בניגוד לזרם המרכזי של היסטוריונים של ארצות הברית בתקופה המודרנית, המפרידים בין היסטוריה תרבותית והיסטוריה דיפלומטית, רובין נמנה עם ראשוני החוקרים המשלבים בין שני הזרמים ואשר טוענים כי לא ניתן להבין את יחסי החוץ של ארצות הברית מבלי להבין את השינויים התרבותיים שחלו בתוכה.
בספריו ובמחקריו, מתאר רובין את מדיניות החוץ של ארצות הברית במאה ה-21 ככזו ה"שבוייה בעבר", כלומר, פועלת מתוך ראייה, שגויה רוב הזמן, שארצות הברית נמצאת תחת אותם איומים כמו במאה ה-20. בכתיבתו הוא מתאר את מלחמת המפרץ השנייה ב-2003 ככזו הנובעת מהתפיסה של בכירים אמריקאים ש"יש למנוע פרל הארבור נוסף" – אף על פי שהמקרה של עיראק ושל פרל הארבור אינם דומים כלל ועיקר.
בספרו האחרון "The Cold World They Made", שיצא בהוצאת אוניברסיטת הרווארד, כותב רובין כי מדיניות החוץ של ארצות הברית במאה ה-21 היא שעתוק של מדיניות החוץ הבין-גושית של שנות ה-50 וה-60 תחת איום פצצת האטום הסובייטית. מדיניות זאת, הוא טוען, נמשכה ללא הבדל בין נשיאים, מפלגות או נטיות פוליטיות והיא תקפה גם בימינו.
ציון נוישטל
קרלוס השני
שובך היונים (גבעת ברנר)
שובך היונים בגבעת ברנר הוא שובך יונים בתחומי קיבוץ גבעת ברנר ששימש לגידול יוני דואר בתקופת מלחמת העצמאות ששימשו את הכוחות הלוחמים. בהמשך שימש את יחידת היונאים בחיל הקשר והתקשוב עד שננטש. השובך האחרון מסוגו בארץ. הוכר כאתר מורשת מטעם המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.
ההיסטוריה של האתר.
בתקופת שקדמה למלחמת העצמאות הייתה העברת דואר באמצעות יונים אחת מאמצעי התקשורת בה השתמש ארגון ההגנה. לשם כך הוקמו שובכי יונים במספר אתרים בארץ וביניהם אחד בגבעת ברנר (אחרים היו בקיבוץ דורות, בצריפין ובמושב מרחביה). השובך הוקם על ידי חבר הקיבוץ שמעון הנדלר (שמונה לאחר תום מלחמת העצמאות למפקד יחידת היונאים בצה"ל) כשאהרון לנדסמן (גם הוא בן הקיבוץ), טיפל ביונים.
מבנה השובך עשוי מבלוקים ובטון ויש בו גומחות רבות למגורי היונים. כמו כן הוקם חדר ליונים חולות. בשובך גודלו היונים מהיותן גוזלים ולאחר שגדלו נמסרו ליחידות הלוחמות שבשעת הצורך חיברו הודעות לרגליהן ושילחו אותן לחופשי על מנת שיחזרו לשובך בו גדלו.
לאחר קום המדינה הועבר השובך לאחריות יחידת הקשר של צה"ל שהמשיכה את פעילותו עד 1954 אז נכנסו לשימוש מכשירי קשר מתקדמים והשובך ננטש ועמד מוזנח 60 שנה. ב-2008 הוכרז המקום כאתר מורשת מטעם המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל. במהלך 2015 החל שיפוץ האתר, בנובמבר 2015 אוכלס המקום ביונים וב 4 באפריל 2016 נחנך רשמית בנוכחות ח"כ איתן ברושי, נציגי המועצה האזורית, נציגי חיל הקשר, עמרי שלמון (מנכ"ל המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל) והסופר מאיר שלו.
רנה לי
רֶנָה לי (קופמן) (באנגלית: Rena Lee; 14 במרץ 1932 - 12 באוגוסט 2013) הייתה משוררת, סופרת וחוקרת ספרות עברית ישראלית-אמריקאית.
ביוגרפיה.
נולדה בשנת 1932 בביאליסטוק שבפולין, בת יחידה ללוטה וישראל ליפשיץ, מורים ומחנכים. גדלה בתל אביב, למדה בגימנסיה הרצליה, שם היה אביה מורה למתמטיקה ופיזיקה. למדה משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים במסגרת העתודה האקדמית וקיבלה תואר מוסמך במשפטים. שירתה במשך שנתיים כקצינה בפרקליטות הצבאית.
לאחר שחרורה מצה"ל נישאה למהנדס אבשלום קופמן. בני הזוג שהו באיבדאן שבניגריה, במסגרת עבודתו של אבשלום ב"סולל בונה". את חוויותיה תיארה בספרה "אויבו! אויבו! פרקי יומן מניגריה" שראה אור ב-1969. לאחר שחזרו לישראל עברו לקניה לעבודת אבשלום מטעם "מקורות". בני הזוג וילדיהם עברו לניו יורק, שם למדה בבית המדרש לרבנים באמריקה וב-1970 קיבלה תואר מוסמך וב-1975 תואר דוקטור לספרות עברית. במשך 18 שנים הייתה פרופסור לשפה וספרות עברית בקווינס קולג' בניו יורק.
פרסמה שירה, פרוזה ומחקרים בספרות עברית בכתבי עת עבריים בארצות הברית ובישראל.
הייתה אם לשני בנים. נפטרה בניו יורק ב-12 באוגוסט 2013, בגיל 81.
לקריאה נוספת.
חמר משלים לספר "רנה לי - בין עולמות".
מכתבים לרנה.
אברהם ברוידס - 22 נובמבר 1971
קישורים חיצוניים.
מכּתביה:
חסן אל־לקיס
חסן הולו אללקיס
חסאן אל-לקיס
חסן אל-לקיס
חסן הולו אל-לקיס
חסאן הולו אל-לקיס
חסאן הולו אללקיס
ריב
אליפות העולם בכדורסל 1990
אליפות העולם בכדורסל 1990 היא אליפות העולם ה-11, שנערכה על ידי פיב"א. האליפות נערכה בארגנטינה בין התאריכים 8 באוגוסט ל-19 באוגוסט 1990 וכללה 16 נבחרות.
נבחרת יוגוסלביה בכדורסל ניצחה באליפות במשחק הגמר. זו הייתה הזכייה השלישית של הנבחרת באליפות העולם.
זו הייתה האליפות האחרונה בהשתתפות יוגוסלביה וברית המועצות.
שיטת המשחקים.
בתחרות בנוסף לקבוצה המארחת (ארגנטינה), האלופה (ארצות הברית), ארבע קבוצות מאליפות אמריקה (ברזיל פוארטו ריקו, ונצואלה וקנדה) חמש קבוצות מיורובסקט (יוגוסלביה, ברית המועצות, יוון, איטליה וספרד), שתי קבוצות מאליפות אפריקה (אנגולה ומצרים), אלופת אוקיאניה (אוסטרליה), ושתי קבוצות מאליפות אסיה (הרפובליקה העממית של סין וקוריאה הדרומית).
הקבוצות חולקו לארבעה בתים בשלב המוקדם, בני ארבע קבוצות כל אחד. שתי הראשונות מכל בית העפילו לסיבוב השני שנערך בשיטת שני בתים. שתי קבוצות חזקות מכל בית המשיכו לחצי הגמר ומשחק הגמר.
שלב הבתים.
בית א'.
המשחקים התקיימו בסנטה פה באולם "Estadio de la Facultad Regional" שכולל כ-5,000 מקומות.
בית ב'.
המשחקים התקיימו ברוסריו באולם "Sociedad Alemana de Gimnasia" שכולל כ-10,000 מקומות.
בית ג'.
המשחקים התקיימו בויז'ה בז'סטר באולם "Sociedad Alemana de Gimnasia," שכולל כ-5,000 מקומות.
בית ד'.
המשחקים התקיימו בקורדובה באולם "Polideportivo Municipal Carlos Cerutti" שכולל כ-3,700 מקומות.
הסיבוב השני.
בית I.
המשחקים התקיימו בבואנוס איירס באולם "לונה פארק" שכולל כ-9,300 מקומות.
בית II.
המשחקים התקיימו בבואנוס איירס באולם "לונה פארק" שכולל כ-9,300 מקומות.
בית III.
המשחקים התקיימו בסלטה באולם "Polideportivo Delmi" שכולל כ-6,000 מקומות.
בית IV.
המשחקים התקיימו בסלטה באולם "Polideportivo Delmi" שכולל כ-6,000 מקומות.
רב-שנתי
משחקי חבר העמים 2010
משחקי חבר העמים ה-19 במספר התקיימו בדלהי שבהודו מה-3 עד 14 באוקטובר 2010. המשחקים היו הגדולים בהיסטוריה מבחינת מספר המשתתפים בהם.
הודו אירחה את משחקי חבר העמים בפעם הראשונה והיה זה אירוע הספורט הרב-ענפי הגדול ביותר שנערך בה מעולם. הייתה זו הפעם הראשונה שרפובליקה החברה בחבר העמים הבריטי אירחה את המשחקים, והפעם השנייה שבה הם נערכו ביבשת אסיה (לאחר משחקי 1998 במלזיה).
משלחת אוסטרליה זכתה במספר המדליות הרב ביותר במשחקים. משלחת הודו הגיעה למקום השני במספר הזכיות במדליות זהב ולמקום השלישי במספר הזכיות בכלל המדליות.
אירוח המשחקים נועד לבסס את הודו כמועמדת לאירוח אולימפיאדה ולפתח בה תשתית מתקני ספורט המתאימה לאירוח שכזה. יושב ראש הוועד האולימפי הבינלאומי ז'אק רוג הצהיר לאחר המשחקים שהודו הניחה תשתית טובה להצעת מועמדות שכזו.
המשחקים.
התאחדות משחקי חבר העמים העניקה לדלהי את הזכות לאירוח המשחקים בפגישת האספה הכללית של ההתאחדות שנערכה בעיר מונטיגו ביי, שבג'מייקה, ב-14 בנובמבר 2003. הצעת דלהי גברה בגמר על הצעת העיר המילטון שבקנדה.
ההכנות למשחקים כללו שדרוג של תשתיות התחבורה בה, לרבות סלילת כבישים חדשים, בניית מחלפים, הארכת קווי הרכבת התחתית במטרופולין וכן הרחבת הקיבולת של נמל התעופה הבינלאומי אינדירה גנדי, כולל סלילת מסלול טיסה נוסף. כמו כן הוגדלה אספקת החשמל לעיר כדי למנוע את הפסקות החשמל שהיו אופייניות לה ונערך שיפור של מראה פני המטרופולין, שכלל גם עקירת אלפי דרי משכנות עוני ממגוריהם הרעועים.
עלות המשחקים הישירה הרשמית (ללא עלות שיפור התשתיות ופני הכרך) הגיעה ל-1.7 מיליארד דולר ואפשר שהייתה גדולה בהרבה. במהלך ההכנות למשחקים נמתחה בהודו ביקורת על העיכובים בבניית המתקנים להם, על תופעות של שחיתות בקרב המארגנים ועל ההוצאה הגדולה שהייתה כרוכה בהם במדינה שבה שיעור עוני מהגדולים בעולם.
הנסיך צ'ארלס ייצג את המלכה אליזבת בטקס הפתיחה של המשחקים.
משתתפים.
במשחקים השתתפו 6,081 ספורטאים שייצגו את 71 חברות התאחדות משחקי חבר העמים.
המשלחות הגדולות ביותר במשחקים היו של הודו (495 ספורטאים), אוסטרליה (377), אנגליה (365), קנדה (251), מלזיה (203), ניו זילנד (192), סקוטלנד (191) וויילס (175). המשלחת הקטנה ביותר הגיעה מאיי הבתולה הבריטיים וכללה שני ספורטאים.
נושא הלפיד הראשי של המשחקים בטקס הפתיחה היה המתאבק ההודי סושיל קומאר (Sushil Kumar), זוכה מדליית ארד באולימפיאדת בייג'ינג.
אתרי המשחקים.
המשחקים והאירועים הטקסיים בהם התקיימו ב-12 אתרים בדלהי. טקסי הפתיחה והנעילה של המשחקים ותחרויות האתלטיקה נערכו באצטדיון ג'ווהרלל נהרו. תחרויות ספורט המים נערכו באצטדיון השחייה על שם ד"ר ס.פ. מוקרג'י (Dr. S. P. Mukherjee Swimming Stadium), תחרויות ההתעמלות נערכו בקומפלקס הספורט על שם אינדירה גאנדי, ותחרויות רוגבי השביעיות נערכו באצטדיון של אוניברסיטת דלהי.
ענפי ספורט ותחרויות.
במשחקים התקיימו 288 תחרויות במסגרת 20 ענפי ספורט.
ענפי הספורט במשחקים (המספר בסוגריים מציין את מספר התחרויות שנערכו באותו ענף):
במשחקים אלו לא התקיימו תחרויות טריאתלון, כדורסל, קריקט וג'ודו. תחתיהם באו קשתות, טניס והיאבקות.
מדליות.
ספורטאים מ-34 משלחות משתתפות זכו במדליות במהלך המשחקים. להלן טבלת המדליות של עשר המשתתפות המצליחות ביותר:
אודי אשש