במהלך מלחמת העולם הראשונה שרת מקסימיליאן כמיור בצבא האוסטרו-הונגרי וגם החזיק בדרגת כבוד של קפטן קורבטה בצי האוסטרו-הונגרי. ב-1915 העניק לו פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה את התואר אביר מסדר גיזת הזהב. בנובמבר 1916 נפטר הקיסר, ואחיו של מקסימיליאן, קרל, הוכתר כ"קרל הראשון, קיסר אוסטריה". בפברואר 1917 נשלח מקסימיליאן לברלין כדי למסור על כך הודעה רשמית לווילהלם השני, קיסר גרמניה. ב-29 בנובמבר של אותה שנה הוא נישא לפרנצסקה, נסיכת הוהנלוהה-ולדנבורג-שילינגספירסט, בתו של קנצלר אוסטריה לשעבר קונרד, נסיך הוהנלוהה-שילינגספירסט. המשפחה התגוררה בארמון בלוודר.
ב-12 בנובמבר 1918 הוכרז על ביטול המונרכיה באוסטריה ועל הקמת רפובליקת אוסטריה הגרמנית. בעקבות כך איבדו מקסימיליאן אויגן את כל השפעת וזכויות היתר שלהם. ב-3 באפריל 1919 נחקק החוק ההבסבורגי אשר קבע כי בני בית הבסבורג לשעבר יוכלו להמשיך ולגור באוסטריה רק אם יוותרו על תאריהם ויכריזו על עצמם כאזרחים נאמנים של הרפובליקה. מקסימיליאן ומשפחתו העדיפו לצאת לגלות במקום לעשות זאת. הוא קיבל אישור לגור בשווייץ תחת השם "מקסימיליאן אויגן הבסבורג-לותרינגן". לאחר מכן עברה המשפחה למינכן שבגרמניה ואז לצרפת. מקסימיליאן השלים דוקטורט במשפטים. באפריל 1922 הוא נכח בהלווייתו של אחיו באי מדיירה, וביוני 1923 הוא תבע את מזכירו של אחיו, הברון פון שטיינר, בגין הונאה במכירת תכשיטי המשפחה.
בנובמבר 1930 הוא הכיר בזכויות של אחיינו אוטו כראש בית הבסבורג. במקביל, פורק בית הבסבורג ואוחד ליצירת "בית הבסבורג-לורן". בנובמבר 1933 העניק קנצלר אוסטריה אנגלברט דולפוס למקסימיליאן אישור לחזור ולהתגורר באוסטריה. הוא נותר באוסטריה במהלך מלחמת העולם השנייה, אולם לאחריה ביטלה הרפובליקה האוסטרית השנייה את ההיתר והוא נאלץ לצאת שוב לגלות. הוא נפטר בעיר ניס שבצרפת ב-19 בינואר 1952 בגיל 56.
משפחתו.
מנישואיו לפרנצסקה, נסיכת הוהנלוהה-ולדנבורג-שילינגספירסט נולדו לו שני ילדים:
טבילת עזרא
טבילת עזרא היא טבילה שתיקן עזרא הסופר למי שנטמא בטומאת קרי, ורוצה ללמוד תורה או להתפלל.
אף שמדין תורה חיוב הטבילה הוא רק לצורך מעשים המחייבים את העושה אותם להיות טהור, כדוגמת אכילת קדשים, עלייה למקדש וקיום יחסי אישות לנידה, תיקן עזרא שגם לצורך תלמוד תורה ותפילה יש צורך להקדים טבילה.
לדעת רוב הפוסקים, תקנת עזרא בטלה, ולכן אין חיוב לטבול מטומאת קרי לפני תפילה או לימוד תורה.
פרטי התקנה וטעמה.
בתקופת בית שני קבע עזרא הסופר הגבלה מיוחדת על בעל קרי, שבמהותה איננה קשורה להלכות טומאה וטהרה, והיא שלא ילמד תורה ולא יתפלל עד שיטבול במקווה.
אפשרות נוספת למי שמתקשה לטבול במקווה היא לשפוך על עצמו מים בכמות של תשעה קבין, דבר שאמנם אינו מטהר אותו, אבל מתיר לו ללמוד או להתפלל.
שני טעמים עיקרים נאמרו בתקנה:
הראי"ה קוק הסביר שמגמת התקנה הייתה בשביל לחבר את העם לדיני הטהרה הנצרכים כאשר המקדש עומד על תילו, וכעת, כאשר האומה חוזרת לארצה, ענייני הטהרה הגופנית צריכים להיות יותר דומיננטיים, עם תחיית התרבות הישראלית:
ביטול התקנה.
