ארגוני סטודנטים יהודים החלו לקום במדינות שונות בסוף המאה ה-19. בפולין פעלו מספר ארגוני סטודנטים בהתאם לחלוקת המדינה בין האימפריה הרוסית (בוורשה) והאימפריה האוסטרו-הונגרית (בקרקוב). סטודנטים יהודים הקימו גם ארגון בגרמניה. סטודנטים יהודים-רוסים שחלק גדול מהם למד מחוץ לגבולות המדינה הקימו ארגון "החבר" שפעל באירופה המערבית לפני תחילת מלחמת העולם הראשונה.
ההתאחדות נוסדה בשנת 1924 על ידי הרש לאוטרפכט עם אלברט איינשטיין, שכיהן כנשיאה הראשון. מבין יושבי-ראש אחרים נכללו גם מוריס פרלזוויג, יוסף אברמוביץ' ודוד מקובסקי.
בעוד שאלברט איינשטיין כיהן כנשיא ה-WUJS, בין סגני-הנשיא נכללו חיים ויצמן, חיים נחמן ביאליק וזיגמונד פרויד. את איינשטיין החליף ארנסט דוד ברגמן, שהוחלף על ידי דוד בן-גוריון, ראש הממשלה הראשון של מדינת ישראל.
מטרת הארגון.
החזון של ארגון ה-WUJS הוא שכל הסטודנטים היהודים בעולם צריכים להיות מחוברים, מיוצגים ומועצמים על-מנת ליצור איגודים לאומיים ואזוריים חזקים ודינאמיים. מטרתו היא "לטפח את אחדותם של סטודנטים יהודים ברחבי העולם ולחתור להבטיח את השתתפותם בהגשמת שאיפותיו של העם היהודי, ברציפותו ובפיתוח מורשתו הדתית, הרוחנית, התרבותית והחברתית."
קרייג הודג'ס
קרייג אנתוני הודג'ס (באנגלית: Craig Anthony Hodges; נולד ב-27 ביוני 1960) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל אמריקאי, אשר שיחק באופן פעיל בין השנים 1982–1998. בעונות ו- זכה באליפות ליגת ה-NBA כשחקן שיקגו בולס, וממוצעיו הכוללים לאורך 10 עונותיו בליגה הם 8.5 נקודות, 2.5 אסיסטים ו-1.3 ריבאונדים למשחק.
כאחד מקלעי השלשות הטובים ב-NBA באותה תקופה, השתתף הודג'ס 8 פעמים בתחרות השלשות, וזכה בה 3 פעמים. בעונות ו- הוביל את כל שחקני ה-NBA באחוזי קליעה לשלוש, עם 45.1% ו-49.1%, בהתאמה.
קריירת מכללות.
הודג'ס נולד וגדל בפארק פורסט הסמוכה לשיקגו, אילינוי. בין השנים 1978–1982 למד באוניברסיטת המדינה של קליפורניה בלונג ביץ' ("לונג ביץ' סטייט"), ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה תחת המאמן חבר היכל התהילה של הכדורסל לעתיד טקס וינטר, אשר מאוחר יותר שימש כעוזר מאמן בשיקגו בולס בזמן שהודג'ס שיחק בקבוצה. בעונתו האחרונה בקבוצת האוניברסיטה, 1981/1982, רשם הודג'ס ממוצעים של 17.5 נקודות ו-3.9 אסיסטים למשחק.
קריירת משחק.
בדראפט ה-NBA 1982 נבחר הודג'ס בבחירה ה-48, על ידי סן דייגו קליפרס. בשתי עונותיו בקבוצה קלע 8.8 נקודות בממוצע למשחק.
לקראת עונת הועבר יחד עם טרי קאמינגס וריקי פירס בטרייד למילווקי באקס, בתמורה למארקס ג'ונסון, ג'וניור ברידג'מן והרווי קצ'ינגס. לאורך תקופתו עם הבאקס הציג יכולת שיא מבחינה אישית, כאשר קלע 10.5 נקודות בממוצע למשחק ב-40.4% קליעה לשלוש. בעונת הוביל את מילווקי, לצדם של קאמינגס, סידני מונקריף ופול פרסי, לגמר האזור המזרחי בפלייאוף ה-NBA. לאורך הפלייאוף פתח בכל 14 משחקי קבוצתו, ותרם 13.5 נקודות ו-4.5 אסיסטים בממוצע למשחק.
בפברואר 1988, לאחר כ-3 עונות וחצי במילווקי, הועבר בטרייד לפיניקס סאנס בתמורה לג'יי האמפריז.
