הוולף האונד התפתח בסביבות המאה השלישית לפני הספירה. ציורי קיר מתקופת התפשטות הקלטים מראים גזע דומה וגדול המלווה את הלוחמים. בדברי ימי רומא מוזכר הגזע שהועבר מאירלנד לקיסר ופקידיו מודים במכתב מתועד. מוצאו הגזע הוחזק על ידי מעמד האצולה באירלנד, בסקוטלנד ובאנגליה ואף קיימת בלדה על כלב שניתן לנסיך מווילס שנכתבה על ידי ספנסר במאה השנייה לספירה. בהמשך הוולפהאונד האירי היה מתנה נפוצה לאצילים ממדינות אחרות, וזה מה שהציל את הגזע: לאחר שנכחדו הזאבים באירלנד במאה ה-19 הגזע כמעט נעלם, אולם הודות למאמציו של הסקוטי קפטן ג'ורג' גרהאם שהביא פרטים מהגזע ממדינות אחרות ניצל הגזע גם באירלנד.
הופעה.
כמרבית ההאונדים שמשמשים לציד גם הוולפהאונד האירי בנוי למהירות ומשתמש בראייתו לצייד. הוא קל משקל יחסית לגודלו, עם חזה עמוק מאוד ורגליים וכתפיים שריריות. יש לו אף ארוך, אוזניים קטנות יחסית ושמוטות וזנב ארוך שנישא נמוך.
לוולפהאונד האירי פרווה עבה ומקורזלת, כאשר הצבע הנפוץ ביותר הוא אפור. בנוסף ניתן למצוא פרטים בצבע חום וקרם.
כאמור הוולפהאונד האירי הוא הכלב הגבוה ביותר שקיים: גובהו נע בין 78 ל-96 ס"מ. משקלו נע בין 65 ל-80 ק"ג.
מזג.
לוולפהאונד האירי מזג נוח מאוד. על אף גודלו העצום מדובר בכלב עדין וסלחני, שמסתדר נהדר הן עם בני אדם והן עם כלבים אחרים. הוולפהאונד האירי נהדר עם ילדים ובעלים של הכלב סומכים עליו באופן מוחלט כאשר הם מניחים לילדיהם לשחק איתו.
הוולפהאונד האירי זקוק לפעילות גופנית סבירה. הוא איננו אנרגטי יותר מכלבים קטנים אולם הוא זקוק למרחב רב יותר על מנת להשיג פעילות גופנית סבירה. בגלל גודלו העצום ייתכן שהכלב לא ירגיש בנוח בדירה ורצוי לספק לו מגורים בחצר, אם כי כלב שזוכה לפעילות יומיומית מחוץ לבית יכול לחיות בדירה בינונית ומעלה. יש לקחת בחשבון שהוולפהאונד האירי עשוי להיות מגושם במידה מסוימת בדירה ושילוב של זה עם גודלו עלול להביא לנפילה של חפצים בבית, בייחוד כשהוא מכשכש בזנבו הארוך והחזק.
תוחלת חיים ובעיות בריאות.
תוחלת החיים של הוולפהאונד האירי היא קצרה, אורך חייהם על פי מחקר של אוניברסיטת קורנל בארצות הברית 8.5 שנים.
בעיות בריאות נפוצות יחסית בגזע הן מחלה בשריר הלב, סרטן העצם ונקע מולד של מפרק הירך. יש לנהוג במשנה זהירות עם גורי וולפהאונד אירי ולהיזהר מהפעלת יתר שעלולה לפגוע בהתפתחות המפרקים.
קישורים חיצוניים.
style="color: ColorName;"&gt;החוג הישראלי לכלבי רוח-וולפהאונד אירי
סדק הקול
גי פוקס
לנקשייר
לנקשייר (באנגלית: Lancashire) הוא מחוז בצפון-מערב אנגליה.
המחוז קרוי על שם העיר לנקסטר (Lancaster) השוכנת בו. עיר המחוז היא פרסטון (Preston) והעיר הגדולה בו היא בלקפול (Blackpool). עד 1974 ליברפול ומנצ'סטר היו חלק מלנקשייר, אבל ב-1974 הן הפכו לשני מחוזות עצמאיים - מרזיסייד ומנצ'סטר רבתי בהתאמה - והערים ברי, רוצ'דייל, אולדהאם, בולטון וויגאן צורפו גם הן למנצ'סטר רבתי.
אוכלוסיית המחוז בשנת 2006 עמדה על כ-1,400,000 איש; זהו המחוז השמיני בגודל אוכלוסייתו באנגליה. שטחו 3,076 קמ"ר (מקום 17 באנגליה) וצפיפות האוכלוסייה בו עומדת על 466 איש לקמ"ר. הנקודה הגבוהה בלנקשייר היא גרין היל (Green Hill, "הגבעה הירוקה") - 628 מטרים מעל לגובה פני הים.
לפני הרפורמות המקיפות שנעשו במחוזות אנגליה בשנות ה-70 היה לנקשייר, עם למעלה מ-5 מיליון תושבים, המחוז המאוכלס ביותר באנגליה.
שארל השמן
מנגנון ריאתי מחוצן
יחסות כללית
אסטריד לינדגרן
אסטריד לינדגרן (בשוודית: Astrid Lindgren ; 14 בנובמבר 1907 – 28 בינואר 2002) הייתה סופרת ילדים שוודית שספריה הרבים תורגמו ליותר משבעים שפות וזכו להצלחה ברחבי העולם. יצירתה המפורסמת ביותר היא סדרת ספרי הילדים בילבי.
ביוגרפיה.
לינדגרן נולדה בשם אסטריד אנה אמיליה אריקסון וגדלה בחווה ליד הכפר וימרבי בחבל סמולנד שבשוודיה. כשהייתה בת 16 החלה לעבוד כשוליה בעיתון המקומי, "וימרבי טיימס" ומהר מאוד למדה הדפסה במכונת כתיבה והפכה לעיתונאית של ממש.
בגיל 18 הרתה לעורך העיתון, שהיה אמנם פרוד מאשתו אך עדיין נשוי וגם מבוגר מלינדגרן בשלושים שנה. בתמיכת משפחתה ומאהבה כאחד וכדי להמשיך בהיריון חרף הביקורת החברתית באזור מגוריה. כדי להימנע ממסירת שמו של האב לרשויות, בשוודיה, ילדה לינדגרן את בנה בדנמרק ומסרה אותו שם למשפחת אומנה. בחמש שנותיו הראשונות לאחר מכן היא פגשה אותו לעיתים רחוקות בלבד.
כשנה לאחר לידת בנה הבינה מצידה כי איננה אוהבת יותר את אביו, והשניים נפרדו סופית. לפרנסתה וכדי לנסות לממן את האפשרות להחזיר לעצמה את בנה היא למדה קצרנות והחלה לעבוד כמזכירה. ב-1928 החלה לעבוד בקלוב המכוניות השוודי המלכותי, שבו הועסק שטורה לינדגרן, הממונה עליה, שגם התגרש למענה. השניים נישאו ב-1931, וב 1934 נולדה קארין בתם המשותפת.
רבים מספריה מבוססים על משפחתה ועל חוויותיה מילדותה בחווה קטנה בכפר. ספרה המפורסם ביותר, Pippi Långstrump (יצא בעברית בשמות גִילְגִי ובילבי בת-גרב), נכתב עבור בתה קארין כשהייתה חולה ורתוקה למיטתה. ב-1958 הייתה לזוכה השנייה בפרס אנדרסן לספרות ילדים ונוער. רבים מספריה עובדו למחזות, סרטים וסדרות טלוויזיה.
אסטריד לינדגרן התפרסמה בתמיכתה בזכויות הילד ובזכויות בעלי חיים, ואחד החוקים שעברו בפרלמנט השוודי (חוק המטיל מגבלות על הובלת בעלי-חיים) מכונה "חוק אסטריד לינדגרן" על שמה. ב-1994 זכתה בפרס הקיום הנכון.
לאחר מותה ב-2002 הכריזה ממשלת שוודיה על כינון פרס אסטריד לינדגרן לספרות ילדים ונוער. הפרס, בסך חמישה מיליון קרונות שוודיות, מוענק לזוכה מדי שנה.
בשנת 2019 יצא לאור סרט העוסק בחייה של לינדגרן, בשם "להיות אסטריד" . הסרט מבוסס על סיפור חייה של לינדגרן והעלילה עוסקת בחייה החל מהיותה נערה מתבגרת בת 16, אז נשלחה לעבוד בעיתון הכפר בו התגוררה ומתארת את הרומן עם עורך עיתון הכפר, הריונה של לינדגרן בגיל 18 ומסירת הילד לאומנה.
