היחסים הדו-צדדיים נותקו במהלך המחצית השנייה של המאה ה-19, לאחר שהמדינה השווייצרית המודרנית יצאה ממלחמת אזרחים, בה ניצחו הקנטונים הליברליים והפרוטסטנטיים ברובם את זונדרבונד, ברית של קנטונים שמרנים וקתולים שנהנו מהתמיכה החזקה של הכס הקדוש. בשנת 1873, בעיצומו של הקולטורקמפף, הורתה המועצה הפדרלית השווייצרית על הנונציו האפיפיורי לעזוב את שווייץ, תוך סיום היחסים הדיפלומטיים למשך כ-50 שנה, עד ששר החוץ הקתולי ג'וזפה מוטה הצליח לשכנע את עמיתיו לאפשר את חזרתו של הנונציו לברן.
שווייץ, לעומת זאת, נותרה ללא הייצוג הדיפלומטי אצל הוותיקן, עד 1991, כאשר הממשלה מינתה שליח מיוחד שאינו תושב, אשר שודרג למעמד שגריר בשנת 2004. זה הופך את שווייץ לאחת המדינות המעטות יחסית עם רשת דיפלומטית פעילה שלא מיוצגת בוותיקן עם שגריר תושב ברומא.
ביקור האפיפיור יוחנן פאולוס השני בממלכה המאוחדת
האפיפיור יוחנן פאולוס השני ביקר בממלכה המאוחדת מ-28 במאי ועד 2 ביוני 1982. היה זה הביקור הראשון בהיסטוריה של אפיפיור מכהן בבריטניה, שאנגליה - חלק ממנה - התנערה במאה ה-16 מן הנצרות הקתולית והקימה כנסייה משלה. למעלה משני מיליון בני אדם השתתפו באירועים שערך האפיפיור במהלך ביקורו.
ה-BBC העריך כי הביקור היה המאורע החשוב ביותר עבור המאמינים הקתולים בבריטניה מאז האמנסיפציה שלהם בתחילת המאה ה-19.
רקע.
ביקורו של האפיפיור בבריטניה אורגן על ידי הכנסייה הקתולית ומומן בעיקרו על ידה בסכום של כשבעה מיליון לירות שטרלינג. הביקור נחשב כ"ביקור רועה רוחני" (Pastoral Visit) להבדיל מביקורו בבריטניה ב-2010 של האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר, שהיה ביקור ממלכתי. המארגנים אפשרו לציבור הרחב גישה חופשית לכל האירועים במהלך הביקור. הייתה דאגה ביחס למצב בריאותו של האפיפיור במהלך הביקור בעקבות ניסיון ההתנקשות בחייו שנה לפני כן ובמהלך הביקור ננקטו אמצעי ביטחון קפדניים. נאומי האפיפיור בביקור נוסחו תוך התייעצות עם אנשי דת בריטים. בסך הכל נשא האפיפיור בביקורו 16 נאומים.
תוכנית הביקור נוסחה מחדש 42 פעמים בטרם אישור אותה הוותיקן. עם זאת הביקור כמעט שלא יצא לפועל בעקבות פרוץ מלחמת פוקלנד בין ארגנטינה לבין בריטניה רק שבועות מעטים לפי המועד שנקבע לו. הוא יצא לפועל לאחר התערבותו של הארכיבישוף של ליברפול ולאחר שהושגה הסכמה כי האפיפיור לא יפגוש במהלך ביקור את ראש ממשלת בריטניה מרגרט תאצ'ר.
הביקור.
האפיפיור הגיע בבוקר 28 במאי לנמל התעופה גטוויק מדרום ללונדון. לאחר שנישק את המסלול נערכה לו קבלת פנים על ידי נכבדים דתיים בהנהגת הארכיבישוף של וסטמינסטר, ראש הכנסייה הקתולית בבריטניה. האפיפיור יצא ברכבת מגטוויק לתחנת ויקטוריה בלונדון. משם יצא לקתדרלת וסטמינסטר, שבה ערך את המיסה הראשונה במסגרת ביקורו. בדבריו שם סטה מנאומו המוכן וקרא לשלום במלחמת פוקלנד ובצפון אירלנד. באותו יום גם פגש האפיפיור את אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת, שהיא ראש הכנסייה האנגליקנית.
