הסרט זכה ב"כוכב הזהב" בפסטיבל הסרטים מרקש 2012 והיה מועמד בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו 2012 ובפסטיבל הסרטים סידני 2013.
הסרט צולם בחלקו בתל אביב.
הסרט הוקרן בישראל במסגרת פסטיבל הקולנוע ירושלים ביולי 2013.
ג'וליה גרנן
ג'וליה גרנן (באנגלית: Julia Grenan; באירית: Sighle, או Sheila; 1884 – 6 בינואר 1972) הייתה לאומנית אירית, סופרג'יסטית, סוציאליסטית וחברת קומן נה מאן, הידועה בזכות היותה אחת משלוש הנשים האחרונות לעזוב את מטה המהפכה בבית הדואר המרכזי במהלך מרד הפסחא ב-1916.
רקע.
ג'וליה גרנן נולדה בשנת 1884 לפטריק גרנן, ברחוב לומברד שבדבלין, סמוך למקום בו גדלה אליזבת אופרל. היו לה שני אחים. היא למדה בבית הספר הקתולי "Sisters of Mercy", ואז הייתה לתופרת. את רוב זמנה בילתה עם אופרל שהייתה חברתה הטובה ביותר, ובבגרותן, השתיים היו לבנות זוג. שתיהן היו לאומניות אדוקות, הן דיברו באירית, והצטרפו לארגונים שונים בדבלין כמו הליגה הגאלית, הליגה למען זכות הצבעה לנשים, ואיגוד הפועלות האיריות. ב-1906 הן הצטרפו לאיניניה נה הרין, והמשיכו כחברות קומן נה מאן כשזו קמה ב-1914 כזרוע הנשים של הארגון הפארה-צבאי המתנדבים האירים.
במהלך הנעילה של 1913 (שביתת העובדים ההיסטורית), הן תמכו בשובתים. הם עבדו יחד עם קונסטנס מרקייביץ' נגד גיוס אירים לכוחות הצבאיים של בריטניה במלחמת העולם הראשונה. מרקייביץ' אימנה את שתיהן בשימוש בנשק.
מרידת הפסחא.
לפני תחילת המרידה, הצטרפו אופרל וגרנן לכוחות המורדים בליברטי הול, שם הכניסה אותן קונסטנס מרקייביץ' ללב העניינים, יחד עם פעילות קומן נה מאן נוספות. מרקייביץ' הפגישה בינן לבין מנהיג צבא האזרחים האירי ג'יימס קונולי כדי שיידע שאפשר לסמוך עליהן.
גרנן נשלחה לדונדלק ולקריקמקרוס כשליחה ליחידות הרפובליקניות המוצבות שם. אופרל נשלח מערבה. עם חזרתן לדבלין, ופתיחת ההתקוממות, הן פעלו בבית הדואר המרכזי, מטה המרידה, כשליחות ואחיות. יחד עם מרי מקלוקלן בת ה-15, הן העבירו תחמושת מבית הדואר אל מכללת המנתחים, אותה החזיקו מייקל מאלין ומרקייביץ'. הן הסתירו כלי נשק מתחת לשמלותיהן. יחד עם אופרל, גרנן טיפלה בפצועים, כולל ג'יימס קונולי עצמו, שנפצע ברגלו ב-27 לחודש. כשהיה ברור שהמורדים הולכים להיכנע, בערב שישי, הנשים פונו מבית הדואר יחד עם שאר המורדים אשר נסוגו לבית ברחוב מור הסמוך, אך גרנן ואופרל סירבו לעזוב, ורצו להישאר עם ויני קרני שמיאנה לעזוב את צדו של קונולי. הן נשארו, וטיפלו בפצועים שנשארו מאחור. בעת הכניעה, אופורל התבקשה לצאת ולבקש תנאים ממפקד הצבא הבריטי. היא לקחה בד לבן כדגל, וענדה על זרועה סמל צלב אדום, ויצאה למסור את המסר לבריטים, ומשם, את פקודת הכניעה לכל עמדות המורדים. גרנן צפתה בה נכנסת לתוך אש כבדה ממקומה בפתח הבניין.
לאחר המרידה.
