משום שזהו גזע שפותח על מנת להראות דוגמת פרווה פראית ופותח ממין בר תהיה דוגמת הפרווה שונה מגזעי חתולי בית אחרים.
דוגמת הטאבי תהיה מנוקדת (Spotted) או בעלת דוגמת שיש (Marble).
שתי דוגמאות הפרווה מרשימות ביופיין. המנוקדת דומה בצורתה לחברבורות נמר, טבעתיות וצבעוניות ודוגמת השיש תהיה בצורת פסים מדויקת כאשר הפסים גדולים ועבים.
הדוגמאות תופענה במספר צבעים מסורתיים:
- טאבי חום (Brown)
- טאבי סיל לינקס (Seal Lynx)
- טאבי סיל כהה (Seal Lynx)
- טאבי כסוף (Silver Spotted)
ישנם צבעים לא מסורתיים שהם הכחול והמלאניסטיק (Melanistic). המלאנסטיק יראה כחתול שחור ובאור חזק יכולה להראות דוגמת הטאבי.
בנגלי
אליעזר שינדלר
אליעזר שינדלר (בכתיב יידי: שינדלער; 28 באפריל 1892, טיצ'ין, גליציה – 10 באוקטובר 1957, ווסטר, מסצ'וסטס) היה סופר יידיש, סופר ילדים, מחזאי ומורה.
חייו.
אליעזר שינדלר נולד בעיירה טיצ'ין שבגליציה בשנת 1892. קיבל חינוך מסורתי במקביל ללימודים בבית ספר פולני. כשהיה בן 15 היגרה המשפחה לווינה ושינדלר עבר ללמוד בבית ספר טכני. הוא נתפס לפעילות נוער ציונית והיה בין מייסדי תנועת הנוער הדתית "בני יהודה". שם גם החל בפעילותו כמחזאי והעלה מהצגותיו וערבי קריאה ומשחק.
בעת מלחמת העולם הראשונה גויס שינדלר לצבא אוסטר-הונגרי. הוא נפל בשבי הרוסי ונשלח למחנה שבויים בסיביר. בשבי המשיך בפעילות ספרותית, ערך והוציא עלוני שבי במחנה. לאחר ששוחרר מסיביר, התעכב באסטרחן שלחוף הים השחור, התערה בקהילת גֵרים ושימש להם מורה לעברית.
שינדלר נדד מערבה בין ערי אירופה והתפרנס מרוכלות ומסחר זעיר והרצה על שנות השבי ברוסיה ובסיביר. פעל כמחזאי במאי וכשחקן של מחזותיו. בגיל 35 הפך לחרדי, הצטרף ל"אגודת ישראל", ובין השאר גם ערך ספרי לימוד לרשת החינוך החרדית "בית יעקב". הוא גם כתב המנון לתנועת בית יעקב, אשר תורגם לימים לעברית ופותח במילים "אנו כפרחים יפים".
בשנת 1938 היגר לארצות הברית, השתקע בניו ג'רזי, והפך לאיכר בעיר לייקווד. שינדלר נפטר בווסטר, מסצ'וסטס ב-22 בספטמבר 1957.
יצירתו.
שינדלר פרסם מאות שירים, סיפורים, מערכונים ועיבודי מעשיות ביידיש. יצירותיו נדפסו בכתבי עת, חוברות וקונטרסים רבים. כתב על נושאים מגוונים. בכתיבתו בולטים חוויות השבי, נדודיו הארוכים ונופי יערות לייקווד.
יצירתו של שינדלר כונסה בלמעלה משלושים כרכים ביידיש. לעברית תורגם רק ספר אחד משלו, שיצא במקור לאור ביידיש בלודז' בשנת 1931, ובתרגום העברי בירושלים בשנת 1979. אחדים מספריו גם תורגמו לאנגלית. בנו הוא הרב הרפורמי, ממנהיגי הרפורמים בארצות הברית, אלכסנדר שינדלר.
יאן מסריק
יאן גריג מסריק (בצ'כית: Jan Garrigue Masaryk; 14 בספטמבר 1886 - 10 במרץ 1948), מדינאי צ'כוסלובקי, בנו של טומאש מסריק (נשיאה הראשון ו"אבי האומה" של צ'כוסלובקיה).
קורות חיים.
