ב-1888 הוקמה המושבה בני יהודה שבה היו התיישבו יהודים שומרי מצוות מצפת ומטבריה. חברי האגודה רכשו מתושבי הכפר ביר א-שכום אדמות בסיועו של לורנס אוליפנט, במטרה להקים מושבה חקלאית. באחד משלבי הרחבת שטח היישוב, עמדו אנשי היישוב בתחרות מול רוכשים בהאיים אשר החזיקו בשטחים נוספים באזור. באותה תקופה הקימו אנשי היישוב הישן בארץ ישראל גם את המושבות ראש פינה, מוצא ופתח תקווה, אולם בני יהודה הייתה שונה מהן בכך שהייתה רחוקה הרבה יותר מערים קיימות. במהלך שנות קיומה קיבלה המושבה תמיכה מוגבלת מאוד מהברון רוטשילד, ומאוחר יותר גם מתנועת יק"א, תנועת חובבי ציון הלונדונית (עד 1902), וחברת עזרה הגרמנית (החל מ-1902). לאורך שנות קיומה סבלו מתיישבי בני-יהודה מהתנאים קשים במקום, מגפות וארבה. היא נטשה ויושבה מספר פעמים. לונץ מתאר את היישוב בתחילת המאה ה-20 כמונה 33 נפשות, ולהם רפת. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914 נשארו במושבה רק שלוש משפחות. בשנת 1920 נשארה במושבה רק משפחה אחת, משפחת ברנשטיין. במאורעות תר"פ 1920 רצח שכן ערבי את פרומא אם משפחת ברנשטיין ואת אחד הבנים, ובעקבות כך עזב הבן שנותר שרגא את בני יהודה.
בספרו "אלטנוילנד" (1902), כלל בנימין זאב הרצל במדינה היהודית האוטופית שלו את "מחוז הגולן".
ב-1905 החלו יהודים מחצי האי קרים שרוסיה להתיישב בבקעת הבטיחה, אך ההתיישבות במקום קרסה בגלל פגעי הקדחת.
בעקבות הסכם ניוקומב-פולה בין השלטונות הבריטים והצרפתים עבר הגולן לשליטת המנדט הצרפתי בסוריה.
בשנות השלושים של המאה העשרים נעשו ניסיונות לרכוש את קרקעות בקעת הבטיחה להתיישבות ופיתוח על ידי יהושע חנקין. ב-1934 נחתם חוזה התקשרות בין חנקין לבין נציגי אחד עשר יורשי הבק עבד א-רחמן באשה אליוסף על רכישת אדמות בבטיחה ובגולן בשטח כולל של כ-300 אלף דונם. כדי לעקוף את האיסור הצרפתי וההתנגדות הסורית, החליט חנקין לשוות למפעל אופי כלכלי: לא תהיה זאת רכישת קרקעות, אלא הקמת מפעל פיתוח כלכלי, שחלק ממניותיו יהיו בידי סורים. אך לבסוף העסקה לא יצאה לפועל: יורשי הבעלים לא הצליחו לפנות את האריסים מהאדמות ולהשיג את הרישיון הדרוש להעברת הקרקע, והעיתונות הערבית גילתה כי הציונים עומדים מאחורי החברה החדשה ויצאה נגד הקנייה. לבסוף הודיעה הממשלה הסורית בפירוש כי לא תרשה התיישבות יהודית בבטיחה.
בשנת 1944 הוקם בית המלון "מלון מרפא" באל-חמה, בשותפות יהודית ערבית בין זאב ספיר וסולימאן נדיף ביה שקיבל זיכיון משלטונות המנדט הבריטי. במלון היו 45 חדרים. לקראת סיום המנדט הבריטי, בסתיו 1947, נאלץ ספיר לנטוש את אל-חמה מטעמי ביטחון אך עד לתקרית אל-חמה ב-1951 חזר לשם פעמים אחדות עם נציג האו"ם.
תקופת השלטון הישראלי.
היישובים הישראלים הראשונים בגולן הוקמו על רקע אידאולוגי וביטחוני על ידי מספר גופים מיישבים, ובהם הקיבוץ המאוחד, איחוד הקבוצות והקיבוצים, הקיבוץ הארצי ותנועת המושבים הדתיים, מיד לאחר כיבוש הגולן במלחמת ששת הימים. היישוב הראשון, מרום גולן, הוקם כבר כחודש לאחר המלחמה, ב-14 ביולי 1967. ב-1969 הוקם ועד יישובי הגולן. באותן שנים הגולן היה שטח מוחזק בידי צה"ל, מנוהל בידי ממשל צבאי.
