כאשר הממשלה מאבדת את אמון הבית התחתון, ראש הממשלה חייב להתפטר מתפקידו, או לפנות אל בית המלוכה ולבקש את פיזור הפרלמנט (שלאחריו ייערכו בחירות כלליות).
במהלך המאה ה-20 היו רק שלושה מקרים בהם נפלה הממשלה בהצבעות כאלה: פעמיים ב־1924 ופעם אחת בשנת 1979.
כלי ביקורת מרכזי של בית הנבחרים על הממשלה הן השאילתות שחברי הפרלמנט יכולים להגיש לחברי הממשלה, בכתב או בעל פה. את מרב תשומת הלב הציבורית מרכז הדיון השבועי בו ראש הממשלה בעצמו עונה בעל פה לשאלות חברי הפרלמנט ("השאלות לראש הממשלה").
לנוול
לנוואל
מארי דה פראנס
פרל בוק
הספרייה הלאומית הבריטית
קרטיין דה טרואה
ריקארדו לגוס אסקובר
הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של אסטוניה
הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של אסטוניה (אסטונית: Eesti Nõukogude Sotsialistlik Vabariik, רוסית: Эстонская Советская Социалистическая Республика) הייתה אחת הרפובליקות שהרכיבו את ברית המועצות לשעבר.
הפיכת השלטון בקיץ 1940.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ב-1 בספטמבר 1939, שאפה אסטוניה לנייטרליות בין המעצמות, אך החתימה על הסכם ריבנטרופ–מולוטוב ב־23 באוגוסט 1939, סימנה את תום העצמאות. ההסכם העביר לידי הכיבוש הסובייטי את אסטוניה, לטביה, חלק מפינלנד ומאוחר יותר את ליטא, בתמורה לשליטת גרמניה הנאצית על מרבית פולין.
ב-28 בספטמבר 1939 יוסיף סטלין כפה על קונסטנטין פטס ("Konstantin Päts"), נשיא אסטוניה דאז, לחתום על הסכם סיוע צבאי הדדי המכונה "הסכם הבסיסים". לפי ההסכם, ממשלת אסטוניה הייתה אמורה להסכים על הקמת בסיסי הצי הסובייטי בנמליה וכניסתן של יחידות ספורות של צבא יבשה לשטחה. פטס, בניגוד לנשיא פינלנד, נכנע ללחץ והורה לשר החוץ שלו לחתום על ההסכם, שכלל בין היתר גם את הסעיף הכלכלי לפיו אסטוניה הייתה אמורה להיהנות מהידוק קשרי המסחר בין שתי המדינות.
בחודש יוני 1940 הנהגת ברית המועצות דרשה מממשלת אסטוניה באיומי הפעלת כוח צבאי כנגדה, לאפשר כניסתם של כ-10,000 חיילים לשטחה בנוסף לכ-25,000 חיילים רוסים, ששהו באסטוניה בהתאם להסכם הבסיסים. בנוסף לכך הסובייטים דרשו התפטרות כל השרים והרכבת ממשלה ידידותית. האולטימטום לווה באיומי הפעלת כוח צבאי כנגד המדינה. השרים התפטרו והממשלה החדשה הורכבה מאנשי השמאל, שאת מועמדויותיהם הוכתבו על ידי אנדריי ז'דאנוב, השליח המיוחד של סטלין, אשר היה אחראי על יישום תוכנית סיפוח המדינה לברית המועצות.
הממשלה החדשה נדרשה להכריז על בחירות חדשות לפרלמנט. אף מפלגה, חוץ מרשימת העם העובד, לא הורשתה להשתתף בבחירות.
לאחר הבחירות, שתוצאותיהן זויפו , הורכבה הממשלה העממית בראשותו של הסופר האסטוני יוהנס וארס.
ב-21 ביולי 1940 חברי הפרלמנט החדש, שהורכב בעיקר מהקומוניסטים ואנשי השמאל, הצביעו פה אחד בעד הפיכתה של הרפובליקה האסטונית לרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האסטונית. בהמשך פנה הפרלמנט החדש לסובייט העליון שלברית המועצות בבקשה לצרף את אסטוניה לברית המועצות.
ב-6 באוגוסט 1940 הסובייט העליון במוסקבה אישר פה אחד את בקשת הפרלמנט האסטוני לצרף את אסטוניה הסובייטית לברית המועצות.
מהיחידות של הצבא האסטוני הורכבו שתי הדיוויזיות האסטוניות של הצבא האדום.
