מטול ה"בזוקה" M9A1 האמריקאי בקוטר 60 מ"מ חומש בראש קרבי בן 227 גרם של פנטוליט (תערובת PETN ו-TNT), ויכל לחדור 127 מ"מ של פלדה. PETN הוא גם תרופה מרחיבת כלי דם לטיפול במחלות לב.
ייצור.
PETN מיוצר בתגובת ניטרציה של פנטאריטריטול באמצעות תערובת מרוכזת של חומצה חנקתית וגפרתית. שיטת ICI המועדפת משתמשת בחומצה חנקתית טהורה בלבד, למניעת יצירת תוצרי לוואי גפרתיים בלתי יציבים ומסוכנים:
C(CH2OH)4 + 4HNO3 → C(CH2ONO2)4 + 4H2O
שימוש בטרור.
ב-22 בדצמבר 2001 הטרוריסט ריצ'רד ריד ניסה לפוצץ את טיסת אמריקן איירליינס 63 באמצעות מטען PETN שהסתיר בסוליות נעליו.
ב- 30 באפריל 2003 2 מחבלים בריטים מוסלמים בשליחות החמאס ביצעו את פיגוע ההתאבדות בפאב "מייק'ס פלייס" בטיילת בתל אביב. חלק מהמטען הכיל PETN שהוברח מרצועת עזה בתוך קוראן.
ב25- בדצמבר 2009 הטרוריסט עומר פארוק עבדול מוטלב תכנן לפוצץ את טיסת נורת'ווסט איירליינס 253 באמצעות מטען PETN שהוסתר בכיס מיוחד בתוך תחתוניו.
בשני המקרים, הסתיימו ניסיונות הפיצוץ בהצתה בלבד.
ב-19 באוקטובר 2010, ניסה ארגון הטרור אל-קאעידה לשלוח חבילות נפץ מתימן לבתי כנסת בשיקגו. החבילות התגלו באמצעות מידע מודיעיני סעודי במבצע שכלל את סוכנויות המודיעין של ארצות הברית ובריטניה.
רמברנדט ון ריין
מפרץ טאראנטו
מפרץ טאראנטו (באיטלקית: Golfo di Taranto, בלטינית: Sinus Tarentinus) הוא מפרץ בים היוני שבדרום איטליה.
גאוגרפיה.
צורתו של המפרץ ריבועית כמעט, באורך ורוחב של 140 ק"מ. ממזרח הוא תחום בכף סנטה מריה דה לאוקה (פוליה — ה"עקב" של המגף האיטלקי), ובמערב בקולונה (קאפה לצינאום בקלבריה). שלושה מחוזות איטלקיים גובלים בו: פוליה, בזיליקטה וקלבריה. הנהרות החשובים שנשפכים למפרץ הם בסנטו, סיני ואגרי.
הערים העיקריות לחוף המפרץ הן טאראנטו וגליפולי. גם מושבות יווניות עתיקות נמצאו לחופיו. איטליה טוענת לבעלות מלאה על כל מימי מפרץ טאראנטו ולא מאפשרת הפלגת ספנות בינלאומית בתחומיו. עמדה זו, הדומה לעמדת לוב לגבי מפרץ סידרה, אינה מקובלת על מספר מדינות אחרות כארצות הברית ובריטניה.
במהלך מלחמת העולם השנייה נערך בעיר הנמל טאראנטו שבמפרץ קרב טאראנטו, אחד הקרבות הימיים המשפיעים ביותר בהיסטורית המלחמה הימית. בליל ה-11-12 בנובמבר 1940 הצי המלכותי הבריטי שיגר את המתקפה הימית הראשונה שלו שנעשתה על ידי כלי טיס בלבד. הבריטים תקפו את הצי האיטלקי שעגן באותה עת בטאראנטו, בעזרת כוח קטן של מפציצי טורפדו ששוגרו מנושאת המטוסים אילוסטריוס. תוצאות הקרב הראו שכוח קטן של מטוסים מסוגל להסב נזקים כבדים לאוניות מערכה. הקרב הראה בפעם הראשונה את כוחה האמיתי של נושאת המטוסים.
ראו גם.
קראקו
דימיאלינציה
גבול מדיני
פינין
אליפות העולם באתלטיקה
אליפות העולם באתלטיקה היא תחרות שמאורגנת על ידי התאחדות האתלטיקה הבינלאומית (IAAF). התחרות היא אחת מתחרויות הספורט הגדולות בעולם, למרות שהיא קטנה בהשוואה לגביע העולם בכדורגל והמשחקים האולימפיים. במקור, האליפות התקיימה פעם בארבע שנים, אך החל מאליפות העולם ב-1991 הוחלט לקיים את התחרות פעם בשנתיים.
