בעבר נחשב הליופלרודון לגדול ביותר מבין הפלזיוזאורים, אורכו הוערך כ-25 מטר וכך הוא תואר בסרטים רבים. עם זאת הערכות אלה נחשבות למוגזמות וגם תוארו משברים חלקיים הנחשבים לחסרי בסיס אמיתי. הגיוני יותר שהגיע לאורך 5–7 מטר או לכל היותר לעשרה מטרים, כך שהיו פליוזאורים גדולים ממנו כמו הקרונוזאורוס והפליוזאורוס.
אף שלא היה הגדול ביותר היה הליופלרודון טורף-על קטלני בעל שיניים ולסתות עצומות וסנפירים יעילים שעזרו לו לשעוט קדימה במהירות אחרי טרפו. הוא טרף זוחלים ימיים אחרים, דגים, רכיכות שונות וככל הנראה אף כרישים. המאובנים של הליופלרודון נמצאו באנגליה, צרפת וגרמניה.
עונת 1998/1999 בבונדסליגה
עונת 1998/1999 הייתה העונה ה-36 של הבונדסליגה, שהיא הליגה הגרמנית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-14 באוגוסט 1998 והסתיימה ב-29 במאי 1999.
איינטרכט פרנקפורט, פרייבורג ונירנברג עלו מהליגה השנייה.
על ניצחון במשחק הוענקו שלוש נקודות. במידה ובסוף העונה מספר קבוצות היו מגיעות לאותו מספר נקודות, הקבוצה עם הפרש השערים הטוב יותר הייתה מקבלת יתרון.
הליגה כללה 18 קבוצות. קבוצות שסיימו במקומות ה-16-18 ירדו בסוף העונה לבונדסליגה השנייה.
באיירן מינכן זכתה בתואר האליפות בפעם ה-14 בתולדות המועדון.
בורוסיה מנשנגלדבך, נירנברג ובוכום ירדו לבונדסליגה השנייה. קרב על השארות בליגה הבכירה נמשך עד לסיבוב האחרון, כאשר חמש קבוצות היו יכולות לרדת לליגה השנייה והכל היה תלוי בתוצאות המשחקים של הסיבוב האחרון. בסופו של דבר כל הקבוצות המעורבות למעט נירנברג ניצחו בסיבוב זה ולכן היא ירדה ליגה.
כדורגלנים מצטיינים.
מיכאל פריץ (הרטה ברלין), אשר כבש 23 שערים, זכה בתואר מלך השערים של הליגה.
פליואוזאורודים
פליואוזאורודים (שם מדעי: Pliosauroidea) היא תת-סדרה של זוחלים ימיים טורפים ששלטו באוקיינוס בעידן המזוזואיקון במשך תקופת הדינוזאורים. מאובניהם התגלו בכל היבשות אך הם עצמם חיו רק בים.
ליצורים אלה היה צוואר קצר עם לסתות עצומות מלאות שיניים וגפי סנפירים עצומים שהזכירו סנפירי צבי ים ועזרו להם לשעוט קדימה אחרי טרפם.
הם היו טורפי העל של הימים העתיקים וניזונו ממגוון יצורים קטנים יותר - זוחלים ימיים אחרים, דינוזאורים ששחו, דגים, כרישים, סילוניות, פטרוזאורים מנמיכי עוף ואף אחד את השני. הם חיו מתקופת היורה התחתון עד לקרטיקטון העליון ואז נכחדו יחד עם שאר הזוחלים העצומים.
הגדול בפליואוזאורודים היה הפליוזאורוס (המכונה גם Predator X) שהייתה לו את הנשיכה החזקה ביותר בעולם החי. יצור גדול נוסף היה הקרונוזאורוס.
מלחמתה של חנה
מלחמתה של חנה (באנגלית: Hanna's War) הוא סרט של המפיק והבמאי הישראלי מנחם גולן, המספר את סיפורה של חנה סנש. גולן התבסס על יומניה של סנש, וכן על הספר "רוח גדולה באה" מאת יואל פלגי.
היסטוריה.
