כל ראיון הוא סוג של אינטראקציה בין מדבר ומקשיב. בראיון עומק ישנן שיחות שבהן המרואיין (המדבר) וגם השואל (המקשיב) מפתחים את המשמעות במשותף. התיאור ההולם את ראיון העומק הוא סדרה של שיחות חברתיות. במהלך שיחות אלה, החוקרים מנווטים בזהירות רבה את המרואיינים ולפי הצורך מציעים היבטים חדשים אשר יוכלו לסייע למרואיינים בתגובותיהם. בעזרת שיתוף פעולה בתהליך המחקרי החוקרים והמרואיינים מחברים יחדיו חלקים שונים ונפרדים של סיפור ומשמעות לסיפור אחד בעל משמעות מסוימת. אם כך הראיון אינו רק מכשיר לאיסוף מידע, אלא תהליך של הבניית מציאות ששני הצדדים תורמים לו וגם מושפעים ממנו.
מאפיינים טכניים.
בכל מחקר מספר ראיונות שונה, בהתאם לשדה המחקר. גם מספר הפעמים בהם אינפורמנט ירואיין משתנה משדה מחקר אחד לשני. במחקרים פנומנולוגיים נהוג לראיין פעם אחת. במחקרים אנתרופולוגים, יותר. באופן כללי, הדבר תלוי במטרה ובהיקף של כל פרויקט מחקרי.
משך הזמן האופטימלי לראיון הוא כ-90 דקות. ראיון הנמשך פחות משעה אינו מאפשר בדרך כלל לאינפורמנטים להבנות מחדש את חוויותיהם, למקם אותן ולחשוב על משמעותן. ראיון של שעתיים או יותר עלול להיות ארוך מדי עבור מרבית האינפורמנטים. דברים אלו כמובן יכולים להשתנות מאינפורמנט לאינפורמנט וממקרה למקרה.
ראיונות העומק נפתחים לרוב בשאלת פתיחה כללית המאפשרת לאינפורמנטים לספר את סיפורם. סיפור המרואיינים אינו מופרע על ידי שאלות נוספות, אך זוכה לעידוד, לא מילולי, על ידי ביטויים של עניין ותשומת לב. תפקיד החוקרים הוא להקשיב לסיפור בקשב רב.
סוגי ראיונות.
ראיונות עומק נחלקים לשלושה סוגים: ראיון מובנה, ראיון חצי מובנה וראיון פתוח, וכך גם השאלונים המנחים אותם.
בראיון המובנה, החוקר צריך להיות נאמן לניסוח השאלות ולסדרן. המראיין אינו משנה את סדר השאלות בעקבות גירויים המתקבלים במהלך הריאיון. סוג זה של ריאיון פורמלי, לפעמים הכרחי בהבטחת האחידות של נושאי הראיון. אחידות אשר תושג על ידי שימוש בשאלות כלליות וסטנדרטיות. השאלון המנחה את ראיון זה נקרא שאלון מובנה.
לראיון המובנה יתרונות רבים:
החיסרון המשמעותי של הראיון המובנה הוא חוסר הגמישות שלו, ומכאן המוגבלות שלו להכיל את מלוא המורכבות ועולם המשמעויות של כל מרואיין.
בראיון הפתוח, החוקר אינו מגיע לריאיון עם שאלות מוכנות מראש, אלא מתחיל בשאלה כללית ומשם זורם עם האינטראקציה. בראיון זה תגובות המרואיין הן אלו שקובעות כיצד יתפתח הריאיון. החוקר קובע את סדרן של השאלות בהתאם למצב. סוג זה של ראיון דומה יותר לשיחה מאשר ראיון מובנה ופורמלי. החוקר מתמקד במספר נושאים כללים כדי לסייע לאינפורמנטים לחשוף את הסיפור שלהם ולהציג את משמעותו. השאלון המנחה ראיון זה נקרא שאלון לא-מובנה (פתוח).
יתרונו המשמעותי של הראיון הפתוח הוא ביכולתו לעמוד בצורה מושלמת יותר על עולם המשמעויות של כל מרואיין ומרואיין. חסרונותיו של הראיון הפתוח נוגעים למורכבות של הראיון. בשל מורכבות זו קשה יותר להשוות בין מרואיינים שונים ולנתח את דבריהם, ונדרשת יכולת ראיון גבוהה מאוד מצד החוקר.
בראיון החצי מובנה החוקר צמוד למספר שאלות הקבועות מראש, אך הוא רשאי לשנות את סדרן ולהוסיף שאלות נוספות, שאלות המשך, בהתאם להתפתחות הראיון.
