במהלך השנים הרחיבה דורה את עסקיה, עד שהיו לה מספר בתי בושת ברחבי הטריטוריה. הפופולרי מביניהם, בבל פורש, כונה "Diddlin' Dora's", שם שהוא סלנג לסקס, דוגמת "דורה המרימה". המקום פורסם כיעד לאוכל, שתייה וריקודים – מקום שאפשר להביא אליו את אמא ('Three D's - Dining, Drinking, and Dancing – a place where you can bring your mother') – שוב, סוג של בדיחה.
בתי הבושת האחרים של דורה היו בלד, מיילס סיטי, סטרג'יס, ודדווד. בזמן שחייתה בדדווד, דורה התחתנה והמשיכה בעסקיה. לאחר מותו של בעלה, היא העבירה את העסק לרפיד סיטי, שם המשיכה לנחול הצלחה כמאדאם, במיוחד בתקופת היובש בארצות הברית, כאשר היה בלתי חוקי למכור אלכוהול, מכיוון שהמקום פעל גם במסבאה.
נישואים.
דורה נישאה לג'וזף מ. דופרן (16 ביוני 1862 – 3 באוגוסט 1909), אשר תואר כ"ג'נטלמן מהמר חביב", שעזר לה להגדיל את העסק שלה.
מותה.
דורה נפטרה מהתקף לב ב-1934. התוכי שלה פרד ובעלה ג'וזף קבורים לידה בבית הקברות מאונט מוריה בדדווד.
בהודעת המוות בעיתון נכתב שנפטרה "עובדת סוציאלית בעלת שם". היא אכן הייתה ידועה בשל טוב ליבה, והייתה תורמת רבות לצדקות ולנזקקים, ובאופן כללי הייתה פופולרית עם עובדיה ולקוחותיה. רבות מהנשים שעבדו עבורה הגיעו מתוך מצוקה קשה ומצאו במקצוע מפלט.
פרסום.
תחת שם העט d'Dee, דורה פרסמה חוברת קצרה על קלמיטי ג'יין, שכותרתו "Low Down on Calamity Jane" (האמת על קלמיטי ג'יין) (1932). ב-1981, חוברת זו פורסמה במהדורה מורחבת בת 47 עמודים, בעריכתה של הלן רזאטו.
NPO 1 הוא ערוץ הטלוויזיה ההולנדי הראשון שהתחיל לשדר ב-2 באוקטובר 1951. הערוץ משדר כחלק מהשידור הציבורי ההולנדי, יחד עם הערוצים הציבוריים הנוספים NPO 2 ו-NPO 3. הערוץ משדר מגוון רחב של תוכניות, המכוונות בדרך כלל לקהלים הגדולים ביותר, בעלי המכנה המשותף הגדול ביותר. בשנת 2016 הערוץ היה הנצפה ביותר בהולנד, עם נתח שוק של 21.9%.
היסטוריה.
שנים ראשונות, שנות ה-50.
הניסויים הראשונים לשידורים טלוויזיוניים נערכו בהולנד עוד בשנות ה-30, כשחברת הטכנולוגיה ההולנדית פיליפס מילאה תפקיד חשוב בניסויים.
בשנת 1951 הקימו גופי השידור הציבורי ההולנדי KRO, AVRO, NCRV ו-VARA את NTS (קרן הטלוויזיה ההולנדית). השידור הראשון של הערוץ היה בשעה 8:15 ב-2 באוקטובר 1951, מאולפן בבוסום. כמה שנים מאוחר יותר, ב-5 בינואר 1956 NTS שידרה את תוכנית החדשות הראשונה.
עם זאת, בשנות ה-50 משכה הטלוויזיה בהולנד מספר נמוך של צופים, אשר נבע בעיקרו מהמחירים הגבוהים של מכשירי הטלוויזיה באותה תקופה. כמו כן באותן שנים הפכו שידורי הטלוויזיה לזמינים יותר ברחבי הולנד, בשל הקמת משדרים חדשים ברחבי המדינה.
הקמת Nederland 1.
מאוקטובר 1960 החלה NTS לשדר מדי יום בשעות 20:00 עד 22:20 בערב ולאחר מכן הורחבו שעות השידורים ל-30 שעות שידור בשבוע. ב-1 באוקטובר 1964 ערוץ טלוויזיה ציבורי שני שנקרא Nederland 2 החל לשדר, דבר שגרם לערוץ הוותיק לשנות את שמו ל-Nederland 1.