לאחר 10 משחקים בעונת נשלח על ידי הבאקס לשיקגו בולס, בתמורה לפורוורד אד נילי. בעונות ו- זכה עם הבולס בשתי אליפויות NBA כמחליפו מהספסל של מייקל ג'ורדן. לאורך אותם הפלייאופים שותף ב-34 מתוך 39 משחקי קבוצתו, ותרם במהלכם 3.6 נקודות בממוצע למשחק.
בקיץ 1992 עזב את ה-NBA, ומאז ועד לשנת 1998 שיחק לסירוגין עבור הקבוצות פלקנסטרו קאנטו האיטלקית, גלאטסראיי הטורקית, "רוקפורד לייטנינג" מליגת ה-CBA ו"אסטרשונד" השוודית.
קריירת אימון.
בין השנים 1994–1996 שימש הודג'ס כמאמן קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת המדינה של שיקגו, במקביל לקריירת המשחק שלו. לאורך התקופה העמידה הקבוצה מאזן כולל של 8 ניצחונות ו-51 הפסדים.
לקראת עונת מונה לעוזר מאמן בלוס אנג'לס לייקרס, תחת מאמנו לשעבר בשיקגו, פיל ג'קסון. בעונות ו- זכה עם הקבוצה בשתי אליפויות NBA. בסיום עונת עזב את הקבוצה יחד עם ג'קסון, אשר פרש מאימון.
בעונת 2014/2015 שימש כעוזר מאמן בקבוצת וסטצ'סטר ניקס מליגת הפיתוח של ה-NBA, ובמרץ 2015 מונה למאמן הראשי הזמני של הניקס עד לסיום העונה.
חייו האישיים.
בדצמבר 1991 היה הודג'ס מעורב בתקרית מדוברת, כאשר הותקף על ידי פרודתו, קרליטה הודג'ס; לאחר שהסיע את שני ילדיהם לבית ספרם בשיקגו, ניגשה קרליטה אל הרכב בו שהה, שפכה עליו בנזין, וניסתה להצית אותו בעזרת גפרורים. למזלו של הודג'ס, שני הגפרורים אשר השליכה לכיוונו כבו בטרם פגעו בגופו, ובכך לא נפצע כלל.
הפיגוע במלון קנאל
הפיגוע במלון קנאל היה פיגוע משאית תופת בבגדאד, עיראק, בשעות אחר הצהריים של 19 באוגוסט 2003. בפיגוע נהרגו לפחות 22 בני אדם, כולל הנציג המיוחד של האומות המאוחדות בעיראק סרז'יו ויירה דה מלו ונפצעו יותר ממאה, בהם עורך הדין הבולט לזכויות אדם והפעיל הפוליטי אמין מקי מדאני. הפיצוץ כוון נגד משימת הסיוע של האו"ם בעיראק שנוצרה רק חמישה ימים קודם לכן (האו"ם השתמש במלון כמפקדה בעיראק מאז תחילת שנות ה-90). הפיגוע ב-19 באוגוסט הביאה לנסיגה תוך שבועות של מרבית 600 אנשי הצוות של האו"ם מעיראק ושינוי מדיניות. לפיגוע הייתה השפעה עמוקה ומתמשכת על נוהלי הביטחון של האו"ם ברחבי העולם.
לאחריו בוצע פיגוע נוסף של מכונית תופת ב-22 בספטמבר 2003 ליד מטה האו"ם בבגדאד והרג מאבטח ופצע 19 אנשים.
אבו מוסעב א-זרקאווי, מנהיג ארגון הטרור ג'מעת אל-תוהיד וול-ג'יהאד, באפריל 2004 נטל אחריות על הפיגוע.
הפיגוע.
בספרו "נסיך הביצות" מספר הפוליטיקאי והסופר הבריטי רורי סטיוארט את חוויותיו במלון קאנאל ביום הפיגוע: "עברתי על פני נקודת האבטחה מבלי שאיש ניסה לחפש אותי או לשאול לענייניי. העיראקים שנכנסו והתחלפו במתחם היו בעלי אופי טוב. אמרתי לחברתי שהדברים נראו די רגועים. היא ענתה כי הנציג המיוחד גאה בכך שהעיראקים יכולים להתקרב לבניין האו"ם; שלא כמו באזור הירוק, שהמחסומים שלו היו במרחק של חצי קילומטר מהמשרדים הראשיים... הלכתי למזנון, שם ישבתי מעשר עד שתיים אחר הצהריים, ושוחחתי עם צוותים לא ממשלתיים מקומיים שנכנסו לאכול ולהשתמש באינטרנט. אהבתי במיוחד יועץ ביטחוני תוניסאי ששירת בבלקן וחששתי מפני טרוריסטים ששמו את האו"ם למטרה. יצאתי בשתיים, מתוך כוונה לחזור מאוחר יותר אחר הצהריים להשתמש באינטרנט. אבל כשחזרתי בשעה 4:30, עמוד עשן עבה עלה משני קצות הבניין, משפחות צעקו ודחפו לעבר פלוגה של חיילים אמריקאים והאישה שהגישה לי את הסלט שלי בקפיטריה רצה לעברנו. בתקופה הקצרה שלי הרחק מהבניין, מחבל מתאבד הסיע את משאיתו מתחת לחלון המשרד של דה מלו."
