ב-2009, בעקבות הקלטתו המוצלחת של פריד את "שהשמש תעבור עלי" של יורם טהר- לב וחנן יובל, נוצר קשר אמיץ בין פריד למלחין חנן יובל שהתבטא בסדרת הופעות משותפת ומוצלחת שתחילתה בשתי הופעות בבריכת הסולטן והמשכה ברחבי הארץ, אברהם פריד אף התארח בסרט "סידור אישי" המדבר על הקשר של חנן יובל עם היהדות.
ב-2015 פריד פרסם את הסינגל הנני בידך שזכה לתואר שיר העשור של רדיו קול חי וקול חי מיוזיק, לאחר מכן הסינגל נכנס לאלבום "אוצר של יראת שמיים" שיצא בשנת 2016. בנוסף לכך, יצאו מאלבום זה להיטים שבהם פריד התגלה כמלחין וככותב בעצמו, דוגמת: "איתך אני (עם ישראל חי)", "Bring the house down" ו-"Playing with fire".
ב-2017 הוציא אלבום בסגנון שונה ממה שעשה עד כה "כמה טוב שנפגשנו", האלבום מורכב משירים ישראליים בעברית, כמעט ללא מילים מהמקורות. הוא שיתף פעולה בכתיבה והלחנת השירים עם אמנים ישראלים בולטים ביניהם רמי קלינשטיין, תומר הדדי, ישי ריבו וחמוטל בן זאב.
בתמונות 2 האלבומים מהנמכרים ביותר של פריד בשנים האחרונות נבחר לזמר המושמע ביותר בערוצי הרדיו "קול חי" ו"קול ברמה" במהלך שנת תשע"ז.
ב-2019 הוציא את הלהיט "אבא" שצבר תאוצה גם בקרב המגזר החילוני.
ב-2020 הוציא את הדואט "ילדי" עם עמרם אדר הוציא את הלהיט "עננו" עם צבי זילברשטיין ובנוסף לכך הוציא בשיתוף עם יוסי גרין שיר בביצוע גולמי שנקרא "ויושע", ב-24 במאי הוציא את הפרויקט רילקס בהפקת יוחי בריקסמן ועיבודו של משה לאופר אלבום הכולל 5 מחרוזות של קאברים לשירים מפורסמים סך הכל 25 שירים באורך של כ-2 דקות כל אחד, חלק מהקאברים היו בשפה שונה מהמקור, יידיש בעיקר, האלבום כולל שירים כמו "הלב שלי" ו"נפשי" של ישי ריבו (נפשי בשיתוף עם מוטי שטיינמץ), "סוכה'לע" ו"יעלה" של מרדכי בן-דוד ועוד.
ב-24 ביוני הוציא סינגל חדש בשם "בעת ההיא" יחד עם אחיינו אלי מרקוס ובלחנו של יוסי גרין. ב-1 ביולי הוציא דואט עם נפתלי קמפה- "אשרי תלמיד חכם" לכבוד סיום הרמב"ם היומי, ב-13 באוגוסט הוציא את הסינגל "אוטוטו" מתוך אלבום עתידי המלווה בקליפ. ב-7 בספטמבר הוציא את הסינגל "לבקש רחמים" לכבוד הימים הנוראים, ב-4 בנובמבר הוציא את הסינגל "חסד ומשפט", ב-9 בנובמבר אחרי שהזמר חנן בן ארי אתגר אותו, הוציא פריד גרסת כיסוי לשיר "שבורי לב".
ב-20 בדצמבר הוציאו אברהם פריד ואביב גפן דואט משותף לשיר "בצורת" שכתב והלחין גפן.
בינואר 2021 הוציא גרסה חדשה לשירו הידוע "יעקאב" יחד עם "מקהלת נרננה" ואברומי ברוקו, המספר את סיפור המסירות נפש של רבי יענק'ל פוטאש. השיר לווה בוידאו קליפ שצולם בקוסטה ריקה.
ב־8 באפריל 2022 הוציא לכבוד 120 שנה להולדת הרבי מחב"ד שיר מפרק התהילים קכ"א בשם עזרי, בקליפ משתתפים אחייניו בני פרידמן ואלי מרקוס בקליפ נראה בין היתר פריד רוקד בשערי כיכר גראנד ארמי פלאזה ובחזית מרכז חב"ד העולמי - 770.
פריד נחשב ומכונה בעיני רבים כ"ענק הזמר החסידי", כמו מרדכי בן-דוד אך פריד מוכר מאוד גם בחלק מהציבור החילוני והרבה פעמים במהלך הקריירה יצא מתוך הז'אנר החסידי וכיכב עם שירים ישראלים לעומת בן דוד שמוכר רק במגזרים הדתיים.
