אלכסנדר גאורג זופאן נולד בשנת 1847 באיניכן (סן קנדידו) בעמק פוסטר (פוסטריה) שבדרומה של רוזנות טירול אז באימפריה האוסטרית, כיום באיטליה. הוריו היו סלובנים מתבוללים בתרבות הגרמנית-אוסטרית : האב, יאקוב זופאן, מפקח יערות, שמקורו בכפר זאסיפ באזור בלד, ואמו, אנטוניה, הייתה במקור מן היישוב רדובליצה, בקרניולה העליונה. אחיו, יוזף, (1902-1828) היה עורך דין ופוליטיקאי בזירה הלאומית הגרמנית בסלובניה.
למד בגימנסיה של לייבאך (כיום ליובליאנה, בירת סלובניה), בחבל קרניולה. אחר כך בשנים 1866–1868 למד היסטוריה באוניברסיטת גראץ אצל ההיסטוריון פרנץ קרונס פון מארכלנד. בשנים 1868–1869 המשיך ללמוד היסטוריה באוניברסיטת וינה ואחר כך סיים את עבודת הדוקטורט שלו בגראץ בשנת 1870, שם עבר גם מבחן ההסמכה להוראת היסטוריה, גאוגרפיה וגרמנית. בין השנים 1871–1875 עבד כמורה בתיכון הקיסרי-מלכותי הריאלי בליובליאנה והשתלם בהמשך במדעים שונים בגראץ, בהאלה - אצל אלפרד קירכהוף ובלייפציג בתחום האסטרונומיה, התופעות המגנטיות, הגאולוגיה והמינרלוגיה. בשנת 1877 נכח באוניברסיטת לייפציג בבקורס לזואולוגיה ולאסטרונומיה.
ב-1877 התמנה למורה בגימנסיה בצ'רנוביץ ב דוכסות בוקובינה שהשתייכה גם היא לקיסרות האוסטרית במסגרת האימפריה האוסטרו-הונגרית. ב-1880 התמנה לפרופסור שלא מן המניין לגאוגרפיה באוניברסיטה ע"ש פרנץ יוזף בצ'רנוביץ. ב-1884 להזמנתו של המוציא לאור הגרמני יוסטוס פרטס בגותה החליף את ארנסט בהן בתפקיד של עורך הירחון המדעי "ההודעות הגאוגרפיות של פטרמן" (Petermanns Geographische Mittheilungen) . עבד במשרה זו עד שנת 1909 כשהתמנה לפרופסור ראש הקתדרה לגאוגרפיה באוניברסיטת ברסלאו (ורוצלאב) בשלזיה, אז באימפריה הגרמנית.
לימד שם עד שנת 1916 כשאיבד את אור עיניו ונאלץ לפרוש מסיבות בריאות.
זופאן נפטר בברסלאו ביולי 1920.
פעילותו המדעית.
אחד המחקרים החשובים הראשונים שערך התמקד בתבליטי היבשה - "מחקרים על היווצרות העמקים בגראובינדן האוסטרי ובאלפים המרכזיים של טירול". (1877). בהמשך הוא תרם תרומות רבות למחקר הגאוגרפי, במיוחד לחקר האקלים (קלימטולוגיה) והאוקיינוסים (אוקיינוגרפיה) .מטאורולוגים בתקופתו נעזרו בספריו "מבנה האזורים התרמיים של כדור הארץ", "העננות על גבי כדור הארץ" ,"סטטיסטיקת הרוחות הנמוכות" (1881) ו"התפלגות הגשמים על גבי יבשות כדור הארץ".
ספרו על הרוחות נחשב לצד "רוחות כדור הארץ" מאת הנרי קופין וולדימיר בויאיקוב ל"יישום ראשון של נקודות מבט "פיזיולוגיות" או "גנטיות" על האקלים על כדור הארץ". תוך הסתמכות על התצפיות והפירושים של האן (Hann) הציג זופאן את מחקרים החדשניים ביותר בזמנו בנוגע ליחס בין הרוחות להתפזרות לחץ האוויר.
כתב את הכרך על אוסטרו-הונגריה כחלק מהספר בעריכת אלפרד קירכהוף על "ארצות העולם" (1887), ב-1889 בספר נפרד.
במסגרת עבודתו בירחון הגאוגרפי של פטרמן בגותה פרסם זופאן מוספים על התוצרת הכלכלית של ארצות הברית. הגן על אחדות הגאוגרפיה מול המגמה לפצל אותה בין מקצועות אחרים כמו גאולוגיה, מטאורולוגיה, כלכלה, אנתרופולוגיה. הוא השפיע על הוגים רבים, החל מולדימי לנין ועד לאסכולה הגאופוליטית של ויימאר. ב-1889 בכנס הגאוגרפים הגרמנים הציג את חזונו על המחקר הגאוגרפי, על ההיבטים ההומניים והפיזיים של התחום. נ התייחס במיוחד לתיאורים של האזורים הגאוגרפיים - החורולוגיה.
