Brown Skin Girl הוא שיר שהקליטה הזמרת-יוצרת האמריקאית ביונסה, אשר מופיע באלבום הפסקול של , מתוך הסרט המחודש של "מלך האריות". השיר יצא לאור ב-23 ביולי 2019 על ידי חברות התקליטים Parkwood Entertainment וקולומביה רקורדס כסינגל השני מתוך האלבום.
מגזין המוזיקה האמריקאי בילבורד דירג את השיר במקום ה-68 ברשימת השירים הטובים ביותר לשנת 2019, שם נכתב כי השיר "מחזק את המסע של ביונסה לגאווה תרבותית והעצמה נשית".
בין שתי ערים (סדרה, 1989)
בין שתי ערים (באנגלית: A Tale of Two Cities) היא סדרת טלוויזיה בריטית-צרפתית, ששודרה לראשונה ברשת ITV בשנת 1989. הסדרה מבוססת על הרומן "בין שתי ערים" מאת צ'ארלס דיקנס.
דרינג קלאב בריסל
התפוז המכני (סרט)
טימברלייק ורטנבייקר
טימברלייק ורטנבייקר (באנגלית: Timberlake Wertenbaker; נולדה ב-1951) היא מחזאית, סופרת, תסריטאית ומתרגמת אמריקאית-בריטית, שכתבה מחזות עבור תיאטרון רויאל קורט, הלהקה השייקספירית המלכותית ואחרים. היא תוארה כ"דואיין של התיאטרון הפוליטי של שנות ה-80 וה-90".
אחת מיצירותיה המוכרות ביותר היא המחזה "Our Country's Good" שזכה ב-6 מועמדויות לפרס טוני על הפקת 1991. יש לה נטייה לכתוב על חשיבה פוליטית וקונפליקטית, במיוחד במקום שיש בו אורתודוקסיה מסודרת:
ביוגרפיה.
ורטנבייקר נולדה בעיר ניו יורק ב-1951 לעיתונאי צ'ארלס ורטנבייקר, ולסופרת ליל ורטנבייקר. חלק ניכר מילדותה עברה בחבל הבסקים בכפר הדייגים הקטן סיבורה .
היא תוארה כבעלת . היא ציינה שהדבר עשוי לנבוע בין השאר מילדותה בסיבורה:
קריירה.
ורטנבייקר כתבה מספר מחזות בשיתוף פעולה עם Shared Experience ב-1983 ובשיתוף פעולה עם תיאטרון רויאל קורט ב-1984–1985.
היא הייתה מפיקה בפועל בתיאטרון רויאל קורט ב-1992–1997 ובוועד הפועל של PEN ב-1998–2001.
ב-2005–2006, היא הרצתה בפקולטה לתיאטרון באוניברסיטת ג'ורג'טאון.
ורטנבייקר נבחרה להיות חברת האגודה המלכותית לספרות ב-2006.
ב-2011, היא הייתה האמנית של חברת "Leverhulme" במוזיאון פרויד. היא גם הייתה המנהלת האמנותית של "New Perspective Theatre Company".
נכון לעכשיו, ורטנבייקר היא הדיקנית של הפקולטה לכתיבה באוניברסיטת מזרח אנגליה. בנוסף, היא משמת כיועצת אמנותית של האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה ובמועצה של האגודה המלכותית לספרות.
חיים אישיים.
היא מתגוררת בצפון לונדון עם בעלה, הסופר ג'ון מן , ולהם בת אחת.
מורשת.
ב-1997, רכשה הספרייה הבריטית את הארכיון של ורטנבייקר המורכב מכתבי יד, התכתבויות וניירות הנוגעים ליצירותיה.
עבודתה.
מחזות.
היא כתבה מספר מחזות עבור תיאטרון רויאל קורט, הלהקה השייקספירית המלכותית ובתיאטראות אחרים:
תרגומים ועיבודים.
מספר תרגומים ועיבודים שלה כוללים מחזות אחדים שנכתבו במקור על ידי ז'אן אנוי אריאן מנושקין, פייר דה מאריבו, סופוקלס, אוריפידס, אדוארדו דה פיליפו, גבריאלה פריסובה וז'אן רסין.
נובי יארילוביצ'י (מעבר גבול)
נובי יארילוביצ'י (באוקראינית: Нові Яриловичі) הוא מעבר גבול בין בלארוס לאוקראינה, צפונית לכפר נובי יארילוביצ'י, במחוז צ'רניהיב. המעבר נמצא על כביש M01 וכביש E95 ונקרא על שם הכפר נובי יארילוביצ'י שנמצא בקרבת מקום, המעבר נמצא ממש ליד הכפר הקטן סקיטוק. מעבר לגבול בצד הבלארוסי נמצא מעבר הגבול נובה חוטה. זהו מעבר גבול בינלאומי המותאם לתנועת רכבים ומשאיות.
