בשעות הבוקר המוקדמות של 6 ביוני 1944 העבירה קבוצת ארמיות B את דיוויזיית הפאנצר ה-21 (שכללה 127 טנקים מדגם פאנצר סימן 4 ו-40 תותחי סער) תחת פיקוד הארמייה השביעית, כדי לבצע מתקפת-נגד על הצנחנים הבריטים מזרחה לנהר אורן. רגימנט הפאנצר ה-22 של הדיוויזיה החל לנוע בשעה 08:00 בבוקר לעבר היעד, אך התקדמותו הייתה איטית, מכיוון שמטוסי בעלות הברית תקפו את טורי הטנקים שנעו בשטח הפתוח, לאור יום, וגרמו להם אבדות ניכרות. בשעה 12:00 קיבל הרגימנט שינוי משימה ממפקד הקורפוס ה-84, גנרל אריך מרקס, שפקד עליו לתקוף לכיוון מערב מקאן, כדי למנוע את נפילת העיר לידי בעלות הברית, ולאחר מכן לנוע לעבר קו החוף, כדי להשמיד את ראשי הגשר של בעלות הברית. רק פלוגה אחת של הרגימנט הושארה כדי להתמודד עם איום הצנחנים הבריטיים. כתוצאה מכך נגרם עיכוב נוסף בפתיחת מתקפת הנגד הגרמנית. רק בשעה 14:00 הגיע רגימנט הפאנצר ה-22 לנקודת ההיערכות מצפון לקאן, שם חבר אליו הרגימנט הנוסף של הדיוויזיה - רגימנט הפנצרגרנדיר (חיל רגלים משוריין) ה-192.
בשעה 16:30 החלה הדיוויזיה להתקדם לבסוף לעבר לביסיי (Lebisey). שם נתקלו הטנקים שלה במארב של טנקי שרמן פיירפליי ורגלים בריטיים המצוידים בתותחי נ"ט 6 ליטראות ובתותחים מתנייעים, מהדיוויזיה הבריטית ה-3. תוך פרק זמן קצר השמידו הבריטים 13 טנקים גרמניים, והסבו נזק למספר טנקים נוספים, מתקפת הנגד הגרמנית נבלמה, אולם יחידות מרגימנט הפנצרגרנדיר 192 שהתקדמו באגף השמאלי, ניצלו את הפער שנותר בין הדיוויזיה הבריטית השלישית לכוחות הקנדיים שנחתו בחוף ג'ונו, והצליחו להגיע בשעות הערב לקו החוף, שם חברו לכיסים מבודדים של חיילים מהרגימנט ה-736 של הדיוויזיה ה-716 בליון-סור-מר. למרות שהצליחו לתקוע טריז בין ראש הגשר הבריטי והקנדי, לא היו לגרמנים תגבורות כדי לנצל את ההצלחה. בנוסף לכך, שעה קלה לאחר מכן, בשעה 21:00, החלו להגיע לחוף נורמנדי גלים של מטוסי תובלה עם יותר מ-250 דאונים שהובילו את הגל השני של הדיוויזיה המוטסת הבריטית ה-6, שתוכנן לנחות באזור סן-אובן. מפקד הדיוויזיה, שחשש כי הצנחנים הבריטיים ינחתו בעורפו ויגרמו לכיתור הדיוויזיה שלו, הורה לכל יחידותיו לסגת ולבסס קו הגנה סביב קאן. הפריצה הגרמנית לקו החוף לא יצרה אמנם איום משמעותי על ראשי הגשר של בעלות הברית, אך גרמה לעצירת התקדמות הדיוויזיה הבריטית ה-3 לעבר קן, עקב החשש ממתקפות נגד גרמניות נוספות. הפעולה של הדיוויזיה הייתה מתקפת הנגד המשמעותית היחידה של הגרמנים ביום הפלישה.
הדיוויזיה המשיכה להילחם במהלך המערכה בנורמנדי, ואף השתתפה בקרב על קן, אולם לבסוף כמעט והושמדה בקרב פאלז.
הדיוויזיה שוקמה בחזרה, אולם לא השתתפה בקרב על הבליטה. ב-25 בינואר 1945 נשלחה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם השתתפה במבצע ויסלה-אודר ובקרב על שלזיה, ובסוף המלחמה נכנעו שרידי הדיוויזיה לכוחות הצבא האדום.
