נעשה שימוש נרחב בפסאודו קוד במאמרים וספרי לימוד שמתעדים אלגוריתמים שונים, וכן בפיתוח תוכנות מחשב, לשם שרטוט מבנה התוכנית בטרם מימושו.
ניתן להסתכל על תרשימי זרימה כעל אלטרנטיבה גרפית לפסאודו קוד.
לא קיים תקן לתחביר של פסאודו קוד והוא מושפע משפות תכנות רבות. אף אין הכרח שייכתב באנגלית.
שימושים.
ספרי לימוד ופרסומים מדעיים הקשורים למדעי המחשב וחישובים נומרים עושים לעיתים קרובות שימוש בפסאודו קוד לתיאור אלגוריתמים. בצורה זו כל המתכנתים יכולים להבין אותם, גם אם לא כולם מכירים את אותן השפות. בספרי לימוד יש בדרך כלל מבוא המתאר את הקונבנציות בהן משתמשים.
מתכנת שעליו לממש אלגוריתם מסוים יתחיל לעיתים קרובות בכתיבת פסאודו קוד, ורק לאחר מכן "יתרגם" אותו לשפת התכנות בה הוא משתמש.
תחביר.
כפי שהשם מרמז, פסאודו קוד לא מציית לכללי דקדוק של אף שפה רשמית, וקיימים לו סגנונות רבים ומגוונים. לרוב כותב פסאודו קוד ישתמש בסגנון ותחביר, כמו לולאות, של שפת תכנות ספציפית שהוא מכיר. שפות מוכרות שלעיתים משתמשים בתחביר שלהן בפסאודו קוד הן Pascal, JAVA, ++C, C ועוד.
הגדרות משתנים לרוב נזנחות, וקטעי קוד ברורים ופשוטים יוסברו בקצרה בשפה טבעית (כדי לחסוך זמן ולפשט את הקוד).
כך למשל, פעולה בסיסית ופשוטה כמו החלפת ערכי המשתנים X ו- Y, שלצורך ביצועה יש להשתמש במשתנה עזר נוסף ולבצע 3 פקודות השמה, תיכתב בפסואדו קוד כך: "נחליף את X ו-Y", או: "החלפת (X,Y)". משמעות הדבר היא שדרך המימוש ברורה לכל מתכנת, ועל כן אין צורך להתעכב על כך בכתיבת הפסאודו קוד.
דוגמאות.
דוגמה - פסאודו קוד לחישוב "האם y מתחלק ב- x?"
1. אם x = 0, אזי:
2. אחרת:
בדוגמה זו הקוד כתוב בעברית, וניתן לתרגום לכל שפת תכנות. הביטוי "כל עוד" הוא תרגום ישיר ללולאת WHILE. מספור השורות, כמו גם השימוש בהזחה, מקל על הקריאה וחוסך את הצורך בסימון בלוקים של קוד.נציין כי "בלוקים" מסומנים בשפות תכנות בצורות שונות, למשל על ידי כתיבת קטע הקוד בתוך {}, בין המילים begin ו-end או באמצעות הזחה (indentation).
התנגשות הציוויליזציות
קודש הקודשים
קודש הקודשים או הדְּבִיר היה החדר הפנימי, המערבי, החשוב והקדוש ביותר במשכן ובבית המקדש. בקודש הקודשים הוצב ארון הברית שבו לוחות הברית המעידים על ברית מעמד הר סיני.
תכולה.
במשכן שבנה משה, שכן בתוך קודש הקודשים ארון הברית ובו לוחות הברית ועליו הכפורת עם הכרובים מעליה. בצד הארון הונחו צנצנת המן, ומטה אהרן הכהן.
בבית המקדש הראשון שבנה שלמה המלך, נצבו לצדי הארון שני פסלי ענק של כרובים עשויים עץ בציפוי זהב, שגובהם עשר אמות (כחמישה מטרים) ומוטת כנפיהם גם היא עשר אמות.
חז"ל מתארים שלקראת סוף תקופת בית ראשון גנז יאשיהו את הארון כדי שלא יבזזו הבבלים את לוחות הברית שבארון, שלא ניתנים לשחזור, ובבית שני נותר רק סלע היסוד של ההר - אבן השתייה (בגובה של שלוש אצבעות ובאורכו ורוחבו של הארון), שהיא הנקודה המרכזית שממנה נברא העולם על פי המסורת היהודית.
מבנה.
