מריה תרסה רפאלה מספרד (בספרדית: María Teresa Antonia Rafaela de Borbón y Farnesio; 11 ביוני 1726 - 22 ביולי 1746), הייתה בתו של פליפה החמישי, מלך ספרד ואשתו של לואי פרדיננד, דופן צרפת.
ביוגרפיה.
מריה תרסה רפאלה נולדה במדריד ב-11 ביוני 1726, לפליפה החמישי, מלך ספרד ואשתו השנייה אליזבטה פארנזה (הנצר האחרון למשפחת פארנזה) מפארמה. בשנת 1721 נערך הסכם נישואיה של אחותה מריאנה ויקטוריה מספרד עם לואי החמישה עשר, מלך צרפת, והיא נשלחה לצרפת, אולם בשנת 1725 הוחלט לשלוח את מריאנה ויקטוריה בחזרה לספרד והסכם הנישואים בוטל. בעקבות כך נוצר קרע בין ממלכת צרפת לממלכת ספרד, וספרד כרתה ברית עם אוסטריה בהסכם וינה נגד צרפת.
בניסיון לשקם את יחסי ספרד-צרפת התחתנה מריה תרסה רפאלה ב-18 בדצמבר 1744 על ידי שליח עם לואי פרדיננד, דופן צרפת, בנו של לואי החמישה עשר, מלך צרפת, וב-21 בפברואר 1745 נערך טקס הנישואין הרשמי בארמון ורסאי. 3 ימים לאחר מכן נערך טקס לכבוד הזוג הצעיר, בהשתתפות המלך, המלכה, מאדאם הנרייט, מאדאם אדלייד, דוכסית שארטר, נסיכת קונטי האלמנה, דוכסית מודנה יחד עם נסיכים אחרים בכירים מבית המלוכה.
בתחילה התביישה מריה תרסה רפאלה מבעלה, אולם עד מהרה התחברה אליו, והשניים נעשו מאוד קרובים זה לזו. ב-9 ביולי 1746 מת אביה, ב-19 ביולי היא ילדה בת מתה בלידה שקטה, וב-22 ביולי מתה אף היא בארמון ורסאי, מה שהשפיע קשות על בעלה. לאחר מותה הציע אחיה פרננדו השישי, מלך ספרד ללואי פרדיננד שיתחתן בשנית עם אחותה מריה אנטוניה פרננדה, נסיכת ספרד, אולם הוא סירב והתחתן לבסוף עם מריה יוזפה, נסיכת סקסוניה.
מריה תרסה רפאלה, נסיכת ספרד
הבחירות הכלליות בבריטניה 1974 (אוקטובר)
הבחירות הכלליות בבריטניה (הממלכה המאוחדת) התקיימו ב-10 באוקטובר 1974. הייתה זו מערכת הבחירות השנייה בתוך שנה.
תוצאות מערכת הבחירות הקודמת הביאו, באופן בלתי צפוי, להקמת פרלמנט תלוי שבו גודל שתי המפלגות הגדולות כמעט זהה. אדוארד הית', מנהיג המפלגה השמרנית, כשל בניסיונו להקים קואליציה, וכך אפשר למנהיג הלייבור, הרולד וילסון, להקים ממשלת מיעוט בראשותו. המצב הבעייתי אילץ את וילסון להכריז על בחירות חדשות לפרלמנט באוקטובר, שהיו למעשה שחזור של בחירות פברואר: התמודדות בין וילסון, כעת ראש הממשלה, למנהיג האופוזיציה הית'.
קמפיין הלייבור הצליח להתגבר על המצב הכלכלי הרעוע, כשהדגיש את הישג הממשלה בסיום שביתת הכורים. בסיום מערכת הבחירות הצליחה מפלגת הלייבור לצבור מספיק מושבים כדי לעבור את הרף הדרוש להקמת ממשלת רוב, שאפשר לווילסון להיבחר לראשות הממשלה עם רוב של 3 מושבים בלבד.
עד 1977 הפסידה המפלגה את הרוב הפרלמנטרי הזעיר שלה, והממשלה החזיקה מעמד בעקבות הסכמים עם מפלגות אופוזיציה קטנות. הניצחון בבחירות אלה היה האחרון של הלייבור עד 1997: ארבע מערכות הבחירות הבאות הסתיימו בניצחון לשמרנים.
הבחירות הכלליות בבריטניה 1974 (פברואר)
הבחירות הכלליות בבריטניה (הממלכה המאוחדת) התקיימו ב-28 בפברואר 1974.
בדומה למערכות בחירות קודמות, התמודדו על ראשות הממשלה מנהיג המפלגה השמרנית וראש הממשלה המכהן, אדוארד הית', ומנהיג הלייבור הרולד וילסון.
