כשליט בגיר, ניסה אריק לכפות את כוחו על הכנסייה ועל האצולה. בשנות השבעים של המאה ה-13, תקף אריק את סמולנד. הסכסוך שלו עם הכנסייה יושב באופן משביע רצון בסיועו של האפיפיור. ב-1282 הגיעו הדברים לידי כך שהוא פגע באצולה בכל רחבי דנמרק עד שהוא אולץ לקבל את "כתב הזכויות" (בדנית: Haandfæstning, הגרסה הדנית של המגנה כרטה), שהגביל את סמכותו והעניק זכויות ומנהגים ששימרו את כוחם של האצילים.
מותו.
על פי האגדה נשבעו אצילים מסוימים שהם ירצחו את אריק כנקמה על עלבונות או צעדי מדיניות שהוא כפה עליהם בניגוד לרצונם. בין ראשי הקושרים היו המרשל סטיג אנדרסן היבדה ויקוב נילסן, רוזן הלנד. הם שילמו לרנה יונסן, אחד מבני הלוויה של המלך, כדי שיעדכן אותם על פעילויותיו של המלך כדי למלא את שבועתם.
בנובמבר 1286 שהה אריק בוויבורג שבמרכז יוטלנד. ב-22 בנובמבר, לאחר יום ארוך של ציד באזורים הכפריים בהובלתו של רנה יונסן, איבדו המלך וכמה ממלוויו את דרכם בחזרה לחווה המלכותית בוויבורג. רנה הציע שהם יחפשו מקלט לילה באסם של הכנסייה בכפר וינדרופ. הרוצחים, לבושים כנזירים פרנציסקנים, היו מיודעים על מקום הימצאו של המלך והמתינו עד שכל הפמליה תפרוש לשנת הלילה. ברגע שהמלך נרדם, הם פרצו ממקום מחבואם ודקרו אותו למוות. על פי המסורת הוא נפצע 56 פעמים. המעשייה העממית שצמחה סביב אירוע זה סיפרה על כך שסטיג אנדרסן בעצמו היה זה שביצע את הדקירה הראשונה כנקמה על כך שהמלך פיתה את אשתו של סטיג, כאשר זה היה בשליחותו של המלך עם צבאו. למחרת הבוקר התגלתה גופתו המדממת של אריק החמישי.
בחצר המלכות הועלו מיד ההאשמות כלפי שני האצילים רבי העוצמה הללו והם הפכו להיות מבוקשים בעוון הרצח. ההשערה על מעורבותם ברצח נותרה תעלומה. סטיג נמלט מדנמרק והחל לעסוק בשוד ימי. כמובן שהוא לא היה היחיד שרצה במותו של המלך. הדוכס ולדמר מדרום יוטלנד והבישוף יקוב ארלנדסן היו אויבים לא פחות מרים של המלך. משמעות מותו של אריק הייתה שהזכויות שהוענקו ב-1282 איבדו את תוקפן, מאחר שהמלך הבא לא היה כבול לכתב זכויות זה.
משפחתו.
ב-11 בנובמבר 1273 נשא אריק לאישה את אגנס מברנדנבורג. יחד הם הביאו לעולם את:
אוסטאס שאפווי
תומאס פ. וילסון
תומאס פרנסיס וילסון ג'וניור (באנגלית: .Thomas Francis Wilson Jr; נולד: 15 באפריל 1959) הוא שחקן, סופר, מוזיקאי, צייר, קריין, קומיקאי ושדרן אמריקאי. הוא גילם את דמויותיהם של ביף טאנן, גריף טאנן וביופורד טאנן בטרילוגיית "בחזרה לעתיד", וכן את דמותו של המאמן בן פרדריקס בסדרת הטלוויזיה "פריקים וגיקים" של רשת NBC.
ראשית חייו.
וילסון נולד בפילדלפיה, פנסילבניה, וגדל באחד מפרבריו. בבית הספר התיכון הוא התעניין בלימודי אמנויות הבמה; הוא היה נשיא של מועדון דיבייט, יחד עם מי שלימים הפך לעיתונאי ובעל טור בניו יורק טיימס - דייוויד ברוקס; וילסון ניגן בטובה בתזמורת התיכון, ולקח חלק בתזמורת צועדת. הוא למד פוליטיקה בינלאומית באוניברסיטת המדינה של אריזונה.
וילסון למד באקדמיה האמריקאית לאמנויות הדרמה שבניו יורק. במהלך שהותו בניו יורק, הוא קיבל את ההזדמנות הראשונה "האמיתית" שלו להופיע על במה כקומיקאי.
