ה UA1 היה גלאי ענק ומורכב בזמנו. הוא תוכנן כגלאי בעל מטרה כללית. הגלאי היה בצורת גליל באורך של 5.8 מטרים ובעל קוטר של 2.3 מטרים המורכב משישה תאים. הוא היה הגדול ביותר בזמנו. הוא תיעד את העקבות של חלקיקים טעונים בשדה מגנטי בעוצמה של 0.7 טסלה ומדד את המומנטום שלהם, מטענם החשמלי ואת קצב איבוד האנרגיה שלהם. אטומים בתערובת הגז שכללה ארגון ואתאן התייננו כאשר עברו בקרבתם חלקיקים טעונים שנוצרו בעקבות התנגשות החלקיקים בגלאי. האלקטרונים שהשתחררו בתהליך היינון נסחפו בשדה חשמלי שיוצר על ידי כבלי שדה ונקלטו על ידי כבלי חישה. הסידור הגאומטרי של 17,000 כבלי שדה ו-6,125 כבלי חישה בתוך המאיץ איפשר להפיק ייצוג תלת ממדי אינטראקטיבי של אירועים פיזיקליים משוחזרים.
דעיכת פרוטון
בפיזיקת החלקיקים, דעיכת פרוטון היא צורה תאורטית של דעיכת חלקיק שבו הפרוטון דועך לחלקיקים תת-אטומיים קלים יותר כמו פאיון נטרלי ופוזיטרון. דעיכת הפרוטון התאורטית נוסחה לראשונה על ידי אנדריי סקרוב ב-1967. למרות המאמצים הניסויים הקשים, דעיכת פרוטון לעולם לא נצפתה. אם הפרוטון היה דועך לפוזיטרון, מחצית מהחיים של הפרוטון הייתה לפחות 1.67× 1034 שנים. לפי המודל הסטנדרטי, פרוטונים, שהם סוג של באריון (מורכבים מ-3 קווארקים),יציבים עקב שימור המספר הבאריוני. על כן ניתן להסיק שפרוטונים לא ידעכו לחלקיקים אחרים בעצמם, כיוון שהם הבאריונים הקלים ביותר (ולכן הכי פחות אנרגטיים).
פליטת פוזיטרון (positron emission).שהוא תהליך רדיו אקטיבי, פרוטון מגרעין אטום הופך, על ידי אינטראקציה עם ובוזון W+ לנייטרון. תהליך זה אינו דעיכת פרוטון, שכן הפרוטון יוצר אינטראקציה עם חלקיקים אחרים באטום.
ישנן תיאוריות מעבר למודל החלקיקי אשר נקראות "תאוריה מאוחדת גדולה" (GUTׂ grand unified theories ) ששוברות בבירור את סימטריות המספר הבאריוני, תיאוריות אלו טענות כי פרוטון יכול לדעוך באמצעות חלקיק היגס, חד־קוטב מגנטי או בוזון אחר בעל זמן מחצית חיים של 1031 עד 1036 שנים. עד היום, כל הניסיונות לחזות בתופעה חדשה אשר נחזתה על ידי GUT (כמו דעיכת פרוטון או הקיום של המונופול המגנטי) נכשלו.
יש שיטות תאורטיות של הפרת באריון חוץ דעיכת פרוטון, הכוללות אינטראקציה עם שינויים של באריון גם/או שמספר הלפטון שונה מ-1 (כמו שמתבקש בדעיכת פרוטון).
באריוגנזה.
אחת מהבעיות יוצאות הדופן בפיזיקה המודרנית זאת העליונות של החומר על האנטי-חומר ביקום. היקום ככלל כנראה בעל צפיפות של מספר באריוני חיובי ששונה מאפס - ככה שחומר קיים. כיוון שהונח בקוסמולוגיה שהחלקיקים שאנו רואים נוצרו בפיזיקה זהה לזו שאנו מודדים כיום, היה מצופה שהמספר הכולל הבאריוני יהיה אפס, כמו שחומר ואנטי חומר היו צריכים להיווצר בכמות שווה. זה הוביל למספר מנגנונים מוצעים של "שבירה סימטרית" שהבריאה העדיפה את החומר הנורמלי (ההפך מאנטי חומר) תחת תנאים מסוימים.
חוסר האיזון הזה היה קטן באופן לא רגיל, בסדר גודל של 1 כל 10000000000 (1010) חלקיקים, חלקיק שנייה קטן אחרי המפץ הגדול, אבל אחרי שרוב החומר והאנטי-חומר הושמד, כל מה שנשאר היה כל החומרים הבאריונים בייקום הנוכחי, יחד עם מספר גדול יותר של בוזונים.
