בעונת 1976/77 זכתה בטיס בגביע המלך והגיעה למקום החמישי בליגה. בזכות כך שיחקה הקבוצה לראשונה במפעלים האירופאיים בעונת 1977/1978, במסגרת גביע אירופה למחזיקות גביע, בו הגיעה לשלב רבע גמר. בסוף עונת 1981/1982 הקבוצה סיימה במקום השישי בליגה והעפילה בפעם הראשונה לגביע אופ"א בעונת 1982/1983. הקבוצה הפסידה בסיבוב הראשון לקבוצת בנפיקה ליסבון מפורטוגל והודחה מהטורניר.
בסוף עונת 1999/2000 ירדה לליגה השנייה אחרי מספר שנים בליגה הראשונה, אך בטיס שבה לליגה הראשונה כעבור עונה בלבד. בשנים הראשונות של המאה ה-21 הצליחה הקבוצה לסיים בחלקה העליון של טבלת הליגה, ובעונת 2004/05, עם המאמן לורנס סרה פרר, הגיעה למקום הרביעי וזכתה בפעם השנייה בתולדותיה בגביע המלך. בזכות המקום הרביעי השתתפה ריאל בטיס בליגת האלופות, לראשונה בתולדותיה, בעונת 2005/2006. הקבוצה הגיעה למקום השלישי בביתה אחרי ליברפול וצ'לסי והמשיכה לשחק בגביע אופ"א. בשלב 32 האחרונות ניצחה את א.ז. אלקמאר ובשמינית הגמר הפסידה לסטיאווה בוקרשט.
בתום עונת 2008/2009 נשרה בטיס לליגת המשנה, וכעבור שנתיים שבה ללה ליגה. כעבור שלוש עונות נוספות נשרה לליגת המשנה לאחר שסיימה במקום האחרון. שנה מאוחר יותר חזרה שוב לליגה הספרדית הראשונה.
בקיץ 2020 מונה מנואל פלגריני למאמן הקבוצה. בעונתו הראשונה, עונת 2020/2021 סיימה הקבוצה במקום השישי.
באפריל 2022 הוביל את הקבוצה לזכייה שלישית בתולדותיה בגביע המלך, לאחר שקבוצתו גברה במשחק הגמר על ולנסיה בדו-קרב פנדלים. באותה העונה, עונת 2021/2022 הגיעה הקבוצה גם לשמינית גמר הליגה האירופית שם הודחה על ידי איינטרכט פרנקפורט. בליגה סיימה בטיס במקום החמישי והשיגה שנה שנייה ברציפות את הכרטיס לאירופה.
סגל שחקנים.
נכון ל-20 בפברואר 2022
תארים.
אליפות ספרד:
גביע המלך הספרדי: (3)
קרנף יאווה
קרל מאריה פון ובר
פול צלאן
המשטרה הבריטית (קבוצת כדורגל)
מועדון הכדורגל של המשטרה הבריטית (נקראה גם המשטרה הארצית) הייתה קבוצת כדורגל בתקופת המנדט הבריטי בארץ ישראל והורכבה משוטרים מהמשטרה הבריטית. הקבוצה הוקמה ב-1928, שנת היווסדה של התאחדות לכדורגל, והיא אחת מהקבוצות המייסדות הוותיקות בארץ ישראל, כאשר היא הקבוצה שזכתה באליפות המאורגנת הראשונה בארץ ישראל לעונת 1931/1932. בנוסף היא מחזיקת הגביע באותה העונה ולמעשה הדאבליסטית הראשונה של הכדורגל בארץ ישראל. הקבוצה המשיכה לפעול לסירוגין עד שהתפרקה ב-1939 מעט לפני סיום המנדט הבריטי בארץ ישראל.
היסטוריה.
הקבוצה הוקמה ב-1928 והורכבה ברובה משוטרים בריטים ששירתו בארץ בימי המנדט הבריטי ממחוז ירושלים שחלקם גם היו שחקני כדורגל בקבוצות כדורגל מהליגה האנגלית הוותיקה. רוי ספייסר, המפקח הכללי של המשטרה בארץ שנכנס לתפקידו בעת הקמת הליגה והיה חובב כדורגל מושבע, נתן את ברכתו וחסותו למהלך הקמת הקבוצה וזכה לתמיכה מעמיתו פרסי ספייד שהיה מראשי ההתאחדות לכדורגל האנגלית. הקבוצה כללה את השחקנים: צ'ארלס צ'אקר, סידני ווב, סמיו פייט, גורדון סימונס ואימרי ששיחקו בעברם בקבוצות האנגליות: ברנלי, ליברפול, ארסנל ובולטון. מגרשה הביתי היה המגרש של מכבי חשמונאי ירושלים באזור שכונת הבוכרים ושכונת בית ישראל שבירושלים. צבע הקבוצה היה אדום-שחור.
