בדומה למקבילתו האמריקאית אמריפול והוא ארגון אכיפת חוק לכל דבר שסוכניו חמושים באופן קבוע. הגוף פועל כארגון מודיעין משטרתי העוסק בתיאום בין גופי אכיפת החוק ביבשת אפריקה וחברים בו 40 מדינות. יכולת המוסדות והמשאבים האנושיים של רשויות המשטרה והמוסדות הלאומיים והאזוריים התחזקה על בסיס עקרונות שלטון החוק ושיתוף הפעולה אוחד. כתוצאה מכך, פשע מאורגן וטרור בין לאומי במדינות אפריקה שנפגעו מהסכסוך הנוכחי או לאחרונה, או שהם שבירים, נכללים בצורה יעילה יותר. בנוסף, נקבעו תהליכים פוליטיים המקדמים שלום ויציבות, מונעים משברים, מסייעים בניהול סכסוכים ואיומים ביטחוניים ותורמים לביטחון האנשים. חיזוק זכויות האדם בעבודה המשטרתית הוא מוקד מיוחד. חשיבות רבה מיוחסת ליישום אסטרטגיות מגדריות ושוויון מגדרי בכל מדדי התוכנית. התוכנית תומכת בשותפים בתחומי התשתית והציוד, הכשרה והדרכה וכן ייעוץ ארגוני. על מנת לבנות יציבות, התוכנית מחזקת את הלגיטימיות של המשטרה, למשל על ידי סיוע בהגברת השקיפות, המקצועיות והקרבה לאזרחים. בהקשר זה נקבעים נהלים לבקרה פנימית, דין וחשבון וניהול תלונות במטרה לאפשר פעולה המבוססת על שלטון החוק. מעורבותם של ארגונים לא ממשלתיים, יוזמות ועמותות נועדה לשפר את אמון האוכלוסייה ברשויות הביטחון. בנוסף, התוכנית מקדמת באופן ספציפי מתן שירותים ושיתוף פעולה בין מדע פלילי למשפט פלילי, למשל באמצעות הכשרה נוספת וקידום פורומי דיאלוג. התוכנית תומכת גם בחילופי ניסיון ומומחיות בין מדינות, בנוסף לרשתות באזור. מעל לכל מוסדות הביטחון האזוריים מתחזקים כך שיוכלו לנקוט בפעילות יעילה נגד פשע מאורגן וטרור חוצה גבולות. תהליכי עבודה משופרים עוזרים למוסדות כמו האיחוד האפריקאי (AU) לבצע את משימותיהם בצורה יעילה יותר. מאז 2009 מקודמים תהליכי רפורמה במשטרה באפריקה מטעם משרד החוץ הפדרלי. התוכנית מיישמת כיום אחד עשר צעדים ארציים ואזוריים במדינות אפריקה שונות. כל התהליכים מפותחים תוך התייעצות הדוקה עם המוסדות השותפים ועונים על הצרכים בהתאמה.
לודוויג השני, רוזן פפאלץ-צווייבריקן
לודוויג השני, רוזן פפאלץ-צווייבריקן (בגרמנית: Ludwig II. von Pfalz-Zweibrücken; 14 בספטמבר 1502 - 3 בדצמבר 1532), היה רוזן פפאלץ-צווייבריקן בין השנים 1514–1532.
ביוגרפיה.
לודוויג נולד ב-14 בספטמבר 1502, לאלכסנדר, רוזן פפאלץ-צווייבריקן ומרגרטה מהוהנלוהה-נוינשטיין, בתם של קראפט השישי, רוזן הוהנלוהה והלנה מווירטמברג.
בשנת 1514 מת אביו אלכסנדר, רוזן פפאלץ-צווייבריקן, ולודוויג עלה לשלטון במקומו. מכיוון שהיה קטין, שלטה אמו כעוצרת בשמו עד לשנת 1519. באותה שנה כבש לודוויג את העיר אנוויילר אם טריפלס לאחר מצור עליה, ובשנת 1522 לחם יחד עם הצבא הקיסרי בהולנד. לודוויג הושפע מהרפורמציה הפרוטסטנטית, אולם פסח על שני הסעיפים, ובכך ניצל ממרד האיכרים הגרמני.
ב-3 בדצמבר 1532 מת לודוויג, ובנו וולפגנג, רוזן פפאלץ-צווייבריקן עלה לשלטון במקומו.
משפחתו.
