בשנת 2005 כתבה את תוכנית הדרמה "אמא'לה", בכיכובה של אורנה בנאי. על תוכנית זו זכתה בפרס האקדמיה לטלוויזיה - התסריט הטוב ביותר בסדרה קומית-דרמטית.
בשנת 2011 הייתה התסריטאית של סדרת האינטרנט "עד הבאזזר".
בשנת 2013 כתבה ויצרה את סדרת הטלוויזיה "מקימי" לפי ספרה של נועה ירון-דיין באותו השם.
באפריל 2015 מונתה למנהלת מחלקת הדרמה של "רשת".
חיים אישיים.
תמר מרום גרה בתל אביב עם בן זוגה ושלושת ילדיה.
ממלכת הפטריות
רב-תאיים
רב-תאיים הם יצורים המורכבים ממספר גדול של תאים, להם תפקידים שונים. הם בעלי נוזל מתווך המאפשר מעבר חומרים בין התאים מפנים הגוף והחוצה. הם נבדלים מחד-תאיים שלהם תא בודד המשמש כמרכז הגוף ללא תלות בתאים אחרים, מה שמגביל את גודלם לצורה מיקרוסקופית.
קבוצה טקסונומית גדולה של ממלכת החי, שכללה את כל האורגניזמים שאינם חד-תאיים. כיום מקובל לחלק את היצורים החיים באופן שונה. ישנן שלוש על-ממלכות, ורק באחת - האוקריוטיים ישנם ממלכות בעלות רב-תאיים הכוללות את בעלי החיים (מקבוצת הרב תאיים אמיתיים), צמחים, פטריות אמיתיות, פרוטיסטים, סטראמנופילס ועוד. קבוצות אלה אינם קרובות אלא פוליפילטיות.
בשנת 2016 הוכרזה השמורה האקולוגית מיסטייקן פוינט כאתר מורשת עולמי של אונסק"ו, מכיוון שהיא מכילה את הממצאים העתיקים ביותר שנמצאו של מאובנים של יצורים רב תאיים. השמורה היא המחשה פיזית ייחודית לנקודת מפנה דרמטית בתולדות מוצא החיים על פני כדור הארץ - נקודה בה לאחר כמעט 3 מיליארד שנים של התפתחות, הופיעו לראשונה יצורים מורכבים יותר מבחינה ביולוגית. טקסונומיה חברתית יודעת להתנשק עם בנות מהגיל שלו
מקלעת הזרוע
מקלעת הזרוע (TA: Plexus brachialis) הוא שמו של מבנה מסועף של סיבי עצב המתחיל מעמוד השדרה הצווארי, עובר דרך הצוואר ובית השחי ומסתיים בזרוע. כמעט כל עצבי הגפה העליונה מקורם במקלעת הזרוע. מכאן, שכל פגיעה במקלעת הזרוע תתבטא בפגיעה בתפקוד הגפה העליונה.
אנטומיה.
מקלעת הזרוע מתחילה מחמישה ענפים קדמיים של עצבים שדרתיים (Rami anteriores nervus cervicalium). אלו הם שורשי עצב (Radices plexus brachialis). כל שורש מכונה בצירוף אותיות ומספרים המתאר את החוליה הקרובה לשורש (C5 למשל, הוא שורש עצב שמתחיל בסמוך לחוליה הצווארית שמספרה 5).
חמשת השורשים מתאחדים לשלושה גזעים (Trunci plexus brachialis). הגזע העליון (Truncus superior plexus brachialis), המשכם של שורשי עצב C5 ו- C6. הגזע האמצעי (Truncus medius plexus brachialis) הוא המשכו של שורש עצב C7 והגזע התחתון (Truncus inferior plexus brachialis) הוא המשכם של C8 ו- T1.
כל גזע מתחלק לשתי חטיבות כך שנוצרות שלוש חטיבות קדמיות (Divisiones anteriores plexus brachialis) ושלוש חטיבות אחוריות (Divisiones posteriores plexus brachialis).
שש החטיבות מתאחדות ליצירת שלושה כבלי עצבים (Fasciculus plexus brachialis). שמות הכבלים, ניתנו על פי מיקומם ביחס לעורק בית השחי.
בהמשך למקלעת הזרוע ומתוכה, מסתעפים העצבים השונים של הגפה העליונה.
