משוטים היו בשימוש החל מהתקופה הנאוליתית. משוטים מעץ, המתוארכים כ-6,000-6,500 שנה לפני זמננו, נמצאו באתר ארכאולוגי המיוחס לתרבות ה"המודו" (()) בסין.
בשנת 1999 נמצא ביפן משוט באורך 63.4 ס"מ, המתוארך כ-6,000 שנה לפני זמננו.
בשנת 2010 נמצא בקוריאה הדרומית משוט עשוי עץ אורן באורך 181 ס"מ, אשר תוארך לכ-7,000 שנה לפני זמננו.
המשוטים הקדומים ביותר היו כנראה משוטים אינדיאנים אשר שימשו לחתירה בסירות קאנו אשר נוצרו על ידי ריקון גזעי עץ. חוקרים משערים שישוב האיים הגדולים בים התיכון בתקופת האבן (לפני כ-10,000 שנה) הצריך ספינות מורכבות אשר עשו שימוש במשוטים אינדיאניים וכנראה גם במפרשים.
בשנת 1926 נמצא במחוז דובנסי אשר בגרמניה משוט אינדיאני שאורכו 52 ס"מ, אשר נחשב לאחת העדויות המוקדמות ביותר לשימוש בכלי שיט בתקופה המזוליתית. תיארוך פחמן-14 שנעשה בשנת 2008 מגלה שמשוט זה נוצר לפני כ-8,500 שנה.
עדויות רבות לשימוש במשוטים (בהם החתירה עם פנים לירכתיים) בספינות נהר, נמצאו בצורת ציורים, תחריטים, ומודלים, מהממלכה המצרית הקדומה. עדויות אלו מתוארכות החל מהמאה ה-27 לפני הספירה.
מהעת העתיקה ועד ימי הביניים שימשו ספינות משוטים כספינות המלחמה העיקריות בים התיכון.
מבנה.
משוט עץ.
באופן מסורתי, משוטים היו עשויים מעץ. צורתו של המשוט היא כשל מוט ארוך אשר בסופו להב שטוח. המקום בו מתחבר המשוט לסירה נקרא צוואר, ובו נמצאת טבעת מעובה הנקראת קולר, אשר מונעת מהמשוט מלהשמט מבעד למלגז. החותר אוחז בידית המשוט אשר לה קוטר נוח לאחיזה. לעיתים נוהגים לעטוף את צוואר המשוט, הבא במגע רצוף עם המלגז, בציפוי עור הנקרא "עורית". ציפוי זה מגן על צוואר המשוט מפני שחיקה ומשפר את אחיזת המשוט במלגז. במשוט מאוזן, מוסיפים לחלק אשר נמצא בתוך הסירה, בין הידית לצוואר, משקולת אשר גורמת לזרוע וללהב להרגיש הרבה יותר קלים. לדוגמה, במשוט באורך 2 מטרים נמצא מרכז הכובד כ-30 ס"מ מחוץ לסירה. יש מספר דרכים לבנות את המשקולת: אחת היא לעבות את המשוט באזור זה בשכבת עץ, השנייה היא לקדוח חור בתוך מוט המשוט ולהכניס לתוכה משקולת עופרת. משוט מאוזן הוא נוח יותר לחתירה לטווח ארוך.
משוט המשמש לתחבורה.
כיום משוטים משמשים לתחבורה בסירות קטנות בלבד. משוטים אלה משתנים באורכם ועיצובם, אורכם הוא כ- 2-3 מטרים, והם עשויים עץ, אלומיניום, פלסטיק, או חומרים מרוכבים כגון פיברגלס.
בעת העתיקה ספינות משוטים אשר שימשו לתחבורה או מלחמה צוידו במשוטים ארוכים ביותר, אשר הגיעו עד 12 מטרים. לעיתים אוישו משוטים ארוכים כאלה על ידי יותר מחותר אחד.
משוט לחתירה ספורטיבית.
בחתירה ספורטיבית מקובלים שני סגנונות: "חתירת משוטים" - בה אוחז כל חותר בשני משוטים, ו"חתירה בהינף" בה אוחז כל חותר במשוט אחד בשתי ידיו.
אורכם של המשוטים המשמשים בחתירת משוטים נע בין 275 ל-292 ס"מ. משוטים המשמשים בחתירה בהינף ארוכים יותר ואורכם נע בין 362 ל-378 ס"מ. רוחבו של להב המשוט הוא כ-25 ס"מ ואורכו כ-50 ס"מ. נקודת החיבור של המשוט למלגז נמצאת בכ- 1/3 האורך בין הידית לקצה הלהב. בנקודה זו נמצא שרוול מחומר פלסטי (ורוד בתמונה משמאל) ועליו מותקן הקולר (חום בתמונה משמאל).
