האומנות הפלמית היא עשירה במיוחד. תחילתה עם האמן הפלמי יאן ואן אייק, שיש המייחסים לו את תחילת ציורי השמן. אחריו באו האומנים הפלמים פיטר ברויגל האב, פיטר ברויגל הבן ופטר פאול רובנס והאומנית מיכאלינה ווטייה במאות ה-16 וה-17, שהוסיפו גם הם נכסים רבים לאוצרות האומנות הלאומיים. במאה ה-19 התחילו לפעול בבלגיה אומנים מודרניים דוגמת רנה מגריט - שהיה מאבות הסוריאליזם. גם את הקמתה של תנועת האר-נובו, ניתן לייחס לבלגיה. בתחילת המאה ה-20 התפתח הזרם האדריכלי הזה בבריסל כשבין מוביליו היו הנרי ואן דרה ומעצב הפנים ויקטור הורטה.
עוספייה
אינטליגנציה מלאכותית (סרט)
אינטליגנציה מלאכותית (באנגלית: A.I. Artificial Intelligence) הוא סרט מדע בדיוני שהופק בשנת 2001, בבימויו ובהפקתו של סטיבן ספילברג על פי רעיון של הבמאי סטנלי קובריק. קובריק הלך לעולמו לפני שהחלו צילומי הסרט וספילברג הקדיש אותו לבמאי המנוח. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר בקטגוריות האפקטים, האפקטים הוויזואליים והפסקול המקורי.
פיתוח התסריט.
הרעיון לסרט אינטליגנציה מלאכותית נבע מסיפור קצר שחיבר סופר המדע הבדיוני הבריטי בריאן אולדיס, "Super-Toys Last All Summer Long". סטנלי קובריק ואולדיס ניסו במשך שנים אחדות לפתח את הסיפור לעלילה קולנועית באורך מלא. בעקבות חילוקי דעות ביניהם, הפסיקו השניים לשתף פעולה. סופר המדע הבדיוני הבריטי איאן ווטסון עבד עם קובריק על התסריט הבסיסי, שעל פיו כתב ספילברג את התסריט המלא. גם הסופרת הבריטית שרה מייטלנד והסופר ארתור סי. קלארק הוסיפו רעיונות לעלילה. בנוסף, ספילברג רכש מאולדיס את הזכויות לשני סיפורי המשך וכלל רעיונות מתוכם בסרט.
קובריק ביקש מסטיבן ספילברג לביים את הסרט. קובריק לא זכה לראות את הסרט כיוון שנפטר לפני שהחלו הצילומים.
עלילה.
העלילה העתידנית מהווה עיבוד לאגדת "פינוקיו". העלילה מתרחשת בעתיד שבו שוכנים בעולמנו אנדרואידים לצד בני אדם בשר ודם. האנדרואידים ניחנים באינטליגנציה ברמה אנושית, אולם אינם ניחנים ברגשות. גיבור הסרט, דייוויד, הוא אב-טיפוס של אנדרואיד דמוי ילד בן עשר, שפותח עם יכולת לחוש ולהביע רגשות. דייוויד מצטרף למשפחה שבנה שרוי בתרדמת בגלל מחלה קשה. דייוויד חי כבן משפחה ואם המשפחה נקשרת אליו. לאחר שהבן מחלים ממחלתו ומתעורר מהתרדמת, מתחרים דייוויד והבן האמיתי על אהבת אימם. לאחר שדייוויד כמעט גורם לטביעתו של הבן האמיתי, מחליט האב להשיבו למפעל שבו יוצר. האם, מחשש שדייוויד יפורק, משחררת אותו לחופשי ביער. דייוויד יוצא למסע נואש בתקווה להפוך לילד אמיתי, כדי שיוכל לשוב ולזכות באהבת אמו.
צ'ארלי בממלכת השוקולד
אלופות המדינה בכדורגל (גברים)
גביע הליברטדורס
מיכאל רצון
מיכאל רצון (נולד ב-21 בספטמבר 1952), הוא איש ציבור ישראלי. איש עסקים לשעבר ומשפטן, אלוף-משנה במילואים וחבר הכנסת מטעם מפלגת הליכוד.
ביוגרפיה.
נולד בשכונת שעריה בפתח תקווה. בגיל 14 עבר ללמוד בפנימייה הצבאית לפיקוד שבתל אביב. עם גיוסו לצה"ל התנדב לקורס טיס ולאחר שהודח עבר לסיירת אגוז וליחידת רימון. רצון עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר והגיע לקורס קציני חי"ר. לאחר ארבעה חודשים בקורס החליט שאינו רוצה להיות קצין, והועלה להדחה. מפקד בית הספר לקצינים, צבי בר, אמר לו שהוא יהיה קצין מצטיין, הדיח אותו מהקורס והחזיר אותו להתחיל את הקורס מחדש.
