ב-1993 עבר לקהיר, שם היה יועץ כלכלי בשגרירות ישראל במצרים עד 1995. בשובו לישראל מונה לסגן מנהל מחלקת אוטונומיה פלסטינית במשרד החוץ. במסגרת תפקיד זה השתתף כנציג משרד החוץ בדיוני המדינות התורמות לרשות הפלסטינית עם הקמתה, שהתקיימו בעזה.
ב-1996 יצא לשירות בן שנתיים בבייג'ינג כסגן שגרירת ישראל בסין, אורה נמיר. ב-1999 מונה קונסול כללי במומבאי, הודו, שם שירת לאורך 4 שנים כנציג ישראל למערב ודרום הודו. בינואר 2001 השתתף בארגון פעולות הסיוע של ישראל לנפגעי רעידת האדמה בגוג'ארט שבמערב המדינה. בשנת שירותו האחרונה במומבאי היה "זקן הסגל הקונסולרי" בעיר.
ב-2003 מונה לעמוד בראש הנציגות המסחרית של ישראל בקטר. בשובו לישראל ב-2005 מונה כמנהל מחלקת מצרים במשרד החוץ.
ב-2008 מונה שגב-שטיינברג לתפקיד שגריר ישראל בדרום אפריקה ושגריר לא-תושב בלסוטו ובסוואזילנד. בתפקיד זה כיהן עד 2013.
בשנים 2016-2020 כיהן כשגריר ישראל בפינלנד ושגריר לא-תושב באסטוניה.
ב-2021 מונה לשגריר ישראל במיאנמר והוא החל לכהן בתפקיד במרץ 2022.
הפארק הלאומי הגעשי לאסן
הפארק הלאומי הגעשי לאסן (באנגלית: Lassen Volcanic National Park), הוא פארק לאומי המשתרע על שטח הררי מיוער בן 430 קילומטרים רבועים, המתאפיין בתוואי נוף געשיים, בצפון-מזרח מדינת קליפורניה בארצות הברית.
האזור היה תחת השפעה של פעילות געשית במשך מיליוני שנים, אבל ההיסטוריה הגאולוגית האחרונה של הפארק קשורה להר לאסן, הר געש שהוא כיפת הלבה הגדולה ביותר בעולם, והר הגעש הדרומי ביותר ברכס קסקייד. ההר התפרסם בעקבות התפרצות געשית גדולה ב-1915. מקור החום לגעשיות באזור לאסן הוא הפחתה מול חוף צפון קליפורניה של לוח גורדה מתחת ללוח הצפון-אמריקאי. האזור סביב פסגת לאסן עדיין פעיל געשית, כולל בריכות בוץ, פומרולות מצחינות, ומעיינות חמים מבעבעים. הפארק הלאומי הגעשי לאסן הוא בין המקומות הבודדים בעולם שבו ניתן למצוא את כל ארבעת הסוגים של הרי הגעש (כיפת לבה, חרוט מגן, חרוט אפר והר געש שכבתי).
הילידים האינדיאנים חיו באזור הפארק במשך אלפי שנים. הם היו ציידים-לקטים שנהגו להגיע לאזור במשך חלק מהשנה, צדו בעלי חיים וליקטו צמחים. המתיישבים הראשונים באזור ממוצא אירופאי הגיעו בתחילת המאה ה-19. שם ההר שנתן את שמו לפארק הוא מחווה לפטר לאסן (Peter Lassen; 1859-1800), נפח ממוצא דני שהוביל את המהגרים מעבר לפסגה זו אל עמק סקרמנטו בשנות ה-30 של המאה ה-19.
הפארק הלאומי הגעשי לאסן התחיל כשני מונומנטים לאומיים שהוכרזו על ידי נשיא ארצות הברית תאודור רוזוולט ב-6 במאי 1907: "המונומנט הלאומי חרוט האפר" (Cinder Cone National Monument), ו"המונומנט הלאומי פסגת לאסן" (Lassen Peak National Monument). ב-9 באוגוסט 1916 שודרג מעמד האזור לפארק לאומי בעקבות ההתפרצות המרהיבה שנה קודם לכן.
הפארק מנוהל על ידי שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית, סוכנות פדרלית שמטרתה להגן על עושר משאבי הטבע והמשאבים התרבותיים של הפארק, המושכים למעלה מחצי מיליון מבקרים מדי שנה. הפארק הוא משכן לקרוב ל-800 מינים של צמחים, וכ-300 מינים של בעלי חוליות.
גאוגרפיה.
