נוירופיזיולוגית מגלה שימוש חדש בלייזר על מנת לסרוק מוחות, ולרשום רישומים מדויקים של תהליך המחשבה. לאחר מספר ניסויים היא מגלה שביכולתה לקרוא מחשבות בעזרת הלייזר. במהלך אחד הניסויים, המחשב שלה מנסה לתקשר איתה באמצעות הלייזר, והיא מגלה שהוא מסוגל לחשוב בצורה עצמאית.
יעקב נוזנר
יעקב נוסנר
ג'ייקוב נוזנר
מערכת להסעת המונים במטרופולין תל אביב - הקו הצהוב
הקו הצהוב היה תכנון קו רכבת קלה כחלק מהמערכת להסעת המונים במטרופולין תל אביב, בין הרצליה וחולון.
קו זה היה עתיד להיות הקו החמישי שייחנך ועלותו הוערכה ב-5 מיליארד שקלים. אורכו של קו זה תוכנן להיות 34 קילומטרים, ובו תוכננו 50 תחנות במפלס הקרקע.
בניית הקו הוקפאה מכיוון שהתברר שלא יהיה יעיל מספיק. במקום קו זה מתוכננים שלושה קווי מטרו.
היסטוריה.
התוכנית הראשונה לתוואי הקו גובשה כחלק מתוכנית מתאר ארצית 23א שאושרה ב-15 באוקטובר 1998. בתוכנית הוצע לשמר רצועות דרך בצפון מטרופולין תל אביב בערים הרצליה, רמת השרון רעננה וכפר סבא ומזרח המטרופולין בערים רמת-גן ובני-ברק כדי לאכלס קווי רכבת קלה (LRT) במפלס הקרקע. התכנון כלל גם רצועות דרך לתוואי של "רכבת עירונית" (מטרו) שרובה נוסעת במנהרות מתחת לפני הקרקע בערים תל אביב, רמת-גן, יפו ובת ים. בשנת 2002, במסגרת העבודה על תוכנית המתאר המחוזית החל התכנון המפורט של תוואי הקו הצהוב. במהלך התכנון התגלתה מחלוקת בין חברת נת"ע - נתיבי תחבורה עירוניים לעיריית תל אביב לגבי אופי המערכת. עיריית תל אביב רצתה לקדם מערכת של רכבות תחתיות ונת"ע מערכת של רכבת קלה, על קרקעית שתשתלב עד כמה שניתן בתפקוד הרגיל של הרחוב, בגלל עלותה הנמוכה.
בשנת 2006, הושלם התכנון הראשוני של הקו הצהוב כקו מזין לקו האדום, היוצא מבני ברק לצפון תל אביב, רמת השרון, הרצליה ושתי שלוחות לרעננה וכפר סבא, אורכו המתוכנן אז היה כ-26 ק"מ, עם 48 תחנות תת-קרקעיות.
התכנון המפורט של הקו אושר ב-2010 בתוכנית מתאר ארצית 23א שינוי 4. בתוכנית זו, משיקולי עלות, פוצל הקו לשנים, בצפון - ברעננה וכפר סבא, כקו מערכת אוטובוסים מהירה (BRT – Bus Rapid Transit) שנקרא בשם "הקו הוורוד" ואילו שאר התוואי כרכבת קלה. התכנון המפורט כלל גם שלוחה של "הקו הצהוב" שתחבר את קריית עתידים בתל אביב לרמת השרון.
לאחר שהתברר כי מערכת להסעת המונים במטרופולין תל אביב המתוכננת לא תוכל לעמוד ביעדים שנדרשו לה (עקב הקיבולת הנמוכה של מערכת על קרקעית בתוואי הרחוב) בניית הקו הוקפאה בחודש ספטמבר 2016, והוחל בתכנון מערכת שתיתן מענה טוב יותר. חברת נת"ע פרסמה מכרז לתכנון שלשה קווי רכבת תחתיים. בחודש ינואר 2017 זכתה חברת סיסטרה הצרפתית במכרז של נת"ע לתכנון קווי המטרו בגוש דן, בתקציב של כ-30 מיליון שקל.
תוואי הקו.
הקו היה אמור לחבר את הרצליה, רמת השרון והשכונות הצפוניות של העיר תל אביב עם הערים רמת-גן, בני-ברק, גבעתיים והשכונות הדרומיות והמזרחיות של העיר תל אביב. אורכו של הקו תוכנן להיות 34 ק"מ והוא תוכנן לכלול 50 תחנות במפלס הקרקע בלבד.
