קהילת יהודי ליבק - מויסלינג התקיימה לסירוגין בעיר המדינה ליבק ובכפר גוט מויסלינג. זו הייתה קהילה קטנה שבשיא פריחתה בשנת 1913 מנתה כ-700 נפש.
בשנת 1656, היהודים הראשונים היו יהודים אשכנזים, סוחרים שהגיעו מהמבורג ובנוסף אליהם היו שהיגיעו ויושבו במויסלינג מטעמים עסקיים ומסחריים על ידי גוטהארד פון הוולן (1603–1671) לאחר שברחו מליטא ומפולין בעקבות מרד חמלניצקי. היהודים לא הורשו להתגורר בעיר המדינה ההנזית ליבק הסמוכה. בשנת 1667 פון הוולן מבקש את חסינות מלך דנמרק על מויסליג, להגנה על היהודים שהגיעו לכפר מפני עיר המדינה ליבק.
בשנת 1933 עם עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, החלו יהודים לעזוב את ליבק, מגמה זאת נמשכה אחרי ליל הבדולח בנובמבר 1938 ומיד אחרי פרוץ מלחמת העולם השנייה בספטמבר 1939. ערב מלחמת העולם השנייה ישבו בליבק 650 יהודים. חלקם עונו למוות במרתפי מטה הגסטפו שבמרכז העיר.
בחורף 1941, 1942 גורשו לריגה 85 היהודים האחרונים שנותרו בליבק ונרצחו שם.
לקראת סוף שנת 1945 אחרי מלחמת העולם השנייה, שבו יהודים לחיות בליבק.
גיאופוליטיקה
לובק
דגל אוטווה
דגל אוטווה הוא דגלה של המטרופולין אוטווה, בירתה של קנדה. הוא מעוצב בצורת שני צבעים - ירוק וכחול המופרדים ביניהם בעיצוב הכולל במרכזו את האות "O", המעוצבת בצורה המכונה לעיתים על ידי מבקרי הדגל כ"שירותים", ולידה עיצוב מודרני של עלה עץ האדר - סמלה של קנדה.
הדגל אומץ עם הפיכתה של אוטווה למטרופולין ב-1 בינואר 2000. שני הצבעים נבחרו על מנת לסמל את העיר החדשה - הכחול את נהרות העיר; והירוק את היערות שמסביבה ואת איכות החיים.
דגלה הקודם של העיר היה בעיצוב דגל תלת-צבעי ובו הצבעים סגול, אדום וכחול: הסגול סימל את המלוכנים בעיר, האדום את הליברליסטים, והכחול את הטורים. דגל זה אומץ בשנת 1901 וקודם להחלפתו היה הדגל העירוני העתיק ביותר בקנדה, כמו כן לא היה פופולרי בקרב אוכלוסיית העיר. בשנת 1987, בניסיון להפוך את הדגל לפופולרי, הוטען סמל העיר במרכזו.
מרטין אנדרסן נקסה
מרטין אנדרסן נקסה (בדנית: Martin Andersen Nexø; 26 ביוני 1869 - 1 ביוני 1954) היה סופר דני.
ביוגרפיה.
נקסה נולד למשפחה גדולה בשכונה ענייה מאוד של קופנהגן, דנמרק. משפחתו עברה לנקסה (משם לקח את שמו השני) בשנת 1877. בצעירותו סבל משחפת, אך הצליח להירפא ממנה. אחרי קריירה קצרה כפועל למד בתיכון עממי ומאוחר יותר עבד כעיתונאי. באמצע שנות ה-90 של המאה ה-19 סייר במסעותיו בדרום אירופה, וספרו Soldage (משנת 1903) מבוסס במידה רבה על מסעות אלה.
כאיש הספרות היפה היה נקסה נתון בתחילה, כמוהו כיוהנס ו. ינסן, להשפעת הפסימיזם של סוף המאה (Fin de siècle), אך במשך הזמן אימץ נקודת השקפה מוחצנת יותר והצטרף לתנועה הסוציאל-דמוקרטית. מנקודה זו ואילך בלטה הנטייה החברתית בספריו. ספרו המוכר והמתורגם ביותר הוא, קרוב לוודאי, פלה הכובש, שהכרך האחרון שלו הושלם בשנת 1910. חלקו הראשון של הספר היה נושאו של הסרט "פלה הכובש", שהופק בשנת 1987. יצירתו הגדולה השנייה היא דיטה בת-אדם (1917–1921), ספר המעלה על נס את האישה העובדת והקרבתה העצמית כאם לזולתה. סרט דני, גרסה של החלק הראשון של ספר זה, הופק בשנת 1946. בשנותיו האחרונות, בין 1944 ל-1956, כתב טרילוגיה, שלא הושלמה מעולם. הטרילוגיה הייתה בחלקה המשך ל"פלה הכובש", ובחלקה אוטוביוגרפיה מוסווית.
