בשנת 1935 הוענק לחיילי הכוחות הבריטיים שהוצבו במצרים בולי חג המולד לבית דואר שנמצא בסמוך למקום הצבתם. במשך שנים רבות אלה לא נכללו בקטלוגים של חברת הבולים "סטנלי גיבונס גרופ" , מכיוון שהחבברה סיווגה אותם כ"חותם" ולא כבול דואר, אך החל מאמצע שנות ה-60 של המאה ה-20 הם כן נכללים בקטלוגים.
בשנת 1937 הוציאה אוסטריה שני בולי ברכה לחג המולד עליהם היה מצויר ורד וכן גלגל מזלות. בשנת 1939 הוציאה ברזיל ארבע בולי דואר עם עיצובים ובהם שלושת האמגושים, כוכב, מלאך, ילד, הצלב הדרומי ואם וילד. בשנת 1941 הוציאה הונגריה גם היא בול דואר.
חותמות חג המולד הבאות לא הופיעו רק בשנת 1951, אז הוציאה קובה עיצובים עם פוינסטיות ופעמונים ואחריהן האיטי (1954), לוקסמבורג וספרד (1955), אז אוסטרליה, קוריאה וליכטנשטיין (1957). במקרים כמו אוסטרליה, ההנפקה סימנה את הראשון למה שהפך למסורת שנתית.
בשנות התשעים הוציאו כ-160 גופי ממשל שונים הוציאו בולי חג המולד, מרביתם מדי שנה. מדינות האסלאם מהוות את הקבוצה הגדולה ביותר של אנשים שאינם משתמשים בבולי חג המולד וזאת על אף שהרשות הפלסטינית הוציאה בולים לחג המולד מאז 1995.
היימאשקר
היימאשקר (בהונגרית: Hajmáskér) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
יהודי היימאשקר.
בהיימאשקר חיו יהודים בתקופות זמן שונות. ובמהלך מלחמת העולם השנייה בשנת 1940 נשלחו אליה יהודים מבונהאד לעבודות כפייה
חלומות אהבה (ליסט)
חלומות אהבה (בגרמנית: Liebesträume), S.541 ברשימת יצירות ליסט , הם שלושה נוקטורנים לפסנתר סולו מאת המלחין ההונגרי פרנץ ליסט. לרוב כשמתייחסים ליצירות אלה מתכוונים ליצירה השלישית, Liebestraum No. 3, שהיא המוכרת ביותר. היצירות נכתבו במקור כלחנים לשלושה לידר, שני לידר מאת המשורר לודוויג אולנד וליד נוסף מאת המשורר פרדיננד פרייליגראט . היצירות פורסמו ב-1850 בשתי גרסות- גרסה אחת לסופרן ופסנתר וגרסה שנייה לפסנתר סולו.
היצירות.
שלושת הנוקטורנים נכתבו כלחנים ללידר מאת המשוררים לודוויג אולנד ופרדיננד פרייליגראט. הלידר מתארים שלוש צורות שונות של אהבה.
Liebestraum Nr. 3 (חלום אהבה מספר 3).
חלום אהבה מספר 3, הנוקטורן השלישי והמוכר ביותר, כתוב בסולם לה במול מז'ור . המפעם (טמפו) מתחיל ב poco allegro ובהמשך מתגבר. ניתן להתייחס לנוקטרן כבנוי משלושה חלקים, כשהחלקים מופרדים על ידי קדנצות מהירות הדורשות מהמבצע טכניקה ברמה גבוהה.
החלק הראשון הוא כמו פרלוד לנוקטורן, בחלק השני הנוקטורן מגיע לשיאו והחלק השלישי מזכיר את החלק הראשון. אותה מלודיה מלווה את כל היצירה, בשינויים מסוימים, כשלקראת אמצע היצירה ,עם הגעת הנוקטורן לשיאו, השינוי מורגש במיוחד. חלקה האחרון של היצירה איטי ומאופיין בנגינת ארפג'ו.
הליד O lieb, so lang du lieben kannst (אהוב, אהוב ככל שאתה יכול) מאת פרדיננד פרייליגראט :
מולי קרמר
מולי קרמר (בגרמנית: Molly Cramer; 25 ביוני 1852 – 18 בינואר 1936) הייתה ציירת פרחים, נוף ודיוקן גרמנית. מאומנת במסורת ההולנדית הישנה, ​​היא פנתה לאימפרסיוניזם בשנותיה האחרונות.
קורות חייה.
