במשך אחת עשרה השנים הבאות הוצב הלגיון מחוץ לאיטליה, ולקח חלק במערכות בסקוטלנד וכנגד האלמאנים והפרתים. בשנת 231 השתתף הלגיון במסעו של אלכסנדר סוורוס כנגד האימפריה הסאסאנית. המסע הצליח, והסאסאנים פסקו ממתקפותיהם כנגד רומא. לאחר מכן יצא סוורוס למסע כנגד האלמאנים, וניסה לשחד אותם בזהב כדי שיפסיקו את התקפותיהם. החיילים ראו את צעדו זה כפחדנות ורצחו אותו במיינץ. הלגיון השני תמך בנאמנות ביורשו של סוורוס מקסימינוס תראקס, אשר סיים בהצלחה את המלחמה עם האלמאנים. בשנים שלאחר מכן שרת הלגיון את מקסימינוס במלחמתו כנגד הסרמטים באזור הונגריה המודרנית. לאחר מכן נאלץ מקסימינוס לצעוד חזרה לאיטליה לאחר שהסנאט הרומי התמרד והכתיר את פופיאנוס ובלבינוס כקיסרים שותפים. מקסימינוס ולגיונותיו הטילו מצור על העיר אקוויליה. אולם חיילי הלגיון השני התמרדו מחשש שהסנאט יורה לפגוע בבני משפחותיהם ורצחו את מקסימינוס.
בינתיים, הוכתר ברומא קיסר חדש - גורדיאנוס הראשון. מצבה שנמצאה באפמאה מעידה שהלגיון נשבע אמונים לקיסר החדש, ואף השתתף במסע המלחמה שלו למסופוטמיה בין השנים 242–244. ב-249 הלגיון חזר לאיטליה, ושרת את הקיסר פיליפוס הערבי בתחילת שלטונו. בהמשך סייע הלגיון לקיסר כנגד יריבו דקיוס, אולם הובס בקרב שנערך בוורונה. בין 260–268 לחמו חיילי הלגיון לצד הקיסר גליאנוס כנגד פוסטומוס קיסר האימפריה הגאלית. בין 272–273 הוא לחם לצד אורליאנוס כנגד זנוביה מלכת תדמור. בשנים הבאות שרת הלגיון גם בנומידיה ובקיליקיה, אולם לא ידוע בדיוק מתי. בין 276–282 הוא היה בסיציליה.
בשנת 312 הקיסר קונסטנטינוס הגדול פרק את המשמר הפרטוריאני כעונש על תמיכתו במקסנטיוס במהלך מלחמת האזרחים ביניהם. מקובל להניח שבאותה העת פורק גם הלגיון השני. עם זאת הוא הוקם מחדש בהמשך, ולצד הלגיון השני ארמניקה והלגיון השני פלביה קונסטנטיה הגן על זביידה (ג'יזרה) מפני הסאסאנים. שלושת הלגיונות לא הצליחו למנוע את נפילת העיר לידי הסאסאנים בשנת 360. לאחר מכן לא ידוע דבר על הלגיון.
חדר בריחה (פירושונים)
קרחון לבקו
קרחון לבקו (באנגלית: Levko Glacier) הוא קרחון בצידו המזרחי של האי ת'רסטון בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
הקרחון זורם מפסגת פאליד (Pallid Crest), לקצה המזרחי של האי, ונשפך אל מפרץ שרף, בין חצי האי טיירני ומצוק סימפסון.
היסטוריה.
מקור השם.
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הקרחון נקרא על שמו של ג'י. לבקו (G. Levko), שהיה צלם בקבוצת הספינות המזרחית (the Eastern Group) של צי ארצות הברית במהלך מבצע קפיצה לגובה.
לבקו צילם את תצלמי האוויר של האי ת'רסטון והחופים הסמוכים לו ב-1946 – 1947.
אסקייפ רום
יחסי ניו זילנד–סין
יחסי ניו זילנד–סין הם יחסי החוץ בין הרפובליקה העממית של סין וניו זילנד. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1972.
היסטוריה.
לסין ולניו זילנד היסטוריה ארוכה. הסינים הראשונים הגיעו לניו זילנד במהלך הבהלה לזהב בשנות ה-60 של המאה ה-19 מגואנגדונג. לאחר מהפכת שינהאי בשנת 1911 נמשכו קשרי המסחר וההגירה בין שני הצדדים. עם זאת, קשרים אלה כמעט ולא היו קיימים מאז הקמת הרפובליקה העממית של סין.
