רבי יצחק היה בנו של רבי יחיאל מיכל הלוי מברזנה, מייסד חסידות ברנזה, ונכדו של רבי דוד מסטפין תלמידם הבעל שם טוב והמגיד ממעזריטש. הוא מיוחס גם לבעל טורי זהב ולרבי יחיאל מיכל מזלוטשוב. רבי יצחק נישא לבת האדמו"ר רבי אהרן מטשרנוביל, בנו של רבי מרדכי מטשרנוביל.
רבי יצחק הגיע, יחד עם אביו רבי יחיאל לעיר ברזנה לפי הזמנת הפריץ המקומי (והבטחה מצידו לסייע בבנית בית מדרש), והחלו למשוך אליהם המונים מכל הסביבה.
רבי יחיאל ובנו רבי יצחק ישבו גם שם על התורה ועל העבודה, אך עם פטירת אביו יצא ר' יצחק מכליו, והחל לפעול לביסוס והרחבת שושלת ברזנה. חסידיו נאמדו באלפים, וכללו בעיקר המוני עם. רבי יצחק היה מרבה בנסיעות אל חסידיו.
לרבי יצחק נולד בן בשם יוסף.
רבי יצחק נפטר בט"ו אלול שנת תרכ"ה.
משפחתו.
מרעייתו בת רבי אהרן מטשרנוביל, נולד לו ילדיו:
הערות שוליים.
פליקס נעים
פליקס נעים (נולד ב-9 במאי 1960) הוא מאמן כדורגל ישראלי.
קריירה.
בצעירותו, נעים שיחק בקבוצת הכדוריד מכבי קריית ביאליק ובנבחרת ישראל לנוער. כדורגל הוא החל לשחק בגיל 18, כחלוץ בקבוצת "הצעיר" חיפה ולאחר מכן שיחק במכבי נווה שאנן עם המאמן אלי גוטמן. אחרי שירותו הצבאי התגורר אצל אחיו בפריז ושיחק בקבוצת חובבנים בליגה החמישית בצרפת. עם חזרתו לארץ פנה נעים לאימון.
נעים החל את דרכו בקבוצת הנערים מ.כ. נווה יוסף חיפה אך בעונת 1997, אלי גוטמן שאימן אז את הפועל באר שבע, מינה אותו לסקאוט של המועדון, ונעים גילה בין היתר את ג'ובאני רוסו. נעים המשיך לעבוד עם גוטמן גם בעונות הבאות, בהפועל חיפה ובית"ר ירושלים, כשלבסוף נפרד נעים מגוטמן ופתח בקריירת אימון עצמאית.
נעים לא קיבל הצעות מהליגות הבכירות ועבר בין קבוצות מהליגות הנמוכות, עד שב-2013 קיבל הצעה מסתיו שחם, בעלי הפועל כפר סבא, לאמן את הקבוצה. נעים הדריך את הקבוצה כשזו עלתה שתי ליגות ברציפות בתוך בשלוש שנים עד לליגת העל. למרות חוסר הניסיון באימון בדרגים הגבוהים, נשאר נעים בתפקידו ובכך אימן לראשונה קבוצה בליגת העל. אולם בינואר 2016, מעט לאחר פתיחת הסיבוב השני בליגה וכשקבוצתו ממוקמת מתחת לקו האדום, פוטר נעים מאימון הקבוצה.
ב-29 בפברואר 2016 מונה למאמן הפועל פתח תקווה, וביוני באותה שנה פוטר לאחר שלא הצליח לעלות עם הקבוצה לליגת העל.
ב-13 באפריל 2017 חזר נעים למשרת המאמן בהפועל כפר סבא, אותה עזב בתום העונה.
ב-9 באוגוסט 2017 מונה נעים למאמן בני סכנין, וב-5 בינואר 2018 פוטר, לאחר הדחה במפתיע בגביע המדינה.
אלבום בכורה
אלבום בכורה מציין את ההקלטה הקולית או הרישום הראשוניים של זמר, להקה או פזמונאי שיוצאים לאור וזמינים למכירה, הורדה או הפצה. אלבומי בכורה הם אלבומים מוזיקליים אשר מכילים קטעי מוזיקה אינסטרומנטלית (יצירות), לרוב מוזיקה קלאסית או אופרה, או קטעי מוזיקה עם מילים ושירה. המונח מדויק יותר במקרה של פזמונאי המפרסם אסופת שירים מאשר שירים בודדים, כאשר במקרים של זמר או להקה ההקלטה הקולית הראשונה היא לעיתים שיר ולא אלבום, אם כי לרוב השיר נכלל באלבום והופך לסינגל מוביל.
