האחות אגנס וולש (Sister Agnes Walsh), נולדה בשם קלרה וולש (1896-1993, באנגלית: Clara Walsh), נזירה בריטית, חסידת אומות העולם, שהצילה במלחמת העולם השנייה משפחה יהודית ממוות בידי הנאצים.
קורות חיים.
האחות אגנס וולש נולדה בשם קלרה וולש בשנת 1896. וולש נולדה בהאל או בשמה המלא קינגסטון אפון האל (באנגלית: Kingston upon Hull), עיר היסטורית באנגליה הנמצאת על שפך נהר האמבר שבמחוז מזרח יורקשייר.
בשנת 1916, הצטרפה אגנס לארגון הכנסייתי בנות הצדקה ( Daughters of Charity) . ארגון זה הוקם בשנת 1633 בצרפת על ידי סנט וינסנט דה פול (St Vincent de Paul) וסנט לואיז דה מריאק ( St Louise de Marillac), במטרה לעזור לעניים ולחלשים בחברה באמצעות פתיחת בתי ספר חדשים להשכלתם ומפעלים להעסקתם. במהלך עבודתה במסגרת הארגון, הוצבה אגנס לעבודה בפלשתינה ובאירלנד.
במהלך שליחותה, נפלה אגנס ונחבלה ובעקבות כך נשלחה למנזר סנט וינסנט דה-פול בקדואן (Cadouin) שבדורדון (Dordogne) שבצרפת כדי להתאושש. מלחמת העולם השנייה פרצה באותה עת ולכן אגנס מצאה את עצמה בשטח כבוש.
הפעילות להצלת יהודים בתקופת השואה.
במהלך מלחמת העולם השנייה, בצרפת הכבושה, האחות אגנס מונתה כעוזרת של הממונה העליונה, האחות גרנייר (Sister Granier) במנזר בו התאשפזה קודם לכן.
בדצמבר 1943, במהלך חיפוש שביצעו הנאצים אחר היהודים באזור המנזר, ביקש יהודי צרפתי בשם פייר קרמייה (Pierre Cremieux) מהנזירות להסתיר את אשתו, יחד עם בנם אליין (Alain) בן השבע וילדיהם התאומים בני הארבעה חודשים.
אליין סיפר כי הוא זכה לקבלת פנים חמה במנזר. אמו הוצגה כקרובת משפחה רחוקה של האחות אגנס, שהגיעה למנוחה אחרי לידת התאומים. רבות מן האחיות לא ידעו את הסיבה האמיתית בגינה האם וילדיה הגיעו למנזר ושהו בו.
האחות אגנס העמידה פנים שהיא ממוצא אירי, ולא אנגלי באמצעות דרכון אירי שהיה ברשותה מתקופת שהותה באירלנד. בתקופת המלחמה, כאנגליה, היא נחשבת לנתינה של מדינת אויב ולפיכך נוכחותה עלולה הייתה לסכן את קהילת הנזירות.
הכרה והנצחה.
משפחת קרמייה שרדה בזכות האחות אגנס ושמרה עמה על קשר באמצעות מכתבים, עד מותה.
ב-1 במרץ 1990 הכיר יד ושם באחות אגנס כחסידת אומות העולם. היא אחת מ-21 הבריטים בלבד שזכו להוקרה זו, ושמה רשום על האנדרטה ביד ושם. בשנת 2009, הקרן לחינוך השואה (Holocaust Education Trust) השמיטה את שמה בטעות מרשימת חסידי אומות העולם הבריטים. שמה הוסף לרשימה לאחר שנודע לקרן על טעותה. בשנה שלאחר מכן, היא הוכרזה כ"גיבורה בריטית של השואה", פרס אשר נוצר על ידי גורדון בראון, ראש ממשלת בריטניה דאז.
במכתב התודה שכתבה האחות אגנס ליד ושם כתבה:
אנוצויו אנגל
אנגל ט. אנוצויו (ברומנית: Anghel T. Anuțoiu; 1914 - 28 בדצמבר 2003) היה חסיד אומות העולם. פעל להצלתם של יהודים ברומניה במהלך מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
אנגל אנוצויו נולד בחבל ניסטורשט (Nistorești) במחוז ורינציה (Vrancea) שברומניה, לאב יהודי בשם מנדל וינר ולאם רומניה בשם יואנה ט. אנוצויו. הוא גדל וחי בחבל נרוז'יה (Năruja) שבאותו המחוז.
