בשנת 2000 נפתח עשור חדש שגם בו בללי הרבה לכתוב לתיאטרון. באותה שנה הוא כתב את המוזיקה למחזה "כריש פטיש" בבימויה של נויה לנצט לתיאטרון הבימה וב־2001 את המוזיקה למחזה נוסף בבימויו של הלל מיטלפונקט, "חבילות מאמריקה", בתיאטרון הבימה. ב-2002 הוא עבד לראשונה עם רנה ירושלמי וכתב את המוזיקה למיתוס", תיאטרון חזותי המבוסס על מחזות יווניים, באנסמבל עיתים. בללי סיפר על תהליך העבודה עם ירושלמי ועל כתיבת המוזיקה ל"מיתוס": "רצינו שהכל יהיה מורכב ממעין שירים, אבל בלי להגיע למשהו שהוא מחזמר או אופרת רוק. למרות שרינה לא הגדירה את זה ככה, הכיוון מבחינתי היה מעין מיצג, תמונות אדירות שעשויות מהמון צבעים, ורבדים של הרבה מצבי רוח בתמונה אחת". הוא המשיך והסביר כי "זה אחד הפרויקטים המעניינים שחוויתי בחיים שלי כי הוא לימד אותי איך לתרגם טקסט מבלי להפוך אותו לשיר (למרות שיש שם גם כמה שירים). איך להפוך את הסיפור הזה ליצירה מוזיקלית בלי יותר מידי מוזיקה בטקסט". הפסקול יצא לאור ב-2004 במארז עם עוד שלושה פסקולים. ב-2003 כתב בללי את המוזיקה למחזה "כלום" מאת רוני אלמוג בבימוי צביקה פישזון לפסטיבל עכו 2003. שנה אחרי, הוא הלחין את המוזיקה למחזה "המוות ישב לידי", על פי קובץ סיפורים של נסים אלוני בבימוי מור פרנק. ב-2005 בללי שב לשתף פעולה עם רנה ירושלמי כשהלחין מוזיקה למחזה הקלאסי "שלוש אחיות". באותה שנה הלחין גם את מוזיקה למחזה "הזמרת קירחת יותר" מאת יונסקו, בבימויה של מור פרנק, שעלה בתיאטרון החאן. ב-2006 בללי שב לשתף פעולה עם יוסי פולק, והלחין המוזיקה למחזה "האב", מאת אוגוסט סטרינדברג, שעלה בתיאטרון הקאמרי. ב-2007, שיתף פעולה עם ירושלמי בשלישית, הפעם בהלחנת "מוזיקה מקורית מלאת אפקטים, אווירה וציטוטים מצחיקים מיצירות 'קלאסיות'" למחזה חלום ליל קיץ מאת שיקספיר. ב-2008 הלחין המוזיקה להצגה "דיבוקים" בבימויה של מור פרנק בתיאטרון הבימה, וכן מוזיקה לתיאטרון מחול בסמינר הקיבוצים, "קזורה" (Ceazora).
ב־2010 הלחין בללי את המוזיקה למחזה "כתם לידה" מאת רובי פורת-שובל בבימוי משה קפטן שעלה בתיאטרון הבימה. אחת הביקורות ציינה כי "תפקיד משמעותי היה לתאורה... והשלימה אותה המוזיקה הדרמטית והמדודה של אבי בללי". ב-2010 שב בללי לשתף פעולה עם רנה ירושלמי, והלחין מוזיקה עבור שלוש הצגות בבימויה: "פרויקט הרצל" (שם זמני) שעלה באנסמבל עיתים, "הטייפ האחרון של קראפ" (2012), ו"המלך נוטה למות" מאת אז'ן יונסקו (2013).
ב-2019 עלה בתיאטרון הקאמרי המחזה "השיבה" מאת איה קפלן ובבימויה, שאת המוזיקה שלו כתב בללי.
מוזיקה לקולנוע.
ב־1996 ביקש הבמאי יוני דרמון מבללי להלחין פסקול לסרט הקולנוע שלו, "סוף המשחק". הלחנת הפסקול הושלמה על ידי בללי בשיתוף חברי להקת נקמת הטרקטור תוך שבוע. אך הפריצה החשובה בכתיבת מוזיקה לקולנוע הייתה ב-2002, עם הלחנת הפסקול לסרט הקולנוע "כנפיים שבורות" בבימויו של ניר ברגמן. בללי הלחין את 21 הקטעים שבפסקול, שיצא גם כדיסק נפרד, פרט לקטע "סרטים מצוירים" שהולחן על ידי ג'וני שועלי. ב-2003 הלחין בללי את המוזיקה לסרט "תיאום כוונות" בבימויו של איל חלפון, אשר התבסס על ספר העונה לאותו השם מאת הרב חיים סבתו, וב־2005 שב לשתף פעולה עם חלפון בהלחנת הפסקול לסרטו "איזה מקום נפלא". באותה שנה הלחין גם את הפסקול לסרט "מוכרחים להיות שמח" בבימויה של ג'ולי שלז, עליו זכה בפרס אופיר. בשנתיים הבאות המשיך בללי להלחין מוזיקה לסרטים דוקומנטריים, וכתב את הפסקול של הסרטים "זועמים", בבימויו של איל איצקוביץ (2006), ו"מדינה זבל", בבימוי אורי רוזנוואקס (2007). ב-2008 הלחין את המוזיקה לסרט הדוקומנטרי "ילדי השמש" בבימויו של רן טל, עליו זכה בפרס המוזיקה המקורית לסרט הדוקומנטרי. ב-2010 שב בללי לכתיבת מוזיקה לסרטים דוקומנטריים, והלחין את הפסקול לסרטים "77 מדרגות", בבימויה של אבתיסאם מראענה, "ארבעה סיפורים מהנגב" בבימויו של אורי רוזנוואקס ואת "המדריך למהפכה" בבימויו של דורון צברי, אשר זיכה אותו בפרס אופיר. ב-2011 הלחין את פסקול הסרט "בוקר טוב אדון פידלמן" בבימויו של יוסי מדמוני, עליו נכתב: "המוזיקה המצוינת של אבי בללי משתלבת היטב באווירה המעט תלושה, גלותית משהו, שבתוכה מתנהל הסרט". הפסקול הזה הוגדר גם כ"מקורי.. ומרטיט לב" וזיכה את בללי זכה בפרס אופיר וכן בפרס מלחין השנה בפסטיבל הקולנוע בירושלים עבור הלחנת הפסקול. באותה שנה, הלחיו בללי את הפסקול לכמה סרטים נוספים: "אחותי היפה" בבימויו של מרקו כרמל, אשר זיכה אותו במועמדות נוספת לפרס אופיר, הסרט הדוקומנטרי "כנסת: מקום עבודה" בבימויו של אורי רוזנווקס, הסרט "לרדוף אחרי הצל" בבימוי הרב מרדכי ורדי, וכן השתתף בכתיבת הפסקול של הסרט הדוקומנטרי "סינמה ג'נין" (Cinema Jenin) שיצא בגרמניה בבימויו של מרקוס וטר (Marcus Vetter). בשנתיים הבאות בללי המשיך להלחין מוזיקה לסרטים דוקומנטריים, כמו "גן עדן" בבימוי רן טל (2012), עליו זכה בפרס אופיר, ו"אורי ליפשיץ" בבימוי נורית קידר (2013). באותה השנה הלחין את הפסקול גם לסרטים "הגבעה", "אושר עטוף בשמיכה" והסרט "מיתה טובה" בבימוי שרון מימון וטל גרניט, שיצא לאקרנים ב-2014. באותה השנה שב לשתף פעולה עם ניר ברגמן כשכתב "פסקול מדויק ומרגש" לסרט "יונה", העוסק בחייה של המשוררת יונה וולך.
מוזיקה לטלוויזיה.
