לווריאנט ה"אלפא" יש 23 מוטציות בהשוואה לווירוס המקורי בסין, שמונה מאלה ב של הווירוס, על פי החברה האמריקאית למיקרוביולוגיה (ASM). שלוש מהמוטציות נחשבות כאחראיות להשפעה הגדולה ביותר על הביולוגיה של הווירוס: נראה כי המוטציה של N501Y מגבירה את מידת ההדבקות של חלבון הספייק לקולטני ACE2-נקודת הכניסה העיקרית לתאים אנושיים; המוטציה 69-70del יכולה, בשיתוף עם N501Y, להסביר את ההעברה המוגברת של הווריאנט והמוטציה של P681H יכולה גם להגביר את ההעברה, מכיוון שהיא עשויה להיות מעורבת באופן שבו הווירוס ממזג את הממברנה שלו לתא אנושי על מנת להעביר את הגנום שלו לתא.
יעילות החיסון כנגדו.
על פי המרכז לבקרת מחלות ומניעתן (CDC), הווריאנט מדבק בכ-50% יותר מהווירוס המקורי בסין. ייתכן שזה גם גורם למקרים חמורים יותר של COVID-19, לפי ה-CDC.
מחקרים עד כה מצביעים על כך ששני החיסונים ל- mRNA COVID-19 (המכונים: חיסון פייזר-ביונטק וחיסון מודרנה) יעילים במניעת זיהומים סימפטומטיים עם וריאנט האלפא של וירוס הקורונה. לדוגמה, מחקר שפורסם ב-28 ביוני בכתב העת מצא שדם של עובדי בריאות שחוסנו בזריקה של פייזר יעיל בנטרול הווריאנט, מנה אחת של החיסון מעוררת גם נוגדנים מנטרלים מפני הווריאנט, כך דיווח אתר ג'ונסון אנד ג'ונסון.
אוסטריה באירוויזיון 1969
אוסטריה באירוויזיון 1970
אוסטריה באירוויזיון 1973
אוסטריה באירוויזיון 1975
אוסטריה באירוויזיון 1998
אוסטריה באירוויזיון 2001
אוסטריה באירוויזיון 2006
אוסטריה באירוויזיון 2010
אוסטריה באירוויזיון 2008
מרדכי אנילביץ' (פסל)
מרדכי אנילביץ' הוא פסל העשוי מברונזה שיצר נתן רפפורט בשנת 1951. הפסל מציג את דמותו של מרדכי אנילביץ' מפקד הארגון היהודי הלוחם במרד גטו ורשה, שנהרג בקרב מול הנאצים בגטו. הפסל ניצב על גבעה בלב קיבוץ יד מרדכי ליד מגדל המים ההרוס. למרגלות הפסל נערכת מדי שנה עצרת הנעילה המרכזית של יום הזיכרון לשואה ולגבורה.
פסל אנילביץ' הוא הפסל המונומנטלי הראשון שנוצר על ידי פסל ישראלי.
תיאור הפסל.
הפסל עשוי מברונזה במשקל 1 טון (הפסל חלול מבפנים) מתנשא לגובה של 4.20 מטר. דמותו של מרדכי אנילביץ', גבר צעיר עם בלורית חלוצית טיפוסית, לבוש חולצה מרופטת, מכנסיים מקומטים ומגפיים מיושנות. הגבר אוחז בידו הימנית, רימון.
הפסל מחושב למרחק גדול ולכן יש ליקויי פרופורציה מסוימים. החלק התחתון של הגוף מסיבי, הרגליים גדולות ואיתנות ולעומתן החזה צר והראש קטן באופן יחסי. קיפולי הבגדים ותווי הפנים מפורטים יתר על המידה.
לצד הפסל מונח לוח אבן ועליו ציטוט מדבריו של מרדכי אנילביץ':
מרדכי אנילביץ, 23 באפריל 1943
ההיסטוריה של הפסל.
