הנחת גדר תיל דורשת הנחת עמודים במרווחים וביניהם נמתחת גדר התיל. לעיתים מונחת גדר התיל מעל מכשול או חומה קיימים, על מנת למנוע את המעבר מעליהם. גדר התיל היא מכשול זול וזמין, וקל להניחו באמצעות צוות של עובדים, שאינו צריך להיות מיומן.
התיל בצורתו המוכרת כיום נרשם כפטנט על ידי ג'וזף פ. גלידן מאילינוי בשנת 1874. היה זה שיפור של דגם מוקדם יותר שהומצא בשנת 1865 על ידי לואי ז'נין מצרפת.
גדר התיל הייתה הטכנולוגיה הראשונה השימושית לתיחום בקר. גדרות תיל היו זולות להקמה יותר ממכשולים אחרים, וכאשר, בסוף המאה ה-19 הן הפכו לזמינות בארצות הברית, ניתן היה לגדר שטחים נרחבים, ולהפוך את רעיית הבקר למעשית יותר בקנה מידה נרחב בהרבה.
גדר התיל בדרום-מערב ארצות הברית.
גדר התיל הודגמה לראשונה על ידי ג'ון וורן גייטס בטקסס ב-1876. בתוך 25 שנה גודר כמעט כל השטח הפתוח שהיה בבעלות פרטית. ב-1875 יוצרו בארצות הברית 270 טונות של תיל, וב-1901 עלה הייצור ל-135,000 טונות, רובן על ידי חברתו של גייטס.
הגידור יצר מחלוקות ומריבות בין הבוקרים החופשיים ובין בעלי האחוזות הגדולות. מחלוקות אלו הסתיימו לטובתם של בעלי החוות והאחוזות, והחוק הטיל עונשים כבדים על מי שיחתוך גדר או יפגע בה. בתוך 25 שנים חולק השטח הפתוח לבעלים פרטיים. מסיבה זו מציינים ההיסטוריונים של ארצות הברית את המצאת גדר התיל כתאריך סיומו של "המערב הישן".
כיום גדר התיל נותרה הטכנולוגיה הסטנדרטית לגידור בקר ברוב אזורי ארצות הברית.
גידור נגד אדם.
רוב גדרות התיל עשויות למנוע מעבר בקר, אך אינן מונעות מעברם של בני אדם, היכולים לטפס מעל הגדר, או לעבור דרכה באמצעות מתיחת חוטי התיל ומעבר ביניהם. עם זאת, השימוש הצבאי של התיל החל כמעט עם המצאתו.
במהלך מלחמת ארצות הברית ספרד, השתמשו "הפרשים הקשוחים" של תאודור רוזוולט בגדר תיל לגידור שטח המחנה שלהם. בדרום אפריקה בשלבי הסיום של מלחמת הבורים השנייה נוצר מערך של גדרות תיל, בהם היו משולבים מבני בלוקהאוס, ששימשו לריסון תנועת הגרילה של המתיישבים הבורים. שימוש זה בגדר תיל נראה כמוצלח.
השימוש המאסיבי והידוע ביותר בגדר התיל היה במהלך מלחמת החפירות במלחמת העולם הראשונה. גדר התיל הונחה בשטח ההפקר שבין הצדדים הלוחמים על מנת לעצור את מעברם של החיילים, או, למעשה, לעכב התקדמותם של תוקפים מספיק זמן עד שניתן יהיה להרגם באמצעות מכונת ירייה. בשלבים מסוימים של המלחמה, הייתה גדר תיל רציפה, כשמשני צדדיה חפירות, שהשתרעה בין תעלת למאנש ובין הגבול שבין צרפת ושווייץ. הצדדים הלוחמים השקיעו מאמץ ניכר בניסיונות לעבור את גדר התיל. בשלבים מסוימים ניסו לחתוך את גדר התיל באמצעות הפצצת ארטילריה. הטנק הומצא ככלי למעבר גדר התיל. רק לאחר מלחמת העולם הראשונה נמצא לו השימוש המוכר כיום.
גדר התיל זכורה לרעה בהיסטוריה היהודית כגדר שהקיפה את מחנות ההשמדה והריכוז במהלך השואה. הנאצים הקימו גדרות תיל שהקיפו את המחנות למניעת בריחת האסורים, ובתוך המחנות עצמם בשביל להפריד ולבודד את היהודים ואת יושבי המחנה מהעולם החיצוני.
