היתרון המרכזי של התקשרות עם גוף חיצוני כזה הוא מימוני: בעלי הדירות אינם צריכים לשלם מכספם על הבנייה (אבל גם אינם מקבלים חלק מהתמורה ממכירת הדירות).
פרטי ההתקשרות בין בעלי הדירות ליזם או חברת מנהלת נתונים למשא ומתן בין הצדדים. על הצדדים להעריך את ההכנסות הצפויות ממכירת הדירות החדשות, מצד אחד, ואת עלויות החיזוק הצפויות, מצד שני. כאשר הרווח ממכירת הדירות מספיק, יכול ההסכם לכלול התחייבות של היזם לביצוע פעולות נוספות, שאינן מחויבות מהתמ"א, כמו שיפוץ חדר המדרגות, הוספת מעלית או שיפוץ פנימי בדירות. אפשרות אחרת במקרה זה היא לחלק את ההפרש בין בעלי הדירות במזומן.
חיזוק מבני ציבור.
בשנת 2008 אישרה הממשלה תקציב של 3.5 מיליארד ש"ח על פני 25 שנים לחיזוק מבני ציבור (בתי חולים, בתי ספר ומתנ"סים). על פי התכנית, אמורים היו להתבצע חיזוקים ב-4 בתי חולים וב־80 בתי ספר ומתנ"סים מדי שנה בעלות של 140 מיליון ש"ח כל שנה. התכנית החלה להתבצע כעבור שנתיים, עד שבשנת 2012 נעצרה לגמרי עקב ויכוחים בין משרד האוצר למשרדי הבריאות והחינוך, שמחצית התקציב אמורה הייתה לבוא מתקציבם, והמחצית האחרת מתקציב מיועד על ידי משרד האוצר.
בעיות במימוש תמ"א 38.
עיכוב במימוש הפרויקטים.
אחת הבעיות הנפוצות היא עיכוב של שנים רבות במימוש הפרויקטים מרגע החתימה על חוזה, כך שדיירים נשארים בלא יכולת לקבל את שהובטח להם ולא לממש את הדירה הקיימת, עד כדי 20 שנות המתנה. הסיבות לעיכוב נפוצות ומגוונות, כגון התנגדות לבניה, לרבות של חלק מהדיירים עצמם, הליכים מול רשויות, קריסת חברות יזמות, קריסת קבלנים, ואף חוזים בעייתיים מלכתחילה.
פגיעה בחזות העיר ובשכנים.
הבנייה במסגרת התמ"א מתירה הוספת קומות נוספות, וכן התקרבות לקווי הגבול של המגרש מעבר למה שמתירות התקנות בדרך כלל. המשמעות של הקטנת המרחקים והוספת הקומות היא הגדלת הצפיפות בין הבתים, דבר שעלול לפגוע באיכות חיי התושבים ובחזות העיר. בפרט תיתכן פגיעה באיכות החיים ובערך הדירות של בניינים שכנים לבניינים המשופצים, ובכלל זה של בניינים חדשים שאינם יכולים להיות משופצים במסגרת התמ"א.
עם זאת, בנייה במסגרת תמ"א 38 מחייבת שיפוץ חזיתות הבניין ותוכנית גינון. משמעות הדבר היא שיפור חזות הבניין.
דחיית הריסת מבנים ישנים.
חיזוק של מבנים ישנים כנגד רעידות אדמה אמנם משפר את עמידותם, אך לא בהכרח עד כדי הנדרש בתקן - לפעמים אף לא קרוב לכך. מקובל כי למבנים מסוגים רבים, ובעיקר למבני מגורים, יש תוחלת חיים מסוימת, שבסיומה על המבנים להיהרס ובמקומם לבנות חדשים. התמ"א הביאה לדחיית ואף ביטול הריסה של מבנים ישנים מאוד שראוי היה להרוס אותם ולבנות במקומם מבנים שמצד אחד תואמים את התקן, ומצד שני מותאמים לדפוס החיים הנוכחי ולא לזה שהתקיים עת נבנו בתים אלו, והחליפה פעולות אלו במעין "קוסמטיקה" חיצונית בלבד בשל הפיכתן לפחות כדאיות כלכלית.
חוסר התאמה לבניינים בפריפריה.
הפעלת תמ"א 38 לצורך חיזוק מבנים בפריפריה היא בעייתית, כפי שנאמר בדברי ההסבר של התוכנית.
