אמניות "מילאו תפקיד מכריע בייצוג האישה החדשה, הן על ידי ציור תמונות של האייקון והדגמת סוג חדש של דרך חייהן." בסוף המאה ה -19 ותחילת המאה העשרים כ־88% מהמנויים של 11,000 כתבי-עת וכתבי-עת היו נשים. עם כניסת נשים לקהילת האומנים, שכרו המו"לים נשים ליצור איורים המתארים את העולם מנקודת מבט של נשים. מאיירות מצליחות אחרות היו ג'ני אוגוסטה בראונסקום, ג'סי וילקוקס סמית, רוז אוניל, ויולט אוקלי.
גרין הייתה חברה במועדון הפלסטיק של פילדלפיה, ארגון שהוקם במטרה לקדם "אמנות למען האמנות". חברות נוספות כללו את אלנור אבוט, ג'סי וילקוקס סמית, ויולט אוקלי. רבות מהנשים שהקימו את הארגון היו תלמידות של האוורד פייל. המועדון נוסד כדי לספק אמצעים לעידוד אחת מהשנייה באופן מקצועי וליצור הזדמנויות למכירת יצירות האמנות שלהן.
מאיירת.
היא התפרסמה לפני שמלאו לה שמונה עשרה שנה, והחלה לצייר איורים למגזינים שונים, כמו סנט ניקולס, בשנת 1901 חתמה על חוזה בלעדי עם המגזין Harper's Magazine גרין הייתה גם מאיירת ספרים.
בשנת 1903, היא ופלורנס סקובל שין הפכו לנשים הראשונות שנבחרו כחברות עמית באגודת המאיירים אף על פי שנשים לא הורשו להיות חברות מלאות בארגון באותה תקופה. בשנת 1905 זכתה גרין בפרס מרי סמית בתערוכה השנתית של האקדמיה לאמנויות יפות בפנסילבניה.
בשנת 1994 היא נבחרה להיכל התהילה של אגודת המאיירים.
חיים אישיים.
גרין הפכה לחברה קרובה לכל החיים עם ויולט אוקלי וג'סי סמית . הן גרו תחילה יחד בפונדק הורד האדום (הן נקראו על "בנות הוורד האדום") ואחר כך בקוגליאה, ביתם בשכונה בפילדלפיה.
בשנת 1911, בגיל ארבעים, התחתנה גרין עם האגר אליוט, פרופסור לאדריכלות, לאחר התקשרות של חמש שנים, והתרחקה מחברותיה בקוגליאה.
גרין המשיכה לעבוד בשנות העשרים של המאה העשרים .
אליזבת גרין נפטרה ב־29 במאי 1954.
אורסנמיקלה
אורסנמיקלה (באיטלקית: Chiesa di Orsanmichele) היא כנסייה ומוזיאון, בפירנצה.
אורסנמיקלה - גן מיכאל הקדוש, במקור שימש כגן מטבח של כנסיית מיכאל הקדוש שכבר לא קיימת יותר ואשר נבנתה בשנת 1337 סמוך לשוק התבואה.
בין השנים 1380 – 1404 המקום הוסב לכנסייה בתור קפלת גילדות המלאכה והמסחר של פירנצה.
בקומת הקרקע קשתות מן המאה ה-13 אשר יצרו במקור לוג'יה אשר שימשה את שוק התבואה.
הקומה השנייה נועדה לשמש כמשרדים, והקומה השלישית לאחסון תבואה לעת מצור או בצורת. בכנסייה נשמר איקונין משנת 1335 מאת ברנרדו דאדי.
בשלהי המאה ה-14 הוטל על הגילדות להכין פסלים של קדושי פטרונותיהם ולקשט את חזיתות הכנסייה.
הפסלים בגומחות הם העתקים של המקור.
פסלים בגומחות מעטפת המבנה.
ארבעה עשר הפסלים בגומחות המעטפת החיצונית מוקמו בין השנים 1339 – 1430, שלוש הגילדות העשירות הקימו פסלים מברונזה שבעת הקמתם עלות הקמתם הייתה פי עשרה יותר יקרה מפסלי האבן.
היום הפסלים המקוריים בגומחות הועברו למוזיאונים, רובם במוזיאון המצוי בקומה השלישית של המבנה, פסל גאורגיוס הקדוש מאת דונטלו הועבר למוזיאון הלאומי ברג'לו.
