בשטיח המרכזי העליון, שחלקים נרחבים שלו חסרים, מתוארים דגים (אחד מהם הוגדר כדולפין) שבפיותיהם קטעי חבלים (?), וביניהם מתוארים שני אווזים. חלק ניכר מצדו השמאלי של השטיח חסר ומתוארים בו עצמים מנותקים מהֶקשר גלוי לעין. ייתכן שתיאורי הדגים ועופות המים היו חלק ממחזה דיִג, כמקובל בתיאורי נופים נילוֹטיים באמנות הרומית. בשטיח המרכזי התחתון מתוארים שני טווסים משני עברי מזרקת מים כשמימינם ומשמאלם דקלי תמר ולמרגלותיהם שני בעלי כנף. תיאורים אלה מוכרים מן האמנות הרומית ומן האמנות הנוצרית הקדומה, שבה הטווסים מסמלים את האלמוות, ומזרקת המים והדקלים – את החיים, ולפיכך היו שפירשו את התמונה כחזיון גן עדן.
התיאורים למיניהם ברצפת בית הכנסת של נארו (חמאם ליף) שגורים ברצפות הפסיפס שבווילות הרומיות המהודרות בצפון אפריקה ובכנסיות נוצריות שם, ואלמלא דימויי המנורה והמלים בכתובות ההקדשה לא היה אפשר לזהות באתר בית כנסת יהודי.
לא נמצאו ידיעות מפורשות על יהודי נארו (חמאם ליף) הרומית והביזנטית. הקהילה חדלה להתקיים, ככל הנראה, אחרי הכיבוש הערבי במאה השביעית. היישוב היהודי התחדש במקום במאה השמונה-עשרה.
ספרטק לנינגרד (כדורגל)
מועדון הכדורגל ספרטק לנינגרד (ברוסית: Футбольный Клуб Спартак Ленинград) היה מועדון כדורגל מקצועני סובייטי מהעיר לנינגרד שהתקיים בשנים 1931–1967 והשתתף בליגה הסובייטית השנייה.
המועדון העפיל לליגת העל הסובייטית בכדורגל בעונת 1938 שבסיומה נשר חזרה לליגת המשנה הסובייטית לאחר שסיים במקום 20 האחרון והעפיל גם בעונת 1941 אך בשל פרוץ מלחמת המולדת הגדולה אותה עונה, הליגה לא שוחקה במלואה ועם חידוש האליפות בעונת 1945 המועדון החל להתמודד בליגת המשנה הסובייטית.
ב-1967 המועדון פורק בשל קשיים פיננסיים והוקם מחדש אך פורק סופית ב-1969.
היסטוריה.
הקבוצה הוקמה כחלק מאגודת ספרטק בשנת 1931 בשם פרומקואופרציה (Промкооперация).
בשנת 1935 הפכה ל"ספרטק". בשנת 1965 הקבוצה שינתה את שמה לאבטומוביליסט והיה שמה עד לפירוקה, שנתיים לאחר מכן.
בשנת 1967 הקבוצה הוקמה מחדש בשם "בולשביק" (שבאמצע עונת הבכורה הפכה ל"נייבה") שפורקה באופן סופי בשנת 1969.
ספרטק סנקט פטרבורג (כדורגל)
אבטומוביליסט לנינגרד (כדורגל)
שברולט סדרה AA קפיטול
שברולט סדרה AA קפיטול (באנגלית: Chevrolet Series AA Capitol) היא מכונית משפחתית אשר יוצרה במספר גרסאות נוספות: קבריולה - 4 דלתות, 4 מושבים, קבריולה - 2 דלתות, 2 מושבים, ומשאית קלה.
דגמי "שברולט סדרה AA קפיטול" יוצרו על ידי חטיבת המכוניות שברולט בחברת ג'נרל מוטורס האמריקאית בשנת 1927.
שברולט סדרה AA קפיטול.
סך הכול יוצרו 678,540 יחידות.
מחיר היחידה של דגם "שברולט סדרה AA קפיטול" בשנת 1927 עמד על 525-745 דולר בארצות הברית.
עובדייה
השועל והאריה החולה
השועל והאריה החולה (ידוע גם כהשועל והאריה הזקן) הוא משל המופיע במשלי איזופוס. המשל עובד ללשונות רבות.
