ב-1349 הגיעה לברגן מגפת המוות השחור על סיפונה של ספינת סוחר אנגלית. המגפה הגיעה לממדים הרסניים, פגעה ב-50% עד 60% מהאוכלוסייה והותירה את הממלכה בתקופה של שקיעה כלכלית וחברתית. מצבה הפיננסי של נורווגיה, שכבר קודם לכן היה חלש, התמוטט כאשר המגפה הכתה בממלכה ומדיניות החוץ האגרסיבית של הוקון גבתה גם היא מחיר כבד מכלכלתה הדועכת של נורווגיה. ב-1371 שילם הוקון סכום של 12,000 מרקים של כסף תמורת שחרורו של אביו מהשבי הגרמני, סכום שלבדו היה גבוה יותר מההכנסות השנתיות הרגילות של הממלכה ממסים לפני פרוץ המגפה. כדי לשלם סכום זה הוטל על נתיני הממלכה מס מיוחד. ב-1379 פתר הוקון את סכסוך הירושה על רוזנות אורקני, שטח חסות נורווגי בתחומי סקוטלנד. ב-2 באוגוסט אותה שנה, במרסטרנד שליד טונסברג, העניק הוקון את התואר רוזן אורקני להנרי סינקלייר, כשהוא מעדיף אותו על פניו של יריבו, מליז ספר, בן דודו של סינקלייר. בתמורה, התחייב סינקלייר לשלם 1,000 נובלים עד ל-11 בנובמבר אותה שנה ולשרת את המלך הנורווגי באורקני או בכל מקום אחר יחד עם 100 אנשים חמושים ומצוידים, לתקופה של עד שלושה חודשים, כאשר יידרש לכך. כבטוחה לקיום התחייבויותיו אלו, היה על סינקלייר להותיר אחריו בני ערובה נכבדים כאשר הוא יצא בדרך חזרה לאורקני. לא ידוע אם הוקון ניסה אי פעם לממש את התחייבותו של סינקלייר להעמיד לרשותו את הכוח הצבאי הזה, או אם הסכום המוסכם שולם בכלל במלואו. זמן קצר לפני מותו ב-1380, התיר הוקון לבני הערובה לשוב לביתם. יותר מכך, לכל משך תקופת מלכותו, היו להוקון יחסים סבירים עם הכנסייה. כמו כן, במשך כל תקופת מלכותו, במיוחד לאחר שאיבד את שוודיה לגרמנים, הביע מספר ניכר של אנשי אצולה שוודים את נאמנותם להוקון והם התיישבו על אדמות נורווגיה. הסיבה המקובלת באופן כללי לכך הייתה חוסר שביעות רצונם כלפי מלך שוודיה ממוצא גרמני והעדפתו למינוי קרובי משפחתו לתפקידים שונים. באופן מוזר, אצילים גרמנים ממקלנבורג שירתו תחת שלטונו של הוקון.
מדיניות צבאית.
במשך כל תקופת מלכותו של הוקון, יושמה רפורמה נרחבת בצבא הנורווגי. המבנה הארגוני של הצבא שונה מהמבנה המסורתי של צבא האיכרים המגויס לגוף צבאי שהיה בשליטתם הישירה של האצילים הנורווגים הנאמנים למלך. קודמו של הוקון על כס המלכות הנורווגי התמיד ביישומה של מדיניות פנים שעל פיה הונהג שירות אזרחי בממלכה ושורות הצבא הורחבו. אף על פי כן, הוקון לא המשיך ביישום מדיניות זו והוא בחר להאציל סמכויות צבאיות ללורדים הנאמנים עליו. כתוצאה מכך, עלה בידו של הוקון לגייס צבאות גדולים יותר, אך בהדרגה עלתה העלות הכספית של החזקת צבאות אלו. בשל המלחמה נגד שוודיה ובשל המדיניות הנורווגית האגרסיבית במזרח, היה על הוקון ללוות כספים בקנה מידה חסר תקדים כדי להחזיק את צבאותיו ולהסתמך בהדרגה על האצולה הנורווגית ועל הסוחרים הגרמנים העשירים. הגידול בחוב החיצוני יגרום בהמשך לשינוי מרכז הכובד הפוליטי ולהחלשת עוצמתו של המלך.
שנותיו האחרונות ומותו.
