הספר מתמקד בגבור הראשי, מיהאי, צעיר מבריק, רומנטי, אך מתוסבך, היוצא לירח דבש עם כלתו, ארז'י. חיש מהר, על בקבוק יין, חשף מיהאי בפניה את החוויות הביזריות שחווה בילדותו, תוך רמז לתשוקותיו הבלתי פתורות לארוטיזם ולמוות. בסופו של דבר נוצרה בין שני הנשואים הטריים אי התאמה ברורה שהביאה את מיהאי להבין שאינו מוכן להיות בעלה של ארז'י. הוא עזב אותה כדי לצאת לבד למסע בפרובינציה האיטלקית ולבסוף ברומא. הוא חווה מחדש את הלהטי דמיונו הנערי, יצר מגע מחודש עם ידידים משכבר שעברו שינויים או נשאר כפי שהיו, כל אלה על רקע נופים זרים מרשימים והחיוניות המיוחדת של תושביהם. סירב חוגג בספר את הפולחן האקזוטי של איטליה, מוטיב שלחזר בעבר ובהווה בכתביהם של אלפי סופרים תוך השלכת רשמי המסע שלו באיטליה על רוחו של הגיבור. הסופר בודק בו זמנית את הקשרים בין אהבה לנעורים בסביבה הבורגנית.
בעיני סיימון שאמה מדובר "באחד הספרים המדהימים ביותר שנכתבו במאה העשרים אם בכלל".
ספרי מסע.
זהו יומן מסע באיטליה הגולל בפני הקורא את רשמי המחבר בערים בצפון איטליה - ונציה, בולוניה, ראוונה ואחר כך במדינה העתיקה של סן מרינו. המונטאלה שבסן מרינו נתן השראה לכותרת היומן.
תרגומים.
סרב תרגם בעיקר מאנגלית, אך גם מצרפתית, גרמנית ואיטלקית מיצירותיהם של אנטול פראנס ("תאיס"), פ.ג'.וודהאוס, יו וולפול, סומרסט מוהם, הנס פאלאדה, ג'קומו קזנובה, ארנסט קורציוס, יוהאן הויזינחה ואחרים.
קישורים חיצוניים.
ספריו ברשת:
הערות שוליים.
[[קטגוריה:סופרים יהודים הונגרים]]
[[קטגוריה:מתרגמים יהודים הונגרים]]
[[קטגוריה:מסאים הונגרים]]
[[קטגוריה:מסאים יהודים]]
[[קטגוריה:מבקרי ספרות יהודים]]
[[קטגוריה:מתרגמים מאנגלית]]
[[קטגוריה:היסטוריוני ספרות יהודים הונגרים]]
[[קטגוריה:מתרגמים מצרפתית]]
[[קטגוריה:מתרגמים מאיטלקית]]
[[קטגוריה:יהודים בשואה: הונגריה]]
[[קטגוריה:בוגרי תנועת הצופים]]
[[קטגוריה:נספי השואה]]
[[קטגוריה:יהודים זוכי פרס באומגרטן]]
[[קטגוריה:ילידי 1901]]
[[קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1945]]
לבריאות
סעודה (פירושונים)
מרצדס-בנץ O405N
מרצדס-בנץ O405N (בגרמנית: Mercedes-Benz O405N) הוא אוטובוס נמוך רצפה אשר יוצר במספר תצורות, מתוצרת יצרנית הרכב הגרמנית מרצדס בנץ אשר יוצר בין השנים 1989–2001.
דגמי "מרצדס-בנץ O405N" יוצאו למספר רב של ארצות באירופה.
שירות הביטחון המרכזי
שירות הביטחון המרכזי (באנגלית: The Central Security Service, בראשי תיבות: CSS) הוא סוכנות במחלקת ההגנה של ארצות הברית, שהוקמה בשנת 1971 כדי לשלב את הסוכנות לביטחון לאומי (NSA) שירות יסודות ההצפנה (SCE) של הכוחות המזוינים של ארצות הברית והאגפים בתחום מודיעין אותות וקריפטוגרפיה ואבטחת מידע ברמה הטקטית. החלה לפעול מבצעית ב-1972.
בשנת 2002, כ-25,000 לובשי מדים שירתו בשירות.
סמל השירות שעוצב ב-1996 כולל עיגול כחול ובתוכו כוכב זהוב כשלפי כיוון השעון מופיעים בין קצותיו סמלי שירותי ההצפנה הצבאיים של ארצות הברית.
מטה השירות נמצא בפורט מיד שבמרילנד, כעשרה קילומטר צפונה מוושינגטון הבירה, בה גם נמצא מטה הסוכנות לביטחון לאומי.
מטרת הארגון, כמתואר באתר הרשמי של הארגון, הוא לספק תמיכה קריפטולוגית, ידע וסיוע לקהילת ההצפנה הצבאית.
גרשון גליל
גרשון גליל הוא פרופסור מן המניין בחוג לתולדות ישראל ומקרא באוניברסיטת חיפה, ולשעבר ראש המחלקה להיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטה. פרסם למעלה מ-150 מאמרים וספרים בעברית ובאנגלית על המקרא ועל ההיסטוריה של עם ישראל והמזרח הקדום.
ביוגרפיה.
גרשון גליל קיבל את התואר הראשון שלו מן האוניברסיטה העברית בירושלים בשנת 1977, ובשנת 1983 קיבל את הדוקטורט שלו שם. התזה שלו, הכרונולוגיה של מלכי ישראל ויהודה, מציעה כרונולוגיה חלופית למלכי ישראל ויהודה, כנגד כרונולוגיות מסורתיות יותר, כפי שהוצעו על ידי ויליאם פוקסוול אולברייט ועל ידי אדווין ר' תילה . התזה פורסמה בהוצאת בריל ב-1996.
שימש ראש החוג להיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטת חיפה; ראש תוכנית המ"א "המקרא ועולמו" וראש תוכנית המצטיינים "רוח הכרמל" המשותפת לפקולטאות לחינוך ומדעי הרוח באוניברסיטת חיפה. היה גם העורך והמרכז של סדרת "עולם התנ"ך", פירוש מדעי למקרא ב-24 כרכים.
פרסומים.
מחקריו של גליל עוסקים בהיסטוריה ובתרבות של המזרח הקרוב, ובכללם:
מרכז אייר קנדה
דניאל רימון
דניאל רימון (15 באוקטובר 1931 – 11 במרץ 2015) היה מומחה לגידולי שדה, חוקר במחלקה לצמחי תעשייה במכון לגידולי שדה במרכז וולקני, מורה ומרצה לביולוגיה ולחקלאות, מחבר ספרי לימוד ומנהל בית ספר.
ביוגרפיה.
נולד בשכונת "אחווה" בירושלים ליוסף ופרידה מילגרום. דניאל שינה את שם משפחתו לרימון בעקבות פניית ראש הממשלה דוד בן-גוריון לתושבי הארץ לעברת את שמם.
למד בבית ספר יסודי "נס ציונה" (שנקרא לאחר מכן ע"ש גרץ) ו"בלפור" בתל אביב. כשהיה בתיכון הצטרף לארגון "ההגנה", שם התאמן ולמד להשתמש בנשק, בעיקר באקדחים וברימוני יד.
עוד לפני שסיים את לימודיו בכיתה י"ב התגייס לצה"ל, בשנה שבה הוקם, 1948. עד תום מלחמת השחרור שירת בחיל האוויר. כאשר הסתיימה המלחמה חזר ללימודים וסיים את מבחני הבגרות. במילואים שימש חובש קרבי.
למד ביולוגיה לתואר ראשון ושני באוניברסיטה העברית, ולאחר מכן לימד ביולוגיה בבית ספר תיכון. סיים את עבודת הדוקטורט שעשה במכון ויצמן ברחובות בשנת 1968 בנושא "המורפוגנזיס של שני מינים ממשפחת עדשת המים".
במשך 18 שנים עסק בהוראת הביולוגיה בבית ספר תיכון, ו-25 שנים נוספות במחקר חקלאי במנהל המחקר החקלאי בבית דגן.
לימד חקלאות וביולוגיה בכפר הירוק בשנים 1956–1972, והרצה בבית הספר לחינוך של אוניברסיטת תל אביב בנושא "מתודיקה של הוראת הביולוגיה" בשנים 1967–1973. בשנים 1972–1973 ניהל את בית ספר תיכון "השרון" (כיום "רוטנברג") ברמת השרון במשך שנה אחת.
בשנת 1973 פרש מהוראה והחל לעבוד כחוקר במחלקה לצמחי תעשייה במכון לגידולי שדה וגן, במינהל המחקר החקלאי במרכז וולקני. במסגרת המחקר החקלאי עסק דניאל רימון בגידול צמחי תעשייה, בעיקר סלק סוכר וכותנה. הוא עסק גם במלחמה במזיקים ובפתרון בעיות שונות במהלך הגידול בקטיף ובעיבוד התוצרת. רימון התרכז בפיתוח ושכלול שיטות הגידול כולל עיבודים (למשל חרישת השדה), השקיה, דישון ואיסוף התוצרת המבוקשת. הוא טיפח זנים חדשים של כותנה שהניבו טוב יותר במים מליחים ושהיו עמידים יותר כנגד חרקים ומזיקים שגורמים נזק רב ליבול. עמד בראש צוות אשר טיפח מספר זני כותנה.
