ייחודה של מערכת זו היא הדינמיות של גורמיה. ברוס לי פיתח את המערכת על בסיס לימודיו מגיל צעיר בהונג קונג אצל ה ייפ מאן בסגנון ווינג צ'ון קונג פו. ברוס לי המשיך לפתח את המערכת עד מותו, תוך שהסיר מהלכי לחימה שנראו לו מיותרים והוסיף חדשים שנראו לו יעילים יותר. השיטה מאמינה שהלוחם צריך להשתמש במעט מאמץ תוך הסבת מירב הנזק ליריב. השפעות נוספות הגיעו מאיגרוף מערבי, סיף, ועוד.
ברוס לי הדגים את השיטה פעם ראשונה בפני קהל בשנת 1967. לאחר מותו השיטה פוצלה לשתי אסכולות: אחת נשארה נאמנה לטכניקות אותן פיתוח ברוס לי עד מותו, והאסכולה השנייה המשיכה לפתח את האומנות על בסיס עקרונותיו של ברוס לי, תוך כדי הוספת מספר סגנונות לחימה ביניהם אלמנטים מסבאט, מואי טאי, ארניס (אסקרימה/קאלי) וג'ו ג'יטסו ברזילאי.
בין תלמידיו המקוריים של ברוס לי נמנו: , דן אינוסנטו, , ועוד. לאחר מותו של ברוס לי המשיך כל אחד בדרכו בעולם הלחימה; לדוגמה: טד וונג המשיך להעביר וללמד כפי שהוא למד והתאמן אצל ברוס לי, בתי ספר לג'יט קון דו על פי דרכו מפוזרים בעיקר בארצות הברית ואף מחוצה לו בעולם (ישנו אחד בארץ, שהוא מייצג את השיטה בישראל). דן אינוסנטו מפעיל אקדמיה לאמנויות לחימה בקליפורניה וממשיך לפתח את הידע שהועבר לו מברוס לי. טקי קימורה לימד את בנו אנדי קימורה, לפי מה שלמד מברוס לי ללא שום שינוי או תוספות.
ג'וזף קאולס, שהיה תלמיד אצל ברוס לי לתקופה קצרה יחסית, פיתח שיטה המבוססת על מה שהספיק ללמוד אצל ברוס לי בתוספת מוטיבים רבים משיטות אחרות וקרא לה "וו-ווי גונג-פו" – שם המתייחס למושג הדאואיסטי וו-ווי שברוס לי העריך במיוחד, והרבה להתייחס אליו.
גישתו של סי ג'ו ברוס לי בעניין אמנויות לחימה וספורט.
במשך חייו כתב ברוס לי הערות שונות בענייני אמנויות לחימה. לאחר מותו קיבצה אשתו את הערותיו בספר, בשם “” (הדאו של האגרוף המיירט). הספר דן בפילוסופיה קרבית ומציג תובנות שונות בעניינים טכניים (יתרונות וחסרונות של סוגי אגרופים, בעיטות, בריחים שונים ועוד).
בראיונות ובמאמרים שהופיעו בכתבי עת ברוס לי ביטא התנשאות כלפי אמנויות לחימה יפניות, במיוחד כלפי הקראטה, וביטא את העדפתו לוו-שו, שם כללי לאמנויות הלחימה הסיניות. על אף יחס זה, ברוס לי קיים יחסים ידידותיים עם מאמנים משיטות יפניות שונות, וכן הוא בעצמו תרגל , שיטת קרטה מודרנית שפותחה בארצות הברית.
ברוס לי רכש את מיומנותו בכלי הנשק היפני נונצ'קו מדן אינוסנטו שהפך לתלמידו עם הזמן.
מאמן הג'ו ג'וטסו המפורסם נהג לספר שברוס לי למד תחתיו. אולם, במהלך חייו ברוס לי מעולם לא הזכיר זאת. ג'ין פו מארק מורה לשיטת גמל שלמה דרומי טען כי ברוס לי נהג לתרגל את אומנותו (גמל שלמה הדרומי). טענות מעין אלו שנויים במחלוקת, שברוס לי מיעט לפרט את מקורן של כל הטכניקות או ממי הוא למד אותם.
עקרונות הג'יט קון דו.
סי ג'ו ברוס לי האמין בשילוב של הטוב ביותר עבורך מאמנויות לחימה שונות, וכן הוא היה מפורסם באמירתו שמור את מה שטוב (לך), וזרוק את מה שחסר תועלת (עבורך), בהתכוונו לכך שעל המתאמן באומנותו (ג'יט קון דו) להתאמן רק בשיטות ובתנועות שיש בהן תועלת ישירה עבורו מבחינה קרבית (ברוס לי לא אהב לראות אמנויות לחימה בהסתכלות בריאותית).
