החל מ-1958 החלו להיפתח חנויות סופרמרקט גדולות של רשתות מזון, ותרבות הקניות השתנתה. מכולות רבות איבדו מרווחיותן, וכיום מספרן קטן בהרבה ממה שהיה עד לפני כמה עשרות שנים.
בעקבות המחאה החברתית של קיץ 2011 החלו להיפתח בישראל חנויות מכולת קואופרטיביות בשם "העגלה". במספר יישובים, שמצפה רמון היה הראשון שבהם, הוקמה מכולת קהילתית אשר שמה לה למטרה להוזיל את עלויות המזון ועל ידי הקמת קואופרטיב הקימו החברים את המכולת.
בתרבות הישראלית.
מקומה המרכזי של המכולת חיי היום יום בישראל זכה להתייחסות רבה בתרבות הישראלית. בין ההתייחסויות הרבות ניתן למנות את:
סמלים של האיחוד האירופי
יוליוס שטריכר
יוליוס סטריכר
בילי פרסטון
ויליאם אוורט פרסטון (אנגלית: William Everett "Billy" Preston; 2 בספטמבר 1946 - 6 ביוני 2006) היה קלידן, מוזיקאי וזמר אמריקאי. ידוע כנגן מחונן שהקליט עם המוזיקאים המשפיעים ביותר בשנות ה-60 וה-70, ביניהם: הביטלס, הרולינג סטונז, אריק קלפטון, ריי צ'ארלס ועוד. תפיסה שגויה אומרת שהוא אחד משני המוזיקאים היחידים אשר קיבלו קרדיט על אלבום של הביטלס ויש אף כאלו אשר התייחסו אליו בעבר כ"החיפושית החמישית". בין האמנים שפרסטון ליווה במהלך הקריירה שלו ניתן גם למנות את: בוב דילן, סליי אנד דה פמילי סטון, סם קוק, ארית'ה פרנקלין, סמי דייוויס ג'וניור וחמישיית הג'קסונים. יצירתו המוזיקלית התפרשה על מגוון של סגנונות: גוספל, פאנק, רוק קלאסי וסגנונות רבים אחרים.
ביוגרפיה.
החל ללמוד נגינה כבר בגיל שלוש, כשישב בחיק אמו בעת שזו ניגנה על הפסנתר. גדל בלוס אנג'לס ונודע כבר כנער ביכולת הנגינה שלו. בגיל 10 הוא ליווה את מהליה ג'קסון ואת נט קינג קול ובן 12 השתתף בסרט "St. Louis Blues" בתפקיד ו.כ. האנדי הנער. היה חלק מלהקת הליווי של ריצ'רד הקטן כשזה הופיע ב-1962 בהמבורג. כלהקת החימום שלהם הופיעו הביטלס ושם נוצר הקשר הראשוני בין פרסטון וחברי הביטלס, קשר אשר נשמר במשך שנים רבות.
ב-1965 הוציא פרסטון את אלבום הבכורה שלו, "The Most Exciting Organ Ever" וב-1966 את אלבומו השני "The Wildest Organ in Town" שני האלבומים היו בסגנון הגוספל. ג'ורג' האריסון הבחין בו בתוכנית טלוויזיה ב-BBC בשעה שליווה את ריי צ'ארלס והזמין אותו להשתתף בהקלטות של הביטלס. פרסטון השתתף בהקלטת אלבומם האחרון של הביטלס, Let It Be ואף בהופעתם הפומבית האחרונה על גג אולפני אפל רקורדס בלונדון עת ניגנו את שיריהם, כשהידוע בהם הוא "Get Back", שבו סולו הקלידים שלו הוא חלק מרכזי מהשיר. כמו כן, השתתף בהקלטת שניים משירי האלבום המוערך של הביטלס, Abbey Road.
בתחילת 1969 הוציא פרסטון את האלבום השלישי, "That's the Way God Planned It". שיר הנושא של האלבום הגיע למקום ה-62 במצעד המכירות האמריקאי. אלבום זה הוקלט בחברת התקליטים אפל שהייתה בבעלות הביטלס. נגני הליווי שלו באלבום היו, בין היתר, ג'ורג' האריסון (אשר גם הפיק את התקליט), אריק קלפטון, קית' ריצ'רדס וג'ינג'ר בייקר.
