כל משימות החלל האמריקאיות נקראות תחת השם Space Transportation System או בקיצור (STS). תחילה מספור המשימות נעשה באופן מספרי עוקב עד משימת STS-9. לאחר משימת STS-9, שונתה שיטת הספירה של השיגורים. כך התקבל השם STS-41-B, במקום השם STS-11 (משימת STS-10 התבטלה בגלל עיכוב רב בקבלת והעמסת הציוד והמטען על המעבורת). שיטת הספירה נועדה להיות יותר ספציפית. המספר 4 מייצג את הספרה האחרונה של שנת הכספים הפדרלית השיגור (1984) הספרה השנייה מייצגת את אתר השיגור (הספרה 1 מייצגת שיגור ממרכז החלל קנדי והספרה 2 מייצגת שיגור מבסיס חיל האוויר ונדנברג, למרות שבוונדנברג מעולם לא שוגרה מעבורת) והאות B מייצגת את מספר השיגור לאותה שנת כספים (STS-10 בוטלה, במקור הייתה אמורה להיקרא STS-41-A). לאחר אסון מעבורת החלל צ'לנג'ר ב-1986 חזרה שיטת הספירה המקורית.
STS-3xx היא משימת הצלה שיוצאת בהתראה קצרה כאשר קורה משהו למשימה שממריאה. הצוות של משימה זו נקבע לפני כל משימה שגרתית וזוהי המשימה היחידה שלא מתוארכת. המעבורת למשימה זו נקבעת לפי המעבורת שיוצאת למשימה שגרתית. (אם יקרה משהו למשימה STS-121 שבה ממריאה הדיסקברי, משימת ההצלה תתבצע על ידי האטלנטיס משום שהיא הבאה בתור לצאת למשימה שגרתית (STS-115).
סטטיסטיקה.
סטטיסטיקה זו נכונה ל-27 במאי 2010.
רשימת המשימות של מעבורות החלל.
טבלה זו מציגה את כל משימות החלל שבוצעו בשלושת העשורים בהם פעלו המעבורות.
32 (מספר)
32 (במילים בלשון זכר: שלושים ושניים; בלשון נקבה: שלושים ושתיים) הוא מספר טבעי הבא אחרי 31 ולפני 33.
ממשלת ישראל השלישית
ממשלת ישראל השלישית, בראשותו של דוד בן-גוריון, פעלה מ-8 באוקטובר 1951 עד 24 בדצמבר 1952, בזמן כהונתה של הכנסת השנייה.
הקמת הממשלה.
אחרי הבחירות, בן-גוריון ניסה לפנות אל מפ"ם, אל הציונים הכלליים, אל הפרוגרסיבים ואל המפלגות הדתיות כדי להקים ממשלה רחבה ככל האפשר. במהלך המשא-ומתן הקואליציוני לא הצליח בן-גוריון לרצות את מפ"ם על רקע נאמנותה של זו לברית המועצות. המשא ומתן עם הציונים הכלליים לא צלח לאחר שבן-גוריון לא הסכים להקל את משטר הצנע, ולאחר שלא הסכים לתת להם את תיק המסחר והתעשייה (אלא רק את תיק התעשייה). בעקבות כך, הואשמו הציונים הכלליים באופורטוניזם, ובכך שהסיבה היחידה שלא הצטרפו לממשלה היא שהם לא קיבלו "עוד חצי תיק". הפרוגרסיביים, לעומת זאת, לא רצו לשבת בממשלה כשהציונים הכלליים ישבו באופוזיציה כדי למנוע מעבר של תומכיהם אל הציונים הכלליים.
בסופו של דבר, הסכים בן-גוריון לוויתורים מפליגים למפלגות הדתיות בתמורה לתמיכה בממשלתו. סך הכול נמנו 65 חברים מקרב מפלגות הקואליציה, והכנסת הצביעה אמון בממשלה ברוב של 56 חברים בעד מול 40 נגד. תנועת החרות ביקרה את העובדה ש-5 מחברי הכנסת שתמכו בממשלה היו מסיעות הלוויין הערביות של מפא"י, ולכן לממשלה לא היה "רוב יהודי".
7 שרים חדשים כיהנו בממשלה זו ו-9 שכיהנו גם בממשלה הקודמת. הממשיכים היו: בן-גוריון, קפלן, שפירא, שרת, יוסף, שטרית, לוין, מאיר ולבון.
השרים החדשים היו: לוי אשכול, יוסף בורג, בן-ציון דינור, חיים כהן, מרדכי נורוק, פרץ נפתלי, דוד צבי פנקס. שניים מתוכם: דינור וכהן לא היו חברי כנסת.
