הקרן נוסדה מתוך קרן הייצוב שנוסדה בינואר 2004. ב-12 בינואר 2008 התפצלה קרן הייצוב לשתי קרנות: הקרן השמורה וקרן הרווחה. הקרנות נוסדו על בסיס תיקונים שנעשו בקוד התקציב. ההעברות הראשונות מקרן הייצוב לשתי הקרנות החלו בסוף ינואר 2008.
מטרות הקרן השמורה הן מימון הוצאות התקציב הפדרלי כך שהמאזן הפיסקלי ייוותר יציב, גם כאשר ההכנסות מנפט וגז טבעי פוחתות ותשלום חובות חיצוניים של הממשלה. מטרות קרן הרווחה הן השתתפות במימון חסכונות הפנסיה של תושבי המדינה ושמירה על איזון תקציבי בקרן הפנסיה של הפדרציה הרוסית. הקרן יכולה להלוות כספים לבנקים הרוסיים. לא ניתן להשתמש בנכסי קרן הרווחה למטרות אחרות.
לקרן השמורה הועברו כ-3.312 מיליארד דולר ולקרן הרווחה הועברו כ-88 מיליארדי דולר.
מאפיינים.
קרן העושר הלאומית מקבלת כספים מהתשואות השקעה או מכספי עודף שמייצרת קרן השמורה. קרן השמורה מכסה 10% מהתמ"ג הרוסי, וכל הכספים שניתנים לקרן העושר. הקרן צברה גם 72.71 מיליארד דולר (החל מ-1 בספטמבר 2016) ממסים וחובות שהיא גובה על ייצור וייצוא של נפט וגז.
על פי משרד האוצר הרוסי, ניירות החוב הזרים שהקרן יכולה להשקיע בהם חייבים להיות בעלי דירוג של AA ומעלה על ידי פיץ' או של סטנדרט אנד פורס, או דירוג Aa3 של מודי'ס. למרות זאת, הקרן הסכימה לרכוש (ב -17 בדצמבר 2013) 15 מיליארד דולר של שניות אוקראינים, חרף העובדה שאוקראינה קיבלה אז דירוג אשראי נמוך יותר.
הוצע שהקרן תכניס חלק מהמאגרים שלה לפרויקטים של תשתי ברוסיה, כך שתוכל לספק דחיפה למודרניזציה האיטית של התשתיות שלה בתקופה של השקעה אנמית יחסית. אולם נכון ל-18 בדצמבר 2013 זה לא קרה.
קרן העושר הלאומית הרוסית מוזגה בשנת 2017 עם יתרת קרן השמורה של רוסיה. קרן השמורה הוקמה לאורך שנים עם רווחים מיצוא נפט, אך בשל מחירי הנפט הנמוכים התרוקנה בסוף 2017 וחדלה להתקיים.
מיצובישי קולט (פירושונים)
קרן הייצוב של הפדרציה הרוסית
קרן הייצוב של הפדרציה הרוסית הוקמה על בסיס החלטת ממשלת רוסיה ב-1 בינואר 2004, כחלק מהתקציב הפדרלי לאיזון התקציב בזמן בו מחיר הנפט נופל מתחת למחיר הרצפה, שנקבע ל-27$ לחבית. בפברואר 2008 פוצלה קרן הייצוב: לקרן השמורה, המושקעת בחו"ל בניירות ערך בעלי תשואה נמוכה ומשמשת במקרה של נפילות בהכנסות הנפט והגז וקרן הרווחה הלאומית המשקיעה ברכיבים בעלי סיכון גבוה יותר בתשואה גבוהה יותר וכן למימון הוצאות תקציב. לקרן השמורכ הוענקו 125 מיליארד דולר ולקרן הרווחה הלאומית הוענקו 32 מיליארד דולר. בסוף 2016 שתי הקרנות הכילו בהתאמה 38.2 ו-72.2 מיליארד דולר.
הקרן הוקמה כדי ליצור רזרבה של נזילות עם היתרון הנוסף להפחתת הלחץ האינפלציוני ובידוד כלכלת רוסיה מתנודתיות של רווחי הייצוא מחומרי גלם, שהיה אחד הסיבות למשבר הפיננסי הרוסי ב-1998. כדי למנוע שיעורי אינפלציה גבוהים הקרן מושקעת בחו"ל בלבד.
התפתחויות אחרונות.