בשנת 1967 החלו בהולנד בשידורי טלוויזיה צבעוניים באמצעות שידור בשיטת PAL. בשנת 1969 אימצה ממשלת הולנד מדיניות פתוחה כלפי השידורים, המאפשרת לארגוני שידור נוספים לשדר. עם זאת, נקבעו תנאי סף שונים. כך למשל על מנת לשדר ארגון שידור צריך לכלול לפחות 100,000 חברים. ב-29 במאי 1969 התמזגו NTS ואיחוד הרדיו ההולנדי ל-NOS, ששימש כארגון הגג של ארגוני השידור הציבוריים. ההתמקדות העיקרית של הגוף החדש הייתה בעיקר בחדשות ובספורט וכן סיפק תיאום טכני ומנהלי.
הקמת Nederland 3.
לקראת ההשקה של ערוצים מסחריים חדשים המשודרים באמצעות הלוויין, הושקה באפריל 1988 רשת Nederland 3. לאחר ההשקה של הרשת החדשה, הפך Nederland 1 לעמוד התווך של ארגוני השידור הציבוריים בהולנד. ב-30 בספטמבר 1991 השיק הערוץ סמליל חדש בצבע צהוב הכולל את מספר הערוץ בתוך יהלום כחול.
נכון למאי 2018, רוב ההפקות הגדולות עבור הטלוויזיה הציבורית בהולנד משודרות ב-NPO 1, המכונה לעיתים כספינת הדגל של NPO.
התמכרות לטלפון סלולרי
התמכרות לטלפון הסלולרי היא תסמונת תלות בקרב משתמשי הטלפון הנייד. חלק מהמשתמשים בטלפונים ניידים מפגינים התנהגויות בעייתיות הדומות להפרעות בשימוש בסמים. התנהגויות אלו יכולות לכלול עיסוק יתר בתכתובות בנייד, השקעת כסף או זמן רב מדי בטלפונים ניידים, שימוש בטלפונים ניידים במצבים לא מתאימים מבחינה חברתית או פיזית, כגון נהיגה במכונית. שימוש מופרז יכול גם להוביל לבזבוז זמן מופרז בתכתובות בנייד, להביא להשפעות שליליות על מערכות יחסים וחרדה, באם מנתקים את המשתמש מהטלפון הנייד או מאותות ההתראה.
השימוש בטלפון סלולרי גדל ברחבי העולם במהלך העשור האחרון במיוחד בקרב מתבגרים. בבית הספר, בבית, במפגשים עם חברים, מוקדם בבוקר ולפני השינה. הילדים היום חיים, נושמים, אוכלים וחולמים בתוך הטלפונים הסלולריים שלהם. המחקרים מראים כי ההתמכרות לטלפון אף מטלטלת את ההיררכיה המשפחתית מכיוון ובמשפחות רבות קיימת ׳ברית של שתיקה׳: גם הילדים וגם ההורים שקועים בטלפון הסלולרי.
שכיחות.
העלייה בשימוש בטלפונים הניידים מעלה איתה גם תהיות לגבי השפעות התופעה על החברה. בכל רחבי העולם, המספרים המדווחים על התמכרות לטלפונים הניידים עולים בהתמדה. בדרום קוריאה, אחת מצרכניות הטכנולוגיה הגדולות בעולם, סקר ממשלתי העלה כי 18% מבין המתבגרים בה מוגדרים כמכורים לטלפון חכם, ומבין המבוגרים, שבכלליות סובלים פחות מהתופעה, האחוז עומד על 9.1. אנגליה, בה אחוז המתבגרים המעידים על עצמם כמכורים הוא 60%, הכריזה על עצמה כמדינה מכורה לסמארטפון. מבחינה דמוגרפית, צעירים בין גילאי 15–24 נמצאים בסיכון הגבוה ביותר לסבול מהתמכרות, וההיתכנות להתמכרות אצל גברים גבוהה מזו אצל נשים.
גורמי סיכון.
במחקר שנערך באוניברסיטת הונג קונג, עלו תוצאות המראות סבירות גבוהה יותר להתמכרות מצד אלה הסובלים מערך עצמי נמוך, בדידות, דיכאון, חרדה בין-אישית, ואלה המראים צורך לשייכות. מיקרו בלוגים, דוגמת טוויטר ופייסבוק, זוכים להצלחה רבה מכיוון שהם מציעים הפוגה מאותם רגשות שליליים. פרופסור נמסו פארק במחקרה, מראה זאת בבירור: לפיה, שימוש במדיה החברתית בקרב סטודנטים הסובלים מבעיות נפשיות, הנותן להם פתח לחיבורים בין-אישיים לו לא זכו קודם לכן, מוריד את הסיכון שאלה ינסו לשלוח יד בחייהם. אך מה שהיא לא בחנה במחקרה, הן הבעיות המתווצרות כאשר השימוש עובר את הרף הנורמטיבי.
