מדבר טאנאמי (באנגלית: Tanami Desert) הוא מדבר גדול בצפון אוסטרליה המשתרע על פני דרום ומרכז הטריטוריה הצפונית וצפון ומרכז אוסטרליה המערבית. גודלו הכולל של מדבר זה יחד עם אזורי ביניים קשורים מגיע לכ-71,235 קמ"ר והוא המדבר השלישי בגודלו ביבשת לאחר מדבר ויקטוריה הגדול ומדבר החול הגדול. הוא מתאפיין בשטח סלעי יחסית עם גבעות קטנות. מדבר טאנאמי היה האזור האחרון שלא נחקר באופן מלא על ידי אוסטרלים ממוצא אירופאי עד לאמצע המאה ה-20.
היסטוריה ומחקר.
השם "טאנאמי", ניתן למדבר על ידי חוקר הארצות והגאולוג האוסטרלי אלן דוידסון. מקור השם הוא בכינוי של השבטים האבוריג'ינים לשתי מערות תת-קרקעיות במדבר שבהן היו מים באופן קבוע, ופירושו בשפתם הוא "אינו מת".
החוקר אלן דוידסון היה יו"ר ההתאגדות לחקר מרכז אוסטרליה, ובנובמבר 1897 הוא נסע מטעם ההתאגדות ברכבת מאדלייד עד לעיר אודנאדטה, ומשם המשיך על סוס עד שהגיע לעיר אליס ספרינגס שהייתה נקודת התיישבות חשובה באזור. בעיר זאת דוידסון הרכיב את משלחת המחקר הראשונה שלו שכללה ציוד לשישה חודשים, ובסמכותה היה לחקור כ-28,490 קמ"ר בטריטוריה הצפונית כדי למצוא משאבי טבע ומינרלים. לאחר שדוידסון חזר לאדלייד, הוא זומן על ידי ההתאגדות לדווח ללונדון על ממצאיו, ולאחר מכן יצא במשלחת שנייה לאזור ב-1900 ובמהלכה נחקרו אזורים במרחק 55 קילומטר מהעיר טננט קריק. במהלך המסע הוא גילה מספר מרבצי זהב שהובילו לבהלה לזהב בשנת 1909, אך מכיוון שדוידסון לא הצליח לגלות כמויות גדולות של משאבי טבע הפיתוח של האזור על ידי חברות הכרייה הגדולות באותו זמן נדחה בסופו של דבר.
באזור שנחקר על ידי דוידסון מצוי כיום מכרה הזהב השני בגודלו באוסטרליה.
מאפיינים והתיישבות אנושית.
בדומה לשאר המדבריות באוסטרליה, במדבר טאנאמי יורד גשם ברמה נמוכה המאפשר את קיומה של צמחייה דלילה. כמות המשקעים הממוצעת היא 375 מילימטר לשנה, ובסביבות 80-75% מהמשקעים יורדים בחודשי הקיץ - רובם באזורים הצפוניים. אדמת המדבר ברובה היא חול אדום, ויש בה אזורים המורכבים מסלע וולקני ומאבן גרניט. למרות האקלים החם במדבר יש בו אזורים רבים הראויים לחקלאות. ההתיישבות האירופאית היחידה היא ווקופ וטננט-קיק בנוסף להתנחלויות קטנות של אבוריג'ינים.
התושבים הילידים של מרכז המדבר הם שבטי קוקאטיה וטג'וראבאלה, ושבט וולאפירי מתגורר בעיקר בשולי המדבר. ביולי 2012, הממשלה האוסטרלית הכריזה על כ-10,000,000 דונם בדרומו של המדבר (38% משטחו הכולל), כשמורת ילידים מוגנת.
החי והצומח.
לדברי חבר בוועדות הממשלתיים, מדבר טאנאמי הוא "אחד התחומים הביולוגים החשובים ביותר שניתן למצוא באוסטרליה, במיוחד מפני שהוא מספק מקלט למספר מיני בעלי חיים אוסטרלים נדירים שנמצאים בסכנת ההכחדה".
בשנת 1996, חוקרים מצאו כ-1073 מיני צמחים ברחבי המדבר. מרבית שטחי המדבר נשלטים על ידי עשב הטריאודיה, וישנם גם עצי שיטה ושיחים נמוכים.
