בשנת 2008 הקים את חברת "סופרסוניק" יחד עם גיל שהם, וב-2009 הצטרף בתפקיד COO וניהל את פעילות החברה בארץ. "סופרסוניק" פעלה בתחום הפרסום הדיגיטלי, ונמכרה בספטמבר 2015 לחברת "איירון סורס" בסכום שהוערך בכ-200 מיליון דולר, במה שהוגדר המיזוג הגדול ביותר של חברות אינטרנט בישראל. צ'רניאק עזב את איירונסורס בנובמבר 2016.
בשנת 2017 הקים את חברת "דרוב", שהיא פלטפורמה דיגיטלית להנעת קהלים וגיוס כספים.
בשנת 2019 הקים את "אקסון", קרן הון סיכון, יחד עם אופיר שוהם וערד נווה. הקרן משקיעה במיזמי טכונולוגיה של בוגרי תלפיות בשלב הסיד.
בשנת 2021 הנפיק את "ביג-טק 50" יחד עם צחי סולטן, שותפות מו"פ נסחרת בבורסה בתל אביב, ומשמש בה בעל שליטה ויו"ר. ביג-טק 50 בונה אינדקס של חברות הטכנולוגיה הגדולות בישראל.
פעילותו כסופר.
במרץ 2017 יצא לאור ספרו הראשון של צ'רניאק, "גיבור", בהוצאת לוקוס וידיעות ספרים. הספר הפך לרב-מכר, וזכה לחשיפה נרחבת בכלי התקשורת. הספר מספר את סיפורו של טייס קרב צעיר שהפצצה שהוא מטיל בעזה מדרדרת את מדינת ישראל לסכנה קיומית. בביקורת של אהרון לפידות נכתב על הספר: "ספר חשוב, הוא מסמל נקודת מפנה בכתיבה העברית העכשווית".
המצוד
מוסדות נחלת ישראל
אולפנת תפארת
אשר ישעיה מרופשיץ
תובע כללי
שיטת המרחב הפתוח
שיטת המרחב הפתוח (באנגלית: Open Space Technology; בראשי תיבות: OST) היא שיטת התערבות בקבוצות גדולות, לתכנון וביצוע מאמצים במטרה לקבל החלטה. שיטת המרחב הפתוח מאפשרת להפגיש ולאחד אנשים, מכל סוג ארגון, סביב נושא ועניין משותף. בפגישות המרחב הפתוח, המשתתפים יוצרים ומתנהלים בעזרת מעגלי עבודה מקבילים סביב נושא אחד מרכזי, תוך חקירת הסוגיה/הנושא מאספקטים בכיוונים אחרים במפגשים השונים. שיטת המרחב הפתוח אפקטיבית, כאשר הקבוצה מורכבת ממגוון של אנשים, בעלי עניין המתמודדים עם הקונפליקט המורכב בדרך יצירתית, חדשנית ופרודוקטיבית. שיטה זו נהייתה פופולרית בקרב קהילות רבות, ומיושמת במסגרות שונות כגון: מקומות עבודה בכלל המגזרים, תאגידים, קבוצות פוליטיות ואוכלוסיות שונות (למשל בין ישראלים ופלסטינים במזרח התיכון).
דוגמה: נושא שיכול להיות רלוונטי לדיון במסגרת זו הוא בניית תרבות מכוונת לחדשנות ארגונית. במקרה זה כלל הארגון יעסוק בשאלה, העובדים/מנהלים יבחרו קבוצות להנחיה או להשתתפות כאשר כל קבוצה תתמקד בזווית אחרת של חדשנות ארגונית: קבוצה אחת תידיין על הקשר בין המבנה הארגוני לתרבות של חדשנות, אחת על הבנת המונח חדשנות בארגון הספציפי, קבוצה אחרת על הקשר בין סגנונות הניהול בארגון כמקדמים או בולמים תרבות של חדשנות וכו'.
רקע – גישת המרחב הפתוח.
שיטת המרחב הפתוח מבוססת על תפיסת המרחב הקיומי הפתוח ואשר יוסדה על ידי הריסון אוון. זוהי השקפת עולם, הרואה בקיום מקום פתוח ומרחב אינסופי. הנחת היסוד של הגישה היא שלאדם אחריות לברוא את מציאות חייו. זוהי גישה חיובית שאינה מחפשת "אשמים" אלא מניחה שמה שקורה כעת הוא "הדבר הנכון".
