במאי 1917, לאחר הגליית קונסטנטינוס ועלייתו לכס של בנו השני אלכסנדרוס, שב וניזלוס לאתונה, כרת ברית עם מדינות ההסכמה והכריז מלחמה על מעצמות המרכז ב-29 ביוני 1917. כוחות הצבא היווני (אף שנחלקו בין תומכי המלך לבין תומכי וניזלוס) החלו ליטול חלק בפעולות צבאיות נגד הצבא הבולגרי לאורך הגבול. בסתיו 1918 היווה הצבא היווני, עם תשע הדיוויזיות שלו, את החלק הגדול ביותר של חילות בנות הברית המוצבים ביוון.
ב-14 בספטמבר 1918, בפיקודו של הגנרל הצרפתי לואי פראנשה ד'אספרה, הנחיתו כוחות הברית התקפה רבתי על צבאות בולגריה וגרמניה. הצבא הבולגרי נטש עד מהרה את עמדותיו והחל נסוג לכיוון ארצו, וב-29 בספטמבר ביקשה ממשלת בולגריה הפסקת אש. הצבא היווני עוד הספיק ליטול חלק קטן במערכות הלחימה האחרונות של מלחמת העולם הראשונה.
לאחר סיום המלחמה השתתף וניזלוס בשיחות ועידת השלום בפריז, וחתם על חוזה ניי (27 בנובמבר 1919) והסכם סוור (10 באוגוסט 1920) כנציגה של יוון. בעקבות הסכמים אלה קיבלה יוון (באופן זמני) את מזרח תראקיה ואיזמיר. בעת שובו ליוון, בתחנת הרכבת גאר דה ליון בפריז, ניסו להתנקש בחייו. לאחר החלמתו שב לארצו ונתקבל בה כגיבור על ששחרר שטחים בהם חיה אוכלוסייה יוונית.
הסתלקותו מן הפוליטיקה ב-1920.
חרף הניצחון במלחמה הפסיד וניזלוס בבחירות של נובמבר 1920, למורת רוחם של היוונים באסיה הקטנה שזכו זה לא כבר לחירות, והמלך קונסטנטינוס נקרא לשוב. בשל התבוסה פרש וניזלוס מן הפוליטיקה ועזב אל פריס.
עם סיומה של מלחמת יוון–טורקיה (1919-1922) חתם וניזלוס על הסכם לוזאן עם טורקיה כנציגה של יוון. בעקבות התקוממות בהנהגת גנרל יואניס מטאקסס נאלץ המלך גאורגיוס לצאת לגלות (אביו, קונסטנטינוס, סולק בפעם השנייה מן הכס שנה קודם לכן), וניזלוס חזר ליוון ונתמנה שוב לראש הממשלה. ברם, הוא התפטר פעם נוספת ב-1924, לאחר מריבה עם מתנגדי המלוכה, ומאוחר יותר עמד שוב בראש המפלגה הליברלית.
שובו לשלטון ב-1928.
בבחירות שנערכו ב-5 ביולי 1928 גדל כוחה של המפלגה הליברלית, וב-19 באוגוסט אותה שנה היא הכריחה את הממשלה לערוך בחירות חדשות, בהן זכתה ב-228 מתוך 250 המקומות בפרלמנט. וניזלוס עמד בראש ממשלת יוון עד 1932, אז הפסידה מפלגתו בבחירות, למפלגת העם בהנהגת פנאגיס צלדאריס. במרץ 1933 ניסה אחד ממקורביו לבצע הפיכה שנכשלה, וביוני 1933 נעשה ניסיון שני להתנקש בחיי וניזלוס. נטיותיה הפרו-מלוכניות של הממשלה הובילו לניסיון הפיכה צבאית במרץ 1935, בהנהגת וניזלוס וגנרל ניקולאוס פלסטירס. בעקבות כישלון ההפיכה עזב וניזלוס את יוון פעם נוספת. הוא נמלט לרודוס וממנה לנאפולי ופריז.
לאחר עזיבתו נערכו משפטים והוצאות להורג של וניזליסטים בולטים, והוא עצמו נשפט למוות שלא בפניו. הרפובליקה ההלנית השנייה החלשה והמעורערת התפרקה באוקטובר 1935, ובעקבות משאל עם מזויף שב גאורגיוס השני לכס המלוכה.
גלותו ומותו.
