הספר מתחיל בהתמקדות בחברות שבין ג'ון סינגר וספירוס אנטונפולוס. שניהם מתוארים כחרשים-אילמים, אשר חיים יחדיו מזה מספר שנים. אנטונפולוס חווה התדרדרות במצבו הנפשי, ומתחיל להתנהג באופן הרסני ומופרע, למרות ניסיונות התערבות מצד סינגר, ובסופו של דבר, הוא מאושפז במוסד לחולי נפש מחוץ לעיר. סינגר, שנותר בדד, עובר לגור בחדר באכסניה.
המשך הספר מסופר ממספר נקודות מבט של אנשים אותם פוגש סינגר, ומספר על הניכור והאתגרים שבחייהם: מיק קלי, נערה "טומבוי" שאוהבת מוזיקה וחולמת לקנות פסנתר; ג'ייק בלאונט, אלכוהוליסט שפעיל בתנועת איגוד העובדים; ביף בראנון, בעליו של הדיינר המקומי; וד"ר בנדיקט מאדי קופלנד, רופא שחור אידיאליסט.
ביקורת וקבלה.
כאשר פורסם הרומן, הוא עורר סנסציה בעולם הספרות, ונסק לראש רשימת רבי המכר של 1940. הספר, הראשון של מקאלרס, היה גם הראשון בשורת ספרים פרי עטה שנתנו קול לאלה שבדרך כלל מחוקים ומושתקים - הדחויים, הנשכחים, הפגועים והמדוכאים בחברה.
"Modern Library" דירג את "צייד בודד הוא הלב" כמספר 17 ברשימת "100 הרומנים הטובים ביותר בשפה האנגלית מהמאה ה-20". טיים מגזין כלל אותו ב"רשימת טיים של 100 הרומנים הטובים ביותר בשפה האנגלית מ-1923 עד 2005". בשנת 2004 הספר נבחר למועדון הקריאה של אופרה וינפרי.
עיבודים.
הספר עובד לסרט באותו השם בשנת 1968, בכיכובם של אלן ארקין, סנדרה לוק וסיסלי טייסון.
עיבוד לבמה הוצג לראשונה ב-30 במרץ 2005, בתיאטרון "Alliance" באטלנטה, ג'ורג'יה.
האמן הבריטי ג'ו סימפסון ביסס את עבודתו באותו השם על הספר, בשנת 2014, כחלק מסדרת עבודותיו שכותרתה "לונדון".
תרגום לעברית.
הספר תורגם לעברית פעמיים:
ויקטור גנב
ויקטור ויקטורוב גנב (בבולגרית: Виктор Викторов Генев; נולד ב-27 באוקטובר 1988) הוא כדורגלן בולגרי, המשחק בברואה סטארה זאגורה בעמדת הבלם.
קריירה.
גנב התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של לבסקי סופיה. בעונת עלה לקבוצה הבוגרת, אך בתחילת העונה הושאל למונטנה וחזר ממנה בינואר של אותה שנה. ב-19 במרץ 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק הליגה בהפסד 1-0 נגד לוקומוטיב פלובדיב. ב-15 ביולי 2009 גנב ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת אירופית בניצחון 0-4 נגד סנטה ג'וליה האנדורית במסגרת מוקדמות ליגת האלופות.
ב-23 ביוני 2010 חתם בסלביה סופיה אליה הגיע בהעברה חופשית. במהלך תקופתו בסלביה, הושאל לקריליה סובייטוב סמרה מליגת העל הרוסית ולאולקסנדריה מליגת העל האוקראינית.
בינואר חתם בספרטק סמיי מליגת העל הקזחית.
ב-26 בפברואר 2015 חתם בסנט מירן מליגת העל הסקוטית. יומיים לאחר מכן, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-1 נגד המילטון אקדמיקל.
ב-7 בספטמבר 2015 חתם בפטרולול פלוישט עד לסיום העונה. במאי חתם בדינמו מינסק מליגת העל הבלארוסית בכדורגל בה שיחק שני משחקים ושוחרר לאחר מכן.
בתחילת עונת חזר ללבסקי סופיה וב-26 בפברואר 2017 חתם בבוטב פלובדיב. בתום העונה גנב זכה עם בוטב בגביע הבולגרי. בנוסף, גנב הבקיע פנדל במהלך דו-קרב בעיטות עונשין נגד לודוגורץ ראזגרד במסגרת הסופר קאפ הבולגרי, בו זכתה בוטב אחרי ניצחון 4-5 בתום הדו-קרב.
ב-24 באוגוסט 2017 חתם במ.ס. אשדוד לשנתיים כמחליפו של חאתם אלחמיד שעזב להפועל באר שבע, אך בתום העונה שוחרר מהקבוצה.
