איגוד הסרטים של אמריקה (באנגלית: Motion Picture Association) הוא מוסד ללא כוונת רווח המייצג את חמשת אולפני הקולנוע הגדולים בארצות הברית ואת חברת נטפליקס, אשר הוקם בשנת 1922 כ"ארגון מפיקי הסרטים והמפיצים של אמריקה". מטרתו המקורית של האיגוד הייתה לפעול למען צמיחת תעשיית הקולנוע המקומי. בשנים 1930–1968 הפעיל האיגוד את קוד הייז אשר היווה למעשה מעין צנזורה פנימית בתעשיית הקולנוע המקומית. בשנים האחרונות הארגון פועל למען זכויות יוצרים בקולנוע ומאבק בשיתוף קבצים פיראטי.
בארגון חברים חברת נטפליקס והאולפנים סרטי יוניברסל, האחים וורנר, חברת וולט דיסני (שכוללים את אולפני המאה ה-20), סרטי פרמאונט וסרטי סוני (הכוללים גם את סרטי קולומביה). בעבר גם אולפני יונייטד ארטיסטס ו-RKO היו חברים באיגוד.
קונסטנטי לאשצ'קה
קונסטנטי לאשצ'קה (בפולנית: Konstanty Laszczka; 3 בספטמבר 1865 - 23 במרץ 1956) היה פסל, צייר, גרפיקאי פולני, פרופסור ורקטור האקדמיה לאמנויות יפות של יאן מטייקו בקרקוב.
ראשית חייו.
לאשצ'קה נולד למשפחה חקלאית גדולה במסוביה, בנם של אנטוני לאשצ'קה ואשתו קטרז'ינה, מכפר קופצה. כישרונו התגלה לראשונה על ידי בעלי האדמות, שנתנו חסות ללימודי האמנות בוורשה בשנת 1885 בהדרכתם של יאן קרינסקי ולודוויק פירוביץ'.
זמן קצר מאוחר יותר קיבל לאשצ'קה מלגה מטעם ה"אגודה הפולנית לאמנות חזותית" ונסע לפריז בשנת 1891. בעודו בצרפת, הוא למד באקדמיה לאקול נשיונל סופייר דה ביו-ארט. הוא קיבל הוראות מאמנים כמו ז'אן-אנטואן מרסי וז'אן ליאון ז'רום. הוא היה מעורב גם בתנועת האמנויות של פולוניה הצרפתית. בשנת 1897 חזר לאשצ'קה לפולין והפך למורה בוורשה.
בשנת 1899, בהזמנתו של הצייר יוליאן פלאט, התיישב לאשצ'קה בקרקוב שם הפך לפרופסור באקדמיה לאמנויות. בשנים 1900–1935 הוא היה מנהל מחלקת הפיסול שם.
קריירה מקצועית.
בהיותו בקרקוב, קונסטנטי לאשצ'קה התיידד עם סטניסלב ויספיאנסקי וליאון ויצ'ולקובסקי. הוא היה אחד החברים המייסדים של אגודת האמנים הפולנים אגודת שטוקה, עם הפילוסופיה האסתטית של תנועת פולין הצעירה. בין תלמידיו היו: סטניסלב ג'קובסקי, בולסלאב ביגאס, פרנצ'ישק מנצ'ינסקי ואולגה נייבסקה, בין היתר. בשנים 1900–1910 הוא גם שיתף פעולה כמעצב גרפי ופסל עם מפעל הקרמיקה של יוזף נידויצקי בדבניקי הסמוכה. בנו, בוגדן לאשצ'קה, הפך לאדריכל ופעיל של חברת הטטרה הפולנית.
לאשצ'קה נפטר בקרקוב בסוף התקופה הסטליניסטית ונקבר שם בבית הקברות ברקוביצקי.
בעבודתו קונסטנטי לאשצ'קה הלך אחרי מורו הפסל הצרפתי אוגוסט רודן. ההשפעה ניכרת ביותר בסדרה של פיסולי עירום נשי, מפוסלים סביב תחילת המאה ומבוססים על נושאים סימבוליים. הפסל הקדום ביותר שנקרא "זימה" נוצר בשנת 1895. מאוחר יותר, לאשצ'קה יצר יותר עירומים נשיים המביעים רגשות, כמו "צער"בשנת 1901, ו"זסמוקונה "(המום בעצב) 1901–1902.
