בשנת 2015 התארחה בסדרת הקומית של רשת Hulu, "אנשים קשים", ושיחקה בסרט "" בכיכובו של קווין ג'יימס. בשנת 2016 החלה לשחק בקומדיה "ליידי דינמייט" בין התפקידים הראשיים. ב-2019 שיחקה לצד איימי פולר ומאיה רודולף בקומדיה "טיול לנאפה" מבית נטפליקס. ושיחקה בסדרה "עושה בית ספר", המהווה ספין אוף ל"הגולדברגים". בשנת 2020 החלה לדבב בסדרת האנימציה "דנקנוויל" ברשת FOX, את ג'נין.
בשנת 2019, הוציאה את אלבום האולפן השני שלה "Sugar &amp; Booze", לכבוד חג המולד.
בשנת 2021 החלה לשחק בתפקיד הראשי בסיטקום "American Auto" ברשת NBC, בתפקיד של קתרין הסטינגס, מנכ"לית חדשה של חברת מכוניות.
יקי חץ
תסמונת CCHS
Kent Bazemore
רנו Type EI
רנו Type EI (בצרפתית: Renault Type EI) היא מכונית קבריולה מהודרת, אשר יוצרה על ידי יצרנית כלי הרכב הצרפתית רנו בשנת 1914.
דגמי "רנו Type EI" נבנו בתצורות לנדולט (Landaulet - הגג נפתח בחלקו) וקבריולה.
חורחה מרה
חורחה מרה פרס (בספרדית: Jorge Meré Pérez; נולד ב-17 באפריל 1997 באוביידו שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת קלוב אמריקה.
קריירת מועדונים.
מרה הצטרף למחלקת הנוער של ספורטינג חיחון בשנת 2010 לאחר שעבר אליה ממחלקת הנוער של ריאל אוביידו. בעונת , כשהוא בן 16 בלבד, החל מרה לשחק בספורטינג חיחון ב', קבוצת המילואים של המועדון, ששיחקה בליגה הספרדית השלישית. ב-24 ביולי 2014 חתם מרה על חוזה חדש לחמש עונות במועדון, עם סעיף שחרור של 25 מיליון אירו.
ב-11 באפריל 2015 ערך מרה את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בתיקו 1-1 נגד ריאל סרגוסה במסגרת הליגה הספרדית השנייה. הוא ערך חמש הופעות ליגה בעונת , בה חזר ספורטינג חיחון לליגת העל הספרדית לאחר שלוש שנות היעדרות. ב-23 בספטמבר ערך מרה את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הספרדית, כששיחק 90 דקות בניצחון 1–2 על ראיו ואיקאנו במסגרת המחזור החמישי בליגה. הוא ערך 25 הופעות ליגה בעונת , בה ניצלה ספורטינג חיחון מירידת ליגה במחזור האחרון.
ביולי 2017 חתם מרה על חוזה לחמש עונות בפ.צ. קלן מהבונדסליגה תמורת דמי העברה של כתשעה מיליון אירו. מכירה זו היא הגבוהה ביותר בתולדות ספורטינג חיחון. בפברואר 2018 הבקיע מרה את שערו הראשון במדי קלן, בהפסד 2–3 לבורוסיה דורטמונד.
ב-18 בינואר 2022 חתם מרה בקלוב אמריקה מהליגה המקסיקנית.
קריירה בינלאומית.
מרה יצג את נבחרות ספרד בכל שכבות הגיל, ואף זכה עם נבחרת ספרד עד גיל 19 באליפות אירופה עד גיל 19 לשנת 2015 שנערכה ביוון.
בחודש מאי 2016, כשהוא בן 19, זומן מרה לראשונה לסגל נבחרת ספרד הבוגרת לקראת משחק הידידות נגד נבחרת בוסניה והרצגובינה.
ויצ'דה
ויצ'דה (בספרדית: Vichada) הוא אחד מ-32 המחוזות של קולומביה. המחוז נמצא במזרח קולומביה והוא גובל במחוז אראוקה בצפון, בוונצואלה בצפון ובמזרח, במחוז גואאיניה בדרום, במחוז גואביארה בדרום-מערב, במחוז מטה במערב ובמחוז קסנרה בצפון-מערב.
המחוז משתרע על שטח של 100,242 קמ"ר, והוא המחוז השני בגודלו בקולומביה מבחינת שטח, אחרי אמסונאס. במחוז מתגוררים כ-75,000 תושבים (הערכה ל-2017). בירת המחוז היא פוארטו קרניו.
היסטוריה.
