המחקר הראשוני על חיי היהודים בסרדיס, התבסס על חקר טקסטים עתיקים, ספרות רבנית וטקסטים נוצריים קדומים. על בסיס מחקר זה מקובל היה לחשוב שיהודי הגולה המערבית היו סינקרטיסטים, מבודדים חברתית ותרבותית בעולם הרומי והשתייכו לשכבות הסוציו-אקונומיות הנמוכות יותר. "עם גטו", ללא כוח, במיעוט מספרי של 1 על 10–20 ביחס לגויים העוינים אותם.
בשנת 167 לספירה נשא מליטון, הבישוף של העיר, דרשה בפסח שקראה ליהודים כרוצחי ישו. מליטון מצוטט לעיתים קרובות כסופר הנוצרי הראשון שהפיץ את הרעיון של רצח אל בידי היהודים. הבנייה שלאחר מכן של בית הכנסת בסמוך למתחם המרחצאות והגימנזיום מרמזת על כך שהחסידים של מליטון לא גרמו נזק לאורך זמן לקהילה היהודית בסרדיס.
בית הכנסת כפי שעולה מין ההריסות מעיד על קהילה גדולה ועשירה שהיה בכוחה לבנות בית תפילה מפואר במיקום מרכזי בעיר. ברחוב, לאורך הקיר הדרומי של בית הכנסת היו חנויות. מבחינת השרידים עולה, שחלק מבעלי החנויות היו יהודים, שניהלו את עסקיהם במקביל לתושבים האחרים בעיר. אך יישנן גם עדויות לכך, שהתושבים המקומיים לא ראו בעיין יפה את השמירה על הלכות היהדות והתמרמרו שהיהודים לא עובדים את אלילי המקום. למרות זאת, היהודים זכו לתמיכה של השלטונות הרומיים שהתירו חופש פולחן והגנו על זכויותיהם. כפי שכתב דומיטיוס אולפיאנוס , משפטן מכובד של תחילת המאה השלישית:
מריאן פ. בונז, במאמרה, "הקהילה היהודית בסרדיס העתיקה" (1990), טוענת כי התקופה המשוערת לרכישת בית הכנסת (כפי שטוען סיגר), הייתה תקופה של משבר כלכלי חמור ברחבי האימפריה הרומית בכלל, ובאסיה הקטנה בפרט. לפיכך היא מסכמת כך:
הווה אומר, שהיהודים הצליחו לנצל את המשבר ורכשו את המבנה, ובחלוף השנים הפכו אותו לבית הכנסת המפואר.
After School
After School הוא המיני-אלבום הרביעי של הזמרת-יוצרת האמריקאית מלאני מרטינז. האלבום יצא לאור ב-25 בספטמבר 2020, על ידי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס. מתוך המיני-אלבום יצא הסינגל, "The Bakery". מרטינז הסבירה כי After School הוא "הרבה יותר אישי ויוצא לרגע מחוץ לתיבת דמות קרייבייבי (Cry Baby)".
רקע.
בראיון למגזין V בספטמבר 2019 הצהירה מרטינז כי היא תוציא שירים שעומדים שטרם נכנסו לאלבומה הקודם, K-12, השירים האלו יהיו "אישיים ופגיעים יותר". ב-7 בינואר 2020, הודיעה מרטינז בחשבון האינסטגרם שלה כאשר העלתה סטורי כי היא תפרסם מיני-אלבום ששמו After School, שיהיה חלק מאזור תקופת K-12. במקור, המיני-אלבום היה אמור לצאת באביב 2020. מרטינז אף הודיעה בעבר שתכננה שני סרטים נוספים, שניהם ילוו באלבומים, אך טרם אישרה מעורבות של After School לסרטים אלו.
ב-9 בפברואר 2020, אישרה מרטינז בעמוד האינסטגרם שלה בסטורי כי המיני-אלבום ייצא באביב. יממה לאחר מכן, פרסמה מרטינז את הסינגל, "Copy Cat", בהשתתפות הראפר. במקור, נועד השיר להיות הסינגל המוביל מהאלבום, אך לבסוף לא נכלל בו כלל.
ב-15 בספטמבר, העלתה מרטינז בעמוד האינסטגרם שלה, תמונה סוריאליסטית בה היא יושבת בקן עם שתי ביצים עם הכיתוב; "החזיקו מעמד עבור ביצים האלה, עד שהן מוכנות להיבקע בשבוע הבא", ברמיזה שהמיני-אלבום יפורסם בשבוע הבא. בראיון לבלוג המוזיקה Idolator, מרטינז הביעה עניין בהכנת קליפ לרצועה השנייה באלבום, "Test Me", ואמרה כי הכנת וידאו קליפ לשיר תלויה בכמה שאנשים יתחברו אליו.