וניזלוס נמלט אל פריז ובה מת ב-1936 במלון ריץ. קהל תומכיו מהקהילה היוונית המקומית בפריז ליווה את גופתו אל תחנת הרכבת, והיא הובלה על ידי המשחתת היוונית "פבלוס קונטוריוטיס" אל חאניה שבכרתים ולא אל אתונה, כדי לא לעורר תסיסה. הוא נקבר ברוב טקס באקרוטירי שבכרתים.
הנצחה.
על שמו נקרא נמל התעופה הבינלאומי של אתונה שנחנך בשנת 2001.
2004 במדע
אמנות אטרוסקית
לפני גיבוש החברה הרומית התקיימה באזור טוסקנה החברה האטרוסקית אשר שלטה במרכז איטליה, מהמאה ה-8 עד למאה ה-2 לפנה"ס. בנוסף, פיתחה תרבות עצמאית בתקופה המקבילה להתפתחות מצרים ויוון העתיקה. החוקרים מצאו מגוון ביטויים של השפעות החברה היוונית על התרבות האטרוסקית.
חוקרים משערים כי פגישתם של האטרוסקים עם היוונים התרחשה כבר בסוף המאה ה-8 לפנה"ס, עם יישובה של יוון. אולם, השפעה ברורה יותר החלה בתקופה שבין 550–460 לפנה"ס, אז ביססו האטרוסקים משטר יציב, במסגרתו התפתחו מאוד קשרי המסחר עם הערים היווניות. בסופה של אותה תקופה התרופפו קשרי המסחר והשפעת האמנות היוונית נעלמה עד לשנת 300 לפנה"ס. רק בשנת 150 לפנה"ס חזרה ההשפעה היוונית לאמנות האטרוסקית, עם כיבוש הערים האטרוסקיות בידי הרומאים.
מן הממצאים הארכאולוגים עולה תמונה של אמנות דתית בעיקרה. בין הנושאים הפופולריים באמנות זו היו נושאים הקשורים לאלים, לפולחן המוות ולפולחן אבות המשפחה המתים. יש לציין כי מרבית העדויות על האמנות הגיע מחפירות בשטחי בתי קברות אטרוסקים, על כן יכולה להיווצר תמונה לא שלמה של אמנות זו.
הפיסול האטרוסקי.
בין הממצאים בולטת קבוצה של כדים עליהם מופיעות מסכות ופני דמויות שונות המתוארים עם מאפיינים ריאליסטים שונים. כדים אלו שימשו לפולחן המוות. דיוקנאות הופיעו גם בתיאורים על גבי סרקופגים אטרוסקים. רוב הסרקופגים שנשתמרו עשויים מטרקוטה צבועה ועל המכסה העליון שלהם מופיעות דמויות הנמצאות בתנוחת הסבה. בסרקופג הידוע בשם "סרקופג הזוג הנשוי", מסוף המאה ה-6 לפנה"ס מופיעים בני זוג בתנוחת הסבה. פני הדמויות מזכירים את סגנון הפיסול היווני הארכאי. על פני הדמויות מופיע לעיתים "חיוך ארכאי" ועיניהן מודגשות וגדולות. תיאור דמות דומה נמצא בפסל "אפולו מוואי" (Apollo of Veii), בו נוספת לתיאור הדמות ה"ארכאית", גם עיטור דקורטיבי בין רגליה של הדמות העומדת. בפסל "מארס מטודי", לעומת זאת, בולטת ההקבלה בין הפיסול האטרוסקי ליווני והנטייה הארכאית הופכת למעודנת יותר.
על רקע הרמה הטכנית הגבוהה של יציקת הפסלים (בדומה לפיסול היווני), בולטת ההשפעה ה"מזרחית" על הפיסול האטרוסקי. השפעה זו ובה הנטייה לדקורטיביות ולסגנון צורני לא נעלמה, כמו בתרבות היוונית, אלא המשיכה להתקיים זמן רב. נטייה זו בולטת גם בתאורי האלים האטרוסקים. למשל, פסל "הכימרה מארצו" מן המאה ה-5 לפנה"ס, העשוי מברונזה. פסל זה מציג שילוב בין תיאור מיתולוגי-פנטאסטי מסוגנן לבין ריאליזם בתיאור הפרופורציות והמבנה האנטומי. העניין של האמנים האטרוסקים בתיאור מפלצות בולט על רקע זניחת סוגי תיאור כזה באמנות היוונית.
