אפשרות נוספת היא שהכתובת הוצבה בהוראת מועצת הפרובינקיה אשר פיקחה על הטמעת פולחן הקיסר ברמת הפרובינקיה, ייתכן בשיתוף הנציב. מקבילה לכך ניתן למצוא בהוראות שפורסמו בכל פרובינקיית אסיה (provicia asia) להפצתו של לוח שנה חדש לכבודו של אוגוסטוס ב-9 לפנה"ס, כאשר נציב הפרובינקיה פאביוס מקסימוס (Paullus Fabius Maximus) הורה להציב את לוח השנה על לוחות שיש במקדשי רומא ואוגוסטוס ברחבי הפרובינקיה.
אף אם היוזמה להפצת הכתובת הייתה ברמת הפרובינקיה מטעם הנציב של גלטיה, או מועצת הפרובינקיה, הרי נראה שכל אחת מהכתובות הייתה מיוחדת והפכה למוצג מקומי ייחודי, כך שייתכן בהחלט והעילית המקומית בכל עיר שיחקה תפקיד בייצורה ובהצבתה בעירם. אין הכוונה לטעון שפקידים רומיים לא היו מעורבים בשום שלב. נהפוך הוא, נראה שהכתובות אושרו על ידי הפקידות הרומית: העובדה שהתרגום היווני באנקירה ובאפולוניה נובע ממקור משותף (עד כדי הצגה בשניהם של אותן השגיאות) רומזת שתרגום יווני רשמי נעשה ברמת הפרובינקיה.
שפתה של הכתובת.
הלטינית.
ככלל, שפתה של הכתובת נעדרת מבנים ספרותיים מסוגננים וכראוי לכתובת חרוטה היא חסכנית במילים ומשתמשת בסגנון ספרותי אלגנטי ופשוט. סווטוניוס כותב שאוגוסטוס "השתדל במיוחד להביא את מילותיו בצורה הברורה ביותר."
סגנונה ולשונה של הכתובת מדגיש את מרכזיותו של אוגוסטוס במדינה הרומית: השימוש בגוף ראשון והשימוש החוזר והמודגש בשם התואר "meus" (שלי) כאשר השימוש בו נדחה לסוף המשפט כדי לתת לו משקל רב יותר, למשל בפסקה 5.2 "impensa et cura mea" "על חשבוני וביוזמתי שלי." לשונה האישית של הכתובת ממסכת את החידוש המהפכני בביטוי "הצבא שלי" ו"הצי שלי." תיאורו של אוגוסטוס את חיילי לגיונותיו כ"חיילים שלי" אינו בעייתי בהתחשב ביחס האישי הקרוב שבין חיילים ומפקדם, אך להרחיב את היחס הזה לצבא ולצי הרומי כולו מראה בבירור את שליטתו של אוגוסטוס בכוחות הלוחמים. במהלכו של פרק יחיד רואים כיצד ההישגים הייחודיים של הצבא תחת אוגוסטוס בכיבוש אזורים חדשים של העולם משנים אותו מ"צבאו של העם הרומי" (30.1) ל"צבא שלי" (30.2). בדומה, תיאור יחסיו האישיים של אוגוסטוס עם מלכים זרים ומשלחות לרומא עובר שינוי במשך הטקסט כאשר תחילה מתאר זאת אוגוסטוס כ"ידידות איתי ועם העם הרומאי" (26.4) אחר כך נוקט בביטוי מקובל יותר "ידידות של העם הרומי" (29.2) ולבסוף בביטוי המעורפל "הידידות שלנו" (32.2).
תפקידו המסורתי של הסנאט בטיפול במשלחות זרות מועלם לחלוטין ואפילו העם הרומי (populus Romanus) מקבל תפקיד משני לשחקן העיקרי — אוגוסטוס. &lt;br&gt;אוגוסטוס בורר את מילותיו בזהירות כדי לתאר את מקומו במערכת המדינה הרומית: הוא משתמש במדויק בביטויים מוכרים כמו
senatus consultum ultimum או טריומווירט בהתייחסו למוסדות פוליטיים ובכך משלב את הקריירה הפוליטית שלו במערכת המדינית הרומית.