בני מלל
דיוויזיית הפאנצר ה-21
סורן לרבי
ולדמר לנלה
ולדמר לנלה (בשוודית: Valdemar Langlet; 1872, לרבו (Lerbo), שוודיה - 1960, סטוקהולם) היה מוציא לאור, מפעילי הפצת שפת האספרנטו, דיפלומט וחסיד אומות העולם משוודיה.
קורות חיים.
לנלה למד באוניברסיטאות בגרמניה, אוסטריה ושווייץ. הוא עבד בתור מהנדס, עיתונאי ועורך במספר עיתונים בשוודיה. הוא כתב מספר ספרים על נושאי אקטואליה וכן על מסעותיו ברוסיה ובהונגריה. בשנת 1890 למד אספרנטו והיה ממייסדי מועדון האספרנטו של אופסלה ב-1891, שהיה מועדון האספרנטו השני בעולם. שנים רבות היה לנלה נשיאו של המועדון. בשנת 1906 נוסדה פדרציית האספרנטו השוודית, ולנלה היה נשיאה עד 1909.
בשנת 1899 נישא לנלה לסיניה בלומבר (Signe Blomberg), אספרנטיסטית מטורקו שבפינלנד. היא הלכה לעולמה ב-1921. לנלה הכיר את נינה בורובקו (Nina Borovko), בתו של אספרנטיסט מרוסיה, ונישא לה ב-1925.
משנת 1932 היה לנלה מרצה לשוודית באוניברסיטה בבודפשט. באותה תקופה עבד בתור נספח לענייני תרבות בשגרירות שוודיה בבודפשט.
פעילותו למען יהודים בתקופת השלטון הנאצי.
בתקופת מלחמת העולם השנייה פעל לנלה למען נרדפים יהודים ולא יהודים של המשטר הפשיסטי בהונגריה. לאחר פלישת הגרמנים להונגריה במרס 1944 מונה לנלה לתפקיד יושב ראש סניף הצלב האדום השוודי בהונגריה. בתפקידו זה העניק ליהודים רבים תעודות חסות שוודיות בהן נקבע כי יהודים אלה מועמדים לקבלת אזרחות שוודית. כך ניצלו יהודים אלה מגורלם של רבים מיהודי בודפשט, שנורו או גורשו בצעדות מוות לכיוון גבול אוסטריה. לנלה קיבל לידיו בתים מאזרחים שעזבו את בודפשט עקב המלחמה, ופעל להכרה בבתים אלה בתור בתים הנמצאים תחת חסות השגרירות השוודית. כך היו היהודים ששיכן בבתים אלה מוגנים מפני גירוש. בנוסף לפעילותו זו של לנלה, סייע לו עוזרו אנטל לוקאץ' (Lukács) לפרוש את חסות הצלב האדום על יהודים רבים וכך להציל את חייהם. לוקאץ', שפעל בעיקר ברובע אויפשט, הוכר לימים גם הוא בתור חסיד אומות העולם.
לאחר המלחמה.
בשנת 1945 שבו בני הזוג לנלה לשוודיה. הם התפרנסו מכתיבתו העיתונאית של ולדמר ומשיעורי נגינה בפסנתר שנתנה נינה. ב-1955 עברו השניים לסטוקהולם.
הכרה.
בשנת 1946 קיבל לנלה מדליית הוקרה מהצלב האדום השוודי. כמו כן קיבל את אות מסדר כוכב הקוטב .
בשנת 1965 הכיר יד ושם בוולדמר לנלה בתור חסיד אומות העולם.
ציור דיוקנו של לנלה תלוי בטירת גריפסהולם.
איסמעיליה (עיר)
אחמד איסמעיל עלי
ארנסט-אנטון פון קרוסיג
ארנסט-אנטון פון קרוסיג (בגרמנית: Ernst-Anton von Krosigk; 5 במרץ 1898 - 16 במרץ 1945) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
פון קרוסיג נולד ב-5 במרץ 1898 בברלין, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1915 באמצע מלחמת העולם הראשונה התגייס פון קרוסיג לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לגדוד היגר של המשמר. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף פון קרוסיג לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 במרץ 1936 הועלה פון קרוסיג לדרגת מיור, וב-6 באוקטובר 1936 מונה לקצין אג"ם של הדיוויזיה ה-28 בברסלאו. ב-1 באוגוסט 1938 מונה פון קרוסיג כמדריך באקדמיה הצבאית, וב-1 באפריל 1939 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, ומונה לקצין אג"ם של המחוז הצבאי השמיני בברסלאו.
