גלאורונג, שכונה "אבי הדרקונים", היה הדרקון הראשון שנוצר על ידי מורגות' בשהותו באנגבנד, בני-הלילית ובני-האנוש והאדיין החזיקוהו במצור. אף על פי שלא היה הגדול מביניהם, עוצמתו הייתה מספיקה על מנת לאפשר למורגות' לפרוץ את המצור על אנגבנד במהלך הקרב שכונה "קרב להבת-הפתע", דגור ברגולך, ולהטות את הכף לטובת מורגות'.
דרקון זה הצטיין בערמומיותו ותבונתו הרבה, והיה בעל יכולת לכשף את דעת יריביו ולשתול מחשבות שווא בראשם.
סופו היה שנקטל בידי טורין טורמבר, שדקר את בשר בטנו החשופה באמצעות חרבו השחורה גורתנג.
אנקאלגון.
אנקאלאגון, הידוע בכינויו אנקאלאגון השחור, נוצר בעידן הראשון באנגבאנד, בידי מורגות' והיה לדרקון הגדול ורב-העוצמה ביותר בתולדות הארץ התיכונה.
במלחמת החרון, שבה צבא הוולאר נחת על חופי בלריאנד על מנת לסיים את שלטונו של מורגות' ולכלוא אותו, אנקאלאגון הנהיג לגיון דרקונים מעופפים כה חזקים עד אשר היוו איום גדול על התקדמות צבא הוולאר, ונאמר על הדרקון עצמו שהיה כה גדול שהסתיר במעופו את השמש, הדרקונים הרחיקו את צבאות הוולאר ממעוזו של מורגות', עד אשר אארנדיל החצי אלף, ירד מהשמיים עם ספינתו - ווינגילוט, ונלחם בדו־קרב שארך יום כנגד הדרקון וניצח בו. כאשר הובס, אנקאלגון נפל מהשמיים על צוקי תנגורודים וגרם להתמוטטותם עקב משקלו העצום.
נאמר על אנקאלאגון שאשו הייתה הלוהטת ביותר משאר דרקוני הארץ התיכונה, עד כי גנדלף שיער כי ביכולתה להמיס אפילו את הטבעת האחת.
סקאת'ה.
סקאת'ה היה דרקון קר (שאינו נושף אש) אשר השתקע בהרים האפורים בצפון הארץ התיכונה, שם הטיל מוראו על גמדים ואף הרס את יישוביהם בהרים ושדד את אוצרותיהם.
סקאת'ה נקטל בידי פראם בנו של פרומגר, כאשר חדר למאורתו וקטל אותו.
השלל נלקח בידי אנשי האאותאוד, דבר שעורר מחלוקת רבה בינם לבין הגמדאים, שטענו שהאוצר שייך להם, ועל אנשיו של פראם להחזירו. פראם סירב על כך, ופתח במלחמה עימם, שבה גם נקטל.
לאחר לחימה ממושכת הגיעו שני הצדדים לפשרת חלוקת האוצר, והאאותאוד לקחו אותו דרומה כשהתיישבו ברוהאן והפכו לרוהירים.
סמאוג.
סמאוג (מההוביט) היה הדרקון ששלט על ארבור, ממלכת הגמדים הגדולה ביותר. הוא גירש את הגמדים מההר ושלט על כל כלי הזהב והכסף ואבני החן היקרות כולל הארקנסטון היקרה שהייתה סמל הגמדים. בספר ההוביט הגיעו בני שושלת דורין אל ההר כדי לקבל עליו שלטון מחדש. בסוף הספר פונה סמאוג אל עיר האגם והשמיד אותה.
יצורים אחרים.
ביאורן.
ביאורן או משנה העור (מההוביט) פגש את "תורין ושות'" במסעם לארבור, הוא גר בין הרי הערפל ליער-אופל, הוא מסוגל לשנות את גופו לגוף של דב. למרות היכולות הייחודיות שלו, ביאורן היה בן אדם.
Don't Worry, Be Happy
Don't Worry, Be Happy היא אמרה באנגלית וגם שמו של שיר מפורסם שפירושם "אל תדאג, היה שמח". את השיר כתב והלחין המוזיקאי האמריקאי בובי מקפרין והוא מבוסס על ציטוט של הגורו ההודי .
מקור האמרה.
מהר באבא, אשר חינך לשמחת חיים, נהג להשתמש בביטוי זה פעמים רבות. במברקים ששלח לתלמידיו במערב נהג לצרף ביטוי זה. משנתו זכתה לפופולריות רבה בקרב ילדי הפרחים בשנות ה-60, אז השתרש הביטוי בעיקר בארצות הברית. הביטוי, כציטוט של באבא, הופיע על גלויות ואף כרזות רבות במהלך שנות ה-60 ופוסטרים שבהם נראה באבא עם חיוך רחב הפכו פופולריים גם כן.
מאוחר יותר גם הופיעו כרזות עם הסיסמה תחת ציור סמיילי, אשר זכו גם לגרסה סאטירית בה נראה הסמיילי עם כדור אקדח המפלח את ראשו, כאמירה נגד מנהגיהם חסרי האחריות של ההיפים, אשר עלולים להוביל לאסונות.
השיר.
ב-1988, בעת שביקר בובי מקפרין במועדון הג'אז "Tuck &amp; Patti" בסן פרנסיסקו, הבחין בכרזת "Don't Worry, Be Happy" אשר נתנה לו את ההשראה לכתוב את השיר. השיר פורסם באותה שנה וזכה לפופולריות עצומה. השיר, בסגנון א-קפלה, היה השיר הראשון מסגנון זה אשר היה בראש מצעד הפזמונים האמריקאי. עד היום הוא נחשב לשיר הא-קפלה המצליח ביותר בכל הזמנים. עם זאת, היה זה השיר הכמעט יחידי בו התפרסם מקפרין, ולאחריו התמקד בעיקר בקריירה מוזיקלית בתחום הג'אז והא-קפלה.
על אף הצלחת השיר, מקפרין עצמו נותר מאוכזב: בתודעתם של רבים הוא נותר "זמר של להיט אחד", על אף שיצירתו המוזיקלית מגוונת ומרובה עד עצם היום הזה - גם אם מתמקדת בז'אנר הנישה הא-קפלה. על אף שהלהיט עצמו גם הוא ללא כל ליווי אינסטרומנטלי, ומקפרין שר בו את כל הקולות, הוא מעיד כי מדובר בשיר פשוט ביותר שהוקלט לאחר אלתור של כמה דקות:
העובדה ששיר זה היה להיט גדול בו התפרסם מקפרין, שנעלם מאורות הזרקורים זמן קצר לאחר מכן, הובילה לשמועה סרקאסטית, שהפכה גם לאגדה אורבנית, הטוענת כי האיש ששר את "Don't Worry, Be Happy" התאבד. למעשה, השמועות על התאבדותו של מקפרין היו כה עקשניות, עד שהביאו לפרסום הכחשה באתר הרשמי של האמן.
השיר הופיע או נוגן במקומות רבים וכן במספר סרטי קולנוע שהראשון שבהם היה "קוקטייל" בכיכובו של טום קרוז. חלק משימושיו הם לעיתים דווקא אירוניים הבאים להדגיש מצבים מסוימים כגון השמעתו בסרט "ג'ארהד" העוסק במלחמת המפרץ. הסרט גם השתמש בשיר באופן שלעג לג'ורג' בוש האב אשר השתמש בשיר בתעמולת הבחירות שלו לתפקיד נשיא ארצות הברית בשנה בה יצא השיר.
טעות נפוצה גורסת כי בוב מארלי הוא המבצע של השיר, בשל החפיפה בין ערכיו של מארלי לבין מסרו של השיר. אולם, למעשה, השיר פורסם כשבע שנים לאחר מותו של מארלי, ואין לו שום קשר אליו.
זאב וולף קיציס
רבי זאב וולף קִיצֶיס (נולד 1695– נפטר בין השנים 1764-1775), היה מתלמידי הבעל שם טוב ובן לווייתו הקרוב ואף נקבר באוהל הבעש"ט במז'יבוז'.
ביוגרפיה.
רבי זאב נודע כגאון ובקי בכל חלקי התורה, בנוסף לידיעות מקיפות בשאר החכמות. היה רבה של קהילת טולצ'ין, ומאוחר יותר עבר למז'יבוז', בה כיהן אז חותנו רבי נפתלי ברבנות העיר, שם עמד יחד עם רבי דוד פורקיס בראשות חבורת החסידים שנהגו בקדושה יתירה ובפרישות מופלגת. לפי המסופר: "כשבא הבעל-שם-טוב לקהילת מז'בוז' לא היה חשוב בעיני החסידים, היינו רבי זאב קיציס ורבי דוד פורקעס, מחמת השם שקראו אותו בעל-שם-טוב, כי שם זה אינו נאה לצדיק". אולם לאחר שנוכחו בגדולתו של הבעש"ט על ידי מעשה שהיה התקרבו אליו והיו מתלמידיו הקרובים. לפי יצחק אלפסי, היה רבי זאב קיציס יד ימינו של הבעש"ט ואף התגורר בביתו של הבעש"ט. על פי אחד הסיפורים החסידיים המפורסמים שימש רבי זאב קיציס כבעל תוקע בבית המדרש של הבעל שם טוב בראש השנה.
