הסובייטים הציבו שלוש חטיבות בתמיכת חיל שריון במטרה לפתוח מחדש את קישורי הדרך לדיוויזיות המאוגפות שלהם, אך הפינים מנעו אפשרות זאת. התקפות מחודשות הסיחו את דעתם של הפינים בכדי לאפשר לכוחות הסובייטים המאוגפים לברוח דרך היער הצפוף על ידי נטישת הציוד הכבד שלהם, בו שהו כוחות השריון. לאור אלמנט ההפתעה וכתוצאה ממספרם העולה של הסובייטים, לכוחות הפינים המקיפים את הדיוויזיות לא הייתה אף מעט תקווה להכיל פריצות מאורגנות, במיוחד ביערות, ולכן רבים מהסובייטים שאוגפו הצליחו להימלט חזרה לשטחי הצבא האדום.
סוף דבר.
עד לסיומו ב-9 באוגוסט, 'מבצע ויבורג-פטרוזאבודסק' הסובייטי ספג מספר רב של תבוסות טקטיות בידי הכוחות הפינים, אך בכל זאת הצליח להחזיר לעצמו את החלק המזרחי של קרליה ולהדוף את הצבא הפיני לעבר הצד הצפוני של מפרץ ויבורג ונהר ווקסי. כמו כן, המתקפה פתחה מחדש את הכביש המקורי של קו הרכבת הסובייטי למורמנסק ולתעלת הים הלבן לחיזוק מעבר האספקה בחזית הקרלית. למרות ההפסדים שנגרמו לו, הצבא הפיני הצליח להימנע מכל אובדן כוחות ונשק מרכזי וכמו כן נהנה מהאספקה שנשלחה לו מגרמניה.
לאחר שהלחימה הגיעה למצב סטטי באוגוסט 1944, ביצעה הממשלה בפינלנד ניסיון נוסף להגיע להסכם שלום. בספטמבר 1944 הציעו הסובייטים תנאי שלום שלא היו שונים באופן משמעותי מאפריל 1944, אם כי חלק מהדרישות, שנראו על ידי הפינים כבלתי אפשריות וקשות מדי, הופחתו. יתר על כן, דרישת השילומים הסובייטית הופחתה במחצית, וזמן התשלום הוארך. ההקלה בתנאים הגיעה ככל הנראה בחלקה בגלל לחץ בינלאומי שהופעל על הסובייטים, במיוחד על ידי ארצות הברית והאימפריה הבריטית.
למרות העובדה שלא כל היעדים שהציבה ההנהגה הסובייטית הצבאית בלנינגרד הושגו, ההתקפה אילצה את פינלנד לצאת מהמלחמה והכריחה אותה לקבל את תנאי השלום הסובייטים, או לפחות היוותה גורם חשוב שהוביל למשא ומתן להפסקת האש שהתחדש בתוך חודש לאחר שהמתקפה הסתיימה.
ליל המסכות 2 (סרט, 2009)
ליל המסכות II (באנגלית: Halloween II) הוא סרט סלאשר אמריקאי משנת 2009, אשר נכתב, בוים והופק על ידי רוב זומבי. הסרט הוא המשך לרימייק לסרט ליל המסכות אשר שימש כרימייק לסדרת סרטי ליל המסכות והוא הסרט העשירי בסדרת סרטי ליל המסכות. הסרט עוקב אחריי מייקל אשר ממשיך בחיפושים אחר לורי בעוד לורי נאלצת להתמודד עם אירועי הסרט הקודם. בינתיים ד"ר לומיס כותב ספר על פרשת מייקל מאיירס. בסרט משתתפים השחקנים מהסרט הקודם.
בסרט הזה זומבי החליט להתמקד בקשר בין לורי ומייקל ובבעיות הפסיכולוגיות שהם חווים ורצה לספק הצצה לנפש של כל דמות. בנוסף זומבי רצה שהסרט יהיה אלים יותר וריאליסטי יותר מקודמו. הסרט צולם בג'ורג'יה על מנת להעניק מראה ויזואלי אימתני יותר לסרט. המוזיקה ששומשה עבור הסרט הייתה המוזיקה המקורית אותה יצר ג'ון קרפנטר אך זומבי התקשה לשלב הפעם את המוזיקה בסרט בניגוד לסרט הקודם והוא השתמש רק בשיר הנושא של הסרט אותו גם שילב רק בשלבי סיום הכנת הסרט.
הסרט יצא לאקרנים ב-28 באוגוסט 2009 וגרף ביקורות שליליות לאחר שחרורו. בסוף אוקטובר הסרט יצא מחדש לרגל ליל כל הקדושים. הסרט גרף כ-7 מיליון דולר ביום הפתיחה, סכום נמוך יותר מהפתיחה של הסרט הקודם. סך הכל הסרט גרף 39.4 מיליון דולר מתוכם, 33.4 בצפון אמריקה. במקור היה אמור לצאת סרט המשך בשנת 2012 אך יציאתו בוטלה וזומבי אמר שלא ייצאו סרטים נוספים בסדרה. למרות זאת בשנת 2018 יצא הסרט האלווין אשר הפך לסרט ה-11 בסדרה והיווה המשך ישיר לסרט הראשון שיצא בסדרה בשנת 1978.
הצלחה מסחרית.
הסרט גרף כ-7.6 מיליון דולר ביום הפתיחה, בניגוד לסרט הקודם שגרף כ-18.4 מיליון דולר ביום הפתיחה. לאחר השבוע הראשון ליציאת הסרט הסרט גרף 16.3 מיליון דולר ובכך הצליח לעקוף את הכנסות השבוע הראשון של שלושה מסרטי הסדרה והיה גם לסרט השלישי הכי מרוויח באותו שבוע. אם כי הכנסות הסרט צנחו ב-64.9% בסוף השבוע השני שלו ובכך הפך ירד למקום השישי ברשימת הסרטים המכניסים ביותר לאותו שבוע. בסוף השבוע השלישי שלו הוא גרף 2.1 ובכך ירד למקום ה-14 ברשימת הסרטים המכניסים ביותר לאותו שבוע. כחודשיים לאחר יציאתו הסרט יצא מחדש לכבוד ליל כל הקדושים אך גרף רק 475 אלף דולר בעקבות היציאה המחודשת. בסך הכל הסרט גרף קרוב ל-33.4 מיליון דולר בצפון אמריקה וכ-6 מיליון דולר נוספים בשאר העולם. בדירוג כל סרטי הסדרה סרט זה דורג באותה עת במקום הרביעי בסכום ההכנסות ברוטו שלו.
חתך חיץ
חתך חיץ (באנגלית: Episiotomy) הוא הליך כירורגי בדופן הנרתיק האחורי, שנעשה במהלך הלידה על ידי המיילד או הרופא. ההליך נועד לזרז את הלידה ולהקטין את הסיכון לקרעים חמורים שמתרחשים באופן עצמוני ולרוב בלתי צפוי. לפי המחקרים העדכניים בתחום, ההליך כבר אינו מומלץ כבעבר ויעילותו שנויה במחלוקת. עם זאת, השימוש בו עדיין נפוץ במדינות רבות.
שימושים.
שימוש ראשון בשיטה הוא כאשר התינוק מתקדם מהר בתעלת הלידה וקיים חשש להיווצרות קרעים עצמוניים חמורים באזור החיץ הקדמי או האחורי. שימוש שני הוא חיתוך למטרת הרחבת הנרתיק כאשר נדרש יילוד מהיר של התינוק עקב חשש לבריאותו. בנוסף משתמשים בשיטה זו במיוחד בלידות מכשירניות, ובפרט בלידת מלקחיים. כמו כן, משתמשים בשיטה זו גם כאשר יש חשד לתינוק גדול, כאשר מדובר בלידת עכוז, או במצבים בהם היולדת סבלה מקרעים חמורים בלידות קודמות וקיימות צלקות נרחבות שפוגעות בהתרחבות הנרתיק.
סוגים.
קיימים שני סוגים עיקריים של חתך חיץ:
חתך חיץ מרכזי.
חיתוך אמצעי (Median) מהנרתיק לכיוון פי הטבעת. נפוץ בעיקר בארצות הברית וקנדה.
חתך חיץ אלכסוני.
חיתוך אמצעי צידי (Medio – lateral) מהנרתיק, בזווית של 45 מעלות מפי הטבעת. זהו החתך המקובל יותר בישראל.
השפעות של קרעים עצמוניים.
קרעי אזור חיץ הנקבים הקדמי עלולים לכלול פגיעה בשפתי הפות, בנרתיק הקדמי באזור השופכה או באזור הדגדגן. קרעים באזור חיץ הנקבים האחורי כוללים פגיעה בקיר האחורי של הנרתיק, בשרירי החיץ או בסוגר של פי הטבעת. חתך חיץ נועד כדי לבצע את אותה פעולה באופן יזום, וכתוצאה מכך למנוע היווצרות קרעים חמורים אשר קשה יותר לתקן ושעלולים לגרום לסיבוכים ארוכי טווח.
