בוטום נולד בעיר פולקטון שבדקוטה הדרומית והתחנך בבתי הספר הציבוריים של העיר. בוטום הוא נצר למשפחה של פוליטיקאים: סבו מצד אביו, הנרי בוטום, היה חבר בית המחוקקים של מדינת ויסקונסין סבו מצד אמו, דריוס ס. סמית', היה חבר בסנאט של דקוטה הדרומית ואביו, ג'וזף ה. בוטום, היה גם הוא חבר הסנאט של דקוטה הדרומית. הוא למד במכללת ינקטון ובאוניברסיטת דקוטה הדרומית בשנים 1920–1921. הוא סיים לימודיו הגבוהים בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת דקוטה הדרומית אשר שוכנת בוורמיליון ב-1927. באותה השנה התקבל ללשכת עורכי הדין של דקוטה הדרומית וב-1928 החל לעבוד כעורך דין בסיינט פול, בירת מינסוטה.
בשנים 1932–1936 היה בוטום תובע בעיר הולדתו פולקטון. משנת 1937 היה מנהל מערך המיסוי של מדינת דקוטה הדרומית עד ל-1943. ב-1942 הפסיד בבחירות המקדימות שנערכו במפלגה הרפובליקנית לשם בחירת מועמד המפלגה לתפקיד מושל דקוטה הדרומית, ושמונה שנים מאוחר יותר, ב-1950, כשל בניסיונו להתמודד למועמדות המפלגה הרפובליקנית לבית הנבחרים של ארצות הברית.
ב-1961 נבחר לתפקיד סגן מושל דקוטה הדרומית, וכיהן בתפקיד זה זמן קצר עד ל-1962. ב-9 ביולי 1962 מונה לסנאט של ארצות הברית במטרה למלא את שארית כהונתו של פרנסיס קייס, אשר נפטר בעודו מכהן בתפקיד. הוא כיהן בסנאט עד ראשית ינואר 1963, יום התכנסות הקונגרס ה-88 של ארצות הברית. בבחירות אמצע הכהונה ב-1962 היה מעמד המפלגה הרפובליקנית לסנאט האמריקאי, אך הפסיד במירוץ צמוד במיוחד (50.1%-49.9%) לג'ורג' מקגוורן, מועמד המפלגה הדמוקרטית.
בוטום הלך בעקבות אביו, ג'וזף הנרי בוטום האב אשר היה שופט בבית משפט לערעורים, ופתח בקריירת שיפוט. בין השנים 1965 עד 1980 כשופט בבית המשפט הפדרלי השמיני לערעורים של ארצות הברית. בוטום היה תושב רפיד סיטי עד למותו. הוא נטמן בבית העלמין פָיין לון השוכן בעיר.
ג'ון רקולטה
ג'ון רקולטה (באנגלית: John Rakolta; נולד ב-15 ביוני 1947) הוא דיפלומט ואיש עסקים אמריקאי, המכהן כשגריר ארצות הברית באיחוד האמירויות הערביות.
ביוגרפיה.
רקולטה נולד במישיגן, סביו ממוצא רומני היגרו לארצות הברית מצפון טרנסילבניה, שהייתה אז חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית.
הוא קיבל תואר בהנדסה אזרחית מאוניברסיטת מרקט בוויסקונסין, לאחר מכן למד תקופה קצרה ניהול בבית הספר לעסקים של אוניברסיטת הרווארד.
ב-1970 החל לעבוד בחברת "Walbridge" אותה ניהל אביו, ב-1993 מונה למנכ"ל החברה, באותה שנה הוא רכש נכס בפאלם ביץ'
ב-2004 היה פעיל בקמפיין של ג'ורג' ווקר בוש במערכת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2004, ב-2008 היה פעיל עבור מיט רומני, בשנה זו גם הגיע לישראל עבור גיוס כספים לקמפיין שלו. הוא היה פעיל גם בקמפיין של רומני בבחירות 2012.
בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 היה היועץ הפיננסי של דונלד טראמפ במישיגן.
ב-2018 הציע נשיא ארצות הברית טראמפ למנות אותו לתפקיד שגריר ארצות הברית באיחוד האמירויות הערביות, ב-17 בספטמבר 2019 אישר הסנאט את מינויו ברוב של 30–63.
