הצפנת אל-גמאל אינה נפוצה בשימוש מעשי מהסיבה שישנן שיטות יעילות יותר. למשל פרוטוקול דיפי-הלמן בשילוב עם צופן סימטרי מהיר כמו AES מציעים פתרון טוב יותר. אולם להצפנת אל-גמאל תכונות חשובות שאין בפרוטוקול דיפי הלמן. היא מאפשרת הצפנה הומומורפית חלקית וכן הצפנת סף.
דוגמה להצפנת סף עם צופן אל-גמאל.
נתון הסוד formula_84. כל משתתף formula_85 מחזיק בסוד formula_86 שנוצר לפי שיטת שמיר (ראה חלוקת סוד). כל המשתתף formula_85 מתחייב לסוד formula_86 על ידי פרסום המפתח הציבורי formula_89. ממשפט לגראנז' נובע שהיות ש-formula_90 עבור formula_91 כלשהו לכן formula_92 ניתן לחישוב מהמידע הציבורי על ידי formula_93 כאשר formula_94 הוא תת-קבוצה של לפחות formula_9 רשאים. כעת היות שמתקיים formula_96 לפענוח formula_97 המשתתפים formula_85 מחשבים כדלהלן:
זה נכון כי formula_104 לכן formula_105.
הכללות.
אף על פי שצופן אל-גמאל ניתן ליישום מעל כל חבורה ציקלית סופית formula_106, בתנאי שפעולות אריתמטיות בחבורה זו קלות יחסית בעוד שפתרון בעיית הלוגריתם הבדיד בה קשה מאוד. לא כל חבורה בטוחה ליישום צופן אל-גמאל, החבורה formula_106 תהיה בטוחה רק אם היא עומדת בהגבלות מסוימות. למשל החבורה formula_108 אינה בטוחה אם formula_109 אינו מספר ראשוני בטוח. מספר ראשוני יקרא בטוח רק אם ל-formula_110 יש לפחות גורם ראשוני אחד גדול. להלן מספר חבורות המתאימות ליישום אלגוריתם אל-גמאל:
האחרונה נחשבת לדרך עדיפה גם ליישום DSA ואלגוריתמים נוספים. יתרונה הוא מפתח קטן יחסית ועמידות גבוהה.
זכויות.
צופן אל-גמאל אינו מוגן בפטנט כלשהו כיום. גם שיטת דיפי-הלמן אינה מוגנת כיום בפטנט (תוקפו פג ב-1997). כך שלמעשה צופן אל-גמאל ניתן לשימוש חופשי הן לצורך הצפנה והן לצורך חתימה דיגיטלית.
יעקב זיו (עיתונאי)
יעקב זיו (נולד ב-14 באוקטובר 1960) הוא עיתונאי ששימש ראש דסק עולם במדור הספורט של עיתון "מעריב" משנת 1993 עד 2012.
זיו נולד בתל אביב, למד בבית הספר אוסישקין ובתיכון עירוני ה', שירת בצבא במשטרה צבאית ובפיקוד הדרום. ב-1982 סיים קורס עיתונאים בשיתוף מכון וינגייט ובית סוקולוב תחת הדרכתם של ותיקי מדור הספורט של מעריב, שייע פורת ומשה לרר.
הוא החל את עבודתו העיתונאית בשנת 1983 בעיתון "חדשות". בשנים 1985 עד 1988 כיסה יעקב זיו את פעילות קבוצת הכדורגל הפועל תל אביב. במקביל, בשנת 1986, החליף את נדב יעקובי כראש דסק עולם במדור הספורט של "חדשות". ב-1989 הוא נטש יחד עם קבוצה גדולה של כתבים את "חדשות" והם הקימו את עיתון הספורט היומי "עולם הספורט". לפני מונדיאל 1990 נסגר העיתון ויעקב זיו חזר למדור הספורט של חדשות כשהוא עובד לצידו של ראש דסק עולם עוזי דן. שבועיים לפני סגירת עיתון "חדשות" על ידי המו"ל עמוס שוקן עבר זיו למדור הספורט של מעריב.
יעקב זיו כיסה את אולימפיאדת אטלנטה, מונדיאל 1998 בצרפת, מונדיאל 2002 ביפן וקוריאה הדרומית, יורו 2004 בפורטוגל, ומונדיאל 2006 בגרמניה. כתב גם באתר האינטרנט nrg.
