אורכו של הקרחון 22 קילומטרים.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי הקרחון.
הקרחון מופה לראשונה על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד וצולם מהאוויר בדצמבר 1947 על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון.
מקור השם.
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
הקרחון נקרא על שמו של סר ג'ון אנדרסון, ויסקונטי וייברלי הראשון, חבר הפרלמנט הבריטי, הלורד נשיא המועצה (בין השנים 1940–1943), וחבר בקבינט המלחמה של הממלכה המאוחדת במלחמת העולם השנייה.
אקפנטוס
אקפנטוס (ביוונית: Ἔκφαντος) או אפנטוס (Έφαντος) היה פילוסוף יווני קדם-סוקרטי, אולם ייתכן שלמעשה לא היה קיים. הוא מזוהה כפיתגוראי של המאה ה-4 לפנה"ס, וכתומך בתאוריה ההליוצנטרית. הוא מתואר כאיש סירקוזה, ואפשר שהוא אקפנטוס איש קרוטונה, שבאשר אליו קיימת עדות.
אקפנטוס הכיר בקיומם של אטומים וקיומו של חלל ריק. הוא טען שהקוסמוס עשוי מאטומים, ויש רק קוסמוס אחד (יקום) שנשלט על ידי השגחה (Πρόνοια), כלומר חוקי הפיזיקה. הוא ראשון הפיתגוראים שייחס חומר פיזי ליחידות הפיתגוראיות.
אקפנטוס, כמו הרקלידס פונטיקוס, האמין שכדור הארץ מסתובב סביב מרכזו ממערב לכיוון מזרח, כמו גלגל, כאילו יש לו ציר.
קרחון אנדרסון (וושינגטון)
קרחון אנדרסון או קרחון אנדרסן (באנגלית: Anderson Glacier) הוא קרחון בשטח הפארק הלאומי אולימפיק מדרום להר אנדרסון במדינת וושינגטון שבארצות הברית.
הקרחון ממוקם בתוך קרקס קרחוני.
מוצאו של הקרחון בגובה 1,900 מטרים מעל פני הים והוא זורם בירידה, יורד הפרש גבהים של 1,600 מטרים, ונשפך אל אגם קרחוני שגובהו 1,508 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה - נסיגת הקרחון.
בין השנים 1927–2009 נסוג הקרחון ואיבד 90% מפני השטח שלו; נכון לשנת 2011 הקרחון כמעט נעלם לחלוטין.
השפעות תרבותיות ופוליטיות.
לנסיגת הקרחון השפעות תרבותיות ופוליטיות בארצות הברית, ואף השלכות בינלאומיות:
האומה האינדיאנית קווינולט (Quinault Indian Nation), הסתמכה לאורך ההיסטוריה למחייתה על דיג בנהר קווינולט (בעיקר דיג סלמון). בעקבות נסיגת הקרחון, שהיה היובל העיקרי של הנהר, נהפך הנהר רדוד, ודגי הסלמון אינם שוחים בו. בשל כך איבדה האומה את מקור מחייתם ההיסטורי, ועליה להזיז את כפריה, בעלות גבוהה מאוד אשר אין ביכולתה לשאת בה.
כמו כן, ראשת השבט איימה לאשר את פרוטוקול קיוטו להגנה על הסביבה, וזאת על אף שארצות הברית סירבה לחתום על אמנה בינלאומית זו; מאחר שבהתאם לאמנות בין השבטים האינדיאניים לארצות הברית, השבטים נחשבים כאומה ריבונית (סוברנית).
לבסוף האומה האינדיאני לא חתמה על פרוטוקול קיוטו, אולם האומה פנתה למדינות שהשתתפו בשיחות האקלים בפריז (Paris Climate Talks) ובקשה את עזרת המדינות שהשתתפו בדיונים.
לקריאה נוספת.
• J.L. Riedel, Steve Wilson, William Baccus, Michael Larrabee, T.J. Fudge, Andrew Fountain, Glacier status and contribution to streamflow in the Olympic Mountains, Washington, USA, Journal of Glaciology, Volume 61, Issue 225, 2015, pp. 8-16, DOI: https://doi.org/10.3189/2015JoG14J138
קרחון אנדרסן
מושל חבל קמצ'טקה
מושל חבל קמצ'טקה (ברוסית: Губернатор Камчатского края) הוא המשרה הרמה ביותר בחבל קמצ'טקה, ראש הגוף הביצועי הגבוה ביותר, ממשלת קמצ'טקה.
המשרה נוצרה לראשונה בשנת 1909 כמושל מחוז קמצ'טקה (Губернатор Камчатской области).
