לראשונה מזה 14 שנה נערכו משחקי כדורגל רשמיים בעיר גרוזני שבצ'צ'ניה. טרק גרוזני הורשתה לארח את משחקי הבית שלה באצטדיון בעיר ולא בעיר פיאטיגורסק, כפי שעשתה מאז פרוץ מלחמת צ'צ'ניה הראשונה.
לאלופת המדינה הוכתרה רובין קאזאן, שזכתה באליפות הליגה 3 מחזורים לסיום. עונה שנייה ברציפות שבאליפות זכתה קבוצת כדורגל לא מוסקבאית. בנוסף, לראשונה בתולדותיהן הודחו לוצ'-אנרגיה ולדיווסטוק ושיניק ירוסלבל מהליגה הבכירה.
בשל השתתפות נבחרת רוסיה בכדורגל בחצי גמר יורו 2008, האליפות נפתחה ב-14 במרץ 2008 ויצאה לפגרה ב-16 במאי עד ה-2 ביולי ונמשכה עד ה-23 בנובמבר.
הסופר קאפ הרוסי.
משחק הסופר קאפ הרוסי 2008 הפגיש בין אלופת רוסיה 2007 זניט סנקט פטרבורג ומחזיקת הגביע הרוסי בכדורגל 2007/2008 לוקומוטיב מוסקבה. המשחק נערך ב-9 במרץ 2008.
הטורניר סימן את פתיחת עונת 2008 וזכתה בו זניט סנקט פטרבורג לאחר שגברה על יריבתה בתוצאה 2:1.
סטטיסטיקה.
נערכו 240 משחקים, 165 מהם (68.75% מהמשחקים) הסתיימו בניצחון של אחת הקבוצות, מהם ב-94 משחקים (56.97% מהמשחקים) הסתיימו בניצחון הקבוצה המארחת, ב-71 משחקים (43.03% מהמשחקים) ניצחו הקבוצות האורחות. ב-31 משחקים (19.79% מסך הניצחונות) הקבוצה המנצחת הייתה בפיגור ברוב המשחק. 75 משחקים הסתיימו בשוויונות (31.25% מסך המשחקים), מהם 30 הסתיימו בתיקו מאופס נטול שערים (12.5% מסך המשחקים).
הובקעו 578 שערים בסך הכל, ממוצע של 2.41 למשחק. 311 שערים הובקעו על ידי קבוצות מארחות, 267 שערים על ידי הקבוצות האורחות. 50 שערים הובקעו מבעיטת עונשין. בסך הכל נשרקו 69 בעיטות עונשין, 19 שערים לא הובקעו בפנדל.
1,202 כרטיסים צהובים נשלפו לכל אורך העונה (5.01 בממוצע למשחק). מהם 712 נשלפו בשל משחק אגרסיבי, 410 בשל התנהלות לא ספורטיבית, 44 בניסיון לבלום מתקפה של היריבה, 23 נשלפו בעקבות הפרות מינוריות יותר. בנוסף השופטים שלפו 68 כרטיסים אדומים, מהם 48 בעקבות כרטיס צהוב שני, 30 פעמים השחקנים הורחקו בעקבות משחק אלים.
מקור: אתר ליגת העל הרוסית.
ממוצע צופים.
בסך הכל צפו במשחקי העונה — 3,099,451 איש (ממוצע של 12,914 צופים למשחק).
מקור: RFPL.org&lt;/small&gt;
מיקיטה שבצ'נקו
מיקיטה רוסלאנוביץ' שבצ'נקו (באוקראינית: Мики́та Русла́нович Шевче́нко ; נולד ב-26 בינואר 1993 בהורליבקה) הוא כדורגלן אוקראיני המשחק בעמדות השוער בקבוצת זוריה לוהנסק מליגת העל האוקראינית ובנבחרת אוקראינה.
קריירה.
שבצ'נקו החל את קריירת הכדורגל שלו במועדון הכדורגל בשחטאר דונצק. הוא גדל במחלקת הנוער שלה ובשנת 2009 עלה לקבוצה הבוגרת ומאז, באופן רשמי הוא שחקן הקבוצה מאז. אך בפועל שיחק משחקים בודדים שורות שחטאר. בעונת 2011/2012 הושאל לקבוצת איליצ'בץ מריאופול, אבל גם שם לא זכה להשתתף במשחקי ליגה. לאחר מכן שיחק שתי עונות בשורות זוריה לוהנסק בהשאלה משחטאר. בשנת 2016 חזר לשחטאר.
