כיום קיימים מועדונים לשוחרי הסוגה, הפועלים באופן גלוי. בישראל קיים מועדון הדאנג'ן. הלגיטימציה שמקבלת התופעה מגיעה עד כדי תפיסתה כ"אופנתית" ומסקרנת, ויש המתנסים בפעילות זו לשם ה"חוויה" והייחוד שבעניין. עם זאת, בשנת 2013 פוטרה מורה בבית ספר תיכון, לאחר שהוצגה בטלוויזיה כמארחת במועדון הדאנג'ן כשהיא לבושה בבגדי עור צמודים ומבצעת מעשים בעלי אופי מיני.
בראי הפסיכולוגיה.
בעבר נחשבו פעילויות ופנטזיות סאדו-מזוכיסטיות על ידי רוב הפסיכיאטרים כתופעות פתולוגיות, אך מאז שנות ה-90 חל שינוי ביחס זה. המהדורה המעודכנת של המדריך הדיאגנוסטי-סטטיסטי של האגודה הפסיכיאטרית האמריקאית, ה-DSM-IV-TR, אשר יצאה לאור לראשונה בשנת 2000, קובעת כי "הפנטזיות, הדחפים המיניים וההתנהגויות" חייבים "לגרום למצוקה או מוגבלות קלינית ניכרת בשטח החברתי, התעסוקתי או שטחי תפקוד חשובים אחרים" על מנת שסאדיזם או מאזוכיזם בעלי אופי מיני ייחשבו כהפרעת אישיות. הפסיכיאטרים כיום אינם מתייחסים לתופעות אלו כהפרעה, אלא אם כן תופעות של סאדיזם או מאזוכיזם מיני מצטרפות להפרעות אישיות קיימות אחרות. אנשים העוסקים ב-BDSM אינם רואים בעיסוקם משום הפרעה נפשית.
ישנו ויכוח לגבי הצידוק לקיומן של נטיות BDSMיות במדריך ה-DSM וקיומו של פרק במדריך המוקדש לתופעות והעדפות מיניות בשל מקובלותן החברתית. גלוריה בריים (Gloria G. Brame) טוענת בספרה Different Loving שמוצאה של ההתייחסות החברתית ל-BDSM במוסריות הוויקטוריאנית, שבה קיום יחסי מין שלא למטרות רבייה היה "בלתי תרבותי".
מוסר וקליינפלאץ קיימו סמינר ב-2003 שמטרתו הוצאת הפרק המוקדש לפאראפיליות מה-DSM, בטיעון שהוא פרק שיפוטי וכי האבחנות שבו תלויות בהקשרים חברתיים וחוקיים בחברת היחוס שבה פועלים המטפל הנפשי והמטופל.
בנוסף, לטענת המתנגדים להכללת ה-BDSM במדריך ה-DSM, המדריך מתייחס בצורה לא עקבית לפעילויות BDSMיות - לחלק מהנטיות אין כלל התייחסות מצד הקהילה הפסיכיאטרית ולחלקן, כמו סאדיזם ומאזוכיזם, ישנה התייחסות הדומה לזו המאפיינת פעילויות שאינן בהסכמה הדדית (כמו פדופיליה).
ליחס דומה זכו בעבר פעילויות מיניות כגון אוננות, מין אוראלי, מין אנאלי והומוסקסואליות.
סקייטבורדינג
סקייטבורדינג (מאנגלית: Skateboarding) הוא גלישה על סקייטבורד והוא סוג של ספורט אתגרי. הענף נכלל לראשונה באולימפיאדת טוקיו שנערכה ב-2021.
התפתחות.
הסקייטבורדינג החל להתפתח בתחילת שנות 50, כאשר גולשי גלים מקליפורניה רצו לגלוש כשאין גלים. הספר והסרט ״Dog Town and the Zboys״ מתארים את גלישת הסקייטבורד כחיקוי וכאימוץ של תרגילי גלישת גלים.
הסקייטבורדים הראשונים הוזמנו בחנות גלישה בלוס אנג'לס. התחביב התפתח לספורט אתגרי בסוף שנות השישים ובשנות השבעים. התפתחות הספורט כללה גלישה במגרשי אספלט בעל שוליים משופעים, ובבריכות שחייה נטושות, שלב מוקדם לפני בניית רמפות מיוחדות לסקייטבורד.
