הנכס נרכש בשנת 1645, על ידי פנדולפו אטאוונטי (Pandolfo Attavanti), שצאצאיו התחילו בשיפוץ החדרים הפנימיים והגן בין סוף המאה ה-17 לתחילת המאה ה-18. בולט במיוחד השיפוץ שביצע אמריגו אטאוונטי (Amerigo Attavanti) שיצר גן איטלקי של גדרות וערוגות פרחים עם מזרקה עגולה מרכזית, וקישט את פנים הווילה בציורי קיר ועיטורי סטוקו, שאותם הכינו ג'ובאני דומניקו פרטי (Giovanni Domenico Ferretti, 1715), תומאסו גררדיני (Tommaso Gherardini) וג'ובאני באניולי (Giovanni Bagnoli). העבודות הסתיימו בין 1723 ל-1724. התיאורים של אז מספרים על גידול פרי הדר בעציצים בשטח מול החומה הצפונית של הגן, עם ערוגות פרחים הכוללות מינים שונים של פרחים: ציפורן הקרנפול ("Dianthus caryophyllus"), יסמין, שושנת העמקים וסיגל.
בשנת 1752, כשבא הקץ למשפחת אטאוונטי, עברה הווילה בירושה למשפחת ריקאסולי, בפרט לבינדאצ'ו ולאון, ברוני רוקאגוויוצ'ארדה ודלה טרפולה. בשנת 1766 מכרו אותו אז לג'וליו ג'וזפה אמאטי, אציל מפיסטויה. הוא קידם את שחזור חממת ההדרים וסידור הפארק הרומנטי באזור שממזרח לווילה, שבו שבילים רציף מתפתלים דרך יערות אלון הגלעין ("Quercus ilex"), ברושים וחורשות ער אציל, עד לאגם מלאכותי עם מיני עצים שונים. הוא חידש את הקפלה בסגנון התחייה הגותית ואת הכניסה המונומנטלית בסגנון נאו-קלאסי, שעוצבה על ידי אנטוניו גמבראי (Antonio Gamberai).
משפחת צ'לזי והמעבר לבעלות העיירה.
בשנת 1863 נעלם ג'ובאני טומאסו, הצאצא האחרון למשפחת אמאטי, והשאיר את רכושו לג'וליו צ'לזי (Giulio Cellesi), השייך למשפחת אצילים עתיקה מפיסטויה הקשורה לאפיפיור קלמנס התשיעי, בתנאי שיקבל את שם המשפחה הכפול. משפחת אמאטי צ'לזי שמרה על הווילה עד שנת 2000, אז נרכשה על ידי עיריית קווארטה, שביצעה עבודות שיקום שהושלמו בשנת 2005. בפרט נרכשו יצירות אמנות עכשוויות שתוכננו במיוחד לשילוב בנוף הפארק. בפארק הוצבו יצירות של פבריציו קורנלי, אן ופטריק פויארייה, מרקו באניולי, הידטושי נגאסאווה, מאוריציו נאנוצ'י ודניאל בורן.
כריס סמית'
כריסטופר הנרי סמית' (באנגלית: Christopher Henry Smith; נולד ב-4 במרץ 1953) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הרביעי של מדינת ניו ג'רזי, ברציפות מאז 1981. מחוז קונגרס זה, השוכן במרכז ניו ג'רזי, נחשב למחוז שהכי נוטה לכיוון הרפובליקנים במדינה לפי מסד הנתונים הפוליטי "מַפְתֵּחַ ההצבעות המפלגתי קוק" (Cook Partisan Voting Index). סמית' מכהן בתפקיד מטעם המפלגה הרפובליקנית.
בהווה, סמית' הוא הוותיק ביותר מבין נציגי ניו ג'רזי בקונגרס של ארצות הברית, והרפובליני היחיד שנבחר לבית הנבחרים מניו ג'רזי בבחירות 2018 לקונגרס ה-116. בחלק ניכר מקריירתו הפוליטית שם פעמיו למען הגנה על זכויות האדם, תוך נתינת חסות לחקיקות העוסקות בעניין זה ולכאלה שנאבקות בסחר בבני אדם. בכלל, סמית' הוא מוותיקי בית הנבחרים. רק לחבר בית הנבחרים אחד — האל רוג'רס — יש ותק רב ממנו.
ביוגרפיה.
