טיילור נולדה בסאן מטאו, קליפורניה. אביה היה עורך דין ואמה הייתה מורה לספורט. היא למדה בקולג' לנשים מאונט הוליאוק, ובשנת 1966 היא סיימה בהצטיינות יתרה, ראשונה בכיתה שלה. טיילור חזרה לקליפורניה והתחילה ללמוד כימיה באוניברסיטת ברקלי, קליפורניה. לאחר שקיבלה תואר שני בכימיה, עברה תחת הנחיתו של ס. ס. צ'ן ללמוד מתמטיקה. לאור המהומות הפוליטיות בברקלי בסוף שנות השישים עברה טיילור לאוניברסיטת וורוויק שם סיימה תואר שני במתמטיקה. בסתיו 1970 עברה טיילור לאוניברסיטת פרינסטון שם ב-1973 סיימה דוקטורט במתמטיקה תחת הנחייתו של פרדריק אלמגרן. לאחר קבלת הדוקטורט הצטרפה לאוניברסיטת ראטגרס בניו גרזי בתור פרופסור משנה והתקדמה בסולם הדרגות עד להיותה פרופסור מן המניין. בשנת 2002 פרשה מהלימוד וקיבלה את התואר לפרופסור אמריטוס. בין השנים 1999-2001 כיהנה כיושבת הראש של האגודה לנשים במתמטיקה. טיילור נישאה שלוש פעמים למתמטיקאי ג'ון גוקנהיימר, למתמטיקאי פרדריק אלמגרן ואיתו יש לה ילדה ואז לאיש הפיננסים ויליאם גולדן שהביא איתו לנישואים שני ילדים.
המחקר שלה.
מחקרה העיקרי של טיילור היה בנושא תורת המידה הגאומטרית. בתחילה חקרה צבירי בועות סבון ולאחר זמן קצר עברה למחקר בנושא גבישים. בשנת 1976 הוכיחה טיילור את חוקי פלתאו. חוקי פלתאו הם ארבעה חוקים שנוסחו בידי גוז'ף פלתאו במאה ה-19 אשר מגדירים את הצורה של הקרום בין בועות סבון בתוך צביר. אחד מבין החוקים הללו קובע שהעקמומיות הממוצעת בכל הנקודות על צביר בועות קבועה, ערך זה שונה בין צבירים שונים. באחת מהרצאותיה פנו לטיילור שני מדענים סיריל סמית וג'ון קאן והציעו לה לשנות את נושא המחקר שלה מבועות סבון לגבישים. התת-נושא שהם עסקו בו בקשר לגבישים היה קשור לשטח המינימלי שהוא מצב יחיד שבו העקמומיות הממוצעת בכל נקודה שווה לאפס. בהמשך התמקד מחקרה של טיילור בנושא גבישים ואיך הם מתפתחים תחת חוקים פיזיקאלים שונים. בנושא זה שהוא אינטרדסיפלינארי שיתפה פעולה רבות עם מהנדסי חומרים.
תארים ופרסים.
טיילור זכתה במענק המחקר של הקרן על שם אלפרד פ סלואן. טיילור היא חברה באקדמיה האמריקאית לאמנויות ומדעים, האגודה האמריקאית לקידום המדע, האגודה לנשים במתמטיקה, והאגודה האמריקאית למתמטיקה. בשנת 2001, היא קיבלה תואר דוקטור לשם כבוד מקולג' מאונט הוליאוק.
לאי סאנג יאנג
לאי סאנג לילי יאנג (באנגלית: Lai Sang Lili Young, נולדה ב-1952) היא מתמטיקאית סינית המשמשת כפרופסור למדעים מן המניין על שם הנרי ולוסי מוזס, וכפרופסור למתמטיקה ולמדעי המוח באוניברסיטת ניו יורק. היא עשתה עבודה חלוצית על מערכות דינמיות, תחומי העניין שלה בתאוריה הארגודית כוללים חיבורים לתורת ההסתברות ולפיזיקה סטטיסטית, ומערכות כאוטיות דינמיות הן המומחיות שלה. יאנג עוסקת גם במודלים חישוביים ובמדעי המוח.
קורות חייה.
