בשנת תרצ"ז (1937) הוחל בירושלים בהקמת סניף של ישיבת בית יוסף-נובהרדוק, על ידי הרב בן ציון ברוק. בתחילה אמורה הייתה הישיבה להיבנות בשכונת מקור חיים על מגרש של הקרן הקיימת שנתרם על ידי חבר המזרחי, ובינואר 1938 התקיים טקס הנחת אבן פינה באתר, אולם הריחוק ההשקפתי בין נובהרדוק והמזרחי הביא את הישיבה להעדיף תרומה של מגרש במקור ברוך ולהתאכסן בה. באופן זמני התמקמה הישיבה במאה שערים.
בשנות ה-40 כיהן בישיבה הרב שך כראש ישיבה. בין תלמידיה: הרב שמעון בעדני - חבר מועצת חכמי התורה, והרב האדמו"ר מאלכסנדר הרב אברהם מנחם דנציגר. לימים הוסבה הישיבה לכולל אברכים.
בשנות ה-50 הוקמה בחדרה ישיבת נובהרדוק על ידי הרב אלחנן פרלמוטר והרב יעקב גלינסקי. הישיבה פעלה עד שנות ה-70.
בפברואר 2022 הוקם ברמת השרון גרעין ישיבת בית יוסף נובהרדוק - ישיבת השרון החדשה.
בצרפת.
כיום שוכנות בצרפת שתי ישיבות המבוססות על דרך נובהרדוק. האחת בארמנטייר, הממוקמת כ-50 ק"מ צפונית-מזרחית לפריז, סביבה נוצרה קהילה של מאה משפחות, והשנייה בבוסייר, הממוקמת גם כן בפאתי פריז. שתי הישיבות הוקמו בידי הרב גרשון ליבמן, ומבוססות על בחורים צעירים שהגיעו אליה ממרוקו, לאחר השואה והלאה.
בקיץ 2021 נפתחה חקירה במשטרת צרפת עקב תחקיר של כאן 11 על תלונות מרובות על אלימויות נפשיות ופיזיות כחלק מדרך החינוך בישיבת בוסייר. בינואר 2022 משטרת צרפת פשטה על המקום ועצרה 16 ממנהלי הישיבה בהאשמות העלמת מס, ניהול כת, פגיעה בקטינים הזנחות תברואתיות ועוד. ב-9 במרץ 2022 שודר בכאן 11 סרט תיעודי על הישיבה, "לצאת מבוסייר", המגולל את סיפורם של יוצאי הישיבה שעברו התעללות בה.
דרכה המוסרית של נובהרדוק.
נובהרדוק, ששיטתה התבססה על דברי הרב הורוביץ ועל הכתוב בספרו "מדרגת האדם", הדגישה את שפלותו של האדם והתאפיינה במידה רבה של פסימיות. האדם אינו אלא זירת מאבקי כוח בין השכל לבין הרצון, כאשר מעמדו וכוחו של השכל חלש יותר. הרצון לעולם איננו מושג במלואו, וכל הישג חלקי מגביר את תאבונו של האדם למלא את סיפוקו. הרצון – הוא יצר הרע – מרחיק את האדם מן האמת ואף מעוות כליל את משפט השכל, שהופך להיות עבדו של הרצון. רק פעולת 'ביטול הרצון' באופן חד ורדיקלי תציל את האדם ממצב זה.
הרב הורוביץ הדגיש כי האדם שפל ומלא 'נגיעות' שהם אינטרסים פרטיים המעכבים מבעדו להגיע אל האמת. מתוך השקפה זו, ובמטרה להביא לשבירת המידות, דגלה נובהרדוק בסדרת פעולות של כפייה עצמית של רצונות שונים (עבודה ב'פרטים'), שהידועות שבהן הן פעולות ההשפלה העצמית הפומבית, וכל תלמיד ניהל פנקס אישי ובו רשם את הצלחותיו וכישלונותיו. עבודה מעשית זו התבצעה במסגרת 'חבורות', תוך שיתוף פעולה וחשיפה נפשית הדדית בין התלמידים. נובהרדוק המציאה גם 'בורסה': בשעה קבועה הסתדרו כל התלמידים בזוגות וטיילו הלוך ושוב בבית המדרש ובחצרות סביבו, התדיינו וייעצו זה לזה בענייני עבודת היצר וביטול הרצון. נובהרדוק רחשה בוז להבלי העולם הזה, דרשה מאנשיה לבטל את תודעת הרכושנות ('הפקרות'), ואף הנהיגה לבוש מרושל ותנאי מחיה ירודים בישיבותיה.
