כספין סבו אבי אביו, יהושע כספין עלה לארץ ישראל בשנת 1913 לאחר ששירת בצבא הרוסי כחייט. במשפחה נהוג לספר שהסב תפר את החליפה שבה יוסף טרומפלדור מצולם, כאשר נפגשו בקהיר. הסבתא אם אביו של כספין, מרים כספין לבית רובינשטיין, נולדה בעזה להורים שהיו בתנועת ביל"ו. בערוב ימיה הייתה דתית מאוד. הסב יהושע ואחיו אשר כספין, פתחו מתפרה באזור כיכר פריז בחיפה והיו ראשוני המתגוררים בשכונת נווה שאנן בחיפה, שהוקמה ב-1922. אביו של כספין, אברהם היה הבן הבכור במשפחה. בתקופת המנדט הבריטי שירת אברהם כספין בצבא הבריטי, לאחר מכן היה נהג באגד.
וילם השני, נסיך אורנז'
וילם השני, נסיך אורנז' (; 27 במאי 1626 – 6 בנובמבר 1650) היה הסטאדהאודר של הרפובליקה ההולנדית, ונסיך אורנז' בין השנים 1647 - 1650, ואביו של ויליאם השלישי, מלך אנגליה.
ביוגרפיה.
ילדותו.
וילם נולד בהאג ב-27 במאי 1626, כבנם של פרדריק הנדריק, נסיך אורנז', ראש הענף הפריזי של בית אורנז'-נאסאו ושל אשתו אמליה מזולמס-בראונפלס, בתם של יוהאן אלברכט הראשון, רוזן זולמס-בראונפלס ואגנס מזיין-ויטגנשטיין.
ב-2 במאי 1641 התחתן וילם עם מרי הנרייטה, הנסיכה המלכותית, בתו הבכורה של צ'ארלס הראשון, מלך אנגליה, בקפלה המלכותית של ארמון וייטהול בלונדון.
שלטונו.
בשנת 1647 מת אביו פרדריק הנדריק, נסיך אורנז', ווילם ירש את התואר "נסיך אורנז'", ואת תפקיד הסטאדהאודר של חמש משבעת המחוזות: הולנד, זיילנד, אוטרכט, חלרה ואוברייסל.
באותה תקופה הייתה הולנד מעורבת במלחמת שמונים השנים נגד ספרד, ומשנת 1646 ניהלה משא ומתן עם ספרד באשר לתנאי סיום המלחמה.
בשנת 1648 נחתם שלום מינסטר, אולם וילם התנגד לקבלת האמנה, אף על פי שהכירה בעצמאותה של הולנד, משום שהותיר את ארצות השפלה הדרומיות בידי בית המלוכה הספרדי. בנוסף, שלום נפרד הפר את הברית עם צרפת שנחתמה בשנת 1635, אולם, המועצות בשישה מחוזות הצביעו בעד קבלת ההסכם.
בסתר, פתח וילם במשא ומתן עם צרפת, במטרה להרחיב את הטריטוריה שלו תחת שלטון ריכוזי יותר. בנוסף, פעל וילם להשבת גיסו צ'ארלס על כס המלוכה של אנגליה.
בשנת 1650 הסתכסך וילם עם ה"רחנטים" - עוצרים של מחוז הולנד, אנדריס ביקר ובן דודו קורנליוס דה גרייף; בעקבות שלום מינסטר רצו הרחנטים לצמצם את הצבא ולחסוך בהוצאות, ועל ידי כך להפחית מסמכותו של וילם. וילם כלא שמונה מחברי מועצת הולנד (כולל יאקוב דה ויט) בטירת לוונשטיין. בנוסף, הוא שלח את בן דודו וילהלם פרידריך, נסיך נסאו-דיאץ עם צבא של 10,000 חיילים, על מנת לתפוס את אמסטרדם בכוח. אולם, מזג אוויר גרוע סיכל את המערכה, ואמסטרדם לא נכנעה.
וילם כיהן כסטאדהאודר שלוש שנים בלבד, וב-6 בנובמבר 1650 מת כתוצאה מאבעבועות שחורות. שבוע לאחר מותו נולד בנו היחיד וילם השלישי, נסיך אורנז', שירש אותו כסטאדהאודר בשנת 1672, ובשנת 1689 הוכתר למלך אנגליה.
וילם קבע בצוואתו כי לאשתו תהיה משמורת מלאה על בנם, אולם הוא לא הספיק לחתום על המסמך ולכן הוא נותר חסר תוקף. בשנת 1651 קבעה המועצה העליונה של הרפובליקה כי המשמורת על התינוק תחולק בין אמו הנסיכה מרי, סבתו אמליה ודודו פרידריך וילהלם, הנסיך הבוחר של ברנדנבורג.
