סרט הודי הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית דנה אינטרנשיונל, בשיתוף עם הזמר עידן יניב. השיר יצא לאור ב-19 בספטמבר 2007, כסינגל הרביעי מתוך אלבומה ה-8 של אינטרנשיונל הכל זה לטובה, וכשיר מתוך אלבומו ה-2 של עידן יניב חכי לי.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-1 במצעד הרשמי של רשת ג', שם נשאר בצמרת במשך שבועיים ברצף.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי דנה אינטרנשיונל, ינאי רטפן, הופק על ידי זיו גולנד ואלי אברמוב, והולחן על ידי אינטרנשיונל גם כן. השיר הוא שיר בסגנון הדאנס-אלקטרוני, המשלב בתוכו גם את המוזיקה ההודית, ואף מכיל בתוכו מילים בשפה ההודית.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ הנלווה שיצא לשיר בוים על ידי סיגל מרקס ארדיטי, והוא פורסם בסמוך לצאתו כסינגל. בתחילת הקליפ ניתן לראות את הטאג' מהאל מוקרן על גבי צג. לאחר מכן, ניתן לראות איש עשיר אשר נכנס לתוכו.
משמעות הקליפ היא על כך שאותו האיש העשיר בא במטרה להתחתן עם בת המלך ההודי (אינטרנשיונל), ומשלם עבורה הון תועפות. יניב הוא בעצם משרתו, הנענה לכל דרישותיו. כאשר האיש העשיר משלם להוריה של בת המלך ההודי, הם מציגים אותה ובעצם מסכימים לחתן אותה איתו, וזאת בתמורה לכסף וליהלומים.
לבסוף, כאשר נערכת החתונה, אותו האיש העשיר מרים את ההינומה של אינטרנשיונל, ומופתע לגלות כי רימו אותו והביאו לו את אחותה הכעורה. סצנה זו מזכירה את הסיפור של יעקב אשר היה צריך להתחתן עם רחל, אך בחתונתו רומה וקיבל את לאה.
הופעה.
עם השיר הופיע עידן יניב בזאפה הרצליה, כמה חודשים לאחר שיצא. פרק זמן לאחר מכן, הופיעה אינטרנשיונל עם השיר בכמה מהופעותיה אשר נערכו בישראל. מאוחר יותר, היא הופיעה איתו גם בפסטיבל הפורים שנערך בשנת 2015.
בנוסף לכך, אינטרנשיונל הופיעה עם השיר באחת מהופעותיה, ובה היא העלתה ילדים מהקהל, אשר רקדו על הבמה לצליליו.
ג'ובאני בורומאו
ג'ובאני בורומאו (איטלקית: Giovanni Borromeo; 15 בדצמבר 1898 - 24 באוגוסט 1961) היה רופא איטלקי וחסיד אומות העולם אשר חי ופעל כל חייו ברומא, איטליה. בתקופת מלחמת העולם השנייה, הציל בורומאו את חייהם של למעלה מ-100 יהודי רומא וביניהם בני משפחת אמאליה (Almagià) המורחבת (Clotilde and Gina Almagià, Luciana Tedesco, Claudio Tedesco, Gabriella Ajo).
בורומאו הוכר כחסיד אומות העולם על ידי "יד ושם" בשנת 2004.
חייו לפני המלחמה.
ג'ובאני בורומאו היה בנו של רופא איטלקי מפורסם בשם פייטרו בורומאו. אביו גויס למלחמת העולם הראשונה בזמן שלמד ג'ובאני רפואה באוניברסיטת רומא. על שירותו במלחמה זו קיבל אביו מדליית הברונזה, עיטור גבורה צבאי.
בגיל 22 סיים בורומאו את לימודי הרפואה, ובשנת 1931 הוא מונה למנהל בית החולים "Riumiti di Roma" . אולם, נטען כי נמנע מבורומאו לכהן בתפקיד זה משום שלא השתייך למפלגה הפאשיסטית.
ב-2 בדצמבר 1933 נישא ג'ובאני למריה אדליידה מנגני (Maria Adelaide Mangani). נולדו להם שלושה ילדים: ביאטריס (1934), פייטרו (1937), ומריה כריסטינה (1943).
