כל קבוצה שהעפילה לשלבי הגמר ולא הצהירה מראש על סטטוס השפה שלה, מתחרה בשלבי הגמר הפתוחים. גם קבוצה שהצהירה על סטטוס שפה נמוך, יכולה להתמודד בקטגוריה גבוהה יותר של שפה, אם צברה די ניקוד בסיבובים המוקדמים. כלומר, כל קבוצת ESL שצברה ניקוד גבוה יכולה להתחרות במקצה הפתוח, וקבוצת EFL שצברה ניקוד גבוה יכולה להתחרות במקצה ה-ESL, או במקצה הפתוח.
דיבייט בישראל.
מוסדות להשכלה גבוהה.
מועדוני דיבייט קיימים באוניברסיטאות ובמכללות רבות בישראל. חלק מהמועדונים הללו מקנים למשתתפיהם נקודות זכות אקדמיות.
ארגון הגג של המועדונים הללו הוא ליגת הדיבייט הישראלית. הליגה מנוהלת על ידי ההתארגנות החופשית "מועצת ליגת הדיבייט הישראלית" המורכבת מנציגי המועדונים הקבועים בה. בכל שנה מקיימת הליגה חמש תחרויות קבועות:
נציגי המוסדות האקדמיים של ישראל תופסים מקום של כבוד בתחרויות בינלאומיות. ב-11 השנים שבין 2010 ל-2021 ניצחו הישראלים בתחרות שבע פעמים בקטגוריית "אנגלית כשפה שנייה". ב-2018 דורגה קבוצה ישראלית במקום הראשון הכולל, בתום הסיבובים המוקדמים.
בתי-ספר תיכונים.
בשנת הלימודים תשע"א, יצאה לדרך אליפות ישראל בדיבייט לתיכונים - תחרות של "שיח ושיג". התחרות היא יוזמה משותפת של המרכז הישראלי להעצמת האזרח (ע"ר), משרד החינוך ומרכז יוני כהן-אידוב לדיבייט ורטוריקה. במסגרת התוכנית, מורים מכל רחבי הארץ עוברים הכשרה מקצועית ומקיפה בתחום דיבייט ומקימים מועדוני דיבייט בית ספריים. בהמשך הקבוצות מכל רחבי הארץ מתחרות האחת בשנייה בנושאי דמוקרטיה, אזרחות, חינוך ופוליטיקה. תוכנית "שיח ושיג" מעניקה לתלמיד כלי לפיתוח יכולת הרטוריקה האישית שלו. באמצעות תוכנית זו, יכולים התלמידים לשפר באופן משמעותי את כושר השכנוע שלהם ואופן עמידתם מול קהל. כמו כן, נושאים כגון: החשיבה המסודרת, ההקשבה הביקורתית ותרבות הדיון, נלמדים באופן שאינו מועבר באופן ישיר במסגרת הבית-ספרית הפורמלית. במקביל לתוכנית זו, השיקו הגופים תחרות דיבייט מקבילה בשפה האנגלית המיועדת לכיתות ט'.
פעילויות דיבייט נוספות בבתי ספר תיכונים בארץ מתקיימת כחלק מפעילות אגודת שיח ושיג, האגודה הישראלית לתרבות הדיון.
בתי ספר רבים מקיימים פעילות בלתי מקושרת (בדרך כלל בהדרכת בוגרי המועדונים הסטודנטיאליים), לעיתים קרובות בתמיכה עירונית או בתמיכה של ארגונים וולונטריים.
פרויקט דיבייטור.
בקיץ 2018 הציגה חברת IBM תוכנה שפותחה בארץ ונועדה להתמודד בתחרויות דיבייט. התוכנה, שמכונה פרויקט דיבייטור (Project Debater), הוזנה בכ-400 מיליון קטעי מידע (מאמרים, כתבות עיתונאיות, ערכי ויקיפדיה ועוד), והיא מסוגלת להגיב לדברי המתמודדים האחרים, לבטל את דבריהם באירוניה, להשתמש בהומור ולהחליף תפקידים מבניית טעון להפרכתו. הדיבייט הראשון שבו השתתפה התוכנה נערך בסן פרנסיסקו, קליפורניה, ושם ניצחה, אחר כך נוסתה בישראל – והפסידה.
ביקורת.
הדיבייט נחשב בקרב תומכיו לכלי המשפר את הכישרון הרטורי, את כושר השכנוע ואת העמידה מול קהל, וכן מקנה חשיבה מסודרת, הקשבה ביקורתית ותרבות דיון.
