משק האוצר הייתה חווה בין כפר סבא הערבית וקלקיליה שנוהלה בשנים 1931–1942 על ידי חברת האוצר. כיום אתר מורשת בשביל הראשונים של כפר סבא
היסטוריה.
אדמות המקום, בשטח של כ-116-130 דונם, נרשמו במרשם המקרקעין של טולכרם ב-10 בנובמבר 1926, על שמם של חוסיין וקמיל שאנטי, בניו של ראשיד א-שאנטי, שנפטר בפברואר 1925. חוסיין וקמיל לקחו מספר הלוואות וכנגדם משכנו את השטח, שכלל אז פרדס ומספר מבנים. משההלוואות לא הוחזרו, הועמד השטח למכירה. באוגוסט 1930 רכש יהושע חנקין את מחצית השטח, ובמאי 1931 את המחצית השנייה. בשנת 1931 הוקם על האדמות משק חקלאי שנוהל בידי חברת "האוצר הארץ-ישראלי-עברי לחקלאות בע"מ", ונקרא "משק האוצר". במשק הוקם מבנה אחד למגורי הפועלים ומבנה שני למגורי מנהל המשק. במקום נחפרו שתי בארות, ניטע פרדס, הוקם בית אריזה, גודלו ירקות ונוהל לול.
בימי המרד הערבי הגדול.
בתחילת המרד הערבי הגדול, בשנת 1936, עבדו במקום כ-20 פועלים ושהו בו שלושה גפירים ושני שוטרים. המשק, שניצב בודד בין יישובים ערביים, הותקף מספר פעמים ביריות וקשר הטלפון עם כפר סבא חובל.
ב-21 באוגוסט 1936 הותקף אוטובוס של פועלי המשק בשעה שהוביל פועלים מהמשק לכפר סבא. מנהל החווה, מאיר בלקינד, נהרג במקום וארבעה פועלים נוספים נפצעו. משמר גפירים שהגיע מהמשק לסייע למותקפים הותקף, והגפיר ברוך גורביץ נהרג. בהמשך מתו שניים מהפצועים. במרץ 1937 נורה ונפצע קשה שוטר בשכר ששמר במשק. בשנת 1938 הותקף המשק, נעשה ניסיון לפוצץ את בית האריזה, אולם התוקפים הונסו ביריות על ידי מגיני המשק.
התדיינות משפטית.
המשק התקיים בצל טענות של ערבים מקלקיליה שהרכישה לא הייתה חוקית, מכיוון שהמכירה נעשתה בלא ידיעתם של שאר שמונת יורשיו של ראשיד א-שאנטי. חנקין טען שהרישום בטאבו נובע מהסדר בין חוסיין וקמיל לשאר היורשים. פקיד הרישום קיבל את עמדתו של חנקין ב-30 באפריל 1938 ודחה את הערעור של אנשי קלקיליה. בית המשפט לקרקעות הפך את ההחלטה וקיבל את הערעור של אנשי קלקיליה. בפסק הדין נקבע שעוד טרם השלמת הרכישה, היה חנקין מודע לטענות של שאר היורשים ועל כן עליו מוטלת האחריות להוכיח שחוסיין וקמיל הם הבעלים החוקיים. בית המשפט לערעורים של המנדט הבריטי, בהרכב של הארי הרברט טראסטד, רנדולף קופלנד ופרנסיס כיאט, אשרר את ההחלטה של בית המשפט לקרקעות בנובמבר 1938 והחזיר את הדיון לפקיד הקרקעות להכריע האם חנקין יכול להוכיח שהרישום בטאבו היה תקין. לאחר שהוכחה כזאת לא נמצאה, פסק בית המשפט לערעורים ביולי 1943 שהמכירה בטלה.
המשק נסגר והועבר לאחריותו של עבדול רחמן סבא, ראש עיריית קלקיליה. ערעור של חנקין על ביטול העסקה שהוגש למועצה המלכותית התקבל ביולי 1947, אולם המשק לא יושב מחדש. בתחילת מאי 1948, פוצצו ערבים מבנים במשק. מספר ימים לאחר מכן, בעת כיבוש כפר סבא הערבית, נעשה ניסיון לכבוש את משק האוצר, אולם ללא הצלחה. המשק הועבר לידי ישראל במאי 1949 במסגרת הסכם הפרדת הכוחות עם ממלכת ירדן. עלו דרישות להקים במקום יישוב, אך אלו לא התממשו. בשנת 1950 סופח שטח המשק לתחום השיפוט של מועצת כפר סבא. בשנת 1954 עמדו שרידי המקום במקום שוממים. ב-2020 עבר המתחם שימור וחובר לשביל הראשונים של כפר סבא והפך ל"תחנה" בשביל.
