במרץ 2006 השעתה רוסיה את יבוא היין הגאורגי והמולדובי לתחומה. דבר שגרם למאבק דיפלומטי בין גאורגיה ומולדובה לבין רוסיה. העילה הייתה בעיקר טענות על זיופים של היינות וכן שימוש בחומרי הדברה (שאריות של די.די.טי, שלדרין, הפטכלור וחומרים נוספים), שלפי טענת הרוסים נעשה באופן מוגזם ומסוכן. על פי מקורות גאורגים רק מקצת היין (20%) נמצא לכאורה לא תקין ולא הייתה הצדקה לפסילת כל היין, אלא מטעמים פוליטיים. אולם ממילא, פתיחת השוק הרוסי ליינות מערביים לאחר הפרסטרויקה גרמה לירידת יצוא היין הגאורגי לרוסיה. יצוא יין באופן כללי, ובפרט לרוסיה, הוא מענפי הכלכלה החשובים של גאורגיה, ועל-כן כחלק מהנסיונות להבטחת איכותו של היין הגאורגי נשלחו דוגמאות יין לצרפת, איטליה ושווייץ לבדיקה נוספת.
יבוא לישראל.
בישראל כמות היין הגאורגי הנצרך אינה גבוהה, בסך הכול ונמצאת במגמת ירידה. מרבית צרכני היין הגאורגי הם יוצאי חבר המדינות, שם יין זה נפוץ. לעומת זאת, מרביתם של יוצאי יהדות גאורגיה בישראל אינם צרכני יין זה כיוון שאינו עומד בתנאי הכשרות. אם כי מדי פעם מיובאים יינות כשרים מגאורגיה.
מוזיאון מיכאל סי. קרלוס
מוזיאון מיכאל סי. קרלוס (באנגלית: Michael C. Carlos Museum; בקצרה מוזיאון קרלוס) ממוקם בקמפוס של אוניברסיטת אמורי במחוז דקאלב (DeKalb), ליד אטלנטה, ג'ורג'יה, ארצות הברית, ומנוהל בידי האוניברסיטה.
פעילות.
בידי מוזיאון קרלוס נמצא האוסף הגדול ביותר בדרום מזרח ארצות הברית של פריטים ממצרים העתיקה, יוון, רומא, המזרח הקרוב והאמריקות. אוספי המוזיאון פתוחים לקהל הרחב ללא תשלום.
המוזיאון נקרא על שמו של מיכאל סי. קרלוס, נדבן מאטלנטה, יושב ראש חברת ההפצה הלאומית. קרלוס תרם כמעט 20 מיליון דולרים למוזיאון במרוצת שני עשורים. קרלוס נפטר בדצמבר 2002 בגיל 75.
בשנת 1999 רכש המוזיאון מומיה בלתי מזוהה שאחדים סברו שיכולה להיות פרעה של ממלכה חדשה. לאחר מחקר ושיתוף פעולה עם מומחים לרפואה מהאוניברסיטה, זיהו מוזואולוגים את המומיה כרעמסס הראשון. המוזיאון החזיר את המומיה למצרים בשנת 2003 כמתנת רצון טוב ושיתוף פעולה תרבותי בינלאומי.
יין בגאורגיה
מוזיאון קרלוס
מוזאון קרלוס
מוזאון מיכאל סי. קרלוס
ג'ילבון
הגששים
פאנצר סימן VI
תורת המזגים
וייטנאם הצפונית
קרב יער טאוטבורג
מינסטרלנד
מינסטרלנד (Münsterland) הוא אזור גאוגרפי בצפון-מערב נורדריין-וסטפאליה, אחת ממדינות גרמניה. את האזור ניתן לגדר גאוגרפית או היסטורית-תרבותית.
מבחינה גאוגרפית, האזור הוא שטח מפרץ וסטפאליה שנמצא צפונית לנהר הליפה. מפרץ וסטפאליה (Westfälische Bucht) הוא מתקופת הקרטיקון ובו ניתן להבחין בצורה טופוגרפית בשל אדמתו השטוחה שמגודרת באדמה המתנשאת מעליה.
מבחינה היסטורית-תרבותית, השטח של מינסטרלנד משתרע על השטח הדרומי של הנסיכות-ההגמונית של מינסטר (Oberstiftmünster). בשנת 1973 נוספו עוד שטחים וערים למינסטרלנד.
התודעה ההיסטורית של מינסטרלנד די חזקה ומבוססת לרוב על האמונה הקתולית של תושבי האזור. העיר מינסטר היא המרכז הגאוגרפי, תרבותי, חברתי, כלכלי והרוחני של מינסטרלנד.
תיירות ותרבות.
אזור מינסטרלנד ידוע בארמונותיו, כנסיותיו ומנזריו המפוארים, שרובם נשמרו. בזכות האדמה השטוחה באזורים הצפוניים והמערביים, רכיבת אופניים הפכה לספורט פופולרי בקרב התושבים. ישנם מסלולים מסומנים רבים שעוברים בין האתרים באזור. עוד ייחוד אזורי הוא השפה או הסוציולקט מאזהמטה, שמדברים תושבי העיר מינסטר וסביבתה. הם משתמשים במילים של הסוציולקט לרוב בלי להרגיש אפילו, אך המבקרים לא יבינו אותם.
קרופיבניצקי
קרופיבניצקי (באוקראינית: Кропивницький) היא עיר באוקראינה, במרכז רמת הדנייפר, מרכז מחוז קירובוהראד. בעבר נקראה העיר יליזבטגראד, זינובייבסק, קירובו וקירובוגראד. אוכלוסיית העיר מונה 258 אלף תושבים (2006). העיר משמשת כמרכז לתעשייה כימית ותעשיית מכונות חקלאיות, הגדולות ביותר בכל אוקראינה.
היסטוריה.
השטחים שעליהם נוסדה העיר סופחו לאימפריה הרוסית לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית של 1735–1739 והסכם ניש ב־1739. העיר נוסדה ב־1754 ונקראה בשם יליזבטגראד על שם אלישבע, אם יוחנן המטביל (ששמה ברוסית "יליזבטה"), פטרוניתה של הצארינה יליזבטה. העיר נבנתה כמבצר כדי להגן על הגבולות הדרומיים של רוסיה. מראש העיר תוכננה על ידי טובי האדריכלים. ב־1764 נהפכה למרכז חבל יליסבטגרד. בעקבות המלחמה העות'מאנית-רוסית של 1787–1792 הגבול זז הרבה דרומה, והמבצר איבד מחשיבותו. לעומת זאת מיקום העיר היה בדרכים חשובות ועד מהרה המסחר התחיל לפרוח ביותר, ובכל שנה התקיימו ארבעה ירידים. ב־1922 הפכה העיר לחלק מרפובליקת אוקראינה הסובייטית אשר בברית המועצות. ב־1924 שונה שם העיר לזינובייבסק על שם גריגורי זינובייב, מראשי המפלגה הקומוניסטית. ב־1934 בעקבות סילוקו של זינובייב מהפוליטביורו, והאשמתו כטרוצקיסט וכבוגד על ידי סטלין והירצחו של סרגיי קירוב שונה השם לקירובו. בשנת 1939 שונה השם לקירובוגראד. בין 1941 ל־7 בינואר 1944 הייתה העיר בכיבוש גרמני. ומ־1991 היא מהווה חלק מאוקראינה העצמאית.
ב־14 ביולי 2016 שינתה הראדה העליונה של אוקראינה את שם העיר לקרופיבניצקי במסגרת סדרת חוקים ששינו את שמות כל המקומות שנגזרו משמות של אישים ואירועים קומוניסטיים. השם מנציח את מרקו קרופיבניצקי (1840–1910), שחקן ומחזאי מפורסם באוקראינה, שנולד סמוך לעיר. הצעות אחרות לשם העיר היו "יליסבטהרד" (כמו השם שבו נוסדה), "סביאטו-יליסבטהרד" (כדי להדגיש שמדובר באליזבת הקדושה ולא בקיסרית רוסיה) ו"אינהולסק" (על שם נהר האינגול שהעיר נמצאת על גדותיו). על אף שינוי שם העיר, נותר שם המחוז "קירובוהראד" עד לתיקון נפרד שצריך לעשות לשם כך בחוקת אוקראינה.
ג'ורדן רודאס
דסימוס ברטון
דסימוס ברטון (באנגלית: Decimus Burton; 30 בספטמבר 1800 - 14 בדצמבר 1881) היה אדריכל ומעצב גנים אנגלי, אשר ידוע בעיקר בשל מעורבותו במיזמי פארקים בסגנון הקלאסי בלונדון, ובכלל זאת בניינים בגני קיו ובגן החיות של לונדון ובתכנון הערים ואתרי הנופש פליטווד, סיינט לאונרד וטאנברידג' וולס. ברטון תכנן פארקים רבים בתפישה של "גן אנגלי" שהתפתחה במאה ה-18. דסימוס נקרא בשם זה, שמשמעותו "עשירי" בלטינית מכיוון שהיה הילד העשירי להוריו.
קריירה.
ברטון החל את הכשרתו כאדריכל בחברת תכנון ובנייה בניהול אביו, ג'יימס ברטון (1761–1837) ולאחר מכן עבד תחת חסותו של ג'ון נאש, עבורו הוא פיתח את תכנון "מרפסת קרונוול", ממול לריג'נטס פארק. המיזם הרציני הראשון שלו (1823) היה תכנון אולם תערוכות גדול, הקוליסאום, בקרבת הפארק (הבניין נהרס ב-1875 ובמקום קיים כיום בניין הקולג' המלכותי לרופאים). לאחר מכן, הוא הוזמן לתכנן את הגנים והבניינים של גן החיות של לונדון, הצמוד לפארק (בניין הלאמות, 1828, עם מגדל השעון - אינו משמש כיום לשיכון בעלי חיים, אלא כחנות; וכך גם בית הג'יראפות המאוחר יותר, 1834).
מאוחר יותר החל עבודה בת כשלושה עשורים על גני קיו, בתחילה עבד על תכנון הגנים והשבילים ומאוחר יותר על הבניינים. החממה אשר תוכננה על ידו בשיתוף עם ריצ'רד טרנר הייתה בזמנו הגדולה בעולם, באורך 110 מטר, ברוחב 30 מטר ובגובה של כ-20 מטר.
ברטון התמקד גם בתכנון העיר ואתר הנופש פליטווד בלנקשייר, אחרי שעבד עם אביו על אתר הנופש סיינט לאונרד באיסט סאסקס והרשים את יזם אתר הנופש בפליטווד. ברטון גם התגורר תקופת מה בפליטווד, בבית שתכנן בעיר.
אתרים אחרים שתכנן:
זפוריז'יה
זפוריז'יה (באוקראינית: Запоріжжя, "מעבר לאשדים") היא עיר בדרום-מזרח אוקראינה המהווה את מרכז מחוז זפוריז'יה. העיר נמצאת על הנהר דנייפר ממול לאי חורטיצה - בסיסם הראשון של הקוזקים במאה ה־17. אוכלוסיית העיר מונה כ-740,000 תושבים (נכון ל-2018), וכמו כן בעיר קיימת קהילה יהודית.
היסטוריה.
העיר נוסדה ב-1770 לאחר סיפוח השטח לרוסיה בעקבות מלחמת רוסיה-טורקיה. שמה הראשון של העיר היה אלכסנדרובסק על שם הנסיך אלכסנדר גוליצין. בסוף המאה ה־19 נבנתה בסמוך לעיר מסילת ברזל ממוסקבה לקרים, דבר שהוביל לפיתוחה המהיר של העיר. ב-1921 שונה שם העיר לזפוריז'יה על שם בסיסו הראשון של החיל הקוזקי, ששכן באי סמוך לעיר. ב-1927 נבנתה על נהר הדנייפר ליד העיר תחנת כוח הידרואלקטרית דנייפרוגס הגדולה ביותר בכל ברית המועצות, ובתי חרושת לאלומיניום וברזל.
לפי מפקד האוכלוסין האוקראיני של 2001, 70.28% מתושבי העיר הם אוקראינים, ו25.39% הם רוסים. עם זאת, רוסית היא שפת האם של 56.8% מהתושבים, ואוקראינית של 41.6% מהם.
כלכלה.
העיר היא המרכז התעשייתי השלישי בגודלו באוקראינה. קיימים בשטחה כ-280 מפעלים, ביניהם מפעל רכב שייצר את הדגם זאפורוז'ץ, הנמצא כיום בבעלותו של תאגיד הרכב האוקראיני, וכן תעשיית מנועים למטוסים. ליד תחנת הכוח נבנה יישוב עירוני חדש שחובר לעיר העתיקה על ידי שדרות לנין באורך 13 ק"מ, אחד מהרחובות הארוכים בכל אירופה.
יהודים.
הידיעות על יהודים באזור החלו בשנת 1846. הקהילה היהודית נפגעה בפרעות בשנים 1881 ו-1905. בשנת 1926 התגוררו בעיר למעלה מ-11 אלף יהודים.
הקהילה היהודית בזפוריז'יה, אשר מנתה ערב מלחמת העולם השנייה כ-35,000 נפש, הושמדה כולה על ידי הגרמנים מיד לאחר כיבוש העיר באוקטובר 1941. באתר ההריגה נמצאת שכונת מגורים ובמרכזה אנדרטה לזכר הנספים (הכתובת מדברת על אזרחים סובייטים שנרצחו, אך הכוונה ליהודי העיר).