בתחילת 1947, לאחר שהגברת זוסמנוביץ' השכירה את המבנה לקופת חולים כללית, הוקם בבית החולים, בית יולדות של קופת חולים כללית שהיה קרוי "בית יולדות חדרה".
בית היולדות כלל 30 מיטות ופעל כבית יולדות עד שנת 1962 בהנהלתו של הגניקולוג פרופ' יצחק הלברכט.
לאחר הקמת מדינת ישראל פעלו בחדרה להקמת בית חולים של אזור השומרון בעירם.
כיום משמש המבנה ההיסטורי כדיור מוגן.
המרכז הרפואי הלל יפה נוסד רק בשנת 1957.
מאיר יהודה למברט
ליאון מאיר למברט
מאיר ליאון למברט
יהודה מאיר לאמברט
ליאון מאיר לאמברט
No Church in the Wild
No Church in the Wild הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפרים האמריקאים ג'יי זי וקניה וסט, מתוך אלבומם המשותף, Watch the Throne, בשיתוף הזמרים האמריקאים פרנק אושן ודה-דרים. השיר יצא לאור ב-20 במרץ 2012, על ידי חברות התקליטים רוק-א-פלה רקורדס, רוק ניישן ודאף ג'אם, כסינגל השביעי מתוך האלבום.
השיר הגיע בשיאו למקום ה-72 במצעד הבילבורד הוט 100 והגיע ל-40 הראשונים במצעד שירי הראפ ומצעד שירי ה-R&amp;B\היפ הופ. השיר הועמד בטקס גראמי ה-55 לקטגוריית קליפ השנה וזכה בפרס גראמי לביצוע הראפ/שירה הטוב ביותר.
רקע.
ג'יי זי וקניה וסט הם ראפרים אמריקאים ששיתפו פעולה בשירים רבים יחד, בהם "Run This Town", "Swagga Like This" ו-"Monster". בשנת 2010, החלו לעבוד על אלבומם המשותף, Watch The Throne. בתחילת 2011, הוציא פרנק אושן את מיקסטייפ הבכורה שלו, Nostalgia Ultra, שזכה לשבחים מהמבקרים. המיקסטייפ עניין את וסט, שעל פי הדיווחים היה "מעריץ גדול" של אושן, ולאחר מכן הזמין וסט את אושן להשתתף בשני שירים מתוך אלבומם המשותף שלו ושל ג'יי זי, כשהשני היה "Made in America". שני השירים הקולטו בניו יורק, והופקו על ידי וסט ו-88-קיז.
מפיק השיר 88-קיז ביקר את וסט באופן רנדומלי כדי להגיד שלום, ונקלעו השניים למפגש הקלטות האלבום Watch the Throne יחד עם ג'יי זי והמפיקים האמריקאים קיו-טיפ, נו איי.די. ונועה גולדשטיין. 88-קיז ניגן 20 מהפקותיו שנכללו בעמוד ה-SoundCloud שלו ולטענתו, "כולם בחדר פשוט התחילו להשתגע". כעבור שעה הם בחרו את ההפקה שתהיה חלק מהשיר. למחרת, פגש 88-קיז בפעם הראשונה את פרנק אושן ושמע את הפזמון. בימים אלו הקליטו גם ג'יי זי ו-וסט את חלקם בשיר. לזמן מה, נותר השיר לא גמור אך הושלם בסמוך להוצאת האלבום. השיר מכיל בתוכו דגימות מהשירים "K Scope" של פיל מנזנרה , "Sunshine Help Me" של ספוקי תות' ו-"I Won't Tell the Truth About You" של ג'יימס בראון.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ של השיר צולם בסוף אפריל 2012 בפראג ובוים על ידי רומיין גברס . בקליפ הופיעו מאתיים ניצבים, המחולקים למשטרה ופושעים. הקליפ פורסם ב-29 במאי 2012. מגזין רולינג סטון דיווח כי הקליפ מתאר התנגשות עגומה בין מספר רב של מפגינים לשוטרים. נכון לאוקטובר 2020, לקליפ כ-89 מיליון צפיות באתר יוטיוב.
