ב-1991, סיימה בפעם השנייה ברציפות במקום השני בטור דה רומאנדי. היא סיימה במקום השני גם במרוץ החד יומי Classique des Alpes ולא הצליחה לשחזר את הישגה בדופינה ליברה, כשסיימה רביעית. היא ניצחה את קטע נגד השעון בטור דה סוויס וסיימה חמישית כללית. היא התחרתה בטור דה פראנס בפעם התשיעית ולא התבלטה, כשסיימה במקום ה-72, ועזרה לגרג למונד לסיים שביעי.
ב-1992, עברה יורק לקבוצת TVM–Sanyo. היא סיימה תחילה במקום התשיעי במונומנט לייז'–בסטון–לייז'. במהלך הוואלטה אספנייה, יצאה יורק חיובית לטסטוסטרון וספגה קנס כספי של 1,100 אלף יורו, קנס זמן של 10 דקות ופסילה של המקום השלישי שלה בקטע ה-18. היא סיימה במקום ה-18 בטור דה פראנס ובמקום השביעי בגראן פימונטה.
ב-1993, סיימה במקום ה-15 בוואלטה אספנייה ובמקום ה-24 בטור דה פראנס, המרוצים האלו הפכו לגרנד טורים האחרונים בהן התחרתה. ב-1995, עברה לקבוצת Le Groupement וניצחה במדיה את אליפות בריטניה. בתום העונה פרשה מרכיבה מקצוענית.
חיים אישיים ולאחר הפרישה.
יורק, עדיין כגבר ובשם רוברט מילאר, נישאה לסילבי טרנסלר, אישה צרפתייה, בדצמבר 1985. בחתונה בה אף אחד מבני משפחתה של יורק או בני קבוצתה השונים נכחו ולא ידעו אפילו על הזוגיות ביניהן. בן קבוצתו לשעבר, פיל אנדרסון, אמר שלא היו לה כישורים רומנטיים עם גברים או נשים.
היא הפכה למאמנת של נבחרת בריטניה במהלך 1997 ושימשה כמאמנת של נבחרת סקוטלנד בטור של בריטניה 1998. ב-2000, דווח בצהובון בבריטניה על כך שיורק עכשיו חיה כאישה. הידיעה פגעה ביורק והיא החלה למעט עם הופעותיה בפומבי, וניתקה בהגדרה את קשריה עם עולם האופניים. אך הופיעה למשחקי חבר העמים הבריטי ב-2002 בתור מילאר.
בתור מילאר כרוכב אופניים, הייתה ידועה יורק כאחת שלא משתפת פעולה עם התקשורת. ואף קיללה את ג'ף קונור, כתב של עיתון, לאחר שביקש ממנה ראיון במהלך טור דה פראנס 1987.
בשנת 2007 כתב העיתונאי הסקוטי ריצ'רד מור ביוגרפיה תחת הכותרת "In search of Robert Millar". יורק ענתה על כמה שאלות בודדות של מור דרך דואר אלקטרוני. ומור אמר לאחר יציאת הביוגרפיה שמקום הימצאה הוא תעלומה, ושהתאריך בה נעלמה לא ברור. במהלך השנים רצו הרבה שמועות על שינוי המגדר שיורק עשתה, והיא אישרה את השמועות ב-6 ביולי 2017 לאתר cyclingnews.
אלחנדרה גוזמן
גבריאלה אלחנדרה גוזמן פינאל (בספרדית: Gabriela Alejandra Guzmán Pinal; נולדה ב-9 בפברואר 1968) היא זמרת-יוצרת ושחקנית מקסיקנית. בשנת 1988, הוציאה את אלבום הבכורה שלה "Bye Mamá", אשר זכה להצלחה גדולה במדינתה וביסס שם את מעמדה.
במהלך הקריירה שלה, נמכרו אלבומיה ושיריה בלמעלה מ-30 מיליון. בנוסף לכך, נחשבת גוזמן לאחד מה.
חיים וקריירה.
גבריאלה אלחנדרה גוזמן פינאל נולדה ב-9 בפברואר 1968 במקסיקו סיטי, מקסיקו, לשחקנית סילביה פינאל ולזמר אנריקה גוזמן. לגוזמן יש שתי אחיות למחצה; השחקנית סילביה פסקל ורידיאנה אלטריסטה ואח צעיר; לואיס אנריקה גוזמן, שהוא גם אחיה הביולוגי היחיד.
