ניבנו 5 אבות טיפוס, בין השנים 1986–1989, בשם "Pioneer Nyayo Cars " ובמבחני דרכים של היצרן, שנערכו במומבסה אבות הטיפוס הגיעו למהירות של 120 קמ"ש.
הוקמה בניירובי חברה ממשלתית בשם : "Nyayo Motor Corporation " כדי להגיע לייצור המוני.
עם זאת, בשל היעדר כספים, המכונית מעולם לא נכנסה לפסי הייצור.
הפרויקט של ייצור ה-"Nyayo Car" שכשל הפך לכינוי לפיל לבן.
אמת המים שבמקדש
אמת המים שהייתה בבית המקדש הייתה הפתרון הטכני לניקוז הנוזלים הרבים שנקוו על רצפת בית המקדש מתחת למזבח, כתוצאה מדמי הקרבנות הרבים שנשחטו בבית המקדש. באמה נצטברו שיירי הדם שנשפכו ליסוד המזבח, ולאמה שפכו גם את הפסולת שהייתה במקדש, כגחלים שנשתיירו במחתה, דמי קרבנות שנפסלו, גיד הנשה של קרבנות השלמים, ולדעת רבי יהודה אף גופות חטאת העוף הבאה על הספק.
האמה הובילה מעין עיטם, והייתה מחוברת ככל הנראה לאמת המים שבנה הורדוס להובלת מים מבריכות שלמה לארמונו ולמקדש. מי האמה נשפכו לנחל קדרון, והדמים שהיו בו נמכרו לגנני ירושלים לצורכי זיבול.
באמה השתמשו גם כדי לנקות את רצפת בית המקדש, הניקוי התבצע באופן הבא: פקקו את פתח יציאת המים בסוף האמה, המים שהמשיכו לזרום לאמה עלו על גדות האמה ומילאו את רצפת העזרה, לבסוף הסירו את הפקק, והמים שחזרו לאמה שטפו איתם את כל הלכלוך שברצפת העזרה.
בשבת היה אסור לנקות את המקדש באופן זה, אבל אם חל ערב פסח בשבת, שאז שחטו אלפי כבשים בשביל קרבנות הפסח, והרצפה הייתה מלוכלכת יותר מדי נהגו לפקוק את האמה אף בשבת. ונחלקו תנאים למטרת הפקיקה. לדעת רבי יהודה עשו כן מחוסר ברירה כדי לשטוף את העזרה, ולכן התירו איסור שבות. ולדעת חכמים לא פקקו את פתח היציאה של האמה אלא סתמו את כל האמה, כדי שדמי הקרבנות לא יתנקזו לאמה, כדי להגדיל את הטקס בעיני המתבוננים, שכן .
אדון חסדך
הורורקור
הורורקור הוא תת-ז'אנר במוזיקת היפ הופ שבו המילים עוסקות במוטיבים החוזרים בסרטי אימה או שהמילים טרנסגרסיות (מפרות כללי מוסר בסיסיים וברורים). הז'אנר התפתח מאמני הארדקור ראפ שהתחילו לעסוק בעל טבעי ובתורת הנסתר, ולא כמו רוב אמני ההארדקור ראפ, דיברו על אלימות עד לנקודה שהמוזיקה נהיית מבעיתה, אימתנית, מטרידה ולא נוחה למאזין. אלימות מוגזמת ועיסוק בעל טבעי הם מוטיבים ליריקליים חוזרים ונשנים בהורורקור, אך אמני הז'אנר לעיתים קרובות מדברים באופן יותר מציאותי, אך עדיין מטריד על מחלות נפש והתמכרות לסמים. המונח "הורורקור" נהפך למקובל על ידי קבוצות היפ הופ שהושפעו מסרטי אימה, כגון גרייבדיגאז ופלאטליינרז.
קבוצת הראפ הראשונה שעשתה ראפ הורורקור באופן לא אקראי היא גטו בויז, שהוציאו את שיר ההורורקור הראשון שלהם בשנת 1988, את אלבום ההורורקור הראשון שלהם בשנת 1991. בשנת 1994, ההורורקור נהיה משמעותי בעקבות אלבומים חשוכים של גרייבדיגאז ופלאטליינרז. בשנת 1999, אמן ההורורקור אמינם הוציא את אלבומו השני (והראשון הפופולרי), The Slim Shady LP, ובשנת 2000 את אלבומו השלישי, The Marshall Mathers LP, ששניהם מכרו מיליוני תקליטים, ולפי חלק מהחוקרים, הפכו את ההורורקור לטרנדי לזמן קצר. בשנת 2009, אמינם הוציא את אלבומו השישי, Relapse, שעסק בדברים יותר קיצוניים אפילו מההורורקור השגרתי. Relapse הוא אלבום ההורורקור הפופולרי האחרון עד ימינו. אמינם וקבוצתו D12 הם אמני ההורורקור היחידים שהיו פופולריים במיינסטרים.
