ככל שנקפו הדקות, חיפשה מידלסברו את השוויון עם שחקנים רבים יותר בחלק ההתקפי. מקארונה, בספק הגבהה וספק בעיטה מאגף ימין, שלח כדור מפתיע לכיוון המסגרת, את פאלופ הגיב בזמן והדף לקרן. עשר דקות לאחר מכן, בדקה השבעים, ביצע מקלארן חילוף נוסף והעלה את יעקובו איגביני, ובכך הותיר על המגרש ארבעה חלוצים, בניסיון להשיג את שער השוויון.
סביליה הוסיפה להיות מסוכנת, וככל שמידלסברו לחצה יותר קדימה, ההתקפות המהירות של סביליה מצאו אותה חשופה מאחור. פריצה מרשימה נוספת של אלבס הסתיימה בחדירה לרחבה ובעיטה למסגרת, אך שוורצר עצר. כעבור שתי דקות הייתה קרובה מידלסברו לשוויון, אך בסיומו של מהלך קבוצתי שלח וידוקה את הכדור ליד העמוד.
בדקה ה-78 כבשה סביליה שער שני בסיומו של מהלך התקפי קבוצתי. סביליה יצאה למתפרצת עם ארבעה מתקיפים מול שלושה מגנים. אנצו מרסקה פרץ במרכז והעביר ימינה לנבאס. הספרדי המהיר המשיך בכדור רוחב לקאנוטה שהגיע מאחור, ובעט היטב, אך שוורצר הדף. מרסקה שהחל את המהלך הקדים את שוורצר לכדור החוזר על סף תיבת החמש ושלח את הכדור פנימה, 2-0 לסביליה.
שש דקות בלבד חלפו, והפיגור של מידלסברו הפך לתבוסה. הגבהה של נבאס מצד ימין הורחקה על ידי כריס ריגוט, שהקדים את קאנוטה. מרסקה השתלט על הכדור, ומכ-16 מטרים בעט מהאוויר לפינה הרחוקה, הכדור קפץ פעמיים על הדשא בטרם הכניע את שוורצר, 3-0 לסביליה.
השערים המהירים של סביליה הכניעו לחלוטין את מידלסברו, והספרדים ניצלו זאת לכיבוש שער נוסף. בדקה ה-89, מהלך מסירות באגף ימין הסתיים ברחבה אצל מרסקה, שחיפש להשלים שלושער אך נהדף על ידי שוורצר. קאנוטה הגיע ראשון לכדור החוזר, ומקרוב קבע 4-0 לסביליה, תוצאה שנשמרה עד לסיום.
בסיום, 4-0 לסביליה, שמניפה לראשונה בתולדותיה תואר אירופי, ושוברת את השיא לניצחון הגבוה ביותר במשחק גמר מאז המעבר למשחק גמר בודד.
ויישנבורק
מרצדס-בנץ O408
מרצדס-בנץ O408 (בגרמנית: Mercedes-Benz O408) הוא אוטובוס מתוצרת יצרנית הרכב הגרמנית מרצדס בנץ אשר יוצר בין השנים 1989–1999.
אלפונסו קרלוס, דוכס סן חיימה
אלפונסו קרלוס, דוכס סן חיימה (בספרדית: Alfonso Carlos María de Borbón 12 בספטמבר 1849 - 29 בספטמבר 1936), היה הטוען לכתר ספרד מטעם ה והטוען לכתר צרפת מטעם הלגיטימיסטים בין השנים 1931–1936.
ביוגרפיה.
אלפונסו קרלוס נולד ב-12 בספטמבר 1849 בלונדון, לחואן, רוזן מונטיסון ולמריה ביאטריקס, ארכידוכסית אוסטריה-אסטה, בתם של פרנץ הרביעי, דוכס מודנה ומריה ביאטריצ'ה, נסיכת סבויה. לאחר שאביו פיתח נטיות ליברליות, נפרדו הוריו, ואמו חזרה למודנה עם אלפונסו קרלוס ואחיו. בשנת 1868 הצטרף אלפונסו קרלוס לצבא מדינת האפיפיור, ובמהלך לחימת רומא על ידי הצבא המלכותי האיטלקי הגן אלפונסו קרלוס על רומא. אלפונסו קרלוס סירב להיכנע ולמסור את חרבו, שהייתה שייכת לסבו האינפנטה קרלוס, רוזן מולינה, ונמלט על ספינת מלחמה צרפתית לטולון.
