באוקטובר 1990, החל להשתתף ב"סופשבוע באגף הסגור" - פינה סאטירית בתוכנית "סופשבוע", תוכנית האירוח המרכזית של ימי שישי בערוץ 1, בה גילם דמויות שונות לצד אביו טוביה צפיר, אסנת וישינסקי, מומי לוי, גדי פור ועוד. במהלך שנת 1992 העלה אותו צוות שחקנים מופע בידור וסאטירה בשם "האגף הסגור".
בסוף 1991 החל לשחק בסדרת הילדים "יום יומן" בערוץ 2 הניסיוני (בתפקיד צ'סטר, בובה ענקית בצורת צ'יטה). בנוסף שיחק בדרמת הטלוויזיה בערוץ הראשון "כידונים ואורכידאות" כבנם של ריקי גל ואסי דיין.
בתחילת 1992 השתתף בהפקת ענק של ערוץ 4 הבריטי, מיני-סדרה בשם "הגדודים הגדולים" ("The Big Battalions") שהופקה בתקציב כולל של עשרה מיליון דולר בשלוש יבשות. הסדרה עוקבת אחר חייהן של שלוש משפחות, נוצרית, מוסלמית ויהודית - על פני חמש מדינות, בריטניה, אתיופיה, ערב הסעודית, ירדן וישראל. העלילה המפותלת והמסובבת מקשרת בין כל הגורלות של הנפשות הפועלות. בסדרה גילם צפיר את דמותו של קצין ישראלי מצפוני, רגיש ומיוסר, על רקע האינתיפדה הראשונה. צפיר נבחר לתפקיד לאחר מבחני בד שערכו המפיק והבמאי לעשרות שחקנים ישראלים. הסדרה צולמה בישראל ובלונדון והשתתף בה גם טוביה צפיר שגילם בה את אביו של יואב.
בשנת 1993 כיכב בסרט "מנת יתר" כחבר של צעירה (לימור גולדשטיין) בת טובים מהמעמד הבינוני-גבוה המתדרדרת לצריכת סמים קשים. באותה שנה, עם תחילת השידורים המסחריים בערוץ השני, גיוס לצוות שידורי קשת. בנובמבר 1993, החל להגיש את תוכנית הילדים "סוד כמוס", שבה אחים ואחיות מספרים סודות אחד על השני.
בשנת 1999 שיחק בתפקיד הראשי בקומדיית המצבים "פאזל" ששודרה בערוץ 2.
בשנים 2004–2007 שיחק בסדרה ״השיר שלנו״ (אותה גם יצר והפיק) בתפקיד רם שגב, עוזרו של אודי שניר (דליק ווליניץ).
בשנת 2012 השתתף בסדרה "עניין של זמן" בתפקיד בעלה של שרון.
משנת 1994 צפיר משמש במאי, עורך ומפיק ראשי בחברת ההפקות "טדי הפקות". לאורך השנים צפיר הפיק, ביים וערך את תוכניות הטלוויזיה "ייסורי אפרים", "הקומדי סטור", "החרצופים", "שמש", "של מי השורה הזאת?", "כוכב נולד", "נולד לרקוד", "השיר שלנו", "הפיג'מות", "צה"ל 1", "לא נפסיק לשיר", "זה זה או זה זה", "דני הוליווד","תנוחי", "Oboy", "פוראבר" ו"PPS".
צפיר השתתף בדיבוב לסדרות מצוירות רבות, ביניהן: "האופנוברים ממאדים", "חבורת הצב המעופף", "צבי הנינג'ה" (מיכלאנג'לו בעונות הראשונות), "האחים סופר מריו" (מריו) ו"תום סוייר".
החל מספטמבר 2013, צפיר הוא הבמאי (יחד עם אמיר אוקרייניץ) והעורך של תוכנית המציאות "הכוכב הבא", המשודרת בערוץ קשת 12.
חיים אישיים.
צפיר נשוי למיכל צפיר ואב לשלוש בנות והם מתגוררים ברמת השרון.
פסטיבל ואקן
פסטיבל Wacken Open Air (W:O:A) הוא אחד מפסטיבלי מוזיקת ההבי מטאל הפופולריים ביותר. הוא הגדול מסוגו באירופה ומתקיים מדי שנה בעיירה הקטנה ואקן שבגרמניה. פסטיבל ואקן מושך אליו עשרות אלפי מטאליסטים מכל רחבי העולם בכל שנה (כ-80,000 כרטיסים נמכרו לאירוע של שנת 2011).
