עבור צוות הספינות, השירות בקורבטות בצפון האוקיינוס האטלנטי היה בדרך כלל קר, רטוב, חד גוני ולא נוח. הספינות היו צפופות מאוד וכל גל שהתנפץ על צור החרטום היה מלווה באשד מים ששטף את הספינה. אנשי צוות שעמדו בעמדות קרב נרטבו עד לשד עצמותיהם ברסס מים, והמים חדרו לתוך תאי המגורים דרך כוות שנותרו פתוחות כדי לאפשר גישה למחסני תחמושת. הסיפונים הפנימיים היו רטובים במשך רוב הזמן, גם כתוצאה מהתעבות מים בתקרותיהם. בתי השימוש רוקנו בצינור שהוביל ישירות לים, ולעיתים אירע שגלים חדרו בכיוון ההפוך וזרם מים קפואים שטף את ישבניהם של המשתמשים. צוות הקורבטות הלך וגדל עם הזמן והצפיפות הלכה וגדלה. אנשי צוות נאלצו לישון על תאי אחסון ציוד אישיים (לוקרים) ואף על שולחנות ובכל מקום חשוך דיו שלא תוכנן לשינה ולא חומם. לא היו אמצעים לשמור מזון מתכלה ולכן נאלצו אנשי הצוות להסתפק במזון משומר כמו קורנד ביף ואבקת תפוחי אדמה לכל הארוחות.
הקורבטות זכו לכינוי "הפקינז של הים". הן נודעו בתכונות השיט הגרועות שלהן, שכללו גלגול לאורך ציר הרוחב, עד 40° לכל צד; נאמר עליהן כי הן מתגלגלות גם על דשא רטוב. אנשי צוות רבים לקו במחלת ים קשה בשל התנועות החריפות של הספינה, מחלה שנמשכה לעיתים כמה שבועות, עד שהתרגלו לחיים על האונייה.
קרב אופייני בין קורבטה לצוללת החל בהסתערות של האונייה על הצוללת כאשר זו האחרונה עלתה על פני המים כדי לתקוף אוניות סוחר. מטרתה של הקורבטה הייתה לאלץ את הצוללת לצלול וכך לאבד את המגע עם השיירה. לאחר הצלילה הייתה הקורבטה מטילה פצצות עומק כדי למנוע ממנה לחדש את ההתקפה. הקורבטות היו איטיות מכדי שתוכלנה לרדוף אחרי הצוללת, שמהירותה על פני הים הייתה כ-17 קשר (31 קמ"ש), לעומת מהירותה המקסימלית של הקורבטה, 16 קשר (פחות מ-30 קמ"ש). עם זאת, מהירות זו הספיקה למרדף אחרי צוללות מתחת למים ולתמרון סביב אוניות השיירה, שמהירותן הממוצעת הייתה כ-8 קשרים (כ-15 קמ"ש) ובמזג אוויר קשה אף פחות מכך. מהירותן האיטית גם הקשתה על הקורבטות לשוב ולחבור אל השיירה לאחר קרב עם צוללת.
משימתן של הקורבטות ושל שאר אוניות הליווי הפכה למורכבת עוד יותר כאשר עבר הקריגסמרינה לשיטה של תקיפה על ידי כמה צוללות בעת ובעונה אחת, שיטה שנקראה "להקת זאבים" (גרמנית: Rudeltaktik). הצוללות ניסו לגרום לאוניות הליווי להתרחק מן השיירה, כדי שצוללות אחרות תוכלנה להתקרב ולהטביע את אוניות המשא. ההתמודדות עם מתקפה כזו דרשה מקצועיות גבוהה מצד הצוות כולו, והייתה מתישה מאוד עבורם. מטרתן של אוניות הליווי לא הייתה דווקא הטבעה אלא הדיפת ההתקפה על ידי הבאת הצוללת לנתק מגע עם השיירה, והצלחתן של אוניות הליווי צריכה להימדד לא במספר הצוללות שהוטבעו אלא במספר אוניות המשא והשיירות שהגיעו בשלום ליעדן. ההתמודדות מול הצוללות נמשכה לאורך כל המערכה, והסתיימה כשידן של בעלות הברית על העליונה, בעזרת שיפור באמצעי הגילוי, בכלי הנשק, בהוספת ליווי אווירי, ועוד.
36 קורבטות מסדרת פלאואר הוטבעו במהלך מלחמת העולם השנייה. רובן הוטבעו על ידי האויב: 22 הוטבעו מפגיעת טורפדו שנורה מצוללת, חמש ממוקשים ימיים, וארבע הוטבעו על ידי מטוסי אויב. אוניות אחרות טבעו בשל התנגשות באוניות מלחמה אחרות או באוניות סוחר, ואחרות טבעו מסיבות נוספות. לזכות הקורבטות נרשמו הטבעת 47 צוללות גרמניות וארבע צוללות איטלקיות.