בעבר היו המשוטים עשויים עץ, אולם כיום הם עשויים מחומרים מרוכבים כגון פלסטיק (אפוקסי או פוליאסטר) המחוזק בסיבי זכוכית (פיברגלס) או סיבי פחמן. השימוש בחומרים מרוכבים אפשר להקטין את משקל המשוט באופן משמעותי. במקביל, השימוש בחומרים מרוכבים חולל התפתחות במבנה הלהב. עד שנות החמישים מבנה הלהב היה צר וארוך (כיום הוא נקרא הלהב ה"סטנדרטי"). בשנת 1959 הוצג בתחרות בעיר מאקון אשר בצרפת עיצוב חדש על ידי נבחרת החתירה של מערב גרמניה. להב זה הוא יותר רחב ופחות ארוך, ונראה כפרח הצבעוני (טוליפ - Tulip). להב זה נודע מאז כלהב ה"מאקון" או "טוליפ", ושלט בחתירה הספורטיבית עד 1991, אז הוצג על ידי חברת Concept2 מבנה להב חדש, אסימטרי, הידוע בכינויו "להב גרזן" (Cleaver או Hatchet). השימוש בלהב הגרזן שיפר את מהירות הסירה במרבית התנאים, ואימוצו היה מיידי. באולימפיאדת ברצלונה ב-1992 כבר השתמשו כל הצוותים שעלו לגמר בתחרויות החתירה בלהב זה. כיום כל צוותי החתירה התחרותיים משתמשים בלהב הגרזן. בלהב המאקון משתמשים לעיתים מתלמדים ומתחילים כיוון שהוא נוח יותר לשימוש.
משוט אינדיאני.
משוט אשר אותו אוחז החותר בשתי ידיו ומשמש להנעת כלי שיט ללא שימוש בנקודת משען בגוף הסירה, מכונה בעברית משוט אינדיאני (באנגלית - Paddle). משוטים כאלה משמשים בחתירה בקיאק ובקאנו, לדוגמה. משוט מסוג זה בנוי ממוט אשר בקצהו האחד כף ובקצהו השני ידית (כמו בקאנו), או ממוט אשר בשני קצותיו מותקנת כף (כמו בקיאק). השימוש במשוט מסוג זה נעשה בישיבה, כריעה, או עמידה, כאשר פניו של החותר לכיוון התקדמות כלי השייט (זאת בניגוד לסירת משוטים שם גבו של החותר פונה לכיוון ההתקדמות). בקיאק ינעץ החותר את הכפות לסירוגין בצד ימין ובצד שמאל על מנת לשמור על כיוון ההתקדמות. בקאנו ינעץ החותר את המשוט לסירוגין בצד ימין ובצד שמאל על מנת לשמור על כיוון ההתקדמות. לעומת זאת, בקאנו תחרותי החתירה מתבצעת רק בצד אחד על מנת לשמור על מהירות החתירה. על מנת לשמור על הכיוון עושים פיתול עם המשוט.
לדוגמה, המשוט המשמש בגלשן חתירה בעמידה (סאפ\SUP) בנוי מכף אחת, מוט, וידית בצורת T. אורך המשוט הוא בין 1.6 ל-2.2 מטר, קוטר המוט הוא בין 2.5 ל-3.25 ס"מ. אורכו של המוט צריך להיות מותאם לגובהו של החותר. המוט והכף עשויים בדרך כלל מפלסטיק (אפוקסי) מחוזק בסיבי זכוכית או סיבי פחמן. במשוטים זולים עשוי המוט מאלומיניום והכף מפלסטיק PVC.
במהלך החתירה אוחזת יד אחת בידית בראש המשוט, בעוד היד השנייה אוחזת במוט, כ-60 ס"מ נמוך יותר. מנח הידיים תלוי בצד אשר בו ננעצת הכף: כאשר חותרים עם הכף בצד ימין, יד שמאל אוחזת בידית ויד ימין אוחזת במוט. כאשר חותרים עם הכף בצד שמאל, מנח הידיים הפוך.
סנט תומאס (נבדה)
סנט תומאס (באנגלית: St. Thomas) שבמדינת נבדה שבארצות הברית היא עיר רפאים. העיר ניטשה כאשר, בעקבות בניית סכר הובר, עלו מימי אגם מיד והציפו את העיר.
העיר מצויה כיום מתחת לפני האגם ומהווה חלק מאתר הנופש הלאומי אגם מיד.
היסטוריה.
העיר הוקמה בשנת 1865 על ידי מתיישב מורמוני בשם תומאס סמית'. אוכלוסייתה מנתה בשיאה 500 איש. אחרון התושבים עזב את העיר בשנת 1938 כאשר נהר הקולורדו החל להציף את העיר בעקבות הקמת סכר הובר.
שרידי העיר נראים מתחת למימי האגם, בשנות בצורת, כאשר גובה פני האגם נמוך יחסית. שרידים אלה נחשבים כאתר היסטורי מוגן, והם מוגנים על ידי רשות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית.
msn (או Microsoft Network) הוא פורטל בינלאומי של חברת מיקרוסופט. הפורטל נוסד ב-24 באוגוסט 1995. במקביל להשקת מערכת הפעלה חלונות 95.
msn מוגדר בברירת מחדל כדף הבית בכל דפדפני אינטרנט אקספלורר ומיקרוסופט אדג'
היסטוריה.
בסוף שנות ה-90, מיקרוסופט השתמשה במותג msn על מנת לקדם מספר רב של שירותי רשת, בפרט שירות דואר אלקטרוני הוטמייל ושירות מסרים מיידים - מסנג'ר.
בשנת 2003, השיקה שירות MSN בתשלום שכלול דואר אלקטרוני, אבטחת תוכנה, יומן ויישומי צילומים דיגיטליים.ב-30 באפריל 2003, MSN הכריזה על פרויקט "iLoo" ודבר גרם לבדיחות רבות לפני שהוכרז כמתיחה על ידי מיקרוסופט ב-12 במאי. ב-13 במאי, הצהרה נוספת של מיקרוסופט טענה שלמרות שהפרויקט לא היה מתיחה, הוא בוטל מכיוון שהוא לא היה מקדם מספיק את המותג של MSN. פרויקט ה-iLoo של מיקרוסופט הוכרז כ"כישלון" ביחסי ציבור ב-Online Journalism Review.
ב-2005 ביצעה מיקרוסופט ארגון מחדש של שירותי הרשת שלה והחליפה את המותג msn במותג Windows Live. באותה השנה נרכשה חברת Teleo של ונדל בראון במטרה להתחרות בסקייפ. אך ב-2011 רכשה את סקייפ עצמה וב-2013 החליטה לסגור את שירות תוכנת המסרים המיידיים מסנג'ר.
ביוני 2020, החליפה msn את העיתונאים שהעסיקה לטובת בינה מלאכותית. כ-80 משרות עורכים המועסקים בפורטל MSN ובאפליקציה Microsoft News ואוספים עבורם סיפורים מרחבי הרשת בארצות הברית ובבריטניה. הם הוחלפו על ידי אלגוריתמים שעוסק באיתור כתבות מרחבי הרשת וסידורן בעמוד הבית באופן אוטומטי.
msn ישראל.
msn ישראל הוקמה ב-1999, בהשקעה של 7 מיליון דולר, כשותפות בין חברת מיקרוסופט העולמית שהחזיקה 49.9% מהמיזם וחברת אינטרנט זהב (שהייתה אז בשליטת איש העסקים שאול אלוביץ') שהחזיקה 50.1%. באותה עת, הודיעה מיקרוסופט גם על תוכנית להקמת מיזם שיעסוק בהפצה והפעלה של טכנולוגיה לגישה לאינטרנט, יחד עם חברת הטלוויזיה בכבלים מת"ב (מיזם שלא הבשיל לבסוף). בין השאר הציעה msn ישראל את שירות הוטמייל בעברית, אתר מסחר אלקטרוני ומנוע חיפוש שהחזיק בכ-35% מהשוק בישראל בשנת 2003. באותה שנה גם דיווחה על הכנסות של כ-5 מיליון דולר, כולם מפרסום התכנים באתר הופקו על ידי חברת בת של אינטרנט זהב "סמייל מדייה".
בין 2005 לבין 2007, רוב שירותי msn מותגו תחת השם החדש Windows Live.
בפברואר 2007, השיקה עיצוב חדש לעמוד הבית עם דגש על תוכן מקורי. לצורך כך גייסה לצוות האתר עשרות כתבים ועורכים על מנת לייצר כתבות וקטעי וידאו מקוריים.
ביולי 2008 רכשה מיקרוסופט את חלקה של אינטרנט זהב במיזם. פירוק השותפות נובע, בין היתר, מאסטרטגיה שעליה הוחלט במיקרוסופט, ולפיה הפורטל יתמקד באפליקציות, שירותי רשת וכלים טכנולוגיים, ולא בתכנים. עקב כך פוטרו כשליש מעובדי הפורטל, שעסקו ביצירת תוכן מקורי.