הראשון שחקר את הספר בצורה יסודית הוא גרשם שלום, שהתמקד בו בראשית דרכו (בעבודת הדוקטורט שלו). לדעתו, משוקעים בספר שרידים ממדרש קדום שנקרא רזא רבה, ויסודו בקטעים שונים שנתחברו במאות 10–12, וצורפו יחדיו לחיבור אחד בפרובאנס, במחצית השנייה של המאה ה-12. שלום מצא בספר השפעות בולטות של הגנוזיס, ולדבריו רעיונות, מושגים, השקפות ואף לשונות רבים בספר מהווים המשך לגנוסיס העתיקה. אחריו עסק בו הרב ישראל וינשטוק שסיכם את הדעות הרבות לגבי זמנו של הספר, ולבסוף הסיק שמדובר בחיבור קדום מאד.
על ראשית הופעתו של ספר הבהיר ניתן ללמוד מתיאורו של ר' יצחק בן ר' יעקב, המספר כי הספר הגיע מרחוק אל חסידי אשכנז ומהם למקובלי פרובאנס. הוא מעיר כי "אפס קצהו ראו וכלו לא ראו, כי לא הגיע לידם מלואו ושלימותו", ומכך ניתן להבין כי כבר במאה ה-12 היו בספר בעיות הגהה ועריכה רבות. גם צורת הספר שלפנינו מרמזת על כך, בשל ההפסקות והבלבולים הרבים שבו, שהביאו את שלום לומר כי עריכתו של ספר הבהיר היא "מן הגרועות שבכל ספרותנו".
השפעת הספר ונוסחיו.
ספר הבהיר שימש יסוד למשנת המקובלים הראשונים, שרובם ככולם מסתמכים עליו. לדעת שלום, דרך חיבור זה נכנסו הרעיונות הגנוסטיים למיסטיקה היהודית ויצרו את הקבלה של ימי הביניים. הספר נחשב לחיבור המרכזי בקבלה עד להופעתו של ספר הזוהר שדחק מעט את ספר הבהיר בחשיבותו.
לספר הבהיר נכתבו כמה פירושים, הראשון שבהם - "אור הגנוז" שכתב ר' מאיר אבן סהולה בשנת 1331. גם הגר"א כתב הגהות על ספר הבהיר. השפעתו בדורות שלפני הופעת הזוהר הייתה גדולה מאוד, והוא שימש יסוד לחיבורי המקובלים המוקדמים, כרמב"ן ואחרים. גם לאחר שהזוהר הפך לטקסט הקבלי המרכזי, שמר הספר על מעמדו כטקסט בסיסי משני לצד ספר יצירה, בניגוד לספרות ההיכלות שכמעט ונשכחה. ספר הבהיר תורגם ללטינית במאה החמש עשרה (בידי המומר פלביוס מיתרידטס) וכך השפיע גם על קבלה נוצרית.
ספר הבהיר נדפס לראשונה באמשטרדם בשנת תי"א–1651. מאז ועד היום נדפסו מהדורות רבות, רובן ככולן התבססו על כתבי יד לא מדויקים. מבין הדפוסים המסורתיים, המדויקת ביותר היא מהדורת ווילנא תרמ"ג (1883), בה מובאים שינויי גרסאות. בשנת 1923 פרסם גרשם שלום תרגום גרמני לספר הבהיר שהתבסס על מהדורה עברית מדויקת שהכין על פי כתבי יד. את המהדורה העברית לא פרסם שלום מעולם, אף שהמשיך לעבוד עליה ולהגיהה מכתבי יד שונים. בשנת 1969 פרסם ישראל וינשטוק הצעה לפיענוח בעיות העריכה שהעלה שלום.
בשנת תשי"א (1951) פרסם הרב ראובן מרגליות מהדורה מבוארת של הספר על פי ארבעה כתבי יד מביהמ"ד לרבנים בניו יורק, וזו הייתה המהדורה המדויקת ביותר עד לשנות התשעים של המאה העשרים. אמנם כתבי היד המדויקים בהם השתמש מרגליות לא זוהו, אך כנראה היו מאוחרים יחסית וכללו שיבושים. בשנת תשנ"ד (1994), הודפסה מהדורה מדעית מדויקת של הספר על ידי דניאל אברמס, על פי כתבי יד קדומים כולל צילומי כתבי יד ודפוסים.
איציק פפר
איציק (יצחק) פֶפֶר (ביידיש: איציק פֿעפֿער; ברוסית: Ицик Фефер, Исаак Соломонович Фефер; 1900 – 12 באוגוסט 1952) היה משורר יידי ועסקן קומוניסטי. מבכירי המשוררים היהודים בברית המועצות. הוצא להורג עם קבוצת הרוגי המלכות בברית המועצות בשנת 1952.
