ב-27 באוגוסט 2014 עשתה מולדובה צעד קטן אך סמלי לקראת החלשת תלותה בייבוא הגז הרוסי בכך שהחלה לייבא גז מרומניה. הרשויות במולדובה טענו את הצעד הזה עם חששותיהם מאספקת הדלק מרוסיה ערב עונת החורף עקב המלחמה בדונבאס. רומניה בנתה צינור באורך 43 קילומטרים לרגל יום השנה ה-23 לעצמאותה של רפובליקת מולדובה מברית המועצות. ב-27 באוגוסט 2015 הצהיר שגריר ארצות הברית בקישינב, ג'יימס פטיט, כי על מולדובה להישאר מדינה ריבונית ועצמאית, וההצטרפות האפשרית לרומניה לא תביא לתוצאות חיוביות. הוא גם אמר שמולדובה אינה רומניה, מכיוון שיש לה היסטוריה משלה, אוכלוסייה רב לאומית הדוברת שפות שונות. ג'יימס פטיט ציין גם בעיות בטרנסניסטריה, השלטון המרכזי אינו יכול לשלוט על שטח זה, הזקוק למעמד מיוחד במולדובה. ב-27 בדצמבר 2016 חתם איגור דודון, נשיא רפובליקת מולדובה, על צו המפטר את שר הביטחון אנטול סלארו. הוא טען כי אנטול סלארו הפר את חוקת המדינה בכך ש"פלרטט עם נאט"ו" ו"תמך באיחוד רפובליקת מולדובה עם רומניה".
סחר.
בשנת 2014 הייתה רומניה השותפה העיקרית לסחר ולכלכלה של מולדובה, ויצאה סחורות ממדינה זו בסכום של 504 מיליון דולר אמריקני. בשנת 2015 היצוא של מולדובה לרומניה הסתכם ב-446,370,394 דולר אמריקני, והיבוא המולדובני של סחורות מרומניה הסתכם ב-555,137,307 דולר אמריקני.
Party for Everybody
Party For Everybody (בתרגום לעברית: מסיבה לכולם) הוא סינגל שהוקלט על ידי הלהקה הרוסייה בורנובסקיה בבושקי. השיר יצא לאור ב-8 במרץ 2012 וייצג את רוסיה באירוויזיון 2012.
אירוויזיון 2012.
השיר ייצג את רוסיה באירוויזיון 2012, ניצח בחצי הגמר וסיים בגמר במקום השני.
פרד קרטר
פרדריק ג'יימס "פרד" קרטר (באנגלית: Fredrick James "Fred" Carter; נולד ב-14 בפברואר 1945) הוא כדורסלן ומאמן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1969–1977. ממוצעיו הכוללים לאורך 8 עונותיו בליגה הם 15.2 נקודות, 3.9 ריבאונדים ו-3.5 אסיסטים למשחק.
בין השנים 1978–1993 שימש כעוזר מאמן ב-4 קבוצות שונות ב-NBA, ובשנים 1993–1994 היה המאמן הראשי של פילדלפיה 76'.
קריירת משחק.
קרטר נולד וגדל בפילדלפיה שבפנסילבניה, ובין השנים 1965–1969 למד באוניברסיטת מאונט סנט מארי אשר במרילנד. לאורך 4 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה, אשר השתתפה בליגת המכללות השנייה (NCAA Division II), קלע 21.9 נקודות בממוצע למשחק.
בדראפט ה-NBA 1969 נבחר קרטר בבחירה ה-43, על ידי בולטימור בולטס. בעונתו השנייה עם הבולטס סייע לקבוצה להעפיל לגמר ה-NBA, לראשונה בתולדותיה, כמחליפם מהספסל של ארל מונרו וקווין לוגרי. במהלך הפלייאוף תפס את מקומו של לוגרי בחמישייה הפותחת, ועד לסיומו היה הקלעי השלישי של קבוצתו (אחרי מונרו וג'ק מארין), עם ממוצע של 14.6 נקודות למשחק. בסדרת הגמר הובסו הבולטס מול מילווקי באקס, בה שיחקו כרים עבדול-ג'באר ואוסקר רוברטסון, בתוצאה 0–4.
בתחילת עונת הועבר יחד עם לוגרי בטרייד לפילדלפיה 76', בתמורה לארצ'י קלארק. ב-3 מתוך 4 עונותיו המלאות בפילדלפיה היה הקלעי המוביל של קבוצתו, עם ממוצע כולל של 20.5 נקודות למשחק, אולם את שתיים מהעונות סיימה פילדלפיה עם המאזן הגרוע ביותר בליגה. בעונת קלע שיא קריירה של 21.9 נקודות למשחק, אשר הציבו אותו במקום העשירי ב-NBA. בפלייאוף הצטיין קרטר עם 28.0 נקודות בממוצע למשחק, אך קבוצתו הודחה כבר בסיבוב הראשון, על ידי באפלו ברייבס.
