הארגון שייסד סנסיי פנטנוביץ' ממשיך בפעילותו גם כיום. הדוג'ו הראשי של הארגון (הונבו דוג'ו) עדיין פעיל בנתניה ואת הארגון הארצי מובילים כיום תלמידיו הבכירים החברים בארגון העולמי IOGKF של סנסאי מוריו היגאונה.
ארבעה תלמידים בכירים לשעבר של פנטנוביץ' הפכו למורים בולטים לאמנויות לחימה בישראל. הראשון מביניהם, שעדיין מלמד גוג'ו ריו קראטה בפתח תקווה, הוא רוני קלוגר סנסיי. השני הוא ירון בנימיני, אשר לימד גוג'ו ריו משך שנים רבות, אך ברבות הזמן עבר לתרגל וללמד אמנויות לחימה סיניות. השלישי הוא, יוסי קאבלי, שפרש בתחילת שנות התשעים לאחר מעבר למדינה אחרת, הרביעי הוא תלמידו של יוסי, אילן אופנהיימר, אשר פרש מארגון IOGKF ומלמד גוג'ו ריו בפתח תקווה, בתל אביב וברעננה.
אחד המורים היותר מוכרים באזור הדרום,תאודור שפיר מאורוגוואי אשר מלמד את שיטת הגוג׳ו ריו ,עלה לישראל משנת 1974, והיום מלמד באזור המרכז ,גם הכשיר שני תלמידים בכירים בולטים לאמנויות לחימה בישראל, הראשון הוא אורליו בוניה, כיום מתגורר בספרד,והשני הוא אלברט בן דוד.
טאבו פלוס
יוסי שמריך (נולד ב-23 דצמבר 1980), ידוע בשם הבמה טאבו פלוס הוא ראפר ומוזיקאי ישראלי.
קריירה.
בשנת 2004 השיק אלבום בכורה בשם "החיים עושים אנשים קשים, רוצה להרגיש?" בלייבל (שאינו קיים עוד) "אודיו קולאז'", חברת בת של NMC.
האלבום, שאת עטיפתו עיצב שמריך עצמו, הכיל שירי היפ הופ בעלי אופי אלטרנטיבי, עם עיבודים שחלשו על מגוון סגנונות ביניהם ג'אז, פאנק ורוק, וטקסטים שעסקו בין השאר בנושאים בעלי משמעות פילוסופית וקיומית. בהפקת האלבום השתתפו מספר מפיקים, ביניהם די.ג'י קארס, נועם וואהל ושמריך עצמו.
בשנת 2007 לאחר שנה של עבודה משותפת עם ההרכב 51% (שמריך, צ'ה, אבי אשכנזי, אבי גולצמן, ג'וזף ושי פישמן) הוציאו 51% את אלבום הבכורה שלהם שנקרא "עוברים לגור לכם באוזן".
בשנת 2008 הוציא טאבו פלוס את אלבום הסולו השני שלו "מיתרים", אלבום קונספט שהופק מוזיקלית על ידי יוסי "ג'וזף" כהן. האלבום יצא כחלק מפרויקט הגמר של טאבו בלימודי עיצוב תקשורת חזותית ב-HIT מכון טכנולוגי חולון, הפרויקט כלל גם את עטיפת האלבום ואת הקליפ לשיר הנושא, קליפ המשלב כמה טכניקות אנימציה (רוטוסקופ ואנימציית סריגה). הקליפ הוצג בתערוכות עיצוב ואנימציה ובלוגים ברחבי העולם.
בשנת 2009 הוציא טאבו פלוס את הפרויקט "מילה מדוברת", אלבום שעסק בז'אנר הספוקן וורד, בו אירח אמנים שונים על ההפקות שלו (נועה פארן, נועם וואהל, אבי אשכנזי ואבי גולצמן). באותה שנה הוציא עם הרכב 51% את אלבומם השני "שירים מהבוידעם". ב-2011 המשיך הפרויקט בשם "מילה מדוברת 2.0".
ב-2010 הוציא עם הרכב 51% את אלבומם השלישי "זהו".
ב-2011 התארח באלבום "סנדוויץ' פועלים" של אורטגה בשיר "דף ריק".
טאבו עובד בסטודיו לעיצוב גרפי בבעלותו הנקרא: שיפט סטודיו | Shift Design Crew המתמחה באינטראקטיב, ברודקאסט, איור ופרינט.
