מישין שימש במשך שנים כסגנו של סרגיי קורוליוב, המתכנן הראשי וראש תוכנית החלל של ברית המועצות. לאחר מותו של קורוליוב בשנת 1966, מונה מישין למחליפו כראש משרד התכנון המיוחד מספר 1, לימים תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. כישלונות בתחום פיתוח משגר החלליות שנועד להנחית קוסמונאוטים על הירח, ה-N-1, הביאו לפיטוריו של מישין בשנת 1974. במקומו מונה לתפקיד ולנטין גלושקו.
לאחר פיטוריו עמד מישין בראש המכון להנעה רקטית במסגרת המכון המוסקבאי לאווירונאוטיקה. פרסם מאמרים רבים והיה חבר באקדמיה הבינלאומית לאסטרונאוטיקה.
מישין ותוכנית הירח של ברית המועצות.
וסילי מישין נולד בכפר ליד מוסקבה. בשנת 1935 הוא סיים את המכון לתעשיית תעופה במוסקבה והחל לעבוד בתחום. בשנת 1945 הוא נשלח לגרמניה ולמד את הישגי התוכנית הגרמנית V-2. במהלך זה הוא הכיר את סרגיי קורוליוב והם החלו לעבוד ביחד על תוכנית הטילים הסובייטית.
לאחר מות קורוליוב ב-1966, מונה מישין כמחליפו ב-OKB-1. מישין ירש מקורוליוב את תוכנית הפיתוח של המשימה המאוישת הסובייטית לירח, ובמיוחד את מיזם המשגר אדיר הממדים N-1, שמשרד התכנון התחיל לתכנן בשנת 1959. המיזם היה רווי בעיות טכניות, יריבויות בין מתכננים וראשי משרדים, והיה קושי רב במימונו.
על פי עדויות רבים ממכריו ועמיתיו לעבודה, מישין נעדר את הכריזמה והקשרים הפוליטיים של קורוליוב, ולא הצליח לסחוף אחריו את ההנהגה הפוליטית של ברית המועצות שתהא מחויבת למיזם הירח, וכמו כן לא התבלט בין שאר המתכננים הראשיים כדמות בעלת סמכות ויוקרה, כפי שהיה בימיו של קורוליוב. נחיתותו בתחומים שצוינו היו בין הגורמים שהביאו לכישלון תוכנית הפיתוח של המשגר N-1, ולבסוף פיטוריו בשנת 1974 מראשות משרד התכנון וביטול מיזם השיגור המאויש לירח. החל משנת 1974 הוא התרכז בעבודה במכון לתעשיית תעופה במוסקבה.
בשנת 1990 פרסם מישין את זיכרונותיו בנושא תוכנית הירח, תחת הכותרת "מדוע לא טסנו לירח". בסיומו של הספר ציין מישין: "איני רוצה שהקוראים יחשבו שאני מתחמק מאחריותי כמתכנן ראשי למספר טעויות שנעשו, במסגרת התוכנית להנחתת אדם על הירח. מי שלא עושה מאום, אינו טועה. אנו, יורשיו של קורוליוב, עשינו כמיטב יכולתנו, אך לא היה בכך די".
אוונטורין
אַוָונְטוּרִין הוא סוג של קוורץ המאופיין בהיותו שקוף למחצה ובנוכחות של מינרלים בצורת לוחיות הכלואים בו ובעטיים מתקבל אפקט של ברק או נצנוץ המכונה "אוונטורסנס". בשל העובדה כי האוונטורין הוא שילוב בין מינרלים נוהגים להגדירו, בדרך כלל, כסוג של סלע ולא כמינרל בפני עצמו.
גון האוונטורין הנפוץ ביותר הוא ירוק, אבל הוא מופיע גם בכתום, חום, צהוב, כחול או אפור. פוקסיט (סוג של מוסקוביט המכיל כרום) הוא המינרל הכלוא הנפוץ ביותר באוונטורין והוא יוצר את הברק הירוק או הכחול הכסופים. גוון כחול הוא גם תוצאה של הכללת מחטי רוטיל. צבעי כתום וחום מיוחסים להמטיט וגתיט. משום שאוונטורין הוא סלע תכונותיו הפיזיות משתנות. משקלו הסגולי נע בין 2.64 ל-2.69 וקשיותו נמוכה במידת מה מקוורץ נקי ונמדדת סביב 6.5 בסולם מוס.
