בשנת 1935 נסעה סטארק אל חצרמוות שבדרום חצי האי ערב, אזור שעד אותה עת העזו רק קומץ נוסעים מערביים להגיע אליו. היא פרסמה את רשמיה מהאזור בשלושה ספרים: "The Southern Gates of Arabia: A Journey in the Hadhramaut" (1936, "שעריה הדרומיים של ערב: מסע בחצרמוות"), "Seen In The Hadhramaut" (1938, "נראה בחצרמוות") ו-"A Winter in Arabia" (1940, "חורף בערב"). על מסעותיה וכתביה קיבלה סטארק ב-1942 את מדליית הזהב "Founder's Gold Medal" של החברה הגאוגרפית המלכותית.
במהלך מלחמת העולם השנייה, הצטרפה סטארק למשרד המידע הבריטי  (שהיה אחראי על דוברות ותעמולה) ותרמה להקמת רשת התעמולה "אִח'וַאן אל-חֻריָה" (אחוות החופש), שמטרתה הייתה לשכנע ערבים לתמוך בבעלות הברית, או לפחות להישאר נייטרלים. חוויות אלה מזמן המלחמה תוארו בספריה "Letters from Syria" (1942, "מכתבים מסוריה") ו-"East is West", (1945, "מזרח הוא מערב").
בשנת 1947, בגיל 54, היא נישאה לסטיוארט פרון , דיפלומט והיסטוריון בריטי. לזוג לא היו ילדים, והם נפרדו בשנת 1952. במהלך השנים הללו לא כתבה דבר על מסעות, אך פרסמה כרך של מאמרים שונים בשם "Perseus in the Wind" (1948, "פרסאוס ברוח") ושלושה כרכים של אוטוביוגרפיה: "Traveller's Prelude" (1950, "הקדמה של נוסע"), "Beyond Euphrates. Autobiography 1928–1933" (1951, "מעבר לפרת") ו-"The Coast of Incense. Autobiography 1933–1939" (1953, "חוף הקטורת"). ב-1951 קיבלה סטארק את "מדליית פֶּרסי סייקס" של החברה המלכותית הבריטית לענייני (מרכז) אסיה .
מסעותיה הממושכים הראשונים של סטארק לאחר מלחמת העולם השנייה היו לרחבי טורקיה, ואלו היוו את הבסיס לספריה: "Ionia, a Quest" (1954, "איוניה, חיפוש"), "The Lycian Shore" (1956, "החוף הליקי"), "Alexander's Path" (1958, "הנתיב של אלכסנדר") ו-"Riding to the Tigris" (1959, "רכיבה לחידקל"). לאחר מכן היא המשיכה את זיכרונותיה עם
"Dust in the Lion's Paw. Autobiography 1939–1946" (1961, "אבק בכף רגלו של האריה"), ופרסמה ספר היסטוריה "Rome on the Euphrates: The Story of a Frontier" (1966, "רומא על הפרת") ואוסף נוסף של מאמרים, "The Zodiac Arch" (1968, "קשת המזלות").
מסעה האחרון היה לאפגניסטן, וב-1970 היא פרסמה את "The Minaret of Djam: An Excursion into Afghanistan" ("צריח המסגד של ג'אם: סיור באפגניסטן"). בעת יציאתה לגמלאות באסולו, מלבד תסקיר קצר בשם "Turkey: A Sketch of Turkish History" (1971, "טורקיה: שירטוט קל של היסטוריה טורקית"), עסקה בחיבור אוסף חדש של מאמרים, "A Peak in Darien" (1976), ובהכנת אוספים נבחרים של מכתביה "Letters" (8 כרכים, 1974-82, "מכתבים") ו-"Over the rim of the world: selected letters" (כרך אחד, 1982, "מעל שפת העולם: מכתבים נבחרים"), ושל כתבי מסעותיה, "The Journey's Echo" (1988, "הד המסע").
סטארק נפטרה באסולו ב-9 במאי 1993, מספר חודשים לאחר יום הולדתה המאה.
אנטישמיות ואנטי-ציונות.
פרייה סטארק הייתה אנטי-ציונית מובילה באנגליה בתחילת שנות ה-40. למרות הצהרותיה הפומביות המכחישות את היותה אנטישמית, מכתביה הפרטיים בשנות ה-1920–1940 מלאים בהתבטאויות פוגעניות ביותר כנגד יהודים ויהדות. בשנת 1931 כתבה לרוברט סטארק: "אני לא חושבת שמישהו מלבד יהודי יכול באמת לחבב יהודי". ב-1940, במהלך מסעה בצנעא שבתימן, כתבה לקרוב משפחתה: "היהודים כאן כל כך מכוערים; עיניהם רכות כמו של [כלב] ספאנייל, התנהגותם כל כך מגונה... אנשים אומללים אלה חשבו על טעויותיהם מאז שטיטוס ניגב איתם את רצפת המקדש". במהלך ביקורה בארצות הברית ב-1943 פגשה מספר יהודים שחיבבה דווקא. לאחר שהשתתפה בארוחת ערב בחברת מספר יהודים, כתבה לחברתה: "הדבר המטריד הוא שאני מחבבת את היהודים שאני פוגשת כאן ואיתם נאלצת להתווכח, יותר מאשר כל אדם אחר שאני פוגשת, והיה עירוב מרגיע כל כך של חריפות, אדיבות והומור אצל הרבי. אולם האיש הקטן לימיני...קפלן...גרם לי להשתוקק לפוגרום קטן משלי עוד לפני שסיימנו את המרק...אני חושבת שהם...אינם יודעים עד כמה הם מעוררים התנגדות". למרות חזרתה על הטיעון האנטי-ציוני הנפוץ על כך שלפיו ציונות ויהדות שונים מאוד זה מזה, אמרה: "אני ממש לא רואה שיש איזו דרך להתמודד עם השאלה הציונית מלבד טבח מפעם לפעם. מה ביכולתנו לעשות? זה הפני האחרון וחסר הרחמים שהם סוחטים ממך שעושה זאת...העולם בחר לטבוח בהם במרווחי זמן, ומי אשם בכך?"
כתביה.
כמעט כל ספריה פורסמו בהוצאת ג'ון מאריי בלונדון.
ריצ'ארד טארוסקין
קרבאג (כדורגל)
תחנת הרכבת קליינה שיידג
קליינה שיידג (בגרמנית: Kleine Scheidegg) תחנת רכבת הממוקמת במעבר קליינה שיידג ברמה הברנית שבשווייץ. התחנה משמשת את רכבת היונגפראו לפסגת היונגפראו ואת רכבת ונגרנאלפ לגרינדלוולד ולאוטרברונן.
ברכת רפאנו
ברך עלינו
וינסנט יאנסן
וינסנט יאנסן (בהולנדית: Vincent Janssen; נולד ב-15 ביוני 1994) הוא כדורגלן הולנדי המשחק ברויאל אנטוורפן הבלגית בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים.
יאנסן התחיל את הקריירה שלו בקבוצות ילדים מקומיות עד שבגיל 12 הצטרף למחלקת הנוער של ניימכן ובגיל 15 הצטרף לפיינורד עימה זכה באליפות הולנד לנוער. למרות זאת, שוחרר מפיינורד וחתם באלמיירה סיטי מהליגה ההולנדית השנייה. ב-3 באוגוסט 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו באלמיירה בהפסד 2–3 לוולנדם. ב-24 באוגוסט 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 1–3 נגד אשילס 29. את עונת הבכורה שלו סיים עם 10 שערים ועונה לאחר מכן בלט עם 19 שערים.
בקיץ חתם באלקמאר מליגת העל ל-4 שנים. ב-30 ביולי 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו באלקמאר במשחק נגד איסטנבול בשאקשהיר במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. ב-4 באוקטובר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל ההולנדית בניצחון 1–3 נגד טוונטה בה גם כבש את שער הבכורה שלו באקלמאר. ב-24 בינואר 2016 הבקיע שלושער בניצחון 2–4 נגד פיינורד, קבוצת נעוריו. ב-16 באפריל 2016 הבקיע רביעייה בניצחון 1–5 נגד זוולה. אחרי שאת הסיבוב הראשון של הליגה סיים עם 7 שערים, בסיבוב השני הבקיע יאנסן 20 שערי ליגה ושבר שיא כיבושים בסיבוב אחד בן 52 שנים. בנוסף לכך יאנסן גם זכה בתואר "הכדורגלן הצעיר של העונה בהולנד"
ב-12 ביולי 2016 חתם ל-4 שנים בטוטנהאם הוטספר מהפרמייר ליג תמורת 17 מיליון פאונד, ובכך הפך לכדורגלן היקר בהיסטוריה של אלקמאר. ב-8 בספטמבר 2017 הושאל לפנרבחצ'ה עד לסוף העונה לאחר עונת בכורה מאכזבת בטוטנהאם. בפרנרבחצ'ה יאנסן איכזב וכבש רק 4 שערי ליגה. ב-23 ביולי 2019 יאנסן עבר למונטריי מליגת העל המקסיקנית. ב-18 ביוני 2022 חתם לארבע שנים ברויאל אנטוורפן.
קריירה בינלאומית.
יאנסן ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הולנד ב-29 במרץ 2016 במשחק ידידות נגד . במשחק עצמו ניצחה הולנד 1–2 כאשר יאנסן הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת והוסיף בישול.
משפחה.
יאנסן הוא בנה של אלופת העולם (גואיאקיל 1982) ושיאנית העולם בשחייה אנמארי ורסטאפן.
תחנת הרכבת קרחון אייגר
קרחון אייגר (בגרמנית: Eigergletscher) היא תחנת רכבת הממוקמת בסמוך לרגלי הר האייגר ברמה הברנית שבשווייץ. התחנה משמשת את רכבת היונגפראו ומקשרת בין מעבר קליינה שיידג ליונגפראו.
תחנת הרכבת אייגרוואנט
אייגרוואנט (בגרמנית: Eigerwand) היא תחנת רכבת תחתית הממוקמת בתוככי רכס האייגר ברמה הברנית שבשווייץ. התחנה משמשת את רכבת היונגפראו ומקשרת בין מעבר קליינה שיידג ליונגפראו.
תחנת הרכבת אייזמיר
אייזמיר (בגרמנית: Eismeer) היא תחנת רכבת תחתית הממוקמת בתוככי רכס האייגר ברמה הברנית שבשווייץ. התחנה משמשת את רכבת היונגפראו ומקשרת בין מעבר קליינה שיידג ליונגפראו. אייזמיר היא תחנת הרכבת השנייה בגובהה באירופה, שנייה רק לתחנת הרכבת יונגפראויוך, התחנה הבאה בקו.
תחנת הרכבת יונגפראויוך
יונגפראויוך (בגרמנית: Jungfraujoch) היא תחנת רכבת תחתית הממוקמת בתוככי היונגפראו ברמה הברנית שבשווייץ. התחנה משמשת את רכבת היונגפראו המקשרת בין מעבר קליינה שיידג ליונגפראו. בהיותה בגובה של 3,454 מטרים מעל פני הים, יונגפראויוך היא תחנת הרכבת הגבוהה באירופה.
אולכסנדר ז'דנוב
אולכסנדר מיקולאיוביץ' ז'דנוב (באוקראינית: Олександр Миколайович Жданов; נולד ב-27 במאי 1984 בחרקוב) הוא כדורגלן אוקראיני-ישראלי ששיחק בעמדת הבלם.
קריירה.
ז'דנוב התחיל את לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מטאליסט חרקוב. בגיל 19 הצטרף לקבוצת האזוביק-קגב חרקוב בה שיחק 3 עונות. בשנת הצטרף ללבוב בה התקשה למצוא את מקומו ולכן הושאל לקניאז'ה שצ'אסלאבה על מנת לצבור דקות משחק. בעונת חזר ללבוב כשחקן הרכב, אך בתום העונה לבוב ירדה לליגה השנייה וז'דנוב עזב את המועדון. בקיץ חתם בקריובאס קריבי ריג. ב-18 ביולי 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו עבור קריובאס בהפסד 0-3 נגד שחטאר דונצק. בעונת מעמדו בקבוצה היה יציב, אך בשתי העונות שלאחר מכן התקשה לבסס את מעמדו ועזב את המועדון.
בקיץ חזר לליגה השנייה כאשר חתם בפ.צ. פולטבה בה שיחק שנה וחצי. במרץ חתם בסלוצק העולה החדשה לליגת העל הבלארוסית, אך כעבור שלושה חודשים שוחרר מהמועדון. ביולי חזר לאוקראינה וחתם בספייק ז'אצפילבקי מהליגות הנמוכות באוקראינה.
בינואר עלה לישראל וחתם בהפועל בית שאן מליגה א'.
בתום העונה נבחן בהפועל ירושלים ואף בבני סכנין מליגת העל, אך בסופו של דבר חתם במכבי נתניה מליגה הלאומית. ב-21 באוקטובר 2016 ז'דנוב ערך את הופעת הבכורה שלו בנתניה בתיקו 1-1 נגד עירוני נשר. בסיום העונה ז'דנוב העפיל עם נתניה לליגת העל, אף על פי שהופחתו 9 נקודות ממאזנה.