אמן העם של הפדרציה הרוסית (ברוסית: Народный артист Российской Федерации) הוא תואר כבוד הגבוה ביותר של הפדרציה הרוסית, מוענק על הישגים יוצאי דופן בתחום אמנות התיאטרון, מוזיקה, קרקס, אסטרדה וקולנוע. כלול במערכת פרסי המדינה של הפדרציה הרוסית.
סיבות להענקה.
התואר "האמן העממי של הפדרציה הרוסית" מוענק לאמנים רוסים, כוריאוגרפים, מנצחים, מחזאים, מלחינים, במאים, מנהלי מקהלות, מבצעים מוזיקליים שיצרו תמונות אומנותיות, יצירות מוזיקליות, תוכניות קונצרטים וקרקסים, תיאטרון ותפקידים קולנועיים אשר תרמו תרומה יוצאת דופן בפיתוח ושימור תרבות האמנות הרוסית, גיבוש דור צעיר של אמנים וזכו להכרה רחבה מצד הציבור והקהילה המקצועית.
תואר הכבוד "אמן העם של הפדרציה הרוסית" מוענק, ככלל, לא לפני 10 שנים אחרי קבלת תואר הכבוד "אמן הכבוד של הפדרציה הרוסית".
הענקה.
נשיא הפדרציה הרוסית מוציא צו על הענקת תואר הכבוד "אמן העם של הפדרציה הרוסית" אחת לשנה ערב חגיגת יום עובד התרבות (25 במרץ).
קנט בנסון
מייקל קנט בנסון (באנגלית: Michael Kent Benson; נולד ב-27 בדצמבר 1954) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1977–1989, לאחר שנבחר בבחירה הראשון של דראפט 1977. לאורך 11 עונותיו בליגה העמיד ממוצעים כוללים של 9.1 נקודות, 5.7 ריבאונדים ו-1.8 אסיסטים למשחק.
קריירת מכללות.
בנסון נולד וגדל בניו קאסל שבאינדיאנה, ובין השנים 1973–1977 למד באוניברסיטת אינדיאנה. בעונת 1975/1976 הוביל את קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה, לצדם של סקוט מיי וקווין באקנר, לזכייתה השלישית אי פעם בטורניר אליפות המכללות. באותה עונה ניצחו ה"הוז'רס" בכל 32 משחקי הקבוצה, בהדרכת המאמן חבר היכל התהילה של הכדורסל בובי נייט. במשחק חצי הגמר קלע בנסון 16 נקודות מול UCLA, ובמשחק הגמר מול אוניברסיטת מישיגן שוב הצטיין עם 25 נקודות, מה שזיכה אותו בפרס "השחקן המצטיין של הפיינל פור" (NCAA Final Four Most Outstanding Player).
בעונתו האחרונה בליגת המכללות, 1976/1977, הוביל את קבוצתו עם ממוצעים של 19.8 נקודות ו-10.5 ריבאונדים למשחק, לצדם של ה מייק וודסון ובוץ' קרטר, אולם הקבוצה רשמה מאזן 14–13 ולא השתתפה כלל בטורניר אליפות המכללות. בסיום העונה נבחר בנסון לחמישיית העונה של ליגת המכללות (First-team All-American), בפעם השנייה ברציפות.
קריירת משחק מקצועית.
בדראפט ה-NBA 1977 נבחר בנסון בבחירה הראשונה, על ידי מילווקי באקס. כבר במשחקו הראשון ב-NBA התקוטט עם שחקן לוס אנג'לס לייקרס, כרים עבדול-ג'באר; בשל אגרוף ששלח עבדול-ג'באר לפניו של בנסון, שבר כוכב הלייקרס את ידו והושבת ממשחק במשך כחודשיים. לאורך תקופתו במילווקי הציג בנסון יכולת מאכזבת, ביחס לציפיות הגבוהות ממנו, ותרם 9.8 נקודות ו-5.9 ריבאונדים למשחק בשתיים וחצי עונותיו בקבוצה.
