גבריאלי נולד בבולוניה. ניגן בתזמורת של כנסיית סאן פטרוניו והיה חבר ב"אקדמיה פילרמוניקה" של בולוניה ולמשך תקופה מסוימת גם כיהן כנשיאה. בשנות השמונים של המאה ה-17 עבד גם כמוזיקאי בחצר הדוכס פרנצ'סקו השני ד'אסטה ממודנה.
גבריאלי כתב כמה אופרות לצד יצירות כנסייתיות, כליות וקוליות. עיקר פרסומו בא לו כמחברן של אחדות מן היצירות המוקדמות ביותר המוכרות לצ'לו סולו (שתי סונאטות לצ'לו ובאסו קונטינואו, קבוצה של שבעה ריצ'רקארי לצ'לו ללא ליווי, וקאנון לשני צ'לי). בין בני זמנו, שליטתו הווירטואוזית בכלי נגינתו זיכתה אותו בכינוי Mingain (or Minghino) dal viulunzee, צורת דיאלקט שמשמעה "דומיניק של הצ'לו".
רכס החוף
רכס החוף (בספרדית: Cordillera de la Costa) הוא כינוייו של רכס הרים במערבה של יבשת אמריקה הדרומית לאורך חופו של האוקיינוס השקט, במקביל להרי האנדים, המשתרע לאורכה של צ'ילה ודרומה של פרו. ראשיתו של הרכס בהר טונגה (Cerro Tunga) בצפון, בסמוך לעיר פראקאס (Paracas) שבפרו, עבור בגבעת אריקה (morro de Arica), תחילתו במדינת צ'ילה, וסופו בחצי האי טאיטאו (Península de Taitao), בסופו של לוח נסקה (Nazca), לוח טקטוני בדרום האוקיינוס השקט.
רכס החוף נמוך בצורה ניכרת מהרי האנדים, והפסגות הגבוהות ביותר בו נמצאות ברכס ויקונייה מקנה (Sierra Vicuña Mackena), שגובהן כ-3,000 מטרים. עם זאת, על אף שמקורות הרכס אינם ידועים, שוררת הסכמה בין הגאולוגים כי רכס החוף עתיק יותר מהרי האנדים. אין ברכס כל פעילות געשית.
את הרכס מחלקים נהרות, היורדים מהרי האנדים מערבה, למספר רכסי משנה.
פרמיאביליות הריק
שטח (מתמטיקה)
ישיבה קטנה ציונית
וילהלם רופקה
האיש שהיה נשוי שלוש נשים
חצי האי טאיטאו
חצי האי טאיטאו (בספרדית: Península de Taitao) הוא חצי אי המזדקר לכיוון מערב מדרום חופה של צ'ילה המחובר ליבשה במצר אופקי (istmo de Ofqui). על קרקעית האוקיינוס מול חצי האי שוכן הצומת המשולש של צ'ילה (Chile Triple Junction), צומת משולש שהוא מקום מפגשם של שלושה לוחות טקטוניים: לוח נסקה, הלוח האנטארקטי והלוח הדרום-אמריקאי.
פעילות הקרחונים הרבים בחצי האי עיצבו את פני השטח בצורה של עמקים קרחוניים עמוקים, שהם גם מקורם של הפיורדים הרבים בחצי האי.
חצי האי טאיטאו נמצא במחוז ה-11 של צ'ילה, הוא מחוז איסן של גנרל קרלוס איבנייס דל קמפו (Region de Aisén del General Carlos Ibáñez del Campo). חלק מחצי האי נמצא בשטחו של הפארק הלאומי לגונה סן רפאל ובמרכזו נמצא אגם הנשיא ריוס (Lago Presidente Ríos), ששטחו 352 קמ"ר. קצהו הדרום-מערבי של חצי האי מתעקל כלפי פנים וידוע בשם חצי האי טרס מונטס (Península de Tres Montes), וקצהו הדרומי הוא כף טרס מונטס (Punta Tres Montes).
העמק המרכזי של צ'ילה
העמק המרכזי של צ'ילה הוא אזור המשתרע בין רכס החוף הצ'יליאני והרי האנדים. בהגדרתו הרחבה ביותר, זו הגאולוגית, נמשך העמק המרכזי מסנטיאגו דה צ'ילה בצפון למצר אופקי (Ofqui) בדרום. יש הנוהגים להחשיב את נהר הביוביו כגבולו הדרומי של העמק, וזאת מסיבות היסטוריות שמקורן במלחמת האראוקו וגבול התפשטות האימפריה הספרדית בתקופה הקולוניאלית. אחרים רואים בעיר פוארטו מונט את גבולו הדרומי של העמק, שכן מנקודה זו ודרומה נמצא העמק מתחת לפני הים.
גאוגרפיה ואקלים.
רובו של העמק המרכזי הוא אדמה פורייה ומרכזה החקלאי של צ'ילה. בחלקו הצפוני שורר אקלים ים תיכוני, וככל שמדרימים במורד העמק יורדת הטמפרטורה וכמות המשקעים עולה. החורפים קלים ואילו הקייצים חמים בצורה מתונה ויבשים, בדרך כלל.
הטמפרטורה השנתית הממוצעת בסנטיאגו היא 14° צלזיוס ופעולתו הממתנת של האוקיינוס השקט מונעת משינויים דרסטיים בטמפרטורה. כאשר יורד שלג בעמק, הוא מחזיק מעמד מספר שעות בלבד.
כמות המשקעים השנתית הממוצעת בסנטיאגו היא 33 סנטימטרים, בעוד שבוולפראיסו (Valparaíso), הנמצאת באותו קו רוחב אך מחוץ לעמק המרכזי, הממוצע השנתי הוא של 38 סנטימטרים. כמות המשקעים עולה ככל שמדרימים לאורכו של העמק, ובעיר קונספסיון שבדרומו עומד הממוצע השנתי על 132 סנטימטרים.
דמוגרפיה וכלכלה.
מבחינה היסטורית היה צפונו של העמק המרכזי (בין נהר הביוביו לעיר סנטיאגו) לב ליבה של הארץ וריכוז האוכלוסין הגדול בה. כלכלת האזור מאופיינת בגיוון וענפיה החזקים נשענים על משאבים טבעיים, כגון כריית נחושת, כריתת עצים, חקלאות, ייצור יינות, ומרבית הסקטור התעשייתי.
הערים המרכזיות בעמק, מצפון לדרום, הן סנטיאגו דה צ'ילה, פואנטה אלטו (Puente Alto), רנקגואה (Rancagua), קוריקו (Curicó), טלקה (Talca), לינארס (Linares), צ'ייאן (Chillán), קונספסיון (Concepción), לוס אנחלס (Los Ángeles), טמוקו (Temuco), אוסורנו (Osorno), ופוארטו מונט.
קתרינה והגלים
קתרינה והגלים (באנגלית: Katrina and the Waves) הייתה להקת פופ רוק בריטית שזכתה לעיקר הצלחתה בשנות השמונים. היא זכורה בשל להיטה מ-1985, "Walking on Sunshine", ובשל זכייתה באירוויזיון 1997 עם השיר "Love Shine a Light", כשייצגה את בריטניה.
קורות הלהקה.
תחילת הדרך.
הלהקה החלה כצמד הנקרא "הגלים", אשר כלל את הגיטריסט קימברלי רו ואת המתופף אלכס קופר. להקה זו התקיימה בין השנים 1975–1977 בהם ניגנה באזור קיימברידג' בבריטניה.
להקה זו לא הוציאה אף אלבום או סינגל והתפרקה כשקימברלי רו עזב כדי להצטרף ללהקת "The Soft Boys". לאחר הפירוק הופיע אלכס קופר במסגרת כמה להקות, עד אשר הצטרף ללהקת הפופ-סול "'Mama's Cookin" ב־1979. למעשה, כשהצטרף קופר ללהקה היא הייתה על סף פירוק, אולם אז שמע מחבר על "נערה צעירה עם שיער ארוך וקול יפה". הייתה זאת קתרינה לסקאניש בת ה-19. קופר החליט לצרפה ללהקה, אך בשלב זה נטשו נגן הבס והמתופף את הלהקה כדי ללמוד באוניברסיטה בארצות הברית. השניים שנותרו בלהקה, לסקאניש כזמרת והחבר שלה, וינס דה לה קרוז הגיטריסט, חשבו לעזוב גם הם, אולם החליטו להמשיך עם "'Mama's Cookin", יחד עם המתופף אלכס קופר (שהחליט להישאר) ועם בוב ג'קינס כנגן הבס.
במהלך השנתיים הבאות הופיעה הלהקה בבריטניה וביצעה בעיקר גרסאות כיסוי לשירים של אמנים אמריקנים, כמו הארט, פורינר, לינדה רונסטד וזי זי טופ. לאחר שלהקת "The Soft Boys" התפרקה ב-1981, החליט קימברלי רו לחדש את שיתוף הפעולה המוזיקלי עם אלכס קופר, והצטרף ל-"'Mama's Cookin". בשל כך שינתה הלהקה את שמה ל"הגלים".
בתחילת דרכה של "הגלים" הזמר, כותב השירים והגיטריסט קימברלי רו הוביל את הלהקה ועיקר תשומת הלב הופנתה אליו. בהמשך החל רו לכתוב חומרים בשביל לסקאניש, שהפכה להיות הזמרת הראשית של הלהקה.
קריירה מוזיקלית.
הלהקה הוציאה את אלבום הבכורה שלה, הנקרא "Shock Horror", בשלהי שנת 1982. באותה תקופה עזב נגן הבס ג'קינס את הלהקה. לג'נקינס לא הובא מחליף, ווינס דה לה קרוז נטל על עצמו את התפקיד. בשלב זה שונה שמה של הלהקה שוב, ל"קתרינה והגלים".
לאחר מכן הקליטה הלהקה את אלבומה הראשון תחת שמם החדש. האלבום, "Walking On Sunshine", מומן מכספיהם האישיים של חברי הלהקה ותוכנן להימכר בהופעות. מתוך עשר הרצועות באלבום, לסקאניש שרה שמונה מהן, ורו שר את השניים הנותרים. האלבום עורר עניין בחברות התקליטים השונות, אולם רק חברת התקליטים הקנדית "Attic Records" הסכימה לשווק את האלבום בחנויות המוזיקה. כך קרה, שעל אף ש"קתרינה והגלים" הייתה להקה בריטית, אלבומה הראשון יצא אך ורק בקנדה. האלבום זכה לחשיפה תקשורתית ולהשמעות ברדיו, במיוחד של השיר "Walking On Sunshine", ועל כן יצאה הלהקה לסיבוב הופעות ברחבי קנדה.
ב-1984 הוציאה הלהקה בקנדה את אלבומה השני, "Katrina and the Waves 2", בו שרה לסקאניש את כל שירי האלבום. באותה שנה, להקת "הבאנגלס" הקליטה גרסת כיסוי לשיר של "קתרינה והגלים" - "Going Down to Liverpool". הלהקה החלה לצבור פופולריות, ועל כן החלו חברות התקליטים הגדולות להביע בה עניין. בסופו של דבר חתמה הלהקה על חוזה הקלטות בחברת התקליטים האמריקנית "Capitol Records" (השייכת לחברת התקליטים הבריטית "EMI").
אלבומה הראשון בחברת התקליטים "Capitol Records", שהיה לאלבומה הבינלאומי הראשון, נקרא "Katrina and the Waves", וכלל עשרה שירים שיצאו במקור בקנדה בלבד, אשר הוקלטו ונערכו מחדש, כדי שיתאימו להפצה בינלאומית. האלבום היה להצלחה: הן מסחרית והן מצד המבקרים. הסינגל הראשון מתוכו, "Walking on Sunshine", היה ללהיט בינלאומי, שהשתבץ בעשירייה המובילה במצעדי הלהיטים בארצות הברית ובבריטניה. בנוסף, קיבלה הלהקה מועמדות לפרס גראמי בקטגוריית "תגלית השנה" ויצאה לסיבוב הופעות בינלאומי. רבים סברו כי "קתרינה והגלים" תהיה "One-hit wonder" ("להקה של להיט אחד"), אך הלהקה הוכיחה אחרת, כשהוציאה שני סינגלים נוספים מהאלבום, אשר נכנסו למצעד בילבורד האמריקני.
אלבומה הבינלאומי השני, "Waves", שיצא שנה אחרי ההצלחה הגדולה, היה לכישלון מסחרי, והסינגלים מתוכו שיצאו לאור לא זכו להצלחה. בשל כך סיימה חברת "Capitol Records" את החוזה עם "קתרינה והגלים", כיוון שהלהקה לא עמדה בציפיות.
שלוש שנים אחר כך, בשנת 1989, הוציאה הלהקה את האלבום "Break of Hearts" בחברת התקליטים "SBK Records". האלבום נשא אופי יותר רוקיסטי מקודמיו. הוא כלל את הלהיט "That's the Way", אשר הגיע למקום ה-16 במצעד בילבורד האמריקני, אך שני הסינגלים שבאו אחריו כשלו במצעדים, וגם אלבום זה היה לכישלון מסחרי. בעקבות זאת, מצאה הלהקה את עצמה פעם נוספת ללא חברת תקליטים.