כציוני דרך מרכזיים בתהליך ההשתטחות מציין פרידמן שני אירועים מעצבים שתאריכיהם דומים: אירועים אלה מייצגים שתי צורות דמיון מנוגדות - הדמיון היצירתי של 9 בנובמבר (9.11.1989), והדמיון ההרסני של "11 בספטמבר" (11.9.2001). אחד טוב ואחד רע. בראשון, 9 בנובמבר 1989, נפלה חומת ברלין והוציאה מיליוני אנשים לחופשי. אנשים החלו לדמיין עולם שבו האדם יהיה חופשי לממש את הפוטנציאל הגלום בו. בשני, 11 בספטמבר 2001, נפלו מגדלי התאומים ושיגרו את העולם לתקופה של טרור ופחד. הפיגוע הוכיח את עצמתה של קבוצת אנשים חדורי שנאה שתכננו בדמיונם רצח המוני והוציאו אותו לפועל. לפיכך, נוסף למאמץ שעלינו להקדיש להכשרת מדענים ומהנדסים שיאפשרו את המשך ההתפתחות הטכנולוגית, עלינו להיות מודעים לסכנות הטמונות בה ולהעלותן על סדר היום הציבורי.
ההתלכדות המשולשת.
ההתלכדות המשולשת לפי תום פרידמן מורכבת משוק גלובלי, טכנולוגיית המידע ומיליארדים של משתתפים בכל העולם. בשוק הגלובלי הקשר של חברה בינלאומית למדינת הלאום איננו ברור. קיימת דילמת צרכן - עובד - תאגיד. שכר נמוך לעובד, מוצר הנמכר במחיר נמוך ורווח גבוה לחברה. בעולם השטוח לא יחסרו עבודות טובות לבעלי רעיונות ולאלה היודעים לנצלם. פועלים לעבודות פשוטות ולא מקצועיות יפגעו וכן מכירה של מוצרים פשוטים. העוגה הגלובלית גדלה ונעשית מורכבת יותר כך שלכל אחד יכול להיות חלק גדול יותר. לדעת פרידמן, החברה בארצות הברית החלה לשקוע בשנות התשעים וחדלה להתאמץ. פריחת הדוט קום הטעתה רבים לחשוב על התעשרות קלה. הגישה הזו הביאה עמה להתדרדרות ולשחיקה של התשתית המדעית המתמטית וההנדסית בארצות הברית. ארצות הברית כבר איננה מובילה ומנהיגה את העולם.
כדי לשמור על מקומה הטכנולוגי והכלכלי וכדי לא לאבד את המנהיגות פרידמן קורא למנהיגי ארצות הברית ליזום פרויקט טכנולוגי לאומי בתחום האנרגיה. פרויקט בסדר גודל של הטיסה לירח של שנות השישים. כדי לעמוד באתגרי העולם השטוח דרושה שאפתנות מגיל בית הספר וכל עובד צריך לשמור על כושר התעסוקה שלו על ידי כך שיהיה מומחה, מיוחד ובעל כושר הסתגלות. החברה כבר אינה יכולה להבטיח את כושר התעסוקה של העובד אלא רק את האפשרות לעזור לו לשמור על כושר התעסוקה על ידי לימוד, הסתגלות ומציאת דרך אישית מיוחדת.
גשפר דה גמה
גשפר דה גמה (1444–1510), מכונה גם גשפר דה לאס אינדיאס (Gaspar de las Indias) נוסע יהודי ששמו המקורי אלונסו פרז. שירת כמה מגדולי מגלי הארצות הפורטוגזיים, ביניהם וסקו דה גמה, שהיה פטרונו ועל שמו הוא מכונה.
חייו.
לא ידוע רבות על ראשית חייו וגספר עצמו סיפק ככל הנראה גרסאות סותרות או מעובדות על פרטי חייו, המותאמות לקהל היעד. הכרוניקאי דמיאו דה גוייש (Damião de Góis) טוען כי גשפר נולד בעיר פוזנן שבפולין, וכשפגש את כוחותיו של וסקו דה גמה לא דיבר ספרדית אלא ונטית. מקור אחר, הכרוניקאי ז'ואו דה בארוש, טוען כי בעוד שמשפחתו הייתה מפולין, היא נאלצה להימלט משם לפני היוולדו, עברה בארץ ישראל והוא נולד באלכסנדריה (מצרים). אליהו ליפינר, מומחה לתולדות יהדות פורטוגל טוען כי גרסה זו האחרונה היא ההגיונית ביותר (ולפיה גשפר דה גמה לא נולד לפני 1458). היסטוריון אחר של תולדות גלות ספרד ופורטוגל, ארנולד ויצניצר, סבור כי גשפר דה גמה נולד בגרנדה או בבוסניה. מכל מקום, בעת פגישתו עם הפורטוגזים, היה גשפר תושב הודו. ליפינר טוען גם כי גשפר הגיע לקוצ'ין שבהודו, שם הקים שם משפחה על ידי נישואיו לאחת מנשי הקהילה היהודית המקומית. זאת הייתה מעורבת מאוחר יותר ברכש ספרי תורה מן הפורטוגזים.
