ב-30 בנובמבר 1940 התחיל השימוש בחותמת דואר עם התוכן 30 NOEMB 1938 – 30 NOEMB. 1940 * BUCURESTI, תוכן לזכר הרצח של קודריאנו ב-30 בנובמבר 1938 וקבורתו מחדש ב-30 בנובמבר 1940.
גורל המשפחה.
בשנות השלושים של המאה העשרים אימצו בני הזוג קודריאנו, שהיו חשוכי ילדים, את קטלינה (Cătălina), הילדה השלישית של הוריה קודריאנו, אחיו של קורנליו קודריאנו. לאחר הירצחו של קודריאנו נמלטו רעייתו וילדתם המאומצת למחבוא בטרנסילבניה ומשם לצ'כוסלובקיה. מצ'כוסלובקיה, בעזרתם של לגיונרים מגרמניה, עברו לברלין.
ב-1940, לאחר הקמת המדינה הלאומית-לגיונרית, הן שבו לרומניה והתיישבו בחוש, בבית הורי קודריאנו. עם הקמת המשטר הקומוניסטי ברומניה הן לא נרדפו, אך כעבור כמה שנים נכלאה אלנה קודריאנו ועברה כמה בתי כלא עד ששוחררה ונשלחה ב-1964 למגורים כפויים בברגאן. אלנה הכירה שם את קולונל קונסטנטין פראפורג'סקו ונישאה לו.
484 לפנה&quot;ס
מונוגמיה
מונוגמיה (מיוונית - מוֹנוֹ = יחיד, גַמוֹס = נישואין), הוא מצב שבו בני אדם שומרים אמונים לבן זוג אחד ואינו מקיים יחסי מין עם פרטנרים אחרים במקביל. המצב ההפוך בו ליחיד ישנם מספר פרטנרים נקרא פוליגמיה.
מונוגמיה מתבטאת בין היתר גם בצורה רשמית, בה בני זוג נרשמים כנשואים או ידועים בציבור. המונוגמיה היא צורת התא המשפחתי המקובלת כיום והייתה מקובלת גם בעבר ברוב החברות והתרבויות בעולם. לעיתים מדובר במונוגמיה סדרתית: מצב שבו אין לאדם יותר מפרטנר אחד ליחסי מין בעת ובעונה אחת, אך יש לו יותר מפרטנר אחד לאורך החיים. בתרבויות המערביות מונוגמיה סדרתית הופכת להיות מקובלת יותר ויותר, במיוחד בשנות החיים שלפני הקמת תא משפחתי עם צאצאים, אך גם בשנים שלאחר מכן. במונוגמיה סדרתית מאבדים את היתרונות שבמונוגמיה שצוינו לעיל - לזכר האב לא מובטח כי הוא מגדל את צאצאיו ולנקבה לא מובטחת תמיכה בגידול הצאצאים. בכך עלולה המונוגמיה הסדרתית להפר את יציבות התא המשפחתי. כנגד זה, יתרון המונוגמיה הסדרתית הוא בכך שאפשר לבחור מעת לעת בני זוג שונים.
מונוגמיה בטבע קיימת בייחוד בקרב חלק מהעופות. המונוגמיה חשובה במיוחד אצל בעלי החיים שצאצאיהם דורשים זמן גידול ממושך - לנקבה מובטחת תמיכה בגידול הצאצאים ולזכר מובטח כי הוא מגדל את צאצאיו.
גלגל השמש (מתקן שעשועים)
גלגל השמש (באנגלית: Sun Wheel) הוא גלגל ענק המצוי בפארק השעשועים ההרפתקה הקליפורנית של דיסני באתר הנופש דיסנילנד שבקליפורניה.
שמו של המתקן מתבסס על דמות השמש המצוירת במרכז הגלגל - גלגל שנבנה בהשראת "גלגל הקסם" שהיה מצוי בקוני איילנד בשנת 1927.
הייחוד של שני גלגלים אלה הוא שתאי הנוסעים אינם קבועים על היקף הגלגל אלא נוסעים על מסילות פנימה והחוצה בכוח התנועה הצנטרפוגלית של תנועת הגלגל הענק.
שיחת צבים עם קראש
שיחת צבים עם קראש (באנגלית: Turtle Talk with Crush) הוא מתקן בפארק השעשועים אפקוט באתר הנופש דיסניוורלד שבפלורידה וכן בפארק השעשועים ההרפתקה הקליפורנית של דיסני המצוי באתר הנופש דיסנילנד שבקליפורניה.
המתקן נפתח בביתן הימים החיים שבאפקוט בנובמבר 2004.
תיאור המתקן.
המתקן תוכנן על ידי חברת וולט דיסני אמג'ינירינג בשיתוף עם חברת ההנפשה פיקסאר. המתקן כולל שיחה של הקהל עם הדמות קראש - הצב האוסטרלי המופיע בסרט של אולפני וולט דיסני וחברת פיקסאר - "מוצאים את נמו".
הטקסט של השיחה אינו קבוע מראש, והשיחה מתבצעת עם דמות ההנפשה המוקרנת על מסך וידאו הנראה כמו חלון של אקווריום. המתקן מופעל באמצעות מפעיל המנפיש את קראש ושולט בהנפשה וכן מדבב את הדמות ומשיב לשאלות הקהל.
אוניברסיטת לוון
האוניברסיטה של לֵוֶון (Katholieke Universiteit Leuven או KUL) היא אוניברסיטה מודרנית שמושבה בעיר לוון שבפלנדריה (בלגיה). האוניברסיטה המודרנית נוסדה בעיר מכלן בשנת 1834 תחת השם האוניברסיטה הקתולית של מכלן ועברה לעיר לוון בשנת 1835 לאחר סגירתה של האוניברסיטה הלאומית של לוון. האוניברסיטה של לוון נחשבת לממשיכת דרכה האקדמית של האוניברסיטה העתיקה של לוון שפעלה בין השנים 1425–1797 והפסיקה לפעול לאחר העברת השליטה על השטח לידי צרפת במסגרת הסכם קמפו פורמיו. בשנת 1968 התפצלה האוניברסיטה לשתי אוניברסיטאות: פלמית וצרפתית, המזוהות עם הקבוצות האתניות המרכזיות בבלגיה. האוניברסיטה הפלמית נשארה במקום מושבה בלוון והאוניברסיטה הצרפתית עברה ללוון החדשה שבוולוניה. האוניברסיטה חסרה בוועידת בתי הספר האירופיים לחינוך ומחקר הנדסי מתקדם, בגילדת האוניברסיטאות האירופאיות עתירות המחקר ובקבוצת קוימברה.
היסטוריה.
האוניברסיטה הישנה של לוון הוקמה בשנת 1425 על פי בקשתו של יוהאן הרביעי, דוכס ברבנט לבית ולואה מהאפיפיור מרטינוס החמישי. האפיפיור נעתר לבקשה, והנפיק ב-9 בדצמבר 1425 בולה אפיפיורית המורה על הקמת מוסד ללימודים גבוהים. שפת הלימוד באוניברסיטה העתיקה הייתה לטינית והזרם המרכזי בה היה יאנסניזם. גדולתה של האוניברסיטה באה לה, בין היתר, בעקבות חברי הסגל החשובים שלה וביניהם אדריאן פלוריץ דדל (לימים האפיפיור אדריאנוס השישי), ארסמוס מרוטרדם, חואן לואיס ויוס, אנדריאס וסאליוס וגרארדוס מרקטור.
בשנת 1797, במסגרת הסכם קמפו פורמיו שחתם את מלחמת הקואליציה הראשונה, הועברה השליטה על השטח לממשלת צרפת. בעקבות חוק צרפתי מאותה תקופה שקבע איסור על קיום אוניברסיטאות בשטחה של צרפת, נסגרה האוניברסיטה ב-25 באוקטובר 1797. רכושה של האוניברסיטה וספריה הועברו ל-École centrale, שנחשב ליורשה המשפטי של האוניברסיטה. ה-École centrale נסגר בשנת 1802.
ספריית האוניברסיטה נפגעה קשות בשתי מלחמות העולם. במהלך מלחמת העולם הראשונה, ב-25 באוגוסט 1914, שרפו הגרמנים את הספרייה, ובכך השמידו 300,000 ספרים (ביניהם כתבי יד עתיקים ונדירים). אחרי מלחמת העולם שוקמה הספרייה במאמץ בינלאומי, אך נפגעה שוב במלחמת העולם השנייה ורק 15,000 מ-900,000 הספרים שהיו בספרייה בין שתי מלחמות העולם שרדו את המלחמה.
בשנות ה-60 התקיימו בלוון מחאות של סטודנטים דוברי פלמית, אשר דרשו אוניברסיטה המלמדת בשפתם. ב-1968 פוצלה האוניברסיטה לשניים. האוניברסיטה הפלמית Katholieke Universiteit Leuven והאוניברסיטה דוברת הצרפתית, Université Catholique de Louvain (UCL), שמשכנה עבר ל"לוון החדשה" (Louvain-la-Neuve) בדרום בלגיה. גם הספרייה פוצלה: ספרים עם מספר סידורי אי-זוגי נותרו בלוון, והספרים עם המספר הזוגי עברו ללוון החדשה. למרות ההריסה והפיצול, קיימים כיום יותר מארבעה מיליון ספרים בשתי הספריות.
דייויד שווימר
חריטון
חרִיטוֹן היה נזיר מתבודד בן המאה ה-4, מקים שלוש הלאורות הראשונות במדבר יהודה ונחשב למייסד תנועת הנזירות בתקופה הביזנטית. חריטון נולד באקוניום שבטורקיה, עלה לרגל לארץ ישראל והצטרף למנזר. חריטון הרבה לצאת למסעות התבודדות וסיגוף כאשר היעד העיקרי למסעות אלו היה מדבר יהודה - חבל ארץ בו פעלו אליהו הנביא, יוחנן המטביל ואפילו ישו עצמו.
בשנת 330 הקים חריטון את הלאורה הראשונה, היא מנזר פרן המצוי ליד עין פרת שבואדי קלט.
על שמו נקרא הנמר האחרון במדבר יהודה.
מנזר פרן.
על פי המסורת, באחד משיטוטיו התנפלו על חריטון שודדים, שבו אותו ועזבו אותו קשור במערת המסתור שלהם, אחר כך הזדחל נחש ארסי לתוך המערה אך כשזיהה את קדושתו של חריטון לא הכיש אותו אלא שפך את הארס שלו לתוך כד יין של השודדים.
מאוחר יותר חזרו השודדים למערה, שתו מן היין ומתו. חריטון ראה בנס זה אות, ובשלל שהשאירו השודדים השתמש כדי להקים מנזר באותו מקום. תהילתו יצאה למרחקים ומשכה מלווים נזירים ועוברי אורח.
מנזר פרן הוקם במקום נוח הן לאספקת מים – עין פרת הסמוך שהוא מעיין השופע כל השנה, הן להתיישבות – מצוקים ובהם מקום למערות ותאי התבודדות, הן ליישובים מהם ניתן לקבל אספקה וסיוע ולמכור להם את פרי עמלם של הנזירים – תל אל-כבוס המרוחק מהמקום כקילומטר בודד, ענתא במרחק דקות הליכה, וירושלים המרוחקת כ-9 ק"מ.
בימות השבוע היו הנזירים מתבודדים בתאיהם, אורח החיים במנזר כלל ארוחה אחת שכללה מים, לחם ומלח בלבד. שבע תפילות ביום, ביניהן עסקו הנזירים בשינון פסוקים, ומלאכות שונות כמו שזירת חבלים או מחצלות שהיו נמכרים לתושבי האזור. בימי שבת וראשון היו הנזירים נפגשים לתפילות משותפות, ארוחות משותפות, הצטיידות במזון לימות השבוע וחומרי גלם לשזירת חבלים וקליעת הסלים. הכנסת נשים ואף קבירתן בשטח המנזר הייתה אסורה.
מנזר חריטון היה אחד המנזרים הגדולים והחשובים במדבר יהודה גם במאות הבאות שאחרי ייסודו.
עם הזמן הפך המנזר שדגל בהכנסת אורחים לגדול והמוני וחריטון עזב אותו והקים עוד שתי לאורות נוספות. למנזר פרן חזר חריטון כשהיה זקן ושם נפטר.
המנזר נפגע קשות בשנת 614 עם פלישת הפרסים לאזור. בסוף המאה ה-19 נעשה ניסיון ליישב את המנזר אך הוא לא צלח.
בסוף המאה ה-20 המנזר שופץ על ידי הכנסייה האורתודוקסית הרוסית ואוכלס מחדש. במנזר מתגורר באופן קבוע נזיר אחד ונזירים בודדים פוקדים את המקום לתקופות קצרות. אורח החיים במנזר בימים אלו שונה מאוד מאז ימי חריטון והמנזר פתוח לגברים ונשים, מחזיק בחנות מזכרות, בגינתו עובדים פועלים מן האזור והנזיר האחראי על המנזר הוא בעליו של רכב וטלפון סלולרי.
לאורות נוספות.
כאשר נוספו נזירים רבים החליט חריטון לעזוב למקום מבודד יותר. לאחר עזיבתו את מנזר פרן הקים ליד יריחו את הלאורה דוקה המזוהה כדוק, במקום בו נמצא היום מנזר דיר אל-קרנטל. גם מקום זה משופע במים – עין דיוך שהיה גם מקור המים של נערן ומערכת בורות המים של מבצר דוק.