על פי תפיסתו של הריסון אוון, מערכות אנושיות, כמו כלל המערכות, הן מערכות פתוחות המנהלות מערכת יחסים עם הסביבה. הפילוסופיה שלו, מבוססת על סיפור היסטורי מלפני 5000 שנה, סיפור שנקרא ריקוד עם שיווה- "dancing with Shiva", המספר סיפור על הכאוס, הסדר והארגון וחשיבות הריקוד ביניהם, באופן דומה להתפתחות יינג ויאנג מאוחר יותר בסין. התפיסה הזו אומרת שמערכות קיימות ויציבות, עד שהסביבה מערערת את שיווי המשקל שלהן, מוציאה אותן מאיזון, ומעבירה אותן לכאוס ואז הן נדרשות לעשות רה-אורגניזציה במורכבות גבוהה יותר. הכאוס שנוצר מהווה תנאי מקדים והכרחי ליצירת הסדר החדש, כלומר, ללא היציאה מאיזון והמעבר לכאוס, לא היה נוצר ארגון חדש. לאחר הארגון מחדש, נוצר איזון בין הכאוס לסדר והוא זה ששומר על הסדר החדש שנוצר.
את הרעיון לשיטה שאב הריסון אוון מפגישות הקפה כאשר זיהה שהן מהוות את העיתוי הפורה המעשיר והמהנה ביותר של אנשים בכינוסים. זהו למעשה הזמן החופשי בו אנשים מעלים רעיונות פוריים ויצירתיים. השיטה מנסה להתחקות אחר מאפיינים של "הפסקת הקפה" ולייצר תשתיות לאיסוף רעיונות תוך שמירה על אנרגיה גבוהה ומנהיגות אישית לשם עשייה פרודוקטיבית.
הכאוס שנוצר מהווה תנאי מקדים והכרחי ליצירת הסדר החדש, כלומר, ללא היציאה מאיזון והמעבר לכאוס, לא היה נוצר ארגון חדש. לאחר הארגון מחדש, נוצר איזון בין הכאוס לסדר והוא זה ששומר על הסדר החדש שנוצר.
עקרונות מרכזיים.
בשיטה זו מספר עקרונות מרכזיים, אשר מתוקשרים בתחילת האירוע, מתוך מטרה לייצר הלך רוח של פתיחות וגמישות.
השיטה.
פרקטיקה.
בעלי תפקידים.
במפגשים ישנם בעלי תפקידים שונים:
תפקידים חברתיים:
שלבי האירוע.
לרוב, האירוע כרוך בפתיחה על ידי הספונסר המקבל את כל המשתתפים עם תיאור של התהליך ומטרתו, תוך כדי שהם יושבים במעגל גדול. המארגן מצהיר על נושא האירוע ומסביר על התהליך של המרחב הפתוח ועל החוקים החברתיים. לאחר הצהרת נושאי הסדנאות, מתקיים "המרחב הפתוח" ב"כיכר השוק המרכזית" ובו והמשתתפים בוחרים באילו סדנאות להשתתף או כותבים איזה נושא הם מנחים ומתי. למעשה, המפגש מתנהל כשוק. בכיכר לוח עם מקומות אפשריים למפגשים ושעות המפגש, כאשר אורך מפגש ממוצע הוא שעתיים. כל אחד מן המשתתפים מסמן על הלוח את המפגש בו הוא רוצה לקחת חלק. המשתתפים נעים בחופשיות, לומדים ותורמים לדיונים השונים לפי יכולתם. הקבוצות מתבקשות לבצע רישום של הרעיון, משתתפי הסדנא ותיעוד קצר של התהליך. הדיונים עצמם מתקיימים במעגלים, המאפשרים לראות את כולם והמייצרים אכפתיות, חיבור, שיתוף, לימוד ועבודה משותפת. לאחר הדיונים, מתבצעת "Evening Announcements", שנועדת להצגת הכרזות של כל קבוצה, שיקוף והצגת תקציר על מה שהיה במהלך היום. במקביל מתקיימים תהליכים לאיסוף המידע ועיבודו שלאחריהם מתקיים תהליך קולקטיבי של תיעדוף הנושאים. לאחר תיעדוף, הספונסר מסביר את הנושאים שהוגדרו בתיעדוף הכי גבוה והם יוטמעו בארגון. המשתתפים מכריזים על התחייבותם האישית להטמעה של הנושא. ההטעמה של הרעיונות תתבצע לאחר סיום האירוע של המרחב הפתוח ועלולה לקחת מספר שבועות או חודשים. אירוע המרחב הפתוח מסתיים כאשר כל המשתתפים יושבים סביב מעגל, המיקרופון נמצא בידו של המארגן ומועבר למשתתף מימין או משמאל. בתורו כל משתתף חולק בקצרה את חשיבות האירוע עבורו ומה הצעתו לעשות בעתיד. משתתף אינו מוכרח לדבר ויכול לבחור להעביר את המיקרופון למשתתף הבא.