ב-29 במאי ביקר האפיפיור בקתדרלת קנטרברי. הוא פגש את צ'ארלס, נסיך ויילס ולאחר מכן ערך טקס דתי ביחס עם הארכיבישוף מקנטרברי, הראש הדתי של הכנסייה האנגליקנית. שניהם התפללו במקום שבו נרצח תומאס בקט בשנת 1170 ופרסמו הצהרה משותפת בזכות ההתקדמות בפיוס בין שתי כנסיותיהם. בהמשך היום ערך האפיפיור מיסה באצטדיון ומבלי בלונדון בנוכחות קהל של 80,000 נפש. הקהל הריע לאפיפיור ושר את השיר He's Got the Whole World in His Hands.
ב-30 במאי פגש האפיפיור באצטדיון קריסטל פאלאס בלונדון למעלה מ-20,000 פולנים תושבי בריטניה. לאחר מכן יצא במסוק לנמל התעופה של העיר קובנטרי וערך שם מיסה בהשתתפות קהל של כ-300,000 איש. לאחר מכן יצא לליברפול. כמיליון צופים נאספו לצידי הנתיב שבו נסע מנמל התעופה אל העיר. הוא ביקר שם בקתדרלה המטרופוליטנית ובקתדרלה האנגליקנית. כאלפיים איש השתתפו במיסה שערך בראשונה. לאחריה פגש האפיפיור צעירים שנאספו בפתח הקתדרלה.
ב-31 במאי יצא האפיפיור למנצ'סטר ונפגש שם במנזר עם הרב הראשי ליהודי בריטניה, עמנואל יעקובוביץ. הוא ערך מיסה לכ-200,000 איש בפארק היטון בעיר ובמהלכה הסמיך 12 אנשים לכמורה. לאחר מכן יצא במסוק למסלול מרוצי הסוסים יורק שליד העיר יורק וערך שם טקס דתי בנוכחות 200,000 איש. בהמשך טס האפיפיור במטוס לאדינבורו ופגש באצטדיון מאריפילד כ-45,000 צעירים וכן מנהיגים של כנסיות פרוטסטנטיות. הוא סיים את היום בביקור בקתדרלה הקתולית של אדינבורו.
ב-1 ביוני ביקר האפיפיור חולים בבית חולים בעיר רוזוול שבקרבת אדינבורו ופגש אנשי חינוך בקולג' הקתולי סנט אנדרו. בהמשך ערך מיסה בפארק בלאיוסטון בגלאזגו בהשתתפות כ-300,000 איש. במעמד זה הוענקו לו מספר מתנות סקוטיות מסורתיות.
ביומו האחרון של הביקור, 2 ביוני, הגיע האפיפיור לויילס. הוא בא לקארדיף, שם קיבל אות כבוד של העיר. הוא ערך בעיר מיסה בהשתתפות למעלה מ-100,000 איש, שבמהלכה פנה אל הקהל בוולשית. לאחר מכן פגש באצטדיון ניניאן פארק כ-33,000 צעירים וקרא שוב לשלום במלחמת פוקלנד.
במהלך הביקור נערכו מספר הפגנות מחאה נגד ביקור האפיפיור, בעיקר על ידי תומכי המפלגה היוניוניסטית הדמוקרטית ומנהיגה איאן פייזלי.
לצורך איזון יצא האפיפיור בהמשך חודש יוני לביקור בלתי מתוכנן בארגנטינה.
מחלת חיסון עצמי
סיימון יוהנס ואן דו
סיימון יוהנס ואן דוּ (Simon Johannes van Douw; (בערך 1630 - אחרי 1677 לפני 1697) היה צייר פלמי. עבודותיו נעות בין נופים לאיטליזציה, קרבות פרשים ועד מראות שוקי בקר וסצנות צייד. הוא עבד באנטוורפן, במידלבורג ורוטרדם.
חייו.