עם שקיעתה של סירקוזה בעקבות המלחמה הפונית השנייה, בתחילת המאה ה-2 לפנה"ס, החלה השפעה חזקה של הפיסול היווני ההלניסטי. אמנים יוונים חזרו להתיישב ברומא החל משנת 146 לפנה"ס, עם כיבושם של שטחי התרבות היוונית. מלבד אימוץ והתאמה של המיתולוגיה היוונית, הפכו גם הפסלים היוונים למצרך אופנתי בחוגי החברה הרומית. למרות השפעות אלה בולטת בפיסול של תקופה זו, לצד הריאליזם בתיאור, הנטייה לתיאור דיוקן הבעתי. לעיתים הדבר מודגש על חשבון הדיוק האנטומי. בפסל "הנואם", לדוגמה, מן המאה ה-1 לפנה"ס, מופיעה דמות גבר מבוגר המניף את ידו בהבעה.
חרם דרבינו גרשום
מודול חופשי
באלגברה, מודול חופשי הוא מודול שיש לו בסיס. מודולים חופשיים משקפים את מבנה החוג הבסיסי באופן הטהור ביותר, ומכלילים באופן הפשוט ביותר את התורה הליניארית של מרחבים וקטוריים. כל מודול חופשי הוא פרויקטיבי, אבל ההפך אינו נכון, אלא בחוגים מיוחדים.
קבוצה פורשת ובסיס.
מודול שמאלי formula_1 מעל חוג formula_2, נפרש על ידי תת-קבוצה formula_3 אם כל איבר formula_4 אפשר לכתוב כסכום formula_5 שבו formula_6 הם מקדמים מהחוג ו-formula_7 הם איברי הקבוצה. אם ההצגה של כל איבר של formula_1 באופן הזה היא יחידה, אז formula_9 מהווה בסיס של formula_1. בניגוד למצב במרחבים וקטוריים, לא לכל מודול יש בסיס (לדוגמה: חבורה אבלית סופית היא מודול מעל חוג השלמים, אבל לא יכולה להיות בה הצגה יחידה, משום שבחוג יש אינסוף סקלרים). מודול שיש לו בסיס נקרא מודול חופשי.
הדרגה.
עוצמת הבסיס של מודול חופשי נקראת הדרגה של המודול. כל המודולים החופשיים מאותה דרגה הם איזומורפיים. הדרגה של מודול מעל חוג קומוטטיבי מוגדרת היטב (כלומר: כל שני בסיסים של מודול חופשי מעל חוג קומוטטיבי הם בעלי אותה עוצמה). מאידך, יש דוגמאות למודולים מעל חוגים לא קומוטטיביים עם בסיסים בגדלים שונים. כל חוג אפשר לראות כמודול (שמאלי) מעל עצמו. כאשר יש לחוג יחידה, הוא חופשי מדרגה formula_11, וכך הסכום הישר של formula_12 עותקים, formula_13, הוא מודול חופשי מדרגה formula_12.
פעולות במודולים חופשיים.
סכום ישר של מודולים חופשיים הוא חופשי (גם כאשר אין מדובר בסכום סופי). מאידך, המכפלה הישרה בדרך-כלל אינה חופשית. לדוגמה, המכפלה הישרה של מספר בן מניה של עותקים של החבורה formula_15, formula_16, אינה חופשית.
גם המכפלה הטנזורית של מודולים חופשיים היא מודול חופשי.
חוגי אידיאלים חופשיים.
חוג שבו כל אידיאל שמאלי הוא חופשי בעל דרגה מוגדרת היטב, נקרא חוג אידיאלים חופשיים.
Fear of a blank planet
גביע אסיה בכדורגל 2007
גביע אסיה בכדורגל 2007 של קונפדרציית הכדורגל של אסיה (AFC) התקיים מה-7 ביולי ועד ה-29 ביולי 2007. לראשונה בהיסטוריה של הטורניר, אירוח הטורניר התחלק בין 4 מדינות שונות: אינדונזיה, מלזיה, וייטנאם ותאילנד. נבחרת עיראק זכתה בטורניר לאחר ניצחון 1-0 במשחק הגמר על נבחרת ערב הסעודית.
החל משנת 1956 ועד לשנת 2004 נערך טורניר גביע אסיה מדי 4 שנים, אך בעקבות העובדה שגם האולימפיאדה וגם אליפות אירופה בכדורגל נערכו באותן שנים בהן נערכה אליפות אסיה, החליטה ה-AFC לקיים את הטורניר בשנת 2007 ולא בשנת 2008, ובכך להימנע מסמיכות עם אירועי ספורט מרכזיים אחרים באותה שנה ובעתיד.
טורניר זה היה טורניר הראשון בו השתתפה נבחרת אוסטרליה כחברה ב-AFC לאחר שעברה אליה מקונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה (OFC).
בחירת המארחות.