ב-1 בנובמבר 2018 חתם בצ'רנו מורה ורנה.
נוסח ארם צובא
אצטדיון דלה רומא
אצטדיון דלה רומא (באיטלקית: Stadio della Roma) הוא פרויקט לבניית אצטדיון כדורגל ברומא שבאיטליה, אשר מיועד להכיל 52,500 מקומות ישיבה ולשמש את קבוצת הכדורגל רומא במקום האצטדיון הנוכחי שלה, הסטאדיו אולימפיקו, אותו היא חולקת עם היריבה העירונית לאציו.
היסטוריה.
בשנת 2016, נתן בנק ההשקעות הגלובלי גולדמן זקס, הלוואה של 30 מיליון יורו לקרן "Stadio TDV S.p.A", המיועדות עבור החברה הקבלנית NEEP Roma Holding, בשביל עבודות הפיתוח לקראת בניית האצטדיון.
ב-2 בפברואר 2017 דחו ראש מחוז לאציו וראש עיריית רומא את ההצעה לבניית האצטדיון, אך לאחר בדיקה מעמיקה בנושא והתאמות בעיצוב, ב-24 בפברואר חזרו בהם מהחלטתם ואישרו את התוכנית.
המיקום המתוכנן לאצטדיון הוא לאורך נהר הטיבר בכביש המחבר את העיר רומא לנמל התעופה לאונרדו דה וינצ'י-פיומיצ'ינו בשטח בו ממוקמות מסילות הרכבת הטור די ואלה. האצטדיון תוכנן על ידי האדריכל האמריקאי דן מייס שתכנן אותו בהשראת הקולוסאום וחברת הקבלן NEEP Roma Holding, תהייה ממונה על בניית האצטדיון.
האצטדיון יכלול תאי צפייה יוקרתיים, ו-14,000 מקומות המיועדים לאוהדי הגרעין הקשה היושבים כיום ב"Curva Sud" בסטאדיו אולימפיקו.
בפברואר 2021 הודיעו ראשי המועדון זניחת הפרויקט לבניית האצטדיון בטור די ואלה.
יחוד
יחסי דנמרק–נורווגיה
בין ממלכת דנמרק לבין ממלכת נורווגיה מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ושתיהן חברות במועצה הנורדית, בנאט"ו, באיחוד הנורדי ובמועצת מדינות הים הבלטי.
היסטוריה.
בשנת 1397 הוקם איחוד קאלמאר, אשר היווה איחוד של שלוש הממלכות דנמרק, נורווגיה (כולל איסלנד, גרינלנד, איי פארו והאיים שטלנד ואורקני) ושוודיה (לרבות חלקים מפינלנד) תחת מלך אחד. היוזמה לאיחוד הייתה של מרגרט הראשונה, מלכת דנמרק ושל ולדמר הרביעי, מלך דנמרק.
טכנית, המדינות לא ויתרו רשמית על ריבונותן או על עצמאותן, אך במושגים פרקטיים, הן היו יחידות אוטונומיות בלבד, כשהמונרך מחזיק בריבונותן, ובפרט מוביל את יחסי החוץ שלהן. למדינות היו אינטרסים שונים משלהן (במיוחד אי שביעות הרצון של האצולה השוודית מהתפקיד המרכזי ששיחקה דנמרק באיחוד), דבר שהוביל בסופו של דבר לעימות בין המדינות המאוחדות, ולפער ביניהן, שהלך והתעצם עד לפירוק האיחוד בשנת 1523, כשגוסטב ואסה הפך למלך שוודיה. טכנית, האיחוד מעולם לא בוטל. נורווגיה ומושבותיה, המשיכו להוות חלק מדנמרק, כחלק מממלכת דנמרק-נורווגיה, תחת בית אולדנבורג.
בשנת 1814 נערכה מלחמת גונבואט כחלק מהמלחמות הנפוליאוניות, וכתוצאה ממנה עברה נורווגיה לשליטת שוודיה, כחלק מהאיחוד השוודי-נורווגי. בשנת 1905 בוטל האיחוד ונורווגיה הפכה להיות ממלכה עצמאית, תוך שהיא בוחרת בקרל, נסיך דנמרק לכהן כמלך נורווגיה, תחת השם הוקון השביעי, מלך נורווגיה. עם הכרזת העצמאות הכירה דנמרק בנורווגיה, וכוננה עמה יחסים דיפלומטיים.
במהלך מלחמת העולם השנייה נכבשו שתי המדינות במהלך מבצע וזריבונג, והיו תחת שליטה גרמנית עד סיום המלחמה.