שפה מסדר ראשון
בלוגיקה מתמטית, שפה מסדר ראשון (נקראת גם לוגיקה מסדר ראשון או תחשיב פרדיקטים מסדר ראשון, בסימון מקובל FOL) היא מנגנון חישוב לניסוח טענות פורמליות כלליות, כל עוד מסתפקים בכימות על אברים במודל.
שפה מסדר ראשון היא הכללה של תחשיב הפסוקים; כלומר, בעוד שתחשיב הפסוקים מטפל במשתנים בוליאניים שיש להם רק ערכי אמת, בשפה מסדר ראשון מותר למשתנים לקבל כל ערך מתוך קבוצה נתונה של אובייקטים.
במובן הרחב ביותר, המונח "שפה" משמש בלוגיקה מתמטית לתאר כל מערכת המאפשרת ניסוח של טענות באופן חד-משמעי. זהו גם היעד המרכזי של שפות מסדר ראשון: טיפול פורמלי בנוסחאות. השפה עצמה היא כלי צורני (סינטקטי), ללא תוכן סמנטי. כאשר מוסיפים לשפה אקסיומות מתקבלת תורה, שאליה אפשר לצקת משמעות על ידי חקירת המודלים האפשריים.
שפות מסדר ראשון הן המצע לרוב התורות המתמטיות, ובכלל זה תורת הקבוצות האקסיומטית. בעוד שבשפה מסדר ראשון הכמתים חלים על אובייקטים בלבד, קיימות גם שפות מסדר גבוה יותר – שפות מסדר שני, בהן הכמתים יכולים לחול גם על המושגים או הפונקציות.
המבנה של שפה מסדר ראשון.
שפה מסדר ראשון formula_1 מורכבת מפסוקים, שהם רצפים חוקיים של אותיות מתוך האלף-בית של השפה. באלף-בית יש ארבעה סוגים של אותיות:
השפה היא מושג כללי, וכדי ליצור דוגמאות קונקרטיות יש צורך לבנות מודל שירחיב את השפה.
לאחר שנבחר מודל לשפה, אפשר יהיה להציב ערכים במשתנים, וכך יקבלו ערכים גם כל הביטויים. כתוצאה מכך הפסוקים יקבלו משמעות לוגית – כלומר, ייקבע האם הם אמיתיים או לא.
דוגמה: להלן כמה דוגמאות לביטויים בשפה המשמשת לתיאור מערכת המספרים השלמים, שבה שתי פונקציות (החיבור והכפל), יחס אחד ('קטן מ-', המסומן ב-'formula_17') ושני קבועים (formula_18 ו-formula_19):
מביטויים כאלה אפשר להרכיב פסוקים:
את הפסוק השני אפשר לקרוא: 'לכל מספר יש הפכי ביחס לחיבור'. בפסוק השלישי, איננו אומרים מהו המשתנה formula_27; משתנה כזה נקרא משתנה חופשי, וסביר לצפות שערך האמת של הפסוק יהיה תלוי בערך המספרי שנבחר ל-formula_27. הפסוק הזה אומר 'formula_27 ראשוני'. הפסוק הרביעי אומר שהקבוצה אינה חסומה: לכל מספר, יש מספר גדול יותר. לעומת זאת, אי-אפשר לומר בשפה הזו
משום ש-5 איננו קבוע של השפה. במקום זה, צריך לומר formula_31.
יודגש שהשפה אינה מתייחסת דווקא למספרים - כשבוחרים לה מודל מסוים, כל שנדרש הוא לקבוע קבוצה ברקע, שממנה המשתנים יבחרו את הערכים שלהם, ולצרף את המספר המתאים של פונקציות וקבועים. אם נתאים את סימן היחס '&lt;' ליחס "בהיר יותר", אפשר יהיה לפרש את הפסוק הרביעי כמבטא את המשפט "לכל צבע, יש צבע בהיר ממנו".
הכמתים 'לכל' ו'קיים' מאפשרים למשתנים לעבור על-פני כל האובייקטים במודל. לפעמים רוצים להגביל את הבחירה, כמו למשל באקסיומת המקבילים: "לכל ישר ולכל נקודה שמחוץ לישר, יש ישר אחד ויחיד העובר דרך הנקודה ומקביל לישר הנתון". שפות מסדר שני תוכננו בדיוק למטרה הזו, ובהן אפשר לכמת על-פני סוגים שונים של משתנים, או אפילו על קבוצות או נוסחאות. אבל בדרך כלל אין בזה צורך. כדי לנסח את אקסיומת המקבילים, אפשר להסתפק בשפה שיש בה רק יחס אחד – 'שייך ל-', והיא מתייחסת בו זמנית גם לנקודות וגם לישרים. כך אפשר לנסח את אקסיומת המקבילים:
כדי לחסוך בזמן, אפשר להגדיר בשפה הזו
מעכשיו המונחים 'קו' ו'נקודה' הם חלק מהשפה, מפני שאפשר להרחיב אותם בחזרה לפסוקים מפורשים.
