ג'ורג' אורוול טען כי עולם חדש מופלא של אלדוס האקסלי (1932) מושפע בחלקו מ"אנחנו". עם זאת, במכתב לכריסטופר קולינס בשנת 1962, אומר האקסלי שכתב את רומנו כתגובה לאוטופיות של ה.ג. וולס הרבה לפני ששמע על "אנחנו". אורוול החל לכתוב את 1984 (1949) כשמונה חודשים לאחר שקרא את "אנחנו" בתרגום לצרפתית וכתב סקירה עליו. אורוול דווח כ"אומר שהוא לוקח את זה כמודל לרומן הבא שלו". שיין קובע כי "השפעת זמיאטין על אורוול היא ללא עוררין".
פרסום.
עמדתו הספרותית של זמיאטין הידרדרה לאורך כל שנות העשרים, ובסופו של דבר הורשה לו להגר לפריס בשנת 1931, ככל הנראה לאחר התערבותו של מקסים גורקי.
הרומן פורסם לראשונה באנגלית בשנת 1924 על ידי א.פ. דוטון בניו יורק בתרגום מאת גרגורי זילבורג, אך פרסומו הראשון בברית המועצות יצא רק בשנת 1988 כאשר תקופת הגלסנוסט איפשרה לכך שהוא הופיע לצד ספרו של אורוול 1984' שנה לאחר מכן, "אנחנו" ו"עולם חדש מופלא" התפרסמו יחד במהדורה משולבת.
בשנת 1994 קיבל הרומן פרס פרומתאוס בקטגוריית "היכל התהילה".
הספר פורסם בעברית בשנת 1999, בהוצאת בבל, בתרגומה של מירי ליטווק.
עיבודים.
קולנוע.
רשת הטלוויזיה הגרמנית ZDF עיבדה את הרומן לסרט טלוויזיה בשנת 1982, תחת הכותרת הגרמנית "Wir" ("אנחנו").
הרומן עובד גם על ידי אלן בורה, במאי צרפתי, לסרט קצר בשם "מבצר הזכוכית" (2016). "מבצר הזכוכית" הוא סרט ניסיוני העושה שימוש בטכניקה המכונה מסגרת הקפאה וצולם בשחור-לבן, המסייע לתמוך באווירה הקודרת של החברה הדיסטופית של הסיפור. הסרט דומה מבחינה טכנית "המזח" (1962), בבימויו של כריס מרקר ומתייחס במידת מה לסרט "THX 1138" (1971), מאת ג'ורג' לוקאס. לדברי מבקרת הקולנוע איזבל ארנו, "במצודת הזכוכית" יש אווירה מיוחדת המדגישה סיפור של אהבה שסוכלה שייזכר לאורך זמן.
בשנת 2019 הרומן עובד לסרט קולנוע רוסי בשם אנחנו, שיציאתו לאקרנים מתוכננת לשנת 2021.
דיסקוגרפיה של עידן רייכל
עידן רייכל הוא מוזיקאי ישראלי, שהוציא במהלך הקריירה שלו סך מצטבר של כ-9 אלבומי אולפן, אלבום הופעה ושני אלבומי אוסף. מאלבומיו של רייכל נמכרו סך של כחצי מיליון עותקים, והוא אף מחזיק בשלושה מתוך חמישים האלבומים הישראלים הנמכרים ביותר בכל הזמנים. את אלבום הבכורה של הפרויקט של עידן רייכל הנושא את שמו של ההרכב הוציאה חברת הליקון בשנת 2002. האלבום נמכר בלמעלה מ-150 אלף עותקים והוכתר כאלבום פלטינה מרובעת. האלבום אף כלל את הלהיטים "בואי", "מדברים בשקט" ו"הנך יפה", שזכו לאהדה רבה ברדיו הישראלי.
שנה לאחר מכן, ב-2003, הצטרף ללהקת "בוטן מתוק בקרקס", תוך שהשתתף בהקלטת אלבום הבכורה שלה, "כל מה שנשאר" כקלידן. בשנת 2005 יצא האלבום השני של הפרויקט, "ממעמקים" שמכר כ-20,000 עותקים תוך ימים ספורים בלבד, ובסך הכל 120,000 עותקים וזכה בפרס אקו"ם. מתוך האלבום חמישה סינגלים, בהם הלהיט "ממעמקים" שנבחר לשיר העשור במצעד "פסקול העשור" של ערוץ 24. בשנת 2008 יצא אלבומו השלישי של הפרויקט, "בין קירות ביתי", שנכנס אל המקום ה-4 מצעד אלבומי העולם של הבילבורד והגיע למעמד של אלבום פלטינה. בשנת 2011 יצא אלבום האוסף הראשון של הפרויקט, "הביתה, הלוך חזור".