ביקורת שמוטחת לעיתים תכופות היא שהדיבייט שוחק את היושר האינטלקטואלי ומקשה על האמונה בערכים, מפני שהוא מכריח את משתתפיו להגן על עמדות שאינם מאמינים בהן. תומכי הדיבייט טוענים מנגד, שההגנה על עמדות שהאדם אינו מאמין בהן אינה מקשה עליו להאמין בערכים כלשהם, אלא להפך, מסייעת לו להאמין בערכים אלה בצורה יותר בוגרת תוך כדי התמודדות עם דעות אחרות.
ביקורת נוספת היא שהדיבייט מדגיש את סגנון הדיבור על חשבון תוכנו, ובכך מעודד את השימוש בדמגוגיה ובמניפולציה על השומעים. תומכי הדיבייט משיבים שתרבות הדיבייט מתייחסת לסגנון ככלי להעברת התוכן בצורה האפקטיבית ביותר ולא כתחליף לו, וכי על פי הנוהג מתן הניקוד לכל קבוצה נקבע בסופו של דבר על בסיס איכות התוכן שהציגו הדוברים. מעבר לכך, ההיחשפות לטקטיקות רטוריות היא חשובה מפני שהמודעות להן מונעת את האדם מללכת שולל אחריהן.
וודו (דת)
פאול זינגר (פיזיקאי)
פרופסור פאול זינגר (1934–2005) היה פיזיקאי ישראלי. היה דיקן הפקולטה לפיזיקה בטכניון במשך כשש שנים (1969–1972, 1974–1976).
ביוגרפיה.
זינגר נולד בשנת 1934 ברומן שברומניה ועלה לישראל לאחר סיום לימודיו בבית הספר התיכון. את לימודיו לתואר ראשון בטכניון סיים בהצטיינות ב-1956. את עבודות המאסטר והדוקטורט עשה בהדרכת פרופסור נתן רוזן מהפקולטה לפיזיקה בטכניון. זינגר קיבל את הדוקטורט בפיזיקה עיונית ב-1961, ושיתף פעולה עם עמיתו אשר פרס.
את שירותו הצבאי עשה זינגר תוך כדי לימודיו לתארים גבוהים בשנים 1956–1960, וסיים את שירותו בדרגת סרן. ב-1958 נישא ליוכי, שליוותה אותו כל חייו. לאחר השתלמות פוסט-דוקטורט באוניברסיטאות נורת'ווסטרן וקולומביה חזר זינגר לטכניון בדרגת פרופסור חבר ב-1964, והקים את הפעילות הטכניונית בפיזיקה תאורטית של אנרגיות גבוהות. הוא הוביל והנהיג את הקבוצה עד ליום פרישתו ב-2002.
פעילות מחקרית.
עבודתו הראשונה של פרופ' זינגר בתחום האנרגיות הגבוהות עסקה בנושא תפיסת מואונים על ידי גרעינים. ב-1961 פרשו פרופ' זינגר ועמיתו בראון את חלקיק הסיגמא בתור רזוננס של שני חלקיקים אחרים - פאיונים. החלקיק סיגמא היה ידוע בזמנו בשם "בראון-זינגר רזוננס". מאוחר יותר קנה פרופ' זינגר שם עולמי בשל עבודותיו בתחום הדעיכה הקרינתית של האדרונים והוזמן לכינוסים רבים להרצות על הנושא. בשנים 1987–1990 השכיל להשתמש בדעיכה הקרינתית של מזוני K ומזוני B כדי לנבא את המסה של ה-Top quark שנתגלתה ב-1994. תרומה משמעותית זו זכתה להכרה בינלאומית רחבה ביותר. הוא הופקד על הקתדרה לפיזיקה על שם צ'ארלס וולפסון שבה החזיק עד ליום פרישתו. הוא הוזמן להשתתף בעבודות מחקר במקומות יוקרתיים כמו מעבדות CERN בשווייץ, מרכז לחקר הגרעין בסאקליי שליד פריז, מעבדת המאיץ SLAC, המעבדה הלאומית בארגון אילינוי, מעבדות לוס אלאמוס, אספן קולורדו, אוניברסיטת קרנגי מלון, פיטסבורג ומעבדות מכובדות נוספות.
