המדינה הדרום-פרואנית כללה את המחוזות ארקיפה, קוסקו, אייקוצ'ו ופונו ובירתה הייתה טאקנה. בשנת 1837 נקבע מחוז ליטורל, שהופרד ממחוז ארקיפה כדי להיות בלעדי לעיר טאקנה. נשיאי הרפובליקה בשנים בהן הייתה חברה בקונפדרציה היו רמון הררה (17 בספטמבר 1837 - 12 באוקטובר 1838) ופיו דה טריסטאן (12 באוקטובר 1838 - 23 בפברואר 1839).
את סמלי המדינה בחרו בוועידת סיקואני. מכיוון שפרו הדרומית הייתה זו שבמקור חתמה על אמנת הקונפדרציה ורק לאחר מכן כבשה את פרו הצפונית, סמלי המדינה היו חייבים להיות קשורים לבוליביה. הדגל והסמל למעשה מורכבים משילוב של דגל בוליביה בזמנו ודגל הרפובליקה של פרו. לאחר התפרקות הקונפדרציה החליפה פרו הדרומית את הדגל, כדי לשדר היפרדות מבוליביה.
דמוגרפיה.
הדת השלטת בקונפדרציה היא נצרות, ובפרט נצרות קתולית. אך המוצא האתני העיקרי היה ילידי האינקה. מכיוון שבעבר, לפני הקמת הרפובליקות, היו בני האינקה שולטים בכל האזור, איחוד הרפובליקות לקונפדרציה נראה היה בעיני רבים כישועה שתחזיר את בני האינקה לחיות יחד כעם אחד. אלא שהלאומיות שחשו הבוליביאנים הייתה חזקה מכדי להזדהות עם הפרואנים, ובוליביה הייתה המדינה השולטת בקונפדרציה.
אותו חזון של איחוד מדינות האינקה הוביל לאחר התפרקות הקונפדרציה למלחמת בוליביה-פרו, בה ניסה השליט החדש של פרו אגוסטין גמארה לספח בכוח את בוליביה לתוך פרו כדי להביא מדינת אינקה חדשה.
Are &quot;Friends&quot; Electric?
הוא שיר של הלהקה הבריטית Tubeway Army, מתוך האלבום Replicas . הוא יצא כסינגל במאי 1979 והגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים בבריטניה, ונשאר בו במשך ארבעה שבועות. השיר נכתב והופק על ידי סולן הלהקה גארי ניומן.
המקצב של השיר היה ייחודי לאותה תקופה, והוביל לפרסום נוסף של גארי ניומן והלהקה. לאחר שהשיר יצא החליט ניומן להפסיק לפעול תחת שם הלהקה "Tubeway Army" ולהוציא מוזיקה תחת שם הבמה שלו, כיוון שהוא היה כותב השירים, המפיק והפנים של הלהקה, אך שמר על הנגנים של הלהקה כלהקת הגיבוי שלו.
גרסאות כיסוי.
המוזיקאי ריצ'רד X יצר את השיר "We Don't Give a Damn About Our Friends" כמאש אפ עם קטע שירה של עדינה הווארד שנלקח מהשיר "Freak like Me" ועם המקצב של "".
גרסאות כיסוי לשיר בוצעו גם על ידי "Information Society" , באלבומה "Don't Be Afraid" מ-1997, על ידי "The Dead Weather" ועל ידי להקת הרוק האמריקאית "Weezer".
כוכבים ופסים לעד (סרט)
כוכבים ופסים לעד (באנגלית: Stars and Stripes Forever) הוא סרט ביוגרפי אמריקאי משנת 1952 בצבעי טכניקולור, בבימויו של הנרי קוסטר, עם קליפטון וב, רוברט וגנר, דבורה פאג'ט ורות האסי בתפקידים הראשיים.
הסרט הוא על המלחין והמנצח ג'ון פיליפ סוזה שכונה "מלך המרשים" והוא מבוסס באופן רופף על האוטוביוגרפיה שלו "Marching Along". בסרט מתואר שמנגן צעיר הגה את כלי הנשיפה סוזאפון אבל במציאות זה היה תכנונו של סוזה בעצמו.
בסרט מנוגנים המרשים המפורסמים שלו כמו "כוכבים ופסים לעד", "וושינגטון פוסט" "סמפר פידליס (נאמנות לנצח)" ועוד וכן יצירות אחרות שלו כמו האופרטה "אל קפיטן" וקטעים נוספים כמו "הפרשים הקלים" של פרנץ פון סופה.
תקציר העלילה.
