אלבנסלבן נולד ב-30 בספטמבר 1803 בעיר אייכנברלבן שבפרוסיה. משפחת פון אלבנסלבן הייתה משפחת אצולה ותיקה. אביו, גבהרד יוהאן פון אלבנסלבן, היה אוברסט לוטננט בצבא הפרוסי, ואמו נקראה קרוליין פרדריקה אלאונור. היו לו שלושה אחים גדולים, מהם שניים ורנר וקונסטנטין הגיעו לדרגות גנרלים. כמו אחיו, הוא התחנך בבית הספר לקצינים בברלין, וב-1821 התגייס לצבא הפרוסי. הוא הוצב כלויטננט ברגימנט הגרנדירים ה-1 של המשמר ("קייזר אלכסנדר"). בשנת 1841 הוא הועלה לדרגת האופטמן, ובשנת 1847 הוא הועלה לדרגת מיור. בשנת 1849 הוא מונה לראש מטה של הכוח בבאדן במהלך מערכת פאלץ-באדן. בשנת 1850 הוא מונה לראש מטה הקורפוס ה-8, וכעבור ארבע שנים הוא מונה לקצין במטה המחוז הצבאי של מחוז הריין וווסטפאליה. בשנת 1855 הוא הועלה לדרגת אוברסט, ובשנת 1858 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור ושירת שלוש שנים עם וילהלם, נסיך פרוסיה. ב-8 בפברואר 1863 הוא חתם על אמנת אלוונסלבן עם רוסיה, ושנתיים לאחר מכן הוא הפך לדרגת גנרל לוטננט.
במהלך מלחמת אוסטריה–פרוסיה בשנת 1866 הוא שירת במטה המלך, וב-30 באוקטובר הוא קיבל פיקוד על הקורפוס ה-4. בשנת 1868 הוא הועלה לדרגת גנרל של הרגלים. במהלך מלחמת צרפת-פרוסיה הוא פיקד שוב על הקורפוס ה-4, בעוד אחיו קונסטנטין פון אלבנסלבן פיקד על הקורפוס ה-3, והוביל אותו בקרבות של בומון וסדאן. הוא גם התקדם עם כוחותיו נגד פריז, ועל שירותיו במלחמה זו הוא קיבל מענק של 100,000 טלארים. ב-10 באוקטובר 1872 הוא פרש מהצבא, וב-30 ביוני 1881 הוא מת בביתו בגרנרודה.
פיטר FM
פיטר FM (ברוסית: «Пи́тер FM») היא תחנת רדיו הפועלת בסנקט פטרבורג ובפרבריה.
היסטוריה.
משנת 1998 שידרה תחנת הרדיו בשם "רדיו פטרוגרד - שנסון רוסי", בבעלות חברת נורד ליין בתדר 100.9 FM.
ב-29 בדצמבר 2008 נרכש נתח של 94% בנורד ליין על ידי חברת Ars Legis, חברה בבעלות נשיא חברת PMI Corporation (Petersburg Music Industry, המחזיקה במספר תחנות רדיו ומשרדי פרסום. הבעלים החדש הודיע על כוונתו להשיק רדיו "לפי דרישה" בשם "פיטר FM" בתדר 100.9 FM, כ-20 מיליון רובל תוכננו להיות מושקעים במיתוג מחדש.
תחנת הרדיו פיטר FM החלה לשדר בסנט פטרסבורג ובוויבורג במרץ 2009. (המותג נרשם על ידי PMI מיד לאחר יציאתו לאקרנים של סרט באותו שם).
בספטמבר 2014 נרכשה תחנת הרדיו על ידי רודיון יורייב, הבעלים של משרד עורכי הדין יורייב, שהפך גם לעורך הראשי. בדצמבר 2014 הוענק רישיון השידור לחברת R178 ובמרץ נרשם רישיון המדיה של פיטר FM מחדש עבורה.
ב-31 באוגוסט 2015, בעלי תחנות הרדיו היו סרגיי יאמשצ'יקוב ואנדריי דנילוב, בעלי תחנות הרדיו "רדיו לשניים" ו"רדיו וניה" ומייסדי "רדיו לדרכים".
מאז אוגוסט 2016 פורמט השידור שונה וכולל כעת בעיקר שידורי מוזיקה המורכבים מרוק רוסי, שאנסון ומוזיקת פופ.
Jock בארצות הברית ובקנדה הוא כינוי סטריאוטיפי לבחור אתלטי העוסק בספורט ואינו מגלה עניין בנושאים אינטלקטואליים. כינוי זה מיוחס בדרך כלל לספורטאים בנבחרות הספורט של בתי ספר תיכון ואוניברסיטאות כחלק מתרבות הנוער.
