לאחר מספר שנים ביפו, עבר להתגורר בירושלים, שם מונה לשמש כאב בית דין. בשנת 1880 (ה'תר"ם) החל לכהן בצפת כאב בית דין של העדה הספרדית, כראש ישיבה וכראש הרבנים.
לשם הדפסת ספריו התפטר ממשרתו בצפת, ותכנן לנסוע לקושטא שבטורקיה דרך ביירות שבלבנון אולם בדרכו, לקה בשבץ ונפטר לאחר מספר ימים בצידון בכ"ו באלול ה'תרמ"ו, 26 בספטמבר 1886, ונקבר בבית הקברות המקומי.
פאביו באזילה
פאביו באזילה (באיטלקית: Fabio Basile; נולד ב-7 באוקטובר 1994) הוא ג'ודוקא איטלקי אשר מתחרה בקטגוריית המשקל עד 73 ק"ג, אלוף אולימפי מריו דה ז'ניירו 2016, שם התחרה בקטגוריית המשקל עד 66 ק״ג.
קריירה.
במרץ 2016, באזילה זכה במדליה הראשונה שלו בתחרות מהסבב העולמי כאשר זכה במדליית כסף בגראנד פרי טביליסי. כחודש לאחר מכן הוא התחרה באליפות אירופה שנערכה בקאזאן וזכה במדליית הארד בקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג. הוא הגיע עד שלב רבע הגמר בו הפסיד לקולין אואטס הבריטי ונשר לקרבות בית הניחומים שם ניצח את סרג'יו אולייניק ועלה לקרב על מדליית הארד. בקרב על המדליה הוא התמודד מול דזימיטרי שרשן הבלארוסי וניצח בזכות עונשים.
באולימפיאדת ריו 2016, באזילה התחרה בקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג וזכה במדליית הזהב. הזהב בו זכה היה ה-200 של איטליה במשחקים האולימפיים המודרניים. באזילה התחיל בסיבוב השני בו ניצח באיפון את סבסטיאן זיידל הגרמני 2 דקות ו-10 שניות מפתיחת הקרב בעזרת תרגיל סודה-צוריקומי-גושי. בשמינית הגמר הוא ניצח באיפון ניג'אט שיחאליזדה האזרי לאחר תרגיל אוקורי-ארי-ג'ימה וברבע הגמר ניצח שוב באיפון את דבאדורג'ין טומורקולג המונגולי לאחר תרגיל דה-אשי-בראי. בחצי הגמר הוא ניצח בזכות עונשים את מסאשי אבינומה היפני ובגמר באזילה גבר באיפון על המדורג ראשון בעולם, אן באול הדרום-קוריאני דקה ו-24 שניות מפתיחת הקרב בעזרת תרגיל סיאו-אוטושי מוצלח.
לאחר ריו 2016 באזילה התפרסם באיטליה והשתתף בין היתר בתוכניות ריאליטי. בשנת 2017 הוא השתתף בגרסה האיטלקית של רוקדים עם כוכבים בה סיים במקום השני ובשנת 2018 השתתף בתוכנית האח הגדול VIP והודח לאחר 46 ימים בתוכנית.
באזילה עבר להתחרות בקטגוריית המשקל עד 73 ק"ג אחרי ריו 2016. במרץ 2018 הוא זכה במדליה הראשונה שלו בקטגוריית משקל זו כאשר זכה במדליית ארד בגראנד סלאם יקטרינבורג. בפברואר 2019 הוא זכה במדליית ארד בגראנד סלאם פריז היוקרתי לאחר שניצח באיפון את אקיל דג'קובה מקוסובו בקרב על המדליה.
באולימפיאדת טוקיו 2020, באזילה הודח בקרב הראשון כאשר הפסיד בווזארי לאן צ'אנג-רים הדרום-קוריאני.
פרסים.
מקור:
שמן זית זך
מסיבות הפולמון
מסיבת הפולמון
מאוזוליאום גאורגי דימיטרוב
מאוזוליאום גאורגי דימיטרוב (בולגרית: Мавзолей на Георги Димитров) היה מאוזוליאום שניצב בעיר סופיה בירת בולגריה משנת 1949 ועד 1999. המבנה הוקם בכיכר הנסיך אלכסנדר מבטנברג בעיר כאתר למשכן גופתו החנוטה של דימיטרוב, המנהיג הקומוניסטי הראשון של בולגריה. המבנה נהרס על ידי ממשלת בולגריה בשנת 1999.
היסטוריה.
