מאתיי הופיעה לראשונה על בימת חובבים, ב-1955, במופע של "I.P.S.R. zâmbeşte" (I.P.S.R. מחייכת), שאורגן על ידי מכון תכנון. מאתיי הופיעה עם קטעי ג'אז אמריקאיים וזכתה לתגובות חזקות מאוד של קהל נלהב. הצלחה זו הובילה לכך שהרכבים מוזיקליים שונים הציעו לה להיות הסולנית שלהם. הקריירה שלה, ברדיו, בטלוויזיה, בתיאטרון ובהקלטות, פרחה. היא יצאה לסיבובי הופעות ברחבי רומניה, אך גם בארצות זרות. הביצוע שלה לשיר "דקה אחת" (Un minut), אותו היא שרה בפתיחת המופע של הזמר השווייצרי ויקו טוריאני, היה ללהיט של 1958 ברומניה. הביצוע שלה לשיר אחר (Pomul cu vrăbii) היה הלהיט של שנת 1960. ברפרטואר שלה היו כמאה שירים, מרביתם ברומנית, אך גם באיטלקית, בצרפתית ובאנגלית.
ב-1972 עזבה מאתיי את רומניה והתיישבה בגרמניה המערבית. השלטונות הקומוניסטים של רומניה הגיבו בהפסקה מוחלטת של השמעתה והרחקת התקליטים שלה מהחנויות. מאתיי חיה הרחק מהמופעים ומהעיתונים בגרמניה המערבית עד מותה בעיר קלן. גופתה, בהתאם לציווי שלה, נשרפה והאפר נשלח לקרובת משפחה שלה בקנדה.
פפ&quot;ם
Central Partnership
פוג'ה (כדורגל)
פוג'ה (באיטלקית: Foggia Calcio) הוא מועדון כדורגל איטלקי המייצג את העיר פוג'ה שבאיטליה. נכון לעונת המועדון משחק בסרייה ג', הליגה השלישית בחשיבותה באיטליה.
המועדון הוקם בשנת 1920 ושיחק בליגות הנמוכות. בשנת 1957 הוא התאחד עם קבוצה אחרת של העיר ותוך מספר שנים עלה לסרייה ב'. בעונת 1963/1964 המועדון העפיל לראשונה לסרייה א'. במהלך המחצית השנייה של המאה ה-20 המועדון נדנד בין סרייה א' לבין סרייה ב' ואף למספר עונות ירד לליגה השלישית. תקופת הזוהר של המועדון הייתה במחצית הראשונה של שנות ה-90 כאשר הוא שיחק בסרייה א' שלוש עונות ברציפות.
לאחר ירידה לסרייה ב' בעקבות עונת 1995/1996 הלא מוצלחת, המועדון ירד לליגה השלישית. לאחר עונת 2003/2004 הוא התפרק. הוא הוקם מחדש אך ללא הצלחה יתרה.
בסוף עונת 2011/2012 המועדון ירד מליגה המקצועית. בקיץ 2012 הוא הוקם מחדש ובהדרגה הצליח לחזור לליגה המקצועית.
מאלין (פירושונים)
בית הכנסת הישן (ארפורט)
בית הכנסת הישן בעיר ארפורט בגרמניה הוא אחד מבתי הכנסת העתיקים ביותר באירופה של ימי הביניים הקיימים עד היום. החלקים העתיקים ביותר של בית הכנסת נבנו בסוף המאה ה-11. רוב חלקי הבניין נבנו בין השנים 1250–1320. בשנת 2015 הוצע בית הכנסת כאתר מורשת עולמית.
מאז 2009 משמש בית הכנסת כמוזיאון לתולדות הקהילה היהודית בארפורט. בין השאר מצוי במוזיאון אוצר של מטבעות ותכשיטים שהוחבא בידי יהודים מארפורט בעת הטבח בימי גזירות ק"ט (1349) ונתגלה בשנת 1998. במוזיאון יש גם מהדורות פקסימיליה של כתבי יד שהיו בבעלות הקהילה היהודית בארפורט בימי הביניים. אחד מכתבי יד אלה הוא כתב יד ארפורט של התוספתא.
היסטוריה ושימור.
החלקים העתיקים ביותר של המבנה מתוארכים ל-1094, אך רובם מתוארכים לסביבות 1270 עד תחילת המאה ה-14.
בא' בניסן ה'ק"ט (1349), בימי מגפת המוות השחור, ביצעו תושבי העיר הנוצרים טבח בקהילה היהודית בארפורט, והניצולים גורשו מן העיר. הפוגרום פרץ בשבת בבוקר, בעת תפילת שחרית, ואחד ממוקדי ההתנפלות היה בית הכנסת, שניזוק בפרעות.
לאחר הפרעות מועצת העיר ארפורט מכרה את הבניין לסוחר מקומי. הוא הוסב למחסן ונערכו בו שינויים בפנים.
מהמאה ה-19, הבניין שימש אולם נשפים, מסעדה ואפילו באולינג. שינויים אלה גרמו לכך שייעודו המקורי של המבנה נשכח. בשל כך, הוא לא נהרס בימי גרמניה הנאצית, ולכן הוא המבנה הקדום ביותר ששרד בשלמותו (מבחינת הקירות והגג).
בסוף שנות ה-80 התחדש העניין בבניין הישן. ההיסטוריון האדריכלי אלמר אלטווסר החל לחקור אותו ב-1992. מועצת העיר ארפורט רכשה את הנכס ב-1998 וחקרה ושימרה אותו. כל שלבי העבר של הבניין נשמרו, לא רק השימוש בו כבית כנסת.
בשנת 2007 התגלה בסמוך לבית הכנסת מקווה שתוארך בידי ארכאולוגים לשנת 1250.
בשנת 2015 הוצעו בית הכנסת הישן והמקווה כאתר מורשת עולמית. לא התקבלה החלטה סופית.
מוזיאון.
בית הכנסת הישן נפתח ב-27 באוקטובר 2009 כמוזיאון לתולדות הקהילה היהודית בארפורט.
במוזיאון מצוי אוצר ארפורט, מטמון של מטבעות ותכשיטים שכנראה השתייכו ליהודים שהחביאו אותם בזמן הטבח בארפורט בשנת 1349. החלקים נמצאו בשנת 1998 בקיר בית בשכונה יהודית מימי הביניים בארפורט.
המוזיאון מציג גם פקסימיליות מכתבי היד העבריים של אוסף ארפורט (ראה להלן)
אוסף ארפורט.
כתבי יד יהודיים רבים היו בבעלות הקהילה היהודית בארפורט והוחזקו בבית הכנסת. בעת הפרעות בשנת 1349 נשדדו כתבי יד אלה בידי הפורעים והגיעו לבעלות מועצת העיר ארפורט, שהעבירה אותם לידי הספרייה הלותרנית במנזר אוגוסטינוס בעיר. בשנת 1880 הם נמכרו לספרייה המלכותית בברלין, כיום ספריית המדינה בברלין. אוסף ארפורט, המחזיק כתבי יד אלה, כולל כתבי יד רביםן, המתוארכים למאות ה-12 עד ה-14, וביניהם מחזורי תפילה ומספר ספרי תורה. מכיוון שהפוגרום אירע בשבת בבוקר, חלק מספרי התורה ניזוקו במקומות שנקראו בקריאת התורה של אותה שבת (פרשת תזריע, וקריאת שבת ראש חודש).
כיום ממצוי אוסף ארפורט בספריית המדינה בברלין, ובמוזיאון בבית הכנסת בארפורט מוצגות עותקי פקסימיליה שלהם.
כתב יד ארפורט לתוספתא.
אחד מכתבי היד היהודיים מאוסף ארפורט הוא כתב יד של התוספתא, המתוארך למאה ה-12. זהו כתב היד העתיק ביותר מבין שלושת כתבי היד החשובים של התוספתא, לצד כתב יד וינה, המתוארך לשלהי המאה ה-13 ומצוי בספרייה הלאומית האוסטרית, וכתב יד לונדון, המצוי בספריית הבריטית ומתוארך למאה ה-15.
הרב משה שמואל צוקרמנדל היה הראשון שהצביע על חשיבותו של כתב יד ארפורט לחקר נוסח התוספתא במחקרו עליו שפורסם בשנת 1876. הוא ביסס על כתב יד זה את מהדורתו לתוספתא, שנחשבת אחת המהדורות שחבות לתוספתא עד היום, לצד מהדורתו של שאול ליברמן.
גוסטב ויגלאנד
חוף זבולון
ז'ורז' דומא
בליינדספוט
רג'אנה
רג'אנה (באיטלקית: Associazione Calcio Reggiana 1919) הוא מועדון כדורגל איטלקי המייצג את העיר רג'ו אמיליה, איטליה. המועדון משחק בליגה פרו שהיא הליגה השלישית באיטליה.
המועדון הוקם בשנת 1919 ושיחק בליגה עליונה במסגרת כמה עונות בשנות ה-20 של המאה ה-20. בשנות ה-90 הוא חזר לסרייה א' ושיחק בה כמה עונות.
הקבוצה משחקת בליגה פרו שהיא הליגה השלישית האיטלקית.
אוניברסיטת ננסי
סיפוח חצי-האי קרים (2014)
פלורנס פרלי
פלורנס פרלי (בצרפתית: Florence Parly; נולדה ב-8 במאי 1963) היא אשת עסקים ופוליטיקאית צרפתית שכיהנה כשרת ההגנה והכוחות המזוינים של צרפת מ-21 ביוני 2017, עד 2022 במסגרת ממשלותיהם של אדואר פיליפ וז'אן קסטקס, תחת הנשיא עמנואל מקרון. פרלי חברת המפלגה הסוציאליסטית. היא האישה השלישית לכהן בתפקיד וירשה את סילבי גולאר ממפלגת המרכז מודם (MoDem), שנאלצה להתפטר לאחר חודש בתפקיד, יחד עם מנהיג המפלגה ושר המשפטים דאז פרנסואה ביירו, עקב חקירה של מפלגתה בחשד למימון פסול של עוזרים פרלמנטריים על חשבון האיחוד האירופי.
ביוגרפיה.
פרלי נולדה בפרוור בולון-ביאנקור, הצמוד לחלקה הדרום-מערבי של פריז ולכביש הטבעת שלה, בולוואר פריפריק. היא שירתה כשרת התקציב תחת ראש הממשלה ליונל ז'וספן בשנים 2000–2002. לאחר מכן שימשה כסגנית מנהל כללי באייר פראנס, ועד שנת 2017 עמדה בראש חברת הרכבות "SNCF Voyageurs".
פרלי נשואה למרטין ויאל מאז 1991.
תעשיית התרופות
תעשיית התרופות מגלה, מפתחת, מייצרת, ומשווקת תרופות כאמצעים לטיפול. חברות התרופות עוסקות בתרופות גנריות או מותגיות ובמכשור רפואי. הן כפופות למגוון של חוקים ותקנות המסדירים פטנטים, בדיקות, בטיחות, בחינת יעילות ושיווק של תרופות.
היסטוריה.
לתעשיית התרופות המודרנית שני מקורות: האחד הוא בתי מרקחת מקומיים שהרחיבו את עיסוקם המסורתי בהפצת מוצרים מצמחי מרפא כגון מורפיום וכינין לכדי ייצור סיטוני באמצע המאה ה-19. גילוי תרופות שיטתי מצמחים התפתח במיוחד בעקבות בידוד מורפיום, כתרופה להרגעה ולשינה שהופקה מאופיום, על ידי שוליית-הרוקח הגרמני פרידריך שרטינר (Sertürner), שכינה אותו כך על שם האל היווני של החלומות, מורפיוס. תאגידים רב לאומיים, כולל מרק, הופמן-לה רוש, בורוז-Wellcome (כיום חלק מגלקסו סמית' קליין), מעבדות אבוט, אלי לילי ואפג'ון (כיום חלק מפייזר) החלו כבתי מרקחת מקומיים באמצע המאה ה-19. לקראת סוף שנות ה-80 של אותה מאה, שיפרו יצרני צבע גרמנים את תהליך הזיקוק של תרכובות אורגניות מזפת פחמית ומעוד מחצבים וכן ביססו שיטות ראשוניות של סינתזה כימית אורגנית. התפתחות שיטות סינתזה כימיות איפשרה למדענים לגוון באופן שיטתי את המבנים של החומרים הכימיים, והתפתחות תורת הפרמקולוגיה הרחיבה את יכולתם להעריך את ההשפעות הביולוגיות של המבנים האלו.
מאמצע המאה ה-19 ועד 1945: מצמחי מרפא לתרופות הסינתטיות הראשונות.
אפינפרין, נוראדרנלין, אמפטמין.