זהו אזור הררי המבותר בערוצי נחל רבים. עוברים בו נחל בית העמק ונחל כישור המתחבר אל נחל בית העמק בשטח החבל. אזור תפן מתרומם בממוצע כ-650 מ' מעל פני הים ומתנשאות בו פסגות בולטות עד 700 מ' מעל פני הים.
היסטוריה.
החבל מוזכר בעבר כבר בתעודות של כיבושי הפרעונים המצריים הקדומים. בימי ההתיישבות הישראלית בארץ היה האזור מחולק בין שבט אשר לשבט נפתלי אך לא הייתה התיישבות ממשית במקום בגלל תנאי השטח הקשים. עם זאת, חורבות המצויות באזור מעידות על יישובים קדומים שאין להם זכר בספרות הקדומה.
בימי הכיבוש ההלניסטי בארץ ישראל הוקמה במקום מצודה מרכזית שתפקידה הייתה בלימת כיבוש מכיוון מערב של העיר עכו. בימי אלכסנדר ינאי ישבו במקום יהודים. בימי השלטון הביזנטי קיבלו היהודים מענקים מהשלטון הנוצרי כדי שישבו באזור זה כתוצאה ממצב שנוצר ובו לא נשארו מקומות מגורים רבים באזור הגליל המזרחי שנחשב אז לבעל חשיבות גבוהה יותר מאשר חבל תפן.
עדויות ליישוב יהודי במקום אפשר למצוא בדמות מנורה החקוקה במערת קבורה חצובה בהר.
יישובי חבל תפן.
הקרן הקיימת לישראל רכשה את אזור תפן לקראת ההתיישבות בו. כעבור זמן מה החלה קק"ל להכשיר דרכים והוחל בהקמת אזור תעשייה מגדל תפן. ראשית היו במקום היאחזויות נח"ל שהתאזרחו והפכו בשנת 1980 לקיבוצים כישור, תובל ופלך שנקראו בהקשר של עבודה ותעשייה, קיבוץ לבון שננטש כעבור 3 שנים, המושב לפידות בחלקו הרם של חבל ומצפה גיתה בשיפולים המערביים.
בשנת 1984 הוקם בסמוך לאזור התעשייה בחלקו הצפוני של חבל תפן כפר ורדים ובשנת 1985 הוקם היישוב הר חלוץ.
סמוך להקמת היישובים נסלל כביש אשר בשנים הראשונות הגיע עד כישור אך לקראת אמצע שנות ה-90 המשיכה סלילת הכביש עד כרמיאל. הגישה החדשה בין החבל לכביש עכו-צפת אפשרה את הקמתו בשנת 1998 של גן התעשייה לבון וכעבור שנתיים את היישוב לבון הסמוך אליו על בסיס קיבוץ לבון שננטש.
אוכל במקום פצצות
אוכל במקום פצצות (באנגלית: Food Not Bombs ובקיצור FNB) היא תנועה שורשית של קולקטיבים עצמאיים המחלקים מזון צמחוני וטבעוני. האידאולוגיה של התנועה טוענת שסדר העדיפויות של תאגידי ענק וממשלות הוא שמאפשר רעב למרות השפע הקיים. במחאה על כך מחלקים הפעילים מזון שיועד לזריקה אותו הם משיגים מחנויות, מאפיות ושווקים.
אמונות ועקרונות.
האמונות המרכזיות של התנועה הן:
"אוכל במקום פצצות" מנסה להסב את תשומת הלב לבעיית העוני וחסרי הבית בחברה באמצעות חלוקת המזון במקומות ציבוריים, ובכך מארגנת אספות של עניים, חסרי בית ונזקקים אחרים ומעודדת אווירה פתוחה וקהילתיות. בכך היא שונה מבתי תמחוי, אשר מרחיקים את העניים מעין רואה (מתוך מטרה לשמור על כבודם ופרטיותם של המעוניינים בכך), ובהם לא מקובל לשתף את הנזקקים עצמם בחלוקת המזון ולאכול עמם. התנועה מדגישה שהיא אינה תנועת צדקה או גוף דתי.
לתנועה ישנם שישה עקרונות יסוד:
התנועה פתוחה לכולם משתי בחינות: כל אחד יכול לעזור בהכנת האוכל וכל אחד יכול לאכול.
מבנה ארגוני.