המאוזוליאום, שהיה בנוי משיש לבן, הוקם לאחר מותו של דימיטרוב בברית המועצות, לשם יצא לקבל טיפול רפואי. הוא תוכנן על ידי האדריכל גאורגי אורצ'רוב (Георги Овчаров) והוקם בהשראת מבנה המאוזוליאום של לנין במוסקבה והקמתו ארכה ששה ימים בלבד, הוא הזמן שארכה חניטת גופתו של דימיטרוב במוסקבה והובלתה משם לסופיה. הוא כלל שני מפלסים, כאשר המפלס העליון, בגובה של כשלושה מטר מעל מפלס הרחוב, כלל מרפסת תצפית לשימוש באירועים ציבוריים. המאוזוליאום נפתח לציבור רק בספטמבר 1950.
גופתו החנוטה של דימיטרוב הוצגה במבנה בתוך תיבת זכוכית בתנאים סביבתיים מבוקרים. באוגוסט 1990, לאחר נפילת הממשל הקומוניסטי בבולגריה, החליטה ממשלת בולגריה בראשותו של אנדריי לוקאנוב על הוצאת גופת דימיטרוב מהמאוזוליאום ושריפתה. האפר נקבר בבית הקברות המרכזי של סופיה. הדבר נעשה גם לאור ההוצאות הגבוהות שהיו כרוכות באחזקת המבנה והגופה החנוטה.
המאוזוליאום נהרס בהחלטת ממשלתו של ראש הממשלה איוואן קוסטוב, לאחר ויכוח ציבורי נוקב. קוסטוב ואישים במפלגתו (ה-UDF) טענו כי המשך קיומו של המאוזוליאום יהיה בלתי ראוי לאחר נפילת הקומוניזם בבולגריה, שכן הוא ביטא את העבר המדכא של המדינה. גם בתוך ה-UDF היו מתנגדים להצעת ההריסה. נטען כי המבנה תרם לאווירה בסופיה והועלו הצעות להפיכת המבנה למוזיאון או לגלריה לאמנות. סקר דעת קהל אחד מצא ששני שלישים מהציבור התנגדו להריסת המבנה.
המבנה נהרס לבסוף באוגוסט 1999, לאחר שבוע של ניסיונות. שלושת ניסיונות ההריסה הראשונים - שהסתמכו כל אחד על הפעלת מטען חומר נפץ בודד - נכשלו, והמבנה רק נטה על צידו. מבוכה רבה נגרמה לממשלתו של קוסטוב. המבנה נהרס לבסוף ב-21 באוגוסט לאחר הפעלת שרשרת של מטעני חומר נפץ קטנים יותר וציוד מכני כבד.
טריאומווירט
הטריאומווירט הראשון
הטריאומווירט השני
The Power of Good-Bye
The Power of Good-Bye (בעברית: כּוֹחָהּ שֶׁל הַפְּרֵדָה) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה, מתוך אלבום האולפן השביעי שלה, "Ray of Light" (1998). הוא נכתב על ידי מדונה וריק נואלס , והופק על ידי הזמרת ביחד עם ויליאם אורביט ופטריק לאונרד. השיר הופץ כסינגל הרביעי מתוך האלבום ב-22 בספטמבר 1998, בהוצאת חברות התקליטים האחים וורנר ומאבריק רקורדס. הוא הופץ בנוסף כסינגל איי-סייד כפול בממלכה המאוחדת בצירוף השיר "Little Star". מבחינה לירית, השיר עוסק בכמה חופשית ומעצימה יכולה להיות התחושה שבפרידה או סיום של מערכת יחסים. הבלדה האלקטרונית המלנכולית הזו, כוללת שימוש בגיטרות אקוסטיות וכלי מיתר בעיבודו של קרייג ארמסטרונג.
"The Power of Good-Bye" זכה לשבחים מטעם מבקרי המוזיקה ברחבי העולם, שהגדירו אותו כאחד מהשירים הטובים ביותר ב-"Ray of Light"; הם ציינו לשבח את המנגינה והאווירה האלקטרונית שלו, כמו גם את שירתה של מדונה שהושוותה ל-"Frozen" (1998). השיר זכה להצלחה מסחרית ברחבי אירופה, ודורג בעשירייה הפותחת במצעדים בלמעלה מתשע מדינות, כולל אוסטריה, גרמניה, הונגריה, איסלנד, ספרד והממלכה המאוחדת, בעוד שבארצות הברית הוא הגיע למקום ה-11, והפך לשירה ה-37 של מדונה שדורג ב-20 העליונים במדינה. בישראל, הוכתר "The Power of Good-Bye" לשיר ה-15 המצליח ביותר במדינה במצעד השנתי שפורסם על ידי גלגלצ בשנת 1999. הוא דורג במקום ה-15 במצעד השבועי של גלי צה"ל.
