בתחילת השנה פרסמה הלהקה את האלבום הרביעי שלה, "Stained Class", אשר זכה לביקורות טובות, ונחשב בעיני רבים לאחד האלבומים הטובים ביותר של הלהקה. האלבום מאופיין בשירים לא ארוכים וכתיבת שירים מסורתית יותר, אך בליריקה ואווירה אפלה מאוד. השירים תקפו את הדת והממסד הישן וקראו לחשיבה עצמאית.
שני השירים המפורסמים ביותר מהאלבום הם "Exciter", הנחשב לשיר ה"ספיד מטאל" הראשון, והסמי-בלדה "Beyond The Realmes Of Death".
שני שירים אלו זכו לגרסאות כיסוי רבות במשך השנים, המהוות עדות להשפעה הרבה שהיה לאלבום זה על עולם המטאל של שנות השמונים והתשעים. בשנת 2004 נבחר לאלבום הכבד ביותר בהבי מטאל על ידי המגזין מטאל האמר. הוא נחשב ל"סנדק" של ז'אנר הגל החדש של ההבי מטאל הבריטי הכלל להקות כמו איירון מיידן וסאקסון.
בסוף אותה שנה הוציאה הלהקה אלבום נוסף תחת השם "Killing Machine" ("מכונת הריגה"). האלבום הציג סגנון שונה באופן ניכר מהאלבום הקודם. הסגנון נע לכיוון המיינסטרים של הרוק, והושפע קלות מלהקות גלאם רוק כגון קיס וואן היילן, אם כי גם אלבום זה מוגדר כמטאל ולא כגלאם רוק. שנה לאחר מכן האלבום יצא בארצות הברית תחת השם "Hell Bent For Leather", כיוון ששם שמו נחשב לפרובוקטיבי ולא-חינוכי. באלבום זה שינתה את הלהקה את תדמיתה ואת תדמית ההבי מטאל לעד. הם החלו להתלבש במכנסי ומעילי עור, חגורות ניטים ולנסוע באופנועים. תדמית זו הפכה לתדמית של הז'אנר כולו. השיר "Hell Bent For Leather" מייצג את תדמית זאת בצורה הטובה ביותר. שיר אהוב נוסף מהאלבום הוא קאבר לשיר של פליטווד מק - "דה גרין מנאלשי".
בשנת 1979 הוציאה הלהקה אלבום הופעה חיה ראשון בשם "Unleashed in the East" שהוקלט ביפן, והוא מסכם את הקריירה של הלהקה בשנים 1976–1979. אלבום זה הוא אלבום הופעה החיה מוערך בסגנון ההבי מטאל, מכיוון שכל השירים בו עוברים "שדרוג" משמעותי, הן מבחינת הביצוע על הבמה והן מבחינת סאונד והפקה. הדוגמה הטובה ביותר היא השיר "Tyrant". במקור שיר זה היה שיר הבי מטאל עם סאונד שנחשב לגורע מערכו, בעוד באלבום ההופעה הוא הופך לשיר ת'רש מטאל מהוקצע.
בתקופה זו הלהקה הובילה את סצנת המטאל בבריטניה, בזמן שלהקות כמו בלאק סבאת' ודיפ פרפל היו עסוקות בוויכוחים פנימיים והוציאו אלבומים שנקטלו על ידי המבקרים והמעריצים, ג'ודס פריסט הקליטה מטאל חדש, מושקע וכבד מאי פעם. להקות כמו דיאמונד הד ודף לפארד הושפעו רבות מהמוזיקה שהוקלטה בתקופה זו.
הצלחה מסחרית.
המתופף לס בינקס הוחלף בדייב הולנד, שסגנון התיפוף המסורתי שלו סייע לקירוב המוזיקה למיינסטרים של אותה תקופה, הוא נשאר בלהקה עד שנת 1989.
בשנת 1980 הוציאה ג'ודס פריסט את האלבום "British Steel", אלבום זה הוא האלבום ההבי מטאל ה"טהור" הראשון - הראשון בו לא ניכרת השפעות של בלוז רוק או רוק קלאסי. יחד עם אלבומים כמו Master of Puppets של מטאליקה ו-Paranoid של בלאק סבאת' הוא נחשב לאחד מעמודי התווך של המטאל והרוק הכבד. להיטים כמו "Breaking The Law" ו-"Living After Midnight" שהפכו להמנוני מטאל הכניסו את הלהקה והסגנון למיינסטרים, כאשר האלבום הגיע למקום ה-4 במצעד האלבומים בבריטניה. "Rapid Fire" הוא שיר שמקדים את זרם הת'רש מטאל ולהקת טסטאמנט ביצעה גרסת כיסוי מפורסמת שלו. אלבום זה הוביל להצלחה מסחרית של להקות מטאל רבות בבריטניה והחל תקופה קצרה שבה המטאל היה חלק מהזרם המרכזי של המוזיקה באנגליה.