בדצמבר 1976, לאחר 14 משחקים בעונת , הועבר בטרייד למילווקי באקס בתמורה לשתי בחירות דראפט עתידיות. עד לסיום אותה עונה קלע 8.3 נקודות למשחק בלבד, ובסיומה פרש ממשחק, בגיל 32.
קריירת אימון.
בשנת 1978 מונה למאמן קבוצת כדורסל הנשים של אוניברסיטת מאונט סנט מארי, בה למד בעברו כסטודנט.
לקראת עונת הצטרף לצוות האימון של אטלנטה הוקס, כעוזרו של מאמן הקבוצה קווין לוגרי, ובשנים 1983–1985 שימש כעוזרו בשיקגו בולס. בעונת שיחק בקבוצה הרוקי מייקל ג'ורדן. בין השנים 1985–1987 היה עוזר מאמן בוושינגטון בולטס, תחת המאמנים ג'ין שו וקווין לוגרי.
בקיץ 1987 מונה לעוזרו של מאמן פילדלפיה 76', מאט גוקאס, וב-4 העונות הבאות נשאר בתפקיד תחת ג'ים ליינאם. בעונות ו- העפילה הקבוצה לחצי גמר האזור המזרחי, בהובלתו של צ'ארלס בארקלי.
במרץ 1993, כאשר עמד מאזן הקבוצה בעונת על 19 ניצחונות ו-37 הפסדים, מונה קרטר למאמן הראשי של הסיקסרס במקומו של דאג מו. עד לסיום אותה עונה רשמה פילדלפיה מאזן שלילי 7–19, ובעונה העוקבת השיגה תחת קרטר מאזן שלילי 25–57. בקיץ 1994 פוטר מתפקידו בקבוצה, ומאז לא שב לאמן.
כנסיית סנטה מריה דל'אמיראליו
כנסיית סנטה מריה דל'אמיראליו (באיטלקית: chiesa di Santa Maria dell'Ammiraglio, מילולית "כנסיית מריה הקדושה של האדמירל"), הקרויה גם כנסיית מרטורנה (Chiesa della Martorana) היא המרכז של הקהילה הדתית "סן ניקולו דיי גרצ'י" (באיטלקית: "Parrocchia di San Nicolò "dei Greci, באלבנית: Klisha e Shën Kollit së Arbëreshëvet) הצופה על פיאצה בליני בפלרמו בירת האי סיציליה בדרום איטליה.
הכנסייה היא קתדרלה משותפת של האפארכיה "פיאנה דלי אלבנזי" (Eparchia di Piana degli Albanesi) של , דיוקסיה הכוללת את הקהילות (Arbëreshë) בסיציליה, שהטקסים הדתיים שלהן מתנהלים על פי הפולחן הביזנטי ביוונית עתיקה ובאלבנית. הכנסייה היא עדות חיה לתרבות הדתית והאמנותית של הנצרות המזרחית הקיימת עד היום באיטליה, שתרמו לה הגולים האלבנים שמצאו מקלט בדרום איטליה ובסיציליה החל מהמאה ה-15 לאחר שנמלטו ממולדתם בשל רדיפות על רקע דתי של האימפריה העות'מאנית באלבניה ובחבל הבלקן. ההשפעה שלהם הותירה עקבות ניכרים בציור איקונות, בפולחן הדתי, בשפת הקהילה, במנהגיהם המסורתיים של כמה מושבות אלבניות בעיר המטרופולינית של פלרמו. הקהילה היא חלק מהכנסייה הקתולית, אך פועלת על פי המסורות הטקסיות והרוחניות שיש להן הרבה מן המשותף עם אלו של הכנסייה האורתודוקסית.
הכנסייה מאופיינת בריבוי סגנונות, מכיוון שבמשך מאות השנים של קיומה היא התעשרה בגישות שונות של אמנות, ארכיטקטורה ותרבות. היא ראויה להגנה כיום כאנדרטה כנסייתית-היסטורית, תוצאה של שינויים רבים.
מ-3 ביולי 2015 הכנסייה היא אתר מורשת עולמית של אונסק"ו, חלק מהאתרים הערביים-נורמניים בפלרמו והקתדרלות של צ'פלו ומונריאלה.
היסטוריה.
מקור השם "אמיראליו" (אדמירל) במייסד הכנסייה, , "אמיר האמירים" (לטינית: Ammiratus Ammiratorum, תואר שהתגלגל למילה אדמירל), תוארו של השר הראשי של המלך רוג'רו השני, מלך סיציליה. אמנת היסוד של הכנסייה (שהייתה בתחילה אורתודוקסית מזרחית), הכתובה ביוונית עתיקה ובערבית, שרדה ומתוארכת לשנת 1143. הבנייה של הכנסייה החלה כנראה בשלב זה, והסתיימה בוודאות לפני מותו של ג'ורג'ו בשנת 1151, מכיוון שהוא ואשתו נקברו בנרתקס. בשנת 1184 ביקר בכנסייה הנוסע הערבי , ובהמשך הקדיש חלק ניכר מהתיאור של פלרמו לשבח אותה, ותיאר אותה כ"אנדרטה היפה ביותר בעולם". לאחר המרד המכונה "ערבית סיציליאנית" בשנת 1282 התאספה אצולת האי בכנסייה לפגישה שהביאה לכך שכתר המלוכה בסיציליה הוצע ל.
בשנים 1193–94 הוקם מנזר של נזירות בנדיקטיות על רכוש סמוך על ידי אלויזה מרטורנה (Eloisa Martorana). בשנים 1433–34, תחת שלטונו של אלפונסו החמישי, מלך אראגון, סופחה הכנסייה למנזר, שמאז ידועה בדרך כלל בשם לה מרטורנה. הנזירות שינו את הכנסייה בצורה נרחבת בין המאה ה-16 למאה ה-18, וביצעו שינויים גדולים במבנה ובקישוט הפנים.
הנזירות של המרטורנה היו מפורסמות בזכות המרציפן המעוצב שלהן, שהכינו בצורת פירות שונים. אף על פי שהמנזר כבר לא קיים, הם עדיין אחד ממיני האוכל המפורסמים והייחודיים ביותר של פלרמו.
בשנת 1937 חזרה הכנסייה לפולחן הביזנטי עם הקהילה האלבנית שנמצאה בפלרמו. כיום היא משמשת לטקסים של הכנסייה הקתולית האיטלקית-אלבנית ומשתפת את מעמד הקתדרלה עם הקתדרלה של כנסיית סן דמטריו מגלומרטיר (San Demetrio Megalomartire) באפארכיה "פיאנה דלי אלבנזי".
הכנסייה ירשה וקיבלה על עצמה את תואר מושב הקהילה של האיטלקים-אלבנים המתגוררים בסן ניקולו דיי גרצ'י (גרצ'י, כלומר "יוונים" מכיוון שהאוכלוסיות האלבניות שהגיעו החל מהמאה החמש עשרה לאיטליה ולסיציליה שמרו על "פולחן יווני" או ביזנטי, בשפה, במנהגים, בזהות) בשנת 1945, לאחר שהכנסייה באותו שם הצמודה לסמינר של הכנסייה הקתולית האיטלקית-אלבנית של פלרמו נהרסה במלחמת העולם השנייה.
הכנסייה שוחזרה ונפתחה מחדש לעבודת הקהילה בשנת 2013. לקהילה של סן ניקולו דיי גרצ'י אין טריטוריה קהילתית של ממש, אך היא נקודת התייחסות ל-15,000 בני קהילת המאמינים האיטלקים-אלבנים (הקהילה האלבנית של סיציליה שהתיישבה באופן היסטורי בפרובינציית פלרמו) המתגוררים בעיר ומתפללים לפי הפולחן הביזנטי.
ליטורגיה וטקסים.
טקסי הליטורגיה, טקסי נישואים, הטבילה והחגיגות הדתיות של קהילת סן ניקולו דיי גרצ'י מתבצעים על פי לוח השנה הביזנטי, והמסורת האלבנית של הקהילות של האפארכיה "פיאנה דלי אלבנזי".
השפות הליטורגיות בהן נעשה שימוש הן יוונית עתיקה (כמסורת, שנולדה לאיחוד כל עמי הכנסייה המזרחית לשפה אחידה) או אלבנית (שפת האם של בני הקהילה). אין זה נדיר לשמוע את הכומר ואת המאמינים מדברים בדרך כלל באלבנית, למעשה השפה היא המרכיב העיקרי שמזהה את השייכות האתנית שלהם. כלה צעירה מ"פיאנה דלי אלבנזי" עדיין מתחתנת בטקס הנישואין (martesa) בשמלת כלה עשירה של המסורת האלבנית.