מידות קודש הקודשים היו עשר על עשר אמות (כחמישה על חמישה מטרים) במשכן, ועשרים על עשרים אמה (כעשרה על עשרה מטרים) בבית המקדש. אורך ורוחב קודש הקודשים זהים לאורך בדי הארון. אורך הבדים אינו כולל את רוחב הארון (שאליו חוברו הבדים). כמו כן מסופר שהבדים היו מדויקים באורך קודש הקודשים, ונראו מבחוץ כמין שתי בליטות על הפרוכת - "כשני דדי אישה", זאת כדי שביום הכיפורים יוכל הכהן הגדול לדעת היכן להזות את דם פר יום הכיפורים והשעיר לה' (ראו "יום הכיפורים בבית המקדש").
בין קודש הקודשים לבין הקודש - החדר הגדול יותר שלפני קודש הקודשים, שבו הוצבו המנורה, מזבח הזהב ושולחן הפנים - הייתה הפרדה. בבית המקדש הראשון - קיר אבנים שבשל עוביו נקרא 'אמת טרקסין', ובבית המקדש השני, שתי פרוכות ואמה מבדילה ביניהן. על-פי המסורת היהודית עמד הארון בנס.
כניסה.
בדרך-כלל חל איסור מוחלט להיכנס לקודש הקודשים, מלבד הכהן הגדול ביום הכיפורים. במקרים בהם נדרשו תיקונים בקודש הקודשים או שהיה דבר שם דבר מת שהיה צריך להוציאו, היו נכנסים, היו משלשלים כהנים בתיבות הפתוחות מצד אחד בלבד, דרך פתחים הנקראו "לולים", על מנת שיראו רק את הקיר הנחוץ תיקון, ולא יהנו מיופי המקום. הכניסה לצורך תיקון או הוצאת דבר טמא הייתה מותרת אף לאנשים שאינם כהנים, אך הייתה להם עדיפות. אם לא מצאו כהן או לוי - היה מותר גם לישראל להיכנס לשם, ואף לטמאים במקרה שלא מצאו טהורים.
מיקום.
לדעת רוב החוקרים, קודש הקודשים נמצא במקום שבו עומדת היום כיפת הסלע. עם זאת, יש דעות הממקמות את קודש הקודשים צפונית, דרומית, ומערבית לכיפת הסלע.
השוואה לארמון אחשורוש.
רבים מצביעים על דמיון העולה מתיאוריו של מחבר מגילת אסתר, בין מבנה בית המקדש: חצר המקדש, ההיכל ולבסוף קדש הקדשים שהנכנס אליו שלא על פי הכללים עונשו מוות, למבנה ארמונו של אחשורוש: חצר חיצונה, חצר פנימית, ובית המלך, שהנכנס אליהם ללא רשות עונשו מוות.
השוואה לגן העדן.
ישנם המצביעים על דמיון בין קודש הקדשים לגן העדן: בתוך גן העדן ניצב עץ החיים, ולאחר חטא עץ הדעת הוצבו בפתחו כרובים שנועדו לשמור שלא ייכנס לשם האדם. וכך גם במרכזו של קודש הקודשים ניצב ארון הברית ובו לוחות הברית וספר התורה, שנקרא "עץ חיים", ומעליו שני הכרובים, וגם לשם אסור לאדם להיכנס, מלבד לכהן הגדול ביום הכיפורים, לאחר הכפרה והטהרה מן החטא.
חז"ל.
בספר יהושע נמסר - "וַיַּעַל מִשָּׁם, אֶל-יֹשְׁבֵי דְּבִרו וְשֵׁם-דְּבִר לְפָנִים, קִרְיַת-סֵפֶר", הרד"ק פירש: "אמרו רבותינו ז"ל, כי בלשון פרסי קורין 'דביר' לספר". הרד"ק אף עסק בקשר בין שני השמות, והביא בפירושו מקור תלמודי - , שלפיו מקור המילה 'דביר' בשפה פרסית.
פסאודו-קוד
אדריכלות היי-טק
אדריכלות ההיי-טק, הידועה גם בשם אקספרסיוניזם מבני, היא סוג של סגנון אדריכלי מודרני מאוחר שהופיע בשנות ה-70 של המאה ה-20. סגנון זה משלב אלמנטים מתעשיית ההיי-טק והטכנולוגיה בארכיטקטורה, הן כשיטות בנייה והן כאלמנטים חזותיים הלקוחים מעולם הטכנולוגיה. הסגנון משמש גשר בין המודרניזם והפוסט-מודרניזם; עם זאת, נותרו שטחים אפורים באשר לתקופה המדויקת אליה יש לשייך את הסגנון כיוון שהגבולות בין זרמים אלה מטושטשים. חלק מנושאיו ורעיונותיו של סגנון אדריכלות היי-טק נקלטו מאוחר יותר בסגנון האמנות הנאו-פוטוריסטית ובתנועה האדריכלית.
