בשנת 1986 ביים בסינפונייטה הישראלית באר שבע את האופרטה "העטלף" של יוהאן שטראוס (הבן) בניצוחו של מנדי רודן. באותה שנה שימש כבמאי הישראלי (לצד רובר מנואל הצרפתי) בהפקת "גברתי הנאווה" בהפקת משה יוסף, בכיכובם של ריטה, עודד תאומי, שלמה בר שביט ואריק לביא.
עוד תרגם ענבר שירים רבים להפקות עצמאיות כגון "לואיזה" של אלכס כגן.
בין המחזות שתרגם: הטרגדיה האליזבתנית "היהודי ממלטה" של כריסטופר מרלו. התרגום יצא לאור ביולי 2019 בהוצאת "קמין" תל אביב. כמו כן תרגם בהוצאת "זמורה ביתן" את הספרים "קופסת הטבק מבגומבו" של קורט וונגוט ו"הכתם האנושי" של פיליפ רות.
תפקידים ציבוריים.
בין השנים 2004–1999 עבד ענבר בקונסוליה הישראלית בסן פרנסיסקו, שם שימש כנספח התרבות. לאחר מכן, היה מנהל התרבות של "מרכז ישראל" בפדרציה היהודית בסן פרנסיסקו (2015–2006). במסגרת שני תפקידיו אלה היה אחראי להבאת תרבות ישראלית לאזור סן פרנסיסקו ועמק הסיליקון, ואירח סופרים, מוזיקאים, שחקנים ויוצרים ישראלים. בנוסף, היה אחראי להבאת קונצרטים, הופעות מוזיקה, הצגות מחול ותיאטרון מישראל.
העלה מופעי מחווה ליוצרים ישראלים כחנוך לוין, יהודה עמיחי, נתן זך, ערב שירי משוררות והמופע "Tel Aviv from Sand to Rock", בו נחגגו מאה שנים לתל אביב, עם שירים קלאסיים בעיבודים מחודשים. במסגרת המופעים הנ"ל (בין השאר באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ואוניברסיטת סטנפורד) תרגם ענבר שירים ופזמונים רבים מעברית לאנגלית.
במשך שנותיו בסן פרנסיסקו לימד קורסים על תרבות ותיאטרון יהודיים באוניברסיטאות כ-GTU, San Francisco State University ו-San Jose State University והרצה על נושאים יהודיים וישראליים במסגרות רבות, ובהן המוזיאון היהודי של ס"פ, אוניברסיטת סטנפורד, פסטיבלי הקולנוע היהודיים של ס"פ, עמק הסיליקון וה-East Bay, מרכזים קהילתיים רבים וכנסים אקדמיים. בין השאר לימד על הפיוז'ן ששילב מזרח ומערב במוזיקה הישראלית מראשית ימיה, על שירי מלחמה ושלום בישראל, על האבולוציה של הקולנוע הישראלי, על הולדת התיאטרון היהודי ועל תיאטרון העוסק ביהדות, על יהודים בתרבות הפופולרית בארצות הברית, על ספרות ותרבות יידיש, על מיתוסים ועובדות בתנ"ך, על דתיות לכאורה וחילוניות בתרבות היהודית על האתגר שבתרגום טקסטים יהודיים לשפות יהודיות ועל מלחמות תרבות במטבח היהודי. בנוסף הרצה רבות על אוכל בתנ"ך, מסגרת שבה שילב את השכלתו היהודית והכשרתו הקולינרית.
פרסומים.
המאמרים שפרסם בנושאי תרבות יהודית הופיעו בין השאר בכתב העת המקוון The Journal of Religion and Theatre, בכתב העת "בקורת ופרשנות" של אוניברסיטת בר-אילן, בעיתונים וכתבי העת "גשר" ו"דווקא" בישראל ו"הפורוורד" בארצות הברית, ובספרים Inventing the Modern Yiddish Stage: Essays in Drama, Performance, and Show Business, Wayne State University Press (Professors Joel Berkowitz and Barbara Henry, eds.) ו"הבימה: עיונים חדשים בתיאטרון לאומי" בהוצאת רסלינג, תל אביב, 2017.
עונת 1989/1990 בפוטבול ליג
עונת 1989/1990 הייתה העונה ה-91 של הפוטבול ליג שהיא הייתה הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-19 באוגוסט 1989 והסתיימה ב-5 במאי 1990. בעונה זו התחרויות התקיימו בליגה הבכירה, בליגת משנה, בדיוויזיון השלישי ובדיוויזיון הרביעי.
הליגה הבכירה כללה 20 קבוצות. צ'לסי, מנצ'סטר סיטי וקריסטל פאלאס היו הקבוצות שעלו מליגת משנה.
עבור הניצחון הוענקו שלוש נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון הפרש שערים דורגה במקום גבוה יותר.
ליברפול זכתה באליפות בפעם ה-18 בתולדות המועדון.
בסוף העונה לליגת משנה ירדו שפילד וונסדי, צ'רלטון את'לטיק ומילוול. במקומן לליגה הבכירה עלו לידס יונייטד, שפילד יונייטד ודנברלנד.
בעקבות אסון הייזל שבה נהרגו 39 אוהדים ונפצעו יותר מ-600 אוהדים נוספים מועדונים אנגלים נדונו להשייה של חמש שנים (עד לשנת 1990) מתחרויות אירופיות וליברפול ל-3 שנים נוספות. בהתאם לכך, בסיום העונה חלק מבקבוצות העפילו לתחרויות אירופאיות.
כדורגלנים מצטיינים.
גארי לינקר מטוטנהאם הוטספר כבש 24 שערים וזכה בתואר מלך השערים. זאת בפעם השלישית בקריירה.
ג'ון בארנס מליברפול זכה בפרס כדורגלן השנה של התאחדות עיתונאי הכדורגל האנגלית. בפעם השנייה בקריירה.
דייוויד פלאט מאסטון וילה זכה בפרס כדורגלן השנה שהוענק על ידי התאחדות שחקני הכדורגל.
הרמינה, נסיכת אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים
הרמינה, נסיכת אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים (; 2 בדצמבר 1797 - 14 בספטמבר 1817), הייתה בתו של ויקטור השני, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים ואשתו של הארכידוכס יוזף, פלטין הונגריה.
ביוגרפיה.
הרמינה נולדה ב-2 בדצמבר 1797 בהוים לויקטור, נסיך הכתר של אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים ואמליה, נסיכת נסאו-ויילבורג, בתם של קרל כריסטיאן, נסיך נסאו-ויילבורג וקרולינה, נסיכת אורנז'-נסאו. הרמינה התחנכה בקפידה בעיר הוים, יחד עם שלוש אחיותיה. בשנת 1806 מת סבה קרל לודוויג, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים, ואביה עלה לשלטון במקומו. בשנת 1812 מת אביה ויקטור השני, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים, ודודו פרידריך, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים עלה לשלטון במקומו. זמן קצר לאחר מכן מת גם פרידריך, והנחלה התחלקה בין הרמינה שירשה את טירת שאומבורג ורוזנות הולצאפל, לבין אלקסיוס פרידריך כריסטיאן, דוכס אנהלט-ברנבורג שירש את אזור הוים.
ב-30 באוגוסט 1815 התחתנה הרמינה עם הארכידוכס יוזף, פלטין הונגריה, בנו של לאופולד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. ב-14 בספטמבר 1817 ילדה הרמינה תאומים, ומתה בזמן הלידה.
משפחתה.
ב-30 באוגוסט 1815 התחתנה הרמינה עם הארכידוכס יוזף, פלטין הונגריה, בנו של לאופולד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ממנו נולדו לה שני ילדים:
אברהם משה בונהרד
ישעיה מפשדבוז'
ישעיה מפשדבורז'
גילברט קוק
גילברט ר. קוק (באנגלית: Gilbert R. Cook ; 30 בדצמבר 1889 – 19 בספטמבר 1963) היה מייג'ור גנרל בצבא ארצות הברית, אשר פיקד על כוחות בחזית מערב אירופה במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
קוק נולד ב-30 בדצמבר 1889 בטקסארקנה, ארקנסו, ובשנת 1912 הוסמך כלוטננט משנה. קוק שירת בטקסס, אריזונה, ניו מקסיקו, אזור תעלת פנמה והפיליפינים, וב-2 בספטמבר 1914 התחתן עם דוריס פרדריק.
באפריל 1918 הצטרף קוק לרגימנט הרגלים ה-58, ובמאי אותה שנה נשלח עמו לחזית המערבית, ולחם עמו בקרב סן-מייל ובמתקפת מז-ארגון. לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה נשאר קוק בגרמניה כחלק מכוח הכיבוש, ובאוגוסט 1919 חזר לארצות הברית. על פעולותיו במלחמה קיבל קוק את עיטור כוכב הכסף עם עלה אלון, ואת עיטור צלב המלחמה הצרפתי.
באוקטובר 1919 מונה קוק למדריך בבית הספר לחיל הרגלים של צבא ארצות הברית, וביולי 1921 נשלח שוב לגרמניה כחלק מרגימנט הרגלים ה-8, ושהה שם עד למרץ 1923. במהלך השנים לאחר מכן מילא קוק תפקידי הדרכה ומטה שונים, ובאפריל 1941 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-21 בהוואי, ופיקד עליו במהלך המתקפה על פרל הארבור.
באפריל 1942 מונה קוק לעוזר מפקד הדיוויזיה ה-25, וביוני אותה שנה הועלה לדרגת מייג'ור גנרל ומונה למפקד הדיוויזיה ה-104. באוקטובר 1943 מונה קוק למפקד הקורפוס ה-12, ופיקד עליו במהלך האימונים בטנסי ובבריטניה.
ב-11 באוגוסט 1944 נחת הקורפוס בצרפת, ומיד השתתף במבצע קוברה. ב-13 באוגוסט כבש הקורפוס את אורליאן ושטאודון, וב-19 באוגוסט מונה מנטון אדי למפקד הקורפוס, במקום קוק שלא חש בטוב.
במהלך השנים שלאחר מכן היה קוק חבר בכל מיני ועדות ביקורת של הצבא, ובשנת 1957 פרש לביתו. ב-19 בספטמבר 1963 מת קוק בביתו שבלה חולה, קליפורניה, ונקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.
אאעבע&quot;ז
נייהייזל
ניהייזיל
רב מנוע
ערשעקאוויוואר
ארשקוביבר
אברהם שטרן (רב)
הרב אברהם שטרן (ניסן ה'תרמ"ד, 1884 – כ"ו בסיון ה'תש"ד, 17 ביוני 1944) היה מורה הוראה הונגרי ומחבר פורה שנספה בשואה. מחבר "גפי אש" על ששה סדרי משנה, וספרים נוספים.
ביוגרפיה.
נולד בכפר קטן ליד פאפא לפראדל ולרב יצחק אריה שטרן. בילדותו למד מפי אביו ואחר כך אצל הרב יוסף הופמן מפאפא שסמך אותו לרבנות. בשנת ה'תרנ"ז, 1897, נכנס ללמוד בישיבתו של הרב יהודה גרינפלד בסמיהאלי וכעבור שנה עבר לישיבתו של הרב שמואל רוזנברג באונסדורף . בישיבה זו למד שלוש שנים ולאחר מכן נסע ללמוד בישיבה הגדולה בחוסט אצל הרב משה גרינוולד, מחבר "ערוגות הבושם". בשנת ה'תרס"ה, 1905, עבר לישיבת פרשבורג שבה למד מפי הרב שמחה בונם סופר במשך שלוש שנים נוספות.
בשנת ה'תרס"ח, 1908, נישא לגיטל בת הרב יוסף מאיר טיגרמן רבה של נובה זמקי (נייהייזל), הזוג התגורר בעיר הולדתה, אז בשטחי צ'כוסלובקיה. הוא ניסה להתפרנס מחנות שפתח אך החנות ספגה הפסדים והוא נאלץ לסגור אותה. חמיו ביקש מהקהילה למנותו כדיין ומורה הוראה ומאז מינויו התמסר לפעילות ציבורית בקהילה, לארגון שיעורי תורה ופעילות תורנית.
באופן כללי היה נחשב כמי שמיקל בהלכה, למעט בהלכות שבת שבהן נהג להחמיר מאוד.
הוא נספה באושוויץ ביום שבת כ"ו בניסן ה'תש"ד, 17 ביוני 1944.
בניו הם: הרב בצלאל שטרן מחבר שו"ת "בצל החכמה", והרב משה שטרן מגדולי הפוסקים והמשיבים בארצות הברית, מחבר שו"ת באר משה. בן נוסף, הרב מרדכי שטרן, היה חתנו של הרב שאול בראך מקאשוי, הוא נפטר בחיי אביו בגיל 28.
צ'ארלס פלין
צ'ארלס פלין (באנגלית: Charles A. Flynn) הוא קצין בדרגת גנרל בצבא ארצות הברית המכהן כמפקד כוחות הצבא בפיקוד האינדו-פסיפי.
ביוגרפיה.