בפברואר 1980 הועבר בטרייד לדטרויט פיסטונס, בתמורה לסנטר הוותיק בוב לניר. בעונת קלע שיא קריירה של 15.7 נקודות בממוצע למשחק, אולם הפיסטונס סיימו במקום האחרון באזור המזרחי, עם מאזן שלילי 21–61. בעונת סייע לקבוצה להעפיל לחצי גמר האזור המזרחי, כמחליפו מהספסל של ביל ליימביר.
בקיץ 1986, לאחר כ-6 וחצי עונות בדטרויט, הועבר עם קלי טריפיוקה בטרייד ליוטה ג'אז, בתמורה לאדריאן דאנטלי. באוקטובר 1987 הועבר עם דל קרי בטרייד נוסף לקליבלנד קאבלירס, בתמורה לדריל דוקינס ומלווין טרפין, אך כבר לאחר שני משחקים שוחרר מהקאבלירס.
בעונת 1988/1989 עבר לשחק בקבוצת פלקנסטרו קאנטו מליגת העל האיטלקית. בעונתו היחידה בקבוצה הפסידה קאנטו בסדרת גמר גביע קוראץ', מול פרטיזן בלגרד בה שיחקו אלכסנדר ג'ורג'ביץ', סשה דנילוביץ', ולאדה דיבאץ וז'ארקו פאספלי.
פול וסטפול
יחסי גרמניה–מיאנמר
יחסי גרמניה–מיאנמר הם יחסי החוץ בין גרמניה ומיאנמר. בשנת 2014 חגגו גרמניה ומיאנמראת יום השנה ה-60 ליחסים בין המדינות. גרמניה היא היעד השני בגודלו להגירה בורמזית לאירופה, לאחר בריטניה.
היחסים לפני 1988.
בשנים 1954–1988 קיימו גרמניה ומיאנמר קשר הדוק, שהונע ברובו על ידי מדיניות הפיתוח של גרמניה.
היחסים הדיפלומטיים הראשונים בין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה לבין איחוד בורמה החלו בשנת 1952. הם התבססו לעיתים על יוזמת נציגים שונים של עסקים גרמנים, ביניהם קרופ, AEG, סימנס וחברת המסחר ברלי ג'וקר בבנגקוק שהחלה בראשית שנות החמישים לבצע שליחות דיפלומטית. בנוסף, גרמניה המערבית רצתה למנוע את השפעת גרמניה המזרחית, שכבר פתחה את הסוכנות המסחרית הראשונה שלה בשנת 1954. בשנת 1955 הוקמה נציגות דיפלומטית של גרמניה המערבית ברנגון, ובשנת 1973 פתחה גם גרמניה המזרחית נציגות שם.
דוקטרינת הלשטיין לא יושמה באופן עקבי במקרה של בורמה. לממשלה הפדרלית היה חשוב יותר לשמור על בורמה מפני הקומוניזם. המבנה הצבאי להדחת התקוממות קומוניסטית זכה לתמיכה מלאה. היחסים שנבנו על שותפות איתנה עם הצבא הבורמזי כדי להבטיח את ההשפעה. מנקודת המבט של ימינו לא הוערכו סוגיות חיוניות כמו זכויות אדם או דמוקרטיה. בורמה מעולם לא הכריעה ב"שאלה הגרמנית" ושמרה על יחסים דו צדדיים עם FRG וגם עם DDR. למרות שבורמה הייתה קרובה פוליטית ל-DDR, היא הייתה תלויה גם בסיוע פיתוח של ה-FRG. גולת הכותרת ביחסי גרמניה-בורמה הם ביקורם הרשמי של נשיא גרמניה הפדרלית ריכרד פון וייצזקר בפברואר 1986 בבורמה והנשיא הבורמזי סן יו באוקטובר 1987 בגרמניה.
סיוע בפיתוח.