את הווידאו קליפ בעל הגוון הכחול-ירוק של "The Power of Good-Bye" ביים מת'יו רולסטון . הוא צולם במאליבו, קליפורניה, ומככב בו השחקן גוראן וישניץ' בתור מושא אהבתה של מדונה. היא ביצעה אותו בשידור חי במספר טקסי פרסים ובמהלך הופעות שונות בטלוויזיה, אך מעולם לא כללה אותו ברשימת השירים של אחד מסיבובי ההופעות שלה.
רקע והוצאה.
בין 1996 ליציאתו של "Ray of Light" ב-22 בפברואר 1998, עברה מדונה מספר "חוויות משנות חיים", ביניהן לידת בתה הבכורה לורדס מריה צ'יקונה ליאון, התעניינותה במיסטיקה מזרחית (תורת הנסתר) ובקבלה (תורת הסוד והמיסטיקה היהודית), וגילום התפקיד הראשי בעיבוד הקולנועי למחזמר "אוויטה" (1996). שנה לאחר מכן, בעקבות קידום הפסקול של הסרט, היא החלה לעבוד על "Ray of Light"; האלבום שיקף את נקודות המבט המשתנות שלה לגבי החיים. מדונה כתבה שירים עם ויליאם אורביט, פטריק לאונרד וריק נואלס.
באותה העת, כתבה מדונה את "The Power of Good-Bye" ביחד עם נואלס; הוא היה לאחד מתשעת השירים שהם כתבו ל-"Ray of Light". נואלס כמה לעבוד עם מדונה, והתפעל מהעבודות הקודמות שלה עם לאונרד, סטיבן בריי וגם עם נייל רוג'רס ; הוא היה בניו יורק לרגל טקס פרסי גראמי, ובמהלך מסע קניות בבארניז, פגש אותה. נואלס שיבח את הזמרת על כישורי כתיבת השירים שלה, ולאחר מכן הוזמן ללוס אנג'לס לסדרת מפגשי כתיבה. לדברי לוסי או'בריאן, מחברת הספר, "" , "[נואלס] הופתע מיכולת כתיבת השירים [של מדונה], והודה שהיא עמוקה, פואטית ואינטליגנטית. כשהיא נמצאת בשיא כתיבתה, היא דומה לג'וני מיטשל או פול סיימון". בהמשך לכך, הוא הצהיר שיכולת כתיבת השירים שלה מאופיינת ב"קריאה רעבתנית". שלושה שירים ממפגשיהם נבחרו להיכלל ברשימת הרצועות הסופית, "The Power of Good-Bye", "Little Star" ו-"To Have and Not to Hold".
לאחר ש-"Drowned World/Substitute for Love" הופץ כסינגל השלישי מתוך האלבום ברחבי העולם, "The Power of Good-Bye" נבחר לצאת כסינגל הרביעי מתוך האלבום, כיוון ש"ששדרני רדיו ומעריצים מושבעים [של מדונה] הפעילו לחץ שהדבר ייצא לפועל". בארצות הברית, הופץ השיר כסינגל השלישי מתוך האלבום, לאחר שנשלח לרדיו להיטים עכשוויים ב-1 בספטמבר 1998, ויצא לרכישה ברשתות הקמעונאות ב-22 בספטמבר 1998, בשני פורמטים. בממלכה המאוחדת, "The Power of Good-Bye" הופץ כאיי-סייד כפול עם "Little Star" ב-23 בנובמבר 1998. בשאר רחבי אירופה, נכלל האחרון במהדורות הסינגל כבי-סייד. במהדורות המקסי סינגל האירופאיות, נכללו כמה רמיקסים ניסיוניים שנעשו על ידי לוק סלייטר ורמיקס נוסף של דאלאס אוסטין, שעבד עם מדונה ב-"Bedtime Stories" (1994). כפי שציין חוסה פ. פרומיס מ-"AllMusic", "המיקס של לוק סלייטר הופך את הבלדה להמנון דיפ האוס קצבי וגורם לו להישמע כמו שיר אחר לגמרי". בהמשך, תיאר את המיקס של פאביין כ"מיקס אלקטרוני, שמצליח לשמור על שלמותו של "The Power of Good-Bye" המקורי".
הקלטה והרכב.