עם קבלת כס המלכות בנורת'מבריה נכנס אריק בסופו של דבר למרכז הבמה ההיסטורית, למרות שהמקורות ההיסטוריים מספקים מידע מצומצם בלבד ומציגים בעיות קשות. המקורות ההיסטוריים, כמו הכרוניקות האנגלו-סקסיות, "ההיסטוריה של המלכים" ו"ההיסטוריה האנגלית", נוטים להיות מאופקים והכרונולוגיה שלהם מבולבלת. בכל אופן, הקו הכרונולוגי הברור ביותר הוא ככל הנראה זה שמופיע בכרוניקה של וורסטר.
ממלכת נורת'מבריה שבה הניח אריק את רגלו הייתה שדה קרב בין המלכים האנגלו-סקסים לבין מלכי דבלין. מעמדם של הנורת'מברים שניצבו בתווך היה מורכב והתוצאה השתנתה מעת לעת וגרמה להיסטוריון הנרי מהנטיגדון לשפוט בחומרה את "חוסר הנאמנות שלהם".
רקע היסטורי.
אתלסטאן.
ב-927, לאחר שגירש את גופריד מיורק, הביא המלך אתלסטאן את ממלכת נורת'מבריה תחת שליטה אנגלית. נראה שלניצחונו בקרב ברוננבור ב-937, שבו הוא ואחיו-למחצה, אדמונד, הביסו את בנו של גופריד, אולף השלישי, מלך דבלין, הייתה השפעה על ייצוב כוחו. הנחה זו ניתנת לאישוש על ידי כתבי הזכויות המלכותיים שהוצאו לקראת סוף תקופת מלכותו, בין השנים 937 – 939, שבהן היה אתלסטאן שליטה של בריטניה כולה.
אדמונד ושני האולפים.
ב-939 מת אתלסטאן ויורשו, אדמונד הראשון, שהיה אז רק בן 18, לא היה מסוגל לשלוט על נורת'מבריה. ב-939 או 940, זמן קצר לאחר עלייתו של אדמונד לכס המלכות, קבע שליט חדש משושלת איבר את משכנו ביורק. מספרי השנים האיריים ידוע שיריבו הוותיק של אדמונד, אולף השלישי, עזב את דבלין ב-939, שב-940 הצטרף אליו ביורק בן דודו, שידוע באירלנד כאלמיב קורן ובאנגליה כאולף סיטריקסון ושאולף השלישי מת ב-941, בעוד שהכרוניקות האנגלו-סקסיות מתארכות את מותו באופן שגוי ל-942. אלמיב קורן ירש אותו וזכה לתמיכה עממית, כפי שהכרוניקות האנגלו-סקסיות מדווחות שב-941 הפרו הנורת'מברים את התחייבותם ובחרו באולף מאירלנד כמלכם. אולף חלק את כס המלכות עם אחיינו, רגנלד בנו של גופריד. קיימים סימנים שוולפסטאן, הארכיבישוף של יורק ומדינאי מוביל בפוליטיקה הנורת'מברית, לקח חלק חשוב בתמיכה באולף, למרות שמאוחר יותר הוא שינה את דעתו. ב-942 השיב אדמונד מלחמה שערה וכבש את ממלכת מרסיה ואת חמשת הבורס של הדיינלאו, באופן שכה הרשים את בני התקופה עד שנכתבה פואמה לכבוד האירוע שנכללה בכרוניקות. בתגובה שיגר אולף פשיטה מוצלחת על תמוורת' שבמרסיה מאוחר יותר באותה שנה. בכל אופן, ב-943, כאשר צעד אולף לכוון לסטר, אחד מחמשת הבורס, הוטל עליו ועל ווולפסטאן מצור על ידי אדמונד והם בקושי הצליחו להימלט. בהמשך אותה שנה התנהל משא ומתן לשלום ואדמונד קיבל את אולף כבעל ברית והוא זה בשליטה בנורת'מבריה. מאוחר יותר שימש אדמונד סנדק שלו בטקס הטבילה ולרגנל הוא שימש כסנדק בטקס הקונפירמציה. ב-944 עברה נורת'מבריה שוב לידי ממלכת וסקס כאשר אדמונד גירש את השליטים הוויקינגים. הכרוניקן אתלוורד נוקט בקביעה ברורה יותר בנקודה זו והוא כותב שהיו אלה וולפסטאן ורוזני מרסיה שהדיחו את "הפורשים" הללו, כנראה אלה שחזרו לאמונה הפגאנית, ואילצו אותם להיכנע לאדמונד. באותה שנה פלש אדמונד לקאמבריה והפקיד אותה בידיו של מלקולם הראשון, מלך סקוטלנד בתמורה לתמיכתו בו "הן בים והן ביבשה". הרשומות ההיסטוריות האיריות מדווחות שב-945 שב אולף לדבלין ושליט לא ידוע ביורק, ככל הנראה רגנלד, מת. אדמונד תואר ב"המלך של כל אלביון", אך הוא לא האריך ימים כדי ליהנות מהשטחים שהוא כבש מחדש בצפון. הוא נהרג ב-946.
