ביוני 2013, מספר ימים בלבד לאחר שפרש ממשחק פעיל, מונה קיד למאמנה של קבוצת ברוקלין נטס מליגת ה-NBA. בספטמבר, עוד לפני תחילת עונת הבכורה בקבוצה, רכש קיד מניות מיעוט של הנטס, שהיו שייכות לראפר ג'יי זי. עוד בטרם פתיחת עונת הבכורה שלו על הקווים, הושעה קיד לשני משחקים לאחר שהורשע בנהיגה בגילופין, בעת שהיה שחקנה של ניו יורק ניקס. במהלך העונה נקנס קיד על ידי הנהלת הליגה בסכום של 50,000 דולר על ששפך כוס משקה על הפרקט, לאחר שנותר ללא פסקי זמן, כדי לתדרך את שחקניו בזמן ניקיון המגרש. ברוקלין פתחה את העונה במאזן של 9 ניצחונות בלבד מול 19 הפסדים, ומעמדו של קיד התערער. אולם, ברוקלין השתפרה עד מהרה, וסיימה את העונה במאזן של 44 ניצחונות מול 38 הפסדים, וקיד אף נבחר פעמיים למאמן המצטיין של החודש במזרח - בחודשים ינואר ומרץ.
ב-1 ביולי 2014 מונה קיד למאמנה של קבוצת מילווקי באקס, הבאקס קיבלו את הזכויות על קיד בטרייד תמורת שתי בחירות דראפט עתידיות בשנים 2015 ו-2019, קיד הוא המאמן השני בתולדות ליגת ה-NBA שמועבר בטרייד עבור בחירות דראפט (אחרי דוק ריברס). ב-22 בינואר 2018 פוטר קיד מאימון הקבוצה..
ב-29 ביוני 2021 מונה קיד למאמנה של קבוצת דאלאס מאבריקס בה שיחק 6 שנים.
נבחרת לאומית.
קיד שיחק לראשונה בנבחרת ארצות הברית בטורניר בינלאומי באליפות אמריקה בכדורסל ב-1999. הוא סייע לארצות הברית לנצח בכל עשרת משחקיה בטורניר, ולזכות באליפות לאחר ניצחון בגמר על קנדה. הוא השיג בטורניר ממוצעים של 7.4 נקודות, 6.8 אסיסטים, 4.4 ריבאונדים ו-2.7 חטיפות למשחק, והוביל את נבחרתו מבחינת ממוצעי האסיסטים והחטיפות.
קיד נכלל בסגל הנבחרת לאולימפיאדת סידני 2000, אליה העפילה ארצות הברית באמצעות זכייתה באליפות אמריקה, וכך השתתף לראשונה בקריירה במשחקים האולימפיים. הוא היה אחד משלושה שחקנים שהחזיקו בתפקיד קפטן הנבחרת. קיד השיג ממוצעים של 6 נקודות, 5.3 ריבאונדים, והוביל את הנבחרת פעם נוספת באסיסטים (4.4) ובחטיפות (1.1), והיה שותף לזכייתה במדליית הזהב עם מאזן של 0–8. הוא נבחר להשתתף עם ארצות הברית גם באליפות העולם בכדורסל ב-2002, אך נאלץ להחמיץ את הטורניר בשל פציעה.
קיד השתתף עם ארצות הברית בפעם השנייה באליפות אמריקה ב-2003, וסייע לנבחרת לזכות בתואר השלישי שלו במדיה. הוא פתח בחמישייה בכל משחקי נבחרתו, והעמיד ממוצעים של 3.4 נקודות, 2.7 ריבאונדים, 5.9 אסיסטים ו-1.2 חטיפות, והנבחרת ניצחה במשחק הגמר את ארגנטינה וסיימה עם מאזן כולל של 10 ניצחונות וללא אף הפסד. בעקבות הזכייה בטורניר העפילה ארצות הברית לאולימפיאדת אתונה, אך קיד נעדר גם מאולימפיאדה זו בשל הפציעה והניתוח שעבר בברכו בקיץ של האולימפיאדה.
לאחר ארבע שנים בהן נעדר מנבחרת ארצות הברית, נכלל קיד בסגל לאליפות אמריקה ב-2007. קיד סייע לארצות הברית לסיים עם מאזן של 0–10 ולזכות בטורניר, תוך שהוא מעמיד ממוצעים של 1.8 נקודות, 3.3 ריבאונדים, 4.6 אסיסטים ו-1.3 חטיפות. משחקו הטוב ביותר של קיד בטורניר היה בחצי הגמר נגד פוארטו ריקו, שבו קלע שמונה נקודות והוריד ארבעה ריבאונדים.
