מארי ת'ארפ נפטרה ממחלת הסרטן ב-23 באוגוסט 2006.
הכרה לאחר המוות.
בשנת 2001 ת'ארפ קיבלה את הפרס השנתי הראשון של Lamont-Doherty Heritage על מפעל חייה ועבודתה החלוצית בתחום האוקיינוגרפיה.
בשנת 2009 הוכנסה המפה ההיסטורית של האוקיינוס האטלנטי ששרטטה ת'ארפ לשירות המפות של גוגל, כדי שניתן יהיה לראות אותה בעת השימוש בממשק Google Earth.
מונגוס מפוספס
מונגוס גמביה
מונגוס
רובר הראשון, רוזן פלנדריה
רובר הראשון (Robert I; סביבות 1029 - 13 באוקטובר 1093) היה רוזן פלנדריה משנת 1071 עד מותו ב-1093. בשנת 1068 התחתן רובר עם גרטרוד מסקסוניה, בתו של ברנרד השני, דוכס סקסוניה.
היסטוריה.
רובר היה בנו הצעיר של בלדווין החמישי, רוזן פלנדריה ואדל מצרפת, רוזנת פלנדריה. אחיו היה בלדווין השישי, רוזן פלנדריה קודם. בירושה, נתן אחיו את רוזנות פלנדריה לבנו הבכור, ארנולף השלישי, רוזן פלנדריה ואת רוזנות אנו לבנו הצעיר, בלדווין השני, רוזן אנו. רובר התנגד לירושה והביס את אחיינו ארנולף השלישי, רוזן פלנדריה בקרב קאסל (1071). בעקבות מות ארנולף בקרב קיבל רובר את הרוזנות של פלנדריה.
מדיסון זיגלר
רוברט הראשון, דוכס פלנדריה
נסיגת צה&quot;ל מסיני (1982-1980)
Whonix
Whonix היא הפצת גנו/לינוקס המבוססת על דביאן, שמטרתה לספק פרטיות ואנונימיות. מערכת ההפעלה כוללת שתי תמונות ISO שנועדו לרוץ מתוך מכונה וירטואלית, אחת כשולחן עבודה והשנייה כיציאת Tor. כל התקשורת עוברת דרך רשת Tor כדי לשמור על אנונימיות המשתמש.
מבנה המערכת.
Whonix מופצת בתור שתי תמונות ISO: אחת כשולחן עבודה והשנייה כיציאת Tor. התמונות מותקנות על מערכת ההפעלה המארחת של המשתמש. כל תמונה מכילה הפצת גנו/לינוקס מותאמת המבוססת על דביאן. העדכונים מופצים באמצעות רשת Tor על ידי מנהל החבילות של דביאן.
תוכנת הוירטואליזציה הנתמכת היא VirtualBox. ניתן להשתמש גם ב-KVM או Qubes OS.
בהפעלה המערכת מריצה בדיקת עדכונים על מנת לוודא שהתוכנה מעודכנת, והתאריך והשעה מכוונים כראוי.
למכונה הווירטואלית האחראית על יציאת Tor, יש שני ממשקי רשת וירטואליים, אחד מחובר לרשת האינטרנט באמצעות NAT שעל המערכת המארחת, ומשמש כדי לתקשר עם תחנות ברשת Tor. והשני מתחבר לרשת תקשורת מקומית וירטואלית שרצה בתוך המערכת המארחת.
המכונה הווירטואלית המפעילה את שולחן העבודה מריצה את תוכנות המשתמש. היא מחוברת רק לרשת התקשורת המקומית הפנימית, ויכולה לתקשר אך ורק עם המכונה האחראית על יצאת Tor, דבר שמאלץ כל תעבורה של מידע לעבור דרך רשת Tor. המכונה הווירטואלית המריצה את שולחן העבודה יכולה לראות את כתובת ה-IP של רשת התקשורת המקומית הפנימית בלבד, שזהה בכל התקנה של Whonix.
לתוכנות המשתמש אין שום ידע בנוגע לכתובת ה-IP המקורית של המשתמש, אין להן גם שום גישה למידע אודות החומרה הפיזית של המשתמש. למעשה כדי להשיג מידע כזה, התוכנה צריכה למצוא דרך "לצאת החוצה" מהמכונה הווירטואלית, או לעקוף את יציאת Tor (בדרך כלל על ידי פרצת אבטחה בתוכנה או בליבה).