בשנת 1934 התמנה ג'ובאני למנהל בית החולים "Fatebenefratelli" שברומא. הוא והכומר מאוריציו ביאלק (Maurizio Bialek) פעלו לשיפוץ בית החולים אשר החל בשנת 1922, והפכו אותו מהוספיס ישן למוסד מודרני ורב תועלת. בית החולים לא היה בשליטת המשטר הפאשיסטי, אלא היה שייך למסדר "הקדוש יוחנן" אשר רכש אותו בשנת 1892 מממלכת איטליה והפך אותו לחלק מרשת בינלאומית של בתי חולים.
בית החולים "Fatebenefratelli" שברומא.
בית החולים ממוקם על הגדה המערבית של נהר הטיבר ברומא. הוא נוסד בשנת 1585 וכיום מנהלים אותו מסדר האחים ההוספיטלרים של יוחנן הקדוש. בין הצוות הרפואי היו שני רופאים צעירים ויטוריו אמנואלה סאקרדוטי ואדריאנו אוסיצ'יני . בית החולים ידוע בכך שהעניק מקלט ליהודים בתקופת השואה באמצעות אבחנתם כחולים במחלה פיקטיבית בשם "תסמונת קיי (K)", השם תסמונת קיי הוצע על ידי אוסיצ'יני. במהלך פשיטת החיילים הנאצים על הגטו היהודי ברומא ב-16 באוקטובר 1943, יהודים שהצליחו להימלט מהגטו חיפשו מקלט בבית החולים. ג'ובאני בורומאו קיבל את היהודים הנמלטים והכריז כי מטופלים חדשים אלו אובחנו במחלה מידבקת וסופנית בשם תסמונת קיי. האות "K" נועדה להבחין בין היהודים לבין המטופלים האמיתיים בבית החולים. תסמונת קיי הוצגה כמחלה נוירולוגית כביכול, שתסמיניה כוללים פרכוסים, דמנציה, שיתוק, ובסופו של דבר מוות כתוצאה מחנק.
ויטוריו סאקרדוטי ותסמונת קיי (K).
ויטוריו סאקרדוטי (Vittorio Sacerdoti) היה בן 28 כשהגיעו הנאצים לרומא. באותה העת, עבד בבית החולים על גדות הטיבר, וראה מחלון דירתו ברובע היהודי כיצד חוליות החיפוש עוברות ברחובות ואוספות יהודים, כדי לשלח אותם למחנות הריכוז וההשמדה. כיהודי וכרופא חש סאקרדוטי כי עליו לעשות מעשה אם ברצונו להציל ככל שיותר מבני עמו ובמיוחד את בת דודתו האהובה, לוסיאנה בת ה-10. על כן, הגה תוכנית, שרק שישים שנה לאחר סיום מוראות המלחמה, הסכים לחשוף אותה בפני צוות הצילום של קרן ספילברג, המתעדת סיפורים אישיים מתקופת השואה בטרם ילכו לעולמם אחרוני הניצולים.
לפי המסופר, הגיעו הנאצים לחפש את היהודים בכל מקום שבו שהו, אם בבתי ספר, בגני ילדים ואפילו בבתי חולים. כשהגיעו הקלגסים לבית החלים המקומי והנושן, נמסר להם כי במחלקה מאושפזים יהודים הסובלים מתסמונת קיי (K). הנאצים המפוחדים עזבו בבהלה את המקום ולא שבו אליו עד סוף המלחמה. נאמר להם שתסמונת זו (K Syndrome) היא מחלה חשוכה מרפא ומידבקת במיוחד. די בכך היה כדי לסלק את החיילים הגרמניים, שאפילו לא העזו לבדוק במה מדובר.
תסמונת קיי (K) הומצאה, כמובן, במוחו של סאקרדוטי. משנכנסו הנאצים לגטו היהודי, הציע בורומאו ליהודים למהר לבית החולים שבו עבד כדי להתאשפז. בגיליונות הרפואיים נכתב כי הם סובלים מן התסמונת החמורה, שמתבטאת בעיקר בשיעולים חריפים, הרופאים בבית החולים הנחו את היהודים להעמיד פני חולים ולהשתעל בקול רם, כך שמי שצופה בהם מן הצד יקבל את הרושם כי הם חולים במחלה דמוית שחפת. למרות שתסמיני המחלה היו מעורפלים באופן מכוון, הנאצים נמנעו מחקירת בית החולים ומעריכת חיפושים אחר יהודים בתחומי בית החולים מחשש שיידבקו במחלה "הנאצים היו בטוחים שמדובר בסרטן או שחפת והם ברחו כמו שפנים". האות K נבחרה בשל שם משפחתו של אלברט קסרלינג (Kesserling), המפקד העליון של הכוחות הגרמניים באיטליה. בדרך זו הצליח סאקרדוטי לעזור להציל לכל הפחות 45 יהודים מבני עירו וגם את לוסיאנה הקטנה.
