במערה לא הותקנה תאורה מלאכותית ונשמר בה חושך קבוע. הסיורים נעשים תוך שימוש בתאורת יד באולמות המרכזיים שלה. המערה נשמרת במצבה הטבעי ככל האפשר ולכן מסלולי ההליכה אינם מוסדרים, רטובים וחלקלקים.
חלקים אחרים של המערה אינם נגישים לציבור.
יהושע רוזן
הרב יהושע אריה רוזן (ה'תרצ"א, יוני 1931 – ט"ו באדר א' ה'תשפ"ב, 16 בפברואר 2022) היה מתלמידיו המובהקים של הרב צבי יהודה קוק ומראשוניהם. שימש כר"מ בישיבות מרכז הרב ונחלים וכן בישיבת ירושלים לצעירים, ישיבה קטנה מורשה וישיבת בני צבי שהיה ממייסדיהן. ממייסדי ישיבת ניר קריית ארבע ומי שעמד בראשותה בשנותיה הראשונות. כן היה ממייסדי מכון הלכה ברורה וחבר צוות המכון.
ביוגרפיה.
נולד בפולין לחיים יונה ולרחל מרים. עלה ארצה בשנת ה'תש"ג כפליט שואה לאחר נדודים בערבות סיביר בעת מלחמת העולם השנייה, שם שכל את אחותו, עם קבוצת ילדי טהראן. הרב משה צבי נריה פגש אותו לאחר ירידתו מהרכבת והביאו לישיבת כפר הרא"ה.
בר"ח אייר תש"ט (1959) בעקבות הוראה של החזון איש עלה לירושלים עם קבוצה מחבריו בוגרי ישיבת כפר הרואה ללמוד בישיבת חברון. אולם לבסוף הגיע דווקא לישיבת מרכז הרב בקבוצה בת 15 בחורים שהוביל הרב יעקב כלאב וחידשה את הישיבה, שם הפך לתלמיד מובהק וקרוב של הרב צבי יהודה קוק. התייחס ליום בואם למרכז הרב כ"היום שבו התחילה המהפכה של התורה הגואלת".
קשריו עם ראש הישיבה הרצי"ה קוק היו הדוקים. הרצי"ה כינה אותו "מסילת ישרים חי" ונתן בו אמון מלא, והיו שראו בו גדול תלמידי רבו. הרצי"ה, שייחס משמעות לחלומותיו, סיפר שחלם שהוא הולך ומשוחח בדברי תורה עם אביו הראי"ה, ועימם הרב רוזן. כאשר חלה הגיע אליו רבו יום לבקרו.
כן למד אצל הרב שלום נתן רענן ואצל הרב דוד כהן (הנזיר), שם היה 'המקריא' של הספר בפני הלומדים במשך 5 שנים. לימים כתב מאמר מבוא כללי לספר הכוזרי על פי שיעורי רבו, מאמר אותו מסר הרב הנזיר לפרסום, ואף הכניסו לספרו על הכוזרי.
למד במשך שנתיים אצל הרב אפרים בורודיאנסקי בכולל 'שבט מיהודה' בתל אביב. שירת בצה"ל ולחם במלחמת ששת הימים ובמלחמת יום הכיפורים היה מגויס כ־8 חודשים.
הרבצת תורה והקמת מוסדות.
בשנת תשט"ז התמנה לר"מ בישיבת נחלים ולימד בה מספר שנים. בתשכ"ד היה שותף יחד עם מספר רבנים בראשות הרב יעקב פילבר להקמת ישיבת ירושלים לצעירים ומאז לימד בה שנים רבות. בתשכ"ה היה ממייסדי מכון הלכה ברורה ומספר שנים היה חבר בצוותו. בראשית שנות השבעים היה ממייסדי ישיבת ניר קריית ארבע ועמד בראשה עם הרב אליעזר ולדמן במשך שנתיים. בתשל"ב נתבקש בידי הרצי"ה לשמש ר"מ גמרא ואמונה בישיבת מרכז הרב
בתשנ"ז הוקמה בעידודו ישיבת בני צבי בבית אל. הוא סירב להצעת הרב זלמן מלמד לעמוד בראשה ושימש בה מספר שנים כר"מ. ראה חשיבות מיוחדת דווקא בחינוך נערים בשנותיהם הצעירות, בנימוק שכל שינוי קל בתקופה זו נעשה משמעותי ביותר ברבות הימים. היה שותף גם בהקמת תלמוד תורה מורשה. הקמת ישיבת חומש המתחדשת, וכן ייסוד היישוב חרשה בידי תלמידים ממרכז הרב נעשו בעידודו ובעצתו.
