באמצע שנות השבעים שימש איתן כעוזרו של חברו אריאל שרון, בעת ששרון שימש כיועץ לענייני טרור לראש הממשלה יצחק רבין. כאיש מודיעין נקשר שמו של איתן לפרשיות סודיות שונות, וייעוץ ל-MI6 (סוכנות הביון של בריטניה) במלחמתם במחתרת האירית (IRA). כמו כן שימש איתן כיועץ לכוח דלתא בתיחקור מבצע ציפורן הנשר. כן פורסם כי ביקר ב-1968 במפעל NUMEC של זלמן שפירו שנקשר להעברת אורניום מועשר עבור תוכנית הגרעין הישראלית. בשנת 1981 מונה על ידי שר הביטחון שרון לעמוד בראש לק"ם, הלשכה לקשרי מידע של משרד הביטחון, גוף מודיעיני סודי שתפקידו היה השגת טכנולוגיות מערביות לטובת התעשיות הביטחוניות בישראל. כראש הלק"ם, איתן שימש איש מפתח בפרשת הריגול של יונתן פולארד - הוא ניהל את אביאם סלע, מפעילו של פולארד במודיעין הצי האמריקאי, שנלכד בידי ה-FBI בנובמבר 1985. הפעלתו של פולארד היוותה חריגה מהמדיניות שבה נהגו לפני כן בקפדנות, לפיה ישראל נמנעת מאיסוף חומרי גלם מודיעיניים ממקורות בפנטגון. על פעילות זו אמר האלוף שלמה גזית: "אני רוצה להבהיר - אם עליי לבחור בין הרווח המודיעיני שבקבלת ידיעות מאנשי קשר כאלה לבין הסכנה הפוליטית של התפוצצות הפרשה, אין לי ספק שאני מוותר לגמרי על כל המידע שקיבלנו או שאנו עשויים לקבל בעתיד."
בעקבות לכידתו של פולארד נאלץ איתן לפרוש מקהילת המודיעין. הפרשה גרמה נזק גדול ליחסים בין ישראל לארצות הברית, ועלתה השאלה כיצד אושרה פעילות כזו. בישראל הוקמו שתי ועדות חקירה שקבעו כי פולארד הופעל על ידי הלק"ם ללא ידיעת שרי הביטחון, יצחק רבין ומשה ארנס. כתוצאה ממסקנותיהן של ועדות חקירה אלו פורקה הלק"ם וסמכויותיה הועברו לממונה על הביטחון במשרד הביטחון.
פולארד ותומכיו האשימו את איתן בהפקרתו והעלו חשש מכך שהתמנותו לתפקיד שר ב-2006 עתידה להרגיז את האמריקנים ולפגוע בכך בסיכויי השחרור של פולארד. תומכי פולארד עתרו לבג"ץ נגד מינויו של איתן כשר בממשלה מסיבות אלו, אך העתירה נדחתה.
בתוכנית עובדה עם אילנה דיין ששודרה ב-1 בדצמבר 2014 סיפר רפי איתן שהוא האדם שנתן את ההוראה שלא להכניס את הזוג פולארד לשגרירות הישראלית.
איש עסקים.
במקביל לעבודתו בקהילת המודיעין פנה לעסקים החל משנות ה-70 של המאה ה-20, סחר בכימיקלים ונפט, ועסק ברכישת קרקעות בשומרון. יחד עם אלי לנדאו החזיק בקרקע שעליה הוקמה חלק מההתנחלות קרני שומרון וישיבת ההסדר קרני שומרון. אחר כך היה בסכסוך משפטי עם ישיבת ההסדר קרני שומרון על כספים שהייתה חייבות לו, תמורת רכישת הקרקע.
בשנת 1986 מונה על ידי שר המסחר והתעשייה אריאל שרון לעמוד בראש מועצת המנהלים של חברת כימיקלים לישראל (כי"ל). הוא הודח מהתפקיד בתחילת 1990, לאחר ששרון טען שהוא מכשיל את
תוכנית הממשלה למכירת החברה. איתן עתר לבג"ץ בטענה שההדחה נעשתה ממניעים פוליטיים, ולבסוף הודיע על פרישה. בעקבות ההדחה נקטעה למעשה חברותו עם שרון. השניים התפייסו רק לאחר מותה של רעייתו של שרון, לילי. אחר כך הפך לאיש עסקים בינלאומי וביסס את מעמדו הכלכלי. הוא ניצל את המוניטין של ישראל בתחום החקלאות לפיתוח עסקיו בקובה, שהפכה להיות מרכז פעילותו העסקית הגלויה והסמויה. בנוסף היה שותף של איש העסקים מארק ריץ', מייסד תאגיד הענק גלנקור, והם היו שותפים בהקמת ריף הדולפינים באילת ב-1990.
פעילותו של איתן התבצעה באמצעות שתי חברות עיקריות: "GBM - GRUPO BM" בקובה ו"ריסימקס" בישראל. החברות עסקו בתחומים מגוונים, כולל: נדל"ן, חקלאות, תעשייה, מסחר והיי-טק. GBM רכשה שטחים לגידול קני סוכר בקובה, אחר כך גם שטחי פרדסים, והסתייע בחברת אגרקסקו הישראלית כדי לשווק את הפרי לאירופה ולשבור את האמברגו האמריקאי על האי. בשנת 1997 ארצות הברית הטילה סנקציות על איתן והחברה. בהודעת מחלקת המדינה של ארצות הברית נאמר כי הרכוש שבו מחזיקה החברה הופקע מידי אזרחים אמריקאים בידי המשטר המהפכני של פידל קאסטרו בשנת 1959. על פי "חוק הלמס-ברטון" מוטלות סנקציות בארצות הברית על חברות זרות הסוחרות או מקיימות פעילות עסקית בקובה ושבהן מעורב רכוש שהיה שייך לאזרחים אמריקאים.
GBM הייתה מעורבת גם בתחום ההיי-טק והתקשורת, ובין היתר הייתה המפיצה הבלעדית של חברת ECI Telecom הישראלית באמריקה הלטינית (ב-2003 פורסם כי ECI סגרה עסקת ענק בקובה בתיווכו של איתן). בשנת 2000 החלה להקים בשותפות עם הממשלה הקובנית ואיש העסקים הרצל חבס, את ה"מירמאר טרייד סנטר" - מרכז עסקי ומסחרי רחב היקף בהוואנה, הכולל 18 בניינים, שהוקם בהשקעה של כ-200 מיליון דולר. ב-2005 תיווך בחוזה עם קבוצת רד-בינת להקמת תשתית התקשורת במתחם. בין השאר החזיק גם בחברת התוכנה "בלו סיסטמס", והשקיעה גם בחברת ההזנק "אימפקטיה", שנמכרה ב-2009.
במהלך השנים נפוצו שמועות רבות על קשריו עם פידל קסטרו, אך הוא הכחיש אותם. בראיון עם כניסתו לפוליטיקה אמר איתן ש"אני לא עובד עם פידל קסטרו". במאי 2006, כשר בממשלת ישראל נפגש עמו בגלוי לראשונה. בפברואר 2019, חשף אנריקה רוטנברג, שניהל את עסקיו של איתן בקובה, כי הם נפגשו עם קסטרו פעמים רבות, ולמעשה כל משא ומתן על עסקים במדינה התנהל איתו ישירות. ולאחר שראול קסטרו מונה לנשיא, ממשלת קובה לא חידשה את החוזים עם חברת GBM.
קריירה פוליטית.
בתחילת 2006, לקראת הבחירות לכנסת ה-17, התבקש איתן לפעול במסגרת מפלגת הגמלאים הישראלית, מפלגת גיל, לאחר שזו החליטה לרוץ לכנסת באופן עצמאי. הוא נבחר לכהן מטעמה כחבר כנסת בכנסת ה-17 לאחר שמפלגתו הגיעה להישג המפתיע של שבעה מנדטים וזכתה לשני תפקידי שרים.
איתן כיהן כשר במשרד ראש הממשלה הממונה על ענייני גמלאים, בין 4 במאי 2006 ל-25 ביולי 2007, אז הוקם המשרד לענייני גמלאים. בנוסף, החל מתאריך זה הופקד איתן על ענייני ירושלים. במסגרת תפקיד זה ניהל את המגעים לפתרון פרשת הקרקעות של הפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית ברחביה.
לאחר מינויו של שמעון פרס לנשיא המדינה ופרישתו מהכנסת, הפך איתן לזקן חברי הכנסת.
מפלגת גיל בראשות איתן התפצלה כמה פעמים וכן לא עמדה במטרות שהציבה לעצמה. אלו, כנראה, הסיבות המרכזיות לכישלונה של גיל בבחירות לכנסת השמונה עשרה ב-2009: מ-7 מנדטים לפחות מ-1/3 מאחוז החסימה. עם זאת מונה איתן לאחר הבחירות כיועץ לענייני גמלאים לראש הממשלה.
במאי 2010, הקים איתן את מפלגת הגמלאים "דור - מפלגת הגמלאים החברתית החדשה". באוקטובר 2012 הודיע איתן שמפלגתו תתמודד בבחירות הקרובות לכנסת ה-19. לקראת בחירות 2013 החליף אותו אפרים לפיד כראש מפלגת הגמלאים והתמודד במקומו לכנסת ה-19 בראש רשימה שנשאה את השם "דור בוני הארץ".
ב-1 בפברואר 2018 פורסם בחשבון הטוויטר של מפלגת "אלטרנטיבה לגרמניה" סרטון של איתן המברך את המפלגה על פועלה, בזכות התנגדותה לאסלאמיזציה של גרמניה. בציוץ אמר איתן: "ברכות מישראל במיוחד ליו"ר אלכסנדר גולנד. אנחנו בישראל מעריכים את גישתכם כלפי היהדות וקראנו את הודעת התמיכה שלכם ב-27 בינואר ביום השואה הבינלאומי" ואיחל להם שבעתיד "במקום אלטרנטיבה לגרמניה תהפכו לאלטרנטיבה לאירופה". שגריר ישראל בגרמניה, ג'רמי יששכרוף, תקף את איתן וצייץ בטוויטר: "אני שולל לחלוטין את אמירתו של רפי איתן". איתן נימק את עמדתו בראיונות לתחנות רדיו בישראל, אך בעקבות הביקורת שספג אמר ש"אני מרגיש שטעיתי" בעיסוק בנושא, אך לא שינה את דעתו העקרונית.
חיים אישיים.
היה נשוי למרים (אלמנתו של יאיר פלד) ולהם שני בנים (בנוסף גידלו גם את יעל, בתם של מרים ויאיר פלד, שנהרג לפני הולדת ביתו). איתן התגורר בשכונת אפקה שבצפון תל אביב. איתן עסק בפיסול במתכת כתחביב.
נפטר בבית החולים איכילוב, ב-23 במרץ 2019.
בשנת 2020 יצא לאור ספרו האוטוביוגרפי "איש הסוד".
בספרות המתח.
איתן מוזכר בספר המתח כל הפחדים כולם מאת טום קלנסי, כמי שגייס את אבי בן יעקב, סגן ראש המוסד בספריו של קלנסי. ככל הנראה, דמותו של סוכן המוסד הוותיק "קורץ", בספרו של ג'ון לה קארה: "המתופפת הקטנה", מבוססת על דמותו של רפי איתן.
מלכת האמבטיה
את ואני והמלחמה הבאה
"את ואני והמלחמה הבאה" הוא "קברט סאטירי על המלחמה" מאת המחזאי הישראלי חנוך לוין, שהוצג לראשונה באוגוסט 1968, כשנה לאחר מלחמת ששת הימים. המחזה מביע ביקורת סרקסטית על המלחמה, ערכיה ותוצאותיה.
חלקי היצירה.
היצירה מורכבת מארבעה עשר קטעים – חלק משוחקים וחלקם מושרים. כמלות פתיחה ליצירה כותב לוין:
הצגת הבכורה.
חזרות על ההצגה נעשו באולם "צוותא", אך לקראת העלאת ההצגה פסלו מנהלי "צוותא" את ההצגה, והיא הועלתה לראשונה במועדון בר-ברים בתל אביב באוגוסט 1968 בבימויה של עדנה שביט.
הוצגה מחדש, בשנים 2004 עד 2008, בהשתתפות המבצעים המקוריים: שפרה מילשטיין, רמי פלג, בת-שבע צייזלר, גד קינר, כשליד הפסנתר ברט ברמן. בהרכב זה המחזה הוקלט ויצא על גבי תקליטור.
דרך היסורים
פייר דה רונסארד
לאופרדי
ג'אקומו לאופרדי
ליאופרדי
חנינא פורת
חנינא פורת (נולד ב-1942) הוא משורר עברי, חוקר ומרצה בתחום הגאוגרפיה ההיסטורית, מחלוצי המחקר על קרקעות הנגב והבדואים.
קורות חיים.
חנינא פורת נולד בקיבוץ עין החורש. אביו היה המתרגם והפובליציסט אליהו פורת, ואחיו היה המשורר, הסופר, והמסאי אלישע פורת. לאחר שירותו הצבאי בחיל השריון, הצטרף בשנת 1963 לקיבוץ להב בנגב אותו עזב בשנת 2006 לאור חשד לתקיפה מינית של ילדות.