בשנת 2006, כשנה לאחר מותו של אהוד מנור, ראה אור האלבום "מילים אהוד מנור" בהוצאת "ידיעות אחרונות". האלבום, הכולל שירים ואיורים מעזבונו של המשורר, נערך על ידי גינאי ועפרה פוקס, אלמנתו של מנור.
ב-2008, ראה אור בעריכתו הפרויקט "הפסקול של המדינה" - מארז בן 10 תקליטורים המתעד 40 שנות יצירה ב.
ב-2017, ראה אור "קול ישראל מירושלים"- מארז בן 10 תקליטורים עם הקולות הגדולים שהוקלטו לאורך 80 שנות "קול ישראל", אותו ערך ביחד עם נאוה אחירון בודק.
פרסים והוקרה.
בשנת 1998, הוענק לגינאי ולשותפו לכתיבה, צביקה פיק, פרס הוקרה מטעם אקו"ם, על זכייתם עם השיר "דיווה" באירוויזיון.
ב-2010, הוענק לגינאי פרס דירקטוריון אקו"ם, על תרומתו לתרבות ולמוזיקה בישראל ברדיו ובטלוויזיה במסגרת רשות השידור.
בשנת 2013, זכה בפרס אקו"ם לכותב השנה.
בינואר 2019, נערך לכבודו ערב הצדעה בתיאטרון צוותא בתל אביב, בו השתתפו עשרות אמנים, בהם: גילה אלמגור, שירי מימון, דנה אינטרנשיונל, זהבה בן, אילנית וסנדרה שדה.
מזרקה
מִזרקה היא מתקן נוי מעשה ידי אדם העושה שימוש במים זורמים. המים זורמים בדרך כלל לתוך אגן היקוות המנוקז כך שכמות המים בו נשמרת. קיימות מזרקות הבנויות כחלק מקיר, וכן מזרקות עומדות. כחלק מעיצוב המזרקה משתמשים לעיתים במסכי מים הנופלים על פני משטחי אבן, בטון או מתכת. מזרקות רבות מוצבות בתוך בריכות נוי, כך שמימיהן נופלים לתוך הבריכה. במקרים רבים משולבים פסלים בעיצוב המזרקה.
שכיח לראות מזרקות שבהן זרימת המים היא בצורה של סילון, כאשר לחץ המים גורם להתזתם אל מעל לגובה המזרקה. דוגמה מפורסמת למזרקה כזאת היא "מזרקת סילון המים" המתיזה את מימי אגם ז'נבה לגובה של 140 מטר. המזרקה שמימיה ניתזים לגובה הרב ביותר היא מזרקת המלך פהד שבג'דה, ערב הסעודית שמימיה מגיעים לגובה של 260 מטר.
שנייה מדורגת מזרקת הגביע העולמי בסיאול, דרום קוריאה, המגיעה לגובה של 202 מטר.
שלישית מדורגת מזרקת גייזר גייטווי באילינוי שבארצות הברית, המגיעה לגובה של 192 מטרים.
בלטינית מסמנת המילה 'fons', אשר ממנה נובע שמה הלועזי של המזרקה (Fountain) את מקור הנביעה של המים.
היסטוריה.
לפני המצאת המשאבה, הופעלו המזרקות על ידי כוח הכובד, והיה צורך לחבר את המזרקה למאגר מים שהיה גבוה ממנה. כמקורות מים שמשו מעיינות או אמות מים.
מהנדסי מים יוונים הפגינו כושר המצאה ומקוריות רבים בעיצוב מזרקות שכללו חלקים נעים. הרומאים נקטו גישה מעשית ונהגו לבנות את קצה אמת המים המובילה מים לעיר כמזרקה ציבורית. המזרקה המפורסמת פונטנה די טרווי ברומא הייתה מוזנת מאמת המים של העיר בגלגוליה הקודמים.
כבר במאה ה-16 התקיימו מערכות מורכבות של מזרקות כאלמנט קישוט בגנים של האצולה האיטלקית וכן בהודו.
סוגי מזרקות.
מזרקות רחצה.
מזרקות רחצה הן מזרקות המתוכננות כך שעוברים ושבים יכולים להרטיב עצמם במימיהן. מזרקות רבות משמשות לרחצה למרות שלא נועדו לכך מראש, אולם מזרקות רחצה ייעודיות מתוכננות כך שהגישה אליהן קלה, כולל ציפוי הרצפה במשטחים מונעי החלקה, כדי לאפשר לציבור לקרר עצמו בימים חמים.