טירת מידהופ
טירת מידהופ היא בית מגדל מהמאה ה-16 בסקוטלנד, הממוקם בכפר אברקורן באחוזת הופטון, ממערב לדרום קווינספרי, בפאתי אדינבורו.
היסטוריה.
הטירה הנטושה שניתן לראות היום מייצגת את בית המגדל בן 5 הקומות והמגדל. בשנת 1678 הטירה עברה מתיחת פנים כאשר הוסר מגדל הכניסה והרחבה למזרח הוגדלה והוארכה. פתח חדש נוסף יחד עם חצר קטנה בגודל , מדרום.
במאה ה-15 השתייכה למשפחת מרטין. במהלך המאה ה-16 השתייכה הטירה לאלכסנדר דראמונד ממידהופ, אחיו של רוברט דראמונד מקארנוק, אדון העבודה לכתר סקוטלנד. אבן עם הכיתוב "AD 1582 MB" מנציחה את אלכסנדר ואשתו מרג'ורי ברוס.
תקרה מצוירת מהמגדל שוקמה על ידי סקוטלנד ההיסטורית באדינבורו; היא תוכננה להיות מוצגת לציבור בארמון הולירוד. כוללת מוטיבים של גליל סינפויל וככל הנראה מנציח את נישואיו של סר רוברט דראמונד, שהפך ללורד בשנת 1619, ליורשת המילטון. המוטו המשפחתי היה "ad astra per ardua" ולשברים מהתקרה המצוירת אחרת היו כוכבי זהב המיוצגים בסמל אבירים.
שובך גדול, שני חדרים, היכל, בסוף המאה ה-17, נוספו באורך מדרום-מזרח.
בתרבות הפופולרית.
טירת מידהופ שימשה לצילומי הסדרה זרה מבית סטארז כבית משפחתו של ג'יימי פרייזר בשם "לליברוך" (Lallybroch) אך ידוע גם בשם ברוך טואראך (Broch Tuarach).
הנריק מאיור
הנריק מאיור, (במקור מַרקברייטר, בשם אמן:שיצוּ או סיקו; בהונגרית: Major Henrik; נאג'סלונטה, 17 ביולי 1889 – פרובינסטאון, 17. בספטמבר 1948) היה גרפיקאי, צייר, קריקטוריסט יהודי-הונגרי מפורסם בעל שם עולמי. אחיו הצעיר של במאי הקולנוע דז'ה מאיור.
ביוגרפיה.
הוא נולד בסלונטה במשפחה יהודית, לאביו הסנדלר יונאש (יונה) מרקברייטר (1843–1915) ולאמו טרזיה פולק. הייתה לו אימרה בקרב בני משפחתו "כאשר נולד המיילדת הכינה תחילה סקיצה". כבר בילדותו בלט ברישומיו ובהומור שלו, הוא לא יכול היה לדמיין קריירה שונה מזו שבחר בה. הוא למד ציור והיה תלמידו של קארוי פרנצי באוניברסיטה ההונגרית לאמנויות. הוא פרסם את הקריקטורות הראשונות שלו בגיל 19 בעמוד הראשון של המגזין ההומוריסטי פידיבוס (Fidibusz 1917-1908). ציוריו בני כמה הקוים התחילו מגמה חדשה לגמרי בקרב האמנים מקומיים של הז'אנר. עם תיאורו ההומוריסטי, התכליתי של המסר הציורי, ורישומיו של כמה שורות או אפילו ללא טקסט, הנריק מאיור זכה לפופולריות רבה בעולם העיתונות ההונגרית כבר בגיל צעיר מאוד. הוא סימן את רישומיו כ"מאיור" או כ"שיצו". עד מהרה היה מועסק בכל מגזיני הבדיחות של התקופה, בעיתונים בולטים רבים. שיצו היה מהיר, שנון, חביב ומכבד, בנוסף הוא היה עמית טוב ושפך במהירות שפע של רישומים. הפרפר, הפיקולו, הקריקס-קראקס, הינשוף, הפילש, האישטוק המשוגע, האסקיזה, ומגזין ההומור המוביל בורשסם ינקו (Borsszem Jankó) פרסמו בשמחה את איוריו. מערכת העיתון "עולם התיאטרון" הייתה ביתו, ומכאן, ומבית הקפה היפני, "טסו" איוריו וציוריו לדפי המגזינים. במהלך הצלחותיו המאוחרות, הוא גם שלח באופן קבוע ציורים למגזין "עולם התיאטרון" מחו"ל. בשנת 1915 ערך תערוכת יחיד במוזיאון ארנסט.
