בעקבות טקסט זה נוטה הוויכוח במחקר לדעה השלישית שהוצגה לעיל, הגישה המפשרת; זאת על בסיס העובדה שניתן לראות את בסיסו של הטקסט כעובדה קיימת, אך את אחידותו ניתן בבירור לשלול, ולהצביע על עיבודים נוצרים ברורים; לכן נוטה המחקר לגישה שיוספוס אכן התייחס לכיתה הנוצרית, אולם התייחסותו הייתה פושרת ומתונה, כאשר לטקסט שכתביו נוצרו עיבודים נוצרים שונים.
מרקוס אטיליוס רגולוס
מרקוס אטיליוס רגולוס (בלטינית: Marcus Atilius Regulus) היה קונסול ומצביא רומאי, אשר לחם נגד הקרתגים במלחמה הפונית הראשונה. מת בשנת 250 לפנה"ס לערך.
פועלו.
אטיליוס רגולוס נבחר לקונסולאט בפעם הראשונה ב-267 לפנה"ס. במהלך כהונתו ניצח את הסלנטינים (Salentini) וכבש את ברונדיסיום (כיום ברינדיזי).
ב-256 לפנה"ס, בשנה התשיעית למלחמה נגד קרתגו, נבחר לקונסול בפעם השנייה. הוא היה אחד ממפקדי הצי הרומאי שניצח את הקרתגים בקרב אקנומוס ואחר כך נחת בחוף אפריקה על אדמת קרתגו. בעקבות סדרת ניצחונות של צבא הפלישה החליט הסנאט להחזיר לרומא את עמיתו לקונסולאט לוקיוס מאנליוס וולסו ולהותיר באפריקה את רגולוס לסיים את המלחמה.
לאחר תבוסה ניצחת בקרב אדיס, סמוך לקרתגו, ביקשו הקרתגים לחתום על חוזה שלום, אך התנאים שהציב להם רגולוס היו כה קשים, שנמלכו בדעתם והחליטו להמשיך בלחימה. הם ארגנו מחדש את צבאם על פי עצת קסאנתיפוס, שכיר חרב ספרטני שנלחם בשירותם, והודות לו הצליחו להכות את הרומאים בקרב בגרדס (255 לפנה"ס). תבוסת הצבא הרומאי הייתה צורבת במיוחד, שכן הקונסול רגולוס עצמו נפל בשבי הקרתגים עם עוד חמש-מאות מחייליו.
אין עוד ידיעות מהימנות אודותיו. על פי המסורת הוא נותר בשבי עד 250 לפנה"ס. בשנה זו, בעקבות מפלת הקרתגים בקרב פנורמוס הם שחררוהו על דברתו כי ישא ויתן בשמם על תנאי השלום וחילופי השבויים. עם הגיעו לרומא הוא דחק בסנאט לסרב לשתי ההצעות גם יחד, עמד בהבטחתו ושב לקרתגו, שם עונה למוות (Horatius, "Odes", 3.5). סיפור זה הפך את רגולוס בעיני הרומאים בני הדורות הבאים לסמל של גבורה. ברם, רוב ההיסטוריונים סבורים כי אין די הוכחות שהדבר אמנם קרה, מאחר שפוליביוס, המקור העיקרי לידיעותינו על המלחמה, אינו מזכיר זאת כלל.
מיכאיל סבסטיאן
מיכאיל סבסטיאן (רומנית: Mihail Sebastian; 18 באוקטובר 1907 - 29 במאי 1945) הוא שם העט של יוסיף הכטר (Iosif Hechter), שהיה סופר ומחזאי יהודי רומני.
חייו.
מיכאיל סבסטיאן נולד בבראילה, רומניה ולמד משפטים ופילוסופיה בבוקרשט. הוא נהרג בתאונת דרכים, כשמשאית של הצבא האדום, שנכנס לרומניה לקראת סוף מלחמת העולם השנייה, פגעה בו.
יצירתו של סבסטיאן הושפעה ממרסל פרוסט, אנדרה ז'יד ועוד מחברי רומנים צרפתים.
במהלך חייו הקצרים השתמש סבסטיאן בשם עט נוסף, ויקטור מינקו Victor Mincu, שנועד להתחכם לאיסור הצגת יצירות של יהודים על קרשי הבמה הרומנית.
היומן שלו, שהופיע אחרי מותו (רכוש בני משפחתו שהתיישבו בצרפת), הוא מסמך אותנטי המתאר את חיי היהודים בתקופה בה נרצחו מאות אלפים מהם תחת השלטון הרומני. היומן גם מתאר את ההתקרנפות ההדרגתית של אינטלקטואלים רומנים כמו נאיה יונסקו ומירצ'ה אליאדה. היומן, עם הקדמה של ההיסטוריון והמבקר ישראלי לאון וולוביץ' תורגם והופיע בצרפת, ארצות הברית, הולנד ובגרמניה. בנובמבר 1941 היה כלול בין הסופרים היהודים שמכירת ספריהם נאסרה והם הוכרזו בני ערובה.
בעברית הופיעו בהוצאת נמרוד: "יומן", "מזה אלפיים שנה" ו"איך הפכתי לחוליגן".
אברהם לייבה זיסו ומקס בלכר היו בין הדמויות שבספריו של סבסטיאן: "יומן" ו"מזה אלפיים שנה".
ב-2006 הוענק לו במינכן, לאחר מותו, פרס האחים שול המוענק מדי שנה לסופרים המפגינים "עצמאות אינטלקטואלית ואומץ מוסרי".
אחיו הבכור, הרופא פייר השטר, התיישב בעיר סו (אוט-דה-סיין) ((Sceaux (Hauts-de-Seine) בצרפת. בתו ואחיינית הסופר, מישל השטר, ידועה בצרפת כסופרת ומתרגמת שפרסמה בשנת 2000 ספר אוטוביוגרפי "מ. ומ." (.M. et M) המתייחס לדודה, מיכאיל סבסטיאן.
מרדכי חב&quot;ד
מדכי חב&quot;ד
כוזרי
לינדה ארדי
לינדה ארדי (Linda Hardy; נולדה ב-11 באוקטובר 1973 בנאנט שבצרפת) היא שחקנית צרפתייה ודוגמנית.
ארדי זכתה בתואר מיס צרפת בשנת 1992 וייצגה את מדינתה בתחרויות מיס תבל, מיס עולם ומיס אירופה, אחרי זה היא פתחה בקריירת משחק בקולנוע הצרפתי. סרטה הראשון יצא לאקרנים ב-1999, רקטו\ורסו ("Recto\Verso"), ישר לאחר מכן קיבלה את התפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה הייץ' H בשנת 2000.
מבחינה בינלאומית, תפקידה המפורסם ביותר עד כה באקרנים, הוא אישה חצי חיזרית בסרט המדע בדיוני "אימורטל" בשנת 2004. בסרט היא מדובבת באנגלית חוץ מבדיאלוג אחד שאותו היא מדברת בצרפתית, שפת האם שלה.
בשנת 2008 כיכבה בסרט "הר הזיתים" לצד איאון ביילי . הסרט עוסק ביהודי אמריקאי המבקר בישראל ומתאהב בבחורה פלסטינית.
במהלך 2008–2010 שיחקה בשתי עונות מסדרת הטלוויזיה הצרפתית "Section de recherches" והופיעה שנה אחת בלוח שנה בצרפת.
שיחקה מספר תפקידי משנה בטלוויזיה הצרפתית, בין היתר הופיעה בשנים 2012–2013 ב-11 מפרקי הסדרה "Enquêtes réservées".
ב-2013 התארחה בסרט הבריטי "אהבה בועטת".
לוקיוס מאנליוס וולסו
לוקיוס מאנליוס וולסו לונגוס (Lucius Manlius Vulso Longus) (פעל באמצע המאה ה-3 לפנה"ס) היה קונסול רומאי, שפרסומו בא לו על מצביאותו במלחמה הפונית הראשונה. במהלך הקונסולאט שלו ב-256 לפנה"ס הובילו הוא ועמיתו מרקוס אטיליוס רגולוס את הצי הרומאי לניצחון על הקרתגים בקרב אקנומוס, בעקבותיו פלשו בראש כוחותיהם אל אדמת אפריקה. הוא נקרא לשוב לרומא, בהותירו את הפיקוד בידי רגולוס, ונתכבד בטריומף (תהלוכת ניצחון). נבחר בשנית לקונסול ב-250 לפנה"ס, ובשנה זו הטיל מצור על ליליבאום יחד עם עמיתו גאיוס אטיליוס רגולוס, אך ללא הצלחה.
האע'לבים
נעמי לנואה
נעמי לנואה (בצרפתית: Noémie Lenoir; נולדה ב-19 בספטמבר 1979) היא דוגמנית ושחקנית צרפתייה.
חיים אישיים.
נעמי לנואה נולדה בורסאי, צרפת. אמה מראוניון ואביה יליד צרפת.
היא התגלתה בגיל 17 בידי דוגמנית לשעבר שלבסוף לקחה אותה לניו יורק לדגמן בשביל סוכנויות שונות. גילויה הוביל אותה לעבוד עם צלמים מפורסמים כמו מריו טסטינו ופיטר לינדברג שחשפו את צילומיה במגזינים מפורסמים רבים, בהם, ווג, Elle, מארי קלייר, וספורטס אילוסטרייטד ופרסומות שונות עבור מותגים מובילים.
ב-2001, היא חתמה על חוזה עם חברת לוריאל. היא שיחקה תפקידים חשובים בכמה סרטי קולנוע צרפתיים מצליחים.
ב-2004, היא שיחקה בסרט רישיון לגנוב (After the Sunset).
בשנת 2007 שיחקה בסרט "שעת שיא 3" לצד ג'קי צ'אן וכריס טאקר.
לנואה מיוצגת בידי סוכנות "פורד מודלס".
ב-2004 הכירה את הכדורגלן הצרפתי-קונגולזי קלוד מקאללה, ובשנת 2005 נולד לזוג ילד.
בשנת 2009 נפרדו השניים.
במאי 2010, ניסתה נעמי לשים קץ לחייה לאחר שנטלה משככי כאבים רבים יחד עם אלכוהול. אדם שטייל עם כלבו הבחין בה בפארק בסמוך לביתה בפריז, והיא הובהלה לבית חולים. אחרי שהתאוששה, הגיבה הדוגמנית בעניין ואמרה: "זה היה מעשה טפשי מאוד.
פרשנות הפשט למקרא
פרשנות הפשט למקרא היא פרשנות השואפת לברר את המובן הטקסטואלי האותנטי של המופיע במקרא, הן בהקשר הנקודתי והן במכלול הטקסטואלי. הפרשנות נעזרת בכלים בלשניים וספרותיים, תוך ניתוח עומק של ההקשר ושל פרשיות מקבילות, כמו גם השוואה בלשנית לשפות אחרות, ועוד.
למעשה, קיימת בעיה קשה בהגדרת ההבדל בין פשט לפרשנויות אחרות שאינן פשטניות, ונראה שניתן להגדיר זאת כניתוח מדוקדק של הטקסט כשלעצמו, על מרכיביו והקשרו, וניסיון לעמוד על כוונת הכותב המקורית - מאפיינים שלא כולם קיימים בפרשנויות אחרות, כגון הפרשנות המדרשית או הפרשנות הכריסטולוגית למקרא.
הפרשנות הקדומה.
לא הגיעו לידנו פירושים מובנים של המקרא בתקופות הקדומות; לכן קשה להעריך באיזה צורה התפרש המקרא בתקופת בית ראשון ובית שני.
הגישה המקובלת במחקר טוענת שתקופה זו התאפיינה בפירושים אלגוריים שונים; כנראה ממדרשי ההלכה השונים, הדורשים את הכתוב לפי י"ג מידות שהתורה נדרשת בהן, והם אינם תמיד הפשט במובנו המקובל, ועל פיהם צעדו המשנה והתלמוד. דרך נוספת ללימוד הפסוקים המוצאת ביטוי גם בתלמוד וגם במדרשי האגדה השונים (בראשית רבה, שמות רבה, ויקרא רבה, במדבר רבה, דברים רבה ועוד). הוא פירוש מטאפורי המאופיין בעיקר בדרשות על הטקסט הכתוב, הדרשות במקורות אלו רחוקות מהפשט עצמו, כשהם עוסקות במוסר, במשלים ובמסרים חינוכיים שתובלו בסיפורים שונים.
לעומת גישה זו, יש הטוענים שפרשנות הפשט הייתה קיימת מאז ומעולם, והיוותה למעשה את החלק החשוב יותר של הפרשנות. כחיזוק לטענתם הם מוצאים בתרגומים השונים, כגון תרגום ירושלמי. לדעתם התרגומים מהווים פרשנות פשט קלאסית, ולמעשה תרגום זה היה הפירוש הנפוץ והנלמד בקרב הציבור, עקב היותו נקרא בעת קריאת התורה בבית הכנסת.
פרשנות הפשט בימי הביניים.
ביהדות.