הנשים עוטפות את ראשן בכיסוי ראש עשוי בד צבעוני המכונה גאלה (gele) הדומה למעין צעיף צבעוני, ישנן דרכים וטכניקות רבות לקשירת כיסוי הראש, והקשירות השונות נחשבות בקרבן ממש לעבודות אומנות. הן לובשות בדרך כלל ביום יום חצאית ארוכה מבד צבעוני בשילובי צבעים שונים, רבים ומגוונים והחולצה מכסה מעט את החצאית בחלקה העליון.
הגברים, עבור ביקור בכנסייה ועבור אירועים חשובים נוספים, לבושים בדרך כלל בבד כאשר הם קושרים אותו על גופם באופן מלא, או קושרים אותו על כתף אחת וכתפם השנייה חשופה. הלבוש היומיומי שלהם הוא בדרך כלל חולצת טי פשוטה ומכנס ארוך.
בנוסף, אנשי האווה נותנים שמות לבדים השונים. השמות יכולים להיות מורכבים או פשוטים והם מבוססים בדרך כלל על מרכיבים היסטוריים, פילוסופיים או קשורים באלמנט עיצובי כלשהו של הבד. שמות הבדים אינם קבועים והם יכולים להשתנות כל הזמן, לא נדיר שיש חוסר הסכמה בין סוחרי בדים ואורגים שונים על שם הבד. דוגמאות לשמות שניתנו על ידי בני האווה לבדים הן: שריון הצב (the shell of the tortoise), גן עדן וכדור הארץ (heaven and earth) ואתה המנצח (you are the winner).
תזונה.
תזונת האווה מורכבת בעיקרה במזונות עתירי עמילן כגון יאם, תירס ומניהוט מצוי (קאסווה), שהם מאכלים נפוצים בגאנה. בנוסף, הם מרבים לאכול הרבה דגים, מאחר שרבים מהם עוסקים בדיג באזורי החוף.
המנה המזוהה עם בני האווה היא בנקו (banku), והיא מורכבת מתירס ומניהוט מצוי המותססים כשלושה ימים לפני הבישול.
יחסי הרפובליקה של קונגו–צרפת
יחסי הרפובליקה של קונגו–צרפת הם מערכת היחסים הנוכחית וההיסטורית בין הרפובליקה של קונגו לבין הרפובליקה הצרפתית צרפת מחזיקה בשגרירות בברזוויל וקונסוליה בפואנט נואר, ואילו הרפובליקה של קונגו מחזיקה בשגרירות בפריז. צרפת שלטה בעבר ברפובליקה של קונגו שהייתה במעמד של מושבה בין שנות ה-80 של המאה ה-19 עד להכרזת העצמאות של הרפובליקה של קונגו בשנת 1960. בעקבות קריסת הגוש הקומוניסטי העולמי, צרפת הפכה לשותפת הסחר הגדולה ביותר של הרפובליקה של קונגו.
יחסים קולוניאליים.
האזור הידוע כיום בשם הרפובליקה של קונגו היה תחת ריבונות צרפתית בשנות ה-80 של המאה ה-19. פייר סאבגנאן דה בראזה, שהקים את האימפריה הצרפתית, התחרה עם סוכני אגודת קונגו הבינלאומית של המלך הבלגי ליאופולד (לימים הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו) על השליטה באגן נהר קונגו. בין 1882 ל-1891 נחתמו חוזים עם כל השליטים המקומיים העיקריים על הגדה הימנית של הנהר, והשיתו על אדמותיהם חסות צרפת. ב-1908 ארגנה צרפת את אפריקה המשוונית הצרפתית (AEF), הכוללת את מושבותיה של קונגו התיכונה (קונגו המודרנית), גבון, צ'אד ואובאנגואי-צ'ארי (הרפובליקה המרכז אפריקאית). ברזוויל נבחרה כבירה הפדרלית של אפריקה המשוונית הצרפתית.
הפיתוח כלכלי במהלך 50 השנים הראשונות של השלטון הקולוניאלי בקונגו התמקד בהפקת משאבים טבעיים על ידי חברות פרטיות. בשנים 1924-1934 נבנתה רכבת קונגו-אושן (CFCO) במחיר אנושי ופיננסי ניכר, שפתחה את הדרך לצמיחת נמל האוקיינוס של פואנט-נואר וערים לאורך תוואי הדרך.
במהלך מלחמת העולם השנייה, עברה אפריקה המשוונית הצרפתית לצד נשיא צרפת החופשית שארל דה גול, וברזוויל הפכה לבירתה הסמלית של צרפת החופשית בשנים 1940-1943. ועידת בראזוויל מ-1944 קבעה תקופה של רפורמה משמעותית במדיניות הקולוניאלית הצרפתית, כולל ביטול עבודת כפייה, הענקת אזרחות צרפתית לנושאים קולוניאליים, ביזור סמכויות מסוימות ובחירת אספות מייעצות מקומיות. קונגו נהנתה מההרחבה שלאחר המלחמה של ההוצאות הניהוליות והמנהליות הקולוניאליות כתוצאה ממיקומה הגאוגרפי המרכזי בתוך אפריקה המשוונית הצרפתית והבירה הפדרלית בברזוויל.
חוק הקאדר (Loi Cadre) משנת 1956 הסתיים בהצבעה כפולה והעניק זכות ממשל עצמי חלקי עבור השטחים הבודדים בחו"ל. היריבויות האתניות יצרו אז מאבקים חריפים בין המפלגות הקונגוליות המתעוררות והציתו מהומות קשות בברזוויל ב-1959. לאחר משאל 1959, שאושר בחוקה הצרפתית החדשה, התפרקה אפריקה המשוונית הצרפתית. ארבע המושבות שהשתייכו לה הפכו לחברות אוטונומיות של הקהילה הצרפתית, ומרכז קונגו הוחלף ברפובליקה של קונגו. עצמאות רשמית ניתנה באוגוסט 1960.
יחסים כלכליים.
לאחר מתן העצמאות קיימו צרפת וקונגו מערכת יחסים ממושכת אך מאופקת, וצרפת הציעה מגוון רחב של סיוע תרבותי, חינוכי וכלכלי. המרכיב העיקרי ביחסים בין צרפת לקונגו היה ההשקעות המוצלחות ביותר של מגזר הנפט של חברת הנפט הצרפתית Elf-Aquitaine (הנקראת כיום Total), שנכנסה לקונגו ב-1968 והיא המשיכה לגדול. צרפת היא כיום השותפה החיצונית הכלכלית העיקרית של קונגו, התורמת סכומים משמעותיים של סיוע כלכלי, תוך כדי משחק בתפקיד בעל השפעה רבה. בשנת 2009 הגיע היקף הייצוא מקונגו לצרפת ל-9%, במקום השלישי בהיקף היצוא; קונגו ייבאה גם כ-21% מצרפת, מדובר באחוז הגבוה ביותר מכל מדינה אחרת.
סגוארו
Food Network
Food Network הוא ערוץ טלוויזיה אמריקאי בכבלים שנמצא בבעלות Food Network, G.P, מיזם משותף של Scripps Networks Interactive (המחזיקה ב-70% מהערוץ) ו-Tribune Media (שמחזיקה ב-30% מהערוץ). הערוץ משדר לרוב תוכניות העוסקות באוכל - בישול ואפייה.
בנוסף למטה שלו בניו יורק, לערוץ יש משרדים באטלנטה, לוס אנג'לס, סן פרנסיסקו, שיקגו, דטרויט, ג'רזי סיטי, סינסינטי, נוקסוויל, וטנסי.
נכון לינואר 2016 הערוץ זמין ל-95 מיליון משקי בית.
בישראל, החל מ-2015 הערוץ החל את שידוריו בחברת סלקום tv. ב-2017 עם עליית החברה טריפל C הערוץ החל את שידוריו גם בפלטפורמה זו. ב-2017, עם עליית חברת פרטנר TV החברה החלה את שידוריה גם בפלטפורמה זו. החל מאוגוסט 2018, חברת HOT העלו את הערוץ באפיק 48. ב-1 בינואר 2020 סיים הערוץ את שידוריו בפרטנר tv.
היסטוריה.
Food Network נוסד ב-19 באפריל 1993 תחת השם "TV Food Network" והושק ב-22 בנובמבר אותה שנה; שמו המשפטי של הערוץ נשאר תחת השם הקודם. הרשת פותחה בידי ריס שונפלד (ממייסדי CNN) ובסיועו של נשיא פרוויז'ן ג'ורנל טריגב מירן. בתוך כמה שנים הרשת קיצרה את שם המותג שלה על ידי הסרת TV מהשם.
שונפלד, שהיה גם שותף בחברה, מונה למנכ"ל רשת הטלוויזיה, ושמר על המקום שלו במועצת המנהלים יחד עם שני עובדי פרוויז'ן ג'ורנל. ההרכב המקורי של הרשת כלל את אמריל לגאס, דבי פילדס, דונה הנובר, דוד רוזנגרטן, קרטיס אייקנס, ד"ר לואיס ארוון, ז'אק פפין ורובין ליץ'.
ב-1995, שונפלד התפטר מתפקידו כמנהל בפועל של הרשת, אך נשאר במועצת המנהלים עד 1998, כאשר מכר את ענייניו לחברת Sccrips. אריקה גרין התמנתה לתפקיד נשיאת/מנכ"לית הרשת ב-1996, והפכה לאישה השנייה בתפקיד מנכ"לית רשת טלוויזיה אמריקאית. היא הובילה את הרשת לצמיחה עד שנת 1998, שילשה את מספר המנויים והיקף הצפייה והשיקה את אתר האינטרנט של הרשת - FoodNetwork.com.
חברת א. בלו, רכשה את הרשת כאשר רכשה את חברת פרובידנס ג'ורנל ב-1996. בחודש מרץ 2009, רשת המזון השיקה את אתר האינטרנט של Reporposed כאתר סימניות המאפשר למשתמשים לצבור ולחפש מתכונים ממקורות שונים באינטרנט.
ב-31 במרץ 2008 הושקה גרסת שידור ניסיונית בפורמט תמונה HD.
Food Network הושקה לראשונה מחוץ לצפון אמריקה ב-9 בנובמבר 2009, ובאסיה ב-5 ביולי 2010. מאז השקת הערוץ בבריטניה ב-9 בנובמבר 2009 ברשת סקיי, הערוץ נוסף לפלטפורמות נוספות.
רכישה בידי סינקלייר ודיסקברי.
ב-8 במאי 2017 Sinclair Broadcast Group הודיעה על כוונתה לרכוש את Tribune Media, ושווי העסקה הוא 3.9 מיליארד דולר. העסקה תכלול את מניות Tribune Media ברשת Food, אך על אף ש-Sccrips תירכש בידי חברת דיסקברי, מניותיה יישארו רוב המניות ברשת.
תוכניות המשודרות בערוץ.
התוכניות ברשת Food מתחלקות לשתיים: "Food Network במטבח" ותוכניות הפריים-טיים ממותגות כ-"Food Network Nighttime". באופן כללי, התוכניות הממותגות תחת תוכניות "במטבח" מוקדשות לבישול והדרכה, ואילו תוכניות הפריים טיים כוללות תוכניות בידור הקשורות למזון, למשל תוכניות בישול (לדוגמה "קצוצים"), תוכניות הקשורות לנסיעות הקשורות למזון, ותוכניות ריאליטי: