מועצה מקומית רמת ישי
Nine Track Mind
Nine Track Mind הוא אלבום הבכורה של הזמר האמריקאי צ'ארלי פות'. האלבום יצא לאור ב-29 בינואר 2016 דרך חברות התקליטים Artist Partner Group ואטלנטיק רקורדס, זאת לאחר שתוכנן לצאת קודם לכן ב-6 בנובמבר 2015, אך הוצאתו נדחתה.
האלבום הצליח מסחרית והגיע למקום השישי במצעד האלבומים האמריקאי בילבורד 200, שם גם הגיע למעמד של פלטינה כפולה. עם זאת, הוא קיבל ביקורות שליליות לרוב ממבקרי המוזיקה, שכינו את הפקתו תפלה. מאוחר יותר אף הודה פות' כי הוא היה מאוכזב מהתוצר הסופי.
פוסום הפיה
צבי וינברג (חוקר תנ&quot;ך)
צבי וינברג (אפריל 1913 – 16 במאי 2011) נמנה עם מייסדי קיבוץ חפץ חיים, היה מראשוני המתיישבים בכפר הרא"ה. מדריך עולים ומורה במוסדות החינוך בכפר הרא"ה, ומרצה בכיר לתנ"ך באוניברסיטת בר-אילן, מייסד המחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה באוניברסיטת בר-אילן.
ביוגרפיה.
וינברג נולד בפרנקפורט, רכש חינוך תורני מעמיק בבית הספר על שם הרב שמשון רפאל הירש, בישיבת "קהל עדת ישורון" ובישיבת לומז'ה בפתח תקווה. וינברג עלה ארצה ב־1933 למרות התנגדות הוריו והצטרף לקיבוץ בני עקיבא "פתח תקווה". הוא היה ממייסדי קיבוץ חפץ חיים, והתחתן שם עם סיטה, אך עם הולדת ילדיו העדיף הזוג לחפש מקום התיישבות אחר, ולאחר היוועצות עם החזון אי"ש הגיעו ב־1937 למושב כפר הרא"ה בו היו חברים עד פטירתם. וינברג היה מראשוני המורים בבית הספר במושב, והדריך החל מ־1943 נוער עולה כולל ילדי טהראן. בשנות ה־50, עם הטמעת לימודים כלליים בישיבת בני עקיבא כפר הרא"ה החל וינברג ללמד שם היסטוריה. כך סיפר אחד מתלמידיו בישיבה:
בעולם האקדמי.
וינברג החל בלימודים אקדמיים בשנות ה־40 לחייו והיה מחלוצי התלמידים באוניברסיטת תל אביב עם הקמתה בשנות ה־50. למרות גילו המתקדם, סיים בהצלחה תואר בוגר בחוגים להיסטוריה ולמקרא (1961), תואר מוסמך החוג למקרא (1965) ותואר דוקטור של האוניברסיטה (1972). נושא עבודת הדוקטור שלו היה "הקורבן על פי תורת הכוהנים והמנהגים של העמים השכנים" והיא פורסמה כספר.
עם סיום הדוקטורט התקבל וינברג כמרצה במחלקה לתנ"ך של אוניברסיטת בר-אילן.
בשנת 1973 הטיל הדיקן פרופ' יצחק גילת על וינברג להקים מחלקה חדשה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה. כמרכז המחלקה בהקמה טיפל וינברג בהשלמת האישורים האקדמיים שנדרשו, בהכנת תשתית המחלקה ובהרשמת תלמידים. הוא גם עמד בראש המחלקה בשנת הלימודים הראשונה ואז החליפו פרופ' משה גרסיאל.
בשנת 1978 מונה ד"ר וינברג למרצה בכיר במחלקה לתנ"ך ובשנת 1981 יצא לגמלאות אך המשיך ללמד במחלקה.
נושאי מחקר ופרסומים.
לוינברג היו 46 פרסומים בעברית ו־10 בגרמנית. פרסומיו בגרמנית עסקו ביחסי אבות הכנסייה עם היהדות, ביחסים בין הדתות כיום ובהסברה לציבור הגרמני.
על נושאי מחקרו העיקריים, כפי שהם משתקפים בחיבוריו העבריים, נמנים:
הקורבנות ומקומות ההקרבה.
הוראת תנ"ך: עבודת יום הכיפורים, הוראת התורה בבתי ספר תיכוניים, הצגת דמויות ואירועים, ועוד.
פרשני המקרא.
