פרד ברונסון (בשם העט ג'ון קולבר) יצר את דמותו של קומודור רוברט אפריל עבור הפרק "The Counter-Clock Incident". ברונסון העלה את הרעיון של"אנטרפרייז" היה קפטן לפני כריסטופר פייק. הוא בחר בשם "רוברט אפריל" מתוך רשימת שמות שהעלה רודנברי ומתוכם בחר את שם קפטן ה"אנטרפרייז", כפי שפורסם בספר "יצירת מסע בין כוכבים" ("The Making of Star Trek"). בפרק "The Counter-Clock Incident",האות האמצעית בשמו של אפריל הייתה T ולא M, שהופיעה בהצעה המקורית של רודנברי. בפרק צוות ה"אנטרפרייז" נהיה צעיר יותר ויותר במהירות. בזכות גילם המבוגר יותר של קומודור אפריל ואשתו, שרה (מדובבת על ידי נישל ניקולס), יש להם זמן רב יותר מליתר צוות הספינה, מה שמאפשר להם להציל את הצוות ולהפוך את תהליך ההתבגרות בחזרה לנורמלי. הפרק מקבע את העובדה ששרה אפריל שימשה כקצינת הרפואה הראשי על ה"אנטרפרייז" בתקופה שבה פיקד אפריל על הספינה.
ב"מסע בין כוכבים: דיסקברי".
ב-"Choose Your Pain", הפרק החמישי של "" מופיע שמו של אפריל ברשימה אלפאבתית של הקפטנים המעוטרים ביותר בצי הכוכבים, נכון לשנת 2256. נוסף אליו מופיעים ברשימה ג'ונתן ארצ'ר, מת'יו דקר, פיליפה ג'ורג'יו וכריסטופר פייק.
ב"מסע בין כוכבים: עולמות חדשים ומשונים".
בפרק הפתיחה של "" הוצגה לראשונה בלייב אקשן, בהפקה רשמית של הזיכיון, דמותו של אפריל (בגילומו של אדריאן הולמס) כאדמירל, חברו הטוב ומפקדו לשעבר של כריסטופר פייק, שמגיע לביתו של פייק במונטנה במטרה להודיע לו כי למרות שהוא שוקל פרישה מצי הכוכבים, עליו לפקד על ה"אנטרפרייז" במשימה להצלת סגניתו, אונה צ'ין-ריילי, שנשבתה במהלך משימה.
בספרות.
בספריה של דיאן קרי נכתב שאפריל מגיע מקובנטרי שבאנגליה. הוא נוהג ללבוש סריגי קרדיגן מעל מדיו, בשל בעיית דם נדירה ממנה הוא סובל שגורמת לו להיות רגיש יותר לקור. הקצין הראשון על ה"אנטרפרייז" תחת פיקודו של אפריל היה לא אחר מג'ורג' קירק, אביו של ג'יימס קירק, הקפטן העתידי של הספינה. שרה אפריל, אשתו של רוברט אפריל, מופיעה כקצינת הרפואה הראשית של ה"אנטרפרייז" גם בספריה של קרי. למרות זאת, בספר "משבר על וולקן" ("Crisis on Vulcan"), פרי עטם של בראד וברברה סטריקלנד, מופיע פייק כקצין הראשון תחת פיקודו של אפריל בזמן ביקורו של ספוק בספינה.
בקומיקס.
בגיליון האחרון של סדרת הקומיקס "מסע בין כוכבים: מסעות מוקדמים" ("Star Trek: Early Voyages") מופיעה גרסה שונה של אפריל. בחוברת הוא מוצג כעקשן ושש אלי קרב. הוא מורה להתקיף ספינה לא מזוהה שביצעה מהלכים מאיימים כלפי ה"אנטרפרייז" אף על פי שהספינה הייתה באותה עת תחת פיקודה של מספר אחת. הספינה תקפה בתגובה, גרמה לפציעתה של מספר אחת, ולאור זאת עבר אפריל לפקד על הספינה במקומה. לא ידוע כיצד הסתיים הסיפור, שכן החוברת הסתיימה בקליף האנגר.
גרסה נוספת של אפריל הופיעה בסדרת הקומיקס "Countdown to Darkness" שהיווה פרולוג לסרט האויב בתוכנו - סטארטרק של ג'יי ג'יי אברהמס, שמהווה חלק מ.
במשחקי מחשב.
