בשנת 2010 זכה ימאגוצ'י עם נבחרת יפן בכדורגל עד גיל 21 במדליית זהב במשחקי אסיה. בשנת 2012 השתתף עם הנבחרת באולימפיאדת לונדון (2012), שם סיימה יפן במקום הרביעי, לאחר הפסד 2-0 לנבחרת קוריאה הדרומית בקרב על מדליית הארד. בשנת 2013 זכה עם נבחרת יפן באליפות מזרח אסיה, לאחר ניצחון 2-1 על נבחרת קוריאה הדרומית. בשנת 2014 השתתף ימאגוצ'י עם נבחרת יפן הבוגרת במונדיאל 2014, בו הודחה יפן בשלב הבתים. ימאגוצ'י פתח בהרכב בשני המשחקים הראשונים בשלב הבתים, בהם יפן הפסידה 2-1 לחוף השנהב וסיימה בתיקו 0-0 מול יוון, ונכנס כמחליף במשחק השלישי בו הפסידה יפן 4-1 לקולומביה.
בשנת 2018 זומן ימאגוצ'י לסגל היפני למונדיאל 2018, ימאגוצ'י נכנס כמחליף בניצחון 2-1 על נבחרת קולומביה בשלב הבתים, ופתח בהרכב בהפסד 1-0 לנבחרת פולין. בשמינית הגמר נכנס ימאגוצ'י כמחליף במשחק בו הפסידה יפן 3-2 לנבחרת בלגיה לאחר ששמטה יתרון של 2-0. יפן וימאגוצ'י הודחו מהמונדיאל בשמינית הגמר.
תארים.
עם נבחרת יפן:
תארים אישיים:
עונת 2013/2014 בליגה הלאומית
עונת 2013/2014 בליגה הלאומית הייתה העונה ה-15 של הליגה הלאומית כליגה השנייה בחשיבותה בכדורגל בישראל. הליגה החלה ב-8 בספטמבר 2013 והסתיימה ב-20 במאי 2014.
על ניצחון במשחק הוענקו שלוש נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו.
הליגה הוגדלה ל-16 קבוצות שתחילה שיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 15 משחקים כל אחד - 30 מחזורים בסה"כ. בניגוד לשנים קודמות לאחר הסיבוב ה-15 הליגה חולקה ל-2 בתים: פלייאוף עליון (8 קבוצות) ופלייאוף תחתון (8 קבוצות). לפני תחילת העונה הוחלט שרק קבוצה אחת תעלה ליגה בסיום העונה, מליגת העל ירדו שלוש קבוצות,
העונה הסתיימה בניצחון של מכבי נתניה שעלתה לעונת 2014/2015 לליגת העל לצד הפועל פתח תקווה.
מכבי אום אל-פחם, הפועל אשקלון והפועל קטמון ירושלים ירדו לליגה השלישית.
שחר הירש מהפועל עפולה זכה בתואר מלך השערים של הליגה עם 20 כיבושים.
טבלת הליגה.
משחקי המבחן ללאומית.
בסיום העונה התקיימו משחקי מבחן לליגה הלאומית בין הפועל קטמון שסיימה במקום ה-14 בליגה הלאומית, לבין עירוני טבריה שסיימה במקום השני בליגה א' צפון והגיעה למשחק דרך פלייאוף העלייה (מקום 2-5 בשתי הליגות המחוזיות). השיטה הייתה מפגש נוק-אאוט כפול בית-חוץ.
עירוני טבריה ניצחה 5:1 בסיכום שני המשחקים ועלתה ללאומית על חשבונה של הפועל קטמון שירדה לליגה א'.
הישיבה הגבוהה / הסדר כרמי – אל
יום שמחת כהן
יום שמחת כהן (ביהדות ג'רבה ויהדות מרוקו) או יום שמחת כוהנים (ביהדות לוב) הוא יום חג יהודי-עממי המקובל במסורת יהדות צפון אפריקה בי"א בתשרי.
מקור המנהג.
החג מבוסס על פרשנות לדברי חז"ל על מנהג הכהן הגדול בתום עבודת יום הכיפורים: (); פרשנות זו מקבלת את התיאור "יום טוב" כפשוטו - יום שלם שנוהגים בו כעין חג.
לזכר חג זה, נהגו הכוהנים במדינות צפון אפריקה שלא לעשות מלאכה ביום שלמחרת יום הכיפורים, והיו עורכים בו משתאות וחגיגות ומארחים ידידים רבים בהתאם ליכולתו הכלכלית של כל אחד.
