מעשה מגונה הוא מעשה שבו עוסק סעיף 348 לחוק העונשין הישראלי, והגדרתו היא "מעשה לשם גירוי, סיפוק או ביזוי מיניים", שהופך להיות עבירת מין אם נעשה ללא הסכמה בוגרת של אחד מהצדדים – הגדרה המכסה מגוון רחב של מעשים, מנגיעה באיברים מוצנעים ועד לאוננות.
מקורה של עבירה זו במשפט הישראלי הוא בפקודת החוק הפלילי, 1936, שם נקראה Indecent Act.
מעשה מגונה שאין בו נגיעה בגופו של אדם אחר, כגון חשיפה של איברי המין, הוא עבירה הקרויה מעשה מגונה בפומבי, והיא חמורה פחות מעבירה של מעשה מגונה.
משמעות העבירה.
בגלל הקושי בהגדרת המושג, עסקו שופטים אחדים בהגדרתו:
השופטת אילה פרוקצ'יה עסקה במקורו ובחשיבותו של האיסור על עשיית מעשה מגונה:
מעשה מגונה הוא עבירה פלילית גם אם נעשה בהסכמת האדם, כאשר הסכמה זו הושגה במרמה לגבי מיהות העושה או מהות המעשה, או כאשר ההסכמה היא של קטין שטרם מלאו לו ארבע עשרה שנים.
ענישה.
העונש המרבי על מעשה מגונה הוא מאסר משנה אחת ועד עשר שנים, בהתאם לנסיבות שבהן נעשה המעשה.
דוגמות לדרגות ענישה על מעשה מגונה:
שיה לה-באף
שיה זייד לה-באף (באנגלית: Shia Saide LaBeouf; נולד ב-11 ביוני 1986) הוא שחקן, במאי ותסריטאי אמריקאי יהודי מומר. בתחילת הקריירה שלו, התפרסם בתפקידו כלואיס סטיבנס בסדרה "אצל סטיבנס" בערוץ דיסני, ולאחר מכן התפרסם רבות בזכות שלושת סרטי "רובוטריקים" בהם כיכב.
קורות חייו.
לה-באף נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה, לג'פרי קרייג לה-באף, ליצן ופנטומימאי נוצרי ממוצא קייג'ון-צרפתי, ולשיינה זייד, רקדנית יהודיה-אשכנזית. גדל במסורת מעורבת, שבמסגרתה הוטבל, אך גם חגג בר-מצווה.
לה-באף עצמו תיאר את הוריו כאנשים מוזרים, שונים אך אוהבים, שהיו קרובים לתנועת ההיפים. אביו היה מגדל קנאביס, השתמש גם בסמים קשים יותר ובילה לא מעט זמן במוסדות שיקומיים. לבסוף הוריו התגרשו, ולה-באף גדל אצל האם, שהתפרנסה ממכירת בדים וסיכות נוי. האם ובנה חיו חיים צנועים באזור אקו פארק הבעייתי, ולה-באף למד בבתי ספר לאוכלוסיות נזקקות.
ב-2004, כתב מאמר לספר "I Am Jewish" מאת יהודה פרל, בו טען לה-באף "שיש לו קשר אישי עם האל שבמקרה עובד בגבולות היהדות". כך במשך שלושת העשורים הראשונים לחייו הגדיר עצמו כיהודי.
ב-2014, במהלך צילומי הסרט "זעם" עם בראד פיט (ובהדרכתו של פיט), לה-באף המיר את דתו מיהדות לנצרות.
קריירה.
כדרך התמודדות עם הסביבה העוינת, לה-באף נהג להמציא סיפורים ובדיחות, ולאלתר דיאלוגים מצחיקים. כבר בגיל 10 החל להופיע במועדוני סטנד-אפ עם סיפורים פרי עטו שהיו כתובים בשפה גסה, "שיותר התאימה לבדרן בן 50 מאשר לילד בן 10". בתחילת הקריירה עבד לבד, ללא מנהל, ולכן לעיתים נהג להתחזות לסוכן כדי לסדר הופעות ותנאי שכר לעצמו. אחרי תקופה מסוימת מצא לעצמו סוכנת דרך דפי זהב האמריקאי.
לה-באף סיפר בראיונות שהתחיל לשחק בגלל הצורך לעזור בפרנסת המשפחה ולא עקב הרצון להיות שחקן. הוא התפרסם בעקבות התפקיד הראשי בסדרה "אצל סטיבנס" שהופקה על ידי ערוץ דיסני האמריקאי בין השנים 2000 - 2003. עבור גילום דמותו של לואיס סטיבנס זכה לה-באף בפרס אמי לבידור בשעות היום ב-2003 (בקטגוריה "שחקן מצטיין בתוכנית ילדים"). באותה תקופה השתתף גם במספר תוכניות הלייט נייט של ג'יי לנו. ב-2003 השתתף השחקן בהפקה אחרת של אולפני דיסני, הסרט "בורות" בו שיחק לצידם של ג'ון וויט וסיגורני ויבר.
