פרסי האקדמיה למוזיקת קאנטרי ה-55
טקס פרסי האקדמיה למוזיקת קאנטרי ה-55 (באנגלית: 55th Academy of Country Music Awards) התקיים ב-16 בספטמבר 2020, בנאשוויל, טנסי. קית' אורבן היה מארח הטקס. האירוע תוכנן במקור להיות ב-5 באפריל באותה השנה בלאס וגאס, נבדה, אך נדחה והועבר עקב מגפת הקורונה בארצות הברית.
הטקס שודר מגרנד אול אופרי, אודיטוריום רימן ובלו בירד קפה בנאשוויל והיה לטקס הפרסים הגדול ביותר במדינה מאז אירעה מגפת הקורונה. בפעם הראשונה בתולדות הטקס, זכו שניים בקטגוריית "בדרן\ית השנה": קארי אנדרווד ותומאס רט.
זכיות ומועמדויות.
הזוכים והזוכות מסומנים בכתב מודגש.
אוטו מודרזון
פרידריך וילהלם אוטו מודרזון (בגרמנית: Friedrich Wilhelm Otto Modersohn; 22 בפברואר 1865 - 10 במרץ 1943) היה צייר נוף גרמני. מייסד שותף של המושבה לאמנות בוורפסידה.
חיים.
בשנת 1884 החל את לימודיו באקדמיה לאמנות בדיסלדורף. ארבע שנים מאוחר יותר עבר לאקדמיה לאמנויות יפות, קרלסרוהה, שם למד בהדרכתו של הרמן באיש.
ביולי 1889 ערך את ביקורו הראשון בורפסידה עם פריץ מקנסן. באוגוסט היה עם הצייר הנס אם אנד. מאוחר יותר הצטרפו אליהם פריץ אוברבק (1893) והיינריך פוגלר (1894), כולם היו סטודנטים מדיסלדורף. בשנת 1895 הם הציגו את התערוכה הקבוצתית הראשונה שלהם בברמן. הם הוסרו במידה רבה בגלל הביקורת עליהם, אך המשיכו לפריצת דרך גדולה ב"גלספלאסט "במינכן.
בשנת 1897 הוקמה המושבה לאמנות באופן רשמי ומודרסן התחתן עם הלן שרדר (1868–1900), בתו של סוחר בברמן. שנתיים לאחר מכן הוא התפטר מהאגודה, והדגיש את מאבקו האישי המתמשך למען חירותו של כל אמן. פוגלר ואוברבק הצטרפו אליו ועזבו גם הם את האגודה. הוא המשיך לגור במקום עם אשתו. לבני הזוג נולדה בת אחת, אלזבת (1898–1984). בשנה שלאחר מכן נפטרה אשתו לאחר מחלה ממושכת.
בשנת 1901 הוא נישא בשנית. אשתו השנייה, פאולה מודרזון-בקר, הייתה גם ציירת ידועה. היא נפטרה בשנת 1907 כתוצאה מתסחיף, זמן קצר לאחר שילדה את בתם מתילדה (1907–1998). באותו הזמן מודסרון חש שהוא לא יכול להישאר בורפסידה ועבר לפישרהודה, כפר סמוך. אשתו השלישית הייתה לואיזה מודרזון-ברלינג, בתו של הצייר היינריך ברלינג. היא הייתה זמרת, אך גם ציירה. נולדו להם שני בנים, אולריך (1913–1943) וכריסטיאן שהפך גם הוא לצייר.
בשנת 1911, כאשר המוזיאון בברמן רכש את הציור של ואן גוך "שדה עם פרגים", היה מודרזון האמן היחיד של וורפסידה שתמך במוזיאון, והגיע למסקנה שרגשות לאומניים אינם צריכים למלא תפקיד בעולם האמנות. בשנות העשרים ותחילת שנות ה-30 של המאה העשרים, הוא ולואיזה ערכו נסיעות לימודיות נרחבים ברחבי גרמניה, ובשנת 1933 רכש בית חווה ישן בגיילנברג לשימוש כסטודיו. שלוש שנים אחר כך הוא התעוור בעינו הימנית בגלל רשתית מנותקת. הדבר אילץ אותו להישאר בסטודיו שלו במקום לצייר בחוץ. הוא קיבל מדליית גתה לאמנות ומדע.
בשנת 1940 שנה לפני מותו, הוא שוכנע לדבר בנושא אמנות חזותית בחסות משרד התעמולה.
יצירה.
