ב-1969 ייסד ד"ר תומאס אודיהמבו בניירובי, קניה את "המרכז הבינלאומי לפיזיולוגיה ואקולוגיה של החרקים" - ICIPE (International Center of Insect Physiology &amp; Ecology), בחסות קונסורציום אקדמיות בינלאומי והבנק העולמי. כנציגת האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, גלון שימשה למין הקמת המרכז כאחד מהמנהלים המדעיים החיצוניים עד לשנת 1994 ולקחה בו חלק בתפקידים שונים: אחראית על חקר הקרציות והצה צה במרכז, חברה בחבר הנאמנים, רכזת הוועדה המדעית והממונה על מתן המדליה השנתית. במרכז הוקם מסלול לתארים מתקדמים וגלון לימדה בו. ב-1991 – נקרא במרכז אולם על שמה.
בשנים 1969–1973 פעלה באפריקה מטעם המחלקה לשיתוף פעולה בינלאומי במשרד החוץ הישראלי בסיוע, הכשרה והדרכה ברפואה ובחקלאות. בשנות השבעים עבדה בתחנת שדה לגידול המוני ועיקור של זבוב הצה צה בטאנגה, טנזניה, בחסות הסוכנות לפיתוח בינלאומי של מחלקת המדינה של ארצות הברית (U.S. Agency for International Development).
ב-1974 ארגנה את כנס אוהלו במעלות בחסות המכון למחקר ביולוגי בנס ציונה.
ב-1975 ארגנה כינוס בנושא אקטופרזיטים של בקר במסגרת מרכז CIAT בקולומביה. ב-1977 העבירה סמינר נייד בארצות אמריקה הדרומית בנושא זבוב הים התיכון ביחד עם פרופ' אלכס טהורי וד"ר יורם רסלר.
ב-1980 מונתה לחברת מועצה של הקונגרס האנטומולוגי הבינלאומי (International Congress of Entomology), ב-1987 מונתה לנשיאת מועצת הקונגרס. ב-1996 כיהנה כנשיאת מועצת הקונגרס האנטומולוגי הבינלאומי ה-20 בפירנצה, איטליה וב-1992 - כיהנה כנשיאת מועצת הקונגרס האנטומולוגי הבינלאומי ה-19 בבייג'ינג, סין.
בשנים 1981–1992, עם חתימת הסכם השלום בין ישראל למצרים, השתתפה המחלקה לפרזיטולוגיה בעברית בעשרות מחקרים עם המחלקה לאנטומולוגיה של אוניברסיטת עין שאמס במצרים.
ב-1984 עשתה שבתון במכון הבריאות הלאומי (National Institute of Health) בבתסדה, מרילנד שליד וושינגטון. ב-1987 עשתה שבתון במחלקה לאנטומולוגיה של הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית בזייברסדורף הסמוכה לווינה. ב-1992 הייתה McArthur distinguished visiting professor במרכז למדע החרקים, אוניברסיטת אריזונה.
שימשה כיועצת הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית והשתתפה בכנסים רבים שלה בנושא טכניקות עיקור זכרי חרקים וכיועצת אנטומולוגית לארגון הבריאות העולמי.
הייתה חברת מערכת של כתבי העת Insect Science and its Application, Physiological Entomology, Journal of Medical Entomology, Experimental and Applied Acarology.
בשנים 1997–2000 כיהנה כמנהלת אזורית לשיתוף פעולה מדעי ישראלי-מצרי, במסגרת המרכז האקדמי הישראלי בקהיר הפועל תחת האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים. במסגרתו התקיימו כנסים ומחקרים משותפים ישראלים-מצרים, ביניהם פרויקט חיפושית חדקונית התמר.
משפחתה.
רחל גלון מתגוררת ברמת חן, רמת גן; הייתה נשואה לאריה גלון מנהל חברת כימיקלים ופרופ' לכימיה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, עד למותו ב-1995; אחיו, עזרא גלון, היה פרופסור לגנטיקה של הצמח במכון ויצמן למדע. לרחל גלון שני ילדים: הבכור, ד"ר אייל גלון, הוא רופא שינים; הצעירה, מרב אחישר, היא פרופ' למדעי המוח במחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטה העברית; בעלה, אהוד אחישר, הוא פרופ' למדעי המוח במכון ויצמן.
מחקריה.
הנושא המרכזי של מחקריה היה זיהוי המרכיב הכימי של הדם שמביא את מוצץ הדם לאכילה (פאגו סטימולנט). נחקרו יתושים שונים, זבובי צה צה, פרעושים, קרציות ועלוקות. פרסמה למעלה מ-170 מאמרים בכתבי עת מדעיים, מתוכם תשעה ב-Nature ושניים ב-Science.
ביחד עם ד"ר סיסטר מרי ליהי פרסמה כתבה ב-nature בנושא פרומונים שגורמים להתגודדות אצל קרציות.
גלון בדקה את התנהגות האכילה של נקבת היתוש אאדס אייג'יפטי (Aedes aegypti) מוצצי דם. בדם מצוי ריכוז חלבון הנחוץ ליתושה לצורך יצור הביצים. רק 2-1% מעורנו הוא דם ואין אפשרות סטטיסטית שהיתושה תדע אחרי החדרת החדק לרקמה מתי הגיעה לכלי דם והיא יכולה להתחיל לשאוב ולמצוץ אותו. גלון יצרה קרום מחקה-עור ומתחתיו חיממה תמיסות שונות בטמפרטורות חום גוף. היא גילתה שהיתושה מזהה את הדם אחרי שבאה במגע עם ATP. המאמר פורסם ב-Science.
היא בדקה זאת גם בקרצית המערות. היא גילתה שהן מוצצות דם לאחר שבאו במגע עם גלוטתיון, חומר הנמצא בכמויות גדולות בכדוריות דם האדומות. המאמר פורסם ב-Science.
גלון בדקה את זיהוי הדם של זבוב הצה צה מסוג גלוסינה אוסטני (Glossina austeni) וגילתה שהיא דומה לאלה של יתושת אאדס אייג'יפטי. המאמר פורסם ב- Nature וזכה לכתבה ב-London Times.
ביחד עם ד"ר מרטין רייס האכילה יתושים וזבובי צה צה בשתי פרקציות שונות: האחת בעלת ריכוז של טסיות והשנייה של כדוריות דם חסרי טסיות. החרקים העדיפו את מקטע הטסיות. העבודה הזו מצביעה על כך שהמנגנון שהגוף פיתח לתיקון נזקים, מפעיל את הטסיות לבוא ולתקן את הנזק, מנוצל על ידי היתוש לזיהוי ומציצת הדם. העבודה התפרסמה ב-Nature.
פרסמה עם מרטין רייס ויואל מרגלית סדרת עבודות שתיארו את איברי החוש על גפי הפה של זבוב הצה צה.
ביחד עם אנה לישה (מסרדיניה) ערכה רישום אלקטרוני של תגובת איברי תאי החוש הנמצאים בחדק יתוש הקולקס (Culex pipiens) ובאים במגע עם הדם והראתה את עדיפותו של ה-ADP על ה-ATP וה-AMP.
הסכם קמפ דייוויד
פורד טאונוס P6
פורד טאונוס P6 (בגרמנית: Ford Taunus P6) היא מכונית משפחתית מתוצרת יצרנית הרכב Ford-Werke GmbH, (פורד גרמניה), חברת בת של קונצרן הרכב פורד, אשר יוצרה בין השנים 1966–1970.
דגם "פורד טאונוס P6" קרוי גם "Ford Taunus 12M", ו-"Ford Taunus 15M" אשר יוצרו בין השנים 1966–1970.
סך הכול יוצרו 665,187 יחידות.
הר אודלום
הר אוֹדְלוּם (באנגלית: Mount Odlum) הוא הר הממוקם על קו פרשת המים של אמריקה, בהרי הרוקי הקנדיים. ההר ממוקם ברכס אלק, על הגבול בין פרובינציית אלברטה ופרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה. גובהו של ההר 2,753 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה.
מקור השם.
שמו של ההר ניתן לו בשנת 1917 והוא נקרא על שם בריגדיר גנרל ו. וו. אודלום (V. W. Odlum).
הר לומיס
הר לוּמִיס (באנגלית: Mount Loomis) הוא הר הממוקם על קו פרשת המים של אמריקה, ברכס אלק שבהרי הרוקי הקנדיים, על הגבול בין פרובינציית אלברטה ופרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה. גובהו של ההר 2,798 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה.
מקור השם.
שמו של ההר ניתן לו בשנת 1918, והוא נקרא על שם סר פרדריק אוסקר וורן לומיס (Frederick Oscar Warren Loomis) ששירת כמייג'ור גנרל במלחמת העולם הראשונה.