במשך עשרות שנים לימד בביתו שיעור בספרי הרב אברהם יצחק הכהן קוק, בספר שפת אמת ובפרשיות התורה עם פרשנים כמו אור החיים ועוד, לתלמידים ממרכז הרב ומישיבה קטנה "מורשה". היה חבר הנהלה במכון ארץ חמדה. תלמידו ראש ישיבת מרכז הרב הרב יעקב שפירא התייעץ עימו בענייני הישיבה.
נפטר ביום ט"ו אדר א ה'תשפ"ב, 16 בפברואר 2022, לאחר מחלה ממושכת.
חיים אישיים.
היה נשוי לנעמי לבית אדלר, בת למייסדי המושב 'כפר אברהם' בפתח תקווה, ולו ארבעה ילדים: ברוך וישראל [שניהם חרדים], שרה ודבורה (הנשואה לרב צוריאל זון מרבני ישיבת עטרת נחמיה ומראשוני המתיישבים בעיר דוד).
התגורר בתחילה ברחוב פנים מאירות בשכונת רוממה, ומשנת תשמ"ו בשכונת גבעת שאול בירושלים.
דעותיו.
הרב רוזן הביע התנגדות לשיטת הרבדים.
הצטרף לרבני שכונת רוממה בירושלים בזמן שהתגורר במקום למכתב מחאה והתנגדות לפתיחת בריכת שחיה בשכונה, צעד שעלול היה לפגוע באופיה החרדי של השכונה.
הזדהה עם זרם מרכז הרב, בהנהגת הרב אברהם אלקנה שפירא, שבו תמך לאחר פטירת הרצי"ה, וראה בחומרה את פילוג הישיבה בהמשך בידי מתנגדיו. בשנת תשס"ה הצטרף לקריאתו של הרב שפירא לסרב פקודה ולא לסייע בפינוי גוש קטיף.
בשנת תשע"ה חתם על מכתב נגד מועמדותם של רבנים מהציונות הדתית לתפקיד רב העיר האשכנזי של ירושלים במקביל להתמודדותו של הרב אריה שטרן.
ספריו.
חמישה כרכים על חמישה חומשי תורה שנקראים בשם 'ליקוט מפרשים'.
דברי תורה משמו על פורים הובאו לדפוס על ידי תלמידו הרב אוריאל ספז בחוברת "אהבת עולם תביא להם" (מצפה רמון, תשע"ג 2013).
לאחר פטירתו יצאה חוברת משיעוריו על מועדי אייר וחג השבועות בשם "יאר פניו איתנו" בו רמוזה חתימת שמו יא"ר (בהוצאת מכון מים חיים שמוציא לאור את תורת רבני מרכז הרב).
מרת אורגיה
דוד בן זכאי
רב דוד בן זכאי ריש גלותא (או דוד נשיאה), היה מצאצאי בוסתנאי בן חנינאי לבית דוד, כיהן בבגדאד כראש הגולה בשנים ד'תר"ע-ד'ת"ש.
תולדותיו ומשפחתו.
רב דוד נולד בארץ קצר לאביו זכאי שהתייחס למשפחת ריש גלותא עד לזרובבל בן שאלתיאל, היה לרב דוד אח בשם יאשיהו (מצאצאיו נמנה דוד בן דניאל) ובן בשם יהודה.
המחלוקת עם רב סעדיה.
רב דוד בן זכאי חלק על רב סעדיה בריב שהחל כשבאו שני אחים לדון בפני רב דוד בדיני ירושת אביהם, רב דוד רצה לשתף את רב סעדיה בפסיקת הדין אלא שרב סעדיה סבר אחרת מסברת רב דוד, ונמנע מלחתום - עם סרבתו שלח את הדיון לפני לרב כהן צדק גאון שאכן חתם על פסק הדין כסברת רב דוד.
רב דוד לא הסתפק ועדיין רצה שרב סעדיה יכניע לבקשתו ויחתום, ושלח אליו את בנו יהודה להזהיר את רב סעדיה להענות לבקשת אביו. הפעם ספג מכות מתלמידי רב סעדיה אז החליט רב דוד להוריד את רב סעדיה מגאונותו, וכן עשה ומנה במקומו את רב יוסף בן רב יעקב.
בסופו של דבר, רב סעדיה ברח ואולי אף הושב בכלא. לאחר שבע השנים הצליחו בני הדור לפשר את הרגשים מה שגרם להתפייסות רבת משמעות.
המחלוקת עם חכמי פומבדיתא.
לאחר פטירת גאון פומבדיתא, רב יהודה בר מר שמואל בשנת 917, מינו חכמי הישיבה את רב מבשר. רב מבשר לא קיבל את מרותו של בן זכאי, אשר כתגובה לכך מינה את רב כהן צדק בן יוסף. המחלוקת נמשכה כחמש שנים, ולבסוף הושגה פשרה ששני החכמים יכהנו במקביל.
