במהלך הלחימה בין הצדדים, נמצאו כ-30,000 פלסטינים בלי יכולת לעזוב את מחנה הפליטים, תוך הידרדרות מהירה במצב ההומניטרי במקום. עזיבת התושבים התאפשרה רק החל מ-23 במאי, לאחר הכרזה חד-צדדית של פתח אל-אסלאם על הפסקת אש. עם זאת, חברי הארגון נותרו בתוך המחנה, והם הודיעו כי במקרה שיותקפו, הם יילחמו עד המוות. במהלך הקרבות, נכנסו כוחות חיל רגלים של צבא לבנון למחנה, וחיל האוויר הלבנוני הפציץ מטרות במחנה. מרבית תושבי המחנה עזבו את המחנה למחנה סמוך של בדואים.
ב-21 באוגוסט 2007 פרסם התובע הכללי של לבנון כתבי אישום כנגד 108 חברי הארגון שנעצרו מאז פרוץ הקרבות, שנאשמו בחברות בארגון טרור ובמעשי רצח של חיילים בצבא לבנון.
ב-2 בספטמבר הכריז ראש ממשלת לבנון פואד סניורה כי "הטרוריסטים נוצחו" ודיווחים בתקשורת מיהרו לטעון כי מפקד הארגון, שאכר אל-עבסי, חוסל, דיווח שהתברר כמוטעה. בקרבות, שנמשכו יותר משלושה חודשים והיו לסבב הלחימה הפנים-לבנונית המשמעותית ביותר מאז תום מלחמת האזרחים בלבנון ב-1990, נהרגו כ-427 איש, 163 חיילים, 222 לוחמי הארגון ו-42 אזרחים, ונשבו 202 אנשי הארגון.
על אף המפלה הגדולה שספג, ארגון זה ממשיך עדיין לפעול. לדוגמה, באפריל 2008 נמצאו באוניברסיטת באלאמאנד הצפון-לבנונית, שהיא בעלת אוריינטציה נוצרית, כרוזים חתומים בידי פעילי הארגון המאיימים בפיצוץ האוניברסיטה. גורמים סוריים רשמיים טוענים כי פתח אל-אסלאם אחראי לפיגוע שאירע בדמשק ב-27 בספטמבר 2008, שבו נרצחו 17 בני אדם.
בתחילת יולי 2009 התפרסם כי 12 חברי הארגון נשפטו בלבנון למאסר עולם.
הארגון גם נוטל חלק בזליגת מלחמת האזרחים בסוריה ללבנון, ובמהומות שהתרחשו בטריפולי בין 2011 ל-2014.
אגם טה אנאו
אגם טה אנאו (אנגלית: Te Anau) הוא האגם הגדול ביותר באי הדרומי של ניו זילנד והאגם השני בגודלו במדינה. האגם נמצא בחלקו הדרום מערבי של האי הדרומי, בתחומי הפארק הלאומי פיורדלנד ומכסה שטח של 344 ק"מ רבוע. האגם קרוי על שמן של מערות טה אנא-או (Te Ana-au) הנמצאות לחופו המערבי של האגם ומשמעות שמן בשפה המאורית היא - "מערת המים המתערבלים".
האזור בו שוכן האגם עוצב על ידי תנועת קרחונים במהלך עידן הקרח בתהליך הדומה לתהליך היווצרותם של פיורדים. עקב כך האגם בנוי בצורה של רצועה צרה הנמתחת לאורך של כ-65 ק"מ מצפון לדרום וממנה יוצאות שלוש שלוחות, הנקראות "פיורדים" לכיוון מערב - הפיורד הצפוני, הפיורד הדרומי והפיורד האמצעי. האגם נמצא בגובה של 210 מטרים מעל פני הים, ועומקו המקסימלי הוא 270 מטר. האגם מוזן על די מספר נהרות, כשהבולט בהם הוא נהר אגלינטון הנשפך אל האגם בחלקו הצפון מזרחי. נהר ואיאו מנקז את האגם מחלקו הדרומי וזורם אל אגם מאנאפורי.
העיירה טה אנאו הקרויה על שם האגם שוכנת לחופו של האגם, בפינה הדרום מזרחית, ופרט אליה אין בסביבתו של האגם נקודות יישוב גדולות.
רוברט קאהן (מלחין)
רוברט קאהן (גרמנית: Robert Kahn, 21 ביולי 1865, מנהיים - 29 במאי 1951, בידנדן, קנט, אנגליה) היה מלחין ופסנתרן יהודי-גרמני ומורה למוזיקה.
חייו.
