רבי משה הדרשן, היה רב, דרשן, מפרש ומחבר צרפתי מראשוני הראשונים, פעל במחצית הראשונה של המאה ה-11, תושב העיר נרבונה שבפרובאנס, התפרסם ביצירתיותו בתחומי המדרש והאגדה. בין תלמידיו נמנה רבי נתן מרומי בעל "הערוך", וכנראה בנו רבי יהודה הדרשן.
פרופ' אפרים אלימלך אורבך מחשיב את רבי משה הדרשן כפרשן הפיוט הראשון המוכר לנו בשמו.
קורות חייו.
קורות חייו כמעט ואינם ידועים. לפי חוקר התלמוד פרופ' חננאל מאק גם באשר לכתבים המיוחסים לרבי משה הדרשן אין ודאות מוחלטת שאכן נכתבו על ידו.
לפי ספר היוחסין לרבי אברהם זכות, רבי משה הדרשן היה נצר למשפחת רבנים מיוחסת בעיר נרבונה. אביו וסבו ואף אחי סבו עמדו בראשות הישיבה בעיר נרבונה. לימים החזיק גם רבי משה הדרשן בתפקיד זה. לאחר מותו של רבי משה הדרשן עמד אחיו של רבי משה הדרשן, לוי, בראשות הישיבה.
ר' שלמה בר לוי מהעיר מנטויל"א היה בן אחותו של ר' משה הדרשן. תלמידו של ר' שלמה הוא כותב הפירוש על דברי הימים, המיוחס לרש"י.
חיבוריו.
הראשונים הכירו, ככל הנראה, לקט מדרשים של ר' משה הדרשן. על לקט זה מבוסס המדרש בראשית רבתי. מדרשו של ר' משה הדרשן מהווה גם את הבסיס למדרש על פרשיות במדבר ונשא שבמדרש במדבר רבה. והוזכר במדרש תנחומא האזינו סי' ז.
דברי פרשנות ודרש של ר' משה הדרשן צוטטו ידי רש"י בפירושיו. לרוב האזכורים בפירושו לתנ"ך כאשר ההיגד המופיע פעמים רבות הוא - "העתקתי מיסודו של רבי משה הדרשן". בפרשת האזינו כתב רש"י: "ומשמו של רבי משה הדרשן מטילוש"א שמעתי", בניגוד לידוע שמוצאו מנרבונה.
כמו כן, ריימונדוס מרטיני ציטט מספר של ר' משה הדרשן בשם "בראשית רבה דרבי משה הדרשן". ר' יצחק אברבנאל, שהכיר את ספרו של רימונדוס מרטיני, לא הכיר את ספר בראשית רבתי דרבי משה הדרשן ולכן חשבו למזויף.
מאפייני חיבוריו.
רבי משה שילב במדרשיו מדרשים קדומים שאינם בידינו. יצירתו אינה כוללת רק ליקוט של חומר קדום אלא אף יצירה דרשנית שלו עצמו. מאפיין בולט בכתבים המיוחסים לרבי משה הדרשן הוא השימוש בגימטראות ושימוש ברעיונות מתורת הסוד.
מאפיין ייחודי לצורת הדרש של ר' משה הדרשן הוא השימוש ברעיונות מתוך הספרים החיצוניים, ספר היובלים וספר חנוך א', אותם הכיר ר' משה בנוסח העברי שלהם, שלא מצוי בידינו היום. כמו כן, עסק ר' משה הדרשן בפרשנות הפיוט.
רוהרבאך (מחוז)
רוהרבאך הוא מחוז בצפון מדינת אוסטריה עילית שבאוסטריה. בירתו היא העיירה רוהרבאך, ויש בו 41 עיירות ועיר אחת. שכניו הם המחוזות: בדרום מזרח אורפאר, בדרום אפרדינג ובדרום מערב גריסקירכן ושרדינג, ובצפון מדינת גרמניה. שטחו משתרע על 828 קמ"ר ואוכלוסייתו מונה 57,909 תושבים נכון לשנת 2001.
שירותים ביפן
רשימת יצירות מאת יוהן סבסטיאן באך
נבחרת קטלוניה בכדורגל
נבחרת קטלוניה בכדורגל לגברים היא נבחרת הכדורגל של הקהילה האוטונומית קטלוניה שבספרד.
