הרוגי הפיגוע נטמנו בחלקה מיוחדת הנשמרת לקורבנות פיגועים בבית הקברות העירוני, ובמקום הפיגוע בשדרות מוריה הוקמה אנדרטה לזכרם.
בעקבות הפיגוע.
הפיגוע עורר דיון ציבורי בסוגיות שונות, ובהן סוגיית צירופם של קורבנות הפיגועים לטקסים הרשמיים ביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל, ובעקבותיו ייסדו שלושה מאבות הנספים עמותה בשם "ארץ זוכרת יושביה" (פרפרזה על הביטוי "ארץ אוכלת יושביה") המוקדשת למאבק בסוגיה זו.
לאחר הפיגוע התפרסם שמוניר רג'בי, ערבי ישראלי תושב חיפה סייע בתכנון הפיגוע. הוא נדון למאסר עולם. הדבר עורר דיון ציבורי ופורסם שבכוונת שר הפנים אלי ישי להסיר את אזרחותו, והרש"פ מחתה על כך. שלושה נוספים ממתכנני הפיגוע ומפעיליו, מעאד אבו שרח, מג'די עמרו ופאדי ג'ועבה נלכדו ונדונו למאסר עולם, אך ארבעתם שוחררו באוקטובר 2011 במסגרת ההסכם לשחרור גלעד שליט.
הנצחה.
הנרצחים בפיגוע מונצחים באנדרטה שהוקמה בשדרות מוריה בחיפה. האנדרטה הוקמה במקום הפיגוע, היא בנויה מחומה בגובה 3 מטר בנויה מאבנים מסותתות בחומה 17 חריצים המסמלים את 17 הנרצחים. על הקיר מותקן לוח מתכת עם שמות הנרצחים בפיגוע.
בנוסף אסף צור יליד העיר נשר מונצח החל משנת 2022, גם באנדרטה לחללי נשר במערכות ישראל.
סרצ'ר
סרצ'ר הוא (כטב"ם) טקטי לסיור ואיסוף מודיעין מתוצרת מפעל "מלט" של התעשייה האווירית לישראל. הסרצ'ר נכנס לשירות בחיל האוויר הישראלי ב-1992 וכונה שם "חוגלה". סרצ'ר 2 הוא דגם משופר של הסרצ'ר שנכנס לשירות בחיל האוויר הישראלי ב-1998 וכונה שם "כוכב לבן". סרצ'ר 3 הוא שיפור של הסרצ'ר 2 בעל מנוע משופר, יחידת ממסר אווירית ויכולת נחיתה אוטומטית מתקדמת.
הסרצ'ר הוא כטב"ם בתצורת מנור כפול המונע על ידי מנוע רוטורי יחיד בעל מדחף דוחף. לסרצ'ר שלושה כני נסע קבועים. הוא יכול להמריא ממסלול המראה ולנחות עליו.
סרצ'ר 2.
השיפורים של הסרצ'ר 2 כוללים כנפיים משוכות לאחור, מנוע בעל ביצועים עדיפים, מערכת ניווט חדשה ומערכות תקשורת מתקדמות. הסרצ'ר 2 מסוגל להמריא ולנחות באופן אוטומטי. הסרצ'ר 2 נשלט מתחנה קרקעית באמצעות תקשורת רדיו בקו-ראייה או בעזרת ממסר מוטס לטווחים של מעבר לטווח ראייה. התחנה הקרקעית משותפת לכל כלי הטיס הבלתי מאוישים מתוצרת חטיבת מלט של התעשייה האווירית. במידה ואובד הקשר עם התחנה הקרקעית, יכול הסרצ'ר 2 לשוב לבסיסו באופן אוטונומי. את הסרצ'ר 2 ניתן לצייד במטען ייעודי (מטע"ד) אלקטרואופטי או במכ"ם מִפְתָּח סינתטי (SAR).
סרצ'ר 3.
הסרצ'ר 3 הגיח מהשינויים שנעשו בסרצ'ר 2J, המשמש את חיל האוויר הספרדי. ההבדלים כוללים את היכולת לעבוד עם ממסר, ובכך להגדיל את טווח הפעולה מקרון השליטה למעל 300 ק"מ, ויכולת המראה ונחיתה אוטומטית בעזרת 2 מערכות סימולטניות לבטיחות מרבית. ניתן לצייד אותו במטען ייעודי (מטע"ד) אלקטרואופטי או במכ"ם מִפְתָּח סינתטי (SAR). הוא מורכב מחומרים מרוכבים על מנת להקטין חתימת מכ"ם, ובעל מנוע 4 פעימות שקט במיוחד.
סרצ'ר 2
קלאוזביץ
קלמנסו
נורתרופ גרומן
בית הספר התיכון הטמפלרי
בית הספר התיכון הטמפלרי הוא מבנה במושבה הגרמנית בירושלים. המבנה ממוקם ברחוב עמק רפאים 3. החל משנת 2017 משמש המבנה חלק ממלון "אוריינט" מרשת ישרוטל.
היסטוריה.
המבנה נבנה בשנת 1882 במטרה לשמש בית ספר תיכון לבני המושבה הגרמנית בירושלים ולבני המושבות הטמפלריות האחרות ברחבי הארץ. בית הספר, שמומן ונתמך על ידי משרד החוץ של גרמניה, נחשב לטוב בבתי הספר בארץ ישראל באותה עת.
בית הספר פעל עד גירוש הטמפלרים בשנת 1939. לאחר מכן השתמשו במבנה מוסדות ומשרדי שלטון ממשלת המנדט הבריטי.
בשנת 1953 הוקם במקום מכון לסיבים ומוצרי יער על ידי מנחם לוין. במכון בוצעו "מחקרים בתחומי הפולימרים, הסיבים הטבעיים והסינתטיים, דטרגנטים וניקוי, פיזיקה של סיבים ואריגים, שימושי סיבים ברפואה וביוטכנולוגיה, עמידות ביולוגית של מוצרים סיביים". מאוחר יותר שונה שמו למכון הישראלי לסיבים. המכון פעל במתחם עד שנת 1998.
בשנת 1998 הוצא המתחם, בו שני מבני בית הספר ומבנה בית העם הטמפלרי במגרש הסמוך, למכרז ליזמים לצורך בניית בית מלון, והוא נמכר לחברת "קולוני ירושלים" (חברה שהוקמה לצורך פיתוח הפרויקט), בבעלות איש העסקים יוסף מוניאן, תמורת 16 מיליון שקל. בשנת 2000, נמכר המתחם לאיש העסקים יהודי-אמריקאי זמיר מורד שהגיש תוכנית לפיתוח המתחם. על פי התוכנית מבני בתי הספר היה אמורים להישמר והמבנה העיקרי של המלון היה אמור להיבנות בשטח המתחם מאחורי מבני בית הספר. חברת "קולוני הגישה תוכנית להקמת מלון בגובה של כ-12 קומות, בו ישולב גם מבנה בית העם הטמפלרי, שמשמש את הכנסייה הארמנית, בקומת הקרקע. ועד התושבים של שכונת המושבה הגרמנית החל במאבק נגד התוכנית בטענה שהוא ישנה את אופי הסביבה ויהרוס את המרקם המעין כפרי של המושבה הגרמנית.
בדצמבר 2006 הוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה בירושלים דחתה את התוכנית לבניית המלון בגובה של כ-12 קומות במאי 2009 אישרה תוכנית למבנה בן שמונה קומות עם 200 חדרי מלון. לאחר מאבק ופעולות מחאה הותר לכנסייה הארמנית להמשיך להשתמש במבנה ותוכנית המלון צומצמה.
במתחם הוקם מלון "אוריינט", מלון ברמה של חמישה כוכבים הכולל 243 חדרים וסוויטות, חלקם במבני בית הספר התיכון הטמפלרי ששמרו. עלות הקמת המלון הייתה 342 מיליון שקל והוא כולל 11 דירות מגורים שנמכרו.
המבנה.
המבנה, המצוי בסמוך לבית העם הטמפלרי, הוא מבנה דו קומתי. חזית המבנה בולטת, גרם מדרגות אופייני מוביל לכניסה הראשית שבראשה גמלון האופייני לאדריכלות הטמפלרית.
סימול טקטי
בית פרנק
בית פרנק היה המבנה הראשון שנבנה במושבה הגרמנית בירושלים. המבנה ממוקם ברחוב עמק רפאים 6.
היסטוריה.
המבנה נבנה בשנת 1873 על ידי הטוחן מתיאס פרנק. מבנה זה היה המבנה הראשון שנבנה על ידי הטמפלרים בירושלים. פרנק רכש את אדמות המושבה מכפריי הכפר בית צפאפא בשנת 1872 והחל לבנות את ביתו במקום בסגנון כפרי גרמני, תוך התאמות מקומיות. סגנון זה עתיד היה להפוך לסגנון האופייני לבנייה הטמפלרית בארץ ישראל. בסמוך למבנה בנה פרנק את טחנת הקמח שהופעלה באותה עת בקיטור - והייתה תחנת הקיטור הראשונה שהוקמה בארץ ישראל. בעקבות הקמת טחנה זו דעכה טחנת הרוח שפעלה בשכונת ימין משה אשר תחזוקתה והפעלתה לא היוו תחרות לטחנת הקיטור. בבוסתן הבית נטעו עצים רבים ונבנתה בריכת שחייה, גם היא הראשונה בירושלים.
