הפארק כולל כיום את מגרש הקריקט, בריכת שחייה פתוחה, מסלול אופני ספורט, וכן שטחי עשב מגרשי משחקים לילדים ומגרשי טניס. שביל אופניים מוביל מהפאב בפארק לשוק ברודוויי. רכבת מחברת בין שדות לונדון לתחנת האקני דאונס ולתחנת רחוב ליברפול בסיטי. ה"פאב בפארק" הוא נקודת הזינוק לרכיבה הלילית השנתית של דאנוויץ' דינאמו.
בעבר היה האזור בו מצוי הפארק אזור מוזנח אולם שיפוץ הפארק ומתקניו הוביל לעליית מחירי הדירות באזורו, ושיפור רמת החיים של האוכלוסייה סביבו.
אזור שדות לונדון נחשב אחד ממרכזי האמנות של לונדון. גלריות אמנות קטנות ובינוניות צמחו באזור ביניהן ה'הוטהאוז', קומפלקס גלריות שהורחב לאחרונה ופונה היום לצידו הצפון מזרחי של הפארק.
מדי יום שבת, נערך באזור שוק המושך אליו חקלאים מהאזורים הכפריים המביאים ומוכרים את מרכולתם לצד רוכלים המוכרים עבודות יד, תכשיטים, מתנות, בגדי ילדים ובגדים יד שנייה.
לונדון פילדס
פארק מייל אנד
פארק מייל אנד (באנגלית: Mile End Park) הוא פארק ציבורי הממוקם ברובע טאוור המלטס בעיר לונדון. שטח הפארק 36.4 קמ"ר, והוא נבנה על קרקעות ששימשו בעבר למפעלים תעשייתיים. במהלך הבליץ במלחמת העולם השנייה נהרסו כמעט כל המבנים בשטח, ולאחר המלחמה נבנה במקום הפארק.
הפארק מצוי מזרחית לתעלת גרנד יוניון, ודרומית לפארק ויקטוריה.
בשנות ה-90 בוצעו עבודות שיפוץ נרחבות בשטח הפארק, וגשר להולכי רגל נבנה על מנת לקשר בין שני חלקי הפארק הנחצה על ידי דרך מייל אנד.
אצטדיון מייל אנד ממוקם בפינתו הדרומית של הפארק. האצטדיון כעת בשיפוצים ונבנית בו בריכת שחייה ציבורית.
לין ריד בנקס
לין ריד בנקס (נולדה ב-31 ביולי 1929) היא סופרת בריטית.
ביוגרפיה.
לין ריד בנקס נולדה בלונדון לאב רופא, ממוצא סקוטי, ואם שחקנית, ממוצא אירי. בשנת 1939, כשפרצה מלחמת העולם השנייה, פונתה לקנדה, שם נשארה עד סיום המלחמה. בשנת 1945 חזרה ללונדון ולמדה בבית הספר למשחק ר. א.ד. ה..
לאחר גמר לימודיה השתתפה במשך שנים אחדות בלהקות רפרטואריות ברחבי אנגליה וכתבה מחזה, שהוצג בכמה מן הלהקות האלה ובהמשך בטלוויזיה הבריטית. בהמשך כתבה ופרסמה עוד כמה מחזות, שאחד מהם הוצג ב"תיאטרון הקטן" בלונדון ואחרים הופקו כתסכיתי רדיו ומחזות טלוויזיה. לין ריד בנקס הייתה אחת משתי הנשים הראשונות ששימשו כתבות בטלוויזיה הבריטית. היא עבדה שבע שנים ברשת ITN, מאז היווסדה ועד 1962 - תחילה ככתבת חדשות ואחר כתסריטאית. אחרי שעזבה את ITN היגרה לישראל, נישאה כאן לפסל חיים סטפנסון וחיה עמו תשע שנים בקיבוץ יסעור שבגליל המערבי, שם נולדו להם שלושה בנים.
מאז שובה לאנגליה, לין ריד בנקס מקדישה את זמנה לכתיבת ספרים למבוגרים, לנוער ולילדים. כמו כן היא מרבה להופיע לפני ילדים ובני נוער בהרצאות ובשיחות על ספריה.
בשנת 1960 כתבה את ספרה הראשון, "החדר דמוי L" (תורגם לעברית). ספר זה עובד לסרט באותו שם. הן הספר והן הסרט זכו להצלחה רבה. לספר זה היו שני המשכים. הספר הראשון בטרילוגיה מביא את סיפורה של ג'יין, רווקה בת 27 שנכנסת להריון כתוצאה מקשר קצר וחסר סיכוי עם גבר ובוחרת להמשיך את ההריון ללא נישואים ובלי להביא את האב בסוד הדברים. החדר דמוי L משמש רקע להריונה המתקדם ולקשריה המתפתחים עם טובי, סופר יהודי צעיר המאוהב בה ועם ג'ון, גיטריסט שחור הפורש עליה את חסותו.