בקרב בני משפחת כהן-סקלי בעיר הכהנים דבדו וגם מחוצה לה, נקרא היום גם בכינוי "יום לגופראן". בג'רבה, אף היא עיר כהנים, נהגו להכין מערב יום הכיפורים תבשיל חצילים בשם "בראנייה".
הנוסע היהודי בן המאה ה-19, יעקב ספיר, דיווח כי בני ישראל בהודו חגגו ביום זה חג בשם "שילה סאן" - יום שמחת כהן, ושבמשפחות מסוימות בבומביי נהגו ביום זה לערוך ביקורי נימוסין הדדיים. על מנהג דומה בקהילת יהודי קוצ'ין שבהודו העיד אליהו בירנבוים.
מנהג דומה ביהדות אשכנז.
מנהג דומה ל"יום שמחת כהן" המבוסס על אותו מקור, הוא מנהג חזני ראש השנה ויום הכיפורים, לקיים אסרו חג ליום הכיפורים ולעשות בו יום משתה ושמחה. מנהג זה מוזכר בספר המנהגים של קהילת וורמס שכתב שמש הקהילה ר' יוזפא שמש. הוא מציין שהייתה השתתפות של קופת הקהילה במימון המשתאות.
בקרב האשכנזים כונה היום: אין גאט'ס נאמען (למען האל), צו גאט'ס נאמען וכדומה, לציון העובדה שחזרו לומר בתפילה "האל הקדוש" לאחר עשרת ימי תשובה שבהם הייתה חתימת הברכה "המלך הקדוש".
הערות שוליים.
יום שמחת כוהנים
יום שמחת כהנים
מחרת יום כפור
מחרת יום הכיפורים
שמחת כהן
גאטס נאמען
אבי בוסקילה
אברהם (אָבִי) בּוּסְקִילָה (נולד ב-23 באוגוסט 1975) הוא פעיל שמאל פוליטי ישראלי, לשעבר מנכ"ל תנועת "שלום עכשיו", וחלק מקהילת הלהט"ב.
ביוגרפיה.
בוסקילה בן למשפחה ממוצא מרוקאי, גדל במושב משמר הירדן בבית מסורתי, יחד עם ארבעה אחים ואחות. אחרי התיכון, הצבא הציע לו להתגייס כספורטאי מצטיין כיוון שהיה בין האצנים הטובים בישראל לגילו.
עם גיוסו לצה"ל שובץ בחטיבת הנח"ל, עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה כמפקד מחלקה. ב-1 בינואר 1997, בעת ששימש מ"מ, השתלט בוסקילה על נעם פרידמן, חייל צה"ל שפתח בירי לעבר אזרחים ערבים בחברון ופצע כשבעה אנשים. אותה תקרית הביאה לפרסומו הציבורי ואף לקבלת אות מטעם משרד ראש הממשלה. בהמשך שימש מפקד פלוגה בחטיבה ובמגוון תפקידי מטה ופיקוד, ולקח חלק בלחימה בדרום לבנון, בלחימה באינתיפאדה השנייה ובמלחמת לבנון השנייה. אחרי המלחמה ביקש להשתחרר וכך סיים שירות של 12 שנים, והשתחרר בדרגת רב-סרן. בתפקידו האחרון שימש קצין אג"ם של חטיבת הנח"ל. במהלך שירותו כקצין בצה"ל, יצא מהארון.
לאחר שחרורו עבד כמעט עשר שנים בתחום הפרסום. תחילה שימש מנהל לקוחות במשרד הפרסום "לעומק התודעה". ב-2013 מונה למנהל המגזין לקהילת ההומוסקסואלים בישראל F/O/D ולמנהל משרד הפרסום הנישתי "דוד ויהונתן". ב-2015 מונה לסמנכ"ל לקוחות במשרד הפרסום "מגזרים".
בוסקילה פעיל בארגון החזית להגנת הציבור. הוא ממובילי מאבק המילואימניקים העצמאיים שלחמו במבצע צוק איתן. וממובילי מחאת "מילואימניקים ומילואימניקיות גאים דורשים שוויון".
באפריל 2016 מונה למנכ"ל "שלום עכשיו" והחליף את יריב אופנהיימר. בינואר 2018, לאחר שמפלגת מרצ הכריזו על פתיחת השורות וקיום פריימריז למתפקדי המפלגה, התפטר מתפקידו לצורך התמודדות על ראשות המפלגה.
בדצמבר 2017 זכה בתואר איש השנה מטעם Time Out תל אביב.
בפריימריז לראשות מרצ במרץ 2018 הפסיד לתמר זנדברג.
