בלום העריך מאוד את ויליאם שייקספיר, והחשיב את יצירותיו כחלק מרכזי מהקאנון. הוא טען כי מתוך 38 מחזותיו, 24 הן יצירות מופת. בספרו מ-1998, "Shakespeare: The Invention of the Human", טען בלום כי שייקספיר "המציא" את האנושות כפי שהיא מתקיימת היום, בכך שהציג את התכונה של בחינה עצמית (באנגלית: Self-Overhearing), הדוחפת את בני האדם לשינוי.
שנות ה-2000.
בתחילת המאה ה-21 כתב בלום מספר ספרים, שעסקו בפילוסופיה של הקריאה, ביקורת דת, ביקורת שייקספירית וגאונות. כמו כן הוציא לאור מספר אנתולוגיות. בעשור השני של המאה ה-21 כתב מספר ספרים ואף מחזות, וכן עסק בנושא היסטוריית הספרות האמריקאית.
כותבים שזכו להערכתו.
בספרו "קבלה וביקורת" (אנגלית: Kabbalah and Criticism) מ-1975 כתב בלום כי ארבעת המשוררים האמריקאים החשובים של זמן זה היו רוברט פן וורן, ג'יימס מריל, ג'ון אשברי ואליזבת בישופ. בשנות ה-90 של המאה ה-20 ציין בלום גם את א. ר. אמונס והנרי קול. ב-2003 אמר בלום כי ארבעת הכותבים האמריקאיים הגדולים של זמן זה הם תומאס פינצ'ון, פיליפ רות, קורמק מקארתי ודון דלילו - בהתבסס על יצירותיהם העיקריות: "הזעקה של אוסף 49", "פסטורלה אמריקנית", "קו אורך דם" ו"תת-עולם", בהתאמה. כותבים קנדים שבלום ציין לטובה באופן יוצא דופן הם אן קרסון, א. פ. מוריץ וג'יי רייט.
מיס תבל 1985
מיס תבל 1985 היא תחרות מיס תבל ה-34 במספר ונערכה בארצות הברית. נציגת ישראל בתחרות הייתה מלכת היופי הילה קלמן.
כמיס תבל הוכתרת מלכת היופי של פוארטו ריקו, דבורה קרתי דו.
סוף טוב (מחזה)
סוף טוב הוא מחזה סאטירי מוזיקלי ישראלי מאת ענת גוב. את ההצגה ביימה עדנה מזי"א, ובתפקיד הראשי כיכבה ענת וקסמן.
המחזה מספר אודות שחקנית מפורסמת שנכנסת למחלקה האונקולוגית, כאשר היא חולה בסרטן בשלבים מתקדמים.
ההפקה.
המחזה הוא פרי עטה של המחזאית ענת גוב, שכתבה פנטזיה מוזיקלית על ההתמודדות שלה עם מחלת סרטן המעי הגס, וההחלטה השנויה במחלוקת- לא לקבל טיפול מונע.
את ההצגה ביימה המחזאית והסופרת עדנה מזי״א. השחקנים בהצגה הם ענת וקסמן, יפתח קליין, שרית וינו אלעד, זהרירה חריפאי, רוני שובל ורותי אסרסאי. את המוזיקה והשירים כתב שלומי שבן. על הכוריאוגרפיה אמון היה יחזקאל לזרוב. ההצגה עלתה בתיאטרון הקאמרי ביוני 2011.
ענת גוב נפטרה כשנה וחצי לאחר שהועלתה ההצגה, שהיוותה בעיניי רבים כמעיין צוואתה של גוב.
זהרירה חריפאי זכתה על תפקידה בהצגה, בפרס התיאטרון הישראלי, ונפטרה גם היא מסרטן בתחילת שנת 2013. לאחר מותה, החליפה את חריפאי השחקנית תחיה דנון.
בספטמבר 2011, ההצגה עלתה בהיכל התרבות של אריאל, למרות ששתי היוצרות נמנו על חותמות מכתב המחאה נגד ההיכל, אך מבחינה חוקית לא יכלו למנוע את עליית ההצגה (הן נמנעו מקבלת ההכנסות ובחרו לתרום אותן לאגודה למלחמה בסרטן).
עלילה.
טליה רוט, שחקנית תיאטרון מפורסמת לקראת סוף שנות ה-40 לחייה, מגיעה למחלקה האונקולוגית כדי להתחיל לקבל טיפול כימותרפי למחלת הסרטן, שנמצאה בגופה. טליה מובכת מעצם הגיעה למחלקה, וחרדה לפרטיותה. באותו החדר בו היא מקבלת את הטיפול יושבות שלוש מטופלות: חיהל'ה, מיקי ואמונה. שלושתן מתרגשות מבואה של השחקנית המפורסמת ומנסות ליצור עמה קשר, אך נענות בסירוב מצד טליה. רופא המחלקה ד״ר כץ, ולצידו אחות המחלקה עמליה, מסבירים לטליה את נחיצות הטיפול שעליה לקבל, כיוון שהיא נמצאת ב״stage 4", כלומר שלב מתקדם וסופני במחלה. טליה לא משתכנעת, ולאחר מסע של התלבטויות, מחליטה להפסיק את הטיפול ולהמשיך לחיות את חייה, עד אשר תגבור עליה המחלה.
ביקורות.
ההצגה קיבלה תשבחות מצד מבקרי התיאטרון וקהל הצופים. היא הועלתה כ-400 פעמים בקאמרי.
"מחזה שנוגע בצורה חריפה ואמיצה במציאות...מנות הגונות של הומור...הבמאית עדנה מזי"א ביימה את ההצגה בקצב ובשטף על הבמה הגמישה שעיצבה אורנה סמורגונסקי. קטעי השואו מתוזמרים היטב עם המוזיקה והשירים מלאי החן של שלומי שבן. כל השחקנים עושים עבודה מצוינת... מעל הכל מי שמעניקה להצגה את הלב שלה היא ענת ווקסמן, המביאה לידי ביטוי את מלוא הקשת של הרגשות של הדמות אותה היא מגלמת ברגישות ובתבונה. נראה שגוב ושותפיה הצליחו להפוך הצגה על מחלקה של חולים סופניים לשלאגר אמיתי" (ידיעות אחרונות)
סבטלנה סביצקיה
עבדרחים וואקילי
ג'יימס פאלווס
ג'יימס מקנזי פאלווס (באנגלית: James Mackenzie Fallows; נולד ב-2 באוגוסט 1948) הוא סופר ועיתונאי אמריקאי. משמש ככתב בכתב העת The Atlantic במשך שנים רבות. עבודותיו הופיעו גם בניו יורק טיימס, סלייט, ניו יורק ריוויו אוף בוקס, ניו יורקר ובאמריקן פרוספקט.
פאלווס הוא העורך לשעבר של המגזין U.S. News &amp; World Report.
הוא שימש גם ככתב הנאומים הראשי של נשיא ארצות הברית לשעבר ג'ימי קרטר בין השנים 1976–1979, והיה האדם הצעיר ביותר שהחזיק במשרה זו.
כתביו.
פאלווס כתב במהלך הקריירה שלו 10 ספרים ובהם:
מייקל סיטון
מייקל סיטון (באנגלית: Michael Seaton; נולד ב-1 במאי 1996) הוא כדורגלן ג'מייקני המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת רהדן.
קריירה.
סיטון נולד בג'מייקה ובגיל צעיר עבר לארצות הברית. הוא החל לשחק כדורגל "פרייסטייט סוקר אליאנס" ממרילנד, וכשהיה בן 14 הצטרף לאקדמיית הנוער של די.סי. יונייטד. בינואר 2013 חתם על חוזה מקצועני בקבוצה הבוגרת של המועדון, וחודשיים לאחר מכן הושאל לריצ'מונד קיקרס. ב-3 במאי 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, במשחק נגד וילמינגטון בו גם כבש את שער הבכורה שלו.
ב-12 ביולי 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו עבור די.סי. יונייטד, במשחק ידידות נגד גוודלחרה. בינואר החל להתאמן עם אינטר מילאנו מהסרייה א', אך בסופו של דבר לא חתם בקבוצה. ב-31 במרץ 2015 חתם סיטון בארברו מליגת העל השוודית, אך ב-4 ביוני עזב את המועדון. ב-6 באוגוסט 2015 חזר לארצות הברית וחתם בפורטלנד טימברס.
ב-1 ביולי 2016 הגיע סיטון לישראל וחתם בהפועל רמת גן מהליגה הלאומית. ב-5 באוגוסט 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 2-3 נגד בית"ר תל אביב רמלה במסגרת שלב הבתים של גביע הטוטו, משחק בו כבש סיטון צמד שערים. סיטון שיחק חצי עונה בהפועל רמת גן, וב-23 הופעות בכל המסגרות כבש שמונה שערים.
ב-26 בינואר 2017 חתם בהפועל תל אביב מליגת העל. כעבור שלושה ימים ערך את הופעתו היחידה במדי הקבוצה, כשנכנס כמחליף בדקה ה-17 והוחלף בדקה ה-73 במשחק מול הפועל חיפה שהסתיים בתיקו 0-0. לאחר מכן לא שותף סיטון במשחקי הקבוצה, ובתום עונת 2016/2017 ירד עמה לליגה הלאומית.