עד שנת 1972 הוקמו ברמת הגולן 15 יישובים.
עם פלישת צבא סוריה לגולן במלחמת יום הכיפורים, פונו היישובים היהודיים מהגולן. כעבור עשרה ימים, לאחר שצה"ל שחרר את הגולן וגירש את כוחות סוריה, החלו תושבי הגולן לשוב לבתיהם. תחילה עלו הגברים בלבד והחלו לשקם את ההריסות, ועם שוך הקרבות הצטרפו אליהם גם הנשים והילדים.
בתקופה בין הסכם הפסקת האש ולפני הסכם הפרדת הכוחות עם סוריה, הקים ועד יישובי הגולן את היישוב קשת במטרה למנוע את מסירת קוניטרה ותילי הגעש האסטרטגיים הר חרמונית, בנטל, אביטל ותל פרס לידי הסורים. היישוב הוקם בפאתיה הצפון מערביים של קוניטרה, בבונקר תת-קרקעי מחשש להפגזות סוריות שהיו שכיחות באזור. לבסוף הוא עבר לאזור חושניה.
בסוף שנות ה-70 הוקמה מועצה אזורית חדשה, מועצה אזורית גולן, שכללה את כל שטחי הגולן, למעט שטחי ארבעת הכפרים הדרוזים בצפון הגולן. ב-1976, בתקופת ממשלת רבין הראשונה, הוקמה העיר קצרין.
חוק רמת הגולן, שהתקבל ב-14 בדצמבר 1981, ביטל את הממשל הצבאי והחיל על הגולן את החוק הישראלי ולמעשה סיפח אותו למדינה, על אף שנזהר מלהשתמש במילה "סיפוח" לשם כך.
נכון ל-2022, חיים ברמת הגולן כ-27 אלף יהודים.
ברמת הגולן מועצה מקומית יהודית: קצרין, המכונה "בירת הגולן", (7,700 נפש). בנוסף, קיימים ברמת הגולן עוד 33 יישובים יהודיים המאוגדים במועצה אזורית גולן, ובהם מתגוררים כ-19.5 אלף איש; אבני איתן, אודם (מושב), אורטל, אל-רום, אלוני הבשן, אלי-עד, אניעם, אפיק (קיבוץ), בני יהודה (יישוב), גבעת יואב, גשור, חד נס, חיספין, יונתן (מושב), כנף (מושב), כפר חרוב, מבוא חמה, מיצר (מושב), מעלה גמלא, מרום גולן, נאות גולן, נוב, נווה אטי"ב, נטור, נמרוד (יישוב), עין זיוון, קדמת צבי, קלע אלון, קשת (מושב), רמות (מושב), רמת מגשימים, שעל, ורמת טראמפ.
בגולן פועלת מכללת אוהלו, מכללה אקדמית המתמחה בהכשרת מורים וגננות שעברה לקצרין מאוהלו, ישיבת ההסדר גולן ביישוב חיספין (הוקמה במקור בקוניטרה) ושתי מכינות קדם צבאיות.
לאחר שנים רבות שלא הוקם יישוב יהודי חדש הכריזה הממשלה ביוני 2019 על תוכנית להקמת ישוב חדש בשם רמת טראמפ בצמוד לקלע אלון כהכרת תודה לנשיא ארצות הברית דונלד טראמפ לאחר הצהרתו על הכרת ארצות הברית בריבונות ישראל על רמת הגולן.
בישיבת ממשלה של ממשלת ישראל השלושים ושש בדצמבר 2021 הוחלט על תכונית לעידוד "התוכנית לעידוד צמיחה דמוגרפית ביישובי מועצה אזורית גולן וקצרין לשנים 2022-2025". במסגרת התוכנית, הממשלה תקדם הכפלה של אוכלוסיית רמת הגולן (שעומדת נכון ל-2021 על 53 אלף אנשים). במסגרת התוכנית, יוקמו 2 יישובים ברמת הגולן, אחד ממזרח למושב יונתן והשני מדרום ליישוב שעל, כל אחד מהם צפוי להכיל כ-2000 תושבים. השמות של היישובים יהיו אסיף ומטר. כמו כן, בתוכנית יש התייחסות להרחבת "בירת הגולן", קצרין, שבה שווקו כ-2,500 יחידות דיור. מלבד זאת, משרדי החקלאות, העלייה והקליטה, השיכון והבינוי ישקיעו עשרות מיליונים שקלים בהקמת מוסדות ציבור, שדרוג תשתיות ומתן מענה לעולים}. כמו כן הוחלט כי משרד התחבורה יסלול כביש מהיר חדש שיחבר בין הגולן והגליל לכביש 90, דבר שישפר את הגישה התחבורתית לרמת הגולן. הכביש צפוי להתחיל באזור תעשייה צח"ר בסמוך לראש פינה ולהגיע עד צומת בית המכס.