באולימפיאדת בייג'ינג 2008 היה קיד השחקן הוותיק ביותר בסגל ארצות הברית. הוא תרם לנבחרת בעיקר בתור שחקן העולה מהספסל, והעמיד ממוצעים של 1.6 נקודות, 2.6 ריבאונדים ושני אסיסטים למשחק. הנבחרת ניצחה שוב את כל משחקיה בטורניר, רובם בהפרשים גבוהים, ולאחר ניצחון על ספרד בגמר זכתה במדליית הזהב הראשונה שלה בטורניר כלל-עולמי מאז שנת 2000. הייתה זו מדליית הזהב החמישית של קיד עם הנבחרת, שלא הפסיד אף משחק בכל תקופתו במדיה.
סטטיסטיקות קריירה.
נכון ל-22 במאי 2013
תארים והישגים.
בשנת 2009 דורג קיד על ידי "SLAM Magazine" במקום ה-28 ברשימת 50 הכדורסלנים הגדולים בכל הזמנים. מלבד תאריו הרבים, הוא מדורג במקומות גבוהים בדירוגי כל הזמנים של ה-NBA במספר רב של מדדים (נכון ל-27 בפברואר 2010):
דוב שחור אמריקאי
ישראל דמידוב
ישראל (סשה) דמידוב (נולד ב-7 באפריל 1957) הוא שחקן תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע ישראלי.
קורות חיים.
דמידוב נולד בטשקנט, בירת אוזבקיסטן הסובייטית, באותה עת חלק מברית המועצות. בשל לחץ משפחתי, הוא למד הנדסת בניין במכון לתחבורה בטשקנט, אך לאחר מכן התקבל לאקדמיה הרוסית לאומנויות התיאטרון "גיטיס" במוסקבה. לימדו אותו אנדריי גונצ'ארוב, במאי תיאטרון מאיאקובסקי, ומארק זכארוב, במאי הבית של תיאטרון לנקום, ובנוסף לימד אותו יבגני אריה. בתום לימודיו בשנת 1979 שיחק בתיאטרון מאיאקובסקי במוסקבה בתפקידים אפלטון ב"טובת האמת" מאת אוסטרובסקי, דודין ב"פטרבורג" מאת באלין, יורה ב"מקום לעישון" מאת סלבקין, וטרישלר ב"תשוקות על-פי סיטרופאן" מאת בונביזון. בשנת 1990 עלה לישראל בהשפעת מורו יבגני אריה.
בישראל החל לשחק בתיאטרון גשר, והיה לאחד השחקנים המזוהים ביותר עמו. הוא מככב במרבית הצגותיו של התיאטרון, ברובן בתפקידים הראשיים. בין ההצגות שבהן שיחק: "העבד", "כפר" מאת יהושע סובול (בתפקיד יוסי), "עניין של סגנון", "אדם בן כלב" על פי יורם קניוק (בתפקידים קליין, ד"ר גרוס ואלוהים), "רוזנקרנץ וגילדנשטרן מתים" מאת טום סטופארד (בתפקיד אלפרד), "משפט דרייפוס" מאת גרומברג (בתפקיד מישל), "מולייר" מאת בולגקוב (בתפקיד לואי ה-14), "האידיוט" מאת דוסטויבסקי (בתפקיד הרוזן מישקין), "טרטיף" מאת מולייר (בתפקיד טרטיף), "בשפל" מאת מקסים גורקי (בתפקיד בארון), "השטן במוסקבה" ורבות אחרות. שלא במסגרת תיאטרון גשר, שיחק בהצגת היחיד "פולסא ונורא".
כמו כן שיחק במספר סרטי קולנוע ישראליים: "החברים של יאנה", "קלרה הקדושה", "סימה וקנין - מכשפה", "שבעה" ו"ברוריה". בטלוויזיה שיחק בסדרות "פלורנטין" ו"טיפול נמרץ", ובדרמה "חתולות הרעם". הנחה את תוכנית האירוח "החברים של סשה" בערוץ 10 ותוכנית אישית בערוץ ישראל פלוס, כמו כן השתתף בסרט הילדים ״תוף הלב של דין דין״.
סמוך לעלייתו לארץ החל ללמוד קבלה בקבוצת "בני ברוך" של מיכאל לייטמן. עם הזמן התקרב ליהדות והחל לשמור מצוות באופן מלא, על אף ששמר על חזות חילונית חיצונית.
ב-1994, כשתיאטרון גשר היה בסיבוב הופעות במנצ'סטר, אנגליה, נבחר דמידוב בידי העיתונות המקומית כשחקן הטוב ביותר בהפקה אורחת, על משחקו בהצגה "האידיוט". דמידוב זכה בפרס לאמנויות ע"ש גוטליב וחנה רוזנבלום מטעם עיריית תל אביב-יפו בשנת 1995, וכן בפרס התיאטרון ע"ש הדסה ורפאל קלצ'קין. בשנת 1996 זכה בפרס "שחקן השנה" בתיאטרון על תפקידו של יוסי בהצגה "כפר".
