בתגובה לגזירות הכלכליות שמתוכננות על הציבור במסגרת תקציב המדינה לשנים 2013–2014, התנועה לקחה חלק מארגן בהפגנות המרכזיות תחת הסיסמה "איפה הכסף? אצל הטייקונים, טמבל", וקראה בין השאר להלאמת משאבי הגז ולביטול העברת תקציבים להתנחלויות. התנועה גינתה את יו"ר ההסתדרות, עופר עיני, על כך שלשיטתה הסכים בשתיקה לגזירות הכלכליות, וקראה לוועדי עובדים, לאיגודים, למרחבים ולהנהגת ההסתדרות לגייס לטובת המאבק בגזירות את הכוח של העבודה המאורגנת.
העבודה המאורגנת.
התנועה פועלת לחיזוק העבודה המאורגנת ולוקחת חלק פעיל בתמיכה במאמצי התארגנות של עובדים במקום העבודה. חלק מחברי התנועה הם חברי ועדי עובדים ונציגים בארגוני עובדים שונים, בהם יו"ר ועד עיתונאי הארץ-TheMarker, אריאל גוטליב, יו״רית ועד המרצות במכללת ויצו בחיפה, וחברת מזכירות ארצית באיגוד העובדים הסוציאליים.
ההסתדרות הכללית.
התנועה תומכת בחיזוק הסתדרות העובדים, אך טוענת שההנהגות בראשות עמיר פרץ ועופר עיני "מכרו" באופן בלתי דמוקרטי מאבקי עובדים וטוענת שיש להיאבק כדי להפוך את ההסתדרות לדמוקרטית ולוחמנית יותר. התנועה פועלת לקידום אופוזיציה רחבה בהסתדרות שתפעל להחלפת ההנהגה.
לקראת הבחירות הפנימיות בהסתדרות ב-2012 חברה התנועה לעובדות סוציאליות מתנועת עתידנו ולפעילים מתנועת חד"ש בניסיון להקים רשימה אלטרנטיבית לרשימות "העוגנים" של עיני ו"הבית החברתי" של איתן כבל. התארגנות זו הספיקה לערוך הפגנה לתמיכה בשביתה הכללית שארגנה ההסתדרות נגד ההעסקה הקבלנית במשק, אך לבסוף היוזמה להצגת רשימה חדשה לא יצאה לפועל לאחר שחד"ש החליטה לחבור ל"בית החברתי".
איגוד העובדים הסוציאליים.
במהלך שביתת העובדים הסוציאליים ב-2011, התנועה הייתה מעורבת במחאה חריפה בשטח על ההסכם שהושג בין ההסתדרות למשרד האוצר. עובדת סוציאלית הפעילה בתנועה נבחרה ב-2013 כנציגה מטעם מחוז חיפה והצפון לוועידת איגוד העובדים הסוציאליים, ובהמשך למזכירות הארצית של האיגוד, וזאת לאחר שהתמודדה בבחירות למוסדות האיגוד, לצד עובדת סוציאלית נוספת הפעילה בתנועה, על בסיס תוכנית לרפורמות דמוקרטיות באיגוד, למאבק בייבוש תקציבי ובהפרטה, למאבק באפליית שירותי הרווחה ברשויות הערביות, ולהיערכות למאבק בתוכניות הקיצוצים ולמען הסכם שכר חדש.
ארגון כוח לעובדים.
התנועה הייתה שותפה בתהליך הקמת ארגון העובדים הדמוקרטי כוח לעובדים במהלך שנת 2007, לאחר שהייתה מעורבת במאבקי העובדים שהובילו להקמתו, ובהם התארגנויות מאבטחים, מאבק קלדניות דואר ישראל ומאבק מלצריות "קופי-טו-גו". פעיליה לקחו חלק בתקופות שונות גם בגופי ההנהגה של הארגון ופועלים כיום בשורותיו במקביל למעורבות בארגוני עובדים אחרים. בשנת 2011 ארגנה התנועה קמפיין סולידריות עם שביתת עובדי חיפה כימיקלים צפון.
עובדי רכבת ישראל.
בתחילת שנת 2012 ארגנה התנועה משמרות סולידריות עם מאבק עובדי רכבת ישראל וניצלה את קשריה הבינלאומיים כדי לגייס תמיכה ציבורית במאבק מאיגוד עובדי התחבורה בבריטניה. כשהנהגת עובדי הרכבת החליטה בהמשך השנה לעבור ל"כוח לעובדים" פעילי התנועה התגייסו לצד העובדים אך הזהירו כי "דרך הפעולה שנבחרה מביאה עימה סיכונים משמעותיים מאוד לעובדים, בעיקר לקראת העימות הבא מול הממשלה".
