האלבום הופק על ידי סיימון קאוול וקלייב דייוויס. איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי העניק לאלבום את תואר עשר הפלטינות על מכירות של למעלה משלושה מיליון עותקים במדינה, ואף דורג במקום השני ברשימת אלבומי השנה של חברת המצעדים הרשמית.
באירלנד הוכתר האלבום לאלבום השנה של שנת 2007.
סנדארמוך
סנדארמוך (ברוסית: Сандармо́х; בקרלית: Sandarmoh) הוא מסיב יער ברפובליקת קרליה בה הוצאו להורג אלפי קורבנות הטרור הגדול של סטלין. למעלה מ-9,000 תושבים של יותר מ-58 לאומים נורו ונקברו שם ב-236 בורות במשך תקופה של 14 חודשים בשנת 1937 וב-1938.
אלף מהקורבנות היו מבית הסוהר המיוחד של סולובקי בים הלבן. נהוג היה לחשוב שהדוברות שנשאו אותן הוטבעו בכוונה בדרך אל היבשת, והטביעו את כל האסירים שעל סיפונה.
כיום סנדארמוך הוא אנדרטה לזכר פשעי סטלין ומשטרו, ומאז שנת 1998 היה מוקד ליום הזיכרון הבינלאומי ב-5 באוגוסט בכל שנה.
גילוי וזיכרון.
ב-27 באוקטובר 1937 הועמסו 1,116 אסירים על שלוש דוברות ונלקחו מסולובקי.
רק בשנת 1996, בזכות מאמציו של (1938–2002), יו"ר משותף של מרכז המחקר הזיכרון בסנקט פטרבורג, נמצאו מסמכים בארכיוני סניף ארכנגלסק של שירות הביטחון הפדרלי ששפכו אור על גורלו של "הטרנספורט הראשון בסולובקי". אלה כללו את הרשימות של אותם גברים ונשים שהיו אמורים להיות מוצאים להורג. (אחד מת לפני שניתן היה להוציאו להורג; ארבעה נוספים נשלחו לאזורים אחרים בגולאג).
לאחר שנים של עבודות בשטח בקרליה על ידי יורי דמיטרייב, הראיות התיעודיות הללו הצביעו על הדרך לזיהוי ב-1 ביולי 1997 של מקום מנוחתם האחרון של אסירי סולובקי ושל 8,000 אנשים נוספים שהוצאו להורג. לאחר מכן יינתן למיקום השם המקומי (קרליאני) "סנדארמוך" (לעיתים מאוית "סנדורמוק"). את סיפור החיפוש והתגלית ההוא סיפרה אירינה פליג, ראש מרכז חינוך ומידע לזיכרון בסנקט פטרבורג. בשנת 2015 דמיטריב סיפר כיצד הוא, פליג ויופה המנוח מצאו את אתר הקבורה. על פי מסמכים שנמצאו בארכיוני שירות הביטחון הפדרלי בארכנגלסק, היו אנשים בני 58 לאומים שנורו ליד סנדארמוך.
שלוש מאות אנדרטאות הוקמו סביב האתר מאז 1997 לזכר הקורבנות הרבים של שדה הריגה זה, באופן פרטני וכנציגי מדינות ותרבויות מסוימות, ונערך בו יום זיכרון בינלאומי. כל 5 באוגוסט מאז 1998. בשנת 2010 הפטריארך קיריל מהכנסייה הרוסית האורתודוקסית התפלל על המוני הקורבנות ההרוגים בסנדארמוך, בדיוק כפי שעשה הוט וקודמו אלכסיי השני, כל שנה מאז 2007, בשדה ההרג בוטובו ליד מוסקבה.
היום, בזכות אגודת הזיכרון, לווינימין יופה ויורי דמיטרייב, ניתן שוב למנות ולזכור יותר מ-5,000 הרוגים מסנדארמוך במקום שבו הם שוכבים קבורים.
אוקראינה הכריזה על שנת 2012 כ"שנת רשימת סנדארמוך" בהתייחסות לכמה מאות אנשי אינטליגנציה מאוקראינה שהוצאו להורג שם מכיוון שהם קיבלו השראה לתושבי אוקראינה בתרבות לאומית משלהם, ומילאו אותם "בגאווה ובכוח".
קורבנות סנדארמוך, 1937–1938.