דעת רוב הפוסקים כי תקנת עזרא זו התבטלה זמן מה לאחר חורבן בית המקדש, משום שהציבור לא עמד בה.
יש שהסבירו את ההיתר מלטבול על פי מה שמופיע בתלמוד בשם רבי יהודה בן בתירא, שדברי תורה אינם מקבלים טומאה משום שהם נמשלו לאש ואש איננה מקבלת טומאה.
אמנם הרבה מהראשונים סוברים שאף שבטלה טבילת עזרא לתורה, מכל מקום לתפילה לא בטלה, ואסור להתפלל עד שיטבול.
הרמב"ם באחת מתשובותיו מעיד על עצמו שהוא מעולם לא ביטל לעצמו את הרחיצה מטומאת קרי:
בספר שו"ת מן השמים כתב ששאל האם הלכה כדעת האומרים שבטלה טבילת עזרא, או כדעת החולקים, וזה אשר ענו לו מן השמים:
הטבילה בזמן הזה.
להלכה פסק בשולחן ערוך כדעת הרמב"ם ועוד שבימינו בטלה תקנת עזרא ומותרים בתלמוד תורה קריאת שמע ותפילה.
אף שמעיקר הדין בטלה טבילת עזרא, בכל זאת, יש הנוהגים, בעיקר בחוגי החסידות, אף בימינו לקיים תקנה זו, לטבול כל יום קודם תפילת שחרית.
לעניין טבילת עזרא בשבת נחלקו הפוסקים, יש מהן שהתירו ויש שאסרו - והיו שכתבו שהרגיל בכך בכל יום, כיון שיש בזה משום הפרת נדר - יטבול. וכן נחלקו בפוסקים לעניין טבילה בתשעת הימים, ואמנם רובם של החסידים נוהגים לטבול.
מעלת טבילת עזרא.
בספרי החסידות האריכו בגודל מעלת הטובל טבילת עזרא.
הרב חיים קנייבסקי בספרו אורחות יושר כתב:
בספר מאור ושמש כתב אף הוא בעניין מעלת טבילת עזרא:
אלכסנדרה ויקטוריה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג
אלכסנדרה ויקטוריה אוגוסטה לאופולדינה שרלוטה אמליה וילהלמינה, שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג (גרמנית: Alexandra Viktoria Auguste Leopoldine Charlotte Amalie Wilhelmine von Schleswig-Holstein-Sonderburg-Glücksburg; 21 באפריל 1887 - 15 באפריל 1957) הייתה כלתו של וילהלם השני, קיסר גרמניה.
ביוגרפיה.
אלכסנדרה ויקטוריה נולדה ב-21 באפריל 1887 בגרינהולץ בפרובינציית שלזוויג-הולשטיין אשר השתייכה אז לממלכת פרוסיה. היא הייתה בתם הבכורה של פרידריך פרדיננד, דוכס שלזוויג-הולשטיין ושל קרולינה מתילדה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג. היא הייתה אחייניתה של אוגוסטה ויקטוריה, קיסרית גרמניה ומלכת פרוסיה, אשתו של וילהלם השני, קיסר גרמניה.
ב-22 באוקטובר 1908 נישאה אלכסנדרה ויקטוריה בברלינר שטאטשלוס לבן דודה אוגוסט וילהלם, נסיך פרוסיה. חרף העובדה שהנישואים אורגנו על ידי הקיסר והקיסרית, הזוג הסתדר יחד. אלכסנדרה השתלבה היטב בחצר המלוכה בברלין, והתחבבה על חמותה. נולד להם בן אחד: אלכסנדר פרדיננד, נסיך פרוסיה (1912-1985). הזוג היה אמור להתגורר בארמון שונהאוזן בברלין, אולם בסופו של דבר שינה הקיסר את דעתו והעניק להם וילה בגני ארמון סנסוסי בפוטסדאם. במהלך מלחמת העולם הראשונה, נעכרו היחסים בין אלכסנדרה ויקטוריה לאוגוסט וילהלם, אולם הקיסר סירב לתת להם אישור להתגרש.
בעקבות המהפכה הגרמנית ב-1918, איבד אוגוסט וילהלם את כל זכויות היתר שלו. הוא ואלכסנדרה התגרשו ב-16 במרץ 1920. ב-7 בינואר 1922 נישאה אלכסנדרה מחדש לארנולד רימן. ב-1926 היא עברה לזמן מה לניו יורק ועבדה שם כציירת. היא ורימן התגרשו בשנת 1933. לאחר מלחמת העולם השנייה היא התגוררה בקרוואן פשוט ליד ויסבאדן, והתפרנסה כציירת דיוקנאות ונוף. היא נפטרה בבית מלון בעיר ליון שבצרפת ב-15 באפריל 1957 בגיל 69.
