בקנאזווה שורר אקלים ממוזג אך גשום. בממוצע שוררים בעיר 73% לחות, ו-193 ימי גשם בשנה בממוצע. העונה הגשומה ביותר בחודשי הסתיו והחורף, ובחודשי הקיץ הטמפרטורות מגיעות ל-25 מעלות צלזיוס.
נקודות עניין.
קנאזווה היא אחת מהערים היחידות ביפן עליהן חס פיקוד המפציצים האמריקני באוקיינוס השקט בזמן מלחמת העולם השנייה, וכתוצאה מכך שרדה מרבית הארכיטקטורה המסורתית של העיר, ועברה שימור.
ערים תאומות.
לקנאזווה יחסי ערים תאומות עם:
צב בל מפריק
צב בל מפריק (שם מדעי: "Kinixys belliana") הוא מין של צב מפריק, מסוג קדום החי במזרח אפריקה ולו כתפיים מוגבהות ושריון שנמוך בחלקו הקדמי וגבוה באמצעו. צב בל מפריק נקרא על שם הזואולוג תומאס בל (1792 – 1880).
מאפיינים.
צב בל מפריק יכול להגיע לאורך של 22 ס"מ והוא בעל שריון גדול ומקומר כלפי מעלה. החלק האחורי של השריון נמוך ומותאם לרגליו ולזנבו שימוגנו, אך החלק העליון של החזה מקומר כלפי מעלה ומשאיר חשוף יחסית את הרגליים הקדמיות והבטן כשהראש קצר ומקורב לשריון. צב זה בעל צבעים כתומים וחומים והוא בעל 5 טפרים על הכפות.
צבים אלה חיים בטבע בסוואנות טרופיות וסוב טרופיות באפריקה, בין השאר בסודאן, טנזניה, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ודרומה עד דרום אפריקה. יש הטוענים שמין זה חי רק באזורים הדרום מערביים של אפריקה מאנגולה עד בורונדי.
צבים אלה הם אוכלי כל, אם כי יעדיפו מזון צמחוני. הם אוכלים ירוקת, פירות, שורשים ועשבים וכן חרקים, תולעים וחסרי חוליות קטנים. הם עלולים להיטרף בעיקר על ידי נמרים, עיטים, ינשופים, נצים ולטאות כוח. הם ניצודים גם על ידי האדם וכן נסחרים ונפגעים משרפות יזומות.
תת-מינים.
לעיתים "K. b. nogeuyi" ו-"K. b. zombensis" נחשבים למינים עצמאיים.
צב נמרי
צב נמרי (שם מדעי: "Stigmochelys pardalis") הוא מין של צב יחידי בסוגו החי בסוואנות בדרום-מזרח אפריקה. צב זה ידוע כמאריך ימים עד לגילאים 80–100. הצב הנמרי מוכלל בין חמשת הקטנים.
מאפיינים.
זהו הצב הרביעי בגודלו בצבי היבשה בעולם. הוא יכול להגיע לאורך 70 ס"מ ולמשקל 54 ק"ג. התגלו גם פרטים באורך של יותר מ-100 ס"מ. צב זה קיבל את שמו מטבעות השריון שלו המנומרות בכתום, צהוב ושחור וביניהם הרקע שחור. השריון גבוה ומקומר כלפי מעלה והרגליים קטנות אך יכולת לרוץ והטפרים חדים וחזקים. צבע הקשקשים הוא צהוב חיוור או חום. הראש מזכיר צורת מלבן עם מקור כמעט בלתי נראה ואין לו שיניים.
הצבים הם יצורים איטיים, שלווים ואוכלי עשב החיים בקבוצות קטנות. לעיתים הם מותקפים על ידי טורפים גדולים כמו אריות, נמרים ועיטים גדולים ואצל הקטנים גם נצים, בזים, ינשופים, עורבים, לטאות, נחשים ושועלים. הם מתחפרים בשריון ומחכים שהסכנה תחלוף וגם משמיעים עקב כך קול שריקה פתאומי.
צבים אלה רועים בסוואנות ואזורים חמימים וטרופיים ברחבי אפריקה בבוצוואנה, בורונדי, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, אתיופיה, קניה, מלאווי, מוזמביק, נמיביה, רואנדה, סומליה, סודאן, סווזילנד, טנזניה, אוגנדה, זמביה, זימבבואה ודרום אפריקה.
צב זה הוא הצב הרביעי בגודלו במשפחה, לאחר צב אלדברה, צב גלאפגוס וצב יבשה דרבני.
