במהלך הבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית במפלגה הדמוקרטית ב-2008, הפריימריז במישיגן הוקדם ל-15 בינואר בין היתר הודות ללחץ שהפעילה גרנהולם על הוועדה הדמוקרטית הלאומית. ההקדמה של תאריך הבחירות המקדימות הייתה ייחודית, שכן באופן היסטורי מישיגן קיימה את אספות הבחירה שלה ב-9 בפברואר. בשל המצב הכלכלי הקשה בו הייתה נתונה מישיגן בראשית 2008, בעקבות המשבר הכלכלי העולמי, הדמוקרטים במדינה זו רצו לקיים פריימריז לבדם בניגוד לדעת הממסד הדמוקרטי ולכן הם נענשו בידי הוועדה הדמוקרטית הלאומית: צירים ממדינה זו לא יכלו להשתתף בוועידה הדמוקרטית בסוף מסע הבחירות ולהצביע עבור המועמד שלהם. לאחר הבחירות וניצחונו של ברק אובמה הועלו השערות כי ייתכן ותמונה לתובעת הכללית של ארצות הברית או ליו"ר אגודת המושלים הלאומית.
ב-29 באפריל 2008 עברה גרנהולם ניתוח חירום לתיקון חסימת מעיים שנבעה כתוצאה מתאונת דרכים שעברה ב-1993. בגלל הניתוח נאלצה גרנהולם לדחות מסע לכווית ולישראל. לבסוף ביקוריה במזרח התיכון יצא לפועל בנובמבר אותה שנה, במהלכו חתמה על הסכם שותפות טכנולוגיית מים עם ממשלת ישראל. נוסף על כך, היא נשאה את הנאום המרכזי באירוע של תעשיית כלי הרכב שאורגן בידי הארגון "הגשר העסקי מישיגן וישראל" ומכון היצוא הישראלי". ב-17 בנובמבר 2008 ביקרה גרנהולם במוזיאון לתולדות השואה ביד ושם שבירושלים, בהדרכתה של מנהלת אגף המוזיאונים יהודית שן-דר. באותו היום נועדה עם ראש ממשלת ישראל אהוד אולמרט במשרד ראש הממשלה.
בספטמבר 2008, המושלת גרנהולם גילמה את דמותה של מושלת אלסקה שרה פיילין, מועמדת המפלגה הרפובליקנית לסגנית נשיא ארצות הברית, בסדרת הכנות לעימות הבחירות בין פיילין ליריבה הדמוקרטי ג'ו ביידן. עם היבחרו של ברק אובמה לנשיאות ארצות הברית הצטרף גרנהולם לצוות הייעוץ הכלכלי שלו, לאחר שהייתה בעלת ניסיון רב בניהול כלכלת מישיגן, ובמקביל הועלו השערות האם תצטרף אל ממשלתו המתהווה של אובמה. ב-13 במאי 2009 דיווחה סוכנות הידיעות "AP" כי הנשיא אובמה שוקל, בין היתר, את מועמדותה של גרנהולם לבית המשפט העליון של ארצות הברית בעקבות פרישתו של דייוויד סוטר. בסופו של דבר בחר אובמה בסוניה סוטומיור.
לקראת הבחירות 2010 לא יכלה גרנהולם להתומדד לתקופת הכהונה השלישית שלה, לאור הגבלות כהונה הקבועות בחוק של מדינת מישיגן. כהונתה נחתמה ב-1 בינואר 2011, כאשר הושבע ריק סניידר מהמפלגה הרפובליקנית, שניצח באותן בחירות.
לאחר כהונתה כמושלת מישיגן.
כאשר עזבה את לנסינג, הייתה גרנהולם לפרופסור-חבר למשפט ומדיניות ציבורית בבית הספר ע"ש גולדמן למדיניות ציבורית באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. בסתיו 2011 לימדה קורס לבוגרי אוניברסיטה בנושא "למשול בזמנים קשים". היא גם עמיתת מחקר בכירה בסגל "המכון לאנרגיה ואקלים בברקלי" (BECI) ומדענית פרויקטים בממעבדה הלאומית לורנס ברקלי. במקביל לקריירתה החדשה כאקדמאית, החלה להתקמצע בתחום העיתונות. למשל, גרנהולם הייתה אורחת קבועה בתוכנית פגוש את העיתונות של NBC News ובסתיו 2011 הוציאה לאור ספר שכתבה ביחד עם בעלה בשם "סיפורה של מושלת: המאבק עבור עבודות ועתידה הכלכלי של אמריקה".
