הוקון מגנוססון (בנורדית עתיקה: Hákon Magnússon, בנורווגית: Håkon Magnusson; ידוע בכינוי תורפוסטר, בנורדית עתיקה Þórisfóstra – "בנו המאומץ של תור"; ) היה מלך נורווגיה מ-1093 ועד מותו. הוקון זכה להכרה חלקית בנורווגיה ולתקופת מלכותו משמעות מוגבלת. באופן כללי הוא לא נמנה עם הסדרה הממוספרת של מלכי נורווגיה.
הוקון היה נכדו של האראלד השלישי, בנו של מגנוס השני ואחיינו של אולף השלישי. הוא נולד פחות או יותר באותה עת בה מת אביו וגודל על ידי תור פה סטייג מעמק גודברנד. ב-1090 הוא עמד בראש משלחת לאזור שנקרא בסאגות ביימרלנד (Bjarmaland), כיום אזור ארכנגלסק שברוסיה.
לאחר מותו של אולף השלישי הוא הוכרז כמלך נורווגיה בטרונדהיים, בעוד שבן דודו, מגנוס השלישי, הוכרז כמלך בויקן (דרום נורווגיה). עד מהרה הוא נכנס לעימות עם מגנוס ונראה היה שלא מן הנמנע שתפרוץ מלחמה בין השניים. ב-1095 הכין מגנוס פעולה צבאית כנגד הוקון, אך הוא הופתע מחוזקו של בן דודו. כאשר הבין הוקון שמגנוס הגיע לטרונדהיים, הוא חצה את רכס הרי דוברפייל. אולם הוקון מת באופן פתאומי במהלך מסעו. כתוצאה מכך הפך מגנוס להיות מלכה של כל נורווגיה. הוא שבה את תור פה סטייג שבסופו של דבר נתלה.
מחול האבירים
מחול האבירים (ברוסית Монтекки и Капулетти \ מונטגיו וקפולט) היא יצירה קלאסית שנכתבה על ידי המלחין הרוסי סרגיי פרוקופיב עבור הבלט רומיאו ויוליה משנת 1935. הגרסאות המאוחרות של היצירה נכתבו הן עבור פסנתר והן עבור תזמורת.
ניתוח מוזיקלי.
היצירה מורכבת משני חלקים כך שהחלק הראשון חוזר על עצמו פעמיים (בצורה של ABAׂ). החלק הראשון (A) של היצירה מתחיל מאוד חזק עם כלי נשיפה ממתכת, שיוצרת אווירה אפלה. בבלט, בחלק זה נכנסים הקפולטים ורוקדים ריקוד איטי בדרך מסוימת וקבועה, כאשר מוזיקה זו מייצגת אותם ביצירה. בחלק השני (B), פרוקופייב הכניס נגיעות קטנות של צ'לסטה, שהייתה מאוד נדירה בתזמורות בתקופתו. באמצע קטע זה מופיע סולו של האבוב המלווה בפיציקטו של מיתרים. חלק זה אומר לייצג את כניסתה של יוליה לתוך המחול. כאשר יש חזרה על החלק הראשון (A), אז מתבצע איחוד בין רומיאו ויוליה. חלק זה קצר מעט מהראשון, ומכיל סולו של סקסופון, אשר היה מאוד יוצא דופן בתקופתו.
דניאל מייס
דניאל אלן מייס (באנגלית: Daniel Alan Mays; נולד ב-31 במרץ 1978) הוא שחקן אנגלי.
ביוגרפיה.
מייס, הבן השלישי במשפחה של ארבעה בנים, נולד בעיר אפינג שבמחוז אסקס. הוא למד בבית הספר "Italia Conti Academy of Theatre Arts" ואחר כך באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA).
בשנת 2000 סיים את לימודיו ב-RADA והחל להופע בתפקידי משנה שונים בהם תפקיד קטן באופרת הסבון "איסטאנדרס" ובתפקיד טייס בסרט "פרל הארבור" של ג'רי ברוקהיימר. ב-2002 לוהק בסרטו של מייק לי "הכל או כלום" בתפקיד ג'ייסון, וגם הופיע בסרטו הבא של לי "וירה דרייק" בו גילם את סיד, בנה של גיבורת הסרט. הופעותיו בסרטיו של לי הביאו לו הצעות עבודה נוספות.
אחד מתפקידיו הבולטים הראשונים שלו היה בדרמה "Rehab" של ה-BBC בבימויה של אנטוניה בירד. הסרט עוסק בחיים במרכז גמילה מסמים. מייס שיחק בתפקיד אדם, צעיר המכור להרואין ששוחרר מבית הסוהר ונשלח למרכז הגמילה. על הופעתו זו זכה מייס בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הטלוויזיה Palmare-Reims בשנת 2003.
מייס המשיך להופיע בהפקות שונות בהן ב-2004 בסיטקום "Top Buzzer" של ג'וני ווהן, בתפקיד הראשי, קרטר קרנץ בסדרה הקומית "Funland" של BBC Three; כמו גם בסרטים "כפרה" (2007), "White Girl" ו"הג'וב הבריטי" שניהם מ-2008.
מייס כיכב בסיטקום "Plus One" של ערוץ 4 בתפקיד רוב בלק, קורבן נצחי של חוק סוד , שחברתו זרקו אותו כדי להתחתן עם "דנקן מלהקת בלו". הוא שיחק בתפקיד מייקל מישקין בעיבוד של ערוץ 4 לטרילוגיה "Red Riding" מאת דייוויד פיס.
בתיאטרון הופיע מייס בשישה מחזות בתיאטרון רויאל קורט שבלונדון. המחזות כללו את "Ladybird", "Motortown", "The Winterling" ו-"Scarborough". סיימון סטיבנס חשב על מייס כשכתב את התפקיד של דני במחזה "Motortown". הוא זכה לשבחי הביקורת על הופעתו.
ב-2009 השתתף מייס בסרט "היפי היפי שייק" בתפקיד דייוויד וידג'רי לצדם של קיליאן מרפי וסיינה מילר; בעונה השלישית של הסדרה "The Street" שיחק לצדה של אנה פריל; היה קורבן בפרק בסדרת הדרמה "הנוכלים" וכן הופיע בסרט הבריטי העצמאי "Shifty" לצדו של ריז אחמד. על תפקיד זה היה מועמד לפרס הקולנוע הבריטי העצמאי לשחקן המשנה הטוב ביותר.
ב-2010 כיכב מייס בתפקיד אדי או'גריידי בסרט "איזה מין שוויון". באותה שנה הופיע מייס בעונה השלישית והאחרונה של הסדרה "אפר לאפר" בתפקיד פקד בילוש ג'ים קיטס, דמות שהיא האנטגוניסט לג'ין האנט בגילומו של פיליפ גלניסטר (מתברר שהוא השטן בתחפושת של קצין משטרה).
בסדרת המדע בדיוני "מנודים" שעלתה לשידור ב-7 בפברואר 2011, שיחק מייס בתפקיד קאס קרומוול. עוד ב-2011 השתתף בפרק "Night Terrors" בעונה השישית של "דוקטור הו".
מייס הופיע בסרט "No One Gets Off in This Town" וכן שיחק בתפקיד משנה בסרטו של סטיבן ספילברג "". ב-2012 שיחק בתפקיד עבריין שריצה עונש מאסר של 10 שנים על רצח חברתו בסרט "Public Enemies", ששודר ב-BBC One בינואר 2012. בדרמה "גברת ביגס" שיחק בתפקיד הגנב רוני ביגס Ronnie Biggs.
חיים אישיים.
למייס יש בן, מיילו ברטון-מייס, והוא חי בקראוץ' אנד שבצפון לונדון. הוא חובב כדורגל ואוהד של קבוצת לייטון אוריינט.
דניאל מייז
מורנו (כדורגלן)
תומאס הרננדס בורייו (בספרדית: Tomás Hernández Burillo, 19 בפברואר 1930 - 2 בינואר 1982) היה כדורגלן ספרדי ששיחק כחלוץ ונודע בכינוי מורנו. מורנו שיחק בברצלונה בראשית שנות ה-50 של המאה ה-20, והוא לקח חלק בקבוצה שהוכרה כ"בארסה של חמשת הגביעים". מורנו שיחק בקבוצות נוספות בספרד כליידה, לאס פאלמס וריאל סרגוסה, ובנוסף, הופיע פעמיים במדי נבחרת ספרד.
קריירה.
מורנו נולד וגדל בסרגוסה, ולאחר ששיחק במחלקת הנוער של אתלטיקו סרגוסה, קבוצה קטנה מעירו, הצטרף לווסקה ששיחקה בליגה השנייה. בעונת 1950/1951, עונתה הראשונה של וסקה בליגה השנייה, עזר לה להגיע להישג השיא בתולדותיה - מקום חמישי. במשחקו השלישי לעונת 1951/1952 כבש חמישייה, במשחק בו הביסה וסקה את ז'ימנסטיק טרגונה 7-1 ב-23 בספטמבר 1951. בעונה זו כבש 11 שערים ב-15 משחקים במדיה, לפני שעבר בתחילת 1952 לברצלונה, מהבכירות בכדורגל בספרד, אותה אימן פרדיננד דאוצ'יק. בתחילה לא זכה לשחק במדי קבוצתו החדשה, אך בהופעת הבכורה שלו בליגה הספרדית, ב-16 במרץ, גם כבש שער בכורה, וברצלונה ניצחה 7-1 את ראסינג סנטנדר. עד סוף העונה שותף בשני משחקים נוספים, בהם הבקיע שער נוסף, בניצחון 5-2 על טטואן. ברצלונה זכתה באליפות ספרד ובגביע הספרדי באותה עונה, אך מורנו לא שותף במשחק הגמר, בו ניצחה את ולנסיה 4-2. בקיץ זכתה ברצלונה בגביע הלטיני, אך מורנו לא לקח חלק במשחקי הטורניר.
