הקמת הנמל החלה בשנת 1951, כנמל עצמאי במטרה להרחיב את קיבולת הנמלים בישראל, שבאותה עת הייתה מבוססת בעיקר על נמל חיפה והנמלים הקטנים בתל אביב ויפו. בשנת 1953, הושלם השלב הראשון בהקמת הנמל. החל משנת 1954 המשך ההקמה נמסר לחברת גב-ים לקרקעות בע"מ הקמת הנמל הושלמה במרץ 1955, אך פתיחת הנמל התעכבה מספר חודשים עקב סכסוך בין חברת גב-ים לחברת "שירותי נמל מאוחדים" שהפעילה את נמל חיפה.
נמל הקישון היה הנמל הראשון שהופעל על ידי גוף פרטי במדינת ישראל. ביוזמת יוסף ספיר, מראשי מפלגת הציונים הכלליים, שהיה שר התחבורה באותה עת. אך חברת גב-ים שקיבלה את הזיכיון, נאלצה להקים שותפות עם חברת "שירותי נמל מאוחדים" (שהייתה בבעלות סולל בונה והפעילה את נמל חיפה). לצורך ניהול הנמל הוקמה חברת "שירותי נמל הקישון" בה החזיקה בשותפות "גב-ים" ו"שירותי נמל מאוחדים". בשנת 1961 הוקמה רשות הנמלים שקיבלה את האחזקה והניהול של כל נמלי מדינת ישראל, עם זאת בשנת 1962 חודש החוזה עם חברת "שירותי נמל הקישון" ונבנה רציף חדש בנמל. אך "גב-ים" החליטה למכור את מניותה ב"שירותי נמל הקישון" ל"שירותי נמל מאוחדים". בשנת 1968, החליטה הממשלה לחייב את חברת "שירותי נמל מאוחדים" למכור את החזקותיה לרשות הנמלים (שכללו גם את נמל חיפה).
מעגן הדיג.
מעגן הדיג משרת דייגים ובעלי ספינות וכן מהווה שער לאתר התיירות "פארק הקישון". הקמת המעגן החלה בשנת 1953, במטרה להפריד בין פעילות הדיג והמטענים בנמל חיפה.
המעגן משמש לפעילויות הבאות:
מעגנת שביט.
מעגנת שביט (או מרינת שביט) היא הרחבה של מעגן הדיג לשימוש יאכטות וסירות מפרש פרטיות.
בתחילת שנות התשעים נוצר ביקוש למעגנת סירות מפרש פרטיות בחיפה. השטח שהוקצה לכך בקרבת ראש הכרמל לים היה קשה לביצוע. הדרישה הופנתה להקצות שטח במערב הנמל היכן שהייתה פעילות אגודות ימיות לפני קום המדינה.
כאשר נכנס שורש לרר לניהול רשות הנמלים. קיבל את הצעתו של יגאל שץ שהיה מנהל נמל הדיג בקישון לבנית מעגנה מול רציף הדיג. לאחר שהתייעץ עם ידידו יהודה רותם מניסיונו כמנהל צים וכדייג. תוכנית עסקית רב שנתית הראתה שהבניה תשתלם תוך כעשרים שנה. התנאי היה שהניהול הכללי יחזור לרשות הנמלים. נחתם חוזה בין משרד החקלאות לרשות הנמלים ובו נשמרו כל הזכויות והחובות של הדייגים במעגן. יהודה רותם נקבע כמנהל הפרויקט ויגאל שץ נעשה מנהל המעגנה מטעם רשות הנמלים. בשנת 1996 החלה רשות הנמלים בבנייה.
בפרויקט בניית המעגנה שיקום המעגן הדיג הפעילה רשות הנמלים חברות קבלניות שונות חברת 'מעגן' בנתה את קיר השיגומים הצפוני והמזרחי. חברת 'מרטר' בנתה רציפים בגדה דרומית ורציפים צפים. חברת 'סולל בונה' ביצעה עבודות פיתוח בעורף הרציפים. חברת 'אוקיאנה' עסקה בחפירה ימית שאיבה ישירה לבריכות שהקימה 'רשות ניקוז ונחלים קישון' בעורף המעגן.
בשנת 1999 נסתיימה הבניה המעגנה נקראת על שם משה שביט איש קיבוץ נווה ים שהיה מנהל אגף הדייג בשנים 1953- 1963 והלך לעולמו במאי 1984.
כיום יש במעגנה רציפי עגינה לכ-250 כלי שיט קטנים. כל המקומות מלאים ויש רשימה ארוכה של ספינות ממתינות למקום שיתפנה.
מעגן הספורט.
מעגן הספורט הוקם בכניסה לנמל בשנת 1961 ומאז פועל בו מועדון חתירה חיפה ובמשך שנים רבות פעל בו גם מועדון השייט חיפה, עד שעבר לחוף השקט. בנוסף פועל שם שבט צופי ים חיפה.
נמל מספנות ישראל.
בעורף נמל הקישון נמצאות מספנות ישראל. טקס הנחת אבן הפינה של המספנות נערך בינואר 1961, ועבודות ההקמה כללו גם הרחבה והעמקה של אזור הכניסה לנמל הקישון.
בזמן השביתה הגדולה בנמלים ב-2003 התירו שר התחבורה, אביגדור ליברמן, ושר האוצר, בנימין נתניהו, להפעיל את מספנות ישראל כנמל סחורות כדי שלא לפגוע בייצוא הישראלי ובייבוא חומרי גלם עבור התעשייה.
ב-22 באוגוסט 2007 אישרו שר התחבורה שאול מופז ושר האוצר רוני בר-און לחברת מספנות ישראל להתחיל לספק שירותי נמל לאוניות שייבאו מטעני סוכר גולמי (פריקת השקים ואחסנתם).
החברה השתמשה בשלב הראשון רק ברציף אחד באורך של 200 מטרים ובשטח אחסון של ארבעה דונמים, זהו חלק קטן מהשטח אותו היא חוכרת.
ההיתר שניתן למספנות לפעול כנמל תקף ל-50 שנה. בינואר 2008 הורחב ההיתר שהעניקה חברת נמלי ישראל, לפריקת כל סוגי המטענים שהוגדרו בהסכמי הרפורמה בנמלים. מספנות ישראל כבר קיבלו בעבר אישורים ממשלתיים להפעיל את הנמל, אך לא הצליחו להפעיל אותו בגלל התנגדות עזה של עובדי נמל חיפה. ואולם, בתחילת שנת 2005 התחייבו העובדים שלא להפריע עוד להפעלת הנמל הפרטי, במסגרת ההסכמים שנחתמו עימם לאישור הרפורמה בנמלי הים.
שלוחת מסילת הברזל.
שלוחת מסילת הברזל באורך של כ-1.5 ק"מ לנמל קישון יוצאת מהמסילה הראשית, באזור ממזרח למתחם העריכה של חיפה-מיון.
הגלריה הלאומית הישנה (ברלין)
הגלריה הלאומית הישנה (בגרמנית: Alte Nationalgalerie) היא מוזיאון לאמנות הנמצא באי המוזיאונים שבמרכז ברלין. הגלריה מציגה אמנות מהמאה ה-19 ומנוהלת על ידי קרן המורשת התרבותית הפרוסית.
היסטוריה.
הגלריה הלאומית של פרוסיה נוסדה בשנת 1861 בעקבות תרומה של 262 תמונות שנתרמו על ידי הבנקאי יוהאן היינריך ואגנר. האוסף הוצג באקדמי דר קונסט. המבנה הנוכחי, שצורתו כצורת מקדש רומי נבנה על פי תוכניות של האדריכל פרידריך אוגוסט שטילר בשנת 1865 בהתבסס על תוכנית ראשונית שהכין מלך פרוסיה פרידריך וילהלם הרביעי. המבנה הוקם בין השנים 1869–1876 בפיקוחו של היינריך סטראק.
המבנה ניזוק באופן קשה בהפצצות האוויר במלחמת העולם השנייה. חלקי המבנה שלא ניזוקו נפתחו לציבור בשנית בשנת 1949 אולם שיקום המבנה נמשך עד שנת 1969 בשל קשיים למצוא תקציבים לשיקום. בין השנים 1998–2001 שופץ המבנה בשנית, ונוספו אולמות תצוגה בקומתו העליונה של המבנה בהם מוצגים ציורים בסגנון רומנטי.
אוספי המוזיאון.
אוספי המוזיאון כוללים יצירות בסגנון קלסי ורומנטי (ובהן יצירות של קספר דויד פרידריך, קארל פרידריך שינקל וקארל בלכן), יצירות אמפרסיוניסטיות מצרפת (ובהן יצירות של אדואר מאנה וקלוד מונה) וכן אמנות מראשית המאה ה-20 בסגנון מודרני (יצירות של אדולף פון מנזל ומקס ליברמן).
אלטס מוזאום
מעגן הקישון
רמבוטן
רמבוטן (שם מדעי: "Nephelium lappaceum") הוא עץ פרי טרופי בינוני בגודלו, המצוי באופן טבעי בדרום-מזרח אסיה. הרמבוטן משתייך למשפחת הסבונניים, וקרוב למספר פירות-טרופיים נוספים דוגמת הליצ'י, הלונגן והגוארנה. נראה שמקורו של הרמבוטן בארכיפלג המלאי, ובשפת המלאית פירוש המילה "rambut" שממנה הגיעה השם "רמבוטן" הוא "שעיר" - תיאור הולם לקליפת הפרי. אף על פי כן, לא ברור בוודאות היכן היה מצוי הרמבוטן באופן טבעי, ולאן הובא על ידי האדם.
מראה.
עץ הרמבוטן הוא ירוק-עד, והוא מתנשא לגובה של 10 עד 20 מטרים. העלים מנוצים, ואורכם מגיע ל-10 עד 30 סנטימטרים. ולעיתים יוצאים מהם בין 3 ל-11 עלעלים קטנים שרוחבם 3 עד 11 סנטימטרים ואורכם מגיע ל-5 עד 15 סנטימטרים. הפרחים עגולים וקטנים, אורכם נע בין 2.5 ל-5 מילימטרים, והם חסרי עלי כותרת, ובעונה המתאימה הם מוציאים אשכולות פירות שאורכם נע בין 15 ל-30 סנטימטרים. עצי הרמבוטן יכולים להיות זכריים, נקביים או דו-מיניים. העצים הזכריים מפיקים רק פרחים-אבקניים ולכן אינם מניבים פירות, העצים הנקביים מוציאים פרחים שמתפקדים כנקביים והעצים הדו-מיניים מוציאים פרחים נקביים ומעט פרחים זכריים.
פרי הרמבוטן.
פרי הרמבוטן עגול או אליפטי ובעל-גרעין. הוא קטן יחסית: אורכו נע בין 3 ל-8 סנטימטרים ורוחבו בין 3 ל-4 סנטימטרים. קליפת הפרי אדומה (ולעיתים נדירות - צהובה או כתומה), ומכוסה בקוצים בשרניים וגמישים. בשר הפרי שקוף-למחצה, ולבנבן בצבעו, וטעמו מתוק ומעט חמוץ. בכל פרי גרעין יחיד שצבעו חום-מבריק, אורכו 2 עד 3.5 סנטימטרים והוא רעיל למאכל (הממדים משתנים בין הזנים ותת-המינים השונים).
השימוש ברמבוטן.
הרמבוטן משמש כעץ-גינה פופולרי במזרח-אסיה והוא מגודל באופן מסחרי במטעים קטנים. הפרי זכה לפופולריות רבה במזרח אסיה ולאחר מכן גם בעולם המערבי, והוא מגודל גם באזורים אחרים בעולם בעלי אקלים טרופי, דוגמת אפריקה, קמבודיה, האיים הקאריביים, מרכז אמריקה, הודו, אינדונזיה, מלזיה, הפיליפינים וסרי לנקה. תאילנד היא יצרנית הרמבוטן הגדולה בעולם. הפירות נמכרים גם משומרים, אך בדרך כלל הם נמכרים טריים, אז ניתן לאוכלם כמו שהם או להכין מהם ריבה, ג'לי ומאכלים אחרים. הרמבוטן רגיל לאקלים חם, והוא רגיש לטמפרטורות שמתחת ל-10 מעלות. כשהוא מגודל על ידי האדם הוא מורבה על ידי הרכבה, הברכת ענפים והנצה. כיום יש למעלה מ-200 תת-מינים וזנים של רמבוטן שנוצרו במהלך ברירה מלאכותית על ידי האדם, והם שונים מעט זה מזה בתכונותיהם.
Nephelium lappaceum
בנק אגוד
בנק איגוד
בנק אגוד לישראל
בנק אִגוד לישראל (שמו נכתב בכתיב חסר) הוא הבנק השביעי בגודלו במערכת הבנקאות בישראל, והוא מספק שירותי בנקאות מלאים ללקוחות פרטיים ועסקיים. הבנק הוקם בשנת 1951, פועל באמצעות 36 סניפים ומעסיק למעלה מ-1,200 עובדים.
בספטמבר 2020 רכש בנק מזרחי טפחות את כל מניות הבנק, ולכן משפטית מ-1 באוקטובר 2020 חדל בנק אגוד מלהתקיים כחברה ציבורית נסחרת והפך לחברה בת של מזרחי. במסגרת זאת מזרחי מינה 4 דירקטורים מטעמו לדירקטוריון הבנק וכן את מנכ"ל בנק מזרחי משה לארי כיו"ר הדירקטוריון במקומו של זאב אבלס.
היסטוריה.