תלמידיו וצאצאיו.
רב דוד סמך לרבנות את תלמידו יום טוב הכהן בן יעקב, בין צאצאיו נמנה רב חזקיה ריש גלותא שנהרג, וכן רב שר שלום גאון.
צב אף חזיר
ג'וזף מוסקט
ג'וזף מוסקט (Joseph Muscat; נולד ב-22 בינואר 1974) הוא פוליטיקאי מלטזי שכיהן כמנהיג מפלגת העבודה המלטזית מאז יוני 2008 ועד ינואר 2020 וכראש ממשלת מלטה מאז 11 במרץ 2013 ועד התפטרותו בינואר 2020.
חייו.
מוסקט נולד במלטה כבן יחיד. הוא בעל תואר ראשון במדיניות ציבורית ותואר שני בלימודים אירופים מאוניברסיטת מלטה ובעל תואר דוקטור במחקר בניהול מאוניברסיטת בריסטול (2007). מבחינה כלכלית, מוסקט תומך בליברליזם כלכלי וחברתי.
בשנים 1992–1997 שימש כעיתונאי בתחנת רדיו במלטה. עבד גם כמנהל מודיעין עסקי וכיועץ השקעות.
מוסקט החל בפעילות פוליטית בגיל צעיר כחבר באגף הנוער של מפלגת הלייבור. בגיל 21 כבר נבחר להנהגת המפלגה ושימש בה בתפקידים מנהליים רבים. למרות ההתנגדות המפלגתית ושלו באופן אישי לחברות מלטה באיחוד האירופי, נבחר מוסקט כחבר הפרלמנט האירופי בשנת 2004 וכיהן בו עד 2008. הוא פעל בפרלמנט כחלק ממפלגת הסוציאליסטים האירופאים וכיהן בתפקיד סגן נשיא הוועדה לענייני כלכלה וממון. היה גם אחראי ושותף במשלחות דיפלומטיות לבלארוס, ארמניה, אזרבייג'ן וגאורגיה. מוסקט תמך בהקטנת המס על טלוויזיה לוויינית, זכות הלקוחות לצפות באירועי ספורט בחינם, ומספר נושאים הקשורים להגנת הסביבה.
בשנת 2008 התפטר ממקומו בפרלמנט האירופי בשביל להתמודד להנהגת מפלגת הלייבור. בסופו של דבר, הוא אכן נבחר לתפקיד. שימש כמנהיג האופוזיציה בפרלמנט של מלטה מ-2008 ועד 2013.
בעקבות ניצחון מפלגת הלייבור בבחירות הכלליות במלטה ב-2013 היה מוסקט לראש הממשלה ה-13 של המדינה.
באוקטובר 2013 ביקר מוסקט בישראל - ביקור ראשון של ראש ממשלת מלטה בארץ.
ב-29 בנובמבר 2019 הודיע על כוונתו להתפטר מראשות הממשלה בעקבות משבר פוליטי. בינואר 2020 התפטר מראשות הממשלה.
מוסקט הוא קתולי. הוא נשוי, ואב לתאומות.
צבים רכים (על-משפחה)
צבים רכים (שם מדעי: Trionychia) הם על-משפחה בסדרת הצבים ומותאמים לחיים במים. הם בעלי שריון רך ונפוצים ברחבי הנהרות והאגמים הממוזגים ברחבי העולם. חלק מהמינים גדולים ביותר ומגיעים לאורך 200 ס"מ כמו צב רך אסייתי ענק. השריון הרך עוזר להם לנוע יותר מהר במים ולהגיע לעומק רב יותר. הם אוכלי כל הניזונים מיצורים קטנים ומצמחיה מימית.
בעבר השתייכו לעל-משפחה זו גם בני קבוצת הקינוסטרנויים, שגם להם שריונות רכים וגוף שטוח, אך נראה שאין קשר משפחתי ביניהם והשריון המוארך והרך התפתח בזמנים שונים לקבוצות שונות.
מיון.
בעל-משפחה זו 2 משפחות: קרטוכליים, הכוללת סוג ומין אחד וצבים רכים הכוללת 13 סוגים ו-31 מינים.
נטויי-צוואר
נטויי-צוואר (שם מדעי: Chelidae) הם משפחת צבים בעלי צוואר מוארך וחיים בביצות ובאגמים של האזורים הטרופיים - בעיקר באמריקה הדרומית וכן באוסטרליה, גינאה החדשה ובכמה איים באינדונזיה. משפחה זו היא אחת משלוש המשפחות בתת-סדרת צבים מצדדי-צוואר (Pleurodira), השונים משאר הצבים בכך שאינם יכולים להתכנס במלואם לשריון.