בין השנים 1969 ו-1996 החזיקה פז 45% מחברת פדסקו (בשותפות עם החברות דלק וסונול), שהיה לה מונופול לשיווק דלק בשטחים, עד הקמת רשות הפלסטינית. לאחר הקמת הרשות הפלסטינית היא התקשרה בחוזה בלעדי לשיווק דלק עם חברת "דור אנרגיה". לאחר ניצחון החמאס בבחירות למועצה המחוקקת הפלסטינית, הצליחה חברת פז להחליף את דור ולזכות בחוזה. החוזה החדש לא כלל את רצועת עזה, מאחר שמסוף הדלק בנחל עוז, שממנו מזרימים דלק לרצועה, הוא בבעלות של דור והיא ממשיכה לספק באופן בלעדי דלק לרצועה. מאז חודש החוזה מספר פעמיים.
פז מציינת בדוחותיה הכספיים, כל שנה ברציפות מאז 2007, כי הרשות הפלסטינית היא הלקוח הגדול ביותר של החברה. הרשות סיפקה לפז 11% מהכנסותיה ב-2017, כלומר כ-1.25 מיליארד שקל.
פי גלילות.
החל משנת 1959 החזיקה פז 22% מחברת פי גלילות שניהלה מסופי דלק וצינורות נפט, כחלק ממשק האנרגיה של מדינת ישראל. באוקטובר 2015, מכרה פז לחברת הנדל"ן ישראל קנדה, את החזקתה במניות פי גלילות. בנוסף מכרה 34 דונם במתחם פי גלילות ברמת השרון, בשתי חלקות נפרדות, שבהם היא החזיקה ישירות וששימשו למחסן לוגיסטי של החברה וכמרכז הפצה ללקוחות חברת הבת, יצרנית חומרי האיטום לשוק הבנייה פזקר, תמורת 237 מיליון שקל בסך הכל.
גלאדווין ג'ב
סר גלאדווין ג'ב (באנגלית: Sir Hubert Miles Gladwyn Jebb; 25 באפריל 1900 – 24 באוקטובר 1996), פוליטיקאי ודיפלומט בריטי המוכר כמזכיר הכללי הזמני הראשון של האו"ם.
חייו האישיים.
גלאדווין ג'ב נולד בחבל יורקשייר שבבריטניה. הוא התחנך תחילה באיטון קולג', ואחר כך באוניברסיטת אוקספורד, שם קיבל תואר ראשון בהיסטוריה. בשנת 1929 נישא לסינתיה, אם שלושת ילדיו: מיילס, ונסה וסטלה.
קריירה דיפלומטית.
ג'ב החל את הקריירה הדיפלומטית שלו בטהראן, ב-1924. לאחר מכן קודם לתפקיד דיפלומטי ברומא. עם סיום תפקידו מונה למזכיר הראשי של מנכ"ל משרד החוץ הבריטי בלונדון.
בעת מלחמת העולם השנייה מילא שורת תפקידים חשובים בממשלה הבריטית, בהם תת-מזכיר משרד האוצר לענייני תקציב המלחמה במשך שנתיים (מאוגוסט 1940), ראש המחלקה לשיקום ובנייה מחדש (משנת 1942), וב-1943 מונה ליועץ לשר החוץ. במסגרת תפקידו האחרון השתתף בוועידות שכונסו עם סיומה של המלחמה: (ועידת טהראן, ועידת יאלטה וועידת פוטסדאם).
מזכ"ל האו"ם.
באוקטובר 1945 מונה למזכיר הכללי בפועל של ארגון האומות המאוחדות שהוא לקח חלק בהקמתו. הקמת האו"ם הושתתה על ארגון חבר הלאומים שהיה קיים מאז סיומה של מלחמת העולם הראשונה ב-1919. מעשית הוא היה החולייה המקשרת בין המזכיר הכללי האחרון של ארגון חבר הלאומים, האירי שון לסטר.
ג'ב כיהן בתפקיד חמישה חודשים בלבד והכין את הקרקע לכהונתו של המזכ"ל הבא - הנורווגי טריגווה לי.
קריירה פוליטית.
עם חזרתו של ג'ב למולדתו, הוא שירת בממשלתו של ארנסט בווין ומונה ליועץ מיוחד. במסגרת תפקיד זה, בתקן של שגריר, השתתף בשיחות בריסל, שהיוו בסיס להקמתו של האיחוד האירופי. ב-1950 מונה לכהונה בת ארבע שנים כנציגה של בריטניה באו"ם, וב-1954 מונה לשגריר בריטניה בפריז. ב-1960 סיים את תפקידו בצרפת וחזר לבריטניה.
