שאול יהודה שקע בדיכאון, חלה ומת בפתאומיות בשנת 1864, בגיל 24. יהושע ילין, שקיבל את ניהול החלקה במוצא לאחר מות אביו, פתח עסק לחלפנות בשותפות עם אחיו המאומץ ליב הורביץ. באותה שנה נולד לשרח ויהושע הבן דוד ילין, על שם אביו דוד ילין (הראשון).
ילין היה מבין שבעת מייסדי השכונה נחלת שבעה. לאחר מספר שנים השתתף בייסוד שכונת אבן ישראל וכן רכש לו שני מגרשים בשכונת מאה שערים עם היווסדה.
בשנת 1872 ניסה יחד עם מספר ידידים להשתתף במכרז לקניית אדמות ביריחו מידי הממשלה הטורקית. ליוזמה יישובית זו הם קראו בשם "פתח תקווה", כאשר נודע לממשל שהמכירה אינה לנתינים עות'מאנים הם ביטלו את המכירה. אמנם ניסיון זה לא התממש אבל מספר שנים לאחר מכן הצליחו לממש יוזמה דומה בייסוד 'אם המושבות' - שנקראה בשם פתח תקווה. יהושע ילין לא הצטרף ליישוב זה ונשאר להתגורר בעיר ירושלים.
בשנת 1872 חכר אדמות בשותפות עם בנימין סלנט ויצחק גולדשמידט באמצעות קשרים עם בדואים בעבר הירדן, על מנת לגדל תבואה על אדמה זו. באותה שנה נולדה לו בתו רחל מסעודה. לאחר כשנתיים, עקב פרישת שותפיו, נאלץ גם הוא לפרוש מיוזמה חקלאית זו, אך המשיך לשמור על קשריו עם הבדואים של האזור.
בשנת 1881 נסע יהושע ילין להודו, כדי לבקר את קרוביה העשירים של אשתו, משפחת דוד ששון. כשחזר, נכנס לשותפות עם נפתלי ליאון והקימו עסק לחלפנות ולמכירת טבק, כמו כן סחר בעורות במשך מספר שנים.
באותן שנים שימש גם כנציגו של הקונסול הבריטי בבית הדין לענייני מסחר של השלטון הטורקי.
בשנת 1884 הצטרף לחברת מזכרת משה שבנתה שכונות מכספי קרן משה מונטיפיורי.
בשנת 1885 השיא את בנו דוד לבתו של יחיאל מיכל פינס. לאחר מכן בנה את ביתו בשכונת מזכרת משה, וכך יצא גם הוא מהעיר העתיקה.
בשנת 1887 השיא את בתו רחל ליחזקאל דנין (סוכובולסקי) יחד היו ממייסדי אחוזת בית והוריו של עזרא דנין.
בשנת 1891 מכר 70 דונם מהאדמה שרכש בקאלוניה לאגודת חובבי ציון ובהמשך מכר להם גם את שאר אדמותיו שם ועליהן נוסדה המושבה מוצא.
בשנת 1897 נבחר לשמש כחבר בעיריית ירושלים ובכך למעשה היה האשכנזי הראשון בתפקיד זה.
התבודדות
התבודדות היא פעולה שבה אדם מתרחק מסביבתו ושוהה עם עצמו לבד מתוך רצונו החופשי. ההתבודדות היא חופפת ובכל זאת נבדלת מהבדידות. התבודדות היא פשוט המצב של להיות בנפרד מאחרים, לא כל מי שחווה התבודדות מרגיש בודד. כרגש סובייקטיבי, בדידות יכולה להיות מורגשת גם כאשר אדם מוקף באנשים אחרים - מי שמרגיש בודד, הוא בודד.
השפעות בריאותיות.
תסמינים מבידוד חברתי מוחלט, עשויים לכלול חרדה, אשליות חושיות או עיוותים של זמן ותפיסה. אולם זה המצב כאשר אין גירוי של מערכות החישה כלל ולא רק חוסר מגע עם אנשים. לפיכך, ניתן להימנע מכך על ידי דברים אחרים אשר מעסיקים את הדעת. בדידות יכולה לעורר תגובות פיזיולוגיות שמגבירות סיכונים בריאותיים.
התבודדות ארוכת טווח נתפסת לעיתים קרובות כלא רצויה, אשר גורמת לבדידות או הסתגרות ונסיגה חברתית הנובעת מחוסר יכולת ליצור מערכות יחסים. יתר על כן, התבודדות שכזו עלולה להוביל לדיכאון קליני, למרות שחלק מהאנשים אינם מגיבים אליה באופן שלילי. נזירים לדוגמה, רואים התבודדות ארוכת טווח כאמצעי להארה רוחנית.
אנשים רדומים נותרו בהתבודדות במשך שנים ללא כל דיווח על תסמינים פסיכולוגיים לאחר מכן.
כמו כן, חלק מההפרעות הנפשיות (כגון סכיזופרניה והפרעת אישיות סכיזואידית) קשורים קשר חזק לנטייה לרצות להתבודד לעיתים תכופות ולחפש התבודדות ארוכת טווח.
בדידות כפויה (בידוד) הייתה שיטת ענישה לאורך ההיסטוריה. לרוב זה נחשב לסוג של עינויים.
השפעות פסיכולוגיות.
השפעות חיוביות.
הספרות המחקרית בתחום מצביעה על מגוון מעלות הגלומות בהתבודדות חיובית, ומתוכן בולטים שלושה יתרונות:
השפעות שליליות.
השפעות שליליות נצפו אצל אסירים. התנהגותם של אסירים המבלים זמן רב בהתבודדות ובבידוד עלולה להחמיר. כמו כן, בדידות יכולה לעורר תגובות פיזיולוגיות שמגבירות סיכונים בריאותיים.
השפעות שליליות של התבודדות עשויות להיות תלויות גם בגיל. ילדים בגיל היסודי שחווים התבודדות תכופה עלולים להגיב בשלילה. זה בעיקר בגלל שלעיתים קרובות, התבודדות בגיל הזה היא לא משהו שנבחר על ידי הילד. התבודדות אצל ילדים בגיל היסודי עלולה להתרחש כאשר הם לא בטוחים כיצד לקיים אינטראקציה חברתית עם אחרים ולכן הם מעדיפים להיות לבד, מה שיכול לגרום לביישנות או לדחייה חברתית.
בעוד שבני נוער רבים נוטים להרגיש בודדים או אומללים יותר כשהם אינם בסביבה של אחרים, הם גם נוטים לחוות חוויה מהנה יותר עם אחרים אם היה להם זמן לבד קודם. עם זאת, לבני נוער שמבלים לבד לעיתים קרובות, אין הסתגלות טובה כמו אלה שמאזנים את הזמן שלהם לבד עם הזמן החברתי שלהם.
התבודדות בדת.
בדתות שונות נחשבת ההתבודדות לפעולה רוחנית וחיובית, המאפשרת לאדם להתרחק מהמולת העולם ולהתקרב לאל. מנהג זה היה גם מקובל בקרב הפילוסופים - הם נהגו ללכת ביערות או במדבריות ולהרהר. ההתבודדות מאפשרת לאדם התבוננות פנימית ופרטיות.
יהדות.
הרמב"ם ראה בהתבודדות את הדרך שבה הנביא מקבל את הנבואה מהאל. הוא כתב: "כל הנביאים אין מתנבאין בכל עת שירצו אלא מכוונים דעתם ויושבים שמחים וטובי לב ומתבודדים, שאין הנבואה שורה אלא מתוך שמחה."
בקבלה ובמיסטיקה היהודית נחשבת ההתבודדות מעלה גדולה. השל"ה כותב על כך:
היו רבנים שנהגו להתבודד. ר' יוסף יוזל מנובהרדוק ממייסדי תנועת המוסר חי בבדידות שנים אחדות בחדר קטן עם שני פתחים להכנסת מזון, אחד למאכלי חלב ואחד למאכלי בשר.
בתנועת החסידות ובחסידות חב"ד ובחסידות ברסלב בפרט מומלץ לכל אדם להתבודד ביום הולדתו לצורך חשבון נפש. אלא שהתבודדות זו אינה כשארי התבודדויות אלא מציגה בתוכנה פן אחר וגישה שונה, וזאת מפני שחסידות חב"ד רואה מעורבות בין הבריות ערך נעלה, ובפרט שטבע המדיניות מוטבע באדם בטבעו, על כן העמידה החסידות את פתגמו של ר' שמשון מאוסטרופולי במרכז העניין - 'טובה הפרישות עם הבריות והבדידות בתוך בני אדם', פתגם זה היה בעצם המוטו של סביו של מייסד החסידות אדמו"ר הזקן בנו של ר' ברוך (ספר הזכרונות חלק ב' פרק למדנות האם ובתה) פתגם זה נתבאר עוד על ידי הרבי הריי"ץ.