הועלתה השערה לפיה יש קשר בין חיתוך החיץ ובין הסיכון לקרעים עצמוניים של אזור החיץ בלידה הבאה. השערה זו מתבססת על כך שתכונות הריפוי של רקמה שעברה טראומה נפגעות. לפיכך, רקמה שהחלימה לאחר חתך חיץ עלולה להיות מועדת יותר לפגיעה בלידה הבאה. מחקר שכלל כ-6,000 יולדות אכן מצא קשר מובהק בין השניים.
דרגות חומרה.
קרעים נחלקים ל-4 דרגות חומרה על פי מידת עומק הפגיעה:
חתך חיץ והחלמה.
בדרך כלל נעשה על ידי המיילדת, במהלך השלב השני של הלידה, בכדי להרחיב במהירות את פתח הנרתיק למעבר היילוד או במעבר ללידה מכשירנית (מלקחיים או וואקום). החתך מבוצע בדרך כלל תחת הרדמה מקומית ונתפר לאחר הלידה. מטרת ביצוע החתך היא מניעת קרע בלתי מבוקר ברקמות הרכות באזור חיץ הנקבים, המערב את הסוגר של פי הטבעת והחלחולת (החלק הסופי של המעי הגס).
כאבים משמעותיים אשר מקשים על ישיבה והליכה נמשכים בין יומיים עד שבוע. ניתן ליטול משככי כאבים מסוגים פאראצטמול או איבוברופן אשר בטוחים לשימוש גם בקרב נשים מניקות, אך מומלץ שלא ליטול אספירין במהלך ההנקה מפני שהוא עלול לעבור אל התינוק דרך חלב האם. בנוסף, כדאי להקפיד על ניקיון האזור על מנת למנוע זיהום. תחושת אי נוחות באזור עשויה להימשך שבועיים עד חודש. ברוב המקרים, תופרים את החתך באמצעות תפרים "נמסים" ולכן היולדת לא צריכה לחזור לבית החולים לשם הסרתם. בטווח הארוך, קרעים עצמוניים של האזור עלולים לגרום לקושי בנקיטת צואה ושתן, כאבים במהלך קיום יחסי מין ורצון להימנע מהיריון נוסף עקב החוויה הטראומטית. יש הסובלות מאי נוחות זו למשך מספר חודשים ועד שנה. אצל חלק מהנשים שעוברות את ההליך נוצרת מסביב לחתך רקמת צלקת מעובה. במידת הצורך, ניתן לבצע "הליך פנטון" על מנת להסיר את רקמת הצלקת הבעייתית. הליך זה כרוך בחיתוך של רקמת הצלקת ותפירה עדינה מחדש. חלק מהיולדות מדווחות על תחושות קשות בנוגע לחתך החיץ ואף משוות אותו למום באיברי המין. מחקר אחד מצא שנשים שעברו את ההליך דיווחו על חוסר רטיבות באזור, אך עם זאת לא הרגישו השפעה על העוררות המינית שלהן.
סקירה היסטורית ומחלוקת.
חתך החיץ תואר בספרות הרפואית כבר ב-1741 כדרך למנוע קרעים חמורים באזור החיץ. מאז, הלך וגבר השימוש בחיתוכי החיץ בכל רחבי העולם עם עליית המעורבות של רופאים בלידה. ההליך הפך לאחד ההליכים הכירורגיים הנפוצים ביותר ברפואת נשים. נכון לשנים 1995–2003 אחוזי ביצוע ההליך בלידות בישראל עמד על 37.6%, בארצות הברית 32.7%, בקנדה 23.8% ולעומת זאת בחלק במדינות אמריקה הלטינית ובטאיוואן האחוזים היו גבוהים בהרבה ומעריכים שהגיעו לכמעט 100% . לפי נתונים שהתקבלו מ-25 מרכזים רפואיים בישראל ונאספו ב-2011, נמצאה ירידה הדרגתית בשיעור חיתוכי החיץ מ-20% ל-13.4% בשנים 2005–2010. כמו כן, שיעור הקרעים החמורים (דרגה 3 ו-4) לא עלה מעבר לשיעורים המדווחים בספרות.