השלכות.
אותן תופעות חיוביות שהשימוש במדיה החברתית מוביל אליהן מתהפכות כאשר השימוש הוא אקססיבי; במקום בו שימוש נורמטיבי גרר הפוגה ממתחים ורגשות שליליים, שימוש היתר הוביל לעליה בהן. במחקר שנעשה באוניברסיטת סן-דייגו נמצא כי בקרב בני נוער העושים שימוש אינטנסיבי במדיה החברתית, קיים סיכוי גבוה ב-13% להצגת סימפטומים דיכאוניים. אחד הסימפטומים שנמצאו להתמכרות לטלפון הנייד, היא האמונה בקרב המכורים שמערכות היחסים שהם מטפחים במרחב הסייבר הן בעלות אופי אינטימי יותר מאלה שיוכלו ליצור בעולם האמיתי, בקשרים פנים-אל-פנים, מה שעלול להוביל להחמרת תחושת הבדידות. ממחקר נוסף עולה כי אלה המחפשים – דרך שימושם בטלפון הנייד והמדיות החברתיות - לשמר או לבנות מערכות יחסים, סביר כי לא ימצאו עצמם מכורים לטלפון. הבעייתיות מתחילה כאשר המטרה של האינדיבידואל מגיעה ממניעים חד-צדדיים (כגון קבלת הכרה על ידי הזולת, יצירת רושם, ובריחה מבדידות) ולא ממניע של רצון בקשר הדדי; אלה עלולים להוביל לשימוש מוגזם ולהתמכרות.
מחקר שנעשה בקרב צעירים בגילאי ה-16 עד 24 שנים התמקד בגורמים הפסיכולוגיים הקשורים בהתמכרות לטלפון נייד. במחקר מצאו התמכרות לטלפונים ניידים מתבטאת בהתנהגויות חריגות כגון התנגשות עם אנשים, אובדן סבלנות והנאה מפעילויות לטווח קצר בלבד, אובדן שליטה על התנהגותם, חוסר סבלנות ועוד. דוח אחרון שנעשה בדבר זמן המסך של ילדים בישראל מול הטלפונים מצא כי ההורים כיום ברובם 43% מההורים אינם מגבילים את זמן המסך של ילדיהם, 36% מאפשרים להם עד שעתיים ביום ו־13% לא מאפשרים זמן מסך בכלל.
השימוש הבעייתי בטלפונים סלולריים משפיע ונקשר למשתני אישיות שונים כגון חרדה, מתח, נוירוטיות, הערכה עצמית, אימפולסיביות ודימוי עצמי. בנוסף, השימוש הבעייתי בטלפונים סלולריים נמצא פוגע באיכות השינה ואף גורם להפרעות שינה ודיכאון. התעללות באינטרנט שכיחה גם היא ונקשרה לשימוש בעייתי בטלפון סלולרי. בנוסף, הסקירה הנוכחית חושפת את הקשר הדו-קיום בין שימוש בעייתי בטלפונים סלולריים ושימוש בחומרים כגון טבק ואלכוהול. על פי מחקר אחר בנושא, אנשים המכורים לטלפונים סלולריים יצרו פחות קשרים חברתיים עם אחרים בקבוצות שונות, מה שעתיד לפגיעה הדרגתית והחלשת המיומנויות והכישורים החברתיים שלהם. תוצאות אלו עלולות גם להוביל לפיתוח ביישנות או פחד לבטא את דעות ורגשות בפני אחרים כאשר מתקיימת תקשורת חברתית במפגשים פנים מול פנים.מחקר נוסף בחן את הסיכונים הממשיים בהתמכרות לטלפון הנגרמים מעצם החזקת הטלפון ביד. הליכה תוך בהייה בטלפון הנייד והסכנה הנובעת בעיקר מהסחות דעת כגון נפילה עקב פגיעה מעצם דומם, פגיעה מכלי רכב חולף או אדם, שימוש בטלפונים הסלולריים תוך כדי נהיגה אשר מוביל גם הוא לתאונות רבות ועוד. המשתמשים בטלפונים הסלולריים מודעים לסכנות אלו אך ממשיכים להסיט את מבטיהם למטה וממשיכים לחשוף עצמם לפגיעות אלו.
דרכי גמילה.