בשנה שלאחר מכן, ליברפול הגיעה שוב לגמר ליגת האלופות ושיחקה נגד קלאב ברוז'. הפעם פיירקלאף פתח בהרכב הפותח. ליברפול ניצחה 0–1. פיירקלאף רשם 29 הופעות בעונה הזו, והבקיע 10 שערים.
בעונת 1978/1979 ליברפול זכתה בליגה, אבל פיירקלאף לא שיחק במספיק משחקים כדי לקבל מדליית אליפות. הוא שיחק רק פעמיים בליגה והבקיע שני שערים באותה עונה.
פיירקלאף הבקיע את השלושער היחיד שלו בליברפול ב-9 בפברואר 1980, בניצחון 3–5 על נוריץ' סיטי באצטדיון קארו רואד. גם בעונה זו פיירקלאף לא שותף הרבה, והוא שיחק ב-14 שמשחקים והבקיע חמישה שערים. פיירקלאף נכנס כמחליף במשחק השני של חצי גמר גביע הפוטבול ליג נגד נוטינגהאם פורסט ארבעה ימים לאחר שכבש את השלושער נגד נוריץ סיטי. באותו משחק הוא הבקיע שער שוויון. ליברפול לא עלו לגמר בגלל הבדל השערים, אך פיירקלאף עזר ליצור שיא אנגלי של רצף של 85 משחקים ללא הפסד בבית.
פיירקלאף הבקיע הרבה שערים בקבוצת המילואים, אך עקב ההצלחה של דלגליש ואיאן ראש, הוא לא שותף רבות בקבוצה הראשונה. בעונת 1981/1982, פיירקלאף לא שותף באף משחק של הקבוצה הראשונה. בעונת 1982/1983 הוא שותף שמונה פעמים בקבוצה הראשונה והבקיע שלושה שערים.
פיירקלאף רשם 153 הופעות בקבוצה הראשונה בקריירה שלו בליברפול. הוא עלה כמחליף ב-61 מהן. הוא הבקיע 55 שערים, 34 מהם בליגה, ממוצע של 2.8 שערים למשחק.
פיירקלאף עזב את ליברפול ב-4 ביולי 1983 והושאל לטורונטו בליזארד מליגת הכדורגל הצפון אמריקאית. לאחר מכן הוא עבר לקבוצה השווייצרית לוצרן, לפני שחזר לאנגליה ושיחק בנוריץ' סיטי ובאולדהאם אתלטיק. לאחר מכן הוא עבר לקבוצה הבלגית בוורן לשלוש עונות לפני שחזר לאנגליה ושיחק ברוצ'דייל, טרנמיר רוברס ובויגאן את'לטיק. הוא סיים את קריירת המשחק שלו בנוסלי.
לאחר הפרישה ומורשת.
כיום פיירקלאף עובד במעגל הדוברים לאחר הארוחה ועוסק בפרשנות. בנוסף, הוא כותב טור שבועי באתר הרשמי של ליברפול.
פיירקלאף עדיין נחשב לשחקן אהוב על אוהדי ליברפול ונבחר במקום ה-18 מבין "100 השחקנים שהרעידו את הקופ" בסקר שיצא ב-2006.
פיירקלאף היה נשוי לג'אן פיירקלאף, אשר נפטרה ב-9 באפריל 2011. היא התמוטטה בפתאומיות בבוקר ה-6 באפריל 2011 ונפטרה שלושה ימים לאחר מכן. לפיירקלאף יש שני ילדים מג'אן, תום וסופי.
ב-3 באוקטובר 2010, בגיל 53, פיירקלאף חטף התקף לב, אך החלים.
הישגים.
ליברפול
ריקרד סנדלר
ריקרד יוהאנס סנדלר (בשוודית: Rickard Johannes Sandler; 29 בינואר 1884 – 12 בנובמבר 1964) היה פוליטיקאי סוציאל-דמוקרט שוודי. בין השנים 1920 – 1925 הוא כיהן בשורה של תפקידים בממשלת שוודיה, כולל שר האוצר, שר המסחר ושר בלי תיק. מינואר 1924 ועד יוני 1926 הוא כיהן כראש ממשלת שוודיה. בין השנים 1932 – 1939 (עם הפסקה קצרה בשנת 1936) הוא כיהן כשר החוץ. סנדלר היה ראש הממשלה היחידי מטעם הסוציאל-דמוקרטים שלא כיהן גם כמנהיג המפלגה. הוא גם ראש הממשלה השני הצעיר ביותר מכל ראשי ממשלת שוודיה, שכן הוא נבחר לתפקידו בגיל 41.
ראשית חייו.
ריקרד סנדלר נולד בטרוסקר (כיום קרמפורס) שבמחוז וסטרנורלנד שבצפון שוודיה. אביו, יוהאן סנדלר היה מנהל בית חינוך עממי ומאוחר יותר חבר הריקסדאג (הפרלמנט השוודי). לאחר שסיים את לימודי התואר הראשון באוניברסיטת אופסלה, קיבל ריקרד סנדלר משרת מורה באותו בית ספר בקמפרוס שאביו היה מנהלו ומשרה נוספת בבית ספר בברונסוויק. לאחר שהצטרף לליגה הצעירה של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, המריאה הקריירה הפוליטית שלו. ב-1911, כאשר היה בן 26, הוא קיבל תואר מוסמך (Licentiate) ולאחר מכן הוא היה לחבר במועצה של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, תפקיד אותו החזיק עד 1952. ב-1917 הוא התמנה להיות העורך האחראי של העיתון הסוציאל-דמוקרטי Ny Tid שיצא לאור בגטבורג.
תחילת הקריירה הפוליטית.
ב-1918 מונה סנדלר להיות מזכירו של שר האוצר, פרדריק תורסון, בממשלתו של נילס אידן. באותו תפקיד הוא המשיך בממשלתו של יילמאר ברנטין שהוקמה ב-1920. ב-1921, כאשר תורסון קיבל על עצמו להקים את משרד המסחר החדש ולעמוד בראשו, החליף אותו סנדלר בתפקיד שר האוצר. בממשלתו השנייה של ברנטין שכיהנה בין השנים 1921 – 1923, כיהן סנדלר כשר בלי תיק וכשר המסחר השלישי של שוודיה. כדי שיקבל את התפקיד הזה הופעל עליו לחץ, שכן הוא היה אמור לקבל תפקיד של מנהל בית החינוך העממי בברונסוויק.
ראש הממשלה.
בחודש ינואר 1925 התדרדרה בריאותו של יילמאר ברנטין והוא פרש מתפקידו ומת חודש לאחר מכן. פרדריק תורסון, שהיה המועמד המוביל להחליפו, נפל גם הוא למשכב ומת חודשים ספורים לאחר מכן. ב-24 בינואר 1925, בהיותו בן 41, מונה סנדלר להיות ראש ממשלת שוודיה. להוציא את רוברט תמפטנדר שכיהן בתפקיד בשנות השמונים של המאה ה-19, היה סנדלר צעיר ראשי ממשלת שוודיה לדורותיהם.
כראש הממשלה עסק סנדלר בסוגיית צמצום גודלם של הכוחות המזוינים של שוודיה, כפי שהובטח במערכת הבחירות. במהלך זה הוא זכה לתמיכתה של מפלגת המחשבה החופשית והיה זה תהליך פירוק הנשק הגדול ביותר בתולדותיה של שוודיה. בעקבות מהלך זה, עבר נושא האבטלה למוקד תשומת הלב הציבורית, כאשר הממשלה ביטלה החלטה של וועדת האבטלה לשלול תשלומי משכורת מעובדי המכרה בסטיפה שקיימו שביתה. המפלגות הליברלית והשמרנית, שיחד החזיקו ברוב המושבים בריקסדאג, התנגדו לצעד זה של הממשלה, הגישו הצעת אי-אמון והפילו את הממשלה. סנדלר סיים את תפקידו כראש הממשלה ביוני 1926 ובמקומו מונה קרל גוסטב איקמן ממפלגת הקואליציה הליברלית. בבחירות של 1928 ניצח ארביד לינדמן השמרן ונבחר להיות ראש הממשלה.
שר החוץ.
ב-1932 שב סנדלר לממשלה ומונה להיות שר החוץ, משרה בה הוא כיהן, למעט תקופה קצרה ב-1936, עד 1939. התפטרותו של סנדלר מתפקיד זה באה על רקע חילוקי דעות שהיו לו עם ראש הממשלה, פר אלבין הנסון, בנוגע למלחמת החורף בפינלנד. סנדלר רצה ששוודיה תסייע באופן פעיל לפינלנד אחרי שזו הותקפה ב-30 בנובמבר 1939 על ידי ברית המועצות, עמדה שהנסון שלל מכל וכל.
לאחר התפטרותו, כחבר פרלמנט, המשיך סנדלר להיות מעורב במדיניות החוץ של שוודיה. ב-1940 הוא היה לחבר בוועדת יחסי החוץ של הריקסדאג ובין השנים 1946 – 1964 הוא כיהן כיושב הראש שלה.
תפקידים נוספים.
