מצב שהוא על סף משבר הומניטרי מכונה במאמר של ביטון ואלרום "דימוי מצוקה הומניטרית". זהו מצב שבו קיימת ירידה בפרמטרים של תחומי החיים ההכרחיים, אבל עדיין נשמרת רמה נאותה ואין ירידה מתחת לקו המינימום. מצב זה מנוצל לעיתים קרובות על ידי גורמים בעלי אינטרסים לשם השגת מטרות פוליטיות, כלכליות או אידאולוגיות.
מעורבות בינלאומית.
בין הגופים הבינלאומיים המטפלים במקרי משבר הומניטרי נמנים:
מקרים בולטים.
האיטי.
האיטי נמצאה על סף משבר הומניטרי לאחר רעידת האדמה בהאיטי (2010) והתפרצות מגפת הכולרה באי ממנה חלו כ-800,000 איש ומתו 9,000.
המצב השתפר יחסית מאז, אך בשנת 2019 החלו מחאות נגד הממשלה בטענה לשחיתות ודווח על מחסון במזון, תרופות ודלק, ואלה השיבו את המדינה למצב שהוא על סף משבר הומניטרי.
הודו-סין.
משבר הפליטים בהודו-סין בשנת 1975 התאפיין בהגירה המונית מהמושבות הצרפתיות של הודו-סין (כיום וייטנאם, קמבודיה ולאוס) לאחר שהוקם בהן משטר קומוניסטי-דיקטטורי. משבר זה נמשך כ-25 שנה. שלושה מיליון אנשים ברחו מאימת המשטר, בעיקר להונג קונג והרפובליקה העממית של סין. לפי נציבות האו"ם לפליטים, כ-250,000 פליטים וייטנאמים נספו בים בתקופה זו. כ-2.5 מיליון פליטים נקלטו במדינות אחרות, בעיקר בצפון אמריקה, אוסטרליה ואירופה. יותר מ-525,000 הוחזרו בכוח למדינותיהם, בעיקר לקמבודיה.
בקמבודיה באופן ספציפי התקיים מצב של משבר הומניטרי מ-1969 עד 1993 שגרם למותם של כ-2 מיליון איש, ורבים אחרים הפכו לעקורים או לפליטים.
ונצואלה.
ונצואלה נמצאת על סף משבר הומניטרי משנת 2010 . מצב זה החל בתקופת נשיאותו של הוגו צ'אווס ונמשך בתקופת נשיאותו של ניקולאס מדורו. ונצואלה סובלת מהיפר-אינפלציה, רעב המוני, מחלות, פשע ושיעורי תמותה גבוהים. כתוצאה מהמשבר החלה הגירה המונית מהמדינה.
בשנת 2019 התריע ארגון Human Rights Watch על מצב חירום הומניטרי במדינה, ותושביה קיבלו סיוע הומניטרי ממדינות שונות, בהן ברזיל והולנד. מדורו אמר שאין משבר במדינה ואין צורך בסיוע הומניטרי, והאשים את העיצומים שהוטלו על ידי ארצות הברית בבעיות הכלכליות שנוצרו במדינה.
לוב.
לוב סבלה ממשבר הומניטרי חריף בשנת 2011 במהלך מלחמת האזרחים בלוב.
ניגריה.
ניגריה נמצאת במשבר הומניטרי מאז ההתקוממות של בוקו חראם (2007). נכון לשנת 2019, כ-7 מיליון בני אדם בניגריה זקוקים לסיוע הומניטרי דחוף ומציל חיים.
מאז תחילת הסכסוך במדינה נהרגו יותר מ-27,000 בני אדם ואלפי נשים ונערות נחטפו. כ-1.8 מיליון ניגרים ברחו מבתיהם והפכו לעקורים, רובם במחוז בורנו שמצפון-מזרח המדינה.
כללי המשפט ההומניטרי קובעים כי במקרי סכסוך מזוין "כל הצדדים חייבים לאפשר מעבר מהיר ובלתי פוסק של סיוע הומניטרי עבור אזרחים הזקוקים לו." אך בפועל הן ארגון בוקו חראם והן ארגוני הממשל חוסמים את ארגוני הסיוע במחוז בורנו, ונמנעת גישה לשירותים הומניטריים לחלק ניכר מהתושבים.
נפאל.
המשבר ההומניטרי בנפאל נמשך משנת 2015 עד 2017. הוא החל ב-25 באפריל 2015, היום בו התרחשה רעידת האדמה בנפאל והוחמר בספטמבר באותה שנה לאחר שהודו הטילה את המצור על נפאל ומנעה ממנה סחורות. קורבנות רעידת חיו במשך שנתיים במקלטים ארעיים וסבלו מתת-תזונה וממחסור במים.
סומליה.
סומליה סבלה ממשבר הומניטרי מיולי 2011 עד אמצע 2012 עקב בצורת קשה, שהשפיעה על כל אזור מזרח אפריקה . הבצורת גרמה למשבר מזון קשה, ופליטים רבים מדרום סומליה ברחו לקניה ואתיופיה, אך שם סבלו מתת-תזונה קשה שהובילו למספר רב של מקרי מוות.
סוריה.
בחלקים מסוריה שורר משבר הומניטרי מאז תחילת מלחמת האזרחים. בשנת 2011 מנעה ממשלת סוריה סיוע הומניטרי של הצלב האדום. בדצמבר 2019 החלה מתקפה של כוחות הצבא נגד מורדים במחוז אידליב, ו-900,000 אזרחים נאלצו להימלט מביתם, רובם נשים וילדים. הקור העז גרם למותם של רבים מהיפרתרמיה.
רצועת עזה.
רצועת עזה נמצאת על סף משבר הומניטרי מאז שהוטל הסגר על רצועת עזה בשנת 2007. על פי כללי המשפט ההומניטרי, ישראל נושאת באחריות לרווחת האוכלוסייה הפלסטינית ברצועת עזה. עם זאת, לעיתים קרובות נשמעות אזהרות מפני קריסת מערכות מי השתייה, הביוב, מערכת הבריאות והחשמל.
תושבי הרצועה מקבלים סיוע הומניטרי ממספר ארגונים, בהם הצלב האדום והאו"ם. הם מקבלים כספים, מזון, דלק, תרופות וציוד למתקני התפלה. ארגוני סיוע פלסטיניים טוענים כי ישראל מונעת היווצרות משבר הומניטרי ברצועת עזה משיקולים כלכליים, מכיוון שהם מחויבים לקנות את רוב הסחורות שלהם מחברות ישראליות, להשתמש בחברות הובלה ישראליות, ולבצע את כל פעילותם במטבע ישראלי.
תימן.
המשבר ההומניטרי הגדול ביותר הקיים כיום בעולם הוא בתימן, שם כשני שלישים מהאוכלוסייה זקוקים לסיוע ויותר מ-7 מיליון אנשים רעבים. עקב מלחמת האזרחים בתימן (2015 ואילך) נמנעת מהאזרחים גישה למזון ולסיוע הומניטרי.
בנוסף לכך פרצה בשנת 2016 מגפת כולרה במדינה, בה חלו מעל ל-2 מיליון איש ומתו 3,886.
עירוי תת-עורי
עירוי תת-עורי (Hypodermoclysis), הוא מתן תת-עורי של נוזלים לגוף, לרוב תמיסות מלח או גלוקוז. משמש כתיגבור נוזלים לגוף במצבים בהם יש אבדן נוזלים קל כתוצאה מהתייבשות קלה, שלשול או הקאות מרובות.
ניתן להשתמש בעירוי תת-עורי כאשר יש צורך בקצב איטי של ספיגת נוזלים בהשוואה לעירוי תוך ורידי. בדרך כלל קצב העירוי מוגבל ל־1 סנטימטר קוב לדקה (כ-1.5 ליטר ביממה), אם כי ניתן להגדילו על ידי שימוש בשני מוקדי עירוי בו זמנית.
היתרונות העיקריים של עירוי תת-עורי על פני עירוי תוך ורידי הוא שהוא זול ויכול להינתן על ידי אנשים שאינם אנשי צוות רפואי במינימום פיקוח. לכן הוא מתאים במיוחד לטיפול ביתי.
החסרונות העיקריים הם סכנה לבצקת במקום העירוי או תגובה מקומית אחרת במקום ההזרקה. וכן חוסר היכולת להוסיף לעירוי חומרי הזנה או תרופות.
עיר אמצע העולם
עיר אמצע העולם (בספרדית: Ciudad Mitad del Mundo, תעתיק: סיאודאד מיטאד דל מונדו) נמצאת בתחום השיפוט של מחוז פיצ'ינצ'ה, שבאקוודור, בשטח קהילת סן אנטוניו של קנטון קיטו, 26 ק"מ צפונית למרכז עיר הבירה קיטו. בלב שטח זה ממוקם מונומנט קו המשווה, המדגיש את מיקומו המדויק של קו המשווה (שממנו נגזר גם שמה של המדינה אקוודור) ומנציח את המשלחת הגיאודזית הפרנקו-ספרדית מהמאה השמונה עשרה שקבעה את מיקומו המשוער. המתחם כולל גם את המוזיאון האתנוגרפי של אמצע העולם (Museo Etnográfico Mitad del Mundo), ואת המוזיאון האתנוגרפי של הילידים של אקוודור.
המונומט המתנשא לגובה 30 מטרים נבנה בין השנים 1979 – 1982 על ידי מועצת מחוז פיצ'ינצ'ה כדי להחליף מונומנט ישן וקטן יותר שנבנה על ידי ממשלת אקוודור, בהובלת הגאוגרף לואיס טופינו בשנת 1936. הוא עשוי מברזל ובטון ומכוסה באבן אנדזיט חתוכה ומלוטשת. המונומנט הוקם במטרה להנציח את המשימה הגאודזית הראשונה של האקדמיה הצרפתית למדעים, בהובלתם של לואי גודין, פייר בוגה וצ'ארלס מארי דה לה קונדמין, שבשנת 1736 ערכו ניסויים לבחינת תופעת השיטוח של כדור הארץ באזורי הקוטב, על ידי השוואת המרחק בין המרידיאן (קו האורך) באזור המשווה לזווית קו הרוחב שנמדדה בשוודיה. המונומט הישן הועבר למרחק 7 ק"מ משם לעיירה קטנה וסמוכה שנקראת קלאקאלי (Calacalí).
מטה איגוד האומות הדרום אמריקאיות (UNASUR) נבנה במקום זה, אך לאחר פרישתה של אקוודור מהאיגוד בשנת 2019 עומד כיום ללא שימוש. בניגוד לאמונה הפופולרית הרווחת, יש באזור רק שתי נקודות עניין מרכזיות הממוקמות בדיוק על קו המשווה: האתר הארכאולוגי של קטקילה, והקיטסאטו סאנדיאל () - המציג ממצאים חשובים בידע האסטרונומי של התרבויות הפרה-היספניות של האזור.
המשימה הגאודזית הצרפתית.
מיקום הקו המשווה הוגדר במהלך מסע שהתקיים בשנת 1736 שנקרא המשימה הגאודזית הצרפתית. בעוד שמחקרים כאלה יקבעו מאוחר יותר את המידה והצורה המדויקות של העולם, אסטרונומים שהיו מעורבים בכך החמיצו את האפשרות לבחון את שרידי ההישגים הגאוגרפיים המתוחכמים ביותר שהושגו בשטח "המשווה" מאות שנים לפני הגעתם. בה בעת שהאסטרונומים ניסו למדוד אורך של זווית קו רוחב בחלק זה של כדור הארץ, אותרו סוגים שונים של חורבות (שנבנו על ידי תרבות הקיטו-קארה) בסמוך לשטח בו הם סברו שקו המשווה עבר. שנים מאוחר יותר התברר כי "המשימה הגיאודזית" טעתה בקביעת הקואורדינטות המדויקות בהן עובר הקו. המדידות הוכיחו שהעולם אכן פחוס ולא מוארך (בצורת ביצה) בקטבים, אך המחקרים שלהם להגדרת מיקום קו המשווה לא היו נכונים ב - 240 מטר. חורבות קטקילה שהיו פזורות ברחבי נתיב המשלחת בין השנים 1735–1745 היו ממוקמת למעשה על קו הרוחב 0 (), או במיקום המדויק בו חוצה קו המשווה.
בשנת 1935 בנתה ממשלת אקוודור מונומנט בגובה עשרה מטרים לכבוד המשלחת הצרפתית תחת הנחיית הגאוגרף המקומי לואיס גודיניו. בשנת 1972 הוחלף מונומנט זה על ידי מונומנט חדש המתנשא לגובה שלושים מטרים ונקרא "סיודאד מיטאד דל מונדו" (עיר אמצע העולם), ללא קשר לקואורדינטות הבלתי מדויקות (שאז ניתן היה למדדן באמצעות מערכת ניווט לווינית - GPS).
אי התאמה בקו הרוחב.
על סמך נתונים שאסף הגאוגרף טופיניו, גרסו כי קו המשווה עבר דרך שני האתרים שהוזכרו לעיל (האתר הארכאולוגי של קטקילה, והקיטסאטו סאנדיאל ()). עם זאת, על פי קריאות שהתבססו על המערכת הגיאודטית העולמית WGS84, המשתמשת במערכת ניווט לווינית - GPS מודרניות ונתוני מערכת מידע גאוגרפית GIS, קו המשווה ממוקם למעשה כ-240 מטרים צפונית לקו המסומן.