"אוכל במקום פצצות" בנויה כאוסף של תאים עצמאיים אשר קיימים ביניהם קשרים רופפים. כל תא של התנועה מורכב מ-2 עד כ-12 פעילים, שמאמץ לעצמו מספר עקרונות יסוד, ומוציא לפועל אותו סוג פעולה, אך כל תא רשאי לקבל את החלטותיו בעצמו, בהתבסס על צורכי הקהילה. כמו כן, כל תא מקבל החלטות בקונצנזוס: כל אחד מבצע את עבודתו בצורה שווה לאחרים, ולכל אחד יש קול שווה בקבלת ההחלטות.
התנועה אוספת מזון שמיועד לזריקה מחנויות מכולת, מאפיות, אולמות ושווקים, מתוך הנחה שהמזון אינו מקולקל, אלא שהוא נזרק מכיוון שאספקה חדשה מגיעה למחרת. לאחר האיסוף, מכינים את המזון לארוחות קהילתיות ומחלקים לכל אדם במקום ועל בסיס קבוע. כתוצאה משיטת פעולה זו, הוצאות התנועה הן אפסיות והן באות בדרך כלל מכיסם הפרטי של החברים.
חוץ מאיסוף וחלוקת מזון חינם, רוב התאים מעורבים גם בפעילויות נגד העוני, נגד מלחמה, ומטרות פוליטיות נוספות. לפעמים הארוחות כוללות גם מתן חופשי של בגדים, החלפת ספרים, תיאטרון רחוב, מוזיקה, מעגלי תיפוף, גינון קהילתי ועוד; בכפוף לפעילות של כל תא.
מאחר שרוב התאים חולקים את אותם ערכים ופועלים בצורה עצמאית ובלתי היררכית, "אוכל במקום פצצות" ידועה בתור תנועה אנרכיסטית.
התנועה מאז הקמתה.
שנות ה-80.
תנועת "אוכל במקום פצצות" החלה דרכה בבוסטון ב-1980, כאשר פעילים של תנועת שלום נגד נשק גרעיני, שהפגינו נגד פרויקט גרעיני באזור, החלו לרסס בגרפיטי את הסיסמה "כסף לאוכל, לא לפצצות" ברחבי העיר. הסיסמה קוצרה ל"אוכל במקום פצצות", והפכה גם לשמה של הקבוצה. זמן קצר לאחר מכן, החליטה הקבוצה להוציא את סיסמתה אל הפועל. במהלך פגישה של מנהלי בנקים, אשר מימנו פרויקטים גרעיניים, הופיעה הקבוצה והחלה לחלק אוכל לקהל של כ-300 חסרי בית. זמן קצר לאחר מכן, החלה הקבוצה לבצע זאת על בסיס קבוע.
קבוצה שנייה של "אוכל במקום פצצות" נפתחה בסן פרנסיסקו בשנות ה-80 המאוחרות. תוך זמן קצר, קבוצה זו נתקלה במתחים עם המשטרה ונאבקה על מקומה עם ראשי העיר, ארט אגנוס ופרנק ג'ורדן, שנלחמו בתופעה של חסרי הבית בעיר - קהל יעד מרכזי של הקבוצה. ב-1988, בית המשפט הוציא צו שאוסר על הגשת אוכל בסביבת קניון מסחרי במקום, בטענה שההתקהלות שהחלוקה יוצרת מהווה מטרד. הקבוצה הפרה את הצו והמשיכה לחלק במקום אוכל לנזקקים, ופעיליה נעצרו על ידי המשטרה פעמים רבות. אגנוס טענה שהקבוצה מנצלת את הנושא של חסרי הבית על מנת להציג סוג של סדר עולמי רדיקלי חדש.
שנות ה-90.
ראש העיר מהמפלגה הדמוקרטית אך בעל הדעות השמרניות, פרנק ג'ורדן, ירש את מקומה של אגנוס והמשיך במאבקים נגד תופעת חסרי הבית. ב-1993 הכריז על "תוכנית מאטריקס" להתמודדות עם התופעה. התוכנית, שכללה בין היתר מתן דו"חות על קיבוץ נדבות "אגרסיבי", שתיית אלכוהול בציבור ולינה בציבור, עוררה התנגדות רבה כ"תוכנית שתוקפת את העניים". מספר ימים לאחר החלת התוכנית, שוטרים החלו להופיע באירועי חלוקת מזון של הקבוצה, בהם התאספו חסרי בית רבים, ולעצור מאות מפעילי הקבוצה. התוכנית של ראש העיר נכשלה לבסוף ולא פתרה את בעיית חסרי הבית בסן פרנסיסקו.
