נפת טְרֶנְטוֹ (באיטלקית: Provincia autonoma di Trento) היא אחת משתי הנפות שמרכיבות את מחוז טרנטינו - אלטו אדיג'ה שבצפון איטליה ובירתה טרנטו. שטחה חופף במידה רבה לשטחו של האזור ההיסטורי "טרנטינו".
גאוגרפיה.
שטחה של טרנטו הררי ברובו כשעמק אדיג'ה (Valle dell'Adige) הגדול, הנקרא על שמו של נהר אדיג'ה שזורם בו, חוצה אותה במרכזה. רוב עריה החשובות של הפרובינציה נמצאות בעמק זה. העמק מחבר מזה דורות רבים את צפון איטליה עם אירופה. עמקים חשובים נוספים הם: נון (Val di Non) הידוע בתפוחים הגדלים בו, סול (Val di Sole), גידיקרי (Val Giudicarie) ואחרים.
שטחה של הנפה הוא 6,207 קמ"ר ואוכלוסייתו מנתה בשנת 2006 כ-507,030 נפש. מבחינה אדמיניסטרטיבית הנפה נהנית מאוטונומיה רבה בתחומי החינוך, הבריאות, הרווחה והתשתיות. מועצת הפרובינציה מורכבת מ-35 חברים שאחד מהם מייצג את מיעוט הלאדין.
יחד עם מדינת טירול האוסטרית ונפת דרום טירול, אשר שטחיהם חופפים כמעט לחלוטין לשטחי האזור ההיסטורי של טירול, היא מיוצגת באיחוד האירופי בשם האזור האירופאי טירול-דרום טירול-טרנטינו (בגרמנית: "Europaregion Tirol-Südtirol-Trentino", באיטלקית: "Euregio Tirolo-Alto Adige-Trentino").
תמד
תֶּמֶד הוא משקה אלכוהולי העשוי מדבש, מים ושמרים. יש המוסיפים לתמד תבלינים כגון ציפורן, קינמון או אגוז מוסקט ולעיתים רחוקות גם קמומיל, אורגנו, פירות או לבנדר.
התמד מכונה לעיתים "יין דבש", ומשמש לצד היין המתובל כמשקה מסורתי המוגש בחגים נוצריים (בעיקר בחג המולד ובסילבסטר).
מקור השם.
משמעותו המקורית של המונח "תמד", כפי שהוא נזכר ב ובספרות חז"ל היא יין שהופק ממים שנוצקו על שיירי ענבים, ולכן נחשב ליין נחות שנועד לפועלים והותר לשתייה לנשים בגלל קלילותו היחסית. במוצא התגלה חותם של יינן יהודי מימי בית שני שעליו המילים "להושע תמד".
בעברית ישראלית אומץ המונח עבור משקה אלכוהולי המופק מדבש, בשל הדמיון הצלילי למילים המקבילות בשפות הסלאביות (miod או med) או בשפות הגרמאניות הקדומות (meduz), שמשמען "דבש".
היסטוריה.
התמד מוזכר בריגוודה (אחד מכתבי הקודש ההינדואיסטיים) שמקורו ב לערך. כן היה התמד משקה פופולרי ביוון העתיקה. אריסטו דן בתמד בספרו "מטאורולוגיה" ופליניוס הזקן מזכיר את התמד בספרו "היסטוריה של הטבע" ומבדיל בין יין שמומתק בדבש לבין התמד ("יין הדבש"). התמד מוזכר ב"שירת התמד" הוולשית מאת המשורר טאלייסין משנת 550, וכן מהווה התמד משקה הגיבורים באולם התמד "האורוד" המוזכר בשירה ביאוולף משנת 700 לספירה, וכן בשירה האפית הוולשית "אי גודודין".
התמד היה המשקה הפופולרי ביותר של השבטים הגרמאניים בצפונה של אירופה החל מהתקופה הרומית ועד לאחר ימי הביניים. חוקים המגבילים כמות אלכוהול במשקה (לצורכי מיסוי) הביאו לירידה בפופולריות של המשקה במערב אירופה בראשית העת החדשה. בפולין וברוסיה נותר המשקה פופולרי עד סוף המאה ה-19 והוא מוזכר בכתביהם של גוגול, דוסטויבסקי ולב טולסטוי. התמד שימש בצפון אירופה כמשקה הנשתה באירועים חגיגיים. היה מנהג לפיו נהגו לספק לבני הזוג הנישאים אספקה של יין תמד לחודשיים על מנת להבטיח את פוריות נישואיהם - ומכאן הביטוי "ירח דבש" (מצרפתית: lune de miel).