השיר הראשון שלה "Bye Mamá", יצא בשנת 1988 והוקדש עבור אמא שלה. בשנות התשעים הוציאה כמה מהאלבומים הגדולים ביותר שלה כמו Eternamente Bella, Flor de Piel ו-Libre שיצאו על ידי חברת התקליטים BMG אריולה. ההצלחה לה זכתה בעקבות האלבומים הללו, גרמה לכך שקיבלה מועמדות לפרסי גראמי, פרסי גראמי הלטיני וכדומה. זאת, תוך שאלבומיה קיבלו תוארי זהב ופלטינה על ידי איגודי תעשיות הקלטות למיניהם.
בעקבות כל ההצלחה שלה, היא כונתה "מלכת הרוק" והפכה לאחת מהאמניות המצליחות ביותר במקסיקו. לאורך הקריירה שלה זכתה להצלחה רבה בכל מקסיקו ובארצות הברית. היא הוציאה דואטים עם פרנקו דה ויטה, מריו דום ופונסקה. אחד מאלבומיה הידועים והמצליחים ביותר הוא Versus, שיצא בשנת 2017 ביחד עם הזמרת-יוצרת המקסיקנית גלוריה טרווי. האלבום זכה להצלחה חסרת תקדים כאשר הפך לאלבום המשותף הראשון של שתי נשים, שכבש את פסגת מצעד האלבומים הלטיניים.
היא הייתה לאחד מהשופטים בעונה השנייה של תוכנית הטלוויזיה "Va Por Ti". בנוסף לכך, שפטה לצד לואיס פונסי, ויסין וקרלוס ויוס בגרסה הספרדית של תוכנית הטלוויזיה "The Voice".
בשנת 2021 הצטרפה לצוות השחקנים הראשי בדמותה של אסטריד בעונתה השנייה של הסדרה הקומית "משחק המפתחות", שעלתה לשידור באמזון פריים וידאו.
חיים אישיים.
אלחנדרה גוזמן ניהלה כמה מערכות יחסים במהלך חייה. מערכת היחסים הציבורית הראשונה שלה הייתה עם השחקן והזמר המקסיקני אריק רובין. מערכת היחסים לא נמשכה זמן רב בגלל סכסוך עם הזמרת המקסיקנית פאולינה רוביו. בהמשך, היא החלה במערכת יחסים עם איש העסקים פבלו מוקטזומה. מאוחר יותר, השניים נפרדו.
גוזמן נישאה לאיש העסקים האמריקאי פארל גודמן בשנת 1998. הנישואים הגיעו לקיצם זמן קצר לאחר מכן, כאשר גודמן נעצר בגלל נשיאה של נרקוטי, בשדה תעופה בגרמניה. מערכת היחסים הציבורית האחרונה שלה עד כה, הייתה מעט זמן לאחר גירושיה מגודמן, במסגרתה הייתה עם ג'רארדו גומז דה לה בורבולה. הם התחתנו בשנת 2002 וכמה חודשים לאחר מכן, הודיעה כי היא בהיריון שני. עם זאת, התינוק נפטר עוד לפני שידעה את מינו. בעקבות כך, היא נכנסה לדיכאון קליני והדבר הוביל לכך שהיא התגרשה מלה בורבולה.
המדינה האסלאמית בקווקז
המדינה האסלאמית בקווקז, רשמית המדינה האסלאמית של עיראק והלבנט - מחוז הקווקז (בערבית: الدولة الإسلامية في العراق والشام - ولاية القوقاز; ברוסית: Вилаят Кавказ Исламского государства Ирака и Леванта) הוא סניף של הקבוצה האיסלאמיסטית המיליטנטית המדינה האיסלאמית, הפעיל באזור צפון הקווקז ברוסיה וירש את אמירות הקווקז, כארגון הטרור הרצחני ביותר באזור זה. המדינה האסלאמית הודיעה על הקמת הקבוצה ב-23 ביוני 2015 ומינתה את רוסטאם אסלדרוב למנהיגה.
רקע כללי.
החל מנובמבר 2014 החלו מפקדי הביניים של אמירות הקווקז להחליף בפומבי את אמונם ממנהיג האמירויות עליסחאב קבקוב למנהיג המדינה האסלאמית אבו בכר אל בגדאדי, בעקבות הצהרתו של אל-בגדאדי וקבוצתו על הקמת ח'ליפות מוקדם יותר באותה השנה. בפברואר 2015 ערקו מפקדים רבים של סניפי האמירות בצ'צ'ניה ודאגסטן. קבקוב ונאמנים בכירים בתוך האמירויות פרסמו הצהרות בגנותם והאשימו את רוסטאם אסילדרוב, בבגידה. התחייבויות נאמנות נוספות לאל-בגדאדי התרחשו ביוני 2015 על ידי מנהיג ארגון וליאט נחיצ'וואן, אסלן ביוטוקאייב ובהצהרת שמע שהושמעו לכאורה על ידי חמושים בדגסטן, צ'צ'ניה, אינגושטיה וקברדינו-בלקריה.
