הקדנציה של סונס במידלסברו לא הייתה זכורה לטובה. אף על פי שמידלסבברו סיימו במקום הרביעי בליגה, הם היו רחוקים שני מקומות וארבע-עשרה נקודות מעלייה לליגה הבכירה ולא הציגו את יכולתם האמיתית. העונה שלאחר מכן הייתה מוצלחת יותר ועם סונס בעמדה המרכזית בקבוצה, מידלסברו מימשו את מלוא הפוטנציאל וסיימו כאלופי ליגת המשנה במרחק של חמש-עשרה נקודות מלוטון טאון במקום השני. במשחק הבית האחרון של הבורו ב-20 באוגוסט 1974, הבקיע סונס שלושער אישי בניצחון 0:8 על שפילד ונסדיי.
סונס זומן לראשונה לנבחרת סקוטלנד ב-30 באוקטובר 1974 בניצחון 0:3 על מזרח גרמניה במשחק ידידות שנערך בהאמפדן פארק. סונס זכה בכינוי הקומי "סואי מהונג קונג" לאחר שבשנת 1977 נעדר ממחנה אימונים קדם-עונתי בהונג קונג והיה בחברתה של "חברה".
לאחר שזכו בגביע אירופה לאלופות ב-1977, החליטו בליברפול לחפש חיזוק להגנה על התואר האירופי, כמו גם אליפות הליגה האנגלית שבה זכו באותה העונה. כך, שלושה שחקנים סקוטים בשנות ה-20 שלהם הוחתמו על ידי המאמן בוב פייזלי במהלך ששת החודשים הבאים. הראשון היה אלן האנסן שהגיע תמורת 110,000 ליש"ט מפרטיק ת'יסל הסקוטית. אחריו הוחתם קני דלגליש תמורת 440,000 ליש"ט – אז שיא העברות, מקבוצת סלטיק. אחרון הגיע סונס בעבור 350,000 ליש"ט – העברת שיא במידלסברו, ב-10 בינואר 1978. שלושתם עתידים להפוך לעמוד השדרה של הקבוצה בשבע העונות הבאות.
עזיבתו של סונס במידלסבורו הייתה צורבת, כאשר במשחק הבית האחרון שלו במדי הבורו, האוהדים שהיו בדרך כלל נאמנים פנו לעברו וגידפו אותו במשך כל המשחק. סונס אמר את המילה האחרונה בנושא, כאשר בעת שעזב את המגרש בפעם האחרונה הוא פנה לקהל והראה תנועת V באצבעותיו. סונס ערך את הופעת הבכורה שלו במדי ליברפול בניצחון הליגה 0:1 על וסט ברומיץ' אלביון ב-14 בינואר 1978. את שערו הראשון במועדון כבש סונס בבעיטת יעף בדקה ה-39 בניצחון 1:3 על מנצ'סטר יונייטד באנפילד ב-25 בפברואר. שערו של סונס היה הראשון של ליברפול במשחק ונבחר על ידי אוהדי הקבוצה לשער העונה.
סונס השתלב בליברפול במהירות ועזר למועדון לשמור על תוארו האירופי. הוא לא שותף במסגרת אירופית עד לשלב חצי הגמר, אך בא לידי ביטוי במשחק הגמר באצטדיון ומבלי כאשר בדקה ה-65 בישל לקני דלגליש את השער היחיד במשחק מול ברוז' הבלגית.
בקיץ של אותה השנה זומן סונס על ידי אלי מקלאוד לסגל נבחרת סקוטלנד לגביע העולם בארגנטינה. עד אותה העת שיחק סונס שש פעמים בלבד במדי הנבחרת, ופציעה מנעה ממנו לשחק בשני המשחקים הראשונים של סקוטלנד בשלב הבתים – מול נבחרת פרו ונבחרת איראן. עם הפסד ותיקו בהיעדרו, חזרתו של סונס הייתה מכריעה עבור נבחרתו, שהזדקקה לניצחון בהפרש של שלושה שערים לפחות מול נבחרת הולנד. חזרתו של סונס העירה את הסקוטים, אך ניצחון בתוצאה 2:3 לא הספיק להם כדי לעלות לשלב הבא.
בעונה לאחר מכן זכה סונס באליפות הליגה הראשונה שלו כאשר ליברפול זכתה באליפות הליגה, הישג עליו חזרה גם ב-1980. בשנת 1981 ליברפול הפסידה את תואר האליפות לאסטון וילה אך זכתה בגביע הליגה הראשון שלה וגביע האירופי השלישי עם ניצחון 0–1 על ריאל מדריד במשחק הגמר. סונס הבקיע שלושער במשחק רבע הגמר מול צסק"א סופיה.