השימוש הצבאי בגדר תיל נמשך גם לאחר מכן. המצאת הטנק והמטוס הפכה את השימוש בגדר תיל כנגד צבא סדיר ומשוריין לחסר תועלת, אך במלחמה כנגד כוחות גרילה ניתן עדיין להשתמש בגדר. כך, למשל, הקימו הבריטים את גדר הצפון על גבולה הצפוני של ארץ ישראל המנדטורית, במטרה לדכא את המרד הערבי הגדול ולמנוע הגעתם של אנשים, אספקה ותחמושת מסוריה ולבנון לסיוע למורדים. במהלך מלחמת אפגניסטן השתמשה פקיסטן בגדר תיל למנוע מעבר פליטים. גדר תיל מקיפה את רצועת עזה, משמשת בגדר ההפרדה וכן בחלקים נוספים מגבולותיה של מדינת ישראל.
כונן תקליטונים
כונן תקליטונים הוא מכשיר המשמש לקריאת ושמירת נתונים על גבי אמצעי לאחסון מידע הנקרא תקליטון (דיסקט), נפוץ בעיקר במחשבים אישיים. לפני המצאתו של כונן התקליטורים שימש כונן התקליטונים כלי עיקרי לשמירת נתונים ואחסון שלהם על גבי מדיה ניידת (התקליטון). לאחר המצאתם של כונני ה-ZIP והתקליטורים פחת השימוש בתקליטונים בשל מגבלות הזיכרון שלהם (1.44 מגהבייט) ונכון לשנת 2016, השימוש בהם הוא כמעט אפסי, והם משמשים בעיקר בתעשיית המוזיקה (למשל להפעלת אורגנים, מכונות תופים, וסמפלרים), להפעלת כספומטים, להתקנות תוכנה בשרתים ולהפעלת קונסולות לשליטה על תאורת במה.
כונן התקליטונים משמיע רעשים מכניים ייחודיים בזמן פעילותו. בעזרת בקר ייעודי, ניתן לגרום לכונן לנגן תווים, ובכך להפוך אותו לכלי נגינה מכני. ניתן למצוא ברשת האינטרנט סרטונים בהם נראים כונני תקליטונים מנגנים מנגינות מוכרת (בעיקר נעימות ממשחקי וידאו וסרטים).
ארנבון
זיקפה
רפורמי
אלכימאי המתכת
אלכימאי המתכת (ביפנית: 鋼の錬金術師; באנגלית: Fullmetal Alchemist) היא סדרת מאנגה שנוצרה על ידי אמנית המאנגה הירומו האראקווה ופורסמה לראשונה ביפן בינואר 2001. סדרת המאנגה של פול מטאל אלכימיסט יצאה לראשונה לשווקים ביפן בשנת 2001 במגזין היפני "Monthly Shōnen Gangan". סדרת המנגה הסתיימה בשנת 2010 כשהיא מונה 27 כרכים.
בעקבות הצלחת סדרת המאנגה בהמשך הפיקו אולפני האנימציה Bones סדרת אנימה אשר התבססה על עלילת סדרת המאנגה. הסדרה שודרה מה-4 באוקטובר 2003 עד ה-2 באוקטובר 2004 ברשת הטלוויזיה היפנית Aniplex והכילה 51 פרקים. שזכתה להצלחה גם מחוץ ליפן בנוסף, ב-5 באפריל 2009 עלתה לשידור ביפן גם סדרת אנימה שנייה, המהווה עיבוד מדויק יותר של עלילת המאנגה המקורית.
מלבד סדרות האנימה, אולפני האנימציה Bones הפיקו גם סרט קולנוע באורך מלא אשר יצא לאקרנים ביפן בשנת 2005 וסרט OVA (סרט קצר אשר יצא ישירות ל-DVD). מוצרים נלווים נוספים בסדרה כוללים משחקי וידאו, משחקי קלפים, פסי-קול ובובות משחק אשר פותחו על ידי מספר חברות שונות.
סרט לייב אקשן אשר מבוסס על הסדרה יצא לאקרנים ב-1 בדצמבר 2017 ביפן.
תקציר העלילה.
הסדרה מספרת על שני אחים צעירים, אלפונס ואדוארד אלריק, כשאדוארד הוא הבכור ואלפונס הוא הצעיר, אשר מתאמנים באלכימיה כבר מילדותם. אביהם האלכימאי נטש את המשפחה בנסיבות מסתוריות ועקב כך אמם חלתה מאוד ולבסוף מתה. לאחר מותה החליטו האחים ללמוד את תורת האלכימיה לעומק ומצאו לעצמם מורה שאימנה אותם ולימדה אותם. שנתיים לאחר מכן סיימו האחים ללמוד וחזרו לעיר מולדתם, שם ניסו בעזרת הידע שצברו במהלך השנתיים האלו ובעזרת הערות וספרים אשר היו שייכים לאביהם, להחזיר את אימם המתה לחיים. הניסיון נכשל וכתוצאה מכך איבד אלפונס את גופו. אדוארד, אשר איבד את רגלו בעקבות הניסיון, הקריב גם את ידו הימנית על מנת לקשור את נשמתו של אחיו לשריון מתכת גדול שהיה בחדר במקרה וכך הפך אותו לשריון חי בעל מודעות ונשמה שלא יכול לאכול, לישון, להרגיש מגע או לבצע כמעט כל פעולה הקשורה בחיים.