בקיץ 2017 חתם סיטון בקבוצת מכבי אחי נצרת מהליגה הלאומית, ובמדיה ערך 18 הופעות בכל המסגרות וכבש שער אחד בגביע המדינה. ב-13 במרץ 2018 חזר לארצות הברית וחתם בקבוצת אורנג' קאונטי.
בינואר חתם בויקטוריה קלן.
נבחרת ג'מייקה.
סיטון ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ג'מייקה כשהיה בן 17, במשחק נגד שנערך ב-15 בנובמבר 2013. את שער הבכורה שלו בנבחרת הבקיע ב-5 במרץ 2014, בניצחון 0-5 נגד . סיטון זכה עם הנבחרת בגביע הקריביים 2014.
ז'אן-ונסן שייל
ז'אן-ונסן שייל (בצרפתית: Jean-Vincent Scheil, 10 ביוני 1858 קניגסמאקר - 21 ביולי 1940 פריז) היה ארכאולוג, בלשן, אשורולוג ואגיפטולוג צרפתי, נזיר דומיניקני. הוא השתתף בחפירות בשנת 1901 בפרס שבהן נתגלתה אסטלה ובה חקוקים חוקי חמורבי ובהמשך היה הראשון שתרגם ופרסם אותם.
ביוגרפיה.
שנותיו המוקדמות.
ז'אן שייל נולד בשנת 1858 בכפר קניגסמאקר במחוז מוזל שבחבל לורן בצרפת. תחילה הוא למד במכללת סירק במחוז הולדתו, אחר כך למד תאולוגיה, תחילה בסמינר הקתולי הקטן ביישוב מונטיני-לס-מס, אחר כך בסמינר הגדול בעיר מס. לפי דוגמת אחיו הבכור, ניקולא סבסטיאן שייל (1931-1852), הוא נכנס לשורות הנזירים הדומיניקנים והתחיל בשנת 1881 חניכות אצל חברי המסדר בבלמונטה בספרד. ב-20 בינואר 1882 הוסיף לשמו את השם הפרטי ונסן. הוא בחר לעצמו את הסיסמה "Angulari lapide Christo" (ראש הפינה של ישו). שייל השתלם בהמשך בשנת 1883 פולדרס בחבל טירול שבאוסטריה ובשנים 1887-1884 בקורבארה בקורסיקה.
שייל כתב עבודת דוקטורט בפילוסופיה ובתאולוגיה בנושא De origine gothica Guzmanorum gentis germanice. שפורמה בשנת 1889 במיינץ.
אחרי שהוסמך בשנת 1887 בכמורה, הוא חי בקהילה הדומיניקנית או ה"יעקבינים" בפריז ולימד תאולוגיה במנזר "סן ז'אק". הממונים עליו התרשמו מכישוריו ודחפו אותו להמשיך בלימודים גבוהים. שייל למד בהמשך בשנים 1889-1887, כסטודנט מצטיין, בבית הספר השימושי ללימודים גבוהים בפריז, בו היה תלמידם של ארתור אמיו בתחום האשורולוגיה ושל גסטון מספרו ופייר-פול גייאס (Guieysse) בתחום האגיפטולוגיה. במקביל למד בקולז' דה פראנס אצל ז'ול אופרט.
בשנת 1914 קיבל מידי הנזיר הדומיניקני הבכיר אמברואז גרדיי את התעודה ל"מאסטר בתאולוגיה".
פעילותו המחקרית והאקדמית.
אחרי שנת 1889 השתתף שייל בהתלהבות, לפי הזמנתו של ארתור אמיו, בהוצאה לאור, תיעתוק ותרגום כתובת אשורית ארכאית של שמשי-אדד החמישי (באותה עת קראו שמשי רמן הרביעי)
שייל נטל חלק בהמשך במסעות ארכאולוגיים ברחבי המזרח התיכון.
בשנים 1891-1890 הוא השתתף במשלחת הארכאולוגית הצרפתית בקהיר וערך במסגרתה חפירות בנקרופוליס בתבאי. העתיק שם כתובות מהקירות וחקר שמונה קברות.
באותה תקופה הוציא לאור שתי מסכות ביוונית של פילון האלכסנדרוני לפי כתב יד שנודע כעתיק ביותר של ספרים אלה. פרסם גם לוחות בכתב היתדות שנתגלו בתל אל-עמרנה.