באליפות ישראל (בריכת 25 מטר) שנערכה בדצמבר אותה שנה היא זכתה במדליית זהב, במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש לגילאי 16 של 8:43.58 דקות, לפני חיה סימון זבלודוף (8:43.78 דקות) ואווה פביאן מהפועל בית שמש (8:44.16 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 2:05.39 דקות, במקום שישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:17.72 דקות ובמקום שמיני במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:01.01 דקות.
שיאנית ישראל.
בתחרות "גביע האיגוד" שנערכה באפריל 2018 קבעה זילברברג במשחה ל-1500 מטר חופשי שיא ישראלי חדש של 16:47.34 דקות, שיפור לשיאה בן ה-7 שנים של מרדית בודנר (16:54.11 דקות). נוסף לכך, היא קבעה במשחה ל-400 מטר חופשי שיא אישי חדש של 4:20.08 דקות, 5 מאיות השנייה איטי משיא לגילאי 18.
באליפות אירופה לנוער בשחייה שנערכה בהלסינקי, פינלנד ביולי אותה שנה סיימה זילברברג במקום שביעי במשחה ל-1500 מטר בשיא ישראלי חדש של 16:44.61 דקות, במקום תשיעי במשחה ל-800 מטר חופשי בתצאה של 8:53.44 דקות ובמקום 15 במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא גילאי 17 ו-18 חדש של 4:20.01 דקות.
אלופת ישראל.
באליפות ישראל שנערכה בסוף יולי אותה שנה היא זכתה ב-3 מדליות זהב במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:54.72 דקות, לפני בקי פוזדנר מהפועל בת ים (9:00.94 דקות) ועדן גירלואנצה ממכבי קריית אונו (9:10.00 דקות), במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 16:54.31 דקות, לפני עדן גירלואנצה (17:15.71 דקות) ושחר לייזר (17:28.32 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:56.88 דקות, לפני חברתה לאגודה יעל דניאלי (5:05.06 דקות) ודריה גולובטי מהפועל בת ים (5:07.26 דקות).
בתחרות גביע האיגוד שנערכה במכון וינגייט, ב-3 באפריל 2019 קבעה זילברברג במשחה ל-400 מטר חופשי שיא ישראלי חדש לגילאי 18 של 4:18.97 דקות.
גאגקו
ולדימיר שאינסקי
ולדימיר יָקובלֶביץ' שָאינסקי (ברוסית: Владимир Яковлевич Шаинский; 12 בדצמבר 1925 – 25 בדצמבר 2017) היה מלחין רוסי יהודי פופולרי.
קורות חייו.
שאינסקי נולד למשפחה יהודית בקייב שבאוקראינה, ברית המועצות, שם למד לנגן בכינור בבית ספר למוזיקה. לימודיו נקטעו בשנת 1941 עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, במהלכה משפחתו פונתה לטשקנט שבאוזבקיסטן; שאר המשפחה הנרחבת שנותרה בקייב נספתה בבאבי יאר. בטשקנט למד בקונסרבטוריון, ולאחר מכן התגייס לצבא האדום. עם תום המלחמה סיים את הכשרתו ככנר בקונסרבטוריון של מוסקבה.
בשנת 1950 ניגן שאינסקי בתזמורת של לאוניד אוטיוסוב, וכן עבד כמורה למוזיקה ומנהל מוזיקלי של להקות מחול. בהמשך למד קומפוזיציה בקונסרבטוריון בבאקו. יצירתו המוזיקלית הראשונה הייתה קטע לרביעיית מיתרים, אותה כתב ב-1963 במהלך לימודיו בקונסרבטוריון באקו. בשנת 1965 כתב סימפוניה לתזמורת.
בשנת 1965 עבר למוסקבה ולמד בכיתת אמן של גארא גאראייב.
במהלך הקריירה שלו כמלחין, שאינסקי כתב מספר רב של שירי ילדים. בין השאר הוא הלחין שירי משוררים, בהם מיכאיל טאניץ' ויוסף קרלר. הוא כתב שירים רבים לסדרות של סרטים מצוירים, סרטי ילדים ומחזות זמר. התפרסם בשירים שכתב לסדרות האנימציה "צ'בורשקה" ו"38 תוכים". בין שיריו הידועים נמנים "חייל הולך בעיר", "הפינה הקטנה של רוסיה" ו"כלב הולך לאיבוד". שיריו בוצעו על ידי זמרים וזמרות רבות, בהם ולנטינה טולקונובה ואמיל גורובץ. אחד השירים שהלחין לסדרה "צ'בורשקה" היה לשיר יום ההולדת ברוסיה. שאינסקי הירבה להופיע בטלוויזיה, נסע לסיבובי הופעות תכופים ברוסיה והתקבל בתשואות.
