במאי 1796 פלשו כוחות צרפתיים לדוכסות פארמה, אולם על אף שנאתה העזה של אמו מריה אמליה, ארכידוכסית אוסטריה לצרפת, בעקבות הוצאת אחותה מארי אנטואנט להורג, הכריז אביו פרדיננדו, דוכס פארמה על נייטרליות. אולם הנייטרליות לא כובדה על ידי הצרפתים, וכוחות צרפתיים כבשו את הדוכסות. במסגרת חוזה ארנחואס (1801) בין בית בורבון לנפוליאון, הועברה השליטה על הדוכסות לשלטון צרפתי ישיר, בתמורה להעברת הדוכסות הגדולה של טוסקנה לידי בית בורבון תחת שליטת לודוביקו, שהוכתר למלך אטרוריה, בעוד פרדיננד השלישי, הדוכס הגדול של טוסקנה קיבל את שטחי נסיכות הבוחר מזלצבורג.
בשנת 1802 נסעו לודוביקו ואשתו לספרד, להשתתף בחתונה הכפולה של פרננדו, נסיך אסטוריאס עם מריה כריסטינה, נסיכת נאפולי וסיציליה, ומריה איזבלה מספרד עם פרנצ'סקו, דוכס קלבריה. בחזרתם מספרד החמירה מחלת האפילפסיה של לודוביקו, וב-27 במאי 1803 הוא מת בפירנצה בגיל 30. לאחר מותו עלה לשלטון במקומו בנו לודוביקו השני, מלך אטרוריה, תוך שאשתו מריה לואיסה, דוכסית לוקה שולטת כעוצרת בשמו.
משפחתו.
ב-25 באוגוסט 1795 התחתן לודוביקו עם מריה לואיסה, דוכסית לוקה, בתם של קרלוס הרביעי, מלך ספרד ומריה לואיסה מפארמה, ממנה היו לו שני ילדים:
פלימות' מודל Q
פלימות' מודל Q (באנגלית: Plymouth Model Q) היא מכונית משפחתית אשר יוצרה על ידי חטיבת "פלימות'" בקונצרן הרכב קרייזלר האמריקאי בשנת 1928. סך הכול יוצרו 66,097 יחידות.
מיקה (פירושונים)
הפנל הבין-ממשלתי לשינוי האקלים
צבים מצדדי צוואר
נטויי צוואר
יהודה מודרין
יהודה מודרען
יצחק אייזיק קראסילשציקאוו
ז'אן לוק מלאנשון
חיפושית ראש-פנס
חיפושית ראש-פנס (שם מדעי: Pyrophorus nyctophanus) היא מין של חיפושיות מהסוג "Pyrophorus" שבמשפחת הנתוזיתיים, הקרובה לגחליליות המצויה בטבע באמריקה הדרומית ובמישורי הסראדו.
זחלי חיפושיות אלה שוכנים בתוך האדמה או בחורים בתוך קני טרמיטים, הנפוצים באזורים אלה ויוצאים החוצה בקיץ. הזחלים של החיפושיות הם טורפים המפיצים אור בצבע ירוק זוהר מראשם ומקצה החזה שלהם וכך מפתים מיני טרף הנמשכים לאור - חרקים מעופפים שונים, למשל טרמיטים צעירים מכונפים, לעוף לעבר לסתותיהם הפעורות. לאחר שהזחלים ניזונים היטב הם מתגלמים והופכים לבוגרים. הבוגרים צמחוניים וניזונים מרקבובית וממוהל עצים, אך יכולים להשתמש בנהורנות זוהרת וכך גם הגלמים אצל בני שני הזוויגים. אלפי חיפושיות זוהרות גורמות לאזור כולו לזרוח בירוק בלילות בהירים. כמה משבטי הילידים נהגו לקחת זחלים של חיפושיות כאלה כדי למצוא את דרכם בשטח.
ארגון המועדונים האירופיים
ארגון המועדונים האירופיים (באנגלית: European Club Association, מוכר בקיצור כ-ECA) הוא גוף המייצג את מועדוני הכדורגל אשר חברים באופ"א והיחיד המוכר על ידי אופ"א כנציג המועדונים. הארגון הוקם ב-2008 במקום ארגון G-14 אשר ייצג מספר מועט של מועדונים ולא הוכר באופן רשמי על ידי אופ"א. הארגון קם במטרה להשפיע לטובת המועדונים בהחלטות השונות של אופ"א. לארגון יש שני נציגים בוועד המנהל של קונגרס אופ"א.
