כדי להעביר מספר אפיקים של 2 מס"ש במקביל ניתן לרבב ארבע מסגרות E1 לתוך מסגרת אחת. זה נעשה על ידי לקיחת הסיבית הראשונה מהמסגרת הראשונה, את הסיבית השנייה מהמסגרת השנייה, מהשלישית ואז מהרביעית. המרבב גם מוסיף עוד סיביות בסוף המסגרת החדשה שנוצרה לצורך סנכרון. המסגרת החדשה שנוצרה נקראת E2 והיא ברוחב של 8,448 קס"ש (בערך 4 מס"ש). באותה צורה ניתן לרבב ארבע מסגרות E2 לקבלת מסגרת E3 ברוחב 34 מס"ש. כל היררכית ריבוב מוסיפה סיביות סנכרון ולכן רוחב הפס תמיד גדל ביותר מפי-4.
חסרונות.
החיסרון העיקרי של הפרוטוקול הוא שהוא מצריך שימוש במרבב עבור כל היררכיה של מסגרות. לדוגמה: כדי לשלוף ערוץ שיחה בודד מתוך מסגרת E3 יש צורך במרבב שיוציא את מסגרת ה-E2 ממסגרת ה-E3, מרבב שיוציא את מסגרת ה-E1 ממסגרת ה-E2 ומרבב שיוציא את אפיק השיחה הבודד מתוך מסגרת ה-E1.
Wavelength-Division Multiplexing
Wavelength Division Multiplexing, ראשי תיבות באנגלית: WDM, היא טכנולוגיה של ריבוב אורכי גל שונים ("ערוצים") בסיב אופטי יחיד. הטכנולוגיה משמשת בעיקר להפחתת מספר הסיבים הנדרשים, ונודעת לה חשיבות רבה במערכות תקשורת למרחקים גדולים, של עשרות או מאות קילומטרים.
בעבר נבנו מערכות תקשורת אופטיות כך שבכל סיב אופטי משודר אורך גל יחיד. טכנולוגיה זו מתאימה למקרים של חיבור בין מערכות במרחקים קצרים, למשל בתוך ארונות תקשורת. כאשר מחברים בין מערכות מרוחקות, מספר הסיבים הדרושים הוא חלק משמעותי מעלות התקנת המערכת, ובמקרים רבים הוא גם קובע את עלות תפעול המערכת (שכן כל סיב נחכר לתקופת השימוש).
בטכנולוגיית WDM משדרים באותו הסיב מספר תדרים אופטיים שונים. כך ניתן להקטין את מספר הסיבים הדרושים, שעלותם עלולה להיות גבוהה מאוד כאשר המערכת פרוסה על פני מרחק גאוגרפי ניכר. רשתות המבוססות על טכנולוגיה זו מאפשרות גם תגובה מהירה יחסית לשינוי בדרישות הלקוח, במחיר נמוך - ניתן תשתית תקשורת לתמיכה ב-WDM על ידי שדרוג רכיבי הקצה ובלי צורך בהחלפת התשתית הסיבית.
כיום מבדילים בין ריבוב של עד 8 אורכי גל שמכונה Coarse WDM (בקיצור: CWDM) לריבוב של מעל 8 אורכי גל שמכונה Dense WDM (בקיצור: DWDM) .
היסטוריה.
באופן היסטורי בוצע ריבוב אורכי גל במספר קטן של אורכי גל שההפרש ביניהם ניכר, בגלל איכות לא מספקת של רכיבים אופטיים. הטכנולוגיה נקראה אז (סוף שנות ה-80) WDM - Wavelength Division Multiplexing ורובבו כך בין שניים לארבעה ערוצים, בהפרשים שנעו בין מאות ננומטרים (ערוץ ראשון ב-1310nm וערוץ שני ב-1550nm) לבין עשרות ננומטרים (כמה ערוצים בסביבת 1550nm).
בשנות ה-90, לאחר שפותחו פילטרים אופטיים חדים יותר, התאפשר למקם ערוצים במרחק של ננומטרים ספורים זה מזה. כך התאפשר לשדר שמונה ערוצים בתחום 1530 - 1560 ננומטר - התחום שניתן להגביר אופטית במגבר ארביום נפוץ. לאחר מכן עלה מספר הערוצים בהדרגה ל-16, ל-32 ועד 128 ערוצים. בשנת 2000, במערכות החדישות ביותר, צופפו הערוצים למרחק של 50 גיגה הרץ - פחות מחצי ננומטר זה מזה.