על פי תיקונים בקוד התקציב של רוסיה שיזם הנשיא ולדימיר פוטין ממרץ 2007 ועברו באפריל 2007, בפברואר 2008 אמורה הייתה קרן הייצוב להיות מחולקת לקרן שמורה, שתושקע בחו"ל בניירות ערך בעלי תשואה נמוכה ומשמשים כאשר הכנסות הנפט והגז נופלים, וקרן הדורות העתידיים (ששמה שונה לימים קרן העושר הלאומית ), שתשקיע ברכיבים מסוכנים יותר, בעלי תשואה גבוהה יותר, וכן למימון הוצאות תקציב פדרליות. בשונה מקרן הייצוב, הקרנות החדשות יצברו גם הכנסות ממוצרי נפט וגז טבעי.
ב-21 במאי 2007 דחק הנשיא ולדימיר פוטין בממשלה להזרים עודפי הכנסות נפט למניות מקומיות על ידי רכישת מניות מגזפרום ורוסנפט, שנפלו מתחילת השנה, במקום ניירות ערך זרים, שקודם לכן היו אסורות בגלל חשש לאינפלציה.
צבירה והוצאות.
הקרן צוברת הכנסות מייצוא לנפט ומהמס על פעולות כריית נפט כאשר המחיר לנפט אורל עולה על מחיר הרצפה שנקבע. ניתן להשתמש בהון הקרן לכיסוי הגירעון התקציבי הפדרלי ולמטרות אחרות, אם יתרתו עולה על 500 מיליארד רובל, סכומי ההוצאה כפופים לחוק התקציב הפדרלי לשנת הכספים המתאימה. מכיוון שהון הקרן עלה על רמתם של 500 מיליארד רובל בשנת 2005, חלק מהעודף שלה שימש להחזר חובות זרים מוקדמים וכן לכיסוי הגירעון של קרן הפנסיה הרוסית. פרטי העסקאות בשנת 2005 הם כדלקמן:
מדיניות השקעות.
מבנה ממשל.
הקרן מנוהלת על ידי משרד האוצר הרוסי, בהתאם לנוהל שהוגדר על ידי ממשלת הפדרציה הרוסית. חלק מהפונקציות של ניהול הנכסים עשויות להיות מועברות לבנק המרכזי של הפדרציה הרוסית ("בנק רוסיה"), בהסכמת הממשלה.
באשר ליעדי הקרן, הונו אמור להיות מושקע בניירות ערך חוב זרים. קריטריוני הזכאות של ניירות ערך כפופים לאישור הממשלה. משרד האוצר מוסמך על ידי הממשלה לקבוע את הרכב המטבע של הקרן ואת הקצאת הנכסים האסטרטגיים שלו בהתאם למדיניות ההשקעה לניהול הקרן. משרד האוצר רשאי להשתמש באחת או בשתי התוכניות הבאות שהוגדרו על ידי הממשלה כדי להשקיע את הון הקרן. נכסי הקרן מושקעים כיום אך ורק במסגרת התוכנית השנייה (הקצאה לחשבונות האוצר הפדרליים בבנק רוסיה).
הרכב השקעה.
נכסי הקרן מושקעים כיום בהרכב המטבע הבא:
הרכב המטבעות והגבלות הפירעון חלים על כל נכסי הקרן וכפופים לתקנות של משרד האוצר.
דיווח.
משרד האוצר מפרסם דוח חודשי בכלי התקשורת על הכנסות, הוצאות ומאזן הקרן ומדווח לרבעון ומדי שנה לממשלה על צבירה, השקעה והוצאות של הון הקרן. הממשלה תדווח מדי רבעון ושנתי על צבירת הקרן, ההוצאות והשקעת ההון לשני בתי הפרלמנט הרוסי (הדומה הממלכתית ומועצת הפדרציה).
מקטע PR
השערת הביופיליה
השערת הביופיליה (באנגלית: The Biophilia Hypothesis, מכונה גם BET) היא השערה שפותחה בעידן המודרני, לפיה קיימת נטייה אנושית מולדת לחפש קשרים עם הטבע, ובפרט עם יצורים חיים אחרים. אדוארד וילסון, ביולוג, חוקר טבע וסופר אמריקאי, הציג ופרסם את ההשערה בספרו "ביופיליה" (1984). וילסון מגדיר את הביופיליה כ"דחף להתייחס לצורות חיים אחרות".
אהבת החיים.