ג'ב זכה למספר אותות כבוד והוקרה:
מודיעין ממקורות גלויים
מודיעין ממקורות גלויים (באנגלית, "Open Source Intelligence"; בראשי תיבות OSINT; ולעיתים בעברית, "אוסינט") הוא תחום של עיבוד מידע הכולל איתור, בחירה ואיסוף מידע ממקורות המצויים בציבור באופן גלוי וניתוח אותו מידע במטרה ליצור מידע מודיעיני צבאי או מדיני או עסקי שימושי.
מקורות גלויים למודיעין.
אוסינט כולל תחום רחב של מידע ומקורות מידע:
עבודת מודיעין ממקורות גלויים, שלא כמו מחקר באופן כללי, מיישם תהליך עבודת מודיעין על מקורות גלויים במטרה לספק מידע אמין ומדויק לצורך תמיכה בקבלת החלטה בשאלה מוגדרת על ידי אדם או גוף מסוימים.
דוגמה למודיעין ממקור גלוי.
אחד המשתמשים ברשת טוויטר הדגים כיצד ניתן לעבד מידע גלוי על מנת לאתר כתובת מגורים של אדם. הוא השתמש במספר פריטי מידע שפורסמו ברשת: האדם פרסם שמדובר בבית בן 3 קומות בשכונה בעיר לוון שבבלגיה, וכן פרסם תמונה של הנוף הנשקף מסלון הבית.
על סמך התמונה ניתן להסיק שכנראה מדובר בבית שורה. בעיון במפת השכונה בעיר לוון ניתן לאתר אזורים עם בתים פרטיים ובריכות שחייה, שאינם מתאימים לתיאור וניתן לשלול אותם. כעת מתמקדים באזור המרכז, בו נמצאים בתי שורה צרים ובני כמה מפלסים, ומנסים לאתר חצר שאינה חצר פנימית במבנה. שלב זה מצמצם את המרחב ל-2 מקטעים בלבד במפה.
לאחר צמצום האפשרויות, בוחנים פרטים כמו שורת העצים בצד המרוחק של התצלום והיעדרה של טרמפולינה בחצר. פרטים אלה משאירים רק אפשרות אחת לכתובת המגורים. כדי לאמת את הכתובת, משתמשים בגוגל תצוגת רחוב, משווים עם הצילום, ומקבלים את חזית הבניין את הכתובת המדויקת.
איסוף מודיעין ממקורות גלויים.
עיתונאים מורשים האוספים מידע ממקורות גלויים זוכים להגנה בחיפוש מענה לשאלות מוגדרות ובניהול מחקר על בסיס אותו מידע. למרות זאת, עיתונאים זרים נכלאו לא אחת, ואף הוצאו להורג על שעסקו באיסוף מודיעין ממקורות גלויים. איסוף מידע ממקורות גלויים בידי אנשים פרטיים למטרותיו של גוף ביון זר כרוך בעבירה פלילית של ריגול ברוב מדינות העולם. איתורו של אזרח זר העוסק באיסוף מודיעין ממקורות גלויים עבור שירותי הביון של מדינתו, מסתיימת לעיתים קרובות בגירושו בחזרה למדינתו, דבר העלול לגרום להרעת היחסים המדיניים בין שתי המדינות.
פפארצי
שמעון בלאס
שביתת רעב
שביתת רעב היא מחאה והתנגדות בלתי אלימה באמצעות הימנעות מופגנת מאכילה ושתייה. השביתה נעשית בדרך כלל על רקע של עוול אישי, חברתי, פוליטי וכדומה. היא מוכרזת לרוב כצעד נואש קיצוני ואחרון במאבק במטרה לעורר את תשומת לב הציבור והשלטונות או להביא שינוי מדיניות. שביתת רעב כטקטיקת מחאה פוליטית התפתחה במאה ה-20 ומאז משמשת ככלי יעיל לגיוס תמיכה ומודעות במאבק של בודדים וקבוצות מיעוט נגד שלטונות המדינה. כוחה של שביתת רעב אצל קבוצות חלשות הוא דוגמה של "ג'ו ג'וטסו פוליטי" כלומר ניצול כוחו העודף של היריב ככלי תעמולתי נגדו. שביתות רעב נפוצות בקרב אסירים ועצירים - סקר בקרב רופאי בתי כלא ובתי מעצר בצרפת העלה כי כמעט כולם נתקלים בשובתי רעב וכרבע דיווחו כי נאלצו לטפל בסיבוכים רפואיים עקב שביתות רעב. בכלא שביתת הרעב היא לעיתים כלי מאבק אידאולוגי ולרוב אמצעי מחאה על עוולות אישיות ולמען שיפור תנאי המאסר.
