ב-27 בינואר 1945 קראו הנאצים לכל החיילים היהודים להתכנס למחרת בבוקר במגרש המסדרים, ככל הנראה על מנת לרצחם. כששמע זאת אדמונדס, הוא הורה לכל חייליו להתייצב, באומרו "לא נעשה זאת, כולנו נתייצב" ("We are not doing that, we are all falling out"). כך למחרת התייצבו כל החיילים, יהודים ולא-יהודים, במגרש המסדרים. כאשר המפקד הגרמני, ראה מה עשה אדמונדס, אמר לו כי לא ייתכן שכל החיילים הם יהודים. על כך ענה אדמונדס, על פי עדותו של פאול שטרן אחד מהשבויים היהודים, ש"כולנו יהודים" ("We are all Jews"). אז שלף הגרמני את אקדחו, הצמידו לראשו של אדמונדס ואמר לו שזוהי ההזדמנות האחרונה שלו, וכי אם לא יצווה על החייליו היהודים לצעוד קדימה, יירה בו. על כך השיב לו אדמונדס את שמו, דרגתו ומספרו האישי, בהתאם לאמנת ז'נבה. ואז לפי שטרן אדמונדס אמר לקצין הגרמני את המשפט הבא אותו הוא עדיין זוכר:
אדמונדס ויתר השבויים שהו במחנה השבויים עד לשחרורו על ידי בעלות הברית במאי 1945.
לאחר המלחמה.
אדמונדס מעולם לא סיפר למשפחתו על האירוע במחנה השבויים. ושירת שוב בצבא האמריקאי במלחמת קוריאה. לאחר שחזר מקוריאה, הוא התפרנס כאיש מכירות בנוקסוויל. הוא נפטר ב-1985, מבלי שקיבל הכרה בימי חייו על הצלת החיילים היהודיים.
לאחר מותו ב-1985, אשתו של אדמונדס נתנה לבנו, כריס אדמונדס, כמה מהיומנים שניהל אביו בזמן שהותו במחנה השבויים. כריס, כומר בפטיסטי, החל לחקור את סיפורו של אביו, ונתקל באזכור של האירוע במחנה השבויים. הוא איתר כמה מהחיילים היהודים שאביו הציל, שמסרו עדויות ליד ושם. בין אנשי השבויים היהודים-אמריקאים שניצלו היה סוני פוקס, איש טלוויזיה אמריקאי, שהיה עד למעשיו של אדמונדס ובראיונות דיבר עליהם.
ב-10 בפברואר 2015 הכיר יד ושם באדמונד כ"חסיד אומות העולם". טקס הענקת הפרס נערך ב-27 בינואר 2016, בשגרירות ישראל בוושינגטון. בנוכחות נשיא ארצות הברית ברק אובמה. בנו כריס אדמונדס קיבל את אות החסיד ותעודת הכבוד משגריר ישראל רון דרמר וראש מועצת יד ושם הרב ישראל לאו בשם אביו.
כריס אדמונדס ניהל מאבק להעניק לאביו על מעשיו את מדליית הכבוד. עם זאת, העמדה הראשונית של הצבא האמריקאי הייתה שהוא שבוי, ולכן לא כשיר מכיוון שמעשיו לא היו בקרב. כדי להתגבר על מכשול זה, החל תהליך שיאפשר לו לזכות במדליית הזהב של הקונגרס.
הנצחה.
על פי אתר האינטרנט של יד ושם, אדמונדס הוא החייל האמריקאי הראשון שהוכר כחסיד אומות העולם על ידי יד ושם, ותאריך הכרתו הרשמית הוא 10 בפברואר 2015. כמו כן, מצוין כי הוא הציל את שני חייליו היהודים, פאול שטרן וטנר לסטר, שהעידו שניהם בתהליך הכרתו. את התעודה קיבל בנו, הכומר כריס אדמונדס, שהשתתף בסמינר של בית הספר הבינלאומי להוראת השואה למנהיגי דת נוצרים.