בין השנים 1874–1889, הוא התרכז במחקרים קטנים ונופים, שצוירו ישירות מהטבע בסגנון פליין אייר של בית הספר ברביזון. לאחר 1889, חיפושו אחר סגנון טבעי הוביל בהדרגה לבדים צבעוניים יותר. בסביבות 1900, הוא וכמה אמני המושבה האחרים החלו לעשות איורים ועיצובים עבור Stollwerck, חברת השוקולד הגרמנית.
אינטראקציה אמנותית עם אשתו השנייה, פאולה, הובילה להתפתחות של סגנון המדגיש פשטות ואנושיות, אף כי נושאי אשתו היו שונים בתכלית, הוא ראה בעבודתה השלמה ליצירתו.
לאחר מלחמת העולם השנייה הוקם מוזיאון מודרנסון בגיילנברג שעבר מאוחר יותר לפישרהודה.
מוזיאון נוסף של אוטו מודרזון המציג את עבודתו המוקדמת בווסטפליה נפתח בטקלנבורג בשנת 2015.
סטפן פוצילה
סטפן אלכסנדרוביץ פוצילה (בבלארוסית: Сцяпан Аляксандравіч Пуціла; הידוע גם כסווטלוב; נולד ב-27 ביולי 1998, מינסק, בלארוס) הוא עיתונאי, בלוגר, במאי ומנחה טלוויזיה בלארוסי. מחבר ויוצר ערוץ "NEXTA", בנושאים חברתיים ופוליטיים. המספר הכולל של המנויים בכל הרשתות החברתיות הוא יותר מארבעה מיליון, מתוכם יותר מ-532 אלף בערוץ היוטיוב ויותר מ-2.7 מיליון מנויים בערוץ הטלגרם NEXTA Live שהוא השמיני הפופולרי ביותר בעולם מבין כל ערוצי הטלגרם בכל השפות, כמו גם הערוץ הפופולרי ביותר בשפה הרוסית.
כיום סטפן גר בפולין. בפרסומיו הוא נוגע בנושאי ניצול לרעה של סמכות, פקידי המדינה ורשויות אכיפת החוק. הוא מכסה באופן קבוע אירועים בחייהם של הבלארוסים וזכה לפופולריות מיוחדת בזמן ההפגנות בבלארוס (2020), כאשר הקד"ב (שירות ביטחון המדינה) הבלארוסי מנהל אחריו מעקב והוא הוכנס לרשימת המחבלים המסוכנים בבלארוס.
קד&quot;ב
ניצן בן-סירא
ניצן בן-סירה הוא קצין בדרגת תת-אלוף במילואים בצה"ל, שירת כטייס ומפקד בחיל האוויר.
ביוגרפיה.
בן-סירה הוא בוגר קורס טיס מס' 110 של חיל האוויר במגמת קרב. שירת כטייס פנטום ו-F-16. פיקד על טייסת 116 ופיקד על טייסת 253 בשנים 2005–2007, באוקטובר 2005 הוביל את התקיפה המבצעית הראשונה של מטוסי ה"סופה", בתגובה לירי רקטות מרצועת עזה. שימש ראש מחלקת אמצעי הלחימה במטה חיל האוויר.
ב-2012 קודם לדרגת תת-אלוף ומונה לראש להק המודיעין. בתפקידו הבא מונה לנספח צבאי בסינגפור וביפן.
בניין הוועדה לביטחון המדינה (בלארוס)
בניין הוועדה לביטחון המדינה של הרפובליקה של בלארוס (בבלארוסית: Будынак Камітэта дзяржаўнай бяспекі Беларусі) הוא מבנה היסטורי מאמצע המאה ה-20 במינסק, המהווה אנדרטה אדריכלית (מספר 712G000165) הממוקם בכתובת: שדרת העצמאות 17, בפינת רחוב קומסומולסקאיה 30. הבניין נבנה בשנים 1945–1947 על ידי האדריכלים מיכאיל פארוסניקוב וגנאדי בדאנוב.
סגנון.
הבניין הוקם בסגנון הנאו-קלאסי הסטליניסטי, גמבנה לבנים, בן שלוש-ארבע קומות בעל צורה מורכבת. החלק המרכזי מעמיק יחסית לקו האדום של השדרה, ואגפיו יוצרים את החצר. החלק המרכזי מעוטר באבן ריזאליט, שם נמצאת הכניסה לבניין. הריזאליט מעוטרת באכסדרה ענקית עם ארבעה עמודים קורינתיים. האגף השמאלי, משתרע לאורך שדרת העצמאות, צמוד לבית השכן 15/6. בצומת שני הכרכים ישנו שביל כניסה, מעוטר בעמודים קורינתיים לכל גובה הבניין, התומכים בגישה חצי עגולה. האגף הימני של הבניין משקיף על פינת הרחוב ומשתרע לאורך רחוב קומסומולסקאיה שם הוקם מועדון על שם דז'רזינסקי (ממייסדי שירות ביטחון המדינה והיה בלארוסי במוצאו). החזית מעוטרת בארבעה עמודים. החלק בפינת הקצוות עם שלוש קומות עם בלוודרה. הבניין מוכתר בכרכוב מאסיבי ובמעקה. בקומה השלישית החלונות מעוטרים בחוליות משולשות וקשתות מתחלפות. לבניין מתווה למסדרון. האולם של מועדון דז'רז'ינסקי מעוטר בתבליטים של רקדנים, זרי טיח ותקרה רבועה.