מחקר שהתפרסם באוניברסיטת גטבורג בשנת 2011, על ידי אווה וולסטרומס (בשוודית Eva Wahlströms), עורך לראשונה השוואה בין הכתיבה לילדים של אסטריד לינדגרן לבין זו של הסופרת והעיתונאית השוודית אסתר בלנדה נורדסטרום, שהחלה לפרסם סדרת ספרים על ילדה שובבה בשם אן-מארי לינדלוף כבר בשנת 1919. עד להופעת המחקר, נחשבה שנת 1945, כשנת ההופעה של סוגה חדשה בספרות הילדים בשוודיה. באותה שנה הופיעו מספר ספרים המתארים דמות נערית רעננה ומשוחררת, כשהבולטת ביניהם היא פיפי לנגסטרומפ של אסטריד לינדגרן. ספרה נחשב לחדשני הודות לדמות הילדה החופשית, המורדת בעולם המבוגרים ובחוקי הנימוס הנוקשים. החוקרת אווה וולסטרומס הניחה כי הדמות החדשה הזאת לא הגיעה ללא רקע מוקדם. לאחר קריאה נרחבת בספרות ילדים מהתקופה שבין מלחמות העולם היא גילתה כי כבר אחרי מלחמת העולם הראשונה תוארו בספרות השוודית דמויות כמו פיפי. היא ערכה ניתוח מפורט והשוותה בין פיפי של אסטריד לינדגרן לבין אן-מארי לינדלוף של אסתר בלנדה (וכמו כן לדמות מספריה של הסופרת הדנית קארין מיכאליס). הניתוח ההשוואתי של וולסטרומס מראה כי הדמויות הראשיות בספריהן של אסתר בלנדה ומיכאליס, ובאותה מידה פיפי לנגסטרומפ עוסקות בילד השובר נורמות ועצמאי. החוקרת מציגה במחקרה מגוון רחב של מאפיינים משותפים המביאים אותה למסקנה כי אסתר בלנדה היא למעשה החלוצה בתחום זה, והתפיסה כי 1945 הייתה השנה בה נולד ספר הילדים המודרני אינה רלוונטית עוד.
מנגנון ריאתי מפונם
מנגנון וילוני מחוצן
דה סוסיר
קמעונאות
קמעונאות או קִמְעוֹנוּת (באנגלית: Retail) היא מכירת מוצרים לצרכנים לצריכה פרטית (b2c), בדרך כלל בכמויות קטנות - זאת להבדיל מסיטונאות או סיטונות (באנגלית: Wholesale),שמהותה היא הפצה ומכירת מוצרים בכמות גדולה מהיצרן או היבואן לקמעונאי (b2b או b2b2c), לצורך מכירתם לצרכנים. ישנם גם פורמטים קמעונאיים המוכרים בסיטונאות.
את המילה טבע יהושע גורדון ב-1924. שורש המילה מהמילה "קמעא" בארמית שמשמעותה "קצת, לשיעורין".
הקמעונאות כוללת תחומים שונים, שהבולטים שבהם הם קמעונאות המזון (חנויות מכולת, צרכניות, חנויות נוחות, סופרמרקטים וכדומה), היגיינה, ניקיון וטיפוח הגוף (פארם), הלבשה והנעלה (אופנה), מוצרים לאחזקת הבית, מכשירי חשמל ביתיים ואלקטרוניקה, ריהוט, ציוד משרדי, צעצועים, ספרים ועוד.
הקמעונאות המסורתית מתרחשת בחנות או בדוכן (נקודות מכירה - pos). במאה ה-20 התפתחו ערוצים קמעונאיים נוספים, כגון קטלוגים קמעונאיים ישירים (d2c), שמהם הצרכן בוחר את המוצרים ומזמין אותם מהקמעונאי בטלפון או בדואר, ובמאה ה-21 התפתחה גם קמעונאות דיגיטלית - באמצעות חנויות וירטואליות באתרי אינטרנט, המאפשרות לצרכן לבחור מוצרים ולהזמין אותם דרך רשת האינטרנט.
יש הכוללים בהגדרת הקמעונאות גם שיווק ומכירת שירותים לצרכן הפרטי, ולא רק מוצרים, כגון שירותי בנקאות, תיירות, תעופה, ביטוח, בריאות וכדומה. אולם בדרך כלל מציין המושג קמעונאות מכירת מוצרים פיזיים מוחשיים ולא שירותים.
המילה קמעונאי (באנגלית retailer) מציינת הן את האדם שעוסק בקמעונאות (כגון החנווני או המוכרות בחנות) והן את הארגון שמפעיל רשת של נקודות או אולמות מכירה קמעונאיות.
לצורך הניהול הקמעונאי התפתחו פתרונות מחשוב (ריטייל טק) הכוללים ניהול עמדות מכירה, ניהול "המשרד האחורי" (Back Office), ניהול המכירה בקו הקופה, ניהול המלאי, ניהול קשר עם הלקוחות ו"מועדון לקוחות", ניהול מבצעים וניהול קידום מכירות.
סוגי קמעונאות.
ישנם שלושה סוגים עיקריים של קמעונאות:
קמעונאות בחנות.
סוגי חנויות.