סקר של אמצע שנת 2019 שערך המכון למחקרי מדיניות מצא כי ההתנגדות לנישואים חד-מיניים בסינגפור צנחה ל-60%, לעומת 74% בשנת 2013. הסקר מצא גם כי כמעט שישה מתוך עשרה סינגפורים בגילי 18 עד 25 האמינו שנישואים חד-מיניים אינם טעות. ביוני 2019, סקר מקוון שערכה חברת "Blackbox Research" העלה כי 56% מהתושבים הסינגפוריים מתנגדים בהפעלת חוקיות של נישואים חד-מיניים, ואילו 44% אמרו "כן". כשנשאלו כיצד הם מרגישים שיותר מ-300 זוגות חד-מיניים נישאו בטייוואן בשבוע הראשון לאחר העברת החוק במדינה. כ-49% מהנסקרים היו חיוביים, כאשר 14% "חיוביים מאוד", בעוד 35% חשו "חיוביים במקצת". 51% הגיבו בשלילה לכך, 20% חשו "שליליים מאוד".
פקיסטן.
בפקיסטן אין הכרה בנישואים חד-מיניים, בשותפויות פנים או באיגודים אזרחיים (פעילות חד-מינית במדינה איננה חוקית). על פי סקר שנערך בשנת 2017 על ידי ILGA, ריבוי של 45% מהפקיסטנים הסכימו כי אנשים קהילת הלהט"ב צריכים לקבל את אותן הזכויות כמו הטרוסקסואלים, בעוד 36% לא מסכימים. בנוסף, כ-41% הסכימו שיש להגן עליהם מפני אפליה במקום העבודה. 46% מהפקיסטנים, לעומת זאת, אמרו כי יש להאשים את האנשים שנמצאים במערכות יחסים חד-מיניות כעבריינים. באשר לטרנסג'נדרים, 49% הסכימו כי עליהן להיות באותן זכויות כגון להטרוסקסואלים, 51% סברו כי יש להגן עליהם מפני אפליה בעבודה ו-44% סברו כי יש לאפשר להם לשנות את המין החוקי שלהם.
קוריאה הדרומית.
ביולי 2015 הגישו קים ג'ו קוואנג-סו ובת זוגו, קים סונג-הוואן מקוריאה הדרומית תביעה המבקשת מעמד משפטי לנישואיהם לאחר שטופס הרישום לנישואיהן נדחה על ידי הרשויות המקומיות בסיאול. ב-25 במאי 2016, פסק בית משפט מחוזי בדרום קוריאה נגד בני הזוג וטען כי ללא חקיקה ברורה נישואים חד-מיניים אינם יכולים להיות מוכרים. בנות הזוג הגישו במהירות ערעור על החלטת בית המשפט המחוזי. עורך דינם, ריו מין-הי, הודיע כי שני זוגות נוספים מאותו מין הגישו תביעות נפרדות על מנת שיתאפשר להם להתחתן. בדצמבר 2016 אישר בית משפט לערעורים בדרום קוריאה את פסיקת בית המשפט המחוזי. בני הזוג נשבעו להביא את התיק לבית המשפט העליון של דרום קוריאה.
סקר שנערך בשנת 2017 מצא כי התמיכה בנישואים חד-מיניים גבוהה יותר באופן משמעותי בקרב אנשים צעירים יותר, עם סקר דעות שנערך בשנת 2014 שהראה כי 60% מהדרום קוריאנים בשנות ה-20 לחייהם תמכו בנישואים חד-מיניים, כפול מזה של תוצאות סקר שנת 2010 (30.5%). אתר שידוכים "Duo" שאל כ-616 אנשים בין 25 ביולי ל-1 באוגוסט 2015 על דעותיהם לגבי נישואים חד-מיניים. כמעט כ-70% מהנשים הנשואות הסכימו שנישואים חד-מיניים מקובלים, רוב הנשאלים שתמכו בנישואים חד-מיניים אמרו שהם עשו זאת מכיוון שנישואים הם בחירה אישית (68%), 14% אמרו כי הנטייה המינית היא נטייה טבעית מלידה ו-12% אמרו שהיא תסייע להפסקת אפליה כלפי להט"בים.
קמבודיה.
הקוד האזרחי וחוק הנישואים והמשפחה אוסרים על נישואים חד-מיניים ואינם מכירים בשותפויות אזרחיות בקמבודיה. עם זאת, קיימת מודעות ציבורית גדולה לגבי זוגות חד-מיניים מאז שנות התשעים.
