במאי 1723 התמנה באך לתפקיד מנצח המקהלה ואחראי על המוזיקה בכנסיות המרכזיות בלייפציג. הוא חי ופעל בעיר כ-27 שנים, עד מותו. שם כתב את רוב הקנטטות שלו: מתוך יותר מ-200 קנטטות שידוע עליהן כיום, פחות מ-40 נכתבו עד הגיעו ללייפציג וכל השאר נכתבו בעיר; בדומה לעבודתו בוויימאר, מטרתו הייתה להלחין קנטטה עבור כל מועד בשנה הליטורגית, כלומר ימי ראשון וחגים, תוך כמה שנים. עם זאת, בגלל העומס הגדול והקושי בהלחנת יצירות כה רבות, נהג מדי פעם לבצע שוב קנטטות ישנות שלו, לעיתים עם עריכות ושינויים קלים או הרחבות.
קנטטה זו הייתה השבע-עשרה שהלחין באך מאז החל למלא את תפקידו בלייפציג. בשבוע הקודם הלחין את הקנטטה רי"ב 95.
ב-1884 הוציאה לאור חברת באך את הקנטטה לראשונה, בכרך 30 של פרסומיה.
מילים ומוזיקה.
סדר הקריאה לאותו יום כולל פסוקים מהאיגרת אל האפסים ומהבשורה על-פי לוקאס בהם מתואר כיצד ריפא ישו אדם בשבת ואת הוויכוח שהיה לו עם הפרושים. הלברית עוסקת בתשוקה להתאחד עם האל ובכבוד השבת. החלק הראשון הוא פסוק מספר תהילים כ"ט. את שאר הטקסט חיבר כריסטיאן פרידריך הנריצי שהוציא אותו לאור ב-1725 בספר מזמורים. החלק השלישי מתחיל גם הוא בציטוט מספר תהילים מ"ב: "כְּאַיָּל תַּעֲרֹג עַל אֲפִיקֵי מָיִם כֵּן נַפְשִׁי תַעֲרֹג אֵלֶיךָ אֱלֹהִים".
הקנטטה נועדה לביצוע על ידי סולני אלט וטנור, בליווי מקהלה בת ארבעה קולות, חצוצרה, שלושה אבובים, שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו. לקנטטה שישה חלקים:
הקלטות.
היצירה הוקלטה במלואה 10 פעמים בהקלטות מסחריות. בין המנצחים שביצעו את ההקלטות ניתן לציין את ניקולאוס הרנונקור (ב-1983), טון קופמן (ב-1997), מסאקי סוזוקי (ב-2000) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000).
עדי קפליוק
עדי קָפֶּלְיוּק (נולד ב-19 בדצמבר 1955) הוא מהנדס, מנהל מערכות מידע (מנמ"ר), יו"ר פורום מנהלי מערכות מידע בשלטון המקומי בישראל לשעבר, מרצה בתחום מערכות מידע.
ביוגרפיה.
נולד וגדל בתל אביב. אביו, עודד קפליוק, הוא במאי וסופר. דודו, אמנון קפליוק, היה עיתונאי, ממייסדי ארגון "בצלם", ודודתו, אולגה קפליוק היא כלת פרס ישראל לחקר הבלשנות הכללית לשנת תשס"ה. סבו, מנחם קפליוק, היה עיתונאי וסופר.
למד בבית הספר היסודי תל נורדאו ותיכון עירוני ה'. התגייס לצה"ל בשנת 1974 ושירת כקצין בחיל השריון. סיים שירות מילואים בדרגת סגן-אלוף.
בשנת 1982 קיבל תואר ראשון בהנדסת מכונות בהצטיינות מאוניברסיטת תל אביב. בשנת 1987 סיים תואר שני במדעי הניהול ובמערכות מידע, בבית ספר למינהל עסקים רקנאטי באוניברסיטת תל אביב.
את התואר השלישי, Ph.D בפקולטה להנדסה באוניברסיטת תל אביב בתחום ניהול ידע ותמיכה בקבלת החלטות מורכבות, קיבל בשנת 2004.
נשוי ואב לשני בנים, מתגורר ברמת גן.
ביוגרפיה מקצועית.
בשנות ה-80 ותחילת ה-90 שימש מהנדס ומנהל פרויקטים בתעשייה הצבאית; בשנים 1996–2015 שימש מנהל אגף מינהל כללי ומערכות מידע בעיריית גבעתיים.
בשנת 2004 היה בין מקימי פורום המנמ"רים של הרשויות המקומיות בישראל וכיהן כיו"ר הפורום הראשון עד לשנת 2015. במסגרת זו הגדיר לראשונה שישה תפקידים בתחום מערכות המידע בספר התפקידים של השלטון המקומי.
