נכון לשנת 2006 היו לו שתי נשים, אפגניות בנות שבטו. אחת הייתה מתגוררת באיראן והשנייה במחנה הפליטים שמשטו בפשוואר בפקיסטן, יחד עם חלק מבניו ובנותיו. יש לו מהן 6 בנות ו-3 בנים.
לקריאה נוספת.
Geo Vision 2004
קישורים חיצוניים.
[21.9.2006 Hekmatyar From Holy Warrior to Wanted Terrorist
2.6.2008 Gulbuddin Hekmatyar's Return to the Afghan Insurgency
גביע המדינה 1989/1990
גביע המדינה 1960/1961
גולבדין חקמטיאר
המוזיאון לארכאולוגיה של גזיאנטפ
המוזיאון לארכאולוגיה של גזיאנטפ (בטורקית: Gaziantep Arkeoloji Müzesi) הוא מוזיאון לארכאולוגיה השוכן בעיר גזיאנטפ בטורקיה. המוזיאון ידוע במיוחד באוסף הפסיפסים שלו, שרובם נחפרו בחפירות ארכאולוגיות בעיר הרומית העתיקה זאוגמה, שהייתה חלק ממלכת קומגנה.
יתר התצוגות במוזיאון כוללות ממצאים מהתקופה הפלאוליתית, פריטים מתקופת הברונזה שנחפרו מהתקופות החתית, הפרסית, ההלניסטית והרומית, שנמצאו באתר ממלכת קומגנה, כולל פריטי זכוכית, מטבעות מהתקופה העו'תמאנית ומדליונים. ממצא נוסף הוא שלד של ממותה. ליד המוזיאון נמצא גן ובו מוצג מבחר של חפצי אבן, כולל מצבות מקומגנה, מצבות נוצריות ופסלים מהתקופה החתית. המוזיאון גם מנהל את המוזיאון הפתוח של מחצבת יסמק.
היסטוריה.
המוזיאון נפתח לראשונה ב-1944 במבנה קהילתי מקומי. ב-1969 עבר המוזיאון למסגד "נורי מהמט פאשה". המוזיאון בצורתו הנוכחית נפתח בשנת 2005 ובהמשך הורחב לצורך תצוגת הפסיפסים שנמצאו בזאוגמה. שטח התצוגה של המוזיאון הוא 3,500 מ"ר. במוזיאון מוצגים כ-1,800 פריטים, המסודרים כרונולוגית ומשתייכים לאתרים בנפת גזיאנטפ וסביבתה.
מוזיאון הפסיפסים של זאוגמה.
הפסיפסים מאורגנים באגף מיוחד המוקדש להם ושמו "מוזיאון הפסיפסים של זאוגמה" (Zeugma Mosaic Museum). אגף הפסיפסים נחשב למוזיאון הפסיפסים הגדול ביותר בעולם והוא נפתח ב-2011. שטח התצוגה שלו הוא כ-2,500 מ"ר. הממצאים הועברו למוזיאון לאחר שרוב שרידי העיר זאוגמה, שנוסדה על ידי סלאוקוס הראשון, הוצפו על ידי האגם שנוצר לאחר הקמת סכרים על הפרת (סכר בירג'יק) במסגרת פרויקט דרום-מזרח אנטוליה.
האתר של זאוגמה נחפר מעט מאוד במהלך השנים. בשנות ה-90 של המאה ה-20 התגלתה בעיה של שוד עתיקות מהאתר, וממצאים הגיעו לידי מוזיאונים וידיים פרטיות. לאחר שהחל פרויקט לבניית סכרים על הפרת, היה ברור שחלקו הגדול של האתר יוצף ויעלם מתחת למים. בעקבות כך הוחלט להקים פרויקט להצלת הממצאים הארכאולוגיים ולהעבירם מהאתר. הפרויקט מומן על ידי ממשלת טורקיה, אוניברסיטאות אמריקאיות והמכון למדעי הרוח על שם פאקארד .
לפני בניית הסכרים נעשו מאמצי שימור רבים של השרידים באתר. כל ממצא שניתן לשמר ולהזיזו ממקומו, נחפר, כולל קירות פרסקאות ופסיפסים. חלק גדול מהממצאים הועברו למוזיאון שהוקם במיוחד כדי לשמר את הממצאים מהאתר. הממצאים באגף הם מהתקופה הרומית והביזנטית. בנוסף, הועברו מזאוגמה מזרקות פסלים ופסל ברונזה של אל המלחמה הרומי מרס.