שימקנט
שימקנט (; באוזבקית: Чимкент/Chimkent/چىمكېنت - צ'ימקנט) היא העיר השלישית בגודלה ובחשיבותה בקזחסטן (אחרי אלמטי ונור-סולטן) ושוכנת במחוז טורקיסטן שבדרום המדינה, כ-610 ק"מ דרום-מערבית לאלמטי וכ-120 ק"מ צפון-מזרחית לטשקנט בירת אוזבקיסטן. נכון ל-1 בינואר 2021 אוכלוסיית העיר מונה 1,074,167 בני אדם, רובם אוזבקים (המהווים 65% מהאוכלוסייה), קזחים ורוסים.
היסטוריה.
העיר נוסדה במאה ה-12 כתחנה בדרך המשי מאירופה לסין. עם הזמן העיר ידעה תקופות של פריחה ולעומתן פעמים בהן נחרבה על ידי הכובשים השונים. עד 1810 נשלטה על ידי ח'אנות קוקנד, ואחר כך עברה לאמירות בוכרה. ב־1864 הגיעו הרוסים לאזור וכבשו את העיר בצרפם אותה לחבל טורקסטן. ב־1814 שם העיר שונה לצ'רנייב, וב-1924 שמה הישן הוחזר. ב־1993 שונה שם העיר בתעודות רשמיות ל"שימקנט", על־פי הכתיב הקזחי.
ספורט.
בענף הכדורגל מייצגת את העיר קבוצת אורדאבסי המשתתפת בליגת העל הקזחית. בתחילת עונת 2015/16 נפגשה קבוצה זו מול קבוצת בית"ר ירושלים בשלב הראשון במסגרת הליגה האירופית והפסידה 2-1 בסיכום שני מפגשים.
הפדרליסט
סטארבק (אי)
האי סטארבק (באנגלית: Starbuck Island) המכונה גם האי וולנטיר (באנגלית: Volunteer Island - אי המתנדב) הוא אטול בלתי מיושב במרכז האוקיינוס השקט המהווה חלק מאיי ליין הדרומיים. האטול מצוי בשליטת קיריבטי.
רוחבו של האטול 8.9 ק"מ ממזרח למערב ו-3.5 ק"מ מצפון לדרום.
היסטוריה.
האטול התגלה לראשונה בשנת 1823 על ידי ולנטין סטארבק, רב חובל של ספינת צייד לווייתנים בריטית, ונקרא על שמו. האי הוכרז בשנת 1866 על ידי ארצות הברית כשטח בריבונותה מכוח חוק איי הגואנו משנת 1856 אולם בפועל השתלטו הבריטים על האי וכרו בו את מרבצי הגואנו בין השנים 1870–1893.
בשל גובהו הנמוך (בשיאו גובה האי הוא 5 מטרים) ובשל השוניות הרבות המקיפות אותו, אזור האי מסוכן בניווט, וספינות רבות טבעו לחופיו.
האי הוכרז על ידי ארגון האומות המאוחדות כשמורת טבע בשל מושבת השחפית הכהה המצוייה עליו.
אהרן סורסקי
אהרן סורסקי (נולד בכ' בניסן ה'ת"ש, 28 באפריל 1940) הוא סופר חרדי בולט, בעיקר בתחום הספרות ההגיוגרפית-היסטורית. החל משנות השישים פרסם עשרות רבות של ספרי ביוגרפיה ומבואות על רבנים מהדורות האחרונים.
חייו.
את קריירת הכתיבה החל כעיתונאי בעיתון "המודיע" בשנות העשרים לחייו. את התנסותו העיקרית קיבל בעבודתו בהוצאת הספרים החרדית נצח. באותה הוצאה עבד גם חמיו הראשון משה שנפלד. באותה תקופה היה שותף פעיל בעריכתה של סדרת הספרים "פאר הדור", על תולדות החזון איש. עם השנים קנה סורסקי את ידענותו בהיסטוריה של יהדות מזרח אירופה, בעיקר בזרם החסידי שלה. את רוב המבואות לספרים שיצאו במסגרת הוצאת "נצח" כתב סורסקי. רבים מאותם מבואות שימשוהו בעתיד ונכללו כפרקים בתוך סדרת ספריו הפופולרית "מרביצי תורה ומוסר" ו"מרביצי תורה מעולם החסידות".
סורסקי הוא חסיד סלונים. חצרות חסידיות רבות שוכרות את שירותיו לכתיבת ביוגרפיה על האדמו"רים שלהן.
סגנון כתיבתו משלב בין הסגנון הספרותי-מליצי הישן לבין הכתיבה העכשווית. רבים ממטבעות הלשון שאובים מן המקורות המקראיים, התלמודיים והמדרשיים.
בחלק מכתביו עשה סורסקי שימוש בפסבדונים א. ספרן.
ליידן
לַיידֶן (בהולנדית: Leiden, ) היא עיר הולנדית, בת כ-120,000 תושבים.
ליידן שוכנת מצפון להאג, במרכז הפוליטי והתרבותי של הולנד ההיסטורית. העיר נוסדה ככל הידוע במאה ה-12, ובמרכזה מספר מבנים, ששימשו בסיס להתרחבותה (המפורסמים בהם: מבנה המצודה העגולה, המצוי על תל מלאכותי וכנסיית פיטר). העיר בנויה על מספר רב של תעלות ועליהן מאות גשרים. אמצעי התחבורה המרכזי בתוככי העיר הוא אופניים ולעיר כביש טבעתי מרכזי, שנתיבו חופף ברובו את התעלה המקיפה אותה.
היסטוריה.
בשנת 1574 הטילו הספרדים על העיר מצור ממושך (כשנה), שאיים על שלומה. המצור הוטל במסגרת מלחמת הכיבוש הספרדי של דרום הולנד. לבסוף, הצליחו תושבי העיר להניס את הספרדים. הניצחון הושג על ידי צבא של אנשי המקום, בראשות וילם השתקן, אשר פרץ את תעלות העיר וגרם להצפת הכוח הצר על העיר. עד היום חוגגים מדי שנה ב-3 באוקטובר את הניצחון, בפסטיבל מרהיב הנמשך יומיים.
בעקבות הניצחון וכאות הערכה לעמידת תושבי העיר במלחמה, הוקמה בעיר בשנת 1575 אוניברסיטת ליידן, האוניברסיטה הראשונה בהולנד (8 בפברואר 1575). עד היום האוניברסיטה היא המרכז התרבותי החשוב ביותר של האזור. היא נודעת בעיקר בלימודי הרפואה והמשפטים. חלק ממבניה המקוריים נשתמרו עד היום, ובכללם "מבנה האקדמיה" הבנוי על תעלה רחבה באחד הרחובות היפים במדינה כולה (ראפנבורך סטראאט). כמו כן מצוי בה בית החולים האוניברסיטאי הנודע.
בעיר ליידן נולד וגדל הצייר ההולנדי רמברנדט ואן ריין (ביתו היה סמוך למעגן המרכזי שבכיכר העיר).
מבנים בולטים.
בעיר מבנים מרשימים, מספר רב של מוזיאונים, גנים בוטניים ואוכלוסייה מסבירת פנים. לעיר שני מעגני שיט קטנים וציוריים, מרכז מסחרי המצוי בעיקרו בשני רחובות / תעלות. ניתן לראות בה גם מהגרים מארצות רבות, בהן מדינות צפון אפריקה, המזרח התיכון, אינדונזיה ועוד.
מוזיאונים בולטים:
בעיר ובסביבתה מספר רב של פארקים ואזורים ירוקים, ובראשם - "ליידס האוט" (פארק ליידן) ובו פינת חי גדולה ומרשימה עם עדרי איילים, עופות, בריכות מים ומתקני שעשוע לילדים.
יהודים.
לעיר היסטוריה יהודית ארוכה, עליה מעיד בית הכנסת רב המידות. רוב האוכלוסייה היהודית הושמדה בשואה, כפי שקרה לרובה המכריע של קהילת הולנד. כיום משרת בית הכנסת מספר מצומצם של מתפללים ואת פעילות הקהילה באזור, בעיקר בחגים. כמו כן הוא מהווה מרכז יהודי לסטודנטים ישראלים.
בספריית אוניברסיטת ליידן מצוי, בין השאר, "כתב יד ליידן", כתב היד החשוב ביותר של התלמוד הירושלמי, משום היותו היחיד ששרד במלואו, שהיה הבסיס להדפסה הראשונה של הירושלמי (ונציה ה'רפ"ג).
כרכ
כַּרַכּ (ערבית الكرك) היא עיר בירדן השוכנת מזרחית לים המלח, ומשמשת כבירת נפת כרכ. אוכלוסיית העיר היא כ-20,000 תושבים. מקובל לזהותה עם קיר מואב, בירתה של ממלכת מואב הקדומה, הנקראת בתנ"ך גם קִיר חֲרָשֶׂת וקִיר חֶרֶשׂ. ליד מרכז העיר שוכנת מצודת כרכ הצלבנית.
היסטוריה.
לפי המקרא, קיר מואב נוסדה בתקופת התנחלות שבטי מואב במזרח ים המלח, ושימשה כבירת הממלכה המואבית החל מכיבוש צפון מואב על ידי סיחון ועד גלות מואב על ידי אשור, במשך רוב תקופת העצמאות המואבית.