הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר, פרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר ופרס אוסקר למיקס הסאונד הטוב ביותר.
תקציר העלילה.
האחים דינג'ל (דני קיי) הם תאומים זהים, דומים בחיצוניותם אך שונים לגמרי באופיים. באסטר דינג'ל הוא טיפוס מוחצן ורודף נשים המופיע מידי ערב במועדון "פליקן". הוא מופיע עם הרקדנית מידג' מלון (ורה-אלן) והם מאורסים.
אדווין דינג'ל הוא אדם מלומד, בוגר אוניברסיטת פרינסטון שמבלה שעות רבות בספרייה והספרנית אלן (וירג'יניה מאיו) מאוהבת בו.
במועדון "הפליקן" מבקר גם הפושע "עשרת אלפים" ג'קסון (ג'יימס קוקרן). הוא חשוד ברצח רקדנית מהמועדון ובאסטר דינג'ל שהיה נוכח באירוע עומד להעיד נגדו במשפט. ג'קסון שולח שניים מאנשיו שחוטפים אותו, מהממים אותו במכה בעורף ומשליכים אותו למותו באגם בפארק פרוספקט בברוקלין.
רוחו של באסטר מושכת את אדווין לפארק שם הוא "נפגש" עם אחיו ומדבר איתו והשוטרים והמבלים בפארק חושבים שהוא יצא מדעתו כי רק הוא רואה ושומע אותו. גם בכל המעדנייה שמידט (ס.ז. סאקאל) חושב כך ומסלק אותו מהחנות.
אדווין מגיע למועדון וכולם וכולם מקבלים אותו בשמחה. המנהל מונטי (דונלד וודס) מורה לו לעלות לבמה ולהופיע ואדווין הנבוך קורא לאחיו המת שייכנס לגופו כדי שיוכל להופיע. לבסוף "מגיע" בסטר ואדווין מבצע את השיר עיניים שחורות כשלידו פרחים באגרטל שגורמים לו להתעטש כל הזמן לצחוקיו של הקהל.
עוזריו של ג'קסון מדווחים לו כי חיסלו את באסטר אך להפתעתו הוא רואה אותה בהופעה במועדון ושולח אותם לחסל אותו שוב. ביניתיים תופסים אותו אנשי התובע המחוזי ומביאים אותו לחקירה בפני התובע המחוזי או'בראיין. (אוטו קרוגר). אדווין לא יודע דבר והתובע שעומד לצאת מדעתו, זורק אותו ממשרדו.
אדווין בורל לדירתה של אלן אבל הפושעים אחריו, לאחר שנודע לו שהתובע המחוזי נמצא בבית האופרה הוא בורח לשם ומופיע כזמר אופרה. לבסוף מוזעקים שוטרים ועוצרים את ג'קסון ואנשיו.
מידג' שחיכתה לבאסטר/אדווין לטקס הנישואים, מתייאשת מאי הגעתו ומסכימה להצעתו של מונטי לנישואים. בעיתון מופיעה מודעה גדולה עם צילומים של מונטי ומידג', אדווין ואלן. לאחר החתונה מתייחדים אדווין ואלן ורוחו של באסטר מופיעה שוב בחדרם...
קרבינייר
קרבינייר (בצרפתית: Carabinier) הם פרשים או חיילים רגליים, שבאופן היסטורי נשאו קרבין.
הקרבין קצר יותר מהרובים הסטנדרטים ולכן היה קל יותר לתפעול על גבי סוס, יחידות הקרביניירי הרכובות הראשונות החלו לקום בסוף המאה ה-17 והגיעו לשיאם סביב המלחמות הנפוליאוניות כאשר לרוב צבאות אירופה היה כוח פרשים קרביניירים. בהמשך הוקמו יחידות קרביניירים רגליות במספר צבאות שהעדיפו את הקרבין בלוחמה באזורים מיוערים או סבוכים, עם זאת באופן היסטורי הקריבניירים היו לרוב רכובים. הקרביניירים הראשונים הוקמו על בצבא הצרפתי ב-1794, אלו היו פלוגות עילית בתוך גדודי הרגלים הקלים (מה שבגדודי קו רגילים נקראו גרנדירים). באיטליה וספרד (ובהמשך גם מדינות אמריקה הלטינית) הקרבין נחשב לרובה מתאים למשימות שיטור וכך הוקמו יחידות קרביניירים ז'נדרמרים כגון הקרביניירי האיטלקים.
קרביניירים במדינות שונות.
צרפת.
