שנית, הוא מבהיר שידיעה אמיתית, להבדיל מאמונה אמיתית, נבדלת בתכנה. אדם יכול לדעת אמיתות נצחיות, כיוון שאלה האמיתות היחידות ששכנו בנשמה מזה נצח. למרות שאמונה אמיתית, על הדרך הקצרה ביותר בין שתי ערים למשל, יכולה להועיל מאוד, לא ניתן להתייחס אליה כידע אמיתי, שכן כיצד יכלו נשמותינו לדעת מימי נצח על מקומות אשר קמו רק בעת האחרונה.
פסיכואנליזה.
טיפול פסיכולוגי על פי הגישה הגישה הפסיכואנליטית, מבוסס על ההנחה כי העלאת זכרונות (אנמנזיס) היא בעלת כח מרפא. בפסיכואנליזה, בדומה לרפואה, סיפור המאורעות אשר הביאו לתסמינים הנוירוטיים הוא בעל חשיבות מהותית בתהליך הטיפולי. גישה זו טוענת כי המטופל אינו מודע לחשיבות המאורעות שבזכרונו, או להשפעתן הפסיכולוגית על אישיותו. אלה מתבררים למטפל כחלק מן התהליך הטיפולי. במקרים רבים זכרונות אלה משנים ומחליפים צורה, ומקבלים ביטוי במצבי חרדה וכדומה.
המטופל בפסיכואנליזה עשוי לחוות חרדה כאשר הוא מנסה למצוא פתרון לתסמיניו בפנייה לאמצעים המסורתיים של הרפואה, כלומר תרופות והתערבויות רפואיות אחרות.
יהדות.
הגמרא במסכת נידה מתארת את העובר במעי אמו. ושם נאמר: מטרת המדרש היא להראות את הביטוי של האנמנזה בחייו של האדם, בדומה לתיאור של סוקרטס. בהתאם למדרש, מטרת האדם בעולם היא להשיב לנשמה את הידע שנלקח ממנה בעת הלידה, ולשוב למצב ההכרתי שלו טרם לידתו.
ז'אנר ספרותי
אוניות המערכה מסדרת יאמטו
אוניות המערכה מסדרת יאמטו (ביפנית: 大和型) מהצי הקיסרי היפני היו כלי השיט הגדולים ביותר במלחמת העולם השנייה, וכן אוניות המערכה הגדולות והכבדות ביותר שנבנו אי פעם. הדחק האוניות עמד על 65,027 טון והחימוש הראשי כלל תשעה תותחים ימיים בקליבר 460 מ"מ (18.1 אינץ'), התותחים הגדולים ביותר שנעשה בהם שימוש אי פעם על כלי שיט.
תכנון ובנייה.
האסטרטגיה הימית היפנית לאחר מלחמת העולם הראשונה כללה תוכניות לבניית צי חזק מספיק שיוכל לאיים על יריבים אפשריים, ובמיוחד על צי ארצות הברית. אף על פי שהתוכניות הללו קוצצו בעקבות השתתפות יפן באמנת וושינגטון משנת 1922, הצי הקיסרי היפני המשיך במחקר טכני ועד שנת 1933 הגיע למסקנה שדגם חדש של אוניית מערכה יכלול חימוש ראשי בקוטר 460 מ"מ.
סנקציות בינלאומיות שהוטלו על יפן בשנת 1934 הובילו לפרישתה מהסכם וושינגטון, כשבאותו הזמן הצי הקיסרי היפני כבר התחיל לתכנן את אוניות המערכה שיקראו בעתיד סדרת יאמטו.
מחקרים מוקדמים הובילו למסקנה שהאונייה צריכה לכלול סוללת חימוש ראשי בת 8 תותחים לפחות, בקוטר 460 מ"מ, וסוללת חימוש משני שתהיה מורכבת מארבעה צריחים, שיהיו חמושים בשלושה תותחים בקוטר 153 מ"מ או בזוג תותחים בקוטר 200 מ"מ כל אחד. כמו כן צריכה הייתה האונייה להיות בעלת שריון שיוכל להגן עליה מפגיעות תותחים בקוטר אלה של האונייה עצמה, מטווח של 20,000 עד 35,000 מטר. מהירותה צריכה הייתה להיות 30 קשר, וטווח הפלגתה - 8,000 מייל ימי (למעלה מ-14,800 ק"מ) במהירות 18 קשר.