בית אברהם פוגל
בית אברהם ורבקה פוגל הוא בית לשימור בשדרות רוטשילד 12 בתל אביב-יפו. בבית גרו אברהם פוגל ורבקה פוגל, מראשוני 'אחוזת בית' בתל אביב הקטנה, שנמנו עם מייסדי תל אביב.
המבנה.
לפי נחום גוטמן בספרו "בין חולות וכחול השמים" היה בית משפחת פוגל הבית הבנוי השני באחוזת-בית. בחצר הבית הייתה גינה מטופחת ובה בריכת דגי נוי עגולה. הבית החד-קומתי נבנה (בניגוד לשאר הבתים בשכונה) מלבני בטון חדשניות, שיוצרו במפעל של משפחת ארבר ביפו. הקומה השנייה, המחופה באבנים מסותתות מבית החרושת של שלוש ביפו, נוספה בסוף שנות העשרה. הבית, לא שופץ או שומר והוא מציג מבנה בית מקורי, מן הבתים הראשונים בתל אביב. זהו בית פרטי עם גג רעפים וגינה קטנה.
בחזית הבית צוירה בימי המנדט כתובת קיר המציגה גרפיטי של מחתרת האצ"ל, שנכתב בשנות ה-1940: סמל האצ"ל ולצדו נרשם ציטוט מ"שמשון", ספרו של זאב ז'בוטינסקי, "האל שיצר ברזל לא רצה בעבדים". היה שלב שהכיתוב כוסה בזכוכית כדי שיישמר, אך הכתובת נעלמה לאחרונה.
בית פוגל נכלל ברשימת הבתים לשימור של תל אביב, ומטפל בו משרדו של האדריכל אמנון בר אור. ב-1994 החלו בשיפוץ הבית ותוך כדי העבודה, מספר בר אור, התגלתה בקומה השנייה אח מפוארת מצופה חרסינה, ומעל לתקרה נמצא כידון של רובה "מאוזר", עטוף בסמרטוטים.
במהלך העשור השני של המאה ה-21 שכן במקום פאב בשם "רוטשילד 12", אשר נסגר בינואר 2018 לקראת בניית מלון ומגדל מגורים מעל הבית.
אברהם ורבקה פוגל.
אברהם פוגל נולד בשנות ה-60 של המאה ה-19 באודסה, ניסה להגר לארצות הברית, אולם משלא קיבל ויזה, החליטו בני המשפחה ב-1904 לעלות לארץ ישראל יחד עם שני בניהם, משה ויעקב.
אברהם פוגל עבד בקונסוליה הרוסית כאחראי על הדואר. בתקופת מלחמת העולם הראשונה גורש למצרים בשל היותו נתין רוסי, כששב אחרי המלחמה קיבל משרת פקידות במחלקת המיסים של העירייה.
בנו משה היה הילד הקטן עליו הוטל לשלוף את הגורל בטקס הגרלת המגרשים של השכונה ב-כ' בניסן תרס"ט, 11 באפריל 1909.
ב-1937 נפטרה רבקה פוגל.
אברהם נרצח באכזריות במטבח ביתו במוצאי שבת, 29 באפריל 1939 בנסיבות שלא הובהרו. הרצח של אברהם פוגל שלא פוענח רשמית, בשנת 1939 הסעיר את היישוב.
פרדריק, נסיך הולנד
פרדריק, נסיך הולנד (ובשמו המלא: וילם פרדריק קארל, ; 28 בפברואר 1797 - 8 בספטמבר 1881) היה בנו השני של וילם הראשון, מלך הולנד, וחתנו של פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה.
ביוגרפיה.
וילם נולד ב-28 בפברואר 1797 בברלין, שהשתייכה לממלכת פרוסיה, כבנם השני של וילם השישי, נסיך אורנז'-נסאו ווילהלמינה מפרוסיה, מלכת הולנד, בתם של פרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה ופרדריקה לואיזה, נסיכת הסן-דרמשטדט. פרדריק התחנך בפרוסיה, ואחד ממוריו היה קרל פון קלאוזביץ. בהיותו בן 16, לחם פרדריק בקרב לייפציג כחלק מהצבא הפרוסי.
בשנת 1813 חזר פרדריק עם משפחתו להולנד כשאינו יודע לדבר בהולנדית, ונשלח לאוניברסיטת ליידן להשלים את השכלתו. במהלך תקופת מאה הימים קיבל פרדריק תפקיד פיקודי בצבא הבריטי, ואף לחם עמו בקרב ווטרלו.