בשנת 1889 התמנה לעורך הלוח הסטטיסטי של האלמנך של גותה. כמו כן המשיך יחד עם הרמן וגנר במפעל המוספים של ארנסט בהן "אוכלוסיית כדור הארץ" ("Die Bevölkerung der Erde" - הכרכים ח ו-ט (1893, 1891) יחד עם וגנר, והכרכים י, י"א וי" ב (1899, 1900 ו-1904) לבד.
במהדורות שערך לבד אסף זופאן נתונים סטטיסטיים שכיסו את כל אזורי כדור הארץ. הוא בחן באופן בקורתי כל נתון ועשה מאמץ עילאי להשיג הערכות אמינות. שקד בקפדנות גם על חישוב השטחים תוך התבססות על מדידות חדשות. המהדורות החתומות על ידי וגנר ועל ידו נחשבו כעומדות בסטנדרטים הגבוהים ביותר בתקופה.
באותה תקופה בשנים 1890–1902 ערך זופאן גם את המהדורה השמינית של אטלס הכיס של אדולף שטילר "חלקי כדור הארץ והיקום" Atlas über alle Theile der Erde und über das Weltgebäude
החל משנת 1873–1874 התחיל להתפרסם ספר הלימוד שלו לגאוגרפיה שנועד לבתי הספר התיכונים באוסטריה.
בספרו "סקירת האזורים התרמיים של כדור הארץ" (ב-Petermanns Geographische Mittheilungen) שיפר זופאן ב-1879 את סיווג סוגי האקלים, כשהקריטריון העיקרי היה הטמפרטורה הממוצעת השנתית והטמפרטורה הממוצעת בחודש החם ביותר. הוא תיאר 5 אזורים תרמיים של דור הארץ - "החגורה החמה"- בין האיזותרמות +C 20°, שתי "חגורות ממוזגות" בין האיזותרמות C° 20-10 בצפון ובדרום ושתי "כיפות קרות" מהאיזותרמות +10 C° ועד לקטבי כדור הארץ . ב-1896 הוא חילק את כדור הארץ ל-34 אזורים אקלימיים - לפי הומוגניות בתחום מעלות החום, המשקעים ובאופן חלקי גם לפי הרוחות ו ה"אורוגרפיה" או הטופוגרפיה ההררית הוא התרכז בראש ובראשונה באזורים האקלימיים היבשתיים, מכיוון שלא עמדו לרשותו מספיק נתונים על האקלימים של האוקיינוסים. סיווגו שוכלל מאוחר יותר על ידי ולדימיר קפן.
כתביו.
המשך מפעלם של ארנסט בהן והרמן וגנר:
Schätzungen der Bevölkerung auf der gesammten Erdoberfläche 1872-1904
קישורים חיצוניים.
באתר אוניברסיטת תורינגיה - הספרייה הממלכתית ביינה.
דה סוטו קסטום
דה סוטו קסטום (באנגלית : DeSoto Custom) היא מכונית סלון שיוצרה על ידי חטיבת "דה סוטו" בבעלות יצרנית הרכב האמריקאית קרייזלר אשר יוצרה בין השנים 1952–1939 בארצות הברית
חטיבת דה סוטו.
חטיבת דה סוטו של חברת קרייזלר עסקה בייצור ובשיווק רכב אמריקאי משנת 1928–1968. חטיבת דה סוטו בנתה יותר מ-2 מיליון כלי רכב מאז שנת 1928.
חטיבת המכוניות דה סוטו קרויה על שם ארננדו דה סוטו - החוקר הספרדי שהוביל את המסע האירופי הראשון לשטח עליו משתרעת כיום ארצות הברית, היה האירופי הראשון שגילה את נהר המיסיסיפי.
ייטב לב
יקותיאל זלמן סג&quot;ל
רבי יקותיאל זלמן סג"ל (נפטר בשנת 1730) היה הרב ואב בית דין של קהילת דרוהוביץ'. התפרסם גם בבעל מופת עד שהיו אנשים שקראוהו "הנביא".
הוריו.
אביו היה רבי יוסף סג"ל, אב"ד פרמיסלה (נפטר בל' בניסן ה'תס"ב), ואמו הייתה בתו של רבי ליב חסיד, מצאצאי הרמ"א.
ביוגרפיה.