פסל הברונזה לואיס הקדוש מטולוז מאת דונטלו לא מוקם בגומחה אותה הוא עיצב עקב מכירתה מהגואלפים לטריבונל הסוחרים ובמקומו הוצב פסל ישו ותומא הקדוש של אנדריאה דל ורוקיו. פסלו של דונטלו נלקח במקום לבזיליקת סנטה קרוצ'ה.
בין הפסלים מצויים תבליטים בצורת ריבועים עם דמויות נביאים(?) אוחזים בסופרסקריפטים:
בורסת סנקט פטרבורג (1703—1930)
בורסת סנקט פטרבורג (ברוסית: Санкт-Петербургская биржа; בשנים 1914–1924 - "בורסת פטרוגרד", בשנים 1924–1930 הבורסה הלנינגרדית) היא הבורסה הוותיקה והגדולה ביותר באימפריה הרוסית, שהייתה ממוקמת בסנקט פטרבורג.
היסטוריה.
כבר בתקופת וליקי נובגורוד נערכו אסיפות סוחרים ברוסיה, שהיו בחלקן בעלות אופי של בורסה. לאחר תבוסת הרפובליקה של נובגורוד על ידי איוון האיום, תחת הצארים החדשים - הרומנובים - במאה ה-17, כבר נערכו פגישות כאלה במוסקבה, ניז'ני נובגורוד וערים אחרות. סחר הוגן היה נרחב, אך לא במאות ה-17 ולא במאות ה-18 הוא התפתח לבורסה, אך עדיין אלה לא היו בורסות של ממש.
הבורסה הראשונה ברוסיה לא הוקמה כחלק מיוזמה מקומית של סוחרים, אלא בהוראת פיוטר הראשון בשנת 1703 בפטרבורג. תפקיד מכריע שיחק בכך ביקורו בבורסת המסחר באמסטרדם. בשנת 1705 נבנה בניין מיוחד והוצבו בו שעונים לציון זמני עריכת אספות הבורסה והחל מאותה עת הוקמו בורסות גם בערים אחרות ברחבי רוסיה הצארית.
הבורסה לא הייתה מוסד פיננסי מוצלח במיוחד עד לארגונה מחדש על ידי שר האוצר, הרוזן יגור קנקרין, בתקופת ניקולאי הראשון. בתקופתו הוקמה מועצת הבורסה ונתקבל כתב זכויות. הכנסת הון פרטי למסחר הבורסה האיצה את תהליך הפיתוח והיכולת בפעילות הבורסה ובמשך שנים רבות הייתה לבורסת היחידה ברוסיה, החל מתחילת המאה ה -18.
בהשראתה הוקמו בורסות בערים אחרות: כך, בשנת 1796 נפתחה בורסה בעיר אודסה שהוקמה ביוזמתם של הדוכס רישלייה ושל דה ריבאס, שברח לרוסיה מהמהפכה הצרפתית. בשנת 1816 הוקמה בורסה נוספת, בעיר ורשה, כאשר הבורסה במוסקבה נפתחה רק כעבור 21 שנים, בשנת 1837.
במהלך המאה ה-19 נתפתח מאוד המסחר בבורסה ואומנם החלו כבר לפעול למעלה ממאה בורסות שונות בשטחי האימפריה הרוסית, הבורסה בסנקט פטרבורג שמרה על מעמדה כבורסת המסחר המובילה ביותר, שבה נסחרו מניות הבנקים המסחריים הגדולים ביותר ברוסיה וחברות התעשייה. אף על פי שבסך הכל תפקדו יותר ממאה בורסות, המשיכה בורסת סנקט פטרבורג לתפוס עמדה מובילה.
ברם, לאחר מהפכת אוקטובר בשנת 1917 כל הבורסות ברוסיה נסגרו וחודשו לזמן קצר בלבד בשנים 1921–1929 במסגרת המדיניות הכלכלית החדשה של לנין, לפני שהן נסגרו סופית בשנת 1929.
לאחר התפרקות ברית המועצות.
בסוף שנות השמונים ותחילת שנות התשעים, כתוצאה מליברליזציה כלכלית, החלו להופיע שוב הבורסות. בינואר 1991, על פי החלטת נשיאות מועצת נבחרי העם של לנינגרד מיום 24 באוגוסט 1990, הוקמה בורסת הסחורות של סנקט פטרבורג. ב־21 במאי 1992 הוקמה הבורסה למטבעות חוץ על ידי הוועדה ליחסי חוץ כלכליים של משרד ראש עיריית סנקט פטרבורג.
