ב-28 באפריל 2012 זכה גסימוב במדליה המשמעותית הראשונה שלו כאשר זכה במדליית ארד באליפות אירופה, ברבע הגמר הוא הפסיד ליריב רוסי אך הצליח להגיע לקרב על המדליה מבית הניחומים לאחר שניצח את איראקלי צירקידזה, בקרב על הארד ניצח גסימוב את דינו פפייפר הגרמני. ב-2 באוגוסט התחרה גסימוב באולימפיאדת לונדון וסיים במקום השביעי. ב-31 במרץ 2013 זכה גסימוב במדליית כסף בגראנד פרי סמסון לאחר שגבר בחצי הגמר על הנק חרול ההולנדי והפסיד בגמר לאדלן ביסולטנוב הרוסי. ב-5 במאי זכה במדליית ארד בגראנד סלאם באקו וב-26 במאי זכה במדליית ארד בתחרות המאסטרס היוקרתית שנערכה בטיומן.
ב-26 באפריל 2014 התחרה גסימוב באליפות אירופה במונפלייה וזכה במדליית הכסף, בשלב חצי הגמר הוא ניצח את אדלן ביסולטנוב ובגמר נכנע ללוקאש קרפאלק הצ'כי. ב-13 ביולי זכה גסימוב במדליית זהב בגראנד סלאם טיומן לאחר שניצח בגמר את קייל רייס הקנדי. בשנת 2015, זכה גסימוב במדליות זהב בגראנד פרי טביליסי וגראנד פרי סמסון, ב-10 במאי זכה במדליית כסף בגראנד סלאם באקו וב-24 במאי זכה במדליית הזהב בתחרות המאסטרס שנערכה ברבאט. ב-6 בדצמבר זכה גסימוב במדליית ארד בגראנד סלאם טוקיו היוקרתי לאחר שגבר בקרב על המדליה על מקסים ראקוב הקזחי.
ב-29 במאי 2016 זכה גסימוב שוב במדליית הזהב בתחרות המאסטרס לאחר שניצח בגמר את סיריל מארה הצרפתי. ב-11 באוגוסט 2016 התחרה גסימוב באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו בקטגוריית המשקל עד 100 ק"ג וזכה במדליית הכסף, בקרב הראשון שלו ניצח גסימוב את האלוף האולימפי מלונדון 2012 טגיר חאיבולאייב הרוסי, בקרב השני ניצח יריב מאלג'יריה וברבע הגמר ניצח את רמדאן דרוויש המצרי, בחצי הגמר ניצח את ארטם בלושנקו האוקראיני ובגמר הפסיד ללוקאש קרפאלק הצ'כי.
ב-12 במרץ 2017 זכה גסימוב במדליית כסף בגראנד סלאם באקו וב-2 בספטמבר 2017 זכה במדליית ארד באליפות העולם שנערכה בבודפשט לאחר שניצח בקרב על המדליה את אחאן ממדוב, חברו לנבחרת האזרית. באליפות אירופה 2019 שנערכה במינסק כחלק מהמשחקים האירופיים, זכה גסימוב במדליית הארד.
פרסים.
מקור:
ניקולא פיובאני
ניקולא פיובאני (באיטלקית: Nicola Piovani, נולד ב-26 במאי 1946) הוא נגן מוזיקה איטלקית קלאסית-קלה, מלחין מוזיקה לתיאטרון ופסקולי מוזיקה לסרטים, וזוכה פרס אוסקר למוזיקה הדרמטית המקורית הטובה ביותר על הפסקול לסרטו של רוברטו בניני "החיים יפים".
חייו.
לאחר סיום לימודיו התיכוניים, נרשם פיובאני לאוניברסיטת סאפיינצה ברומא, ובשנת 1967 קיבל תואר בפסנתר מן הקונסרבטוריון ע"ש ורדי במילאנו. בהמשך למד תזמור אצל המלחין היווני מאנוס חג'ידאקיס.
בין יצירותיו הפופולריות הפסקול לסרט "אינטרוויסטה" של פדריקו פליני, השני משלושת שיתופי הפעולה שלו עם הבמאי המפורסם (השניים האחרים היו "ג'ינג'ר ופרד" (Ginger e Fred) ו"קול הירח" (La voce della luna). שנים אחר כך הלחין בלט בשם "באלטו פליני".
בשנת 2000 היה הפסקול זוכה האוסקר שלו ל"חיים יפים" מועמד לפרס גראמי בקטגוריה של "היצירה האינסטרומנטלית הטובה ביותר שנכתבה לקולנוע, טלוויזיה או אמצעי ויזואלי אחר". הפרס ניתן לבסוף לרנדי ניומן. בשנת 2005 ישב בחבר השופטים של פסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-27 של מוסקבה. לאור עבודתו בשנים האחרונות עם במאים צרפתים, בעיקר דניאל תומפסון, פיליפ לאורה ואריק-עמנואל שמיט, העניק לו שר התרבות הצרפתי את התואר "שבלייה" (אביר) של מסדר האמנויות והספרות ב-21 במאי 2008 בפסטיבל הסרטים של קאן.
עד כה, חיבר פיובאני למעלה מ-130 פרטיטורות, בהן מוזיקה לסרטים כמו "הכה במפלצת בעמ' הראשון" (1972), "בושם האישה בשחור" (1974), "פלאוויה הכופרת" (1974), "טביעות-רגל על הירח" (1975), "קפיצה בחשיכה" (1980), "הלילה בו נפלו הכוכבים" (1982) וקאוס (1984). המוזיקה ל"קאוס" נחשבת לדעת רבים לאחת המשובחות ביותר שנכתבה אי פעם לקולנוע. עם זאת, פיובאני עצמו סבור, ש"יותר מדי מוזיקה לסרטים עושה את המלחין לשכיר-עט לכל עת, אבל בתיאטרון המוזיקה עולה על כל מעשה אמנות". נאמן לדעתו זו, הוא ממשיך לעבוד בתיאטרון מוזיקה ואף מחבר מוזיקה קונצרטנטית ומוזיקה קאמרית.
רשות המיסים הרוסית
אלבטרוס צ'אטהאם
שירים לאילאיל
"שירים לאילאיל (קטע מפואמה)" הוא מחזור שירי אהבה שכתב שאול טשרניחובסקי בשנת 1925. השירים נכתבו בתל אביב, שווינואוישצ'ה, ברלין ופיכטנגרונד. המחזור כולל 11 שירים. "אילאיל" הוא שם שהמציא טשרניחובסקי לאהובתו רחל רוזה רוזנשטיין, זמרת אופרה ומורה לפיתוח קול, עימה ניהל רומן ברוסיה, בגרמניה ובארץ ישראל. הרומן בין רוזנשטיין לבין טשרניחובסקי היה סוד שנשמר שנים עד שנחשף, התגלה ופורסם בירחון "את" באוגוסט 1975 בידי הכתבת אולי כהן.
הרקע לכתיבת השירים.
רוזה רחל אלכסנדר נולדה בסנקט פטרבורג שברוסיה בראשית המאה ה-20, בת שלישית לאביה י. אלכסנדר לבית שניאורסון, תעשיין ובעל מכרות עשיר. בבית המשפחה המרווח בסנקט פטרבורג התארחו אמנים ואנשי-שם בחיי התרבות הרוסית, וכך התפתחה נטייתה של רחל לאמנות, והיא בחרה בלימודי מוזיקה בקונסרבטוריון המלכותי הרוסי. ש. אנ-סקי מחזאי ציוני, כותב "הדיבוק", הזמין אותה לערב תרבות במטרה שתכיר את טשרניחובסקי, באחד הלילות של שנת 1917.אז לראשונה נפגשה רחל, בת ה-17, עם המשורר שהיה אז בן 42. הפגישה הולידה את סיפור האהבה המסתורי של אותם ימים. אהבה שתחילתה ברוסיה, המשכה בגרמניה וסופה בתל אביב הקטנה שבארץ ישראל.
כעבור כמה שנים, כשרחל הייתה אישה נשואה וביקרה בברלין לרגל ועידה של הוועד הפועל הציוני יחד עם בעלה, ד"ר משה רוזנשטיין, עורך-דין וכלכלן ציוני, פגשה בשנית את שאול טשרניחובסקי, בנשף שהתקיים לכבוד הצייר מרק שאגאל ובפגישה זאת ניצת הרומן ביניהם.
בשנת 1923 עלו רחל, בעלה ומשפחתה לארץ-ישראל והשתקעו בתל אביב. בזכות בעלה התקרבה אל הציונות ואף למדה עברית. רק אז קראה את שירתו של טשרניחובסקי והרבתה לשיר את שיריו הראשונים, שהולחנו על ידי יואל אנגל ואחרים. המפורסמים ביותר מבין השירים אותם שרה היו הלחן הראשון של "אומרים ישנה ארץ", " " (שנכתב במיוחד לכבודה של רחל) ו"אלגיה (גלים נעים)". רחל לא הסתפקה ברמת הזמרה שלה ונסעה לאיטליה להשתלם אצל טובי המורים. מאיטליה הרבתה לנסוע ברחבי אירופה, נפגשה עם טשרניחובסקי וקיימה עמו קשר הדוק.