חלק ממזרקות הרחצה המודרניות אינן כוללות אגן היקוות נראה לעין, והמים מתנקזים מיד דרך הרצפה. עיצוב זה מונע סכנת טביעה ומאפשר בטיחות מקסימלית בשימוש במזרקה, למשל על ידי ילדים. המים במזרקות רחצה מטופלים בדומה למים של בריכת שחיה כדי למנוע מחלות.
חלק ממזרקות הרחצה עושות שימוש בתרסיס מים במקום בסילון, ומהוות במקומות מסוימים תחליף לבריכות שחיה.
מזרקות מודרניות.
מזרקות מודרניות משלבות בקרה אלקטרונית כדי ליצור אפקטים מעניינים. זרימת המים מופסקת ומחודשת בפרקי זמן קצרים (חלקי שנייה) כך שהמים נפרדים ואינם נראים כסילון יחיד. ניתן ליצור על ידי שילוב התזה ממספר מקורות תופעות של פיזור המים הרחק מהמזרקה.
מבנה.
כיום רוב המזרקות מופעלות בלחץ הנוצר על ידי משאבה, ולא במים הזורמים מכוח הכובד. המים נשאבים בדרך כלל במעגל סגור, כך שאין צורך להוסיף מים למזרקה באופן רצוף, אלא רק מדי פעם כדי לפצות על המים המתאדים.
במזרקות שאינן גדולות מאוד נפוץ השימוש בתאים סולאריים המספקים את החשמל למנוע המשאבה.
מקובל להשתמש במסנן מים על מנת לשמור על מים נקיים ולמנוע נזקים למערכת השאיבה וסכנה לבריאות.
במזרקות רבות נפוץ השימוש בתאורה, לעיתים תת-מימית, המעצימה את האפקט החזותי בשעות החשיכה.
מזרקות של חומרים שאינם מים.
מזרקת כספית.
בתערוכה הבינלאומית של ברצלונה שנערכה בשנת 1937 הציג אלכסנדר קלדר מזרקה שהתיזה כספית במקום מים. המזרקה מנציחה את הכורים שנהרגו במכרות הכספית באָלַמַאדֶן.
מזרקת שוקולד.
מזרקת שוקולד הוא מתקן המשמש להגשת פונדו שוקולד.
לרוב המתקן כולל מזרקה קטנה, שגובהה כחצי מטר, ובה מספר שלבים. בבסיס המזרקה מתקן חימום הממיס את השוקולד ושומר על מצבו הנוזלי, וכן משאבה המעלה את השוקולד לראש המזרקה, ממנה זורם השוקולד במורד המזרקה אל מתקן החימום.
מאנמוהאן סינג
ד"ר מאנמוהאן סינג (; נולד ב-26 בספטמבר 1932) הוא פוליטיקאי הודי. כיהן בין מאי 2004 ומאי 2014 כראש הממשלה השלושה-עשר של הודו.
חייו.
סינג נולד למשפחה חקלאית בכפר בפנג'אב, באזור שכיום בשטח פקיסטן. השכלתו ככלכלן כוללת שני תארים מאוניברסיטת פנג'אב, תואר ראשון מאוניברסיטת קיימברידג' ודוקטורט מאוניברסיטת אוקספורד (ב-1962). לאחר מכן כיהן כנגיד הבנק המרכזי של הודו (בשתי קדנציות נפרדות), בתפקידים כלכליים באו"ם, בקרן המטבע הבינלאומית ובממשלת הודו. בין 1991 ל-1996 היה שר האוצר של הודו ובתפקיד זה הנהיג רפורמות משמעותיות בכלכלה ההודית ששיפרו את מעמדה הכלכלי של המדינה בצורה ניכרת. ב-22 במאי 2004 ניצח בבחירות ונכנס לתפקיד ראש הממשלה. ב-26 במאי 2014 הסתיימה כהונתו כראש ממשלה. האטה בצמיחה הכלכלית של הודו וטענות נוספות על שחיתות נגד פקידי מפלגת הקונגרס הקשו על הממשל בתקופת כהונתו השנייה של סינג, ובנוסף הובילו להידרדרות הפופולריות של המפלגה בקרב אוכלוסיית המצביעים. בתחילת 2014 הודיע ​​סינג כי לא יבקש קדנציה שלישית כראש ממשלה.
סינג, בן הדת הסיקית, היה ראש הממשלה הראשון בהודו שאינו בן דת ההינדו. נשוי לגורשרן קאור ולזוג שלוש בנות.
משה זאב פלדמן
הרב משה זאב פלדמן (14 בנובמבר 1930 - 9 בפברואר 1997) היה ראש הישיבה הקטנה "אמרי אמת", יושב ראש אגודת ישראל וחבר הכנסת מטעמה.
