המרכז הארצי לבריאות משלימה ואינטגרטיבית (NCCIH) של המכונים הלאומיים לבריאות בארצות הברית ערך סיכום על האפקטיביות הרפואית של זרעי הפשתן. בסיכום נכתב כי הסיבים שבזרעים יכולים בעקרון להקל על עצירות, אך נערכו רק מעט מחקרים בנושא. מאמר סקירה משנת 2019 מצא שזרעי פשתן יכולים לסייע לחלק מהאנשים המאובחנים עם מחלות לב וכלי דם. נראה כי זרעי פשתן יכולים לסייע בהפחתת רמת הסוכר בדם לחלק מהחולים בסוכרת מסוג 2. קיימות תוצאות סותרות באשר לשימוש בזרעי פשתן להתמודדות עם סימפטומים של גיל המעבר אצל נשים.
זרעי פשתן ותוספי מזון של שמן פשתן הם בטוחים יחסית במינונים מוגבלים, ודווחו מעט מאוד תופעות לוואי הכרוכים בהם. זרעי פשתן עלולים להיות לא בטוחים בתקופת ההריון בשל השפעות הורמונליות קלות, אך אין מחקרים מהימנים בתחום זה. ישנם מחקרים המראים שהשימוש בשמן זרעי פשתן בשליש השני או השלישי של ההריון עלול להגביר את הסיכון ללידה מוקדמת. אין עדיין מספיק מידע לגבי הבטיחות בצריכת זרעי פשתן בתקופת ההנקה. בדומה לתוספי תזונה עתירי סיבים אחרים, מומלץ לצרוך זרעי פשתן יחד עם שתייה מרובה על מנת להימנע מעצירות או במקרים נדירים מחסימת מעיים. זרעי פשתן ושמן פשתן שניהם עלולים גם לגרום לשלשול.
שמן פשתן.
שמן המשמש בתעשיית הצבעים. צבעי שמן לאמנים מורכבים עד היום משילוב של פיגמנט עם שמן פשתן, וזה משמש לדילול והבהרה של הצבעים. יתרונו הוא זמן ייבוש ארוך, שמאפשר לבצע תיקוני גוון רבים, ושכבה מיובשת עמידה. שמן פשתן טהור נוטה להתייבש עם גוון צהבהב, ולטובת צבעים מסוימים משתמשים בשמן פשתן מולבן.
גידול הפשתן בארץ ישראל.
כבר בתקופות קדומות היה גידול הפשתה התרבותית ידוע במזרח התיכון. הפשתה נזכרת רבות במקרא, ובספרות חז"ל, וככל הנראה היא נעשתה לגידול חקלאי בעל חשיבות כלכלית גבוהה בארץ-ישראל, רק מאמצע המאה השנייה בחיבור "תיאור העולם והעמים" מהמאה הרביעית, נזכר ייצוא פשתן מהערים בית שאן, צור וקיסריה. בחיבור זה אף נזכר שגידול פשתן בית שאן נחשב לאיכותי במיוחד.
במשך התקופה הביזנטית גידול הפשתה חלה ככל הנראה נסיגה בהיקף גידול הפשתה בארץ ישראל עד הגעת הצלבנים לארץ ב-1099. ככל הנראה החליף גידול הכותנה בארץ את גידול הפשתן, הן מפני שהפשתן נחשב גידול קשה לקרקע והן מפני שהביקוש לכותנה העפיל על הביקוש לפשתן. במקום לייצא פשתן, גידלו בארץ כותנה ליצוא, וייבאו פשתן לארץ ישראל ממצרים. דוגמה לדברים אלו מופיעים ברשימותיו של הגאוגרף הערבי מוקדסי בן המאה ה-10, שבהן מוזכרים גם פשתן וגם כותנה, ואילו על פי קלקשנדי מן המאה ה-14 בסוריה רבתי (א-שאם) לא היו מגדלים פשתה חוץ מבמצרים.
אברהם כהן דה-הירירה
רבי אברהם כהן בן דוד דה-הירירה (1562 בקירוב - 4 בפברואר 1635), היה פילוסוף ומקובל יהודי ספרדי-איטלקי-הולנדי.
חייו.
אברהם הירירה נולד למשפחת אנוסים מקורדובה, שעברה להתגורר בוונציה, שמו הספרדי היה אלונסו נונס דה-אררה (Alonso Nunez de-Herrera). לדעת גרשם שלום נולד הירירה בפירנצה שבאיטליה. בצעירותו רכש באיטליה השכלה כללית ופילוסופית רחבה, ונדד לצורכי עסקיו ברחבי אירופה.
קיימת אי-בהירות באשר לשאלה האם היה הירירה אנוס בשבתו באיטליה או לא. חלק מהחוקרים סבורים, בעקבות מקורות שונים, כי הירירה שב ליהדותו בגלוי לאחר שחרורו מהשבי (ראו בהמשך), וישנם הסבורים כי משפחתו שבה ליהדותה בגלוי כאשר עברה לאיטליה, וכי הירירה נהג כיהודי בגלוי כל חייו.
ביולי 1596 שהה הירירה בקדיס שבספרד, ככל הנראה במסווה נוצרי, במסגרת עסקיו של דודו, חואן דה-מרצ'נה, שהיה סוכנו של סולטאן מרוקו. במהלך שהותו בעיר פשט הצבא האנגלי בראשות רוברט דברו, לורד אסקס על העיר ולקח בשבי ארבעים בני ערובה ובהם דה-הירירה. הוא שהה במאסר במצודת לונדון חמש שנים, ושוחרר לאחר שסולטאן מרוקו שילם עבורו את הכופר.
הירירה שב לאיטליה, שם נישא, והמשיך במסעות עסקיו ברחבי אירופה. במהלך מסעיו הגיע לרגוזה, כיום בקרואטיה, שם פגש את המקובל רבי ישראל סרוג, שהכיר לו את קבלת האר"י. מפגש זה הותיר רושם עז על הירירה, ותרם תרומה מכרעת להבנתו את תורת הקבלה בכלים פילוסופיים.
סמוך לשנת 1620 השתקע הירירה באמסטרדם, בה התגורר עד סוף ימיו ובה כתב את חיבוריו. הירירה היה דמות מרכזית בקהילת האנוסים באמסטרדם, ושימש בתפקידים ציבוריים רבים.
הירירה נפטר באמסטרדם בט"ז בשבט ה'שצ"ה. מאחר שהיה נתין כבוד של סולטאן מרוקו, שפדה אותו משביו, השתתפו בהלווייתו שרים ואצילים.
הגותו.
הגותו של הירירה מרוכזת בשני ספריו הגדולים בית אלהים ("Casa la divinidad") ושער השמים ("Puerta del cielo"). ספרים אלו נכתבו במקורם בספרדית, ונועדו לציבור האנוסים, שהיו בעלי השכלה אינטלקטואלית גבוהה, התקשו בשפה העברית, ועולם מושגיהם היה בעל מונחים פילוסופיים ולא קבליים. בספריו רואה הירירה את מערכת המושגים הקבלית כמערכת מטפורית שמייצגת רעיונות פילוסופיים. הוא מפשט את תורת הקבלה במונחים פילוסופיים טהורים, ומסתמך על מקובלים רבים, ובעיקר על רבי משה קורדובירו ועל תורת האר"י כפי שקיבלה מרבי ישראל סרוג.
פרשנותו של הירירה מקורית מאוד, והוא המקובל הראשון בעת החדשה שפישט את מונחי הקבלה לחשיבה פילוסופית מסודרת. הפילוסופיה הקבלית שלו היא נאו-אפלטונית מובהקת, והוא מתייחד גם בכך שהוא משווה בשיטתיות את הפרשנות הקבלית לדבריהם של הוגים ופילוסופים ידועים רבים, שהחשובים והעיקריים שבהם הם אריסטו, אפלטון, תומאס אקווינס, מרסיליו פיצ'ינו, וג'ובאני פיקו דלה מירנדולה.
בשל תפיסתו המטאפורית את הקבלה, נחשב הירירה לאחד המייצגים הבולטים של מושג ה"צמצום שלא כפשוטו". הירירה טען כי מושג הצמצום איננו צמצום של האלוהות, אלא צמצום של השפעתה בעולם לפי כוח הקיבול של הנבראים. בשל תפיסתו זו זכה הירירה לביקורת נוקבת מהשבתאי נחמיה חייא חיון בספרו "שלהבת יה". להגנתו של הירירה יצאו המקובל האיטלקי רבי יוסף אירגס בספרו "הצד נחש" שכתב נגד חיון, ורבי דוד ניטו בספרו "אש דת", גם הוא כנגד חיון. אירגס אף פיתח ונימק את משנתו של הירירה בדבר צמצום שלא כפשוטו בספרו "שומר אמונים".
למשנתו של הירירה הייתה השפעה רבה על מקובלים ופילוסופים רבים בעת החדשה. טענה מקובלת במחקר מייחסת לספריו השפעה על הגותו של ברוך שפינוזה. בקרב המקובלים לא שררה תמימות דעים באשר לגישתו של הירירה. רבי יוסף אירגס מליוורנו הושפע מהגותו של הירירה, וכמו כן ניכרת השפעת הגותו בכתבי רמח"ל. תורת ה"צמצום שלא כפשוטו" של הירירה השפיעה גם על מקובלים חסידיים כרבי ברוך מקוסוב ורבי שניאור זלמן מלאדי, בעל ה"תניא". גם האדמו"ר מחב"ד בעל 'צמח צדק' התייחס בחיוב להירירה, והתייחס במספר מקומות לדבריו. הראי"ה קוק הושפע מהגותו של הירירה, ואף מזכיר אותו באגרותיו. בניגוד לכך, רבי צדוק הכהן מלובלין התנגד בחריפות לגישתו הפילוסופית של הירירה, ובלשונו: "וכן לדעתי ראוי להתרחק מספר בית אלקים וספר שער השמים שחיבר רבי אברהם כהן אירורו, שסבר בזה סברות מלבו, ומה שהוציא מדברי פילסופי האומות הקדמונים, ורצה לאחדם עם חכמת הקבלה המושגת בנבואה ורוח הקודש".
מקרב המקובלים השבתאיים השפיע הירירה בצורה מכרעת על השקפתו של המקובל השבתאי אברהם מיכאל קרדוזו. קרדוזו אימץ את פרשנותו המטאפורית של הירירה לקבלה בכלל ולצמצום בפרט בצורה גורפת, למרות שחלק עליה בנקודות אחרות. השבתאי בן תקופתו נחמיה חייא חיון, הדגיש את נקודות המחלוקת בין קרדוזו והירירה, ותקף בצורה בוטה את הפרשנות המטאפורית לקבלת האר"י (גם את קרדוזו עצמו תקף חיון בספרו עז לאלהים על השימוש במונחים פילוסופיים).
לאחר מותו של הירירה תורגמו ספריו לעברית ונדפסו בידי תלמידו יצחק אבוהב דה-פונסיקה בשנת 1655. בשנת 2002 יצאו לאור בתרגום חדש ובמהדורה מוערת בהוצאת מכון בן צבי בתרגומו מכתבי היד בספרדית מהמאה הי"ז של נ' יושע שהקדים גם מבוא והוסיף הערות.
מספר פרקים מ"שער השמים" תורגמו ללטינית בידי כריסטיאן קנור פון רוזנרות ונדפסו בספרו "Kabbala denudata" בשנת 1678.
שוק חג המולד
שוק חג המולד (גרמנית: Weihnachtsmarkt או Christkindlmarkt) הוא שוק המתקיים מדי שנה בתקופת הציפייה, השבועות טרם חג המולד, בגרמניה, באוסטריה, בשווייץ ובאזורים אחרים דוברי גרמנית. תופעות של גלובליזציה ומסחור גרמו לכך שלעיתים נפתחים שוקי חג מולד גם מחוץ לאזורים אלו. השוק מתקיים בכיכרות מרכזיות בערים ובעיירות ובאופן מסורתי נמכרים בו צורכי החג, מתנות ומאכלים ייחודיים לחג. בנוסף, מתקיימים בשוק מופעים שונים, בעיקר כאלה בעלי קשר לסיפור הולדת ישו. שוקי חג מולד, שקמו מצורך מעשי (לספק צרכים ייחודיים לתקופת החג), הפכו לחלק ממנהגי התקופה שלפני חג המולד. מרבית שוקי חג המולד סגורים בחג המולד עצמו.
שוק חג מולד טיפוסי מורכב ממספר רב של דוכנים על רחובות או כיכרות היישוב, במקרים רבים בכיכר או ברחובות שהיו בעבר מרכז היישוב. הדוכנים מציעים מבחר מוצרי חג לממכר:
שורשיהם של שוקי חג המולד בימי הביניים המאוחרים. שוק חג המולד של דרזדן, ה-Dresdner Striezelmarkt, נחשב לאחד העתיקים בגרמניה וקיים תיעוד על פעילותו מ-1434 ואילך. כיום, שוקי חג מולד פופולריים נמצאים בנירנברג, בדרזדן ובשטוטגרט ומושכים 2–3 מיליון מבקרים בשנה. שוקי חג המולד בברלין מושכים אף הם מספר דומה של מבקרים.
אליוט קרטר
אליוט קוק קרטר (באנגלית: Elliott Cook Carter; 11 בדצמבר 1908 – 5 בנובמבר 2012) היה מלחין אמריקאי.
ביוגרפיה.