המיקולוגיה המודרנית ואבי הפתולוגיה הבוטנית, בנוסף עסק בעיקר בחקר מחלות צמחים וטבע את המונח סימביוזה.
ביוגרפיה.
אנטון דה ברי נולד בפרנקפורט שבגרמניה והיה אחד מעשרת ילדיו של הרופא אוגוסט תיאודור דה ברי ואשתו אמילי מאייר דה ברי. כבר בצעירותו אביו עודד אותו להצטרף לקבוצת חובבי טבע שהיו אוספים דגימות צמחים באזורים הסמוכים לביתו ובצעירותו הוא התעניין בפטריות ובאצות.
בתקופתו של אנטון דה ברי כימשון תפוחי האדמה גרם לאובדן יבול ולאובדן כלכלי גדול ובאותה עת מקורן של מחלות צמחים לא היה ידוע, ב-1841 הוא טען שפטריות שנמצאו בתפוחי אדמה הן הגורם לכימשון תפוחי האדמה ופרסם את עבודתו הראשונה על פטריות ב-1861.
ב-1848 לאחר סיום הלימודים, אנטון דה ברי החל ללמוד רפואה באוניברסיטת היידלברג והמשיך את לימודיו באוניברסיטת מרבורג. ב-1850 הוא עבר לברלין כדי להמשיך את לימודי הרפואה שלו אבל בו זמנית המשיך להתעניין ולחקור את הצומח. ב-1853 קיבל את התואר שלו ברפואה בברלין אך החיבור המדעי שפרסם עסק בנושא בוטני ובאותה שנה פרסם ספר בו טען שפטריות גורמות לצמחים להאכל ולשידפון בצמחים.
לאחר מכן דה ברי עבר ללמוד בוטניקה באוניברסיטת טיבינגן שבעיר טיבינגן, גרמניה. שם מונה לפריווטדוזנט (אדם בעל סמכות להרצות ולבחון תלמידים באופן עצמאי בגרמניה ללא קבלת תואר פרופסור) ומונה לעוזרו של הוגו פון מוהל.
ב-1855 הקים באוניברסיטת פרייבורג את המעבדה הבוטנית המתקדמת ביותר בגרמניה באותו זמן ולאחר מכן התמנה לפרופסור לבוטניקה באוניברסיטת שטרסבורג.
כשחקר את היווצרות החזזית גילה שהחזזיות הן סימביוזה בין אצות לפטריות וטבע לראשונה את המונח סימביוזה שאותו הגדיר כ"חיים בצוותא של אורגניזמים שונים" והודיע על כך במונוגרפיה שפרסם ב-1879: "(Die Erscheinung der Symbiose (Strasbourg, 1879".
דה ברי פרסם למעלה מ-100 מחקרים והשפיע על בוטנאים ומיקרוביולוגים רבים ומפורסמים כגון סרגיי וינוגרדסקי וויליאם גילסון פרלו, והיה אחד מהביולוגים המשפיעים ביותר במאה ה-19, דה ברי נפטר ב-1888 כתוצאה מגידול סרטני בלסת בשטרסבורג.
משפחתו.
דה ברי התחתן עם אנטוני אינרט (Antonie Einert) ב-1861 ונולדו לו ארבעה ילדים.
הורדוק
אני ואתה (שיר רחל)
העצם הלקרימלית
יצחק לבנה
קוליברי שחור חזה
א (פירושונים)
דלק (חברת דלק)
דלק (חברה)
ישיבת בית יעקב (פירירא)
ישיבת בית יעקב פירירא הייתה ישיבה ותיקה בירושלים שהתקיימה בין השנים ה'תנ"א (1691) ועד תחילת המאה העשרים. היא נוסדה על ידי הגביר יעקב פירירא מאמסטרדם ובהשפעתו של רבי חזקיה דה סילוה, ה"פרי חדש". הישיבה הייתה אחד ממוסדות התורה החשובים ביותר בירושלים במאות השבע עשרה והשמונה עשרה, ובין לומדיה נמנו גדולי החכמים בירושלים.
רקע.
בשנת ה'תמ"ח ובהיותו קרוב לגיל שלושים נשלח רבי חזקיה דה סילוה על ידי רבו רבי משה גאלנטי בשליחות לארצות אירופה המערבית לשם איסוף כספים ליהודי ירושלים. בשהותו באמסטרדם הוא פגש את הגביר ר' יעקב פירירא, נדיב מפורסם שתרם רבות למטרות צדקה באמסטרדם ובארץ ישראל. יעקב פירירא היה בנו של הגביר אברהם פירירא מאנוסי ספרד, שייסד בשנת תי"ט (1659) את ישיבת חסד לאברהם בעיר חברון בראשות הרב אברהם ישראל זאבי. לאחר פטירת אביו בשנת תנ"ט (1699) הגדיל בנו יעקב את קרן התמיכה בישיבה והרחיב אותה. מאז נקראה הישיבה "חסד לאברהם ואמת ליעקב". הפרי חדש הציע לגביר להקים ישיבה דומה בירושלים שילמדו בה חכמי העיר ושתיקרא על שמו.
עד לשנת תמ"ט התקיימה בירושלים ישיבה ותיקה אף היא, "בית יעקב ויגה" שייסד הגביר אברהם ויגה מליוורנו. עם פטירתו של ראש הישיבה האחרון רבי משה גאלנטי הישיבה נסגרה ונוצר חלל בעיר בישיבה שתשמש את חכמיה. זה היה אפוא הרקע להצעתו של הפרי חדש.
היסטוריה.
הישיבה נוסדה בחודש אלול ה'תנ"א. בי"ב בחודש הפקיד יעקב פירירא סכום בסך 20,000 פלורין בקרן מיוחדת שהקים לשם כך ושאת ניהולה מסר בידי ראשי הקהל באמסטרדם. הוא מינה את הפרי חדש לראש הישיבה וקבע את תקנות היסוד של הישיבה. מתוך הקרן נמסר מיד לידי הפרי חדש סכום של 800 פלורין לשם החזקת הישיבה בשנה הראשונה, וסכום נוסף לקניית ציוד ראשוני כמו ריהוט וספרים לישיבה. מספר שנים לאחר מכן הוגדלה הקצבה ונקבע שמתוכה ישלח סכום מסוים לישיבת "חסד לאברהם ואמת ליעקב" בחברון, והשאר לישיבה בירושלים.
בשנת תנ"ה (1695) נפטר ראש הישיבה הראשון, הפרי חדש, ור' יעקב פירירא מינה, בהתייעצות עם חכמי ירושלים, את רבי יעקב מולכו לראש הישיבה. בד בבד הוא פתח מחלקה חדשה בישיבה והגדיל את סכום התמיכה.
בהמשך עמדו בראשות הישיבה גדולי החכמים שבירושלים ובהם ידועים:
צביון וסדרי הישיבה.
מבנה הישיבה כלל שלושה חדרים: חדר אחד שנועד עבור בית המדרש הגדול, חדר שני עבור בית המדרש הקטן וחדר שלישי בו היה אוצר הספרים.
בית המדרש הגדול המכונה גם "ההסגר", מנה תשעה אנשים: ראש הישיבה (המכונה "האדון הראש"), ארבעה "חכמים" וארבעה "בעלי תורה". בית מדרש זה – מטרתה העיקרית של הישיבה ובו למדו חכמי ירושלים לאורך השנים. הלומדים נבחרו בקפידה על ידי ראש הישיבה ונתמכו כלכלית בידי הקרן שהקצתה לכל אחד סכום חודשי קבוע. סדרי הלימוד נערכו בשעות הבוקר והצהריים, בעיקר בגמרא והלכה. חודשי החגים, תשרי וניסן היו חודשי פגרה ובתקופה זו היו מתפנים הלומדים לכתוב ולהדפיס את חידושיהם.
בית המדרש הקטן נועד עבור תלמידים "מתנדבים" ואינם נתמכים כלכלית מידי הישיבה. בתקנות הישיבה אף מודגש שתלמידים אלו לא יקבלו כל קצבה מהישיבה, אף אם יסכימו הלומדים בבית המדרש הגדול לקבל פחות. בראשות הישיבה עמד חכם קבוע שהיה לומד עם התלמידים.
החדר השלישי הכיל בראשיתו את אוצר הספרים של הישיבה. הלומדים היו רשאים להשאיל ספרים מהחדר בהמשך תוך רישום בפנקס מיוחד עליו היה אחראים התלמידים לפי תורנות. לאחר פטירת הפר"ח חדר זה הוסב לשם פתיחת חדר לימוד חדש בישיבה והוא נועד עבור נערים המעוניינים ללמוד מקרא עם פירוש רש"י, כאשר שפת הלימוד הייתה בבוקר בעברית ואחר הצהריים בלדינו. בראש בית מדרש זה שבראשו עמד תלמיד חכם שמונה על ידי מנהלי הישיבה.
תקנות הישיבה.
תקנות הישיבה נכתבו על ידי יעקב פירירא בעצמו, כנראה בהיוועצות עם הפרי חדש. התקנות עסקו בכלל הנושאים העומדים לפתחה של הישיבה, כמו סמכות ראש הישיבה, שיטת הלימוד, זמני הלימוד, מספר החדרים וחלוקתם, סכומי הקצבה ועוד נושאים רבים. התקנות עודכנו מפעם לפעם לפי צורך השעה.
