נושא נוסף בו האופרה נושאת מסר חברתי חתרני ורדיקלי  (למאה ה 18) הוא המוסר הכפול של גברים ממעמד האצולה באירופה. לאורך כל האופרה מודגש כי הרוזן קנאי לאשתו ורואה בחומרה כל בגידה שלה. בו בעת הוא מרשה לעצמו לבגוד בה. הליברטו רגיש למצב הבעייתי בו נמצאת הרוזנת אשר עדיין מקווה שבעלה יחזור לאהוב אותה ויפסיק לרדוף אחרי משרתות. מוצרט היטיב להבין זאת והלחין עבורה את האריות המרגשות ביותר.
הסיבוך בעלילה מגיע לשיא במערכה הרביעית ברצף של טעויות בזיהוי, האופרה מסתיימת בכך שהרוזן מבין שטעה ומבקש את סליחתה של הרוזנת.
בתרבות הפופולרית.
בסרט "חומות של תקווה" מנגן אנדי דופרין (טים רובינס) במערכת הכריזה של כלא שושנק את דואט המכתב (sull'aria) של סוזנה והרוזנת מתוך המערכה השנייה. רד (מורגן פרימן) שהוא דמות מספרת אומר "אני לא יודע על מה בדיוק שרו שתי הנשים האיטלקיות האלו, האמת שאני לא רוצה לדעת, דברים מסוימים עדיפים להישאר בלי מילים".
בסרט "אני אוהב אותך פיליפ מוריס", רגע לפני שנכנס לבית המשפט כשהוא מתחזה לעו"ד, מזוהה ג'יי ראסל (ג'ים קארי) על ידי אחד המושבעים אותו רימה בעבר וכך מסתיימת הסצנה, תוך כדי ניגון אותו הקטע.
במחזמר "פנטום האופרה" מוצג קטע מתוך האופרה הדמיונית Il Muto, שהיא פרפרזה על נישואי פיגארו של מוצרט ואביר הוורד של שטראוס. בסרט "גברת דאוטפייר" סצנת הפתיחה כוללת ביצוע של חלק מהאופרה במסגרת דיבוב של הדמות הראשית, דניאל, המגולמת בידי רובין ויליאמס.
בסדרת הטלוויזיה של ה-BBC "גאווה ודעה קדומה" מנגנת ושרה אליזבת את האריה של כירובינו "voi che sapete" כאשר המילים מתורגמות לאנגלית.
הנצחה.
נונאטאק פיגארו באי אלכסנדר שבאנטארקטיקה קרוי על שם היצירה (לצד אתרים סמוכים הקרויים על שם מוצרט ויצירותיו - הדום הקרח מוצרט, ומעבר האפנרׂ).
הנטרז (אי)
הנטרז או הנטר (באנגלית: Hunter's Island) הוא אי קטן בצפון מזרח רובע הברונקס של העיר ניו יורק.
מקור שמו של האי באחד מהבעלים של האי, ג'ון האנטר, חוואי אמיד שרכש את האי. בתחילת המאה ה-20 נרכש האי על ידי העיר ניו יורק במטרה להקים את פארק מפרץ פלהאם. האי קושר לאי טווין הסמוך ביוזמת רוברט מוזס באמצעות מילוי הים בערמות עפר ובדוברות שקועות.
הלגונה שסמוכה לאי שימשה ב-1960 לאימוני משלחת השייט האולימפית של ארצות הברית.
באי נמצאים מסלולי הליכה, שאינם פופולריים בשל המספר הרב של היתושים באזור בחודשי הקיץ.
פור אליז
רט (אי)
רט או האי רט (באנגלית: Rat Island) הוא אי קטן בנמל האי סיטי, חלק ממפרץ לונג איילנד בעיר ניו יורק. האי נמצא בחצי הדרך בין האי סיטי לבין האי הארט, ודרומית לאי הי. האי הוא אחד מאיי פלהאם.
האי עשוי מסלע היסוד של גוש מנהטן. בצידו הדרומי של האי מצוי שקע המשמש תעלה דרכה עוגנות סירות באי.
הבעלים הפרטי הראשון של האי היה אנגלי בשם תומאס פל, שרכש אותו ברכישת קרקעות מהאינדיאנים בשנת 1654. האי נשאר בבעלות פרטית עד שהעירייה קנתה אותו בסוף המאה ה -19.
