לנדרו נבחרה ב-1996 לסנאט של ארצות הברית, למושב שהוחזק קודם לכן על ידי ג'ון בנט ג'ונסטון משריבפורט. היא נבחרה לסנאט בבחירות צמודות ומעוררות מחלוקת. היא ניצחה את חבר בית הנבחרים של לואיזיאנה, וודי ג'נקינס. ב-2002 נבחרה לנדרו מחדש, גם הפעם בבחירות צמודות. מומחים ופרשנים פוליטיים אחדים ראו בלנדרו כמועמדת אפשרית כמי שתהא עמיתתו למרוץ של הסנאטור ג'ון קרי ממסצ'וסטס, שהתמודד בבחירות לנשיאות 2004, אך בסוף בחר את הסנאטור ג'ון אדוארדס מקרוליינה הצפונית. ב-2004 נהפכה לנדרו לסנאטורית הבכירה מטעם לואיזיאנה עם פרישתו של ג'ון ברוו , שהוחלף על ידי דייוויד ויטר הרפובליקני.
ב-2008, נבחרה מחדש, הפעם ברוב נוח יחסית - 52% לעומת 46% שהשיג יריבה הרפובליקני, גזבר מדינת לואיזיאנה ג'ון נילי קנדי. הוא היה דמוקרטי אשר עבר לשורות המפלגה הרפובליקנית ב-2007.
לנדרו התמודדה מחדש ב-2014. הנשיא לשעבר ביל קלינטון צידד בה במהלך מסע הבחירות שלה בשנה זו. ב-6 בדצמבר 2014 היא הובסה בידי ביל קסידי הרפובליקני, שמיקד את מסע הבחירות שלו בקשרים הקרובים שבין הנשיא ברק אובמה ללנדרו.
כהונתה.
ב -2002 היא הצביעה בעד "פתרון עיראק" (באנגלית: Iraq Resolution), וב-2003 היא פרסמה הודעה המציינת כי "הזמן לדיפלומטיה הסתיים". היא הצביעה בעד חוק הסדרת ענייני הצגה ושיפוט של תובענות ייצוגיות מראשית 2005 ובעד "חוק הגנה על סוחרי נשק ומאשמה בפשעים בוצעו בכלי נשק שמכרו לפושעים" משלהי אותה שנה.
ב-2005, לנדרו נתנה את חסותה להחלטה חסרת תקדים של הסנאט, במסגרתה התנצל הסנאט של ארצות הברית באופן רשמי על כישלונו החוזר בהעברת חקיקה נגד מעשי לינץ' בראשית המאה ה-20. הסנאטורים הלבנים מדרום ארצות הברית סיכלו את הצעת החוק של הסנאטור לֶאוֹנִידָס דאייר ממיזורי ב-1922, שניסתה להסדיר בחוק את יחס הרשויות למעשי לינץ', ושתי הצעות חוק נוספות שעברו בבית הנבחרים של ארצות הברית. היא בלטה ומשכה תשומת לב לאומית בשימועים שנערכו בדבר טעויות של הסוכנות הפדרלית לניהול מצבי חירום בעקבות הוריקנים קתרינה ב-2005.
לאחר בחירות האמצע ב-2006, בהן המפלגה הדמוקרטית נטלה מידי המפלגה הרפובליקנית את הרוב בקונגרס של ארצות הברית, הכריזה לנדרו בצוותא עם הסנאטורית הרפובליקנית אולימפיה סנואו ממיין על הקמת "הקואליציה המשותפת", קבוצת סנאטורים מתונים משני המחנות הפוליטיים, במטרה להביא לקונצנזוס בין-מפלגתי בענייני חקיקה. ב-2007 התייצבה לצד עמיתיה הרפובליקנים והצביעה בעד חוק הפטריוט. ב-15 בדצמבר 2008 הוכרז כי לנרו תכהן כיושבת ראש ועדת העסקים הקטנים של הסנאט בקונגרס ה-111, כאשר יושב הראש לשעבר ג'ון קרי, עזב את ראשות הוועדה על מנת לשבת בראשות ועדת החוץ של הסנאט של ארצות הברית, על מנת להחליף את יושב הראש הקודם ג'ו ביידן, שנבחר לסגן נשיא ארצות הברית.
ב-18 בדצמבר 2010, לנדרו הצביעה בעד ביטול מדיניות אל תשאל, אל תספר הן בהצעה לדיון בחוק והן בהצבעה אודות החוק. ב-2011, היא התמנתה ליושבת ראש ועדת המשנה של הסנאט לביטחון המולדת, מה שנתן לה השפעה משמעותית במימון של סוכנויות פדרליות כמשמר החופים, המחלקה לביטחון המולדת והסוכנות הפדרלית לניהול מצבי חירום. ב-17 באפריל 2013 תמכה לנדרו בהרחבת בדיקות רקע לרכישת נשק. באופן אישי, לנדרו תומכת בנישואים חד-מיניים, אך היא מכירה באיסור החוקתי של לואיזיאנה על נישואים אלו ובכך שרוב תושבי לואיזיאנה מתנגדים להם.
לנדרו סיימה את כהונתה עם התפזרות הקונגרס ה-113 של ארצות הברית והוחלפה בביל קסידי, לו הפסידה בשלהי 2014.
השבעת נשיא רוסיה
השבעה נשיא הפדרציה הרוסית היא האירוע הרשמי לציון תחילת כהונה חדשה בת שש שנים של נשיא הפדרציה הרוסית. ההשבעה לתפקיד מתקיימת עבור כל תקופת כהונה, גם כאשר נשיא ממשיך בתפקיד לתקופת כהונה שנייה. את שבועת המשרה עצמה מנהל נשיא בית המשפט לחוקה בהתאם לחוקת הפדרציה הרוסית הקובעת, כי על הנשיא להישבע אמונים לפני שיוכל להתחיל בתפקידו. לאורך השנים, הורחב טקס ההשבעה מאירוע פשוט ליום שלם של טקסים חגיגיים, הכולל מצעדים, נאומים ונשפים.
טקס ההשבעה של נשיא רוסיה, נערך עם סיום שש שנות הכהונה של נשיא הפדרציה הרוסית שנבחר בבחירות הקודמות, או ב-30 יום שלאחר הכרזת ועדת הבחירות המרכזית על תוצאות הבחירות לנשיאות רוסיה. מאז שנת 2000 יום השבעתו לתפקיד של הנשיא הוא 7 במאי, כאשר כהונת הנשיא מתחילה ב-10 בצהריים באותו יום, או ב-11:45. מאחר שה-7 במאי הוא יום השנה של משמר הקרמלין, נהוג כי הנשיא לאחר טקס ההשבעה סוקר את המשמר ומברך את חיילי המשמר לרגל חגם.
ההשבעה האחרונה שהתקיימה היא השבעתו של ולדימיר פוטין, ביום שני, ה-7 במאי 2018, שציינה את תחילת הכהונה שלו כנשיא, לאחר שנבחר לתפקיד בפעם הרביעית.
טקס ההשבעה.
סדר הליך הטקס לא מוסדר בחוק. עם זאת, סעיף 82 בחוקה הרוסית קובע כי עם כניסתו לתפקיד, נשיא רוסיה נשבע בפני העם בטקס חגיגי בנוכחות חברי מועצת הפדרציה, חברי הדומה הממלכתית ושופטי בית המשפט החוקתי של רוסיה.
יצוין כי ב-18 באפריל 1996, ביוזמת חברי הדומה הממלכתית פותחה והוגשה טיוטת החוק הפדרלי "אודות כניסתו לתפקיד של הנשיא הנבחר של הפדרציה הרוסית" (מספר 2–96700069). בפרק השני של הצעת החוק נקבעו הפרמטרים העיקריים של הטקס: מקום (בקרמלין), אופי המשתתפים, אופן העברת הסמלים של הכוח הנשיאותי, חובת תחנות הטלוויזיה לשדר את הטקס בשידור חי. סמלי הכוח הנשיאותי הם השרשרת הנשיאותית, נס הנשיא ועותק מיוחד של החוקה המוענק לנשיא. ברם, הצעת החוק נדחתה פעמיים: ב-20 ביוני 1996 הנשיא, ולאחר שהוכנסו תיקונים שלקחו בחשבון את ההצעות של הנשיא ב-17 ביולי 1996 על ידי מועצת הפדרציה. ב-2004, הדומה הממלכתית נסוגה מההצעה.
תאריך.
התאריך המקורי עבור טקס ההשבעה נקבע ליום השלושים מאז ההכרזה הרשמית של ועדת הבחירות על תוצאות הבחירות הנשיאותיות. בפועל, הליך זה היה בשימוש 3 פעמים: ב-1991 (עם הקמת תפקיד נשיא רוסיה כשהטקס נערך בפעם הראשונה), ב-1996 (לקביעת המנצח, היה צורך בעריכת סיבוב שני והטקס נדחה עד אוגוסט, מה שהגדיל את הקדנציה הראשונה של ילצין בחודש נוסף והסתכם ב-5 שנים וחודש) ובשנת 2000 (כשסמכויותיו של ילצין הועברו לממלא מקום לפני המועד המקורי המיועד). מאז 2003 חוק "אודות הבחירות לנשיא הפדרציה הרוסית" מסדיר כי הנשיא הנבחר נכנס לתפקידו ביום הפקיעה של שש (או ארבע, לפני אימוץ התיקונים לחוקה) שנות כהונתו של הנשיא הקודם. ייעשה שימוש בהליך הישן אם תוקדמנה הבחירות או אם עד למועד פקיעת תוקפן של שש שנים מיום השבעתו של נשיא הפדרציה הרוסית, הלה יוחלף מסיבות שונות.
