עוד מבנים ייחודיים של חולית הציר הם "הפנים העליונים" משני צדדי החוליה המופרקים עם הפנים התחתונים של האטלס. קשת החוליה של חולית הציר מעובה וחזקה יותר מבחוליות אחרות. הזיזים הרוחביים של החוליה קטנים יחסית וכוללים נקבים רוחביים בדומה לחוליות הצוואריות האחרות.
יתר המאפיינים המבניים של החוליה: הזיז הקוצי והזיזים המפרקיים התחתונים דומים לאלו של החוליות הצוואריות האופייניות.
ישנם המזהים עצם זו עם 'עצם הלוז' מפאת חוזקה וצורת השן שדומה לאגוז הלוז.
פרידריך אוגוסט קקולה
פרידריך אוגוסט קקולה פון סטראדוניץ (בגרמנית: Friedrich August Kekulé von Stradonitz; 7 בספטמבר 1829 – 13 ביולי 1896) היה כימאי גרמני שעסק בכימיה אורגנית.
קקולה נולד בעיר דרמשטאדט, במחוז הסה בגרמניה למשפחת אצולה מבוהמיה. הוא שימש כפרופסור באוניברסיטת גנט בפלנדריה (1858-1865) ובבון. הוא חקר תרכובות פחמן שונות, במיוחד בנזן ובשנת 1865 הציע את צורת המשושה לתאר את מבנה הבנזן. קקולה כתב שהגה את רעיון צורת המשושה של הבנזן בעקבות חלום על נחש האוכל את זנבו.
אף על פי שמקובל ליחס לו את מודל המשושה של הבנזן, יש ראיות לכך שהיו אחרים שהציעו מבנה זה לפניו.
בשנת 1885 העניקה לו החברה המלכותית של לונדון את מדליית קופלי.
אילן שזיפי
אילן שזיפי (נולד בשנת 1943 בישראל), הוא אתלט ישראלי בעבר, אלוף ישראל בריצות למרחקים בינוניים. כיום, מנהל תחרויות (שופט) ברידג' בכיר.
ביוגרפיה.
אתלט.
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביוני 1966 זכה שזיפי במדליית כסף, בריצת 400 מטר בתוצאה של 50.6 שניות, אחרי שלמה ניצני (48.7 שניות) ולפני עודד ברמן (51.7 שניות).
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בשנת 1967 הוא זכה במדליית זהב, בריצת 400 מטר בתוצאה של 51.8 שניות. באליפות שנערכה שנה לאחר מכן, הוא הגן על תוארו וקבע תוצאה של 50.3 שניות, לפני דוד בן דוד (50.6 שניות) ואביגדור לוינהיים (52.5 שניות).
באליפות ישראל שנערכה ביולי 1970 הוא זכה במדליית כסף בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:54.8 דקות, אחרי יובל וישניצר (1:52.8 דקות) ולפני רפי וישניצר (1:55.4 דקות).
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה במכון וינגייט ביולי 1971 הוא סיים במקום שני אחרי מתחרה מייוון (1:53.3 דקות), אך זכה בתואר ובמדליית זהב כאלוף ישראל בריצת 800 מטר בשיא אישי חדש של 1:53.7 דקות, לפני רפי וישניצר (1:53.8 דקות).
לאחר שפרש מהשתתפות בתחרויות אתלטיקה הוא המשיך והפך למאמן ושופט אתלטיקה בכיר.
שחקן ברידג'.
שחקן ברידג' משנת 1976. משמש כמנהל תחרויות ברידג' בישראל מאז שנת 1983. מורה ברידג' בוגר קורס מורים הראשון (לימד ברידג' באוניברסיטה העברית ובאוניברסיטת תל אביב). מרכז ומדריך ראשי בקורס מנהלי תחרויות. מנהל תחרות ראשי בהתאגדות הישראלית לברידג' מאז אמצע שנות ה-90, משנת 2000 בתפקיד ראש מדור תחרויות בהתאגדות הישראלית לברידג'.
חיים אישיים.
נשוי לחנה שזיפי, אותה אימן לתחרויות בינלאומיות באתלטיקה.
אל-מיר
אל מיר (בערבית: المرّ) היה כפר ערבי קטן מדרום לנחל הירקון ובסמוך למקורות הנחל. הוקם בתחילת המאה ה-19 ויושב על ידי מהגרים מצריים וסודאניים שהובאו לאזור. חרב במהלך מלחמת העצמאות.
פירוש שם הכפר בעברית הוא "המעבר", וזאת על-שם המעבר המרוצף מעל הירקון שהיה בשטח הכפר. הכפר כונה גם בשם "אל-מחמודיה", על-שם הסולטאן מחמוד השני שבמהלך תקופת שלטונו הוקם הכפר מחדש בידי מתיישבים מצריים, ביחד עם כפרים סמוכים כגון אומלבס, פג'ה ואבו כישכ. לאחר הקמת המושבה פתח תקווה בסוף המאה ה-19, הוקפו אדמות הכפר באדמות המושבה.
תושבי אל מיר היו מוסלמים ופרנסתם הייתה חקלאות. בשטח הכפר פעלה עד סוף המאה ה-19 "טחונת אל-פוקא" (הטחנה העליונה) – טחנת הקמח הראשונה לאורך הירקון; הטחנה הייתה עתיקה וגדולה, וכללה 13 זוגות רחיים. באזור הכפר התקיימה שלוחת מסילת רכבת קצרה שהתפצלה ממסילת הירקון. ב-1945 היה שטח הכפר 51 דונם בלבד, והוא מנה 170 נפש.
ככל הנראה נמלטו תושבי הכפר מבתיהם בפברואר ומרץ 1948 לקראת מלחמת העצמאות.
ב-1956 הוקם כפר הבפטיסטים בקרבת חורבות הכפר, אך ככל הנראה לא על אדמותיו. כיום מצוי שטח הכפר בתחומי הגן הלאומי ירקון. מבתי הכפר לא נותר שריד, אך חלקים ממבנה הטחנה שרדו עד היום.
אמין אל חוסייני
ראיין סטאק
ראיין סטאק (נולד ב-24 ביולי 1975) הוא כדורסלן עבר אמריקאי שהתאזרח במקדוניה. סטאק שיחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר ומתנשא לגובה של 2.11 מטרים.
ראיין סטאק החל את הקריירה המקצוענית שלו במכללת דרום קרוליינה, ולאחר סיום לימודיו נרשם לדראפט ה-NBA לשנת 1998. הוא נבחר על ידי קבוצת הקליבלנד קאבלירס כבחירה ה-48 וחתם על חוזה לשנתיים בקבוצה, שבמהלכן שיחק כשחקן מחליף של ז'ידרונאס אילגאוסקאס שהיה פצוע באותה תקופה.
לאחר סיום החוזה שלו בקליבלנד הוא החליט לצאת לאירופה מכיוון שלא מצא קבוצת בליגת ה-NBA שרצתה לקלוט אותו. הוא הוחתם על ידי גיחון הספרדית ולאחר עונה בספרד חתם סטאק על חוזה במכבי רמת גן. בעת ששיחק ברמת גן, ניהל מערכת יחסים מתוקשרת עם הדוגמנית הישראלית, בקי גריפין. לאחר עונה מוצלחת בישראל שבסופה סיימה הגיעה הקבוצה לגמר הפלייאוף הוחתם על ידי קבוצת אריס סלוניקי היוונית בחוזה של 5 שנים, שבמהלכן זכה בגביע הצ'מפיונס האירופי בשנת 2003 (ביחד עם ויל סולומון), והוביל את הקבוצה לגמר גביע יול"ב בשנת 2006 בו הפסידה לדינמו מוסקבה.
ביולי 2006, הוא הוחתם על ידי אולימפיאקוס כחלק ממסע הרכש הכבד של המאמן הישראלי פיני גרשון, אבל שוחרר מן הקבוצה בתום עונה אחת שבסיומה עבר לשחק באוקראינה במדי בי.סי. קייב.
בנוסף, סטאק זומן באופן קבוע לסגל נבחרתה הלאומית של מקדוניה.
שפייר
שפייר (מגרמנית: Speyer; בפי היהודים: שפיירא) היא עיר במדינת ריינלנד-פפאלץ שבגרמניה. העיר ממוקמת על גדת נהר הריין, דרומית ללודוויגסהאפן, ואוכלוסייתה מנתה בשנת 2007 כ-50,000 תושבים.
היסטוריה.
קיימות עדויות להתיישבות קלטית במקום כבר בשנת 500 לפני הספירה. בתקופת השלטון הרומי נקראה העיר בשם Augusto Nemetum ונודעה בחשיבותה. בשנת 500 אחר הספירה בקירוב כונתה לראשונה בשם Spira. העיר הייתה מקום מושבו של הקיסר היינריך הרביעי, שבשנת 1068 החליט להדיח מכסאו את האפיפיור גריגוריוס השביעי, ובהמשך חזר בו. זו הייתה עיר קיסרית חופשית משנת 1294 עד 1797 והייתה מקום מושבה של הרייכסקאמרגריכט (לשכת הקיסרות האימפריאלית). העיר שמרה על מעמדה אף בימי הביניים, ובה התקיים "הדיאט של שפייר" (ועידת שפייר). בדיאט הראשון בשנת 1526, אושרה זכותם של נסיכי גרמניה לבחור בלותרניזם הפרוטסטנטי כדת המדינה.
בשנת 1689 נכבשה העיר על ידי כוחות צרפתיים שהותירו בה הרס רב. בשנים 1792 עד 1814 הייתה העיר נתונה לשלטון צרפתי. לאחר שהוחזרה לשלטון ממלכת בוואריה חזרה למעמדה כעיר מחוז משמעותית. בשנים 1883 עד 1904 נבנתה בה הקתדרלה. בשנת 1947 נבנה בה המכון הגרמני של שפייר למדעים.
שפייר היא מרכז קמעונאי אזורי חשוב, והתיירות היא ענף מוביל. העיר מכילה תעשיות אלקטרוטכניות ובית זיקוק לנפט. התעשייה כוללת מתכת, מכונות, אוניות, מטוסים, טקסטיל וכימיקלים. העיר מימי הביניים מוקפת באזורי תעשייה ומגורים מודרניים. הגשר מעבר לריין, שנהרס בשנת 1945, נבנה מחדש ב 1956. שרידים היסטוריים בעיר כוללים את Altpörtal ("השער הישן") עם מגדל שער מהמאה ה-13, המקוואות התת-קרקעיים (ראשית המאה ה-12), וכנסיית השילוש הבארוק. הקתדרלה הרומנסקית של העיר, שנוסדה בשנת 1030 על ידי קונראד הרביעי, מלך גרמניה, מכילה קריפטה ייחודית וקברי שמונה קיסרים ומלכים גרמנים ושלוש קיסריות. בשנת 1981 הוכרזה הקתדרלה, אחד המבנים הרומנסקיים הגדולים והחשובים ביותר, כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו. בשפייר יש גם מוזיאון טכנולוגי ומרכז בעלי חיים ימיים.
בשנת 1991 נחנך המוזיאון הטכני בשפייר.
שפייר היא עיר תאומה של יבנה.
הקהילה היהודית.
שפייר, שנקראה בפי היהודים שפיירא, הייתה אחת מהערים החשובות בקרב יהדות אשכנז בימי הביניים, ובמשך כאלף שנים התקיימה בה קהילה יהודית מפוארת. ביחד עם הערים וורמס (ורמיזא) ומיינץ (מגנצא) הרכיבה את שלוש הקהילות היהודיות הגדולות שלאורך הריין, שנודעו בכינוי קהילות שו"ם (שפיירא, וורמייזא, מגנצא). עד היום ניתן להבחין בשרידי קהילה זו בשמות משפחה הנושאים את שם היישוב, כדוגמת שפירו או שפירא.
לא ברור מתי התיישבו יהודים בשפייר לראשונה. קהילה של ממש נוצרה בעיר בשנת 1084, כאשר הזמין בישוף העיר רודיגר את היהודים להתיישב בעירו, העניק להם כתב זכויות, והקצה להם שטח לשכונה נפרדת שתוקף בחומה לצורכי הגנה. במקביל, בשנה זו אירעה שרפה במגנצא, שגרמה ליהודים רבים לעקור ממנה לשפייר.
בשנת ד'תתנ"ו (1096), בזמן מסע הצלב הראשון הייתה קהילת שפייר אחת הראשונות בגרמניה שאירע בהן הפוגרום, כשהצלבנים הגיעו לעיר בח' באייר, כחלק מהאירועים שכונו לימים גזירות תתנ"ו. עם זאת, עקב התערבותו של בישוף העיר, שהגן על היהודים במבצרו, הצלבנים הצליחו להרוג עשרה יהודים בלבד, ומרבית הקהילה ניצלה. קהילות וורמייזא ומגנצא, שהיו חשובות יותר משפיירא לפני הגזירות, נפגעו באופן קשה ביותר, ושרידיהן (בהנהגת רבי קלונימוס הזקן) ברחו לשפיירא. ככל הנראה, עובדה זו סייעה להפיכת שפיירא למרכז תורני משמעותי במאה ה-12. בעיר נחשפו שרידים של בית כנסת עתיק, שככל הנראה היה מפואר. בצמוד לבית הכנסת נמצא מקווה מרשים נוסף, שנבנה בשנים 1110-1120, ונחשב לאחד הגדולים באירופה.