עת נלקח ארון הקדש כליל תפארת מורשי לבב נתקו כל העם מקצה קראו עצרת נר ה' נשמת אדם האיר עינינו כלהב בוערת וי לנו כי הועם זהב אוי ואבוי נפלה עטרת אנה הלך אנה פנה חמדת ישראל גולת כותרת לב טהור נשמה נקיה רוח זך נפש נהדרת הרב הגדול דן ידין עמו צדק משפט ומישרים דרשן מומחה מזכה את הרבים בנועם מוסרים מורנו ורבנו עמנואל יצחק ברודו ז"ל נקרא אל השמים מעל לישב בסתר עליון ביום ה' לחדש טבת ה'ת'ר'פ'ו' ת'נ'צ'ב'ה' נולד הרב יד' אדר ה'ת'ר'י'ז'
קלרה פטצ'י
קלארה פטצ'י (באיטלקית: Clara Petacci ; 28 בפברואר 1912 - 28 באפריל 1945) הייתה פילגשו של הרודן הפשיסטי האיטלקי, בניטו מוסוליני. לקראת סוף מלחמת העולם השנייה היא נרצחה, יחד מוסוליני, על ידי פרטיזנים איטלקיים.
ראשית דרכה.
קלארה פטצ'י נולדה בשנת 1912 ברומא למשפחה מן המעמד הגבוה. אביה היה ד"ר פרנצ'סקו פטצ'י, הרופא של האפיפיור פיוס האחד עשר. היא הייתה יפה מאוד ומושכת פיזית והייתה בעלת רמה תרבותית ואינטלקטואלית גבוהה, הנגזרת מקריאה רבה במהלך שנות העשרה שלה. מגיל צעיר הביעה את התפעלותה ממוסוליני, ממנו היו לה דיוקנאות תלויות בחדרה.
מוסוליני.
קלרה ומוסיליני נפגשו לראשונה באופן מקרי על החוף באוסטיה בשנת 1932, כאשר קלרה הייתה רק בת עשרים ומוסוליני בן ארבעים ותשע שנים. מאז החלו היחסים מחוץ לנישואין שלהם, בזמן שמוסוליני שהיה מבוגר ממנה ב-28 שנים היה נשוי לרקלה מוסוליני. היחסים ביניהם נמשכו שלוש עשרה שנים, עד להוצאת שניהם להורג בשנת 1945.
רקלה, אשתו של מסוליני שהייתה מודעת למערכת היחסים הזו, ניסתה לשים לה קץ, אך מעולם לא הצליחה. מוסוליני כבר ניהל בעבר מערכת יחסים עם נשים. בשנת 1914, שנה לפני נישואיו לרקלה, נישא מוסוליני לקוסמטיקאית רפואית בשם אידה דאלסר ממילאנו, ואף נולד לו ממנה בן, בניטו אלבינו, בו סירב להכיר. כאשר עלה לשלטון, רדף את אידה דאלסר ואת בנם המשותף, והביא לאשפוזם בכפייה במוסדות פסיכיאטריים, ואף למותה של אידה בשנת 1937 ולרציחתו של בניטו אלבינו בשנת 1942. בעברו הרחוק היו לו קשרים רומנטיים עם היהודיה מרגריטה צרפתי .
בשנת 1934 התחתנה קלרה עם ריקרדו פדריצ'י בן שלושים, קצין בדרגת סגן בחיל האוויר האיטלקי, אולם הזוג נפרד שנתיים לאחר מכן, בשנת 1936, וקלרה חזרה למוסיליני.
הקץ.
לקראת סיום מלחמת העולם השנייה, לאחר שמוסוליני הודח מהשלטון באיטליה, הוא עמד בראש ממשלת בובות בחסות הגרמנים. אותה ממשלה כינתה את עצמה הרפובליקה הסוציאלית האיטלקית, והוקמה בשטחים שלא סופחו על ידי הגרמנים מצפון, ושלא נכבשו על ידי בעלות הברית בדרום. מרכזה שכן בעיירה סאלו על שפת אגם גארדה באזור לומברדיה.
בסוף אפריל 1945 הסתערו כוחות בעלות הברית על קו ההגנה האחרון של הגרמנים באיטליה. במקביל פתחו הפרטיזנים במתקפה מאחורי הקווים, כנגד הגרמנים הנסוגים, והאיטלקים שסייעו להם. ב-27 באפריל 1945 הבין מוסוליני כי עליו להימלט. הוא ניסה להימלט לשווייץ, כשעימו מספר מבכירי שלטונו, וכן קלארה פטצ'י. הם נתפסו על ידי פרטיזנים, והוכנסו למעצר.
