בתורת החסידות יש התייחסות רבה לכוח ברכתו של הצדיק, המשמש כביכול כצינור בין הקדוש ברוך הוא לאדם להורדת שפע. את שמות האנשים שעליהם מבוקשת הברכה כותבים החסידים על פתק ("קוויטל"), אותו הם מוסרים לאדמו"ר. בדרך כלל הם מצרפים ל"קוויטל" סכום כסף, המכונה "פדיון נפש". על פי האמונה החסידית, לכסף שנמסר לאדמו"ר יש השפעה סגולית להתקיימות ברכתו.
התרחבות התופעה בימינו.
בימינו התרחבה מאוד תופעת הברכות הניתנות על ידי רבנים. במערכות בחירות נעשה שימוש בברכות רבנים תוך הבטחה לישועה ולפרנסה, כדי למשוך אנשים להצביע למפלגה מסוימת. בעקבות זאת תוקן חוק הבחירות לכנסת, ונקבע בו כי "המשדל אדם להצביע או להימנע מלהצביע, בכלל או בעד רשימת מועמדים מסוימת, בדרך של ... הבטחה להעניק ברכה" דינו מאסר חמש שנים. ארגוני צדקה מרבים לעשות שימוש בברכות רבנים כדי לעודד תרומות לארגוניהם. נשמעת ביקורת על כך בטענה כי נעשה שימוש מופרז באמצעי זה, ויש בו ניצול לרעה של אנשים בזמן מצוקה.
בשנים האחרונות התרבו האנשים המציגים עצמם כצדיקים ומעניקים ברכות תמורת סכומי כסף. על פי ההערכה, "תעשיית הברכות" מגלגלת מאות מיליוני שקלים בשנה.
ברכות במסורת היהודית.
בשל כוחה של הברכה, במסורת היהודית יש הזדמניות שונות שבהם נהוג לברך את חברו.
ישנה מצווה מן התורה על הכהנים לברך את העם, כיום הזמן לכך הוא בבית הכנסת בבוקר - בחזרת שליח הציבור בתפילת שחרית ומוסף.
בליל שבת וביום כיפור ההורים (או האב) מברכים את בניהם.
אחד הזמנים המיוחדים ביותר הוא לפני הסתלקות מן העולם, כפי שמובא בתורה: בספר בראשית מובאות ברכות יצחק לבניו וברכת יעקב לבניו לפני מותם, ובסוף ספר דברים מובאת ברכת משה לבני ישראל לפני מותו.
הסיבה לזמנים מיוחדים אלו, משום שאז מתעלים האנשים ומחשבתם טהורה והם מתקדשים בקדושה יתרה, ולכן יש ערך גדול לברכתם באותה עת.
נהוג לברך את חברו בעת שיש התחלה חשובה כגון הולדת בן, בר מצווה או בת מצווה, יום הולדת וכדומה, מתוך רצון שמה שמתחיל יהיה טוב ומוצלח ומתוך אמונה ש"הכל הולך אחר ההתחלה", במיוחד מיחסים חשיבות לברכה לחתן וכלה, כמובא במגילת רות:
גם כאן מקובל שהאב מברך את ילדיו. המקור לכך מהמקרא הוא מהברכה שברכו בתואל ולבן הארמי את רבקה קודם נישואיה ליצחק: .
יש אמונה שיש כוח גדול, כברכת גדולי הצדיקים, בברכתם של החתן והכלה עצמם, ובמיוחד תחת החופה. אחד הטעמים לכך משום שיום החופה הוא יום מחילת עוונות והם נעשים כ"ברייה חדשה", כמובא בתלמוד ירושלמי: "חתן מוחלין לו על כל עוונותיו" (מסכת ביכורים, פרק ג, הלכה ב).
דוגמה נוספת לכך היא "ברכת האורח" הנאמרת בברכת המזון על ידי האורח בעבור בעל הבית.
כוח רב מיוחס גם לברכה הנאמרת דווקא על ידי ציבור, כדוגמת "מי שברך" הנאמרת עבור מי שעלה לתורה, חולים, חיילי צה"ל ועוד.
הברכה בנצרות.
בנצרות האורתודוקסית, כאשר כומר מברך, הוא מחזיק את אצבעות יד ימין באופן שיוצר את האותיות IC XC שהן צירוף המבטא את קיצור שמו של ישו ביוונית, באותיות לטיניות (ביוונית - ΙΗΣΟΥΣ ΧΡΙΣΤΟΣ- ישו הנוצרי. האות הראשונה והאחרונה בכל אחת המילים).
DOSBox
דוסבוקס (באנגלית: DOSBox, מילולי: תיבת DOS) היא תוכנת מחשב שמטרתה לחקות מחשב תואם IBM PC ואת סביבת העבודה של מערכת ההפעלה MS-DOS. דוסבוקס מבצעת אמולציה למגוון רחב של חומרת PC, בכללם כרטיסי מסך וכרטיסי קול שונים. דבר זה מאפשר הרצה של תוכנות ומשחקים מקוריים שנוצרו ל-MS-DOS על מחשבים מודרניים שונים ועל מערכות הפעלה שונות. למרות יכולתה להריץ תוכנות, דוסבוקס פותחה במיוחד להרצת משחקים שפותחו במקור ל-MS-DOS, בכללם משחקים קלאסיים רבים. כדי להריץ את התוכנות והמשחקים, דוסבוקס מתאימה את קצב הרצת הפקודות כך שהם יוכלו לרוץ במהירות המתאימה. הסיבה לכך היא שמחשבים מודרניים מהירים באופן משמעותי ביותר מאשר המחשבים שהריצו את אותן תוכנות. התקופה שבה יצאו לאור רוב המשחקים והתוכנות שדוסבוקס מסוגלת להריץ היא בין השנים 1981 ל-2000.
דוסבוקס היא תוכנה בעלת קוד מקור פתוח (GPL), וניתן להשתמש בה במערכות הפעלה רבות, כדוגמת לינוקס וחלונות.
תכונה פופולרית של דוסבוקס היא היכולת ללכוד צילומי מסך, שמע ווידאו בזמן המשחק.
בעיות.
כמו רוב התוכנות שמדמות מערכות, דורשת דוסבוקס משאבים רבים יותר (בעיקר כוח מעבד) משדרשו המשחקים במקור. בנוסף, תוכנות DOS שרצות במצב בטוח, בהן נכללים רוב המשחקים שיצאו אחרי 1995, עשויות שלא לפעול כראוי כמו שהן פועלות בתוכנות הדמיה אחרות דוגמת VMware או Virtual PC, כיוון שהתוכנות הללו בעיקר מדמות את פעילות המעבד, בניגוד לדוסבוקס שמחקה את פעילותו.
הספרידות
ההֶסְפֶּרִידּוֹת (ביוונית: Eσπερίδες`) במיתולוגיה היוונית הן נימפות המשגיחות על גן מבורך בפאתי מערב של העולם. הגן נמצא, על פי מקורות שונים, בהרי ארקאדיה שביוון, ליד הרי האטלס שבלוב או באיי האושר על שפת האוקיינוס. על פי המשורר היווני סְטֵסִיכוֹרוֹס ביצירתו "שירת גֶרְיוֹן", והגיאורגרף היווני סטרבו, בחיבורו "גאוגרפיקה" (ספר שלישי), נמצאות ההספרידות ב טָרְטֶסוֹס שבדרום איבריה (ספרד). המשורר היווני הסיודוס מספר, כי שמה הקדום של קדיס (Cádiz) היה "אֶרִיתֵיָה", כינוי נוסף של ההספרידות. אחרים קובעים את מקום גן ההספרידות באזור הנמצא בין טנג'יר ולאראש (Larache) שבמרוקו.
אלות בין הערביים.
על פי גרסאות שונות היו שלוש, ארבע ואף שבע הספרידות, אם כי לרוב הן שלוש במספר, כמו השילושים היווניים האחרים (הכַארִיטוֹת והמוֹירוֹת). שמות רבים הוענקו להן, ובהם: אַיגְלֵה (אור סַנוורים), אַרֶתוּסָה, אֶרִיתֶייָה (או אֶרִיתֶאִיס), הֶסְפֶּרִייָה (או הֶסְפֶּרֵייָה), הֶסְפֶּרֶה (או הֶסְפֶּרָה), הֶסְטִייָה והֶסְפֶּרוֹסָה. הן נקראות לעיתים "עלמות המערב", "בנות הערב" או "אלות בין הערביים". כינויים אלה קשורים כנראה למקומן האגדי במערב הרחוק; הֶסְפֶּרִיס היא התגלמות הערב (כפי שאֶאוֹס היא התגלמות השחר) והֶסְפֶּרוֹס הוא "כוכב הערב". הן מכונות גם "האחיות האפריקאיות", אפשר על שום שחשבו כי משכנן באפריקה. תפקידן היה להשגיח על הגן, ועוד מספרים כי הן נהנו גם לשאת קולן בשיר.
הן מתוארות לעיתים כבנות הלילה (ניקס) והחושך (אֶרֶבּוֹס), כפי שאֶאוֹס אשר בפאתי-מזרח, בקולכיס, היא בת הטיטן הִיפֶּרְיוֹן (אל השמש). לפעמים הן מופיעות כבנות אטלס, כבנות זאוס והֶסְפֶּרְיוֹס (או זאוס ותֶמִיס), או כבנות פוֹרְקִיס וקֵטוֹ.
גן ההספרידות.
גן ההספרידות הוא גן הפרדס של הֶרָה במערב העולם, בו גדלו עץ יחיד או פרדס של תפוחי זהב המעניקים חיי נצח. התפוחים ניטעו מענפים נושאי-פרי שגאיה העניקה להרה ולזאוס כמתנת כלולותיהם. תפקידן של ההספרידות היה לשמור על הפרדס, אך כפעם בפעם קטפו הן עצמן את פירותיו. הרה, שלא בטחה בהן, הציבה בגן שומר נוסף, לאדוֹן - הדרקון בעל מאה הראשים שאינו נרדם לעולם.
הדמות הראשית במיתוס גן ההספרידות הוא הגיבור הֵרָאקְלֵס (הרקולס). המטלה האחת-עשרה מבין התריסר שהטיל עליו אֶוּרִיסְתֶאוּס מלך מִיקֵנָאי הייתה להביא שלושה תפוחים מגנה של הרה. הראקלס, שלא ידע את מקום הגן, נזקק לעזרתם של אחרים, וסיפור המעשה הוא בעיקרו תיאור תלאותיו של הגיבור בדרכו אל יעדו ובשובו. למיתוס גרסאות אחדות, שהן פועל יוצא של האמונות השונות בדבר מקומו של הגן המופלא. הראקלס הצליח בסופו של דבר להתגבר על כל מכשולי הדרך ולהגיע אל הגן, תוך שהוא משתמש בכוחותיו הפיזיים העצומים ובעורמתו, והוא היחיד מבין גיבורי המיתולוגיה היוונית שהצליח ליטול תפוחים מגן ההספרידות.
טחינה (מאכל)
STS-51-F
STS-51-F (או ספייסלאב 2), היא המשימה ה-19 בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א, והמשימה השמינית של מעבורת החלל צ'לנג'ר.
המשימה.
ב-12 ביולי 1985, ניצבה הצ'לנג'ר על כן השיגור 39-A במרכז החלל קנדי.
הספירה לאחור נעצרה 3 שניות לאחר קבלת הצתה של המנוע הראשי.
הסיבה לכך הייתה אי תפקוד של שסתום אמצעי הצינון של מנוע ראשי מספר 2. דבר זה גרם לכיבוי שלושת המנועים. כתוצאה מכך, הוחלט לדחות את השיגור ל-29 ביולי.
יום השיגור הגיע, ושוב נדחה השיגור. הפעם בשעה ו-37 דקות בגלל תקלה באחד החלקים בשל תחזוקה לא נכונה.
חמש דקות ו-45 שניות להמראה המנוע הראשי מספר אחד כבה הרבה לפני שהיה אמור. הפעם זו הייתה תקלה בחיישן שקרא בטעות התחממות גדולה מדי של המנועים, למרות שהטמפרטורה הייתה תקינה כיבה החישן אוטומטית את המנוע.
לאחר הצתה חדשה נראה שהכל תקין עד שכבה מנוע מספר 2 מאותה תקלה בחיישן.
לבסוף הוחלט לשגר בכל מקרה את המעבורת אבל להכניסה למסלול נמוך יותר מהמתוכנן סביב כדור הארץ.
לאחר מספר דחיות שוגרה לבסוף המעבורת כשהיא נושאת את "מעבדת החלל 2".
למרות הכניסה למסלול נמוך יותר, שדרשה תכנון מחדש של המשימה, הוגדרה המשימה כהצלחה.
כל המערכות של מעבדת החלל הותקנו ללא תקלות וקשיים.
הניסויים שבוצעו היו בתחומי הביולוגיה, פיזיקה פלסמתית, אסטרונומיה, אסטרופיזיקה, פיזיקה סולרית, פיזיקה אטמוספירית וטכנולוגיה מתקדמת.
התבצעו גם שני ניסויים מיוחדים עבור חברות קוקה קולה ופפסי כדי לנסות להתאים את משקאותיהן לאסטרונאוטים השוהים בחלל. התוצאות היו ששני המשקאות תססו בצורה מוגזמת בהיעדר כוח הכבידה.
הנחיתה התבצעה בבסיס חיל האוויר אדוארדס בקליפורניה, ב-11 באוגוסט 1985.
א&quot;א קבק
א' א' קבק
אהרון קבק
STS-51-I
STS-51-I, היא המשימה ה-20 בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א, והמשימה השישית של מעבורת החלל דיסקברי.
המשימה.