שני הקרבות שלו כנגד אלוף העולם במשקל תת-כבד בילי קון. הראשון שבהם נחשב אחד הקרבות הגדולים באיגרוף במשקל כבד. קון, הקטן בהרבה מלואיס, אבל הזריז ממנו, סיפר שהתכוון להשתמש בטכניקה של "פגע וברח". לואיס הגיב לכך באמירה המפורסמת: "הוא יכול לברוח, אך הוא לא יכול להתחבא". במהלך 12 הסיבובים הראשונים של הקרב, נראה כי הצדק היה עם קון. עבודת הרגליים המהירה שלו, מהירות הידיים, ויכולתו להתחמק ממכותיו של לואיס, הכשילו את כוונותיו של לואיס. בסוף הסיבוב ה-12, פתח קון פער כה גדול בנקודות, עד שרק נוק אאוט יכול היה לזכות את לואיס בניצחון. אולם, בסוף אותו הסיבוב, בו פגע קון בלואיס באופן משמעותי, החליט לנסות ולנצח אותו בנוק אאוט בסיבוב הבא. החלטה זאת הביאה למפלתו, משום שבקרב הצמוד שנוצר, לואיס ניצח בנוק אאוט על ידי שטף אכזרי של מכות. בגומלין ניצח לואיס בנוק אאוט בסיבוב השמיני.
שני הקרבות שלו כנגד אלוף העולם העתידי ג'רסי ג'ו וולקוט, שהפיל את לואיס בסיבוב הרביעי של הקרב הראשון, אולם הפסיד בנקודות בקרב צמוד. בגומלין הפסיד וולקוט בנוק אאוט בסיבוב ה-11.
מייקל פלפס
מייקל פרד פֶלפּס (באנגלית: Michael Fred Phelps; נולד ב-30 ביוני 1985) הוא שחיין עבר אמריקאי, אלוף אולימפי, אלוף עולם ושיאן עולם, נחשב לשחיין הטוב בהיסטוריה ולאחד הספורטאים הטובים ביותר בכל הזמנים, זכה 8 פעמים בתואר שחיין השנה בעולם, יותר מכל שחיין אחר בהיסטוריה. פלפס הוא הספורטאי האולימפי המעוטר ביותר בהיסטוריה, עם 28 מדליות אולימפיות (מתוכן 16 מדליות אישיות), וגם האלוף האולימפי בעל מספר מדליות הזהב הרב ביותר בתולדות המשחקים האולימפיים המודרניים מכל ענפי הספורט – 23 מדליות זהב (מתוכן 13 אישיות). כמו כן, הוא אלוף העולם המעוטר ביותר, עם 33 מדליות, בהן 26 מדליות זהב, 6 מדליות כסף ומדליית ארד אחת מ-6 אליפויות עולם. הוא השחיין היחיד עד כה בהיסטוריה שזכה במדליית זהב בארבע אולימפיאדות רצופות במשחה ל-200 מטר מעורב אישי.
באולימפיאדת אתונה (2004) זכה ב-8 מדליות, מהן 6 מדליות זהב, שהושגו בארבעה משחים אישיים ובשני משחי שליחים.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכה ב-8 מדליות זהב בחמישה משחים אישיים ושלושה משחי שליחים, תוך שבירת שבעה שיאי עולם ושיא אולימפי אחד; בכך שבר את שיאו של מארק ספיץ מאולימפיאדת מינכן ב-1972, שבה זכה ב-7 מדליות זהב בארבעה משחים אישיים ושלושה משחי שליחים עם שבעה שיאי עולם. לאחר הישגיו באולימפיאדת בייג'ינג הוכרז כספורטאי השנה של ספורטס אילוסטרייטד לשנת 2008.
באולימפיאדת לונדון (2012) זכה פלפס ב-6 מדליות, מהן 4 זהב ו-2 כסף והיה השחיין המעוטר ביותר בתחרות בפעם השלישית ברציפות.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה ב-6 מדליות, 5 מהן זהב והיה השחיין המעוטר ביותר בתחרות בפעם הרביעית ברציפות. נוסף על כך, הוא זכה 4 פעמים ברציפות במשחה ל-200 מטר מעורב אישי, הישג יחיד בהיסטוריה של המשחקים.
באליפות העולם במלבורן שבאוסטרליה ב-2007 זכה ב-7 מדליות זהב, על אף שנבחרתו נפסלה במשחה השליחים 4X100 מטרים מעורב. בשנים 2001–2011 זכה ב-5 אליפויות עולם במשחה ל-200 מטר פרפר (ב-2005 הוא לא שחה משחה זה), ובכך היה לשחיין היחיד בהיסטוריה שזכה בחמש אליפויות עולם באותו משחה.
פלפס שולט בכל ארבעת סגנונות השחייה ברמה גבוהה, כפי שמעידים שיאי העולם שקבע במשחי המעורב אישי, המשלבים את כל הסגנונות. בראשית דרכו זכה להצלחה במשחי הפרפר, שבהם קבע את שיאי העולם הראשונים שלו. לפלפס שליטה יוצאת דופן בטכניקה של הסגנונות ובפניות והיציאות החזקות והמהירות שלו. בזמנו הפנוי פלפס עסק בלימוד בלט.
ראשית הקריירה.
פלפס נולד בטוסון, צפונית מבולטימור, שבמרילנד, והצטיין בשחייה מגיל צעיר. בילדותו סבל מהפרעת קשב, ריכוז והיפראקטיביות אך הצליח לתעל את האנרגיה העודפת שלו לשחייה.
אולימפיאדה ראשונה.
את הופעת הבכורה שלו בזירה העולמית ערך באולימפיאדת סידני (2000) בגיל 15, וסיים במקום חמישי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 1:56.50 דקות, המנצח במשחה היה בן ארצו טום מלצ'ו (1:55.35 דקות).
שיאן עולם.
חמישה חודשים לאחר המשחקים האולימפיים שבר פלפס לראשונה את שיא העולם במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 1:54.92 דקות. בגיל 15 ו-9 חודשים היה לשיאן העולם הצעיר ביותר בהיסטוריה של השחייה לגברים.
אלוף עולם.
אליפות העולם בשחייה שנערכה בפוקואוקה שביפן בשנת 2001, כשהיה בן 16, זכה במדליית זהב ראשונה במשחה ל-200 מטר פרפר, בקובעו שיא עולם חדש של 1:54.58 דקות.
השלב הבא בהתפתחותו המהירה הייתה הפריצה שהשיג במבחנים האמריקאיים לאליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכו בפורט לודרדייל פלורידה, שבהם קבע במשחה ל-400 מטר מעורב אישי שיא עולם חדש של 4:11.09 דקות, לפני אריק ונדט (4:11.27 דקות), בעוברו את שיא העולם של טום דולאן (4:11.76 דקות). במשחה ל-200 מטר מעורב אישי הוא קבע שיא אמריקאי חדש. באליפות הפאן פסיפיק עצמה, שנערכה ביוקוהמה שביפן בשנת 2002, זכה ב-5 מדליות: 3 מדליות זהב – במשחה ל-200 מטר מעורב אישי (1:59.70 דקות), במשחה ל-400 מטר מעורב אישי (4:12.48 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, בשיא עולם חדש של 3:33.48 דקות; ו-2 כסף מדליות כסף – במשחה ל-200 מטר פרפר (1:55.41 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי (7:11.81 דקות). מגוון המשחים שבהם הצטיין סיפק סימן ראשון לעתיד להתרחש באתונה שנתיים לאחר מכן.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בברצלונה ב-2003, זכה פלפס ב-6 מדליות, מהן 4 מדליות זהב ו-2 מדליות כסף. מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 1:54.35 דקות, בשלב חצי הגמר הוא שבר את שיאו העולמי והעמיד אותו על 1:53.93 דקות, במשחה ל-200 מעורב אישי בשיא עולם חדש של 1:56.04 דקות ובמשחה ל-400 מטר מעורב בשיא עולם חדש נוסף של 4:09.09 דקות. נוסף לכך, הוא זכה במדליית זהב במשחה שליחים 4X100 מטר מעורב, לאחר ששחה בשלב המוקדמות. מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר פרפר, בתוצאה של 51.10 שניות, אחרי בן ארצו איאן קרוקר, שקבע שיא עולם חדש של 50.98 שניות. בשלב חצי הגמר קבע פלפס שיא עולם חדש של 51.47 שניות ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:10.26 דקות, אחרי אוסטרליה (7:08.58 דקות).
אולימפיאדת אתונה (2004).
התוצאות שהשיג פלפס במשחים השונים גרמו לרבים בתקשורת ובעולם השחייה להשוות בינו לבין מארק ספיץ, שזכה בשבע מדליות זהב באולימפיאדת מינכן (1972). פלפס השתתף בשמונה משחים באתונה במטרה לשבור את שיאו של ספיץ; אולם הגעת רביעיית השליחים האמריקאית ב-4x100 חופשי למקום השלישי אחרי דרום אפריקה והולנד, והפסדו במשחה האישי 200 חופשי, שם סיים שלישי לאחר איאן ת'ורפ ופיטר ואן דן הוחנבאנד, מנע ממנו הישג זה, והוא נאלץ להסתפק בשש מדליות זהב ושתי מדליות ארד.
על אף שלא הצליח להשתוות לספיץ, פלפס נכנס לספרי ההיסטוריה של המשחקים האולימפיים כספורטאי השני בלבד, אחרי המתעמל הרוסי אלכסנדר דיטיאטין, שהצליח לזכות בשמונה מדליות באולימפיאדה אחת.
ניסיונו של פלפס לשבור את שיאו של ספיץ לוּוה בלא מעט יחסי ציבור: חברת "ספידו" הציעה לו פרס מיוחד של מיליון דולר אם יעשה כן, מה שהגביר עוד יותר את הסיקור העיתונאי.
לא כולם ראו בעין יפה את הקרקס התקשורתי שסבב את פלפס: שחיינים אמריקאים שחשקו במקום ברביעיית השליחים 4x100 חופשי טענו כי מאחר שלא השתתף במשחה זה במבחנים לקביעת הנבחרת האולימפית של ארצות הברית, אין לתת לו מקום על חשבונם רק כדי לסייע לו לצבור מדליית זהב נוספת.
לאחר שזכה במשחה ל-100 מטר פרפר וניצח את שיאן העולם איאן קרוקר, היה זכאי פלפס לפי המסורת להתחרות כשחיין הפרפר למחרת במשחה השליחים 4x100 מעורב. למרות זאת ויתר פלפס לקרוקר, ובכך איפשר לו להשיג מדליית זהב ראשונה משלו. על אף שלא שחה בגמר, היה פלפס זכאי למדליית זהב על חלקו בניצחון שהשיגה הרביעייה ששחתה בגמר בלעדיו, משום ששחה במוקדמות; בכך הגיע למניין של שש מדליות זהב ושמונה מדליות בסך הכול במשחקים האולימפיים.
בין אתונה לבייג'ינג.
בנובמבר 2004 נעצר פלפס והואשם בנהיגה בשכרות ואי-ציות לתמרור עצור. עצם שתיית משקה אלכוהולי בגילו הצעיר (19) הייתה עברה על החוק המקומי במרילנד, המתיר זאת רק מגיל 21. במסגרת עסקת טיעון הוא נידון ל-18 חודשים תחת פיקוח של קצין מבחן, נקנס ב-250 דולר ונדרש להשתתף בפגישות של ארגון נגד נהיגה בשכרות ולשאת דברים בפני תלמידי תיכון בנושא.
בשנה שלאחר המשחקים האולימפיים באתונה, באליפות העולם בשחייה שנערכה במונטריאול בשנת 2005, זכה פלפס ב-5 מדליות זהב ובמדליית כסף אחת.
באליפות העולם בשחייה שהתקיימה במלבורן שבאוסטרליה בסוף מרץ ותחילת אפריל 2007, קבע שיא אליפויות עולם של 7 מדליות זהב ב-7 משחים שבהם השתתף, והשווה שיא בתחרויות עולמיות כולל האולימפיאדה, לשיאו של מארק ספיץ מאולימפיידת מינכן (1972), וקבע ארבעה שיאי עולם מתוך 5 משחים אישיים בהם השתתף. הוא זכה במשחה ל-200 מטר חופשי (שיא עולמי), במשחה ל-100 מטר ול-200 מטר (שיא עולמי) פרפר, במשחה ל-200 ול-400 מטר מעורב אישי (בשניהם קבע שיא עולמי) ובמשחי שליחים 4x100 ו-4x200 מטר חופשי; בכך שבר את שיאו של איאן ת'ורפ מאליפות העולם ב-2001, שזכה אז ב-6 מדליות זהב במשחים האישיים בסגנון חופשי מ-200 ועד 1,500 ובשני משחי השליחים בסגנון חופשי. פלפס אמור היה להשתתף במשחה 4x100 מטרים מעורב, אך נבחרת ארצות הברית נפסלה בגלל זינוק מוקדם מדי של איאן קרוקר בחלק של סגנון הפרפר; קרוקר סיים שני במשחה האישי אחרי פלפס, ופלפס היה אמור להשתתף בגמר. בכך נמנע ממנו לקבוע שיא של 8 מדליות זהב באליפות עולם אחת.