עם פלישת הגרמנים לשטחי ברית המועצות ביוני 1941 במבצע ברברוסה, היה אזור העיר אחד מהראשונים שנכבשו על ידם. כעשרת אלפים יהודים ברחו מלבוב בעקבות נסיגתו של הצבא הסובייטי, אל תוככי ברית המועצות.
בעיר לבוב התקבלו הגרמנים בתרועות שמחה בידי לאומנים אוקראינים, שראו בנאצים כוח משחרר מן הכיבוש הקומוניסטי ושמחו לשתף איתו פעולה.
יחידות איינזצגרופן בסיוע אוקראינים מקומיים ארגנו פוגרום רחב-היקף ביהודי העיר, באמתלה של תגמול על רציחות ה-נ.ק.ו.ד. במהלך הפוגרום, בסוף יוני ותחילת יולי 1941, נרצחו כ-4,000 יהודים, וכן אינטלקטואלים ומרצים מאוניברסיטת לבוב. בפוגרום נוסף שנערך ב-25 ביולי תחת השם "ימי פטליורה", על שם המנהיג האוקראיני סימון פטליורה שנרצח בידי מתנקש יהודי, נרצחו כ-2,000 יהודים נוספים שהוצעדו לבורות ירי בבית העלמין היהודי ובכלא לונצ'קי.
החל מיולי 1941 הוכרחו היהודים לסמן עצמם בסרט זרוע עם מגן דוד כחול, והוקם יודנרט בעיר שבראשו הועמד יוסף פרנס. ב-2 באוקטובר נלקחו 500 העובדים היהודים הראשונים לעבודות כפייה למען תעשיית החימוש הגרמנית, והועסקו בהקמת מחנה עבודה ברחוב ינובסקה (שנודע כמחנה ינובסקה).
יוסף פרנס ראה את תפקידו כהגנה על האינטרסים של היהודים ולא כעושה דברם של הגרמנים. הוא סירב לשתף פעולה עם הגרמנים באספקת יהודים לעבודות כפייה, ולכן הוצא להורג בסוף אוקטובר 1941 ובמקומו הועמד בראש היודנרט אברהם רוטפלד. רוטפלד מת חודשים ספורים לאחר מכן, בפברואר 1942, ובראש היודנראט הועמד הנריק לנדסברג.
הגטו.
הקמה.
ב-8 בנובמבר 1941 הוצא צו המורה על הקמת "רובע מגורים יהודי" בלוויית מפה המסמנת את תחומי הרובע וכן לוח זמנים לביצוע שכלל תוכנית, על פיה אמורה העיר להיות "נקייה מאלמנטים יהודיים" עד 14 בדצמבר. במקביל החלה המשטרה הגרמנית בסלקציה של יהודים, ובמבצע שנקרא "האקציה תחת הגשר" נבחרו ונורו למוות כ-5,000 קשישים וחולים.
בדצמבר הושלם מבצע הקמת הגטו, ואוכלס בקרוב ל-120,000 יהודים.
האקציות והמשלוחים.
גטו לבוב וגטו לובלין היו הראשונים מהם אורגנו משלוחים למחנות ההשמדה במסגרת "מבצע ריינהרד". בלבוב שימשה חצר בית הספר סובייסקי כמקום ריכוז ואיסוף, שם נערכה סלקציה שלאחריה הועברו אלה שנמצאו בלתי כשירים לעבודה – בעיקר זקנים, נשים וילדים – לתחנת הרכבת קלפארוב שליד מחנה ינובסקה, וממנה יצאו המשלוחים למחנה ההשמדה בלז'ץ. בין 16 במרץ ל-1 באפריל 1942 שולחו כ-15,000 מתושבי גטו לבוב להשמדה בבלז'ץ.
לאחר סדרת משלוחים אלה נותרו בגטו כ-86,000 תושבים רשומים (ובנוסף מספר לא ידוע של שוהים בלתי רשומים). בגטו הוקמו סדנאות עבודה, ורבים הועסקו גם בעבודות כפייה מחוץ לתחומי הגטו, בעיקר במחנה ינובסקה. ב-23 ו-24 ביוני נלקחו כ-2,000 יהודים נוספים לינובסקה; רק 120 מהם הועסקו בעבודות כפייה, וכל היתר נורו במקום.
במהלך חודש אוגוסט 1942 נערכה "האקציה הגדולה" בגטו. בהנחיית האס אס ובסיוע משמרות אוקראינים והמשטרה היהודית רוכזו היהודים במספר נקודות איסוף בעיר – כיכר תאודור, חצר בית הספר סובייסקי, והרחבה בחזית מחנה ינובסקה. כ-1,600 מתוכם נבררו לעבודה במחנה ינובסקה, כ-1,000 נורו עוד בתחומי הגטו (ביניהם ילדי בית היתומים והחולים מבתי החולים), והיתר – כ-50,000 בני אדם – נשלחו להשמדה בעשרה משלוחים לבלז'ץ. עם סיום "האקציה הגדולה", ב-1 בספטמבר 1942, הוצא להורג בתלייה ראש היודנראט הנריק לנדסברג, יחד עם אנשי המשטרה היהודית.
בגטו נותרו לאחר האקציה כ-35,000 איש, מהם כ-15,000 "שוהים בלתי חוקיים". שטח הגטו הצטמצם לכדי מחצית משטחו המקורי, ובאופן רשמי היו יכולים לשהות בו רק בעלי אישורי עבודה. הגטו היה תחת שמירה כבדה ומוקף בגדרות תיל. המזון היה חסר, אספקה רפואית לא הייתה כלל, והתנאים התברואתיים ירודים ביותר. בסתיו 1942 פרצה מגפת טיפוס בגטו והפילה חללים רבים.
ב-18 בנובמבר 1942 נערכה סלקציה נוספת, במהלכה נבררו כ-5,000 יהודים "בלתי פרודוקטיביים" ונשלחו לבלז'ץ. בית החולים היהודי חוסל ומנהלו, ד"ר קורצרוק, הועבר למחנה ינובסקה. באקציה נוספת שנערכה בין ה-5 ל-7 בינואר הוצאו להורג בין כ-15,000 לכ-20,000 איש בחולות שליד ינובסקה, בכללם שארית חברי היודנרט שפורק. בתים בגטו הועלו באש על ידי הנאצים במטרה להוציא מסתתרים ממחבואיהם.
חיסול הגטו.
הגטו הוכרז כ"מחנה עבודה" בו היו יכולים לשהות רק כאלה שחיוניים לעבודה למען המאמץ המלחמתי. עדיין, חסו בו במסתור עוד אי-אלו שוהים בלתי חוקיים שחמקו מן האקציות. ב-1 ביוני 1943 הוחלט על חיסול סופי של הגטו, במאמץ משותף של האס אס, כוחות משטרה גרמנים ואוקראינים, ונוער היטלריוגנד. בין היהודים התארגנה התנגדות חמושה, שהצליחה להסב מספר אבדות בקרב כוחות אלה. כוחות האס אס והמשטרה פוצצו בניינים ובונקרים תת-קרקעיים ששימשו מסתור ליהודים, חיסלו כ-3,000 יהודים בתחומי הגטו, ושילחו כ-7,000 אחרים למחנה ינובסקה שם עברו סלקציה. מרביתם נורו במקום, וככל הנראה היו גם שנשלחו למחנה ההשמדה סוביבור.
אחרוני יהודי לבוב רוכזו בינובסקה והוצאו להורג ב-18 בנובמבר 1943.
כאשר נכנס הצבא האדום לעיר ב-26 ביולי 1944, נמצאו בלבוב וסביבותיה בין כ-200 לכ-300 יהודים ששרדו במסתור.
קישורים חיצוניים.
[[קטגוריה:גטו לבוב|*]]
[[קטגוריה:בורות ירי בשואה]]
[[קטגוריה:גטאות בפולין|לבוב]]
[[קטגוריה:גרמניה הנאצית: תעשייה]]
[[קטגוריה:יהדות לבוב]]
[[קטגוריה:מחנות עבודה]]
אויגן פון בוהם-באוורק
ולדימיר ולדימירוביץ' מאיקובסקי
מהריב&quot;ל
Maple Story
Asian Football Confederation
ספר אלקטרוני
ספר אלקטרוני (או ספר דיגיטלי; באנגלית: electronic book או בקיצור e-book או eBook) הוא ספר המוגש לקורא בצורה דיגיטלית, כקובץ הנקרא במחשב או בקורא ספרים אלקטרוני - מכשיר שנועד במיוחד לקריאת ספרים כאלה. אמצעים נוספים להצגתו של ספר אלקטרוני הם מחשב לוח וטלפון חכם.
היסטוריה.
ניסיונות ראשונים לפיתוח ספרים בעלי מאפיינים אלקטרונים נעשו ברחבי העולם החל משנות ה-30 של המאה ה-20. אולם, ההאצה החשובה ביותר לקידום טכנולוגיות קריאה והפצה חדשניות ניתנה עם הקמתו של פרויקט גוטנברג באוניברסיטת אילינוי, בשנת 1971. מדובר במיזם הקם במטרה לשמר ספרים באמצעות המרתם מפורמט מודפס לפורמט דיגיטלי. בשנות ה-70 נעשה גם הניסיון הראשון ליצור מחשב שיועד לקריאת ספרים אלקטרוניים.
במשך השנים, ועם התפתחות האינטרנט (בעיקר בשנות ה-90), נעשה קל ופשוט להעביר קבצים אלקטרוניים בין המשתמשים השונים, ועקב כך גדלה גם תפוצת הספרים האלקטרוניים בעולם. ספרים אלו היו קיימים בעיקר בפורמטים פשוטים כמו TXT ו-HTML. ספרים נוספים (לרוב בנושאים מקצועיים) הופיעו בפורמט PDF, שיועד לדפוס אך הונגש למשתמשים ונקרא לרוב על גבי המחשב האישי.
מוציאים לאור החלו להציע את ספריהם גם כספר אלקטרוני, ויוצרים עצמאיים מצאו אפשרות זו כדרך אלטרנטיבית, לרוב מוזלת, לפרסום ספריהם. ספריות בעולם החלו להציע חלק מספריהן בפורמט אלקטרוני, ונבנו אתרי אינטרנט המיועדים לרכישה והורדה של ספרים אלקטרוניים.
בעשור הראשון של המאה ה-21 יוצרו מכשירי קוראי ספרים אלקטרוניים ייעודיים רבים. הבולטים שבהם היו קינדל של אמזון וסוני רידר של חברת סוני. ככל שירד מחיר מכשירי הקוראים האלקטרוניים כך גדלה תפוצתם וגדל הביקוש לספרים אלקטרוניים.
בשנת 2010 השיקה חברת אפל, במקביל להשקת האייפד, את iBooks - אפליקציה לממכר ספרים אלקטרוניים הניתנים לקריאה גם על האייפון והאייפוד. בהמשך השנה הכריזה גם חברת גוגל על פתיחת חנות ספרים אלקטרוניים שיוצעו לקוראים במחשוב ענן וללא צורך בקורא ספרים אלקטרוני ייעודי.
בשנה זו דיווחה אמזון כי לראשונה מכרה יותר ספרים אלקטרוניים מאשר ספרים בכריכה קשה. בתחילת 2011 דיווחה כי מכירות ספרים אלקטרוניים עברו גם את מכירות הספרים בכריכה רכה. לפי נתוני התאחדות המו"לים בארצות הברית, מכירות ספרים אלקטרוניים הגיעו במחצית 2010 ל-8.5% מסך מכירות הספרים במדינה. הסופרת אמנדה הוקינג פרסמה את ספריה בצורה דיגיטלית בלבד והרוויחה מעל למיליון דולר מהמכירות.
הפצה דיגיטלית של מידע.
הפצה דיגיטלית של מידע גברה מאוד עם התפתחות האינטרנט, ובין השאר נכלל במסגרת זו מידע שבעבר הופץ בצורת ספרים, כתבי עת ועיתונים מודפסים.
ספרים אלקטרוניים מופצים חינם, או תמורת תשלום. התשלום הוא בשתי דרכים:
אחת הבעיות בתחום היא בעיית אבטחת התכנים למניעת הפרה של זכויות יוצרים.
פורמטים של ספרים אלקטרוניים.
להפצת ספרים אלקטרוניים משמשים פורמטים רבים שחלקם מפורטים כאן:
כל הפורמטים הללו ניתנים להצגה באמצעות מחשב אישי.
העברת ספרים לפורמט דיגיטלי.
זהו תהליך של דיגיטציה.
מיזמים רבים עוסקים בהעברה לפורמט דיגיטלי של ספרים שזכויות היוצרים עליהם פגו. מיזמים אלה פועלים בשתי דרכים:
לעיתים משולבות שתי השיטות: הספר נסרק, והקובץ הסרוק מעובד בתוכנת OCR והופך לקובץ טקסטואלי.
עם המיזמים העוסקים בהקלדה של ספרים נמנים:
עם המיזמים העוסקים בסריקה של ספרים נמנים:
במיזם פא"ר - פתיחת אוצרות רוח - של האוניברסיטה הפתוחה, הועלו לאינטרנט ספרי האוניברסיטה מ-50 קורסים שונים, כולם פתוחים חינם לקהל הרחב. חלק מהספרים מלווים גם בגרסאות קוליות והרצאות וידאו.
ספרים אלקטרוניים בעברית.
כמו בכל העולם, גם בעברית החלו להופיע ספרים אלקטרוניים בעשורים האחרונים של המאה ה-20. ספרים אלו היו בעיקר בפורמט HTML שמתאים לאינטרנט או בפורמטים פשוטים ונפוצים שתומכים בעברית כמו TXT, DOC ו-PDF. אתרים נוספים, כגון "eספרים", הציעו במשך השנים ספרים אלקטרוניים בפורמטים אלו בחינם או בתשלום.