גם נסיבות פגישתו עם הפורטוגזים נתונות במחלוקת. הכרוניקאי גשפר קוריה טוען כי בזמן הפגישה עם הפורטוגזים, היה גשפר ראש הצי של יוסוף אדיל שאה, מייסד שושלת אדיל שאהי, שליטי מחוז ביז'פור (Bijapur) בהודו. קודם לכן נשבה כנראה כעבד והפך מאוחר יותר - לאחר שהסכים להתאסלם - לאחד מעוזריו של שליט גואה. כשהגיע וסקו דה גמה לאי אנג'דיווה (Anjadip בהודו כיום, בפורטוגזית: Ilha de Anjediva) בשנת 1498, נוצר קשר בינו לבין גשפר. הוא מתואר כאירופאי גבוה, בעל זקן לבן וכבן חמישים. כרוניקאים פורטוגזיים טוענים כי גשפר ביקש לעלות על הסיפון ולהצטרף למשלחתו של וסקו דה גמה; עם זאת, כנראה שפותה לעלות על הסיפון בעורמה, והבטיחו לו כי הם ערבים לביטחונו. וסקו דה גמה, בה בעת חשד בזר האירופאי, שהתלהבותו מן הפורטוגזים נובעת מהיותו מרגל. גשפר עוּנָה, וטען בחקירתו כי הוא מצאצאי האנוסים מגרנדה, אשר המירו דתם לנצרות. מספרד נסע לטורקיה ולמכה ומשם הגיע גם להודו.
וסקו דה גמה החליט לצרף את השבוי למסע המשלחת חזרה לפורטוגל, בתור יועץ ובשל היכרותו עם המזרח. במהלך חקירתו והמסע לפורטוגל, תרם גשפר מן הידע שלנו בנושא הדתות השונות בהודו, הסחר בתבלינים, שיטות הניווט של המוסלמים, שנה לאחר מכן, במהלך המסע, התנצר גשפר רשמית ואימץ את השם הנוצרי (שם המשפחה על שם פטרונו; השם הפרטי על שם אחד משלושת האמגושים, שהגיעו מן המזרח לברך את ישו התינוק).
בשמו הקתולי נתפרסם בעולם. עתה היה גשפר למורה הדרך של וסקו דה גמה בים הערבי. שם הצליח לנווט בהצלחה את הספינות במים בוגדניים. לאחר מכן הובא לפורטוגל, והמלך מנואל הראשון העניק לו קצבה, והעסיקו כמתורגמן במשלחות ימיות. בשנת 1500 הוא ליווה את פדרו קברל במסעו למזרח. בהודו נשא ונתן עם מלך מלינדי, וביכולתו להשתלב באוכלוסייה המקומית כמוסלמי פעל לסיכול ניסיון מרד נגד הפורטוגזים בקוז'יקוד (קליקוט). חשוב מכך, כשספן זה ניסה לחזור על מסעו של וסקו דה גמה, אולם הרוחות סחפו אותם הרחק באוקיינוס האטלנטי, והם הגיעו לברזיל במקרה. יחד עם ניקולאו קואליו (Nicolau Coelho) צעד גשפר על חופי הארץ החדשה שאך נתגלתה. בשובו חזרה, פגש גשפר ליד כף ורדה את אמריגו וספוצ'י, שביקש אף הוא את עצתו. וספוצ'י מזכיר את גשפר דה גמה כאחד היועצים החשובים למסעו. גשפר חזר להודו עם ואסקו דה גמה בשנת 1502, ולאחר מכן עם פרנסיסקו דה אלמידה (Francisco de Almeida) בשנת 1505. בשנת 1510 השתתף במשלחת הפורטוגלית שיצאה נגד קוז'יקוד, וייתכן שבמסע זה מצא את מותו. מקורות אחרים טוענים שמת בפורטוגל.