הגדרה.
ההסתדרות הרפואית העולמית מגדירה שובת רעב:
Hernan Reyes, מהוועדה הבינלאומית של הצלב האדום, מגדיר שביתת רעב כ"הימנעות מרצון (וולנטרית) מאכילה, כדי להשיג מטרה מוגדרת". צום, שאינו מרצון חופשי או שאינו מכוון להשגת מטרה, אינו נחשב, על פי הגדרה זו, כ"שביתת רעב".
נזקים בריאותיים.
שביתת רעב עלולה לגרום לנזק בלתי הפיך לגופו של השובת. בעת שאדם שובת רעב נגרמת פגיעה בכל תפקודיו הגופניים והשכליים. בין היתר זה יכול לגרום למצב של היפונתרמיה, כתוצאה מפיחות ריכוז הנתרן בפלזמה של הגוף. לרוב שובת הרעב צורך מים, מלחים וויטמין B1 כדי למנוע נזקים בלתי הפיכים לאחר סוף השביתה
אתיקה רפואית.
הצהרת מלטה.
בשנת 1992 פרסמה ההסתדרות הרפואית העולמית גילוי דעת בדבר התנהגות נאותה של רופאים כלפי שובתי רעב, מסמך זה, הצהרת מלטה על שובתי רעב (WMA Declaration of Malta on Hunger Strikers), עודכן בשנת 2006 והוא קובע כי:
עקרון כיבוד האוטונומיה של השובת מחייב את הרופא לוודא שההחלטה על ההצטרפות לשביתה או המשכתה אינה נובעת מלחץ של חבריו. ההסתדרות הרפואית בישראל מנחה את הרופאים לראיין בנפרד כל אסיר שובת ולספק, במידת הצורך, "תרוץ רפואי" להפסקת שביתה למי שאינו שובת מרצונו החופשי
כדי להבטיח כיבוד רצונו של שובת הרעב כאשר מצבו הרפואי מדרדר עד אובדן הכרה המליצה ההתאחדות הרפואית ההולנדית להחתים את שובת הרעב בעודו בהכרה מלאה ובדעה צלולה, על הצהרה שתחייב את הרופא אם יאבד את הכרתו בדומה לצוואה בחיים אצל חולים.
בקורת על הצהרת מלטה.
הצהרת מלטה נותנת קדימות ברורה לרצונו של השובת על פני הצלת חייו, כשהסייג היחיד הוא כושרו הנפשי של השובת לקבל החלטות חופשיות ומודעות. מבקרי הגישה טוענים, על סמך מחקרים פסיכולוגיים באנשים בדיאטות קיצוניות, כי הקטנה דרמטית של הצריכה הקלורית משפיעה על שיקול הדעת. תת-תזונה עשויה לגרום הזיות מגלומניות, פחד רדיפה, הזיות שמיעה, דיסוציאציה (שנצפתה אצל אחד משובתי הרעב באירלנד בשנת 1981) ותופעות פסיכיאטריות אחרות שמונעות קבלת החלטה שקולה. גם ללא תופעות פסיכוטיות הרעב מוביל לאימפולסיביות ואגרסיביות שמעלים את הסבירות להחלטה על צום עד מוות, שאולי לא הייתה מתקבלת בתנאי תזונה רגילים. מסמך הדורש הימנעות מהאכלה לאחר אובדן הכרה עשוי להיות כלי למניפולציה כנגד הרשויות ושובת רעב עשוי לבקש באופן פרטי מהרופא להתעלם ממנו.
האכלה כפויה.
האכלה כפויה של שובתי רעב שנויה במחלוקת משפטית ואתית קשה. ההזנה נעשית בדרך כלל באמצעות החדרת זונדה כשהשובת כפות והתהליך כרוך בכאב ובאי נוחות רבה. השיטה החלופית: הזנה תוך ורידית מחייבת טשטוש של האסיר כדי למנוע ממנו לתלוש את המחטים. בית המשפט העליון בארצות הברית קבע כי
ארצות הברית.