קומודור רוברט אפריל מוזכר במשחק המחשב "מסע בין כוכבים: מורשת" ("Star Trek: Legacy") באחד החלקים המוקדמים שמתייחסים לתקופת "הסדרה המקורית". לפי האמור שם נכון לשנת 2270 הוא עדיין בשירות פעיל. מדובר בפרק הזמן שבין העונה הרביעית לחמישית בסדרה, אך אפריל מוזכר בלבד, ולא מופיע בפועל במשימות.
בהפקות מעריצים.
ב-8 בספטמבר 2020, במהלך חגיגות 54 שנה לשידור הפרק הראשון של , יצא לרשת האינטרנט סרט מעריצים בשם "מסע בין כוכבים: הגבול הראשון" ("Star Trek: First Frontier"). בסרט מתוארות הנסיבות שבהן הגיע אפריל לתפקיד מפקדה הראשון של ה"אנטרפרייז", ומשימתה הראשונה של הספינה. הסרט הוקדש לדי. סי. פונטנה, אחת הכותבות המרכזיות של הסדרה המקורית שנפטרה כמה חודשים קודם לכן.בסרט מתואר אפריל כאדם שבור שאינו מעוניין לפקד על ספינת החלל "אנטרפרייז", אך לאחר שכוח חייזרי מאיים על שלום כדור הארץ ולאחר שאשתו מקבלת על עצמה את תפקיד הרופאה הראשית על הספינה, הוא נאלץ לקבל על עצמו את הפיקוד, מגלה שהוא עדיין חיוני ומוכשר, ולבסוף מקבל על עצמו את הפיקוד.לסרט אמור לצאת סרט המשך שיתאר את המשך עלילות ה"אנטרפרייז" תחת פיקודו של אפריל.
התייחסויות נוספות של ג'ין רודנברי לשם רוברט אפריל.
לקראת סוף שנות החמישים כתב רודנברי שני פרקים לסדרת הטלוויזיה "Have Gun – Will Travel" מסוגת המערבון. בפרקים הופיעה דמותו של מנהל כלא בשם רוברט אפריל. בפרק הראשון, “The Hanging of Roy Carter”, גילם ג'ון לארץ' את דמותו של אפריל. בפרק מתלבט אפריל אם להתערב בהוצאה בלתי הוגנת להורג. בפרק השני, “The Return of Roy Carter”, גילם את דמותו של אפריל לארי ג'. בלייק. בפרק זה מציינת הדמות פלאדין (בגילומו של ריצ'רד בון) שאפריל הוא אחד האנשים הטובים ביותר שהכיר. בסוף הפרק נהרגת דמותו של אפריל בעודו מנסה להציל את חייו של עבריין נמלט.
שיאולונגבאו
שיאולונגבאו (בסינית מפושטת: 小笼包, פין-יין: xiǎo lóng bāo) הוא סוג של באוזי ממחוז ג'יאנגסו, וספציפית מזוהה עם וושי ושנגחאי (שהייתה בעבר חלק ממחוז ג'יאנגסו). השיאלונג באו מאודה בסל אידוי מבמבוק (xiǎo lóng), וזה גם מקור שמו. יש להבדיל בינו לבין הכיסונים הסיניים הנפוצים ג'יאוזי, המאודים גם הם.
במדינות דוברות אנגלית קוראים להן לפעמים "כיסוני מרק" (soup dumpling) כי נהוג למלאם במרק.
Xiaolongbao
ז'אק ויון
ז'אק ויון (בצרפתית: Jacques Villon; 1875–1963), הידוע גם בשם גאסטון דושאן, היה צייר ומדפיס קוביסטי ומופשט.
ראשית חייו.
נולד בשם - כאמיל מרי פרדריק גסטון דושאן בדאמוויל, 31 ביולי 1875, בנורמנדי, צרפת. הוא בא ממשפחה עשירה עם נטיות אמנותיות. בהיותו צעיר, חונך עם אחיו על ידי סבו מצד אמו אמיל ניקולה, איש עסקים ואמן מצליח.
גסטון דושאן היה האח הגדול של:
בשנת 1894 הוא ואחיו ריימונד עברו למונמרטר בפריז. שם, למד משפטים באוניברסיטת פריז, אך קיבל אישור של אביו ללמוד אמנות בתנאי שעליו להמשיך ללמוד משפטים.
כדי להבדיל את עצמו מאחיו, גסטון דושאן אימץ את שם הבדוי של ז'אק וילון כמחווה למשורר ימי הביניים הצרפתי פרנסואה ויון. במונמרטר, מרכז של קהילת האמנות הגדולה, איבד ויון עניין בחיפוש אחר קריירה משפטית, ובמשך 10 השנים הבאות עבד במדיה גרפית, תרם קריקטורות ואיורים לעיתונים פריזיים וכן ציור כרזות צבעוניות.
