בתחילת שנות השבעים של המאה העשרים החל שיתוף פעולה פורה בין אמריליו לבין המשוררת רחל שפירא. השניים כתבו ביחד שירים רבים, בין השאר לחוה אלברשטיין, ללהקות הצבאיות, לפסטיבל הזמר והפזמון ועוד. בין שיריהם המשותפים הידועים: "אגדת שלושה וארבעה", "בוקר טוב (עולם שלי)", "בעיניים עצומות", "הארץ שלי", "השיר על ארץ סיני", "ומתוק האור בעיניים", "כשאומרים לי שמש", "פרח משוגע", "ציפור בגשם", "שיר השקיעה" ועוד.
בין הכותבים הנוספים עימם שיתף אמריליו פעולה רבות לאורך השנים: תלמה אליגון ("רקפת", "שלוש אהבותי"), דודו ברק ("בצל כפות תמר", "היום היום", "ישראל שלי חוגגת", "סבתי מן היישוב"), לאה גולדברג ("בארץ אהבתי השקד פורח", "ביום זה", "קשת בענן"), יורם טהרלב ("ההר הירוק תמיד", "עץ האלון", "רכבת העמק"), נתן יונתן ("יש פרחים", "לכל אחד ירושלים"), לאה נאור ("אל תשתול שושנים", "למה לא", "עוד מעט") ודליה רביקוביץ ("איתן", "חמדה", "רבי עקיבא" ועוד).
שיתוף פעולה עם מבצעים בולטים.
את רוב שיריו המוכרים הלחין אמריליו לזמרות, ומקצתם לזמרים והרכבים. שלוש הזמרות שאמריליו הרבה לשתף איתן פעולה ביותר הן דורית ראובני ("היום היום", "האיש מן הבקעה", "יש פרחים", "רכבת העמק", "ציפור בגשם", "הארץ שלי", "שיר מתוק"), רוחמה רז ("אגדת שלושה וארבעה", "ערב קיץ ויונים", "בארץ אהבתי השקד פורח", "רקפת", "ההר הירוק תמיד", "לכל אחד ירושלים", "למה לא") וחוה אלברשטיין ("איתן", "בעיניים עצומות", "פרח משוגע", "שלוש אהבותי", "שי", "יונתן", "שיר השקיעה").
זמרות רבות נוספות ביצעו את שירי אמריליו, בראשן שתי כלות פרס ישראל שושנה דמארי ("ליבבתיני") ויפה ירקוני ("אני אוהב לשרוק") וכמו כן, רבקה זוהר ("נגן לי ירדן", "רבי עקיבא"), מירי אלוני ("אל תשתול שושנים"), צילה דגן ("חמדה"), אילנה רובינא ("נערי"), גלי עטרי ("סבתי מן היישוב") ועוד.
בין המבצעים של שיריו של אמריליו ניתן למנות בין היתר את יהורם גאון ("עץ האלון"), שלמה ארצי ("השיר על ארץ סיני"), ששי קשת ("ומתוק האור בעיניים"), עוזי מאירי ("בצל כפות תמר"), עוזי פוקס ("קשת בענן"), יזהר כהן ("בוקר טוב") ועוד.
בין ההרכבים שביצעו את שירי אמריליו ניתן למנות בין היתר את "אילן ואילנית" ("ישראל שלי חוגגת"), "הדודאים" ("הבלדה על השיער הארוך והשיער הקצר"), "הפרברים" ("ליבבתיני"), "העמרנים" ("כתנות פסים"), "שלישיית המעפיל" ("כשאומרים לי שמש") ועוד.
ארכיון יצירותיו.
ארכיונו שמור במרכז למוזיקה של הספרייה הלאומית.
חיים אישיים.
ב-1960, נשוי ואב לשניים, עזב עם משפחתו את הקיבוץ. אמריליו היה נשוי לחנה ולהם ארבעה ילדים. כיום הוא נשוי לפזמונאית עדנה פלג.
התגורר שנים רבות ברמת השרון. וכיום הוא תושב גבעתיים.
מרוצי פורמולה
מרוצי פורמולה היא מונח המתאר מרוצים שונים של מכוניות מרוץ ייעודיות, שנבנו בהתאם למפרט טכני מסוים (פורמולה) - לרבות גלגלים "פתוחים", שמורכבים מחוץ לגוף המכונית. הליגה העליונה של הקבוצה היא פורמולה 1 – אליפות עולם לנהגים ולקבוצות.
חדר הסודות
חג מולד
האיגלס
האיגלס (באנגלית: The Eagles תרגום מילולי: העיטים, תרגום מוטעה אך נפוץ: הנשרים) היא להקת רוק אמריקאית. הלהקה זכתה להצלחה רבה בשנות ה-70.
שניים מאלבומיה, "" ו-"Hotel California" דורגו בסוף המאה העשרים על ידי ארגון תעשיית המוזיקה של ארצות הברית כשניים מעשרים האלבומים הנמכרים ביותר בארצות הברית. כמו כן, האלבום "Hotel California" דורג על ידי מגזין הרולינג סטון במקום ה-37 ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים. שיר הנושא של האלבום, "Hotel California", זכה להצלחה רבה. בנוסף, דורגה הלהקה על ידי הרולינג סטון במקום ה-75 ברשימת 100 האמנים הגדולים בכל הזמנים.
היסטוריה.
הלהקה נוסדה בשנת 1971 בלוס אנג'לס, כאשר לינדה רונסטאדט נפרדה מלהקת הליווי שלה בה היו חברים דון הנלי וגלן פריי. אל השניים הצטרפו רנדי מייזנר וברני לידון, ויחד הקימו ארבעתם את הלהקה. הלהקה חתמה חוזה עם אסילום רקורדס של דייוויד גפן.
אלבומה הראשון, "The Eagles", הוקלט בלונדון ויצא לאור בשנת 1972. האלבום זכה להצלחה מרובה והניב שני להיטים: "Take It Easy" ו-"Witchy Woman".
לאחר ההצלחה חברי הלהקה החלו לעבוד על האלבום הבא, אשר יצא בשנת 1973 תחת השם "Desperado". האלבום, אשר עסק כולו בתרבות המערבונים, הצליח במכירות אך זכה לביקורות פחות טובות מקודמו.
האלבום השלישי של הלהקה יצא בשנת 1974 ונקרא "On The Border". האלבום התאפיין בדגש חזק יותר על פן הרוק בשירים. גם אלבום זה היה הצלחה והניב את הלהיט "Best Of My Love". במהלך העבודה על האלבום צירפה הלהקה את הגיטריסט דון פלדר.
בשנת 1975 הוציאו חברי הלהקה את אלבומם הרביעי, "One Of These Nights", אשר זכה אף הוא להצלחה רבה. קטע אינסטרומנטלי שנכלל באלבום, "Journey of the Sorcerer", התפרסם כמנגינת הנושא של תסכית הרדיו "מדריך הטרמפיסט לגלקסיה" שהוביל לסדרת הספרים באותו שם. בשנה זו פרש לידון מהלהקה והחליף אותו ג'ו וולש.
בשנת 1976 הוציאה הלהקה את אלבום האוסף "" אשר זכה להצלחה רבה כאשר היקף מכירותיו עומד על כ-42 מיליון עותקים, והוא נחשב לאחד האלבומים הנמכרים ביותר בהיסטוריה.
לקראת סוף שנת 1976 הלהקה הוציאה את אלבומה החדש "Hotel California". האלבום זכה אף הוא להצלחה רבה, במיוחד בזכות השיר "Hotel California" אשר מתאר את התייחסותם הביקורתית של חברי הלהקה לחיי הבוהמה בלוס אנג'לס.
בשנת 1978 עזב מייזנר את הלהקה בעקבות מחלוקת עם חבריו. במקומו של מייזנר הגיע טימותי שמידט.
אלבומה הבא של האיגלס, "The Long Run", יצא בשנת 1979 וזכה להצלחה נמוכה יחסית לאלבומים הקודמים של הלהקה.
בשנת 1980 שחררה הלהקה את אלבום ההופעה החיה "Eagles Live", שהוקלט במהלך סיבוב הופעות של הלהקה.
הלהקה התפרקה בשנת 1982. במהלך השנים בהן חברי הלהקה לא היו ביחד ניסו רוב חברי הלהקה לפתוח בקרירת סולו ואף זכו למספר הצלחות.
בשנת 1994 התאחדה הלהקה כדי להופיע ב-MTV. האיחוד שהיה אמור להיות חד פעמי גרר אחריו סיבוב הופעות שלם שהסתיים בשנת 1996 והותיר אחריו אלבום חדש בשם "Hell Freezes Over". ב-1998, בעקבות כניסת הלהקה להיכל התהילה של הרוק נ' רול, החליטו חברי הלהקה להתאחד בשנית.
ב-2007, הוציאה לאור הלהקה את "Long Road Out of Eden", אלבום האולפן הראשון מזה 28 שנים.
ב-2016 הלהקה התפרקה, אך ב-2017 התאחדה וממשיכה לפעול עד היום.
ויטסלב נזוול
וִיטֶסלַב נֶזוַל (נְיֶיזוַאל) (צ'כית: Vítězslav Nezval; 26 במאי 1900 - 6 באפריל 1958) משורר צָ'כי, ממחדשי השירה הצ'כית במאה העשרים.
חייו.
ויטסלב נזוול נולד בעיירה המוֹרַבית בִּיסקוֹפּוֹבִיצֶה למשפחה מהמעמד הבינוני, אביו היה מורה, ומגיל צעיר התבלט בכישרונותיו. הוא השלים לימודיו בעירו, ויצא לאוניברסיטאות של ברנו ופראג. תוך השלמת לימודי הפילוסופיה שלו, החל לכתוב שירים ולפרסמם בכתבי העת האוונגרדיים הצ'כים. הוא הסתפח לחבורת משוררים צעירים תוססת בפראג, והיה בין מוליכי המהפך המודרני בשירה הצ'כית.
נזוול היה אמן מבורך ורב כישרונות. הוא היה צייר ומלחין, מנגן ושחקן. הוא נהג להלחין בעצמו את שיריו, ולהופיע איתם על הבמה. בשנות השלושים יצא לפריז, התקרב מאוד אל המשוררים הצרפתיים הסוריאליסטיים, פול אלואר ואנדרה ברטון, והיה בין ראשוני המשוררים הצ'כים שכתבו ברוח הסוריאליסטית המודרנית. בעת שהותו בצרפת וגם לאחריה הכיר כמה יוצרים יהודים, צ'כים וסלובקים, וקשר איתם קשרי ידידות. ביתו ובית הקפה שלו בפראג הפכו למרכז השירה האירופית המודרנית בצ'כיה. בין השאר היה "החונך" הפואטי של אריה להולה, ופתח בפניו את דלתות העולם הספרותי הצ'כי.
נזוול הזדהה לגמרי עם הקו הקומוניסטי הנוקשה שהונהג בצ'כוסלובקיה עם הכיבוש הסובייטי. הוא הפך את סגנון שירתו, והיה ל"משורר חצר" מגמתי, ברוח הריאליזם הסוציאליסטי. ובשנת 1950 חיבר את "שיר השלום" המפורסם, שהפך להמנון של חסידי מוסקבה באירופה ומחוצה לה. על שירו זה קיבל את "פרס השלום", מיסודה של מוסקבה הקומוניסטית.
נפטר בפראג, בירת צ'כיה, בשנת 1958.
בבית הספרים הלאומי בירושלים מצויים שמונה מספריו, בצ'כית, ובהם שיריו, שירי הילדים שלו, מערכוניו ועוד. שירו "מוֹכֶרֶת הפְּלָאוֹת" תורגם בידי אברהם שלונסקי, השיר נדפס בכרך ב' של תרגומי שלונסקי, ושם המשורר צוין כך: ו. נזבל. שיר זה הוא יצירתו היחידה שתורגמה לעברית.
מנזר מר סבא
מר סבא (מערבית: دير مار سابا, דַיְר מַאר סַאבַּא; ביוונית: Ἱερὰ Λαύρα τοῦ Ὁσίου Σάββα τοῦ Ἡγιασμένου, הלאורה הקדושה של סבאס הקדוש מירושלים) הוא מנזר יווני-אורתודוקסי הבנוי על צוק במדרון נחל קדרון שבצפון מדבר יהודה, בתחומי שטח C. המנזר נקרא על שם מייסדו, הנזיר סבאס, ופעיל כמעט ברציפות זה כ-1,500 שנים. סבאס, שפעל במשך כ-50 שנה להקמת מיסיונים ומנזרים בארץ ישראל, היה הדמות החשובה מבין נזירי המדבר של התקופה הביזנטית, והיה גם בעל השפעה רבה על הקיסר הביזנטי יוסטיניאנוס הראשון.
מנזר מר סבא ידוע בטיפיקון שלו, סידור הנחיות בדבר התפילות והטקסים של הכנסייה האורתודוקסית, שהוכר כטיפיקון הסטנדרטי הראשון. טיפיקון זה ריכז את אורחות החיים, התפילה והמנהגים של הנזירים המוקדמים בארץ ישראל, במצרים ובאסיה הקטנה, והורחב ועודכן במאה ה-7 ובמאה ה-8. בשל קרבתו של המנזר לירושלים, כונה לעיתים טיפיקון המנזר בשם "טיפיקון ירושלים". טיפיקון המנזר הגיע לקונסטנטינופול, ושימש כבסיס לגלגוליו הרבים של הטיפיקון האורתודוקסי עד ימינו.
תולדות המנזר.
הקמה ושנים ראשונות.