רודקס ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת אוסטריה כבר בגיל עשרים. ב-16 באוקטובר 1985, תחת המאמן ברנקו אלסנר, עלה רודקס להופעת הבכורה שלו, כשפתח בהרכב נבחרתו במשחק ידידות מול . רודקס הוחלף במחצית המשחק, שהסתיים בניצחונה של יוגוסלביה בתוצאה 3-0. את שערו הראשון בנבחרת כבש רודקס רק ארבע שנים אחר כך, ב-4 באוקטובר 1989, בניצחונה של אוסטריה 2-1 על במשחק ידידות.
רודקס רשם חמש הופעות (ללא שערים) במוקדמות מונדיאל 1990, מתוך השמונה של אוסטריה בטורניר. אוסטריה סיימה במקום השני בבית, והעפילה לטורניר מונדיאל 1990 באיטליה. רודקס זומן על ידי מאמן הנבחרת, יוזף היקרסברגר, לסגל אוסטריה למונדיאל. רודקס לא שותף בהפסד 1-0 ל, אך שב להרכב בהפסד 1-0 ל. במשחק השלישי פגשה אוסטריה את , וגברה עליה 2-1. בדקה ה-63 של המשחק כבש רודקס בנגיעה מתוך הרחבה לאחר עבודת הכנה מצוינת מאגף ימין, וקבע 2-0 לאוסטריה. היה זה שערו השלישי והאחרון של רודקס במדי אוסטריה, שלא המשיכה לשלב הבא.
משחקו האחרון של פצל במדי אוסטריה היה ב-1 במאי 1991, בתבוסתה של אוסטריה 6-0 ל. בסך הכול לזכותו עשרים הופעות ושלושה שערים במדי הנבחרת.
גרהארד רודאקס
גרהרד רודקס
שירים (הורטיוס)
השירים (בלטינית: Carmina) או האוֹדות (Odae, מיוונית: ὠδή = 'שיר') הם ארבעה ספרים של שירים ליריים שחיבר המשורר הרומאי הורטיוס. שלושת הספרים הראשונים פורסמו בשנת 23 לפנה"ס, והרביעי פורסם עשר שנים מאוחר יותר.ספרי השירים נשכחו כמעט לחלוטין עד שלהי ימי הביניים, והורטיוס נודע אז בעיקר בשל מימרותיו ופתגמיו הידועים, שצוטטו מתוך הסאטירות והאיגרות שכתב. פטרארקה בן המאה ה-14 היה הראשון שציטט בהרחבה משיריו של הורטיוס, ובעקבותיו זכו השירים לאינספור הוצאות לאור ותרגומים שונים ברחבי אירופה, עד ימינו אנו.
סגנון ותוכן.
בשיריו שילב הורטיוס סגנונות-שירה רבים ושונים אותם שאל מהמשוררים והכותבים שקדמו לו, והוא מזכיר בהערצה כמה מהם, ביניהם סאפפו, אלקאיוס ופינדארוס. בין סגנונות אלו ניתן למצוא משקלים שיריים ואמצעים רטוריים קלאסיים, שהורטיוס שילב בצורה אמנותית יוצאת דופן.
מבחינה תוכנית, השירים משקפים קשת רחבה מאוד של נושאים ומציגים גישות שונות ואף מנוגדות לנושאים אלו. כך, ניתן למצוא בשירים רשמים מניסיונו האישי העשיר, 'המלצות' לחיים ראויים ברוח הפילוסופיה הסטואית, ביקורת על דמויות ומוסדות בני זמנו, תיאורים גאוגרפיים שונים, שירי אהבה ועוד, והכל תוך שימוש באמצעים רטוריים מגוונים ושיבוץ מאות הֶרְמֵזים ליצירות קלאסיות שקדמו לו.
יכולתו יוצאת הדופן לשלב תוכן מגוון באינספור אמצעי ביטוי הובילה את פרידריך ניטשה לכתוב כי:
גם המשורר והסופר האנגלי אלפרד טניסון מציין - מבלי לנקוב בשמו של הורטיוס - כי למד בשיעורים הקלאסיים את אותן "...quoted odes, and jewels five-words-long, That on the stretched forefinger of all Time, Sparkle for ever" ("אוֹדות מצוטטות, ויהלומים בני חמש מילים, שעל אצבעו המושטת של הזמן כולו, יזהרו לנצח").
השפעות תרבותיות.
החל מהמאות ה-15-14 החלו לצאת לאור מהדורות רבות של השירים, הן במקור הלטיני והן בתרגומים שונים, ואלו נפוצו ברחבי אירופה והפכו עד מהרה למושא להערצה ולחיקוי. לפי הערכות החוקרים, הורטיוס הוא המשורר המתורגם ביותר מאז ומעולם.
