התפקיד של טענות 8 ו-10 בחלק השני אנלוגי לתפקיד שממלאות טענות 14 ו-15 בחלק הראשון; בדיוק כשם שהטרפז ניתן לקבלה על ידי "חיסור" של שני משולשים שאחד מוכל בשני, כך גם חלק המקטע הפרבולי שמוגדר בטענה האחרונה בחלק השני ניתן לקבלה כ-"חיסור" של שני מקטעים פרבוליים.
ניטראליות
גלריה לאמנות כ&quot;ץ
גלריה לאמנות כ"ץ הייתה הגלריה הראשונה בתל אביב.
בשנת 1928 ייסד משה כ"ץ (1902–1984) בתל אביב הקטנה את סגלגל – בית מלאכה למסגרות ואטלייה להצגת אמנות וממכר רפרודוקציות שפעל ברחוב נחלת בנימין 23 במשך שש שנים. בשנת 1933 חנך כ"ץ ברחוב דיזנגוף 97 את גלריה לאמנות כ"ץ – הגלריה הראשונה בתל אביב, בכורה לגלריות הארצישראליות. במהלך שנות פעילותה נערכו בגלריה כ"ץ מאות תערוכות לאמנים - רבים מהם מן החשובים בתולדות האמנות המקומית, והיא הייתה למרכז אמנותי ותרבותי רב-חשיבות. בין האמנים שיצירותיהם הוצגו בגלריה בימיה הראשונים: זריצקי, קסטל וגליקסברג. ההכנסות של הגלריה התבססו על מדמי כניסה, מסגרות ובעיקר ממכירת רפרודוקציות.
בקיץ 1939 הציג עודד בורלא את תערוכת ציוריו הראשונה שכללה ציורי שמן ותרשימים בפחם. באותה השנה הוצגה גם תערוכת יחיד של משה רביב ושל ישי קולביאנסקי. ב-1940 הוצגה בגלריה תערוכת יחיד של אהרן אבני, וכן של אברהם נתון. נתון הציג תערוכת יחיד בגלריה גם ב-1942. לאה גרונדיג הציגה בגלריה בפברואר-מרץ 1942 ובמאי 1944.
תערוכות יחיד של מרדכי אריאלי התקיימו בגלריה בשנים 1944, 1948 ו-1963.
ב-1946 הוצגו בגלריה תערוכות יחיד של אהרן כהנא ושל שמשון הולצמן. באותה שונה הוצגו גם מיצירותיו של יצחק פרנקל. תערוכות יחיד נוספות של הולצמן נעשו בגלריה בשנות החמישים. ב-23 במרץ 1949 נפתחה בגלריה תערוכת היחיד הראשונה של אביבה אורי.
בשנות החמישים הציגה הגלריה את התערוכה הראשונה של יוסל ברגנר והגלריה הייתה הראשונה להציג יצירות של שלום מושקוביץ'. בשנת 1950 הוצגה בגלריה תערוכת היחיד הראשונה של חיים קיוה וכן תערוכות של ליאו רוט, רות אריון וסימה סלונים. ב-1952 הוצגה בגלריה תערוכת יחיד של מקסה נורדאו. בשנת 1954 הציג שמעון צבר תערוכת יחיד בגלריה. בשנת 1956 נערכה לגרשון קניספל תערוכת יחיד בגלריה ובה הוצגו איוריו לשירי אלכסנדר פן. בגלריה נערכה תערוכת היחיד הראשונה של חגית לאלו בישראל באוגוסט 1959.
בשנות השישים הציג ז'אק קתמור בגלריה תערוכת רישומים ותערוכת ציורים.
ב-1961 וב-1965 הציג רפי לביא תערוכות יחיד בגלריה. ב-1964 התקיימה תערוכת יחיד של מינה זיסלמן. ב-1961 נערכה בגלריה תערוכת יחיד של נסים זלאיט.
במרץ 1967 הוצגה בגלריה תערוכה של קבוצת האמנים קבוצת +10. באותה השנה הוצגה גם תערוכת יחיד של יואל טל-מור. ב-1968 הוצגה תערוכת היחיד הראשונה של עמיקם בר גרמא.
בשנת 1969, לאחר פעילות של שלושה עשורים וחצי, עברה הגלריה למקום גדול יותר ברחוב פרישמן 19, והמשיכה בשם החדש גלריה עידן (לעיתים עידן-כ"ץ) עד לסגירתה בשנת 1974. בגלריה הוצגו שלוש תערוכות יחיד של אהרון גלעדי (1939, 1956, 1958), ושלושה תבליטים שיצר לחזית הגלריה בשנת 1969 עדיין מוצבים במקומם ברחוב פרישמן 19 בתל אביב.
חדפי כיס
ועידת האקלים בפריז
בריאות מנטלית
כריש מפרץ ג'קסון
כריש מפרץ ג'קסון (שם מדעי: "Heterodontus portusjacksoni") הוא מין של דגי סחוס מקבוצת דמויי כריש ומסדרת ההטרודונטאים. הוא אחד מ-8–9 מינים בסוג הטרודונט. דמויי כריש אלה נפוצים לרוב בחופי דרום אוסטרליה, בין השאר במפרץ ג'קסון (שלחופו שוכנת העיר סידני).
כריש מפרץ ג'קסון הוא מין נודד, המטייל לדרום בקיץ וחוזר לצפון לצורך התרבות בחודשי החורף. הוא ניזון מרכיכות, סרטנאים, קיפודי ים ודגים. כרישי מפרץ ג'קסון פעילים בלילות וישנים בימים. הם מטילי ביצים. אורכם עד 1.67 מטרים. ראשם גדול וקהה, עם רכסי מצח בולטים, וסימנים דמויי-רתמה חומים כהים החוצים את אזורי העיניים והגב, על גופם האפור-חום.
תפוצה ובית גידול.
כריש מפרץ ג'קסון הוא אנדמי לאזור דרום אוסטרליה ומצוי באזור שמדרום קווינסלנד, מדרום לטזמניה, ומערבה לחוף המרכזי של מערב אוסטרליה. ישנם דיווחים על תפיסה של כרישים ממין זה באזור יורק סאונד שבמערב אוסטרליה, ובמקרה אחד הוא נמצא ליד חופי ניו זילנד. מחקרים גנטיים מצביעים על כך שיש שתי קבוצות אוסטרליות, שאחת מצויה מצפון-מזרח לוויקטוריה ועד למערב אוסטרליה והשנייה מדרום קווינסלנד ועד ניו סאות' ויילס.
כריש מפרץ ג'קסון חי בסמוך לשונית, ששם נמצא מזונו. סביבה סלעית היא בית הגידול הנפוץ ביותר שלו, אף שגם אזורים חוליים או כאלו שעשירים בעשבי ים משמשים אותו לעיתים. במהלך היום הוא לרוב אינו פעיל,  הוא נמצא באזורים שטוחים או בקרבת צמחייה סלעית שם הוא מוצא מקלט מזרמים.
מראה.
כרישי מפרץ ג'קסון דומים למינים אחרים השייכים לאותו הסוג (הטרודונט). הם ניחנים בראש שטוח, רחב וקהה ולהם סנפיר שת. למין זה מאפיינים ייחודיים המאפשרים לזהותו בקלות, כדוגמת שיניו וסימנים בולטים הנמצאים על רוב גופו. סימנים אלו נמתחים מעיניהם ועד לסנפיר הגב הקדמי הראשון ואז חוצים את מרבית גופו. שני סנפירי הגב שלו דומים בגודלם, ובקצותיהם יש עוקץ. מאפיינים נוספים המאפשרים לזהותם אותם הם הפה הקטן שלהם והנחיריים המחוברים לפה.
להם גוף חום-אפור המכוסה פסים שחורים, המשתרעים על פני חלק גדול מצדי גופם וגבם. אחד מפסים אלו מגיע לאזור הפנים ועד לעיניו של הכריש. פס נוסף נמצא על הגב, וממשיך עד לסנפיר החזה ולצדי הגוף. פסים כהים נמצאים גם על גבו, ומגיעים מנספיר הזנה ועד לסנפיר הגב.
שיניים.
השיניים של כריש מפרץ ג'קסון הם אחד ממאפייניו המוכרים ביותר. בשונה מכרישים אחרים, השיניים שלו מקדימה ומאחורה שונות. השיניים הקדמית הן קטנות וחדות ואילו האחוריות שטוחות וקהות. שיניים אלו מיועדות לתפוס ולשבור, ואחר כך לפצח ולטחון את המעטפת הקשיחה של רכיכות וקוצי עור שמהם הוא ניזון. ביחס לכרישים בוגרים, כרישים צעירים הם בעלי שיניים חדות יותר ומזונם מורכב מיחס גדול יותר של בעלי גוף רך.
מערכת הנשימה.
לכריש מפרץ ג'קסון יש חמישה זימים. אחד הזימים מכיל מספר נימים קטן יותר מהאחרים. הזימים האחרים תומכים בשרירים וברקמת חיבור הקרויה ספטום. מאחורי כל אחת מעיניו של כריש מפרץ ג'קסון נמצא איבר המסייע לנשימה (spiracle).