פעילות בחירות, מפלגת עובדים.
התנועה קוראת להקמת מפלגה רחבה חדשה של האנשים העובדים שתציב אלטרנטיבה למפלגות הממסד ותשמש כדבריה קול למאבקי העובדים והמאבקים החברתיים והסביבתיים.
בתחילת דרכה תמכה התנועה סביב בחירות 1999 באופן ביקורתי במפלגת "עם אחד", ופעיליה אף פעלו תקופה קצרה במסגרת המפלגה כאופוזיציה להנהגת המפלגה בראשות עמיר פרץ.
בבחירות למועצת העיר תל אביב-יפו בשנת 2008, על רקע מעורבות במאבקי תושבים נגד פינויי משפחות בשכונת כפר שלם בדרום תל אביב ובשכונת עג'מי ביפו, לקחה התנועה חלק בקמפיין של רשימת עיר לכולנו, אך תמכה גם בהצבעה לרשימת יאפא, וביקרה בחריפות את התנהלותה של תנועת חד"ש שהביאה לטענתה לפיצול על בסיס לאומי בין שתי הרשימות.
לקראת בחירות 2013 קראה התנועה ל"שילוב כוחות בין התנועות החברתיות המעוניינות להציג אלטרנטיבה למפלגות ההון הגדולות, לצורך הצגת רשימה חברתית לוחמת לצדק חברתי ושלום. רשימה כזו צריכה להיות מורכבת מנציגות ונציגים יהודים וערבים מחזית מאבקי העובדים והמאבקים החברתיים, כולל עובדות סוציאליות, רופאים, עובדי רכבת, נציגי עיתונאים מהשטח, פעילים ופעילות ממאבקי הדיור, השלום, ההתנגדות לגזענות ולכיבוש, זכויות נשים ועוד". בהיעדר רשימה כזו, הביעה התנועה תמיכה ביקורתית בהצבעה לרשימת חד"ש כ"הצבעת מחאה נגד ממשלת נתניהו ונגד מפלגות הממסד הקפיטליסטיות והגזעניות", אך סייגה זאת וטענה כי "זו אינה השאלה המהותית. השאלה המהותית היא כיצד קמפיין הבחירות יתרום לחיזוק המאבקים בשטח, לרבות ההיערכות למאבק בגזירות הממשלה הבאה"
קמפיינים לשוויון ושלום.
מאבק בגזענות.
התנועה מקדמת מאבק משותף של עובדים יהודים וערבים ולוקחת חלק במחאות נגד גזענות. בין השאר, ב-2009 ארגנה התנועה בחיפה יחד עם מרכז מוסאווא הפגנה נגד פיטורים על רקע גזעני ברשת חנויות הבגדים "קרוקר". התנועה מתנגדת לתוכנית פראוור ולקחה חלק בפעולות מחאה נגד הרס כפרים בדואיים בנגב, ונגד פינוי משפחות ערביות-פלסטיניות מבתיהן באזורים שונים, ובעיקר במזרח ירושלים.
מאבק בסקסיזם.
פעילות ופעילי התנועה היו בין המארגנים של אירועי מחאה נגד הטרדות מיניות ו"תרבות אונס" ב-2012–2013, ובהם משמרות מחאה נגד יחס סקסיסטי בבתי המשפט וצעדות שזכו לכותרת "צעדת השרמוטות" – שממנה הסתייגו בטענה כי "רוב הנשים יכולות להזדהות עם מאבק נגד תרבות האונס, אבל העובדה שהן ירגישו לא נוח להגדיר עצמן 'שרמוטות' אינה בעייתית ומוכרחה להילקח בחשבון, מבלי לוותר על המסר החד־משמעי והברור נגד האשמת הקורבן. המאבק בסקסיזם לא יכול להיות מאבק של נשים פמיניסטיות רדיקליות בלבד. כמו במחאה בהודו, הוא צריך לשאוף לכלול חלקים רחבים בחברה כולה".
מאבק לזכויות להט"ב.
התנועה מעורבת במאבקים ובקמפיינים לקידום זכויות להט"ב. היא השתתפה בהפגנות המחאה שפרצו בעקבות הרצח בברנוער ב-2009, בין השאר תחת הסיסמה "ההומופובים בשלטון אחראים לאסון". התנועה הייתה ממארגני מצעד הגאווה הראשון בראשון לציון ב-2010, ולקחה חלק ב"מצעד הגאווה הרדיקלי" באותה השנה בתל אביב. בפברואר 2013, במסגרת מחאה בינלאומית בנושא, ארגנה התנועה, בתמיכת אגודת הלהט"ב, משמרת מחאה מול שגרירות רוסיה בתל אביב נגד חקיקה מפלה כלפי ציבור הלהט"ב ברוסיה.