אחרי פירוק הביטלס, נשאר פרסטון קשור במיוחד לג'ורג' האריסון. הוא היה האמן הראשון שביצע את השיר "My Sweet Lord", להיטו הגדול של האריסון והשתתף באלבומים שהוציא האריסון בשנות השבעים. הוא אף שיתף פעולה עם האריסון כשזה ארגן ב-1971 את הקונצרט למען בנגלדש. פרסטון השתתף גם בהקלטות אלבומי סולו של שני חברים נוספים בביטלס, ג'ון לנון ורינגו סטאר.
באותה תקופה החל פרסטון לעבוד גם עם האבנים המתגלגלות. הוא ניגן, לצד הפסנתרן ניקי הופקינס, בחמישה מאלבומי הלהקה. חלקם, מאלבומיה המוערכים ביותר של הלהקה: Sticky Fingers, Exile on Main Street ו-Goats Head Soup. לאחר שהוציא ב-1971 אלבום נוסף, "Encouraging Words", עם אותו צוות של האריסון, קלפטון, ריצ'רדס ובייקר, הוא עבר באלבומו החמישי לעבוד עם המוזיקאי קווינסי ג'ונס כמפיק. על שירו "Outta-Space", מאלבום זה, זכה בפרס גראמי. באלבומו השישי, אותו הפיק בעצמו נכלל הלהיט "Will It Go 'Round In Circles" אשר הגיע למקום הראשון במצעד האמריקאי ב-1973. במסע ההופעות שערך ב-1973 באירופה (הקלטת הקונצרט שנערך במינכן התפרסמה באלבום "Live in Europe"), ליווה את פרסטון גיטריסט האבנים המתגלגלות - מיק טיילור. ב-1974 כתב פרסטון לג'ו קוקר את אחד מלהיטיו הגדולים ביותר, "You Are So Beautiful". באותה שנה הגיע להיטו "Nothing From Nothing" למקום הראשון במצעד הלהיטים האמריקאי.
ב-1975 היה למוזיקאי הראשון (יחד עם ג'ניס איאן) שהופיע בתוכנית הטלוויזיה החדשה - Saturday Night Live. ב-1976 השתתף שוב במסע ההופעות של האבנים המתגלגלות וזכה לשיר בכל קונצרט שני שירים משלו בליווי הלהקה. לאחר מכן, נפרד פרסטון מהאבנים המתגלגלות על רקע נושאים כספיים, אך הוא המשיך לשתף את חברי הלהקה בהקלטות של תקליטיו והשתתף בהקלטת אלבומם, "Bridges to Babylon", ב-1977.
שנות ה-80 היו שנים בעייתיות עבור פרסטון. הוא הורשע בהונאת ביטוח לאחר שהעלה באש את ביתו בלוס אנג'לס. הוא טופל בהתמכרויות לאלכוהול ולקוקאין. הוא אף נדון לתשעה חודשי טיפול במרכז גמילה לסמים ולשלושה חודשי מעצר בית בגין אישומים בתקיפה ובאחזקת קוקאין. בתחילת שנות ה-90 הוא הצליח לשקם את חייו במידה רבה. הוא השתתף במסע הופעות של אריק קלפטון והשתתף בהקלטות אלבומים של אמנים שונים. בין האמנים איתם הקליט בתקופה שעד מותו ב-2006 בלטו: The Funk Brothers, סטיבי וינווד, ריי צ'ארלס, רד הוט צ'ילי פפרז וניל דאימונד.
בשנותיו האחרונות סבל פרסטון ממחלת כליות. חלה הידרדרות במצבו הבריאותי למרות שעבר השתלת כליה ב-2002. ב-6 ביוני 2006 מת בבית החולים בסקוטסדייל שבאריזונה, לאחר שהיה מאושפז במצב של תרדמת מנובמבר 2005.
יוליוס סטרייכר
420 (מפרשית)
420 היא מפרשית תחרותית המתופעלת על ידי שני אנשי צוות. לסירה תורן אחד, שני מפרשי ברמודה, ראשי וחלוץ ומפרש ספינקר. סירה זו מוכרת כסירה תחרותית בינלאומית על ידי איגוד השייט הבינלאומי.
היסטוריה.
הסירה תוכננה בצרפת בשנת 1959 על ידי המהנדס הצרפתי כריסטיאן מאורי, יועדה עבור השייטים המנסים לשפר את מיומנויות השיט שלהם, בתקופה זו לסירה היו מגוון רב של סירות השונות מעט אחת מהשנייה, רק בשנת 2002 עוצב המודל הבינלאומי, בעל חוקים רבים השומרים על אחידותו בכל העולם. ורק חברות בעלות רישיונות יכולות ליצר את סירה זו. הסירה בנויה מפיברגלס ומתוכננת למשקל אופטימלי של הצוות (110 קילו לבנות ו-145 קילו לבנים).
לסירה קיימת נגזרת בשם 420 Club הפופולרית בעיקר בצפון אמריקה, היא אינה מוכרת כסירה בין-לאומית על כן היא לא משתתפת בתחרויות בינלאומיות. לסירה 420 הבינלאומית יש היום כ-56,000 פריטים, המפליגים ברחבי העולם.
זיהוי.
לכל סירת 420 קיים מספר זיהוי הייחודי לסירה, מספר זה ניתן על ידי האיגוד הלאומי של המדינה בו נמצאת. ולכל מדינה קיימים מספרים הייחודיים למדינה, על כן לא ניתן בקלות להעביר את הסירה ממדינה למדינה לשימוש קבוע ולא רק למען תחרויות בינלאומיות.
שליטה.
סירת ה-420 היא סירה קלה יחסית לתפעול. היא מתופעלת על ידי שני אנשי צוות, האחד שולט בהיגוי הסירה ובמפרש הראשי, והשני שולט באיזון הסירה, במפרש החלוץ ובמפרש הספינקר. 420 היא סירת הכנה לדגם האולימפי 470, ותוכננה להיות קלה יותר לתפעול.
צוותים ישראלים שהגיעו להישגים בינלאומיים באליפות עולם ובאליפות אירופה.
הערה לטבלאות הישגים, שיוטי ISAF (בעבר) או WS (כיום) אינם מוגדרים כאליפות עולם אולם בשל מעמדם ("אולימפיאדה קטנה") הם יוכנסו לטבלה תוך ציון:
גשר האמריקות
גשר האמריקות (בספרדית Puente de las Américas. השם המקורי היה "גשר מעבורת תאצ'ר") הוא גשר כביש בפנמה הבנוי מעל לכניסה לתעלת פנמה מכיוון האוקיינוס השקט בבלבואה סמוך לפנמה סיטי בירת פנמה. הגשר נבנה על ידי ארצות הברית בין 1959 ל-1962 בעלות של עשרים מיליון דולר, והיה הגשר הקבוע היחיד שחיבר בין יבשת צפון אמריקה ליבשת דרום אמריקה עד שנפתח גשר יובל המאה ב-2004.
תיאור.
גשר האמריקות הוא גשר קשת עם מיסעה תלויה (מהסוג הקרוי באנגלית Compression arch suspended-deck) הנסמך על מסבך קשתי לחוץ באורך כולל של 1,654 מטרים המתפרשים על פני 14 מִפְתָחִים (בין עמוד לעמוד) מירכה (בסיס גשר) לירכה. אורך המפתח המרכזי (מעל לתעלה) הוא 344 מטרים ובקטע זה נתלה הכביש ממבנה הקשת. הנקודה הגבוהה בגשר היא בגובה 117 מעל גובה פני הים. גובה הגשר מעל לפני המים הוא 61.3 מטרים בשיא הגאות. משני צדי הגשר יש סוללות גישה רחבות ומעבר להולכי רגל מכל צד.
בין שנת 1962 לשנת 2004 היה גשר האמריקות מרכיב חשוב בכביש חוצה אמריקה, נקודת החצייה הקבועה היחידה של תעלת פנמה ולכן גם החיבור הקבוע היחיד בין יבשות צפון ודרום אמריקה שנותקו מפתיחת התעלה ב-1914 ועד הקמת הגשר. עד אז היו אמנם גשר כביש מסתובב שנבנה על מבני הסכרים בגטון (Gatún) וגשר רכבת/כביש מסתובב שנבנה במירפלורס (Miraflores) ב-1942, אך ניתן היה להשתמש בגשרים אלו רק כשהסכרים היו סגורים ונפח התנועה בהם היה מוגבל ביותר. גשר האמריקות איבד את תואר הגשר הקבוע היחיד מעל לתעלת פנמה עם הקמת גשר יובל המאה ב-2004.
הגשר הוא מבנה מרשים והמקום הטוב ביותר לצפות בו הוא ממועדון היכטות של בלבואה, מקום בו נקשרות ספינות קטנות לפני או אחרי מעבר התעלה. במשך כל היום והלילה עוברות ספינות רבות מתחת לגשר בדרכן אל תעלת פנמה או בצאתן ממנה.
היסטוריה.
הצורך בגשר.