בערוב ימיו היה הוקון מותש כבר מהלוחמה המתמדת ומהעימות המתוח מול בן דודו, אלברכט ממלקלנבורג. ההשערה הייתה שלחצים אלו, בנוסף לקשיים הפיננסיים המשמעותיים, תרמו לקיצור ימיו של הוקון. הוקון מעולם לא חדל לשאוף להשיב לעצמו את נחלותיו בשוודיה ובמרץ 1380 הוא הוציא מכתבים בהם קרא להתכונן למלחמה כנגד הגרמנים בשוודיה. במכתבים הוא הורה לגייס צי שיתכונן ליציאה למלחמה. נראה היה ככל הנראה שהגרמנים הפרו את הסכם השלום הקודם וזממו לפתוח במלחמה כנגד הוקון. בכל אופן, אין בנמצא תיעוד לקרב או למלחמה באותה תקופה. בזמן כל שהוא במהלך הקיץ או ראשית הסתיו של 1380, מת הוקון השישי באוסלו, בהיותו בן 40. הוא נקבר בכנסייה מריה הקדושה באוסלו. לאחר מותו ירש אותו בנו אולף, כשאלמנתו מרגרטה משמשת כעוצרת.
התרסקות לילית
התרסקות לילית הוא ספר של הסופר נלסון דה מיל שראה אור באנגלית בשנת 2004, ותורגם לעברית בשנת 2005. הסיפור מבוסס על מקרה אמיתי של טיסה שהתרסקה, שהסיבה לכך נותרה עלומה.
עלילת הספר מתחילה ביולי 1996 באסון תעופה כאשר מטוס בואינג 747 בטיסה 800 של TWA שעל סיפונו 230 איש מתרסק באוקיינוס האטלנטי, במרחק של 12 קילומטר מהחוף המזרחי של ארצות הברית, ליד לונג איילנד.
זוג מסתורי ששהה בפארק לאומי קאפסוג ביץ', מנציח את הרגע הקשה הזה של טיל העולה מבין המים לכיוון המטוס ואת התפוצצות המטוס ונפילתו לים, במצלמת וידאו ביתית מבלי שהתכוון לכך, אבל נעלם במהירות כיוון שבמצלמה מוקלטת גם פעילות מינית שלו על החוף.
לאחר שנחקרים לא פחות מ-500 עדי ראייה, חלקיו של המטוס נאספים ומשוחזרים בהאנגר ענקי, ונבחנות תאוריות שונות ורבות, הרשויות המוסמכות מודיעים כי מדובר בתקלה טכנית, וניצוץ חשמלי גרם לאדי דלק במיכל לעלות באש, דבר שגרם להתפוצצות המטוס.
גיבור הסיפור הוא הבלש ג'ון קורי, בלש משטרה ניו יורקי לשעבר שמשרת כסוכן ב-ATTF, כוח משימה אנטי טרוריסטי פדרלי המשותף ל-FBI ולמשטרה. קורי שנחשב לחוקר מעולה ופיקח אבל לא ממושמע במיוחד, משודל על ידי אשתו קייט מייפילד, אף היא חוקרת FBI לחקור את ההתרסקות. אשתו שהשתתפה כחוקרת זוטרה בחקירת ההתרסקות, חושדת כי כוחות הביטחון מטייחים את הפרשה ומפגישה אותו עם מספר אנשים שיכולים לשפוך אור על הפרשה. לדעתה ולדעת אנשים רבים המטוס לא התפוצץ בשל תקלה טכנית אלא בשל טיל קינטי שנורה מספינה או צוללת ששהו באוקיינוס.
קורי מתחיל לחקור את הפרשייה ומוצא אבני נגף רבים, ואף מסתבך עם הממונים עליו פקד דייוויד שטיין וג'ק קייניג, שמענישים אותו ואת אשתו בשליחה לגלות, לתימן וטנזניה בהתאמה. הוא גם מאוים על ידי אנשי ביטחון שונים מה-CIA ומה-FBI ואף נקלע עם אחד מהם לעימות פיסי קשה. והשאלה המרכזית שנשאלת בספר היא, האם יצליח לחשוף את הקונספירציה שעומדת מאחרי טיוח הפרשייה, לפני שכוחות חזקים ממנו יעצרו בעדו ואולי אף יחסלו אותו ואת אשתו לפני שיצליחו לעשות זאת.
