משלחת בירד השלישית באנטארקטיקה, המכונה גם משלחת השירות האנטארקטי של ארצות הברית, שהתקיימה בין שנים 1939–1941, הקימה שני מחנות בסיס המרוחקים זה מזה 1,600 מיילים: הבסיס המערבי ( West Base- ווסט בייס) היה בסמוך לבסיס אמריקה הקטנה לשעבר ('68°29 דרום, '163°57 מערב) ובסיס מזרח (East Base - איסט בייס) מוקם ליד חצי האי האנטארקטי, באי סטונינגטון ('68°12 דרום, '67°03 מערב). טיסות מחקר שיצאו משני בסיסים אלה הובילו לגילוי מרבית האזור הוולקני של ארץ מרי בירד (ובה גם את רכס אקסקוטיב קומיטי) וחלק גדול מאזור החוף ובכלל זה: חופי וולגרין, הובס ורופרט. משלחות רגליות שיצאו מווסט בייס חקרו את רכסי פורד, ואת המורדות הדרומיים של הרי פוסדיק.
צי ארצות הברית שלח משלחות חקר לאנטארקטיקה בתקופה שבין 1946 עד 1959. משלחות אלה (מבצע קפיצה לגובה, עליו פיקד ריצ'רד בירד, מבצע טחנת רוח ומבצעי קיפאון עמוק I - IV) במסגרתם נעשו צילומי אוויר בשיטת טרימטרוגון מעל חופי ארץ מרי בירד.
בין השנים 1956–1957, במהלך מבצע קיפאון עמוק II, בנה צי ארצות הברית את תחנת בירד (כשאנשיו יוצאים מתחנת אמריקה הקטנה V), וזאת כהכנה לשנה הגאופיזית הבינלאומית (בין יולי 1957 - ועד סוף 1958).
במהלך השנה הגאופיזית הבינלאומית נערכו מספר מסעות חקר יבשתיים (באמצעות חתולי שלג, ודחפורים מותאמים לתנאי השטח):
בשלושת מסעות מחקר אלו התגלה בקע בנטלי (שמתחת לפני הקרח) - שמפריד בין ארץ מרי בירד, וההרים הטראנס אנטארקטיים מזרח אנטארקטיקה.
במהלך 1958– 1960 טיסות צילומי אוויר בשיטת טרימטרוגון יצאו מתחנת בירד ומיפו את רכס אקסקוטיב קומיטי. בעקבות מחקרים אלה, החליט הסקר הגאולוגי של ארצות הברית לקיים סדרת סקרי קרקעות, על מנת לקבוע שורה של נקודות התייחסות ולבצע מידה ברחבי ארץ מארי בירד בשנים 1966 – 1968.
בשנים 1960 - 1961 אוניית צי ארצות הברית גליישר (USS "Glacier" (AGB-4)) חקרה את חוף ולגרין ואת חוף אייטס. מהאונייה יצאו משלחות מחקר של סוקרים וגאולוגים. משלחות אלה כילו כי האתר שחשבו שהוא "חצי האי ת'ורסטון" הוא למעשה האי ת'ורסטון. באותה עת משלחת בראשות קמפבל קרדוק (Campbell Craddock) חקרה את הרי ג'ונס.
סקר חוף בירד מטעם ארצות הברית (The United States Byrd Coastal Survey) חקרה את חוף ארץ מרי בירד בשנים 1966–1969, בראשות פ. ו. וייד (FA Wade), הסקר ערך מיפוי גאולוגי של הרי אלכסנדרה והרי רוקפלר ושל רכסי פורד והפיק סדרה של מפות גאולוגיות של האזור. זו הייתה משלחת מורכבת שכללה הקמת מנחתי מסוקים מרוחקים וגיאופיזיקה מוטסת.
מספר משלחות גאולוגיות חקרו את ארץ מרי בירד במהלך השנים 1978 – 2011:
מקור השם.
שמו של האזור ניתן לו בשנת 1929.
בירד קרא לאזור על שמה של אשתו.
לקריאה נוספת.
• R. J. Pankhurst S. D. Weaver J. D. Bradshaw B. C. Storey T. R. Ireland, Geochronology and geochemistry of pre‐Jurassic superterranes in Marie Byrd Land, Antarctica, https://doi.org/10.1029/97JB02605
• Lupachev, A.V., Abakumov, E.V., Soils of Marie Byrd Land, West Antarctica, Eurasian Soil Sc. 46, 994–1006 (2013). https://doi.org/10.1134/S1064229313100049
• Spiegel, C., Lindow, J., Kamp, P., Mukasa, S., Lisker, F., Kuhn, G. and Gohl, K. (2015), Thermotectonic and geomorphic evolution of Marie Byrd Land and the Pine Island Bay area, XXII International Symposium on Antarctic Earth Sciences, Goa, India, 13 July 2015 - 17 July 2015
•Spiegel, Cornelia &amp; Lindow, Julia &amp; Kamp, Peter &amp; Meisel, Ove &amp; Mukasa, Samuel &amp; Lisker, Frank &amp; Kuhn, Gerhard &amp; Gohl, Karsten. (2016), Tectonomorphic evolution of Marie Byrd Land – Implications for Cenozoic rifting activity and onset of West Antarctic glaciation, Global and Planetary Change. 145. https://doi.org/10.1016/j.gloplacha.2016.08.013
• Stone JO, Balco GA, Sugden DE, Caffee MW, Sass LC 3rd, Cowdery SG, Siddoway C., Holocene deglaciation of Marie Byrd Land, West Antarctica, Science. 2003 Jan 3;299(5603):99-102. https://doi.org/10.1126/science.1077998
• SLuyendyk, B. P.; Wilson, D. S.; Siddoway, C. S. (October 2003), Eastern margin of the Ross Sea Rift in western Marie Byrd Land, Antarctica: Crustal structure and tectonic development, Geochemistry, Geophysics, Geosystems. 4 (10): 1090. https://doi.org/10.1029/2002GC000462
פנסי איתות
משה ולך
יוסף משה ולרו
מנחם מנדל זינגר
דניאל שטיין (רב)
דניאל שטיין (באנגלית: Daniel Stein; נולד ביולי 1976) הוא רב וראש ישיבה בישיבת רבינו יצחק אלחנן המסונפת לישיבה יוניברסיטי בניו יורק, שם הוא מחזיק בקתדרה על שם פרז ופרידה פרידברג בתלמוד.
חייו.
הרב שטיין קיבל את התואר הראשון מישיבה יוניברסיטי בשנת 1998 וסמיכה לרבנות מישיבת רבינו יצחק אלחנן בשנת 2002, שם למד אצל הרב צבי שכטר. הרב שטיין היה חבר בתוכנית למצטיינים לסמיכה של כולל וקסנר, ומאוחר יותר למד בכולל עליון ע"ש וקסנר בראשות הרב מרדכי וויליג והרב מיכאל רוזנצווייג. הוא מונה לראש ישיבה בשנת 2009.
הרב שטיין גם מנהל את תוכנית הלימודים "הלכה למעשה" של תלמידי השנה הרביעית של לימדי הסמיכה (4th Year Halacha Lemaaseh) בישיבת רבינו יצחק אלחנן מאז שנת 2007. בתוכנית זו הוא מלמד תחומי התמחות בהלכה מעשית ומנהל מבחנים לסמיכה, תפקיד בו כיהן בעבר הרב יעקב הבר ולפני כן הרב שלמה דרילמן.
מאז 2014, שטיין מכהן כרב של קהילת אהבת חסד, המכונה "רידניקר שטיבל", בית כנסת היסטורי באפר וסט סייד, מנהטן, שם הוא החליף את מקומו של הרב שמואל אורנשטיין, תלמידו של הרב ברוך בר ליבוביץ, והרב בנימין הלברשטאם, צאצא של הרב חיים הלברשטאם. לפני כן, שטיין היה הרב המייסד של קהילת בית שלום בקליפטון, ניו ג'רזי , שם כיהן במשך ארבע שנים.
קישורים חיצוניים.