פרופ' זינגר היה דיקן הפקולטה לפיזיקה בטכניון במשך כשש שנים (1969–1972, 1974–1976), בתקופתו גדלה הפקולטה והועמק המחקר בנושאים חשובים כגון מצב מוצק, חלקיקים יסודיים ועוד. הוא חינך דורות של תלמידי מחקר, שחלקם תופסים משרות אקדמיות מכובדות בישראל ומחוץ לה. ועידות מדעיות שארגן זכורות לחוקרים בהצלחתן המדעית והארגונית.
פעילות אקדמית ציבורית.
רבגוניותו של פרופ' זינגר לא הצטמצמה למחקר מדעי גרידא, הוא היה פעיל הן בטכניון והן במישור הארצי והבינלאומי בקידום החינוך המדעי והמחקר המדעי והיה במרכז העשייה המדעית והחינוכית במגוון של תפקידים.
כיהן כמשנה לנשיא הטכניון לפיתוח אקדמי (1976–1980), כמשנה הבכיר לנשיא הטכניון (1990–1994), חבר בוועדה המרכזת, חבר במועצת המנהלים של מוסד שמואל נאמן ומוסד הטכניון למחקר ופיתוח וחבר הוועד המנהל של הקורטוריון. בכל אלה תרם רבות לדמותו של הטכניון ולעיצובו כמוסד מוביל במחקר והוראה. בתפקידו כמשנה הבכיר לנשיא הטכניון, אז תפקיד חדש בטכניון, עיצב את תחומי הפעילות והמשימות של הטכניון ואת פיתוחו ארוך הטווח. השנים שבהן שימש כמשנה הבכיר היו שנים שבהן עבר הטכניון תקופת גידול והתפתחות עם גל העלייה הגדול ממדינות ברית המועצות לשעבר.
תפקידו החשוב ביותר במישור הארצי היה יו"ר הנהלת הקרן הלאומית למדע בשנים 1995–2002 ויו"ר הנהלת תוכנית ביכורה מ-2002 עד לפטירתו. בהנהגתו הפכה הקרן למדע למכשיר העיקרי למחקר הבסיסי בישראל ותקציבו הוגדל ביותר מפי 2 לסכום העולה על 50 מיליון דולר לשנה. להגדלת מספר המענקים ונפחם הייתה השפעה משמעותית על היקף המחקר במדינת ישראל ועל איכותו. פרופ' זינגר הפגין ראייה ארוכת טווח, כישרון ייחודי לשכנע את הרשויות המממנות בחשיבות גישתו, ותמיכה בהקצבת כספי המחקר תוך תחרות הוגנת ושקיפות מרבית.
פעילות כסגן יו"ר ועדת ההיגוי הישראלית לתוכנית המו"פ של הקהילה האירופית (מ-1997 ואילך) קידמה את מעמדה של ישראל בקהילה ותרמה להגדלת הנתח של ישראל במחקרים הממומנים על ידי הקהילה האירופית. כנציג ות"ת האקדמיה הלאומית הישראלית פעל להגדלת ההשקעות הממשלתיות, מהלך שהביא תוך שנים ספורות להשתלבות המדע הישראלי באירופה ולשיתוף פעולה ענף עם חוקרים רבים באירופה.
קיבל על עצמו תפקידים אקדמיים וציבוריים רבים במישור הלאומי והבינלאומי ובין השאר היה פעיל בחבר הנאמנים במכללת תל חי ובוועדה הישראלית לאנרגיה אטומית במשך 20 שנה. היה חבר במשך שבע שנים (1984–1990) במועצה להשכלה גבוהה, שבה יזם ופעל רבות. בין השנים 2002–2004 היה חבר בוועדה הבינלאומית לעתיד המאיצים בעולם.
לאות הוקרה על פעילותו הציבורית הענפה במוסדות מחקר וגופים אקדמיים. פעילות שתרמה להשבחת החינוך האקדמי והמדעי בישראל ולהגדלת המימון למחקר בארץ, קיבל פרופסור זינגר ב-2003 את פרס קרן רוטרי.
פרסק (יחידת מידה)
רוק אנ' רול
אוליבר גולדסמית'
אוליבר גולדסמית' (באנגלית Oliver Goldsmith)
(10 בנובמבר 1730 - 4 באפריל 1774), סופר ורופא אירי. גולדסמית' נודע בעיקר בעקבות הרומן The Vicar of Wakefield, הפואמה הפסטורלית שלו.
ביוגרפיה.