ב-1983 מונה לעורך הראשי של רשת המקומונים "רחוב ראשי". רשת מקומונים זו לא האריכה ימים יותר משנה. לאחר סגירת רשת המקומונים, שליו הצטרף לצוות ההקמה של העיתון היומי "חדשות". בשנת 1985 עזב את העיתון "חדשות" והצטרף כעורך לרשת המקומונים של "ידיעות אחרונות". הוא שימש כעוזרו של דב יודקובסקי, העורך הראשי של "ידיעות אחרונות", עד לפרישתו של יודקובסקי בסוף שנת 1989.
בראשית שנת 1987 הקים יחד עם גיסו, יורם אלרואי, את חברת הרפואה הפרטית שח"ל - שירות חולי לב, ארגון המעניק שירות רפואי לחולי מחלות לב. שליו כיהן כדירקטור בחברה, ובחברות נוספות ביניהן סלקום, אביב גלעדי הפקות, טלעד ואגיס.
שליו נמנה בין מייסדי חברת החדשות והערוץ השני, והיה המנכ"ל הראשון של חברת החדשות של ערוץ 2 מאז הקמתה בשנת 1993 ועד 1995. שליו יזם את התוכנית "חמש עם רפי רשף" בהנחיית רפי רשף.
ב-1995 פרש מחברת החדשות של ערוץ 2 וביוני 1996 מונה לעורך הראשי של ידיעות אחרונות. ב-1999 פוטר מתפקידו כעורך הראשי עקב חילוקי דעות עם ארנון מוזס, המוציא לאור והבעלים של העיתון. בשנת 2000 מונה על ידי נשיא השקעות דיסקונט, יורם טורבוביץ' לסגן נשיא האחראי על תחום התוכן בחברה. שליו עזב את תפקידו בחברה כשנה לאחר מכן, בסוף ספטמבר 2001. שליו היה מבין ממקימי חברת לוגיה, זרוע התוכן הסלולרי של סלקום.
נוסטראדאמוס
Playbill Vault
איוואן אורגאנט
דוקו אומרוב
צבים כל הדרך למטה
"צבים כל הדרך למטה" הוא ביטוי המייצג פרדוקס לא פתיר. מקור הביטוי באנקדוטה המתייחסת למודל של כדור הארץ השטוח. חלק מהאנשים שהאמינו במודל הארץ השטוחה, חשבו שמה שמחזיק את הארץ מליפול, הוא צב העולם עליו הארץ הייתה מונחת (זאת לפי מיתוס הינדי עתיק). צב העולם, בתורו נתמך על ידי טור של צבים. אמונה זו מזמנת את השאלה הבלתי נמנעת - על מה עומד הצב האחרון בטור? על כך ניתנה התשובה הפרדוקסלית "יש צבים כל הדרך למטה". אי לכך נטבע הביטוי בסלנג פופולרי כסמל לאבסורד. בפילוסופיה, הביטוי מבטא נסיגה אינסופית בקוסמולוגיה המוצגת על ידי פרדוקס "הזז ללא הזזה" (הזה שזז בלי שיזיזו אותו).
ביטוי זה ממחיש את תפיסת האבנאסטה בפילוסופיה ההודית, ומתייחס לפגם הנסיגה האינסופי בכל ויכוח פילוסופי. בניגוד למרבית האמונה המערבית, זו לא אמונה מאוד פופולרית. למעשה זה עיקרון מקובל בפילוסופיה ההודית, המשמש בדרך כלל כדי לדחות טענות התומכות בקיום "אלוהים בורא עולם" או קיום "הזז ללא הזזה".
הביטוי נפוץ, לפחות מאז תחילת המאה ה-20.
מטאפורה דומה המתארת את הנסיגה האינסופית ומעגלי הסיבה ותוצאה לאותה הבעיה היא "פרדוקס הביצה והתרנגולת".
עונת 1960/1961 בפוטבול ליג
עונת 1960/1961 הייתה העונה ה-62 של הפוטבול ליג שהיא הייתה הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-20 באוגוסט 1960 והסתיימה ב-21 באפריל 1961. בעונה זו התחרויות התקיימו בליגה הבכירה, בליגת משנה, בדיוויזיון השלישי ובדיוויזיון הרביעי.
הליגה הבכירה כללה 22 קבוצות. אסטון וילה וקארדיף סיטי היו הקבוצות שעלו מליגת משנה.
עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון ביחס שערים דורגה במקום גבוה יותר. שיטה זו הייתה בתוקף עד לעונת 1976/1977.
טוטנהאם הוטספר זכתה באליפות בפעם השנייה בתולדות המועדון. היא זכתה גם בגביע האנגלי. פעם הקודמת זה התרחש בעונת 1896/1897 כאשר אסטון וילה זכתה בתוארים.
בסוף העונה לליגת משנה ירדו ניוקאסל יונייטד ופרסטון נורת' אנד. במקומן לליגה הבכירה עלו איפסוויץ' טאון (בפעם הראשונה בהיסטוריה של המועדון) ושפילד יונייטד.
כדורגלנים מצטיינים.
ג'ימי גריבס מצ'לסי כבש 41 שערים וזכה בתואר מלך השערים. זאת בפעם השנייה בקריירה.
דני בלנשפלאואר מטוטנהאם הוטספר זכה בפרס כדורגלן השנה של התאחדות עיתונאי הכדורגל האנגלית. זאת בפעם השנייה בקריירה.
דרק רידל
דרק רידל (באנגלית: Derek Riddell; נולד ב-11 בינואר 1967) הוא שחקן טלוויזיה סקוטי. הוא מוכר בעיקר מהופעתו בתפקיד ד"ר ג'יימי פטרסון בסדרת הטלוויזיה "לא מלאכיות" של ערוץ 4. עוד כיכב בתפקידי אורח בסדרות "דוקטור הו", "בטי", "עדות אילמת" ו"דרך ווטרלו".
ביוגרפיה.
רידל נולד בגלאזגו, בנם של המורה והשחקנית לשעבר הופ רוס ושל הכדורגלן איאן רידל ששיחק בסנט מירן ובברוויק ריינג'רס. הוא סיים תואר במנהל עסקים באוניברסיטת סטרת'קלייד. אחר כך למד באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון וסיים את הלימודים ב-1990.
אחר שסיים את הלימודים בבית הספר למשחק לוהק רידל להפקה הסקוטית "Strathblair", וכיכב בסדרות טלוויזיה פופולריות אחדות כגון "טגארט", "חדר מיון" ו-"The Bill". הפריצה שלו הייתה כששיחק בסדרות זוכות השבחים של ערוץ 4 "מועדון הספר" ו"לא מלאכיות". בנוסף להופעותיו בטלוויזיה משחק רידל גם בהפקות תיאטרון.
חיים אישיים.
בת זוגו של רידל היא השחקנית פרנסס קריגן, והם הורים לתאומים.
מבצר אפק
עונת 1961/1962 בפוטבול ליג
עונת 1961/1962 הייתה העונה ה-63 של הפוטבול ליג שהיא הייתה הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-19 באוגוסט 1961 והסתיימה ב-30 באפריל 1962. בעונה זו התחרויות התקיימו בליגה הבכירה, בליגת משנה, בדיוויזיון השלישי ובדיוויזיון הרביעי.
הליגה הבכירה כללה 22 קבוצות. איפסוויץ' טאון (בפעם הראשונה בתולדות המועדון המועדון) ושפילד יונייטד היו הקבוצות שעלו מליגת משנה.
עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון ביחס שערים דורגה במקום גבוה יותר. שיטה זו הייתה בתוקף עד לעונת 1976/1977.
איפסוויץ' טאון שזו הייתה העונה הראשונה שלה בליגה הבכירה זכתה באליפות.
בסוף העונה לליגת משנה ירדו קארדיף סיטי וצ'לסי. במקומן לליגה הבכירה עלו ליברפול ולייטון אוריינט (בפעם הראשונה בתולדות המועדון).
כדורגלנים מצטיינים.
ריי קרופורד מאיפסוויץ' טאון ודרק קוואן מוסט ברומיץ' אלביון כבשו 33 שערים וזכו בתואר מלך השערים.
ג'ימי אדמסון מברנלי זכה בפרס כדורגלן השנה של התאחדות עיתונאי הכדורגל האנגלית.
שארה
שֶׁאֱרָה, היא דמות מקראית, בתו של אפרים בנו של יוסף. שמה מופיע פעם אחת בתנ"ך, בספר דברי הימים. מסופר עליה כי בנתה שלוש ערים, בית חורון תחתון, בית חורון עליון ואת אוזן שארה.
