בתחילת שנות ה-90 חזר עם משפחתו לחיפה, ובמקביל המשיך לנהל את עסקי הדגים בניגריה. בעונת החל לסייע כלכלית ובאופן אנונימי לקבוצת הפועל חיפה, שעלתה בסיום אותה העונה לליגה הראשונה. בעונת רכש שפירא את הקבוצה מידי ההסתדרות. הוא השקיע ברכישת שחקנים בולטים, לרבות ראובן עטר, טל בנין וג'ובאני רוסו, במטרה לזכות בתואר אליפות ראשון בתולדות המועדון. הקבוצה הגיעה לשיא הצלחתה כשזכתה בתואר האליפות בעונת בהדרכת המאמן אלי גוטמן. לרגל הזכייה נכתבו שני שירי אליפות שבהם מוזכר שמו, "אדום זה הצבע שלי" ו"אדום עולה עולה".
בתחילת עונת החל שפירא לרכוש שחקנים לחיזוק הקבוצה לקראת התמודדותה במוקדמות ליגת האלופות. בקיץ 2001 פורסם כי שפירא החליט להפחית את השקעתו במועדון בצורה משמעותית. תקציב המועדון צומצם, עסקאות רכש שהיו מתוכננות בוטלו והשחקנים המובילים שוחררו. עם הזמן התברר כי מצבו הכלכלי של שפירא הידרדר וכי הוא נתון בחובות ועסקיו על סף פשיטת רגל. נכסי המועדון ובהם כרטיסי השחקן של כמה מהשחקנים הבולטים בקבוצה שועבדו לחברת דיג הולנדית לה היה חייב שפירא כספים. התקשורת המקומית בחיפה לא ראתה בעין יפה את ההשקעה ההולכת ופוחתת בקבוצה וביקרה אותו בחריפות באמצעי התקשורת השונים. ב-14 בדצמבר 2001, שם קץ לחייו ביריה מרובהו האישי בביתו שבניגריה.
חיים אישיים.
שפירא היה נשוי לרחל ואב לשלושה.
מותו.
הובא למנוחות בחיפה ב-17 בדצמבר 2001, לאחר שארונו הוצב ביום ההלוויה באצטדיון קריית אליעזר.
כיום קרויה קבוצת הנוער של הפועל חיפה על שמו ("הפועל רובי חיפה״) וכן מדי שנה נערך טורניר ילדים לזכרו.
בתחילת שנת 2014 הוקמה קבוצת אוהדים בשם הפועל רובי שפירא חיפה, בעקבות טענות של חלק מהאוהדים כלפי צורת הניהול של הפועל חיפה בבעלותו של יואב כץ. הקבוצה קרויה על שמו של שפירא, ובני משפחתו - אלמנתו ואחד מילדיו חברים בעמותה האחראית. על שמו כיכר בחיפה.
באפריל 2021 הכריזה עיריית חיפה כי תקרא רחוב בעיר על שמו של שפירא, כמו גם על שם יעקב שחר, בעליה של מכבי חיפה.
אנדרו לויד ובר
אנדרו לויד ובר (באנגלית: Andrew Lloyd Webber; נולד ב-22 במרץ 1948 באנגליה) הוא אחד מגדולי מפיקי ומלחיני מחזות הזמר בעולם. זכה בפרס אוסקר, פרס גלובוס הזהב, שלושה פרסי גראמי ושבעה פרסי טוני.
בין מחזות הזמר שהפיק והלחין: יוסף וכתונת הפסים המשגעת, ישו כוכב עליון, אוויטה, קאטס (Cats) ופנטום האופרה (המחזמר המצליח בכל הזמנים). בנוסף הלחין כמה יצירות ידועות, כמו הרקוויאם שלו משנת 1985.
היה נשוי לשרה ברייטמן, שגילמה את כריסטין במחזמר פנטום האופרה. הצ'לן ג'וליאן לויד ובר הוא אחיו הצעיר. אביהם היה ויליאם לויד ובר, נגן עוגב, מלחין ומנהל הקולג' המלכותי למוזיקה.
ברברה סטיל
ברברה סטיל (באנגלית: Barbara Steele; נולדה ב-29 בדצמבר 1937 בבירקנהד, צ'שייר, בריטניה), היא שחקנית קולנוע בריטית, אשר שיחקה בעיקר בסרטים איטלקיים, ונודעה כ"מלכת הצרחות" של ז'אנר סרטי האימה הגותיים האיטלקיים בשנות ה-60. היא החלה את הקריירה שלה בהופעה ב"יום ראשון השחור" של הבמאי מריו באבה (Mario Bava) ב-1960 והופיעה, בין היתר, גם ב-8 וחצי של פדריקו פליני ובילדה יפה של לואי מאל.
מועצה אזורית דרום השרון
מוֹעָצָה אֲזוֹרִית דְּרוֹם הַשָּׁרוֹן היא מועצה אזורית המאגדת בתוכה 31 יישובים: 20 מושבים, 7 קיבוצים, 3 יישובים קהילתיים וכן היישוב המוסדי בית ברל.
המועצה משתרעת על פני שטח של כ-95 אלף דונם וגובלת ב-22 רשויות אחרות.
בשנת 1995 מנתה אוכלוסיית המועצה כ-14 אלף תושבים, וגדלה לכדי 33,177 תושבים ב-2018.
בראש המועצה עומדת אושרת גני גונן.
היסטוריה.
המועצה האזורית דרום השרון הוקמה בי"ג ניסן תש"ם, 30 במרץ 1980, מאיחוד שלוש המועצות האזוריות "הירקון", "מפעלות אפק" ו"השרון התיכון".
איחוד שלוש המועצות הללו עמד על הפרק כמעט מאז הקמתן, וכבר באוגוסט 1952 התקיימו דיונים על איחודם, אך היעדר כבישים מחברים היה בין המונעים את האיחוד. אף על פי שהמועצות לא אוחדו, התקיים ביניהם שיתוף פעולה. ב-1960 הוקם בנווה ימין מעבדה לשרותי שדה עבור יישובי שלוש המועצות האזוריות.
בשנת 1960 דובר גם על הקמת בית ספר משותף למועצות אזוריות השרון התיכון והירקון, מתוך רצון להביא לאיחוד מלא של המועצות. בשנת 1964 התקיימו שיחות על איחוד שלוש המועצות. בשנת 1976 הוכללו שלוש המועצות יחד עם מועצות אחרות באזור באיגוד ערים לתברואה של אזור השרון.
שיתופי פעולה אחרים התבצעו בין חלק מהמועצות האחרות בשרון. כך, למשל, ועדת בניין ערים הוקמה במשותף עבור מועצות אזוריות, השרון התיכון, הירקון, השרון הצפוני והדר השרון.
שמה של המועצה נגזר ממיקומה הגאוגרפי באזור השרון הדרומי. סמלה עוצב תוך שילוב שלושת היסודות של המועצות המרכיבות את המועצה האזורית: ירקון - נחל ירקון, מפעלות אפק - מבצר אנטיפטריס והשרון התיכון - עץ פרי הדר.
גאוגרפיה.
גבולות שטח השיפוט של המועצה:
כמו כן, המועצה גובלת או מקיפה את העיריות והמועצות המקומיות הבאות: כפר סבא, כוכב יאיר, אורנית, כפר ברא, כפר קאסם, ראש העין, גני תקווה, פתח תקווה, רעננה, ג'לג'וליה והוד השרון.
במועצה מספר אתרי טבע: מקורות הירקון, חורבת דרדר, מעבר אפק, מקאם-נבי יחיה, מגדל אפק, קבר נבי בנימין ובית חרושת תופז.
יישובי המועצה.
בנוסף, המועצה נותנת שירותי חינוך למושב סלעית ומעניקה מגוון שירותים מוניציפליים לשכונת "נוף השרון" המשתייכת לאלפי מנשה אך צמודה לנירית.
בשטח שיפוט המועצה פועלים המכללה האקדמית בית ברל, בית חינוך ירקון, תיכון עמי אסף ו-8 בתי־ספר יסודיים.
האחמניש
האחמניש (בפרסית: هخامنش, בפרסית עתיקה: Haxāmaniš; המאה ה-7 לפנה"ס) היה שליט העיר אנשאן, שנכבשה על ידיו מעילם, ושליטה הראשון של פרס ומייסד השושלת האחמנית, הנקראת על שמו.
מעט מאוד ידוע עליו, ועצם קיומו ההיסטורי מוטל בספק - ייתכן שהיה דמות אגדית. לפי סברה אחת, הומצא על ידי דריווש הראשון על-מנת ליחס אב קדמון משותף לו ולכורש, ובכך להצדיק את טענתו למלוכה; על פי סברה אחרת, הוא חי בזמן שלטונם של המלכים האשורים סנחריב ואסרחדון.
שלטונו התפרס על-פני אזור קטן בצפון-מערב פרס. בנו צ'ישפיש, שירש אותו, הרחיב את תחומי שלטונו על חשבונם של העילמים, אך רק בימי כורש הגדול, שחי ארבעה דורות לאחריו, השתלטה השושלת על כל פרס.
אפלטון זיהה את האחמניש עם פרסס, בנם של הגיבור המיתולוגי פרסאוס ושל אנדרומדה. כותבים מאוחרים יותר זיהו אותו לא כפרסס עצמו אלא כצאצא שלו, שכן הזמן שאליו מיוחס פרסס קודם לתקופתו של האחמניש ביותר מ-500 שנה.
אהרן בראנד-אורבן
אהרן בראנד-אורבן (Brand-Auraban; 21 בפברואר 1910 – 22 באפריל 1977) היה רופא ישראלי, כיהן כיו"ר המועצה הארצית של ההסתדרות הרפואית בישראל, יו"ר איגוד רופאי הילדים בישראל ויו"ר האקדמיה לרפואה בירושלים, שהוא היה ממייסדיה. בראנד-אורבן כיהן כפרופסור באוניברסיטה העברית בירושלים. הוסמך לרבנות והיה חבר ההגנה ואצ”ל ושירת בצה”ל.
קורות חיים.
בראנד נולד בשנת 1910 בעיירה אוזורקוב (Ozorków) הסמוכה לעיר לודז' שבפולין (אז בשליטת האימפריה הרוסית), וגדל בעיירה קולו (Koło) שבקרבתה. שם למד ב"חדר" ובגימנסיה. בשנת 1925 שלחו אביו נתן, שהיה ציוני מובהק, לארץ ישראל, ללמוד ב"גימנסיה הרצליה" בתל אביב. (אביו נפטר בשנת 1936; אמו, אסתר חיה, נספתה בשואה עם רבים מבני המשפחה.)
ב-1928 החל ללמוד באוניברסיטת ברלין רפואה, פילוסופיה ושפות שמיות. במקביל למד בבית המדרש הגבוה ללימודי יהדות בעיר, ובשנת 1933 קיבל בו תואר דוקטור לפילוסופיה והוסמך לרב ומורה אקדמי לדת, ומונה בו למרצה לשירה עברית מודרנית. במוסד התיידד עם אברהם יהושע השל, עמו שמר על קשרי ידידות חמים.
בשנת 1935 קיבל תואר דוקטור לרפואה מאוניברסיטת ברלין והוא רק בן 26 שנים.
בשנת 1936 חזר ארצה ועבד כמורה ומתנדב בבריאות הציבור ב"הדסה", והחל בעבודתו במחלקת הילדים של בית החולים "ביקור חולים". לאחר בחינות הוסמך כמפקח על בריאות הציבור ועבד במחיצתה של הנרייטה סאלד.
בשנת 1939, ימים ספורים לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה וכיבוש פולין בידי הנאצים, נשא לאישה את אסתר מלכה לבית אויערבך, עלה לארץ ישראל והיה לפעיל בהגנה ובאצ"ל. לזוג נולדו שלושה בנים: אברהם, אף הוא רופא, נתן שהיה לפסנתרן בעל שם, וחיים, מהנדס.
בשנים 1948-1952 פעל כרופא במעברות באזור ירושלים ובבית שמש.
בשנת 1944 מונה למפקח ארצי על רופאי בתי הספר ובריאות הנפש בהדסה. בהמשך התמנה לרופא ילדים בבית החולים ביקור חולים ומרכז רפואי הדסה בירושלים. בשנת 1950 כיהן כיו"ר הקונגרס המדעי הרפואי הראשון במדינת ישראל ושנתיים לאחר מכן כיו"ר מארגן של הקונגרס העולמי הראשון של רופאים יהודיים בירושלים. בשנים 1950-1952 השתלם בארצות הברית בנושאי קדחת שיגרון, במחלות לב ובמחלות ילדים. בנושאים אלה היה לאחד מגדולי המומחים בארץ. בשנת 1952 ייסד את האגודה למלחמה בקדחת השיגרון.
בשנת 1955 מונה ליו"ר האקדמיה לרפואה בירושלים, שהיה ממייסדיה. במסגרת זו ארגן עשרות קורסים וכנסים בנושאי בריאות ומאות הרצאות לציבור הרחב. בשנת 1964 מונה למנהל מחלקת הילדים של בית החולים ביקור חולים. בין השנים 1958-1965 כיהן כיו"ר ההסתדרות הרפואית בירושלים, ובין השנים 1964-1969 כיהן כיו"ר האיגוד לרפואת ילדים בישראל.
בשנת 1971 מונה ליו"ר נשיאות המועצה הארצית של ההסתדרות הרפואית בישראל, וכמרצה בכיר קליני באוניברסיטה העברית. בתפקידים אלה ואחרים כיהן עד יום מותו בשנת 1977. בחודשים האחרונים לחייו פעל במרץ להקמת המכון לתולדות הרפואה בישראל, אך לא זכה לראות בהקמתו.