לויקוציטוזיס
לוֹיְקוֹצִיטוֹזִיס (לפי מונחי האקדמיה ללשון העברית: רִבּוּי כַּדּוּרִיּוֹת לְבָנוֹת או רִבּוּי תָּאֵי דָּם לְבָנִים, בלועזית: leukocytosis) הוא מדד מעבדתי המשקף עלייה בספירת תאי הדם הלבנים בדם מעבר לטווח התקין. העלייה במספר תאי הדם הלבנים נגרמת ברוב המקרים כתוצאה ממצבי דלקת, למשל כתוצאה מזיהום, אך לעיתים היא גם קשורה בסיבות נוספות, בין אם פיזיולוגיות כגון פעילות גופנית, היריון ומצבי דחק אחרים, ובין אם אחרות כגון ממאירויות, במיוחד של תאי הדם הלבנים, ותופעת לוואי של תרופות. נהוג לסווג לויקוציטוזיס לפי סוג תאי הדם הלבנים הנמצאים בעודף: נויטרופיליה (ריבוי נויטרופילים), לימפוציטוזיס (ריבוי לימפוציטים), מונוציטוזיס (ריבוי מונוציטים), אאוזינופיליה (ריבוי אאוזינופילים) ובאזופיליה (ריבוי באזופילים).
טווח ערכי הייחוס המקובל לספירת תאי דם לבנים בדם הוא 4,300–10,800 תאים למיקרוליטר (4.3–10.8 מיליארד תאים לליטר) באדם בוגר, אולם טווח זה יכול להשתנות ממעבדה אחת לאחרת, ובילדים הוא גם תלוי גיל. חריגה מהטווח בכיוון מעלה מוגדרת כלויקוציטוזיס. כאשר מספר תאי הדם הלבנים עולה על 30,000–50,000 תאים למיקרוליטר, מצב זה נקרא תגובה לוקמואידית. למרות השם, אין הכרח כי ספירה חריגה זו של תאי הדם הלבנים נובעת מלוקמיה. בספירת תאי דם לבנים של למעלה מ-100,000 תאים למיקרוליטר מדובר בהיפרלויקוציטוזיס, אשר עלול להוביל להגברת צמיגות הדם וללויקוסטזיס. לעיתים, ריבוי תאי הדם הלבנים מלווה ביציאה של תאי דם לבנים לא בשלים ממח העצם למחזור הדם, בשל הדרישה הגוברת לתאי דם לבנים או בשל עודף של תאים צעירים במח העצם על רקע ממאירות. מצב זה מכונה "סטייה שמאלה".
ריבוי תאי דם לבנים
ריבוי כדוריות לבנות
פרידריך אוגוסט השני, מלך סקסוניה
פרידריך אוגוסט השני, מלך סקסוניה (בגרמנית: Friedrich August II Albert Maria Clemens Joseph Vincenz Aloys Nepomuk Johann Baptista Nikolaus Raphael Peter Xavier Franz de Paula Venantius Felix; 18 במאי 1797 – 9 באוגוסט 1854), היה מלכה השלישי של סקסוניה, בין השנים 1836–1854.
ביוגרפיה.
ילדותו.
פרידריך אוגוסט נולד ב-18 במאי 1797 בפילניץ שהייתה חלק מנסיכות הבוחר מסקסוניה, לנסיך מקסימיליאן, שהיה מאוחר יותר נסיך הכתר של סקסוניה, ולקרולינה, נסיכת פארמה, בתו של פרננדו, דוכס פארמה.
בצעירותו לחם פרידריך אוגוסט כקצין במלחמת הקואליציה השישית, אך הוא לא גילה עניין בענייני הצבא.
נסיך הכתר של סקסוניה.
אחרי מהפכת יולי בצרפת בשנת 1830, החלו בסתיו הפגנות אף בסקסוניה, בעיקר נגד החוקה הישנה. כתוצאה מההפגנות, ויתר מקסימיליאן, נסיך הכתר של סקסוניה על זכותו לרשת את המלוכה, לטובת בנו פרידריך אוגוסט.
ממלכת סקסוניה.
ב-6 ביוני 1836 מת אנטון, מלך סקסוניה ללא יורשים זכרים, ובמקומו עלה פרידריך אוגוסט לשלטון. פרידריך אוגוסט היה פופולרי מאוד על אזרחי סקסוניה, ואת הבעיות הפוליטיות העדיף להשאיר בידי שריו.
פרידריך אוגוסט יצר את החוק הפלילי של שנת 1836. בתקופת מהפכות 1848 (אביב העמים), מינה פרידריך אוגוסט שרים ליברלים בממשלה, הפחית את הצנזורה. אך מאוחר יותר שינה את דעתו, וב-28 באפריל פיזר את הפרלמנט. בשנת 1849 נאלץ פרידריך אוגוסט לברוח למבצר קניגשטיין, שם שהה עד שדוכא המרד במהלך מאי על ידי סיוע מהצבא הפרוסי.
