בריכת המשושים – ברכה זו היא מוקד עניין מרכזי למטיילים בשמורה. זוהי ברכת מים גדולה (כ-20X30 מטרים) המוקפת מצוק הבנוי מהמוני משושי בזלת. העמודים המשושים הניצבים זקופים על דפנות הברכה, יוצרים תמונת טבע מרשימה ומיוחדת. תופעת זו נוצרה מזרמי לבה שהתקררו והפכו לסלעי בזלת בתהליך אטי. כשהתקררות הלבה נעשית באיטיות ובלא הפרעה, הצורה הנוצרת היא משושה. אל הברכה מוביל שביל הליכה המתפתל בין עצי אלון התבור. משך הירידה בשביל כ-20 דקות. העלייה מהברכה אל מבואת הכניסה באותו השביל נמשכת כ-30 דקות. לפני שמגיעים אל הברכה מומלץ לפנות במעלה הנחל אל גשרון החוצה אותו, וממנו אפשר לצפות על המים השוצפים בנקיק הנחל הצר.
החי בשמורה.
בשמורת יהודייה הגדולה חיים מיני יונקים רבים, ובהם צבאים, חזירי בר, תנים ושועלים. בשמי השמורה עפים עופות דורסים בשפע, שכן באזור נמצאות מושבות לינה וקינון של עופות דורסים, מהגדולות בארץ. מגוון הציפורים והדורסים, חלקם נדירים, משתנה עם עונות השנה, בהתאם לנדידה.
בסקר בעלי החיים בשמורה נמצאו 172 מינים של בעלי חוליות, מהם חמישה מיני דגים, שני מיני דו-חיים, 24 מיני זוחלים, 111 מיני עופות ו- 29 מיני יונקים. גדול היונקים בשמורה הוא חזיר הבר. אפשר להבחין בסימנים לפעילותם של החזירים סמוך לגזעי האלון, שם הם בוטשים ברגליהם ובניביהם באדמה הלחה בחיפושם אחרי זרעים ובלוטים למאכל, אף שהם אוכלי כול. בין היונקים נמצא מינים צמחונים, כמו צבי ארץ-ישראלי, דרבן מצוי, שפן סלע, קוצן מצוי ויערון גדול, ומיני טורפים – זאב, חתול בר, סמור, תן ושועל. יונקים נדירים בסכנת הכחדה החיים בשמורה הם צבוע מפוספס, דלק ולוטרה. בשמורה חיה גם אוכלוסייה של יעל נובי, מין בסכנת הכחדה שהובא לרמת הגולן מדרום הארץ בשנות ה-80 של המאה ה-20 לאחר שאוכלוסיותיו בדרום נפגעו מצייד.
הקניונים והנחלים במרכז רמת הגולן הם מחשובי אתרי הצפרות בארץ. במצוקי הנחלים בשמורת יהודייה, ובמיוחד בנחל גמלא הסמוך, מקננים עופות דורסים רבים, ובהם נשר, רחם, חיוויאי, עקב עיטי, עיט ניצי ובז מצוי. הרכב המינים של הציפורים והדורסים בשמורה משתנה עם עונות השנה. בסתיו ובאביב, עונות הנדידה, חולפים בשמורה מינים רבים נוספים.
הצומח בשמורה.
"יער הפארק" המאפיין את שמורת נחל המשושים ואת שמורת יהודייה כולה, משתרע על פני מישורי הרמה ובמדרונות הנחלים. ביער זה גדלים העצים במרווחים גדולים, וביניהם צומחים עשבוניים רבים. בערוץ הנחל עצמו אפשר לראות צמחי נחלים המאפיינים בתי גידול עשירים במים.
יער הפארק הוא יער דליל, והעצים שבו מכסים רק 10% מהשטח. העץ השולט ביער הפארק שבשמורה הוא אלון תבור. אליו נלווים גם עצי אלה אטלנטית, לבנה רפואי, שיזף מצוי ושיזף השיח. תופעה מעניינת היא צמיחתם של אלוני התבור מתוך גלי אבנים, שחלקם טבעיים וחלקם מעשה ידי אדם. נראה שהאבנים מגינות על בלוטי האלון מפני אכילה של בעלי חיים ויוצרות סביבה לחה המקלה על נביטתם ועל התפתחותם.
בזכות המרחב הפתוח ושפע האור בין עצי יער הפארק, גדלים בו מיני עשבוניים רבים, ובהם שיבולת שועל נפוצה, שעורת הבולבוסין ומיני נוספים של דגניים ותלתניים. בסתיו מפתיעים בפריחתם החצב ומיני הסתווניות והכרכומים, בחורף מתכסה הנוף במעטה ירוק, ולקראת האביב נצבעת השמורה בשלל צבעי הפריחה. כלניות בצבעים רבים, פשתה שעירה, עכנאי נאה, חלבלוב מגובשש, נורית אסיה וכרמלית נאה, הם רק חלק קטן מהמינים הפורחים כאן.
כדי לשמר את תצורתו של יער הפארק ולהקטין את סכנת השרפות, מתקיימת במרבית אזורי השמורה רעיית בקר מבוקרת. אכילת הצומח העשבוני מונעת את "סגירתו" של היער, משמרת מגוון מינים גבוה, ומקטינה את כמות החומר הדליק כדי להקטין את תדירות השרפות ואת עוצמתן. רעיית הבקר מחליפה את בעלי החיים אוכלי הצמחים שחיו באזור ונכחדו, כמו עז הבר ומיני איילים.
במדרונות הערוצים מתקיים צומח עצי צפוף יותר, ובו מינים נוספים, כמו לבנה רפואי ושקד. בערוצי הנחל העשירים במים זורמים ונקיים גדלים עצי ערבה מחודדת, מילה סורית והרדוף הנחלים. בין צמחי הנחלים המתלווים אליהם גם הנרקיס המצוי ואירוס הביצות. עוד גדלים בשמורה ההדס המצוי, אחד מארבעת המינים, ואירוס החרמון המפואר שפרחיו המיוחדים מגיעים לקוטר של 20 ס"מ.
שמורת יער יהודיה
שְׁמוּרַת יַעַר יְהוּדִיָּה היא שמורת טבע הנמצאת בדרום רמת הגולן, דרומית-מערבית למושב אניעם ולקצרין וצפונית למעלה גמלא. שטח השמורה הוא כ-66,000 דונם.
השמורה נמצאת במדרונות היורדים לבקעת בית צידה, בצפון-מזרח הכנרת. בשמורה עוברים מספר נחלים, נחל יהודיה, נחל גמלא, נחל דליות, נחל משושים ויובלו נחל זוויתן. הנחלים חושפים קילוחי בזלת בשכבות בעובי משתנה.
העץ העיקרי הגדל ביער יהודיה הוא אלון התבור, ואליו מתלווה צמחייה שמרכיביה העיקריים הם שיבולת שועל נפוצה, שעורת הבולבוסין ותילתן הכדורים. במורד היער נמצאים שיזף מצוי ושיזף השיח.
מקור שמהּ של השמורה הוא בשם הכפר הנטוש אל-יהודיה הנמצא במרכזהּ. בכפר שרידי עתיקות ובהם מבנים בעלי קשתות, כותרות, אבני גזית ועליהן עיטור מנורה בת חמישה קנים וכן כלי צור מהתקופה הניאולתית הקדומה.
גופי מים וצמחייה.
נחל גמלא ונחל דליות הם נחלים איתנים החוצים את רמת הגולן ממזרח למערב ומנקזים אזור עם מעיינות רבים. לאורך מסלולם מספר מפלים, ובהם מפל גמלא ומפל עסליא. ברחבי היער מצויים דולמנים שחלקם גלויים במלואם ואחרים נראים רק בצורה חלקית. במקומות אלו התגלו כלי מנחה ועצמות.
במדרונות נחל דליות גדלים אלה אטלנטית, אשחר רחב עלים, דנדנה רפואית, הרדוף הנחלים, חשפונית עדינה, ליבנה רפואי, עבקנה שכיח, שיח אברהם, שערות שולמית, שקד קטן-עלים, שרכרך ריחני ותאנה. בקטעים המרכזיים של נחל דליות צומחים עצי ערבה רבים ושיחי הרדוף הנחלים. בקטעים הסלעיים צומחים חלבלוב מגובשש, פטל קדוש ושיח אברהם. המדרון הדרומי של הנחל מכוסה חורש ים תיכוני ובו אחירותם החורש, אלה ארצישראלית, אלה אטלנטית, אלון התבור, אלון מצוי, אלת המסטיק, אשחר, כליל החורש, עוזרר, ער אציל ושקד.
נחל זוויתן איתן לאורך כ-15 ק"מ. הוא ניזון ממעיינות קטנים שזורמים לאפיקו בחלקו העליון. לכל אורכו מפלים קטנים ובריכות מים. מבריכת מים בראש מפל הזוויתן, בריכה שבה משושים גדולים, נופל הזוויתן מגובה של כ-25 מטרים לבריכת מים נוספת. במדרונות נחל זוויתן גדלים אלה אטלנטית, אשחר רחב עלים, דנדנה רפואית, הרדוף הנחלים, חשפונית עדינה, ליבנה רפואי, עבקנה שכיח, שיח אברהם, שערות שולמית, שקד קטן-עלים, שרכרך ריחני ותאנה.
נחל משושים, הארוך ביותר ברמת הגולן (כ-20 ק"מ), יורד לכנרת מגובה של כ-400 מטרים. באגן ההקוות שלו כ-40 מעיינות, שמרביתם נובעים כל השנה. עד להישפכו לנחל זוויתן נוצר קניון צר ובו בריכות ומפלים. הבריכה הידועה ביותר היא בריכת המשושים, המהווה תופעה גאולוגית הנחשבת מרשימה ומיוחדת.
עמודי הבזלת.
עמודי הבזלת נוצרו תוך כדי התקררות זרמי לבה לאחר התפרצות געשית. צורת המצולע המשוכלל מתקבלת כאשר פני הלבה מתקררים ומתכווצים, לעומת פנים הלבה אשר עודו לוהט ומוסיף לנוע. הבדלי הטמפרטורה בין החלק החיצוני והפנימי של הלבה גורמים לסידוק המעטה החיצוני. בהמשך, מהתפתחות סידוק זה נוצרת צורת המצולעים המשוכללים הנחשפים בערוצי הנחלים. גובה העמודים מגיע לכ-5 מטרים, כאשר רובם בעלי חמש, שש, ולעיתים אף שבע צלעות. קוטרו של כל עמוד הוא 30–40 ס"מ.
בעלי חיים.
ביער מינים רבים של בעלי חיים. עם העופות שביער נמנים בז מצוי, חיוויאי הנחשים, נשר מקראי, רחם ועקב עיטי. ציפורי שיר מסוגים שונים כגון גיבתון אדום-מקור, גיבתון שחור-ראש, חמרייה חלודת-זנב, חנקן אדום-ראש, חנקן גדול, ירגזי מצוי, כחל מצוי, סבכי קוצים, עפרוני מצויץ, פיפיון הרים, תור צווארון ותפוחית מצויה.
תופעה מיוחדת בנחל דליות ונחל גמלא היא קינון עופות דורסים גדולים במצוקי הנחלים. נצפו באזור למעלה מעשרה אתרי קינון של נשרים.
עם היונקים המצויים ביער נמנים הדרבן, חזיר בר, נמייה מצויה, קרקל, זאב מצוי, לוטרה, צבי ושפן סלעים מצוי.
האדס (מערכת טילים)
האדס (בצרפתית: Hadès) היא מערכת טילים לטווח בינוני שפיתחה צרפת. מערכת הנשק האדס ענתה לצורך של צרפת לקיים יכולת שיגור טילים בעלי ראש נפץ גרעיני וראשי נפץ טקטיים.
תולדות המערכת.
המערכת הייתה חלק מהמענה הגרעיני הצרפתי שנועד לשמש כהרתעה גרעינית נגד פלישה אפשרית של ברית המועצות לאירופה המערבית.
התוכנית החלה ב-1984 במטרה להחליף את טיל הפלוטון. הניסויים החלו בשנת 1988 וב-1991, בעקבות שינוי הנסיבות באירופה ועקב התנגדות גרמניה לתוכנית, הוגבל מספרן של היחידות הפעילות ל-15 יחידות שיגור ניידות, ו-30 טילים. המערכת נכנסה לשימוש ב-1992 ואוחסנה בעיר לונוויל שבצרפת.
ב-23 ביולי 1997 פירקה צרפת את טיל ההאדס האחרון שברשותה, ובכך החלה להסתמך בלעדית על טילים בליסטיים המשוגרים מצוללות, בתור כוח ההרתעה הגרעיני שלה.
מאפיינים.
120 טילי האדס שתוכננו יועדו להיות משוגרים מיחידות שיגור ניידות, כל יחידה נושאת שני טילים במכלים המשמשים גם כזבילי שיגור. טווחו המקורי של הטיל היה 250 קילומטר בלבד, והוגדל בדגמים מאוחרים ל-480 קילומטר.
מערכת הניווט של הטיל מאפשרת לטיל לשנות את מסלולו כמה פעמים במהלך טיסתו כדי להקשות על יירוטו.
מבצע בלק