עניין נוסף בו הייתה מעורבת צ'ילה הוא המאבק בין ונצואלה לגואטמלה על הזכות לשמש כנציגת מדינות אמריקה הלטינית והקריביים במועצת הביטחון של האו"ם. מעבר לשיקולי היוקרה, היה בכך מאבק אידאולוגי בין המדינות הסוציאליסטיות, שתמכו בוונצואלה לבין המדינות הפרו-אמריקאיות, שתמכו בגואטמלה. המאבק הגיע גם לשולחנה של ממשלת בצ'לט, המורכבת ממפלגות מהשמאל ומהמרכז. בעוד שהשרים הסוציאליסטים צידדו במועמדותה של ונצואלה, העדיפו הנוצרים-דמוקרטים את גואטמלה. יום לפני ההצבעה הודיעה בצ'לט כי צ'ילה תימנע, בשל היעדרה של מועמדת מוסכמת.
בצ'לט חתמה על הסכמי סחר חופשי עם סין, יפן, פנמה, פרו וקולומביה. כן נחתם הסכם סחר מולטילטראלי עם ניו זילנד, סינגפור וברוניי. בראשית 2010 הייתה צ'ילה למדינה ה-31 ב-OECD
סיום הכהונה.
כהונתה של בצ'לט הסתיימה בשנת 2010, ובהתאם לחוקת המדינה היא לא התמודדה על כהונה נוספת. ב-11 במרץ אותה שנה נבחר לתפקיד סבסטיאן פיניירה. סקרי דעת קהל שנערכו במדינה בשלהי כהונתה הצביעו על כ-80% תמיכה בה.
ב-2011 היא נבחרה על ידי ועדת פרס פרל מייסטר גרינגרד באוניברסיטת רוקפלר, להיות זו שמעניקה את הפרס לאשה - המדענית, המבטיחה ביותר לאותה שנה.
נשיאות שנייה.
בבחירות שהתקיימו ב-15 בדצמבר 2013 בצ'לט ניצחה ונבחרה לכהונה שנייה. היא הושבעה בשנית ב-11 במרץ 2014. לאחר גילויים על שחיתות במשפחתה הקרובה ירדה הפופולריות שלה עד לשפל של 15% תמיכה בסקרים. היא לא התמודדה בבחירות הבאות, והוחלפה שוב בנציג הימין סבסטיאן פיניירה.
הנציבה העליונה של האו"ם לזכויות אדם.
ב-10 באוגוסט 2018 נבחרה מיצ'ל בצ'לט על ידי האספה הכללית לתפקיד הנציבה העליונה של האו"ם לזכויות אדם וב-1 בספטמבר באותה שנה נכנסה לתפקיד.
ב-10 בספטמבר 2018, האיצה בצ'לט בסין לאפשר משקיפים בשינג'יאנג והביעה דאגה מהמצב שם. היא אמרה כי: "קבוצת זכויות האו"ם הראתה כי אויגורים ומוסלמים אחרים נעצרים במחנות ברחבי שינג'יאנג ואני מצפה שדיונים עם גורמים סיניים יתחילו בקרוב". בתגובה קראה סין לבצ'לט לכבד את ריבונותה.
בספטמבר 2018 מתחה ביקורת על התערבות סעודיה בתימן. היא קראה לסעודיה לתת דין וחשבון על האחראים להתקפות אוויריות על אזרחים בתימן.
ב-5 באוקטובר 2019, אמרה בצ'לט שהיא "מוטרדת" מההפגנות הפרו-דמוקרטיות האלו-יותר ויותר של הונג קונג, והדגישה כי כל צעדים למיגור התסיסה חייבים להתבסס בחוק. היא גם הצהירה כי "יש ליהנות מחופש של אספה שלווה ... ללא הגבלה במידה רבה ככל האפשר. אך מצד שני, איננו יכולים לקבל אנשים המשתמשים במסכות כדי לעורר אלימות".
בהפגנות איראן בנובמבר 2019, נסרין סוטודה, עורך דין איראני שנכלא, ביקש מבצ'לט לנהל חקירה עצמאית על מעשי הזוועה לכאורה שביצעו כוחות הביטחון האיראניים בהתקוממות.
בצ'לט צפויה לפרוש מתפקידה ב-31 באוגוסט 2022.
יהודה אבן שמואל קופמן
יהודה קופמן
Little Fighter 2
Little Fighter 2 (בתרגום חופשי: לוחמים קטנים 2) הידוע בקיצור LF2 הוא משחק לחימה פופולרי בשני ממדים, המופץ חינם ברשת דרך אתר אינטרנט ייעודי.
