לנדוי היה חבר בוועדת אגרנט (1973), שהוקמה בעקבות ליקויי מלחמת יום הכיפורים. בשנת 1987 עמד בראש ועדת לנדוי, שבדקה את נוהלי העבודה של שירות הביטחון הכללי בעקבות פרשת עיזאת נאפסו. על פי המלצת הוועדה, אושרה הפעלת לחץ פיזי מתון כשיטת חקירה ונקבע כי יש לפקח פיקוח הדוק על השימוש בו.
לנדוי דגל בגישה מצמצמת בראייתו את מרחב הפרשנות של החוק על ידי השופט. דוגמה לכך ניתן לראות בפסק-הדין בעניין דפי זהב נגד רשות השידור (בג"ץ 389/80, ניתן ב-10.11.80), שם התנגד בדעת מיעוט להחדרה למשפט הישראלי של מבחן הסבירות, בפסק הרוב שהוביל אהרן ברק. היה ידוע בביקורתו על גישות האקטיביזם השיפוטי והביקורת החוקתית של ברק, אותה ביטא בכתבי-עת משפטיים, בוועדות הכנסת ובריאיון ל"הארץ" בשנת 2000, שבו אמר:
בשנים 1956–1962 ובשנים 1965–1966 עמד בראש הוועד המנהל של הטכניון ובהמשך אף מונה לסגן יושב ראש הוועד. כיהן כחבר בבית המשפט הבינלאומי לבוררות בהאג וכסגן יושב ראש המועצה להשכלה גבוהה.
בשנת 1982 הוענק לו פרס צלטנר וב-1991 זכה בפרס ישראל בתחום המשפט.
ב-12 באפריל 2003 פרסם ב"מעריב" מאמר חריף נגד החלטת ראש הממשלה אריאל שרון, לאמץ את תוכנית "מפת הדרכים":
לנדוי נפטר בביתו שבירושלים יומיים לאחר יום הולדתו ה-99, ב-1 במאי 2011, כ"ז בניסן תשע"א, והותיר אחריו 3 בנות.
הוא נקבר בהר המנוחות בירושלים.
נגה תקשורת
נגה תקשורת היא חברת תקשורת וטלוויזיה שהוקמה בשנת 1996 במיוחד כדי להפעיל את ערוץ הילדים ואת ערוץ 8 במקומה של חברת I.C.P (חברת התוכן של הכבלים), בעקבות החלטה משפטית שאסרה על חברות הכבלים להפעיל ישירות ערוצים. בנובמבר 2000 נרכשה נגה תקשורת על ידי המפיק אביב גלעדי, וכיום היא בבעלות חברת RGE.
נגה תקשורת מפעילה את ערוץ הילדים, ואת ערוץ לוגי, שהוקם מאוחר יותר. בין הפקותיה האי, השמיניה, הפיג'מות, אדומות, הביגבגים, החבר'ה הטובים, ילדי הים האדום, חדשות המדע, וסרטים זוכי פרסים.
היסטוריה.
ב-1 ביולי 2012 נגה תקשורת הפסיקה לנהל את ערוץ הילדים ואת ערוץ לוגי. הניהול הועבר לחברת RGE שבבעלותם של אביב גלעדי, ולן בלוונטיק, בחנוכה 2013 חזרה החברה לנהל את הערוצים.
לקראת סוף שנת 1999 פוצל חלק מהחברה. החלק המפוצל הפך לחברה עצמאית בשם "ענני תקשורת". צעד זה נועד לאפשר פעילותם של ערוצי נישה חדשים, המופעלים כיום בידי "ענני תקשורת" ובמקור תוכננו להיות מופעלים בידיה של נגה תקשורת. ב-2020 "ענני תקשורת" נרכשה על ידי ויאקום.
ולטר לנגר
ולטר צ'ארלס לנגר (אנגלית: Walter Charles Langer; 5 בפברואר 1899 - 4 ביולי 1981), פסיכואנליטיקאי אמריקאי ממוצא גרמני. נודע בכך שחזה את התאבדותו של אדולף היטלר.
חייו.
ולטר לנגר נולד בבוסטון בשנת 1899 לזוג מהגרים גרמנים שהגיעו זמן קצר לפני כן לארצות הברית.
