לאור התמיכה המוחלטת הזו, החליטה נשיאות ועידת המפלגה להעביר את הבחירות, שתוכננו לראשונה ליום ראשון, קדימה לשבת. כצפוי, קלצ'דרולו נבחר ליו"ר המפלגה. הבחירות היו פה אחד, עם 1,189 קולות (לא נספרו שמונה קולות שנמצאו כלא תקפים).
מנהיג האופוזיציה.
קלצ'דרולו נכנס לתפקיד מנהיג האופוזיציה הראשית ב־22 במאי 2010 מתוקף הובלת המפלגה השנייה בגודלה באספה הלאומית הגדולה. פרשנים וספקולנטים רבים בתקשורת חזו כי קלצ'דרולו יפיח חיים חדשים ב- CHP לאחר תבוסות בחירות רצופות בהנהגתו של בייקל.
משאל העם החוקתי 2010.
הקמפיין הראשון של קלצ'דרולו כמנהיג ה- CHP היה משאל העם החוקתי שהתקיים ב־12 בספטמבר 2010. אף על פי שתהליך ההצבעה הראשוני בפרלמנט (שיקבע את ההצעות שהועמד להצבעה במשאל העם לאחר מכן) החל תחת הנהגתו של בייקל, קלצ'דרולו השתמש בטקטיקה של חרם על ההליך הפרלמנטרי. מכיוון שהצעת רפורמה חוקתית חייבה לשלוח 330 קולות למשאל עם (ה- AKP השלטונית, שהגישה את ההצעות, החזיקה 336 מושבים), אישור הפרלמנטרי של כל הרפורמות החוקתיות בממשלה היה אפשרי מבחינה מתמטית, ללא קשר לאופן הצבעה של ועדת הצבא. לפיכך, הרפורמות החוקתיות של ה- AKP, שכללו שינויים ברשות השופטת הטורקית, נשלחו לאישור במשאל עם ב־12 בספטמבר 2010.
קלצ'דרולו לא רק התמודד למען הצבעה 'לא' נגד ההצעות, אלא גם שלח את הליך ההצבעה הפרלמנטרית לבית המשפט בגלל אי סדרים טכניים לכאורה. לאחר מכן שלח ה-CHP את ההצעות לבית המשפט בגין הפרות לכאורה של הפרדת הרשויות בשינויים המוצעים. בית המשפט החוקתי פסק בסופו של דבר נגד CHP. קלצ'דרולו, יחד עם חברי מפלגות אופוזיציה מינוריות, טענו כי השינויים המוצעים הם ניסיון לפוליטיזציה של הרשות השופטת ולהגדיל עוד יותר את שליטת ה- AKP על מוסדות מדינה נייטרליים. הצעות משאל העם התקבלו בכל זאת על ידי 57.9% מהמצביעים, כאשר 42.1% הצביעו נגד.
הבחירות הכלליות לשנת 2011.
הבחירות הכלליות לשנת 2011 היו הבחירות הכלליות הראשונות בהן השתתף כמאל קלצ'דרולו כמנהיג מפלגת העם הרפובליקנית (CHP). מנהיג ה- CHP לשעבר, דניז בייקל, התפטר מתפקידו במאי 2010 והשאיר את ה- CHP עם 26% מהקולות, על פי סקרי דעת הקהל. קלצ'דרולו הודיע כי יתפטר מתפקידו אם לא יצליח בבחירות 2011. הוא לא מסר פרטים לגבי קריטריוני ההצלחה שלו. למעלה מ־3,500 איש הגישו בקשה להתמודד בבחירות ביוני למפלגת האופוזיציה הראשית. מועמדים גברים שילמו 3,000 לירות טורקיות כדי להגיש בקשה; נשים המועמדות שילמו 2,000 ואילו אנשים עם מוגבלות שילמו 500 לירות. בין המועמדים היו מנהיג CHP לשעבר דניז בייקל והעצור ארגנקון חשודים כגון מוסטפא בלביי ו מחמט הברנל .
המפלגה קיימה בחירות מקדימות ב29 מחוזות. תוך כדי פרידה נקייה מן העבר, כמאל קלצ'דרולו השאיר את חותמו ברשימת 435 המועמדים של מפלגת העם הרפובליקנית, והשאיר 78 צירים נוכחיים בזמן שביקש להגדיר מחדש את האופוזיציה הראשית. רשימת המועמדים של CHP כללה גם 11 פוליטיקאים שהיו בעבר חלק ממפלגות ימין מרכזיות, כמו מפלגת המולדת, מפלגת הדרך הנכונה ומפלגת טורקיה. מצביעי ימין מרכז נרתעו לכיוון ה- AKP כאשר מפלגות אחרות אלה קרסו כמעט לאחר הבחירות ב -2002. דמויות מפלגות מפתח שלא הגיעו לרשימה, מתחו ביקורת על ה- CHP בגין "שינוי כיוון".