פירוש המונח ביופיליה הוא: "אהבת החיים או מערכות חיים". הפילוסוף אריך פרום השתמש לראשונה בביטוי זה כדי לתאר נטייה פסיכולוגית של משיכה לכל מה שחי וחיוני. אדוארד וילסון משתמש במונח ביופיליה באותו המובן, כאשר הוא טוען שביופיליה מתארת "את הקשרים שבני אדם מחפשים באופן בלתי מודע עם שאר הדברים החיים". וילסון הציע את האפשרות שהקשרים העמוקים שיש לבני אדם עם צורות חיים אחרות ועם הטבע בכללותו נעוצים בביולוגיה שלנו. בניגוד לפוביה, שמביאה לידי ביטוי את הרתיעה, הסלידה והפחדים שיש לאנשים מדברים בסביבתם, פיליה היא המשיכה והרגש החיובי שיש לאנשים כלפי אורגניזמים, מינים, בתי גידול, תהליכים וחפצים בסביבתם הטבעית. על אף שפרום הוא זה שנתן לתופעה את השם, הרעיון של ביופיליה הוצע והוגדר פעמים רבות גם לפניו. הפילוסוף היווני אריסטו היה אחד מרבים שהעלה קונספט שניתן לסכם כ"אהבת חיים". כשהוא מעמיק את המונח פיליה, או חברות, אריסטו מעורר את רעיון ההדדיות, במסגרתו מערכות יחסים מועילות לשני הצדדים בדרכים שונות, אך במיוחד בדרך של אושר.
בספר: "ילדים וטבע: חקירות פסיכולוגיות, סוציו-תרבותיות ואבולוציוניות" בעריכת פיטר קאהן וסטיבן קלרט, מודגשת חשיבותם של בעלי החיים, במיוחד אלו שאיתם ילד יכול לפתח מערכת יחסים מטפחת. בספר יש פרק שמתמקד בעזרה אותה יכולים בעלי חיים להעניק לילדים עם הפרעות על הספקטרום האוטיסטי.
תוצר של אבולוציה ביולוגית.
ההעדפות האנושיות כלפי דברים בטבע, מעוצבות ומעודנות באמצעות ניסיונות, חוויות והקשרים תרבותיים, הן באופן היפותטי תוצר של התפתחות ביולוגית.
לדוגמה, יונקים בוגרים (בעיקר בני אדם) נמשכים לרוב לתינוקות ומוצאים בהם חמידות, גם אצל בני אדם וגם במינים אחרים. העיניים הגדולות ביחס לשאר המאפיינים הקטנים יותר בפניהם של היונקים הצעירים מושכים הרבה יותר מאלה של מבוגרים ובוגרים.
באופן דומה, ההשערה מסייעת להסביר מדוע אנשים דואגים ליצורים חיים ולסביבה, לעיתים עד כדי כך שהם מסכנים את חייהם כדי להציל חיות בית ופרא, ולשמור על צמחים ופרחים בבתיהם ובסביבה הקרובה. במילים אחרות, האהבה הטבעית שלנו לחיים מסייעת לעצם קיומם והמשך קיומם של החיים.
לעיתים קרובות מאוד, פרחים בצמח מעידים גם על פוטנציאל למזון בהמשך. מרבית הפירות מתחילים את התפתחותם כפרחים. עבור אבות אבותינו, היה זה חיוני לדעת לאתר, לזהות ולזכור את הצמחים שיספקו תזונה אחר כך.
ביופיליה ושימור.
בעקבות תהליכי העיור שמזמן אורח החיים המודרני, כמות גדולה יותר של האוכלוסייה גרה בערים. ישנן טענות שבעקבות ההתפתחויות הטכנולוגיות ואורח החיים הזה בעידן המודרני, והעובדה שאנשים מבלים את רוב זמנם במקומות סגורים (מבנים, כלי תחבורה ועוד), היעדר פעילויות ביופיליות שונות וזמן בילוי בטבע עשויים לחזק את הניתוק של בני האדם מהטבע. אמנם, ניתן לראות גם שקיימים דחפים עזים בקרב אנשים להתחבר מחדש לטבע. חוסר קשר עם הסביבה הטבעית החיצונית, והתעלמות מצרכיהם של בעלי חיים וצמחים שונים באזורי בר, עלולה להוביל להידרדרות נוספת של המערכות האקולוגיות ולאובדן מינים. לכן, חיזוק הקשר והחיבור של בני אדם עם הטבע הפך חשוב יותר בתחום השימור. דוגמה לכך יכולה להיות שטחים ירוקים זמינים יותר בתוך ומסביב לערים, פיתוח סביבתי המבוסס על הטבע באזור ויישום של עיצוב חכם לערים "ירוקות" יותר המשלבות בתוכן מערכות אקולוגיות, כמו "ערים ביופיליות". ערים אלו יכולות להפוך לחלק מ"מסדרונות" לחיות בר שיסייעו לצורכי נדידת בעלי החיים ולצרכים טריטוריאליים של בעלי חיים אחרים.
התפתחות.