יוהאן החל לשחק כדורגל בקבוצת בריידבליק המקומית, אך נאלץ לעזוב את המועדון המקומי ולעבור לאנגליה בגיל צעיר בשל מעבר הוריו. הוא בילה במחלקות הנוער של צ'לסי ופולהאם, תוך כדי שלמד בבית ספר בינלאומי לכדורגל בלונדון. אחרי שלא הסתגל לחיים באנגליה, שב לאיסלנד ב-2008, והצטרף מחדש למועדון בו החל לשחק, בריידבליק. זמן קצר לאחר חזרתו לאיסלנד, מצא עצמו משחק כבר בהרכב הראשון הבכיר של קבוצתו במסגרת ליגת העל האיסלנדית. בסיום אותה העונה, זכה בתואר השחקן המצטיין של השליש האמצעי של העונה. ב-30 בספטמבר 2008, מועדון הכדורגל הגרמני המבורג ניסה לרכוש את כרטיסו של יוהאן, אולם המעבר הסופי לא צלח. ב-28 בנובמבר 2008, יצא שוב לאנגליה, כאשר נבחן במועדון הפוטבול ליג צ'מפיונשיפ קובנטרי סיטי, בסופו של דבר, לא חתם על חוזה בקבוצה בסיום מבחני הניסיון. ב-28 בינואר 2009, בריידבליק הכריזה על הסכם מכירת שירותו של גודמונדסון למועדון הכדורגל ההולנדי א.ז. אלקמאר. יוהאן חתם בקבוצתו החדשה, על חוזה ל-5 שנים. לאחר חמש שנים בהרכב אלקמאר, הוכרז ב-11 ביולי 2014, על מעברו של גודמונדסון לקבוצת צ'רלטון אתלטיק. אחרי שכבש בעונתו הראשונה 11 שערים ב-37 משחקים, הוא נבחר למקום השני בהצבעת המועדון למצטיין העונה. ב-22 ביולי 2015, גודמונדסון חתם על הארכת חוזה במועדון, לארבע שנים נוספות. בסיום עונת 2015–2016, גודמונדסון ירד עם קבוצתו ליגה, כאשר צ'רלטון סיימה במקום ה-22 וירדה לליגת הפוטבול ליג הראשונה. ב-20 ביולי 2016 חתם בברנלי.
קריירה בינלאומית.
באוגוסט 2008, זמן קצר בלבד לאחר שערך את הופעתו בנבחרת איסלנד עד גיל 21, יוהאן זומן לסגל נבחרת איסלנד הבכירה, לקראת משחק ידידות מול נבחרת אזרבייג'ן בכדורגל. יוהאן שותף במשחק, ואף בישל בו שער. ב-6 בספטמבר 2013, יוהאן כבש שלושער עבור מולדתו משחק מוקדמות מונדיאל 2014 מול שווייץ, והיה לכדורגלן האיסלנדי הראשון מזה 13 שנים שכובש שלושער במדי הנבחרת. שערו השלישי באותו המשחק, היה שער שיויון דרמטי בדקה ה-91, שקבע את תוצאת הסיום על 4-4. גודמונדסון נמנה עם סגל הנבחרת האיסלנדית לטורניר הגמר של יורו 2016 בצרפת.
et. היא סיומת האינטרנט הלאומית של שמות התחום (domain name) של אתרי אינטרנט הרשומים באתיופיה. הסיומת נרשמה בשנת 1991, ומנוהלת על ידי ארגון "Ethio Telecom". ניתן לרשום אתרים תחת סיומת זו גם בסיומות אינטרנט משניות.
סיומות אינטרנט משניות.
ישנם מספר סיומות אינטרנט משניות תחת סיומת זו:
קאזלמג'ורה
קאזלמג'ורה (איטלקית: Casalmaggiore) היא קומונה בנפת קרמונה במחוז לומברדיה שבאיטליה.
גאוגרפיה.
קאזלמג'ורה שוכנת בעמק הפו על גדתו הצפונית של הנהר. כ-30 ק"מ מזרחית דרומית לקרמונה וכ-25 ק"מ צפונה לפארמה.
היסטוריה.
יישוב התקיים באזור כבר בתקופת הברונזה. נראה שהעיר נוסדה על ידי הרומאים ונקראה Castra Majora. בסביבות שנת 1000 היא הייתה מבצר תחת שלטון נסיכי בית אסטה (Este). במאה ה-15 עברה לשליטת ונציה. בסוף המאה ה-16 עבר המקום לשליטה אוסטרית. ב-1861 במסגרת תהליך איחוד איטליה צורפה לממלכת איטליה.
