נייסמית' הוא המאמן היחיד מקנזס אשר הפסיד במשחק האליפות בתקופת כהונתו. אך למרות זאת הפך לאחד המאמנים הגדולים ביותר בתולדות הכדורסל. נייסמית' אימן את מי שעתיד להיות יורשו באוניברסיטת קנזס פורסט "פוג" אלן.
בשנות ה-30 המאוחרות של המאה ה-20 הוקמה התאחדות המכללות הבינלאומית לכדורסל, לנייסמית' היה חלק חשוב ומכריע בהקמה של אותה התאחדות אשר הפכה לימים להתאחדות המכללות הבינלאומית לאתלטיקה (NAIA).
באוגוסט 1936 במהלך המשחקים האולימפיים בברלין, נקרא נייסמית' לקבל את התואר נשיא הכבוד של התאחדות הכדורסל הבינלאומית.
חייו האישיים.
בשנת 1894 נשא נייסמית' לאישה את מאודה שרמן ונולדו להם חמישה ילדים. הוא קיבל באופן רשמי אזרחות אמריקנית ב-4 במאי 1925.
לאחר מותה של אשתו בשנת 1937, הוא התחתן שוב בשנת 1939 עם פלורנס קינקייד. פחות משישה חודשים לאחר מכן הוא נפטר בלורנס, קנזס, כתוצאה מדימום במוח, והוא בן 78.
האלפים הדרומיים
האלפים הדרומיים הם רכס הרים במערב האי הדרומי של ניו זילנד המשתרעים כמעט לכל אורכו של האי מצפון לדרום. הנקודה הגבוהה ביותר באלפים הדרומיים היא פסגתו של הר קוק המתנשא לגובה של 3,754 מטר מעל פני הים.
חלקים נרחבים מהאלפים הדרומיים נכללים בשטחם של פארקים לאומיים. בהם הפארק הלאומי אאורקי/הר קוק, הפארק הלאומי הר אספיירינג והפארק הלאומי ווסטלנד. חלקים נרחבים מהאלפים מכוסים על ידי כ-360 קרחונים, הבולטים בהם: קרחון טסמן, קרחון פוקס וקרחון פרנץ ג'וזף. שמם של האלפים הדרומיים ניתן להם ב-23 במרץ 1770 על ידי מגלה הארצות ג'יימס קוק למרות שהם התגלו יותר ממאה שנה קודם לכן על ידי ההולנדי אבל ינזון טסמן.
מבחינה גאולוגית האלפים הדרומיים מהווים חלק מטבעת האש ונוצרו כתוצאה מהתנגשות של לוח האוקיינוס השקט עם הלוח האוסטרלי שהביאה להתרוממות פני הקרקע. תהליך זה החל לפני כ-25 עד 30 מיליוני שנים וממשיך גם כיום.
נלי טיילו רוס
נלי טיילו רוס (Nellie Tayloe Ross; 29 בנובמבר 1876 - 19 בדצמבר 1977) הייתה מושלת ויומינג ה-14, האישה הראשונה שכיהנה כמושלת בארצות הברית והאישה הראשונה שכיהנה כראש המטבעה הלאומית של ארצות הברית.
תחילת דרכה.
רוס נולדה בשם נלי דייוויס טיילו באזור חקלאי בצפון מערב מדינת מיזורי, ארצות הברית. הוריה, ג'יימס ואליזבת', היו צאצאים (בנפרד) לאישים אמריקנים חשובים. שנות ילדותה של רוס היו רצופות טרגדיות משפחתיות. הוריה שכלו שני בנים שנפטרו בגיל צעיר, בית החווה שלהם נשרף, הם עזבו את המדינה וביעדם החדש חייה של המשפחה לא היו קלים יותר; אחותה הקטנה של רוס נפטרה גם היא ולאחר מספר שנים מתה גם האם. אביה נקלע לקשיים כלכליים והם עברו דירה בפעם השנייה, הפעם לאומהה, נברסקה. רוס שכבר הייתה עלמה צעירה סייעה למשפחתה על ידי מתן שיעורים פרטיים בפסנתר. בהמשך היא למדה הוראה בתוכנית דו-שנתית בסבסוד העירייה, ובמשך מספר שנים עבדה כגננת.
