באופן יוצא דופן עבור עובדים אירופיים באותה תקופה, בשנים שקדמו למלחמת העולם הראשונה ג'פה יחד עם אנשים וארגונים דנים אחרים דחפו גם הם להכרה בינלאומית בזכות הארמנים להגדרה עצמית. ארמניה קיבלה עצמאות זמן קצר לאחר מלחמת העולם הראשונה בהסכם סוור. עם זאת, המדינה החדשה, ארמניה הווילסונית, לא הוכרה רשמית על ידי טורקיה או ארצות הברית. הנשיא וודרו וילסון, שנחלש בשבץ מוחי וללא יועצו הפוליטי אדוארד האוס, הובס בסנאט על ידי מחזות הכוח של הנרי קאבוט לודג'. בשנת 1921 קרסה הרפובליקה הארמנית תחת לחץ צבאי של הטורקים הצעירים. ג'פה ודנים אחרים חזרו מדנמרק לאזור כדי להמשיך בעבודתם מטעם הארמנים. עבודתם כללה את הקמת הכפר החקלאי הארמני הראשון אי פעם בסוריה כדי לספק פרנסה לארמנים העקורים, יישובים שהוקמו על ידי ג'פה ועוזריה שגשגו בהשוואה למחנות אחרים שהשתלטו על ארמנים.
בנובמבר 1920, דנמרק קיבלה את הצעת חבר הלאומים לפעול כמתווכת במלחמה בין הרפובליקה הדמוקרטית של ארמניה לבין הלאומנים הטורקים תחת מוסטפא כמאל אטאטורק.
לאחר רעידת האדמה בשפיטאק ב-1988 בארמניה, תרמה דנמרק סיוע לארמניה.
ארמניה המודרנית.
מאז שארמניה קיבלה עצמאות בשנת 1991, שתי המדינות פעלו לבניית קשרים, כאשר גם הממשלה וגם ארגונים לא ממשלתיים מילאו תפקיד בכך. לטענת משרד החוץ הדני, סוכנויות אזרחיות כגון "מיסיון יוסט", המשלחת "הארמנית הדנית" ו"החברה הדנית לחקר הקווקז" כבר פעילות בפיתוח היחסים הדו-צדדיים. בשנת 2003 התגוררו בדנמרק 100 מהגרים ארמנים בלתי חוקיים והיו נושא לשיבה לארמניה, במשא ומתן בין שתי הממשלות. בשנת 2004 נשיא ארמניה, רוברט קוצ'ריאן דן במערכת היחסים המתפתחת עם שגריר דנמרק, והודה בכך שנשארה עבודה רבה. שני הצדדים הדגישו את החשיבות של שיתוף פעולה כלכלי מוגבר. בפגישה הדיפלומטית ב-2009 עם השגריר החדש של דנמרק, הביע נשיא ארמניה סרז' סרקזיאן רצון להעמיק עוד יותר את מערכת היחסים הדו-צדדית שלהם, והציע תחומים ספציפיים להגברת שיתוף הפעולה כמו יעילות חקלאית ואנרגיה, שם יש לדנמרק מומחיות רבה. שתי המדינות חתמו על הסכם מס כפול לחיזוק היחסים הכלכליים. שתי המדינות חתמו על הסכם שירות אווירי בשנת 2000. באפריל 2003.
רצח העם הארמני.
מקורות של עובדים דנים שונים שפעלו בארמניה בראשית המאה ה-20 שימשו את מתיאס ביורנלונד כדי להציע נקודות מבט חדשות על רצח העם הארמני. עם זאת, ממשלת דנמרק לא מכירה רשמית כי יש לסווג את רצח ההמונים של הארמנים כרצח עם, ואמרה כי השיפוט אם לעשות כן הוא עניין של היסטוריונים.
במכתב פתוח של "המחלקה הדנית לחקר השואה ורצח העם והכחשת ורצח העם הארמני", כתבו ההיסטוריונים טורבן יורגנסן ומתיאס ביורנלונד:
"כשמדובר במציאות ההיסטורית של רצח העם הארמני, אין שום צד" ארמני" או "טורקי" של "השאלה", יותר מאשר שיש צד "יהודי" או "גרמני" של המציאות ההיסטורית של השואה: יש צד מדעי, והכרה או הכחשה של הצד הלא מדעי. במקרה של שלילת רצח העם הארמני, הוא אף מבוסס על מאמץ מסיבי של זיוף, עיוות, טיהור ארכיונים ואיומים ישירים שנתמכים על ידי טורקיה, מה שהופך כל "דיאלוג" עם מכחישים טורקים לבעייתי ביותר."
פיתוח.