אחד מהפרויקטים המפורסמים שאברהם פריד השתתף בהם הוא צמאה פרויקט חסידי-ישראלי, בו פריד נוהג להשתתף במופע כל שנה ואף מאלבומי הפרויקט יצאו שירים מוכרים בחב"ד כמו-"על הסלע הך" ו"שובה ה'", בפרויקט זה אברהם פריד שיתף פעולה עם יוצרים דוגמת ישי ריבו, שולי רנד ונתן גושן.
על שמו "מזנון אברהם פריד" בכניסה ליישוב מירון.
חיים אישיים.
נשוי לצביה; אב לשישה, מתגורר בשכונת קראון הייטס בברוקלין שבניו יורק.
משפחתו.
אחיו, יוסף ברוך, הוא המנהל של הוצאת ספרים קה"ת; אחיו הרב אלתר אליהו, הוא מחבר ספרים מוכר ושליח חב"ד לקהילת חב"ד בצפת; אחיו הרב מאניס היה שליח חב"ד במינסוטה ומנהל בית חנה בעיר ובאוקטובר 2019 עבר לגור בשכונת קראון הייטס בברוקלין; אחייניו הם הזמרים: בני פרידמן, שמחה פרידמן, האחים שמואל ובנצי מרקוס המוכרים כלהקת היום השמיני ואחיהם אלי מרקוס.
הרצל רוזנבלום
נפתלי הרצל רוזנבלום (14 באוגוסט 1903 – 1 בפברואר 1991) היה עיתונאי ופובליציסט ישראלי, פעיל בתנועה הרוויזיניסטית ולאחר מכן במפלגת המדינה העברית ומחותמי מגילת העצמאות, עורך "ידיעות אחרונות" במשך 38 שנה, עד 1986.
קורות חייו.
נולד בקובנה שבליטא. בצעירותו סבל מקיפוח אנטישמי ולא ניתן לו ללמוד משפטים כחפצו והוא עבר לווינה, שם למד באוניברסיטה משפטים וכלכלה וקיבל תואר דוקטור.
מווינה עבר רוזנבלום ללונדון, ובה עבד כעוזרו של זאב ז'בוטינסקי. בשנת 1935 עלה לארץ ישראל והצטרף לעיתון "הבוקר".
בשנת 1948 היה רוזנבלום בין חותמי מגילת העצמאות כנציג הרוויזיוניסטים. הוא נענה לבקשתו של דוד בן-גוריון וחתם על המגילה בשם עברי "ורדי" (תרגום שמו שהשתמש בו לעיתים רחוקות), דבר שעליו הצטער לימים כאשר כעיתונאי וכעורך המשיך לשאת בשם "רוזנבלום" והמוניטין שלו היה בשם זה.
בשנת 1948, כשעזריאל קרליבך ובכירי "ידיעות אחרונות" פרשו והקימו את העיתון המתחרה "מעריב", היה "ידיעות אחרונות" במצוקה ונאבק קשות על קיומו. בעלי העיתון, בני משפחת מוזס, גייסו לעזרתם את רוזנבלום שעבד ב"הבוקר", ונתמנה לעורך הראשי. בתפקידו כעורך ראשי כתב מדי יום ביומו את מאמר המערכת, ולעיתים אף הוסיף וכתב מאמרי דעה כאשר על הפרק עמדו נושאים שהסעירו את הציבור כגון הסכם השילומים עם גרמניה. עם זאת, הוא לא מילא פונקציות אחרות אשר מקובל שהן מתפקידו של עורך ראשי, כגון החלטה על חלוקת הנושאים בעיתון, החלטה על הכותרת הראשית ועל ידיעות שייכנסו לעמוד הראשון ולעמודי החדשות בכלל, וכו'. מי שמילא את התפקידים האלה וערך למעשה את העיתון כל אותן שנים היה דב יודקובסקי (שתפקידו הרשמי היה "מרכז המערכת"), שזכה בכך לגיבוי מלא מצד העורך האחראי, נח מוזס. יודקובסקי, יחד עם נח מוזס, הוא ששיקם את העיתון והוביל אותו להצלחתו המרשימה במרוצת השנים. רוזנבלום נשא את התואר עורך ראשי של "ידיעות אחרונות" במשך 38 שנה. במאמרי המערכת שלו וברשימותיו הביע דעות ימניות בצורה תמציתית ומסוגננת.
בין היתר זכור מאבקו נגד הסכם השילומים, דרישתו (שהצנזורה הצבאית מחקה מן העיתון, אך מנחם בגין הזכיר אותה מעל בימת הכנסת) להחליף את ראש משקיפי האו"ם הגנרל הדני ואגן בניקה האנטי-ישראלי, לאחר טבח מעלה עקרבים במרץ 1954. כן בלטה תמיכתו במהלכי ממשלת בגין בימי מלחמת לבנון הראשונה.