הפיצוץ אירע בזמן שמרטין בארבר, מנהל שירות המוקשים של האו"ם (UNMAS), קיים מסיבת עיתונאים. הפיצוץ פגע במרכז לטיפול בבית החולים הסמוך ובמרכז הפעולות האזרחי-צבאי של הצבא האמריקני שנמצא בחלק האחורי של מלון קנאל וגלי ההלם הורגשו במרחק של קילומטר וחצי משם.
הפיצוץ נגרם על ידי מחבל מתאבד שנסע במשאית תופת. הרכב זוהה כמשאית קאמאז גדול משנת 2002 (מיוצר במזרח אירופה וחלק מהצי של הממסד העיראקי לשעבר). החוקרים בעיראק חשדו שהפצצה נעשתה מתחמושת ישנה, כולל פצצה אווירית אחת במשקל 500 קילו, מהארסנל של עיראק לפני המלחמה.
מרכז המידע ההומניטארי של OCHA (HIC) לעיראק (UNOHCI) היה ממוקם ממש מתחת למשרדו של סרז'יו ויירה דה מלו, הנציב העליון של האו"ם לזכויות אדם וספג מכה ישירה. מבין שמונה צוותים ומבקר אחד במשרד באותה העת, שבעה נהרגו באופן מיידי, אך סרז'יו ויירה דה מלו ועוזרו נפצעו אנושות ונלכדו מתחת לחלל שלתוכו קרס הבניין. חייל אמריקאי - סמל ראשון ויליאם פון זהל - זחל למטה דרך הבניין שהתמוטט ועבד כדי לחלץ את שני הגברים. מאוחר יותר הצטרף אליו חייל אמריקני אחר - סמל אנדרה ולנטיין - ושני הגברים בילו את שלוש השעות הבאות בניסיון לחלץ את שני הניצולים ללא תועלת בהיעדר ציוד הצלה. עוזרו של דה מלו חולץ לאחר שהחיילים קטעו את רגליו שנמחצו מתחת לבטון, אך ויירה דה מלו מת לפני שהיה ניתן לחלצו משם. בבניין הייתה גם זוגתו האזרחית של סרז'יו, קרולינה לריירה, שבזמן הפיגוע עבדה במשרדה באותו בניין, כמה מטרים ממשרדו של סרז'יו, שנהרס לחלוטין ממשאית תופת שהופעלה. תמונות שהוקלטו על ידי רשתות הטלוויזיה מיד לאחר הפיגוע מראות את קרולינה נואשת, זועקת לשמו של סרז'יו בהריסות. סרז'יו עדיין הצליח ליצור קשר עם קרולינה וצוותי ההצלה באמצעות הטלפון הנייד, אך מת כעבור כמה שעות.
לדברי אבו מוסעב א-זרקאווי, דה-מלו היה מטרת הפיגוע. הסיבה שנתן א-זרקאווי היא משום שדה-מלו היה זה שעזר למזרח טימור להיות מדינה עצמאית. זרקאווי אמר כי דה מלו השתתף בהוצאת שטח שלא כדין מידי שליטת הח'ליפות האסלאמית ולכן היה גנב ופושע.
פיגוע שני.
בעקבות הפיגוע הגיעה ב-22 בספטמבר 2003 מכונית תופת נוספת מחוץ למלון קאנאל. הפיצוץ הרג את המחבל ושוטר עיראקי ופצע 19 נוספים, כולל עובדי האו"ם. הפיגוע השני הוביל לנסיגתם של כ-600 עובדים בינלאומיים של האו"ם מבגדאד יחד עם עובדי סוכנויות סיוע אחרות. באוגוסט 2004, מחליפו של דה מלו, אשרף קאזי, הגיע לבגדאד יחד עם מספר מועט של אנשי צוות.
רשימת הקורבנות.
מרילין מנואל, חברת הצוות של ויירה דה מלו מהפיליפינים, נרשמה במקור כנעדרת ותוארה כמתה מאחר ששהתה בחלק הבניין שהתמוטט. עם זאת, היא פונתה לבית חולים עיראקי שלא הודיע לאו"ם על נוכחותה. היותה חיה אושר רשמית ארבעה ימים לאחר מכן.
חשודים.