הבדיקה משמשת בעיקר על מנת להעריך פגיעה בעצבים הפריפריים אשר יכולה להופיע כחלק ממחלות נוירולוגיות שונות. הרופא עשוי לבקש את ביצוע הבדיקה במקרה של חשד לנוירופתיה פריפרית, תסמינים כמו חוסר תחושה, נימול, כאב נוירופתי או הרגשת “שרפה” תעלה חשד שמדובר בנוירופתיה פריפרית שמקורה במחלה כל שהיא, סוכרת, לופוס ועוד. תסמינים אלו יכולים להופיע גם במקרה שמופעל לחץ מכני על רקמת העצב. במצבים שונים, לחץ של רקמות פוגע בתפקוד העצב וגורם לתסמינים שונים כפי שקורה בתסמונת התעלה הקרפלית ובפריצת דיסק.
בדיקת אלקטרומיוגרפיה מוגבלת בתוצאותיה בשל מספר סיבות: לדוגמה, מגבלות אנטומיות אינן מאפשרות בדיקת כל עצב בגוף, לכן לדוגמה שורשי העצבים היוצאים מחוט השדרה אינם ניתנים לבדיקה ישירה עקב מיקומם האנטומי. כמו כן הבדיקה מעריכה רק את סיבי העצבים בעלי קוטר גדול, כך שתתכן נוירופתיה הפוגעת בעצבים בעלי קוטר קטן, אשר לא תתגלה בבדיקת ההולכה העצבית.
הבדיקה
המטופל מונחה לשכב במנוחה, לאחר חיטוי האזור המיועד לבדיקה, הרופא מצמיד אלקטרודות ייעודיות לאזור העצבים והשרירים המעוצבבים, ובאמצעות המכשיר שולח בהדרגה פולסים חשמליים קצרים בעוצמות שונות. מדובר בבדיקה לא נעימה אך נטולת סיבוכים וסיכונים, אשר מאפשרת לאבחן מצבים רפואיים רבים ולהחליט על המשך הטיפול.
הבדיקה מחולקת לשתי בדיקות, בדיקת הולכה מוטורית - בדיקת העצבים האחראים על עצבוב השרירים והתנועה. בבדיקה זו מגרים חשמלית את העצב המוטורי ומודדים את תגובת השריר אותו הוא מעצבב. בדיקת הולכה סנסורית (-תחושתית)- מגרים חשמלית את העצב התחושתי ורושמים את התגובה מנקודה מרוחקת באותו העצב.
ההכרזה לכל באי העולם בדבר זכויות האדם
זיגפריד פון ואלדנבורג
זיגפריד פון ואלדנבורג (בגרמנית: Siegfried von Waldenburg; 30 בדצמבר 1898 - 24 במרץ 1973), היה מפקד בכיר בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
פון ואלדנבורג נולד ב-30 בדצמבר 1898 בגרוס ליפה, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. ב-15 ביולי 1916, במהלך מלחמת העולם הראשונה התגייס פון ואלדנבורג לצבא האימפריה הגרמנית, והצטרף לרגימנט הגרנדירים של המשמר ה-1 (אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה), ולחם עמו במהלך המלחמה. כחודש לפני סיום המלחמה הוא נלקח בשבי הבריטי, ממנו שוחרר בשנת 1920.
לאחר שחרורו הצטרף פון ואלדנבורג לפרייקור בשלזיה, ובשנת 1922 הצטרף לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-3 בדצמבר 1924 הוא נשא לאשה את יוטה פון אלטן, וב-1 באפריל 1925 הועלה לדרגת לויטננט. ב-1 במאי 1934 הוא הועלה לדרגת האופטמן, וב-1 באוקטובר 1936 הוא הועלה לדרגת מיור.
מלחמת העולם השנייה.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה היה פון ואלדנבורג קצין מטה בדיוויזיה ה-6, אשר הייתה חלק מהארמייה הראשונה בחזית המערבית, ובמהלך המערכה על צרפת לחמה עמה כחלק מהקורפוס ה-40 במסגרת הארמייה ה-16. ב-1 במרץ 1940 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, וב-25 באוקטובר 1940 מונה לראש המטה של הקורפוס ה-12. במהלך מבצע ברברוסה הוא לחם עם הקורפוס כחלק מארמיית הפאנצר השנייה, והשתתף בקרב סמולנסק, ולאחר מכן בבלימת מתקפת הנגד הרוסית סביב מוסקבה, כחלק מהארמייה הרביעית. ב-1 בפברואר 1942 הוא הועלה לדרגת אוברסט, ובמרץ 1942 הוא מונה לנספח הצבאי בשגרירות גרמניה ברומא. ב-17 באפריל 1944 הוא מונה למפקד רגימנט הפאנצרגרנדיר ה-26, שהיה חלק מדיוויזיית הפאנצר ה-24, וב-14 בספטמבר 1944 הוא מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-116. ב-1 בדצמבר 1944 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-9 בדצמבר הוענק לו עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. לאחר מכן הוא לחם עם הדיוויזיה בקרב על הבליטה ובכיס הרוהר, וב-15 באפריל 1945 הוא נלקח בשבי.