הראיון החצי מובנה הוא סוג הראיון הנפוץ ביותר, בהיותו ראיון המשלב גם את הגמישות של הראיון הפתוח וגם את המסגרת של הראיון המובנה.
פרפור חדרים
פרפור חדרים (באנגלית: Ventricular Fibrillation ובראשי תיבות VF או V-fib), נקרא גם פרפור לב, הוא מצב חריף ומסכן חיים של אי סדירות בפעולת הלב, שעיקרו הפסקת הפעילות הסדירה של קוצב הלב הראשי המייצר גירויים חשמליים, הגורמת לאי סדר מכני בפעולות החדרים בלב. מצב זה גורם לאספקת דם בלתי סדירה לגוף, ועלול להוביל לאיבוד ההכרה, וללא טיפול מתאים לגרום לנזק גופני חמור ובמקרים רבים אף למוות.
מנגנון.
לב האדם מגורה לפעול על ידי פולסים חשמליים שמקורם בתאי ההולכה החשמלית של הלב. מערכת ההולכה החשמלית מורכבת מתאים שפעילותם מעבירה זרם חשמלי מסודר מהקוצב הראשי (ה-SA node) לכל תאי הלב. הזרם החשמלי מגרה את תאי שריר הלב להתכווץ, וכך מושג כיווץ מסודר של שריר הלב, המאפשר שליחת דם בצורה מיטבית לכל חלקי הגוף. קוצב זה שולח במצב תקין 60 - 90 גירויים חשמליים בדקה.
מקוצב זה, הממוקם בפרוזדור הלב הימני, ממשיך הזרם בתעלות מיוחדות ומכווץ את כל שריר הלב, לפי סדר מסוים.
תאי שריר הלב מיוחדים בכך שכל אחד מהם יכול להפוך לקוצב חשמלי. במצב רגיל הקוצב הראשי הוא מהיר יותר וחזק יותר על כן הוא 'שולט' על קצב הלב. במצב של פרפור חדרים, נפגע מסיבה כלשהי קצב פעולתו של הקוצב הראשי. תאים מסוימים בלב, שלא מקבלים גירוי חשמלי, שולחים גירויים חשמליים לא-סדירים, כפיצוי על חוסר פעילותו של הקוצב הראשי, ויוצרים גירויים רבים שפועלים על שריר הלב בו-זמנית. הגירוי אינו מתואם ולכן הפעולה החשמלית לא יכולה לייצר את הפעילות המכנית של הלב. אם מקור הגירויים האלה הוא תאים שנמצאים בחדרי הלב, אז המצב מוגדר כפרפור חדרים.
גורמים.
אחד הגורמים העיקריים לפרפור חדרים, הוא איסכמיה של שריר הלב. במצבים בהם לא מקבל שריר הלב חמצן במידה מספקת, תאי שריר הלב עוברים למצב של דחק, ומשגרים אותות חשמליים במטרה לשפר את החמצון שלהם, על ידי הגברת קצב פעימות הלב. ריבוי מוקדים חשמליים כאלה מובילים לפרפור, ואם מקורו בחדרים, הרי שזהו פרפור חדרים. במצב של אוטם בשריר הלב יש הפרעה בזרימת הדם לרקמת שריר הלב, תאי הלב לא מקבלים אספקת חמצן ראויה, ועלול להתרחש מצב של פרפור חדרים.
גורמים נוספים עלולים להיות הפסקת נשימה (על רקע טביעה, למשל), השפעה חשמלית חיצונית על הגוף (במקרה של התחשמלות, למשל), או כתוצאה מהשפעת תרופות או חומרים אחרים.לרוב, פרפור חדרים מתרחש באנשים מבוגרים, אך הוא עלול להופיע גם בגילאים צעירים יותר, בנוכחות מחלות ילדות או בהשפעת גורמים חיצוניים.
סכנות.
הסכנה הבולטת ביותר שעולה ממצב של פרפור חדרים היא מוות. הסיבה לכך היא, שמכיוון שיש הרבה מוקדים שגורמים לכיווץ לא אחיד של שריר הלב, אין כיווץ והרפיה מסודרים של הלב, ופעולת הזרמת הדם לא יכולה להתבצע ביעילות. כתוצאה מכך לא ניתן להרגיש בדופק של אדם שעובר פרפור חדרים, כי כיווץ הלב מאוד לא יעיל. לכן, אדם שחוֹוה פרפור חדרים יאבד את הכרתו במהירות, וייגרם נזק למוחו תוך זמן קצר.
טיפול.