בשנת 1964 קיבל מנחם גולן ממשפחתה של חנה סנש זיכיון להכין עליה סרט, בתנאי שיציג למשפחה את התסריט, הסרט יופק תוך שלוש שנים ולא יעורב בו כסף גרמני. אולם בהמשך המשפחה נסוגה מהזיכיון בגלל הפרות נטענות של ההסכם על ידי גולן, ובורר אישר את טענותיהם. אולם בבית המשפט המחוזי קבע השופט לם שאין צורך בזיכיון המשפחה כדי להכין סרט על חנה סנש שכן היא מהווה דמות ציבורית. בשנת 1967 פורסם שהסרט יוסרט לאחר תום העבודה על 999... עליזה מזרחי. העבודה על הסרט התעכבה בגלל בעיות מימון ובשנת 1971 הוסכם שהסרט יופק על ידי ג'ו היימן המפיק של הסרט בלומפילד ושמנחם גולן יהיה הבמאי. מיה פארו נבחרה לגלם את סנש והוחלט להסריט את הסרט בהונגריה או יוגוסלביה וכן באיטליה וישראל. גולן בדק חמישה תסריטים שנכתבו על חנה סנש ולא היה מרוצה מאף אחד מהם ולכן כתב בעצמו תסריט על סמך הספר של יואל פלגי, "רוח גדולה באה". העבודה על הסרט נתקעה, ובשנת 1983, לטענת גולן, ביקשה המשפחה מגולן שיאיץ את הכנת הסרט. לייזה מינלי נבחרה לגלם את סנש, אולם ככל הנראה בגלל משבר אישי הדבר לא יצא אל הפועל. שלטונות הונגריה באו לקראת גולן כדי שהסרט יוסרט בהונגריה, דבר שאפשר חסכון רב בהוצאות. הסרט צולם במשך שבועיים בישראל (בג.ג. אולפני ישראל) וארבעים ימים בהונגריה.
עלילה.
הסרט עוסק בחנה סנש, יהודייה ילידת הונגריה. חנה בוחרת לוותר על החיים השקטים בארץ ישראל המנדטורית, ומתגייסת לחיל האוויר הבריטי כדי להילחם לצדו במלחמת העולם השנייה. במסגרת פעילותה, הופכת חנה לצנחנית ומוצנחת ביוגוסלביה שם היא משתפת פעולה עם כוחות פרטיזנים מקומיים ומגיעה להונגריה. בהונגריה היא נתפסת, נחקרת ועוברת עינויים קשים, אולם לא מסגירה את חבריה ומסתירה את הקוד הסודי של המשדר, שבעזרתו ההונגרים יכולים לתפוס את חבריה. היא נשפטת, אולם עוד לפני שמסתיים המשפט מוצאת להורג בידי כיתת יורים.
בתפקידים משניים בסרט שיחקו הישראלים יהודה אפרוני, שמעון פינקל, אלי גורנשטיין, רמי ברוך ועוד. את חנה סנש גילמה השחקנית ההולנדית/צרפתייה מרושקה דטמרס (Maruschka Detmers).
קתרינה דה ריצ'י
קתרינה דה ריצ'י (באיטלקית: Caterina de' Ricci); 23 באפריל 1522, פירנצה, איטליה - 2 בפברואר 1590, פראטו איטליה). נזירה דומיניקנית טרציארית , קדושה של הכנסייה הקתולית.
קורות חיים.
אלסנדרה לוקרציה רומולה דה ריצ'י, לימים הקדושה קתרינה דה ריצ'י, נולדה בפירנצה ב-23 באפריל 1522. אביה פייר פרנצ'סקו דה ריצ'י השתייך למשפחות האצולה העירונית, אמה קתרינה בונזה. אלסנדרה התייתמה מאמה בגיל 5. בגיל 6 החלה ללמוד בבית ספר שהשתייך למנזר בנדיקטיני, מנזר שבו דודתה לואיסה דה ריצ'י הייתה אם המנזר. בהמשך הצטרפה למנזר דומיניקני טרציאני בפראטו. ב-1535, בגיל 14 הוענקו לה מדי הנזירה ובאותו מעמד קיבלה את השם קתרינה על שם הקדושה קתרינה מסיינה. בגיל 30 הועלתה למעמד של פריור. במעמד זה הייתה יועצת של נסיכים, בישופים וקרדינלים. ביניהם שלושה קרדינלים שבהמשך נבחרו לאפיפיורים: מרקלוס השני, קלמנס השמיני ולאו האחד עשר.
חזיונות ומעשי ניסים.
דה ריצ'י הייתה חווה אקסטזות, שגרמו לה להראות רדומה, או להפיל חפצים מידיה. לקח זמן עד שהתברר לשאר הנזירות כי מדובר בהתנסות דתית ולא במחלה. נטען כי במהלך מדיטציות היא החלה לדמם באופן ספונטני כאילו הצליפו בה כמו בפסיון של ישו. כמו כן נטען כי לפעמים בזמן תפילה הופיע עליה חותם פצעי ישו ועל אצבעה הופיעה טבעת אלמוגים המסמלת את נישואיה לישו.
מותה וקבורתה.