יאנג נולדה בשנת 1952 בהונג קונג, שם גדלה ולמדה, והיגרה לארצות הברית כדי לקבל השכלה גבוהה במתמטיקה. היא למדה באוניברסיטת ויסקונסין וקיבלה תואר ראשון בשנת 1973. היא עברה לאוניברסיטת קליפורניה בברקלי, שם קיבלה תואר שני (בשנת 1976) ודוקטורט (בשנת 1978). אחרי הדוקטורט היא לימדה באוניברסיטת נורת'ווסטרן, באוניברסיטת מישיגן (בשנים 1980–1986), באוניברסיטת אריזונה (בשנים 1987–1990), ובאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (בשנים 1991–1999). החל משנת 1999 היא משמשת כפרופסור למדעים בתקן על שם הנרי ולוסי מוזס במכון קורנט למדעי המתמטיקה (CIMS) של אוניברסיטת ניו יורק
מחקר.
תחום המחקר העיקרי של יאנג הוא מערכות דינמיות (ענף של המתמטיקה המודרנית העוסק בהתפתחותיות זמן של תהליכים טבעיים איטרטיביים). מוקדם יותר בקריירה שלה, עבודתה סבבה סביב תאוריית הכאוס המתמטית, ובמיוחד בנושאים כמו אקספוננטי ליאפונוב, אנטרופיה, ממד פרקטלי, ומושכים מוזרים. היא גילתה שהרבה פעמים מערכות דטרמיניסטיות כאוטיות מייצרות סטטיסטיקה דומה לסטטיסטיקה המיוצרת על ידי תהליכים אקראיים. היא עבדה גם עם מודלים ממשיים, כמו מערכות חלקיקים (ביליארדים).
בעשר השנים האחרונות תחום המחקר שלה עבר למערכות דינמיות גדולות, אקראיות, ולא מאוזנות (מחוץ לשיווי משקל). דוגמה למערכת כזו היא רשת המורכבת מהרבה מערכות דינמיות קטנות.
במקביל, יאנג פיתחה עניין במערכת דינמית מורכבת מסוימת: המוח. חלק גדול מהמחקר שלה כיום הוא במדעי המוח התאורטיים.
יאנג זכתה במלגת אלפרד סלואן בשנת 1985 (מענק השמור לבודדים אשר בזמן שש השנים של השגת הדוקטורט מפגינים את "ההבטחה הבולטת ביותר לתרום תרומה מכריעה לידע חדש"). היא גם זכתה במלגת גוגנהיים בשנת 1997.
בשנת 1993 יאנג זכתה בפרס סאטר המוענק בשל "תרומות מחקר מצטיינות המתמשכות על פני תקופה של חמש שנים על ידי מתמטיקאית".
בשנת 2004 יאנג נבחרה להיות חברה באקדמיה האמריקנית לאומניות ומדעים ("חברה בינלאומית המורכבת ממדענים, חוקרים, אמנים, אנשי עסקים, ומנהיגים המובילים בעולם").
מארי אן פוקס
מארי אן פוקס (באנגלית: Marye Anne Fox; 9 בדצמבר 1947 – 9 במאי 2021) הייתה מדענית אמריקאית, שכיהנה כפרופסור לכימיה באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו. מחקריה, ששילבו בין תחומי הכימיה האורגנית, הפוטוכימיה והאלקטרוכימיה זיכו אותה בפרסים רבים, לרבות המדליה הלאומית למדעים (2009). על שמה רשומים שלושה פטנטים. פוקס כיהנה כנשיאת אוניברסיטה המדינה של קרוליינה הצפונית בין השנים 1998–2004 וכנשיאת אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו (UCSD) בין השנים 2004–2012. כתבה ספרי לימוד בכימיה אורגנית, פרסמה למעלה מ-400 מאמרים מדעיים, וקיבלה 12 תוארי "דוקטור לשם כבוד".
ביוגרפיה.
חייה האישיים.
מארי אן פוקס נולדה בקנטון שבאוהיו. אביה, צ'ארלס פיין, עבד במפעל פלדה ואמה, לוסיל פיין, הייתה מורה. אווירת המלחמה הקרה והאיום הסובייטי על השליטה בחלל בשנות ילדותה של פוקס, הותירו חותם על שאיפותיה והתפתחותה בתחום המדע. בעודה בתיכון, שקלה פוקס להתמקצע כמורה, אך סוגיית השלטת משמעת בתלמידים הניאה אותה מלעשות כן והיא החליטה לנתב את התעניינותה במדע לתחום המחקר האקדמי.
קריירה.
ב-1969 סיימה פוקס את לימודי התואר הראשון בכימיה ב"נוטרה דם" קולג' (NDC), את לימודי התואר השני סיימה ב-1970 באוניברסיטת המדינה בקליבלנד (CSU), את הדוקטורט שלה בכימיה קיבלה ב-1974 מדארטמות' קולג' ואת מחקר הפוסט דוקטורט שלה עשתה באוניברסיטת מרילנד.