תולדות חייו ופועלו.
איציק פפר נולד בעיירה שפולה שליד קייב (כיום במחוז צ'רקסי באוקראינה) שבאימפריה הרוסית (כיום באוקראינה) בשנת 1900. אביו היה מורה שלימד בין היתר גם עברית, ושימש כמורה של בנו (עם כיבוש אוקראינה במלחמת העולם השנייה נרצח האב בידי הנאצים). פפר החל לעבוד בגיל צעיר וכבר כילד בר-מצווה היה שוליית מדפיסים. פפר עבד והיה שותפו של שמואל יוסף ברונשטיין, שהיה בעל בית הדפוס שבו עבד. בעת מלחמת האזרחים באוקראינה, ועד להתייצבות השלטון הסובייטי שם, היה ביחד עם מעבידו/שותפו (ש.י. ברונשטיין) ממארגני ההגנה היהודית במקום. בשנת 1917, עם פרוץ המהפכה הרוסית התנדב לצבא האדום ולחם בחזיתות אוקראינה. לימים, בעת מלחמת העולם השנייה, התגייס שוב לצבא האדום בדרגת סגן-אלוף.
בשנת 1919 הצטרף איציק פפר למפלגה הקומוניסטית והיה בה חבר נאמן עד מותו. כבר בשיריו הראשונים פאר ושיבח את המהפכה ואת המפלגה. שיריו התפרסמו במהירות והוא קנה לעצמו מעמד בכיר בין יוצרי היידיש הסובייטים. הוא כתב שירי תעמולה יחד עם שירי געגועים לעיירה היהודית. שירי מהפכה בוטים יחד עם שירים ליריים עממיים. שירי טבע מצד אחד, ושירי תעמולה ושבח לריכוז היהודי בבירוביג'ן. הוא עסק גם בחקר הספרות, בביקורת ובחדשנות בלשנית, וכן היה משורר ילדים פורה. אחדים משיריו הולחנו והושרו בברית המועצות.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, הפלישה הגרמנית לברית המועצות וראשית ההשמדה ההמונית של היהודים, שינה איציק פפר לגמרי את מהות שירתו. הוא כתב שירים יהודיים לאומיים וקונן על חורבן יהדות מזרח אירופה. בשנת 1943 היה בין מייסדי הוועד היהודי האנטי-פשיסטי. הוא היה מן החברים הבולטים בוועד וזכה לצאת למשלחת המפורסמת שלו. המשלחת שכללה גם את שלמה מיכאלס ואחרים שהתה בדרך כשבעה חודשים, וביקרה בין השאר בארצות הברית ובקנדה.
איציק פפר נעצר לראשונה בשנת 1948, יחד עם עסקנים יהודים רבים, סופרי יידיש, משוררים ואנשי תיאטרון. הקומוניסט הנאמן נפל קורבן בעצמו: באוגוסט שנת 1952 הוצא להורג עם עשרות סופרים יהודים אחרים במה שנודע לימים כ"ליל המשוררים הנרצחים". רק בשנת 1957, לאחר תופעת הדה-סטליניזציה טוהר שמו. שיריו נדפסו מחדש, הן ביידיש והן בתרגום לרוסית.
יצירתו.
מיצירתו של איציק פפר ביידיש נדפסו קרוב לשמונים כרכים: שירה, ביקורת, שירי ילדים, מעשיות בחרוזים, שירי עם, שירי שבח לבירוביג'ן ועוד. שירים בודדים שלו תורגמו לעברית ונדפסו בעיתונות הספרותית ובאנתולוגיות. בין מתרגמיו לעברית אברהם שלונסקי, שמשון מלצר, משה בסוק, אוריאל אופק ואחרים. שום כרך משלו לא תורגם לעברית במלואו.
בחינה פסיכומטרית
בחינה פסיכומטרית היא בחינה המשמשת להערכת כישורים מנטליים וקוגניטיביים של אדם ביחס ליכולותיהם של אנשים אחרים. ישנם סוגים רבים מאוד של מבחנים פסיכומטריים. הנפוצים בהם כוללים את בדיקת החשיבה המספרית, המרחבית והמילולית.
הבחינה מורכבת משלושה נושאים: חשיבה כמותית, חשיבה מילולית ואנגלית, כשלאחרון יחס נמוך יותר בציון. רף הקבלה ברוב המוסדות להשכלה גבוהה בישראל מורכב, בין השאר (ופעמים רבות בעיקר) מהציון הפסיכומטרי.
ממוצע הציונים בפסיכומטרי בישראל הוא 541, מתוך כ-80 אלף שניגשים בשנה פחות מ-10 מקבלים את הציון המקסימלי 800.
השיקולים של תוקף ומהימנות הם אלמנטים נחוצים לקביעת איכות של כל מבחן.
עם זאת, אגודות מקצועיות מציבות את הנתונים הללו בהקשרים רחבים יותר בעת פיתוח תקנים לשפיטת איכות של מבחן בהקשר נתון.
בארצות הברית.
בארצות הברית נהוגים שני מבחנים, SAT ו-ACT, המשמשים למיון מועמדים להשכלה הגבוהה בדומה לבחינה הפסיכומטרית בישראל. שני המבחנים נערכים על ידי שני גופים שונים אולם על פי רוב לא קיימת העדפה לאחד מהם במוסדות להשכלה גבוהה ולכן הם נחשבים לתחליפיים. על אף שמוקד המבחנים בארצות הברית בשני המבחנים ניתן להיבחן במדינות רבות בעולם, ביניהן ישראל.
בסין.
בסין נהוג מבחן הנקרא גאוקאו שקובע באיזו אוניברסיטה ואיזה תחום לימוד יהיה הנבחן רשאי ללמוד, לא ניתן בסין ללמוד לימודים אקדמיים ללא מבחן זה.
בישראל.
בישראל מתייחס המושג הבחינה הפסיכומטרית או הפסיכומטרי לבחינה המשמשת ככלי מיון לכניסה לאוניברסיטאות השונות ולמוסדות נוספים להשכלה גבוהה ולפעמים כמבחן קבלה למשרה בחברה.
טרם המצאתה של הבחינה הפסיכומטרית, היו נהוגים בישראל מבחנים מקצועיים ייעודיים למקצועות מסוימים (בתשלום) בשקלול ציוני הבגרות של המועמד, בעוד קבלה לתארים אחרים הסתמכה על ציוני הבגרות בלבד.
הבחינה הפסיכומטרית בישראל הביאה להקמתה של תעשייה נרחבת של 'מכוני הכנה' לבחינה זו. מכונים אלו מעבירים שיעורים בתשלום עבור אנשים המעוניינים לשפר סיכוייהם להצליח בבחינה. התשלום הנהוג לרוב הוא בסכומים הנעים בין 3,000 ל-8,000 ש"ח, כאשר קבוצות אוכלוסייה שונות מסובסדות לעיתים על ידי המדינה, וכן ניתן לשלם בעבור השיעורים באמצעות הפיקדון שניתן למשרתים בצה"ל ובשירות לאומי.
בעקבות התפרצות נגיף הקורונה בישראל בשנת 2020, הוחלט על ידי המרכז הארצי לבחינות ולהערכה בשיתוף עם ועד ראשי האוניברסיטאות לדחות את מועד אביב של הבחינה הפסיכומטרי מחודש אפריל, זאת בשל האיסור על התקהלות והחשש מהידבקות בנגיף. המבחן התקיים לבסוף בסוף חודש מאי ותחילת יולי של אותה שנה תחת מגבלות של מספר נבחנים בכיתה ומרחק בין נבחן לנבחן.
טריכוטילומניה
טריכוטילומניה היא הפרעה נפשית המאופיינת בדחף אובססיבי למרוט את השיער הצומח על הגוף (שכיח ביותר באזור הראש). בעקבות מריטה חוזרת ונשנית של השיער נוצרים איים הולכים וגדלים של אזורים חסרי שיער באזור בו נתלש. אזורים אחרים אופייניים הם גבות, ריסים, זקן ושפם. אזורים שכיחים פחות הם שיער החזה והערווה. מריטת השיער מלווה לעיתים בטקס של שזירת השיער או לעיסתו וקריעתו.
ההפרעה מסווגת במדריך האבחנות הפסיכיאטרי ICD-10 בקבוצת ההפרעות הקשורות לשליטה בדחפים, יחד עם קלפטומניה, הימור פתולוגי ופירומניה. ב- DSM-5, היא מסווגת בקטגוריה חדשה בשם "אבחנות הקשורות בטורדנות כפייתית" (הכוללת גם הפרעה טורדנית-כפייתית, הפרעת גוף דיסמורפית, חיטוט אובססיבי בעור ואגרנות כפייתית).
אבחנת התסמונת.
לפי DSM 5, כדי שפסיכיאטר יאבחן אדם עם הפרעה זו, על האדם לעמוד בקריטריונים האבחנתיים הבאים:
שכיחות ואפידמיולוגיה.