בשנת 2015 השתתף בעונה השנייה של תוכנית הדוקו-ריאליטי "גולשי ספות", לצד חברו, ירון ברובינסקי. באותה שנה השתתף בסרט הקולנוע "" בבימויו של עמוס גיתאי. בסרט מגלם גוטליב את דמותו של מיכאל בן יאיר.
בשנת 2016 החל להשתתף בתוכנית הלייט-נייט "לילה טוב עם אסף הראל" בערוץ 10. כמו כן, ב-15 באוגוסט 2016 החל להגיש את תוכנית הבוקר ברדיו ללא הפסקה לצד שי גולדשטיין ולאה לב, במקום התוכנית של שי ודרור שירדה משידור. בתאריך 1 ביוני 2017 שידר את תוכניתו האחרונה.. באותה שנה שיחק בסרט "לב שקט מאוד" בבימויו של איתן ענר.
בשנת 2017 שיחק בסדרה הקומית "צפוף" בערוץ זום אצל HOT בתפקיד אבישי.
בשנת 2019 שיחק בסדרה הקומית "זאת וזאתי" ברשת 13 בתפקיד אורח בתור המב"ס.
בשנת 2021 דיבב את דמותו של מפיק העל פרדי דיז'ון בחידוש למשחק המחשב הישראלי פיפוש.
חיים אישיים.
בשנת 2017 נטען במאמר ב"ידיעות אחרונות" כי גוטליב ביקר בכת מייסודה של חוה גואז.
נכון ל-2017 גוטליב שותף בשתי מסעדות בתל אביב.
בשנת 2015 השתתף בתשדיר הבחירות לכנסת העשרים מטעם מפלגת מרצ. בנוסף באותה שנה, השתתף גוטליב ביחד עם הזמר דורון מירן בקמפיין של הארגון הלהטב"י "בלה דואגת" להגברת המודעות למחלות מין.
גוטליב רווק ומתגורר בפרדס חנה.
נווה אביבים
נָווה אביבים היא שכונה השוכנת ברמת אביב שבצפון תל אביב. גבולות השכונה הם רחוב חיים לבנון ממזרח, שדרות קק"ל מצפון, דרך נמיר ממערב, ורחוב איינשטיין בדרום.
השכונה משתרעת על פני כ-776 דונם, והשטח הבנוי בה הוא כ-529 דונם, המחולקים ל-5,360 יחידות דיור. השכונה מונה למעלה מ-12,000 איש, מהם כ-23% מעל גיל 65 (נתוני שנת 2012). השכונה מאופיינת, כמו שאר השכונות ברמת אביב, באוכלוסייה ממעמד סוציו-אקונומי גבוה, ובעלת מדד חברתי כלכלי SES של 9.6/10.
יש הכוללים בשכונה שטח קטן יותר, המגיע רק עד רחובות טאגור ואנדרסן מדרום, ומכנים את השטח מדרום לרחובות אלו ומצפון לרחוב איינשטיין "רמת אביב ב'". חלוקה זו הייתה נפוצה יותר בעבר. עם זאת, כיום תושבי השכונה מכנים את מלוא השטח "נווה אביבים" ובאתר העירייה הוא מכונה "נווה אביבים וסביבתה".
חלק מהשכונה נבנה על ידי חברת אדגר בבעלות מוניס רויטמן וגיגי פרס (אחיו של שמעון פרס, שניהם התגוררו בשכונה) וחלק על ידי חברת "נווה", שהעניקה לשכונה את שמה. הבניינים שנבנו על ידי "נווה" הם רבי קומות שבהם דירות גדולות ומרווחות, ובהם נמנים מבנים ברחובות רב אשי, רבינא, יהודה הנשיא, לויטן, פסטרנק. מבנים אלה תוכננו על ידי האדריכל זוכה פרס רוקח אהרון דורון. חברת אדגר בנתה את הבניינים הגבוהים של רחוב אופנהיימר, הבניינים הגבוהים של רחוב טאגור וכן את שורת הבניינים של רחוב לבנון (האוניברסיטה לשעבר). המגדלים של רחוב טאגור (40, 42, 44) היו חידוש בתל אביב - החניון התת-קרקעי הראשון בתל אביב למגדלי מגורים.
בתיה הראשונים של השכונה הוקמו באמצע שנות ה-60 של המאה ה-20 ברחובות לויטן ופסטרנק, אך עיקר השכונה הוקם במהלך שנות ה-70. בתיה האחרונים של השכונה הוקמו באמצע שנות ה-90 ברחוב טאגור וברחוב יהודה הנשיא.
בשכונה פועלים שני בתי כנסת אורתודוקסים ברחוב אופנהיימר - 'היכל חיים' הספרדי ו'נווה קודש' האשכנזי.