במרוצת השנים התמסר רוזנבלום לכתיבת המאמר הראשי היומי. בשנת 1986 פרש מן העיתון והעלה את זכרונותיו על הכתב בספרו "טיפות מן הים", ובו חוויות ואירועים מחייו ותאור פגישותיו עם אישים.
זכה בפרס סוקולוב לעיתונאות לשנת 1966. זכה בפרס ז'בוטינסקי לספרות ולמחקר. בשנת 1988 נמנה עם מדליקי המשואות בטקס פתיחת יום העצמאות.. על שמו רחוב בתל אביב.
בנו, משה ורדי, היה גם הוא עורך "ידיעות אחרונות".
קישורים חיצוניים.
מפרי עטו:
טיפקס (להקה)
טיפקס היא להקה ישראלית, שמשלבת השפעות ים תיכוניות ומוזיקת רוק. במשך שנות פעילותה הרבות השתנה הרכב הלהקה מספר פעמים, אך הבסיס, ובראשו כותב השירים, המלחין והסולן קובי אוז, הבסיסט גל פרמן והגיטריסט רמי יוסיפוב נשאר זהה.
הלהקה הוקמה בשנת 1988 ועד לפירוקה בשנת 2009 הקליטה להיטים רבים. לאחר פירוקה שקד קובי אוז על קריירת הסולו שלו והוציא שני אלבומים אישיים. בשנת 2013 הוקמה הלהקה מחדש. הלהקה זכתה שלוש פעמים בתואר להקת השנה במצעד הפזמונים העברי השנתי.
היסטוריה.
בשנת 1988 נפגש קובי אוז, מוזיקאי מתחיל, עם גל פרמן, כשזה עוד טרם עסק במוזיקה. השניים צירפו אליהם מספר חברים מקיבוצים מאזור שדרות, ושינו את הרכבם תדירות, בעיקר עקב גיוס של חברים בלהקה לצה"ל. שם הלהקה המקורי היה "ההוצאה לפועל". לאחר שהלהקה עברה מהדרום לתל אביב שונה שמה ל"טיפקס". השם נבחר מכיוון שרצו חברי הלהקה "למחוק" את הגבולות בין האנשים בישראל. הלהקה שינתה את שמה באנגלית ל-"Tea Packs" (שקיות תה) ב-1995 כדי להבדיל בין המוצר ללהקה.
בתחילת 1990 עברה הלהקה לתל אביב, והקליטה שיר ראשון, "העוול". ההרכב כלל אז את אוז בשירה וקלידים, פרמן על הבס, עינב כהן בגיטרה ותמיר ימיני בתופים. בתום ההקלטה צורפו רמי יוסיפוב ואבינועם מרטון. המפיק דני רכט התמנה לתפקיד מנהל הלהקה ויועצה האמנותי, ובשנת 1992 הוציאה הלהקה אלבום ראשון בחברת "הד ארצי", בשם "שביל קליפות הגרעינים" (השם הוא פרפרזה על הספר "שביל קליפות התפוזים"). האלבום כלל מוזיקה מעורבת: פופ עם השפעות של רוק ומוזיקה מזרחית. מילות חלק מהשירים עסקו במחאה לצד שירים פשוטים יותר. האלבום זכה להצלחה מזערית עם צאתו, והתפרסם מתוכו הלהיט, "הרבי ג'ו כפרה", שכתב אוז יחד עם רכט. שיר נוסף שגם זכה להצלחה מועטה מהאלבום הוא "ריקוד הפסדובלה". לימים מכר האלבום 22 אלף עותקים.
בתחילת 1993 הקליטה הלהקה את אלבומה השני, "האחרון בעשירון התחתון". הרכב הלהקה כלל אז את אוז, פרמן, יוסיפוב, ימיני, רונית שפי ואבינועם מרטון, והתארחו בו חיים אוליאל ולהקת שפתיים. השיר המפורסם ביותר באלבום היה לאחד מלהיטיה הגדולים של הלהקה: "בתוך נייר עיתון", שכתב אוז על פי לחן מרוקאי עממי. אוז כתב והלחין את יתר השירים באלבום, ביניהם "זמנים קטנים" ו"עננה". האלבום זכה לפרסום רב יותר מקודמו, ואף להצלחה מסחרית, עם מכירות בגובה 29 אלף עותקים. בתום העבודה על האלבום נפרדה הלהקה ממנהלה דני רכט, שהוחלף ביניב דוידסון.