ניסויים שבוצעו ב-2010 בפרמילאב מדווחים שחוסר האיזון בין החומר לאנטי-חומר הרבה יותר גדול ממה שהניחו עד כה. בניסוי שכלל סדרת התנגשויות חלקיקים, כמות החומר שנוצר היה בקירוב 1% גדול מהכמות האנטי חומר שנוצרה. הסיבה לזה עדיין לא ידועה.
רוב התיאוריות הגדולות והמאוחדות שוברות במפורש את הסימטריות של המספר הבאריוני, שמסבירות את אי ההתאמה, בדרך כלל מעוררות תגובות המתווכות על ידי בוזוני X מאסיביים, או בוזוני היגס מאסיביים. שיעור התרחשות האירועים תלוי בעיקר במסת התיווך בחלקיקי ה-X או בחלקיקי ההיגס, אז על ידי השערה שתגובות אלה אחראיות לרוב המספרים הבאריונים שרואים בימינו, שיעור המסה המרבית אשר ניתן לחישוב יהיה איטי מכדי להסביר את נוכחות החומר כיום. השיעורים האלה חוזים שכמות גדולה של חומר תראה מדי פעם דעיכת פרוטון ספונטנית.
הוכחות מניסויים.
דעיכת פרוטון זה אחד ממפתחות הניבוי של התיאוריה המאוחדת הגדולה. מאז שנות ה-80 המוקדמות, היו מאמצים ניסויים פיזיקליים אשר התמקדו במונופול המגנטי ודעיכת פרוטון. עד היום, כל הניסיונות לצפות כל הניסיונות לצפות באחת משתי תופעות אלו נכשלו. עם זאת, ניסויים אלו הצליחו לבסס את התחומים הנמוכים יותר של מחצית חיים הפרוטון. כרגע, התוצאה המדויקת ביותר הגיעה מה-"Super-Kamiokande" מקרינת הצ'רניקוב במים ביפן.
מוטיבציה תאורטית.
למרות החוסר בראיות נצפות של דעיכת פרוטון, חלק מהתיאוריה המאוחדת הגדולה, כמו התאוריה "המודל של גרגורי גלשוב", וגם גרסאות הסופר-סימטריות, דורשות זאת.
על פי תיאוריות אלה, זמן מחצית החיים של הפרוטון הוא 1031 ל־1036 שנים, והפרוטון דועך לפוזיטרון ולפאיון נייטרלי שמיד דועך ל-2 פוטונים.
p+ → μ+ + π0
דעיכת פרוטון במדיה.
כאשר וודי אלן בסרטו משנת 1980 פותח באווירה דיכאונית ואומר "האם מישהו קרא בעמוד הראשון של העיתון טיימס שהחומר דועך?", זו הייתה התייחסות כמעט ישירה לדגמי התיאוריה המאוחדת הגדולה של שנות השבעים בהתחשב בתקופת הסרט, ובחשיבות הדגמים הללו באותה תקופה, היו עשרות מאמרים גם בתקשורת הכללית על כמה מההשלכות הבולטות ביותר של הדגם, ובמיוחד הטענה של דעיכת פרוטון.
בפרק של חוק וסדר "המפץ הגדול" ישנו מרדף של מדען אחר ראיות שדעיכת פרוטון קיימת אשר מוביל לרצח המרכזי בפרק.
בפרק של הסדרה המפץ הגדול "אופטימיזציית החרדה", לשלדון יש בעיה במחקרו על חומר אפל ודעיכת פרוטון. בספרו של ג'רי ספינלי "Smiles to Go" הרעיון של דעיכת פרוטון הוא למעשה מקור החרדה של גיבור הספר.
המרכז לדמוקרטיה וזכויות עובדים
המרכז לדמוקרטיה וזכויות עובדים (DWRC) הוא ארגון ללא מטרות רווח פלסטיני, שאינו משויך לאף מפלגה פוליטית. DWRC הוקמה בשנת 1993 על ידי קבוצה של איגודים מקצועיים, עורכי דין, אקדמאים ואישים פוליטיים בחברה הפלסטינית כדי להגן על זכויות העובדים ולקידום צדק חברתי. המייסדים כוללים את חסן ברגותי (מזכ"ל הפדרציה הבינלאומית לאיגודי עובדי ההוראה בארצות ערב), וגסאן חטיב (שר התכנון לשעבר ועיתונאי ותיק) . DWRC ממוקמת ברמאללה וכן יש לה סניף בעיר עזה .