היסטוריה.
הרעיון לקיים אליפות עולם באתלטיקה החל עוד הרבה לפני האליפות הראשונה ב-1983. בשנת 1913, הוחלט שאליפות העולם תהיה למעשה תחרויות האתלטיקה במשחקים האולימפיים וכך היה למשך כ-50 שנה. בשנות ה-60 החלו להתעורר רעיונות בקרב חברי האיגוד לייסוד אליפות עולם באתלטיקה, ועם השנים הרעיון הלך וצבר תאוצה. רק בשנת 1976 בישיבת האיגוד שהתקיימה בפוארטו ריקו הוחלט לקיים את אליפות העולם הראשונה ולהפריד אותה מהמשחקים האולימפיים.
איגוד האתלטיקה העולמי קיבל שתי הצעות למכרז על אירוח אליפות העולם הראשונה, משטוטגרט (מערב גרמניה) ומהלסינקי (פינלנד). לבסוף הוחלט כי הלסינקי תארח את התחרויות באצטדיון האולימפי בעיר, שאירח גם את המשחקים האולימפיים ב-1952.
עם השנים הלכה התחרות וגדלה. בשנת 1983 השתתפו כ-1,300 אתלטים מ-154 מדינות, וכעבור 20 שנה השתתפו באליפות שהתקיימה בפריז 1,907 אתלטים מ-203 מדינות, והאליפות שודרה ב-179 מדינות.
השינויים התבטאו גם בתוספת של מקצועות שונים כדי לקדם את השוויון בין המינים. באליפות שנערכה ב-2005 הייתה רק תחרות אחת שנערכה למין אחד, תחרות הליכה למרחק 50 קילומטר לגברים. בנוסף היו שני הבדלים קבועים, קרב שבע לנשים וקרב 10 לגברים, וריצת 100 מטר משוכות לנשים וריצת 110 מטר משוכות לגברים.
זוהי רשימת המקצועות שנוספו לאליפות במשך השנים:
טבלת המדליות.
כולל אליפות העולם באתלטיקה 2019
אליפויות עולם אחרות.
לפני שנערכה אליפות העולם הראשונה נערכו שתי אליפויות קטנות כדי לקבוע את אלופי העולם במקצועות הלא אולימפיים. בשנת 1976 נערכה התחרות הראשונה במאלמה, כשנערכה אז רק תחרות של הליכה 50 קילומטר לגברים. התחרות השנייה, שהתקיימה בשנת 1980 בעיירה סיטארד שבהולנד, נערכו ריצת 3000 מטר וריצת 400 מטר משוכות, שתיהן לנשים.
גרשון העניך ליינער
אן שרלי
אַן שֶרְלִי (באנגלית: Anne Shirley) היא הדמות המרכזית בסדרת הספרים שכתבה הסופרת לוסי מוד מונטגומרי. דמותה של אן הופיעה לראשונה ב-1908 בספר האסופית, המשיכה לככב לכל אורך סדרת הספרים הכוללת שמונה ספרים ובנוסף הופיעה כדמות שולית בשלושה ספרים נוספים.
ביומנה כתבה מונטגומרי שהרעיון לסיפורה של אן הגיע מקרובי משפחתה שתכננו לאמץ ילד יתום וקיבלו במקומו ילדה. כמו כן כתבה שאת המודל למראה החיצוני של אן שרלי ביססה על דמותה של אוולין נסביט, על פי תמונה שחתכה ממגזין.
אן היא ילדה עתירת דמיון וחולמנית המשתדלת להיות טובה, אך מסתבכת בטעויות שונות ומגוונות בעיקר בשל גאוותה ודמיונה הפורה.
דמותה של אן שרלי עובדה לקולנוע ולטלוויזיה מספר פעמים, וגולמה בין היתר על ידי השחקניות מייגן פולווס ואמיבת' מקנולטי.
קורות הדמות בסדרה.
