בשנת 2009 השתתפה כחברה בפאנל התוכנית "מה ש'תה שומע" בערוץ 24, והתחילה להנחות את השעשועון "מונית הקצב" באותו הערוץ. כמו כן הייתה מנחה בתוכנית "Y בערב", ששודרה ב-yes stars ובערוץ 2. באותה שנה שיחקה את שרון בסדרה "מגדלים באוויר" ששודרה בערוץ 10.
בשנת 2012 הגישה לצד אילנית לוי וימית סול את התוכנית השבועית "שישי עד הגג" בערוץ 2.
בשנת 2013 ברקוביץ' הנחתה לצידו של ג'ייסון דנינו-הולט את התוכנית "פלייליסט" בערוץ 24.
פרסים והוקרה.
בשנת 2001 זכתה בפרס מסך הזהב, בקטגוריית שחקנית המשנה בסדרה קומית או דרמטית, על תפקידה בסדרה "הבורגנים".
קריירת אופנה.
ב-2009 הובילה ברקוביץ' קמפיין כפרזנטורית עבור "אופנת אמה".
ב-2012 החלה לעצב בגדים יחד עם מעצב האופנה נתיב יוחאי-מאור, אחר כך השיקה מותג אופנה הנושא את שמה, היא שכרה קומת מרתף ברחוב דיזנגוף בו פתחה סטודיו־בוטיק של בגדים שהיא עיצבה.
חיים אישיים.
ב-4 באוגוסט 1996 התחתנה עם הזמר-יוצר אביב גפן. גפן כתב עליה את שירו "אילנה" ב-1993. אחדים ראו בשיר פרפרזה על "הו, יוקו" של ג'ון לנון. ב-1994 כתב עליה שיר נוסף, "האם להיות בך מאוהב", שהפך ללהיט. במרץ 1998 השניים התגרשו.
לאחר גפן, הייתה בזוגיות עם המוזיקאי אוריה גזית, ממנו נולד לה בן ראשון ב-2006.
ב-2009 נישאה בשנית, לכדורגלן העבר ושחקן נבחרת ישראל, אריק בנדו, ולזוג נולד בן. ב-2016, השניים התגרשו.
אמהּ, טינה ברקוביץ', השתתפה במהלך שנת 2007 בתוכנית המציאות "הישרדות".
החלקה על קרח
קרב חמש מודרני
קרב חמש מודרני הוא ענף ספורט אולימפי המורכב מתחרויות בחמישה ענפים שונים: סיף (דקר),שחייה ל-200 מטר חופשי, רכיבה על סוסים בסגנון קפיצות ראווה (15 קפיצות) ואירוע סיום ריצת שדה ל-3,200 מטר משולבת עם ירי באקדח מ-10 מטר.
היסטוריה.
ענף קרב חמש מודרני נוסד בהשראת ענף הפנטאתלון - ענף הקרב 5 המסורתי אשר היה חלק מהמשחקים האולימפיים והפאן-הלניים ביוון העתיקה, וכן במשחקים האולימפיים המודרניים עד 1924. הענף הומצא על ידי הברון פייר דה קוברטן, מייסד המשחקים האולימפיים המודרניים, וחמש התחרויות נועדו לציין את הכישורים שנדרשו מבלדר צבאי בתקופת נפוליאון. התחרות, שאותה דה קוברטן התקשה מאוד להכניס לתוכנית המשחקים, התקיימה לראשונה באולימפיאדת סטוקהולם (1912) ובתחילה הורשו להשתתף בה רק קציני צבא. באותה תחרות השתתף הגנרל האמריקני ג'ורג' פטון, שדורג במקום החמישי בלבד, לאחר שבתחרות הירי התעקש להשתמש באקדחו הצבאי במקום באקדח עם כוונת.
בניסיון להתאים את הענף לתקופה המודרנית, באולימפיאדת אטלנטה (1996) הוכנסו בו שינויים, שהבולט שבהם היה קיצור התחרות מ-5 או 4 ימים ליום אחד. מלבד זאת קוצרו גם המרחקים בשחייה, מ-300 מטר ל-200 מטר, וריצת השדה קוצרה מ-4,000 מטר ל-3,000 מטר. בשנת 2009 בוצע שינוי נוסף כשענף הריצה והירי אוחדו למקצה אחד משולב המכונה המקצה המשולב, או לייזר ראן, מכיוון שהוא משלב בין 4 פעמים ירי באקדח לייזר מ-10 מטרים ולאחר כל מקטע ירי מתבצע סיבוב ריצה של 800 מטר (3,200 מטר לתחרות כולה).