יחסי בלארוס–צ'ילה
יחסי בלארוס–צ'ילה הם יחסי החוץ בין בלארוס לבין הרפובליקה של צ'ילה.
היסטוריה.
היחסים בין המדינות כוננו בשנת 1992, לאחר שבלארוס זכתה בעצמאותה בעקבות פירוק ברית המועצות.
ביקורים רשמיים.
בדצמבר 2008, במשרד החוץ של הרפובליקה של צ'ילה, לבקשתה של הרפובליקה של בלארוס, התקיימה פגישה בין המזכיר הראשון של שגרירות בלארוס בארגנטינה מר סרגיי לוקשביץ' עם סגן המנהל לענייני אירופה, אדוארדו שוט. ב-7 באוקטובר 2013 קיבל סגן שר החוץ של הרפובליקה של בלארוס, אלכסנדר גוריאנוב, את השגריר הצ'יליאני ברפובליקה של בלארוס חואן אדוארדו אגיגורן.
סורוסיס
סורוסיס (באנגלית: Sorosis) היה מועדון הנשים הראשון שהוקם בארצות הברית אשר נוסד במרץ 1868 בניו יורק. מטרת המועדון הייתה להעשיר את חיי החברות בו, ולקדם השכלה לא פורמלית לנשים. משמעות השם "סורוסיס" בלטינית היא "ערימה" או "צבירה".
בתחילה היו בו כ-12 חברות. בשנת 1869 היו במועדון כ-83 חברות. מין חברות המועדון היו נשים שעסקו במקצועות מגוונים והיו מעורבות במאבקים חברתיים שונים כגון מתן זכות בחירה לנשים, פילנתרופיה וכו'. אחת החברות הבולטות במועדון הייתה אמילי וורן רובלינג.
בשנת 1890 היה המועדון ממייסדי "פדרציית מועדוני הנשים בארצות הברית".
הפארק הלאומי צ'יריביקטה
הפארק הלאומי הטבעי צ'יריביקטה (בספרדית: Parque Nacional Natural (PNN) Serranía de Chiribiquete) הוא הפארק הלאומי הגדול ביותר בקולומביה, וכן הפארק הלאומי הגדול ביותר בעולם שהוא יער גשם טרופי. הוא הוקם ב-21 בספטמבר 1989 והורחב פעמיים, תחילה באוגוסט 2013 ואחר כך ביולי 2018. הפארק משתרע על כ-, וכולל את הרי סרניה דה צ'יריביקטה, ואת השפלה שמסביב, המכוסה ביערות טרופיים לחים, סוואנות ונהרות.
היסטוריה.
הפארק הלאומי צ'יריביקטה הוקם ב-21 בספטמבר 1989, מכיוון שהאזור בעל מגוון ביולוגי רחב, וכן מכיל מגוון גדול של אמנות סלע. יותר מ-600,000 עקבות של למעלה מ-75,000 פטרוגליפים ופיקטוגרפים התגלו על קירותיהם של 60 מקלטי סלעים בסרניה דה צ'יריביקטה, כאשר העתיקים מבניהם ככל הנראה צוירו 20,000 שנים לפני הספירה. אמנות הסלע הופקה עד המאה ה-16, והיא דווחה לראשונה על ידי הביולוג האמריקאי ריצ'רד אוונס שולט במאי 1943. חלק מהציורים צולמו לראשונה על ידי הגאולוג חיימה גלביס בין השנים 1986–1987. מחקר נוסף בוצע על ידי קרלוס קסטאנוס, לשעבר מנהל מערכת הגנים הטבעיים הלאומית של קולומביה, והגאולוג והפליאונטולוג ההולנדי תומאס ואן דר המן בין השנים 1990-1992.
הפארק הורחב מ-13,000 הקילומטרים הקודמים ל-28,000 קילומטרים ב-21 באוגוסט 2013. יוצר סרטי הטבע הבריטי מייק סלי והצלם והחוקר הקולומביאני פרנסיסקו פוררו בונל צילמו והסריטו את ציורי הסלע בפארק בשנת 2014.