בשנת 1939, כאשר נאסרו הטמפלרים על ידי שלטונות המנדט הבריטי הושכר הבית, ומאז משמש כבית דירות.
המבנה הוא מבנה דו קומתי. בחזיתו גמלון משולש האופייני לאדריכלות הטמפלרית ובו חלון עגול. במשקוף שער הבית נחקק שמו של הבית - אבן העזר (Eben Ezer), ובראש הכיפה שעל השער נחקקה שנת הבנייה - 1873.
הבית קרוי על שם המקום המתואר בספר שמואל א':
פנסיון שמידט
פנסיון שמידט הוא מבנה אשר שימש במקור כביתו של ראש ועד המושבה של המושבה הגרמנית בירושלים. המבנה ממוקם ברחוב עמק רפאים 8.
המבנה הראשון באתר נבנה בשנת 1875 על ידי ניקולאי שמידט השני, שהגיע לירושלים מרוסיה. בנו, ניקולאי שמידט השלישי היה בעל כרמים וסוחר יינות. בשנת 1928 בנה ניקולאי שמידט השלישי פנסיון בחזית המבנה המקורי שנקרא "פנסיון ניקולאי שמידט" (Pension Nikolai Schmidt) בו התגוררו תלמידי בית הספר התיכון הטמפלרי שהגיעו לירושלים ממושבות טמפלריות אחרות לצורך לימודיהם.
הבניין שימש להתכנסויות החילוניות בשכונה, ולאירועי תרבות, ושימש מקום משכנה של המקהלה הטמפלרית המקומית.
בצלע הבניין השתמר גרם מדרגות מקורה עץ האופייני לבנייה הטמפלרית.
חותם יהוכל
כתובת יהוכל
סמיון סקסקובורגוסקי
מרשל (דרגה)
ועידת העשוקים
ועידת העשוקים או בשמה הרשמי "הוועידה לצדק חברתי", היא הפגנה הנערכת מדי שנה (מאז שנת 2000) מול מלון "דייוויד אינטרקונטיננטל" בתל אביב בעת שנערכת בו "ועידת העסקים" של העיתון גלובס. המפגינים מוחים על המפגש של פוליטיקאים ואנשי עסקים המתרחש בוועידה ללא כל התייחסות לנושא העוני בישראל. ועידת העשוקים מאורגנת על ידי השומר הצעיר והפורום למאבק באבטלה אך מגיעים אליה מפגינים גם מתנועות נוער וארגונים חברתיים אחרים (בעיקר מהנוער העובד והלומד ומברית הנוער הקומוניסטי הישראלי).
ההפגנה, בניגוד להפגנות חברתיות אחרות, מתאפיינת באופי הומוריסטי המשלב מערכונים של חניכי השומר הצעיר המבקרים את מפגש ההון והשלטון. בנוסף למערכונים, ישנם מספר נואמים מתנועות הנוער, מהתנועה הקיבוצית ומההסתדרות.
פעמים רבות במהלך ההפגנה מנסים חלק מהמפגינים להיכנס למלון, כדי להפריע לקיום הוועידה ולמשוך תשומת לב. במהלך ההפגנה בשנת 2003 נכנסו שלושה ממארגני ההפגנה והפריעו לנאומו של שר האוצר דאז, בנימין נתניהו.
קולנוע אוריינט
קולנוע סמדר
קולנוע לב סמדר הוא הוותיק בבתי הקולנוע בירושלים שעודנו פעיל, כיום תחת רשת בתי הקולנוע לב.
המבנה, המצוי ברחוב לויד ג'ורג' 4 בעמק רפאים, בירושלים, נבנה על ידי גוטלוב בוירלה (Bäuerle) הבן, בסמוך לבית משפחתו - בית בוירלה, בשנת 1928. המבנה, בשונה מיתר מבני השכונה מאותה עת, נבנה מלבני סיליקט לבנות, בסגנון אר דקו, בדומה לבתי תל אביב מאותה עת. בבית הקולנוע פועל גם בית קפה. בשער הכניסה למבנה מצויים שני פנסי אר דקו ייחודיים.
היסטוריה.
בוירלה החליט לבנות את המקום בחצר ביתו, במושבה הגרמנית, ב-1928. הוא הצליח לעקוף את החוק המנדטורי שחייב בנייה באבן ירושלמית, על ידי חיקוי זול מסיליקט. נראה שהוא זכה להעלמת עין של הרשויות עקב העובדה שהוא היה פופולרי בקרב חיילי המנדט הבריטי, ונסגר לעיתים קרובות להקרנות פרטיות. במקור נקרא המקום קולנוע אוריינט.