הדיילי שואו (באנגלית: The Daily Show, בתרגום חופשי לעברית: המופע היומי) היא תוכנית אירוח קומית-סאטירית אמריקאית. התוכנית משודרת בערוץ "קומדי סנטרל", החל מה-22 ביולי 1996. בהתחלתה, התוכנית הונחתה על ידי קרייג קילבורן, לאחר מכן על ידי ג'ון סטיוארט, וכיום על ידי טרוור נואה.
התוכנית הציגה גישה ביקורתית, סאטירית והומוריסטית על חדשות ואקטואליה, ומרבה לבקר את תוכניות החדשות ה"אמיתיות". התוכנית היא אחת מתוכניות הדגל של הערוץ, וההשפעה התרבותית שלה נחשבת גדולה בהרבה מהרייטינג שלה (שאמנם גבוה לתוכנית כבלים, אך בינוני במידרוג הכללי). מבקריה טוענים שהיא שמאלית וליברלית מדי, ולא מאוזנת בהתקפותיה על הקשת הפוליטית.
בישראל, שודרה התוכנית בראשית שנות האלפיים בערוץ ביפ במתכונתה היומית המקורית. בשנים 2011–2015 שודרה התוכנית בימי ראשון בערוץ הוט קומדי סנטרל במהדורת סוף השבוע העולמית בלבד ("המהדורה הגלובלית"). מהדורה זו הייתה זמינה לצפייה בעבר בישראל גם בערוץ CNN.
התוכנית עלתה לאוויר לראשונה ביולי 1996 ותחילה הנחה אותה קרייג קילבורן. לאחר פרישתו בדצמבר 1998, הגיש אותה ג'ון סטיוארט החל מינואר 1999. ב-6 באוגוסט 2015 שודר הפרק האחרון בהנחיית סטיוארט לאחר 16 שנים. ב-28 בספטמבר באותה שנה עברה התוכנית להנחייתו של הקומיקאי הדרום אפריקאי, טרוור נואה. בין 1999 ל-2015 שמה הרשמי של התוכנית היה "הדיילי שואו עם ג'ון סטיוארט", והחל מ-2015 שמה הרשמי של התוכנית הוא "הדיילי שואו עם טרוור נואה".
פורמט התוכנית.
משך פרק בתוכנית הוא כ-25 דקות. התוכנית מתחילה בדרך כלל במונולוג של סטיוארט הסוקר את ענייני השעה, ממשיכה לפינה או כתבה בהנחיית סטיוארט או אחד מכתבי התוכנית ונחתמת בראיון בודד עם ידוען וב"רגע של זן".
המונולוג:
במונולוג התוכנית יושב סטיוארט מאחורי שולחן חדשות ומקריין את חדשות העולם בצורה סאטירית ומבדרת. לעיתים כולל המונולוג "פריצה" של אחד מכתבי השטח של התוכנית ודיאלוג בינו לבין סטיוארט. הכתב תמיד מתואר כמומחה בתחום אותו הוא מסקר, לעיתים עד אבסורד כדוגמת "כתב ראשי לענייני ג'קולוגיה" בסיקור המשפט של מייקל ג'קסון.
פינות וכתבות:
אחרי המונולוג מתחילות הפינות של התוכנית. בדיילי שואו ישנם עשרות סוגי פינות, אך בכל תוכנית יש בין פינה אחת לשלוש פינות. בין הפינות הידועות של התוכנית: "מס-או-פוטמיה", בה סוקר סטיוארט את התקדמות מלחמת עיראק, "השבוע באלוהים", בה סוקר אחד מכתבי המשנה את ההתפתחויות בעולם הדת ו"בק אין בלק", בה מציג הקומיקאי האמריקני לואיס בלק את פרשנותו הצינית והכועסת לענייני השעה.
הראיון:
בסוף התוכנית ישנו ריאיון עם ידוען כמקובל בתוכניות לילה בארצות הברית. בעוד קילבורן היה מזמין רק אנשים מתחום הבידור (מוזיקאים, שחקני קולנוע וכו'), סטיוארט נוטה בשנים האחרונות להזמין גם סופרים, פוליטיקאים ועיתונאים.
"רגע של זן":
בדקה האחרונה של התוכנית סטיוארט מציג את ה"רגע של זן" של היום - בדרך כלל קטע וידאו מצחיק ללא פרשנות נוספת.
