בין חברי הלהקה מופיעה הזמרת/שחקנית אתי עמית, בוגרת להקת הנח"ל - 1963, בתוכניתה "שמש במדבר". בלהקת הנח"ל עמית הייתה הסולנית בשירים "מטרייה בשניים" ו"חפש אותי". בלהקת מגפיים שרה את "הבלדה לבן-גוריון", "שיר ערש לפרה" ו"הורה מגפיים", ששלושתם מתוך תוכניתה הראשונה של הלהקה.
עוד אחד מהסולנים הוא המושבניק אבי גבע, ששר את "שיר הבוץ" ו"כרם אור" והיה הסולן המרכזי של הלהקה גם בבתים בשירים שונים, כמו ב"חשבון פשוט" ו"הורה מגפיים". בתוכניתה השנייה של הלהקה שר כסולן את ה"חכמה של אבא", "ילדי האדמה" ו"מיזוג גלויות".
שני סולנים נוספים בלהקה היו אבי רוזנבלום ושרון שפריר, ששרים ביחד דואט בשיר "סתיו לבן" מהתוכנית הראשונה. השיר התפרסם גם כריקוד עם קלאסי של הכוריאוגרף שלמה ממן. חוץ מ"סתיו לבן", רוזנבלום שר כסולן גם את "ערב על הגורן" מהתוכנית השנייה. שפריר שרה את הפזמון של פוצ'ו: "לחיות בחיק הטבע", ובית אחד מתוך "כרם אור".
לתוכניתה השנייה של הלהקה הצטרפה השחקנית רוחל'ה אגמון, ששרה כסולנית את "טנגו המין החלש" של חיים חפר. עוד סולן באותה תוכנית היה יוחנן מיינרט ששר את "לעבודה".
עוד מחברי הרכב: יחיאל אייל, שלמה ברמן, רני בר-נס, אבי גבע, עירית גבע, עליזה גורן, תרצה היימן, גאולה זילברשטיין, נחמה חסיד, נירה יניב, נילי ירון, אוהד כהן, לוי לב גורן, חביבה עציון, אבי עדי, אורנה קלגרד, חדווה קמחי, נחמן רונן, חמדה שינבוים, מירל'ה שפי ויצחקי ויין.
שירי הלהקה.
שירי להקת מגפיים מבוססים על שירי מושב וקיבוץ: רפת, חקלאות, בוץ, כרם, פרדס ועוד. רוב השירים נכתבו על ידי יורם טהרלב מלבד חמישה. פוצ'ו (ישראל ויסלר) כתב שני שירים ושמם "לחיות בחיק הטבע", ו-"היום הראשון", עליזה גורן כתבה את "הולך סובב עולם" ונגה לב גורן את "חשבון פשוט". כל ארבעתם מופיעים בתוכנית הראשונה, ובתוכניתה השנייה של הלהקה, הופיע שיר שנכתב על ידי חיים חפר ושמו "טנגו המין החלש".
שי לביא שהקים את הלהקה, אף הלחין את כל שיריה, והפיק בעצמו את הופעות, מופעי ותוכניות הלהקה.
התקליט הראשון - תוכנית א'.
שירי הלהקה מבוססים על שירי מושב וקיבוץ. בתוכניתה הראשונה של הלהקה מופיעים 11 שירים: שני שירים נכתבו על ידי הסופר ישראל ויסלר פוצ'ו: "לחיות בחיק הטבע" ו-"היום הראשון". שיר נוסף נכתב על ידי המשוררת עליזה גורן ואף היא אחת מחברות הלהקה, ושמו "הולך סובב עולם". שיר נוסף כתבה נוגה לב גורן, והוא אחד היותר מוצלחים של התוכנית: "חשבון פשוט", הידוע גם כ-"היום בחקלאות". שבעה השירים הנותרים נכתבו על ידי יהורם טהר-לב, ביניהם: "שיר ערש לפרה", "הבלדה לבן-גוריון", "סתיו לבן", "כרם אור", "שיר הבוץ", "פרח חממה", ואת המנון הלהקה, "זמר מגפיים", הידוע גם כ-"הורה מגפיים".
סולני הלהקה.
אבי גבע: שיר הבוץ, כרם אור, הורה מגפיים, פרח חממה
אתי עמית: פרח חממה, הבלדה לבן-גוריון, שיר ערש לפרה, הורה מגפיים
שרון שפריר: לחיות בחיק הטבע, כרם אור, סתיו לבן
אבי רוזנבלום: סתיו לבן
התקליט השני - מגף אחד חלוץ.
בשנת 1985 יצאה הלהקה לסבב הופעות בארצות הברית בתוכניתה השנייה "מגף אחד חלוץ", וללהקה כבר מצטרפים שחקנים רבים, ביניהם גם לא מושבניקים וגם לא קיבוצניקים, ושיריה כבר מתבססים יותר על שירי טבע. התוכנית מכילה 10 שירים, 9 של יורם טהר-לב ואחד של חיים חפר: "טנגו המין החלש".
בין שירי טהר-לב אפשר למצוא את "ילדי האדמה", "החכמה של אבא", "ערב על הגורן", "מתחת לעץ השיקמה", "צ'ולנט", "לעבודה", "שמש בוקר", "חלוציות זו מחלה", "עוד ישנם ימים כאלה". עוד אחד משירי התוכנית הוא "מיזוג גלויות", אך הוא לא מופיע בתקליט התוכנית, אלא בתקליט שדרים בודד.
התוכנית הייתה פחות מוצלחת מהקודמת, וסימנה את דעיכתה של להקת מגפיים ופרוקה. לקראת פרוקה הופיעה הלהקה בבית באר טוביה, הופעה ששודרה בטלוויזיה, ובמופע שרו חברי הלהקה מגוון שירים משתי תוכניותיה.
סולני הלהקה.
אבי גבע: ילדי האדמה, החכמה של אבא, מיזוג גלויות
אבי רוזנבלום: ערב על הגורן
יוחנן מיינרט: לעבודה
רוחל'ה אגמון: טנגו המין החלש
חזרה לפעילות - רביעיית מגפיים +.
בשנת 2017 במסגרת מופע בבית היוצר בתל אביב של הבמאי שי לביא פנה הבמאי אל הסולנים של הלהקה, אבי גבע, אבי רוזנבלום, נחמן רונן, וביקש אותם לבוא ולהתארח במופע.
בעקבות ההצלחה, ההרכב חזר להופעות, בתוספת חדשה ומרעננת, בתו של אבי גבע - הזמרת מיכל גבע.
ההרכב המשיך והתארח במופעי מחווה ליוצרים פוצ'ו ויורם טהרלב. בשנת 2018 התארחו בתוכניתו של יורם רותם בגלי צה"ל "בוא שיר עברי" וסיפרו על ההיסטוריה של הלהקה.
בהמשך אותה שנה יצא לרדיו סינגל מחודש של הלקה בהרכב הנוכחי, השיר "עוד ישנם ימים כאלה" עם מיכל גבע בן שבת, בתו של אבי, כסולנית.
החברה הלינאית
המחפשים (סרט)
המחפשים (באנגלית: The Searchers) הוא מערבון אפי משנת 1956 שביים ג'ון פורד, הוא מספר את סיפורו של איתן אדוארדס, זאב בודד בגיל העמידה וחייל יוצא מלחמת האזרחים האמריקנית, בכיכובו של ג'ון ויין. הסרט הוא ככל הנראה עיבוד של פרנק ס. נוגנט לרומן פרי עטו של אלן לה מיי, על אף שמבקרים רבים קובעים נחרצות כי הוא מבוסס למעשה על סיפורה של סינתיה פרקר. דן שניידר כתב בסקירת ה-DVD משנת 2007 של הסרט כי "הסיפור האמיתי קיבל השראה מחטיפתה האמיתית בשנת 1836 של סינתיה אן פרקר הצעירה (אימו של צ'יף שבט הקומאנצ'י קואנה פרקר) על ידי לוחמים קומאנצ'ים שפשטו על בית משפחתה. לאחר חצי מאה משפחתה השיבה אותה. ה'תקרית' הזו היוותה השראה לסיפורים, ספרים ואפילו שירים, אולם אף אחד מהם אינו טוב כמו המחפשים, למרות מגרעותיו הרבות".
הסרט הוא רב השפעה עד מאוד, עורר השראה גם למערבונים ואף לדרמות, מדע בדיוני, ואפילו סרטי בוליווד. סצנות רבות צולמו במוניומנט ואלי שביוטה. סצנות נוספות צולמו במקסיקן האט שביוטה ובקניון ברונסון שבפארק גריפית, שבלוס אנג'לס.
הסרט, שזכה להצלחה מסחרית צנועה עם הפצתו הראשונית ב-1956, לא נחשב מיד כקלאסיקה. אולם הזמן היטיב עמו, והוא נחשב בדרך כלל לא רק כמערבון הטוב ביותר של כל הזמנים, כי אם כאחד הסרטים הטובים ביותר של כל הזמנים.
עלילה.
השנה היא 1868, איתן אדוארדס שב ממלחמת האזרחים האמריקנית, שם הוא לחם עבור הקונפדרציה, לבית אחיו בטקסס הכפרית. איש אינו יודע מה עבר עליו בשלוש השנים האחרונות (מאז סיום המלחמה), אולם למרות רמזים שאיתן עשה מעשים נלוזים, איש אינו שואל, על אף שהסרן המקומי של הריינג'רס, סרן קלייטון, (שהוא גם משמש כמטיף במקום) מציין בקדרות "אתה מתאים לתיאורים רבים" (על פוסטרים של אנשים מבוקשים). זמן קצר לאחר שובו, בפשיטה של שבט הקומאנצ'י הורגים את אחיו וגיסתו, אחיינו מת, ושתי אחייניותיו נחטפות, האחוזה המשפחתית עולה באש. איתן רודף אחרי הקומאנצ'י על מנת להציל את הנערות, זאת בסיוע של בנו המאומץ של אחיו מרטין פאולי (ג'פרי האנטר) שהוא אינדיאני בחלקו ולבן בחלקו.
מבקרים רבים טוענים שישנו גורם רב עוצמה בסרט, אף על פי שאינו מובע במילים בעלילה. לפי דעה זו, מהרגע שאיתן אדוארדס מגיח בסצנת הפתיחה, הוא מאוהב בבירור באשת אחיו מרתה. האהבה הזו (הדדית, כפי שמבחין סרן קלייטון כשמרתה אוחזת במעילו של איתן) מניעה את איתן כבר מההתחלה הן לעבר הצלה והן לעבר נקמה. לפי מבקרים אלו זהו המניע המרכזי המתווה את התנהגות הדמות הראשית בסרט במונחים של פעולה דרמטית. מפתיע הדבר ששום מילה המרמזת על כך אינה מוחלפת בין השניים המרמזת על מערכת יחסים זו ומדובר בזרמים תת-קרקעיים המתווים את העלילה. כל התייחסות ליחסים אלו היא חזותית.
איתן מוצא במהרה את גופתה חסרת רוח החיים של הנערה הבכורה לוסי, וארוסה של לוסי נהרג במאמץ חסר תוחלת לנקום את מותה. איתן ומרטין ממשיכים לתור אחר הנערה האחרת דבי, חיפוש שנמשך חמש שנים תמימות לאחר מכן. במהלך זמן זה היא מתבגרת ונישאת לסקאר (הנרי ברנדון), ראש שבט הנבייקה של הקומאנצ'י. סקאר מוצג כדמות המראה של איתן, מעברו השני של השסע התרבותי. הוא מתעב לבנים בכל המובנים שאיתן שונא אינדיאנים. ברגע שאיתן נוכח לדעת בדבר מערכת היחסים שנרקמה בין דבי לסקאר, מתחולל בו שינוי. הוא אינו רוצה עוד להציל את דבי, כי אם להרוג אותה, בהאמינו כי להיות אישה אינדיאנית הוא דבר הגרוע ממוות. מרטין מנסה למנוע מבעד איתן מלהרוג את הנערה. לבסוף מרטין, איתן והטקסס ריינג'ר מוצאים את דבי. מרטין הורג את סקאר ואיתן מקרקף אותו. מרטין מנסה למנוע מאיתן להרוג את דבי, אולם איתן הוא זה שנוכח לדעת עד כמה הוא היה קרוב לעשות צעד טרגי. במקום להרוג את דבי הוא מרים אותה בזרועותיו, בדיוק כפי שהיה עושה בהיותה ילדה. איתן מביא את דבי למקום מבטחים בו נמצאים חבריו ואז מסתלק משם. הסרט, שנפתח עם צילום זהה בפתח, חושף באיטיות צלליות מאחורי גיבור הסרט ומסתיים בצורה דומה. בסיום, גיבורי הסרט נכנסים בחזרה אל תוך הפתח, שנסגר לפני כותרות הקרדיטים בסיום, ומותיר את איתן בחוץ ביום המואר.
השראה מהחיים האמיתיים.