ב-9 בספטמבר פונו אנשי המוזיאון שנותרו, ובאותו יום נפגע מגדל בארמון מפגז, בעוד פגז נוסף התפוצץ בפארק שליד הארמון. ארמון גטצ'ינה נכבש לאחר מכן על ידי הוורמאכט עד ינואר 1944, אז ננטש במהלך הנסיגה הגרמנית. הם הציתו את הארמון, הרסו את פנים הארמון ההיסטורי ובזזו את חלקי הארמון וגנבו כמה מחפצי הערך שנותרו בו. חייל גרמני השאיר גרפיטי על קיר ועליו הכיתוב "היינו כאן. לא נחזור לכאן. אם איוואן יבוא, הכל יהיה ריק".
כאשר גטצ'ינה נכבשה חזרה על ידי הצבא האדום, שרידי הארמון הוקפו במבני הגנה זמניים עד שניתן היה להתחיל בעבודות שיקום בסיסיות בשנת 1948. החזרת המוזיאון לא תוכננה מכיוון שהוא נחשב כבלתי רווחי ופריטים שנשמרו מהאוספים הועברו בהוראת משרד התרבות של ברית המועצות ורוסיה לאחסון ב-24 מוזיאונים שונים ברחבי הארץ.
בשנים 1950–1959 שכן בארמון גטצ'ינה סניף של האקדמיה הימית של ברית המועצות ואחר כך מכון המחקר של האיגוד הכללי. בשנת 1960 סולק בניין הארמון הרשימת האתרים החשובים של הרשות למונומנטים היסטוריים ותרבותיים במחוז לנינגרד, אך מעמד זה הוחזר בשנות השבעים.
בשנת 1961 יזם האדריכל מיכאיל פלוטניקוב פיתוח פרויקט לשיקום ארמון גטצ'ינה, כולל ביצוע מדידות ארכיטקטוניות וחיפוש חומרים ארכיוניים. רישומי עיצוב פנים נערכו בקומה הראשונה והשנייה, כאשר שיקום הפנים הוצמד למצבם בשנת 1890. ארמון גטצ'ינה המשוחזר לא נועד להפוך שוב למוזיאון, אלא לשמש לצמיתות את מכון המחקר של האיגוד הכללי. למרות המחקר, תוכניתו של פלוטניקוב לא יצאה לפועל ובסופו של דבר ובוטלה בשנת 1963.
המוזיאון נפתח בסופו של דבר בארמון לצד מכון המחקר של האיגוד הכללי ושיקום המבנה התחדש בזכות מאמציה של א.ס יולקינה, האוצרת הראשית של המוזיאון משנת 1968 – 1998. במשך 8 שנים פנתה יולקינה לפקידים ברמות שונות של הממשל כדי לסייע בשיקום, כאשר מכון המחקר ויתר על השימוש בבניין.
בשנת 1976 הוזמן מיכאיל פלוטניקוב לשקם את ארמון גטצ'ינה שוב, הוא פיתח פרויקט חדש לשיקום האולמות הראשיים (הקומה השנייה בבניין הראשי) למצבם בסוף המאה ה-18, תוך שיקום הסטוקו המקושט ועבודות ציור. חללי הפנים הראשונים של הארמון נפתחו לציבור ב-8 במאי 1985, לרגל חגיגות 40 שנה לניצחון במלחמת העולם השנייה. הכספים שהוקצו לשיקום הארמון היו מינימליים בעקבות הפרסטרויקה והעבודה הואטה.
בשנת 1990, ארמון גטצ'ינה והשטח שלו קיבלו מעמד של אתר מורשת עולמית של אונסק"ו כחלק מהאתרים ההיסטוריים הרבים בפרברי סנקט פטרבורג.
לאחר התפרקות ברית המועצות.
התפרקות ברית המועצות הביא לכך שהכספים לשיקום הארמון המשיכו להיות מזעריים עד 2006, אז ממשלת רוסיה הגדילה משמעותית את הכספים המיועדים.
השיקום המלא של הארמון והפארק תוכנן להסתיים עד שנת 2012, אולם בשל הבעיות הכלכליות נדחה המימון ועבודות השיקום שוב הואטו.
ארמון גטצ'ינה הפך למקום הצילומים הפופולרי בקולנוע, במיוחד עבור דרמות תקופתיות, כולל "פאבל המסכן", "מלחמה ושלום" ו"שלושת המוסקטרים".