כתבי המשנה.
חלק בלתי נפרד מהתוכנית הם כתבי המשנה. לעיתים הם מרואיינים ב"התפרצויות מיוחדות" מה"שטח" או כמומחים בתחום מסוים, ולעיתים הם מגישים כתבות שטח משעשעות. בדיאלוג עם סטיוארט, הוא מגלם את "קול ההגיון", ואילו הם מנווטים את השיחה למחוזות הומוריסטיים, לעיתים על גבול הנונסנס. כתבות השטח תמיד מלווות בנימה אירונית ברורה. לדוגמה: כתבה על אישה הסובלת מאפליה בגלל היותה מעשנת וחתימת הכתבה בתקוות הכתב ש"יום יבוא וישפטו אותנו על סמך תוכן האישיות שלנו ולא על סמך צבע הריאות שלנו".
לדיילי שואו היו עשרות כתבי שטח בעשור פעילותה. להלן מספר בולטים:
היסטוריה.
ההתחלה עם קרייג קילבורן.
שידורי התוכנית החלו ב-22 ביולי 1996. קרייג קילבורן היה המנחה הראשון שלה. התוכנית הציגה קטעי חדשות פרודיים, ראיונות משעשעים, כתבות מוקומנטריות וראיונות עם אורחים. התוכנית קיבלה את השראתה מקטעי החדשות בתוכנית "סאטרדיי נייט לייב" והתוכנית "לא בהכרח חדשות" של HBO, אך במהרה פיתחה את הסגנון הייחודי שלה. בעונתה הראשונה הוקלטה התוכנית ללא קהל והוא צורף לתוכנית רק בעונתה השנייה. ב-1999 עזב קילבורן את התוכנית ועבר לתוכנית "הלייט לייט שואו" של CBS (התוכנית המשודרת אחרי "לייט שואו עם דייוויד לטרמן"). ג'ון סטיוארט החליף אותו.
תקופתו של ג'ון סטיוארט (2015-1999).
סטיוארט הצטרף לתוכנית כמנחה הראשי, כותב ומפיק. סטיוארט הביא עמו גם סגנון אחר משל קילבורן, סגנון פוליטי יותר וסאטירי יותר. הזינוק בפופולריות של התוכנית החל בשנת 2000 עם סיקור הבחירות לנשיאות ארצות הברית ("Indecision 2000"), בעקבותיו עלה הרייטינג באופן דרמטי, התוכנית קיבלה ביקורות מצוינות ממבקרי הטלוויזיה ואף זכתה בשנים עשר פרסי אמי ובשני פרסי פיבודי מאז. מאפיין נודע של התוכנית יחד עם סטיוארט היה שימושה ברשת השמרנית פוקס ניוז ובמנחיה כמושא ללעג ולגיחוך.
במהלך הנחייתו של סטיוארט, עם סיום המירוץ לנשיאות ב-2004, הוציאו חברי צוות ה"דיילי שואו" את "אמריקה - הספר, המדריך לאזרח בנבכי הדמוקרטיה בפעולה"; ספר הומוריסטי על הדמוקרטיה בארצות הברית והעולם. הספר זכה להצלחה רבה ואף עורר סערה זוטא בגלל הצגת תשעת שופטי בית המשפט העליון עירומים. הדבר גרר מחאות מצד אזרחים רבים והספר הוסר ממדפי הרשת הקמעונית וולמארט ומהספריות הציבוריות במיסיסיפי.
ביוני 2013 לקח סטיוארט הפסקה בת 12 שבועות מהתוכנית על מנת לביים את סרטו הראשון, "רוז ווטר". הכתב הבריטי של הדיילי שואו, ג'ון אוליבר, החליף אותו בהגשת התוכנית במשך חודשיים, וזמן קצר לאחר מכן עזב לטובת תוכנית משלו ב-HBO.
בפברואר 2015 הכריז לראשונה סטיוארט כי בכוונתו לפרוש מהנחיית התוכנית, ושידורה האחרון בהנחייתו היה ב-6 באוגוסט 2015. 4 חודשים לאחר עזיבתו, שב סטיוארט לתוכנית בדצמבר באותה השנה להופעת אורח מיוחדת, בה הציג כתבה למען שירותי בריאות עבור ראשוני אנשי שירותי חירום שסייעו לפצועים בפיגועי 11 בספטמבר.
