כיום המכינה מונה כ-200 חניכים מדי שנה, כאשר ישנם כ-2500 בוגרות ובוגרים (נכון לשנת 2022).
במכינה, שפועלת מתחילת ספטמבר ועד סוף יוני, מתגבשות מדי שנה קבוצות של כ-40–60 בוגרי ובוגרות תיכון הדוחים את הגיוס בשנה ומתגוררים במכינה בתנאי פנימייה.
הקבוצה מקיימת אורח חיים המורכב משיעורים בנושאים מגוונים, שיעורים אותם בונים החניכים, פעילויות חברתיות, טיולים, הכנה לצה"ל, תרומה לקהילה - אישית וקבוצתית ועוד.
המכינה דוגלת בשיטת ניהול משתף - החניכים מנהלים את כל היבטי החיים במכינה החל מן הלימודים וכלה בארוחות ובניקיון. את החניכים מלווה צוות הדרכה בוגר.
המכינה היא עמותה שבראשה עומד מר עוזי ימין.
החיים במכינה מורכבים ממספר תחומים:
לימודים.
הלימודים מתחלקים לסדרות קבועות ולשיעורי מרצים אורחים. יהדות וזהות יהודית, הכרת האסלאם ויחסי ערב-ישראל, מגדר, פילוסופיה כללית, יהודית ופוליטית, חינוך והדרכה, ידיעת הארץ והמדינה.
תרומה לקהילה.
התנדבות אישית במגוון תחומים וארגונים: חניכת ילדים ונוער, עזרה לקשישים מהאזור, סיוע לבעלי צרכים מיוחדים, פרויקטים אזוריים במועצה האזורית גליל עליון ובקריית שמונה, טבריה, מעלות תרשיחא, חורפיש, גוש חלב, צפת, חצור הגלילית, ראש פינה. כל זאת במטרה להיטמע בעשייה החברתית בסביבה הקרובה בה החניכים מתארחים במהלך שנת המכינה.
טיולים.
את הטיולים מארגנים החניכים בליווי הצוות הבוגר. במהלך השנה לומדים החניכים ומתרגלים ניווטים בסוגי שטח מגוונים. התכנית השנתית כוללת בתוכה טיול פתיחה, סדרת ניווטים, טיול דרום, סדרת שטח, טיול גליל וטיול סיום. בנוסף מתקיימים טיולים יומיים לאורך השנה בכפוף ליוזמת החניכים, בהתאם ללו"ז. כל זאת במטרה להעצים את החיבור לארץ דרך הרגליים.
הכנה לצה"ל.
במהלך השנה עוברים החניכים הכנה לשירות צבאי בצה"ל. ההכנה מתבצעת בשני מישורים: שיעורים והכנה פיזית. השיעורים כוללים הכרת המבנה ואופן תפקוד המערכת הצבאית, מפגש עם חיילים ומפקדים במגוון תפקידים ושיח מנטלי לקראת השירות הצבאי- לאורך השנה מתקיימים שלושה סמינרים העוסקים במגוון תחומים אשר מתקשרים לשירות הצבאי. במישור הפיזי,- המכינה מלווה על ידי מאמן אימון גופני מוסמך ומתקיימים שלושה אימונים גופניים בשבוע.
הכנה למכינה.
המכינה מקדישה פרק זמן משמעותי להכנה לשנת המכינה, הכוללת סדרת מפגשים, קריאת ספר, ובוחן כושר.
בוגרי המכינה.
למכינה כ-2500 בוגרים מ-46 מחזורים שונים.
תחום הבוגרים הוא תחום חשוב ומשמעותי לארגון, הארגון רואה אותם כשליחים שמטרתם לפעול בקהילה ובחברה.
בימים אלו המכינה נמצאת בתהליכי הקמה של קהילת בוגרים שתיתן מענה רלוונטי למסלול חייו של בוגר, החל בהקניית מיומנויות וחיבור חברתי וכלה בחיבור בין הבוגרים השונים.
תחומי הפעילות בהם ניתן למנות בוגרי מכינה כיום הם בעשייה הפוליטית, החברתית (הקמת ארגון השומר החדש, ארגון לב אחד), הקמת מכינת תבור, ועושים חיל ומובילים במגזר הציבורי, הביטחוני והפרטי.
מכינת מעיין ברוך
אטקסיית פרידריך
יקום
גיגנטיזם
גיגאנטיזם
ענקות
גאוט
שגדון
אסימון
אסימון (מיוונית: ἄσημον ("אַ-סֶמוֹן"), "ללא סימן", דרך לשון חז"ל) הוא אמצעי תשלום שהיה נהוג עבור שימוש בטלפון ציבורי. האסימון הוא מטבע שאינו עובר לסוחר, ומחירו התעדכן מעת לעת. משלשלים את האסימון לחריץ מתאים במכשיר הטלפון כדי לבצע מהמכשיר שיחה.