יחידות הקרביניירים הרכובים הראשונות הוקמו כאמור לקראת סוף המאה ה-17, כאשר כל רגימנט פרשים כלל אסקדרון של קריביניירים, בנוסף לאלו ז'נדרמנים רכובים של התקופה כונו אף הם קריביניירים. בתחילת המאה ה-18 אורגנו ארבעת האסקדרונים לכדי 'קורפוס הקרביניירים המלכותי', כח הקריבניירים גדל לכי חמש חטיבות הכוללות 30 אסקדרוני קרביניירים ב-1762, אך ב-1788 מספרם ירד חזרה לשני רגימנטים.
בתקופה זו מדי הקרביניירים הרכובים היו דומים למדים הסטנדרטיים של הצבא הצרפתי, בתוספת מגפי רכיבה וכובע ברסקין שייחד אותם משאר יחידות הפרשים, בשיא המלחמות הנפוליאוניות ב-1810 שונו המדים והציוד של הקריבניירים הרכובים והם הכלו ללבוש שריון קיראס (בדומה לקירסירים) וקסדת מתכת ייחודית בעלת רעמה אדומה. כדי להבדילם מהקירסירים, שריוני הקיראס של הקרביניירים כללו תוספת של עיטור מתכתי בקדמת השריון, בשנים באחרונות של המלחמות הנפוליאוניות ההבדלים בין שני סוגי הפרשים החלו לדעוך, הקרביניירים אפילו הפסיקו להשתמש בקרבין שנתן להם את שמם ולמעשה הפכו לפרשים כבדים לכל דבר לצד הקירסירים. לאורך המאה ה-19 יחידות הקרביניירים הרכובות עסקו במשימות משטר ולא לקחו חלק מערכות גדולות, ב-1871 יחידת הקרביניירים האחרונה התמזגה עם רגימנט הקירסירים ה-11.
ספרד.
בדומה לצרפת, גם ספרד הקימה יחידות קריבינריים רכובות במאה ה-17, אך אלו היו פרשים קלים עם מדים דומים למדי ההוסרים והגיעו בשיאם לסדר גודל של ארבעה אסקדרונים בלבד.
במהלך המאה ה-19 הקומו יחידות הקרבינרוס ששירתו במשימות שיטור אזוריות ומשמר גבול בעיקר בצפון ספרד, הם לבשו מדים כחולים כהים עם כובע שאקו ייחודי. הכוח הפך בהדרגה לכוח שיטור ששימש למטרות אכיפת חוקי מסחר ומיסוי אשר הוכפף למשרד האוצר הספרדי, ערב מלחמת האזרחים בספרד ב-1936 מנו הקרבינוס כ-15,000 ובמהלך המלחמה רבים מהם נותרו נאמנים לכוחות המלוכנים כך שבסופה, עם ניצחון הרפובליקנים, פורקו היחידות כולן.
איטליה.
זרוע הקרבניירי (באיטלקית: Arma dei Carabinieri), הוא כוח המשטרה הצבאית של איטליה, שמבצע הן תפקידי שיטור צבאיים והן תפקידי שיטור אזרחיים. הוא הוקם ככוח השיטור של ממלכת סרדיניה בשנת 1814, אך במהלך איחוד איטליה הוא מונה כזרוע הראשונה של הארגון הצבאי הלאומי. אף על פי שיחידות הקרביניירי לקחו חלק בפעולות דיכוי האופוזיציה בתקופת המשטר הפאשיסטי, הוא גם היה אחראי לנפילתו של בניטו מוסוליני ולכן יחידות רבות שלו פורקו על ידי גרמניה הנאצית, מה שהוביל לרבים מאנשיו להצטרף למחתרת האיטלקית.
מאז 2001 הוא מהווה אחד מארבע הזרועות של הכוחות המזוינים של איטליה (לצד הצבא, חיל האוויר והצי).
בריטניה.
בצבא הבריטי, הרגימנט היחיד המזוהה כקרבינייר הוא משמר הדרגונים הסקוטי המלכותי ששמו השני הוא "הקרביניירים והאפורים". תואר הקרביניירים הורש מרגימנט הקרביניירים ה-3 (שפורק ב-1971 אל תוך הקרביניירים והאפורים) שירש אותו ממשמר הדרגונים (קרביניירים) ה-6 (שפורק ב-1922 אל תוך הרגימנט ה-3). משמר הדרגונים ה-6 התחיל את דרכו בשנת 1685 בתור 'רגימנט הסוסים ה-9'. בשנת 1691 לאחר שהרגימנט הוכיח את עצמו בקרב במערכה באירלנד, הומר לרגימנט קרביניירים ושונה שמו ל-'רגימנט הקרביניירים של המלך', עד שהחל משנת 1788 נקרא הרגימנט 'משמר הדרגונים ה-6 (קרביניירים)' עד שפורק ב-1922. בנוסף רגימנט המפשייר יומנרי (מילואים) קיבל את התואר קריבנייר לקראת סוף המאה ה-19 ולאחר מלחמת העולם הראשונה הומר לרגימנט ארטילריה ובהמשך הגנה אווירית עד שפורק בשנת 1969.
