מעט לפני ארבע אחר הצהריים, הבחין המרשל מישל נה בתנועה לאחור של כוחות הקואליציה, נה חשב בטעות כי התמרון להתארגנות מאחורי הרכס הוא נסיגה כללית, והחליט על מתקפה מהירה. עקב תבוסת כוחותיו של ד'ארלון וכוחות חיל רגלים רבים שהוקצו להתקפה חסרת התועלת על הוגמון, נותרו לנה עתודות חיל רגלים מצומצמות ביותר, ולפיכך החליט לנסות ולשבור את האמצע של וולינגטון בעזרת שימוש בחיל פרשים בלבד.
נה הורה על הסתערות של כ-5,000 קירסירים במעלה הרכס התלול וכשאלו נהדפו שלח נה 9,000 פרשים כבדים למתקפה אימתנית על כוחות הקואליציה. חיילי הרגלים של הקואליציה הגיבו באמצעות יצירת ריבוע הגנתי. חוסר היכולת של הפרשים הצרפתים להתמודד עם המערך ההגנתי של חיל הרגלים בתוספת האש הטורדנית של הארטילריה הבריטית ותקיפות-הנגד הנחרצות של גדודי הפרשים הקלים הבריטים הביאו את נה למסקנה הבלתי נמנעת, כי שימוש בפרשים בלבד לא יביא לתוצאה משמעותית.
הגעת הכוחות הפרוסים לקרב.
בשעה 16:30 לערך הגיע הגיס הפרוסי הרביעי תחת פיקודו של הרוזן פון בילוב אל המערכה. בילוב הצעיד את כוחותיו למתקפה על האגף הימני הצרפתי המדולל מתוך כוונה לאגף את הצרפתים ולכבוש את הכפר פלנסנואה (בצרפתית: Plancenoit) שבעורפם. נפוליאון שלח את הגיס השישי הצרפתי בפיקודו של הרוזן לובאו להגן על אגפו הימני והעורף הצרפתי. תוך זמן קצר החל קרב עיקש על השליטה בכפר.
בשעות אחר הצהריים הגיע למערכה הגיס הפרוסי הראשון תחת פיקודו של הרוזן זייטן. זייטן פנה לחיזוק אגפו השמאלי של וולינגטון, שנפגע קשות בקרבות היום, תוך שהוא יוצר רצף טאקטי בין כוחותיו של וולינגטון לכוחותיו של בילוב. הכוח האנגלו-פרוסי המאוחד החל ללחוץ את הכוחות הצרפתים (שהיו כעת ערוכים בצורת פרסה): אגף שמאל בהוגמון, האמצע בלה האי סיינט ואגף ימין מגן על פלנסנואה.
התקפת המשמר הקיסרי.
לאחר התקפות רבות על הרכס בו נערכו כוחות הברית, הצליחו הצרפתים לתפוס את מתחם לה האי סיינט, תוך שהם חושפים את הכוח האמצעי של וולינגטון. בשעה 19:30 החליט נפוליאון להטיל את עתודותיו האחרונות אל המערכה, ושלח את גדודי המשמר הקיסרי (המורכב מהחיילים המנוסים והמצטיינים מקרב הצבא הצרפתי) אל עבר הבריטים. התקפת המשמר הקיסרי, שנתקלה באש תופת של פגזים ושל קליעי חיל הרגלים הבריטי, הוכרעה לבסוף, והמשמר החל לסגת באי-סדר. נסיגת המשמר עוררה גלי בהלה בקרב הצרפתים והקו הצרפתי החל להישבר. באותו הזמן החלו הגייסות הפרוסים להכריע את המגינים הצרפתים בפלנסנואה, שהחלו בנסיגה שהפכה למנוסה.
עם רדת החשיכה, היה הקו של נפוליאון שבור לחלוטין, הארטילריה נתפסה בידי כוחות הקואליציה ורוב הצבא הצרפתי נמצא במנוסה רבתי.
סיום המלחמה.
כחודש לאחר התבוסה הצרפתית בווטרלו, נכנע נפוליאון והוגלה לסנט הלנה, שם עתיד היה לבלות את שארית חייו, ובכך תמה תקופת שלטון מאה הימים של נפוליאון.
ולואי ה-18 חזר לשלטון.