אן התייתמה בינקותה כשהוריה וולטר וברטה שרלי מתו מטיפוס. היא נשלחה לגור עם משפחת תומאס, ומאוחר יותר אצל משפחת המונד. כאשר מת מר המונד נשלחה אן לבית היתומים של הופטאון. מספר חודשים לאחר מכן פנו מתיו קטברט ואחותו מרילה, בעלי "החווה הירוקה" (במקור חוות "גגות ירוקים") שבכפר אבונלי הנמצא באי הנסיך אדוארד, בבקשה לשלוח להם ילד מבית היתומים לעזרה בעבודות המשק שבבעלותם. טעות במסירת הבקשה הובילה לכך, שבמקום לשלוח נער שלח בית היתומים את אן: ילדה בת 11, אדומת שער ופטפטנית. למרות היסוסיה, החליטה מרילה לאמץ את אן ולקחת על עצמה את חינוכה של הילדה המוזרה, הפרועה, הפטפטנית ועתירת הדמיון, השונה כל כך מעולמה הנוקשה והמעשי של מרילה. בחודש הראשון לשהותה בבית הספר נתקלת אן בגילברט בלייט אשר מקניט אותה בשל שערה האדום. מרוב זעם, היא שוברת את לוח הצפחה שלה (מעין "מחברת" עליה היו כותבים התלמידים בעבר) על ראשו ונענשת. במשך השנים הבאות שומרת אן טינה ומסרבת לסלוח גם לאחר שגילברט בלייט מתנצל. במהלך השנים נוחלת אן הצלחה גדולה בבית הספר ומוצאת ידידת נפש בדמותה של דיאנה ברי. כוח דמיונה הפעיל יתר על המידה של אן, אוצר המילים המרשים שלה ומצבי רוחה הקיצוניים משפיעים מאוד על כל הסובבים אותה והיא מביאה אושר ונחמה למרילה ומתיו.
בסוף הספר הראשון בסדרה: "האסופית", מת מתיו. אן, זוכת מלגת "אייברי", מחליטה להישאר עם מרילה באבונלי ולוותר על המלגה כדי שתוכלנה להמשיך ולהחזיק בבית "החווה הירוקה". בספר הבא בסדרה, "אן מאבונלי", הופכת אן למורה בבית הספר באבונלי. לאחר סיום לימודיה בקולג' קווינס וקבלת תואר ראשון, היא ממשיכה במקצוע ההוראה בעיר השנייה בגודלה באי, קינגספורט. בעיר מתגוררת משפחת פרינלגס האליטיסטית, אשר מעמידה בפני אן אתגרים קשים בחינוך, אך למרות הכול אן מצליחה להתמודד מולם בגבורה. לאחר שלוש שנים, אן פוגשת את גילברט בלייט, מכרה הוותיק, שסיים את לימודי הרפואה שלו. הוא מציע לה נישואים אך היא מהססת ומסרבת להצעתו. לאחר סיום לימודיו, מגלה אן בעת חזרתה לאבונלי כי גילברט בלייט גוסס. כאשר גילברט מבריא הוא מציע לה נישואים בשנית והפעם היא מסכימה. הם נישאים ועוברים להתגורר בנקיק סיינט מארי, שם עובד גילברט כרופא ואן מביאה לעולם שבעה ילדים, הראשונה בהם מתה יממה לאחר לידתה.
ספרי הסדרה ותרגומיהם לעברית.
התרגום הראשון לסדרה היה של ישראל פישמן, תרגום עשיר ורב הבעה שהוא יצירה בפני עצמו, ועיצב את שפתם של דורות של קוראים צעירים - בעיקר קוראות - עם ביטויים כמו "מִשְׁרַת פְּטָל" (מיץ פטל, ולמעשה יין שאן הגישה לחברתה דיאנה במחשבה שהוא מיץ פטל וגרמה לשכרונה), ושמות פרקים כמו "אן פודה ומושיעה" (במקור Ann to the Rescue), הפרק בו אן מטפלת באחותה של דיאנה ומצילה אותה ממוות.
ספר 1: Anne of Green Gables (אן בת 11–16)
ספר 2: Anne of Avonlea (אן בת 18-16)
ספר 3: Anne of the Island (אן בת 22-18)
ספר 4: Anne of Windy Poplars / Anne of Windy Willows (אן בת 25-22)
ספר 5: Anne's House of Dreams (אן בת 27-25)
ספר 6: Anne of Ingleside (אן בת 40-34)
ספר 7: Rainbow Valley (אן בת 43-40)
ספר 8: Rilla of Ingleside (אן בת 53-49)
ספר 9: The Blythes Are Quoted (אן בת 75-40)
גורבנגולי ברדימוחמדוב
גוּרְבָּנְגוּלִי מְיָאליכְגוּלִיֶיבִיץ' בֶרְדִימוּחָמֶדוֹב (בטורקמנית: Gurbanguly Mälikgulyýewiç Berdimuhammedow; נולד ב-29 ביוני 1957) הוא נשיא טורקמניסטן מאז שנת 2006 ועד מרץ 2022 אז ירש אותו בנו סרדאר ברדימוחמדוב.
ביוגרפיה.
ברדימוחמדוב נולד בשנת 1957 בכפר בבראפ (Babarab) במחוז אשגאבט של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הטורקמנית.