באי נמצא נמל התעופה ואוגר שהוא שדה התעופה היחיד באיי פארו. שדה התעופה נבנה על ידי הצבא הבריטי בתקופת מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה לא השתמשו בשדה התעופה במשך 20 שנה, בטרם הפך לשדה תעופה אזרחי. כיום עוברים בשדה התעופה כ־170,000 נוסעים מדי שנה.
מנהרה תת-ימית שאורכה 5 ק"מ מקשרת את האי עם האיים הקרובים והבירה טורסהאבן.
יישובים.
כיום מצויים בוואוגר שלוש עיירות ושלושה כפרים.
העיירה הגדולה ביותרה היא מיאואגור בה 1,025 תושבים (2003), הנמצאת במרכז האי, והפכה למרכז המסחר של האי. בעיירה נמצא מוזיאון הממוקם בבית העתיק ביותר באיי פארו.
מזרחית למיאואגור נמצא הכפר סאנדאבאגור בו 716 תושבים (2003). גם כפר זה הוא כפר היסטורי, ובמקום נמצאים שרידי יישוב משנת 1200 הכוללים מצבה ועליה רונות.
הכפר השלישי בגודלו הוא סורבאגור בו 980 תושבים (2003), והוא נמצא במערב האי. ליד כפר זה נבנה במהלך מלחמת העולם השנייה שדה התעופה של האיים. בתקופת מלחמת העולם התגוררו בכפר למעלה מ-5,000 חיילים בריטיים.
בוואוגר שני כפרים נוספים: בואור, 4 ק"מ מערבית לסורבאגור, בו מתגוררים 69 תושבים (2003), וגאסדלור, מערבית לבואור, על גדות פיורד מייקינס בו 16 תושבים.
כפר חדש בשם ואטנסויראר, בו מתגוררים 41 תושבים, נבנה בשנת 1921, על ידי שלוש משפחות חוואים.
בקצה הצפוני של האי נמצאים שרדי הכפר סלאטאנס שנוסד בשנת 1835. בכפר התגוררו 70 משפחות, אולם הוא נעזב בשנת 1964.
כפר נוסף שנוסד בשנת 1833 - ויקאר, בצפון האי, נעזב בשנת 1910.
אידאוגרפיה
אידאוגרפיה, המכונה גם שירה קונקרטית (Concrete poetry) או בצרפתית קליגרם (Calligramme), היא שירה מצוירת, כלומר שירה הנכתבת, נדפסת, מצולמת או מצוירת בדרך גרפית. זהו סוג של שירה שאינו מסתפק רק בהבאת הטקסט, אלא חותר לתאר בדרך ציורית את מהות התוכן של הטקסט. נקראת גם שירה קונקרטית, שירה תבניתית, שירי צורה.
השיר האידאוגרפי, המצויר, מנסה לאחד את שלוש האמנויות: שירה, ציור ומוזיקה, למצג אחד. הניסיונות לשוות לכתוב צורה גרפית הם קדומים מאוד, והחלו עם המצאת הכתב והאלף בית העברי והלטיני. בספרות ימי הביניים שקדמה להמצאת הדפוס, היו נפוצים שירי צורה, בעיקר בדמותם של תשמישי קדושה: גביעים, נרות, רימונים ועוד. ידוע בתולדות השירה העברית מימי הביניים שירו של רבי אברהם אבן עזרא לכבוד רבנו תם, נכדו של רש"י. השיר צויר במתכונת של אילן מסועף.
בבתי כנסת רבים וכן בסידורים, בעיקר אצל בני עדות המזרח, מופיע מזמור ס"ז בתהילים "למנצח בנגינות" בצורת המנורה.
בספרות האירופית החדשה בלטו כמה משוררים מפורסמים בנטייתם לכתוב שירי ציור. גיום אפולינר, המשורר הצרפתי, למשל, פרסם ספר שירים בשם "קליגרמות", ובו הביא שירי צורה רבים, בדמות חיות, פרחים וגרמי השמים. המשורר הגרמני כריסטיאן מורגנשטרן כתב שירי צורה ייחודיים. גם המשורר הספרדי הידוע, רפאל אלברטי, פרסם כמה וכמה שירי ציור בתוך כתביו. כן כתבו שירי צורה וציור משוררים אוונגרדיים בברית המועצות, באיטליה ובארצות נוספות. מגזין האומנות 291 היה הראשון לפרסמו בארצות הברית.
אצל חברי תנועת הדאדא שימשה השירה האידיאוגרפית, אשר כונתה כ"שירה לטריסטית", כפיתוח של השירה הפונטית הדדאיסטים, ראו באותיות, המהוות את היחידות הבסיסיות של השירה, כעדיפות על המילים היוצרות משמעות.
בשירה העברית החדשה בולט המשורר אבא קובנר בשירי הציור שפרסם בכמה מספרי שיריו: ב"מכל האהבות", ב"אחותי קטנה", ב"אדמת החול", ובפואמה שלו "להקת הקצב מנגנת על הר גריזים". האידאוגרפיה קיבלה דחיפה עצומה עם המצאת המחשב ועם המצאת התוכנות לגרפיקה ממוחשבת. משוררים רבים מאוד, חובבנים ושאינם חובבנים, מנצלים היום את אפשרויות המחשב ומשלבים, ברמות שונות של איכות, את שלוש האמנויות: שירה ציור ומוזיקה.
סשה גיטרי
סשה גיטרי, בשמו המלא אלכסנדר-פייר ז'ורז' גיטרי (בצרפתית: Sacha Guitry או Alexandre-Pierre Georges Guitry; 21 בפברואר 1885- 24 ביולי 1957), שחקן תיאטרון וקולנוע ומחזאי צרפתי.
ביוגרפיה.
גיטרי נולד בסנקט פטרבורג, בירת האימפריה הרוסית, לזוג שחקנים צרפתים: לוסיין גיטרי (1860–1925), שחקן תיאטרון מפורסם ששיחק תשע שנים בתיאטרון מיכאילובסקי שבבירת רוסיה דאז, ורנה דלמאס דה פון-ז'סט, שנודעה גם כ"רנה דה פונטרי". סאשה, שזכה להיות בן סנדקות של הצאר אלכסנדר השלישי היה השלישי מבין שלושה בנים. בהיותו בן חמש שנים בלבד הופיע עם אביו כשחקן, לרבות הופעה בפני המשפחה המלכותית הרוסית. אחרי גירושי הוריו בעקבות הפרשיות הרומנטיות המרובות של לוסיין, הילד עבר לזמן מה לחזקת אמו. אולם האב חטף אותו באוקטובר 1889 ולקח אותו איתו לרוסיה. עד גיל 17 הוא הספיק לכתוב כ־120 מחזות. החל משנת 1918 מחזותיו הוצגו בפריז וזכו להצלחה רבה. בין מחזותיו "נונו" (1905), "דבירו" (1918) ו"ז'אן דה לה פונטן" (1922).
גיטרי נודע בחוגים החברתיים של פריז. הוא נישא לזמרת איבון פרנטאן, והם הופיעו יחד במסע הצגות בצפון אמריקה (ניו יורק, בוסטון, מונטריאול) והציגו בין היתר את מחזהו "מוצרט". גיטרי כתב תסריטים לקולנוע, והיה במאי ושחקן קולנוע. הוא ביים כ־30 סרטים ובהם: "מזל טוב" (1935) "סיפורו של נוכל" (1937), "פניני הכתר" (1938) ו"אירוע ממלכתי בורסאיי" (1953).
ב־1931 העניקה לו ממשלת צרפת את התואר "אביר לגיון הכבוד". בשנות כיבוש צרפת על ידי הנאצים המשיך גיטרי להיות פעיל בתיאטרון, תחת חסותם, ואף פרסם מעין שיר הלל למארשאל פטן. עם שחרור צרפת נעצר והואשם בשיתוף-פעולה. גיטרי הצליח להחלץ בעור שיניו, אך שמו הוכתם.
גיטרי נפטר ב־1957 ונקבר בבית הקברות של מונמארטר, במונמארטר שבצפון פריז.
חוק פאראדיי
חוק פאראדיי הוא אחד מן החשובים שבחוקי הפיזיקה בתחום תורת האלקטרומגנטיות. החוק נוסח על ידי מייקל פאראדיי ב-1831 כחוק אמפירי, בהסתמך על ניסויים שביצע בחשמל ומגנטיות.
חוק פאראדיי קובע, שהשתנות בזמן של השטף המגנטי דרך תיל מוליך, גורמת להשראת מתח חשמלי (מתח זה נקרא "כוח אלקטרו-מניע" או כא"מ) במוליך.
על עקרון זה מתבססות פעולתם של מכשירי חשמל רבים, שהחשובים שבהם הם כנראה הגנרטור (ואחיו הקטן, הדינמו) והמנוע החשמלי. הגנרטור משתמש בסליל מוליך, שמסתובב סביב מגנט, על מנת להפיק מתח חשמלי, כלומר לייצר אנרגיית חשמל. לעומתו, מנוע חשמלי משתמש באנרגיה חשמלית, והופך אותה לאנרגיה קינטית, על פי אותו עיקרון, ולמעשה מבצע את הפעולה ההפוכה לזו של הגנרטור.
ניסוח מתמטי.
הניסוח המתמטי של חוק פאראדיי מסתמך על אנליזה וקטורית ומהווה אחת מארבע משוואות מקסוול:
formula_1
כדי לקבל את חוק פאראדיי בניסוחו המקורי (הניסוח האינטגרלי) יש לבצע אינטגרציה קווית (מסוג שני) במעגל סגור סביב משטח formula_2 ואז להשתמש במשפט סטוקס
כאשר formula_4 הוא השטף המגנטי הבוקע דרך המשטח S. האינטגרציה המשטחית נעשית על משטח S ואילו האינטגרציה הקווית נעשית על המסילה הסגורה שמהווה את השפה שלו.
עבור שדה מגנטי הקבוע במרחב, השטף המגנטי דרך משטח מישורי כלשהו ששטחו S שווה ל formula_5 כאשר formula_6 היא הזווית בין וקטור השדה B לווקטור הניצב למשטח.
חוק לנץ.
חוק לנץ הוא חוק הקובע את כיוון הכא"מ המושרה. חוק זה קובע שכוח אלקטרו-מניע מושרה תמיד ינגוד את סיבת היווצרותו, כלומר "ישאף" להקטין ולהעלים את עצמו (שהרי זרם חשמלי יוצר שדה מגנטי). שאם לא כן, הזרם המושרה יוסיף לשדה המגנטי הקיים ויגדיל את השטף המגנטי עוד יותר, וכך יושרה עוד זרם, וכך עוד ועוד ללא הפסק (משוב חיובי); במצב היפותטי זה ניראה שמתקבלת אנרגיה יש מאין, מצב שיעמוד בסתירה ל חוק שימור האנרגיה.
דוגמה.
נתאר לעצמנו שני תיילים מוליכים מקבילים וארוכים, המחוברים זה לזה בקצה השמאלי ואילו בקצה הימני מתגלגל מוט מוליך המחבר בין שניהם (ובכך יוצר מסגרת מוליכה מלבנית רחבה, שהצלע הימנית שלה חופשית). נניח שאורך המוט הוא r ושבזמן t=0 הוא היה צמוד לדופן השמאלית. כעת, נניח שהמוט נע ימינה במהירות v וכמו כן, נניח שכל התהליך מתרחש כאשר פועל על המערכת שדה מגנטי קבוע B הניצב למסגרת. במקרה זה השטף המגנטי הוא:
ולכן הכא"מ במעגל שנוצר הוא:
יש להעיר שבמצב זה, נוצר במוט המוליך זרם חשמלי (עקב הכא"מ) בכיוון כזה שהשדה המגנטי עליו ייצור כוח לורנץ המושך את המוט שמאלה, בניגוד לכיוון התנועה. כלומר: הזרם זורם בכיוון השואף להקטין את השינוי בשטף המגנטי, בהתאם לחוק לנץ.
השערת הארדי-ליטלווד הראשונה
ברירת שארים
ברירת שארים היא תאוריה המתארת מנגנון אבולוציוני המעודד התנהגות זולתנית של פרטים כלפי שארים גנטיים. מכיוון שלשארים גנטיים יש אחוז גבוה של אללים משותפים, לאלל הגורם לפרט לתרום להישרדותם של שארים (אלל זולתני) יש סיכוי גבוה להימצא בשאריו של הפרט. מהסיבה הזו, אלל שכזה בעצם תורם להתפשטותו ושגשגו באוכלוסייה מכיוון שהוא גורם לפרט לעזור לפרטים אחרים עם אותו אלל ומעלה את סיכוייהם לשרוד ולהעמיד צאצאים. צאצאים אלה, בתורם, ישאו בעצמם את האלל הזולתני ובכך יגבירו את תפוצתו.