במהלך המאה ה-20 ידעה העיר קרבות רבים החל ממרד אילינדן, דרך מלחמת הבלקן הראשונה וכלה בחורבנה במהלך מלחמת העולם הראשונה, עת ניצבה בקו החזית המקדונית. נזקים כבדים נגרמו לבית הקברות במהלך ההפגזות הכבדות שהמטירו על העיר כוחות צבא ממלכת בולגריה. ב-1924 מונה שבתאי ג'אין לרב הראשי של הקהילה. ג'אין פעל לגידור ושימור בית העלמין הן בשל הנזק שנגרם לו במהלך המלחמות השונות, והן בשל שדידת מצבות מהמקום לשימוש משני על ידי תושבי הסביבה. עבודת השיקום הסתיימה ב-1929, לאחר שהרב ג'אין סיים את כהונתו.
ב-6 באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה את צבאה. ביטולה נכבשה והאזור נמסר לחזקת ממלכת בולגריה. ב-11 במרץ 1943 גירשו הבולגרים את יהודי ביטולה למחנה המעצר מונופול בסקופיה ומשם לטרבלינקה. איש מהמגורשים לא ניצל. במהלך המלחמה פגעו חיילי צבא בולגריה בבית העלמין. הם בזזו מצבות מבית העלמין וריצפו בהן את המחנה הצבאי, מגורי החיילים, שבילים להולכי רגל והמתקנים הסניטריים בבסיס. גם תושבי הסביבה המקדוניים בזזו מצבות מבית העלמין והשתמשו בהן לריצוף בתי מגורים וכחלקי רהיטים. לאחר המלחמה התגוררו בביטולה כמה עשרות יהודים שהיגרו בהדרגה לישראל או לסקופיה. ד"ר חיים אברבנאל שכיהן כמנהל בית החולים הממשלתי בביטולה עד 1963 ניסה לפעול מול שלטונות יוגוסלביה למען שיקום ושימור בית העלמין וקיימת חליפת מכתבים בנושא.
מ-1963 לא התגוררו יהודים בביטולה, ולאורך שנות השלטון היוגוסלבי לא טופל בית הקברות ומצבו הידרדר. גדר בית העלמין נפרצה ושטחו הפך לשטח מרעה לצאן. ב-2002, לאחר הקמת הרפובליקה המקדונית נחתם הסכם בין ארצות הברית לממשלת מקדוניה לעניין שיקום אתרי מורשת ובכללם בית העלמין היהודי בביטולה. האתר הוכרז אתר מורשת לאומית, אך בפועל לא החלה פעילות באתר. ב-2015 נחתם הסכם בין ישראל למקדוניה להתנעת פרויקט שיקום בית העלמין והקמת פארק זיכרון לקהילה היהודית. בפארק יוצבו פסלים וכן שעון שמש של האמן מתי גרינברג, יליד סקופיה שהוא הילד היהודי האחרון שנולד במקדוניה לפני הגירוש לטרבלינקה. בעיר החלו עבודות לשימור האתר, חישוף ותיעוד מצבות. לאתר מגיעות משלחות מישראל, ממקדוניה וממדינות אירופיות נוספות המסייעות לעבודות השיקום. מהיוזמים: השגריר דן אורין, הבימה והקאמרי נרתמו לפרויקט שיקום המצבות.
מיקומו ותיאורו של האתר.
בית העלמין שוכן בכניסה הצפונית-מזרחית לביטולה על מדרונה של גבעה בגובה 600 מטרים, משתרע על שטח של 43,000 מטרים רבועים ומוקף בחומה. במסגרת פרויקט השיקום אותרו נכון לתחילת 2018 כ-3,500 מצבות והכיתוב עליהן בעברית ובלאדינו. המצבות אשר ניתן לקרוא את הכיתוב עליהן מתוארכות החל מהמאה ה-17. מנהלי פרויקט השיקום סבורים שבמקום ישנן כמה שכבות של קברים.
קריאה נוספת.
Announcement by the Ministry of Culture of Macedonia on the restoration of the cemetery in the city of BitolaAnnouncement by the Ministry of Culture of Macedonia on the restoration of the cemetery in the city of Bitola
האימפריה המאלית
אוויה D
אוויה D (בצ'כית: Avia D) היא סדרת משאיות בגודל בינוני, מתוצרת יצרנית המשאיות אוויה אשר מיוצרת משנת 2000 ועד היום.
