תואר הכבוד כימאי מורשה מוענק בידי החברה המלכותית לכימיה בממלכה המאוחדת ובידי המכון הכימי המלכותי האוסטרלי (Royal Australian Chemical Institute; RACI) באוסטרליה.
בממלכה המאוחדת על המועמדים לתואר כימאי מורשה למלא אחר הדרישות הבאות:
באוסטרליה הדרישות דומות, באופן כללי.
החברה המלכותית מסבירה את תואר הכבוד במילים אלו:
Chemistry World
Chemistry World (באנגלית: "עולם הכימיה") הוא כתב עת פופולרי בנושא כימיה, הרואה אור בידי החברה המלכותית לכימיה בקיימברידג', הממלכה המאוחדת. מערכת כתב העת מונה עשרה כימאים אנשי אקדמיה או פעילים בתעשייה. כתב העת ראה אור לראשונה בינואר 2004, והחליף את "Chemistry in Britain", כתב עת ותיק אשר ראה אור לראשונה בשנת 1965.
כתב העת מופץ מדי חודש לחברי החברה ברחבי העולם והוא כולל חדשות, מאמרים העוסקים בכימיה באופן כללי, כגון ההיסטוריה של הכימיה או התפתחויות טכנולוגיות, ביקורות ספרים ומכתבי קוראים.
מספר הסדרה הסטנדרטי הבינלאומי (International Standard Serial Number) של כתב העת הוא 1473-7604.
מרנאולי
מַרנֶאוּלי (בגאורגית: მარნეული) היא עיירה בדרום גאורגיה. המרכז המנהלתי של נפת מרנאולי שבמחוז כארתלי תחתית. העיירה ממוקמת על גדות נהר האלגתי, בקרבת הגבול עם אזרבייג'ן וארמניה, ומאוכלסת ברובה הגדול באזרים (83%). היא הוכרזה כיישוב עירוני בשנת 1921, ואוכלוסייתה מונה 20,600. צאצאי העיירה היו כמה מהמוג'תהידים המפורסמים בקווקז.
לפני 1947 הייתה העיירה ידועה בשם בורצ'לו. משנת 1945 ועד לשנת 1952 נודעה העיירה בשם סארוואן. לפני שנת 1937 הייתה העיירה, יחד עם הנפה, סולטנות ונודעה באיכות ייצור השטיחים.
במרנאולי נמצאת קהילה טורקית של אזרים, שאתנית נחשבים לקארַפּאפַּק (Karapapak), ונמצאים גם בבולניסי, דמניסי, גרדבני ועוד.
בורצ'לו (מחוז)
בּוֹרצַ'לוֹ (בגאורגית: ბორჩალო) הוא מחוז היסטורי גאוגרפי של גאורגיה, באזור גאורגיה וארמניה.
השטח המקורי של בורצ'לו משתרע בחלק המזרחי של כארתלי תחתית בנפות מרנאולי, גרדבני ובולניסי והיא גובלת באזרבייג'ן וארמניה. בשנת 1604 השאה הפרסי עבאס הראשון אכלס את המחוז בשבט הטורקי ממוצא אזרי, בּוֹרצַ'לוּ. בתקופת שלטון האימפריה הרוסית, משנת 1880 ועד ל-1918, נכלל כאוייזד נפרד בשם אוייזד בורצ'לו או המזרה של בורצ'לו וכלל את לורי ודאשיר בפלך טביליסי.
בורצ'לו
צוות אוויר
צוות אוויר (בראשי תיבות: צ"א) הוא שם כולל לבעלי תפקיד בהטסת כלי טיס מאויש ותפעולו, הנמצאים בכלי הטיס בזמן הטיסה. הרכב הצוות תלוי בסוג כלי טיס ויעוד הטיסה.
תעופה אזרחית.
בתעופה האזרחית מופעל המטוס על ידי צוות מטוס (flight crew).
תעופה צבאית.
בעוד צוות האוויר חיוני להטסת כלי הטיס, ישנם בעלי מקצועות החיוניים למילוי משימות שונות הקשורות למטוס וייעודו. אלה מכונים בתעופה צבאית צוות עזר אווירי (בראשי תיבות: צע"א; באנגלית: Tactical Crew). הבחנה בין צוות אוויר לצע"א קיימת גם בדירוג שכר. בחיל האוויר הישראלי הונהגה במהלך שנות ה-80 הפרדה בולטת בין המקצועות התומכים לבין מקצועות ההטסה היוקרתיים שנרכשו בקורס הטיס. הפרדה זו נהגתה לצורכי קיצוץ תקציבי (שכן משכורות צ"א גבוהות משמעותית ממשכורות צע"א), ולצורכי הפרדת מעמד. בין ההטבות שנלקחו מאנשי צע"א הייתה הזכות לענוד כנפיים מבד והן הומרו לכנפי מתכת. כיום כנפיהם של כל אנשי צוות האוויר (טייסים ונווטים) הן אחידות, אך שונות משל הצע"א.
בית המשפט המחוזי
גלוטתיון
גְלוּטָתיון (באנגלית: Glutathione) הוא פפטיד קצר ונוגד חימצון חשוב. שמו הכימי, לפי מונחון IUPAC, הוא 2-amino-5-{[2-[(carboxymethyl)amino]- 1-(mercaptomethyl)-2-oxoethyl]amino}-5-oxopentanoic acid
גלוטתיון בנוי משלוש חומצות אמינו - גלוטמט, ציסטאין וגליצין - ומכיל קשר פפטידי יוצא דופן בין קבוצת האמין של הציסטאין לבין קבוצת הקרבוקסיל שעל שרשרת הצד של הגלוטמט.
הגלוטתיון יכול להמצא במצב מחוזר, GSH, שבו קבוצת התיול (SH) יכולה להגיב עם רעלנים כדוגמת רדיקלים חופשיים, ולנטרל אותם על ידי העברת אלקטרון. עם מסירת האלקטרון עובר הגלוטתיון למצב מחומצן, GSSG, בו שתי מולקולות נקשרות זו לזו בקשר דיסולפידי. האנזים גלוטתיון רדוקטאז אחראי על חיזור גלוטתיון ממצבו המחומצן חזרה ל-GSH, שהוא המצב בו נמצא הגלוטתיון רוב הזמן.
בתאים של בעלי חיים הגלוטתיון המחוזר מצוי, במצב פיזיולוגי תקין (כשאין הרעלה), בריכוז של כ-5 מילימולר.
פעילות ביולוגית.
גלוטתיון משתתף בתהליך סינתזת לויקוטרין (leukotriene), מתווך חשוב בתהליכי אלרגיה ודלקת. הוא קו-פקטור של האנזים גלוטתיון פראוקסידאז. הוא מוצמד לרעלנים ולפסולת שומנית כקבוצה הידרופילית בתהליך ההמרה (ביוטרנפורמציה) לחומצות מרה בכבד. גלוטתיון משמש גם לניטרול (דהטוקסיפיקציה) של מתילגליוקסאל (methylglyoxal), תוצר לוואי רעיל של תהליכים מטבוליים. תהליך זה נעשה על ידי מערכת הגליאוקסלאז.
גלוטתיון משמש כמצע בתגובות אנזימטיות, הן בתגובות קוניוגציה (הצמדה לשומנים) והן בתגובות חיזור, המתרחשות במיקרוזומים ובמיטוכונדריה.
גלוטתיון ופרצטמול.
בנוסף לתגובות אנזימטיות, ניתן למצוא את הגלוטתיון משתתף בתגובות קוניוגציה לא אנזימטיות, למשל עם n-acetyl-p-benzoquinone imine, תוצר מטבוליזם של פרצטמול (אקמול). במקרים של הרעלת פרצטמול, רמת התוצר עולה על הרמה שביכולתו של הגלוטתיון לנטרל, והוא הופך רעיל לתאי הכבד, עד לכדי הרעלת כבד ומוות. הטיפול המקובל להרעלת פרצטמול, בעיקר בעקבות ניסיון התאבדות, הוא בהזרקה של אן-אצטילציסטאין (N-acetylcysteine), המשמש לחידוש מלאי הגלוטתיון המחוזר בגוף.
גלוטתיון במוח.
שחרור פתולוגי של עודף גלוטמט לסינפסות, למשל במקרים של נזק מוחי עקב פציעה, עלול למנוע ספיגה של ציסטאין, אבן הבניין העיקרית של גלוטתיון. עקב החוסר הנוצר בגלוטתיון נמנעת הפעילות המגינה האנטי-חמצונית שלו, דבר המוביל לפגיעה בתאים ואפילו למות התא.
סדיגורה
סדיגורה, כמקובל בשפת יהודי המקום (אוקראינית: Садгора סדהורה; רומנית: Sădăgura סדגורה; פולנית: Sadagóra סאדגורה) - היא פרוור של עיר המחוז צ'רנוביץ שבאוקראינה, כ-6 קילומטר ממרכז העיר. בעבר הייתה סדיגורה עיירה עצמאית.
הקהילה היהודית.
האוכלוסייה היהודית.