באנגלית ישנן מספר מילים נרדפות למונח זה כמו musclehead (ראש-שריר) ו-musclebrain (מוח-שריר). מונחים אלה מתייחסים גם כן לסטריאוטיפ שבחור מסוג זה הוא שרירי אך לא אינטליגנטי, ולא ניתן לנהל איתו שיחה של מעבר לספורט או מספר נושאים רדודים נוספים.
מקור המונח.
השימוש במילה במשמעות זו החל להיות פופולרי בסביבות שנות השישים של המאה העשרים. משוער כי מקור המונח הוא במילה "jockstrap", פריט הלבשה תחתונה לגברים המספק תמיכה והגנה על איברי המין הגבריים בעת פעילות ספורטיבית.
מונח זה משמש באופן דיכוטומי כניגוד למונח חנון, אדם בעל יכולות אינטלקטואליות גבוהות אך לא פופולרי בחברה ובעל מראה לא מושך. ניגוד זה מוצג רבות בתרבות הפופולרית.
מאפיינים סטריאוטיפיים.
דמות ה-Jock מתוארת פעמים רבות כך:
בנוסף, בתרבות הפופולרית דמות זו מוצגת לעיתים קרובות כמי שמוסד החינוך בו היא לומדת מפגין כלפיה סלחנות גם אם היא מתנהגת בצורה לא נאותה, או לא משיגה ציונים הולמים, זאת במטרה לשמור בבתי הספר ובאוניברסיטאות ספורטאים מצטיינים, ואף לנסות להתחנף אליהם.
ייצוגים בתרבות.
דמות ה-Jock מוצגת לרוב בסרטים וסדרות נעורים. דמויות אלה משמשות לפעמים כדמויות הראשיות ולפעמים כאנטיגוניסטיות.
דוגמאות לדמויות כאלו:
מארי גי-סטפאן
מארי-אנטואנט גי-סטפאן (בצרפתית: Marie-Antoinette Guy-Stéphan 18 בנובמבר 1818 - 20 באוגוסט 1873) הייתה רקדנית, ששיחקה בתיאטראות ספרד בין 1843 ל-1851.
ריצ'רד פורד, סופר מסעות, הגיע לספרד בשנת 1830 וכתב על היריבות בין גי-סטפאן למריה בראמבייה, מומחית לדוניצטי ורקדנית ראשונה בבית האופרה לה סקאלה במילאנו.
גי-סטפאן הופיעה לראשונה במדריד בשנת 1840 ובסביבות 1844 רקדה בתפקיד הראשי בהפקה הראשונה של ז'יזל בספרד. היא רקדה במספר רב של יצירות מאת מריוס פטיפה ולעיתים קרובות כבת-זוגו לריקוד. בשנת 1853 עברה לפריז והופיעה לראשונה באופרה של פריז ב-Aelia et Mysis מאת ז'וזף מאזילייר.בערך באותה תקופה הופיעה גם בתיאטר ליריק ובתיאטר דה לה גאיטה. בין התפקידים שיצרה Néméa, ou l'Amour vengé ב-1864, מאת ארתור סן-לאון.
סיריל ו. בומון צייר תמונה בעקבות ג'. ה. לינץ', של גי-סטפאן רוקדת את "לה בולגראס דה קאדיס" מתוך הבלט דיברטיסמאן "ל'אורור" בתיאטרון הוד מלכותה בלונדון בשנת 1843 (הציור מוצג עכשיו באוסף של מוזיאון ויקטוריה ואלברט) ותחריט של גי-סטפאן רוקדת באותו בלט התפרסם ב"לה אילוסטרסיון" ב-23 במרץ 1850. יש גם דאגרוטיפ, שבו נראית רקדנית עם קסטנייטות, אשר זוהתה כמארי גי-סטפאן.
ONE ZERO
וואן זירו הבנק הדיגיטלי בע"מ (לשעבר הבנק הדיגיטלי הראשון בע"מ), המוכר במותג ONE ZERO, הוא בנק אינטרנטי ישראלי, שקיבל רישיון לפעול כבנק בדצמבר 2019. לראשונה אחרי למעלה מ־40 שנה, בנק ישראל העניק רישיון לבנק נוסף מתוך רצון לחולל תחרות במערכת הבנקאית הריכוזית. הבנק נמצא בבעלותה המלאה של חברת פינ-דיגיט בע"מ. הבנק יציע את מגוון השירותים שמציעים שאר הבנקים בישראל. בשלב הראשון יינתנו השירותים למשקי בית ועצמאים. פעילות הבנק תתבצע באמצעות האינטרנט, ללא סניפים.
החברה הוקמה על ידי מריוס נכט, ממייסדי חברת צ'ק פוינט, ופרופ' אמנון שעשוע, שותף מייסד של חברת מובילאיי ופרופסור למדעי המחשב באוניברסיטה העברית בירושלים. יו"ר דירקטוריון החברה הוא שוקי אורן, בעבר החשב הכללי במשרד האוצר, שהחל לכהן בתפקיד באוגוסט 2019. מנכ"ל הבנק הוא גל בר דעה, שליווה את המיזם מתחילת 2019 ומונה למנכ"ל בספטמבר 2019.
החברה מונה, נכון למרץ 2021, כ-140 עובדים. משרדי הבנק שוכנים ברחוב עמינדב 3 בתל אביב-יפו.
ב-1 במרץ 2021 קיבל הבנק את אישור המפקח על הבנקים להתחיל בפעילות רשמית, וב-10 בינואר 2022 הוסרו כל ההגבלות על פעילותו, ומעמדו הושווה לזה של יתר הבנקים בישראל.
תשתית רגולטורית להרחבת מערכת הבנקאות בישראל.
ביוני 2015 הוקמה "הועדה להגברת התחרותיות בשירותים הבנקאים והפיננסיים", ועדה בראשה עמד דרור שטרום, בעבר הממונה על ההגבלים העסקיים. במסגרת עבודת הוועדה התעורר הצורך בהקמתו של גוף מתחרה לבנקים המסורתיים בישראל. בנק ישראל, שנציגיו היו חברים בוועדה, פרסם ביוני 2016 טיוטה שהציגה לראשונה מדיניות חדשה של הפיקוח על הבנקים להסרת חסמי כניסה ומתווה להקמתו של בנק חדש בישראל, זאת כמהלך המשך לצוות בחינת הגברת התחרותיות בענף הבנקאות ("ועדת זקן") שהציגה את מסקנותיה במרץ 2013.
אחת ההמלצות המרכזיות הייתה הפחתת החסמים הרגולטוריים לכניסת בנקים חדשים כחלק מהרצון לתרום להגברת התחרות במערכת הבנקאית. במסגרת זו פרסם בנק ישראל שורה של הקלות ובהן הפחתת רף ההון העצמי שנדרש לבנק, שיעורי הלימות הון נמוכים יותר מאלו החלים על הבנקים הקיימים. בנוסף במסגרת המלצות ועדת שטרום נקבע כי המדינה תסייע לבנקים חדשים במימון שירותי מחשוב. בהתאם לכך, במרץ 2019, משרד האוצר בחר בענקית הטכנולוגיות ההודית, TATA, דרך חברת הבת שלה TCS, להקים לשכת שירותי מחשוב בנקאיים, שתהווה פתרון לאחד החסמים הכבדים ביותר העומדים בפני הקמתו של בנק חדש בישראל.
הקמת הבנק.
בספטמבר 2019 אישר בנק ישראל את הקמת הבנק והעניק לו רישיון, לאחר שסיים הליך בדיקה מקיף ובכלל זה בדיקת כשירות, יושר, יושרה וחוסן פיננסי של היזמים. חדוה בר, המפקחת על הבנקים, אמרה אז "יש שחקן חדש ואני מעריכה שייווצר לחץ תחרותי והציבור כבר יתחיל להרגיש אותו בדרכים שונות. בין אם בשירות טוב יותר, בחדשנות, יחס אישי ועמלות".
בינואר 2020 עדכן הבנק הדיגיטלי את בנק ישראל כי השלים את ההתקשרות עם TCS להקמת תשתית המחשוב של הבנק, והודיע כי החל בגיוס צוות ההנהלה של הבנק - המורכבת מאנשי בנקאות וטכנולוגיה מנוסים - וכי הוא צפוי להתחיל לפעול ברבעון האחרון של 2021.
במאי 2020 מכר מריוס נכט את אחזקותיו בבנק לפרופ' אמנון שעשוע, זאת על רקע רצונו להתרכז בפעילותו בתחום הבריאות והביומד. במסגרת ההסכמות בין השניים רכש שעשוע מנכט את מלוא מניותיו בגרעין השליטה בבנק והפך לבעל השליטה היחיד תוך שהוא מקבל על עצמו את כל הכרוך בכך ובכלל זה השקעה של 30 מיליון דולר נוספים ובסך הכל השקעה כוללת של 60 מיליון דולרים.