לאחר כמה חודשים שב זיו לעיתונות הכתובה ככתב ספורט באתר "ספורט1" בחברה של אלי עזור ופנחס זהבי. כתב בישראל פוסט וכעת ב"מעריב היום" ו-"מעריב סוף השבוע"], צ'רלטון וסופהשבוע.
יעקב זיו נשוי לשלומית והוא אב לשלושה ילדים.
לואיס ארמסטרונג
לוח לשנת ה'תשס&quot;ז
סקנדה
סקנדה (מצרף), על פי התורה הבודהיסטית ה"עצמי" של האדם מורכב מחמישה מצרפים המבדילים את העצמי מה"אני":
ודאנה.
ודאנה היא גוון תחושתי המצורף לכל היבט של החוויה החושית, המתלווה אליה כהרגשה נעימה, לא נעימה או נייטרלית.
כאשר הודאנה נעימה בעוד הנזיר לא מכיר בנעימותה, יפתח האדם היאחזות בחוויה (או בגוון הנעים, הודאנה עצמה), אשר נחשבת למרכיב העיקרי בדוקהה, הסבל במסורת הבודהיסטית. כאשר הודאנה לא נעימה, האדם יפתח סלידה מהחוויה או מהודאנה השלילית עצמה, ובכך ישנו עוד מימד של היאחזות הגורם לחוסר רצון לחוש בסבל, הגורם גם הוא לסבל.
סנקהארה.
סנקהארה מייצג את כל התצורות הרצוניות של החוויה הנובעות מבורות, ומהווה את הבסיס להגדרת ה"אני" דרך זכרונות וריכוז תודעות החושים.
סנקהארה כפי שמיוצג במצבו האקטיבי יוצר את האלמנט השני של 12 החוליות שמאפשרות היווצרות של קארמה ומכאן גם מוות, סבל, תסכול, זקנה ולידה מחודשת.
משמעות המושג תלויה רבות בהקשרו היות שסנקהארה מתקיימת בשני מובנים:
קיום של שתי ההגדרות נעוץ בתפיסת העולם של הדתות ההודיות אשר לפיהן התבונה התפתחה בעת שבה קיבלה על עצמה צורה חומרית (כגון אדם או חיה) שונה כל פעם מחדש אינספור פעמים. כתוצאה ממצבור החוויות בהלך כל לידה שכזו התבונה לומדת ומתפתחת. בסופו של כל מחזור חיים, היחידה הביולוגית שמרכיבה את הישות מתפרקת, אומנם התבונה\תודעה ממשיכה. לפיכך כל ידע שנרכש או מעשה שנעשה מורש לישות הבאה, אשר אופייה יקבע לפי אותה סנקהארה. הבורות מאפשר את המשך יצירת החוויות אצל הדיוטה ובכך מתנה את המשך מעגל הלידה והמוות.
הבנה ואימון בדרך המתומנת מאפשרים הפרכה של סנקהראה קיימת וכן לא מאפשרים חידוש של הסנקהארה ולפיכך מובילים לתודעה לא מותנת (נירוואנה).
בלינק-182
בלינק-182 (באנגלית: Blink-182) היא להקת פופ פאנק אמריקאית מסן דייגו, קליפורניה. הלהקה מורכבת ממארק הופוס (שירה, גיטרה בס), מאט סקיבה (שירה, גיטרה) וטראוויס בארקר (תופים).
הלהקה נוסדה בשנת 1992 בשם "בלינק" על ידי טום דה-לונג', מארק הופוס וסקוט ריינור. בשנת 1998, במהלך סיבוב הופעות ברחבי ארצות הברית, החליף המתופף טראוויס בארקר את ריינור בשל התמכרותו לטיפה המרה. ובשנים 2004-1999 הגיעה הלהקה לשיא הצלחתה המסחרית.
בשנת 2005 הלהקה הודיעה על "הפסקה בלתי מוגבלת בזמן", יש האומרים שבגלל חילוקי-דעות פנימיים ויריבות בין חברי הלהקה. מאוחר יותר באותה השנה הקים דה-לונג להקה חדשה בשם "איינג'לס אנד איירוויבס", איתה הוא הופיע ברחבי העולם. הופוס ובארקר הקימו גם הם להקה בשם +44, לאחר הצהרות פוגעות שפרסמו נגד דה-לונג', בהן הם טוענים כי בגללו התפרקה בלינק-182. ב-8 בפברואר 2009 הודיעה הלהקה כי היא חוזרת לפעילות מלאה. בינואר 2015, הפסיק דה לונג' להופיע, ובמרץ החל להחליפו מאט סקיבה.
שיא ההצלחה המסחרית של הלהקה הייתה בסוף שנות התשעים ותחילת העשור הראשון של המאה ה-21 כאשר הוציאה רצף אלבומים שזכו להצלחה רבה ובהם השירים - "Dammit", "What's My Age Again?", "All the Small Things", "Adam's Song", "The Rock Show", "First Date", "Stay Together for the Kids", "Feeling This" ו-"I Miss You".
היסטוריה.
השנים המוקדמות (1992- 1998).
טום דה-לונג' גדל בפאוויי, פרוור ליד סן דייגו, ולמד בתיכון המקומי. הוא סולק מבית הספר לאחר שהשתכר במשחק כדורסל. הוא הוכרח ללמוד במשך סמסטר אחד בתיכון אחר. בתיכון זה, הוא התחבר עם קרי קיי שהתעניינה גם במוזיקת פאנק. אן הופוס, חברתה של קיי, הכירה לדה-לונג' את אחיה מארק הופוס באוגוסט 1992. השניים התחברו במהרה והחלו לנגן במשך שעות בחנייה של דה-לונג' ולכתוב שירים ביחד, אחד מהשירים היה "Carousel". באחת מפגישותיהם הראשונות, הופס ניסה להרשים את דה-לונג כאשר טיפס על פנס רחוב וקפץ ממנו. פעולה אשר הובילה לשבר בקרסול. דה-לונג' צירף ללהקה את חברו מהתיכון סקוט ריינור ששימש כמתופף.
השלושה החלו להתאמן בחדרו של ריינור, ובילו שעות ביחד בכתיבת שירים, צפייה בהופעות והליכה לסרטים.
תחילה ניגנה הלהקה תחת השמות "Duck Tape" ו"Figure 8", עד שדה-לונג' החליט על השם "בלינק".
במאי 1993, בלינק הקליטו את קלטת הדמו הראשונה שלהם שנקראה "Flyswatter", בחדרו של המתופף סקוט ריינור. הלהקה הקליטה את החומר על "4-track", וכתוצאה מכך איכות הסאונד היה ירוד. הופוס סיפר, שרק 50 עותקים יצאו לדמו, בשביל החברים והמשפחה. בסוף אותה שנה, הלהקה הוציאה דמו נוסף בשם "Buddha". 1000 עותקים הופקו על ידי ראש חברת תקליטים עצמאית, שהיה הבוס של הופוס.
בתחילת 1994, בלינק הוחתמו ב"Cargo Records". הלהקה הקליטה את אלבום הבכורה שלה שנקרא "Cheshire Cat", בשלושה ימים. הסגנון המוזיקלי של האלבום מוגדר כסקייט-פאנק, פופ פאנק או פאנק רוק. בנוסף לשירים חדשים, כמו M&amp;M's שזכה לקליפ, האלבום הכיל גם כמה גרסאות מחודשות לשירים כמו: "Carousel", "Strings" ,"Sometimes", ו"TV" שהופיעו בדמו "Buddha". הוא יצא ב-17 בפברואר 1995.
זמן קצר לאחר צאת האלבום, היו בלינק מאוימים בתביעה מצד להקת פופ אירית עם אותו שם.
כדי למנוע ריב משפטי, הוסיפו בלינק את המספר "182" לשמם. הלהקה ציינה כמה סיבות לבחירת המספר 182, הבולטות שביניהן הן: זהו מספר הפעמים שטוני מונטנה (המגולם על ידי אל פצ'ינו) אומר את המילה "fuck" בסרט "פני צלקת", המספר לקוח משם הסרט "Turk 182!" מ-1985, המשקל האידיאלי של הלהקה, מספר הימים בחצי שנה, מספר המיילים שהופוס נסע כדי לבקר את חברתו וכו'.