ארצות הברית של קולומביה (אנגלית: United States of Colombia ; ספרדית: Estados Unidos de Colombia) הוא שמה של קונפדרציה שהתקיימה באמריקה הדרומית בין השנים 1863 ועד 1886. הקונפדרציה הוקמה בעקבות חוקת ריונגרו ושכנה בגבולות קולומביה ופנמה של ימינו. כשהקונפדרציה פורקה, הוקמה רפובליקת קולומביה (שהיא קולומביה של ימינו), ומאוחר יותר ב-1903 פנמה פרשה מהרפובליקה והפכה למדינה עצמאית.
היסטוריה.
כשהפדרציה של "רפובליקת קולומביה הגדולה" התפוררה בשנת 1830, שלוש המחלקות שהרכיבו אותה התפצלו לשלוש מדינות עצמאיות:
בשנת 1863 "רפובליקת גרנדה החדשה" שינתה שמה ל"ארצות הברית של קולומביה" בעקבות חוקת ריונגרו. בשנת 1886, לאחר מספר שנות מלחמת אזרחים, הוביל הצד המנצח בראשות רפאל נונז שינוי בחוקה שביטל את "ארצות הברית של קולומביה" ויצר את "רפובליקת קולומביה" של ימינו.
מבנה.
"ארצות הברית של קולומביה" שכנה בגבולות קולומביה ופנמה של ימינו. היא הייתה קונפדרציה שהורכבה מתשע מדינות וארבע טריטוריות.
המדינות:
הטריטוריות:
הספורט הרומאי
הספורט ברומא העתיקה
רפובליקת קולומביה
רפובליקת רודזיה
יום המתים
יום המתים (בספרדית: Día de los Muertos, Día de los Difuntos או, Día de Muertos או באנגלית Day Of The Dead) הוא חג מקסיקני השייך לחגיגות הקתוליות המוקדשות לזכרם של אבות המשפחה שהלכו לעולמם. החג נחוג ביום הראשון והשני של חודש נובמבר, באותו מועד בו חלים יום כל הקדושים ולאחריו יום כל הנשמות של הכנסייה הנוצרית קתולית.
החג נחוג בעיקר במקסיקו, באזורים בהם קיימת קהילה מקסיקנית גדולה בארצות הברית, בפיליפינים, במדינות אחרות באמריקה הלטינית ובברזיל. בחג זה נהוג לבקר בבתי הקברות ובכנסיות, ולהביא נרות ופרחים לקברי אבות המשפחה. על אף נושא החג, אין זה חג עגום והוא נחוג באווירה של קרנבל, בדומה לליל כל הקדושים האמריקאי.
בשנת 2008 הכיר ארגון אונסק"ו בחג יום המתים כמורשת תרבותית בלתי מוחשית.
היסטוריה.
מקורו של חג זה בחגיגות של התושבים המקוריים של יבשת אמריקה - התרבות האצטקית, תרבות המאיה, הפורפרצ'ה, הנאהואל והטוטונאק.
בתרבות האצטקית היה קשור החג למחזוריות בטבע, ולכן היה מקושר למחזוריות החקלאית של זריעה וקציר (כאשר הקציר מסמל סיום מחזור חקלאי ומוות). בשל כך הוא נחוג בתחילת אוגוסט, זמן הבשלת התירס ואיסופו, במשך כל תקופת הקציר. החג נחשב לחגה של האלה מיקטקאקיוואדל, "אלת המתים", ובמהלכו נערכו טקסים עבור נשמות הקרובים המתים.
עם כיבוש מקסיקו על ידי הקונקיסטאדורים הספרדים במאה ה-15 פעלו המיסיונרים הנוצריים למגר את החג הפגני, ועשו זאת באמצעות דחיית החג ואיחודו עם החג הקתולי, יום כל הקדושים, שנערך ביום הראשון של חודש נובמבר. החג גם קוצר לשלושה ימים וכך ניתק הקשר בינו לבין המחזור החקלאי.
מנהגי החג.
ההכנות לקראת החג מתבצעות במהלך השנה וכוללות איסוף מתנות אשר יוענקו למתים במהלך החג. בתחילת החג, נוהגת המשפחה לעלות לקברי אבותיה, לנקותם ולשים עליהם פרחים ונרות. משפחות עשירות נוהגות להקים בביתם מזבח לכבוד האבות ולהניח עליו או על הקברים את מנחות ה-"ofrendas". הפרחים הם בעיקר פרחי ציפורני חתול (המכונים בספרדית: "Flor de Muerto" - פרחי המוות), שלפי האמונה קוראים אליהם את רוחות המתים, וכן בקבוקי טקילה. על קברי ילדים נהוג להניח צעצועים וממתקים.