בהחלטת הכנסת מינואר 2008, נקבע שהממשלה יכולה להקצות תקציבים לסיוע בשיפוץ מבנים במסגרת התמ"א בפריפריה, אך טרם הוקצו תקציבים כאלה בפועל.
מבקר המדינה פרסם במרץ 2011 דו"ח על "עמידות מבנים ותשתיות ברעידות אדמה – תמונת מצב". בדו"ח נאמר כי אין באמצעי העידוד הכלכליים והמנהליים שניתנו בתמ"א 38 משום תמריץ לחיזוקם של מבני מגורים באזורי הפריפריה. מהדו"ח עולה גם שנכון לתחילת שנת 2010 גם באזורים שבהם השתלם ליישם את תמ"א 38, התקדם היישום רק מעט, וחוזקו במסגרתה רק מעט מאוד מבנים.
אהרון קרטר
יום זיכרון (יהדות)
התזמורת הסימפונית של סינסינטי
התזמורת הסימפונית של סינסינטי (באנגלית: Cincinnati Symphony Orchestra) היא החמישית בדרגת הוותק בארצות הברית ומחזיקה במורשת של עשיית מוזיקה משובחת, כפי שאפשר ללמוד מן הקונצרטים שלה ב"מיוזיק הול" ההיסטורי, מהקלטותיה וממסעות הקונצרטים הבינלאומיים שלה. היא מייצגת 200 שנה של ביצוע מוזיקה בעיר סינסינטי, בדרום-מערב אוהיו.
לאחר ייסודן של כמה תזמורות בין 1825 ל-1872, הוקמה אגודת תזמורת סינסינטי על ידי רעיית מי שעתיד להיות נשיא ארצות הברית, ויליאם טאפט, בשנת 1893. התזמורת נתנה את הקונצרטים הראשונים שלה בשנת 1895, בבית האופרה של פייק, וכעבור שנה עברה אל ה"מיוזיק הול". המנצח הראשון היה פרנק ואן דר סטוקן, מוזיקאי יליד טקסס ממוצא הולנדי. סטוקן כיהן בתפקיד עד 1907. בשנים הראשונות אירחה התזמורת אישים ברמה בינלאומית כמו ריכרד שטראוס ואדוארד מקדואל. התזמורת גם ניגנה את הסימפוניה החמישית של מאהלר בביצוע הבכורה שלה בארצות הברית.
למשך שלוש שנים התפרקה התזמורת בגלל בעיות עבודה וכספים, ועם התארגנותה מחדש בשנת 1909 התמנה נגן עוגב צעיר מאנגליה בשם לאופולד סטוקובסקי למנצח. אחרי סטוקובסקי נהנתה התזמורות מהתפתחות, שהקנתה להם עמדת כבוד לאומית תחת שרביטם של מנצחים כמו ארנסט קונוואלד (1912–1918), הכנר הבלגי הדגול אז'ן איזאיי (1918–1922), פריץ ריינר (1922–1933) ויוג'ין גוסנס (1933–1947). התקופה זו עברה התזמורת מן המיוזיק הול אל אודיטוריום אמרי, בשנת 1909, וחזרה אל מוזיק הול בשנת 1936, הופיעה בביצוע הבכורה בארצות הברית של הסימפוניה השלישית מאת מאהלר (1912), ערכה הקלטות ראשונות (1917), יצאה למסעותיה הראשונים ברחבי אמריקה וניגנה בביצוע בכורה עולמי את "תרועה לאיש הפשוט" של אהרן קופלנד.
אחרי גוסנס הגיע תור ג'ונסון (1947–1958), אחריו מקס רודולף (1958 - 1970), שחותמו כמוזיקאי אמן עודנו ניכר בתזמורת. אחריו בא תומאס שיפרס, שמת באופן פתאומי בשנת 1977. בניהולו של שיפרס נוסדה התזמורת הקלה של סינסינטי בשנת 1977, עם אריך קונצל כמנצחה. אחרי מותו של שיפרס, שימש וולטר זוסקינד כיועץ אמנותי לתזמורת למשך שלוש שנים, עד למותו הוא בשנת 1980.