באותו הקיץ החליט פייזלי להעביר את תפקיד הקפטן לסונס, לאכזבתו הרבה של פיל תומפסון שהחזיק בתפקיד. בתום אותה העונה הניף סונס שני גביעים כאשר ליברפול זכתה באליפות הליגה וכן בגביע הליגה. בשנת 1982 השתתף סונס במונדיאל בספרד כאשר סקוטלנד הוגרלה לבית אחד עם נבחרת ניו זילנד, נבחרת ברזיל ונבחרת ברית המועצות. את שערו הבינלאומי הראשון סונס כבש שתי דקות לסיום המשחק מול ברית המועצות במאלגה ב-22 ביוני, אך סקוטלנד שוב לא הצליחה להעפיל לשלב הבא. עוד ב-1982, סונס הופיע בפרק בודד בסדרת טלוויזיה מקומית ששודרה ב-BBC. גם חברו לקבוצה, סמי לי, הופיע באחד הפרקים בדרמה.
בעונה שלאחר מכן, בתפקיד אותו הכיר טוב ביותר, זכתה ליברפול שוב באליפות הליגה ובגביע הליגה. לאחר הניצחון 1:2 על מנצ'סטר יונייטד בגמר גביע הליגה בוומבלי, ויתר סונס על זכותו כקפטן להניף את הגביע והתעקש על כך שמאמנו, בוב פייזלי, יניף את הגביע בעונת הפרישה שלו.
ב-1984 הניף סונס שלושה גביעים כאשר ליברפול זכתה בתואר האליפות, בגביע הליגה לאחר ניצחון בגמר על היריבים המרים אברטון משער של סונס, וכן בגביע האירופי לאחר ניצחון במשחק הגמר בדו-קרב פנדלים על רומא. בתום העונה נמכר כרטיס השחקן של סונס לקבוצת סמפדוריה האיטלקית תמורת 650,000 ליש"ט, לאחר שהביע את רצונו לשחק מחוץ לאנגליה. מאזנו של סונס בליברפול כלל 56 שערים ב-358 משחקים.
בסמפדוריה התאקלם סונס במהרה והתחבר עם שחקן נבחרת אנגליה, טרבור פרנסיס, שהצטרף למועדון ב-1982. סונס ופרנסיס היוו מקור השראה לשחקנים הצעירים בסמפדורה, בהם רוברטו מנצ'יני וג'אנלוקה ויאלי. גם באיטליה המשיך סונס לזכות בתארים, ובעונתו הראשונה זכתה הקבוצה בגביע האיטלקי לאחר ניצחון 1:3 על קבוצת הסרייה א' מילאן – הזכייה הראשונה בגביע בתולדותיו של המועדון.
ב-25 במאי 1985, היה סונס קפטן נבחרת סקוטלנד בניצחון 0:1 על נבחרת אנגליה. כשנה לאחר מכן, ב-23 באפריל 1986, שימש סונס שוב כקפטן הנבחרת וכבש את השער היחיד שלה בהפסד 2:1 לאנגליה, זמן קצר לפני מונדיאל 1986. מאמן הנבחרת הזמני, אלכס פרגוסון, זימן את סונס לסגל לקראת המונדיאל במקסיקו, בו שותף בשני משחקים בשלב הבתים – מול דנמרק ומערב גרמניה. סקוטלנד הפסידה בשני המשחקים והודחה מגביע העולם כבר בשלב הבתים.
כאשר החלה נבחרת סקוטלנד להיבנות מחדש לאחר גביע העולם, סונס לא זומן עוד לסגל הנבחרת והקריירה הבינלאומית שלו הסתיימה לאחר 12 שנים, בהן שותף ב-54 משחקים והבקיע ארבעה שערים. לאחר שתי עונות בליגה האיטלקית, עזב סונס את סמפדוריה והצטרף כמאמן-שחקן לגלאזגו ריינג'רס הסקוטית.
קריירת אימון.
גלאזגו ריינג'רס.