הפעם הראשונה בה נערך הפסטיבל הייתה ב-1990, ומאז הוא נערך מדי שנה, בדרך כלל בשבוע הראשון של חודש אוגוסט. בהתחלה, הפסטיבל היה אירוע קטן אשר יועד ללהקות גרמניות מקומיות. עד 1998 הפסטיבל הפך לאחד המובילים בזרם המטאל באירופה וכיום הוא מארח כ-80 להקות מטאל מכל העולם בכל פסטיבל.
בין הלהקות שהופיעו בפסטיבל:
Dimmu Borgir, Motörhead, In Flames, Cannibal Corpse, Nightwish, Finntroll, Helloween, Sonata Arctica, Opeth, Kreator, Slayer, Twisted Sister.
מספר להקות ישראליות הופיעו בפסטיבל, בין השאר במסגרת המטאל באטל המפורסם שנערך בפסטיבל מדי שנה. בין הלהקות הישראליות שהופיעו ניתן לציין את The Fading, Orphaned Land, Hammercult Walkways, ועוד. ב-2022 הוכרז כי הלהקות הישראליות Walkways וסקארדאסט יהיו חלק מהליינאפ הראשי של הפסטיבל באותה שנה.
ריקוד סלוני
אריגו בויטו
אריגו בויטו (באיטלקית: Arrigo Boito; 24 בפברואר 1842, פדובה - 10 ביוני 1918, מילאנו) היה איש ספרות, משורר, מבקר, ליבריתן ומלחין איטלקי. בויטו נודע בזכות הליבריות שלו, הנחשבות ליצירות מופת בתחום זה, ובזכות האופרה "מפיסטופלס" (באיטלקית: Mefistofele) שחיבר.
קורות חייו.
לאחר לימודים בבית הספר היסודי בוונציה, החל בויטו בשנת 1853 בלימודי נגינה בכינור, פסנתר והלחנה בקונסרבטוריון במילאנו, כתלמידו של אלברטו מאצוקאטו. עוד כתלמיד גילה מחשבה משוחררת מקונוונציות מוזיקליות נהוגות ופתיחות כלפי החידושים של התרבויות שמצפון לאיטליה. חדשנות זו ניכרת בקנטטה "הארבעה ביוני" (1860) וביצירתו "אחיות איטליה" (1861). בויטו חיבר אף את הטקסט ביצירות אלה ובכך החל את דרכו בתפקיד הכפול של משורר-מלחין.
בשנת 1861, לאחר שסיים לימודיו בקונסרבטוריון, קיבל בויטו מלגה, ועבר יחד עם חברו הקרוב ועמיתו ללימודים פרנקו פאצ'ו לפריז. בפריז זכה בויטו להכיר, בין היתר, את רוסיני, ברליוז וורדי. עבור זה האחרון חיבר בויטו את הטקסט הפואטי ליצירה "המנון האומות" ("Inno delle nazioni"), שבוצעה בתערוכה הבינלאומית בלונדון.
בשנת 1862 עזב בויטו את פריז ויצא לפולין, מולדת אמו (אמו, שהייתה רוזנת, נפטרה בשנת 1859). בפולין חיבר את הליברית הראשונה שלו לאופרה "המלט", שהלחין ידידו פרנקו פאצ'ו, על פי הטרגדיה הנודעת מאת ויליאם שייקספיר.
בשנת 1866 התנדב בויטו לשרת בצבאו של גריבלדי במלחמת העצמאות נגד אוסטריה.
משחזר למילאנו, התיידד עם המשורר והסופר אמיליו פראגה, חבר לאמני תנועת הסקאפיליאטורה (תנועה אמנותית וספרותית שהתפתחה בצפון איטליה ונפוצה אחר כך גם בשאר איטליה בשנות השישים, השבעים והשמונים של המאה ה-19), ואף נחשב לאחד מנציגיה הבולטים. בתקופה זו חיבר שירים שונים שחלקם קובצו ב"ספר השירים" ("Libro dei versi") משנת 1877, ואף פרסם את זו הנחשבת לרוב למקורית שביצירותיו, הפואמה הקצרה "Re Orso" ("מלך דוב"), אגדה מבעיתה הכתובה במבנה רב-משקלי נועז.
בויטו כמלחין.
יצירותיו של בויטו כמלחין הן מועטות. האופרה המושלמת היחידה שלו מפיסטופלס הועלתה לראשונה בתיאטרון לה סקאלה במילאנו ב-5 במרץ 1868 וזכתה לביקורות קשות ולתגובות קשות של הקהל בגלל האופי ה"וגנריאני" שלה, עד שהורדה כעבור שתי הצגות בהוראת המשטרה. בויטו שכתב את האופרה והכניס בה שינויים רבים. הגרסה המחודשת הועלתה בתיאטרו קומונאלה די בולוניה ב-10 באפריל 1875 וזכתה להצלחה רבה. האופרה מועלית עד ימינו.