בשנת 2008 גילם בהצגה "שונאים סיפור אהבה" בתיאטרון גשר, את הרמאן, גיבור המחזה. בשנת 2009 שיחק בסדרת הטלוויזיה "שירות חדרים", בה גילם את סמיון. באותה שנה גילם בסדרה "חצויה" את המורה לספורט. ב-2012 שיחק בהצגה "פרימה דונה" בתיאטרון גשר, בה גילם את קינסטון מהמאה ה-17 באנגליה, שמגלם בהצגותיו דמות אישה. במאי 2012 השתתף בעונה 3 פרק 5 בסדרה היפה והחנון של ערוץ 10 בתפקיד רומיאו, במחזהו של שקספיר בקטע הנשיקות. בשנת 2017 גילם את מאירל (מארק) מאריאמצ'יק במחזה "קיץ במריאנבד" בתיאטרון גשר.
נשוי לסבטלנה דמידוב, אף היא שחקנית תיאטרון גשר, ולהם שלושה ילדים: דניאל (יליד 1989) שחקן, גיא (יליד 1993) שחקן ועמנואל (יליד 1996) קולנוען. לישראל דמידוב בן נוסף, בשם יבגני, ממערכת יחסים קודמת (יליד 1984).
ב-17 בינואר 2015 נשאל על ידי כלי התקשורת על תגובתו לכוונת ראש הממשלה בנימין נתניהו לשבצו במקום המשוריין לו כיו"ר הליכוד לקראת הבחירות לכנסת העשרים כדי למשוך את הקול הרוסי. דמידוב הביע את התנגדותו וקרא במלואה מזיכרונו את הסונטה מספר 65 של ויליאם שקספיר בתרגום העברי.
צ'ארלס קונראד הבן
צ'ארלס "פיט" קונראד הבן (באנגלית: Charles "Pete" Conrad;
2 ביוני 1930 - 8 ביולי 1999), היה אסטרונאוט אמריקני אשר לקח חלק בתוכניות חלל כגון תוכנית ג'מיני, תוכנית אפולו ובסקיילאב. נולד בפילדלפיה, פנסילבניה.
פיט קונראד היה בדחן לא קטן. הוא לא היה גבוה במיוחד, וכאשר קפץ מן השלב האחרון בסולם אל קרקע הירח במשימת אפולו 12 קרא "וופיי! בן אדם, זה אולי היה [צעד] קטן לניל, אבל [צעד] ארוך עבורי", בהתייחסו לאימרתו המפורסמת של ניל ארמסטרונג, כאשר הניח את רגלו על הירח.
בשנת 1998, בתגובה לשליחתו של ג'ון גלן לחלל בגיל 77 במעבורת דיסקברי, אמר שהוא מצפה ליום ההולדת ה־77 שלו. "אני מצפה מנאס"א לשלוח אותי בחזרה לירח כפי שנהגו בג'ון גלן, ואם לא יעשו כך, אצטרך לעשות זאת בעצמי", הכריז.
השכלה.
בוגר במדעים בהנדסה אווירונאוטית מאוניברסיטת פרינסטון, 1953.
שירות צבאי.
בתום לימודיו, הצטרף לצי האמריקאי כטייס. הוא למד בבית הספר לטייסי ניסוי של הצי. מאוחר יותר שירת כמדריך טיסה ומהנדס ביצועים בבית הספר. לאחר מכן שירת כמדריך טיסה על מטוסי F-4 פנטום בטייסת ההדרכה VF-121, ולאחר מכן בטייסת הפנטומים VF-96 על נושאת המטוסים USS Ranger.
שירות בנאס"א.
נבחר לאסטרונאוט בספטמבר 1962. הטיסה הראשונה שלו לחלל הייתה בג'מיני 5. כמפקד ג'מיני 11, קבע שיא גובה חדש מעל פני הקרקע. משימתו הבאה הייתה כמפקד אפולו 12, המשימה השנייה שנחתה על הירח. פיט היה האדם השלישי ללכת על הירח. תפקידו האחרון בחלל היה מפקד סקיילאב 2, תחנת החלל האמריקאית הראשונה.
בדצמבר 1973 עזב את השירות בצי ובנאס"א.
לאחר נאס"א.
לאחר נאס"א התמנה לסגן נשיא לפעולות וסמנכ"ל פעולות של תאגיד "אמריקן טלביז'ן אנד קומוניקיישנס" (ATC), שם היה אחראי על תפעול המערכות הקיימות, ופיתוח רשת ארצית לטלוויזיה בכבלים.