ארגון המדינה האסלאמית התפצל מ"אל-קאעדה" עקב סכסוך בין מנהיגיו, אבו בכר אל-בגדאדי ובין מנהיג "אל קאעדה", איימן א-זוואהירי, על הנהגת הג'יהאד העולמי. ארגון המדינה האסלאמית ראה עצמו כיורש האמיתי של אל קאעדה, שכן לפי תפיסתו, אל קאעדה סטתה מדרכה של המייסד אוסאמה בן לאדן, ולכן סמכותו של אל זוואהרי איננה לגיטימית. באפריל 2013, התפרצה העוינות אל פני השטח, כשאל בגדאדי הודיע שהוא מרחיב את המדינה האסלאמית, ומשנה את השם לארגון המדינה האסלאמית של עיראק וסוריה. באביב 2013, החל המדינה האסלאמית להעביר את כוחותיו מסוריה למערב עיראק, ובתחילת 2014, החלו להשתלט על ערים בעיראק. ביוני 2014, הצליח ארגון המדינה האסלאמית להשתלט על מוסול, העיר השנייה בגודלה בעיראק. בעקבות הישגי הכיבוש הרבים של הארגון, הכריז אל בגדאדי על הקמת הח'ליפות האסלאמית ומינה עצמו לח'ליפה שינהיג אותה. הוא קיצר את שם הארגון ל"מדינה האסלאמית" כדי להדגיש שאינו מקבל את פיצול העולם למדינות לאומיות שגבולות חוצצים ביניהן.
בדומה לאל קאעדה, גם ארגון המדינה האסלאמית רדף את היזידים בשל רצונם "לטהר" את עיראק והמדינות השכנות מהשפעות לא-אסלאמיות וכופרות השוכנות בעיראק.
מעשי הטבח ביזידים.
בבוקר 3 באוגוסט 2014, פשטו כוחות המדינה האסלאמית על העיירה סינג'אר והכפרים היזידים הסמוכים, כוחות המגן הכורדים של צפון עיראק, הפשמרגה, שהגנו על האזור בעשור שקדם לטבח נטשו את עמדותיהן בסינג'אר ובכך סללו את הדרך להשתלטות המהירה והחלקה של כוחות המדינה האסלאמית בכיבוש האזור כולו. במשך שנים המפלגה הדמוקרטית של כורדיסטן KDP אחת משתי מפלגות השלטון האזור כורדיסטן העבירה כספים ליזידים בסינג'אר שהיו מוכנים להצטרף למפלגה ובתמורה הציעו להם הגנה משום שהיזידים היו למיעוט נרדף. היזידים הצביעו למפלגת KDP בבחירות וסללו את הדרך לכוח הפוליטי הכורדי במחוז נינווה. עוד בטרם ההשתלטות על סינג'אר, כוחות המדינה האסלאמית כבשו את מוסול ויזידים רבים בסינג'אר רצו לעזוב את האזור, אך כוחות מקומיים הקשורים ל-KDP לחצו על היזידים להישאר וממשלת הכורדים הבטיחה לאזרחים כי כוחות הפשמרגה ישמרו עליהם, אך לא כך היה, והאחרונים נטשו את עמדותיהם כאשר לוחמיו של ארגון המדינה האסלאמית הגיעה לסינג'אר.
בכיבושם, אילצו אנשי המדינה האסלאמית את הנוצרים ובני המיעוטים להתאסלם, בעוד שליזידים כלל לא ניתנה האפשרות להתאסלם.
כ-280,000 יזידים תושבי העיירה סינג'אר והכפרים שסביב לרכס סינג'אר נכחו בטבח. חלקם ברחו לחבל הכורדי, חלקם ברחו להר סינג'אר ונלכדו עליו ואחרים נפלו בידי המדינה האסלאמית.
אלה שלא הצליחו להימלט מידי המדינה האסלאמית מצאו עצמם מבודדים ברכס הרי סינג'אר, מוקפים באנשי המדינה האסלאמית, שהיו מוצבים בתחתית ההר. האחרונים נשבעו להשמיד את היזידים בשל היותם עובדי השטן כחלק מתהליך שלקח מספר חודשים הופרדו נשים, נערות וילדות מהגברים שנטבחו. הנשים רוכזו על משאיות כדי להימכר כשפחות מין בשווקים של מוסול ללוחמי המדינה האסלאמית.