קפליוק שימש מרצה במכללה האקדמית רופין, במרכז האוניברסיטאי באריאל, באוניברסיטת תל אביב והמכללה האקדמית תל אביב יפו.
בשנים 2015-2017 היה חבר סגל של המרכז האקדמי פרס ברחובות בפקולטה למנהל עסקים בניהול מערכות מידע וניהול ידע.
2018 – ראש התמחות בממשל דיגיטלי במסגרת בית ספר לחברה ופוליטיקה בהמכללה האקדמית תל אביב יפו.
בשנים 2010–2015 היה עדי קפליוק חבר הדירקטוריון של פרס ספיר במפעל הפיס.
מ-2013 חבר ועד מנהל של עמותת שקיפות בינ"ל ישראל.
מ-2017 מנטור בעמותת קרן שמש.
פרסים.
במסגרת תחרות המנמ"ר המצטיין של אנשים ומחשבים קיבל בשנת 2016 מגן הוקרה מיוחד (פרס מפעל חיים) על פעילותו הציבורית כיו"ר של פורום המנמ"רים בשלטון המקומי, ועל פעילותו הציבורית למען המנמ"רים ברשויות.
מאצ'יירוצרטופס
דניפרו דניפרופטרובסק
הלינה בירנבאום
הלינה בירנבאום (נולדה ב-15 בספטמבר 1929, ורשה, פולין) היא סופרת, מתרגמת ומשוררת ישראלית. ניצולת השואה שעוסקת בתיעוד זיכרונותיה.
ביוגרפיה.
הלינה בירנבאום נולדה בשנת 1929, בת הזקונים של פולה ויעקב גרינשטיין, אחותם של חילק ומארק. כשהייתה בת עשר נכבשה פולין על ידי הנאצים, והיא ומשפחתה הועברו לגטו ורשה.
מספר האסירה שקועקע על ידה הוא 48693. הלינה בירנבאום הועברה למיידנק במאי 1943. לאחר מכן ביולי של שנה זו הגיעה הלינה למחנה אושוויץ יחד עם שלוחה של נשים יהודיות ממחנה מיידנק. בדצמבר 1944 נפצעה בכתפה מירי זקיף. בבית החולים התאהבה באח יהודי. לאחר המלחמה נסעה לחפש אותו אך הוא מת מטיפוס. ב-18 בינואר 1945 הועברה הלינה מאושוויץ למחנה ראוונסבריק שבגרמניה, ובפברואר של שנה זו הועברה לנוישטאדט גלבה.
ביוני 1945 לאחר ששוחררה מהמחנה על ידי הצבא הרוסי התחילה ללמוד בבית ספר תיכון בלימודי ערב. בשנת 1947 עלתה הלינה לארץ ישראל יחד עם קבוצה של "השומר הצעיר". כשהגיעה לארץ התיישבה בקיבוץ. בשנת 1950 התחתנה עם חיים, ניצול השואה.
שניהם היו חברי מק"י.
בשנת 1986 חזרה בפעם הראשונה לפולין עם קבוצה של ישראלים וביקרה במחנות, ובעקבות הביקור החלה לתעד את זכרונותיה ואת עברה. בשנת 1988 סיפרה את סיפור חייה בסרט בגלל המלחמה ההיא. באוקטובר 2015 קיבלה הלינה בירנבאום את אות הכבוד של ורשה בשל תרומתה לתיעוד גטו ורשה. לדבריה של הלינה, אף על פי שעלתה לארץ היא עדיין מבקרת בפולין ומשתתפת בתוכניות חינוכיות רבות. הלינה פועלת בצורה נמרצת למען שיפור יחסי גומלין בין פולין וישראל וכמו כן עם גרמניה.
מתגוררת בהרצליה ולה שני בנים. בנה, יעקב גלעד כתב עליה את שיר הנושא של האלבום אפר ואבק. בנוסף בירנבאום כתבה את השיר "פרחים ברוח" באותו אלבום.
ספרים.
ספרים בעברית
דאריו קביטאניץ'
האימפריה הע'זנית
יצחק בן שחר
הרב אברהם יצחק בן שחר (נולד ב-1945) כיהן כראש ישיבת קדומים, לימד בישיבות ומחבר ספרים. נודע גם בשל גישתו הייחודית בלימוד תנ"ך ושיעוריו הרבים עליו.
ביוגרפיה.
נולד לאפרים בן שחר ושושנה פועה (לבית שמשילביץ) אנשי חינוך.
למד בישיבה התיכונית מדרשית נועם בפרדס חנה. בשנת תשכ"ג החל ללמוד בישיבת מרכז הרב בעיקר אצל רבותיו הרצי"ה קוק, הרב אברהם אלקנה שפירא והרב מרדכי פרום. במשך מספר שנים למד ב"כולל" של ישיבת פוניבז'. הושפע מאוד מהרב גדליה נדל ומתורתו.
