תלמידים שהצטיינו בלימודי התואר הראשון יכולים כיום להתקבל למסלול ישיר לדוקטורט. ישנן מדינות בהן מסלול זה מדלג לחלוטין על כל לימודי התואר השני וישנן מדינות, כמו ישראל, שבהן הוא מדלג רק על כתיבת התזה של התואר השני, אך לא על הגשת הצעת המחקר המקדימה לה. תלמידים שמצטיינים בלימודי התואר השני יכולים להתקבל למסלול משולב לדוקטורט.
פרח אדום (להקה)
פרח אדום היא להקה ישראלית המתמחה בסגנון מוזיקת הרמבטיקו היוונית.
היסטוריה.
סגנון המוזיקה של הלהקה נוצר בסוף המאה ה-19 באסיה הקטנה בסמירני, איזמיר של היום והמשיך להתפתח בפיראוס, אתונה וסלוניקי. להקת פרח אדום רואה עצמה כממשיכת דרכן של הזמרת היהודיה רוזה אשכנזי, שהייתה מהגדולות בזמרות יוון (נפטרה ב-1980) והזמרת היהודיה סטלה חסקיל (1918–1954), ובדרכם של יהודי סלוניקי בעיקר צדיק וגאזוז, אשר נהגו לשיר את שירי הרמבטיקו בשפת הלדינו. תומר כץ סולן הלהקה ומנהלה המוזיקלי כתב טקסטים בעברית למנגינות רמבטיקו ויצר שירים ולחנים עבריים חדשים ומקוריים בסגנון זה, כמו כן משתתף תומר בסרט הדוקומנטרי על הזמרת היהודיה רוזה אשכנזי "קנרית מתוקה שלי" של הבמאי רועי שר. הלהקה משתפת פעולה עם אומנים יוונים, ביניהם המשורר הידוע מנוליס רסוליס הזמרת סופיה פפזוגלו ושני נגני הבוזוקי המובילים ביוון מנוליס קרנטיניס וניקוס תאתאסופולוס, וזוכה לביקורות נלהבות בארץ וכן ביוון.
ב-4 בנובמבר 2012 להקת פרח אדום ובראשה תומר כץ ארגנו את סמינר הרבטיקו הראשון מסוגו בישראל בו התארח נגן הבוזוקי היווני אדוניס חראלומבופולוס מטובי נגני הבוזוקי ביוון, הסמינר התקיים בבית הקהילה היוונית בירושלים. מאז מתקיים הסמינר כל שנה בהדרכת המוזיקאים החושבים ביותר ביוון בין היתר Dimitris Mystakidis, Evgenios Voulgaris
באוקטובר 2013 ארחה להקת פרח אדום את המוזיקאית היווניה ת'יאודורה את'נסיו למופע ראשון מסוגו בישראל, שהוקדש לשיריה של הזמרת היהודיה סטלה חסקיל
באוגוסט 2016 להקת פרח אדום אירחה למופע משותף את אחת הזמרות הגדולות ביוון הזמרת מריו.
בינואר 2016 להקת פרח אדום מעלה מופע חדש "יוון והקשר הישראלי" בו הלהקה משתפת פעולה עם האומנים הוותיקים דקלון ויהודה קיסר.
הלהקה הוציאה עד כה את האלבומים "פרח אדום בהופעה", "אש של אהבה" וכן D.V.D של הופעה חיה "בבית הקונפדרציה".
מלכ&quot;ר
לילי בולאנז'ה
לילי בולאנז'ה (בצרפתית: Lili Boulanger; 21 באוגוסט 1893 - 15 במרץ 1918) הייתה מלחינה צרפתייה, אחותה הצעירה של המלחינה והמורה לקומפוזיציה ידועת השם נדיה בולאנז'ה.
חייה.
לילי בולאנז'ה הייתה ילדת פלא, שכישרונה ניכר כבר בגיל שנתיים. הוריה, מוזיקאים שניהם, עמדו על כך ועודדו את בתם לרכוש השכלה מוזיקלית. (אמה, ראיסה מישצ'קאיה, הייתה נסיכה רוסייה, שנישאה למורה שלה בקונסרבטואר בפריז, ארנסט בולאנז'ה; סבה, פרדריק בולאנז'ה, היה צ'לן נודע וסבתה, ז'ולייט, הייתה זמרת). עוד בטרם מלאו לה חמש שנים התלוותה לילי אל נדיה בת העשר לשיעורים בקונסרבטואר בפריז, וזמן קצר אחר כך כבר ישבה בשיעורי תאוריה של המוזיקה ולמדה נגינה בעוגב; במקביל גם שרה וניגנה בפסנתר, כינור, צ'לו ונבל. בשנת 1913, בגיל 19, זכתה בפרס רומא על יצירתה "פאוסט והלנה", האישה הראשונה שזכתה בפרס זה; נדיה ויתרה על התחרות אחרי ארבעה ניסיונות כושלים ומיקדה את מאמציה בהדרכת אחותה.