בשלב השני של תוכנית השכנות, ארמניה נמצאת בראש סדר העדיפויות. תוכנית השכנות מסייעת לארמניה בפיתוח כפרי וכלכלי.
בשנת 2004 חתמה דנמרק על הסכם שיסייע לארמניה בהטמעת פרוטוקול מנגנון הפיתוח הנקי (CDM) ולסייע בהפחתת פליטת גזי החממה שלה. ההסכם נכנס לתוקף במרץ 2005. בשנת 2006 סייעה דנמרק לארמניה ב-10 מיליון קרונה דנית, לילדים ארמנים נכים.
דנמרק שלחה משקיפים של הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה לארמניה בשנת 2007, וסיפקה 16 מיליון קרונה דנית לפרויקט אנרגיה מתחדשת של ארמניה. דנמרק שלחה גם עזרה לארמניה לאחר ההשלכות ההומניטריות של מלחמת נגורנו קרבאך.
בשנת 2008 חתמו שתי המדינות על הסכם, המקדם צמיחה ותעסוקה באזורים עניים. דנמרק סיפקה לפרויקט 30 מיליון כתר דני, ו-29 מיליון קרונה דנית למגזר הפרטי ולחינוך. בספטמבר 2008 סייעה דנמרק לארמניה, גאורגיה ואוקראינה בסכום של 50 מיליון קרונה דנית לתוכנית המגזר הפרטי. ביוני 2011 סייעה דנמרק לארמניה ב-4.7 מיליון קרונה דנית לתוכנית של הקרן הבינלאומית לפיתוח חקלאי עבור החוות בארמניה.
יחסי סחר.
הייצוא הדני לארמניה בשנת 2008 הסתכם ב-30.6 מיליון קרונה דנית, ואילו היבוא של דנמרק מארמניה היה 5 מיליון קרונה דנית.
ביקורים רמי דרג.
באפריל 2003 ביקר דנמרק שר המינהל הטריטוריאלי הארמני הוביק אברהמיאן. באוגוסט 2004 ביקר בארמניה שר החוץ הדני, פר סטיג מולר. בשנת 2005 הזמינה דנמרק את נשיא ארמניה, רוברט קוצ'ריאן, לישיבה השנתית ה-51 של נאט"ו בקופנהגן, אך הוא סירב משום שדנמרק הזמינה גם את ראש ממשלת טורקיה, רג'פ טאיפ ארדואן.
ב-24 בנובמבר 2011 ביקר שר החוץ הארמני אדוארד נלבנדיאן בדנמרק לפגישה עם שר החוץ הדני וילי סובנדל. נלבנדיאן הודה גם לדנמרק על הסיוע הדני בעקבות רעידת האדמה בספיטאק ועל ההתקדמות של ארמניה מאז העצמאות. נלבנדיאן נכח בפתיחת השגרירות הארמנית החדשה בדנמרק והדגיש כי: "הנפת הדגל הארמני בבירת דנמרק, אנו מדגימים את נכונותנו להעלות את יחסינו הדו-צדדיים לרמה חדשה."
יחסי איחוד האמירויות הערביות–דנמרק
יחסי איחוד האמירויות הערביות–דנמרק הם היחסים הדו-צדדיים בין איחוד האמירויות הערביות ובין דנמרק. לאיחוד האמירויות הערביות אין משלחת דיפלומטית בדנמרק, אולם דנמרק מחזיקה בקונסוליה בדובאי ואף הודיעה גם על פתיחת שגרירות באבו דאבי בשנת 2010, יותר מעשור לאחר שהיא נסגרה בגלל קיצוץ תקציבי.
קהילת מהגרים.
קיימת קהילה קטנה של מהגרים דנים באיחוד האמירויות הערביות. נכון לשנת 2010 מספרם היה סביב 2,000, לעומת 400 בלבד מאז 2005.
יחסים דיפלומטיים.
היחסים בין המדינות התדרדרו בעקבות פרשת קריקטורות מוחמד. שר החוץ של איחוד האמירויות, אנואר מוחמד קרקש, הזמין את שגריר דנמרק באיחוד האמירויות, האנס קלינגנברג, בשנת 2008, אך אמר כי איחוד האמירויות הערביות "רוצה לחזק ולקיים יחסים עם מדינות רבות ברחבי העולם, כולל ממלכת דנמרק", אך חזר על העמדה של איחוד האמירויות הערביות "על אי ערבוב חופש העיתונות ולעג על האסלאם". הוא הוסיף כי האירוע הטיל צל על היחסים הדו-צדדיים, וציין כי ממשלת דנמרק תוכל לעשות יותר כדי לעצור את השמצת האסלאם וכי איחוד האמירויות יישאר "סובלני ויבנה יחסי חוץ", אך "לא יסבול התקפות על המורשת האיסלאמית שלו."