חזית הטכנולוגיה כיום היא ריבוב ערוצים במרחק של 25 גיגה הרץ זה מזה, ומערכות של 12.5 גיגה הרץ נמצאות בפיתוח. לא צפוי מאמץ ניכר להמשיך ולצופף את הערוצים יותר מכך, גם מפאת הקושי הטכני הנדרש (ייצוב הפילטרים האופטיים) וגם מפני שזהו הגבול שאחריו לא ניתן עוד לשדר בקצב של 10 גיגה ביט לשנייה שהוא כיום קצב השידור העיקרי למרחק רב.
ETSI (באנגלית: The European Telecommunications Standards Institute, בעברית: מכון התקנים האירופי לטלקומוניקציה) הוא ארגון תקינה אירופאי, הפועל כארגון עצמאי ללא מטרת רווח, ועוסק בתחום תקני תקשורת. הארגון הוקם בשנת 1988 על ידי ועדת CEPT.
הארגון קבע את הסטנדרט עבור פרוטוקולי התקשורת GSM, 3G, 4G, 5G, ה-TETRA ועוד.
נכון לשנת 2021, בארגון חברים מעל ל־900 חברים מכ־62 מדינות מאירופה ומחוצה לה. הקבוצה כוללת: תעשיינים, מפעילי רשתות שונים, ספקי שירות, גופי מחקר, ומשתמשים רגילים. לקבוצה השפעה על כל מערך ה־ICT באירופה. הארגון חבר בארגון הבינלאומי שיתוף הפעולה לתקנים גלובליים (GSC).
אסתר שמיר
אַסְתָּר שמיר (שיר) (נולדה ב-19 בינואר 1955) היא זמרת-יוצרת ישראלית, נטורופתית ויוצרת שיטת "קול הרוח".
ביוגרפיה.
נולדה בירושלים בשם אַסְתָּר הירשברג, בתם של איש הקולנוע אשר הירשברג ושל העיתונאית תחיה בת אורן. בנעוריה למדה בגימנסיה רחביה.
החלה את דרכה בלהקת הנח"ל, לצד מיקי קם, אריק רודיך, יהודה עדר ומכיוון שנדרשה לעברת את שם משפחתה נקראה אז אסתר אלעד. בלהקה הייתה סולנית בשירים אחדים (ביניהם "ויויו גם") ובמהלך השירות הצבאי פגשה את בעלה הראשון ושותפה האמנותי אפרים שמיר. באמצע שנת 1975 נישאו. אסתר החלה לכתוב שירים בגיל צעיר מאוד, ובנובמבר של אותה שנה הוציאה שיר ראשון לרדיו (שכתבה את מילותיו) "עברתי רק כדי לראות" (לחן ועיבוד: אפרים שמיר).
בסוף 1976, אחרי פירוק להקת כוורת השתתפו אפרים ואסתר שמיר כמלווים במופע של אריק איינשטיין "אנשים אוהבים לשיר". בדצמבר 1977 יצא בחברת סי בי אס אלבומם המשותף "אפרים ואסתר שמיר". אפרים הלחין ועיבד את כל שירי האלבום, פרט ל"בוא ונשחק במחבואים" שכתבה והלחינה אסתר שמיר. לאחר צאת האלבום יצאו השניים לסיבוב הופעות עם להקה מלווה (אהרלה קמינסקי בתופים, מיקי שביב בבס). הם התגרשו ב-1978 אך שמרו על קשר חברי והמשיכו לשתף פעולה במישור המוזיקלי.
בשנת 1979 הופיעה שמיר עם יהונתן גפן בתוכנית משותפת שנקראה "קוראים לזה אושר", סאטירה על זוגיות ויחסי גבר-אישה. אסתר שמיר תרמה את התשובה הנשית עם השיר הציני-פמיניסטי "גבר ללילה אחד" (אותו כתבה ללחן של אפרים שמיר) ואת הדואט "מחר אזיל דמעה" שביצעה עם יואל לרנר (שכתב גפן והלחין עדי רנרט).
בשנת 1982 הוציאה את אלבום הסולו הראשון שלה - במקום הכי נמוך בתל אביב, שהיה פריצת דרך בכל הנוגע ליצירת הרוק הנשי בארץ, הן מבחינת התכנים והן מבחינת ההפקה. עד אז שרה שמיר בקול גבוה ועדין, אך מאלבום זה החלה לשיר גם בקול עמוק ומחוספס יותר. הלהיט הגדול ביותר באלבום היה שיר הנושא. שירים נוספים שהתפרסמו מהאלבום היו: "גבר ללילה אחד" (מ"קוראים לזה אושר", 1979), "חבל דק" ו"אני לא רוצה לדבר על זה עכשיו". איתן גידרון מלהקת תמוז עיבד את שירי התקליט וההפקה המוזיקלית הייתה של לואי להב.