האלפים שהוצאו להורג במהלך 14 חודשים מאוקטובר 1937 עד דצמבר 1938 נכללים בשלוש קבוצות רחבות.
רבים היו מקרליה. עוד היו אסירים או "מתנחלים מיוחדים" (כלומר איכרים שהוגלו לצפון לאחר הקולקטיביזציה של החקלאות) שעבדו בתעלת הים הלבן. לשם הובאה קבוצה קטנה יותר מסולובקי. על פי הארכיונים, כתב דמיטרייב, יותר מתשעה אלף גברים ונשים נורו בסנדארמוך בתקופה זו: 3,500 היו תושבי קרליה, 4,500 היו אסירים שעבדו בתעלת הים הלבן-הים הבלטי, ו-1,111 הובאו לכאן מהכלא המיוחד של סולובקי. לצד איכרים קשיי יום, דייגים וציידים מהכפרים הסמוכים, היו סופרים ומשוררים, מדענים ומלומדים, מנהיגים צבאיים, רופאים, מורים, מהנדסים, אנשי כמורה ומדינאים שמצאו כאן את מקום מנוחתם הסופי. בין הקבוצה האחרונה היו חברים בולטים באינטליגנציה מבין התרבויות הלאומיות והאתניות הרבות של ברית המועצות - למשל, פינים, קרלים וגרמנים מהוולגה. אוקראינה איבדה 289 מסופריה ואישי ציבור אחרים, ביום אחד.
25 האנשים הבאים מדגימים מגוון זה:
אנשים ממוצא פיני שהיגרו לברית המועצות ונעצרו לאחר מכן ונורו על ידי הנ.ק.ו.ד., רשומים על ידי ג'ון ארל היינס והארווי קלר במחקרם "הכחשה: היסטוריונים, קומוניזם וריגול" (2003). הם כללו 141 אמריקאים פינים, ו-127 קנדים פינים ברשימותיהם.
קורבנות ומוציאים להורג.
לעיתים קרובות אומרים או משערים על הוצאות להורג המוניות סובייטיות שהם בוצעו על ידי כיתות ירי. עבור המשטר הסובייטי, ומאוחר יותר הרייך השלישי, שיטת הוצאה להורג זו הייתה החריגה, ולא הכלל.
מימי ראשית המשטר ואילך, השיטה הסובייטית המועדפת למשלוח מהיר הייתה לחפור תעלה ואז, המוציא להורג העומד מיד מאחורי הקורבן הזקוף או כורע, יורה בקורבנות מטווח אפס בחלק האחורי של הראש. הקורבנות התגלגלו לתעלה ונקברו; לפעמים ירייה נוספת נורתה לראשו של הקורבן כדי לוודא שהוא או היא מתים, לפעמים נעשה שימוש רק בירייה אחת. (תיאור נדיר ומורחב של מוציא להורג לשעבר כיצד אורגן הרג המוני כזה ניתן למצוא בזכרונותיו של לב רזגון משנת 1988).
זו הייתה השיטה ששימשה בסנדארמוך, קרסני בור וסבירלאג בסוף שנות השלושים של המאה העשרים, כפי שמעידים על כך הגולגולות שנמצאו באתרים אלה. המוציא להורג הראשי מיכאיל מאטבייב, שנחקר במעצר בשנת 1939, אמר כי הוא גרם לקרבנות לשכב בפנים בתעלה המוכנה ואז ירה בהם.
יורי דמיטרייב הלך צעד אחד קדימה מאשר רבים לפניו, מאז סוף שנות השמונים, כדי להנציח את קורבנות סטלין. יחד עם רזומוב הוא גם פרסם, למרות התמרמרות צאצאי המוציאים להורג, את שמות חברי השלישייה אשר חתמו על ההחלטות לירות ברשימת הנאשמים - כאשר הנאשמים לא היו נוכחים בישיבות אלה ואיש לא הגן על זכויותיהם - ושמות מנהיגי כיתות ההוצאה להורג.
האיש שנשלח מלנינגרד ב-16 באוקטובר 1937 כדי לארגן את הירי על הטרנספורט מסולובקי, מאטייב, היה תליין מנוסה של המשטרה החשאית. הוא הוחלף בסנדארמרוך על ידי בונדרנקו וסגנו א.פ. שונדיש. מאטבייב האריך ימים; יורשיו בתפקיד נעצרו בשנת 1938 ונורו בשנת 1939 בגין "חריגה מסמכותם".
