בשנת 1992, תיקון חוקת מישיגן הגביל את תקופת כהונתו של המושל לשנתיים עד ארבע שנים. לפני כן, המושל לא היה מוגבל לכמה כהונות הוא יכול לכהן; ג'ון אנגלר, המושל דאז, שירת בתפקידו במשך שלוש תקופות כהונה. אנגלר נבחר מחדש ב-1994 וב-1998 בטרם הוגבל ב-2002.
תפקידים וסמכויות.
תפקידיו וסמכויותיו של מושל מישיגן הם:
היסטוריה.
47 אישים, מתוכם שתי נשים, כיהנו כמושלי המדינה. לפני ייסוד מישיגן היו חמישה מושלים בטריטוריית מישיגן. סטיבנס מייסון, המושל הראשון של מישיגן, שימש גם כמושל טריטוריאלי. הוא נבחר למשרת המושל בגיל 23 כחבר המפלגה הדמוקרטית ב-1835 וכיהן בתפקיד זה עד 1840. מייסון היה המושל הצעיר ביותר בהיסטוריה של ארצות הברית.
ג'ניפר גרנהולם הייתה האישה הראשונה לכהן כמושלת מישיגן ב-1 בינואר 2003, כאשר היא ניצחה את ג'ון אנגלר; היא כיהנה במשך 8 שנים, עד 1 בינואר 2011. גרנהולם נולדה בקנדה. המושל לשעבר ג'ורג' רומני נולד במקסיקו.
פרנאן קבליירו
הנסיך איימונה, הדוכס הרביעי מאאוסטה
פורד פלקרסון
שמחה שולמן
שמחה שולמן (תרי"ט, 1859 - תש"ה, 1944) היה איש ציבור בצפת במחצית הראשונה של המאה ה-20, מייסד ומזכיר חברת "בני ציון", מייסד ומנהל "בית מושב זקנים הכללי" בעיר. נשיא "בני ברית" בצפת.
ביוגרפיה.
נולד בטבריה, בנו של אריה לייב שולמן ואחיו של שמואל שולמאן. קיבל חינוך תורני. נישא לפרומה, בתו של אברהם רוטנברג, סופר סת"ם שעלה מוורשה לארץ ישראל והתיישב בצפת. למד אצל חותנו את מלאכת הסת"ם ובמשך תקופה עסק בה לפרנסתו. כעבור זמן התמנה למזכיר בכולל ז'יטומיר.
בשנת 1897 ייסד בצפת את חברת "בני ציון", שעסקה בארגון התיישבות של יהודים מהארץ ומחו"ל על אדמות הג'יפתליק (קרקעות שנרשמו על שמו של הסולטאן הטורקי ואינן ניתנות למכירה) ושימש מזכיר החברה. בשנת 1933 הוא מכר 200 דונם בקרקעות שבראשותו לשרה אדלר לוי.
בשנת 1901 יזם וייסד את "בית מושב הזקנים הכללי" לצפת והגליל, וניהל אותו במשך למעלה מארבעים שנה, עד מותו.
היה ממייסדי "בני ברית" בצפת והיה נשיאה במשך שנים רבות. בסוף ימיו מסר את הנשיאות לדוד שוב והוא נשאר סגן נשיא.
השתתף בייסוד בית הספר הראשון לבנות בצפת. היה ממייסדי סניף "המכבים הקדמונים" ויושב ראש שלו, כמו כן היה ממייסדי חברת "צופיה" לפיתוח הר כנען ויושב הראש שלה.
פרסם מאמרים עיתוני התקופה "הצפירה" ו"המליץ".
נמנה עם קבוצת רבני וראשי היישוב בצפת שהשתתפו בהכתרת הרב צבי פסח פרנק כרבה של ירושלים וחתמו על מכתב הברכה לרגל מינויו.
נפטר בשנת 1944. בנו משה שולמן, שהיה המוכתר של יבנאל, מילא את מקומו כמנהל מושב בזקנים בצפת.
הלן, נסיכת אורליאן
הלן לואיז הנרייטה, נסיכת אורליאן (בצרפתית: Hélène d'Orléans; 13 ביוני 1871 – 21 בינואר 1951), הייתה בתו של הנסיך פיליפ, רוזן פריז ואשתו של אמנואלה פיליברטו, דוכס אאוסטה.
ביוגרפיה.
הלן נולדה ב-13 ביוני 1871 בטוויקנהאם, אנגליה, לפיליפ, רוזן פריז ולמארי איזבל, נסיכת אורליאן, בתם של אנטואן, דוכס מונפנסייה והאינפנטה לואיסה פרננדה, דוכסית מונפנסייה. זמן קצר לאחר לידתה חזרה המשפחה לצרפת, ובשנת 1872 נחקק חוק שהחזיר למשפחה את כל נכסיה שהוחרמו בשנת 1848.
