לאחר סדרת הניסויים המוצלחת באלסקה, הוכשרה הקרקע לשימוש מבצעי במערכת, במה שנודע כמבצע "קולדפיט" והחל במאי 1961, כאשר מטוס סיור של הצי הבחין בתחנת ביון סובייטית נטושה על קרחון צף. מספר ימים לאחר מכן נודע כי הסובייטים נטשו את תחנת NP-9 (המטרה הסופית הייתה תחנה אחרת, NP-8) משום שמסלול הנחיתה על הקרחון שלה נסדק והפך לבלתי שמיש.
האפשרות של בחינה מדוקדקת תחנת ביון סובייטית קסמה ל-ONR, שלפני שנה התקין רשת של תחנות ניטור אקוסטי אחרי צוללות סובייטיות על גבי קרחונים צפים. הצי סבר שהסובייטים פיתחו מערכת דומה למעקב אחרי צוללות אמריקאיות מתחת לכיפת הקרח של הקוטב וביקשו לבחון את הטכנולוגיה המקבילה לשלהם. הבעיה המרכזית הייתה הגישה ל NP-9, ששכנה עמוק בכיפת הקרח מכדי להגיע אליה בשוברת קרח, ומחוץ לטווח המסוקים. מערכת פולטון נראתה כמענה המושלם.
בעקבות המלצותיהם של בכירי הצי, החל תכנון מוקדם למבצע בהמתנה לאישור מפיקוד הצי. המבצע תוכנן לספטמבר, חודש עם מזג אוויר טוב יחסית ושפע שעות אור. NP-9 שכנה 600 מייל מבסיס חיל האוויר האמריקאי תולה בגרינלנד, שנבחר כנקודת היציאה.
למבצע נבחרו שני חיילים בעלי כישורים גבוהים : מייג'ור ג'יימס סמית' מחיל האוויר האמריקאי, צנחן מנוסה ובלשן רוסי ששירת בתחנות הביון האמריקאיות אלפא וצ'ארלי; לוטננט לאונרד א. לה-שק, מילואי הצי, גאופיזיקאי מומחה לאזורי הקוטב שהתקין מספר תחנות ביון בקוטב בעברו. הצמד אומן במהירות במהלך הקיץ במרילנד יחד עם צוות מנוסה במטוס הנצלה P2V.
בשנת 1962 הוצנח הצמד ממטוס B-17 מוסב של ה-CIA בתחנת NP-8 הסובייטית. לאחר 72 שעות באתר נאסף ציוד סובייטי רב ושני האנשים בשלוש גיחות הנצלה מוצלחות באמצעות מערכת פולטון.
שימושים מאוחרים.
בשנים 1965 ו 1966 נעשה שימוש במערכת מעל גבי מטוסי C-130 הרקולס. למרות שהשיטה נראית מסוכנת, אירעה רק תאונה קטלנית אחת ב17 שנות השימוש בה (ב-1982). כניסתם לשירות של מסוקים לטווח ארוך כ MH-53 "פייב לואו", HH-60 "פייב הוק" ו MH-47 צ'יינוק, המצוידים ביכולת תדלוק אווירי הפכה את מערכת פולטון למיותרת ברובה. בספטמבר 1996 הודיע פיקוד המשימות המיוחדות של חיל האוויר האמריקאי שהוא מפסיק לתחזק את יכולת השימוש במערכת פולטון.
ווס מונטגומרי
הזומביס
הזומביס (אנגלית: The Zombies) היא להקת רוק בריטית מהעיר סנט אולבנס באנגליה, הפעילה מאז תחילת שנות ה-60. בשנת 2019 נכללה הלהקה בהיכל התהילה של הרוק אנד רול.
היסטוריה.
הלהקה הוקמה בשנת 1960 וחבריה היו הסולן קולין בלנסטון, נגן הקלידים רוד ארג'נט, נגן הבס כריס ווייט, הגיטריסט פול אטקינסון והמתופף יו גרנדי. בשנת 1964 חתמה הלהקה על חוזה הקלטה בחברת Decca. לזומביס היה צליל ייחודי ואת הלהיטים שלה חיברו בנפרד ארג'נט או ווייט. הלהיט הראשון, "She’s Not There", הצליח במצעדים הבריטי והאמריקאי. לרוע מזלם של חברי הלהקה, הם לא הצליחו לשחזר את ההצלחה ולהיכנס למצעדים עם הסינגלים הבאים. דווקא הצד השני של סינגל שהוציאו ב-1965, "I Love You", הגיע לעשרים הגדולים במצעד האמריקאי בביצוע להקת People. ב-1966 הופיעו חברי הלהקה בסרט "Bunny Lake is missing", בכיכובו של לורנס אוליבייה, ואף הקליטו שניים משירי פסקול הסרט שיצאו על סינגל, אך לא נכנסו למצעד.