בשנת 2012 הוציא רייכל יחד עם המוזיקאי המאלי ויו פארקה טורה, בהרכב בשם "טורה-רייכל קולקטיב" את אלבום הבכורה של ההרכב, The Tel Aviv Session בחברת התקליטים האמריקאית קומבנצ'ה. האלבום הצליח להגיע אל המקום הראשון במצעד אלבומי העולם של אייטונס ולמקום השני במצעד אלבומי העולם של הבילבורד. במרץ 2013, שנה לאחר מכן, יצא האלבום הרביעי של הפרויקט של עידן רייכל, "רבע לשש", שהצליח להיכנס אל המקום התשיעי במצעד אלבומי העולם של הבילבורד ואף זכה במעמד פלטינה מרובעת על כך שנמכר בלמעלה מ-120 אלף עותקים.
בספטמבר 2014 יצא אלבומו השני של ההרכב "טורה-רייכל קולקטיב", The Paris Session. שנה לאחר מכן, ב-2015, הוציא את אלבום הסולו הראשון שלו, "היד החמה", שזכה, עוד לפני צאתו הרשמית, במעמד "אלבום זהב". זמן מה לאחר מכן, זכה גם במעמד "אלבום פלטינה" והגיע למקום השלישי במצעד אלבומי העולם של הבילבורד. האלבום כלל, בין היתר, את הלהיטים "מעגלים" ו"לפני שייגמר" שהגיעו למקום הראשון במצעד ההשמעות השבועי של מדיה פורסט. בסמוך לצאת האלבום, יצא רייכל לסיבוב הופעות בשם "רייכל - פסנתר - שירים", שהפך בשנת 2017 לאלבום הופעה באותו השם. ב-2019, יצא אלבום הסולו השני של רייכל, "ואם תבואי אליי".
לירן רוטמן
לירן רוטמן (נולד ב-7 ביוני 1996) הוא כדורגלן ישראלי, המשחק בעמדת הקשר במכבי נתניה.
ביוגרפיה.
רוטמן החל את דרכו במחלקת הילדים של הפועל ראשון לציון. ב-2010 עבר רוטמן למחלקת הנוער של סקציה נס ציונה. ב-2 במאי 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, כשפתח במשחק נגד מועדון ספורט כפר קאסם שנגמר בניצחון 0–2 בעת ששיחקה נס ציונה בליגה א'. עונה לאחר מכן המשיך לשחק רוטמן בקבוצת הנוער ואף הספיק לרשום הופעה בגביע המדינה ובמשחק ליגה נוסף לפני שעזב את הקבוצה בינואר 2015.
בינואר 2015 חתם רוטמן במכבי פתח תקווה מליגת העל. בעונתו הראשונה בקבוצה שיחק בעיקר במחלקת הנוער ועלה רק פעם אחת כמחליף בדקה ה-87 בניצחון 0–2 על מכבי תל אביב ב-1 ביוני 2015 במשחק בו גם הספיק לכבוש. בעונת 2015/2016 זכה רוטמן עם מכבי פתח תקווה בגביע הטוטו כאשר הוא אף כבש שער בניצחון 0–3 על עירוני קריית שמונה בגמר ב-2 בפברואר 2016. באותה עונה שיחק רוטמן תשעה משחקים בכל המסגרות בהן פתח בארבעה מהם. גם בעונת 2016/2017 רוטמן לא הרבה לקבל הזדמנויות ושיחק רק בשישה משחקים ופתח רק במשחק בודד.
בעונת 2017/2018 הושאל רוטמן להפועל רמת-גן גבעתיים עד תום העונה. ב-3 באוגוסט 2017, שיחק רוטמן את משחקו הראשון בקבוצה כשפתח במשחק גביע הטוטו של הליגה הלאומית מול הפועל תל אביב שנגמר בתוצאה 0-0. את שערו הראשון בקבוצה כבש חמישה ימים לאחר מכן במשחקו השני בקבוצה מול הפועל פתח תקווה שנגמר בניצחון 0–2. ברמת גן קיבל רוטמן הזדמנות כשחקן מרכזי וב-42 משחקים בהם שיחק פתח ב-33 וכבש שבעה שערים בכל המסגרות.
לקראת 2018/2019 חזר רוטמן למכבי פתח תקווה. ב-27 בפברואר 2019 חתם רוטמן בבית"ר ירושלים וסוכם שיעבור לשם בתום העונה. באותה עונה שיחק ב-20 משחקים, מתוכם פתח בשבעה, וכבש שער בודד. בתום אותה עונה ירד עם מכבי פתח תקווה לליגה הלאומית.
בעונת 2019/2020 עבר רוטמן לבית"ר ירושלים. את משחקו הראשון בקבוצה שיחק בניצחון 1–2 על סקציה נס ציונה, קבוצת נעוריו, ב-28 ביולי 2019 במהלך שלב הבתים של גביע הטוטו. מאוחר יותר באותה עונה זכה עם בית"ר ירושלים בגביע הטוטו לאחר שגברה הקבוצה בגמר על מכבי תל אביב. את שערו הראשון בקבוצה כבש ב-22 בדצמבר 2019 במהלך הניצחון 0–5 על הפועל ראשון לציון בגביע המדינה.
ב-4 בפברואר 2021 הושאל רוטמן להפועל חדרה עד לסיום עונת 2020/2021 ב-7 ביוני 2022 חתם במכבי נתניה.
תחנת הכוח הגרעינית קולה
תחנת הכוח הגרעינית קולה, היא תחנת כוח גרעינית הממוקמת 12 ק"מ מפוליארניה זורי, שבמחוז מורמנסק בצפון מערב רוסיה. התחנה מופעלת על ידי רוסאנרגואטום, חברה האחראית לתפעול תחנות הכוח הגרעיניות ברוסיה ומהווה חלק מחברת אטום-אנרגופרום שהיא חברת בת של רוסאטום, התאגיד הפדרלי לאנרגיה אטומית.
היסטוריה.
בלוק 1 (הכולל את כורים 1 ו-2) בתחנת הכוח הגרעינית קולה נכנס לשירות בשנת 1973 וב-1974 בהתאמה והם חלק מהדור הראשון של כורי PWR של רוסיה (סוג VVER 440/230 ). בלוק 2 (כורים 3 ו-4) נכנס לשירות בשנת 1981 ו-1984 מסוג VVER 440/213 המשופר.
כורי בלוק 1 תוכננו לעבוד במשך 30 שנה ובמקור אמורים היו להיות מושבתים בשנת 2003 וב-2004, אולם ההשבתה לא בוצעה. במקום זאת, הורחבה תוחלת החיים המבצעית של שני הכורים, לאחר מאמץ שדרוג בטיחות מאסיבי שכלל כ-200 פרויקטים לשדרוג מערכות בטיחות שמומן בחלקו על ידי ממשלות נורווגיה, שוודיה, פינלנד וארצות הברית.
תחנת הכוח מייצרת כמחצית מהאנרגיה של מחוז מורמנסק. הכור הוא מהסוג הדומה שפועל בתחנת הכוח הגרעינית לובייסה (Loviisa) בפינלנד, התואם את דרישות הרגולציה הנחשבות בדרך כלל למחמירות בעולם.
נתוני הכורים.
בתחנת הכוח הגרעינית קולה ארבע יחידות כור:
קמפיין לסגירת התחנה.
כמה תנועות סביבתיות וארגונים הכוללים אקולוגים מנורווגיה ורוסיה תומכים בקמפיין תקשורתי שנועד לסגור את תחנת הכוח הגרעינית קולה תוך ציון חששות לרמת הבטיחות בכורים שבבלוק 1 והפרות לכאורה של החוק הרוסי להגנת הסביבה, במהלך השדרוגים שנועדו להאריך את תוחלת החיים שלהם.
רישיון הכורים בבלוק 1 איפשר להאריך את עבודת הכורים בחמש שנים נוספות. הרישיון שהוענק על ידי השירות הפדרלי לפיקוח אטומי, טכנולוגי ואקולוגי, הרגולטור הגרעיני האזרחי של הפדרציה הרוסית, הוענק מבלי לערוך מחקר לבדיקת ההשפעה על הסביבה. ביצוע מחקרים ברמה הפדרלית מעוגנים בסעיף 11 לחוק "אודות מחקרים על השפעה על הסביבה".
באפריל 2005 פרסם התובע המחוזי של מורמנסק המלצה לפתור את ההפרות סביב הארכות תוחלת החיים של הכורים ולכפות על גופי הרגולציה ורוסאנרגואטום, קונצרן תחנות הכוח הגרעיניות ברוסיה, לבצע את מחקרי ההשפעה על הסביבה. אך ההמלצה לא יושמה.
התובעים במורמנסק הורו שוב לגופי הממשל למלא את הצו, אך שוב לא צלחו. מגזין הטבע והנוער של נורווגיה ומגזין "סביבה וזכויות" של בלונה הנורווגי, הפנה לראשונה את תשומת לבם של התובעים לחוקיות הבעייתית בהארכת משך החיים של הכורים בשנת 2004.