בשנת 2008 יזמה אברג'יל יחד עם המפיק מוטי רייף את צילומי הסרט התיעודי "מיס עולם האמיצה". הסרט מתרכז באונס של אברג'יל ואופן ההתמודדות שלה איתו, לצד שיחות עם נשים נוספות שחוו תקיפה מינית, בהן השחקניות פראן דרשר וג'ואן קולינס. את הסרט ביימה ססיליה פק, במאית אמריקאית, בתו של השחקן גרגורי פק שהפיקה יחד עם מוטי רייף וענבל לסנר שגם ערכה את הסרט. במהלך הסרט מבקרת אברג'יל במדינות רבות ברחבי העולם להיפגש ולחזק נשים נפגעות אונס ואלימות. היא מרצה בכנסים בארצות הברית ובדרום אפריקה, וקוראת לנשים לדבר ואף לצעוק על המאורע הטראומטי שחוו. בסופו של הסרט משחזרת אברג'יל את הדרך שעשתה ביום האונס, ונפגשת שוב בתחנת הרכבת עם האישה שקיבלה את פניה אז, טיפלה בה, ועודדה אותה להתלונן במשטרה. בינואר 2014 שודר הסרט בערוץ 2 ועורר תגובות חיוביות.
הסרט היה מועמד לפרס אמי בקטגוריית סרטים דוקומנטריים.
קריירת כשחקנית.
בשנת 2004 סיימה אברג'יל לימודי משחק ב"בית צבי" והשתתפה בהצגה "ועידת פסגה". בשנת 2006 השתתפה בהצגה של תיאטרון בית ליסין "החדר הכחול" מאת דייוויד הר, לצד ליאור אשכנזי. בשנת 2008 השתתפה בהצגה "מקווה" של בית ליסין. בהמשך אותה שנה נבחנה לאודישנים ל-MTV אך לא התקבלה.
בשנת 2016 שיחקה בתפקיד הראשי בהצגת חנוכה "גיבורי האור" ובשנת 2018 שיחקה תפקיד משני בהצגת חנוכה "עולם האגדות" כמלכה שהרעילה את שלגיה. שתי ההצגות הופקו על ידי רמי לוי שיווק השקמה.
החל משנת 2018 משתתפת בסדרת הטלוויזיה "שנות ה-80" בתפקיד הרבנית רבקה קורקוס. אברג'יל ממשיכה בתפקיד זה גם בסדרת ההמשך "שנות ה-90", שעלתה ב-2022.
יזמות עסקית.
בשנת 2017 השיקה עם חברתה ואשת העסקים יפית אטיאס את LYA ("ליה", ראשי התיבות של שמותיהן), מותג לאופנת נשים צנועה. השמלות מיוצרות בישראל ונמכרות בחנות מקוונת. אברג'יל הצטלמה לקמפיין הקולקציה עם פאה במראה טבעי כדי להדגיש שהבגדים אינם מיועדים רק למגזר הדתי.
הנחיית טקס הדלקת המשואות.
ביום העצמאות 2019 הנחתה אברג'יל את טקס הדלקת המשואות לצד השחקן אביב אלוש. במהלך הנחייתה חבשה כיסוי ראש לנשים יהודיות-דתיות. פוסט שפרסם ברשת פייסבוק נשיא בית משפט השלום בבאר שבע לשעבר, עודד אל-יגון, ובו כינה את כיסוי הראש של אברג'יל "תרבוש רב קומות" והתייחס באופן סקסיסטי ללבושה וקימורי גופה, חולל סערת רשת גדולה וגרר גינויים מקיר לקיר. אל-יגון סירב להתנצל. חברת הכנסת שרן השכל הודיעה כי תחבוש כיסוי ראש במשך שבוע לאות הזדהות עם אברג'יל. גם שרת המשפטים איילת שקד גינתה את דברי השופט לשעבר וכתבה , הצטרפה ל"מחאת השביס" ופרסמה תמונה שלה עם כיסוי ראש.
חיים אישיים.
ב-6 ביולי 2006 נישאה אברג'יל לכדורסלן הליטאי-נוצרי שארונאס יאסיקביצ'יוס. בשנת 2008 הזוג התגרש.
בשנת 2008 החלה בתהליך חזרה בתשובה עם בן זוגה, מנהל האמנים אורון כלפון, לו נישאה באוגוסט 2010. לבני הזוג ארבעה ילדים. מתגוררים בנתניה.
איינטרכט פרנקפורט
איינטרכט פרנקפורט (בגרמנית: Eintracht Frankfurt, בתרגום חופשי: "הרמוניה" פרנקפורט) הוא מועדון ספורט רב תכליתי גרמני מהעיר פרנקפורט שבמדינת הסן, שנודע בעיקר בזכות קבוצת הכדורגל שלו, המשחקת בבונדסליגה. הקבוצה נוסדה בשנת 1899, ומחזיקה באליפות אחת, חמש זכיות בגביע הגרמני, זכייה אחת בגביע אופ"א וזכייה אחת בליגה האירופית. הקבוצה משחקת באצטדיון דויטשה בנק פארק, הידוע גם בשמו המקורי וולדשטדיון.
היסטוריה.
הקמת המועדון.
איינטרכט פרנקפורט מורכבת משני מועדונים שנוסדו בשנת 1899. הראשון, שנחשב לקבוצה ה"מקורית", הוא פרנקפורטר פוסבאל-קלוב ויקטוריה פון 1899, והשני הוא פרנקפורטר פוסבאל-קלוב קיקרס פון 1899. שני המועדונים שיחקו בליגה של מחוז הצפון של הדוכסות הגדולה של הסן והיו המייסדים של אותה ליגה בשנת 1909. בשנת 1911 התמזגו שני המועדונים למועדון שנקרא קיקרס-ויקטוריה. המועדון המאוחד זכה בשלוש אליפויות רצופות של המחוז, שהקנו לו השתתפות באליפות השנתית של דרום גרמניה. בשנת 1920, לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה, התמזג המועדון עם מועדון התעמלות בשם פרנקפורטר טורגמיינדה פון 1861, והאיחוד הזה יצר את איינטרכט פרנקפורט, כאשר פירוש השם איינטרכט הוא הרמוניה בגרמנית, והשם נועד לבטא את ההרמוניה בין המועדונים המרכיבים את האיחוד (בדומה לקבוצות אנגליות הקרויות יונייטד).
בשנת 1927 נפרדו דרכיהם של מועדון הכדורגל ומועדון ההתעמלות. באותה תקופה החל מועדון הכדורגל איינטרכט פרנקפורט להצליח מאוד ולזכות בתארים אזוריים רבים, אך לא הצליח לזכות באליפויות הארציות. איינטרכט פרנקפורט הגיעה לגמר אליפות גרמניה לשנת 1932, שם הפסידה 0–2 לבאיירן מינכן. בשנת 1933, עם עליית הרייך השלישי, בוצע ארגון מחדש של מבנה הליגות בגרמניה, והוקמו 16 ליגות מחוזיות הנקראות גאוליגה, שבסיומן נפגשות הקבוצות המנצחות לאליפות הארצית. איינטרכט פרנקפורט סיימה לרוב בצמרת הטבלה של הגאוליגה שלה, ובשנת 1938 זכתה באליפות הגאוליגה של מחוז דרום מערב. לאחר מלחמת העולם השנייה בוצע שוב ארגון מחדש של מבנה הליגות בגרמניה, ואיינטרכט פרנקפורט שובצה באוברליגה הדרומית, בה זכתה באליפויות בשנים 1953 ו-1959. הזכייה באליפות האוברליגה הדרומית בשנת 1959 הקנתה לפרנקפורט כרטיס לגמרים הארציים, ובמשחק הגמר הסופי ניצחה הקבוצה 2–3 את יריבתה קיקרז אופנבך, וזכתה באליפות גרמניה בפעם היחידה בתולדותיה. בזכות הזכייה הזו באליפות השתתפה איינטרכט פרנקפורט בגביע אירופה לאלופות לשנת 1960 והגיעה עד לגמר, בו הפסידה 3–7 לריאל מדריד, בגמר שנחשב לאחד הטובים בהיסטוריה, בו הובקעו רביעייה על ידי פרנץ פושקש ושלושער על ידי אלפרדו די סטפנו, בעוד שלפרנקפורט הבקיע ריכרד קרס שער אחד וארווין שטיין הבקיע צמד.
לאחר הקמת הבונדסליגה.
איינטרכט פרנקפורט הייתה אחת מ-16 הקבוצות שייסדו את הבונדסליגה בעונת 1963/64. הקבוצה נשארה בליגה במשך 33 עונות רצופות, כשברובן סיימה בחצי העליון של הטבלה. הישג השיא של הקבוצה היה המקום השלישי, אותו השיגה חמש פעמים, כאשר בעונת 1991/92 הקבוצה סיימה עם שתי נקודות פחות מהאלופה שטוטגרט, בעונה המוצלחת ביותר בתולדותיה.
בעונת 1966/67 הגיעה פרנקפורט עד לחצי גמר גביע ערי הירידים, בו הודחה על ידי דינמו זאגרב. בשנות ה-70 של המאה ה-20 פרנקפורט התמקמה בעיקר בחלק העליון של הטבלה, כששחקניה העיקריים היו ברנד ניקל, ברנד הולצנביין, יורגן גרבובסקי, שיאן ההופעות של הבונדסליגה בכל הזמנים, קרל היינץ קורבל, ובסיום העשור גם צ'ה בום קון. בעונת 1973/74 זכתה הקבוצה בגביע הגרמני בפעם הראשונה, לאחר ניצחון 1–3 בגמר על המבורג. כעבור שנה, בעונת 1974/75, הגנה פרנקפורט על תוארה וזכתה בגביע בפעם השנייה ברציפות, לאחר ניצחון 0–1 בגמר על דיסבורג. בזכות זכייה זו, השתתפה פרנקפורט בגביע אירופה למחזיקות גביע, והגיעה בו עד לחצי הגמר, בו הפסידה במפגש כפול לווסטהאם יונייטד. בעונת 1979/80 זכתה פרנקפורט בתואר החשוב ביותר בתולדותיה, גביע אופ"א, לאחר ניצחון על בורוסיה מנשנגלדבך במפגש כפול בשערי חוץ. בעונת 1980/81 זכתה איינטרכט פרנקפורט בגביע הגרמני בפעם השלישית, לאחר ניצחון 1–3 בגמר על קייזרסלאוטרן.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 היו לקבוצה גם מספר עונות חלשות בתקופה זו בהן ניצלה בעור שיניה מירידה לבונדסליגה השנייה. השחקנים העיקריים של הקבוצה היו קרל היינץ קורבל, ראלף פלקנמאייר ותומאס ברטולד. בעונת 1983/84 פרנקפורט נשארה בליגה רק לאחר שניצחה במבחני הישרדות את דיסבורג. בעונת 1987/88 זכתה פרנקפורט בגביע הגרמני בפעם הרביעית, לאחר ניצחון 0–1 בגמר על בוכום. בעונת 1988/89 שוב הסתבכה פרנקפורט בתחתית, וניצחה פרנקפורט את פ.צ. זארבריקן רק במבחני הישרדות. כעבור שנה רכשה פרנקפורט מזארבריקן את החלוץ טוני יבואה שעתיד היה להיות אחד מחשובי השחקנים של המועדון בתקופת ההצלחה בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20. בתקופה זו שיחקו בקבוצה בנוסף ליבואה שחקנים כמו אובה ביין, ג'יי ג'יי אוקוצ'ה, יורן אנדרסן, מנפרד בינץ, אנדראס מולר והשוער אולי שטיין. בין השנים 1990 ו-1994 הקבוצה סיימה בכל העונות לפחות במקום החמישי, ושלוש פעמים במקום השלישי. הצלחותיה של פרנקפורט בליגה באותה תקופה לא תורגמו להצלחות בזירה האירופית, כאשר הישג השיא של פרנקפורט באותה תקופה היה הגעה לרבע גמר גביע אופ"א, בשנים 1994 ו-1995. בעונת 1994/95 החלה נסיגה של הקבוצה שסיימה במקום התשיעי, ובעונת 1995/96 נשרה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לבונדסליגה השנייה, לאחר שמספר שחקנים חשובים שהביאו אותה להצלחה הגדולה, עזבו את הקבוצה.