בימי שאול המלך, היה ישי זקן ומכובד בקרב חשובי עירו. על פי המסופר בספר שמואל מצווה אלוהים את שמואל הנביא לנסוע לבית לחם אל בית ישי על מנת למשוח מבניו למלך במקום שאול. ישי, שאינו משער שבנו דוד ראוי למלוכה, מציג בפני שמואל את כל בניו ורק לבסוף מציג בפניו את דוד. אלוהים אומר לשמואל שדוד הוא המועמד הראוי בעיניו ושמואל מושח אותו בשמן.
בפרק י"ז, ישי שולח את דוד בנו להביא צידה לאחיו הגדולים ממנו, שהלכו עם שאול במלחמה.
בספרי הנביאים והכתובים ההתייחסות לדוד המלך היא בשם "דוד בן ישי", ובפי אויביו: "בן ישי" בלבד. הנביא ישעיהו מתנבא על העתיד בחזון גאולה: .
במדרש.
שם אשתו של ישי (ואמו של דוד) לא מוזכר בתנ"ך, אולם בתלמוד הבבלי היא מכונה נצבת בת עדאל.
המדרש מונה אותו עם הצדיקים שלא חטאו. על פי המובא בתלמוד הבבלי, ישי הוא אחד מארבעת האנשים (יחד עם בנימין, עמרם וכלאב) ש"מתו בעטיו של נחש", כלומר שלא מתו בעוונם אלא רק בגלל הגזרה שנגזרה על המין האנושי בעקבות מעשה חטא עץ הדעת והנחש, והוא אחד משמונת נסיכי האדם הנזכרים בספר מיכה.
בנצרות.
לישי יש חשיבות רבה במסורת הנוצרית, בכך שעל פי הברית החדשה הוא אחד מאבותיו של ישו. בנוסף לכך, הפסוק בישעיהו מייחס את המשיח לישי: , מה שגרם לביטוי "אילן ישי", שגם זכה לביטוי אומנותי נרחב.
נבחרת ג'יבוטי בכדורגל
נבחרת ג'יבוטי בכדורגל, הידועה בכינוייה "הים האדום הצעיר", היא נבחרת הכדורגל הלאומית של ג'יבוטי. הנבחרת חברה בקונפדרציית הכדורגל של אפריקה.
אירועים.
ללא תאריך מדויק:
החרב באבן
החרב באבן (באנגלית: The Sword in the Stone; נקרא בעקבות החרב הקסומה בהפצה הראשונה בישראל) הוא סרט הנפשה בהפקת חברת וולט דיסני שיצא בשנת 1963. הסרט, המתאר את חייו של המלך ארתור בילדותו כאשר התחנך אצל הקוסם מרלין, מבוסס על סיפור מימי־הביניים שהועלה על הכתב בשנת 1938 על ידי הסופר האנגלי טרנס האנבורי־וייט.
הסרט יצא לראשונה בדיבוב עברי בשנת 1997 על־גבי קלטות־וידאו.
עלילה.
ארתור היה נער צעיר ויתום בימי־הביניים, אשר שירת אדון שחצן ויהיר שהתגורר בטירה גדולה וכינהו "וורט" (אנגלית: Wart). חייו של וורט השתנו ביום אחד כאשר הוא פגש את הקוסם מרלין, שנסע בזמן למאה העשרים וגילה את המצאות האדם. מרלין דגל בכך שהמוח גובר על הכוח. את העיקרון הזה ניסה ללמד את וורט, שעד לאותו יום דבק באמונות ימי־הביניים. מרלין ניסה להחדיר זאת לוורט בעזרת תכסיסים רבים וביניהם הוא הפך את וורט לדג, סנאי וציפור. יחד עם ארכימדס, הינשוף המשכיל של מרלין, וורט למד כי המוח אכן גובר על הכוח. אך במפתיע, ללא אזהרה, הלימודים נפסקו לאחר שוורט מונה להיות נושא־הכלים של קיי, בנו של אדונו השחצן של וורט, לטורניר הקרבות לשנה החדשה שמנצחו יוכתר למלך אנגליה. מרלין מאוכזב מוורט ועוזב לברמודה של המאה העשרים. היום הגדול הגיע, אך תקלה לא־צפויה – וורט שכח את חרבו של קיי בפונדק – גורמת לכך שוורט מוציא את החרב שתקועה בבסיס־האבן שבחצר־הכנסייה, כדי להביא אותה לקיי. אך כשמגלים כי חרב זו היא החרב מהאבן, שמסופר כי מי שישלוף אותה מבסיס־האבן יוכתר למלך אנגליה הוא מוכתר למלך. וכך וורט הפך למלך ארתור, ומרלין חזר מהמאה העשרים וסיפר לארתור את הצפוי לקרות בעתיד, ונשאר לגור עמו בארמון כיועצו.