אלגורב
אַלְגוֹרָבּ (מערבית: الغراب "אל-ע'וּראבּ" - העורב) או δ בעורב הוא הכוכב השלישי בבהירותו בקבוצת הכוכבים עורב עם בהירות נראית מדרגה 2.94. במרחק זוויתי של כ-2.6 מעלות מדרום-דרום-מערב לכוכב נמצאת הערפילית הפלנטרית NGC 4361 ובמרחק זוויתי של כ-5.5 מעלות מצפון-צפון-מזרח לו נמצאת גלקסיית הסומבררו.
תכונות.
אלגורב הוא תת-ענק לבן-כחלחל מסוג ספקטרלי A0 IV (לפעמים מסווג גם ככוכב הסדרה הראשית כחול מסוג ספקטרלי B9.5 V) שנמצא במרחק של כ-87 שנות אור ממערכת השמש. מסתו כ-2.6 מסות שמש, רדיוסו כ-2.4 רדיוסי שמש וטמפרטורת פניו כ-10,500 קלווין. הוא מאיר בעוצמה של פי 40 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה, אך מכיוון שטמפרטורת פניו גבוהה מזו של השמש, חלק משמעותי מקרינתו היא בתחום העל-סגול כך שעוצמת ההארה הכוללת שלו היא יותר מפי 50 מעוצמת ההארה של השמש. גילו של אלגורב מוערך בכ-200 מיליון שנים והוא נמצא ככל הנראה לקראת סיומו של שלב ההיתוך של מימן להליום בליבתו, והוא צפוי להתנפח ולהתקרר עד שיהפוך לענק אדום.
במרחק זוויתי של כ-24 שניות קשת מאלגורב יש כוכב נוסף עמום בהרבה שנקרא אלגורב B, שנראה שיש לו תנועה עצמית ומהירות רדיאלית דומות לאלו של אלגורב, ולכן הם ככל הנראה קשורים זה לזה. אם הם אכן קשורים, הם מקיפים זה את זה במרחק של כ-650 יחידות אסטרונומיות ובזמן הקפה של לפחות 9,400 שנים.
תכונות אלגורב B.
אלגורב B הוא כוכב הסדרה הראשית כתום מסוג ספקטרלי K0 V עם מסה של כ-80% ממסת השמש ורדיוס של כ-75% מרדיוס השמש. טמפרטורת פניו כ-5,000 קלווין והוא מאיר בעוצמה של עשירית מעוצמת ההארה של השמש באור נראה, אך רוב קרינתו היא בתחום התת-אדום כך שעוצמת הארתו הכוללת היא כשליש מעוצמת ההארה של השמש. אלגורב B פולט יותר קרינה תת-אדומה מהצפוי לכוכב מסוגו, ככל הנראה תוצאה של מעטפת אבק שמקיפה אותו, בולעת חלק מהאור הנראה ופולטת קרינה תת-אדומה. קיומה של המעטפת מצביע על כך שככל הנראה זהו כוכב צעיר שעוד לא הספיק לאסוף את כל החומר שבסביבתו. גילו מוערך ב-40–90 מיליון שנים, בין רבע לחצי מגילו של אלגורב ומשערים שהוא נמצא בסדרה הראשית זמן קצר יחסית ובעבר הוא היה כוכב T בשור. לא ברור ממה נובע הפרש הגילאים בין הכוכבים ואיך ייתכן שהם נוצרו באותה סביבה בהפרש זמנים כה גדול.
דלתא בעורב
הר טיריט
הר טִירִיט (באנגלית: Mount Tyrwhitt) הוא הר ברכס אלק שבהרי הרוקי הקנדיים, על קו פרשת המים של אמריקה, על הגבול בין פרובינציית קולומביה הבריטית ופרובינציית אלברטה שבקנדה (העובר לאורך קו פרשת המים באזור זה). גובהו של ההר 2,874 מטרים מעל פני הים.
ההר ממוקם בין הכביש המהיר 40 של אלברטה לבין מעבר אלק, דרומית מזרחית לאגם קאנאנאסקיס העליון.
היסטוריה.
מקור השם.
שמו של ההר ניתן לו ב-23 בפברואר 1918 והוא נקרא על שם אדמירל רג'ינלד טיריט, קצין בכיר בצי המלכותי הבריטי במהלך מלחמת העולם הראשונה.
טיפוס על ההר.