ב-12 באוגוסט 1953 ארעה רעידת אדמה חזקה באיים קפלוניה וזקינטוס, השייטת הגדולה מגישה סיוע חיל הים הישראלי לנפגעי הרעש באיי יוון השייטת צוינה לשבח מפקד השייטת שלמה אראל ויצחק דביר מפקד הפריגטה אח"י מזנק (ק-32) זכה לעיטור "אביר מסדר הפניקס" המלכותי מאת פאולוס, מלך יוון.
תפקידי מטה - בשנת
1953 הועלה דביר לדרגת דרגת סא"ל ומספטמבר 1953 עד אפריל 1954 שירת כראש ענף מבצעים במטה חיל הים. בשנת
1955 למד בקורס פו"מ. וב-15 ביוני 1955 סיום קורס מתקדם לקצינים
מיולי 1955 עד מרץ 1956 תיפקד כסגן ראש מחלקת כח אדם.
איברהים אל-אוול - לאחר הקרב בו נשבתה האוניה המצרית - בנובמבר 1956 – מונה סא"ל יצחק דביר לפיקוד על המשחתת שנשבתה. תחת פיקודו היא תוקנה והוחזרה לכשירות מבצעית בשם אח"י חיפה (ק-38) על שם העיר אותה הפגיזה. דביר המשיך בפיקוד עד שנת 1958.
בעת מלחמת ששת הימים גויס לשירות מילואים והיה מפקד נמל חיפה האזרחי וקיים את הקשר עם חברת צים.
בעת מלחמת יום הכיפורים גויס לשירות מילואים בענף צי הסוחר- מחלקת מבצעים חיל הים - ועמד בקשר עם המיכליות במפרץ אילת ואלה שהופנו מהים האדום סביב אפריקה.
תפקידים חיצוניים.
נציגות בגאנה –בשנים 1958 1961 נשלח דביר על ידי משרד הביטחון לייעץ לנשיא גאנה בבחירת יאכטה נשיאותית במסגרת זו עסק ברכישת הספינה באיטליה ביצוע שיפוצים והתאמה לתפקודה כספינת הנשיא שנקראה 'קאנטאמנטו' וכמו כן הכשיר צוות גאנאי לשירות על הספינה. כרב החובל של 'קאנטאמנטו' ביצע דביר הפלגות בין איטליה גאנה ובריטניה.
רב חובל - 1961 – 1962 במסגרת למד והשיג הסמכה לרב חובל. 1962 – 1965 הפלגות כרב חובל במסגרת צי סוחר
חינוך ימי - 1965 – 1970 דביר עסק בהקמה וניהול של בית הספר הימי בחיפה "כפר זמיר" על פי בקשת אבא חושי ראש עירי חיפה. בית ספר זה תוכנן במיוחד לשילוב בנוסף לתפקידי ימאות רגילים גם אלמנטים של עבודת נמלים מודרנית. לאחר שלושה מחזורים נסגר בית הספר והתלמידים עברו לכפר גלים
שליחות באתיופיה - 1970- 1973 שהות באתיופיה כיועץ שר התחבורה האתיופי והשגחה על אזור באב אל מנדב מטעם משרד הביטחון, חזרה לארץ 1973 בגלל ניתוק היחסים בעקבות מלחמת יום הכיפורים.
שוב רב חובל 1974 – 1978 הפלגות כרב חובל באוניות צים
חברת צים - 1978 – 1987 הקמה וניהול מסוף מכולות "הדרים" בנמל חיפה
ייעוץ בספנות - 1987 פרישה מצים המשך מתן ייעוץ ופיקוח על טעינת כלי שיט בישראל ומחוצה לה עבור חברות ספנות עמילי מכס ומובילים ימים.
משפחה.
1949 נישואין לדבורה לבית מרדר לזוג נולדו שני בנים. הבכור אודי שירת כמפקד ספינות טילים ונעשה אל"ם בחיל הים. הבן השני רמי שירת כטייס מסוקי קרב בחיל האוויר.
ג'ק בניאל
ג'ק בניאל (נולד ב-1956) הוא פרופסור לאורולוגיה, מנהל האגף האורולוגי וסגן מנהל מרכז דוידוף לטיפול בסרטן בבית החולים בילינסון, מהמנתחים בישראל באמצעות רובוטיקה רפואית, על ידי מערכת כירורגית דה וינצ'י, וניתוחים זעירים פולשניים של הערמונית בטכנולוגית -ננו נייף
ביוגרפיה.
ג'ק בניאל נולד בישראל. ב-1974 החל לימודי רפואה בבית ספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב, במסגרת העתודה האקדמית. את הסטאז' עשה בבית החולים בילינסון. שירת בצה"ל כרופא צבאי בחטיבת הצנחנים ובמחקר ופיתוח רפואי.
לאחר סיום השירות הצבאי ב-1985 התמחה באורולוגיה בבית חולים בילינסון. באמצע ההתמחות יצא לשנה וחצי מההתמחות באוניברסיטת ויטווטרסראנד שביוהנסבורג. עם סיום ההתמחות בישראל נסע שוב לאוניברסיטת אינדיאנה, שם השתלם בכירורגיה אורו-אונקולוגית מתקדמת לסרטן בדרכי השתן עם דגש מיוחד לכירורגיה של סרטן האשכים ושיחזור דרכי השתן.
ב-1994 שב כמומחה והקים את היחידה לאורו-אונקולוגיה בבית החולים בילינסון. ב-1997 מונה למנהל האגף האורולוגי בבילינסון.
בשנת 2001 התמנה לפרופסור חבר קליני בכירורגיה אורולוגית באוניברסיטת תל אביב ובהמשך לפרופסור מן המנין.
מתלמידיו: פרופ' עופר יוספוביץ, פרופ' דוד מרגל
בניאל נשוי ואב לארבעה ילדים.
ממחקריו.
בניאל מעורב בטיפול ניסיוני לסרטן הערמונית, אשר פותח במכון ויצמן למדע על ידי הפרופסורים אביגדור שרץ ויורם סלומון. באמצעות סיבים אופטיים ניתן להאיר את אזור הגידול הסרטני, זאת לאחר שמזריקים לווריד של החולה חומר שנקרא "טוקד", חומר שאינו רעיל לרקמות שסביב הנגע, אך חושף אותו לאור של הסיבים האופטיים. ההארה המדויקת הזו עשויה לעורר תגובת שרשרת שבסופה מחוסל כליל הגידול כולו בלי שום פגיעה בסביבה שלו.
היה מעורב בפרסום יותר מ-100 מאמרים בספרות הרפואית, כולל בעיתונים המובילים בעולם בתחומם ופרקים בספרי אורולוגיה. משמש כסוקר ברוב העיתונים המובילים באורולוגיה בעולם. שותף במספר מחקרים במדע בסיסי באוניברסיטת תל אביב ובמכון ויצמן למדע. חבר באגודות מחקר וועדות בינלאומיות למחקר קליני באורולוגיה אונקולוגית.
עבודה קלינית.
בניאל ערך לטענתו מאות ניתוחי כריתה של שלפוחית השתן ושיחזור על ידי מעי.
בניאל מטפל בכריתה של גידולים מורכבים בכליה, בטיפול בסרטן האשכים, כולל כריתה של בלוטות הלימפה בבטן ובאגן בכריתה רדיקלית של הערמונית.
בנאל עוסק גם בניתוחי שיחזור דרכי השתן אחרי ניתוחים קודמים או מומים מולדים במבוגרים.
חנה מוריאל סטבון
חנה מוריאל סטבון (נולדה ב-1977) היא אשת עסקים ישראלית, מנכ"לית חברת גרין אקטר ודירקטורית בתעשייה האווירית לישראל. פעילה בתחומים של העצמה נשית, והרחבת השכלה לאוכלוסיות חלשות במדינות מתפתחות.
ביוגרפיה.
חנה מוריאל סטבון נולדה בירושלים לסילבי ומרק סטבון, עולים מצרפת. היא למדה לשלושה תארים באוניברסיטה העברית בירושלים, שם סיימה בהצטיינות תואר ראשון בכלכלה ומשפטים ותואר שני בהצטיינות בכלכלה ומנהל עסקים, אף הוא בהצטיינות. את הדוקטורט בתחום הכלכלה היא השלימה ב-2008 בהדרכתו של פרופ' איתן ששינסקי בנושא: "Issues in Private Equity and Venture Capital". במהלך לימודי הדוקטורט שימשה כעוזרת מחקר בבית הספר למנהל עסקים וורטון שבאוניברסיטת פנסילבניה.
בשנת 2007 הצטרפה סטבון לזרוע הירוקה של החברה לישראל, בשנת 2008 מונתה כסמנכ"ל כספים ופיתוח עסקי של חברת פטרוטק שנרכשה על ידי החברה לישראל ועוסקת בתחום הביו דיזל, תפקיד ממנו פרשה באוקטובר 2009. בשנת 2010 הקימה את חברת אקודה פאואר המפתחת ומממנת תחנות כוח סולאריות ברחבי העולם, ובשנת 2011 מונתה לסמנכ"לית פיתוח עסקי ומימון של קבוצת האנרגיה פ.ק.