פרדריק היה אמור לרשת את נחלות המשפחה הגרמניות לאחר מות אביו, אולם בקונגרס וינה איבדה המשפחה את הנחלות, ובמקום זאת הוא נעשה יורש הדוכסות הגדולה של לוקסמבורג. בשנת 1816 ויתר פרדריק על זכותו בתמורה לשטח בהולנד וקבלת התואר "נסיך הולנד". בנוסף קיבל פרדריק פיצוי נוסף על ידי קצבה שנתית של 190,000 גילדן הולנדי, ובכך נהיה לחבר בית אורנז'-נסאו העשיר ביותר. פרדריק קנה בכסף הרב שקיבל אחוזה גדולה בגרמניה, שהייתה יותר גדולה מאחוזתו בהולנד.
בשנת 1826 מונה פרדריק לשליח הכללי של משרד המלחמה בצבא. בתפקידו זה, ארגן פרדריק מחדש את הצבא לפי המודל הפרוסי. פרדריק ייסד את האקדמיה הצבאית בברדה, וצייד את הצבא בנשק מודרני.
בשנת 1829 היה פרדריק מועמד לעלות על כס המלוכה היווני, אך הוא סירב, מכיוון שלא רצה להיות מלך במדינה ששפתה ומסורתה זרים לו.
כאשר פרצה המהפכה הבלגית בשנת 1830, פיקד פרדריק על הכוחות שנשלחו לבריסל על מנת לדכא את המרד שם. פרדריק הוביל את הכוחות בלחימה בבריסל כמה ימים, אך לא הצליח לכבוש מחדש את העיר. פרדריק השתתף גם בשנת 1831 יחד עם אחיו וילם, במבצע שנערך במשך 10 ימים על מנת לכבוש את בלגיה מחדש, אך נכשל בתפקידו.
לאחר התפטרות אביו מכס המלוכה בשנת 1840, פרש פרדריק מהחיים הציבוריים, והתיישב באחוזתו בווסנאר. בשנת 1846 רכש פרדריק את ארמון מוסקאו בפרוסיה, שהיה בנוי בפארק מוסקאו, שהיה אחד הגנים המפורסמים ביותר באירופה.
לאחר מותו של אחיו וילם השני, מלך הולנד בשנת 1849, נותרה המדינה עם חוב גדול. פרדריק שילם מעל מיליון גילדן לצאר ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה, שהיה גיסו של וילם השני. פרדריק גם שכנע את אחיינו וילם השלישי, מלך הולנד לעלות על כס המלוכה, לאחר שהלה רצה לוותר על התפקיד. וילם השלישי מינה את פרדריק למפקח הכללי של הצבא, תפקיד אותו מילא עד התפטרותו בשנת 1868 בעקבות כישלון ניסיונו למודרניזציה של הצבא. פרדריק גם הצליח למנוע גירושין בין המלך וילם השלישי והמלכה סופיה, נסיכת וירטמברג, וב-8 בספטמבר 1881 מת באחוזתו שבווסנאר.
משפחתו.
ב-21 במאי 1825 התחתן פרדריק עם לואיזה, נסיכת פרוסיה, בתם של פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה ולואיזה ממקלנבורג-שטרליץ, ממנה היו לו 4 ילדים:
חנוך בן אליהו
חנוך בן אליהו (נולד ב-29 ביוני 1937 בבית יוסף) קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף בחיל הים הישראלי, שירת כקצין מכונה של אח"י נגה (ק-22) היה קצין מכונה בפלגה הטכנית של שייטת ספינות הטילים, בעת מלחמת יום הכיפורים שימש כמפקד הפלגה הטכנית של זירת ים סוף. לאחר מכן פיקד על מספנת חיל הים והתקדם לראש מספן הציוד בדרגת תת-אלוף, תפקיד הבכיר ביותר בתחום הטכני בחיל הים. לאחר שחרורו מצה"ל שימש כמנהל נמל חיפה ברשות הנמלים, סמנכ"ל טכני ברכבת ישראל וכיום הוא בעל חברה פרטית לייעוץ בנושא נמלים וסוכנות למנופים ומכשירים ימיים.
ביוגרפיה.
ילדות.
נולד בנס ציונה בשנת 1937 ליעקב וחנה בן אליהו, שעלו ארצה מפולין בשנת 1925. ההורים היו חלק מגרעין התיישבותי שהקים את מושב בית יוסף בעמק הירדן בשנת 1937, במסגרת חומה ומגדל.