וולינגטון, שעוד לפני ווטרלו נחשב למפקד בעל מוניטין, הפך ליקירה של בריטניה, ומונה למפקד העליון של הצבא הבריטי לכל ימי חייו. החל מסוף שנות העשרים של המאה ה-19 החל וולינגטון לעסוק בפוליטיקה מטעם המפלגה השמרנית, ואף שירת כראש ממשלה מטעמה בין השנים 1828–1830.
סוליסט ראשון
יוני הרננדס
יוני הרננדס וגה (בספרדית: Yonny Hernández Vega; נולד ב-25 ביולי 1988) הוא רוכב מרוצי אופנועים קולומביאני המתחרה בסבב ה-MotoGP.
קריירה.
2003-2009: ראשית הקריירה.
הרננדס החל להתחרות בשנת 2003, בגיל 15, בקטגוריה של 85 סמ"ק ובעונתו הראשונה זכה בכל המרוצים ובאליפות, הישג עליו חזר שוב בשנת 2005. בשנת 2008 החל להתחרות בסבב מרוצי הסופרמוטו הספרדי וזכה במרוץ הבכורה בו השתתף. בעונת 2009 סיים במקום הרביעי הכולל בקטגוריית הסופרספורט.
2010-הווה: הסבב העולמי.
בעונת 2010 החל הרננדס להתחרות בסבב ה-Moto2 והיה הרוכב הקולומביאני הראשון שמתחרה בסבב. אחרי שנתיים בסבב המשני עבר בעונת 2012 להתחרות בסבב ה-MotoGP עבר קבוצת אנטיביה רייסינג. בסיום העונה עבר להתחרות עבור קבוצת פול בירד מוטורספורט (PBM) ובמהלך העונה עבר להתחרות עבור קבוצת פראמאק, עבורה הספיק להתחרות בחמשת המרוצים האחרונים של העונה. בעונת 2016 עבר להתחרות עבור קבוצת אספר.
לקראת עונת 2017 נותר ללא קבוצה וחזר להתחרות בקטגוריית ה-Moto2.
דני שק
סטרלינג
סטרלינג (Sterling) הוא שם משפחה שמקורו באנגלית ומשמעותו מעולה.
תמרה למפיקה
רוברטו בטגה
רוברטו בטגה (באיטלקית: Roberto Bettega; נולד ב-27 בדצמבר 1950 בטורינו) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת החלוץ.
בטגה שיחק לאורך רוב הקריירה ביובנטוס בה גדל, והוא השלישי בטבלת מלך השערים של המועדון בכל הזמנים עם 178 שערים בכל המסגרות. הוא זכה עם יובנטוס במגוון תארים, בהם שבע אליפויות, שני גביעים וזכייה אחת בגביע אופ"א. לזכותו של בטגה 42 הופעות במדי נבחרת איטליה, בהן כבש 19 שערים. הוא אחד משישה שחקנים שכבשו רביעייה במשחק אחד במדי איטליה לאורך ההיסטוריה.
קריירת משחק.
בטגה החל את דרכו בקבוצת הנוער של יובנטוס. לקראת עונת , כשסיים את גילאי הנוער, הוחלט להשאילו לעונה אחת לוארזה מהסרייה ב'. תחת המאמן נילס לידהולם, השתלב בטגה מיידית בהרכב הפותח, ובאותה עונה כבר הוכיח את יכולת כיבוש השערים שלו, כשסיים כמלך השערים של הליגה עם 13 שערים ב-30 הופעות, וזכה עם קבוצתו באליפות ליגת המשנה.
בטגה חזר ליובנטוס לאחר עונת השאלה אחת. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' ב-27 בספטמבר 1970 במשחק חוץ מול קטניה, וכבש את השער היחיד במשחק שהעניק לקבוצתו ניצחון 1-0. עונת הבכורה שלו בקבוצה הייתה מוצלחת, כשהחלוץ הצעיר כבש 13 שערי ליגה ו-21 שערים בכל המסגרות.
עונה אחר כך שוב פתח בטגה את העונה בכושר הבקעה מצוין, וב-14 משחקי ליגה כבש עשרה שערים. הוא שיחק וכבש מול פיורנטינה ב-16 בינואר 1972, אך הייתה זו הופעתו האחרונה לאותה עונה, לאחר שנתגלה לו זיהום בריאה ושלבים ראשונים של מחלת השחפת. על אף ששיחק רק חצי עונה, היה לו חלק משמעותי בזכייתה של יובנטוס באליפות איטליה באותה עונה.
