מהירות המילוט הנדרשת עבור גוף (ללא תלות במסה) כך שיצא ממערכת השמש עד שכוח הכבידה שמפעילה השמש לא ישפיע עליו כלל היא כ-151,560 קמ"ש (42.1 ק"מ לשנייה). כדי שגוף שמימי, כגון מטאוריט או סלע קוסמי אחר, יינתק מהכוכב שעליו הוא נמצא, יש צורך בהתנגשות קוסמית רבת עוצמה שתאפשר לאותו גוף לנוע במהירות כה גדולה, עד שהוא יגיע למהירות הנדרשת כדי להיפלט מכוכב הלכת ולצאת מהמערכת שלו כך שכוח הכבידה שמפעיל עליו הכוכב מפאת מסתו יהיה אפס. המדע לא מכיר כיום אף כוח תוך-כוכבי טבעי שמסוגל להעיף גופים מוצקים בעוצמה כזו.
פגיעות של גופים שמימיים קטנים בכוכבים גדולים יותר היו ועודן עניין שבשגרה. על כדור הארץ לבדו התגלו מטאורים רבים שמקורם בחלל, מתוכם עשרות שמקורם בכוכבי הלכת הסמוכים - מאדים, נוגה והירח. לפני מיליארדי שנים הפגיעות הללו של גופים קוסמיים אלה באלה היו נפוצות יותר. הן אלה שגרמו למרבית המכתשים המוכרים לנו כיום על הירח.
שהייה ממושכת של חיים בחלל.
סוג השהייה הסביר ביותר להישרדות ממושכת של יצורים חיים בתנאים השוררים בחלל הוא בצורת נבגים. יצורים מיקרוסקופיים מסוגלים לשרוד בצורה כזו לאורך זמן בתנאים קשים, ולהתפתח מאוחר יותר לצורת החיים המקורית לכשהתנאים משתפרים, או כאשר המטאוריט ששכנו עליו עד כה נוחת על קרקע מוצקה.
מלון הילטון תל אביב
מלון הילטון תל אביב הוא בית מלון ברשת הילטון העולמית, הממוקם על חוף ימה של תל אביב-יפו.
תכנון.
בית המלון תוכנן בידי האדריכל יעקב רכטר בסגנון ברוטליסטי (בשיתוף משה זרחי ומיכה פרי). את עיצוב הפנים המקורי של המלון תכננה האדריכלית דורה גד (לימים כלת פרס ישראל).
את צוות האדריכלים הישראלים ליוו צוות שמונה מצד הרשת העולמית כדי לשמור על הסטנדרטים הבינלאומיים של המלון.
יעקב רכטר תכנן את חזיתות הבניין, הבולטות למרחוק בקו החוף של תל אביב, על ידי הפיכת אלמנט המרפסות למשחק גאומטרי חזרתי המייצר דינאמיות ומשחקי אור וצל. עיצוב הפנים ביקש לשקף את הסגנון המזרח תיכוני וזאת באמצעות שימוש בצבעי בז', שימוש בקרמיקה וקש וכן שטיחים צבעוניים המאזכרים רקמה בדווית.
המלון מתנשא לגובה של 17 קומות.
היסטוריה.
הסכם להקמת המלון הושג בשנת 1961, חרף איומי החרם הערבי, והעניק לרשת הילטון הלוואה חריגה בגודלה וערבות של מדינת ישראל לאיגרות החוב של החברה שהקימה את המלון. טדי קולק, שעמד בראש החברה הממשלתית לתיירות בעת ההיא הצדיק את התנאים המפליגים לרשת בהזדמנות להגביר את תנועת התיירות לארץ באמצעות הקמת בית מלון השייך למותג בעל מוניטין עולמי. אבן הפינה למלון הונחה בספטמבר 1962.
המלון נבנה על שטח בן 17 דונם במתחם השוכן בקצה הרחובות ז'בוטינסקי וארלוזורוב וממערב לרחוב הירקון, שנלקח מגן העצמאות וכלל את בית הקברות המוסלמי "עבד א-נבי", שפונה בחלקו לצורך הקמת המלון. חלק מהשטח הופקע על ידי עיריית תל אביב מידי הסוחר שמואל קנדין עוד בשנת 1946 לצורך הקמת הגן. בשנת 1960 הועבר השטח לידי רשות הפיתוח שמכרה אותו לצורך הקמת המלון.
במהלך הבנייה, בדצמבר 1963, קרס עגורן ושלושה עובדים נהרגו.
חנוכת המלון התקיימה ב-13 בספטמבר 1965, בנוכחות ראש ממשלת ישראל לוי אשכול, נשיא הילטון העולמית קונרד הילטון ושר התיירות עקיבא גוברין. המלון שהוקם ומומן על ידי "החברה הממשלתית לתיירות", נתקל בקשיים בראשית שנות ה-70, ונמכר ליזמים פרטיים יהודים-גרמנים ובראשם משפחת טייג (שכיום בבעלותם המלון "דוד אינטרקונטיננטל תל אביב").
בראשית ימיו הקפיד המלון על לבוש אורחיו, ואסר כניסה ללא עניבה, אך הסתגל במהרה לסגנון הלבוש הישראלי.
לאחר שנים שבהן סבלו אורחי המלון ממצוקת חניה, עקב מגרש החניה הזעיר של המלון, הוקם בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 מרתף חניה גדול בשולי המלון, במקביל עבר המלון שיפוץ נרחב, לראשונה מאז הקמתו. עיצוב הפנים המקורי של דורה גד הוסר ואת מקומו תפס עיצוב פנים עדכני. המלון נחשב לאחד המלונות הנחשבים בתל אביב ובו התארחו ידוענים רבים שבאו לביקור בעיר. ביניהם נמנים ביל קלינטון, ליאו מסי, כריסטיאנו רונלדו, רוברט דה נירו ואלטון ג'ון.
בקומת הקרקע של המלון מופעל מרכז אירועים גדול, המארח באופן שוטף כנסים בני מאות משתתפים. כמו כן, מופעלות במלון שש מסעדות שונות, מכון כושר וספא, בריכת שחיה, בית כנסת ומספר חנויות יוקרתיות.
אירופלוט
אירופלוט (ברוסית: Аэрофлот — Российские авиалинии) היא חברת התעופה הלאומית של רוסיה, הנחשבת לחברת התעופה הגדולה ביותר בפדרציה הרוסית ואשר יחד עם חברות הבת שלה רוסיה, אורורה ופובדה מרכיבה את קבוצת החזקות התעופה הגדולה ברוסיה. בסיסה הוא בנמל התעופה שרמטייבו במוסקבה. בשיאה, נחשבה אירופלוט לחברת התעופה הגדולה בעולם.
בשנת 2018 זכתה החברה בתואר "מחלקת העסקים הטובה ביותר" ובמשך שנתיים רצופות (2018-2019) הוכתרה לחברת התעופה הטובה ביותר במזרח אירופה על פי המגזין הבריטי Business Traveller.
החל מתאריך ה-8 במרץ 2022 הפסיקה החברה את טיסותיה הבין לאומיות, כולל מישראל, בשל חשש מהחרמת מטוסים כחלק מהסנקציות המערביות
תולדות החברה.
ב-1921, מיד לאחר הקמת ברית המועצות על חורבות האימפריה הרוסית ולקראת סיומה של מלחמת האזרחים ברוסיה, הממשל החדש הקים את מועצת התעופה האזרחית (Совета по гражданской авиации), שתפקידה היה לפקח על המינהל הראשי של הצי האווירי (Главное управление воздушного флота), שמה הרשמי של אארופלוט בתחילה. ב-1 במאי 1922 החלו טיסות סדירות בקו מוסקבה-קניגסברג-ברלין וב-15 ביולי 1923 הטיסות בקו מוסקבה-ניז'ני נובגורוד. במרץ 1923 הוקמה דוברוליוט, החברה הרוסית לצי אווירי מתנדב (Российское общество Добровольного воздушного флота — Добролёт). המטוסים הראשונים היו מתוצרת גרמניה, רובם מתוצרת פוקר, שאז ישבה בגרמניה. החל משנת 1935 ועד לשנת 1991 צי המטוסים של החברה כלל תוצרת ברית המועצות בלבד - איליושין, טופולב וסוחוי. ב-25 בפברואר 1932 על בסיס דוברוליוט הוקם המינהל הראשי לצי האוויר האזרחי (Главное управление Гражданского воздушного флота ,ГУ ГВФ) שנודע בשם "אירופלוט". 15 שנה לאחר מכן הייתה החברה לחברת התעופה הגדולה ביותר בעולם ונותרה כזו עד שנת 1991 עת פורקה לעשרות ומאות חברות תעופה קטנות. בינואר 1971 החברה הייתה לחברה הלאומית והמונופול על כל הטיסה האזרחית בברית המועצות כשבשיא התפתחותה החברה ביצעה טיסות לכל היבשות. ב-1976 אירופלוט הייתה חברת התעופה הראשונה בעולם שהטיסה למעלה ממאה מיליון נוסעים בשנה. אירופלוט ביצעה נחיתות בנמל התעופה שנון, באירלנד, מאחר שהיה זה נמל התעופה המערבי היחיד שהתיר לחברת התעופה הסובייטית לנחות בשטחו. ב-1989 הייתה אארופלוט לחברה ביאט"א.
בשנת 1983, בעקבות החלטת נשיא ארצות הברית רונלד רייגן, נאסר על החברה לבצע טיסות לארצות הברית. היה זה בעקבות תקרית טיסה 007 של קוריאן אייר, בה יורט מטוס אזרחי דרום קוריאני.
עם התפרקות ברית המועצות, הפכה אירופלוט מחברת התעופה הגדולה ביותר בהיסטוריה עם יכולת נשיאה של 130 מיליון נוסעים בשנה, בשנות ה-80, לחברת תעופה קטנה, לאחר שהתפרקה ל-300 חברות תעופה שונות. החברה אמנם עודנה נתפסת כחברת התעופה הלאומית של רוסיה, אך היא כבר איננה מהווה מונופול ברוסיה, היות שחברות נוספות רבות הופיעו בשוק. אירופלוט לא חמקה מגל ההפרטות שהתחולל ברוסיה בעקבות הפרסטרויקה של מיכאיל גורבצ'וב, ובשנת 1994 עברה הפרטה מסיבית, כאשר 51% מהמניות נותרו בידי המדינה. במהלך שנות ה-90, התרכזה החברה בטיסות בינלאומיות ורק במחצית השנייה של שנות ה-90, החלה לשוב לשוק הפנימי תוך תחרות עם עשרות ומאות חברות תעופה חדשות שהוקמו.
החל מתחילת שנת 2000, החברה החלה בהליכי מודרניזציה מזורזים שבמסגרתם נרכשו מטוסים מתוצרת מערבית, מאחר שהתעשייה האווירית ברוסיה הייתה בשפל תקציבי וביצועי. אארופלוט רכשה מטוסי איירבוס A320 מאירופה, ומטוסי בואינג 767 מתוצרת ארצות הברית. ב-2004 צי המטוסים של החברה הכיל 100 מטוסים. ב-2004 אארופלוט החלה להיכנס לשוק הטיסות הפנימיות ברוסיה, שהיה בשליטתה של S7 איירליינס - מפעילת טיסות הפנים הגדולה ברוסיה ובמזרח אירופה. ב-14 באפריל 2006 הצטרפה החברה לברית חברות התעופה סקאיי טים.
ב-2006 אירופלוט רכשה את חברת התעופה של ארכנגלסק והפכה אותה לחברת-הבת "אירופלוט נורד" (נורדאוויה כיום), כצעד להתפשטות לשוק הטיסות הפנימיות. בספטמבר 2008, הודיעה אירופלוט על הפסקת שיתוף הפעולה עם חברת אירופלוט נורד, בשל התרסקות טיסת 821 של "אירופלוט נורד" באזור פרם, וב-2009 הושמט השם "אירופלוט" משם החברה ותחילה נקראה "נורד" ולבסוף "נורדאוויה". במרץ 2011 חברת התעופה נורדאוויה נמכרה לנורילסקי ניקל.
החל מיולי 2009 החברה חתומה על הסכם עם צסק"א מוסקבה כספונסר של מועדון זה. באוקטובר 2010 החברה חתמה על הסכם ספונסר עם קבוצת הכדורסל ניו ג'רזי נטס.
באוגוסט 2015 החלה החברה במגעים לרכישת חברת התעופה טראנסאארו, המצויה בקשיים כלכליים, צעד שהיה הופך את אארופלוט לחברת התעופה הגדולה ביותר ברוסיה. בספטמבר 2015 נודע כי בכוונת החברה לאחד 3 מחברות הבת שלה לחברת תעופה מסחרית לתובלת מטענים בשם "רוסיה". בסופו של דבר העסקה בוטלה.
סמלה של החברה הוא כנפיים עם מגל ופטיש. החברה תכננה להוריד את המגל והפטיש, שריד לתקופה הסובייטית, המשרה אי נוחות לחלק מהאנשים. אולם סקרים שעשתה גילו כי זהו סמל שמועדף על רבים והוא הפך למזוהה עם החברה וכתוצאה מכך התוכניות לשנותו נגנזו.
בינואר 2017 חברות התעופה דונאוויה ואורנבורג איירליינס מוזגו לתוך חברת התעופה "רוסיה".