חטאפה (בספרדית: Getafe) היא עיר בקהילה אוטונומית מדריד שבספרד. נכון לשנת 2018 אוכלוסיית העיר מונה 180,747, והיא העיר השישית המאוכלסת באזור.
מקור השם.
במהלך ימי הביניים שכנו מספר כפרים באזור חטאפה של ימינו. אחד הכפרים המרכזיים היה Alarnes שהיה קרוב מאוד למרכז העירוני הנוכחי. בשנת 1326 התאחדו הכפרים לעיר אחת, שנמצאת על הדרך שחיברה בין מדריד לטולדו. העיר החדשה הזו נקראה "Xatafi," שם שהגיע מהמילה הערבית ג'אטה (משהו ארוך). ההנחה היא שהשם קסאפי התייחס לכביש המלכותי, ששימש גם הרחוב הראשי של העיירה. השם של העיר שונה במשך השנים, מ-Xetafe ל-Jetafee ל-Jetaphe ל-Jetafe ולבסוף חטאפה"."
היסטוריה.
ניתן לחלק את ההיסטוריה של חטאפה לשלוש תקופות. בעידן הראשון, שנמשך מהפרהיסטוריה עד שנת 132, היו באזור כפרים נבדלים אחד מהשני, אם כי חטאפה עצמה לא הייתה קיימת כעירייה. העידן השני נמשך מהמאה ה-14 ועד המאה ה-20, במהלכה הוקמה חטאפה כעיירה והתפתחה באטיות. בעידן השלישי, שהחל במאה ה-20 ונמשך עד ימינו, חטאפה השתנתה במהירות מעיירה חקלאית קטנה לעיר תעשייתית גדולה, עם עלייה בולטת במסחר, בתעשייה, באוכלוסייה ובגודלה.
הרומאים שלטו בחצי האי האיברי מהמאה השנייה לפני הספירה ועד המאה החמישית לספירה. במאה ה-3 לספירה בנו הרומאים וילה בשם לה טורצילה, אשר חורבותיה נראות עד היום על גדות נהר מנזאנארס. בהמשך, נכבשה על ידי סדרה של שבטים הכוללים את האלאנים, ונדלים, ויזיגותים ועוד. אלפונסו השישי, מלך לאון, כבש את כפרי האזור בשנת 1085. בשנת 1326, תושבי הכפרים התקרבו לכביש המלכותי המחבר בין מדריד לטולדו, ובכך למעשה יצרו עיירה חדשה, חטאפה.
בשנת 1492, רעב ומחלות הרסו את חטאפה, מה שהביא לבניית בית החולים Hospitalillo de San José בשנת 1529. בשנת 1549 החל האדריכל אלונסו דה קובארוביאוס לבנות את איגלסיה דה נוסטרה סנורה דה לה מגדלנה, שהפכה מאז לקתדרלת דיוקסיה של חטאפה. בשנת 1763 הורה קרלוס השלישי, מלך ספרד לבנות דרך חדשה המחברת בין מדריד לארנחואס, ובהמשך לקדיס. כוחות נפוליאון כבשו את חטאפה משנת 1808 עד 1812. קו הרכבת המחבר בין מדריד לארנחואס, ועובר דרך חטאפה, נחנך בשנת 1851. בסיס חיל האוויר של חטאפה הוקם בשנת 1911. אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד חנך את האנדרטה הראשונה ב-30 במאי 1919.
בשל קרבתה למדריד, חטאפה עברה מהפכה תעשייתית בתחילת המאה ה-20, וכתוצאה מכך הוסבה העיר מעיר חקלאית לעיר תעשייתית. הדבר עורר גם גידול מהיר באוכלוסייה החל משנות החמישים.
דמוגרפיה.
אוכלוסיית חטאפה, מוערכת ב-159,300 בשנת 2007 על ידי המוסד Nacional de Estadística, האוכלוסייה מפוזרת בצורה לא אחידה על פני מספר שכונות: סקטור III, סן איזידו, פראלס דל ריו, לאס מרגריטאס, לה אלחוניגה, חואן דה לה צ'ירבה, חטאפה נורטה, אל ברסיאל וחטאפה סנטרל. 30,000 תושבי חטאפה הם בני 20 עד 40, האוכלוסייה מונה 79,514 נשים ל 78,849 גברים.