כ-394 מיני בעלי חיים תועדו בתחומי המדבר, מתוכך 18 מינים נדירים הנמצאים בסכנת הכחדה. זוג אגמים בטריטוריה הצפונית ובאוסטרליה המערבית מספקים בית גידול לעופות מים רבים. החי הייחודי למדבר כולל עכבר ערמוני מערבי (Pseudomys nanus), עכבר עדין (Pseudomys delicatulus) ומינים אנדמיים נוספים. בנוסף לכך מצויים במדבר פלניגל ארוך-זנב (Planigale ingrami), בילבי ענק, קנגורו אדום, וולארו מצוי, קיפודן נמלים אוסטרלי, דינגו, חפרפרת כיס, נמיית כיס צפונית, וולאבי סלעים שחור-צד, ביטונג זנב-מברשת, ובעלי חיים אחרים. בין העופות המצויים במדבר ניתן למנות את האמו, בז אוסטרלי, תוכי פורט לינקולן (Barnardius zonarius), תוכי המלכה אלכסנדרה, חרטומנית אוסטרלית (Rostratula australis) וברווז מנומש (Stictonetta naevosa). הטרמיטים נפוצים מאוד בחלקי המדבר. בנוסף לכך מצויים במדבר מינים פולשים כמו ארנבון מצוי, שועל אדום, חתול הבית, וגמלים, המהווים איום למאזן האקולוגי.
מדבר גיבסון
מדבר גיבסון (באנגלית: Gibson Desert) הוא מדבר המשתרע על פני שטח יבש גדול באוסטרליה המערבית, והוא במידה רבה עדיין שטח "בתולי" יחסית ולא מפותח. גודלו של המדבר הוא בערך 60,200 קמ"ר, מה שהופך אותו למדבר החמישי בגודלו ביבשת אוסטרליה לאחר מדבר ויקטוריה הגדול, מדבר החול הגדול, מדבר טאנאמי ומדבר סימפסון. כ-5 משלחות מחקר חקרו אזורים רבים ברחבי המדבר בעיקר במרכזו, בדרומו ובמערבו. החוקר ארנסט ג'יילס קרא למדבר "גיבסון", על שם חברו למשלחת המחקר - אלפרד גיבסון, שנאבד ומת כנראה במדבר זה במהלך המסע של משלחת המחקר בשנת 1874. מדבר גיבסון הוא אחד מ-89 המערכות האקולוגיות של יבשת אוסטרליה.
מיקום ופני השטח.
מדבר גיבסון ממוקם בין אגם דיספוינטמנט לבין אגם מקדונלד, כשמצפון לו מדבר החול הגדול, ממזרח לו מדבר החול הקטן ומדרום לו מדבר ויקטוריה הגדול. גובה פני השטח ברוב המדבר נופל בסביבות ה-500 מטר. כפי שצוין על ידי חוקרים אוסטרלים מוקדמים כמו ארנסט ג'יילס, חלק גדול ממדבר זה מאופיין בלטריט מכוסה חצץ, עשבים מדבריים יבשים (בעיקר מהסוג טריאודיה), ושטחים נרחבים שלו בעל מישורים גליים של חול אדום, דיונות, ורכסים סלעיים מחוספסים ונמוכים. יש גם נוכחות משמעותית של שיחים נמוכים ועצים. הקרקע החולית והמישורית של המדבר בעלת רמות גבוהות של תחמוצת ברזל. מספר אגמי מלח מבודדים מתרחשים במרכז המדבר, ובדרום מערב ישנה מערכת של אגמי ניקוז קטנים. מקורות מי התהום נמצאים בעיקר באגן קצין ואגם קנינג. במדבר מתרחשים לעיתים שריפות טבעיות וסופות אבק.
משקעים וטמפרטורות.
כמות המשקעים הממוצעת במדבר גיבסון נעה בין 200 ל-250 מילימטר בשנה, ושיעור האידוי הממוצע הוא באזור ה-3,600 מילימטר לשנה. האקלים של המדבר הוא חם בדרך כלל; הטמפרטורות המקסימליות בקיץ מגיעות ללמעלה מ-40 מעלות, בעוד שבחורף הטמפרטורות צונחות באופן ניכר - לעיתים עד 6 מעלות חום בלבד, והטמפרטורה המקסימלית בתקופה זאת תהיה כ-18 מעלות.
החי.
המדבר מהווה בית גידול לכ-362 מיני בעלי חיים, ועל כן לדברי הקרן לחיות הבר הוא בית הגידול עם עדיפות השימור הגבוהה ביותר. כ-18,900 קמ"ר משטחו של המדבר הוא שמורת טבע מבודדת המנוהלת על ידי המחלקה לאיכות הסביבה והשימור של אוסטרליה. במדבר שוכנים חמישה בעלי חיים ברמות שונות של קטגוריות שימור מאוימות: בילבי ענק, וולבי סלע שחור-צד, תוכי המלכה אלכסנדה, חוברה אוסטרלית ופיתון החול; בעבר היו מצויים בתחומי המדבר גם בילבי זוטר ובנדיקוט רגלי-חזיר שנכחדו מן העולם. מלבד אלו, פאונת היונקים כוללת בין השאר קנגורו אדום, וולארו מצוי, קיפודן נמלים אוסטרלי, חפרפרת כיס וכיסאים אוסטרלים נוספים, אך מינים שאנדמיים לאזור מועטים מאוד. בין העופות המצויים במדבר ניתן למנות את האמו, בז אפור, עיט מחודד-זנב ודורסים אחרים. מהזוחלים ניתן למנות כוח אוסטרלי, רב-חומט, מולך קוצני, ועוד רבים אחרים.
במדבר מצויים מינים פולשניים רבים, וחלקם מהווים איום חמור לבעלי החיים המקומיים. ביניהן ניתן למנות שועל אדום, כלב הבית, חתול הבית, ארנבון, גמל וחזיר בר.
התיישבות אנושית.
בחלקים נרחבים מהמדבר - במיוחד בחלקו המערבי, מרבית התושבים המתגוררים באזור הם הילידים האבורג'ינים. בשנת 1984, עקב בצורת קשה אשר ייבשה כל המעיינות וגרמה לדלדול במקורות מזון צמחיים, קבוצת ילידי השבט פינטופי שוכני המדבר שחיו אורח חיים נוודי למחצה, יצאו מהשממה הנידחת במרכז המדבר לחלקו המזרחי (צפונית מזרחית לעיר וורברטון) ויצרו לראשונה קשר עם התושבים האירופאים. מאמינים כי ילידי הפנטופי היו השבט האחרון שלא בא במגע עם הציליוויזיה האירופאית. ריכוזים מודרניים של אוכלוסייה אנושית ממוצא אירופאי ואבורג'יני במדבר כוללים את הערים וורברטון, וואראקורנה ומאנטאמרו. באזור המדבר מתקיימת תוכנית "ווילורארה" למבוגרים וצעירים ממוצא אבורג'יני המשמרת ומטפחת את תרבותם.
מדבר החול הגדול
מדבר החול הגדול (באנגלית: Great Sandy Desert; מכונה בקיצור "GSD"), הוא מדבר גדול ביבשת אוסטרליה הממוקם בדרום הטריטוריה הצפונית ובצפון-מערב אוסטרליה המערבית סמוך לפילבארה ורמת קימברלי, והוא אחד מ-89 המערכות האקולוגיות של היבשת. זהו המדבר השני בגודלו ביבשת לאחר מדבר ויקטוריה הגדול, ושטחו משתרע על פני 284,993 קמ"ר. הוא גובל במדבר גיבסון מדרום ובמדבר טאנאמי במזרח. מדבר החול הקטן הסמוך לגבולו הדרומי-מזרחי זהה לו למדי בפני השטח ונחשב לעיתים כחלק ממנו.
גילוי ומאפיינים.
האירופאי הראשון שחצה את מדבר החול הגדול היה פיטר וורברטון. הוא עזב באפריל 1873 את העיירה אליס ספרינגס והגיע לחוות דה-גריי בינואר 1874. וורברטון הגיע למקום יישוב במצב של תת-תזונה וכשהוא עיוור בעין אחת. הוא ייחס את ההישרדות שלו במדבר לבין לווייתו האבוריג'יני.
מדבר החול מכיל בתוכו ערגים גדולים בדומה למדבר סהרה, שמתאפיינים לעיתים קרובות בדיונות ארוכות. בצפון מזרח המדבר ישנו מכתש ידוע שנוצר מפגיעת מטאוריט. את המדבר חוצה שביל סטוק-קנינג.
משקעים וטמפרטורות.