השירים כוללים כמה ממכתמיו הידועים ביותר של הורטיוס, ביניהם "carpe diem" ('קטפי את היום' - ספר 1, 11, שורה 8), "auream... mediocritatem" ('שביל הזהב' - ספר 2, 10, שורה 5), "Dulce et decorum est pro patria mori" ('טוב ויפה הוא למות למען המולדת' - ספר 3, 2, שורה 13) ועוד. הפתגם האחרון שימש כותרת לשיר האנטי-מלחמתי של וילפרד אוון, בו הוא מכנה אותו "The old Lie" (השקר הנושן), ומנגד היווה ככל הנראה את הבסיס לסיסמה "טוב למות בעד ארצנו" שצוטטה בשם יוסף טרומפלדור לפני מותו.
נפטכימיק ניז'נקאמסק (הוקי קרח)
נפטכימיק ניז'נקאמסק (רוסית: Нефтехимик Нижнекамск) הוא מועדון הוקי קרח מקצועני מהעיר ניז'נקאמסק, טטרסטן, סובייקט פדרלי של הפדרציה הרוסית. מתמודד בבית חרלמוב שבליגת ההוקי הקונטיננטלית.
היסטוריה.
נפטכימיק נוסדה ב-23 באוקטובר 1968 על ידי עובדי המפעל הפטרוכימי בניז'נקאמסק על מנת לייצג את העיר ניז'נקאמסק באליפות הרפובליקה הטטרית בהוקי קרח. לאחר הזכייה באליפויות אזוריות, הקבוצה התקדמה לרמה הלאומית.
הקבוצה העפילה לאליפות רוסיה בהוקי קרח בעונת 1995 ומאז מתמודדת בה מדי שנה. מהווה גם אחת ממייסדות ליגת ההוקי הקונטיננטלית בעונת 2008.
הישגים לפי עונה (KHL).
"הערה: מ = משחקים; נצ = ניצחונות; ה = הפסדים; הפה = הפסדים בהארכה; נק = נקודות; ש"ז = שערי זכות; ש"ח = שערי חובה;"
ישיבת תל אביב
ישיבת תל אביב הייתה ישיבה לגילאי 10-14 שהוקמה על ידי הרב שלמה הכהן אהרונסון. הישיבה התייחדה כישיבה הראשונה בארץ ישראל בה שפת ההוראה הייתה עברית ושבה שילבו לימודי חול עם לימודי הקודש. הישיבה הייתה למודל להקמת כיתות ישיבתיות בתוך החינוך הממלכתי דתי.
היסטוריה.
ישיבת תל אביב הוקמה על ידי הרב שלמה אהרנסון והרב זאב גולד ואגודת "תורה" שליד בית הכנסת הגדול של תל אביב. בשנים 1927-1928 למדו בישיבה כ-33 תלמידים בשלוש כיתות. בימי הרב אהרנסון והרב עמיאל נקבעה שבת פרשת נשא כשבת לאיסוף כספים עבור הישיבה, שבה כל התרומות של העולים לתורה נתרמו לישיבה.
כשנתמנה הרב עמיאל לרבה של תל אביב הוא ביקש להרחיב את הישיבה לכלול כיתות יותר גבוהות, אולם הנהלת הישיבה חששה לקחת על עצמה עול כזה וישיבת היישוב החדש הוקמה כמוסד נפרד. בשנת 1939 הוחלט על איחוד ישיבת תל אביב עם ישיבת היישוב החדש וישיבת תל אביב הייתה לסניף של ישיבת היישוב החדש. בשנת 1939 למדו בישיבה כ-110 תלמידים בארבע כיתות, שלכל אחת הייתה ר"מ. כן היו שישה מורים ללימודי חול במשרה חלקית. בשנות ה-60 הייתה ישיבת תל אביב בית ספר על אזורי בתוך החינוך הממלכתי דתי. הלימודים בה נמשכו מ-7 בבוקר על 5 אחר הצהריים, חמש שעות לימוד בבוקר במקצועות קודש ו-4 שעות אחר הצהריים בלימודי חול. בשנות ה-60 הובא הישיבה כדגם להקמת כיתות ישיבתיות בתוך החינוך הממלכתי דתי.
מבנה הישיבה.
