WebAssembly או בקיצור Wasm הוא תקן פתוח המגדיר פורמט לקוד בינארי יביל ( ) לקובצי הרצה, יחד עם ייצוג טקסטואלי בשפת סף, והגדרות ממשקים שנועדו להקל על הרצת הקוד בסביבת הריצה המארחת. המטרה העיקרית של WebAssembly היא לאפשר ביצועים גבוהים ביישומי רשת, אבל הפורמט נועד גם לשילוב בסביבות אחרות.
היסטוריה.
שיטת השימוש ב-WebAssembly הומלצה על ידי World Wide Web Consortium ב-5 בדצמבר 2019, לרוץ לצד HTML,CSS ו-JavaScript באופן מובנה בתוך דפדפנים.
התקן מתוחזק על ידי W3C עם תמיכה של מוזילה, Microsoft, Google, ו-Apple.
פיתוח Wasm.
על מנת ליצור Wasm לדפדפנים, מפתחים יכולים להשתמש ב-Emscripten SDK כדי להדר קוד C++ (או כל שפה אחרת נתמכת LLVM כגון D או Rust) לקובץ בינארי שירוץ בארגז חול בו JavaScript רץ. Emscripten מאגד כמה סביבות ממשקים נפוצים כמו WebGL. אין גישה ישירה ל-DOM; עם זאת, אפשר ליצור "פונקציות פרוקסי" לשם כך, למשל דרך stdweb, web_sys, ו-js_sys. בעת שימוש בשפת Rust.
הגר מזרחי
הגר מזרחי (נולדה בשנת 1969) היא רופאה כירורגית ישראלית, אשר כיהנה בתפקיד סגנית מנהל המרכז הרפואי בית החולים על שם ברוך פדה, פוריה (2018–2020), במרץ 2020 מונתה למנהלת בפועל של המרכז הרפואי "פדה–פוריה".
ביוגרפיה.
מזרחי, בוגרת לימודי רפואה באוניברסיטת בן-גוריון, שימשה כרופאה בכירה מרכז רפואי העמק לאחר מכן, השתלמה במשך שנתיים במסגרת "השתלמות עמיתים" באנגליה, בתחום הכירורגיה הקולורקטאלית.
למרכז הרפואי "פדה–פוריה" הגיעה ד“ר מזרחי בשנת 2012, כרופאה בכירה במחלקה הכירורגית.
בשנת 2015, התקבלה למחזור הראשון של תוכנית "ענבר", של משרד הבריאות – תוכנית לימודים ייחודית בת שנתיים וחצי, לבניית עתודות ניהול למערכת הבריאות. במקביל, השלימה תואר שני נוסף, באוניברסיטת תל אביב והתמחות–על במנהל רפואי.
ד“ר מזרחי השתתפה בתוכנית לפיתוח מנהיגות במסגרת "ענבר".
בשנת 2018 מונתה לסגנית מנהל בית החולים פוריה, סגניתו של הד"ר ארז און.
ב-1 במרץ 2020 עם התמנותו של און כראש חטיבת המרכזים הרפואיים הממשלתיים במשרד הבריאות מונתה למנהלת בפועל של בית החולים פוריה.
משפחה.
מזרחי נשואה + 2 ילדים, מתגוררת בעין העמק.
יאן וילדנס
יאן וילדנס (Jan Wildens; 1586 – 16 באוקטובר 1653) היה צייר פלמי, שהתמחה בנופים. נופיו הריאליסטיים נעימים לעין בפרטיהם ובעלי אופי שליו. הוא שיתף פעולה באופן קבוע עם פטר פאול רובנס וציירי בארוק פלמיים מובילים אחרים בני דורו, שביצירותיהם צייר את הנופים.
חייו.
יאן וילדנס נולד באנטוורפן כבנם של הנדריק וילדנס ומגדלנה ואן וסברגן. אביו נפטר כשהיה עדיין צעיר. אמו התחתנה בשנית עם קורנליס קוק, לימים חותנו של צייר הפורטרטים באנטוורפן קורנליס דה פוס. בשנת 1596 היה יאן וילדנס רשום בגילדת לוקאס הקדוש באנטוורפן כחניך של פיטר ואן דר הולסט (הראשון) (1565–1628), צייר זוטר ממכלן.