הדפדפן שמותקן בשולחן העבודה הוא גרסה מותאמת של מוזילה פיירפוקס המסופקת על ידי פרויקט Tor ונקראת Tor Browser. דפדפן זה הותאם כדי לשמור על האנונימיות ברשת Tor ולמנוע ממידע מזהה "לדלוף" מהדפדפן.
בשונה מ־Whonix ,Tails לא "חולה בשכחה", גם המכונה הווירטואלית האחראית על היציאה של Tor וגם המכונה הווירטואלית האחראית על שולחן העבודה שומרות את מצבן לאחר כל אתחול. לא להיות "בשכחה" משפר את אבטחת המכונה האחראית על היציאה של Tor, על ידי כך שזה מאפשר למכונה לבחור תחנת כניסה מוכרת ברשת Tor, וכך לצמצם את הסיכויים להיתקל בתחנות זדוניות ברשת.
מצד שני, מערכת שאינה "בשכחה" יכולה לאפשר לתוקפים, במיוחד לבעלי אתרים, לשייך את הפעילות של משתמש Tor מסוים למשתמש Tor אחר, אפילו עם אמצעי ההגנה של דפדפן Tor; עבור חלק מהמשתמשים, זו יכולה להיות פרצת אבטחה משמעותית. זה אפשרי לאלץ את המערכת להיות בשכחה על ידי שימוש בתמונת מערכת והחזרת מערכת ההפעלה למצבה הקודם באופן ידני בסוף כל שימוש, אך המפתחים של Whonix מציינים שזו דרך לא מספקת. זה גם אפשרי להריץ יותר משולחן עבודה אחד על יציאת Tor אחת.
אפשרות נוספת יכולה להיות על ידי שימוש בשני מחשבים פיזיים (לא וירטואליים) נפרדים זה מזה פיזית, אחד בתור המכונה האחראית על היציאה של רשת Tor, והשני בתור המכונה האחראית על שולחן העבודה, כך אפשר להתגונן מפני מתקפות על תוכנת הווירטואליזציה כגון ניסיונות של תוכנה מסוימת "לצאת החוצה" מהמכונה הווירטואלית אל תוך המערכת המארחת.
קורות לינקולן
בית ישע
בית ישע הוא מבנה בקיבוץ גבעת ברנר שהוקם כבית הבראה צמחוני והפך, לאחר מלחמת העצמאות, לבית הבראה כללי פופולרי. בית ההבראה נסגר בשנות ה-80 של המאה ה-20, והמבנה מוגדר כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.
עקרונות הקמת בית ההבראה.
בית ישע הוקם בגבעת ברנר כבית הבראה צמחוני ביוזמתה של ישע סמפטר תושבת רחובות. ישע תכננה בית הבראה בהסתכלות בריאותית כוללנית שיציע אירוח מבוסס צימחונות, שקט ושלווה, תרבות וחינוך לדרך חיים בריאה.
ההיסטוריה של האתר.
בית ישע הוקם בשנות ה-30 של המאה ה-20 ונחנך ב-1935. הקמת הבית ממומנה על ידי ישע והתכנון נעשה על ידי יוחנן רטנר בסגנון הבינלאומי.
בית ההבראה נוהל על ידי לאה ברלין, חברתה של ישע ואירח מגוון של אורחים שכלל תושבי הארץ, תיירים, מבריאים וחיילים בריטים.
ב-1938 נפטרה ישע ולאה שהמשיכה לנהל את המקום שינתה את שמו ל"בית ישע" והשתדלה לשמר את רוח המקום.
בתקופת מלחמת העצמאות שימש המקום כבית הבראה לפצועי צה"ל ובהתאם לכך שונה תפריט שהוגש למבריאים.
בעקבות הפילוג בקיבוץ המאוחד עברה לאה לקיבוץ נצר סרני וניהול המקום עבר לידי חברי גבעת ברנר. בעקבות שינוי ההנהלה הפך המטבח לרב גוני והמקום הפך לפופולרי (במיוחד לחברי ההסתדרות). ב-1982 נסגר בית ההבראה ולאחר סגירתו הושכרו חלקים ממנו לחיילים, סטודנטים ומתנדבים וחלקים אחרים הוזנחו. גם הגינה המפוארת שהקיפה את הבית הוזנחה.
בין השנים 2017-2014 בוצעו במקום צילומים לסדרת הטלוויזיה "שכונה". המבנים המתפוררים שימשו בסדרה כמגוריהן של משפחות המוצגות כעניות.
תיאור המבנה.
בית ההבראה כולל מספר אגפים והוא נבנה והוגדל לאורך מספר שנים:
ליד בית ההבראה נבנה ב-1942 בית עבור הרופא של המקום.
מסביב לבית ההבראה הוקם גן ובו בריכה (כחלק מהתפיסה הבריאותית של המקום). לאחר סגירת בית ההבראה הוזנחה הגינה.
אוריינות מקצוע התיאטרון
אוריינות תיאטרון הוא תחום באוריינות העוסק בגישה של תחומי דעת, כגון ספרות ופסיכולוגיה, אל מרכיבי המבע והשפה התיאטרונית.
רקע.
אוריינות מקצוע התיאטרון מתייחסת למרכיבי השפה התאטרונית המאפשרת את מיומנות העיסוק במקצוע.
מושגים אורייניים התפתחו לאורך ההיסטוריה וכוללים התייחסות לכל מרכיבי התיאטרון החל מהבנת וניתוח המחזה, דרך סגנון הכתיבה, המבע הדרמטי, הוראות הבימוי, התפאורה, המוזיקה, המשחק וביקורת התיאטרון. דוגמאות למושגים תאטרוניים רווחים: סצנה, מזנסצנה, מוסכמת הקיר הרביעי, סאב-טקסט, אקספוזיציה, פרולוג, אפילוג.
כמו בכל אומנות אחרת הושפעה האוריינות מתהליכים חברתיים ופוליטיים והולידה מתוכה תתי סוגות המשתייכים לה, כדוגמת: תיאטרון בובות, הצגות לילדים, מחזות זמר, קומדיה דל ארטה (התיאטרון בתקופת הרנסאנס), תיאטרון חזותי, תיאטרון סיפור, תיאטרון של התקופה האליזבתנית (ויליאם שייקספיר), תיאטרון תנועה, תיאטרון רחוב, תיאטרון מיצג וסוגות התיאטרון המודרני-התיאטרון הריאליסטי, התיאטרון הסוריאליסטי, התיאטרון האפי (ברטולט ברכט),
תיאטרון האבסורד, תיאטרון בידורי/עממי ועוד.
שפת הדימויים בתיאטרון.
הטקסט התאטרוני עשיר בדימויים שפתיים וחזותיים אשר מתבססים על הנחת היסוד הטוענת כי למוח האנושי קיימת יכולת לפענח דימויים מנטליים באופן זהה.
לדוגמה- ייצוגי "הטוב" והרע" מאופיינים בפרשנות זהה במדינות ובתרבויות שונות.
הדימוי החזותי בתיאטרון.
הדימויים החזותיים נשענים על מראות, תמונות, וחזיונות מגוונים אשר ביכולתם להמחיש רעיונות מופשטים (מחשבה, אווירה, רעיון, אמונה) באמצעות אובייקטים פיזיים. נהוג להתייחס לדימוי, מוטיב וסמל:
דימויים ויזואליים תאטרוניים הם תלויי תרבות. למשל: בתיאטרון הסיני (אופרת פקין) השחקנים עוטים מסיכה צבעונית. לכל צבע משמעות שונה, לדוגמה, הצבע האדום מייצג נאמנות מוחלטת, השחור אצילות ויושרה ואילו הלבן ערמומיות ואכזריות. בתרבות המערב לעומת זאת, מזוהה הצבע השחור עם ייצוגים שליליים כמו רוע, עצבות, אבל וכדומה.
מוסכמות התיאטרון.
העוסקים במלאכת התיאטרון וכן הצופים עצמם מקבלים על עצמם שלא לצפות בהצגה ולהתייחס אליה רק מתוך ההקשר המציאותי/ריאליסטי, אלא גם להבין ולקבל את המוסכמות התיאטרוניות. המוסכמה היא למעשה החוזה הבלתי כתוב בין יוצרי תיאטרון לבין קהל הצופים, וכך פיסת בד יכולה לייצג או לסמל חוף ים, מקל מטאטא יכול לייצג כלי ירייה וכדומה.
מוסכמות תאטרוניות נולדו לעיתים מתוך המצוקה של יוצריה לגבי אופן המחשת המקומות או דמויות "כמו בחיים" אל הבמה וזאת עקב ממדיה המצומצמים והמוגבלים של בימת התיאטרון, לעיתים נולד הצורך בהבאת המוסכמה התיאטרונית אל הבמה מתוך רצון היוצרים כי הצופה ישלים בדמיונו את המתרחש לנגד עיניו.