כריש מפרץ ג'קסון מסוגל לאכול ולנשום במקביל. יכולת זו היא יוצאת דופן ביחס לכרישים שבדרך כל צריכים לשחות עם פה פתוח על מנת שמים יגיעו לזימים. הוא מסוגל לשאוב מים מאחד הזימים ולהוציאם ביתר הזימים. באמצעות הזרמת מים בין הזימים יכול הכריש לנשום מבלי צורך לנוע.
רבייה.
כריש מפרץ ג'קסון זכר מגיע לבגרות מינים בין גיל 8 ל-10, ונקבות בין 11 ל-14. הם מטילים ביצים. עונת הרבייה מתחילה בסוף אוגוסט וממשיכה עד לאמצע נובמבר. במהלך זמן זה מטילה הנקבה ביצים כל 10 עד 14 ימים. עד 8 זוגות מוטלים במהלך העונה. הם בוקעים מהביצים לאחר כ-10–11 חודשים. כ-89% מהביצים אינן שורדות, בעיקר בגלל טורפים. טורפם העיקרי של ביציו הוא המין הקרוב אליו כריש ראש-שור מצויץ.
מערכת עיכול.
עיכול המזון עשוי להיות ממושך מאוד אצל הכריש. המזון מגיע מהפה לקיבה בצורת "J", שם מאוחסן המזון ומתחיל העיכול. חומרים שאינם מתעכלים לא עוברים את הקיבה, הכריש מסוגל להפוך את הקיבה שלו ולפלוט חומרים כאלו מהפה. אחד מההבדלים המרכזיים בעיכול של כריש בהשוואה ליונקים הוא המעיים הקצרים שלו. אורך קצר זה מושג באמצעות מעיים ספירליים, בשונה ממעיים בצורת גליל ארוך. מעיים אלו מספקים שטח גדול לעיכול מזון. לכרישים כבד גדול, שלעיתים קרובות תופס את חלק ניכר מפנים הגוף.
הוא ניזון מקיפודי ים (ובפרט קיפודי "Centrostephanus rodgersii"), רכיכות, סרטנים ודגים. הם תרים אחר מזונם בלילה, בשעות הפעילות של הטרף. במהלך היום הם לעיתים קרובות נמצאים במערות ובאזורים סלעיים.
ס.ו ריד
ס.ו. ריד
בנדיקוטאים
בנדיקוטאים (שם מדעי: Peramelemorphia) הם סדרה של חיות כיס החיים בטבע באוסטרליה, טסמניה וגינאה החדשה בעיקר. כמו אצל רוב הכיסאים, הצעירים גדלים בכיסים מיוחדים כתחליף לרחם, כמו יונקי שליה.
הבנדיקוטיים הם יצורים קטנים ואוכלי בשר בעלי חוטם מחודד ואוזניים גדולות. ברובם הגדול הם חיות ליליות, וחלקם מטפסי עצים מיומנים.
הגדול בבני הסדרה הוא בנדיקוט ענק ("Peroryctes broadbenti"), שמשקלו עד 4.7 ק"ג. הקטן בבני הסדרה הוא בנדיקוט ננסי ("Microperoryctes murina"), שמשקלו עד 100 גרם.
אריה מערב אפריקאי
אריה מערב אפריקני
אריה מזרח אפריקאי
אריה מזרח אפריקני
אריה דרום-מערב אפריקאי
אריה דרום-מערב אפריקני
אריה טרנסוול
אריה דרום-מזרח אפריקני
אריה דרום-מזרח אפריקאי
קדם-יונקים
קְדם-יונקים (שם מדעי: Yinotheria) היא תת-מחלקה של יונקים שהיצורים בה הם בעלי הרגלים של יונקים מחד ושל זוחלים מאידך. הם מסווגים רשמית כיונקים וקרוביהם שחיים היום הם סדרת יונקי הביב החיים כיום באוסטרליה וגינאה החדשה.
הקדם-יונקים נבדלים מקבוצת התריה (יונקים אמיתיים) במספר דברים: הם מטילי ביצים, טמפרטורת גופם קבועה, אך נמוכה יותר בכמה מעלות ביחס לטמפרטורה האופיינית (37 מעלות צלזיוס) של יונקי השלייה, ויש להם (לאלה מהם הקיימים כיום) פתח יחיד בגופם, הקרוי פתח ביב (Cloaca), המשמש אותם לצורכי הפרשות השתן, הצואה הרבייה.
מיון.
כיום נכחדו כל בני הקבוצה למעט סדרת יונקי הביב.
Sumé (כלומר "איפה?" בגרינלנדית) הייתה להקת רוק גרינלנדית מחלוצי מוזיקת הרוק הגרינלנדית.
היסטוריה.