פרייברג פיתחה גישה חדשה לטיפול בהורים ותינוקם. גישה זו לפיתוח יחסי התינוק עם ההורים בשלב מוקדם, הביאה את הטיפול לתוך ביתם. עבודתה היוותה נקודת פתיחה לגישה לבריאות הנפש של התינוק, והיא עדיין בשימוש היום, בהתאמות הלוקחות בחשבון הבדלים תרבותיים וסגנונות חיים שונים (עיר-כפר וכדומה). גישתה לבריאות הנפש של התינוק היוותה חידוש בזמנה וממשיכה להיות מאבני הבניין של בריאות הנפש של תינוקות היום.
בספרה "רוחות רפאים בחדר הילדים", הסבירה כי בעיות בהתפתחות והתקשרות טובה של תינוקות נובעות מ"רוחות הרפאים" של הוריהם: חוויות העבר הקשות והנשכחות של ההורים מפריעות בפיתוח התקשרות עמוקה עם תינוקם אשר כה חיונית להתפתחותו. הטיפול, לגישתה, מכוון לחיבור של ההורה לחוויותיו אלו, כדי לעבדן ולהתגבר עליהן ולאפשר בכך יצירת קשר טוב יותר ומשוחרר עם התינוק. לדברי פרייברג, "רק כשיישמע בכיין של האימהות, הן (האמהות) תוכלנה לשמוע את בכיו של ילדן". מושג ה"רוחות" משמש גם בפסיכותרפיה כללית באותה פונקציה של שחרור המטופלים ממשאות העבר כדי לאפשר להם להתקדם בחייהם.
אליסיה ליברמן, פסיכואנליטיקאית ידועה שהושפעה מאוד מגישתה של פרייברג, פיתחה בעקבות מאמרה את המונח "מלאכים בחדר הילדים", כדי לתאר דווקא את ההשפעות ההוריות המיטיבות על הילדים, המתפתחות מחוויות מיטיבות שעברו כילדים בעצמם; לטענתה, שבאמצעות פסיכותרפיה ניתן לשלוף אותן ולהסתייע בהן כדי לשפר קשיים בקשר הורה-תינוק.
הזירה המערבית במלחמת האזרחים האמריקאית
עונת 1999/2000 בליגת האלופות
עונת 1999/2000 בליגת האלופות הייתה העונה ה-45 של התחרות האירופית לקבוצות כדורגל והשמינית במסגרת ליגת האלופות. היא אורגנה על ידי אופ"א. המשחק הראשון התקיים ב-19 ביולי 1999 ותחרות הסתיימה ב-24 במאי 2000.
בתחרות השתתפו 72 קבוצות.
משחק הגמר נערך בסטאד דה פראנס, צרפת. התחרות הסתיימה בניצחון של ריאל מדריד בפעם השמינית בתולדות המועדון.
מתכונת התחרות.
בתחרות השתתפו 72 קבוצות. מ-14 מדינות השתתפו יותר מנציג אחד:
גם ריאל מדריד, כמנצחת של העונה הקודמת נכנסה לתחרות ישירות לשלב הבתים. לאחר הסיבובים המוקדמים, הקבוצות חולקו ל-8 בתים. לאחר מכך הוקמו 4 בתים בהם שיחקו 16 קבוצות. מבתים אלו הקבוצות הועלו למשחקי שמינית הגמר (4 מנצחי בתים ו-4 קבוצות שהגיעו למקום השני).
כל המשחקים למעט משחק הגמר היו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ לקביעת הקבוצה שתעפיל לשלבי ההמשך. חוק "שער חוץ", היה בתוקף לכל שלבי התחרות. במקרה שאין אפשרות להגיע להכרעה תוך יתרון שער חוץ, המנצח נקבע בסדרת בעיטות עונשין.
למנצחת במשחק הוענקו שלוש נקודות.
שלב הבתים הראשון.
משחקי שלב הבתים הראשון נערכו בין 14 בספטמבר 1999 לבין 3 בנובמבר 1999. בהם השתתפו 16 קבוצות שעברו את השלבים המוקדמים ו-16 קבוצות שהעפילו ישירות לשלב זה.
שתי הקבוצות שסיימו במקומות הראשונים בבית העפילו לשלב הבתים השני, הקבוצות שסיימו במקום השלישי בבית נשרו לשלב השלישי בגביע אופ"א
שלב הבתים השני.
משחקי שלב הבתים השני נערכו בין 23 בנובמבר 1999 לבין 22 במרץ 2000. בהם השתתפו 16 קבוצות שחולקו ל-4 בתים.
