ארגוני הפשיעה הערבים בצפון הם בעיקר בכפר טובא־זנגריה שבו מתנהל מאבק ישיר מול ראשי ארגוני הפשיעה ביישוב, שאחראים לסחיטת דמי החסות באזור הצפון.  הקושי למגר את התופעה נובע מחוסר ראיות.
סחיטת דמי החסות על ידי כנופיות פשע מאורגן בישראל נעשית במסווה של חברות שמירה המעסיקות מארגני שמירה עבריינים, כך למעשה סחיטת דמי החסות נעשית בכסות של גוף חוקי המנפיקות לבעלי העסקים נסחטים חשבוניות כדין, עניין המקשה את הוכחת עבירת הסחיטה באיומים. העבריינים גובים את הכסף מבעלי העסקים תוך איומים על חייהם ורכושם. "חברות השמירה" העברייניות מחלקות ביניהן את האזורים הגאוגרפים שבהם גובים את דמי החסות. כך לדוגמה נחשפה בשנת 2017 פרשת שסחיטת דמי חסות בצפון מהקרן הקיימת לישראל (קק"ל), עבור שירותי שמירה באתר "אגמון החולה", שירותים שלא סופקו בפועל.
טאבולה
טאבוּלה (בערבית: تبولة, תעתיק מדויק: "תבולה") היא מאכל ים-תיכוני. המרכיבים הראשיים שלו הם בורגול, פטרוזיליה קצוצה, עלי נענע, עגבנייה, בצל, עשבי תיבול, מיץ לימון ותבלינים שונים אחרים, שבדרך כלל כוללים פלפל שחור, קינמון ופלפל אנגלי. בלבנון ובסוריה, שם הומצא המאכל, אוכלים אותו לעיתים קרובות בעזרת עלי חסה ערבית (סוג של חסה בעלת עלים גדולים). בקרב נוצרים אורתודקסים בלבנון וסוריה, הטבולה הוא מאכל מרכזי במהלך ימי התענית שלפני חג הפסחא. במסעדות מזרחיות הסלט מוגש כחלק ממבחר המתאבנים.
הטאבולה פופולרית גם בברזיל וברפובליקה הדומיניקנית בהשפעת המהגרים הערביים שעברו לשם.
בארצות הברית מוגשת הטאבולה לפעמים כמטבל.
צואן ואן
צוּאֶן וַאן הוא אחד מ-18 תחומי המנהל של הונג קונג, הממוקם בתחומי הטריטוריות החדשות. שטחו הכולל 60.70 קמ"ר, אוכלוסייתו בשנת 2006 הייתה 288,728, וצפיפות האוכלוסין בתחום היא ביחס של 4,679 איש לקמ"ר.
לרכבת הMTR יש תחנה אחת בתחום בקו צואן וואן. וכן לרכבת הKCR יש תחנה בתחום בקו המערבי המכונַה מערב צואן וואן.
תיירות אקולוגית
תיירות אקולוגית (באנגלית: Ecotourism) היא סוג של תיירות הפונה לבעלי מודעות סביבתית וחברתית.
באופן כללי, תיירות אקולוגית מתמקדת בתרבות מקומית, הרפתקאות בטבע, התנדבות, צמיחה אישית ולמידה על דרכים אחרות למחיה על כדור הארץ. בדרך כלל היא מערבת הגעה ליעדים בהם הצמחייה, עולם החי והמורשת התרבותית הם האטרקציות המרכזיות.
תיירות אקולוגית היא תיירות אחראית, אשר פועלת על מנת להביא למינימום את ההשפעה השלילית של תיירות קונבנציונלית על הסביבה, ולשמור על התרבות של המקומיים. לכן, בנוסף להערכת הגורמים הסביבתיים והתרבותיים, חלק אינטגרלי של תיירות אקולוגית הוא קידום מיחזור, שימור מים, שימור אנרגיה ויצירת הזדמנויות כלכליות לקהילות המקומיות.
בעבור מדינות רבות, תיירות אקולוגית היא לא איזושהי פעילות שולית למימון שמירה על הסביבה אלא תעשייה עיקרית בכלכלת המדינה. לדוגמה, במדינות כמו קוסטה ריקה, אקוודור, נפאל, קניה ומדגסקר, תיירות אקולוגית מהווה חלק ניכר מהתוצר הלאומי הגולמי ומהכלכלה המקומית.
הגדרות.
גופים רבים מנסים להגדיר את המושג תיירות אקולוגית ועדיין יש חילוקי דעות לגבי ההגדרה המדויקת.
לפי פנל (Fennel), אשר השווה עקרונות תיירות אקולוגית מ-15 מחקרים שונים, עשרת העקרונות הנפוצים ביותר הם: התעניינות בטבע; תרומה לשימור; עדיפות לשמורות טבע ופארקים; מועיל למקומיים; למידה וחינוך; צריכה נמוכה; אחריות או אתיקה; אופי הניהול; וקיימות. הגדרתו של פנל: "תיירות אקולוגית היא צורה של תיירות מבוססת על משאבי טבע שמתמקדת בעיקר על החווה של ולמידה על הטבע, ואשר מנוהלת בצורה אתית להיות בעלת השפעה נמוכה, לא צרכנית, ומוכוונת מקומיות (שליטה, תועלת, וקנה מידה). תיירות אקולוגית לרוב מתרחשת באזורי טבע ותורמת לשימור של אותם אזורים".
על פי הגדרת ארגון התיירות העולמי (UNWTO), "תיירות אקולוגית מתייחסת לצורות תיירות בעלות המאפיינים הבאים: (1) צורות התיירות מבוססות הטבע בהן המניע העיקרי של התיירים הוא התבוננות והערכה של הטבע כמו גם התרבויות המסורתיות באותם אזורי טבע; (2) תיירות אקולוגית מכילה תכונות חינוכיות ופרשניות; (3) בדרך כלל מותאם לקבוצות קטנות ומאורגן (אך לא תמיד) על ידי חברות המתמחות בנושא. נותני שירותים ביעדים נוטים להיות עסקים קטנים בבעלות מקומית; (4) תיירות אקולוגית ממזערת את ההשפעות השליליות על הסביבה הטבעית והחברתית-תרבותית; (5) תיירות אקולוגית תומכת בתחזוקת שטחים טבעיים המשמשים כאטרקציות לתיירות אקולוגית על ידי: יצירת יתרונות כלכליים עבור קהילות מארחות, ארגונים ורשויות המנהלות שטחי טבע למטרות שימור; מתן אפשרויות תעסוקה והכנסה חלופיות לקהילות מקומיות; הגברת המודעות לשימור נכסי טבע ותרבות, בקרב תושבים מקומיים ותיירים."
ההבדל בין תיירות אקולוגית לתיירות מקיימת.
למרות שקיימת הבחנה בין המושגים "תיירות אקולוגית", "תיירות בת קיימא", "תיירות אחראית ", רבים מבלבלים ביניהם.
כפי שניתן לראות בהגדרות של פנל וארגון התיירות העולמי, תיירות אקולוגית היא פלח ספציפי של תיירות באזורי טבע. לעומת זאת, תיירות בת קיימא אינה מתייחסת לסוג ספציפי של תיירות, אלא היא רלוונטית לכל סוגי התיירות, שעליהם להיות יותר ברי קיימא. תיירות אחראית הוא מונח המתייחס למאפייני ההתנהגות של מטיילים.
סודיום ביקרבונט
נתרן ביקרבונט
אברהם בן אליעזר הלוי
רבי אברהם בן אליעזר הלוי (הזקן; (ה'ר"כ, 1460 בערך - בין ה'ר"צ-ה'רצ"ה, 1530-1535). היה מקובל, ראש ישיבה, ומחשב קיצין.
חייו.
רבי אברהם נולד בספרד שלפני הגירוש בשנת ה'ר"כ בערך. היה גיסו של רבי אברהם זכות, מחבר ספר יוחסין השלם, ואחיו של רבי שלמה הלוי. רבו בקבלה היה רבי יצחק גאקון שחיבר ספרים רבים בתורת הקבלה, וכן של דודו רבי אברהם בן נחמיאש.
בשנת ה'רנ"ב (1492) גורש מספרד, ויש משערים שעבר לפורטוגל. בהמשך הגיע לאיטליה, ולפני שנת ה'רס"ח (1508) הגיע ליוון. בשנת ה'ר"ע (1510) היה בקושטא, ואחר כך יצא למצרים. עלה לארץ ישראל לא יאוחר משנת ה'רע"ג (1513) והתגורר בירושלים, שם למד בישיבתו של רבי יצחק הכהן שולאל, נגיד מצרים הגולה. רבי אברהם היה מחשובי חכמי הישיבה, ולימים אף עמד בראשה.
בשבתו בירושלים כתב מספר אגרות, שעל פי פרטים שונים המופיעים בהם עמלו החוקרים לתארך את הביוגרפיה שלו. אגרות אלו משמשות מקור רב ערך גם לחקר ההיסטוריה של ירושלים בימים אלו, ויש בהם גם חידושים קבליים שונים.
דעות החוקרים חלוקות בדבר שנת עלייתו לירושלים. יש המאחרים אותה לשנת ה'רפ"ג, ולדבריהם התיידד עם רבי יצחק שולאל עוד במצרים והם עלו יחד לירושלים. אך לדעת י. פראור הוא עלה לירושלים מוקדם יותר, שכן באיגרת ששלח לרבי יצחק שולאל למצרים הוא שאל אותו בדבר המלאכים, ונראה שאיגרת זו נכתבה לפני עלייתו של שולאל לירושלים בשנת ה'רע"ז, ולא אחרי שובו למצרים.
מכתביו וחיבוריו.
רבי אברהם הרבה לכתוב על הגאולה וכמעט שלא השאיר מקור בספרות המרובה על הגאולה שלא עסק בו. לדעתו, שנת ה'רפ"ד (1524) או ה'רפ"ח תהיה שנת הפקידה, על פי הפסוק בפרשת קורח "וְהִנֵּה פָּרַח מַטֵּה אַהֲרֹן לְבֵית לֵוִי - וַיֹּצֵא פֶרַח, וַיָּצֵץ צִיץ, וַיִּגְמֹל שְׁקֵדִים", היא הגאולה השלישית מארבע הגאולות ושנת ה'ר"צ (1530) תהיה שנת הגאולה הסופית. את אמונתו זו פרסם במכתבים רבים ששיגר לאיטליה, ובשנת ה'ר"ע, 14 שנה לפני תחילת התהליך המיוחל, בהיותו בקושטא אף הדפיס ספר בשם "משרא קטרין", העוסק בחישוב הקץ האמור בספר דניאל. בספרו וגם באיגרת הוא סקר את המאורעות והמלחמות שבין הטורקים ליריביהם בזמנו, והוציא מהם רמזים להתקרבותה של הגאולה. גיסו, רבי אברהם זכות, חישב אף הוא בספר יוחסין את קץ הגאולה לשנת ה'ר"צ (1530).
באגרותיו הביא גם ידיעות רבות ששמע על עשרת השבטים, ורובן על מלחמות הביתא ישראל. מכתבו על עשרת השבטים התפרסם על ידי א. נאיבואיר ב"קובץ על יד" ד עמ' 24. לדעת גרשום שלום הוא זה שכתב גם את האיגרת שפרסם נאיבואיר שם (עמ' 34), איגרת המספרת בשמחה על ניצחונותיהם של הטורקים באי רודוס, בהונגריה ובדלמטיה ומספר על אותות הגאולה שנראו במקומות שונים.
כשנשאל רבי אברהם בשנת ה'רפ"ה למה לא באה תחילת הגאולה בשנת רפ"ד כפי שצפה, השיב שנראה לו שהגאולה אכן החלה בשנה זו, אלא שראשונים להיגאל היו בני ראובן מעשרת השבטים, ותוך זמן קצר תושלם הגאולה ותקיף את כל שבטי ישראל (קריית ספר שנה ז עמ' 442 ואילך).
כמו כן חיבר ספר בענייני הגאולה הכתוב כפירוש לנבואת הילד נחמן קטופא, שעל פי המסורת חי בארץ ישראל לפני שנים רבות, והתנבא נבואות סתומות אודות קץ הגאולה. בספרו זה הוא כותב שחיבר את הפירוש בשעה חטופה שאינה לא יום ולא לילה כיון שעיקר עסקו הוא בתלמוד. רבי אברהם מפירושא (פרוג'ה) עמד בחליפת מכתבים עם בן עירו, ישראל, שעלה לירושלים והיה ממקורביו של רבי אברהם הלוי, וזה שלח לו לאיטליה את נבואת נחמן עם פירושו של רבי אברהם הלוי. חיבור זה נשאר במספר כתבי יד, ונבואתו של הילד נחמן עצמו יצאה לאור כנספח לספר "נגיד ומצוה", לרבי יעקב צמח, בקושטנדינא, תפ"ו.
בסופו של אחד מכתבי היד של פירוש נבואת הילד, כתב נחום בן זכריה אלקושי ברימיני בשנת 1560: שמע ישראל, חי ה' הכול שקר וכזב, ואמר החכם פתי יאמין לכל דבר. השוטה המחבר הזה חלם חלום שיבא משיח בשנת ר"ץ וכתב ספר זה כולו על זה היסוד הרעוע והמקולקל, ושמעתי משל אומר מה שהחמור רצה כן בא לו בחלום. רשימה זו מורה על האכזבה הרבה ששררה באיטליה כאשר המשיח לא בא בזמן שנקבע על ידי רבי אברהם.