הבניין מתקופת הרוזן לינדנאו, המכונה ביתן הכרכרות (Wagenremise) בתוכניות בנייה ישנות, היה צריך להיהרס בגלל הרחבה לכיוון מזרח של בניין החווה או אגף האצילים. כתחליף, רשם לודוויג פרזיוס טיוטות לבית כרכרות (Remise) חדש בשנת 1828 על פי המידע של שינקל והציב אותו צפונה, בזווית ישרה לחלקו המערבי של אגף האצילים. בית הכרכרות החד-קומתי קיבל גג משופע שטוח עשוי יריעת אבץ. בחזית הפונה מזרחה, ארבע קשתות עם שערי עץ הובילו לאולם הכרכרות, שעל פי רישום העיצוב של פרזיוס הכילו מקום לשנים-עשר מרכבות. לצפון האולם הוצמדו שני חדרים, ששימשו בור כבול (Torfgelaß) ואורוות עץ (Holzstall). תנור המחובר כלפי חוץ. בצד הדרומי היה מחסן אוכפים ורתמות. מכאן מעבר הוביל לאורוות הסוסים בבניין האצילים. שינקל דאג שחצר המבנה תהיה סגורה בצפון בחומה ובמזרח עם גדר סריג.
דמות של נפטון באמצע הסריג הפונה לחצר הוצגה רק ב-23 ביוני 1838 והייתה מתנת יום הולדת של פרידריך וילהלם השלישי לבנו. זו גרסה שנייה לדמות נפטון, אותה יצר הפסל הגרמני למזרקה בנורדהאוזן. אגן המים בצורת קונכייה מגיע מאכסדרת שיש בפארק סנסוסי, שנבנתה בין השנים 1751–1762 על פי תוכניות של גאורג ונצסלאוס פון קנובלסדורף, אך נהרסה בשנת 1797. הנסיך קרל הורה להקים קונכייה נוספת מתחת לפרגולה הפונה דרומה של הקזינו בפארק.
על פי המידע של שינקל, יצר פרזיוס תוכניות למגדל כדי לשחרר ולהחיות את קבוצת הבניינים באמצעות מבנה אנכי. מגדל בן חמש קומות עם פתחי חלונות צרים ומלבניים גבוהים ובלוודרה בקומה העליונה נבנה בין בית הכרכרות לאגף האצילים. גג האוהל השטוח עשוי יריעת אבץ. ניתן היה להיכנס למגדל דרך כניסה בצפון ומאחד מחדרי הרחצה בחלקו המערבי של אגף האצילים. שיפוצים גדולים בוצעו במהלך חייו של הנסיך קרל. ארנסט פטצהולץ, שהגדיל את המגדל בקומה אחת ב-1871–1872, מונה על התכנון והביצוע. בית הכרכרות הוגדל, אותה האריך גם בקשת נוספת ובמרתף. המגדל שמר על חריצי החלונות הצרים ונפתח שוב בקומה השישית עם חלונות עד לבלוודרה. כמו כן, גג האוכף השטוח קיבל קישוטים אדריכליים עתיקים למראה באמצעות אקרוטריון בעיטור כפות דקלים. אחרי עשרות שנים של הזנחה, בית הכרכרות הרעוע נהרס בשנות החמישים של המאה ה-20 ורק המרתף נבנה מחדש. בניין נוסף בן קומה אחת נוסף בזווית ישרה, שבמקום הקיר מהווה כיום את החצר הפונה צפונה. בבית הכרכרות פועלת מסעדה מאז 1986.
מריה בקלובה
מריה ואלצ'בה בקלובה (בבולגרית: Мария Бакалова. היגוי: mɐˈrijɐ bɐˈkaɫovɐ; נולדה ב-4 ביוני 1996) היא שחקנית קולנוע בולגריה שזכתה לתשומת לב בינלאומית בזכות תפקידה בתור טוטר סגדייב בסרט "בוראט 2" משנת 2020; על הופעתה בסרט, היא קיבלה מועמדות לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, לפרס גלובוס הזהב ולפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה. בשנת 2022 ישבה בקלובה בראש ועדה לבחירת הסרט הבולגרי שיועמד לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר, בטקס פרסי אוסקר ה-95.
ילדות.
בקלובה נולדה בבורגס, בולגריה, בתם היחידה של רומינה בקלובה ושל ואלצ'ו בקלוב. היא החלה בשיעורי שירה ובנגינה על חליל כשהייתה בת שש. היא למדה במגמת תיאטרון דרמטי בבית הספר הלאומי לאמנויות בעיר בורגס. לאחר מכן, היא עברה להתגורר בסופיה שם החלה לימודי קולנוע באקדמיה הלאומית לאמנויות התיאטרון והקולנוע, וסיימה את לימודיה בשנת 2019.