היסטוריה.
ב-23 ביוני 2015, דובר המדינה האסלאמית, אבו מוחמד אל-עדנאני, קיבל את ההתחייבויות הללו והודיע על הקמת מחוז, המכסה את אזור צפון הקווקז. עדנאני כינה את אסילדארוב כמנהיג המדינה האסלאמית באזור זה וקרא למיליטנטים אחרים באזור לצעוד אחריו.
הקבוצה קיבלה אחריות לפיגוע הראשון שלה שבוצע בבסיס צבאי רוסי בדרום דגסטן, ב-2 בספטמבר 2015. בסרטון שפורסם גם בספטמבר קרא אסילדרוב לתומכי המדינה האסלאמית בקווקז להצטרף למאבק במקום לנסוע לעיראק וסוריה.
בתחילת 2016 הם פרסמו מספר מסמכים המפרטים את פעולותיהם בסוריה, עיראק, צ'צ'ניה ודאגסטן, לרוב התנקשויות באנשי משטרה ואנשי צבא מקומיים (דגסטאן וצ'צ'ניה) ו"פעולות צבאיות" בסוריה, בהן התפארו בהרג כמה חיילים וקצינים רוסים. ב-4 בדצמבר 2016 דיווחו שירותי הביטחון הרוסיים כי הרגו את אסילדארוב וארבעה ממקורביו בפשיטה על בית במחצ'קלה.
ב-18 בפברואר 2018, צעיר בן 22 פתח בירי לעבר כנסייה בקיזליאר, דאגסטן, רוסיה והרג 5 ופצע 5 נוספים. התוקף חוסל לאחר מכן על ידי כוחות הביטחון וסרטון וידאו אחר כך שהעלה התוקף ובו הביע אמונים למדינה האסלאמית, לפיו נודע כי המדינה האיסלאמית נושאת באחריות לפיגוע.
ב-20 באוגוסט 2018 תקפו מחבלים צעירים תחנת משטרה בעיר גרוזני באמצעות סכינים ופצעו לפחות 7 שוטרים. כל המחבלים נהרגו; המדינה האיסלאמית קיבלה אחריות.
בתחילת ינואר 2019 קיבלה הקבוצה אחריות להתמוטטות בניין במגניטוגורסק 2018 ולפיגוע שאירע בעקבותיו למחרת. מהקבוצה נמסר שהתמוטטות הבניין נגרמה על ידי הפצצות. אולם, הטענה נדחתה על ידי כמה חוקרים רוסים, שאמרו כי הסיבה להתמוטטות הבניין הייתה ככל הנראה דליפת גז.
ב-25 בינואר 2019, קבוצת שוטרים הותקפה על ידי חמוש, ביישוב סרנובודסקויה (מחוז קורסקי), וגרם לפציעתם של שני שוטרים. השוטרים ירו לאחור והרגו את התוקף, שגופתו נמצאה מאוחר יותר ליד רובה קלצ'ניקוב, ביער. המדינה האסלאמית קיבלה אחר כך אחריות לפיגוע.
ב-12 באפריל 2019, בפעולה נרחבת בה השתתפו יחידת אלפא, המשטרה המקומית וחיילי המשמר הלאומי, נהרגו 2 מחבלים של הארגון שהיו חמושים בכבדות בעיר טיומן. מחבלים אלה תכננו לתקוף את מקום ציבורי בעיר.
ב-23 ביוני 2019, מחבל עם סכינים תקף שני שוטרים מחוץ למעונו של רמזן קדירוב בגרוזני. לאחר מכן חוסל על ידי המשטרה. על פי הדיווחים, רובה ציד נמצא במכוניתו. קבוצת המדינה האסלאמית בקווקז קיבלה אחר כך אחריות לפיגוע.
ב-2 ביולי 2019 נהרג קצין אכיפת חוק וכמה אחרים נפצעו במחסום בפאתי העיירה באמוט, כאשר מחבל הצליח לתקוף שוטרים בסכין ורימון יד. קבוצת המדינה האסלאמית קיבלה אחר כך אחריות לפיגוע זה.
בינואר 2021 חוסל מנהיגה של הארגון, אסלן ביוטוקאייב יחד עם אנשיו, במבצע מיוחד של הרשויות בצ'צ'ניה ובכך חוסל המחבל האחרון ברשימת המבוקשים הפדרלית.
ייעוד כארגון טרור.