מאז ספטמבר 1993, החוקה של קמבודיה הגדירה את הנישואים כאיחוד בין גבר לאישה. ההוראה בחוקה שקשורה לנישואים שונתה בשנת 2011 אך עדיין מוגדרת אותו הדבר בנושא. אמנם, במקרים של נישואים חד-מיניים ניתן היה לקיים טקסים דתיים. במקרה אחד של הכרה בשותפות, חוה סוקה ופום את נישאו ב-12 במרץ 1995, בכפר קרו באו אך קוק, במחוז קנדל. בראיון לעיתון הפנום פן פוסט אמרו כי, "הרשויות חשבו שזה מוזר, אבל הן הסכימו לסבול את זה כי יש לי כבר שלושה ילדים (מנישואים קודמים). הם אמרו שאם שנינו רווקים (וחסרי ילדים) לא היו מאפשרים לנו להתחתן כי לא היינו יכולים להביא ילדים לעולם". לפיכך, מדובר היה בנישואים מוכרים לחלוטין, באישור רשמי, ולא הייתה כל תגובה לכך. זה היה אירוע פופולרי, עם 250 איש שהגיעו לטקס וחגגו, כולל נזירים בודהיסטים ופקידים בכירים מהמחוז.
בפברואר 2004 נדונו על ידי המלך נורודום סיהאנוק זכויות הלהט"ב בקמבודיה. סיהאנוק כתב באתר האינטרנט שלו כי הוא התרשם מנישואיהם של בני זוג מאותו מין בסן פרנסיסקו, וכי אם אנשיו מעוניינים כי נישואים חד-מיניים יאושרו בקמבודיה, הוא יעשה זאת. המלך סיהאנוק גם הצהיר כי הוא מאמין שאלוהים רואה בהומוסקסואלים, כמו גם בטרנסווסטיטים, שווים מכיוון ש"אלוהים אוהב מגוון רחב של טעמים". המלך הנוכחי נורודום סיהאמוני תומך גם הוא בלגליזציה של נישואים חד-מיניים.
לאחר חקיקת חוקת נפאל בספטמבר 2015 שכללה איסור מוחלט על אפליה כנגד אוכלוסיית הלהט"ב, מספר ארגוני ממשלה ודוברים העירו הערות חיוביות על נישואים ושותפויות חד-מיניים בקמבודיה. משרד הפנים הודיע על האפשרות לדחוף ללגליזציה של נישואים חד-מיניים. המשרד לענייני נשים שילב זוגות חד-מיניים בתוכנית הפעולה הלאומית השנייה שלו למניעת אלימות נגד נשים בין השנים 2014–2018. דובר הממשלה, פיי סיפאן, הביע תמיכה בקהילת הלהט"ב ואמר כי "החברה הקמבודית אינה מפלה את קהילת הלהט"ב. רק אנשים מעטים עושים זאת. אין חוקים קמבודיים שמפלים אותם, ושום דבר אינו אוסר עליהם לאהוב זה את זה או להתחתן". המרכז הקמבודי לזכויות אדם חלק על הצהרה זו וקרא לממשלה להעביר חקיקה על מנת להבטיח שוויון עבור הקהילה. ממשלת קמבודיה הביעה תגובה מבורכת לחוקת נפאל ואמרה כי קיימת אפשרות להעביר נישואים חד-מיניים כחוק. זמן קצר לאחר שבית המשפט החוקתי בטייוואן קבע כי איסור נישואים חד-מיניים אינו חוקתי בטאיוואן במאי 2017, כ-43 קבוצות חברה אזרחיות ואיגודים מקצועיים קראו לממשלה להכשיר נישואים חד-מיניים.
עמותת "קהילת הקשת קמפוצ'ה", בעזרת רשויות מקומיות, יצרה תוכנית רישום מערכות יחסים רשמית, המכונה "הצהרת יחסי משפחה" אשר לדבריה, "הצהרת היחסים המשפחתית היא חוזה אזרחי בין שני אנשים שמוכנים להיות יחד ולשתף באחריות לדאוג למשפחה, לילדים ולהפיץ את הנכס המשותף, כפי שעושים בני זוג חוקיים". בחודש מאי 2018 הוצג החוזה האזרחי ל-50 קומונות ב-15 מחוזות, ו-21 זוגות חתמו עליו. ביולי 2019 קיבלה ממשלת קמבודיה המלצות להכשיר נישואים חד-מיניים מאיסלנד, הולנד וקנדה במהלך הסקירה התקופתית השלישית במדינה, המוחזקת על ידי ועדת האו"ם לזכויות אדם (UNHRC). ב-5 ביולי 2019 קיבלה הממשלה את ההמלצות. בשנת 2019, על פי נתוני הממשלה, היו במדינה יותר מ-33,000 אנשי קהילת הלהט"ב, כולל כ-5,000 זוגות.