טשרניחובסקי לא הרפה, הוא כתב לה על נושאים שונים ולא רק מכתבי אהבה וגעגועים. באחד ממכתביו התלונן (ברלין 1927) כי מצבו הכספי גרוע, ואף כתב לביאליק על כך. אף על פי שהודיע לו שיאלץ למשכן אחד מחפציו, לא קיבל ממנו תשובה. באותם ימים ישב טשרניחובסקי בטירה עתיקה של ידידו שמואל ריבקין ואשתו בשווינואוישצ'ה (סווינימונדה) על חוף הים הבלטי וכתב ל"כוהנת הכרמל" שירים רבים. היה נוהג להיוועץ בה אודות שיריו והגיש לה אותם כתובים ברוסית. וכפי שמתברר בשיר השמיני במחרוזת ה"שירים לאילאיל", היא הייתה המוזה שלו:
השם אילאיל אינו שם עברי. לצליל יש רקע רוסי. טשרניחובסקי קרא למושא אהבתו ותשוקתו רקיל והיה כותב "רק-איל". מאוחר יותר נולד הכינוי "אילאיל". במכתב שכתב לה מסווינימונדה סיפר, שכשכתב את שמה מתוך געגוע על חוף הים הבלטי, גלי הים מחקו את האות הראשונה ונותרה רק ההברה "איל" אותה הכפיל וכך יצר את השם "אילאיל".
מחזור השירים.
במחזור "שירים לאילאיל" (חלק מפואמה) 11 שירים. בפתיח למחזור השירים נכתב כך:
השיר הראשון נכתב בתל אביב ב-1925.השיר מתאר את מקור השם אילאיל. שם אינטימי לאישה אהובה, שם, שרק האוהבים משתמשים בו, שם שמעולם לא ניתן לשום אישה, שם טהור וחולף כמו האהבה החד פעמית והחיים. השיר מסתיים במילים, שצופות, שהשם הזה גם לא יינתן לשום אישה ,גם הוא חד פעמי כמו האהובה שלמענה יצר אותו .
השיר השני נכתב בסוינמינדה ומתאר ברמז את הסיטואציה בה כתב טשרניחובסקי את שמה של אהובתו על חוף הים ,את געגועיו ואת מושא שיריו:
השיר השלישי נכתב בסוינמינדה בשנת 1925 ומתאר סערה, כעס ובדידות, תוך אזכור מיתולוגיות קדומות של חיות בראשית, בתאורי סערה וקצף של הים לעומת הישימון. המטאפורות המתוארות מתוך סערת נפש מבוטאות באמצעות תיאורי הטבע: הים הסוער והישימון.
השיר הרביעי נכתב בסוינמינדה בשנת 1925, מתאר את גלי הים כשיער שיבה, מטונימיה, רמז לפער הגילאים בין טשרניחובסקי לאהובתו הצעירה ואת השתעבדותו ותשוקתו הארוטית ליבשה, לאהובה, ואולי גם רמז לשני הגברים בחייה:
השיר החמישי נכתב גם הוא בסוינמינדה בשנת 1925. השיר מתאר געגועים, אושר ותשוקה לאהובה .על החוף הרחוק עומדות אלות עטויות עדיים ומעבר להן מתחוללת גם ביבשה וגם בים סופה, סערה של גלי חולות, חשכה וים סוער, מעין רעידת אדמה, אבל בהמשך שואל האוהב המשתוקק כשהוא מתאר את אושרו :
השיר השישי שנכתב באותו מקום ובאותה שנה מתאר אווירה שונה,של קור, חרדה, חוסר יציבות, תלונה ועצב. שינויים במצב הרוח של האוהב.
השיר השביעי נכתב בתל אביב ב-1925, מתאר את הפגישות בין האוהבים כבלתי נמנעות, פרי גורל, את האושר הבלתי צפוי, מידו של הנותן חיים וכאהבה חבויה בסוד העולם.
השיר השמיני נכתב בברלין ב-1925, שיר שמתאר את הארוטיקה ואת היותה של האהובה המוזה ליצירת שיריו.
השיר התשיעי נכתב בתל אביב ב-1925 ובו מצהיר הדובר, כי איננו אוהב יותר את אהובתו - אהבתו תמה אבל:
השיר העשירי שנכתב בגרמניה, בפיכטנגרונד 1925, הוא השיר המפורסם במחזור השירים :"את אינך יודעת".השיר מתאר את יופייה של האהובה, המוטיבים של ים וחול שבים ומופיעים גם בו. האישה חידתית, רבת פנים, מושכת ויפהפייה: