על פי גולדין, גורם מפתח למהפכה השקטה היה הפיתוח של טכנולוגיות חדשות לפיקוח ילודה, כלומר הגלולה למניעת היריון. נשים צעירות נישאו והביאו ילדים לעולם בשיעור נמוך יותר, אם במדינות בהן חיו הייתה גישה חוקית מוקדמת לגלולות למניעת היריון. נשים יכלו לדחות את מערכות היחסים שלהן ולהמשיך בפיתוח הקריירה שלהן באמצעות רכישת השכלה גבוהה. גולדין וכץ ציינו כי הגלולה למניעת היריון אושרה על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי (ה-FDA) ב-1960, לשימושן של נשים נשואות. השימוש בגלולה התפשט לנשים צעירות שאינן נשואות בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20, בד בבד עם השינוי החוקי בהגדרת גיל הבגירות. כך, הם מצאו שוני ביחס לממוצע הלאומי של נשים שנולדו בשנים 1930–1965, בהתאם לשאלה אם הן חיו במדינה בה ישנה גישה חוקית מוקדמת לגלולה למניעת היריון. היה הבדל של −0.02 ביחס לנישואין בגיל 23, לעומת הממוצע הארצי של 0.41. היה הבדל של −0.07 מהממוצע הארצי של לידה ראשונה בגיל 22. היה הבדל של 0.004 מהממוצע הארצי ביחס לגיל רכישת מקצוע, והבדל של 0.016 מהממוצע הארצי, ביחס להפיכה לעורכת דין או רופאה. הגלולה למניעת היריון השפיעה על הנישואין, על הפוריות ועל בחירת הקריירה.
(2001) "Decreasing (and then Increasing) Inequality in America: A Tale of Two Half-Centuries".
גולדין חיברה את המאמר בשיתוף עם לורנס כץ. במאמר זה מחלקים גולדין וכץ את המאה ה-20 בארצות הברית לשתי תקופות. המחצית השנייה של המאה ה-20 נחשבת לתקופה בה התרחב אי-השוויון החברתי, בעוד שבמחצית הראשונה, הצטמצם אי-השוויון. הם בחנו, בין היתר, את ה"דחיסה הגדולה" (Great Compression - מושג שטבעה גולדין בצוותא עם רוברט מרגו, ומתייחס לעשור של דחיסות יוצאת דופן בשכר בארצות הברית, החל בראשית שנות ה-40 של המאה ה-20. בתקופה זו, אי-השוויון הכלכלי בין העשירים לעניים, נעשה קטן בהרבה לעומת המצב ששרר בתקופות קודמות) של המשכורות בשנות ה-40 של המאה ה-20, כמו גם רפורמות שיצאו לפועל בתחום החינוך, דוגמת ה-High school movement, בעשור הראשון של המאה ה-20.
(2001) "The Human Capital Century and American Leadership: Virtues of the Past".
במאה ה-20, השקעה בהון האנושי נחשבה בעיני האומות המתועשות כחשובה יותר מהשקעה בהון הפיזי או הטכנולוגי. מאמר זה מציג את הסיבות לכך שארצות הברית השקיעה בהון האנושי באמצעות חינוך על-יסודי, בצורה משמעותית בהרבה משהשקיעו מדינות עשירות אחרות באותה התקופה.
המאמר בוחן את הדרכים בהן התקדם החינוך העל-יסודי בארצות הברית במהלך המאה ה-20, וטוען כי הסיבות העיקריות לקידום החינוך היו אתיקה של שוויוניות (בניגוד למערכת חינוך לאליטות, ששררה ברבות ממדינות אירופה), וגורמים ראשוניים אשר הובילו לחינוך ליברלי, במקום לחינוך מקצועי, רמת תשואה גבוהה על חינוך על-יסודי, ניעות גאוגרפית, ומערכת חינוך מבוזרת.
עם המידות הטובות שתרמו לתבנית החינוך האמריקני נמנות פתיחות, מימון ציבורי, שליטה מקומית, נייטרליות מגדרית, הפרדת הדת מהמדינה, ותוכנית לימודים אקדמית. high school movement, שהביאה לכדי ביטוי את המעלות הללו, יצרה קבוצה גדולה יותר של עובדים משכילים שאיפשרה ניידות חברתית וגאוגרפית ותרמה לצמיחה כלכלית פוטנציאלית. לעומת זאת, התבנית החינוכית של אירופה נקבעה על ידי ממשלה מרכזית ונשארה פתוחה פחות בשנות ה-50 של המאה ה-20, תוך התמקדות במתן תוכניות הכשרה לתחומים ולמקצועות טכניים, בצורה של הסדרי לימוד-עבודה לבני נוער בגילאים המבוגרים יותר.
גולדין קובעת כי רבות מהמעלות שאפיינו את מערכת החינוך האמריקנית, בחלק המוקדם של המאה ה-20, עשויות להיתפס כיום כחטאים של ההווה. המערכת הפתוחה והסלחנית, שיצרה בעבר ניידות חברתית וגאוגרפית, נראית כיום כסובלת ממחסור בסטנדרטים מחמירים. שיעורי ההרשמה הגבוהים לבתי ספר תיכוניים, שבעבר נתפסו כראיה לפתיחותה של מערכת החינוך האמריקנית, אינם מרמזים בהכרח על חינוך איכותי. יתרה מזאת, המערכת המבוזרת, שבאמצעותה המחוזות המקומיים המתחרים על התושבים משתתפים בהשקעות חינוכיות שפעם טיפחו את צמיחתם של בתי הספר, עשויה להוביל עתה להבדלים גדולים במימון. בסופו של דבר, המימון הציבורי שאיפשר פעם לכל אחד להצטרף ולכולם ללמוד על בסיס שווה, מציג כעת פערים על בסיס החלוקה בין הערים העניות והעשירות.
(2008) The Race Between Education and Technology.
במחקר זה, שכתבה בשיתוף עם לורנס כץ, חקרה גולדין את ההאטה הכלכלית שחוותה ארצות הברית בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20. כץ וגולדין טענו שהיה זה הגידול באי השוויון הכלכלי בסוף המאה ה-20, ולא האטה בגידול בתוצר או התכנסות כלכלית בין אומות, שעמד בשורש הבעיות הכלכליות של ארצות הברית.
חנה יעקב-פלר
חנה יעקב-פלר (1895–1968) הייתה רופאת עור, מחלוצות הרופאות בארץ ישראל, מרופאי העור הראשונים בארץ-ישראל, עמדה בראש ארגון הרופאות בההסתדרות הרפואית בישראל.
קורות חיים.
יעקב-פלר נולדה בברודי בגליציה באוסטרו הונגריה. בשנת 1919 סיימה את לימודי הרפואה בווינה והתמחתה במחלות עור ומין.
יעקב-פלר התחתנה עם הד"ר צבי הנריק יעקב, ב-1917 נולדה בתה גרדה. ב-1920 עלתה לארץ ישראל עם בתה ואמה, מספר חודשים לאחר שבעלה עלה. בני הזוג התיישבו בלוד.
בהמשך חזרה יעקב-פלר לווינה, עשתה דוקטורט נוסף במדעי המדינה וחזרה ללוד כרופאה. יעקב פלר נפרדה מבעלה, ואחרי מאורעות תרפ"ט עברה לתל אביב שם עסקה במקצועה, בנוסף עמדה בראש ארגון הרופאות בהר"י.
בתל אביב נישאה לרופא הפנימי הד"ר משה פלר, אשר היה אחראי על נפגעי המאורעות מטעם ההגנה, התמנה ב-1949 למנהל הרפואי של מחוז דן של קופת חולים הכללית..
פלר שלטה בשפה הערבית.
בשנת 1968 נפטרה יעקב-פלר.
בני מיכלסון
בני מיכלסון (נולד ב-11 באוקטובר 1950) הוא אל"ם במיל', בעל תואר ד"ר בהיסטוריה צבאית, יו"ר העמותה הישראלית להיסטוריה צבאית וחבר הנהלת עמותת המודיעין, כותב מאמרים ומרצה. בתפקידו האחרון בצה"ל היה ראש מחלקת היסטוריה.
ביוגרפיה.
בני מיכלסון נולד ברומניה, התחנך בכפר הנוער בן-שמן ובגימנסיה הרצליה בתל אביב. למד תואר ראשון בהיסטוריה כללית באוניברסיטת תל אביב, אותו סיים בהצטיינות ותואר שני בהיסטוריה צבאית ודיפלומטית באוניברסיטת תל אביב, אותו סיים בהצטיינות יתרה. עם השלמת עבודת הדוקטורט בהיסטוריה צבאית באוניברסיטת חיפה בנושא "רעיון האוגדה בצה"ל ומבחנו בקרב הראשון: אוגדות 38 ו-77 במלחמת סיני 1956" הוענק לו ביולי 2019 תואר דוקטור.
