מקורות רוסיים עדכניים נוקבים במספר אבדות קטן באופן משמעותי. החוקר הרוסי גריגורי קריוושייב (G.F.Krivoshyev) מעמיד את מספר הנפגעים הסובייטיים במהלך "מבצע רז'ב-סיצ'בקה השני" (השם שניתן למבצע מארס בהיסטוריוגרפיה הסובייטית) על כ-215 אלף איש, מתוכם כ-70 אלף הרוגים, נעדרים ושבויים. מחקר עדכני יותר של החוקר אלכסיי איסייב (Aleksey Isaev) נוקב במספר נפגעים דומה. מדובר אמנם באבדות כבדות למדי, אך לא חריגות בהשוואה לאבדות הצבא הסובייטי במבצעים התקפיים דומים במהלך המלחמה. יש לזכור, שממוצע האבדות החודשי של הצבא האדום במהלך המלחמה, עמד על כ-130 אלף הרוגים. הארמייה ה-20, שמילאה את התפקיד המרכזי בשתי המתקפות הכושלות של החזית המערבית על בליטת רז'ב, ספגה כ-58 אלף נפגעים מתוך מצבה של 114 אלף (כמחצית מכוחה) עד ה-12 בדצמבר. הארמיות האחרות של החזית, שנטלו חלק במתקפה, ספגו שיעור אבדות נמוך בהרבה. אבדות שלוש הארמיות של חזית קלינין (הארמיות ה-41, ה-22 וה-39) שהשתתפו במבצע, הסתכמו בכ-100 אלף נפגעים ושבויים, מתוכם כ-37 אלף הרוגים ונעדרים. ההערכה של גלנץ, שבמהלך המבצע נפגעו/הושמדו כ-1700 טנקים סובייטיים, (המבוססת אף היא על נתונים גרמניים) נראית מוגזמת. מספר זה עולה על המספר הכולל של הטנקים, שהופעלו בשלב הראשון של מבצע מארס. לפי מקורות סובייטיים, במהלך המבצע נפגעו 1366 טנקים.
אבדות הארמייה התשיעית במהלך מבצע מארס הסתכמו ב-40 אלף עד 53 אלף נפגעים, לפי הערכות שונות, וכ-400 טנקים ותותחי סער. כלומר, יחס האבדות בין הצדדים היריבים היה ארבע או חמש לאחד לטובת הצד הגרמני.
נבחרת סינגפור בכדורגל
נבחרת סינגפור בכדורגל, הידועה בכינוי "האריות", היא נבחרת הכדורגל הלאומית של סינגפור.
ההישגים הגדולים עד כה של נבחרת סינגפור הם הזכיות באליפויות איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה בכדורגל (לשעבר גביעי הטייגר) בשנים 1998, 2004, 2007 ו-2012 . לאחר הזכייה בטורניר בפעם השנייה, בשנת 2004, עלתה הנבחרת בדירוג פיפ"א העולמי עד למקום ה-92, מיקום שיא לנבחרת זו.
כל שחקני הנבחרת משחקים בליגה הסינגפורית הבכירה הנקראת "האס ליגה" (The S. Leauge).
בריחת מוחות
בריחת מוחות היא הגירה של פרטים משכילים, מאומנים ומיומנים ("הון אנושי"), למען עבודה (ובכלל זה מחקר) במדינות אחרות. לצד מושג זה מתקיים גם המושג גיוס מוחות (brain gain) המרכיבים יחדיו את התופעה של ניידות מוחות או זרימת מוחות (brain circulation או brain exchange), כחלק מהגלובליזציה. בהקשר זה, בריחת מוחות מתארת מצב שבו הגירת המשכילים היא בעיקר מהמדינה החוצה, ללא הגירה מקבילה של משכילים אל המדינה, מדובר על זרימה דו-כיוונית של מומחיות בין מדינת מוצא לבין מדינת יעד. במדינה בה הזרימה היא באופן חד לכיוון אחד, אפשר לדבר על בריחת מוחות ממנה או על גיוס מוחות אל תוכה – בהתאם לכיוון הזרימה.
הן לבריחת המוחות והן לגיוס המוחות יכולות להיות השפעות חיוביות ושליליות על מדינות המוצא של העובדים המיומנים ועל מדינות היעד שלהם.
המונח "בריחת מוחות" (brain drain) נטבע בשנות ה-60 של המאה ה-20 כדי לתאר את ההגירה של מדענים מבריטניה לארצות הברית. בריחת מוחות פירושה אובדן התשואה על השקעתה של המדינה בחינוך, וכרוך בה גם נזק חברתי, ולכן מדינות הסובלות ממנה רואות בה בעיה חמורה. במושג "בריחת מוחות" המילה "בריחה" משמשת בדרך כלל בהשאלה, אך לעיתים מדובר בבריחה כפשוטה, למשל בריחת מדענים מאירופה בעקבות עליית הנאציזם.
הגורמים לבריחת מוחות.
לבריחת מוחות מספר סיבות עיקריות:
בריחת מוחות נרחבת נעשית לארצות הברית, וגם מדינות עשירות נוספות הן יעד מבוקש.
לעומת זאת, מדינות מתפתחות פועלות לעיתים למניעת בריחת מוחות, באמצעות הקצאת תקציבים נוספים למחקר ותעשייה. כן נעשים לעיתים מאמצים לפיתוי של המהגרים להעתיק את מקום מגוריהם לארץ הולדתם. אחת הסיבות היא ההכרה בהפסדה של המדינה כאשר בוגרי האקדמיה שלה יוצאים לעבוד מחוץ לגבולותיה במקום לתרום במדינה.
עיקרי ההשפעות של זרימת מוחות.
השפעות חיוביות אפשריות.
----[1] יצוין כי נושא זה נתון לוויכוח בקרב מומחים, שכן חלקם טוענים כי תשלומים והעברות למולדת אינם מושקעים בפעילות יצרנית, אלא ברכישת מוצרים בסיסיים (מזון, תרופות וכדומה) או ברכישת מוצרי צריכה (טלוויזיות, ביגוד וכדומה). לטענת אותם חוקרים, הוצאות על מוצרים בסיסיים אמנם מסייעים למשקי בית עניים, ורכישת מוצרי צריכה אינה מעודדת את הייצור המקומי אלא דווקא מגדילה הייבוא. בשל כך, אין תרומה לתמ"ג, לצמצום האבטלה או לייצוא. בנוסף, ייתכנו השפעות על רמות מחירי המוצרים, הרחבת אי-השוויון בשכר וחוסר וודאות.
[2] Y. Chalamwong, “The Migration of Highly Skilled Asian Workers in OECD Member Countries and Its Effects on Economic Development in East Asia”; OECD, “Key Policy Coherence Issues in Agriculture and Migration”.
דוגמאות היסטוריות.
שנות ה-30 באירופה.
עליית הנאציזם והאנטישמיות באירופה בשנות ה-30 של המאה ה-20 הביאה לבריחת מוחות מאירופה לארצות הברית. עם הבורחים הבולטים נמנו:
עליית הנאצים לשלטון הביאה גם לסגירתו של מכון "באוהאוס" - יוצרו של סגנון אדריכלות הנושא את שמו. ולטר גרופיוס, מייסד המכון ומנהלו, נמלט לבריטניה בשנת 1934 וב-1937 היגר לארצות הברית. לודוויג מיס ון דר רוהה, מנהלו האחרון של המכון, היגר לארצות הברית בשנת 1937.
המלחמה הקרה.
בשנת 1922 הטילה ברית המועצות הגבלות על הגירה ממנה. בשנות ה-50, בעקבות השתלטות ברית המועצות על מדינות הגוש המזרחי, הוטלו הגבלות דומות על הגירה ממדינות אלה. בברלין, שהייתה בשליטה של ארבע המעצמות, הבריחה הייתה קלה יותר, ועד שנת 1961 ברחו ממזרח גרמניה 3.5 מיליון תושבים, רבים מהם משכילים. הנזק לכלכלת מזרח גרמניה כתוצאה מכך נאמד במיליארדי דולרים. לבלימת בריחה זו הוקמה בשנת 1961 חומת ברלין.
בישראל.
בריחת מוחות מישראל נמצאת באופן תדיר על סדר היום הציבורי. כבר בשנת 1966 נערך בבאר שבע סימפוזיון שנושאו "בריחת מוחות מארצות מתפתחות" הבעיה בישראל מורכבת: ישנם מדענים ישראלים, פרופסורים ודוקטורים (לאחר הפוסט-דוקטורט), שעובדים במחקר וחיים בחו"ל, וישנם גם דוקטורים ובעלי תואר מסטר מישראל העובדים בתעשייה ברחבי העולם. הערכה היא שישנם כעשרת אלפים פרופסורים, דוקטורים (PhD + MD) ובעלי תואר מסטר ישראלים העובדים וחיים בחו"ל. נתונים על מספר הישראלים בעלי תואר ראשון שירדו מהארץ חסרים; הערכה היא שמדובר על עשרות אלפי ישראלים בעלי תואר ראשון שירדו מישראל מתוך כ 750,000 מהגרים מישראל לחו"ל.