Contigo
Contigo (באנגלית: With You, ובעברית: איתך) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הלטינית דנה פאולה. השיר יצא לאור ב-1 במאי 2020, על ידי חברת התקליטים יוניברסל מיוזיק מקסיקו, כסינגל מתוך אלבום האולפן השישי שלה, "".
רקע וכתיבה.
לאחר שהוציאה את הלהיט "Sodio" שכבש את פסגת מצעד שירי הפופ של מקסיקו, הוחלט כי השיר יהיה הסינגל האחרון מאלבומה החמישי , תוך שהשיר הזה נבחר להיות הסינגל הראשון מתוך אלבומה השישי העתידי ששמו טרם פורסם והשם האלטרנטיבי שלו הוא DP6.
בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-9 מיליון השמעות.
וידאו קליפ.
האודיו הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של דנה פאולה ב-1 במאי 2020, ביום צאתו כסינגל. האודיו זכה להצלחה וצבר למעלה מ-1.2 מיליון צפיות. קליפ המילים של השיר פורסם כמה ימים לאחר מכן, תוך שזכה להצלחה רבה כאשר צבר למעלה מ-12 מיליון צפיות.
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-21 במאי 2020, תוך שצבר למעלה מ-35 מיליון צפיות.
הכנסת העשרים וארבע
הכנסת העשרים וארבע הושבעה אמונים ב-6 באפריל 2021, בעקבות הבחירות שנערכו ב-23 במרץ 2021. הכנסת צפויה לכהן עד לכינוס הכנסת העשרים וחמש לאחר הבחירות שיתקיימו ביום שלישי, 1 בנובמבר 2022. ב-30 ביוני 2022 קיבלה הכנסת את הצעת החוק להתפזרותה ולהקדמת הבחירות, כ-14 חודשים בלבד לאחר כינונה.
חברי הכנסת.
חברי הכנסת המכהנים מודגשים:
בכנסת זו מכהנים 13 שרים וסגני שרים שלא התפטרו במסגרת החוק הנורווגי בכנסת. בנוסף, מכהנים 19 חברי כנסת במסגרת החוק הנורווגי לעומת 12 חברי כנסת בכנסת הקודמת:
מאפייני חברי הכנסת.
חברי כנסת חדשים.
34 חברי כנסת חדשים מכהנים בכנסת העשרים וארבע:
בנוסף חזרו לכנסת העשרים וארבע 8 חברי כנסת שכיהנו בכנסת בעבר אך לא כיהנו בכנסת העשרים ושלוש:
נשים.
בכנסת זו מכהנות 36 נשים:
לא-יהודים.
4 נשים לא יהודיות ו-10 גברים לא יהודים מכהנים בכנסת העשרים וארבע:
מבחינה השתייכות עדתית/דתית של חברי כנסת אלו:
זרמים דתיים בקרב חברי הכנסת היהודים.
אורתודוקסים (33):
רפורמים (1):
קונסרבטיבים (1):
להט"בים.
בכנסת זו מכהנים 3 להט"בים:
יוצאי מערכת הביטחון.
בכנסת זו מכהנים 8 חברי כנסת בדרגות אלוף-משנה ומעלה בצה"ל:
4 חברי כנסת נוספים מילאו תפקידים בכירים בזרועות הביטחון:
ראשי רשויות מקומיות לשעבר.
בכנסת זו מכהנים 11 חברים שכיהנו בעבר כראשי עיריות ומועצות:
דוקטורים ופרופסורים.
בכנסת זו מכהנים 8 בעלי תואר דוקטור ושני פרופסורים.
פרופסורים בכנסת ה-24:
דוקטורים בכנסת ה-24:
עולים.
בכנסת זו מכהנים 23 חברי כנסת שנולדו מחוץ לישראל:
אנשים עם מוגבלויות ונכי צה"ל.
ישנם 4 חברי כנסת עם מוגבלויות או נכות צה"ל בכנסת העשרים וארבע
טבעונים, צמחונים.
בכנסת זו מכהנים 5 טבעונים ו-2 צמחוניות:
תחבורה ציבורית בסנקט פטרבורג
סנקט פטרבורג היא מרכז התחבורה הגדול ביותר בצפון מערב רוסיה והשני במדינה אחרי מוסקבה. מספר מסילות ברזל וכבישים מהירים מובילים לעיר, יש ים גדול (מפרץ פינלנד שנשפך לים הבלטי) ונמלי נהר (בדלתא של נהר הנייבה); נקודת הסיום של נתיב המים וולגה-בלטי ופועלים בו נמלי התעופה פולקובו ופושקין.