לאחר קבלת העצמאות של רפובליקת קולומביה הגדולה מהאימפריה הספרדית בתחילת המאה ה-19 האזור נכלל במחוז בויאקה. לאחר פיצול הרפובליקה ב-1830 האזור נכלל ברפובליקת גרנדה החדשה והשתייך לטריטוריית סן מרטין שכללה את שטחי מחוזות ויצ'דה ומטה המודרניים. ב-1857 הרפובליקה הפכה לפדרלית והפרובינציה נכללה במדינת קונדינמרקה. ב-1863 הרפובליקה הפכה לארצות הברית של קולומביה והמדינות המקוריות המשיכו להתקיים. ב-1866 טריטוריית סן מרטין נוצרה מחדש, אם כי היא הייתה נתונה לשליטה מסוימת של קונדינמרקה. ב-1886 ארצות הברית של קולומביה הפכה לרפובליקת קולומביה הלא-פדרלית והאזור נכלל במחוז קונדינמרקה.
ב-1905 פוצלה מהמחוז האינטנדנסיה (יחידה דומה למחוז אך במעמד פחות יותר ותחת שליטה הדוקה יותר של השלטון המרכזי) מטה שכללה את שטחי טריטוריית סן מרטין. ב-1913 פוצל שטח מהאינטנדנסיה להקמת הקומיסריה (מעמד דומה לאינטנדנסיה) של ויצ'דה, שכללה את שטחי המחוז המודרני.
הבירה המקורית של הקומיסריה הייתה סן חוסה דה מאיפורס (; נמצאת בתחומי הרשות המקומית המודרנית של קומריבו) הממוקמת על גדות נהר אורינוקו שמשמש כגבול עם ונצואלה. ב-12 ביוני 1924 הבירה הועברה ליישוב אגואה (Egua) על גדות נהר ויצ'דה. ב-5 ביוני 1974 הבירה הועברה לפוארטו קרניו, הבירה הנוכחית. ב-1991 שודרג מעמד הקומיסריה למחוז.
כלכלה.
הכלכלה המקומית מסתמכת בעיקר על חקלאות, חטיבת עצים, גידול מקנה ובמידה פחותה גם על תיירות המתרכזת בפארק הלאומי הטבעי אל טופרו (El Tuparro).
ג'ון כריסטי
ג'ון רג'ינלד הולידי כריסטי (8 באפריל 1899 - 15 ביולי 1953) היה רוצח סדרתי ונקרופיל בריטי שפעל במהלך שנות ה-40 ותחילת שנות ה-50. כריסטי רצח לפחות 8 בני אדם, בהם את אשתו אתל, על ידי חניקתם למוות בביתו שבשכונת נוטינג היל שבלונדון. סמוך לאחר שעבר מדירתו במרץ 1953, נמצאו שלוש מגופות קורבנותיו חבויות בגומחה במטבח ביתו. שתי גופות נוספות אותרו בחצר, בעוד גופת אשתו נמצאה מתחת לרצפת ביתו. כריסטי הוצא להורג בתלייה ביולי 1953 לאחר שהורשע ברצח אשתו.
כריסטי האשים את הדייר שלו בהריגת אשתו.
בטי מיי טייגר ג'אמפר
בטי מיי טייגר ג'אמפר, הידועה גם בשם פוטאקי (באנגלית: Betty Mae Tiger Jumper, AKA Potackee; 27 באפריל 1923 – 14 בינואר 2011) הייתה האישה הראשונה ועד כה היחידה לשמש כראשת השבט של אומת הסמינול של פלורידה. טייגר, שהייתה אחות סיעודית, הייתה בין מייסדי עיתון השבט הראשון ב-1956, ושימשה כעורכת העיתון העיקרי של השבט בשנות ה-1970, The Seminole Tribune, ועבור פועלה זכתה בפרס מפעל חיים מאגודת העיתונאים הילידים. ב-2001 היא פרסמה את ספר זיכרונותיה, A Seminole Legend.
טייגר הייתה בת השבט הראשונה לסיים לימודי בית ספר תיכון ותוכנית לימודי סיעוד. בנוסף לעבודתה בעיתון, היא הייתה מנהלת התקשורת של השבט.
תחילת דרכה.
היא נולדה בשם בטי מיי טייגר ב-27 באפריל 1923 במחנה סמינולי סמוך לאינדיאנטאון שבפלורידה. היא הייתה בתם של אדה טייגר, אישה סמינולית משבט הנחש, ולוכד צרפתי. סבתה הסמינולית נתנה לה את השם השבטי שלה, פוטאקי"." על פי המנהג המטרילינארי של הסמינול, בטי מיי קיבלה את שם משפחתה מאמה.
באומת הסמינול הייתה התנגדות חריפה לנישואי תערובת, וילדים שנולדו מנישואים כאלה לעיתים היו ננטשים בביצת האוורגליידס למות שם. כשבטי מיי הייתה בת חמש, מספר אנשי רפואה סמינולים איימו להוציא אותה ואת אחיה להורג, כי אביהם היה לבן. הדוד-רבא שלה התנגד לאותם גברים, והעביר את המשפחה לשמורה בדניה, שבמחוז בראוורד, שם הממשלה הגנה על הילדים. המשפחה ויתרה על נכסים והכנסות כדי לקיים מעבר זה.
בטי מיי דיברה את השפות קריק ומיקסוקי מינקות, ונהנתה לשמוע את קרובי משפחתה מספרים את סיפורי השבט שהועברו בעל פה מאבותיהם. "אלה היו סיפורים שלימדו אותך איך לחיות", היא אמרה. מאוחר יותר העלתה את הסיפורים על הכתב כדי שיהיו זמינים לדורות הבאים.
בתור נערה, טייגר הייתה נחושה גם ללמוד לקרוא ולכתוב באנגלית. במערכת החינוך המופרדת גזעית של פלורידה, לא הסכימו לקבל בני סמינול בבתי הספר הלבנים ואף לא בבתי הספר השחורים. לפיכך, טייגר החליטה ללמוד בפנימיה ממשלתית לאינידאנים, ונרשמה במוסד כזה בצפון קרולינה, יחד עם בת דודתה מרי ואחיה הקטן הווארד.
בבית הספר, שהיה בעיקר של שבט הצ'רוקי אך כלל 700 תלמידים דוברי מגוון שפות, היא התחילה ללמוד אנגלית בגיל 14. יחד עם בת דודתה, היא הייתה לבת השבט הראשונה (מכל מגדר) להשיג השכלה פורמלית, והראשונה משבטה ללמוד לקרוא ולכתוב אנגלית. היא סיימה את לימודי התיכון ב-1945, ונרשמה ללימודי סיעוד בבית החולים האינדיאני קאיווה באוקלהומה, וסיימה את לימודי התעודה כעבור שנה. בשבט הסמינול המסורתי, רבים הסכימו להיות מטופלים רק על ידי מרפאים שבטיים. רבים מבני משפחתה החזיקו בתפקידי מרפאים: אמה, דודים, והדוד-רבא ג'ימי. בניגוד לגברים, אמה הסכימה גם לקבל רפואה לבנה ובתי חולים, בגישה שכל מה שיכול לסייע לאנשים חולים הוא לגיטימי.
חיי משפחה.
לאחר שסיימה את לימודי הסיעוד, טייגר חזרה לפלורידה, שם עברה הכשרת שטח. היא נישאה למוזס ג'אמפר, ולהם נולדו בן, מוזס, ושתי בנות שמו בגיל ינקות. אחרי זה, השניים אמצו שתי ילדות משבט הסמינול, בטנר רוג'ר וסקרלט.
קריירה.
בטי מיי טייגר ג'אמפר עבדה כאחות במשך 40 שנה, ופעלה כדי לשפר את מערכת הבריאות בקהילת הסמינול. היא הייתה נוסעת והולכת ברגל ברחבי אזורים גדולים מאוד ומרוחקים כדי להגיע לסמינולים שהיו צריכים טיפול רפואי, ויחד עם עוד אחות חיסנה ילדים רבים בפעם הראשונה. היא ואמה, שהייתה מיילדת, הצליחו לשכנע נשים ללכת לבית החולים בעת הצורך, ובכך חיברו בין הרפואה המסורתית ושל העולם החדש.
ב-1967, טייגר-ג'אמפר נבחרה כראשת השבט הראשונה, כעשור לאחר ששבטה זכה בהכרה פדרלית. היא תפקדה כצ'יף במשך כארבע שנים, והייתה חברה במועצת השבט במשך כ-16 שנים. תחת הנהגתה, השבט עבר מסף פשיטת רגל ב-1967 ליתרה של כחצי מיליון דולר כפרשה מתפקידה ב-1971.
היא ייסדה את הארגון שבטים דרומיים ומזרחיים מאוחדים (USET), שנועד לנהל תוכניות בריאות וחינוך עבור שבטים חברים; הארגון גם הפך ללובי חזק מול הקונגרס האמריקאי. ב-1970 היא הייתה אחת משתי הנשים שמונו על ידי הנשיא ריצ'רד ניקסון לקונגרס הלאומי להזדמנויות עבור אינדיאנים.