העיר נוסדה ב-1769 ומיד נמשכו אליה יהודים לרוב. הייתה בתחום הקיסרות האוסטרית, המתיישבים היהודים היו ברובם המכריע חסידים.
יהודים ישבו במקום במאה ה-17. ב-1775 נמנו בסאדאגורה 45 משפחות יהודיות מכלל 180 המשפחות בעיר, ובתחילת המאה ה-19 - מאה משפחות. בית-הכנסת המרכזי הוקם ב-1770 לערך. יהודים מיישובי הסביבה היו מסופחים לקהילת סאדאגורה.
יהודי סאדאגורה עסקו במסחר ובמלאכה, ובין יהודי הסביבה היו גם בעלי-קרקעות עשירים. יהודים מדלת העם מצאו את פרנסתם בדוחק בהובלת מים בחביות מבארות מרוחקות.
במשך המאה ה-19, הייתה סדיגורה עיירה יהודית. רוב תושביה היו יהודים, שפת המסחר והתרבות הייתה יידיש, ובשבתות וחגים יהודיים לא התקיים בה בפועל מסחר.
הקהילה היהודית התארגנה ומספר היהודים בעיר הלך ועלה. ערב מלחמת-העולם הראשונה הייתה הקהילה בשיא פריחתה, ומנתה 10,000 נפש, מהם 3,000 יהודים ביישובים הסמוכים.
קהילת סאדאגורה הייתה מעוז חסידי רוז'ין, אחרי שהאדמו"ר ר' ישראל פרידמן קבע בה את מושבו באמצע המאה ה-19. התקיימה יריבות בין חסידיו לחסידי צאנז והייתה מתיחות בין הקהילות.
אחרי מלחמת העולם הראשונה ירד מאוד מספר היהודים בעיר. בין שתי מלחמות-העולם התנהלה בקהילה פעילות ציונית ערה, ונציגים יהודים ישבו במועצת העיר. ערב מלחמת העולם השנייה נמנו בסאדאגורה כ- 1,700 יהודים.
במהלך מלחמת העולם השנייה עבר אזור סאדאגורה לשליטת הסובייטים ואחרי מתקפת גרמניה על ברית המועצות בקיץ 1941 נמסר שוב לידי רומניה, אז בת ברית של גרמניה הנאצית. עם השתלטות הגרמנים והרומנים על סאדאגורה נרצחו 186 יהודים בעיר עצמה, ויתרם, כ-1,500, שולחו למחנות בטראנסניסטריה. מהם רק מעטים שבו.
במהלך השואה נרצחו רוב יהודי העיירה בבורות ירי.
לאחר השואה נשארו בסדיגורה רק 5 משפחות יהודיות. הנאצים והמקומיים מבצעי הרצח לא הותירו ממצאים על פני השטח; ואף השלטונות הסובייטים ששלטו במקום בהמשך לא ציינו את העבר ולא הותירו רישומים מדויקים על הנרצחים. רק שנים לאחר השואה, כשהורם מסך הברזל, החלו להתברר ממדי הרצח. בשנת 2019 הוקמה בעיירה מצבה שהוקמה בסיוע מרכז רבני אירופה, על קבר אחים ענק בו טמונות גופותיהם של לפחות 1,200 ילדים, נשים וגברים יהודיים מהעיירה ומהסביבה, שנרצחו בבורות ירי, חלקם כפי הנראה נקברו בקבר האחים בעודם בחיים.
רבני חסידות סדיגורה עלו לארץ ישראל לפני השואה.
ממשיך השושלת של אדמו"רי רוזין וסדיגורה היה רבי ישראל משה פרידמן – האדמו"ר השישי מסדיגורה, שהתגורר בישראל.
בשנות ה-2000 סאדאגורה היא פרוור של העיר צ'רנוביץ. בסדיגורה נותר בית הכנסת של הצדיק, האדמו"ר מסדיגורה. בית העלמין היהודי בעיר מוקף גדר, אולם אינו מטופל. במקום ישנו אוהל על קברי הצדיקים מסדיגורה.
יעקב עמידרור
יעקב (יקי) עמידרור (נולד ב־15 במאי 1948, ו' באייר תש"ח) הוא אלוף בצה"ל במילואים, כיהן כראש המטה לביטחון לאומי, ראש חטיבת המחקר באמ"ן, מזכיר צבאי לשר הביטחון, ומפקד המכללות הצבאיות. נכון ל־2021, עמידרור הוא עמית בכיר במכון ע"ש אן וגרג רוסהנדלר במכון ירושלים לאסטרטגיה ולביטחון.
ביוגרפיה.