עבודות הקמת הפארק מעולם לא הסתיימו - חלק מהרחובות המקוריים עדיין מצויים בפארק מאחר שלא כוסו אדמה ודשא, וכן גבולות הפארק אינם קבועים - ומעת לעת חלקים מהפארק נלקחים לצרכים שונים כגון הקמת בתי ספר או כבישים (דבר שלא היה עולה על הדעת אם מדובר היה באחד הפארקים המסורתיים של לונדון).
בשאר אלאסד
פארק בורג'ס
הרצליה פיתוח
הרצליה פיתוח היא שכונת יוקרה במערב העיר הרצליה הגובלת בין הים התיכון ממערב, לכביש החוף במזרח. בעבר רוב שטחי הרצליה פיתוח היו מכוסים בדיונות חול, בין הדיונות היו מפוזרים בוסתנים של תאנים וענבי דבוקי.
השכונה.
בהרצליה פיתוח נמצאות שכונת ריבלין, שיכון אכדיה (שיכון חיילים ועולים) ושיכון הפרוגרסיבים. כמו כן, נמצא באזור בית הכנסת "אוהל משה" המשרת את בני כל העדות, בית הכנסת המרכזי הספרדי וחטיבת הביניים "סמדר". רחובות ראשיים של האזור: הנשיא (יצחק בן-צבי), וינגייט, רמת-ים, קרן היסוד ומדינת היהודים.
האזור נחשב לאחד מאזורי המגורים היוקרתיים בישראל, ומרבית בתי המגורים שבו הם וילות. רחוב גלי-תכלת, שצדו המערבי נמצא על המצוק הצמוד לחוף הים ומשקיף על הים, מאכלס את הבתים היקרים ביותר בישראל, ובו שכן, עד לשנת 2021, גם ביתו של שגריר ארצות הברית בישראל. שגרירים נוספים מתגוררים בהרצליה פיתוח. דיירים נודעים בשכונה היו נשיא המדינה חיים הרצוג ושר החוץ אבא אבן (אחד הרחובות הראשיים באזור, המוביל ממזרח למערב, נקרא על שמו לאחר מותו).
ברצועה הצמודה לחוף נמצאים בתי מלון אחדים, ובהם "השרון", "דניאל" ו"דן אכדיה". בקצה הדרומי של רצועת המלונות נמצאת המרינה של הרצליה, שעליה שוכנים שני מגדלים, האחד משמש את מלון "מלון ריץ-קרלטון" והשני משמש לדירות נופש. ברצועה זו נמצא גם בית החולים "הרצליה מדיקל סנטר". במרכז הרצליה פיתוח שכן מלון "תדמור", ששימש להוראת מקצועות המלונאות. בשכונה נמצאים גם בתי דירות יוקרתיים.
הרצליה פיתוח מחוברת לחלקה המזרחי (העיקרי) של הרצליה ולכביש החוף בשני מחלפים: מחלף כפר שמריהו ומחלף הסירה. מכביש החוף יש גישה להרצליה פיתוח בכבישים נוספים.
יוהאן שטאמיץ
יוהאן ונצל אנטון שטאמיץ (בצ'כית: Jan Václav Stamic; 30 ביוני 1717 (הוטבל) - 27 במרץ 1757) היה מלחין וכנר בוהמי-גרמני.
קורות חייו.
שטאמיץ נולד בנמצקי ברוד (כיום האבליצקוב ברוד, צ'כיה). את שיעורי המוזיקה הראשונים שלו קיבל מאביו, נגן עוגב. בשנים הבאות למד בגימנסיה ואחר באוניברסיטת קארל בפראג. בשנת 1741 נסע למנהיים, שם נעשה תחילה לכנר הראשון בתזמורת החצר, בשנת 1743 ובהמשך, בשנת 1745, למנצח התזמורת. הוא העלה את רמת התזמורת עד להיותה אחת המכובדות ביותר באירופה. בשנים 1754–1755 שהה בפריז, שם התקבלה המוזיקה שלו ברצון. שנתיים אחר כך מת במנהיים. משרתו כמנהל מוזיקלי עברה לכריסטיאן קאנאביך.
יצירתו.
שטאמיץ, שמקובל לראותו כמייסד אסכולת מנהיים וכמלחין החשוב ביותר בין חבריה, כתב מספר רב של קונצרטים (בעיקר לכינור או חליל), הרבה מוזיקה קאמרית ומיסה (1755). יצירותיו החשובות ביותר, מכל מקום, הן הסימפוניות שלו, למעלה מחמישים במספר. הוא היה המלחין הראשון שכתב בקביעות סימפוניות במתכונת של ארבעה פרקים, בצירוף מינואט וטריו לשאר שלושת הפרקים הסטנדרטיים. גם הכנסת קבוצה שנייה של חומר תמאטי נוגד לפרקי הפתיחה שלו תרמה רבות לפיתוח מה שיהיה מוכר בהמשך כצורת סונאטה.
