מונית נהר היא כלי שיט המשמש להסעת נוסעים בערים בהן נתיבי מים רבים, וזאת כאמצעי תחבורה ציבורית הפועל לפי לוח זמנים לאורך מסלול שירות קבוע; או בדומה למונית יבשתית ששירותיה נשכרים לשם נסיעה ייעודית על ידי נוסע אחד או יותר.
מוניות נהר מהסוג הראשון פועלות בערים רבות בצפון אמריקה, שם הן מכונות "Water taxi". אמצעי זה של תחבורה ציבורית מופעל בערים ניו יורק, פריז,בוסטון, ונקובר ("SeaBus"), לונדון ("Thames Clipper"), דובאי, טוקיו, איסטנבול ("Deniz Otobüsleri") ועוד. בוונציה מכונה כלי תחבורה ציבורית ימי המתפקד כאוטובוס בשם "ואפורטו" (Vaporetto, מלשון Vappore - "קיטור"), והגונדולות המקשרות את שתי גדותיה של התעלה הגדולה מכונות "טראגטי" (Traghetti, יחיד Traghetto).
מוניות נהר מהסוג השני (בדומה למונית רגילה) מופעלות בערים הנ"ל ובערים אחרות לרוב באמצעות סירות מנוע מהירות, או בכלי שיט מסורתיים שנועדו בעיקר למטרות תיירותיות, כמו הגונדולה בוונציה.
מוניות נהר פועלות גם באזורים כפריים לאורך נתיבי מים טבעיים או תעלות, על מנת לקשר בין בתים או יישובים שאין להם קשר יבשתי.
ג'ליל
זמן אחזור
זמן אחזור (אנגלית: Memory latency) בזיכרון מחשב (או באופן כללי באמצעי לאחסון מידע) הוא הזמן שעובר מרגע שניתנה פקודה להבאת נתון מהזיכרון ועד לקבלת נתון זה. ניתן להבדיל בין מספר סוגי זמן אחזור (למשל זמן אחזור CAS, המתואר להלן).
זמן אחזור יכול להימדד בשניות (בדרך כלל בננו-שניות) או במחזורי שעון, וככל שזמן האחזור נמוך יותר כך הרכיב מהיר יותר. זמן האחזור הוא שיקול מרכזי בתכנון מחשבים ומערכות אלקטרוניות אחרות.
זמן אחזור CAS.
זמן אחזור CAS (ראשי תיבות של Column Address Strobe) בזיכרון מחשב מסוג DRAM, הוא הזמן במחזורי שעון שלמים שעובר עד שמידע מאוחזר מעמודה בהתקן הזיכרון.
בעת גישה לזיכרון ,DRAM ראשית יש לבחור בנק זיכרון, לאחר מכן שורה (Row Address) ולאחר מכן עמודה (Column Address). רק אז נקרא תוכן התא שנבחר. זמן אחזור CAS הוא מספר מחזורי השעון שחולפים מרגע שנשלחה בקשת CAS, כלומר בחירת העמודה, ועד שהמידע נשלח על ידי הזיכרון אל המעבד. אם המידע מגיע באמצע מחזור שעון, אז המספר מעוגל כלפי מעלה. כך למשל, אם המידע הגיע תוך שניים וחצי מחזורי שעון אז זמן אחזור CAS הוא 3.
בעת בחירת רכיבי זיכרון למחשב, רכיבים בעלי ערך CAS Latency נמוך יותר נחשבים לרכיבים מהירים יותר. ערכים מקובלים הם בין 3 ל-5 מחזורי שעון, כאשר רכיבים בעלי זמן אחזור של 2 מחזורים נחשבים למהירים במיוחד.
מונה (מונית)
מונה הוא מכשיר אלקטרוני המותקן במונית המחשב את עלות הנסיעה בהתאם למרחק הנסיעה בשילוב עם זמן נסיעה וזמן המתנה. המונה העניק למונית את שמה בעברית באנגלית ובשפות נוספות.
מונים היו בשימוש כבר ברומא העתיקה ופעלו על בסיס מכשיר מכני אשר שחרר כדורים קטנים. בסוף הנסיעה שילם הנוסע את עלותה בהתאם למספר הכדורים ששוחררו. המונה המודרני הומצא על ידי הגרמני וילהלם ברון ב-1891, והמונית הראשונה המצוידת במונה - "דיימלר ויקטוריה" - הורכבה על ידי גוטליב דיימלר ב-1897. גם מונה זה היה מכני והורכב מחוץ למונית בסמוך לגלגל הקדמי שבצד הנהג. רק בשנות ה-80 של המאה ה-20 הופיעו המונים האלקטרוניים הראשונים, ועמם עבר מן העולם רעש התקתוק האופייני של המונים המכניים. ברוב המקומות ניתן להפעיל את המונה לפי מספר תעריפים בהתאם לשעות היום או ימי השבוע, וכן ניתן להוסיף למחיר עליו הוא מצביע תוספות שונות בגין עודף מטען, יעד או מוצא הנסיעה וכדומה.