לאחר המפגש הראשוני עם ניר ברגמן במסגרת הסרט "כנפיים שבורות", ב-2005 בללי התבקש לכתוב את מוזיקה לסדרת הטלוויזיה "בטיפול", עליה עבד ברגמן עם חגי לוי ואורי סיון. המוזיקה לפתיח ולשאר הסצינות הולחנה לפני תחילת הצילומים. בללי התבקש על ידי ברגמן לכתוב מוזיקה שתוכל לשמש גם רינגטון, כיוון שהייתה תחושה שהמוזיקה שלו תתאים. בללי סיפר ש"המוזיקה התגלתה לי אחרי חלום.. רציתי ליצור קטעים שהם כמו תדרים.. תמונה אדומה, ירוקה. הוויזואליות מאוד השפיעה על המוזיקה". המוזיקה לסדרה הוכנסה תחילה כסקיצה והסדרה עלתה עוד לפני שבללי סיים להלחין אותה. הפסקול לסדרה זיכה את בללי בפרס אופיר ב-2006, וב־2007 הוא הלחין את הפסקול לעונה השנייה, גם עליה זכה בפרס אופיר בשנת 2008. באותה שנה עלתה בארצות הברית הגרסה האמריקאית של "בטיפול" ברשת HBO, אשר עושה גם היא שימוש בחלק מנעימת הפתיחה של הסדרה הישראלית. הצלחת הפסקול של "בטיפול" הובילה להלחנת מוזיקה לסדרות נוספות כמו "לא הבטחתי לך" (2006), "סינדרלות" של תומר היימן (2007) ו"להוציא את הכלב", גם הוא של ניר ברגמן. ב-2008 בללי הלחין את הפסקול של הסדרה הדוקומנטרית "יומני בן-גוריון וכן לסדרה "תמרות עשן" בבימוי עודד דווידוף. ב-2011 בללי שב לעבוד עם אורי סיוון והלחין את הפסקול לסדרה "יחפים" עליו זכה בפרס אופיר, וב־2012 את הפסקול לסדרת הדרמה "אלנבי". ב-2013 החל לשתף פעולה עם הבמאי אורי רוזנוואקס, כשהלחין את הפסקול לשתי סדרות דוקומנטריות בבימויו - "אמונה אדם אדמה" על ישעיהו ליבוביץ, ואת "לוד בין תקווה לייאוש", אשר רוזנווקס ביים בשיתוף עם אייל בלחסן. באותה שנה הלחין גם את הפסקול לסדרת הדרמה "שטיסל", אשר זיכתה אותו בפרס אופיר. ב-2015 בללי זכה גם בפרס הקולנוע הדקומנטרי הישראלי עבור המוזיקה לסדרה "העברים", על הלחנת המוזיקה לפרק "זלדה".
בללי הלחין את המוזיקה של סדרת התעודה שיצאה בערוץ 1 בנובמבר 2016.
פעילות מוזיקלית נוספת.
קריירת סולו.
בנוסף לאלבומי להקת נקמת הטרקטור, בללי הוציא שישה תקליטי סולו: "יתומים וילדי האין מוצא", "כח האיזון", "מיתוס", "כנפיים שבורות", "קרם תות ואבק שרפה", וב-2008 את "בללי רביץ רביקוביץ", בו אירח את יהודית רביץ בלחניו לשירי דליה רביקוביץ. ב-2009 הוא פתח את חגיגור העשור של פסטיבל העוד והלחין משירי ר' משה אבן עזרא, אשר יצא לאור ב-2013 בביצוע נקמת הטרקטור. באותה שנה ביצע בללי את הדואט "בדיוק אותו דבר", עם הזמרת סמדר אקראי, מתוך הפרויקט "המשקפיים של נויפלד". החל מ-2013 מופיע עם הוויולנית והזמרת גליה חי במופע משותף, המבוסס על שירים שבללי הלחין לנקמת הטרקטור, דרך שירי משוררים ומוזיקה שהלחין לקולנוע ולטלוויזיה.
הפקה מוזיקלית.
בללי הפיק מוזיקלית את אלבום הבכורה של כנסיית השכל, "דברים בלחש", ושנתיים אחרי ב-1995 הפיק מוזיקלית את אלבומה השני של טל גורדון העונה לאותו שם. ב-2013 הפיק את האלבום של להקת הדמעות, וכן את האלבום השני של להקת פאניק אנסמבל בשיתוף רועי ירקוני.
לאופולד השלישי, דוכס אוסטריה
לאופולד השלישי, דוכס אוסטריה (בגרמנית: Leopold III von Österreich; 1 בנובמבר 1351 - 9 ביולי 1386), היה דוכס אוסטריה בין השנים 1365–1379 ודוכס שטיריה, קרינתיה וקרניולה בין השנים 1365–1386.
חייו.
לאופולד השלישי נולד ב-1 בנובמבר 1351, לאלברכט השני, דוכס אוסטריה ויוהנה מפירט, בתם של אולריך השלישי, רוזן פירט ויוהנה מבורגונדיה. בשנת 1358 מת אביו אלברכט השני, דוכס אוסטריה, ואחיו רודולף הרביעי, דוכס אוסטריה ירש את נחלותיו.
בשנת 1365 מת רודולף הרביעי, דוכס אוסטריה, ולאופולד ואחיו אלברכט השלישי, דוכס אוסטריה ירשו במשותף את הנחלות. בשנת 1368 סיפחו האחים את פרייבורג שבשוואביה, ובשנת 1369 סיפחו את טירול. בשנת 1370 נכשל ניסיונם להשתלט על העיר טרייסט, שהייתה בשליטת הרפובליקה של ונציה, ורק בשנת 1382 הם הצליחו לספחה.