בעונה הבאה השתלב מורנו באופן מלא בברצלונה והפך לשחקן הרכב, לצד שחקני התקפה כססאר, לאזלו קובאלה, אדוארדו מנצ'ון ואסטניסלאו באזורה. במשחק הראשון של העונה כבש צמד בניצחון 4-3 על דפורטיבו לה קורוניה. בהמשך כבש צמדים נוספים לרשתן של סלטה ויגו ואתלטיק בילבאו, וב-8 בפברואר 1953 כבש רביעייה בניצחון 6-1 על אתלטיקו מדריד. ב-1 במרץ הבקיע שלושער במשחק בו הביסה קבוצתו את ריאל סרגוסה 8-0. ב-5 באפריל, בקלאסיקו מול ריאל מדריד שנערך בלס קורטס, הבקיע מורנו את השער היחיד במשחק, וברצלונה ניצחה 1-0. הוא שותף בכל 30 מחזורי הליגה, ובסך הכול הבקיע 22 שערים, מוביל את שחקני ברצלונה בהבקעת שערים ושני בטבלת מלך השערים של הליגה. ברצלונה זכתה בדאבל שני ברציפות, והפעם מורנו פתח בגמר הגביע, בו ניצחה ברצלונה את אתלטיק בילבאו בתוצאה 2-1.
יכולתו הטובה של מורנו במדי ברצלונה זיכתה אותו בזימון לנבחרת ספרד, והוא ערך את שתי הופעותיו היחידות במדיה במשחקי ידידות במהלך הקיץ - הראשון מול ב-5 ביולי והשני מול שבוע לאחר מכן. בעונה הבאה דעכה יכולתו של מורנו בפרט ושל ברצלונה בכלל, שלא הצליחה לזכות באליפות או בגביע במהלך העונה. מורנו כבש 9 שערים ב-25 משחקי ליגה, כולל שער שוויון במשחק מול אתלטיקו מדריד ב-27 בדצמבר ושער בניצחון 5-1 על ריאל מדריד ב-21 בפברואר 1954. מורנו עזר לברצלונה לגבור על ריאל מדריד במשחקי חצי גמר הגביע ולהעפיל לגמר, שגם בו פתח, אך ברצלונה הובסה 3-0 על ידי ולנסיה. דאוצ'יק הוחלף בסנדרו פופו, אך גם עמו המשיכה הנסיגה. מורנו כבש 6 שערים, בהם צמד במשחק מול ראסינג סנטנדר, ב-18 משחקי ליגה בהם שותף. בחציה השני של העונה השתתף בשלושה משחקים של אספניה אינדוסטריאל, ששימשה קבוצת מילואים של ברצלונה ושיחקה בליגה השנייה. ברצלונה כשלה בזכייה בתואר גם בעונה זו.
עם הצטרפותו של רמון ויז'וורדה ועלייתו של חוסטו טחדה, איבד מורנו את מקומו בברצלונה באופן מוחלט בעונת 1955/1956 והוא לא שיחק באף משחק. בינואר 1956 הושאל לחודש וחצי לליידה ששיחקה בליגה השנייה, שם הבקיע 3 שערים ב-6 משחקים. לאחר מכן עזב את ברצלונה והצטרף ללאס פאלמס ששיחקה בליגה הראשונה. כבר במשחקו השני במדיה פגש את קבוצתו לשעבר ברצלונה, שניצחה 1-0 את לאס פאלמס. במשחק הבא כבש שער בכורה במדיה, בתיקו 2-2 עם אספניול ב-26 בפברואר. עד סוף העונה הבקיע שער נוסף במספר משחקים בהם לקח חלק. לאחר מכן עבר לריאל סרגוסה, גם היא בליגה הראשונה, אך בשתי עונות מיעט לשחק והופיע 15 פעמים בליגה, בהן הצליח למצוא את הרשת פעם בודדת, והוא פרש מכדורגל מקצועני ב-1958, בהיותו בן 28 בלבד.