פטשה היה בן לאב גרמני ולאם ממוצא פולני, דוברת גרמנית. בשנת 1919 היגר עם הוריו לזלצבורג ומשם היגר לחבל טירול שבמערב אוסטריה. הוא היה צייר במקצועו, בנוסף לעיסוקו כמורה ומפקח בבית ספר.
בתקופת מלחמת העולם השנייה.
במרץ 1944 היה פטשה קצין בצבא הגרמני ונמנה עם החיילים שכבשו את העיר נובי סאד, שמאז 1941 הייתה בשלטון הונגריה. בתור קצין קיבל דירה שהשתייכה ליהודי בשם טיבור צ'רני, עורך דין במקצועו, שנשלח למחנה עבודה ושם נספה. בדירה התגוררו שישה מבני משפחתו של צ'רני, בהם נמנו קשישים, נשים, ושתי ילדות תאומות בנות חמש – אשר איתם התגורר פטשה.
ב-24 במרץ 1944 יועדו יהודי העיר לגירוש למחנות ריכוז. וכדי להציל את שתי התאומות היהודיות שבדירה, לקח אותן פטשה לתחנת הרכבת ועלה איתן על רכבת לבודפשט, שם הביא אותן לדודתן, שהסתירה אותן במנזר. באותו לילה שב פטשה לנובי סאד. הוא נתן לבני משפחת צ'רני את כתובתה של אשתו ואמר להם לקפוץ מרכבת הגירוש ולהגיע לאוסטריה, שם תחפש אותם אשתו. כל בני המשפחה גורשו לאושוויץ מלבד הסבתא, אשר הושארה בבית עקב מצבה הבריאותי הקשה. בני המשפחה לא קפצו מהרכבת אלא הגיעו לאושוויץ, ושם שרדה רק אחת מהן. פטשה טיפל בסבתא בנובי סאד והעביר אותה לבית חולים. הוא ביקר אותה בקביעות עד פטירתה שם. שתי התאומות שהציל שרדו בשואה והיגרו לישראל.
אחרי המלחמה.
אחרי המלחמה היה פטשה מורה ומפקח הוראה בלינץ. הוא היה מפקח על הוראת האמנות ופרש בשנת 1972. יצירותיו מוצגות במוזיאונים לאמנות בגראץ ובריד אים אינקרייס ואף הוצגו בתערוכת האמנות "Braunauer Zeitgeschichte-Tage" בבראונאו אם אין.
הנצחה.
בשנת 1982 הכיר יד ושם ברומן אריך פטשה כחסיד אומות העולם.
הבחירות לרשויות המקומיות ברשות הפלסטינית (2017)
בחירות לרשויות המקומיות ברשות הפלסטינית התקיימו ב-13 במאי 2017. הבחירות התקיימו ביהודה ושומרון בלבד ולא בעזה כאשר תנועת החמאס מחרימה אותן. בכך, הן היוו הליך דמוקרטי ראשון המתקיים ברציפות ברשות הפלסטינית, זאת לאחר דחיות חוזרות ונשנות במועדי הבחירות לנשיאות הרשות הפלסטינית ולמועצה המחוקקת הפלסטינית. ברוב המושבים בבחירות זכו נציגי פת"ח (52%), אך גם המועמדים העצמאיים זכו להצלחה רבה (37%). במועצות בהן התקיים הליך הצבעה ולא נקבעה רשימה מוסכמת זכו המועמדים העצמאיים לכשני שלישים מן המושבים (65%).
רקע.
הבחירות היו אמורות להתקיים ב-8 באוקטובר 2016, ארבע שנים לאחר הבחירות לרשויות המקומיות ברשות הפלסטינית באוקטובר 2012. בניגוד לבחירות 2012, הבחירות אמורות היו להתקיים במקביל ב-414 עיריות ומועצות ביהודה ושומרון ובעזה אולם לבסוף בשל התנגדות החמאס הבחירות נערכו ביהודה ושומרון בלבד. ב-8 בספטמבר 2016, קבע בית המשפט הפלסטיני כי הבחירות המקומיות ברשות ידחו בשלב זה עד להשלמת דיון משפטי בנושא ואלו נדחו לבסוף למאי 2017.
תוצאות.
מתוך 326 רשויות, התקיימו הבחירות רק ב-145 רשויות, זאת בשל מועמד מוסכם ב-181 רשויות. עם זאת, בבחירות בשנת 2012 התקיימה ההצבעה בפועל רק ב-92 רשויות. שיעור ההצבעה בבחירות עמד על 53.4%, שיעור דומה לבחירות בשנת 2012. במועצות בהן היה מועמד מוסכם ולא התקיימה בהם הצבעה, זכה הפת"ח לרוב של 75% מן המושבים, מועמדים עצמאיים ב-12% מן המושבים והקואליציה הלאומית הדמוקרטית ל-3%. אך לעומת זאת, במועצות בהן התקיימו בחירות בפועל זכו המועמדים העצמאיים ל-65% מן הקולות, מועמדי הקואליציה הלאומית הדמוקרטית ל-13%, בעוד שמועמדי הפת"ח זכו ל-28% מן המושבים בלבד.
בס"ה זכו במרבית המושבים מועמדי הפת"ח (52%) ואחריהם המועמדים העצמאיים (37%). לראשות עיריית חברון נבחר נציג פת"ח, תיאסיר אבו סנינה, שהיה חבר בחוליית המחבלים שביצעה את הפיגוע בבית הדסה בשנת 1980, בחירה שעוררה תרעומת בקרב גורמי ימין בישראל.
פייר משן
פְּייֶר פְרָנְסוּאָה אַנְדְרֶה מַאשֶן ; 16 באוגוסט 1744 - 20 בספטמבר 1804) היה אסטרונום צרפתי, שעסק יחד עם שארל מסיה בתצפיות בגרמי שמים עמוקים ובחקר שביטים, ותרם חלק משמעותי לאיסוף העצמים הכלולים בקטלוג מסיה.
חייו.
מאשן נולד בלאן שבחבל או-דה-פראנס שבצפון צרפת, לפייר פרנסואה מאשן ומארי מרגריט רוזה. אביו היה מתכנן תקרות וטייח. כבר בילדותו הוא הראה כישרון למתמטיקה ולפיזיקה, אך בשל מחסור באמצעים לא היה באפשרותו להמשיך בלימודיו. חיבתו לאסטרונומיה הביאה אותו אל ז'רום לאלנד שלימד אסטרונומיה בקולז' דה פראנס ולאלנד שהבחין בכישוריו העסיק אותו כעוזר ולאחר מכן סידר עבורו עבודה במכון המיפוי של הצי בוורסאי, שם עסק במיפוי ימי ובהידרוגרפיה. סביב שנת 1744 הכיר מאשן את שארל מסיה והפך לידידו הקרוב ובשנה זו גם כתב את מאמרו הראשון באסטרונומיה עבור האקדמיה הצרפתית למדעים על אירוע הסתרה של אלדברן על ידי הירח.
מאשן התחתן בשנת 1777 עם ברב-תרז מארז'ו, אותה הכיר בוורסאי, ונולדו להם שני בנים ובת. בין השנים 1779 ו-1781 עבד מאשן עם שארל מסיה וגילה בתקופה זו כ-25 עצמים המופיעים בקטלוג מסיה. ב-1782 התקבל מאשן לאקדמיה הצרפתית למדעים ומ-1785 ועד ל-1792 היה העורך של השנתון האסטרונומי Connaissance des Temps (ידע הזמן), שבו גם פורסם קטלוג מסיה בשנת 1781. בשנת 1789 התקבל מאשן לחברה המלכותית של לונדון.
בין השנים 1784 ו-1790 השתתף מאשן בסקר גאוגרפי שנועד למדוד את המרחק המדויק בין גריניץ' ובין פריז. במסגרת זו ביקר מאשן באנגליה ופגש את האסטרונום ויליאם הרשל. לאחר מכן השתתף במשלחות מיפוי בצפון איטליה ובגרמניה ולקח חלק במדידת אורכו של המרידיאן בין דנקרק ובין ברצלונה כחלק מקביעת אורכו של המטר. המסע למדידת המרחק נתקל בקשיים הן בשל המהפיכה הצרפתית והן בשל מלחמה בין צרפת ובין ספרד שלקחה חלק בקואליציה האנטי-צרפתית הראשונה והביאה למעצרו בברצלונה. לאחר שחרורו הוא שב לביתו בשנת 1795 והתמנה למנהל מצפה הכוכבים של פריז בשנת 1799.
בשנת 1804, בעקבות חשש לאי-דיוקים בחישוב המרחק בין דנקרק לברצלונה, יצא מאשן לערוך מדידות נוספות. בזמן שהיה בספרד חלה בקדחת צהובה ונפטר בקאסטיון דה לה פלאנה.
עבודתו.
מאשן זכור בעיקר בשל תרומתו לקטלוג מסיה. קרוב לרבע מהעצמים המופיעים בקטלוג הם תגליות מקוריות שלו וביניהן גלקסיית החמניה, ערפילית המשקולת הקטנה, ערפילית הינשוף, גלקסיית גלגל הרוח וגלקסיית הסומבררו וכן גילה מאשן את הגלקסיה NGC 5195 הקשורה לגלקסיית המערבולת. מאשן גילה גם 8 שביטים והיה שותף לגילויים של שלושה שביטים נוספים. שלושה מהשביטים שגילה הם שביטים מחזוריים, ביניהם שביט טאטל ושביט אנקה שנקראים על שם האסטרונומים שחישבו את מחזוריהם.
הנצחה.
על שמו של מאשן נקרא האסטרואיד מאשן 21785 שהתגלה ב-21 בספטמבר 1999.
הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית ובסעיפים מהצעת חוק התכנית הכלכלית
לואיזה ממקלנבורג-שטרליץ
לואיזה ממקלנבורג-שטרליץ (; 10 במרץ 1776 – 19 ביולי 1810) הייתה נסיכה גרמנייה, ולאחר מכן מלכת פרוסיה.
ביוגרפיה.
ילדותה.
לואיזה נולדה ב-10 במרץ 1776 בהנובר שהשתייכה לנסיכות הבוחר מהנובר, לקרל השני, דוכס מקלנבורג-שטרליץ, ולאשתו פרדריקה, נסיכת הסן-דרמשטאדט, בתו של גאורג וילהלם, נסיך הסן-דרמשטאדט. לואיזה קיבלה חינוך מעולה, והיא אהבה מאוד היסטוריה, שירה וספרות.
משפחתה.
בשנת 1793 התחתנה לואיזה עם פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה, שמיד כשראה אותה התאהב בה בעקבות יופייה הרב. לבני הזוג היו 10 ילדים:
שלטונה ומותה.
בשנת 1797 עלה בעלה פרידריך וילהלם לשלטון לאחר מות אביו פרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה, ולואיזה הוכתרה כמלכת פרוסיה. לואיזה פיתחה קשרים רבים עם שרים בכירים, והפכה לדמות חזקה בתוך הממשלה. לואיזה תמיד נשארה מעודכנת בהתפתחויות הפוליטיות בממלכה, ואף ייעצה לבעלה פרידריך וילהלם בענייני הממשל.
במהלך המלחמות הנפוליאוניות פרוסיה לא הצטרפה לקואליציה שלישית, אך הלחץ של לואיזה ודיפלומטים זרים דחפו את פרידריך וילהלם למלחמה באוקטובר 1806. פרידריך כרת ברית עם רוסיה ומדינות נוספות המכונה הקואליציה האנטי-צרפתית הרביעית ב-14 באוקטובר 1806 הובסו הכוחות הפרוסיים בקרב ינה וקרב אאורשטט וצבאו של פרידריך וילהלם רוסק לחלוטין. פרידריך וילהלם ולואיזה ומשפחת המלוכה גלו לממל שבפרוסיה המזרחית, ברחמיו של אלכסנדר הראשון קיסר רוסיה.
גם אלכסנדר סבל מתבוסות מידי נפוליאון, ובחוזה טילזיט ב-1807, הוכרז שלום בין שתי המדינות. בעיצומו של המשא ומתן בין רוסיה לצרפת, הגיעה לואיזה לפגוש את נפוליאון בטילזיט, על מנת להציל את "פרוסיה שלה." לואיזה ניסתה להשתמש ביופי ובקסם שלה להחמיא לו ולקבל בתנאים נוחים יותר, והשליכה את עצמה לרגליו; נפוליאון התרשם מנחישותה, אך סירב לוויתורים כלשהם. מאמציה של המלכה לואיזה להגן על המדינה מפני התוקפנות הצרפתית, הפך אותה לאישיות נערצת גם בדורות הבאים.
בהסכם השלום בין פרוסיה לצרפת, איבדה פרוסיה כמעט את כל הטריטוריות שקיבלה מחלוקת פולין, את כל הטריטוריות ממערב לאלבה וכן נאלצה לשלם כסף רב ולתת לצרפת שליטה בנקודות מפתח בממלכה. כתוצאה מהסכם שלום קשוח זה, פרוסיה איבדה יותר מ-60% משטחיה. לאור התבוסה המוחצת, גובש בהוראתו של פרידריך וילהלם צוות חשיבה לרפורמה בצבא הפרוסי בראשותו של גרהרד פון שרנהורסט ובהשתתפותם של אוגוסט ניידהרדט פון גנייזנאו וקרל פון קלאוזביץ. הרפורמות שהציעו סייעו למודרניזציה של הצבא ולשיקומו המהיר.