ניקה המתירה את סנדלה
"ניקה המתירה את סנדלה" הוא תבליט שיש יווני המתוארך סביב השנים 410-409 לפנה"ס. התבליט, בגובה של כ-165 ס"מ, הוצג כחלק מלוח המעטר מעקה במקדש אתנה ניקה, ובו סדרה של תאורי האלה ניקה, אשר מוקם בקרבת הכניסה לאקרופוליס באתונה. התבליט מוצג במוזיאון האקרופוליס באתונה.
בתבליט מופיעה ניקה, המופיעה כאישה חסרת כנפיים, עומדת על רגלה האחת ובעזרת ידה היא מנסה להתיר את הסנדל שלרגלה המורמת. החלק ובו ראשה לא נשמר. עיצוב הקומפוזיציה של הדמות הוא דינמי ומלא בתנועה. הגוף מתואר בצורה מושלמת מתחת למעטה הבגד הדק. גם עיצוב הבגד עצמו הוא דינמי ויוצר דגמים המנותקים מן התיאור האנטומי של הגוף. "עין הצופה נמשכת אל משחק התנועות וחופש הקווים שבתבליט". תיאור כזה משייך את התבליט לאמנות של סוף התקופה הקלאסית ותחילת ההלניסטית באמנות יוון העתיקה.
כנופיות ניו-יורק
אנטואן גלן
אנטואן גלן (בצרפתית: Antoine Galland; 4 באפריל 1646 – 17 בפברואר 1715) היה מזרחן וארכאולוג צרפתי שהתפרסם בעיקר כמתרגם האירופי הראשון של סיפורי אלף לילה ולילה (שתורגמו לצרפתית כ-"Les mille et une nuits"). גרסתו של גלן למעשיות הופיעה בשנים עשר כרכים שפורסמו בין השנים 1704 ו-1717 והשפיעה במידה ניכרת על הספרות האירופית המאוחרת יותר ועל ההתייחסות כלפי העולם האסלאמי. לדברי חורחה לואיס בורחס, תנועת הרומנטיקה החלה כשתרגומו של גלן נקרא לראשונה.
חייו.
גלן נולד ביישוב רולו (Rollot). בילדותו התייתם ועבר לגור בפריז, שם גם למד בגימנסיה כשהוא מפרנס את עצמו. לאחר שעבד בקטלוג כתבי יד מזרחיים באוניברסיטת סורבון, הוא נקרא בשנת 1670 לשרת כמזכיר השגריר הצרפתי בקושטא, שם גם למד יוונית מודרנית. בשנת 1673 הוא סייר בסוריה וחקר את עתיקותיה. הוא שב לפריז עם אוסף יקר ערך של מטבעות יווניים. בשנת 1676 שב לסייר בלבנט, ובשנת 1679 כבר נשלח לשם על ידי ז'אן-בטיסט קולבר (Jean-Baptiste Colbert) כדי לרכוש כתבי יד בערבית.
בשנת 1704 החל לפרסם את התרגום האירופי הראשון של אלף לילה ולילה. זה יצא לאור בתריסר כרכים; אחדים מהם הודפסו רק אחרי מותו. המהדורה הצרפתית מכילה גם סיפורים שאינם ידועים מכתבי היד המזרחיים, בהם מעשיות פופולריות ביותר כגון עלי באבא וארבעים השודדים ואלאדין ומנורת הקסמים. לטענתו של גלן הוא שמעם מפי מספרי סיפורים מסוריה.
די ולטביהנה
לסבוס
לֶסְבּוֹס (ביוונית: Λέσβος, הגייה מודרנית לֶסְווֹס; בטורקית: מידילי אדאסי - Midilli Adası) הוא אחד מאיי יוון, הממוקם בצפון מזרח הים האגאי, ומהווה את אחת מחמש היחידות האזורית של מחוז צפון הים האגאי. לסבוס שוכן בצמוד לחוף המערבי של טורקיה, בקצה המערבי של מפרץ איזמיר, צפון מערבית לעיר איזמיר, וצפונית לאי כיוס.
שטחו של לסבוס הוא 1,630 קמ"ר, ולאי קו חוף שאורכו כ-320 ק"מ, מה שהופך אותו לשלישי בגודלו בקרב איי יוון, והשמיני בגודלו באיי הים התיכון. באי מתגוררים כ־86,000 תושבים, כאשר כמעט מחציתם חיים במיטילנה, בירת האי והיחידה האזורית, העיר הגדולה בו, והנמל הראשי. מיטלנה, שנוסדה במאה ה-11 לפנה"ס. ממוקמת בדרום מזרח האי. ביחידה האזורית קיימת רק רשות מוניציפלית אחת, הכוללת מלבד מיטלנה, גם את שאר הערים באי: קאלוני, פלומרי, איאסוס, ארסוס, כפרי גרה ומוליבוס.