"פצלת אוונטורין", סוג של סלע המכונה גם אבן שמש, דומה מאוד לאוונטורין בעל גוונים של אדום וכתום, אם כי פצלת אוונטורין (בדרך כלל אוליגוקלז, אבל גם אורתוקלז) היא בדרך כלל בעלת שקיפות גבוהה יותר. לעיתים קרובות האוונטורין הוא מפוספס וכאשר מצוי הפוקסיט בכמות גדולה מאוד הסלע הופך אטום, דבר הגורם במבט ראשון לטעות בינו לבין מינרל הנחושת הירוק והמפוספס מלכיט.
מקור השם "אוונטורין" מהמילה האיטלקית "א ונטורה" ("a ventura") שפירושה "במקרה". השם מתייחס לגילויה במקרה של אבן זהב (סוג של זכוכית המיוצרת יחד עם גבישי נחושת זעירים כך שמתקבל חומר שקוף בגוון זהוב חום מנצנץ) בוונציה במאה ה-18. למרות שאבן הזהב נתגלתה קודם היא משמשת כיום כחיקוי נפוץ לאוונטורין ולאבן השמש. ניתן להבחין בין אבן זהב המלאכותית לשני החומרים הטבעיים משום שבאבן זהב כלולות לוחיות קטנות גסות של נחושת המפוזרות בתוך מסת האם באופן אחיד מדי מכדי להיות טבעיות. אבן זהב מופיעה בדרך כלל בגוונים של חום זהבהב, אך ניתן למצאה גם בגוונים של ירוק או כחול.
השימושים העיקריים באוונטורין הם בבנייה למגורים, באנדרטאות, בייצור כדים, למשטחים עליונים של שולחנות ובעיקר כאבן חן לתכשיטים. רוב האוונטורין בגווני הכחול-ירוק מגיע מהודו (בייחוד מאזורי מייסור וצ'נאי), שם נוהגים אומנים מקומיים לעבדו. אוונטורין בגוון של לבן־קרם, אפור וכתום מגיעים מצ'ילה, ספרד ורוסיה. מקומות נוספים בהם חוצבים אוונטורין כוללים את אוסטריה, סלובקיה, דרום אפריקה וארצות הברית. רוב החומר מעובד לחרוזים ופסלונים כשרק הדוגמאות המעולות ביותר מלוטשות לקבושון (צורת טיפה השטוחה בתחתיה) שאחר־כך משובץ בתכשיטים.
בארצות הברית, באוסטרליה ובתאילנד אוונטורין היא אבן ההולדת התחליפית של חודש אוגוסט.
חופי הים של תל-אביב
הנסיכה ליאה
הנסיכה ליאה אורגנה מאולדראן (נולדה בשם ליאה סקייווקר, מאוחר יותר ידועה כליאה אורגאנה-סולו) היא דמות בדיונית ביקום של מלחמת הכוכבים. דמותה גולמה על ידי השחקנית קארי פישר ב, , , ", ", "" וגם בספיישל החגים של מלחמת הכוכבים. בסרט נעשה שימוש בפניה של פישר בטכנולוגיית CGI כדי לחזור ולגלם את דמותה הצעירה של הנסיכה.
היסטוריה.
ייחוס משפחתי.
ליאה גדלה בכוכב אולדראן, לאחר שאומצה על ידי הסנאטור בייל אורגנה ואשתו המלכה ברי. אביה הביולוגי הוא דארת' ויידר אשר נולד בשם אנאקין סקייווקר, אמה הביולוגית היא הסנאטורית ומלכת נאבו פאדמה אמידאלה.
ילדותה ונעוריה.
לאחר מותה של פאדמה, אובי ואן קנובי ויודה החליטו כי זוהי חובתם להסתיר את הילדים מאביהם, בשל הסכנה שינסה להשחיתם בצד האפל של הכוח. ליאה נשלחה לאולדראן יחד עם R2-D2 ו-C-3PO שהתלוו אל אביה המאמץ – הסנאטור בייל אורגנה, בן זוגה של מלכת הכוכב ברי. לוק הובא לטטואין על ידי אובי ואן שמסר אותו לדודו החורג.
כשהייתה בת שמונה עשרה בלבד, הפכה לחברה הצעירה ביותר בסנאט הקיסרי, ובמהלך פעילותה חברה לקבוצת הליבה שהקימה את ברית המורדים.
רוג אחת.
בסצנת הסיום של הסרט מופיעה דמותה של הנסיכה ליאה, שמקבלת את תוכניות כוכב המוות משארית כוח המורדים (השאר נהרגו על ידי ויידר). הסצנה מובילה הישר לפתיחת הפרק הרביעי.