שאינסקי חיבר גם שירים רבים בשפת היידיש, המנוגנים כיום בלהקות כליזמר. מעט משיריו, בהם "החיוך" ו"הקרון הכחול", תורגמו לעברית.
הוא זכה בפרסים רבים, בהם פרס ברית המועצות (1981) ופרס "אמן העם" של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית (1986).
חייו הפרטיים.
בשנת 2000, לאחר שנים רבות בהן התגורר במוסקבה, שאינסקי עלה לישראל, בעקבות בנו ובני משפחה נוספים, והתגורר באשדוד. לכבוד יום הולדתו ה-75 הפיקה עיריית אשדוד אירוע לציון הקמתו של "תיאטרון מוזיקה" על שמו. העיתונות בשפה הרוסית דיווחה על האירוע, וראש הממשלה דאז, אריאל שרון, בירך את המלחין במברק.
ב-2007 היגר לסן דייגו, ארצות הברית.
שאינסקי היה נשוי שלוש פעמים, ונולדו לו מספר ילדים.
היה חבר במפלגת "רוסיה המאוחדת".
בשנותיו האחרונות לקה שאינסקי בבריאותו ועבר מספר ניתוחים. ולדימיר שאינסקי נפטר מסרטן שלפוחית השתן ב-25 בדצמבר 2017, בגיל 92, בבית חולים בסן דייגו.
ארתור, נסיך קונוט
ארתור, נסיך קונוט (באנגלית: Prince Arthur of Connaught, 13 בינואר 1883 – 12 בספטמבר 1938), היה בנו של הנסיך ארתור, דוכס קונוט וסטראת'רן, בנה השלישי של המלכה ויקטוריה.
ביוגרפיה.
ראשית חייו.
ארתור נולד ב-13 בינואר 1883 בטירת וינדזור, לארתור, דוכס קונוט וסטראת'רן, בנה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת, וללואיזה מרגרטה, נסיכת פרוסיה, בתם של פרידריך קרל, נסיך פרוסיה ומריה אנה, נסיכת אנהלט. ארתור הוטבל בקפלה הפרטית של טירת וינדזור ב-16 בפברואר 1883, וסנדקיו היו המלכה ויקטוריה (סבתו מצד האב), אוגוסטה, נסיכת סקסוניה-ויימאר-אייזנך (דודתו הגדולה, שהייתה מיוצגת על ידי דודתו מצד האב ביאטריס, נסיכת הממלכה המאוחדת), פרידריך לאופולד, נסיך פרוסיה (דודו מצד אמו, שהיה מיוצג על ידי שגריר גרמניה הרוזן מינסטר), מריה, נסיכת פרוסיה (דודתו מצד אמו, שהייתה מיוצגת על ידי הרוזנת מינסטר), הנסיך ג'ורג', דוכס קיימברידג' (בן דודה של המלכה), ואלפרד, דוכס אדינבורו וסקסוניה-קובורג-גותה (דודו מצד האב, שיוצג על ידי אחיו אלברט אדוארד, נסיך ויילס). ארתור היה הנסיך המלכותי הבריטי הראשון שהתחנך במכללת איטון.
קריירה צבאית.
לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר התיכון איטון, התחנך ארתור במכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט, ובשנת 1901 הצטרף לרגימנט ההוסרים ה-7 של המלכה. במהלך מלחמת הבורים השנייה הוא לחם עם הרגימנט, ובילה חודשים אחדים בקרוגרסדורפ. בשנת 1907 הוא הועלה לדרגת קפטן ברגימנט הסקוטים אפורים המלכותי (הדרגונים ה-2), ובשנת 1920 הוא מונה לקולונל הכבוד של הרגימנט.