כמו שאר המלחינים באסכולת מנהיים, נודע שטאמיץ במתן תפקיד בולט יותר לכלי הנשיפה ובשימוש נועז יותר בדינמיקה.
משפחתו.
יוהאן היה אביהם של קרל שטאמיץ ואנטון שטאמיץ, גם הם מלחינים.
פארק ברוקוול
פארק ברוקוול (באנגלית: Brockwell Park) ממוקם בשכונת גבעת הרן (בסמוך לשכונת גבעת טלס) ברובע למבת' שבעיר לונדון. שטחו של הפארק כ-0.5 קמ"ר.
בפארק נמצאת לידו ברוקוול – בריכה ציבורית פתוחה, וכן מספר אגמים, מועדנים, מגרשי טניס וכדורגל, בריכה לפעוטות ורכבת קטנה לילדים.
בפארק נערך מדי שנה היריד הכפרי של למבת'.
בפארק התרחשו חלק מהצילומים של הסרט שם קוד מ.ל.א.ך משנת 2015 שבוים על ידי גאי ריצ'י.
יער צלב קרס
האסכולה הוינאית השניה
פאנצר סימן 6
האסכולה הווינאית השניה
קרל פיליפ עמנואל באך
קרל פיליפ עמנואל באך (בגרמנית: Carl Philipp Emanuel Bach, ויימאר, 8 במרץ 1714 - 14 בדצמבר 1788) היה מוזיקאי ומלחין גרמני ממייסדי הסגנון הקלאסי.
ביוגרפיה.
באך נולד בוויימאר כבנם השני מבין הילדים ששרדו למלחין יוהאן סבסטיאן באך ומריה ברברה באך. בגיל עשר נכנס לבית הספר סנט תומאס בלייפציג, שם שימש אביו מאז 1723 כמנצח מקהלת הכנסייה. הוא המשיך בלימודים כסטודנט למשפטים באוניברסיטאות של לייפציג (1731) ושל פרנקפורט על האודר (1735). בשנת 1738 סיים את לימודיו כעורך דין, אך לא הייתה לו כל כוונה להמשיך בקריירה משפטית. הוא גמר אומר להקדיש את עצמו למוזיקה.
כעבור חודשים אחדים השיג מינוי בשירות נסיך הכתר של פרוסיה ובזכותו הצטרף בשנת 1740 אל חצר המלך. בזמן זה היה לאחד מנגני הצ'מבלו והקלוויכורד הראשונים במעלה באירופה וחיבוריו המוזיקליים, שראשיתם בשנת 1731, כללו כשלושים סונאטות ויצירות קונצרטנטיות לכלים אלה, שביניהם הקלוויכורד היה החביב עליו.
שמו התבסס באמצעות שני קבצים של סונאטות, שאת הראשון בהם הקדיש לפרידריך הגדול ואת השני לדוכס הגדול מוירטמברג; בשנת 1746 עלה בדרגה למשרת מלחין החצר ובמשך עשרים ושתיים שנים נהנה יחד עם קרל היינריך גראון, יוהאן יואכים קוונץ ויוהאן גוטליב נאומן מחסדו המתמשך של המלך.
בשנות מגוריו בברלין כתב מוזיקה מעולה למגניפיקט, שבה מתגלים עקבות רבים מן הרגיל להשפעת אביו; קנטטה לחג הפסחא; כמה סימפוניות ויצירות קונצרטנטיות; לפחות שלושה כרכי שירים; כמה קנטטות חילוניות ושאר יצירות מזדמנות. אך עיקר יצירתו התרכזה בצ'מבלו ובפסנתר הפטישים, שלהם חיבר קרוב למאתיים סונטות ויצירות סולו אחרות, בכללן הקובץ Sonaten mit veränderten Reprisen (בשנים 1760–1768) וכמה סונאטות für Kenner und Liebhaber. בינתיים קבע את מקומו בחזית מבקרי המוזיקה האירופאים בכתיבת Versuch über die wahre Art das Clavier zu spielen, מסה הכתובה בבקיאות ושיטתיות, שהגיעה עד שנת 1780 למהדורה השלישית שלה והניחה את היסודות לספרי הלימוד של מוציו קלמנטי ויוהאן קרמר. בטהובן דרש מכל תלמידיו לשנן ספר זה.