גרמניה המערבית החלה בתוכניות סיוע לפיתוח זמן קצר לאחר כינון יחסים דיפלומטיים עם בורמה. אף על פי שגרמניה שתרמה 1.15 מיליארד מארק בשנים 1956 עד 1988 הייתה המדינה התורמת השנייה בגודלה לאחר יפן ושותפת הפיתוח החשובה ביותר במערב אירופה לבורמה, אך השותפות מבחינה גרמנית הייתה פחות משמעותית. נוהל סיוע בפיתוח באותה תקופה היה שונה משמעותית מזה שנהוג כיום. במקום לספק סיוע הומניטרי ואזרחי דרך ארגונים לא ממשלתיים, גרמניה התמקדה בפרויקטים טכניים, על בסיס הרעיון: "עזרה באמצעות עזרה עצמית". חלק גדול מהסיוע הגיע לפרויקטים של האגודה הגרמנית לשיתוף פעולה טכני והמשרד הפדרלי לשיתוף פעולה כלכלי ולפיתוח. הסיוע כלל סיוע בפיתוח ושיתוף פעולה בתחום הטכני והאקדמי וכן הלוואות למדינה הבורמזית. שוב ושוב ביקרו ברפובליקה הפדרלית גורמים רשמיים ואנשי צבא למטרות אימונים.
Fritz-Werner GmbH.
חברת פריץ-ורנר מגייזנהיים מילאה תפקיד מיוחד ביחסים הדו-צדדיים, והתמחתה בעיקר במפעלי תעשייה לייצור חימוש. היא הייתה בבעלות המדינה משנת 1954 עד 1990 ולכן נתמכה באופן מלא על ידי הרשויות בביצוע עסקים עם מיאנמר. הטיפול בדיסקרטיות בענייניה הפנימיים של המדינה והאמינות תרמו לכך שה-GmbH לשעבר הצליח להשיג דריסת רגל בבורמה. הנהלת פריץ ורנר GmbH ניהלה מערכות יחסים מצוינות עם הצבא והממשלה, בפרט לגנרל Ne Win, והרחיב אותה באופן שיטתי לאורך השנים. עד 1988 הוכשרו 600–700 אנשי צבא צעירים ומהנדסים בסדנאות ה-GmbH בברלין וגייזנהיים. מערכות היחסים הרחיקו לכת עד כי ראש פריץ ורנר GmbH היה בעל תפקיד יותר מיוחס מאשר שגרירות גרמניה ברנגון ופעל ברוב הפרויקטים וההסכמים הדו-צדדיים כמתווך. בסך הכל ייעץ Fritz-Werner GmbH ל-22 פרויקטים וחמישה פרויקטים חיצוניים נוספים בבורמה עד 1988. הקשר ההדוק איפשר לפריץ-ורנר GmbH להיות החברה היחידה שהורשתה להשקיע בבורמה בעידן Ne Win, בה רק חברות זרות הורשו להשקיע במדינה בשותפות עם המדינה. [18] עם זאת, נמתחה על החברה ביקורת חריפה בבורמה, על כך שסייעו לצבא בדיכוי עקוב מדם של מחאות פרו-דמוקרטיות באוגוסט 1988. פריץ ורנר GmbH שבבעלות המדינה והממשלה היו חשודים כי היו מעורבים באירועים וכי סיפקו לצבא נשק. הממשלה הכחישה כל ידיעה על כך.
היחסים בין השנים 1988–2012.
יחסי גרמניה-מיאנמר בין השנים 1988–2012 התאפיינו בקיפאון. לאחר ההפגנות ההמוניות בבורמה באוגוסט 1988 וההפיכה ב-18 בספטמבר באותה שנה, האסטרטגיה של מדיניות החוץ הגרמנית כלפי המדינה הדרום אסייתית השתנתה באחת, מכיוון שהיחסים הדו-צדדיים הסתיימו בפתאומיות. בשנת 1988 הכספים לסיוע לפיתוח היו עדיין 31.7 מיליון דולר. עשרה פרויקטים בשווי של 50 מיליון מארק גרמני נסגרו בדצמבר 1988 ורוב העובדים המיומנים במדינה נקראו חזרה לגרמניה. רק שלושה מומחים נותרו במדינה כדי לסיים פרויקטים שהחלו. ניתן לתאר את האמצעים הרדיקליים הללו כ-"פדנטים שליליים בגין אי-תגובה לפני 1988, מכיוון שהרפובליקה הפדרלית של גרמניה עצמה את עיניה בפני מהלכיה הדיקטטוריים של ממשלת Ne Win". האסטרטגיה החדשה הביאה לכך שגרמניה איבדה את מעמדה המיוחס ואת כל הקשרים במדינה.
סנקציות של האיחוד האירופי.