באותם ימים היו שמועות שהאי ישמש כבית החולים לבית חולים לכולרה ויישאר מנותק משאר תושבי העיר. ככל הנראה לא הייתה תוכנית כזאת שכן העירייה מעולם לא בנתה שום דבר על האי, ושרידי בית שנהרס על ידי הוריקן ב-1938.
הבעלים הנוכחי של האי, אלכס שייבלי (במקור משווייץ), קנה את האי הסלעי ב -1976 אלף דולר ב -2011, לאחר שהבעלים הקודם הציב אותו למכירה פומבית. שייבלי הוא תושב העיר הסמוכה איילנד והבית האמיתי שלו הוא ממש ליד האי הפרטי שלו. שייבלי אמר כי "זה כל כך קרוב שאני יכול ללכת לשחות קדימה ואחורה". שיבלי גם הצהיר כי אין לו שום תוכניות לבנות משהו על הרכוש המימי שלו.
בראשית המאה ה-19 הוקם באי בית חולים לצורך בידוד של חולי טיפוס בו שוכנו 40 חולים. שרידי בית החולים עדיין מצויים על האי. האי נעזב בשל שיטפונות שנגרמו על ידי גלי הים בעת סערות.
בברלי הילס 90210
הופמן (אי)
הופמן או האי הופמן (באנגלית: Hoffman Island) הוא אי קטן המהווה חלק מצמד איים המצוי במפרץ ניו יורק התחתון בקרבת החוף המזרחי של רובע סטטן איילנד בעיר ניו יורק שבארצות הברית.
האי נמצא בסמוך לאי סווינבורן הנמצא דרומית לו.
היסטוריה.
האי הופמן נוצר לאחר ייבוש הים בשנת 1872 ונקרא על שם ראש העיר של ניו יורק, ובאותה עת מושל מדינת ניו יורק ג'ון ט' הופמן. שטח האי הופמן כ-40,000 מ"ר, והוא נוצר יחד עם האי סווינבורן ששטחו 16,000 מ"ר.
האיים נוצרו על מנת לשמש כאתר בידוד של מהגרים חולים שהגיעו לאי אליס. החל משנת 1938 ובמהלך מלחמת העולם השנייה, השתמש משמר החופים של ארצות הברית באי כתחנת אימונים.
לאחר מלחמת העולם השנייה הוצעו מספר רב של הצעות בדבר עתיד האיים. רוברט מוזס וברנרד ברוך הציעו להפוך את שני האיים לפארק. בשנת 1961 נהרסו כל המבנים על האי, ומאז ועד שנות ה-80 לא נעשה שימוש רשמי באי (אף שאנשים חדרו אליו בלא רשות, ובמקרה אחד אף נתפסו מבקרים בלתי מורשים באי שהם מצלמים עליו סרט פורנוגרפי).
כיום הן האי הופמן והן האי סווינבורן בבעלות הממשל הפדרלי של ארצות הברית, והם מהווים חלק מאזור הנופש הלאומי גייטווי. הכניסה לאיים אסורה לציבור הרחב, במטרה להגן על המספר הרב של הציפורים המקננות באי ובהן אנפה גדולה, אנפת שלג, איביס וקורמורנים. בשנת 2001 נצפו כלבי ים בחופי האי בעונת החורף.
מרדכי נורוק
מרדכי (מקס) נוּרוֹק (בלטבית: Mordehajs Nuroks; כ' בחשוון ה'תרמ"ה/ 7 בנובמבר 1884 – י"א בחשוון תשכ"ג / 8 בנובמבר 1962) היה רב, פעיל ציוני, חבר הכנסת ושר בממשלת ישראל מטעם המזרחי.
קורות חיים.