בשנת 1768 החליף באך את גאורג פיליפ טלמן כמנצח מקהלה בהמבורג וכתוצאה ממשרתו החדשה החל להפנות את תשומת לבו למוזיקה כנסייתית. בשנה שלאחריה הפיק את האורטוריה "בני ישראל במדבר", יצירה המצטיינת לא רק ביופייה אלא גם בדמיון המערכתי שלה ל"אליהו" מאת פליקס מנדלסון, ובין 1769 ל-1788 הוסיף מעל עשרים יצירות לטקסט של הפסיון וכשבעים קנטטות, מזמורי תפילה, מוטטים ושאר יצירות ליטורגיות. במקביל, המריצה אותו הקריירה של יוזף היידן למצות את כישרונו הייחודי בכתיבה אינסטרומנטלית. הוא מת בהמבורג ב-14 בדצמבר 1788.
במשך המחצית השנייה של המאה ה-18 היה שמו של קרל פיליפ עמנואל באך רם ונישא. מוצרט אמר עליו, "הוא האב, אנחנו הילדים". מיטב הכשרתו של היידן בא לו מעיון ביצירתו. בטהובן הביע הערצה והוקרה רבה לגאוניותו. את מעמדו זה הוא חב בעיקר לסונאטות שלו לכלי מקלדת, המסמנות אבן דרך חשובה בתולדות הצורה המוזיקלית הזאת. צלולות בסגנונן, מעודנות ורגישות בביטוין, עיקר תהילתן בחירות ובגיוון של עיצובן המבני; הן משוחררות כליל מן האנטיתיזה הצורנית המדויקת שמלחיני האסכולה האיטלקית גיבשו כמוסכמה נוקשה, ובנויות תחת זאת במתווה רחב וגמיש יותר, שהתגלה בידי רבי האמנים הוינאים, כבעל פוטנציאל להתפתחות אינסופית כמעט.
יצירתו, עם היותה עשירה בהמצאה, תחומה במסגרת צרה משהו, אך כנות המחשבה המובעת בה אינה נופלת מן הליטוש וכישרון הביטוי המתגלה בה. גם כאן היה באך ככל הנראה המלחין הראשון החשוב, שעשה שימוש חופשי בצבע הרמוני לשמו, וזאת מאז ימיהם של אורלנדו לאסוס, מונטוורדי וג'זואלדו. גם במובן זה יכירנו מקומו בין חשובי החלוצים של האסכולה הווינאית הראשונה. שמו השתכח במידת מה במהלך המאה ה-19, בעקבות ביקורתו הנודעת של רוברט שומאן, כי "בתור מלחין יוצר, הוא נשאר במרחק רב מאחורי אביו"; יוהנס ברהמס, לעומתו, רחש כבוד רב לעמנואל באך וערך חלק מן המוזיקה שלו. כיום, שום סטודנט למוזיקה אינו יכול להרשות לעצמו להתעלם מן ה"סונאטות לבקיא ולחובב", מן האורטוריות שלו, "בני ישראל במדבר" ו-Die Auferstehung und Himmelfahrt Jesu, וכמה קונצ'רטי לצ'מבלו, כמו אלה בסול מז'ור (מס' 3 ברשימת יצירותיו) וברה מז'ור (מס' 11). זאת ועוד, הקונצ'רטו לחליל ברה מינור (מס' 22), שפרק הפתיחה שלו מצטיין במתיקות רבה, בוצע על ידי גדולי החלילנים בעולם, ביניהם ז'אן-פייר רמפל.
פארק האמפטון קורט
פארק המפטון קורט
פארק המפטון קורט או פארק האמפטון קורט (באנגלית: Hampton Court Park ), המכונה גם פארק הום או פארק הואום (באנגלית: Home Park ) הוא פארק המצוי בסמוך לארמון המפטון קורט בדרום מערב לונדון.
הפארק היה במקורו פארק צביים ושטחו 2.8 קמ"ר. הפארק הפך לשטח ציבורי פתוח בשנת 1894.
הפארק נמצא בין כביש A308 ונהר התמזה צפונית לכביש A308 מצוי פארק בושי.
יריד הפרחים השנתי.
מאז שנת 1990 נערכת בפארק מדי שנה בפארק תערוכת הפרחים של האמפטון קורט המאורגנת על ידי ה- Royal Horticultural Society. התערוכה היא הידועה בעולם בתחומה בשל מספר זני הצמחים הייחודיים הרב המוצגים ונמכרים בה. התערוכה ספגה ביקורת בשל החשש מהנזקים שיגרמו הקמת התערוכה ומתקניה וכן מספר המבקרים הרב למתקני הפארק ולצמחי הפארק.
פארק הום
פארק הואום
בו דידלי