בשנת 1999 השתתף דניסוב באליפות העולם בהרמת משקולות שנערכה באתונה והתמודד בקטגוריה של עד 85 ק"ג. בתחרות זו הניף 137.5 ק"ג ודחק 160 ק"ג (סה"כ 297.5 ק"ג), תוצאה שהספיקה להגעה למקום ה-54 מתוך 66 משתתפים.
דני רוז האיש מברודוויי
דני רוז האיש מברודוויי (באנגלית: Broadway Danny Rose) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה שצולם בשחור-לבן בבימויו ובכתיבתו של וודי אלן. הסרט הוקרן בתחרות של פסטיבל הקולנוע בקאן ב-1984.
עלילה.
הסרט מגולל את סיפורו של דני רוז, סוכן אמנים כושל, מנקודת מבטם של קומיקאים המספרים את הסיפור כאנקדוטה במסעדת קרנגי דלי שניו יורק. החברים בקבוצה מונים כמה סיפורים, אך אחד מהם מכריז שיש לו את הסיפור המצחיק ביותר על דני רוז. הסיפור כולל משולש אהבה ותקרית עוינת עם המאפיה האיטלקית.
צוות שחקנים.
בסרט שיחקו גם בדרנים וקומיקאים רבים בתפקיד עצמם, וביניהם; סנדי בארון, קורבט מוניקה, ג'קי גייל, מורטי גאנטי, וויל ג'ורדן, האוורד סטרום, גלוריה פארקר, ג'ק רולינג, מילטון בארל, הווארד קוסל, ג'ו פרנקלין ועוד. סטיב רוסי היה אמור לגלם את דמותו של לו קאנובה, אך אלן לא רצה לחלוק איתו קרדיט בהפקת הסרט. רוברט דה נירו וסילבסטר סטאלון דחו את ההצעה לגלם את לו.
יצחק אזרחי
הרב יעקב יצחק אזרחי (נולד באלול ה'תרצ"ד, אוגוסט 1934) הוא מראשי ישיבת מיר בירושלים. מרבני תנועת דגל התורה.
ביוגרפיה.
נולד בירושלים לרב ישראל אזרחי ולהינדא מלכה בת הרב ברוך שלאם (קרי: שְלוֹם), בוגר ישיבת "כנסת ישראל" בסלובודקה שכיהן כרב בדרום אפריקה והיה נכדו של הרב אורי דוד אפריון, רבה של זאגר שבליטא ומחבר ספר "אפריון דוד". למד בישיבת חברון ונחשב כתלמיד ותיק לרבי יחזקאל סרנא, ובישיבת מיר.
החל משנת תשל"ט מכהן כאחד מראשי ישיבת מיר, לצידו של הרב אליעזר יהודה פינקל. חותם על מסמכי הישיבה תחת התואר "מראשי ישיבת מיר".
הרב אזרחי נושא שעור כללי מדי יום רביעי בישיבתו. בנוסף מוסר בישיבה מדי יום שיחת מוסר קצרה במשך רבע שעה לאחר תפילת שחרית. פעם בשבוע הוא אף מוסר שיעור לבני הקיבוץ בישיבת מיר ברכפלד, מדי תקופה נוסע למסור שיחות חיזוק ומוסר בחו"ל ולעיתים נוסע יחד עם הרב פינקל לצורך מגבית תרומות לישיבה.
הרב אזרחי הוא מרבני דגל התורה ונחשב למקורבם של הרב אהרן יהודה לייב שטינמן והרב חיים קניבסקי, בשל כך הוא נואם לעיתים בעצרות בחירות המתקיימות במגזר החרדי.
חבר בוועדת הרבנים של תחרות חיבורים תורניים של מפעל הפיס למגזר החרדי.
חיים אישיים.
היה נשוי לבתו של ראש ישיבת מיר רבי חיים שמואלביץ, הרבנית רבקה, מחנכת בסמינר לבנות, עד לפטירתה בשבט תשע"ט.
אחיו הוא הרב ברוך מרדכי אזרחי ראש ישיבת עטרת ישראל. חתניו: הרב משה קצנלנבוגן, ר"מ בישיבת חברון, הרב אברהם מרדכי לדרמן ראש ישיבת היכלו בשכונת רמת שלמה בירושלים וראש מכון נר ישראל והרב מרדכי יהושע קרויזר.
בני ונדט
בני ונדט (בשוודית: Benny Wendt, נולד ב-4 בנובמבר 1950 בנורשפינג שבשוודיה) הוא כדורגלן עבר שוודי ששיחק בעמדת החלוץ, בעיקר בקייזרסלאוטרן וסטנדרד לייז'. לונדט 20 הופעות במדי נבחרת שוודיה, עמה השתתף במונדיאל 1978.
קריירת מועדונים.
ונדט החל את הקריירה בנורשפינג מליגת העל השוודית בשנת 1969. ונדט שיחק במועדון השוודי בהצלחה, ובקיץ 1975 חתם בפ.צ. קלן מהבונדסליגה. ונדט לא הצליח להשתלב היטב בהתקפת הקבוצה שכללה את הנס להר ודיטר מילר, וערך רק שש הופעות בעונה זו, אותה סיימה קלן במקום הרביעי בבונדסליגה. בתום העונה עבר ונדט לטניס בורוסיה ברלין ששיחקה אז בבונדסליגה. ונדט שיחק עונה אחת בקבוצה זו, והבקיע 20 שערי ליגה, אך לא הצליח למנוע את נשירתה אל הבונדסליגה השנייה.
לאחר ירידת הליגה עם טניס בורוסיה ברלין, חתם ונדט בקייזרסלאוטרן, בה הפך במהרה לשחקן משמעותי, כאשר שיתף פעולה בהתקפה עם קלאוס טופמולר, יוזף פירונג וריינר גאי. בעונתו הראשונה בקבוצה, 1977/78, הבקיע ונדט עשרה שערי ליגה, וסיים עם קייזרסלאוטרן במקום השמיני בליגה. בשתי העונות הבאות, היה ונדט חלק חשוב בקייזרסלאוטרן שסיימה פעמיים ברציפות במקום השלישי בבונדסליגה, כאשר בעונת 1979/80 הבקיע 12 שערי ליגה. עונת 1980/81 הייתה האחרונה של ונדט בקייזרסלאוטרן. בעונה זו הבקיע ונדט שישה שערי ליגה וסיים עם קייזרסלאוטרן במקום הרביעי, והגיע עמה לגמר הגביע הגרמני, בו שיחק 90 דקות בהפסד הקבוצה 3-1 לאיינטרכט פרנקפורט. בתום עונת 1980/81 עזב ונדט את קייזרסלאוטרן לאחר שערך במדיה 116 הופעות והבקיע 35 שערים, וחתם בסטנדרד לייז' הבלגית.
ונדט שיחק שתי עונות בסטנדרד לייז'. בעונתו הראשונה בקבוצה, 1981/82, זכה ונדט עם הקבוצה באליפות ליגת העל הבלגית, והגיע עם הקבוצה לגמר גביע אירופה למחזיקות גביע, בו הפסידה סטנדרד לייז' לברצלונה בתוצאה 2-1. ונדט שיחק בגמר זה 90 דקות. בעונת 1982/83 זכה ונדט עם הקבוצה באליפות נוספת. בקיץ 1983 עזב ונדט את סטנדרד לייז' לאחר שתי עונות, בהן הבקיע 22 שערי ליגה ב-56 הופעות, וחתם בהתאחדות הספורט של חברת סייקו בהונג קונג, שם שיחק עונה אחת. בעונת 1984/85 שיחק ונדט בפרייבורג ששיחקה אז בליגת הבונדסליגה השנייה, במדיה ערך 13 הופעות ליגה והבקיע ארבעה שערים, אך סיים את העונה רק במקום השמיני. בתום עונה זו, פרש ונדט ממשחק פעיל.
קריירה בינלאומית.
ונדט ערך את הופעת הבכורה במדי נבחרת שוודיה בשנת 1972. ונדט לא זומן לסגל השוודי למונדיאל 1974, אך זומן למונדיאל 1978, בו פתח בשני משחקים ונכנס כמחליף במשחק אחד בשלב הבתים הראשון, אותו סיימה שוודיה עם נקודה אחת והודחה. במונדיאל זה ערך ונדט את הופעותיו האחרונות במדים הלאומיים, כאשר הוא ערך בסך הכל 20 הופעות והבקיע שער אחד.
תארים.
עם סטנדרד לייז':
מאור התלמוד
ברכת אפרים
פסקל השני
פסקל השני נולד בשם רניירו רניירי (מלטינית: Paschalis II; נולד בין השנים: 1050 ל-1055 - 21 בינואר 1118) כיהן כאפיפיור מה-13 באוגוסט 1099 עד למותו. החליף באפיפיורות את אורבנוס השני, מן האפיפיורים החזקים של ימי הביניים ויוזם מסע הצלב הראשון. תקופת שלטונו של פסקל הייתה ארוכה יחסית לאפיפיורים אחרים בימי הביניים, אולם היא לא התאפיינה ביציבות. במרבית תקופת כהונתו התחולל עימות בינו לבין היינריך החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה סביב סוגיית האינווסטיטורה של הבישופים. עימות זה הוא חלק ממאבק האינווסטיטורה שהחל עוד בתקופתו של גרגוריוס השביעי והסתיים רק בימי קליקסטוס השני.