הכרה והנצחה.
לאחר מלחמת העולם השנייה, הוענקה לבורומאו מדליית כסף של גבורה אזרחית על ידי ממשלת איטליה.
43 שנים לאחר מותו, ב-13 באוקטובר 2004, הוכר ג'ובאני בורומאו כחסיד אומות העולם על ידי "יד ושם", על סמך עדויותיהם של עשרה ניצולים אשר שרדו את השואה הודות לפועלו של בורומאו בבית החולים. אחד מהם, ויטוריו עמנואלה סאקרדוטי.
בשנת 2007 יצא לאור ספר לזכרו של ג'ובאני בורומאו בשם "הקדוש שהמציא את תסמונת קיי" ("Il santo che ha inventato la sindrome di Kay"), אותו כתב בנו, פייטרו בורומאו. הספר מתאר את רומא בתקופת מלחמת העולם השנייה, ובפרט את סיפורו של ג'ובאני, לו מייחס פייטרו את ההמצאה המבריקה והנועזת של "תסמונת קיי". לפי פייטרו, אביו סיכן את חייו למען הצלת היהודים ללא היסוס, ובזכותו ניצלו חייהם של יהודים רבים.
בשנת 2014 הפיק וביים אורן יעקבי סרט תיעודי בשם "" אשר מגולל את סיפורו של ג'ובאני בורומאו, ומתמקד באופן ספציפי באנקדוטות של "תסמונת קיי".
ב-21 ביוני 2016 הוכר בית החולים על ידי עמותת "ראול וולנברג" כ"בית חיים" . בטקס שהתקיים בית החולים, בו השתתפו גם ילדים שבורומאו ושותפיו הצילו, הונח לוח זיכרון על קיר חצר בית החולים, שבו נכתב "המקום הזה היה לאלומת אור באפילה של השואה. זוהי חובתנו המוסרים לזכור את הגיבורים הגדולים לדורי דורות, להכיר בפועלם ולהעריך אותם".
דניאל אורלוביץ'
זמר השנה
סרט הודי
יחסי כווית–סן מרינו
יחסי כווית–סן מרינו הם מערכת היחסים המורכבת שבין הממשלה והעם של מדינת כווית לבין הממשלה והעם של הרפובליקה המרוממת של סן מרינו. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רק בעת החדשה ואין קשר דיפלומטי מעשי בין השתיים. בין שתי המדינות מתקיימים שיתופי פעולה כלכליים במגוון תחומי דעת.
הסכמים דיפלומטיים.
בין שתי המדינות נחתם הסכם דיפלומטי אחד בלבד:
יחסים כלכליים.
בשנת 2015 ייצאה סן מרינו לכווית סחורה בסך 435 אלף דולר אמריקאי, החלק הגדול ביותר בסחורה היה מוצרי יופי וקוסמטיקה. מאז 2010 אין סחורה כוויתית שהגיעה לסן מרינו.
פוני באלי
פוני באלי (באנגלית: Bali Pony) הוא זן של סוס הבית, מגזע סוסי הפוני, שמוצאו מהאי האינדונזי באלי,
סוסי ה"פוני באלי" משמשים כסוסי רכיבה ועבודה
סוסי ה"פוני באלי" מבצעים את המשימות הנדרשות על ידי הילידים, כולל הובלת אלמוגים ואבנים מהחוף. כוחם הפך גם לפופולרי עבור מטיילים ותיירים.
היסטוריית גזע ה"פוני באלי".
שורשי גזע ה"פוני באלי" אינם ידועים, אם כי אחת התאוריות היא כי סוסי הפוני הובאו לאינדונזיה על ידי הסינים במאה שישית. אם תאוריה זו נכונה, הפוני של באלי היה חייב הרבה מן השורשים לסוס המונגולי.
בנוסף לסוס המונגולי, ידוע כי חלק מהמלאי ההודי נלקח לאינדונזיה (אם כי לא ידוע בדיוק אילו גזעים), וההולנדים הביאו גם גזעים מזרחיים שונים לאינדונזיה במאה השמונה עשרה, לכן, סביר להניח שהפוני של באלי הושפע הן מהסוס המונגולי והן מגזעים מזרחיים שונים.
רפאל דה גנטוז קובה