הקבוצה השתתפה לראשונה בגביע הארצישראלי הראשון בארץ ישראל גביע העם 1928 והייתה האלופה ההיסטורית הראשונה שזכתה באליפות ארץ ישראל בשנת 1932, מתוכם היא הייתה הקבוצה הזרה היחידה (כל השאר קבוצות ישראליות). באותה שנה זכתה הקבוצה גם בגביע הארץ ישראלי והייתה הקבוצה הארצישראלית הראשונה שזוכה בדאבל; לאחר שמשחק גמר הגביע מול הפועל חיפה הופסק, הפועל חיפה נמצאה אשמה בפיצוץ המשחק, והגביע הועבר למשטרה הבריטית.
כבר ממשחקה הראשון ניתן היה לזהות את המקצוענות היחסית של שחקניה לעומת השחקנים החובבנים שהרכיבו את רוב הקבוצות האחרות, ובראשם הפועל ומכבי תל אביב ששיחקו גם הן בליגה זו.
בעונה שבה זכתה הקבוצה באליפות שיחקו בליגה הראשונה 9 קבוצות והקבוצה קיימה 15 משחקים, מתוכם ניצחה ב-12 משחקים, סיימה 3 בתיקו ולא הפסידה בשום משחק. יחס שעריה עמד על 18:62.
פעילות הקבוצה הופסקה לסירוגין בשל מבצעי המשטרה, כוח אדם ובעיות אחרות. בהתאם, הקבוצה השתתפה לסירוגין בליגה ובגביעים של ארץ ישראל, עד שנת 1939.
מאז נעלמה ממפת הכדורגל הארץ ישראלי.
תארים.
ליגת ארץ ישראל
גביע ארץ ישראל
Rhinoceros sondaicus
Texas Hold'em
בית זאנאדו
בתי זאנאדו (באנגלית: Xanadu Houses) הם סדרה של שלושה בתי מגורים נסיוניים שנבנו בארצות הברית בשנות ה-80 של המאה ה-20 במטרה להדגים כיצד ניתן לשלב מחשוב ואוטומציה בארכיטקטורה של הבניין. הבתים נבנו בקיסימי שבפלורידה, בוויסקונסין דלז שבוויסקונסין וגאטלינבורג שבטנסי.
הבתים הפכו לאתרי תיירות במהלך שנות ה-80, ובמבנה בקיסימי, שתוכנן על ידי רוי מייסון ביקרו כאלף מבקרים ביום.
הייחוד הידוע ביותר של הבתים היה היותם בנויים מפוליאוריתן ולא מבטון, דבר שאפשר הקמה זולה ומהירה שלהם. צורתם של הבתים הייתה ארגונומית.
המבנים בוויסקונסין דלז ובגאטלינבורג נהרסו בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20, והמבנה בקיסימי נסגר בשנת 1996 ונהרס באוקטובר 2005.
היסטוריה.
הרעיון להקמת בית זאנאדו היה רעיונו של בוב מאסטרז, שהיה חלוץ בהקמת בתי מגורים מחומרים פלסטיים מבודדים. לפני הקמת בית זאנאדו מאסטרז תכנן בתים הבנויים מבלונים מתנפחים, בהשראת בית קסינגר שבדנוור קולורדו (בניין בתכנון האדריכל סטאן נוריס).
מאסטרז האמין בהקמת בתים מחומרים פלסטיים ורצה להדגים את קלות הקמת הבתים על ידי בניית מספר דירות לדוגמה ברחבי ארצות הברית. שותפו העסקי של מאסטרז - טום גוסל בחר את השם "זאנאדו" עבור הבתים. זאנאדו היה ארמון הקיץ של הקיסר המונגולי קובלאי חאן; הארמון מתואר בשירו של המשורר סמואל טיילור קולרידג' "קובלא ח'אן". זאנאדו הוא גם שמו של הארמון בסרט "האזרח קיין".
בית זאנאדו הראשון נבנה בוויסקונסין דלז. המבנה תוכנן על ידי האדריכל סטיוארט גורדון בשנת 1979 והוקם על ידי בוב מאסטרז. שטח המבנה 371 מטרים רבועים. בשנה שלאחר הקמת המבנה ביקרו בו 100,000 מבקרים.
בית זאנאדו הפופולרי ביותר שנבנה היה בית זאנאדו השני, שתוכנן על ידי האדריכל רוי מייסון. מאסטרז פגש את מייסון בכנס עתידנים בטורונטו בשנת 1980 והציג לו את הפרויקט. מבנה זה נבנה בקיסימי שבפלורידה. מייסון עבד קודם לכן על פרויקט דומה של מבנה בית ספר ניסיוני במדינת וירג'יניה והתלהב מהרעיון של מאסטרז.
מייסון האמין כי בית זאנאדו ישנה את השקפת העולם של האנשים שיראו את המבנה. קודם לכן ראו את בית המגורים כמגן פאסיבי מפני איתני הטבע, ובעתיד יראו את בית המגורים כיצירה שלמה שמטרתה לקיים אינטראקציה עם המתגוררים בו. מייסון טען שלבית יכולה להיות אינטליגנציה, כמו גם לכל אחד מחדריו.
עלות ההקמה המתוכננת של בית במתכונתו הרחבה הייתה $300,000, ובמתכונת מצומצמת יותר - $80,000 - עלויות הפחותות מהקמת בית מגורים רגיל בארצות הברית. הבית במתכונת המצומצמת מעולם לא נבנה בפועל.
בשנת 1982 הקימה חברת וולט דיסני את אפקוט - מרכז המיועד להיות קהילה ניסיונית עתידנית.
בעקבות פתיחת אפקוט החליט מייסון להקים את ביתו בקרבת מקום - בקיסימי המצויה מספר קילומטרים מאפקוט.
שטח המבנה היה כ-650 מטרים רבועים - שטח הגדול משטח בית מגורים רגיל בשל היותו בית לתצוגה. בשיא הפופולריות, באמצע שנות ה-80, ביקרו במבנה למעלה מאלף מבקרים ליום.
בית זאנאדו השלישי נבנה בגאטלינבורג שבטנסי זמן קצר לאחר בניית המבנה בקיסימי.
בשנות ה-90 איבדו בתי זאנאדו מהפופולריות שלהם, כיוון שהטכנולוגיות החדשניות שהציעו הפכו מהר מאוד למיושנות. בית זאנאנדו שבקיסימי תפקד עד סגירתו בשנת 1996 כאתר תיירות. הבתים האחרים נהרסו קודם לכן. בשל תחזוקה לקויה סבל הבניין מרטיבות רבה ומאחר ולא נמצא לו קונה (המחיר שנדרש היה שני מיליון דולרים) ניזוק הבית והפך ללא ראוי למגורים. לאחר תקופה ארוכה ששימש כמחסן ואף התנחלו בו חסרי בית, נהרס הבית באוקטובר 2005.
עיצוב המבנה והקמתו.
המבנה תוכנן באופן ארגונומי - קירותיו היו מעוגלים, ורצפות הבטון שלו היו מצוירות על מנת לדמות שטיחים. במרכז המבנה, בחדר המגורים, היה עץ מלאכותי שתמך בתקרה ושימש חלק ממערכת החימום של המבנה.
המבנה הוקם על ידי יציקת רצפת בטון, ועליה הושם בלון ויניל שעליו הותז מבפנים קצף פלסטי המתייבש במהירות, ליצירת קירות ותקרות הפלסטיק. לאחר שהפלסטיק התקשה הוצא הבלון ונשמר לשימוש חוזר, ונחתכו דלתות וחלונות.
פנים המבנה.
בתי זאנאדו השתמשו במערכת מחשבים מתוצרת קומודור עסקי מכונות לתפעול הבית. בבית היו 15 חדרים שמהם חדרי האמבטיה, המטבח, חדר המסיבות, הספא וחדרי השינה הופעלו על ידי מחשבים, לדוגמה - האמבטיה התמלאה מים שהגיעו לטמפרטורה מסוימת בשעה שנקבעה מראש. בחדר המשפחה מסכים רבים הציגו גרפיקה ממוחשבת, ובבית היו מערכות אזעקה וכיבוי אש ממוחשבות.
הרעיונות שעמדו בבסיס האוטומציה של המבנה נוצרו בשנות ה-50, ומטרת המבנה הייתה להראות כי הרעיונות האלה בני יישום.
חדר המשפחה כלל מערכת טלוויזיות, וידאו, משחקי מחשב, ואמצעי שמיעת מוזיקה חשמליים. מספר הטלוויזיות הרב נועד לאפשר לכל אחד מבני הבית לצפות בתחנה הרצויה לו.