בשנת 1967 בוטל חוזה ההקלטה של הלהקה, והיא חתמה על חוזה עם חברת CBS. הזומביס הקליטו אלבום בשם Odessey and Oracle שמתוכו הופיעו שני סינגלים שנכשלו. חברי הלהקה התייאשו והלהקה התפרקה. מספר חודשים לאחר מכן, החליטה חברת CBS להוציא את האלבום, בעיקר בגלל עבודת השכנוע של הזמר והנגן אל קופר. סינגל מתוך האלבום "Time of the Season" הפך ללהיט ענק בארצות הברית ומכר למעלה ממיליון עותקים.
עם השנים זכה האלבום לביקורות חיוביות, והוא מדורג במקום ה-100 ברשימת 500 האלבומים הגדולים היוקרתית של מגזין הרולינג סטון. מאז הוקלטו לכמה משיריו מספר גרסאות כיסוי, כולל של הפו פייטרז.
ניסיונות לשכנע את הלהקה להתאחד מחדש נכשלו. רוד ארג'נט הקים את להקת ארג'נט, קולין בלנסטון הקליט ללא הצלחה כסולן וכריס ווייט הפך למפיק. ואולם, במשך הזמן התאחדה הלהקה בהרכבה המקורי, בין השאר להופעות לציון 40 שנה לOdessey and Oracle, והם מופיעים כיום בהרכב שכולל את רוד ארג'נט הקלידן וקולין בלנסטון הסולן. בין השאר הופיעה הלהקה בישראל ב-2011.
פילוג הממלכה
לאונרדו דה וינצי
קלאודיו מרולו
קלאודיו מרולו (באיטלקית: Claudio Merulo, נודע גם בשמות מרלוטי, מרולוס וכן קלאודיו דה קורג'ו; 8 באפריל 1533 - 4 במאי 1604) היה מלחין, מוציא לאור ונגן עוגב איטלקי בשלהי תקופת הרנסאנס. מרולו התפרסם בעיקר ביצירותיו החדשניות לכלי מקלדת ובמוזיקה להרכבים כליים, שחיבר בסגנון הפוליכוראלי הוונציאני. מרולו נולד בקורג'ו ומת בפארמה. שמו המקורי היה מרלוטי והוא שיווה לו צורה לטינית (משמעות השם היא "קיכלי קטן") כאשר התפרסם בחוגים התרבותיים של ונציה.
חייו.
מעט ידוע על ראשית חייו, פרט לכך, שלמד בקורג'ו אצל טוטוואלה מנון, מחבר מדריגלים נודע, שעבד גם בחצר הדוכס מפרארה; מרולו היה גם תלמידו של ג'ירולאמו דונאטו, נגן עוגב. ייתכן גם שלמד אצל ג'וזפו צארלינו בבזיליקת סן מרקו בוונציה. בתקופת שהותו בוונציה התיידד עם קוסטאנצו פורטה וידידות זו נשמרה לאורך כל חייו. ב-21 באוקטובר 1556 התמנה לנגן עוגב בקתדרלה של ברשה ("דואומו וקיו") ונראה שהצטיין בכישוריו, כיון שהוזמן למלא משרה זו בסן מרקו, מעמד שנחשב לאחד היוקרתיים ביותר לנגן עוגב באיטליה בשנת 1557; מרולו נבחר מרשימת מועמדים, שכללה גם את פלורנטיו מסקרה ואנדריאה גבריאלי. היה זה האירוע החשוב הראשון בקריירה שלו והוא נחשב לנגן העוגב המעולה ביותר באיטליה.
חשוב לציין, שבבזיליקת סן מרקו היו שני עוגבים ושני נגנים נפרדים התמנו לנגן בהם: בשנת 1557 התמנה מרולו לעוגב השני, הקטן יותר, ואניבאל פאדובאנו נשאר על כנו במשרת נגן העוגב הראשון.
אחרי יציאתו החפוזה של פאדובאנו מוונציה בשנת 1566, התמנה מרולו לעוגב הראשון ואנדריאה גבריאלי היה לנגן העוגב השני. הוא התמנה לשגריר הרפובליקה הוונציאנית עם נישואי פרנצ'סקו הראשון דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה וביאנקה קאפלו בשנת 1579 וכתב מוזיקה חגיגית לכבוד אנרי השלישי, מלך צרפת, שביקר בוונציה בשנת 1574.
בשנת 1584 עזב בפתאומיות את משרתו בוונציה. הסיבות לכך אינן ברורות, והמעשה מפתיע במידת מה; בוונציה בא על שכרו ביד רחבה, המוניטין שלו היו ללא דופי וסן מרקו היה אחד המקומות החשובים ביותר לנגן עוגב. כך או אחרת, בחודש דצמבר 1584 מופיע שמו ברשימת מקבלי השכר של חצר פארנזיה בפארמה.
ב-1587 התמנה לנגן עוגב בקתדרלה של פארמה ומשנת 1591 גם בכנסיית סנטה מריה דלה סטקאטה. כאן דרש שיפורים לעוגב ואלה הוצאו לפועל בידי קוסטאנצו אנטניאטי, הנצר האחרון למשפחת בוני העוגבים הנודעת מברשה. מסקנה סבירה היא, שמרולו השתמש בעוגב של סטקאטה לעבודתו על חיבור חדש, בהתבסס על ניסיונו הוונציאני, והמשיך לחבר בסגנון זה.
מרולו חי בפארמה עד מותו. במשך התקופה הזו נסע פעמים אחדות לוונציה ולרומא, שם הוציא לאור את שני הכרכים המפורסמים שלו, "טוקאטות לעוגב".
מרולו מת בפארמה ב-4 במאי 1604. הוא הניח אחריו בת ואת אשתו, אמאביליה באנצולה.
מוזיקה והשפעה.
מרולו התפרסם במוזיקה שלו לכלי מקלדת. חדשנותו באה לביטוי בעיקר בטוקטות שלו; הוא היה הראשון להציב זה מול זה פרקים של כתיבה קונטרפונקטית וקטעי סולמות וארפג'ים מהירים; לעיתים קרובות הוא משבץ קטעים שאפשר לכנותם ריצ'רקארי ביצירות, המוגדרות טוקטות או קנצונות. (בסוף המאה ה-16 אין לראות במונחים אלה הגדרות מדויקות; ברור, שלמלחינים שונים היו מושגים שונים לגבי המשתמע מהם). יצירותיו לכלי מקלדת נשמעות לא פעם בראשיתן כעיבוד לפוליפוניה ווקאלית, אבל בהדרגה נוספים להן קישוטים, הרחבות ושכלולים, שמגיעים בשיאם לתרוצת סולמות וארפג'ים, הדורשת וירטואוזיות בלתי מבוטלת. לפעמים, בעיקר ביצירותיו המאוחרות, הוא מפתח עיטורים, שמקבלים מעמד של מוטיב וזה, מצדו, משמש לפיתוח; גישה זו מבשרת טכניקה ראשית בדורה בתקופת הבארוק. במקרים רבים מרולו מתעלם כלאחר יד מן ה"כללים" של הולכת קולות ומשווה למוזיקה עוצמה של ביטוי רגשי, שנהוג יותר לקשר עם אסכולת המדריגליסטים מאשר עם מוזיקה לכלי מקלדת בתקופה המדוברת. ליצירותיו לכלי מקלדת הייתה השפעה עצומה ואת רעיונותיו אפשר לראות במוזיקה של סוולינק, פרסקובלדי ואחרים; הודות להשפעתו הכבירה של סוולינק כמורה, אפשר לראות הרבה מטכניקת המקלדת הווירטואוזית של אסכולת העוגב בצפון גרמניה, שהגיעה לשיאה ביוהאן סבסטיאן באך, כנובעת ישירות מחידושיו של מרולו.
אף כי התהילה שקצרה המוזיקה האינסטרומטאלית שלו העיבה על חלק גדול מיצירותיו לקול ללא ליווי, מרולו היה גם מלחין מדריגלים. בהיותו חבר במה שידוע כיום כאסכולה הוונציאנית, כתב גם מוטטים למקהלה כפולה כמנהגם של אנדריאה וג'ובאני גבריאלי. הוא הוציא לאור שני ספרים של מדריגלים לחמישה קולות (1566 ו-1604), ספר אחד של מדריגלים ל-4 קולות (1579) ואחד ל-3 (1580).
המסה המפורסמת על טכניקת מקלדת "איל טרנסילבאנו" (1593) מאת ג'ירולאמו דירוטה, הוקדשה למרולו, אות למעמדו כאחד מנגני המקלדת החשובים ביותר של הרנסאנס.
When Your Heart Stops Beating
When Your Heart Stops Beating הוא אלבום הבכורה של להקת +44, אשר יצא ב-14 בנובמבר 2006. האלבום יצא בצבע כחול, אך בנוסף יש לו שני צבעים אלטרנטיביים: ורוד וירוק.
האלבום מכר 7,753 עותקים בבריטניה, ו-73,000 עותקים ברחבי העולם, בשבוע הראשון ליציאתו.