ב-2004 השתתף לה-באף בתפקיד קטן בסרט המדע הבדיוני "אני, רובוט" וב-2005 שיחק במותחן האימה "קונסטנטין". ב-2005 השתתף גם בדרמה ההיסטורית "בובי", המתרחשת על רקע שעותיו האחרונות של רוברט קנדי.
בשנת 2006 שיחק בסרט הפשע "מדריך להכרת קדושיך" בכיכובו של צ'נינג טייטום.
את הפריצה הגדולה עשה לה-באף בשנת 2007, כאשר קיבל תפקיד ראשי לצד שרה רומר במותחן "דיסטרביה". הסרט, שמהווה מעין גרסה מודרנית לסרט "חלון אחורי" של אלפרד היצ'קוק, זכה להצלחה מפתיעה בקופות (הפקתו עלתה כ-20 מיליון דולר, אך הסרט הכניס קרוב ל-95 מיליון דולר ועמד שלושה שבועות רצופים בראש רשימת שוברי הקופות בארצות הברית). מבקרים שיבחו את עבודתו של לה-באף בסרט זה. רות' סטיין, מבקרת קולנוע של העיתון "סן פרנסיסקו כרוניקל" כתבה ש"לה-באף הופך במהרה לשחקן הצעיר הטוב ביותר בהוליווד של ימינו".
באותה שנה שיחק לה-באף גם בתפקיד ראשי בסרט "רובוטריקים", שנחשב לאחד הסרטים המובילים של עונת הקיץ של 2007 בהוליווד. סטיבן ספילברג, שהפיק את "רובוטריקים", התרשם לטובה מעבודתו של השחקן הצעיר והציע לו את אחד התפקידים הראשיים בסרט "אינדיאנה ג'ונס וממלכת גולגולת הבדולח", לצדם של האריסון פורד וקייט בלאנשט. הסרט בכיכובו יצא לבתי הקולנוע במאי 2008.
בין הפרויקטים שבהם השתתף לה-באף, היה גם המותחן "לכודים ברשת" (אותו ביים די.ג'יי. קארוסו. בנוסף הופיע גם בשני סרטי ההמשך ל"רובוטריקים".
ב-2012 יצא הסרט "ארץ יבשה" בכיכובו, לצד טום הארדי, מיה וסיקובסקה וג'סיקה צ'סטיין, ובבימויו של ג'ון הילקוט. ב-2013 שיחק בסרט "נימפומנית" של הבמאי לארס פון טרייר לצידה של שארלוט גינסבורג.
ב-10 בינואר 2014, טען לה באף כי הוא רוצה "לפרוש מהחיים הציבוריים", אך למרות זאת עדיין הופיע בסרטים בשנים הבאות. בשנת 2015, הופיע בקליפ "Elastic Heart", של סיה.
ב-2019 כתב את התסריט לסרט הדרמה "ילד דבש" (בבימוי עלמה הראל), המבוסס חלקית על ילדותו ועל יחסיו עם אביו; לה-באף גילם בסרט את האב. לדבריו, הוא כתב את התסריט כחלק מתהליך הגמילה שלו.
חיים אישיים.
בשנת 2012 החל לצאת עם השחקנית האנגליה מיה גות'. ב-10 באוקטובר 2016, השניים התחתנו בטקס בלאס וגאס. בספטמבר 2018, פורסם שבני הזוג נפרדו והגישו בקשה לגירושין.
לה-באף יצא עם הזמרת האנגלייה FKA Twigs מ-2018 עד 2019.
בשנת 2020 הוא החל לצאת עם השחקנית האמריקאית מרגרט קוואלי. על פי הדיווחים הקשר הסתיים בינואר 2021, ובספטמבר סיפרה קוואלי למגזין הרפרס בזאר כי היא מאמינה להאשמות של FKA Twigs.
בעיות משפטיות.
ב-26 ביוני 2014, לה-באף נעצר בתיאטרון סטודיו 54 בניו יורק ולאחר מכן הואשם בהפרת סדר, הטרדה והסגת גבול פלילית. בעקבות התקרית, לה-באף פנה מרצונו לטיפול באלכוהוליזם. הוא הודה באשמה של הפרת סדר, בעוד שהאישומים על הסגת גבול והטרדה בוטלו.
