טיסה 66 של אייר פראנס (AF066) היא טיסה בין לאומית קבועה מנמל התעופה שארל דה גול לנמל התעופה הבינלאומי של לוס אנג'לס, המתופעלת על ידי אייר פראנס על ידי מטוס איירבוס A380.
ב-30 בספטמבר 2017, המטוס חווה כשל במנוע מספר 4 וביצע נחיתת חירום בשדה התעופה Goose Bay שבקנדה, ב-12:42. הכשל קרה במרחק 150 קילומטרים דרום-מזרחית לפאמיוט, גרינלנד. הסיבה לכשל במנוע הרביעי עדיין לא ידוע. חברת התעופה מסרה שהמטוס סבל מ"נזק רציני לאחד מארבעת מנועיו".
המטוס.
המטוס המעורב היה איירבוס A380-861, רישום F-HPJE, המונע על ידי 4 מנועי Engine Alliance GP7000, שנמסר לאייר פראנס ב-17 במאי 2011.
התקרית.
המטוס הופנה לשדה התעופה Goose Bay, בסיס צבאי המשמש גם לטיסות אזרחיות, ונחת ב-12:42 (שעון מקומי), לאחר שסבל מכשל במנוע מספר 4. המנוע שכשל עבר 3527 טיסות לפני התקרית.
לא היו דיווחים על פציעות בקרב 497 הנוסעים ו24 אנשי הצוות במטוס. הנוסעים לא הורשו לרדת מהמטוס עד שמטוס אחר של אייר פראנס ומטוס חכור הגיעו בבוקר של היום הבא (1 באוקטובר), משום ששדה התעופה אינו ערוך להכיל כמות גדולה של נוסעים ממטוס מסחרי.
תמונות וסרטונים של המנוע הפגום פורסמו ברשתות החברתיות על ידי נוסעים, ועל ידי עד ראייה מהקרקע.
החלקים שהתנתקו מהמנוע נמצאו ב-9 באוקטובר בגרינלנד. ניתוח ראשוני מראה כי המדחס של המנוע התנתק בזמן הטיסה.
החקירה.
אייר פראנס פרסמה הודעה לעיתונות שחקירה מתקיימת לבירור הסיבה לכשל במנוע. החקירה כוללת גורמים מהמשרד לחקר וניתוח ביטחון התעופה האזרחית, איירבוס ואייר פראנס.
פעולות לאחר התקרית.
ב-12 באוקטובר, רשות התעופה הפדרלית האמריקאית פרסמה הוראה לבדוק את כול המנועים מסוג GP7272 ו-GP7277, במשך תקופה של שבועיים עד 8 שבועות, תלוי במספר הטיסות שהמנוע ביצע.
החזרת המטוס ותיקונו.
אייר פראנס הודיעה שהיא מתכננת להחזיר את המטוס לאירופה על מנת לתקנו. מנוע חליפי לא פעיל הותקן במקום המנוע התקול, מסיבות של שיווי משקל. טיסה זו הצריכה הכשרה מיוחדת של צוות המטוס במאמן טיסה. המנוע החליפי הותקן במקום המנוע התקול, שנשלח לשדה תעופה באנגליה. המטוס הוטס מגוס ביי לנמל התעופה שארל דה גול ב-6 בדצמבר 2017, עם האות Air France 371V.
עינייך
עינייך (בשמו הבינלאומי: There Must be Another Way) הוא השיר שייצג את ישראל באירוויזיון 2009 שנערך במוסקבה, בירת רוסיה. השיר הושר על ידי צמד הזמרות אחינועם ניני ומירה עווד, ונכתב על ידן בעזרתו של המפיק גיל דור שעובד עם ניני. השיר הגיע למקום הראשון בקדם-אירוויזיון 2009 מבין ארבעה שירים בביצוען של ניני ועווד.
באירוויזיון התמודד השיר בחצי הגמר הראשון, שנערך ב-12 במאי 2009, ממנו העפיל לגמר תוך סיום שלב חצי הגמר במקום השביעי עם 75 נקודות. הגמר נערך ב-16 במאי 2009, השיר הוגרל להופיע שני (שיבוץ שנחשב גרוע), והוא סיים במקום השש עשרה עם 53 נקודות.
אחינועם ניני היא יהודייה ישראלית ומירה עווד היא ערביה-ישראלית. הצמד נוצר בכוונה תחילה עקב הרצון של רשות השידור להעביר מסרים של שלום, אחווה ושיתוף בין שני העמים השוכנים בישראל.
בריאיון ל-ynet ציינה ניני כי: .
לשיר קיים שם בינלאומי, איתו הופיעו השתיים בתחרות האירוויזיון "There Must be Another Way". אחינועם ניני לא הופיעה בשמה אלא השתמשה בשם הבמה שלה - "נועה".
הפיגועים בבגדאד (1950–1951)
הפיגועים בבגדאד התרחשו בין אפריל 1950 ליוני 1951 בתקופת מבצע עזרא ונחמיה. חמישה פיגועים בוצעו נגד מטרות יהודיות בבגדאד בירת עיראק.
הפיגוע הראשון היה פצצה שהתפוצצה בבית-קפה יהודי ב-8 באפריל 1950, וגרמה לפציעתם של 4 יהודים. הפיגוע הידוע והמשפיע ביותר היה הטלת רימון יד לחצר בית הכנסת "מסעודה שם-טוב" ב-4 בינואר 1951, שהביאה למותם של 4 ולפציעתם של עשרות, מהם 8 באופן קשה. בחצר עמדו מתפללים רבים וכן אנשים שהמתינו להסעה לשדה התעופה שם חיכה להם מטוס, שאורגן על ידי המוסד, להטיסם למדינת ישראל. ישראל התקשתה אז לקלוט את המוני היהודים שנרשמו לעלייה לישראל, הרבה מעבר לתחזיות, במקביל לעליה מרומניה ומפולין. רבים מכרו את בתיהם, ויתרו על אזרחותם העיראקית, נירשמו לעליה לארץ, והמתינו בתור הארוך למטוס שיטיסם ארצה.
הפיגוע היה, כנראה, הגורם העיקרי להחלטת ממשלת ישראל ב-14 בינואר 1951 להכיר רשמית בכך שיהדות עיראק מצויה בשעת חירום. עד סיומו של המבצע להעלאת יהודי עיראק 6 חודשים לאחר מכן, עלו 124 אלף ארצה, חרף הקשיים בקליטתם.
לאחר הפיגועים עצרו שלטונות עיראק שלושה פעילים ציונים בגין הפיגועים, הם הועמדו לדין והוטל גזר דין מוות על שלום צאלח ויוסף בצרי, ו-10 שנות מאסר על יהודה תג'ר.
בעשרות השנים שחלפו מאז מתנהל ויכוח סוער על השאלה האם משליכי הפצצות היו יהודים שנשלחו על ידי המוסד לזרוע חרדה על מנת לעודד עלייה יהודית למדינת ישראל שרק נולדה, קבוצת פעילים ציונים מקומית שפעלה מסיבותיה-היא, או פעולה של מוסלמים מקומיים קיצונים אנטי-יהודיים בעיראק. האירועים עצמם נותרו לא פתורים, והיו נושא לתביעות ובירורים בישראל . ב- 1952, חקר צוות מיוחד של המוסד אם מי מאנשיו היה מעורב בפיצוצים ולא מצא הוכחה לכך. רבים מיוצאי עיראק המשיכו לטעון שהמחתרת היהודית בעיראק הייתה מעורבת בפיגועים וכי אין זה ראוי שהמוסד יחקור את עצמו. ב-1960 הורה דוד בן-גוריון, ראש הממשלה דאז, לאיסר הראל למנות צוות חקירה בהרכב אחר. צוות בן 3 חברים בראשות חיים יערי, בדק שוב את האירועים וגם הצוות הזה לא מצא הוכחות שיהודים היו מעורבים. ב- 1977, פרסם העיתונאי ברוך נאדל כתבה בה האשים את התנועה הציונית בתכנון הפיגוע ובביצועו. מרדכי בן פורת, שהיה בזמן האירוע שליח בבגדאד מטעם התנועה הציונית, הגיש תביעת לשון הרע נגדו לבית המשפט וזכה בה. נאדל חזר בו מהאשמה והתנצל
משום מקום
משום מקום (בגרמנית: Aus Dem Nichts) הוא סרט דרמה גרמני משנת 2017 בבימויו של פאטי אקין, במאי קולנוע גרמני ממוצא טורקי.
הסרט נקרא על שם שיר של להקת הרוק האמריקאית קווינס אוף דה סטון אייג', שהזמר הראשי שלה, ג'וש הומי, כתב את פסקול הסרט.
עלילה.