המלחמה הספרדית-מרוקאית
המלחמה הספרדית-מרוקאית (בספרדית: Guerra de África; מלחמת אפריקה, בערבית: الحرب الإسبانية المغربية; המלחמה ההיספנית-מרוקאית) הייתה מלחמה אשר התרחשה בשנים 1859–1860 בין ממלכת ספרד לממלכת מרוקו תחת השושלת העלווית.
עם הפסדה של מרוקו בסיום המלחמה, ניתנו לספרד תשלומים כפיצויי מלחמה, כמו גם הוקרה רשמית בשטחים סאוטה, מלייה ואיפני. המלחמה החלישה את מעמדה הבין-לאומי של מרוקו ופתחה את דרכן של ספרד והקיסרות השנייה לכיבוש הסופי של הראשונה אשר יתממש רק ב-שנות ה-30.
רקע.
השפעתה הבין-לאומית של מרוקו נחלשה עם התקדמות העידן הקולוניאלי. בשנת 1844 הפסידו המרוקאים לצבא צרפת בעת האחרון כבש את שטחי אלג'יריה העות'מאנית ובשנת 1856 נלחצו המרוקאים לחתימת הסכמי סחר אשר קיבעו את השפעתם הכלכלית עם האימפריה הבריטית.
היחסים של מרוקו עם ממלכת ספרד היו מתוחים עוד מימיה של הרקונקיסטה. ספרד שלטה על סאוטה אשר הייתה בחלקת אדמה אפריקאית דבר שהוסיף למתח בין השתיים. העילה למלחמה בשביל ספרד הגיעה כאשר מספר פרשים מרוקאים כפריים תקפו את אזור העיר והעלו אותה באש.
המלחמה.
כ-14 ימים מאז פשיטת הפרשים הכפריים על סאוטה, ב-24 באוגוסט 1859, נפטר עבד-אל רחמן, סולטאן מרוקו ובנו, מוחמד הרביעי, סולטאן מרוקו בן ה-29 ירש אותו.
בתחילת אוקטובר מפרסם לאופולדו אודניל, ראש ממשלת ספרד, את עניין הפלישה וקבינט הממשלה מחליט לשלוח אולטימטום אל מקנס אשר מתפקע לבסוף ב-15 לחודש ללא תגובת צד שני.
6 ימים לתוך המלחמה והצי הספרדי חוסם את ערי הנמל טנג'יר, תטואן ולראצ'ה. בתחילת נובמבר מונה אודניל למפקד צבא אפריקה הספרדי. ב-19 בנובמבר הגיע חיל רגלים ספרדי ראשון אל סאוטה וזה מתחיל בפלישה קרקעית. בדצמבר, לאחר התקדמות מועטה בחזית ישנם כשלושה חילות ספרדים בסאוטה ואלו מתכננים פשיטה מרכזית אל עבר העיר תטואן.
עם הגעת תותחים אל המערכה נופלת תטואן לאחר קרב מתמשך מה-4 ועד ה-6 בפברואר 1860. הקרב על תטואן היה החשוב והקריטי שבמלחמה והביא להוכחה את העליונות הצבאית של התותחים והרובים המתועשים.
עם נפילת תטואן מתחילים הכוחות הספרדים בפשיטה מערבה עד אשר נפגשים ב-23 במרץ בקרב אוד-ראס.
עם סופו של הקרב לטובת הספרדים, מוחמד הרביעי שלח כתב כניעה הנחתם בין לאופולדו אודניל ואל-עבאס בן עבדול רחמן, אח הסולטאן ולפיו מרוקו מכירה בשליטה הספרדית על סאוטה ואתה נלקחות גם מלייה ואיפני, מוסדר כיבוש זמני על תטואן ו-100 מיליון פאסטות מועברות לספרד.
מוזיאון הכתב
מוזיאון הכתב (באנגלית: The Alphabet Museum, וגם: The Calligraphy Museum) הוא מוזיאון שנוסד על ידי פרופ' דוד דירינגר והיה מוקדש לכתב ולהתפתחותו. הוא היה כנראה המוזיאון הראשון שהוקדש לנושא, והעניק השראה למוזיאונים ותערוכות שנוסדו אחריו.
תולדות המוסד.
ב-8 ביוני 1958 פרופ' דוד דירינגר ייסד באוניברסיטת קיימברידג' מוזיאון-כתב, בו מתוארת התפתחותו של הכתב באזורים שונים בעולם. המוזיאון הוקם בחצרו הפרטית של דירינגר, בקמפוס האוניברסיטה.
פרופסור ברגמן וחיים אלפרין, מנהל מוזיאון הארץ ביקרו בקיימברידג' וביקשו מפרופ' דירינגר להעביר את המוזיאון שלו לתל אביב. בשנת 1965 העביר את כל ציוד המוזיאון לארץ, וב-27 באפריל 1965 פתח את מוזיאון הכתב ברחוב ביאליק 26, בתל אביב. כעבור שלוש שנים חזר לישראל, ונתמנה כמנהל המוזיאון בתל אביב.
המוזיאון קיבל מעמד של מוזאון עירוני של עיריית תל אביב-יפו, ושולב כמוזיאון-משנה, תחת ניהולו של מוזיאון הארץ. בראשית שנות ה-70 של המאה ה-20 הועבר ל-'קריית המוזיאונים' ברמת אביב.
פרופ' דירינגר, ויצירותיו, שימשו השראה לתערוכת "The Alphabet Museum", שהתקיימה בסאפוק, אנגליה, בקיץ 2018.
ג'י ווילו וילסון
מפרץ שלי
מפרץ שלי (באנגלית: Shelly Bay) הוא מפרץ בחצי האי מירמר בוולינגטון, ניו זילנד. רוב האדמות היו בבעלות כוח ההגנה של ניו זילנד במשך 124 שנים עד שנת 2009. כיום זהו אתר מתוכנן לפיתוח מגורים שנוי במחלוקת אשר נכון ליולי 2020 הוא נושא לשלושה תיקים משפטיים מתמשכים והצבעה עתידית של מועצת העירי עודנה תלויה ועומדת.
גאוגרפיה.
מפרץ שלי נמצא במערב חצי האי מירימר, מצפון למצר היבשתי שלו והוא ממוקם במרחק 8 ק"מ לערך מהכביש ממרכז העיר וולינגטון. האדמה במפרץ היא חלק מפרבר וופלינגטון מאופויה וכוללת כמה אדמות מאוחזרות, עם גבעות סמוכות שנחפרו כדי לספק מילוי.
על פי ראש המחלקה לגאוגרפיה, סביבה ומדעי כדור הארץ באוניברסיטת ויקטוריה בוולינגטון, האדמה במפרץ שלי נמצאת בסיכון מהצפות על החוף בשל עליית מפלס הים. בשנת 2019, הוא חזה שתוך ארבעים שנה, נזק שנראה בעבר אחת למאה שנים יתרחש אחת לשלוש או ארבע שנים. הוא סבר כי חומת ים אפשרית אך הגנה על הכביש סביב החוף תהיה בעייתית.
על פי מאגר המידע על הקרקעות של ניו זילנד, השם "מפרץ שלי" אינו רשמי; עם זאת אין מידע על מקור השם.
היסטוריה.
היסטוריה מאורית ורכישת קרקעות אירופית.
בשנות 1820 ו-1830 נדדו לאזור מספר שבטים (איווי) מאוריים. הכפר הממוקם בקצה הצפוני של המפרץ נקרא מארו-קאי-קורו.
בשנת 1839 נרכש המפרץ על ידי החברה הניו זילנדית יחד עם רוב וולינגטון. מאוחר יותר יוגדר שטר הרכישה כפגום "מאוד". הוא נכתב באנגלית בלבד ולא הייתה בו מפה להגדיר גבולות.
שימוש ובעלות צבאית.
בשנת 1885 הפך המפרץ לאתר בסיס כרייה נגד צוללות, בשל החשש מפני מתקפה רוסית. צריפי מחסני הכרייה והצוללת הוקמו בשנת 1887. הבסיס היה מקום פיצוץ בשנת 1891 שהרג אדם אחד. חקירה נערכה וחבר המושבעים שלה מצא כי אין מספיק ראיות ישירות כדי שיוכלו לומר מה גרם לפיצוץ. בשנת 1907 הועברה האדמה לידי הצי המלכותי הניו זילנדי.
בשנת 1942 החלה עבודת אחזור קרקע והאזור הפך לתחנה ימית בשם HMNZS Cook. בשנת 1946 הועברה הבעלות לידי חיל האוויר המלכותי של ניו זילנד ושמה שונה לבסיס חיל האוויר מפרץ שלי, כדי להכיל יחידת קייטרינג ועד 300 עובדים. בסיס חיל האוויר נסגר בשנת 1995 וכוח ההגנה הניו זילנדי העמיד את האדמה להחכרה. במקום היה מוזיאון ימי אך זה נסגר בשנת 2008.
חוזה הסדר ווייטנגי.