ציוריו שייכים לאוספים במוזיאון המטרופוליטן לאמנות, האקדמיה לאמנויות פנסילבניה, מוזיאון האמנות אינדיאנפוליס, מכון האמנות בשיקגו ועוד רבים אחרים. אמנם וונו מעולם לא הפך לשם מפורסם, אך הוא מוזכר בסגנונו בין אנשי האימפרסיוניזם האמריקאי.
מוות.
וונו נפטר ב-28 בדצמבר 1933 ונקבר לצד אשתו בבית העלמין של נהר הדוק בקונטיקט.
אמה אירר
אמה אירר (בגרמנית: Emma Ihrer; 3 בינואר 1857, קלודצקו - 8 בינואר 1911 ברלין), נולדה בשם אמה רוטר, הייתה פעילה פמיניסטית גרמנייה.
קורות חיים.
אמה נולדה בקלודצקו (כיום בפולין, אז חלק של ממלכת פרוסיה). היא קיבלה חינוך קתולי ובגיל צעיר התחתנה עם עמנואל אירר, בעל בית מרקחת. בשנת 1881 המשפחה עברה לברלין.
אמה אירר ראתה את המצב של נשים עובדות והחליטה לפעול לשינוי המצב. בשנת 1883 היא הקימה ארגון Frauen-Hilfsverein für Handarbeiterinnen ("Aid Society for Women Manual Workers"). המטרה הראשית של הארגון הייתה בתמיכה מוראלית לחברי הארגון ומתן עזרה כספית ומשפטית. תוך זמן קצר אמה ראתה שמעורבות הארגון בנעשה בשטח הוא קטן.
בשנת 1885 ביחד עם פעילות נוספות אמה אירר הקימה Verein zur Wahrung der Interessen der Arbeiterinnen ("Society for the Protection of Women Workers' Interests"). הארגון החדש פעל למתן עזרה רפואית ומשפטית ללא תשלום. פעילות הארגון זכתה להד ציבורי רחב. אומנם באפריל 1886 הממשל החליט על הוצאת הארגון מחוץ לחוק ובעלה של אמה איבד רישיון להפעלת עסק.
בשנת 1889 אמה אירר וקלרה צטקין היו נציגי המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה בקונגרס בפריז. בשנת 1891 אמה אירר הקימה עיתון שבמרכזו הייתה אישה עובדת. העיתון לא זכה להצלחה ונסגר תוך זמן קצר.
בשנת 1897 היא תמכה בעמדת לילי בראון, לפיה המפלגה צריכה לשתף פעולה בצורה רחבה יותר עם ארגוני הנשים לא-סוציאליסטיות.
היא נפטרה ב-8 בינואר 1911.
וילה מדיצ'י בקפאג'ולו
וילה מדיצ'י בקפאג'ולו (באיטלקית: Villa Medicea di Cafaggiolo) היא וילה השוכנת סמוך לעיירה ברברינו די מוג'לו (Barberino di Mugello) בעמק הנהר סייווה במחוז טוסקנה שבמרכז איטליה, כ-25 קילומטרים צפונית לפירנצה. זו הייתה אחת האחוזות העתיקות והמועדפות ביותר בין האחוזות של משפחת מדיצ'י. הווילה הייתה ברשותה של המשפחה מאז המאה ה-14, אז הייתה בבעלותו של אווררדו דה מדיצ'י (Averardo de' Medici). בנו של אווררדו, ג'ובאני די ביצ'י דה מדיצ'י (Giovanni di Bicci de' Medici), נחשב למייסד שושלת מדיצ'י.
הווילה שוחזרה על פי העיצוב של אדריכל הרנסאנס הידוע מיקלוצו בשנת 1452, והפכה למקום מפגש עבור כמה מגדולי האינטלקטואלים של הרנסאנס האיטלקי. הווילה שוכנת באזור מוג'לו, האזור שממנו הגיעו במקור בני משפחת מדיצ'י. אף על פי שהיא לא הייתה הגדולה והמפוארת מבין אחוזותיהם הרבות, הם ביקרו בה לעיתים קרובות. עקב כך הייתה הווילה זירת אירועים רבים חשובים בתולדות השושלת, החל בקבלת פנים של כלות מדיצ'י ועד לרצח של אשת מדיצ'י.