שני שרים: קפלן ופנקס נפטרו במהלך כהונת הממשלה. שר אחד, לוין, התפטר.
ציוני דרך ומדיניות.
מדיניות כלכלית.
הממשלה הייתה צריכה להתמודד עם משבר כלכלי חריף שהתבטא בהדלדלות יתרות המט"ח. במהלך כהונת הממשלה התמוטטה לחלוטין מדיניות הקיצוב כתוצאה מהמירמור הגדול של הציבור ממנה. לכן, שר האוצר אליעזר קפלן החליט להנהיג את המדיניות הכלכלית החדשה, שבין מרכיביה היו משא ומתן על הסכם השילומים עם ממשלת גרמניה, בקשת סיוע מארצות הברית, ומכירת איגרות חוב של המדינה במדינות העולם.
סיום כהונת הממשלה.
ב-23 בספטמבר 1952 עזבו אגודת ישראל ופועלי אגודת ישראל את הקואליציה בגלל התנגדותן לגיוס נשים לצה"ל ולמעשה השאירו את הקואליציה עם 60 חברי כנסת בלבד. בגלל ויכוח על החינוך הדתי התפטר בן-גוריון ב-19 בדצמבר 1952.
הרכב הממשלה.
הממשלה מנתה 13 שרים בעת השבעתה. ביוני 1952 עלה מספר השרים ל-14 עם מינוי חיים כהן לשר המשפטים, אך חזרה ל-13 שרים בעקבות התפטרות יצחק מאיר לוין.
הממשלה ה-3
גילת אנקורי
גילת אנקורי (נולדה ב-31 באוקטובר 1955) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון ישראלית.
ביוגרפיה.
גילת אנקורי גדלה בארצות הברית, במסגרת שליחות של אביה, פרופסור צבי אנקורי בשליחות מטעם המדינה ובמהלך שהותן היא ואחיותיה הקטנות היו הילדות היהודיות היחידות בבית ספרן ואף נתקלו בגילויי אנטישמיות. אמה, אורה, עבדה במוזיאון ישראל. הם שבו לישראל ב-1973. לאנקורי שתי אחיות, אחת מהן היא פרופסור גנית אנקורי.
אנקורי שירתה בצה"ל בלהקת חיל האוויר והיא בעלת תואר ראשון מן החוג לאמנות התיאטרון באוניברסיטת תל אביב.
את קריירת המשחק שלה התחילה אנקורי בסרט הביכורים של אבי נשר "הלהקה", לצד גידי גוב, מאיר סוויסה וגלי עטרי.
ב-1979 השתתפה בסרטיו של יואל זילברג: "אמי הגנרלית" לצד גילה אלמגור ו"נישואין נוסח תל אביב" לצד יוסף שילוח.
ב-1980 שחקה בסרטו של שמואל אימברמן, "חמש חמש", לצד אלי גורנשטיין ומנחם עיני וב-1981 ב"סיפור אינטימי" לצד חוה אלברשטיין.
בשנות השמונים השתתפה ב"עובדים על העולם" לצד מאיר סוויסה והנחתה את התוכנית "חברים מצוירים" בערוץ הראשון.
ב-1993 גילמה תפקיד משנה בסרט הקולנוע זוכה פרס אופיר - "נקמתו של איציק פינקלשטיין", לצד משה איבגי וב-1994 שיחקה ב"הגמל המעופף" לצד גדעון זינגר וסלים דאו.
בשנות התשעים השתתפה בדיבוב סדרות ההנפשה: "עלילות טייני טון" ו"שאלתיאל קוואק" וכן הנחתה את טקס בחירת מלכת היופי ב-1996.
בין השנים 2000-1995 גילמה אנקורי את דמותה של עידית לינוביץ', האישה התככנית והמרשעת באופרת הסבון של ערוץ 2 - "רמת אביב גימל" ודמותה נהייתה לאחת הדמויות האייקוניות בטלוויזיה הישראלית.
בשנת 2005 החלה לשחק את דמותה של מירי מורן בטלנובלה "טלנובלה בע"מ" של הוט 3 ושימשה כדוגמנית הבית של רשת האופנה "מאוזנר".
בתיאטרון שחקה, לאורך השנים, ב"בעל בריבוע", "ילדים חורגים לאלוהים", "המורדים", "למה לא הלילה", "הזוג המוזר", "כנר על הגג", "אופרה שגעון", "החשפנית", במחזמר "שלגיה" לצד דפנה דקל בתפקיד המלכה הרעה, "הבוגר" בתיאטרון עכו,"החולה ההודי","הבדלה", בתפקיד הנזירה ב"קומדיה של טעויות" של התיאטרון הקאמרי וב"האורחת" של תיאטרון בית ליסין.
ב-2010 השתתפה בדרמת הפשע "עספור", בתפקיד אביגיל אמבר.
ב-2010 וב-2011 השתתפה בקומדיה "כאן גרים בכיף" בתפקיד ציפי (אמא של נתי קלוגר בסדרה, הסבתא של משפחת שלו).
בשנת 2012 שבה לגלם את דמותה של עידית לינוביץ', בדרמה הקומית של HOT - "תנוחי", לצידן של חנה לסלאו, צופית גרנט, אוולין הגואל ונוספים.
באותה שנה התחילה לשחק בגרסה הישראלית, של ערוץ 2, לסיטקום האמריקאי "כולם אוהבים את ריימונד - "משפחה לא בוחרים" וכן, השתתפה בקמפיין לעידוד התיירות בישראל.
בשנת 2016 התחילה לשחק בסדרה "Oboy" בבימויו של אורי גרוס בתפקיד אימו של ג'וני, הזמרת יונה בר לב.
חיים אישיים.
אנקורי נשואה לבמאי והמפיק מייקל גרינספן, ולהם שתי בנות. מתגוררת בתל אביב.
אנקורי סובלת מפרוסופגנוזיה.
משרד הדואר
שר הדואר
האימפריה האשורית המאוחרת
בקי גריפין
רבקה "בקי" גריפין (נולדה ב-27 בדצמבר 1977) היא מנחת טלוויזיה, עיתונאית, שחקנית ודוגמנית ישראלית.
ביוגרפיה.
רבקה גריפין נולדה בגבעתיים, לאריאלה (לבית גדסי) - רואת חשבון בסטימצקי ולבוב גריפין, כדורסלן עבר במכבי תל אביב, שלאחר מכן הפך לפרופסור לספרות אנגלית. כשהייתה בת פחות משנתיים עזבה משפחתה לארצות הברית, לשמונה שנים. לאחר מכן חזרו לישראל. למדה בתיכון שמעון בן צבי שבגבעתיים. בשנים האחרונות מתגוררת בארצות הברית.
קריירה.
בשנת 1998 החלה לשדר משחקי תיכונים בערוץ הראשון, ולאחר מכן עברה לערוץ הספורט, שם עבדה כחמש שנים, ובמקביל דגמנה בפרסומות ובקמפיינים שונים, והנחתה רצועת נוער בערוץ הראשון. בשנת 2002 הצטרפה לתוכניות הבידור של גיא פינס "ערב טוב עם גיא פינס" ו"אין ואאוט".
ב-2003 נבחרה מתוך מאות מועמדים להיות מנחה בערוץ המוזיקה הבינלאומי MTV, שם הנחתה שתי תוכניות משלה: Dance Floor Chart, ו- World Chart Express. כמו כן, הנחתה ספיישלים רבים ברחבי הרשת האירופית. באותה שנה, הוחתמה כפרזנטורית של חברת האופנה הישראלית קסטרו, עם השקת חנויות שונות של החברה ברחבי אירופה. גריפין שמשה כפרזנטורית של החברה עד לשנת 2005. במקביל השתתפה בקמפיין האירופי של ניסאן מיקרה. באותן השנים השתתפה גריפין גם בסרט הקולנוע "מתנה משמיים", ושיחקה בסדרת הטלוויזיה "אהבה מעבר לפינה" בערוץ 2.
בשנת 2005 עזבה את ערוץ MTV, חזרה לישראל. היא הנחתה את "המצעד" בערוץ 24, והגישה תוכנית היפ-הופ ברדיוס 100FM. באותה שנה השתתפה גריפין בתוכנית המציאות "רוקדים עם כוכבים", והנחתה את טקס הפתיחה והנעילה של המכביה השבע-עשרה לצד רודריגו גונזלס.
בשנת 2006 החלה ללמוד בחוג לקולנוע וטלוויזיה שבאוניברסיטת תל אביב, ושימשה כיועצת תקשורת לאגודת הסטודנטים בזמן מאבק הסטודנטים בוועדת שוחט.
בשנת 2008 החלה לעבוד ככתבת בערוץ עשר ובערוץ הספורט, וכיסתה את משחקיה של מכבי תל אביב ביורוליג.
בשנת 2010 הנחתה את התוכנית Inside Israeli Basketball ששודרה ברחבי ארצות הברית. בנוסף, כיכבה בקמפיין לשוקולד טורקי Eti Sticks.
בשנים 2016-2011 הנחתה את צעדת ניו יורק למען ישראל.
בשנים 2012–2016 שימשה גריפין ככתבת כדורסל ב"כלכליסט".