בקוריאה הצפונית ישנם כ-80 שדות תעופה שמישים, במחציתם מסלול נחיתה סלול. שדות התעופה מופעלים על ידי חברת התעופה הלאומית (בבעלות ממשלתית מלאה), אייר קוריו. ישנם נמלי תעופה הנשלטים על ידי צבא קוריאה הצפונית. עם סיום מלחמת קוריאה שוקמו ונבנו שדות תעופה רבים. צי המטוסים מורכב ממטוסים תוצרת רוסיה. נמל התעופה הראשי במדינה הוא נמל התעופה סונאן שבפיונגיאנג.
תחבורה ימית.
נמלים.
הנמלים בקוריאה הצפונית משמשת בעיקר לסחר חוץ ודיג. נמלי ים המשמשים לסחר חוץ (ייצוא וייבוא), ונתיבי שיט פנימיים המשמשים בעיקר להובלה פנימית של מוצרים וכוח עבודה.
כל נמלי הים במדינה לא קופאים במשך כל השנה. הנמלים העיקריים הם- בחוף המזרחי: צ'ונגג'ין, המהונג (הונגנאם), קימצ'אק, רג'ין, סונבונג (אונג'י לשעבר) קוסונג וונסן. בחוף המערבי: נאמפו והאג'ו. בצי הסוחר כ-200 ספינות מסוגים שונים עם נפח כולל של כמיליון טון.
באדן ליד וינה
מאמר מערכת
מאמר המערכת הוא מאמר המופיע בעיתון (או בכתב עת), ובו מוצגת עמדתה של מערכת העיתון בנושא הנמצא על סדר היום הציבורי.
מאמר המערכת נכתב על ידי העורך הראשי של העיתון, או על ידי אחד הפובליציסטים הבכירים בו. יש עיתונים (כגון "ידיעות אחרונות") שבהם מאמר המערכת חתום על ידי כותבו, אך על פי רוב מקובל בעולם (וכן בעיתונים ישראלים כגון "הארץ") שמאמר המערכת אינו חתום, וניתן לומר שהוא מציג את "עמדת העיתון".
ב"ידיעות אחרונות" עסק במשך שנים רבות ד"ר הרצל רוזנבלום, העורך הראשי, בכתיבת מאמרי המערכת. גם ב"מעריב" נכתב מאמר המערכת בידי העורך הראשי. שני עיתונים אלה חדלו לפרסם מאמרי מערכת. בעיתון "הארץ" נקבע נושא מאמר המערכת בישיבת מערכת יומית, וכתיבתו מוטלת על אחד הכותבים הבכירים.
בנוסף למאמר המערכת מפרסם העיתון מאמרי דעות נוספים, אך למאמר המערכת מיוחס משקל רב יותר.
ישמעאל (נובלה)
יצחק שלמה זילברמן
הרב יצחק שלמה זילברמן (כ' בניסן תרפ"ט, 30 באפריל 1929 - י"ח באדר תשס"א, 13 במרץ 2001) היה רב והוגה דעות חרדי-ליטאי ישראלי, מייסד "שיטת זילברמן" בלימוד תורה ומייסד קהילה הדוגלת בהליכה בדרך הגר"א והרמח"ל.
קורות חייו.
נולד בברלין שבגרמניה לרות ולד"ר אברהם משה זילברמן, שתרגם את פירוש רש"י על החומש לאנגלית. בילדותו התייתם מאמו וגדל אצל אביו. בשנת תרצ"ד (1934) עקב עליית הנאצים לשלטון, היגרה המשפחה לאנגליה, שם נפטר אביו.
בשנת תרצ"ט (1939) עלה לבדו לארץ ישראל, וגדל בבית דודו ד"ר יעקב לוי מנהל חדר יולדות בבית החולים ביקור חולים אשר התגורר בשכונת רחביה בירושלים, למד בבית ספר חורב ובישיבת "קול תורה" בשנותיה הראשונות. לאחר מכן הצטרף לקבוצה שהתגבשה סביב הרב אליעזר יהודה פינקל שבהמשך התמסדה כ"ישיבת מיר".
בעצת החזון איש נישא לשינדל בת הרב יום-טוב זלוטניק מירושלים על אף התנגדות חלק ממשפחתו, ובעקבות כך החליף את לבושו מלבוש אירופאי ללבוש ירושלמי, והתגורר בשכונת "שערי חסד" הירושלמית. לזוג נולדו שמונה עשר ילדים, תשעה בנים ותשע בנות.