זהו אחד העקרונות החשובים ביותר בג'יט קון דו, כל תנועה, כל מהלך וכל דבר אחר שמבצעים בג'יט קון דו (למעט מקרים בודדים), נעשה במרכז אמצע הגוף. הסנטר ליין (בתרגום חופשי "קו אמצע") הוא קו אמצע הגוף של הלוחם.
כשלומדים תנועה, צריך להתאמן עליה בסדר מסוים כך שבסופו של דבר נוכל להגיע לתנועה המושלמת עם כוח, דיוק, מהירות, יציבות וכל אלה מתבצעים על ידי המכניקה של הגוף, וכך מגיעים לתנועה מושלמת.
בג'יט קון דו כתפיסה בכלל ובאימונים בפרט שוללים את הרעיון של להיות מישהו ולחקות מישהו, הגישה היא להיות עצמך, להיות מצוין על ידי פיתוח של יכולות עצמיות ושליטה על הגוף כגון: להרפות גם פיזית וגם מנטלית (זה לא קל), זה מתחיל באימונים ובסופו של דבר זה עם כל דבר בחיים.
ברוס לי קטלג מאפיינים מסוימים של אמנויות לחימה מסורתיות כ"חסר תועלת", בלי קשר לאדם שמתרגל אותם. הוא פסל כל שימוש בתבניות כאמצעי תרגול, וטען שזה מקבע את המתרגל ולא מאפשר לו לפתח זרימה יעילה בקרב. למרות שבהיותו ילד ונער הוא עצמו תרגל תבניות מאומנויות שלמד.
ברוס לי לא המציא אמנות לחימה, אלא פיתח שיטה לשילוב אמנויות לחימה. על עיקרון זה עמד בעצמו במהלך חייו כמאסטר ובאימוניו כאמן לחימה, ולכן הוא לא רצה להראות כממציא או כמייסד, אפילו טכניקת ה"" לא הייתה טכניקה פרי המצאתו, נוהגים לייחס אותו כהמצאה של ברוס לי משום שהרבה להשתמש בו. הוואן אינץ' פאנץ' נעשית במיומנות של כוח מתפרץ ואינה טכניקה בפני עצמה (מיומנות זו ניתן וצריך במקרים מסוימים להלביש על תנועות אחרות. סוג זהה של טכניקה נמצא גם באמנויות לחימה סיניות שונות כגון: שינג אי צ'ואן, באג'י צ'ואן וגמל שלמה דרומי, ובתנועות שונות בעולם הג'יט קון דו).
סמל הג'יט קון דו.
סמל אמנות הלחימה "ג'יט קון דו" הוא צורת היין יאנג בצבעי אדום צהוב בתוספת שני חיצים בצדדיו וכיתוב מסביב. הסמל נוצר על ידי סי-ג'ו ברוס לי.
הסמל מבטא את עיקרון אמנויות הלחימה ואת הפילוסופיה הסינית של יין יאנג, החצים מבטאים את השיתוף, המיזוג והסנכרון בין הדברים ההופכיים כדוגמת הרך והקשה, הטוב והרע וכן הלאה.
משמעות הכיתוב המופיע מסביב לסמל:
יואן מקגרגור
יואן גורדון מקגרגור (באנגלית: Ewan Gordon McGregor; נולד ב-31 במרץ 1971 בפרת', סקוטלנד) הוא שחקן קולנוע סקוטי. מוכר בעיקר בזכות תפקידיו כמארק רנטון בסרט הקאלט טריינספוטינג, אובי ואן קנובי הצעיר בטרילוגיית הפריקוול של סרטי מלחמת הכוכבים, וכריסטיאן בסרט המוזיקלי מולן רוז'. מקגרגור אף זכה להערכה ותשבחות ממבקרים על הופעותיו בתיאטרון, בתפקיד ראשי בהפקות של ברנשים וחתיכות (2005–2007) ואותלו (2007–2008). מקגרגור ידוע בשל נכונותו והשתתפותו במגוון של סרטים שונים באופיים הן מבחינה הז'אנר והן מבחינת אופי ההפקה כגון סרטים עצמאיים, סרטים עתירי תקציב, סרטים מוזיקליים, דרמה, קומדיה, מדע בדיוני, מתח וכיוצא בזה.
ביוגרפיה.