בין השנים 1938–1940 אנגל כיהן כמזכיר וכנציג של ארגון "ותיקי המלחמה" על שם הנסיך מיכאיל, שנוהל על ידי משרד הצבא והכתר הרומני. במסגרת ארגון זה, גויס אנגל בקיץ 1940 לפעילות במפלגה הקומוניסטית. את שירותו הצבאי הוא ביצע כמזכיר במטה הכללי של "יחידה 5" בצבא הרומני. במסגרת תפקידו ביחידה, נחשף אנגל לחומרים צבאיים מסווגים וביניהם תוכניות לשיתוף פעולה בין הצבא הרומני והנאצים בביצוע "ראציות" (סריקות) לאיתור ולכליאת יהודים. אנגל התריע בפני יהודים שהכיר על התוכניות הללו וכן סייע במציאת מקומות לינה זמניים ליהודים בביתו ובבתי מכריו, לעיתים תמורת תשלום ששילם מכיסו שלו. באופן זה הציל אנגל יהודים רבים.
על מנת שיוכל להמשיך לקחת חלק ב"יחידה 5" מבלי להשתתף בפעולות נגד יהודים, אנגל פגע בעצמו ויצר מום באחת מידיו. באופן זה שוחרר מפעולות חיפוש וכליאת היהודים שביצעה היחידה בה הוא שירת.
עקב פעולותיו האנטי פשיסטיות והצלת היהודים, הועמד אנגל למשפט צבאי וגורש בסופו של דבר מהיחידה ומארגון "ותיקי המלחמה" בהם שירת ועבד. בעקבות כך עבר אנגל להתגורר בבוקרשט.
באוקטובר 1941 הגיע לביקור במזנון לפועלים בו סעד אנגל יון אנטונסקו, ראש ממשלת רומניה. אנגל החליט להסתכן בכך שהוא התלונן בפניו על סבלם של היהודים במדינה, אנגל ביקש מאנטונסקו לפעול להפסקת הרדיפות אחר יהודים והפסקת כליאתם במחנות. בעקבות המקרה נאסר אנגל, אך הוא שוחרר זמן לא רב לאחר מכן.
לאחר המלחמה.
ב-כ"ג בסיוון התשל"ט, 18 ביוני 1978, הוכר אנצויו ט' אנגל כחסיד אומות העולם על ידי הוועדה לציון חסידי אומות העולם של רשות הזיכרון יד ושם. אנגל גם הגיש בקשה לקבלת התואר אזרח כבוד במדינת ישראל ולעלייה לארץ ישראל.
סיגריד הליסין לונד
סיגריד הליסין-לונד (נורווגיה: Sigrid Helliesen-Lund; 23 בפברואר 1892 – 8 בדצמבר 1987) הייתה פעילת שלום נורווגית וחסידת אומות העולם, אשר הצילה יהודים רבים מהנאצים במלחמת העולם השנייה. את פעילותה בהצלת יהודים בשואה, סיגריד התחילה בפראג, כאשר הצליחה להבריח שלושים ושבעה ילדים יהודים לנורווגיה. בנוסף, סיגריד הייתה מאוד מעורבת בתמיכה בבית ילדים יהודים באוסלו, ולאחר השתלטות הנאצים על נורווגיה, סיגיריד עזרה בחילוץ והברחת הילדים מנורווגיה למקום מבטחים בשוודיה. ב-25 באוקטובר 1942, סיגריד קיבלה מידע מודיעיני שהנאצים מתכננים לאסוף גברים יהודים ולשלוח אותם למחנות. סיגריד, שלא סמכה על הטלפון, החליטה לעבור בעצמה בבתי היהודים על מנת להזהיר אותם. לאחר כחודש, סיגריד קיבלה מידע נוסף על ריכוז כל היהודים על ידי הנאצים. הפעם סיגריד סיעה במציאת מקומות מחבוא למשפחות יהודיות רבות ואף הצליחה להבריח אותם מנורווגיה. ב-14 במאי 2006 יד ושם הכירה בסיגריד הילסין-לונד כחסידת אומות העולם.
ביוגרפיה.
סיגריד הילסין-לונד נולדה ב-23 בפברואר 1892, באוסלו שנורווגיה, לאב נורווגי בשם הנריק מיכאל הליסין (Henrik Michael Helliesen) ולאם שוודית בשם אולריקה אווה אגוסטה וון ארנהיים (Ulrica Ewa Augusta von Ehrenheim). סיגריד גדלה בבית שעודד אומנות ואינטלקט, ולכן פיתחה רוח עצמאית מוקדם בחייה וסירבה לעשות קונפורמציה בכנסייה הנורווגית. סיגריד קיבלה את ההסמכה האקדמית ב-1911 והחלה לימודים במוזיקה ווקאלית באוסלו (שאז נקראה קריסטיאנה), ביירוית ופריס. מופעה הראשון היה ב-1918 באוסלו. אולם, סיגריד פיתחה מחלת נשימה ולכן נאלצה להפסיק את קריירת השירה שלה.
סיגריד התחתנה עם דידריך לונד ב-1923. היו להם שני ילדים: ברנט ואריק. לאריק, הצעיר, היה תסמונת דאון. סיגריד התחילה את הסיוע ההומניטרי שלה ב-1927 כאשר גרה עם משפחתה בעיירה בשם אודה. שם, היא הפגינה כנגד מה שלדעתה היו הבדלים בלתי מקובלים בין מעמדות החברה. לאחר שבקרה בגרמניה ב-1934, היא הצטרפה לליגת הנשים הבינלאומית לשלום וחירות ב-1935. באותה תקופה, החלה לסייע לפליטים. סיגריד החלה לפעול יחד עם ה- והמשיכה את הסיוע שלה גם במלחמת העולם השנייה כאשר נורווגיה הייתה תחת הכיבוש הנאצי. באותו הזמן, היא החלה לסייע לילדים עם צרכים מיוחדים.
הפעילות בתקופת השואה להצלת יהודים.
בסתיו 1939, סיגריד נסעה לפרג כדי להבריח 37 ילדים יהודים לנורווגיה ולהציל אותם מהשמדה. לאחר מכן היא החלה לפעול בבית ילדים יהודים. ב-1942, כאשר הנאצים החלו לרדוף את היהודים בנורווגיה, סיגריד עזרה להחביא ולהבריח יהודים ולהצילם מהנאצים. ב-25 באוקטובר קיבלה טלפון מאדם זר שאמר לה: "תהיה מסיבה גדולה הלילה. אבל ניקח רק אריזות גדולות." סיגריד מספרת בספרה שבהתחלה לא הבינה מה כוונתו של האיש, אך לאחר מכן הבינה שמדובר ביהודים, וש-"האריזות הגדולות" זה הגברים. סיגריד מיהרה לספר ליהודים שהכירה כדי שיעבירו זאת הלאה. לאחר כחודש אדם בא לביתה ואמר לה: "הלילה וודאי תהיה עוד מסיבה, והפעם ניקח גם אריזות קטנות." סיגריד מיד הבינה שמדובר הפעם גם בנשים ובילדים. הפעם סיגריד עברה בכל בתי היהודים שיכלה ועזרה לכמה משפחות למצוא מקומות מחבוא. בנוסף, הלכה להזהיר את בית הילדים היהודי, ועזרה להחביא את הילדים.
בפברואר 1944 סיגריד נאלצה לברוח מנורווגיה לשוודיה. שם היא הפכה לאחראית על ארגון סעד שמטרתו לעזור לנורווגים שהוחזרו ממחנות ריכוז נאצים.
לאחר המלחמה, סיגריד המשיכה בסיוע לנורווגים שחזרו ממחנות ריכוז, והרחיבה את תחום הסיוע שלה גם לנורווגים מ אשר תרמו למאמץ המלחמתי. בנוסף, גם הייתה יושבת הראש של הארגון "" בנורווגיה. סיגריד הצטרפה רשמית לקהילה הקוויקרית באוסלו ב-1947, והפכה לקול מוביל בחברה הקוויקרית הגלובלית.
סיגריד היליסין-לונד נפטרה ב-1987, באוסלו, כשהייתה בת 95.
סיגריד הילסין-לונד הוכרה כחסידת אומות עולם ב-14 במאי 2006, וניטע עץ לכבוד המחתרת הנורווגית בכללותה ללא ציון שמות.
אטאנאס קוסטוב
ד"ר אטאנאס קוסטוב (בבולגרית: Атанас Костов; נולד ב-1900, ברסן, האימפריה העות'מאנית - 1961, סופיה, הרפובליקה העממית של בולגריה) היה רופא בולגרי אשר זכה לעיטור חסיד אומות העולם על שהציל רופאים יהודים ובני משפחותיהם במהלך מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
קוסטוב נולד בעיר רסן שבמקדוניה. ב-1903, לאחר מרד אילינדן משפחתו עברה (היגרה) לסופיה, בולגריה. קוסטוב למד רפואה בגראץ שבאוסטריה. הוא גם עבד בעיירות פרובינציאליות בבולגריה. הוא התחתן עם איואנה מרדזהנובה (Ivana Merdzhanova) בשנת 1934 ולזוג נולדו שני ילדים.