ממלא מקום.
בהיעדר מושל מכהן, בשל נבצרות וחוסר אפשרות למלא את תפקידו, כמו גם התפטרותו, תפקיד המושל מתבצע באופן זמני על ידי הסגן הראשון של המושל. בהיעדר הסגן הראשון ממלא את התפקיד, אחד מסגניו.
מושלי קמצ'טקה.
בתקופת האימפריה הרוסית כונה התפקיד בשם מושל מחוז קמצ'טקה. בשנת 1933 אורגן מחדש כיושב ראש הוועדה המחוזית של המפלגה הקומוניסטית. בשנת 1991 נקרא בשם ראש האדמיניסטרציה ובשנת 2007 אורגנה המשרה מחדש בשמה הנוכחי.
רוסטם ואמברי
רוסטם ואמברי (בהונגרית: Vámbéry Rusztem; בשם מלא: Vámbéry Rusztem Loránd Vilfried בודפשט, 29 בפברואר 1872 - ניו יורק, 24 באוקטובר 1948) היה עורך דין הונגרי, בן להורים יהודים שהוטבל לנצרות. פובליציסט בורגני רדיקלי, בנו של המזרחן ההונגרי-יהודי ארמין ואמברי.
חייו.
הוא הילד היחיד של המזרחן המפורסם בעל השם העולמי ארמין ואמברי ושל קורנליה ארני-רכניץ. אחד מסנדקיו היה אדוארד הילסטון, יורש העצר הבריטי (נסיך וילס) לימים אדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת. הוא למד משפטים באוניברסיטת האלה ובאוניברסיטת אטווש לוראנד. את לימודיו סיים בשנת 1896. בשנת 1899 התחתן עם יוליה רוזה אולגה ואמושי ב־9 במאי בבודפשט, ולזוג נולדושני בנים (ג'רג' ורוברט). כעורך דין הוא עסק בעיקר במשפט פלילי, ונחשב למומחה מוכר בתחום הקרימינולוגיה. משנת 1896 הוביל את הכנת החקיקה במשרד המשפטים. בשנת 1913 פרש כשופט מחוזי. הוא לימד באוניברסיטת בודפשט משנת 1903.
הוא החל לעסוק בפוליטיקה במפלגה הרדיקלית (הלאומית) הבורגנית, שהוקמה בשנת 1914, ועד מהרה נבחר ליושב ראש במפלגה. בתפקיד זה הפך לחבר במועצה הלאומית לאחר ניצחון מהפכת החרציות. בשל כך שלל ממנו המשטר החדש של העוצר מיקלוש הורטי את תפקידו האקדמי באוניברסיטה, לכן עבד כעורך דין משנת 1920. הוא הגן על עצמו בתביעות פוליטיות משמעותיות כמו משפט קומיסרי העם (1920), ושימש סניגור במשפט הראשון של אטילה יוז'ף (1924) ובמשפט השני של מתיאש ראקושי (1934–1935). בינתיים הצטרף ל"מפלגת העצמאות 48" ול"מפלגת קושוט", בהן נבחר לאחד מסגני נשיא המפלגה בשנת 1923.
בשנים 1913–1934 היה עורך כתב העת למשפטים, ובשנים 1926 - 1938 היה עורך "המאה שלנו". הוא פרסם ב"אורורה" בין השנים 1919 - 1923 וב"סקירה העצמאית" בין 1921 - 1923. בשנת 1938 היגר מהפשיזם תחילה ללונדון ואחר כך לארצות הברית, שם הצטרף למהגרי השמאל. בשנת 1941 נשללה ממנו אזרחותו ההונגרית.
הוא שב להונגריה בשנת 1945, כשהפך לאחד משמונה אנשי הציבור הבולטים שהוזמנו כצירים על ידי האספה הלאומית הזמנית על פי החלטת האספה. לאחר הבחירות ב -1945, הוא הוזמן שוב על ידי האספה המכוננת, כעת כאחד מעשרה (לימים שתים עשרה) שהוזמן לחברי האספה. מכיוון שהחוק שאיפשר זאת בוטל בינתיים, כהונתו הפרלמנטרית פגה עוד לפני הבחירות ב -1947 ; הוא מעולם לא התמודד בבחירות (בהצלחה). מ־5 בספטמבר 1947, מונה לשגריר הונגריה בוושינגטון עד ה-2 במאי 1948. לאחר סיום כהונתו, הוא נשאר באמריקה, שם גם נפטר קצת יותר מחמישה חודשים לאחר מכן ב -24 באוקטובר.
כתביו העיקריים.
בשפת המקור:
בתרגום לעברית:
אקפאנטוס
פיני חדד
פיני חדד (נולד ב-28 בנובמבר 1965) הוא זמר מוזיקה מזרחית ישראלי.
לחדד 8 אלבומי אולפן ואלבום אוסף אחד שהוציא. הוא פרץ לתודעה עם שירו "לא לבד" ב-1993 ועד היום הוא זמר פעיל.
ביוגרפיה וקריירה.
חדד נולד וגדל במושב שער אפרים להורים ממוצא תימני.
הוא גדל בסביבה מוזיקלית, ומגיל צעיר בילה בקרבת אמנים כמו חיים משה ומרגלית צנעני. כשהתבגר יותר עבד במוסך וחסך כסף על מנת להגשים את חלומו – קריירה מוזיקלית והפקת אלבום משלו, ולמטרה זו קיבל סיוע קיבל מהמפיק יוסי בן דוד.
בן דוד, בן דודו של חיים משה, החתים את חדד על חוזה אמרגנות והפקות והשניים יצאו לדרך.
חדד פרץ לתודעה עם השיר "לא לבד" – שיר הנושא של אלבומו הראשון שיצא ב-1993. "לא לבד" הפך ללהיט גדול שיצא בתקופה שבה הז'אנר השולט במוזיקה המזרחית הייתה שירים ללחנים טורקיים וערביים שביצעו זמרים דוגמת עופר לוי וזהבה בן. חובבי המוזיקה הים תיכונית הרכה, המתינו לשיר "קליל" יותר, ולשם הפנה חדד את האלבום שלו (בדומה לאבי פרץ עם הלהיט "קשה לי" שיצא שנה לפני). את השיר עיבד וניגן (ברוב הכלים) נחום עושרי, ואיתו השתתפו בהקלטות גם אריס נחום בבוזוקי ויגל כוכבי בתופים. מלבד שיר הנושא שהצליח, בלטו באלבום גם "השבועה ביננו", והבלדה "ציפור כנף". היוצר המרכזי באלבום היה אביחי מליחי שכתב והלחין בין היתר גם את "לא לבד". מליחי, שהיה מוכר כגיטריסט בהופעות, הפך עם צאת "לא לבד" ליוצר מבוקש מאוד במוזיקה המזרחית.
באמצע 1994 יצא חדד עם אלבומו השני, "אולי נחזור", שבו המשיך בקו המוזיקלי - סגנון ים תיכוני "קליל", לצד בלדות עם נגיעות רוק. נחום עושרי עיבד גם את האלבום החדש.
חדד ואמרגנו בן-דוד חששו שהאלבום השני שיוצא אחרי להיט כל כך גדול לא יצליח לשחזר את ההצלחה של קודמו, אך בניגוד לחששותיהם האלבום זכה להצלחה יחסית. לא מעט שירים מהאלבום הפכו אט אט ללהיטים. בין שירי אלבום בלטו שיר הנושא, והבלדה "ניקו" שנכתב לזכרו של הכדורגלן הזר ניקולאי קודריצקי, מקבוצת הכדורגל "בני יהודה תל אביב", שנהרג בתאונת דרכים באותה שנה.
אלבומו השלישי של חדד "הנשמה" יצא ב-1996 בחברת ההפקות של אבי גואטה. האלבום השלישי לא הצליח לשחזר את ההצלחה המסחרית של שני קודמיו, ולא מכר הרבה עותקים. אף על פי ששיר הנושא היה להיט והאלבום כלל גם חידוש ל"שני סיפורי אהבה קטנים" שביצעו במקור החברים של נטאשה, האלבום התקשה להמריא במכירות.
בשנת 1998 השתתף חדד באלבום ובפרויקט לזכרו של זוהר ארגוב "חברים שרים זוהר" עם חידוש לשיר "להיות אדם", בעיבוד של רובי בן שמעון.
לאחר שנפרד מאמרגנו ומפיקו יוסי בן-דוד, יצא ב-1999 האלבום "למדי אותי". חדד נעזר בחבריו שלומי שבת, אבי סינואני ועוד זמרים ומוזיקאים אחרים שיכתבו וילחינו עבורו את האלבום, שעיבד משה דנינו. שלומי שבת תרם את הלחן לשיר הנושא "למדי אותי" (למילותיו של ניסן פרידמן), שהיה לשיר הבולט ביותר באלבום. אולם חדד לא הצליח לשחזר מההצלחה שידע בעבר, וגם אלבום זה לא מכר הרבה עותקים.