ביום רביעי, 30 בדצמבר 1970, בשעה 12:15 בצהריים, התמוטט לפתע חלק מצוק בגובה 12 מטר ופגע בצריף ששימש מטבח ושק"ם של היחידה. מיד לאחר מכן התמוטט כל הצוק, שהיה מורכב מסלעי חוואר הלשון, ונפל על חדר האוכל בשעה שחיילי הבסיס אכלו ארוחת צהריים.
חיילים ששהו מחוץ לחדר האוכל הזעיקו עזרה, וכעבור פחות משעה כבר נחת במקום מסוק ראשון של חיל האוויר עם צוות רפואי.
פינוי הסלעים שמחצו את הצריף (בגובה של כשלושה מטרים ורוחב של ארבעה עד חמישה מטרים) חייב שימוש בציוד מכני כבד. תחילה הגיע למקום ציוד מכני ממפעלי ים המלח הנמצאים בסמוך, ובהמשך הגיעו גם כלים של חיל ההנדסה.
העבודות נמשכו ברציפות והתנהלו בלילה לאור זרקורים ולפידים. עד חצות הוצאו כל הפצועים וההרוגים שהיו קבורים מתחת ל-1,500 טונות של סלעים ועפר.
במהלך פעולות ההצלה ביקרו במקום שר הביטחון משה דיין, הרמטכ"ל חיים בר-לב, אלוף פיקוד הדרום אריאל שרון והרב הצבאי הראשי שלמה גורן.
אלוף פיקוד הדרום מינה ועדת חקירה לבדיקת נסיבות האירוע.
מסקנות החקירה.
ועדת החקירה, שכללה גם גאולוגים ומהנדסים, הגיעה למסקנה כי האסון נבע מתופעה מוכרת באזור: גשמים שירדו באזור בימים שלפני ההתמוטטות, ערערו את יציבות המצוק.
בדיווחים עיתונאיים צוין כי עשר שנים לפני כן התמוטט סלע והרס צריף באכסניית הנוער בסדום (באירוע זה נפצעה אישה אחת). בעקבות זאת נאבק הממונה על מחוז הדרום במשרד הפנים כדי לפנות את כל המבנים שנמצאו בסמוך למצוקים שבאזור. ואכן, בסופו של דבר פונו כל המבנים האזרחיים מאזורי הסכנה.
אמצעי התקשורת טענו שצה"ל היה חייב להיות מודע לסכנה ולפנות את המבנים מבעוד מועד, פעולה שהייתה מונעת את האסון.
הבסיס הצבאי עמד במקומו עד 1997. במקום האסון תחת הסלעים שהתמוטטו הוקמה אנדרטה לזכר הנופלים. תושבי היישובים נאות הכיכר ועין תמר עורכים מדי שנה את טקס יום הזיכרון לחללי צה"ל במקום.
בראשית שנות ה-70 הוקם מושב נאות הכיכר במקומו הנוכחי, ליד מוצא נחל הערבה.
האסון בנאות הכיכר היה אסון רב-נפגעים שני שהתרחש באותה שנה בפיקוד הדרום. קדם לו אסון משאית התחמושת באילת (24 בינואר 1970).
מרי גארדן
מרי גארדן (באנגלית: Mary Garden; 20 בפברואר 1874, אברדין - 3 בינואר 1967, אינברורי) הייתה זמרת סופרן סקוטית חשובה, בעלת קריירה נכבדה בצרפת ובאמריקה בשליש הראשון של המאה ה-20. היא תוארה כ"שרה ברנאר של האופרה".
שנים ראשונות, לימודים וקריירה.
מרי גארדן נולדה בסקוטלנד והיגרה עם משפחתה לשיקגו, אילינוי בארצות הברית כשהייתה בת תשע.
כזמרת צעירה נראה שצפונה בה הבטחה ואחרי הכשרה אצל טובי המורים בשיקגו נשלחה לפריז להמשיך בהשתלמותה שם. הופעתה הפומבית הראשונה הייתה באפריל 1900, בתפקיד הראשי ב"לואיז" של גוסטב שרפנטייה באופרה קומיק, תפקיד שעמו זוהתה במידה רבה.
כעבור שנתיים, בחר בה קלוד דביסי לשחק את התפקיד הנשי הראשי בהצגת הבכורה באופרה קומיק של "פליאס ומליסנד" שלו. הופעותיה של גארדן זכו לשבחים רבים מצד הביקורת. היא עוררה סנסציה גם בהופעתה כ"סאלומה" של ריכרד שטראוס בגרסה הצרפתית של האופרה.
מרי גארדן הופיעה לראשונה בארצות הברית בבית האופרה של מנהטן ב-1907 בתפקיד הראשי ב"תאיס" של ז'יל מאסנה.
גארדן כיכבה באופרה העירונית של שיקגו משנת 1910 עד 1931, השנה שבה פרשה מבימת האופרה. היא המשיכה להופיע ברסיטלים, בהרצאות ובכיתות אמן במשך עוד עשרים שנה.
חיים אישיים.
כפי שתואר הן באוטוביוגרפיה שלה והן בביוגרפיה של מייקל טרנבול (ראו להלן), גארדן הייתה דיווה טיפוסית, שידעה בדיוק איך להשיג את חפצה. היו לה כמה וכמה סכסוכים קשים עם עמיתים שונים מעולם המוזיקה, שמהם יצאה תמיד וידה על העליונה ובסופו של דבר החזיקה בידה את השליטה באופרה של שיקגו. בהיותה תועמלנית חסרת-רחם לפרסומה היא, אירע לעיתים קרובות, שתשומת הלב לברק הרעשני של חייה האישיים העיבה על זו שקיבלו הופעותיה הפומביות ופרשיות האהבים שלה עם גברים, אמיתיות או מדומות, נטו להתפרסם כשמועות שערורייתיות בעיתונות.
האוטוביוגרפיה שלה, "סיפורה של מרי גארדן" (1951) נגועה באי-דיוקים. מאז ומתמיד נטתה לקשט ולהגזים, וכשכתב היד היה בשלבי הכנה, כבר גלשה לטירוף דעת.
מרי גארדן מתה באיברורי, סמוך לאברדין, שם עשתה את 30 השנים האחרונות בחייה. גן זיכרון קטן מוקדש לה בקצה המערבי של אברדין, ובו אבן קטנה חרותה וספסל.
הקלטות וסרטים.
מרי גארדן הקליטה מספר רב של תקליטים בין 1903 ל-1929, לחברות G&amp;T, קולומביה וויקטור. תקליטיה מופצים עדיין ומעוררים עניין בקרב חובבי אופרה היסטורית, אף כי גארדן עצמה, לפי הנאמר, הייתה מאוכזבת מתוצאות עבודתה באולפן ההקלטות. (עניין מיוחד יש בהקלטות עם פסנתר מאת המלחין קלוד דביסי).
מרי גארדן הופיעה בשני סרטים אילמים - "תאיס" (1917) ורומנס של ימי מלחמת העולם הראשונה בשם "החוטאת המזהירה" (1918). ללא קול שירתה, התקבל משחקה בביקורתיות ושני הסרטים כאחד לא נחלו הצלחה.
גלאון (פירושונים)
אסון נאות הככר
אסון משאית התחמושת באילת
עבירה (ספורט)
בענפי ספורט רבים, ובעיקר באמנויות לחימה ובמשחקי כדור, עבירה (Foul) היא הפרת חוקי המשחק. ישנן עבירות אשר מהוות מעין חלק מן המשחק, ולעומתן יש עברות קשות יותר, העשויות לגרור עונשים משמעתיים חמורים.
סוגי עבירות.
ישנם שני סוגים עיקריים של עברות במשחקי ספורט:
עבירות בכדורגל.
בכדורגל ישנן כמה סוגי עבירות מקצועניות: נגיעות ביד, משחק מסוכן כגון הרמת רגל, משיכה בחולצה, ניסיון תיקול לא מוצלח שגרם לפגיעה בשחקן במקום בכדור, דחיפה מאחור, חסימה בלתי חוקית, דריכה על שחקן, התחזות (כלומר: נפילה בכוונה על מנת לסחוט עבירה).
העונש על עבירות מלווה תמיד במתן כדור חופשי לזכות הקבוצה היריבה. אם העבירה נעשתה בתחום רחבת ה-16 של קבוצתו של השחקן, לזכות היריב נשרקת בעיטת עונשין. אם העבירה חמורה, השחקן המבצע מקבל אזהרה (בדמות כרטיס צהוב) ולעיתים אף מורחק בכרטיס אדום. עבירות משמעת גוררות כמעט תמיד אזהרה או הרחקה.
עבירות בכדורסל.
בכדורסל העבירות הן חלק אינטגרלי מהמשחק, וחלקן אף מבוצעות במכוון לצרכים טקטיים, בלי שהדבר יחשב לעבירה בלתי ספורטיבית.
בכדורסל, לכל שחקן יש מספר עבירות שהוא יכול לבצע (בכדורסל העולמי 5 עבירות, ב-NBA מותרות 6 עבירות). כל פעם שהוא מבצע עבירה, היא נרשמת לחובתו על הלוח וכאשר הוא מילא את מכסת העבירות שלו הוא מסיים את המשחק. באותו אופן, גם לקבוצה יש מכסת עבירות (לרבע או מחצית) שאחריה כל עבירה גוררת זריקות עונשין לזכות הקבוצה היריבה. כמו כן, קיימות בכדורסל עבירות בלתי-ספורטיביות ומשמעתיות ("טכנית") הגוררות הרחקה של שחקן או מאמן, ועונש חמור יותר הכולל מספר זריקות עונשין וכדור של היריב.
עבירות אופייניות בכדורסל הן דחיפות, מכות בידיים, מרפקים, חסימה בלתי חוקית ועוד.
המנון זימבבואה
ברוכה תהיה אדמת זימבבואה (באנגלית: Blessed be the Land of Zimbabwe, בשונה: Simudzai Mureza wedu WeZimbabwe) הוא ההמנון הלאומי של זימבבואה. ההמנון נכתב בשנת 1994 על ידי סולומון מוצוואיירו והולחן על ידי פרד צ'נגונדגה במסגרת תחרות שמטרתה הייתה לכתוב המנון, שיחליף את ההמנון הקודם הכלל־אפריקאי בהמנון לאומי. ההמנון אומץ רשמית באותה שנה.
ההמנון מושר בשתי שפות הרשמיות בזימבבואה, אנגלית ושונה, וכמו כן הוא תורגם גם לשפת הנדבלה, שמעמדה הוא שפה אזורית מוכרת.
זלאגרסגי ט.א.
זלאגרסגי ט.א. (בהונגרית: Zalaegerszegi TE) הוא מועדון כדורגל מהוותיקים ביותר בהונגריה מהעיר זאלאגרסג, בירת מחוז זאלה שבמערב הונגריה. המועדון הוקם בשנת 1912 וזכה רק בתואר אחד בתולדותיו בהונגריה – האליפות ההונגרית בעונת 2001/02. המועדון הגיע לגמר הגביע ההונגרי בשנת 2010. המועדון ירד מליגת העל ההונגרית לליגה השנייה בסוף עונת 2011/2012 לאחר 18 שנה בליגת העל ההונגרית. בסיום עונת 2018/2019 חזרה לליגת העל ההונגרית.
היסטוריה.
הקבוצה הוקמה כבר בשנת 1912, עוד בימי האימפריה האוסטרו-הונגרית. תחילה הקבוצה לא כללה כדורגלנים מקצוענים אלא שימשה כקבוצה של סופרים ואנשי רוח. הקבוצה הייתה מצויה בפריחה מתמדת בתחילת המאה ה-20 אך הפריחה נקטעה על ידי מלחמת העולם הראשונה בה הייתה מעורבת האימפריה האוסטרו-הונגרית. בשנת 1920 זלאגרסגי TE, או "מועדון האתלטיקה של זלאגרסג", הוקם באופן רשמי.
ההיסטוריה של הקבוצה בסבב הליגות של הונגריה, החלה בשנת 1924, אז נרשמה הקבוצה לליגה השנייה בהונגריה. המועדון זכה עשר שנים לאחר מכן, בשנת 1934 בתואר "אלופת ליגת המשנה" והקבוצה עלתה לראשונה בתולדותיה לליגה הבחירה בהונגריה. במהלך מלחמת העולם השנייה, וההרס הרב שהיא גרמה בהונגריה, הקבוצה נפגעה קשות, מבחינת ציוד ומתקנים בעיקר, ולכן השנים שלאחר מלחמת העולם השנייה היו עונות שפל יחסית בשביל הקבוצה. בשנת 1957 התאחדה הקבוצה עם עוד שני מועדונים מקומיים ובכך בעצם סימלה את נקודת המפנה בהתנהלותה מקבוצה קטנה וחלשה לקבוצה משמעותית יותר בהונגריה.
למרות ההתחזקות הקבוצה עדיין לא התרוממה מבחינת הישגים ממשיים שכן הליגה נשלטה בעיקר על ידי קבוצות פרנצווארוש, MTK הונגריה, אויפשט ובודפשט הונבד ולכן עד שנת 1994 לערך לא נחשבה זלאגרסג לקבוצה צמרת משמעותית בליגה ההונגרית. הקבוצה זכתה באליפות היסטורית בעונת 2001/02 כאשר הקבוצה עוקפת לקראת סיום הליגה את פרנצווארוש הגדולה בדרך לתואר הראשון הממשי שלה בהונגריה. מאז הקבוצה התאזנה מעט והפכה לקבוצת מרכז טבלה רגילה בהונגריה עם נטייה למעלה הטבלה.
הופעות באירופה.