הקרביניירים הבריטים נחשבו לאורך רוב ההיסטוריה כדרגונים לכל דבר, הם לבשו ציוד ומדים של דרגונים ואף לחמו כמו דרגונים.
קולומביה.
המשטרה הלאומית של קולומביה כוללת כוח שיטור וסיור רכוב הנקרא "אסקדרוני קרבינייר ניידים" (בספרדית: Escuadrones Móviles de Carabineros או בר"ת EMDC). כוח הקרביניירים הקולומביאני נוסד ב-1841 ובדומה לארצות דוברי ספרדית אחרות, שימש ככוח שהתפרס וסייר באזורי ספק ושמר על החוק והסדר. כיום תפקידי הקרביניירים לסייר בכבישי קולומביה במשימות שיטור תנועה, לסייר באזורים כפריים ולערב את הקהילות המקומיות בשיתופי פעולה עם הרשויות.
צ'ילה.
"הקרביניירים של צ'ילה" (בספרדית: Carabineros de Chile) הם כוח שיטור ז'נדרמריה הפועל תחת משרד הפנים והביטחון הלאומי של צ'ילה, הקרביניירים נמצאים גם תחת פיקוד הצבא הצ'יליאני בעיקר בשעת מלחמה או אסון לאומי אך אינם כפופים באופן ישיר לאף אחד מזרועות הצבא.
כוח הקרביניירים הוקם ב-1927 עם איחוד המשטרה הכלכלית (Policía Fiscal), המשטרה הכפרית (Policia Rural) וקורפוס הקרביניירים (Cuerpo de Carabineros) אל תוך מוסד צבאי-אזרחי האמון על הביטחון הלאומי ברחבי המדינה וכפוף ישירות לממשלה. קורפוס הקרביניירים הוקם ב-1903 במטרה להביא ביטחון ואכיפת החוק באזור האראוקינה ההיסטורי במרכז צ'ילה (כיום בין המחוזות ביוביו ואראוקניה). בשנת 1973 הקרביניירים הצטרפו להפיכה הצבאית בצ'ילה ומפקדם מיג'ור גנרל סזאר מנדוזה דוראן התמנה לחבר בממשלת החונטה הצבאית ששלטה בצ'ילה עד 1990.
לוג'ה דיי מרקטו נואובו
לוג'ה דיי מרקטו נואובו (באיטלקית: Loggia del Mercato Nuovo) היא לוג'יה, בפירנצה.
היסטוריה.
הלוג'ה נבנתה באמצע המאה השש עשרה בלב פירנצה סמוך לפונטה וקיו בניצוח האדריכל והפסל ג'ובאני בטיסטה דל טאסו.
הלוג'ה נבנתה במקור לשם מכירת משי, מוצרי מותרות וכובעי קש, אך היום משמשת בעיקר לממכר מוצרי עור ומזכרות.
בגומחות הפינתיות התכוונו להציב פסלים של אנשי פירנצה אבל בפועל רק שלושה פסלים נקבעו במהלך המאה השמונה עשרה: מיקלה די לנדו שהנהיג במאה הארבע עשרה את מהפכת סורקי הצמר, ג'ובאני וילאני היסטוריון ומדינאי מן המאה הארבע עשרה, וברנארדו צ'ניני צורף פסל ומדפיס מן המאה החמש עשרה .
מוקד תיירותי בפאת הכיכר הוא פורצ'לינו - מזרקת חזיר הבר של פירנצה, קיימת מסורת נפוצה של שפשוף אפו של פורצ'לינו והכנסת מטבע לפיו עד לנפילתו אל כיוון זרימת המים עם הבעת משאלה.
במרכז הלוג'ה ממוקמת אבן לציון מקום הענשת פושטי רגל על ידי שבירת ספסל המסחר שלהם, נוהג זה יצר בשפה האיטלקית את המונח "פשיטת רגל" (Bancarotta) ומשם בשפות אחרות.
בית חולים נאות המושבה
בית חולים נאות המושבה הוא בית חולים ובית אבות גריאטרי בנס ציונה המיועד לחוליים סיעודיים.
מבנה.