קיוזאק נשואה לנייג'ל קוק, ולבני הזוג שני ילדים ליאם ובת'.
ויליאם הראשון, מלך סיציליה
ויליאם השני, מלך סיציליה
ז'ורז' גארל
ז'ורז' גארל (בצרפתית: Georges Garel; 1909, וילנה - 1979, צרפת) היה פעיל הצלה יהודי בצרפת בתקופת השואה. לפי הערכות, רשת ההצלה של גארל הצילה כ-1,600 ילדים יהודים.
קורות חייו.
גארל נולד בשם גריגורי גרפינקל (Grigori Garfinkel). ילדותו עברה עליו בקייב אך ב-1924, לאחר מות לנין, עברה המשפחה לברלין ובשנת 1926 הגיעה לפריז. גארל למד הנדסה במכון הטכנולוגי של ציריך בשווייץ, ולאחר מכן עבד בחברה להנדסת חשמל בליון שבצרפת.
במלחמת העולם השנייה.
רקע לפעילות ההצלה.
בצרפת פעלו מספר בתי ילדים שאותם ניהל ארגון אוז"ה, בתי ילדים שבהם הוסתרו אלפי ילדים יהודים מפני הנאצים הכובשים וכן מפני הז'נדרמים הצרפתיים ששיתפו עמם פעולה בלכידת ילדים ובגירושם למחנות ההשמדה הנאציים במזרח אירופה. באוגוסט 1942, לאחר גירוש יהודי פריז ביולי, החלו פשיטות אינטנסיביות של חיילים גרמנים ושוטרים צרפתים על בתי הילדים וכן סריקות בחיפוש אחר ילדים יהודים שהוסתרו בבתיהם של נוצרים (שלימים הוכרו בתור חסיד אומות העולם). בסריקות נעצרו נערים יהודים רבים.
ניסיונות להצלת הילדים.
האוז"ה החל בפעולה לסגירת המעונות ובניסיון למצוא מקלטים אחרים לאלפי הילדים שגרו בהם. באוגוסט 1942 נודע כי מאות יהודים, בהם ילדים רבים, מיועדים לגירוש ממחנה וניסייה למחנה הריכוז דראנסי. האב גלסברג מ"הידידות הנוצרית" (Amitié Chretienne), שרל לדרמן וד"ר ז'וזף וייל, מנהל האוז"ה בדרום צרפת, פנו לגארל וזה פעל להוצאתם של 108 ילדים מווניסיה. כשגילו זאת הגרמנים, דרשו מהכומר פייר-מארי ז'רלייה להורות על הסגרת הילדים, ואיימו עליו במוות, אך זה סרב.
רשת גארל.
הארכיבישוף של טולוז, ז'יל-ז'רו סאלייז', נתן לגארל מכתב המלצה. בסיועו הקים גארל רשת הצלה בה נכללו מוסדות קתוליים ופרוטסטנטיים, ציבוריים ופרטיים, בהם שוכנו ילדים יהודים שצוידו במסמכי זהות מזויפים. ככל הידוע הצילה רשת גארל 1,600 ילדים. רשת גארל הייתה אחת הגדולות והחשובות שבין רשתות הצלת הילדים היהודים בצרפת הכבושה. הרשתות היו ממודרות - פעילי כל רשת לא ידעו את זהותם של פעילי הרשתות האחרות - כך שבמקרה של תפיסת פעילי אחת מהן, הם לא היו יכולים להסגיר תחת לחץ ועינויים את חברי הרשתות האחרות. הרשת פעלה בדרום צרפת, באזורי משטר וישי, למעט אזור ניס, עד קיץ 1943. בין הילדים שניצלו על ידי רשת גארל היו ילדי בית הילדים של האוז"ה בטירת שאבאן. חלקם הועברו לשווייץ וחלקם הוסתרו במוסדות נוצריים ובבתים פרטיים של נוצרים.
אחמד בן מוחמד בן ח'ליפה אאל ח'ליפה
אחמד בן מוחמד בן ח'ליפה אאל ח'ליפה (בערבית: أحمد بن محمد بن خليفة; 1725- 1795) היה השליט הראשון של בחריין ומייסד שושלת בית ח'ליפה. נקרא גם אחמד הכובש - "אחמד אל-פאתח" (أحمد الفاتح) על כך שכבש וייסד את בחריין.
ביוגרפיה.