היסטוריה.
ב-15 בינואר 2008 הגיעו G-14 וארגון אופ"א להסכמה שפיפ"א ואופ"א יפצו את המועדונים עבור פציעות של שחקנים במהלך אימוני ומשחקי נבחרות. בתמורה סוכם כי G-14 יפורק ובמקומו יקום ארגון חדש אשר ייצג את כלל המועדונים באירופה. כיום בארגון חברות 232 קבוצות, אשר מורכבות מ-109 חברות מן המניין ובעלות זכות הצבעה, ו-123 חברות נוספות ללא זכות הצבעה. ההחלטה על החברות מן המניין מתבצעת כל שנתיים לפי דירוג הליגות של אופ"א, כאשר מספר החברות מן המניין מכל מדינה נקבעת לפי מיקום הליגה של המדינה לפי הטבלה הבאה:
קרל היינץ רומניגה כיהן כיושב ראש הארגון הראשון החל מהמפגש הראשון של הקבוצות במשרדים הראשיים של אופ"א ב-7 ביולי 2008 בניון שבשווייץ. בהקמת הארגון הוא החליף בנוסף ל-G-14 גם את פורום הקבוצות האירופאיות של אופ"א, אשר היינץ רומניגה היה יושב הראש שלו גם כן.
דירקטוריון הארגון.
הארגון מנוהל על ידי דירקטוריון המכיל 24 חברים שהם נציגי מועדונים החברים בארגון וחבריו נבחרים כל שנתיים. יושב הראש הנוכחי הוא אנדראה אניילי מיובנטוס. בבחירות בספטמבר 2020 נבחרה שרון תמם, מנכ"לית מכבי תל אביב לכהן בדירקטוריון.
חברי הארגון.
המועדונים המייסדים.
16 המועדונים שלהלן ייסדו את ה-ECA בשנת 2008:
סגן התובעת הכללית
בית המדרש הגדול
בית המדרש הגדול הוא שמה ומקום משכנה של קהילה יהודית אורתודוקסית גדולה, שבמשך יותר מ-120 שנה התקיימה בבניינה ההיסטורי ברחוב נורפוק 60–64 בין הרחובות גרנד וברום בלואר איסט סייד של מנהטן, ניו יורק. קהילת בית המדרש הייתה הקהילה המזרח-אירופית הראשונה שנוסדה בניו יורק והקהילה הוותיקה ביותר של יהודי רוסיה בארצות הברית.
היסטוריה.
הקהילה נוסדה ב-1852 בידי הרב אברהם יוסף אש כבית המדרש האורתודוקסי הראשון של יוצאי פולין ברחוב פרל פינת סנטר ומאוחר יותר ברחוב מאט מס. 83. בשנת 1859 התחוללה מחלוקת גדולה בקהילה והיא התפצלה. רוב חברי הקהילה המשיכו עם הרב ושינו את שם הקהילה לקהילת "בית המדרש הגדול", ואילו נשיא הקהילה עם מספר קטן של חברים פרשו והיוו את הגרעין להיווצרות "קהל עדת ישורון" שידועה יותר על שם משכנה בבית הכנסת ברחוב אלדרידג'.
הרב הראשי הראשון והיחיד של ניו יורק, הרב יעקב יוסף, הנהיג את הקהילה משנת 1888 ועד 1902. אחריו הנהיג את הקהילה הרב שלום אלחנן יפה עד פטירתו ב-1923, ואחריו הרב בנימין פליישר. הרב אפרים אשרי, ניצול השואה, הנהיג אותה מ-1952 ועד פטירתו בספטמבר 2003, והיה הרב האחרון שהנהיג אותה בתקופת פעילות מלאה.
בשנת 1885 רכשה הקהילה את מבנה הכנסייה הבפטיסטית של רחוב נורפוק שנבנה בסגנון התחייה הגותית ב-1850, והיה אחד מבתי הכנסת הגדולים בלואר איסט סייד. מ-1999 נכלל המבנה ברישום הלאומי של מקומות היסטוריים . בסוף המאה ה-20 התדרדר מצבה הכלכלי של הקהילה ומנין חבריה, הקהילה לא הצליחה לשמר את הבניין שנפגע ממזג האוויר, והמבנה היה בסכנת התמוטטות.
ב-2007 נסגר בית המדרש, והקהילה שמנתה רק כ-20 חברים קבועים עברה למשכן אחר יחד עם קהילה אחרת. השדולה לשימור הצביון היהודי ההיסטורי של הלואר איסט סייד ניסתה לגייס 4.5 מיליון דולר שנדרשו לשיקום ושימור המבנה, בתכנון להפוך אותו למרכז חינוכי.
ב-14 במאי 2017, קצת אחרי השעה 19:00 פרצה שרפה גדולה משלושה מוקדים בבית המדרש, צוות של כ-150 כבאים ניסה לכבות את השרפה ולקראת חצות הושגה שליטה באש. בית המדרש נשרף כליל ורובו קרס. הקומה התחתית נותרה קבורה תחת הריסות בגובה של כחמישה מטר. משטרת ניו יורק חקרה חשד להצתה.
ערוץ כאן 11
נבזלין
ירח גלטר
ירחמיאל (ירח) גלטר (נולד ב-1946) הוא איש חינוך ישראלי, שכיהן כראש ועדה קרואה במועצה המקומית ירוחם, בשנים 1979–1983.
קורותיו.
גלטר נולד בעיר רדאוץ שברומניה ב־1946 וגדל בבני ברק. שירת כלוחם בגדוד 50 של הנחל המוצנח. הוא למד לתואר ראשון סוציולוגיה וקרימינולוגיה באוניברסיטת בר-אילן והיה שם פעיל באגודת הסטודנטים ורכז התרבות שלה. כיוון שהיה איש הציונות הדתית, הוא עסק בארגון אירועים שקשורים לקבוצות סטודנטים דתיות. בשנים 1968–1970 עבד כמנהל בגשר. בשנים 1970–1971 היה עוזר אישי לסגן שר החינוך אבנר חי שאקי. לתואר שני, למד חינוך ופילוסופיה יהודית ב- JTS בניו יורק, ושימש גם שליח הסוכנות היהודית - מחלקת הנוער והחלוץ בארגון הסטודנטים יבנה.
לאחר שחזר מניו יורק, השתקע בירוחם, ניהל את המתנ"ס המקומי ארבע שנים, והיה לתקופה קצרה גם עובד עירייה בכיר. כשהתמנה לתפקיד במטה החברה למתנ"סים כאחראי על לימודי יהדות עזב את ירוחם לשנה.
באוגוסט 1979, מונה גלטר לראש ועדה קרואה בירוחם, לאחר ששר הפנים, יוסף בורג, הפסיק את כהונתו של ראש המועצה הנבחר, חיים אביסרור, איש המערך ופיזר את מליאת המועצה.
גלטר הוציא את קופת העיירה ממצבה הקשה, שיפר מאוד את מצבה הכלכלי של העיר בכלל, ומיתן את מאזן ההגירה השלילי של העיר. שלושה גורמים סייעו לגלטר בעבודת שיקום העיירה. ראשית, כראש ועדה קרואה וכתושב חדש יחסית בעיירה, לא הייתה לו שום מחויבות לשום קבוצה של תושבים בה. שנית, בסיסי צה"ל הועתקו בתקופתו מחצי האי סיני אל הנגב, בשל הנסיגה מהנגב, כחלק מהסכם השלום בין ישראל למצרים, והעיירה החלה לספק שירותים לבסיסים. שלישית, ממשלת ישראל החלה ב"פרויקט שיקום שכונות", שנועד לעזור לשכונות מצוקה רבות, ברחבי המדינה להשתקם. גלטר פעל רבות לשיפור תדמיתה של העיירה
כבר בשנה הראשונה למינוי הוועדה הקרואה, היא קיצצה את כוח האדם של המועצה בשישה אחוזים. עובדים חדשים החלו להתקבל למועצה רק אם הצליחו באבחון פסיכומטרי שערך מכון חיצוני. עובדים ותיקים רבים נשלחו להשתלמויות מקצועיות. הוועדה גם שיפרה את התשתיות בעיירה. מערכות הביוב והמים תוקנו. הוקמו גנים ציבוריים, נוספו מיזמי בנייה ציבורית, נוספו מוסדות חינוך ותרבות, ותוכננו תוכניות מתאר ותוכניות לשימור מבנים. בתקופת גלטר נפתח בעיירה, לראשונה, בית ספר תיכון, והתלמידים לא נאלצו יותר ללמוד מחוץ לעיר.