ממרץ ועד אוקטובר 2011 ישבה במועצת המנהלים של דאו כימיקלים. באוקטובר 2011 הודיעה רשת הטלוויזיה "Current TV" כי גרנהולם תצטרף לצוות הכתבים והפרשנים הפוליטיים של הרשת בהנחיית "חדר המלחמה עם ג'ניפר גרנהולם". בינואר 2013 היא הודיעה שהיא עוזבת את הרשת בגלל מכירתה לאל-ג'זירה.
במהלך העשור השני של המאה ה-21 גרנהולם התעסקה בעיקר בקריירה במגזר הפרטי, כמו עיתונות וישיבה במועצות מנהלים של חברות ותאגידים שונים. עם זאת, במקביל הועלו באופן עקבי ספוקלציות לפיהן ישנה הסתברות כי גרנהולם תשוב לקריירה פוליטית. לראיה, בינואר 2013, כאשר הסנאטור הבכיר ממישיגן קארל לוין הודיע על פרישתו מהחיים הפוליטיים — מועמדות אפשרית של גרנהולם הייתה מושא להשערות מצד התקשורת. עם זאת היא הודיעה כי אין בכוונתה להתמודד לסנאט של ארצות הברית והביעה את תמיכתה בחבר בית הנבחרים גרי פיטרס.
מזכירת האנרגיה בממשל ביידן.
ב-16 בדצמבר 2020 הכריז ג'ו ביידן, הנשיא הנבחר של ארצות הברית, כי בכוונתו למנות את גרנהולם למזכירת מחלקת האנרגיה של ארצות הברית. מינויה כפוף לאישור הסנאט האמריקאי, ובמועמדותה דנה ועדת האנרגיה ומשאבי הטבע של הסנאט של ארצות הברית.
ב-27 בינואר נערך שימוע לגרנהולם בוועדת האנרגיה של הסנאט, לקראת ההצבעה על מינויה במליאה. ב-25 בפברואר 2021 אישר הסנאט של ארצות הברית את מועמדותה למזכירת האנרגיה. במועמדותה תמכו 67 סנאטורים מול 32 מתנגדים, בשעה שהסנאטור רפאל וורנוק לא הצביע בכלל.
התקפת ריכטר-ורסוב
התקפת ריכטר-ורסוב או פתיחת ורסוב היא פתיחת שחמט המתחילה במהלכים הבאים:
לעיתים קרובות, מגיעים לפתיחה זו דרך טרנספוזיציה כגון: 1. ד4 פ-ו6 2. פ-ג3 ד5 3. ר-ז5, 1. ד4 פ-ו6 2. ר-ז5 ד5 3. פ-ג3 או 1. פ-ג3 פ-ו6 2. ד4 ד5 3. ר-ז5
הפתיחה נקראה על שם האמן הבינלאומי הגרמני, קורט ריכטר ויותר מאוחר על שם האמן הבינלאומי הסובייטי, גבריאל ורסוב, ששיחק אותה תדיר לאורך רבע מאה.
יחד עם התקפת טרומפווסקי, מערכת קול, מערכת לונדון והתקפת טורה, התקפת ריכטר-ורסוב היא אחת ההסתעפויות הנפוצות ביותר של פתיחת חייל המלכה הבודד. פתיחת רוי לופז הפופולרית יותר, נראית כמו תמונת מראה של פתיחת ורסוב על צד המלכה. עם זאת הדינמיקה של 2 הפתיחות שונה לחלוטין.
קוד ECO עבור התקפת ריכטר-ורסוב הוא D01.
היסטוריה.
הפתיחה מתוארכת עד למשחק מרשל – וולף, שנערך במונטה קרלו, 1902. עם זאת, היה זה סבלי טרטקובר ששיחק בו בקביעות בשנות העשרים ואף עד סוף ימיו, והציג אותו בניצחונו על דונר בטורניר היובל בסטאונטון 1951. הפרשנות והטיפול של טרטקובר בפתיחה הובילו בדרך כלל למשחק סגור ומתמרן.
קורט ריכטר היה השחקן הבא שפיתח רעיונות חדשים בפתיחה, במהלך שנות השלושים. פתיחה זו הקלה על סגנון המשחק הפרוע שלו, והביאה לכמה ניצחונות מסחררים שמילאו פרק שלם בספר המשחקים הטובים ביותר שלו. ישנם תאורטיקנים המתייחסים לפתיחה כאל התקפת ריכטר.