בסוף האירוע, התוצאות מועברות לכדי דו"ח המופץ לכלל הארגון.
מתי כדאי להשתמש בשיטה?
שיטה זו מתאימה ביותר במצבים הבאים:
למעשה, אין צורך בקיומם של כל המצבים, אך ככל שיש יותר גורמים נוכחים, כך תוצאות השיטה יהיו טובות יותר.
חסרונות ויתרונות.
חסרונות
יתרונות
הרלו
גוסטאב גיומה
ז'אן-מארי גוסטאב לה קלזיו
גוסטאב הוסאק
גוסטב הוסק
גוסטאב הוסק
אצות סרגסו
חרדון דואה
נמלי גדוד
נמלי גדוד או נמלי לגיון (באנגלית: "Army ant") הוא שם של קבוצות נמלים החיות ביערות גשם טרופיים, בעיקר באמריקה הדרומית ובאפריקה ויוצאות למסעות ציד גדולים. נמלים אלה כוללות מעל 200 מינים אך הם אינם קשורים אחד לשני טקסונומית. הדמיון ביניהם נובע מאבולוציה מתכנסת, בה כל מין התאים את עצמו לשיטת חיים זו.
נמלים אלה חיות בעיקר ביערות של אגן הקונגו ושל יער האמזונאס (אך כמה מינים חיים גם בהודו, דרום-מזרח אסיה ואוסטרליה) ויוצאות למסעות מציאת מזון על פני היער. נמלים אלה יכולות בעזרת מספרן להכניע כל חיה ביער ולגרום למוות המוני של כל יצור שיימצא. אחד המינים הנפוצים ביותר הוא Eciton burchellii מאמריקה הדרומית. באפריקה נפוצות ביותר נמלי Dorylus.
הנמלים בעלות גופים אדומים-כתומים עם לסתות שחורות עצומות המזריקות ארס לטרפן. הן יכולות ליצור מגופן גשרים על-מנת לסייע לאחיותיהן לטפס על ענפים. הנמלים צדות כל יצור: חרקים, עכבישים, עקרבים, נדלים וחולייתנים קטנים. כמו כן הן הורגות להקות של צרעות או של נמלים אחרות ולוכדות את זחליהן. הן עלולות להוות סכנה גם ליצורים הגדולים מהן בהרבה. היערות יכולים להיראות ריקים כמעט לגמרי מיצורים לאחר שהן מסיימות לאכול.
מספר חיות למדו לעקוב אחרי הנמלים ולתפוס חרקים הבורחים מהן או אף לחטוף את החרקים היישר מלסתותיהן. ביניהן נמנים: ציפורי נמלים שונות, נקריים וקוקייתיים וכן חיפושיות ממשפחת הקצרחפיתיים (Staphylinidae) וכינים שונות מיטפלות למושבות הנמלים.
מיון.
נמלי הגדוד אינם קבוצה טקסונומית אלא מיני נמלים המתנהלות באופן דומה באזור חיותם:
מתת-משפחת Dorylinae:
מתת-משפחת Leptanillinae
מתת-משפחת Myrmicinae
מתת-משפחת Ponerinae
מתת-משפחת Amblyoponinae
נמלי לגיון
מריה אנה, נסיכת פורטוגל (1843–1884)
מריה אנה, נסיכת פורטוגל (Maria Ana Fernanda Leopoldina Micaela Rafaela Gabriela Carlota Antónia Júlia Vitória Praxedes Francisca de Assis Gonzaga; 21 באוגוסט 1843 – 5 בפברואר 1884) הייתה בתם של מלכי פורטוגל ואשתו של גאורג, מלך סקסוניה.
ביוגרפיה.
מריה אנה נולדה ב-21 באוגוסט 1843 בליסבון, לפרננדו השני, מלך פורטוגל ולמריה השנייה, מלכת פורטוגל, בתם של פדרו הראשון, קיסר ברזיל ומריה לאופולדינה מאוסטריה. בשנת 1853 מתה אמה מריה השנייה, מלכת פורטוגל, ומריה אנה הפכה לגברת הראשונה של חצר המלוכה, עד לחתונת אחיה פדרו החמישי, מלך פורטוגל בשנת 1858 עם סטפני, נסיכת הוהנצולרן.