ב-1961 סיים פוינדקסטר תואר בוגר במדעים בפיזיקה גרעינית במכון הטכנולוגי של קליפורניה וב-1964 הוא סיים שם באותו תחום תואר דוקטור. במסגרת התזה שלו הוא ניהל מחקר מעבדה בו הוא פיתח מודל להבנת אפקט מסבאואר יחד עם חתן פרס נובל לפיזיקה רודולף מסבאואר.
קריירה בצי.
כמפקד שייטת המשחתות ה-31, היה פוינדקסטר מפקד לוחמת השטח והלוחמה נגד צוללות של קבוצות הקרב במערב האוקיינוס השקט ובאוקיינוס ההודי, והוא פיתח טקטיקות והליכי ניהול קרב חדשים תחת "תפישת מפקד הלוחמה המורכבת". כמפקד של משחתת הטילים המונחים "אינגלנד" (USS England), הוא היה חלוץ השימוש במחשבים בספינות. הוא גם שירת כקצין מכונה במשחתות.
כסגן מפקד פיקוד ההדרכה והאימונים של הצי, כללו תפקידיו את האחריות על תוכניות ההדרכה והאימונים הנרחבות של הצי, שבמסגרתם הוא יזם תוכנית לפיתוח מערכת ניהול נתונים לטובת ניהול יעיל יותר של מסלולי ההדרכה.
בין תפקידי המטה המשמעותיים ביותר של פוינדקסטר ניתן למנות את עוזר ראש המבצעים הימיים, עוזר מינהלי למזכיר הצי ועוזר מיוחד למזכיר ההגנה לניתוח מערכות. הוא התקדם בסולם הדרגות עד דרגה זמנית של תת-אדמירל, אך הוא פרש ב-1987 בדרגת אדמירל-משנה הנמוכה יותר על רקע חלקו בפרשת איראן-קונטראס.
בממשל הפדרלי.
בשנים 1981–1983 שירת פוינדקסטר כעוזר הצבאי ליועץ לביטחון לאומי. לאחר מכן ועד 1985 הוא שימש כסגן היועץ לביטחון לאומי ולאחר מכן ועד 1986 הוא שימש בתפקיד היועץ לביטחון לאומי בממשלו של הנשיא רונלד רייגן. בשנים 1983–1985 היה פוינדקסטר אחראי להובלת וניהול צוות המועצה לביטחון לאומי כיושב ראש צוות ניהול המשברים. כיועץ לביטחון לאומי הוא היה אחראי על מתן ההמלצות לנשיא בנושאי הביטחון הלאומי, מדיניות החוץ ומדיניות ההגנה.
בין האירועים בהם לקח פוינדקסטר תפקיד משמעותי ניתן למנות את יוזמת ההגנה האסטרטגית ("מלחמת הכוכבים"), מבצע זעם דחוף, חטיפת האונייה אקילה לאורו, מבצע קניון אל דוראדו ופסגת רייקיאוויק.
פרשת איראן-קונטראס.
פרשת איראן-קונטראס התרחשה כתוצאה ממעורבותה של ארצות הברית במשלוח כספים וכלי נשק לאיראן לצורך שחרור בני הערובה האמריקאים בלבנון, ושליחת סיוע לקונטראס בניקרגואה. מעורבות זו הייתה הפרה של תיקון בולנד שמנע מעורבות ישירה או עקיפה של ארצות הברית בפעילות הקונטראס. בעדויות בפרשה נחשף שפוינדקסטר היה ראש הארגון להעברת כלי הנשק לאיראן ושהוא פיקח על אנשים אחרים שהיו מעורבים בפרשה, כמו אוליבר נורת'.
פוינדקסטקר ונורת' תיקשרו באמצעות ערוץ שנודע בכינוי "ההמחאה הפתוחה הפרטית" (Private Blank Check) שאותו פתח פוינדקסטר במחשב של המועצה לביטחון לאומי. באמצעות מערכת זו, יכלו השניים לשגר זה לזה מסרים שנקראו PROFS, וכך להימנע מחשיפה שלהם לעיני חברי המועצה האחרים. מערכת זו לא הייתה מוצלחת. אף על פי שהן פוינדקסטר והן נורת' ניסו למחוק את המסרים, סוכנות התקשורת של הבית הלבן הצליחה לשחזר כמה מהם, שמאוחר יותר נעשה בהם שימוש בתביעה נגד השניים. ב-25 בנובמבר 1986, לאחר חשיפת הפרשה לציבור, אולץ פוינדקסטר להתפטר מתפקידו כיועץ לביטחון לאומי.