דה ריצ'י נפטרה בפראטו ב-2 בפברואר 1590. נקברה שם בבזיליקה הקרויה על שמה Basilica of Santi Vicenzo e Caterina de' Ricci.
הליך הקדשתה.
דה ריצ'י הוכרזה כמבורכת ב-23 בנובמבר 1732 על ידי האפיפיור קלמנס השנים עשר, והוכרזה כקדושה ב-29 ביוני 1746 על ידי האפיפיור בנדיקטוס הארבעה עשר.
יום חגה הוא ה-4 בפברואר.
עונת 1999/2000 בבונדסליגה
עונת 1999/2000 הייתה העונה ה-37 של הבונדסליגה, שהיא הליגה הגרמנית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-13 באוגוסט 1999 והסתיימה ב-20 במאי 2000.
ארמיניה בילפלד, אונטרהאכינג (בפעם הראשונה בתולדות המועדון) ואולם 1846 (בפעם הראשונה בתולדות המועדון) עלו מהליגה השנייה.
על ניצחון במשחק הוענקו שלוש נקודות. במידה ובסוף העונה מספר קבוצות היו מגיעות לאותו מספר נקודות, הקבוצה עם הפרש השערים הטוב יותר הייתה מקבלת יתרון.
הליגה כללה 18 קבוצות. קבוצות שסיימו במקומות ה-16-18 ירדו בסוף העונה לבונדסליגה השנייה.
באיירן מינכן זכתה בתואר האליפות בפעם ה-15 בתולדות המועדון ובפעם השנייה ברציפות. היא זכתה בתואר בזכות עדיפות בהפרש שערים במחזור הסיום של העונה.
ערב המחזור האחרון הוליכה באייר לברקוזן את הטבלה ביתרון של 3 נקודות על פני באיירן מינכן ויצאה למשחק חוץ נגד אונטרהאכינג שהיא זקוקה לתיקו כדי לזכות באליפות היסטורית אך לברקוזן נוצחה 0-2 ואילו באיירן מינכן ניצחה במחזור הסיום את ורדר ברמן 1-3 מה שהקנה לה את תואר האליפות.
ארמיניה בילפלד, אולם 1846 ודיסבורג ירדו לבונדסליגה השנייה.
כדורגלנים מצטיינים.
מרטין מקס (מינכן 1860), אשר כבש 22 שערים, זכה בתואר מלך השערים של הליגה.
בארי ג'נקינס
בארי ג'נקינס (באנגלית: Barry Jenkins; נולד ב-19 בנובמבר 1979) הוא במאי ותסריטאי קולנוע אמריקאי. הוא מוכר בזכות סרטיו "תרופה למלנכוליה" ו-"אור ירח"; על השני הוא לשבחים רבים, כולל זכייה בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר, פרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר, ופרס גלובוס הזהב לסרט הדרמה הטוב ביותר.
ביוגרפיה.
ג'נקינס נולד בשנת 1979 במיאמי, פלורידה. הוא צעיר בעשור משלושת אחיו, אשר לכל אחד מהם יש אבא ביולוגי שונה. אביו הביולוגי של ג'נקינס סירב להכיר בו וטען כי הוא אינו בנו הביולוגי. אביו נפטר כאשר ג'נקינס היה בן 12. הוא גודל על ידי אישה בשם מינרווה, שטיפלה בו ובאמו. בתיכון שיחק בנבחרת הפוטבול של בית הספר. לאחר מכן, המשיך ג'נקינס ללימודי קולנוע באוניברסיטת מדינת פלורידה בטאלאהאסי.
סרט הביכורים של ג'נקינס היה "תרופה למלנכוליה", סרט עצמאי דל תקציב, שיצא לאקרנים בשנת 2008 בכיכובם של ויאט סנאק וטרייסי האגינס. הסרט קיבל תשבחות מצד המבקרים. לאחר הצלחת הסרט, ג'נקינס כתב תסריט העוסק בזמר סטיבי וונדר ומסע בזמן לחברת הפקות, פוקוס פיצ'רס, ועיבוד קולנועי לרומן "סיפורו של רחוב ביל" מאת ג'יימס בולדווין. אולם, שני התסריטים לא הגיעו לכדי הפקה. מאוחר יותר הוא החל לעבוד כנגר אולם בהמשך ייסד חברת פרסום בשם "Strike Anywhere". בשנת 2011 הוא כתב וביים את סרט המדע-בדיוני הקצר "הגירה מחדש", העוסק בתהליך גֶ'נְטְרִיפִיקַצְיָה. בהמשך, הוא הועסק כתסריטאי על ידי חברת הכבלים HBO בסדרה "הנותרים".