המשל מספר על אריה, אשר עקב גילו אינו יכול יותר לצוד. הוא מעמיד פני חולה, וטורף את החיות שבאות לבקר אותו במאורתו. רק השועל החכם שולח לאריה את ברכות ההחלמה שלו מחוץ למאורה. כאשר הוא נשאל על ידי האריה מדוע הוא אינו נכנס, הוא עונה: "האמן לי האריה, כי הייתי נכנס, אלא שאני רואה הרבה עקבות של חיות שבאו ונכנסו לתוך המערה, אך אינני רואה שום עקבות של חיות שהצליחו לצאת מן המערה...".
טופיק בחראמוב
טופיק בחראמוב (באזרית: Tofiq Bəhramov; ברוסית: Тофик Бахрамов; 29 בינואר 1925 — 26 במרץ 1993), מכונה באנגליה לעיתים קרובות באופן שגוי בשם "הקוון הרוסי", אף שהיה שופט כדורגל סובייטי מאזרבייג'ן.
הוא ידוע בעיקר בתור הקוון שעזר להכריע בשער ומבלי השנוי במחלוקת במשחק של אנגליה בגמר המונדיאל 1966 נגד מערב גרמניה. כשופט מוקדם יותר בטורניר, הוא הפנה לעצמו את תשומת הלב על פסילת שער חוקי של שווייץ במשחק בסיבוב הראשון בין שווייץ לספרד.
לאחר מותו ב-1993, האצטדיון הלאומי באזרבייג'ן שינה את שמו לאצטדיון טופיק בחראמוב לכבודו וזהו האצטדיון הראשון בעולם שנקרא על שם שופט כדורגל.
הערות שוליים.
דם הנפש
בהלכה היהודית, דם הנפש הוא רביעית הדם היוצא בשעת מיתה. על פי ההלכה חובה לקבור את דם הנפש של יהודי שמת. הרוג שיש חשש שדם הנפש נבלע בבגדיו, נקבר בבגדיו. גם אוספים וקוברים עפר או בגדים שבלעו מדם הנפש.
דם שיצא לפני המיתה אינו נחשב לדם נפש ואין חובה לקברו.
יש לקבור דם שיצא לאחר מיתה וחוששים שמא נצטבר ממנו שיעור רביעית במקום אחד, אך פחות מכך אין צריך לאסוף ולהביא לקבורה.
עניין רביעית הדם הוסבר בתוספתא ככמות החיונית לעובר. חוקר התלמוד יהודה לייב קצנלסון הסביר שמדובר בעובר בן שבעה חודשים העומד לחיים. קיימת גם מסורת הסבר בשם רבנו חננאל האומרת שמדובר בדם היוצא מן הלב בפעימה אחת.
יהושע ון דייק
הרב יהושע שלמה ון דייק (נולד בשנת תש"ל) הוא ראש ישיבת איתמר.
ביוגרפיה.
נולד בשנת תש"ל. אביו הוא ד"ר יהודה ון-דייק, רופא בכיר, אשר שימש כמנהל מחלקת הגריאטריה בבית החולים שערי צדק.
למד בישיבת ירושלים לצעירים, ולאחר מכן כ-10 שנים בישיבת מרכז הרב ו3 שנים בכולל דולב-טלמונים, והיה תלמידם של הרב אברהם שפירא, הרב שאול ישראלי, הרב יעקב אריאל, הרב צבי טאו והרב אביגדר נבנצל. שירת בשירות הסדיר בהנדסה קרבית.
הוסמך לרבנות בשנת תשנ"ז על ידי הרבנות הראשית ובשנת תש"ס קיבל כושר רב עיר על ידי הרב אליהו בקשי דורון והרב ישראל מאיר לאו.
שימש מספר שנים כר"מ במכינה קדם-צבאית בני דוד ובבית מדרש לבוגרים ביישוב עלי. החל משנת תשס"ג ועד לשנת תשפ"ב כיהן כרב היישוב רמת מגשימים ובמקביל החל ללמד כר"מ במכינה קדם-צבאית קשת יהודה ובהמשך אף לימד בישיבת הגולן ובמדרשת נוב לבנות.
משנת תשע"ז מונה, בנוסף, לראשות הישיבה הגבוהה באיתמר - כממשיכו של הרב אביחי רונצקי (הרבצ"ר לשעבר) שייסד את הישיבה ועמד בראשותה עד סמוך לפטירתו.
תחומי ההוראה שלו הם גמרא בבקיאות ובעיון, הלכה, כתבי הרב קוק,תנ"ך, פרשת שבוע, מוסר והדרכת חתנים.
ממייסדי תלמוד תורה גולני שבחספין שברמת הגולן וממייסדי אולפנת קצרין.
חבר מרכז בארגון ליב"ה וברבני דרך אמונה ומרבני ארגון חותם, וחבר בארגון נאמני הרבנות הראשית. צידד בדעת הרבנים הראשיים לישראל כנגד מפגשו של הרב אליעזר מלמד עם הרבה הרפורמית דלפין הורווילר. על ספר השו"ת שלו 'מבשן אשיב' זכה בפרס הרב ישראלי לשנת תשע"ה. מעביר שיעורים בכנסים מרכזים כמו ימי העיון לתנ"ך ובניין שלם. פרסם מאמרים בכתבי העת "תחומין", "צהר" ו"האוצר" ו"אסיא".
חיים אישיים.
נשוי לדניאלה, ביתם של נעמי ופרופסור משה גמרי, ראש מחלקת MRI בבית החולים הדסה עין-כרם, מנהלת מדרשת בינת הבקעה, מרצה בבניין שלם ומעבירה שיעורים בכנסי עיון בתנ"ך בגבעת שמואל ואחראית הדרכת כלות מטעם המועצה האזורית גולן, ואב ל-7 ילדים. מתגורר כיום באיתמר.
ססאר
ססאר (בספרדית: Cesar) הוא אחד מ-32 המחוזות של קולומביה. המחוז נמצא בצפון-מזרח קולומביה והוא גובל בלה גואחירה בצפון, בוונצואלה ובנורטה דה סנטנדר במזרח, בסנטנדר בדרום ובבוליבר ובמגדלנה במערב.
המחוז משתרע על שטח של 22,905 קמ"ר. במחוז מתגוררים כ-1.1 מיליון תושבים (הערכה ל-2017). בירת המחוז היא ואיידופר.
היסטוריה.
בתקופה הפרה-קולומביאנית ישבו במקום מספר שבטי ילידים כמו בני היוקפה , הטאירונה והאראוואקו . היישוב הספרדי של האזור החל במאה ה-16.
האזור היה שייך ליחידות מנהליות שונות, ועם הקמת רפובליקת קולומביה במתכונתה הנוכחית בסוף המאה ה-19 הוא היה שייך למחוז מגדלנה. לאחר פעילות של התושבים המקומיים ב-21 בדצמבר 1967 פוצל מחוז ססאר ממחוז מגדלנה. המחוז נקרא על שמו של נהר ססאר הזורם במחוז.
כלכלה.
כלכלת המחוז מסתמכת על חקלאות, הכוללת בין היתר גידול אורז והפקת שמן דקלים, גידול מקנה, מסחר וכרייה.
חלוקה מנהלית.
בדומה לחלק גדול ממחוזות קולומביה, יש למחוז חלוקה מנהלית נוספת מלבד החלוקה לרשויות מקומיות והוא מחולק לארבע פרובינציות (Provincias) כדלהלן:
מאקו, נסיכת אקישנו
מאקו, נסיכת אקישנו (ביפנית: 眞子内親王; נולדה ב-23 באוקטובר 1991) היא בתם הבכורה של פומיהיטו, נסיך אקישנו וקייקו, נסיכת אקישנו. היא נכדתו המבוגרת ביותר של אקיהיטו, קיסר יפן.
ביוגרפיה.
הנסיכה מאקו נולדה ב-23 באוקטובר 1991 בבית החולים של הארמון הקיסרי ברובע צ'יודה שבטוקיו. היא בתם הבכורה של פומיהיטו, נסיך אקישנו וקייקו, נסיכת אקישנו, ולפיכך נכדתם הבכורה של אקיהיטו, קיסר יפן ומיצ'יקו, קיסרית יפן. יש לה אחות קטנה בשם קאקו ואח קטן בשם היסאהיטו. היא התחנכה בבית ספר ובתיכון של גאקושין, ובמהלך חודש אחד בשנת 2010 נשלחה לאוניברסיטת דבלין באירלנד כדי ללמוד אנגלית. במהלך תקופה זו הייתה לה פגישה לא רשמית עם נשיאת אירלנד מארי מקאליס, והיא אף ביקרה בצפון אירלנד. לאחר מכן למדה מאקו מורשת תרבותית ואמנות באוניברסיטה הבינלאומית הנוצרית במיטקה שבטוקיו, ובין ספטמבר 2012 למאי 2013 היא למדה היסטוריה של האמנות באוניברסיטת אדינבורו. ב-26 במרץ 2014 השלימה תואר ראשון. ב-17 בספטמבר של אותה שנה היא עברה לבריטניה, ובמשך שנה למדה לימודי מוזאונים וגלריה באוניברסיטת לסטר. בינואר 2016 היא השלימה תואר שני.