לואיס חאן פיירס אדווינקולה קאסטרייון (בספרדית: Luis Jan Piers Advíncula Castrillón, נולד ב-2 במרץ 1990 בצ'ינצ'ה אלטה שבפרו) הוא כדורגלן פרואני המשחק בבוקה ג'וניורס ובנבחרת פרו בעמדות הבלם והקשר.
קריירת מועדונים.
אדווינקולה החל את קריירת הבוגרים שלו בשנת 2008 במועדון הפרואני חואן אאוריץ', ובינואר 2010 עבר למועדון הפרואני הבכיר ספורטינג קריסטל, שם ביסס את עצמו והפך לשחקן הרכב קבוע. ביולי 2012 נמכר למועדון טאבריה סימפרופול מליגת העל האוקראינית, אך לא ערך הופעות ליגה במועדון זה, והושאל בחזרה כעבור חודש לספורטינג קריסטל, מאחר שלמועדון לא היה מקום עבורו בסגל. בינואר 2013 חתם אדווינקולה בהופנהיים מהבונדסליגה לארבע עונות, והשתייך למועדון זה במשך שנתיים וחצי, אך ערך בתקופה זו רק שתי הופעות ליגה בהופנהיים, ועבר בהשאלות לפונטה פרטה הברזילאית, שוב לספורטינג קריסטל, ולבסוף לויטוריה סטובאל הפורטוגלית. בשנת 2015 חתם אדווינקולה בבורסאספור מליגת העל הטורקית, וערך במועדון זה 12 הופעות, אך הושאל בשנת 2016 לניואל'ס אולד בויס מליגת העל הארגנטינאית. בעונת 2016 ערך אדווינקולה 22 הופעות ליגה במדי ניואל'ס. את עונת 2017 החל בניואל'ס, ובמחצית העונה עבר לטיגרס מליגת העל המקסיקנית. אדווינקולה ערך 14 הופעות בכל המסגרות במדי טיגרס, והחל מעונת 2017/18 הושאל למועדון המקסיקני לובוס BUAP. ביולי 2018 הושאל לראיו ואיקאנו מהלה ליגה הספרדית. אדווינקולה שיחק עונה אחת בראיו ואיקאנו, וסיים עם הקבוצה במקום האחרון, ונשר לליגת המשנה הספרדית. לאחר עונת השאלה אחת בראיו ואיקאנו, חתם אדווינקולה באופן קבוע בקבוצה. ב-31 ביולי 2021 חתם לשלוש שנים בבוקה ג'וניורס.
קריירה בינלאומית.
בשנת 2009 ערך אדווינקולה שתי הופעות במדי נבחרת פרו עד גיל 20. את הופעת הבכורה בנבחרת פרו הבוגרת ערך אדווינקולה במשחק ידידות מול נבחרת קנדה בספטמבר 2010. בשנת 2011 אדווינקולה זומן לסגל הפרואני לקופה אמריקה 2011, בה היה שחקן הרכב ברוב המשחקים, וסייע לפרו לסיים במקום השלישי, לאחר הפסד 2-0 לאורוגוואי בחצי הגמר, וניצחון 4-1 על ונצואלה במשחק על המקום השלישי. בשנת 2015 זומן אדווינקולה לסגל הפרואני לקופה אמריקה 2015, בה שחזרה פרו את הישגה מהטורניר הקודם ושוב סיימה שלישית, לאחר הפסד 2-1 לצ'ילה בחצי הגמר, וניצחון 2-0 על פרגוואי במשחק על המקום השלישי. אדווינקולה שיחק את מלוא הדקות בכל ששת משחקיה של פרו בטורניר זה.
בשנת 2017 היה אדווינקולה שותף לעלייתה של פרו למונדיאל לראשונה מאז מונדיאל 1982, לאחר שסיימה חמישית בבית הדרום אמריקאי במוקדמות מונדיאל 2018 והדיחה בפלייאוף העלייה למונדיאל את ניו זילנד. אדווינקולה נכלל בסגל הפרואני למונדיאל 2018 עצמו, ושיחק את מלוא הדקות בשלושת משחקיה של פרו בשלב הבתים, אותו פרו סיימה עם שלוש נקודות שהושגו בניצחון 2-0 על אוסטרליה. פרו ואדווינקולה הודחו מהמונדיאל בסיום שלב הבתים.