נקסה הירבה לכתוב על מעמד הפועלים, והיה בעל עמדות קומניסטיות שהשתקפו בספרים שכתב. הוא הצטרף למפלגה הקומוניסטית הדנית, אם כי לא ניתק לגמרי את קשריו עם הסוציאל-דמוקרטים עד 1933. תמיד תמך בלב שלם בברית המועצות, ועמדתו זו השפיעה במובנים רבים על הדורות הבאים של סופרים שמאלנים. המשטרה הדנית אסרה אותו כקומוניסט בשנת 1941, בתקופת הכיבוש הנאצי, אך הוא השתחרר ועבר לשוודיה הנייטרלית. משוודיה נסע לברית המועצות, משם שידר ברדיו לדנמרק ולנורווגיה (שהייתה אף היא תחת הכיבוש הנאצי).
אחרי המלחמה עבר לדרזדן, שהייתה אז בגרמניה המזרחית, שם קיבל תואר אזרח כבוד. בין השאר, קרוי על שמו בית ספר תיכון בדרזדן.
נקסה מת בדרזדן בשנת 1954 ונקבר בקופנהגן.
כסופר יצא שמו לתהילה בעולם, ועד קריסת הקומוניזם במזרח אירופה המשיך להיחשב לסופר דגול שם. מעמד זה עתיד מן הסתם לדעוך שם בשנים הבאות, אך אין ספק שמקומו של נקסה מובטח בין הסופרים החברתיים החשובים של אירופה, כמו מקסים גורקי.
יורג היידר
צומת בית ליד
בורסק
בורסק (ברומנית: Borsec, בהונגרית: Borszék) - היא עיירה במחוז חרגיטה כמאה ק"מ מצפון מזרח לעיר טרגו מורש. העיירה הייתה ידועה בעבר כעיירת נופש וקיט, אך כיום מקור התעסוקה העיקרי של בני המקום הוא מפעל המים המינרליים של בורסק ומכרות הפחם בקרבת מקום, ונושא התיירות הוזנח לחלוטין. רוב תושבי המקום ממוצא הונגרי.
דמוגרפיה.
אוכלוסיית בורסק מונה 2,585 נפש (מיפקד 2011), מתוכם 1,975 (76.8%) ממוצא הונגרי.
היהודים בבורסק.
היהודים הראשונים התיישבו בבורסק בשנות ה-70 של המאה ה-19 עם התפתחות המקום עקב גילוי המים המינרליים.
היהודים רכשו במקום וילות להשכרה לנופשים (הן עומדות כיום בשיממונן), ניהלו בתי הארחה והסעדה כשרים ועסקו במסחר ובמלאכה.
בקצה העיירה המרוחק מהמעיינות המינרליים הוקמו מנסרות עצים ובתי מלאכה לתעשיית העץ, ואף היה במקום מפעל לפסנתרים בבעלות יהודית.
בין שתי מלחמות העולם התווספו למקום יהודים ממרמורש שעסקו בתעשיית העץ ובמסחר בבקר.
במקום הוקם בית כנסת גדול יחסית (כמאה מושבים) ביחס לאוכלוסייה היהודית והוא שימש גם את הנופשים היהודים במקום.
בתקופת מלחמת העולם השנייה, עם כניסת ההונגרים למקום, עזבו רבים מיהודי בורסק את המקום והנותרים גורשו מאוחר יותר לגטו רגין וביוני 1944 הועברו משם לאושוויץ.
כיום אין יהודים במקום.
היכל התרבות (תוכנית טלוויזיה)
היכל התרבות היא תוכנית בידור הומוריסטית ישראלית, בכיכובם של אדיר מילר ושלישיית מה קשור, ששודרה בערוץ 2, במסגרת זכיינית השידור רשת בשנים 2005–2006.
פורמט.
התוכנית, הדומה בסוגה ל"רק בישראל", "שידורי המהפכה" ו"ארץ נהדרת", עוקבת אחר חדשות עולם הבידור בצורה סאטירית ופרודית, בעזרת פאנל דמויות רחב, בהנחייתו של אדיר מילר. בין הדמויות המפורסמות בתוכנית ניתן למצוא חיקויים של נינט טייב, רונאלדיניו, שירי מימון, רינו צרור, גיל ריבה, פיני חדד ונתי לוי, בנוסף לדמויות פיקטיביות, כמו כתבת הרכילות רננה או כתבי השטח חליל וג'אבר.
פורמט התוכנית "היכל התרבות – מגזין התרבות של ישראל", ששודרה ב"רשת" נוצר על ידי אדיר מילר, שכיכב בה לצד "שלישיית מה קשור". הרביעייה הציגה מדי שבוע פרודיה מושחזת ועדכנית על עולם הבידור הישראלי ועל המתרחש בו, בעזרת מערכונים וקטעי אולפן. אל צוות התוכנית הצטרפו כותבים רבים אשר הביאו למסך מערכונים, דמויות חדשות, ועושר תוכניתי רב.
הפקה ושידור.
התוכנית עלתה לשידור בספטמבר 2005 בימי ראשון, אך עברה לימי רביעי כדי להימנע מפגיעה ברייטינג של התוכנית כתוצאה משידור משחקי ליגת העל בכדורגל באותו יום בערוץ 10.
פרק הבכורה זכה לרייטינג של 23.1%.
הסדרה שודרה גם ברשת פרטנר תקשורת, לקוחות שירות 3G, לפני שידורה בטלוויזיה.
החל מ-2011 התוכנית שודרה בשידורים חוזרים בערוץ HOT קומדי סנטרל.
קישורים חיצוניים.
ביקורות
נאו-נאציזם
נאו-נאציזם (Neo-Nazism) הוא מונח המתייחס בהגדרתו המצומצמת לכל אדם או תנועה חברתית או פוליטית, המעוניינים להחיות את הנאציזם, ולהגשים את חזון הרייך הרביעי. בהגדרה מורחבת, מתייחס המונח לכל אדם או קבוצה בעלת עמדות פשיסטיות, אשר תומכות ומעודדות גזענות, לאומנות לבנה, אנטישמיות, הכחשת שואה, שנאה ואלימות כלפי אנשים שאינם לבנים.
סמלים.
נאו-נאצים רבים משתמשים בסמל צלב השמש כדי לייצג את הגזע הארי. כמו צלב הקרס, גם סמל זה היה בשימוש העמים ההודו-אירופיים בעת העתיקה, באלף השני לפני הספירה, בהקשרים שונים של תרבות וארכיטקטורה. סמל דומה משמש את ארגון הקו קלוקס קלאן.
אידאולוגיה.
הרעיונות המדויקים שאומצו על ידי קבוצות נאו-נאציות מאופיינים בהערצת תורותיו של אדולף היטלר, ובשנאה לאנשים מקבוצות אתניות שאינם אירופאים לבנים, כדוגמת שחורים, אסיאתים ועוד, בדומה למאפייני "טוהר הגזע" שהוגדרו על ידי גרמניה הנאצית בשנים 1933 - 1945, וכן בחוסר סובלנות לדתות שונות, כדוגמת יהדות, אסלאם והינדואיזם.
רעיונותיהן של הקבוצות הנאו-נאציות כוללים בדרך כלל אנטישמיות, גזענות, שנאת זרים, ועשויים לכלול גם אלמנטים של לאומנות צבאית, הומופוביה והכחשת השואה.
הקבוצות הנאו-נאציות מאשימות את הזרים והמהגרים, שאינם "לבנים", בבעיות החברתיות של החברה (אלימות, ניצול המדינה על ידי הזרים שאינם ראויים לכך, הנוטלים עבודות, משכורות וביטחון מהשכבות ה"לבנות" הראויות לכך, וכדומה), תוך התייחסות לקונספירציה יהודית כלל-עולמית, כגון תאוריית ממשלת הכיבוש הציונית.
תנועות וארגונים נאו-נאציים.
באירופה פועלות קבוצות נאו-נאציות רבות אשר מונות עשרות אלפי פעילים ופעילותם מכוונת נגד מהגרים לא אירופאים וכן נגד היהודים.
בארצות הברית, קבוצות נאו-נאציות הן רק חלק מקבוצות שנאה בהיקף גדול, המעודדות אנטישמיות ועליונות הגזע הלבן. קבוצות אלו פועלות באזורים רבים ברחבי ארצות הברית, ואף בבתי כלא ברחבי המדינה, כאשר קבוצות נאו-נאצית מסוג זה הן המעגל הארי, וצוות 211. כמו כן, בין השנים 1983–1984 פעל בארצות הברית ארגון נאו-נאצי בשם "המסדר", אשר פעולותיו הקנו לו פרסום רחב בארצות הברית ומחוצה לה. ארגונים אלו בדרך כלל קשורים גם לתעמולת הכחשת השואה.