נובהרדוק גייסה תלמידים בעיקר משכבות עממיות והיו לה את כל המאפיינים של תנועת נוער מהפכנית. היא נודעה בלהט ובהקרבה העצמית של פעיליה, שפעלו מתוך מסירות קיצונית ל'סבא' מנובהרדוק ושיטתו. בזמן השלטון הסובייטי הם הבריחו את הגבול מברית המועצות הבולשוויקית לפולין העצמאית והדמוקרטית ונקטו בפעולות נועזות אחרות. בנובהרדוק אימצו מוטיבים רבים מן התנועות המהפכניות: לוחמנות, ציות למנהיג, התנערות מן המוסכמות של בורגנות, 'סיסמאות קרב' ברוח רעיונות המוסר, תקשורת פנימית ותעמולה כתובה.
השפעת הישיבה ומורשתה.
דרכה של נובהרדוק זכתה לפופולריות רבה - אך היא דעכה עם הזמן ולא שרדה בסופו של דבר, גם אם בדור הבא היו רבנים נודעים מתלמידי הישיבה. שיטת מוסר הפוכה משיטת הרב הורוביץ היא שיטתו של הסבא מסלובודקה, הרב נתן צבי פינקל שהדגיש את גדלות האדם. שיטה המדברת על החדרת המוסר דרך ההכרה והשכל. ההבדל בין שני הזרמים ניכר בלבושם של התלמידים, בעוד אנשי נובהרדוק ניכרים בלבושם הבלוי, הבלתי מהודר בכוונת תחילה, הרי שאנשי סלובודקה מדקדקים ומהדרים בלבושם.
ניגוני נובהרדוק.
בישיבת נובהרדוק נהגו הבחורים להתבודד ביערות על מנת להתעמק במחשבות מוסר או על מנת לקנות את מידת הביטחון. תחת השפעה זו נכתבו שירים רבים, להם חוברו או הולחנו מנגינות, בדרך כלל בעלות אופי נוגה ומיוסר. בין מחברי הניגונים היו הרב דוד בודניק מקנשין שכיהן כראש ישיבת נובהרדוק במוהילוב ועוד ('די ליכט', "האור"), הרב אייזיק גרייבסקי, ממנהלי הישיבה ורב בנרוקה ('בצאת נובהרדוק מעם אדום'), רבי משה חיים מביליניץ ('דער גרעניץ', "הגבול") ורבי ניסן צלינקר ('די וועלט', "העולם", 'נאר דער תורה לעבן', "רק חיי התורה"). חלק ממנגינות אלו יצאו בדיסק בשם "ניגוני התעוררות - נובהרדוק" בשנת תשס"ח. בין המפורסמים שבניגוני נובהרדוק הוא "מה יתרון לאדם".
אזכורים בספרות.
שיטתה הייחודית של הישיבה ודמויות תלמידיה על לבטיהם וייסוריהם, הונצחו במספר ספרים.
הראשון והידוע שהנציח את דמות בן הישיבה הנוברדוקאי היה סופר היידיש חיים גראדה בספרו צמח אטלס ובספר ההמשך מלחמת היצר. שני הספרים יצאו בעברית בהוצאת עם עובד.
הסופר שמואל בן ארצי שלמד בישיבות נובהרדוק באירופה ובארץ ישראל, כתב את הספר "שבתי - ארבעה סיפורים מחיי בעלי המוסר הנוברדקאיים בישיבות בית יוסף". הספר יצא בהוצאת קריית ספר, תשכ"ז. בשנת 2007 הוצא הספר שוב בתוספת סיפור, בהוצאת ידיעות אחרונות, תחת השם "נוברדוק".
הסופר בן ציון גרשוני, כתב את הספר "במצודה הפרושה" (מוסד הרב קוק, תשכ"ב), שבמרכזה תלמיד ישיבת נוברדוק, בזמן רדיפות השלטון הקומוניסטי אחר הישיבות ותלמידיהן.
יוסף יוזל הורוביץ
רבי יוסף יוזל הורוביץ (1850, פלונגה - 9 בדצמבר 1919, קייב), מגדולי מפיצי תנועת המוסר, תלמידו של הרב ישראל מסלנט, ומייסד ישיבת נובהרדוק, שביססה את בניית אישיותם של חניכיה על מוסר ועבודת מידות מעשית. התפרסם בכינוי "הסבא מנובהרדוק".
ביוגרפיה.
יוסף יוזל נולד בעיר פלונגיאן, הסמוכה לשאוול בליטא לרבה של העיירה ר' שלמה זלמן הורוביץ. בנערותו גילה כישרונות מיוחדים. התחתן בגיל שמונה עשרה עם בת עיירת שווקשנה , אך בין אירוסיו לנישואיו נפטר חותנו, ור' יוסף יוזל נאלץ לקחת את פרנסת כל משפחתו על שכמו.