אוכלוסיית חטאפה חוותה צמיחה חזקה במחצית השנייה של המאה העשרים. מימי הביניים ועד 1900, האוכלוסייה גדלה מ-2,500 ל-6,000 תושבים. בשנת 1950 האוכלוסייה הייתה 12,254, בשנת 1970 הייתה כבר 69,424, בשנת 1977, 124,601. נתונים אלה מדגימים את גידול האוכלוסייה שהחלה בשנת 1960 בעיר ונמשכת עד ימינו. נכון לעכשיו, אוכלוסיית העיר גדלה בדרך כלל בקצב מתון ומתמשך, בסביבות 1,700 תושבים בשנה. שנת 2006 הייתה השנה הראשונה מאז המאה ה-17 בה אוכלוסייה פחתה, היא צנחה בכ-2,043 איש.
חטאפה רשומה כעיר 41 המאוכלסת ביותר בספרד, אחרי סלמנקה ולפני לוגרוניו. בתוך קהילת מדריד, חטאפה היא העיר השישית המאוכלסת.
כלכלה.
כלכלת חטאפה הייתה חקלאית מבחינה היסטורית. המפעלים הראשונים הוקמו באזור בראשית המאה העשרים, אך רק במחצית השנייה של המאה החלה בעיר התעשייה. בשנות ה-60, התעשייה הפכה למוקד הכלכלי העיקרי.
כיום, הכלכלה היא בעיקר תעשייתית. אחרי מדריד, חטאפה היא העיר המתועשת ביותר בקהילה של מדריד, עם תעשיות רבות. הפעילות התעשייתית בעיר מחולקת על פני כמה תעשיות: 34% מתכות, 20% עיבוד מזון, 14% ייצור עץ ורהיטים, 6% טקסטיל, פרוות ועורות. 26% הנותרים כוללים ענפים אחרים, כגון ייצור נייר, גרפיקה ובנייה, בין היתר.
ענף השירותים החל להתעורר בסוף שנות התשעים עם הקמת כמה קניונים ואזורי בילוי חדשים. חשיבותה של החקלאות על הכלכלה המקומית פחתה משמעותית במאה האחרונה, אם כי בחלקים המזרחיים של העירייה נכללים עדיין חלקות טובות של אדמות מושקות ולא מושקות. היבול העיקרי הוא חיטה, עם גידול קטן יותר של עצי זית, גפנים וירקות. עדרי הצאן והבקר הולכים ומתמעטים, אם כי עדיין ניתן למצוא אותם בסביבה.
ההכנסה החציונית לנפש של תושבי חטאפה היא 10,000 אירו, שהם נמוכים מההכנסה החציונית של 12,500 אירו בשאר קהילת מדריד. השכונות העשירות ביותר הן סקטור III וגטאפה נורטה, עם הכנסה חציונית של 13,000 אירו. השכונות העניות ביותר הן לה אל-אלנדיגה, גטפה סנטרו וסן איזידו, שהממוצע שלהן הוא 9,000 אירו. בינואר 2006 שיעור האבטלה עמד על 8.4%.
ספורט.
הספורט העיקרי בחטאפה, בדומה לשאר ספרד, הוא כדורגל. קבוצת הכדורגל המקומית היא חטאפה. ב-19 ביוני 2004 הקבוצה עלתה לליגה הראשונה הספרדית. ב-23 ביוני 2007 הקבוצה הגיעה לגמר גביע המלך הספרדי. אצטדיונה הביתי של הקבוצה הוא קולוסיאום אלפונסו פרס בעיר המכיל 17,300 מקומות ישיבה.
ענפי ספורט פופולריים אחרים כוללים כדורסל, טניס, אופניים וספורט מוטורי. במהלך הפסטיבלים המקומיים בכל חודש יוני, העיר חוגגת את "יום האופניים", עשרות אלפי מקומיים רוכבים על אופניים ברחובות חטאפה ללא תחרות. אירוע ספורט חשוב נוסף הוא "מרתון חטאפה", המתקיים בכל חודש ינואר ואשר מושך אליו מספר גדול של ספורטאים.
י.ו.א.ל. ירושלים אויל אקספלוריישין
טסים לריו
טסים לריו (באנגלית: Flying Down to Rio) הוא סרט מוזיקלי אמריקאי משנת 1933 עם גין ריימונד, פרד אסטר, ג'ינג'ר רוג'רס ודולורס דל ריו בתפקידים הראשיים.
זה הסרט השני של פרד אסטר והסרט הראשון בו הוא רוקד עם ג'ינג'ר רוג'רס. זה הסרט היחיד בו מופיע שמה של רוג'רס מעל שמו של אסטר.
הכוכבת דולורס דל ריו מופיעה בסרט בפעם הראשונה בבגד ים של שני חלקים.
המיוחד בסרט הוא מופע הבלט של צעירות על מטוסים מעל שמי ריו דה ז'ניירו. השיר הקצבי "קריוקה" הפך ללהיט עם ביצועים רבים המושר עד היום. מחבריו היו מועמדים לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר בשנת 1934, הפעם הראשונה שחולק פרס בקטגוריה זאת.
תקציר העלילה.
המלחין והמנצח רוג'ר בונד (ג'ין ריימונד) מופיע עם תזמרתו במלון "היביסקוס" במיאמי. פרד איירס (פרד אסטר) הוא אקורדיוניסט, זמר וסגנו של רוג'ר, האני היילס (ג'ינג'ר רוג'רס) היא הזמרת. בקהל המכובדים והרוקדים נמצאת בלינה דה רזנדה (דולורס דל ריו), יפהפייה עשירה מברזיל שהגיעה למיאמי עם מלווה שפוקחת עליה עיניים. רוג'ר מבחין בה, עוזב את התזמורת ומזמין אותה לריקוד. זה בניגוד לכללי המלון שאוסר על הצוות לרקוד עם האורחים. דונה אלנה (בלנש פרידריצי) המלווה של בלינה מתלוננת על "הג'יגולו" שנטפל לבת חסותה.
רוג'ר מפוטר ואתו כל צוות הנגנים. חבר שלו ראול (חוליו ריבריו), מזמין אותם לנגן במלון אטלנטיקו בריו דה ז'ניירו. גם בלינה צריכה לחזור לשם ורוג'ר מציע להטיס אותה במטוסו הפרטי בדרך הוא נאלץ לנחות נחיתת אונס בהאיטי ליד פורט או פרנס. בלילה לאור הירח הם מתחבקים ומתנשקים אך ישנים בנפרד. בלינה מוסעת לבסוף לשדה תעופה סמוך ושניהם מגיעים בנפרד לריו דה ז'ניירו.
בריו מתברר לצערו של רוג'ר כי ראול הוא הארוס של בלינה וכי המלון שייך לאביה, קרלוס (וולטר ווקר). במלון האורחים רוקדים "קריוקה" לצלילי תזמורת עם רקדנים. פרד והאני מתלהבים מהקצב ומתחילים לרקוד לכל תשואות הקהל.
קרלוס מודיע להם כי למלון אין עדיין רישיון להופעות ובלעדי זה יצטרך לסגור אותו וכבר יש בנקאי יווני שרוצה לקנות אותו ממנו. רוג'ר ופרד מחליטים לעזור. רוג'ר מלחין את הנעימה "טסים לריו" ומארגן מטס של מטוסים כפולי כנפיים עליהם מבצעות מאתיים צעירות יפהפיות הקשורות בכבלים למטוסים, התעמלות קבוצתית ואקרובטיקה לצלילי המנגינה החדשה. המופע הזה סוחף את כל העיר וראש העיר מגיע למלון ונותן לו את הרישיון להפעלת הבידור.
לאחר המופע האווירי עולה רוג'ר עם מטוס ימי לטיסה לבואנוס איירס. ראול מבין שבלינה מאוהבת ברוג'ר ומכניס אותה ביחד אתו למטוס, מאחל להם כל טוב וצונח מהמטוס עם מצנח.
מאדי ווטרס (חברה)
מאדי ווטרס מחקר (באנגלית: Muddy Waters Research LLC) היא חברה בבעלות פרטית לבדיקת נאותות פיננסית, אשר מבצעת תחקירים על חברות ציבוריות ובמקביל מבצעת השקעות בפועל לטובת חיזוק מסקנות המחקר. החברה חשפה בעיות חשבונאיות והונאות בכמה חברות ענק, בעיקר בסין, אבל גם במדינות אחרות באסיה, אירופה וצפון אמריקה.
החברה התפרסמה במיוחד לאחר איתור הונאות בחברת "Sino-Forest Corporation", חברה סינית הרשומה בקנדה, אשר לאחר חשיפת ההונאות נפלה מנייתה ב-74% ובסופו של דבר הגישה בקשה לפשיטת רגל במרץ 2012. ב-2014, הרשויות הקנדיות תבעו לדין פלילי את מנהלי החברה.
שם החברה, שתרגומו "מים בּוֹצִיִים" נובע מפתגם סיני מפורסם "混水摸魚" (פין-יין: Húnshuǐmōyú) שמשמעו "מים בוציים מקלים על תפיסת הדג".
היסטוריה.
מאדי ווטרס נוסדה על ידי קרסון בלוק, משקיע אמריקני המתמחה ב"שורטים".
בינואר 2015, החברה גייסה גיוס ראשוני של 100 מיליון דולר. בלוק תואר על ידי בלומברג ואחרים כ"אחד הדובים המוצלחים ביותר בשוק כיום".