ביוגרפיה.
משה זאב פלדמן נולד באייזנשטט באוסטריה, כבנם הצעיר של רייזל ואהרן פלדמן שהיגרו מבודפשט בתחילת המאה ה-20. בעקבות עליית השלטון הנאצי באוסטריה עבר פלדמן בשנת 1936 לאנגליה, שם גדל אצל משפחה יהודית משכילה. בצעירותו למד בבית ספר למחוננים, ולאחר מכן המשיך ל"ישיבת הרב מליעזש" בסטיינז שליד לונדון.
בשנת 1949 עלה לישראל, בה התקרב לחסידות גור ולמד בישיבת שפת אמת. בהמשך הוסמך לרבנות והתמנה לראש הישיבה הקטנה "אמרי אמת" של החסידות בבני ברק. בשנות ה-70 הוא היה מחברי הוועדה להקמת הקריה של חסידי גור בחצור הגלילית. בשנת 1977 הוא הוצב במקום השישי של רשימת אגודת ישראל בבחירות לכנסת התשיעית כנציג שני של חסידות גור אחרי יהודה מאיר אברמוביץ.
ב-1988 לקראת הבחירות לכנסת השתים עשרה החליף את אברהם יוסף שפירא כנציג ראשון של חסידות גור ברשימת אגודת ישראל. הוא נבחר לכנסת ובהסכם עם הליכוד יועד לנהל כסגן שר תיק ביצועי בשם רווחת הציבור שתרכז נושאים שונים בהם בטיחות בדרכים, בינוי ירושלים, איכות הסביבה ודיור להשכרה. לאחר ששמיר חזר בו מההסכמים והקים ממשלת אחדות עם מפלגת העבודה, כיהן פלדמן כסגן שר העבודה והרווחה. בתוך אגודת ישראל הייתה התמרמרות רבה על הליכוד שלא מילאה לטענתם את ההסכמים עימם, ובתחילת אוקטובר 1989 הגיש את התפטרותו מהתפקיד לראש הממשלה, לאחר שלטענתו לא ההסכם הקואלציוני עם אגודת ישראל לא כובד. באותה שנה היה פלדמן מעורב במאבקים פנימיים בתוך נציגי חסידות גור מול אברהם יוסף שפירא ויעקב ליצמן.
במהלך "התרגיל המסריח" הוביל פלדמן את ההליכה של אגודת ישראל עם המערך. לאחר כישלון התרגיל המסריח הוסכם שפלדמן ימונה ליושב-ראש ועדת הכספים של הכנסת. אולם המינוי התעכב ויצא לפועל רק בפברואר 1991.
בכניסתו לתפקידו נשאל לגבי כישוריו וענה שסבתא שלו לימדה אותו חשבון.
פלדמן לא התמודד לכנסת ה-13 ובמקום זאת מונה, בשנת 1992, ליושב ראש אגודת ישראל.
הרב פלדמן נפטר בשנת 1997. על שמו נקראו רחובות בבני ברק ובירושלים.
עלילת הדם בסוראמי
עלילת הדם בסצ'חרה
כיכר עירונית
כיכר היא חלל עירוני ציבורי פתוח המשמש למטרות ציבוריות שונות. הכיכר העירונית מהווה שטח פתוח המשמש למפגש, לבילוי, לפעולות ספורט ותרבות, ואף לפעילות פוליטית (כגון הפגנות). כיכר מרכזית בלב העיר משמשת לעיתים למפגשים של הקהילה.
המושג כיכר בעל משמעות שונה לאוכלוסיות בעולם. כיום כיכר מהווה אלמנט בהתפתחות העיר, כאשר העושר של המושג משתנה ללא הרף עם השתנות הזמן, כולל שינויים בתרבות, בטכנולוגיה, בתחבורה, בפוליטיקה, במערכות כלכליות ואתוסים של זמן.
היסטוריה.
במקור משמעות המילה כיכר ורחוב היו הפוכות: כיכר = מקום מאורך וצר; רחוב = מקום רחב.
"כיכר הירדן" מוזכרת בבראשית י"ג בתור עמק מוקף הרים בצורת חצי עיגול, ובו מספר ערים ("ערי הכיכר").
ביוון העתיקה, העיר (הפוליס) נחלקה למספר חלקים, כאשר החלק המרכזי נקרא האגורה שהייתה מקום הכינוס של המועצה שניהלה את ענייני העיר.
מאוחר יותר התפתח ברומא העתיקה הפורום שעוצב בצורה של כיכר או מספר כיכרות (מחוברות לפי קווי מתאר טופוגרפיים) ששימש כמרכז עסקים המשפטי הציבורי של העיר.