אלבומים רבים, בעיקר אלבומי בכורה, גם בארץ וגם בעולם, נקראים על שם האמן או כוללים את השם שלו או חלק ממנו. "מנהג" זה קורה מכיוון שהאמנים מרגישים שהאלבום מייצג את הלהקה, את המוזיקה או את המסר שלה. באלבומי הבכורה, או מאוחר יותר בקריירה של הלהקה, אלבום בעל שמו של האמן הוא הצהרה שאומרת: "זה מי שאנחנו". אמנים עושים זאת מכמה סיבות נוספות, כגון, כדי ליצור רושם ראשוני טוב, לקבוע מי האמן במהירות וביעילות וכדי להקל על זכירת השם של האמן. דוגמאות בולטות לכך הן "Queen" ו-Queen II של קווין, David Bowie ו-David Bowie של דייוויד בואי, "Taylor Swift" של טיילור סוויפט, "Selena" של סלינה, "ריטה" של ריטה, "Spice" של ספייס גירלז, "The Doors" של הדלתות, "Maddona" של מדונה, "Whitney Houston" של ויטני יוסטון, Led Zeppelin III, Led Zeppelin II, Led Zeppelin ו-Led Zeppelin IV של לד זפלין, "Boston" של בוסטון, "The Voice of Frank Sinatra" של פרנק סינטרה ו-"5 Seconds of Summer" של 5 Seconds of Summer
לעיתים רחוקות יותר, אף אלבומים שאינם אלבומי הבכורה נקראים על שם האמן, כפי שקרה עם האלבום "Metallica" של להקת ההבי מטאל מטאליקה, היהודים של היהודים, "Shakira" של שאקירה, "The Neighborhood" של דה נייבורוהוד , Deep Purple של דיפ פרפל, "Elton John" של אלטון ג'ון ו-The Beatles של הביטלס.
היסטוריה.
האלבום הראשון אי פעם בהיסטוריה הוקלט על גבי תקליט בשנת 1889 על ידי ממציא התקליט והמכשיר לנגינתו, הגרמופון, אמיל ברלינר. התקליט המקורי הושמד על ידי ברלינר, אך היסטוריון קול שיחזר את ההקלטה ב-2012.
בשנת 1894 חברת ברלינר גרמופון הקליטה והפיצה את האלבום המסחרי הראשון, אף הוא על גבי תקליט. האופרה הראשונה שהוקלטה במלואה הייתה "ארנאני" בשנת 1903, והסימפוניה החמישית של בטהובן בניצוחו של ארתור ניקיש ב-1913 הייתה היצירה הראשונה של תזמורת שהוקלטה באורך מלא.
בהמשך המאה ה-20 ולאחר תקופת התקליטים ואריכי-הנגן, השימוש בקלטת שמע הפך פופולרי. בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 התקליטור תפס את מקומה, ובשנת 1981 הופץ באופן מסחרי אלבום הבכורה הראשון על גבי תקליטור, "Business as Usual" של להקת הפופ-רוק "Men at Work". מתחילת העשור השני של המאה ה-21 הצטמצם השימוש בתקליטור בעקבות התפתחות האינטרנט והנוחות שבהעברת מידע דרכו, ונכון לעשור השני של המאה ה-21 ההורדות הדיגיטליות הן שהפכו נפוצות.
מגה-בית
חוק שירות הביטחון הכללי
חוק שירות הביטחון הכללי, התשס"ב-2002 מסדיר את פעולתו של שירות הביטחון הכללי (שב"כ). החוק אושר בכנסת ב-11 בפברואר 2002 ונכנס לתוקף ב-22 באפריל 2002.
היסטוריה.
עם הגידול במרכזיותו של השב"כ בחיי מדינת ישראל גבר הצורך בהסדרת פעילותו. בעקבות פרשת קו 300 ופרשת עיזאת נאפסו, כמו גם טענות על שימוש בלתי מבוקר בעינויים במהלך חקירתם של עצירים פלסטינים, הוקמה "ועדת לנדוי", שפרסמה בשנת 1987 דו"ח שבא לקבוע קריטריונים לשימוש באמצעי חקירה זה. הדו"ח קבע שבשב"כ רווחה בשנות ה-80 של המאה ה-20 תרבות של עדויות שקר. הדו"ח המליץ על התרת שימוש בלחץ פיזי מתון בחקירות, והגמשה של הכללים כאשר מדובר בחקירה העוסקת ב"פצצה מתקתקת", שהיא אירוע חבלני ספציפי העומד להתרחש בזמן הקרוב, ויש לעשות כל מאמץ על מנת לסכלו. בשנת 1999, בעקבות עתירות שהוגשו על ידי האגודה לזכויות האזרח והוועד הציבורי נגד עינויים בישראל, דן בג"ץ בשיטות החקירה של השב"כ, ובפסק-דין תקדימי קבע שאסורות שיטות חקירה הכוללות לחץ פיזי. בעקבות פסיקה זו קראו אנשי ציבור, ובהם חברי הכנסת רובי ריבלין ושאול יהלום, לחוקק חוק שיתיר לשב"כ להמשיך ולהשתמש בלחץ פיזי מתון בחקירותיו.
בפברואר 1998 הגישה הממשלה לכנסת את הצעת חוק שירות הביטחון הכללי. הדיונים בכנסת ובוועדותיה בעניין זה נמשכו עד שנת 2002, שבה אושר חוק שירות הביטחון הכללי, המסדיר את פעולתו של השב"כ. בסופו של דבר לא כלל החוק סעיף המתיר שימוש בלחץ פיזי.
עיקרי החוק.
החוק קובע שייעודו, תפקידיו וסמכויותיו של השב"כ (להלן "השירות") ייקבעו בחוק. מבנה השירות, יחידותיו ותפקידיהן ייקבעו בהוראות השירות או בנוהלי השירות. ראש השירות ימונה בידי הממשלה לפי הצעת ראש הממשלה. השירות נתון למרות הממשלה וראש הממשלה ממונה עליו מטעם הממשלה. ועדת שרים לענייני השירות מונה חמישה חברים; ראש הממשלה הוא יו"ר הוועדה, ובין חבריה נכללים שר הביטחון, שר המשפטים והשר לביטחון הפנים. בכנסת נדונים ענייני השירות בוועדת המשנה למודיעין ולשירותים חשאיים של ועדת החוץ והביטחון.
עברו של השירות, כגוף ששירת גם אינטרסים פוליטיים של מפא"י, הביא לקביעה "לא תוטל על השירות משימה לשם קידום אינטרסים מפלגתיים-פוליטיים".
סעיף 7 לחוק קובע את ייעוד השירות ותפקידיו:
סעיף 11 לחוק מחייב את חברות התקשורת בישראל למסור מידע מקיף על כל שיחה ומסרון שהתקיימו באמצעותן (לא כולל תוכן השיחה או המסרון). חובה זו היא הבסיס להפעלתו של מאגר נתונים ענק של השב"כ, שמכונה "הכלי", שבו נאגרים נתונים אלה ומסייעים בסיכול פיגועי טרור ופעולות ריגול, ובמרץ 2020 שימשו גם למאבק בהתפרצות נגיף הקורונה בישראל, לשם איתור מסלולם של נשאים של נגיף הקורונה. בעקבות פסיקת בית המשפט העליון באפריל 2020, נחקק חוק ספציפי, חוק הסמכת שירות הביטחון הכללי לסייע במאמץ הלאומי לצמצום התפשטות נגיף הקורונה החדש וקידום השימוש בטכנולוגיה אזרחית לאיתור מי שהיו במגע קרוב עם חולים, המסמיך את השב"כ לסייע בחקירות אפדימיולוגיות.
מידע אודות השירות הוא מידע סודי. בסעיף 19 נקבע: "כללים, הוראות השירות, נוהלי השירות וזהות עובדי השירות והפועלים מטעמו, בעבר או בהווה, וכן פרטים אחרים בנוגע לשירות שייקבעו בתקנות, הם חסויים וגילוים או פרסומם אסור". ראש הממשלה רשאי להתיר פרסום מידע האסור לפרסום לפי סעיף זה, והוא האציל סמכותו זו לצנזורה הצבאית. בהתאם לכך, כאשר סגן ראש השב"כ, רוני אלשיך, נבחר כמועמד למפכ"ל המשטרה, פורסם הדבר באמצעי התקשורת ללא ציון שמו, אלא הכינוי "ר'", ורק לאחר אישור של ראש הממשלה פורסם שמו המלא.
לשם מילוי תפקידם ניתנות לבעלי תפקידים מבין עובדי השירות סמכויות שוטר. לבעלי תפקידים מבין עובדי השירות ניתנת הרשאה להיכנס לכלי רכב או לחצרים (לרשות היחיד) ולערוך בהם חיפוש ולאסוף מידע, שלא בנוכחות בעליהם או המחזיק בהם ובלא ידיעתו. על עובדי השירות נאסרה הקמתו של ארגון עובדים וחברות בו.
תקנות.
מכוח החוק הותקנו תקנות אחדות: