התקליט השני של הלהקה, "ביצוע מקורי תקליט מספר 2", הוקלט ב-1975 וכלל את הפיוט "יודוך רעיוני" שגם אותו הקליטו צלילי הכרם. השירים הגיעו ממקורות עממיים, שירי רבי שלום שבזי, שירים שכתב והלחין אביהו מדינה ושירים שכתבה סמדר שיר. על העיבודים המוזיקליים באלבום הופקדו אלדד שרים ואצ'י שטרו. ב-1976 הוציאה הלהקה את האלבום, "ביצוע מקורי תקליט מספר 3" שכלל את הלהיט "אני גדליה" ("גדליה רבע איש"), סורו מני (שזכה לאינספור ביצועים), "יער זקן" הקלאסי ונעימת הנושא של הלהקה "נעימת פופ-עוד", שהיה קטע הפתיחה של הלהקה בהופעות חיות. עיבודי האלבום, שנעשו על ידי מרקו בכר (למעט השיר "אין לי מה לומר לך" שהולחן ועובד על ידי אלדד שרים), נטו יותר לכיוון הפופ-רוק. בין כותבי המילים לשירים: אילן גולדהירש, סמדר שיר (בשיר "החייל" שהלחין דנוך), ויורם טהר לב. מלבד דנוך וגזלה הוחלפו כל הנגנים באלבום. בהקלטות האלבום השתתפו, בין היתר, גם האחים פיאמנטה: יוסי פיאמנטה בגיטרה חשמלית, עם אחיו אבי שניגן בחליל. באותה שנה יצא אלבום נוסף ללהקה הכולל אוסף של שיריה בעבר ושיר נוסף "ילה ילה ביתר" שהוקלט לרגל זכייתה בשנה זו של בית"ר ירושלים בגביע המדינה בכדורגל. ב-1977 הקליטה הלהקה את תקליטה החמישי. בשנה זו הוזמנה הלהקה להופיע במשדר יום העצמאות המרכזי של הטלוויזיה הישראלית וביצעה את "חנה'לה התבלבלה". האלבום החמישי שילב בין סגנון המוזיקה המזרחית והפופ-רוק, ובו בלטו השירים "בגלל בנות", "יומא" ו"זה לא פייר" שכתב יורם טהר לב והלחין אלדד שרים. ב-1978 הוציאה הלהקה את "ביצוע מקורי תקליט מספר 6". העיבודים של גזלה נטו לכיוון מוזיקה טורקית ומרוקאית והשפעות ממוזיקה לבנונית.
בשנת 1981 הוציאה הלהקה אלבום נוסף בחברת תקליטים חדשה ותחת האמרגן והמפיק אלי בנאי. שם הלהקה הוחלף בשנה זו מצלילי העוד ל"ללהקת העוד ורמי דנוך". על העיבודים הופקד גיטריסט הלהקה יואב חייבי. הקאנון הוחלף בכלי נשיפה ולצליליו התווסף פסנתר. רוב שירי האלבום נכתבו על ידי דנוך. בין השירים שכתב ""בלדה לחבר הרצל" ללחן עממי שהוקדש לנהג המונית של הלהקה הרצל מזרחי, "את לי כל חיי" ו"נגילה עם נרגילה". שירים בולטים מהאלבום היו "אופירה" שהוקדש לשארם א שייח ו"עופרה", ללחן טורקי עממי.
ב-1982 השתתפה להקת העוד ורמי דנוך בדואט עם משה ענקי בפסטיבל הזמר המזרחי בשיר "קסם המזרח". במקום הראשון בתחרות זכה זוהר ארגוב בשיר הפרח בגני. האלבום האחרון של הלהקה, "בנתיב הזכרונות", הוקלט בשנת 1984 בחברת "התקליט". על העיבודים באלבום היו אחראים ננסי ברנדס ויהודה גבאי.
תקופת הזוהר של הלהקה נמשכה עד סוף שנות ה-70, ולאורך השנים התחלפו חברי הלהקה. בין חבריה לאורך השנים: דנוך, יהודה קיסר שניגן בלהקה עד תקליטה השני, דוד גזלה, דוד יסין, אבי הרשקו, האחים אבי ויוסי פיאמנטה, אבי שם טוב ומרקו בכר. בשנת 1984 הודיע נגן הקאנון דוד גזלה על עזיבתו והלהקה התפרקה. לאחר פירוק הלהקה המשיך דנוך בקריירת סולו.