אין פרטים על מקום הולדתו של סיימון יוהנס ואן דו. ייתכן שהוא נולד באנטוורפן. לא ידוע אצל מי הוכשר כצייר. הוא הפך לחבר בגילדת סנט לוק באנטוורפן בשנת 1655. הוא התחתן עם יוהנה סולמאקרקר בשנת 1656. לא ברור אם היא הייתה קשורה לצייר הנוף יאן פרנס סולמקר. משנה זו היו לו גם תלמידים באנטוורפן.
ב־1 בנובמבר 1656 הוא היה חבר בגילדה במידלבורג. הוא היה פעיל שם עד ספטמבר 1657. משנת 1659 הוא תועד ברוטרדם. כאן הוא נקרא 'בורגר וצייר' כאשר היה מעורב במכירת בית בשנת 1666. הוא מתועד ברוטרדם עד שנת 1677. משנת 1666 הוא גם תועד באנטוורפן כך שנראה שהוא היה פעיל ברוטרדם ואנטוורפן בו זמנית. עבודתו האחרונה שתועדה היא משנת 1677. לא ידוע מתי או איפה נפטר.
בין תלמידיו פיטר ואן בלואמן וקרל פונטין. [3] בשנת 1664 הקים באנטוורפן בית ספר לציור סצינות קרב; בבית ספר זה היו מעורבים פיטר ואן בלואמן, פרנק וולק ופיטר ורפורטן.
יצירתו.
עבודותיו הידועות מתוארכות משנת 1654 עד 1677. בתחילה צייר בעיקר קרבות פרשים. מאוחר יותר הוא עבר לנושאי שוק סוסים ובקר וסצנות צייד. עבודותיו המוקדמות קשורות סגנונית למסורת ציור הארון באנטוורפן. הדבר מורגש בעיצוב הפעולה, פירוק הנוף דרך ספי הצבעים וגווני השמיים. מאוחר יותר הוא הושפע יותר ויותר מפיליפס וויירמן. חלק מיצירותיו דומות גם לאלה של צייר הנוף יאן פרנס סולמקר שאיתו היה קשור דרך הנישואין.
ואן דו היה ידוע בתיאורים המדויקים שלו לבעלי חיים, בעיקר לסוסים. לעיתים קרובות הוא צייר סוסים מלאי חיים דומים לאלה שצייר וורמן. אף כי אין שום עדות לכך שביקר באיטליה, נופיו הדמיוניים הם בסגנון האיטלקי ומתארים לעיתים קרובות חורבות קלאסיות. בדרך כלל הם כוללים מספר רב של דמויות העוסקות בפעילויות מגוונות. דוגמה טובה לכך היא סצנת השוק המציגה מספר רב של אנשים העוסקים בסחר ובמשחק, נהנים בבית המרזח או רועים את עדריהם. ההשפעה האיטלקית ניכרת גם בדמויותיו האנושיות של ואן דו, שלעיתים קרובות הן שמנמנות ועגולות, המזכירות את ציירי הז'אנר בחוג הבמבוציאנטי. מספר ציירים פלמיים כמו אנטון גובאו ופיטר קסטלס השני ציירו סצינות דומות.
יחסי אירלנד–דרום אפריקה
יחסי אירלנד–דרום אפריקה הם היחסים הדו-צדדיים בין אירלנד לדרום אפריקה.
רקע כללי.
קיים קשר היסטורי דו-צדדי בין אירלנד לדרום אפריקה. שתי המדינות הקימו שגרירויות בשטחה של האחרת, בדבלין ופרטוריה. השגרירות בדרום אפריקה של אירלנד מפקחת גם על העניינים ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו וגם בזימבבואה.
נשיא דרום אפריקה, ג'ייקוב זומה אמר כי קיימים "יחסים מיוחדים" בין שתי המדינות. בשנת 2006 הייתה דרום אפריקה "שותפת הסחר ה-33 בגודלה באירלנד", ובשנת 2008 הסתכם הסחר בין שתי המדינות ביותר מ-500 מיליון אירו לשנה על פי RTÉ.
היסטוריה.
המיסיונרים האיריים פעלו בדרום אפריקה עוד מלפני 1860.