נשא לאישה את בתו של רבי מרדכי גינצבורג, אב"ד בריסק דליטא, מצאצאי הלבוש.
בצעירותו התמנה לכהן כדיין בפרמיסלה, ואחר כך התמנה לרב אב"ד בדרוהוביץ'.
נפטר בדרוהוביץ' בי"ז בחשוון ה'תצ"א.
צאצאיו.
שבעת בניו כיהנו ברבנות, והמפורסם מהם הוא בנו רבי יצחק, אב"ד דוקלה ופרסבורג, מחבר ספר "אמרי רברבי" על בבא מציעא וספר "מעיני הישועה" (נפטר ב-י"א בכסלו ה'תקכ"ג).
אחד מנכדיו הוא רבי יקותיאל יהודה טייטלבוים בעל "ייטב לב" (מצד אמו), ועל שמו נקרא.
ענת ברנע (חוקרת)
סג&quot;ל
פרסי המוזיקה העולמית
פרסי המוזיקה העולמית (באנגלית: World Music Awards) הוא פרס מוזיקה בינלאומי, שנוסד בשנת 1989 בחסותו של אלבר השני, נסיך מונקו.
פרסים מוענקים לאמנים הנמכרים ביותר בעולם בקטגוריות השונות ולאמנים הנמכרים מכל טריטוריה מרכזית. נתוני המכירות נמסרים על ידי הפדרציה הבינלאומית לתעשייה הפונוגרפית (IFPI). הפרסים מצופים זהב, כאשר כל אחד מהם מתאר אמן המחזיק את העולם. הפרסים נערכו לאחרונה במונטה קרלו בשנת 2014.
פרס האגדה.
פרס האגדה מכבד את אמני ההקלטות המובילים שתרמו תרומה יוצאת דופן לתעשיית המוזיקה:
בארי ווייט, בי ג'יז, ביונסה, קרלוס סנטנה, סלין דיון, צ'אקה חאן, שר, כריס דה ברג, קליף ריצ'רד, דייוויד בואי, סגול עמוק, דסטיניז צ'יילד, דיאנה רוס, אלטון ג'ון, פלו ריידה, ג'ורג' בנסון , גלוריה גיינור, INXS, ג'נט ג'קסון, ג'ניפר לופז, חוליו איגלסיאס, ליונל ריצ'י, לוצ'אנו פבארוטי, מריה קארי, מייקל ג'קסון פטי לבל, פלאסידו דומינגו, פרינס, ריי צ'ארלס, ריקי מרטין, רוד סטיוארט, סאקיס רובאס, סטטוס קוו, סטיבי וונדר, Scorpions, טינה טרנר, טוני בנט, וויטני יוסטון.
פרס היהלום.
פרס היהלום מכבד אמנים רבי מכר שאושרו כמוכרים יותר מ 100,000,000 אלבומים לאורך הקריירה שלהם, בסך הכל שישה עד כה:
פרס המילניום.
שני פרסים מיוחדים הוענקו בשנת 2000 לכבוד אמני ההקלטות הנמכרים ביותר באותה תקופה. הפרסים הוענקו למייקל ג'קסון ומריה קארי בקטגוריית פרסי האמן הגברי והנקבי.
אבי רובין
אבי רובין (נולד בשנת 1971) הוא היסטוריון ישראלי, המתמחה בהיסטוריה חברתית-משפטית של המזרח התיכון. פרופסור באוניברסיטת בן-גוריון בנגב וראש המחלקה ללימודי המזרח התיכון בה.
ביוגרפיה.
אבי רובין נולד בבאר שבע. אביו היה דב רובין, עיתונאי, מחזאי ומשורר. אמו, נחמה רובין, הוכרה כיקירת באר שבע בזכות פעילותה בתחום החינוך. לאחר שירות ביחידה 8200 בחיל המודיעין, הוא השלים תואר ראשון ותואר שני במחלקה ללימודי המזרח התיכון באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. בשנת 2006 הוא קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת הארוורד. כותרת עבודת הדוקטור שלו, בהנחיית פרופסור ופרופסור : "מודרניות עות'מאנית: בתי המשפט הניזאמיים בשלהי המאה התשע עשרה".
בשנת 2007 הצטרף לסגל המחלקה ללימודי המזרח התיכון באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. בין השנים 2007–2010 שימש כראש תוכנית המאסטר הבינלאומית בלימודי המזרח התיכון באוניברסיטה. מאז 2018 הוא מכהן כראש המחלקה ללימודי המזרח התיכון וכחבר סנאט האוניברסיטה. הוא פרסם שני ספרים ומאמרים רבים בתחום ההיסטוריה החברתית-משפטית של האימפריה העות'מאנית בעת החדשה.