באולימפיאדה לחלק ממיזם "נבחרות ישראל במדעים", המשותף למשרד החינוך ומרכז מדעני העתיד. המיזם כולל גם את נבחרות ישראל בפיזיקה, במדעי המחשב, בכימיה ובביולוגיה ואת נבחרת ישראל הצעירה במדעים (הנבחרת הצעירה). בהתאם, עבר אימון התלמידים בגילאי חטיבת הביניים לנבחרת הצעירה, בה הם מתאמנים גם בתחומי מדע אחרים. החל משנת 2019, ישראל משתתפת גם ב-RMM. בשנת 2020 החליף פרופ' יהודה שלום את פרופ' סולן. בשנת 2021 עבר הפרויקט למכון ויצמן בהנהלת פרופ' אברהם איזנבוד, עם אותו צוות המאמנים.
הדחות מהתחרות.
קוריאה הצפונית הודחה פעמיים מהתחרות בשנים 1991 ו-2010 עקב רמאויות. זוהי המדינה היחידה שהודחה.
רשימת המדינות המארחות.
להלן רשימת המדינות והערים המארחות את התחרויות:
לוח מדליות שיאי כל הזמנים.
להלן רשימת שיאי מס' המדליות ל-10 הדירוגים הראשונים, נכון לשנת 2021:
יאט&quot;א
ארגון חברות התעופה הבינלאומי יאט"א (International Air Transport Association – IATA) הוא ארגון מסחר בינלאומי של חברות תעופה אשר מטהו נמצא במונטריאול, קנדה.
יאט"א נוסד באפריל 1945, בהוואנה שבקובה. הארגון הוא ממשיך דרכו של "ארגון התחבורה האווירית הבינלאומי" (International Air Traffic Association), אשר נוסד בהאג בשנת 1919, השנה בה החלו טיסות נוסעים סדירות. בעת יסודו היו 57 חברות בארגון, רובן מאירופה וצפון אמריקה. היום חברות בארגון 270 חברות מלמעלה מ-140 אומות בכל קצווי תבל.
מטרות.
המטרה העיקרית של הארגון היא לסייע לחברות תעופה לקיים ביניהן תחרות הוגנת ואחידות במחירים. לצורך חישוב מחירי כרטיסי הטיסה, חילקה יאט"א את העולם לאזורים:
לצורך השגת המטרה קיבלו חברות התעופה היתר מיוחד מן הגופים המפקחים על הגבלים עסקיים בעולם לתיאום מחירים האחת עם חברתה. אולם, היו שהאשימו את יאט"א כי היא מתנהגת כקרטל ורבות מחברות הטיסות המוזלות אינן חברות מלאות ביאט"א. בשנת 2005 הציעה נילי קרוס (Neelie Kroes) המפקחת על ההגבלים העסקיים באיחוד האירופי להפסיק את ההיתר שניתן לחברות יאט"א לתיאום מחירים. בשנת 2006 הגופים המפקחים על תחרות מסחרית באיחוד האירופי חוקרו את פעילות יאט"א. ביולי 2006, משרד התחבורה האמריקאי הציע אף הוא להפסיק את החסינות הניתנת לחברות התעופה בעניין תיאום מחירים. גם בישראל ביקש הממונה על ההגבלים העסקיים, בשנת 2013, להחיל את חוק ההגבלים העסקיים על חברות תעופה זרות הטסות לישראל.
ליאט"א תפקיד מרכזי בהסמכת סוכני נסיעות בעולם כולו (להוציא את ארצות הברית). יאט"א אף קובעת תקנים בתחום הטסת מטענים מסוכנים ומפרסמת ספר הוראות בנושא (IATA Dangerous Goods Regulation manual) המקובל בעולם כולו כתקן להטסת מטענים כאלה. מה- 1 ביוני 2008 כל חברות התעופה החברות בארגון חויבו בהנפקת כרטיס טיסה אלקטרוני לנוסעיהן.
קוד יאט"א.
קוד יאט"א, המכונה על ידי הארגון "IATA Location Identifier", הוא קוד אלפביתי בן שלוש אותיות המוקצה לשדות תעופה רבים ברחבי העולם. קודים אלה מתפרסמים מדי שלוש שנים במדריך "IATA Airline Coding". הקצאת קודים אלה נסמכת על החלטה 767 של הארגון, והיא מתבצעת על ידי מטה IATA במונטריאול. IATA מקצה קודים גם עבור תחנות רכבת וחברות הנדלינג בשדות תעופה.