שיעורי הרב שטיין באתר YUTorah (האתר ורוב רובם של השיעורים באנגלית)
Unplugged
מבצע ענבי שועל
מבצע ענבי שועל (באנגלית: Operation Blackcurrant) היה מבצע בימי שלום של הצי המלכותי הבריטי שנערך בחורף 1947. במהלך חורף זה, שהיה עתיר שלגים, נפגעה אספקת הדלק לתחנות הכוח בבריטניה ונוצר מחסור ארצי בחשמל. כדי להקל על המחסור שלח הצי צוללות שלו לבסיסים וישובים לאורך חופי בריטניה, כדי לספק להם חשמל מהגנרטורים של הצוללות.
רקע.
מזג אוויר קשה במיוחד פקד את בריטניה בחורף 1946-1947 והביא עמו סופות שלגים שכיסו את הארץ. חודש פברואר היה קר במיוחד. נהר התמזה בלונדון קפא. שלג כבד המשיך לרדת בראשית חודש מרץ ובמקומות מסוימים הוא נערם לעומק של שני מטר ויותר.
סופות השלגים הכבדות הביאו לחסימת כ-300 כבישים וכן מסילות ברזל. חסימת דרכי התחבורה הכבידה מאוד על הובלת פחם אל תחנות הכוח במדינה. כ-750 אלף קרונות פחם נתקעו בדרכים עקב ירידת השלג. כמו כן מצבורי פחם גדולים קפאו בקור עד שלא ניתן היה לשנע אותם. נעשו מאמצים רבים לספק פחם לתחנות הכוח על ידי אוניות, אך תנאי הים הסוערים היקשו על כך עד סוף פברואר. תחנות כוח רבות נאלצו לצמצם את תפוקתן או להפסיק לפעול ועקב כך נגרמו הפרעות חמורות לאספקת החשמל במדינה. הממשלה נקטה צעדים לצמצום צריכת החשמל והפחיתה את אספקתו למגזר הביתי עד לכ-19 שעות ביממה. המחסור בחשמל פגע קשות בתפוקת המגזר התעשייתי.
המבצע.
בינואר הורתה האדמירליות לשירות הצוללות של הצי לשלוח את כל הצוללות שלו שהיו פנויות מפעילות אל בסיסי צי לאורך חופי בריטניה על מנת לספק להם חשמל. בהמשך סופק חשמל מצוללות גם ליישובים אזרחיים. הצוללות עגנו ביעדיהן ושם הפעילו את הגנרטורים שלהן, אשר ניזונו מסולר, והזרימו את החשמל שייצרו אל רשת החשמל המקומית. באותם ימים שימש זרם החשמל במגזר הביתי בעיקר למאור, וזרם של 2,000 אמפר שייצר גנרטור של צוללת הספיק להארת 5,000 נורות חשמל.
בין השאר סיפקו הצוללות חשמל לבסיסי הצי בפורטסמות', צ'טהם, שירנס, פלימות', פורטלנד ודבונפורט. הצוללת טרוקולנט מסדרת T עגנה בחוף העיר ברייטון וסיפקה לה חשמל. המבצע העסיק כוח אדם רב - יותר מאלף אנשי צוות של הצוללות, שעבדו בטמפרטורות נמוכות ביותר. רוב הצוללות שייצרו חשמל הוחלפו מעת לעת בצוללות אחרות על מנת לאפשר להן תחזוקה, אך צוללת אחת מטיפוס S סיפקה חשמל ביעדה במשך 28 ימים ברציפות.
במחצית חודש מרץ השתפר מזג האוויר ואספקת הפחם התקינה לתחנות הכוח החלה להתחדש, אך הצוללות המשיכו במבצע עד סוף החודש.
לאחר מעשה התברר כי המבצע היה כרוך בכ-29,000 שעות פעילות של מתקני הצוללות, שהיו כרוכות בבלאי רב. הבלאי חייב את הצי להוצאה כספית כבדה כדי לשקם אותו.
פרובוסכידיפריון
פרובוסכידיפריון (שם מדעי: Proboscidipparion) הוא סוג של פרסתן נכחד ממשפחת הסוסיים שבסדרת מפריטי הפרסה. הוא חי באירופה ואסיה במשך תקופת הפליוקן שלפני 7.1 עד 4 מיליון שנה מהיום. המאובנים של הפרובוסכידיפריון תוארו ב-1927, והם התגלו מבריטניה עד סין, כשהמאובן הראשון נמצא במחוז חנאן. הסוג כולל 3 מינים.