המחבר המקראי מציין כי שארה היא צאצאית יחידה של אפרים, אשר ניצלה בעקבות כישלון שבט אפרים בניסיונם להיאחז באזור עמק איילון:
בתנ"ך מופיעים סיפורים רבים המייחסים בניית ערים לדמויות מקראיות אך אלו ברובם גברים. אף ייסוד עיר אינו מיוחס במקרא לאף אישה זולת שארה. קין בנה את העיר הראשונה, יהושע בן נון בנה את תמנת סרח וחיאל בית האלי אשר בנה את יריחו ובעקבות קללת יהושע מתו בניו, הם חלק מבוני ערים המוזכרים המקרא.
יש הסוברים כי בסיפור זה, המופיע בספר דברי הימים, משובצת מסורת שנעלמה ביד עורך ובאה בסתירה לסיפור יציאת מצרים. הסיפור המופיע בדברי הימים מספר על רשימה גנאלוגית של אפרים וסותר אף את הסיפור בבראשית, על פיו נולד אפרים ליוסף במצרים, ולא התגורר בארץ כנען. ואילו על פי המסורת בדברי הימים, חי אפרים בארץ כנען, בניו נהרגים בהתקלות עם תושבי העיר גת ולאחר מותם בונה שארה שלוש ערים. ייתכן כי מגמתו של סיפור זה היא להבליט את הקשר של שבט אפרים לארץ ישראל. יש הסוברים כי שבט אפרים עלה לארץ טרם התנחלות השבטים בארץ, ואחרים טוענים כי הסיפור מיוחס לתקופה שלאחר כיבוש הארץ.
מערת האיש שבקיר
מערת המקדש
פיאט 522
פיאט 522 (באיטלקית: Fiat 522) היא מכונית סלון, מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקית פיאט אשר יוצרה בין השנים 1931–1934. בנוסף, יוצר הדגם גם בגרסאות טורפדו וקבריולה.
סך הכול יוצרו 5,988 יחידות.
איירין דאן
איירין דאן (באנגלית: Irene Dunne 20 בדצמבר 1898 - 4 בספטמבר 1990) הייתה שחקנית קולנוע וזמרת אמריקאית. התפרסמה בעיקר בשנות ה-30, שנות ה-40 ותחילת שנות ה-50.
קורות חיים.
נולדה בלואיוויל, קנטקי בשם Irene Marie Dunn. כשהייתה בת חמש מת אביה והמשפחה עברה למדיסון, אינדיאנה, שם למדה פסנתר ופיתוח קול והשתתפה בהופעות בבתי ספר ובכנסיות. ב-1916 קיבלה דיפלומה ללימוד אמנות וזכתה במלגה ללמוד בקולג' למוזיקה בשיקגו. עם קול הסופרנו שלה קיוותה להתקבל למטרופוליטן אופרה, אך נדחתה והחלה להופיע במחזות מוזיקליים בברודוויי.
היא הופיעה במחזמר ספינת השעשועים ב-1929 ואז הוחתמה בחברת RKO בהוליווד. סרטה הראשון היה "(Leathernecking" (1930, עיבוד של המחזמר "Present Arms" של רוג'רס והארט. היא הופיעה ב-41 סרטים, מתוכם שרה ב-26.
דאן הייתה מועמדת חמש פעמים לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר:
מבין סרטיה יש לציין את "רוברטה" לצידו של פרד אסטר שם שרה את השיר "עשן חודר לעיניך" (1935), "אשתי המועדפת" ו-"סרנדה בפרוטה" לצידו של קארי גראנט (1941), "בחור ושמו ג'ו" (1943), "הצוקים הלבנים של דובר" (1944), "אנה ומלך סיאם" (1946), ו"החיים עם אבא" (1947).
סרטה האחרון היה "זה גדל על העצים" (1952). לאחר מכן הופיעה בתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה עד 1962. היא תמכה במפלגה הרפובליקנית ובנשיא אייזנהאואר שמינה אותה ב-1957 כמחליפה לנציג ארצות הברית באו"ם.
ב-1985 זכתה בפרס מרכז קנדי על תרומתה לאמנות הבמה. לאיירין דאן יש כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
ג'יגולו