הטירה נמצאת כיום בבעלות פרטית של החברה "Società Cafaggiolo srl", והיא אחת הווילות באתר המורשת העולמית הווילות והגנים של משפחת מדיצ'י בטוסקנה של ארגון אונסק"ו.
היסטוריה.
במהלך המאות ה-15 וה-16 האצילים של טוסקנה, שנטשו את טירותיהם מימי הביניים לטובת התועלת הפוליטית, הנוחות והביטחון הגדולים יותר של חיי העיר, פיתחו מודעות אסתטית שחייבה מעבר עונתי למשכן המפלט הכפרי. את הערכים החדשים ההומניסטיים שהם חיפשו ניתן היה למצוא בסביבה כפרית המושכת, שעברה שיפור באמצעות גינות נוי. הראשונה מווילות אלה נבנתה על ידי משפחת מדיצ'י, שצברה עושר עם ראשית תקופת הרנסאנס, סביב שנת 1420. בונה וילה מדיצ'י בקפאג'ולו היה קוזימו דה מדיצ'י, שווילה אחרת שבנה, וילה מדיצ'י בקרג'י, נחשבת למודל לווילות הרנסאנס של פירנצה. וילות ראשונות אלו, כבמקרה של וילה קרגי' ווילה קפאג'ולו היו תוצאה של בנייה מחדש של טירות קיימות בבעלות משפחת מדיצ'י.
מקורה של וילה מדיצ'י בקפאג'ולו במאה ה-14. ה"מבצר" (Fortezza), שהיה שייך לרפובליקת פירנצה ב-1349, היה ידוע כ"קפאג'ולו דה מדיצי" ב-1359, כשהיה שייך לאווררדו דה מדיצ'י (שמת ב-1363). הוא הוריש את האחוזה לג'ובאני די ביצ'י מדיצ'י שהוריש אותו במשותף לאווררדו וג'וליאנו די פרנצ'סקו דה מדיצ'י, הנכדים של לורנצו, בנו הצעיר של אווררדו. מהם הוא עבר בירושה לאחים קוזימו וללורנצו. והועבר לבעלות בלעדית של קוזימו בחלוקת הרכוש של 1451.
ב-1452, שנה אחר כך, מינה קוזימו, שהיה הראשון בשושלת שחיבר בין ניהול הבנק המשפחתי לניהול בפועל של רפובליקת פירנצה, את מיקלוצו, האדריכל החביב עליו, לתכנן מחדש את הטירה שלו כמפלט כפרי נוח יותר, שאפשר יהיה לצאת ממנו למסעות ציד. הייתה זו אחת מארבע הווילות שנבנו על ידי קוזימו. האחרות היו הווילה בקרג'י, וילה מוצי (Villa Mozzi) ווילה דל טרביו. מיקלוצו כבר תכנן את הארמון העירוני של קוזימו בפירנצה, פאלאצו מדיצ'י-ריקארדי, ואת הווילה של קוזימו בקרג'י. האדריכל הפך את המצודה הקודרת לבית מגורים כפרי שגגו מוקף שינות - למעשה, הטירה הפכה לווילה.
לאחר מותו של קוזימו דה מדיצ'י בשנת 1464, הפכה הווילה למשכן ציד של בנו פיירו. פיירו הוחלף בשנת 1469 על ידי בנו לורנצו דה מדיצ'י (המכונה "il Magnifico" – "המפואר"), והיא הפכה למקום מגוריו האהוב. הווילה שימשה למגורים לעיתים קרובות גם בחורף וגם בקיץ, והיא הפכה למקום מפגש של האינטלקטואלים הגדולים של התקופה, שבאו בשל המסיבות הרבות שהוקדשו לציד, או סתם כדי לבדר את חצר האצולה בפרי עטם, למשל ידוע שלואיג'י פולצ'י (Luigi Pulci) קרא בקול רם את ה"מורגנטה" (Morgante, שירה אפית על רולאן) שלו שם. לורנצו חיבר רבים משיריו בקפאג'ולו, והיו גם אורחים נודעים אחרים דוגמת מרסיליו פיצ'ינו וחבריו הנאמנים ביותר, פוליציאנו וג'ובאני פיקו דלה מירנדולה.
משנת 1476 ואילך נדרש לורנצו המפואר לגייס כספים, משום שהאפיפיור סיקסטוס הרביעי החרים רבים מנכסיו. הוא לווה מבני דודיו, והתוצאה הסופית כי הבעלות על הווילה הועברה לאחר משא ומתן ממושך ללורנצו די פיירפרנצ'סקו ואחיו ג'ובאני בשנת 1485. קפאג'ולו עברה איפה למשך תקופה לענף הצעיר של בית מדיצ'י - שהקים כבשנים לייצור מיוליקה במבני החוץ של הווילה - עד שכל אחזקות מדיצ'י שוב הוחזרו לידיו של קוזימו הראשון דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה.
לאו העשירי (לשעבר ג'ובאני די לורנצו דה מדיצ'י) האפיפיור מבית מדיצ'י העביר חלק מילדותו בטירה, וקבע בקצרה את חצרו בווילה ב-15 בדצמבר 1515, עם שובו משיחותיו הסודיות עם פרנסואה הראשון, מלך צרפת בבולוניה, שעליהם נאמר כי הוא שיחק משחק כפול במאמציו לסלק את הצרפתים מאיטליה.
ב-1676 הייתה הווילה המקום שבו נרצחה אשת מדיצ'י. אלאונורה די גארציה די טולדו (Eleonora di Garzia di Toledo), אשתו של פייטרו דה מדיצ'י (Pietro de' Medici), שהזניח אותה, ניהלה פרשיית אהבים עם אציל צעיר בשם ברנרדינו אנטינורי (Bernardino Antinori). הפרשייה נחשפה כשאנטינורי הרג מתוך הגנה עצמית אציל בשם פרנצ'סקו ג'ינורי. אנטינורי הודה בביצוע הפשע והוגלה לאי אלבה על ידי גיסה של אלאונורה, פרנצ'סקו הראשון דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה. ממקום גלותו באלבה שלח אנטינורי בפזיזות מכתבי אהבה לאלאונורה. מכתבים אלו נפלו לידיו של הדוכס הגדול, שהורה מיד להוציא להורג את אנטינורי במטרה לשמור על כבוד המשפחה. ב-11 ביולי 1576 הזמין פייטרו, הבעל הנבגד, את אשתו לטירה, ושם חנק אותה ברצועה לכלבים. הדיווחים על הרצח הושתקו ודווח שהיא מתה מהתקף לב. אלאונורה נקברה בטקס מפואר בקפלת מדיצ'י (המאוזוליאום המשפחתי) בבזיליקת סן לורנצו, כבוד המוענק בדרך כלל לבן למשפחת מדיצ'י. בעלה הרצחני נשלח מהחצר הפלורנטינית לחצר המלכות בספרד עד מותו בשנת 1604.
בשנת 1737, עם מותו של ג'אן גסטונה דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה, השליט האחרון של טוסקנה מבית מדיצ'י, הועברה הבעלות על הווילה בקפאג'ולו ליורשים של נכסי מדיצ'י, בית הבסבורג-לורן, בדמותו של פרנץ הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. כבן זוגה של הקיסרית העתידית מריה תרזה מאוסטריה, הוא ביקר לעיתים רחוקות בטוסקנה, ונשאר בווינה.
אין ספק שהווילה בקפאג'ולו הייתה בית מועדף על בני מדיצ'י, ולו משום העובדה שהיא שרדה כמגורים של בני מדיצ'י הרבה יותר מרבים מבתיהם האחרים: פאלאציו וקיו הגדול, מושב הכוח שלהם, פונה בשנת 1587 בתמורה לפאלאצו פיטי. הווילה הנוספת של קוזימו דה מדיצ'י בתכנונו של מיקלוצו, וילה די טרביו, נמכרה בשנת 1644 על ידי פרדיננדו השני דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה לג'וליאנו סראלי תמורת 113,500 סקודו איטלקי.
בשנת 1864 מכרה ממשלת איטליה את הטירה לנסיך מרקאנטוניו בורגזה. בורגזה ביצע בווילה תוכנית בנייה מחודשת נרחבת, ששינתה חלק ניכר מעיצובו של מיקלוצו. העיצובים החדשים סילקו את הביצורים שנותרו, כמו החפיר וחומות המגן, ואילו הפנים עוצב מחדש בסגנון עתיק יותר, דמוי ימי הביניים.
מבנה.