הגורמים האורגניים הראשוניים עלולים להביא גם להתפתחותן של בעיות רגשיות סביב ההאכלה. לעיתים התינוק אינו נחשף למגוון מזונות או מתקשה לפתח מיומנויות אכילה שונות בשל מגבלות פיזיות (למשל עיכוב באכילה עצמאית או לעיסת מרקמים קשים בשל קושי מוטורי). התינוק עשוי לפתח סלידה ממזונות מסוימים אף על פי שהמערכות הפיזיולוגיות כבר בשלות להתמודד עם המזון. למשל, ילד שסבל מרפלוקס עבר חוויה של כאב סביב נושא האכילה ולכן עשוי להימנע ממזון בעל מרקם קשה, גם לאחר שהבריא. מעבר לכך, גם ההורים עשויים לחוש חרדה או תסכול במצבים אלה ועלולה להתפתח דינמיקה לא הולמת סביב האוכל. חשוב מאוד שילדים עם קשיים אורגניים יהיו תחת מעקב של אנשי מקצוע בתחום האכילה והוריהם יקבלו ייעוץ והדרכה התואמים לשלבי ההתפתחות של ילדם.
גורמים סביבתיים-רגשיים.
הגורמים הסביבתיים עשויים להתפתח בשל חוסר מודעות של ההורים, ציפיות שאינן תואמות את התפתחותו, צרכיו ורצונותיו של התינוק, חרדה של ההורים ומאבקי כוח ביחסי הורה-ילד. כמו כן, אצל ילדים עם קשיים אורגניים יש סיכוי רב יותר שיתפתחו גם בעיות סביבתיות.
סוגי בעיות האכילה וההאכלה.
איירין שאטור (Irene Chatoor), פסיכיאטרית ילדים, סיווגה את בעיות האכילה בגיל הרך על פי הגורמים השונים:
מלידה ועד גיל חודשיים.
בעיות הקשורות בוויסות מערכות הקשורות ברעב ושובע, ערנות ושינה. התופעה קשורה בעיקר במזג של התינוק. התינוק צריך להיות במצב של ערנות שלווה על מנת שיוכל לאותת כראוי על תחושת רעב או שובע. המטפל צריך לקרוא את איתותיו של התינוק ולהגיב בהתאם. אצל תינוקות עם קשיי האכלה הקשורים בוויסות נראה את הקשיים כבר בתקופה שלאחר הלידה, התינוקות יהיו רדומים או לחוצים מדי על מנת לאכול ולא יעלו במשקל באופן מספק.
גיל חודשיים עד חצי שנה.
הבעיות המופיעות בגיל זה עשויות לנבוע מקשיים בהדדיות, כלומר בקשר הורה-ילד. בגיל זה מתאפיין הקשר שבין ההורה והתינוק בקשר עין, הפקות קוליות ומגע הדדי וקיימת אינטראקציה משמעותית סביב ההאכלה. במידה ויש הפרעה בהתקשרות של הילד עם ההורה תהיה לכך השפעה על ההאכלה והגדילה של התינוק. התינוקות יראו עיכוב בתגובות חברתיות (קשר עין, חיוך ומלמול) בזמן ההאכלה על ידי המטפל העיקרי. בעיות ההאכלה במקרה של הפרעה בהתקשרות אינן קשורות בבעיות פיזיולוגיות או הפרעות התפתחותיות. ההפרעה מתקשרת בספרות לחסך אימהי (היעדר אם) ולקטגוריה הרחבה של הזנחה. מזהים הפרעת האכלה זו בעיקר כאשר התינוק נזקק לטיפול חירום. לרוב, האימהות אינן מודעות כלל לקיומה של בעיית אכילה או גדילה.
גיל חצי שנה עד תשעה חודשים.
בעיות המתחילות בתקופת המעבר לאכילה עם כפית או לאכילה עצמאית. בתקופת המעבר לכפית היבטים של תלות ועצמאות עולים מדי יום בסיטואציית ההאכלה. הילד לומד להבחין בין תחושות של רעב ושובע. בעיית אכילה עשויה להתפתח כאשר ההורה אינו קורא נכון את איתותיו של התינוק ומגיב לצרכים רגשיים במתן אוכל. הילד מתקשה להבחין בין רעב לצורך רגשי ולומד לאכול או לסרב לאכול בתגובה לתחושות של שעמום, תסכול, כעס או בדידות. כלומר, האוכל מווסת דרך מצבו הרגשי של הילד והוא עלול לפתח הפרעת האכלה. הילד עשוי לסגור את פיו ולסרב לאכול. התופעה נקראת "אנורקסיה של הינקות" (Infantile anorexia) והיא יכולה לבטא קושי בהיפרדות. סירוב של ילד לאכול לא בהכרח מעיד על קיומה של הפרעת האכלה ופעמים רבות מדובר בתופעה נורמטיבית שבה ילד מביע את רצונו לא לאכול מזון מסוים או שהוא שבע. על מנת שהתופעה תאובחן כ"אנורקסיה של הילדות" עליה לעמוד במספר קריטריונים:
גיל תשעה חודשים עד שנתיים.
סלידה חושית מאוכל. תופעה זו נקראת בספרות גם "בררנות באוכל". התופעה השכיחה בשלב בו הילד נחשף למגוון רב של מזונות. הילד מסרב לאכול אוכל עם מרקם, טעם, מראה או ריח מסוים. פעמים רבות לילדים אלה יהיו רגישויות תחושתיות בתחומים אחרים כגון: מגע של דשא, חול, בדים מסוימים, גריבת גרביים, רעשים וריחות.
הורים מדווחים שהילדים מסרבים לטעום אוכל חדש, ולעיתים לא מוכנים לאכול אוכל שנגע באוכל אחר. הימנעות מקבוצת מאכלים מסוימת עלולה לגרום לחסכים תזונתיים, לירידה בתפקוד המוטורי ולהפרעות בדיבור בשל העדר מיומנויות לעיסה.
בעיית אכילה הקשורה במצב רפואי.
עשויה להופיע בכל גיל. ידועות הפרעות האכלה שקשורות בבעיות רפואיות, למשל: רפלוקס, לשון קשורה, חך שסוע, פגים, שיתוק מוחין ועוד.
הפרעת אכילה פוסט-טראומטית.
עשויה להופיע בכל גיל. קשורה לאירוע טראומטי שחווה הילד באזור הפה או במערכת העיכול (ניתוחים, הנשמה, האכלה בכוח, אירוע קיצוני של השתנקות, האכלה באמצעות זונדה). ההורים מתארים את הופעת ההפרעה לאחר אירוע של כמעט חנק, או הקאות קשות בעקבות שתייה מבקבוק. הילדים מסרבים לאכול בבכי, בעיטות או סגירת הפה. כשהאוכל מונח בפה שלהם הם לא בולעים אותו, יורקים או מקיאים אותו. הפרעה כזו היא מסוכנת וילדים רבים הלוקים בה נאלצים להיות מוזנים בזונדה כדי לשרוד. אבל שיטת האכלה זו, שעוזרת להם לשרוד, מונעת מהם את החוויה של רעב, ומגבירה את מורכבות הפרעת האכילה.
סירוב לאכול בא לאחר אירוע טראומתי שעורר את התופעה והסירוב לאוכל בא לידי ביטוי באחת הדרכים הבאות :
השלכות של בעיות אכילה.
התזונה ורכישת מיומנויות אכילה בשנתיים הראשונות לחייו של הילד הן קריטיות להמשך התפתחותו. מחקרים שונים הראו כי אצל תינוקות ופעוטות עם בעיות אכילה נצפו עיכוב התפתחותי, בעיות גדילה, חסרים תזונתיים בוויטמינים, חלבונים ומינרלים שונים, ירידה בתפקוד האינטלקטואלי והפרעה לקשר בין האם לילד. כמו כן נמצא כי אצל חלק מהילדים שבעיות האכילה שלהם לא טופלו בינקות התפתחה בהמשך הפרעת אכילה. הפרעת האכילה התבטאה בתחושות שובע לא מאוזנות, חוסר הנאה מאוכל, עצבנות סביב תהליך האכילה, אכילה איטית ומועטה ובררנות. סירוב לאכול בינקות נקשר לבעיות התנהגות ובעיות רגשיות בילדות כגון חרדה, בעיות חברתיות, תנודות במצבי הרוח ותלונות על מיחושים גופניים.
במחקרים שעקבו אחר ילדים שגילו בררנות באכילה לאורך זמן נמצא כי הבררנות נמשכה גם בגילאי בית הספר ובעקבותיה היו מאבקים סביב האוכל והכנת מאכלים מיוחדים לילד. חלק מהילדים שגילו בררנות באוכל היו בעלי משקל נמוך. עם זאת, בעיות האכילה לא תמיד מתבטאות במשקל נמוך, אך יש להן השפעות שליליות שלא תמיד ניתן להבחין בהן בגילאים הצעירים ולכן חשוב לאבחן ולטפל כבר בשלב מוקדם.
הקשר בין אכילה ודיבור.
שרירי הלסת, הלשון, הגרון והחך פעילים הן בזמן האכילה והן בזמן הדיבור. שרירים אלה מתחזקים על ידי פעולות האכילה השונות: מציצה, נגיסה, לעיסה ועוד. כלומר, להתפתחות מיומנויות האכילה יש השפעה ישירה על התפתחות הדיבור. התינוק מתנסה במאכלים בעלי מרקמים שונים ובכך מפעיל שרירים ותחושות שונות באיברי ההיגוי, כפי שבהמשך יתנסה בהגיית הברות שונות. חוויה חושית ומוטורית באזור הפה היא הכרחית להתפתחות תקינה של דיבור.
אבחון בעיות אכילה.
מחקרים רביםמצביעים על כך שאבחון וטיפול מוקדם עשויים למנוע השלכות עתידיות של בעיות אכילה. ברוב הילדים עם בעיות אכילה קלות ההורים והמטפלים, בייעוץ עם רופא הילדים, אמורים להתמודד בהצלחה עם הבעיות. במקרים המורכבים יותר ניתן להיעזר באנשי מקצוע נוספים: קלינאית תקשורת, תזונאית וגסטרואנטרולוג ילדים. או לפנות למרפאות אכילה שבהן צוות רב מקצועי הכולל: קלינאית תקשורת, מרפאה בעיסוק, רופא ילדים, פיזיותרפיסט, פסיכולוג ותזונאית.
לאבחון מספר שלבים:
הטיפול בבעיות האכילה.
הטיפול משתנה בהתאם לגורם ולסימפטומים ומותאם לכל ילד באופן אישי על סמך ממצאי האבחון. לרוב יהיה שילוב בין אפשרויות הטיפול השונות:
קישורים חיצוניים.
סרטון הדרכה בנושא האכלה- בית חולים אלי"ן https://www.youtube.com/watch?v=sAk7YLJlN1k&amp;feature=youtu.be
אבי גיל
ישראל מיכל רבינאוויץ
ישראל מיכל ראבינאוויטש
רבינאוויץ
ראבינאוויטץ
רבינאוויטץ
ראבינאוויטש
רבינאוויטש
ארגון המועדונים האירופאים
כלא סיידנאיא
כלא סיידנאיא (בערבית: سجن صيدنايا) הוא כלא צבאי ליד דמשק בסוריה המופעל על ידי משטר בשאר אל-אסד. בית הכלא משמש לכליאת אלפי אסירים, הן עצירים אזרחיים והן אנשי האופוזיציה נגד הממשל.
בשנת 2016 המכון לארכיטקטורה פורנזית ערך מחקר בשיתוף פעולה עם אמנסטי אינטרנשיונל, על בית הכלא שהתבסס על ראיונות עם עצורים ששרדו את השהות בכלא. במשך רוב זמן שהותם במקום, האסירים הוחזקו בחושך כשעיניהם קשורות. החקירה התמקדה, לפיכך, ב"עדויות שמיעה" שלהם, שתרגמו את החלל לצלילים, וכעת תורגמו מחדש למודל אדריכלי דיגיטלי ששחזר את מבנה בית הסוהר הידוע לשמצה. חוקרי המכון הבינו שבעזרת בניית מודל אדריכלי דיגיטלי מפורט, מהסוג בו משתמשים ארכיטקטים כדי להציג ללקוחותיהם את המראה העתידי של בתיהם, ניתן לא רק לשחזר אלימות שהופעלה על חללים, אלא גם לסייע לעדים לשחזר אירועים. המודל הופך לטכניקת היזכרות ולבמה עליה ניתן להניח פיסות זיכרון. בעזרת המודל שהם לאט לאט בונים, העדים יכולים לנוע מחדש בחלל הן של המבנה והן של הזיכרון שלהם.
אמנסטי אינטרנשיונל העריך בפברואר 2017 כי: .
על פי משרד החוץ האמריקאי, נבנתה שם משרפה המשמשת לשריפת גופות המוצאים להורג, במטרה להעלים את הראיות להוצאות להורג ההמוניות בכלא.
ניר ריכליס
ניר ריכליס (נולד ב-21 ביוני 1963) הוא שחקן כדורסל עבר ישראלי. גובהו 2.04 מטר, שיחק בתפקיד פורוורד.
ביוגרפיה.