המשחק נוצר על ידי מרטי וונג וסטארסקי וונג, חברים המתגוררים ביפן, בשנת 1999. מאז, עודכן רבות עד לגרסתו האחרונה והנוכחית: 2.0a, שיצאה לאור בשנת 2009.
המשחק זוכה לפופולריות די רבה: לאתר הרשמי יש מספר כניסות העולה על שלושים מיליון.
במשחק, השחקן שולט על לוחם לבחירתו/ לכל לוחם יש את הכוחות והיכולות שלו.
קיימות תוכנות חיצוניות שמאפשרות לערוך את המשחק ואת הדמויות בו, המאפשרות לערוך את שפת ה"דאטא" של המשחק ובכך ליצור לוחמים חדשים, שלבים, כלי נשק ואפילו "גרסה חדשה" למשחק (אף על פי שהתוכנה הבסיסית תמיד תישאר אותו דבר, ואין אפשרות לערוך אותה בעזרת תוכנה חיצונית מהסוג המדובר).
בגרסה 2.0a נוספה אופציה להקליט את המשחק. ההקלטות נשמרות בקובצי lfr.
המשחק מופץ בקוד פתוח, כך שניתן לעצב באופן עצמאי תכונות שונות, כגון אנימציה של דמות, מתקפות, נשק או זירה.
מצבי משחק.
המשחק תומך בריבוי משתתפים עד ארבעה שחקנים במחשב אחד ועד 8 משתתפים בקרבות אונליין דרך האינטרנט או שחקנים הנשלטים על ידי המחשב.
מצבי המשחק הם:
משחק ברשת.
ב-2015 היוצרים של האתר הישראלי פתחו תוכנה בשם LFN.
התוכנה בין היתר מכילה גם צאט שדרכו ניתן לדבר ולשחק ברשת עד 8 שחקנים, ניתן להוריד תוכנה זו דרך האתר הישראלי של ליטל פייטר.
ליטל פייטר אלפא.
ליטל פייטר אלפא היא סדרת סרטונים שנוצרה על ידי סטודנט המכונה maxr
המספרים על חבורת ליטל פייטר שמנסה להשמיד את ג'וליאן - אחת מדמויות המשחק, ואת צבאו המרושע.
הסיפור אמור להיות בנוי מ12 פרקים אך לאחר שיוצר הסדרה שחרר את פרק 12 הודיע שיהיה לזה המשך.
עלילת סרטוני ליטל פייטר אלפא הומצאה על ידי יוצרם, ולא נכתבה על ידי יוצרי המשחק.
אלבן ברג
אלבן מריה יוהנס ברג (בגרמנית: Alban Maria Johannes Berg; 9 בפברואר 1885, וינה - 24 בדצמבר 1935, וינה) היה מלחין אוסטרי. יחד עם מורו ארנולד שנברג ותלמידו של שנברג אנטון וברן היה חלק מן האסכולה הווינאית השנייה. כמו חברי האסכולה האחרים, בשנים שלפני מלחמת העולם הראשונה ומיד אחריה הוא הלך והתרחק מן המערכת הטונלית ועבר לכתוב מוזיקה אטונלית ואחר-כך מוזיקה דודקפונית או סריאלית. ברג היה בו-זמנית מודרניסט ורומנטיקן, ומעטים השתוו לו בעושר יצירתם.
חייו ועבודתו.
אלבן ברג נולד בווינה, השלישי מארבעת ילדיהם של יוהנה וקונרד ברג. המשפחה חיה חיי נוחות עד מותו של האב ב-1900. לאחר מכן נקלעה משפחתו של ברג לקשיים כלכליים. בבית הספר הוא היה תלמיד גרוע ונשאר כיתה פעמיים, וכשהיה בן 17 נולדה לו תינוקת מחוץ לנישואין, בעקבות רומן עם משרתת בבית הקיץ של המשפחה. אלבן, כמו כל ילדי המשפחה, למד פסנתר אצל האומנת, וכשהתחיל ללמוד אצל שנברג כתב כבר כ-80 שירים ויצירות לפסנתר בארבע ידיים. רק ב-1904 הוא קיבל לראשונה חינוך מוזיקלי פורמלי מידיו של שנברג, אצלו למד קונטרפונקט, הרמוניה ומ-1907 גם הלחנה. בהדרכתו של שנברג כתב, בין השאר, חמש טיוטות לסונאטות לפסנתר ושירים, ביניהם "שבעה שירים מוקדמים" (Sieben frühe Lieder); שלושה מהם היו היצירות הראשונות שלו שבוצעו בקונצרט פומבי.