בניגוד לכך, בשיא הכתובת מפתיע אותנו אוגוסטוס בסטייה מהדפוס המוכר של הסנאט והעם הרומי ("senatus populusque Romanus") המופיע ארבע פעמים בכתובת ומחליפו בהסנאט, מעמד הפרשים והעם הרומי ("senatus et equester ordo populusque Romanus") כדי להבהיר כמה השתנתה החברה הרומית בהנהגתו של אוגוסטוס "אבי האומה" (pater patriae).
הגרסה היוונית.
נראה שהגרסה היוונית שהופצה לאנקירה ולאפולוניה נוצרה באופן מרכזי. השימוש במילה גרסה הוא מכוון, כיוון שאין מדובר בתרגום מילולי ליוונית של המקור הלטיני. המחקר המודרני מניח שהתרגום בוצע במזרח היווני ולא ברומא. אף על פי שניכר שחלקים מהתרגום הושפעו מאוד מהמקור הלטיני, ייתכן והדבר מכוון כדי לשוות לכיתוב היווני נופך לטיני.
חוקרים סוברים כי השימוש ביוונית מיומן יותר מתרגומים של החלטות סנאט, ואף משתמש באוצר מילים עשיר יותר. לעיתים התרגום היווני מדייק יותר מהמקור הלטיני, למשל בתרגום המילה הלטינית populus כ"עם" ולא כ"אזרחים" כדי להבדיל בין ה-populus Romanus ובין עמים אחרים (26.4). לא רק שהכיתוב היווני אינו תרגום מילה-במילה של המקור הלטיני, אלא אף נראה שהיוונית שוּנתה כדי להיות מובנת יותר לקורא הפרובינקיאלי ובמקרים מסוימים אף שונתה מהותית, כדי להתאים לציפיותיו.
כדי להקל על ציבור שאינו מכיר את הטופוגרפיה או את מוסדותיה של העיר רומא וסביבותיה, נתונים מסוימים פושטו, וניתנו הסברים שאינם במקור הלטיני, כשלעיתים הושמטו פרטים מסוימים בתרגום. לדוגמה, במקום לתרגם את מילותיו של אוגוסטוס ולהזכיר את תיקון כל הגשרים על הויה פלמיניה
(via Flaminia) למעט המולובי והמינוקי בשמם, בַּתרגום ביוונית: כתוב "כל הגשרים על הדרך למעט שני גשרים שלא נזקקו לתיקון" (20.5). ה-"curia Iulia" הפכה פשוט לְלשכת המועצה (34.2, 35.1), ובפישוט נוסף, ה-פונטיפקס (pontifices) הפכו לכהנים והבתולות הווסטליות לכוהנות (11, 12.2). שמות של אלים רומאיים ניתנים במקבילותיהם היווניים או מוסברים בסוגריים (11.1, 13.1, 19.1, 19.2, 2.נספח). משמעות חג משחקי המאה (ludi saeculare) והכבוד שניתן לאוגוסטוס במתן הכתר האזרחי ("corona civica") מתורגמים ומוסברים שניהם בתרגום היווני (22.2).
ההבדל הבולט ביותר בין שתי השפות הוא בכותרת: בעוד שהמקור הלטיני מדגיש את כיבוש העולם בידי אוגוסטוס והתועלת שהביא לעם הרומי: "הישגיו של אוגוסטוס האלוהי, בהם כפף העולם לשלטונו של העם הרומי, וההוצאות שהוציא למען המדינה והעם הרומיים" ("rerum gestarum divi Augusti, quibus orbem terra[rum] imperio populi Rom[a]ni subiecit, et impensarum, quas in rem publicam populumque Romanum fecit") ומסר אימפריאליסטי זה ניכר ביתר הכתובת, הרי בתרגום היווני הכותרת קצרה בהרבה, אינה מזכירה את כיבושיו של אוגוסטוס, ומותירה האפשרות שמעשי המתת של אוגוסטוס ניתנו גם לפרובינקיות ולא רק לרומי: "מתורגמים וחרוטים מתחת מעשיו ומעשי המתת של האל אוגוסטוס." בדרך זו מכַוון החלק הבולט ביותר לפירוש שונה של הכתובת כולה ומנסה שלא לפגוע ברגשותיהם של הקוראים המקומיים במקומות כמו אנקירה, שרק לאחרונה באו תחת שלטון רומאי ישיר.