בטגה חזר למגרשים כעבור שמונה חודשים, זמן קצר לאחר פתיחת עונת . הוא תרם לזכייתה השנייה ברציפות של יובנטוס בתואר האליפות, ולהעפלתה הראשונה בהיסטוריה לגמר גביע אירופה לאלופות, בו נוצחה 1-0 על ידי אייאקס אמסטרדם. בטגה פתח בהרכב למשחק הגמר, והוחלף זמן קצר לאחר פתיחת המחצית השנייה.
הגעתו של המאמן ג'ובאני טרפטוני בקיץ 1976 הובילה לתקופה מוצלחת עבור בטגה, ברמה האישית והקבוצתית. בעונת זכתה יובנטוס בתואר האליפות המקומית, שהייתה הרביעית של בטגה עם הקבוצה. הוא תרם 17 שערי ליגה באותה עונה, שיא קריירה אישי. במקביל, רשמה הקבוצה טורניר מוצלח בגביע אופ"א. בטגה היה פעיל מאוד וכבש חמישה שערים במהלך הטורניר. יובנטוס פגשה לגמר כפול את אתלטיק בילבאו, וגברה עליה 1-0 בסטאדיו אולימפיקו בטורינו. במשחק החוץ באצטדיון סן ממס כבש בטגה בנגיחה כבר בדקה השביעית שער חוץ לזכות יובנטוס. על אף שיובנטוס נוצחה במשחק 2-1, שער החוץ של בטגה הביא לה את התואר בזכות חוק שערי חוץ.
בעונת כבש בטגה 16 שערי ליגה, שהקנו לו את תואר מלך השערים בסרייה א' באותה עונה. תרמה לכך רבות העובדה כי הפך לבועט הפנדלים הקבוע של קבוצתו.
ב-4 בנובמבר 1981, בדקה ה-27 במשחקה של יובנטוס מול אנדרלכט גביע אירופה לאלופות, התנגש בטגה בשוערה של אנדרלכט ונפצע באופן חמור ברצועות בברכו. כתוצאה מכך, הוא לא שב עוד למגרשים באותה העונה וזאת לאחר שכבש חמישה שערים בשבעה משחקי ליגה בלבד. הפציעה אף גרמה לו להחמיץ את טורניר מונדיאל 1982 עם . הוא חזר לסגל בעונת , בה סייע לקבוצתו להעפיל עד לגמר גביע אירופה השני בתולדותיה. הוא פתח בהרכב אך לא הצליח לכבוש ויובנטוס הפסידה במשחק הגמר 1-0 להמבורג.
בתום העונה סיים בטגה את דרכו ביובנטוס לאחר 13 עונות. הוא ממוקם שלישי בטבלת מלך שערי המועדון בכל הזמנים אחרי ג'מפיירו בוניפרטי ואלסנדרו דל פיירו, עם 178 שערים בכל המסגרות, וחמישי בטבלת ההופעות בכל הזמנים במועדון, עם 481 בכל המסגרות. הוא עבר לשנתיים בקבוצת טורונטו בליזארד הקנדית, בסיומן פרש ממשחק פעיל בגיל 34.
נבחרת איטליה.
בטגה החל את דרכו בנבחרת איטליה ב-5 ביוני 1975, כשעלה בהרכב במשחק החוץ מול במסגרת מוקדמות יורו 1976. שנה בדיוק לאחר מכן, ב-5 ביוני 1976, כבש את שעריו הראשונים במדי איטליה. הוא עלה מהספסל לקראת המחצית השנייה במשחק ידידות בין איטליה ל, וכבש פעמיים בדרך לניצחון 4-2. היה זה צמד ראשון מתוך שלושה צמדים רצופים ושישה משחקים רצופים בהם כבש במדי הנבחרת.
בטגה היה גורם משמעותי בטורניר מוקדמות מונדיאל 1978, בו התמודדה איטליה בבית קשה מול . בטגה פתח בהרכב בכל ששת משחקי המוקדמות, וכבש בחמישה מתוכם. ב-15 באוקטובר 1977, כשאיטליה אירחה את פינלנד, כבש בטגה ארבעה שערים בדרך לניצחון 6-1. בכך, הוא היה לאחד משישה שחקנים בלבד לאורך ההיסטוריה שכבשו רביעייה במדי איטליה. שעריו של בטגה סייעו לאיטליה להעפיל על חשבון אנגליה לטורניר הגמר.