הגרסה המוקדמת ביותר לתוכנית מספר A-140 (ה-"A" מציינת שהתוכנית היא של אוניית מערכה וה-"140" מציין שזוהי אוניית המערכה ה-140 שתוכננה על ידי הצי הקיסרי היפני) הושלמה במרץ 1935, והציגה אונייה באורך של 294 מטר בקו המים, רוחב של 41.2 מטר, שוקע של 10.4 מטר, והדחק של 70,615 טון. מאפיין בולט של גרסה זו, ושל גרסאות מוקדמות נוספות, היה מיקומם של שלושת הצריחים הראשיים לפני מבנה העל של האונייה.
בסופו של דבר, שורטטו במהלך תוכנית הפיתוח עד אוקטובר 1935 22 תוכניות ראשוניות שונות, מתוכן נבחרו תוכניות מספר A-140F3 ו-A-140F4.
שיכלול ועידון התוכניות נמשך במהלך המחקר המפורט, ובחינת דגמים במכון מחקר ימי הוביל לאימוץ ירכתיים בעלי עצה חצי שטוחה וחרטום פקעתי, שהפחיתו את התנגדות הגוף ב-8%. תוכנית מספר A-140F5 שהונפקה לבסוף ביולי 1936, כללה את המאפיינים הבאים: אורך של 253 מטר בקו המים, רוחב של 38.9 מטר, שוקע של 10.4 מטר, והדחק ניסיוני של 66,246 טון.
תוכנית מספר A-140F6 הושלמה בסוף מרץ 1937, וצו הבנייה הונפק בתחילת אוגוסט למספנה הימית קיור, היכן שהמבדוק הועמק, משקל ההעמסה של המנוף הוגדל ל-100 טון, וחלק מהמבדוק כוסה בגג על מנת למנוע תצפית על העבודות. הבנייה החלה ב-4 בנובמבר 1937 ונמשכה כמעט שלוש שנים. ה-"יאמטו" הושקה ב-8 באוגוסט 1940, ונכנסה לשירות ב-16 בדצמבר 1941.
בניית הגוף השני החלה שישה חודשים מאוחר יותר במספנת מיצובישי שבנגסאקי, הושקה תחת השם "מוסאשי" ב-11 בנובמבר 1940, ונכנסה לשירות ב-5 באוגוסט 1942.
בניית הגוף השלישי התחילה במאי 1940 במספנה הימית של יוקוסוקה ולא הייתה אמורה להסתיים עד 1945. לאחר הרס צי נושאות המטוסים היפני בעקבות קרב מידווי, נתקבלה ההחלטה להסב את הגוף השלישי לנושאת מטוסים ולזרז את השלמתו. שינאנו הושקה ב-8 באוקטובר 1944 ונכנסה לשירות ב-19 בנובמבר 1944. היא טובעה על ידי צוללת אמריקאית ב-29 בנובמבר 1944 בזמן שהייתה בדרך מיוקוסוקה לקוּרֶה להמשך הצטיידות.
בסך הכל, חמש אוניות מערכה מסדרת "יאמטו" תוכננו להיבנות. הגוף הרביעי נגרט ב-1943 במצב של 30% מוכנות, והגוף החמישי אף פעם לא הוזמן.
תוכניות לבניית אוניות מערכה מסדרת "סופר-יאמטו", עם תותחים בקוטר 508 מ"מ, נזנחו בשנת 1942.
פריסה.
כמו מקבילותיהן הגרמניות, ביסמרק וטירפיץ, יאמטו ומוסאשי השפיעו באופן מועט מאוד על הקרבות הימיים במהלך המלחמה. אף אחת מהן לא העסיקה אוניות מערכה של בעלות הברית במהלך המלחמה, ושתיהן הוטבעו על ידי "קללת" אוניות המערכה - כוח אווירי מכריע. מוסאשי טובעה לאחר תקיפות אוויריות עזות במהלך הקרב במפרץ לייטה ב-24 באוקטובר 1944. ההערכות מדברות על פגיעה של 17 טורפדות ו-20 פצצות שהוטלו ממטוסים, לפני שטובעה עם 1,700 אנשי צוות מתוך 2,400 סך הכל.
