במבואת המבנה מצוי העתק של ציורו של פבלו פיקאסו שנוצר כתפאורה עבור הבלט "Mercure". יצירה זו, שנעשתה ברשותו של האמן, היא העתק של היצירה המוצגת במוזיאון הלאומי לאמנות מודרנית בפריז.
שדרות האמריקות 1251
אדמונד פלפס
אדמונד ס. פלפס (אנגלית: Edmund S. Phelps; נולד ב-26 ביולי 1933) הוא פרופסור לכלכלה באוניברסיטת קולומביה שבארצות הברית. פלפס הוא חתן פרס נובל לכלכלה לשנת 2006, על תרומתו בחקר היחס בין אינפלציה ואבטלה.
במחקריו, אשר בוצעו ברובם בשנות ה-60, טען פלפס כי בניגוד לעקומת פיליפס, היחס בין אינפלציה לאבטלה אינו שלילי. פלפס ומילטון פרידמן הציגו תאוריה לפיה רק אם רמת האבטלה תרד מתחת לרמת האבטלה הטבעית, מונח בו הם השתמשו לראשונה, יחל היחס השלילי בין האבטלה לאינפלציה. פלפס עוד חקר כיצד אותו תהליך משפיע על מקבלי ההחלטות בטווח הקצר והארוך.
פלפס קיבל את התואר הראשון מאמהרסט קולג' (Amherst College) ב-1955 ואת תואר הדוקטור מאוניברסיטת ייל בשנת 1959. פלפס החל את הקריירה האקדמית שלו בייל, עבר לאוניברסיטת פנסילבניה, ובשנת 1971 הצטרף לסגל אוניברסיטת קולומביה, בה הוא משמש כפרופסור מן המניין לכלכלה פוליטית מאז 1982. פלפס מכהן בתור מנהל המכון לקפיטליזם וחברה של אוניברסיטת קולומביה.
הקשר הישראלי.
בשנת 2001 אדמונד פלפס והיאן הן מאוניברסיטת סינגפור פרסמו בכנס על מקרו-כלכלה שנערך מטעם האוניברסיטאות הישראליות בן-גוריון ובר-אילן, מחקר הטוען כי הייסוף שיצר נגיד בנק ישראל דאז, דוד קליין, דווקא עזר לצמיחה, בניגוד לדעת רבים.
ההסבר, לשיטתם, נעוץ בכך שכשיש ייסוף, הייבוא גדל. הגידול בייבוא מעודד את התחרות בשוק המקומי, מה שמוריד את המחירים ואת המרווחים של היצרנים המקומיים. ירידת המחירים מעודדת את הגדלת הביקוש אצל הצרכנים, המגיבים בהגדלת התפוקה – בגלל הביקוש של הצרכנים וגם כדי לשמור על הרווח הכולל שלהם.
ה-AN-94 אבאקן (Abakan) הוא רובה סער רוסי מודרני. ראשי התיבות AN מייצגות ברוסית את המילים "אבטומאט ניקונובה" (הרובה האוטומטי של ניקונוב) מודל 1994, הוא נבחר על פני כלי נשק מתחרים רבים במבחנים מקיפים, כולל ה-AEK-971 שתוכנן בידי צוות שהונהג בידי בנו של מיכאיל קלשניקוב מתכנן ה-AK-47. ה-AN-94 תוכנן בידי מפעלי איז'אמאש (Izhmash) של רוסיה כתחליף ל-AK-74 המזדקן אשר נמצא כיום בשימוש בכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית. כיום ה-AN-94 מופץ ליחידות עילית, ליחידות משטרה מסוימות ולמשרד לביטחון פנים הרוסי.
מאפיינים.
קוטרו של ה-AN-94 הוא אותו קוטר של האיי-קיי 74 (5.45X39 מ"מ), וגם הוא משתמש בבריח מסתובב כדי לנעול את הפעולה, כאן מסתיים הדמיון ביניהם. כדי לתאר את שיטת הפעולה של הרובה משתמשים ניקונוב ומהנדסיו במונח "תזוזת פעימה אחורה" (blowback shifted pulse), כאשר נושא הקליע מונע אחורה בכוחם של הגזים מהכדור וגלגלת מפעילה את מכשיר הזנת הכדורים. המנגנון הזה מאפשר קצב אש גבוה בהרבה מזה שהיה אפשרי בלעדיו. קצב האש הגבוה הזה (1,800 כדורים לדקה) מופעל בפרצים של שני כדורים. אלה הם שני הכדורים הראשונים במצב אוטומטי מלא, והכדורים הבאים נורים בקצב של 600 כדורים לדקה, דבר זה אפקטיבי ביותר נגד שכפ"צ מכיוון ששני הכדורים פוגעים באותה נקודה, מה שמאפשר כוח חדירה גדול ממה שקליע 5.45 מסורתי יכול לאפשר. מסיבה זו הוא מופעל על ידי יחידות נגד טרור מסוימות. הכוונת האחורית היא שיפור משמעותי לעומת הכוונת הסטנדרטית של ה-AK-47. מפצה סטייה הרבה יותר אפקטיבי ומשמיע פחות רעש מה-AK-47.