יצירות אלו טבועות כבר בחותמו של ברג המאוחר, וניכרת בהן השפעתו העזה של שנברג. אם ביצירות שכתב עד שהפך לתלמידו של שנברג ניכר עירוב סגנונות הססני בין בראהמס, שומאן, הוגו וולף ודביסי, הרי שחמש הטיוטות לסונטות כבר קרובות בסגנונן לסונאטה אופוס 1, סונאטה בת פרק אחד שהיא הישג בלתי-רגיל עבור מלחין בתחילת דרכו. מן הרביעית שבהן הוא שאב את הנושא לאינטרלוד במערכה השלישית של ווצק. יצירות אחרות שכתב ב"תקופת שנברג" הן ארבעה שירים, אופ' 2 ורביעיית המיתרים אופ' 3.
בשנים אלו פיתח ברג מאוד את הכתיבה המוֹנִיסטית, כלומר הלחנה המבוססת על נושא או אלמנט יחיד, בניגוד לכתיבה הקלאסית שהייתה לרוב דואליסטית והתבססה על הנגדה בין שני נושאים. בכך הביאו ברג ושנברג אל שיאה מגמה שהלכה והתחזקה במשך כל התקופה הרומנטית. כך למשל הסונאטה אופ' 1 נובעת כולה מן המוטיב הפותח ומן הקוורטה העולה שבבסיסו. גם לאחר שסיים ללמוד אצל שנברג נשאר ברג ידידו הקרוב וראה בו מעין דמות-אב. שנברג עצמו התפתח מבחינה מוזיקלית כתוצאה מן ההפריה ההדדית בין שני הגאונים, ובשנים בהן לימד את ברג כתב שנברג כמה מיצירותיו הטובות ביותר.
ברג היה חלק מן האליטה התרבותית בווינה, אשר הייתה אחד ממוקדי התרבות העולמיים במפנה המאה העשרים. בחוג חבריו היו המלחינים אלכסנדר פון זמלינסקי ופרנץ שרקר, הצייר גוסטב קלימט, הסופר קרל קראוס, הארכיטקט אדולף לוס, המשורר פטר אלטנברג ואשת החברה אלמה מאהלר. ב-1906 הכיר ברג את הזמרת הלנה נאהובסקי ונשא אותה לאישה ב-1911 על אף התנגדות הוריה.
הצלחות ראשונות.
באותה השנה עברו ברג ואשתו לברלין. למרות הריחוק הגאוגרפי חש המלחין כי הוא עדיין שרוי בצילו של מורו הדגול, אשר לא היסס להעביר עליו ביקורת מוחצת כשראה זאת לנכון. שנברג אף היה דורש מברג לבצע עבורו משימות ו"סידורים" בתחום המוזיקה ובתחומים אחרים, ומטיח בו מילים קשות אם לא היה שבע-רצון. ב-1915 חדלו לדבר זה עם זה, ורק כעבור שנים יכלו שוב להתייחס זה לזה כשווים, לאחר הפרסום הבינלאומי שהביאו לברג הסוויטה הלירית והאופרה ווצק.
ב-1912 כתב ברג את היצירה הראשונה החשובה שלו המשוחררת מהשפעותיו של שנברג: "חמישה שירים תזמורתיים לטקסטים של גלויות מאת פטר אלטנברג", אופ' 4 (Fünf Orchesterlieder nach Ansichtkartentexten von Peter Altenberg). שניים מתוכם בוצעו בווינה ב-1913 (בניצוחו של שנברג) וגרמו מהומה בקהל עד שהיה צורך להפסיק את הקונצרט. רק ב-1953 בוצע המחזור בשלמותו בפעם הראשונה. זוהי אחת היצירות הטובות ביותר של ברג - מחזור של שירים קצרים מאוד אך דרמטיים ומלאי פתוס, לטקסטים פילוסופיים ובלתי-סנטימנטליים.
שיא הקריירה.
בשנים 1915–1918 שרת ברג בצבא האוסטרי, ובזמן אחת החופשות ב-1917 הוא החל לעבוד על האופרה ווצק, המבוססת על המחזה הבלתי-גמור "וויצק" מאת גאורג ביכנר. הוא סיים את כתיבתה רק ב-1922, ושלושה קטעים מתוכה בוצעו ב-1924. הביצוע השלם הראשון היה ב-1925 בניצוחו של אריך קלייבר בברלין, ולראשונה זכה ברג בפרסום עולמי כחדשן ומהפכן. ווצק נחשבת לאחת מהדוגמאות המשובחות ביותר של כתיבה אטונלית והיא השפיעה על דור שלם של מלחיני המאה העשרים.