ב-7 באפריל 1990 הורשע פוינדקסטר בחמישה סעיפים של מתן עדות שקר בפני הקונגרס והפרעה לפעילות ועדת החקירה של הקונגרס שחקרה את הפרשה, ועסקה בחקירת מכירות הנשק הסמויות לאיראן והעברת התמורה ממכירות אלו למורדים שנלחמו להפלת ממשלת החזית הסנדיניסטית בניקרגואה. ההרשעות של פוינדקסטר בוטלו בערעור ב-1991, בשל חשיפתם של כמה מהעדים שהעידו נגדו במשפטו לעדויות שנמסרו בקונגרס, אף על פי שהקונגרס העניק לעדויות אלו חסינות.
קריירה עסקית.
בשנים 1988–1989 שימש פוינדקסטר כמדען הראשי של חברת Presearch, Inc, שעיקר עיסוקה היה במחקר וניתוח ביטחוני. לנוכח קיצוצים צפויים בתקציב ההגנה, הצטרף פוינדקסטר לחברה כדי לפתח יוזמת עסקיות חדשות. הוא תכנן ופיתח מרכיבי חומרה ותוכנה כאבטיפוס למערכת הדמיה דיגיטליות בזמן אמת לשימוש לצורכי ביטחון פיזי במתקנים רגישים. במערכות אלו נעשה שימוש במסגרת חוזה למערכות האבטחה של תחנות כוח גרעיניות.
בשנים 1990–1996 שימש פוינדקסטר כשותף מייסד של חברת TP Systems, חברה לפיתוח תוכנה שמתמחה בתוכנה מסחרית למחשבים האישיים של IBM ותואמיהם. הוא היה המתכנן והמתכנת הראשי בחברה, שהפיתוחים שלה כללו מנפה שגיאות לסביבת ריבוי משימות, תוכנית תקשורת ל-BBS, ויישומים רבים.
בשנים 1993–1996 שימש פוינדקסטר כיועץ לקבוצת אלקינס. חברה זו הייתה שותפות עסקית עם Electronic Data Systems, שפיתחה את רשת ההדרכה האינטראקטיבית (EITN), מערכת ממסר להדרכות מבוסס לוויין. פוינדקסטר היה יושב ראש ועדת הייעוץ הימי וחבר במועצת המנהלים של אלקינס. הוא גם סיפק שירותי ייעוץ לתכנון אסטרטגי.
בשנים 1996–2002 שימש פוינדקסטר כסגן נשיא חברת SYNTEK טכנולוגיות, חברה קטנה לטכנולוגיות עילית שחתומה על חוזים בארצות הברית וברחבי העולם בתחומי ההגנה והמסחר. פוינדקסטר היה האחראי לייעוץ בנושאי ניהול וניהול מיזמי מערכות המידע, לדוגמה, מיזם גנואה של DARPA.
ב-2000 הצטרף פוינדקסטר לחברת ספרון טכנולוגיות וב-2007 לתאגיד ברייט פלנאט. בספרון הוא לקח חלק בפעילות החברה בעיראק ליצירת כלים להפעלת ניתוח ישויות ברשתות של ארגוני הטרור להפעלת מטעני צד. לאחר 2007 פרש פוינדקסטר מעסקי הביטחון הלאומי ופעל לקידום טכנולוגיות בסיס זיכרון אסוציאטיבי (Associative Memory Base) לסוכנויות ממשלתיות אזרחיות כמו שירות הכנסות הפנים לאיתור מעשי הונאה.
מינואר 2002 ועד אוגוסט 2003 שימש פוינדקסטר כראש המשרד לניטור מידע (Information Awareness Office) של DARPA. תפקידו של משרד זה הוא לדמות, לפתח, ליישם, לשלב, ולהדגים טכנולוגיות העברת מידע ומערכות בקרה בחוג סגור מטרת מערכות אלו היא לפעול נגד איומים, בעיקר איומי טרור, באמצעות השגת מידע כולל ובכך לסייע להערכות מקדימה נגדם. על פוינדקסטר נמתחה ביקורת מצד התקשורת ומצד כמה פוליטיקאים בנוגע לשוק ניתוח המדיניות (Policy Analysis Market), שהוא שוק חיזוי תאורטי שמתגמל את המשתתפי בו על חיזוי מדויק של מגמות גאופוליטיות במזרח התיכון ובמקומות אחרים. מיזם זה תואר בתקשורת ככזה שמאפשר למשתתפים בו להפיק רווחים ממעשי רצח של ראשי מדינות ומעשי טרור כאמצעי לחיזוי מגמות. מחלוקת זו הובילה לעריכת בדיקה כללית של המשרד לניטור מידע על ידי הקונגרס. כתוצאה מכך בוצעו קיצוצים בתקציב המשרד ובאוגוסט 2003 פרש פוינדקסטר מ-DARPA.
