בגיליון הראשון כתב ארנסט רפפורט (טייס ודואה) על "רשמי דאייה בשמי א"י"
והמהנדס דוד הלברשטט כתב על "תחבורת האוויר בא"י".
כמו כן, דווח בו על האווירון הראשון שנרשם בממשלת ארץ ישראל המנדטורית השייך לחברת
"נתיבי אוויר א"י".
חברי הקלוב הרבו בכתב העת לעשות נפשות לרעיון הטייס:
ישראל שוחט, מיוזמי הקלוב, קרא לנוער לעסוק בתעופה ("צו השעה !"), (חוברת 9)
המהנדס והטייס עמנואל צוקרברג, לימים הטייס הראשי של חברת "אווירון", קרא "למדו לעוף!". (חוברת 6)
היו בו גם כתבות חווייתיות: הטייס לעתיד בנימין כהנא כתב על רשמיו ממחנה הדאייה בכפר ילדים (חוברת 10)
ומדריך הדאייה מאיר סטול סיפר על למוד הדאייה בפולין (חוברת 16), לשם נשלח לצורך הכשרתו על ידי הקלוב.
כמו כן, התפרסמו כתבות טכניות על מבנה המטוסים או המצאת ההליקופטר וכן מידע על התפתחות התעופה בעולם ובארץ ישראל.
"ים- גליונות החבל הימי לישראל".
מאמרים בנושאי ימאות בשיתוף "החבל הימי לישראל".
טכניקה ומדע לנוער.
טכניקה ומדע לנוער, ירחון למדע שימושי להשכלה ולפיתוח החובבות והעבודה העצמית
במסגרת ההוצאה יצא לאור גם כתב עת לנוער בשם “טכניקה ומדע לנוער”, בין קיץ 1947 לקיץ 1948.
כתב העת התמקד בתחביבים שונים: חובבות רדיו, תעופה וטיסנאות, גידול יונים, ועוד.
העורך היה צבי נדב, עורך אחראי היה שלמה ירקוני. המערכת הייתה מורכבת גם ממשה רוזנטל.
כתב העת חדל מלהתפרסם עקב גיוס חברי המערכת למלחמת העצמאות (שלמה ירקוני היה טייס בחיל האוויר וכתב בהמשך ב"טכנאי הצעיר").
מדור "הכר את כלי הנשק".
המדור החל להופיע עם פריצת הקרבות ועסק ברובה סטן,תת-מקלע שמיסר, מקלע שפנדאו ואקדחים שונים.
מדור רדיו.
הדן בנושאי רדיו ואלקטרוניקה, המדור היה פעיל במיוחד בנושאי חובבות רדיו.
בין הכותבים במדור היה אפרים ביגון.
מדור צילום.
מדור בנושאי מצלמות וצילום בו כתב אהרון קוגוס.
מדור "נתיב החובבים".
במסגרת המדור “נתיב החובבים” תוארו תחביבים שונים כחובבות רדיו, נגרות וגידול יונים.
במדור זה התפרסמה פעולתן של תחנות רדיו פירטיות, כ"קול הירח" בבניתו והפעלתו של אלי קדים (צינקין) (שכתב בהמשך ב"טכנאי הצעיר").
באטמן (1966)
ישיבת חיי משה
ישיבת חיי משה היא ישיבה חרדית כלל חסידית השוכנת בשכונת הר נוף בירושלים. לומדים בה כ-300 תלמידים, בנשיאות הישיבה מכהן הרב הראשי לשעבר - הרב ישראל מאיר לאו ובראשותה עומד הרב נפתלי נוסבוים.
תולדות הישיבה.
הישיבה נוסדה בשנת ה'תשנ"ב (1992) בהר נוף, על ידי הרב בנימין קאהן, חתנו של הרב ישראל מאיר לאו, והיא קרויה על שם אביו הרב משה חיים לאו שנרצח בשואה. הישיבה מיועדת לתלמידים חסידיים מהזרם הכלל חסידי ושיטת הלימוד בה היא דרך הפלפול והעיון הנוהגת בעולם הישיבות הליטאי. היא הוקמה בעת המחלוקת בין החסידים לליטאים שהחלה בתשמ"ט, והיא נותנת מענה לסוג תלמידים שבעבר למדו בישיבות ליטאיות. שוכנת בבניין ששימש בעבר את ישיבת ישועות משה.
נושאי תפקידים.
מייסד הישיבה הרב קאהן הוא ראש הישיבה בפועל הן מהצד הכלכלי והן מבחינה רוחנית, הוא גם ממנה את אנשי הצוות ואחראי על קבלת בחורים. באופן רשמי, מבחינה כלכלית עומד לימינו מנכ"ל המוסדות הרב ירחמיאל ברלין שאחראי על כל הנושא הכלכלי. הרב נפתלי נוסבוים הוא ראש הישיבה. הר"מים הם הרב דוד מילר המשמש גם כר"מ בישיבת פוניבז', הרב אריה לייב אוירבך המשמש גם כר"מ בישיבת מיר ברכפלד, הרב משה פרידמן, הרב זלמן הלפרין, והרב חיים לייב ריזל, המשגיחים הם הרב יצחק וינגוט, והרב יוסף שלמה גליק שמשמש גם כמשפיע בישיבה, וכמשיב משמש הרב אברהם וקסברגר. הרב בניה נבנצל, בנו של הרב אביגדר נבנצל, גם שימש כמשיב בישיבה, עד לפטירתו בחודש אלול ה'תש"פ במהלך התפרצות נגיף הקורונה בישראל.
שיטת וסדרי הלימוד בישיבה.
דרך הלימוד בישיבה דומה ביסודה לצורת הלימוד בישיבות הליטאיות. המתבססת על הקפת הנתונים בכל סוגיה תלמודית, עימותם ההדדי ומסקנות חדשניות. סדרי הלימוד בישיבה הם כמקובל בשאר הישיבות הליטאיות. בפועל מתקיים הלימוד בבית המדרש כמעט לכל אורך שעות היממה.
בישיבה נהוג שלכל שיעור (כיתה) ישנם מגידי שיעור המוסרים שיעור עיוני משך שעה. התלמידים מתכוננים לשיעורים אלו בלימוד המפרשים על הסוגיות הנלמדות באותה עת. בשיעורים (כיתות) הנמוכים לכל שיעור ישנם שני מגידי שיעורים. המחליפים את התלמידים ברוטציה של משך חצי שנה.
ההספק השבועי הוא כעמוד גמרא (או סוגיא) שמתלבנת ב"עיון" במשך השבוע. בניגוד ללימודי אחר הצהרים שבו הלימוד מתמקד בלימודי "בקיאות" שבה ההספק השבועי הוא כשני דפי גמרא.
ישיבה קטנה.
לחיי משה יש גם ישיבה קטנה בירושלים, ברחוב ירמיהו ולומדים בה כ-150 בחורים. כמגידי שיעור משמשים הרב שמחה קליין, הרב מנחם מנדל כץ, הרב יוסף ברוכשטט, הרב אברהם אייזנשטיין, הרב משה סטמפל, הרב בנימין קאהן, והרב אשר ליכטנשטיין, כמשגיח משמש הרב מאיר אשר קויפמאן, וכמשיבים משמשים הדיין הרב שאול יהודה הנדלס (חתנו של הרב נפתלי נוסבוים) ובנו הרב יוסף הנדלס. הישיבה הקטנה והגדולה מתנהלות בצורה נפרדת מלבד ההנהלה משותפת.
יניר קוזין
יניר קוזין (נולד ב-12 בנובמבר 1985) הוא עיתונאי ישראלי. הוא משמש ככתב המדיני של גלי צה"ל ומגיש תוכניות אקטואליה בתחנה, ובערוץ כנסת.
ביוגרפיה.
את שירותו הצבאי עשה כמדריך נוער בחיל החינוך. את שירות המילואים הוא עושה ביחידת הכבאות של צה"ל.
קוזין הוא בעל תואר בוגר מהאוניברסיטה העברית, בחוגים ליחסים בין-לאומיים (יחב"ל) ותקשורת ועיתונאות.
בשנים 2008–2009 ערך קוזין את מדור המגזין בעיתון הסטודנטים של האוניברסיטה העברית פי האתון.
בין השנים 2009–2013 הגיש תוכניות שונות ברדיו ירושלים 101FM.
בשנים 2015–2016 ערך את מהדורת החדשות המרכזית של ערוץ הכנסת. החל משנת 2013 הוא מגיש את הפינה "קו חוץ" בתוכנית הרשת 'כנסת ברשת' בהגשת ירון אברהם.
בשנים 2017–2019 היה הכתב המדיני של מעריב.
ביולי 2019 הפך לכתב פוליטי בגלי צה"ל. הוא החליף בתפקיד את מיכאל האוזר טוב שנמנע מהתפקיד במהלך מערכות הבחירות עקב ניגוד עניינים, מאחר שאביו של מיכאל צבי האוזר התמודד בבחירות לכנסת ה-22, ה-23 וה-24. בנוסף הוא מגיש התכנית "יומן הצהריים" בימי חמישי.
קוזין משמש ככתב בערוץ כנסת, ומסקר את התחום הפוליטי, המדיני והפרלמנטרי. הוא הגיש את הפינה "צרות של אחרים" בתוכנית "עולם פוליטי".
מיוני 2022 קוזין משמש ככתב המדיני והתחום הפוליטי בגלי צה"ל. הוא מגיש עם ישי שנרב את יומן סיכום השבוע בתחנה בימי חמישי.
נשוי לשמרית ואב לשלושה ילדים.
חיים קורסייה
זהות איגוד המרכזים לזהות יהודית
טרקטריקס
טרקטריקס (באנגלית: Tractrix) הוא העקום לאורכו עצם נע כאשר הוא נמשך על גבי מישור אופקי על ידי קטע ישר המחובר בקצהו השני לנקודה הנעה (מושכת) לאורך קו ישר המאונך לקו ההתחלתי שמחבר בין הנקודה המושכת והעצם. זהו על כן סוג של עקום מרדף. הוא הוצג לראשונה על ידי Claude Perrault ב-1670, ונחקר מאוחר יותר על ידי אייזק ניוטון (1676) וכריסטיאן הויגנס (1692).
שמו של העקום נגזר מהפועל הלטיני "trahere", שפירושו למשוך או לגרור.
גזירה מתמטית.
נניח שהעצם ממוקם ב-"(a,0)" (או (4,0) באיור לעיל) ושהנקודה המושכת היא בראשית, כך ש-"a" הוא אורכו של המוט המושך. אז הנקודה המושכת מתחילה לנוע לאורך הכיוון החיובי של ציר "y". בכל רגע, המוט יהיה משיק לעקום ("y" = "y"("x" שמתאר העצם, כך שמסלולו הופך תלוי לגמרי בתנועה של הנקודה המושכת. כיוון שגם אורך המוט קבוע בערכו ושווה ל-a, אז מקבלים מתמטית שמסלול העצם מקיים את המשוואה הדיפרנציאלית:
formula_1
יחד עם תנאי ההתחלה "y"("a") = 0. פתרון המשוואה הדיפרנציאלית הוא:
formula_2
כאשר האיבר הראשון בפתרון הזה ניתן לכתיבה גם כ-: formula_3, כאשר "arsech" היא פונקציית הסקאנט ההיפרבולית ההופכית.
הענף השלילי של הפתרון מייצג את המקרה שבו הנקודה המושכת נעה בכיוון השלילי של ציר "y". שני הענפים שייכים לטרקטריקס, ונפגשים בנקודת החוד (cusp) שהקואורדינטות שלה הן "(a,o)".
חשיבות העקום.
משמעות חשובה לעקום הטרקטריקס נגזרת מחקר גוף הסיבוב שלו מסביב לאסימפטוטה שלו; הפסאודוספירה. משטח הפסאודוספירה, שנחקר על ידי אוגניו בלטרמי ב-1868 כמשטח בעל עקמומיות גאוס שלילית קבועה, הוא מודל מקומי של גאומטריה לא אוקלידית (במקרה זה של גאומטריה היפרבולית).
הצבא המצרי במלחמת ששת הימים
הצבא המצרי במלחמת ששת הימים נחל תבוסה איומה וקשה עם התחלת המלחמה על ידי חיל האוויר הישראלי. הצבא המצרי במלחמת ששת הימים הונהג על ידי גנרל מוחמד פאוזי רמטכ"ל צבא מצרים.
חיל הים המצרי.
עיקר כוחו של הצי המצרי התרכז בנמל אלכסנדריה, בו היו גם מפקדת הצי ומתקני התחזוקה שלו. הנמל השני בגודלו במצרים היה נמל פורט סעיד, אך בו לא החזיקו המצרים יחידות צי גדולות דרך קבע, אלא השתמשו בו בעיקר כבסיס מעבר לים סוף. למרות זאת הייתה חשיבותו המבצעית של נמל זה רבה, בהיותו בסיס יציאה לעבר חופי ישראל: בשל המרחק הגדול מאלכסנדריה לחיפה, כ-400 קילומטר, היה על ספינות הטילים והטרפדות של חיל הים המצרי לתדלק בפורט סעיד כדי לפעול ביעילות מול חופי ישראל.
יחידות חיל הים – המשחתות, הפריגטות, שולות המוקשים, הציידות, ספינות הטילים והטורפדות, הצוללות והנחתות – היו ערוכות בנמלי הים התיכון, אלכסנדריה ופורט סעיד, והים האדום, סואץ וע'רדקה. והם מנו יותר מ-80 כלים. הריכוז הגדול שלהם היה בים התיכון, במיוחד בנמל אלכסנדריה, שעסק גם בפעילות המסחרית, ובו נמצאו סדנאות התיקונים הראשיות של חיל הים. בפעולת פורט סעיד נכללו הסטילים המצריים. ובסופו של המערכה הושמד הסטי"ל.