הקשר שלו עם תנועת האר-נובו נבע מפסלים כמו "לנצח" בין השנים 1896–1897, "נוסטלגיה" (1903) ו - בהשראת אדוורד מונק - "הצעקה" מ -1902. הוא התמקד בעיקר בפיסול, אך גם צייר דיוקנאות, עיצב מדליות, מדליות דיוקנאות ולוחות מדי פעם.
בתקופה המאוחרת של הקריירה האמנותית שלו הוא התחיל להתעניין בקרמיקה, עם נושאים השואבים נושאים דתיים, עממיים ובעלי חיים.
Motion Picture Association
אגודת הקולנוע של אמריקה
Motion Picture Association of America
איגוד הקולנוע האמריקאי
התאגדות הקולנוע של אמריקה
התאחדות הקולנוע של אמריקה
The Motion Picture Association of America
איחוד הקולנוע של ארצות הברית
יוג'ין שומייקר
יוג'ין מרלה (ג'ין) שומייקר (באנגלית: Eugene Merle Shoemaker; 28 באפריל 1928 – 18 ביולי 1997), היה אסטרונום וגאולוג וחוקר משפיע בתוכניות רייג'ר, סרוויור ואפולו, ממיסדי תחום מדעים פלנטריים. גילה שביטים וכוכבי לכת מינוריים. נודע גם על גילוי שביט שומייקר-לוי 9, שהתנגש בכוכב הלכת צדק בשנת 1994, אותו גילה יחד עם האסטרונומים קרוליין שומייקר (שהייתה גם אשתו) ודייוויד לוי. הגאולוג הראשי של משימות אפולו הראשונות לירח. אחד מהראשונים שהעלה את הרעיון שמקור מכתשי פגיעה מקורם בפגיעות אסטרואידים. נכון ל-2020, האדם היחיד שאפרו נמצא על הירח.
בצעירותו.
שומייקר נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית, בנם של מיוריאל מיי, מורה וג'ורג' אסתל שומייקר, שעבד כמורה, חקלאי, בעסקים ובתעשיית הקולנוע.
במהלך ילדותו הוריו עברו בין מקומות שונים, מלוס אנג'לס, באפלו ניו יורק וויומינג. אביו של שומייקר לא אהב ערים גדולות וקיבל משרה של מחנך במחנה של חיל השימור האזרחי בויומינג. אמו, לא אהבה את החיים בויומינג וקיבלה עבודה כמורה בבית ספר מדעי בבאפלו. הוריו התפשרו - במהלך שנת הלימודים יוג'ין ואמו היו בבאפלו ובקיץ הם יחזרו לויומינג. אהבתו של יוג'ין לחקר סלעים החלה בתוכנית לילדי יסודי של מוזיאון המדע בבאפלו. הוא התלהב מהתוכנית ולקח קורסים נוספים בנושא המיועדים לכיתות גבוהות יותר.
בשנת 1942 המשפחה עברה בחזרה ללוס אנג'לס, שם שומייקר למד בבית ספר התיכון פיירפקס, אותו סיים תוך שלוש שנים. באותו זמן גם היה בתזמורת בית הספר, התעניין באתלטיקה ויצירת תכשיטים מאבני חן.
בגיל 16, בשנת 1944, שומייקר החל ללמוד במכון הטכנולוגי של קליפורניה. הוא סיים את התואר הראשון ב-1948, בגיל 19, והחל ללימוד לתואר שני בגאולוגיה תוך חקר סלעים מעידן הפרקמבריון בניו מקסיקו.
משפחתו ועבודה עם אשתו.
בזמן ששומייקר למד במכון הטכנולוגי של קליפורניה הוא התחבר עם שותפו לחדר, ריצ'רד ספלמן. לקראת חתונתו של ספלמן, שומייקר הגיע לקליפורניה כדי להיות השושבין, שם פגש את אחותו של ריצ'רד, קרוליין. קרוליין הייתה בעלת תואר ראשון בהיסטוריה ומדעי המדינה מאוניברסיטת המדינה של קליפורניה בצ'יקו. אף על פי שבצעירותה לא התעניינה בגאולוגיה, היא אמרה שיוג'ין מצליח לגרום לנושא להיות מעניין. הזוג התחתן ב-17 באוגוסט 1951.
לזוג נולדו שלושה ילדים. כשהילדים היו צעירים קרוליין נשארה בבית כדי לגדל אותם. לאחר שגדלו, היא חיפשה נושא משמעותי ללמוד ולתרום בו. ויוג'ין הציע שתלמד אסטרונומיה ותעזור לצוות שלו בחיפוש אחר גופים קרובי ארץ. היא התקדמה משמעותית ובגיל 51, החלה קריירה כמדענית פלנטרית ומגלה של אסטרואידים רבים. בני הזוג גילו יחדיו כ-168 אסטרואידים, וקרוליין המשיכה לגלות עוד אסטרואידים רבים.
תרומות מדעיות.
סוכנות הסקר הגאולוגי של ארצות הברית (United States Geological Survey) שכרה את שומייקר ב-1950, והוא המשיך לעבוד עם הסוכנות במשך כל הקריירה שלו. משימתו הראשונה הייתה לחפש מצבורי אורניום במדינות יוטה וקולורדו. לאחר מכן חקר תופעות געשיות, כיוון שחוקרים אחרים שמו לב לקשר בין מצבורי אורניום וצינורות פלטה של הרי געש עתיקים. מחקר זה הביא אותו לחקור את השדה הגעשי בגבעות הופי שברמת קולורדו בצפון אריזונה, הנמצאים ליד מכתש המטאור .
במסגרת לימודי הדוקטורט שלו באוניברסיטת פרינסטון ב-1960, תחת הנחייתו של הארי הס. שומייקר חקר את הדינמיקה והיווצרותו של מכתש המטאור. שומייקר שם לב כי מכתב המטאור בעל אותה צורה של מכתשי פיצוץ שנוצרו כתוצאה מניסויי פצצות האטום באתר הניסויים נבדה ובעיקר דומים לניסויים שנעשו ב-1951 ו-1955.
בשנת 1960, שומייקר והגאולוג אדוארד צ'או מצאו עדויות של קואסיט בתוך מכתש המטאור, דבר המוכיח כי המכתש נוצר כתוצאה מפיצוץ גדול שיצר טמפרטורות ולחץ מאוד גבוה. הם המשיכו עם מציאתת שרידים של קוטסיט בתוך ברציה מטמורפית במכתש נרדלינגן, ובכך מצאו עדויות להיווצרו כתוצאה מפגיעת מטאוריט.
אסטרוגאולוגיה ותוכנית אפולו.
בשנת 1960, שומייקר הוביל צוות במרכז של הסקר הגאולוגי של ארצות הברית במנלו פארק קליפורניה, ליצירת המפה הגאולוגית הראשונה של הירח תוך שימוש בצילומים של האסטרונום האמריקאי פרנסיס פיס . שומייקר היה ממיסדי תחום הגאולוגיה פלנטרית בכך שהקים את תוכנית מחקר האסטרוגאולוגי בסוכנות.
שומייקר היה מעורב בתוכנית ריינג'ר לחקר הירח בכך שהצטרף לצוות עם הרולד יורי וג'ררד קויפר , שהפך לצוות משימה למציאת מקום נחיתה עתידי על הירח. שומייקר נבחר להיות המדען הראשי של ניסוי הטלוויזיה ב-תוכנית סרוויור, והגאולוג הראשי של דגימות הירח במשימות אפולו 11, אפולו 12 ו-אפולו 13. ג'ק שמיט היה הגאולוג היחיד שהצטרף למשימת אפולו 17.
שומייקר היה מעורב באימונים של האסטרונאוטים בתוכנית אפולו. הוא היה מועמד בתוכנית להיות הגאולוג הראשון על הירח, אולם נפסל עקב אבחון במחלת אדיסון. שומייקר המשיך בהדרכת האסטרונאוטים במהלך סיורים במכתש המטאור באריזונה ומכתש השקיעה בקליפורניה.
במהלך משימות אפולו הראשונות, שומייקר היה פרשן של חדשות CBS, והופיע לצד וולטר קרונקייט במהלך השידור החי של המשימות.
בשנת 1969 הוא עבר למכון הטכנולוגי של קליפורניה, והחל בחיפוש שיטתי של אסטרואידים ובעיקר כאלה שמסלולם חוצה את מסלול כדור הארץ. שומייקר קידם את הרעיון שפגיעות אסטרואידים הם דבר נפוץ במהלך ההיסטוריה הגאולוגיה, ושמכתשי פגיעה נוצרו כתוצאה מפגיעות אסטרואידים ולא שאריות של הרי געש עתיקים.
שביט שומייקר-לוי 9.