בשנת 2012 מונתה סטבון לכהן כדירקטורית חיצונית בתעשייה האווירית לישראל, שם היא מכהנת כיו"ר ועדת כספים השקעות ודוחות כספיים. בשנת 2015 הקימה את חברת גרין אקטר, העוסקת בפיתוח וייעוץ להקמת פרויקטים ותשתיות אנרגיה במדינות מתפתחות, והיא משמשת כמנכ"לית החברה.
ד"ר סטבון עוסקת בנושא ייזום, מימון והקמה של פרויקטים בינלאומיים, ניהול סיכונים בהשקעות בתשתיות ובפרויקטים ארוכי טווח, ובעבודה מול הבנק העולמי ובנקים לפיתוח.,ומוזמנת להרצות בכנסים בעולם בתחומים של אנרגיה, תשתיות והשקעות.
בשנים האחרונות, ד"ר סטבון משקיעה, ומובילה פיתוח ויישום טכנולוגיות חדשניות בפרויקטי תשתית – במדינות מתפתחות במודל עסקי-כלכלי-חברתי חדשני.. הטכנולוגיות פותחו והותאמו במיוחד לתנאים ולאתגרים הייחודים במדינות מתפתחות, באופן שהטמעתן תקדם גם אג'נדה חברתית של קידום אוכלוסיות חלשות, ובפרט העצמת נשים, והרחבת השכלה בקרב קהילות שוליים (Inclusive Development), זאת במקביל לתרומתן הייחודית של הטכנולוגיות לבניית התשתיות הנדרשות לצורך הבטחת צמיחה כלכלית ברת קיימא (Sustainable Development).
סם אורבאום
סָמוּאֶל "סַאם" אוֹרְבָּאוּם (Sam Orbaum; 22 במאי 1956 - 9 בדצמבר 2002) היה עיתונאי ישראלי ובעל טור ב"ג'רוזלם פוסט", הומוריסט ומחברם של ספרים ומאמרים. הוא ידוע גם בקהילת השבץ נא בישראל ובעולם כשחקן מקצועי וכמקימו של מועדון הסקראבל הירושלמי.
ביוגרפיה.
סאם אורבאום נולד באנגליה אך בילה את ילדותו במונטריאול, קנדה. בשנת 1981 עלה לישראל, ובשנת 1989 נישא לוונדי אלימן. לזוג נולדה שלישיית בנות. אורבאום נפטר בירושלים ממחלת הסרטן בשנת 2002, בגיל 46.
עבודתו העיתונאית והספרותית.
ב-1983 החל אורבאום לעבוד בג'רוזלם פוסט, תחילה במחלקת המודעות ואחר כך כעיתונאי, עורך וכותב טור. הוא החזיק במשרה זו עד יום מותו. סגנון הכתיבה השנון וההומוריסטי שלו קנה לו במהרה קוראים רבים. כלב בן דוד, עורך הג'רוזלם פוסט, אמר עליו: "סאם אורבאום ביטא בעזרת הומור את התלאות שעוברים עולים מארצות דוברות אנגלית, ובה בעת גם את המחויבות הציונית שלהם. הוא היה מרצה מבוקש בכל אירוע או טקס של קהילה זו". בעקבות מותו הפתאומי של אורבאום הוצף הג'רוזלם פוסט במכתבי קוראים שביקשו להביע את רגשותיהם ואת הערכתם. מקצת ממכתבים אלה נכללו במוסף מיוחד שהעיתון הקדיש לזכרו של אורבאום בשנת פטירתו.
מועדון השבץ נא הירושלמי.
כאשר הגיע סאם אורבאום לישראל הוא היה כבר שחקן שבץ נא מקצועי בעל דירוג בינלאומי. כשגילה שאין בישראל מועדוני שבץ נא, ארגן בשנת 1983 את טורניר השבץ נא הראשון של ישראל, ובעקבותיו קמו 11 מועדונים ברחבי המדינה. אורבאום עצמו שיחק במועדון הירושלמי, הטוען מאז ועד היום לתואר מועדון השבץ נא הגדול בעולם. לאחר מותו של אורבאום הוסב שם המועדון הירושלמי ל"מועדון הסקראבל הירושלמי על שם סאם אורבאום". מדי שנה נערך בישראל טורניר שבץ נא על שמו.
קישורים חיצוניים.
מבחר מכתבותיו:
ביל נידר