בתיאני, שהיה אחד מבעלי האחוזות הגדולים של הונגריה, קידם בשטחי אחוזותיו את גידול הסוסים וענפים אחרים והקים את האגודה לכלכלה ההונגרית. בעקבות סצ'ני תמך בפיתוח ענף תולעי המשי ושתל לשם כך על אדמותיו מעל 50,000 עצי תות.
היה מעורב גם בהקמת האיגוד הכלכלי של העיר סומבטהיי וניהל מפעל לסוכר.
אף על פי שדבק בהתחלה ברעיונותיו של סצ'ני שראה אך ורק באצולה הגבוהה ובאצולה הצעירה את המעמדות הראויים להנהיג רפורמות בהונגריה, החל מ-1843 התחיל בתיאני להתקרב ללאיוש קושוט ולשתף איתו פעולה באופן יותר ויותר הדוק.
בשנים 1844-1843 נהיה בתיאני לראש האופוזיציה בפרלמנט כולו. מתח בקורת נוקבת על ניהול הממלכה על ידי האוסטרים ועל מעורבותה של וינה בענייניה הפנימיים של הונגריה ובמדיניות החוץ שלה.
אחרי שהקיסר פרדיננד פיזר את הפרלמנט ההונגרי, התיישב בתיאני בפשט וב-1845 ונבחר ליושב ראש לשכת הבחירות המרכזית. הגביר בתקופה זו את פעילותו באיגודים כלכליים שונים - אגודת המסחר, אגודת יצרני הסוכר של הונגריה,- הקים אגודה לביטחון. ב-15 במרץ 1847 נבחר ליושב ראש קואליציה ראשונה של המפלגות ההונגריות מן האגף ה"שמאלי" - דהינו "מפלגת האופוזיציה" ("Ellenzéki Párt") שנאבק במחנה השמרני שבראשות הקנצלר של הונגריה, גיירג' אפוני. תמיכתו של בתיאני בקושוט הייתה עכשיו לא רק מוסרית אלא גם כספית. בתיאני תמך במועמדותו של קושוט לדאטה ההונגרית מטעם הרוזנות פשט.
ב-18 באוקטובר 1847 נבחר קושוטעם 2948 קולות נגד 1314 מקרב 14,000 האצילים שבמחוז. והפך לראש האופוזיציה בבית התחתון של הפרלמנט ההונגרי. בתיאני היה למקבילו בבית העליון. מינוי ידידו של בתיאני, הארכידוכס שטפאן, כפלטין הונגריה, חיזק את מעמדו של בתיאני בזירה הפוליטית.
ממשלת בתיאני.
אחרי פריצת המהפכה בפריז התחדדו דרישות האופוזיציה ההונגרית כלפי השלטון הקיסרי. כעבור זמן קצר פרצה המהפכה גם בווינה והנסיך מטרניך הודח. הדיאטה ההונגרית קיבלה אומץ ואישרה את רשימת הדרישות של קושוט כלפי הקיסר. לפי הצעת קושוט משלחת של שני הבתים של הדיאטה ההונגרית בראשותם של בתיאני ושלו הגיעה לווינה באונייה. היא התקבלה אצל הקיסר פרדיננד הראשון. בעקבות המצב הבלתי יציב בווינה והפגנות ההמונים בבודה ובפשט ב-15 במרץ 1848, ב-17 במרץ 1848 נענה הקיסר לבקשות ומינה את בתיאני לראש ממשלה חוקתית ראשונה. הארכידוכס שטפאן התמנה למושל.
הקיסר העניק להונגריה חוקה חדשה, שכללה מעמד השפה ההונגרית כשפה רשמית, העלאת מספר בעלי זכות בחירה, הפסקת פריבילגיות של האצולה בתחום המיסים, ביטול האריסות, המדינה צוידה במנהל אוצר עצמאי, במשרד חוץ ומשרד מלחמה משלה.
ב-23 במרץ כבר הייתה הממשלה מורכבת והיא כללה 5 אריסטוקרטים בני האצולה הגדולה ו-4 נציגים של האצולה הקטנה.
המטלה הראשונה של ממשלה זו שנכנסה לתפקידה ב-11 באפריל 1848 הייתה לתרגם למציאות את ההצעות הפוליטיות של אנשי המהפכה. באותם הימים בתחום הפנים והחוץ עמדו בפני הונגריה בעיות רבות.
בממלכה ההונגרית היוו ההונגרים רק 40% מהאוכלוסייה.