בדומה לברוטליזם, המבנים המשויכים לאדריכלות ההיי-טק הם לעיתים רבות מבנים החושפים את השלד הפנימי שלהם ובכך מראים בו זמנית את המבנה החיצוני והפנימי שלהם. אלמנט זה יוצר ניגוד בין שלדי הברזל הפנימיים של המבנה לבין קירותיו החיצוניים. דוגמה למבנה כזה הוא מרכז פומפידו אשר לקח עד הקצה את רעיון זה של מבנה "חשוף". במקרה זה השימוש בפלדה "מבנית" הוא בחירה סגנונית או אסתטית.
מטרות.
אדריכלות ההיי-טק באה בגישה מרדנית, האומרת כי יש להראות את האלמנטים הטכניים של הבניין על ידי החצנה שלהם. דבר זה מדגיש את אחת המטרות של אדריכלות ההיי-טק - העברת המסר כי מבנה אינו חייב להיות מוגמר עד סופו ולרדת לכל הפרטים הקטנים על מנת להיות אסתטי או איכותי.
היבט נוסף של המטרות של אדריכלות ההיי-טק הוא האמונה המחודשת בכך שהטכנולוגיה יכולה לשפר את העולם ולא להפך. כלומר, חתירה לאסתטיקה תעשייתית חדשה המבוססת על המחשבה כי הטכנולוגיה היא התפתחות חיובית ולכן יש לעצב באמצעותה. היבט זה בולט במיוחד בתוכניות של קנזו טנגה לשיקום באמצעות אדריכלות מודרנית של אזורים שחרבו במלחמה או באסון טבע.
מאפיינים.
מאפייניה של אדריכלות ההיי-טק השתנו במהלך הזמן אך בכל זאת קיימים כמה אלמנטים טכניים שנשמרו, אחד מהם הוא הסדר והפונקציונליות. לאדריכלים חשוב שהעיצוב לא יבוא על חשבון המטרה שלשמה הבניין נבנה.
כפי שנכתב קודם, אלמנט חוזר הוא הניסיון של האמן להחצין את השלד של הבניין ואת "איבריו הפנימיים" ולא להצניע אותם. דוגמה טובה לכך הוא מרכז פומפידו, המציג לראווה את צינורות האוורור הפנימיים שלו. אלמנט נוסף הוא השימוש בחומרים לא מעובדים כגון זכוכית ופלדה, אשר פופולריים מאוד בקרב אדריכלי הזרם.
אדריכלות היי-טק בקולנוע.
בסרט בלייד ראנר משנת 1982, העוסק בטכנולוגיה ובעתידנות מנקודת מבטם של האנשים בתקופה בה הסרט נוצר, ניתן לראות כי יוצרי הסרט בחרו בסגנון אדריכלי המזכיר את אדריכלות ההיי-טק בעת עיצוב הבניינים הנמצאים ברקע הסצנות.
גרגויל
גרגויל (מצרפתית: gargouille) הוא פסל ממאפייני האדריכלות הגותית ששימש בדרך כלל כמרזב קישוטי. הגרגוילים ממוקמים תמיד על סף הגג של המבנים הגותיים (כמרזבים) ומעוצבים כמפלצות דמויות שדים או דרקונים אשר פונות כלפי חוץ ומפחידות את האנשים שעומדים למרגלות המבנה.
הגרגויל הוא מאפיין גותי המשקף אלמנטים מסוימים של התקופה שבה היה פופולרי - הקדשת תשומת לב רבה לפרטים פיסוליים גם אם אף אחד (חוץ מהאל כביכול) לא יכול להתבונן בהם מקרוב, והשלטת פחד על ידי הכנסייה. יש הטוענים שמטרת הגרגוילים לא הייתה להפחיד את האנשים אלא להפחיד רוחות רעות ושדים ולמנוע מהם להיכנס לתוך הכנסייה.
בקרב חוקרי אמנות גותית נהוג להבחין בין "גרגויל" ל"גרוטסק" כאשר הראשון הוא מרזב המעוצב כמפלצת והשני הוא כל פסל של מפלצת שאיננו מרזב. עם זאת, מחוץ לחוגים המקצועיים מקובל לכנות את שני סוגי הפסלים בשם "גרגויל".
מקור המילה ותרגומה לעברית.
מקור השם הוא במילה הצרפתית gargouille אשר נגזר מהשורש הלטיני gar במשמעות של לבלוע ונובע גם כאונומטופיה מצליל פכפוך המים במרזבים, כאילו צליל גרגורן של המפלצות כאשר מנוקזים מי הגשמים דרך פיותיהם.