פרסיליה מלכת המדבר
דניס קווינונז
ג'הנגיר
נלי שטראוס-מושנזון
נלי שטראוס-מושנזון (Nellie Straus-Mochenson; 16 במאי 1892 - 8 ביולי 1933) הייתה פעילה ציונית יהודית אמריקאית, עורכת עיתונות ופעילת זכויות נשים.
רקע משפחתי וילדות.
נלי שטראוס נולדה בניו יורק כבת יחידה ללואי שטראוס (1856–1907), איש עסקים ומוזיקאי בן למשפחה יהודית אמריקאית ותיקה ממוצא צרפתי ולרוזה וולט-שטראוס, רופאה ופעילה למען זכויות נשים, אשר נולדה בצ׳רנוביץ - בוקובינה והיגרה לארצות הברית לאחר סיום לימודיה האקדמיים. הוריה גידלו אותה באווירה חילונית מתבוללת בו שיח על היהדות היה אסור. נלי, בעלת מום מולד בלב, הייתה ילדה חולנית אשר את מרבית ילדותה בילתה בבית תחת השגחתם של הוריה ובעיקר אביה אשר עמו חלקה קשר מיוחד. עקב מצבה הרפואי נקראה ״התינוקת הכחולה״, נאסר עליה לשחק מחוץ לביתה עם חברים מחשש לבריאותה ובמשך זמן רב גם לא פקדה את בית הספר. חוסנה הכלכלי של המשפחה אפשר להוריה להעניק לבתם חינוך איכותי בבית וכישרון הכתיבה נתגלה אצלה מגיל צעיר. בהמשך העתיקה משפחתה את מגוריה לפריז למספר שנים, בין היתר כדי העניק לנלי חינוך אירופאי קלאסי ושליטה בשפה הצרפתית. לאחר שובה של המשפחה לניו יורק ובהתאם לגישה החינוכית אותה ספגה בביתה התחילה נלי בגיל 13 לימודים בבית הספר Ethical Culture School אשר חינך את תלמידיו לאידיאלים כלל חברתיים תוך שלילה של אמונה דוגמטית וקבלת אמונות קהילתיות. בזיכרונותיה כתבה נלי שטראוס-מושנזון, כי בראייה לאחור בית ספר זה עיוות את מוחה שכן מנע ממנה התבוננות בחיים כפי שהם. זמן קצר לאחר מכן בשנת 1907 בהיותה בת 14 התאבד אביה בזמן ששוטרים ביקשו לעוצרו בעקבות חשדות להונאה בעסקים.
גילוי יהדותה והציונות.
מותו של אביה השפיע עמוקות על שטראוס-מושנזון וכדי להתנתק מהסביבה ומהזיכרונות נדדו האם ובתה לבית סבתה בז׳נבה, שווייץ בו למדה על ההיסטוריה המשפחתית שלה וזהותה היהודית. זהות זו הועמקה לאחר השלמת לימודיה התיכוניים וקבלתה ללימודים הומניים ושפות קלאסיות ב-College de Genva. במכללה זו נחשפה לשפה העברית במקרה דווקא דרך חברתה ממשפחה נוצרית שביקשה לצרף אותה לחוג לימוד השפה למטרות דתיות. חשיפה זו הציתה בתוכה אהבה מיסטית - כמעט חסידית ליהדות ולימים אף השפיע עמוקות על החלטתה לעלות לארץ. לימוד העברית חולל אצלה מפנה מחשבתי, דבר אשר הוביל אותה להתחבר ל"שחר" - חוג הסטודנטים היהודיים במכללה. תחילה התייחסו חברי האגודה בחשדנות מסוימת כלפי הצעירה אשר ידעה מעט מאוד על היהדות ואף מעולם לא שמעה על אפילו על תאודור הרצל. אולם, הלהט שהפגינה באגודה הפיג מייד את חששותיהם. בארגון זה נשבתה בקסמו של ברנרד (דב) מושנזון (1882–1956) אשר היה חבר ההגנה, ממיסדי גמנסיה הרצליה ומורה לצרפתית ומלאכה. לימים, נישאו השניים בשנת 1919.
תחילת עשייה ציונית בארצות הברית.
לאחר אימוץ היהדות והציונות במלוא המרץ בשווייץ, שבה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה לארצות הברית, ויצרה קשר עם בכירים בהנהגה היהודית הציונית שם כגון משפחת מנוחין שאף לבסוף הוכתרה כסנדקית של הבן יהודי מנוחין. אולם, היה זה בעיקר המפגש עם נשים ציוניות אמריקאיות כמו ישע סמפטר והנרייטה סאלד שהתלהבו מהלהט שלה לעשייה ציונית אשר השפיע עליה יותר מכל.
בעוד שהמפגש שלה עם יהדותה בשווייץ קיבל אופי פילוסופי, זהותי ומיסטי, בארצות הברית החלה לעצב את זהותה במישור הפוליטי ונכנסה מיד לשורות ההסתדרות הציונית ואף לוועד הלאומי של הארגון. פעילות זו השפיעה גם על אמה, ד"ר רוזה וולט-שטראוס אשר גם כן החלה בפעילות ציונית ענפה בדגש על זכות ההצבעה לנשים בכלל וזכויות נשים ביישוב בפרט. פעילותה הציונית המרכזית התמקדה בארגון ההסתדרות הציונית הדסה אליו הצטרפה לאחר שהתרשמה עמוקות מהנרייטה סאלד והחלה לערוך את הירחון של הארגון ובנוסף את כתב העת - ״Maccabean״ בשנת 1918.
כישרון הכתיבה שלה גויס לפרויקטים ציונים אחרים כגון עזרה בניסוח עמדת השופט לואי ברנדייס והמשפטן פרופ' פליקס פרנקפורטר לקראת הצהרת בלפור. הצהרה זו נסכה בה תקווה ממשית לבית יהודי בארץ ישראל שהובילה גם כן ליציאה דרך הכתב במסע שכנוע הציבור יהודי האמריקאי בפרט והאוכלוסייה האמריקאית ככלל על האפשרויות הממשיות של יישוב יהודי בארץ ישראל.
עלייה לארץ ישראל.
על אף הנוחות והרווחה הכלכלית בארצות הברית, חיכתה נלי שטראוס להזדמנות הראשונה בה תוכל להגשים את חלומה מרגע שנשבתה בציונות ולעלות לארץ ישראל. הזדמנות זו באה לאחר הסכמי שביתת הנשק של מלחמת העולה הראשונה. כך, מצאו עצמן נלי שטראוס בת ה-27 ואימה בת ה-63, שביקשה להיות קרובה לביתה, את עצמן על האוניה האמריקאית הראשונה שנחתה בחופי יפו לאחר סיום המלחמה ב-28 במאי 1919.
גישתה של שטראוס-מושנזון לעלייה לארץ ישראל לוותה ברומנטיקה אשר אותה העלתה על הכתב. על האוניה טרם הגעתה לארץ ישראל כתבה להנרייטה סאלד: . לחברתה בבט דויטש כתבה כחצי שנה לאחר הגעתה לארץ:
אולם, זמן לא רב לאחר הגעתה לארץ וכמו רבים אחרים נחלה אכזבה מסוימת ממצב היישוב העברי הן מהקושי בביסוסו של היישוב והן מצמצום גבולותיו של הבית הלאומי לעומת התקופה העות'מאנית.
פעילותה בארץ ישראל.
ציונות מעשית - בלפוריה ושפיה.
תפקידה הראשון והסיבה הרשמית להגעתה לארץ ישראל היה להיות מעורבת בהקמה וביסוס המושב בלפוריה בעמק יזרעאל מטעם קהילת ציון אמריקאית. תפקידה בבלפוריה נשא אופי אדמיניסטרטיבי וכתיבת מאמרי דעת קהל בעיתונות. נלי הגיעה לבלפוריה חדורת להט להקמת מושב בארץ ישראל, על כך כתבה ב-8 בדצמבר 1919 לחברתה בבט דויטש:אולם, תפקיד זה לא ארך ימים ובעיקר עקב מצבה הרפואי אך גם עקב סכסוך בין קהילת ציון אותה ייצגה והסתדרות הפועלים, בדבר אופי המתיישבים החדשים ועזבה את המושבה בסוף 1919. לאחר מכן העתיקה את מושבה לתל אביב וחברה לדב מושנזון אליו נישאה לאחר הגיעה לארץ ישראל. בתל אביב היא התמנתה על ידי ארגון הדסה לכתוב מטעמו מאמרי תעמולה לארץ. בשנת 1923 עזרה בהקמת בית היתומים בשפיה.
הדסה.
במרץ 1924 מונתה שטראוס-מושנזון לנציגה הרשמית של ארגון הדסה בארץ ישראל. המינוי סימל מבחינת הארגון, את הבשלת עשייתו בארץ ישראל. משימתה העיקרית של שטראוס-מושנזון בהדסה הייתה לשמש כנציגת הארגון בוועדות הציוניות ביישוב ולוודא כי הדסה נמצאת במוקד הקידמה של ארץ ישראל בעיקר בכל הנוגע לעבודת נשים, זכויותיהן והארגון הכללי של התנועה.
עשייה למען נשים.