נבחרת.
שבצ'נקו שיחק בכל שכבות הגיל של הנבחרות הלאומיות של אוקראינה. ב-2011 שיחק את משחקו הראשון בשורות נבחרת הנוער של אוקראינה.
הוא שיחק בנבחרת הנוער במשך שנה וחצי. מנבחרת הנוער המשיך לנבחרת הצעירה.
שבצ'נקו זומן לראשונה לנבחרת הלאומית של אוקראינה ב-2014. היה בסגל נבחרת אוקראינה ליורו 2016. עדיין לא שותף באף אחד ממשחקיה הרשמיים של הנבחרת.
חסדו של טיטוס
חסדו של טיטוס (באיטלקית: La clemenza de Tito) היא אופרה סריה בשתי מערכות שהולחנה בידי מוצרט ללברית של קטרינו מצולה () על פי הסיפור של פייטרו מטסטאזיו. כתיבתה של האופרה התחילה אחרי שחליל הקסם, האופרה האחרונה עליה עבד מוצרט, כבר הייתה כתובה ברובה.
רקע.
ביולי 1791, בשנה האחרונה לחייו, בהיותו בשלבים מתקדמים של כתיבת האופרה "חליל הקסם", התבקש מוצרט לחבר אופרה סריה. ההזמנה הגיעה מהאמרגן דומניקו גווארדסוני ונשכר על ידי האחוזות של בוהמיה לספק להם יצירה חדשה לרגל חגיגת הכתרתו של לאופולד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה כמלך בוהמיה. ההכתרה תוכננה על ידי 'האחוזות' במטרה לאשרר (לאשר רשמית) הסכם פוליטי בין ליאופולד והאצולה של בוהמיה (מעשה שהניא את מאמציו של יוזף השני – אחיו של ליאופולד – ליזום תוכנית לשחרר את הצמיתים בבוהמיה ולהעלות את נטל המיסוי של האריסטוקרטים בעלי האחוזות). ליאופולד ביקש להרגיע את האצולה הבוהמית במטרה לסכל את ההתקוממות ולחזק את שליטתו אל מול האתגרים הפוליטיים שנולדו כתוצאה מהמהפכה הצרפתית. הטקס אמור היה להתרחש ב-6 בספטמבר; גווארדסוני הסתובב בקרבת האופרה כבר בתקופת יוני. שום אופרה של מוצרט לא הייתה מגויסת בצורה כה מובהקת למטרות פוליטיות כמו 'חסדו של טיטוס', במקרה זה – כדי לקדם את הפוליטקה הריאקציונרית ומדיניותה החברתית של האליטה האריסטוקראטית. אין בנמצא הוכחות ברורות לעמדתו של מוצרט בעניין זה, או אפילו לאם היה מודע בכלל לקונפליקטים הפנים פוליטיים שהתחוללו בממלכת בוהמיה ב-1791.
בחוזה המיוחס ל-8 ביולי, הבטיח גווארדסוני להעסיק קסטרטו 'בעל אופי מוביל' (נראה שזה היה חשוב אפילו יותר מאשר מי יכתוב את האופרה); וכן להביא לידי כתיבת האופרה... ולהלחנתה בידי מוזיקאי 'מצטיין'. לוח הזמנים היה לחוץ ולגווארדסוני היה סעיף מחלץ אם הוא לא יצליח להבטיח טקס חדש הוא ייאלץ להזדקק ל'סליחתו של טיטו', לברית שנכתבה לפני יותר מחמישים שנה קודם על ידי פייטרו מטסטאזיו (1698 – 1782).
