נולד ביוממא-צ'ו, קזומה-גון, מחוז היוגו (כיום הימג'י). כעורך דין הוא היה מעורב במשפטים של סכסוכי איכרים ובמקרים אידאולוגיים, וגם לאחר כניסתו לעולם הפוליטי הוא נודע כפוליטיקאי ליברלי שמקדם מערכת בחירות רגילה, תומך בתנועה להקמת הפרלמנט הטייוואני ומתנגד לחוק שמירת הביטחון. עם זאת בשנות ה-30 של המאה ה-20, לאחר שנות השלושים פנה לסיעה הפרו-צבאית ופעל כסנגורו של הנאשמים בניסיונות ההפיכה של מאי 1932.
בשנת 1945, לאחר מלחמת העולם השנייה ומיד לאחר התבוסה היפנית, דחף לקדם זכות בחירה תוך תיקון חוק הבחירות לבית הנבחרים בדצמבר אותה שנה.
בינואר 1946 גורש על ידי המפקד העליון של כוחות הברית בגין המרתו לפני המלחמה לעמדה פרו-צבאית. ידוע שהוא גם שימש כסגן מנהיג צוות ההגנה היפני וכיועצו הראשי של ראש הממשלה לשעבר הידקי טוג'ו במהלך בית הדין הצבאי הבינלאומי במזרח הרחוק.
גם לאחר ביטול הגירוש הוא נחשב לפוליטיקאי שמרני טיפוסי לפני המלחמה שהתעקש על תיקון החוקה, אך לאחר שחזר לעולם הפוליטי, פעל עם טקאו מיקי. כשהיה יושב ראש בית הנבחרים הוא פרש מהמפלגה ואמר שעשה זאת "למען ההגינות". באותה תקופה לא היה נהוג שיו"ר וסגן יו"ר בית הנבחרים עוזבים את המפלגה והתפטרותו של קיוסה מהמפלגה הייתה יוצאת דופן.
בתקופת כהונתו כשר החינוך הוא שינה את ועדת החינוך ממערכת בחירות ציבורית למערכת מינוי. לאחר ביטולו של חוק מועצת החינוך לשעבר (חוק מספר 170 משנת 1948), שקבע את לב המערכת והפיכתה למינהל חינוך מקומי, ביום 30 ביוני 1956, התקבל "החוק על ארגון וניהול מינהל החינוך המקומי". ההוראות הקשורות להקמת מועצת החינוך נאכפו גם באותו יום. החל מ-1 באוקטובר אותה שנה, אוכפו גם תקנות אחרות. "החוק על ארגון וניהול מינהל החינוך המקומי" מכונה לעיתים "חוק מועצת החינוך החדש". חוק מועצת החינוך לשעבר הסדיר כי יש לבחור חברי מועצת חינוך על ידי התושבים, אך החוק תוקן כדי לאפשר מינוי ראשי הגופים הציבוריים המקומיים בהסכמת המועצה המקומית.
בין 19 ביוני ל-20 ביוני 1960, בזמן שהיה יו"ר בית הנבחרים, נכנסה לתוקף אמנת הביטחון של ארצות הברית-יפן (אמנת הביטחון החדשה) בישיבה הראשית של בית הנבחרים. לפני ההצבעה, חברי המפלגה הסוציאליסטית היפנית והמזכירות נעלו את קיוסה בלשכת היו"ר, אך המשטרה התערבה. קיוסה, שנכנס למושב היו"ר, הצביע בכוח להארכת המושב בעיצומה של סערה גדולה והעביר את הצעת אישור האמנה מיד לאחר שינוי התאריך. קיוסה, שהצליח לעבור את המבחן והיה מותש, התראיין לעיתונאים כשהוא שוכב על הספה לאחר שקרסולו נשבר בתקרית. בכל הנוגע למקרי השחיתות בעולם הפוליטי, הוא מונה ליו"ר ועדת החקירה של המפלגה הליברלית-דמוקרטית וחיבר דו"ח על הטיהור הפוליטי הדרוש. הוא כיהן כיו"ר החמישי של הוועדה הפרלמנטרית העולמית של יפן, ארגון שמקדם את תנועת הפדרציה העולמית.
הוא מת ב-27 ביוני 1967.
ישכר דב רוקח (הזקן)
איווואן זריאנוב
ויליאם ווב (שופט)
סר ויליאם פלוד ווב, חבר מסדר האימפריה הבריטית (באנגלית: Sir William Flood Webb; 21 בינואר 1887 – 11 באוגוסט 1972) היה שופט בבית המשפט העליון של קווינסלנד ובבית המשפט העליון של אוסטרליה. שימש כנשיא בית הדין הצבאי הבינלאומי למזרח הרחוק לאחר תום מלחמת העולם השנייה וחקר פשעי מלחמה יפניים משנת 1943.