ב-10 בספטמבר 1525 התחתן אלכסנדר עם אליזבת מהסן, רוזנת פפאלץ-צווייבריקן, בתם של וילהלם הראשון, רוזן הסן ואנה מבראונשווייג-וולפנביטל, ממנה נולדו לו שני ילדים:
הכנפיים של קרמבו
לוקיוס טארקוויניוס סופרבוס
לוקיוס טארקוויניוס סופרבוס (בלטינית: Lucius Tarquinius Superbus; 535 - 495 לפנה"ס) היה מלך רומא השביעי והאחרון לפי המסורת הרומית. המידע עליו, כמו המידע על כל תקופת המלוכה ועל ראשית התקופה הרפובליקנית, הוא שילוב של מיתוס והיסטוריה.
הוא היה בנו של לוקיוס טארקוויניוס פריסקוס, נישא לטוליה, בתו של סרוויוס טוליוס. הוא ירש את טוליוס ללא בחירות ומיד פעל למען ביטול הרפורמות במטרה להחזיר את הרודנות המלאה לרומא.
במהלך שלטונו ניהל מלחמות עם העמים הלטינים והאטרוסקים, והמשיך בבניית מקדשים וביצורים בעיר. על פי המסורת הרומית שלטונו נשא אופי רודני, הוא לא התייחס לדעתו של הסנאט, רצח וגירש אזרחים רומיים. כל הדברים הללו הובילו לגירושו של טארקוויניוס סופרבוס מהשלטון ולהקמת הרפובליקה הרומית. כלומר, שלטונו מתואר כעריצות המצדיקה את ביטול המלוכה.
ראשית חייו ועלייתו לשלטון.
אביו של טארקוויניוס סופרבוס היה המלך החמישי של רומא – לוקיוס טארקוויניוס פריסקוס. לאחר הירצחו ב-578 לפנה"ס בידי בניו של אנקוס מארקיוס עבר השלטון לידיו של סרוויוס טוליוס. הבנים של טארקוויניוס פריסקס, לוּקיוס ואָרוּנְס היו באותה עת עדיין צעירים מדי כדי לעלות לשלטון. על מנת למנוע את אפשרות הפלתו מהשלטון בידי בניו של טארקוויניוס פריסקס, ניסה סרוויוס טוליוס לקרב אותם אליו. המלך החליט לחתן אותם עם בנותיו. את העדינה ומלאת חיבה עבור טארקוויניוס סופרבוס, ואת הצעירה יותר עבור הבן השני. עם זאת, בניגוד לרצונו של האב נישאה הבת הצעירה טוליה לטארקוויניוס סופרבוס, והשניים הרגו את הבת השנייה ואת אחיו של סופרבוס.
אי שביעות רצונם של הפטריקים מהרפורמות של סרוויוס טוליוס הובילה לכך שהמלך איבד את תמיכתו של הסנאט. לוקיוס ניצל זאת וניסה לתפוס את השלטון. בפעם הראשונה ניסיונותיו לא צלחו, לפי המסורת הרומית. להגנתו של המלך קמו אזרחי רומא ולוקיוס טארקוויניוס סופרבוס נאלץ לברוח. אך בפעם השנייה הוא למד לקח והחליט לנקוט בפעולה כאשר כל העם היה עסוק בשדות. לוקיוס זימן את הסנאט (אף על פי שזאת הייתה פריבילגיה בלעדית למלך) והודיע כי הוא היורש החוקי של הכתר ולא סרוויוס טוליוס. כאשר סרוויוס טוליוס (באותו זמן כבר איש מבוגר מאוד) הגיע לסנאט על מנת לגרש את המתחזה, לוקיוס הפיל את טוליוס מהמדרגות ותומכיו רצחו את המלך הפצוע בזמן שניסה להימלט. כך תפס לוקיוס טארקוויניוס סופרבוס את השלטון והפך למלכה השביעי של רומא.
שלטונו הטירני של לוקיוס טארקוויניוס סופרבוס.
מיד לאחר עלייתו לשלטון כמלך רומא ניהל מדיניות של דיכוי כנגד חסידי סרוויוס טוליוס המנוח. כך עלה לוקיוס סופרבוס באכזריות לשלטון, אותו תפס בעזרת שותפיו הפטריקים מאביו ומתומכיו. הוא לא שאל את הסכמתו של העם או של הסנאט ושמר את השלטון בידיו באמצעי דיכוי. במהלך שלטונו ביטל סופרבוס את כל הזכויות שניתנו לעם במהלך כינונו של סרוויוס טוליוס. אסר על האזרחים להתאסף בחגים דתיים, ביטל את השוויון בין האזרחים והחזיר את העבדות עקב אי תשלום חובות. הוא שיפר את מצבם הכלכלי של הפטריקים בעזרת מיסים שרירותיים, ואת המעמד העני הנמוך לקח לעבודה תמורת שכר דל. רבים מיואשים מהמצב התאבדו, ועל מנת למנוע זאת מאחרים טארקוויניוס ציווה לצלוב את גופם של המתאבדים. החשש מהשפלה כזאת מנע מעוד אנשים מלנסות להתאבד. בכל מקום היו למלך מרגלים והעם חשש מהלשנות.
הפטריקים תחילה שמחו כי ננקטו צעדים שהובילו לביטול זכויותיהם של המעמדות הנמוכים והחזירו המעמד הפטריקי לעליון. אך עם הזמן החלו להרגיש את כובד ידו של המלך גם על עצמם. בדומה לרודנים יוונים, הקים טארקוויניוס סופרבוס חוליית שומרי ראש ובהסתמך עליהם החל לשלוט באופן שרירותי. טארקוויניוס פתח במלחמות וכונן שלום, כרת בריתות עם מדינות אחרות, וכל זאת מבלי להתייעץ עם הסנאט ומבלי לקבל את הסכמת העם. הוא ניצל את סמכותו כשופט עליון, הרג וגירש סנאטורים עוינים או שנראו לו חשודים וגם פטריקים אחרים. הוא לא החליף את הסנאטורים שהרג באחרים חדשים.
ניצחונותיו של טארקוויניוס סופרבוס.
על פי המסורת הרומית משל טארקוויניוס סופרבוס באופן שרירותי ואלים, אך גם הצליח להשיג בשביל המדינה הרומית כוח ועושר שהיו חסרי תקדים עד אז. הוא השיג השפעה רבה באיחוד הלטיני, בעזרת גיסו אוקטביוס ששׂרר בTusculum ואילץ את העם הלטיני לקבל את כוחו ושלטונו של מלך רומא. טוּרנוּס הֵרדוֹניוּס, שניסה למנוע את כניסת הלטינים לברית עם טארקוויניוס הופלל בהבאת כלי-נשק אסורים לאספה ובתכנון הפיכה צבאית, והוצא להורג בהטבעה.
העיר Gabii נכבשה לאחר התנגדות ארוכה על ידי טארקוויניוס סופרבוס בעזרת בגידה. טארקוויניוס סקסטיוס בנו הצעיר של המלך הגיע לעיר וטען שהתרחק מהאלימות של אביו והראה את הסימנים המופיעים על גופו. במהירות הוא זכה באימון האזרחים, ובעצת אביו הוא הרג וגירש את האנשים המשפיעים ביותר בעיר וחילק את רכושם לפשוטי העם. ובזאת הוא רכש את אמונת האזרחים וחיזק את שלטונו, לאחר מכן מסר את העיר לאביו. ככה כבש טארקוויניוס סופרבוס את העיר במקדש של יופיטר על הר התלבן כאשר התרחש החג לאיחוד הלטיני ומלך רומא הקריב שור בשם כל האזרחים של העם הלטיני וחילק לכל הערים חלקים מבשרו של הקורבן.
גרניקה וחלק מהערים הוולסקים גם נאלצו להיכנע לרומא, וכאשר טארקוויניוס כבש את העיר העשירה של העמים הוולסקים הוא מכר לעבדות את כל אזרחיה של העיר והעשירית של הרווח שימשה אותו לבניית המקדש הקפיטוליני. ההתנהלות שלו בעיר הכניסה פחד אצל ערים אחרות וולסקים והם נכנעו לטארקוויניוס. הוא החרים מהם חלק מהאדמה והקים בהם שתי קולוניות שהפכו לעמוד התווך של הכוח שלו.
המבנים של טארקוויניוס סופרבוס ברומא.
עם הרחבת הגבולות טארקוויניוס יצר ברומא מבנים ענקיים על מנת להפוך את העיר עצמה ראויה לכוחה העולה. הוא סיים את בנייתה של קשת ביוב תת-קרקעית וסלל את המבנה המרכזי לניקוז מים, אבני יסוד של הקלואקה מקסימה, תוך שימוש באבני טוף ענקיות, ללא מלט. מערכת ניקוז זו העקיפה בצורת חצי עיגול את העיר עד שהגיעה לטיבר.