הוכח כי כמות גדולה של נוזלים יכולים להיות מופרשים מבלוטות אלו כאשר הן מגורות מהחלק הפנימי של הנרתיק. ישנם דיווחים המצביעים על כך שמבוכה לגבי שפיכה נשית, מקורו ברעיון כי החומר הוא שתן, והוא יכול להוביל במצבים מסוימים לדיכוי של פורקן מיני, ועלול להוביל נשים לקבלת טיפול רפואי ואפילו לעבור ניתוח לבריחת שתן.
חשיבות קלינית: הפרעות בבלוטה.
הפרעות של בלוטות סקין או הקשורות אליהן כוללות:
היסטוריה.
בעוד הבלוטות תוארו לראשונה על ידי המנתח הצרפתי אלפונס' גוורן (1816–1895), הן נקראות על שמו של הגינקולוג הסקוטי אלכסנדר סקין, אשר כתב עליהן, בספרות הרפואה המערבית בשנת 1880.
הערות שוליים.
דרומוזאור
דרפנידים
לבני העין
היינריך פון באטנברג
היינריך פון באטנברג (בגרמנית: Heinrich Moritz von Battenberg; 5 באוקטובר 1858 – 20 בינואר 1896), היה בעלה של ביאטריס, נסיכת הממלכה המאוחדת, בתה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת, ואביה של ויקטוריה אאוחניה, מלכת ספרד.
ביוגרפיה.
היינריך נולד ב-5 באוקטובר 1858 במילאנו למשפחת אצולה גרמנית. הוא היה בנם של אלכסנדר, נסיך הסן, בנו של לודוויג השני, הדוכס הגדול של הסן, ואשתו, יוליה פון האוקה, שקיבלה את תואר האצולה "נסיכת באטנברג". היינריך קיבל חינוך צבאי, ואף התגייס לצבא הפרוסי, שם שירת כקצין ברגימנט ההוסרים ה-1. בנוסף מונה היינריך על ידי אחיו אלכסנדר באטנברג, נסיך בולגריה, לקולונל של כבוד ברגימנט הבולגרי ה-1.
בשנת 1884 התארס היינריך עם ביאטריס, נסיכת הממלכה המאוחדת, בתה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת, וב-27 בינואר 1885 נתנה המלכה ויקטוריה את הסכמתה לנישואים, בתנאי שבני הזוג ימשיכו להתגורר עמה בביתה. ב-22 ביולי העניקה המלכה ויקטוריה להיינריך תואר אביר מסדר הבירית, ולמחרת נישאו השנים בוויפינגהם שבאי וייט, לא רחוק מבית אוסבורן המלכותי. לאחר הטקס יצאו בני הזוג לירח דבש באי, והמלכה נפרדה באומץ מבתה האהובה.
ב-22 באוגוסט 1885 מונה היינריך לקולונל גדוד המתנדבים ה-5, רגימנט המפשייר, ובתחילת 1886 דווח על מינויו למפקד רגימנט משמר החיים ה-1, אך המינוי לא יצא לבסוף אל הפועל.
היינריך שקיבל חינוך צבאי ושירת בצבא הפרוסי, התעקש על שירות פעיל בצבא הבריטי דבר שהכעיס מאוד את המלכה שפחדה כי הוא ייפגע. במקום זאת היא מינתה אותו למושל האי וייט בשנת 1889, אולם תפקיד זה לא סיפק אותו ובשנת 1895 הוא שכנע את המלכה להרשות לו להצטרף לצבא הבריטי שנלחם במערב אפריקה נגד האשנטי. הוא נשלח לחזית ב-6 בדצמבר אולם נדבק במחלת המלריה זמן קצר לאחר מכן ונשלח הביתה. אשתו ביאטריס, שחיכתה להיינריך החולה באי מדירה, קיבלה ב-22 בינואר 1896 מברק בו נכתב כי הנרי מת מהמחלה יומיים קודם לכן על ספינה בריטית מול חופי סיירה לאון. אשתו ביאטריס קברה אותו ב-5 בפברואר, באותה הכנסייה באי וייט בה נישאו.
משפחתו.
לביאטריס והנרי נולדו ארבעה ילדים:
כמו רבים מצאצאיה של המלכה ויקטוריה גם ילדיהם של היינריך והנסיכה ביאטריס נשאו את הגן למחלת ההמופיליה, שנקראה גם ה"מחלה המלכותית". הנסיך לאופולד מת בשל המחלה לאחר ניתוח ברך פשוט בגיל 31. הנסיכה ויקטוריה יוג'ני, העבירה את הגן לשניים מבניה, שמתו מהמחלה בגיל צעיר. לא ברור האם גם הנסיך מוריס ירש את המחלה והאם מותו במלחמה היה קשור לכך.
הנרי, נסיך בטנברג
מגלוריים
מגלוריים (שם מדעי: "Megalurinae") היא תת-משפחה של ציפורי שיר ממשפחת הסבכיים ועל פי כמה חלוקות היא משפחה עצמאית (Locustellidae).
עופות אלו חיים מאירופה ואפריקה עד לאוסטרליה ביערות, שיחים, ערבות אזורי סלעים ואזורים יבשים והם בעלי נוצות חומות, מקור דק וזנבות ארוכים. חלקם עופות חברתיים החיים בלהקות על הקרקע.
הם פעילי יום וניזונים מחרקים שונים.
מחלות של מערכת כלי הדם
קניות
קניות (שם מדעי: Acrocephalinae) היא תת-משפחה של ציפורי שיר ממשפחת הסבכיים ועל פי כמה חלוקות היא משפחה עצמאית (Acrocephalidae).
הקניות הן מהגדולות שבמיני הסבכיים. חיות בעיקר באירואסיה, עם מספר מינים שהגיעו גם לאפריקה וגם לאוסטרליה. מצויות בעיקר ביערות או בשדות עם עשבים גבוהים וכן במספר ביצות. חלקן חיים גם בישראל.
הן בעלות גוף חום עם נוצות מעט בהירות, גרון גדול וראש מעט פרוע עם מקורים מחודדים. הן חיות הן על הקרקע והן על גבי עשבים שונים בחיפושם אחר חרקים.
בוגופול
בוהופול
באהפאל
ניקולאוס היילמן
בריגדפיהרר ניקולאוס היילמן (בגרמנית: Nikolaus Heilmann; 20 באפריל 1903 - 30 בינואר 1945) היה מפקד בוואפן אס אס שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
תחילת דרכו.
היילמן נולד ב-20 באפריל 1903 בעיר שליקטרן שהשתייכה אז לקיסרות הגרמנית. ב-1 באפריל 1925 הוא התגייס למשטרה, וב-1932 הועלה לדרגת לויטננט. הוא שימש כמפקד מחלקה וכמדריך טקטיקות, עד שבמאי 1939 הצטרף לפלוגות המערכתיות של האס אס (ארגון שקדם לוואפן אס אס). מספר החבר שלו באס אס היה 327324. הוא קיבל דרגת האופטשטורמפירר והוצב בעתודה.
מלחמת העולם השנייה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה בספטמבר 1939 סופח היילמן לרגימנט הרובאים-משטרה ה-3, שהיה חלק מדיוויזיית האס אס הרביעית, ובשנת 1940 לחם עמו במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה. על חלקו במערכה הוענק לו צלב הברזל דרגה שנייה. לאחר המלחמה שרת כחלק מכוח הכיבוש בצרפת. ב-20 באפריל 1941 קודם לדרגת שטורמבאנפיהרר, ובספטמבר הוענק לו צלב הברזל דרגה ראשונה. בתחילת 1942 קודם לדרגת אובר-שטורמבאנפיהרר, וב-3 באוגוסט של אותה שנה קיבל את הצלב הגרמני בזהב. הוא פיקד לזמן מה על רגימנט הרובאים-משטרה ה-1, עד שב-21 ביוני 1943 הועלה לדרגת שטנדרטנפיהרר, ומונה לראש מטה קורפוס הפאנצר אס אס הרביעי. באוקטובר של אותה שנה, הועבר יחד עם כל מטה הקורפוס אל קורפוס האס אס השישי. הוא נשאר בתפקיד זה עד 17 בפברואר 1944 עת הועלה לדרגת אוברפיהרר ומונה למפקד דיוויזיית ואפן גרנדיר אס אס ה-15 ("הלטבית"). הוא לחם עם הדיוויזיה בחזית המזרחית כחלק מקורפוס האס אס השישי, וב-20 ביולי של אותה שנה הועבר לפקד על קורפוס הפאנצר אס אס הרביעי. הקורפוס לחם בקרבות בפולין כנגד הצבא האדום במסגרת הארמייה התשיעית, והיילמן פיקד עליו גם בתחילת מרד ורשה. ב-23 באוגוסט 1944 הוענק לו עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, ולאחר מכן סייע בהקמת הלגיון הוולוני. ב-30 בינואר 1945 נתקל הרכב שבו נסע במארב סובייטי באזור אלטדאם (כיום דאביי, פולין). הנהג הצליח להימלט אך היילמן נהרג. במותו הוא היה בן 41. לאחר מותו הועלה לדרגת בריגדפיהרר.
היינץ ריינפרט
גרופנפיהרר היינץ ריינפרט (בגרמנית: Heinz Reinefarth; 26 בדצמבר 1903 - 7 במאי 1979) היה מפקד בכיר בוואפן אס אס שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה, והתפרסם במיוחד בשל חלקו בדיכוי מרד ורשה.
ביוגרפיה.
תחילת דרכו.
ריינפרט נולד ב-26 בדצמבר 1903 בעיר גנייזנו שהשתייכה אז לקיסרות הגרמנית ומאז חוזה ורסאי נמצאת בתחומי פולין המודרנית. הוא סיים את חוק לימודיו ב-1922, וב-1927 סיים תואר ראשון במשפטים באוניברסיטת יינה. במקביל היה חבר בפרייקור. בשנת 1930 התמנה לשופט בבית המשפט המקומי ביינה. ב-1 באוגוסט 1932 הצטרף למפלגה הנאצית, וקיבל את מספר החבר 1,268,933. בדצמבר של אותה שנה הצטרף לאס אס וקיבל דרגת פלדוובל.
מלחמת העולם השנייה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה היה ריינפרט מפקד מחלקה בגדוד ה-14 של רגימנט הרגלים ה-337. הוא לחם במסגרת זו במהלך המערכה בפולין, ועל כך קיבל את צלב הברזל דרגה שנייה. ב-28 במאי 1940 קיבל את צלב הברזל דרגה ראשונה. לחם במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה, ועל כך קיבל את צלב האבירים של צלב הברזל ב-25 ביוני של אותה שנה. הוא השתתף במבצע ברברוסה ובקרבות החזית המזרחית. ב-30 בינואר 1942 הועלה לדרגת בריגדפיהרר באס אס, ובמקביל קיבל דרגת גנרל מיור במשטרה. ביוני של אותה שנה הוא נאלץ לפרוש משירות פעיל בגלל כוויות קור חמורות, והוצב כמפקח בשטחי הפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה עד אמצע 1943. לאחר מכן הועבר לברלין ושרת במשרד משטרת הסדר. ב-29 בינואר 1944 מונה למפקד משטרה באזור ורתגאו, ובמסגרת תפקידו היה אחראי על דיכוים של פולנים ועמים אחרם באזור.
ב-1 באוגוסט 1944 פרץ מרד ורשה, וריינפרט הועלה לדרגת גרופנפיהרר ונצטווה לארגן צוות קרב (קמפגרופה) מאנשי זרועות הביטחון השונות בוורתגאו ולנוע עמו אל ורשה כדי לסייע בדיכוי המרד. צוות הקרב נקרא "צוות קרב ריינפרט" על שמו. כשהגיע לוורשה, נכלל צוות הקרב שלו ב"קורפסגרופה באך" בפיקודו של אריך פון דם באך-צלבסקי, אשר מונה בידי היינריך הימלר לדכא את המרד. כוחותיו של ריינפרט לחמו במורדים הפולנים באזור וולה, ויחד עם "צוות קרב דירלוונגר" חיסלו 60,000 אזרחים פולנים בתוך יומיים במה שכונה מאוחר יותר "טבח וולה". באחד מדיווחיו לניקולאוס פון פורמן מפקד הארמייה ה-9, ריינפרט התלונן ש"יש לנו יותר אסירים מאשר נשק כדי להרוג אותם". לאחר כיבוש וולה השתתפו אנשיו בלחימה הקשה כנגד הארמייה קריובה באזור העיר העתיקה. בספטמבר תקפו כוחותיו באזורים צ'רנייקוב ופווישלה, שם ביצעו זוועות נוספות כולל רצח של פצועים בבתי חולים. על חלקו בדיכוי המרד, קיבל ריינפרט ב-30 בספטמבר 1944 תוספת של עלי אלון לצלב האבירים שלו. האכזריות הקיצונית שגילה בוורשה זיכתה אותו בכינוי "הרוצח" או "הקצב מוורשה".