קטיה נשואה לנורי סקרצ'י, גבר מוסלמי, ולהם ילד בן חמש. כסטודנטית היא הכירה את נורי כשקנתה ממנו חשיש ונישאה לו בתקופת היותו אסיר בכלא, כשריצה עונש על סחר בסמים. כאשר בעלה ובנה של קטיה נהרגים באירוע טרור מעריכים החוקרים שנורי היה מעורב בפעילות חבלה איסלמיסטית. קטיה לעומת זאת, מעריכה שמבצעי פעולת הטרור הם נאו נאצים. לאחר זמן משתכנעים החוקרים בגרסתה. נערך משפט, אך כיוון שבית המשפט לא השתכנע באשמת הנאשמים בהסתברות הקרובה לוודאות, הוא מזכה את הנאשמים הגרמנים מאשמה. בעקבות כך יוצאת קטיה למסע עצמאי.
קישורים חיצוניים.
ביקורות
ג'ף שטרסר
Everyway That I Can
Everyway That I Can (בעברית: בכל דרך שאני יכולה) הוא השיר המנצח באירוויזיון 2003. השיר בוצע על ידי הזמרת הטורקית סרטאב ארנר, שייצגה את טורקיה באירוויזיון. השיר נכתב והולחן על ידי דמיר דמירקאן. זהו השיר הטורקי הראשון והיחיד אי פעם שהצליח לנצח בתחרות האירוויזיון.
השיר הצליח רבות בעולם לאחר תחרות האירוויזיון וקידם רבות את הקריירה של ארנר. עד יום הגמר, השיר לא היה הפייבוריט לניצחון, אלא השיר של הצמד ט.א.ט.ו. מרוסיה, ולאחריו השיר הספרדי. ביום הגמר טבלאות ההימורים התהפכו, והשלישייה הראשונה הייתה רוסיה במקום הראשון, טורקיה במקום השני ובלגיה במקום השלישי. לאחר קרב צמוד בגמר הצליח השיר לנצח ב-2 נקודות בלבד את השיר הבלגי.
השיר התמודד בשיר היובל באירוויזיון והגיע למקום ה-9 בשלב חצי הגמר.
הקליפ.
קליפ השיר הצטלם בטירה בסגנון עות'מאני. הקליפ "חקר" את הטירה ואת מאפייניה, נראו בו גני הוורדים הענקיים האופייניים לטירות מהתקופה העות'מאנית, החמאם, והאולמות הענקיים. בקליפ מופיעים הרבה מאוד ורדים, והם מנסים להצביע על הפאר שבחיים בטירה. ארנר לבושה בלבוש עות'מאני מסורתי לאורך כל השיר. הצבע השולט בקליפ הוא אדום.
גרסאות כיסוי.
בשנת 2010 ביצעה הזמרת האלבנית אלהיידה דני את השיר במופע למען הסניף האלבני של ארגון וראייטי. דני הייתה הנציגה האלבנית באירוויזיון 2015 עם השיר "I'm Alive".
ארנאלדו מוויאנובה
ארנאלדו מוויאנובה (בלטינית: Arnaldus de Villa Nova או Arnaldus Villanovanus, בקטלאנית: Arnau de Vilanova (ארנאו דה וילאנובה), בספרדית: Arnaldo de Villanueva, בצרפתית: Arnaud de Ville-Neuve, בערך 1240–1311) היה רופא, כומר וסופר קטלאני מימי הביניים, אולי ממוצא פרובנסלי. הוא היה גם תאולוג בעל דעות שחרגו מהקו הרשמי של הכנסייה ומילא שליחויות דיפלומטיות.
ארנאלדו מוויאנובה נמנה עם אותם המלומדים שהחזירו את הרפואה במערב אירופה למורשת היוונית-רומית.
בעבר יוחסו לו בשוגג ספרים רבים בתחום הרפואה, ואף בתחום האלכימיה והאסטרולוגיה. היה מורה באוניברסיטת מונפלייה.
ארנגלדו דה ויאנובה נולד ככל הנראה באחד מחבליה האיבריים של כתר אראגון בדרום צרפת, או באחד המחוזות של ממלכת אראגון-קטלוניה, שבהם קיימים יישובים רבים בשם ויאנובה, ויאנואבה או בצרפתית - וילנב. הוא למד רפואה ותאולוגיה בוולנסיה.
אחרי תקופה שבה חי בחצר מלך אראגון ושנים שבהן לימד בבית הספר לרפואה במונפלייה, נסע ארנאלדו לפריז, שם זכה לפרסום רב ועורר את עוינות הכמורה המקומית.
בשיעוריו במונפלייה לימד במיוחד את הרפואה של גאלנוס, בגרסה המתוקנת והמתומצתת הערבית של א-ראזי. הוא נחשב לאחד האבות של החינוך הרפואי הממוסד במערב אירופה.
ב-1311 הוזמן לאביניון על ידי האפיפיור קלמנס השביעי, אולם מת בעת המסע מחוץ לחוף של ג'נובה.