אחמד בן מוחמד בן ח'ליפה אאל ח'ליפה נולד בכווית במהלך המאה ה-18. ב-1783, השתלט בהצלחה על חצי האי קטר ועל ההאי בחריין כשקרב המפנה שהוביל לניצחונו הוא הקרב על א-זובארה. בשנת 1868 הפסידו צאצאיו במלחמת קטר–בחריין למשפחת אאל ת'אני היריבה שהשתלטה על קטר ושולטת במקום נכון למאה העשרים ואחת.
היו לו ארבע בנים ובת אחת: עבדאללה - שהיה בנו הבכור ויורשו, סלמאן, מוחמד, יוסף והבת אמנה.
ב-18 ביולי 1795 נפטר השליט בבחריין ונקבר בטירת דיוואן, שנמצאת בשטח העיר מנאמה.
דרך העמק
דרך העמק (בגרמנית: Talweg) הוא הכינוי הניתן לקו הדמיוני המחבר את הנקודות הנמוכות ביותר בעמק, בערוץ של נחל או בנתיבו של זרם מים.
פירוש המילה "טלווג" בגרמנית הוא "דרך העמק" ולמושג יש חשיבות בקביעת גבולות. בזרמי מים ראויים לשיט "דרך העמק" היא גם נתיב השיט ואם מדובר בנחל המהווה גבול בין מדינות (למשל תעלת כיליה בין רומניה ובין אוקראינה), הגבול יעבור במסלול "דרך העמק" - אם לא מדובר בנתיב שיט, הגבול עובר באמצע הנחל.
טלווג
דוניץ
מוסא עבאדי
מוסא עבאדי (בצרפתית: Moussa Abadi; (1907–1997) היה שחקן יהודי צרפתי, יליד סוריה, בעל תוכנית רדיו צרפתית פופולרית בנושא תיאטרון, ופעיל בהצלת ילדים יהודים בדרום צרפת בתקופת שואת יהודי צרפת באמצעות רשת הצלה שנקראה "רשת מרסל". לפי הערכות, רשת ההצלה של עבאדי הצילה יותר מ-500 ילדים יהודים בין השנים 1943–1945 באזור ניס.
קורות חיים.
לפני מלחמת העולם השנייה.
עבאדי נולד בשנת 1907 בגטו היהודי שבדמשק, סוריה, לנסים עבאדי ופרידה עבאדי לבית כתראן. אמו נפטרה כשהיה בן 12 והוריה לקחו על עצמם את האחריות על חינוכו. בגטו הוא למד בבית ספר אליאנס ( Alliance Israélite ) מאוחר יותר הוא נשלח להשלים את לימודי בית הספר התיכון בבית ספר קתולי מחוץ לגטו היהודי בדמשק, שם פיתח אהבה לשפה, לתרבות, לתיאטרון ולספרות צרפתית .
בשנת 1929 הגיע עבאדי לפריז כסטודנט בעל מלגה והחל ללמוד בסורבון לקראת הוצאת תעודת הוראה בצרפתית, כשסיים את הלימודים חזר לארצו ושמש כמורה לצרפתית. בשנת 1933 חזר לפריז, החל בלימודים לדוקטורט בספרות צרפתית וכתב תזה אודות התיאטרון הצרפתי בימי הביניים, באותה עת הוא היה עוזר הוראה של פרופסור גוסטב כהן () , חוקר ספרות ימי הביניים. במקביל ללמודיו, השתתף כשחקן במספר הצגות של תיאטרון האוניברסיטה, בהן הצגות שנכתבו על ידי מחזאים מתקופת ימי הביניים. הוא שיחק בתיאטראות נוספים וזכה בתפקיד ראשי בהצגה "Knock " בתיאטרון מקצועי בפריז - " Le Compagnie des Qautre Saisons " . קבוצת תיאטרון זו הוזמנה להופיע במשך חמישה חודשים בתיאטרון הצרפתי של ניו יורק, ההצגה נחלה הצלחה ועבאדי זכה לביקורות מצוינות. תקופה זו השפיעה על חייו בהמשך והתיאטרון נעשה עבורו מקור החיים והשראה הן כמר מרסל שהפעיל את רשת מרסל בזמן המלחמה והן כמבקר תיאטרון ומנחה תוכנית רדיו בנושא תיאטרון, לאחר המלחמה.
בשנת 1939 הכיר עבאדי באמצעות חברה משותפת, את אודט רוזנסטוק ( ), ילידת פריז באוגוסט 1914 וסטודנטית לרפואה. רוזנסטוק סיימה את לימודי הרפואה ועבדה מחוץ לפריז. השניים החלו את חייהם כזוג, אם כי לא נישאו בשלב זה.
מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1940במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש צרפת בידי גרמניה, נאלץ עבאדי לקטוע את לימודי הדוקטורט, עזב את פריז בעקבות הגבלות שטילו הגרמנים על היהודים בפריז ונמלט לניס שבדרום צרפת. ניס הייתה תחת משטר וישי באזור שנקרא "האזור החופשי " שם, באותו שלב, היהודים היו אומנם מאוימים אולם לא נעצרו על ידי השלטון המקומי. בניס הצטרף עבאדי לפרופסור גוסטב כהן שהושעה מאוניברסיטת פריז. כהן נתן בניס הרצאות ב בנושא ספרות צרפתית ושכר את עבאדי לביצוע קטעי משחק בהרצאותיו. מאוחר יותר עזב כהן את ניס לארצות הברית בעקבות קבלת משרה באוניברסיטת הווארד והציע לעבאדי להצטרף אליו, אולם עבאדי סרב.
רוזנסטוק הצליחה מאוחר יותר, להימלט מפריז, לחמוק מהגרמנים באזור הכיבוש הגרמני בצרפת ולחבור לעבאדי בניס בנובמבר 1941. רוזנסטוק עבדה בניס כרופאת ילדים בקליניקה של אוז"ה (OSE) - ארגון הומניטרי יהודי שסייע לילדים ופליטים יהודים בזמן המלחמה ואחריה. עבאדי באותה עת, עסק בהוראת השפה הצרפתית לפליטים היהודים הרבים שהגיעו לניס מרחבי אירופה בחיפוש אחר מקלט מרדיפות הנאצים.
עיסוקם של בני הזוג סייע להם מאוחר יותר ליצירת קשר עם הורי ילדים בניסיון להצילם באמצעות הקמת רשת להצלת ילדים יהודים ( רשת מרסל).
בסמוך להגעתה של רוזנסטוק, ממשלת וישי בניס החלה לעצור יהודים, בעיקר יהודים שלא נולדו בצרפת. מעצרים אלו סיכנו את עבאדי הואיל ולא נולד בצרפת, והוא שרד על ידי כך שהחזיק במסמכים מזויפים שלא העידו על מוצאו היהודי.
בנובמבר 1942 נכנסו הכוחות האיטלקיים לאזור ניס. האיטלקים היו פחות נוקשים, הם לא עצרו את פעילות ממשלת וישי אולם האטו אותה וניסו למנוע את החלת חוקי הגזע על יהודים ושליחתם לתאי הגזים,עם זאת, הייתה אצל היהודים אווירה של פחד וחשש .
רקע לפעילות ההצלה
עבאדי סיפר ששני אירועים טראומטיים שכנעו אותו שיש מקום לחשש גדול לחיי היהודים והניעו אותו לנקוט יוזמה ולפעול:
באפריל 1942 היה עבאדי עד לתקיפת אכזרית של אישה יהודיה על ידי ז'נדרמים צרפתיים לעיני ילדיה, בטיילת שבניס לנוכח עיני קהל גדול שלא התערב בנעשה. הוא נותר מזועזע מהאירוע והחליט שלא יוכל יותר לצפות מהצד במתרחש וכי עליו לפעול, אולם טרם גיבש תוכנית פעולה.
בתחילת 1943, בזמן הכיבוש האיטלקי, הפגיש חבר את עבאדי עם כומר קתולי איטלקי- דון יוליו פניטנטי ( Julio Penitenti ) -שחזר ממערכה בה הצטרף לכוחות הגרמניים שנלחמו בגבול הרוסי ובקש לשוחח עם מישהו מהקהילה היהודית. פינטנטי סיפר לעבאדי על מעשי הזוועה של הגרמנים כלפי היהודים וכלפי ילדים יהודים בפרט והזהיר אותו שעם כניסת הגרמנים לאזור ניס, צפוי להם גורל דומה .
מזועזעים מהידיעות, החליטו עבאדי ורוזנסטוק לפעול בדחיפות להצלת ילדים יהודים מתוך הבנה שילדים הם הפגיעים ביותר והנתונים בסיכון הגבוה יותר.
הקמתה ופעילותה של רשת מרסל.