נולד בפראג ב-1886. בנם של טומאש מסריק ושארלוט גאריג . התחנך בפראג ובארצות הברית ולחם בשורות הצבא האוסטרו-הונגרי במהלך מלחמת העולם הראשונה. לאחר המלחמה, הצטרף לשירות הדיפלומטי ובשנים 1919-1922 עבד מטעם משרד החוץ הצ'כי בארצות הברית. ב-1921 התמנה למזכירו של שר החוץ הצ'כי, אדווארד בנש. משנת 1925 היה ציר צ'כוסלובקיה בלונדון. הוא התפטר במחאה על הסכם מינכן. ב-1940 עם הקמת הממשלה הצ'כוסלובקית הגולה מונה לשר החוץ שלה. משנת 1941 היה סגן ראש ממשלה בממשלה הגולה של אדווארד בנש.
אחרי מלחמת העולם השנייה חזר לצ'כוסלובקיה, וכיהן כשר חוץ בממשלתו של קלמנט גוטוולד הקומוניסט, שכללה גם מפלגות לא קומוניסטיות. מסריק המשיך לכהן בתפקידו גם כאשר התפטרו מרבית השרים הלא-קומוניסטיים בפברואר 1948, בתקוות שווא לכינונן של בחירות חדשות.
שבועות אחדים לאחר מכן הושלך מהחלון על ידי סוכני הנ.ק.ו.ד., שהציגו את מותו כהתאבדות. חקירה מ-2004 הוכיחה שמדובר ברצח.
בעקבות אביו, שהיה ידיד העם היהודי ויצא כנגד אנטישמיות במדינתו, נחשב אף הוא לידיד הציונות והעם היהודי.
סילבסטר (פירושונים)
טומאש מסריק
טומאש גאריג מסריק (בצ'כית: Tomáš Garrigue Masaryk, ; 7 במרץ 1850 – 14 בספטמבר 1937) היה פילוסוף, פובליציסט ומדינאי צ'כי, מנהיג תנועת העצמאות, ונשיאה הראשון של צ'כוסלובקיה. זכה לכינוי "אביה של צ'כוסלובקיה".
ביוגרפיה.
מסריק נולד ב-1850 בעיירה הודונין שבחבל מוראביה לאב סלובקי (שעבד כפועל חקלאי באחת מאחוזותיו של הקיסר האוסטרי ואחר כך כרַכָּב ושרת באחוזה) ולאם צ'כית שקיבלה חינוך בגרמנית. בגיל 6 החל ללמוד בבית ספר גרמני ובגיל 10 החל ללמוד בבית ספר תיכון בעיר שכנה. לאחר שנתיים נאלץ להפסיק את לימודיו עקב מחסור כספי ואז חזר לעיר הולדתו ועבד במתן שיעורים פרטיים. בגיל 14 שלחו אותו הוריו ללמוד מקצוע טכני ולעבוד כשוליית מסגר. בעבודה זו החזיק 6 חודשים ואז החל ללמוד, בעזרת מלגה, בתיכון בעיר ברנו. ב-1869, כשהוא בן 19, עבר לווינה תחת חסותו של ראש משטרת וינה (שעם בנו התחבר בתיכון בברנו) שם למד ועבד כמורה ביתי. לאחר סיום התיכון המשיך ללמוד באוניברסיטת וינה וב-1876, כשהוא בן 26, הוסמך לדוקטור לפילוסופיה.
לאחר לימודיו נסע ללייפציג להשתלמות גבוהה שם התאהב בשארלוט גאַריג, שהייתה סטודנטית למוזיקה, והם נישאו ב-1878 בניו יורק.
לאחר תקופת מה בניו יורק חזר הזוג לווינה וב-1879 קיבל משרת מרצה לפילוסופיה באוניברסיטת וינה ומשנת 1882 פרופסור באוניברסיטת קארל בפראג. בשנת 1883 ייסד ירחון רדיקלי בשם "אתניאום". משנת 1889 ערך את הדו-שבועון "זמן" (צ'אס). החל משנת 1891 היה למנהיג ארגון הצ'כים הצעירים. נבחר כציר לפרלמנט האוסטרי ופרש ממנו בשנת 1893. בשנת 1900 היה בין מייסדי "המפלגה העממית" שתבעה שלטון עצמי לצ'כיה. בשנת 1907 חזר לפרלמנט האוסטרי והתנגד למדיניות הכיבושים בבלקנים ועל כך נאשם בבגידה במלכות. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה ברח לחו"ל ופעל במדינות ההסכמה למען עצמאות צ'כיה. בשנת 1917 ארגן את הצ'כים השבויים שברוסיה לגדוד צבא לאומי.