"יין דבש" מוזכר כמה פעמים בספרי הארי פוטר כמשקה מקובל ואהוב בקרב קוסמים בריטים. הארי פוטר שתה ממשקה זה בפעם הראשונה בספר השישי.
סוגי תמד.
לתמד טעמים שונים ורבים, כתלות בסוג הדבש (והפרחים ממנו מייצרות הדבורים את הדבש) וכן כתלות בתוספים שונים (כגון פירות ותבלינים) הנוספים לתמד, ובסוגי השמרים המתסיסים את התמד.
יש להבדיל בין התמד המסורתי, לבין יין לבן בתוספת דבש הנמכר לעיתים כתמד, אולם טעמו שונה. טעמו של יין התמד מתוק, והוא מוגש כיום כיין קינוח.
בין סוגי התמד ניתן למנות:
שימושים דתיים.
בימי הביניים התמד שימש כמשקה באירועים חגיגיים כגון חתונות ובחגים דתיים (חג המולד וסילבסטר). כיום משמש התמד כמרכיב טקסי בטקסים הגרמניים הנאו פגניים.
פסטיבלים.
פסטיבל התמד הבינלאומי (באנגלית: International Mead Festival) נערך מדי שנה בסוף השבוע שלפני יום ולנטיין בדנוור קולורדו שבארצות הברית.
המכשפות מתכסות
מגנה כרטא
גשר מיתרים
אלי (קוקוס) כהן
פאזור (אלקטרוניקה)
פאזור הוא קבוע מרוכב המייצג פונקציה סינוסואידלית של הזמן בעלת משרעת ותדירות קבועה בעזרת האקספוננט המרוכב. פאזורים משמשים בהנדסת חשמל ובפיזיקה על מנת לפשט בעיות הכוללות משוואה דיפרנציאלית לפתרון משוואה אלגברית, או על מנת לפשט בעיות הכוללות חיבור פונקציות סינוסואידליות באותה התדירות לחיבור אלגברי של מספרים מרוכבים.
בחיבור פאזורי באלקטרוניקה התדר של כל הרכיבים במעגל  זהה, וההבדל בין הרכיבים הוא במשרעת ובהפרש המופע מהמקור.
הגדרה.
סינוסואידה (או צורת גל סינוסית) היא פונקציה מהצורה:
כאשר:
לפי נוסחת אוילר, ניתן לכתוב באופן שקול:
כאשר formula_9 היא היחידה המדומה ו-formula_10 הוא החלק הממשי של המספר המרוכב formula_11.
הפאזור של formula_12 מוגדר להיות המשרעת המרוכבת של formula_13, ומסומן Y:
הפאזור formula_15 הוא קבוע מרוכב שמכיל בתוכו את המשרעת ואת המופע של הסינוסואידה, ולעיתים משתמשים בסימון המפושט של גודל וזווית:
A הוא גודל הווקטור ו-formula_17 הזווית מהציר האופקי בהצגה קוטבית של המספר במישור המרוכב.
בהנדסת חשמל, המופע מצוין בדרך כלל במעלות במקום ברדיאנים, והגודל ניתן לעיתים על ידי שורש ממוצע הריבועים (ממוצע RMS) במקום על ידי משרעת השיא.
היתרון בשימוש בפאזורים הוא הקלות הרבה שבה פעולות האריתמטיקה נעשות על מספרים מרוכבים ביחס לפונקציות טריגונומטריות. בהנחה שהתדירות של מספר פונקציות זהה, קל יותר לבצע את פעולות החשבון על הפאזורים ורק לאחר מכן להכפיל באקספוננט המרוכב התלוי בזמן ולקחת את החלק הממשי של התוצאה.
תנאים לשימוש בפאזורים.
כדי שאפשר יהיה להמיר נתוני מעגל חשמלי לפאזורים, על המעגל לקיים את התנאים להלן:
חשבון פאזורי.
כאשר סינוסואידה מיוצגת על ידי פאזור, משוואות דיפרנציאליות הופכות למשוואות אלגבריות. תוצאה זו נובעת מהעובדה שהאקספוננט המרוכב הוא פונקציה עצמית של אופרטור הנגזרת:
כלומר רק המשרעת המרוכבת משתנה על ידי הגזירה. זאת, לעומת הפונקציה המקורית בה גזירה משנה גם את המשרעת וגם את המופע:
לכן, הנגזרת לפי זמן של סינוסואידה הופכת, בייצוג פאזורי, להכפלה בתדירות הזוויתית וביחידה המדומה. באופן דומה, אינטגרציה של פאזור בזמן שקולה לחלוקה באותה תדירות מדומה.