במקומות מסוימים מחובר המונה לשלט חיצוני מואר המראה אם המונית פנויה או תפוסה. הפעלת המונה תכבה את תאורת השלט או שתחליף את הכיתוב בו כך שיראה כי המונית אינה פנויה. בין החידושים שנכנסו לשימוש במשך השנים נמנים חיבור המונה אל מדפסת ו/או אל מכשיר לחיוב באמצעות כרטיס אשראי, משדרים שונים המשדרים נתונים מהמונה אודות פעילותה של המונית - הן למטרות בטיחות והן למטרות חלוקת עבודה על ידי הסדרן, חיישן המזהה נוכחות נוסעים במונית במטרה למנוע הסעה בלא הפעלת מונה ועוד.
הסעה (מטוס)
הסעה בהקשרו של מטוס (באנגלית: Taxiing מהפועל To taxi) מתייחסת לתנועתו של מטוס על הקרקע בכוח מנועיו. המושג מתייחס בדרך כלל לנסיעה על גלגלים אך כולל גם תנועת מטוס על מגלשי סקי או על מצופים במטוסים המותאמים לנחיתה והמראה מהמים. מטוס עושה שימוש במסלול הסעה (Taxiway) כדי לנוע ברחבי שדה התעופה, לדוגמה מבית הנתיבות אל מסלול ההמראה או לאורך מסלול ההמראה.
בעשור השני של המאה ה-21, קיימת מערכת ובה המטוס מסיע למסלול בעזרת מנוע הפועל בגלגל הקידמי ומסיע ללא עזרה מכוח המנועים - שואב דלק ממכל APU.
בעת ההסעה, מוגבל הכוח שמפעילים מנועי המטוס כדי למנוע פגיעה בבני אדם, בניינים, מטוסים או חפצים בסביבתו. השליטה בכיוון נסיעת המטוס מושגת בעזרת סיבוב הגלגל הקדמי או האחורי, ובמטוסים בהם הדבר אינו אפשרי, באמצעות הפעלת עוצמת בלימה שונה על גלגלי המטוס.
עקב שדה הראייה המוגבל ומאחר שלמטוסים רבים אין הילוך נסיעה אחורי, נהוג לדחפם או לגוררם לאחור בעזרת מקור כוח חיצוני, כגון טרקטור או כלי ייעודי.
מסוקים עם מגלשים מוסעים על פי רוב בעזרת גורר ייעודי, או מבצעים הסעה לעמדת ההמראה בריחוף נמוך. מסוקים בעלי גלגלים מוסעים בכח מנועיהם לעמדת ההמראה.
הסיוע המשפטי
הסיוע המשפטי הוא גוף במשרד המשפטים, הפועל מאז 1975 בהתאם לחוק הסיוע המשפטי, התשל"ב-1972, ומעניק סיוע משפטי בתחומי המשפט האזרחי ללקוחותיו. שירותי הסיוע המשפטי מיועדים בדרך כלל למעוטי יכולת שאינם יכולים לממן בעצמם את שכר טרחתו של עורך דין, אף שיש נושאים מסוימים הקבועים בחוק בהם ניתן סיוע ללא מבחן הכנסה (למשל בהליכים בבית הדין לעבודה שהמוסד לביטוח לאומי הוא צד בהם). יש להבחין בין גוף זה לבין הסניגוריה הציבורית, המעניקה סיוע משפטי בעניינים פליליים.
הסיוע המשפטי כולל ייעוץ משפטי ואף ייצוג הלקוחות בערכאות על ידי עורכי דין הממונים על ידי הארגון. הסיוע ניתן ללא תשלום, למעט אגרה. הזכאות למתן סיוע משפטי מותנית בקיום שני תנאים מצטברים: זכאות כלכלית (על פי קריטריונים שנקבעו) וסיכוי משפטי. על החלטת הסיוע המשפטי שלא לאשר לאדם עורך דין שיסייע לו ניתן להגיש ערעור, המתברר בבית המשפט לעניינים מנהליים. מחוזות הסיוע המשפטי פועלים כיום בשש ערי מחוז: ירושלים, תל אביב, חיפה, באר שבע ונצרת. באפריל 2017 נפתח מחוז חדש בעיר לוד לתושבי המרכז.
