בבחירות הכלליות של 1963 ניצחה המפלגה הליברלית של קנדה ומנהיגה, שנבחר כראש הממשלה, היה ידידו משכבר הימים מתקופת לימודיהם באוקספורד, לסטר פירסון. שנה לאחר מכן, יעץ פירסון למושל הכללי, ז'ורז' ואניה למנות את מיצ'נר למשרה דיפלומטית כנציב העליון (שגריר) של קנדה בהודו. ב-9 ביולי 1964 החל מיצ'נר למלא את תפקידו זה ושישה חודשים לאחר מכן הוא היה גם לשגרירה הראשון של קנדה בנפאל. בעודו משמש בתפקידים אלו, קיבל מיצ'נר מסרים מראש הממשלה שהוא שוקל להציב את שמו בין המועמדים לתפקיד המושל הכללי הבא. בריאותו של ואניה התרופפה וב-4 במרץ 1967 הוא הביע את רצונו להמשיך ולכהן כמושל הכללי עד לתום שנת יובל המאה לאיחוד קנדה, 1967. פירסון לא חש נוח לייעץ למלכה לפעול ברוח בקשתו זו של ואניה, אך למחרת היום בו התקיימה השיחה בין פירסון לבין ואניה, הלך זה האחרון לעולמו. בהיעדרו של מושל כללי, מונה כממלא מקום נשיא בית המשפט העליון של קנדה, רובר טאשרו.
המושל הכללי של קנדה.
מיד לאחר מותו של ואניה נקרא מיצ'נר לשוב מהודו וב-29 במרץ אותה שנה הוכרז שהמלכה אליזבת השנייה החליטה למנות את מיצ'נר כמחליפו של ואניה כמושל הכללי הבא של קנדה.
על אף היותו איש המפלגה השמרנית, חברי הפרלמנט וחברי הקבינט מהמפלגה הליברלית קידמו בברכה את מינויו של מיצ'נר. שר החוץ, פול מרטין, אמר: "איני סבור שיש מישהו בשירות הציבורי או מחוצה לו שניחן בכישורים טובים יותר ממיצ'נר... אנשים פשוט חשו שזהו מינוי טוב". ב-7 באפריל הושבע מיצ'נר לתפקיד המושל הכללי באולם הסנאט.
הקצב המהיר של האירועים לא נבלם ועשרה ימים בלבד לאחר השבעתו פתח מיצ'נר באופן רשמי את התערוכה העולמית אקספו 67' שנערכה במונטריאול. בתערוכה, שהייתה משולבת בחגיגות יובל המאה לאיחוד קנדה, התארחו 53 ראשי מדינה, בנוסף למספר רב של מכובדים אחרים, שקיימו ביקורים בקנדה ובהתאם לפרוטוקול, היה זה מיצ'נר, כנציגה של ראשת המדינה של קנדה, שקידם את פניהם באופן רשמי. בין שורת האישים הללו נמנו נשיא ארצות הברית, לינדון ג'ונסון; הנסיכה גרייס ממונקו; ג'קלין קנדי; היילה סלאסי, קיסר אתיופיה ונשיא צרפת, שארל דה גול. מיצ'נר קיבל את פניו של זה האחרון כאשר הוא נחת בתחנתו הראשונה בקנדה, מונטריאול, שם הוא נשא את נאומו המפורסם שכלל את הקריאה תחי קוויבק החופשית! לקול תשואות הקהל המקומי, שלאחר מכן שרק שריקות בוז כלפי מיצ'נר כאשר זה הגיע לעיר ואז הושמע ההמנון "אלוהים נצור את המלכה".
החל משנת 1963 החלה החזית לשחרור קוויבק להיות פעילה בהנחת כ-95 מקרים של הנחת פצצות סביב למונטריאול, שכתוצאה מהם בוצעה שורה ארוכה של מעצרים, שהובילו למשבר אוקטובר של 1970. ב-5 באותו חודש, חטפו חברי החזית לשחרור קוויבק את הנספח המסחרי הבריטי, ג'יימס קרוס, וחמישה ימים לאחר מכן הם חטפו את שר העבודה של פרובינציית קוויבק, פייר לפורט. ב-2010 נחשף בסדרת ראיונות עם 12 מהמעורבים בחטיפות, שנערכו במסגרת הפקת סרט תעודה בנושא, שלמעשה היה מיצ'נר היעד המקורי לחטיפה. מנהיגי החזית תכננו לכאורה לשדר מתחנת הטלוויזיה בשפה הצרפתית, Télévision de Radio-Canada של תאגיד השידור הקנדי CBC, משדר התרמה של 24 שעות בהן היה אמור מיצ'נר להיות קשור כשהוא יושב על כיסא באולפן.
ב-1 ביולי 1967 הוקם מסדר קנדה ומיצ'נר היה לחברו הראשון. בתוקף תפקידו כנגיד המסדר הוא ישב בראש טקס ההסמכה הראשון שלו באחוזת רידו ב-9 ביולי, בו הוכנסו למסדר 90 איש. בביקור שערך מאוחר יותר בלונדון הוא הגיש את עיטור ריבון המסדר למלכה. ב-1 ביולי 1972 הוקם מסדר הכבוד הצבאי של קנדה ומיצ'נר מונה להיות הנגיד והמפקד הראשון שלו.
תקדים נוסף שאירע בתקופת כהונתו של מיצ'נר כמושל הכללי היה בביקור הרשמי שערך ב-1971 בטרינידד וטובגו. בעוד שג'ורג' השישי ואליזבת השנייה ערכו ביקורים רשמיים גם בשמה של קנדה, הייתה זו הפעם הראשונה שמושל כללי ערך ביקור רשמי באופן זה. באוקטובר אותה שנה השתתף מיצ'נר בחגיגות 2500 שנים לאימפריה הפרסית שהתקיימו באיראן. מסעות אלו עוררו בתחילה מחלוקות בקרב חוגים דיפלומטיים בקנדה, שלא ראו בעין יפה את העובדה שאדם, שבאופן מעשי אינו ראש המדינה של קנדה, יקיים ביקורים ממלכתיים. בכל אופן, ביקוריו המוצלחים של מיצ'נר שמו קץ למחלוקות והניחו יסודות לביקורים ממלכתיים בשנים הבאות, נוהג שאומץ בשאר ממלכות חבר העמים הבריטי.
שנותיו האחרונות.
לאחר סיום כהונתו כמושל הכללי עברו מיצ'נר ורעייתו לטורונטו. הוא המשיך להיות פעיל במגזר העסקי בכל רחבי קנדה, שימש כחבר דירקטוריונים וקידם מפעלי צדקה ותרבות. בין השנים 1973 – 1980 הוא שימש כנשיא אוניברסיטת המלכה בקינגסטון, אונטריו וקידם את תחום הפעילות הגופנית לילדים ולמבוגרים. כדי לשמש דוגמה, בהיותו בגיל 80 הוא טיפס לפסגת הר מיצ'נר שבאלברטה כדי להשתתף בטקס של המועצה המלכותית של אלברטה בה נקרא ההר על שמו. ב-1990 הוא הביע את הסכמתו לקריאת המוסד לחינוך The Michener Institute על שמו.
באמצע שנות השמונים טיפל מיצ'נר ברעייתו לאחר שלקתה במחלת אלצהיימר. נורה מיצ'נר הלכה לעולמה ב-12 בינואר 1987. רולנד מיצ'נר הלך לעולמו ב-9 באוגוסט 1991. אפרם נטמן בכנסייה האנגליקנית של סנט ברתולומיאו שבקרבת אחוזת רידו שבאוטווה.
ברונטוסקורפיו
ברונטוסקורפיו (שם מדעי: "Brontoscorpio"; משמעות השם: "עקרב הרעם") הוא סוג של עקרב נכחד שחי בתקופת הסילור והדבון וחי בימים. מאובניו התגלו במחוז ווסטרשייר באנגליה מגף רגל באורך 10 ס"מ.
עקרב זה היה מהגדולים ביותר בעולם והגיע לאורך 90 ס"מ. הוא היה מכוסה שריון וכנראה שעקב משקלו היה מצוי מתחת למים, לפחות לאחר שהתנשל. הוא היה מותאם לנשימה מתחת למים וגם לנשימת אוויר. יצור זה היה עקרב אמיתי, בשונה מהיצורים ששלטו בתקופתו וכונו עקרבי מים.
העקרב היה צייד שכנראה צד ממארב וניזון ממגוון חסרי חוליות כמו תולעים ופרוקי-רגליים אחרים וגיוון גם בדגים קדומים.
הפילוסופיה הקיומית
הוויה
הויה
קרחון אבה
קמרוצרס
קמרוצרס (שם מדעי: "Cameroceras"; מילולית: "תא חלול קרני") הוא סוג של רכיכה נכחדת ענקית מתקופת האורדוביק עד לתקופת הסילור מלפני 470-425 מיליון שנה. הוא חי באזור של אמריקה הצפונית ומימי אירואסיה. יצור זה היה מגדולי הרכיכות בתקופתו לצד האנדוצרס.