במשך שנים רבות העביר דניאל רימון הדרכות בגידול הכותנה במדינות רבות, במסגרת פעילות משרד החוץ - מש"ב. במסגרת זו עסק במתן קורסים בארץ ובמדינות מתפתחות. נסע פעמים רבות למרכז אמריקה ולדרום מזרח אסיה, שם עסק בייעוץ חקלאי ובפתרון בעיות בגידול בכותנה.
בשנים 1982–1990 שימש בתפקיד מנהל המחלקה לצמחי תעשייה. היה מנהל מדעי במו"פ עמק בית שאן בשנים 1990–1993. כמו כן, בשנים אלה לימד רימון בפקולטה לחקלאות ברחובות ובמדרשת רופין בעמק חפר סטודנטים לתואר הנדסאי חקלאות, כתב ספרי לימוד בביולוגיה ובחקלאות ופרסם מאמרים הקשורים בפיתוח שיטות גידול חדשות וטיפוח זנים חדשים.
דניאל רימון פרש לגמלאות בשנת 1996. לאחר פרישתו המשיך להרצות במכללת אורט בכפר-סבא ובמדרשת רופין, והמשיך במתן ייעוץ בגידול כותנה במדינות שונות.
בשנת 2013 זכה בפרס "יקיר ענף הכותנה" מקרן סם המבורג והמועצה לייצור ושיווק כותנה על "תרומה מקצועית ייחודית לענף הכותנה, לימוד והוראת הפיזיולוגיה של הכותנה וגידול דורות של תלמידים."
דניאל רימון היה נשוי ונולדו לו ארבעה ילדים. התגורר ברמת השרון ותל אביב.
קישורים חיצוניים.
מתוך משדרי הטלוויזיה הישראליים הראשונים - סדרת שיעורי ביולוגיה שהופקו בשנים 1966–1971 על ידי נאמנות הטלוויזיה הלימודית (החינוכית של היום):
מדאה אברהמיאן
מדיאה אברהמיאן (בארמנית: Մեդեա Աբրահամյան; 8 במרץ 1932 – 3 במרץ 2021) הייתה צ'לנית ארמנית, זוכת פרס "אמן העם" של ברית המועצות (1980). היא שימשה כפרופסור בקונסרבטוריון הלאומי קומיטאס (1983).
ביוגרפיה.
מדיאה אברהמיאן נולדה ב-1932 בירוואן. את החינוך המוזיקלי שלה היא התחילה בבית הספר למוזיקה על שם צ'ייקובסקי של ירוואן, ומאוחר יותר בבקונסרבטוריון הלאומי קומיטאס. ב-1956, היא סיימה את לימודיה בצ'ייקובסקי במוסקבה המדינה הקונסרבטוריון, שם הייתה בין תלמידיו של הצ'לן בעל השם העולמי מסטיסלב רוסטרופוביץ'. היא זכתה בפרס מקום שני בפסטיבל הבינלאומי לאמנויות ויהאן (1955), בפרס הנוער בפסטיבל הנוער הראשונה של ארמניה (1957) ובמקום הראשון בתחרות הצ'לו של ברית המועצות (1961).
אמנותה של אברהמיאן הייתה מוערכת בארצות רבות בעולם, כולל צרפת, גרמניה, בלגיה, לוקסמבורג, פולין, בולגריה, צ 'כיה, סלובקיה, הונגריה, רומניה, איסלנד, קוריאה, ארה" ב, קנדה, ארגנטינה, אורוגוואי, סוריה, לבנון, הרפובליקות של ברית המועצות לשעבר ועוד. לצד הופעות של יצירותיהם של המלחינים הקלאסיים והעכשוויים המוכרים בעולם המוזיקה המערבית, יצירותיהם של מלחינים ארמנים היוו חלק מרכזי מהופעותיה והקלטותיה. יתר על כן, היא פעמים רבות הייתה המוזיקאית שניגנה יצירות אלו לראשונה, והכירה אותן לעולם. בשל כך, יצירות רבות נוצרו מלכתחילה במחשבה עליה ונגינתה, ואף הוקדשו לה.
לצד הופעות וקונצרטים שלה, אברהמיאן גם שימשה כפרופסור בקונסרבטוריון הלאומי קומיטאס בירוואן, וכמרצה בבית הספר למוזיקה על שם צ'ייקובסקי, במשך מספר עשורים. תלמידיה הגיעו ממדינות שונות בעולם, והתוכנית בקונסרבטוריון זכתה בהכרה בינלאומית.