You Used to Hold Me (בעברית: נהגת לאחוז בי) הוא שיר של הדי ג'יי והמפיק הסקוטי קלווין האריס. השיר פורסם ב-8 בפברואר 2010, בתור הסינגל הרביעי והאחרון מתוך אלבום האולפן השני שלו, "Ready for the Weekend". השיר 'סומן' בתור הפעם האחרונה בה האריס באופן קבוע שר את השירים שלו, כמו גם שמאז 2011 כמעט ולא סיפק את קולו בשיר, אלא התרכז בהפקתו ואמני אורח היו לזמרי הסולו בשירים.
פרסום וקידום.
כדי לקדם את "You Used to Hold Me", האריס שר את השיר ב-4Music יחד עם שירים אחרים מהאלבום החדש שלו, "Ready for the Weekend". הוא גם ביצע את השיר ב"יום הגדול" באוסטרליה, וכן בסיבוב ההופעות, "Ready for the Weekend tour" כחלק מרשימת ההשמעה.
הופעות במצעדים.
ב-29 בינואר 2010, השיר נכנס לראשונה את למצעד הסינגלים האירי כאשר דורג במקום ה-45. שבוע לאחר מכן, ב 5 בפברואר 2010, התקדם אל המקום ה-37, ובמשך, הגיע למקום ה-30 בשיאו. הסינגל נכנס לראשונה למצעד הסינגלים הבריטי ב-31 בינואר 2010, במקום ה-47. ב-7 בפברואר 2010, עלה למקום ה-38. באותו שבוע, הסינגל נכנס גם אל מצעד שירי הדאנס הבריטי, כאשר שיאו הנוכחי הוא המקום הרביעי.
קוטוסיים
קוטוסיים (שם מדעי: Cottidae) היא משפחת דגים בסדרת העקרבנונאים החיה בימים וכמה מינים גם בנהרות רדודים. הם שוכני קרקעית ברובם הגדול באזורים של אצות קלפ ושל שוניות אלמוגים. הם חיים בעיקר באקלים הממוזג של צפון האוקיינוס השקט.
דגים אלה יכולים להגיע לאורך 10-78 ס"מ. הם בעלי סנפירי זימים מגודלים וראשים עם לסתות גדולות וסנפירי גב ושת מצויצים גדולים. הזנב קטן אך מניע את הגוף המוארך. דגים אלה אינם מצטיינים בשחייה אך יכולים להיצמד לסלעים.
הם טורפים יצורי מים קטנים יותר, בעיקר דגים וסרטנים. לסתותיהם החזקות עוזרות להם גם לשבור צדפות. הם טריטוריאליים ברובם הגדול ועוטים דוגמאות צבעים מרובות, בעיקר על הסנפירים העליונים.
אנדרטת החוקה
אנדרטת החוקה של ה-3 במאי (בפולנית: Pomnik Konstytucji Trzeciego Maja) שבכיכר ליטא בלובלין שבפולין, היא אנדרטה המציינת את כינון חוקת 3 במאי 1791 שאומצה בידי הסיים הגדול (הפרלמנט) של האיחוד הפולני-ליטאי. החוקה הייתה החוקה הדמוקרטית הראשונה באירופה, ובמשך 123 שנה נתפסה כעדות להצלחתן של הרפורמות הפנים-מדינתיות וכסמל המבטיח את השבת הריבונות של פולין.
האנדרטה הוקמה בשנת 1795 בידי הפסל פאבל מלינסקי, ובראשה הוצב העיט הלבן - סמלה של פולין, שיצר ויטולד מרצ'ביץ. על האנדרטה חקוק הכיתוב "NA PAMIĄTKĘ OBCHODÓW 125 ROCZNICI 3 MAJA 1791-1916" (לציון 125 שנה ל-3 במאי 1791).
לאחר מלחמת העולם השנייה הוסטה האנדרטה ממקומה ונעלמה מתחת לשיחים. בשנת 1981 שוקמה האנדרטה והושבה למקומה המקורי, בפינת הרחובות פשדמישצ'יה ומאיה. לאנדרטה נוסף בסיס אבן שעליו נחקק ציון השנים "1791-1981".
מול האנדרטה שוכן בית המלון גרנד הוטל , מבתי המלונות המפוארים בעיר, שנבנה בשנת 1899.
אנדרטת החוקה של ה-3 במאי
יאנוש ליבני
יאנוש ליבני (בהונגרית: Libényi János; 8 בדצמבר 1831 - 26 בפברואר 1853) היה חייט הונגרי אשר התפרסם בשל ניסיונו הכושל להתנקש בחייו של פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה.
ביוגרפיה.
ליבני נולד ב-8 בדצמבר 1831 בעיר צ'אקוואר שהשתייכה אז לאימפריה האוסטרית. הוא שרת זמן מה בצבא האוסטרי, ולאחר שחרורו עבד כחייט. במהלך המרד ההונגרי של 1848 הוא עבד כחייט צבאי עבור המורדים. ב-1850 הוא עבר לגור בווינה.
ב-18 בפברואר 1853, בעת שפרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה הסתובב במצודת וינה, התקרב אליו ליבני. הקיסר נרתע מיד כשהבחין בסכין שאחז בידו. למזלו, צווארונו שהיה עשוי מתכת חזקה הגן על צווארו כמעט לגמרי, ועל אף שנפצע ודימם חייו ניצלו. שומרו של הקיסר, מקסימיליאן או'דנול, הכה את ליבני בעזרת חרבו והרחיק אותו מן הקיסר. או'דונל קיבל לאחר האירוע את התואר "הרוזן פון טירקונל" והוענק לו צלב המפקדים של המסדר המלכותי של לאופולד. שלט האצולה של משפחת או'דונל הוגדל ושודרג בתחיליות ובמגן של הדוכסות של בית אוסטריה, וכן בעיט הדו-ראשי של האימפריה. שלטים אלה עיטרו את האכסדרה בבית מס' 2 בכיכר מיראבל (Mirabellplatz) בזלצבורג, שם בנה או'דונל את ביתו לאחר האירוע. יוזף אטנרייך, קצב אשר סייע לאודנל בהשתלטות על ליבני, זכה בתואר "יוזף פון אטנרייך" על סיועו בהצלת הקיסר.
ליבני הכריז על עצמו כעל לוחם יחד אשר פעל כנקמה על דיכוי הדמים של המרד בהונגריה. הוא נידון למוות בתלייה ב-26 בפברואר. אחיו של פרנץ יוזף, מקסימיליאן הראשון, קיסר מקסיקו, בנה את כנסיית ווטיפקירכה לאות תודה על הצלת אחיו.
לואיג'י לוקני
לואיג'י לוקני (באיטלקית: Luigi Lucheni; 22 באפריל 1873 - 19 באוקטובר 1910) היה אנרכיסט איטלקי אשר רצח את אליזבת, קיסרית אוסטריה (המכונה בדרך כלל "סיסי").
ביוגרפיה.
תחילת דרכו.
לוקני היה בנה של לואיג'ייה לוקני, אשר הרתה אותו בגיל 18 מחוץ לנישואים. לואיג'ייה נסעה לפריז וילדה שם את בנה, ולאחר מכן חזרה בחשאי לפארמה והותירה אותו בבית יתומים. לאחר מכן היא הפליגה לארצות הברית ומעולם לא יצרה קשר עם בנה. בגיל תשע החל לוקני לעבוד כפועל במסילת הברזל האיטלקית. כשהתבגר, עבד בעבודות מזדמנות ובגיל 20 התגייס לגדוד פרשים בצבא המלכותי האיטלקי ולחם בהצטיינות במלחמה האיטלקית-אתיופית הראשונה. הוא פרש מהצבא ב-1897 בדרגת קורפורל (רב"ט).
לאחר שחרורו הפך לשלישו של מפקדו לשעבר, הנסיך ד'ארגונה. לאחר שהנסיך דחה את בקשתו להעלאת שכרו, התפטר לוקני. בהיעדר פרנסה אחרת, הוא ניסה לחזור לעבודה, אך הנסיך ראה בו בלתי ממושמע וסירב לקבלו לעבודה בשנית. הוא היגר לשווייץ והתיישב בלוזן, שם החל לקרוא חוברות ועיתונים מהפכניים ואנרכיסטיים. הוא התרשם ממאמרים אשר טענו שהחברה הבורגנית מושחתת מבפנים, וכי דרוש מעשה אחד גדול שיזעזע את העולם ויפיל אותה סופית. לוקני השתתף בכנסים של אנרכיסטים איטלקים אשר דנו בדמויות שונות שניתן לרצוח כדי לעורר רעש בעולם. הקורבן המועדף היה אומברטו הראשון, מלך איטליה. לוקני עצמו התוודה פעם באוזני חבר "הייתי רוצה להרוג מישהו! אבל זה חייב להיות מישהו חשוב כדי שיכתבו על כך בעיתונים."
הרצח.