הגירוש ההמוני ב-14 ביוני 1941.
לאחר סיפוחה הסופי של אסטוניה לברית המועצות כל המפעלים והעסקים הולאמו, נעשתה סובייטיזציית החיים התרבותיים ופוליטיקה בנוסח הקומוניזם הסטליניסטי. ב־14 ביוני 1941 כ-10,000 תושבי אסטוניה מהמעמד הבורגני גורשו לסיביר.
הכיבוש הנאצי.
ב־22 ביוני, תקפה גרמניה הנאצית את ברית המועצות. אסטונים רבים בירכו את חייליה כדי לחזור לעצמאות, אך מדינתם הייתה לחלק מ"אוסטלנד". הגדודים הגרמנים עצרו כ־5,500 אסטונים, בעיקר אנשי השמאל, קומוניסטים ומשתפי הפעולה עם המשטר הסובייטי וכלאו אותם. במלחמת העולם השנייה, סבלה אסטוניה מנזקים עצומים: נמלי-ים הושמדו, ו־45% מהתעשייה ו־40% מהמסילות ניזוקו. אוכלוסיית אסטוניה קטנה בחמישית (כ־200,000 איש) ו־10% מהאוכלוסייה (מעל 80,000 איש) גלו למערב. יותר מ־30,000 חיילים אסטונים נהרגו במהלך הקרבות. באסטוניה לא היו יהודים רבים, אך גרמניה רצתה לנצל את שטחה להקמת מחנות, כך שנהרגו על אדמתה כ-10,000 יהודים. לאחר המלחמה נשפטו שבעה אסטונים על פשעים כנגד האנושות.
ב־1944, הפצצות אוויר רוסיות השמידו את נרבה, ושליש מאזור המגורים בטאלין הושמד גם הוא. עד סוף ספטמבר, כוח סובייטי גירש את הגרמנים מאסטוניה. באותה שנה, ונערכו מעצרים מסיביים של תומכים בפועל בכיבוש הגרמני.
תחת השלטון הסובייטי בשנים 1944–1991.
בשנת 1945 השלטון במוסקבה העביר למחוז פסקוב את המחוז פטסרי (כיום נפת פצ'ורסקי) האסטוני שבו רוב התושבים היו רוסים אתניים. בנוסף סופחו למחוז לנינגרד השטחים בגדה המזרחית של הנהר נרבה, שהיו שייכים למחוז וירו ההיסטורי המחולק היום לשני מחוזות נפרדים - אידה-וירו ולאנה-וירו. במרץ 1949 במהלך הגירוש הגדול של מרץ הוגלו לסיביר כ-20 אלף אזרחים.
לאחר מות סטלין, המפלגה הקומוניסטית האסטונית, שרוב חבריה היו רוסים, הרחיבה את בסיסה החברתי כדי לכלול יותר אסטונים אתניים, ועד אמצע שנות ה־60, אחוז חברות האסטונים האתניים התייצב על 50%.
מאבק למען חידוש העצמאות.
באפריל 1988 נוסדה החזית העממית האסטונית ("Eestimaa Rahvarinne"), שצברה פופולריות. ב-1989, הספקטרום הפוליטי התרחב כשמפלגות חדשות רבות החלו לפעול במדינה. ב-16 בנובמבר 1988 הפרלמנט (המועצה העליונה) של רפובליקת אסטוניה הסובייטית קיבל החלטה, שקבעה את עליונותם של החוקים האסטונים המקומיים על חוקי ברית המועצות וזה רק במקרים, שיש סתירה ביניהם. בעקבות ההחלטה, מתח מיכאיל גורבצ'וב, מנהיג ברית המועצות דאז, ביקורת חריפה על הנהגת הרפובליקה המורדת.
אסטוניה ערכה בחירות חופשיות עבור 105 חברי המועצה העליונה ב־18 במרץ 1990. כל התושבים היו זכאים להשתתף בבחירות, ובהם המתיישבים הרוסים הרבים וכ-50,000 החיילים והקצינים הסובייטים (ובני משפחותיהם), ששהו על אדמתה. לבסוף, קואליציית החזית העממית, שהורכבה ממפלגות שמאל ומרכז זכתה בבחירות אלה ברוב בפרלמנט.
אש ידידותית
ג.א.מ. אנסקומב
בית תחתון
בית תחתון הוא אחד משני בתי מחוקקים (השני הוא בית עליון), במדינות בהן הרשות המחוקקת מורכבת משני בתים (להבדיל ממדינות בהן בית מחוקקים יחיד מהווה את הרשות המחוקקת).