ב-8 ביולי 2017, לה-באף נעצר במרכז העיר סוואנה, ג'ורג'יה, בסביבות השעה 4 לפנות בוקר בגין שכרות והפרת סדר ציבורית. צילומי מצלמת גוף הראו את לה-באף משמיע "הערות גזעניות וניבולי פה" כלפי שוטרים במהלך מעצרו. מאוחר יותר הוא ייחס את האירוע להתמכרותו לאלכוהול. לאחר שבאוקטובר 2017 לא הודה באישום של הפרת סדר, לה-באף נמצא אשם בהתנגדות למעצר אך נמצא לא אשם בשכרות ציבורית. הוא נידון למאסר על תנאי למשך שנה ונגזר עליו לשלם קנס בסך 1,000 דולר וכן לפנות לטיפול כדי לנהל את בעיות הכעס והשימוש בסמים.
בספטמבר 2020, הואשם לה-באף בפלילים בעבירה של גניבה קטנה ובגין מעורבותו במריבה עם גבר אחר ביוני אותה שנה. הוא הודה בחפותו. שופט הורה ללה-באף להיכנס לתוכנית לשליטה בכעסים במאי 2021, והאישומים יבוטלו במידה ולה-באף יסיים את התוכנית בתוך שנה.
בדצמבר 2020, לה-באף נתבע על ידי FKA Twigs, בגין פגיעה מינית, תקיפה וגרימת מצוקה רגשית. הוא ציין בתגובתו כי "התעלל" בעצמו ובסובבים אותו במשך שנים וכי הוא "מתבייש" ו"מצטער בפני מי שפגע בו." בעקבות התביעה, לה-באף לקח הפסקה ממשחק והחל לקבל טיפול.
ממשל תאגידי
ממשל תאגידי (או לעיתים משטר ארגוני או מֶשִילוּת ארגונית; באנגלית: Corporate Governance) הוא מכלול התהליכים, המנהגים, המדיניות, החוקים, המוסדות ומבני הבקרה שלפיהם מתנהל ומבוקר תאגיד או ארגון. משטר ארגוני מגדיר גם את היחסים בין נושאי הסיכון השונים ואת יעדי המשילות של הארגון. בעלי עניין עיקריים הם בעלי המניות, ההנהלה ומועצת המנהלים. בעלי עניין נוספים הם העובדים, הספקים, הלקוחות, בנקים ומלווים אחרים, רגולטורים, הסביבה העסקית, והקהילה בה פועל הארגון.
הממשל התאגידי הוא אמצעי, כלי ניהולי לשמירת חוסנו של התאגיד. יציבות התאגידים במדינה הכרחית לשמירת חוסנה של הכלכלה והחברה. כללי הממשל התאגידי הם כללי התנהגות והתנהלות ראויים, של האורגנים בתאגיד ומחוצה לו, אשר מטרתם להוביל את הארגון, באשר הוא, בדרך של התנהלות, שתמנע ממנו להיקלע למצבים קשים, כולל קשיים עתידיים העלולים לקרות, ו/או הזדמנויות שיכולות להיות לתאגיד במהלך פעילותו (לדוגמה, סקר סיכונים וסיכויים).
התנהלות של מדינה בכלל, וכלכלתה בפרט מושתתת על אימון הציבור. הכלכלה נסמכת על אוסף של תאגידים אשר התנהלותם, תוצרתם, תפוקתם, וכו', מהווים את הבסיס לכלכלה יציבה ולמשילות יציבה.
מכלול התאגידים במדינה המנוהלים בהתאם לכללי המנהל התקין, מאפשרים לתאגידים להתקיים ולהשיג את מטרותיהם – והתנהלות נכונה ונאותה של מארג התאגידים במדינה, מהווה נדבך חשוב לשמירה על היציבות של כלכלת המדינה והחוסן החברתי שלה.
התפתחות הממשל התאגידי בישראל.
בשנת 2005 מינתה הרשות לניירות ערך ועדה בראשות זוהר גושן שמטרתה להמליץ על קוד ממשל תאגידי לחברות ציבוריות בישראל, וזאת כחלק מאסטרטגיה של חיזוק גורמי הבקרה בשוק ניירות הערך הציבורי בישראל. מגמה זו בישראל ממשיכה מגמות עולמיות של התפתחות המושג של "ממשל תאגידי", בעקבות משברים שחוו שוקי ההון לאחר התפוצצות ההיי-טק והשערוריות הניהוליות והחשבונאיות שהתגלו בקרב תאגידי הענק הבינלאומיים.
בתחילת ינואר 2006 פרסמה הרשות לניירות ערך את דוח הוועדה, שכלל המלצות בשישה נושאים עיקריים:
המלצות הוועדה אומצו על ידי הרשות לניירות ערך.