אביו, דוד משה פליישמן, היה סוחר, שם אמו הי ה רוזליה קוליש. דומונקוש למד בבית ספר דתי יהודי, ולאחר מכן בחטיבת ביניים אזרחית רגילה. לאחר מכן, בחטיבה העליונה, שם הפך לסטודנט באקדמיה למסחר, ואחריו שהה שנתיים במכללה טכנית בגרמניה, שם קיבל את תואר המהנדס. מכיוון שדיבר היטב גם גרמנית, חברת קטרפילר חתמה איתו הסכם להשקת הטרקטור האמריקאי בעל שרשראות הפלדה (שהיה חידוש עצום אז) במרכז אירופה. בשנת 1911 התנדב לשירות צבאי של שנה (בדרגה מיוחדת שסימונה היה בדרך כלל סרט צבעוני ברוחב של 1 סנטימטר תפור על שרוול ז'קט החייל, שרק הזכאים לכך לבשו אותו והסימון הבטיח קידום מהיר כנגד). בשל כישוריו כמהנדס הוצב ביחידה ממונעת ה- "Kraftfahrttruppe" ועד מהרה הפך למפקד שלה. משנת 1912 חזר לעבוד אצל חברת קטרפילר. הוא גויס שוב לצבא לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה ועל אף שהצטרף רק כנגד הוא הועלה במהירות לדרגת סגן. הוא נפצע מספר פעמים וזכה באותות הצטיינות רבים על גבורתו. הוא התחתן ב־16 בפברואר 1918, עם גבריאלה רוז'ה, בתם היפהפייה ובת ה-18 בלבד של מרטון רוז'ה ובורבאלה קראוס. שני בנים נולדו להם. הבכור פטר בשנת 1919, בשנת 1921 אישטוואן ולאחר מכן בתם אנה. הנישואים התפרקו די מהר לאחר מכן. לאחר נפילת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית הוא קיבל הכרה ואותות הצטיינות ממשרד ההגנה ההונגרי בשל תפקידיו במלחמה. דומונקוש התחתן בפעם השנייה בשנת 1925 עם שטפאניה סבו, שהייתה אלמנה ונשואה קודם במשפחת הרצל. במהלך שנות השלושים, כעובד של חברת קטרפילר, הוא קיים באופן קבוע תצוגות של כלי העבודה של החברה. במשך הזמן נקרא מספר פעמים לאימונים במילואים ובשנת 1935 הועלה לדרגת סרן. הוא עמד בראש המחלקה הטכנית של המועצה היהודית (Judenrat) בשנת 1944, ובזכות אותות ההצטיינות והכבוד שקיבל הוענקה לו חסינות (מרדיפות בשל היותו יהודי) על ידי עוצר הונגריה האדמירל מיקלוש הורטי. לאחר הפוטש של פרנץ סלשי מנהיג מפלגת צלב החץ הפשיסטית שהדיח את הורטי באוקטובר 1944 דומונקוש הפך לאחד ממנהיגי הגטו הגדול בבודפשט והגן על יהודי הגטו בהקרבה עצמית. הוא התמנה למזכ"ל הקהילה היהודית בפשט (חלקו המזרחי של בודפשט) בשנת 1945, מתפקיד זה פרש לגמלאות בשנת 1950. ב־7 באפריל 1953 נעצר על ידי הרשות להגנת המדינה (המשטרה החשאית ההונגרית שכינויה הנפוץ היה "הרשות להגנת המדינה" (בהונגרית: Államvédelmi Hatóság או בקיצור ÁVO או ÁVH) ועונה על ידה באכזריות. הוא הואשם אפילו ברצח ראול וולנברג יחד עם לאיוש שטקלר ולאסלו בנדק (הרופא הראשי של בבית החולים ברחוב סבולצ'י). הוא הואשם גם בתמיכה בציונות. עם מותו של סטלין לא הצליחו להביאו למשפט ראווה. לאחר תשעה חודשי עינויים ב־13 בנובמבר שקל 45 קילו כששוחרר ממרתפי ה- ÁVO ואושפז בבית חולים. העינויים הגופניים הרסו את בריאותו וזמן מה לאחר שחרורו מבית החולים הוא נפטר.
אודו פון ווירש
אודו גוסטב וילהלם אגון פון ווירש (בגרמנית: Udo Gustav Wilhelm Egon von Woyrsch, 24 ביולי 1895– 14 בינואר 1983) היה מפקד אס אס בכיר בגרמניה הנאצית, האחראי על הוצאה לפועל של מדיניות הגזע במהלך מלחמת העולם השנייה.
מלחמת העולם הראשונה.
