ב-1920 חזר לנהל את בית החולים בנצרת. בעת כהונתו כמנהל בית החולים, נבנה בית החולים החדש על ידי חברה רפואית - מיסיונרית Edinburgh Medical Missionary Society (E.M.M.S). הבניה הושלמה באיחור ניכר -1924, עקב מלחמת העולם הראשונה.
ב-1921 פרש.
אדולף, הדוכס הגדול של לוקסמבורג
אדולף, הדוכס הגדול של לוקסמבורג (גרמנית: Adolf Wilhelm August Karl Friedrich von Nassau, 24 ביולי 1817 - 17 בנובמבר 1905), היה דוכס נסאו בין השנים 1839–1866, אך איבד את שלטונו לאחר מלחמת אוסטריה–פרוסיה. בשנת 1890 מונה לדוכס הגדול של לוקסמבורג, וכיהן בתפקיד זה עד מותו.
ביוגרפיה.
אדולף נולד בביטריך ב-24 ביולי 1817, לוילהלם, דוכס נסאו ולואיזה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן, בתם של פרידריך, דוכס סקסוניה-אלטנבורג ושרלוטה גאורגינה, דוכסית מקלנבורג-שטרליץ. בשנת 1839 מת אביו וילהלם, דוכס נסאו, ואדולף עלה לשלטון במקומו. בשנת 1848 פרץ ברחבי הדוכסות מרד כחלק ממהפכות אביב העמים, ואדולף ואמו החורגת - פאולינה, נסיכת וירטמברג דיכאו אותו.
בשנת 1842 הוא מונה למפקד רגימנט הלנסרים ה-5 הפרוסי, ובשנת 1855 הוא הועלה לדרגת גנרל חיל הפרשים. בשנת 1866 הצטרף אדולף לאימפריה האוסטרית במלחמת אוסטריה–פרוסיה, וב-20 ביולי נכבשה ויסבאדן על ידי הכוחות הפרוסים. בשלום פראג שנערך בסוף המלחמה, סופחה הדוכסות לממלכת פרוסיה, ונכללה בפרובינציית הסן-נסאו.
בשנת 1890 מת וילם השלישי, מלך הולנד, שהיה בנוסף הדוכס הגדול של לוקסמבורג, והותיר אחריו את בתו וילהלמינה, מלכת הולנד. מכיוון שבלוקסמבורג נהג באותה העת החוק הסאלי, שלא התיר לבנות לרשת את אביהם, מונה אדולף שהיה בן דוד מדרגה 17 בקו זכרי לוילם השלישי, לדוכס הגדול של לוקסמבורג. אדולף הותיר את ניהול השלטון בידי ראש ממשלתו פאול איישן, ובשנת 1902 מינה את בנו וילהלם לנציגו בממשלה. באותה שנה גם הוענקה לו דרגת גנרל-אוברסט בצבא הקיסרות הגרמנית.
ב-17 בנובמבר 1905 מת אדולף בארמון הוהנבורג בלנגריז שבגרמניה, שהיה בית הקיץ שלו, ובנו וילהלם הרביעי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג עלה במקומו לשלטון.
משפחתו.
ב-31 בינואר 1844 התחתן אדולף עם יליזבטה מיכאילובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתם של מיכאיל פאבלוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה ושרלוטה, נסיכת וירטמברג, אולם היא מתה כעבור שנה בעת שילדה בת מתה.
ב-23 באפריל 1851 התחתן אדולף עם אדלהייד-מריה, נסיכת אנהלט-דסאו, בתם של פרידריך אוגוסט, נסיך אנהלט-דסאו ומריה לואיזה שרלוטה, נסיכת הסן-קאסל, ממנה נולדו לו 5 ילדים:
רוי קופר
רוי אסברי קופר (באנגלית: Roy Asberry Cooper; נולד ב-13 ביוני 1957) הוא עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית, המכהן כמושל מדינת קרוליינה הצפונית מינואר 2017. קודם לכן כיהן כתובע הכללי של המדינה.
ביוגרפיה.
קופר נולד במחוז נאש בקרוליינה הצפונית, אמו בוורלי הייתה מורה ואביו רוי היה חקלאי ועורך דין. הוא סיים תואר ראשון ותואר JD במשפטים באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל. עבד כשותף מנהל במשרד עורכי הדין שייסד אביו.
ב-1986 נבחר לבית הנבחרים של קרוליינה הצפונית וב-1991 לסנאט של המדינה. בשנת 1997 נבחר למנהיג הרוב של סיעת המפלגה הדמוקרטית בסנאט. בשנת 2000 נבחר למשרת פרקליט המדינה של קרוליינה הצפונית (התובע הכללי) והושבע לתפקיד בינואר 2001. הוא נבחר ב-2004 לתקופת כהונה שנייה, ב-2008 לתקופת כהונה שלישית וב-2012 לתקופת כהונה רביעית.
ב-2016 התמודד למשרת מושל קרוליינה הצפונית מול המושל המכהן פט מקרורי מהמפלגה הרפובליקנית. הוא נבחר ברוב זעום, לאחר שזכה ב-49.02% מקולות המצביעים לעומת 48.80% ליריבו מקרורי אשר לא השלים בתחילה עם ההפסד ורק כחודש לאחר הבחירות ומאבק משפטי, הודיע על כניעתו. ב-1 בינואר 2017 הושבע קופר לתפקיד המושל.
קופר נשוי לקריסטין, אף היא עורכת דין ואב לשלוש בנות.
ורטן
ורטן הוא שם משפחה.
פכטר
פכטר (Pächter, Fechter) הוא שם משפחה ממקור גרמני. Pächter פירושו "מחכיר".
טירת גלוקסבורג
טירת גלוקסבורג (בגרמנית: Schloss Glücksburg, בדנית: Lyksborg Slot) היא טירה הממוקמת על לשון יבשה, ומוקפת מים משלושה עבריה, בקרבת העיירה גלוקסבורג בצפון גרמניה, במחוז שלזוויג-הולשטיין. זוהי אחת הטירות החשובות ביותר בצפון אירופה שנבנו בתקופת הרנסאנס. בעבר שימשה הטירה למגורי בית המלוכה הדנית ומקום מגוריהם של מספר אצילים. כיום משמשת הטירה כמוזיאון.
היסטוריה.
הטירה נבנתה בשנים 1582 עד 1587 על ידי ניקולאוס קרייר, עבור יוהאן השני, דוכס שלזוויג-הולשטיין, באתר של מנזר לשעבר. חומר הבנייה ששימש את המנזר היה בחלקו לחומר גלם לבניית הטירה. סביבת המנזר הוצפה, לכן ניסו ליצור ברכה גדולה סביב הטירה.
ב-23 במאי 1945, בסוף מלחמת העולם השנייה, חיפשו חיילים בריטים את הפושע הנאצי היינריך הימלר בטירה. אנשי הצבא בזזו את הטירה וגנבו תכשיטים; חלקם נמצאו מאוחר יותר.
אשכול רשויות נגב מערבי
אשכול רשויות נגב מערבי הוא תאגיד עירוני אזורי בבעלות תשע רשויות מקומיות, ארבע ערים וחמש מועצות אזוריות, הממוקמות בנגב המערבי. הרשויות הן: עיריית אופקים, עיריית נתיבות, עיריית רהט, עיריית שדרות, מועצה אזורית אשכול, מועצה אזורית בני שמעון, מועצה אזורית מרחבים, מועצה אזורית שדות נגב ומועצה אזורית שער הנגב.
מטרת השותפות היא התייעלות כלכלית. תחומי הפעילות של האשכול הם איכות הסביבה, קיימות, חינוך, רווחה, חברה ופיתוח כלכלי.
האשכול הוקם במסגרת מיזם האשכולות הלאומי, המשותף למשרד הפנים, משרד האוצר ומכון אלכא למנהיגות וממשל בג'וינט ישראל. קיימים עוד ארבעה אשכולות רשויות במדינת ישראל. האשכול הקרוב ביותר הוא אשכול נגב מזרחי.
האשכול הוקם בשנת 2013 ונרשם בכחברה ברשות התאגידים בשנת 2016, והוא מוגדר חברה בע"מ כל אחת מתשע הרשויות החברות באשכול מחזיקה אחוז דומה של מניות (11.11%). הרשויות בוחרות אם לקחת חלק במיזמים של האשכול.
פעילות האשכול.
האשכול מפעיל פורומים מקצועיים:
שרייאר
סנט אן
סנט אן (באנגלית: St Anne או Saint Anne, מבטאים seynt AN) היא בירת אולדרני והעיר המרכזית באי שהוא חלק מאיי התעלה, בערך 15 ק"מ מחוף העיירה אודרביל במחוז מאנש בצרפת. בשנת 2010 הוערכה אוכלוסיית העיר בכ-2,000 תושבים, אולם אוכלוסיית האי במגמת ירידה ובסקר שנערך באולדרני ב-28 באפריל 2013 נמצאו באי כולו 1,903 תושבים בלבד העיירה סנט אן דומה באופייה לעיירות צרפתיות עם רחובות מרוצפים באבן, בתים ציוריים, מסעדות ובתי מרזח. היא שוכנת על כמעט מחצית משטח האי ובה אף הנמל העיקרי של אולדרני. מרכזה של העיירה על גבעה במרכז האי.
רחוב ויקטוריה, אשר נחנך בשנת 1836 הוא הרחוב הראשי בעיירה ובו עיקר חיי המסחר. בשנות מלחמת העולם השנייה זכו העיירה והאי לכינוי "גיברלטר של התעלה". מן העיירה ניתן לראות את חוף צרפת, במרחק של כ-13 ק"מ. עיתון העיירה הוא אולדרני ג'ורנל.
בתקופת מלחמת העולם השנייה שכנו בעיירה בונקר פיקוד ומגדל פיקוח של הלופטוואפה וכן מטה מבצעים אזורי של חיל הים הגרמני.
העיירה כולה מהווה רובע כנסייתי אחד בכנסייה האנגליקנית ומוקד פעילותו בכנסייה עתיקה המוקדשת למרים, אם ישו. הכנסייה שכנה בחלקו הנמוך של רחובה הראשי של העיירה, אולם לאחר שהוזנחה, היא הוחלפה במבנה כנסייה אחר שנבנה בשנת 1580 ושופץ בשנת 1850. לאחר מלחמת העולם השנייה שופץ המבנה שוב.
היסטוריה.
סנט אן נוסדה במאה ה-15. בתקופת מלחמת העולם השנייה, בין השנים 1940 עד 1945, כבשו כוחות גרמניה הנאצית את האי ומיקמו את מטה הכוחות בעיר סנט אן. בשנת 1940, בטרם הפלישה הגרמנית, פונו כל תושבי האי. על האי הקימו הגרמנים מחנה ריכוז ובו שהו כ-6,000 אסירי עבודה בתנאים קשים. האי כולו הפך מבצר צבאי גרמני, אשר כלל מנהרות קשר בין המתקנים הצבאיים השונים, אשר נחפרו בעומק האדמה והיו עמידות להפצצות אוויריות. בעת הפלישה הגרמנית הושמדו רוב המסמכים ההיסטוריים המתארים את תולדות העיר והאי, בהם ספרי לידות ופטירות וכן רישומי קרקעות. חלק מן המסמכים המתעדים את משפחות האי שוחזרו.
תחבורה.
אל העיר והאי ניתן להגיע בדרך האוויר ובים. נמל בריי, הנמצא בשוליה צפוניים של העיר, משמש לאוניות נוסעים ומטען. נמל התעופה אולדרני, אשר נבנה בשנת 1938, נמצא כ-1.9 ק"מ מהעיר והוא נמל התעופה היחיד באי. חברת Aurigny Air Services היא חברת התעופה הטסה באופן סדיר לאי.
וילהלם הרביעי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג
וילהלם הרביעי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג (בלוקסמבורגית: Wëllem IV. vu Lëtzebuerg, 22 באפריל 1852 - 25 בפברואר 1912), היה הדוכס הגדול של לוקסמבורג בין השנים 1905–1912.
ביוגרפיה.
וילהלם נולד בויסבאדן ב-22 באפריל 1852, לאדולף, דוכס נסאו ואדלהייד-מריה, נסיכת אנהלט-דסאו, בתם של פרידריך אוגוסט, נסיך אנהלט-דסאו ומריה לואיזה שרלוטה, נסיכת הסן-קאסל.
בשנת 1866 הצטרף אביו אדולף, דוכס נסאו לאימפריה האוסטרית במלחמת אוסטריה–פרוסיה, ובשל כך בסוף המלחמה סופחה דוכסות נסאו לפרוסיה, ואביו הודח משלטונו.
בשנת 1890 מת וילם השלישי, מלך הולנד, שהיה בנוסף הדוכס הגדול של לוקסמבורג, והותיר אחריו את בתו וילהלמינה, מלכת הולנד. מכיוון שבלוקסמבורג נהג באותה העת החוק הסאלי, שלא התיר לבנות לרשת את אביהם, מונה אביו אדולף שהיה בן דוד מדרגה 17 בקו זכרי לוילם השלישי, לדוכס הגדול של לוקסמבורג.
ב-21 ביוני 1893 התחתן וילהלם בצל אם זה עם מריה אנה, נסיכת פורטוגל, בתם של מיגל הראשון, מלך פורטוגל ואדליידה מלוינשטיין-ורטהיים-רוזנברג, משום שהייתה קתולית, ווילהלם טען שבמדינה קתולית גם השליט צריך להיות קתולי.