היזידים הנצורים על הר סינג'אר, נמצאו במצור ברכס הצחיח, תוך שנחשפו לשמש חזקה וטמפרטורות הנעות בין 40–45 מעלות צלזיוס. היזידים מצאו עצמם ללא מים, מזון או תרופות. מצבם של היזידים על ההר היה חמור מאוד, שכן רכס סינג'אר היה נצור כולו על-ידי לוחמי המדינה האסלאמית שלא אפשרו כניסת סיוע הומניטרי בסיסי דרך היבשה. ב-7 באוגוסט 2014, החלו ארצות הברית ובריטניה לספק סיוע הומניטרי ליזידים הנצורים על ההר ובנוסף, העניקו סיוע אווירי ללוחמי ארגון ה-PKK ולוחמי היחידות להגנת העם (YPG) הסיוע האווירי הופיע במארזים שהוצנחו על-ידי הצבא האמריקאי וחלקם של המארזים הגיעו דווקא למדינה האסלאמית, בנוסף, חלק ממסוקי הסיוע של צבא עיראק הפכו למונית אד הוק לפינוי אנשים נואשים.
המבצע לחילוץ היזידים הנצורים.
ב-7 באוגוסט 2014, החל מבצע לחילוץ היזידים בעזרת לוחמי ארגון ה-YPG. ארצות הברית ובריטניה העניקו סיוע אווירי לכוחות ה-YPG, שהחלו בחילוצם של מרבית היזידים מההר, תוך שהשתמשו בנתיבי מילוט שהיו מוכרים ללוחמי המדינה האסלאמית אך לוחמי ה-YPG אבטחו את המסדרון שפתחו כנתיב חילוץ ולכן לוחמי ארגון המדינה האסלאמית לא הצליחו לפגוע במחלצים, שעברו בליבו של השטח הנשלט על-ידי המדינה האסלאמית. פתיחת נתיב החילוץ חיבר בין ההר לבין הגבול הסורי שבו הם שלטו, וכך אבטחו אותו וחילצו את היזידים. חילוץ הנצורים נעשה בעזרת משאיות וטרקטורים.
היזידים שחולצו הועברו למחנות פליטים ממערב לדהוכּ, בחבל הכורדי האוטונומי שבצפון עיראק. אליהם הצטרפו יזידים נוספים מאזור שייח'אן – מובלעת יזידית גדולה באזור "מישור נינווה", המאוכלס רובו בבני מיעוטים, הממוקמת כ-30 קילומטר מצפון-מזרח למוסול. אזור זה חווה פלישה חלקית של המדינה האסלאמית באוגוסט 2014, לאחר הפלישה להרי סינג'אר. פלישתם של אנשי המדינה האסלאמית הייתה לעיירות נוצריות ויזידיות של מישור נינווה.
מבצע החילוץ ארך כשלושה שבועות, עד שרובם המוחלט של היזידים הועבר לאזור בטוח. לאחר החילוץ דווח כי כ-300 יזידים מצאו את מותם כתוצאה מהתנאים בהם חיו במהלך המצור על הר סינג'אר.
המאבק להכרה כרצח עם.
בשנת 2016, הכריזה ועדה של האו"ם על פעולותיו של ארגון המדינה האסלאמית כלפי היזידים בסוריה כרצח עם. במאי 2021, קבע צוות האו"ם כי ארגון "המדינה האסלאמית" ביצע רצח עם כנגד העם היזידי בעיראק. צוות החוקרים, בראשו של עורך הדין הבריטי כרים ח'אן, קבע שעדויות היזידים "ברורות ומשכנעות" וכי לפעילי המדינה האסלאמית מוטלת האחריות הבלעדית לביצוע פשע רצח העם כנגד העם היזידי. לדבריו, המדינה האסלאמית "ניסתה להשמיד את היזידים פיזית ואיימה על תושבי כפרים יזידים רבים באולטימטום "להתאסלם או למות". עדויות שנאספו על-ידי צוות החקירה תמכו בטענות שלפיהן ארגון המדינה האסלאמית אחראי למעשי השמדה, רצח, אונס, עינויים, שיעבוד, רדיפות ופשעי מלחמה ופשעים כנגד האנושות שבוצעו כנגד היזידים.