במדינות אמריקה הלטינית מתחפשים הילדים בחלוק לבן ומסיכה לבנה עם ציור גולגולת, ובחלקן עושים תהלוכות בתחפושת זו.
יש המאמינים שהרוחות אוכלות את האוכל המוגש להם, וכל האוכל את המאכלים לאחר מכן ישאר רעב ולא ישבע.
בגואטמלה מקובלת ביום המתים ארוחה משפחתית חגיגית, שהמאכל המסורתי המרכזי בה הוא פִיאָמְבְּרֶה, מעין סלט צבעוני וגדוש מרכיבים שונים: מינים רבים של בשר ונקניק, ירקות, גבינות, חמוצים ועוד.
הפיליפינים.
בפיליפינים נקרא החג "Araw ng mga Patay" ("יום המתים"), ונחשב לאחד החגים החשובים ביותר בשנה. החג מהווה רקע למפגשים משפחתיים יותר מאשר יום של חגיגות. במהלך החג מנקים את קברי בני המשפחה, צובעים אותם מחדש ומניחים עליהם נרות ופרחים. מאחר שנהוג לבלות זמן עם בני המשפחה, נוהגים בחג זה המשפחות לישון באוהלים משפחתיים בבתי הקברות על מנת להיות יחד, הן בני המשפחה המתים והן בני המשפחה החיים.
ביתן לונדון
ביתן לונדון (באנגלית: London Pavilion) הוא מבנה בפינת שדרת שפטסבורי ורחוב קובנטרי, בפינה הצפונית של כיכר פיקדילי בלונדון שבאנגליה. כיום משמש המבנה כמרכז קניות ובילויים ומהווה חלק ממרכז טרוקדרו.
היסטוריה.
המבנה נבנה בשנת 1859 ושימש כאולם מוזיקה וקונצרטים. בשנת 1885 נבנתה בקרבתו שדרת שפטסברי, ולצורך בנייתה נהרס המבנה ונבנה מחדש.
בשנת 1923 הוקם שלט פרסומת חשמלי על צד המבנה הפונה לכיכר פיקדילי.
ב-1934 נערכו במבנה מספר שינויים והוא הפך לאולם קולנוע. ב-1986 נהרס המבנה, למעט חזיתו ששופצה, והפך למרכז קניות. לאחר בנייתו ועד ספטמבר 2001 שימש כאתר תערוכות של בובות שעווה מעשי ידי מוזיאון מאדאם טוסו. התערוכה הציגה בעיקר דמויות של מוזיקאים מתחום הרוק והפופ.
בשנת 2000 שופץ הבניין והפך לחלק ממרכז טרוקדרו.
רובר הראשון, מלך צרפת
רובר הראשון (בצרפתית: Robert Ier; 866 - 15 ביוני 923), מלך על פרנקיה המערבית מ-922 עד מותו ב-923.
חייו.
רובר היה בנו הצעיר של רובר החזק רוזן אנז'ו ואחיו של אודו מלך פרנקיה המערבית, שמינה אותו למושל פריז ולאב המנזרים. רובר מילא גם תפקיד של דוכס הפרנקים, שהיה בתקופתו תואר כבוד צבאי בעל חשיבות רבה. אחרי מות אחיו, המלך אודו, ב-1 בינואר 898 לא תבע רובר לעצמו את כתר פרנקיה המערבית והכיר בסמכותו של המלך שארל השלישי "התם", בן לשושלת הקארולינגים. רובר מילא את תפקידיו כמושל וכאב המנזרים, והגן על צפון צרפת מפני פלישות הנורמנים.
היחסים בין המלך שארל השלישי לרובר, (שהיה וסאל של המלך), היו תקינים עד 921, כאשר המלך התעלם מן האצילים ומינה לאיש סודו את אגנו שלא היה בעל תואר אצולה. ב-29 ביוני 922 מרדו האצילים במלך והמליכו תחתיו את רובר, שמלך בשם רובר הראשון. ב-15 ביוני 923 נהרג המלך רובר הראשון בדו-קרב עם שארל "התם". הכתר נמסר לראול, דוכס בורגונדיה, בטקס שנערך ב-13 ביולי 923 בכנסייה של העיר סואסון שבצפון צרפת.
מחידושי המחבר
למארק
קו התאריך
עונת ההוריקנים האטלנטית 2005
עונת ההוריקנים האטלנטית בשנת 2005, שנמשכה מה-1 ביוני עד ל-30 בנובמבר, שברה את כל השיאים מבחינת מספר ההוריקנים ועצמתם. בצפון האוקיינוס האטלנטי היו 28 סופות טרופיות (שיא), 15 מתוכן הוגדרו כהוריקן (שיא) ומתוכם 7 היו בעצמה של קטגוריה 3 ומעלה. בהוריקן וילמה נמדד שקע ברומטרי של 882 מיליבר (שיא) ורוחות בעצמה של 295 קמ"ש. בעונת ההוריקנים כולה נספו 2,280 אנשים (בעיקר בעקבות הוריקן קתרינה והוריקן סטן), ונגרם נזק של כ-120 מיליארד דולר (שיא).
שתי סופות נוצרו בחודש יוני, חמש סופות ביולי, חמש סופות באוגוסט, חמש סופות בספטמבר, שש סופות באוקטובר, שלוש סופות בנובמבר, שתי סופות בדצמבר וסופה אחת בינואר. ארבע סופות הוגדרו כהוריקן בקטגוריה 5, הקטגוריה החזקה ביותר בסולם ספיר-סימפסון.
משפט נתר
ראול, מלך צרפת
ראול דוכס בורגונדיה (בצרפתית: Raoul de France) (מכונה גם רודולף [Rodolphe], 890 - 15 בינואר 936), מלך על פרנקיה המערבית מ-923 עד מותו.
ביוגרפיה.
ראול ירש את דוכסות בורגונדיה מאביו, רישאר מאוטן ב-921. נישא לאמה מצרפת, בתו של המלך רובר הראשון, אך לא היו להם ילדים. אחרי שהמלך רובר הראשון נהרג בדו- קרב עם שארל התם (בן לשושלת הקארולינגים), נבחר ראול על ידי מועצת האצילים למלך פרנקיה המערבית ב-13 ביולי 923. בעזרתו של הרברט השני, רוזן ורמנדואה, דאג המלך ראול להחזיק את שארל "התם" בכלא במצודת טיירי (בחבל פיקרדי שבצפון צרפת), שם מת ב-929. המלך ראול פחד מתחרות על הכתר מצדו של הרברט השני, רוזן ורמנדואה, ולא היסס לקרוא לעזרתו את היינריך הראשון מלך גרמניה.
המלך ראול נתקל בקשיים כאשר רצה להטיל את מרותו על כל ממלכת פרנקיה המערבית, ובמיוחד על אקיטן ועל קטלוניה. היה עליו גם לעמוד בפני הנורמנים שמלכם היה דוכס נורמנדיה. המלך ראול איבד גם את השליטה בפרובאנס, והנסיכים המקומיים בכל רחבי הממלכה החלו לטבוע מטבעות משלהם. המלך ראול נפטר ב-936 ללא יורשים, והאצילים מסרו את הכתר ללואי, בנו של שארל "התם", שמלך בשם לואי הרביעי.
לב שסטוב
לב איסאקוביץ' שֵׁסְטוֹב (ברוסית: Лев Исаакович Шестов; 13 בפברואר 1866, קייב – 19 בנובמבר 1938, פריז), שם העט של יהודה לייב שוורצמן, פילוסוף, סופר ומבקר יהודי-רוסי.
קורות חיים.
שסטוב, יליד קייב, השלים בצעירותו לימודי משפטים באוניברסיטת קייב, ובהמשך למד גם פילוסופיה וספרות. עם פרוץ מהפכת אוקטובר בשנת 1917, יצא מרוסיה ולא שב אליה עד מותו. הוא השתקע בפריז, בה כתב ופרסם את יצירותיו בתחומי הביקורת הספרותית והפילוסופיה. לחם בכתביו נגד האנטישמיות.
לב שסטוב כתב על גדולי הסופרים של תקופתו: ברנדס, ניטשה וטולסטוי, דוסטויבסקי וצ'כוב. כן עסק במשנתם של קירקגור, מרטין לותר, שפינוזה ואחרים. תורתו הפילוסופית נולדה מביקורת הספרות שלו. בחיבוריו התנגד לתורות האידיאליזם, ועסק לרוב בשאלות אמונה ואקזיסטנציאליזם.
נקודת המוצא למשנתו הפילוסופית הייתה נפשם של גדולי ההוגים, כפי שבאה לידי ביטוי ביצירתם. הוא כפר ביכולת המדע העיוני לתת תשובות לכל השאלות הגדולות של הקיום. והעמיד, בדומה לפילוסוף הדני קירקגור, את החזון הנבואי של היוצר היחיד, אל מול ההסבר המדעי הרציונלי של העולם.