מערכת הבחירות נערכה על רקע המשבר הכלכלי, ושביתת הכורים שהחלה בסמוך למועד הבחירות. הלייבור ניהלו קמפיין רדיקלי, שהתמקד מן הסתם במצב הכלכלי, והציעו פתרונות למשבר. באחד מרגעי השיא של מערכת הבחירות, הודיע חבר המפלגה השמרנית והשר לשעבר, אינוק פאוול , כי הוא אינו תומך בהית' ובמדיניותו.
בסופה של מערכת הבחירות התחזקה, כצפוי, מפלגת הלייבור - אך לא קיבלה מספיק מושבים כדי להקים ממשלת רוב. היא ניצחה את השמרנים רק בקושי במספר המושבים (הפרש של 4 מושבים בלבד), והפסידה בהפרש זעיר בספירת הקולות הכללית. המפלגה הליברלית, שזכתה בקרוב ל-20% מקולות הבוחרים, יותר מכפליים מהישגה בבחירות הקודמות, קיבלה 14 מושבים בפרלמנט (2.2%). המצב החדש של פרלמנט ללא רוב לאחת המפלגות הגדולות, שלא היה צפוי לאורך מערכת הבחירות, הביא למשבר פוליטי בבריטניה.
על אף הפסדו בפער קטן, הית' לא התפטר כמקובל מראשות הממשלה וניסה להקים קואליציה עם הליברלים ומפלגות קטנות מקומיות. לאחר שסירב לקבל חלק מהתנאים שהציבו בפניו ראשי המפלגות בתמורה להצטרפות לממשלה, החליט הית' להתפטר וכך סלל את הדרך לווילסון אל ראשות הממשלה. גם וילסון נכשל בהקמת קואליציה, ולכן עמד בסופו של דבר בראש ממשלת מיעוט שזמנה קצוב, והכריז על בחירות חדשות כעבור חודשים ספורים. בבחירות, שנערכו באוקטובר, ניצח הלייבור ברוב קטן.
הייתה זו מערכת הבחירות הראשונה מאז מלחמת העולם השנייה שהסתיימה ב"פרלמנט תלוי" (hung parliament), כלומר מבלי שאחת משתי המפלגות הגדולות זכתה לרוב.
גמר מונדיאל 2018
גמר מונדיאל 2018 התקיים ב-15 ביולי באצטדיון לוז'ניקי במוסקבה בירת רוסיה, ובו נקבע שנבחרת צרפת היא אלופת העולם בכדורגל לשנת 2018. בגמר התמודדו נבחרת צרפת ונבחרת קרואטיה. זאת הייתה הפעם הראשונה שנבחרת קרואטיה השתתפה במשחק גמר מונדיאל. לנבחרת צרפת הייתה זאת הפעם השלישית בגמר, לאחר שניצחה את משחק גמר מונדיאל 1998 והפסידה בגמר מונדיאל 2006. זו הפעם הרביעית ברציפות שאלופת העולם היא אירופאית.
הניצחון בגמר העניק לנבחרת צרפת את הזכות להשתתף בגביע הקונפדרציות 2021.
רקע.
מפגשים קודמים.
לפני משחק זה נפגשו נבחרות צרפת וקרואטיה חמש פעמים, כאשר קרואטיה מעולם לא ניצחה את צרפת. צרפת ניצחה בשלושה משחקים ושניים הסתיימו בתיקו. שתי הנבחרות נפגשו לראשונה בטורניר מונדיאל בחצי גמר מונדיאל 1998 שנערך בצרפת ובו ניצחה צרפת 1-2. המפגש התחרותי הנוסף שלהם היה במהלך שלב הבתים ביורו 2004, אשר הסתיים בתיקו 2-2. המפגש האחרון שלהם היה במשחק ידידות שנערך במרץ 2011, שהסתיים בתיקו 0-0.
הדרך אל הגמר.
קרואטיה עברה בקלות את שלב הבתים עם מאזן מושלם של 9 נקודות כאשר היא מנצחת את נבחרת איסלנד 2-1, את נבחרת ניגריה 2-0 ומשיגה ניצחון 3-0 על נבחרת ארגנטינה סגנית אלופת העולם במונדיאל 2014.
בשלב שמינית הגמר פגשה את נבחרת דנמרק קרואטיה הצליחה לנצח 3-2 בדו-קרב פנדלים לאחר 1-1 בתום הזמן החוקי וההארכה. איוואן רקיטיץ' כבש את הפנדל המכריע לזכות קרואטיה. ברבע הגמר פגשה קרואטיה את המארחת נבחרת רוסיה לאחר 2-2 בתום הזמן החוקי וההארכה, קרואטיה ניצחה 4-3 בדו-קרב הפנדלים. איוואן ראקיטיץ' כבש שוב את הפנדל המכריע לזכות קרואטיה. בחצי הגמר פגשה קרואטיה את אנגליה. לאחר 1-1 בתום 90 דקות, מצא מריו מנדז'וקיץ' את הרשת בדקה ה-108 והעלה את קרואטיה בפעם הראשונה בתולדותיה לגמר של טורניר בינלאומי.