ניו זילנד הכירה רשמית ברפובליקה העממית של סין בשנת 1972. בסוף 1972 בחרה ניו זילנד בממשלת העבודה והייתה מוכנה להכיר ברפובליקה העממית של סין. עם זאת, ראש הממשלה החדש נורמן קירק החל להסס: כעבור שבועיים הציע לדחות את ההכרה לקדנציה השנייה שלו. בסופו של דבר הוא השתכנע על ידי משרד החוץ והכיר רשמית לפני חג המולד באותה שנה. משלחת הפרלמנט של ניו זילנד לרפובליקה העממית של סין ערכה את ביקורה מאפריל עד מאי 1977.
לאחר אירועי כיכר טיין-אן-מן, ניו זילנד הלכה אחר מדינות מערביות אחרות והאשימה את הממשלה הסינית, והקשר הרשמי בין המדינות התעכב במשך יותר משנה. עם זאת, היחסים הדו-צדדיים השתפרו בהדרגה ודיאלוג החוץ של שתי המדינות והדיאלוגים הכלכליים והסחר התקיימו באופן קבוע. ניו זילנד החלה לנהל משא ומתן על הסכם סחר חופשי עם סין בנובמבר 2004, וההסכם נחתם באפריל 2008. לשתי המדינות קשרים בתחומים שונים, כולל צבאיות, משפטיות, זכויות אדם, סחר, ביטחון אזורי וסיוע בפיתוח.
ניו זילנד וסין חגגו 35 שנה ליחסים דיפלומטיים בשנת 2007. כמדינה בעלת השפעה עולמית ואזורית משמעותית, סין שלחה סטודנטים ותיירים בינלאומיים רבים לניו זילנד. במקביל, סין הפכה לשותפת הסחר הרביעית בגודלה של ניו זילנד. הסחר ההדדי הגיע ל-7.5 מיליארד 40 מיליון דולר ניו זילנדי. ב-7 באפריל 2008 נחתם הסכם סחר חופשי בין המדינות.
בגלל ההשפעה הגוברת של סין באזור האוקיינוס השקט, משרד ההגנה הניו זילנדי הודיע בהצהרת מדיניות ההגנה האסטרטגית שלו ב-6 ביולי 2018 כי סין מערערת את היציבות האזורית ואיימה על ביטחונה של ניו זילנד.
כיום מכהנים כחברי הפרלמנט של ניו זילנד שני חברים ממוצא סיני; ג'יאן יאנג מהמפלגה הלאומית של ניו זילנד וריימונד הואו ממפלגת הלייבור של ניו זילנד.
יחסי סחר.
על פי נתוני המכס הסיניים, בשנת 2012 היקף הסחר הדו-צדדי בין סין לניו זילנד היה 9.67 מיליארד דולר, עלייה של 11% בהשוואה לשנת 2011. היצוא מסין היה 3.87 מיליארד דולר, גידול של 3.4% בהשוואה לשנה הקודמת; היבוא לסין היה 5.81 מיליארד דולר, גידול של 16.6% בהשוואה לשנה הקודמת.
הלגיון השלישי פרתיקה
הלגיון השלישי פרתיקה (בלטינית: Legio III Parthica) היה לגיון רומאי, אשר הוקם בידי הקיסר ספטימיוס סוורוס ופעל כנגד האימפריה הפרתית.
היסטוריה.
הלגיון הראשון פרתיקה הוקם יחד עם הלגיון השני פרתיקה והלגיון השלישי פרתיקה בידי הקיסר ספטימיוס סוורוס בשנת 197 כהכנה לקראת מסע המלחמה שתכנן סוורוס כנגד האימפריה הפרתית. המסע הצליח מאוד, ושיאו היה בכיבוש עיר הבירה הפרתית קטיספון. הלגיון הראשון והשלישי נותרו באזור גם לאחר סיום המלחמה, כיוון שסוורוס סיפח את אזור מסופוטמיה והלגיונות נותרו שם כחיל מצב. הלגיון השני לעומת זאת, חזר לאיטליה.
בסיס הלגיון היה בעיר רז'נה (כיום חאבור) בעומק הגבול. הלגיון היה אחד מהלגיונות אשר הגנו על האימפריה בפני הפרתים ובהמשך בפני יורשיהם הסאסאנים. הלגיון השתתף במסעות המלחמה שניהלו הקיסרים קרקלה ואלכסנדר סוורוס כנגד הסאסאנים. ככל הנראה השתתף הלגיון גם במסעות המלחמה של גורדיאנוס השלישי, ולריאנוס ודיוקלטיאנוס, אך אין מידע מדויק על פעולותיו. על פי נוטיטיה דיגניטטום, בתחילת המאה החמישית הלגיון עדיין היה מוצב על הגבול הסאסאני.