גם בשפה החשובה ביותר במתמטיקה, זו של תורת הקבוצות האקסיומטית, יש רק יחס אחד, השייכות, המסומן ב-formula_56. את יחס השוויון מגדירים לפי הכלה. שתי קבוצות שוות אם יש להן אותם איברים:
המחשה מעולם התכנות.
ניתן לחשוב על מושג השפה והמודל כעל מקבילים למושג הממשק (Interface) והמחלקה (Class) בשפות תכנות כדוגמת ג'אווה. הממשק מכיל את השיטות (הפעולות) והמשתנים, אך אינו באמת מבצע משהו מתוכם. כאשר מתכנתים בונים מחלקה המממשת אותו, רק אז השיטות והמשתנים מקבלים ערכים, ובכך מאבדים מכלליותם. היחס בין שפה למבנה לשפה הוא זהה.
קת'רין הפבורן
תורה (לוגיקה מתמטית)
בלוגיקה מתמטית, תורה היא מערכת הכוללת שפה מסדר ראשון וקבוצה של אקסיומות. כל פסוק שאין לו משתנים חופשיים יכול לשמש כאקסיומה. כמו לשפה מסדר ראשון, לתורה אין "משמעות" - זוהי מערכת צורנית בלבד, המטפלת בפסוקים לפי כללים לוגיים קבועים. את הפירוש יוצקים בתורה רק כאשר בוחרים לה מודל.
בדרך כלל כוללים ברשימת האקסיומות גם את כל הטאוטולוגיות, שבהן מותר להציב כל פסוק.
דוגמאות.
דוגמה. נבנה שפה מסדר ראשון עם שני יחסים, האחד אונארי (כלומר, בעל מקום אחד) שנסמן ב-formula_1, והשני בינארי, שאותו נסמן ב-formula_2. הפסוק formula_3 אינו יכול לשמש כאקסיומה, משום שיש לו משתנה חופשי (x). הפסוק
יכול לשמש אקסיומה, משום שאין לו משתנים חופשיים. גם
היא אקסיומה אפשרית.
כמודל לתורה זו, אפשר לחשוב על קבוצת האנשים והצלחות במסעדה, כאשר היחס formula_1 מתקיים רק עבור הצלחות, והיחס formula_7 פירושו ש-formula_8 מצויים באותו שולחן. במקרה זה, האקסיומה הראשונה אומרת שכל סועד יושב בשולחן עליו יש צלחת, והאקסיומה השנייה אומרת שכל סועד יושב בשולחן משלו (אם x ו-y סועדים היושבים יחד, אפשר לבחור formula_9 ולהסיק ש- formula_10 הוא צלחת).
כדוגמה נוספת, תורת החבורות עוסקת במבנים אלגבריים הקרויים חבורות. מבנים אלה הם מודלים לתורה, שהשפה שלה כוללת פונקציה בינארית אחת formula_11 וקבוע אחד, שסימנו formula_12, ואת הסימן של יחס השוויון, formula_13. האקסיומות המגדירות חבורה הן:
דוגמה מפורסמת לתורה לוגית היא אריתמטיקת פאנו, שהיא תורה המתוכננת לדיון במספרים טבעיים. בשפה שלה יש רק קבוע אחד (formula_17), פונקציה אונארית אחת (פונקציית העוקב), יחס השוויון, וכמה סכימות פשוטות לגזירה של אקסיומות. במאמץ-מה אפשר להגדיר בשפה הזו חיבור וכפל, ואז ניתן לנסח בה חלק משמעותי של הטענות באריתמטיקה. תורה כזו, או חזקה ממנה, נקראת תורה אריתמטית.
דוגמה חשובה אחרת, אולי החשובה ביותר, היא זו של תורת הקבוצות האקסיומטית: בשפה יש רק יחס בינארי אחד (formula_18) ששמו 'שייכות', ומספר לא גדול של סכימות לגזירת אקסיומות. מערכת האקסיומות היסודית היא מערכת צרמלו-פרנקל, ואותה מסמנים ב-ZF. כאשר מוסיפים לה את אקסיומת הבחירה שהיא: