הדיוויזיה הוקמה ב-5 בנובמבר 1815 כחטיבה בברסלאו, וב-5 בספטמבר 1818 היא הפכה לדיוויזיה ה-11. בשנת 1866 לחמה הדיוויזיה במלחמת אוסטריה–פרוסיה, שם הייתה חלק מצבא המיין, ולחמה בקרב קניגרץ, כחלק מהקורפוס ה-6. במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה בין השנים 1870–1871, הוחזקה הדיוויזיה בשלזיה כדי לאבטח את האזור במקרה שהאימפריה האוסטרו-הונגרית תחליט להצטרף למלחמה לצד צרפת. רק לקראת סוף המלחמה נשלחה הדיוויזיה לסייע במצור על פריז ובקרב שווילי.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 הייתה הדיוויזיה חלק מהקורפוס ה-6 בפיקוד קורט פון פריטצלוויץ, אשר היה חלק מהארמייה הרביעית בפיקוד אלברכט, דוכס וירטמברג. הדיוויזיה השתתפה במערכה על הגבולות, ולאחר מכן השתתפה בקרב הראשון על האן. בשנת 1915 היא לחמה בקרב שמפאן הראשון ובקרב ארטואה השני, ובשנת 1916 לחמה ב. באביב 1917 לחמה הדיוויזיה בקרב אראס, ובקיץ אותה שנה היא לחמה בקרב מסין ובקרב איפר השלישי. באביב 1918 היא השתתפה במתקפת האביב, ולאחר מכן לחמה במתקפת מאה הימים עד סוף המלחמה. לאחר המלחמה חזרו חיילי הדיוויזיה לגרמניה, ובנובמבר 1918 פורקה הדיוויזיה.
סטוקסוזאורוס
סטוקסוזאורוס (שם מדעי: Stokesosaurus) הוא סוג של דינוזאור תרופוד, אשר חי במשך היורה העליון לפני 150 מיליון שנה באמריקה הצפונית. הממצאים שלו התגלו ביוטה, ארצות הברית סביב שנות ה-70 בידי הגאולוג ויליאם לי סטוקס שחשף אותו לאחר חילוץ של עצמות אלוזאורוס בתוך המונומנט הלאומי ג'ורסיק שביוטה, והוא תואר ב-1974 על ידי עוזרו של סטוקס, ג'יימס ה. מדסן (James H. Madsen) שקרא לדינוזאור על שם עמיתו (מילולית: "זוחל/לטאת סטוקס"). ממצאים נוספים הגיעו ממספר מדינות כמו דקוטה הדרומית. ממצאים מאנגליה ששויכו במקור לסוג הופרדו לסוג אחר - ג'ורטירנט.
לפי ההערכות הגיע דינוזאור זה לאורך 3 עד 4 מטרים, והוא היה קל משקל יחסית, לא יותר מ-60 קילוגרם. במראהו דמה לטייניקולגראוס, והיה קרוב לפרוצרטוזאורוס, לאאוטירנוס ולקרוביהם. מעריכים שהוא השתייך למשפחת הפרוצרטוזאוריים, אך ב-2020 החליטו כמה חוקרים לשייך אותו למשפחה ייחודית - סטוקסוזאוריים.
טורף זה היה בעל חוטם ארוך, והיה בעל חוש ריח מחודד, בעל רגליים חזקות מותאמות לריצה ונראה שהיה מכוסה בנוצות. הוא חי לאורך היערות והשפלות של מורדות הרי הרוקי, בהם חיו מיני דינוזאורים רבים לרבות דיפלודוקיים, סטגוזאוריים, הקמפטוזאורוס והדריוזאורוס, וכן טורפים כמו האלוזאורוס, הטורווזאורוס והמארשוזאורוס.
פרס איריס
פרס איריס (באנגלית: Iris Prize), שהוקם בשנת 2007 על ידי The Festivals Company, הוא פרס קולנוע בינלאומי לסרטים להט"בים.
תחרות הפרס פתוחה לקולנוענים מכל רחבי העולם אשר נשפטים על ידי צוות של יוצרי קולנוע ואמנים בינלאומיים. הזוכה מקבל את הפרס הכספי הגבוה ביותר בעולם לסרט להט"בי - חבילה בשווי של 30,000 ליש"ט - המאפשרת לזוכה ליצור את הסרט הבא שלו. הפרס מוענק במהלך פסטיבל בן ארבעה ימים שנערך בקארדיף, ויילס, המציג תוכנית הקרנות הכוללת את הסרטים המתחרים, מספר סרטי עלילה, מושבי פאנל עם קולנוענים ועוד, ששיאה הוא טקס הענקת הפרסים.
פרס איריס הבטיח את תמיכתם של פסטיבלי קולנוע לסביות והומואים מרחבי העולם, ויצר פלטפורמה בינלאומית אחת מתוך כוונה להעלות את הפרופיל של הקולנוע ההומו-לסבי ולעזור לדור חדש של קולנוענים לפרוץ ולהצליח על הבמה הבינלאומית. כל אחד מפסטיבלי הקולנוע השותפים בוחר סרט אחד מדי שנה שישתתף בפרס איריס. הפסטיבלים השותפים כוללים את Outfest, הפסטיבל הבינלאומי לקולנוע גאה ועוד.
העיתונאי אנדרו פירס הפך ליו"ר הראשון של פרס איריס בשנת 2013.
Iris Prize
דיפלומטיה בדילוגים
בדיפלומטיה וביחסים בינלאומיים, דיפלומטיה בדילוגים או מסע דילוגים היא פעולה של גורם חיצוני בעת שירותו כמתווך בין מספר מסוים של צדדים בסכסוך, ללא קיום קשר ישיר בין צד לצד. במקור ובדרך כלל, התהליך כרוך בנסיעות רצופות (או לחלופין מסעות) של המתווך, ממקום משכנו של צד אחד לזה של האחר. המונח מתייחס לרוב לשיחות בין שתי מדינות, אשר מתקיימות על ידי מתווך מצד שלישי הנוסע בין המדינות ומעביר את המסרים של מדינה אחת לשנייה ומציע דרכים לפתרון הסכסוך בין השתיים.
השימוש הראשון במונח זה החל במהלך כהונתו של מזכיר המדינה של ארצות הברית הנרי קיסינג'ר. בשנות ה-70 דילג קיסינג'ר בין ישראל, מצרים, סוריה, ארצות הברית וברית המועצות כדי להגיע להסכם הפרדת כוחות בין ישראל למצרים וסוריה במלחמת יום הכיפורים ומאוחר יותר להסכם הביניים בין ישראל למצרים. המונח נטבע לראשונה בידי הכתבים שליוו את קיסינג'ר במסעותיו בין עיר בירה אחת לאחרת.
המתווך משתמש לרוב ב"דיפלומטיה בדילוגים" כאשר אחד או שני הצדדים מסרבים להכיר האחד בשני בטרם תחילת המשא ומתן.
המונח "דיפלומטיה בדילוגים" אומץ גם לתחום הגישור.
היסטוריה.
לאחר משבר האנרגיה של 1973 ומלחמת יום הכיפורים, כינון שלום בין ישראל למדינות ערב עמד בראש סדר העדיפויות של הקהילה הבינלאומית, אך פרשת ווטרגייט מנעה מהנשיא ניקסון לקחת חלק משמעותי כמנהיג העולם החופשי בהליך המשא ומתן. מזכיר המדינה קיסינג'ר זיהה נכונות בקרב מצרים שאחרי מלחמת יום הכיפורים לשים סוף לסכסוך. הוא נהג להשתמש בדיפלומטיה בדילוגים (מה שתואר לרוב כמסעות דילוגים) במזרח התיכון בתקופת הנשיאים ניקסון ופורד (1969–1977); מה שהוביל בין היתר לחתימת הסכם הביניים בין ישראל למצרים (1975) והסכם הפרדת הכוחות בין ישראל לסוריה ברמת הגולן (1974). המונח היה שכיח במיוחד במהלך שירותו של קיסינג'ר כמזכיר המדינה.
על אף שבתקופתו של המזכיר קיסינג'ר מסעות הדילוגים לא הבשילו להסכם שלום כולל בין ישראל למצרים, בתקופתו של המזכיר סיירוס ואנס תחת הנשיא ג'ימי קרטר, נשלחו ואנס, אלפרד את'רתון () והרולד סונדרס () למסעות רבים בין קהיר לירושלים. מסעות אלו הביאו לבסוף לאחר קשיים וביקורת על אופי המסעות לפריצת דרך במגעים שהביאה לבסוף את ראש ממשלת ישראל מנחם בגין ונשיא מצרים אנואר סאדאת לשיחות בקמפ-דייוויד. השיחות הבשילו להסכמי קמפ דייוויד (1978) ולבסוף לחתימת הסכם השלום בין ישראל למצרים (1979).
מסעות דילוגים המשיכו להתקיים ועד היום משמשים מנהיגים מרחבי העולם בניסיונם לפתור סכסוכים בין מדינות.
מסע דילוגים
צבי יתזקאל מיכלזון
פשר חבקוק
פשר חבקוק היא מגילה אשר התגלתה כמעט בשלמותה במערה מס' 1 בקומראן, אחת מתוך שבע מגילות שהתגלו במקום בשנת 1947, ומוצגת כיום במוזיאון ישראל. המגילה מפרשת את שני הפרקים הראשונים של ספר חבקוק ומתייחסת למאבקי כוח בין האוכלוסייה הדתית בירושלים ובין הכוהנים ששירתו בבית המקדש השני. כמו כן החיבור מתייחס לתוצאות הכיבוש הרומאי והשלכותיו על האוכלוסייה. המגילה שופכת אור על חיי קהילת המתיישבים בקומראן, באזור ים המלח.
המגילה השתמרה כמעט בשלמותה למעט שורותיה התחתונות שנפגעו מעט. היא מורכבת משלושה עשר טורים, המכילים שבע עשרה שורות בכל טור. הכתב במגילה הוא עברי מזמנו של הורדוס והכתוב בטור שלוש עשרה מיוחס למחבר נוסף.
פרשנות המקרא על ידי אנשי קומראן שונה מפרשנויות אחרות. פרשני מגילה זו העתיקו ראשית את הכתוב בשלמותו, ולאחר מכן כהקדמה לפירוש נכתב: "פשרו" או "פשר הדבר", כלומר, מהו הפירוש המובא לחלק זה. לעיתים קיימת חזרה של הפרשן על כתוב אשר כבר מצוי ואז הוא פותח ואומר "ואשר אמר". המושג 'פשר' מקובל בספרות מחקר המקרא כשם לחיבורים מסוג זה.
ווקסהול 14-40
ווקסהול 14–40 (באנגלית : Vauxhall 14-40) היא מכונית פתוחה בסגנון "Tourer" ובסגנון "טורפדו" ("Torpedo (car)" ) מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית ווקסהול מוטורס אשר יוצרה במספר תצורות בין השנים 1927–1922 בבריטניה ו-אוסטרליה
מ-16 בנובמבר 1925 הייתה "ווקסהול מוטורס" בבעלות ג'נרל מוטורס.
ג'ורג' בנג'מין לוקס
ג'ורג' בנימין לוקס (באנגלית: George Benjamin Luks; 1867-1933) היה אמן ריאליסטי אמריקאי, צייר, אמן קומיקס ומאייר. ציורי הז'אנר שלו מתמקדים בנושאים עירוניים.
ראשית חייו וקריירה.
לוקס נולד בוויליאמספורט בפנסילבניה, ב-13 באוגוסט 1867 למהגרים ממרכז אירופה.
אביו היה רופא ואמו הייתה ציירת ומוזיקאית חובבת. משפחת לוקס עברה בסופו של דבר לפוטסוויל, בדרום פנסילבניה, בסמוך לשדות הפחם. במסגרת זו הוא למד בגיל צעיר על עוני וחמלה כאשר צפה בהוריו עוזרים למשפחות הכורים.
לוקס החל את חיי העבודה בוודוויל. הוא ואחיו הצעיר שיחקו בחוג הוודוויל בפנסילבניה ובניו ג'רזי בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-19 כשהם עדיין בשנות העשרה לחייהם. הוא הפסיק להופיע כשהחליט להמשיך בקריירה כאמן. לוקס ידע מגיל קטן שהוא רוצה להיות אמן ולמד באקדמיה לאמנויות יפות בפנסילבניה לפני שנסע לאירופה, שם למד במספר בתי ספר לאמנות אהב את האמנים הישנים. הוא הפך למעריץ של הציור הספרדי וההולנדי, במיוחד עבודותיהם של ולזאקס ופרנס אלס.
מאוחר יותר הוא נסע לדיסלדורף, שם התגורר אצל קרוב משפחה רחוק, והשתתף בשיעורים בבית הספר לאמנות בדיסלדורף. בסופו של דבר הוא עבר ללונדון ופריז. בשנת 1893 חזר לפילדלפיה, שם מצא בסופו של דבר עבודה כמאייר בעיתונות.