בין השנים 1941 – 1952 שימש סנדלר כמושל מחוז יבלבורג. הוא ישב בראש כמה ועדות ממשלתיות, כולל ועדת הסוציאליזציה בין השנים 1920 – 1936, ועדה שקיבלה משימה לחקירת מדיניות הפליטים של שוודיה במהלך מלחמת העולם השנייה, נודעה בשם ועדת סנדלר וכיהנה בשנים 1945 – 1947 וועדת החוקה בשנים 1954 – 1963.
סנדלר נמנה עם מייסדי "ליגת ההשכלה של הפועלים" (Arbetarnas bildningsförbund) ב-1912. ב-1920 הוא היה זה שכתב את התוכנית בעלת האוריינטציה המרקסיסטית של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית. ב-1911 הוא פרסם מתווה סטטיסטי רחב של המעמדות החברתיים בשם "החברה כמות שהיא". בין השנים 1926 – 1932, בתקופה שבין כהונתו כראש הממשלה לבין כהונתו כשר החוץ, הוא שימש כמנהל הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה של שוודיה. הוא תרגם את הקפיטל של קרל מרקס לשוודית וב-1943 הוא פרסם ספר היסטורי בשם "הצופן" (Cipher).
לטרינג
פרנצ'סקו, רוזן טראפאני
פרנצ'סקו, רוזן טראפאני (באיטלקית: Francesco di Borbone-Due Sicilie; 13 באוגוסט 1827 – 24 בספטמבר 1892), היה בנו של פרנצ'סקו הראשון, מלך שתי הסיציליות וסבא רבא של חואן קרלוס הראשון, מלך ספרד.
ביוגרפיה.
פרנצ'סקו נולד ב-13 באוגוסט 1827 בנאפולי, לפרנצ'סקו הראשון, מלך שתי הסיציליות ולמריה איזבלה מספרד, בתם של קרלוס הרביעי, מלך ספרד ומריה לואיסה מפארמה.
בשנת 1830 מת אביו פרנצ'סקו הראשון, מלך שתי הסיציליות, ואחיו פרננדו השני, מלך שתי הסיציליות עלה לשלטון במקומו. בצעירותו יועד פרנצ'סקו לקריירה דתית, והוא למד במכללה הישועית ברומא. בשנת 1844 הציע לואי פיליפ, מלך הצרפתים שפרנצ'סקו יתחתן עם אחייניתו איזבלה השנייה, מלכת ספרד, ומשום כך נטש פרנצ'סקו את לימודי הכמורה. בתחילה חשש פרנצ'סקו להתחתן עם איזבלה מחשש שיהא כלי משחק בידי לואי פיליפ, אולם לאחר ישיבה משפחתית בשנת 1845 הוחלט שיציע את מועמדותו, אולם על אף לחצים רבים שהופעלו על איזבלה לטובת החתונה עם פרנצ'סקו, היא החליטה לבסוף בשנת 1846 להתחתן עם בן דודה פרנסיסקו, דוכס קדיס.
ב-10 באפריל 1850 התחתן פרנצ'סקו עם אחייניתו מריה איזבלה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של לאופולד השני, הדוכס הגדול של טוסקנה ומריה אנטוניה, נסיכת שתי הסיציליות, אולם פרנצ'סקו לא היה אהוד בטוסקנה מפני חששם מבית בורבון.
למרות תככים משפחתיים, היה פרנצ'סקו נאמן לאחיו פרננדו השני, מלך שתי הסיציליות, ולאחר מותו בשנת 1859 מונה פרנצ'סקו למפקד הצבא. במהלך תפקידו הקצר ניסה פרנצ'סקו להגן על הממלכה, אולם לאחר מסע האלף בשנת 1861 הודח אחיינו פרנצ'סקו השני, מלך שתי הסיציליות, ופרנצ'סקו יחד עם שאר המשפחה נאלץ לברוח לרומא. בהמשך עבר פרנצ'סקו עם משפחתו לצרפת, וב-24 בספטמבר 1892 הוא מת בביתו שבפריז.
משפחתו.
ב-10 באפריל 1850 התחתן פרנצ'סקו עם מריה איזבלה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של לאופולד השני, הדוכס הגדול של טוסקנה ומריה אנטוניה, נסיכת שתי הסיציליות, ממנה היו לו 6 ילדים:
מריה איזבלה, ארכידוכסית אוסטריה
מריה איזבלה, ארכידוכסית אוסטריה (בגרמנית: Maria Isabella von Österreich-Toskana; 21 במאי 1834 - 14 ביולי 1901), הייתה בתו של לאופולד השני, הדוכס הגדול של טוסקנה וסבתא רבתא של חואן קרלוס הראשון, מלך ספרד.
ביוגרפיה.