ביוגרפיה.
ויליאם ווב נולד בבריסביין ב-21 בינואר 1887. הוא התחנך בבית הספר סנט מרי בוורוויק, שבקווינסלנד ולמד באוניברסיטת קווינסלנד, ממנה סיים תואר ראשון במשפטים.
ב-4 ביוני 1913 התקבל ווב ללשכת עורכי הדין של קווינסלנד, לאחר שזכה בציון 71.5% גבוה מאוד בבחינות הלשכה ב-20 במאי. ב-17 במרץ 1917 התחתן עם ביאטריס אגניו בכנסיית הלב הקדוש בסנדגייט, קווינסלנד. הוא מת בבריסביין ב-11 באוגוסט 1972 והוא בן 85.
משפטן.
בשנת 1915 היה ווב הסנגור הציבורי הממלכתי של קווינסלנד, ובשנים 1917–1922 היה עורך דין. הוא הועלה לתפקיד עורך דין כללי של קווינסלנד בשנת 1922, תפקיד אותו מילא עד 1925.
בית משפט לבוררות.
ווב היה גם שופט של בית הדין לבוררות של חבר העמים, בשנים 1922 ל-1927, ובשנים 1925 עד 1945 היה נשיא בית הדין לבוררות בקווינסלנד.
בית משפט עליון.
ווב מונה לשופט ב-24 באפריל 1925 לבית המשפט העליון בקווינסלנד. הוא מילא תפקיד זה עד שב-17 במאי 1940 הפך לשופט בכיר באותו בית משפט. ב-27 ביוני 1940 הועלה לכהונת שופט ראשי של בית המשפט העליון, תפקיד אותו מילא עד 15 במאי 1946, אז עזב כדי להתמנות לבית המשפט העליון של אוסטרליה.
בשנת 1943, במהלך כהונתו בבית המשפט, מונה ווב על ידי ממשלת אוסטרליה לחקור טענות על פשעי מלחמה יפניים במהלך מלחמת העולם השנייה. בשנים 1943–1945 הוא הפיק שלושה דו"חות, המכונים דו"חות ווב, על פשעים נגד שבויי מלחמה אוסטרלים בפפואה גינאה החדשה. הוא ביקר גם בלונדון בשנת 1944 כדי לייעץ על דו"חותיו לוועדת פשעי המלחמה של האו"ם.
בית המשפט העליון של אוסטרליה.
ווב החל את כהונתו בבית המשפט העליון של אוסטרליה במאי 1946. במהלך כהונתו היה נשיא בית הדין הצבאי הבינלאומי למזרח הרחוק, בית הדין שדן פשעי מלחמה יפניים ממלחמת העולם השנייה, בשנים 1946 עד 1948. ווב היה מעורב בשערורייה מינורית בסוף שנת 1947, לקראת פרשת ההלאמה של בנק ניו סאות ויילס בתיק נגד חבר העמים הבריטי, כאשר ממשלת אוסטרליה ניסתה להחזיר את ווב מטוקיו, בבקשה לגנרל דאגלס מקארתור לשחררו מהתפקיד, מכיוון שהם האמינו שהוא יכריע במקרה בדרך שתהיה חיובית לחבר העמים. עם זאת, לאחר לחץ מצד השופט אוון דיקסון, השופט הראשי ג'ון לת'אם יצר קשר עם ווב ועודד אותו שלא לעזוב את יפן.
ב-12 בנובמבר 1948, לאחר יותר משנתיים של דיונים משפטיים, ווב, כנשיא בית הדין, גזר את העונשים על כל האנשים שבית הדין מצא אשם. ווב אמר כי סדרת המשפטים שהתנהלה בטוקיו היו "המשפטים הפליליים החשובים ביותר בהיסטוריה כולה." ווב פרש מבית המשפט העליון ב-16 במאי 1958 לאחר שכיהן 12 שנים בדיוק.
חיים אישיים.
ווב התחתן עם אשתו, ביאטריס אגניו בשנת 1917 ויחד נולדו להם ארבע בנות ושני בנים. ווב מת בשנת 1972 ונקבר בבית העלמין נודג'י.
מורשת.
בשנת 1954 הועלה ווב למפקד אביר של מסדר האימפריה הבריטית. בשנת 1967 הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד למשפטים מטעם אוניברסיטת קווינסלנד.
הכביש ויליאם ווב דרייב ברובע בלקונן, שבקנברה נקרא על שמו.
את דמותו בסדרה משפט טוקיו, גילם ג'ונתן הייד.
בראון דרייוור ובריגס
לקסיקון עברי ואנגלי של הברית הישנה (באנגלית: A Hebrew and English Lexicon of the Old Testament), הידוע יותר בכינויו בראון-דרייבר–בריגס או BDB (משמות שלושת מחבריו) היא האסמכתא הסטנדרטית לעברית המקראית וארמית, שפורסמה לראשונה בשנת 1906.
הלקסיקון מאורגן לפי סדר אלפביתי (עברי) של שלוש אותיות השורש. הוא התבסס על הלקסיקון העברי-גרמני של וילהלם גזניוס, שתורגם על ידי אדוארד רובינסון. העורך הראשי היה פרנסיס בראון, בשיתוף פעולה עם סמיואל רולס דרייבר וצ'ארלס אוגוסטוס בריגז, ומכאן השם בראון – דרייבר – בריגס. כמה הדפסות מאוחרות הוסיפו את מספרי הייחוס מהקונקורדציה של סטרונג למילים בעברית וארמית במקרא.
בשנת 2013, שני חוקרים של לימודים שמיים ג'ו אן האקט וג'ון הונרגרד קיבלו מענק מההקרן הלאומית למדעי הרוח על מנת ליצור גרסה אלקטרונית מתוקנת ומעודכנת של ה-BDB; הלקסיקון העברי והארמי המקראי שהתקבל יהיה זמין דרך אתר אינטרנט (Semitica Electronica) או באמצעות הדפסה לפי דרישה.
Memories (ברברה סטרייסנד)
The Ultimate Collection (אלבום של ברברה סטרייסנד)
A Star Is Born (פסקול מ-1976)
מריאצ'ן וזלאו
מריאצ'ן מ. וזלאו-ג'קסון (באנגלית: Mariechen M. Wehselau-Jackson; 15 במאי 1906 – 12 ביולי 1992) הייתה שחיינית אמריקאית. סגנית אלופה אולימפית (פריז 1924) ושיאנית העולם (1924–1926) במשחה ל-100 מטר חופשי ואלופה אולימפית (פריז 1924) ושיאנית עולם (1924–1928) במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי.
ביוגרפיה.
וזלאו נודלה בהונולולו, הוואי.
באולימפיאדת פריז (1924) זכתה וזלאו בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם אופרזיה דונלי, גרטרוד אדרלה ואתל לאקי בשיא עולם חדש של 4:58.8 דקות, לפני בריטניה (5:17.0 דקות) ושוודיה (5:35.6 דקות). שיא זה החזיק מעמד 4 שנים ונשבר על ידי ארצות הברית באולימפיאדת אמסטרדם (1928). מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:12.8 דקות, אחרי אתל לאקי 1:12.4 דקות, ולפני גרטרוד אדרלה (1:14.2 דקות) שתיהן מארצות הברית. בשלב המוקדמות קבעה וזלאו שיא עולם חדש של 1:12.2 דקות, שיפור לשיא העולם בן השנה של גרטרוד אדרלה (1:12.8 דקות). שיא זה החזיק מעמד שנה וחצי ונשבר על ידי אתל לאקי (1:10.0 דקות).
בשנים 1928–1937 אימנה וזלאו שחיינים בהונולולו עיר מגוריה ביחד עם המאמן שלה, דד סנטר.
ברייל מרקהם
(באנגלית: Beryl Markham; 26 באוקטובר 1902 – 3 באוגוסט 1986) הייתה טייסת בריטית, הרפתקנית, מאמנת סוסי מרוץ, וסופרת, היא הייתה האדם הראשון שחצה את האוקיינוס האטלנטי לבדו ללא עצירות מבריטניה לצפון אמריקה. היא כתבה על הרפתקאותיה בספר הזכרונות שלה "West with the Night" .
ביוגרפיה.
בריל נולדה בכפר קטן במזרח אנגליה בשם אשוול , לאביה צ'ארלס (שהיה מאמן סוסים מוכשר), אמה קלרה ואחיה דיקי.
כשהייתה בת 4 בלבד עברו היא ואביה למושבה הבריטית בקניה (מזרח אפריקה).
אביה בנה חוות סוסים בניגרו, קרוב לעמק השבר הגדול.
לבריל הייתה ילדות הרפתקנית, היא הייתה משחקת ולמדה לצוד יחד עם ילדי הילידים מהאזור של החווה שלהם.