חזקיה דה סילוה
בית יעקב פירירא
בית יעקב פיררא
בית יעקב פירירה
ישיבת בית יעקב פירירא
יעקב פירירא
יעקב פירירה
ישיבת פירירא
אצטדיון בילינו פולה
אצטדיון בילינו פולה הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בזניצה, בוסניה והרצגובינה ומכיל 15,600 מקומות ישיבה. האצטדיון המארח את משחקיה הביתיים של קבוצת צליק זניצה, נבחרת בוסניה והרצגובינה בכדורגל ולעיתים גם את נבחרת בוסניה והרצגובינה ברוגבי.
היסטוריה.
האצטדיון נפתח בשנת 1972 כאצטדיונה הביתי של צליק זניצה.
האצטדיון אירח בנוסף שני משחקים של נבחרת יוגוסלביה בשנים 1974 ו-1985 בהתאמה. ב-24 באפריל 1996 האצטדיון אירח את משחק הבית הראשון של שהסתיים בתיקו 0-0 נגד .
בין השנים 1996 עד 2013, משחקיה הביתיים של הנבחרת התקיימו לסירוגין בסרייבו ובבילינו פולה, אך החל משנת 2013 האצטדיון מארח את משחקיה הביתיים של נבחרת בוסניה.
התסמונת המטבולית
מאפיין של שדה
מלכות הכיתה
מלכות הכיתה (, הת'ריות) הוא סרט קומדיה שחורה אמריקאי משנת 1989, שנכתב על ידי דניאל ווטרס ובוים על ידי מייקל להמן. בסרט שיחקו וינונה ריידר וכריסטיאן סלייטר בתפקידים הראשיים. הסרט זכה למעמד של סרט קאלט, ועובד למחזמר בשנת 2010 ולסדרת טלוויזיה בשנת 2018.
כתיבה והפקה.
הסרט נכתב על ידי דניאל ווטרס, שהיה אז בשנות העשרים לחייו, במשך שנתיים בהן עבד בחנות וידאו. זה היה סרטו הראשון. התסריט המקורי של הסרט היה באורך של 200 עמודים (כשלוש שעות), ודניאל רצה את סטנלי קובריק כבמאי.
הבמאי שנבחר לבסוף לביים את הסרט הוא מייקל להמן. זה היה סרטו המסחרי הראשון של להמן, שעד אז ביים סרטי סטודנטים בלבד.
מספר שחקניות נשקלו לתפקיד ורוניקה סוייר, הדמות הראשית בסרט. וינונה ריידר, שהייתה בת 15, נדחתה בתחילה מכיוון שהייתה צעירה מדי ולא מספיק מושכת לדעתו של ווטרס; אחרי שהתעקשה, ולמרות התנגדות הסוכנת שלה, היא קיבלה את התפקיד.
בראד פיט נשקל גם הוא לתפקיד הראשי של ג'ייסון דין, אך נפסל מאחר שהוא נראה "נחמד מדי" לצוות ההפקה.
בסופו של דבר כריסטיאן סלייטר לוהק לתפקיד.
הצילומים נערכו במשך 32 ימים.
עלילה.
תיכון ווסטרברג השוכן בשרווד, אוהיו הוא תיכון המחולק למעמדות וקליקות. הקבוצה השולטת היא ה"הת'ריות" - הת'ר צ'נדלר, הת'ר דיוק והת'ר מקנמרה. חברה נוספת בקבוצה היא ורוניקה סוייר (וינונה ריידר).
בקפיטריה של בית הספר, תלמיד בשם ג'ייסון דין (כריסטיאן סלייטר), אשר לומד עם ורוניקה בשיעור היסטוריה, שולף אקדח ויורה בכדור סרק על שני הספורטאים של בית הספר - קורט קלי ורם סוויני, שהתגרו בו.
בדרך למסיבת אחווה שאליה ורוניקה הוזמנה דרך הת'ר צ'נדלר, היא פוגשת שוב בג'ייסון והם מדברים.
מסיבת האחווה מוכתרת ככישלון - ורוניקה מסרבת לקיים יחסי מין עם אחד הבחורים ומקיאה על הת'ר צ'נדלר, שנשבעת להרוס אותה.
באותו ערב ג'ייסון מתגנב לחדרה של ורוניקה, הם מקיימים יחסי מין בחצר וורוניקה מספרת לג'ייסון שהיא רוצה לנקום בהת'ר ולגרום לה להקיא.