בספר השני בטרילוגיה, "The Backward Shadow", שיצא בשנת 1970, ג'יין ממשיכה את חייה בבית דודתה בכפר, לשם הגיעה בסוף הריונה ושם היא נשארת לגדל את בנה לאחר מות הדודה, שהורישה לה את ביתה. בספר השלישי, "Two is Lonely", משנת 1974, היא מתמודדת את קשיי הגידול של בנה דייוויד, הסובל מהעדר דמות אב בחייו, ועם התלבטותה היא בין אהבתה הנושנה לטובי לבין קשריה עם הגבר החדש שהופיע בחייה. בספר זה, בעיקר, בא לביטוי יחסה ליהדות, לישראל ולקיבוץ. יחס זה מפורט הרבה יותר בספר "Children at the Gate", העוסק בסיפורה של גרדה, אישה יהודיה-קנדית, שאיבדה את בנה היחיד בן החמש בתאונת טביעה, שהיא מאשימה בה את עצמה ואת בעלה. הזוג השכול מנסה לשקם את הנישואים בעלייה לישראל, אך נכשל. הבעל חוזר לקנדה וגרדה נשארת לבדה בעכו, שבורה ונואשת, מבקשת את מותה אך איננה מוצאת בה את האומץ להתאבד. ידידה היחיד בארץ הוא עלי, צבע ערבי, אב לבת מנישואים מעורבים, שאמה היהודייה הסתלקה מהם והשאירה את בתה בחסות אביה. עלי מאלץ את גרדה לחזור לחיים ובהמשך כמעט כופה עליה שני ילדים, קרובי משפחה שלו ממחנה פליטים לבנוני שהוברחו ארצה בלי ידיעת השלטונות. גרדה מבקשת להתקבל לקיבוץ לגדל בו את הילדים, שהיא מציגה כעולים חדשים ממרוקו, יתומים מעיירת פיתוח. מכאן מתגלגל סיפורה של גרדה וילדיה המאומצים, על הקשיים, הפחדים, התקווה והייאוש הפוקדים אותה חליפות, בין הקיבוץ לקריית האמנים ביפו, עד לסוף, שיגון ותקווה לעתיד משמשים בו בערבוביה.
בספר לנוער, "Broken Bridge", עוסקת ריד בנקס בסכסוך הישראלי-פלסטיני בסיפור על פיגוע רציחה של תייר, נער יהודי-אמריקאי, בשכונת גילה בירושלים והדילמה של הנערה הישראלית, שהייתה עמו וניצלה הודות לדמיונה לאמה והקשר שהיה לה עם פלסטינים שנים רבות קודם לכן.
ספרה של לין ריד בנקס לילדים, "האינדיאני בארון", הוסרט ב-1995.
ספרים נוספים למבוגרים.
Dark Quartet: The Story of the Brontes משנת 1976 זכה בפרס אגודת האמנויות של יורקשייר בשנת 1977. המשך לו היה Path to the Silent Country: Charlotte Bronte’s Years of Fame באותה שנה.
ספרים לנוער.
One More River, Sarah and After, My Darling Villain, The Writing on the Wall.
ספרים בעלי נגיעה לישראל.
ריד בנקס כתבה שני ספרים היסטוריים על ישראל, "מכתבים לבני הישראליים" ו"מדינה שסועה".
ספרה "Children at the Gate" מספר על יהודיה-קנדית, המגיעה לישראל לאחר מותו הטרגי של בנה הקטן. היא מסתגרת בחדר עלוב בעכו ומתחילה לכתוב יומן כדרך להיאחז בשפיותה. מתהומות הייאוש ושאיפת המוות מחלצים אותה שני ילדים יתומים ומוזנחים, שכופה עליה ידידה הערבי. דרכה עם ילדים אלה מביאה אותה תחילה לקיבוץ צפוני, המסייע לה להתמודד עם הבעיות הקשות מנשוא שבגידולם תוך הסתרת מוצאם הערבי מאנשי הקיבוץ התומכים. בהמשך תמצא את דרכה בלית ברירה אל קריית האמנים ביפו ואל בין יהודים ניצולי השואה, הפותחים את ביתם ואת לבם לפניה.
באשי-בוזוק
באשי-בוזוק (בטורקית: başıbozuk ["חסרי הנהגה"]) היו כוחות לא סדירים של שכירי חרב מכל רחבי האימפריה העות'מאנית ששירתו את הסולטאן. מקורם ככל הנראה בשבטים באפגניסטן. הם לא קיבלו שכר, וחיו מרווחי השלל אותו היו לוקחים. כוחות אלו לא לבשו מדים, ונעו בדרך כלל רכובים על סוסים. הבאשי באזוק נודעו באכזריותם, והשתתפו בטבח בבולגריה ב-1876, ובמלחמת קרים.
תחום אידיאלים ראשיים
פיין סטריט 70
פיין סטריט 70, לשעבר בניין אמריקן אינטרנשיונל (באנגלית: American International Building) הוא גורד שחקים בעיר ניו יורק שבארצות הברית.
גובהו של הבניין 290 מטרים והוא בעל 66 קומות. הוא ממוקם במנהטן תחתית בדרום האי מנהטן.
היסטוריה.
בניין אמריקן אינטרנשיונל נבנה בשנות ה-20 של המאה ה-20 במהלך "מרוץ בניית גורדי השחקים של ניו יורק" - המרוץ לבנות את הבניין הגבוה בעולם. בהתאם לסגנון התקופה, וכדי לאפשר את מהירות הבנייה - למבנה חרוט, בסגנון גותי. הבניין, המצוי ברחוב פיין מס' 70, הושלם בשנת 1932.
הבניין היה הגבוה ביותר בדרום מנהטן עד לבניית מרכז הסחר העולמי בשנות ה-70. כיום, הוא הבניין השני בגובהו באזור.
בקומה ה-66 של הבניין מצויה קומת תצפית, שאינה פתוחה לקהל הרחב.
בעת בניית הבניין הותקנו בו מעליות בנות שתי קומות - אשר שירתו שתי קומות רצופות בו זמנית, אולם מתקן זה היה לא נוח לשימוש והוחלף במעליות רגילות.
המבנה באומנות.
הבניין מופיע בסרטים רבים ובהם "ספיידרמן" ו"ארמגדון".
תקן ישראלי
היסטוריה של גרוזיה
מחוזות גרוזיה
דמוגרפיה של גרוזיה
יהדות גרוזיה
קודאין
קודאין או מתילמורפין (Codeine, Methylmorphine) הוא סם ממשפחת האופיאטים ומשתיך לקטגורית הסמים הנרקוטיים. קודאין משמש כתרופה לשיכוך כאבים קלים עד בינוניים, דיכוי שיעול יבש (שיעול לא יעיל, שלא תורם להוצאת ליחה) וכתכשיר נוגד שלשול. קודאין משווק כמלח פוספאט, ולעיתים כמלח סולפט. הקודאין הוא אלקלואיד המצוי באופיום בריכוזים הנעים בין 0.7 ל-2.5 אחוז. ניתן להפיק קודאין מאופיום, אולם רוב הקודאין המשמש ברפואה מופק ממורפין. תכשירים המכילים קודאין נמכרים בישראל בשמות: ברונכולט פורטה, היסטפד קומפאונד לינקטוס, טוקאר סירופ, מיגרלב, נורופן פלוס, ספסמלגין, פרטוסול סירופ, קודאברול, קוד-אקמול, רקוד, רוקסט, רוקה-קאר.
שימושים ברפואה.
השימוש בקודאין ברפואה מתרכז בעיקר בטיפול בסימפטומים הבאים:
קודאין משווק לעיתים בתערובת עם פרצטמול, אספירין או איבופרופן. ולעיתים גם בתוספת של קפאין. תערובות אלה מספקות שיכוך כאב חזק יותר מאשר שימוש בכל אחד מהמרכיבים בנפרד (אפקט סינרגיסטי).
מעמד חוקי.
ברוב מדינות העולם, קודאין הוא תרופה הניתנת למכירה ללא מרשם רופא, אך בפיקוח משרד הבריאות המקומי. כמו כן נזקק אדם הרוצה למכור קודאין לרישיון רוקחות. בישראל, על-פי פקודת הסמים המסוכנים הקודאין מותר לשימוש ואחזקה, ובלבד שלא יינתן בכמויות ובריכוז העולים על המפורט בפקודה זו ובפקודת הרוקחות. עם זאת, שר הבריאות יכול להוציא צו המכניס את הקודאין לרשימת הסמים המסוכנים (האסורים).
תופעות לוואי.
תופעות לוואי לשימוש בקודאין: