המפעל האלקטרומטלורגי באבינסק הוא מפעל מטלורגיה ויצרן של מוצרי פלדה ברוסיה, הממוקם בעיר אבינסק במחוז קרסנודאר.
ההיסטוריה.
בשנת 2007 הונחה אבן הפינה של המפעל העתידי. וביולי 2010 הושק האגף לערגול הפלדה. בשנת 2011 התחילה הבנייה בשלב השני – האגף לייצור והתכה חשמלית של פלדה שמוכן לייצר 1.3 מיליון טונות של פלדה. הפרויקט הושלם בהצלחה בשנת 2013. במקביל יחד עם האגף להתכה חשמלית של פלדה, הושק האגף לייצור הסיד. בשנת 2015, מתחם הייצור קיבל עצמאות רבה יותר בעזרת הייצור החמצן עצמאי. בנובמבר 2015 באגף להתכה חשמלית של פלדה, הופק המיליון טונות הראשון של הפלדה. במאי 2016 הושק מתקן הערגול הפלדה השני. באותה השנה, בהשתתפות של ראש המנהל במחוז קרסנודאר קונדטרייב נערך הטקס חגיגי לרגל הנחת האבן הראשונה בשלב הרביעי של המפעל - האגף לייצור מוצרי מתכת. האגף הושק ב-20 במרץ שנת 2019. בשנת 2016 והוקם מרכז הכשרה שקיבל רישיון לפעילויות להכשרת עובדים. באוגוסט 2018 באגף לייצור והתכה חשמלית של פלדה נוצרו 140,224 טונות של גולמים היצוקים ברציפות.
מבנה החברה.
החברה מורכבת מחמש תעשיות (התכת פלדה, ערגול הפלדה, ייצור מוצרי מתכת, חמצן וסיד), המשולבים באמצעות רשת טכנולוגית המשותפת. המבנה כולל גם אגפי תשתית ויחידות לניהול פעילות המפעל. האגף לייצור והתכה חשמלית של פלדה הפועל בפעל האלקטרומטלורגי של אבינסק מסוגל לייצר בערך 1,500,000 טונות פלדה בשנה. והיום מבצע התכה ויציקת פלדה מסוגים שונים. האגף לערגול החלקים מבצע ערגול של מוצרים גדולים וקטנים, וכן מוטי תיל. רמת הייצור מאפשרת לייצר בערך 1,100,000 טונות מתכת כל שנה. ייצור מוצרי מתכת במפעל האלקטרומטלורגי של אבינסק מיוצג על ידי האגף לייצור תיל פלדה. תפוקת האגף: 85,000 טונות של תיל בשנה. מפעל החמצן מסוגל לייצר 110,000 טונות של חמצן נוזלי בשנה. בנוסף, החברה מייצרת ארגון נוזלי (5,600 טונות בשנה) וחנקן נוזלי (4,500 טונות בשנה).
בשנת 2019 מפעל האלקטרומטלורגי של אבינסק רכש מסברססטל את המפעל בלאקובו, הממוקם במחוז סראטוב, המתמח בייצור אביזרי בנייה, זוויתנים ותעלות מתכת.
מחזור עסקים.
בשנת 2018 הכנסות המפעל האלקטרומטלורגי של אבינסק הסתכמו ב-29.39 מיליארד רובל רוסי. כתוצאה מכך, החברה נכנסה לעשר החברות התעשייתיות המובילות בשטח קרסנודאר, ועל פי דירוג RBC הגיעה באותה שנה למקום שלישי במחוז בקטגוריה זו. באותה השנה הוביל מפעל האלקטרומטלורגי של אבינסק את קטגוריית "יצואן השנה בתחום הטכנולוגיות הגבוהות של עסק גדול", כאשר ייצא לחו"ל מוצרים בשווי קרוב ל-20 מיליארד רובל רוסי.
הית'ם בן טארק אאל סעיד
רדיו ג'ונאם (אלבום)
מסוואטי השלישי
אקלים ניו זילנד
האקלים של ניו זילנד מגוון נוכח הגאוגרפיה של המדינה. מרבית אזורי ניו זילנד שייכים לאזור הממוזג עם האקלים הימי (על פי סיווג האקלים של קופן: (CFB) המאופיין בארבע עונות שונות. הגורמים העיקריים המשפיעים על האקלים הם האוקיינוס השקט וקו הרוחב, אם כי רכסי ההרים יכולים לגרום לשינויי אקלים משמעותיים במיקומים קרובים לכדי עשרות קילומטרים זה מזה. התנאים משתנים מאוד, החל מאזורים גשומים ביותר בחוף המערבי של האי הדרומי לכמעט צחיחים במרכז אוטאגו (Central Otago, ) וסובטרופיים בנורת'לנד (Northland Peninsula, ).
מזג אוויר.
השירות המטאורולוגי של ניו זילנד (Met Service), , שהוקם כחברה ממשלתית בשנת 1992, מוציא תחזיות מזג אוויר ואזהרות מזג אוויר רשמיות.
גשם.
במרבית הערים יורדים משקעים הנעים בין 620 מילימטרים של גשם (דוגמת כרייסטצ'רץ') ל־1,317 מ"מ (ב-Whangarei, מדי שנה. גשמים נפוצים לרוב בצורה שווה לאורך השנה ברוב אזורי הארץ, במיוחד באי הדרומי. באזורים הצפוניים והזרחיים של המדינה, כולל אוקלנד, כרייסטצ'רץ' וולינגטון, חווים לרוב חורפים קלים, המתאים לאקלים ים-תיכוני. ניתן למצוא תנאים מקסימליים של קיץ וסתיו במקומות הקרובים יותר לדרום-מערב, כמו אינברקרגיל ומילפורד סאונד.
כמות הגשם שיורד במקום מסוים תלויה מאוד בטופוגרפיה. באלפים הדרומיים, הרמה הוולקנית של האי הצפוני (North Island Volcanic Plateau, וברכסים שמסביב, יכולים להיווצר הבדלים גדולים בכמות הגשמים במקומות המרוחקים כמעט עשרות קילומטרים זה מזה. במילפורד סאונד יורדים מעל 6,700 מילימטר גשם בשנה בממוצע, בעוד שבאלכסנדרה , המצויה במרחק של בערך 100 ק"מ משם במרכז אוטגו, יורדים רק מעט יותר מ־300 מ"מ גשם מדי שנה, מה שמקנה לו אקלים אוקיאני/צחיח למחצה. אוויר עמוס באדי מים מהאוקייאנוס נדחק ממערב כתגובה לסיבוב כדור הארץ. מזג אוויר זה מופץ מהים הדרומי, במידה רבה ללא מגע עם היבשה, עד שהוא מגיע לאלפים הדרומיים. הרוח המערבית הלחה נאלצת לעבור מעל ההרים, בגובה רב יותר, נוכח הקרירות, המים מתעבים ונופלים כשלג או גשם. גשם אורוגרפי זה מסביר את ההבדל העצום בתנאים בין המערב הגשום למזרח האי של האי הדרומי.
שלג.
שלג יורד הן באי הדרומי, והן באזורים גבוהים יותר באי הצפוני. שלג בגובה פני הים באי הצפוני הוא נדיר. שלג שכיח יותר בפנים הארץ בשני האיים הראשיים, אם כי שלג בגובה פני הים מופיע בממוצע פעם או פעמיים בשנה באי הדרומי המרכזי והדרומי.
טמפרטורה.
כמו באיים רבים בעולם, השפעת האוקיינוס מצמצמת מצבי קיצון בטמפרטורות של אזורי החוף. טווחי הטמפרטורה הגדולים יותר נמצאים בחלק הפנימי של אזורי קנטרברי ואוטגו, ובמיוחד מרכז אוטגו. במרכז אוטגו ובאגן מקנזי,
של קנטרברי היבשתית, האקלים הם הקרובים ביותר לאקלים יבשתי במדינה, והאזור בדרך כלל יבש יותר (בין השאר בגלל רוחות הפן), ופחות שונה מהאוקיינוס. אזורים אלה יכולים לחוות בקיץ טמפרטורות הנמוכות מ־C° 30, ושלג וכפור קשה בחורף, אשר מחמיר בקרה בעמקי הנהר ובאגנים.
טמפרטורה ממוצעת שנתית.
ממוצע הטמפרטורות השנתיות נע בין C° 10 בדרום, ועד C° 16 בצפון. החודש הקר ביותר הוא בדרך כלל יולי, והחודש החם ביותר הוא בדרך כלל ינואר או פברואר. לרוב השינויים בטמפרטורות בין הקיץ לחורף אינם גדולים. דוגמה לכך היא אוקלנד, לה יש מנעד טמפרטורות של C° 9 בלבד בין הטמפרטורה הממוצעת באמצע החורף (C° 14.7), והטמפרטורה ממוצעת באמצע הקיץ (C° 23.7). הפרשי הטמפרטורה לאורך היממה גם הן קטנות יחסית. היוצא מן הכלל לכך הוא אזורים יבשתיים וממזרח לרכסים, עם שינויים יומיים שיכולים להיות מעל C° 25, והפרשים של עד C° 14 בין הטמפרטורות הממוצעות בקיץ, לזו של החורף. הטמפרטורות יורדות גם בכ־C° 0.7 עם עלייה של כ־100 מטרים בגובה.
ערי הצפון כמו אוקלנד, וונגארי (Whangarei) וטאורנגה חוות טמפרטורה מקסימלית שנתית בין C° 19 – C° 20, ואילו הממוצע המינימלי השנתי הוא בסביבות C° 11 – C° 12. לערים המזרחיות באי הצפוני, דוגמת גיזברן, נאפייר (Napier, ) והייסטינגס (Hastings, ), יש טמפ' מקסימום שנתית ממוצעת הנעה בטווח של C° 19 – C° 20, ומנגד המינימום הממוצע השנתי נמוך מעט יותר, ומתמקם בסביבות ה־C° 9 – C° 10. בשתי הערים הגדולות ביותר באי הדרומי, כרייסטצ'רץ' ודנידין, הממוצע המקסימלי השנתי הוא C° 17.3 ו־C° 14.6 בהתאמה, ומינימום שנתי ממוצע של C° 7.3 ו־C° 7.6 בהתאמה.
קיץ.
הטמפרטורות המרביות היומיות הן בדרך כלל בטווחים של C° 20 – C° 30 ואף למטה מכך ברוב הארץ. הן גבוהות יותר באזור הצפוני, המזרחי והפנימי של המדינה; הייסטינגס היא העיר החמה ביותר, עם ממוצע של C° 25.5, ואחריה גיזברן עם C° 24.9, ונאפייר עם C° 24.5. חלקים מזרחיים של האי הדרומי רגישים מאוד לנורווסטר (Nor'west arch),( ), רוח פן שעלולה לגרום לטמפרטורות של 30 ואפילו לטמפ' נמוכות מעט מ־C° 40. Rangiora () בקנטרברי מחזיקה בשיא הטמפ' המרבי, העומד על C° 42.4, אשר נמדד בשנת 1973, כאשר בכרייסטצ'רץ' נמדדו C° 41.6 באותה שנה. לאחרונה נמדדה בטימארו (Timaru, ) C° 41.3 ב־Waitangi Day (היום הלאומי של ניו זילנד, ) בשנת 2011. עקב רוחות אלה, בערי האי הדרומיות הקרירות יותר כמו דנידין וכרייסטצ'רץ' יש טמפרטורות שיא גבוהות יותר בכל הזמנים מאשר במקומות צפוניים יותר כמו וולינגטון, אוקלנד וונגריי.
חוֹרֶף.
בהשוואה לאזורים אחרים בקו רוחב דומה, טמפרטורות החורף בניו זילנד מתונות הרבה יותר, זולת אזורי מרכז אוטגו ואגן מקנזי שהוזכרו לעיל. המקסימום עומד בדרך כלל על C° 10 – C° 15 באי הצפוני, ויורד ככל שמתקדמים דרומה או פנימה. האי הדרומי הוא מעט יותר קר, עם טמפרטורות מקסימליות הנעות סביב C° 7 – C° 12, אם כי לפעמים הן עשויות להיות נמוכות יותר. הטמפרטורה הנמוכה ביותר שנרשמה אי פעם עמדה על C° 25.6−, ב־Ranfurly () אשר באוטגו בשנת 1903, וכן טמפרטורה מעודכנת יותר של C° 21.6−, אשר נמדדה בשנת 1995 ב־Ophir () הסמוכה.
אירועי מזג אוויר קשים.
יולי 1863 סופת השלג והשיטפון של שנת 1863 (Blizzard and flood of 1863, ) היו סדרה של אסונות טבע רצופים במרכז אוטגו שאי הדרומי. האירועים התרחשו מיולי עד אוגוסט 1863, ובמסגרתם שדות הזהב באוטגו (Otago Gold Rush, ) סבלו משילוב של שיטפונות, סופות שלג וסופות שלגים (Blizzards) שגרמו לאובדן חיים כבד בקרב כורי הזהב. לפחות 40 מתו במהלך גשמי יולי ויותר מ־11 בשלגי אוגוסט. מקורות המשתמשים בדיווחים המוקדמים ביותר על אובדן חיים נוטים להפריז מאוד במספרים שמתו.
1–6 בפברואר 1868: הסערה הגדולה של שנת 1868 (Great storm of 1868, ), הייתה סערה אלימה ששטפה חלקים ניכרים בניו זילנד, הרסה 12 ספינות וגרמה להצפות נרחבות. ידוע על כ־40 הרוגים שאבדו ובאותה עת, ונזק של כ־500,000 עד מיליון ליש"ט. כיום סבורים כי הסופה הייתה ציקלון חוץ-טרופי.