אלבום זה היה שונה מבחינה מוזיקלית בניגוד לאלבומה הקודם. המטרה של ריהאנה באלבום הייתה למצוא שירים המבטאים את הדברים שהרבה נשים צעירות רוצות לומר, אבל אולי לא יודעות איך. בראיון ריהאנה אמרה: "עכשיו אני שרה על חוויות שעברתי וכאלה שבנים ובנות אחרים בני 18 ומעלה עשויים לעבור, ולכן זה הכול העניין של ההתקדמות." ז'אנר הרגאיי שהיה באלבומה הקודם מופיע גם באלבום הזה. באלבום בנוסף לכך יש גם מוזיקת דאנסהול והשפעות של מוזיקת רוק. באלבום זה יש גם השפעה של מוזיקת האיים הקרביים בדומה לאלבום הקודם, לצד בלדות ואף אלמנטים של מוזיקת דיסקו. השיר "Kisses Don't Lie", הוא השיר היחידי באלבום המושפע ממוזיקת רוק, כאשר יש בשיר אלמנטים של רוק ישן רוק לייב אפ ורגאיי, אם כי ריהאנה הצהירה שהאלבום לא משלב מוזיקת רוק. ריהאנה אמרה: "כמי שגדלה בברבדוס, אני לא נחשפתי להרבה מוזיקת רוק, אני באמת אוהבים רגאיי ומוזיקת סוקה והיפ הופ, אבל כשעברתי לארצות הברית בשנה שעברה, נחשפתי להרבה סוגים שונים של מוזיקה, רוק היה אחד מהם, ועכשיו אני אוהבת מוזיקת רוק."
מבחינת תוכן האלבום מדבר על חוויות של נערות. האלבום הוא אלבום אישי, ומדבר על מה שריהאנה רוצה להיות, דברים שבנות בגיל של ריהאנה באותו הזמן עוברות, ונושאים הקשורים גם לחיים האיישים שלה כמו רמאות, אהבה, שנאה ומסיבות. "SOS" מספר על בחור שנותן לבחורה שלו תחושה מטורפת של אהבה והיא זקוקה למישהו שיציל אותה מי זה. "Kisses Don't Lie" מדבר על בחורה שמאוהבת בבחור, אבל הוא תקועה באולטימטום כי היא פוחדת להיפגע. "Unfaithful" מתעדת את דעיכתו הטרגית של מערכת יחסים, כאשר אדם אחר מתחיל לבגוד. ריהאנה מכנה את עצמה בשיר כ"רוצחת" מכיוון שהיא לוקחת את חייו של הבחור הזה, מכאיבה לו ובוגדת בו. הוא יודע את זה וזה גורם לי להרגיש רע. זה הורג אותו לדעת שבחור אחר עושה אותה מאושר. "We Ride", עוסק באיך הבחור מבטיח שהם יהיו ביחד לנצח אבל היא ממשיכה לתאר את הרגעים שבו הוא עשה דברים שיכולים לקרוע אותה לגזרים. המילים של "Dem Haters" מתארת איך שנאה יכולה לגרום לאנשים להרגיש ואיך היא יכולה להביא אותם למטה. "Final Goodbye" מדבר על אישה שרוצה לבלות את שארית חייה עם הגבר שלה, אבל מרגישה שהיא צריכה לחשוף סודות מהעבר. "Crazy Little Thing Called Love", דומה בתוכנו ורעיונו ל-"SOS".
שירים.
