היה חבר בתנועת הנוער "הבחרות הסוציאליסטית". עבד בסוכנות היהודית. היה מראשי מפא"י בירושלים, חבר מועצת עיריית ירושלים, ומזכיר מועצת הפועלים בעיר. כמו כן היה פעיל באגודה לידידות ישראל-ברית המועצות.
כיהן כחבר כנסת במשך 18 שנים, למן הכנסת הרביעית (1959) ועד ל (1977). בכנסת הרביעית כיהן כיושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, והיה חבר בוועדות הכנסת.
בין השנים 1974–1977, בממשלת רבין הראשונה, כיהן כשר העבודה. החל מ-16 בינואר 1977, עם פרישת שרי המפד"ל מן הממשלה, כיהן במשך כמה חודשים גם כשר הסעד במקום זבולון המר.
ברעם נפטר בג' כסלו תשמ"ז, בגיל 75, ונטמן בהר המנוחות.
הותיר אחריו אישה, גרציה (שהלכה לעולמה בשנת 2010 ונטמנה לצידו), ולהם ארבעה ילדים, שניים מהם התפרסמו בפעילויות שונות: עוזי ברעם כח"כ ושר בממשלות ישראל, חיים ברעם כעיתונאי ופרשן ספורט ובנו הצעיר מנחם ברעם שנפטר עקב מחלת הסרטן בינואר 2020 . בתם דרורה חזרה בתשובה.
הסופר ניר ברעם הוא נכדו.
על שמו של משה ברעם נקראו רחוב בעירו ירושלים וגן המנורה במרכז ירושלים.
Openoffice
אדולף אריק נורדנסקיולד
GNU FDL
רוסלן פונומריוב
רוסלן אולגוביץ' פונומריוב (באוקראינית: Русла́н Оле́гович Пономарьо́в; נולד ב-11 באוקטובר 1983) הוא שחמטאי אוקראיני בדרגת רב-אמן, שהיה אלוף עולם מטעם פיד"ה בשנת 2002.
נכון ליוני 2019, הוא מדורג במקום ה-70 בעולם והרביעי באוקראינה לפי מד כושר.
ביוגרפיה.
רוסלן פונומריוב נולד בגורלובקה שבאוקראינה בשנת 1983.
ב-1994 דורג פונומריוב במקום ה-3 באליפות העולם לשחמטאים עד לגיל 12. ב-1996 (גיל 12) הוא זכה באליפות אירופה עד גיל 18. בגיל 13 הוא זכה באליפות העולם מתחת לגיל 18. בגיל 14 הוא זכה בתואר רב אמן, מה שהפך אותו לשחקן הצעיר בהיסטוריה שהחזיק בתואר זה.
ב-1998 הוא השתתף בתחרות בה הוא ניצח את אלכסנדר חליפמן. באולימפיאדת השחמט הוא זכה במדליית זהב, כשהוא משחק בלוח 2. בתחרות המועמדים לאליפות העולם ב-2002 הוא ניצח, כמו כן, בדו-קרב את אלוף העולם בתקופה זו, אנאנד. בכך הוא נהפך לאלוף העולם הצעיר ביותר (גיל 18). באותה שנה הוא זכה במקום השני (אחרי קספרוב) בתחרות החזקה "לינארס".
שנה לאחר מכן, רמתו ירדה בצורה משמעותית, והוא דורג רק במקום ה-11 וה-7, על אף שעל פי מד הכושר שלו היה במקום ה-3 בעולם. היו תוכניות שלפיהן הוא היה אמור לשחק נגד קספרוב, לקו וקרמניק ביאלטה, במסגרת "הסכם פראג" ושהמנצח יהיה אלוף העולם, ובכך יאוחדו הארגונים השונים, אך פונומריוב סירב לשחק משום ששמע שאם יהיה תיקו ביניהם הוא יאבד את תוארו.
בשנת 2005 הוא זכה במקום השני בגביע העולם בשחמט. בגביע העולם בשחמט 2007 הוא הודח ברבע הגמר. בגביע העולם בשחמט 2009 הוא הפסיד בגמר לבוריס גלפנד. בגביע העולם בשחמט בשנת 2011 הוא הודח בחצי הגמר.
ב-2006 הוא ניצח בתחרות השחמט לזכר טל (קטגוריה 20) ביחד עם פטר לקו ולבון ארוניאן.
בשנת 2010 הוא ניצח בתחרות השחמט בדורטמונד.
הופעותיו באולימפיאדות.
רוסלן פונומריוב שיחק בנבחרת האולימפיות של אוקראינה.
אדולף אריק נורדנשילד
קספארוב
לייזר (מפרשית)
סירת לֵיְיזֶר (ILCA) היא סירת מפרש פופולרית בסגנון One-Design. הסירה מיועדת לשייט יחיד.
