פונטי היה בעל יצירות של, בין השאר, פיקאסו, ז'ורז' בראק, רנואר, רנה מגריט, סלבדור דאלי, הנרי מור, ברברה הפוורת', ג'ורג'ו דה קיריקו וקאנאלטו. האוסף שלו נודע בכך שהכיל עשר יצירות מאת פרנסיס בייקון. בשנת 1977 הוחרמו ציורי בייקון, שהוערכו אז בסכום של 6.7 מיליון דולר, והועברו על ידי ממשלת איטליה לפינאקוטקה די בררה במילאנו; שלושים ושלושה רישומים של ג'ורג' גרוס הועברו למוזיאון בקזרטה. כאשר הגיע פונטי לעסקה עם ממשלת איטליה ונמחקו חלק מההאשמות שהוגשו נגדו בשנת 1990, הוא החזיר לעצמו 230 ציורים שהוחרמו. נטען כי בשלב מסוים פוצל האוסף בין פונטי ולורן.
במהלך השנים נמכרו מספר יצירות באופן פרטי. בשנת 2006 הוצגו שני ציורים של בייקון שהיו בעבר באוסף של פונטי בתערוכה בגלריית גגוסיאן בלונדון. האחת, קומפוזיציה אנכית של ארבעה דיוקנאות עצמיים, כבר נמכרה לאספן האמריקאי סטיבן א. כהן. ב־2007 נמכר ציור אפיפיור נוסף של בייקון, שנמכר על ידי פונטי בשנת 1991, בעסקה פרטית בתיווך גלריות אקוובלה בניו יורק תמורת יותר מ־15 מיליון ליש"ט. באותה שנה, מחקר לדיוקן השני (1956) הועבר על ידי לורן אל כריסטי; הוא נמכר במכירה פומבית במחיר שיא של 14.2 מיליון ליש"ט (27.5 מיליון דולר).
מותו.
פונטי נפטר בז'נבה, שווייץ, מסיבוכים ריאתיים ב־10 בינואר 2007.
נקבר בקבר המשפחה במג'נטה, לומברדיה.
ארתור שלואו
ארתור שבלוב
ארתור שולואו
ארתור שולו
פורטה טאגאנרוג
פורטה הוא מועדון כדורגל מקצועני רוסי מהעיר טאגאנרוג, המתמודד בבית 1 של אליפות PFL. המועדון נוסד בשנת 2020 והוא מארח את משחקי הבית באצטדיון פורטה ארנה בעיר טאגאנרוג המכיל 3,400 מושבים.
היסטוריה.
הצעות להקמת מועדון כדורגל מקצועני בעיר טאגאנרוג הופיעו בשנת 2018, במהלך שיפוץ האצטדיון המקומי, שהתקיים לקראת המונדיאל. נחתם הסכם עם חברת "Forte Home GmbH", יצרנית ציוד לחימום ושאיבת מים. ראש החברה, אלכסנדר דניסוב, הפך לנשיא המועדון החדש למאמן הראשי מונה יליד טאגאנרוג אלכסיי גרסימנקו, שעבד בעבר במועדונים כמו דינמו קייב, קרסנודר וקובאן.
ב-16 ביוני 2020 המועדון עבר בהצלחה את הליך הרישוי להשתתפות בטורנירים רשמיים בחסות התאחדות הכדורגל הרוסית, כאשר הנהלת הקבוצה שמה לה למטרה להעפיל לליגה הלאומית בתוך עונה אחת.
אצטדיון הקבוצה.
המועדון מארחת את משחקיו בפורטה ארנה, אצטדיון הממוקם ברחוב. ספורטיבנאיה 2A בטאגאנרוג. האצטדיון כולל קיבולת של 3,400 צופים ובשנת 2020 עבר שיפוץ בהיקף מלא.
טואפסה (כדורגל)
טואפסה הוא מועדון כדורגל מקצועני רוסי מהעיר טואפסה שבמחוז קרסנודאר. המועדון נוסד ב-16 ביוני 2020 ומאז עונת 2020/2021 מתמודד באליפות LFL (הרביעית בחשיבותה במדינה).
היסטוריה.
התאריך הרשמי להקמת המועדון הוא 16 ביוני 2020, כאשר המועדון קיבל רשמית רישיון תפעול מהתאחדות הכדורגל הרוסית, בעוד שהמועדון נרשם רשמית כישות משפטית ב-25 בפברואר באותה שנה. בעבר הקבוצה המקומית הייתה זוכה לתקצוב מוניציפלי והיה ממומן ישירות מתקציב העיר טואפסה והתמודדה בטורנירים חובבניים של מחוז קרסנודאר.