הסקייטבורדינג מתאפיין באינדיבידואליזם. לספורט זה אין חוקים מוגדרים, וביצוע התרגילים נבחן לפי דרגת הקושי ולפי שלמות הביצוע. במשך השנים פותחו תרגילים רבים (טריקים בלשון הגולשים) ותרגילים חדשים מומצאים מעת לעת. מקובלת ההבחנה בין גלישת רמפות לבין גלישת רחוב ויש גם רמפות המתאימות לסגנון גלישת הרחוב. מגרשים מיוחדים בהם מותקנות הרמפות לסקייטבורד נקראים בסקייטפארקים.
ב-1978 המציא אלן גלפנד, "אולי" בפי חבריו, תרגיל שנקרא על שמו וסלל את הדרך להתפתחות תרגילים רבים אחרים. ביצוע האולי כולל מכה על זנב הסקייטבורד וקפיצה באוויר ללא נגיעה בקרקע. האולי משמש כבסיס לתרגילים רבים. גם כיום הוא התרגיל הראשון שצריכים ללמוד על מנת להתחיל להתקדם בסקייטבורדינג מקצועי. בשנות ה-80 נבנו רמפות ענק והחל להסתמן דור של מחליקים צעירים ששינו את גבולות הספורט ביניהם: טוני הוק, טומי גררו, רודני מולן, טוני מגנוסון, סטיב קאבלרו. יצרנים החלו לייצר מוצרים מיוחדים כמענה לביקוש שנוצר על ידי המחליקים המקצועיים. לקראת סוף שנות ה-80 הגיע הסקייטבורד גם לישראל, וכאן קיבל יחס מיוחד ותרבות מיוחדת.
השפעת הטלוויזיה וערוצי האקסטרים.
ערוצי האקסטרים בטלוויזיה האמריקאית הכניסו חיים בענף והפיצו את ספורט הסקייטבורדינג בארצות הברית ובמערב אירופה כמו גם במקומות אחרים כמו בישראל. אתרי אינטרנט של כתבי עת ואתרים פרטיים הכניסו את הספורט הזה לתרבות האינטרנט. כאשר עוברים במקומות שגולשי הסקייטבורד נמצאים בהם (ספוטים) רואים לעיתים קרובות שמישהו מצלם ובדרך כלל צילום וידאו. סרטוני הסקייטבורד האלה והתמונות מופצים אחר כך בגאווה.
גולשי הסקייטבורד המקצוענים המצליחים בתחרויות והמופיעים בערוצי האקסטרים בטלוויזיה משתתפים בסבבי הדגמה ותחרויות של סקיטבורד והם במעמד של כוכבים כמעט כמו כוכבי הטלוויזיה והקולנוע. גם משחקי המחשב ומכונות המשחק האלקטרוניים המקובלים כל כך בתקופתנו הדיגיטלית כוללים משחקי סקייטבורד הזוכים להצלחה.
הסקייטבורדינג החל להתפתח כספורט אקסטרים בשנות השישים של המאה העשרים. ערוצי הספורט בטלוויזיה ורשת האינטרנט העלו את הספורט הזה למודעות והוא הפך מספורט של בודדים לספורט נפוץ. יש אומרים שבארצות הברית ישנם כמיליון סקייטבורדרים פעילים. מטבעו זהו ספורט עירוני ורוב האוכלוסייה גרה בערים: מדרגות, מעקות, שפות מדרכה מוגבהים, רווחים שאפשר לגשר עליהם בקפיצה וכדומה.
תרבות מיוחדת.
סביב ספורט הסקייטבורדינג התפתחה תרבות אופיינית של מוזיקה ושל לבוש מיוחד הכולל בנוסף לנעליים גם כובע וגם בגד עליון. הסקייטבורד עצמו עבר שינוי מימיו הראשונים והיום סקייטבורד מקצועי מורכב מלוח עץ רב שכבתי גמיש וחזק, צירי פלדה מתוכננים בקפידה המהודקים ללוח בברגי פלדה חזקים. הגלגלים עשויים מאוריטן וכוללים מיסבי כדוריות לסיבוב קל ללא חיכוך ובאיכות וחוזק גבוהים. הבלאי הרב של חלקי הסקייטבורד והנעליים של הגולש מניעים עימם תעשייה שלמה.
יום הסקייטבורד הבינלאומי הוכרז על ידי אגודת הסקייטבורד הבינלאומית של חברות הסקייטבורד. הוא מתקיים, גם בישראל, בתאריך ה-21 ביוני.
בישראל.
ענף הסקייטבורד בישראל פעיל כבר מסוף שנות השבעים, ראובן עדי ידוע כאלוף הסקייטבורד הגדול של שנות השמונים, רוב התחרויות התקיימו בסקייטפארק שהיה במרינה בתל אביב ולאחר מכן רובי הקים את הסקייט פארק בסינרמה בתחילת שנות התשעים, שם צץ לו השם הבא, אבי לוזיה, אבי לא התחרה בסינרמה, אך בשנת 1990 רובי החליט להקים את מועדון הסקייטבורד הישראלי בספורטק בתל אביב, מקום שהפך לאתר המרכזי לסקייטרים עד שנת 2006, מתחילת פעילות המועדון, רובי הפעיל תחרויות קבועות, וכאן הגיח אבי לוזיה, בגיל 13, כאשר הוא מנצח את קטגוריית הנוער והילדים, מאז ועד היום, אבי הוא הדמות המובילה בענף, בין השנים 1990–2010 אבי ניצח כארבעים תחרויות במסגרות שונות, ומתוך תקופה זו, הוא היה אלוף ישראל כעשר פעמים. מעבר לכך אבי הגיע לתוצאות מדהימות באליפויות בינלאומיות, כמו Gravity games,Dew tour,munster world cup, Tampa pro.
כיום, לוזיה עוסק בתכנון סקייטפארקים מקצועיים מבטון בשיתוף עם חברות בניה מתמחות בתחום, עד היום הוא היה שותף לבניית: סקייט פארק גלית בת"א, סקייט פארק זכרון יעקב, סקייט פארק הרצליה, סקייט פארק כפר סבא וסקייטפארק באר שבע.
גם בישראל יש לסקייטבורד אחיזה. בשנת 2005 הוקם "ארגון מחליקי הסקייטבורד בישראל" כעמותה רשומה. את העמותה הקים גיא "נילס" מרדכי זלמנוביץ, שבעברו היה אלוף ישראל והראשון לייצג את ישראל באליפות העולם בגרמניה. הארגון ערך סבב של חמש התחרויות בשיתוף מגזין אדרנלין. מועדון הסקייטבורד עורך סבב בן שלוש תחרויות לילדים ונוער. תחרויות ואירועים נוספים נערכים מדי פעם על ידי גורמים שונים ונותני חסות ויש גם כתב עת ואתר אינטרנט לספורט אקסטרים, אדרנלין, שחלקו מוקדש לענף הסקייטבורד.
הסקייטבורד כבר מזמן איננו ענף ספורט מחתרתי אבל מעט מאוד רשויות מקומיות בנו מתקני סקייטבורד בתחומן, משרד הספורט איננו תומך, והרצון של סקייטרים רבים לגלוש בעיר נתפס כהפרעה לציבור וכפגיעה ברכוש.
ובשנת 2016 נפתח הסקייטפארק הציבורי הראשון בחיפה (לפניו היה סקייטפארק שנבנה בתוך פארק הספורט האתגרי "האקס-פארק" ותוכנן על ידי ליאור צלרינג וגדי נאור) והסביבה ומאז הסקייטפארק משמש הסקייטפארק הפופולרי ביותר בתחום בתוך אזור חיפה
בשנת 2007 החל סבב התחרויות החדש בארגון מגזין האקסטרים "אדרנלין" ובניהול העורכים שי גיטרמן וליאור צלרינג התחרות הראשונה תתקיים בסקייטפארק חיפה.
ים אנדמן
ים אנדמן הוא ים שולי באוקיינוס ההודי. ים אנדמן תחום מצפון על ידי מיאנמר, ממזרח על ידי מיאנמר, תאילנד ומלזיה, על ידי האי סומטרה מדרום ובמערבו הוא גובל באיי אנדמן וניקובר. שטחו של ים אנדמן הוא כ-797,700 קמ"ר, אורכו הוא כ-1,200 קילומטרים ורוחבו כ-650 קילומטרים. עומקו הממוצע של הים הוא 870 מטרים, ועומקו המרבי הוא 3,777 מטרים.
בחלקו הדרום מזרחי של ים אנדמן נמצא מצר מלאקה, המפריד בין חצי האי המלאי לאי סומטרה, ומקשר בין האוקיינוס ההודי לבין ים סין הדרומי שממערב לאוקיינוס השקט.
על קרקעיתו של ים אנדמן נמתח קו הגבול שבין הלוחות הטקטוניים בורמה וסונדה. שני הלוחות שהחלו מתרחקים זה מזה לפני 3 עד 4 מיליון שנים הביאו את ים אנדמן שהיה בעבר קטן בהרבה אל גודלו הנוכחי.
אקולוגיה.
צומח.