לדוגמה, המשוואה הדיפרנציאלית הבאה מתארת את המתח על הקבל במעגל RC:
כאשר מקור המתח במעגל הוא סינוסואידלי (כמו בזרם חילופין): formula_21
המשוואה הדיפרנציאלית הופכת בייצוג פאזורי:
כאשר formula_23
פתרון המשוואה עבור פאזור המתח על הקבל נותן:
על מנת למצוא את המתח עצמו הנופל על הקבל, ראשית יש לבטא את כל המספרים המרוכבים בצורה קוטבית:
כאשר formula_26
מכאן שהפתרון המתקבל הוא:
ניתוח מעגלים.
בעזרת פאזורים, השיטות לפתרון מעגלי זרם ישר (DC) יכולות לשמש גם לפתרון מעגלי זרם חילופין (AC):
כאשר formula_29 נקרא עכבה חשמלית.
מהנאמר לעיל ניתן ליישם את השיטות לניתוח רשת נגדים בעזרת פאזורים כדי לנתח מעגלי AC בעלי תדר יחיד הכוללים נגדים, קבלים וסלילים. מעגלים בעלי ריבוי תדרים ומעגלים עם צורות גל שונות ניתן לנתח על ידי פירוק כל צורות הגל לרכיבים בעלי צורות גל סינוסיות שלכל רכיב יש תדר, גודל ופאזה משלו, ואז ניתוח כל תדר בנפרד למציאת המתח והזרם. עם זאת שיטה זו לא עובדת להספק כי ההספק מבוסס על מכפלת המתח בזרם.
אטיין דה לה בואסי
אטיין דה לה בואסי (; 1 בנובמבר 1530 – 18 באוגוסט 1563) היה סופר ופילוסוף צרפתי.
ביוגרפיה.
לה בואסי נולד בעיר סרלה לה קנדה במחוז דורדון בחבל אקיטן שבדרום-מערב צרפת. כבן למשפחת משפטנים, הוא גדל בחברה בורגנית, ואף למד משפטים באוניברסיטה של העיר אורליאן. הוא פיתח נטייה לפילולוגיה של לשונות העת העתיקה (יוונית ולטינית). תרגם לצרפתית את יצירותיהם של פלוטרכוס ושל ורגיליוס, וכתב 29 סונטות אהבה. אולם, כיצירתו החשובה נחשבת "מסה על עבדות מרצון".
בינואר 1553 התקבל לה בואסי כחבר המועצה המשפטית של בורדו (שם פגש במישל דה מונטן, מחבר ספר "המסות"). ב-13 בדצמבר של אותה שנה נתמנה לתפקיד יועץ בחצרו של מלך צרפת. ב-1560 הוסמך על ידי מישל ל'אופיטאל, ראש לשכת המלך, לנהל משא ומתן במטרה להביא להסכמה בין הפרוטסטנטים לבין הקתולים בצרפת.
בחיבורו "על ההשתעבדות מרצון" תקף לה בואסי את המונרכיה האבסולוטית ואת העריצות. במסה זו טען שכוחם של עריצים נובע מהסכמתם של הנשלטים. לדעתו, הפתרון הוא לחדול מלשתף פעולה עם העריץ. המסה נכתבה תחת הרושם של דיכוי אכזרי של התקוממות בבורדו. ב-1539 ניסה המלך פרנסואה הראשון לאחד את מס המלח ברחבי צרפת. לשם כך הטיל מס מלח על אזור הגבול של צרפת עם ספרד, שבו מס זה לא היה קיים. הדבר גרם להתקוממות ב-1548, שדוכאה באכזריות על ידי אן דה מונמורנסי, המפקד העליון של צבא צרפת.
מישל דה מונטן התרשם מאוד ממסה זו והיכרותו עם לה בואסי הפכה לידידות שהונצחה במסה של מונטן "על הידידות". כעבור ארבע מאות שנה, תיאר אליאס קנטי דמות של שליט פראנואידי - בדומה למסה של לה בואסי - ביצירת המופת שלו: "ההמון והכוח" (1960).
אטיין דה לה בואסי נפטר לאחר שנדבק במחלת הדבר שפקדה את בורדו וסביבותיה ב-1563.
מונוגמיות
איסלאמאבד
אנגולה-גייט