לאדם שעובר פרפור חדרים, אין דופק על אף שישנה פעילות חשמלית, שכן מאחר שהיא אינה סדירה היא אינה מייצרת פעילות מכנית של הלב, ולמעשה הלב אינו פועל. יש לבצע על אדם זה החייאה מלאה, בדיוק כמו במקרה של חוסר פעילות חשמלית בלב.
יש להזעיק עזרה מיידית למקום האירוע.
הטיפול הבסיסי כולל ביצוע עיסויי חזה והנשמות על מנת לספק לגוף את החמצן והפרפוזיה הדרושים לו. מטרתו של טיפול זה היא שימור הפרפוזיה לאיברי הגוף ובעיקר למוח, על מנת למנוע מוות של תאי המוח. הטיפול הדפנטיבי בהפרעת קצב זו כולל מתן שוק חשמלי בעזרת דפיברילטור. השוק החשמלי משתק את כלל הפעילות החשמלית בלב, ומאפשר לקוצב הראשי לשוב ולשלוט על קצב הלב. לאחר שקצב הלב שב לסדרו, מתאפשרת גם הפעילות המכנית ובכך גם יכולת הזרמת הדם של הלב.
מלבד שוק חשמלי, ישנן גם תרופות שמאפשרות השגת שליטה על פעילותו החשמלית של הלב.
בישראל קיים חוק לפיו יש להציב דפיברילטורים במקומות ציבוריים שבהם נמצאים יותר מ-500 איש, במטרה לקצר את זמן הטיפול במקרים של פרפור חדרים.
הפסיון
פסיון
סיעה
בפרלמנט, סיעה היא מסגרת בה חברים חברי פרלמנט מכהנים. חברי סיעה יכולים לכהן גם בכנסת.
בישראל.
בתחילת כהונת כל כנסת, הרכב הסיעות זהה להרכב הנבחרים ברשימות השונות לכנסת, כאשר כל רשימה מורכבת ממפלגה אחת או יותר, ויכולה לכלול גם תנועות שאינן מפלגות. במהלך כהונת הכנסת יכולים חברים בסיעה לפרוש ממנה וסיעות יכולות להתאחד או להתפצל. לכל שינוי בהרכב הסיעות נדרש אישור ועדת הכנסת.
פרישה מסיעה.
עד 1990 יכול היה חבר כנסת לפרוש מסיעתו באופן חופשי, וליצור סיעה שנקראת סיעת יחיד (ח"כ שפרש אך לא הקים סיעה מכונה "ח"כ יחיד"). מצב זה יצר אפשרות של "עריקה" מסיעה לסיעה, לעיתים קרובות תמורת טובות הנאה, מצב שנתפס בציבור כלא מוסרי ולא תקין. בעקבות זאת, ולאור ריבוי הפרישות בעת המשבר הפוליטי באביב 1990 תמורת טובות הנאה תוקן החוק, כך שקבוצת חברי כנסת יכולה לפרוש מסיעה ללא סנקציות, רק אם יש בה שליש מחברי הסיעה המקורית, או שהפרישה נעשית בהסכמת הצדדים. פרישה בלא תנאים אלו גוררת סנקציות שונות, בין השאר קיצוץ בתקציב מימון המפלגות, חוסר אפשרות לכהן כשר או סגן שר בתקופת כהונת אותה הכנסת, וחוסר יכולת לכהן בכנסת הבאה מטעם סיעה שכיהנה בכנסת היוצאת ( ו). עד אפריל 2022 הוכרזו שלושה מחברי הכנסת כפורשים: מיכאל נודלמן, אורלי לוי-אבקסיס ועמיחי שיקלי.
בקיץ 2009, הכנסת השמונה עשרה שינתה את החוק כך שפרישה של שבעה חברי כנסת ומעלה תוגדר בכל מקרה התפלגות לגיטימית, גם אם הם אינם שליש מחברי הסיעה המקורית. השינוי בוטל בכנסת שאחריה. בקיץ 2021, אושר תיקון נוסף שמאפשר לארבעה חברי כנסת להתפלג מסיעתם גם אם הם לא שליש ממנה.
משמעות הסיעה.
עבודת הכנסת מתבצעת ברובה בהתאם לחלוקה לסיעות ולגודלן היחסי של הסיעות השונות.
כמה דוגמאות למשמעות הסיעה:
פומלה
פומלה או פומלו (באנגלית: pomelo, שם מדעי: Citrus maxima) הוא פרי ממשפחת ההדרים, בדרך כלל בצבע ירוק חיוור, צהוב כאשר בשל. ברוב המקרים גדול בהרבה מאשכולית, בעל בשר מתוק וקליפה עבה וספוגית.