בראש הסיוע המשפטי עמד בין השנים 2007-2014 עורך הדין אייל גלובוס. החל משנת 2015 ועד 2018 עמד בראש הסיוע המשפטי עורך הדין גלעד סממה, שכיהן בעברו כמנכ"ל המשרד לאזרחים ותיקים.
הצלב האמיתי
הצלב האמיתי הוא, על פי האמונה הנוצרית, הצלב המקורי שעליו נצלב ישו. על פי המסורת הנוצרית, הלנה, אמו של קונסטנטינוס, מצאה את הצלב האמיתי במחבוא בעת מסעה בארץ ישראל. מאז התגלגל הצלב למקומות רבים בעולם, המובהק שבהם הוא העיר קונסטנטינופול. במאה ה-12 וה-13 היה הצלב הקדוש לסמל מובהק של הצלבנים.
כנסיות רבות מציגות גם כיום שרידים של הצלב האמיתי, אך לא ניתן לבסס את אמיתות הטענות באופן מדעי.
הופעתו בנצרות.
300 שנה מעת שנצלב ישו על הצלב חלפו ועד שצלב זה התגלה ב-334 על פי המסורת הנוצרית, בימי מקריוס בישוף ירושלים. סיפור האגדה על הלנה שמצאה את הצלב, מופיע בדרשת ההספד של אמברוזיוס על הקיסר תיאודוסיוס ב-395. לאחר גילוי שלושת הצלבים על ידי הלנה, היה צריך לזהות את הצלב האמיתי. הבישוף מקריוס הוליך את הלנה, אם הקיסר קונסטנטינוס הגדול, ופמלייתה אל אשה חשוכת מרפא, ומבין שלושת הצלבים, רק הצלב האמיתי גרם לה שקמה בריאה ושלמה מעל ערש דווי.
חלק מהצלב סגרה הלנה במצבת כסף והשאירה אותו במקום בירושלים כמזכרת ללמוד על תולדותיו, ואת חלקו האחר שלחה לקיסר קונסטנטינוס. קונסטנטינוס הצפין את חלק זה בתוך פסל דיוקנו שהוצב בפורום שבקונסטנטינופול. החלק שנשאר בירושלים עבר תהפוכות רבות שהחלו ב-614 בעת הכיבוש הפרסי. הצלב יחד עם פטריארך ירושלים זכריה נפלו בשבי הפרסים ונלקחו לפרס. ב-629 הביס הרקליוס, קיסר האימפריה הביזנטית את הפרסים, וגאל את הצלב משביו. על פי המסורת, החזיר הרקליוס את הצלב עם שובו לירושלים ב-14 בספטמבר (שחל באותה שנה ביום הכיפורים היהודי) בתהלוכת ניצחון. מאותה עת היה יום זה לאחד החגים המרכזיים בשנה הליטורגית, "חג רוממות הצלב הקדוש". לחג זה נודעת עד היום משמעות מיוחדת בירושלים.
ב-638 נכנעה ירושלים למוסלמים, והצלב נותר שבוי תחת השלטון החדש בירושלים. החוקרת יעל קציר מניחה שבשל העובדה שירושלים נכנעה, נשמר הצלב במקומו בכנסיית הקבר, שהרי המוסלמים התחייבו בחוזה הכניעה לא לפגוע ברכושם הפרטי או הקהילתי של הנוצרים שנשארו בעיר. קציר מצביעה כי באירופה לא הרבו לעסוק בעניין גלגולי הצלב באותה עת, אך קרוב לוודאי כי לקחי הכיבוש הפרסי נחרתו עמוק בזיכרון הנוצרי.
לפי המסורת הרומאית, הביאה הלנה שריד מן הצלב הקדוש לבזיליקת סנטה קרוצ'ה אין ג'רוסלמה בעיר, בה הונח על עפר שהובא מירושלים. בשנת 1623, עם הכתרתו של האפיפיור אורבנוס השמיני, נלקח חלק עץ גדול משרידי הצלב האמיתי לבזיליקת פטרוס הקדוש.
בתקופה הצלבנית.
חלפו כמה מאות שנים עד שהצלב נעשה סמלם של אלפים שנענו לקריאות האפיפיור אורבנוס השני לצאת לירושלים ולשחרר את הקבר הקדוש מידי המוסלמים. שחרור הצלב לא שימש מטרה בפני עצמה, אך הוא זכה לתיאור נרחב אצל ההיסטוריונים בני התקופה כסמלם של הצלבנים.