קריירה.
בתחילת שנות ה-80,עבר וילסון ללוס אנג'לס כדי לקדם את הקריירה שלו. הוא חלק דירה עם שני צעירים ששאפו להיות קומיקאים, אנדרו דייס קליי ויעקב סמירנוף; מאוחר יותר, וילסון התלוצץ שהוא "לימד את שניהם על אמריקה".
לווילסון היה תפקיד קטן בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "אביר על גלגלים" בערוץ NBC, בפרק ששמו "A Knight In Shining Armor".
פריצת הדרך של וילסון כשחקן הייתה בדמות הבריון ביף טאנן, הנבל של סרט הקולנוע "בחזרה לעתיד" משנת 1985. כאשר הסרט הפך לטרילוגיה, הוא התבקש להופיע בסרטי ההמשך כגריף טאנן, נכדו של ביף, וכביופורד "כלב שוטה" טאנן, הסבא-רבא של ביף. אמרות הכנף המפורסמות שלו כוללות את: "?Hello! Hello! Anybody home", "?What are you looking at, Butthead", "Say hi to your mom for me" ו-"Why don't you make like a tree and get out of here". בכל אחד מסרטי "בחזרה לעתיד", מוצאת עצמה הדמות אותה מגלם וילסון בתוך ערימה של זבל (במציאות, ערימה של טחבי עלים רקובים וצמחים שונים), מיד לאחר שהוא נכשל במזימתו לפגוע במרטי מק'פליי, הדמות אותה גילם מייקל ג'יי פוקס. וילסון שב לגלם את דמותו של ביף, הן כמדובב והן כשחקן, בסדרת האנימציה ובהפקות אחרות של הזיכיון.
בשנת 1988 וילסון גילם את דמותו של קונבלאו, קצין משטרת דטרויט, בסרט הקולנוע "Action Jackson".
בשנת 1992, הוא דיבב דמויות שונות בסדרות הטלוויזיה המונפשות "באטמן - הסדרה המצוירת" ו-"Gargoyles". הוא העניק את קולו למספר משחקי וידאו של הזיכיון "Wing Commander", ביחד עם מארק האמיל, ובהמשך אף השתתף בסדרת האנימציה, המבוססת על המשחק.
בשנת 1997, הוא השתתף ככוכב-אורח בסדרת הטלוויזיה "".
וילסון גילם את דמותו של המאמן בן פרדריקס של בית-הספר התיכון מקינלי בדרמה הקומית "פריקים וגיקים" של NBC, בשנים 1999–2000. בשנת 1994, וילסון שב, לזמן קצר, לשתף פעולה עם עמיתו לטרילוגיית בחזרה לעתיד כריסטופר לויד, בסרט הקולנוע "Camp Nowhere".
בשנת 1996 שיחק וילסון בסדרה "סברינה המכשפה הצעירה" את סיימון, בן-הזוג החלומי של הילדה, אותה יצרה מבצק.
בשנת 2003, הופיע וילסון על המסך בסרט מוקומנטרי שנקרא "Trial and Error: The Making of Sequestered". לעיתים קרובות דיבב וילסון דמויות בהפקות אנימציה שונות, כגון "באטמן", "Max Steel", "" ו"בובספוג מכנסמרובע". בנוסף לתפקידי האנימציה, הוא המשיך לדבב דמויות במשחקי מחשב ומשחקי וידאו. כמו כן, היו לו תפקידי משנה בסרט הקולנוע "Larry the Cable Guy: Health Inspector" ובסדרת הדרמה "הלוחשת לרוחות".
בשנת 2004 גילם וילסון את דמותו של נואה קארי בהפקת תיאטרון "Pasadena Playhouse" של המחזה "110 In the Shade", לצידם של מרין מאזי וג'ייסון דניאלי. בשנת 2005 הוציא וילסון אלבום של מופע הבידור שלו, ששמו "!Tom Wilson Is Funny".
בשנת 2007 הופיע וילסון בפרק "Whatever It Takes" של העונה הרביעית של "האוס", בתפקיד לו, אביו של אחד ממטופליו של ד"ר האוס.
בשנת 2008 הופיע וילסון בפרק של סדרת דרמה נוספת של רשת פוקס, "בונז". הוא שיחק את צ'יפ ברנט, בעלים של מפעל למיחזור צמיגים.
וילסון הופיע בפרק של דרמת רשת ABC "בוסטון ליגל" (עונה 4, פרק 7), כקצין משטרה לשעבר, שמואשם ברצח.