שיר הפתיחה של האלבום "SOS", הוא שיר דאנס-אפטמפו שמשלב ברובו בס, וסימפול של תופים מהשיר "Tainted Love", שבוצע בין היתר על ידי Soft Cell ב-1981. למרות זאת השיר מכיל יותר מוזיקת דאנס על מנת ליצור רגש בשיר שמדמה אהבה צעירה. השיר זכה לביקורות חיוביות על ידי מבקרים, שכינו אותו כ"שיר אהבה סקסי של מועדון". השיר כולל גם שלושה קליפים שונים אשר שניים מהם הם חלק מהקמפיין של ריהאנה עם חברת "נייקי", והקליפ הרשמי בוים על ידי כריס אפלבאום. "Kisses Don't Lie", בשיר השני באלבום, ריהאנה השתמשה באלמנטים של מוזיקת האיים הקריביים וגיטרה חשמלית. הבלדה "Unfaithful", היא בלדת פסנתר בה יש גם שימוש בפסנתר וגם במיתרים. השיר הוא השיר השלישי באלבום והסינגל השני, שנכתב על ידי זמר האר אנד בי ני-יו. למרות הצלחתו של השיר הוא ספג ביקורות שליליות בו נטען כי קולה של ריהאנה "הוא לא חזק במיוחד". השיר הרביעי באלבום "We Ride", כולל גיטרה אקוסטית עדינה והפקה של סטארגייט. השיר קיבל ביקורות מעורבות מצד המבקרים ולא זכה להצלחה בניגוד לסינגלים הקודמים. הקליפ, בבימויו של אנתוני מנדלר, מציג את ריהאנה בסצנות עם חבריה ובחוף הים. הקליפ לשיר היה לקליפ האחרון שיצא מתוך האלבום.
"Dem Haters", כולל את אירוחו של הזמר הברבדיאני דוויין הסבנדס. השיר הופק על ידי קרל סטרקן ואוון רוג'רס. השיר השישי באלבום "Final Goodbye", הוא בלדה קצבית המכילה אלמנטים של גיטרה אקוסטית. השיר הבא "Break It Off", נעשה בשיתוף הזמר הג'מייקני שון פול, ומכיל השפעות של דאנסהול. סינגל זה היה לסינגל האחרון מהאלבום ולא יצא לו קליפ רשמי, אך בכל זאת הצליח להגיע למקום ה-9 בבילבורד. "Crazy Little Thing called Love", השיר השביעי באלבום, נעשה בשיתוף הראפר הג'מייקני ג'יי סטטוס. השיר השמיני באלבום "Selfish Girl", הופקה על ידי קרל סטרקן ואוון רוג'רס ומכיל השפעות של רגאיי. השיר התשיעי של האלבום "P.S. (I'm Still Not Over You)", הוא שיר R&amp;B. הבלדה השלישית של האלבום "A Million Miles Away", הוא השיר ה-12 והאחרון באלבום. הוא קיבל ביקורות מעורבות מהמבקרים שציינו שהשיר "הורג את המומנטום של האלבום". שיר זה הוא למעשה שיר המשך לאחד משיריו של הראפר האמריקאי קורי גונז מאלבום הבכורה שלו.
קידום מכירות וקמפיינים.
במהלך הקלטות האלבום שימשה ריהאנה כזמרת חימום בסיבוב ההופעות של הזמרת גוון סטפני, כדי לקדם את אלבום הבכורה שלה. בזמן המופע היא ביצעה מספר שירים מהאלבום. אך קצת לפני שחרור האלבום, קידמה את האלבום בצורה אינטנסיבית יותר, כאשר בריאיון עם MTV, דיברה על הסינגל "SOS", וחשפה את תאריך יציאת הבכורה של הסינגל שהיה 23 במרץ 2006. היא ביצעה את "SOS" בתוכנית של אלן דג'נרס ב-20 בפברואר 2006 ובטקס פרסי הווידאו MuchMusic ב-18 ביוני 2006. לאחר מכן היא לקחה חלק בפרסום קמפיין של חברת נייקי, כאשר הוציאה קליפ מיוחד לשיר SOS.
האלבום יצא 8 חודשים בלבד לאחר הוצאתו של אלבומה הקודם. לדבריה של ריהאנה: "פשוט הרגשנו שזה לא הגיוני לחכות... לא צריך לחכות כל כך הרבה זמן בשביל להקליט מוזיקה. בסדר, האלבום הקודם היה צריך להיות בחוץ כמה חודשים לפני שמתחילים עם ההקלטות. זה מה שיפה בתעשיית המוזיקה כשאתה מרגיש שזה הזמן, אתה פשוט הולך על זה ואנחנו הרגשנו שזה הזמן לבוא עם אלבום חדש" הסינגל המוביל של האלבום נכלל בפסקול של הסרט Bring It On: All or Nothing בו ריהאנה עשתה הופעת אורח בסרט בתפקיד עצמה. "Pon de Replay", נכלל גם בפסקול הסרט.
לאחר מכן היא עברה לקדם את השיר "Unfaithful" הסינגל השני של האלבום, אותו ביצעה בפסטיבל "Sunrise" לקידומו. בנוסף ריהאנה שימשה כזמרת חימום של הלהקה הפוסיקט דולז בסיבוב ההופעות העולמי שלהם, מנובמבר 2006 עד פברואר 2007 בממלכה המאוחדת, שם גם קידמה את האלבום. באותה תקופה גם לקחה חלק בקמפיין של חברת "Secret".
לאלבום יצאה גם מהדורת דלוקס לקידומו אשר נקראה A Girl Like Me: Edition Deluxe ויצאה בגרמניה בלבד ב-17 בנובמבר 2006. מלבד רשימת השירים המקורית, המהדורה החדשה כוללת דיסק בונוס המכיל שני שירים חדשים ועוד שני שירים שיצאו כרצועות בונוס באלבום הקודם. לגרסה זו יש גם דיסק נוסף הכולל שלושה קליפים מתוך האלבום.
ביקורות.
האלבום קיבל ביקורות מעורבות ממבקרי המוזיקה. דן צ'רנס מ"וושינגטון פוסט" כתב: "אלבום לא רחב וחסר צבע מבחינה מוזיקלית, האלבום הזה הוא למעשה מעשה שפל של נערה בכיתה י'. באלבום ריהאנה בעיקר משעממת עם בלדות פופ שאפתניות". דייוויד ג'פריס מ-Allmusic אמר: "זמרת הדאנס-פופ ריהאנה נמנעת בחינניות מהשפל השני לאחר השפל של אלבום הבכורה שלה עם אלבום אורבאני יותר מאלבום הבכורה שלה." ג'פריס קומפרד השווה בביקורת שלו את השיר "Kisses Don't Lie", לשיר "Welcome to Jamrock" של דמיאן מארלי וציין כי: האלבום נועז יותר, וקופץ בצורה חלקה מז'אנר לז'אנר. בשיר 'Unfaithful' ריהאנה משתמשת באלגנטיות ברצח כמטאפורה לרמאות. השיר 'We Ride' הוא שיר קליל וזורם שכיף לשמוע אותו בסופי שבוע". רות ג'יימיסון מ-Observer ציינה: " האלבום הוא סוג של הרמוניה בנוסח של שוגאבייבז, עם אלקטרו בסגנון ומנה של רגאיי. אם אתה אוהב את השיר המגוחך 'Pon De Replay' של השנה שעברה, יש עוד מאותו הדבר גם כאן."
בביקורות השליליות יותר - קלף סאנה מ"ניו יורק טיימס" כתב: מלבד השירים "SOS", "Unfaithful" ו-"Break It Off", האלבום המפוזר הזה מלא בנפילות." בארי וולטרס מ"רולינג סטון" כתב: "הרגשתי שהאלבום לא מספק שום דבר אחר גאוני כמו הסינגל המוביל שלו. דאנסהול ואר אנד בי חסר תעוזה וגורם לתחושה משעממת אצל המאזין. אם כי "Kisses Don't Lie" ו-"Unfaithful" עוזרים להפוך את A Girl like Me להרבה יותר סימפתי." סאל סקיקומנטי ממגזין "סלנט" הרגיש שהבלדות באלבום "מבוגרות לפחות בעשור בשביל הכישרון הווקאלי הקטן של הזמרת בגיל ההתבגרות. כי על אף הסמפולים החכמים ב-"SOS", שירים איטיים ודביקים כמו 'Final Goodbye' או 'A Million Miles Away', הורגים את המומנטום שבאלבום." רוברט מ-MSN Music דרג את האלבום בדירוג שלילי, בדרגת: "נכשל".
עריכה מחודשת.
לאחר ההצלחה הגדולה של האלבום, יצאה עריכה מחודשת לאלבום, אך רק בגרמניה, אשר נקראה "A Girl like Me: Deluxe Edition". העריכה המחודשת הכילה דיסק בונוס המכיל שירים אשר לא נכנסו לאלבומיה של ריהאנה, ובנוסף, דיסק DVD המכיל שלושה וידאו קליפים.
סינגלים.