בדצמבר 2020 וכן בינואר 2021 הוציאה תוכנית התחקירים של ערוץ 13 "המקור" 4 פרקים על הכת, שני הפרקים הראשונים היו על "ילדי הכת" והם קיבלו ברובם ביקורות טובות מהמבקרים בתקשורת ושני פרקים היו על "נשות אמבש". בנוסף לכך לאורך השנים רואיינו פליטי הכת בתקשורת במספר הזדמנויות.
ב-10 ביוני 2022 נמצא אמבש ללא רוח חיים בתאו שבכלא איילון.
בן קרומפטון
בנג'מין "בן" לורטון קרומפטון (באנגלית: Benjamin "Ben" Lorton Crompton; נולד ב-1974) הוא שחקן אנגלי, המוכר בעיקר מהופעתו בסדרת המערכונים "Man Stroke Woman" של ה-BBC, ומהופעתו בתפקיד אדיסון טולט בסדרה "משחקי הכס" של HBO. הוא גם הופיע בסיטקום "אידיאלי" של BBC Three בכיכובו של ג'וני וגאס.
ביוגרפיה.
קרומפטון נולד בעיר סטוקפורט שבמחוז מנצ'סטר רבתי. הוא היה חבר בלהקת התיאטרון "Youth Unlimited Theatre Group".
ב-2002 הופיע קרומפטון בסרט "הכל או כלום", בסדרת הטלוויזיה "לדפוק שעון" ובסרט הטלוויזיה "Housewife, 49". בסרט "102 כלבים וגנבים" שיחק בתפקיד יואן. בין השנים 2012 ו-2014 השתתף בשלוש העונות של הסדרה הקומית "פרמפייס" בתפקיד קית', אבא של ג'יימי. ב-2011 הופיע קרומפטון בתפקיד ויליאם נאט בסרט הטלוויזיה "החשדות של מר ויצ'ר" של רשת ITV. ב-2012 שיחק בסרט "Blood".
ב-9 באוגוסט 2011 אישר ג'ורג' ר. ר. מרטין בפוסט בבלוג שלו שקרומפטון לוהק לתפקיד אדיסון טולט (הקרוי גם Dolorous Edd), מאנשי משמר הלילה, בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "משחקי הכס". קרומפטון המשיך לגלם את הדמות מהעונה השנייה ועד השישית של "משחקי הכס".
ב-2014 שיחק קרומפטון בתפקיד קצין ימי בפרק "בתוך הדאלק" בעונה השמינית של סדרת המדע בדיוני "דוקטור הו". עוד ב-2014 השתתף בדרמה "The Great Fire" של רשת ITV וגילם את דמותו של "מר בגוול".
ב-2016 הופיע בווידאו קליפ בשם "Old Skool" של להקת המוזיקה האלקטרונית "מטרונומי" .
Darzu ist erschienen der Sohn Gottes, רי&quot;ב 40
Darzu ist erschienen der Sohn Gottes (בעברית: לזאת נגלה בן-האלהים), רי"ב 40, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בלייפציג. ביצועה הראשון היה ביום השני של חג המולד שחל ב-26 בדצמבר 1723.
רקע.
באך עבד כנגן עוגב בעיר מילהאוזן בין 1707 ל-1708, אך שלח ידו גם בהלחנת קנטטות. לאחר מכן היה מלחין החצר של הדוכס בוויימאר מ-1708 עד 1717, וחיבר שם כ-20 קנטטות "דתיות" שנועדו לביצוע כחלק מתפילת יום ראשון בכנסייה. לאחר מכן עבר לעיר קטן, התמנה לקאפלמייסטר וחיבר שם מוזיקה בסגנון חופשי ולא דתי.
במאי 1723 התמנה באך לתפקיד מנצח המקהלה ואחראי על המוזיקה בכנסיות המרכזיות בלייפציג. הוא חי ופעל בעיר כ-27 שנים, עד מותו. שם כתב את רוב הקנטטות שלו: מתוך יותר מ-200 קנטטות שידוע עליהן כיום, פחות מ-40 נכתבו עד הגיעו ללייפציג וכל השאר נכתבו בעיר; בדומה לעבודתו בוויימאר, מטרתו הייתה להלחין קנטטה עבור כל מועד בשנה הליטורגית, כלומר ימי ראשון וחגים, תוך כמה שנים. עם זאת, בגלל העומס הגדול והקושי בהלחנת יצירות כה רבות, נהג מדי פעם לבצע שוב קנטטות ישנות שלו, לעיתים עם עריכות ושינויים קלים או הרחבות.
קנטטה זו הייתה העשרים וארבע שהלחין באך מאז החל למלא את תפקידו בלייפציג. הקנטטה הקודמת שהלחין היא רי"ב 70. מאז שהלחין אותה, לא ניגן מוזיקה לרגל תקופת הציפייה, וכך התפנה לבאך ולנגניו די זמן להתכונן היטב לתקופה העמוסה של חג המולד. בתקופה זו ניגנו 6 קנטטות, 5 מהן חדשות:
הוא ביצע את הקנטטות באותו יום בשתי הכנסיות הראשיות בעיר, כנסיית תומאס הקדוש וכנסיית ניקולאי הקדוש. באחת מהן במיסה הראשית ובאחרת, בתפילת הערב. ב-1746 או 1747 ביצע את הקנטטה שוב. בנוסף, השתמש במוזיקה של החלק הראשון בהלחנתה של רי"ב 233 - מיסה בפה מז'ור, ב-1738.
ב-1857 הוציאה לאור חברת באך את הקנטטה לראשונה, בכרך 7 של פרסומיה.
מילים ומוזיקה.
יומו השני של חג המולד הוא גם יום חגו של סטפנוס הקדוש וסדר הקריאה תואם לכך. הוא כולל את הפסוקים ממעשי השליחים המתארים את סטפנוס ואת הוצאתו להורג על ידי הסנהדרין ופסוקים מהבשורה על-פי מתי בהם מוכיח ישו את יושבי ירושלים על הריגת הנביאים. הלברית, שנכתבה על ידי מחבר לא ידוע, אינה עוסקת ישירות בנושא הקריאה, אלא מתייחסת לבואו של ישו לגאול את העולם מהחטא ומהשפעת השטן. החלק הראשון מצטט פסוק מאיגרת יוחנן הראשונה: "וּבַעֲבוּר זֹאת נִגְלָה בֶן־הָאֱלֹהִים לְהָפֵר אֶת־פְּעֻלּוֹת הַשָּׂטָן". החלק השני מתחיל בציטוט מהבשורה על-פי יוחנן: "הַדָּבָר נִהְיָה בָשָׂר וַיִּשְׁכֹּן בְּתוֹכֵנוּ". חלקים 4-6 קושרים בין בריאת העולם ולידתו של ישו באמצעות אזכור הנחש בגן העדן ונחש בריח. הרעיון הנסתר הוא תיקון החטא הקדמון והשפעת השטן מאז, על ידי ישו. החלק השביעי מאזכר בכל זאת פסוק מקריאת הבשורה בהמשילו את ישו לתרנגולת המגוננת בכנפיה על האפרוחים.
שלושה מהחלקים הם כורלים: החלק השלישי לקוח ממזמור של קספר פיגר (Kaspar Füger), כומר ומשורר לותרני מהמאה ה-16, החלק השישי לקוח ממזמור של פאול גרהארדט (Paul Gerhardt), גם הוא כומר ומשורר לותרני מהמאה ה-17, ואילו החלק האחרון לקוח ממזמור של כריסטיאן קיימן (Christian Keymann) מהמאה ה-17. שימוש כה מרובה בכורלים נדיר יחסית לשאר הקנטטות של באך. בדרך כלל הוא משתמש רק בכורל אחד, בחלק האחרון, ולעיתים רחוקות בכורל נוסף. ריבוי זה מופיע בשתי קנטטות נוספות של חג המולד הזה: רי"ב 64 ו-153. קיימת השערה בקרב החוקרים שהשימוש המרובה בכורלים היה מטעמים פרקטיים בעיקר: הכורל היה בדרך כלל בעל מנגינה פשוטה וידועה, ולמידתה לא דרשה מחברי המקהלה זמן רב בתקופה כה עמוסה. המנגינה לכורל בחלק השלישי שימשה מאוחר יותר את באך בשינויי סולם גם לכורל הסיום בקנטטה רי"ב 110 מחג המולד 1725 ולכורל הסיום של החלק השלישי באורטוריה לחג המולד.
הקנטטה נועדה לביצוע על ידי סולני אלט, טנור ובס בליווי מקהלה בת ארבעה קולות, שתי קרנות, שני אבובים, שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו. לקנטטה 8 חלקים:
הקלטות.
היצירה הוקלטה במלואה 17 פעמים בהקלטות מסחריות. בין המנצחים שביצעו את ההקלטות ניתן לציין את גוסטב ליאונהארדט (ב-1974), טון קופמן (ב-1998), מסאקי סוזוקי (ב-2000) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000).
בלה קארולי
זוריטה
זוריטה (באנגלית: Zorita, נולדה קתרין בויד, 30 באוגוסט 1915 – 12 בנובמבר 2001) הייתה מופיעת בורלסק אמריקאית. היא הייתה ידועה במיוחד עבור ריקודי "הנחש הקדוש" ו"נישואים עם נחש" שהייתה מבצעת עם נחשי רב החנק שלה, 'אלמר ואוסקר', וכן עבור מופעי ג'נדרבנדינג שנקראו "חצי-חצי", בהם הייתה מתלבשת כגבר בצד ימין, וכאשה בצד שמאל, ומבצעת ריקוד או סטריפטיז בהם שתי הדמויות החצויות מקיימות אינטראקציות שונות.
תחילת דרכה.
היא נולדה בשם קתרין בויד בינגסטאון, אוהיו בשנת 1915, ואומצה בגיל תשעה חודשים על ידי זוג מתודיסטי קפדני. אביה המאמץ מת כשהיא הייתה בת ארבע, ואמה המאמצת נישאה מחדש לגבר שהתעלל בקתרין מינית. קתרין ברחה מהבית ונישאה בגיל 15, אך נישואיה לא ארכו זמן רב, ועדיין בת 15, היא החלה לעבוד בתור חשפנית במסיבות רווקים ובאירועים נודיסטים בתערוכה העולמית בסן דייגו. היא עברה לניו יורק, שם עסקה בעבודות מזדמנות, ובעיקר כמניקוריסטית. ב-1935, כשעבדה בתור מוכרת סיגריות בתערוכת המדינה של ניו יורק, היא ראתה את מופע הבורלסק הראשון שלה, והוקסמה מהרקדנית הראשית. היא תפרה לעצמה תלבושת, ונכנסה למועדון מקומי בביטחון רב כאשר היא מצהירה שהיא-היא הרקדנית מהתערוכה, וקיבלה את המשרה הראשונה שלה כרקדנית בורלסק.
הקריירה.
זוריטה נהייתה ידועה בשל המופעים הייחודיים ומעוררי המחלוקת שלה. כגון מופעי "חצי-חצי". אחד המפורסמים היה "החתן והכלה", כשהיא לבושה בחצי הגוף בתור חתן ובשני בתור כלה, וכאשר תמיד צד אחד מופנה לקהל כך שנוצרה אשליה של אינטראקציה בין הדמויות, החלו הדמויות להפשיט אחת את השנייה, כאשר הריקוד הסתיים ב"השתוללות ליל הכלולות". במופע אחר, היא יצרה קורי עכביש מקושטים באבנים נוצצות, ויצרה את הרושם שעכביש בלתי נראה מסיר מעליה את הבגדים. הריקוד האייקוני שלה נקרא "מימוש הנישואים עם נחש", שבו היא התפשטה בעוד היא מחזיקה בנחש באורך כמעט שלושה מטר.
ב-1941, זוריטה נעצרה על ידי החברה האמריקאית למניעת אכזריות כלפי בעלי חיים בשל שימושה בנחשים במופע שלה. היא גם הייתה מטיילת ברחובות העיר עם הנחשים, כשמובילה אותם ברצועות. היא שוחררה בערבות של 1,500 דולר, אבל אחרי המופע האחרון שלה בניו יורק כל הנחשים בחזקתה הוחרמו.
היא פרשה מהופעות בשנת 1954 וניהלה מספר מועדוני בורלסק בניו יורק ומיאמי עד שפרשה מן המקצוע לחלוטין ב-1974 כדי להרביע חתולים פרסיים.
חיים אישיים.
זוריטה הייתה ביסקסואלית מוצהרת, וניהלה יחסים עם גברים ועם נשים, והייתה אומרת שהיא מעדיפה נשים, אך מקיימת יחסים עם גברים עבור מה שהייתה מקבלת מהם. היא הייתה מוטרדת מכך שבנות חסותה לא תמיד פעלו כמוה, מכיוון שמצאה את חלקן במרוצת הזמן חיות ללא פנסיה או מקור תמיכה לילדיהן.
נולדה לזוריטה בת אחת, בשנת 1939, לה קראה טאני.
היא נפטרה ב-12 בנובמבר 2001, בגיל 86.
אודליה ברלין
תעופה - מונחים