סונס הצטרף לגלאזגו ריינג'רס כשחקן-מאמן תמורת 300,000 ליש"ט באביב 1986, לקראת עונת 1986/1987. התיקולים החזקים של סונס, תכונה שבוב פייזלי הצליח להשקיט בליברפול, הפכו שוב לחלק מסדר היום שלו, והוא הורחק בכרטיס אדום בדקה ה-34 של משחק הבכורה שלו ב-9 באוגוסט 1986, במשחק שנערך בעיר הולדתו אדינבורו מול הקבוצה המקומית היברניאן. במהלך הקדנציה בריינג'רס הספיק סונס לקבל מספר כרטיסים אדומים נוספים. משחקו האחרון כשחקן היה משחקה האחרון של ריינג'רס באייברוקס בעונת 1989/1990, בניצחון 0:2 על דאנפרמלין אתלטיק, בו סונס העלה את עצמו לעשרים הדקות האחרונות במשחק.
אחת מהשפעותיו האחרות של סונס על הריינג'רס, הייתה פתיחת שעריה והחתמתם של שחקנים שאינם סקוטים. כדורגלנים אנגלים רבים הגיעו תחתיו לאייברוקס – בטענה כי קבוצה המעוניינת להצליח צריכה להחזיק שחקנים טובים, ללא קשר לאזרחותם. שחקנים סקוטים רבים שיחקו בעבר באנגליה, אך שחקנים אנגלים מנגד כמעט ולא עברו את הגבול צפונה, עד הגעתו של סונס לריינג'רס.
סיבה נוספת ל"נדידתם" של האנגלים צפונה נעוצה בכך שריינג'רס הורשתה לשחק במפעלים האירופאיים, בעוד קבוצות אנגליות הושעו מכל פעילות אירופית למשך חמש שנים בעקבות אסון הייזל ב-1985. סונס החתים את המגן טרי בוצ'ר מאיפסוויץ' טאון, את השוער כריס וודס וכן שחקנים אנגלים נוספים.
עם זאת, ההעברה השערורייתית ביותר של סונס הייתה של שחקן סקוטי. בהיותו מתנגד למגמה הגלויה של הריינג'רס לא להחתים שחקנים קתולים בכירים, סונס החתים את מו ג'ונסטון ששיחק בצרפת, זאת על אף שהשחקן התחייב לחזור לקבוצתו הקודמת סלטיק. ג'ונסטון הצליח להשתלב במועדון וכבש 31 שערים ב-76 משחקים, לפני מעברו ב-1991 לאברטון.
הריינג'רס זכו בארבע אליפויות סקוטלנד (1987, 1989, 1990 ו-1991) ובארבעה גביעים סקוטיים תחת הדרכתו של סונס, לפני שהוא עזב לטובת ליברפול בעקבות התפטרותו ממשרת המאמן של קני דלגליש.
ליברפול.
ארבע העונות של סונס כמאמן ליברפול היו רצופות אירועים מבחינת סונס אבל גרועות מבחינת המועדון. התואר היחיד של המועדון בשנים האלו היה גביע ההתאחדות ב-1992 אחרי ניצחון בגמר על סנדרלנד מליגת המשנה, אך טקטיקות לא מוצלחות, העברות כושלות וניהול בינוני הובילו להידרדרותה של אחת מקבוצות הפאר של אירופה.
שמועות על ויכוחים בין סונס לשחקנים בחדרי ההלבשה פורסמו ללא הרף, ואיאן ראש, מגדולי כוכבי המועדון, אמר למראיין של רשת סקיי ספורטס כי "כוסות שנזרקים" הם לא מחזה חדש. נחמתו היחידה של סונס בקדנציה שלו בליברפול הייתה האפשרות שנתן לשחקנים צעירים להתפתח, בראשם סטיב מקמנמן ורובי פאולר, בניגוד לשחקנים הבוגרים יותר, אותם האשים סונס בכך שלא היה להם הלב למשחק.
באופן אירוני, היה זה דווקא לבו של סונס שכשל תחת הלחץ. ב-1992 סונס עבר ניתוח לב מקיף, והוביל את שחקניו לגמר גביע ההתאחדות בוומבלי ימים אחדים לאחר שחרור מבית החולים. למרות האירועים, השערורייה העיקרית אירעה דווקא בהקשר למשחק חצי גמר הגביע, מול פורטסמות'.
המשחק עצמו הגיע לגומלין ולדו-קרב פנדלים, כאשר במקרה של ניצחון, היה אמור להתפרסם בצהובון הסאן ריאיון עם סונס החוגג את ניצחונו של המועדון ואת הניתוח המוצלח שעבר בעצמו. התמונה שהתלוותה לראיון הייתה זו של סונס במיטת בית החולים, מנשק את חברתו לאחר היציאה מהניתוח המוצלח וניצחון קבוצתו.