רבי זאב קיציס ייצג כמה פעמים את הבעש"ט בפולמוסים מול המתנגדים. הבעש"ט אמר עליו: . רבי יצחק מראדויל, בנו של רבי יחיאל מיכל מזלוטשוב כתב עליו שהיה מפורסם מאוד בצדקותו ובדקדוקיו בקיום המצוות, עד ש"היה טובל אפילו מחט". מסופר שרבי זאב החמיר על עצמו שלא לאכול בשר שלא הוכשר בנוכחותו, אפילו כאשר רבו הבעל שם טוב כן אכל מבשר זה.
על מורו הבעש"ט העיד:
כמו רבו, שאף גם רבי זאב לעלות לארץ ישראל ואף החל במסע אליה, אך מסיבות שונות חזר בו. הוא נפטר בי"ב בחשוון, ונקבר באוהל הבעש"ט אשר במז'יבוז', אשר בו קבורים מלבד הבעש"ט גם שני נכדיו ר' ברוך ממז'יבוז' ובעל "דגל מחנה אפרים" שהיו גם תלמידיו של רבי זאב, וכן האוהב ישראל מאפטא. רבי זאב וואלף קיצעס השאיר אחריו משפחה מסועפת ביותר. משפחת "קיצעס" הייתה אחת המשפחות הענפות ביותר ברוסיה.
עבדוללה גול
עבדוללה גוּל (בטורקית: Abdullah Gül; נולד ב-29 באוקטובר 1950 בקייסרי) הוא נשיא טורקיה האחד-עשר, שכיהן בתפקיד זה בשנים 2014-2007. קודם לכן כיהן כראש ממשלת טורקיה, כסגן ראש הממשלה וכשר החוץ שלה.
חייו.
גול גדל במשפחה דתית בעיר קייסרי שבמרכז טורקיה. אף שלא הלך בדרכו של אביו האימאם, הוא נותר אדם מסורתי. הוא למד כלכלה באוניברסיטת איסטנבול, ואת השנתיים האחרונות ללימודיו השלים בבריטניה. עם שובו לטורקיה סייע בהקמתה של אוניברסיטת סקריה באדאפזרי, והיה בין מקימיו של בית הספר להנדסת תעשייה וניהול. לאחר שקיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת איסטנבול, ב-1983, החל לעבוד בבנק לפיתוח איסלאמי בג'דה בערב הסעודית, עד לבחירתו לאספה הלאומית הגדולה של טורקיה ב-1991.
הקריירה הפוליטית.
מעורבותו הפוליטית של גול החלה כבר בתקופת לימודיו. הוא היה חבר באיגוד הסטודנטים הטורקי הלאומי (Millî Türk Talebe Birliği), המזוהה עם הימין האיסלאמי הלאומני.
גול נבחר לראשונה לאספה הלאומית ב-1991, מטעם מפלגת הרווחה (Refah Partisi). ב-1995 שימש כיו"ר ועדת החוץ של האספה הלאומית, ובין 1996 ל-1997 כיהן כשר וכדובר הממשלה. ב-1999 עבר גול למפלגת המידות הטובות (Fazilet Partisi) ומאוחר יותר היה בין מקימיה של מפלגת הצדק והפיתוח (Adalet ve Kalkınma Partisi) בשנת 2001. המפלגה ניצחה בבחירות שנערכו ב-3 בנובמבר 2002, אך מנהיגה, רג'פ טאיפ ארדואן היה מנוע מלכהן כראש הממשלה מטעמה, בשל הרשעתו בהסתה לשנאה דתית. גול מונה לראש הממשלה, עד שהאספה הלאומית תיקנה את החוק כך שיאפשר את כהונתו של ארדואן. ב-14 במרץ 2003 מונה ארדואן לראש הממשלה, וגול היה לסגן ראש הממשלה ולשר החוץ.
כשר חוץ, עסק גול במאמץ לפתיחת שיחות עם האיחוד האירופי על כניסתה של טורקיה לאיחוד, בשיפור היחסים עם סוריה ובחיזוק הקשרים עם המדינות האסיאתיות דוברות השפות הטורקיות.