חפירות חדשות והשערה חלופית.
החל משנת 2016 היו ניסיונות לעדכן את התיאור הזה של הירי בסנדארמוך, ונטען כי בין ההרוגים היו שבויי מלחמה סובייטים שנורו בידי הפינים הפולשים בשנים 1941–1944. היו מאמרים בעיתונים ושידורי טלוויזיה ברוסיה; היה גם פרסום בעיתונות הפינית. באותה שנה הושק על ידי הרשויות בדיקה של אישומים בעבירות מין שנויות במחלוקת ביותר נגד יורי דמיטרייב.
המוטיבציה העומדת מאחורי טענה זו והעדויות החדשות כביכול מאתגרות. בתחקיר ממושך ומפורט העיתונאית אנה ירובאיה בדקה את הראיות וראיינה היסטוריונים ואת אלה שמצאו את האתר. היא שוחחה עם היסטוריונים פינים ממלחמת העולם השנייה; אירינה פליגה מחברת ממוריאל וסרגיי קשטנוב, ראש המחוז בו נמצאו שדות ההרג. היא גם ראיינה את סרגיי וריגין, אחד ההיסטוריונים הרוסים שהעלה את ההשערה החדשה. העיתונים והטלוויזיה ברוסיה דיברו על "אלפי" שבויים שנורו על ידי הפינים ונקברו בסנדארמוך: כשהוא מדבר לירובאיה, וריגין היה זהיר יותר ודיבר על עשרות ומאות.
המהדורה הקרלית של ערוץ הטלוויזיה "רוסיה-1" הודיעה בקצרה ב-22 באפריל 2018 כי יתקיימו חקירות חדשות בסנדארמוך.
סוכנות הידיעות הצרפתית סיקרה את ההתפתחויות המאוחרות יותר בספטמבר 2018, תוך שהיא מצטטת מבקרים המצהירים כי לחפירות יש מוטיבציה פוליטית לתמרן את דעת הקהל וניסיון לחפות על פשעי סטלין. אתר EUvsDisinfo.eu של שירות הפעולה החיצונית האירופית סיווג את הטענות לפיה הפינים אחראים להרג סנדרמוך כ"סילוף-מידע של הקרמלין".
ישיבת שפע מקור חיים
ישיבת שפע - מקור חיים היא ישיבה תיכונית דתית לאומית נאו חסידית. בראשות הישיבה עומד הרב יהונתן גוטמן, ונשיאה היה הרב עדין אבן ישראל (שטיינזלץ). הישיבה נוצרה כחלק מישיבת בני עקיבא נתיב מאיר ואז קיבלה מעמד עצמאי. היא שייכת למוסדות שפע - מקור חיים בראשותו של הרב עדין אבן ישראל, ולומדים בה כ-400 תלמידים. הישיבה מאתפיינת בקווה החסידי-ציוני-ארצישראלי. הישיבה היא אחת הישיבות המצליחות ביותר בירושלים ויש לה ביקוש רב בקרב הציבור הדתי לאומי.
היסטוריה.
הישיבה הוקמה ב-2009 ביוזמת הרב אבן ישראל. הישיבה התחילה כאגף בתוך ישיבת בני עקיבא נתיב מאיר ובראשה הועמד הרב יהונתן גוטמן, בוגר ישיבת מקור חיים.
מאוחר יותר קיבלה הישיבה מעמד עצמאי. היא שהתה הישיבה כמה חודשים בכפר עציון ואז עברה למשך תשע שנים לשכונת נווה יעקב. כיום היא נמצאת בשכונת קריית היובל, ומתוכנן להעביר אותה לרחוב מקור חיים בירושלים. בישיבה לומדים כ-400 תלמידים.
הישיבה מתכנתת להקים לקראת שנת תשפ"ג שלוחה בפסגת זאב (משם באים רוב תלמידי הישיבה) בשם "שפע צפון" בראשותו של הרב בניה קניאל (ר"מ בישיבת מקור חיים) ובניהול הרב צוריאל אלקיים (ר"מ בישיבה).
אופי הישיבה.
רבים מהתלמידים מגיעים משכונת בירושלים. אחרים מגיעים משכונות ומיישובים אחרים. בישיבה קיימת כיתה מקדמת, כיתת מב"ר וכיתה לתלמידים העולים. בישיבה קיימת חטיבת ביניים.