תקווה חדשה.
בתחילת נתפסה ספינתה של ליאה על ידי דארת' ויידר, במהלך משימה שבה ניסתה להעביר את התוכניות הגנובות של כוכב המוות לידי המרד. לפני שנתפסה, הטמינה ליאה את התוכניות הסודיות בתוך R2-D2 ושלחה אותו אל אובי ואן קנובי שהסתתר בכוכב הסמוך, טטואין. דארת׳ ויידר התעמת עם הנסיכה על סיפון הספינה, האשים אותה בחבירה למורדים, ודרש את מיקום התוכניות, אך ליאה שתקה.
ליאה נלקחה אל כוכב המוות לתחקור, ואף על פי שבהמשך הורה ויידר לענות אותה היא עמדה בעינויים ולא סיפרה דבר. בהמשך איים עליה גראנד מוף טארקין, מפקד כוכב המוות, כי הוא ישמיד את כוכב ביתה, אולדראן, אם היא לא תגלה את מיקום בסיס המורדים הסודי. ליאה שיקרה ומסרה מיקום שגוי, אך למרות זאת הורה גראנד-מוף טארקין להשמיד את כוכב הבית שלה והרג למעשה את כל האוכלוסייה שהייתה על הכוכב, כולל משפחתה המאמצת. לאחר מכן פקד טארקין להוציא את הנסיכה להורג, אך ויידר אמר ש"ייתכן כי עדיין יש בה שימוש" וההוצאה להורג נדחתה. ליאה חולצה בהמשך על ידי לוק סקייווקר, אובי ואן קנובי, האן סולו וצ'ובקה. לאחר בריחתם מכוכב המוות שבמהלכה נהרג אובי ואן קנובי על ידי ויידר, הצטרפו הגיבורים אל המורדים ולקחו חלק בקרב יאבין. לוק שהטיס חללית תקיפה מדגם X-Wing הצליח תוך כדי הקרב להשמיד את כוכב המוות. בסיום הקרב, בתוך מקדש המסאסי על הכוכב יאבין נערך טקס ניצחון שבו העניקה ליאה מדליות הוקרה לגיבורים שהצילו אותה מתחנת החלל והשמידו את כוכב המוות.
האימפריה מכה שנית.
שלוש שנים לאחר מכן, ב עזרה ליאה בפינוי של בסיס המורדים על הכוכב הות'. למרות הקרב המשתולל בפתח הבסיס נשארה הנסיכה ממוקדת והמשיכה לפקד על הפינוי המסודר של הבסיס. לבסוף, הצליחה לחמוק מכוחות האימפריה הגלקטית שפרצו לבסיס וחברה אל C3PO, האן וצ'ובקה על סיפון המילניום פלקון. אף על פי שצי האימפריה דלק בעקבותיהם וניסה ליירט את הספינה, הצליח האן לנווט לתוך שדה אסטרואידים ולהחביא את הספינה במערה.
בעודם מסתתרים במערה, פרחה האהבה בין ליאה והאן סולו והזוג התנשק בפעם הראשונה. לאחר שהצליחו לתקן את מנוע העל-חלל של הספינה הגיעו הגיבורים אל בספין במטרה לבצע תיקונים במילניון פלקון. אך, שם ציפתה להם מלכודת. חברו של האן, לנדו קלריסיאן, נאלץ להסגיר אותם לידיו של ויידר, אשר תכנן להשתמש בהם בתור פיתיון כדי ללכוד את בנו לוק, במטרה להעביר אותו אל הצד האפל, בעצת הקיסר פלפטין.
הוא בחר בהאן שישמש כשפן ניסיונות, והקפיא אותו בתא הקפאת פחמן כדי לבדוק האם יוכל ללכוד בו את לוק בעודו חי. הניסוי הצליח, וויידר מסר את האן הקפוא לידי צייד הראשים בובה פט אשר תכנן למסור אותו לידי ג'אבה ההאט. או אז לנדו קלריסיאן פנה כנגד האימפריה ועזר לליאה, צ'ובאקה והדרואידים לברוח. במהלך בריחתם חשה ליאה בכך שלוק קורא לה והבינה שהוא בסכנה. היא שכנעה את האחרים לחזור כדי להציל אותו. החבורה הצליחה להציל את לוק שנפגע בצורה קשה לאחר קרב מול ויידר, במהלכו גילה לוק כי ויידר הוא אביו האמיתי וכרת את אחת מידיו.
שובו של הג'די.