הנסיכה אוגוסטה מריה לואיזה קתרינה נולדה ב-30 בספטמבר 1811, בתם השנייה של קרל פרידריך, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך ומריה פבלובנה, בתו של פאבל הראשון, קיסר רוסיה. בעוד שאביה נחשב למוגבל מבחינה אינטלקטואלית, אמה מריה תוארה על ידי המשורר והסופר יוהאן וולפגנג פון גתה בתור "אחת הנשים הטובות והמשמעותיות ביותר בזמנה". אוגוסטה קיבלה חינוך מקיף שנועד להכין אותה לחיים בחצר מלוכה, במסגרתו קיבלה גם שיעורי מוזיקה ממוזיקאי החצר, יוהאן נפומוק הומל.
באותה התקופה וילהלם בן ה-30 לא היה יורש העצר, אלא היה אחיו הצעיר של המלך לעתיד פרידריך וילהלם הרביעי. עם זאת פרידריך וילהלם ורעייתו אליזבת לודוויקה, נסיכת בוואריה טרם הולידו ילדים ולכן וילהלם נחשב לקרוב לכס המלוכה וציפו ממנו להינשא נישואים טובים ולהביא צאצאים. וילהלם היה מאוהב באותה התקופה בנסיכה הפולנית אליזה ראדזיוויל, אולם אביו המלך פרידריך וילהלם השלישי, אף על פי שחיבב את אליזה, הרגיש כי שושלת היוחסין שלה לא אצילה מספיק ודחף את וילהלם להינשא לאוגוסטה.
אוגוסטה הייתה בת 15 בלבד כשפגשה לראשונה את בעלה לעתיד, וילהלם. וילהלם חיבב את אישיותה של הנערה אולם נמשך יותר לאחותה הבכורה, מריה, שנישאה לאחיו הצעיר קרל. עקב היות מריה ובעלה בדרגה יותר נמוכה מאחותה, שהייתה מלכת פרוסיה, ולאחר מכן קיסרית גרמניה, התחרתה בה מריה בביגוד, פאות, תכשיטים ושאר פריטי האופנה.
בני הזוג התארסו רשמית בשנת 1828 ונישאו בברלין ב-11 ביוני 1829. אוגוסטה הייתה מאוהבת בבעלה, שהיה עדיין מאוהב באליזה, והיא התקבלה בצורה נעימה בחצר המלוכה הפרוסית. עם זאת החיים בברלין שעממו אותה, משום שמרבית החובות המלכותיות בוצעו על ידי גיסתה, אליזבת, נסיכת הכתר של פרוסיה.
אוגוסטה עברה שתי הפלות, כמו כן חוותה תקופות מאניות-דיפרסיות מאז 1840, כתוצאה מהלחץ הרב בו הייתה נתונה וכן בגידותיו התכופות של בעלה.
פוליטיקה.
הנסיכה אוגוסטה התעניינה מאוד בפוליטיקה והייתה מלאת תקווה לגבי כהונתו של גיסה, פרידריך וילהלם, שנחשב לליברלי ומודרני. עם זאת לאחר הכתרתו בשנת 1840 המלך החדש הנהיג ממשלה שמרנית בהרבה מהאידיאלים הליברלים בהם תמך בעודו נסיך הכתר. בזמן אביב העמים הנסיך וילהלם הצליח לעצור התמרדות שכוונה נגד אחיו הבכור, אולם השימוש בתותחים נגד המורדים ושפיכות הדמים הרבה גרמה לרגשי עוינות כלפיו בעם. בעצת המלך וילהלם ברח ללונדון עד יעבור זעם, בעוד רעייתו אוגוסטה לקחה את שני ילדיהם לפוטסדאם.
בחוגים ליברלים באותה התקופה הועלה רעיון כי המלך יוותר על כסאו, נסיך הכתר וילהלם יוותר על כל זכויותיו לכתר ואוגוסטה תשמש כעוצרת לבנם הצעיר עד שיגיע לבגרות. במאי 1848 נפגשה לראשונה האספה הלאומית של פרנקפורט כדי לדון באיחודה של גרמניה. הנסיך וילהלם חזר מגלותו בחודש שלאחר מכן ובשנת 1849 הוא מונה כמושל הכללי של מחוז הריין. בשנת 1850 וילהלם עבר יחד עם משפחתו להתגורר בקובלנץ.