מלחמת העולם השנייה.
ב-10 בספטמבר 1939 מונה פון קרוסיג לקצין אג"ם פלגת הארמייה A, שהייתה מוצבת בחזית המערבית, ולאחר פירוקה של פלגת הארמייה ב-25 באוקטובר 1939 כקצין אג"ם פיקוד הדרום בקרקוב. וב-1 בדצמבר 1939, מונה לקצין אג"ם של הקורפוס הממונע ה-22, והשתתף עמו במהלך המערכה על צרפת. ב-16 במרץ 1941 מונה פון קרוסיג לראש מטה אזור האבטחה האחורי ה-103, וב-1 באפריל 1941 הועלה לדרגת אוברסט. ב-26 בדצמבר 1941 מונה לראש מטה הקורפוס ה-1, וב-9 באוגוסט 1942 קיבל את עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-10 בפברואר 1943 מונה פון קרוסיג למפקד הדיוויזיה ה-24, שהייתה חלק מהקורפוס ה-50 במסגרת הארמייה ה-18, וב-1 ביולי 1943 מונה למפקד הדיוויזיה ה-1, שהייתה חלק מהקורפוס ה-26 במסגרת הארמייה ה-18. ב-1 בספטמבר 1943 הועלה פון קרוסיג לדרגת גנרל מיור, וב-12 בפברואר 1944 קיבל את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. בפברואר 1944 הועברה הדיוויזיה שבפיקודו תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הראשונה, ופעלה כחלק מקורפוס הפאנצר ה-46, ולאחר מכן כחלק מהקורפוס ה-54. ב-1 במאי 1944 הועלה פון קרוסיג לדרגת גנרל לוטננט, וב-17 בדצמבר 1944 מונה למפקד הקורפוס ה-16, שהיה חלק מהארמייה ה-16 במסגרת קבוצת ארמיות צפון. ב-30 בינואר 1945 הועלה פון קרוסיג לדרגת גנרל חיל הרגלים, וב-10 במרץ 1945 מונה למפקד הארמייה ה-16 שהייתה חלק מקבוצת ארמיות קורלנד. ב-16 במרץ 1945 נהרג פון קרוסיג בקרב על יד קאנדן, ולאחר מותו קיבל תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל.
M99 (נקראת גם NGC 4254) היא גלקסיה ספירלית הנמצאת במרחק של כ-50 מיליון שנות אור מכדור הארץ בקבוצת הכוכבים שערות ברניקי. גלקסיה זו שייכת לצביר הבתולה ונמצאת בחלקו הצפוני, שגולש לתחומי הקבוצה השכנה – שערות ברניקי.
היסטוריה.
M99 התגלתה ב-15 במרץ 1781 על ידי עוזרו של שארל מסיה, האסטרונום הצרפתי פייר מאשן, שבאותו לילה גילה גם את M98 ואת M100 הסמוכות. מאשן דיווח על תגליתו למסיה, שצפה בהן ב-13 באפריל וצירף אותן לקטלוג מסיה. M99 תוארה על ידיו כ"ערפילית ללא כוכבים, שאורה חלש מאוד, אך לא חלש כמו M98, על הכנף הצפונית של הבתולה ליד הכוכב 6 בשערות ברניקי". ויליאם הרשל צפה ב-M99 ב-14 בינואר 1787 וציין שהיא בהירה וגדולה ושבהירותה גדלה בהדרגה לכיוון המרכז. בשנת 1831 צפה בה גם ג'ון הרשל וציין שהיא בהירה, גדולה ועגולה. ב-1846 גילה ויליאם פרסונס שלערפילית מבנה ספירלי וזו הגלקסיה השנייה שהתגלתה ככזו אחרי M51, שהמבנה הספירלי שלה התגלה כשנה קודם, גם כן על ידי פרסונס.
עד היום התגלו ב-M99 ארבע סופרנובות: סופרנובות מסוג II בשנים 1967 ו-1972 שהגיעו לבהירות נראית מדרגות 14 ו-15.5 בהתאמה, וסופרנובות מסוג I בשנים 1986 ו-2014 שהגיעו לבהירות נראית מדרגות 14 ו-15.5 בהתאמה.
תצפית.