בבחירות המקדימות לרשימת מרצ שנערכו ב-14 בפברואר 2019 זכה במקום השישי מבין המתמודדים, שהוא המקום השמיני ברשימה אך לא נכנס לכנסת. לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושתיים, עזב בוסקילה את מרצ והצטרף למפלגת ישראל דמוקרטית של אהוד ברק, והוצב במקום ה-18 ברשימת המחנה הדמוקרטי.
בשנת 2020 מונה לתפקיד מנכ"ל בית התוכנה פייפאם.
חיים פרטיים.
ב-1998 עבר להתגורר בתל אביב. בוסקילה מתגורר בשכונת יד אליהו בתל אביב עם בן זוגו שמרי סגל.
גוטס נאמען
צו גאטס נאמען
ברוך ויסמן
ברוך ויסמן (ביידיש: ברוך װײַסמאַן; 10 באוגוסט 1887–1966) היה סופר יידי ועברי.
קורות חיים.
ויסמן נולד למשפחה ענייה בעיירה סלובשנה בווהלין שבאימפריה הרוסית.
בשנות העשרה של המאה ה-20 הוא עבד בתור מורה לעברית בבית ספר יהודיים בבסרביה. בין השנים 1917–1919 הוא התגורר באודסה, שם הכיר את אחד העם וחיים נחמן ביאליק. ב-1919 הוא ניסה לעלות לארץ ישראל באופן בלתי-לגאלי דרך-רומניה, אך מתוך חשש כי משפחתו לא תקבל אישור לצאת גם כן נאלץ לוותר על הרעיון.
בשנות העשרים הוא עבר לקייב, שם היה מורה בבתי ספר יהודיים. עם הזמן הוא נהיה תומך נלהב של השלטון הסובייטי, הוא פרסם בעיתונות יידית של ברית המועצות, בין היתר בדער עמעס. ב-1933 הוא עבר עם משפחתו לבירוביג'ן, שם לימד במכון פדגוגי ופרסם בביראבידזשאנער שטערן. באמצע השני של שנות השלושים הוא חזר לקייב, פרסם בשטערן, בתקופה זו החלה אכזבתו מרעיונות הקומוניזם בעקבות גל הטיהורים של 1937–1938.
בתקופת מלחמת העולם השנייה הוא התפנה לאזור נהר הוולגה וסיביר. לאחר המלחמה חזר לקייב, עבד במרכז לחקר יידיש, ספרותה ופולקלור יהודי שהיה חלק מאקדמיה למדעים של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית, כמו כן פרסם בעיתון היידי שיצא לאור במוסקבה אייניקייט.
בסוף שנות הארבעים עם הקמת מדינת ישראל והתגברות האנטישמיות בברית המועצות ויסמן חזר אל הדת ובכך סיים את התהליך של בחינה עצמית של ערכיו שהחל עם טיהורים בשנות השלושים והתגבר עם אירועי השואה.
בין 1952–1956 הוא ערך יומן אישי בעברית, החל מסוף 1955 הוא החלו להגיע לארץ בדרך לא-דרך ולהתפרסם בעיתון דבר תחת כותרת אל אחי במדינת ישראל ללא ציון שם המחבר (שמו פורסם כשנה לאחר מותו). ב-1957 הוא נעצר באשמת פעילות אנטי-סובייטית ונשפט לחמש שנים, אך ושוחרר בסופו של דבר לאחר שלוש שנים בכלא ב-1960.
ויסמן נפטר בשנת 1966 בבויארקה.
ב-1973 פורסם ספר יומן מחתרת עברי מברית המועצות :איגרות "אל אחי במדינת ישראל" בהוצאת ספרים מסדה.
עוזי וישנה
עוזי וישנה (נולד ב-19 בינואר 1972) הוא מתמטיקאי ישראלי, המכהן כפרופסור מן המניין במחלקה למתמטיקה באוניברסיטת בר-אילן. מכהן כדיקן הפקולטה למדעים מדויקים באוניברסיטת בר-אילן מאז אוקטובר 2021.
ביוגרפיה.
נולד ב-1972 לזאב ועדה וישנה. בשנת 1990 התגייס לעתודה האקדמית, במסגרתה למד לתואר ראשון במתמטיקה באוניברסיטת בר-אילן. שירת עד שנת 2000 בתפקידים טכנולוגיים בחיל הקשר.
בשנת 1994 קיבל תואר שני במתמטיקה באוניברסיטת בר-אילן, על עבודה שכותרתה "מכפלות משולבות דיהדרליות". בשנת 2000 קיבל תואר דוקטור באוניברסיטת בר-אילן, על עבודה שכותרתה "אלגברות פשוטות מרכזיות", שנעשתה בהנחיית פרופ' אליעזר רואן.