משימת 'Jupiter Icy Moons Orbiter' של נאס"א אשר בוטלה בשנת 2006, הייתה אמורה להנחית נחתת על אירופה. בשנת 2022, עתידה לצאת לפועל משימת 'Jupiter Icy Moons Explorer' של סוכנות החלל האירופית אשר מתכננת להנחית נחתת רוסית על הירח גנימד. בשנת 2025, מתוכנן השיגור של משימת נאס"א 'Europa Clipper ' לירח אירופה, משימה זו עשויה לכלול נחתת.
אימפקטורים.
אימפקטור היא סוג של גשושית אשר מטרתה היא לפגוע במהירות גבוהה בפני השטח של גרם שמיים למטרת מחקר.
"Deep Space 2".
האימפקטור של משימת Deep Space 2, היה אמור להיות הראשון לחדור מתחת לפני השטח של כוכב לכת אחר, אולם המשימה כשלה ב־3 בדצמבר 1999 כאשר גשושית האם שלו נחתת הקוטב של מאדים איבדה את הקשר עם כדור הארץ לאחר כניסתה לאטמוספירת מאדים.
"Deep Impact".
ב־4 ביולי 2005, האימפקטור של הגשושית פגיעה עמוקה התנגש בהצלחה בשביט טמפל 1. גודלו של מכתש הפגיעה שנוצר על השביט היה בערך ברוחב 200 מטרים ובעומק של 30 עד 50 מטרים. לאחר הפגיעה התגלו על השביט תרכובות ומינרלים שונים כגון סיליקט, קרבונט, מינרלי חרסית ופחמימנים ארומטיים רב־טבעתיים.
"Moon Impact Probe".
גשושית התרסקות על הירח (MIP), היא גשושית לחקר הירח שפותחה על ידי הארגון ההודי לחקר החלל. ב־14 בנובמבר 2008, נפרדה MIP מגשושית האם שלה צ'אנדריאן 1 ולאחר מכן הפעילה את מנועה הרקטי שהביא אותה למסלול התרסקות על הירח. MIP פגעה בירח במהירות של 1.69 ק"מ בשנייה (כ־6,100 קמ"ש). ב־25 בספטמבר 2009 דיווחה סוכנות החלל ההודית כי MIP גילתה מים על הירח זמן קצר לפני התרסקותה. הודעה זו באה לאחר שב־24 בספטמבר דיווח כתב העת Science כי ה־Moon Mineralogy Mapper, כלי שפותח על ידי נאס"א והורכב על צ'אנדריאן 1, גילה מים על הירח.
"LCROSS".
הגשושית LCROSS של נאס"א שוגרה ב־18 ביוני 2009 יחד עם המקפת לסקר הירח במטרה לאתר קיומם של מים על קטבי הירח השמורים בצורת קרח. ב־9 באוקטובר 2009, הקנטאור של LCROSS התרסק כמתוכנן במכתש קאביוס, כמה דקות לאחר מכן עברה גשושית האם LCROSS בתוך ענן האבק בעודה אוספת ומשדרת נתונים על הרכב האבק לכדור־הארץ, ומתרסקת בסופו של דבר בעצמה במהירות של כ־10,000 קמ"ש. המשימה הסתיימה בהצלחה עם גילוי מים במכתש קאביוס אשר נמצא בקוטב הדרומי של הירח.
"MESSENGER".
ב־3 באוגוסט 2004, שוגרה הגשושית מסנג'ר של נאס"א לחקר כוכב הלכת חמה. ב־18 במרץ 2011, נכנסה הגשושית למסלול הקפה סביב חמה וביצעה קרוב ל־100,000 תצלומים של פני השטח. לאחר סיום משימתה, הורתה הגשושית להתרסק וב־30 באפריל 2015 היא התרסקה על פני השטח של כוכב חמה והפכה לעצם הראשון מעשה ידי אדם אשר מתרסק בכוכב לכת זה.
"DART".
מטרת החללית דארט היא לבחון יכולת הגנה על כדור הארץ מפני פגיעת אסטרואיד. החללית היא אימפקטור שמשימתה תהיה להתנגש בשנת 2022 באסטרואיד דידימוס במהירות גבוהה, ולשנות מסלולו בעזרת אנרגיה קינטית בלבד.
א. בריז הרפר
דגלי שמחת תורה
החוק ההבסבורגי
החוק ההבסבורגי (בגרמנית: Habsburgergesetz), או בשמו המלא: חוק בדבר גירוש והשתלטות על נכסי בית הבסבורג-לוריין, היה חוק שחוקקה האספה הלאומית של אוסטריה הגרמנית ב-3 באפריל 1919. במסגרת יישום החוק גורשו מאוסטריה בני בית הבסבורג ששלטו בה בעבר, ורכושם הוחרם. החוק בוטל ב-1935 וההבסבורגים קיבלו את רכושם חזרה; אולם לאחר האנשלוס חידש היטלר את החוק, והוא חודש פעם נוספת עם הקמת הרפובליקה האוסטרית השנייה לאחר המלחמה וקיים באוסטריה גם כיום. הודגש כי החוק נועד לשמירת היותה של אוסטריה לרפובליקה תוך שימור על מורשתה של אוסטריה ומורשת בית הבסבורג אך ללא המשך שלטון הירושה.
רקע.
בית הבסבורג שלט באוסטריה עוד מאז ימי רודולף הראשון, מלך גרמניה. שלטון זה נודע בתחילה בתור "האימפריה הרומית הקדושה" ולאחר מכן "האימפריה האוסטרית" ואז "האימפריה האוסטרו-הונגרית". עם זאת, תבוסתה של אוסטריה במלחמת העולם הראשונה, כמו גם התנתקות הונגריה מהאיחוד הדואלי שלה עם אוסטריה, החלישו מאוד את שלטונם של ההבסבורגים באוסטריה. ב-11 בנובמבר 1918, הונחה קרל הראשון, קיסר אוסטריה האחרון מבית הבסבורג לפרסם כרוז בו הוא מודיע על נטישת זכותו לקחת חלק בענייני המדינה. הקיסר עזב את וינה אל אחוזת הנופש שלו באקרטסאו, וב-13 בנובמבר מסר הודעה דומה לעם ההונגרי. האספה הלאומית האוסטרית הודיעה שהיא נוטלת אחריות על החלקים דוברי הגרמנית של מערב האימפריה, והכריזה על הפיכתה של אוסטריה לרפובליקה, לראשונה בתולדותיה, תחת השם "אוסטריה הגרמנית".
עם זאת, הקיסר קרל לא ויתר רשמית על שלטונו, כדי להותיר בידיו חופש פעולה למקרה שהעם האוסטרי יחליט לשוב ולתמוך בו. האספה הלאומית חשה שלא בנוח עם המצב, והציגה בפניו שלוש אופציות: לוותר על כל זכויותיו ולגור באוסטריה כאזרח רגיל, לעזוב את הארץ, או להישלח למאסר. על המשפחה הקיסרית עברו מספר חודשים קשים באקרטסאו, כשהם מתמודדים עם חוסר ודאות וחשש לגורל דומה לגורל משפחתו של ניקולאי השני, קיסר רוסיה. למרבה ההפתעה, בריטניה נחלצה לעזרתם. משלחת צבאית בריטית אורגנה ללא דיחוי בפיקודו של לוטננט קולונל אדוארד ליזל שטראוט, סטודנט לשעבר באוניברסיטת אינסברוק. שטראוט הצליח לארגן רכבת מאוסטריה לשווייץ, וב-24 במרץ 1919 עזבה המשפחה הקיסרית את אוסטריה תחת פיקוחם של חיילים בריטים. בעקבות כך, ב-3 באפריל העבירה האספה הלאומית ביוזמתו של קנצלר אוסטריה קרל רנר את החוק ההבסבורגי.
פרטי החוק.
החוק הפשיט את בני הבסבורג מכל זכויותיהם התורשתיות, והורה על גירושם מכל רחבי אוסטריה. לקרל נאסר לחזור אי פעם לאוסטריה, ולשאר בני הבסבורג הותר לעשות זאת אם יוותרו על כל זכויותיהם, ישבעו אמונים לרפובליקה ויחיו כאזרחים פרטיים. נכסי החוק שנוהלו בידי משק הבית הקיסרי, הופקעו והועברו לרשות הממשלה. קרנות פרטיות, קרנות משפחתיות ורכוש פרטי שנוהל בידי ראש בית הבסבורג, הופקעו גם הם והועברו לרשות המדינה. רכוש פרטי הושאר. במקביל בוטלו כל תוארי האצולה האוסטרית שחודשו לאחר מכן, ונאסר על אצילים אוסטרים להשתמש בתואריהם בתחומי המדינה. בתגובה לפרסום החוק, דרשו נציים של בית הבסבורג שקרנות והקדשות יחשבו כרכוש פרטי. בשל כך, פורסם ב-30 באוקטובר תיקון לחוק אשר הגדיר בצורה ברורה יותר את המושג "רכוש פרטי".
כאשר ב-1920 נכנסה חוקת אוסטריה לתוקף, קיבל החוק מעמד רשמי. עם זאת, החוק לא חל אוסטריה כולה: באותה תקופה בורגנלנד לא היה חלק מאוסטריה אלא חלק מהונגריה, אולם מכיוון שרוב אנשי החבל דוברים גרמנית, פינו אותו ההונגרים ב-1921 ומסרו אותו לידי האוסטרים. כיוון שכך, החוק ההבסבורגי, כמו גם חוק ביטול האצולה, לא חלו על חבל זה, ובני אצולה אוסטרים המשכו להשתמש בו בתואריהם. רק ב-1 בינואר 2008 הוכנס לחוק תיקון נוסף אשר מחיל אותו גם בבורגנלנד.
בתקופת הנאצים.
ב-13 ביולי 1935 ביטל קנצלר אוסטריה קורט שושניג את החוק, והוקמה קרן מיוחדת אשר החלה בהחזרת רכושם של בני הבסבורג. חלק מבני הבסבורג ואף חלק מבניו של הקיסר לשעבר ביניהם ראש הבית אוטו פון הבסבורג, קיבלו אישור לחזור לאוסטריה. עם זאת, ב-1938 סיפחה גרמניה הנאצית את אוסטריה. יחסם של הנאצים למלוכנים היה מורכב. מחד, הם גילו סבלנות רבה כלפי המלוכנים הגרמנים, אולם מאידך גילו אפס סובלנות כלפי המלוכנים האוסטרים. יחס זה נבע בין היתר בשל ההתבטאויות האנטי-נאציות המובהקות של הנסיך אוטו מבית הבסבורג. ב-14 במרץ 1939 חידש מושל אוסטריה ארתור זייס-אינקווארט את החוק ההבסבורגי בעקבות צו מהיטלר, והרכוש שהוחזר נלקח שוב ללא פיצוי.
הרפובליקה האוסטרית השנייה.
עם סיום מלחמת העולם השנייה ב-1945, הוכרז על הקמת הרפובליקה האוסטרית השנייה (אוסטריה של היום). כבסיס לחוקה החדשה, נבחרה החוקה מ-1933. לפיכך, כל החוקים שנחקקו בין 1933 ל-1945 אשר נוגדים את החוקה של לפני 1933, בוטלו. לפיכך, שוקם החוק ההבסבורגי. גם הרכוש שהוחרם בידי הנאצים ללא קשר לחוק, לא הוחזר. ב-1955, על פי בקשה מפורשת מברית המועצות, נכלל החוק ההבסבורגי באמנת המדינה האוסטרית. משנת 1960 ואילך, הסכימו הבסבורגים רבים וחתמו על ויתור כדי שיוכלו לחזור לאוסטריה. השיא היה ב-1961, עת הסכים בנו של הקיסר קרל, הנסיך אוטו, על כל זכויותיו כדי לקבל דרכון אוסטרי. ב-24 במאי 1963 אישר בית המשפט האוסטרי את הצהרתו, וב-20 ביולי 1965 ניתנה לאוטו אזרחות אוסטרית. אולם, על אף כל מאמציו, חברי המפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית סירבו להיפגש עם אוטו. ב-1 ביוני 1966 זכתה מפלגת העם האוסטרית ברוב מוחלט בבחירות הארציות, ולאחר מכן קיבל אוטו דרכון אוסטרי, וב-31 באוקטובר אותה שנה נחת אוטו באוסטריה, לאחר 48 שנים שלא ביקר במדינה. לאמו של אוטו, זיטה, נסיכת בורבון-פארמה כמו גם לאשתו רגינה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן, ניתן אישור להיכנס לאוסטריה גם ללא ויתור, כיוון שהן היו קשורות לבית הבסבורג רק באמצעות נישואים, כך שלא יכלו להגיש תביעות כלשהן לכתר.