איחוד מחודש.
בשנת 2003, לרגל 30 שנה לפעילות ההרכב, הוציאה הלהקה אוסף משולש הכולל מבחר של 54 שירים מכל אלבומיה. עם צאת האוסף התקיים מופע איחוד של הלהקה בתיאטרון אניס ביפו.
ב-2005, השתתפה הלהקה בשינוי חבריה בטקס פרס עמ"י. ב-2011, ההרכב שיתף פעולה עם הזמרת דיקלה בביצוע ללהיט "חנה'לה התבלבלה".
גרטל &amp; הנזל
גרטל והנזל (באנגלית: Gretel &amp; Hansel; קרוי גם Gretel &amp; Hansel: A Grim Fairy Tale) הוא סרט אימה שיצא בשנת 2020, המבוסס על הפולקלור הגרמני "עמי ותמי" מאת האחים גרים. הסרט בוים על ידי אוז פרקינס. סופיה ליליס וסאם ליקי מגלמים את דמויות הראשיות, לצד צ'ארלס בבלולה, ג'סיקה די גואו ואליס קריגה.
באוקטובר 2018 הוכרז כי חברת ההפקה אוריון על הפקת הסרט, וצילומי הסרט נערכו בין נובמבר לדצמבר 2018 בדבלין, אירלנד.
הסרט יצא לאקרנים בצפון אמריקה ב-31 בינואר 2020. הסרט גרף 22 מיליון דולר ברחבי העולם וקיבל ביקורות מעורבות וביקורות חיוביות מצד מבקרים, עם שבחים על האיכות הוויזואלית והסינמטוגרפיה שלו, כמו גם על אלמנט האימה ועל המשחק.
עלילה.
הסיפור עוקב אחר גרטל והנזל כשהם נכנסים ליער אפל במטרה למצוא עבודה ואוכל, ובדרכם נתקלים בביתה של המכשפה.
גדי פיינגולד
גדי פיינגולד (נולד ב-1975) הוא פזמונאי, מלחין, מוזיקאי, קלידן, בסיסט, מפיק מוזיקלי וזמר ישראלי.
ביוגרפיה.
פיינגולד נולד ב-1975. בוגר רימון בית ספר למוסיקה.
בין 1997 ל-2000 היה פיינגולד חבר בלהקת "ג'יגלס". יחד הוציאו אלבום אחד בשנת 1999, הנושא את שם השנה, האלבום יצא תחת חסותה של חברת NMC.
ב-2002, הקים פיינגולד את אולפן ההקלטות "פלוטו" הממוקם בתל אביב-יפו.
ב-2017 הוציא פיינגולד את אלבומו הראשון, "לא תיפול רוחי" בחברת לב גרופ מדיה. האלבום כלל בין היתר את הסינגל "לא תיפול רוחי", בהשתתפות הזמר אביתר בנאי.
ב-2020 הוציא את אלבומו השני, "אבדת בת מלך". האלבום בנוי כאלבום קונספט המבוסס על סיפורו של רבי נחמן מברסלב, "מעשה באבדת בת מלך". באלבום משתתפים רמי קלינשטיין, שולי רנד, שאנן סטריט ורון נשר.
חיים אישיים.
פיינגולד מתגורר ברמת גן. נשוי ואב לשלושה.
מתפללים ליד הכותל המערבי
"מתפללים ליד הכותל המערבי" הוא ציור שיצר שמואל בן-דוד.
תיאור.
העבודה "מתפללים ליד הכותל המערבי", מציגה קבוצת מתפללים ליד הכותל המערבי. בן דוד יוצר מרחב תלת ממדי בעזרת המרצפות ואבני הכותל, המתוארות בפרספקטיבה. תיאור זה עשוי לרמוז על שימוש בתצלום, כבסיס לתכנון הקומפוזיציה. היא נעשתה בשילוב של טכניקת אפליקציה (Appliqué) עם רקמה. שימוש בבדים לשם יצירת תמונה הייתה טכניקה פופולרית ב"בצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות", ובן-דוד הרבה לעשות בה שימוש ביצירותיו. במרכז חלקו התחתון של הציור רקומה הכתובת "שִׂימָה דִמְעָתִי בְנֹאדֶךָ" (תהילים נ"ו, ט'). סביב העבודה מסגרת ובה רקמה עיטורית בדגם של ציפורים דמויות טווס, שדמעה נוטפת מעייניהן אל גביעים. שימוש במוטיב זה מדגיש את הציור כביטוי של אבל על חורבן בית המקדש ושל גלות.