ב-World Competitiveness Yearbook 2000 פורסם דירוג (בסדר עולה) של היקף בריחת המוחות בקרב 47 מדינות,
מתפתחות ומפותחות, וישראל דורגה בו במקום ה-21.
מחקר מקיף בנושא ההגירה מישראל, שנערך בשנת 2005 על ידי אריק גולד ועומר מואב, חושף כי ירידה מארץ ישראל היא תופעה חמורה הרבה יותר מכפי שחשבו לפני פרסום המחקר. מנתונים שנלקחו מהמשרד לקליטת עלייה, נראה כי ההערכות הן שלפי תפוצת ישראלים בעולם, בשנת 2003 750,000 ישראלים חיו מחוץ לגבולות הארץ (בעיקר בארצות הברית וקנדה). בנוסף, מספר הישראלים שעזבו את המדינה בשנת 2005 עולה על 25% מהממוצע.
יש הטוענים שהתופעה הכללית של מעבר אנשים משכילים ממדינה למדינה, היא תופעה בינלאומית, וצפויה לצבור תאוצה בעתיד. למרות זאת, אישי ציבור רבים, דוגמת אביגדור ליברמן, טוענים שבריחת מוחות מישראל היא אסון לאומי.
בשנת 2007 החלו דיונים במשרדי הממשלה על מנת לגבש תוכנית כספית ומדעית לקליטת בעלי מקצוע משכילים בישראל.
דוגמה לבריחת מוחות בישראל היא הגירתו של אריה ורשל, לימים חתן פרס נובל לכימיה לשנת 2013.
עיצוב כלי מדיניות.
בשנים האחרונות מתעצבת תאוריה כלכלית הגורסת כי יש לכל מדינה רמת הגירה אופטימלית, חיובית ורצויה של עובדים מיומנים. מדובר במצב בו מספיק עובדים מיומנים מהגרים לחו"ל על-מנת לחולל את ההשפעות החיוביות של ההגירה, מבלי להביא לפגיעה בהון אנושי שתאט את הצמיחה הכלכלית ותעורר את הנגזרות השליליות שלה. נגזרות המדיניות הן בין השאר עידוד של הגירה זמנית על-פני הגירה ארוכת טווח (מחזור מוחות), ניצול התפוצות בחו"ל לצמיחה הכלכלית, ויצירת שיתוף פעולה בינלאומי לוויסות הגירת העבודה הבינלאומית.
לפיכך, בעיצוב מדיניות תעסוקה ומדיניות הגירה אפקטיביות ברמה הלאומית, יש לבחון את המדיניות הקיימת, לשקול מולה את האינטרסים הלאומיים, ולהתאים לכך את המדיניות הכלכלית ומדיניות המחקר והפיתוח. במקביל לפעולות אלה יש להתחשב במגמות העולמיות של תנועות עובדים וויסותן.
במדע.
ממחקר שפורסם בשנת 2008, שבוצע על ידי ד"ר דן בן דוד מאוניברסיטת תל אביב, עולה כי היחס בין מספר המרצים הישראליים הנמצאים בארצות הברית לבין מספר המרצים המצויים בישראל גבוה מן היחס המקביל בכל מדינה אחרת. מספר אנשי הסגל הישראלים בארצות הברית עומד על כ-25% מכלל הסגל האקדמי בישראל.
הקצאת משאבים דלה (יחסית) למחקר היא אחת הסיבות לבריחת מוחות במדע. גם הדרך שבה מחלקים את התקציבים היא בעייתית וגורמת לבריחת מוחות.
בשנת 2010 אושרה בממשלה תוכנית של המועצה להשכלה גבוהה בשם "תוכנית מרכזי המצוינות" או (I-CORE (Israeli Centers of Research Excellence. מדובר על תוכנית לחמש שנים בהשקעה של כמיליארד וחצי ש"ח לתקופה, על מנת לקלוט באוניברסיטאות ובמכללות חוקרים שעזבו את ישראל.
קישורים חיצוניים.
דיון ציבורי בבריחת מוחות מישראל:
נבחרת נפאל בכדורגל
נבחרת נפאל בכדורגל היא נבחרת הכדורגל הלאומית של נפאל.
נבחרת זו נחשבת לאחת החלשות ביותר ביבשת אסיה.