שוטרי משטרת ויצ'יטה, אשר לא היו יחידת SWAT ולא היו מאומנים למצבים טקטיים או לחילוץ בני ערובה, הגיבו לקריאתו של בריס והקיפו את ביתו של פינץ'. על פי דיווח מאמו ליסה פינץ' שהייתה בזירה, לפני שהשוטרים הכריזו על נוכחותם, אנדרו פינץ' פתח את הדלת הקדמית של ביתו ויצא ממנו . אמו מספרת כי בנה בן ה-28 . מספר רגעים לאחר שפינץ' פסע לעבר המרפסת הקדמית, המשטרה הורתה לו להרים את ידיו. על פי עדות מאחד מהשוטרים שהיה בזירה, הוא החל בביצוע ההוראה אך עצר לאחר מכן. אחד מהשוטרים אשר עמד בצד השני של הרחוב, ירה ירייה בודדת מנשק קולט AR-15, אשר פגעה בפינץ' וניקבה את הריאה הימנית שלו ואת ליבו. פינץ' הובהל לבית החולים סיינט פרנסיס, שם נקבע מותו.
אמו של פינץ' דיווח בנוסף כי השוטרים הורו לה ולשאר בני המשפחה לצאת מהבית. בני המשפחה נאזקו והם נלקחו לתחנת המשטרה לתשאול וחקירה. דו"ח ראשוני של סגן המפקד תחנת ויצ'יטה טרוי ליווינגסטון ציין כי . בדו"ח, ליווינגסטון לא ציין אם פינץ' היה חמוש או מה גרם לשוטר לירות. בהצהרה נוספת שהובאה ב-30 בדצמבר, תחנת המשטרה של ויצ'יטה הצהירה כי הירי נבע מכך פינץ' . השוטר היורה זוהה כג'סטין ראפ, אשר שירת בתחנה במשך 7 שנים.
בבית המשפט במאי 2018, ראפ העיד כי לא ניתן לו כל מידע כאשר הגיעה לזירה, לא על ההוראה של הכרוז לפינץ' להרים את ידיו למעלה, לא על מתי השיחה במוקד החירום 911 הסתיימה או אם אחד מהשוטרים האחרים היה מודע לכך שהמדווח עדיין נמצא על הקו עם המוקד. במוקד החירום של סדגוויק קאונטי הכחישו על קיומם של בקשות לתיעודים הנוגעים לשיחת ה-911 וציינו כי המשטרה ביקשה שהתיעודים לא יפורסמו.
אחרית דבר.
רבים מתושבי ויצ'יטה וכן פרשנים שונים ברחבי ארצות הברית הביעו דאגה על מותו של פינץ'. תושבי ויצ'יטה ניצלו את הבמה בישיבה של מועצת העיר שהתקיימה ב-9 בינואר 2018 על מנת להעלות את הנושא לציבור וכן לתשאל מדוע שוחרר סרטון מצלמת גוף של האירוע אשר אורכו הוא רק 7 שניות וכן התווכחו האם על העירייה לקחת אחריות מלאה על האירוע על מנת למנוע מאבק ממושך למשפחתו של פינץ' לצדק. מועצת העיר לא התייחסה לכך באופן ישיר, אך הביעה נכונות לשקול נוהלי אימון למקרים כאלו, בזמן יותר מאוחר.
ב-3 בינואר כשבוע לאחר הירי, אמו של פינץ', ליסה, כתבה מכתב לראש העיר של ויצ'יטה ולמפקד תחנת המשטרה של העיר כי היא אינה יודעת היכן נשמרת גופתו של בנה וכי היא רוצה לתת לו והתחננה . באותו המכתב, ליסה שאלה את השוטר שירה בבנה, אשר שמו לא פורסם באותו הזמן, מדוע המשפחה נאזקה ומתי המשטרה תחזיר את חפציהם, הכוללים שני טלפונים סלולרים ומחשב, שהוחרמו. כמו כן, עורך הדין המייצג את המשפחה, אנדרו מ. סטרות', ניסה ליצור קשר עם העירייה, תחנת המשטרה והשוטר המעורב בירי על מנת שייקחו אחריות מלאה על .
אחייניתו של פינץ', אדלינה, שהתגוררה עם פינץ' מאז 2002 והייתה עדה למותו, התאבדה ב-2019. ליסה האשימה את אותו האירוע ב-28 בדצמבר שהוא זה שגרם להתאבדותה של אדלינה.
הליכים משפטיים.
בריס נעצר ב-29 בדצמבר 2017 בלוס אנג'לס על ניסיון הימלטות שצלח ב-2015 כאשר דיווח לשווא על פצצה בתחנת הטלוויזיה KABC-TV. ב-12 בינואר 2018, בריס הוסגר לקנזס, שם הואשם בהריגה לא רצונית והוא הוחזק בכלא סדגוויק קאונטי.
פרקליט סדגוויק קאונטי, מרק בנט, הכריז כי השוטר היורה, ג'סטין ראפ, לא יואשם בדבר. ב-19 ביוני 2020 הוגשה תביעה פדרלית אזרחית כנגד ראפ.
ב-23 במאי 2018, בריס, ווינר וגסקיל הואשמו באישומים הקשורים לסווטינג בבית המשפט המחוזי של קנזס. בריס הואשם בדיווח על מידע כוזב ומתיחות שביצע, מעקב ברשת אשר הוביל למוות, איומים במוות ובנזק לרכוש על ידי שרפה, איומים בינערוניים, קשר חזק ליצירת דיווחים כוזבים והונאה טלפונית. ווינר הואשם בהונאות טלפוניות, קשר יצירת דייוח כוזבים ומתיחות, שיבוש הליכי משפט וכן קשר לשיבוש ההליכים. גסקיל הואשם בשיבוש הליכי משפט, הונאה טלפונית וקשר לשיבוש ההליכים. ביולי 2018, גסקיל נשפט מחדש על אישומים נוספים לאחר שהתגלה שהוא דרבן את בריס "לנסות שוב" לאחר הירי הקלטני.
באפריל 2019, ווינר הודה באשמה לקשרים וכן לשיבוש הליכי משפט. בספטמבר 2019, נגזרו עליו 15 חודשים מאסר בפועל, בנוסף לשנתיים עבודות שירות, שבמהלכם נאסר עליו לשחק במשחקי וידאו. משפטו של גסקיל היה אמור להתבצע במקור ב-23 באפריל 2019 ואם היה מואשם בכל הסעיפים, היו נגזרות עליו 60 שנות מאסר בפועל. בספטמבר 2019, דווח כי גסקיל הגיע להסדר טיעון עם הפרקליטות שאיפשר לבטל חלק מהסעיפים ונגזרו עליו רק שנתיים מאסר על תנאי.
ב-26 באוקטובר 2018, כ-46 אישומים נוספים נוספו כנגד בריס, אשר כוללים הונאה כספית וכן איומים כוזבים על פצצות שהוטמנו וירי למשטרה ולבתי ספר; חלק מהאישומים הללו כוללים אנשים נוספים שיש להם קשר לגסקיל שלא הואשמו. ב-13 בנובמבר בריס הודה באשמה ב-51 סעיפים פדרליים, שעליהן הפרקליט סטפן מקאליסטר המליץ על גזר דין של 20 שנות מאסר בפועל. על פי התנאים להודה באשמה, בריס הוכרח להתנצל רשמית למשפחות של פינץ' ולשלם פיצויים על סך 10,100 דולר אמריקני וכן הוא הסכים למעקב צמוד במשך 5 שנים לאחר שחרורו מהכלא. התובעים הפרדרלים בקליפורניה, קנזס ובמחוז קולומביה הסכימו לא להאשים את בריס באישומים נוספים כמו סווטינג.
ב-29 במרץ 2019, נגזרו על בריס 20 שנות מאסר בפועל. גזר הדין כלל 150 חודשי מאסר על מעשיו בקנזס, 90 חודשי מאסר על אישומים פרדלים בקליפורניה ו-30 חודשי מאסר נוספים ממחוז וושינגטון די. סי.. בריס מתוכנן להשתחרר מהכלא ב-14 בינואר 2035.
אף שוטר שהיה באירוע לא הואשם כלל.
פרשת הסווטינג בויצ'יטה
Christmas (Baby Please Come Home)
הוא שיר רוק שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית דרלין לאב, מתוך אלבום האוסף, "A Christmas Gift for You from Philles Records". השיר נכתב על ידי אלי גריניץ' וג'ף בארי. (גם פיל ספקטור קיבל קרדיט ככותב שלו) לאחר שנתנו ללאב לשמוע את הדמו שלו, היא החליטה כי היא תקליט אותו באופן מלא באולפן ההקלטות שלה ובמרוצת השנים, הפך לאחד משירי החתימה שלה. שירה של לאב "All Alone on Christmas" הושמע בסרט "שכחו אותי בבית 2".
השיר כפי שהוקלט על ידי לאב הופץ כסינגל בשנת 1963 (פיליס 119) ובשנת 1964 (פיליס X-125).
בדצמבר 2010, המגזין רולינג סטון דירג את "" במקום הראשון ברשימת "שירי הרוק אנד רול של חג המולד הגדולים ביותר בכל הזמנים" וציין כי "אף אחד לא יכול להשתוות לעוצמה הקולית של לאב".
במרוצת השנים הפך השיר לאחד משירי חג המולד המצליחים ביותר בכל הזמנים, תוך שהצליח לחזור למצעדי הבילבורד בשנת 2016. בשנת 2019, הצליח לחזור למצעד הבילבורד הוט 100 וכך עשה גם בשנה שלאחר מכן. השיר הצליח לחזור גם למצעד הסינגלים הבריטי ולמצעדים נוספים ברחבי העולם.
במדיה האחרת.
החל משנת 1986 ובמשך 29 שנה, דרלין לאב ביצעה את השיר מדי שנה בפרקים האחרונים לפני חג המולד של תוכניות הטלוויזיה "Late Night with David Letterman" (NBC, 1986–92) ו-"Late Show with David Letterman" (CBS, 1993–2014), עשרים ושמונה פעמים בסך הכול. הפעם היחידה בה לא ביצעה את השיר בתוכניות, הייתה בשנת 2007 בעקבות שביתת איגוד התסריטאים האמריקאי; במקום זאת, שודר הביצוע שלה משנת 2006.
היא ביצעה את השיר עם פול שפר ולהקת הבית של התוכנית.
גרסאות כיסוי.
"" לא זכה להכרה ולהצלחה רבה לאחר יציאתו הראשונית; עם זאת, במרוצת השנים זכה להצלחה מחודשת כפולה מזו המקורית. להלן חלק מהאמנים והאמניות שביצעו אותו:
גרסתה של מריה קארי.
בשנת 1994, קארי החליטה לעבוד על האלבום "Merry Christmas", עם וולטר אפאנאסייף שכתב עם קארי את כל השירים המקוריים של האלבום ועזר לקארי לתת פרשנות משלה לגרסאות הכיסוי אותם עשתה לאלבום. שירי האלבום עוסקים כולם בנושא של חג המולד והאלבום מכיל בין היתר גם מוזיקת R&amp;B וגוספל בנוסף למוזיקה בסגנון חג המולד.
השיר הגיע למקום השישי במצעד שבשוודיה.
וגיף גוסיינוב
וגיף גוסיינוב (ברוסית: Вагиф Гусейнов באזרית: Vaqif Əliövsət oğlu Hüseynov; נולד ב-27 בנובמבר 1942 בקובה, רוסיה הסובייטית) הוא איש ק.ג.ב בדרגת מייג'ור גנרל.
ביוגרפיה.
וגיף גוסיינוב נולד בקובה. בשנת 1970 הוא סיים לימודי עיתונות באוניברסיטה של באקו ועבד כמה שנים בעיתונות מקומית. בשנים 1973–1978 הוא היה בעבודה מנהלית במערכת הקומסומול ובשנת 1978 עבר למוסקבה. בשנת 1980 הוא חזר לבאקו ומונה לראש המפלגה בעיר (באותה תקופה זה היה תפקיד חשוב יותר מראש העיר). וגיף גוסיינוב המשיך להתקדם במערכת המנהלית של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. באוגוסט 1989 הוא מונה לראש הק.ג.ב המקומית במקום איוואן גורלובסקי
בהיותו ראש הק.ג.ב. וגיף גוסיינוב היה מעורב באירועים עלימים שהתרחשו בינואר 1990 במהלכם כוחות הצבא הסובייטי נכנסו לעיר וכ-170 מתושבי העיר נהרגו בנוסף לכ-750 פצועים.
לאחר התפרקות ברית המועצות והקמת אזרבייג'ן העצמאית, גוסיינוב הואשם בשיתוף פעולה עם כוחות הצבא הסובייטי במהלך האירועים של 1990. בשנת 1993 הוא שוחרר ומייד עזב לרוסיה בה קיבל אזרחות. בשנת 1996 הממשל האזרי האשים אותו בארגון רצח איש תקשרות וארגון פיצוץ בבניין הטלוויזיה. בקשת הסגרה לא כובדה על ידיד השלטונות של רוסיה.
החל משנת 1997 גוסיינוב היה העורך הראשי של סוכנות ידיעות ופועל במספר ארגונים ציבוריים.
בתקופת ברית המועצות הוענקו לו עיטור הדגל האדום של העמל ועיטור ידידות העמים.
יוזף חלמונסקי