שופן עובר לגור בביתה הכפרי של סאנד ואחר כך הם עוברים למיורקה שם מתעסק שופן כל הזמן בכתיבה למורת רוחה של סאנד. לבסוף הם חוזרים לצרפת.
המרד הפולני מדוכא, קונסטנטיה בורחת מפולין עם שקית מלאה באדמת פולין ומבקשת מאלסנר שימסור זאת לשופן. אלסנר נפגש עם שופן לאחר רסיטל, מודיע לו על כישלון המרד, מוסר לו את השקית ואומר כי עתה דרוש כסף לשחרור הכלואים הפולנים.
זה מצית את הזיק הפטריוטי בשופן. סאנד מבקשת ממנו שייתמסר רק לעבודתו ויזנח את ההופעות אך הוא מחויב נפשית לעמו. הם נפרדים בכעס ושופן יוצא למסע הופעות מתיש. בריאותו מתערערת והוא משתעל עם דם על הקלידים כתוצאה משחפת.
לבסוף שופן שוכב גוסס. אלסנר מוצא את סאנד מדגמנת לצייר אז'ן דלקרוא ומבקש ממנה שתבוא למיטת שופן אך היא מסרבת. שופן מת כשלידו אלסנר וקונסנטיה.
שרון אברהם-ויס
שרון אברהם-ויס (נולדה ב-17 ביולי 1969) היא משפטנית, פמיניסטית ומנהלת נציבות השוויון והמגוון באוניברסיטת תל אביב.
בין השנים 2014-2021 הייתה מנכ"לית האגודה לזכויות האזרח בישראל. בעבר הייתה הנציבה הראשונה במחוז תל אביב והמרכז בנציבות שוויון ההזדמנויות בעבודה במשרד הכלכלה. פעילה לשינוי חברתי העוסקת בעיקר בקידום זכויות חברתיות-כלכליות וזכויות נשים. בשנת 2005 נבחרה על ידי המגזין "דה מרקר" כאחת מעשרת האנשים המשפיעים לטובה על החברה הישראלית. בין השנים 2013–2015 כיהנה כדירקטורית מקרב הציבור בחברת גני יהושע- פארק הירקון. ביוני 2014 נבחרה על ידי הנהלת האגודה לזכויות האזרח לתפקיד מנכ"לית האגודה. חברת הוועדה הציבורית של דירוג מעלה - עסקים מנהיגים אחריות חברתית. חברה בוועד המנהל של התאחדות הטיפוס הספורטיבי והאתגרי בישראל. והייתה יושבת ראש משותפת של ארגון הגג העולמי של ארגוני זכויות האדם INCLO. ב-2020 נכללה במקום הארבעים ושבעה ברשימת האנשים המשפיעים של העיתון דה-מרקר.
נולדה בפתח תקווה לאם דור שני לניצולי שואה ולאב מהגר מהודו וגדלה באילת. סיימה את לימודיה בבית הספר התיכון לחינוך סביבתי במדרשת שדה בוקר. בשנים 1987–1990 שירתה בחיל החינוך, השתחררה בדרגת סגן. היא בוגרת בתזונה קלינית ובמשפטים – שניהם מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בעלת תואר מוסמך בהצטיינות במשפטים מאוניברסיטת תל אביב ומוסמך במנהל ציבורי מאוניברסיטת הרווארד בארצות הברית, כעמיתת קרן וקסנר משנת 2012. בשנת 1998 בהיותה סטודנטית, הייתה בין מייסדי הארגון החברתי "מרכז ברירה", הפועל למעורבות חברתית של סטודנטים בפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית, להשגת זכויות לאוכלוסיות שונות בירושלים כאזרחים שווים במדינת ישראל.
בשנת 2000 החלה לעבוד באגודה לזכויות האזרח כמתמחה, והייתה עורכת הדין הראשונה באגודה שעסקה בזכויות חברתיות-כלכליות. בין עיסוקיה פעלה רבות בנושא הקשת הדמוקרטית המזרחית לצמצום הפערים בחברה הישראלית והביאה את תחומי זכויות עובדי הקבלן והשוואת זכויותיהם לסדר היום באגודה. בנוסף, אברהם-ויס הייתה ממייסדות איתך - משפטניות למען צדק חברתי במטרה לקדם את זכויותיה של אוכלוסיית הנשים מהשכבות המוחלשות חברתית וכלכלית, כהגדרתה. בשנת 2008 הקימה את הקליניקה לאחריות חברתית של תאגידים, במרכז האקדמי למשפט ולעסקים, ועמדה בראשה, בשנת 2009 נבחרה להקים ולעמוד בראש נציבות שוויון ההזדמנויות בעבודה, במשרד הכלכלה במחוז ת"א. עבודתה הבולטת עסקה באחריות מעבידים להטרדה מינית ובהפליית עובדים מבוגרים מחמת גילם. בין השנים 2013–2015 הייתה ממובילות מאבק מאות התושבים באזור אלנבי בתל אביב, שהביא לסגירת פיצוציות סמים ומועדונים ולהחזרת האכיפה של העירייה במקום.