הספר בכריכה רכה, שיצא בהוצאת שלגי במהדורה העברית, מכיל 562 עמודים.
מחקר עוקבה
מחקר עוקבה (קוהורט - Cohort study) הוא שיטה למחקר מדעי בשימוש בענפים כגון ברפואה, מדעי החברה, אקטואריה, סיעוד, אקולוגיה, ניתוח עסקי ועוד. זהו סוג של מחקר תצפיתי ולא מחקר התערבותי. במחקר מתרחש מעקב אחר קבוצת אנשים ותיעוד של מאפיינים או אירועים רלוונטיים למחקר. מחקרים אלו נחשבים ל״תקן הזהב״ (Gold standard) של המחקרים התצפיתיים בהם מחפשים יחסים אטיולוגיים, כמו למשל האם יש קשר בין חשיפה לגורם כלשהו למחלה או תופעת לוואי מסוימת והאם הקשר יכול להיות סיבתי (אם כי לא ניתן לקבוע סיבתיות על סמך מחקר עוקבה). פירוש המונח ״עוקבה״ הוא קבוצת אנשים בעלי אפיון סטטיסטי או דמוגרפי משותף, כגון שנת לידה, מצב משפחתי וכו׳, הנתונה למעקב ולמחקר. קבוצת העוקבה בהכרח תהיה קבוצת אנשים אשר לא חולים במחלה הנבדקת.
משמעות שמו בלעז (קוהורט) הוא "קבוצת אנשים", לרוב זו קבוצת האנשים שנבחרה למחקר.
לדוגמה ברפואה נפוץ ניתוח של גורמי סיכון למחלה כלשהי, כאשר ישנו מעקב לאורך זמן על קבוצת אנשים בריאה ללא המחלה בתחילת המחקר.
בניגוד למחקרי העוקבה, מחקרי התערבות מבוקרי הקצאה אקראית הם ניסויים אקטיביים, המאפשרים קביעת קשר סיבתי בין 'התערבות' ל'תוצאים'. הם מוכרים כדרגת הוכחה טובה ('תקן הזהב') למחקר התערבותי. זאת בשל היותם חשופים להרבה פחות הטיות.
מחקרי עוקבה יכולים להיות פרוספקטיביים, רטרוספקטיביים או מעורבים. מחקר נקרא פרוספקטיבי אם הוא מתוכנן ומתחיל לפני תקופת ההתרחשות שנחקרת. מחקר יוגדר רטרוספקטיבי אם האירועים שהוא חוקר התרחשו עוד לפני שהחל לאסוף את הנתונים שלהם (מכונה גם ניתוח פוסט-הוק).
עקרונות מרכזיים במחקרי עוקבה.
חשיפה.
קיימות שתי תצורות חשיפה עיקריות:
גורם החשיפה יכול להיות גורם סיכון או גורם מגן. אם גורם החשיפה הוא גורם סיכון- נצפה ששיעור המחלה בקרב החשופים יהיה גבוה יותר מאשר בקרב הלא-חשופים. מנגד, אם גורם החשיפה הוא גורם מגן- נצפה ששיעור המחלה בקרב החשופים יהיה נמוך יותר מאשר בקרב הלא-חשופים.
משך העוקבה.
תקופת העוקבה יכולה להשתנות במידה ניכרת בהתאם לגורם החשיפה ולתוצא הנבדק (למשל מחלה אקוטית או כרונית). לדוגמה, משרדי בריאות נוטים לבצע מחקרי עוקבה קצרים (שבועות עד חודשים) כדי לנטר גורמים חשודים במקרי התפרצות מגפה למשל. מאידך, ארגוני מחקר וגופים אקדמיים נוטים לחקור חשיפות כרוניות העלולות להוביל לדוגמה למחלות קרדיווסקולריות וסרטן כך שהעוקבה יכולה להמשך תקופות ארוכות (שנים עד עשורים).
אוכלוסיות המחקר.
אוכלוסיות המחקר מורכבות מקבוצה החשופה לגורם העניין הנבדק ומקבוצה שאינה חשופה לו. ישנה חשיבות רבה שהן החשיפה והן התוצאה בקבוצות אלו ימדדו ברמת דיוק גבוהה. נהוג להבדיל בין שתי דרכים עיקריות לבחירת קבוצות החשופים והלא-חשופים:
בחירת אוכלוסיית החשופים.