סרגיי לז'נצב מונה למאמן הראשי של הקבוצה ביוני 2020. בעונת 2020/21 הקבוצה החלה להתחרות באליפות הליגה המקצוענית ובגביע הרוסי. כבר בעונת הבכורה הייתה מעורבת בשערורייה רבתי כשנודע כי היא הציבה 2 שחקנים מתחזים למשחק ליגה נגד סק"א רוסטוב ב-21 בספטמבר 2021 במקום השחקנים האמיתיים שהיא רשמה למשחק, כדי להימנע מספיגת הפסד טכני לאחר שמחצית מהסגל התגלה חיובי בבדיקת קורונה. בעקבות זאת נפסקו לה 2 הפסדים טכניים, על הונאה ואי שיתוף הרשויות במידע על הידבקות שחקנים בנגיף הקורונה. בעקבות המשחק, המאמן סרגיי לז'נצב הושעה מכל פעילויות הקשורות לכדורגל לתקופה של שנה אחת והמועדון ספג קנס על הפרת תקנות תברואתיות בארגון המשחק. במקביל נרשמו מקרים של הידבקות בנגיף הקורונה במועדון והמשחק הבא (ב-27 בספטמבר) מול מועדון לגיון דינמו מחצ'קלה בוטל. ב-16 בדצמבר 2021, התאחדות הכדורגל הרוסית, הודיע כי נשלל מהמועדון מעמדו כמועדון מקצועני והוא יתמודד בליגת הכדורגל החובבנית של רוסיה בגין מסירת מידע כוזב במכוון, כמו גם שימוש במסמכים מזויפים. מנכ"ל המועדון ורופא הקבוצה הושעו מכל פעילות הקשורה לכדורגל למשך שישה חודשים והמועדון חדל להתמודד בליגות המקצועניות.
אצטדיון.
הקבוצה מארחת את משחקיה במגרש של בית ספר MBU מספר 6, שנבנה בשנת 1956. במגרש שני יציעים: היציע המערבי מאכלס 800 צופים, בעוד היציע המזרחי מכיל 1,570. המגרש ממוקם ברחוב מקסים גורקי, לא רחוק מנמל טואפסה.
יהדות פרוסיה
היהודים הראשונים בפרוסיה התיישבו בדוכסות כמעט עם הקמתה וסביר להניח שישבו שם עוד קודם לכן. ככול שהתעצמה פרוסיה, סיפחה שטחים חדשים ופרחה כלכלית כך גדל מספר היהודים שבה, התחזק מעמדם וגברה הזדהותם עם פרוסיה וערכיה. זאת עד לנפילתם הטראגית עם עליית הנאצים והשואה, נפילה שבישרה את נפילתה וביטולה של פרוסיה עצמה.
היסטוריה.
יהדות דוכסות פרוסיה.
המידע הראשון שבידינו על יהודים בפרוסיה הוא על מציאות שני רופאים יהודיים בבירת פרוסיה, קניגסברג בשנת 1540, זמן קצר אחרי הקמת דוכסות פרוסיה בשנת 1525. אך התיישבות יהודית של ממש לא הייתה שם לפני המחצית השנייה של המאה ה-17, עת סוחרים יהודים מפולין ומליטא החלו להשתתף בירידי העיר. ב-1680 הותר להם לפתוח בית תפילה למשך כל ימי היריד.
בשנת 1618 הוקם האיחוד הפרסונלי שבו דוכסי פרוסיה ירשו גם את דוכסות ברנדרבורג שבירתו הייתה ברלין שבה לא היו יהודים מאז גירושם "לצמיתות" בשנת 1570, למעט בודדים כמו הספק הצבאי ישראל אהרון.
קהילת קינגסברג שנשארה עיר הבירה של דוכסות פרוסיה המשיכה להתפתח גם לאחר מיכן, ב-1704 קודש בית עלמין ונוסדה חברה קדישא. שלש שנים אחר כך התמנה רב במקום. בשנת 1716 ישבו בעיר 38 משפחות יהודיות, וב-1756, כאשר מספר היהודים בקניגסברג הגיע ל־300 נפש, נחנך שם בית הכנסת הראשון, בית כנסת זה היה קיים כ 200 שנה עד שחרב בשריפה שלאחריה הוקם בית הכנסת החדש, בשעה זו הייתה קהילת יהודי קניגסברג הקהילה היהודית השלישית בגודלה בגרמניה בכלל ובפרוסיה בפרט.
ב-1640 ירש פרידריך וילהלם הידוע כ"אלקטור הגדול" את אביו כמושל. הוא יזם מדיניות של קידום הגירה וסובלנות דתית על מנת לשקם את פרוסיה לאחר מלחמות הדת.
במאי 1671 הותר ל-50 משפחות ממגורשי וינה (1670) להתיישב בבראנדנבורג למשך 20 שנה וב-10 בספטמבר אותה שנה הוציא הנסיך כתב-זכויות ראשון המציין את תחילת היישוב היהודי החדש בברלין, חרף התנגדותם של אנשי העיר, לרבות ישראל אהרן.
ב-1700 כבר ישבו בברלין 70 משפחות יהודיות בהיתר, 47 משפחות ללא היתר, וקצת רוכלים וקבצנים (ביחד כאלף איש). חנויות היהודים התרבו על אף האיסור ולבסוף נצטוו לסחור אך ורק בבגדים משומשים ובהלוואות תמורת פקדונות. השלטון ראה בהם מקור לא-אכזב לסחיטת תשלומים כבדים בצורת "דמי-הגנה".
יהדות ממלכת פרוסיה.
עם הכתרת פרידריך הראשון ב-1701 כמלך פרוסיה הפכה ברלין לבירתה של פרוסיה. שהפכה מדוכסות לממלכה.
ב-1714 הסיר פרידריך וילהלם הראשון את ההגבלות על מסחר היהודים, להוציא ענפים מסוימים כגון תרופות ותבלינים, דברי צמר מיובאים וייצור משקאות. רכישת קרקעות על ידי יהודים הייתה כרוכה בקשיים עצומים והבעלות על הבתים נאסרה עליהם לחלוטין.
בשנת 1740 במסגרת מלחמת הירושה האוסטרית סיפחה פרוסיה את חבל שלזיה ובראשו העיר ברסלאו שהפכה עם השנים לביתה של הקהילה השנייה בחשיבותה בממלכה.
ב-1750 העניק פרידריך השני (הגדול) מלך פרוסיה כתב פריבילגיה ליהודים, המחלק את היהודים לשני סוגים:
ליהודי החצר הותר להעביר את זכות החסות לאחד מילדיהם לפי בחירתם, אולם לילד אחד בלבד. שאר ילדיהם, אם הורשו להישאר בעיר עברו למעמד של יהודים נסבלים.
כך כתב יעקב יעקובסון על תקנות אלה: "כמו בכל מקום בגרמניה, גם תקנות ראשיות אלה נועדו להגביל את מספר היהודים המתגוררים בארץ, להתיר להם פעילות מוגדרת בלבד בתוך המערכת הכלכלית הלאומית ולהטיל עליהם מיסים גבוהים ככל האפשר על הבטחת ביטחונם ועל טולרנטיות לנוכחותם.
בתקופת פרידריך הגדול ניתנו הקלות ליהודים ומצבם הכלכלי, התרבותי והחברתי השתפר, בפרט אחרי מלחמת שבע השנים (1763–1756), כאשר יהודים רבים שימשו כספקים לצבא ולאוצר המלוכה. מספר התעשיינים והבנקאים בקרב יהודי ברלין גדל, וב-1791 הוענקו למשפחת איציג ואפרים היהודית זכויות אזרח מלאות, לראשונה בגרמניה.
ב 1772 החל התהליך של חלוקת פולין, מלך פרוסיה שהיה פעם וואסל של מלך פולין החל להשתלט על אדמות פולין ובכל חלוקה שכזו נכנסו יהודים חדשים תחת שלטונו.
בשנת 1797 התמנה דניאל איציג לבנקאי החצר של פרוסיה ועוד קודם לכן התמנה כמנהל המטבעה המלכותית ביחד עם שותפו. פייטל היינה אפרים.
ב-11 במרץ 1812 פרסם המלך פרידריך וילהלם השלישי את ה"צו לענייני יחסים אזרחיים" (בגרמנית: "Edikt betreffend die bürgerlichen Verhältnisse der Juden in dem Preußischen Staate"), הידוע בכינויו "צו האמנציפציה". צו מלכותי זה הכיר ביהודים כאזרחים שווים של ממלכת פרוסיה, עם כל הזכויות הנובעות ממעמד זה. החל מאותה עת יהודי פרוסיה נקראו "אזרחי המדינה" (בגרמנית: "Staatsbürger") או "ילידים" (בגרמנית: "Inländer").
התנאי לקבלת אזרחות פרוסית היה אימוץ שם ושם משפחה גרמניים ושימוש בשפה הגרמנית. כאישור על קבלת זכויות אזרח מלאות, ניתנו ליהודים אישורים מיוחדים.
על פי צו זה הייתה ליהודים הזכות לחופש מגורים, חופש עיסוק, חופש פולחן דתי והזכות לרכוש נדל"ן בחופשיות.