ג'ורג' מונרו
לוטננט קולונל ג'ורג' מונרו (באנגלית: George Monro; נולד ב-1700 במחוז לונגפורד, ממלכת אירלנד - מת ב-3 בנובמבר 1757 באולבני, מושבת ניו יורק) היה איש צבא בריטי ממוצא סקוטי-אירי, שהתפרסם בעיקר עקב פיקודו על הכוח הבריטי במבצר פורט ויליאם הנרי, במהלך מלחמת הצרפתים והאינדיאנים. תפקיד שהונצח בספרו של פנימור קופר "המוהיקני האחרון".
ביוגרפיה.
תחילת דרכו.
מונרו נולד בתאריך לא ידוע בשנת 1700, במחוז לונגפורד שבממלכת אירלנד. משפחתו הייתה משפחה ממוצא סקוטי בעלת עבר צבאי. אביו היה מצביא שנקרא גם כן ג'וג' מונרו, והתפרסם בעיקר עקב ניצחונו על היעקוביטים בקרב דונקלד. אמו נקראה מרגרט ברוס, והיה לו אח בשם ג'ורג' ואחות בשם מרגרט הוא היה הצעיר מביניהם. על צעירותו ידוע מעט מאוד. הוא התגייס לצבא הבריטי בשנת 1718, והקריירה הצבאית המוקדמת שלו הייתה חסרת ייחודיות. הוא שרת ברגימנט ה-35, וב-9 באוגוסט של אותה שנה באותה שנה הועלה לדרגת לוטננט. ב-27 בספטמבר 1727 הועלה לדרגת קפטן, באוגוסט 1747 הועלה לדרגת מייג'ור, וב-4 בינואר 1750 הועלה לדרגת לוטננט-קולונל.
מלחמת הצרפתים והאינדיאנים.
בשנת 1756 מונרו הועבר לאמריקה. עם פרוץ מלחמת הצרפתים והאינדיאנים הוא קיבל פיקוד על המבצר פורט ויליאם הנרי בקצה הדרומי של אגם ג'ורג' במושבת ניו יורק. תחת פיקודו היו 2,500 חיילים ואנשי מיליציה, לא כולל נשים וילדים רבים מהעיירות שבסביבה. ב-3 באוגוסט 1757 של אותה שנה, הותקף המבצר בידי כוח צרפתי בפיקודו של לואי ז'וזף דה מונקאלם. הכוח של מונקאלם כלל 6,200 צרפתים ו-1,800 אינדיאנים בעלי ברית. תקוותו היחידה של מונרו היה הכוח הבריטי הגדול בפיקודו של גנרל דניאל ואב, אולם מונקאלם הצליח לנתק את הכוח את של ואב מהמבצר, ובכך נפתח המצור על פורט ויליאם הנרי.
המצב היה חסר סיכוי, ומונרו נאלץ להוציא פקודה שמי שיעלה על דעתו לבגוד ייתלה מעל חומות המבצר. לאחר שבוע של התגוננות נואשת, נאלץ מונרו, שהבין שאבדה כל תקווה, לפתוח במשא ומתן עם מונקאלם. מונקאלם, שהתרשם מאוד מהגנתו האמיצה של מונרו, הסכים לתנאים נדיבים ביותר. הכוח הבריטי והאזרחים יורשו להתפנות אל מבצר פורט אדוארד הרחוק מפורט ויליאם הנרי כעשרים ושבעה קילומטרים, והם יורשו לשמור על דגליהם וכלי נשקם. ב-9 באוגוסט נחתם הסכם הכניעה, ואנשיו של מונרו יצאו למחרת מהמבצר יחד עם האזרחים. למרבה האירוניה, רק ב-8 באוגוסט שלח ואב מכתב למונרו, והודיע לו שהוא מתכוון לבוא לעזרתו. לרוע מזלם של הבריטים, המכתב יורט בידי הצרפתים. עם זאת, זמן קצר לאחר נטישת המבצר, בני הברית האינדיאנים של הצרפתים, הצמאים לדם ולביזה, תקפו את הבריטים הנסוגים, מה שהתפתח לטבח אכזרי. מונרו עצמו הצליח להימלט בעור שיניו. הוא הגיע לפורט אדוארד, ותיאוריו על הקרב הצליחו להרוס לחלוטין את המוניטין של ואב.
אחריתו.