ב-1976 הצטרפה פוקס לאוניברסיטת טקסס באוסטין כמורה מן החוץ. ב-1981 מונתה לפרופסור חבר וב-1985 לפרופסור מן המניין. בשנת 1994 מונתה לסגנית נשיא המחקר באוניברסיטה. ב-1998 מונתה לנשיאה ה-12 של אוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית, הנשיאה האישה הראשונה ולפרופסורית מחקר בכימיה. במהלך כהונתה, התחזקה האוניברסיטה ברמה האקדמית.
מ-1995 עד 2000 שימשה פוקס כיועצת המדעית של ג'ורג' ווקר בוש.
ב-2004 התמנתה פוקס כנשיאה השביעית של אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו, האשה הראשונה שהתמנתה לתפקיד זה, ושימשה כפרופסורית מחקר לכימיה.
במהלך כהונתה כנשיאה הוקמו מיזמי מחקר ושותפות חדשים, גויס סכום שאפתני של כמיליארד דולר, הורחבו תוכניות אקדמיות והאוניברסיטה זכתה לדירוג גבוה בין האוניברסיטאות הנחשבות. ביוני 2012 התפטרה פוקס מתפקידה כנשיאת האוניברסיטה וחזרה לעסוק במחקר ובהוראה.
בנוסף לתפקידיה הניהוליים ולעבודת המחקר, עסקה פוקס בחינוך הדור הבא ועוררה בתלמידיה השראה לחקור ולהניב השיגי מחקר משמעותיים.
פעילות מחקרית.
פרופסור פוקס, שהייתה חוקרת מתחום הכימיה האורגנית הפיזיקלית, פרסמה מעל 400 מאמרים מדעיים. בעבודתה שילבה מחקר בינתחומי נרחב שהתמקד בקשר בין מבנם של חומרים חדשים לבין היכולת לווסת תהליכים באמצעים פוטוכימיים ושפעול אלקטרוכימי.
למחקריה של פוקס היו השלכות יישומיות בתחומי המרת אנרגיה סולרית, הנדסת חומרים וכימיה סביבתית, כגון: ניקוי רעלים סביבתיים, בניית התקנים אלקטרונים מולקולריים, סינתזה ואפיון של פולימרים פונקציונליים ושינוי משטחים לצורך זירוז תהליכים כימי.
כדי להשיג התקדמות בתחומים הללו, חקרה פוקס תגובות אורגניות חדשות והגדירה את מנגנוניהן.
בתחום אחד פורה במיוחד, חקרה פוקס תגובות אורגניות על פני שטח של מוליכים למחצה מוקרנים, ומצאה שהשליטה על מעבר אלקטרונים בתווכים בלתי הומוגניים כגון זאוליטים, סרטים דקים, או נוזלים סופר-קריטיים, מהווה צעד מפתח. בבסיסם של מחקרים אלה עמד אפיון של מצבים מעוררים, של רדיקלים ורדיקלים יוניים בתווכים האלו. לשם כך, בנוסף לשימוש בטכניקות רגילות מתחום הכימיה האורגנית, נעשה במחקריה גם שימוש בטכניקות מחקריות מיוחדות, כגון ספקטרוסקופיית לייזר, מתודולוגיה אלקטרוכימית ואנליזת פני-שטח.
בנוסף, התמקדה פוקס בהכנת מערכים מאקרו-מולקולריים (פולימרים, גבישים נוזליים וכו') שיאפשרו שליטה על תכונות מאקרוסקופיות (כגון כיווניות מעבר אלקטרונים, התפשטות תרמית או הולכה) בחומרים מעוצבים.
בין השאר, עבודת המחקר של פוקס תרמה להבנה של מצבים מעוררים ותהליכי מעבר-מטען, פוטוקטליזה של תגובות אורגניות בעזרת מוליכים-למחצה רחבי-פס, פוטואלקטרודות שעברו שינוי כימי ופוטוכימיה של אניונים אורגניים, וקידמה את ההבנה על אנרגיה מתחדשת.
פוקס רשמה על שמה שלושה פטנטים:
בשנותיה האחרונות אובחנה כחולת פרקינסון ונחשפה בסרטון להעלאת המודעות ועידוד המחקר על המחלה. היא נפטרה ב-9 במאי 2021. הותירה אחריה בעל, ג'יימס ווייטסל, פרופסור לכימיה, ושלושה ילדים.
לקריאה נוספת.
מאמרים נבחרים של מארי פוקס:
פלורנס סייברט