בשנת 1890 מבקש סרג'נט מייג'ור ג'ון פיליפ סוזה להשתחרר מתפקידו כמנצח תזמורת חיל הנחתים של ארצות הברית כדי לפתוח בקריירה פרטית. הוא מנמק זאת במשכורת הנמוכה שהוא מקבל שאינו יכול לפרנס בה את אשתו ג'ני (רות האסי) ושלושת ילדיו. הוא מבקש לשחרר גם את נגן הסוזאפון, וילי ליטל (רוברט וגנר) שאתו ועם חברתו הזמרת לילי בקר (דבורה פאג'ט) נמצאים סוזה ואשתו ביחסי חברות.
לפני כן הוא מוזמן לנגן לפני הנשיא בנג'מין הריסון וזוכה לכבוד ולהערכה לאחר שהוא מנצח שם על המרש "סמפר פידליס" (נאמנות לתמיד).
בניו יורק בוחן סוזה את מיטב הנגנים ומקים תזמורת מפוארת. הנגנים לא מורשים להביא את נשותיהם אבל לילי מצטרפת אליהם בתור זמרת.
הם מופיעים ברחבי ארצות הברית בהצלחה כבירה. כאשר סוזה מקבל הודעה כי הביקור שלהם באטלנטה בוטל בגלל שתזמורות אחרות נכשלו, הוא מגיע עם תזמורתו בצעדה כשהם מנגנים את המנון מדינות דרום ארצות הברית, "דיקסי", לתשואות הקהל. סוזה ותזמרתו מלווים מקהלת אפרו-אמריקים בשיר "מזמור הקרב על הרפובליקה".
היחסים בין לילי לווילי מתהדקים והם מחליטים להתחתן באופן סודי כדי שהיא תוכל להמשיך להופיע עם התזמורת. הסוד מתגלה לסוזה אבל הוא לא מגיב.
סוזה מנצח בכל רחבי אירופה - בפני המלכה ויקטוריה, הקיסר פרנץ יוזף, הקיסר וילהלם השני ועוד.
ב-1898 פורצת מלחמת ארצות הברית-ספרד. וילי מתגייס ונועבר לקובה שם הוא נפצע ורגלו נקטעת. באותו זמן נמצאת לילי בחזרות לאופרטה "אל קפיטן" של סוזה בניו יורק. וילי מוחזר לניו יורק ומאושפז בבית חולים צבאי.
סוזה מארגן הופעה לחיילים הפצועים. הוא מכריז על המרש החדש שלו ומבקש מוילי לעלוץ ולתפוס את מקומו בתזמורת עם הסוזפון. וילי עולה בעזרת קבים, תופס את הסוזאפון והתזמורת מתחילה לנגן את "כוכבים ופסים לעד" לקול תשואות הקהל. בסיום רואים את המרש הזה מבוצע על ידי מספר תזמורות על רקע בניין הקפיטול כשדמותו של סוזה צועדת ביניהן.
ויליאם צ'רלס רוס
יחסי מאוריטניה–סנגל
יחסי מאוריטניה-סנגל הם יחסי החוץ בין מאוריטניה לסנגל, שתי מדינות שכנות במערב אפריקה.
היסטוריה.
בשנים שלאחר עצמאותה, חברתה העיקרית של מאוריטניה באפריקה שמדרום לסהרה הייתה סנגל, אם כי שתי המדינות דגלו באסטרטגיות שונות לפיתוח. הפיצול ההולך וגדל בין שחורים למורים במאוריטניה השפיע, עם זאת, על הקשרים עם סנגל, הרואה עצמה כמי שתומכת בזכויות המיעוט השחור של מאוריטניה. תחת מעאוויה ולד סידאחמד טאייע, היחסים בין שתי המדינות תפקדו, אף על פי שכל אחת מהן האשימה את השנייה בכך שהיא נותנת מחסה למתנגדי משטר שיצאו לגלות. במאי 1987 הסגירה סנגל את קפטן מולאי אשם ולד אשן, חבר שחור לשעבר בממשלת מוחמד ח'ונה ולד היידאללה , שהואשם בשחיתות, אך רק לאחר איומים מוסווים של נואקשוט כי אם סנגל תסרב לעשות כן מאוריטניה תאפשר למתנגדי סנגל פלטפורמה שיוכלו להתבטא בה נגד ממשלתו של הנשיא עבדו דיוף. במקביל, סנגל ומאוריטניה שיתפו פעולה בהצלחה עם מאלי תחת משרד הפיתוח של נהר סנגל, שהוקם בשנת 1972 כפרויקט בקרת שיטפון, השקיה ופיתוח חקלאי. בין שתי המדינות התנהלה מלחמת גבול בין 1989 ו-1991.