לאחר המלחמה.
בשנת 1947 השתחרר פון ואלדנבורג מהשבי, ולאחר מכן הוא התגורר בהנובר, עד למותו ב-24 במרץ 1973.
קלאודיה שיינבאום
קלאודיה שיינבאום פרדו (בספרדית: Claudia Sheinbaum Pardo; נולדה ב-24 ביוני 1962) היא מדענית, פוליטיקאית וסופרת מקסיקנית ממוצא יהודי, המכהנת מאוגוסט 2018 כראש עיריית מקסיקו סיטי מטעם הקואליציה "Juntos Haremos Historia". בשנת 2007 זכתה, יחד עם שאר חברי הפאנל הבין-ממשלתי לשינוי האקלים, בהם אל גור, בפרס נובל לשלום.
קורות חיים.
משפחה.
קלאודיה שיינבאום נולדה ב-24 ביוני 1962 במקסיקו סיטי. והיא בתו השנייה של הכימאי קרלוס שיינבאום יוסלביץ והביולוגית אנני פרדו סמו. היא הייתה נשואה לקרלוס אימאז גיספרט בין השנים 1987–2016.
אקדמיה.
לשיינבאום תואר ראשון בפיזיקה עם התמחות בתרמודינמיקה ותואר שני בהנדסת אנרגיה.
את הדוקטורט בהנדסה סביבתית עשתה במעבדה הלאומית לורנס ברקלי, מטעם האוניברסיטה האוטונומית הבינלאומית של מקסיקו (UNAM). בשנת 2007 הצטרפה לפאנל הבין-ממשלתי לשינויי סביבה של האו"ם כמומחית בתחום הסביבה והתעשייה, ובמסגרת פעילות זו כתבה, יחד עם שאר חברי הקבוצה את הדו"ח AR4 , עליו זכתה הקבוצה בפרס נובל באותה שנה.
פרסומים מדעיים.
לשיינבאום מעל 100 פרסומים מדעיים ושני ספרים בתחום האנרגיה, סביבה ופיתוח, בהם:
עוריף
עוריף (בערבית: عوريف), הוא כפר פלסטיני השוכן כ-13 ק"מ מדרום לשכם שבשומרון ושייך לנפת שכם ברשות הפלסטינית. עוריף שוכן כ-500 מטר מדרום מערב להתנחלות יצהר. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, אוכלוסיית הכפר מנתה 3,545 תושבים בשנת 2016.
היסטוריה.
הכפר שוכן על חורבות יישוב קדום מהתקופה הרומית בארץ ישראל, לפי עדויות ארכאולוגיות שנמצאו במקום ובסמוך ב"ח'רבת א-דיר" (בה גם שרידי כנסייה ביזנטית שנסקרו של ידי הארכאולוג רם גופנא במסגרת הסקר הארכאולוגי של ישראל). גרעין הכפר הוקם מסביב קבר שייח ("א-שייח עותמאן").
בגבעה מצפון לכפר ממוקמת "ח'רבת שייח' סלמן אל-פרסי" המזוהה עם סלמאן הפרסי שהיה על פי המסורת המוסלמית המתאסלם הראשון מפרס, אחד מחברי ה"צחאבה", בן לכהן דת פרסי, והספר של מוחמד.
ברשומות המס העות'מאני משנת 1596, מופיע הכפר בסנג'ק שכם. תושבי הכפר שילמו מס על גידולי חיטה, שעורה, זיתים, גפנים, עיזים ועל כוורת דבורים לייצור דבש.
בשנת 1870, חוקר ארץ ישראל ויקטור גרן ביקר בכפר וכתב שכפר 450 תושבים.
במפקד 1922 שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, הייתה אוכלוסיית הכפר 270 מוסלמים, ובמפקד 1931 היא גדלה ל-403 מוסלמים אשר שכנו ב-103 בתים.
בשנת 1945 אוכלוסיית הכפר מנתה 520 תושבים, ושטח הקרקע הכולל של הכפר היה 3,965 דונם על פי סקר הכפרים של המנדט הבריטי בארץ ישראל.
בעקבות מלחמת העצמאות, ולאחר הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות של 1949, עברה עוריף משליטה בריטית לירדנית.
לאחר 1967.
בעקבות מלחמת ששת הימים ב-1967, עברה עוריף משליטה ירדנית לישראלית.
ב-1983 הופקעו אדמות של תושבי הכפר לצורך הקמת היאחזות נח"ל, שאוזרחה מייד כהתנחלות יצהר מצפון לכפר.
לאחר הסכם אוסלו, 62% כ-2,367 דונם מאדמות הכפר מוגדרות כשטח B, ו-38% כ-1,457 דונם הנותרים הם שטח C.
בעשור השני של המאה ה-21 החל הכפר לסבול באופן קבוע מהתנכלויות של מתנחלים תושבי ההתנחלות יצהר במסגרת פעולות "תג מחיר", בין השאר אירועים של יידוי אבנים, הצתות של כלי רכב ושדות:
גאוגרפיה.
ממזרח לכפר נמצאת שמורת הטבע "ע'לאם אל-הודא". שבמרכזה מבנה קבר שייח (מקאם) בפסגת הר בגובה 639 מטר מעל פני הים, מוקף עצי אלה וחורשת עצי אלון עתיקים. באזור גם צומחים מספר מקבצים של פרח אירוס ארם נהריים. על פי המסורת המוסלמית מזהים את קברו של המשרת (בערבית - ע'לאם) של "נבי הודא". יום אחד, ברעותו את הצאן בחברת משרתו, הוא כמעט התייבש מצמא ב"ח'רבת ג'רעה" הסמוכה (שפירוש שמה - "החורבה בה מרווים את הצמא"), המשרת רץ והביא מים להשיב את נפש אדונו. על כן זכתה ח'רבת ג'רעה בשמה, והמשרת זכה להתעלות לדרגת שייח'. לאחר מותו, נקבר בסמוך למקום, ולכן המקום נקרא "ע'לאם אל הודא".
מצפון לכפר נמצאת שמורת הטבע "סלמן אל פארסי" המשתרעת בפסגת ג'בל סלמן, בגובה 810 מטר מעל פני הים, בה נמצא מקאם סלמן אל פארסי. מתחת למבנה הקבר יש אולם תפילה נוסף, ולצד הקבר נמצא בור מים. סביב הקבר נמצאת "ח'רבת א-שייח' סלמן אל-פרסי", בו גדלים עצי אלון מצוי, חרוב מצוי ואשחר ארצישראלי. ג'בל סלמן הוא הר בדד, המכוסה סלע מתקופת האאוקן, המהווה חלק מקער שכם. עקב סחיפה, הפך ההר גבוה מסביבתו, ומתנשא לרום של כ-250 מ' מעל פני הסביבה.)
רכס ההר שעליו בנוי הכפר הוא מתצורת "בר כוכבא", סלעי משקע, בעיקר אבן גיר, וסלעי בזלת מתקופת האאוקן. באזור הכפר, נובעים מעיינות שכבה רבים, ביניהם:
RTP3 הוא ערוץ חדשות פורטוגלי, המופעל על ידי תאגיד השידור הפורטוגלי. הערוץ החל בשידוריו ב-15 באוקטובר 2001 ונקרא בשם NTV, וב-31 במאי 2004 שינה הערוץ את שמו ל-RTPN. בשנת 2011 שונה שוב שם הערוץ ל-RTP Information.
RTP3 הוא ערוץ חדשות ומידע, הנקלט בכל רחבי פורטוגל, כולל מדיירה והאיים האזוריים.
בנוסף לפורטוגל, נקלט הערוץ בצרפת, גרמניה, הולנד, לוקסמבורג ושווייץ.
היסטוריה.
2001-2004: NTV.
ב-15 באוקטובר 2001 הושק ערוץ NTV, שהיה לערוץ החדשות הפורטוגלי השני ששידר בטלוויזיה בכבלים. בשנת 2002 הערוץ נרכש על ידי תאגיד השידור של פורטוגל.
2004-2011: RTPN.
לאחר רכישת NTV על ידי RTP בשנת 2002, הערוץ הפך לערוץ הנושאי הראשון של RTP ב-31 במאי 2004.
ב-29 בספטמבר 2008 החל הערוץ לשדר במשך 24 שעות ביממה. עד אז, שידר הערוץ במהלך שעות הבוקר את שידורי ערוץ החדשות האירופי יורוניוז. באמצע 2009 התרחבה קליטת שידורי הערוץ, והוא הפך לזמין גם באנגולה ומוזמביק, שתיהן מושבות לשעבר של פורטוגל, ושתיהן דוברות פורטוגזית.