אופרה נוספת שחיבר בויטו היא נרונה (Nerone), על תקופת הקיסר נירון. בויטו עבד על אופרה זו מ-1877 עד 1915 ולא הספיק להשלים את התזמור של המערכה הרביעית. המנצח ארתורו טוסקניני השלים את התזמור החסר, והאופרה הועלתה בתיאטרון לה סקאלה ב-1 במאי 1924.
בויטו ככותב ליברית.
בויטו היה מבוקש ככותב ליברית לאופרות. בשנת 1876 כתב את הליברית לאופרה "לה ג'וקונדה" של אמילקארה פונקיילי. בויטו הופיע כאן וגם באופרות אחרות בשם העט שלו Tobio Garrio - בשיכול אותיות (אנגרמה): Arrigo Boito.
בויטו וורדי.
יחסיהם של בויטו וורדי נמשכו כ-40 שנה וידעו עליות ומורדות. בשנת 1862 חיבר בויטו את המילים לקנטטה המנון האומות שהלחין ורדי עבור התערוכה העולמית בלונדון. בויטו היה גם מבקר מוזיקלי. הוא קרא במאמריו לרפורמות באופרה האיטלקית תוך ביקורת על מלחיני האופרה ובהם ורדי. הדבר הכעיס מאוד את ורדי והוא ניתק את קשריו עם בויטו. המוציא לאור ג'וליו ריקורדי הצליח לקשר שוב ביניהם. בויטו שיכתב את הליברית של האופרה סימון בוקנגרה והפך אותה מכישלון להצלחה. לאחר מכן כתב את הליברית לשתי האופרות האחרונות של ורדי - אותלו (1887) ופלסטף (1893). בויטו היה ליד מיטתו של ורדי במותו.
בשנת 1893 קיבל בויטו תואר ד"ר כבוד מאוניברסיטת קיימברידג'. בשנת 1912 נבחר כסנטור בסנאט האיטלקי. לאחר הצטרפות איטליה למלחמת העולם הראשונה בשנת 1916, הוא ביקר את החיילים בחזית. הקושי והמתח בביקור זה השפיעו על בריאותו, שהחלה להתרופף במהירות. אריגו בויטו נפטר ב-10 ביוני 1918 בגיל 76, ונקבר בבית הקברות הגדול במילאנו.
צ'ארלי 802
אקוומרין
אקוומרין (בלטינית: Aquamarine; מילולית: "מי הים"), היא אבן חן, סוג של המינרל בריל, שצבעה כחול עד כחול-ירוק הדומה לגוון הים. האקוומרין הוא רק אחד מסוגי אבני החן של הבריל. סוגים נוספים הם האזמרגד הירוק, ההליודור הצהוב, המורגניט הוורוד והגושניט הלבן. יש שם המייחסים אותה לאבן החן תרשיש המקראית.
ניתן למצוא אקוומרין ברוב המקומות בהם מוצאים בריל, הדוגמאות היפות ביותר מגיעות מרוסיה. מרבצי אבני החן של סרי לנקה הקרויים "חצץ-אבני חן" (בסינהלית "אילאם") מכילים אקוומרין. בריל צהוב שקוף, כמו זה המצוי בברזיל מכונה לעיתים "אקוומרין כריסוליט". קורונדום בעל גוון כחול אופייני לאקוומרין קרוי לעיתים "אקוומרין אוריינטלי".
בארצות הברית ניתן למצוא אבני אקוומרין בפסגת הר אנטרו (Antero) ברכס סאוֹוָטש (Sawatch) במרכז קולורדו. בברזיל יש מכרות אקוומרין במדינות מינאס ז'ראיס, אספיריטו סאנטו ובאהיה. אבני אקוומרין נאות מופקות בזמביה כמו גם מדגסקר, מלאווי, טנזניה וקניה. את רוב אבני האקוומרין נוהגים לחמם על מנת להפיק מהם צבע כחול עז יותר.
אבן האקוומרין הגדולה ביותר שנתגלתה עד היום נחפרה ב-1910 בעיר פדרה אזול שבמינאס ז'ראיס, ברזיל. היא שקלה מעל ל-110 קילוגרם וממדיה היו: אורך 48.5 ס"מ וקוטר 42 ס"מ.
האקוומרין היא אבן החן הרשמית של מדינת קולורדו.
תרבות.