פרוקופי נולד בשנת 1886 במחוז קייב, שבאוקראינה, ולאחר מכן גר בולדיווסטוק. לאחר השלמת לימודיו התיכוניים, החל לעבוד במרפאת שיניים. הוא התחתן והביא לעולם שני ילדים. פרוקופי נעצר על ידי הנ.ק.ו.ד. ב-25 ביולי 1938 מסיבה לא ידועה, ולאחר כשנה כשתיקו ניסגר, הוא שוחרר ונשלח לעיירה אוצ'קקן באזור הרי הקוקז לשיקום. פרוקופי התגורר באוצ'קקן עד שנת 1945, ואז שב לוולדיווסטוק. תאריך מותו לא ידוע.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים.
ב-16 באוגוסט 1941, יצאה הרכבת האחרונה מדניפרופטרובסק, לפני כיבוש העיר על ידי כוחות הוורמאכט ב-25 באוגוסט. על הרכבת עלו פולינה פאקול, בתה - סבטלנה, ואמה - ליובוב. כעבור מספר ימים הרכבת נעצרה, והן הובאו בכרכרות סוסים לעיירה אוצ'קקן באזור. פולינה מצאה עבודה כמורה להיסטוריה וגאוגרפיה בבית ספר בעיירה, בה התגורר פרוקופי קובאל, שעבד בבית החולים המקומי.
לאחר שנודע לפולינה על כיבוש דניפרופטרובסק, היא ניסתה לחפש דרך לברוח עם משפחתה מזרחה, אך נאלצה להישאר באוצ'קקן. באותה תקופה, עברה בעיירה שמועה שהנאצים יחוסו על חייהם של יהודים שנשואים לגויים. פרוקופי הציע לפולינה ולמשפחתה לעבור לגור בדירתה ולרשום נישואים פיקטיביים. פולינה הסכימה, והמשפחה עברה לדירתו. פרוקופי חפר בור בחדרו וכיסה אותו בעזרת קרשים וארון. הבור יועד לסבטלנה וליובוב שמצאו בו מסתור למשך כשנה, כשפרוקופי ופולינה מספקים להם שאריות מזון. כחודש לאחר שהנאצים הגיעו לאוצ'קקן, הם מינו נציג יהודי מהאזור והורו לו לערוך מפקד אוכלוסין לכל היהודים באזור קיסלובודסק לצורך סימונם בטלאי צהוב ורישומם. באוגוסט 1942, החלו הנאצים להוציא את היהודים להורג, על פי רשימות אלו. פולינה ומשפחתה לא נרשמו במפקד והסתתרו בדירתו של פרוקופי, וכך ניצלו חייהם.
לאחר המלחמה.
עם סיום המלחמה, פרוקופי שב לוולדיווסטוק, והמשיך לשמור על קשר מכתבים עם פולינה. לאחר זמן, עקבותיו נעלמו. פרוקופי נפטר בתאריך ובנסיבות לא ידועים. ב-1945 עברו פולינה ומשפחתה לחרקוב והמשיכו בשגרת חייהם. ליובוב נפטרה ב-30 ביוני 1969, וב-1996 עלו פולינה וסבטלנה לישראל. פולינה נפטרה מסרטן שלושה חודשים לאחר מכן, ב-25 ביולי, והיא הובאה למנוחות בעיר באשקלון.
הכרה והנצחה.
בעקבות פנייה של סבטלנה לארגון יד ושם, התקבלה בקשתה, וב-2011, הוכר פרוקופי קובאל כחסיד אומות העולם, ושמו צורף לקיר הכבוד שבגן חסידי אומות העולם ביד ושם.
מקסיכם
יחסי ארגנטינה–רוסיה
יחסי ארגנטינה–רוסיה הם יחסי החוץ בין ארגנטינה והפדרציה הרוסית. היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו ב-22 באוקטובר 1885.
היסטוריה.
יחסים לא רשמיים בשנות העשרים הושפעו מאוד מפרשיות פנים ארגנטינאיות בשנות ה-20. ברית המועצות כוננה יחסים דיפלומטיים רשמיים עם ארגנטינה ב-5 ביוני 1946.
באפריל 2010 חגגו שתי המדינות 125 שנה של יחסים הדדיים, ודמיטרי מדבדב ערך את הביקור הראשון של ראש מדינה רוסי בארגנטינה.
ביולי 2014, נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, ביקר בארגנטינה, חתם על הסכם שיתוף פעולה בתחום אנרגיה גרעינית עם עמיתתו הארגנטינאית כריסטינה פרננדס.
