אובדן מנוע בודד לבדו לא צריך לגרום להתרסקות מטוס מדגם זה והמטוס מסוגל להמשיך לטוס כדי לשוב לנחיתה בשדה התעופה עם שני מנועים בלבד. שלא בדומה למטוסי נוסעים אחרים, במטוס ה-DC-10 לא היה מנגנון הנועל במקומם את משטחי הכנף המורחבים ותנועת המשטחים הייתה תלויה אך ורק בלחץ הידראולי במערכת. רק בעקבות תאונה זו הוכנסו שינויים במערכת כך שגם בעת אובדן לחץ הידראולי בכנף לא תהיה תנועה חופשית של משטחי הכנף.
שרידי המטוס ניזוקו במידה כזו שלא איפשרה קביעה באשר למנח המדויק של משטחי הכנפיים והזנב מתוך חלקי המטוס, אלא אך ורק על יסוד מידע שנמסר מעדי ראייה לתאונה וניתוח תמונות שצולמו בזמן אמת.
כל עדי הראיה לתאונה היו תמימי דעים כי המטוס לא פגע בעצם זר כלשהו על מסלול ההמראה ובבדיקת סביבת המנוע שניתק לא נמצאו חלקי כנף, או חלקים אחרים של המטוס, דבר שהוביל למסקנה כי לא היה גורם חיצוני להתנתקות המנוע וכי התקלה אירעה מגורם פנימי בגוף המטוס. מבחינת המנוע שניתק הגיעו חוקרי המועצה הלאומית לבטיחות בתעבורה למסקנה כי התמוכה המחברת את המנוע לכנף היא שנשברה כתוצאה מנזק שנגרם לה עוד בטרם ההתרסקות. מבחינה של היסטורית התחזוקה של המטוס עלה כי המטוס עבר שרות תחזוקתי שמונה שבועות בטרם התאונה, במהלכו פורק המנוע מהמטוס לצורך תיקונים. התמוכה ניזוקה במהלך פירוק המנוע מגוף המטוס. על פי נוהלי היצרן יש לנתק את המנוע מן התמוכה ורק אחר כך לנתק את התמוכה מן הכנף, אולם חברת אמריקן איירליינס, כמו גם חברת קונטיננטל איירליינס ויונייטד איירליינס, הנהיגו נוהל תחזוקה חדש, אשר חסך כ-200 שעות עבודת תחזוקה לכל מטוס והפחיתה את מספר הנקודות שבהן יש לנתק חלקים מגוף המטוס מ-72 ל-27. בנוהל החדש על המכונאים לפרק את המנוע והתמוכה המחוברת אליו כמקשה אחת. על פי הנוהל החדש נעשה שימוש במלגזה גדולה כדי לתמוך במנוע בשעת הפירוק מהכנף. במציאות התברר כי מדובר במטלה קשה ביותר לביצוע, כיוון שהיה צורך להחזיק ביציבות את המנוע בדיוק באותה מנח בשעת הפירוק.
נציגי היצרן מקדונל דאגלס הודיעו לחברת התעופה כי היצרן אינו מעודד את שיטת התחזוקה שאותה הנהיגה עקב מרכיב סיכון. אולם ליצרן אין כל סמכות לאשר או לבטל נוהלי תחזוקת מטוסים של לקוחותיו.
חוקרי התאונה אף קבעו כי נוהל התחזוקה החדש ומבנה התמוכה מקשים על גישה לחלקים שונים של התמוכה לצורך תחזוקה וחושפים את התמוכה לנזק שעלול להיגרם על ידי צוותי התחזוקה. בניגוד לאמריקן איירליינס וקונטיננטל, חברת יונייטד פירקה את יחידת המנוע והתמוכה באמצעות מנוף, ולא מלגזה. בבדיקה שנערכה בציי מטוסי ה-DC-10 בחברות אלה נמצאו מספר מטוסים נוספים בהם נזקים משמעותיים ומסוכנים לתמוכת המנוע של החברות שעשו שימוש במלגזה, בעוד שבחברת יונייטד לא נמצאו נזקים דומים. עוד התברר כי היו קשיים בעת פירוק המנוע של המטוס שהתרסק וכי במהלך הפירוק נגמרה משמרת. לאחר החלפת המשמרות לא ניתן היה לפרק את התמוכה והיה צורך להזיז את המלגזה ולהציבה במיקום הנכון. הנזקים שנגרמו לתמוכה בעת התחזוקה זוהו על ידי החוקרים לאחר התאונה. לא היה די בנזקים אלה כדי לנתק את המנוע מן הכנף מיד, אולם הם אפשרו האצת תהליך של עייפות החומר במהלך שמונת השבועות שחלפו מעת עבודות התחזוקה ועד למועד האסון.