אותה שנה התמנה המנצח האוסטרי מיכאל גילן למנצח (1980 - 1986) ואחריו המנצח הספרדי חסוס לופז-קובוס (1986 - 2001). המנהל המוזיקלי הנוכחי הוא האסטוני פאבו ירווי, בנו של נמה ירווי. נוסף לקונצרטים הרבים שהתזמורת נותנת מדי שנה, התזמורת הסימפונית של סינסינטי היא תזמורת הבית לפסטיבל מאי בסינסינטי, פסטיבל המקהלות הוותיק ביותר המתקיים ברציפות בחצי הכדור המערבי.
התזמורת כיום.
משנת 2001 ועד שנת 2011 היה פאבו ירווי המנהל המוזיקלי. ב-14 במאי 2011 ניצח על הקונצרט האחרון שלו כמנהל המוזיקלי של תזמורת סינסינטי והוכתר למנהל מוזיקלי של כבוד. עם פרישתו של ירווי ומותו של אריך קונצל, שאלת המנהיגות האמנותית של התזמורת מהווה בעיה. בדצמבר 2010 מונה ג'ון מוריס ראסל למנצח התזמורת הקלה של סינסינטי, החל ב-1 בספטמבר 2011. בינואר 2011 מינתה התזמורת שלושה מוזיקאים בינלאומיים, הפסנתרן לאנג לאנג, המלחין פיליפ גלאס והמנצח רפאל פריבק דה בורגוס למנהלים יצירתיים לשלוש סדרות המנויים הנבדלות שלה למשך התקופה שבין מנהלים מוזיקליים.
המנצח הראשי והמנהל המוזיקלי הנוכחי של התזמורת מאז שנת 2013 הוא המנצח הצרפתי לואי לאנגרה
ב-2010 החלה לפעול חברת ההקלטות של התזמורת עצמה, "Cincinnati Symphony Orchestra Media", שהוקמה לאחר ניתוק הקשר עם חברת ההקלטות טלארק, לאחר 20 שנות פעילות משותפת. האלבום הראשון של החברה החדשה, "דיוקנאות אמריקאיים", יצא להפצה בינלאומית בינואר 2011.
תרומה נדיבה של פטרון האמנויות והנדבן הוותיק לואיס ניפרט תתחלק בין התזמורת לבין להקות האופרה והבלט של סינסינטי, שהתזמורת היא ההרכב הרשמי המופיע עמן בהפקותיהן. גם פסטיבל מאי של סינסינטי וסדרת לינטון למוזיקה קאמרית ייהנו מן התרומה.
ירוסלאב האשק
היפ הופ ישראלי
המונח היפ הופ ישראלי, מתייחס לסצנת ההיפ-הופ בישראל, שצמחה החל מאמצע שנות השמונים.
תחילת הדרך.
בשנת 1986, הוציא יאיר ניצני את אלבומו "האשם תמיד". האלבום נשען על דמות פרודית בשם "האשם תמיד" ומהווה מחווה ברורה למוזיקת האלקטרו היפ הופ ששלטה בסצנת ההיפ הופ האמריקאית באותה תקופה.
בשנת 1993, יצא לאור אלבומו של נייג'ל האדמו"ר, ישראלי ממוצא ג'מייקני ששהה זמן רב בג'מייקה. האלבום, שהציג היפ הופ (משולב עם ראגמאפין), ונקרא "חומוס מטמטם", היה אלבומו היחיד של האדמו"ר (בהפקה של יוסי פיין). הוא כלל טקסטים הומוריסטיים, ובאופן כללי לעג לגאנגסטה ראפ. אלבום זה לא זכה להצלחה בזמן אמת ובהמשך יצא לאור בשנית על ידי חברת ההפקות של יאיר ניצני. ראפרים ישראליים רבים טוענים להשפעה רבה של האלבום על סגנונם המוזיקלי. בשנת 1994 החלה לפעול הלהקה IS הופ, ששילבה אף היא תוכן הומוריסטי בשיריה, אך התפרקה תוך שנה.
ההשפעות הג'מייקניות על מוזיקת ההיפ הופ הישראלית נכחו גם אצל זמר הרגאיי סילברדון, ישראלי שאף הוא בילה את מרבית חייו בג'מייקה ואף היה ה"לבן" הראשון שהגיע לראש מצעד הפזמונים המקומי של ג'מייקה. אלבומו העברי הופק בג'מייקה על ידי המפיקים סטילי וקליבי, אך לא זכה להצלחה בישראל.