מגורשי ספרד ובהמשך מגורשי פורטוגל הגיעו לשטחי האימפריה בשלהי המאה ה-15 וראשית המאה ה-16 תוך עידודו וסיועו של באיזיט השני ונקלטו היטב במסגרותיה הכלכליות. הם השתלבו במערכת הכלכלית והפקידותית וזכו לרווחה כלכלית. בתקופתו של מוראט השלישי, סולטאן האימפריה העות'מאנית היו כבר יהודי ספרד בעלי איתנות כלכלית. בני המשפחות העשירות תוארו ככאלו המחזיקים בעבדים ושפחות ובעלי מבנים וקרקעות.
גזירות המלבושים.
לסולטאן מוראט השלישי נודע שנשות הקהילה הספרדית מהמשפחות העשירות לובשות ביגוד יוקרה ראוותני ועונדות תכשיטים יקרי ערך. ב-1595, הוציא הסולטאן פירמאן מיוחד שהטיל על הגברים בקרב הקהילות היהודיות חובת חבישת כובע גבוה במיוחד בצורת קונוס כאות קלון וכדי לבדל אותם משאר האוכלוסיות. על נשות הקהילות היהודיות הוטל איסור להסתובב מחוץ לביתן לבושות בבגדים העשויים ממשי או קטיפה. בשל האנטגוניזם כלפי יהודי האימפריה כפי שבוטא על ידי השער הנשגב, הוציאו רבני הקהילות בחלק מהקהילות פסקי הלכה משלימים לפירמאן של הסולטאן ובו נאסר על נשים ונערות מהקהילה ללבוש בחוצות בגדי קטיפה ולענוד תכשיטי זהב. ב-1599 תקופת שלטונו של מהמט השלישי, בוטל הצו על חבישת הכובעים בצורת קונוס והוטלה חובת חבישת טורבן או שאשיה בצבע אדום.
ב-1622, בשלהי תקופת שלטונו של עות'מאן השני הטילו השלטונות העות'מאניים על יהודי האימפריה "גזירת מלבושים" חדשה. על הגברים נאסר ללבוש בגדים בצבע אדום, מעילי פרווה ולחבוש כיסויי ראש צבעוניים. כמו כן נאסר עליהם לשאת נשק. על נשות הקהילה נאסר ללבוש מכנסיים ארוכים וללבוש פרטי לבוש בצבע ירוק. בתקופת שלטונו של יורשו מוראט הרביעי נאכפו תקנות אלו בנוקשות.
מידת האכיפה של תקנות אלו השתנתה בהתאם לשליטים השונים ולאזורים הגאוגרפיים, והייתה תלויה לא מעט ברצונו של הוואלי המקומי לאכוף אותן. כך למשל, במהלך המאה ה-18 תוארו יהודי איסטנבול כלובשים טורבנים ירוקים ונועלים נעליים זהות לאלו של המוסלמים. השער הנשגב נדרש לנושא מעת לעת וכך, ב-1702, תקופת שלטונו של מוסטפא השני עודכנו גזירות המלבושים ועל גברי הקהילה היהודית הוטלה חובת נעילת נעליים וחבישת כובעים בצבע שחור בלבד. ב-1758, תקופת שלטונו של מוסטפא השלישי שוב הוטל רשמית איסור על יהודים ללבוש בגדים ולנעול נעליים זהות לאלו של המוסלמים.
בתקופת שלטונו של אבדילמג'יט הראשון כאשר הונעו רפורמות הטנזימאט, בוטלו רשמית כל גזירות המלבושים, הגם שכאמור אכיפתן הייתה סלקטיבית וחלקית.
תכונות קוליגטיביות
בכימיה, תכונות קוליגטיביות (colligative properties), הן התכונות של תמיסה, אשר תלויות בריכוז של המומס ולא באופי עצמו של החומר המומס. התכונות הללו של התמיסה מופיעות כאשר מוסיפים מומס אל ממס טהור. התכונות הקוליגטיביות הן:
הסבר לתופעה.
לפי החוק השני של התרמודינמיקה, כאשר האנטרופיה של חומר גדלה, הוא הופך ליותר יציב. תהליך זה מתרחש בנוזל אשר נוסף אליו מומס. במילים אחרות, הפוטנציאל הכימי של נוזל יורד כאשר ממיסים בו מומס וזה מה שמוביל ליציבות הרבה של תמיסה (לעומת ממס טהור). בגלל הגדלת האנטרופיה שקורית בעקבות המסת המומס בממס (למשל המסת גלוקוז במים), התמיסה הופכת ליותר יציבה מבחינה תרמודינמית, וזה מה שמוביל וירידה בלחץ האדים מעל התמיסה, להעלאת נקודת הרתיחה, לירידת נקודת הקיפאון וכן להופעת הלחץ האוסמוטי.
מבחינה מולקולרית יותר קשה להסביר את התכונות הקוליגטיביות. את הירידה בלחץ האדים ניתן להסביר כך שהמומס (אשר איננו נדיף) נמצא בפני השטח של הנוזל וכך מפחית את שטח ההשקה של הנוזל עם הגז.
טיהור הפולחן
סו יונג קים
סו יונג קים (באנגלית: So Yong Kim; נולדה בשנת 1968) היא במאית קולנוע אמריקאית-קוריאנית זוכת פרסים. בין סרטיה: "שיר אהבה", "בין הימים", "Treeless Mountain" ו-"For Ellen".
תחילת דרכה.
קים נולדה בפוסן, בקוריאה הדרומית, ובגיל 12 עברה עם אימה ללוס אנג'לס, קליפורניה.
קריירה.
בשנת 2006, קים זכתה בפרס חבר השופטים בפסטיבל סאנדנס עבור סרט הבכורה שלה "בין הימים". הסרט, שצולם בטורונטו, היה מבוסס באופן רופף על תקופת נעוריה, וכלל בעיקר קטעים מאולתרים של חברי הקאסט, כולם בגילאי העשרה, אשר הביעו את הבלבול, גילויי הרומנטיקה והניכור מהסביבה שלהם דרך הצילום הדיגיטלי האינטימי של קים.
סרטה השני של קים, משנת 2008, הוא "Treeless Mountain". סרטה השלישי, "For Ellen", הוצג בבכורה בפסטיבל סאנדנס של 2012.
ב-2014 הוציא קים סרט קצר בשם Spark and Light בכיכובה של ריילי קיאו, שהוזמן על ידי בית האופנה מיו מיו במסגרת סדרה מתמשכת בהפקתו,  Women's Tales (סיפורי נשים).
ב-2016 יצא הסרט "שיר אהבה", שהוצג גם הוא בהצגת הבכורה בפסטיבל סאנדנס. הסרט עוסק בשתי חברות טובות המתאהבות, בכיכובן של ג'נה מאלון (שהופיע בסרטה הקודם של קים, "For Ellen"), וריילי קיאו. גם ב-2016, קים ביימה לראשונה לטלוויזיה, בסדרה "Queen Sugar", ומאז ביימה פרקים בסדרות "טרנספרנט", "פשע אמריקאי", "הטובות לקרב" ו"קוד שרוף".
חיים אישיים.
קים נשואה לברדלי ראסט גריי. לזוג שני ילדים.
פרסים.
קים זכתה בפרס חבר השופטים המיוחד לרוח עצמאית בפסטיבל סאנדנס עבור סרטה הראשון, "בין הימים". סרטיה "For Ellen" ושיר אהבה היו מועמדים לפרס חבר השופטים המרכזי בפסטיבל. "בין הימים" זכה בפרסים רבים בפסטיבלים בינלאומיים, ביניהם פסטיבל דובאי, פסטיבל גות'אם, פסטיבל בואנוס איירס, פסטיבל לוס אנג'לס, פסטיבל פוסן ופסטיבל טוקיו.
!9Go הוא ערוץ טלוויזיה אוסטרלי המשודר בשידור דיגיטלי חופשי, אשר הושק ב-9 באוגוסט 2009. הערוץ משדר קומדיות, ריאליטי, בידור, סרטים, אנימציה ודרמות לקהל יעד בגילאי 16 עד 39, כמו גם תוכניות לילדים.
היסטוריה.
2009: השקה.
הרעיון להקמת הערוץ פורסם ב-23 במרץ 2009, כאשר רשת Nine הכריזה על כוונתה להקים ערוץ טלוויזיה כללי, שיושק באמצע שנת 2009. שם הערוץ ומיתוגו נחשפו כמה שבועות מאוחר יותר ב-14 באפריל 2009 על ידי TV Tonight, אתר תקשורת אוסטרלי. עם זאת ברשת אישרו את שם הערוץ ב-15 ביולי 2009, כמו גם את סמליל הערוץ שפורסם.