ב-26 באפריל 1871 התחתן אלפונסו קרלוס עם האינפנטה מריה דאס נוורס מפורטוגל, בתם של מיגל הראשון, מלך פורטוגל ואדליידה מלוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג, אולם לא היו להם ילדים. בשנת 1872 פרצה המלחמה הקרליסטית השלישית ואלפונסו קרלוס הצטרף לצבאות אחיו הבכור קרלוס, דוכס מדריד, ואף מונה למפקד הצבא הקרליסטי בקטלוניה. למרות שהיו לצבאות הקרליסטיים כמה הצלחות במהלך המלחמה, בסופו של דבר בשנת 1876 הם נכשלו בתוכניתם לתפוס את השלטון בספרד. לאחר מכן התיישב אלפונסו קרלוס בווינה, והקדיש את חייו לביטול הדו-קרב.
ב-2 באוקטובר 1931 מת אחיינו חיימה, דוכס מדריד, ואלפונסו קרלוס הוכר על ידי הקרליסטים כאלפונסו קרלוס הראשון, מלך ספרד, ועל ידי הלגיטימיסטים כשארל השנים עשר, מלך צרפת ונווארה. מכיוון שלא היו לו ילדים, הכיר אלפונסו קרלוס בסאווריו, נסיך בורבון-פארמה כיורשו. בקיץ 1936 פרצה מלחמת האזרחים הספרדית, ואלפונסו קרלוס הורה לתנועה הקרליסטים לתמוך בכוחות הלאומנים של פרנקו. ב-29 בספטמבר 1936 נהרג אלפונסו קרלוס בתאונה עם משאית צבאית בווינה, וסאווריו, נסיך בורבון-פארמה ירש את תאריו, אולם היה מיעוט מהקרליסטים שטענו כי זכויות הירושה עברו לאלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד המודח, או לארכידוכס קרל פיוס מאוסטריה, נסיך טוסקנה.
שי קופרמן
שי קופרמן (נולד ב-1956) הוא קצין משטרה ישראלי בדרגת ניצב המכהן כראש אגף הטכנולוגיה והתקשוב.
ביוגרפיה.
קופרמן נולד בירושלים לרות ונח. למד בבית הספר התיכון אורט במגמת הנדסאי אלקטרוניקה. התגייס לצה"ל ב-1975, והיה לוחם בחיל השריון. השתחרר בשנת 1978 בדרגת סמ"ר.
למשטרת ישראל התגייס ב-1981, ליחידת המחשוב. שימש מנתח מערכות, ראש צוות במדור מיחשוב באגף המבצעים ושימש ראש מדור משאבים/לוגיסטיקה.
בשנים 1997–2004 פעל בתחום כתיבת תוכנית לאפיון הדור החדש של מערכות ניהול משאבי המשטרה. ב-2004 מונה לראש המחלקה לפיתוח תשתיות וב-2007 מונה לראש מחלקת פיתוח יישומי מחשב ולסגן ראש מינהל הטכנולוגיות. ב-2011 מונה לראש מינהל הטכנולוגיות. בספטמבר 2018 הועלה לדרגת ניצב ומונה לראש אגף התיקשוב של המשטרה, אגף חדש שהוקם על בסיס מינהל הטכנולוגיות.
קופרמן בעל תואר ראשון במדע המדינה ותואר שני במנהל עסקים. תושב הוד השרון, נשוי לאביבה ואב ל-2 ילדים.
האינפנטה חיימה, דוכס סגוביה
האינפנטה חיימה, דוכס סגוביה (בספרדית: Jaime de Borbón y Battenberg; 23 ביוני 1908 - 20 במרץ 1975), היה בנו השני של מלך ספרד אלפונסו השלושה עשר, והטוען לכתר צרפת מטעם הלגיטימיסטים בין השנים 1941–1975.
ביוגרפיה.
חיימה נולד ב-23 ביוני 1908 בסגוביה, לאלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד וויקטוריה אאוחניה, נסיכת בטנברג, בתם של הנרי, נסיך בטנברג וביאטריס, נסיכת הממלכה המאוחדת. בילדותו חלה חיימה בדלקת הזיז הפטמתי, וכתוצאה מכך נותר חירש עד סוף ימיו. בשנת 1921 העניק לו אביו את מסדר גיזת הזהב, והוא היה האביר ה-1153 במסדר.
בשנת 1931 התפטר אביו מתפקידו, והוקמה הרפובליקה הספרדית השנייה, ובשנת 1933 ויתר חיימה על מקומו בסדר הירושה הספרדי, וקיבל את התואר דוכס סגוביה. ב-4 במרץ 1935 התחתן חיימה בנישואים מורגנטיים עם אמנואלה דה דמפייר, ממנה נולדו לו שני בנים. בשנת 1941 מת אביו, וחיימה הוכר על ידי הלגיטימיסטים כז'אק השני, מלך צרפת ונווארה (או לחלופין "אנרי השישי"). ב-6 במאי 1947 התגרשו חיימה ואמנואלה בבוקרשט, וב-3 ביוני 1949 התחתן חיימה בשנית עם שרלוט לואיז אוגוסטה טידמן, אך לא היו לו ילדים ממנה.
ב-6 בדצמבר 1949 חזר בו חיימה מוויתורו על טענתו לכתר ספרד, והוכר על ידי חלק מהקרליסטים כחיימה הרביעי, מלך ספרד. ב-3 במאי 1964 הוא נטל לעצמו את התואר דוכס מדריד, אולם ב-19 ביולי 1969 ויתר שוב על טענתו לכתר הספרדי לטובת אחיינו חואן קרלוס, נסיך ספרד. ב-20 במרץ 1975 מת חיימה בסנט גאלן, ובנו אלפונסו, דוכס אנז'ו וקדיס ירש את תאריו.
משפחתו.
ב-4 במרץ 1935 התחתן חיימה עם אמנואלה דה דמפייר, ממנה נולדו לו שני בנים:
שבתי סופר
רבי שבתי סופר מפרעמישלא, חי ופעל בסוף המאה ה-16. התפרסם בעיקר בשל סידור שערך והגיה. היה תלמידו של רבי מרדכי יפה בעל הלבושים. רבי שבתי היה עוור בשתי עיניו כפי שמעיד על עצמו בהקדמתו לסידורו.
הסידור שערך זכה להסכמות רבות מחשובי בני דורו, בהם ניתן למנות את השל"ה, המהרש"א, הרב נתן שפירא, הפרישה, הב"ח והרב אפרים זלמן שור. הסידור נערך על פי נוסח אשכנז, והוגה על פי סידורים ישנים ועל פי סידורו של המהרש"ל שהיה לפניו. לא אחת שינה רבי שבתי מהנוסח האשכנזי לטובת הנוסח הספרדי, כאשר האחרון היה נראה מדויק יותר על פי כללי הדקדוק. כן החזיק בעקרון שאין דרש יכול להוות גורם בקביעת נוסח תפילות וברכות, ולכן התנגד לשינויים המבוססים על דרשות. כל הסידורים שבאו לאחריו, הושפעו ונתמכו רבות מסידור זה.
יש שכתבו שרבי שבתי הוא מחברה של התפילה הידועה כתפילת השל"ה שהביאה השל"ה לאומרה בערב ראש חודש סיון, בשם אחד המדקדקים.
קורות חייו.
נולד לרבי יצחק, למד תורה מפי רבי מרדכי יפה (הלבוש). בהקדמתו לסידורו מזכיר רבי שבתי רב נוסף "ר' משלם וייבש (=פייבש) ב"ר ישראל שמואל, ר"מ ואב"ד בקראקא" רבו של הב"ח, שהוא זה שהפציר בו רבות לסדר ולחבר את הסידור.
בסוף ימיו נראה שהתגורר בירושלים, וכפי הנראה בשנת שצ"ד ביום שישי י' בחשוון הגיע לירושלים. שנת פטירתו אינה ידועה אך בשנת ת"ח ידוע שכבר נפטר.
סידורו.
הסידור בכתב ידו של רבי שבתי מכיל כ-600 עמודים, שמוגהים על פי כללי הדקדוק העברי, כולל מתגים לסימון מלעיל ומלרע, הסידור כולל את כל סדר התפילה והברכות ועוד, וכן 'הקדמה כללית' לבאר את כללי הדקדוק והניקוד שעל פיהם הגיה את הסידור, וכן 'הקדמה פרטית' על נסוח התפילה עצמו וכן על דיני התפילה ועוד.
בעת עריכת הסידור היה רבי שבתי סגי נהור בשתי עיניו, כפי שכותב בהקדמתו לסידור, עריכת הסידור אם כן נעשתה כפי הנראה באופן שקראו לפניו את הסידור, ורבי שבתי הגיה בעל פה את הנצרך, ואחר היה כותב כפי שציווה, וכך כתב בהקדמתו: .
רבי שבתי סיים לכתוב את שתי ההקדמות לספרו 'הקדמה כללית' והקדמה פרטיות' בערך בשנת שע"ד. ואז התחיל לערוך את הסידור עצמו עד שנת שע"ז. בשנת שע"ז לאחר שסיים את כתיבת ועריכת הסידור, התחיל לעסוק בהדפסתו. בתחילה הדפיס את הסידור ללא ההקדמות.
המלצות והסכמות.
הסידור מעוטר בהסכמות רבות מבני דורו, בניהם רבי יואל סירקיס (הב"ח), רבי אלכסנדר סנדר שור (ה'תבואות שור') רבי יהושע פלק כץ (הסמ"ע) רבי שמואל איידלס המהרש"א רבי נתן נטע שפירא בעל ה'מגלה עמוקות', ועוד.