הנבחרת אינה חברה באופ"א או בפיפ"א, ולכן אינה מורשית להשתתף בגביע העולם בכדורגל או באליפות אירופה בכדורגל. בתחילת דרכה שיחקה הנבחרת רק משחקים נגד נבחרות אזוריות אחרות כמו נבחרת חבל הבסקים, אך כיום משחקת הקבוצה גם נגד הנבחרות המובילות בעולם, למשל נבחרות ספרד, ברזיל וארגנטינה.
כיום מרבית שחקניה הם שחקני בית של ברצלונה ואספניול.
שחקנים ידועים.
שחקנים מודגשים הם פעילים.
שחקנים ידועים שהתארחו בנבחרת.
מכיוון שהנבחרת אינה פועלת תחת התאחדות כדורגל המסונפת לפיפ"א, שחקנים רבים שאינם קטלונים אך שיחקו באותה תקופה בברצלונה או באספניול התארחו במשחקי הנבחרת. רוב אותם שחקנים ייצגו בנוסף גם לפחות נבחרת לאומית אחת נוספת. כיום כל שחקני הנבחרת הם קטלונים, אולם בעבר נאלצו להשלים את הסגל עם שחקנים בני לאום אחר, כגון:
הג'וקר
הג'וקר (באנגלית: Joker) הוא דמות בדיונית של נבל-על והארכיטיפוס של הליצן המפחיד המופיעה בחוברות הקומיקס של באטמן ביקום DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בתור הזהב של הקומיקס בחוברת "Batman #1" מאפריל 1940 ונוצרה על ידי ביל פינגר, בוב קיין וג'רי רובינסון.
לאורך שנות קיומו, הג'וקר מתואר כפושע מתוחכם מאוד, רוצח המונים ופסיכופת. גם סיפור מקורו השתנה עם השנים, אך האלמנט השכיח בכולם היה נפילתו למכל כימיקלים והתמוטטות העצבים שעבר בעקבות המאורע הטראומתי. הג'וקר הוא אויבו המושבע של באטמן שאחראי למספר רב של טרגדיות בחייו, כמו למשל גרימת שיתוקה של ברברה גורדון, ורציחתם של אשתו השנייה של פקד גורדון ושל ג'ייסון טוד, הרובין השני. הדעות לגבי הקרדיט ליצירתו של הג'וקר חלוקות בין יוצרי הדמות, אולם לפי בוב קיין, השראתם העיקרית הייתה משחקו של שחקן הראינוע הגרמני קונרד ויידט בסרט "האיש הצוחק" משנת 1928.
דמותו של הג'וקר מדורגת במקום הראשון ברשימת מאה הנבלים הגדולים של כל הזמנים לפי מגזין ויזארד, במקום השני ברשימת מאה נבלי-העל הגדולים של כל הזמנים לפי אתר IGN, וכן במקום השמיני ברשימת 50 דמויות הקומיקס הגדולות של כל הזמנים לפי מגזין אמפייר.
ביוגרפיה בדיונית.
לג'וקר אין כל סיפור מקור רשמי אך בקומיקס מסוים הועלתה השערה ששמו הפרטי הוא ג'וסוס. הוא שיקר כל כך הרבה פעמים על עברו, עד שהתבלבל בעצמו מכל השקרים. בספר הקומיקס "", הג'וקר אומר: "לפעמים אני זוכר זאת בדרך אחת לפעמים בדרך אחרת. אם אני רוצה שיהיה לי עבר אני מעדיף שהוא יהיה רב אפשרויות". בספר הקומיקס "Arkham Asylum: A Serious House on Serious Earth", שנכתב על ידי גראנט מוריסון, נאמר שהג'וקר אינו בהכרח מטורף, אלא בעל "שפיות על" שבה הוא יוצר את עצמו בכל פעם מחדש כדי להתמודד עם אורח החיים הכאוטי של העולם האורבני.
בחוברת "Detective Comics #168" מפברואר 1951 נאמר שהג'וקר היה בעברו כימאי המתכנן לשדוד את החברה עבורה הוא עובד, והוא עוטה עליו את זהות הפושע "הברדס האדום". לאחר הגנבה הוא פוגש בבאטמן פנים מול פנים, ובסוף הקרב ביניהם הוא נופל לתוך מכל מלא בכימיקלים. הוא יוצא מהמכל עם עור לבן, שפתיים אדומות, שיער ירוק וטירוף נצחי.