הוא נשוי לטרי שטרן, אחותה של טרי, רונה רומני היא מגישת טלוויזיה הנשואה לסקוט רומני, אחיו של מיט רומני.
בנימין פלטיאל מורגנשטרן
הרב בנימין פלטיאל מורגנשטרן (1895 – 1944) היה אדמו"ר חסידי בחסידות סוקולוב. שימש כאדמו"ר בגטו ורשה לאחר פטירת אביו, עד למיתתו במחנה ההשמדה אושוויץ.
ביוגרפיה.
בנימין פלטיאל נולד בשנת 1895-תרנ"ה (משוער) בעיירה פילוב לרב יצחק זליג מסוקולוב. התחנך אצל סבו הרב חיים ישראל מורגנשטרן, האדמו"ר מקוצק-פילוב. הרב בנימין פלטיאל היה בן-נין (בן אחר בן) של רבי מנחם מנדל מקוצק. בשנת 1912 נישא לדבורה טובה בת הרב יוסף קאליש מאמשינוב. הרב בנימין חי בשנותיו הראשונות לצד אביו בסוקולוב וניהל את ישיבתו של אביו. היה פעיל באגודת ישראל.
בשנת 1932 מונה לרב בסטרדין הסמוכה לסוקולוב. בג' בחשוון תש"ו (1939), נפטר אביו ורבי בנימין המשיך את השושלת כאדמו"ר מסוקולוב. לאחר מכן עבר לגטו ורשה מתוך מחשבה שבעיר יהיה קל יותר לרב להינצל מהתעללויות הנאצים. עם תחילת האקציה הגדולה החל הרב בנימין להסתתר וכמו רבנים נוספים עבד בזהות בדויה בבית החרושת שולץ. אברהם הנדל, מנהל המפעל, סיפר כי בערב פסח בא אליו הרב בנימין וסיפר כי יש בידיו שטרות מכירה של חמץ ואין לו גוי למכור לו, והנדל עזר לו למצוא גוי למכור לו את חמץ יהודי הגטו. לאחר מרד גטו ורשה נשלח הרב בנימין יחד עם שארית הגטו למחנה ההשמדה אושוויץ. לפי עדות ניצולים, הרב בנימין נפטר מרעב וסבל באושוויץ בסוף שנת 1944, זמן קצר לפני שחרור המחנה.
לקט יושר
לקט יושר הוא ספר הלכתי, שנכתב על ידי הרב יוסף יוזפא אוסטרייכר, תלמידו של רבי ישראל איסרלן (המכונה "תרומת הדשן"). בספר זה המחבר מרכז תשובות רבות נוספות שכתב רבו ר' ישראל איסרלן, וכן מנהגים שנהג, קורות חייו ועוד. הספר נדפס לראשונה מכתב יד המחבר על ידי יעקב פריימאן בברלין בשנים ה'תרס"ג-ה'תרס"ד. מקובל בקרב הפוסקים כי החיבור אותנטי ומשקף נאמנה את מנהגי מהרי"א וקורותיו. מהספר עולה ששאלות רבות בספר תרומת הדשן הן אכן שאלות ממקרים שהתרחשו, בניגוד לטענה שהשאלות בספר לא נשאלו כלל על ידי אנשים, אלא הומצאו על ידי ר' ישראל כדי לענות עליהן תשובות.
ממות' (הר)
הר ממות' הוא מתחם כיפה געשית, השוכן מערבית לעיירה ממות' לייקס שבקליפורניה, ביער הלאומי איניו שבמחוזות מדרה ומונו. המקום מהווה בית לאזור סקי גדול באזור הכפרי מונו.
הר ממות' נוצר בסדרת התפרצויות שהסתיימו לפני 57,000 שנה. ממות' עדיין מייצרת גזים וולקניים מסוכנים שהורגים עצים וגרמו להרוגים של סיירות סקי בשנת 2006.
גאולוגיה.
הר ממות' הוא מתחם כיפה געשית במחוז מונו, קליפורניה. הוא שוכן בפינה הדרומית-מערבית של לונג ואלי קלדרה והוא מורכב מכשתים עשרה כיפות ריודקיטיות ודקיטיות חופפות. כיפות אלה נוצרו בסדרה ארוכה של התפרצויות מלפני 110,000 עד 57,000 שנה, ובנו הר געש המגיע לגובה של . במהלך תקופה זו התרחשו בערך כל 5000 שנה התפרצויות דקיטיות אדירות. הר הגעש פעיל עדיין עם התפרצויות קלות, שהגדולה שבהן הייתה התפרצות פרואטית (קיטורית) קלה, שהתרחשה לפני 700 שנה.
הר ממות' שוכן גם בקצה הדרומי של שרשרת לועי הר הגעש, המכתשים הוולקניים מונו–איניו. מקור המאגמה להר ממות' נבדל מאלו של לונג ואלי קלדרה וגם מכתשי האיניו. הר ממות' מורכב בעיקר מדקיט וריוליט, שחלקם השתנה על ידי פעילות הידרותרמית מפומרולות (פתחי אוורור).
פריקת גז וולקנית.
הר ממות' משחרר כמויות גדולות של פחמן דו־חמצני מתוך האגף הדרומי שלה, בסמוך להורסשו לייק שבקליפורניה, דבר שגורם למזוקו (משוודית, "Mazuku", מילולית: רוח רעה) באזור זה. ריכוז הפחמן הדו־חמצני בקרקע נע בין 20 ל־90 אחוז CO2. מדידות הפירוק הכולל של גז פחמן דו-חמצני באזור הרג העצים של העיר הורסשו לייק שבקליפורניה נעים בין 50 ל־150 טון קצר (Short ton; מידה אמריקאית השווה לכ־907 ק"ג) ליום. ריכוז גבוה זה גורם למוות של עצים בשישה אזורים שסך גודלם הוא כ־170 אקר (0.69 קילומטרים רבועים).
הרג העצים יוחס במקור לבצורת קשה שהשפיעה על קליפורניה בסוף שנות השמונים ותחילת שנות התשעים. רעיון נוסף היה שההריגות היו תוצאה של פתוגניות או התפשטות ביולוגית אחרת. עם זאת, אף אחד מהרעיונות לא הסביר מדוע כל העצים באזורים הנגועים נהרגו ללא קשר לגילם ובריאותם. ואז, במרס 1990, חייל שירות היערות של ארצות הברית חלה בתסמיני חנק לאחר ששהה בבקתה מכוסה שלג ליד הורסשו לייק.
במדידות סביב האגם נמצא כי בשירותים ובאוהלים יש ריכוז של יותר מ־1% CO2 (רעיל) וריכוז קטלני של 25% של CO2 בתא קטן. ריכוזי CO2 של פחות מ־1% הם טיפוסיים ובריאים ברוב הקרקעות; עם זאת, ריכוזי האדמה של CO2 באזורי הריגת העצים נעו בין 20% ל־90%. שפע יתר זה של CO2 התגלה כגורם להרג העץ מכיוון ששורשי העץ צריכים לקלוט O2 ישירות ורמת ה־CO2 הגבוהה הורידה את ה־O2 הזמין. החוקרים גם קבעו כי הר ממות' משחרר כ־1,300 טון קצר (השווה ל־1,200 טונה מטרית) של CO2 בכל יום. החל משנת 2003, ריכוז הפחמן הדו-חמצני בגז האדמה בהר ממות' מנוטר על בסיס רציף לאורך כל השנה בארבעה אתרים – שלושה בהורסשו לייק ואחד ליד בסיס צ'ר 19 באזור הסקי.
המקורות הסבירים ביותר ל־CO2 הם גזים של מאגמה פולשת ושחרור גזים מסלעים מטאסדימנטריים העשירים באבן גיר המחוממים על ידי חדירות מגמטיות. האחידות הראויה לציון בהרכב הכימי והאיזוטופי של CO2 ובגזים נלווים במיקומים שונים סביב הר ממות' מצביעה על כך שבאמת יכול להיות מאגר גדול של גז בעומק ההר שממנו נמלט גז לאורך העתקים לפני השטח. מדידות פליטות הליום תומכות בתאוריה כי לגזים הנפלטים באזור הרג העצים יש מקור זהה לאלה המשתחררים מהפומרולה של הר ממות'. ישנן עדויות לכך ששיעור ההזרמה של CO2 ירד, כאשר הפליטות הגיעו לשיא בשנת 1991.
באפריל 2006 נפטרו שלושה מחברי סיור הסקי של אזור הסקי בהר ממות', כשהם בתפקיד. שלושתם מתו מחנק על ידי פחמן דו־חמצני כשנפלו לפומרולה במורדות ההר.
שימוש פנאי.