ניתן לאפיין את תשתיות התחבורה של העיר כעומס בינוני, אך יציב בשל העובדה כי התשתית במתכונתה הנוכחית מתפתחת במקביל לגידול האוכלוסייה העירונית וגודש המכוניות.
בשנת 2020, הושקה רפורמת התחבורה, אך עקב מגפת הקורונה, החליטו רשויות העיר לדחותה ל־2022. על פי תוכניות הגורמים הרשמיים, במהלך הרפורמה יועברו כל המיניבוסים "המסחריים" של העיר לתעריף חברתי (עם הטבות מתאימות). חברות תחבורה פרטיות ישתתפו במכרז על הזכות להפעיל תחבורה לשש שנים. במקביל מתוכננת ביצוע אופטימיזציה של מספר מסלולים על ידי קיצור או שינוי מסלול האוטובוסים. חוזים ממלכתיים יוענקו לספקיות אשר יוכלו לרכוש ציוד מודרני עם מיזוג אוויר וקומה נמוכה (סה"כ כ-2,770 אלף אוטובוסים בגדלים שונים). באשר למודל התשלום עבור עבודת הספקים, הוא גם ישתנה - העיר תיקח את כל ההכנסות מנסיעות והחברות ישולמו עבור הקילומטרים שעברו. על פי חישובי ועדת התחבורה העירונית, בתקופה שבין 2020 ל־2026, יותר מ־177 מיליארד רובל יוקצו לטובת הרפורמה מתקציב העיר.
סוגי התחבורה הציבורית.
נכון לשנת 2019 פועלים בפטרבורג 325 קווי אוטובוס תוך-עירוניים, 41 קווי חשמלית ו-46 קווי טרוליבוס. הובלת נוסעים פנים עירונית מתבצעת באמצעות מטרו, חשמליות, טרוליבוסים ואוטובוסים. תוכניות הפיתוח העתידיות כוללות חניכת קווי חשמלית מהירים ובניית נתיבי Aeroexpress לשדה התעופה פולקובו-1.
רכבת תחתית.
חלקה הגדול ביותר של התחבורה תוך עירונית בפטרבורג מבוצע על ידי הרכבת התחתית של סנקט פטרבורג הפועלת מאז 15 בנובמבר 1955. הנסיעה מתבצעת בחמישה קווים בהן 72 תחנות. האורך התפעולי של כל הקווים הוא 113 ק"מ. מספר קרונות הרכבת התחתית נכון למרץ 2015 הסתכם ב-1,709 יחידות.
תחנות חדשות נבנות בקצב איטי, כאשר הרכבת התחתית מפגרת אחרי צורכי העיר לפחות בעשרים שנה.
רכבת קלה.
בעבר היו תוכניות ליצור מסילה טבעתית שתקשר בין האזורים הדרום-מערביים לאזורים הצפוניים וצפון-מזרחיים ופרויקט פטרבורגי מקביל לטבעת המרכזית במוסקבה טרם אושר.
בשנת 2014 משרד התחבורה תמך בבקשת מינהל העיר סנקט פטרבורג למימון משותף פדרלי של קו Aeroexpress מנמל התעופה פולקובו לתחנה הבלטית. ב-1 בנובמבר 2016 הודיע המשנה למושל העיר, איגור אלבין כי בניית רכבת Aeroexpress בין פולקובו לתחנת הרכבת ויטבסק תחל ביולי 2018. אך עד 2018 הבנייה לא יצאה לפועל.
בשנים 2020-2020 הוצגו תוכניות לפיתוח "רכבות חשמליות תוך-עירוניות", כולל עצירה בפולקובו (עם תאריך יעד לשנת 2030).
חשמלית.
שירות החשמליות בפטרבורג נפתח ב-29 בספטמבר 1907. בסוף שנות ה-80, רשת החשמליות של העיר הייתה לגדולה בעולם ונכללה בספר השיאים של גינס. בהמשך הופסקה תנועת החשמלית בכבישים מהירים רבים וחלק מהקווים פורקו. כמו כן, ארבעה מתוך עשרה ציי החשמליות הושבתו.
נכון לשנת 2019 אורך קווי החשמלית הוא 228 ק"מ, 42 קווים פעילים. תשתית החשמלית של העיר מנוהלת על ידי חברת גור-אלקטרוטרנס שבבעלות העיר, למעט חלק מרשת החשמלית ברובע המשמר האדום, המופעלת על ידי הספק המסחרי Transport Concession Company LLC. בשנת 2013 היקף תנועת הנוסעים בחשמליות הסתכם ב-191.6 מיליון איש.
רכבת קלה מהירה.