סדר ההשבעה של נשיא הפדרציה הרוסית.
מאז 2000, הטקס נערך באולם אנדריי שבארמון הקרמלין הגדול. האורחים מתאספים באולמות גאורגי, אלכסנדר ואנדריי. באולם אנדריי מוצבת במה מכוסה בבד אדום.
לפני כניסתו לתפקיד באופן רשמי, על הנשיא הנבחר לשאת שבועה מיוחדת. שבועה זו, הכתובה בחוקה, היא:
אף שבוריס ילצין ב-1991 נשא נוסח שבועה אחר:
טקס ההשבעה נערך באולם אנדריי הקדוש שבארמון הקרמלין הגדול, שבקרמלין של מוסקבה, במעמד חברי האספה הפדרלית של רוסיה, נציגי מערכת המשפט הרוסית, ראשי משלחות דיפלומטיות, נציגי הממשלה בשלטון המקומי, נציגי ממשלת רוסיה וחבריה ומוזמנים שהוזמנו במיוחד על ידי הנשיא הנבחר. לפני תחילת הטקס הנשיא היוצא בוחן את חיילי גדוד הקרמלין בפעם האחרונה כנשיא ומפקד עליון במסדר צבאי הנערך בככר הקתדרלה. טקס ההשבעה מתחיל כשהתזמורת הנשיאותית מתחילה בניגון "מארש ההכתרה החגיגי" מאת צ'ייקובסקי. מיד לאחר שהנשיא נשבע, התזמורת הנשיאותית מנגנת את השיר החותם מתוך האופרה "איוואן סוסאנין" של מיכאיל גלינקה ומשמר הקרמלין יורה בתותח להכריז על כניסתו לתפקיד של הנשיא החדש. לאחר טקס ההשבעה יוצא הנשיא ממבנה הקרמלין ובחצר הקרמלין נערך מצעד חגיגי של פרשים וחיילים ממשמר טקסי של משמר הקרמלין העובר בסך לפני הנשיא הנכנס שמביט בצועדים. הטקס משודר בשידור חי ברשתות טלוויזיה המסקרות את אירועי אותו יום ברוסיה.
בחוקת ברית המועצות הוזכרה החובה לשאת שבועה, אם כי תוכנה לא נכתב; לכן, כאשר מיכאיל גורבצ'וב הושבע לתפקיד נשיא ברית המועצות, במרץ 1990, הוא נשא מילות השבעה שחיבר בעצמו: "אני נשבע חגיגית לשרת באמונה את עמי ארצנו, להגן באדיקות על חוקת ברית המועצות ולהבטיח את זכויות וחירויות האזרח, למלא היטב את חובתי כנשיא ברית המועצות."
בטקס נוכחים בדרך כלל חברי האספה הפדרלית של רוסיה, חברי הדומה הממלכתית ומועצת הפדרציה, שופטי בית המשפט העליון ושופטי בית המשפט לחוקה, קציני צבא בכירים, נשיאים לשעבר ומכובדים נוספים. נהוג, שגם הנשיא היוצא משתתף בהשבעת הנשיא הנבחר.
מעבר אנארה
הרי אנארה
דן מור
דן מור (נולד ב-5 בנובמבר 1974) הוא שחקן טלוויזיה וקולנוע, שחקן עבר בכדורמים ומאמן איגרוף ישראלי.
חיים אישיים.
נולד בתל אביב לעמי ולדוגמנית פינצ'י מור. שירת בצה"ל כספורטאי מצטיין וכמדריך ירי, והיה שחקן בנבחרת הכדור מים של ישראל. בעל תואר ראשון מאוניברסיטת תל אביב במדעי החיים-ביולוגיה. התגורר מספר שנים באוסטרליה שם היה בעל עסק ליהלומים וטבעות אירוסין ובמקביל התפרסם כשחקן טלוויזיה וקולנוע. כיום נשוי ואב לשניים. מתגורר בתל אביב.
בשנת 2019 השתתף בעונה השנייה של נינג'ה ישראל והודח בשלב החצי הגמר.
טלוויזיה וסרטים ישראלים.
הופעתו הראשונה בסדרת טלוויזיה בישראל הייתה בשנת 2011, בעונה הראשונה של הסדרה "אחת אפס אפס" ששודרה בערוץ 10, שם שיחק את אפי.
בשנת 2013 יצר עם אחיו את הסרט RENDEZVOUS ("מפגש") בו כיכב בתפקיד ראשי.