מועדון השייטים תל אביב הוא מועדון החתירה הראשון שהוקם בתל אביב. המועדון שוכן על הגדה הדרומית של נחל הירקון, ברחוב אוסישקין 11.
מועדון השייטים תל אביב הוקם בשנת 1935 בידי קבוצה של חותרים יהודיים מגרמניה, אשר נמלטו מהשלטון הנאצי. בין המייסדים היה הפרופסור ויקטור גוטהיינר.
בתחילתו התמחה המועדון גם בשיט תחרותי והחזיק במספר סירות מפרש.
ציוד המועדון.
המועדון מחזיק עשרות סירות חתירה מסוגים רבים, ביניהן:
מכשירי חתירה.
המועדון מחזיק מספר מכשירי חתירה מסוג Concept2 בדגמיו השונים (A, B, C, D), מכשירים אלו מאפשרים לחותרים להתאמן בחתירה מחוץ למים. רוב רובו של הציוד במועדון שייך למועדון ופתוח לשימוש חופשי לכל חברי המועדון (מלבד מספר סירות ומשוטים ששמורים לחותרים תחרותיים). שאר הציוד הוא ציוד פרטי של חברי המועדון.
סטן סטורה
משפחת סטורה
ארנסט אנסרמה
ארנסט אלכסנדר אנסרמה (11 בנובמבר 1883 - 20 בפברואר 1969), היה מנצח שווייצרי.
אנסרמה, בן דורם של וילהלם פורטוונגלר ואוטו קלמפרר וכמותם מנצח על מוזיקה של המאה העשרים, מייצג מסורת וגישה שונות מאוד. הוא נולד בווה (Vevey) שווייץ, ובמקור היה פרופסור למתמטיקה, שלימד באוניברסיטת לוזאן. הוא החל לעסוק בניצוח בקזינו במונטרה בשנת 1912, ומשנת 1915 עד 1923 היה מנצח בלט דיאגילב. במסעותיו בצרפת עם הבלט, פגש את דביסי ואת ראוול והתייעץ עמם בנוגע לביצוע יצירותיהם. בשנות מלחמת העולם הראשונה פגש את איגור סטרווינסקי, שהיה בגלות בשווייץ, והחל קשר עם המוזיקה הרוסית, שנמשך כל ימי חייו.
בשנת 1918 ייסד תזמורת משלו, תזמורת שווייץ המערבית (Orchestre de la Suisse Romande). הוא סייר ברחבי אירופה וארצות הברית והתפרסם בביצוע קפדני ומדויק של מוזיקה מודרנית קשה. הוא היה הראשון להקליט יצירות כמו "קפריצ'יו" של סטרווינסקי, עם המלחין כסולן.
אנסרמה היה מהראשונים בתחום המוזיקה הקלאסית שהתייחסו לג'אז ברצינות.
אחרי מלחמת העולם השנייה הגיעו אנסרמה ותזמורתו לרמת הכרה בינלאומית הודות לחוזה לטווח ארוך עם חברת דקה, ומאז ועד מותו הקליט את רוב הרפרטואר שלו, במקרים רבים פעמיים או שלוש. פרשנויותיו זכו להערכת רבים בשל הצלילות והסמכותיות שאפיינו אותן, אם כי היו גם מי שיצאו נגדן. גישותיו היו שונות מאלה של מומחים מפורסמים אחרים למוזיקה של המאה העשרים, שהנודעים ביניהם היו פייר מונטה וסטרווינסקי עצמו. אנסרמה שלל את נוהגו של סטרווינסקי להכניס שינויים ביצירותיו, והשמיע תמיד את הגרסאות המקוריות. בעקבות מריבה עם סטרווינסקי אודות שינויים שרצה אנסרמה להכניס באחת מיצירותיו, וסירובו של סטרווינסקי להתיר זאת, הצטננו מאוד יחסיו של אנסרמה עם המלחין, וחברותם ארוכת השנים באה לקיצה. אף כי נודע בביצוע יצירות מודרניות רבות משל מלחינים אחרים, כמו ארתור הונגר ופרנק מרטן, הוא הסתייג לחלוטין מן המוזיקה של ארנולד שנברג ומקורביו, ואפילו כתב ספר, Les Fondaments de la Musique dans la Conscience Humaine שבו השתדל להוכיח, שהניב של שנברג מזויף ובלתי רציונלי.
בזקנתו הפתיע, יחד עם ההרכב שלו, רבים כשהפיק תקליטים שהוקדשו להיידן, בטהובן וברהמס. הביצועים האלה היו רחוקים מן הפרשנות הגרמנית המקובלת ונתקלו בביקורת רבה עם הופעתם, אבל בשנים האחרונות מתחילים להתייחס ביתר הערכה לחיוניות התוססת שלהם.
אנסרמה היה אדם נלהב ומלא חיים, שנטה לוויכוחים חוצבי להבות בהגנה על דעותיו. בבריטניה יצא לו שם של מנצח, המרבה בוויכוחים עם תזמורות בריטיות, שהורגלו בסגנונם הנוח והלבבי יותר של סר תומאס ביצ'ם וסר אדריאן בולט. הקלטתו האחרונה, שהייתה, כטיפוסי לו, "ציפור האש" של סטרווינסקי, נעשתה בלונדון עם תזמורת פילהרמוניה החדשה, והקלטה של החזרות והדיונים נעשתה לזכרו.
אנסרמה חיבר כמה יצירות לפסנתר ותזמורת, ביניהן פואמה סימפונית בשם "עלי אביב" (Feuilles de Printemps). הוא מת בז'נבה.
ביטחון מידע
בסיכול ריגול, ביטחון מידע הוא מנגנון שמטרתו למנוע דליפת ידיעות ולסכל נסיונותיו של היריב להשיג מידע. היריב יכול להיות צבא של מדינת אויב או ארגון כלכלי מתחרה.
הרובד הבסיסי ביותר בביטחון מידע הוא מניעת מידע מהיריב.
גישות נוספות יכולות להיות הזנת היריב במידע מוטעה (דיסאינפורמציה), וניסיון לברר איזה מידע השיג היריב, ומה תמונת העולם שבנה בעזרתה.
בצה"ל מרכזת מחלקת ביטחון מידע את האחריות על ביטחון המידע. בעבר נקרא התחום ביטחון שדה.
מניעת מידע.
מניעת מידע מהיריב תמנע ממנו הערכה נכונה של מצבנו, ומתן תגובה בהתאם.
מניעת מידע נעשית על ידי משמעת עצמית של החברים בארגון, קביעת סיווג ביטחוני למסמכים, לשיחות, לאמצעים ולמתקנים. השמדת מידע מסווג על ידי גריסת מסמכים, הצפנה של רשתות תקשורת, ומניעת גישה של חברי הארגון למקומות בהם מידע עשוי לזלוג, על פי עקרון המידור - אדם נחשף רק למידע אותו הוא חייב לצורך עבודתו, אך לא מעבר לכך (ללא קשר לרמת סיווגו הביטחוני בארגון). כך יכול להיווצר מצב שבו רק ראש הארגון יודע על כלל פעולות הארגון, ולעיתים גם הוא ממודר לכלל המידע.
משמעת עצמית.
בכל ארגון האמון על שמירת סודיות, בין אם מסיבות ביטחוניות או כנגד מודיעין עסקי, נדרשת בראש ובראשונה משמעת מחברי הארגון. בארגונים רבים מוחתמים חברי הארגון על "הצהרה לשמירת סודיות" Non-Disclosure Agreement, ובקיצור NDA. זהו הסכם סודיות, המלווה בדרך־כלל בתשלום קנסות כספיים לחברה אליה מובטחת הסודיות במקרה ויתפס החותם על ההסכם משתף אחרים במידע המוכרז כסודי.
בנוסף להחתמת עובדי הארגון על הצהרה זו, מוחתמים עליה גם ספקים של הארגון שניתנת להם גישה למידע אודות הארגון.
במערכת הביטחון הישראלית קיימים הסכמים וחוזים דומים הנושאים עמם עונשים פליליים במקרה שהם מופרים.
השמדת מידע מסווג.
השמדה של מידע מסווג נחלקת לשני מישורים, מידע מודפס כגון מסמכים כתובים או קלסרי מידע, ומידע מגנטי כגון זה על דיסקים קשיחים, דיסקים צרובים, או קלטות גיבוי ודיסקטים.
השמדה של מסמכים כתובים מתבצעת בדרך כלל באמצעות גריסתם. המגרסות הזולות יותר חותכות את הדפים במאונך בלבד, דבר המקל מאוד על חיבור הדפים מחדש. מגרסות מסוג יקר יותר חותכות את הדפים בשני הכיוונים לשבבים קטנים מאוד, אך גם אלה ניתנים לשחזור על ידי אנשים מנוסים בטכניקות כמו התאמת החתכים על הנייר תחת מיקרוסקופ. קיימות חברות המבצעות שחזור דפים גרוסים במחיר לפי מטר. כאשר נדרשת אבטחת מידע ברמה גבוהה, נעשה צעד להשמדה של הניירת גם אחרי שנגרסה - למשל שריפתה או הלבנתה.
השמדה של מידע מגנטי חשובה לא פחות - דיסקטים או דיסקים הנזרקים לזבל יכולים להוות מקור רב למידע עבור יריבים. לפיכך קיימת גם גריסה של מדיה מגנטית לפני זריקתה. דיסקטים או דיסקים קשיחים שלא רוצים לגרוס עוברים פרמוט נוסף ולפעמים אף מחיקה מגנטית לאחר מכן כדי לא להשאיר זכר למידע שהיה עליהם במקור.
הצפנת רשתות תקשורת.
ארגון השומר על סודיותו היה מעדיף תמיד לחסום כל רשת תקשורת שיש לו מגישה לאינטרנט. למרות זאת, לפעמים הדבר לא אפשרי - לעיתים העובדים צריכים גישה לדוא"ל ולאינטרנט, ופעמים אחרות נדרשת היכולת לעבוד מרחוק. במקרים כאלה דואגים בארגונים המודעים יותר לחשיבות ביטחון המידע כי אלה יהיו מוצפנים. דואר אלקטרוני ניתן להצפנה על ידי תוכנות שונות, והתקשרות מהבית נעשית על ידי Virtual Private Network - VPN, המגינה בהצפנה כפולה על המידע העובר בין רשת הארגון למחשב העובד בבית.
מניעת גישה.
בארגונים רבים נחסמת הגישה החוצה לדברים העשויים לסכן את אבטחת המידע בארגון. לרוב נחסמים שרתי דואר חיצוניים, אתרי ותכנות הורדות, ויישומוני Java כי אלה עשויים לשתול במחשבי הרשת תוכנות עוינות, וגישה לצ'אטים למיניהם כדי למנוע זליגה בשוגג של מידע תוך שיחה בזמן העבודה על המחשב. על עובדי מערכת הביטחון הישראלית נאסרת גם הנסיעה למדינות ערב.
סיווג כח אדם.
במסגרות ביטחוניות ורגישות רבות, ישנה דרישה לביצוע תחקיר ביטחוני, שמטרתו להכיר את המועמד לשירות ואת סביבתו, וכך לאתר או למנוע אינטרסים וגורמים עוינים שרוצים להיכנס למערכת, וכן לאתר אנשים שמהם עלול לזלוג מידע בקלות, למשל עקב עבר פלילי.
מועמד שמקבל את הסיווג הביטחוני יכול לעסוק ולהיחשף למידע מסווג הנחוץ לו, מאחר שקיבל את האישור לכך לאור התחקיר הביטחוני שביצע. מועמד שלא יקבל את הסיווג הביטחוני הנדרש, לא יאושר לעסוק בתפקיד הרגיש.
אבטחת מבצעים, אמצעים ומתקנים.
קביעת סיווגם של מבצעים, אמצעים ומתקנים בהתאם למידת התועלת שהיריב יכול להפיק מחשיפתם. נקיטת אמצעי מגן לדליפה של מטרות, כוחות ומועדים של המבצעים, לפני ביצועם, על ידי קביעת סיווג ביטחון לפקודת המבצע, הוספה של נספח ביטחון לפקודה והקפדה על שמירתו הקפדנית.
הזנה במידע מוטעה.
הפצה מכוונת של מידע שקרי ומטעה על ידי צד אחד שנועדה ליצור תמונת מציאות מעוותת אצל היריב. המידע השקרי נראה אמיתי והוא מופץ באותם ערוצים בהם היריב מצפה לקבל מידע אמיתי. מכיוון שאין צד אחד יכול לחסום לגמרי מידע מהצד השני הוא שותל מידע שקרי ובכך מונע מהיריב לפעול בדרך הנכונה.
הערכת תפיסת המצב של היריב.
ניהול המידע שהשיג היריב עלינו מאפשר לשער מה חושב היריב על כוחותינו.
הערכה תפיסת המצב של היריב מאפשרת לצפות את צעדיו הבאים.
זמן מפגר
פרוייקט חבצלות
פרויקט חבצלות
ברנהרד ליכטנברג
ברנהרד ליכטנברג (בגרמנית: Bernhard Lichtenberg) (3 בדצמבר 1875 - 5 בנובמבר 1943) היה כומר קתולי ותאולוג גרמני שהתנגד במופגן לרדיפת היהודים על ידי הנאצים והיה בעצמו לקרבנם בעקבות זאת.
ביוגרפיה.