המותג היה שייך במקורו לחברת ג'ילט (The Gillette Company) אשר נוסדה על ידי קינג קמפ ג'ילט (King Camp Gillette) ב-1895, כיצרנית מכשירי גילוח בבוסטון. חברת ג'ילט שיווקה גם תחת המותגים בראון, אורל-בי (Oral-B) ודורסל.
חברת ג'ילט נרכשה על ידי פרוקטר אנד גמבל, ומאז ה-30 בספטמבר 2005 חדלה להתקיים באופן עצמאי.
קישורים חיצוניים.
סאלח סלים (כדורגלן)
סאלח סלים (בערבית: صالح سليم; 11 בספטמבר 1930 - 6 במאי 2002) היה כדורגלן מצרי ונשיאה לשעבר של קבוצת הכדורגל המצרית אל-אהלי.
משפחה.
סלים נולד ב-1930 בקהיר. אביו, מוחמד סלים, היה רופא. היו לו שני אחים קטנים, עבדל וואהאב וטארק סלים. כמו כן, היו לו גם שני בנים, חאלם והישאם סלים, שהוא שחקן קולנוע מצרי מפורסם.
קריירה.
סלים הצטרף למועדון אל-אהלי בשנת 1944 כשחקן. מאוחר יותר, הוא נעשה למאמן הקבוצה, ואחר כך לחבר בהנהלה. הודות לתהילה ולפרסום שצבר לעצמו כשחקן כדורגל, נכנס סלים לעסקי הבידור ושיחק בשלושה סרטי קולנוע. ב-1980, הוא נבחר להיות נשיא המועדון. הוא נבחר במהלך השנים לחמש כהונות רצופות נוספות בתפקיד. במהלך כהונתו כנשיא המועדון, אל-אהלי זכה בתואר מועדון הכדורגל האפריקני הטוב ביותר במאה. ב-22 במאי 2001, סאלח קיבל את התואר בעיר יוהנסבורג. הוא נפטר בשנת 2002 כתוצאה ממחלת סרטן הכבד. סאלח סלים היה הכדורגלן המצרי הראשון ששיחק באוסטריה אחרי שעבר לקבוצת גראצר א.ק., במדיה כבש 3 שערים ב-6 משחקי ליגה במהלך עונת 1962/1963.
יאן ונחור אוף הסלינק
יוהנס "יאן" ונחור אוף הסלינק (; נולד ב-7 בנובמבר 1978 באולדנזאאל, הולנד) הוא כדורגלן עבר הולנדי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה.
יאן ונחור אוף הסלינק כבש 59 שערי ליגה במדי קבוצת טוונטה אנסחדה במהלך חמש עונות בליגה ההולנדית. בקיץ 2001 הוא חתם בפ.ס.וו. איינדהובן ובמהרה הבהיר את כישוריו כחלוץ, כאשר כבש 22 שערים בעונתו הראשונה באיינדהובן.
למרות זאת, בשתי העונות הבאות במדי פ.ס.וו הוא לא הצליח למצוא את הרשת בתדירות שלה התרגל, כאשר בעונה הראשונה כבש רק 8 שערים ובבאה רק 12. בסוף עונת , נאמר לו שהוא רשאי לחפש לעצמו מועדון אחר. למרות זאת, הוא נשאר באיינדהובן, ובעונת , הסלינק הציג משחקים מדהימים והוא כבש 19 שערים ב-28 משחקים. הוא גם זכה לזימון מחדש לנבחרת במרץ 2005, לאחר הפסקה של ארבע וחצי שנים מהנבחרת.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים ב-11 באוקטובר 2000 מול פורטוגל. הוא שותף במהלך מונדיאל 2006, בתור מחליף מאוחר במשחק הסיבוב השני של הולנד מול פורטוגל.
ב-24 באוגוסט, יאן ונחור אוף הסלינק עזב את איינדהובן, וחתם על חוזה לשלוש שנים במדי סלטיק הסקוטית, עם אופציה לעוד שנה. סלטיק שילמה עבורו כ-3.4 מיליון פאונד. במדי סלטיק הוא כבש בהופעת הבכורה שלו, כאשר עלה כמחליף במשחק מול היברניאן. במשחקו הבא בקבוצה, מול אברדין, הוא כבש את שער הניצחון מחוץ לרחבה, במשחק שהסתיים בתוצאה 0–1. הוא כבש את שערו האירופי הראשון במדי סלטיק במשחק ליגת האלופות מול מנצ'סטר יונייטד. בעונת הוא כבש שער ניצחון שהעניק לקבוצתו את אליפות סקוטלנד.
בקיץ 2009 עבר ונחור אוף הסלינק להאל סיטי מהפרמייר ליג. כעבור עונה עבר לראפיד וינה האוסטרית. בנובמבר 2011 חזר לקדנציה נוספת בפ.ס.וו. איינדהובן, שם שיחק עד לפרישתו ממשחק פעיל ב-15 במאי 2012.
בן עמי פכטר
בן עמי פכטר (19 באוקטובר 1919 פולין - 27 במרץ 1948 יחיעם) היה מפקד גדוד 21 של חטיבת כרמלי במלחמת העצמאות, שפעל באזור הגליל המערבי.
קורות חייו.
פכטר, בנם של יהודית ושל משה, נולד בסמיאטיץ, ב-19 באוקטובר. בגיל שנה התייתם מאביו, וב-1925, בגיל 6, עלה יחד עם אמו לארץ ישראל. פכטר למד בבית הספר המחוזי ע"ש רוזה כהן וסיים את לימודיו בבית הספר החקלאי כדורי בשנת 1937, ובמסגרתו הצטרף להגנה. הוא יצא להכשרה בדגניה א' ולאחר מכן היה בין חברי קבוצה שהתיישבה בחניתה. הוא התחתן בסוף שנת 1947.
בין הפעולות שביצע הגדוד תחת פיקודו היו תקיפת שיירת הנשק הערבית בקריית מוצקין, פעולת גמול בבלד א-שיח', פעולת גמול בטמרה ופיצוץ גשר תרביחה. פכטר נהרג בקרב שיירת יחיעם ב-27 במרץ 1948.
הנצחתו.
על שמו נקרא מבצע בן עמי שבמסגרתו נכבשה העיר עכו, וכן מושב בן עמי, מחנה בן-עמי ורחוב בן-עמי בעכו.
אלי שרייבר
אלי שרייבר (חתולי) (נולד ב-1942) הוא סופר, מתרגם וסאטיריקן ישראלי.
ביוגרפיה.
אלי שרייבר נולד בשנת 1942 בירושלים. למד תיאטרון ופילוסופיה בתל אביב ולימודי תואר שני בניו יורק. כתב לטלוויזיה הלימודית ואחר כך לתוכנית הטלוויזיה "ניקוי ראש" (בעונה הראשונה) ולמוסף הסאטירי "דבר אחר" של עיתון "דבר". כמו כן, כתב את המחזות "הקורקבן" (1972), "חיים חיים" (1974), "בלוף" (1976) ו"מעשה בטייס" (1987). המחזות כשלו על הבמה ושרייבר לא שב עוד לכתיבה תיאטרונית.
שרייבר מרבה להשתמש בציניות ובהומור שחור; בספר "הס פן תעיר" מתוארת הקמה של מחנה השמדה משוחזר בישראל בתור אטרקציה תיירותית, וב"אשר סיפרתי לנכדותיי" מופיעים פיגועים ברקע בתור שגרה. לעיתים הוא כותב על תקופת התנ"ך: ב"השדה והמערה אשר בו" וכן ב"שיעור בתנ"ך" מתוארים האירועים שמאחורי סיפור רכישת מערת המכפלה וב"מטיאס" חלק מהעלילה הוא על שלמה המלך. לעיתים קרובות ישנה עלילה מקבילה לסיפור המרכזי (כמו ב"יאוש מדעת" ו"השדה והמערה אשר בו").
בכמה מספריו הוא מתאר תוך כדי הסיפור את תהליך כתיבתו כביכול (כמו ב"שווייצריה", "מטיאס" ו"עורצח"). לעיתים מופיע אצלו ויכוח עצמי על צורת הכתיבה הנכונה תוך כדי מבט אירוני מאוד על הכתיבה ועל עצמו.
עוד מאפיין בכתיבתו היא שלעיתים המספר אינו יצור אנושי; ב"הס פן תעיר" חלק מהרומן מסופר על ידי ציפור וב"השדה והמערה אשר בו" חלק מסופר על ידי תאי סרטן שמתפשטים בגוף הגיבור.
בספריו יש מבט בקורתי מאוד על החברה הישראלית ובעיותיה, תוך שימוש בדמויות אנטי הירואיות ודיאלוגים עוקצניים.
מלבד ספרי הפרוזה שלו הוא כתב כמה ספרים הומוריסטים: "תוגת אמך" (שירים לא חינוכיים לילדים), "אבא אמא מותו כבר" (שירים וסיפורים עם אופי מקברי על יחסי הורים זקנים עם ילדיהם המבוגרים) ו"כל ילדי הגן" (מעין ספר ילדים).
תרגם מאנגלית את "הדורבן" של ג'וליאן ברנס, "כל היום חצות הליל" של חניף קוריישי, "נוכרי" של אדורם קלר, "כפר אשמדים" של אנתוני הורוביץ ו"רעידת זמן" של קורט וונגוט.
קונרד אמיל בלוך
קונרד אמיל בלוך (גרמנית: Konrad Emil Bloch; 21 בינואר 1912 – 15 באוקטובר 2000) היה ביוכימאי אמריקאי-גרמני, יהודי, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1964 על מחקרו על מנגנון ויסות הכולסטרול ומטבוליזם של חומצות שומן.
חייו.
בלוך נולד בעיר ניסה בשלזיה העילית (אז חלק מגרמניה) וסיים במקום את לימודיו התיכוניים. למד כימיה בבית הספר הטכני הגבוה במינכן ובין מוריו היה הנס פישר חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1930. בשנת 1934 סיים את לימודיו בתואר מהנדס כימיה. הוא נאלץ להפסיק את לימודיו במקום עקב חוקי הגזע הנאציים ונמלט באותה שנה לדבוס בשווייץ ומשם היגר לארצות הברית בשנת 1936. הוא מונה כעוזר הוראה ותלמיד לתואר מתקדם במחלקה לביוכימיה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת קולומביה, ניו יורק ובשנת 1938 הוענק לו תואר דוקטור בביוכימיה. לימד באוניברסיטת קולומביה בין השנים 1939–1946. אחר כך לימד באוניברסיטת שיקגו, שם קיבל דרגת פרופסור בשנת 1950. החל משנת 1954 לימד באוניברסיטת הרווארד, שם קיבל קתדרה ללימודי ביוכימיה, זאת עד לפרישתו לגמלאות בשנת 1982.
בשנת 1964חלק את פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה עם פאודור לינן על שגילו את המנגנון השליטה והוויסות של כולסטרול ובחומצות השומן. התקבל כחבר בחברה המלכותית בשנת 1985 וכן היה חבר באקדמיה הלאומית האמריקאית למדעים. בשנת 1968 העניק לו בית הספר הטכני הגבוה במינכן תואר דוקטור לשם כבוד. זאת, בין שלל תאריו ועיטוריו.
בשנת 1994 פרסם בלוך ספר פופולרי המוקדש לתעלומות הבלתי פתורות בשטח הביוכימיה ושמו "בלונדיניות בציורים ונציאניים, ארמדילו תשע-החגורות, ומאמרים אחרים בביוכימיה" (Blondes in Venetian Paintings, the Nine-Banded Armadillo, and Other Essays in Biochemistry)
הוא הלך לעולמו בשנת 2000 במסצ'וסטס מאי-ספיקת לב. לאחר מותו אמר עליו פרופסור ג'רמי נואלס, דיקן הפקולטה למדעים ולאמנויות באוניברסיטת הרווארד: "הוא היה ביוכימאי בעל פרספקטיבה נפלאה, נדיב ותרבותי. הוא טווה קשרים בין הכימיה לביוכימיה. הוא היה בן לשושלת של ביוכימאים אירופאים אשר בזכות הבנתם העמוקה במטבוליזם הניחו את היסודות הכימיים לביולוגיה של ימינו."
הגאלי הגוסס
הגאלי הגוסס או הלוחם הגאלי הגוסס הוא העתק רומי עשוי שיש של פסל יווני עתיק שנוצק, ככל הנראה, מברונזה בין השנים 230 לפנה"ס ו-220 לפנה"ס בהוראות אטאלוס הראשון מפרגמון לכבוד ניצחונו על גלטיה. לא ידוע מיהו הפסל, אולם משערים כי מדובר באפיגונוס - פסל החצר של שושלת האטאלים.
הפסל מתאר קלטי גוסס מפצעיו. הריאליזם של הפסל יוצא דופן לתקופתו, וניתן לראות את הסבל על פניו של הלוחם המשופם. ללוחם תסרוקת אופיינית לבני השבטים הקלטיים, ושפם - היוצא דופן מפסלים יוניים. הפסל שימש אות זיכרון לניצחון על הקלטים, וסימל את אומץ הלוחמים משני הצדדים - במטרה לשמש דוגמה ללוחמים בעתיד.
הלוחם עירום - ככל הנראה בשל העובדה שהלוחמים הגאלים אכן לחמו עירומים (על פי עדותו של יוליוס קיסר).