מערכות WAF כוללות בדרך כלל מדיניות אבטחה גלובלית ובמקביל מדיניות אבטחה לדפים ספציפיים של הארגון. במדיניות הגלובלית ניתן להגדיר נושאים כגון חסימת user-agent לא סטנדרטי, התייחסות לכתובות מקור, ונושאים נוספים הרלוונטיים לכלל האתר המוגן. במדיניות הפרטנית ניתן להגדיר נושאים כגון תווים אסורים/מותרים לשדה ספציפי.
מערכות WAF דורשות קבלת תעבורה לא מוצפנת, ולכן לעיתים קרובות הן מבצעות את פתיחת תעבורת ה TLS.
בדרך כלל יישום ה WAF יעשה בענן, ובמידה והיישום מותקן בענן ניתן להשתמש ב WAF של ספק הענן.
עם החברות המפתחות WAF נמנות L7 defense ,F5, פורטינט ואימפרבה הישראלית.
ראובן ירון (מלחין)
ראובן ירון (18 בספטמבר 1932, אוסייק, ממלכת יוגוסלביה - 3 בנובמבר 1956, סמוך לדהב במהלך מבצע סיני) היה מנצח, מוזיקאי ומלחין ישראלי ממייסדי מקהלת רינת.
קורות חייו.
נולד באוסייק כרוּבֶּן מִיכָאִיל פְרָיְיבֶּרְגֶר (בסרבו-קרואטית: Ruben Mihael Freiberger) לאירנה ושלום פרייברגר אשר כיהן בהמשך כרב הראשי ליהודי זאגרב.
באפריל 1941 פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה את צבאה תוך ימים אחדים. אזור קרואטיה נמסר לחזקת ממשלת הבובות של האוסטאשה והוחל ברדיפות יהודים. אביו נעזר בקשריו האישיים עם אלויזיה סטפינאץ הבישוף של זאגרב והצליח להבריח מהעיר 11 מילדי הקהילה ובכללם בנו רובן מיכאיל. רובן הגיע ברכבת לאיסטנבול וממנה לארץ ישראל המנדטורית, שם נקלט בחברת הנוער של קיבוץ שער העמקים. כל בני משפחת פרייברגר שנותרו בזאגרב נרצחו במחנה ההשמדה אושוויץ.
לאחר השירות הצבאי הוא עברת את שמו לראובן ירון והחל בלימודי מוזיקה בתל אביב אצל מרדכי סתר. ירון נמנה עם הגרעין המייסד של מקהלת רינת. ביוני 1956 זכתה המקהלה בפרס ראשון בתחרות מקהלות שנערכה בפריז, לביצוע קומפוזיציה של ראובן ירון ובניצוחו של גרי ברתיני. בתחרות נטלו חלק מקהלות מ-16 מדינות והזכייה עוררה הדים תקשורתיים בארץ ובעולם.
ירון הלחין עשרה שירים ליחיד ולמקהלה ושני פרקי נגינה. יצירתו "משיר השירים" זכתה בפרס נסימוב תשי"ז.
ירון נהרג ב-3 בנובמבר 1956 במלחמת סיני, כאשר לחם כחייל במילואים בקרב באזור דהב. הוא הובא לקבורה זמנית באילת, ובהמשך נטמן בבית העלמין בשער העמקים.
אנדז'יי ספקובסקי
אנדז'יי ספקובסקי (בפולנית: Andrzej Sapkowski; נולד ב-21 ביוני 1948) הוא סופר פנטזיה פולני, הידוע בעיקר בשל סדרת הספרים שלו "המכשף". הוא מכונה גם "טולקין הפולני".
קורות חיים.
אנדז'יי ספקובסקי נולד ב-21 ביוני 1948 בלודז' שבפולין. הוא למד כלכלה באוניברסיטה ולפני שהתמקד בכתיבה, עבד כנציג מכירות של חברת מסחר זרה. הוא החל את הקריירה הספרותית שלו כמתרגם, במגזין פנטזיה פולני (Fantastyka magazine). בעקבות העבודה בעיתון הוא הגיש סיפור קצר (The Witcher) לתחרות שהמגזין ערך, וזכה במקום שלישי. הסיפור פורסם במגזין בשנת 1986 וזכה לביקורות חיוביות מאוד. הסיפורים הבאים שלו פורסמו לראשונה ב-Fantastyka magazine. ספקובסקי כתב את מעגל האגדות אשר התבסס על העולם של "The Witcher". הכתבים כוללים שלושה אוספים של סיפורים קצרים, וחמישה רומנים. עבודותיו הפכו אותו לאחד מכותבי ספרי הפנטזיה הגדולים בפולין בשנות התשעים.