יצור זה היה עצום והגיע לאורך של 9 מ' או על פי מדידות אחרות לאורך 6 מ', בין הגדולות שברכיכות. בצורתו הוא דמה לנאוטילוס והכיל קונכייה עבה וארוכה שהגנה על האיברים הרכים שבתוכה. היה לו ראש גדול בקצה הקונכייה וזרועות חזקות שבאמצעותן הוא תפס טרף והרג אותו עם מקורו הקרני הארסי. היצור נע בתנועה סילונית חזקה.
יצור זה היה הטורף הראשי של תקופתו, וטרף מגוון יצורים, כגון טרילוביטים, עקרבי מים וחולייתנים קטנים ממנו. ייתכן מאוד שהוא חיכה לטרף במארב או מתחת לחול ולא צד באופן אקטיבי, שכן קונכייתו הייתה מקשה עליו לתמרן. אפשרות נוספת היא שהוא סינן את טרפו בדומה לנאוטילוסים המודרניים.
הוא נכחד בסוף תקופת הסילור יחד עם חסרי חוליות רבים.
מ&quot;ח קנייני תורה
מ"ח קנייני תורה הן ארבעים ושמונה דברים המוזכרים בפרק שישי ('קנין תורה') ממסכת אבות, שעל ידם יכול אדם להשתלם בלימוד התורה.
זהותם.
ארבעים ושמונה קניינים אלו מנויים במשנה במסכת אבות:
ספירת העומר.
במהר"ל כתב שמ"ט ימי ספירת העומר שקודם מתן תורה, הם כנגד מ"ח קניינים שהתורה נקנית בהם. רבי אליהו אליעזר מישקובסקי כתב שמנהגו של רבי ישראל מסלנט היה ללמוד בכל יום מימי ספירת העומר את אחד מקנייני התורה השייכים לאותו היום, וביום המ"ט היו חוזרים על כל הקניינים. וכן מובא בשמו של רבי שמחה זיסל זיו 'הסבא מקלם'. אף כיום יש שנוהגים בצורת לימוד זו, ללמוד בכל אחד מימי ספירת העומר את אחד מקניני התורה.
פטריגוטוס
פטריגוטוס (שם מדעי: "Pterygotus"; משמעות השם: "דג מכונף") הוא סוג של עקרב ימי מתקופות הסילור והדבון. יצור זה היה אחד הגדולים שבבני סדרה זו ובפרוקי הרגליים מעולם, אך היה קטן מהיקלופטרוס.
יצור זה הגיע לאורך מרבי של 1.75 מטרים, אך אורכם של מינים רבים לא עלה על מטר אחד. יצור זה לא דמה לעקרב מודרני ולא היה לו זנב עוקצני, אך היו לו מצבטים גדולים בקצה ראשו, שבאמצעותם לכד את טרפו. היו לו עיניים גדולות וראש משוריין בקצה הגוף המוארך, ולצידיו היו שש רגליים ו"סנפירי שחייה" שנטו לאחור והזכירו סנפירי דגים. הזנב היה שטוח ועשוי לוחיות. הפטריגוטוס היה מסוגל לשוט במהירות במים וגם לצעוד או להתחפר על קרקעית הים.
הפטריגוטוס נמנה עם טורפי העל של תקופת הסילור, וצד יצורים קטנים יותר שלכד בטפריו. ייתכן שטרף גם עקרבי מים אחרים.
הינרפטון
הינֶרפֶּטון (שם מדעי: "Hynerpeton"; מילולית: "יצור קריפטידי מתצורות היינר ") הוא סוג נכחד של דו-חיים מתור הדבון, שחי לפני 360 מיליון שנה. יצור זה היה שייך לסדרה הנכחדת איכתיוסטגאים, אשר הייתה קרובה לדו-חיים המודרניים אך גם בעלת מאפיינים של דגי ריאות.
יצור זה הגיע לאורך 1.5 מ', ודמה בצורתו לסלמנדרה גדולה בעלת זנב מפרשי ולסת גדולה ללא שיניים. הרגליים היו קטנות אך היו מיועדות לתנועה על היבשה. הוא נשם אוויר בעזרת ריאות, אולם מבנה העור שלו דרש לחות קבועה, כך שהוא נמצא על החופים רק בלילה או לפרקי זמן קצרים מאוד ושאר הזמן היה במים. הוא הטיל את ביציו במים, כמו רוב הדו-חיים.
יצור זה היה שחיין טוב בזכות זנבו החזק, והוא צד יצורים קטנים יותר מתחת למים בבליעתם. הזכרים ניהלו קרבות על היבשה באמצעות דחיפות הדדיות.
מהיצור נמצאו מספר עצמות כתפיים בפנסילבניה שבארצות הברית.
בתרבות.