חסרי הבית היוו נושא מרכזי בבחירות בעיר בשנת 1995, והמועמד וילי בראון, שבסופו של דבר ניצח, הבטיח בין השאר להפסיק את ההתקפות על אירועי חלוקת האוכל של "אוכל במקום פצצות", ולפתור את בעיית חסרי הבית בדרכים אחרות. למרות הבטחתו, גם בתקופת כהונתו, נשלחה המשטרה לאירועים של הקבוצה ועצרה את פעיליה.
הכיסוי התקשורתי של האירועים בסן פרנסיסקו תרם להתפשטות הרעיון וקבוצות של התנועה החלו להופיע בכל העולם. לרוב לא נתקלו הקבוצות בהתנגדות מטעם הרשויות. התנועה המשיכה לצבור תאוצה בשנות ה-90, וערכה שלושה כנסים בינלאומיים. קבוצות של התנועה היו מעורבות גם בהפגנות רבות כנגד הגלובליזציה בסוף שנות ה-90.
שנות ה-2000.
ב-2002 וב-2003 היוותה התנועה חלק גדול מההפגנות נגד המלחמה בעיראק, וחילקה אוכל למפגינים.
במהלך הרצאה באוניברסיטת טקסס בשנת 2006, סוכן FBI רשמי הגדיר את "אוכל במקום פצצות" ואת "אינדימדיה" כארגונים שייתכן שקשורים לטרור.
בחודש אפריל 2007, המשטרה עצרה פעיל של התנועה עקב העובדה שהאכיל את חסרי הבית באורלנדו, פלורידה. הפעיל נאשם בהפרת חוק שנוי במחלוקת, כנגד האכלת קבוצות גדולות של אנשים עניים במרכז העיר. החוק מתיר לארגוני צדקה להאכיל למעלה מ-25 אנשים בו זמנית באזור עיריית אורלנדו, רק לאחר קבלת אישור, שאותו אפשר לקבל פעמיים בשנה. החוק נתמך על ידי בעלי עסקים מקומיים הטוענים כי חסרי הבית מרחיקים לקוחות, אך עורר התנגדות של ארגוני זכויות אדם אשר עתרו כנגדו בבית משפט. היום ישנם קרוב ל-200 קבוצות של "אוכל במקום פצצות" בכל העולם, מרביתן בצפון אמריקה.
בישראל.
אוכל במקום פצצות בישראל אומץ על ידי התנועה האנרכיסטית המקומית וקבוצות "אוכל במקום פצצות" רבות שפעלו בארץ כללו מחאה נגד הכיבוש בגדה מערבית ורצועת עזה במסגרת הפעולה שלהם, לצד נושאים כמו עוני, טבעונות, זכויות בעלי חיים, איכות הסביבה, צדק חברתי ורבים אחרים. קבוצות שפעלו בארץ טוענות שכסף שמושקע בכיבוש ובמיליטריזם הישראלי היה יכול ללכת למטרות כמו האכלת הרעבים ודיור ציבורי.
בתחילת שנות ה-2000 הייתה קבוצה של "אוכל במקום פצצות" פעילה בתל אביב וחילקה אוכל טבעוני לכל דורש על בסיס שבועי בכיכר דיזנגוף ובשכונות הדרום, אך פעולתה נפסקה בשנים האחרונות. קבוצה חדשה קמה בתל אביב בשנת 2012, וגם היא פסקה מלפעול לאחר עשרה דוכנים. תא חדש החזיר את התנועה לפעילות בתל אביב בשנת 2016 ופועלת עד היום. מספר דוכנים גם הוקמו מדי פעם בירושלים, ברחובות ובחיפה.
כיסלון
תנועה שורשית
"תנועה שורשית" או הִתְאַרְגְּנוּת נֶבַע היא מושג במדע המדינה המתאר יוזמה חברתית או פוליטית של אזרחים, אשר פעיליה מגיעים מן הקהילה.
הגדרת המושג.
המונח המקורי באנגלית, "Grassroots Movement", מתאר יצירה של תנועה חברתית מן "שורשי העשב", בהנחה שצמיחה כזו היא ספונטנית וטבעית, שלא כמו תנועות חברתיות שמוקמות ומופעלות על ידי גורמי כוח מסורתיים. לעיתים, הפעילות המקומית יכולה לצבור כוח על-אזורי ולהפוך לפעילות פוליטית במישור הלאומי או אפילו הבינלאומי. תנועת הירוקים ומפלגת הירוקים בגרמניה הן דוגמאות לתנועה שורשית ש"התמסדה" והפכה לאחת מן המפלגות המובילות בארצה.