את הקרחון הענק גילה בנובמבר 1911 חוקר הקטבים הנורווגי רואלד אמונדסן. הקרחון שימש את אמונדסן כנתיב אל רמת הקוטב במשלחת הקוטב הדרומי בהנהגתו, שהצליחה לכבוש בפעם הראשונה את היעד.
מקור השם.
אמונדסן נתן לקרחון את שמו.
אמונדסן קרא לקרחון על שם איש העסקים הנורווגי אקסל הייברג, שפרש את חסותו על המדע ותרם למספר רב של משלחות נורווגיות אל הקטבים.
השם אושר רשמית ב-1 בינואר 1958.
הערות שוליים.
יום העצמאות (לבנון)
יום העצמאות של לבנון (בערבית: استقلال لبنان) הוא חג לאומי לבנוני הנחגג ב-22 בנובמבר לזכר סיום ב-1943 אחרי 23 שנים של שלטון קולוניאלי. היום עצמו מסמל את שחרורם של הנשיא, ראש הממשלה ומספר שרי קבינט אשר היו כלואים בעיירה ראשיא על ידי המנדט הצרפתי. השחרור של בעלי תפקידים אלה הגיע לאחר הקמת ממשלת התנגדות, הפגנות ענק ברחובות וכן לחץ בינלאומי.
התקופה שלפני העצמאות.
כאשר משטר וישי נכנס לתוקף בצרפת ב-1940, הגנרל אנרי פרנאן דנץ מונה להיות הנציב של לבנון. נקודת המפנה הזאת גרמה להתפטרותו של נשיא לבנון דאז, אמיל אדה ב-4 באפריל 1941. לאחר חמישה ימים מינה אדה את אלפרד נקאש לנשיא לתקופה שנמשכה שלושה חודשים בלבד. נשיאותו של נקאש נגדעה באיבה עם כניעת כוחות וישי שהוצבו בלבנון וסוריה לידי כוחות צרפת החופשית ובריטניה. ב-14 ביולי 1941 נחתם הסכם שביתת נשק בעכו שסיים את הקרבות בין שני הצדדים. הסכם שביתת הנשק גם אפשר את ביקורו של שארל דה גול, ובכך סיים את שלטון וישי בלבנון.
במהלך הביקור של דה גול, המנהיגים של לבנון באותה תקופה ניצלו את ההזדמנות לדון עמו בענייני עצמאות וריבונות. בפגישה עמו ביקשו המנהיגים מדה גול לסיים את המנדט הצרפתי בלבנון ולהכיר בעצמאות לבנון ללא תנאים. לאחר לחץ לאומי ובינלאומי הגנרל ז'ורז' קאטרו, גנרל שהיה כפוף ישירות לדה גול, הכריז בשם הממשלה שלו על עצמאותה של לבנון ב-26 בנובמבר 1941. מדינות כמו ארצות הברית, הממלכה המאוחדת, ברית המועצות, מדינות ערב ומספר מדינות באסיה הכירו בעצמאות זאת, חלקם אפילו החליפו שגרירים עם ביירות. על אף ההכרזה הזאת, הצרפתים לא חדלו מלהפעיל את סמכותם בשטח לבנון.
ב-8 בנובמבר 1943, לאחר בחירתו לנשיאות של בשארה אל ח'ורי ומינוי ראש הממשלה ריאד א-סולח, בוצע השינוי החשוב בחוקה הלבנונית. השינוי המיוחל הסיר את הסעיפים אשר התייחסו למנדט הצרפתי וכמו כן ערכו את הסמכויות של הנציב העליון, ובכך באופן חד-צדדי סיימו את המנדט. הצרפתים הגיבו בכך שהם אסרו את הנשיא, ראש הממשלה ושרי קבינט אחרים והגלו אותם למבצר עתיק בראשיא. אירוע זה איחד את הדעה ברחוב המוסלמי והנוצרי בלבנון ביחס למנדט הצרפתי וגרם להפגנות ענק ברחובות.
ממשלת בשאמון.
לאחר כליאת השרים הלבנונים, חברי הפרלמנט הלבנונים והסמיכו את שני השרים שלא נאסרו, מג'יד ארסלאן, שר ההגנה באותה תקופה, וחביב אבו ח'אלה להמשיך לנהל את הממשלה הלבנונית. שני השרים עברו לבשאמון ובכך הממשלה שלהם זכתה לכינוי ממשלת בשאמון. הממשלה זכתה לאירוח והגנה בביתו של חוסיין אל-חלבי, מנהיג מוכר בבשאמון ומנהיג משפחת חלבי. מקום אירוח זה היה ממוקם באופן אסטרטגי כדי לאפשר הגנה אופטימלית לשרים.