כשהוא מנגן על גיטרה אקוסטית, הצטרף וילסון הצטרף להרכב המוזיקלי "Relient K", אשר ביצע את השיר "Sleigh Ride" בתוכנית האירוח "The Tonight Show" עם ג'יי לנו; מאחר שחברי הלהקה הם מעריצים של וילסון, הם הזמינו אותו לבצע איתם את השיר בתוכנית.
בחודש מרץ 2009 הופיע וילסון בתפקיד עצמו בפיילוט לסדרה קומית בערוץ הבריטי BBC.
וילסון הנחה את הפודקאסט "Big Pop Fun" עבור "The Nerdist Podcast", החל מנובמבר 2011. בפודקאסט שיתף וילסון את המאזינים בסיפורים על הקריירה שלו, כמו גם שיחות לא רשמיות עם עמיתיו לעסקי שעשועים, בהם סם לוין, בלייק קלארק, סטיב אודקרק, אל ינקוביק ועוד.
וילסון לקח חלק בתוכנית הרדיו "The Bob &amp; Tom Show".
בנוסף, השתתף וילסון בעונה הרביעית של הסדרה "אגדות המחר" של DC וגילם את אביו של נייט היווד.
חיים אישיים.
וילסון הוא צייר. רבים מציוריו מתמקדים בצעצועי ילדים קלאסיים. בשנת 2006, הוא נבחר להצטרף לסדנת אמן בדיסנילנד.
וילסון הוא קתולי; הוציא אלבום מוזיקה נוצרית עכשווית בשנת 2000 בשם "In the Name of the Father".
עם צבירת הפופולריות של טרילוגיית בחזרה לעתיד לאורך השנים, אנשים רבים החלו לשאול אותו שאלות על חוויותיו במהלך עשיית הסרטים. השאלות החוזרות והנשנות שנשאל שעשעו, אך גם עצבנו את וילסון, והוא כתב עליהן שיר בשם "Biff's Question Song", אותו הוא מבצע באופן קבוע, כחלק ממופע הסטנד-אפ שלו.
תומאס פ. ווילסון
תומאס פ' וילסון
נשאטל
נשאטל (בצרפתית: Neuchâtel, בגרמנית: Neuenburg) היא עיר בשווייץ, בירת הקנטון והמחוז בעלי אותו השם. העיר שוכנת על גדת אגם נשאטל, במדרונם הדרומי של הרי היורה, ממול לרכס האלפים.
העיר תועדה לראשונה בשנת 1011. היא השתייכה עד שנת 1458 למשפחת הרוזנים מנשאטל, אחר כך עברה תחת שלטונה של משפחת אורליאן-לונגוויל עד שנת 1707. בהמשך, עד שנת 1848 נמצאה תחת שלטון מלכי פרוסיה. במקביל החל משנת 1814 הצטרפה לקונפדרציה השווייצרית כבירת קנטון נשאטל.
כלכלת העיר נקשרה זמן רב לתפקידה המנהלי כעיר החשובה ביותר של האזור ולענף היינות.
במאה ה-18 נכנסה למעגל הסחר הבינלאומי והתחזקו בה תעשיית השעונים ומגזר השירותים. במהלך המאות 19 ו-20 נבנו בעיר בתי מלון כדי לתמוך בתיירות שידעה תנופה אחרי התפתחות קווי הרכבות. במאה ה-19 קמו בה מפעלים חשובים כמו בית החרושת לשוקולד "סושאר", מפעלי הפלדה והמנסרות מרטנה, בתי חרושת לשעונים ולמוצרי טקסטיל בסגנון הודי (אֶנדייאֶן indiennes), ענפים תעשייתיים שנפגעו המהלך הזמן עד לשלהי המאה ה-20.
עם זאת כלכלת העיר התאוששה בימינו הודות לטכנולוגיות החדשניות, מסביב למרכז השווייצרי לאלקטרוניקה ומיקרוטכניקה CSEM ולשלוחה של בית הספר הפוליטכני הפדרלי בלוזאן. העיר ידועה גם באוניברסיטה שלה, במועדון הכדורגל נשאטל גזסמאקס, במפעלי ההייטק ובאטרקציות התיירותיות שלה - המצודה (bourg) מימי הביניים ואזור המדרחוב שלה ומיקומה על גדת האגם עם מראה הנוף הפנורמי הנשקף אל הרי האלפים.
נשאטל נמנתה עם ארבע הערים שארגנו בשנת 2002 את התערוכה הלאומית השווייצרית Expo 02.
וולומין