לאחר שצנח בשלום נלכד על ידי הגרמנים, והוחזק זמן מה בעיירה סנט אומר בצפון מערב צרפת, שם היה קבור אביו. במהלך שהותו בעיירה הופגש עם אלוף הטיס הגרמני אדולף גאלאנד, אשר אף לקח אותו לסיור בתא הטייס של מטוס מסרשמידט 109. באדר ניסה להימלט משביו פעמים רבות, ובכל פעם נתפס. לאחר ששהה במחנות מעבר שונים הועבר למחנה בליבק בו הוחזקו כארבע מאות קצינים בריטים, חלקם טייסים. לאחר מכן הועברו השבויים במחנה למחנה בוארבורג, מכלאה גדולה יותר שהכילה שלושת אלפים שבויים, ולאחר מכן למכלאה בלאמסדרוף, בה הוחזקו עשרים אלף שבויים. בכל אחד מן המקומות גילה אופי סרבני, לא שיתף פעולה עם שוביו, והיה פעיל בארגון בריחות. כתוצאה מכך הועבר לטירת קולדיץ, שהפכה למחנה שבויים בעל דרגת סיווג גבוהה ביותר, שהבריחה ממנו נחשבה לכמעט בלתי אפשרית.
אחרית דבר.
באדר שוחרר מהשבי רק עם סיום המלחמה, כאשר אזור קולדיץ נכבש על ידי צבא ארצות הברית. לאחר מספר ימים שב לבריטניה. בספר הטיסות של הטייסת שלו רשם את טיסתו האחרונה משנת 1941 בתוספת ההערה: "טיסה נאה ליד באטון. הפלתי מטוס 109 אחד והתנגשתי עם אחר. שבוי מלחמה. שני מטוסי 109 הושמדו. סך הכול מטוסי אויב מושמדים: 30". עטור תהילה, התכבד בהובלת מטס הניצחון הענק בשמי לונדון. בחודש מרץ 1946 שוחרר מחיל האוויר המלכותי.
באדר שב לעבוד עבור חברת הנפט של כהכרת תודה על כך שקיבלה אותו לשורותיה לאחר התאונה הקשה שעבר בגיל 23, וחידש את התעניינותו במשחק הגולף בו הצליח להגיע להישגים. בתחילת שנות ה-50 כתב הסופר הבריטי פול בריקהיל שהתמחה בכתיבה על נושאי תעופה (בין היתר כתב את הביוגרפיה של גאי גיבסון) ביוגרפיה של באדר שהפכה לרב מכר בבריטניה ובעולם כולו. הסרט "מרקיע שחקים" מבוסס על הספר (באותו השם), שתורגם גם לעברית.
לאחר פרישתו מן הצבא, סירב באדר להצעות בתחום הפוליטיקה, אך לא נמנע מלהביע את קולו בענייני השעה, לרוב לצד הימין השמרני, ולעיתים אף ימינה מכך, כגון הבעת תמיכה במשטרו של איאן סמית' ברודזיה.
לאחר מות אשתו הראשונה תלמה, נישא באדר בשנית לג'ואן מוריי.
בשנת 1976 קיבל אות מסדר האימפריה הבריטית בשל שירותיו והעידוד שנתן לקטועי הגפיים, ועבודתו הציבורית למען הנכים. בתקופה זו לקה בלבו, ועומס העבודה החמיר את מצבו. באדר נפטר מהתקף לב ב-5 בספטמבר 1982 בגיל 72.
רגליו התותבות של באדר מוצגות לראווה במוזיאון ה-RAF בסטאפורד, אך מוזיאון זה אינו פתוח לקהל הרחב.
אחד ההסברים שניתנו לכישורי הטיסה והקרב יוצאי הדופן שלו היה שדווקא נכותו נתנה לו יתרון על פני טייסים אחרים, משום שהוא יכול היה לסבול ביתר קלות את תופעת הג'י המפורסמת, שבה, כתוצאה מהתמרונים האוויריים במהירויות גבוהות, הדם זורם לעיתים מהראש לחלקים שונים בגוף, בעיקר לרגליים, וגורם ל"בלקאאוט". מאחר שבאדר היה קטוע רגליים, התופעה פגעה בו פחות.
הקאנון הפאלי
הקאנון הפאלי (Pāli Canon) (או הכתבים הפאליים) הוא אוסף כתבים הנחשב בסיס הלימוד הבודהיסטי בכל זרמיו. רוב החוקרים מאמינים כי הוא הקדום והשלם מבין הקאנונים בבודהיזם.
השיחות שניהל גאוטמה הבודהה עם תלמידיו הועברו בעל פה מדור לדור עד שלבסוף הועלו על הכתב בפאלי בצורה מסודרת, בתחילת המאה ה-1 לפנה"ס, ככל הנראה בסרי לנקה.
אוסף השיחות המרכיבות את הקאנון, קובץ ל"טרי פיטאקה" (Pitaka) או שלוש האסופות (טרי-שלוש, פיטאקה-אסופה וגם סל), השיחות חולקו לאסופות השונות על פי תוכני השיחה:
הקאנון המכיל כ-4 מיליון מילים לא נדפס עד המאה ה-19, אבל ניתן כיום להגיע אליו באינטרנט. עם זאת, התרגום לאנגלית, שמבוצע על ידי אגודת הטקסט הפאלי, טרם הושלם.
Love of My Life
Love of My Life (בתרגום לעברית: אהבת חיי) הוא סינגל של להקת הרוק הבריטית קווין שיצא בשנת 1979. השיר נכתב על ידי הסולן פרדי מרקיורי ובסיועו של הגיטריסט בריאן מיי. השיר הופיע במקור באלבום A Night at the Opera שיצא בשנת 1975, וזכה לתוארי זהב וכסף באיטליה ובריטניה בהתאמה.
ביצוע.
את השיר המקורי מבצע פרדי מרקיורי בפסנתר ומצטרף אליו בריאן מיי בנגינת גיטרה ונבל (למעשה, זוהי הדבקה של מספר תווים שונים שנוגנו בנבל בנפרד). השיר עבר עיבוד מאוחר יותר לגיטרת 12 מיתרים לצורך הופעות חיות. השיר הוא דוגמה טובה להכרותו של מרקיורי עם מקצב הרובטו ובשיר ניכרת השפעת נגינת הפסנתר הקלאסית בהשפעתם של שופן ובטהובן.
השיר הקודם באלבום A Night at the Opera, "The Prophet's Song", משתלב אל תוך שיר זה בצורה שוטפת למדי אף על פי שהלהקה מעולם לא ניגנה את שני השירים ברצף.
הופעות.
השיר Love of My Life היה שיר הופעות מובהק - הלהקה ביצעה את השיר לעיתים קרובות כאשר מרקיורי עוצר את שירתו ומאפשר לקהל לשיר את המילים. השיר היה פופולרי במיוחד בדרום אמריקה והלהקה אף הוציאה לאור סינגל המיועד במיוחד לקהל זה - גרסה חיה זו של הסינגל הגיעה למקום הראשון בארגנטינה וברזיל בשנת 1979.
השיר הופיע באלבום ההופעה Live Killers שיצא בשנת 1979, באלבום Queen on Fire - Live at the Bowl, באלבום Live at Wembley '86 ובאלבום Return of the Champions שיצא בשנת 2005. במופע ההוקרה לזכרו של פרדי מרקיורי בוצע השיר על ידי להקת אקסטרים.
במשך סיבוב ההופעות האירופאי ואמריקאי של קווין+ פול רוג'רס בשנת 2005-2006, השיר בוצע כמעט בכל ההופעות והוקדש לפרדי מרקיורי המנוח. באחת ההופעות השיר הוקדש לאמו של מרקיורי שהייתה בקהל.
שירו האחרון של אילן רמון.
בזמן מסעה של מעבורת הקולומביה לחלל (STS-107), ביקש האסטרונאוט הישראלי אילן רמון להשמיע את השיר. השיר הועבר למעבורת ולאחר השמעתו אמר רמון: "בוקר טוב מיוחד לאשתי, רונה, אהבת חיי". רמון והמעבורת נספו באסון הקולומביה זמן קצר לאחר מכן, בזמן חזרתה לאטמוספירה בשנת 2003.
Love Of My Life
רצען מנומר
רצען מנומר (שם מדעי: "Rhynocoris punctiventris") הוא מין של פשפש יבשתי גדול, הניזון מחרקים שוכני פרחים. צבעו אדום או כתום והוא מנומר בנקודות שחורות.
מתחת לראשו ישנו חדק ארוך וכפוף המשמש אותו לדקירת החרקים אותם הוא טורף, ושיתוקם בעזרת הארס שבו, והוא זה שנתן לו את השם רצען. החדק משמש גם להשמעת קולות צרצור.
קשת השער למערב
יקינטון מזרחי
מוברק
ברית בין הבתרים
בְּרִית בֵּין הַבְּתָרִים היא סיפור מקראי מכונן בחיי אבות האומה של בני ישראל, הנזכר בפרשת לך לך בספר בראשית. במעמד הזה, ה' התגלה אל אברם וכרת עמו ברית חד צדדית שבה בישר לו שזרעו יירשו ארץ המשתרעת מנהר מצרים עד נהר פרת. כמו כן, שזרעו ישועבד בארץ זרה ולאחר מכן יזכו לירושה זו.
ברית זו לבשה צורה מעשית על ידי ציוויו של האל לאברהם לקחת כמה בהמות ועופות ולבתרן. במהלך ההתגלות שבאה בעקבות זאת, עבר לפיד אש בין בתרי הבהמות, ומכאן שמה של הברית. תוכנה של הברית הוא הבטחת ארץ ישראל לזרעו של אברהם, הראשונה מתוך סדרת הבטחות לאבות.
מהלכה של הברית.
הברית מתוארת ב. לאחר שהבטיח אלוהים לאברהם (אז אברם) זרע ככוכבי השמים לרוב, הבטחה שעליה נאמר "והאמין בה'", מבטיח לו האל גם את הארץ. ואולם אברם מקשה - "במה אדע כי אירשנה", ובתגובה באה הברית:
גבול ארץ ישראל.
ברית בין הבתרים מהווה הבסיס העיקרי לגבולות ארץ ישראל (כמקביל לגבולות משה בפרשת מסעי וגבולי יחזקאל), גבולות הללו מיוחדים בכך שהם כוללים גם ארץ הקיני הקניזי והקדמוני עד נהר פרת.
תיאור הגבול.
על פי הברית רשום כי: ".. לזרעך נתתי את הארץ הזאת מנהר מצרים עד הנהר הגדול נהר פרת". על פי רוב הדעות, נהר מצרים תוחם את הגבול בקרן הדרומית מערבית והוא בעצם מתייחס לזרוע המזרחית ביותר של הנילוס, ששימשה גבול עם מצרים והתייבשה בשלהי העת העתיקה. נהר פרת על פי רוב, תוחם את הגבול בקרן הצפונית מזרחית, ונחשב כנהר הגדול והידוע ביותר בארץ על פי התנ"ך.
מכיוון שהגבולות הגאוגרפיים אינם תוחמים לגמרי את ארץ ישראל, בברית רשומים גם העמים שגרים בין הגבולות, ששטחם גם הוא שייך לאברהם על פי הברית, ובכך נתחמת כל ארץ ישראל. ואלו העמים: "את הקיני ואת הקנזי ואת הקדמוני: ואת החתי ואת הפרזי ואת הרפאים: ואת האמרי ואת הכנעני ואת הגרגשי ואת היבוסי".
הבהמות וביתורן.
בפרשנות המסורתית אין תמימות דעים ביחס לפירוש המילה "משולשת" (ובהתאמה: "משולש") המופיעה ביחס לעגלה, לעז ולאיל: יש שפירשו שהכוונה לשלוש בהמות, יש שפירשו שהכוונה לבהמות בנות שלוש שנים, או לבהמות מפוטמות כהלכה. לדעת רובם של הפרשנים ה"תור" המוזכר הוא תור, אך בפרקי דרבי אליעזר מפורש התור כשור (בדומה לארמית – "תורא").
יש האומרים גם כי משמעות מעשה זה היא הצהרה שכך ייעשה לעובר על הברית. כריתת הבהמות, כמו פרטים רבים אחרים בטקס, תואמים את הידוע לנו על בריתות שנכרתו בין מלכים ושליטים במסופוטמיה בחציו הראשון של האלף השני לפני הספירה.
אין זו ברית בין הבתרים היחידה במקרא. בירמיה מספר הכתוב כי בימי המצור הבבלי על ירושלים ערב החורבן, ניאותו יושבי העיר לקיים את מצוות שילוח עבדים (שמות כא, ב) שלא קיימוה עד אז. אך משהוסר המצור, חזרו בהם וכבשו להם את העבדים ששחררו קודם תוך ברית התחייבות חגיגית במקדש. אז בא הנביא והוכיחם וניבא להם בשם ה':
"ונתתי את האנשים העוברים את בריתי, אשר לא הקימו את דברי הברית אשר כרתו לפני, העגל אשר כרתו לשניים ויעברו בין בתריו. שרי יהודה ושרי ירושלים - - - העוברים בין בתרי העגל. ונתתי אותם ביד אויביהם" (ירמיה לד, יח-יט).