ב-15 באוקטובר 1913 התחתן ארתור עם הנסיכה אלכסנדרה, דוכסית פייף השנייה, בתם של אלכסנדר דאף, דוכס פייף הראשון ולואיז, הנסיכה המלכותית, ממנה נולד לו בן אחד:
במהלך מלחמת העולם הראשונה הנסיך ארתור קצין מטה של הגנרלים ג'ון פרנץ' ודאגלס הייג, המפקדים של חיל המשלוח הבריטי בצרפת ובבלגיה. בשנת 1919 הוא הועלה לדרגת לוטננט קולונל, ובשנת 1922 הוא הועלה לדרגת קולונל במילואים. באוקטובר 1922 הועלה הנסיך ארתור לדרגת כבוד של מייג'ור גנרל, ומונה לעוזרו האישי של דודנו, המלך ג'ורג' החמישי.
מאחר שילדי המלך היו צעירים מכדי למלא תפקידים ציבוריים עד לאחר מלחמת העולם הראשונה, מילא הנסיך ארתור מגוון של תפקידים טקסיים בבריטניה ובחו"ל.
אחרית חייו.
לאחר עלותו לשלטון של דודנו, המלך ג'ורג' החמישי, היו הנסיך ארתור ואביו המזדקן הגברים הזקנים ביותר במשפחה המלכותית המתגוררים בבריטניה. ובעקבות כך, הוא נאלץ לבצע מגוון רחב של חובות מלכותיות מטעם המלך, ושימש כיועץ המדינה בתקופות של היעדרותו של המלך בחו"ל.
בשנת 1906 העניק ארתור בפקודת המלך, את עיטור מסדר הבירית לקיסר יפן מוצוהיטו, בעקבות הברית האנגלו-יפנית. בשנת 1918 הוא היה אורח על סיפון אוניית המערכה קירישימה היפנית, כאשר היא נסעה מיפן לקנדה. בשנת 1920 מונה ארתור למושל הכללי והמפקד העליון בדרום אפריקה, ומילא תפקיד זה עד לשנת 1924. עם שובו לבריטניה, הנסיך ארתור היה מעורב במספר ארגוני צדקה, ואף כיהן כיו"ר הדירקטוריון של בית החולים מידלסקס. כמו אביו, היה גם ארתור פעיל בבונים החופשיים, והפך לרב המאסטר המחוזי של ברקשייר בשנת 1924.
הנסיך ארתור מקונוט מת מסרטן הקיבה בגיל 55 ב-12 בספטמבר 1938, והוא נקבר בבית הקברות המלכותי שבפרוגמור. אחת ההופעות הפומביות האחרונות שלו הייתה בהכתרתם של המלך ג'ורג' השישי והמלכה אליזבת במאי 1937. אביו, הנסיך ארתור, דוכס קונוט וסטראת'רן, חי עד לשנת 1942, ולאחר מותו ירש את תאריו בנו של ארתור - אלסטייר וינדזור, דוכס קונוט וסטראת'רן.
פורד טאונוס P3
פורד טאונוס P3 (בגרמנית: Ford Taunus P3) היא מכונית משפחתית מתוצרת יצרנית הרכב Ford-Werke GmbH, (פורד גרמניה), חברת בת של קונצרן הרכב פורד, אשר יוצרה בין השנים 1960–1964.
דגם "פורד טאונוס P3" קרוי גם "Ford Taunus 17M", ו"Ford Taunus 17M P3".
שם הדגם הנפוץ ביותר במשך השנים ועד היום הוא "פורד טאונוס 17m".
פורד טאונוס P3.
יוצרו 669,731 יחידות, כולל 86,010 יחידות מדגם הסטיישן.
תאוצת דגם "פורד טאונוס P3" בין 0-100 קמ"ש היא 22 שניות (למנוע 1,498 סמ"ק, המפיק 55 כ"ס)
תאוצת דגם "פורד טאונוס P3" בין 0-100 קמ"ש היא 20.5 שניות (למנוע 1,698 סמ"ק המפיק 60 כ"ס)
תאוצת דגם "פורד טאונוס P3" בין 0-100 קמ"ש היא 17.5 שניות (למנוע 1,698 סמ"ק המפיק 65 כ"ס)
תאוצת דגם "פורד טאונוס P3" בין 0-100 קמ"ש היא 17 שניות (למנוע 1,758 סמ"ק המפיק 70 כ"ס)
תאוצת דגם "פורד טאונוס P3" בין 0-100 קמ"ש היא 15 שניות (למנוע 1,758 סמ"ק המפיק 75 כ"ס)
הציבור הליטאי
אלפא במזבח