עבור קשישים, קיים בישראל בית אבות, המפוקח על ידי מצלמות, בו שהו באמצע 2016 כ-15 משוחררים בתנאי מעצר בית ואסירים ברישיון. עבור קטינים, קיימים בישראל מוסדות סגורים היכולים לשמש חלופת מעצר.
לעיתים נאכף מעצר בית על ידי שימוש באזיקים אלקטרוניים, מתקן המוצמד לעצור ומשדר את מיקומו, שאי אפשר להסיר בקלות. אל המעקב האלקטרוני נוספים תנאים נלווים אשר כוללים ביקורי פתע והפרה מתמידה של השגרה. במקרים רבים נדרש השוהה במעצר בית למפקחים שישהו איתו ויהיו ערבים לכך שלא יפר את תנאי המעצר. בנוסף, לעיתים נדרש מהנתון במעצר בית או ממפקחיו ערובה כספית אשר תחולט אם הנתון במעצר בית יפר את תנאי חלופת המעצר.
אל מעצר הבית יכולות להתלוות מגבלות נוספות, כמו הגבלות על שימוש בטלפון או ברשת האינטרנט, והטלת איסור על החשוד לדבר עם אנשים מסוימים.
ביקורת.
קיימת ביקורת על מעצר בית. הביקורת נוגעת לכך שבעת מעצר הבית המדינה מסירה את אחריותה הכוללת על אנשים אלה: אין אחריות רפואית, שיקומית, טיפולית, שיקום תעסוקתי ועוד. גם הנטל על המשפחות הוא רב, בכך שעל פי רוב מדובר באנשים שנשללת מהם הזכות לעבוד, והמשפחה צריכה לכלכלם במשך תקופה ממושכת.
ביקורת נוספת קשורה לכך שכיום מופעל מעצר בית על עצורים שבית המשפט טרם הכריע כי ביצעו עבירות. הם למעשה עוברים הגבלות חמורות ביותר בתחום החופש האישי ללא שבית המשפט בדק באופן דקדקני את הראיות והכריע בעניין.
שיקול בקביעת העונש.
תקופת מעצר הבית אינה מקוזזת מעונש מאסר המושת על המורשע בדין וזאת בניגוד לריצוי בפועל של מעצר שבדרך כלל מקוזז מתקופת עונש המאסר. עם זאת, בחלק מהמדינות, התקופה בה נאשם היה נתון במעצר בית יכול להלקח בחשבון בעת גזירת העונש. בית המשפט העליון בישראל כתב: "רשות בידי בית המשפט – ובמקרים הולמים אף רצוי הדבר – שבבואו לקבוע את שיעור תקופת המאסר בפועל, יביא חשבון, במידה זו או אחרת, את העובדה, שהנאשם נתון היה במעצר בית. מעצר הבית יכול שיהא אחת הנסיבות, בשקלול יתר השיקולים, בקביעת תקופת המאסר בפועל."
הסדרים דומים קיימים בקנדה וניו זילנד.
סבארו
סבארו היא רשת מזון אמריקאית המתמחה במוצרי מזון איטלקיים כגון: פיצה, ספגטי, פסטה ועוד מנות מהמטבח האיטלקי. המשרד הראשי של סבארו ממוקם בעיר קולומבוס באוהיו.
היסטוריה.
סבארו הוקמה ב-1956 על ידי ג'נרו וכרמלה סבארו. בני זוג ושלושת בניהם, ג'וזף, מריו ואנתוני, שהיגרו לארצות הברית מנאפולי, שבאיטליה באותה שנה. משפחת סבארו פתחה חנות מכולת איטלקית בברוקלין, ניו יורק, שהפכה פופולרית בזכות האוכל הטרי שלה. ההצלחה של חנות המכולת הביאה לפתיחת מקומות נוספים במטרופולין ניו יורק. בשנת 1970 פתחה סבארו את המסעדה הראשונה שלה בתוך מרכז הקניות "קינג פלאזה" בברוקלין. אחד הסניפים העמוסים ביותר של הרשת היה בקניון מרכז הסחר העולמי, אך הוא נהרס בפיגועי 11 בספטמבר 2001.
בתחילת שנות ה-90 החלה להתרחב לשוק הבינלאומי באמצעות זכיינים ועד תחילת שנות ה-2000 הפעילה כאלף סניפים ב-30 מדינות. לישראל נכנסה הרשת בשנת 1994. בשנת 1997 החלה לפועל ברוסיה על ידי זיכיון שקיבל איל-הון היהודי-גאורגי מרב אלאשווילי, באפריל 2002, בעלי הזיכיון בישראל קיבלו גם את הזיכיון להקמת רשת סבארו בהולנד ותוך חמישה חודשים פתחו סניף סבארו ראשון באמסטרדם. אחר כך אף תכננה למנות את אחד מבעלי הזיכיון בישראל, יוחאי פלג, לסגן נשיא הרשת העולמית.
בסוף שנת 2006 נרכשה סבארו על ידי MidOcean Partners, קרן השקעות פרטיות, תמורת 450 מיליון דולר.
ב-4 באפריל 2011 הגישה בקשה לפשיטת רגל – צ'פטר 11. באותה תקופה היא דורגה בתור רשת הפיצות החמישית בגודלה בארצות הברית. בנובמבר 2011 ניתן לסברו אישור מבית המשפט לצאת מפשיטת רגל על פי תוכנית המחייבת ארגון מחדש והענקת בעלות על הרשת למלווים שלה. במרץ 2014 שוב הגישה בקשה לפשיטת רגל. סבארו הודיע ב-3 ביוני 2014, כי היא יצאה מהגנה מפני פשיטת רגל ב-2 ביוני, בהתבסס על תוכנית ארגון מחדש כפי שאושרה על ידי בית המשפט ב-19 במאי. 182 סניפים נסגרו והחברה הודיעה על העברת המטה שלה מניו יורק לקולומבוס, אוהיו.
בינואר 2015, הלוגו של סבארו התחלף מעיצוב הדומה לדגל המדינה האיטלקי, למתווה של פרוסת פיצה באדום וירוק, עם הכיתוב "NYC.1956" שנת ייסוד הרשת.
בשנת 2016, היו לרשת 318 סניפים בארצות הברית, פחות ממחצית מהמספר שהיו לה 12 שנים קודם לכן.
סבארו בישראל.
בשנת 1994 קיבלה קבוצת קרדן ישראל בשותפת עם איש העסקים יוחאי פלג, את הזיכיון להקמת הרשת בישראל. הסניף הראשון נפתח בשנת 1995, בתוך התחנה המרכזית החדשה של תל אביב, תוך שנתיים פתחה הרשת 7 סניפים. בשנת 1998 פתחה את סניף הדגל שלה במרכז עזריאלי בתל אביב, והודיעה על תוכנית לפתיחת 5 סניפים חדשים עד סוף השנה.
בשנת 2000, הפעילה הרשת 18 מסעדות בישראל, אך חברת קרדן מכרה את חלקה בזיכיון, מאחר שלא הצליחה להגיע לרווחיות.
באוגוסט 2001 אירע בסניף סבארו בירושלים פיגוע התאבדות שגבה 15 הרוגים.
בשנת 2002 בעלי הזיכיון בישראל קיבלו גם את הזיכיון להקמת הרשת בהולנד, וביקשו לקבל את הזיכיון גם בסין ובאוקראינה.
בשנת 2004 הפעילה הרשת 20 מסעדות בישראל, רובם באמצעות זכייני משנה, והודיעה שתפתח עוד 20 מסעדות תוך שנתיים. בשנת 2005, נפתחה מסעדה בשרית של הרשת במרכז עזריאלי, ולאחר שהצליחה הודיעה הרשת שהיא פותחת בישראל רשת מסעדות בשריות. ב-2007 מכר בעל הזיכיון המקורי יוחאי פלג את חלקו ברשת לאיש העסקים דני ורנר.
בשנת 2005 פתחה הרשת סניף בקניון מלחה בירושלים, שאת הזיכיון שלו רכש חבר הכנסת לשעבר רפי אלול.
בתחילת 2010 פרץ סכסוך בין רשת סבארו העולמית לבין בעלי הזיכיון בישראל לאחר שלא שלמו לה דמי תמלוגים. בנוסף החלו עיכובים בתשלומים לספקים ומע"מ הטיל עיקול על חשבונות הרשת. באוגוסט 2010 השופטת ורדה אלשיך, מבית המשפט המחוזי בתל אביב, מינתה מפרק זמני לחברת טקדן, החברה הזכיינית, מאחר שלא פרעה חוב בסך של כ-750 אלף שקל לחברת טמפו משקאות. במסגרת הליכי הפירוק של הרשת נמכרה הפעילות שנותרה לרשת בישראל והיא החלה לפעול תחת שם חדש "איל פרסקו" ולא תחת זיכיון של רשת סבארו העולמית.
טניס שדה
הפועל אילת
הפועל "יוסי אברהמי" אילת היא קבוצת כדורסל ישראלית מהעיר אילת. המתמודדת בליגת העל בכדורסל וביורופקאפ.
לקבוצה יש מחלקת נוער בקבוצות שונות: קבוצת בוגרים שנייה, 2 קבוצות נוער, 2 קבוצות נערים, 3 קבוצות ילדים, קבוצת קט-סל ואקדמיה ובית ספר לכדורסל.
היסטוריה.
בתום עונת 1987/1988 העפילה הקבוצה לליגה הארצית (עם המאמן חנן קרן). בתחילת עונת 1990/91 הצטרף לקבוצה המאמן אריק שיבק ובסיום העונה העפיל איתה לליגת העל. בסגל הקבוצה נכללו: שרון דרוקר, בילי מילר, משה אגמי, אייל חי, זוהר צימבליסט הוותיק והאחים חנן וזוהר אלביליה.
לאחר שהעפילה מהליגה השנייה, הפועל אילת החלה לשחק בשנת 1991/1992 לראשונה בתולדותיה בליגת העל בכדורסל והמאמן שיבק המשיך לשנתיים נוספות. הקבוצה שיחקה בליגת העל בין השנים 1991 - 1999.
בעונת הקבוצה הצליחה לראשונה להעפיל לפלייאוף העליון לאחר שסיימה במקום הרביעי; היא פגשה בחצי הגמר את מכבי תל אביב והפסידה לה.
עונת 1998 הייתה שנתה הגדולה של הפועל אילת, היא סיימה את הליגה הסדירה במקום השלישי, ניצחה את מכבי ראשון לציון 2–3 בסדרת רבע הגמר, ניצחה את רעננה 1–3 בסדרת חצי הגמר ללא יתרון ביתיות, והגיעה לגמר הפלייאוף נגד מכבי תל אביב. היא אמנם הובסה במשחק הראשון והשלישי ביד אליהו, אבל הצליחה למתוח את מכבי תל אביב במשחק השני באילת, ולאחר שאילת הובילה ברוב שלבי המשחק ניצחה מכבי 85–89.
בתחילת שנת 2000 נקלעה הקבוצה לקשיים כספיים כבדים, שבעקבותיהם ירדה לליגה השנייה. הקבוצה התפרקה בהמשך והוקמה מחדש בליגה האחרונה.
בסיום עונת 2004/2005 העפילה הקבוצה לליגה הארצית.
בחודש אוקטובר 2008 עברה הקבוצה לשחק באולם הספורט בגין החדש באילת, המכיל 1,690 מקומות ישיבה. בנוסף, המועדון מפעיל מחלקת נוער וילדים ובה 9 קבוצות בגילאים שונים.
בעונת זכתה הקבוצה בגביע האיגוד לאחר ניצחון כפול בגמר מול מכבי קריית ביאליק.
בחודש יוני 2012, החליט איש העסקים דורון הרציקוביץ' לתמוך כלכלית במועדון כדי להעמיד תקציב מתאים לחזרה לליגה הבכירה ורכש את הזכויות של מ.כ. הבקעה. ובכך הקבוצה חזרה לליגת העל.
בעונת 2012/2013 סיימה הקבוצה במקום השלישי והגיעה עד לחצי גמר הפלייאוף, בו הפסידה למכבי חיפה 3-2 בסדרה. בעונה שלאחר מכן הגיעה לראשונה בתולדותיה לגמר גביע המדינה בכדורסל, והפסידה בו למכבי תל אביב בתוצאה 73 - 80.
ב-17 ביוני 2015 ניצחה את מכבי תל אביב 79:76 והדיחה אותה בסדרת חצי גמר הפלייאוף, כשהיא מוחקת פיגור של 2:0, בדרך ל־2:3 היסטורי בסדרה, והעפילה לגמר הליגה, אך הפסידה להפועל ירושלים בשני משחקי הגמר.
בעונת 2016/2015 הפסידה הקבוצה בגמר גביע ווינר. בליגה הסדירה, סיימה הקבוצה במקום החמישי והעפילה לפלייאוף. בסדרת רבע הגמר ניצחה את עירוני נהריה 3:0 בסדרת הטוב מחמש והעפילה לפיינל פור, בו הפסידה בשלב חצי הגמר להפועל ירושלים בתוצאה 82:78.
בשנים הבאות המשיכה אילת להתמודד בצמרת הליגה דרך קבע, וזאת למרות ירידה בתקציב הקבוצה עקב עזיבת הבעלים דורון הרציקוביץ` ופטירתו של מנהל הקבוצה מוטי אמסלם ממחלה קשה. בספטמבר 2019 הוסיפה לקבוצה את השם "יוסי אברהמי" הנותן את החסות הראשית למועדון.
השתתפות באירופה.