אוגוסטה נהנתה מהחיים בקובלנץ, שהזכירו לה את ילדותה בוויימאר. באותה התקופה בנם פרידריך למד בבון הסמוכה והיה לנסיך הפרוסי הראשון שקיבל השכלה אקדמאית. ארמונם בקובלנץ היה נחשב לסובלני וליברלי והוא אירח רבים מהוגי הדעות הליברלים של התקופה. בשנת 1856 בתם לואיזה בת ה-17 נישאה לפרידריך הראשון, הדוכס הגדול של באדן ובשנת 1858 בנם פרידריך נישא לוויקטוריה, הנסיכה המלכותית. אוגוסטה הייתה מאושרת על נישואי בנה עם בתה של המלכה ויקטוריה והאמינה כי הנסיכה ויקטוריה, שהתחנכה במדינה מתקדמת כבריטניה, תכוון את פרידריך לכיוון מונרכיה דמוקרטית בגרמניה.
מלכת פרוסיה.
בשנת 1858 הנסיך וילהלם מונה לעוצר בשם אחיו לאחר שפרידריך וילהלם עבר מספר אירועי שבץ ולא יכול היה עוד להנהיג את ממשלתו, ובני הזוג שבו לברלין. לאחר מותו של פרידריך וילהלם בשנת 1861 ללא ילדים וילהלם הוכתר כוילהלם הראשון, מלך פרוסיה ואוגוסטה הוכתרה למלכת פרוסיה. וילהלם מיהר לפזר את ממשלתו של אחיו ולשים במקומה ממשלה ליברלית שכללה שרים מחצר המלוכה בקובלנץ. יריביו השמרנים של המלך ראו בכך את השפעתה של אוגוסטה, אולם למעשה השפעתה על בעלה הייתה קטנה וחודשים ספורים לאחר מכן וילהלם פיזר את ממשלתו החדשה. המלך מינה כראש הממשלה החדש את אוטו פון ביסמרק, אותו שנאה אוגוסטה וראתה בו כאויבה.
אוגוסטה נחרדה ממדיניות החוץ של ביסמרק שהביאה לפרוץ מלחמת שבעת השבועות נגד אוסטריה. באותה התקופה אוגוסטה התרחקה יותר ויותר מבעלה, בעוד שביסמרק החל לדבר עליה סרה בפרלמנט. המלכה החלה לסבול שוב מהתקפים מאנים-דיפרסיים ונסעה לעיתים תכופות לבאדן-באדן כדי להבריא. אוגוסטה גם התרחקה מכלתה, ויקטוריה, שהתקרבה לביסמרק ולדעותיו. עם זאת המלכה אהבה מאוד את נכדה וילהלם, לימים וילהלם השני, קיסר גרמניה, והתעניינה רבות בחינוכו. במהלך המלחמה ייסדה אוגוסטה את איגוד הנשים הלאומי, שדאג לחיילים פצועים וחולים.
קיסרית גרמניה.
בשנת 1870 פרצה מלחמה נוספת בה האשימה אוגוסטה את ביסמרק, מלחמת צרפת–פרוסיה, שבסופה הוכתרו וילהלם ואוגוסטה כקיסרי גרמניה. אוגוסטה ראתה בכתר הקיסרי כתבוסה אישית, שכן היא רצתה שהאיחוד הגרמני יגיע על ידי "כיבוש מוסרי" ולא על ידי שפיכות דמים. בשנותיה האחרונות אוגוסטה השלימה עם ביסמרק משום שהאמינה כי הוא האדם היחיד שיכול לתמוך בנכדה האהוב, וילהלם.
בשנותיה האחרונות סבלה אוגוסטה ממחלת השיגרון וביוני 1881 נפצעה כאשר נפלה מכרכרה ונותרה תלויה בכיסא גלגלים. למרות זאת היא המשיכה למלא את חובותיה המלכותיות. הקיסרית השלימה עם בעלה לפני יום הולדתו התשעים בשנת 1887, והקיסר מת שנה לאחר מכן. בנה פרידריך מת 99 ימים בלבד לאחר אביו מסרטן הגרון והיא ראתה את נכדה וילהלם הופך לקיסר גרמניה.
הקיסרית אוגוסטה מתה ב-7 בינואר 1890, בגיל 78, ונקברה במאוזולאום של שרלטנבורג לצד בעלה.
צאצאיה.
בני הזוג הולידו שני ילדים:
פרשת פרופיומו
פרשת פרופיומו (באנגלית: Profumo affair; כונתה גם "הסקנדל") הייתה שערורייה פוליטית בבריטניה של ראשית שנות השישים. היא קרויה על שם שר המלחמה ג'ון פרופיומו, שנאלץ להתפטר מתפקידו בעקבות רומן שניהל עם נערה בשם כריסטין קילר, שהייתה קשורה ברשת ריגול סובייטית. התערובת הנפיצה של מסיבות-מין בהשתתפות בכירי הממשל השמרני, עם החשש לחשיפת מידע ביטחוני רגיש לסובייטים בימי המלחמה הקרה, הביאו את הפרשה לכותרות העיתונים בבריטניה וברחבי העולם. בסופו של דבר היה לשערורייה חלק בהתפטרותו של ראש הממשלה הרולד מקמילן, כמו גם בעלייתה לשלטון של מפלגת הלייבור, שנה לאחר מכן.
ראשית הפרשה.
כריסטין קילר (Keeler) ברחה מהבית בגיל 16 והפכה לחשפנית במועדון קברט בסוהו של לונדון, שם היא הכירה נערת-שעשועים אחרת בשם מנדי רייס-דייוויס. השתיים פגשו ב (Ward), אוסטאופת לונדוני. וורד היה גם צייר ורבים ממפורסמי הבירה הבריטית דגמנו לדיוקנאות פרי מכחולו. בנוסף, הוא היה מארגן מסיבות אופנתיות שבהן השתתפו כל המי ומי.
שתי הצעירות היפות, רייס-דייוויס וקילר, חיו בביתו של וורד והוא הציג אותן בפני גברים רבי השפעה, שגם היו על פי רוב מבוגרים מהן בשנים רבות. אחד מאותם גברים היה שר המלחמה פרופיומו, כוכב עולה במפלגה השמרנית ומי שהיה, שנים רבות קודם לכן, חבר הפרלמנט הצעיר ביותר. פרופיומו פגש את קילר לראשונה ביולי 1961, במסיבה שארגן וורד בקלייבדן, אחוזתו המפוארת של הלורד אסטור בבקינגהאמשייר. הוא היה בן 46; היא בת 19.
הרומן שהתפתח ביניהם היה קצר וארך ככל הנראה מספר שבועות בלבד. אלא שלקילר היו גם מאהבים אחרים. אחד מהם היה יבגני איבנוב, נספח הצי בשגרירות ברית המועצות בלונדון, גם הוא אחד מחבריו הרבים של וורד. איבנוב היה מרגל סובייטי וכאשר התקשורת הבריטית החלה לדווח על הפרשה ב-1962, ההיבט השערורייתי ביותר היה הפגיעה האפשרית בביטחון המדינה, כתוצאה מכך ששר המלחמה ניהל רומן עם פלגשו של מרגל רוסי.
פרופיומו משקר לפרלמנט ונאלץ להתפטר.
פרופיומו נדחק לעמדת מגננה בעקבות הפרסומים בתקשורת. מצבו הוחמר על ידי היעלמותה של קילר, שברחה מגבולות בריטניה, אם מפני מאהב אחר שלה, "לאקי" גורדון , שניסה לירות בה ב-14 בדצמבר 1962, או מפני העיתונאים שלא הניחו לה. פרופיומו הואשם בתקשורת שהייתה לו יד בהיעלמותה.
ב-22 במרץ 1963 ענה פרופיומו בפרלמנט לשאלות שהעלו בפניו חברי הבית בעניין. טעותו הגורלית הייתה שהוא לא הסתפק בהכחשת ההאשמות החמורות, לפיהן מידע רגיש זרם דרכו לברית המועצות ושפעל להבריח את קילר, אלא בחר להכחיש את הרומן עצמו. הוא טען כי לא היה דבר לא-ראוי ביחסיהם (no impropriety). השקר הזה סיבך אותו יותר מכל מעשיו האחרים.
מספר שבועות לאחר מכן, ב-5 ביוני 1963, הוא נאלץ להודות בפני חברי הבית בשקר ששיקר להם. הוא הגיש למקמילן את התפטרותו המיידית.
דו"ח דנינג ותוצאות הפרשה.
השלכות פוליטיות.
ב-21 ביוני 1963 הורה ראש הממשלה ל"שומר המגילות", הלורד דנינג, לחקור את הנסיבות שהובילו להתפטרותו של שר המלחמה לשעבר ואת תפקוד שירותי הביטחון בפרשה. דו"ח דנינג הוגש לפרלמנט בספטמבר 1963 בחצות הלילה, אך למרות השעה המאוחרת עמדו רבים בתור כדי לקנות עותק. ההמונים התאכזבו אולי לגלות שדו"ח דנינג הזם את השמועות הפרועות ביותר שאפפו את הפרשה.