בשנת 1844 ביקר פרידריך אוגוסט, מלווה על ידי רופאו האישי קרל גוסטב קרוס, באנגליה וסקוטלנד. על אף שהביקור לא היה ביקור ממלכתי, התארח פרידריך אוגוסט אצל המלכה ויקטוריה והנסיך אלברט בטירת וינדזור.
ב-8 באוגוסט 1854 נפצע פרידריך אוגוסט במהלך מסע בטירול, כתוצאה מסוס שדרך על ראשו, ולמחרת מת בקרשטן. מכיוון שמת ללא יורשים, עלה לשלטון במקומו אחיו יוהאן, מלך סקסוניה.
משפחתו.
ב-26 בספטמבר 1819 התחתן פרידריך אוגוסט על ידי שליח עם מריה קרולינה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של פרנץ הראשון, קיסר אוסטריה ומריה תרזה מנאפולי וסיציליה, וב-7 באוקטובר באותה שנה מומשו הנישואים בדרזדן. אך היא מתה ב-22 במאי 1832 ללא ילדים.
ב-24 באפריל 1833 התחתן פרידריך אוגוסט עם מריה אנה, נסיכת בוואריה, בתם של מקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה וקרולינה מבאדן. אך גם ממנה לא היו לו ילדים.
יוהאן, מלך סקסוניה
יוהאן, מלך סקסוניה (בגרמנית: Johann Nepomuk Maria Joseph Anton Xaver Vincenz Aloys Franz de Paula Stanislaus Bernhard Paul Felix Damasus; 12 בדצמבר 1801 – 29 באוקטובר 1873), היה מלכה הרביעי של סקסוניה, בין השנים 1854–1873.
ביוגרפיה.
ילדותו.
יוהאן נולד ב-12 בדצמבר 1801 בדרזדן שהייתה חלק מנסיכות הבוחר מסקסוניה, לנסיך מקסימיליאן, שהיה מאוחר יותר נסיך הכתר של סקסוניה, ולקרולינה, נסיכת פארמה, בתו של פרננדו, דוכס פארמה.
יוהאן הפך ליורש העצר של סקסוניה, לאחר עליית אחיו פרידריך אוגוסט לשלטון בשנת 1836.
ממלכת סקסוניה.
ב-9 באוגוסט 1854 מת פרידריך אוגוסט השני, מלך סקסוניה ללא יורשים זכרים, ובמקומו עלה יוהאן לשלטון. יוהאן פיתח מאוד את המדינה, הקים רשת מסילות ברזל והביא למסחר חופשי במדינה.
יוהאן פעל לקידום השליטה של אוסטריה בגרמניה, ובמלחמת אוסטריה–פרוסיה בשנת 1866 שלח את צבאו להילחם לצד אוסטריה בבוהמיה ולא השאיר אותו להגן על שטח הממלכה. משום כך, בסיום הלחימה ביקשה אוסטריה מפרוסיה שלא לספח את סקסוניה כמחוות כבוד, ופרוסיה נעתרה לבקשה, והותירה את סקסוניה כמדינה עצמאית. מאוחר יותר באותה שנה הצטרפה סקסוניה על דעת עצמה לקונפדרציה הצפון-גרמנית. מלחמת צרפת–פרוסיה בשנת 1871 הובילה לשיוך חברות הקונפדרציה אל האימפריה הגרמנית ויוהאן נותר בתפקידו והוכפף לקיסר האימפריה הגרמנית.
ב-29 באוקטובר 1873 מת יוהאן בדרזדן, ובמקומו עלה לשלטון בנו אלברט, מלך סקסוניה.
משפחתו.
ב-10 בנובמבר 1822 התחתן יוהאן על ידי שליח עם אמליה אוגוסטה, נסיכת בוואריה, בתם של מקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה וקרולינה מבאדן, וב-21 בנובמבר באותה שנה מומשו הנישואים בדרזדן. ממנה היו לו 9 ילדים:
נורברט נאכטוואי
נורברט נאכטוואי (בגרמנית: Norbert Nachtweih, נולד ב-4 ביוני 1957 בזאנגרהאוזן שבגרמניה המזרחית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת הקשר בעיקר באיינטרכט פרנקפורט ובבאיירן מינכן. נאכטוואי התפרסם בכך שערק מגרמניה המזרחית לגרמניה המערבית בתקופת מסך הברזל ביחד עם חברו הכדורגלן יורגן פהל, וזכה בתארים רבים כשחקן מזרח גרמני בגרמניה המערבית.
קריירת מועדונים.
כמי האלה.