לוך שוחרר מהשבי באביב 1948. לאחר שחרורו התגורר לוך בלנדאו, וב-28 באוקטובר 1976 מת, והוא בן 90 שנים.
ארץ המנצ'קינים
עיר הברקת
קורטה (כדורגלן)
ז'וזפ פוץ' אי פוץ' (בקטלאנית: Josep Puig i Puig, לעיתים נקרא בשם הספרדי "חוסה" (José); נולד ב-22 בפברואר 1922 בסנט מרטי דה לימנה שבספרד, נפטר ב-9 ביולי 1997 בסלט) היה כדורגלן קטלאני-ספרדי ששיחק בעמדת הבלם ונודע בכינוי קורטה. את רוב הקריירה שלו בילה קורטה במדי ברצלונה, שם שיחק במשך 9 שנים בין 1942 ל-1951 והיה שותף לזכייה בשלוש אליפויות ספרד. כמו כן, השתתף קורטה ב-3 משחקים במדי נבחרת ספרד.
קריירה.
קורטה שיחק בנעוריו בקבוצה קטנה בעיירה סלט שבקטלוניה, בקרבת ז'ירונה. ב-1939 הצטרף לקבוצה ל'אסקלה, שם שיחק במשך שנה. ב-1940 עבר לז'ירונה, שהייתה אז בליגה השנייה. קורטה שיחק בז'ירונה במשך שתי עונות, ובקיץ 1942 חתם בברצלונה, מהקבוצות הבכירות בכדורגל בספרד. את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה ערך ב-27 בספטמבר, במחזור הראשון לעונת 1942/1943, אז הפסידה ברצלונה בקלאסיקו לריאל מדריד בתוצאה 3-0.
קורטה, ששיחק לרוב בעמדת הבלם ולעת צורך בעמדת המגן השמאלי, במהרה תפס מקום בהרכב הקבוצה. בעונתו הראשונה שם פתח ב-15 מחזורי ליגה, בעונתו השנייה ב-25. בעונת 1944/1945 עזר לברצלונה לזכות באליפות השנייה בתולדותיה, כשהוא מופיע ב-20 מתוך 26 משחקים במהלך העונה. ב-4 בפברואר 1945 כבש שער עצמי לרשת קבוצתו, אך לשמחתו קבוצתו ניצחה את קאסטיון 3-1. לאחר שהחמיץ משחק בודד בעונת 1946/1947, פתח קורטה ב-62 משחקי ליגה רצופים, כולל בכל המשחקים לעונות 1947/1948 ו-1948/1949, בהן זכתה ברצלונה בשתי אליפויות רצופות. בקיץ 1949 פתח בהרכב ברצלונה בשני המשחקים בגביע הלטיני, והיה שותף לזכיית קבוצתו בגביע.
החל מעונת 1949/1950 דעך מעמדו של קורטה בקבוצה. בעונה זו שותף ב-10 משחקים בלבד, ובעונה שלאחר מכן שותף ב-8 משחקים. בעונה זו כבש את שערו היחיד בליגה הספרדית, ב-4 בפברואר 1951, בניצחון 3-1 על ריאל ואיאדוליד. בתום העונה זכתה ברצלונה בגביע הספרדי, אך קורטה לא לקח חלק במשחק הגמר. בתום עונת 1950/1951 החליט לעזוב את ברצלונה, בתום 9 שנים בקבוצה, בהן הופיע ב-178 משחקי ליגה וב-270 משחקים בסך הכול. קורטה עבר לסבדל שמהליגה השנייה, שם ערך 5 הופעות בעונת 1951/1952, לפני שפרש ממשחק, בגיל 30.
ב-6 בספטמבר 1955 נערך לכבודו משחק הוקרה בלס קורטס, אצטדיונה של ברצלונה, נגד אוסטריה וינה. ברצלונה ניצחה בתוצאה 2-1.
קורטה הופיע במדי נבחרת ספרד ב-3 משחקי ידידות. המשחק הראשון היה בהפסד 4-1 ל ב-26 בינואר 1947, השני בהפסד 3-2 ל ב-2 במרץ. השלישי והאחרון היה בתיקו 3-3 עם ב-20 ביוני 1948, אז הבקיע קורטה שער עצמי. יתר על כן, כקטלאני, השתתף קורטה ב-5 משחקי ידידות של נבחרת קטלוניה בין 1942 ל-1947.
עפרה קלינגר
עפרה קלינגר (נולדה ב-1962) כיהנה כנציבת בתי הסוהר בשנים 2015–2018.
ביוגרפיה.
קלינגר גדלה בבת ים ובירושלים, שירתה בצה"ל ביחידה 8200 של אגף המודיעין. לאחר שירותה הצבאי למדה משפטים באוניברסיטת תל אביב והתמחתה במשפט פלילי. את הסטאז' עשתה בפרקליטות מחוז מרכז אצל יהודית אמסטרדם ועבדה כתובעת בפרקליטות המחוז תחת עדנה ארבל.
ב-1989 התגייסה לשירות בתי הסוהר, והייתה מראשוני עורכי הדין שעבדו בלשכה המשפטית של שירות בתי הסוהר. היא שימשה תובעת בבית הדין למשמעת של הארגון. ב-1993 מונתה למשנה ליועץ המשפטי של השב"ס. בשנים 2007–2002 שירתה כראש מחלקת האסיר. בתפקידה הבא שימשה ראש מחלקת הסגל. במאי 2008 מונתה לראש חטיבת הכליאה בדרגת תת-גונדר. ב-2011 קודמה לדרגת גונדר ומונתה לראש אגף האסיר. היא שימשה גם כנשיאת בית הדין לערעורים של בתי הסוהר וחברת הנהלת ארגון הסוהרים הבינלאומי (ICPA).
קלינגר הייתה חברת הוועדה לבחינת מדיניות הענישה והטיפול בעבריינים בראשות השופטת בדימוס דליה דורנר.
ב-23 בנובמבר 2015 הועלתה לדרגת רב-גונדר ומונתה לנציבת בתי הסוהר. היא הנציבה הראשונה המגיעה משורות שירות בתי הסוהר.
בדצמבר 2016 לקתה בשבץ מוחי במהלך עבודתה ואושפזה לתקופה של ארבעה חודשים. בעת מחלתה מונה גונדר אשר וקנין, ראש אגף האסיר, למחליפה הזמני של קלינגר. באפריל 2017 שבה לתפקידה והחלה במקביל בתהליך שיקום.. באוקטובר 2018 הוטמן ברכבה מטען חבלה
בסוף 2018 סיימה את כהונתה כנציבת בתי הסוהר.
חיים אישיים והשכלה.
קלינגר בוגרת המכללה לביטחון לאומי (מחזור ל"ו) ובעלת תואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה. במהלך לימודיה כתבה את העבודה "הגירה מאפריקה לישראל והשפעותיה על הביטחון הלאומי".
היא נשואה לעו"ד מאיר קלינגר ואם לשלושה. מתגוררים ביהוד.
נתיבות השלום
אברהם קרדוזו
ז'וזפ פוץ' אי פוץ'
חוסה פוץ' פוץ'
חוסה פויג פויג
שמואל פרימו
רבי יהודה שמואל פרימו (לעיתים: יאודה; בראשי תיבות: רש"ף או מהרש"ף; ה'שצ"ד, 1634 - ט"ז בניסן ה'תס"ח, 6 באפריל 1708) היה רב ומקובל טורקי ממוצא מצרי. התפרסם כסופרו של שבתאי צבי ואפשר שדבק בו גם לאחר התאסלמותו. נראה שבהמשך חזר בו מאמונותיו השבתאיות. בסוף ימיו נמנה עם חשובי רבני אדריאנופול ודבריו מצוטטים רבות בכתבי גדולי דורו והדורות הבאים.
קורות חיים.
בצעירותו למד מפי רבי יהודה שרף. בשנת ה'תכ"ב (1662) נסע כשליח ירושלים לטורקיה וניהל באיזמיר את תביעת הכוללות הירושלמיות נגד יורשיו של שליח ירושלים הרב דוד חביליו. מאוחר יותר נסע שוב עם שבתי צבי לאיזמיר ולקושטא והיה לסופרו הרשמי. בשנת 1671, לאחר התאסלמותו של שבתי צבי, התגורר פרימו בסופיה עם נתן העזתי ולפי רשימתו של הרב דוד פיפאנו כיהן כרב העיר בין השנים ה'ת"ם-ה'תמ"ט. לפי גרץ, שלום ואחרים הוא היה שבתאי קיצוני, והשפיע בגישה זו על ר' חיים מלאך אך שבתאים אחרים כמו אברהם מיכאל קרדוזו התנגדו לו והסתכסכו עמו על רקע אמונתו בהאלהת שבתי צבי לאחר מותו. לפי יצחק מלכו ואברהם אמארילייו, היה פרימו שבתאי נסתר ועובדת שבתאותו לא הייתה ידועה לבני קהילתו באדריאנופול שבעידודו גירשו את מתנגדו קרדוזו מן העיר בשל שבתאותו. לפי מקורות אחרים חזר בו רבי שמואל פרימו משבתאותו וחזר לעסוק בתורת הנגלה, הוא שימש כמו"צ בבתי הכנסת פוליא וטולידו באדריאנופול, וכפוסק הלכה קיים קשרי שאלות ותשובות עם רבים מגדולי דורו. רוזאניס סבור, שר"ש פרימו חזר בו משבתאותו שנה אחרי התאסלמותו של שבתי צבי, בעקבות מאורעות שבעה עשר בתמוז בשנת ה'תכ"ז.
