ב-14 בספטמבר 1918 פתחו כוחות מדינות ההסכמה בפיקודו של הגנרל הצרפתי לואי פראנשה ד'אספרה במתקפת הוארדאר במטרה להכריע את החזית המקדונית. עיקר המאמץ רוכז נגד הארמייה ה-11 בפיקודו של פון שטויבן והארמייה הראשונה של צבא בולגריה בפיקודו של סטפן נרזוב. הבולגרים קרסו בשלבים הראשונים של המתקפה ופון שטויבן הסיג את כוחותיו עד לעיר ניש בסרביה. ב-12 באוקטובר הוכנעו הגרמנים על ידי הארמייה הסרבית הראשונה ונסוגו לכיוון בלגרד. פון שטויבן חילק את הארמייה לשני קורפוסים ה-61 וה-62 והם המשיכו בנסיגה מסודרת צפונה וב-11 בנובמבר הגיעו לעיר סולנוק בהונגריה והניחו את נשקם.
לאחר כניעת גרמניה בנובמבר 1918, הוחלט על פירוק הצבא הגרמני. בעקבות כך פורקה הארמייה ה-11 ב-7 בינואר 1919.
סדר הכוחות.
1 במאי 1915.
במתקפת גורליצה-טרנוב ב-1 במאי 1915, כללה הארמייה את היחידות הבאות:
6 באוקטובר 1915.
בכיבוש סרביה ב-6 באוקטובר 1915, כללה הארמייה את היחידות הבאות:
14 בספטמבר 1918.
במתקפת הווארדאר ב-14 בספטמבר 1918, כללה הארמייה את היחידות הבאות:
הבלטה
הבלטה (Priming) היא תאוריה מחקרית במדעי המדינה ותקשורת, שלפיה גופי תקשורת מבליטים סוגי ידיעות או נתונים שונים על פני סוגי ידיעות או נתונים אחרים, ועל ידי כך מקבעים תפיסות עולם בדבר החשיבות שבכל נושא סיקור. כאשר אמצעי התקשורת מבליטים אירוע או אישיות פוליטית בסדר היום הם מסבים את תשומת לב הציבור לסוגיות מסוימות ועל כן הם משנים את הסטנדרטים המקוריים לפיהם בני האדם נוטים להעריך אירועים או אישים.
ראשיתו של המחקר.
המחקר ביחס שבין אמצעי התקשורת ואופן הסיקור וההבלטה שלהם החל להתפתח באמצע שנות השמונים. בתקופה זו החלו לזהות את חשיבותה של התקשורת ככלי המשמש סוכן המעביר את תוכן האירועים, וכן מפרש את חשיבותם והשפעותיהם. תשתיתו של מחקר ההבלטה מצוי כבר בשנות השבעים, בתאוריות פסיכולוגיות וקוגניטיביות על התכנים שבני האדם צורכים. מחקרים אלו הראו כי האדם המקבל את הידיעות מהתקשורת, מבין באופן לא מודע את חשיבות הדברים על פי הסדר בהם האירועים מופיעים. המשך המחקר היה לנסות ולהגדיר את השפעותיו הרבות של המסגור. מחקרים חלוציים בתחום זיהו כי מרבית ההפנמה שנוצרה אצל הצופה בידיעה חדשותית, איננה נוצרה מתוכן הידיעה, כי אם ממיקומה, גודלה, והחשיבות שהוקרנה ממנה. מחקרים אחרים מצאו כי ההשפעות הגדולות שנמצאות בתחום ההבלטה, מקורם ברצון האנושי לפרשנות ולתרגום התכנים, כך שאמצעי התקשורת משמש עבור הצופה כסוכן חברות.
כיום המחקר מסווג בין כמה קטגוריות שונות, אשר כולם נכללות תחת השפעה ההבלטה:
הבלטה מעמדית.
בעולם התקשורת המודרני חדשות מיוצרות בכמויות עצומות. לעורך החדשות, אשר מחליט היכן תמוקם כל חדשה, השפעה חשובה על הפיכת חדשה זו לחשובה ומשמעותית. במחקר שנעשה בין מדינות קוראות בשפה האנגלית, אשר נקראת בשמאל לימין, ובין מדינות הקוראות בשפה העברית, אשר נקראת בימין לשמאל, הראו כי החדשות אשר הודפסו בצד הבולט של העיתון נתפסו כחדשות החשובות יותר. בשפה העברית, הצד השמאלי, אשר דרך הדפדוף בעמודי העיתון נפגשת עם הקורא לפני העמוד הימני, ועל כן החדשות אשר הודפסו שם נתפסו כחשובות ומעניינות יותר מאשר החדשות בעמוד הימני. נכון הדבר גם בעיתונים בשפה האנגלית, אשר הדפדוף בה הוא כך שהעמוד הימני הוא הנצפה ראשון, הראו תוצאות זהות, כך שהעמוד השמאלי נתפס כחשוב יותר אצל ציבור הקוראים.