עבודותיו הופיעו בשבועון הסאטירי Le Courrier français. בשנת 1903 עזר לארגן את אזור הרישום של סלון ד'אוטן הראשון בפריס. בשנים 1904–1905 למד אמנות באקדמיה ז'וליאן.
תחילה הושפע מאדגר דגה ואנרי דה טולוז-לוטרק, אולם בהמשך השתתף בתנועות המודרניות כמו ה קוביסטים והציור המופשט.
בשנת 1906, מונמרטר הייתה קהילה פורחת, וז'אק ויון עבר לפוטו ( Puteaux ) בפרבריה השקטים של ​​פריז. שם, הוא החל להקדיש יותר מזמנו לעבודה בתחריטים, טכניקת דפוס שקע שיוצרת קווים כהים וקטיפתיים הבולטים על רקע לבן הנייר. במהלך תקופה זו הוא ניסה לפתח את הטכניקה שלו עם יצרני דפוס חשובים אחרים כמו מנואל רובי. בידודו מקהילת האמנות התוססת במונמרטר, יחד עם אופיו הצנוע, גרמו לכך, שהוא ויצירות האמנות שלו נשארו מעורפלות במשך מספר שנים.
בביתו, בשנת 1911, הוא והאחים שלו ריימונד ומרסל ארגנו קבוצת דיונים קבועה עם אמנים ומבקרים כמו ז'אן מצינז׳ה, אלברט גליזיס, פרנסיס פיקביה, רובר דלונה, פרננד לז׳ה ואחרים שכונתה במהרה על שם המקום - קבוצת פוטו . ויון דחף לכך שהקבוצה תוצג בשם ״סקציית ד'אור״ על שם כלל הזהב של המתמטיקה הקלאסית. המופע הראשון שלהם, Salon de la Section d'Or, התקיים בגלריה לה בוטי באוקטובר 1912, כלל יותר מ -200 יצירות של 31 אמנים.
בשנת 1913 יצר ויון שבעה ציורים גדולים בהן צורות שהופכות לפירמידיות מוצללות. באותה שנה, הוא הציג בתערוכת הארמורי בעיר ניו יורק, ועזר להביא את האמנות המודרנית האירופית לארצות הברית. עבודותיו נעשו פופולריות וכל יצירותיו נמכרו. משם התרחב המוניטין שלו, כך שעד שנות השלושים הוא היה מוכר יותר בארצות הברית מאשר באירופה.
כבוד.
תערוכת עבודתו של ז'אק ויון נערכה בפריז בשנת 1944 ב"גלריה לואי קארה", שלאחריה זכה בהצטיינות במספר תערוכות בינלאומיות. בשנת 1938 הוא נקרא Chevalier (אביר) של לגיון הכבוד. בשנת 1947 הועלה לדרגת קצין של לגיון של הכבוד. בשנת 1950 קיבל ויון את פרס קרנגי, הפרס הגבוה ביותר לציור בעולם, ובשנת 1954 התמנה למפקד (מפקד) של לגיון הכבוד.
בשנה שלאחר מכן הוטל עליו לתכנן חלונות ויטראז' לקתדרלה במץ, צרפת.
בשנת 1956 זכה בפרס הגדול בתערוכת הביאנלה בוונציה.
חד ההישגים הגדולים ביותר של ויון כמדפיס היה יצירת שפה גרפית לקוביזם - הישג ששום מדפיס אחר, כולל חבריו הקוביסטים פבלו פיקאסו או ז'ורז' בראק, לא יכול היה לטעון.
ויון נפטר, 9 ביוני 1963 בסטודיו שלו בעיר פוטו, צרפת.
בשנת 1967, ברואן, אחיו האמן האחרון ששרד, מרסל, עזר לארגן תערוכה משפחתית - עם עבודות של ז'אק ויון, ריימונד דושאן-ויון, מרסל דושאן, סוזן דושאן. חלק מתערוכה משפחתית זו הוצגה לאחר מכן במוזיאון הלאומי של מוד מודרן בפריז.
הבתים העגולים במוסקבה
הבתים העגולים במוסקבה הם מבני מגורים בני תשע קומות שנבנו בצורה מעגלית, במערב מוסקבה ב-1970 על פי פרויקט של האדריכל יבגני סטאמו והמהנדס אלכסנדר מרקלוב. המבנים בקוטר של 155 מטר נבנו מחלקים, המחוברים בזווית של 6 מעלות.
תיאור.