באותה שנה (1982) כתבה והלחינה שיר לשלמה ארצי בשם "ברית לא מותרת", שיר על אהבת עבר חזקה והתעוררותה מחדש בפגישה מזדמנת, שאותו שרה בדואט עם ארצי באלבומו "מקום".
בשנת 1984 יצא אלבומה השני, "קלף חזק", בו כתבה והלחינה את רוב השירים. את התקליט עיבד אפרים שמיר, פרט לשיר הנושא, אותו הלחין ועיבד יזהר אשדות. בתקליט זה התפרסמו בעיקר השירים: "קצב הג'ונגל" שהיה שיר מחאה עדינה "רגע של שיווי משקל", "דבר איתי" ושיר הנושא, "קלף חזק" שהיה ללהיט.
בשנת 1985 יצא ספר שירה הראשון בהוצאת "עקד". הספר נקרא "צעד אחד לפני הנהר" וממנו הולחנו בהמשך "צעד אחד לפני הנהר" (על ידי שפי ישי, בביצוע של גלי עטרי) "עשה שיהיה לי קל" (יהודית רביץ) ו"הנה היום את צוחקת" (יהודה פוליקר).
ב-1986 כתבה והלחינה את השיר הפוליטי "אמצע ספטמבר" לאלבום הסולו הרביעי של גלי עטרי שנקרא בשם זה. עשור לאחר מכן הקליטה אותו בעצמה והוא נכלל באלבום האוסף של שיריה.
בשנת 1987 יצא אלבומה השלישי "עד הסוף" בהפקתו ועיבודו של עדי דגני. השירים "אנחנו באותה סירה" (שיר מחאה), "הרכבת כבר עברה בתחנה" (שהיה בקצב הרגאיי) ושיר הנושא הפכו ללהיטים, אבל האלבום עצמו לא זכה להצלחה מסחרית.
בשנת 1988 יצא אלבומה הרביעי, "דו קיום באהבה", בעיבודים והפקה מוזיקלית של משה לוי. מתוך אלבום זה הצליחו השירים "קרוב אל קו המטרה" ו"רגע לפני הסערה", שנפסל לשידור ברדיו בגלל הטקסט החריף שבו, שנכתב בהשפעת אירועי האינתיפאדה הראשונה. (מהטקסט הזה ידועה השורה "אל תשלחו את אחי אל ההדק, כאילו כח עליון דורש. האדמה לא מבקשת דבר מאיתנו, רק האדם מבקש").
בשנה זו נאגדו שיריה המולחנים לספר שירים "עד הסוף" בהוצאת "ביתן".
מלבד ביצוע של שיריה בעצמה, שמיר גם כתבה שירים, בעיקר מילים, לזמרים רבים, כגון:
גלי עטרי ("חזקה מהרוח", "ביום שאחרי"), יהודית רביץ, ריטה ("זמן", "תחנה של זמן"), דורית ראובני, ("עד שער החלום"), עדנה לב ("כל הדרך אלי"), ירדנה ארזי ("ילדה יחפה", "ארמון הקרח"),
יהודית תמיר ("שומר האש"), מוני ארנון ("תמונה שבורה") לאה שבת ("מעבר לגדר"), מזי כהן, אורה זיטנר, סשה ארגוב ("פרידת מחר"), יהודה פוליקר ("היום את צוחקת")
נורית גלרון, אדם, דפנה דקל, ריקי גל, דני בסן ("חרד לשלומך", "יריה מהמותן") ועוד רבים אחרים.
במשך כל השנים הופיעה שמיר במועדונים ובאירועים כזמרת-יוצרת כשהיא מלווה את עצמה בגיטרה או עם מלווה נוסף.
לאחר צאת האלבום "דו קיום באהבה", שהצליח פחות מקודמיו, לקחה שמיר הפסקה מקריירת המוזיקה.
היא המשיכה לכתוב לזמרים אחרים, וב-1996 הקליטה באופן חד פעמי, בעקבות אירועי מהומות מנהרת הכותל, את שיר המחאה-תקווה "סוף ספטמבר".
ב-1999, הוציאה חברת "הד ארצי" אוסף הכולל את להיטיה של שמיר משנות ה-80.
בשנת 2003, 15 שנים לאחר אלבומה הקודם, הוציאה שמיר את האלבום החמישי שלה "בגלל האנשים שאני אוהבת", שממנו התפרסם במיוחד השיר "גחליליות". שיר הנושא "בגלל האנשים שאני אוהבת" ו"אחרי שהשמש תשקע" היו קריאה לשלום (בעקבות פיגועי 11 בספטמבר),השיר "שלא תדעו עוד צער" נכתב לאחר פיגוע, "שמיים בוכים" נכתב לזכרו שלחברה משה בן-דור שנפל במלחמת יום הכיפורים.