נשיא קולומביה, חואן מנואל סנטוס, הודיע כי הפארק הלאומי צ'יריביקטה יורחב ב- ב-21 בפברואר 2018. הפארק הורחב ל והוכרז כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו ב-2 ביולי 2018.
גאוגרפיה.
הפארק הלאומי צ'יריביקטה ממוקם בצפון מערב האמזונס הקולומביאני, במחוזות קקטה וגואביארה. הוא נמצא בתחומי השיפוט של העיירות סולאנו, קרטחנה דל צ'רה וסן ויסנטה דל קגואן, וקלאמר וסן חוסה דל גואביארה, בגואביארה. הוא גובל בנהר תוניה (נהר מקאיה) בצפון מזרח, שיוצר את נהר אפאפורס לאחר המפגש עם נהר אג'אג'ו בנקודה הנקראת דוס ריוס. גבולות הפארק נוצרו על ידי נהרות אפאפורס, גונארה ואמו במזרח, נהרות מסאי ויארי בדרום, ונהרות היוטוטו, טאחיסה, אג'אג'ו ואיהא במערב.
הפארק הלאומי צ'יריביקטה ממוקם באזור המערבי של שילד גויאנה, מזרחית לקורדילרה המזרחית, צפונית למישורי האמזונס, ממערב לריו רנגרו, ומדרום לסוואנות של אורינקיה. גובה הפארק נע בין 200 ל-1,000 מטרים מעל פני הים. הפארק כולל תצורות גאולוגיות המורכבות ממישורים ומבנים סלעיים תלולים. התצורות מחולקות לשלושה חלקים שונים: מסיב צפוני, מסיב מרכזי ו-Iguaje Messas. רכס ההרים בצ'יריביקטה הוא שריד חשוב של השרשרת הסלעית מתקופות הפרקמבריון ופלאוזואיקון, המרכיבות את שילד גויאנה.
מבחינה ביוגאוגרפית, צ'יריביקטה ממוקמת בשילד גויאנה. היא מכילה ביומות רבות ושונים, בהן סוואנות טרופיות, שטחי בתה ויערות לחים טרופיים.
הידרולוגיה.
הפארק הלאומי צ'יריביקטה מכיל את אגני הניקוז של נהרות מסאי, Cuñare, סן ג'ורג' ואמו. רוב הנהרות בפארק הם יובלים של נהר קקווטה, שהוא יובל של נהר האמזונס. רבים מהנהרות נקראים נהרות מים שחורים, מכיוון שלמימיהם יש צבע כהה, עקב התערבבות עם משקעים מהאדמה שמסביב.
אקלים.
הפארק הלאומי צ'יריביקטה בעל אקלים טרופי, וזוכה לכ-4,500 מ"מ משקעים בשנה. בין דצמבר לפברואר יורדת הכמות המעטה ביותר של גשמים, ובין אפריל ליולי יורדת הכמות הרבה ביותר. הטמפרטורה הממוצעת השנתית היא 24°, כאשר בחודשים היבשים הטמפרטורות יכולות לעלות ל-32° במהלך היום, ולרדת ל-20° בלילה. הפרש הטמפרטורות בין האזורים הנמוכים לגבוהים יותר בפארק משמעותי מאוד. הטמפרטורות יכולות להגיע ל-35° באזורים הנמוכים ביותר, ולצנוח ל-2° באזורים הגבוהים יותר. הלחות הממוצעת היא 40% בשעות היום, ו-100% בשעות הלילה.
צמחייה.
צ'יריביקטה היא ביתם של 30% מהמערכות האקולוגיות והצומח של האמזונס הקולומביאני, וחוקרים גילו עד היום 1,801 מיני צמחים בפארק. היערות הלחים הטרופיים של צ'יריביקטה מפותחים מאוד ויכולים להגיע לגובה רב, כאשר עצים מסוימים צומחים עד . העצים הנפוצים ביותר הם עץ ענבי האמזונס (Pourouma cecropiifolia), (Inga acrocephala), אוקובה (Virola sebifera ), עץ הלילך (Hevea guianensis) וקפינורי (Pseudolmedia laevis). הסבך צפוף מאוד ובעל מגוון רחב של צמחים טפיליים ואפיפיטים. בהרים, סבך שיחים שגודלו בין 12–15 מטרים ניתן למצוא גדל על אדמה חולית. מקומות עם אדמה דלילה, כמו מפלים ומשטחים סלעיים, הם ביתם של צמחים אנדמיים רבים, בהם הסוג המונוטיפי.
עולם החי.