גם לאחר ששיטת התשלום באמצעות מסרונים דעכה כמעט לחלוטין, ישנן שיטות מבוססות ענן המאפשרות להמשיך להשתמש בהם לזיהוי הלקוח, שעה שהתשלום ממשיך להתבצע באמצעות כרטיס אשראי/חיוב. מאחר ששירותי המסרונים נעדרי אבטחה של ממש, השיטה מאפשרת להרחיב את ההגנה על הפרטים החסויים של הצדדים בעסקה על ידי הימנעות מהעברתם במסרונים.
תשלום נייד אינטרנטי (WAP).
בשיטה זו, המשתמש נעזר ביישום או באתר אינטרנט כדי לשלם בטכנולוגיה המכונה Wireless Application Protocol) WAP). השיטה כוללת כמה יתרונות כמו האפשרות לשמר ולעקוב אחר הלקוח, קלות שימוש ושביעות רצון גבוהה.
חיוב מיידי באמצעות המפעיל הסלולרי.
חיוב זה, כמו בשיטה הקודמת, דורש שימוש ברשת של המפעיל. מאחר שלמפעיל כבר יש התקשרות כספית עם המשתמש, החשבונית מוגדלת בסוף החודש. שירות זה פופולרי בעיקר במדינות בהן השימוש בכרטיסי תשלום נמוך.
תשלום מבוסס קרבה.
תשלום מבוסס קרבה היא דרך פופולרית לתשלום בחנויות פיזיות או בתחבורה ציבורית. באופן זה, הלקוח מעביר את המכשיר או הכרטיס שלו בסמוך למסוף תואם ועל ידי כך מבצע את התשלום. בחלק מהמקרים נדרשת הזדהות לפני התשלום דרך החשבון שנבחר (יכול להיות ארנק דיגיטלי או חשבון בנק). אחד החסרונות הבולטים של הטכנולוגיה היא הצורך במכשירים תואמים משני הצדדים, דבר שמקשה על כניסתה לשימוש נרחב. חרף הקושי, בשנים האחרונות קיימת עלייה בתשלומים באמצעות קרבה, ושירותים שתומכים בטכנולוגיה הזו קיימים בכל העולם.
אחרים.
העברה בנקאית.
בין שירותי ההעברה הבנקאית נמצא Swish, שירות תשלומים שוודי. השירות הוקם לאחר חבירה בין כמה מהבנקים הגדולים בשוודיה, ונכון ל-2018 כ-60% מהשוודים משתמשים בו. הוא משמש לרוב להעברת כספים בין משתמשים פרטיים וכן לתשלום לעסקים קטנים או כנסיות. ב-Swish, חשבון הבנק מקושר למספר הטלפון של המשתמש. העברות בנקאיות בזמן אמת משמשות במקומות נוספים בעולם.
ברקוד.
קוד QR (באנגלית: Quick Response) מאפשרים סריקה מהירה ונמצאים בשימוש מאז שנות ה-90. בראשיתם יועדו הברקודים למחסנים לצורכי ניהול סחורה, אולם עם השנים הם הפכו למקובלים בענפים נוספים. עם התקדמות הטכנולוגיה פותח תקן ברקוד 2D שנועד להחליף את הברקוד מהדור הראשון שהשתמשו במספרים, בעוד הברקודים כיום משתמשים בצורה מרובעת.
תשלומים מבוססי ענן.
גוגל, PayPal וחברות נוספות משתמשות במחשוב ענן לקידום התשלומים. ראשית, הלקוח משלם באופן רגיל על ידי אחת מהשיטות שהוצגה למעלה, ובהמשך מקבל התשלום מחייב אותו בפעם השנייה בגובה העמלה.
תשלום באמצעות גלי קול.
הרמקול והמיקרופון שבמכשירים סלולריים מאפשרים גם כן לבצע תשלומים. קיימות מספר חברות שמשתמשות בכלים האלו כדי לבטל את הצורך בשבב מובנה במכשיר. בטכנולוגיה הזו המכשיר מייצר חתימה קולית ייחודית שהמיקרופון של מקבל התשלום יכול לקלוט.
בישראל.
בשנת 2020 החל שוק התשלומים בנייד לצבור תאוצה, בהתאם לחובה שקבע בנק ישראל כי החל מסוף השנה בתי עסק גדולים יטמיעו מסופונים התומכים בתקן EMV לתשלום מבוסס קרבה. באמצע 2020 הושקו שירותים של ישראכרט, מקס, בנק לאומי, לצד אפליקציית Bit של בנק הפועלים שקיימת בישראל כבר מספר שנים. במאי 2021 החל לפעול בישראל גם שירות Apple Pay.
טביעת &quot;השלושה&quot;
האוניה הישראלית "השלושה" של חברת אופיר (קואפרטיב ספנות) במהלך הפלגתה ב עם מטען חימר בתפזורת למרסיי, טבעה ב-24 בינואר 1967, עם כל 21 אנשיה. החיפושים העלו סימנים קלושים וועדת החקירה בראשות זאב הים (רב חובל) לא הגיעה למסקנה ברורה על סיבת הטביעה.
רקע.
"השלושה" הייתה האנייה השנייה אשר נקראה בשם זה, ושתיהן נקראו כך לזכר שלושת הימאים הישראלים אשר נספו בטביעת האנייה "מסדה" של חברת אופיר (קואפרטיב ספנות), אשר טבעה בדרכה מסלרנו לויבו ולנטיה ב-28 במרץ 1950.
ההפלגה האחרונה.
יצאה מחיפה ב-26 בדצמבר 1966, בפיקודו של רב חובל אברהם הראל, עם מטען של פוספטים אותו פרקה בנמל איסכנדרון בטורקיה. משם יצאה ב-31 בדצמבר ללא מטען לאי קימולוס ב. ב-2 בינואר 1967 הגיעה לאי מילוס ולאחר שהשלימה הצטיידות במזון ומים המשיכה עם נתב מקומי וב-3 בינואר 1967 הטילה עוגן בקימולוס.
האונייה שהתה כשלושה שבועות במעגן פתוח כשהיא עומדת על שני עוגנים וירכתיה קשורות לחוף. וטענה Clay Bentonite חימר בתפזורת המיועד למרסיי. הטעינה בוצעה מהחוף במשפך אל סירות שהתקרבו לאנייה החימר הורם במשפך בד על ידי עגורני האונייה ונשפך בתפזורת למחסנים. הטעינה נמשכה 19 יום עם הפסקות שנגרמו בעטיין של רוחות שהפריעו לתנועת הסירות. יש אי בהירות לגבי נתוני השוקע שנראה כי לא נרשמו במעגן עקב הגלים.
ב־22 בינואר 1967, יצאה האנייה "השלושה", מהמעגן באי היווני קימולוס ,(Kimolos) בדרום הים האגאי, עם מטען של חימר בתפזורת, כשיעדה נמל מרסיי. בדרכה פגשה בשעה 21:35, את האנייה "אופיר" (קברניט משה פרקש) של אותה חברה. בשיחת רדיו טלפון בין הקברניטים סיפר הראל על קשיי הטעינה בקימולוס וכי הוא מתקדם במהירות 11 קשר.
ב-23 בינואר בשעה 14:00 עברה "השלושה" את מיצר מסינה ונכנסה ל.
ב־24 בינואר בשעה 20:40, לפי שעון גריניץ' נקלטה, בתחנות החוף בנפולי ובמרסיי וכן ב"גל-גז" ואניות נוספות, קריאת מצוקה של "השלושה". בתדר המצוקה, 2182 נשמע רב החובל: בזאת, לפני מסירת קו האורך, נקטע השידור.
ניסיונות ההתקשרות עם האנייה מצד תחנות החוף ואוניות אחרות, שקלטו את קריאת המצוקה, נכשלו.
החיפושים.
הזמן בו "השלושה" עברה את מיצר מסינה היה ידוע, וכמו כן יעד האנייה - מרסיי. ממסינה למרסיי ניתן לחצות את קו הרוחב '25 40° N צפון, בשני מקומות. האחד בהפלגה צפונה לכף קורס (Cape Corse), הקצה הצפוני של קורסיקה, והשני בהפלגה דרך מצר בוניפאצ'יו, שבין סרדיניה וקורסיקה. אניית הנוסעים של צים, "מולדת", בפיקודו של רב חובל אברמסקי, אשר נמצאה במרחק של 20 מיל מהאתר האפשרי הראשון ו־75 מיל מהאתר השני, יצאה מיד לסרוק את שני המקומות האפשריים.
כמו כן דווחה מכלית גרמנית שראתה אור אדום של רקטת מצוקה, בשעת שידור קריאת המצוקה. בשום מקרה לא נתגלה דבר. ב-25 בינואר בשעות הבוקר דיווחה אניה יוונית על כתם שמן באתר 40:05 צפון ו-12:30 מזרח.
רב חובל אלכסנדר ממשרד הספנות וגב' יונה הראל אשת הקברניט יצאו לנאפולי להיות קרוב למוקד החיפושים. החיפושים נערכו על ידי מטוסים והפריגטה "צ'יניו" של הצי האיטלקי ואף על ידי אניות הצי השישי האמריקאי. החיפושים לא נשאו פרי. ב־27 ו־28 בינואר נמצאו שתי סירות ההצלה וחפצים נוספים, אשר זוהו בוודאות כשייכים ל"השלושה". החיפושים הסתיימו ב־28 בינואר 1967.
ועדת חקירה.
ב-26 בינואר מינה שר התחבורה ועדת החקירה לבדיקת סיבות האסון, בראשותו של זאב הים (רב חובל), שכללה את ר/ח ולטר מיכאליס, ד"ר פאול מינך אדריכל ימי ראשי, ועו"ד דוד פרי עוזר למשפטים ממשרד התחבורה. הוועדה נדרשה
הועדה לאחר שחקרה את כל ההיבטים האפשריים לא הצליחה לגלות הוכחה ישירה או נסיבתית שתצביע על סיבת הטביעה. ר/ח מיכאליס נשלח לאיטליה ובדק את הסירות והממצאים שנישלו מהים. הוא ביקר באיים קימולוס, בו טענה השלושה את החימר ומילוס בו יושבים השלטונות המפקחים על האניות היוצאות ונכנסות לאיים השונים וקימולוס ביניהם. מיכאליס לקח דוגמה מהחימר שהוטען ושלחו לבדיקה מעבדתית בישראל.
ר/ח מיכאליס בדק עם הסווארים ולפי חישובו האנייה הפליגה מן המעגן במצב של שוקע בחרטום 5.48 מטר ובירכתיים 4.94 מטר, כלומר שהייתה שפועת חרטום בשיעור של 54 ס”מ. כן קיבל עדות מראש קבוצת הסווארים על סגירת מכסי מחסני האונייה בלוחות עץ Hatch covers שמעליהן נפרשו 3 יריעות אברזין ו-3 פסים צולבים Cross battens ממתכת. הוועדה תייגה עדות זאת כמוזרה. מכסה מחסן כולל 5 שורות לוחות עץ שמעליהם האברזין. התקן מחייב שמעל כל שורת עצים יהיו שתי פסי נעילה ממתכת 10 פסים לכל מחסן. השלוש לא הספיקו לנעול למקומן את לוחות העץ. בבדיקה שנערכה לפני יציאתה בחיפה היה כל הציוד במקומו.
המכלית הישראלית (בדגל ליבריה) "גל-גז" שהיא בגודל דומה ל"השלושה" ואשר שייטה באזור בקורס תיארה את מזג האוויר כפי שנרשם ביומן הגשר.
בסיכום ועדת חקירה לא הגיעה למסקנה נחרצת. לאחר ששללה את כל האפשרויות הציגה השערה שהסיבה הסבירה ביותר לאסון הייתה חדירת מי ים למחסן הקדמי של האנייה.
טביעות אחרות.
טביעת "עמנואל" רב חובל ד"ר אברהם אריאל, אשר חקר לעומק את פרשת היעלמותה ללא עקבות של הספינה "עמנואל" בתחילת פברואר 1934, מציג קווים משותפים לטביעתן של שתי אניות אלו. כל אחת, בתורה, הייתה האסון הימי הגדול ביותר של הספנות העברית עד אז, שתיהן אותו מטענים דומים בצורתם, שתיהן אבדו בסערת חורף וירדו למצולות על כל צוותן. היה שוני רב בסוגם ובגודלם של שני כלי שיט אלו ובכישוריהם של ימאיהם.
טביעת "מסדה" האונייה הראשונה של אופיר (קואפרטיב ספנות) נרכשה בדנמרק. ב-28 במרץ 1950, מול החוף המערבי איטליה, בשל הטענה לא תקינה של מטען העצים אותו נשאה האנייה, היא נטתה על צידה ופגעה במכשול תת-ימי והחלה לטבוע. בניגוד להוראות רב החובל לא הורדו סירות ההצלה, אלא שתי סירות עבודה קטנות. אחת הסירות ובה שמונה עשר ניצולים הגיעה לחוף המזרחי של איטליה ליד העיירה אמנטיאה וביניהם אורי פרוסאור. כל ששת המלחים שירדו לסירה השנייה טבעו, כנראה, בים. שם "השלושה" מציין את שלושת הנעדרים הישראלים בטביעת "מסדה".
הנספים בטביעה.
בטביעת האוניה נספו 21 איש: 13 אנשי צוות ישראלים, 3 יוגוסלבים, פורטוגזי, ספרדי אחד, ו־3 נשות ימאים ששרתו על האונייה.
הנצחה.