קודי IATA נמצאים בשימוש בלוחות הזמנים של חברות התעופה, הזמנת הטיסות, העברת הכבודה, וכו'. אלה הם הקודים המודפסים על סרטי הבידוק המחוברים למזוודות בעת ההגעה לטיסה.
ארגון חברות התעופה הבינלאומי
האולימפיאדה הבינלאומית למתמטיקה
אלפרד טומטיס
אלפרד א. טומטיס (בצרפתית: Alfred A. Tomatis; 1 בינואר 1920 - 25 בדצמבר 2001) היה מומחה בעל שם עולמי ברפואת אף, אוזן וגרון ובתרפיית דיבור, וממציא צרפתי.
טומטיס קיבל תואר דוקטור לרפואה מבית הספר לרפואה של פריז. תורת הרפואה החלופית שלו בנושא שמיעה והקשבה ידועה בשם "שיטת טומטיס" או "אודיו-פסיכו-פונולוגיה" (APP).
שיטת טומטיס החלה כניסיון לעזור לזמרים מקצועיים בעיר הולדתו ניס, בהתבסס על הנחתו, ששמיעה תועה היא הגורם היסודי למגוון מחלות. מבחן ההקשבה שלו ובהמשך תרפיית האוזן האלקטרונית שפיתח נועדו להקל ולפתור בעיות אלה.
חיי טומטיס ועבודתו.
אלפרד טומטיס גדל במשפחה מוזיקלית בצרפת. אביו היה זמר אופרה והוא עשה חלק גדול משנות ילדותו במסעות עמו ובצפייה בהופעותיו באופרה מן הקלעים. עם זאת, כבר בקטנותו החליטו הוריו שאיננו מתאים לבמה. הוא בחר אפוא בלימודי רפואה והתמחה ברפואת אף אוזן גרון.
שיטת טומטיס.
זמן קצר לאחר שהחל לעבוד כרופא, התחיל אביו להפנות אליו עמיתים מן האופרה שסבלו מבעיות קול. טומטיס עמד עד מהרה על אי-התאמתם של טיפולים מסורתיים, אבל בו בזמן נוכח גם לדעת כמה מצומצם המחקר בתחום הקול עצמו. הוא ניסח את התאוריה, לפיה רבות מבעיות הקול הן לאמיתו של דבר בעיות שמיעה. התאוריה שלו, כי "הקול איננו מפיק מה שהאוזן אינה שומעת" היא סימן ההיכר של מחקרו ושל שיטתו. הוא גילה, שקולותיהם של זמרי אופרה פגעו בשרירי האוזן התיכונה שלהם עצמם. עם שמיעה פגומה, כפו הזמרים על קולותיהם להפיק קולות במשלבים, שלא יכלו עוד לשמוע.
בניסיון לאמן מחדש את מטופליו, פיתח טומטיס את "האוזן האלקטרונית", מתקן העושה שימוש בשער אלקטרוני, מתמרים של הולכת עצם ומסנני צליל להעצמת תדרי השמע העליונים החסרים. המטרה היא לחזק את שרירי האוזן התיכונה כדי להגביר את רגישות המאזין לתדרים החסרים.
טומטיס החל לטפל במספר בעיות אחרות באותן שיטות, בהן בעיות קריאה, דיסלקסיה, דיכאון, סכיזופרניה חמורה ואפילו אוטיזם. הוא מצא ראיה לכך, שרבות מן הבעיות האלה נובעות מכשל בתקשורת, הנוגע לקשב ולאוזן. הוא גילה, שהעובר שומע ברחם ומושפע מקול אמו, המגיע אליו מסונן לתדר נמוך בלבד. טומטיס טען, בניגוד לדעות עמיתיו בראשית שנות ה-50, שהאוזן מתחילה להתפתח בשבוע העשירי להריון והתפתחות השמיעה נשלמת באמצע החודש החמישי להריון. התאוריה של טומטיס קבעה, שהמידע המגיע מאוזן העובר מגרה ומנחה את התפתחות המוח. הוא גרס, שמספר רב של בעיות תקשורת שמיעתיות ראשיתן בהריון, כשהעובר איננו מגיב כראוי לקול האם. עוד גרס, שכל הגוף מעורב בהפקת הדיבור והשפה. טומטיס יצר מתקן אלקטרוני, שחיקה את הקולות שהעובר שומע ברחם באמצעות סינון צלילים לתדר נמוך. התוצאה דמתה לקולות ערבה אפריקאית בשעת בין ערביים. באמצעות מתקן זה טיפל טומטיס בילדים שסבלו מלקויות למידה ומהפרעות רגשיות קשות, על ידי ניסיון ל"החזרתם" למצב קדם-לידה והבאתם ל"לידה מחדש".
לדעת טומטיס, קריאה, גם ללא קול, היא פעילות של האוזן. הוא המליץ של קריאה בקול, לא רק לילדים ועל ידם, אלא גם על ידי מבוגרים, 30 דקות ביום. טענתו הייתה, שקריאה בקול לא זו בלבד שהיא מגרה את המוח אלא שהיא גם דרך הלימוד הטובה ביותר.
השיטה השנויה ביותר במחלוקת שלו מנסה להביא ילדים אוטיסטיים להכרת קול אמם ולתגובה לו. האוזן האלקטרונית, כך טען, יכולה לחקות את צליל קולה של האם כפי שהוא נשמע ברחם, ולהוביל את הילד בהדרגה לקבלת קולה האמיתי, הלא-מסונן, ולהגבה לו. הוא דיווח, ששיטתו הביאה לעיתים קרובות לתוצאות מפתיעות, כשילדים בכו משמחה כאשר הכירו את קול אמם בפעם הראשונה.
ברבות מן הסוגיות השונות שבהן עסק, האמין טומטיס כי בעיות רבות של לקויות למידה, דיסלקסיה, סכיזופרניה ודיכאון, הן תוצאה של טראומה, שנגרמה עקב נתק ביחסים ותקשורת פגומה. הוא מצא, שטיפול בתחלואים אלה מחייב שיתוף פעולה של ההורים ואפילו הסבים.
באוטוביוגרפיה שלו, טומטיס מספר על רבות מן המריבות שהיו לו עם הממסד הרפואי, הן בצרפת והן בקנדה, שם עבד בהמשך חייו. בסופו של דבר פרש מן הקהילה הרפואית השמרנית, כשהגיע למסקנה, שנוהלי הטיפול שלו חורגים מטווח ההשגה של הריפוי הנגדי הנורמטיבי. את התחום החדש שלו כינה "אודיו-פסיכו-פונולוגיה".
תגליתו של טומטיס, שנתקלה תחילה בלעג אך הוכחה כנכונה בהמשך, הייתה כי הקול יכול לשחזר רק מה שהאוזן יכולה לשמוע. תגלית אחרת הייתה, שאנשים מפיקים קולות בהשפעת סביבתם. שוכני מדבר, למשל, מסתפקים בכלי יחיד, כמו תוף, ואילו שוכני יערות יוצרים מוזיקה פוליפונית, המחקה את שפעת הצלילים והרחשים האופפים אותם. הלחץ האטמוספירי על האוזן הפנימית של שוכני הרים משפיע על צלילי קולם, העשירים בטונים יסודיים ובתדרים גבוהים.
אחת הבעיות הפוגעת ביכולת הקשב ועיבוד נתוני השמע, היא דומיננטיות של האוזן השמאלית, בניגוד לזו של האוזן הימנית, שהיא השלטת אצל רוב האוכלוסייה. כאשר המידע נקלט באוזן הימנית, הוא עובר אל האונה השמאלית, האחראית לעיבוד שפה ודיבור. לעומת זאת, מידע הנקלט באוזן השמאלית נקלט באונה הימנית, וכתוצאה מכך נגרם עיכוב קל בעיבודו, המחייב מאמץ קשב וריכוז גדול יותר..
הטיפול במרכזי טומטיס כולל אימון הקשבה באמצעות גירוי צלילי דרך אוזניות ונמשך בסדרות של מספר שבועות כל אחת, כשעתיים לכל טיפול, פעמים אחדות בשבוע, עם הפסקות של שבועות אחדים בין סדרה לסדרה. בסך הכול מקיף טיפול כזה בין 50 ל-75 שעות, במשך חודשים אחדים. הטיפול נועד לשפר את יכולת הקשב והריכוז, וכתוצאה מכך את כושר הלימוד ואת איכות החיים של המטופל.
מרכזי טומטיס לריפוי בצלילים פועלים ברחבי העולם ומשנת 2002 גם בישראל. המרכזים מטפלים בעיקר בילדים, אך גם בבוגרים, הסובלים מלקויות למידה שונות, עיכוב בהתפתחות, בעיות קשב וריכוז ובעיות התנהגות.