השיר משויך לאירוע Live Aid שנערך ביולי 1985, שם בוצע על ידי בנג'מין אור במהלך האירוע בפילדלפיה; לפני כן, השיר שימש כמוזיקת רקע למונטאז' של קליפים המתארים את הרעב באתיופיה באותה תקופה במהלך האירוע בלונדון, שהופק על ידי המוזיקאי האנגלי דייוויד בואי. לאחר הקונצרט השיר נכנס מחדש למצעד הסינגלים הבריטי והגיע לשיא כמספר 4, באוגוסט 1985. ההכנסות ממכירות השיר שהופץ מחדש גייסו כמעט 160,000 ליש"ט כתרומות.
בסקירה רטרוספקטיבית של השיר, עיתונאי AllMusic, דונלד א. גוארסקו שיבח את השיר על היותו "בלדה משגעת, התואמת כתיבת שירים מכל הלב לתמונת צלילים אלקטרונית מפתה. המוזיקה משקפת את הטון הלירי עם לחן מקסים שעולה ונופל בצורה מרגיעה ועם זאת עצובה."
קליפ וידאו.
הסרטון המוזיקלי, שביים השחקן טימותי האטון, מציג את הדוגמנית / שחקנית בת ה-18, פולינה פוריסקובה, שלימים תהפוך לאשתו של ריק אוקייסק.
הקליפ מחליף בין צילומים של בנג'מין אור, היושב במועדון לילה נטוש, מול בובות שהוצבו בבר כלקוחות וכמוזג, לבין סצנות המתארות את התמוטטות היחסים בין הדמויות שגילמו אוקייסק ופוריסקובה. בסופו של דבר, לאחר שנותרה לבדה, האישה בוכה וצוחקת היסטרית זמן מה לפני שהיא מבקרת במועדון הלילה. היא מביטה בעצב מבעד לחלון מלוכלך על הבמה, שם ניראים בובות לבושות טוקסידו של חברי הלהקה, עם כלי הנגינה שלהם, כאילו הם מנגנים מופע, ופונה להתרחק עם סיום הווידאו.
מאוחר יותר נזכר האטון כי בימויו לסרטון התרחש מכיוון שהוא גר ליד אליוט רוברטס, מנהל להקת The Cars. הם האזינו לקטעים מהאלבום "Heartbeat City" שלא פורסם אז, והוטון אמר לרוברטס שהוא התרשם במיוחד מ"דרייב".
האטון וריק אוקייסק התיידדו והביאו לכך שאוקייסק לוהק ב-"Made in Heaven".
טרה ואלי וארסינה
פול שורינג
פול שורינג (באנגלית: Paul Scheuring; נולד ב-20 בנובמבר 1968) הוא במאי, מפיק ותסריטאי אמריקאי. מוכר בעיקר עקב יצירת סדרת הטלוויזיה "נמלטים".
ביוגרפיה.
שורינג נולד באורורה שבאילינוי. הוא למד בבית הספר לתיאטרון, קולנוע וטלוויזיה שבאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.
קריירה.
בשנת 2000 כתב, ערך וביים את הסרט "36K".
בשנת 2003 כתב את הסרט "מילה של גבר" , בו כיכבו וין דיזל ולרמז טייט.
בשנים 2005–2009 ו-2017 יצר, ביים והפיק את סדרת הטלוויזיה המצליחה וזוכת הפרסים "נמלטים".
בשנת 2008 כתב את הסרט "Mexicali".
בשנת 2010 כתב וביים את הסרט "הניסוי", בו כיכבו אדריאן ברודי, פורסט ויטאקר, קאם ג'יגנדה ומגי גרייס, המבוסס על ניסוי הכלא של סטנפורד.
בשנת 2013 יצר והפיק את סדרת הטלוויזיה "שעת האפס", בה כיכב אנטוני אדוארדס.
בשנת 2018 כתב את הסרט "מאורת הגנבים" , בו כיכבו ג'רארד באטלר, 50 סנט ופבלו שרייבר.
שרלוט אאורבך
שרלוט "לוטה" אאורבך (בגרמנית: Charlotte Auerbach; 14 במאי 1899, קרפלד, גרמניה – 17 במרץ 1994, אדינבורו) הייתה ביולוגית וגנטיקאית יהודייה-אנגלייה, ילידת גרמניה. ממניחי היסודות למדע המוטגנסיס שכונתה לעיתים "האמא של המוטגסיס הכימי". אאורבך הייתה ידועה בעיקר בזכות הגילוי, ב-1941, שניתן לגרום למוטציות בגנים באמצעים כימיים - מוטגנסיס כימי. בהמשך פעילותה האקדמית רבת השנים הייתה ידועה בידע הרחב שלה בגנטיקה, בעיקר בנושא המוטציות.