חסרונות.
ה-AN-94 יקר פי חמישה עד שישה לייצור מאשר ה-AK-74. המנגנונים הפנימיים של ה-AN-94 מסובכים מאוד ומאוד קשים לתחזוקה, לכן גם עולה יותר לאמן חיילים לטפל בו באפקטיביות. בנוסף לנשק ארגונומיה גרועה מאוד, כלומר שהוא לא-נוח ואינטואיטיבי למשתמש, בעיקר ידית האקדח הלא-נוחה ואת הקת המתקפלת שמכסה את ההדק (מה שהופך את הנשק לחסר תועלת כאשר זה מקופל).
פן פלזה 1
פן פלזה 1 (באנגלית: One Penn Plaza) הוא גורד שחקים המצוי בניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית, בקרבת תחנת פנסילבניה, מערבית לשדרה השביעית, בין רחובות 33 ו-34 במנהטן.
המבנה תוכנן על ידי קאהן וג'ייקובס והושלם בשנת 1972, גובהו 229 מטרים ולו 57 קומות.
המבנה מדורג - ולו שלוש מדרגות - בקומה השביעית, הארבע עשרה והחמישים וחמש.
המבנה בנוי פלדה ובטון ומחופה בזכוכית סולרית ואלומיניום שעבר אלגון.
לוקהיד P-38 ברק
עצם הירך
עצם הירך או קוּלִית (TA: Femur ;Os femoris) היא העצם הגדולה והחזקה ביותר בגוף האדם. בשלד ממוקמת עצם הירך, המסווגת כעצם ארוכה, בין האגן לשוקה. מפרקה העליון הוא מפרק הירך ומפרקה התחתון הוא הברך.
מבנה אנטומי.
חלק עליון (מקורב).
חלקה העליון של עצם הירך, מורכב מראש, מצוואר ומתלי הירך (הגדול והקטן).
לראש הירך (Caput femoris) צורה כדורית, רובו חלק ומכוסה בסחוס, למעט שקע קטן בשם גומת ראש הירך (Fovea capitis femoris) בו נאחזת הרצועה של ראש הירך (Ligamentum capitis femoris). ראש הירך מופרק עם המרחשת שבאגן ליצירת המפרק הכדורי של הירך.
ראש הירך מחובר לגוף העצם דרך צוואר הירך (Collum femoris). הצוואר הארוך יחסית, מחובר לגוף בזווית של כ-125o ולכן פגיע למאמצי הגזירה המופעלים עליו תחת משקל הגוף. הוא "ידוע לשימצה" מהפגיעה השכיחה: שבר בצוואר הירך.
תלי הירך הם בליטות עצם גדולות, המספקות מנוף לפעולת שרירים על עצם הירך. רוב השרירים מאזור העכוז, המניעים את הירך, נאחזים בתלים ובמבנים המקושרים אליהם. את תל הירך הגדול (Trochanter major), הצידי מהשניים, אפשר למשש בחלקה העליון-הצידי של הירך. נאחזים בתל הגדול מספר שרירים, ביניהם האגסי, העכוזים (הקטן והאמצעי), והתאומים (שריר התאומים העליון ושריר התאומים התחתון. לא שריר הסובך שבשוק המכונה "שריר התאומים"). בחלקו התיכון של התל הגדול, שקע בשם גומץ תל הירך (Fossa trochanterica), אליו מתחבר השריר הסותם החיצון. תל הירך הקטן (Trochanter minor), ממוקם בחלק התחתון של חיבור הצוואר והגוף של עצם הירך. התל הקטן הוא נקודת האחיזה של שריר הכסל והמותניים.