המסר האימפריאליסטי ממותן גם במקום אחר. כאשר אוגוסטוס מסביר את משמעות סגירת דלתות מקדש יאנוס, הסברו משקף את האידאולוגיה השלטת שהשלום הרומאי (pax Augusta) משמעו שלום הבא בעקבות ניצחון צבאי. מאידך, התרגום היווני משמיט את הביטוי התוקפני "parta victoriis pax" (שלום שהושג על ידי ניצחונות, 13.1).
לבסוף, העובדה שבתרגום היווני נפלו מספר שגיאות בפירוש המקור הלטיני תומכת בהנחה שהתרגום נעשה במזרח ההלניסטי ולא ברומא. למשל, בדווחו על תוצאות המפקדים – שלא מדעת מקעקע התרגום היווני את התגאותו של אוגוסטוס על כך שהגדיל את האזרחות הרומית בהתמדה מ-4,063,000 דרך 4,233,000 ועד ל-4,937,000 – בכך שתרגם בטעות את מספר האזרחים בקנסוס הראשון כ-4,603,000 (8.4-8.2).
השפעות על הכתובת.
כיוון שאחד המסרים הבולטים ביותר בכתובת הוא ייחודו של אוגוסטוס, אין זה מפתיע שהכתובת אינה מנסה ללכת בדרכה של אף כתובת קודמת. למרות זאת, בדק המחקר מהן ההשפעות האפשריות על הכתובת.
מסורת ארוכת שנים הייתה שבהלוויות אנשי שם ברומא - בני משפחתם תיארו בנאומי קינה
(elogia) את הישגיהם והכיבודים להם זכו בחייהם. למשל הקינה על קונסול משנת 298 לפנה"ס.
אוגוסטוס עצמו הציב קינה בדיעבד לאנשים מפורסמים בפורום החדש שלו, לדוגמה הכתובת המתארת את הקריירה של גאיוס מריוס: "גאיוס מריוס, בנו של גאיוס, קונסול שבע פעמים, פראיטור, טריבון של הפלבס, קוואיסטור, אוגור, טריבון של החיילים. מונה במיוחד כדי לנהל מלחמה עם מלך הנומידים יוגורתה שלאחר שלכד אותו בקונסולט השני שלו הורה להובילו לפני מרכבתו במצעד הניצחון. נבחר לקונסול בפעם השלישית בהיעדרו. בקונסולט הרביעי שלו השמיד את הצבא של הטווטונים. בחמישי הביס את הקימברים, ניצח אותם ואת הטווטונים בפעם השנייה. כאשר היה קונסול בפעם השישית, שחרר את הרפובליקה מטריביון של הפלבס ופראיטור שאפתניים, שאחזו בנשק ותפסו את הקפיטול. בגיל שמעבר לשבעים, גורש ממולדתו במלחמת אזרחים, הוחזר בכח הנשק, והפך לקונסול בפעם השביעית. משלל מלחמתו שנלקח מהקימברים ומהטווטונים בנה כמנצח מקדש לכבוד הכבוד והאומץ. בלבוש הניצחון ובמגפי סנאטור נכנס לסנאט..." ניתן לראות את הכתובת כהתפתחות של קינות כאלה: הרבה יותר מורכבת ומפורטת, אך בדיוק כמו אוגוסטוס, ההישגים המתוארים בה הם רבים וגדולים יותר.
השפעות על הכתובת ניתן למצוא הן ברומא והן מחוצה לה. השפעה אחת שתוארה במחקר היא כיתובים על מצבות ברומא, אף שלא יהיה נכון להתייחס לכתובתו של אוגוסטוס כסתם כיתוב על מצבה, למרות מיקומה מחוץ לאחוזת הקבר של אוגוסטוס.