חייו לפני מינויו לאפיפיור.
רניירו רניירי נולד במחצית הראשונה של העשור השישי במאה ה-11, ליד פורלי שבמזרח איטליה. בגיל צעיר הצטרף למנזר קלוני ובגיל 20 הגיע לרומא, בשליחות המנזר. הוא התקרב אל האפיפיור גרגוריוס השביעי, שגם הוא היה יוצא קלוני, וגרגוריוס מינה אותו לקרדינל הממונה על כנסיית סן קלמנט. בשנים 1089–1090 שימש לגאט (שליח מיופה כוח) של האפיפיור בצרפת ובספרד. לאחר מותו של אורבנוס השני בשנת 1099 נבחר רניירו לאפיפיור ובחר לעצמו את השם "פסקל השני".
מאבקו עם היינריך החמישי.
בחירת אפיפיור באותה התקופה הייתה סוגיה פוליטית שבחשו בה גורמים שונים בתוך הממסד הכנסייתי ומחוץ לו. עם בחירתו של פסקל לאפיפיור הועלו טענות כנגד בחירתו, והיו שלושה קרדינלים אחרים ששאפו לתפקיד האפיפיור ולא היו מוכנים להשלים עם בחירתו של פסקל. פסקל הצליח לבסס את שליטתו בכנסייה גם בעזרת תמיכתו של היינריך החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה שכיהן באותה העת כשליט שותף ביחד עם אביו היינריך הרביעי. פסקל, מצידו, תמך בהיינריך כאשר הלה הדיח את אביו מן השלטון בשנת 1105 והפך לשליט יחיד באימפריה הרומית הקדושה. אולם בשנת 1106 החל להיווצר בין השניים עימות, כאשר היינריך ביקש מפסקל להכתיר אותו בהכתרה האימפריאלית, אך פסקל דרש בתמורה הסכמה של הקיסר כי מעתה האינווסטיטורה של הבישופים תהיה בסמכות של האפיפיור ולא של השליטים החילוניים. לאחר שהיינריך סרב, פסקל סירב להכתירו ופנה לבקר בחצר הצרפתית.
בשנת 1110 פלש היינריך לאיטליה בראש צבא כדי לכפות על פסקל להכתיר אותו, וכאשר הגיע לרומא הצליח לכפות על פסקל הסכם לפיו הכנסייה תאבד את כל ההטבות והרכוש שניתן לה מתוקף צו מלכותי בתמורה לכך שהאינווסטיטורה תהיה בסמכות כנסייתית. אם הסכם זה היה יוצא לפועל הוא היה מרושש כנסיות רבות באירופה. ב-12 בפברואר 1111 התקיים ברומא טקס בו היה אמור פסקל להכתיר את היינריך אלא שבתחילת הטקס הקריא פסקל את ההסכם ואנשי הכנסייה ההמומים והממורמרים עוררו מהומה שהביאה לביטול הטקס. בתגובה, אסר היינריך את פסקל ואת כל הקרדינלים ולקח אותם איתו.
פסקל היה בשבי של היינריך במשך 61 יום עד שנשבר והצהיר שהוא מוותר על האינווסטיטורה של הבישופים, שהיינריך לא יוחרם על כך שלקח את האפיפיור למעצר ושהוא יבצע את ההכתרה האימפריאלית. אז שחרר אותו היינריך וב-13 באפריל הכתיר פסקל את היינריך לקיסר.
אנשי הכנסייה הצרפתים ראו בחומרה את ההתרחשויות ודרשו מן האפיפיור לחזור בו מויתוריו להיינריך. פסקל הודיע שהוא חוזר בו שנה מאוחר יותר, אך הוא לא ביצע מעשים נוספים כנגד הקיסר מכיוון שהוא חשש מעימות נוסף. את אנשי הכנסייה הצרפתים תגובה זו לא סיפקה ובוועידה כנסייתית בויין בשנת 1112 הם החרימו את היינריך וקבעו שאינווסטיטורה על ידי שליט חילוני היא מעשה מינות. הם הודיעו שאם האפיפיור לא יאמץ את החלטותיהם הם יפעלו להדחתו. פסקל חשש מהתחדשות העימות ולכן רק 4 שנים מאוחר יותר הוא קיבל את החלטות הוועידה בויין.