גרנן נלקחה בשבי יחד עם המורדים מרחוב מור. את הלילה הראשון העבירו בגן הסמוך, ואחר כך נלקחו למחנה ריצ'מונד, ומשם נכלאו בכלא קילמיינהאם עם שאר הנשים שנעצרו במרידה, מעל 70 במספרן. בעת שהייתן שם, שמעו את ההוצאות להורג מחצר הכלא. הסוהרת הראשית סיפרה להן שמדובר בקרבות מתמשכים. הן שוחררו ב-9 במאי. גרנן המשיכה את עבודתה בקומן נה מאן, וכך גם אופרל. שתי הנשים המשיכו לשמש כשליחות במהלך מלחמת העצמאות האירית, ולאחר חתימת האמנה האנגלו-אירית, הן היו בצד שנגד האמנה, והמשיכו לפעול למען עצמאות אירית במלחמת האזרחים.
כשפעילים רפובליקנים נאספו ונכלאו על ידי ממשלת מדינת אירלנד החופשית במלחמת האזרחים, בנות הזוג גייסו כספים לסיוע המשפחות. הן המשיכו לפקוד אירועים רפובליקנים. לבסוף, בשנת 1933 הן התפטרו מקומן נה מאן, בתחושה שהארגון שינה כיוון מאמונותיהן. הן המשיכו לתמוך בצבא הרפובליקני האירי באירועי הגבול של השנים 1956–1962. בשל תפקידה כמוסרת פקודות הכניעה, אופרל הייתה יותר מוכרת בקאנון הרפובליקני, אך ברוב תחומי הפעילות השתיים עבדו יחדיו. גרנן עבדה לפרנסתה במגוון עבודות, כולל במפעל הפיס ובתור פרוונית. היא ואופרל חיו יחדיו כל חייהן, בבית ברחוב לוור מאונט.
ג'וליה גרנן נפטרה בדבלין ב-6 בינואר 1972, בגיל 87, ונקברה לצד אופרל, אשר נפטרה בשנת 1957, בחלקה הרפובליקנית בבית הקברות גלאסנווין.
הר פירמיד (אלברטה)
הר פירמיד (באנגלית: Pyramid Mountain) הוא הר בהרי הרוקי הקנדיים, בשטח הפארק הלאומי ג'ספר, בפרובינציית אלברטה שבקנדה.
גובהו של ההר 2,786 מטרים מעל פני הים, והוא מתנשא לגובה של 761 מטרים מעל סביבתו.
ההר ממוקם 10 קילומטרים צפונית מערבית לעיירה ג'ספר.
אגם פירמיד נמצא 4.5 קילומטרים דרומית מערבית להר.
היסטוריה.
על פסגת ההר הוקם מגדל תקשורת, ורכבת שירות למגדל התקשורת נבנתה על הפסגה הצפונית של ההר. הרכבת ומגדל התקשורת נהרסו בשנת 2004.
מקור השם.
שמו של ההר ניתן לו על ידי ג'יימס הקטור בשנת 1859.
ההר נקרא בשם "פירמידה" בשל צורתו (פרמידה).
הטיפוס על ההר.
הראשונים שטיפסו על ההר היו ג'ורג' ב. קיני (George B. Kinney) וקונרד קיין (Conrad Kain) ב-11 ביולי 1911.
קישורים חיצוניים.
ָ* מסלולי הטיפוס על הר פירמיד ומידע למטפסים באתר alltrails
הר פירמיד
היורשים 3
היורשים 3 (באנגלית: Descendants 3) הוא סרט מקורי של ערוץ דיסני שהופק לטלוויזיה ועלילתו מתרחשת לאחר אירועי "היורשים 2". זהו הסרט האחרון בסדרת הסרטים "היורשים". הסרט עלה לשידור ב-2 באוגוסט 2019. בישראל הסרט עלה לשידור ב-18 באוקטובר 2019.
עלילת הסרט.
מספר חודשים לאחר אירועי הסרט הקודם, מאל, איווי, ג'יי וקרלוס שבים לבקר באי האבודים במטרה לבחור ארבעה ילדי נבלים חדשים שיבואו ללמוד באורדון. הארבעה בוחרים את דיזי, בתה של דריזלה ונכדתה של ליידי טרמיין, סיליה, בתו של ד"ר פאסילייה, ואת סקויירקי וסקויירמי, בניו התאומים של מר. סמי. במקביל, בן מציע למאל נישואין; והיא נענית לו; מה שמעורר את קנאתה של חברתו לשעבר של בן, אודרי, שנאלצת גם לשאת את אכזבתה של סבתה, המלכה לאה, על כך שלא הצליחה להבטיח את המורשת המשפחתית על ידי נישואיה עם בן.