חיים אישיים.
אברהם ויס נישאה בשנת 1997 לאמן יואב ויס על ידי סוניה סוטומאיור, מי שלימים מונתה להיות השופטת ההיספנית הראשונה בבית המשפט העליון של ארצות הברית. לזוג שתי בנות והם מתגוררים בתל אביב.
קישורים חיצוניים.
מכתביה
ביואיק צנטוריון
ביואיק צנטוריון (באנגלית: Buick Centurion) היא מכונית ספורטיבית, 2 דלתות, אשר יוצרה על ידי חטיבת המכוניות ביואיק בחברת ג'נרל מוטורס האמריקאית בין השנים 1971–1973.
סך הכול יוצרו 110,539 יחידות, מתוכן 10,296 יחידות לדגם הקבריולה. בשנת הדגם 1973 יוצרו 5,739 יחידות לדגם הקבריולה.
בשנת הדגם 1971 יוצרו 29,398 יחידות.
בשנת הדגם 1972 יוצרו 36,165 יחידות.
תמונות.
ביואיק צנטוריון 1971-1973
מכונית קונספט "ביואיק צנטוריון" שנת 1956.
בשנת 1956 בנתה חברת ביואיק "אב טיפוס" לדגם מכונית קונספט אשר הייתה קרויה "ביואיק צנטוריון". הדגם היה עשוי מ-פיברגלס.
ייצור הדגם לא המשיך לפסי הייצור.
תמונות.
ביואיק צנטוריון קונספט שנת 1956
עין גב I
עין גב I הוא אתר ארכאולוגי-פרהיסטורי השוכן כחצי ק"מ מזרחית לחוף הכנרת, ליד עין גב. האתר מתוארך בעזרת בדיקת פחמן 14 לתרבות הכבארית, כ-13,750 שנים לפנה"ס.
חפירה ארכאולוגית.
האתר נחפר לראשונה על ידי משה שטקליס בשנים 1963 - 1964, ונתגלו בו שרידים של בקתת מגורים על מדרון של גבעה חולית. בתוך שרידי הבקתה התגלו מכתש ועלי מבזלת, ומתחת לרצפה נחשף שלד כמעט שלם בתנוחה מכווצת של אשה בת כ25-30 שנים, וגובהה היה 1.57 מ'. ראש השלד היה מונח בין אבנים ונחשפו שרידי מדורה סמוך לרגליה. שלד זה היה מהראשנים שנחשפו מהתרבות הכבארית.
בשכבה העליונה נמצאו כלי חרס ולהבי מגל המתוארכים לתקופה הכלכוליתית.
משפחת אמסלם
יחסי ארצות הברית–ספרד
יחסי ארצות הברית–ספרד הם היחסים הבילטרליים בין ספרד וארצות הברית ברמה הרשמית. הבסיס ליחסים בין מדינות הונח עוד בימי הקולוניזציה של האימפריה הספרדית באמריקה. הספרדים היו הראשונים ליישב את פלורידה ולאחריה גם את ניו מקסיקו, קליפורניה, אריזונה, נבדה, טקסס, לואיזיאנה. ההתנחלויות הספרדיות הראשונות מצפון למקסיקו, אשר נודעו אז כ"ספרד החדשה" היו של אותם הכוחות אשר הובילו בהמשך את הבריטים לאזור זה. היסטוריית היחסים של ספרד וארצות הברית הוגדרה לא פעם כ"יחסי אהבה-שנאה".
על פי דוח המנהיגות העולמי של ארצות הברית משנת 2012, 34% מהספרדים מאשרים את הנהגת ארצות הברית, כ-33% מסתייגים ו-34% לא בטוחים. על פי סקר ה-BBC העולמי לשנת 2013, 43% מהספרדים רואים את השפעת ארצות הברית באופן חיובי, כאשר רק 25% מביעים דעה שלילית. עם זאת, סקר שנערך ב-2017 על ידי מכון המחקר פיו הראה ש-60% מהספרדים היו בעלי השקפה שלילית על ארצות הברית, ורק 31% היו בעלי דעה חיובית. מחקר זה הראה גם כי רק ל-7% מהספרדים בוטחים בנשיא ארצות הברית הנוכחי, דונלד טראמפ, בעוד ש-70% לא בוטחים בו.