למרות שמונרו הוכר כגיבור, והיה אמור לעלות לדרגת קולונל, הרי שהוא האשים את עצמו במותם של אנשיו, ורגשי המצפון לא הרפו ממנו עד יום מותו. ב-3 בנובמבר באותה שנה, הוא מת משבץ פתאומי כאשר טייל ברחובות אולבני והוא בן 57. הוא היה נשוי, והותיר מאחוריו שני בנים ובת. מעט מאוד ידוע אודות משפחתו. נאמן לרגשות המצפון שלו, מונרו ציווה לא להותיר שום סימן על הקבר שלו, ומקום קבורתו המדויק נותר בגדר תעלומה, עד שאותר כמעט בוודאות בשנת 1980 בידי אחד מצאצאיו.
בתרבות.
מונרו מפורסם כיום במיוחד בשל העובדה שהוא מופיע בספרו של פנימור קופר "המוהיקני האחרון". בספרו הוא ממלא תפקיד דומה לזה שמילא במציאות כמפקד פורט ויליאם הנרי. בספר הוא אב לשתי בנות, קורה ואליס. בסרט "המוהיקני האחרון" משנת 1992, הוא נהרג בקרב, וליבו נחתך בידי אינדיאני כנקמה על טבח של חייליו של מונרו בכפר שלו. במשחק הווידאו "Assassin's Creed Rogue", מתואר מונרו כמושל ניו יורק.
אישטוון באטורי, שליט טרנסילבניה (1530-1529)
בולטימור בולטס (1954-1944)
ברי סחרוף בהופעה 1993-2002
בריחת המוחות מגרמניה המזרחית 1961-1949
ג'יימס ריצ'רד דייקרז (1788-1853)
דנוור נאגטס (1950-1948)
ההצפות בקווינסלנד (2010-2011)
הלגיון הגאורגי (1918-1914)
הלגיון הגאורגי (1945-1941)
המלחמה הארוכה (1606-1593)
המלחמה העות'מאנית-רוסית (1711-1710)
המלחמה העות'מאנית-רוסית (1768-1774)
המלחמה העות'מאנית-רוסית (1787-1792)
המלחמה העות'מאנית-רוסית (1812-1806)
המלחמה העות'מאנית-רוסית (1828-1829)
המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877-1878)
המערכה בפיליפינים (1941-1942)
המערכה בפיליפינים (1944-1945)
המצור על אנטוורפן (1584-1585)
המצור על עכו (1831-1832)
המשא ומתן בין ישראל לפלסטינים (2014-2013)
המשבר הפוליטי בחוף השנהב 2011-2010
המשטר הצבאי ביוון בשנים 1974-1967
המתקפה בצפון עיראק (2014-2015)
הסדרה השוודית (1910-1924)
הקהילה הבהאית באיראן אחרי המהפכה האסלאמית בשנת 1979-1978
הרעב באתיופיה (1985-1984)
הרעב בהולנד בחורף 1944-1945
הרעב ברוסיה (1922-1921)
הרעב הסובייטי (1933-1932)
הרפובליקה הסינית (1949-1912)
הרפורמות בחוקי הקרקעות באימפריה העות'מאנית 1914-1858
התפרצות האבולה במערב אפריקה (2015-2014)
חורף 1992-1991 בישראל
מבחר שירים, 1980-1940 (נתן יונתן)
מבצע ברדס 54-55
מגפת הכולרה הראשונה (1817-24)
מדליית המלחמה 1939-1945
מהומות הגזע בארצות הברית (2015-2014)
מלחמת האזרחים בלבנון (1975-1990)
מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1699-1683)
מלחמת רוסיה-פולין (1618-1605)
מלחמת רוסיה-פולין (1667-1654)
מלחמת רוסיה-פרס (1722-1723)
מלחמת רוסיה-פרס (1804-1813)
ממלכת פולין (1916-1918)
מצעד הדאנס הבריטי (2009-2000)
מצעד הסינגלים הבריטי (1959-1952)
מצעד הסינגלים הבריטי (1969-1960)
מצעד הסינגלים הבריטי (1979-1970)
מצעד הסינגלים הבריטי (1989-1980)
מצעד הסינגלים הבריטי (1999-1990)
מצעד הסינגלים הבריטי (2009-2000)
מצעד הפזמונים הבינלאומי השנתי (1979-1970)
מצעד הפזמונים הבינלאומי השנתי (1989-1980)
מצעד הפזמונים הבינלאומי השנתי (1999-1990)
מצעד הפזמונים הבינלאומי השנתי (2009-2000)
מצעד הפזמונים של בילבורד (1949-1940)
מצעד הפזמונים של בילבורד (1958-1950)
מריה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה (1859-1786)
מריה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה (1958-1890)