בתחילת ספטמבר 1898 נפצע לוקני במהלך עבודתו כפועל בניין, והובא לבית החולים בלוזאן. בבית החולים גמלה בו ההחלטה לרצוח את הנסיך פיליפ, דוכס אורליאן, אשר היה אמור לבקר בז'נבה. משנודע לו שהנסיך ביטל את ביקורו בז'נבה, החליט לרצוח את הדמות המלכותית הראשונה שתזדמן לו. בעיתונים הוא קרא שאליזבת, קיסרית אוסטריה ומלכת הונגריה (אשר נודעה בכינוי "סיסי"), אשתו של פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה ומלך הונגריה, אמורה לבקר בז'נבה אצל חברתה הברונית אדולף דה רוטשילד, אשר התגוררה בווילה ליד אגם ז'נבה. הוא החליט לרצוח אותה במקום. זמן קצר לאחר שעזב את בית החולים, פנה שרת בבית החולים למשטרת שווייץ לאחר שמצא בין חפציו של לוקני פנקס שכלל שירים אנרכיסטיים וציור של אלה אשר עליה נכתב "אנרכיה" ומתחתיה "עבור אומברטו הראשון". משטרת שווייץ לא מצאה בדיווח זה סיבה מספקת למעקב או למעצר.
לוקני רצה לקנות סכין, אך לא היו לו 12 הפרנקים הדרושים לכך. לפיכך הוא לקח פצירה ישנה, ולאחר שהשחיז אותה בקפידה חיבר אותה לידית עשויה מפיסת עץ הסקה. ב-9 בספטמבר 1898 ביקרה הקיסרית אצל הברונית רוטשילד, ולמחרת התכוונה לעלות על ספינת מעבורת לכיוון העיר מונטרה בצדו המזרחי של האגם. הקיסרית הייתה מרדנית מטבעה, ונהנתה מתשומת הלב של האוכלוסייה. לפיכך היא הסתובבה ברחוב לאורך אגם ז'נבה ללא שומרי ראש, אלא רק עם בת הלוויה שלה הרוזנת אירמה סטרי. לוקני המתין לה בהמשך הרחוב, ולאחר שהבחין בה מתקרבת, רץ לכיוונה, ולאחר שהציץ לרגע מבעד לשמשייתה כדי לוודא את זהותה, נעץ את הפצירה היישר בלבה. בשל המחוך ההדוק שלה, הקיסרית כלל לא הבינה שנפגעה. ובעוד לוקני ממהר להימלט, היא קמה מהרצפה ומיהרה לעלות לספינתה. הספינה החלה להפליג, אולם לפתע פלטה הקיסרית "מה קרה לי?" ואיבדה את הכרתה. מיד הבינו אנשי הצוות שהקיסרית פצועה ומיהרו לחזור. היא נישאה חזרה לבית המלון שלה על גבי אלונקה, ובשעה 2:10 קבעו הרופאים את מותה.
כאשר נודע לקיסר פרנץ יוזף על מותה של אשתו, הוא לקה בשבץ. הוא לא התאושש ממותה כל ימי חייו, ונהג לומר לעיתים קרובות: "אף אחד לא יכול לדעת כמה אהבתי אותה". הקיסרית הייתה פופולרית בקרב כל השכבות בווינה, ומותה הכה באבל את האימפריה האוסטרו-הונגרית כולה.
בעקבות רציחתה של הקיסרית, כונסה ברומא בין 24 בנובמבר ל-21 בדצמבר של אותה שנה ועידה בינלאומית למלחמה באנרכיזם.
גורלו.
לוקני מיהר להימלט, ובדרכו השליך את הנשק לפתח אחד הבתים. הוא נתפס על ידי שני נהגי מוניות ומלח, ולאחר מכן נעצר בידי שני ז'נדרמים. עובר אורח צילם אותו נלקח מהאזור בידי הז'נדרמים. בתצלום הוא נראה צועד בראש מורם, כשחיוך של שביעות רצון מרוח על פניו. בתחנת המשטרה הוא תיאר בפרוטרוט את כל מעשיו והכנותיו, וכאשר סיפרו לו שהקיסרית מתה, הוא יכול היה להגיד רק "מאושר". הוא הדגיש שוב ושוב שהוא פעל על דעת עצמו ולא כחלק מקבוצה. כאשר נשאל מדוע עשה זאת, השיב: "כחלק מן המלחמה נגד העשירים והמיוחסים... הבא בתור הוא אומברטו". מאוחר יותר מצא שרת מקומי את כלי הנשק של לוקני. בתחילה הוא סבר שהוא שייך לפועל מקומי, ולפיכך לא הביא אותו למשטרה אלא רק יום לאחר מכן. הכלי מוצג כיום ב"מוזיאון סיסי" בווינה. חודו נשבר כאשר לוקני השליך אותו.