקיבא, השומר הצעיר ותוכניות סמינרים/ישיבות.
הארגון רקם שיתופי פעולה חשובים עם משרדי ממשלה שונים במסגרתם נוצרו תוכניות חדשות אשר תורמות תרומה ניכרת לחברה הישראלית.
אחד הפרויקטים הוא תוכנית להשמת עוזרי הוראה בשפה האנגלית בבתי ספר בישראל - תוכנית אשר שותפים לה פרויקט מסע ומשרד החינוך, במסגרתה משתתפים כ-150 צעירים דוברי אנגלית אשר מושמים בעשרות בתי ספר בכ-10 ערים נבחרות בארץ ומהווים תגבור ללימודי השפה האנגלית. התוכנית אושרה בהחלטת ממשלה בשנת 2011. לאור הצלחתו של הפרויקט התקבלה החלטת ממשלה נוספות בשנת 2015 על תוכנית דומה בתחום הוראת השפה הצרפתית בבתי הספר בישראל.
תוכנית הדגל של הפרויקט אשר נוסד בהשראתו של ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו, היא תוכנית להגדלת הפוטנציאל האנושי בתחום הסייבר, אשר אושרה בהחלטת ממשלה בשנת 2015.
מקורות מימון.
פרויקט "מסע" ממומן על ידי ממשלת ישראל, הסוכנות היהודית ושותפיה בתפוצות: הקהילות היהודיות המאוחדות של צפון אמריקה וקרן היסוד. מסגרת התקציב השנתית של הפרויקט יכולה להגיע עד לסך של 100 מיליון דולר בחלוקה שווה בין שני השותפים: הסוכנות היהודית וממשלת ישראל. נכון לשנת 16–2015 תקציבה של החברה הוא כ-60 מיליון דולר. המשתתפים בתוכניות מסע המזדהים כיהודים יכולים לקבל מענקים ומלגות עד גובה עלות תוכניתם, כאשר סך המלגה ניתן בהתאם לגילם, אורך התוכנית שלהם בארץ, מוצאם ומצבם הסוציו-אקונומי.
יבסקציה
היֶבְסֶקְצְיָה (מרוסית: ЕвСекция, קיצור של Еврейская секция) הייתה המחלקה היהודית של המפלגה הקומוניסטית הסובייטית, שהוקמה כמתחרה למפלגות הציוניות ולבונד, במטרה לדכא הדת ו"הלאומנות הבורגנית", להחליף את היהדות המסורתית ב"תרבות פרולטרית" ובמטרה להנחיל את רעיונות הדיקטטורה של הפרולטריון למעמד הפועלים היהודי. יעד חשוב של היבסקציה היה להוריד את חשיבות הקשר לעולם היהודי לטובת השלטון הקומוניסטי. הוועידה הראשונה של היבסקציה נערכה באוקטובר 1918. במשך רוב זמן קיומה הונהגה היבסקציה בידי שמעון דימנשטיין.
יהודים זכו לייצוג רב בהנהגה המהפכנית הרוסית. עם זאת, רובם היו עוינים לתרבות היהודית המסורתית ולמפלגות היהודיות, והיו להוטים להוכיח את נאמנותם לרעיונות האתאיזם והפרולטריון הבינלאומי. אנשי היבסקציה, לעומתם, התמקדו בציבור היהודי בברית המועצות, החשיבו את מוצאם ואת קשריהם עם יהודי העולם ופחות הדגישו את הקומוניזם הבינלאומי ושוויון האדם באשר הוא. בתוכה עצמה התקיימה מתיחות בין לאומיים פרטיקולריים, שביקשו לכונן לאום יהודי בעל תרבות ומעמד משלו בתוך המסגרת הסובייטית, לבעלי נטייה קוסמופוליטית שעניינם בנושא היה להנחיל לציבור היהודי השקפה סוציאליסטית אותה יאמץ מהר ככל האפשר, מתוך הנחה שהיהודים יתבוללו באנושות הכלל-עולמית והעל-לאומית לאחר מכן.
ב-1919 השתלטו אנשי היבסקציה על מטות המפלגות הציוניות במוסקבה ובפטרוגרד, חבריהם נעצרו ועיתוניהם נסגרו. באפריל 1920 פוזר הקונגרס הציוני הכלל-רוסי על ידי פעילי היבסקציה והצ'קה; 75 נציגים נעצרו במקום, ואלפי חברים נשלחו לכלא באשמת קנוניה אנטי-מהפכנית.
שפות ותרבות.
דיכוי העברית.
הבולשביקים החשיבו את העברית כ"שפה ריאקציונית" (אנטי-מהפכנית), היות שהייתה קשורה הן ליהדות והן לציונות, והיא נאסרה באופן רשמי על ידי הנרקומפרוס (קומיסריון החינוך) ב-1919. כתבי-עת וספרים עבריים חדלו להופיע, ועוקלו מן הספריות. מורים ותלמידים שניסו ללמוד את השפה העברית הוקעו ונשפטו באשמת פעולות "אנטי-מהפכניות". תיאטרון הבימה המפורסם היה צריך לקבל מלנין אישור רשמי לקיומו, אך סומן כ"קן ציוני" בתחילת שנות ה-20, ונאלץ לעזוב את רוסיה ולהסתובב בעולם עד שעלה לארץ ישראל ב-1926.
ב-1930, כאשר גברה הדאגה עקב הדיכוי הסובייטי המתרחב נגד התרבות העברית, קיוותה קבוצת אינטלקטואלים מערביים ידועי שם, וביניהם יהודים רבים, להשפיע ולשנות את המדיניות האנטי-עברית של המשטר, בהיות חברי הקבוצה מפורסמים מצד אחד, ובלתי מזוהים עם התנגדות לקומוניזם. הקבוצה פנתה לשלטונות ברית המועצות במכתב מחאה שחובר בידי יעקב קלצקין. בין החותמים עליו היו אלברט איינשטיין, סלמה לגרלף, תומאס מאן, פרנץ ורפל, שטפן צווייג, ארנולד צווייג, ארתור שנאבל, מקס ליברמן ואדוארד הריוט.
יידישיזם.
הסובייטים ערכו מספר ניסיונות לעידוד "תרבות פרולטרית סובייטית" בשפת היידיש כאמצעי נגד לתרבות היהודית המסורתית ה"בורגנית" או תרבות השטעטל. בין השנים 1920–1938 יצא לאור עיתון סובייטי ביידיש, "דער עמעס" (ביידיש: "האמת"). במשך תקופה מסוימת במהלך שנות ה-20 צוינה היידיש כאחת מארבע השפות הרשמיות בבלארוס (ראו סמל בלארוס). במהלך שנות ה-20 וה-30 לימדו מוסדות חינוך רבים בתחום המושב לשעבר - ביידיש.
ואולם, החל משנת 1948 החלו ביוזמת סטלין רדיפות נגד אנשי התרבות היהודית; יושב ראש הוועד היהודי האנטי-פשיסטי נרצח בתאונת דרכים מבוימת בידי המשטרה החשאית הסובייטית, ובשנת 1949 נעצרו חלק מחברי הוועד היהודי האנטי-פשיסטי, מהבולטים במנהיגות היהודית בברית המועצות, והואשמו באי-נאמנות לשלטון, בניהול תעמולה אנטי-קומוניסטית ואף בקשירת קשר ליצירת רפובליקה יהודית בחצי האי קרים אף שזו הייתה תוכנית שנבחנה בידי סטלין עצמו.
באוגוסט 1952 הוצאו 13 מחברי הוועד להורג, במה שנודע כהוצאתם להורג של הרוגי המלכות בברית המועצות. התרבות היהודית דוכאה, ומקומה של שפת היידיש הלך והצטמצם.
פירוק היבסקציה.
היבסקציה פורקה ב-1929 לאחר יצירת האזור היהודי האוטונומי בבירוביג'ן. אך חבריה הוסיפו לפעול בקרב היהודים בתחום התרבותי והחברתי. כאשר התגבר הקו האנטי יהודי המובהק בברית המועצות, הואשמו רבים מחבריה לשעבר בסטיות לאומניות, נידונו למאסר ולגלות בסיביר, ואף הוצאו להורג במהלך הטיהורים הגדולים, יחד עם מקביליהם הלא יהודים ב-1938.
שטוקהאוזן
Cee lo
Cee-lo
דרום תימן
דרום תימן הייתה רפובליקה עממית ששכנה בדרום חצי האי ערב, בין ים סוף והסולטנות של מסקט ועומאן. היא התקיימה משנת 1967 ועד 1990, כשאז התאחדה עם צפון תימן והוקמה הרפובליקה של תימן. בין השנים 1967–1970 היא נקראה רפובליקת תימן העממית ובין 1970–1990 – רפובליקת תימן הדמוקרטית העממית.