הדמות הראשית בסדרת הספרים היא גארלט, בן אנוש שעבר השבחה גנטית דרך מוטציות והתאמן מילדות במטרה לצוד ולחסל מפלצות. גארלט חיי בעולם מעורער מוסרית, אך מצליח לשמור על קוד מוסר משלו. הספרים מושפעים הן מטולקין והן מהמיתולוגיה הסלאבית.
על בסיס הספרים פותחו משחקי וידאו בשם הספר, The Witcher, על ידי חברת CD Projekt הפולנית.
ספקובסקי זכה בחמישה "פרסי זיידל" (Janusz A. Zajdel Award), פרס לכותבי ספרות מדע בדיוני בפולין. בשנת 1997 זכה בפרס "Polityka's Passport", המוענק מדי שנה לאמנים פולנים עם פוטנציאל לחשיפה בינלאומית. ב-2003 הוא זכה בפרס הספרדי לספרות "Premios Ignotus", על האנתולוגיה הטובה ביותר, "The Last Wish" ("המשאלה האחרונה") והסיפור "מוזיקאים" כסיפור הקצר הזר הטוב ביותר.
ספקובסקי הוא אזרח כבוד של העיר לודז'.
אברהם אלוני
אברהם אלוני (1932 - 8 במאי 2010) היה ראש המועצה המקומית וראש עיריית קריית שמונה בין השנים 1971–1980 (למעט חופשה בלא תשלום בנובמבר 1975 – דצמבר 1976).
ביוגרפיה.
אלוני נולד במושב גבתון, ליד רחובות והתחנך בתל אביב. הוא התגייס לפלמ"ח, לצה"ל ומשם למוסד. במוסד היה שותף להעלאתם החשאית של יהודי מרוקו.
בהמשך שימש כיושב ראש תנועת "הנוער העובד והלומד". הוא השלים תואר ראשון במינהל ובמשפטים באוניברסיטת תל אביב.
אלוני נשלח בשנת 1962 לקריית שמונה לשמש כמזכיר מועצת הפועלים המקומית, תפקיד אותו מילא עד היבחרו לראשות המועצה ב-1971. בתחילה, הוא נבחר לראשות המועצה על ידי חברי המועצה עצמם, אחרי הדחת אשר ניזרי. בהמשך, בינואר 1974, הוא זכה לרוב בבחירות. בנובמבר 1975 אלוני הכריז על חופשה של שנה בלא תשלום. את מקומו מילא סגנו, דוד חזן.
אלוני פיתח את העיירה והשיג עבורה מעמד של עיר (היא הוכרזה כעיר בספטמבר 1974). הוא הביא לבנייתם של מוסדות רבים מאוד בעיר ולשיפור התחבורה בה ואליה. הוא גם ייסד שכונות נוספות. אולם, בשנת 1980 הדיחה מועצת העיר את אברהם אלוני. תשעה מחברי המליאה הצביעו בעד הדחתו. שר הפנים מינה במקומו ועדה קרואה, בראשות רוברט ראובן מקריית אתא.
במהלך כהונתו של אלוני היו תקופות של מתיחות ביטחונית וירי קטיושות לקריית שמונה. ב-19 במרץ 1978, למשל, נהרגו שני תושבי העיר מקטיושה. היו גם חדירות של חוליות מחבלים. באפריל 1974 חדרה חוליה, הגיעה עד רחוב יהודה הלוי, ורצחה 18 תושבים (ראו הפיגוע בקריית שמונה (1974)).
אלוני נפטר בבית הסיעודי בקיבוץ עמיר, אחרי שסבל מספר שנים ממחלת האלצהיימר, נכון ל-2018 שמו לא הונצח בקרית שמונה.
סוזן שולטי
סוזן שולטי (באנגלית: Suzanne Scholte נולדה ב-13 ביוני 1959) היא פעילת זכויות אדם אמריקאית, המכהנת כנשיאת "קרן ההגנה" ויושבת ראש "הקואליציה לקוריאה הצפונית חופשית". היא מתמקדת בפעילות למען זכויות אדם בקוריאה הצפונית ובסהרה המערבית.
ביוגרפיה.
שולטי נולדה בנורווק שבקונטיקט. ב-1981 סיימה תואר ראשון באנגלית מקולג' ויליאם ומרי. עבדה כראש מטה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מארק סוויני מטקסס.
יחד עם בעלה ייסדה ב-1987 את עמותת "קרן ההגנה" לקידום הביטחון הלאומי של ארצות הברית וזכויות אדם ברחבי העולם. משנת 1989 היא מכהנת כנשיאת הארגון.
