המועדון הוקם בשנת 1965 וממוקם בעיר פבלודר. בשל מיקומה הגאוגרפי של קזחסטן באסיה המועדון השתתף מספר פעמים בליגת האלופות של ה-AFC (המקבילה האסייאתית לליגת האלופות האירופית) כאשר ההישג הגדול ביותר של המועדון במפעל זה היה בהעפלה לחצי גמר הטורניר בעונת 2001.
היסטוריה.
קבוצת הכדורגל של המועדון הוקמה בשנת 1965 אך מעולם לא העפילה לליגת העל הסובייטית בכדורגל, אם כי העפילה לשמינית גמר הגביע הסובייטי בכדורגל.
לאחר פירוק ברית המועצות, התמודדה באליפות קזחסטן בשם "אנסאט פבלודר" וזכתה באליפויות המדינה בשנים 1993, 1997, 1999, 2002 וב-2003.
הקבוצה שיחקה לראשונה בליגת האלופות האסיאתית בעונת , אז הוגרלה בשלב הבתים המוקדם של המפעל מול קבוצות נפטצ'י פרגונה האוזבקית, קופטדאג אשגאבט הטורקמנית, סיטורה דושנבה הטג'יקית ואלגה בישקק הקירגיזית. בסופו של דבר, סיימה הקבוצה את הבית הזה במקום השלישי עם מאזן של ניצחון אחד ושלושה הפסדים ולא העפילה לסיבוב הבא. הקבוצה חזרה למעפל בעונת , אז הפסידה כבר בסיבוב הראשון לקבוצת קופטדאג אשגאבט הטורקמנית.
הקבוצה חזרה למפעל כבר בעונה שלאחר מכן, וגברה בסיבוב הראשון על קבוצת פקטור טשקנט האוזבקית וכן גברה בסיבוב השני על קבוצת ורזוב דושנבה הטג'יקית אך בשלב הבתים של המפעל, בו הוגרלה מול קבוצות אל-הילאל הסעודית, פרספוליס האיראנית ואל-שורטה העיראקית אך סיימה בית זה במקום האחרון עם מאזן של שלושה הפסדים והודחה מהמפעל. בעונה שלאחר מכן שיחקה פעם נוספת הקבוצה במפעל, וגברה בסיבוב הראשון על קבוצת ניסה אשגבאט הטורקמנית וגברה בסיבוב השני על קבוצת ורזוב דושנבה הטג'יקית ובשלב הבתים הוגרלה מול קבוצות פרספוליס האיראנית, אל-הילאל הסעודית ואל-איתיחאד הסעודית גם כן. את הבית הזה סיימה אירטיש במקום השני עם מאזן של ניצחון אחד ושתי תוצאות תיקו וסיימה את הבית עם מאזן של הבקעת ני שערי זכות וספיגת שער אחד בלבד. בשל כך, העפילה הקבוצה לשלב חצי-הגמר אך הפסידה בו לקבוצת ג'ובילו איוואטה היפנית ובשל כך שיחקה במשחק על המקום השלישי מול קבוצת פרספוליס מולה שיחקה בשלב הבתים אך הפסידה לה הפעם בתוצאה 0–2 וסיימה במקום הרביעי בטורניר זה.
אירטיש בפעם הראשונה במפעל אירופי כלשהו כשהשתתפה במוקדמות ליגת האלופות בעונת , אז פגשה בשלב המוקדם הראשון את קבוצת אומוניה ניקוסיה מקפריסין והפסידה לה בסיכום שני המשחקים. בעונת 2009/2010 הקבוצה השתתפה בליגה האירופית. בסיבוב המוקדמות הראשון הקבוצה הפסידה לקבוצת הלדש סומבטהי מהונגריה והודחה מהטורניר. בעונת 2011/2012 הקבוצה השתתפה בפעם השנייה בליגה האירופית. בסיבוב המוקדמות הראשון הקבוצה ניצחה את קבוצת יאגילונה ביאליסטוק מפולין. בסיבוב המוקדמות השני הקבוצה הפסידה לקבוצת אולימפי רוסתווי מגאורגיה והודחה מהטורניר.
אירטיש סיימה כסגנית אלופת קזחסטן בעונות 1994, 1996, 2004, 2012 ושש פעמים סיימה במקום השלישי, בעונות 1992, 1998, 2000, 2008, 2010, 2016.
היא זכתה בגביע פעם אחת בלבד, 1997/98, אך העפילה לגמר בעונות 2000/01, 2002, 2012.
על רקע התפרצות נגיף הקורונה בקזחסטן הקבוצה נקלעה לקשיים כלכליים ובמאי 2020 הודיעה על הפסקת השתתפותה בליגת העל הקזחית בכדורגל.
ליגת האלופות של ה-AFC
לרוויק
לרוויק (באנגלית: Lerwick, בגאלית סקוטית: Liùrabhaig) היא העיר היחידה והנמל העיקרי של איי שטלנד שבסקוטלנד.
גאוגרפיה.
בעיר מתגוררים כ- 7,500 תושבים, והיא העיר הצפונית ביותר בסקוטלנד בפרט, ובממלכה המאוחדת בכלל.
העיר מצויה 338 ק"מ מאברדין שבסקוטלנד, ו-370 ק"מ מברגן שבנורווגיה וטורסהאבן שבאיי פארו.
העיר, השוכנת לחופו המזרחי של האי מיינלנד, נוסדה במאה ה-17 כעיר נמל. כיום כלכלת העיר מתבססת על דיג המליחים ועל סיוע לקידוחי הנפט שבים הצפוני.
מהנמל מפליגות מעבורות לקירקוול שבאיי אורקני, אברדין, פייר אייל, ברגן שבנורווגיה, טורסהאבן באיי פארו וכן לאיי אאוט סקריז ובריסיי.
האירוע התרבותי המרכזי שנערך בעיר הוא פסטיבל האש השנתי אפ הלי אה.
בעיר מצויים מספר מבנים היסטוריים ובהם מצודת שרלוט, בית העירייה וקליקימין ברוץ'.
בעיר פועלת תחנת רדיו מקומית (SIBC). כמו כן פועלת בעיר מכללת שטלנד, בשיתוף פעולה עם אוניברסיטת ההילנדס והאיים (UHI).
מקור שמה של העיר בנורדית עתיקה ומשמעו "נמל החימר".
לעיר ברית ערים תאומות עם העיר מאלוי שבנורווגיה.
מריה מאליברן
מריה מאליברן (בספרדית: Maria Malibran; 24 במרץ 1808 - 23 בספטמבר 1836) הייתה זמרת ילידת צרפת ממוצא ספרדי, אחת מזמרות האופרה המפורסמות ביותר של המאה ה-19. מאליברן נודעה באישיותה הסוערת ובעוצמתה הדרמטית והייתה לדמות אגדית אחרי מותה בגיל 28. דיווחים על קולה מאותן שנים מתארים אותו כיוצא מגדר הרגיל מבחינת המנעד, החוזק והגמישות. להלכה הייתה מצו-סופרן, אם כי רוב הופעותיה היו כסופרן.
חיים וקריירה.
מאליברן נולדה בפריז בשם מריה פליסיטאס גארסיה למשפחת מוזיקאים ספרדית מפורסמת. אביה, מנואל גארסיה, היה טנור ידוע שם, שזכה להערצת רוסיני, על יצירת דמותו של הרוזן אלמביבה באופרה שלו, הספר מסביליה. גארסיה היה גם מלחין ומורה רב השפעה לפיתוח קול והיה מורה הזמרה הראשון של מריה. הוא תואר כקשוח ועריץ; השיעורים שנתן לבתו היו למריבות בלתי פוסקות בין שני בעלי אגו איתן ובלתי מתפשר.
ראשית הקריירה.
בפעם הראשונה עלתה מאליברן על בימת האופרה בגיל 17, כזמרת במקהלה של תיאטרון המלך בלונדון. כשהפרימה דונה חלתה, הציע גארסיה שבתו תקבל עליה את תפקיד רוזינה באופרה הספר מסביליה. הקהל אהב את המצו הצעירה
והיא המשיכה לשיר בתפקיד עד סוף העונה. עם תום העונה, לקח גארסיה את להקת האופרה שלו לניו יורק כדי להביא תרבות לילידים. הלהקה הורכבה בעיקר מבני משפחתו: מריה, אחיה, מנואל, ואחותה הצעירה, פולין גארסיה-ויארדו, שתיעשה בהמשך לזמרת מפורסמת בזכות עצמה.
הייתה זו הפעם הראשונה, שאופרה איטלקית בוצעה בניו יורק, במשך תקופה של תשעה חודשים. מריה שרה את התפקידים הראשיים בשמונה אופרות, ששתיים מהן כתב אביה. בניו יורק פגשה ונישאה בחיפזון לבנקאי פרנסואה אז'ן מאליברן, שהיה מבוגר ממנה ב-28 שנים. יש גורסים, שאביה של מריה אילץ אותה להינשא לבנקאי בתמורה להבטחתו של זה לתת למנואל גארסיה 100,000 פרנק. אבל לדברי אחרים, מריה נישאה פשוט כדי להימלט מאביה העריץ. חודשים ספורים לאחר החתונה הכריז הבעל הטרי על פשיטת רגל ומריה נאלצה לתמוך בו משכר הופעותיה. לאחר שנה עזבה את מאליברן וחזרה לאירופה.