קריירת משחק.
בקלובה החלה את הקריירה שלה במשחק בסרטים בולגריים: בשנת 2018 שיחקה בסרט Transgression וב 2020 בסרט "Last Call."
התפקיד בזכותו פרצה הוא "טוטר סגדייב", בסרט ההמשך לסרט "בוראט: רוצה לומד תרבות אמריקה בשביל נהדרת קזחסטן - בוראט 2 (סרט המשך ל"בוראט: העברת שוחד עצום לשלטון אמריקני לרווחת קזחסטן בעבר אומה מופלאה"). בסרט בקלובה מגלמת את דמותה של טוטר, שהיא ביתו של הכתב הבדיוני הקזחי בוראט סגדייב. בקלובה נבחרה מבין יותר מ-600 שחקניות בעקבות אודישן שבו הפגינה יכולת אלתור מרשימה. המבקרים שיבחו את הופעתו של בקלובה בסרט, ומאט פאולר מ- "IGN" טען ש"הממצא הפנטסטי של הסרט, מריה בקלובה, שנותנת פייט לדמות של סשה ברון כהן, הוא הדבר שרוב האנשים ידברו עליו בעקבות הסרט הזה" . מבקר הקולנוע של "לוס אנג'לס טיימס", ג'סטין צ'אנג, תיאר את הופעתה של בקלובה כ"מדהימה", והילל את הדרך בה היא מציגה את המסע שעוברת הדמות אותה היא מגלמת: "באנרגיה מטורפת ושכנוע נוגע ללב". החל מאוקטובר 2020, סשה ברון כהן מנסה לגרום לכך שבקלובה תהיה מועמדת לפרס האוסקר במסגרת טקס פרסי האוסקר ה-93 בשנת 2021.
נרסורנאט
נרסורנאט (בגרינלנדית: Nersornaat "ראוי") או מדליית גרינלנד לשירות ראוי לציון (בדנית: Grønlands Hjemmestyres Fortjenstmedalje), מוענקת על ידי ממשלת גרינלנד. זהו הפרס הגבוה ביותר שמבוסס בגרינלנד. המדליה הונפקה ב-1 במאי 1989 לרגל עשור לאוטונומיה הגרינלנדית. המדליה מוענקת על שירות ראוי לטובת גרינלנד בתחומים כמו שירות ציבורי, עסקים, אמנות או מדע. המדליה נלבשת בסרט בצבעי דגל גרינלנד; אדום המסמל את השמש ולבן המסמל את השלג.
המדליה מוענקת בשתי דרגות: זהב וכסף.
יחסי הולנד–פקיסטן
יחסי הולנד–פקיסטן הם היחסים הדו-צדדיים, הכלכליים, התרבותיים וההיסטוריים בין הולנד לפקיסטן.
היסטוריה.
פקיסטן והולנד כוננו יחסים דו-צדדיים זמן קצר לאחר עצמאות פקיסטן. שגרירות הולנד נפתחה בקראצ'י בשנת 1955 ועברה לאסלאמאבאד כעבור עשר שנים. עד מהרה הפכה פקיסטן למדינה שותפה של הולנד, וקיבלה כספים משמעותיים כשיתוף פעולה בפיתוח החל משנות השישים ואילך, במיוחד בתחומי ניהול מים / סביבה, חינוך וממשל. בשנת 2011 החליטה ממשלת הולנד להפסיק את הפרויקטים של פיתוח מבני ולהתמקד ביחסי סחר. מאז שנת 2004 אירחה הולנד למעלה ממאה דיפלומטים זוטרים מפקיסטן שהתחנכו וקיבלו תארים מהמכון ההולנדי ליחסים בינלאומיים Clingendael.
יחסי סחר וכלכלה.
היחסים הכלכליים מתוארכים למאה ה-17, כאשר חברת הודו המזרחית ההולנדית הקימה עמדת מסחר קטנה בטהאטה שבסינד. במרץ 1652 הפליג פיטר דה בי עם ספינתו לסינד והקים תחנת מסחר בתחרות עם הפורטוגזים והבריטים. אולם התחנה התקיימה שמונה שנים בלבד, מכיוון שהיא לא זכתה להצלחה מסחרית. כמה משלחות מסחר הגיעו, ביניהן אחת מתועדת היטב בשנת 1757, שהונהגה על ידי הסוחרים וולפרט אברהם ברהה וניקולאס מהו. לאחר מכן נקבעה תקופה ארוכה של ירידה ביחסים הכלכליים. זמן קצר לפני מלחמת העולם השנייה, חברת התעופה המלכותית ההולנדית KLM החלה להפעיל מלון בקראצ'י, שנקרא Midway hotel, מכיוון שהעיר הזאת הייתה באמצע הדרך בין אמסטרדם לג'קרטה שבאינדונזיה (המושבה ההולנדית לשעבר). המלון עדיין קיים כמלון שדה התעופה רמדה פלאזה קראצ'י. בשנת 1948 החלה חברת פיליפס את פעילותה בקראצ'י, שהתפתחה לאחר מכן ליחידת ייצור. בערך באותה תקופה יוניליוור פתחה סניף נציג של חברה בפקיסטן (יוניליוור פקיסטן) ואחריה רויאל שיל פקיסטן. בשנת 1982 חתמו פקיסטן והולנד על אמנה למניעת כפל מס לקידום הפעילות העסקית בשתי המדינות. פקיסטן היא השותפה הכלכלית השישית בגודלה של הולנד מחוץ לאירופה ושותפת הסחר הכלכלית ה-13 בגודלה בעולם.
קיאן ג'ונסון
קיאן ג'ונסון (באנגלית: Keean Johnson; נולד ב-25 באוקטובר 1996) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ורקדן אמריקאי.
ביוגרפיה.
ג'ונסון נולד בבולדר, קולורדו שבארצות הברית. הוא בן לאב בריטי ואם אמריקאית. ג'ונסון למד במסגרת חינוך ביתי.
קריירה.
ג'ונסון שיחק בהפקות רבות בברודוויי. בשנת 2019 הוא שיחק באחד התפקידים הראשיים בסרט הקולנוע "", ובסרט המלחמה "הקרב על מידוויי" שביים רולנד אמריך.
בטלוויזיה הוא כיכב בתפקיד אדם פרימן בסדרת הטלוויזיה "ספוקסוויל" וקולט וילר בסדרת הטלוויזיה "נאשוויל", וכן שיחק בתפקידים קטנים וחוזרים בטלוויזיה, בין היתר בסדרה "משפחת פוסטר", ובסדרת הדרמה "אופוריה" אשר מבוססת על סדרה ישראלית בעלת שם זהה שיצרו רון לשם, דפנה לוין וטמירה ירדני.
ארץ חפץ
אֶרֶץ חֵפֶץ הוא ספר המלקט מאמרותיו וכתביו של הראי"ה קוק ביחס לארץ ישראל ובניין הארץ. עורך הספר הוא הרב ישעיהו שפירא ("האדמו"ר החלוץ").
הוצאה לאור ומהדורות.
הרב ישעיהו שפירא הוציא לאור את הספר לראשונה בשבט ה'תר"צ (1930). מיד לאחר מכן או במקביל, נדפס הספר בשנית ב"מהדורה שנייה ומתוקנת", ובראשה הובהר כי תוכנה נלקט "מתוך הספרים וכתבי היד" של הרב קוק. במהדורה השנייה נוספו 11 פרקים: חמישה פורסמו לראשונה מתוך קובץ ו בשמונה קבצים, שניים מתוך קובץ ג (אחד נדפס קודם בספר אורות מאופל, ושני לאחר מכן באורות ישראל), וכן ארבעה פרקים שנדפסו בהקדמת הספר עץ הדר. כן נדפסה בה תמונת הראי"ה, כפי הנראה לראשונה בתוך חיבור המלקט מכתביו. שתי המהדורות הראשונות יצאו לאור בהוצאת "דרום" של ר' מיכל יצחק רבינוביץ, ונדפסו בתל אביב בדפוס וידיסלבסקי ומינץ.
לאחר מלחמת יום הכיפורים, בשנת ה'תשל"ד, הדפיס בירושלים יוסקה שפירא בנו של האדמו"ר החלוץ, מהדורה נוספת בפורמט קטן אשר יועדה לחיילים שנמצאו בחזית. בשנת ה'תשנ"ה, ביוזמת יוסקה שפירא, הדפיסו ברחלים הרב משה צבי נריה והרב בני אלון מהדורת צילום של ההדפסה השנייה, והוסיפו עליה מאמרים פרי עטם אודות העורך והחיבור. מהדורה זו נדפסה פעמים רבות. בשנת ה'תשס"ה הוציא לאור הראל כהן מהדורה חדשה, מתוקנת ומנוקדת של הספר בבית אל, בהוצאת "אורות" ומשפחת שפירא, וגם ממנה הודפסו עותקים בפורמט קטן.