הלימודים בישיבה התקיימו בבית הכנסת הגדול ברחוב אלנבי. בשנות ה-30 נתקבל מגרש להקמת מבנה לבית הספר ברחוב טרומפלדור בצמוד לבית הכנסת "נחלת יצחק". בעקבות פטירתו של הרב אהרנסון הוחלט שהמבנה ייקרא על שמו. ב-15 במרץ 1936 הונח אבן פינה למבנה. במהלך שנות ה-30 הוקם שלד על המגרש, אולם בהיעדר אמצעים לסיימו הוא נשאר נטוש עד שנחנכה קומה אחת במרץ 1941 והלימודים הועברו לבניין החדש וישיבת היישוב החדש עברה לבית הכנסת הגדול.
בשנות ה-60 השתכן בבניין של הישיבה כולל "שבט מיהודה" של הרב אונטרמן. לימים עברה ישיבת תל אביב למבנה צמוד לישיבת היישוב החדש. במבנה ברחוב טרומפלדור שוכן בית ספר של רשת החינוך אנקורי.
צוות הישיבה.
בשנת 1927 עמד בראש הישיבה הרב מאיר בן הרב אלחנן ברלין שהיה לפני כן רב קהילה ברוסיה, המשגיח היה הרב אליהו דב ברקובסקי וכר"מים כיהנו פרידמן וכרמלי.
בשנות ה-40 עמד בראש הישיבה הרב דב כץ ולצדו לימדו הרב דב לאפין והרב אריה פאריז. בשנות ה-60 עמד הרב פריז בראש הישיבה.
המשגיח בישיבה בין השנים 1935-1925 היה הרב אליהו דב ברקובסקי, שגם הכניס בישיבה סדרים חדשים.
יחסי ג'יבוטי–סומליה
יחסי ג'יבוטי-סומליה הם היחסים הדו-צדדיים בין רפובליקת ג'יבוטי לבין הרפובליקה הפדרלית של סומליה.
היסטוריה.
ג'יבוטי וסומליה מקיימות קשרים הדוקים בשל ההיסטוריה המשותפת וההרכב הדמוגרפי הדומיננטי שלהן. הקבוצה האתנית הסומלית, מהווה את רוב האוכלוסייה בשתי המדינות.
במהלך מלחמת אוגדן בין סומליה לאתיופיה, העבירו השלטונות הג'יבוטיים מודיעין צבאי לשלטונות של סומליה.
לאחר תחילת מלחמת האזרחים בסומליה בתחילת שנות התשעים, הפכה ג'יבוטי, למשתתפת פעילה בתהליך השלום הסומלי. בשנת 2000 אירחה ג'יבוטי את ועידת ארטה, וכן את השיחות שהתקיימו בין הממשלה הפדרלית לבין הברית למען שחרור סומליה בשנים 2008–2009, שהובילו להקמת ממשלה קואליציונית. ג'יבוטי הצטרפה מאוחר יותר למשלחת האיחוד האפריקאי לסומליה בשנת 2011.
בעקבות הקמת הממשלה הפדרלית של סומליה ב-2012, השתתפה גם משלחת ג'יבוטי בטקס חנוכת הנשיא החדש של סומליה.
יחסים דיפלומטים.
ג'יבוטי מחזיקה בשגרירות במוגדישו. מאידך, סומליה מחזיקה בשגרירות בג'יבוטי העיר.
ארטור יוסופוב
ארטור יוסופוב (ברוסית: Артур Юсупов; נולד ב-13 בפברואר 1960, מוסקבה ברית המועצות) הוא שחמטאי סובייטי-גרמני בדרגת רב-אמן. התחרה באליפות העולם בשחמט. לאחר התפרקות ברית המועצות היגר לגרמניה.
נכון לינואר 2019, מדורג במקום ה-20 בגרמניה לפי מד כושר.
ביוגרפיה.
ארטור יוסופוב החל לשחק שחמט בגיל 6 ולמד בבית הספר של מיכאל בוטביניק. בשנת 1977 הוא זכה בתואר אלוף העולם לנוער. בשנת 1979 לראשונה השתתף באליפות ברית המועצות וזכה במקום השני.
בשנת 1986 הוא התמודד על הזכות לשחק עם גארי קספרוב על תואר אלוף העולם. במהלך זה הוא ניצח בחצי הגמר את יאן טימן אך בגמר הפסיד לאנדריי סוקולוב.
הוא ניצח בתחרויות רבות בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 ובשנות ה-90 של המאה ה-20.
במשך שנים רבות מאמנו היה מארק דבורצקי. בהמשך הם הקימו בית ספר משותף בו למדו פטר סבידלר, סרגיי מובסיאן ושחמטאים בולטים נוספים. הוא היה יועץ של וישוואנתן אנאנד ופטר לקו במהלך התמודדותם על תואר אלוף העולם.
יוסופוב הוא בוגר אוניברסיטת מוסקבה.