Cable Modem Termination System - CMTS (בתרגום חופשי: מערכת מיסוּף מודמי כבלים), הוא סוג ציוד תקשורת מחשבים המשמש לאספקת שירותי נתונים רחבי-סרט, כגון אינטרנט ו-Voice over IP למנויים של חברת תקשורת כבלים.
בדומה לרכיבי מיסוּף נוספים בארכיטקטורת רשתות מחשבים, תפקידו של CMTS הוא לגשר, הן פיזית והן לוגית, בין סוגים שונים של מערכות תקשורת. ברשתות כבלים - מהצד האחד, רכיבי מרכז התקשורת של חברת הכבלים (Headend), ומהצד השני - מודמים המותקנים בבית המנוי (Subscriber). מרבית רכיבי ה-CMTS המופעלים על ידי חברות הכבלים עשויים לשרת עשרות-אלפי לקוחות כל אחד.
אופן הפעולה.
רכיב ציוד זה מנהל את כל תעבורת המידע המגיעה ממחשבי קצה המצויים באזור גאוגרפי מסוים, מנתב אותה אל ספקית האינטרנט ומבצע רישום של המודם ברשומות שלו. בנוסף, מתקשר ה-CMTS עם רכיבי CMTS אחרים בתצורת VPN (רשת פנימית) ואף עם רשת האינטרנט (רשת חיצונית).
תפקידיו העיקריים של ה-CMTS הם:
אבות האומה ואמותיה
רווית יתר
יקב מרגלית
יקב מרגלית הוא יקב בוטיק ישראלי.
אודות היקב.
היקב הוקם בשנת 1989 על ידי הדוקטור לכימיה פיזיקלית יאיר מרגלית, אז הוציא לשוק לראשונה תשע מאות בקבוקים של יין קברנה סוביניון. אליו הצטרף בנו אסף והיה מיקבי הבוטיק הראשונים שפעלו במדינת ישראל. הוקם לראשונה כיקב זעיר במושב כפר בילו שעל יד רחובות וב-1994 עבר למיקומו הנוכחי בין חדרה לעמק חפר.
יאיר מרגלית עסק שנים רבות במחקר ולאחר הצלחת היקב התרכז ביצור יין, בכתיבה בנושא ובסדנאות לטעימת יין, הוא מרכז הפקולטה לייננות במכללת תל חי ומלמד בפקולטה להנדסת מזון בטכניון וכתב שני ספרים מקצועיים בתחום הכימיה של היין. אסף מרגלית למד חקלאות בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית ברחובות, והתלמד בכרמים בקליפורניה. עובד נוסף ביקב הוא רמי ליבנה שעסק בדפוס ובגרפיקה ממוחשבת ועבר לעשיית יין.
היקב מתמקד ביצור יין מזני בורדו: קברנה סוביניון, מרלו וקברנה פרנק ומשנת 1995 החלו גם לייצר יין מענבי שרדונה, פטיט סירה וסירה. מרגלית ייצרו גם יין מעינב הקריניאן. הוא מייצר יין משלוש סדרות: ספיישל רזרב ומרגלית (יינות זניים) ובורדו אניגמה (ממסך).
יקב מרגלית מוציא לשוק כעשרים אלף בקבוקים בלבד מדי שנה, זאת על מנת להעניק טיפול אישי וקפדני. מענבים שנקטפים בקדיתא שבגליל העליון בגובה 800 מטרים מעל פני הים וענבי קברנה פרנק מכרמי בנימינה. הגפנים גדלות ללא השקיה.
האקדמיה הישראלית למדעים
אופנובנק
שישיות טננט
שישיות טננט הוא טורניר כדורגל אולמות שנתי שנערך בחודש ינואר בין השנים 1984 ו-1993 בהשתתפות קבוצות כדורגל סקוטיות, בדרך כלל מליגת העל הסקוטית, לעיתים מליגות נמוכות יותר בסקוטלנד ופעם אחת השתתפה בו גם מנצ'סטר סיטי האנגלית. הטורניר היה ממומן על ידי מבשלות הבירה טננט קלדוניאן ואורגן על ידי התאחדות הכדורגל הסקוטית. כאשר הפסיקו המבשלות במימון התחרות ב-1993, הופסק הטורניר.
מבנה התחרות היה משתנה בהתאם למספר הקבוצות המשתתפות, אך במרבית השנים כלל 2 בתים של 5 קבוצות, כאשר מכל בית היו עולות שתי הראשונות למשחקי נוק אאוט בשלב חצי גמר ומשחק גמר בין המנצחות. בשנתו הראשונה שוחק הטורניר בקואסטרס ארנה (Coasters Arena) בפאלקירק. ב-1985 שוחק הטורניר באינגליסטון שואוגראונד (Ingliston Showground) בסמוך לאדינבורו, והחל משנת 1986 עד לביטולו, שוחק הטורניר במרכז התערוכות והכנסים הסקוטי בגלאזגו.
חוקי המשחק.
חוקי המשחק השתנו מעט במהלך השנים, והחוקים המובאים הם אלו שהיו תקפים בטורניר האחרון ב-1993. רבים מהחוקים אומצו מכדורגל האולמות בארצות הברית, שבתורו אימץ הרבה מחוקיו מענף ההוקי קרח.
יאיר מרגלית
לווייתני בדים
אריה שנקר
אריה שנקר (1877– 3 באוקטובר 1959) היה תעשיין, מחלוצי תעשיית הטקסטיל בישראל והנשיא הראשון של התאחדות התעשיינים בישראל.
ביוגרפיה.
שנקר נולד סמוך לפוהרבישצ'ה שבפלך ויניצה באוקראינה, כבן למשפחת חסידים (אביו - בן ציון), שהתייחסה לאדמו"ר רבי שמעון מרוז'ין. בנערותו היה פעיל בארגונים ציוניים בעירו.
שנקר עלה לארץ ישראל מרוסיה בשנת 1924, והיה ליזם ולתעשיין, מחלוצי תעשיית הטקסטיל בארץ ישראל. בשנת 1925 רכש את בית החרושת לודז'יה, שעמד ברחוב נחמני 43 בתל אביב, והפך אותו למפעל מצליח. בשנת 1935 הועתק המפעל לשכונת "אגרובנק" (לימים אחת משכונות חולון) והיה לאחד מהמפעלים הבולטים בארץ ישראל של תקופת המנדט. תוצרתו נשלחה לאסיה ולאירופה. אחיינו, בן ציון שנקר, עבר לחולון עם משפחתו בעקבות העתקת המפעל והפך לאחד ממקימי העיר חולון.
הקים את ארגון "התאחדות בעלי התעשייה בארץ ישראל" (כיום התאחדות התעשיינים) והיה נשיאו.
אריה שנקר נפטר בתל אביב בב' בתשרי תש"ך (1959) ונטמן בבית הקברות טרומפלדור בתל אביב.
על שמו נקרא אזור התעשייה קריית אריה במערב פתח תקווה (ורחוב באזור תעשייה זה), שנקר - בית ספר גבוה להנדסה ולעיצוב, שהוקם בשנת 1970 ברמת גן, בניין הפקולטה לפיזיקה ולכימיה באוניברסיטת תל אביב ורחובות במפרץ חיפה, בחולון ובהרצליה פיתוח.
כמו כן, משנת 1980 מעניקה התאחדות התעשיינים את "אות יקיר התעשייה" הנקרא על שמו לתעשיינים ותיקים על תרומתם לפיתוח התעשייה במדינת ישראל.
פיוטר השלישי, קיסר רוסיה
פיוטר השלישי (ברוסית: Пётр III; 21 בפברואר 1728 – 17 ביולי 1762) היה קיסר האימפריה הרוסית בין 1761 ל-1762.
ביוגרפיה.
ראשית חייו.
פיוטר נולד בקיל בשלזוויג-הולשטיין בצפון גרמניה, בשם קרל פטר אולריך. אמו הייתה אנה פטרובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתו של פיוטר הגדול, ואביו היה קרל פרידריך, דוכס הולשטיין-גוטורפ, אחיינו של קרל השנים עשר מלך שוודיה. תחילה הוא התחנך כיורש העצר של שוודיה.
פיוטר התייתם מהוריו בגיל צעיר, אמו מתה מיד עם לידתו, ואביו מת כשהיה בן 11. בעקבות מות אביו, נהיה פיוטר יורש העצר של שוודיה. הוא התחנך בבית של דודו, אדולף פרדריק שמאוחר יותר נעשה מלך שוודיה. בשנת 1741, דודתו של פיוטר, יליזבטה, הפכה לקיסרית האימפריה הרוסית. שנה לאחר מכן, יליזבטה מינתה את פיוטר ליורש העצר שלה והביאה אותו מגרמניה לרוסיה. המינוי ליורש העצר של רוסיה ביטל את זכותו של פיוטר לכתר השוודי. עם הגעתו לרוסיה המיר פיוטר את דתו לנצרות אורתודוקסית ושינה את שמו לפיוטר. בגיל שש עשרה חלה במחלת האבעבועות השחורות.
בשנת 1745 הקיסרית יליזבטה ציוותה על פיוטר לשאת לאישה את סופיה אוגוסטה פרדריקה פון אנהלט צרבסט, אשר המירה את דתה לנצרות אורתודוקסית ושינתה את שמה ליקתרינה אלכסייבנה. ב 1754 נולד לזוג בן - פאבל. מיד עם לידתו, נלקח הבן מהוריו והתחנך על ידי הקיסרית בעצמה. פיוטר היה מרוצה מהחלטה זו, וראה את בנו כפעם בשבוע.
הקיסר פיוטר היה ידוע בהתנהגותו הילדותית, ובכך שהיה משחק עד השעות הקטנות של הלילה בחיילי עופרת קטנים, גם בהיותו נשוי ליקטרינה.
עם הזמן הוא התרחק מאשתו ויליזבטה וורונצובה הייתה למאהבת שלו. אשתו נפגעה ממעשיו ובהמשך החלה גם היא לבגוד בבעלה. בהתאם לעדויות, הדבר היה ידוע לפיוטר. בשנת 1757 ליקטרינה נולדה בת אשר למרות שככל הנראה לא הייתה בת של פיוטר, הוא הכיר בה כבתו.
במשך התקופה בה שהה בסנקט פטרבורג פיוטר לא התקרב לתרבות הרוסית, לא למד את מנהגיה וזלזל במנהגי הנצרות האורתודוקסית. בשנת 1751 בהיוודע שדודו נעשה מלך שוודיה אמר שחבל שהגיע לרוסיה במקום להיות מלך שוודיה.
במהלך מלחמת שבע השנים תמך בפרידריך השני, מלך פרוסיה למרות שמדינתו הייתה במלחמה איתו. בהתאם לעדויות הוא אף העביר לפרוסיה מידע צבאי רגיש. התנהגותו זו גרמה להתמרמרות באצולה רוסית. למרות הכול, יליזבטה, קיסרית רוסיה לא הייתה מוכנה לשנות את החלטתה.
שלטונו.
פיוטר עלה לשלטון בסוף שנת 1761 בעקבות מות דודתו והיה בשלטון במשך 186 ימים. באותו זמן, הייתה רוסיה קרובה להכרעת פרוסיה במלחמת שבע השנים. למרות זאת, נסוג פיוטר מכל השטחים שנכבשו במלחמה, ואף כרת ברית עם פרוסיה. פעולות אלו הביאו להתמרמרות רבה בקרב האצולה והצבא.
במשך תקופת השלטון הקצרה הוא היה פעיל מאוד. הוא הוציא מספר צווים חשובים בתחום הכלכלי, הפסיק רדיפות על רקע דתי, ועוד. המסמך החשוב ביותר כלל הנחיות חדשות בהקשר לזכויות האצולה הרוסית. בהתאם למסמך זה זכויות האצולה התרחבו מאוד וחובותיה כלפי המדינה קטנו. כבר בתחילת שלטונו הוא החזיר מסיביר את כריסטופור מיניך, שהוגלה לשם בידי יליזבטה, וקירב אותו לחצר. כמו כן הוא הביא לסנקט פטרבורג קרובים רבים מגרמניה.
יקטרינה הייתה בהריון מתקדם, אף על פי כן, פיוטר דיבר בגלוי על רצונו להתגרש ממנה ולהתחתן עם יליזבטה וורונצובה. ב-30 באפריל המתח בין בני הזוג הגיע לשיאו ופיוטר אף רצה לעצור את אשתו, דבר שנמנע רק בעקבות התערבות דודו. לקראת מאי 1762 למרות אזהרות רבות, עזב פיוטר, עם נאמני חצרו, את הבירה ויצא לחופשת קיץ. מחוץ לעיר. בבוקר ה - 28 ביוני 1762 הוא נסע לארמון הגדול בפטרהוף לצורך קבלת פנים גדולה. בלחץ תומכיה, עזבה יקטרינה ששהתה עמו ביחד עם המדינאי אלכסיי אורלוב, שהיה נאמן לה את פטרהוף, נסעה לבירה והשביעה את יחידות צבא המוצבות בבירה, את הסנאט ואת הסינוד לנאמנות לה.
למרות בקשות של כריסטופור מיניך מפיוטר לצאת לקרונשטאדט בה היו יחידות צבא נאמנות לו ולהתחיל מאבק מול כוחותיה של יקטרינה תוך התבססות על הצי, בחר פיוטר להמתין ובסופו של דבר נכנע ללא מאבק של ממש. יקתרינה הוכרזה כקיסרית בשם יקתרינה השנייה.
מותו.