פצצת מצרר
כיבוש צ'כוסלובקיה
סטארטרק 3
אתנה (פירושונים)
נשק תרמובארי
נ.ב החתול שלך מת
פרינקיפאט
נ. ב. החתול שלך מת
צב משונן-שריון
צב משונן-שריון (שם מדעי: Psammobates oculifer) הוא מין של צב מדברי קטן החי בדרומה של אפריקה. הוא חי בטבע בנמיביה, בוצוואנה ודרום אפריקה ברחבי מדבר קלהארי.
אורכו הממוצע 12–15 ס"מ והוא צב קטן למדי. שריונו מקומר כלפי מעלה עם "כתרים" משולשים בקצה, המזכירים מעט שיניים ואלה נתנו לו את שמו. צבע השריון שחור ברובו עם סימני כוכב צהובים בתוך הלוחיות ועם קווים כתומים מחוצה לו. הבטן שטוחה וקרובה לאדמה והרגליים קטנות ובעלות 4 טפרים. לזכרים זנב ארוך יותר מהנקבות.
צבים אלה ניזונים בעיקר מצמחי מדבר שונים והם גדלים יפה בשבי. הם מותאמים לאזורי ערבות חמות, אך גם למדבריות עם סלעים. תפוצתם העיקרית היא במדבר קלהארי.
אין מצב שימור לצב זה, אך הוא מין מוגן במדינות מוצאו והוא נרדף על ידי הבושמנים היוצרים מגופו המת בושם וטבק.
צב קשותי
צב קשותי (שם מדעי: Chersina angulata) הוא מין של צב יבשתי גדול החי בשיחים ואזורים חמים בדרום אפריקה. הוא המין יחיד בסוגו.
זהו צב קטן בגודלו עד 28 ס"מ והוא בעל שריון קמור מעט וצבעו צהוב מלמטה ומלמעלה שחור עם לוחיות צהובות מרובעות. מצידי הראש שני זיזי שריון גדולים היוצרים לו מחסה והבטן מוארכת וצמודה לקרקע. העור חום חום כהה ואף אדמדם לעיתים. כמו להרבה מיני צבים, הצוואר בעל עורף נוקשה ולזכרים ישנם זיזים מצידי הראש העוזרים להם להילחם על נקבות.
הצבים הזכרים גדולים בהרבה מהנקבות ובעלי צורת שריון מוארת יותר. הנקבות קטנות יותר ושריונם יותר קעור כלפי מעלה ויוצר צורת חצי כדור וכן אין להם זיזים.
הם חיים רק בדרום אפריקה בסביבות ערבות ועשבים ועצים ים-תיכוניים שונים, כמו באזור הקארו הדרום אפריקני. הם פעילים יותר בשעות בין הערביים. הם יכולים לחיות גם באזורים קשים יותר ומגיעים עד לשפת הים של כף התקווה הטובה. הצבים צמחוניים כמעט לגמרי ויכולים להתקיים גם מצמחייה קשה כולל קקטוסים וצמחים רעילים יחסית.
הם עצמם נטרפים על ידי נמיות, אריות, נמרים, צבועים, עופות טרף, תנים, גיריות ובבונים, כשרובם מעדיפים לצוד תינוקות. קטל גדול יותר נגרם משריפות יער המכלות מאות אלפי צבים לעיתים, כיוון שקשה להם לברוח.
הם נפגעים גם מהאדם הצד אותם ופוגע בסביבתם. אין לצב זה מצב שימור, אך מעריכים שהוא נפגע מעט בידי האדם וכן ממכוניות שחוצות את הכבישים באזורם וממין העורב עורב צבוע, המתפשט על ידי מגורי האדם והורג צבים צעירים.
צב כף מנומר
צב כף מנומר (שם מדעי: "Chersobius signatus") הוא מין הצב הקטן ביותר בעולם והוא חי בטבע בדרומה של דרום אפריקה ודרום נמיביה.
אורכו הממוצע של מין זה 6–8 ס"מ בזכרים והנקבות, הגדולות יותר, מגיעות ל-10 ס"מ ומשקלם 95–165 גרם בלבד. למין שריון קטן ושטוח יחסית ובקצוות פיצולים קטנים דמויי משולש. הצבע אפור-חום כהה והלוחיות כהות. לזכרים בטן מכונסת יותר מלנקבות. יש לו טפרים של 5 רגליים.