מקגרגור נולד בפרת', סקוטלנד שבממלכה המאוחדת. אמו, קרול דיאן (לבית לוסון), היא מורה ומנהלת בית ספר, ואביו, ג'יימס צ'ארלס סטיוארט מקגרגור, הוא מורה לחינוך גופני. דודו של מקגרגור הוא השחקן דניס לוסון שהופיע גם-כן בסדרת סרטי מלחמת הכוכבים. אחיו של מקגרגור, קולין, הוא טייס במטוס "טורנדו" בחיל האוויר המלכותי של בריטניה.
ב-1988 מקגרגור למד דרמה בית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה. כחצי שנה לפני שסיים את לימודיו, קיבל את תפקידו הראשון במיני הסדרה של דניס פוטר "שפתון על צווארונך".
קריירה.
תפקידו הראשון בקולנוע היה בסרט "להיות אנושי". שנה לאחר מכן, הוא הופיע בסרטו של דני בויל "חברים לרצח" ב-1994. סרטו השני היה אף הוא של בויל והעניק לו תהילה קולנועית - טריינספוטינג (1996). מקגרגור חבר אליו גם לסרטם ההוליוודי הראשון "חיים לא רגילים" (1997), קומדיה רומנטית בהשתתפותה של קמרון דיאז.
מקגרגור הופיע ביצירות מגוונות כמו "כתוב בעור" של פיטר גרינוויי (1996), "התזמורת", "ולווט גולדמיין" של טוד היינז (1998). ב-1999 נבחר לגלם את תפקידו של אובי ואן קנובי בסרט , ושיחק את אותה הדמות גם בשני סרטי ההמשך ב-2002 ו-2005. מקגרגור לקח את התפקיד ברצינות וניסה להתאים את דמותו כמה שיותר קרוב למשחקו של סר אלק גינס שגילם את אובי וואן קנובי הזקן. ב-2001 שיחק לצד ניקול קידמן בסרט מולן רוז' והיה מועמד לפרס גלובוס הזהב על תפקידו. הוא הופיע גם ב"בלאק הוק דאון" של רידלי סקוט, וכיכב לצידה של רנה זלווגר ב"לגמור עם האהבה". למקגרגור הוצע תפקידו של ג'יימס בונד בסרט קזינו רויאל אך סירב בשל חשש מהזדהות עם הדמות.
ב-2005 השאיל מקגרגור את קולו ודיבב שני סרטי אנימציה. הוא דיבב את הרובוט הנאהב רודני קופרבוטום ב"רובוטס", שבו גם דיבבו האלי ברי ורובין ויליאמס. ואז הוא דיבב בסרט "פגוש את היונים" את גרי צ'אפמן. בנוסף ב-2005 מקגרוגר שיחק לצד סקרלט ג'והנסון בסרט "איילנד" ובמותחן הפסיכולוגי "הישאר!" לצד נעמי ווטס. שני הסרטים לא היו שוברי קופות ואף קיבלו ביקורת שלילית.
ב-2007 מקגרגור שיחק לצד קולין פארל בסרטו של וודי אלן "חלומה של קסנדרה".
ב-2009 שיחק בסרט "אני אוהב אותך פיליפ מוריס", המבוסס על סיפור אמיתי, לצדו של ג'ים קארי, בתור האסיר ההומוסקסואל פיליפ מוריס שמאוהב בסטיבן ג'יי ראסל.
בשנת 2017 שיחק בסרט הפנטזיה "היפה והחיה", המבוסס על סרט האנימציה של חברת וולט דיסני "היפה והחיה" מ-1991. באותה שנה חזר לגלם את דמותו של מארק רנטון בדרמה של דני בויל "טריינספוטינג 2" המשך לסרט משנת 1996, אשר מבוסס על הספר טריינספוטינג. בסרט הוא מככב לצד רוברט קרלייל וג'וני לי מילר. בשנה זו גם השתתף ב-10 פרקים בסדרה "פארגו", בתפקיד שבגינו זכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן הראשי הטוב ביותר במיני-סדרה או סרט טלוויזיה.
בשנת 2021 לוהק לגלם את מעצב האופנה האגדי רוי הלסטון במיני-סדרת הדרמה "הלסטון" שיצר ראיין מרפי לשירות הזרמת המדיה של נטפליקס.
מקגרוגר הוא אחד ממעט השחקנים שמסכימים להופיע בסרטים בעירום מלא. הוא הופיע בעירום בסרטים: "טריינספוטינג", "וולווט גולדמיין", "כתוב מעור" ו"הזר". הוא גם שיחק תפקידים של דמויות הומוסקסואליות או ביסקסואליות בסרטים "כתוב בעור" (פיטר גרינוויי) ו"וולווט גולדמיין" (טוד היינס) ואני אוהב אותך פיליפ מוריס.
חיים אישיים.