רצון השתתף בפעילות מבצעית ברצועת עזה נגד הטרור הפלסטיני. במלחמת יום הכיפורים היה רצון סגן מפקד פלוגה ג' בגדוד 12 (ברק) של חטיבת גולני ולחם ברמת הגולן בקרבות הבלימה והתקפת הנגד נגד הצבא הסורי ברמה, וכן בקרב ההבקעה לרמה הסורית. משנפצע מפקד הפלוגה אביחי בקר נעשה רצון למ"פ. מאוחר יותר נפצע אף הוא. ב-1976 השתחרר בדרגת סרן ופתח סוכנות ביטוח. במילואים עשה קורס מג"דים והגיע לדרגת אלוף-משנה.
באותה תקופה החל לפעול בתנועת הליכוד ונבחר מטעמה פעמיים לחבר מועצת העיר פתח תקווה (בראשית שנות השמונים ובשלהי שנות התשעים). ב-1985 נבחר ליו"ר צעירי הליכוד ושימש בתפקיד עשר שנים.
הוא אף התמודד לראשות עיריית פתח תקווה, אך לא נבחר.
בתחילת שנות השמונים תפקד גם כחבר המועצה המייעצת לשר האוצר בענייני ביטוח ושימש גם דירקטור באגודה "כוכב יאיר" לייסוד היישוב כוכב יאיר ולהקמתו בשנים 1981-1986.
בשנים 1989-1990 שימש חבר דירקטוריון בחברת ממ"ן.
משנת 1990 ועד 1992 היה חבר דירקטוריון חברת שיכון ופיתוח.
נכנס לראשונה לכנסת בשלהי הכנסת ה-13 (10 במרץ 1996) לאחר פטירתו הפתאומית של חבר הכנסת אריאל וינשטיין, והספיק לכהן בכנסת באופן מעשי ימים ספורים בלבד. בבחירות לכנסת ה-15 (1999) הוצב רצון במקום ה-31 ברשימת הליכוד ולא נבחר לכנסת.
בשנת 2001 נבחר ליושב-ראש הדירקטוריון של אבנר חברה לביטוח.
בבחירות לכנסת ה-16 (2003) הוצב רצון במקום ה-20 ברשימת הליכוד, ונבחר לכנסת ה-16. הוא כיהן כסגן שר התמ"ת בממשלה ה-30 תחת השר אהוד אולמרט. בתקופת המאבק בתוכנית ההתנתקות היו מיכאל רצון ועוזי לנדאו מראשי חברי כנסת "המורדים" בליכוד, ובשל כך פוטרו מהממשלה ב-28 באוקטובר 2004. המשיך לכהן כחבר הכנסת עד תום הקדנציה, ושימש כחבר בוועדת הכנסת, ועדת הכספים, בוועדת החוק, חוקה ומשפט ובועדה לפניות הציבור. כן כיהן כחבר בוועדת החקירה הפרלמנטרית לגילוי השחיתות בממשל במדינת ישראל.
בבחירות המקדימות בליכוד לקראת הבחירות לכנסת ה-17 שנערכו במרץ 2006 נבחר למקום ה-33. מאוחר יותר דווח שקיבל את הצעתו של מיכאל קליינר לכהן כמספר 1 ברשימה של מפלגת חירות - התנועה הלאומית, אולם לבסוף החליט להישאר בליכוד ולא נכלל ברשימת מיכאל קליינר.
ב-2 בנובמבר 2008, לקראת הבחירות לכנסת ה-18, הודיע כי יתמודד בבחירות המקדימות בליכוד. בסופו של דבר, זכה רצון במקום ה-24 ברשימה, אך בעקבות עתירה נדחק עם משה פייגלין ואהוד יתום למקום ה-37, הלא ריאלי. רצון ערער לבית המשפט המחוזי, ערעורו התקבל והוא חזר למקום ה-24, עד ששעות אחדות לאחר מכן אישר בית המשפט ערעור של הליכוד, ושוב נדחק אחורה ברשימה. במהלך הבחירות לכנסת העשרים מוקם במקום ה-37 ברשימת הליכוד לכנסת, ולא נבחר לכנסת.
עד שנת 2013 שימש יו"ר הדירקטוריון של חברת נת"ע.
כיום, משמש כיו"ר קבוצת אב-גד המקדמת התחדשות עירונית במרכז הארץ.
מיכאל רצון בעל תואר ראשון במשפטים. למד לתואר שני במשפטים באוניברסיטת בר-אילן, וכן לתואר ראשון בהיסטוריה באוניברסיטת תל אביב.
חיים אישיים.
נשוי לפרופ' נאוה רצון, לשעבר ראש החוג לריפוי בעיסוק וכיום מרצה באוניברסיטת תל אביב, אב לחמישה ילדים.
ניו הייבן
ניו הייבן (באנגלית: New Haven) היא העיר השנייה בגודלה במדינת קונטיקט שבארצות הברית, אחרי העיר ברידג'פורט ומתגוררים בה כ-130,000 אנשים. העיר ממוקמת במחוז הנושא את שמה בדרום המדינה, לחופי האוקיינוס האטלנטי. שימשה כבירת מדינת קונטיקט בין השנים 1701–1873 יחד עם הרטפורד.
בניו הייבן שוכנת אוניברסיטת ייל, אחת מהאוניברסיטאות המובילות בעולם.
בניו הייבן פורסם ספר הטלפונים הראשון בהיסטוריה.
בניו הייבן נולד הנשיא ה-43 של ארצות הברית, ג'ורג' ווקר בוש.
אברקדברא
יסון
ק&quot;א ברתיני
מתי פלד
מתתיהו "מתי" פלד (20 ביולי 1923 – 10 במרץ 1995) היה אלוף בצה"ל, פובליציסט ופוליטיקאי ישראלי. ממקימי "המועצה הישראלית לשלום ישראלי-פלסטיני" וגוש שלום. מתנגד חריף ביותר של מלחמת לבנון הראשונה. חבר הכנסת ה-11 (1984–1988) מטעם הרשימה המתקדמת לשלום.
קורות חיים.
שנותיו המוקדמות.
נולד בחיפה בשם מתתיהו איפלנד, הבכור מבין שני בנים לברוך, איש הצבא האדום בעברו ונגר במקצועו, ושרה, עקרת בית. הוריו עלו ב-1921 מאוקראינה, הצטרפו ל"גדוד העבודה", והתיישבו ביפו. לאחר מכן חיו שנה במסגרת קיבוצית, לפני שעברו לחיפה, בה נולד פלד. בילדותו עברה המשפחה לירושלים, בה פתח אביו מפעל לרהיטי עץ.
נעוריו ושירותו בפלמ"ח.
בצעירותו היה, לצד חבר ילדותו עוזי נרקיס, פעיל בתנועת "המחנות העולים", שהכוח המניע בה היה הקיבוץ המאוחד ותנועת אחדות העבודה. פלד למד במגמת חקלאות בתיכון בית הכרם. ב-1938 הצטרף לשורות ההגנה, ובמסגרתה עבר קורס מ"כים בג'וערה. ב-1941 הצטרף לפלמ"ח, והיה שותף להכשרה המגויסת קצרת המועד של המחנות העולים באיילת השחר (הכשרת "יציבים"). ב-1943 סיים קורס מפקדי מחלקות בקיבוץ דליה, וקיבל פיקוד על מחלקת הטירונים של פלוגה ו' של הפלמ"ח (הפלוגה הירושלמית), שהייתה הפלוגה העירונית השנייה של הפלמ"ח, תחת פיקודו של המ"פ ישראל ליברטובסקי.
הפלוגה ביצעה סדרת פעולות נגד גורמים בריטים וחוגים מתונים ביישוב, ללא אישור הדרגים הממונים בפלמ"ח ובהגנה, ובניגוד לעמדה של המוסדות הלאומיים, ששללו פעילות אנטי-בריטית בתקופת מלחמת העולם השנייה ומאבקה של בריטניה בגרמניה הנאצית.
בין פעולות הפלוגה ניתן למנות למשל הנחת פצצה בחצר ביתו של ד"ר עקיבא ארנסט סימון, עקב התבטאויותיו בעד הגבלת העלייה, הטמנת חומר נפץ בחדר המכונות של קולנוע עדן, עקב החשד שבעליו הלשין לשלטון הבריטי על איש "ההגנה" ובכך הביא למותו, והטמנת מטען חומר נפץ בחצר ביתו של הנציב העליון הרולד מקמייקל. אף אחת מהפעולות לא גרמה לאבדות בנפש.
בעקבות הפעולות הללו, הודח ליברטובסקי מהפיקוד, ובמקומו מונה לזמן קצר שמעון אבידן.