מלכותו הראשונה של אריק.
כאשר ירש אדרד את כס המלכות ב-946, הוכחה נאמנותם של הנורת'מברים והסקוטים כבלתי יציבה, למרות שלא ידוע בוודאות דבר על שאיפותיהם של יריביו בשלב זה. על פי הכרוניקות האנגלו-סקסיות "הכפיף אדרד את כל אדמותיה של נורת'מבריה לשליטתו והסקוטים נשבעו לו אמונים והבטיחו לו למלא אחר כל חפצו". יותר מכך, ב-947 הוא זימן את הארכיבישוף וולפסטאן ואת הויטן של נורת'מבריה והם התחייבו לציית לו. לא ברור מה היה היקף ההתנגדות לשלטונו של אדרד, אך השלטון האנגלי לא התקבל בנורת'מבריה בהתלהבות.
בכל מקרה, הכרוניקות מציינות שעד מהרה הפרו הנורת'מברים את התחייבויותיהם ואת שבועותיהם וב-948 הגיעה רמת חוסר נאמנותם לידי כך שהם המליכו את אריק כמלכם. באותה שנה העניש אותם אדרד ושיגר פלישה לנורת'מבריה, שכללה בעיקר את שריפת הכנסייה של העיר ריפון, שהוקמה על ידי ווילפריד הקדוש. למרות שכוחותיו של אדרד ספגו אבדות כבדות בקרב קסטלפורד בדרכם בחזרה דרומה, הצליח אדרד לבלום את יריביו כאשר איים עליהם בחורבן גדול יותר אם לא יתנתקו מאריק. הנורת'מברים העדיפו לפייס את המלך האנגלי, התכחשו לאריק ושילמו פיצויים.
הכרוניקה של מלכי אלבה מתעדת שזמן קצר לאחר מכן, פלש מלקולם הראשון, מלך סקוטלנד, בעקבות ההסתה של קוסטנטין השני, לנורת'מבריה, הגיע דרומה עד לנהר טיז ושב לאחר שלכד שבויים וראשי בקר רבים.
מלכותו השנייה של אריק.
הדחתו של אריק פינתה את המקום לאולף, שהובס בקרב בסליין שבאירלנד ב-947, שב לנורת'מבריה ועלה שם לכס המלכות, ככל הנראה ב-949. נראה היה שאדרד לא נקט בשום פעולה משמעותית והעלים עין מכך.
בכל אופן, ב-952 הדיחו הנורת'מברים את אולף וקיבלו מחדש את אריק. המקורות ההיסטוריים לא ברורים דיים, אך נראה שאריק כבש מחדש את כס המלכות הנורת'מברי בכוח הזרוע או ניצל את החורבן שבה הייתה הממלכה שרויה. מלכותו השנייה של אריק הייתה גם היא קצרה וב-954 הדיחו אותו הנורת'מברים שוב, ואריק מת. לפי דיווח משנת 1072 אריק נרצח על ידי רוזן בשם מאקוס באזור שומם.
קלינצי
קְלִינְצִי (ברוסית: Клинцы́) היא עיר במחוז בריאנסק שבמערב רוסיה, על גדת נהר טורוסנה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב.
קלינצי נוסדה בשנת 1707, ובמהלך המאה ה-18 נפתחו בה מספר בתי דפוס. במאה ה-19 הפך היישוב למרכז טקסטיל אזורי, ובשנת 1925 הוענק לו מעמד של עיר.
יהודי קלינצי.
טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמנו בעיר כ-6,500 יהודים, כ-16% מתושביה. בתקופה הסובייטית פעלו בעיר ארבעה בתי ספר יידיים.
טרם כיבוש בעיר בידי הגרמנים במבצע ברברוסה, הספיקו להימלט ממנה כמחצית מיהודיה. לאחר כיבושה, ב-20 באוגוסט 1941, ערכו הגרמנים רישום של יהודיה, ובספטמבר שלאחר מכן הוציאו בה להורג 165 יהודים. בהמשך, רוכזו כ-3,000 יהודי העיר הנותרים ויהודי יישובי הסביבה בגטו שהוקם בכפר באני (Banniy) הסמוך לעיר. על יושבי הגטו הוטלו גזירות שונות, והוא נשמר בידי המשטרה הרוסית.
באקציה המונית שביצעו הגרמנים בגטו ב-6 עד 7 בדצמבר 1941, רצחו אלו בין 2,500 ל-3,000 מיושביו. כ-100 יהודים בעלי מקצוע מהגטו שהושארו בחיים נרצחו באביב 1942.
עיט מחודד-זנב
עיט מחודד-זנב (שם מדעי: "Aquila audax") הוא מין גדול של עיט החי ביבשת אוסטרליה וכן בגינאה החדשה ובכמה איים באינדונזיה. הוא הדורס הגדול ביותר באוסטרליה ואחד מטורפי העל הראשיים בה.
מאפיינים.
לעיט זה זנב מפוצל שנתן לו את שמו והוא בעל כנפיים רחבות ועורף זהוב בולט. כמו רוב עופות הטרף, המקור שלו מעוקל לתלישת בשר ורגליו הענקיות בעלות טפרים קטלניים, איתם הוא הורג את טרפו. מוטת כנפיו מגיעה ל-2.84 מ' ואורכו מגיע ל-1 מטר.
העיטים חיים באזורים יבשים ושדות וגם ביערות פתוחים ברחבי אוסטרליה וגם בגינאה החדשה ובאיים אינדונזים ומחפש מזון מטווח רם. הוא יכול להגיע לגובה של יותר מ-1,800 מ' מפני הקרקע.
מאז הגעת האירופאים, הטרף העיקרי של העיט נהיה ארנבונים וארנבות ולעיתים גם שועלים או חתולים. בטבע, הוא ניזון מוולבים ומקנגורו צעירים שונים, פוסום אוסטרלי, קואלה, בנדיקוט וכיסאים נוספים וכן חולדות, עטלפי פרי, תוכי קקדו, ברווזים, עורבים, דגרתיליים, ציפורי שיר ועופות מים שונות ולעיתים רחוקות יותר גם זוחלים כמו חרדון הצווארון, פתנים ואף לטאות כוח קטנות.
העיטים גם אוכלים נבלות, והם מחפשים חיות שנדרסו בצידי הכבישים. הם מחפשים גם עופות אוכלי נבלות כמו עורבים, אשר מתאספים סביב פגרים.
מימן ברומי
מימן ברומי, HBr בכתיב כימי, הוא תרכובת של מימן וברום. החומר הוא חומצה חזקה והתמיסה המיימית נקראת חומצת מימן ברומי. החומר מסיס מאוד במים, ריכוז משקלי של HBr בתמיסה הרוויה 68.85%. ריכוז האזיאוטרופ 47.6% והתמיסה האזיאטרופית רותחת בformula_1. בהרתחת תמיסה מרוכזת פחות יתנדפו מים עד לקבלת הריכוז האזיאטרופי.
הכנה.
ניתן לקבל מימן ברומי בזיקוק תמיסת מלח ברום כאשלגן ברומי או נתרן ברומי עם חומצה זרחתית או חומצה גופרתית מהולה
formula_2
משתמשים בחומצה גופרתית מהולה כדי להימנע מהתגובה המתרחשת עם חומצה מרוכזת
formula_3
ניתן להפיק מימן ברומי גם בתגובה של ברום עם גופרית או זרחן
formula_4
או בתגובת החיזור
formula_5
שימושים.
משתמשים ב HBr להכנת תרכובות אורגנו-ברום. בסיפוח בנוכחות רדיקל או בהקרנת UV על אלקן מתקבל אלקיל-ברומיד טרמינלי (ברום על הפחמן בקצה השרשרת) כלומר בניגוד לכלל מרקובניקוב
formula_6
סיפוח ללא רדיקלים ובחושך נותן בעיקר את התוצר המצופה לפי כלל מרקובניקוב
מימן ברומי מגיב עם דיכלורומתאן לקבלת ברומוכלורומתאן ודיברומתאן:
formula_7
formula_8
הגרי&quot;פ
גרי&quot;פ
נונתאבורי