באפריל 1997, בהתאם לדרישות החוק הפדרלי "אודות שוק ניירות הערך", נוצרה קרן הבורסה של סנקט פטרבורג המודרנית כשותפות ללא מטרות רווח. בשנת 2009, שמה שונה ל"בורסת סנקט פטרבורג" ב-7 במאי 2008 הוקמה הבורסה לסחורות בינלאומיות של סנקט פטרבורג.
בורסת סנקט פטרבורג
מודל הרוכסן לשכפול DNA
מודל הרוכסן הוא מודל תרמודינמי משמש קירוב פשטני של סליל DNA במהלך שכפול. המודל מקרב את ה-DNA למולקולה חד ממדית שמבצעת מעבר פאזה, שמתוארת על ידי רוכסן שיכול להיפתח ולהיסגר. הפיתוח המלא ודיון בו פורסמו לראשונה על ידי צ'ארלס קיטל ב-1969.
הדמיון בין המערכות נובע מהמכניזם של תהליך פתיחת ה-DNA לצורך שכפולו, ובייחוד תהליך האתחול. תהליך האתחול מתרחש מסביב למקור השכפול (Origin of Replication), שהוא אזור מסוים בכרומוזום שבו מתחיל שכפול ה-DNA.
בהמשך התהליך נקשרים מספר חלבונים למקור השכפול וגורמים לו להיפתח בצורה חלקית (הפתיחה נעשית באמצעות הפרדת זוגות הנוקלאוטידים שמקשרים בין הגדילים). כך נוצרת בועת השכפול (Replication Bubble), שבשני הצדדים שלה נוצרים מזלגות השכפול (אזורי המעבר בין החלק הפתוח של ה-DNA לזה הסגור, נקראים כך משום צורתם), אחד בכל צד. המשך הפתיחה מבוצע על ידי ה-DNA הליקאז, אנזים שאחראי על הפרדת שני הגדילים.
המזלגות הנוצרים במהלך הפתיחה דומים לאזור הפתיחה של רוכסן: ה-DNA שעוד לא נפתח מקביל לחלק ברוכסן שבו השיניים סגורות ומשולבות, החלק הפתוח של ה-DNA מקביל לשני הקצוות הפתוחים של הרוכסן והחוליות מקבילות לנוקלאוטידים.
פיתוח תרמודינמי.
מערכת הרוכסן היא מולקולה חד ממדית בעלת formula_1 זוגות של חוליות. כל זוג יכול להיות באחד משני מצבים: סגור או פתוח. נניח כי הרוכסן יכול להיפתח רק מכיוון אחד.
נגדיר את מספר החוליות הפתוחות, formula_2. כדי להבחין בין קצות הרוכסן, נניח כי החוליה formula_3 לא יכולה להיפתח ולכן נאמר כי הרוכסן פתוח כאשר formula_4. בנוסף נניח כי למצב הפתוח של חוליה יש ניוון formula_5 שנובע מדרגות החופש הרוטציוניות שלה.
פונקציית החלוקה.
נניח כי אם formula_2 החוליות הראשונות פתוחות, האנרגיה הדרושה לפתוח את החוליה ה- formula_7 היא formula_8. אחרת, לפחות חלק מ- formula_2 החוליות הראשונות סגורות ואז האנרגיה הדרושה לפתוח את החוליה ה- formula_7 היא אינסופית.
האנרגיה הדרושה עבור פתיחת formula_2 החוליות הראשונות היא formula_12 והניוון של formula_2 החוליות הוא formula_14. התרומה של מצב זה לפונקציית החלוקה היא:
formula_15
כאשר formula_16, formula_17 הטמפרטורה ו- formula_18 קבוע בולצמן.
מכך מתקבלת פונקציית החלוקה, כאשר נסכום על מספר החוליות הפתוחות כדי לקבל תרומות מכל המצבים:
formula_19ועל ידי שימוש בטור הגאומטרי והגדרת משתנה חסר יחידות formula_20 נקבל
formula_21
מספר החוליות הפתוחות.
את מספר החוליות הפתוחות הממוצע עבור טמפרטורה formula_22 מקבלים על ידי מיצוע תרמודינמי. הממוצע של פונקציה תרמודינמית formula_23 הוא
formula_24
כאשר formula_25 ההסתברות למצב ה-formula_26.
לכן מספר החוליות הפתוחות הממוצע יהיה:
formula_27
אנטרופיה.
האנטרופיה formula_28 מחושבת על ידי:
formula_29
כאשר formula_30, האנרגיה החופשית של הלמהולץ. לכן האנטרופיה של המערכת:
formula_31
נזהה את formula_32 ונקבל
formula_33
מעבר פאזה.