קורות חייה.
מוצא משפחתה הוא מברסלאו (כיום ורוצלב שבפולין). סבא שלה ליאופולד אאורבך היה שם פרופסור לאנטומיה. "מחלת פרידריך-אאורבך" ו"פלקסוס אאורבך" נקראים על שמו. שרלוט נולדה ב-14 במאי 1899 בקרפלד, להוריה פרידריך שהיה כימאי ואמה זלמה לבית זקס. ב-1904 עברה עם משפחתה לברלין, שם למדה בעממי ובתיכון. בשנת 1924 סיימה את לימודיה האוניברסיטאיים ועבדה כמורה בבתי ספר תיכוניים. ב-1933, בעקבות עליית הנאצים לשלטון, היגרה לסקוטלנד. ב-1939 קיבלה אזרחות בריטית, באותה שנה אמה הצטרפה אליה באדינבורו.
אאורבך לא נישאה מעולם. היא נפטרה באדינבורו ב-1994.
השכלה ומסלול מקצועי.
אאורבך למדה, זואולוגיה, בוטניקה, כימיה ופיזיקה באוניברסיטאות ברלין, פרייבורג, שם למדה אצל האנס שְּפֵמָן, ווירצבורג. ב-1928 החלה לעבוד על דוקטורט בתחום הביולוגיה ההתפתחותית במסגרת מכון קייזר וילהלם לביולוגיה (Kaiser-Wilhelm-Institute für Biologie) אולם הפסיקה כעבור שנה. אאורבך המשיכה את לימודי הדוקטורט, ב"מכון לגנטיקה של בעלי חיים" של אוניברסיטת אדינבורו. את התואר קיבלה ב-1935. היא נשארה במכון עד תום פעילותה האקדמית. ב-1947 קיבלה דרגת מרצה. ב-1958 הועלתה לדרגת פרופסור חבר (1957 לפי מקור אחר). ב-1959 מונתה לראש היחידה למחקר מוטגנטי. ב-1967 מונתה לפרופסור מן המניין. ב-1969 פרשה לגמלאות.
פעילותה המדעית.
הדוקטורט שלה, אותו סיימה ב-1935, עסק בהתפתחות הרגליים של זבוב הפירות.
בסוף שנות השלושים לימד באדינבורו פרופסור הרמן מולר הנחשב לאחד מאבות המוטגנסיס והוא שהפנה אותה לתחום מחקר המוטציות.
בכנס מדעי מרכזי על מוטציות גנטיות (Cold Spring Harbor Symposium on the gene and mutation) שהתקיים ב-1941 אמר הרמן מולר שכל הניסיונות ליצור מוטציות מלאכותיות באמצעים כימיים לא הניבו עדיין תוצאות חיוביות, אך שבועות אחדים לפני כן הצליחה אאורבאך לעשות ממש זאת. היא יצרה מוטציות בזבובי הפירות באמצעות גז חרדל אלא שניסויים אלו נעשו במסגרת מחקר סודי על גז החרדל ואסור היה לפרסמם. ההישג המחקרי המשמעותי הזה פורסם רק לאחר תום המלחמה, ב-1946.
פרסומים.
במהלך שנות עבודתה פרסמה אאורבך 91 מאמרים מדעיים.
פעילותה הציבורית.
אאורבך הייתה ליברלית בדעותיה. תומכת נלהבת של האגודה הבריטית למאבק בחימוש הגרעיני ומתנגדת לאפרטהייד.
עמנואל גיום-ריי
אלבן עמנואל גיום-ריי (בצרפתית: Alban Emmanuel Guillaume-Rey; 28 במאי 1837, שומון, צרפת - 4 באפריל 1916, שארטר, צרפת) היה ארכאולוג, טופוגרף ומזרחן צרפתי. התפרסם בזכות מחקריו החלוציים בנושא המדינות הצלבניות ומבצרים צלבניים במזרח התיכון.
פרטי חייו של גיום-ריי עלומים יחסית. לא ידוע כיצד הגיע לחקר המדינות הצלבניות, אך ידוע כי בצעירותו סייר באופן נרחב בלבנט. גיום-ריי ביצע שלושה מסעות לסוריה בין השנים 1857–1864, וביקר כמעט בכל מבצר צלבני למעט אלו שבנסיכות עבר הירדן. ב-1871 פרסם ספר בשם "Etudes sur les monuments de Varchitecture militaire des Croises en Syrie et dans Vile de Chypre", שהיה למעשה המחקר הראשון אודות המבצרים הצלבניים במזרח התיכון. בין המבצרים שהיה הראשון לתעדם ניתן למנות את קראק דה שבלייה.
גיום-ריי לא היה חבר באקדמיה מוכרת ומעולם לא החזיק בשום תפקיד. הוא מת באלמוניות, אך עבודתו העניקה השראה למלומדים מצרפת ומחוצה לה.
ארתור רוס
ארתור רוס (באנגלית: Arthur Ross; 4 בפברואר 1920–11 בנובמבר 2008) היה תסריטאי יהודי-אמריקאי.
קריירה.
רוס שירת בצבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה, ולאחריה נכנס לרשימה השחורה של הוליווד בתקופת המקארתיזם.
בשנת 1946 כתב את הסרט "סן קוונטין". בשנת 1948 כתב את הסרט "ראסטי מוביל את הדרך". בשנת 1949 יתר את הסרט "קאזאן". בשנת 1954 יצר את סרט המפלצות "היצור מהלגונה השחורה". בשנת 1960 יצר את הסרט "שלושת העולמות של גוליבר". בשנת 1965 יצר את הסרט "המירוץ הגדול". בשנת 1973 יצר את הסרט "בית הספר של השטן לנערות". בשנת 1980 יצר את הסרט "ברובייקר", עליו היה מועמד לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר.
חיים אישיים.
בנו של רוס הוא היוצר, הבמאי והמפיק גארי רוס, ובתו סטפני היא עורכת דין לזכויות ילידים.
השיר הבא לאירוויזיון (אלבום)
השיר הבא לאירוויזיון הוא המיני-אלבום הראשון של הזמרת הישראלית עדן אלנה. המיני-אלבום יצא לאור ב-27 בפברואר 2020, על ידי חברות התקליטים ארומה מיוזיק וטדי הפקות.
רקע.
אלנה נבחרה לייצג את ישראל באירוויזיון 2020 (שבוטל בעקבות מגפת הקורונה) לאחר שזכתה בעונה השביעית של תוכנית המציאות "הכוכב הבא לאירוויזיון". ארבעת השירים נבחרו מתוך 248 שירים על ידי ועדה מטעם תאגיד השידור הישראלי וטדי הפקות. את השירים אלנה ביצעה במשדר "השיר הבא לאירוויזיון" ששודר ב-3 במרץ 2020 בכאן 11 ובו נבחר השיר לאירוויזיון 2020 ברוטרדם, הולנד. השיר "Feker Libi" זכה במקום הראשון במשדר והיה אמור לייצג את ישראל באירוויזיון, אך בסופו של דבר בעקבות התפשטות נגיף הקורונה, האירוויזיון בוטל. אחרי ההודעה על ביטול האירוויזיון, אלנה נבחרה לייצג את ישראל באירוויזיון 2021.
שאנדור ברטה (רוקח)
שאנדור ברטה (בהונגרית: Barta Sándor; אוראדיה, 28 במאי 1890 – אושוויץ, 7 באוגוסט 1944) היה רוקח, סופר, מחנך הונגרי-יהודי, שנרצח בשואה.
ביוגרפיה.
ברטה סיים את לימודיו בקלוז'-נאפוקה עם הסמכה לרוקחות, תחילה עבד כרוקח בגלינצה ואחר כך בקובסנה. בשם "תיאטרון אוהבי האומנות" (קובסנה, 1928) פורסמו על ידו סצנות רבות מחיי הכפר. הספר "יהודה החדשה", שנכתב על ידו והזהיר נגד הסכנה הפשיסטית היה רומן האוטופי (קלוז'-נאפוקה, 1938), בו הוא מחפש אחר ארץ מולדת חדשה ליהודים ביבשת לא ידועה, הובא לדפוס על ידי לאסלו סטויקה על סמך רשימותיו של ברטה.
ג'וזף מנסה
ג'וזף מנסה (באנגלית: Joseph Mensah; נולד ב-29 בספטמבר 1994) הוא כדורגלן גנאי המשחק בעמדת הקשר השמאלי.
קריירה.
מנסה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת ליברטי פרופשיונלס מליגת העל הגנאית. בינואר הושאל לסלביה פראג מליגת העל הצ'כית.
ב-1 באוגוסט 2014, חתם מנסה בהורסנס מליגת העל הדנית. ב-13 בספטמבר 2015, כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–3 נגד קוגה.
בקיץ חתם בספסי ספאנטו ג'ורג' מליגת העל הרומנית.