ג'ו וג'ייק (באנגלית: Joe and Jake) הם צמד זמרים בריטי, ג'ו וולפורד (Joe Woolford) וג'ייק שייקשאפט (Jake Shakeshaft), שנבחר לייצג את הממלכה המאוחדת באירוויזיון בתחרות האירוויזיון 2016 שהתקיימה בסטוקהולם. שני חברי ההרכב השתתפו בעונה הרביעית של תוכנית המציאות "The Voice UK" שבתומה חברו יחד להיות צמד.
קריירה.
במהלך צילומי העונה הרביעית של תוכנית המציאות "The Voice UK" בשנת 2015 הכירו וולפורד ושייקשפט. בשלב המבחן העיוור ביצע ג'ייק את שירו של אד שירן, "Thinking Out Loud" וצורף לנבחרת של המנטורית ריטה אורה; במקביל ביצע ג'ו את שירה של אלי גולדינג, "Lights" וצורף לנבחרת של will.i.am. בשלבי הדו-קרב ניצחו ג'ו וג'ייק ועברו לשלבי ה"נוק אאוט", אולם ג'ייק הודח בשלב זה וג'ו המשיך עד שהודח בשבוע השני.
תאגיד השידור הבריטי (BBC) בחר בג'ו וג'ייק להשתתף בגמר הלאומי "Eurovision: You Decide", המחליף את הבחירה הפנימית שהייתה מקובלת בשנים (2011–2015), לבחירת האמן שייצג את הממלכה המאוחדת באירוויזיון בשנת 2016, בה נבחר הזוכה, מבין שישה אומנים נוספים. ההצבעה התבססה על החלטת שופטים והצבעת קהל שהתאפשרה טלפונית ואינטרנטית. בגמר הלאומי שהתקיים ב-26 בפברואר זכו ונבחרו לייצג את מדינתם בתחרות האירוויזיון בשירם "You're not alone".
מאוזר SR-86
סלומה (זמרת)
מריה רוזה מרקו פּוֹקֶט, הידועה בשם הבמה סָלוֹמֶה (בספרדית: Maria Rosa Marco Poquet - Salomé; נולדה ב-21 ביוני 1939, ברצלונה, המדינה הספרדית) היא זמרת ספרדייה אשר ייצגה את ספרד באירוויזיון בשנת 1969 וזכתה במקום הראשון, בצוותא עם שלוש מבצעות נוספות.
ביוגרפיה.
סלומה נולדה בברצלונה ובגיל 21 החלה את הקריירה המוזיקלית. היא הקליטה בספרדית ובקטלאנית, וזכתה להצלחה מסחרית בארצה. ב-1969 ייצגה את ספרד בתחרות האירוויזיון שנערכה במדריד עם השיר "Vivo cantando". התחרות הסתיימה בשוויון מרובע בין סלומה, לולו מבריטניה עם השיר "Boom Bang a Bang", לני קור מהולנד עם השיר "De troubadour" ופרידה בוקארה מצרפת עם השיר "Un jour, un enfant" וכל ארבע הזמרות הוכרזו מנצחות.
לאחר האירוויזיון המשיכה סלומה בקריירה והקליטה עוד 10 אלבומים, האחרון שבהם ב-2014. היא הופיעה על במות עד 2005. בנוסף, הנחתה סלומה תוכנית בוקר בערוץ 9 הספרדי.
Jesus nahm zu sich die Zwölfe, רי&quot;ב 22
Jesus nahm zu sich die Zwölfe (בעברית: ישו לקח אתו את השנים-עשר), רי"ב 22, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בלייפציג. ביצועה הראשון היה ביום ראשון שלפני יום רביעי של האפר, שחל ב-7 בפברואר 1723, כמבחן לקבלת תפקיד מנהל המוזיקה בעיר.
רקע.
באך עבד כנגן עוגב בעיר מילהאוזן בין 1707 ל-1708, אך שלח ידו גם בהלחנת קנטטות. לאחר מכן היה מלחין החצר של הדוכס בוויימאר מ-1708 עד 1717, וחיבר שם כ-20 קנטטות "דתיות" שנועדו לביצוע כחלק מתפילת יום ראשון בכנסייה. לאחר מכן עבר לעיר קטן, התמנה לקאפלמייסטר וחיבר מוזיקה בסגנון חופשי יותר, כגון הקונצ'רטי הברנדנבורגיים.
ב-1722 מת יוהאן קונאו ששירת כמנצח המקהלה וכאחראי על המוזיקה בכנסיית תומאס הקדוש, אחת משתי הכנסיות המרכזיות בלייפציג. מיד לאחר מכן החלה מועצת העיר בבחינת מועמדים למילוי המשרה מחדש, ובאוגוסט אותה שנה נבחר גאורג פיליפ טלמן, אך הלה דחה את ההצעה לאחר כשלושה חודשים. באך התמודד מול כשישה מועמדים נוספים, בהם כריסטוף גראופנר, שהיה המועמד המוביל. לאחר שגם הוא משך את מועמדותו, ביצע באך את קנטטות מס' 22 ו-23 כמבחן קבלה: את מס' 22 ניגן לפני תפילת המיסה, ואת מס' 23 לאחריה. על גבי דפי התווים שעותקיהם שרדו מתקופתו של באך מופיעה ההערה "זוהי היצירה למבחן הקבלה בלייפציג".
באך התקבל לתפקיד והחל את עבודתו במאי אותה שנה. הוא חי ופעל בעיר כ-27 שנים, עד מותו. שם כתב את רוב הקנטטות שלו: מתוך יותר מ-200 קנטטות שידוע עליהן כיום, פחות מ-40 נכתבו עד הגיעו ללייפציג וכל השאר נכתבו בעיר; בדומה לעבודתו בוויימאר, מטרתו הייתה להלחין קנטטה עבור כל מועד בשנה, תוך כמה שנים. עם זאת, נהג מדי פעם לבצע שוב קנטטות ישנות שלו, לעיתים עם עריכות ושינויים קלים. כך לדוגמה ניגן את רי"ב 22 גם בשנה שלאחר מכן, ב-20 בפברואר 1724.
ב-1855 הוציאה לאור חברת באך את הקנטטה לראשונה, בכרך 5 של פרסומיה.
מילים ומוזיקה.
הקנטטה בוצעה ביום ראשון שלפני יום רביעי של האפר שנקרא בלטינית "Quinquagesima" () או אסטומיהי ("Estomihi"). סדר הקריאה לאותו יום כולל פסוקים מהאיגרת הראשונה אל הקורינתים העוסקים בשבחי האהבה ופסוקים מהבשורה על-פי לוקאס שמתארים את דברי ישו לשנים-עשר השליחים על הצפוי לעלות בגורלו, וכן על ריפוי העיוור על ידיו.
לא ידוע מיהו מחבר הלברית. הפרק הראשון כולל את הפסוקים מהבשורה על-פי לוקאס שמתארים את דבריו של ישו לשליחים. שאר הטקסט מתאר את הנוצרי המאמין שכמו תלמידיו של ישו, מביע את רצונו ללכת בעקבותיו ולסבול איתו, גם אם הוא אינו מבין. הקטע האחרון בקנטטה לקוח ממזמור לותרני שכתבה אליזבת קרוסיגר (Elisabeth Cruciger), משוררת גרמנייה בת המאה ה-16.
הקנטטה נועדה לביצוע על ידי סולני אלט טנור ובס בליווי מקהלה בת ארבעה קולות, אבוב, שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו. הקנטטה מורכבת מחמישה חלקים:
הקלטות.
היצירה הוקלטה במלואה כ-18 פעמים בהקלטות מסחריות. בין המנצחים שביצעו את ההקלטות ניתן לציין את גוסטב ליאונהארדט (ב-1972), טון קופמן (ב-1998), מסאקי סוזוקי (ב-1998) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000).
פסק דין מנחם יהב
ע"ע 1039/00 מדינת ישראל - משטרת ישראל נגד מנחם יהב ואחרים הוא פסק דין שניתן בבית הדין הארצי לעבודה ב-13 באוגוסט 2002 ועניינו פנייתו של יהב, שהיה בתקופה הרלוונטית שוטר במשטרת ישראל, להחיל עליו את הזכות הניתנת לשוטרת שהיא אם לילד, לעבוד יום עבודה מקוצר. פנייתו של המשיב התבססה על הוראת סעיף 4 לחוק שוויון ההזדמנויות בעבודה, התשמ"ח-1988.