ב-1996 החלה לפעול למען שיפור זכויות האדם בקוריאה הצפונית, ב-1999 ארגנה את השימוע הראשון שנערך בקונגרס של ארצות הברית בנושא מחנות המאסר הפוליטיים בקוריאה הצפונית. ב-2003 הביאה להופעתו של הואנג ג'אנג יופ, העריק הבכיר ביותר מקוריאה הצפונית, בפני הקונגרס. באותה שנה ייסדרה את ארגון "הקואליציה לקוריאה הצפונית חופשית" ומאז עומדת בראשו. לאורך השנים סייעה למבקשי מקלט מקוריאה הצפונית ולמשפחותיהם להימלט מהמדינה ולהיקלט בארצות הברית. היא ייסדה ועומדת בראש עמותת ארצות הברית-סהרה המערבית, הפועלת למען זכויות אדם של אנשי האומה הסהראווית.
על פעילותה למען זכויות אדם זכתה בפרס סיאול לשלום ב-2008, בפרס החירות על שם וולטר ג'אד ב-2010 ובמדליית מסדר הכבוד הדיפלומטי של קוריאה הדרומית ב-2013.
שולטי פעילה במפלגה הרפובליקנית. ב-2014 התמודדה בבחירות למושב מחוז 11 של וירג'יניה בבית הנבחרים של ארצות הברית, אך הפסידה לחבר הקונגרס המכהן גרי קונלי מהמפלגה הדמוקרטית.
שולטי נשואה לצ'דוויק גור ואם לשלושה בנים.
סוזאן שולט
סוזאן שולטה
ראובן ויסקופר
ראובן (רוברט) ויסקופר (הולנדית: Reuven (Robert) Viskoper; 20 באפריל 1938 – מאי 2018) היה רופא פנימאי ונפרולוג, פרופסור לרפואה פנימית, הקים את יחידת השתלת כליות בבית החולים הדסה עין כרם, (1972), הקים וניהל את היחידה הנפרולוגית במרכז רפואי ברזילי, ניהל מחלקה פנימית ומרפאה ליתר לחץ דם ומניעת מחלות לב וכלי דם במרכז רפואי ברזילי, 1980–2003.
משפחתו של ראובן ויסקופר.
ויסקופר נולד באיינדהובן בדרום הולנד, לרחל (1911–1999) ודוד ויסקופר (בן נתי ויעקב), (1904–1963). האב עבד בחברת פיליפס, אשר ייצרה מכונות גלוח חשמליות, ומנורות, תחת הנהלתו של פריץ פיליפס, אשר מונה ב-1935 לסגן מנהל וחבר מועצת המנהלים של חברת פיליפס שהחלה לייצר גם מכשירי חשמל ביתיים.
ויסקופר במלחמת העולם השנייה.
במאי 1940 פלש הצבא הגרמני להולנד. כאשר הנאצים פלשו לאיינדהובן ויסקופר היה בן שנתיים. משפחת ויסקופר הועברה למחנה הריכוז פיכט. באפריל 1944 אביו דוד הצליח לבקרו בביתן הילדים, לרגל יום הולדתו השישי. ב-2 ביוני 1944 הוגלו ויסקופר ואמו רחל באמצעות רכבת שיעדה היה אושוויץ-בירקנאו. בתוך הקרון היה ויסקופר ביחד עם 14 ילדים נוספים מאיינדהובן. עם הירידה מהרכבת הופרדו בני משפחותיהם של עובדי פיליפס משאר היהודים. על זרועו של ראובן נחרטו הספרות : 188934.
איינדהובן שוחררה מהכיבוש הנאצי בספטמבר 1944, אבל הנאציים עדיין שלטו במחנה הריכוז אושוויץ. ויסקופר הועבר עם יתר הילדים לביתן של מלאך המוות יוסף מנגלה וכשחלה בדלקת ריאות הועבר לביתן של הצוענים. ב-18 בינואר 1945 היה אמור להשתתף בצעדת המוות. אמו הגיעה מביתן הנשים, לאחר ששכנעה את אחראית הביתן להצטרף אליו. הוא ואמו נותרו בצריף וכך ניצלו חייהם. ב-27 בינואר נכנס הצבא האדום ושיחרר את אושוויץ. ב-7 במאי 1945 נסעו לאודיסה, משם הפליגו למרסיי, משם לאנטוורפן ומשם לעיר מגוריהם איינדהובן. לאחר שבועיים התאחדו עם האב דוד.