חיים אישיים.
רעייתו של פוינדקסטר, לינדה, הייתה אשת כמורה בכנסייה האפיסקופלית במשך 13 שנים, אך פרשה מהכמורה לאחר שהמירה את דתה לנצרות קתולית. לזוג חמישה ילדים, כולל אלן פוינדקסטר, שב-2012 נהרג בתאונת אופנוע ים, והיה טייס חלל בנאס"א שהשתתף במשימת מעבורות החלל STS-122 לתחנת החלל הבינלאומית והיה מפקד משימה STS-131.
חוג הגדי (ספר)
חוג הגדי הוא רומן סמי אוטוביוגרפי מאת הנרי מילר, שיצא לאור לראשונה בהוצאת אובליסק בפריז בשנת 1939. הוא מהווה מעין ניסוי תקדימי לקראת הרומן הנודע הראשון של מילר,"חוג הסרטן" מ-1934, הספר צונזר בארצות הברית עד שפסק דין של משרד המשפטים ב-1961 הצהיר כי תוכנו אינו מגונה.
היסטוריה.
כתיבה.
במהלך חופשה בת שלושה שבועות מווסטרן יוניון בשנת 1922, כתב מילר את הרומן הראשון שלו, "כנפיים קצוצות", מחקר בעל אופי רישומי שערך על 12 שליחי ווסטרן יוניון שאיתם עבד. הספר מעולם לא פורסם ונותרו ממנו רק פרגמנטים, אם כי חלקים ממנו מוחזרו ביצירות מאוחרות יותר ובין השאר שוחזרו והיוו חומר גלם גם ל"חוג הגדי".
באביב 1927 התגורר מילר בשכונת ברוקלין הייטס עם אשתו השנייה ג'ון מילר ואהובתה הלסבית, ז'אן קרונסקי. קצת קודם לכן מילר השיג עבודה חדשה במחלקת הפארקים של ניו יורק. יום אחד הוא חזר הביתה למצוא פתק מזוג הנאהבות ובו נכתב שהן לקחו סירה ועזבו לפריז. זמן קצר לאחר מכן, מילר חזר להתגורר שבור לב עם הוריו בברוקלין. לילה אחד במאי 1927 שהה מילר במשרד מחלקת הפארקים לאחר העבודה והקליד מסמך בן 32 עמודים שכינה בשם "ג'ון", בו כתב על הקשר ביניהם. הוא ישתמש מאוחר יותר במסמך כחומר מקור "ל"חוג הגדי"," כמו גם לטרילוגיית ה"הצליבה הוורודה". בנוסף לכן מילר מחזר עבור הספר כמה סצינות מתוך הרומן השלישי שלו "לסביות מקסימות" (שלימים נודע בשם "זין משוגע"), עליו עבד בין השנים 1928 ו-1930 ושלא פורסם עד עשור לאחר מותו ב-1991.
מילר החל לכתוב את "חוג הגדי", ברצינות מלאה, כלומר בכוונה לסיימו, רק לקראת סוף שנת 1933, כשגר בפריז. באותה תקופה פורה הוא כתב גם את "אביב שחור" וכמו כן הביא לסיום את כתיבת "חוג הסרטן". כבר בשלב מוקדם מילר התייחס ל"חוג הגדי" כ-"הספר של ג'ון". הביוגרף שלו, רוברט פרגוסון, כינה את הספר הניסיון של מילר "לשחזר בצורה כתובה ככל האפשר עבר שנעלם." אף על פי שכונה "הספר של ג'ון", אשתו השנייה מהווה בעבור הספר יותר השראה מדמות ראשית של ממש ומופיעה בו רק בקצרה. אף על פי כן, את הספר מילר הקדיש "לה", בהתייחסו לג'ון.
פרסום.