במסגרת חברותו בבונדסראט, היה חבר וייל בוועדות לענייני אירופה לחיזוק הקשר עם ארצות הברית.
התחתן בשנת 1987 ונולד לו בן אחד.
טופז (סרט, 1969)
טופז הוא מותחן ריגול אמריקאי בבימויו של אלפרד היצ'קוק אשר יצא לאקרנים בשנת 1969.
הסרט מבוסס על רומן בשם "טופאז" מאת ליאון יוריס משנת 1967, ומספר על סוכן מודיעין צרפתי בזמן המלחמה הקרה בשנת 1962 ועל סיבוכים פוליטיים בהם היה מעורב, אירועים שהובילו למשבר הטילים בקובה.
כוכבי הסרט הם פרדריק סטאפורד, דני רובין, ג'ון ורנון, קארין דור, מישל פיקולי, קלוד ז'אד וג'ון פורסיית.
עלילה.
העלילה מתרחשת בקופנהגן של שנת 1962, קצין מודיעין סובייטי בכיר בשם בוריס קוזנוב, עורק למערב. במהלך תדרוך מול סוכן CIA בשם מייק נורדסטרום (ג'ון פורסיית') מבין נורדסטרום שלרוסים טילים בעלי ראש נפץ גרעיני הממוקמים בקובה.
מתוך צורך בראיות חד משמעיות, חושף נורדסטרום את שמו של קוזנוב לסוכן צרפתי בשם אנדרה דברו (פרדריק סטפורד) ומבקש ממנו לשחד את לואיס אוריבה (דונלד רנדולף), נציג משלחת קובה לאו"ם, כדי שזה יספק צילומים של מסמכים המאשרים את בסיסי הטילים בקובה. דברו מחליט ללוות את ביתו מישל (קלוד ז'אד) לירח הדבש שלה בניו-יורק יחד עם חתנו הטרי פרנסואה פיקארד (מישל סובור).
בניו יורק, הסוכן הצרפתי פיליפ דובואה (רוסקו לי בראון), יוצר קשר עם אוריבה, נציג משלחת קובה לאו"ם אשר מתלווה לשגריר הקובני הרשמי ריקו הפארה (ג'ון ורנון), אשר נשאר ללון בבית מלון תרזה בהארלם כדי להראות סולידריות עם הקהילה השחורה.
דובואה מתגנב לתוך המלון ומשחד את אוריבה לקחת את המסמכים ממשרדו של ריקו הפארה ולצלם. פארה תופס דובואה מצלם את המסמכים. רודף אחריו ונורה על ידי מהפכנים קובנים. דובואה נופל בכוונה על דברו שצופה באירועים מהצד השני של הרחוב, ומחליק לו את המצלמה. שמור קובני עוזר לדברו לקום, ומאפשר לו ללכת. דובואה נמלט לתוך הקהל ברחבי המלון.
תמונותיו של דובואה מאשר את נכונות המידע אודות הצבת הטילים הסובייטים בקובה. דברו, למרות האשמות אשתו על בגידה, טס לקובה ונפגש עם המאהבת שלו, חואניטה דה קורדובה (קארין דור), אלמנתו של גיבור של המהפכה.. דברו מבקש מחואניטה לצלם את הטילים. חואניטה וחבריה הנאמנים קרלוטה ופבלו מנדוזה, מתחזים למטיילים כדי לצלם את הטילים. הם מסתירים את הצילומים המפלילים לפני שהם נתפסים.
במהלך נאום בעצרת המונית של "המנהיג הראשון מקסימו",  מזהה אחד השומרים את דברו מהאירוע בניו יורק.
פארה (שגם הוא היה מאהב של חואניטה) שומע את סיפורו של קרלוטה מנדוזה על חואניטה. הוא מחבק אותה, ויורה בה כדי להציל אותה מעינויים של הקיצוניים.
בנמל התעופה של הוואנה, רשויות קובה לא מצליחות למצוא את הצילומים על דברו. כאשר דברו חוזר, אשתו עוזבת אותו והוא שב לפריז. קוזנוב סיפר לו על קיומה של רשת ריגול רוסית בשם "טופז", בתוך שירות המודיעין הצרפתי. הוא נתן את השם הרשמי בנאט"ו הנרי ז'רר (פיליפ נוארה), אשר הדליף מסמכים לק.ג.ב.
דברו חוקר את הדליפה. הוא מזמין כמה מחבריו הוותיקים, ועמיתים לעבודה, כולל ג'רר לארוחת צהריים במסעדה בבית קנס פריז באמתלה של עזרה לדברו להכין את החקירה. דברו אומר לאחרים על טופז, על מנת לעורר תגובה כלשהי. ג'רר טוען שזה מידע שגוי, ושקוזנוב מת לפני שנה.
ג'רר מתחיל להילחץ. הוא מבקר את מפקדה של רשת הריגול, ז'אק גרנוויל (מישל פיקולי). דברו, ניקול וגרנוויל היו חברים קרובים במחתרת הצרפתית. גרנוויל אומר לג'רר שזו הייתה טעות לדבר על קוזנוב כי האמריקאים יוכלו בקלות לגלות את השקר. כשג'רר עוזב את ביתו של גרנוויל, אשתו של דברו מגיעה לפגוש את גרנוויל, המאהב שלה.
דברו שולח את החתן, פרנסואה, לראיין את ג'רר. דברו ומישל ממהרים לביתו של ג'רר ומוצאים אותו מת לאחר שביים התאבדות. פרנסואה נחטפת, ומצליחה להימלט מהרכב של שוביה בעודה שומעת את מספר הטלפון של ג'רר.
ניקול אומר למשפחתו, עם דמעות בעיניים, שמספר הטלפון הוא של גרנוויל, אז הוא חייב להיות המנהיג של הארגון טופז. גרנוויל החשוף מתאבד (בגרסה שהוקרנה בארצות הברית וצרפת) או נמלט לברית המועצות (בגרסה הבריטית).
באבא גורגור
באבא גורגור (בערבית ובכורדית: بابا كركر; מילולית בכורדית "אב האש") הוא שדה נפט ליד העיר כירכוכ בצפון עיראק, בתחום השליטה של כורדיסטן העיראקית. במקום קיימת זרימת נפט על פני הקרקע או סמוך לפניה וכבר לפני אלפי שנים מתועדת בעירה טבעית של אש תמיד במרכז השדה.
השדה, אשר התגלה בתקופה המודרנית ב-1927, נחשב לשדה הנפט הגדול ביותר בעולם עד לגילויו של שדה הנפט גוואר בערב הסעודית בשנת 1948. עלויות הפקת הנפט במקום זולות במיוחד. הנפט מובל בצינור נפט (צינור הנפט כירכוכ-ג'ייהאן) לעיר הנמל הטורקית ג'ייהאן, ממנו הוא מיוצא.
בעקבות גילוי שדה הנפט במקום הוקמה חברת הנפט העיראקית.
יחסי אלבניה–סן מרינו
יחסי אלבניה–סן מרינו הם היחסים הדיפלומטיים שבין רפובליקת אלבניה לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו.
סקירה כללית.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין אלבניה לסן מרינו כוננו ב-21 ביוני 1976. ב-18 במאי 2012, נחתם הסכם בין המדינות בדבר קידום ההשקעות בין ממשלת סן מרינו למועצת השרים של אלבניה. היחסים בין המדינות היו בדרך כלל טובים, בין המדינות מתקיים שיתוף פעולה בתחומי הכלכלה והמסחר.
יחסים כלכליים.
בין אלבניה לסן מרינו קיים שיתוף פעולה נרחב בתחום הכלכלה. אלבניה וסן מרינו שותפות מסחר, מדי שנה מייצאת סן מרינו סחורות בשווי מאות אלפי שקלים. לעומת זאת, אלבניה כמעט ולא מייצאת סחורה אל סן מרינו.
בשנת 2007, סן מרינו ייצאה סחורה בשווי 232 אלף דולר, שכללה מכוניות, מצלמות, מכונות כביסה, מוצרי ספורט, בשמים, משאיות ועוד. בשנת 2009, אלבניה ייצאה סחורה בשווי 249 אלף דולר, שכללה לוחות בקרה חשמליים. סך הכל, בין השנים 2007-2009, סך הסחר בין שתי המדינות הגיע למיליון וחצי דולר, כאשר סן מרינו בלטה בייצוא הסחורות.
בעשור השני במאה ה-21, אלבניה לא ייצאה לסן מרינו סחורה.. לעומת זאת, סן מרינו המשיכה לייצא סחורות בשווי של מיליון דולר אל אלבניה. בשנת 2013, סן מרינו ייצאה אל אלבניה סחורה בשווי 276 אלף דולר, שכללה מכונות ניקיון, מכוניות, חומרי הדברה, חומרי מזון ועוד.
אדם לכל עת (מחזה)
אדם לכל עת (באנגלית: A Man for All Seasons) הוא מחזה מאת רוברט בולט המבוסס על חייו של סר תומאס מור. בגלגולו הראשון, המחזה נכתב עבור BBC Radio ב-1954. גרסה טלוויזיונית באורך שעה בשידור חי בכיכובו של ברנרד הפטון הופקה ב-1957 על ידי ה-BBC, ולאחר הצלחתו של "Flowering Cherry" (מחזה שכתב בולט ב-1958) הוא עיבד את "אדם לכל עת" לבמת התיאטרון.
הצגת הבכורה של "אדם לכל עת" התקיימה בלונדון בתיאטרון הגלוב (כיום נקרא "Gielgud Theatre") ב-1 ביולי 1960. מאוחר יותר המחזה הועלה גם בברודוויי, וזכה שם לביקורות חיוביות מצד המבקרים כמו גם להצלחה מסחרית במשך יותר משנה. המחזה הועלה שוב מספר פעמים בהפקות מחודשות, ומאוחר יותר עובד לסרט קולנוע באותו השם משנת 1966 שזכה במספר פרסי אוסקר וכן לסרט טלוויזיה בשנת 1988 ושוב לרדיו בשנת 2006.
העלילה מתבססת על סיפורו האמיתי של סר תומאס מור, לורד צ'נסלור אנגלי מהמאה ה-16, שסירב לאשר את בקשתו של הנרי השמיני, מלך אנגליה להתגרש מאשתו קתרין מאראגון, שלא ילדה לו בן, כדי שיוכל להינשא לאן בולין, אחותו של פילגשתו לשעבר. המחזה מציג את מור כאדם עקרוני, בו מקנאים יריביו, ביניהם תומאס קרומוול, ואותו אוהבים האנשים הפשוטים ומשפחתו.
שם המחזה.
שם המחזה משקף את יחסו של רוברט בולט, המחזאי האגנוסטי מהמאה ה-20, כלפי דמותו של תומאס מור, אותו הוא מציג כאיש המצפון האולטימטיבי: במחזה, מור נשאר נאמן לעצמו, לעקרונותיו ולאמונותיו, תוך הסתגלות לנסיבות המתפתחות סביבו עם הזמן, על אף הלחצים הסביבתיים בהם הוא נתון. בולט שאל את השם מתוך "וולגריה" מאת רוברט ויטינגטון, בן תקופתו של מור, שבשנת 1520 כתב עליו:
טופז (סרט)
טבח נובי סאד
קצב לב
מרק אנדרה המלין
מרק אנדרה המלין (באנגלית: Marc-André Hamelin; נולד ב-5 בספטמבר 1961) הוא פסנתרן וירטואוז קנדי הידוע ביכולותיו הטכניות המרשימות כמו גם בפרשנותו המקורית ליצירות לפסנתר.
המלין נולד במונטריאול, חבל קוובק, והחל את לימודי הפסנתר שלו בגיל חמש. אביו, שהיה רוקח במקצועו אך חובב מוזיקה, הכיר לו יצירות לפסנתר של אלקאן וגודובסקי כבר בגיל צעיר. הוא למד במונטריאול ובפילדלפיה, הופיע במיטב אולמי קונצרטים והקליט בחברות מובילות. זכה בפרס וירג'יניה פארקר (1989) ובפרס יונו (2008). הוא זכה לשבחים מפליגים מעיתונים דוגמת ה'ניו יורקר' וה'ניו יורק טיימס'.
בין ביצועיו בולטים הפרלודים של רחמנינוף והקונצ'רטו לפסנתר של גרשווין.
הנוכלות
הנוכלות היא קומדיית פשע המספרת על המשך עלילותיהן של מירי ותקווה, האחיות המיתולוגיות שאף פעם לא הסתדר להן כלום מחליטות לחזור לשתף פעולה בתור זוג נוכלות ערמומיות, שלא מבינות כלום בכלום. הסדרה היא סדרת המשך לסדרה ולעלילה של "אחד העם 101".
הסדרה עלתה ב-16 בנובמבר 2019 בערוץ yes Comedy.
עלילה.