מתחילת 1914 עד 9 בפברואר 1919, ווירש שירת בצבא הגרמני כחייל זוטר במהלך מלחמת העולם הראשונה. מ-10 בפברואר 1919 עד 23 באוגוסט 1920, ווירש היה מקושר עם ארגון בשם "גרנץ שוץ" (״הגנת גבולות״). הוענק לו צלב הברזל (דרגה ראשונה).
קריירה נאצית.
לפי ההיסטוריון ריצ'רד גרונברגר, ווירש היה חבר בפרייקור במהלך שנות 1920. ווירש הצטרף למפלגה הנאצית והאס אס. היינריך הימלר הטיל עליו לארגן את ה-SS בשלזיה הנאצית, כשלעצמו ווירש נהיה המפקד הראשון של ה-SS-oberabschnitt südost (פלוגת פיקוד שהפעילה פעולות SS במערב גרמניה). ב-1933, ווירש נבחר לרייכסטאג. הוא היה מפקד האס אס והמשטרה באלבה. ב-1934 ווירש השתתף בליל הסכינים הארוכות, והורה על הוצאתו להורג של יריבו מה-SS, אמיל סמבאך. ב-30 ביוני 1934, הוא לקח פיקוד בשלזיה, ולפי פקודות הרמן גרינג אסר מספר מנהיגי אס אה, פירק את נשקם של כל שומרי מפקדת אס אה והתיישב במשרדי משטרת ורוצלב. אנשיו הוציאו להורג מספר קציני אס אה בעקבות סכסוך פרטי. ווירש היה בידידות קרובה עם היינריך הימלר וריינהרד היידריך, והיווה חלק מצוותו הפרטי של הימלר. ב-1 בינואר 1935 הוא קודם לאס אס אובר-גרופנפיהרר הדרגה השנייה הגבוהה ביותר ב-SS.
איינזצגרופן.
בספטמבר 1939 ווירש פיקד על האיינזצגרופן, האחראים על השלטת טרור ורציחת אוכלוסיית יהדות פולין. ווירש היה אחראי על כמה מטבחי היהודים הקטלניים ביותר בפולין ב-1939, ובצפון-מזרח שלזיה הוא הוביל את הקבוצה שרצחה 500 יהודים בקטוביץ, בנדין וסוסנוביץ. האכזריות של האייזנצגרופן בקטוביץ הייתה כה נוראית שכמה קציני ורמאכט קישרו עצמם לגסטפו כדי לסגת מהאחריות על המעשים. עם זאת, הרבה מפקדי צבא זוטרים תמכו נמרצות בקמפיין של ווירש.
בין 20 באפריל 1940 לפברואר 1944, ווירש היה מפקד האס אס והמשטרה בכיר במחוז צבאי IV ומפקד מחוז דרזדן. ווירש הודח ממשרתו ב-1944 בשל אי כשירות.
משפט והרשעות.
ווירש נעצר בידי הבריטים מ-1945 עד 1948. ב-1948, הוא נשפט ל-20 שנה בכלא בגין השתתפותו בליל הסכינים הארוכות ב-1934. עם זאת, הוא שוחרר ב-1952. הוא נשפט שוב ב-1957 ונשלח לעשר שנים בכלא.
מייטי קונג
מייטי קונג (באנגלית: The Mighty Kong) הוא סרט הנפשה- מוזיקלי של האחים וורנר שיצא ישירות לווידאו ב-1998, הסרט מבוסס על סיפורו הקלאסי של קינג קונג. הסרט מכיל את השירים של האחים שרמן. ואת שני התפקידים הראשיים מדבבים ג'ודי בנסון ודאדלי מור (הופעתו האחרונה בסרט לפני מותו ב-2002).
עלילה.
אן דארו, שחקנית ללא מזל מחפשת עבודה, פוגשת במאי סרטים בשם קארל דנהאם, אשר מציע לה עבודה בסרטו החדש. הם מתאכסנים להרפתקה ועוזבים לצילומי הסרט. הקוף שחי באיכסון עושה צרות במשך הטיול. הם מגיעים אל אי ואל הילידים של האי, אשר מתיידדים עם צוות ההפקה, הם שואלים את ההפקה אם אפשר לעזוב את אן על מנת שהם יוכלו להקריב אותה. אן אז הועלתה קורבן לקוף ענקי בשם קינג קונג אשר מביא אותה אל הג'ונגל. שם הם נלחמים בטירנוזאורוס רקס, פטרודקטילוס וגיגנטופיס והם יצאו מהאי תוך 5 דקות.