תחילת השימוש.
השימוש באסימון להפעלת טלפון ציבורי החל בשיקגו. הטלפונים הציבוריים הפועלים על אסימונים בלבד פעלו בארצות הברית עד 1944 ועם ביטולם הותכו מרבית האסימונים ויוצרו מהם תרמילים לכדורים. השימוש באסימון מאפשר לערכו להשתנות בהתאם לערך שיחת טלפון, מה שלבסוף הפך אותו לנוהג מקובל בעולם. הדבר היה שימושי במיוחד בארצות אירופה שבהן המטבעות השתנו במעבר ממדינה למדינה, אולם האסימון עדיין איפשר לבצע שיחת טלפון ציבורי. במדינות מסוימות, כמו איטליה, השתמשו באסימון באופן לא רשמי כשווה ערך למזומן. בעוד שרוב אסימוני הטלפון הם עגולים, ישנם מספר אסימונים גם בצורות שונות.
בישראל.
בישראל החל השימוש באסימונים בשנת 1953. קוטרו של האסימון היה גדול מעט ממטבע של שקל חדש, ולרוחבו היה פס משוקע ובמרכזו חור. האסימון היה אופן התשלום היחיד לשיחה בטלפון ציבורי (למעט שיחת גוביינא) עד סוף שנות ה-80, אז הוחלף בהדרגה בטלכרט. להחלפה היו שלוש סיבות עיקריות: מניעת העומס התפעולי בריקון האסימונים מהטלפונים הציבוריים, נוחות למשתמש ומניעת גנבות ורמאויות (בתקופה בה השתמשו באסימונים היו טלפונים ציבוריים נפרצים לעיתים כדי לגנוב את האסימונים ולמכור אותם תמורת כסף, ומשתמשים היו קושרים חוט דרך החור באסימון ובכך מבצעים בו שימוש חוזר ומרמים את משרד התקשורת).
בתרבות.
ביטוי שנותר מתקופה זו הוא "נפל לו האסימון" (חוויית "אהא!") במובן של "הבין סוף סוף את הרעיון", משום שרק כאשר האסימון היה נופל לתוך המכשיר ניתן היה לבצע את השיחה.
סוגים.
סוג אסימון נוסף הוא ז'יטון – אסימון המשמש להפעלת מכונות משחקים בארקייד או להשתתפות במשחקי קזינו שונים.
אמנון לוי
אמנון לוי (נולד ב-18 באוגוסט 1955) הוא עיתונאי, מחזאי ומנחה טלוויזיה ישראלי בערוץ 13.
ביוגרפיה.
לוי גדל בראשון לציון. בן זקונים לשאול, פועל בבית חרושת לשמן שעלה מסוריה, וגניה לוי. שירת כמורה למקצועות הקשר בבה"ד 7 כקשר בסדיר וכלוחם בגדוד באוגדת צאלים במילואים. לוי למד פילוסופיה והיסטוריה בקמפוס גבעת רם של האוניברסיטה העברית בירושלים.
קריירה כעיתונאי ומחזאי.
החל את דרכו בעולם התקשורת כדובר מפ"ם. כמו כן שימש כעוזר פרלמנטרי של חברת הכנסת חייקה גרוסמן. ב-1983 ניגש לראיון עבודה בגלי צה"ל, ונדחה על ידי יוסי עבאדי בטענה כי הוא מזוהה פוליטית בעוד שדובר רצ התקבל במקומו. לאחר מכן עבר לעיתון "חדשות" שבו עבד עשר שנים, ובמסגרתו היה כתב בכנסת, סיקר את משרדי התקשורת, הקליטה, האנרגיה והדתות; כתב בניו יורק, כתב לענייני חרדים, פרשן ובעל טור סאטירי במוסף. עיקר עבודתו העיתונאית סיקרה את החרדים ובשנת 1988 כתב הספר "החרדים", העוסק בחברה החרדית, שנכתב על בסיס ניסיונו ככתב לענייני חרדים, והיה לרב-מכר.
ככתב לענייני חרדים סיקר רבות את מפלגת ש"ס, שהייתה אז כוח עולה בפוליטיקה הישראלית, והיה מקורב לאנשי המפלגה ובראשם אריה דרעי. בשנת 1990, לאחר שנחשפה פרשת השוחד של דרעי, כתב לוי שמגיעה לו חזקת החפות וביקר עיתונאים ואת המשטרה, שחרצו את גורלו בטרם החל משפטו. דרעי מצידו ניסה לשכנע את לוי לפרסם תמליל מזויף של האזנת סתר, שהקליטו אנשיו, של שיחת טלפון בין העיתונאי מרדכי גילת למפכ"ל המשטרה יעקב טרנר. התמליל המזויף כלל כביכול תיאום בין השניים ודברי גזענות שאמר טרנר. לאחר שלוי ביקש את ההקלטה המקורית לפני שיפרסם אותה, הסתבר לו שהתמליל מזויף.
אמנון לוי הוא גם מחזאי, שכתב יחד עם רמי דנון שישה מחזות:
בשנים 2014–2015 כתב טור אישי במגזין "ליברל".
קריירה בטלוויזיה.
במקביל לעבודה בעיתונות הכתובה החל לוי להגיש את התוכנית "תיק תקשורת" בטלוויזיה החינוכית. לוי היה המנחה הראשון של תוכנית זו עם עלייתה לאוויר בשנת 1991 והנחה אותה במשך כשנתיים עד שנת 1993. במקביל, במשך חמש שנים הנחה את התוכנית "ערב חדש". אחר כך עבר להגיש את התוכניות הפוליטיות "השבוע" ו"בארבע עיניים" בשידורי טלעד בערוץ 2.
בשנת 1997, כאשר התפטר יאיר לפיד מהגשת תוכנית הבידור "סוגרים שבוע" ב, לוי מונה להחליפו לתוכנית אחת, ולבסוף היה למגיש הקבוע. ביולי 1998 חתם על חוזה בלעדי עם שידורי "טלעד" בערוץ 2, ובסוף 1998 החל להגיש בימי ראשון את תוכנית האירוח "פותחים שבוע". עם חילופי ימי השידור בין זכייני ערוץ 2, באוקטובר 1999, עברה התוכנית לימי שישי וחזרה לשם "סוגרים שבוע".
בתחילת 2001 חזר להגיש את תוכנית האקטואליה "השבוע" בימי חמישי ב"טלעד".
בשנת 2002 החל להגיש את תוכנית התחקירים "שומר מסך", שעברה לערוץ 10 בנובמבר 2005, לאחר סיום שידוריה של הזכיינית "טלעד" בערוץ 2. ב"שומר מסך" הרבה לוי לבקר תופעות של בירוקרטיה צרכנות וחשיפת מעשי הונאה.
בשנת 2011 החל להנחות את תוכנית התחקירים "פנים אמיתיות" בערוץ 10, שהחליפה את "שומר מסך".
באפריל - מאי 2012 שודרה בערוץ 10 הסדרה הדוקומנטרית "חרדים" שערך יחד עם איתי דנקנר. בשלושת הפרקים ששודרו הציג לוי את חייו של הציבור החרדי בישראל. הסדרה זכתה לרייטינג של 16.4% בממוצע, והפכה בכך לסדרה הדוקומנטרית הנצפית ביותר בתולדות הערוץ. באוגוסט 2012 שידר תוכנית המשך על חרדים אנוסים.
באוגוסט 2013 הגיש את הסדרה הדוקומנטרית בת ארבעה פרקים "השד העדתי" בערוץ 10 שעסקה בשסע העדתי בישראל בין אשכנזים ומזרחים. הסדרה עוררה דיון ציבורי על הפער העדתי בישראל, כשהציגה את הפער הכלכלי, החברתי והמעמדי מהזווית המזרחית. במסגרת הסדרה, הביא אמנון לוי מחקרים, ראיונות ומפגשים אישיים.
ביוני 2016 הגיש את הסדרה הדוקומנטרית "החרדיות" (בת ארבעה פרקים) בערוץ 10.
בפברואר 2019 הגיש בערוץ 13 הסדרה "הגאנגסטרים", על עולם הפשע.
החל מ-16 בינואר 2019 מגיש לוי את תוכנית האקטואליה היומית "שש - אמנון לוי" בערוץ 13.
חיים אישיים.
לוי נשוי בשנית, לאמנית והבלשנית ד"ר ענבל רשף, ואב לשניים. מתגורר בתל אביב. מגדיר את עצמו כאתאיסט.
קישורים חיצוניים.
מכּתביו:
יעקב נאמן
יעקב ישראל נאמן (16 בספטמבר 1939 – 1 בינואר 2017) היה עורך דין, שותף במשרד עורכי הדין "הרצוג, פוקס, נאמן ושות'" ופרופסור למשפטים באוניברסיטת בר-אילן. כיהן כשר המשפטים וכשר האוצר.
ביוגרפיה.