ג'ורג' מרטין
סר ג'ורג' הנרי מרטין (3 בינואר 1926 – 8 במרץ 2016) היה מלחין, מעבד ומפיק מוזיקלי בריטי, הידוע בעיקר בעבודתו עם להקת הביטלס, שכמעט את כל אלבומיה הוא הפיק. בשל תפקיד זה, יש המכנים אותו "".
בזכות תרומתו לתעשיית המוזיקה ולחברה, מרטין הוא מפקד במסדר האימפריה הבריטית (CBE).
ראשית חייו.
כאשר היה בן שש, רכשה משפחתו של מרטין פסנתר שצד את תשומת לבו. בגיל שמונה, שכנע את הוריו לרשום אותו לשיעורי פסנתר, אבל אלה הופסקו לאחר השיעור השמיני, וזאת מאחר שנתגלו חילוקי דעות בין המורה לפסנתר ואמו של מרטין. מאוחר יותר אמר מרטין שהצליח ללמוד מאז באופן עצמאי.
מרטין עבר בין מספר בתי-ספר, וכאשר פרצה מלחמת העולם השנייה (היה בן 13), משפחתו עזבה את לונדון העיר, לפרוור ברומלי, שם למד בבית ספר תיכון.
"אני זוכר היטב את הפעם הראשונה ששמעתי תזמורת סימפונית. הייתי בן-עשרה כאשר סר. אדריאן בולט הביא את תזמורת ה-BBC לקונצרט בית-הספר. זה היה קסום בעיני. מצאתי קושי לחבר את הצלילים האצילים כל-כך אל תשעה-עשר האנשים שניגנו על כלים מעץ, כלי נשיפה ומיתרים עשויים שיער חיות."
למרות המשך התעניינותו במוזיקה, ו"חלומות על להיות רחמנינוב הבא", בתחילת דרכו לא בחר במוזיקה כקריירה. כנער, הוא עבד בעבודות מזדמנות, ביניהן כפקיד במשרד המלחמה, שם הסתכם תפקידו בעיקר במילוי טפסים והכנת תה. בשנת 1943, כאשר היה בן 17, הצטרף אל הזרוע האווירית של הצי המלכותי הבריטי בתור טייס ומאוחר יותר הוסמך כקצין. המלחמה הסתיימה לפני שהספיק להיות מעורב בפעילות קרבית כל שהיא, תקופת שירותו הסתיימה בשנת 1947.
תחילת הקריירה.
בתום השירות בצי המלכותי, בעידוד ידידו, סידני האריסון (Sidney Harrison), למד מרטין בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה בלונדון. הוא למד שם בין השנים 50–1947, והתמקד בלימודי פסנתר ואבוב (מורתו של מרטין ללימודי האבוב הייתה אמה של ג'יין אשר, בת-זוגו לעתיד של פול מקרטני). הוא הושפע מוזיקלית בעיקר מרחמנינוב ומוריס ראוול, כמו גם מקול פורטר, וג'וני דנקוורת'. ב-3 בינואר 1948, כאשר הוא עדיין באקדמיה, התחתן עם שינה צ'יסהולם (Sheena Chisholm), לבני הזוג נולדו שני ילדים. מאוחר יותר, ב-24 ביוני 1966, התחתן עם אשתו השנייה ג'ודי לוקהארט סמית' – להם נולדו גם כן שני ילדים. בתחילת עבודתו עבד במחלקת המוזיקה הקלאסית ב-BBC. בשנת 1950 הצטרף לתאגיד המוזיקה EMI שהחזיקה בבעלותה את חברת התקליטים פרלופון (Parlophone) ובהמשך התמנה לראש פרלופון. מרטין שימש כעוזר לאוסקר פרוס (Oscar Preuss), שהיה ראש חברת התקליטים בין השנים 55–1950. אף על פי שנחשבה בעבר כחברת תקליטים מכובדת (בעיקר של מוזיקת ג'אז), כשהגיע מרטין לפרלופון, יחסה של חברת-האם EMI היה מזלזל, והיה כאל חברה זניחה להקלטת פרויקטים בעלי חשיבות מועטה. לאחר פרישתו של פרוס, ירש מרטין את ניהול חברת התקליטים, והתמחה בשנותיו הראשונות בהקלטת מוזיקת בארוק ומוזיקה קלאסית כמו גם מוזיקה בריטית עממית. מרטין הפיק מספר לא מבוטל של תקליטי קומדיה, ועבד עם קומיקאים רבים ביניהם פיטר סלרס (ששיחק בסדרה הקומית דוקטור הו). כמו כן, עבד עם להקת הסקיפל הבריטית – Vipers Sikffle Group- והפיק להם מספר להיטים. בתחילת 1962, הוציא את הסינגל – "Time Beat" – שהיה גרסת מוקדמת למוזיקת דאנס אלקטרונית (השיר הוא עיבוד לגרסת בסיס של המוזיקאית האיטלקייה - Maddalena Fagandini). הסינגל יצא לאור תחת השם הבדוי של היוצר – "Ray Cathode".
מרטין הפיק את המופע הקומי-מוזיקלי – "At the Drop of a Hat", שהיה הצלחה מסחרית גדולה במשך שנים. פריצתו המשמעותית הייתה כאשר הפיק את המופע – "Behind the Fringe" – בו כיכבו בין היתר פיטר קוק, אלן בנט וג'ונתן מילר.
עבודתו של מרטין בשנים אלו תרמה רבות לשינוי דימויה של פרלופון מ"חברה קטנה ועצובה" לעסק מצליח ומשגשג.
עם הביטלס.
היכרות ראשונית.
בתחילת 1962, בחור בשם סיד קולמן (Sid Coleman), יצר קשר עם מרטין וסיפר לו על בריאן אפשטיין, מנהל של להקת פופ אלמונית. הוא סבר שמרטין יביע עניין בלהקה, למרות דחייתה על ידי "תקליטי-דקה" – שהייתה אחת מחברות התקליטים הגדולות בבריטניה. עד אז, לא הייתה למרטין הצלחה משמעותית בתחום מוזיקת הפופ, וניסיונו בתחום היה מועט יחסית. לאחר שיחת הטלפון מקולמן, הסכים מרטין להיפגש עם אפשטיין, וקבע עמו פגישה לתאריך 13 בפברואר 1962. מרטין האזין להקלטה של הביטלס מתקליטי "דקה". הוא לא התלהב וסבר שלהקתו של אפשטיין לא מבטיחה במיוחד, אבל נראה שהתרשם מקולותיהם של לנון ומקרטני.
ב-9 במאי, לאחר פגישה נוספת עם אפשטיין באולפני אבי רוד, התרשם מרטין מהתלהבותו ומסירותו של המנהל והביע בפניו הסכמה עקרונית להחתים את הלהקה האלמונית לחוזה הקלטה, וכל זה לפני שפגש את הלהקה או שמע אותם מופיעים. לעומת זאת, מרטין חתם על החוזה רק לאחר שפגש את הלהקה, והודיע ל-EMI ש"אין מה להפסיד" וזאת לאור העובדה שהוצע לחברי הביטלס תשלום של פני אחד על כל תקליט שיימכר - כלומר רבע-פני (פרת'ינג) לכל אחד. עם זאת, לאחר שחרור הסינגל "From Me to You" באפריל 1963, הציע מרטין להכפיל את שער התמלוגים ללהקה (2 פני), מבלי לבקש כל תמורה, מה שהוביל לכינויו במסדרונות EMI כ"בוגד".
ב-6 ביוני 1962, ביצעו הביטלס הופעת-מבחן בסטודיו-3 באולפני אבי רוד. ביחד עם טכנאי ההקלטה, נורמן סמית' (Norman Smith), הקליטה הלהקה ארבעה שירים. מרטין שמע מאוחר יותר את השירים (הוא לא היה נוכח בזמן ההקלטה) והתקשה לקבל החלטה. טכנאי נוסף שנכח בהקלטות, רון ריצ'רדס (Ron Richards), התלונן על נגינתו של פיט בסט על התופים, ואילו מרטין סבר ששיריהם המקוריים של הלהקה פשוט לא מספיק טובים. מאוחר יותר, פנה מרטין אל חברי הביטלס, ושאל אותם אם יש משהו שמפריע להם אישית. ג'ורג' האריסון התלוצץ "האמת, העניבה שלך, בתור התחלה". לפי סמית', זאת הייתה נקודת המפנה, כאשר לנון ומקרטני המשיכו עם קו ההומור, מרטין החל לחבב אותם וסבר שעליו להחתים אותם ולו "רק בזכות שנינותם".