לילי החלה כתלמידתה של נדיה והמשיכה אצל פול וידאל, ז'ורז' קוסאד וגבריאל פורה. פורה התרשם ביותר מכשרונותיה של האישה הצעירה ונהג להביא לה שירים לקריאה. מות אביה בשנת 1899 השפיע עליה מאוד; רבות מיצירותיה נוגעות בנושא האבל והאובדן. יצירתה המוזיקלית התייחדה בססגוניות של ההרמוניה והכתיבה האינסטרומנטלית שלה, ובמיומנותה להתאים מוזיקה לטקסט; בחיבוריה אפשר להבחין בהשפעתם של פורה ושל קלוד דביסי. ארתור הונגר הושפע כמלחין מיצירתה החדשנית. לדברי פסנתרן הג'אז הרבי האנקוק, היא אחת המלחינות האהובות עליו.
על חייה ועבודתה העיבה מחלה כרונית, שראשיתה בדלקת סימפונות בגיל שנתיים, שהחלישה את המערכת החיסונית שלה. כתוצאה מכך התפתחה אצלה שחפת מעיים (הנקראת כיום מחלת קרוהן), שקטלה אותה בדמי ימיה, בגיל 24. אף כי אהבה מסעות והשלימה יצירות אחדות באיטליה לאחר הזכייה בפרס רומא, בריאותה המעורערת אילצה אותה לשוב הביתה, שם ארגנה עם נדיה פעולות תמיכה בחיילים צרפתים במלחמת העולם הראשונה. שנותיה האחרונות היו גם הן פוריות מבחינה מוזיקלית, כאשר עמלה להשלים יצירות שנותרו עד אז באמצע העבודה. לילי בולאנז'ה נקברה בפריז, בבית הקברות של מונמארטר, בלי שהספיקה להשלים את האופרה La princesse Maleine, שלה הקדישה את רוב שנותיה האחרונות. הביוגרפיה המדויקת ביותר שלה היא The Life and Works of Lili Boulanger () מאת המוזיקולוגית ליאוני רוזנשטיל.
האסטרואיד 1181 "לילית" נקרא על שמה.
קבוצת העשור של ה-WNBA
קבוצת העשור של ה-WNBA הוא פרויקט שנערך בשנת 2006 בו בחרו את הכדורסלניות הטובות ביותר בעשור הראשון של ליגת ה-WNBA. את 10 הכדורסלניות הטובות ביותר בחרו מתוך רשימה של 30 שחקניות, ואת ההצבעה העניקו אוהדי הליגה, אנשי תקשורת, מאמנים ושחקנים. הרשימה כללה את 10 הכדורסלניות הטובות והמשפיעות ביותר בעשור הראשון של הליגה, עם התייחסות לספורטיביות, שירות לקהילה, מנהיגות ותרומה לכדורסל הנשים.
תשע כדורסלניות מההרכב הראשון זכו במדליה אולימפית אחת לפחות, ושבע כדורסלניות זכו באליפות ה-WNBA. רק כדורסלנית אחת מההרכב הראשון (סינתיה קופר), כבר לא שיחקה כדורסל מקצועני בזמן שהקבוצה נבחרה. שריל סוופס, טינה תומפסון וליסה לסלי, היו שלוש הכדורסלניות היחידות בהרכב הראשון ששיחקו בכל העונות של ה-WNBA.
טאביטאואה
טאביטאואה (באנגלית: Tabiteuea) הם שני איי אטול שכנים בשרשרת איי גילברט, השייכת לרפובליקת קיריבטי שבמרכז האוקיינוס השקט.
האי הצפוני נקרא טביטאואה צפון (Tabiteuea North) והאי הדרומי טביטאואה דרום (Tabiteuea South). מקור שם האיים הוא במילה הגילברטית ל"הארץ בלי צ'יפים" (הארץ בלי המנהיגים), בשל התרבות השיתופית שהייתה נהוגה בהם.
שטחו של האי הצפוני הוא 26 קמ"ר ומתגוררים בו כ-3,600 תושבים (2010), ואילו שטחו של האי הדרומי הוא כ-12 קמ"ר ומתגוררים בו כ-1,300 תושבים (2010).