הדיילי שואו עם טרוור נואה.
טרוור נואה, קומיקאי דרום אפריקאי שהחל להופיע בתוכנית בדצמבר 2014, נבחר לרשת את סטיוארט בתפקיד המנחה. נואה החל להנחות את התוכנית ב-28 בספטמבר 2015.
הדיילי שואו כמקור חדשות.
בסקרים שנערכו, התגלה שהדיילי שואו משמשת כמקור חדשות עיקרי לכ-25% מקבוצת הגיל 18–36 שנים בארצות הברית. במחקר שנערך על ידי אוניברסיטת פנסילבניה התגלה שצופי הדיילי שואו יודעים יותר עובדות על המירוץ הנשיאותי ב-2004 מאשר צופי חדשות "אמיתיות". טד קופל מהתוכנית "נייטליין" אף הביע את דאגתו מכך, והוא וסטיוארט אף התווכחו על הנושא בשתי התוכניות.
הביקורת על התוכנית.
מבקריה של התוכנית, רובם ככולם מהימין האמריקני טוענים שהתוכנית היא תוכנית שמאלנית, ליברלית ובעלת מטרה ברורה של תקיפת ממשל בוש. סטיוארט עצמו אישר את הטענות האלה מספר פעמים בראיונות טלוויזיוניים ועיתונאיים שונים, באומרו שזוהי תוכנית חדשות מזויפת והיא אינה מחויבת לכללי האתיקה של תוכניות חדשות. סטיוארט מרבה לתקוף את רשת החדשות "פוקס ניוז", וטוען שהיא רשת ימנית-קיצונית באצטלה של אובייקטיביות.
לוני הרציקוביץ'
אילון (לוני) הרציקוביץ' (נולד ב־28 בינואר 1957) הוא איש עסקים ישראלי. הרציקוביץ' מנהל את חברת ישפאר, יבואנית סוני לישראל, ובשנים 1996–2007 ניהל לבדו את מועדון הכדורגל מכבי תל אביב. בשנת 2005 העריך הירחון "שם המשחק" את הונו של הרציקוביץ' בכ-70 מיליון דולרים.
ביוגרפיה.
הרציקוביץ' בנם של עמנואל וז'קלין, גדל בתל אביב, אביו היה יבואן מכשירים חשמליים מהמזרח הרחוק. בצה"ל שירת בחטיבת הצנחנים.
בשנת 1995 רכש הרציקוביץ' את מכבי תל אביב יחד עם קבוצת הניהול "מופת", ושם לעצמו מטרה לשפר את תרבות הניהול בכדורגל הישראלי. בתחילת דרכו במכבי זכה לוני, יחד עם שאר חברי קבוצת "מופת", להערכה מצד האוהדים, אחרי שהקבוצה זכתה בשתי אליפויות עם המאמנים אברהם גרנט ודרור קשטן. בסוף 1996, אחרי זכייתה של מכבי תל אביב בדאבל, כל חברי "מופת" עזבו את הקבוצה, ואילו הרציקוביץ' נשאר לבדו. באחד ממהלכיו הראשונים, לקראת עונת 1996/1997, החליט להדיח את קשטן ולהחזיר את גרנט לתפקיד, מהלך שגרם לביקורת קשה נגדו ועוינות מצד קשטן ואוהדי מכבי תל אביב. השנים הגרועות שלאחר מכן, בהן מכבי לא זכתה באליפות והציגה יכולת מאכזבת, רק החריפו את המחאות כנגדו מצד האוהדים, עד שבשנת 2000 עזב גרנט את הקבוצה.
שלמה שרף, שזה עתה סיים קדנציה ארוכה בנבחרת ישראל, מונה במקומו למאמן מכבי תל אביב, הביא את טל בנין והציפיות היו בשמיים. אך תוך זמן קצר מערכת היחסים בין שרף לכוכב הקבוצה, אבי נמני, עלתה על שרטון. שרף דרש להשעות את השחקן ולהסיר ממנו את סרט הקפטן, והרציקוביץ', שניסה לפייס בין הצדדים ללא הצלחה, עמד לצידו של נמני, פיטר את שרף ומינה במקומו את ניר לוין שגמל לו בשני גביעים בשתי העונות שבהן אימן את מכבי תל אביב.