כאשר מאל וחבריה פותחים את המחסום עבור ילדי הנבלים החדשים, האדס, אל השאול, מנסה לברוח, אך מאל מביסה אותו בצורת הדרקון שלה. באותו לילה, אודרי נשברת לאור קנאתה במל, והיא גונבת את כתר המלכה ואת המטה של מליפיסנט מהמוזיאון. הפריצה למוזיאון וניסיון הבריחה של האדס מביאים את אזרחי אורדון לידי בהלה ופאניקה, ומאל, כמלכה לעתיד, מחליטה שהדרך הטובה ביותר להגן על אורדון ולהשיב את השלום היא לסגור את המחסום לצמיתות, כלומר - ילדי נבלים חדשים לא יוכלו להגיע לאורדון ולחלופין; להיכנס אל האי.
בביתה של איווי, אודרי תוקפת את מאל עם המטה, והופכת אותה לזקנה בלה. מאל ושאר ילדי הנבלים האחרים חוזרים אל האי על מנת להשיג את אבן הענבר הכחולה של האדס, הדבר היחיד החזק מספיק כדי לשבור את כישוף המטה של מליפיסנט, אם כי נעוריה של מאל שבים עם כניסתה לאי, בשל דיכוי הקסם. סיליה מכניסה את מאל למאורתו של האדס, אך הוא מסכל את מאמציהם לגנוב את אבן הענבר. עם זאת, האדס מתגלה כאביה הנעדר והמנוכר של מאל, ומסביר לה שהוא לא עזב אותה, אלא את אמה, מליפיסנט, ומעניק לה באי-רצון את האבן. הוא מזהיר אותה שאסור להרטיב את האבן. עם זאת, האדס מזהיר את מאל שהיא לא תוכל לנצל את מלוא כוחותיה של האבן כי היא "חצי האדס" ותוכל להשתמש רק בחצי מכוחות האבן. כשהם מנסים לעזוב את האי, מאל והאחרים נתקלים בגיל והארי, שלוקחים את אבן הענבר ומסכימים לעזור לאחר שמאל מבטיחה לשחרר את כל הילדים מהאי.
באורדון, אודרי מתפרצת למסיבת יום ההולדת של ג'יין ומטילה קללת שינה על האזרחים; אך ג'יין ניצלת כאשר היא בורחת אל האגם הקסום. כאשר הממלכה כולה נופלת תחת הכישוף של אודרי, היא מציעה לבן לבטל את הכישוף אם יינשא לה. כשבן מסרב לה, אודרי הופכת אותו לחיה ומתחילה להפוך אנשים לאבן, ומתוכם גם הפיה הסנדקית של סינדרלה. במקביל, מאל ואומה, שנאבקות על הנהגת הקבוצה המורחבת, שבות לאורדון עם חבריהם. למרות הסכסוכים בין שתי הקבוצות, הם מביסים חליפות שריון שהוקמו לתחייה על ידי אודרי. באמצעות יומנה של אודרי, הקבוצה מגלה שהיא נמצאת בבקתת הפיות. במקביל, איווי מנסה להבין את רגשותיה לדאג כשהיא נאלצת לנשק אותו בנשיקת אמת כדי שיתעורר מהכישוף של אודרי. היא מצליחה להעיר את דאג. ואילו קרלוס מרגיע את בן, עד שג'יין מבטלת את הקללה עליו באמצעות מי האגם. כשמאל ואומה מתפייסות, אודרי לוכדת אותם בביתה של איווי; והשתיים מבטלות את הכישוף של אודרי על ידי שילוב הקסם שלהן.
בבקתת הפיות, כשמאל מתוודה על כוונתה לחסום את המעבר לאי לצמיתות, הקבוצה מסתכסכת וסיליה, שמבינה שלעולם לא תוכל לראות את אביה שוב, הורסת את אבן הענבר. אודרי לוקחת את סיליה כבת ערובה ותוקפת את מאל, שהופכת לדרקון. בהבנה שהיא תקוותה היחידה של מאל, אומה משלבת את הקסם שלהן מחדש על מנת לתקן את אבן הענבר; מאל מתגברת על אודרי, שנופלת לתרדמה דמוית מוות, ומבטלת את הקללה. כשמאל מבינה שרק האדס יוכל לעזור לאודרי; בן מסכים להכניס אותו לאורדון, ועוד אחרי שמתוודה בפני כולם על כך שהוא אביה, בעוד אומה וסיליה מתכננות לחזור חזרה אל האי. במקביל, מאל מתנצלת בפני חבריה ויריביה לשעבר על כך ששיקרה. האדס מגיע ומחיה את אודרי, אך גם מצביע על העיוות בכך שמעשיה של אודרי נסלחים לה במהירות מכיוון שאינה נחשבת לנבלית. מאל ובן מתנצלים בפני אודרי; ואודרי ולאה מתנצלים בפני מאל.