בסוף המאה ה-19 נערכה מלחמה בין האי הצפוני לדרומי, לאחר שתושבי האי הצפוני הוטבלו לנצרות ופשטו על האי הדרומי במטרה להמיר בכוח את דת תושביו.
נונואוטי
נונואוטי (באנגלית: Nonouti) הוא אטול אלמוגים באיי גילברט ברפובליקת קיריבטי שבמרכז האוקיינוס השקט, ואחד המחוזות של קיריבטי.
האטול ממוקם בדרום איי גילברט, במרחק של 38 ק"מ מטאביטאואה. בצידו המערבי של האטול נמצא האי העיקרי שלו - האי נומאלאנג. צידו המזרחי של האטול הוא שונית אלמוגים ומספר איונים קטנים.
אטול נונואוטי הוא האטול השלישי בגודלו באיי גילברט - אורכו כ-35 ק"מ ורוחבו כ-15 ק"מ. במרכז האטול מצויה לגונה.
ניקונאו
ניקונאו (באנגלית: Nikunau) הוא אי אלמוגים השייך לשרשרת איי גילברט ברפובליקת קיריבטי שבמרכז האוקיינוס השקט. האי מהווה את אחד ממחוזות רפובליקת קיריבטי.
צורת האי כשני איים מוארכים המחוברים במרכזם במצר יבשה צר. באי מספר לגונות. לגונות אלה אינן מקושרות לאוקיינוס. מי הלגונות מלוחים ביותר. סביב האי נמצאת שונית אלמוגים נמוכה, המצויה מתחת לפני הים.
באי גדלה צמחייה טרופית צפופה הכוללת בעיקר דקלי קוקוס ופנדנוס. מספר מיני צמחים במקום מצויים בסכנת הכחדה.
בקצהו המערבי של האי נמצא שדה תעופה קטן (סימן IATA: NIG, סימון ICAO: NGNU).
חמישיית כלי הנשיפה הישראלית החדשה
חמישיית כלי הנשיפה הישראלית החדשה הוא הרכב קאמרי, שחבריו הם:
החמישייה נוסדה בשנת 1993 ומאז הופיעה בקונצרטים ובפסטיבלי מוזיקה שונים בעולם, ביניהם פסטיבל ישראל. בין השאר הופיעה עם מרדכי רכטמן ועם פנחס צוקרמן. לחמישייה הקלטות רבות לתחנות רדיו שונות בישראל ובאירופה ובשנת 1995 הפיק מרכז המוזיקה בירושלים את תקליטור הבכורה שלה.
הנגנים בחמישייה זכו במלגות של קרן התרבות אמריקה-ישראל ובפרסים בתחרויות שונות, הן בארץ והן בחו"ל. הרפרטואר שלהם כולל גם מוזיקה ישראלית לצד יצירות קלאסיות.
מאראקיי
מאראקיי (באנגלית: Marakei) הוא אטול אלמוגים בצפון שרשרת איי גילברט ברפובליקת קיריבטי שבמרכז האוקיינוס השקט.
שטחו של האטול כ-14 קמ"ר. במרכז האטול לגונה גדולה שבחלקה מגיעה לעומק רב יחסית ללגונות מסוג זה. באטול שני איונים עיקריים המופרדים באמצעות שתי תעלות צרות ורדודות ביותר עד שבזמן שפל ניתן לחצות את התעלות בהליכה. התעלות נקראות מעבר בארטואה (Baretoa Pass) ומעבר רווטה ( Reweta Pass).
הלבאנט
פואד שהאב
פואד שהאב (בערבית: فؤاد شهاب; 19 במרץ 1902 - 25 באפריל 1973) היה נשיא לבנון בשנים 1958–1964.
קורות חייו.
שהאב נולד למשפחה מארונית מכובדת. בשנת 1945 פיקד, בדרגת גנרל, על צבא לבנון, עם סיום המנדט הצרפתי וקבלת העצמאות.
בספטמבר 1952 סירב שהאב לבקשתו של הנשיא בשארה אל-ח'ורי להפעיל את הצבא כנגד הפגנות האופוזיציה. בעקבות זאת התפטר אל ח'ורי ושהאב נטל לעצמו את סמכויות ראש הממשלה עד מינוי נשיא חדש על ידי הפרלמנט. לאחר ארבעה ימים נבחר כמיל שמעון לתפקיד. בשנת 1955 התפטר מתפקידו כמפקד צבא לבנון, אך חזר בו.