בשנת 1918, לאחר הקמת צ'כוסלובקיה בחבלים שנלקחו מהריסות האימפריה האוסטרו-הונגרית, חתם על הסכם עם התנועה הלאומית הסלובקית ונבחר לראש הממשלה הזמנית של צ'כוסלובקיה. באותה שנה התמנה לנשיא הראשון של צ'כוסלובקיה וחזר ונבחר מחדש עד להתפטרותו, מחמת זקנה, בשנת 1935. בנו, יאן גריג מסריק היה מדינאי אף הוא.
לאחר פרישתו של מסריק ב-1935 מונה לנשיא תלמידו, אדווארד בנש.
מאז הקמתה ועד הסכם מינכן ופלישת גרמניה ב-1938 הייתה צ'כוסלובקיה לדמוקרטיה מתוקנת, בין היחידות באירופה של אז. מסריק, בהשקפתו סוציאליסט מובהק, היה מסוללי דרכה כי ראה בה את השיטה המוסרית ביותר.
למרות היותו סוציאליסט המאמין בשוויון זכויות, לא האמין מסריק בשוויון אנושי מוחלט. לדבריו אל לאדם לשאוף לשוויון אלא להשתלמות עצמית. על כך אמר "אסון האנושות הוא שיש לה יותר מדי גואלים, כל אחד רוצה לגאול אותה ושוכח להשתלם בעצמו ולהתעלות, כי על ידי כך ממילא גואל הוא את האנושות". הוא היה ריאליסט, יסד, חי והטיף סוציאליזם על ידי עבודה, אהבה ומוסר אנושי אוניברסלי.
מסריק היה ידיד של העם היהודי, ויצא כנגד כל תופעה של אנטישמיות במדינתו. בתקופתו התקיים שוויון זכויות מלא ליהודים, זאת על פי החלטה שקיבל כנשיא הרפובליקה הצ'כוסלובקית. הוא התפרסם בעולם היהודי במאבקו למען הנאשם לאפולד הילזנר, בתקופת עלילת הדם של פולנה. מסריק ביקר בארץ ישראל בשנת 1927. על שמו קרויים כפר מסריק, כיכר מסריק בתל אביב ובחיפה, שדרה על שמו בתל אביב ורחובות על שמו בבת ים, ירושלים, נתניה, נהריה ופתח תקווה. ב-2018 הוכשרה חלקת יער (חלק מיער בלפור) ליד קיבוץ שריד שנקראת "יער מסריק" על שמו.
האסטרואיד שהתגלה על ידי האסטרונום הצ'כי לובוש קוהואוטק נקרא על שמו.
פרשת הילזנר מפולנה.
ב-1899 הואשם יהודי בן 22 בשם ליאופולד הילזנר מהעיירה פולנה ברצח נערה מקומית בשם אנז'יקה, לשם שאיבת דמה לטקס דתי. עלילת דם זו לוותה בהאשמת הקהילה היהודית כולה. למרות חוסר בהוכחות חרצו המושבעים את דינו למוות, אך הסנגור ערער על פסק הדין והצליח להשיג משפט חדש בערכאה גבוהה יותר. ב-1900 נפתח המשפט המחודש בבית המשפט העליון במחוז פיסאק בבוהמיה, אלא שאז הואשם הילזנר גם ברצח נערה נוספת בשם מארי. גם במשפט זה פעלו כל המערכות האנטישמיות בצורה גלויה כנגד הנאשם. מסריק הרים קולו נגד העוול וחוסר הצדק שהשתקפו במשפט ובשל כך הותקף בטענה שהוא תומך ביהודים. פעילותו של מסריק הביאה בסופו של דבר להמרת עונש המוות במאסר עולם. הילזנר שוחרר ב-1918.
לקריאה נוספת.
משה יגר, צ'כוסלובקיה, הציונות וישראל - גלגולי יחסים מורכבים, מוסד ביאליק, 1997
אמנת וינה בעניין חוק האמנות
דין תומס
קרב אלעשה
קרב אלעשה היה הקרב השמיני במרד החשמונאים והתרחש באפריל 160 לפנה"ס בין כוחות החשמונאים לכוחות סלאוקיים באזור רמאללה. בקרב נחלו החשמונאים תבוסה קשה ומצביאם יהודה המכבי נהרג. אף על פי כן, המשיכו אחיו של יהודה, יונתן ושמעון, להנהיג את המורדים, לשמור על בניין הכוח הצבאי ולשנות אופי המרד ללוחמת גרילה ממדבר יהודה. על אף רדיפותיו העיקשות של מפקד הצבא הסלאוקי בקכידס, מעמדם של החשמונאים רק הלך והתעצם, ותוך עשר שנים מונה יונתן למושל, עד שבשנת 142 לפנה"ס הצליחו החשמונאים להשיג עצמאות ליהודה.
רקע.