פואמה זו היא מעין מדריך מעשי לגברים ולנשים בהלכות החיזור. הפואמה נחלקת לשלושה ספרים, שהם סוג של שיעורים בקשר לאהבה. בספר הראשון מסופר היכן וכיצד אפשר לקשור קשרי-אהבים ולשמור עליהם. הספר השני הוא מדריך לגברים המייעץ כיצד לשמור על נאמנות האישה. הספר השלישי מייעץ לנשים כיצד עליהן למצוא את הדרך הקלה והבטוחה ביותר אל לבו של גבר. חוקרים רבים טוענים שחיבור זה הוא ה"שיר" (carmen), שאובידיוס מזכיר כאשר הוא מדבר על הסיבות לגלותו, בכך שהוא מהלל את האהבה מחוץ לנישואים שנתפש על ידי שלטון אוגוסטוס כבלתי נסבל לאחר חוקי יוליה. שני הספרים הראשונים נכתבו כנראה בשנת 2 לספירה, והספר השלישי יצא כשנתיים לאחר יציאת השניים הראשונים.
רפואות האהבה.
חיבור זה נכתב ברוח אמנות האהבה ואולי מעין תשובה אליו. המחבר מנסה להסביר לתלמידיו או קוראיו כיצד להיחלץ מסיפור אהבה. היצירה מורכבת משירי אלגיה ארוטית. כמו ב'אהבות', גם כאן מסופר לנו שאל האהבה מתערב בכתיבתו של המחבר. חיבור זה מחולק לשלושה חלקים, כאשר בחלק הראשון הוא מסביר על התערבותו של קופידון פעם נוספת, כמו ב"אהבות", ולאחר מכן ממשיך בשני החלקים הראשונים לדבר על רפואה, כאשר החלק השלישי משמש כאפילוג. הפעם אל האהבה לא עושה כלום מלבד להתנגד לכותרת Remedia amoris. המחבר משכנע את האל לכתוב את החיבור הזה, ואומר שהוא עדיין עובד למענו. לאחר הסבר הנושא של יצירתו החדשה לסטודנטים ולסטודנטיות שלו, ואחרי שמבקש את עזרתו של אפולו, אל השירה והריפוי, הוא ממשיך במתן עצות רפואיות. החיבור הזה הוא כביכול חיבור של אלגיות אהבה, אך הדובר, שהוא המורה לסטודנטים ולסטודנטיות שלו אשר אליהם הוא מדבר, לוקח על עצמו את תפקיד המורה לרפואה יותר מאשר תפקיד המורה לאהבה.
גלגולי צורות.
במקביל לכתיבת חיבורו פסטיבלים, כתב אובידיוס את ספרי ה"מטמורפוזות" ("גלגולי צורות") שלו. כמו את "פסטיבלים", גם את יצירה זו הוא לא הספיק לסיים וללטש לפני צאתו לגלות בשנת 8 לספירה. ב"תוגות" הוא מספר שזרק את כתב היד לאש לאחר ששמע על דבר גלותו מתוך ייאוש, אבל כמה עותקים נמצאו בידי מכריו וכך ניצלו. יצירה זו נכתבה במשקל ההקסמטר הדקטילי, ומטרתה הייתה לערוך בצורה פיוטית ובסדר כרונולוגי מבחר סיפורים מיתולוגיים, מבריאת העולם ועד לימי אוגוסטוס. יצירה זו נערכה על ידי אובידיוס בחמישה-עשרה חלקים (או שירים), שהכילו קרוב למאתיים אפיזודות של מיתוסים יוונים ברובם ורומים במיעוטם.
הסיפורים נבחרו ומתמקדים בגלגולי הצורה (המטמורפוזה) של דמויות וגיבורים לצורת חיות, צמחים ואבנים. למרות הרצון של אובידיוס להציג את כל הסיפורים בסדר כרונולוגי, עמדו לפניו לעיתים מכשולים בדרך לעשות זאת. כדי להשתמש ב"עלילה רצופה" (carmen perpetuum), השתמש המשורר בתחבולות שונות; לעיתים השתמש בסדר הכרונולוגי הנכון, לעיתים קישר באמצעות סיפור אחר ולפעמים עשה זאת בצורת "סיפור בתוך סיפור". לפעמים הובא סיפור בתוך סיפור אחר כאשר הוזכר מקום גאוגרפי מסוים. הנושא העיקרי ביצירה זו, פרט לשינויי הצורה הוא האהבה, אך לא בצורת המונולוג הלירי אשר אכן מופיע מדי פעם אלא בצורת סיפור אפי. גיבורי הסיפורים הם מגוונים; אלים, נימפות, נאיאדות, בני תמותה, מלכים ומלכות, נסיכים ונסיכות, גיבורים ואנשים פשוטים. נושא האהבה גם הוא מגוון; אהבת נעורים, אהבת גבר, תאוות בשרים ותשוקה רגעית, זימה נפשעת ועוד. הסיפורים נקשרים זה בזה, לעיתים באופן מלאכותי כדי לשמור על הכרונולוגיה הפתלתלה שאחריה אובידיוס ניסה לעקוב, אך הסיפור כולו הוא יצירה אחת שלמה.
פסטיבלים.
ה"פסטיבלים" הוא חיבור אטיולוגי של שישה ספרים, ארוך ושאפתני שנכתב על ידי אובידיוס ופורסם כנראה בשנת 8 לספירה בצורה של שירי אלגיה, בצורת החרוז האלגי. היצירה מציגה את לוח השנה הרומי בצורה פואטית, כשכל ספר מוקדש לחודש אחד. נראה שאובידיוס רצה לכתוב על כל חודשי השנה אך כאשר נשלח לגלות היצירה עדיין לא הייתה גמורה. כיום נמצאים בידינו רק שישה ספרים ראשונים, מינואר עד יוני כאשר הספר האחרון מסתיים באמצע. אובידיוס בעצמו מעיד שעבודתו נקטעה והוא הספיק רק מחצית מעבודתו, אך לא ברור אם המשיך את ששת החודשים האחרונים בגלותו.
ייתכן שאובידיוס עבד על "מטמורפוזות" ועל ה"פסטיבלים" במקביל, בשנים בין 2 ל-8 לספירה. בפתיחת היצירה ישנה הקדשה לגרמאניקוס, יורש העצר ואחיינו של טיבריוס, ובספר השני נוספת לה הקדשה לאוגוסטוס עצמו.
הפואמה מסבירה את המקורות והמנהגים של הפסטיבלים הרומים החשובים בסדר כרונולוגי, יחד עם אזכורים של סיפורי מיתולוגיה, ומידע על אסטרונומיה וחקלאות בהתאם לעונות. אובידיוס משתמש במחקר האלים כדי לדבר על עונות וחודשי השנה, קורא לעצמו במהלך היצירה כוהן (vates) ומספר כעד ראייה בגוף ראשון על לוח השנה והחגים. בנוסף הוא מתאר מנהגים פלביים למדי, אשר חלק מהמבקרים מתקופתו פירשו כחתרניים תחת החקיקה המוסרית של אוגוסטוס.
היצירה מציעה תובנות על רוח החברה הרומית בצומת מכריעה בהתפתחות התרבותית בתקופה האוגוסטנית המאוחרת. היצירה נקראת לרוב כעבודה של חגיגה לאומית, כתוצאה של למעלה משלושים שנים של השלום והשקט האוגוסטני. עם זאת, השנים האחרונות של שלטון אוגוסטוס ידעו כישלונות צבאיים מחוץ, וחוסר שביעות רצון מקומי, וניסיונות מתגברים של אוגוסטוס להגביל את חופש הדיבור.
יצירותיו בגלות.
לאחר גלותו בשנת 8 לספירה, כתב אובידיוס מספר יצירות, והן ה"תוגות" ("עצבות", Tristia), "האיגרות מפונטוס" (Epistulae ex Punto), "איביס" (Ibis) ו"על הדייג" (Halieutica), חיבור שייתכן שיוחס לאובידיוס שלא בצדק.
התוגות.
חיבור זה, שנכתב כנראה בין השנים 9 ל-12 לספירה, מתחלק לחמישה ספרים אשר מתייחסים לחייו הביוגרפים כביכול של המשורר. כמו הרבה מיצירותיו, גם כאן אובידיוס כותב בגוף ראשון והנושא המרכזי הוא הגלות לטומיס. קולו של הדובר הוא ספק של אובידיוס האוטוביוגרפי וספק של הדובר השירי. הדובר ביצירה כותב שהוא נמצא כעת בחברה פרימיטיבית מאוד, במקום בו יש חורף אין-סופי, דבר שאינו מתכתב עם המציאות שבה אובידיוס חי בטומיס, ואף על פי שהדובר מספר שוב ושוב שחייו בגלות פגעו בפופולריות של יצירותיו ועבודתו, למעשה הוא עדיין נשאר פופולרי וכתביו פורסמו ברומא גם אחרי גלותו. החיבורים בתוך חמשת הספרים הללו מיועדים לאשתו של אובידיוס ולעוד כמה חברים עלומי שם. אף על פי שהדובר הוא לא בהכרח הדובר האוטוביוגרפי, ורוב חוויותיו שם ספק אם קרו בדרך בה הוא מתאר, היצירה הזו משמשת כמעין ניסיון לשכנע את אוגוסטוס לשקול מחדש את גלותו. וכן, הספר השני ביצירה מיועד לאוגוסטוס עצמו, ושונה מארבעת הספרים האחרים, ושם הוא מבקש מהקיסר לחשוב מחדש על העונש.
הספר הראשון מכיל 11 שירים, כאשר בהתחלה כותב אובידיוס כיצד יש להתייחס לספר עצמו כאשר הוא מגיע מטומיס לרומא. השיר השלישי מתאר את הלילה האחרון של אובידיוס ברומא, שירים 2 ו-10 מתארים את מסעו לטומיס, שיר 8 מתאר בגידה של חבר, ושירים 5 ו-6 את הנאמנות של אשתו וחבריו. בשיר האחרון אובידיוס מתנצל על נושא החיבור והטון הפסימי. הספר השני מכיל שיר אחד ארוך בו הוא מגן על עצמו ועל הקריירה שלו כמשורר, ומתחנן למחילת אוגוסטוס. הספר השלישי מכיל 11 שירים בהם המשורר מספר על חייו בטומיס ועל געגועיו לרומא. הספר הרביעי, מכיל 10 שירים המיועדים לחבריו. הספר החמישי והאחרון ובו 14 שירים מתמקד באשתו ובחבריו של אובידיוס. שירים 4, 5, 11 ו-14 מיועדים לאשתו, שירים 2 ו-3 מיועדים כתפילות לאוגוסטוס ובכחוס, 4 ו-6 מיועדים לחבריו, והשיר הראשון וה-12 משמשים כהתנצלות נוספת על איכות היצירה.
האיגרות מפונטוס.
חיבור נוסף שכתב אובידיוס בטומיס, וכנראה נכתב באותן שנים של ה"תוגות", מכיל ארבעה ספרים. האיגרות הללו שונות מהמכתבים שנכתבו בכותרת ה"תוגות" בכך שכל הנמענים מזוהים בשמות. המכתבים בספרים הראשון עד השלישי נאספו יחד בשנת 13 לספירה על ידי אובידיוס עצמו, המכתבים בספר הרביעי נאספו כנראה לאחר מותו של אובידיוס.
הספר הראשון מכיל 10 איגרות בהן הוא מתאר את בריאותו, תקוותיו, זיכרונותיו, געגועיו לרומא והצרכים שלו בגלות. הספר השני מכיל בקשות לגרמאניקוס וחברים שונים שידברו בשמו כאשר הוא סובל בגלות. הספר השלישי מכיל תשע איגרות המיועדות לאשתו וחברים שונים, כולם מזוהים בשמותיהם. הספר הרביעי, שכאמור נאסף לאחר מותו של המשורר, מכיל 14 איגרות המיועדות גם הן לחבריו. השיר האחרון בספר זה מיועד לאויב שלו, בו הוא מפציר לעזוב אותו בשקט.
איביס.
שיר אלגי המכיל 644 שורות, שנכתב כנראה בשנים 10–11 לספירה, המיועד לאויב שזהותו עלומה, ואנו רק יודעים שהוא מתעלל בו בהיותו בגלות. הכותרת שאבה את השראה מעבודה אבודה של קאלימאכוס, כך מעיד אובידיוס עצמו בשיר. בשיר מביא אובידיוס סיפורים שונים מן המיתולוגיה המכילים סבל, ובנוסף לכך משתמש בסיפורים כדי לקלל את אויבו בעולם הבא. השיר נגמר בתפילה לאלים שהקללות שלו יוגשמו.
יצירות אבודות ויצירות שייחוסן לאובידיוס מוטל בספק.
יצירות אבודות.
היצירה האבודה הראשונה שאובידיוס עצמו מתייחס אליה היא חמשת הספרים הראשונים של "האהבות", שמהם לא שרד דבר. הטרגדיה היחידה בכותרת "מדיאה" גם היא אבודה היום, אך היא מצוטטת בכתביהם של שניים: קווינטיליאנוס וסנקה האב. אובידיוס גם תרגם את שירו של ארטוס, ""Phaenomena"," מיוונית ללטינית, מהם נשמרו רק שני קטעים.