תוצאות החקירה.
לאחר תום החקירה נקנסה חברת אמריקן איירליינס בסך חצי מיליון דולר על ידי ממשלת ארצות הברית על נוהלי אחזקה שגויים.
ב-6 ביוני 1979, שבועיים לאחר האסון, רשות התעופה הפדרלית השעתה את היתר הטיסה למטוסי DC-10, ובכך קרקעה את כל המטוסים מדגם זה הנמצאים תחת פיקוחה. עוד נאסר על מטוסי DC-10 המופעלים מחוץ לגבולות ארצות הברית להיכנס לתחום האווירי של ארצות הברית. השעיה זו הייתה בתוקף לצורך בדיקה האם התמוכה של המנוע והחיבור לכנף עומדים בדרישות הבטיחות. ב-13 ביולי 1979, לאחר שהרשות שוכנעה כי המטוס בטוח לתעופה וכי מקור התקלה הוא בתחזוקה לקויה ולא בתכנון לקוי של המטוס, חודש היתר הטיסה לדגם זה, זאת בתנאי שהמנוע והתמוכה המחוברת לו לא יפורקו.
פקודה למניעת טרור
איינסלי
הרב זלמן נחמיה גולדברג
אילק סהלו
ג'ורג' ה. היטצ'ינגס
ברוס מריפילד
רוברט ברוס מריפילד (אנגלית: Robert Bruce Merrifield; 15 ביולי 1921 - 14 במאי 2006) היה ביוכימאי אמריקאי, זוכה פרס נובל לכימיה לשנת 1984.
חייו.
רוברט מריפילד נולד בטקסס כבן יחיד. ב-1929 משפחתו היגרה לקליפורניה, שם למד עד סיום בית הספר התיכון ב-1939. הוא למד שנתיים בקולג' של העיר פסדינה ומשם המשיך ללמוד כימיה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס וסיים שם את לימודיו ב-1943. אחרי סיום לימודיו, עבד במשך שנה בקרן למחקר של פארק פיליפ, שם ערך ניסויים על תרביות תאים שגודלו על מצע של חומצות אמינו סינתטיות. הם הראו שם בין היתר על נחיצות של חלק מחומצות האמינו לצורך גידול. לאחר מכן הוא חזר ללמוד ועשה דוקטורט בביוכימיה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, אותו סיים ב-1949. הוא פיתח במהלך תואר זה שיטה לכימות פירימידינים.
לאחר סיום לימודיו, החל לעבוד במכון רוקפלר. הוא עבד שם על פקטור גדילה לו יש שתי חומצות אמינו, אותו גילה במהלך לימודיו, וכן על פפטיד נוסף ששימש כפקטור גדילה. באותה עת היה עליו לסנתז את הפפטידים בהם השתמש והוא הבין שהשיטה בה השתמשו עד אז לא הייתה יעילה ושיש צורך בשיטה חדשה. השיטה בה השתמשו הייתה של הרמן אמיל פישר, זוכה פרס נובל לשנת 1902, בה משתמשים בסמנים שיגנו על שני הקצוות של הפפטיד שנוצר בתמיסה וניקוי של התוצר לאחר הוספה של כל חומצה אמינית.
ב-1963 הוא פיתח שיטה שמכונה סנתוז פפטידים על מצע מוצק (solid phase peptide synthesis), עליה זכה בפרס נובל בהמשך. בשיטה זו יוצרים בצורה מלאכותית פפטיד בצורתו הלא מסיסה. הרעיון הוא לחבר לכדורים קטנים (bead) חומצת אמינו, וממנה לחבר חומצות אמינו נוספות. כל חומצה אמינית נוספת שמחוברת לשרשרת מוגנת בצורה כימית באמצעות טרטבוטיל (tert-butyl), כך שחומצות אחרות אינן יכולות להתחבר עד שהסימון הכימי לא מוסר, וכך לא מתחברת בטעות אותה חומצה אמינית פעמיים ברצף. טרם הסרת הסמן הכימי, חומצות האמינו שיש בתמיסה נשטפות ובצורה זו אפשר ליצור בכמות גדולה בצורה מלאכותית פפטיד עם כל רצף שרוצים. שיטה זו שפיתח קיצרה את זמני הניסוי והיצירה של פפטידים לניסויים רבים בהמשך וכן העלתה את יעילות הייצור מ-80% ל-99.5%. כמו כן, כיוון שהפפטיד המיוצר קשור לכדורים, הוא אינו נשטף החוצה בעת הניקוי של חומצות האמינו העודפות, דבר שחסך את הצורך בניקוי תוצרי הביניים של התהליך וכן אפשר שימוש של הרכיבים השונים בעודף לצורך זירוז נוסף של התהליך. השיטה החדשה הזו פתחה אפשרויות רבות למחקר של חלבונים, כמו גם אפשרה סנתוז מלאכותי של חלבונים למטרות שונות.
בעזרת השיטה הוא סינתז חלבונים רבים ובהם אינסולין וכן את האנזים ריבונוקלאז A. ב-1965 אף יצר מכונה אוטומטית שיוצרת פפטיד רצוי, דבר שלא היה אפשרי ללא שיטתו בשל הגדלים המשתנים שצריך לבודד בכל שלב. במעבדתו ייצרו חלבונים ונגזרות שלהם וכך היו יכולים לחקור את המנגנון בו עובדים החלבונים. כך למשל חקרו את התפקוד של ההורמון ברדיקינין באמצעות יצירת שרשרת פפטידית עם סטיות שונות מהשרשרת המקורית, וכך ידעו אילו חומצות אמינו חשובות ולאילו תפקידים. ב-1966 קיבל פרופסורה ממכון רוקפלר.
ב-1949 התחתן עם אליזבת ובהמשך נולדו לזוג שישה ילדים.
פרסים והוקרות.
מריפילד זכה להוקרה ולפרסים רבים ובהם פרס לסקר (1969), פרס על שם גיירדנר (1970), פרס לעבודה יצירתית בנתוז כימי אורגני של האגודה האמריקנית לכימיה (1972), מדליית ניקולס (1973) ופרס נובל לכימיה (1984).
הוא חבר בכמה ארגונים מדעיים ובהם באקדמיה הלאומית למדעים (ארצות הברית) (1972). כמו כן, החברה האמריקאית לפפטידים מעניקה פרס על שמו על הישגים יוצאי דופן בחקר פפטידים.
יעקב ברסימסון
יעקב ברסימסון היה אחד מהמתיישבים היהודים הראשונים בניו אמסטרדם (כיום ניו יורק), ובין היהודים הראשונים ששכנו בגבולותיה הנוכחיים של מדינת ניו יורק.
ברסימסון נשלח על ידי המנהיגים היהודים באמסטרדם שברפובליקה ההולנדית כדי לבחון אפשרות של הגירה יהודית נרחבת לניו אמסטרדם. עם נפילת ברזיל ההולנדית היה הכרח עבור היהודים לעזוב את אירופה כדי למצוא מקומות חדשים. הוא הגיע לנמל ב-22 באוגוסט 1654 על האונייה "De Pereboom", לאחר שעזב את הולנד ב-8 ביולי. ברסימסון הוחלף על ידי קבוצה של 23 יהודים שהגיעה לניו אמסטרדם מרסיפה שבברזיל על סיפונה של האונייה "St. Charles", והוקמה ההתיישבות היהודית הראשונה בארצות הברית.
מלבורן סיטי
מועדון הכדורגל מלבורן סיטי, שנוסד בשנת 2009, הוא מועדון כדורגל באוסטרליה. קבוצת הכדורגל ממוקמת בעיר מלבורן, אוסטרליה. הקבוצה משחק באצטדיון המלבני שבמלבורן המכיל 30,050.
המועדון נוסד בשנת 2009 כ"מלבורן הארט" והצטרפה לליגת העל האוסטרלית בעונת . במהלך שנת חברת ההחזקות קבוצת סיטי פוטבול רכשה חלק מבעלות הקבוצה, ושם המועדון השתנה ל"מלבורן סיטי". בשנת רכשה החברה את כל המניות.
בעונת 2020/2021 זכתה לראשונה בתולדותיה באליפות אוסטרליה.
מלבורן הארט
רזולוציית 4K (נקראת גם 2160p) היא רזולוציה לאמצעי צילום ותצוגה כגון טלוויזיות, מצלמות ומסכי מחשב, המציגה סדר גודל של כ-4,000 פיקסלים לרוחב המסך. באופן מדויק רזולוציה העומדת על 3840 על 2160. הטכנולוגיה קיימת במספר טלוויזיות והתקני צילום. בענף הקרנת הסרטים, יוזמות קולנוע דיגיטלית (DCI) היא תקן 4K הדומיננטי. בטלוויזיה ובצרכנות התקשורת, 4K UHD או UHD-1 הם תקני 4K דומיננטיים.