השיבוץ לשירות חובה במשטרת ישראל נקבע על פי צה"ל ויחידת מיטב.
המסלולים בשח"מ.
השירות הסדיר הנהוג במשטרה הוא בשני מסלולים: שירות מבצעי ושירות מנהלי.
השירות במערך המבצעי מביא לשורותיו חיילים שכשירים רפואית לעבודה מבצעית במשטרה (אגף השיטור אבטחה וקהילה): מדובר בשוטרי סיור לכל דבר שמטפלים בעבירות פליליות ופח"ע. ההכשרה לשירות באגף המבצעי של המשטרה כוללת קורס שוטרים בסיסי הנמשך בממוצע כחמישה חודשים במכללה הלאומית לשוטרים בבית שמש, שם מקבלים שוטרי השח"מ הכשרה עיונית ומעשית הכוללת לימוד על עבודת המשטרה, אימוני קרב מגע, אימוני כושר גופני ומטווחי ירי רבים. במהלך ההכשרה לרוב מתאמנים על אקדחי "FN" או "יריחו".
השירות במערך המנהלי מביא לשורותיו חיילים שעקב מגבלות רפואיות משובצים לעבודת משרד, לרוב מדובר במוקדנים במוקד 100, משל"ט, שיגור ואף במרד"מ (מרכז הדיווח המבצעי). בנוסף ישנם שמשובצים במטה הארצי של המשטרה, במטות השונים של המחוזות בתפקידי מנהלה, באגף המודיעין של המשטרה, במערכי הזיהוי הפלילי, באגף הרווחה ובתפקידים מנהליים נוספים. ההכשרה שעוברים שוטרי החובה המנהליים היא קורס שוראים בן שבועיים או קורס מוקד 100 בן חודש וחצי לערך במכללה הלאומית לשוטרים.
הדרגות בשח"מ מקבילות לאלו של צה"ל:
משך השירות בשח"מ זהה למשך השירות בצה"ל: שנתיים ושמונה חודשים לגברים, שנתיים לנשים. בשנת 2006 גבר שיבוץ חיילים בשירות המשטרה, זאת עקב עודף כוח-אדם בצה"ל, ומחסור הולך ומתגבר בכוח-אדם במשטרה.
השכר אותו מקבלים שוטרי השח"ם הוא זהה לשכר אותו מקבלים בצה"ל. לאחר ההכשרה, שוטרי החובה משתבצים במשמרות בוקר, ערב או לילה כמו שוטרי הקבע. באפשרות שוטרי חובה המשרתים רחוק מביתם ללון בבית השוטר בתל אביב.
בסיום שירות החובה שלהם, שוטרי החובה יכולים להתגייס לשירות קבע במשטרה מבלי לעבור את הליך המיון הסטנדרטי.
ביקורת.
בדו"ח מבקר המשרד לביטחון פנים, יצחק שגב, לשנת 2007 נמתחה ביקורת כלפי החיילים המשרתים במסגרת השח"מ, ונאמר כי "רוב המתגייסים שצה"ל מפנה לשירות במשטרה אינם מתאימים לתפקיד, ומחלישים את המשטרה". המבקר הסביר את תפקודם הלקוי של מרבית המשרתים בשח"מ בגילם הצעיר, חוסר בגרותם הנפשית וחוסר ניסיונם של אלו. פעמים רבות שוטרי החובה נופלים כעול על כתפיהם של השוטרים הוותיקים ומונעים אף מהם לבצע את תפקידם על הצד הטוב ביותר. יחד עם ממצאים אלו גם צוין שכרבע משוטרי החובה מבצעים את תפקידם למופת.
בשנת 2010 המליצה ועדה שהוקמה במשרד הביטחון לבחינת שירות חיילים מחוץ לצה"ל לבטל את ההסדר בהדרגה, אך הממשלה לא קיבלה המלצות אלה. במקביל, גם ועדת החוץ והביטחון, שנדרשה לאשר את הארכת הוראת השעה, הביעה את אי שביעות רצונה ממנו, ומאז 2009 האריכה אותה בחודשים ספורים בלבד בכל פעם. בדצמבר 2011 החליטה הוועדה שלא להאריך את הוראת השעה פעם נוספת, ובכך לא לאפשר גיוס חיילים נוספים למשטרה, ואולם לאחר דיונים נוספים הוחלט, כעבור חודשיים, להאריכה עד סוף 2015. בפברואר 2016 אושרה בכנסת הצעת חוק המאריכה את אפשרות הצבת חיילים בחלק מיחידות המשטרה עד 31 בדצמבר 2018.
ארגון ספורט יפו
איי קיו
נסטלה
נסטלה (Nestlé) היא תאגיד רב-לאומי שווייצרי בתחום המזון והמשקאות, אשר נוסד בשנת 1866. על פי המגזין "פורבס", נסטלה היא החברה המסחרית ה-33 בגודלה בעולם, נכון לשנת 2016, עם נכסים בשווי כולל של 235.7 מיליארד דולר אמריקני.
נסטלה מחזיקה כיום ב-100% ממניות החברה הישראלית אסם, לאחר מיזוג שהושלם בשנת 2016.
היסטוריה של החברה.
1866 - 1905.
חברת הענק נסטלה נוסדה על ידי אנרי נסטלה בשווייץ, באמצע שנות השישים של המאה התשע-עשרה. אנרי נסטלה, רוקח במקצועו, ביקש לתת מענה לתמותת תינוקות כתוצאה מתת-תזונה, אחד מגורמי תמותת התינוקות העיקריים באותם ימים, זאת על ידי פיתוח תחליף חלב אם להזנת תינוקות שאמם אינה מסוגלת להניקם. לצורך כך, הוא ביצע ניסויים בתערובות שונות של חלב פרה, קמח חיטה וסוכר. למוצר החדש שפיתח קרא Farine Lactee Henri Nestle. לקוחו הראשון של הרוקח נסטלה היה תינוק שלא היה מסוגל לעכל את חלב אמו, כמו גם תחליפי חלב אחרים שהיו נהוגים באותם הימים. רופאיו של התינוק נואשו מלהצילו והידיעה בדבר הצלחת תחליף החלב של נסטלה עשתה לה כנפיים בשווייץ ובאירופה ובתוך שנים ספורות שווק תחליף החלב של נסטלה ברוב מדינות אירופה.
אנרי נסטלה הפגין את כישרונו גם בשיווק המוצר שפיתח, בכך שאימץ כשם מסחרי למוצריו את שם משפחתו Nestle, שפירושו בגרמנית בניב שווייצרי: קן לציפור קטן, וכך גם הפך קן הציפור לסמלה המסחרי של החברה.
בשנת 1875 מכר אנרי נסטלה את החברה לז'יל מונרה (Jules Monnerat). באמצע שנות השבעים של המאה התשע עשרה החלה יריבות קשה בין חברת נסטלה לבין חברת Anglo-Swiss Condensed Milk Company שהחלה אף היא לשווק מזון לתינוקות (פורמולה). יריבות עזה זו נמשכה עד לשנת 1905, אז התמזגו שתי החברות.
בשנת 1875 פיתח דניאל פיטר (Daniel Peter) מבעלים של חברת קאילר את משקה הקקאו המוכר כיום, על ידי שילוב של אבקת קקאו וחלב והקים חברה אשר שלטה בשוק השוקולד העולמי. אף חברה זו מוזגה לתוך חברת נסטלה בשלב מאוחר יותר. בשנת 1882 השווייצרי יוליוס מאגי (Julius Maggi) יצר לראשונה אבקות מרק אפונה ושעועית קלות ומהירות להכנה, בעזרת חלבון קטניות (לגומין). חברתו Maggi &amp; Company ייצרה לא רק אבקות מרק, אלא אף קוביות מרק עוף, רטבים ומוצרי טעם.
1905 - 1918.
כאמור, בשנת 1905 התמזגה חברת נסטלה עם חברת החלב המרוכז האנגלו-שווייצרית והחברה החדשה נקראה Nestle and Anglo-Swiss Milk Company. כבר בשנים המוקדמות של המאה העשרים היו לחברה מפעלים בארצות הברית, בריטניה, גרמניה וספרד. עוד בשנת 1904 הוסיפה חברת נסטלה את השוקולד למגוון המוצרים שייצרה, לאחר שהגיעה להסכם עם Swiss General Chocolate Company. החברה הצליחה להגדיל באופן מהיר את יצוא החלב המרוכז, זאת לאחר שהקימה חברות בנות בארצות שונות, במקום סוכני מכירות של החברה. בשנת 1907 החלה החברה בייצור מוצריה באוסטרליה, השוק השני בגודלו למוצרי החברה באותם הימים. החברה הקימה מחסנים בסינגפור, הונג קונג ובומביי (כיום מומבאי) זאת כדי לספק את הדרישה למוצריה בשוק האסיאתי הגדל.
למרות התפשטותה של החברה אל מעבר לים, רוב אמצעי הייצור נותרו באירופה, ועם פרוץ מלחמת העולם הראשונה נפגע הייצור בחברה באופן חמור. הדרישה הגוברת בשווקים מקומיים לחלב טרי פגעה ביכולת נסטלה לרכוש חלב לצורך ייצור מוצריה. יחד עם זאת, מלחמת העולם הראשונה יצרה גידול אדיר בביקוש למוצרי החלב של החברה והיא זכתה בחוזים ממשלתיים לאספקתם. בתום מלחמת העולם הראשונה היו לחברה 40 מפעלים ותפוקת הייצור בחברה הוכפלה בתוך תקופת המלחמה.
1918 - 1938.
עם שוך קרבות מלחמת העולם הראשונה, פחתו במידה ניכרת הזמנות ממשלתיות של מוצרי החברה. צרכנים פרטיים, אשר התרגלו למוצרי חלב מרוכז ואבקות חלב, חזרו לצרוך חלב טרי. את שנת 1921 סיימה נסטלה בהפסד, לראשונה בתולדותיה. עליית מחירי מוצרי הגלם, המיתון הכלכלי בעולם מספר שנים לאחר המלחמה ונפילת שערי המטבע, כל אלה העמיקו את המשבר. כדי לחלץ את החברה מקשייה, גויס הבנקאי השווייצרי Louis Dapples. המנהל החדש נקט מיד באמצעי ייעול והפחית את חובות החברה.
בשנות העשרים החלה החברה להתרחב למוצרים נוספים, מעבר למוצרי החלב המסורתיים של החברה, וייצור השוקולד הפך למוצר השני בהיקפו בחברה. החברה אף החלה לפתח מוצרים נוספים, ביניהם אבקת משקה בשם Milo, משקה לבן לתינוקות, ובשנת 1938 החלה לשווק קפה, תחת המותג Nescafé.
כניסתה של החברה לשוק הקפה הייתה לאחר פנייה ממכון הקפה הברזילאי (Instituto Brasileiro do Cafe) שחיפש שווקים נוספים לעודפי הקפה הגדולים של ברזיל. אבקת הקפה שפיתחה נסטלה, לאחר שמונה שנות מחקר, הביאה מהפכה לשוק הקפה העולמי ולהרגלי צריכת הקפה בעולם. על גל ההצלחה של אבקת הקפה, פיתחה נסטלה, בתחילת שנות הארבעים, גם את אבקת התה Nestea שאף היא זכתה להצלחה עולמית.
1938 - 1944.
פרוץ מלחמת העולם השנייה השפיע באופן מיידי על פעילות חברת נסטלה. רווחי החברה צנחו מ-20 מיליון דולר בשנת 1938 ל-6 מיליון דולר בשנת 1939. שווייץ, מולדתה של נסטלה, אשר הייתה נייטרלית בזמן המלחמה, פגעה באפשרותה של החברה להמשיך ולהפעיל ביעילות את עסקיה ועל כן הנהלת החברה העתיקה את מושבה לעיר סטמפורד שבקונטיקט, (Stamford, Connecticut) ארצות הברית.
מלחמת העולם השנייה אף גרמה לשינוי מהותי באופן תפעול החברה, ולנוכח קשיים בשיווק מוצריה הוקמו מפעלי ייצור חדשים ברחבי העולם, במיוחד באמריקה הדרומית. באופן אירוני, דווקא מלחמת העולם השנייה עזרה לחברה להחדיר לשוק את אחד ממוצריה החדשים יותר, הקפה הנמס Nescafe. עם כניסתה של ארצות הברית למלחמה ציידה זו את חייליה בקפה הנמס של נסטלה, ובשנת 1943 כבר יוצרו מיליון קופסאות קפה.
בתקופת מלחמת העולם השנייה גדלו מאוד מכירותיה של נסטלה. מכירות החברה בשנת 1938 הסתכמו ב-100 מיליון דולר ובשנת 1945 ב-225 מיליון דולר. בתום מלחמת העולם השנייה הפכה החברה לאחת הבולטות בשוק הקפה העולמי, אולם לא נטשה גם את מוצריה המסורתיים.
1945 - 1975.