בתחילת המאה ה-20, נסעה רוס הצעירה לבקר קרובי משפחה בטנסי. בעת ביקור זה פגשה רוס עורך דין צעיר בשם ויליאם ברדפורד רוס . בספטמבר 1902, לאחר יותר משנה של היכרות, נישאו השניים. ויליאם רוס החליט לעסוק במשפטים במערב והזוג הצעיר עבר לעיר שאיין, בירת ויומינג. פחות משנה לאחר שנישאו ילדה רוס תאומים. בהמשך נולד בן נוסף שנפטר בגיל צעיר ולאחר מספר שנים נולד לזוג בן רביעי. ויליאם הצליח בתחומו ובנוסף לעיסוקו בתחום המשפטים פנה לפוליטיקה והפך לאחד האנשים הבכירים במפלגה הדמוקרטית במדינת ויומינג. ויליאם התמודד על מספר משרות ציבוריות, אך בכולן הפסיד במדינה השמרנית והרפובליקנית בעיקרה. במהלך נישואיהם רוס לא עבדה. היא גידלה את ילדיהם ולקחה חלק בפעילויותיו של מועדון נשים מקומי.
בשנת 1922 התמודד ויליאם על משרת מושל ויומינג. ויליאם פנה למצביעים פרוגרסיביים משתי המפלגות הגדולות וכך סלל את דרכו לתפקיד המושל ה-12 של ויומינג. לאחר כשנה וחצי בתפקיד חלה ויליאם, בעקבות סיבוכים של ניתוח להסרת התוספתן. אנשי המפלגה הדמוקרטית פנו לאלמנתו של ויליאם, נלי טיילו רוס, וביקשו ממנה להתמודד על התפקיד. רוס לא מיהרה להשיב לבקשה זו, אך לבסוף הסכימה להצעתם. היא זכתה במינוי מטעם המפלגה ולאחר מכן פנתה למצביעים בשני מכתבים, שם פרסה בפניהם את תוכניותיה להמשיך את חזונו של בעלה, חזון שלטענתה ידעה טוב יותר מכולם. פרט למכתבים אלו סירבה רוס לצעדי פרסום ויחסי ציבור. האלמנה נגעה ללבם של רבים מתושבי ויומינג. גם הרעיון שמדינתם תהיה הראשונה בה תיבחר אישה לתפקיד הרם הלהיב רבים. ביום הבחירות, 4 בנובמבר 1924 נבחרה רוס למשרת המושל. באותו היום נבחרה גם מרים א. פרגוסון לעמוד בראש מדינת טקסס, אך פרגוסון, גם היא רעייתו של מושל (בעלה הודח מתפקידו) נכנסה לתפקידה רק ב-21 בינואר 1925. רוס נכנסה לתפקיד ב-5 בינואר וכך זכתה להיות האישה הראשונה בארצות הברית שהושבעה כמושלת.
קריירה פוליטית וציבורית.
רוס התיישבה על כורסת המושל בינואר 1925 והחלה לקדם את מדיניותו של בעלה. מדיניות זו, קראה, בין היתר לקיצוץ מסים והקטנת הבזבוז הממשלתי, תמיכה בחוקי היובש, תמיכה כספית בענף החקלאות, רפורמה בענף הבנקאות (בנקים רבים היו בסכנת קריסה באותה עת), וקידום חוקים שיגנו על קטינים ונשים במקומות עבודה. כהונתה של רוס כמושלת דמוקרטית במדינה הרפובליקנית לא הייתה מוצלחת בעיקרה ולא נשאה פירות רבים. רוס נכשלה בניסיונה להיבחר מחדש, ובינואר 1927 נפרדה מתפקידה. אך רוס לא נעלמה מעין הציבור; היא נסעה ברחבי ארצות הברית, העבירה הרצאות, כתבה מאמרים, ובשנת 1928 מונתה לתפקיד סגן יושב ראש הוועדה הדמוקרטית הלאומית (DNC), הגוף המנהיג את המפלגה הדמוקרטית. בשנת 1932 סייעה לקמפיין הבחירות של מועמד המפלגה הדמוקרטית לתפקיד נשיא ארצות הברית, פרנקלין דלאנו רוזוולט. רוזוולט נבחר לנשיאות. בין מינויו הרבים לאחר היבחרו, הוא מינה את נלי טיילו רוס למנהלת המטבעה הלאומית של ארצות הברית, הגוף הפדרלי שאחראי על ייצור מטבעות עבור ממשלת ארצות הברית. תפקיד שעד אותה עת מונו אליו גברים בלבד. בתפקיד זה זכתה רוס להצלחה רבה; היא יזמה אוטומציה במטבעה, דבר שאיפשר לצמצם את כוח האדם ב-75 אחוז ולחסוך כסף רב. רוס כיהנה כראש המטבעה הלאומית במשך כל תקופת כהונתו של רוזוולט וגם במשך כהונתו של הארי טרומן, סך הכול כעשרים שנה. ב-1953 כבשו הרפובליקנים את הבית הלבן, ורוס סיימה את תפקידה ויצאה לפנסיה.
רוס נפטרה בגיל 101, בעיר וושינגטון. היא נקברה בחלקה המשפחתית בבית הקברות לייקוויו בשאיין, ויומינג. תפקידה של רוס כראש המטבעה הלאומית של ארצות הברית היה התפקיד המשמעותי ביותר בקריירה שלה, אך היא זכורה בעיקר כאישה הראשונה שהושבעה כמושלת.
שבי ציון
שָׁבֵי צִיּוֹן הוא מושב השייך למועצה אזורית מטה אשר.
שטח השיפוט שלו הוא 2,000 דונם. הוא הוכרז כמועצה מקומית בשנת 1949 ושויך למועצה אזורית מטה אשר בשנת 2003. היישוב מנוהל על ידי ועד מקומי, הכפוף למועצה האזורית. כ-40% מתושבי היישוב חברים באגודה חקלאית שיתופית, שמחזיקה במפעל הפלסטיק "ש.צ.פ", רפת (בשותפות), גידולי שלחין, מטעי אבוקדו ובמלון "ניאה". כמו כן קיים אזור של עסקים קטנים, השייך גם הוא לאגודה השיתופית. שאר התושבים אינם שותפים לעסקים אלו והם מוגדרים כתושבי הכפר (שכונת החוף). בסמוך לחוף הרחצה קיימים מספר מבנים גדולים של מלון נטוש, "דולפין". המלון היה אחד הידועים בצפון ובשטחו נמצא בית קטן, שאליו הגיעו כמה מנשיאי ישראל להתארח, משנות ה-50 ועד ה-70. בעבר היה המלון בבעלות קופת-חולים כללית וכיום השטח בבעלות פרטית, אך נטוש כמעט לחלוטין, פרט למספר מבנים קטנים, ששופצו והפכו למלון "דולפין וילאג'".
בקצה היישוב בית קברות, ובו טמונים שבעה (מתוך תשעה) לוחמי האצ"ל שנפלו בפריצה לכלא עכו, מאחר שמקומות יישוב אחרים בארץ סירבו לקבלם לקבורה. כמו כן הוקמה בחוף היישוב אנדרטה לחללי אסון השייטת שאירע ב-1997.
תולדות היישוב.
היישוב נוסד במסגרת מבצע חומה ומגדל באפריל 1938, על ידי עולי העלייה החמישית מגרמניה (בעיקר מהקהילה היהודית ברקסינגן שבדרום גרמניה). היישוב הוקם כמושב חקלאי שיתופי, המתבסס על חקלאות גידולי שדה ומשק בעלי חיים. שטח היישוב היה 670 דונם והוא יועד על פי התוכנית ל-50 משפחות. בעלייה על הקרקע הוקמה חומה מסביב לשטח של 40 על 40 מטרים, בתוכו נבנו 5 צריפים למגורים, צריף למטבח וחדר אוכל וצריף לגנרטור. כן הוקם מגדל אשר שימש תחנת נוטרים ומפקדת ההגנה וארבעה מכלי מים.
באמצע העשור השני של המאה ה-21, פעילות הנוער במושב נעשית כחלק מ"בני המושבים" לאחר שבעבר הייתה שייכת לתנועת הנוער של האיחוד החקלאי.
בית הכנסת.
ביישוב בית כנסת שנבנה ב-1940, על פי מתכונת מדויקת של בית הכנסת בעיר המקורית בגרמניה, ובעבר נהגו בו על פי מנהג יהודי גרמניה. סמוך לבית הכנסת נמצא הצריף הראשון, אשר שוחזר. בקרבת בית הכנסת והצריף שרידים רבים מראשית התקופה הבריטית, וביניהם מתגי חשמל ישנים, גדרות מתכת ולוחות בטון.
בעת מאורעות תרצ"ח (1938), ירו ערבים מהכפר הסמוך, סמריה, אל היישוב המבודד, אחד הכדורים חדר לבית והרג את נעמי לינבר (22). במלחמת העצמאות נהרג בלחימה בגוש עציון בן דודה של ההרוגה, ובית הכנסת קרוי כיום על שם שני נספים אלו.
מקום קבורתם של לוחמי האצ"ל.
בבית עלמין של שבי ציון קבורים שבעה לוחמים של אצ"ל שנפלו 4 במאי 1947 בפריצה לכלא עכו ביניהם דב כהן "שמשון" מפקד הפעולה . הבריטים ניסו להעביר את השבעה לקבורה ביישובים בסביבת עכו, אך נתקלו בסירוב עיקש. היישוב היחיד שהסכים לקבור את חללי האצ"ל היה שבי ציון.
ארכאולוגיה.