מעצבי המפרשיות הקנדים, ברוס קירבי ואיאן ברוס,עיצבו את הדגם תוך שימת דגש על פשטות ויעילות. הלייזר היא אחת מסירות היחיד הנפוצות ביותר בעולם. עד סוף שנת 2021, יוצרו למעלה מ-220,000 סירות מדגם זה. בין הסיבות לפופולריות שלה נמנים חוזק הגוף ופשטות ההרכבה, למרות זאת ביצועי הדגם דומים לאלו של סירות תחרותיות מורכבות יותר.
היסטוריה.
קירבי הגה את דגם הלייזר תוך כדי שיחת טלפון עם איין ברוס בה דנו באפשרות לייצר מפרשית פשוטה הניתנת להובלה על גג של מכונית. השרטוט הראשוני ששרטט קירבי בעקבות השיחה נודע מאוחר יותר בשם "שרבוט מיליון הדולר". ייצור הסירה המקורית מעולם לא יצא לפועל והתוכניות נשמרו על ידי קירבי עד לשנת 1970, אז הוגשו על ידו לתחרות עיצוב סירות בעלות מתחת ל-1000 דולר. לאחר מספר שינויים קלים זכה הדגם בקלות בקטגוריה בה התחרה.
אב הטיפוס המקורי של הדגם נקרא במקור ה-"Weekender", והאותיות על המפרש היו TGIF במקום סמל החברה הידוע כיום, TGIF מציין Thank God It´s Friday (תודה לאל שיום שישי). הסירה נקראה "לייזר" באופן רשמי בתצוגת הסירות של ניו יורק ב-1971. הלייזר הפך דגם אולימפי ב-1996. דגם משנה, הלייזר רדיאל נהפך דגם אולימפי לנשים החל מאולימפיאדת בייג'ינג (2008).
אליפות העולם הראשונה בדגם לייזר התקיימה ב-1974 בברמודה בהשתתפות 24 מדינות. במקום הראשון זכה פיטר קומט מארצות הברית. שייט הלייזר המצליח ביותר בהיסטוריה הוא רוברט שיידט מברזיל, הוא ניצח בשמונה אליפויות עולם, וזכה בשלוש מדליות אולימפיות: 2 מדליות זהב ומדליית כסף.
בספטמבר 2015 הוכרז מפרש חדש, לייזר דגם II שמבוסס על מפרש הלייזר הרגיל.
בשנת 2019, בשנת ה-50 לדגם, התאחדות הלייזר העולמית החליטה, בשל סיבות מסחריות לשנות את שם הדגם מלייזר ל ILCA.
עיצוב.
כדגם בעל עיצוב אחיד, כל סירות הלייזר זהות לחלוטין. משקל הסירה 58.97 ק"ג בלבד, עובדה המאפשרת את הובלתה על גג הרכב. אנשים רבים פיתחו שיטות שונות להעמסת הסירה על הגג ללא עזרה.
זיהוי.
ניתן לדעת את תאריך ומקום הייצור של הסירה על ידי המספר הסידורי הטבוע בירכתיה. המספר הסידורי הוא ייחודי לכל סירה ובדרך כלל זהה למספר המפרש שלה. הלייזר ייחודית במובן הזה מכיוון שכמעט לכל סירה אחרת יש את מספר שניתן לה על ידי האיגוד הלאומי במדינה בו היא מורשית. משמעות הדבר שסירות לייזר יכולות לעבור בין מדינות ללא צורך לשנות את מספר הזיהוי שלהן. ללייזר מספר בן שש ספרות, בניגוד לסירות אחרות שלהן בדרך כלל שלוש או ארבע ספרות בלבד.
דגמי הלייזר.
לייזר סטנדרט (ILCA 7).
ללייזר סטנדרט (ILCA 7) מפרש בשטח 7.06 מ"ר. ברוחות חזקות נדרש כוח פיזי רב כדי לאזן אותה ולכן יש יתרון למשיטים גבוהים שמשקלם מעל 80 ק"ג. זהו הדגם האולימפי לגברים.
לייזר רדיאל (ILCA 6).
באמצע שנות ה-80 פותח דגם חדש של הלייזר בשם לייזר רדיאל. הלייזר רדיאל שונה מן מהדגם המקורי אך ורק במפרש קטן יותר ותורן קצר יותר, כך ששטח המפרש קטן ב-18% ושטחו 5.76 מ"ר. הדגמים תוכננו כך שהמעבר ביניהם יהיה פשוט מאוד, כל שנדרש הוא להחליף את התורן התחתון והמפרש. הדבר אפשר לשייטים שמשקלם נמוך יותר להפליג ברוחות חזקות עם מפרש קטן, לשוב להשתמש במפרש התקני ברוחות החלשות יותר.
באירופה דגם הרדיאל הפך פופולרי יותר מהדגם הסטנדרטי ואף נועד להחליף את דגם ה"יורופ" כסירת היחיד לנשים באולימפיאדת בייג'ינג.
לייזר 4.7 (ILCA 4).
גרסה קטנה עוד יותר פותחה לאחר עשור. שטח המפרש צומצם ב-35% לעומת המפרש התקני, עובדה שאפשרה לשייטים קלים עוד יותר להפליג בסירה זו. הסירה זהה במבנה לזה של דגם הרדיאל והשינוי היחיד הנדרש במעבר בין הדגמים הוא בהחלפת התורן התחתון והמפרש. השם, 4.7 ,נובע משטח המפרש: 4.7 מ"ר.
דגמי לייזר נוספים.
ישנן סירות נוספות של חברת לייזר ובהן:
שליטה.
הלייזר היא סירה קלה יחסית להפעלה, אך עשויה להתהפך בקלות בידיו של שייט לא זהיר, בדומה לכל סירות המפרש הקטנות. שייט מיומן יכול לגרום לסירה להיכנס למצב גלישה בהפלגה במורד הרוח, על ידי הרמת החרב מן המים. גלישה באופן כזה מגבירה במידה ניכרת את מהירות הסירה, אולם היא דורשת מיומנות רבה ואף מגדילה את הסיכון להתהפכות. מאידך, הדבר דרוש למיצוי הפוטנציאל התחרותי של הסירה.
ברוחות חזקות נדרש כושר גבוה במיוחד, כאשר השייט נאלץ להחזיק את כל גופו מחוץ לסירה על מנת לאזן את הסירה מול לחצי המפרש.
כיוון המפרש.
ללייזר 3 חבלים (חוץ מהמיתר הראשי) שבעזרתם יכול השייט לשלוט במפרש. ישנו חבל למתיחת השפה התחתונה, בומצ'ק וקנינגהם (שפה קדמית). בהפלגה במעלה הרוח, השייט מותח את שלושת המיתרים כך שהמפרש נהיה שטוח יותר. הקטנת ה"בטן" של המפרש מקטינה את הכוח שהוא יוצר. כשהרוח גוברת עוד יותר, השייט צריך להקטין את הכוח שמפעיל המפרש על הסירה, ועושה זאת על ידי השטחת המפרש עוד יותר. ברוחות האלה, השפה התחתונה מתוחה עד הסוף, הקנינגהם מתוח עד כדי כך שהעין צמודה למנור, והבומצ'ק מתוח כך שהגלגלות האחוריות צמודות אחת לשנייה אפילו ללא מתיחת המפרש. מתיחה חזקה של הבומצ'ק הכרחית כדי לכופף את התורן וכך לשמור על צורת המפרש. שייטים תחרותיים עשויים להדרש להחלפת מפרש לאחר חודשים בודדים, כיוון שצורתו של המפרש מתעוותת עם הזמן.
ברוח צד, גבית ומלאה השפה התחתונה משוחררת כדי להגדיל את זרימת האוויר ואת "בטן" המפרש, והקנינגהם משוחרר לגמרי כדי לפתוח את החלק העליון של המפרש.
ברוחות חלשות הבומצ'ק משוחרר כך שהמנור עולה ויורד בחופשיות אך מהווה תפקיד קריטי ברוחות חזקות. אם הוא מתוח חזק מדי, הסירה לא תצליח להפליג בזווית כהה ותעלה לרוח במהירות ותתהפך. אם הוא משוחרר מדי והמנור מצביע למעלה, הרוח תזרום בכיוון לא נכון במפרש ועשויה לשנות את כיוון הזרימה שלה על פי שינויי לחץ בירכתי הסירה. המצב הזה מאוד לא נעים וגורם לחוסר שליטה ויציבות בסירה, שיכול לגרום לתנועות מאוד מהירות ובלתי צפויות, לכיוון הרוח או ממנה. התרחיש מאוד מסוכן מכיוון שירידה גדולה מדי מכיוון הרוח יכול לגרום למהפך בלתי רצוי, מה שיכול לגרום למנור לפגוע בעוצמה בראש השייט ולפציעתו.
ללייזר הגה קטן יחסית לסירות אחרות והדבר הופך את התמרון לקשה יותר. שייטים משתמשים לעיתים בשינוי לחצים על הסירה והמפרש כדי לשנות כיוון במקום להשתמש בהגה.
שייטים ישראלים שהגיעו להישגים בינלאומיים באליפות עולם ובאליפות אירופה.