הקיסרות האוסטרית ידעה לנצל את התנגדות הקבוצות האתניות האחרות להונגריזציה של כל אזורי הממלכה. בתמיכת נסיכות סרביה מרדו הסרבים מדרום הונגריה (וברשותם 10,000 שומרי גבול "בלתי סדירים") בשלטון ההונגרי. בתיאני ביקש מהקיסר תגבורת של כוחות אוסטריים כדי לדכא את המרד הסרבי. הסתבר לבסוף ששומרי הגבול הסרבים הובלו לקרב על ידי קצינים קיסריים ונשאו דגלים של הקיסרות. הקרואטים הפגינו התנגדות עוד יותר עזה להונגרים, ובראשם עמד הבאן החדש, יוסיפ יילצ'יץ'. יילצ'יץ' סירב להכיר בממשלה בבודפשט והוכרז על ידה כ"מורד".
בתיאני ביקר לעיתים חוזרות בחצר שנמצאה אז באינסברוק על מנת לשכנע את ממשל הקיסר לגנות את יילצ'יץ' ולחזק את הממשלה הלאומית ההונגרית בפשט. האוסטרים שכנעו אותו להסכים לשיגור כוחות הונגרים כדי שישתתפו בדיכוי המרידה באיטליה, לפני שהתגבר על העימות עם הקרואטים.
בהונגריה התארגנו בחירות שבהן נבחר פרלמנט חדש שהתכנס בפשט. הוא החליט על הקמת צבא הונגרי חדש של "הונוודים", על תקציב חדש נפרד ועל הנפקת שטרות הונגריים.
ההחלטה הראשונה והחשובה ביותר שלו הייתה לארגן צבא הונגרי ומינהלים מקומיים. בתיאני עמד על כך שהצבא האוסטרי ששירת באותם הימים בהונגריה, יקבל את מרותו של השלטון האוטונומי ההונגרי וכך היה.
בתיאני עשה מאמצים להחזיר למולדת את החיילים ההונגרים ששירתו מחוץ להונגריה (2/3 מכלל החיילים הרגלים ההונגרים) ולהקים משטרות שתבטחנה את ביטחון הפנים. במאי 1848 התחיל להתארגן גם הצבא ההונגרי המהפכני העצמאי.
עד לשובו של הקולונל לאזאר מסארוש, שנמצא בחזית האיטלקית בצבאו של המרשל רדצקי, לקח בתיאני על עצמו גם את האחריות על המשטרה וכיהן זמן מה כשר הביטחון ("שר המלחמה").
העימותים בין המונרכיה האוסטרית לפלגנים ההונגרים, גרמו לבתיאני ללא מעט כאבי ראש. חרף נאמנותו של בתיאני למונרכיה החוקתית החדשה ולשמירת החוקה, גילה הקיסר מורת רוח מהתנהלות הממשלה ההונגרית. ההונגרים דחו את בקשת הקיסר לשליחת חיילים הונגרים נוספים שיעזרו לאוסטרים בדיכוי תנועת השחרור האיטלקית.
ב-29 באוגוסט, בהסכמת הפרלמנט, פנו בתיאני ופרנץ דיאק לקיסר עם בקשה להורות על כניעת הסרבים ועל הפסקת מתקפותיו של הקרואטים של יוסיפ יילצ'יץ' נגד הונגריה. הוא הציע ליילצ'יץ' לארגן הפרדה בדרכי שלום בין קרואטיה להונגריה. מאמצים פוליטיים אלה עלו בתוהו. קושוט דחף להקמת ועד קטן מיוחד קבוע ליד הממשלה, ממנו צמח אחר כך הוועד הלאומי להצלה.
אירועים אלה הביאו להתפטרותו של בתיאני ושל ממשלתו. ייתכן שבתיאני סבר שיוכל להקים ממשלה חדשה ללא קושוט אך הדבר הסתבר כבלתי אפשרי. בהמשך ניסה לתווך בין המחנות הנצים בקרב המהפכנים. קושוט, ברטלן סמרה ולאזאר מסארוש שמרו את תפקידיהם בממשלה. הפלטין של הונגריה, שטפאן מהבסבורג-לוטרינגן דחף להחזרתו של בתיאני לראשות הממשלה.
מול מרד הקרואטים פנה בתיאני לפלטין לקחת את רסני המדינה בידיו. אולם הפלטין, לפי הוראות הקיסר, התפטר ועזב את הונגריה.
ב-9 בספטמבר 1848 חדרו כ-350,000 חיילים מרוסיה, מאוסטריה ומקרואטיה להונגריה.
ב-11 בספטמבר 1848 הכריז יילצ'יץ' מלחמה על הונגריה.
הקיסר פרדיננד סירב להכיר בממשלה החדשה שהקימו ההונגרים ב-25 בספטמבר, מינה את הרוזן ההונגרי הפרו-אוסטרי אדם רצ'אי לראש ממשלה, ללא אישור הפרלמנט ההונגרי. הוא נשאר בתפקיד זה באופן וירטואלי בין 3-7 באוקטובר והתפטר אחרי פריצת המרד המהפכני בווינה. הקיסר מינה את הגנרל ההונגרי פרנץ למברג כמפקד הצבא ההונגרי, אולם ההמונים רצחו אותו במעשה לינץ' בעיר פשט ב-28 בספטמבר.
כתגובה ב-3 באוקטובר החליט הקיסר לפזר את האספה הלאומית ההונגרית, הכריז על עוצר בממלכה ומינה את יילצ'יץ' למפקד עליון בהונגריה.
עדיין חדור תקווה לשלום, נסע בתיאני לווינה כדי להשיג פשרה.
בינתיים מאמציו המואצים לארגן צבא הונגרי נתנו פירות. הוא עצמו גייס את האיכרים שבאחוזותיו לצבא. ההונגרים ניצחו את הקרואטים בקרב פאקוזד, על יד פשט, ב-29 בספטמבר 1848. כעבור שבוע הם ניצחו את הקרואטים גם בקרב אוזורה.
כשראה שאין שום סיכוי לפיוס עם הקיסרות האוסטרית, התפטר בתיאני סופית ב-2 באוקטובר 1848 ומינה במקומו את מילוש ואי, שדחה את ההצעה. הוא התחלף עם ברטלן סמרה. בסופו של דבר את תפקיד הממשלה נטל אחר כך על עצמו "ועד ההגנה הלאומי" בראשות לאיוש קושוט. בתיאני התפטר גם ממושבו בפרלמנט.
אחרי ההתפטרות.
במהלך החודש אוקטובר צר וינדיש-גרץ על וינה המורדת ודיכא שבה את המהפכה המקומית.
בתיאני הצטרף כחייל פשוט לכוחו של יוז'ף וידוש, מפקד המשמר הלאומי ההונגרי, שנאבק בכוח של הגנרל האוסטרי טודורוביץ' קוזמן. אולם ב-11 באוקטובר 1848 שבר בתיאני את ידו תוך נפילה מעל סוס ונאלץ להישאר בפשט לשם הבראה. משם המשיך במאמצים לפיוס עם האוסטרים.
ב- 2 בדצמבר 1848 דצמבר החליף פרנץ יוזף הצעיר את הקיסר פרדיננד וההנהגה ההונגרית לא הכירה בו כמלך הונגריה. באמצע החודש יצא הצבא האוסטרי של 90,000 חיילים בפיקודו של הפלדמרשל הנסיך וינדיש-גרץ למתקפה על הונגריה הפלגנית והתקדם אל פשט ובודה. פשט ובודה נכבשו.
ב-3 בינואר 1849 יחד עם עוד נציגים הונגרים ביקר בתיאני במטה הכללי של צבא הקיסר בביצ'קה, אולם וינדיש-גרץ סירב לקבלם מכיוון שהוכרזו כמורדים.
בתיאני המשיך לשהות בימים הבאים בפשט ללא הטרדות, מבלי לנסות להימלט לדברצן.
ב-8 בינואר 1849 הוא נעצר בארמון קארוי והושלך לכלא בקסרקטין של בודה. כשהתקרב הצבא ההונגרי אל פשט, הועבר בתיאני לברטיסלבה, אחר כך רחוק יותר, לליובליאנה ולבסוף לאולומוץ.
מהפכנים הונגרים ניסו להצילו אך בתיאני סירב. הוא סבר שמעשיו היו לגיטימיים ושלבית הדין אין סמכויות לשופטו.
בשנת 1849 מלחמת העצמאות של ההונגרים התנהלה בכמה חזיתות. ממזרח נאבקו ההונגרים בצבא הרוסי בפיקודו של איוואן פסקביץ' שתקף אותם במאי 1849, בדרום לחמו בסרבים ובקרואטים של יילצ'יץ' ובמערב, מול הכוחות האוסטריים בפיקודו של הנסיך אלפרד הראשון, נסיך וינדיש-גרץ.
מותו.
באוגוסט 1849 אחרי הכניעה בווילאגוש (שיריה) נאלצו קושוט והגנרל גרגיי להימלט לאימפריה העות'מאנית יחד עם עוד 4900 קצינים וחיילים הונגרים. בתיאני הצהיר שהוא מוקיר את הקיסר החדש פרנץ יוזף והושאר במעצר בית.
אולם ב-16 באוגוסט 1849 התכנס בית הדין הצבאי באולומוץ. בהתחלה שקלו לדון אותו למאסר ולהפקעת נכסיו. אך בלחץ ראש ממשלת האימפריה, הנסיך שוורצנברג, נידון לבסוף למוות.