הקרב על בארות יצחק
הקרב על בארות יצחק בנגב היה התקפה מצרית על בארות יצחק בזמן קרבות עשרת הימים במלחמת העצמאות ב-ח' בתמוז תש"ח, 15 ביולי 1948. מגיני הקיבוץ הצליחו להדוף את ההתקפה המצרית, ובסיוע כוח תגבורת גרמו לפגיעות קשות לכוח המצרי. הקיבוץ כמעט ונחרב בעקבות הקרב ולאחר המלחמה הוקם מחדש ליד יהוד.
רקע.
בסוף שנות השלושים התגבשה קבוצה של עולים דתיים בשם "רמת השומרון". הקבוצה הקימה משק משותף ליד פרדס חנה וחיפשה מקום קבע להתיישבות.
בינואר 1943 הוקם הקיבוץ הדתי בארות יצחק בנגב המערבי, דרומית מזרחית לעיר עזה. עד שנת 1945 עברה כל הקבוצה לנגב, וניהלה שם משק חקלאי משותף. בראשית 1948 חיו בקיבוץ כמאתיים נפשות, כרבע מתוכם ילדי הקיבוץ. ב-30 בנובמבר 1947 החלה מלחמת העצמאות והערבים החלו לתקוף את הדרכים ומקורות המים של היישובים היהודים באזור הנגב.
התקפות מצריות ראשונות.
בתחילת מלחמת העצמאות היה שקט יחסי מבחינה ביטחונית בקיבוץ, אולם סביב הדרכים היו קרבות. במאי 1948 החל הצבא המצרי לרכז כוחות באזור עזה, ובקיבוץ החלו להתכונן למגננה. ב-14 במאי 1948 החלה הפגזה על הקיבוץ. כתוצאה מההפגזה היה פצוע אחד ונגרם נזק לבתים ולמגדל המים. למחרת נהרגה מהפצצה נוספת חברת הקיבוץ, ובקיבוץ הוחלט לפנות את הילדים והאמהות הרחק מהחזית.
גם בשבועות הבאים ההפגזות נמשכו והסבו נזקים לבתים ולחיות המשק. בסוף מאי חיבלו המצרים בצינור המים ואספקת המים הופסקה לשלושה שבועות. ב-2 יוני המצרים תקפו את הקיבוץ, ונהדפו על ידי המגינים.
ב-11 ביוני החלה ההפוגה הראשונה, עקב הפלישה המצרית ההתיישבות באזור הייתה מנותקת באופן חלקי משאר ההתיישבות היהודית, למרות זאת במהלך ההפוגה הגיע אספקת נשק משמעותית להגנת הקיבוץ.
המצרים החלו לתקוף את יישובי הנגב במטרה לשלוט בדרכים לבאר שבע, פאלוג'ה וחברון.
כבר ב-8 ביולי, יום לפני סיום ההפוגה הראשונה, נכבש הקיבוץ כפר דרום לאחר שננטש בלילה שלפני.
ב-12 ביולי הצליחו בנגבה להדוף התקפה מצרית, וב-14 ביולי נכשלה גם ההתקפה על גלאון.
במקביל צה"ל יזם גם הוא מספר התקפות בנגב במסגרת מבצע אנ-פאר במהלך קרבות עשרת הימים.
ב-15 ביולי החליטו המצרים לנסות לכבוש את בארות יצחק.
הכוחות.
הכוח הישראלי.
ב-15 ביולי היו בבארות יצחק כ־85 לוחמים. רוב הלוחמים היו חברי הקיבוץ שרובם עבר הכשרה צבאית בסיסית במקום בלבד. מספר חברים עברו קורסים של "ההגנה", שנים מתוכם קורס קצינים. חוץ מחברי הקיבוץ היו גם 4 לוחמים מחטיבת הנגב במשימת איסוף מודיעין, ועוד כמה אורחים מיישובים סמוכים שהצטרפו גם הם למגנים.
בנוסף ללוחמים, היו כעשרים בוגרים של מקוה ישראל שבמקור הגיעו לסייע בעבודות המשק, ובמהלך הקרב סייעו ללוחמים.
לרשות הלוחמים היו רובים ומקלעים קלים, רימונים, מקלע בזה ועוד ארבעה מקלעים בינוניים, מטול פיאט ורובה נגד טנקים, ושתי מרגמות.
מסביב לקיבוץ היו גדרות תיל ומוקשים, ועמדות בטון ללוחמים.
בסיום הקרב הגיעו כוחות תגבורת מגדוד 9 של חטיבת הנגב עם צמד תותחי נפוליאונצ'יק.
הכוח המצרי.