המושג "היפ דיספלסיה" משמעו התפתחות גרועה של מפרק האגן, ומתאר מחלה התפתחותית העוברת בתורשה לכלבים צעירים בגזעים רבים. היפ דיספלסיה מאובחנת בעזרת צילום רנטגן של האגן בגיל של בין חצי שנה לשנה. הבדיקה אינה לגמרי מהימנה וכלבים מרביעים צריכים לעבור צילום אגן כשהם כבר בוגרים. גיל של שנתיים נחשב לגיל המינימום לבדיקה מהימנה. ישנה אפשרות לטיפול כירורגי (ניתוח) בהיפ דיספלסיה, אך הניתוח מחייב גילוי מוקדם של הבעיה.
בעיות עיניים.
חלק מהגולדנים נושאים גנים הגורמים לניוון רשתית הדרגתי המביאה להחמרה הדרגתית בפתיחות לאור של הרשתית, ויכול להגיע לעיוורון מוחלט כבר בגיל צעיר. גם קטרקט תורשתי היא בעיה נפוצה אצל גולדנים.
אפילפסיה.
התקפי אפילפסיה לא סדרתיים יכולים לנבוע ממספר רב של גורמים סביבתיים כגון הידבקות בנגיף, מחלות אחרות וטראומה גופנית. התקף בודד אינו נחשב לבעיה, אבל כלבים הסובלים מהתקפים חוזרים אינם אמורים להרביע. ניתן לטפל בהתקפים על ידי תרופות, לא תמיד בהצלחה מלאה. אפילפסיה בדרך כלל אינה פוגעת בבריאות או באורך החיים.
היצרות של אבי העורקים.
זוהי מחלת לב תורשתית אופיינית לגולדנים. גילוי המחלה היה רק בשנים האחרונות ואין עדיין מידע רב עליה, ועל תפוצתה. גילוי המחלה מתבצע בעזרת האזנה ללב עם מסכת.
תת פעילות של בלוטת התריס.
תת הפעילות מתאפיין בניוון או באי תפקוד של בלוטת התריס. הסימפטומים כוללים השמנה, אדישות, עייפות, ואף בעיות פרווה. כלבים חולים יכולים גם לפתח בעיות של מחסור בייחום, או ייחום לא מסודר, ובעיות פוריות אצל הזכרים והנקבות.
האבחון מתבצע על ידי בדיקות מעבדה של רמת ה-T3 ו-T4 בדם. הטיפול כולל מתן יום יומי של תרופות. טיפול נכון יביא לאורך חיים מלא ונורמלי.
אלרגיות.
אלרגיות עור מאוד נפוצות אצל הגולדנים, וגורמי האלרגיה הם רבים - נשיכות פרעושים, אבק, עובש ומזון. הסימפטומים נעים בין גירוד, נשיכות, ליקוק ובעיות אוזניים כרוניות. במקרים רבים דיאטה ושינוי מזון יכולים לפתור את הבעיה.
כלא אל-חיאם
חיאם
מסיב
מסיב (בצרפתית: massif) בגאולוגיה הוא שילד צעיר – ליבת יבשת שאינה פרקמברית, כלומר שזמן יצירתה קטן מ-542 מיליון שנה. המסיב הוא קטע מהקרום היבשתי שנוצר בתהליך אורוגנזה ומתנהג כיחידה קשיחה ללא עיוות פנימי. המסיב מהווה את תשתית היבשת, ונוטה להישאר שלם בעת תזוזה של לוחות טקטוניים.
מקור המילה מסיב הוא בצרפתית והיא משמשת לתיאור ריכוז של כמה הרים, היוצרים חלק עצמאי גדול בתוך רכס הרים.
מג'יק (מודיעין)
בתקופת מלחמת העולם השנייה, מג'יק (באנגלית: Magic) היה כינוי שניתן על ידי האמריקאים למודיעין שהופק מפענוח תשדורות שהוצפנו על ידי מכונת PURPLE, שהייתה בשימוש משרד החוץ היפני.
מידע שעבר בתעבורת ה PURPLE.
יפן השתמשה במכונת PURPLE כבר ב-1939. אולם, מנתחי צופן אמריקאים ובריטים פענחו חלק מההודעות הרבה לפני המתקפה על פרל הארבור. מפענחי צופן אמריקאים, פענחו ותרגמו הודעה בת 14 חלקים, שהכריזה על ניתוק היחסים עם ארצות הברית, בשעה 1 אחר הצהריים לפי שעון וושינגטון, ב-7 בדצמבר 1941, עוד טרם השגרירות היפנית הספיקה לעשות זאת. קשיים שהתעוררו בשגרירות היו הסיבה העיקרית לכך שההודעה הגיעה באיחור.
ארצות הברית לא מצאה כל רמז בחומר המודיעיני אודות ההתקפה הממשמשת ובאה בפרל הארבור. הסיבה לכך הייתה זהירות היפנים שלא לדון בהתקפה המתוכננת על גבי ערוצי התקשורת של משרד החוץ. למעשה, למשרד החוץ היפני לא היה כלל מידע מפורט אודות ההתקפה שבדרך. הPURPLE פשוט נתפס בעיני הצבא, הלאומני יותר, כלא מספיק אמין. גישה אמריקאית לתעבורת תקשורת דיפלומטית יפנית פרטית (אפילו לתעבורה הסודית ביותר) הייתה פחות שימושית משהייתה עשויה להיות משום שהמדיניות ביפן שלפני המלחמה הוכתבה בעיקר על ידי ארגוני צבא (למשל בסין ובמנצ'וריה) ולא על ידי משרד החוץ היפני. משרד החוץ עצמו מנע במתכוון מהשגרירויות ומהקונסוליות שלו, מידע שכן היה ברשותו. לכן היכולת לקרוא שדרים של PURPLE העלתה חרס בכל הנוגע לכוונות הצבאיות של יפן.
הטיפול במג'יק לפני ההתקפה על פרל הארבור.
המידע הדיפלומטי שעלה מהחומר המודיעיני היה בעל ערך מוגבל עבור ארצות הברית בשל דפוס ההפצה שרווח בממשל האמריקאי. חומר המודיעין הופץ באופן שמקבלי החלטות רבים שבדיעבד היו צריכים לקבל נגישות אליו לא הורשו לעיין בו. אנשים שהחומר כן הגיע אליהם (לפחות כך היה לפני ההתקפה על פרל הארבור) ראו כל הודעה רק ברפרוף שכן שליח עמד הכן לקחת את ההודעה חזרה. כל הודעה נקראה בנפרד מהודעות אחרות ולא הותרו שכפולים או סיכומים בכתב של החומר. לפני ההתקפה על פרל הארבור, הייתה לבעלי הנגישות לחומר גישה רק לאותם פיענוחים שהוגדרו כבעלי חשיבות על ידי קציני הצבא או הצי. ברם, היכולת לעיין בהודעות ה PURPLE העניקה לבעלות הברית יתרון מכריע במלחמה. מקרה מפורסם הממחיש זאת קשור בשגריר היפני בגרמניה. השגריר נהג לשלוח דיווחים שוטפים ומפורטים, שהוצפנו באמצעות מכונת ה PURPLE, לטוקיו. הדיווחים כללו מידע בנוגע לשיחות אישיות שהשגריר קיים עם היטלר וכן בנוגע לביצורי הגרמנים בחופים אליהם היו עתידים לפלוש בעלות הברית ביום הפלישה D-Day.
היסטוריה.
שבירת צופן ה-PURPLE עוררה מספר קשיים ולבטים אצל האמריקאים: מי יקבל את הפענוחים, אילו פענוחים, באיזו תדירות, תחת אילו נסיבות ולבסוף נשאלה השאלה המהותית, מי יבצע את השילוח של החומר? צבא ארצות הברית וכן הצי האמריקני התעקשו שהם לבדם יטפלו בשילוח כל התעבורה המוצפנת, בעיקר לקובעי המדיניות הבכירים במדינה. לבסוף, לאחר סחבת רבה, הושגה פשרה: הצבא והצי יחלקו את האחריות על הפענוחים באופן שווה ולסירוגין. אם ביום נתון הפענוחים יהיו באחריות הצבא אזי ביום הבא הם יהיו באחריות הצי.
רשימת התפוצה כללה לבסוף חלק ממנהלי המודיעין הצבאי בוושינגטון ובמקומות נוספים. בנוסף, נכללו ברשימה חלק ממובילי המדיניות האזרחית בוושינגטון.
שגרת ההפצה כללה את הצעדים הבאים:
תהליך הפענוח.
היו מספר צעדים שהיה הכרחי לנקוט לפני שהודעה מפוענחת הייתה מוכנה להפצה:
בתקופה שלפני ההתקפה על פרל הארבור, הטיפול בחומר המודיעיני וכן תהליך ההפצה היו מסורבלים ולא יעילים. ברם, החוויה יוצאת הדופן שהייתה גלומה בקריאת תשדורות סודיות של ממשלה זרה, לפעמים אפילו לפני שההודעה נקראה על ידי מקבלה, הייתה כה מעוררת התפעלות עד כי מישהו בממשל (ייתכן שהנשיא רוזוולט) כינה חוויה זו בשם Magic (באנגלית: "קסם"). כך דבק בחומר המודיעיני של ה-PURPLE שם זה.
מודיעין MAGIC ו"צו נשיאותי מספר 9066".
היבט מסוים של MAGIC נותר שנוי במחלוקת עד עצם היום הזה. מידת ההשפעה, אם בכלל, שהייתה ליירוטים על הפרסום של צו נשיאותי מספר 9066 בארצות הברית. צו זה הוביל לכליאת היפנים שחיו בחוף המערבי של ארצות הברית. האישים שהגנו על צעדים אלו, ביניהם הסופרת מישל מלקין, הצביעו על היירוטים של MAGIC כצידוק למאסרים. ההגיון היה שמספר ירוטים הכילו תכנים לגבי רשת ריגול שהקימו קונסוליות יפניות בקרב האוכלוסייה של האמריקנים ממוצא יפני. הדבר הוביל למסקנה שכל קהילת האמריקנים היפנים מהווה סיכון לביטחונה של ארצות הברית.
אלו השוללים את הזיקה בין Magic לצו מעלים את הטענות הבאות:
הנושא צבר תאוצה בעת פרסומו של הספר של מלקין, "בהגנת הכליאה". בספר מהווים ירוטי Magic כלי להגנה על טענותיה.
פרסום השדרים.
כמה מהשדרים שיורטו ופוענחו פורסמו לציבור בשנת 1978 על ידי ממשלת ארצות הברית (The Magic Background of Pearl Harbor:, Government Printing Office, 8 volumes).
לדוגמה:
שדרים מיורטים מקונסוליות יפניות בארצות הברית אל טוקיו.
בהמשך שנת 1941, חלק מההודעות בין טוקיו לבין השגרירויות והקונסוליות שלה יורטו.
בתגובה להוראות שניתנו להסב את כובד המשקל ממאמצי תעמולה לריגול, דיווחו הקונסוליות היפניות את המידע שלהן באמצעות ערוצים דיפלומטיים או לעיתים אם הזמן דחק, באמצעות הודעות מקודדות. הדבר סיפק עבור הנשיא האמריקאי ויועציו הבכירים רמזים חיוניים לגבי מידת ההתקדמות של היפנים.
ירוטים שבוצעו במאי 1941 לשדרים שמקורם בקונסוליות בלוס אנג'לס ובסיאטל מראים שהיפנים דיווחו על הצלחות בהשגת מידע ושיתוף פעולה מיפנים אמריקנים ומגורמים נוספים.
צפנים יפנים נוספים.
למעשה, PURPLE, היה אשנב שאפשר הצצה טקטית מוגבלת לתוכניות ולמדיניות של היפנים. המגבלה נבעה מאופיה יוצא הדופן של מדיניות קבלת ההחלטות היפנית לפני המלחמה. בשלב מוקדם, נפתח צוהר טקטי איכותי יותר, שאפשר הצצה לקידוד של הצי. הכינוי שניתן לקידוד על ידי מפענחי צופן של הצי האמריקני היה JN-25.
פענוח הגרסה שהייתה בשימוש בתקופה שלאחר ה-7 בדצמבר 1941, סיפק מידע מקיף שאפשר לארצות הברית להשיג ניצחונות ימיים בקרב ים האלמוגים ובקרב מידוויי. בנוסף תרם הפענוח לחיסול מוצלח של רוב הכח האווירי של הצי היפני ולעצירת התקדמות היפנים דרומה. מאוחר יותר, תעבורת JN-25 מפוענחת גם סיפקה לוחות זמנים ונתיבים של המטוס שבו היה אמור גנרל איסורוקו יממוטו לטוס במהלך סיור פיקוח בדרום מערב האוקיינוס השקט. כך נפתח חלון הזדמנויות, לחיל האוויר של צבא ארצות הברית, לחסל את הקצין אשר תכנן את המתקפה על פרל הארבור. מאוחר יותר, גישה להודעות מפוענחות של הצבא היפני, סייעה לתכנן את המשך המערכה לעבר הפיליפינים ואף מעבר להם.