באירופה שרה מאליברן את התפקיד הראשי בהצגת הבכורה של מריה סטוארדה של דוניצטי. האופרה, המבוססת על המחזה מריה סטיוארט של פרידריך שילר, הקימה עליה את זעם הצנזורים, שתבעו תיקונים בטקסט. מאליברן, כטיפוסי לה, התעלמה מתביעותיהם.
מריה מאליברן יצרה קשר רומנטי עם הכנר הבלגי שרל דה בריו. השניים חיו יחד כידועים בציבור במשך שש שנים ובשנת 1833 נולד להם ילד, לפני שמריה השיגה את ביטול נישואיה למאליברן. פליקס מנדלסון כתב אריה בליווי כינור סולו במיוחד בשביל הזוג. מאליברן הופיעה בבתי אופרה חשובים, ביניהם האופרה הלאומית של פריז, שם פגשה והופיעה עם המלחין והזמר האירי מייקל באלף.
שנותיה האחרונות ומותה.
בשנת 1834 עברה מאליברן לאנגליה והתחילה להופיע בלונדון. באפריל 1836 נפלה מסוסה במהלך צייד וסבלה פגיעות, שמהן לא החלימה עוד. היא סירבה לפנות לרופא והמשיכה להופיע כשהיא נעזרת בקביים. בסוף מאי 1836 כיכבה ב"העלמה מארטואה", שבאלף כתב למענה. היא מתה חמישה חודשים אחרי התאונה.
תפקידים וסגנון ווקאלי.
שמה של מאליברן נקשר בעיקר עם אופרות של רוסיני - היא שרה ב"טטנקרדי", "אוטלו", "טורקי באיטליה", "לה צ'נרנטולה" ו"סמיראמידה", אבל הופיעה גם ב- Il crociato in Egitto של מאיירבר וקצרה הצלחה מרובה באופרות של וינצ'נצו בליני, La Sonnambula ו"בני קאפולט ובני מונטגיו". בליני כתב גרסה חדשה לאופרה שלו, "הפוריטנים" להתאימה לקול המצו-סופרן שלה ואפילו הבטיח לכתוב אופרה חדשה במיוחד בשבילה, אבל נפטר לפני שהספיק למלא את הבטחתו.
מאליברן התברכה, כך אומרים, במנעד רחב במיוחד ואם לשפוט על פי התפקידים ששרה, נראה שהוא היה בן שלוש אוקטבות. בני זמנה של מאליברן התפעלו מעוצמת הרגש שהציגה על הבימה. רוסיני, דוניצטי, שופן, מנדלסון וליסט היו בין מעריציה. הצייר אז'ן דלקרואה, בניגוד להם, האשים אותה בחוסר עידון ורמה ובניסיון "לקרוץ להמונים, שאין להם שום טעם אמנותי."
סרט קולנוע.
מפיק הסרטים ורנר שרוטר יצר סרט על מאליברן: "מותה של מריה מאליברן" (1971), בכיכובה של מלכת היופי קנדי דרלינג.
סטטן
ליברטי (אי)
רייקרז (אי)
אלתית
אִלְתִּית, או באנגלית סַלְמוֹן (Salmon), הוא שם כולל למספר מיני דגי מאכל, המשתייכים כולם למשפחת הסלמוניים. מין אחד משתייך לסוג אלתית, ומקורו באוקיינוס האטלנטי, ושאר המינים משתייכים לסוג אלתית פסיפית, ומקורם באוקיינוס השקט. ניתן גם למצוא דגים אלו בימות הגדולות ובימות אחרות.
דגי האלתית תפסו תפקיד מרכזי בתרבותם ובאורחות חייהם של תושבי החוף באזור מחיית הדגים. ברוב התרבויות לחופו הצפוני של האוקיינוס השקט קיימים טקסים שבהם מזכירים את שובו של הדג אל החוף. במשך מאות שנים לכדו בני אדם את דגי האלתית בדרכם במעלה ערוצי הנחלים. בני תרבות האינו בצפון יפן אילפו כלבים לתפוס את דגי האלתית בשחותם במעלה הנחל. כיום נלכדים דגי האלתית בעיקר במפרצים ובסמוך לחוף הים. דיג האלתית ברשתות גרירה ארוכות נאסר במקומות רבים.