ר.ו. ג'ונס
אינה מריה פון באסוויץ
הרוזנת אינה מריה הלנה אדל אילזה פון באסוויץ-לבצוב (בגרמנית: Ina Marie Helene Adele Elise von Bassewitz-Levetzow; 27 בינואר 1888 - 19 בספטמבר 1973) הייתה כלתו של וילהלם השני, קיסר גרמניה.
ביוגרפיה.
אינה מריה נולדה ב-27 בינואר 1888 בעיר בריסטוב (חלק משורסוב המודרנית) שבדוכסות הגדולה של מקלנבורג-שוורין. אביה היה הרוזן קרל פון באסוויץ-לבצוב ואמה הייתה הרוזנת מרגריטה פון דר שולנבורג. היא נפגשה עם אוסקר, נסיך פרוסיה, בנו החמישי של וילהלם השני, קיסר גרמניה, וב-26 במאי 1914 הודיעו השניים על כוונתם להינשא. הנישואים נערכו ב-31 ביולי של אותה שנה בארמון בלוו שבברלין. בשל ההבדלים הניכרים בין המעמדות שלהם, נחשבו הנישואים לנישואים מורגנטיים.
לאחר נישואיה קיבלה אינה מריה את התאר "נסיכת רופין", מחמיה, וב-21 ביוני 1920 גם את התואר "נסיכת פרוסיה". במהלך מלחמת העולם הראשונה שרת בעלה בצבא הקיסרות הגרמנית ואף נפצע. לאחר המהפכה הגרמנית גלתה המשפחה להולנד, אולם מאוחר יותר חזרה לגרמניה. בעלה ובנה הבכור שרתו בוורמאכט בתחילת מלחמת העולם השנייה. בנה הבכור, אשר נקרא גם כן אוסקר, נהרג במהלך המערכה בפולין. בעקבות צו הנסיכים, סולק בעלה מהצבא. לאחר המלחמה עברה המשפחה להתגורר במינכן, ואוסקר נפטר בה ב-1958. אינה מריה נפטרה ב-19 בספטמבר 1973 בגיל 85.
משפחתה.
ב-31 ביולי 1914 היא נישאה לאוסקר, נסיך פרוסיה ונולדו להם ארבעה ילדים:
מטילדה (מחזמר)
מטילדה (באנגלית: Matilda the Musical) הוא מחזמר, המבוסס על רומן הילדים משנת 1988 באותו השם מאת רואלד דאל. הספר עובד למחזה על ידי דניס קלי, עם מוזיקה ושירים מאת טים מינצ'ין. עלילת המחזמר מתרכזת במטילדה, ילדה בת חמש, מתוחכמת, עם יכולת טלקינזיס, שאוהבת קריאה, ומתגברת על מכשולים שנגרמים על ידי משפחתה ובית הספר, ומסייעת למורתה להשיב לעצמה את חייה. לאחר 12 שבועות של תקופת הרצה שהועלתה על ידי הלהקה השייקספירית המלכותית בסטרטפורד על האייבון מנובמבר 2010 ועד ינואר 2011, המחזמר הועלה לראשונה בוסט אנד ב-24 בנובמבר 2011 בתיאטרון קיימברידג' ובהמשך הועלה גם בברודוויי, ב-11 באפריל 2013 בתיאטרון שוברט.
"מטילדה" זכתה לביקורות חיוביות ולהצלחה בקופות הכרטיסים, וזכתה בשבעה פרסי אוליבייה, ביניהם עבור המחזמר הטוב ביותר - בזמנו, שיא של מספר הזכיות עבור הפקה אחת. בשנת 2013, המחזה "המקרה המוזר של הכלב בשעת לילה" הישווה את השיא של "מטילדה" במספר פרסי אוליבייה, אשר בסופו של דבר נשבר על ידי שיא חדש של 9 פרסים עבור "הארי פוטר והילד המקולל" בשנת 2017. עם זאת, "מטילדה" עדיין מחזיקה בשיא עבור מספר פרסי אוליבייה הרב ביותר עבור מחזמר. בשנת 2013, המחזמר זכה בחמישה פרסי טוני, כולל פרס עבור הלברית הטוב ביותר של מחזמר.
המחזמר עדיין מוצג בתיאטראות וסט אנד בלונדון וכן בסיבובי הופעות באוסטרליה ובארצות הברית.
הפקות.
ההפקה המקורית בסטרטפורד ובלונדון.