מאפיינים.
"הורורקור" מתייחס לסוג ראפ שנושאיו חשוכים, גותיים, טרנסגרסיים, ו/או נושאים המושפעים מסרטי אימה כגון מוות, פסיכוזה, כת השטן, הפרעות נפשיות, פגיעה עצמית, קניבליזם, הטלת מום, נקרופיליה, התאבדות, רצח, עינוי, אונס והתמכרות לסמים, ולעיתים קרובות עיסוק בעל טבעי ובתורת הנסתר. לפי הראפר מארז, "אם תיקח את סטיבן קינג או וס קרייבן ותשים להם ביט ראפ, זה מי שאני". התכנים הליריקליים נוטים להיות דומים לאלו בדת' מטאל, מה שהוביל לשם נוסף לסוגה, "דת'-ראפ".
העבדות בקנדה
אלמנצור באללה אלפאטמי
אלמנצור באללה אלפאטמי (בערבית: المنصور بالله الفاطمي, ידוע גם כאבו טאהר אסמאעיל אלמנצור באללה אלפאטמי, 931–953) היה הח'ליפה השלישי של השושלת הפאטמית.
ביוגרפיה.
אלמנצור באללה אלפאטמי, נולד בשנת 913 ברקאדה שליד קירואן, ובשנת 946 כבר ירש את השלטון מאביו, אבו אל-קאסם אלקאים.
הוא גדל בצפון אפריקה, בסביבה של מהפכות ומלחמות. הממלכת הפאטמית מצאה את עצמה במשבר עמוק בעקבות המרד של אבו יזיד, מרד שהתרחש בין השנים 943-947. עם זאת, כאשר אחדותם של המורדים החלה להיסדק, הצליח אבו טאהר לדכא את המרד.
לאחר שהוא הביס את המורדים, ניכס לעצמו אבו טאהר את התואר "אלמנצור", והתיישב באלמנצוריה שהייתה גם היא סמוכה לקירואן.
אלמנצור העסיק את עצמו בארגון מחדש של האימפריה הפאטמית במשך כל ימי חייו, עד לתום שלטונו. הוא חידש את המאבק נגד בית אומיה, כבש מחדש את סיציליה, ומשם הפלישה לאיטליה גם היא התחדשה.
אלמנצור נפטר לאחר מחלה קשה, ב-19 במרץ 953, ובכך העביר את השלטון לבנו, אבו תמים מעד אל-מועיז.
אינוקנטיוס השלושה עשר
אינוקנטיוס השלושה עשר (בלטינית: Innocentius XIII; 13 במאי 1655 – 7 במרץ 1724, נולד בשם מיכלאנג'לו דה קונטי) היה אפיפיור מ-8 במאי 1721 ועד מותו. שם לו למטרה לחולל רפורמות בהנהגת הכנסייה הקתולית, ובפרט נלחם בנפוטיזם שהיה נוהג שהשחית את מנהל מדינת האפיפיור וכלל חלוקת כיבודים, תארים ונחלות לקרובי משפחתו של האפיפיור המכהן. האפיפיור האחרון שנקרא בשם "אינוקנטיוס".
לפני היותו לאפיפיור.
נולד בפולי שבלאציו למשפחת אצולת בעלי האדמות דה קונטי (dei Conti). אביו היה קרלו השני, דוכס פולי. משפחה זו העמידה שמונה אפיפיורים נוספים ובהם אינוקנטיוס השלישי, גרגוריוס התשיעי ואלכסנדר הרביעי.
הוא למד באנקונה ולאחר מכן בקולג' הישועי ברומא ובספיאנצה – אוניברסיטת רומא. בנוסף ללימודי הסמכה לכהונה התמחה במשפט קאנוני ומשפט אזרחי. ב-26 ביוני 1695 מונה על ידי אינוקנטיוס השנים עשר לארכיבישוף טרסוס (תואר בלבד, ללא סמכויות כנסייתיות) ונונציו לשווייץ. בין השנים 1697 ל-1710 הועבר לכהן כנונציו לפורטוגל. ב-7 ביוני 1706 הועלה לדרגת קרדינל. ב-1709 מונה לארכיבישוף אוזימו וב-1712 לארכיבישוף ויטרבו וטוסקנלה, כן כיהן בתפקיד מזכיר אוצר הקרדינלים בקוריה הרומאית. ב-1719 התפטר מתפקידיו בשל מחלה.
אפיפיורות.