אפליקציה נוספת של בן דוד, בנושא דומה, הוצג בשנת 1982 בתערוכה "בצלאל של שץ" שהתקיימה במוזיאון ישראל.
העיר הקורנת
העיר הקורנת (בצרפתית: Ville radieuse, באנגלית: Radiant City) היא פרויקט אוטופי שלא הוצא אל הפועל, פרי תכנונו של האדריכל השווייצרי-צרפתי הנודע לה קורבוזיה משנת 1930. העיר הקורנת מהווה את אחת התורות האורבניות המשפיעות והשנויות ביותר במחלוקת של המודרניזם האירופי.
אף על פי שלה קורבוזיה הציג את רעיונותיו לעיר האידיאלית, "העיר בת זמננו" - (), כבר בשנות ה-20 של המאה ה-20, הוא המשיך לעבוד על פיתוח רעיונותיו האורבניים שבאו לידי ביטוי בהמשך בתוכנית העיר הקורנת. בשנת 1930 הוא הפך לחבר פעיל בתנועה הסינדיקלית - תנועת העובדים הסוציאליסטית, והציע את "העיר הקורנת" כמתווה לרפורמה חברתית.
עקרונות ה"עיר הקורנת" שולבו במסמך שפרסם לה קורבוזיה בשנת 1933 המוכר בשם אמנת אתונה.
האידיאל האוטופי שלו היווה את הבסיס למספר תוכניות עירוניות בשנות השלושים והארבעים שהגיעו לשיאם בתכנון ובניית שיכון המגורים הראשון () במרסיי בשנת 1952.
פיתוח האידיאל.
בסוף שנות ה-20 של המאה ה-20 איבד לה קורבוזייה את האמון בעסקים גדולים שיגשימו את חלומותיו על אוטופיה המיוצגת בתוכנית העיר בת זמננו ובתוכנית וואזן משנת 1925 (Plan Voisin). תחת השפעת רעיון העיר האנכית של האדריכל הספרדי ארטורו סוריה ותיאוריות התנועה הסינדיקלית (שאליה הצטרף באותה תקופה) גיבש לה קורבוזיה חזון חדש לעיר האידיאלית, היא העיר הקורנת. חזון זה ייצג חלום אוטופי לאחד בין בני האדם בתוך סביבה מאורגנת היטב. שלא כמו העיצוב הרדיאלי של העיר בת זמננו, העיר הקורנת הייתה עיר ליניארית שהתבססה על צורתו המופשטת של גוף האדם עם ראש, עמוד שדרה, זרועות ורגליים. העיצוב שמר על הרעיון של גושי דיור רבי קומות, המאפשרים תנועה חופשית ושפע של שטחים ירוקים במפלס הקרקע, רעיון שהוצע גם בעבודתו הקודמת. גושי הדיור הוצבו לאורך קווים ארוכים שחדרו פנימה והחוצה לסירוגין. כמו הביתן השווייצרי - בניין מעונות הסטודנטים שהקים בפריס, היו רבי הקומות הללו מזוגגים בצידם הדרומי והם ריחפו מעל הקרקע על גבי עמודים נישאים. על גגותיהם היו מסלולי ריצה וטרסות.
העיר הקורנת התייחסה גם לעבודותיו של קורבוזיה ברוסיה. בשנת 1930 הוא כתב תשובה למוסקבה במסמך בן 59 עמודים שהתייחסה לתחרות בה ביקש להשתתף שם. הדוח הכיל רישומים המגדירים מודל עירוני חלופי לתכנון העיר. הוא הציג את התוצרים הראשונים של רעיונותיו בכינוס הקונגרס הבינלאומי ה-3 לאדריכלות מודרנית CIAM שהתקיים בבריסל בשנת 1930 (אף כי הוא משך את הצעות שהגיש למוסקבה). בנוסף פיתח הצעות לחווה קורנת ולכפר קורן.
הפצת הרעיון.
לאורך שנות ה-30 הפיץ לה קורבוזיה את המסר של עירו החדשה והאידיאלית. הדיונים בישיבת ה-CIAM הרביעית על סיפונה של האס אס פטריס שהייתה בדרכה לאתונה שולבו בספרו של לה קורבוזיה, העיר הקורנת (שפורסמה בשנת 1933). השפיעה גם על תוכני אמנת אתונה.