מבין תושביה המפורסמים של השכונה ניתן למנות את שמעון פרס ורעייתו סוניה פרס שהתגוררו ברחוב אופנהיימר 12. עם בחירתו לנשיא המדינה עבר שמעון פרס להתגורר בבית הנשיא שבירושלים. כמו כן, ברחוב רב אשי 5 התגוררו יצחק רבין ורעייתו לאה עד סוף ימיהם. המשוררת והמלחינה נעמי שמר התגוררה עד סוף ימיה ברחוב אופנהיימר 14. הסופר עמוס עוז התגורר בשנותיו האחרונת ברחוב לויטן 4. הסופר והמשורר אהרון אמיר התגורר ברחוב טאגור 41. אסתר פרץ ארד התגוררה ברחוב טאגור 43.
אתרים בשכונה.
מוסדות חינוכיים:
גינות:
טאצונוקו הפקות
טאצונוקו הפקות (אנגלית: Tatsunoko Production) הוא אולפן אנימציה יפני אשר נוסד על ידי טאצו יושידה ואחיו קנג'י וטויוהארו.
התוכניות המצליחות ביותר שלהם אשר נערכו ודובבו מחדש כמו "ספיד ריסר" "כח ג'י", "סדרות טיים בוקאן" ו"רובוטק" נחשבים לסדרות הראשונות אשר הביאו להתעניינות בינלאומית באנימה.
אף על פי שאולפני טאצונוקו מוכרים בעיקר בסדרות הפעולה וסדרות המדע בדיוניות שלהם, רבים מסדרות הילדים שלהם כמו "בארץ הקטקטים", "סופר בוק" ו"הרפתקאות פינוקיו" זכו גם כן להפצה והכרה בינלאומית. טאצונוקו גם השתתפה בהפקת הסדרה הצרפתית היה היה - האדם.
בשנת 2008 יצא משחק וידאו לנינטנדו Wii בהפקת קאפקום, בו השתתפו גיבורים כגטצ'אמן וקאשרן ונלחמו נגד הגיבורים של קאפקום (סטריט פייטר, מגה מן וכו'). המשחק יצא רק באזור יפן ולא תורגם אפילו לאנגלית.
לולה
ביבי (ספר ילדים)
ביבי (בדנית: Bibi) היא יצירת דמיונה של הסופרת הדנית קרין מיכאליס, שכתבה עליה סדרת ספרי ילדים בין השנים 1929 - 1939.
ספרי "ביבי" משובצים ברישומים שונים ובציורים צבעוניים של נופי דנמרק, בתיה ותושביה בתלבושותיהם המיוחדות - הציורים שביבי מעלה על דפי מחברותיה כשהיא נוסעת ברחבי הארץ ברכבות של אביה. נוסף לציורים, גדושים הספרים גם בשגיאות כתיב למכביר, משום שביבי איננה אוהבת ללמוד. השגיאות במכתביה הן חלק אורגני מן הסיפור, ולכן קיימות גם בגרסאות התרגום.
הספר יצא לאור בעברית לראשונה בשנת 1935, בהוצאת "אמנות", בתרגום י. למדן.
תקציר העלילה.
ביבי היא ילדה מיוחדת במינה, עצמאית מאוד, ציירת מוכשרת וחובבת טיולים ארוכים, שאליהם היא לוקחת כמובן את חוברת הציור ואת עפרונותיה הצבעוניים. אביה של ביבי הוא מנהל תחנת רכבת, ועל כן יכולה ביבי לנסוע על פני כל המסילות בכל רחבי הארץ, וזאת היא עושה בכל פעם שהיא מרגישה צורך לצאת למרחבים. גם את שמה קיבלה בחליפין עם חברתה, משום שסברה, שהשם אולה יאה לילדה כהת שיער, כמו החברה, ואילו "ביבי" מתאים לילדה בהירה כמוה. וכך נעשית אולריקה אליזבת הכבודה לביבי השובבה.
אמה של ביבי מתה עליה בינקותה ואת סבה וסבתה לא הכירה מעולם. היא רק יודעת, שהם בני אצולה ועשירים מופלגים, שהכריתו את רגל בתם מביתם ומחייהם כאשר התעקשה להינשא לאביה של ביבי בניגוד לרצונם, ובהיותה ילדה עתירת דמיון, היא מבינה את הדברים כפשוטם וסבורה, שאכן כרתו לאמה את הרגל ואולי משום כך מתה.
בשיטוטיה ברחבי דנמרק מגיעה ביבי לכל מקום, ואביה מרשה לה לטייל כרצונה ורק דורש ממנה להבטיח לו דברים שונים הקשורים בביטחונה האישי, בין השאר אסור לה בשום פנים לנסוע למקום שם קבורה אמה. אביה של ביבי יודע, שכאשר ביבי מתחייבת למשהו ב"הן צדק הגדול" שלה, היא עומדת בהבטחתה ויהי מה. באחד ממסעותיה פוגשת ביבי את "האנשים האפורים", המגלים בה עניין מיוחד, בלי שתדע מדוע, ורק בהמשך, כאשר הרפתקאותיה מובילות אותה אל ביתם, נודע לה הסוד.
קשאסה
הקשאסה (בפורטוגזית: Cachaça) הוא המשקה הברזילאי הלאומי, והוא משקה אלכוהולי המיוצר מקנה סוכר על ידי תהליך של התססה וזיקוק. מקורו במשקה שנהגו העבדים האפריקאים, שהובאו לברזיל, להכין מקנה הסוכר.
כמעט כל הצריכה העולמית של קשאסה מרוכזת בברזיל עצמה, ופחות משני אחוז מהקשאסה המיוצרת בברזיל מיוצאת מהמדינה. מחוץ לברזיל, משתמשים בקשאסה בעיקר לצורך הכנת קוקטייל הקפיריניה.
הקשאסה מזכירה את הרום, אולם בעוד שהרום מיוצר ממולאסה, הקשאסה מיוצרת ישירות ממיץ קני סוכר.
יחידות צבאיות
בצבאות שונים ברחבי העולם ישנו מגוון רחב של יחידות צבאיות, כוחות צבאיים המצויים תחת דרג פיקודי משלהם. כחלק מההיררכיה הצבאית, ליחידות אלו תהיינה כפופות יחידות בסדר גודל קטן יותר, ובמקביל הן בעצמן תהוונה חלק מיחידה צבאית גדולה יותר. מטרת החלוקה הצבאית ליחידות היא ייעול ופישוט תהליכי הפיקוד והשליטה בכוחות, ומתוך כך ניהול נכון ומוצלח של הצבא בכללותו.
יחידות יבשתיות.
בחלקים שונים בחלק מצבאות העולם נהוגים מונחים שונים מאלו המקובלים לתיאור יחידות ספציפיות. בכלל זאת אפשר לציין את הפלגה כיחידה המקבילה למחלקה ואת הסוללה (מקבילה לפלוגה) והאגד (מקביל לרגימנט או חטיבה) – יחידות אשר נעשה בהם שימוש בעיקר בקשר ליחידות ארטילריה.
Staffel (ראו: , ) הוא מינוח ליחידה בסדר גודל שבין מחלקה לבין פלוגה. ובשימוש על ידי מדינות דוברות גרמנית. ונרשם בתקן נאט"ו עם רישום ארבע נקודות מעל סוג הכוח.
עוצבה במינוח הנהוג בצה"ל מוגדרת ככוח צבאי המכיל את כל מרכיבי הכוח הנדרשים לשם ניהול פעולה מערכתית באופן עצמאי. על כן יכלול כוח כזה שילוב של כוחות חי"ר, שריון, תותחנים וכיוצא בזה. עוצבה תהיה בדרך כלל בסדר גודל חטיבתי או אוגדתי. יחידה צה"לית נוספת היא הפיקוד מרחבי, המקביל לגיס. בדומה לכך אך בסדר גודל גבוה יותר, חזית הייתה היחידה הסובייטית המקבילה לקבוצת ארמיות.
זרוע (אשר ידועה באנגלית בתור Military branch), למשל זרוע היבשה, היא יחידה פיקודית הכוללת את כלל הכוחות הצבאיים שאופיים דומה. בדרך כלל החלוקה תהיה בין כוחות יבשה, אוויר וים. בכל זרוע וזרוע נהוג לבצע מדרגת חלוקה נוספת, לחילות, למשל חיל שריון. כל חיל (אשר בדרך כלל יוכר באנגלית בתור Corps, ככוח בסדר גודל של גיס) מאגד את כוחותיו ובתחומי אחריותו עומדים בניין הכוח כמו גם עבודת ניהול ומטה. חילות כמו זרועות מהווים יחידות פיקודיות בשגרה ולרוב לא יהוו יחידות לוחמות כשלעצמן.
כוחות מיוחדים.
כוחות מיוחדים מאורגנים כזרוע או פיקוד נפרד ברוב הצבאות בעולם. הם פועלים ביחידות קטנות ורב-תכליתיות ובמבנה היררכי גמיש יותר מאשר בכוחות הצבא הרגילים. היחידות המיוחדות מורכבות מפלגות וצוותים.
משטרה וז'נדרמריה.