נורוק נולד בעיר טוקום (Tukums) שבקורלנד (אז באימפריה הרוסית, כיום בלטביה) לרב צבי הירש ולדבורה לבית ליכטנשטיין. אביו שימש רב הערים טוקום ומיטאו, ונורוק למד תחתיו לימודים תורניים והוסמך לרבנות. במיטאו סיים את לימודיו התיכוניים ולאחר מכן למד באוניברסיטאות בסנקט פטרבורג, בגרמניה ובשווייץ. הוא ומשפחתו עברו לעיר מיטאו, לאחר שאביו נהיה רב העיר. בשנות חייו האחרונות של אביו סייע לו בהנהגת הקהילה היהודית, ולאחר פטירתו בשנת 1913 נבחר כממלא מקומו. בין פעולותיו בשנים אלו הביא לאישור מגורי יהודים בפלך קורלנד שבו חי ופעל, מחוץ לתחום המושב, וייסד בו רשת קופות מלווה ובתי ספר דתיים. בשנת 1902 השתתף בוועידת ציוני רוסיה במינסק, ולאחריה יצר לראשונה קשר עם בנימין זאב הרצל. בשנה שלאחר מכן השתתף כציר בקונגרס הציוני השישי מטעם תנועת "המזרחי".
במלחמת העולם הראשונה הקים בקורלנד בית חולים לפצועי המלחמה. ב-1915 עבר לסנקט פטרבורג, ומשם למוסקבה, שם פעל למען היהודים שגורשו מאזור החזית. בתקופת מהפכת 1917 המשיך לפעול למען יהדות רוסיה, והיה בין מייסדי מפלגת מסורת וחרות לליכוד היהודים הדתיים וגיוסם לפעולות התנועה הציונית. לאחר האיסור על עיסוק בשאלת הלאומיות היהודית חזר לקדם מפעלי עזרה וסיוע ופעל במסגרת הוועד הציבורי היהודי והג'וינט. נבחר לנשיאות הארגון המשותף למוסדות הסעד היהודיים ברוסיה. כן עסק נורוק בהחזרת פליטים לעיירותיהם, ובמיוחד להחזרת יהודי קורלנד למקומם. בתקופה זו נבחר אחיו אהרון דב נורוק, רב העיר ליבאו, לאספה המכוננת של לטביה.
ב-1921 עבר לריגה בירת לטביה, והיה מראשי יהדות לטביה. בשנת 1922 נבחר לסאימה הלטבי, ועמד בראש גוש המיעוטים, אשר בשנת 1926 הביא להפלת הממשלה. לאחר הקמת ממשלה חלופית עמד נורוק בראש גוף ביצועי משותף לסוציאל-דמוקרטים ולפרוגרסיבים, ותיקן תקנות הנוגעות לחינוך לאומי ורכישת קרקעות בידי מיעוטים. בשנים אלו השתתף בוועידות הארגון הבין-פרלמנטרי, ומשנת 1921 חזר והשתתף בקונגרסים ציוניים. בשנת 1923 נבחר לחבר הוועד הפועל הציוני ובמהלך השנים היה יו"ר הוועדה המדינית בוועד ומשנת 1929 חבר הוועד המנהל של הסוכנות היהודית. במספר קונגרסים ניתנה בידו זכות נשיאת נאום הסיכום. מלבד זאת היה נורוק פעיל במוסדות "המזרחי" וחבר מרכז התנועה העולמי. בשנת 1921 ייסד בלטביה ובאסטוניה את קרן היסוד, ושימש נשיא הקרן בלטביה וחבר הדירקטוריון העולמי. בפעילויותיו השונות קידם את יסודות התנועה הציונית ובשנת 1932 ביקר בארץ ישראל במסגרת משלחת של ממשלת לטביה. היה חבר נשיאות הקונגרס היהודי העולמי.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה עסק בפעולות למען פליטים, וקידם פעולות הצלה והעברת יהודי לטביה לשוודיה. עיכובים שונים הביאו להרג רבים מיהודי לטביה, ובהם אשתו דבורה ושני ילדיהם אליהו וצבי-ברוך. במאי 1941 נורוק נאסר על ידי הסובייטים. נורוק הוגלה לסיביר, ונכלא למשך 14 חודשים (1941–1942). בתום המלחמה עבר לפולין וממנה לשוודיה ולנורווגיה. ב-1947 עלה לארץ ישראל והיה לחבר בוועד הציוני העליון לשעת חירום.
בכנסת ובממשלה.
לקראת הבחירות לכנסת הראשונה עסק בהקמת החזית הדתית המאוחדת ונבחר מטעמה כחבר הכנסת. החל מהבחירות הבאות נבחר מטעם המזרחי, וכיהן כחבר כנסת עד לפטירתו במהלך הכנסת החמישית, ב-1962. היה מועמד לנשיאות המדינה בבחירות הנשיאותיות ב-1952.