לאחר מותו של קלמנס האחד עשר התכנסה קונקלווה, שנקרעה בין תומכי בית בורבון (נציגיו של לואי החמישה עשר, מלך צרפת ופליפה החמישי, מלך ספרד) לבין תומכי קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. הקונקלווה, שנפתחה ב-31 במרץ הייתה סוערת ולא הצליחה להגיע להכרעה במשך למעלה מחודש ימים. לבסוף זכה דה קונטי, שהוצע על ידי סיעת בית בורבון, ל-54 מתוך 55 קולות ונבחר לאפיפיור ב-8 במאי בעיקר בזכות ההכרה בתכונותיו כלמדן מעמיק של החוק הכנסייתי, אדיקותו הדתית ואופיו המפשר. הוא נטל לעצמו את השם אינוקנטיוס השלושה עשר לזכר בן משפחתו, אינוקנטיוס השלישי.
בתקופתו המשיכה המחלוקת על הטקסים הסיניים, שהחלה בימי קודמו והוא אסר על פעילות המיסיונרים הישועים בסין. בתקופתו התכנסו שתי קונסיסטוריות והוא מינה שלושה קרדינלים חדשים בלבד. שלושה אישים הועלו על ידי לדרגת מבורך, יאן מנפומוק, דלמציו מונר ואנדראה דה קונטי ואיזידורוס מסביליה הוכרז על ידו לדוקטור של הכנסייה.
מבחינה מדינית הבטיח האפיפיור סיוע לונציה ולמלטה במאבקן נגד האימפריה העות'מאנית. באנגליה תמך בטענתו של ג'יימס פרנסיס אדוארד סטיוארט לכתר, והלה שהה ברומא תחת חסותו.
האזרח ק'
האזרח ק' היא סדרה תיעודית ישראלית המשודרת בערוץ יס דוקו וב-yes VOD ועוסקת בהרשעתו של האסיר משה קסטל ברצח שני אזרחים בשנת 1997.
רקע.
בספטמבר 1997 נעצר משה קסטל, נהג מונית תושב ירושלים, בחשד לרצח חברו חלפן הכספים יגאל דניאל ועובר האורח אילן דבש, בכביש הסמוך ליישוב נטף שבהרי ירושלים.
קסטל הורשע על סמך ראיות נסיבתיות בלבד, ללא ראיות פורנזיות, או הודאה שלו בביצוע הרצח. קסטל שהיה מהמר כפייתי ומסובך בחובות בזמן הרצח, רצח לפי כתב האישום את חברו דניאל, ולאחר מכן גם את אילן דבש שנקלע למקום כעובר אורח. הוא נעצר תחילה ושוחרר בערבות. זמן קצר לאחר מכן בעת שהגיעו לביתו שוטרים במטרה להתקין אמצעים לציתות, נמצאו בביתו אלפי דולרים, ששדד לפי החשד מחלפן הכספים. קסטל נעצר בשנית ונגזרו עליו שני מאסרי עולם. מאז מעצרו הוא שב וטוען כי הוא חף מפשע.
הסדרה.
הסדרה בת 3 פרקים המשודרת בערוץ yes דוקו ו-yes VOD. יוצריה הם אלון מרום ואירית דולב. הסדרה הופקה במשך 6 שנים והיא פותחת תיק משפטי של פרשת רצח כפול שארעה בנטף בשנת 1997. במהלך שלושת הפרקים היא מעלה את סימני השאלה העמוקים סביב חקירת המשטרה, הראיות הנסיבתיות, ההרשעה והמשפט ועוקבת תוך כדי כך אחר מאמציו של קסטל שהורשע וטוען מאז מעצרו לחפות, להשתחרר ממאסרו, ודחיית הערכאות השונות את בקשותיו למשפט חוזר ולבדיקה חוזרת.
הסדרה מעמתת את הפרקליט ואת צוות החוקרים בממצאים, אשר בדרך כלל דוחים את דבריהם בגלל אוסף הנסיבות המצטבר וקלישות הטענות, וגם בשם יציבות המערכת.
הסדרה מותירה במשך חלקה הראשון את הצופה בספק עם נטייה לתחושה שמשה קסטל הוא אכן הרוצח, או אולי היה שותף לפשע, אך עם התקדמותה מותירה הסדרה את הצופים בתחושה שקסטל חף מכל פשע.
הבת ובן הדוד של קסטל מאמינים בחפותו והבן נוטה גם הוא להאמין בכך. כך גם בטוחים צוות ההגנה, ההולך ומתרחב עם חלוף השנים ודחיות הערכאות את בקשותיהם לדיון חוזר ובדיקה חוזרת. הצוות כולל את עורך הדין יעקב וינרוט ואת עורכת הדין אפרת פינק.