תאילנד.
תאילנד אינה מכירה בנישואים חד-מיניים, באיגודים אזרחיים, בשותפויות ביתיות, במגורים משותפים לא רשומים או בכל צורה אחרת של איגודים חד-מיניים.
בספטמבר 2011, הוועדה הלאומית לזכויות אדם (NHRC) ורשת המגוון המיני, ארגון לא ממשלתי, הציעו טיוטת חקיקה בנושא נישואים חד-מיניים וביקשו את תמיכת ממשלת תאילנד בחוק. במקום זאת, בדצמבר 2012 הממשלה הקימה ועדה לעריכת חקיקה המעניקה הכרה משפטית לזוגות חד-מיניים בצורת שותפויות אזרחיות. ב-8 בפברואר 2013, המחלקה להגנת זכויות וחירויות והוועדה לעניינים משפטיים, צדק ואנוש קיימה דיון ציבורי ראשון בהצעת החוק לשותפות אזרחית, שנוסחה על ידי יו"ר הוועדה, גנרל המשטרה וירון פואנסן. עד שנת 2014, הצעת החוק לשותפות אזרחית זכתה לתמיכה דו-מפלגתית, אך נתקעה בגלל תסיסה פוליטית במדינה. במחצית השנייה של 2014 עלו דיווחים כי טיוטת הצעת חוק המכונה "חוק השותפות האזרחית" תוגש לפרלמנט התאילנדי שיעניק לזוגות חד-מיניים חלק מזכויות הנישואים ההטרוסקסואליים, אך ספג ביקורת על כך שהעלה את הגיל המינימלי מ-17 ל-20 והדיר את זכויות האימוץ.
בשנת 2017 הגיבו גורמים ממשלתיים תאילנדים לטובה בעתירה עליה חתמו 60 אלף איש הקוראים לשותפויות אזרחיות לזוגות חד-מיניים. פיטיקן סיטידאג', מנכ"ל המחלקה להגנת זכויות וחירויות במשרד המשפטים, אישר כי קיבלה את העתירה ותעשה כל שביכולתה בכדי להעבירה בהקדם האפשרי. משרד המשפטים התכנס ב-4 במאי 2018 בכדי להתחיל בדיונים על טיוטת הצעת חוק לשותפות אזרחית, שכותרתה "הצעת החוק לרישום שותפות לחיי מין" שכלל את הסעיף כי זוגות חד-מיניים יוכלו לרשום את עצמם כ"שותפים לחיים" ויקבלו חלק מזכויות הנישואים. הצעת החוק נדונה בדיונים פומביים בין התאריכים 12 עד 16 בנובמבר, שם דיווחו כי 98% הביעו תמיכה. ב-25 בדצמבר 2018 אישר הקבינט את הצעת החוק. ב-8 ביולי 2020 אישר הקבינט טיוטה חדשה להצעת החוק. כעת היא תוצג באספה הלאומית.
ביוני 2020 הציג סגן המפלגה העבר קדימה, תוניאווט קמולווונגוואט, הצעת חוק להתרת נישואים חד-מיניים. הייעוץ הציבורי בנושא ההצעה הושק ב-2 ביולי.
אפריקה.
איי סיישל.
איי סיישל אינם מכירים בנישואים חד-מיניים או באיגודים אזרחיים. ביוני 2015 נישאו בוועדה העליונה הבריטית שני גברים, אזרח בריטי ואיי סיישלי, על ידי לינדזי סקול, הנציבה העליונה לאיי סיישל שערכה את נישואיהם במעונה.
אלג'יריה.
אלג'יריה אינה מכירה בנישואים חד-מיניים או באיגודים אזרחיים. על פי סקר שערכה רשת המחקר הערבית "ברומטר" ברשת החדשות הבריטית "BBC News" הערבית בשנים 19–2018, נמצא כי 26% מהאלג'ירים הצהירו כי הומוסקסואליות היא מקובלת.
אנגולה.
באנגולה אין הכרה משפטית בזוגות חד-מיניים. על פי סקר שנערך על ידי ILGA בשנת 2017, 61% מהאנגולים הסכימו כי אנשי קהילת הלהט"ב צריכים ליהנות מאותן הזכויות כמו אנשים הטרוסקסואלים, בעוד 20% לא מסכימים.
בנין.