בשנת 1981 הוציאה הלהקה את האלבום Point Of Entry, בו הלהקה המשיכה את המעבר שלה לזרם המרכזי של המוזיקה באותה תקופה, כך שהשירים היו קצרים יותר וכבדים פחות. האלבום קיבל ביקורות מעורבות אצל המעריצים ומבקרי המוזיקה כאחד, אך סיבוב ההופעות שתמך באלבום "World Wide Blitz Tour" מילא את האולמות והציג כהופעות החימום את הכוכבים העולים בעולם המטאל של התקופה: איירון מיידן, סאקסון ואקספט. הסינגל המשמעותי מהאלבום הוא "Hot Rockin'" שעד היום מבוצע בהופעות.
שנה לאחר מכן (1982), יצא אחד מהאלבומים האהובים והמצליחים של הלהקה Screaming For Vengeance, בו הם משלבים שני סגנונות שהם בעצמם עזרו ליצור:גלאם מטאל והגל החדש של ההבי מטאל הבריטי. האלבום הכיל מספר סינגלים מוצלחים, שני הסינגלים הבולטים הם "You've Got Another Thing Comin'" שהפך ללהיט גדול, ואחד השירים המזוהים ביותר עם הלהקה "Electric Eye" שבגרסת האלבום יש לפניו את אחד מקטעי הפתיחה הידועים ברוק הכבד "The Hellion". הוא נמכר ב-2 מיליון עותקים בארצות הברית בלבד, מה שזיכה אותו להפוך לאלבום פלטינה כפול. הוכחה להצלחת האלבום היא בחירתו לאלבום הראשון שיצא להורדה במשחק הווידאו רוק בנד.
אלבום ה"המשך" יצא בשנת 1984 בשם Defenders of the Faith. האלבום אמנם כבד יותר מ-"Screaming for Vengeance", אך הוא זהה לו במידה רבה: עטיפות שני האלבומים צוירו על ידי אומן והקונספט של שתיהן דומה. הביקורת העיקרית על האלבום נבעה מדמיון הנ"ל, אך המעריצים וחלק מהמבקרים מעריכים את האלבום מכיוון שהוא יותר דומה לסגנון הישן והכבד של הלהקה. השיר "Eat Me Alive" נכנס לרשימת "15 השירים המזוהמים" של "ארגון המרכז למידע על שירים" של טיפני גור.
התביעה נגד ג'ודס פריסט.
בשנת 1990 הוגשה בארצות הברית תביעה נגד ג'ודס פריסט בעוון הסתה להתאבדות, בעקבות התאבדות שני נערים אמריקאים, מעריצי הלהקה, 5 שנים קודם לכן. התביעה הוגשה על ידי ארגונים נוצריים פונדמנטליסטיים אמריקאיים ביחד עם הורי הנערים, בטענה כי ישנו קשר בין ההתאבדות לבין העובדה ששני הנערים העריצו את ג'ודס פריסט.
טענת התביעה הייתה, שבשיר "Better By You, Better Than Me" מהאלבום "Stained Class", העוסק בהתאבדות ואשר ממנו כביכול הושפעו הנערים, הוקלט המשפט "do it" ("עשה זאת") במהופך על מנת להעביר את מסר ההתאבדות בדרך תת-הכרתית. התביעה אמנם הוגשה נגד ג'ודס פריסט בלבד, אולם התובעים קיוו בעזרת המשפט להוכיח את הסכנה הטמונה כביכול במוזיקת המטאל באשר היא.
חברי הלהקה הכחישו מכל וכל את טענת המסר התת-הכרתי. השופטים קיבלו את עמדת ההגנה וחברי הלהקה זוכו במשפט. לפירוט בנושא התביעה נגד ג'ודס פריסט ראו "פולחן השטן ברוק הכבד".
ההצלחה של Painkiller.
לאחר שהסתיימה פרשת התביעה, חזרו חברי הלהקה לעבודה, ובאותה שנה יצא האלבום אשר נחשב לאלבום הטוב ביותר של ג'ודס פריסט, ולאחד מאלבומי המטאל הדגולים של כל הזמנים: "Painkiller". מבחינה מוזיקלית, "Painkiller" הוא אלבום כבד וטכני ביותר, הכולל סולואים ארוכים ומורכבים של גיטרה חשמלית ושירה אלימה ורבת עוצמה של הלפורד, בקול גבוה ודק במיוחד.
שיר הנושא של האלבום הפך להמנון הלהקה ולאגדה בקרב חובבי המטאל. השיר מספר על דמות הרסנית ואכזרית בשם ה-Painkiller. דמות זו למעשה מייצגת בעיני ג'ודס פריסט את המטאל עצמו, והוא מתואר בשיר כחסר-מעצורים, אמיץ, מהיר וחזק. מבחינה מוזיקלית, השיר "Painkiller" הוא השיר הכבד ביותר באלבום, והוא מהווה למעשה יצירת ת'רש מטאל אשר התרחקה מהסגנון הקלאסי המאפיין את הלהקה. שירים נוספים טובים ומפורסמים מהאלבום הם "Hell Patrol", "Night Crawler", "Metal Meltdown" ואחרים.
עזיבתו של הלפורד.
אחרי השיא ב-Painkiller ומסע הופעות מוצלח בשנת 1991, החלה ירידה בקריירה של הלהקה. זאת משום שסולן הלהקה, רוב הלפורד, עזב את הלהקה. החלו להתפשט שמועות לגבי הסיבה לעזיבתו של הלפורד, אך הסיבה האמיתית אינה ידועה. בשנת 1993 הקים הלפורד את להקת הת'רש מטאל "פאייט" (Fight), ואליו הצטרף גם המתופף של ג'ודס פריסט, סקוט טרוויס.
ג'ודס פריסט עם ריפר.
בשנת 1996 מונה סולן חדש לג'ודס פריסט: ריפר, מעריץ של ג'ודס פריסט בנעוריו, אשר שר בקול דומה לשל הלפורד, אך הביא ללהקה סגנון מוזיקלי משלו, אטי, עצוב וקודר יותר. ביחד עם ריפר הוציאה ג'ודס פריסט שני אלבומי אולפן, "Jugulator" ו-"Demolition", ושני אלבומי הופעה, "Live Meltdown" ו-"Live in London".
Jugulator מכר עותקים רבים, אך Demolition נכשל במכירות, והדעה הרווחת בקרב מעריצי ג'ודס פריסט הייתה שאין תחליף להלפורד.
סיפורו של ריפר, אשר הפך לסולנה של הלהקה אשר העריץ, היווה השראה לסרט הקולנוע "רוק סטאר".
חזרתו של הלפורד.
בשנת 2003 חזר רוב הלפורד ללהקה. ב-2005 יצא אלבום חדש- "Angel of Retribution", וקיבל ביקורות טובות.
כבשן
כבשן הוא תא סגור ומבודד, המיועד לשרפה בטמפרטורה גבוהה במיוחד. השימוש בכבשן נעשה לשתי מטרות: התכה ועיבוד של חומרים, בדרך כלל מתכות, לצורך עיבודם, ולהבדיל, שריפת גופות.
השימוש העיקרי בכבשן הוא היתוך עפרות ליצירת מתכת "נקייה" והתכת מתכת לצורך ייצור סגסוגת המתכת ועיבודה ליצירת מוצרים כמו: כלי ברזל כבדים, מוצרי פלדה ועוד. על מנת להשיג טמפרטורה גבוהה בתוך הכבשן, מזרימים אליו בדרך כלל אוויר בלחץ המעשיר בחמצן את תהליך בעירת הדלק. בימי קדם השתמשו במפוח שהופעל באמצעות הרגל, באמצעות בהמה או בכוח מים. כיום משתמשים במפוחים חשמליים רבי עוצמה.
קרמטוריום או משרפה הוא סוג כבשן המשמש לשריפת גוויות.
תנור רם.
תנור רם הוא תנור תעשייתי (כבשן) המשמש להפקת יצקת מעפרת ברזל. לברזל שימושים רבים בתעשייה, אך הוא אינו נמצא בטבע בצורתו השימושית, ולכן להפקתו נדרש תהליך טכנולוגי מסובך. קודם כל מפיקים יצקת מעפרת ברזל וצרף, ואחר כך מיצקת אפשר להפיק פלדה וברזל בתנורים אחרים. היצקת מורכבת מברזל, ויותר מ-2% פחמן. את הברזל מפיקים מעפרות ברזל, המורכבות מברזל וחמצן, פחמן מקוק (דלק) או אנתרצית (סוג של פחם), בנוסף מוסיפים אבן גיר כדי לסלק צורן מהיצקת.
מבנה התנור.