באפריל 2015, נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין, תמך בפומבי בכריסטינה פרננדס וטענות ארגנטינה לאיי פוקלנד. הנשיא פוטין נמצא כעת בהסכמים על החכרת 12 מטוסי קרב סוחוי Su-24 לבואנוס איירס, בתמורה לבקר וחיטה.
לאחר עליית מאוריסיו מאקרי לשלטון בדצמבר 2015, ארגנטינה פנתה מהמדיניות הבינלאומית הנייטרלית של הממשל הקודם כלפי רוסיה, וחיפשה במקום זאת קשר הדוק יותר עם מערב אירופה וארצות הברית. קשר זה התערער לאחר (2018). בעקבות ניצחון אלברטו פרננדס וכריסטינה פרננדס דה קירשנר בבחירות הכלליות בשנת 2019 במדינה, חזרו בהדרגה לקדמותם היחסים הנייטרלים והידידותיים בנוגע לעמדתה כלפי רוסיה בזירה הבינלאומית.
בפברואר 2022 נפגש נשיא ארגנטינה אלברטו פרננדס עם ולדימיר פוטין, נשיא רוסיה, וציין את הצורך הדחוף של ארגנטינה להשתחרר מהסתמכות על ארצות הברית, ובמקומה לפתח שיתוף פעולה כלכלי עם רוסיה.
נציגויות דיפלומטיות.
ארגנטינה מחזיקה ברוסיה שגרירות במוסקבה בלבד. מאידך רוסיה מחזיקה בארגנטינה שגרירות בבואנוס איירס וקונסוליה כללית באוברה.
איקר אונדבארנה
איקר אונדבארנה מרטינס (בספרדית: Iker Undabarrena Martínez; נולד ב-18 במאי 1995) הוא כדורגלן ספרדי-בסקי המשחק בעמדת הקשר בטונדלה.
קריירה.
אונדבארנה נולד בחבל הבסקים שבספרד. הוא החל לשחק כדורגל במחלקות הנוער של אתלטיק בילבאו בשנת 2005.
בעונת 2012/2013 החל לשחק באחת מקבוצות המילואים של המועדון, בסקוניה, ששיחקה בליגה הרביעית.
ב-28 בנובמבר 2012 ערך את הופעתו היחידה בקבוצת הבכירה של המועדון בניצחון קבוצתו 2–0 על הפועל עירוני קריית שמונה במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית.
בעונת 2013/2014 עבר לשחק בקבוצת המילואים אתלטיק בילבאו ב', וסייע לה לעלות בתום העונה לליגה השנייה. עקב פציעות רבות, מקומו בהרכב נלקח לטובת מיקל וסגה.
ב-13 בפברואר 2016 סבל מקרע ברצועה הצולבת הקדמית ברגל שמאל, והושבת לשמונה חודשים.
בתחילת עונת 2017/2018 קרע את הרצועה הצולבת ברגל ימין.
ב-1 ביולי 2018 שוחרר מהמועדון לאחר 13 עונות.
ב-3 ביולי 2018 עבר בהעברה חופשית לטנריפה מהליגה השנייה, וחתם על חוזה לשלוש עונות.
באוגוסט 2021 עבר בהעברה חופשית לטונדלה מליגת העל הפורטוגלית.
דבורה קיציס
דבורה קיציס-גוטמן (נולדה בכ"ו בשבט תשל"ג, 1973) היא שדרנית ואשת-רדיו ישראלית. עורכת תחום המוזיקה-היהודית בכאן מורשת ומשדרת בתחנה את התוכניות "מורשת חי" ו"שיר השירים".
ביוגרפיה.
נולדה בירושלים, נכדת הרב אליהו כי טוב.
ברדיו.
את דרכה ברדיו הישראלי התחילה קיציס בשנת 1998, כשערכה את המצעד החסידי במחלקה לשידורי מורשת ברשת א' בתוכנית הרדיו "כי טוב הזמר" אותה הגיש הקריין דן כנר. בשנת 2000, עם הקמת תחנת רשת מורשת במסגרת רשות השידור, החלה לשדר באופן קבוע את רצועת המוזיקה של התחנה שנקראה "שירים ביחד", וכן את התכנית "שירים לקראת שבת" בימי שישי בבוקר.
ברשת גימל הגישה את רצועת המוזיקה היהודית במוצאי שבת (בתוכנית "מלווה מלכה" שנקראה אחר כך בשם "מילים מהמקורות").
במאי 2017 עברה ל"תאגיד השידור הציבורי" ל"כאן מורשת" – בה היא מגישה את הרצועה היומית "שיר השירים" ומשמשת בתפקיד עורכת המוזיקה של התחנה.
חיים אישיים.