בספטמבר 2018 הבקיע אדווינקולה את שער הבכורה שלו במדים הלאומיים, בהפסד 2-1 לגרמניה במשחק ידידות. בקיץ 2019 זומן אדווינקולה לסגל הפרואני לקופה אמריקה 2019, והציג בטורניר זה יכולת גבוהה מאוד. אדווינקולה הגיע באופן מפתיע עם פרו עד לגמר, בו הפסידה פרו לברזיל בתוצאה 3-1.
לואיס אדבינקולה
כשרי
מוטי הלר
מוטי הלר (נולד בא' בחשוון תש"מ, 22 באוקטובר 1979) הוא צייר, מאייר וקריקטוריסט חרדי-ישראלי.
ביוגרפיה.
הלר נולד בשכונת סנהדריה בירושלים, למשפחה המשתייכת לחסידות קרלין-סטולין. אחיו של החזן דב הלר ונינו של המקובל הרב משה יאיר וינשטוק. מאוחר יותר עברה המשפחה לשכונת מאה שערים.
למד בישיבת קרלין סטולין וישיבת טשיבין.
כילד קטן אהב הלר לצייר. לאחר נישואיו הפך את כישרונו למקצוע. למד אצל הצייר יוני גרשטיין ובקורסים שונים.
הלר מצייר בכל שבוע קריקטורה אקטואלית בעיתון המודיע, וסיפור קומיקס בקינדליין בנוסף לאתרים ואחרים.
הלר מוסר הרצאה למבוגרים ובני נוער בנושא קריקטורות, הנקראת "מאחורי הקווים", שם מכניס הלר את השומעים לעולם שמאחורי הקריקטורות ומצייר קריקטורה במקום.
להלר גם יש מופעים לילדים הנקראת "זהירים בתנועה" המאושרת על ידי הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים ומועברת בבתי ספר רבים ברחבי הארץ עבור חיזוק הבטיחות בדרכים בקרב ילדים בחיי היום יום.
כן הוציא את הסרט "האוצר מדמשק", אותו מפעיל הלר ברחבי הארץ. בסרט נשמע סיפור מתח, שתוך כדי שמיעתו מצויר למול עיני הצופים, בשילוב אנימציות.
הלר גם מצייר לספרים, ביניהם: הפרשה מספרת לי, ספרת פרשת השבוע לילדי ישראל, ברכת החיים, לך תבנה מדינה, מאורות השבת, המגילה מספרת לי, אור עולם - סדרת סיפורי צדיקים, פרקי אבות, שובב עם לב זהב, סיפורו של מוטל ועוד.
ספריו.
הלר הוציא 3 ספרים המלווים בציורים שלו:
מלחמת קרגיל
מלחמת קרגיל (בהינדית: करगिल युद्ध, באורדו: کرگل جنگ; לעיתים מכונה גם משבר קרגיל) הוא שמה של מלחמה בין הודו לפקיסטן, שהתרחשה בין מאי ליולי 1999, במחוז קרגיל שבחבל קשמיר. המלחמה החלה כאשר חמושים קשמיריים הנתמכים על ידי פקיסטן חצו את קו השליטה (LOC), המהווה גבול דה-פקטו בין הודו לפקיסטן בחבל קשמיר, והשתלטו על העמדות ההודיות בקרחון סיאצ'ן. בתגובה יצאה הודו למלחמה שנמשכה עד יולי, ובקרבות קשים הצליחו להשתלט על רוב השטחים שנתפסו על ידי הפקיסטנים. בסופו של דבר נאלצו הפקיסטנים לסגת גם משאר השטחים בלחץ אמריקאי. ההפסד הפקיסטני במלחמת קרגיל היה גורם משמעותי להפיכה הצבאית שהתרחשה בפקיסטן באוקטובר 1999, ובה תפס פרבז מושארף את השלטון.
קרחון סיאצ'ן, בו התנהלה עיקר המלחמה הוא שדה הקרב הגבוה ביותר בו התנהלו קרבות מעולם, ובהתאם לכך, מלחמת קרגיל היא המלחמה שהתנהלה במקום הגבוה ביותר מכל המלחמות, כ-5,000 מטר מעל פני הים. מלחמה זו חשובה גם בשל הממד הגרעיני שבה, זו המלחמה הראשונה שהתנהלה בין הודו לפקיסטן כאשר שתי המדינות היו חמושות בפצצות אטום. במהלך המלחמה הושמעו על ידי שני הצדדים 13 פעמים איומים לשימוש בנשק גרעיני. זו המלחמה הראשונה בהיסטוריה בה נלחמו שתי מדינות גרעיניות, שאף אחת מהן לא מעצמת על, באופן קונבנציונלי, ולפיכך הבנתה חשובה גם לתחום ההרתעה הגרעינית.