מותם.
ב-28 באפריל נורו מוסוליני וקלרה פטצ'י, וחמישה עשר האנשים שהיו עמם, על ידי שוביהם הפרטיזנים. ב-29 באפריל נלקחו גופותיהם של מוסוליני וקלרה פטצ'י למילאנו, והוטלו אל תעלת שופכין וההמון שנקבץ במקום התעלל בגופות ולאחר מכן נתלו הגופות ברגליהן עם הראש למטה מגג תחנת דלק בעיר. הם נקברו בחלקת העניים בבית קברות במילאנו.
בת 33 שנים הייתה קלרה פטוצ'י במותה. ההערכה היא כי קלרה אכן חשה אהבה כנה למוסיליני והייתה המאהבת המסורה שלו. רקלה אשתו האריכה ימים אחריה ומתה בשנת 1979 בגיל 89.
יומנה.
בשנת 2009, שישים וארבע שנים לאחר מותה יצא לאור באיטליה ספר ובו קטעים מיומנה של קלרה פטצ'י אותם כתבה בשנת 1938 ותיארה בהם את שיחותיה עם מוסוליני, בהן סיפר לה על "היטלר הנחמד" ועל היותו גזען הרבה לפני היטלר. מהשיחות מתברר כי מוסוליני היה אנטישמי קיצוני שנהג להתרברב בכך ששנאתו ליהודים הייתה גדולה אף מזו של היטלר. היא כתבה ביומנה כי מוסוליני הבטיח "לפעול נגד היהודים" ו"להשמיד את כולם". לפי היומנים, מוסוליני כינה את היטלר "עדין" ותקף את האפיפיור פיוס האחד עשר בשל ביקורתו על הנאציזם והפשיזם. הוא הביע את שנאתו כלפי היהודים במילים: "
יעקב הגר (פירושונים)
יעקב יוסף הגר
הלן בלנשארד
הלן אוגוסטה בלנשארד (בגרמנית: Helen Augusta Blanchard; 25 באוקטובר 1840 - 12 בינואר 1922) הייתה ממציאה אמריקאית, שרשמה 28 פטנטים בין 1873 ל -1915. היא הייתה ידועה בהמצאותיה הרבות העוסקות במכונות תפירה וטכנולוגיית תפירה.
חייה.
בלנשארד נולדה בפורטלנד, מיין ב־25 באוקטובר 1840 למשפחה עשירה. אביה היה נתנאל בלנשארד, בעל אוניות ואיש עסקים; אמה הייתה פיבי בוקסטון בלנשארד. הלן הייתה אחת משישה ילדים; שתי בנות נוספות לואיז פובה, ופרס, ושלושה בנים דייוויד, אוגוסטוס ואלבוס. הלן הפגינה כישורי המצאה כבר בגיל צעיר, אך לא קיבלה את הפטנט הראשון שלה, עד שהייתה בת יותר משלושים, לאחר התמוטטות העסקים של אביה. אין שום רמז לכך שהיא קיבלה השכלה מכנית או טכנית, אף על פי שהפטנטים שלה היו מעורבים בתחומים אלה.
המצאות ראשונות.
אביה ספג הפסדים כספיים כתוצאה מהמשבר הכלכלי שהיה בשנת 1866, מה שהביא לאובדן בית האחוזה המשפחתי. באותה העת, אביה נפטר והותיר את משפחתו עם בעיות כלכליות. הלן בלנשארד עברה לבוסטון, מסצ'וסטס, ורשמה פטנט על מספר המצאות הנוגעות למכונות תפירה בשנת 1873 ו- 1875. ההמצאות כללו את מכונת התפירה שיכולה הייתה במקביל לתפור ולגזור סריגים.
פילדלפיה וניו יורק.
לאחר שפיתחה טכניקות לתפירת זיגזג ולתפר יתר ( over seaming ), עברה בלנשארד לפילדלפיה, שם הקימה חברות למכירת מכונות תפירה כדי לשווק את המצאותיה בסוף שנות ה -70 שלהמאה ה - 19 או בתחילת שנות ה -80. היא עברה לניו יורק בתחילת שנות ה-1890 והמשיכה לרשום פטנטים על מגוון המצאות, כולל מחדד עפרונות ומכונת תפירה לכובעים.
חיים מאוחרים ומורשת.
לאחר שהרוויחה מהעסקאות המסחריות שלה, בלנשארד הצליחה לרכוש בחזרה את בית האחוזה המשפחתי בפורטלנד, ועברה לשם בשנת 1901. היא המשיכה לרשום פטנטים על המצאות עד שסבלה משבץ מוחי בשנת 1916. היא נפטרה בפרובידנס, בשנת 1922. היא קבורה בחלקה המשפחתית בבית העלמין בפורטלנד. לא ברור מה עלה בגורל רכושה ועושרה לאחר מותה. עם זאת, היא הונצחה בהיכל התהילה הלאומי של הממציאים האמריקאים בשנת 2006.
פטנטים.
הלן בלנשארד רשמה 28 פטנטים במשך כ 45 שנים, 22 מתוכם היו למכונות תפירה. רבות מההמצאות הללו שולבו על ידי ממציאים אחרים בפטנטים שלהם. שכלוליה נגעו לחלקים רבים במיכון תעשיית התפירה.
המצאתה הראשונה הייתה בשנת 1873 שיפור במכונות תפירה , היא יצרה דרך לתפור לולאות. היא המשיכה לשפר את מכונות התפירה במהלך השנים, בין השאר גם במכונות לתפירת נעליים - שנתיים מאוחר יותר, שאפשרו לתפור שני חוטים מסוגים שונים שחיזקו את התפרים והגמישו את פיסות העור ויצרו נעליים טובות יותר.
חלק מהפטנטים היו שכלולים פשוטים, אך יצרו שיפור ניכר בתעשייה, כגון כיסויים לבוכיירי החוטים, שהגנו עליהם מפני הלכלוך המצטבר בבית המלאכה או במפעל (1883). מחט התפירה זכתה לשיפורים מספר פעמים שנעשו על ידה. ב 1893 שינתה את המחט, על ידי הוספת תפס שמאפשר לפתוח אותה ביד אחת, ולהניח את החוט בחריץ, במקום להשחיל אותו בתוך קוף המחט - פעולה יותר מסובכת וגוזלת זמן. שיפור נוסף היה במחט מכונת התפירה בשנת 1900, מה שאיפשר למחט לחדור בקלות רבה שכבת בדים ולתפור אותם יחדיו.
חידושיה בתחומי מכונות התפירה נמשכו עד 1914, שיפרו והגדילו את התפוקה בתהליך התפירה בתעשיות השונות.
עיסוקה במחטים של מכונות תפירה, עוררו אותה להמציא שיפור למחטים כירורגיות, בשנת 1894. המצאה זו מהווה שיפור למחטים כירורגיות קודמות. למחט יש מבנה המאפשרת לה לחדור את העור בקלות עם התנגדות מינימלית ולכן בפחות כאב למטופל. החריץ בחלק האחורי של המחט מאפשר לחוט להתנתק מהמחט על ידי נסיגה מהעור.
מנחם מנדל הגר (קייאמישא לייק)
כיכר בורוביצקאיה
כיכר בורוביצקאיה (ברוסית: Боровицкая площадь) היא אחת הכיכרות המרכזיות של מוסקבה הממוקמת מול מגדל בורוביצקאיה בקרמלין וקצהו הדרומי של גן אלכסנדר. כיכר בורוביצקאיה שנבנתה לאחרונה בלב מוסקבה חשובה כחלק מתוכנית ממשלת מוסקבה לשיפור עיר הבירה ברוסיה. פרויקט השיפור בכיכר בורוביצקיה נבחר בתוצאה של התחרות האדריכלית שנערכה בתמיכת ועדת העירייה במוסקבה לאדריכלות ותכנון עירוני.
ב-4 בנובמבר 2016 התקיימה בכיכר חניכת האנדרטה לוולדימיר הגדול.
ג'ק מקיני
ג'ון פול "ג'ק" מקיני (באנגלית: John Paul "Jack" McKinney; 13 ביולי 1935 – 25 בספטמבר 2018) היה מאמן כדורסל אמריקאי, אשר אימן בליגת המכללות האמריקאית ובליגת ה-NBA בין השנים 1960–1984. ב-6 עונותיו כמאמן ראשי ב-NBA רשמו קבוצותיו מאזן כולל של 136 ניצחונות ו-215 הפסדים (38.7%).
ראשית חייו.
מקיני נולד וגדל בעיר צ'סטר שבפנסילבניה, וכתלמיד "תיכון סנט ג'יימס" המקומי שיחק כדורסל תחת המאמן ג'ק רמזי, חבר היכל התהילה של הכדורסל לעתיד.
בין השנים 1953–1957 למד באוניברסיטת סנט ג'וזף אשר בפילדלפיה, וב-3 עונותיו בקבוצת הכדורסל שלה קלע 4.0 נקודות בממוצע למשחק, מעמדת הרכז. בעונת 1955/1956 חזר לשתף פעולה עם רמזי, אשר מונה אז למאמן הקבוצה.
קריירת אימון.
בליגת המכללות.