בשנת 1883 מת אנרי, רוזן שאמבור, ובעקבות כך ירש אביה את הטענה לכתר צרפת בעיני רוב המלוכנים. בשנת 1886 נערכה חגיגת הנישואים של אחותה אמלי, נסיכת אורליאן עם קרלוש, מלך פורטוגל בפאר רב, ובעקבות כך גורשה המשפחה שוב מצרפת.
בשנת 1890 התאהבה הלן בנסיך אלברט ויקטור, דוכס קלרנס ואייבונדייל, והשניים אף רצו להתחתן. אולם על אף הסכמתה של הלן להמיר את דתה לדת האנגליקנית, אביה סירב לכך, ובעקבות כך ראש ממשלת בריטניה רוברט גסקוין ססיל הביע את התנגדותו לנישואים בפני המלכה ויקטוריה. הלן פנתה לאפיפיור לאו השלושה עשר בתקווה שישכנע את אביה, אולם הלה צידד באביה.
לאחר מכן עלו הצעות שהלן תתחתן עם ניקולאי השני, קיסר רוסיה, ארנסט גינטר, דוכס שלזוויג-הולשטיין ופרנץ פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה, אולם אף אחת מההצעות הללו לא יצאו אל הפועל.
בשנת 1892 נסעה הלן עם אחיה פיליפ, דוכס אורליאן (1869–1926) למצרים ולארץ ישראל. לאחר התמוטטות בריאותה ונישואיה, החלה הלן בנסיעות תכופות לאפריקה שנמשכו עד עשרה חודשים בכל פעם. היא חקרה את הנילוס, נהר הקונגו, חלק גדול ממזרח אפריקה, וחצתה את הסהרה.
ב-25 ביוני 1895 התחתנה הלן עם אמנואלה פיליברטו, דוכס אאוסטה, שהיה באותה תקופה השני בתור לכס המלכות האיטלקי. בחתונה נכחו אישים חשובים, כולל ויטוריו אמנואלה, נסיך הכתר של איטליה, אלברט אדוארד, נסיך ויילס ואשתו אלכסנדרה, נסיכת ויילס, ורוב משפחת המלוכה הבריטית.
כשפרצה המלחמה האיטלקית-עות'מאנית, הלן נשלחה כאחות על סיפון ספינת בית החולים ממפי, שם טיפלה בחיילים פצועים ובמחלות. במהלך מלחמת העולם הראשונה, הלן מונתה לראש האחיות של הצלב האדום האיטלקי ובילתה חלק ניכר מזמנה בקו החזית או בקרבתו. הלן שיפרה מאוד את התנאים הסניטריים בבתי החולים הצבאיים, והעלתה את חשיבות תפקידן של האחיות. על שירותה זכתה הלן במדליית הכסף האיטלקית לאומץ לב, עיטור צלב המלכה מריה הרומני, צלב המלחמה הצרפתי, ולעיטור הצלב הגדול של מסדר האימפריה הבריטית. יומן המלחמה שלה התפרסם מאוחר יותר, בעת שהעניק בניטו מוסוליני סיוע לצלב האדום האיטלקי.
בשנת 1931 מת בעלה אמנואלה פיליברטו, דוכס אאוסטה, וב-21 בינואר 1951 מתה הלן בביתה בקסטלמארה די סטאדיה.
משפחתה.
ב-25 ביוני 1895 התחתנה הלן עם אמנואלה פיליברטו, דוכס אאוסטה, ממנו נולדו לה שני בנים:
יחסי מאלי-ישראל
מלחת סדום
מלחת סדום היא בית גידול הנמצא בדרום ים המלח בשפכי נחל צין, נחל אמציהו ונחל הערבה אל ים המלח. המלחה השתרעה בעבר בין חופו הדרומי של ים המלח והמושבים נאות הכיכר ועין תמר. בעקבות הרחבת בריכות המלח של חברת מפעלי ים המלח דרומה, צומצם שטח המלחה.
במלחת סדום יש שטח רחב של אדמת מלחה. מלחה זו מהווה בית גידול ייחודי ונדיר בישראל, בעקבות הפיתוח החקלאי והתעשייתי המואץ בעשורים האחרונים שצמצם משמעותית את שטחי המלחות לאורך הבקע מדרום לים המלח.