הממשלה החדשה בבשאמון סירבה לנהל משא ומתן עם גנרל קאטרו או עם כל נציג אחר של המנדט. הסיבה לסירוב זה הייתה הטענה של ממשלת בשאמון כי כל משא ומתן צריך להתנהל אל מול הממשלה הכלואה על ידי המנדט. ממשלה זאת גם ייצרה כוח התנגדות צבאי בשם ״המשמר הלאומי״, אשר המפקד שלה היה ארסלן. הקבוצה הצבאית הזאת לחמה במלחמת העצמאות של לבנון. בשלב מאוחר יותר ״המשמר הלאומי״ היווה את הבסיס לצבא לבנון אשר הוקם ב-1946 תחת הנהגתו של ארסלן והגנרל פואד שהאב.
לבסוף, ממשלת צרפת נכנעה ללחץ של העם הלבנוני וכן של מספר מדינות. בבוקר ה-22 בנובמבר 1943 היא שחררה את השרים אשר היו כלואים בראשיא. מאז תאריך זה מסמל את יום העצמאות הלבנוני.
צמחונות וטבעונות ביהדות
בתורה הותרו לאדם אכילת הבשר והשימוש בו ובתוצריו. על פי המקרא, עם סיום בריאת העולם התיר אלוהים לאדם לאכול רק "כָּל עֵשֶׂב זֹרֵעַ זֶרַע אֲשֶׁר עַל פְּנֵי כָל הָאָרֶץ וְאֶת כָּל הָעֵץ אֲשֶׁר בּוֹ פְרִי עֵץ זֹרֵעַ זָרַע", אך לאחר המבול נאמר לנח "כָּל רֶמֶשׂ אֲשֶׁר הוּא חַי לָכֶם יִהְיֶה לְאָכְלָה כְּיֶרֶק עֵשֶׂב נָתַתִּי לָכֶם אֶת כֹּל", והפרשנים גורסים כי זהו אישור לאכול את כל בעלי החיים. עם זאת, יש יהודים דתיים שבוחרים לא לאכול בשר.
הסיבות לצמחונות בקרב יהודים דתיים אינן שונות מהסיבות בקרב חילונים, וגם אצל דתיים הגורם העיקרי להימנעות מאכילת בעלי חיים הוא רחמים עליהם. אך יש סיבות מיוחדות לצמחונות בקרב יהודים דתיים וחרדים, למשל יש הרואים בצמחונות ויותר מזה בטבעונות דרגה של מידת חסידות. סיבה נוספת ומרכזית היא הטענה שיש בעיות בכשרות הבשר כאשר הוא נעשה בצורה תעשייתית. יש רבנים שמציינים צמחונות כדרך להימנע מהספקות לגבי כשרות המתלווים לתעשיית המזון מהחי.
צמחונים וטבעונים דתיים יימנעו מאכילת בעלי חיים ותוצריהם כאשר הדבר נתון לבחירתם, אך הם יקיימו ציוויים שכרוך בהם שימוש בבעלי חיים, כמו הנחת תפילין שעשויים מעור, משום שזהו ציווי מהתורה והבחירה אינה בידם.
בשר ביהדות ובמקרא.
הדיון על אכילת בשר ביהדות ובתורה מתחלק לשני תחומים: אכילת בשר מתוך בחירה אישית ואכילת בשר כחלק מעבודת אלוהים.
התורה מתירה אכילת בשר כאשר נעשתה בו שחיטה כדין. מפרשים אחדים הדגישו את הצורך בכוונה טהורה באכילת הבשר, ומאידך, אין חיוב לאכול דווקא בשר. כמו כן ההלכה אוסרת גרימת צער לבעלי חיים שלא לצורך. בשר שנאכל מבחירה מכונה במקורות בשר תאווה, . הוא מותר בכל עת ובתנאי שהתקיימו התנאים הדרושים לכשרות האכילה של בשר אותו בעל חיים.
יתרה מכך, בגמרא מסופר ש, ומזה נראה שמטרת בריאת בעלי החיים היא כדי לשמש מאכל לבני האדם.
ייעוד המזון הצמחי לאדם ולבעלי החיים בימי בראשית.
על פי הפרשנות המסורתית לספר בראשית, אלוהים המשיל את אדם הראשון על כל בעלי החיים, אך התיר לו לאכול מזון ממקורות צמחיים בלבד:
וכן פירשו גם פרשני התנ"ך מהראשונים, כגון רש"י, רמב"ן ורד"ק.
לעומתם יש מקורות החולקים על גישה זו. במדרש תנחומא נכתב:
בעלי התוספות, מפרשים שלאדם הראשון נאסר רק להמית בע"ח לצורך אכילה. בשר של חיה שמתה מאליה או בכל דרך שבה לא נהרגה חיה הותר לו, והמדרש אכן מתאר שלאדם הראשון "היו מלאכי השרת צולין לו בשר ומסננין לו יין" אולם הגמרא ממשיכה "התם מדובר בבשר היורד מן השמים [שנברא דרך נס, ואינו בשר בעלי חיים כלל]". לדעת הרלב"ג, המדרש לפיו אדם הראשון לא אכל בשר הוא רק משל ולהבין את המדרש כפשוטו זה "שקר עצום, ראוי שיברח ממנו כל בעל דעת"
התרת אכילת הבשר לבני נח.
לפי כל הפרשנים לאחר המבול התיר אלוהים לנח ולצאצאיו גם אכילת בשר: ורק אכילת אבר מן החי נותרה אסורה. יש בין הפרשנים התולים היתר זה בהידרדרות המוסרית של האנושות או בזכות שקנתה לה על בעלי החיים, החבים את קיומם לתיבת נח.
אכילת בשר לעתיד לבא.
בגמרא מובא שלעתיד לבא יעשה הקדוש ברוך הוא סעודה לצדיקים מבשרו של לויתן, ושל בהמות, כעין זה מובא גם במדרש רבה.
אולם יש הטוענים שבאחרית הימים כל ברואי עולם יהיו טבעוניים, ואפילו בעל החיים. ויש הסוברים שתהיה אסורה הריגת בעל חיים לשם אכילת בשרו (ובשל איסור נבלה יהיו מותרות רק נבלות של דגים וחגבים).
טעמים דתיים לצמחונות וטבעונות.
הידור מצוות צער בעלי חיים.
לאורך התורה פזורות מספר מצוות הנוגעות להימנעות מגרימת צער לבעלי חיים. בתורה שבעל פה אוחדו ופורטו מצוות אלה במסגרת הנקראת צער בעלי חיים, שמחד איננה כוללת שלילה גורפת של אכילת בשר או מוצרים שונים מן החי, אך נוגעת ליחס כללי לבעלי חיים כמו גם לרווחת נפשם טרם שחיטתם.
יהודים דתיים מסוימים מציינים ששאיפתם לעלייה רוחנית כוללת הידור למצוות צער בעלי חיים המתאפיין בהימנעות גורפת מאכילת בעלי חיים ואף מזונות מן החי בכלל. הידור המצווה איננו הוספה על התורה הכרוך באיסור בל תוסיף ובל תגרע שכן מדובר במנהג אישי שכל יהודי מכלל ישראל יכול לבחור שלאמצו או לא לאמצו.
הרב יצחק פנגר סבור כי צמחונות כללית, הכוללת הימנעות מתוצרי בעלי חיים ולא רק מבשרם, היא הידור מצווה למצוות צער בעלי חיים. הרב ציין כי אין לו ספק שיהודי המהדר מצוות צער בעלי חיים יקבל שכרו בשמים על מעשה זה.
נזירות ופרישות.
במקרים נדירים יש יהודים דתיים הבוחרים בצמחונות או טבעונות מטעמי "פרישות" אישיים וכן מתוך שאיפה לצניעות (באופן מסורתי, אכילה עקבית של בעלי חיים קשורה בשפע ועושר חומרי בעוד שאכילת מזון צמחי קשורה בדלות וצניעות).
בולט בין רבני היהדות האורתודוקסית אשר אחד מטעמיו לבחירה בצמחונות היה פרישות הוא הרב הנזיר, מתלמידי הרב קוק.
צמחונות וטבעונות בזרמים יהודיים.
ביהדות התעוררו מספר זרמים עם גישות שונות למושגי הצמחונות והטבעונות, וחלקם אמצו אורחות-חיים המתאפיינים בהימנעות עקבית מאכילת בעלי חיים (לפחות כאשר האכילה היא לשם תענוג ולא לשם השרדות או מצווה). יש יהודים המקפידים על צמחונות או טבעונות בנימוקים דתיים. לעיתים הדבר נעשה כהידור למצווה למנוע צער בעלי חיים. יש גם הבוחרים מכך מטעמי "פרישות" אישיים, משאיפה לצניעות, ומסיבות נוספות. בתוך היהדות האורתודוקסית יש המצדדים בצמחונות או בטבעונות כל עוד אכילת הבשר איננה נדרשת מתוקף הקרבת קרבנות. בשנת 2017 חתמו 70 רבנים מכל העולם ומכל זרמי היהדות על הצהרה הקוראת ליהודים לאמץ דיאטה טבעונית.