וילדנס הפך למאסטר בגילדה באנטוורפן בשנת 1604. הוא הקים בית מלאכה משלו ולקח את אברהם לירס כחניך בשנת 1610. מתקופה זו נותרה סדרה של 12 רישומים של חודשי השנה, שנחרטו ופורסמו בצורה מודפסת. וילדנס נסע בשנת 1613 או 1614 לאיטליה שם שהה עד שנת 1616. בסביבות 1615–1616 הוא יצר סדרה של 12 ציורי נוף המייצגים את 12 חודשי השנה, דומים לציורים המוקדמים שלו. ציורים אלה מראים את התעניינותו הגוברת בריאליזם, שהיה ככל הנראה תוצאה של חשיפתו לנופיו של בן ארצו פול בריל שעבד ברומא. כשחזר לאנטוורפן, הוא החל בשיתוף פעולה תכוף ונעשה חבר קרוב של פטר פאול רובנס. וילדנס היה אחראי על הנופים המצוירים בתמונות שצוירו על ידי רובנס בסדרת השטיחים שלו. שני האמנים המשיכו לשתף פעולה ביצירות רבות. וילדנס הפך גם למשתף פעולה עם ציירים מובילים אחרים באנטוורפן.
בשנת 1619 התחתן וילדנס עם מריה סטפפרט, ורובנס שימש כעד בחתונה. אחייניתה של מריה הלנה פורמנט הפכה לימים לאשתו השנייה של רובנס. מריה סטפפרט נפטרה בשנת 1624 לאחר שילדה שני בנים, שניהם הפכו לציירים: יאן בפטיסט (1620–1637) וירמיאס (1621–1653). שני בניו נפטרו צעירים.
וילדנס שגשג כלכלית בזכות ההצלחה המקצועית שלו. הוא עבד עבור פטרונים בולטים והשתתף, כמו הרבה אמנים אחרים באנטוורפן, בקישוטים לכבוד הכניסה לאנטוורפן של המושל החדש הקרדינל אינפנטה פרדיננד מבית הבסבורג. רובנס היה האחראי הכללי על פרויקט זה. וילדנס תרם לאירוע שני נופי העיר אנטוורפן. בבית שירש מאמו ברחוב לנגה ניואר באנטוורפן הוא פתח גלריית תמונות עם למעלה 700 ציורים. הגלריה הצליחה מאוד ובהמשך הופעלה על ידי בנו ירמיאס. כאשר רובנס נפטר בשנת 1640, יאן וילדנס שימש כמוציא לפועל של עיזבונו.
בין תלמידיו היו בניו יאן בפטיסט וירמיאס והנדריק ואן בלן הצעיר.
יצירתו.
יאן וילדנס היה מומחה בציורי נוף. קומפוזיציות הנופים המוקדמות שלו, לפני ביקורו באיטליה, הושפעו מיוצרים פלמיים כמו יאן ברויגל הבן. בתקופה מוקדמת זו ייצר סדרה של 12 רישומים של חודשי השנה, שפורסמו בדפוס.
באיטליה גילה וילדנס את אומנות הנוף של בן ארצו פול בריל עם הריאליזם שלו והדגשת הפרטים. עם שובו לאנטוורפן הפך וילדנס למשתף פעולה תכוף עם פיטר רובנס. הוא היה אחראי על רקע הנוף של סצינות שונות בעיצובים של רובנס לסדרת הרקדים וציורי היסטוריה רבים של רובנס, כולל "אונס בנותיו של לאוקיפוס" (בערך 1618), "שמשון והאריה" (בערך 1618) ו"דיאנה ונימפותיה יוצאות למרדף" ( 1616). בהמשך הקריירה שלו צייר נופים עבור ציירים רבים אחרים באנטוורפן כמו ג'ייקוב ג'ורדנס, פרנס פרנקן הצעיר, פרנס סניידרס, פול דה פוס, אברהם יאנססנס, יאן בוקהורסט, תיאודור רומבוץ וקורנליס שוט.
בעבודותיו בשנות ה -20 של המאה ה-17 השתמש בצורות דקורטיביות, קומפוזיציות רופפות וטכניקה רחבה המזכירה את עבודות רובנס. השפעות קודמות עליו כמו יאן ברויגל הבן ופול בריל המשיכו למלא תפקיד משמעותי. עבודותיו של וילדנס מראות עדיפות לגישה רגועה ועדינה המתבטאת בסימטריה ברורה בקומפוזיציה ובצבעים רכים ועדינים. הניגודיות לרובנס ניכרת בנוף השליו של וילדנס עם "רועים רוקדים". בציור נותר חלק מהנוף הדינמי יותר של רובנס של רועה וצאן.
אחרי 1640 הוא אימץ את השיטה ואת האור האטמוספירי הרוטט, בו השתמש רובנס בנופיו המאוחרים. וילדנס גם הגדיל את היסוד הדרמטי בנופיו מאותה תקופה.
אלן וילסון
אלן וילסון (באנגלית: Alan Wilson, ידוע גם כ"ינשוף עיוור" (Blind Owl)); 4 ביולי 1943, ארלינגטון שבמדינת מסצ'וסטס, ארצות הברית – 3 בספטמבר 1970) היה גיטריסט, זמר ומוזיקאי אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בשל השתתפותו כגיטריסט הראשי וזמר בלהקת Canned heat האמריקאית. נפטר בגיל 27 בעקבות צריכה מוגברת של ברביטורטים, מקרה שנחשד כהתאבדות, ובכך נכנס למועדון ההיפותטי "מועדון 27".
ביוגרפיה.
ראשית חייו.
וילסון נולד וגדל בפרברי בוסטון בארלינגטון, שבמסצ'וסטס. כמה מהמאמצים הראשונים של וילסון בביצוע מוזיקה בפומבי הגיעו בשנות העשרה שלו עם הרכב ג'אז שהקים עם חברים אחרים בעלי אוריינטציה מוזיקלית מבית הספר. לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר התיכון ארלינגטון, עשה תואר שני במוזיקה באוניברסיטת בוסטון וניגן במעגל הפול-בלוז של בית קפה בקיימברידג'.
וילסון התפתח לימודית והפך לסטודנט ייעודי לבלוז מתקדם, וכתב מספר מאמרים לעיתון "ברודסייד" של בוסטון ומגזין התחייה העממית "Little Sandy Review", כולל קטע על נגן הבלוז רוברט פיט ויליאמס. וילסון נחשב על ידי רבים מבני גילו כמומחה למוזיקאי הבלוז משנות השלושים והארבעים; רבים התייחסו אליו כמי שיש לו יכולת יוצאת דופן לחיבור מוזיקלי עם אנשי הבלוז הגדולים.
ההשפעות הגדולות ביותר שלו כללו את סקיפ ג'יימס, רוברט ג'ונסון, סון האוס, צ'רלי פאטון, טומי ג'ונסון, ג'ון לי הוקר, בודי ווטרס ובוקה ווייט. סקיפ ג'יימס, בפרט, זכה להערכה רבה על ידי וילסון. בבית הספר התיכון למד וילסון את הקלטותיו של ג'יימס מ -1931 בעל פי. בהמשך, וילסון החל לשיר בדומה לקולו הגבוה של ג'יימס. בסופו של דבר וילסון שכלל את השירה בקול הגבוה וזה הפך לסגנון השירה היחיד שלו.
לאחר 'גילויו מחדש של סון האוס' (אירוע בו אמן הבלוז סון האוס היה מרוחק מהמוזיקה לתקופה ארוכה ושכח איך לנגן) ב־1964, וילסון הראה לו כיצד לנגן שוב את השירים שהאוס הקליט בשנת 1930 ו־1942. וילסון ניגן עבורו את ההקלטות הישנות של האוס והדגים אותם בגיטרה כדי להחיות את הזיכרון של האוס. האוס הקליט את אלבומו הבא עבור תקליטי קולומביה בשנת 1965. בשניים מהשירים באלבום ניגן וילסון על מפוחית ​​וגיטרה. במכתב לג'אז ג'ורנל שפורסם בגיליון ספטמבר 1965, דיק ווטרמן, מנהל המגזין, העיר את הדברים הבאים על הפרויקט של וילסון: "זהו אלבום סולו, פרט לגיבוי לשני קטעים של ילד לבן בן 21 מקיימברידג 'בשם אלן וילסון. אלן מנגן בגיטרה שנייה ב"Empire State Express" ונבל ב- "Levee Camp Moan". הוא מעולם לא הקליט לפני כן, אך הוא גיבה את ג'ון הרט, סקיפ ג'יימס, סליפי ג'ון אסטס, בוקה ווייט ורבים אחרים. טוב, והרקורד יוכיח זאת".
Canned Heat.