המעבר עלה לכותרות החדשות בספטמבר 2020, בעקבות הודעת ממשלת אוקראינה על סגירת הגבולות עקב מגפת הקורונה. נמנעה כניסה למדינה של יותר מאלפיים חסידי ברסלב ישראלים שביקשו להגיע דרך בלארוס לקבר רבי נחמן מברסלב באומן והתקבצו במעבר זה.
תפוז מכני
Good Grief
Good Grief (בעברית: צער טוב) הוא שיר של להקת האינדי-פופ האנגלית באסטיל. הוא פורסם ב-16 ביוני 2016 כסינגל המוביל מאלבום האולפן השני שלהם, Wild World. השיר נכתב על ידי דן סמית', והופק על ידי סמית' ומארק קרו. זהו הסינגל הראשון שלהם שיצא לאחר צירופו של צ'רלי ברנס לסיבובי ההופעות של הלהקה.
רקע כללי.
ב-16 ביוני 2016, אנני מק השמיעה לראשונה את השיר בתוכנית הרדיו שלה ב-BBC, כ-"רצועה הכי חמה". לאחר הופעת הבכורה, הלהקה הוציאה את הסינגל לרדיו ולהורדה דיגיטלית.
השיר זכה לקאברים של אמנים שונים, בהם, אהרון פלמינג, כריס ברנר, קונור אווריט, פליסיה לו, ופיבי וולי. דון דיאבלו ואוטוגרף פרסמו רמיקסים רשמיים לשיר דרך iTunes, ב-8 ביולי וב-22 ביולי 2016, בהתאמה.
קליפ.
הקליפ הנלווה לשיר עלה לראשונה ב-22 ביוני 2016. בנוסף לראשו הערוף של סמית' המופיע בעטיפת הסינגל, בקליפ מוצגים גם בית בוער, שוד בנק, איש רץ, דובי, נערות שרוכבות על גלגיליות, מכונית אדומה, טלפון נייד וכן סצנות המכילות עירום.
בהמשך עלתה גרסה נקייה, שצנזרה את החלקים הפרובוקטיביים בקליפ המקורי. הגרסה הנקייה צברה למעלה מ-8.5 מיליון צפיות נכון לאוגוסט 2020, והסרטון המקורי צבר למעלה מ-16 מיליון צפיות, נכון לאוגוסט 2020.
ארון בראון
ארון ונאבל בראון (באנגלית: Aaron Venable Brown; 15 באוגוסט 1795 – 8 במרץ 1859) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כמושל טנסי בשנים 1845–1847 וכמנהל הכללי של דואר ארצות הברית מ־1857 ועד מותו. הוא גם כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 1839–1845. במהלך מלחמת ארצות הברית–מקסיקו, קריאתו לגיוסם של 2,800 מתנדבים מטנסי נענתה בגיוסם של יותר מ־30,000 מתנדבים, וסייעה למדינה לחזק את המוניטין שלה כ"מדינת המתנדבים".
ראשית חייו.
ארון בראון נולד במחוז ברונסוויק שבווירג'יניה, כאחד מ־11 ילדיהם של ארון ואליזבט (לבית מלטון) בראון. אביו של בראון היה כומר מתודיסטי. הוא למד באקדמיית ווסטרייוויל שבמחוז נאש שבקרוליינה הצפונית וב־1814 סיים את לימודיו באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל, שם הוא נשא את נאום טקס הסיום מטעם כיתתו. הוא למד משפטים בהדרכתו של השופט ג'יימס טרימבל בנאשוויל, טנסי, וב־1817 התקבל ללשכת עורכי הדין. ב־1818 הוא עבר למחוז גילס שבטנסי והיה לשותף במשרד עורכי הדין של מי שכיהן לימים כנשיא ארצות הברית, ג'יימס פולק.
קריירה.
בשנים 1821–1825 כיהן בראון כחבר הסנאט של טנסי ולאחר מכן בשנים 1827–1829. הוא גם כיהן בשתי תקופות כהונה בבית הנבחרים של טנסי בשנים 1831–1835. ב־1839 הוא ניצח בבחירות את חבר בית הנבחרים של ארצות הברית אבנעזר שילדס וכיהן כנציג המחוז העשירי של טנסי בבית. ב־1841 הוא נבחר מחדש. ב־1843 הוא התמודד מטעם המחוז השישי של טנסי וכיהן מטעמו בבית הנבחרים שנתיים נוספות. כחבר בית הנבחרים הוא קידם את סיפוחה של טקסס לארצות הברית ב־1843.
לאחר תום כהונתו השלישית של בראון בבית הנבחרים הוא תכנן לפרוש ולהתמקד בעסקים פרטיים, אך ב־1845 הוא קיבל על עצמו את מועמדות המפלגה הדמוקרטית למושל טנסי. המושל המכהן, חבר המפלגה הוויגית ג'יימס ג'ונס, לא ביקש להיבחר מחדש, וחברי מפלגתו הציגו את מועמדותו של הסנאטור אפרים ה. פוסטר. בבחירות הכלליות הפסיד בראון במזרח טנסי ובמערבה, אך גרף מספיק כולות במרכז המדינה כדי לנצח את הבחירות בפער של 1,400 מתוך 115,000 כלל הבוחרים.
עם פרוץ מלחמת ארצות הברית-מקסיקו, ברוח צעדיו של ידידו ושותפו לשעבר, ג'יימס פולק, שכעת היה הנשיא, הוציא בראון קול קורא להתנדבותם של 2,800 איש למאמץ המלחמתי. מעל 30,000 נענו לקריאה, ובכך חיזקו את המוניטין של טנסי כ"מדינת המתנדבים", כינוי שניתן לה בעקבות קריאה שנענתה באופן דומה בימי מלחמת 1812. על אף התמיכה הראשונית במלחמה, בהדרגה היא נחלשה, ובבחירות שהתקיימו ב־1847 נוצח בראון על ידי ניל בראון (אין קשר משפחתי).
ב־1850 היה בראון נציג לוועידת נאשוויל , שהתקיימה בהשתתפות נציגים ממדינות העבדות כדי לדון בפעולות שעל הממשלה הפדרלית לנקוט בניסיון לבטל את העבדות. בראון וגיסו, גדעון פילו, הוציאו במשותף הצעת החלטה שקראה לתמיכה בפשרת 1850. ההצעה נפלה בהצבעה, אך הוועידה הורידה מסדר היום, לפחות באופן זמני, את סוגיית הפרישה.
ב־1852 היה בראון נציג בוועידה הארצית של המפלגה הדמוקרטית בה נבחרו המועמדים לנשיא ולסגן הנשיא פרנקלין פירס וויליאם רופוס קינג. ב־1856 השתתף בראון בוועידת המפלגה, שם הוא נחשב למועמד אפשרי כסגן הנשיא. בשנה שלאחר מכן, מינה אותו הנשיא הנבחר ג'יימס ביוקנן לתפקיד המנהל הכללי של דואר ארצות הברית, משרה בה הוא החזיק עד למותו.
חיים אישיים.
ארון בראון נשא לאישה את שרה ברוס ולשניים נולדו שישה ילדים. לאחר מותה הוא נשא לאישה את סינתיה פילו סנדרס, אחותו של גדעון פילו, גנרל בצבא הקונפדרציה ואלמנתו של ג'ון סנדרס. לזוג נולד בן אחד.
ארון בראון נפטר בוושינגטון די. סי. ב־8 במרץ 1859 ונטמן בבית הקברות מאונט אוליבט שבנאשוויל.
נינו, היל מקאליסטר, כיהן גם הוא כמושל טנסי בשנות ה-30 של המאה ה-20.
אולכסנדר צברי
אוֹלכסנדר ווֹלוֹדימירוֹביץ' צֶבּרי (באוקראינית: Олександр Володимирович Цебрій; נולד ב-4 ביוני 1974, אומן, מחוז צ'רקאסי, ברית המועצות) הוא איש עסקים ואיש ציבור אוקראיני, שכיהן כראש עיריית אומן מאז 18 בנובמבר 2015 ועד לנובמבר 2020.
ביוגרפיה.
הוא נולד ב-4 ביוני 1974 בעיר אומן. בשנת 1992 סיים את לימודיו בסניף אומן של המכללה למשפטים וכלכלה של צ'רקאסי. בשנים 1996–2004 עסק בפעילות עסקית. בשנים 2005–2014 הוא עמד בראש חברת Cruise Avto. ב-18 במרץ 2014 נבחר למזכיר מועצת העיר אומן. בין 30 במאי 2014 ל-18 בנובמבר 2015 כיהן כראש עיריית אומן. בשנת 2015 סיים את לימודיו באוניברסיטה הפדגוגית הממלכתית של אומן על שם פאבל טיצ'יני, עם תואר שני בכלכלה עסקית.
ראש עיריית אומן.