קאהן היה אחד משבעה ילדים, שנולדו לאחת המשפחות העשירות והנכבדות ביותר של בנקאים וסוחרים בגרמניה של אותם ימים. בשנת 1882 נכנס קאהן לבית הספר המלכותי הגבוה למוזיקה בברלין, שם למד בשלוש השנים הבאות. בשנת הלימודים 1885–1886 המשיך בהכשרתו המוזיקלית בהדרכת יוזף ריינברגר במינכן. בביקור בווינה בשנה שלאחריה, פגש קאהן את המלחין יוהנס ברהמס והתיידד עמו. על פי השמועה, הציע ברהמס לקבל את קאהן כתלמידו. קאהן היה ביישן מכדי לקבל את ההצעה, אך המוזיקה של ברהמס תטביע את חותמה על סגנון הלחנתו לכל אורך הקריירה שלו.
אחרי שהשתחרר משירותו הצבאי, עבד קאהן כמלחין עצמאי בברלין עד 1890. בשלוש השנים הבאות עבד כפסנתרן חזרות בתיאטרון העירוני בלייפציג. כמי שהתמנה למרצה לקומפוזיציה באלמה מאטר שלו בשנת 1894
היה קאהן אחראי להכשרת כמה מן המאורות הגדולים של המוזיקה הקלאסית במאה ה-20. בין תלמידיו המפורסמים הפסנתרן וילהלם קמפף, המנצח פרדיננד לייטנר, המלחין גינתר רפאל והכנר קרל קלינגר.
בשנת 1916 נבחר קאהן לאקדמיה הפרוסית לאמנויות, חברות שבה החזיק עד 1934, כאשר המשטר הנאצי פקד עליו להתפטר בשל יהדותו. הממשלה גם אסרה להוציא לאור ולבצע את המוזיקה שלו. הגבלות אלה הניעו אותו לעזוב בשנת 1936 את גרמניה ולפנות לאנגליה, שם עשה את חמש-עשרה השנים האחרונות לחייו באלמוניות יחסית. קאהן והמוזיקה שלו נשכחו כמעט לגמרי מאז מלחמת העולם השנייה, אך הם מתחילים להתגלות אט אט מחדש למוזיקאים ולקהל, כמו שקרה למלחינים רבים אחרים של "מוזיקה מנוונת", נרדפי המשטר הנאצי וקורבנותיו.
יצירותיו.
קאהן חיבר בשפע לרפרטואר הקאמרי, בסגנון אינטימי ולירי, המזכיר את מנדלסון, שומאן וברהמס. כמו ברהמס גיבורו, נמנע מן ההשתפכות הרגשית של שלהי הרומנטיקה. יצירותיו כוללות שתי רביעיות מיתרים, שלוש רביעיות פסנתר, חמש שלישיות פסנתר, שתי סונאטות לכינור, שתי סונאטות לצ'לו, כמה יצירות כוראליות ומספר רב של לידר. יצירותיו היחידות לתזמורת הן הסרנדה Aus der Jugendzeit ("מן הנעורים") (1890) ו-Konzertstück ("קטע קונצרטנטי") לפסנתר ותזמורת במי במול מינור, אופוס 74 (1920).
קאהן הוזמן לעיתים קרובות לחבר יצירות לכמה מן הנגנים המעולים ביותר, ששגשגו בעשורים הראשונים של המאה ה-20. את הסונאטה לכינור בלה מינור, אופוס 26 (1897) ביצע לראשונה הכנר יוזף יואכים, ואת רביעיית המיתרים הראשונה בלה מינור, אופוס 60 (1914) ביצעה לראשונה רביעיית יואכים. הנס פון בילוב ניצח על התזמורת הפילהרמונית של ברלין בבכורה העולמית לסרנדה התזמורתית של קאהן.
אלמה מאטר
אלמה מאטר (בלטינית: Alma mater) הוא מושג לטיני, שמשמעו "אם מזינה". הביטוי שימש ברומי העתיקה כתואר לאלה האם, ובנצרות של ימי הביניים היה כינויה של מרים, אם ישו.
בשפה האנגלית העכשווית הביטוי משמש לרוב כדי להתייחס למכללה או לאוניברסיטה כלשהי בה התחנך האדם.
המונח לקוח מן המוטו Alma Mater Studiorum של האוניברסיטה הוותיקה ביותר באירופה כמוסד פעיל ומעניק תארים ברציפות, אוניברסיטת בולוניה באיטליה, שנוסדה בשנת 1088 לספירה בבולוניה ופועלת שם עד היום.
בשפות מודרניות רבות משמש המונח בדרך כלל ובעיקר באקדמיה; באנגלית בריטית נהוג להשתמש בו על פי רוב במקום שם האוניברסיטה או המכללה שבה למד האדם שמדובר בו. בארצות הברית מקובל המונח בשימוש גם ביחס לבית ספר תיכון או יסודי.
"אלמה מאטר" היא לפעמים גם תחילתו של המנון או שיר של מוסד לימודי, ויכולה להתקבל ככותרת לסוגה. במובנו זה, המונח מוכר יותר בארצות הברית מאשר בממלכה המאוחדת. בארצות הברית המונח מתייחס במקרים רבים לכל השיר, בניגוד לפתיחתו בלבד.
פאג (אי)
פאג (קרואטית Pag, איטלקית Pago) הוא אי במפרץ קוורנר הקטן (Kvarnerić) בצפונו של הים האדריאטי, מול חופי ולביט בקרואטיה. אורכו של האי הוא 63 קמ"ר ורוחבו נע בין 2 ק"מ ל-10 ק"מ. שטחו הכולל של האי הוא 284.50 קמ"ר, עובדה המציבה אותו במקום החמישי מבחינת גודלו בים האדריאטי. חופיו של האי מפורצים ואורך קו החוף מגיע ל-270 ק"מ . חלקו הדרומי של האי שייך למחוז ליקה-סני (Ličko-senjska županija) וחלקו הצפוני למחוז זאדר (Zadarska županija). רוב שטחו של האי צחיח וסלעי אם כי חלקים ממנו מכוסים בשיחים ים תיכוניים ובעצי זית. האקלים באי ים תיכוני.
היסטוריה.
בתקופה העתיקה היה האי מיושב באזור צאסקה (Caska) בחלקו המערבי של מפרץ פאג. צאסקה שנוסדה ככל הנראה על ידי הרומאים (לטינית Cissa), שקעה בעקבות רעידת אדמה במאה ה-4, ותושביה נמלטו ממנה לאתר העיר העתיקה של פאג (Stari grad). לפי דעה אחרת, עזבו התושבים את המקום מסיבה בלתי ידועה ורק לאחר מכן שקעה מתחת למים. במקום נתגלה ב-1964 פתח למערכת ביוב גדולה הרומז לכך שהעיר הייתה גדולה למדי, וייתכן שהתגוררו בה עד 30,000 תושבים. סביב חורבנה של צאסקה רווחת אגדה מקומית הדומה עד מאוד לסיפורו של לוט והשמדת סדום ועמורה בתנ"ך.
השם "פג" נזכר לראשונה במאה ה-10, מועד בו העיר העתיקה כבר הייתה מוקפת חומה. ב-1192 נבנתה בעיר העתיקה כנסיית מריה הקדושה, וב-1244 העניק לה המלך בלה הרביעי מהונגריה מעמד של רובע מלכותי. ב-1403 עברה פאג לשליטת של הרפובליקה של ונציה, וב-1433 זכתה במעמד של עיר, בין היתר בשל חשיבותו של ייצור המלח על האי. בשנה שלאחר מכן נבנתה העיר החדשה באתר הנוכחי ועוצבה לפי שרטוטיו של האדריכל בן העיר זאדר יוריי מטווייב דאלמטינץ.
האי היה חלק מהפרובינציות הצרפתיות של איליריה, נשלט על ידי בית הבסבורג וממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים.
במלחמת העולם השנייה נכבש פאג על ידי האיטלקים. עם זאת, היה האי בחזקת מדינת קרואטיה העצמאית בהנהגת האוסטאשה. באי הוקמו שני מחנות ריכוז. מחנה הריכוז סלאנה לגברים ומחנה הריכוז מטאינה לנשים וילדים. המחנות פעלו מיוני ועד סוף אוגוסט 1941 ואנשי האוסטאשה טבחו באלפי יהודים, סרבים ובני רומה. גלעדים שהוקמו במקום נותצו מספר פעמים על ידי תושבים לאומנים.
לאחר המלחמה שקע האי במשבר כלכלי אשר נמשך כעשרים שנה עד תחילת התפתחותה של התיירות במקום.
אוכלוסייה וכלכלה.
בשנת 2001 מנתה אוכלוסיית האי 7,969 תושבים, רובה בשתי הערים הגדולות פאג ונובליה (Novalja). האי מחובר ליבשה בקצהו הדרומי בגשר באורך של 300 מטר, ובחלקו הצפוני פועל קו מעבורת סדיר של חברת ידרוליניה בין הערים פריזנה (Prizna) שעל היבשה וז'יגליין (Žigljen).