אדוארד אשר במהלך הניסיון להחיות את אימו איבד את ידו הימנית ורגלו השמאלית נזקק ליד ורגל תותבות מיוחדים ממתכת בשם אוטו-מייל (auto-mail). מכאן מקור הכינוי שלו-Fullmetal Alchemist (בתרגום חופשי לעברית "אלכימאי המתכת").
זמן מה לאחר התאונה פגשו האחים בקולונל רוי מוסטאנג, המכונה גם "אלכימאי הלהבה". כאשר הוא רואה את אד הפצוע אשר נותר חי לאחר שניסה להחיות את אמו, הוא מציע לו להפוך לאלכימאי לאומי (national alchemist) אך לשם כך עליו לעבור מבחן בכתב, ראיון אישי ומבחן פיזי. מכאן מתחילים האחים בחיים חדשים - הם שורפים עד היסוד את ביתם הישן כדי שלא יהיה להם לאן לחזור ומתחילים בחיפושם אחר אבן החכמים (The Philosophers Stone) אשר תאפשר להם לעבור על חוקי האלכימיה ולקבל את גופם בחזרה, בלי לשלם על כך מחיר.
כדי להגיע למאגרי מידע חסויים שיכולים לסייע לו בחיפושים, אד עובר את המבחן ומצטרף לצבא.
האחים אלריק עוברים הרפתקאות רבות, מכירים אנשים רבים ובין אלו כאלו שיעשו הכול כדי למצוא את האבן המיוחלת וגורמים לאחים אלריק להיאבק לא פעם על חייהם. כמו כן, הם מגלים סודות איומים ולא מעט שערוריות שרוחשות בתוך הצבא, כל זה בלווי קומדיות, מתחים וטרגדיות.
תקציר הפרקים הראשונים.
בתחילת הסדרה, אדוארד אלריק הוא כבר אלכימאי לאומי בעל שם ברחבי מדינת אמסטריס (עברם של האחים נחשף בהמשך דרך פלאשבקים). האחים מגיעים לעיר ליאור בעקבות שמועה על כומר המכונה קורנלו, בעל היכולת לחולל ניסים. האחים חושדים שהכומר למעשה משתמש באבן החכמים תוך הונאת המאמינים, וחשדם אכן מתאמת. הכומר נחשף כרמאי, אך כאשר אד מנסה לקחת ממנו את אבן החכמים, היא נהרסת ואד מסיק מכך שהיא מזויפת. לאחר שהאחים עוזבים את ליאור, קורנלו נרצח בידי שלושה אנשים מסתוריים בעלי קעקועי אורובורוס, המכונים לאסט, גלאטוני ואנבי, שלכאורה שיתפו איתו פעולה. מסתבר שמה שקרה בליאור היה למעשה בהתאם לתוכניתם, ובעיר פורצת מלחמת אזרחים עקובה מדם.
בדרך חזרה, שומעים האחים על ד"ר טים מרקו, אלכימאי לאומי לשעבר המשתמש באלכימיה רפואית בעזרת אבן החכמים. הם מצליחים לאתר אותו בכפר קטן, אך הוא מסרב לעזור להם ומזהיר אותם שלא להמשיך לחקור את האבן, בטענה שמדובר ב"מחקר השטן" ושאסור להם לייחל לדבר שכזה. מיד לאחר מכן הם מותקפים על ידי אדם המכונה סקאר, רוצח סדרתי שרודף אלכימאים לאומיים בטענה ששינוי יסודות הבריאה נחשב לחילול הקודש, אך משתמש בעצמו באלכימיה. האחים נפצעים קשה ואד כמעט נהרג באותו קרב, אך מוסטאנג וארמסטרונג מצילים אותם ברגע האחרון, וחושפים את זהותו של סקאר כאישבלי (ר' בהמשך "מקומות"). כאות תודה, מרקו מגלה לאחים כי כתבי המחקר שלו מוסתרים באגף הראשון בספרייה הלאומית של העיר סנטרל. כאשר מרקו שב לביתו, הוא נחטף על ידי לאסט.