בנדקמפ
בנדקמפ (באנגלית: Bandcamp) היא חברה פרטית המספקת ממשק מקוון למוזיקאים, המאפשר להם לחלוק ולמכור מוזיקה. החברה נוסדה ב-2008, ופופולרית בקרב מוזיקאים עצמאיים, גם בישראל. החברה לוקחת עמלה על מכירת מוזיקה מן המוזיקאים.
מודל עסקי.
מוזיקאים אשר נרשמים לאתר מקבלים אתר-מיקרו, באמצעותו הם יכולים לשתף את המוזיקה שלהם בחינם, או בתשלום. האתר גובה עמלה של 15% מהאמנים (עמלה שיורדת לרמה של 10% כאשר מכירת האמן עוברות את סף $5,000). בנדקמפ הודיעה בתחילת 2015, שאמנים הרוויחו דרך האתר, ממכירת מוזיקה, סך של 100 מיליון דולר
בין המוזיקאים הישראליים המשתמשים בבנדקמפ ניתן למצוא את ברי סחרוף, רמי פורטיס, איה כורם, אסף אבידן, רונה קינן, טיפקס,
מורין נהדר והבילויים. מוזיקאים ישראליים עצמאיים בולטים המשתמשים בבנדקמפ הם: שלום גד, הילה רוח, אלון עדר, להקת אטליז, דויד פרץ, להקת ישראל, רועי כפרי, רותם אור, לוס כפרוס, הקולקטיב ויהוא ירון.
היסטוריה.
האתר נוסד בשנת 2008 באוקלנד, קליפורניה על ידי אית'ן דיימונד לאחר שנכנס לאתר של להקה שאהב, ניסה לרכוש עותק דיגיטלי של האלבום שלה, אך לאחר ששילם שום קובץ לא ירד למחשב. דיימונד חשב שמוזיקאים לא צריכים להתעסק עם בעיות טכניות מסוג זה, וגייס כמה חברים כדי להקים אתר שיאפשר למוזיקאים להפיץ ולמכור מוזיקה בצורה דיגיטלית בקלות ובפשטות. כחודש לאחר השקת האתר כבר היו רשומים בו 1,300 אמנים שהעלו 4,300 קטעי אודיו. תחילה סופק השירות בחינם אך מ-2010 החל לגבות 10–15 אחוז מסכום המכירות שמבצעים האמנים הרשומים בה (עמלה שהיא עדיין נמוכה ביותר יחסית לשירותים מתחרים).
ציון דרך בפעילות האתר היה הצטרפותה לשירות של המוזיקאית ואמנית הפרפורמנס אמנדה פאלמר. פאלמר עזבה ב-2010 את חברת התקליטים שלה, והתחילה למכור את האלבומים שלה דרך בנדקמפ. בדצמבר 2014, החלה בנדקמפ לספק שירות גם לחברות מוזיקה (ולא רק למוזיקאים), ובעקבות כך חברות מוזיקה עצמאיות החלו לעבוד דרך האתר. למשל, Sub Pop, Fat Wreck Chords וEpitaph Records.
הדיוויזיה ה-20 (ורמאכט)
הדיוויזיה ה-20 (בגרמנית: 20. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה בפלישה לפולין, במערכה על צרפת, ובקרבות שונים בחזית המזרחית. לאחר מכן הוסבה לדיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-20, שלחמה בחזית המזרחית ובכלל זה בקרב על ברלין.
היסטוריה.
הדיוויזיה הממונעת ה-20.
הדיוויזיה הוקמה ב-1 באוקטובר 1934 בהמבורג, והועמדה תחת פיקוד מקסימיליאן שוואנדר, שהוחלף ב-12 באוקטובר 1937 על ידי מוריץ פון ויקטורין. בסתיו 1937 הוסבה הדיוויזיה לדיוויזיה ממונעת. במהלך המערכה בפולין לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-19 במסגרת הארמייה הרביעית. במהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-16 במסגרת הארמייה השישית, ולאחר מכן כחלק מהקורפוס הממונע ה-41 במסגרת הארמייה ה-12. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-39 במסגרת ארמיית הפאנצר השלישית, ואף השתתפה בכיבוש הגשר האחרון על נהר הדווינה ליד ויטבסק, ובספטמבר 1941 הועברה הדיוויזיה יחד עם הקורפוס הממונע ה-39 תחת פיקוד הארמייה ה-16. במהלך שנת 1942 לחמה הדיוויזיה בגזרה הצפונית כחלק מהארמיות ה-16 וה-18, וב-24 בנובמבר אותה שנה הועברה תחת פיקוד הקורפוס ה-59 כעתודת קבוצת ארמיות מרכז, ולאחר מכן במסגרת ארמיית הפאנצר השלישית.
דיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-20.
ב-23 ביולי 1943 שונה שמה של הדיוויזיה לדיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-20. הדיוויזיה לחמה בגזרה המרכזית, ובאוקטובר 1943 הועברה לגזרה הדרומית, שם לחמה בקרב דנייפר כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית. לאחר מכן לחמה בקרבות באוקראינה ובפולין כחלק מארמיות הפאנצר הראשונה והרביעית לסירוגין, ובמהלך הקרב על ברלין לחמה כחלק מקורפוס הפאנצר אס אס ה-11 במסגרת הארמייה התשיעית.
מיכאל כהן (זמר)
קספר דייויד פרידריך
הנזיר שעל שפת הים
הנזיר שעל שפת הים הוא שמו של אחד מציוריו החשובים ביותר של הצייר הגרמני קספר דויד פרידריך ואחד החשובים שבזרם הרומנטי. כיום מוצג הציור בגלריה הלאומית הישנה בברלין, ומהווה את אחד הציורים הידועים בה אם לא הידוע ביותר. הציור עצמו נוצר בשנת 1809-1808 או בשנת 1810 (ישנן חילוקי דעות בנושא), וגודלו עומד על כ-110 על 171.5 ס"מ. הציור מתאר נזיר קטן במיוחד ביחס למדדי הציור, עומד על שפת הים הבלטי, כנראה באי ריגן שבגרמניה. בנוסף לנזיר הזעיר מופיעים בציור מים בצבע כחול כהה מאוד ועננים אפורים המתפרשים לרוחב רוב היצירה. ההדרגתיות המאפיינת את הציור, והמעבר מהכחול הכהה בתחתית אל העננים האפורים ושוב אל הכחול הכהה בחלק העליון של היצירה מאפיינת את עבודתו של פרידריך, שעבד לפי טכניקה ידועה של בניית שכבות צבע שונות פעמים מרובות עד ליצירת מוטיב הדרגתי בציור. היצירה מתכתבת עם מנזר בין עצי אלון, יצירה מראשית דרכו של פרידריך.
המחזאי, הסופר והמשורר הפרוסי היינריך פון קלייסט אמר דברים אלו על יצירתו של קספר:
פטרוני הציור.
ל"נזיר שעל שפת הים" לא היה אף פטרון אומנות ייעודי שהיצירה נוצרה עבורו, אלא היא נוצרה למען תערוכה שנפתחה בגלריית האומנות בברלין אליה קיבל פרידריך הזמנה להצגת אחת מיצירותיו. פרידריך בחר ליצור את היצירה המדוברת אך ורק לכבוד אותה התערוכה. במהלך הזמן, זכתה היצירה להערכה מצד הציבור וגם מצד בית המלוכה שרכש אותה על ידי הוראתו של פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה.
היצירה.
החלוקה.
היצירה עצמה מחולקת ל-3 חלקים אופקיים המובדלים על ידי שינויי צבע ברורים בקווי המתאר (כשהיא נטול עומק כמעט כלל):
גוונים השמיים המשתנים הם אלו היוצרים את המעבר בין צבעים שונים אלו, המקנים את התחושה המייחדת את הציור עקב הטכניקה בה הוא נוצר. שלושת החלקים מהווים את ההמחשה של שלושת היסודות- אדמה, מים ואוויר.
יופי נוסף של הציור מתבטא בכך שנדמה שאין גבולות לתמונה חוץ מגבולות הקנבס עצמו, מה שמשפיע רבות על האווירה שהיא יוצרת בקרב הצופה.
הסימבוליות.
הסימבוליות של הציור היא בגדר מחשבות ותהיות הנוצרות אצל הצופה במכוון. הציור מראה את כוחו העצום של הטבע והעולם מול כוחו הזעום של האדם. היצירה מנסה לגרום לצופה להבין כיצד קספר עצמו הרגיש בקשר למושא המדובר, כלומר, להראות את מה שהוא רואה דרך "העין הפנימית" שלו (מוטיב חוזר באומנות הרומנטית באותה התקופה).
ד&quot;ר ג'קיל ומיסטר הייד (סרט, 1941)