ילד (פירושונים)
יחסי ספרד–תוניסיה
יחסי ספרד–תוניסיה הם היחסים הבילטרליים והדיפלומטיים בין ספרד ותוניסיה.
יחסים דיפלומטיים.
תוניסיה היא שותפה פוליטית ומסחרית מובילה עבור ספרד, וקיימת הרמוניה דיפלומטית בין שתי המדינות. קיימת נכונות ברורה מצד שתי המדינות לשפר ולהעמיק את היחסים הדו-צדדיים בשלב חדש זה של מעבר דמוקרטי. הנשיא חוסה לואיס רודריגס ספאטרו היה ראש הממשלה הראשון שביקר ב-2 במרץ 2011 בתוניסיה הדמוקרטית והביע את תמיכתם והזדהותם של ממשלתו ושל העם הספרדי בתהליך הדמוקרטי שלאחר המהפכה.
במרץ 2012 ביקר בתוניסיה שר החוץ ושיתוף הפעולה, חוסה מנואל גרסיה מרגלו. ביוני 2014 הוא ערך ביקור חדש ובאפריל 2015 ערך ביקור נוסף. הרמוניה פוליטית טובה מבוססת על סדרי עדיפויות משותפים ותפיסות על סדר יום שונים: יציבות וביטחון בים התיכון. חוזה הידידות, השכנות הטובה ושיתוף הפעולה (שנחתם בשנת 1995 ואושר ב-1996), היה הראשון עליו חתמה תוניסיה עם מדינה באיחוד האירופי. הדימוי הטוב ממנו נהנית ספרד בתוניסיה נובע מסיבות היסטוריות ("האנדלוסים", שכן המורים שהתיישבו בספרד מקורם בצפון אפריקה, ובכלל זה תוניסיה), של קרבה גאוגרפית, אינטרסים חופפים, כמו גם חילופי תיירים.
יחסים כלכליים.
הסחר בין שתי המדינות, אף על פי שהראה צמיחה בארבע השנים האחרונות, רחוק מאלה של המתחרים האירופיים העיקריים של ספרד, שהם צרפת, איטליה וגרמניה. בשנת 2013 היצוא הספרדי לתוניסיה עמד על 905 מיליון אירו, עם ירידה של 9% בהשוואה לשנה שקדמה לה. היבוא ירד ב-2.6% ל-560 מיליון אירו. שיעור הכיסוי היה 162%.
בשנת 2014 ספרד הייתה הספקית השביעית, עם נתח שוק של 4.1%; והלקוחה חמישית, עם נתח של 3.5%. בכל הנוגע לחילופי תוניסיה עם האיחוד האירופי, היא מדורגת במקום הרביעי ביחס למדינות האחרות בשתי הקטגוריות.
בשנת 2014 היצוא הספרדי לתוניסיה עמד על 911.7 מיליון אירו, עם עלייה קלה של 0.7% בהשוואה לשנה הקודמת. היבוא, לעומת זאת, ירד ב-27.5% והגיע לשווי של 405.7 מיליון אירו. שיעור הכיסוי היה 224.7%.
בצד הייצוא בולטים הדברים הבאים: דלקים ונפט (23%); מכוניות ורכיבי רכב (8%); דגנים, במיוחד חיטה (5.5%); בדי בגדים (4.4%); ציוד חשמלי (4%); מוצרי פלדה ותוצרתם (3.9%).
בין הייבוא היו: דלקים וחומרי סיכה (18.4%); בגדי נשים (15.8%); רכיכות קפואים וסרטנים (9%); בגדי גברים (7.6%); אופנת חדר אמבטיה אינטימית (7.2%); ציוד חשמלי (4%).
שיתוף פעולה.
בנובמבר 2013 נסגר המשרד לשיתוף פעולה טכני. מאותו מועד מתבצע מעקב אחר תוכנית שיתוף הפעולה בתוניסיה על ידי ראש שיתוף הפעולה הספרדי בשגרירות ספרד בתוניסיה.
המסגרת העיקרית בה פועל שיתוף הפעולה הספרדי בתוניסיה היא זו המהווה את תוכנית מסאר, תוכנית ליווי לתהליכי ממשל דמוקרטיים בעולם הערבי. מאז מהפכת 2011 התמקדו המאמצים בתוניסיה בתמיכה ביוזמות החברה האזרחית ובחיזוק הממשל הדמוקרטי.
ירושלים החדשה (נבואת יחזקאל)
יחסי ספרד–תימן
יחסי ספרד–תימן הם היחסים הבילטרליים והדיפלומטיים בין ספרד ותימן.
היחסים בין שתי המדינות.