בנערותו התחבר לדרך החסידות, ובפרט לחסידות חב"ד וברסלב, היה לו גם קשר עם האדמו"ר מגור ה'בית ישראל'. לאחר שנים של בירור התמקד בדרכו של הגאון מווילנא, שאת דרכו הכיר בין היתר בעזרת הרב שלמה זלמן אוירבך ובנו הרב שמואל אוירבך. לצד זאת דבק גם במשנת רמח"ל, וראה את תורת הגר"א והרמח"ל כמשלימות זו את זו.
עסק רבות בשיטת החינוך לבנים בתלמודי תורה. שימש בוחן בתלמוד התורה של כולל שומרי החומות, ובשנות השישים יזם את הקמת ת"ת קמניץ. לאחר ששיטת הלימוד שרצה להנהיג לא התקבלה שם, הקים את ת"ת הדר ציון, שגם ממנו פרש מאוחר יותר.
הרב זילברמן התפרנס כסופר סת"ם. הוא עודד את לימוד המלאכה, וניסה ולהוזיל את עלויות מוצרי הסת"ם, מכיוון שלדעתו ההלכה מחייבת שלכל יהודי יהיה ספר תורה. פיתח קולמוסים כדי להקל על המלאכה, בהם נוצה עם ראש גמיש מזהב וקולמוסים עם מיכלי דיו פנימיים.
בשנות השמונים הקימו בניו את המוסדות בעיר העתיקה בירושלים הידועים בשם "אדרת אליהו", ובהם ישיבת אדרת אליהו.
בכ' בחשוון תשמ"ט (30 באוקטובר 1988) נרצחה בתו, רחל וייס, עם שלושת ילדיה בפיגוע בקו 961 במבואות יריחו באוטובוס שנסע מטבריה לירושלים, אירוע שהותיר בו את רישומו עד יומו האחרון. על שמם קראו בניו לרשת החינוכית שהקימו "נר לרחל ובניה".
בתשנ"א (1991) עבר לגור בעיר העתיקה בירושלים, בין היתר כדי לקרב את הגאולה על ידי החזרת 'אנשי אמנה' לירושלים המקודשת, כמבואר בספר קול התור. מאותה סיבה מתגוררים גם רבים מתלמידיו ברובע היהודי. התאלמן בשנת תשנ"ב (1992), ונישא בשנית בשנת תשנ"ח (1998).
נפטר בי"ח באדר התשס"א לאחר מחלה ונקבר בהר הזיתים בירושלים. בין מספידיו: הרב שמואל אוירבך, הרב נתן צבי פינקל והרב אורי זוהר.
עיקרי שיטתו.
שיטתו החינוכית והלימודית.
הרב זילברמן התפרסם בעיקר בשל השיטה החינוכית שפיתח ונקראת על שמו. השיטה מבוססת על דברי חז"ל במסכת אבות, ולדבריו נהגה בזמן חז"ל. לפי השיטה, ילדים הנכנסים לבית הספר לומדים תחילה את כל המקרא, ולאחר מכן את כל שישה סדרי משנה, בשינון רב ובשאיפה כי ידעו אותם על-פה. לאחר מכן מתחילים בלימוד הגמרא.
דגל בשיטה שחובה על ההורים לדאוג שלילדים יהיה טוב בבית, למשל שתהיה חלוקת ממתקים באופן חופשי, ושאין לסלק ילד מהבית בשום מצב.
בלימוד הגמרא סבר שצריך לשנן פעמים רבות וללמוד "אליבא דהלכתא", כלומר לימוד לצורך הסקת המסקנות ההלכתיות מהסוגיה, ולא לשם פלפול וחידוד או לשם לימוד לשמו.
עם השנים התרחבה תפוצת השיטה, וכיום ישנם כ-20 תלמודי תודה המלמדים בדרך זו, בציבור החרדי ובציבור החרדי לאומי.
השקפת עולמו.
בכל מצווה שקיים שאף לחקור את רצון ה' במצווה זו. דגל בשיטה של "קבל את האמת ממי שאמרה", והיה שומע את טענות מבקריו, גם אם היו אלו ילדים וכדומה.
ראה עצמו כצועד בדרכו של הגאון מווילנה מבחינה השקפתית והלכתית. למד ולימד את תורת הקבלה, על פי דרכם של הגר"א והרמח"ל. יחד עם הרב חיים פרידלנדר, הרב יואל קלופט ואחרים השתתף בקבוצה שעסקה בלימוד ובהדפסה של כתביהם הקבליים של הגר"א והרמח"ל והדפסת ספרי רמח"ל מכתבי-יד.
בהמשך לגר"א, התנגד הרב זילברמן לחסידות, וראה בה סטייה מדרך עבודת ה' הרצויה. אמר שיסוד עבודת ה' הוא ידיעת האדם שהוא "עבד ה'". החסידות, לטענתו, מעדיפה לפעול לפי רגשות, ובעקבות כך אינה מקפידה על זמני תפילה וכדומה. הוא התנגד לפרשנות החסידית לתורת הצמצום של האר"י, שלפיה האלוהות נמצאת בכל מקום בעולם. לדעתו זוהי טעות חמורה הקרובה לעבודת אלילים. על פי פרשנותו לזוהר ולכתבי האר"י, האל הוא טרנסצנדנטי ואינו מצטמצם לזמן, לחומר ולצורה. את מושג ה"צמצום" שמופיע בכתבי האר"י, פירש כדברי הרמח"ל ורבי יוסף אירגס שהקב"ה ברא את עולמו שלא במלוא יכולתו אלא בצורה מוגבלת, וכן שברא את העולם חסר, כדי לתת מקום לעבודת האדם.
לשיטתו ראוי שאדם יתפרנס מיגיע כפיו. עם זאת התנגד ללימודים אקדמיים שלשיטתו מושכים את האדם לעולם שבו סולם הערכים שונה מהתורה, וסבר כי יש להתפרנס מ"אומנות נקייה וקלה" כלשון המשנה במסכת קידושין. לימד את ילדיו ונכדיו את מלאכת כתיבת הסת"ם, בהסתמך על המשנה במסכת קידושין האומרת שאדם חייב ללמד את בנו אומנות.
נודע ביחסו החיובי ליישוב ארץ ישראל ובפרט לבניין ירושלים. השקפתו הגאולית נתמכה על יסודות ספרי הגר"א ובפרט על הספר קול התור. הוא ראה את עיקרי היסוד של הספר אותנטיים ושייכים לימינו. הוא סבר כי עיקרי הגאולה בימינו מופיעים בפשט התנ"ך, בגישה דומה לזו של הרב ד"ר יצחק ברויאר. החשיב את המלחמה בערב רב (שהם להגדרתו אנשים שמטרתם ללכת נגד התורה ונגד הברית בין הקב"ה לעם ישראל) כחלק מתהליך הגאולה, וביקר את גישתו של הרב קוק על הערכתו לחילונים.
עסק ב"קירוב רחוקים" והחזרה בתשובה, והיה אחראי לחזרתם בתשובה של מפורסמים רבים, בהם אורי זוהר ומרדכי ארנון, וכן להתקרבותו לדת של רחבעם זאבי.
היה מהראשונים שהחלו לתת בכנפי בגדיהם פתיל תכלת שצבעו נלקח מהחילזון ארגמון קהה קוצים, ופרסם את העניין. עם זאת בתחילה חייב את תלמידיו להסתיר את פתיל התכלת במכנסיהם, עד ששמע שרבנים נוספים, כדוגמת הרב זלמן נחמיה גולדברג והרב עמרם אופמן, החלו אף הם ללבוש תכלת. בעקבותיו הקים תלמידו יוסף אליהו שטיינברג את עמותת "וזכרתם" הפועלת להרחבת המעגלים של לובשי התכלת.
סבר שיש להיות עטורים בתפילין במשך כל היום, וכך נוהגים תלמידיו.
הדגיש מאוד את העבודה שבלב, ונהג לצטט את לשון הרמח"ל שכאשר אמרו חז"ל "רחמנא ליבא בעי", "לא להקל באו, אלא להחמיר במאוד מאוד באו". לימד קבוצות רבות את הספר מסילת ישרים של הרמח"ל. ודיבר רבות על מעלת מידת הביטחון המוחלט בקב"ה, שלדבריו ייתכן רק לאחר בירור שכלי ומיושב של אמונת ישראל, בדרכם של הכוזרי והרמב"ן.
אגודת קדושת ציון, שחלק ממקימיה הם תלמידיו, הכריזה בשנת ה'תש"פ על תחרות על שמו לכתיבת מאמרים בענייני ארץ ישראל.
הקהילה.
מרבית חייו נחשבה משנתו הרוחנית של הרב זילברמן כחריגה מעט ברחוב החרדי. רוב מוסדות החינוך שהקים פרשו משיטתו לאחר מספר שנים, ורק קומץ תלמידים צעדו בדרכו.
בשני העשורים האחרונים לחייו החלה להתגבש בעיר העתיקה בירושלים קהילה של תלמידיו. בתחילת שנות השמונים הקימו בניו את מוסדותיו בעיר העתיקה בירושלים, מתוך שאיפה לבניין הרוחני של ירושלים וקירוב הגאולה. כיום מונה קהילתו כמאתיים משפחות. לקהילה מוסדות חינוך ברובע היהודי ובית מדרש וישיבה ברובע המוסלמי. רב הקהילה הוא בנו, הרב אליהו זילברמן.
פרנסואה יעקב
נא אמון
מכון פסטר