הוא התחיל להתעסק במסחר והיה נוסע לרגל עיסוקיו לעיר קליפדה (ממל). שם פגש את ר' ישראל מסלנט שהיה לרבו. רבי יוסף יוזל עזב את כל עיסוקיו והתמסר כולו ללימוד המוסר בהדרכת רבו החדש. הוא הצטרף לכולל שהקים בעיר קובנה, ולמד שם כל זמנו ללא הפסקה.
לאחר מכן הסתגר בבית בעיירה סלובודקה הסמוכה לקובנה, שנה ותשעה חודשים. ולא הניח לאיש להיכנס אליו. לקראת סוף התקופה הזאת החל להיפגש עם רבי שמחה זיסל זיו, "הסבא מקלם", ולדון איתו בענייני מוסר ולימוד, אך בשיטות עבודה עצמית ודרך חיים הם נחלקו מהיסוד. רבי שמחה זיסל בסוף שכנע את רבי יוסף יוזל שאין להסתגר לבד ולהתפתח, אלא חייבים להשפיע על העולם. בעקבות שינוי דעתו ערך מסע בקהילות היהודיות הגדולות בתחומי המושב והקים בתי מדרש ללימוד הגמרא עם מוסר לפי שיטתו מקרן הנדיב עובדיה לחמן מברלין.
כמו כן היה תלמידו של רבי אברהם שינקר והביא תורות רבות בשמו. במלחמת העולם הראשונה כשהגיע עם ישיבתו להומל, קבע סדר לימוד קבלה עם המקובל הרב שלמה אלישיב, אך זו החזיקה חודשיים בלבד.
בשנת 1896 החליט שכדי להשפיע באמת על בני דורו יש לפתוח ישיבה, שתהיה מרכז רוחני לכל פעילותו להפצת המוסר והשכלה יהודית לבני העם. מיקום הישיבה נבחר בעיר נובהרדוק, ועל שמה הישיבה נקראה ישיבת נובהרדוק, כמו כן שיטתו החינוכית של ר' יוסף יוזל נשאה שם זה. בנוסף פעל לייסד ישיבות ובתי מדרש דומים בערים עם אוכלוסייה יהודית גדולה במטרה להוות מרכז רוחני ליהודי כל ערי האזור. כך נוסדו בתי מדרש בערים: ברדיצ'ב, באלטה, אודסה, מיקולאייב, חרסון ומוהיליב-פודילסקי.
בשיאה מנתה רשת הישיבות של ישיבת נובהרדוק כ-4,000 תלמידים.
בשנת 1915 עבר יחד עם ישיבתו לעיר הומל, שהייתה רחוקה יותר משדות הקרב של מלחמת העולם הראשונה. ב-1919 עבר עם חלק מתלמידיו לקייב לחזק את הפליטים שנמצאו שם. בקייב התנאים הסניטריים היו קשים ורבים נספו במגפה. רבי יוסף ניסה לעזור כפי יכולתו, אך נדבק בעצמו במחלה ונפטר בקייב בי"ז בכסלו ה'תר"ף (9 בדצמבר 1919). לימים הובא לקבורה בהר המנוחות בירושלים.
על דמותו כתב הסופר דוד זריצקי את ספרו גשר צר.
ספריו.
מדרגת האדם, חלק א, פולטבה 1918, הספר כלל 6 פרקים: א) בתקופת העולם, ב) בתיקון המידות, ג) בבירור המידות, ד) בדרכי התשובה, ה) ובחרת בחיים, ו) בדרכי הביטחון. &lt;br&gt;
מדרגת האדם, חלק ב, פיוטרקוב 1921, 6 פרקים נוספים: ז) ביראה ואהבה, ח) בבקשת השלמות, ט) בנקודת האמת, י) בדרכי החיים, י"א) בחשבון הצדק, י"ב) במזכה הרבים.
מאמר מזכה הרבים
פטררקה
אגדות האחים גרים (אנימה)
אגדות האחים גרים (ביפנית: グリム名作劇場, באנגלית: Grimm Masterpiece Theatre) היא סדרת אנימה יפנית בת 46 פרקים, שהופקה לטלוויזיה ב-1987, למשך שתי עונות, בהשראת "מעשיות האחים גרים".
בישראל, הסדרה שודרה בערוץ 2 הניסיוני, בערוץ הילדים, ובשידורים חוזרים גם בערוץ ג'וניור.
רקע.