בחירות כלליות ביוני 2015.
הבחירות הכלליות ביוני 2015 היו הבחירות הכלליות השניות בהן השתתף כמאל קלצ'דרולו כמנהיג CHP. המפלגה זכתה ב -11.5 מיליון קולות (24.95%) וסיימה עם 132 חברי פרלמנט נבחרים, ירידה של 3 מאז הבחירות הכלליות 2011 . הירידה בשיעור של 1.03% בהשוואה לתוצאת 2011 (25.98%) יוחסה לכך שהמצביעים הצביעו באופן טקטי עבור המפלגה הדמוקרטית של העמים (HDP) כדי להבטיח שהם יעברו את אחוז החסימה של 10%. לא היה כל סקר דעת קהל (פרט לסקר מפוקפק אחד שפורסם במארס 2014) שהראה כי CHP הקדימה את ה- AKP בין 2011 ל -2015.
תביעה בשנת 2016.
בינואר 2016 הגיש הנשיא ארדואן תביעה נגד קלצ'דרולו בגין הצהרות שהשתמעו כי הנשיא הוא דיקטטור לאחר ש קלצ'דרולו נאם נגד מעצרם של למעלה מעשרים אקדמאים שחתמו על עצומה המגנה את הכישלון הצבאי בדרום-מזרח השלטון הכורדי. מה שאמר קלצ'דרולו היה: "אקדמאים שמביעים את דעותיהם נעצרו בזה אחר זה על פי הוראות שניתנו על ידי דיקטטור כביכול"
משאל עם חוקתי.
לאחר משאל העם החוקתי הטורקי ב -2017, שהרחיב באופן משמעותי את סמכויותיו של הנשיא ארדואן, קלצ'דרולו ו- CHP הגישו ערעור על בית המשפט נגד החלטה של מועצת הבחירות העליונה של טורקיה (YSK) לקבל הצבעות ללא זיופים. כמאל קלצ'דרולו אמר כי ניתן לערער על החלטת YSK לוועדת הרשות האירופית, אך חברי ממשלת AKP אמרו כי לא בית הדין האירופי לזכויות אדם ולא בית המשפט החוקתי בטורקיה הם בעלי סמכות שיפוט כלשהי לגבי החלטת YSK. קלצ'דרולו אמר: "בשנת 2014 [בית המשפט לחוקה] אמר 'הבחירות מבוטלות אם אין חותם על מספרי ההצבעה או המעטפות.' [. . . YSK לא יכול להביע דעה מעל רצון הפרלמנט, [. . . ] אם בית המשפט החוקתי ידחה את בקשתנו, אנו נתייחס לשינויים כבלתי לגיטימיים. יש גם בית הדין האירופי לזכויות אדם. במידת הצורך, ניקח את המקרה לשם. "
בית הדין האירופי לזכויות אדם.
קלצ'דרולו מתח ביקורת על בית הדין האירופי לזכויות האדם על דחיית עתירה של מורה טורקי שפנה ל- ECHR בטענה כי הודח שלא בצדק מתפקידו במהלך הטיהורים הטורקיים של 17–2016 . מהוועדה הארצית האירופית אמרו כי על התובעים לפנות לוועדת החקירה במדינת טורקיה בחירום, לפני שהם פונים לבית המשפט. קלצ'דרולו ענה: "אינך יודע מה קורה בטורקיה? על איזו עמלה אתה מדבר? אנשים מתים בבתי כלא. חיכינו חמישה חודשים רק למנות חברים. "
תמיכה בזאבים אפורים.
קלצ'דרולו חשף את שלט הזאבים האפורים, ארגון אולטרה-לאומי טורקי עם קשרים ל- MHP במדינה ( מפלגת התנועה הלאומית ). הוצע כי זה להתמודד מול קואליציית מפלגות ימניות בין ה- MHP לבין ה- AKP ( מפלגת הצדק והפיתוח ). קלצ'דרולו תמך במפורש בגירוש הפליטים הסורים מטורקיה, תוך ציטוט של מאמץ כלכלי על האזרחים והרצון לכאורה של בני אדם לחיות באזור הולדתם.
הצעדה לצדק.
ב־15 ביוני 2017, קלצ'דרולו החל את ה -450   ק"מ צעדה לצדק מאנקרה לאיסטנבול במחאה על מעצרו של אניס ברברולו בעקבות ניסיון ההפיכה ב -2016 . בתחילה הצטרפו אליהם רק כמה מאות מפגינים, הצעדה גדלה לאלפים. ב־9 ביולי 2017 נערכה עצרת גמר באיסטנבול עם מאות אלפי אנשים.
באפריל 2018 קבע נשיא טורקיה ארדואן שתי בחירות – הבחירות לפרלמנט והבחירות לנשיאות. זמן קצר לאחר מכן, מנהיג ה- CHP קלצ'דרולו ומנהיגת IYI, מרל אקשנר, נפגשו וסגרו שורות.
חיים פרטיים.
כמאל קלצ'דרולו התחתן עם סלווי גונדז (סוים באופן לא רשמי) בשנת 1974. לזוג יש בן, כרם, שתי בנות, אסלי זיינפ, ונכדה מנישואיה של אסלי. כתבי-עת מסוימים ציינו את זהותו האלווית אולם קלצ'דרולו לא הצהיר זמן רב על אמונתו הדתית. ביולי 2011 הוא אמר "תמיד סירבתי לעשות פוליטיקה בנושא זהויות אתניות ודתיות. אני אלווי. ממתי זה פשע להיות אלווי במדינה הזו? " . הוא מדבר טורקית וצרפתית .
יחסי בחריין–מצרים
יחסי בחריין–מצרים הם היחסים הדו-צדדיים בין בחריין לבין הרפובליקה הערבית של מצרים.
היסטוריה.
מצרים תמכה באופן בולט על ידי משלוח מומחים בתחומי פיתוח שונים בבחריין במשך כמעט מאה שנה, שהבולט שבהם היה השתתפותם של המורים המצריים בהקמת בית הספר הפרטי הראשון בבחריין בשנת 1919. הנוכחות המצרית עדיין בולטת בממלכת בחריין, בעבודתם של מומחים ויועצים מצריים שונים במשרדים רבים, סוכנויות ממשלתיות ומוסדות פרטיים בממלכה.
יחסים פוליטיים.
תמיכה מצרית בבחריין.
מצרים הייתה הראשונה שהכריזה על תמיכה רשמית בבחריין לאורך כל תולדותיה, מאז שהייתה אחת המדינות הראשונות שהכירו בעצמאות בחריין בשנת 1971 כדי להתמודד עם הטענות האיראניות, והציגה את שגריר מצרים הראשון בתעודותיו במנאמה בשנת 1973, עד שמצרים אישרה רשמית בשנת 2002 את התיקונים החוקתיים שבחריין שינתה בעקבותיהם למלוכה, עמדתו של השייח' אל-אזהר הגיעה במהלך פגישתו עם נשיא איראן בשולי הפסגה של האסלאם בקהיר בפברואר 2013, שהדגיש את הצורך של כולם לכבד את עצמאות בחריין ואת זהותה הערבית ולא להתערב בענייניה הפנימיים, והוסיף עוד לאיזון המשך התמיכה המצרית בריבונות הממלכה ובערביות.
במהלך המשבר הפנימי בממלכת בחריין מאז פברואר 2011, ההצהרות הרשמיות שפרסם משרד החוץ המצרי לתמיכה בבחריין, אשר בירכו בפברואר 2013 על תחילת הדיאלוג הלאומי שתיאם שר המשפטים והעניינים האסלאמיים עם מפלגות האופוזיציה בבחריין.
תמיכת בחריין במצרים.
בחריין תמכה במצרים בכל תנועות השחרור הלאומיות של מצרים, ובמשך כל המשברים שעמדו בפני העם המצרי לאורך המאה ה-20. במהלך מהפכת הקצינים החופשיים ביולי 1952 תמכה בחריין ברפובליקת מצרים. בחריין הייתה אחת המדינות הערביות הראשונות שחידשו באופן יזום את קשריהן עם קהיר בנובמבר 1987 לאחר תקופת ההחרמה הערבית שבאה בעקבות חתימת מצרים על הסכם השלום עם ישראל. בחריין הייתה אחת המדינות הראשונות שתמכו במהפכת ה-30 ביוני 2013, שכן מנהיגי הממלכה אישרו את תמיכתם בכל ההחלטות התורמות לשמירה על ביטחון ויציבות מצרים.
ביקורים רשמיים.