הפארק הלאומי הגעשי לאסן משתרע על שטח הררי מיוער בן 430 קילומטרים רבועים בצפון-מזרח מדינת קליפורניה בתחומי מחוזות קליפורניה לאסן, פלומאס, שסטה וטהאמה. העיר הקרובה ביותר היא רדינג במרחק 75 קילומטרים מערבית לפארק. הערים הגדולות הקרובות הן סקרמנטו, כ-300 קילומטרים דרומית-מערבית לפארק, סן פרנסיסקו, כ-400 קילומטרים דרומית-מערבית לפארק ופורטלנד, יותר מ-700 קילומטרים צפונית לפארק. אל הפארק אפשר להגיע באמצעות כביש בין-מדינתי 5, וכביש 89 של קליפורניה חוצה אותו, כשהוא מטפס עד לגובה 2,594 מטרים מעל פני הים בנקודה על מדרונותיו של הר לאסן.
אורכו של הפארק מצפון לדרום הוא 20 קילומטרים, ורוחבו ממזרח למערב הוא 25 קילומטרים. הנקודה הגבוהה ביותר בפארק, פסגת לאסן, מתנשאת לגובה 3,187 מטרים. הר געש זה, השוכן בדרום-מערב הפארק, שייך לחלק הדרומי ביותר של רכס קסקייד. האזורים מערבית לפארק שייכים לעמק סקרמנטו, בעוד שהאזורים מזרחית לו הם חלק מהאגן הגדול. פסגת לאסן היא הפסגה היחידה בתחומי הפארק מעל ל-3,000 מטרים מעל פני הים, אבל מרבית שטח הפארק שוכנת בגובה שמעל ל-2,000 מטרים, כשבשום מקום הגובה לא פוחת מ-1,500 מטרים.
מרבית פסגות ההרים באזור הם הרי געש רדומים, בהם כאוס קראגס (Chaos Crags) בגובה 2,592 מטרים, הר ברוקאוף (Brokeoff Mountain) בגובה 2,592 מטרים וסינדר קון (Cinder Cone) בגובה 2,592 מטרים.
בחלק המערבי של הפארק יש צוקי לבה גדולים (הרים גדולים שנוצרו על ידי קילוחי לבה), לועות הרי געש משוננים ולועות גופרית מעשנים. האזור נחתך על ידי קניונים שנוצרו על ידי קרחונים והוא מנוקד באגמים ונחלים מהירים של מים זכים.
החלק המזרחי של הפארק הוא רמת לבה נרחבת בגובה מעל ל-1,600 מטרים מעל פני הים. באזור יש חרוטי אפר קטנים, והוא מיוער בעצי אורן ואשוח, ויש בו מעט נחלים. עמק וורנר (Warner Valley), המסמן את הקצה הדרומי של רמת לאסן, כולל אזורים של מעיינות חמים ("Boiling Springs Lake" (אגם המעיינות הרותחים), ("Devils Kitchen" (מטבח השטן) ו-"Terminal Geyser" (הגייזר הסופי)) עמק מיוער תלול זה כולל כרי דשא נרחבים שבאביב יש בהם שפע פרחי בר.
יש ארבעה הרי געש מטיפוס חרוט מגן בפארק, הר הרקנס (Mount Harkness), בפינה הדרום-מערבית של הפארק, הר רד (Red Mountain), בגבול הדרום-מרכזי, פסגת פרוספקט (Prospect Peak), בפינה הצפון-מזרחית ופסגת רייקר (Raker Peak), צפונית לפסגת לאסן. כל הרי הגעש הללו הם בגובה שבין 2,100 ל-2,500 מטרים מעל פני הים, וכל הר מסתיים בחרוט אפר.
תוואי נוף געשיים רבים מצויים בקלדרה של הר טהאמה, הר הגעש שקדם לפסגת לאסן. "סולפור וורקס" (Sulphur Works – "מפעלי הגופרית") הוא אזור גאותרמי בין פסגת לאסן והר ברוקאוף שמשערים כי הוא מסמן אזור בסמוך למרכז של החרוט של הר טהאמה שאינו קיים עוד. אזורים גאותרמיים אחרים בקלדרה של הר טהאמה הם עמק "ליטל הוט ספרינגס" (Little Hot Springs Valley – "עמק המעיינות החמים הקטן"), "דיאמונד פוינט" (Diamond Point – "נקודת היהלום" - צינור לבה עתיק) ו"בומפאס הל" (Bumpass Hell – "הגיהנום של בומפאס"). הר ברוקאוף (2,815 מטרים), בצד השני של הקלדרה, הוא שריד מהסחיפה של הר טהאמה והפסגה השנייה בגובהה בפארק. הר קונרד (Mount Conrad), הר דילר (Mount Diller), וצוק פיילוט (Pilot Pinnacle) גם הם פסגות בשולי הקלדרה. בחלק מהמעיינות החמים חיים תרמופילים, חיידקים המסוגלים לשרוד בסביבה חמה במיוחד.
אקלים.
האקלים בפארק הלאומי הגעשי לאסן הוא אקלים אלפיני, כאשר האקלים ממערב הוא ים-תיכוני, בעוד שבאזורים ממזרח האקלים הוא צחיח למחצה. מכיוון שכל הפארק שוכן בגובה, החורפים קרים והקיצים חמימים בדרך כלל בגבהים שמתחת ל-2,300 מטרים מעל פני הים. מעל גובה זה האקלים קשה וקר, כשהטמפרטורות בקיץ קרירות. הטמפרטורות משתנות בהתאם לגובה. הטמפרטורה המינימלית שנמדדה הייתה 27°C-, והמקסימלית הייתה 40°C. כפור יכול להתרחש כל השנה, אם כי בין החודשים מאי לספטמבר הוא נדיר. החודשים יולי עד ספטמבר הם בדרך כלל שטופי שמש, כשהטמפרטורות ביום נעות בין 25°C ל-29°C.
כמות המשקעים בתחומי הפארק גבוהה עד גבוהה מאוד משום שרכס הרי החוף הפסיפי אינו חוסם את ענני הגשם המגיעים ממערב מהאוקיינוס השקט. הפארק מקבל יותר משקעים מכל מקום אחר ברכס קסקייד דרומית לשלוש אחיות (Three Sisters) באורגון. החודשים הגשומים ביותר הם מדצמבר עד מרץ, והחודשים שבהם יורדת כמות הגשם הקטנה ביותר הם יוני עד ספטמבר. שלג יורד בפארק מאוקטובר ועד אמצע יוני, ולכן הכביש המרכזי בפארק סגור בעונה זו. כמות השלג היורדת על מרכז המבקרים החדש סמוך לכניסה הדרום-מערבית בגובה 2,040 מטרים מעל פני הים היא סביב 11 מטרים, אף שהמרכז פונה מזרחה. סביב אגם הלן בגובה 2,500 מטרים כמות השלג השנתית היא בין 15 ל-18 מטרים, ככל הנראה המקום המושלג ביותר בקליפורניה. בנוסף, כמות השלג המצטברת באגם הלן בממוצע גבוהה יותר בכל תחנת מדידה הסמוכה להר געש ברכס קסקייד, כשהמקסימום הגיע ל-4.5 מטרים. שלג שפונה לצד הדרכים יכול להישאר כל השנה.
הידרוגרפיה.
הנחלים הקטנים בפארק שייכים לאגן הניקוז של הנהר סקרמנטו. נהר זה, שמקורו צפונית לפארק בסמוך להר שסטה, זורם מערבית לפארק לתוך עמק סקרמנטו. הנהר נשפך למפרץ סן פרנסיסקו, כלומר לאוקיינוס השקט, ואורכו 615 קילומטרים.
הנחלים בחלק המזרחי שייכים לאגן הגדול. לנחלים אלו אין מוצא אל הים והם זורמים לאגמים סגורים ומימיהם מתאדים.
אגמים רבים שוכנים בתחומי הפארק. ארבעת האגמים הגדולים ביותר הם אגם ג'וניפר (Juniper Lake), אגם סנאג (Snag Lake), אגם ביוט (Butte Lake) ואגם לואר טווין (Lower Twin Lake).
אף שאין כיום קרחונים בפסגת לאסן יש בו 14 שדות שלג קבועים.
גאולוגיה.
הסלעים העתיקים ביותר ברכס קסקייד נוצרו לפני כ-400 מיליון שנים כסלעי משקע בקרקעית האוקיינוס השקט. הם הוצבו על פני השטח של הקצה המערבי של מה שהיא כיום יבשת אמריקה הצפונית כתוצאה מתנועות לוחות טקטוניים קטנים לצפון-מערב. לחץ עז שהופעל על הסלעים המיר אותם לגנייס ולווחה. לוחות ימיים טקטוניים קטנים אלו התנגשו בלוח הצפון-אמריקאי הגדול לפני כ-90 מיליון שנים, והקרקע החלה להתרומם לאיטה. הכיוון של מרבית שלשלות ההרים מצפון-מערב לדרום-מזרח הוא תוצאה של התנגשות זו. ההרים שנוצרו אז נסחפו כמעט לחלוטין.