פעילות שלום.
התנועה לקחה חלק בין השאר במחאות נגד מלחמת לבנון השנייה, מבצע עופרת יצוקה
ו מבצע עמוד ענן, וכמו כן גם במחאה נגד אפשרות תקיפה באיראן בשנת 2012. התנועה משתתפת במחאות, הפגנות ועצרות בישראל ובתחומי הגדה המערבית למען שלום ונגד כיבוש השטחים, נגד ההתנחלויות והפקעת אדמות מתושבים פלסטינים.
ראש (להקה)
ראש (באנגלית: Rush) הייתה להקת רוק קנדית שהוקמה באוגוסט 1968 בטורונטו, קנדה. ההרכב האחרון, כלל את החברים הבאים: הבסיסט, הקלידן והסולן גדי לי, את הגיטריסט אלכס לייפסן, ואת המתופף וכותב המילים, ניל פירט.
בין השנים 1968–1974 השתתף בלהקה גם ג'ון ראטסי, אך ההצלחה הגיעה רק לאחר שהוחלף ראטסי במתופף ניל פירט ביולי 1974, שבועיים לפני שפתחה הלהקה בסיבוב ההופעות הראשון שלה בארצות הברית.
לאחר צאת אלבומה הראשון, אשר נקרא "Rush", על שם הלהקה, התפרסמה ראש ברחבי קנדה בעיקר בזכות וירטואזיות חברי הלהקה, והיצירות המסובכות אשר כתבו. שירי הלהקה באותה התקופה נכתבו בעיקר על ידי המתופף, ניל פירט, אשר כתיבתו עסקה בעיקר במדע בדיוני, בפנטזיה ובפילוסופיה ליברטראינית. פירט גם כתב על נושאים הומניטריים ואמוציונליים.
מוזיקלית, סגנונה של ראש התפתח במהלך השנים. אלבומם הראשון היה מושפע ממוזיקת בלוז והבי מטאל, מאוחר יותר החלה הלהקה לשלב בין מוזיקת הארד רוק, לרוק מתקדם. בתקופה מסוימת אופיינה המוזיקה של ראש בנגינת סינתיסייזרים, ולאחרונה, גם ברוק מודרני.
ראש השפיעו על מגוון אמנים, ביניהם מטאליקה, הסמאשינג פאמפקינס ופרימוס. בז'אנר הפרוגרסיב מטאל, השפיעה ראש על הלהקות דרים ת'יאטר וסימפוני אקס.
ראש זכתה במספר פרסי ג'ונו, ונכנסה להיכל התהילה של המוזיקה הקנדית בשנת 1994.
במהלך הקריירות שלהם, נחשבו חברי ראש לנגנים וירטואזים בתחומם, וזכו בפרסים ממשאלים אשר נערכו על ידי מגזיני מוזיקה שונים.
כלהקה, זכתה ראש בכ-24 אלבומי זהב, ב-14 אלבומי פלטינה (3 מולטי - פלטינות). נתונים סטטיסטיים אלו העמידו את ראש במקום החמישי, מאחורי הביטלס, הרולינג סטונז, קיס ואירוסמית' כלהקת הרוק אשר מכרה הכי הרבה אלבומי זהב ופלטינה.
ראש גם מדורגת במקום ה-78 בארצות הברית, במכירת אלבומים לפי ה-RIAA, כאשר מכרה 25 מיליון עותקים. על אף שבתוצאות הכלל-עולמיות, לא הוחשבה ראש על ידי גופי דירוג מקצועיים. ההשערה היא, שראש מכרה כ-40 מיליון עותקים.
ב-2008, קידמה הלהקה את אלבומה ה-19, Snakes &amp; Arrows, בסיבוב הופעות עולמי, אשר התחיל בפוארטו ריקו ב-11 באפריל, והסתיים באטלנטה, ב-22 ביולי.
ב-7 בספטמבר 2012 יצאה הלהקה לקדם את אלבומה האחרון, Clockwork Angels, בסיבוב הופעות עולמי. רשימת השירים בסיבוב הופעות זה כוללת 8 שירים מתוך Clockwork Angels החדש ושירים מתקופת הסינטיסייזרים (שנות ה-80) של הלהקה.
בשנת 2018 הודיעה הלהקה על הפסקת פעילותה.
ביוגרפיה.
השנים המוקדמות (1968 - 1974).