סופה של יאמטו היה אף פחות מפואר. לאחר שראתה קרבות מעטים במהלך ארבע השנים הקודמות (במהלכם היא שירתה בתור ספינת הדגל של איסורוקו יממוטו במהלך קרב מידווי, וכן במהלך מבצעים לחופי סאמאר באוקטובר 1944), היא נשלחה למעשה למשימת התאבדות כנגד הכוחות הימיים של צי ארצות הברית שהתקבצו לפני תקיפת אוקינאווה. ב-7 באפריל 1945 היא נפגעה בגלים רצופים של מפציצים מבוססי נושאות מטוסים, וטבעה לאחר שספגה בין 5 ל-10 פצצות ולפחות 10 טורפדות ולקחה עמה 2,063 מתוך 2,332 אנשי ציוותה.
פנספרמיה
פַּנְסְפֶּרְמִיה (באנגלית: Panspermia) היא תאוריה הגורסת כי מוצא החיים אינו מכדור הארץ, אלא מן החלל. התאוריה עוסקת בהוכחות מדעיות לכך שמעבר חיים מכוכב לכת אחד למשנהו, או ממערכת כוכבים אחת למשנתה, הוא אפשרי וסביר.
רקע.
הכתב העתיק ביותר שעוסק בפנספרמיה הידוע כיום נכתב בידי הפילוסוף היווני אנכסגורס, שטען כבר במאה החמישית לפנה"ס שהיקום כולו מלא בחיים, כלומר שלא רק בכדור הארץ ניתן למצוא חיים. לא היו הסברים מדעיים בנמצא והתאוריה כולה התבססה על טיעונים פילוסופיים בלבד.
מקור השם.
מקור השם "פנספרמיה" הוא מיוונית. פן (pan) פירושו "כלל" או "תערובת" וספרם (Sperm) שפירושו זרע. כלומר - "תערובת הזרעים (של החיים)".
גיבוש התאוריה.
התאוריה גובשה ב-1903 על ידי הכימאי השוודי ארהניוס, שטען כי תופעת לחץ הקרינה היא שמאפשרת ליצורים חד-תאיים מיקרוסקופיים לעבור מכוכב לכת אחד למשנהו (או בין מערכת כוכבים אחת למשנתה). טענתו של ארהניוס התבררה מאוחר יותר כבלתי אפשרית.
מדענים מכל רחבי העולם העלו תאוריות נוספות לפני ואחרי פרסום התאוריה של ארהניוס, בהם הפיזיקאי הגרמני הרמן פון הלמהולץ ב-1879. התאוריה המפורסמת ביותר מאז התאוריה של ארהניוס היא זו של זוג החוקרים הבריטים פרד הויל וצ'נדרה ויקרמסינג, שטענו שחיידקים ויצורים אחרים יכולים לחדור את האטמוספירה של כוכב לכת (באופן כללי, או של כדור הארץ בפרט) באמצעות כוכבי שביט, מטאורים וגופים קוסמיים אחרים המעופפים בחלל. הם הצליחו למצוא קשר בין נחיתות של מטאוריטים על כדור הארץ לבין מגיפות ידועות שהתפרצו לאורך ההיסטוריה.
ב-1969 נתגלו בקרבת הכפר מורצ'יסון שבאוסטרליה, חלקי מטאוריט (שמאוחר יותר נקרא מטאוריט מורצ'יסון על שם הכפר) שהכיל חומצות אמינו וחומרים אורגניים אחרים. חומרים אלה הם אבני הבניין הבסיסיים של הנוקלאוטידים המרכיבים את מולקולות ה-DNA וה-RNA. תגלית זו נתנה חיזוק משמעותי לתאוריית הפנספרמיה, על אף שיש המטילים בספק במהימנות הנתונים, וטוענים שמקור המולקולות האורגניות יכול להיות בזיהום שהתרחש בזמן שהותו של המטאוריט בכדור הארץ.
הפרופסור האמריקני פרנסיס קריק, ממגלי מבנה ה-DNA, העלה בשנת 1973 רעיון מהפכני הרבה יותר (אך בכל זאת לא בלתי אפשרי), שלפיו תרבות חוצנית מתקדמת מאוד זרעה את החיים במתכוון על כוכבי לכת כדוגמת כדור הארץ. המניע שלהם לעשות זאת, לטענתו, עשוי להיות הפצת תרבותם ברחבי היקום (שכן החיים על כדור הארץ דומים להם) או מחקר. רעיון זה מזכיר גם את תאוריית הבריאתנות, רק שכאן אלוהים הוא בעצם חייזר.
התאוריה.
תנאים הכרחיים.
לפי התאוריה, צריכים להתקיים שלושה תנאים חיוניים, שאין אנו יכולים להוכיח או להפריך קיומו של מי מהם (ולפיכך תאוריה זו אינה תאוריה מדעית):