הלברית של מטסטאזיו עברה עיבוד כבר בעבר על ידי קרוב לארבעים מלחינים; הסיפור מבוסס על חייו של טיטוס, הקיסר הרומי, מתוך רמזים קצרצרים ב'חיי הקיסרים' של הסופר הרומי סווטוניוס, שהורחבו ופותחו על ידי מטסטאזיו בשנת 1734 בשביל המלחין האיטלקי אנטוניו קלדרה. בין העיבודים המאוחרים יותר היו גם אלה של גלוק ב-1752 ויוזף מיסליבצ'ק בגרסה משנת 1774; היו עוד שלושה עיבודים נוספים אחרי 1791. מוצרט לא עמד בראש העדפותיו של גווארדסוני כמלחין האופרה. במקום זאת, הוא פנה תחילה לאנטוניו סליירי, המלחין הבולט ביותר של האופרה האיטלקית בווינה וראש הממסד המוזיקלי בחצר האימפריה. אלא שסליירי היה עסוק מדי ודחה את התפקיד, אף על פי שהוא אכן נכח בטקס ההכתרה.
הלברית עובדה לגרסה נגישה יותר על ידי משורר החצר קטרינו מזולה. שלא כדרכו, בקטלוג היצירות הפרטי שלו, מציין מוצרט את מזולה לשבח על עיבודו, בהדגישו במיוחד שהלברית 'עובדה מחדש לאופרה אמיתית'. מזולה קיצר וכינס את הלברית בת שלוש המערכות לשתיים, ושום אריה שנכתבה במקור בידי מטסטאזיו למערכה האמצעית לא נותרה בו. מזולה המיר הרבה מהדיאלוגים לקבוצות כלים וכתב סיום שונה למערכה הראשונה, ששוכתב מחדש מהשורות של הלברית המקורית, באופן שימחיש בפועל את המרד, בעוד שמטסטאזיו רק תיאר אותו.
ניסיונו של גווארדסוני עם מוצרט בעבודתו על דון ג'ובאני שכנע אותו בכך שהמלחין הצעיר מסוגל לעמוד בנקל בלוח הזמנים הלחוץ. מוצרט קיבל עליו את ההזמנה בחפץ לב מתוך הסכמה מראש, ששכרו יהיה פי שניים מהמחיר המקובל בווינה על הזמנת אופרה דומה. נימצ'ק – הביוגרף המוקדם ביותר של מוצרט - טוען שהאופרה הולחנה ב-18 יום בלבד, ובאופן כה חפוז שכל קטעי הרצ'יטטיב סקו נוספו בעצם בידי מלחין אחר, אולי זיסמאייר, שכפי שמאמינים, היה תלמידו של מוצרט. על אף שלא קיים שום מסמך נוסף שמאשר את שיתופו של זיסמאייר, אף לא אחד מקטעי הרצ'יטטיב סקו מופיעים בכתב ידו של מוצרט, וידוע שזיסמאייר נסע עם מוצרט לפראג שבוע לפני הצגת הבכורה כדי לעזור לו בחזרות, בהגהות ובהעתקה. חוקרי מוצרט העלו בעבר את הטענה שמוצרט עבד למעשה על האופרה זמן רב יותר, אולי מאז 1789, בכל אופן תאוריות מסוג זה כבר הופרכו עד היום לחלוטין בספרות המוזיקולוגית בשפה האנגלית. האופרה, גם אם לא נכתבה בדיוק ב-18 יום, היא עומדת ללא ספק בשורה אחת עם האיטלקייה באלג'יר, הספר מסביליה וסינדרלה של ג'ואקינו רוסיני כאחת האופרות שנכתבו בזמן הקצר ביותר ועדיין מושמעות בתדירות גבוהה בימינו.
לא ידוע מה חשב ליאופולד עצמו על האופרה שנכתבה לכבודו. הדיווחים על כך שרעייתו מריה לואיזה מספרד דחתה אותה כ: una porcheria tedesca (שמשמעותה המילולית באיטלקית היא 'חזירות גרמנית', אבל כניב לשוני נראה שכוונתו 'בלגן גרמני') התרחשו לא לפני 1871, באוסף תיאורים ספרותיים קצרים של אלפרד מייסנט על ההיסטוריה של פראג, המתבססים ככלל על זכרונות של סב המחבר, שנוכח בטקסי ההכתרה.
היסטוריה של הביצועים.
הצגת הבכורה התרחשה מספר שעות לאחר הכתרתו של ליאופולד. את תפקיד ססטו לקח קסטרטו סופרן, דומניקו בדיני. האופרה בוצעה לראשונה לציבור ב-6 בספטמבר בתיאטרון האחוזות בפראג.