חשיבות הארגון.
בשנת 2000 אישר הנשיא הפלסטיני את חוק העבודה הפלסטיני הראשון. עם זאת, על פיה- DWRC, חוק העבודה היה חסר שיניים ,
ועורכי דין ומאגדי עובדים מטעם DWRC פעלו כדי לעבוד עם מומחים משפטיים של הרשות הפלסטינית כדי להכניס תיקונים לחוק; בשלהי 2005, ה-DWRC הצליחה להשיג הסכמה לחוק עבודה פלסטיני חלופי במועצה המחוקקת הפלסטינית .
איחוד האיגודים המקצועיים הגדול ביותר בין הפועלים ברשות הפלסטינית כבר מזמן חדל להיות דמוקרטי על פי מגוון משקיפים; ב- PGFTU שנשלט על ידי הפת"ח לא נערכו בחירות מאז 1981 . ה-DWRC, כעמותה עצמאית שאינה עצמה איגוד עובדים, עמדה בחזית הקריאה ל-PGFTU לתת דין וחשבון בתקשורת הפלסטינית כמו גם בבינלאומית, וארגנה מאות ועדי עובדים דמוקרטיים, ודוחפת לקיום שקיפות מלאה בתנועת הפועלים הפלסטינית .
בשנת 2007 ארגון ה- DWRC ארגן את איגוד האיגודים והעובדים העובדים העצמאיים והדמוקרטים בפלסטין, ויזם את הקמת הוועידה הראשונה בסדר גודל ארצי של האיגודים המקצועיים הדמוקרטים והעצמאיים הפלסטינים מזה עשרות שנים, המייצגת למעלה מ-50,000 נשים וגברים.
10 המאמנים הגדולים בתולדות ה-NBA
10 הקבוצות הגדולות בתולדות ה-NBA
תא פרופורציונלי רב-חוטי
תא פרופורציונלי רב-חוטי או תא פר"ח (באנגלית: MWPC - Multi-Wire Proportional Chamber או Wire Chamber) הוא סוג של סוג של גלאי חלקיקים בעזרתו ניתן למצוא את המיקום והמסלול של חלקיקים טעונים ופוטונים העוברים דרכו.
תיאור.
התא מורכב מרשת של חוטי חשמל הנמצאים תחת מתח גבוה (האנודה), הנמצאת בתא בעל דפנות מוליכות אשר משמשות כהארקה (הקתודה). במקרים אחרים, רשת חוטי החשמל יכולה לשמש כהארקה כאשר דפנות התיבה יימצאו תחת מתח גבוה. כאשר המטרה היא השגת שדה חשמלי אחיד, אשר ימשוך את האלקטרונים והיונים השליליים כלפי האנודה.
התא מכיל בתוכו תערובת גזים ביחסים מדודים וקבועים, הגורמת לכך שכל חלקיק בעל מטען חשמלי יינן את הגז הסובב אותו. היונים והאלקטרונים החופשיים אשר נפלטים בתהליך, מואצים על ידי השדה החשמלי, מה שגורם לרצף יינון, הנקרא . האלקטרונים החופשיים שנוצרים בעקבות כך, תחת השפעת השדה החשמלי, מואצים לתיל הקרוב, וגורמים לשינוי בזרם, אשר גודלו תלוי ופרופורציונלי (ומכאן השם) למטען החלקיק העובר בגז. על ידי מיפוי האותות מכל רשת התיל, ניתן לגלות את מסלול תנועת החלקיק.
תוספות לעיצוב הבסיסי יוצרות גלאים ממוקדים ומדויקים יותר, כגון תא הסחף (Drift chamber), ותא הקרנת זמן (Time Projection chamber).
תערובות הגזים הטיפוסיות בתא הן:
חומרים נוספים הנעשה בהם שימוש בתאים פרופורציונליים הוא:
רקע היסטורי.
בשנת 1968 המציא ופיתח ז'ורז' שרפק, בהיותו בארגון האירופי לחקר הגרעין (באנגלית: CERN) את התא הפרופורציונלי הרב-חוטי. המצאה זו הביאה לכך שזכה בפרס נובל לפיזיקה בשנת 1992. התא עקף את קצב הגילוי של תא הבועות שהיווה חלקיק אחד או שניים בכל שנייה, ל־1000 חלקיקים בכל שנייה. התא הפרופוציונלי הרב-חוטי הפיק אותות אלקטרוניים מאיתור חלקיקים המאפשר למדענים לבדוק נתונים באמצעות מחשבים. תא רב החוטים הוא פיתוח של .
שימוש.