על אף תארו הממקם את הבית ה"תחתון" "מתחת" לבית העליון, אין הוא נופל בחשיבותו מהבית העליון, ולרוב אף עולה בהשפעתו ובכוחו הפוליטי והשלטוני על הבית העליון.
עליונות של הבית התחתון (מבחינה פוליטית ושלטונית) נובעת לרוב מהעובדה שהבית התחתון נבחר ישירות על ידי תושבי המדינה, בעוד שלרוב הבית העליון אינו נבחר או אינו ייצוגי (אינו נבחר בבחירות שוות). כמו כן, לבית העליון לרוב אין סמכויות עיכוב או וטו על חקיקה של הבית התחתון. בשיטת ממשל פרלמנטרית נבחר ראש ממשלה מבין חברי הבית התחתון, ולבית התחתון סמכות להסירו מתפקידו בהבעת אי אמון בראש הממשלה.
מאפיינים משותפים.
ניתן לאפיין את הבתים התחתונים באפיונים הבאים:
תרמיקה
Ensiferum (אלבום)
Ensiferum הוא אלבומה הראשון של להקות הפולק/ויקינג הפינית אנספיריום, שיצא ב-7 בינואר 2001.
טראון (עיר)
טראון (בגרמנית: Traun) היא עיר במדינת אוסטריה עילית שבאוסטריה. חלקה הדרומי של העיר בנוי על נהר טראון. אוכלוסיית העיר מונה 25,145 תושבים נכון לשנת 2005, ושטחה משתרע על 15.49 קמ"ר. העיר קיבלה את שמה מהעובדה שהיא שוכנת על נהר הטראון. השם טראון עצמו מגיע מהמילה הקלטית שפירושה "נהר".
גאוגרפיה.
העיר שוכנת בגובה של 273 מטר, במחוז לינץ ומעט ממערב לעיר לינץ. אורך העיר מצפון לדרום הוא 6.5 ק"מ, וממערב למזרח 5.1 ק"מ. שטחה של העיר משתרע על 15.49 קמ"ר, כש 11.7% ממנו מיוער.
היסטוריה.
קברים שנחשפו באזור העיר ומתוארכים לתקופת האבן החדשה, מעידים על יישוב שהיה באזור העיר כבר בתקופה זו. במאה ה-6 לפנה"ס הגיעו הבווארים לאזור העיר. ב 21 במאי 1973 קיבלה טראון זכויות של עיר.
כלכלה.
במשך שנים רבות במהלך ההיסטוריה התבססה כלכלת העיר בעיקר על דייג וטחינת קמח. מתחילת המאה העשרים התפתחה בעיר תעשיית הנייר והביגוד.
פוליטיקה.
ראש העיר הנוכחי הוא האראלד זיידל מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית, המכהן בתפקיד מאז 2003. מאז 1994 העיר נחשבת ל "עיר ידידותית לאופניים", ואף חברה באגוד הערים האוסטריות "ידידי האקלים", למען שמירה על האקלים.
ציפור מים
ספארמוראט ניאזוב
שוורץ
שוורץ (Schwarz) הוא שם משפחה שמקורו בגרמנית ומשמעו שחור.
לוח השנה של המאיה
לוח השנה של המאיה הוא לוח שנה המורכב מכמה לוחות ומחזורים. בשל דיוקו יוצא הדופן, הלוח נחשב לאחד מההישגים הלא חומריים הגדולים ביותר של תרבות המאיה.
משכו הממוצע של סיבוב כדור הארץ סביב השמש, המכונה באסטרונומיה "שנה טרופית", הוא 365.242189 ימים, או 365 ימים, 5 שעות, 48 דקות ו-46 שניות בקירוב. בלוח השנה של המאיה אורך השנה הוא 365.2420. בלוח היוליאני שהיה מקובל באותו זמן באירופה, אורך השנה הוא 365.25 ימים, והיה הרבה פחות מדויק היות שבכל 128 שנה נוצרה סטייה של יום אחד. סטייה של יום אחד מתרחשת בלוח השנה של המאיה רק כל 5,291 שנים. לוח השנה של המאיה מדויק יותר אפילו מלוח השנה הגרגוריאני הנהוג כיום בעולם, והוא בן 365.2425 ימים. סטייה של יום אחד מתרחשת בלוח השנה הגרגוריאני כל 3,215 שנים.