חסידות ברסלב רואה בהתבודדות את אחד מיסודות דרכה החשובים ביותר. ואמנם על פי רבי נחמן מברסלב, עיקרה של ההתבודדות היא עצירה משטף החיים ובעקבות זאת שיחה בין האדם לבוראו, בשפה מדוברת, שיחה שנועדה לחזק את הקשר שבין האדם לבורא ולהתעלות רוחנית. רבי נחמן מברסלב כותב בספרו ליקוטי מוהר"ן: "התבודדות היא מעלה עליונה וגדולה מן הכל". הוא גם כותב שמומלץ שהאדם ידבר בשפת אימו בעת ההתבודדות.
חסידי ברסלב נוהגים להתבודד שעה אחת ביום ולומר לפני כן תפילת התקשרות לצדיקים. רבי נחמן שחינך כל הזמן לשמחה, סבר שאת חשבון הנפש ואת הביקורת העצמית צריך להותיר לשעת ההתבודדות, אבל גם היא אסור שתיעשה בעצבות. את ההתבודדות מומלץ לערוך בטבע, מחוץ ליישוב בני אדם, שכן במקום בני אדם ייתכנו הפרעות וכדומה. יתירה מכך בהתבודדות האדם מתמזג עם הטבע שהוא עצמו שר ומתפלל לאל. רבי נחמן החשיב כל כך את ההתבודדות, עד שמדבריו מובן שבעת ביאת משיח יהיה הבדל מהותי בין אלה שהתבודדו לבין אלה שלא, שכן אלו הראשונים יקבלו את המשיח בשלווה וביישוב הדעת.
נצרות.
אחת מצורות הנזורה הנוצרית מתבטאת בהתבודדות. המונח המקובל להתבודדות זו הוא הרמיטיזם, מיוונית: ἔρημος (ארמוס) שפירושו המילולי מדבר. המונח התפתח מהתקופה בה אנשים יצאו להתבודד במדבריות הנגב והמדבריות במצרים על מנת לשקוע בעבודת האל ללא הפרעות.
התבודדות כזו לא הייתה חייבת להיות הנתקות מכל אדם אחר. היו מקומות בהם חיו מספר קטן של נזירים שהתבודדו יחד מפני החברה החיצונית.
היו גם נזירים שהתבודדו במהלך כל השבוע ונפגשו אחת לשבוע (בימי ראשון) לארוחה משותפת, תפילות משותפות, החלפת תוצרת וקבלת חומרי גלם לעבודת השבוע הקרוב. מסגרת זו נקראת לאורה.
400-409 לפנה&quot;ס
שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 409 - 400 לפנה"ס
שרי מקובר-בליקוב
שרי מקובר בליקוב היא עיתונאית ישראלית.
ביוגרפיה.
נולדה בבני ברק למשפחה חרדית מחסידות אלכסנדר. היא נינתו של מייסד בני ברק יצחק גרשטנקורן. אמהּ סופרת ומשוררת, ואביה הרב יהודה מקובר מראשי ישיבת אלכסנדר. התחנכה בחברה החרדית אך בגיל צעיר חזרה בשאלה ועברה לעולם החילוני.
כתבותיה ב"מעריב" הופיעו במוסף "סופשבוע" ובמוסף לשבת. בנוסף, הייתה אחראית על פרויקט "הכי טובים ברפואה" שהתפרסם מדי שנה בחג הפסח והציג את עשרת הרופאים הנבחרים בכל הקטגוריות הרפואיות.
בנובמבר 2013 עברה ל"ידיעות אחרונות" ככתבת המוסף "7 ימים". בינואר 2021 חזרה לכתיבה במוסף מעריב.
כותבת גם באתר "העין השביעית", מגישה תוכניות טלוויזיה ומרצה בנושאי תקשורת.
יצרה עם אורה מימון-פילבסקי את הסרט "בת מלך" שהוקרן בערוץ הראשון, בפסטיבל הקולנוע היהודי בארצות הברית ובקנדה ובסינמטקים בישראל. זהו סרט דוקומנטרי העוסק בחיים ובשאיפות של האישה החרדית בת זמננו, באמצעות תיעוד אינטימי של ארבע נשים חרדיות ובני משפחתן.
נשואה לאיתיאל, טייס מסוקים וסא"ל (מיל') ואם לארבעה. מתגוררת ביהוד-מונוסון.
עדה כרמי מלמד
410-419 לפנה&quot;ס
שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 419 - 410 לפנה"ס
ירי דו צדדי
כתובות פרוטו-סינאיות