באולימפיאדת סידני (2000) נוספה לראשונה תחרות לנשים.
מתכונת התחרות.
התחרות כולה מתקיימת ביום, כאשר שני האירועים הראשונים ביום התחרות הם מקצה השחייה ותחרות הסייף (הסדר ביניהם משתנה בהתאם להחלטת המארגנים), ומיד לאחר מכן מתקיים אירוע קפיצות הראווה. המתחרים זוכים בניקוד עבור התוצאות בכל אחד מהענפים ובסיום שלב קפיצות הראווה מתבצע סיכום הנקודות אותן השיגו המתחרים עד שלב זה של התחרות. מועד הזינוק של כל מתחרה לאירוע הסיום (ריצת שדה עד שנת 2009, המקצה המשולב - ירי באקדח לייזר משולב עם ריצת שדה החל משנת 2009) נקבע על פי סך הנקודות שצבר במהלך היום כשכל נקודה שנצברה עד שלב זה מומרת לשנייה. המתחרה בעל מספר הנקודות הרב ביותר מזנק ראשון למקצה המשולב, ומתחרה בעל הניקוד השני בגובהו יוזנק בעיכוב של מספר שניות זהה לכמות הנקודות בינו לבין המוביל בתחרות וכך הלאה עד שמוזנקים כלל המתחרים. המנצח בתחרות כולה הוא הראשון שחוצה את קו הסיום.
בישראל.
נועה ברקמן, הביאה את ענף הקרב חמש לישראל. היא חלוצת הענף בארץ והייתה הספורטאית הישראלית הראשונה והיחידה שהתחרתה בקרב 5 מודרני (בין השנים 2013–2017), ובין הישגיה הגעה לשלב הגמר באליפות אירופה אשר נערכה בסופיה בולגריה (2016). ב-2012 החלה ברקמן לאמן את שרון טל, שמאז מתאמנת וספורטאית מובילה בענף. ב-2018 הגיעה שרון טל למקום השישי בתחרות בגביע אירופה, בטבליסי שבגאורגיה. ב-2019 ייצגה שרון טל את ישראל בתחרות קרב חמש בפראג שבצ'כיה.
איילת זורר
איילת זוּרר (נולדה ב-28 ביוני 1969) היא שחקנית ודוגמנית ישראלית, בעלת קריירה בינלאומית. זוכת שני פרסי האקדמיה הישראלית לטלוויזיה וזוכת פרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר על משחקה בסרט "האסונות של נינה".
ביוגרפיה.
זוּרר נולדה, גדלה והתחנכה בשיכון דן שבתל אביב והתגוררה בבגרותה במושב מכמורת. אביה, יהושע זורר, יליד הארץ, ובעברו פקיד במשרד השיכון. אימה, אביבה זורר, עלתה מצ'כוסלובקיה, והיא מורה לבישול. זורר היא הצעירה מבין שלוש אחיות. בנעוריה למדה תיאטרון במסגרת בית-ספרית בתיכון עירוני י"ד והשתתפה בלהקת צופי תל אביב.
לאחר שירותה בצה"ל בלהקת פיקוד צפון, החלה ללמוד משחק בבית הספר למשחק של יורם לוינשטיין. בתום לימודיה עברה לגור בניו יורק, ולמדה בה משחק גם ב-New Actors Workshop School.
קריירה.
בשנת 1991 שבה לישראל והשתתפה בסרט הקולנוע הצרפתי-ישראלי "עבור סאשה" ("Pour Sacha"). בשנים 1992–1994 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "עניין של זמן" בטלוויזיה החינוכית של הערוץ הראשון, בתפקיד נוגה כספי. ב-1993 שיחקה בסרט הקולנוע "נקמתו של איציק פינקלשטיין", ובאותה שנה השתתפה גם בתוכנית הטלוויזיה בכבלים "יציאת חירום".
ב-1999 איירה את ספרו של גבי ניצן, באדולינה.
בשנים 1997–1999 שיחקה בתפקיד שירה שטיינברג בסדרת הדרמה "פלורנטין", ששודרה בערוץ 2. בשנת 1997 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט "אהבה אסורה". ב-2000 השתתפה בסדרת הטלוויזיה "זינזאנה". בשנת 2001 שיחקה בסרט הטלוויזיה "לילה ללא לולה" ובסרט הקולנוע "כיכר החלומות". בשנת 2002 השתתפה בסדרות הטלוויזיה "שלווה" ו"הבלוק".
בשנת 2003 השתתפה בסרטו של שבי גביזון "האסונות של נינה", וזכתה על משחקה בסרט בפרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר. באותה שנה כיכבה בסרט "איש החשמל". בשנת 2004 שיחקה בסרטים "משהו מתוק" וב"מכתוב". בשנת 2005 שיחקה בסדרות הטלוויזיה "חדר מלחמה" ובסדרת הדרמה "בטיפול" בתור הרופאה ד"ר נעמה לרנר. בשנת 2006 השתתפה בתוכנית המערכונים "גומרות הולכות".
בתיאטרון שיחקה בין היתר במחזות "היורשת" לצידה של דבורה קידר, "מדריך נשים לתוהו ובוהו", "בגדי המלך", "בואו לא נדבר על זה", "אוהבים את אופאל" ו"מונולוגים מהווגינה". בארצות הברית שיחקה בהצגות "חלום ליל קיץ", "ריצ'רד השלישי" ו"היריבים". כמו כן, דגמנה זורר למותגי האופנה "הוניגמן", "גולף" ו"גולברי", ואף איירה את ספרו של גבי ניצן "באדולינה".
הקריירה הבינלאומית שלה החלה לאחר שלוהקה לסרטו של הבמאי האמריקאי-יהודי סטיבן ספילברג "מינכן" שיצא לאקרנים בשנת 2006, ועוסק בטבח הספורטאים הישראלים באולימפיאדת מינכן. זורר גילמה בסרט את דפנה קאופמן.
בשנת 2007 השתתפה בסרט האמריקאי "אדם בן כלב" בו היא מגלמת את האחות שמטפלת באדם שטיין. באותה שנה השתתפה גם בסרט הישראלי "רק כלבים רצים חופשי" שכתב אסי דיין וביים ארנון צדוק, ובשני סרטים אמריקאים, "סיכוי קלוש" ו"שמונה צדדים לאמת", בו שיחקה לצידם של מת'יו פוקס ודניס קווייד.
בשנת 2008 נבחרה זורר על ידי אתר המבקרים העצמאיים Tccandler.com למקום התשיעי בדירוג 100 הנשים היפות של הוליווד.
בשנת 2009 נבחרה זורר לככב בתפקיד ראשי לצידו של טום הנקס בסרט האמריקאי "מלאכים ושדים" המבוסס על ספרו של דן בראון, שתקציבו 130 מיליון דולר. בכך הפכה זורר לשחקנית הישראלית המצליחה ביותר בהוליווד באותה עת.
ביולי 2009 נבחרה ליקירת פסטיבל הקולנוע ירושלים.
ב-2011 הופיעה זורר בתצוגת האופנה השנתית של החברה הישראלית "גולברי", עבורה פעלה כפרזנטורית וכדוגמנית. אולם ב-2016 פוטרה מתפקידה בחברת האופנה גולברי, אשר שכרה במקומה את אסתי גינזבורג, מה שיצר הד תקשורתי בנוגע לאי-העסקת נשים מגיל מסוים בעולם האופנה. זורר הגישה תביעה נגד החברה בגין אי עמידה בהסכם שנחתם עמה.
ב-2013 זורר שיחקה את אמו הביולוגית של סופרמן בסרט האמריקאי "איש הפלדה", הראשון בסרטי היקום הקולנועי של DC.
ביוני 2013 עלתה הסדרה הישראלית "שטיסל" בלוויין, שם מגלמת זורר את האלמנה אלישבע רוטשטיין. באוקטובר 2013 עלתה הסדרה "בני ערובה" בערוץ 10, שם מופיעה זורר בתפקיד הראשי כיעל דנון. זורר הייתה מועמדת לפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה בקטגוריית "השחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה" על שני התפקידים וזכתה בפרס על תפקידה בסדרה "בני ערובה".
ב-2015 התחלה לשחק בסדרה האמריקאית "דרדוויל" מבית Netflix בתפקיד ונסה פיסק אשתו של הנבל המכונה קינגפין. באותה שנה שיחקה לצד יואן מקגרגור וטיי שרידן בסרט קולנוע "הימים האחרונים במדבר".
ב-2016 שיחקה בגרסה מחודשת לסרט האמריקאי "בן חור" בתור אמו של גיבור הסרט, בבימויו של טימור בקממבטוב, ובכיכובם של ג'ק יוסטון, טובי קבל ומורגן פרימן.
ב-2017 זורר שיחקה בפרק אחד בסדרה האמריקאית "Taken" בתור ליאה. בנוסף ב-2017, כיכבה בסרט הצ'כי-אמריקאי "Milada" בתור מילדה הורקובה.
בשנת 2018 יצא לאור בהוצאת "ידיעות ספרים" ספרה "מעכשיו..." אותו כתבה ואיירה.