העלילה השכיחה ביותר מוצגת ב"הבדיחה ההורגת", לפיה הג'וקר (לעתיד) הוא מהנדס העובד במפעל לכימיקלים מסוכנים, שמאמין שיש לו כישרון להומור וסטנדאפ. הוא מתפטר מעבודתו והופך לקומיקאי סטנד-אפ, אך נכשל נחרצות. כשהוא נואש לפרנס את אשתו ההריונית, הוא מסכים לשתף פעולה עם שני נוכלים בפריצה למפעל בו עבד. בגרסה זו של הסיפור, הכינוי "ברדס אדום" ניתן לאיש הקשר בכל מקרה פשע. בזמן התכנון, המשטרה מספרת לו שאשתו נהרגה. המהנדס השכול מנסה להתחמק מהפשע אותו הוא אמור לבצע, אך שני הנוכלים האחרים מכריחים אותו לעזור להם. כשהם פורצים למפעל, המאבטחים פותחים באש כנגדם, ושני הנוכלים נהרגים. המהנדס מנסה לברוח, אך נעצר על ידי הבאטמן. המהנדס המפוחד קופץ למכל כימיקלים, וכאשר הוא מגיח מהשפך הסמוך הוא מסיר את הברדס ומגלה את השתקפותו: עור לבן כגיר, שפתיים אדומות כאודם ושיער ירוק ובהיר. כל זה בנוסף למאורעות היום השונים מטריפים את דעתו של המהנדס וגורמים לו להפוך לאדם שהוא היום.
עלילה שלישית, המוסברת בסיפור "Case Study" של הכותב פול דיני והאמן אלכס רוס, מציגה את הג'וקר כמאפיונר סדיסטי שעושה את דרכו במעלה שרשרת המזון של פושעי גות'אם סיטי והופך לראש ארגון פשע. עדיין מונע על ידי ריגושיו ודחפיו הפנימיים, הג'וקר יוצר את זהות "הברדס האדום" כדי לבצע פשעים קטנים עד שהוא פוגש בבאטמן ונלחם עמו, מה שמוביל לתאונתו. עם זאת, הסיפור מציע כי הג'וקר מעולם לא איבד את שפיותו, כי אם יצר את פשעיו בצורה שתיראה כאילו משוגע עשה אותם, ובכך לטעון לאי-שפיות ולחמוק מעונש מוות.
סיפור מקור נוסף משנת 2007 בחוברות "Batman Confidential #7-12", מציג מחדש את הג'וקר כמתנקש מיומן בשם ג'ק נפייר, והפעם מבטל לחלוטין את זהות "הברדס האדום".
היסטוריה פרסומית.
תור הזהב.
בהופעותיו הרבות החל מחוברת "Batman #1", הג'וקר היה מטורף רצחני עם מראה מוזר שעוצב אחרי קלף הג'וקר. למרות ההצעה כי הג'וקר יהרג בהופעתו השנייה, הוא המשיך להופיע אך תיעתע בקוראים כאשר נמלט מרודפיו ללא כל מאמץ וכביכול מת בשלל דרכים (נפילה מצוק גבוה, נלכד בבניין בוער וכיוצא בזה). מהרגע הראשון שבו הוצג הג'וקר, הוא ביצע אין ספור פשעים, הן משעשעים והן אלימים. באטמן עצמו אמר שהפשעים אותם הג'וקר מבצע הגיוניים רק לו, ולו בלבד. בהופעתו הראשונה, הג'וקר מותיר את קורבנותיו כשעל פניהם חיוך רחב, דפוס פעולה שנמשך לאורך השנים ונחשב לחלק מאפיונה של הדמות.
בסיפור "The Joker Walks the Last Mile", הג'וקר מוצא להורג בכיסא החשמלי, אך נמלט לאחר שהוא מביים את מותו. הסיכון הכפול מונע מבית הכלא להוציאו להורג בפעם השנייה. כשהוא משוחרר לחופשי, הג'וקר מעמיד פני השומרוני הטוב, אך במהרה חוזר לדרכיו הנושנות.
תור הכסף.