פסל מרדכי אנילביץ' הוא הפסל הראשון שיצר רפפורט בישראל. תחילת יצירת הפסל החלה בתל אביב. כאשר החל לעבוד על דגם פסל שייצג את מרדכי אנילביץ', הוא ייצר שני דגמים שונים מגבס בגובה של כ-90 ס"מ, כל אחד. עם גמר עיצוב הדגמים הזמין את חברי קיבוץ יד מרדכי לצפות בהם מתוך כוונה שיבחרו בצורה דמוקרטית בפסל המתאים יותר. הדגם שלא נבחר מוצג עד היום במוזיאון "משואה לתקומה" שבקיבוץ. בינואר 1951 נערך אירוע חשיפת הפסל מגבס, לפני היציקה בברונזה. באירוע נכחו עשרות עיתונאים ומבקרי אומנות, נציגי הציבור היהודי בצרפת ונציגי המושבה הישראלית בפריז בראשות הציר הישראלי בצרפת, מוריס פישר. יצירת הפסל הסתיימה בפריז, צרפת שם נערכה יציקת הברונזה. ב-5 באפריל אותה שנה הגיע הפסל לחיפה באונייה "ארצה". ב-18 באפריל הוא הוצב בקיבוץ יד מרדכי ליד מגדל המים ההרוס וביום הזיכרון לשואה ולגבורה וב-3 במאי אותה שנה הוסר הלוט על ידי מאיר יערי מעל הפסל בהשתתפותם של כעשרת אלפים אנשים.
היבט אומנותי.
פסל מרדכי אנילביץ' הוא יצירה ריאליסטית מונומנטאלית, המזכירה את הפסל דוד של מיכלאנג'לו (הגדרה ראובן רובין). למרות זאת הוא זכה לשבחים רבים, מצד מבקרי אמנות.
הפסל מהווה סמל לזיכרון השואה לצד זיכרון מגיני היישוב במלחמת העצמאות בנגב.
כריס וייר
פרנקלין כריסטנסון וייר (באנגלית: Franklin Christenson Ware; נולד ב-28 בדצמבר 1967) הוא קומיקסאי אמריקאי עטור פרסים.
בין יצירותיו המוכרות הן סדרת הקומיקסים שלו "Acme Novelty Library" וספר הקומיקס "ג'ימי קוריגן - הילד הכי חכם בעולם" . הוא נולד באומהה, נברסקה ומתגורר היום (2006) באוק פארק, אילינוי.
סגנון ציור והשפעות.
וייר מציין שהושפע רבות מאמנות הרישום, הריאליזם והשימוש המופתי בפרספקטיבה של וינזור מקיי ביצירתו "נמו הקטן"; האופן בו פועל פרנק אוסקר קינג ב"Gasoline Alley" לתיעוד של חיי היומיום האמריקאים; "Krazy Kat" של ג'ורג' הרימן , פינאטס מאת צ'ארלס שולץ, וסופרמן מאת ג'רי סיגל וג'ו שוסטר.
עם הקווים הברורים שלו, וייר עוקב סגנונית אחרי "" של ארז'ה. העובדה שהוא (כמו ארז'ה) מעניק לדמויותיו גבול שחור ברור ומרכיב בקפידה את צבעי איוריו הופך אליבא דוייר את הקומיקס שלו לדומה לזיכרון, בעזרתו מסווגים את הדברים ו"מגלים איך הכל משתלב זה בזה." שיטה זו גם מעניקה לאיורים איכות מעט פחות מקוררת ומרוחקת, שוייר מצר עליה אבל לא יכול לשנות לחלוטין.
לפני שהגיע לסגנון המוכר של "ג'ימי קוריגן""," וייר ערך ניסויים עם סגנונות ציור שונים, הנעים בין פאנלי-קומיקס מסורתיים ועד פרסומות וצעצועי נייר לחיתוך. הרישומים המדויקים והגאומטריים שלו מזכירים ציורים שצוירו באמצעות מחשב, אך למעשה וייר עובד בעיקר עם עיפרון, סרגל ומחק ורק צובע את האיורים במחשב; הוא גם עושה שימוש בצילומים ובשקפים ככלי עזר. וייר מוכר גם בזכות הטיפוגרפיה הייחודית המופיעה ביצירותיו.
קריירה.
רצועות הקומיקס המוקדמות ביותר של וייר הופיעו בסוף שנות השמונים בעמוד הקומיקס של העיתון "Daily Texan", עיתון הסטודנטים של אוניברסיטת טקסס באוסטין. בנוסף לרצועות יומיות רבות שפרסם וייר תחת כותרות שונות, הייתה לו בעיתון גם סדרת מדע בדיוני סאטירית שבועית בשם "Floyd Farland: Citizen of the Future". סדרה זו יצאה לאור בשנת 1988 במהדורת אספנים בהוצאת Eclipse. במהלך שנת הלימודים השנייה שלו באוניברסיטת אוסטין, וייר תפס את תשומת ליבו של הקומיקסאי, המו"ל והמעצב ארט ספיגלמן, שהזמין אותו לפרסם קומיקס במגזין המשפיע RAW. מכאן הדבר הוביל להכרה רחבה יותר של עבודותיו, ובסופו של דבר לקשר של וייר עם הוצאת Fantagraphics. סדרת Acme Novelty Library שלו שיצאה ב-Fantagraphics פרצה מוסכמות בכל מהדורה. הסדרה הכילה שילוב של חומר חדש עם גרסאות חדשות של יצירות שיוצרו במקור עבור "Daily Texan" (למשל "קווימבי העכבר") ועבור השבועון של העיר שיקגו, "Newcity" (ולאחר מכן "Chicago New Reader"). מאז הגיליון ה-16 של Acme Novelty Library"," וייר מפרסם את הסדרה בהוצאה עצמית, תוך שמירה על שיתוף פעולה עם Fantagraphics עבור אחסון והפצה.
בשנים האחרונות וייר עבד גם על עריכה ועיצוב של ספרים וסדרות ספרים שונות, כולל למשל הדפסה מחודשת של Gasoline Alley בהוצאת Drawn and Quarterly בשם "Walt and Skeezix"; המהדורה המחודשת של "Krazy Kat" בהוצאת Fantagraphics; ואת המהדורה השלוש עשרה של "Timothy McSweeney's Quarterly Concern", המוקדשת לקומיקס. בנוסף, וייר צייר בסך הכל 25 תמונות שער (נכון לאפריל 2019) למגזין הניו יורקר מאז 1999, בעריכה אמנותית של פרנסואה מולי.
דמויות וסיפורים חוזרים.
קווימבי העכבר.
קווימבי העכבר (באנגלית: Quimby the Mouse) היא אחת הדמויות המוקדמות ופורצות הדרך של וייר, דמות קומיקס בסגנון דמויות מצוירות כמו פליקס החתול, שלה מאפיינים אוטוביוגרפים משותפים עם וייר. לקווימבי התוסס יש מערכת יחסים בעייתית וחיבה לסירוגין עם ראש חתול בלתי נידח בשם ספארקי, שנמצא חסר אונים ונתון לחסדיו של כל מה שקווימבי עושה לו. בפרקים אחרים, קווימבי מופיע בדמות תאומים סיאמיים ("Quimbies the Mouse") בעל 2 ראשים (המייצגים את וייר ואת סבתו) וכיחיד זר מתוך קבוצת עכברים זהים למראה ("Quimby the Mice"). וייר צייר את הקומיקסים של קווימבי בפאנלים קטנים מאוד היוצרים אפקט כמו של זואטרופ, ואכן וייר תכנן זואטרופ חתוך שהקורא, בהתאם להוראותיו, יכול להשתמש בו כדי לצפות בסרט אילם של קווימבי. במקביל, וייר פיתח את סגנון הדיאגרמה האופייני שלו ב-Quimby Comics, בו עמוד המגזין אינו מייצג רצף פאנלים ליניארי, אלא מורכב ממרכיבי תמונה רבים, רב שכבתיים, הקשורים זה בזה.
ראסטי בראון.
ראסטי בראון (באנגלית: ) הוא ילד-מגודל מנברסקה אשר (בניגוד לחבריו) אינו נפרד בבגרותו מהאובססיות שלו לאקשן פיגרז, מארזי אוכל עם מדבקות ואלמנטים אחרים של ילדות. כדרכו של וייר, הרבה מהסיפורים של ראסטי בראון סוטים לסיפור ראשית חייו של אביו, סופר מדע בדיוני בשנות ה-50 ולסיפור חייו של חברו הטוב ביותר צ'וקי וייט. החלק הראשון של סיפורי ראסטי בראון פורסם ב-2019 בהוצאת פנתיאון.
בניין סיפורים.
סדרת סיפורי "בניין סיפורים" (באנגלית: ) יצאו לאור לראשונה באופן חודשי בכתב העת "Nest Magazine" ומאז הופיעו במספר עיתונים אחרים, בהם הניו יורקר, "Kramer's Ergot," ומגזין ניו יורק טיימס (מ-18 בספטמבר 2005 ועד אפריל 2006). בניין סיפורים מגולל את סיפורם של תושבי שלוש דירות בגורד שחקים בשיקגו ב-24 חלקים: אישה כבת 30 שלא מצאה (עדיין) בן זוג, זוג שנמצא במשבר זוגי ובעלי הבית, אישה מבוגרת. כל הסיפורים יצאו במהודרת קופסה אחת ב-2012 בהוצאת פנתיאון.
השבת האחרונה.