בין שני התלים מחברים הרכס שבין שני התלים (Crista intertrochanterica), בחלק האחורי של הירך, והקו שבין שני התלים (Linea intertrochanterica), בחלק הקדמי. במעלה הקו שבין שני התלים נמצאת הגבשושית המרובעת (Tuberculum quadratum), נקודת אחיזה לשרירים נוספים של הירך.
גוף העצם.
לאורך גוף העצם (Corpus femoris) נאחזים שרירי הירך והברך. חלקו הקדמי מכוסה על ידי השריר הנרחב הביניימי (אחד מראשי השריר הארבע ראשי) ובחלקו האחורי נאחזים, לאורך מספר קווים של רכס הירך (Linea aspera), ראשים נוספים של השריר הארבע ראשי ושרירים מקרבים של הירך (מתוויכים, adductors - מניעים את הירך פנימה, לכיוון תיכון. לדוגמה, השרירים שמופעלים בזמן רכיבה על סוס, למניעת נפילה מהאוכף).
חלק תחתון (מרוחק).
החלק התחתון של העצם גדול יותר מהחלק העליון. המבנים הבולטים ביותר בחלק התחתון הם שני העֱליים (עֱלי צידי Condylus lateralis femoris ועֱלי תיכון Condylus medialis femoris) וגבשושית המתוויך.
בצד הקדמי של העליים, משטח מפרקי שקוע מעט המתאים לעצם הפיקה המופרקת לו. הצדדים התחתונים והאחוריים של העליים של הירך, מעוגלים ומתאימים לעליים של השוקה ולמניסקוסים. כל המשטחים המפרקיים שהוזכרו משתתפים במפרק הברך.
העליים בולטים משמעותית לכיוון אחורי. השקע שנוצר ביניהם נקרא הגומץ הבין עליי (Fossa intercondylaris). בקדמת ובאחורי הגומץ נאחזות הרצועות הצולבות של הברך.
מעל לכל עלי נמצאת עילית עלי. עילית העלי התיכונה (Epicondylus medialis femoris) גדולה מהשתיים ובחלקה העליון גבשושית המתוויך (Tuberculum adductorium). שריר הסובך ("התאומים") נאחז בעילית העלי התיכונה ובעילית העלי הצידית (Epicondylus lateralis femoris).
עצם הירך בתרבות הפופולרית.
צורתה האופיינית של עצם הירך (במיוחד צורת חלקה העליון, הראש והצוואר), הפכה אותה לעצם המזוהה ביותר עם שלד האדם אחרי הגולגולת. לכן, ניתן לזהות את הדימוי החזותי של עצם הירך בסרטים שונים, דוגמת סרטו של סטנלי קובריק, :
בתחילת הסרט "2001: אודיסיאה בחלל", מגלה הומיניד לראשונה את השימוש בכלים. הכלי הראשון בידיו של ההומיניד, ערש הטכנולוגיה האנושית אליבא דקובריק, היא עצם ירך, המשמשת להריגת הומינידים אחרים. הסצנה הידועה זכתה לציטוטים קולנועיים לאורך השנים. לפחות חלקם הקפידו להשתמש בעצם ירך על פי המקור.
אסון ערד
לאונטי מרובלי
לֶאוֹנְטִי מְרוֹבֵלי (בגאורגית: ლეონტი მროველი) היה כותב רשומות גאורגי מהמאה האחת עשרה, כפי הנראה כרוניקן כנסייתי, שכתב מספר חלקים של הרשומות הגאורגיות, בהן את כַּרתְּלִיס צחוֹברֶבָּה (ქართლის ცხოვრება). מרובלי איננו שם משפחה אלא שם תואר לבישוף הדיוקסיה של רוּאִיסִי , שהיה כפי הנראה הבישוף שלו. תרגום נוסף לשמו הוא לאונטיוס מרואיסי.
מחוץ לפירושים מאוחרים לכתבי-היד המכונים בשם "הרשומות הגאורגיות" או "הכרוניקות הגאורגיות", אוזכר לאונטי בכתובים על ידי הארכיבישופים של רואיסי שלוש פעמים: בכתב-יד מן המאה האחת עשרה מהר אתוס; בתרגום הפירוש של יוחנן כריסוסטומוס לבשורה על-פי מתי שנעשה על ידי אֶכּוותִּימֶה מאתוס ; ובכתב-יד משנת 1066 ממערות תּרֵחווִי שבמרכז גאורגיה, שבו התייחסות ספציפית אליו. כתב יד זה הפריך את ההשערה כי לאונטי היה בן המאה השמינית או תחילת המאה העשירית.