אחיו של ד"ר לנגר, שהיה פרופסור להיסטוריה, שירת בעת מלחמת העולם השנייה כראש מחלקת המחקר של ה-OSS - "המשרד לשירותים אסטרטגיים", קודמו של ה-CIA. המשרד הוקם בשנת 1942 ובראשו הועמד הגנרל ויליאם דונובן, מי שהיה לפני כן המתאם הראשי של כל זרועות המודיעין האמריקאיות, לשם ריכוז המידע שנאסף על ידן וניתוחו. עוד משנת 1941 עמד הגנרל בקשרים עם ד"ר לנגר. בשנת 1943, בהיותו ראש ה-OSS, ביקש הגנרל מד"ר לנגר לערוך ניתוח פסיכולוגי מפורט של אדולף היטלר ולהשיב בעיקר על שתי שאלות:
ד"ר לנגר, בעזרת שלושה מומחים, שני פסיכיאטרים ופרופסור למחקר סוציאלי, בדק את כל המידע בדבר הביוגרפיה של היטלר, חומר מודיעני אודותיו וערך ראיונות למספר עדים, שהכירו את היטלר אישית בגרמניה, אשר הגיעו לארצות הברית. ביניהם היו הרמן ראושנינג, מי שהיה הנשיא הנאצי של הסנט של העיר החופשית דנציג, אשר הפך למתנגד לנאצים ובשנת 1934 ברח לארצות הברית ופרסם את הספר "שיחותי עם היטלר", וכן ארנסט האנפשטנגל, איש החברה הגבוהה, אשר ערך להיטלר, היחפן לשעבר, בראשית דרכו הפוליטית, את ההכרות הראשונה עם חוג אנשי ההון והתעשיינים, והגיע לארצות הברית בשנת 1942.
את ממצאיו הגיש ד"ר לנגר לגנרל דונובן בדו"ח מפורט בן עשרות רבות של עמודים ובו ניתוח פסיכואנליטי של היטלר, הרקע המשפחתי החריג שלו, תסביכיו, האנטישמיות שלו, ואף הצמחונות שלו. בדו"ח זה היה ד"ר לנגר חלוץ שיטת הניתוח הפסיכולוגי של פושעים, רוצחים סדרתיים וסוטי מין, הנקרא כיום Offender Profiling.
ד"ר לנגר השיב על שתי השאלות שהוצגו לו. לשאלת סטייתו המינית של היטלר, השיב ד"ר לנגר כי היטלר הוא מזוכיסט השואב את הנאתו מכך שנשים מטילות עליו את השתן והצואה שלהן, ויחד עם זאת הוא בעל נטיות הומוסקסואליות.
לשאלת התנהגותו הצפויה של היטלר אם תובס גרמניה במלחמה, השיב ד"ר לנגר תשובה חד משמעית, כי היטלר לא ינהל שום משא ומתן לכניעה או להסדר, אלא יתאבד. תחזית זו אומתה במציאות כאשר היטלר שם קץ לחייו ב-30 באפריל 1945 בבונקר שלו בברלין.
מחקרו של ד"ר לנגר היה גנוז שנים רבות ורק בשנת 1972 התפרסם מחקרו בספר בשם "נפשו של אדולף היטלר" .
ד"ר לנגר נפטר בשנת 1981.
דור צויגנבום
דור צְוַיְגֶנְבּוֹם (נולד ב-17 באוקטובר 1960 בחיפה) הוא שחקן, במאי, מדבב ומחזאי ישראלי. מורה למשחק ב"סטודיו למשחק ניסן נתיב".
ביוגרפיה.
צויגנבום נולד בחיפה. לאחר שירותו בצה"ל למד משחק ב"סטודיו למשחק ניסן נתיב".
קריירה בטלוויזיה ובקולנוע.
ב-1985 שיחק בסרטו של נדב לויתן, "בנות", בתפקיד הש"ג. בשנת 1987 שיחק בסרטו של רנן שור, "בלוז לחופש הגדול", בתפקיד אהרל'ה שכטר. ב-1989 השתתף בסרטו הקצר של שחר סגל "גנימד" ובסרט "רחובות האתמול" של ג'אד נאמן. ב-1991 שיחק בסרטו של חיים בוזגלו "עונת הדובדבנים" ובסרטו של אורי ברבש "זמן אמת". ב-1992 שיחק דמויות שונות בתוכנית הטלוויזיה "מוצ"ש". ב-1993 שיחק בתוכנית הטלוויזיה "קבלת שבת". ב-1994 שיחק את שלומק'ה בעונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה "קופיקו"; שיחק תפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה של ערן ריקליס "סטרייט ולעניין"; ושיחק דמויות שונות לצד טוביה צפיר ומיקי קם בתוכנית הטלוויזיה "צפיר הנפש".
ב-1996 שיחק את אליקום הכהן בסדרת הטלוויזיה "חצי המנשה" ששודרה בטלוויזיה החינוכית. ב-1997 שיחק את מינסקי בסדרה "מרחב ירקון" בבימויו של חיים בוזגלו; ושיחק בסרטו של יואב צפיר "מבחן אמריקאי" (צויגנבום אף השתתף בכתיבת התסריט לסרט זה). ב-1998 השתתף בסדרת הטלוויזיה "הסודות של כנרת", ודיבב את "חתול שטות". ב-2001 שיחק את צ'ורבה בסדרה "זינזאנה", גם היא בבימויו של חיים בוזגלו; והשתתף בדיבוב קולות נוספים בסדרת הטלוויזיה "החרצופים". ב-2002 שיחק את בסדרת הטלוויזיה "הוא והיא". ב-2004 שיחק את גבי בסרט הקולנוע של חיים בוזגלו "דיסטורשן". ב-2005 שיחק בסרט הקולנוע של חיים בוזגלו "ג'נאם ג'נאם" והשתתף בסדרה "כתב פלילי".
מ-2005 עד 2007 שיחק בסדרת הטלוויזיה "השמינייה" בתפקיד אבנר הלוי. ב-2009 השתתף בתוכנית הטלוויזיה של יהורם גאון "גאון של אבא" בתור תשבי התיש.
ב-2011 השתתף כשחקן אורח בתוכנית "מה בכריש?" בתור המנקד. בשנת 2012 שיחק דמות משנה בגאליס בתור מוכר העתיקות. בשנת 2013 השתתף בעונה הרביעית של "השמיניה". ובשנת 2015 שיחק בתוכנית "ג'ינג'י" את מקס. בשנת 2017 שיחק בתפקיד אורח בסדרה "Greenhouse Academy" שהופקה עבור נטפליקס המבוססת על "החממה" הישראלית.
קריירה בתיאטרון.
בתיאטרון שיחק בין היתר בהצגות "שוליית הקוסם", "יאנוש קורצ'אק", "מלחמת מגן ביצים", "פשעים מהלב", "הירושה", "החייל האמיץ שוויק", "פלסטינית", "שוליים קשים", "נעורי ורדל'ה", "החשפנית", "אהובתי הנשואה", "זעמו הגדול של פיליפ הוץ" '"רואים ת' סוף",ועוד.
כתב וביים בין היתר את הצגת הילדים "סיפורו של חזי החרגול" בכיכובה של תמי אלון בבית הספר למשחק ובידור של ענת ברזילי; את ההצגה "לילה בתל אביב" בתיאטרון צוותא, את ההצגה "אללה בית"ר" בתיאטרון הסמטה, "קוויאר ועדשים", "המפקח אמסטף", "קומדיה שחורה","שדה קרב","וילג'יאטורה", "נעורי ורדה'לה", "בגדי המלך", בבית הספר ניסן נתיב "תל אביב" ועוד.
בשנת 2014 כתב וביצע את המחזה ”מדוע הרגתי את אמא שלי” בפסטיבל תיאטרונטו, בבימויו של חנוך רעים.
בשנת 2015 השתתף במופע הסאטירי "רואים ת'סוף", ההצגה האחרונה שביים מוטי קירשנבאום זמן קצר לפני מותו
קריירת דיבוב.
צויגנבום גם דיבב סרטים וסדרות רבים. ביניהם: "קלימרו" (1995, בתפקיד כפול: ברי ואבא של אפי), "המפחידנים" (1995, בתפקיד גלילי), "באג לייף" (1998 בתפקיד כפול: טאק ורול), "ספייס ג'אם" (1997, תפקיד כפול: טוויטי ומונסטר אדום), "כלבים נגד חתולים" (2001, בתפקיד פיק), "פוקימון" (2001, בתפקיד פרופסור אלם), "וולטר מלון" (2001, בתפקיד ביטרבוג), "פיטר פן 2" (2002, קולות רקע), "דיג'ימון - הסרט" (2002, בתפקיד ארמדילומון).
"לילו וסטיץ'" (2002, בתפקיד פליקלי), "אחי הדוב" (2003, בתפקיד ראט), "מרד החיות" (2004, בתפקיד ג'ק "בר המזל"), "דרגון בול Z" ו"דרגון בול סופר" (2004-2005, 2015, בתפקיד מג'ין בו השמן), בסרט תפוס ת'כריש (2004, בתפקיד לני הכריש), "מולאן 2" (2005, קולות רקע), "רובוטבוי" (2008, בתפקיד גאס), "חידה-מדע" (2008, ערוץ לוגי, בתפקיד מר קיו המנחה), "בן 10" (2008, בתפקיד חייזר שדומה לבילי מ"בילי ומנדי"), אליס בארץ הפלאות (2010, בתפקיד סטיין), דיגבי הדרקון (2016) ו"בייבי בוס" (2017, בתפקיד פרנסיס אי. פרנסיס).
דיבב גם בהרבה סדרות מצוירות בערוץ הילדים ובערוץ הופ!. בין השאר דיבב את החתול בסדרת הטלוויזיה "חתול שטות".
צויגנבום גם דיבב את הדמות ניק כמעט בלי ראש מסדרת הסרטים של הארי פוטר.
חיים אישיים.