המובנדין
המובנדין הוא חלבון ואנביני ירוק, שנמצא בתאי דם מסוג ונדוציט, של אורגניזמים מסוימים, ביניהם אסדיציה (בעיקר אורגניזמים שחיים בתוך המים). זהו אחד מהחלבונים המעטים המכילים את היסוד הכימי ונדיום. הכימאי הגרמני מרטין הנזה זיהה לראשונה ונדיום באסדיציות בשנת 1911. שלא כמו המוסיאנין והמוגלובין, המובנדין לא מוביל חמצן.
יחסי הרשות הפלסטינית–ונצואלה
תחת שלטונו של הנשיא הוגו צ'אווס שנבחר לנשיא ונצואלה בשנת 1998, היחסים בין ישראל לוונצואלה התדרדרו במהירות כאשר ונצואלה תמכה מאוד בזכויות הפלסטינים וגינתה את פעולות ישראל, ואף גירשה פעמיים את שגריר ישראל בוונצואלה (2006, במהלך מלחמת לבנון השנייה ו-2009, בתגובה למבצע עופרת יצוקה). ונצואלה הכירה רשמית במדינה פלסטינית וכוננה יחסים דיפלומטיים עם הרשות הפלסטינית ב-27 באפריל 2009.
היסטוריה.
במהלך מלחמת לבנון השנייה בין ישראל לחזבאללה, גירש צ'אווס את שגריר ישראל בוונצואלה וביטל את ההסכמים הכלכליים והצבאיים בין ונצואלה לישראל. צ'אווס השווה גם את מעשי ישראל להיטלר ולנאצים. במהלך ביקור ברוסיה ובסין בשנת 2006 קרא צ'אווס להעמיד לדין את מנהיגי ישראל בבית הדין הפלילי הבינלאומי. על פי ניקהיל שאה "מגזין Z", נאומיו של צ'אווס וההתקפות המילוליות נגד ישראל זיכו אותו בשבחים בכל העולם הערבי. מאז חיזקה ונצואלה את קשריה עם רוסיה, סין, קובה ואיראן במטרה להתמודד עם התמיכה שקיבלה ישראל מארצות הברית.
בעקבות מבצע עופרת יצוקה, ונצואלה ניתקה את כל הקשרים הדיפלומטיים עם ישראל וגירשה את שגריר ישראל מקראקס, גם בישראל לא נשארו אדישים וגירשו הנציגים מטעןם ונצואלה מישראל. לאחר ניתוק היחסים הדיפלומטיים עם ישראל בינואר 2009 במחאה על הפלישה, משרד החוץ של ונצואלה הודיע בספטמבר 2009 כי יהיה תלוי בספרד שתייצג את האינטרסים שלה בישראל, האינטרסים של ישראל בוונצואלה יוצגו על ידי קנדה. ב-27 באפריל 2009 הכירה ונצואלה רשמית במדינה פלסטינית ותמכה בעניין הפלסטיני באו"ם, בהיותה המדינה הראשונה באמריקה שעשתה זאת. ב-29 בנובמבר 2012 הצביעה ונצואלה בעד הענקת הכרה למדינה הפלסטינית כסטטוס משקיפה באו"ם. במהלך מבצע צוק איתן אמר הנשיא ניקולאס מדורו כי הממשלה "מגנה נמרצות את התגובה הצבאית הבלתי הוגנת והפרופורציונלית של מדינת ישראל הבלתי חוקית כנגד העם הפלסטיני הגיבור.", אם לי די בכך המדינה שלחה עשר טון של ציוד רפואי על מנת לסייע למערכת הבריאות ברצועת עזה, שניזוקה בעקבות מבצע צוק איתן, בנוסף לכך הנשיא מאודרו הצהיר כי מדינתו תעניק כ-1,000 מלגות לסטודנטים מרצועת עזה שיוכלו ללמוד בוונצואלה.
אמריקה שמגיעה לנו