מחקר נוסף, שנערך על מדיה שונה - הטלוויזיה, מצא כי הדיווחים שנתנו בתחילת מהדורות החדשות נתפסו על ידי 92% מהציבור כחשובים יותר מאשר הדיווחים שבאו לאחריהם. מחקר זה מצא כי במדינות בהם מרבית הדיווחים הראשוניים היו בנושא מסוים, דוגמת טרור, חינוך, או כלכלה, נושאים אלו היו הגורמים המכריעים במערכי הבחירות של המתמודדים למשרה ציבורית.
בדומה לכך מחקר נוסף אודות ההבלטה בטלוויזיה מצא כי הצמדת אירועים שונים גורמת ל-78% מהציבור לחוש כי יש בין אירועים אלו זיקה וקשר. הצמדתן של תאונות דרכים לפיגועי טרור הביאה לתחושה כי עבור שניהם אין פתרון קסם, הנותן מענה אמיתי לבעיה. הצמדת מפלגות סוציאל-דמוקרטיות לסיקור בנושאי חינוך הביאה לתחושה כי מפלגה זו תתמודד בצורה הטובה ביותר אל מול אתגרי החינוך וההוראה.
הבלטה תוכנית.
מחקרים עכשוויים מוצאים כי תחום ההבלטה ממשיך ומשפיע גם ביציקת תכנים למקרים עתידיים. כאשר ראש ממשלה נשאל בסיקור החדשותי שאלות בנושאים מסוימים, שאלות אלו מתקבעות כחשובות ביותר, ועל כן הם ישאלו גם בראיונות הבאים. כאשר נשיא ארצות הברית נשאל בראיונות אודות חוק בריאות חינם לפני שנשאל בנושאי ביטחון, שאלות אלו נשאלו גם בראיונות הבאים בסדר דומה. מחקר המשך מצא כי אף ההבלטה כה משפיעה, עד כי גם יריביו של הנשיא החלו להישאל על נושאים אלו, ובכך נתפסו נושאים אלו כמהותיים ביותר הניצבים לפתחו של המועמד הבא לנשיאות.
דיתה ברוניצקי
הארמייה ה-12 (האימפריה הגרמנית)
הארמייה ה-12 הייתה ארמייה גרמנית שפעלה במלחמת העולם הראשונה בחזית המזרחית.
היסטוריה.
הארמייה ה-12 הוקמה ב-7 באוגוסט 1915 תחת פיקודו של מקס פון גלוויץ, והשתתפה בשלב השני של מתקפת גורליצה-טרנוב. הארמייה לחמה במהלך הנסיגה הגדולה הרוסית, וכבשה את ורשה. ב-22 בספטמבר 1915 הועבר פון גלוויץ לפקד על הארמייה ה-11 במהלך המערכה בבלקן, ובמקומו מונה מקס פון פבק למפקד הארמייה. ב-9 באוקטובר 1916 מונה פון פבק למפקד הארמייה השמינית, ובעקבות כך פורקה הארמייה ויחידותיה צורפו לארמייה השמינית.
סדר הכוחות.
7 באוגוסט 1915.
בעת הקמת הארמייה ב-7 באוגוסט 1915, כללה הארמייה את היחידות הבאות:
גבריאל דה טארד
גבריאל טארד (Gabriel Tarde; 12 במרץ 1843 – 13 במאי 1904) היה סוציולוג וקרימינולוג צרפתי, נחשב לאחד מאבות המחקר העוסק בהשפעת התקשורת על ההמון, וכאבי אסכולת שיקגו לחקר השפעת התקשורת.
קורות חייו.
טארד נולד בעיר סארלט, במחוז דורדון, ולמד משפטים בטולוז ובפריז. מ-1869 עד 1894 הוא עבד כשופט שלום ושופט חוקר במחוז. בשנת 1900 נתמנה לפרופסור בפילוסופיה מודרנית בקולז' דה פראנס. ככזה, הוא היה המבקר הבולט ביותר בזמנו של האסכולה של דורקהיים בסוציולוגיה.
קרימינולוגיה.
טארד עסק בקרימינולוגיה בתקופה בה עבד כשופט. בעקבות מחקריו אלו טארד נחשב לנציג הבכיר של "האסכולה הצרפתית" בקרימינולוגיה. מחקריו בקרימינולוגיה היוו בהמשך בסיס למחקריו בסוציולוגיה.
המחשבה הקבוצתית.
טארד יצר כמה מהרעיונות הבולטים בתחום התקשורת כמו מחשבה קבוצתית במאמרו THE PUBLIC AND THE CROWD מתאר דה טארד את שלבי יצירתו של "האספסוף" ומשווה אותו עם הציבור החושב האינטליגנטי והמשכיל. במאמר זה, מציב טארד לעצמו בעיה: איך נוצרת הדעה הקיבוצית הקולקטיבית
ואיך בכלל נוצר קולקטיב שיש לו רעיון מאחד ואידאולוגיה משותפת? מאיפה הרעיונות האלו באו? האם ניתן לומר שהם היו "באוויר" עד שאיך שהוא נוצרה קבוצה שלמה הפועלת על פיהם?
טארד מגיע למסקנה שדעה למעשה לא קיימת ברמה הציבורית אלא רק ברמה האישית האינדיבידואלית עד שמגיע מישהו שנותן לה קול בכלי התקשורת ואז היא הופכת להיות דעתם של אנשים רבים. המקור האמיתי לדעה הזאת אינו האיכר העובד בשדות ומחזיק בדעה זאת ורק כמה בני משפחה ושכנים יכולים לשמוע אותה, אלא איש התקשורת הפובליציסט המפיץ אותה בצורה מאורגנת, מתוחכמת, מובנת ומוסברת היטב, ובכך משכנע את הקהל גדול של אלפים. מרגע שדעה זאת כפי שהתגלגלה בידיו מגיעה אליהם היא משכנעת אותה והופכת לדעה של ההמון אשר פועל על פיה. בכך הופכים היחידים לקולקטיב בעל רעיון אחיד כפי שלא היו קודם לכן.
במאמרו טוען טארד שאין לראות באספסוף הגדול למרות מספרו אלא מעין "הד" של מי שיצר אותו איש התקשורת העיתונאי שיצר את הרעיונות שעליהם חוזר האספסוף בקול אדיר יותר ומפיץ אותן. איש התקשורת הוא המוח המארגן והאספסוף הוא הגוף שכעת פועל על פי רעיונות אלו. טארד מתאר למעשה את עולמו שלו בפריז של סוף המאה ה-19 שבו כמה כמה עיתונאים יוצרים דעה ציבורית של ההמונים שקוראים את עיתוניהם עולם שמעצבי דעות ציבור חזקים הם למעשה חזקים כמו פוליטיקאים ו"כס המלוכה " הוא שלהם. במאמרו הוא מתאר את תהליך היווצרות האנטישמיות בצרפת, ותולה התפתחות זו באמצעי התקשורת: "לא ידוע לי על שום אזור בצרפת ששם העובדה שאף אחד שם לא ראה מימיו יהודים מנעה ממישהו להיהפך לאנטישמי וזאת מאחר שהאנשים שם קראו כל הזמן עיתונים אנטישמיים ".
חשיבות והשפעת מחקרו.
טארד מקדים את מסורות ההשפעה. עוד לפני המסורת הראשונה שהתפתחה כאסכולת מחקר, וההתייחסות שלה לגבי תקשורת המונים ותפקידה בחברה הייתה אופטימית יותר. היא לא בחנה השפעה, כך שכל צורת ההסתכלות והחשיבה שלה הייתה שונה. השאלה שהטרידה את החוקרים באסכולת שיקגו היא "מה היא פני החברה האמריקאית בעת כניסת תקשורת ההמונים", מדובר על סוף המאה ה-19. מה שגישה זו חשבה היא שתקשורת ההמונים תהווה איזשהו אמצעי שיאפשר חיבור עם כל חלקי החברה ויתרום לביסוס חברה טובה יותר, מאוחדת יותר. מכיוון ש טארד רואה בעיתונות כלי הכרחי להיווצרותה של דמוקרטיה בחברת ההמונים. נקודת המפתח של דה טארד היא המושג דעה, כצירוף אמונות ודעות של שיקולי דעה כתגובה למצב מסוים. דעת הקהל היא צירוף הדעות של חברה באותה ארץ, באותה נקודת זמן. טארד מנסה לפרק גם את מושג זה, לדעה ציבורית שכוללת מסורת (מורשת, עבר) וגם היגיון (שיקולי דעות רציונליים של אליטה).
פלגת הארמייה B (האימפריה הגרמנית)
פלגת הארמייה B הייתה פלגת ארמייה גרמנית שפעלה במלחמת העולם הראשונה בחזית המזרחית.
היסטוריה.