כך מתוארת תקופת חייו לאחר "חזרתו בתשובה" מן השבתאות:
זיהויו של שמואל פרימו, מזכירו האישי של שבתי צבי עם רבי שמואל פרימו מאדריאנופול מקובל על רוב ככל החוקרים, והראשון שעמד על זהותם היה צבי גרץ בספרו דברי ימי ישראל בפרק העוסק בתנועה השבתאית. אך יש הכופרים בזיהוי זה, ולדעתם מדובר בשני אישים נפרדים; הרב והחוקר אריה ליב פרומקין טען כי גרץ עצמו כתב במקום אחר שר"ש פרימו אינו אותו פרימו שהיה סופרו של שבתי צבי.
בשנותיו האחרונות חלה ונוסף לו השם יהודה. רבי יהודה שמואל פרימו נפטר באדריאנופול בט"ז בניסן ה'תס"ח, 6 באפריל 1708.
כתביו בהלכה ובאגדה.
למרות דעותיו, ואולי בשל חזרתו מהן, הפנו אליו רבנים רבים שאלות בהלכה, ודבריו בהלכה ובאגדה מצוטטים רבות בספרות הרבנית. תשובות הלכתיות שלו נדפסו בספר השו"ת "כהונת עולם" של חתנו הרב משה הכהן (קושטנדינא ה'ת"ק). חתנו אסף רבים מרעיונותיו באגדה ובדרוש והם נדפסו לאחר פטירת החתן תחת השם "אמרי שפר" (קושטאנדינא ה'תק"ה). גם בספריו של רבי שלמה אמריליו רבה של סלוניקי הודפסו תשובות הלכתיות שלו ורעיונות באגדה. הוא מצוטט רבות גם בכתבי רבי יהודה רוזאניס והחיד"א.
זקז'ובק
זקז'ובק (זקשובק; בפולנית: Zakrzówek) הוא כפר במחוז קרשניק שבפרובינציית לובלין בפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
תולדות היישוב.
במאות ב-16 וה-17 היה זקז'ובק כפר בבעלות אצולה, ובתחילת המאה ה-18 הוענקו לו זכויות עיר. בהמשך ניטלו מהיישוב זכויות העיר.
יהודי זקז'ובק.
בסוף המאה ה-19 ישבו בכפר 169 יהודים, ובתחילת המאה ה-20 נבנה בו בית מדרש. בין שתי מלחמות העולם התקיימה בכפר פעילות ציונית, לצד פעילות של אגודת ישראל.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה עברה השליטה בכפר מספר פעמים בין הוורמכט והצבא האדום, ובתקופת הביניים ערכו פולנים מקומיים פרעות ביהודיו. עם החלת השלטון הגרמני בכפר, מונה בו יודנראט, בראשות משה לרמן, והוטלו על יהודי היישוב גזירות שונות, ובהן הגבלות תנועה, חובת ענידת סרט זרוע וחובת תשלום כופר.
מאביב 1940 שולחו יהודים מהכפר לעבודות כפייה במחנות עבודה. בספטמבר 1941 נותרו בכפר כ-370 יהודים, ובאפריל 1942 הגיעו אליו פליטים יהודים מלובלין.
ב-18 באוקטובר 1942 גורשו כל יהודי הכפר לקרשניק, תוך רצח כ-50 ילדים וקשישים יהודים בשעת האקציה. כעבור פחות מחודש שולחו כל יהודי הכפר, יחד עם אלפי יהודי קרשניק, למחנה ההשמדה בלז'ץ.
עופרה קלינגר
הזהו אדם
פרימו
זקליקוב
זקליקוב (בפולנית: Zaklików; ביידיש: זאקלקעוו) היא עיירה במחוז סטלובה וולה שבפרובינציית פּוֹדְקַרְפָּאטִי בפולין, על גדת נהר ויסלה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב.
זקליקוב נוסדה בשנת 1565, עת הוענקו לה זכויות עיר בידי המלך זיגמונט השני אוגוסט. בחלוקת פולין בשנת 1793 נכללה העיירה בשטח אוסטריה, ובשנת 1815 נכללה בשטח פולין הקונגרסאית.
יהודי זקליקוב.
יהודים התיישבו בעיירה מסוף המאה ה-16, ובסוף המאה ה-18 בנו במקום בית כנסת וקידשו בו בית עלמין. מאמצע המאה ה-19 היוו היהודים קרוב למחצית מאוכלוסיית העיירה. בעיר פעל רבי יהודה לייב מזקליקוב, תלמידו של החוזה מלובלין.