נבחרת צרפת פתחה את שלב הבתים עם ניצחון 2-1 על אוסטרליה, ניצחה את פרו 1-0 וסיימה בתיקו 0-0 עם דנמרק. בשלב שמינית הגמר פגשה צרפת את סגנית אלופת העולם מהמונדיאל הקודם, ארגנטינה, וניצחה 4-3. בשלב רבע הגמר שיחקה מול נבחרת אורוגוואי, אותה ניצחה 2-0 משערים של רפאל וראן ואנטואן גריזמן. בחצי הגמר פגשה צרפת את נבחרת בלגיה. צרפת ניצחה 1-0 משער של סמואל אומטיטי ועלתה לגמר שלישי בתולדותיה וראשון מאז מונדיאל 2006.
מהלך המשחק.
בדקה ה-19 נכבש השער הראשון, כאשר כדור חופשי של צרפת, שנבעט בידי גריזמן, ננגח מראשו של מריו מנדז'וקיץ' הקרואטי אל הרשת של קרואטיה; היה זה השער העצמי הראשון בתולדות גמרי המונדיאל. עשר דקות מאוחר יותר, מהלך קבוצתי של קרואטיה הותיר את פרישיץ' חופשי בקצה הרחבה הצרפתית, והוא בעט חזק פנימה והשווה את התוצאה.
בדקה ה-34 הגביה גריזמן כדור קרן, שפגע בתוך הרחבה בידו של פרישיץ'. השופט לא ראה את העבירה, אך הלך אל מסך הווידאו ואישר פנדל, ובכך קבע היסטוריה נוספת - הפנדל הראשון בגמרי המונדיאל שנקבע כתוצאה מהכרעת VAR. גריזמן בעט את הפנדל פנימה, והמחצית הראשונה הסתיימה בתוצאה 2-1 לטובת צרפת.
בדקה ה-59 קיבל פול פוגבה כדור מאנטואן גריזמן במרחק של כ-25 מטרים מהשער; הכדור הראשון שבעט נהדף בידי ההגנה, אך הוא השתלט עליו שוב ובעט חזק לרשת. שש דקות מאוחר יותר קיבל אמבפה כדור במקום דומה, ובעט כדור חד אל הפינה ופנימה. בכך הפך אמבפה לשחקן הצעיר ביותר שכובש בגמר מונדיאל מאז פלה הברזילאי ב-1958.
ארבע דקות מאוחר יותר איבד השוער הצרפתי לוריס כדור, ומנדז'וקיץ' ניצל את הטעות הקשה וכבש מקרוב, וכך קבע את תוצאת המשחק: 4-2 לטובת צרפת, שהוכתרה כאלופת העולם בפעם השנייה בתולדות המונדיאל.
שחקן מצטיין: אנטואן גריזמן
שופט: נסטור פיטנה
קוונים: הרמן מיידנה, חואן פבלו בלטי
שופט רביעי: ביורן קוייפרס
שופט וידאו: מסימיליאנו איראטי
לאחר המשחק.
צרפת הפכה לנבחרת השישית שזוכה יותר מפעם אחת בגביע העולם. כמו כן, הפכה צרפת לזוכה האירופית הרביעית ברציפות בגביע, אחרי (2006), (2010) ו (2014). בנוסף, העפילה צרפת לגביע הקונפדרציות 2021. דידייה דשאן נהיה לאדם השלישי שזוכה בגביע הן כשחקן והן כמאמן, לאחר מריו זגאלו ופרנץ בקנבאואר. גמר זה היה בעל השערים הרבים ביותר, מאז גמר מונדיאל 1966, ומספר השערים הגבוה ביותר שהובקעו ב-90 דקות בגמר, מאז גמר מונדיאל 1958.
מעל ל-90 אלף איש חגגו את זכיתה של צרפת במתחם האוהדים במגדל אייפל, ועל פי הערכות, מעל למיליון צעדו בשאנז אליזה.
לוקה מודריץ' זכה בתואר כדור הזהב של הטורניר. אנטואן גריזמן נבחר לאיש המשחק, וגם זכה בכדור הארד של המונדיאל, ובנעל הכסף. קיליאן אמבפה זכה בפרס השחקן הצעיר של הטורניר.
לואיס אדווינקולה