ספרד במהפכה האמריקאית.
במהלך המהפכה האמריקאית ספרד הכריזה מלחמה על בריטניה כבעלת ברית של צרפת, וסיפקה אספקה ותחמושת לכוחות האמריקאים. ככזו, ספרד בחרה לסייע לשלוש עשר המושבות במלחמת העצמאות של ארצות הברית ולהילחם לצידם נגד בריטניה. עם זאת ספרד לא הייתה בת ברית של הפטריוטים. היא לא רצתה להכיר בעצמאותה של ארצות-הברית, משום שלא האמינה במהפכנים. ההיסטוריון תומאס ביילי כותב על ספרד: "אף כי היא הוקסמה מהסיכוי למלחמה [נגד אנגליה] ולהשבת נקמה, אך היא נחרדה מצל הבלהות של רפובליקה אמריקנית חזקה ורבת עוצמה. מדינה חדשה כזו עשויה להגיע אל האלגייני ועמק המיסיסיפי ולתפוס טריטוריה שספרד רצתה לעצמה. גרוע מכך, היא עלולה בסופו של דבר לתפוס את המושבות של ספרד בעולם החדש".
בין הספרדים הבולטים ביותר במהפכה האמריקנית היה ברנרדו דה גאלבס ממדריד, רוזן גאלבס, שהביס בשנת 1779 את המעילים האדומים במנצ'אק, בבאטון רוז' ובנאצ'ז. הוא שחרר את עמק המיסיסיפי התחתון מהכוחות הבריטיים והפיג את האיום על בירת לואיזיאנה, ניו אורלינס. בשנת 1780, הוא כבש מחדש את מוביל ובשנת 1781 הוא תפס את ימת פנסקולה וחופיה, מה שהותיר את האימפריה הבריטית ללא בסיסים במפרץ מקסיקו. כהוקרה על מעשיו למען האינטרס האמריקאי, לקח אותו ג'ורג' וושינגטון לימינו בתהלוכת ה-4 ביולי, יום העצמאות האמריקאי, והקונגרס של ארצות הברית ציין את עזרתו של גאלבס במהפכה.
תורם בולט נוסף היה דון דייגו דה גרדוקי, אשר מונה לשגריר הראשון של ספרד בארצות הברית בשנת 1784. גרדוקי הכיר היטב את ג'ורג' וושינגטון, וצעד איתו במצעד הבכורה לאחר שנבחר לראשונה. קרלוס השלישי, מלך ספרד המשיך את הקשר עם וושינגטון, ושלח לו מתנות כמו חיות משק מספרד אותם וושינגטון ביקש בשביל החווה שלו במאונט ורנון.
ספרד וארצות הברית בסוף המאה ה-18.
שגריר ארצות הברית הראשון בספרד היה ג'ון ג'יי, אשר מונה ב-27 בספטמבר 1779. משימתו הייתה להשיג סיוע כספי, אמנות מסחריות והכרה בעצמאות האמריקאית. בית המשפט המלכותי של ספרד סירב לקבל את ג'יי באופן רשמי כשגריר ארצות הברית, שכן הוא סירב להכיר בעצמאות האמריקנית עד 1783, מחשש כי הכרה כזו עלולה לעורר מהפכה במושבות שלהם. עם זאת, ג'יי, שכנע את ספרד להלוות 170 אלף דולר לממשלת ארצות הברית. הוא עזב את ספרד ב-20 במאי 1782. יורשו של ג'יי, ויליאם קרמייקל, התחתן עם אישה ספרדייה ונקבר בבית הקברות הקתולי במדריד. כמו כן נרקמו כמה קשרים ידידותיים: ג'ורג' וושינגטון הקים את תעשיית גידול הפרדות של ארצות הברית באמצעות חמורים גדולים באיכות גבוהה שנשלחו אליו ממלך ספרד (כמו גם מהמרקיז דה לה פאייט).
אמנת פינקני, הידועה גם בשם "חוזה סן לורנצו" או "חוזה מדריד", נחתמה בסן לורנצו דה אל אסקוריאל ב-27 באוקטובר 1795 והוציאה מן הכוח אל הפועל את כוונות הידידות בין ארצות הברית לספרד. היא גם הגדירה את הגבולות בין ארצות הברית למושבות הספרדיות והבטיחה את זכויות השייט של ארצות הברית בנהר המיסיסיפי.
ראשית המאה ה-19.