נשוי + 4.
שירותו הצבאי.
מיכלסון התגייס לצה"ל ב-1969.
שימש כמ"פ טנקים במלחמת יום כיפור ברמת הגולן, קצין שטח במודיעין פיקוד מרכז, מדריך בקורס קציני מודיעין, מפקד קורס קציני שטח, קצין מודיעין בחטיבה 14 בסיני, קצין מודיעין באוגדה 194 ובאוגדה 90, מדריך בקורס קציני מודיעין מתקדם, עוזר קצין מודיעין פיקוד צפון למיון ותפוצה במלחמת שלום הגליל, ראש פרויקט ייעוץ והדרכה בנושאי מודיעין שדה בצבא דרום אפריקה, מפקד קורס קציני מודיעין מתקדם, קצין מודיעין אוגדה 162 בלבנון, מפקד ענף מתקדם בבית הספר למודיעין ובתפקידו האחרון ראש מחלקת היסטוריה.
במסגרת תפקידו כרמ"ח היסטוריה שימש גם כמדריך מודיעין בפו"מ, חבר הנהלת החברה הישראלית להיסטוריה צבאית, מפקח מטעם משרד החינוך על עבודות גמר בתחומי צבא וביטחון, עורך צבאי של האנציקלופדיה העברית ופרופסור אורח באקדמיה של משרד ההגנה היפני.
במסגרת שירותו הצבאי עבר קורס קציני פענוח תצלומי אוויר, קורס מפקדי פלוגות שריון, קורס קציני מודיעין מתקדם, היה חניך המכללה הבין-זרועית לפיקוד ומטה ועבר השתלמות מפקדים בכירים. הוא בוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ומטה בהצטיינות.
אראוקה
מופריד
מוּפְרִיד (מערבית مفرد الرامح "מופריד אל-ראמי" - היחיד עם החנית) או η ברועה דובים, נקרא גם גליזה 534, הוא כוכב שנמצא במרחק של כ-37 שנות אור ממערכת השמש בקבוצת הכוכבים רועה דובים. עם בהירות נראית מדרגה 2.68 זהו הכוכב השלישי בבהירותו בקבוצה.
מופריד הוא כוכב־התקן של המחלקה הספקטרלית G0IV.
תכונות.
מופריד הוא תת-ענק צהוב מסוג ספקטרלי G0 IV, מסתו כ-1.7 מסות שמש, רדיוסו כ-2.7 רדיוסי שמש, טמפרטורת פניו כ-6,100 קלווין והוא מאיר בעוצמה של פי 9 מעוצמת ההארה של השמש. מדידות ספקטרוסקופיות של אורו מצביעות על קיומו של בן זוג עמום מאוד שלא ניתן לראותו באופן ישיר ושמקיף את מופריד בזמן הקפה של 494 ימים (כשנה ושליש). ככל הנראה בן הזוג הוא ננס אדום. במרחק זוויתי של כ-2 דקות קשת נמצא כוכב עמום עם בהירות מדרגה 9, אך הוא אינו קשור למופריד ורק נמצא באותו הכיוון.
למופריד יש מתכתיות גדולה פי 2 מזו של השמש והספקטרום של אורו מראה על שכיחות גדולה במיוחד של נתרן, גופרית, צורן, קובלט וניקל. גילו של הכוכב מוערך בקרוב ל-2.5 מיליארד שנים והוא ככל הנראה סיים את שלב היתוך המימן שבליבתו להליום והיתוך המימן עבר לשכבות חיצוניות יותר, מה שגורם לכוכב להתחיל בתהליך של התפשטות והתקררות בדרך להפוך לענק אדום. בשל קרבתו למערכת השמש הוא נכלל בקטלוג גליזה לכוכבים קרובים.
בועז שכביץ
בועז שכביץ (7 ביוני 1924 – 17 בפברואר 2012) היה פרופסור לספרות עברית באוניברסיטת תל אביב, בלשן וחוקר ספרות, חבר האקדמיה ללשון העברית ומנהלו הראשון של מרכז קיפ לחקר הספרות והתרבות העברית.
תולדות חייו.