רבנו ישעיה
ג'נסן 541R
ג'נסן 541R (באנגלית: Jensen 541R) היא מכונית ספורט בתצורת קופה, המוגדרת גראן טוריסמו מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית Jensen Motors, Ltd אשר יוצרה בין השנים 1957–1960.
ליטרטורנאיה גזטה
ג'יימס א. סנדרס
ג'יימס א. סנדרס (באנגלית: James A. Sanders; ) היה חוקר אמריקאי של הברית הישנה ומעורכי מהדורת תגליות במדבר יהודה של מגילות מדבר יהודה. הוא היה הראשון שתרגם וערך את מגילת התהילים הגדולה, סנדרס פרש בסוף שנות ה-90, אך פרסם והרצה באופן קבוע עד יום מותו.
ביוגרפיה.
סנדרס לימד בסמינר התאולוגי יוניון (UTS) בניו יורק ובבית הספר לתאולוגיה של קלרמונט (CST), בקלרמונט, קליפורניה. בעודו ב-CST הוא הקים את המרכז של כתבי היד המקראיים למחקר ושימור (ABMC), ובו ארכיון מיקרופילמים לכתבי יד עתיקים מימי הביניים הקשורים לתנ"ך.
מחקרו החשוב של סנדרס קשור במגילת תהילים (11Q5) שנמצאה בקומראן במערה מס' 11 בשנת 1956. מחוסר אמצעים שכנה המגילה במוזיאון רוקפלר עד שבשנת 1961, סנדרס גייס את הכסף עבורה ובכך קיבל את הזכות לחקור אותה. ב-1965 פורסמה המגילה בכרך הרביעי של סדרת תגליות במדבר יהודה.
לאחר שנתיים סנדרס הוציא כרך נוסף עם הרחבות למגילת תהלים.
סנדרס נפטר ב-1 באוקטובר 2020 בביתו שבקלרמונט, קליפורניה.
המעמד היצירתי
המעמד היצירתי (באנגלית: Creative class) הוא מונח שבמקורו מתייחס למעמד חברתי המניע את ההתפתחות הכלכלית של ערים פוסט-תעשייתיות בארצות הברית ומשמש ככלי לפיתוח עירוני וכלכלי מואץ באמצעות משיכת תושבים בעלי מאפיינים יצירתיים בערים רבות בעולם.
את המונח ואת הכלי הכלכלי שנקרא "העיר היצירתית", טבע התאורטיקן ריצ'רד פלורידה בספרו "עלייתו של המעמד היצירתי" (The Rise of the Creative Class), אשר ראה אור בשנת 2002. בשימוש במונח זה, פלורידה שאב השראה מכתביהם של ג'יין ג'ייקובס והסוציולוג רוברט פארק שהתבוננו על ערים ומצאו בהן גיוון, יצירתיות וחדשנות. פלורידה מתייחס לכתיבתה המהפכנית של ג'ייקובס שכבר לפני כמה עשורים ציינה את יכולתן של ערים למשוך אנשים יצירתיים ובכך לדרבן צמיחה כלכלית.
פלורידה מתייחס בכתביו גם לתאוריית ההון האנושי, תאוריה כלכלית שבמסגרתה מבוססת הטענה שאנשים יצירתיים הם הכוח המניע בצמיחה כלכלית אזורית, ושצמיחה כלכלית תתחולל במקומות שבהם יש ריכוז של משכילים. במחקרו פלורידה מרחיב את המבט ובוחן מדוע אנשים יצירתיים מתרכזים במקומות מסוימים. התאוריה שלו גורסת שאנשים יצירתיים הם הכוח הכלכלי המניע, ואנשים אלו מעדיפים מקומות שהם חדשניים, מגוונים וסובלניים. התאוריה שלו נבדלת מתאוריית ה"הון האנושי" בשני תחומים: ראשית הוא מזהה סוג מסוים של הון אנושי – אנשים יצירתיים, כמפתח לצמיחה כלכלית. שנית, התאוריה שלו מזהה ומדגישה אלמנטים שמעצבים את האזורים המועדפים על ידי האנשים היצירתיים.
מקצועות המעמד היצירתי.