כמאייר זריז, הוא הופיע בקביעות בחיי הלילה של הקברט. זמן קצר לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה קיבל צו גיוס לצבא והוצב בטימישוארה, ברגימנט פרשים כחייל. בסוף 1915 נפצע והועבר לבית החולים "סנט יאנוש החדש" בבודפשט. בהחלמתו, אך עדיין במחלקה, הותר לו לצייר והוא צייר ללא לאות. הוא צייר למגזין הבדיחות "חמור" (Szamár), שיצא לאור בשנת 1917, ומאוחר יותר למגזין השמאל "אפריל" (1918-1919). לאחר נפילת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית היגר לפריז בשנת 1919 והתפרנס מדיוקנאות. בשנת 1921 הוזמן להולנד כמאייר של עיתון הטלגרף. בזמן שהוא עצמו חי בחו"ל פרסם בקביעות ובכמויות גדולות בעיתונים הונגריים. הוא שלח בדואר את עבודותיו שהיו זמינות בזמן על שולחן כל מערכת ומערכת כגון: עיתון, קולנוע פשט, שליח התיאטרון, חיי תיאטרון, עיתונים מעופפים, קברט הונגרי, מהדורה חדשה, היום, קולנוע, עיתון בתמונה, אופנה, עיתון שבועי, חברה, עיתון יוצא דופן, עולם חדש, עיתון קטן. רישומיו הופיעו בטורים של המגזינים לאנטוש, זמנים חדשים, זמנים, דשא המחנה, האלמנך היהודי הונגרי, ויום ראשון בתמונה והיללו את פועלו הפורה.
בהמשך פרסם את רישומיו בלונדון ובשנת 1925 עבד שוב באמסטרדם. בשנת 1926 נסע לארצות הברית, שם עבד כמאייר פוליטי וכקריקטוריסט פופולרי במושבת הקולנוע בהוליווד. משנת 1926 הוא פרסם לעיתים קרובות באחד העיתונים האמריקאים החשובים ביותר בואניטי פייר (כתב עת, 1913) (שפירוש שמו:יריד ההבלים) המשגשג עד היום. מוקדם יותר באותה השנה קיבל את פניו נשיא ארצות הברית והוא צייר קריקטורה של הנשיא בחצר הבית הלבן. בשנת 1927 צייר דיוקן של כמה אישים מפורסמים אחרים בניו יורק, כולל דיוקן של צ'רלי צ'פלין. הוא ארגן תערוכה והוציא אלבום מעבודותיו המצוירות שתיארו אישים אמריקאים בולטים. בשנת 1948, זמן קצר לפני מותו, בירך את קוראיו של המגזין "מה העניין של פשט" (Pesti Izé) מאמריקה ושלח כמה ציורים לעיתון. על מותו הבלתי צפוי דווחו כל העיתונים האמריקאים המובילים.
יצירתו.
באמצעות תפיסתו הגרפית של הנריק מאיור, קצב עבודתו המהיר, ויכולת העבודה הפורה שלו, מספר רישומיו הוא כמה אלפים. איש לא יכול היה לרשום או לקטלג את עבודתו. על הכמות הגדולה של הציורים מעידה היטב העובדה שרק 800 מהם הועברו למיקרופילם בשנת 1986 בגלריה הדיוקנאות הלאומית של מוסד סמיתסוניאן. מספרים שלעיתים קרובות ניגשו אליו עורכי מגזינים בית הקפה היפני בבודפשט וביקשו ממנו: "שיצו - אני צריך איור של 10x5 ס"מ למקום ריק בעיתון, אנחנו יכולים לשלם עליו x כתר, אבל הייתי רוצה לחכות לו".