צב זה קטן ביותר והוא אנדמי לאזורי השיחים הקרויים נמקוואלנד - אזורי שיחים וסלעים הרריים בין דרום אפריקה ונמיביה. באזור זה שיחים וצמחים שונים אנדמיים, שם הוא נפוץ בעיקר בפארק לאומי נמקואה.
מזון: צב זה פעיל בשעות בין הערביים וניזון מצמחייה בשרנית קטנה.
טורפים: לצב הקטן טורפים רבים מדורסים שונים, תנים, גיריות, נמיות, בזים, עורבים, לטאות כוח, נחשים, בבונים וחתולים שונים. הוא מתגונן בעיקר בבריחה אל בין הסלעים או התכרבלות בשריונו, אם כי הוא לא חזק מספיק לטורפים גדולים.
מצב שימור: צבים מאוימים בטבע וקרובים לסיכון. הם נפגעים מפיתוח כבישים בשמורות בהם הם חיים, ציד בלתי חוקי, דריסה ופגיעה מחיות שמובאות כמו כלבים, חתולים ועורבים. הוא מין מוגן שאסור לצודו ועם זאת הוא מותאם לגידול בייתי ויכול לשרוד בטמפרטורות נמוכות ומזון מועט אך מגוון מספיק.
תת-מינים:
אולף השלישי, מלך נורווגיה
אולף האראלדסון (בנורדית עתיקה: Óláfr Haraldsson, בנורווגית: Olav Haraldsson) ידוע גם בכינוי אולף שירה (בנורדית עתיקה: kyrri, בנורווגית: Kyrre) "השלו" (1050 – 22 בספטמבר 1093) היה מלך נורווגיה, תחת השם אולף השלישי, מ-1067 ועד מותו. ב-1066 השתתף בקרב גשר סטמפורד באנגליה, בו הובס ונהרג אביו, האראלד השלישי, אירוע שבעקבותיו הוא עלה לכס המלוכה. במהלך תקופת מלכותו השכין אולף יחסי שלום עם הכנסייה, שבדורות קודמים היו עימותים בינה לבין המלוכה. חיזק את הסמכות המלכותית, ומקובל שהוא זה שייסד את העיר ברגן ב-1070.
חייו.
אולף היה בנם של האראלד השלישי ושל תורה תורברגסדאטר. הוא הצטרף לאביו בפלישתו לאנגליה ב-1066. כשהתנהל קרב גשר סטמפורד היה אולף בן 16. הוא נשאר בספינות של צי הפלישה שעגנו על החוף ולא השתתף בלחימה. לאחר התבוסה הנורווגית, הוא הפליג עם שארית הצבא הנורווגי המוכה בחזרה לאורקני, שם הם העבירו את החורף. רק בקיץ 1067 הם שבו לנורווגיה.
לאחר מותו של אביו חלק אולף את המלוכה עם אחיו מגנוס השני, שהוכתר כמלך שנה קודם לכן. ב-1069 מת מגנוס ואולף היה למלך היחיד של נורווגיה.
במהלך תקופת מלכותו התנסתה האומה הנורווגית בתקופה ממושכת ונדירה של שלום. הוא ויתר על כל גישה תוקפנית במדיניות החוץ והגן על שלומה של הממלכה באמצעות הסכמי שלום ונישואים פוליטיים. בתחום מדיניות הפנים הוא שם את הדגש על בניין מבנה הכנסייה ועל מודרניזציה של הממלכה. המודרניזציה התבטאה בין השאר בארגון מחדש של שומרי ראשו ובאמצעים שננקטו להפיכתם של ערי מפתח, במיוחד ברגן, למקום מגורים מלכותי ולמקום משכן הבישוף. מקובל לחשוב שאולף ייסד את ברגן ב-1070.
התבוסה הקשה שספג אביו של אולף ב-1066, פיתתה את סוון השני, מלך דנמרק להתכונן למתקפה על נורווגיה. סוון לא ראה יותר את עצמו כבול להסכם הפסקת האש שנחתם עם האראלד ב-1064, שכן הסכם זה היה תקף רק לתקופת חייהם של שני המלכים שחתמו עליו. אולף כרת שלום עם סוון ונשא לאישה את בתו, אינגריד. מאוחר יותר, נישאה אחותו-למחצה של אולף לבנו של סוון, לימים אולף הראשון, מלך דנמרק. אף על פי שהיו כמה התקפות על אנגליה על ידי כוחות דנים, שרר שלום בין דנמרק לבין נורווגיה. אולף גם כרת ברית שלום עם ויליאם הראשון, מלך אנגליה.