עם זאת, היה זה גבריאל ורסוב, שחיזק מאוד את התיאוריה והפרקטיקה של הפתיחה מאז מלחמת העולם השנייה עד לימי הזוהר שלו בשנות החמישים והשישים. הוא הראה כי הפתיחה מכילה עדינות ועומק יותר ממה שנחשב בעבר, ומסתיימת לעיתים קרובות בהתקדמות מרכזית או בתקיפה ישירה על מלך האויב. כשיטה לפיתוח כלים מהיר, היא דומה לפתיחת חייל המלך הבודד, ודורשת פחות תזוזות חיילים מאשר פתיחת חייל המלכה הבודד הסטנדרטית.
הפתיחה מעולם לא הייתה פופולרית מאוד ברמה הגבוהה, אם כי שחקנים בולטים שונים שיחקו אותה מדי פעם. לדוגמה, בשנת 1959, דוד ברונשטיין שיחק את התקפת ריכטר-ורסוב נגד ורסוב עצמו.
פתיחת ורסוב המודרנית.
עם השנים, כשהגיעו לשליש האחרון של המאה העשרים, רבי-אמנים בסדר גודל של ספאסקי, טל, סמיסלוב, לארסן וברונשטיין שלפו מדי פעם את פתיחת ורסוב כנשק מפתיע. אפילו קרפוב השתמש בה בהצלחה נגד רומנישין באליפות הקבוצה הסובייטית.
נכון לשנת 2020, השיטה נותרה פופולרית. רב האמן, ג'וני הקטור, נחשב לחסיד של ורסוב והתעניינות מסוימת הוכח גם על ידי הרב-אמן המוביל, אלכסנדר מורוזביץ'.
אחרי 3. ר-ז5, האפשרויות הפופולריות של השחור הן:
תוכניות הלבן כוללות בדרך כלל הצרחה בצד המלכה ושימוש מוקדם ב-ו3 ו-ה4.
לאחר שהשחור שיחק 3. ... ר-ו5, ריכטר המשיך בדרך כלל עם 4. ו3, כדי לבנות מבנה רגלים גדול במרכז. לעומת זאת, ורסוב היה משחק 4. ר:ו6, הורס את מבנה הרגלים השחור. 2 השיטות נודעו כווריאציות ריכטר וורסוב בהתאמה.
גנה (כפר)
גנה (בהונגרית: Ganna) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בגנה מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 402 ובשנת 2020 רק 205 תושבים.
הכפר הוקם בשנת 1940 לאחר איחוד של שני כפרים, קישגנה (Kisganna) ונגיגנה (Nagyganna).
יהודי גנה.
בגנה חיו 13 יהודים בשנת 1880.
אנה מאהלר
אנה יוסטינה מאהלר (בגרמנית: Anna Justine Mahler; וינה, 15 ביוני 1904 – המפסטד, 3 ביוני 1988) הייתה פסלת יהודייה-אוסטרית, בתו של המלחין גוסטב מאהלר.
ראשית חיים.
אנה מאהלר נולדה בווינה. הייתה בתם השנייה של המלחין גוסטב מאהלר ואשתו אלמה שינדלר. כשהייתה בגיל 3, נפטרה אחותה הגדולה מריה מאהלר (1902–1907) ממחלת השנית. כשהייתה בגיל 6 התייתמה מאביה. ההשלכות של שתי הטרגדיות חפפו את יחסי האהבה של אמה עם האדריכל הגרמני ולטר גרופיוס, ויחסיה הסוערים עם הצייר האקספרסיוניסטי האוסטרי אוסקר קוקושקה. הנישואים השניים של אלמה מאהלר עם גרופיוס, לעומת זאת, סיפקו מראית עין של חיי המשפחה בתקופת גיל ההתבגרות של אנה – כמו גם אחותה למחצה הצעירה, מאנון גרופיוס (1916–1935).
אנה התחנכה על ידי מורים ונהנתה גם מתשומת ליבם של חברותיה של אמה, שכללו רבים מהדמויות האמנותיות החשובות במוזיקה, באמנות החזותית ובספרות. כבתו של גוסטב מאהלר האגדי, הייתה אנה צפויה לפתח קריירה מוזיקלית, אך זה לא קרה.
חיים אישיים.
בגיל 16 התאהבה אנה במנצח הצעיר, רופרט קולר. הם נישאו ב־2 בנובמבר 1920, אך נישואיהם הסתיימו תוך כמה חודשים.