הערוץ עלה לאוויר בשעה 13:00 ב-5 באוגוסט 2009 עם שידור קדימון ברצף. הערוץ החל רשמית בשידוריו ב-9 באוגוסט 2009, כמה ימים מאוחר יותר, בשעה 06:30 עם שידור קדימון באורך של דקה. אחריו שודר פרק של וייפאאוט, ובכך הייתה לתוכנית הראשונה ששודרה בערוץ.
2009-2014.
שיר הנושא של הערוץ, "Go" שוחרר מאוחר יותר ב-ITunes באותה שנה בה הושק.
הערוץ חגג את שנת השידורים הראשונה שלו על ידי שידור סרטים בכל ערב בשעה 22:00 במהלך חודש אוגוסט 2010. כמו כן הערוץ שידר קליפ קצר במהלך הפסקות הפרסומות, בהן הודה לקהל על צפייתו בערוץ.
2014-2016: השקה מחדש ועדכון קהל היעד.
ב-2 בפברואר 2014 הערוץ השיק סמליל חדש, אריזה גרפית חדשה ורצועות שידור חדשות ובהן רצועת שידורים יומית לילדים בסופי שבוע.
הערוץ שינה את ייעודו, כשהחל לשדר במהלך רוב שעות היום תוכניות לילדים, ואת רוב התוכניות ששודרו בערבים לכוון למבוגרים.
ב-26 בנובמבר 2015 שינה הערוץ את שמו מ-!Go ל-!9Go, והועבר לאפיק 93.
2016-היום.
ב-12 בדצמבר 2016 חשף הערוץ לוח שידורים חדש שכולל רצועת ילדים משעה 06:00-18:00 שנקראת Go! Kids, ושידור תוכניות כלליות ביתר היממה.
בשנת 2016 אחוז הרייטינג (מדרוג) הממוצע של הערוץ עמד על 2.2%.
סמלילים.
כאשר הערוץ היה בפיתוח, שם המותג נחשף כ-!Go 99 עם סמליל בשחור לבן. ב-15 ביולי 2009 אישרה רשת Nine את השם יחד עם סמליל שונה המבוסס על הסמליל המקורי, אך צבעוני. ב-2 בפברואר 2014 הערוץ מותג מחדש עם סמליל חדש, תלת ממדי בגרסאות צבעוניות.
מייק ראונדס
מריון מייקל ראונדס (באנגלית: Marion Michael Rounds; נולד ב-24 באוקטובר 1954) הוא פוליטיקאי ואיש עסקים אמריקאי המכהן כנציגה הזוטר של מדינת דקוטה הדרומית בסנאט של ארצות הברית וחבר המפלגה הרפובליקנית. קודם לכן כיהן כמושל דקוטה הדרומית בשנים 2003–2011 וכחבר הסנאט של דקוטה הדרומית במשך עשור, בשנים 1991–2001.
ביוגרפיה.
ראונדס הוא הבכור מבין אחד עשר אחים, נולד בהורון (Huron) שבדקוטה הדרומית, בנם של ג'ויס (ריינארץ) ודון ראונדס. הוא ממוצא גרמני, בלגי, שוודי ואנגלי. ראונס מגורר בבירת דקוטה הדרומית, פיר, מאז היה בן שלוש. הוא נקרא על שם דודו, מריון ראונדס, שנהרג בזירת האוקיינוס השקט במהלך מלחמת העולם השנייה. זיקתו לפוליטיקה אינה ייחודית במשפחתו, אחדים מבני משפחתו היו מעורבים בעשיית ממשלת דקוטה הדרומית. אביו עבד לעיתים שונים כמנכ"ל מועצת הנפט של דקוטה הדרומית וכאיש ממשל בתחומי התחבורה והתשתיות. אחיו של ראונדס, טים, הוא חבר בית המחוקקים של דקוטה הדרומית מטעם המחוז ה-24, הכולל בתוכו את הבירה פיר.
הוא למד באוניברסיטת המדינה של דקוטה הדרומית השוכנת בברוקינגס, שם היה לבוגר במדע המדינה. ב-1990, ראונדס התמודד לסנאט של דקוטה הדרומית והובס בידי הסנאטורית המכהנת ז'קלין קלי, כשהוא זוכה ל-47% מהקולות בלבד. הוא נבחר לסנאט ב-1992 ובכל השנתיים שלאחר מכן עד 1998. ב-1994 הוקצבו מספר תקופות כהונה של הסנאטורים בדקוטה הדרומית, כך שראונדס לא התמודד מחדש לסנאט ב-2000. ב-1993 נהפך למצליף המיעוט בסנאט וב-1995 נבחר על ידי עמיתיו למנהיג הרוב בסנאט.