מולי קרמר הגיעה ממשפחת סוחרים עשירה בהמבורג. יחד עם אחותה, הציירת הלן קרמר, היא יכלה להתחיל להתאמן כציירת רק לאחר מות אביה בשנת 1882. המורה הראשון שלה היה האמן מהמבורג תיאובלד ריפסל, ואחריו הציירים קרל רודק והינריך ראג'. בשנת 1890 נסעה לאנטוורפן להתאמן אצל אג'ן יורס, שלימד במסורת בית הספר ההולנדי. בעיקר ציירה איתו טבע דומם פרחוני.
כשחזרה להמבורג היא משכה את תשומת לבו של מנהל הגלריה לאמנות אלפרד ליכטוורק כציירת פרחים ופירות. בהתאם לכוונותיו של ליכטוורק היא עבדה בעיקר עם הצומח המקומי במקום לשחזר את הצומח מזרי פרחים מלאכותיים או מיובשים המשמשים לקישוט, שהיו פופולריים בסגנון עיצוב הפנים של הנס מקרט.
קרמר הציגה את עבודותיה בארמון לאמנויות יפות ובניין האישה בתערוכה הקולומביאנית העולמית בשנת 1893 בשיקגו, אילינוי.
משנת 1898, קרמר הפנתה את תשומת לבה לנושאים חדשים ועבדה על נופים ודיוקנאות. הסגנון שלה הפך לאימפרסיוניסטי. עם זאת, טבע דומם פרחוני נותר עדיין במוקד עבודתה.
בעזרת ליכטוורק, קרמר ואחותה התוודעו לציירים צעירים יותר בהמבורג כמו ארנסט איטנר, ארתור איליס ופול קייזר, שהקים את מועדון האמנים בהמבורג בשנת 1897. שתי האחיות קרמר הציגו יחד את ציוריהן, אך לא היו חלק ממועדון האמנים.
במקביל, בית האחיות קרמר הפך למקום מפגש של אמנים וחובבי אמנות. בנוסף, מולי קרמר קידמה אמנים צעירים בקניית יצירותיהם ומימנה גם סיורים לימודיים עבור ארנסט איטנר.
קרמר הציגה את ציוריה במוסקבה, בודפשט, לונדון ושיקגו.
לקראת סוף חייה סבלה מירידה ברמת חייה ונאלצה למכור ציורים מהאוסף שלה. בסופו של דבר היא גרה עם קרוב משפחה צעיר יותר ונפטרה ב-18 בינואר 1936 בהמבורג.
המצבות של הלן ומולי קרמר נמצאות בבית העלמין בהמבורג אוהלדורף בגן האישה.
הארשקוט
הארשקוט (בהונגרית: Hárskút) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
יהודי הארשקוט.
בהארשקוט חיו יהודים בודדים בתקופות זמן שונות.
שברולט קמארו הדור הרביעי
שברולט קמארו הדור הרביעי היא מכונית פוני, שיוצרה על ידי יצרנית הרכב האמריקאית שברולט בין השנים 1993–2002.
גרסאות שברולט קמארו מהדור הרביעי.
קמארו SS
דגם ה- SS קיבל מנוע LT4 V8 בעל הספק של 330 כ"ס ו- 340 ליברות. 100 מכוניות הוקצו לשוק האמריקאי בעוד 6 מכוניות נמכרו לקונים קנדיים. השניים הנותרים היו אבות טיפוס. ה- קמארו LT4 היה הקמארו המהיר ביותר שנבנה במפעל, וגם היקר ביותר שנמקר ב-40,000 דולר.
קמארו Z28
דגם Z28 הוא בעל הביצועים הגבוהים של הקמארו אשר כולל מנוע LT1 V8 בעל הספק של 275 כ"ס.
ריפבליק איירליינס
איתי שמעוני
איתי שמעוני (נולד ב-24 ביוני 1987) הוא פזמונאי ומלחין ישראלי, אשר כתב להיטים רבים עבור אמנים שונים, בהם נועה קירל, יהונתן מרגי ואלה לי להב.
ביוגרפיה.
שמעוני נולד וגדל בקריית ביאליק, ולמד בקריית החינוך אורט קריית ביאליק. בשנת 2010, החל ללמוד הלחנה באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים. ב-2015 עבר להתגורר בלוס אנג'לס. נכון ל-2020, הוא מתגורר ברמת גן.
קריירה.
שמעוני כתב בשנת 2019 את הלהיט "פאוץ'" של נועה קירל, יחד עם קירל, רון ביטון, ג'ורדי ודורון מדלי, שזכה בתואר "שיר השנה" של מעריב אונליין והגיע למקום ה-14 במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלגלצ ווואלה! NEWS. בהמשך השנה, כתב את השיר "מה יהיה" של יהונתן מרגי, יחד עם מרגי, ג'וני גולדשטיין ושי פינטו, מתוך המיני-אלבום הנושא את אותו השם.
בשנת 2020, כתב יחד עם ג'ורדי ודורון מדלי שיר נוסף עבור נועה קירל, "אם אתה גבר", שהגיע למקום השני במצעד הרשמי של גלגלצ ולמקום ה-21 במצעד הפזמונים העברי השנתי של התחנה. בהמשך השנה, כתב עבור קירל יחד עם רון ביטון וג'ורדי גם את הלהיט "מיליון דולר", בהשתתפות הראפר שחר סאול, שהגיע למקום הראשון במצעדים השבועיים של מדיה פורסט וגלגלצ ולמקום השני והשלישי בהתאמה במצעדי הפזמונים העבריים השנתיים של כאן גימל וגלגלצ ואף זכה בתואר "שיר השנה" של מאקו. בספטמבר של אותה השנה, כתב עבור קירל ויהונתן מרגי את השיר "אמבולנס", יחד עם מבצעיו, לצד רון ביטון, ג'ורדי וסטטיק.
בנובמבר 2020, כתב עבור אלה לי להב את השיר "מה אתה רוצה?", שהגיע למקום הראשון במצעד השבועי של מדיה פורסט. בשנת 2021 כתב את "טיפה" עם שירי מימון.
הלן קרמר
הלן קרמר (בגרמנית: Helene Cramer; 13 בדצמבר 1844 – 14 באפריל 1916) הייתה ציירת פרחים, נוף ודיוקנאות גרמנית.
קורות חייה.
הלן קרמר הגיעה ממשפחת סוחרים עשירה בהמבורג-אולנהורסט. כמו אחותה, הציירת מולי קרמר, היא החלה את הכשרתה כציירת בשנת 1882 לאחר מות אביהם סזאר קרמר. בתחילת לימודיהן הלן הייתה בת 38. המורים הראשונים של האחיות היו המאייר של המבורג תיאובלד ריפסל וכן הציירים קרל רודק וקרל אוסטרלי. בסוף שנות השמונים של המאה ה-19 הלן קרמר נסעה להאג להתאמן אצל מרגרטה רוזנבאום ויחד עם אחותה אצל צייר הטבע הדומם הבלגי יוג'ין ג'ורס באנטוורפן. ג'ורס לימד אותן באמנות ציור טבע דומם.
בשובה להמבורג, הלן קרמר ציירה בעיקר פרחי טבע טבעיים. עבודותיה הוצגו בקביעות בתערוכות גרמניות גדולות, כמו בארמון הזכוכית במינכן ובתערוכות האמנות הגדולות בברלין. בברלין הציגה מספר פעמים בין 1893 ל-1908, תמיד עם אחותה מולי. היא גם הציגה את עבודותיה בארמון לאמנויות יפות ובניין האישה בתערוכה הקולומביאנית העולמית בשנת 1893 בשיקגו, אילינוי, ובשנת 1900 בתערוכת האישה, בארל קורט, לונדון.
בשנת 1896 רכש מנהל המוזיאון בהמבורג אלפרד ליכטוורק כמה מתמונותיהן של האחיות קרמר לאוסף התמונות מהמבורג. ליכטוורק, שלעיתים קרובות ביקר בבית האחיות, יצר גם קשר עם חברי מועדון האמנים של המבורג משנת 1897, שכלל בין היתר את ארנסט איטנר, ארתור איליס ופול קייזר. הביקורים של האמנים בביתן, הפך להישג חברתי-אמנותי בתחילת המאה ה-20. מבלי להצטרף למועדון האמנים, האחיות הציגו אחר כך יחד את ציוריהן.
הלן קרמר הייתה חברה באיגוד האמנים הצפון-מערב גרמנים, באגודת ברלין לנשים אמניות ובאגודת (נשים) סופרות ואמניות בווינה.
הלן קרמר נפטרה בשנת 1916 בשנתה ה-72.
סעוד בן עבד אל-עזיז בן נאסר אאל סעוד
סעוד בן עבד אל-עזיז בן נאסר אאל סעוד (בערבית: سعود بن عبد العزيز بن ناصر بن عبد العزيز آل سعود; נולד בשנת 1977) הוא בן למשפחת המלוכה הסעודית ורוצח מורשע. הוא נכדו של המלך עבדאללה.
רצח ומשפט.