בפסק הדין נקבע שגם עובד שאשתו היא עובדת עצמאית (ולא שכירה, כלשון החוק) יכול ליהנות מהזכות הנהוגה במקום עבודתו, שמכוחה זכאית עובדת ליום עבודה מקוצר בשל היותה אם לילד. בעקבות פסק הדין תוקן החוק, ונקבע בו במפורש שהזכות נתונה למי ש"בת זוגו היא עובדת או עובדת עצמאית".
חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה.
סעיף 4 לחוק שוויון ההזדמנויות בעבודה, התשמ"ח-1988, כנוסחו בעת הגשת התביעה, קבע כי:
מקומות עבודה רבים מעניקים לאמהות זכויות מיוחדות הקשורות בהורות, כגון הזכאות לעבוד יום עבודה מקוצר.
חוזים הנהוגים במקומות עבודה שונים מקנים לעובדות זכויות שמטרתן לאפשר את הנשיאה בעול האחריות ההורית. כך, למשל, בהסכמים רבים מאפשרים לעובדת שהיא אם לקצר את יום העבודה (מעבר לזכות הניתנת בחוק עבודת נשים בארבעת החודשים שלאחר תום חופשת הלידה).
הדיון בבית הדין האזורי לעבודה ת"א-יפו.
תביעתו של יהב נדונה בתיק עב' 031993/96 מנחם יהב ונעמ"ת, תנועת נשים עובדות ומתנדבות נגד מדינת ישראל בפני השופטת חגית שגיא, נציגי הציבור צבי ארצי ואריאלה גילצר.
מנחם יהב, שהיה בתקופה הרלוונטית שוטר במשטרת ישראל, פנה למקום עבודתו בבקשה להחיל עליו את יום העבודה המקוצר בשל היותו אב, בדומה לשוטרת אם ולשוטר ראש משפחה חד הורית. אשתו של התובע, עורכת דין במקצועה, עבדה כשכירה, ומחודש דצמבר 1994 החלה לעבוד כעורכת דין עצמאית ולהגיע הביתה בשעות מאוחרות. בקשתו של יהב נדחתה על ידי המשטרה, בנימוק שסעיף 4 לחוק שוויון ההזדמנויות בעבודה מתייחס לעובדת שכירה ולא לעובדת עצמאית, והוא עתר לבית הדין בבקשה לסעד הצהרתי בטענה כי מניעת ההטבה מפרה את חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה.
השופטת בתיק קבעה כי "עיקר המחלוקת נעוץ בשאלה מהי הדרך שבה יש לפרש וליישם את הוראות סעיף 4 לחוק, ככל שהוא מתייחס לזכות ליום עבודה מקוצר בשל היות העובדת אם לילד" וכי "יש לקבוע האם החוק מתייחס גם לעובדת שאיננה עובדת שכירה אלא קבלנית עצמאית". בית הדין סבר כי יש לאמץ פרשנות מרחיבה של סעיף 4 לחוק, שתאפשר לעובד ליהנות מיום העבודה המקוצר כאשר אשתו אינה מנצלת זכות זו. השופטת ציינה כי "אין להפלות בין אשה לגבר בסיכוייהם וביכולתם לעבודה שווה, לקריירה משגשגת, להגשמה עצמית וסיפוק בעבודה" וכי אימוץ פרשנות רחבה של סעיף 4, העולה בקנה אחד עם עקרונות השוויון המהותי ועם תכליתו של החוק, יתרום להשגת מטרה זו. באשר להיותה של בת הזוג "קבלנית עצמאית" ולא עובדת שכירה, נקבע כי אין מקום להבחנה בין עו"ד שכירה במשרד עורכי דין לבין עו"ד עצמאית, וכי יש לאפשר לאב, המוכן ויכול לעשות כן, לשוב הביתה מוקדם יותר ולהקדיש תשומת לב לילדים.
הערעור בפני בית הדין הארצי לעבודה.