כחלק מהמאבק על ההכרה ברצח העם, נאדיה מוראד, יזידית שנחטפה והוחזקה בתנאי שיעבוד החלה לשמש כשגרירת היזידים בעולם ולהפיץ את סיפור רצח העם היזידי ברחבי העולם. מוראד התגוררה בכפר היזידי קוצ'ו שבאזור סינג'אר, עד אשר כוחות המדינה האסלאמית פשטו על האזור באוגוסט 2014. במתקפות על סינג'אר אביה ואחיותיה של מורד נרצחו, והיא נחטפה והוחזקה בתנאי שיעבוד. בנובמבר 2014 הצליחה מוראד להימלט מהבית בו היא הוחזקה, דרך דלת שנשארה לא נעולה. שפר עליה גורלה והיא מצאה אנשים טובים שהבריחו אותה אל מחוץ למוסול, והיא הצליחה להגיע למחנה פליטים יזידים בדוהוק שבכורדיסטן העיראקית, ומשם לגרמניה. ב-16 בדצמבר 2014 הביאה את דברן של הנשים היזידיות ואת עדותה המצמררת על זוועות ארגון המדינה האסלאמית לתודעת העולם, כאשר נשאה דברים מול מועצת הביטחון של האו"ם. מאז הפכה מוראד לסמל למאבקן של הנשים היזידיות המוחזקות עדיין בשבי של לוחמי המדינה האסלאמית ומספרן מוערך בין 3,500 ל-5,000 במרחב שבשליטת המדינה האסלאמית בשטחים שהיו בעבר עיראק וסוריה.
את תפקיד הסמל ממלאת מוראד במסירות, נוסעת ברחבי העולם ומשתדלת להביא את זעקתה לתודעה הציבורית העולמית. נדיה מוראד פועלת יחד עם אמל קלוני, עורכת דין המתמחה במשפט בינלאומי ובזכויות אדם, שהחליטה לייצג את הנשים היזידיות הכלואות בידי לוחמי המדינה האסלאמית אל מול מערכת המשפט הבינלאומית ובתוך כך החלה לפעול לצורך העמדתם לדין של פושעי המדינה האסלאמית.
בשנת 2018, זכתה מוראד בפרס נובל לשלום בשל הפעילות הציבורית להעלאת המודעות לסוגיה היזידית ולסוגיית הנשים היזידיות החטופות בשבי ארגון המדינה האסלאמית.
ותחשבהו
ותחשבהו... (באנגלית: ...That Thou Art Mindful of Him) הוא סיפור מדע בדיוני קצר מאת אייזק אסימוב. הסיפור פורסם במאי 1974 במגזין Fantasy and Science Fiction. הסיפור תורגם לעברית בידי שירה טמיר בגיליון 17 של מגזין פנטסיה 2000. זהו אחד מסיפורי הרובוטים של אסימוב, והוא מתרחש כמאה שנה לאחר מותה של סוזן קלווין. שם הסיפור הוא ציטוט מ: "ה', מָה אָדָם וַתֵּדָעֵהוּ, בֶּן אֱנוֹשׁ וַתְּחַשְּׁבֵהוּ.".
עלילה.
חברת יו אס רובוטים ואנשים מכניים נקלעת לבעיה, לאחר שתועלתם של הרובוטים בחלל הולכת וקטנה, אך בני האדם המונעים מתסביך פרנקנשטיין אינם מוכנים לקבל את נוכחותם של רובוטים על כדור הארץ. אי לכך, אין לחברה תעסוקה עבור הרובוטים שלה והיא סופגת הפסדים כבדים ונמצאת בסכנת סגירה. קית' הארימאן, מנהל המחקר של החברה, מנסה למצוא פתרון לבעיה. לצורך כך הוא מגייס לעזרתו שני רובוטים, בשם ג'ורג' 10 וג'ורג' 9, אשר נבנו עם מוח פוזיטרוני מיוחד, המתייחס להבדל איכותי בין אנשים שונים ולפי זה מחיל עליהם את שלושת חוקי הרובוטיקה, כך שרובוט מסוג ג'ורג' יציית קודם לאדם בוגר ולא לילד, לאדם הגון ולא לפושע וכן הלאה.
שני הג'ורג'ים מגיעים למסקנה כי המין האנושי פוחד מהרובוטים מאחר שהוא רואה בהם מתחרים, ושעל מנת להקטין את חששם של בני האדם יש להקטין את הדמיון בין הרובוטים לבני האדם. הארימאן מתכנן רובוטים בצורת חיות שיסייעו לייצב את המערכת האקולוגית, ותוך כדי כך, ירגילו את בני האנוש לנוכחותם של רובוטים. החברה מקפיאה את פרויקטי הרובוטים דמויי האדם שלה, ונכנסת לתחום הייצור של רובוטים דמויי חיות.