בזמן מלחמת ששת הימים לחם עם חבריו הרבנים יוחנן פריד, איסר קלונסקי, ודב ביגון במסגרת החטיבה הירושלמית.
שימש כר"מ בישיבת שעלבים. בשנת ה'תשל"ח (1978) החל לשמש בהמלצת רבו הרצי"ה כראש ישיבת קדומים, ואליו הצטרפו בהמשך רבנים נוספים מבוגרי ישיבת מרכז הרב. במהלך השנים תלמידיו הקימו סביב הישיבה את שכונת גבעת רש"י בקדומים.
לימד תנ"ך בישיבת מרכז הרב, במכללת אורות ישראל, מדרשת אוריה בגבעת שמואל, בבית מדרש ישיבתי פתח תקווה ובמקומות נוספים.
באייר ה'תשפ"ב מסר את ראשות הישיבה לרב אורי גנץ (אחיינו של הרב חיים גנץ), חתנו של אחיו הרב ישראל בן שחר.
משפחתו.
אחיו של הרב בן שחר הם:
בין גיסיו נמנים:
נשא לאישה את הרבנית ברוריה (בתו של הרב ד"ר משה קטן מחבר אוצר לעזי רש"י) מרצה במכללות. בני הזוג גרים בקדומים, ולהם נולדו אחד עשר ילדים, ביניהם:
דרכו.
מזוהה עם עמדות ישיבת מרכז הרב ובתקופת תוכנית ההתנתקות הצטרף לקוראים לסרב פקודה. כמו כן במהלך השנים האחרונות חתם על קול קורא נגד מסירת שטחים ופינוי מאחזים. שולל אלימות. כאשר ניקבו צמיגי גלגלים לאנשי מועצת יש"ע הוציא גילוי דעת יחד עם רבנים נוספים המגנים זאת. מרבני תנועת קוממיות, ובעבר כתב בעלון התנועה.
דגש מרכזי בשיטתו הוא על לימוד התנ"ך אותו הוא מלמד במקומות רבים בארץ, וכפי שתיאר אותו ואת שיטתו גיסו הרב יואל קטן: "לימוד חי ומפתֵח, המתחיל בפסוקי הספר וממשיך בביאורו המיוחד של הגר"א לכל פסוק ופסוק [תיאור זה ממחיש את שיטתו בלימוד משלי דווקא, בשאר ספרי התנ"ך אינו נצמד דווקא לגר"א, אלא מפרש בדרך כלל על דרך הפשט בתוספת נופך מדברי חז"ל, לעיתים מזכיר את פירוש רש"י, ולעיתים קרובות יותר - יסודות מפירוש הרמב"ן, אך עיקר היצמדותו היא לעולה מתוך פשטי המקראות], ומיניה וביה בהסבר עניינים עמוקים וחיוניים בעולמה של תורה ובעולמם של חיי תורה נכונים בהקשר לנאמר בפסוק ולמה שסביבו, באופן הפותח את הלב ואת העיניים. כך למשל הוא מפרש את הפסוק (יב, יא) 'עובד אדמתו ישבע לחם ומרדֵף ריקים חסר לב', מי ש'עובד אדמתו' בעל הלב הישר הוא אדם 'עובד', והוא עובד את האדמה דווקא, והאדמה שהוא עובד בה היא דווקא האדמה שלו. הכתוב מכווין לאדם שקרוב לטבעו האמיתי, שאינו מעוניין להיות תלוי באחרים, ושרצונו לעסוק בימי חייו ב'עסק' המצמיח פירות גשמיים ורוחניים. אותו אדם פונה דווקא לאדמה 'שלו', הוא שמח בחלקו, הוא חי ב'משבצת' שלו ואינו פוזל לחלקם של אחרים. אדם זה רחוק מקנאה ורחוק מכעס, מלא סיפוק ושמחת חיים, יש לו 'לב' (בניגוד לרודף הריקני המנוגד לו), עד שהמשל והנמשל מתערבים זה בזה".
קישורים חיצוניים.
נהר אמו
זאק מקמאת'
זאקרי מייקל "זאק" מקמאת' (באנגלית: Zachary Michael "Zac" MacMath; נולד ב-7 באוגוסט 1991) הוא שחקן אמריקאי-יהודי שמשחק בעמדת השוער בקבוצת ריאל סולט לייק בליגת ה-MLS.
קריירת מועדונים.
מקמאת' נולד בסיינט פיטרסברג, פלורידה, ארצות הברית. אמו היא יהודייה, אביו הוא נוצרי-קתולי, והוא מגדיר עצמו גם כיהודי. הוא אף חגג בר מצווה בבית הכנסת הרפורמי "בית אל" שבעיר הולדתו.