הסרט אז מציג את ההשתוללות של קונג בניו יורק סיטי. קונג לוקח את אן אל בניין האמפייר סטייט. המטוסים תוקפים את קונג עם הרובים, אולם מחטיאים רוב הזמן. כאשר כל המטוסים הופלו, הצבא שולח שני צפלינים עם רשת על מנת ללכוד את קונג. הם לכדו אותו עם הרשת בהצלחה. קונג ניסה לצאת מהרשת, אולם הרשת נקרעה וכאשר קונג מחפש את אן, הוא נופל מהרשת. הוא נחבט במרפסת וצנח לאדמה. במהלך הנפילה הוא התייפח. הכוח של קונג הסתיים שהוא התנגש הרחוב של ניו יורק. אולם למרבה המזל, קונג שרד את הנפילה.
פלאוארט
פינחס וייל
יעקב שמואל טראכטמאן
יעקב שמואל הלוי טרכטמן
צבאות
צְבָאוֹת (לפעמים נהגה בפי מאמינים צְבָקוֹת) הוא אחד משמותיו של אלוהים ביהדות. שם זה מופיע בנביאים ובכתובים החל מספר שמואל. בכל הופעותיו במקרא, הוא לא מופיע בפני עצמו, אלא כתוספת לשמות יהוה, אלוהים או אדוני.
במקרא.
הכינוי צבאות מופיע לראשונה בתחילת ספר שמואל, ובסך הכל מופיע 273 פעמים בתנ"ך בצירופים: יְהוָה צְבָאֹות (242), יהוָה אֱלֹהֵי צְבָאֹות (12), יהוָה אֱלֹהֵי הַצְּבָאֹות (3), אֲדֹנָי יְהוִה צְבָאֹות (11), אֲדֹנָי יְהוִה אֱלֹהֵי הַצְּבָאֹות (1), יְהוָה אֱלֹהִים צְבָאֹות (4), אֱלֹהִים צְבָאֹות (2). לפי פרשנויות בודדות הכינוי מופיע גם בפני עצמו מספר פעמים.
הכינוי אינו מופיע כלל בחמישה חומשי תורה ובספרים יהושע ושופטים. לדעת חוקר המקרא אלכסנדר רופא מדובר בתוצאה של מחיקה מגמתית של מאמינים שהסתייגו מהכינוי, לדעת יואל אליצור הסיבה היא התפתחות טבעית של האמונה והתאולוגיה היהודית. חז"ל הבחינו בתופעה זו, וציינו כי את השם צבאות חידשה חנה: .
משמעות.
חז"ל נחלקו מהי משמעות הכינוי. לדעת רבי יוסי פירוש הכינוי צבאות הוא 'אלוהי צבאות ישראל' ולדבריו המילה צבאות נסובה על ישראל ולא על האלוהים. ריש לקיש מפרש את המילה כהלחם של צבא-אות – אות הוא בצבא שלו, כלומר שהאלוהים מיוחד וניכר גם בין המלאכים. יש שחילקו בין מקומות שבהם מופיע הכינוי בסמיכות כמו 'אלוהי צבאות' – שאז פירושו 'אלוהים של הצבאות', לבין מקומות שבהם מוזכר בפני עצמו כמו 'אלוהים צבאות' שאז הוא כינוי לאלוהים. גם בתרגום תהילים מתורגם אלוהי צבאות – 'אלהא על כל חיילי מרומא' – אלוהים על כל צבא השמיים, ו'אלוהים צבאות' אינו מתורגם. במדרש רבה מבואר שאלוהים מכונה 'צבאות' כאשר עושה מלחמה ברשעים. באבות דרבי נתן מוצעים פירושים נוספים: "צבאות – שכל הצבאות לו. צבאות – שלו כל הצביונות. צבאות – שהוא צבא על כל צבאיו. צבאות – שהכל צבויים בו. צבאות – שכל המצוות בו.
הרד"ק כתב ש'צבאות' פירושו 'אדון צבא השמיים', יש שפירשו שהכוונה אדון על צבא המלאכים. יש שפירשו צבאות מלשון 'רצון', (צבי בארמית = רוצה) ויש שפירשו מלשון הסתר.
בהלכה.
לדעת רבי יוסי ש'צבאות' הוא כינוי לישראל אין בשם זה קדושה, ולכן מותר למוחקו, והנשבע או המקלל בו אינו נחשב כנשבע ומקלל בשם. לדעת חכמים שם זה קדוש כשאר השמות, ואסור למוחקו. בעל הלכות גדולות, רב סעדיה גאון והרשב"א פסקו כרבי יוסי. רבינו חננאל, הרי"ף והרמב"ם פסקו כחכמים. לדעת בעל ספר האשכול, גם לפוסקים כחכמים אין בשם קדושה כאשר הוא נזכר בסמיכות כמו 'אלוהי צבאות', כי שם משמעותו חולין.