רקע.
לאחר שהודו ופקיסטן קיבלו עצמאות מבריטניה, בשנת 1947, החל סכסוך בין המדינות על חבל קשמיר, שהיה בעל רוב מוסלמי אך הנהגתו ביקשה להסתפח דווקא להודו. באותה השנה התרחשה מלחמת קשמיר הראשונה, בה השתלטה הודו על חלק מקשמיר. מלחמת קשמיר השנייה התרחשה בשנת 1965 ובה הובסה פקיסטן. במהלך מלחמת העצמאות של בנגלדש, בשנת 1971, שוב נאבקו הודו ופקיסטן על חבל קשמיר, ופקיסטן כשלה שוב להשיג שליטה על החבל. לאחר מלחמה זו נחתם הסכם סימלה בין המדינות שהסדיר יחסים דיפלומטיים בין הודו ופקיסטן והוגדר "קו שליטה" (Line of Control - LOC) המהווה גבול דה-פקטו בין הודו לפקיסטן בחבל קשמיר. גם הסדרה זו של היחסים לא הצליחה למנוע עימותים נוספים, והתנגשויות צבאיות בין הודו לפקיסטן התרחשו שוב בשנת 1987 (משבר ברסטאקס), ובשנת 1990 (משבר קשמיר).
בשנת 1974 ביצעה הודו ניסוי גרעיני למטרות שלום, בו פוצצה פצצה שמטרתה המוצהרת היא אזרחית - סילוק סלעים, אך בכך הפגינה יכולת שיכולה לשמש גם לתחום הצבאי. בשנת 1985 הגיעה גם פקיסטן ליכולת גרעינית בעקבות גנבת מידע על ידי המדען עבד אלקדיר חאן. שתי המדינות שמרו על מדיניות של עמימות גרעינית, עד לשנת 1998, אז עלתה לשלטון בהודו מפלגת העם ההודית (BJP) הלאומנית, והודו ביצעה בחודש מאי של אותה השנה חמישה ניסויים גרעיניים. בתגובה, גם פקיסטן ביצעה בתוך זמן קצר שישה ניסויים גרעיניים. הפגנת היכולת הגרעינית הביאה להידברות בין המדינות בה חתמו הצדדים על הצהרת לאהור, שכללה הסכמה לדיון על אמצעים שונים למניעת תקריות מלחמתיות ביניהן בטעות. כמה חודשים לאחר מכן החלה מלחמת קרגיל באזור קרחון סיאצ'ן.
קרחון סיאצ'ן הוא אזור בהרי ההימלאיה שגובהו יותר מ-5,000 מטר מעל פני הים, וקו השליטה עובר בו. בשל התנאים האקלימיים הקשים בו (בחורף הטמפרטורות בו מגיעות ל-55–60 מעלות מתחת לאפס), הסכימו הודו ופקיסטן שאף אחת מהן לא תאייש את העמדות בו במהלך החורף - בין ה-15 בספטמבר ל-15 במאי בכל שנה. בתחילת מאי 1999 ניצלה פקיסטן את העדר הכוחות ההודיים בקרחון כדי להשתלט עליו, ובכך החלה את מלחמת קרגיל.
מהלך המלחמה.
כוחות מוג'האדין קשמירים תומכי פקיסטן שאומנו בחשאי, ביחד עם יחידות של צבא פקיסטן שלא לבשו מדים, השתלטו במהלך החורף של 1998–1999 על העמדות ההודיות בקרחון סיאצ'ן, סמוך לעיר קרגיל. שם הקוד של המבצע היה "מבצע בדר" ומטרתו הייתה לנתק את העיר קרגיל מחבל לדאק, ובכך לחייב את הכוחות ההודים לסגת ולהגיע להידברות על גורל חבל קשמיר. התוכנית תוכננה בסודיות גמורה על ידי צמרת הצבא הפקיסטני, עד כדי שנוואז שריף, נשיא פקיסטן, טען כי הוא שמע על הפלישה הפקיסטנית רק ממקבילו ההודי בשיחת טלפון. עם זאת, רמטכ"ל פקיסטן, פרבז מושארף, טען כי שריף עודכן על הפעולה ונתן לה את אישורו.