סמית' נולד בעיר ראוויי (Rahway) שבצפון מדינת ניו ג'רזי בראשית מרץ 1953. הוא למד בבית הספר התיכון "סנט מרי" שבפרת' אמבוי, שם היה פעיל בקבוצות האתלטיקה כאצן וכמתאבק. סמית' עבד בעסקי הספורט של משפחתו ואף הגיע לדרגת "צופה נשרי" בתנועת הצופים בארצות הברית. לאחר סיום לימודיו לתואר ראשון במכללת טרנטון סטייט (כיום נקראת "מכללת ניו ג'רזי") בשנת 1975, התמנה למנהל הביצועי של ועדת הזכות לחיים בניו ג'רזי. ב-1976 ניהל את מסע הבחירות של עורך הדין סטיבן פולי לסנאט של ארצות הברית מול הסנאטור המכהן הריסון ויליאמס במהלך הבחירות המקדימות שנערכו במפלגה הרפובליקנית.
כמי שבמקור היה איש המפלגה הדמוקרטית, בשנת 1978 השלים את המהפך האידאולוגי וחבר למפלגה הרפובליקנית. בשעה שעבד בחנות מוצרי הספורט של משפחתו, סמית' בן ה-25 התמודד לבית הנבחרים של ארצות הברית בבחירות אמצע הכהונה ב-1978. הוא הפסיד בבחירות הכלליות לחבר הקונגרס המכהן פרנק תומפסון, כשלו כ-37% מקולות הבוחרים בלבד.
ב-1980 התמודד סמית' בשנית מול תומפסון לבית הנבחרים. תחילה, סמית' סבר כי הוא בעל סיכויים קלושים לניצחון, אך נגד תומפסון הוגש כתב אישום במסגרת תרגיל העוקץ "Abscam" שיזמה לשכת החקירות הפדרלית. מאז שהמירוץ לבית הנבחרים נעשה תחרותי, בממסד הרפובליקני נשקלה האפשרות להחליף את סמית', אם כי שני המועמדים החליפיים שנשקלו מיאנו להצעת המפלגה. בצל ניצחונותיו של מושל קליפורניה לשעבר רונלד רייגן בבחירות לנשיאות שהתקיימו באותה השנה, סמית' גבר על תומפסון ברוב של 57% מקלות הבוחרים.
בשנת 1982 החלה במחוזו של סמית' מגמה של התחזקות מצביעים דמוקרטיים, ויריבו הדמוקרטי היה נשיא הסנאט של ניו ג'רזי לשעבר ג'וזף פ. מרלינו, שניהל מסע בחירות עיקש לתפקיד מושל ניו ג'רזי אשתקד. בניו ג'רזי ההערכה הרווחת הייתה כי ניצחונו של סמית' ב-1980 על תומפסון שהסתבך בפלילים היה הפיך, וכי הוא ייכשל בניסיונו להיבחר לתקופת כהונה שנייה. בתום אחד מעימותי הבחירות שלהם, סמית' פנה למרלינו כדי לדרוש בשלומו. מרלינו צוטט באומרו אמירה זו של מרלינו תרמה לדימויו העממי של סמית', והוא הפסיד לו בפער של 6%. בהמשך, בית משפט פדרלי קבע כי השינויים בהרכב המחוז שהפך אותו לדמוקרטי יותר ב-1982 נעשה כחלק מהטיה בקביעת מחוזות בחירה, והוא הושב להרכבו השמרני יותר מ-1980. מאז סמית' נבחר 19 פעמים נוספות ללא התנגדות רצינית.
בשנים 2001–2005 היה סמית' יושב ראש הוועדה לענייני חיילים משוחררים של בית הנבחרים. ב-2005 הפסיקה מפלגתו את חברותו בוועדה, אחרי שהצביע בניגוד לעמדתה במסגרת חיפושיו האגרסיביים אחר מקורות מימון למטרות החשובות לחיילים משוחררים.
עמדותיו של סמית' שמרניות. הוא מתנגד להפלות, ומהקמפיין לזכויות אדם קיבל דירוג 0 בשל התנגדותו לזכויות להט"ב, אותן הוא אינו מחשיב כזכויות אדם. במהלך הקונגרס ה-114 של ארצות הברית הוגדר בידי מרכז לוגאר ובידי בית הספר מקורט למדיניות ציבורית של אוניברסיטת ג'ורג'טאון כחבר ה-17 הכי דו-מפלגתי בבית הנבחרים. בשלהי 2019 הצביע נגד שני סעיפי ההדחה של דונלד טראמפ.
רוזונדה תומאס
רוזונדה אוסיאליאן תומאס (באנגלית: Rozonda Thomas), אשר ידועה גם בשם הבמה שלה צ'ילי היא זמרת-יוצרת, רקדנית, שחקנית ודוגמנית אמריקאית, אשר התפרסמה בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 בזכות חברותה בלהקת הבנות TLC, אשר הפכה לאחת מלהקות הבנות המצליחות ביותר בהיסטוריה.
ראשית חייה.
תומאס נולדה באטלנטה ג'ורג'יה לעבדול עלי ממוצא ערבי ובנגלי ולאווה שהיא אפרו-אמריקאית. תומאס גודלה בעיקר על ידי אימה ופגשה את אביה לראשונה מזה הרבה שנים בשנת 1996 כשהייתה בת 25 במסגרת תוכנית הטוק שואו של סאלי ג׳סי רפאל. ת'ומאס למדה וסיימה את לימודיה בתיכון על שם בנג'מין אי מייס.
כשהייתה ילדה נהגה סבתה מצד אימה לקחת אותה לכניסייה.
קריירה מוזיקלית.
תומאס שימשה תחילה כרקדנית של הצמד המוזיקלי "Damian Dame". בשנת 1991 היא הצטרפה ללהקת TLC ושם קיבלה את שם הבמה שלה צ'ילי. לפניי תומאס הייתה בלהקה חברה בשם קריסטל ג'ונס וביחד עם החברות האחרות בלהקה טיון ווטקינז וליסה לופז הן יצרו את ראשי התיבות של שמותיהן לכדי שם הלהקה. אך כאשר תומאס באה במקום ג'ונס היא כביכול הרסה את הראשי התיבות של שם הלהקה ולכן כל אחת מבנות הלהקה הייתה צריכה להמציא לעצמה כינוי משלה כדי לשמור על ראשי התיבות של הלהקה ובכך נוצר לה הכינוי "צ'ילי". הלהקה זכתה להצלחה אדירה עד כדי כך שמכרה 65 מיליון עותקים ובכך הפכה ללהקת הבנות האמריקאית המצליחה ביותר בכל הזמנים וללהקת הבנות השנייה המצליחה ביותר אחריי הספייס גירלז. במסגרת עבודתה עם הלהקה זכתה תומאס ב-4 פרסי גראמי.
לאחר מותה של ליסה לופז, הלהקה התפרקה אך התאחדה באופן חד פעמי בשנת 2017 אם כי במהלך הזמן הזה הן המשיכו להופיע בפסטיבלים והופעות צדקה.
בסוף 2011 ערוץ VH1 החל לתכנן סרט ביוגרפי אודות הלהקה אשר שודרה בסופו של דבר ב-2013 בשם CrazySexyCool: The TLC Story, אשר תומאס וחברת הלהקה השנייה שנותרה בחיים טיון ווטקינז שימשו כמפיקות התכנית. הזמרת והשחקנית קקה פאלמר גילמה את דמותה של תומאס בסרט.
בשנת 2019 הלהקה הייתה אמורה להופיע שוב מאז 2017, הפעם בשני ירידים אך הופעותיהן בוטלו לאחר שתומאס חלתה בדלקת במיתרי הקול אם כי באותה שנה הן יצאו לסיבוב הופעות משותף עם הראפרים נלי ופלו ריידה.
קריית סולו.
תומאס החלה לעבוד על אלבום משלה בשנת 2000, אך הפסיקה לעבוד עליו כאשר TLC החלו לעבוד על אלבומן הרביעי. בשנת 2006 עלתה שמועה כי היא חתמה על חוזה בן 4 אלבומים בחברת התקליטים של הזמר אייקון אך תומאס הכחישה שמועות אלו אם כי היא אמרה שהיא כן בוחנת הצעות מחברות תקליטים שונות. לאחר מכן נחשף כי אלבומה ייקרא "Bi-Polar" אך בסופו של דבר הוא נגנז בעקבות עיכובים בלתי פוסקים ועימותים. על פי השמועות האלבום היו אמור לכלול שיתוף פעולה עם מיסי אליוט ועבודה עם המפיקים טי-פיין וטריקי סטיוארט. בין השנים 2006 ל-2008 הודלפו שירים שונים אשר היו מיועדים לאלבום כמו השיר "Gameproof" שהיה בשיתוף עם חברת הלהקה השנייה שנותרה בחיים, טיון ווטקינז. ב-2007 הודלף באופו רשמי השיר עם מיסי אליוט בשם "Straight Jack" בהפקותו של פאולו דה דון. אף על פי שהודלף הוא הצליח להיכנס למקום ה-35 במצעד האמריקאי של שירים של אמנים שחורים. באפריל 2008 הוציאה בפעם הראשונה שיר סולו רשמי בשם "Dumb Dumb Dumb".
ב-2012 היא הופיעה בקליפ לשיר "Nothing On You" של הזמר טייריס גיבסון.