מאפיינים מבניים-הסדרתיים של המסגרת החינוכית – לציפיות חברתיות, לנורמות תרבותיות, למדיניות חינוכית ולתקציבים המופנים למסגרת החינוכית ישנה השפעה על יחסי מחנכת-ילד דרך מאפיינים מבניים והסדָּרָתיים של המסגרת החינוכית. כך מחקרים רבים הראו שמספרם של הילדים בקבוצה כולה ומספר ילדים גבוה בטיפולה של המחנכת משפיעים לרעה על יכולתה להתייחס לכל ילד באופן רגיש ונענה, ובאופן המתאים לצרכיו האינדיבידואליים וכך לפתח עימו יחסי התקשרות בטוחים. גם מרכיב קביעות המחנכת נמצא משמעותי ליחסי מחנכת ילד מאחר שילדים יוצרים קשרים משמעותיים עם מחנכות שהן מקור קבוע לטיפול ועזרה. מרכיב זה הוא משמעותי בעיקר בקרב ילדים צעירים, כאשר נודעת לאיכות הקשר ולרגישות של המחנכת השפעה רבה על התפתחותו של הילד ועל יכולתו ליצור עימה יחסי התקשרות בטוחים. נמצא גם כי מסגרות חינוכיות טיפוליות לגיל הרך שאינן תקניות משפיעות לרעה על היכולת למתן טיפול איכותי לילדים המתחנכים בה. מאפיינים נוספים כמו: תוכנית הלימודים הנלמדת, אופן ההוראה, מינון התוכנית, מיקום ההוראה, מספר המחנכים השונים שאליהם הילד נחשף במהלך יום לימודים, הרכב אוכלוסיית התלמידים בכיתה, הכשרה ומיון של מחנכים ודרישות לגבי כישוריהם נמצאו גם כן כבעלי משמעות לאיכות היחסים בין המחנכת והילד. כך נמצא כי מחנכים בעלי הבנה מקצועית של פדגוגית הגיל הרך והתפתחות הילד הם מיומנים בהתאמת התנהגותם לצורכי הילד, בפיתוח יחסים רגישים ונענים עם הילד, באופן שיוצר התנסויות למידה יעילות. בתוך מרכיב ההכשרה נמצא כי תכנים ומתודות המדגישים התנסות פעילה, עבודה מעשית בשדה ושימוש בהתנסויות חיים קודמות ובתפיסות המטפל, תוך קבלת תמיכה והדרכה, הם שתורמים לאינטראקציות רגישות בין מטפל וילד.
מאפייני משפחה – מאפייני משפחה משפיעים על האינטראקציות בין המחנכת והילד. כך נמצא שאמהות בעלות יותר שנות השכלה, אמהות רגישות יותר, וכאלה המחזיקות בעמדות של טיפול סמכותי בנוגע לגידול ילדיהם נוטות לבחור מסגרות חינוכיות איכותיות, אשר מאופיינות באנשי חינוך מוכשרים היטב, רגישים ונענים, בעוד שאמהות בעלות עמדות יותר סמכותניות לגידול ילדים נוטות לבחור מסגרת פחות איכותית. כמו כן, נמצא כי הכנסת המשפחה נקשרת באופן חיובי עם בחירת מסגרת חינוכית איכותית. בהקשר זה, מיעוטים נקשרים לרוב עם מצב סוציו אקונומי נמוך, ולכן קשה להעריך מהו חלקו של כל גורם (מיעוטים, מצב סוציו אקונומי) באופן בלעדי.
במחקרים שונים תועדה גם ההשפעה של יחסי הורה וילד על איכות היחסים שהילד יוצר עם המחנכת. השפעה זו משתקפת באופן שבו הילד והמחנכת תופסים זה את זה, ובהתנהגותם זה כלפי זה. ישנן עדויות מחקריות להמשכיות בין יחסי הורה-ילד ומחנכת-ילד, ונמצא כי קיים קשר בין יחסים בטוחים עם הורים ליחסים בטוחים עם מחנכים. קשר זה מושפע מגורמים נוספים כמו רגישותה של המחנכת, או מאפייני הילד. כך נמצא גם כי אלה המקבלים מהוריהם תמיכה גבוהה וגירוי איכותי מערכת היחסים עם מחנכיהם גבוהה יותר, בעוד שילדים עם מעורבות הורית נמוכה חווים יותר קונפליקט עם מחנכיהם. איכות הקשר של הילד עם המחנכת מושפעת גם מאיכות הקשר שלה עם ההורים: איכות הקשר בין המחנכת לבין ההורים מייצרת שיח מסוים בין ההורים לילד, אשר משפיע על מערכת היחסים של הילד עם המחנכת.
מערכת יחסי מחנכת – ילד בפרספקטיבות תאורטיות שונות.
הספרות והמחקר בתחום התפתחותה של מערכת היחסים בין המחנכת והילד מתבססים על מספר תאוריות מרכזיות. שילובן של התאוריות יחד יוצר מסגרת להבנת מורכבותם של היחסים במושגים של קרבה, מוטיבציה והקשר.
תיאורית ההתקשרות (Attachment Theory).
תאוריה מרכזית בתחום ההתפתחות הרגשית-חברתית, אשר עוסקת בהתהוותן של מערכות יחסים בין ילדים ובין מבוגרים משמעותיים, 'דמויות התקשרות', להן יש חשיבות מכרעת על המשך התפתחותו של הילד, לאורך חייו. על פי תאוריה זו, תפקידם העיקרי של יחסים אלה לשמש מקור ביטחון לילד בייחוד כאשר הוא חווה מצוקה. איכות ההתקשרות של הילד עם דמות ההתקשרות תלויה בזמינותה, בתמיכתה הרגשית ובהיענותה באופן עקבי לאיתותיו. דמות זמינה ותומכת מהווה עבורו 'בסיס בטוח' שממנו הוא יכול לצאת ולחקור את סביבתו באופן עצמאי ואז ליצור שוב אינטראקציה עמה כאשר הוא זקוק לנחמה ולהגנה. הפנמתם של היחסים ל'מודל עבודה פנימי' – ייצוגים קוגניטיביים ביחס לעצמו, לדמויות ההתקשרות וליחסים איתן, הם אשר מכוונים ומדריכים אותו בגיבוש רגשות, אמונות וציפיות בהקשר למערכות יחסים נוספות בהווה ובעתיד. תאוריה זו מספקת הסתכלות רחבה לתפיסת המחנכת כדמות חשובה ומשמעותית בחיי הילד. התקשרות רגשית של תלמיד עם מחנכת עשויה להתפתח כתוצאה מיחסי גומלין המציעים לילד תחושת ביטחון ביחסיו איתה. כאשר מתקיים קשר ישיר וקבוע לאורך זמן בין ילד ומחנכת, במערכת יחסים חמה ותומכת, אשר מתנהלת בין גבולות ברורים, מחנכת זמינה רגשית שמזהה את קשייו הלימודיים, הרגשיים או החברתיים של הילד ואשר מגיבה ברגישות ובאופן מותאם לצרכיו מהווה עבורו 'בסיס בטוח'. 'בסיס בטוח' זה מאפשר לו להפנות משאבים מנטליים לחקירה וללמידה וכן לחזור אליה בעת שהוא זקוק לתמיכה ולסיוע.
תיאורית הלמידה של ויגוצקי.
לפי ויגוצקי (Vygotsky), תהליכי למידה אצל ילדים מתפתחים תוך אינטראקציות חברתיות ושותפות עם אחרים משמעותיים, במסגרת המושג 'Zone of proximal development' ויגוצקי הדגיש את תפקידם של אחרים בעלי ידע רב יותר בסיוע בהתקדמותם של ילדים, על ידי התבססות על מיומנויות שכבר קיימות אצלם. על פי גישה זו, תיווך יעיל באינטראקציה בין מבוגר לילד הוא תהליך המחייב את האדם הנמצא באינטראקציה עם הילד להתאים את הסביבה והפעילות להתנהגות העכשווית של הילד ולרמת יכולותיו ולהתעניינויותיו ברגע נתון. התאמה זו משתקפת בקשב הדדי, ברגישות ובהיענות של המבוגר המתווך, מתוך היכרותו עם הילד. בהתאם לכך, מערכת יחסים תומכת ומעודדת שיתוף פעולה בין מחנכת וילדים מאפשרת למחנכת לתווך ולהנחות את הילדים באופן המותאם ליכולותיהם, ואלה יוצרים את התנאים בהם הם יכולים להתקדם בלמידה ולבקש את עזרתה במידת הצורך.
תיאורית ההכוונה העצמית (Self Determination).
מתמקדת בתהליכי מוטיבציה ומניחה כי בבסיס התנהגות האדם קיימים שלושה צרכים פסיכולוגיים מולדים : הצורך בקשר ובשייכות, הצורך בתחושת יכולת והצורך באוטונומיה. בהלימה עם תאוריה זו, כאשר מערכת היחסים בין המחנכת לבין התלמידים היא בטוחה ותומכת ומושתתת על חוקים ברורים, התלמידים חווים עצמם כשייכים, משמעותיים ורצויים, כבעלי יכולת להתמודד עם אתגרים, חופשיים לביטוי עצמי אוטונומי ולמימוש אפשרויות בחירה במרחב המותאם לתכונות ולנטיות האישיות – תחושות המאפשרות להם לפנות משאבים פנימיים ללמידה ולחקירה.
התאוריה המערכתית-אקולוגית.
על פי גישה זו התפתחותו של הילד תלויה בנוסף למאפיינים הביולוגיים הייחודיים שאיתם נולד גם בקשרי הגומלין שבינו לבין מערכות הנמצאות בסביבתו, להן רמות קרובות או רחוקות של השפעה, וכן גם בקשרים שבין מערכות אלה. מגוון של רכיבים, מנגנונים ותהליכים הקשורים בילד, בסביבתו (דוגמת משפחה, כיתה, קהילה ומדיניות חינוכית) וביחסי הגומלין שביניהם, משפיעים השפעה דו כיוונית ודינמית על יחסי הגומלין של הילד עם המחנכת, בהקשרים שונים ולאורך זמן. אלה יוצרים גם את ההקשר שהילד מתפתח ולומד בתוכו. לכן, הידברות ותקשורת בין המערכות השונות עשויות לתרום ליצירת סביבה חינוכית בטוחה ותומכת.
מערכת היחסים בין המחנכת והילד והשפעתם על התוצרים התפתחותיים של הילד.
בשנים האחרונות המחקר בוחן את הקשר בין מאפייני היחסים מחנכת-ילד ובין התוצרים ההתפתחותיים של הילד. בפרספקטיבה אקולוגית, מאפייני הילד והסביבה יוצרים את ההקשרים השונים אשר משפיעים יחדיו על התפתחותו של הילד. קיימת הסכמה כי יחסים חיוביים עם מחנכת והאקלים הרגשי המאפיין אותם יכולים להיות בעלי ערך רב לתפקודם ולהתפתחותם של ילדים בתחום הרגשי-חברתי, ההתנהגותי והאקדמי. נמצא כי קיימת המשכיות בדפוסי היחסים של הילד עם המחנכת גם עם מחנכים נוספים בעתיד, בעיקר אלה השליליים המאופיינים בקונפליקט ובתלות. המחקר מראה כי ליחסים שליליים אלה ישנה השפעה שלילית ומתמשכת על הסתגלותו של הילד למסגרת החינוכית, הישגיו והתנהגותו. על כן, עבור ילדים בעלי מאפייני סיכון ליחסים שליליים עם המחנכת, לעצם קיומה של מערכת יחסים חיובית יש השפעה מכרעת לשינוי נתיבי התפתחותו של הילד, והם אלה שייתרמו באופן הרב ביותר מקיומם של יחסים מיטביים עם מחנכיהם. המחקר מתמקד כיום גם בבחינת השפעתה של רגישות מובחנת כלפי התנסויותיהם של ילדים עם מחנכיהם על התוצרים ההתפתחותיים.
השפעה על ההתפתחות הרגשית חברתית – איכות היחסים בין מחנכת וילד נמצאת כמנבאת את הסתגלותו החברתית והרגשית של הילד במסגרת החינוכית. מערכת יחסים חיובית ואיכותית עם המחנכת תורמת לתחושת ביטחון והערכה עצמית אצל הילד. יחסים חיוביים של הילד עם המחנכת נקשרים גם עם התפתחותן של מיומנויות רגשיות-חברתיות, כמו מיומנות של וויסות רגשי: יחסים המלווים בקונפליקט נקשרים עם רמות של מתח אצל הילד, וכאשר קיים קשר רגשי חיובי עם המחנכת ילדים מתמודדים טוב יותר עם מתח וחרדה, ויכולים לווסת טוב יותר את האפקט שלהם. היכולת לוויסות רגשי היא חשובה גם מכיוון שהיא נקשרת עם המוכנות לבית הספר. נמצא גם כי יחסים חיוביים עם המחנכת מגנים מפני התפתחותם של סימפטומים רגשיים קיימים לבעיות רגשיות ארוכות טווח.