קורבטות מסדרת פלאואר היוו חצי מכלל אוניות הליווי של בעלות הברית בצפון האוקיינוס האטלנטי במהלך המלחמה. עם זאת, בשנים המאוחרות יותר של המלחמה הואט ייצורן, וניתנה עדיפות לסדרה משופרת יותר של קורבטות, סדרת קסל, ולפריגטות מסדרת ריבר.
שווה לנסות!
שווה לנסות! היא תוכנית ששודרה בערוץ לוגי לילדי yes שהופקה על ידי הערוץ ונגה תקשורת.
תקציר העלילה.
הסדרה מספרת על קורותיהם של ד"ר מולקולה ועוזרתו תאית.
בכל פרק עוסקים בנושאים שונים ועורכים ניסויי מעבדה בידי מדענים צעירים לעיני קהל .
פינות התוכנית.
שווה לנסות במסיבה: פינה שבה מבצעים תעלולים מדעיים באמצעות כלים שיש בבית.
לא לנסות בבית: פינה שבה מבצעים ד"ר מולקולה ותאית ניסויים במעבדה.
ז'רנובייץ
ז'רנובייץ (בפולנית: Żarnowiec) הוא כפר בפרובינציית שלזיה שבפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
גאוגרפיה.
מיקום.
ז'רנובייץ שוכן בפולין קטן בצפון-מזרח פרובינציית שלזיה, במחוז זוויירצ'ה, על נהר פיליצה, בין הגבעות של רמת קרקוב-צ'נסטוחובה. הוא נמצא במרחק 32 ק"מ מזרחית מזוויירצ'ה, 50 ק"מ מקרקוב ו-67 ק"מ צפונית-מזרחית מהבירה האזורית קטוביצה. על אף היותו חלק מפרובינציית שלזיה, היישוב לא היה מעולם חלק מחבל שלזיה. עד שנת 1975 היה קשור מנהלית לערים קרקוב וקיילצה מפולין קטן.
תולדות היישוב.
היישוב ז'רנובייץ נזכר לראשונה בסוף המאה ה-11, ובראשית המאה ה-14 הוענקו לו זכויות עיר בידי קז'ימייז' השלישי, מלך פולין. בארמון בעיר הוגלתה רעיתו השנייה של קז'ימייז', אדליידה מהסן. בהמשך, היה היישוב לאחד ממרכזי הקלוויניזם בפולין. באמצע המאה ה-17 נהרס היישוב כתוצאה מפלישת האימפריה השוודית.
בשנת 1869, בעקבות השתתפות היישוב במרד ינואר, ביטלו הרוסים את מעמדו העירוני.
יהודי ז'רנובייץ.
קהילה יהודית מאורגנת התקיימה בז'רנובייץ מהמאה ה-18, ובאמצע המאה ה-19 היוו היהודים כמחצית מתושבי היישוב, ורבים מהם היו חסידים.
בשנת 1919 הופצה נגד יהודי הכפר עלילת דם. בין מלחמות העולם התקיימה בכפר פעילות ציונית, לצד פעילות של אגודת ישראל. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי הכפר ממקרים גוברים והולכים של תקיפות אנטישמיות מצד שכניהם הפולנים.
כמה ימים לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה נכבש הכפר בידי הגרמנים. בתקופה זו נמנו בו כ-1,000 יהודים, ביניהם עשרות פליטים מקרקוב, ועד מהרה הוטלו עליהם גזירות שונות, ומונה במקום יודנרט, אשר נצטווה לספק לשלטונות עובדים יהודים לעבודות כפייה. מסיבה שאינה ידועה היודנרט שמינו הגרמנים בזרנובייץ' פורק בתחילת 1941 על ידי הגרמני הממונה עליו. מאוחר יותר באותה שנה מינו הגרמנים יודנרט חדש ובראשו מאיר קורנברג. היודנרט פעל רבות למען יהודי זרנובייץ', ובין היתר הוא דאג לחילוק מזון לילדי הקהילה, תרופות בחינם והעמדת צוות תברואה שהשתדל ככל יכולתו למנוע התפרצויות מחלות מידבקות והקפיד על היגיינת חברי הקהילה וכמו כן על היגיינת המגורים. הופעל על ידי נשים יהודיות מטבח ציבורי בו חולקו קרוב ל-200 ארוחות חמות לנזקקים יום-יום. היודנרט אף השיג מהשלטונות הגרמניים הקצבות של מצרכי מזון בסיסיים כמו לחם, תפו"א וסוכר.
באותה שנה פתח הארגון יס"ס (עזרה עצמית ליהודים) סניף בז'רנובייץ שפעל לעזרה סוציאלית לקהילה היהודית. אמנם כוונותיו של הארגון היה לקיים בז'רנובייץ קורסים מקצועיים לאלקטרוניקה, נגרות וכו', אך בקיץ 1942 נלקחו כ-300 מיהודי ז'רנוביץ לעבודות כפייה שונות, מה שפגע בתכנון זה.
ב-5 בספטמבר 1942 נערכה ביישוב אקציה, בה רוכזו היהודים בכיכר השוק בכפר, הועלו לעגלות, והוסעו לתחנת הרכבת בוולברום. למחרת, נערכה בהם סלקציה. הכשירים לעבודה שולחו למחנות עבודה, וכל היתר שולחו למחנה ההשמדה בלז'ץ.
חיים שני
חיים שני (נולד ב-1957) הוא מהנדס ומנהל ישראלי. כיהן כמנכ"ל חברת נייס מערכות וכמנכ"ל משרד האוצר.
ביוגרפיה.
שני סיים ב-1982 תואר ראשון בהנדסת תעשייה וניהול מהטכניון וב-1987 סיים תואר שני במנהל עסקים מ-INSEAD.
לאחר לימודי התואר הראשון עבד שני ב-IBM ישראל ובסאיטקס. ב-1992 מונה לנשיא אורבוטק אירופה, ב-1993 מונה לנשיא שלוחת אורבוטק במזרח הרחוק, בשנים 1995 עד 1998 כיהן כסגן נשיא לשיווק, מכירות ופיתוח עסקי גלובלי באורבוטק. ב-1998 מונה לסגן נשיא באפלייד מטיריאלס ומנהל פעילות החברה בישראל. ב-2001 מונה למנכ"ל נייס מערכות וכיהן בתפקיד עד אוקטובר 2009. הוא נכנס לתפקיד בתקופה בה שווי השוק של החברה ותחת הנהגתו הוביל מהלך של צמיחה, רכישת חברות וגידול ניכר בשווי השוק.
בנובמבר 2009 מונה למנכ"ל משרד האוצר, הוא כיהן כיו"ר משותף של הוועדה להגברת התחרותיות במשק יחד עם מנכ"ל משרד ראש הממשלה אייל גבאי. ביולי 2011 התפטר מתפקידו כמנכ"ל המשרד על רקע חילוקי דעות עם שר האוצר יובל שטייניץ.
ב-2012 הקים את קרן ההון סיכון Israel Growth Partners עם משה ליכטמן, קרן שמשקיעה בחברות טכנולוגיה ישראליות בשלב הצמיחה. באותה שנה מונה ליו"ר מרכז הטכנולוגיות בריטניה-ישראל.
פיטר ג'וראסיק
פיטר ג'וראסיק (באנגלית: Peter Jurasik; נולד ב-25 באפריל 1950) הוא שחקן אמריקאי הידוע בעיקר בגילום דמותו של לונדו מולארי בסדרת המדע בדיוני "בבילון 5" משנות ה-90 של המאה ה-20.
קריירה.
ג'וראסיק ממעט להופיע בסרטי קולנוע, ומשתתף בעיקר בסדרות טלוויזיה בתפקידים ראשיים ובתפקידי אורח. בתחילת דרכו, הופיע ג'וראסיק בסרט "טרון" (1982) יחד עם ברוס בוקסלייטנר, איתו יככב בהמשך בסדרה "בבילון 5". כמו כן, הופיע בדמות האב המושלם בסרט "מותק, הילד השתגע""" (1990).
ב-1998, כתב ג'וראסיק יחד עם ויליאם ה. קית' הבן רומן מדע בדיוני בשם "Diplomatic Act". הדמות הראשית ברומן היא שחקן בסדרת מדע בדיוני, שנחטף על ידי חייזרים, ומאמין שהוא הדמות שהוא משחק בסדרה. הספר דומה באווירתו ובעלילתו לסרט "כיבוש הגלקסיה" שעלה לאקרנים שנה לאחר מכן.
מריו (סדרת טלוויזיה)
מריו היא סדרת טלוויזיה ישראלית מסוגת קומדיה, אשר עלתה לשידור ב-7 באוקטובר 2015 בערוץ הילדים ללקוחות yes. הסדרה, הכוללת עונה אחת ו-40 פרקים, הופקה על ידי נגה תקשורת ודורי מדיה דרסט.
עלילה.