על פי החוקה, ראש הרפובליקה הוא הנשיא, החל מ-2018 ז'לקה צוויאנוביץ'. ראש הממשלה הוא רדובן וישקוביץ'. הפרלמנט הוא האספה נבחרת, הכוללת 83 חברים. הרשות השופטת כוללת בית משפט עליון ומספר בתי משפט תחתונים.
אף על פי שהחוקה מגדירה את סרייבו המזרחית כעיר הבירה, הממשלה והפרלמנט נמצאים בבאניה לוקה, העיר הגדולה ביותר ברפובליקה.
לאחר מלחמת בוסניה, הישות בנתה מחדש את צבאה, אך בשל לחץ של המערב הפרלמנט הסכים להכפיף את הצבא לשלטון המרכזי של בוסניה והרצגובינה. משרד ההגנה הנפרד של רפובליקה סרפסקה פורק ב-1 בינואר 2006. עם זאת, חטיבת חיל הרגלים השלישית נושאת את שמה של רפובליקה סרפסקה ושומרת על סמליה ועל המסורת הצבאית שלה. השירות בכוחות הביטחון אינו חובה.
הסכם דייטון וההסכמים הנלווים לו העבירו יותר מ-50 סמכויות של שתי הישויות לשלטון הארצי. שינוי זה היה במידה חלקית תוצאה של לחצים כבדים ביותר של מדינות המערב. ניתן להבחין בבירור בשאיפות המנוגדות במדינה של העמים הקונסטיטוציוניים שלה. בעוד שהבוסניאקים תומכים במדינה ריכוזית, הסרבים והקרואטים בעד דצנטרליזציה. הנושא המרכזי בפוליטיקה מדינית היום הוא רפורמה של חוקתה של בוסניה והרצגובינה, כדי לעשותה יעילה יותר. רפורמה במערכות המשטרה אושרה על ידי שני בתי הפרלמנט של בוסניה והרצגובינה, במהלך חודש אפריל 2008 והיא הדרישה המרכזית מבין אלה אשר דרש האיחוד האירופי כתנאי לחתימה על הסכם להצטרפותה של בוסניה והרצגובינה לאיחוד בהדרגה. היות שהרפורמה לא פגעה בסמכויותיה של משטרת סרפסקה ומשרד הפנים שלה, היא נחשבת לניצחונה האדיר של המפלגה השלטת בישות, ברית הסוציאל-דמוקרטים העצמאיים ובמיוחד של העומד בראשה, ראש הממשלה לשעבר מילורד דודיק.
כלכלה.
המטבע הלאומי הוא המארק הסחיר. מטבע זה הוא ההילך החוקי בבוסניה והרצגובינה כולה ומשתמשים בו גם ברפובליקה סרפסקה. השטרות הנוכחים ברפובליקה הם שטרות מיוחדים עם דמויות ומוטיבים מקומיים.
התל"ג ברפובליקה סרפסקה עולה באופן מתמיד, בין השנים 2000 ל-2003 גדל התמ"ג ב-5 אחוזים. ב-2004 הושקעו ברפובליקה יותר כספים מבשאר השנים שקדמו גם יחד. חברות רבות חתמו עם חברות מקומיות על הסכמי שיתוף פעולה שפתחו את השוק ברפובליקה עצמה ובבוסניה הרצגובינה בכלל.
משנת 2001 בוצעה רפורמות בתחום המיסים ברפובליקה אשר הורידו את שיעור המס ל-28.6 אחוזים, אחד מן הנמוכים שבאזור. שיעור 10 אחוז מההישגים בבירה ובמסים הנכנסים הוא מן הנמוכים באירופה.
המשכורת הממוצעת ב-2004 הייתה 660 מארק בניגוד לשנים 1998–2003 שאז הייתה המשכורת בין 280 ל-660.
שנים 2006 ו-2007 מתאפיינות בשינויים אסטרטגיים, המשך הפרטות ובהשקעות גדולות מבחוץ בכלכלתה של הרפובליקה (תעשיית הנפט, תחנות כוח ואנרגיית המים, תעשיית סלולר, בנקאות, תשתית הכבישים).
רפובליקה סרפסקה עשירה במשאבים הידרולוגיים. ניתן לראות דוגמה לשימוש בדבר בחלקו העליון של נהר דרינה (Дрина), בו מפתחים שרשרת של סכרים בעוצמות בינוניות.
האתר התיירותי המפורסם ברפובליקה הוא הר יהורינה (Јахорина) האולימפי, לא הרחק מסרייבו מזרחית. אתר תיירות פופולרי נוסף הוא הגן הלאומי קוזארה (Козара). עוד אתר הוא מראקוביצה (Мраковица), הממוקם צפון-מערבית לבאניה לוקה וכולל מרכז נופש וכנסים. ברפובליקה סרפסקה קיימים מספר מנזרים שהקמתם מתוארכת בימי הביניים. המנזרים ככל הנראה פעלו על פי המדיניות של הכנסייה האורתודוקסית הסרבית (Спрска Православна Црква). דוגמאות למנזרים הם מנזר טבנה (Тавна) ומנזר המלך דראגוטין (краљ Драгутин).
גאוגרפיה.
רפובליקה סרפסקה ממוקמת בחלקה הצפוני והמזרחי של בוסניה והרצגובינה. החלק הצפון-מזרחי של הרפובליקה הוא מישורי (סמברייה - Семберија), הצפון הוא מישורי-הררי לסירוגין והדרום הוא הררי. הנהרות המרכזיים ברפובליקה הם אונה (Уна), סאנה (Caна), סאווה (Сава), ורבאס (Врбас), בוסנה (Босна) ודרינה. ההר הגבוה ביותר ברפובליקה סרפסקה הוא הר מגליץ' (Маглић) עם פסגה בגובה 2387 מ'.
דמוגרפיה.
רפובליקה סרפסקה משתרעת על פני 49% משטחה של בוסניה והרצגובינה, ומתגוררים בה כשליש מאוכלוסיית כל המדינה. בשנת 2005, האוכלוסייה הוערכה ב-1,479,634 תושבים, מתוכם 88.4% סרבים (נוצרים אורתודוקסים), 10.7% בוסניאקים (מוסלמים סונים), ו-0.9% קרואטים (נוצרים קתולים). עם זאת, נתונים אלה אינם מהימנים לחלוטין בהיעדר נתוני מפקד אוכלוסין רשמיים. את המפקד אינם מעוניינים לבצע גורמים רבים, מפאת טיהור האוכלוסין על בסיס אתני שהתרחש בעת מלחמת בוסניה, בשטחים הנרחבים של המדינה כולה. ברפובליקה סרפסקה שתי קהילות יהודיות זעירות, באניה לוקה ודובוי.
תרבות.
המשורר פיליפ וישנייץ' נולד בשטחה של רפובליקה סרפסקה, כמו גם יובאן דוצ'יץ' ואלכסה שאנטיץ' . הסופרים הידועים מרפובליקה סרפסקה הם חתן פרס נובל לספרות ד"ר איוו אנדריץ', מחמד-אלייה מאשה סלימוביץ', פטר קוצ'יץ' ובראנקו צ'ופיץ'.
המוזיאון הלאומי של רפובליקה סרפסקה ממוקם בעיר באניה לוקה, כמו גם המוזיאון לאמנות מודרנית, התיאטרון הלאומי (Народно позориште Републике Српске) והספרייה האקדמית הלאומית.
מועדוני ספורט המפורסמים בישות הם: בוראץ (Борац) המייצג את באניה לוקה, סלאבייה (Славија) המייצג את סרייבו מזרחית, רדניק (Радник) המייצג את ביליינה, לאוטר (Леотар) המייצג את טרביניה וסלוגה (Слога) המייצג את דובוי.
ברפובליקה שתי אוניברסיטאות ציבוריות: אוניברסיטת באניה לוקה ואוניברסיטת איסטוצ'נו סרייבו. מספר פקולטות של אוניברסיטת איסטוצ'נו שבסרייבו מפוזרות ברחבי הרפובליקה, כאשר הקמפוס הגדול ביותר ממוקם בסרייבו מזרחית. אוניברסיטת באניה לוקה נוסדה ב-7 בנובמבר 1975 ואילו אוניברסיטת סרייבו, ממנה צמחה אוניברסיטת איסטוצ'נו סרייבו, ב-1946.
רשתות השידור ברפובליקה סרפסקה הן RTRS הממלכתית ו-ATV אשר שוכנות בבאניה לוקה. נוסף להן, ישנה עוד תחנה בשם BN TV אשר ממוקמת בביליינה.
פיטר קראוץ
צ'ארלס לוטון
צ'ארלס לוטון (אנגלית: Charles Laughton; 1 ביולי 1899 - 15 בדצמבר 1962) היה שחקן קולנוע ותיאטרון בריטי שפעל גם בארצות הברית, בעל קריירה ארוכה באמנויות הבמה והקולנוע, ששימש אף כתסריטאי כמפיק וכבמאי, הזכור בשל איכות משחקו, קולו הייחודי, ושורת התפקידים שמילא בסרטיהם של במאים מובילים במשך ארבעה עשורים. על גילום דמותו של הנרי השמיני בסרט "חייו הפרטיים של הנרי השמיני" (1933) זכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר.
בעוד שהוא זכור בשל תפקידיו בקולנוע, במיוחד בדרמות היסטוריות, הוא החל את הקריירה שלו כשחקן תיאטרון מהשורה הראשונה. בתקופה שבה רבים משחקני התיאטרון בזו למדיום הקולנועי, וראו אותו כמקור הכנסה גרידא, גילה לוטון עניין רב באפשרויות שפתח המדיום החדש לשחקנים. כן הדגים את כישוריו כשחקן וכקריין במגוון של אמצעי תקשורת, ביניהם הרדיו, הטלוויזיה והתקליט. כישוריו של לוטון לא היו מוגבלים להופעה על הבמה. הוא זכור גם בשל היותו במאי הסרט ליל הצייד, הנחשב על ידי רבים לאחד מהסרטים הטובים והמשפיעים בסוגת הסרט האפל.
שנותיו הראשונות ותחילת קריירת המשחק.
לוטון נולד בסקרבורו שבמחוז יורקשייר באנגליה לרוברט ואליזבט לוטון. אמו הייתה קתולית אדוקה ובשל כך נשלח לוטון לבית הספר הישועי סטוניהרסט קולג' בלנקשייר. עם סיום לימודיו התגייס לצבא הבריטי ולחם במלחמת העולם הראשונה ואף נפצע כשהורעל בגז.
עם שחרורו החל לעבוד בעסק המשפחתי - הפעלת מלון. בזמנו הפנוי השתתף בהצגות חובבים בסקרבורו. לבסוף התירה לו משפחתו ללמוד דרמה באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה בלונדון בשנת 1925.
את הופעתו המקצועית הראשונה על הבמה ערך ב-28 באפריל 1926 בתיאטרון בארנס, בתפקיד אוסיפ בקומדיה "הרביזור" מאת ניקולאי גוגול, תפקיד בו הופיע גם ב"תיאטרון גייטי" (Gaiety Theatre) בלונדון במאי של אותה שנה. על אף שלא היה בעל מראה המתאים לתפקידים ראשיים רומנטיים, הוא הרשים את הקהל בכישרונו, והמשיך ושיחק בשני מחזות של צ'כוב, "גן הדובדבנים" ו"שלוש אחיות". בשנים שלאחר מכן הוא שיחק את התפקיד הראשי במחזהו של ארנולד בנט "מר פרוהק", שם שיחקה מולו לראשונה אלזה לנצ'סטר, לה נישא, ועמה היה קשור בשותפות רגשית ואמנותית רבת שנים, וכן במחזות נוספים - "אליבי" מאת אגאטה כריסטי, "מר פיקוויק" מאת צ'ארלס דיקנס, "On the Spot" מאת אדגר ואלאס ו"Payment Deferred" מאת ג'פרי דל. מחזה אחרון זה, העוסק בפקיד בנק שקשיי החיים הופכים אותו למועל ורוצח, הביא את לוטון לראשונה לסיבוב הופעות בארצות הברית בשנת 1931. בשנת 1933–1934 שב ללונדון, והשתתף בעונת מחזות שייקספיר של תיאטרון אולד ויק, שם שיחק את מקבת', הנרי השמיני, אנג'לו ב"מידה כנגד מידה" ופרוספרו ב"הסערה". ב-1936 נסע לפריז והופיע שם בקומדי פראנסז במחזה "רופא בעל כורחו" מאת מולייר, והיה לשחקן האנגלי הראשון שהופיע בתיאטרון זה. את תפקידו שיחק בצרפתית וזכה על כך לתשואות.