קיציס נשואה לעידו גוטמן והם מתגוררים במושב עמינדב.
יאסא
משה קזיס
הרב משה קזיס (מהר"ם קזיס) (בערך 1550 - 2 בספטמבר 1617, כ"ב באב ה'שע"ז) היה מפרשני התלמוד, רב ביהדות מנטובה.
ביוגרפיה.
נולד בערך בשנת 1550 במנטובה לאביו הרב שמואל בן משה מחשובי רבני העיר. למד תורה מפי הרמ"ע מפאנו, וב-11 בינואר 1586 הוסמך לרב. בנובמבר 1588 נשלח יחד עם אחרים לרומא להשתדל עבור הקלות בצנזורה על ספרים עבריים. מתלמידיו המפורסמים – אברהם הרופא פורטלאונה, ואחיינו ידידיה שלמה רפאל נורצי בעל מנחת שי.
חיבוריו.
הרב קזיס כתב מספר חיבורים ובהם חידושים על תלמוד בבלי מסכתות שבת, ראש השנה, סוכה, בבא קמא, שבועות, וחולין. את חידושיו כתב ככל הנראה ללא שהיו בידו ספרי התלמוד עצמם, מאחר שהם נידונו אז לשריפה והחזקתם הייתה בלתי חוקית, הוא ביסס את ספרו על הלכות הרי"ף, היד החזקה ופסקי רבינו ישעיה די טראני. ביאורו לתלמוד נדפס לראשונה בשנת ה'תשל"ה על ידי מכון ירושלים. בנוסף חיבר ביאור למסכת מידות שנדפס בירושלים ה'תשכ"ג.
ישמעאל העכברי
ישמעאל העכברי היה מייסד כת יהודית בבבל, שנקראה "אל-עכבריה", שחי במאה ה-9.
ישמעאל העכברי חי בימי הכליף אל-מעתצם. המידע עליו מגיע בעיקר מספרו של יעקב הקרקסאני הכותב עליו שהוא היה איש נלעג בעיני הסובבים אותו, נוטה לשגעון, שבגאוותו ביזה את ענן בן דוד וביקש לקראת מותו שיכתבו על קברו "רכב ישראל ופרשיו". כינויו מגיע מכך שהוא היה מהעיר עכברא.
ישמעאל העכברי טען שאין להתייחס לקרי בתנ"ך אלא רק לכתיב. הוא גם תיקן את הטקסט המקראי במקום שהוא היה נראה לו מוקשה. בין השאר הוא קבע את השינויים הבאים:
בנוסף, הוא קבע שראש חודש מתחיל משעת המולד, אפילו אם זה לפני השקיעה. בנוסף, הוא התיר לאכול דברים שהוכנו על ידי גויים באיסור בשבת. ישמעאל העכברי, כמו ראשוני הקראים, אסר אכילת בשר בגולה.
שמואל אברהם פוזננסקי מסיק מייחסו לענן בן דוד שישמעאל העכברי לא היה קראי, בניגוד לעמדותיהם של אברהם בר גוטלובר ואברהם אליהו הרכבי שפוזננסקי כותב שהם ראו בישמעאל קראי. חגי בן-שמאי כותב באנציקלופדיה העברית כפוזננסקי שישמעאל העכברי לא היה קראי.
יעקב הקרקסאני ויהודה בן אליהו הדסי כותבים שחלק מדוגמאות השינויים של ישמעאל העכברי מופיעים כבר אצל השומרונים ובעקבות זאת נראה מדברי הדסי שהוא סובר שישמעאל העכברי הושפע בכל שינוייו מהשומרונים. אל-מקריזי כותב על הכת של ישמעאל, אל-עכבריה, בקצרה, שהם בטלו חלק מהלכות שבת ושינו דברים בתורה. יהודה בן אליהו הדסי מזכיר, לעומת זאת, רק את השינויים בתורה. אל-מקריזי אינו מבדיל בין הכת של ישמעאל לבין זו של מישויה אלעכברי, ורואה בכתות שלהם את אותה כת. בעקבותיו הלך צבי גרץ שכתב שהכת נטתה לכיוון השומרונים. זיהוי שתי כתות אלו ככת אחת אינה מקובלת על רוב החוקרים.
אום סלמה
אום סלמה הינד בנת אבי אומיה (בערבית: أم سلمة هند بنت أبي أمية) הייתה אחת מנשותיו של מוחמד, נביא האסלאם.
לפני הנישואים למוחמד.
לפני שנישאה למוחמד, הייתה אום סלמה נשואה לאבו סלמה, איתו היא הביאה לעולם ארבעה ילדים: סלמה, עומר, זיינב ורוקייה.