חברת KIT חתמה על הסכם הפצה עם חברות אירופיות, במסגרתו הסרט יעלה לאקרנים ב-4 באוקטובר 2020 בבתי הקולנוע בגרמניה, אוסטריה, שווייץ, הולנד, בלגיה ולוקסמבורג, באמצעות חברת Kinostar Filmverlei הגרמנית בשותפות עם המפיץ KinoKartina.Tv. למרות ההקלות במגבלות שהוטלו על בתי הקולנוע האירופיים, במסגרת המאבק במגפת הקורונה, תפוסת אולמות נותרה ברמה נמוכה למדי: כ-25% בהשוואה לשנת 2019 (לפי נתוני KinostarFilmverleih GmbH). במקביל לרוסיה, הסרט יופץ גם בליטא, לטביה ואסטוניה.
אירוע הקרנת הבכורה של הסרט נערך ב-24 בספטמבר 2020, בבית הקולנוע "אוקטובר" במוסקבה.
ריצ'ארדיה גונזאגה
דינג ליי
דינג לֵיי (במנדרינית: 丁磊, פין יין: Dīng Lěi; נולד 1 באוקטובר 1971), ידוע גם בשם ויליאם דינג, הוא מייסד ומנכ"ל NetEase (אתר 163.com).
דינג תרם משמעותית לפיתוח רשתות המחשבים בסין. בסוף 2016, דינג הרחיב השקעותיו במגזר הנדל"ני, כולל השקעות בזימבבואה, ובממלכה המאוחדת. ביוני 2020, הוערך הונו של דינג במעל $25 מיליארד דולר.
ביוגרפיה.
ליי נולד ב Fenghua, Ningbo, ג'ג'יאנג. הוא סיים תואר ראשון במכללה האלקטרונית למדע וטכנולוגיה בצ'נגדו (כיום האוניברסיטה למדעים אלקטרוניים וטכנולוגיה של סין).
המלחמה העות'מאנית-רוסית (1568–1570)
המלחמה העות'מאנית-רוסית (1568–1570) או מערכת הדון-וולגה-אסטרחן של 1569 (הנזכר במקורות העות'מאנית בתור משלחת אסטרחן), הייתה מלחמה בין רוסיה הצארית לבין האימפריה העות'מאנית על חאנות אסטרחן. המלחמה הייתה הראשונה מבין שתים עשרה המלחמות העות'מאניות-רוסיות, שהסתיימו עם מלחמת העולם הראשונה ב-1914–1918.
בשנת 1556 נכבשה חאנות אסטרחן על ידי איוואן האיום, שבנה מבצר חדש על גבעה תלולה המשקיפה על הוולגה. בשנת 1568 הווזיר הגדול סוקולו מהמט פאשה, מי שהיה הכוח האמיתי בניהול האימפריה העות'מאנית תחת סלים השני, יזם את המפגש הראשון בין האימפריה העות'מאנית לבין רוסיה הצארית. התוצאות הניבו את האסונות הרבים שיבואו. התוכנית בקונסטנטינופול הייתה לאחד את הוולגה והדון בתעלה. בקיץ 1569 נשלח כוח גדול תחת קאסים פאשה, של 20,000 טורקים ו -50,000 טטרים, להטיל מצור על אסטרחן ולהתחיל את חפירת התעלה, ואילו צי עות'מאני הטיל מצור על אזוב.
עם זאת, גיחה של חיל המצב תחת קניאז (הנסיך) סרבריאניי-אובלסקיי, המושל הצבאי של אסטרחן, הדף בחזרה את המצור. צבא רוסי של 30,000 חיילים תקף ופיזר את הפועלים ואת כוח הטטרים שנשלח להגנתם. בדרכם הביתה, כ-70% מהחיילים הנותרים והעובדים קפאו למוות בערבות, או נהרגו בהתקפות צ'רקסיות, וכן הצי העות'מאני נהרס בסערה.
האימפריה העות'מאנית, אף כי הובסה צבאית, החזיקה במעבר בטוח לעולי רגל וסוחרים מוסלמים ממרכז אסיה, וכן קיבלה את דרישתה על הריסת המצודה הרוסית על נהר טרק.
וולטר ואן לאק
וולטר ואן לאק (בגרמנית: Walter van Laack, נולד ב-1957 ב קלן) הוא רופא גרמני ומומחה לאורתופדיה, נתוחים אורתופדיים ייחודיים, ורפואת ספורט. הוא למד אוניברסיטת קלן שבמדינתו וקיבל דוקטורט בשנת 1982 מהאוניברסיטה המחקרית Rheinisch-Westfälische Technische Hochschule Aachen שבאאכן. ואן לאק עבד כרופא בהרצוגנראת' שבמזרח גרמניה ומרצה באוניברסיטה המדעית FH Aachen בנושאי ההתמחות שלו. בשנת 2014 התמנה לפרופסור. ואן לאק גם מייסד ומנכ"ל חבר גרמנית להוצאה לאור.
ואן לאק מוכר במיוחד בתחום מחקר חוויות סף מוות. בתחום זה פרסם ספרים רבים, התראיין בתקשורת וכותב טורים, בין היתר בהאפינגטון פוסט.
בשנת 2010, ואן לאק קיבל את פרס בורקהארד היים של ארגון DGH.
וולטר ואן לאק מתגורר באאכן, נשוי ואב לשני בנים.
אסטרימה בירו
אסטרימה בירו (איטלקית: Estrima Birò) היא מכונית מיקרו בתצורת רכב חשמלי מונע מצבר מתוצרת חברת הסטארט-אפ האיטלקית Estrima המיוצר משנת 2008 ועד היום.
היצרן"Estrima".
Estrima היא חברת הזנק (סטארט אפ) שהוקמה בפורדנונה בשנת 2008 על ידי מטאו מאסטרי (Matteo Maestri), שמונה לנשיא החברה, מתוך כוונה לפתח את הניסיון של החברה המשפחתית שעסקה בייצור בקתות בטיחות למכונות חקלאיות, למגזרים חדשים.
מטרתה של "Estrima" הייתה לצמצם את הבעיות הנוגעות לניידות עירונית, כגון עומס תנועה וזיהום, ויצירת כלי הרכב החשמלי הקטן ביותר בשוק, "Estrima Birò."
בשנת 2011 היה "Estrima Birò" הרכב החשמלי הנמכר ביותר באיטליה בין הקטגוריות של 2, 3 ו-4 גלגלים.
מרינה קונצבאיה
מגזר תעשייתי
סקטור תעשייתי
פיליפו פצ'יני
פִילִיפּוֹ פָּצִ'ינִי (באיטלקית: Filippo Pacini; 25 במאי 1812–9 ביולי 1883) היה אנטומיסט איטלקי, שנודע בשל גילוי גופיפי פצ'יני, ולאחר מותו בשל גילוי מחולל מחלת הכולרה, החיידק Vibrio cholerae, שנים טרם גילויו הנודע יותר על ידי רוברט קוך.
חייו.
פצ'יני נולד בפיסטויה שבאיטליה לפרנצ'סקו, סנדלר, ולאומילטה דולפי. הוא קיבל חינוך דתי בתקווה שיהיה להגמון, אולם ב-1830 הוענקה לו מלגה לבית הספר לרפואה המכובד בפיסטויה. במהלך לימודי הרפואה למד לנתח גופות ולבחון אותן תחת המיקרוסקופ.
ב-1831, במהלך שיעור נתיחת גופות, גילה פצ'יני איברי חישה זעירים במערכת העצבים המגיבים ללחץ ולרטט. הוא למד אותם מקרוב בשנים שלאחר מכן, ודן בהם במסגרת אגודת Società medico-fisica בפירנצה, אולם הוא פרסם את מחקרו, "Nuovi organi scoperti nel corpo umano", רק בשנת 1840. עד מהרה עבודתו נודעה באירופה, והגופיפים שגילה נקראו על שמו – גופיפי פצ'יני.
הוא שימש עוזר מחקר לפאולו סאבי בפיזה בין 1840 ל-1843, ולאחר מכן החל לעבוד במכון לאנטומיה אנושית. הוא היה פרופסור לאנטומיה באוניברסיטת פיזה בין השנים 1844–1846. ב-1847 החל ללמד בליצ'אום בפירנצה, וב-1849 מונה לעמוד בראש המחלקה לאנטומיה כללית וטופוגרפית במכון ללימודים גבוהים באוניברסיטת פירנצה, שם נשאר עד פרישתו לגמלאות.
בזמן מגפת הכולרה השלישית, שהתרחשה בין השנים 1852–1860, גילה פצ'יני את מתג הכולרה. המחלה פקדה את פירנצה בשנת 1854, ופצ'יני התעניין מאוד במחלה. הוא ניתח את גופותיהם של אנשים אשר נפטרו לא מכבר מהמחלה וערך בדיקות היסטולוגיות לרירית המעי שלהם. במהלך בדיקות אלה גילה פצ'יני חיידק מתג בעל צורת פסיק אשר תיארו כ-"Vibrio" (רוטט). באותה שנה הוא פרסם מאמר בשם "תצפיות מיקרוסקופיות והסקות פתולוגיות על אודות כולרה", שם תיאר את האורגניזם ואת הקשר שלו למחלה. התכשירים המיקרוסקופיים תויגו בבירור, עם תאריך ואופי הממצאים. אולם, מאחר שהאמונה הרווחת בקרב המדענים האיטלקים הייתה תאוריית המיאזמה, עבודה זו לא זכתה להתייחסות עד לאחר שנים רבות לאחר מותו, למרות פרסומים נוספים בעניין ב-25 השנים שלאחר פרסום עבודתו. עבודתו של פצ'יני נודעה לקהילה המדעית הבינלאומית באמצעות תרגומה לאנגלית, שפורסם בכתב העת The British and Foreign Medico-chirurgical Review ביולי 1866. בשנת 1965 אימצה הוועדה הבינלאומית לנומנקלטורה של אורגניזמים את השם הרשמי "Vibrio cholera pacini" לכבוד עבודתו של פצ'יני.
במהלך הקריירה שלו פרסם פצ'יני גם מספר מחקרים על הרשתית, על איברי החשמל בדג חשמל, על מבנה העצם ועל מכניקת הנשימה.
הוא מת כמעט מחוסר כול בפירנצה, ונקבר בבית הקברות במיזריקורדיה. בשנת 1935 הועברו עצמותיו לכנסיית סנטה מריה דלה גרציה, יחד עם עצמותיהם של אטו טיגרי ופיליפו צ'יוויניני, שני אנטומיסטים ידועים נוספים
חיים אישיים.
פצ'יני מעולם לא נישא, והשתמש ברוב כספו לצורך טיפול בשתי אחיותיו החולות.
אנה ויאליצינה
אנה סרגייבנה ויאליצינה (ברוסית: А́нна Серге́евна Вьяли́цына) (נולדה ב-19 במרץ 1986) היא דוגמנית רוסייה.
ביוגרפיה.
ויאליצינה נולדה בניז'ני נובגורוד לזוג הורים רופאים, אביה רופא ספורט ואמה רופאת ילדים. היא החלה את קריירת הדוגמנות שלה בגיל חמש עשרה לאחר שמלהק של סוכנות "IMG Models" ראה אותה כשחיפש פנים חדשות בתוכנית של MTV "אירופה אופנתית רועשת", ולאחר שזכתה בתחרות עברה לניו יורק. לאחר מספר חודשים היא החלה לעבוד עבור בתי האופנה מקס מארה ו"קלואי" והופיעה על שערי המגזינים ווג, Elle וגלאמור.
ב-2005 ביצעה את הופעת הבכורה שלה בגיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד ולאחר מכן הופיעה בגיליון עוד מספר פעמים, בגיליון 2005 היא גם שימשה כמושא ציור גוף עבור האמנית "ג'ואן גאייר".
היא צעדה בתצוגות של שאנל, פראדה, לואי ויטון, רוברטו קוואלי ודולצ'ה וגבאנה, ובשנים 2008, 2010 ו-2011 דגמנה בתצוגת האופנה השנתית של ויקטוריה'ס סיקרט.
ב-2011 כיכבה לצד קלן לוץ בקמפיין של החברה "Dylan George &amp; Co".
היא הופיעה בקליפ לשיר "Out Is Through" של אלאניס מוריסט ובקליפים של השירים Misery וNever Gonna Leave This Bed של להקת מארון 5.
חייה האישיים.
ב-2009 השתתפה במרתון ניו יורק ולאחר מכן גם התנדבה להדריך ולעזור לספורטאים בעלי מוגבלויות.
ב-2011 יצאה ויאליצינה עם הזמר אדם לוין ובאותה שנה הם הופיעו יחד על שער מגזין "ווג רוסיה". הזוג נפרד במרץ 2012.
ב-16 בנובמבר 2013 היא קיבלה אזרחות אמריקאית.
ב-25 ביוני 2015 ילדה את בתה אלסקה מבן זוגה אדם קהאן (Adam Cahan), וביוני 2016 הודיע הזוג על אירוסיהם.
מלטש יהלומים
ברט קוואנו
בְּרֶט מייקל קָוָואנוֹ (או קבאנו; באנגלית: Brett Michael Kavanaugh; נולד ב-12 בפברואר 1965) הוא שופט בית המשפט העליון של ארצות הברית. בשנים 2003–2006 היה מזכיר סגל הבית הלבן בתקופת נשיאותו של ג'ורג' ווקר בוש, ובשנים 2006–2018 כיהן כשופט בבית המשפט הפדרלי לערעורים במחוז קולומביה.
ביוגרפיה.