נעמי סטוצ'ינר
נעמי סטוצ'ינר (נולדה בשנת 1947) היא יזמת חברתית ישראלית. מייסדת עמותת "בית איזי שפירא", הפועלת למתן הזדמנויות שוות ושילובם של אנשים עם מוגבלויות בחברה. כלת פרס ישראל למפעל חיים לשנת 2020.
ביוגרפיה.
סטוצ'ינר נולדה ביוהנסבורג שבדרום אפריקה בשנת 1947 לאיזי ולוסי שפירא. היא התחנכה בתנועת בני עקיבא במקום. ב-1970, לאחר שסיימה את לימודיה בעבודה סוציאלית-קהילתית באוניברסיטת ויטווטרסראנד שביוהנסבורג, עלתה לישראל ביחד עם בעלה טוביה, והשתלבה בפעילות קהילתית. היא הקימה את היחידה הקהילתית של עיריית תל אביב בשכונת התקווה.
ב-1977 - הקימה יחד עם פרופסור שמאי דוידסון, את היחידה לבריאות הנפש מטעם בית החולים הפסיכיאטרי שלוותה ברעננה, והייתה המתאמת של יחידה זאת עד 1981.
דרך החזון של אביה ביחסו לאנשים עם מוגבלויות ופועלו לשוויון הזדמנויות למענם בתוך החברה, שהקים מוסד פנימייתי ביוהנסבורג, שלפעילותו התגייסה המשפחה כולה. נחשפה לעולם החינוך המיוחד, וכך התעצבה תפיסת עולמה וגישתה לנושא.
בשנת 1980, בעקבות פטירתו של אביה, הקימה לזכרו יחד עם משפחתה את בית איזי שפירא ברעננה הנקרא על שמו. בו פועלים לשיפור חייהם של ילדים ובוגרים עם מוגבלויות ושל בני משפחותיהם.
הארגון הפך במרוצת השנים לארגון בעל שם עולמי המשפיע בעזרת פיתוח שירותים חינוכיים ומחקר והכשרה בתחום המוגבלויות על כ-500 אלף בוגרים וילדים בעלי מוגבלויות בשנה, ופועל כבר ארבעה עשורים כדי להעניק לאנשים עם מוגבלות שותפות מלאה בחיי הקהילה ואיכות חיים טובה יותר.
בשנת 2013 זכו סטוצ'ינר ובית איזי שפירא בהכרה מיוחדת מטעם האו"ם, כאשר הוזמנו להציג בכינוס השישי של האו“ם בנושא זכויותיהם של אנשים עם מוגבלויות. כיום משמש בית איזי שפירא יועץ מיוחד להמועצה הכלכלית חברתית של האומות המאוחדות ומסייע בקידום מעמדם של אנשים עם מוגבלויות ברחבי העולם.
כיהנה כמנכ"לית בית איזי שפירא מיום הקמתו ועד שנת 2006. אז העבירה את תפקיד המנכל”ית לידי ג’ין יודס, לאחר מכן הקימה את הארגון הבינלאומי של ידידי בית איזי שפירא, שבראשו עמדה עד שנת 2010, וכיום היא ממשיכה להיות חברה בוועד המנהל של בית איזי שפירא. בשנת 2011 פרסמה סטוצ'ינר, יחד עם ישראל סייקס ושרון בכר, את הספר "לילה כיום יאיר" המסכם שלושים שנות יזמות חברתית של בית איזי שפירא.
לאחר פרישתה מהפעילות הניהולית בבית איזי שפירא, הקימה את ארגון Unlimited Impact Social לפיתוח קיימות ארגונית בחברה האזרחית, היא מייעצת לארגונים מהמגזר החברתי העוסקים בהשפעה חברתית רחבה בישראל ומחוצה לה, ומרצה בנושאים שונים הקשורים ליזמות חברתית, חיזוק הקשר בין הסקטור החברתי-עסקי-ממשלתי ואתיקה בפיתוח משאבים.
לסטוצ'ינר ולבית איזי שפירא ניתנו פרסי הוקרה רבים ביניהם את פרס הנרייטה סאלד לעבודה סוציאלית, פרס ראש הממשלה "מגן הילד", פרס המנכ”ל המצטיין של המגזר השלישי. יקיר קרן שלם למתנדב ומגן שר הבריאות למתנדבים מצטיינים.
אות הוקרה על מפעל חיים על ידי לשכת רואי חשבון בישראל ובאות על מפעל חיים “יקיר ציון” מהפדרציה הדרום אפריקאית.