מטה ומפעל החברה ממוקם בפראג ברובע "Letňany" .
בשנת 2013 הייצור עבר להודו, על ידי יצרנית הרכב הכבד "Ashok Leyland Boss." בהודו יוצרו דגמי ה"אביה D" ב-3 קטגוריות משקל: 9.6 טון, 11.9 טון ו-12.9 טון.
בספטמבר 2017 ייצור הדגם חזר לצ'כיה, לאחר שחברת " Czech company CSG" רכשה את אוויה.
משנת 2017 דגמי המשאיות מורכבות על פי תקן זיהום אוויר המחמיר "יורו 6" (euro-6").
רים באנה
רעלן עצבי
רעלן עצבי או נוירוטוקסין הוא רעלן אשר משבש את תפקודם התקין של תאי מערכת העצבים.
התקשורת במערכת העצבים מסתמכת על יכולתם של תאי עצב לשלוט במתח החשמלי של קרום התא, וכן על היכולת של תאים להעביר אותות ביניהם באמצעות העברה סינפטית. לרוב, האפקט הרעיל של נוירוטוקסינים נובע מכך שהם משבשים את אחד משני המנגנונים הללו.
בהתאם לאזור של מערכת העצבים שבו הם פוגעים, וכמות הרעלן שנמצאת בגוף, רעלנים עצביים עלולים לגרום לשלל תסמינים נוירולוגיים - מחולשת שרירים ועד פגיעה ביכולות קוגניטיביות מורכבות כמו זיכרון. רעלנים עצביים מסוימים מסוגלים לשבש את השליטה של מערכת העצבים על תפקודים בסיסיים של הגוף, כמו נשימה, ובכך לגרום למוות. היכולת של רעלנים עצביים לגרום לפגיעה בתוך מערכת העצבים המרכזית תלויה ביכולתם לחצות את מחסום הדם-מוח.
בנוסף לרעלנים חיצוניים שגורמים לפגיעה עצבית, המונח נוירוטוקסין עשוי להתייחס גם לחומרים שהם חלק מפעולתה התקינה של מערכת העצבים, אך עשויים לגרום לה נזק בריכוזים גבוהים (למשל גלוטמט). כמו כן, קיימים חומרים אשר מזיקים בעיקר בשלבים ההתפתחותיים של מערכת העצבים, ואינם רעילים באותה מידה לרקמה עצבית בוגרת.
רעלנים עצביים בעולם החי.
רעלנים עצביים נוצרים במגוון רחב של אורגניזמים, כולל חיידקים, בעלי חיים וצמחים.
חומרים שהם רעלנים עצביים עשויים לשמש את האורגניזם למטרות מגוונות, בין אם כמנגנון לפגיעה עצבית בבעלי חיים אחרים או לשלל תפקידים בתוך האורגניזם עצמו. העובדה שחומר מסוים הוא רעיל עבור בעלי חיים מסוימים (ובמינון מסוים) אינה בהכרח מעידה על כך שזהו תפקידו הביולוגי היחיד או המרכזי.
לעיתים מקורם של הרעלנים העצביים הוא אקסוגני - כלומר, הרעלן עשוי לאפיין בעל חיים מסוים ואף לשמש אותו, למרות שהרעלנים אינם מיוצרים על ידו באופן ישיר. כך למשל, מקורם של רעלנים בגופן של צפרדעי חץ רעילות הוא בחרקים מהם הן ניזונות.
בדומה לרעלנים שפועלים על מערכות גוף אחרות, רעלנים עצביים יכולים לשמש בעלי חיים על מנת להגן על עצמם מפני טורפים, או לסייע לבעל חיים להכניע את הטרף שלו.
מאחורי המגוון של רעלנים עצביים בעולם החי יש היגיון אבולוציוני, שכן מערכת העצבים היא מורכבת במיוחד ולפיכך רגישה מאוד לשינויים, ולצד זאת היא אחראית על שלל פונקציות הישרדותיות ובסיסיות. לדוגמה, בעל חיים עשוי להשתמש ברעלן עצבי על מנת לשתק בעל חיים אחר באופן מהיר וממוקד. קיימים גם טפילים מסוימים אשר נעזרים ברעלנים עצביים על מנת להרוג את הפונדקאי שלהם, או אפילו לגרום אצלו לשינוי התנהגותי שהוא מועיל למחזור חייו של הטפיל.
בהתאם לכך, רעלנים עצביים הם מרכיב נפוץ בסוגים שונים של ארס. ארס הוא למעשה תמיסה שמכילה רעלנים מסוגים שונים, ומוחדרת באופן אקטיבי לגופו של בעל החיים המותקף (לדוגמה בהכשת נחש). רעלנים עצביים קיימים גם בשלל אורגניזמים רעילים שאינם ארסיים. במקרים אלה, הרעלנים אינם מופרשים באופן פעיל על ידי עקיצה, הכשה וכו', אך בעלי חיים אחרים עשויים לספוג אותם דרך מגע, עיכול או נשימה.
מנגנונים ביולוגיים.
מנגנוני הפעולה של רעלנים עצביים נגזרים מהאופן שבו מועברים אותות במערכת העצבים.
בפרט, רעלנים עצביים עשויים לשבש את היווצרותם והעברתם של אותות חשמליים בתוך תאי עצב, לגרום להפרעות במהלכו התקין של תהליך ההעברה הסינפטית של אותות כימיים, או להוביל לאפופטוזה (מוות תאי) של תאים במערכת העצבים.
שינויים במתח הממברנה.
פעילות תאי העצב מסתמכת על יכולתם לייצר דחפים עצביים (פוטנציאלי פעולה), שהם אותות שמתבססים על ההפרש בפוטנציאל החשמלי בין פנים התא לסביבתו החיצונית.
המתח החשמלי בין פנים לחוץ התא - מתח הממברנה - הוא תוצר של המטענים החשמליים של יונים, כדוגמת יוני נתרן ואשלגן, שנמצאים בריכוזים שונים משני צידי קרום התא. בין אם מדובר במתח המנוחה של התא, או בתהליך של יצירת דחפים עצביים בתגובה לגירוי, המתח בין שני צידי הממברנה מבטא איזון עדין בין סוגים שונים של תעלות יונים חוצות-ממברנה. התעלות הללו הן שמאפשרות מעבר של יונים ספציפיים בין פנים התא לסביבתו, וכל שינוי בכמות או במאפיינים של התעלות הפזורות על פני קרום התא משפיע על אופי הפעילות החשמלית של תא העצב.
קיימים שלל רעלנים עצביים אשר משפיעים על מתח הממברנה של תאי עצב, פעמים רבות דרך חסימתן של תעלות יונים מסוג מסוים. דבר זה גורם לשיבוש בהעברת האותות התקינה של תא העצב - בהתאם למאפייני התא ולסוגי התעלות שמושפעים, הרעלן עשוי למנוע או להפחית יצירה של דחפים עצביים בתא, או לחלופין לגרום ליצירת דחפים עצביים עודפים או שנמשכים לפרק זמן ארוך מהרגיל.
השפעה על מוליכים עצביים והעברה סינפטית.
העברה סינפטית היא תהליך של תקשורת כימית במערכת העצבים, המשמש להעברת מידע בין תאי עצב שונים, או בין תא עצב לתאי מטרה מסוג אחר (למשל תאי שריר). בתהליך ההעברה הסינפטית, מועברת מולקולה של מוליך עצבי מתא אחד לאחר, דרך אזור מפגש בין-תאי המכונה סינפסה.
תהליך זה מורכב ממספר שלבים, והוא מערב פעילות של שלל חלבונים בתא המשדר ובתא הקולט. מנגנון הפעולה של רעלנים עצביים שונים (כמו גם חומרים פסיכואקטיביים שאינם נחשבים כרעלנים) מתבסס על התערבות באחד משלבי תהליך ההעברה הסינפטית: יצירת המוליך העצבי, שחרור המוליך העצבי לסינפסה, היקשרות של המוליך העצבי לקולטנים בתא המטרה וכו'.
רעל עצבים
נוירוטוקסין
עלו לישראל
מקס, דוכס הוהנברג
דוטי צ'אנד
דוטי צ'אנד (באנגלית: Dutee Chand; נולדה ב-3 בפברואר 1996) היא אצנית הודית, ואלופת הודו בריצת 100 מטר. היא האישה ההודית השנייה שהעפילה לריצת 100 מטר במשחקים האולימפיים, כשהשתתפה בריצה באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). קודמתה הייתה פי. טי. אושה, באולימפיאדת 1980 במוסקבה, 36 שנים קודם לכן.
תחילת דרכה.