ישראל בתחרות.
הפועל חיפה הייתה הנציגה של ישראל במפעל. היא התחילה את העונה בשלב השני של המוקדמות בו היא נפגשה עם בשיקטש הטורקית וניצחה אותה בזכות שער חוץ.
בסיבוב השלישי הפועל חיפה נפגשה עם ולנסיה והפסידה בסיכום של המשחקים.
איטו
אאוידה
אאדה (ירח)
הקיצה עמי
"הָקִיצָה עַמִּי" הוא שיר עברי מאת המשורר המשכיל יהודה ליב גורדון (יל"ג), שנכתב בשנת תרכ"ג והתפרסם בכתב העת "הכרמל" ב-18 באפריל 1866. השיר היווה מעין מניפסט אידאולוגי של תנועת ההשכלה היהודית. יל"ג פונה לעמו בשיר, ותובע ממנו לקום ולהשתלב בחבורת העמים האחרים באירופה, לאור ההתפתחויות החברתיות וההגותיות של התקופה. המשפט, , שמופיע בבית העשירי של השיר, הפך למשפט מפתח של תנועת ההשכלה.
הרקע לכתיבת השיר.
אירופה במאה ה-19 נדמתה ליל"ג כמבטיחה עידן חדש ליהודים. עידן הנאורות בכלל ותנועת ההשכלה היהודית בפרט, האמנציפציה ורפורמת 1861 שבוצעה בידי קיסר רוסיה, אלכסנדר השני, היוו עבור היהודים סוג של הבטחה לחיים אחרים שווי זכויות לשאר התושבים. הם האמינו שזהו עידן של מעבר מחושך לאור, מריאקציה לקדמה. יל"ג דבק באידאולוגיה המשכילית, כי הוא האמין שהיא תורמת לתחייתה המחודשת של התרבות העברית ולהשתחררותה מהכבלים המחמירים של השמרנות החרדית מצד אחד, אך לא רצה גם לאבד את המסורת של התרבות היהודית מצד שני.
בשנת 1866 פרסם יל"ג את "הקיצה עמי", שהפך להיות מעין הכרזה על פינוי מקומן של האנטישמיות, האפליה וחוסר השוויון לעבר אמנציפציה כללית. אין על היהודי אלא להתאזרח במדינת האם שלו באירופה, להשכיל, ללמוד את שפת המקום ולהשתלב בכלכלה, כדי להיות אזרח שווה זכויות וחובות. עם זאת, אל לו לשכוח את מקורותיו ואת זהותו היהודית. המשפט "היה אדם בצאתך ויהודי באהליך" שכתב יל"ג בשיר הפך להיות סיסמתה של תנועת ההשכלה היהודית במחצית השנייה של המאה ה-19, בבחינת דע איך לשלב בין אזרח העולם שבך לבין היהודי שבך.
על השיר.
השיר מורכב מאחד-עשר בתים מחורזים, כאשר הבית הראשון, המתחיל במילים: "הקיצה עמי", חוזר ומופיע פעמיים נוספות במהלך השיר. בכך מדגיש המשורר את חשיבות המסר שבו: היהדות צריכה להתעורר, להביט סביבה ולהבחין בכך שתקופת החושך ששלטה עד עתה - חלפה, והגיעה זמנה של תקופה חדשה, תקופת האור. על העם להתנער ולהתאים את עצמו לזמנים החדשים ולמקומו החדש.
ההתאמה לעולם החדש, הנאור, לאירופה המודרנית, תתבצע בכמה שלבים, לדעתו של יל"ג. היהודי צריך לחדול מהתבדלותו והסתגרותו המסורתית בפני תושבי הארץ "עַד מָתַי תִּהְיֶה קִרְבָּם כָּאוֹרֵחַ, לָמָּה מִנֶּגֶּד לָהֶם תֵּלֶך אָתָּה?". האפליה והאנטישמיות ייפסקו, בהתאם לכך. "ייִמְחוּ מִלִּבָּם שִׂנְאַת שָׁוְא וָהֶבֶל, יִתְּנוּ לָךְ יָדָם, לָךְ שָׁלוֹם יָשִׂימוּ". היהודי ירים ראשו בגאווה, יראה את עצמו כשווה בין שווים וירכוש השכלה כללית ואת לשון המדינה. "וֶהְיֵה עַם מַשְׂכִּיל וּבִלְשׁוֹנָם שִׂיחָה". הוא יצא מד' אמות בית המדרש וילמד מקצועות ועיסוקים חדשים שישתתפו בייצור, בחקלאות ובתעשייה, באמנות ובתרבות. היהודי יביא תועלת למדינה בה הוא חי, יתרום את חלקו מצדו, ויקבל את זכויותיו מצדה.
ולקראת סופו של השיר אומר יל"ג את המשפט המפורסם שחזר והדהד בטקסטים רבים אחרים: "הֱיֵה אָדָם בְּצֵאתְךָ וִיהוּדִי בְּאָהֳלֶךָ". משמע, קבל על עצמך את כללי ההתנהגות וההשכלה המקומיים האוניברסליים, מחד גיסא, ואל תוותר על יהדותך, מאידך גיסא. אין להתעלם מהמסר הנוסף במשפט, שכאילו ממליץ על סוג של הצנעת הסממנים והמנהגים היהודים כשנמצאים בין אומות העולם.
במאמר שכתב גרשון בקון על השיר, הוא טען שרוב המבקרים התייחסו אל השיר כאל המנון של התקופה, ולהמנון לא חייבת להיות חשיבות אמנותית, ולכן הם התעמתו עם המסרים האידאולוגיים של השיר ופחות עם האפיונים האמנותיים שלו. עם זאת, טוען בקון, יש סיבה לכך שחוזרים ומצטטים משפטים מהשיר. מסתבר שלמילים שכתב יל"ג בשיר יש בכל זאת כוח פואטי, שנותן לשיר את פוטנציאל הציטוט ממנו, את כוחה של הסיסמה.
אחת התכונות המיוחדות של השיר, גורס בקון, הוא היכולת האינטרטקסטואלית של יל"ג להתחבר לארון הספרים היהודי. רק כאשר מבחינים בעושר האדיר שחבוי בהרמזים הרבים שהשיר מכיל, אפשר להכיר בכוחן של המילים להשפיע. לאורך כל השיר יש התחברות לטקסט קאנוני, הן כדי לחבר את הקורא לגרסה דינקותא שלו, והן כדי לשדר לו מסרים חדשים ואף הפוכים.
"הקיצה עמי" מתקשר עם הפסוק בתהילים: "עוּרָה לָמָּה תִישַׁן אֲדֹנָי, הָקִיצָה אַל-תִּזְנַח לָנֶצַח", אלא שבפסוק פונה הדובר לאלוהיו, ואילו בשיר הפנייה היא לעם.
"ובלשונם שיחה" בשיר מתחבר עם מספר פעמים בתהילים שבו מופיעה המילה "אשיחה", כמו למשל: "בְּפִקּוּדֶיךָ אָשִׂיחָה וְאַבִּיטָה אֹרְחֹתֶיךָ". ושוב, במקור הפנייה היא לאלוהים וכאן לעם.
"יִתְּנוּ לָךְ יָדָם, לָךְ שָׁלוֹם יָשִׂימוּ" בשיר מתקשר עם ברכת הכוהנים: "יִשָּׂא ה' פָּנָיו אֵלֶיךָ וְיָשֵׂם לְךָ שָׁלוֹם".
ואילו "הָקִיצָה, שָׂא עֵינְךָ אָנֶה וָאָנָה" משנה את הכיוון המקורי שהובטח לאברהם בבראשית "שָׂא נָא עֵינֶיךָ וּרְאֵה מִן-הַמָּקוֹם אֲשֶׁר-אַתָּה שָׁם צָפֹנָה וָנֶגְבָּה וָקֵדְמָה וָיָמָּה" "וְלֹא-תֵצֵא מִשָּׁם אָנֶה וָאָנָה" אומר שלמה המלך לשמעי. מארץ כנען במקרא, הופך היעד ב"הקיצה עמי" ל"ארץ עדן" אחרת, שנמצאת בקרבת היהודים המזרח אירופאיים.
באמצעות הרמזים אלו, ועוד רבים אחרים, שטמונים בטקסט של "הקיצה עמי", טוען בקון, מחבר יל"ג את הקורא עם טקסטים קאנוניים מקודשים, ומביא אותו לידי תמיכה בערכיות הפוכה ממשמעותם המקורית, כביכול, ובכך משכנע אותו לקבל את סיסמאות ההשכלה שיל"ג תמך בהן.
התקבלות השיר.
על אף שהשיר נחשב למעין מניפסט אידאולוגי של ההשכלה הקיצונית באירופה, והמשפט "היה אדם בצאתך ויהודי באהלך" הפך לסיסמה שלהם, רבים לא אהבו את השיר ולא את הסיסמה.