האדמו"ר מקאליב, רבי מנחם מנדל טאוב יזם כנסים בשם זה המתקיימים מאז שנת תשל"ב.
כיום, נהוג לכנות את ההרצאות הדתיות המתקיימות ביום העצמאות בשם זה. שם נוסף לפעילות זו הוא "יום שכולו תורה".
וולסיי
ואלסיי (באנגלית: Whalsay) הוא אי באיי שטלנד שבסקוטלנד. האי הוא האי השישי בגודלו בסקוטלנד. שטחו של האי כ-20 קמ"ר, ומתגוררים בו כ-1,060 תושבים.
גאוגרפיה.
האי פורה, ואוכלוסייתו, הצפופה באופן יחסי לאיים אחרים באזור, מתפרנסת בעיקר מהדיג והחקלאות.
היישוב העיקרי באי הוא הכפר סימביסטר (Symbister) בו שוכן צי הדיג של האי, וממנו מפליגות מעבורות לאי מיינלנד. יישובים נוספים באי הם הכפרים קלייט (Clate), איסביסטר (Isbister), סנדוויק (Sandwick), סולטנס (Saltness), צ'ליסטר (Challister), נורת' פארק (North Park) וסקו (Skaw) בצפון האי, שבקרבתו מצוי משטח נחיתה למטוסים. בכפר סקו מצוי מרכז ספורט הכולל מגרש גולף בן 18 חורים (הצפוני ביותר בממלכה המאוחדת).
מקור שמו של האי בנורדית עתיקה במילה Hvals-øy שמשמעה "אי הלווייתנים". באי התגלו שרידי מבנים מתקופת הברונזה.
האי מכונה "האי היפה" ("The Bonnie Isle").
מספר הארדי-רמנוג'אן
קיסריון
תלמי החמישה עשר פילופטור פילומטור קיסר (23 ביוני 47 לפנה"ס - אוגוסט 30 לפנה"ס) המכונה קיסריון ("קיסר הקטן") היה בנם של קלאופטרה השביעית ויוליוס קיסר ויחד עם אמו המלך האחרון של מצרים התלמיית.
תולדות חייו.
קיסריון נולד בשנת 47 לפנה"ס בעקבות פרשיית אהבים שניהלה אמו, המלכה קלאופטרה השביעית עם המצביא הרומאי יוליוס קיסר בשעת שהייתו במצרים.
את שנותיו הראשונות קיסריון בילה ברומא עם אמו כאורחיו של קיסר. קלאופטרה קיוותה שקיסריון יירש את אביו כשליט הרפובליקה הרומית ואותה כמלך הממלכה התלמית, אולם אחרי רציחתו של קיסר באידו של מרץ 44 לפנה"ס היא חזרה עם בנה למצרים.
אחרי סיום מלחמת האזרחים ברומא, מרקוס אנטוניוס ששלט במזרח מטעם הטריומווירט השני והפך למאהבה של קלאופטרה התייחס אל קיסריון כבן למשפחת היוליים ואף הכריז עליו כבנו של קיסר ויורשו, מהלך זה גרם לפריצת הקרע עם אוקטוויאנוס שאותו אימץ קיסר כבנו בצוואתו. בנוסף לכך קיסריון הוכתר למלך הממלכה התלמית לצד אמו.
אוקטוויאנוס פלש למצרים בשנת 30 לפנה"ס אחרי ניצחונו על מרקוס אנטוניוס וקלאופטרה בקרב אקטיום, קלאופטרה שלחה את קיסריון יחד עם סכום כסף גדול לכיוון אזור הודו של היום דרך אתיופיה, מתוך כוונה להבריח אותו ממצרים. לאחר שאוקטביוס כבש את אלכסנדריה, מרקוס אנטוניוס וקלאופטרה התאבדו.
אוקטוויאנוס שראה את קיסריון כאיום על מעמדו כיורשו של קיסר פיתה את פמלייתו להחזיר אותו לאלכסנדריה שם הוא לכד אותו והוציאו להורג.
אורקני
אורקני או איי אורקני (באנגלית: Orkney או Orkney Islands) הם קבוצת איים (ארכיפלג) בצפונה של סקוטלנד, כ-14 ק"מ צפונית לקיית'נס.
20 איים מתוך 70 איי קבוצת האיים מיושבים. הגדול באיים נקרא מיינלנד והוא האי התשיעי בגודלו מבין איי בריטניה הגדולה. המרכז האדמיניסטרטיבי של האיים והגדול ביישובי האיים הוא קירקוול.
אורקני מהווה אחת מ-32 המועצות המקומיות של סקוטלנד, וכן אזור בחירה השולח נציגים לפרלמנט הסקוטי.
באיים נתגלו שרידים מהתקופה הנאוליתית ולפיהם מסיקים כי איי אורקני היו מיושבים מאז שנת 3,500 לפנה"ס לערך; ראשית התיישבו באיים שבטים נאוליתיים ומאוחר יותר שבטים פיקטים. בשנת 875 סופחו האיים לנורווגיה ובשנת 1472 סופחו לסקוטלנד. האתרים הנאוליתיים סקארה ברי, טבעת ברודגאר, מיס האו והאבנים הניצבות בסטנס וסנט קילדה הוכרזו אתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
מקור השם.
שמם של האיים אוזכר לראשונה על ידי הגאוגרף הרומי קלאודיוס תלמי (בצורה "אורקדס" -Orcades). שמם הגאלי של האיים היה "אינסי אורק" - "איי האורקים" כאשר המונח "אורק" משמעו "חזיר בר". כאשר המתיישבים הוויקינגים הגיעו לאי הם הבינו את המילה "אורק" במשמעות "כלב ים" ("אורקן" - orkn בנורדית עתיקה) - וכך נוצר הצירוף "אורקן -איאר" (Orkneyjar) - כאשר הסיומת "איאר" משמעה אי. השם קוצר ל"אורקני" בשפה האנגלית.
היסטוריה.
התקופה הפרהיסטורית ותקופת הברונזה.
בחפירות ארכאולוגיות שנערכו בשנת 2007 התגלה באי אגוז לוז חרוך המתוארך לשנת 6820-6660 לפנה"ס המעיד על התיישבות של שבטים נודדים נאוליתיים באיים.
יישוב הקבע הראשון הידוע באיים התגלה בקנא הוור שבאי פאפא וסטריי. יישוב זה מתוארך לשנת 3,500 לפנה"ס. סקארה ברי הוא יישוב נאוליתי שנשתמר עד ימינו, ונחשב ליישוב הנאוליתי השמור ביותר שהתגלה, מתוארך לשנת 3,100 לפנה"ס (היישוב מהווה כיום אתר מורשת עולמית). שרידים נוספים שהתגלו מהתקופה הנאוליתית הם האבנים הניצבות בסטנס, מיס האו וטבעת ברודגאר.
מרבית היישובים הנאוליתיים באי ננטשו בשנת 2,500 לפנה"ס לערך, ככל הנראה בשל שינויי האקלים.
במהלך תקופת הברונזה נבנו באיים מספר מבני אבן מעגליים, ככל הנראה למטרות טקסיות קהילתיות. השימוש בברונזה הגיע לאיים בהשפעה סקוטית במשך תקופה ממושכת. שרידים מועטים מתקופה זו נשתמרו ובהם גבעת פלמקייד ושרידי בתים בהולם פאריי.
תקופת הברזל.
בחפירות ארכאולוגיות שהתגלו באיים התגלו מבנים מעגליים אטלנטיים שנבנו בשנת 700 לפנה"ס לערך. מבנים אלה התגלו באזור בו (Bu) שבמיינלנד, ובמחצבת פירוול (Pierowall) שבוסטריי. אחד השרידים הידועים שנשתמרו באיים מתקופת הברזל הוא ברוך גורנס. מטרת מבנים מעגליים אלה אינה ידועה, וארכאולוגיים חלוקים בדעותיהם לגבי השימושים האפשריים של המבנים.
בתקופת הפלישה של הרומאים לאיים הבריטיים, מוזכר "מלך אורקני" כאחד מ-11 המלכים המקומיים אשר הביעו נאמנותם לקיסר הרומאי קלאודיוס בשנת 43 בקמולדונום (קולצ'סטר של ימינו).
ככל הנראה לא כבשו הרומאים את האיים, אלא סחרו עימם.
לאחר נפילת האימפריה הרומית, הפכו האיים לחלק מממלכת הפיקטים הברטונית ובהמשך חלק ממלכת דאל ריאטה הגאלית, אולם זמן קצר לאחר תחילת ההשפעה הגאלית באיים נכבשו האיים על ידי הוויקינגים.
השלטון הנורווגי.
במהלך המאה השמינית והמאה התשיעית התיישבו נורדים רבים באיי אורקני ואיי שטלנד. הוויקינגים הפכו את האיים לבסיס קבע במסעותיהם הימיים ופשיטותיהם על סקוטלנד ממערב אירופה. הפשיטות הימיות אף פגעו בחופי נורווגיה, ובתגובה, כבש האראלד הראשון, מלך נורווגיה את האיים וסיפח אותם לנורווגיה בשנת 875.
רוגנוואל אייסטינסון קיבל את איי אורקני ושטלנד מידי האראלד כרוזנות כפיצוי על מות בנו בקרב בסקוטלנד. רוגנוואל העביר את האיים לאחיו, סיגורד איינסטיינסון. במותו של סיגורד ירש בנו של רוגנוואל את התואר רוזן אורקני ושטלנד, אולם לא הצליח לשלוט בפועל באיים, אשר נבזזו באותה עת על ידי דנים. בנו של רונגוואל מחוץ לנישואים, טורפ איינאר השתלט על האיים, והחל את השושלת השלטת באיים. ירש אותו בנו, תורפין מנפץ הגולגולות, אשר שיתף פעולה עם המלך הנורווגי המודח אריק גרזן הדם, אשר השתמש באיים כבסיס לתקיפות כנגד נורווגיה בשנת 945.
תושבי האיים התנצרו בהוראת מלך נורווגיה אולאף הראשון בשנת 995, בהסכמת רוזן האיים, סיגורד, נכדו של תורפין, וההגמון הראשון, הנרי מלאנד, הגיע לאיים בשנת 1035. בישוף האיים היה נתון לסמכותם של ארכיבישוף יורק וארכיבישוף ברמן בתקופות שונות בין המאה ה-12 למאה ה-15.
תורפין סיגורסון, בנו של סיגורד, ונכדו של מלקולם השני, מלך סקוטלנד שלט באיים במחצית הראשונה של המאה ה-11. תורפין נפטר בשנת 1065 ובניו, פול וארלנד נאבקו על השליטה באיים בקרב גשר סטמפורד בשנת 1066.
מתקופה זו הביעו רוזני האיים נאמנות הן לנורווגיה והן לסקוטלנד.
השלטון הסקוטי.
בשנת 1468 היו איי אורקני ושטלנד בשליטת כריסטיאן הראשון, מלך דנמרק, אשר היה גם מלך נורווגיה. כריסטיאן העניק את האיים כנדוניה לג'יימס השלישי, מלך סקוטלנד בעת נישואיו למרגרט, בתו של כריסטיאן.
האיים למעשה מושכנו בתמורה ל-50,000 גילדרים (והדבר בוצע בלא הסכמת מועצת המדינה הנורווגית). החוזה כלל סעיף שאיפשר למלכים הנורווגים לפדות את המשכון תמורת סכום קבוע של 210 ק"ג זהב. ניסיונות במהלך המאה ה-17 והמאה ה-18 לפדות את המשכון לא נענו על ידי השלטונות הבריטיים.
בשנת 1471 העניק ג'יימס את ריוונסקרייג בפייף לויליאם, רוזן אורקני בתמורה לכך שיוותר על רוזנות אורקני לטובת הכתר הסקוטי.
ב-1669 הועבר חוק בפרלמנט הסקוטי המספח את איי אורקני ושטלנד וקובע כי האיים הם נכסי הכתר הסקוטי.
אורקני כיום.
במהלך מלחמת העולם הראשונה ומלחמת העולם השנייה נעשה שימוש רב בבסיס הצי המלכותי הממוקם בסקאפה פלו. בתום מלחמת העולם הראשונה הועבר צי הים הפתוח הגרמני כולו לסקאפה פלו בעת שדנו בעתידו, אולם רבי החובלים הגרמנים הטביעו את ספינותיהם בנמל. חלק מהספינות הועלו מקרקעית הים, אולם חלקן נותרו על הקרקעית ומשמשות כיום כאתרי צלילה.
בעקבות הטבעת אונית הוד מלכותו רויאל אוק בשנת 1939 על ידי צוללת גרמנית נבנו מחסומי צ'רצ'יל במטרה לסגור את המעברים בין האיים, ולמנוע כניסת צוללות גרמניות למרחב הימי שבין האיים. מחסומים אלה איפשרו קישור האיים בכבישים אשר נבנו על ידי שבויי מלחמה איטלקיים שהוחזקו באיים.
אוכלוסין.
אוכלוסיית האיים הגיע לשיא של 26,000 תושבים באמצע המאה ה-19 וירדה ל-17,000 תושבים בשנות ה-70 של המאה ה-20 בשל המצב הכלכלי הקשה ומעבר תושבים לסקוטלנד. מאז שנות ה-70 חלה עלייה קלה במספר התושבים.
גאוגרפיה.