לאחר המלחמה הצטרפו שתי המדינות לנאט"ו, וכיום הן מקיימות ביניהן קשרים במגוון תחומים, וביניהם תרבות, כלכלה וביטחון.
כיום חיים כ-15,000 נורווגים בדנמרק, וכ-20,000 דנים בנורווגיה.
יחסים דיפלומטיים.
נורווגיה מחזיקה בדנמרק שגרירות בקופנהגן, ו-13 קונסוליות באבנראה, אולבורג, אורהוס, אסביירג, פרדריקיה, אלסינור, הרנינג, היורינג, הורסנס, פאלסטר נייקובינג, אודנסה, רנה ותירד. מאידך, דנמרק מחזיקה בנורווגיה שגרירות באוסלו, ו-13 קונסוליות כבוד באולסונד, ארנדאל, ברגן, בודו, דראמן, פרדריקסטאד, המרפסט, הרסטד, האוגסונד, קריסטיאנסנד, לרוויק, לילהאמר, לילסנד, נרוויק, סטוונגר, טרומסה, טרונדהיים, טונסברג ווארדו.
אוסטין פריוואי
פושקין (פירושונים)
מדינות אמריקה הצפונית
מדינות אמריקה המרכזית
מדינות אמריקה הדרומית
מדינות אוקיאניה
דינמו מוסקבה במפעלים האירופיים
דינמו מוסקבה היא קבוצת כדורגל רוסית, שהייתה אחת הקבוצות המוצלחות בזירה האירופית בתקופת ברית המועצות. ברם, מאז שנות ה-90 של המאה ה-20 ירדו מאוד יכולותיה והתואר היחיד שלה מאז התפרקות ברית המועצות הוא הזכייה בגביע הרוסי בכדורגל בעונת 1995.
כך למשל, בעונת 1971/72 דינמו הייתה קבוצת הכדורגל הסובייטית הראשונה שהצליחה להעפיל לגמר טורניר אירופי, משהעפילה למשחק הגמר של גביע אירופה למחזיקות גביע שנערך בקאמפ נואו שבברצלונה והפסידה לקבוצה הסקוטית, גלאזגו ריינג'רס, בתוצאה 3:2.
בהמשך העפילה לשלבי חצי גמר הטורניר בעונות 1978 ו-1985 אך לא הצליחה לשחזר הישג זה שוב, אם כי היה זה ההישג הגדול ביותר של קבוצה רוסית בטורנירים האירופיים, עד שצסק"א מוסקבה זכתה בגביע אופ"א בשנת 2005.
סטטיסטיקה.
"נכון ל-17 בספטמבר 2020:"
שיאני דינמו באירופה.
כובשים מצטיינים.
להלן השחקנים הניצבים בראש טבלת כובשי השערים במדי דינמו במפעלים האירופיים.
ז'ורז' לאראק
ז'ורז' לאראק (באנגלית: Georges Laraque; נולד ב-7 בדצמבר 1976) הוא שחקן הוקי קרח לשעבר בליגת ה-NHL, פוליטיקאי, פעיל טבעוני לזכויות בעלי חיים ופרשן ספורט קנדי.
ביוגרפיה.
לאראק נולד במונטריאול קנדה כבן בכור, מתוך שלושה אחים, לאוולין (אחות) ולאדי (מהנדס) לאראק, שהיגרו מהאיטי לקנדה בשנת 1975 לערך. בילדותו, שיחק בעיקר בכדורגל, אך עסק גם בהחלקה על הקרח ובג'ודו. בשנת 2009, אימץ אורח חיים טבעוני לאחר שצפה בסרט התיעודי ארת'לינגס, והחל לפעול לקידום טבעונות. לאראק השתתף בקמפיין של PETA ופתח במונטריאול שתי מסעדות טבעוניות.
בין השנים 2010–2013, היה סגן יו"ר המפלגה הירוקה של קנדה . בשנת 2011, הוציא לאור את האוטוביוגרפיה Georges Laraque: The Story of the NHL's Unlikeliest. לאראק עסק גם בפרשנות ספורט בערוץ הספורט הקנדי TVA Sports , אולם בשנת 2012 עזב תפקיד זה כדי לכהן כנשיא איגוד השחקנים של ליגת ההוקי הקנדית .
מאז פרישתו מהחיים הפוליטיים והספורטיביים, לאראק נושא ברחבי העולם הרצאות בנושאי ספורט, גזענות, בריונות, טבעונות, פעילות הומניטרית ופעילות פוליטית.
בשנת 2008, זכה בפרס Edward J. DeBartolo על פעילותו בקהילה ובארגוני צדקה.
קריירת ספורט.