במלחת סדום מתקיימת מערכת אקולוגית ייחודית, המכילה מספר רב של בעלי חיים הנמצאים בסכנת הכחדה. הבולט שביניהם הוא התחמס הנובי, עוף לילה אוכל חרקים, שתת-המין המקומי שלו הוא כמעט אנדמי לישראל, ומלחת סדום היא המקום האחרון בו נותרו בישראל זוגות של מין זה. האזור עשיר במגוון מיני העטלפים. במלחה נמצאו 16 מיני עטלפים, מתוכם 14 המוגדרים בסכנת הכחדה. כמו כן קיימות אוכלוסיות של קרקל, חתולי בר, צבועים וחזירי בר, וכן דו-חיים ודגים, ביניהם נאווית המלחות.
בנוסף לאוכלוסיית בעלי החיים, במלחה יש מגוון רחב של צמחייה, הכוללת מיני אשל, ניל מכסיף, רופיית הים, כף-חתול זוחלת (Aeluropus lagopoides), כף-חתול שרועה (Aeluropus litoralis), ואוכם חד-ביתי (Suaeda monoica).
בעקבות זיהום נחל אשלים ביוני 2017 נאגרו מים מזוהמים בבריכת אגירה מצפון למלחה.
יאן ז'בינסקי
אדלהייד מאוסטריה
אדלהייד מאוסטריה (בגרמנית: Adelheid von Österreich; באיטלקית: Maria Adelaide d'Asburgo-Lorena 3 ביוני 1822 - 20 בינואר 1855) הייתה אשתו של ויטוריו אמנואלה השני, מלך איטליה.
ביוגרפיה.
אדלהייד נולדה ב-3 ביוני 1822 במילאנו, לריינר יוזף, ארכידוכס אוסטריה, בנו של לאופולד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ולאליזבטה, נסיכת סבויה, בתם של קרלו אמנואלה, נסיך קריניאנו ומריה כריסטינה, נסיכת סקסוניה. אביה היה המשנה למלך בממלכת לומברדיה-ונציה, ועם לידתה קיבלה אדלייד את התואר ארכידוכסית אוסטריה.
ב-12 באפריל 1842 התחתנה אדלהייד עם בן דודה ויטוריו אמנואלה, נסיך פיימונטה, במטרה לחזק את הקשרים בין בית הבסבורג לבית סבויה, אולם הנישואים נתפסו על ידי אנשים רבים באיטליה, כדרך להגביר את הכוח האוסטרי באיטליה. הנישואים היו מוצלחים, ובמהלך השנים נולדו להם 8 ילדים.
במרץ 1849 התפטר חמיה קרלו אלברטו, מלך סרדיניה מתפקידו, בשל כישלון צבאי מחפיר במלחמה נגד האוסטרים בקרב נובארה, ובעלה עלה לשלטון במקומו כויטוריו אמנואלה השני, מלך סרדיניה.
ב-8 בינואר 1855 ילדה אדלהייד את ויטוריו אמנואלה, רוזן ג'נובה. ימים ספורים לאחר מכן מתה חמותה המלכה מריה תרזה ב-12 בינואר, וב-16 בינואר השתתפה אדלהייד בהלווייתה. כעבור 4 ימים מתה אדלייד בארמון המלכותי בטורינו, לאחר התקף חריף של דלקת הקיבה והמעיים.
משפחתה.
ב-12 באפריל 1842 התחתנה אדלהייד עם ויטוריו אמנואלה השני, מלך איטליה, ממנו נולדו לה 8 ילדים:
אדליידה מאוסטריה
יחסי רוסיה-איראן
מריה תרזה מאוסטריה (1801–1855)
מריה תרזה מאוסטריה (בגרמנית: Maria Theresia von Österreich-Toskana; 21 במרץ 1801 - 12 בינואר 1855), הייתה בתו של פרדיננד השלישי, הדוכס הגדול של טוסקנה ואשתו של קרלו אלברטו, מלך סרדיניה.
ביוגרפיה.
מריה תרזה נולדה ב-21 במרץ 1801 בווינה, לפרדיננד השלישי, הדוכס הגדול של טוסקנה, בנו של לאופולד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, וללואיזה מנאפולי וסיציליה, בתם של פרננדו הראשון, מלך שתי הסיציליות ומריה קרולינה מאוסטריה.
בשנת 1803 קיבל אביה פרדיננד את נסיכות הבוחר מזלצבורג, כפיצוי על הדוכסות הגדולה של טוסקנה שנלקחה ממנו. בחוזה פרסבורג בשנת 1805 צורפו שטחי נסיכות הבוחר מזלצבורג לאימפריה האוסטרית, וכפיצוי קיבל פרדיננד את שטחי בישופות וירצבורג לשעבר כנסיכות בוחר, ולאחר תקופה קצרה שודרגה נחלתו לדוכסות גדולה.
לאחר פירוקה של האימפריה הרומית הקדושה הצטרפה הדוכסות לקונפדרציה של הריין, ובשנת 1810 צורפה לדוכסות העיר שוויינפורט.