קרוי על שם הכימאי השוודי אלפרד נובל, שהמציא את הדינמיט וייסד בצוואתו את פרס נובל.
היסטוריה.
ב-1957 טענה קבוצת מדענים ממוסד נובל לפיזיקה בסטוקהולם, שיצרו את יסוד 102 על ידי הפצצת 244Cm ביוני 13C במאיץ חלקיקים. מההפצצה נוצר איזוטופ בעל זמן מחצית חיים של כ-10 דקות.
ב-1958, קבוצת מדענים אחרת שכללה את אלברט גיורסו, תורביורן סיקלאנד וגלן סיבורג שעבדו באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ניסתה לאמת את התגלית של מעבדת "נובל", והצליחו ליצור 245No בעל זמן מחצית חיים של כ-3 שניות על ידי הפצצת 246Cm ב-12C.
לאחר מכן, קבוצת מדענים שלישית שעבדה במוסד למחקר גרעיני שברוסיה לא הצליחה להפיק איזוטופ נובליום בעל זמן מחצית חיים של כ-10 דקות, אך הצליחו לאשר את התגלית של קבוצת המדענים מברקלי.
הקרדיט לגילוי הנובליום ניתן לקבוצת המדענים בברקלי, שהחליטו להמשיך לשמור על שם היסוד כפי שנקרא בתחילה (נובליום).
קישורים חיצוניים.
האתר web elements
נתיבי ישראל - החברה הלאומית לתשתיות תחבורה
נתיבי ישראל – החברה הלאומית לתשתיות תחבורה בע"מ היא חברה ממשלתית האחראית לפיתוח תשתיות התחבורה בישראל. החברה עוסקת בתכנון, פיתוח ואחזקת מרבית הכבישים הבינעירוניים לרבות מחלפים וגשרים, הקמת מסילות רכבת (עבור רכבת ישראל), ביצוע פרויקטים במרחב העירוני והמטרופוליני (בנוסף לחברת נתיבי איילון) והקמת שדה תעופה בינלאומי חדש (משלים לנתב"ג, המיועד לטיסות חסך).
החברה הוקמה בשנת 1921 על ידי המנדט הבריטי ששלט בארץ באותה תקופה תחת השם (P.W.D. (Public Works Department, ומקום המדינה בשנת 1948 תחת השם העברי מ.ע.צ. (מחלקת עבודות ציבוריות). מקום המדינה ועד שנת 2004 הייתה מ.ע.צ. יחידה במשרדי ממשלה שנים (מ-1980 הייתה יחידת סמך במשרד התחבורה), ומ-2004 הפכה לחברה ממשלתית תחת השם "מ.ע.צ. – החברה הלאומית לדרכים בישראל".
מאז הפכה לחברה ממשלתית ב-2004, לחברה מבנה "רזה" של חברה מנהלת בלבד, המנהלת את ספקיה (מנהלי פרויקטים, מתכננים, וקבלנים) באמצעות מיקור חוץ, לאחר זכייה במכרזים לביצוע עבודות החברה, ולפיכך איננה מעסיקה ישירות כח אדם לביצוע העבודות או מחזיקה בכלים הנדסיים ובציוד הנדסי כבד.
בשנת 2012, בעקבות החלטת ממשלה, שונה שם החברה ל"נתיבי ישראל החברה הלאומית לתשתיות תחבורה בע"מ", והוחלט כי החברה תהיה אחראית על פיתוח תשתיות תחבורה נוספות (כגון: מסילות רכבת, פרויקטים עירוניים והקמת שדה תעופה) ולא רק על הכבישים הבינעירוניים במדינה.
מנכ"ל החברה הוא ניסים פרץ, יושב ראש החברה הוא יגאל עמדי.
פעילות החברה.
חברת נתיבי ישראל פועלת לפי תוכניות רב שנתיות שמאושרות על ידי משרד התחבורה ומשרד האוצר. התוכנית הרב שנתית הראשונה הייתה בין השנים 2006–2010, התוכנית השנייה הייתה בין השנים 2011–2016, וכיום החברה פועלת תחת תוכנית חומש שלישית לשנים 2017–2021 כאשר היקף תקציב החברה לתוכנית זו הוא למעלה מ-50 מיליארד ש"ח.
תוכנית החומש הנוכחית של החברה, שמה דגש על ההיבטים הבאים:
תחומי פעילות.
חברת נתיבי ישראל אחראית לפיתוח תשתיות התחבורה בישראל: אחזקה ופיתוח של מרבית הכבישים הבינעירוניים, הקמת מסילות רכבת (עבור רכבת ישראל), ביצוע פרויקטים במרחב העירוני והמטרופוליני (בנוסף לחברת נתיבי איילון) והקמת שדה התעופה הבינלאומי החדש העתידי של ישראל (משלים לנתב"ג, המיועד לטיסות חסך).
כבישים בינעירוניים.
באחריות החברה כבישים באורך מסלול כולל של כ-8,240 קילומטר. בנוסף החברת מתחזקת כ-1,300 גשרים ומנהרות, 105 מחלפים, 2,200 צמתים, 5,600 ק"מ של מעקות בטיחות, 18,500 נקודות מאור בכבישים, 95,000 תמרורים ושלטים, 18,500 אלף דונם של שטחי גינון, ומתפעלת למעלה מ-150 מצלמות לניהול ובקרת תנועה.
החברה אחראית על כמעט כל הכבישים הבינעירוניים במדינה, לצד חברות ממשלתיות נוספות האחראיות על הכבישים המרכזיים במרחבים המטרופוליניים (חברת נתיבי איילון בגוש דן – האחראית על כביש 20 נתיבי איילון וחברת מוריה בירושלים – האחראית על כביש 50 בגין) ולצד חברת חוצה ישראל, האחראית על כביש 6 כביש חוצה ישראל ועל כביש 23 מנהרות הכרמל בחיפה.
מסילות רכבת.
משנת 2012 קיבלה החברה אחריות לביצוע גם של קווי מסילות רכבת:
בינואר 2019 הציג מנכ"לה של חברת נתיבי ישראל, ניסים פרץ, את תוכנית החומש של החברה בתקציב של כ-60 מיליארד שקלים. במסגרתה החברה תהיה אחראית לתכנון של מספר מסילות: מסילת כרמיאל-קריית שמונה, מסילת עפולה-טבריה מסילת דימונה-ירוחם, מסילת באר שבע-ערד ואת קו הרכבת לאילת, מסילות אלו הן חלק מהתוכנית האסטרטגית של רכבת ישראל לשנת 2040. בנוסף תקדם החברה את הפרויקט להקמת המסילה החמישית והשישית באיילון.
כמו כן קיבלה החברה בשיתוף עם רכבת ישראל, אחריות על מימוש פרויקט חשמול הרכבת בקווים שהיא מקימה.
פרויקטים במרחב העירוני והמטרופוליני.
ביולי 2020 קיבלה החברה מספר פרויקטים מידיה של החברה העירונית של חיפה "יפה נוף", וזאת לאחר שמשרד התחבורה החליט להפסיק את ההתקשרות עם החברה. במסגרת כך קיבלה חברת נתיבי ישראל אחריות לביצוע של; פרויקט הרכבלית בחיפה, ואת המשך סלילתם של 2 מקטעי מטרונית חדשים: בין חיפה לנשר ובין חיפה לעכו.
במרץ 2022 הוחלט להטיל על החברה לבצע פרויקטים נוספים במרחב העירוני והמטרופוליני (בנוסף לחברת נתיבי איילון). בין השאר החברה מתכננת את הרכבת הקלה בבאר שבע.
הקמת שדה תעופה בינלאומי חדש.
בחברה הוקמה מנהלת מקצועית האמונה על הקמת שדה התעופה הבינלאומי החדש של ישראל, שעתיד לקום בשנים הקרובות ויהיה שדה משלים לנתב"ג, בעיקר עבור טיסות Low Cost.
מבנה החברה.
מטה החברה שוכן באור יהודה, בו מועסקים רוב עובדי החברה בתשע חטיבות שונות:
היסטוריה.
החברה הוקמה במקור בשם P.W.D (Public Works Department) בשנת-1921, על ידי המנדט הבריטי. הרברט סמואל, שכיהן כנציב העליון בארץ ישראל, פעל להקמת גופים אדמיניסטרטיביים אזרחיים בארץ, וביניהם P.W.D (בעברית - מ.ע.צ.), כיחידה ההנדסית של ממשלת המנדט הבריטי בארץ ישראל. בתקופת המנדט פעלה P.W.D בפרויקטים רבים של סלילת כבישים ובניית נמלים וגשרים, בהם בניית גשר הירקון הראשון ב-1922, ופריצת הדרך לשריד ב-1933. כמו כן עסקה P.W.D בתכנון ובינוי של מבני שלטון, בתי חולים, בתי ספר, תחנות משטרה ובתי דואר בשירות ממשלת המנדט. רבים מייחסים פן חלוצי למלאכת הבנייה של P.D.W ותרומה להתפתחות החברתית והכלכלית של החברה הישראלית בראשית ימיה.
בשנת 1948, עם הקמת המדינה, שונה השם האנגלי - P.W.D. לשם העברי מ.ע.צ. (מחלקת עבודות ציבוריות) והאחריות על גוף זה הועברה למשרד העבודה של מדינת ישראל. האדריכל גד אשר שהחל לעבוד בחברה ב-1941 והתמנה אז לסגן אדריכל ראשי, היה בין מייסדי הגוף הישראלי ועמד בראש המחלקה עד לפטירתו ב-1965. בתקופה זו, הריבונות על שטחים חדשים וגלי עלייה המוניים הגבירו את הצורך ליישב אוכלוסייה חדשה בערים ובכפרים בכל שטחי המדינה, מה שחייב חיבור של אותם שטחים למרכזי האוכלוסייה באמצעות סלילת כבישים. רשת התחבורה שהחלה להיבנות תרמה לתנופת הפעילות הכלכלית של המדינה, יצרה תכנונים של שימושי קרקע, ניידות של אנשים והון, ועוד. במקביל הושקעו משאבים של המדינה באמצעות מ.ע.צ. גם בפיתוח התשתיות הקיימות, שנפגעו במהלך מלחמת העצמאות. בנוסף, בעתות מלחמה היה למ.ע.צ. תפקיד בפריצת דרכים בשטחי האויב והנחת גשרים מעל מקורות מים, כדי לאפשר תנועה של הכוחות הלוחמים. סלילת הכבישים התבצעה על ידי חלוצים וחלוצות, ויש הרואים בפעילותה של מ.ע.צ. בתקופה זו את תחילתו של כור היתוך בחברה היהודית במדינה.
לאורך השנים סללה מ.ע.צ. אלפי קילומטרים של כבישים, גשרים ועורקי תחבורה לכ-500 יישובים. בין הפרויקטים החשובים מאז קום המדינה היו בניית גשר בכביש באר שבע-דימונה ב-1960, בניית גשר הראל במבואות ירושלים ב-1971, ועוד. בנוסף הקימה מ.ע.צ. מבני ממשל רבים וביניהם כנסת ישראל, בית הנשיא, בניין בנק ישראל, בתי חולים, מרכזי קשר למנויי טלפונים, מעגני דיג, כיתות ואמצעי לימוד והדרכה במרכזי הכשרה, מוסדות סעד, בתי חינוך חקלאיים ועוד.
במהלך השנים פיתחה מ.ע.צ. אמצעי בטיחות חדשים כדי לשפר את רמת הבטיחות בכבישים ולמנוע תאונות דרכים. כך למשל פיתחה טכנולוגיית כביש שקיבלה את הכינוי "כביש סלחני", המאפשר לנהגים שנקלעו למצב מצוקה בדרך (סטייה מנתיב או סיבוב חד) לשוב ל"דרך הישר" באמצעות מבנה הנדסי מיוחד של הכביש ובאמצעות אביזרי בטיחות שהותקנו לאורכו – מעקות הפרדה, שוליים מיוצבים ועוד.
מ.ע.צ. עברה לאורך השנים בין משרדים ממשלתיים שונים. עם קום המדינה הייתה מ.ע.צ. כפופה למשרד הפיתוח, אך מינואר 1949 הוכפפה למשרד העבודה מתוך הבנה שמרבית כוח העבודה של החברה יגיע מקרב העולים החדשים שנהרו לארץ באותם ימים. לאור הפעילות הרבה של מ.ע.צ. בבניית מוסדות שלטון בארץ, הוחלט בשנת 1977 להכפיפה למשרד השיכון והבינוי. עם זאת, בשנת 1980 הוחלט על סגירת אגף "מבני ציבור" במ.ע.צ. והחברה התמקדה החל משנה זו בפיתוח תשתית הכבישים הבינעירוניים בלבד. בין השנים 1996–1999 הוכפפה מ.ע.צ. למשרד התשתיות הלאומיות, והחל משנת 1999 הוכפפה למשרד התחבורה.
כחברה ממשלתית.