בשימור הממצאים עסק צוות של 50 איש. בנוסף לשיקום 2,453 מ"ר של פסיפסים, שוקמו 140 מ"ר של קירות עם פרסקאות, ארבע מזרקות מהתקופה הרומית, 20 עמודים מאבן גיר, ארבעה פסלים מאבן גיר, פסל מברונזה של האל מרס, מצבות קבורה, קברים ואלמנטים אדריכליים.
חלק מהפסיפסים שהועברו, נפגעו במהלך השנים בעקבות שוד וביזה מהאתר הארכאולוגי. המוזיאון משקיע מאמצים בהגברת המודעות כנגד שוד וביזה של ממצאים ארכאולוגיים. הפסיפסים כוללים דמויות כמו אל הים פוסידון, דיוניסוס ואכילס. פסיפס מפורסם השייך לאוסף המוזיאון הוא פסיפס ראש של נערה עם זוג עיניים מובלטות במרכז הפסיפס, שקיבל את השם "הנערה הצוענייה".
בני משפחה מטפלים
שמואל מונקס
שמואל מוּנקֶס (יידיש: מונקעס, לעיתים מכונה על שם עיר מוצאו: רֶבּ שמואל קאליסקער. חי במפנה המאה ה-19) היה מחסידי רבי שניאור זלמן מלאדי. בספרות ובפולקלור החב"די הוא מתואר כבדחן וגיבור סיפורי-שובבות רבים. סגנון ההומור שלו מלא בעיקר בסרקזם וביטול עצמי.
במסורת חב"ד.
על פי המסורת החב"דית, שמואל נולד יתום ונקרא על שם אביו, הוא גם התאלמן בגיל צעיר. היה אחד מחסידיו הראשונים של רבי שניאור זלמן מלאדי. מעיר מוצאו, קליסק, עבר מספר תחנות בחייו בערי רוסיה: ליוזנה, פולוצק ולבסוף ביישינקוביץ.
למרות דמותו העממית (מקבילם החב"די של הרשל'ה אוסטרופולר ודומיו), ראו בו בחסידות חב"ד אחד מחשובי החסידים. הוא מכונה בתואר רֶבּ, וניתנה לבדיחותיו ומעשיותיו פרשנות הגיוגרפית הטומנת בהן עומק וכוונות נסתרות, לעיתים אף רוח הקודש ומעשי מופתים. חיים מאיר היילמאן, הביוגרף-מטעם של אדמו"רי חב"ד, כתב עליו בספרו 'בית רבי' שיצא לאור בסוף המאה ה-19: .
מהסיפורים שנקשרו אודותיו, מתואר מונקס כאיש עליז ושובב, אך עם זאת בעל הדרת-פנים המעוטר בזקן ארוך, המסתודד תדיר בחצר רבי שניאור זלמן. לעיתים כשרבי שניאור זלמן נעדר ממשרדו, היה שמואל נכנס למשרד ומתחזה לרבו. אנשים שבאו להיפקד בעצה או בברכה ולא הכירו את הרבי, טעו לחשוב כי מדובר ברבי עצמו, ושמואל היה מעניק להם ברכה או סגולה בעלת משמעות הומוריסטית.
מונקס שימש כבדחן בחתונת בתו של האדמו"ר האמצעי, שידועה כאחד האירועים המכוננים בחסידות כ"החתונה הגדולה בז'לובין" אשר בה השתתפו סב הכלה רבי שניאור זלמן מלאדי וסב החתן רבי לוי יצחק מברדיצ'ב ואדמו"רים נוספים.
בחב"ד מפורסם שגם אדמו"רי חסידויות אחרות נאלצו להכיר בערכו: לפי האגדה ביקר פעם רבי שלמה מקרלין אצל בעל התניא בתשעה באב. שמואל מונקס עסק באותה שעה בזריקת קוצים על הקהל שהיה שקוע באמירת הקינות, וקוץ אחד פגע בזקנו של רבי שלמה. נענה ואמר: "בגלל אברכים כאלה נחרב בית המקדש!". למחרת יצאו רבי שלמה ורבי שניאור זלמן לשדה ונפנו לשמע יללת אדם, שמואל מונקס ישב שם בתוך בור מלא יתושים ונמלי אש עוקצניות ואמר קינות, נענה רבי שלמה ואמר: "בזכות אברכים כאלה יבנה בית המקדש!".
על פי המסורת, ר' שמואל מונקס השפיע על בעל התניא להסכים למאסרו במבצר פטרופבלובסקיה ולא להסתתר מיד המשטר (המאסר שהוביל לחג הגאולה החב"די), באומרו שאם הוא רבי, הרי שאין לו ממה לחשוש, ואם לא, אכן ראוי שייאסר על התחזותו לרבי.
החוקר יהושע מונדשיין טען, כי חלק מהסיפורים ששויכו אליו, ככל הנראה לא אירעו.
הארי פוטר - דמויות
אייל אבן צור
אייל אבן צור (נולד ב-12 באוקטובר 1974 בתל אביב) הוא זמר, מלחין ומוזיקאי ישראלי. פרסומו הראשון בא כסולן להקת נעליים, ולאחר מכן פיתח קריירת סולו, לצד עבודה כאיש סאונד ומפיק מוזיקלי מצליח.
ביוגרפיה.
אייל אבן צור, אחיו הצעיר של הזמר והיוצר שחר אבן צור ובנו של המתופף שמעון אבן צור, החל את דרכו המוזיקלית בתחילת שנות התשעים בלהקת "הבן של שכן" בה היה חבר גם פיטר רוט. הלהקה הוציאה שיר אחד בשם "NOBODY'S PERFECT" באלבום האוסף "החדש שני", והתפרקה.
בשנת 1996 הקים אבן צור את הלהקה "נעליים" בה היה הזמר, כותב השירים והגיטריסט. יחד איתו היו חברים בלהקה עידו אגמון, אלעד קרן ואורן רביב. הלהקה הוציאה את אלבום הבכורה שלה, "נעליים", בשנת 1998 בהפקתו המוזיקלית של ירמי קפלן. האלבום כלל את הלהיטים "למה", "רע" ו"ריח". בשנת 1999 הוציאה "נעליים" מיני אלבום עם גרסת כיסוי לשיר של להקת משינה – "פולארויד".
במקביל לפעילותו בלהקת "נעליים", ביסס אבן צור לבסס את מעמדו כאחד מאנשי הסאונד הבולטים בישראל. עבד עם ברי סחרוף, משינה, אסף אמדורסקי, מוניקה סקס, דנה ברגר ואחרים.
בשנת 2001 יצא אלבומו של רמי פורטיס "חצי אוטומטי". אבן צור שהיה שותף לכתיבה, נגינה, עיבודים ולהפקה המוזיקלית של האלבום, יחד עם פורטיס. אבן צור גם היה טכנאי ההקלטה והמיקס באלבום, שכלל בין היתר את השירים "הדלת" ו"חצי אוטומטי".
בשנת 2010 הוציא אייל אבן צור את אלבום הסולו הראשון שלו "לב 1". השיר הבולט באלבום היה הלהיט "גרה ממול".
בשנת 2012 הפיק אבן צור את "אלישע בנאי וארבעים השודדים" – אלבום הבכורה של אלישע בנאי והשודדים, שכלל את הלהיטים "סן דייגו" ו"ברצלונה".
בשנת 2014 הפיק מוזיקלית את אלבומה של להקת מוניקה סקס "מקצועות חופשיים", שכלל את השירים "שוב יורד אור חאקי אפרורי" ו"מרוב אהבה".
בשנת 2016 הוציא אבן צור את אלבומו השני "בדרך לחירות", בו בלט השיר "שלוש קומות". באלבום מתארח שאנן סטריט בדואט "הכל טוב" אותו כתבו השניים ביחד.
רוג'ר ריס
רוג'ר ריס (באנגלית: Roger Rees; 5 במאי 1944 - 10 ביולי 2015) היה שחקן ובמאי ולשי-יהודי, שהיה מוכר מעבודתו על במת התיאטרון. ריס זכה בפרס אוליבייה ובפרס טוני על הופעתו בתפקיד הראשי במחזה "חייו והרפתקאותיו של ניקולס ניקלבי". הוא זכה בפרס אובי על הופעתו במחזה "The End of the Day" ועל היותו במאי שותף במחזה "פיטר ולוכדי הכוכבים". אחרי מותו, ב-16 בנובמבר 2015, הוסף שמו להיכל התהילה של התיאטרון האמריקאי . לצופי הטלוויזיה הוא מוכר מהופעתו בתפקיד רובן קולקורד בסיטקום "חופשי על הבר" ובדמות לורד ג'ון מרבורי בסדרת הדרמה "הבית הלבן".
קורות חייו.
ריס נולד באבריסטווית' במחוז קרדיגיון שבוויילס, לדוריס לואיז (שם נעורים סמית') ולוויליאם ג'ון ריס, שוטר. הוא למד אמנות בקולג' קמברוול לאמנות ובבית הספר סלייד לאמנות יפה. הוא פנה למשחק כשצייר תפאורות בתיאטרון וימבלדון והתבקש למלא תפקיד בהצגה.
קריירה.