ב-1936 קבעה האספה הכללית של הפועל כי היא מצטרפת לחרם על אולימפיאדת ברלין (1936), ומעודדת את ארגון SASI בהכנותיו לאולימפיאדת הפועלים ש"תשמש מנוף למעמד הפועלים הבינלאומי נגד נחשול הריאקציה והפאשיזם". אולימפיאדת הקיץ של הפועלים ב-1937 נתפשה כהפגנת שלום ואחווה מול כוחות השחור והטירוף שאחזו בעולם באותה עת. מהיישוב נשלחו נבחרות אתלטיקה קלה, שחייה, איגרוף, כדורגל, כדורסל, כדורעף, כדורמים, התעמלות וכדוריד. קבוצת הכדורגל הגיעה ישירות מהאונייה, בה הפליגה בתנאים עלובים, אל משחק מול נבחרת נורווגיה. הניסיונות לדחות את המשחק לא צלחו והנבחרת הארץ-ישראלית המדוכדכת נחלה הפסד בלתי נמנע. למרות התפקוד הבלתי-מספק מבחינה ספורטיבית, נתפשה המשלחת כהצלחה לאומית, בהיותה זרקור להפצת הרעיון הציוני ומטרותיו.
מדינות ואגודות משתתפות.
הערה: הטבלה שלהלן אינה שלמה. רק המידע לגבי מדינות שהשתתפו באולימפיאדות החורף 1925 ו-1937 ובאולימפיאדת הקיץ 1925 מלא.
שובר את הכלים
שובר את הכלים (באנגלית: Pawn Sacrifice, מילולית: הקרבת רגלי) הוא סרט דרמה ביוגרפי אמריקאי משנת 2014 על השחמטאי בובי פישר. הסרט עוקב אחר האתגר של פישר נגד רבי האמנים הסובייטים בשחמט במהלך המלחמה הקרה כשהגיע לשיאו במשחק אליפות העולם בשחמט 1972 מול בוריס ספאסקי בעיר רייקיאוויק, איסלנד. את הסרט ביים אדוארד צוויק על פי תסריט של סטיבן נייט ומככבים בו טובי מגווייר בתפקיד פישר, ליב שרייבר כספאסקי, לילי רייב בתפקיד ג'ואן פישר ופיטר סרסגארד בתפקיד ויליאם לומברדי. הסרט שוחרר בארצות הברית ב-16 בספטמבר 2015. הסרט זכה לביקורות חיוביות לרוב, כאשר מבקרים רבים שיבחו את הופעתו של מגווייר, אך הסרט הרוויח רק 5 מיליון דולר ברחבי העולם לעומת תקציב הפקה של 19 מיליון דולר.
עלילה.
בשנת 1972, בובי פישר מתפרע בחדר המלון שלו במצב פרנואידי, מתוך אמונה שהק.ג.ב הסובייטי מרגל אחריו.
שני עשורים קודם לכן, בשנת 1951 ברוקלין, אמו של פישר, מהגרת יהודייה סובייטית, מסבירה לבובי בן ה-8 כי ה-FBI עוקב אחריה משום שהיא תומכת במהפכה מרקסיסטית בארצות הברית. היא מאמנת את בובי מה לומר ל-FBI אם הוא ייחקר אי פעם.
בובי שוקע בשחמט והופך לשחקן מומחה. למרות דאגותיה ששחמט הופך לאובססיה, אמו לוקחת אותו למועדון שחמט לבוגרים, שם הוא מרשים את אמן השחמט המקומי ומתקבל כחבר מן המניין. בובי נכנס לעולם האליפויות המקצועיות בשחמט והופך עד מהרה לאמן הצעיר ביותר אי פעם.
שנאתו של בובי להסחות דעת מובילה להתקפי זעם תכופים. הוא נכנס לטורניר קבוצתי בוורנה, בולגריה, שם הוא מבין שרבי-אמן מברית המועצות משווין משחקים בכוונה במסגרת קנוניה עם הפדרציה העולמית לשחמט. כשהוא מתפרץ בהתלהמות שהמערכת הזו לא מאפשרת לשחקן לא סובייטי לזכות באליפות, בובי עוזב את הטורניר ומוותר על השחמט.
כשבובי חוזר לארצות הברית, עורך הדין פול מרשל מציע לעזור לו לשנות את כללי הטורניר, תוך עבודת פרו בונו כדי לתת לפישר סיכוי הוגן לזכות בטורנירים עתידיים. פישר נכנס שוב לשחמט המקצועי ובוחר את האב ויליאם לומברדי, לשעבר אלוף העולם בשחמט לנוער וכומר קתולי, כשני. לומברדי מתקשה להרגיע את התנהגות של בובי ודרישותיו הבלתי אפשריות.
עם קבלת דרישותיו, בובי מתגבר על מרבית רבי-האמן ברחבי העולם ומתקרב לאליפות העולם, והופך לגיבור של הציבור האמריקני. בשיאה של המלחמה הקרה, השליטה הסובייטית באליפות העולם בשחמט מנוצלת לצורך תעמולה כהוכחה לכך שהמערכת הקומוניסטית עדיפה על הדמוקרטיה האמריקאית. נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון ומזכיר המדינה הנרי קיסינג'ר עוקבים מקרוב ומעודדים את התקדמותו של בובי.
באופן פרטי, לומברדי אומר למרשל שהתמקדות מופרזת באסטרטגיית שחמט הרסה את שפיותם של השחקנים הגדולים במשחק.
במהלך טורניר בסנטה מוניקה, קליפורניה, בובי מפסיד לגדול רבי-האמן הסובייטי בוריס ספאסקי, אלוף העולם. למחרת בבוקר, בובי זועם מתקרב ומתעמת עם ספאסקי על החוף.
כשהוא רודף אחרי אליפות העולם, הלחץ מניע את בובי לפרנויה ולפסיכוזה הזויה. בפגישה עם מרשל, אחותו של בובי, ג'ואן, מצטטת ממכתבי אחיה על האופן שבו הקומוניסטים משתפים פעולה עם היהדות הבינלאומית כדי להשמיד אותו. ג'ואן מסבירה שבובי מאמין בכך למרות שהוא בעצמו יהודי ומפצירה במרשל לדאוג לבובי לקבל עזרה פסיכיאטרית. מרשל מזלזל, אך מכיוון שהתמוטטות של בובי עולה מדרגה, הוא מציע ללומברדי שבובי זקוק לטיפול ותרופות, שלומברדי דוחה.
כתבים ואוהדים מרחבי העולם מתכנסים ברייקיאוויק, איסלנד, כדי לחזות במשחק ההיסטורי באליפות העולם בשחמט 1972 בין בובי לספאסקי. בובי מפסיד את המשחק הראשון ולא מצליח להופיע למשחק השני, ומפסיד אותו. בובי מוסח בקלות מרעשים קטנים מהקהל, מצלמות מתגלגלות והצליל הקשיח של לוח השחמט, מה שמוביל אותו לדרישות קיצוניות לשתיקה ופחות הסחות דעת, העלולות לגרום להפסד נוסף. ספאסקי, שנעלב מהאפשרות לשמור על תוארו מכך, מורה לפמליה הסובייטית להיעתר לדרישותיו של בובי.
בובי מנצח את המשחק השלישי בטקטיקות לא שגרתיות. המשחק הרביעי הוא תיקו, אך בובי מנצח את המשחק החמישי לאחר שספאסקי עצמו מתחיל להראות סימני פרנויה. מומחים משערים שהמשחק הבא יקבע את תוצאות הטורניר. במשחק השישי בובי משתמש בפתיחה שמעולם לא שיחק לפני כן ומפתיע את הקהל. מחזהו מדהים את ספאסקי, שפורש ומוביל קריאה לקבוע את ניצחונו של בובי.
כתוביות שלאחרי הקרדיטים מסבירים שבובי המשיך לנצח את המשחק וכי משחקו השישי מול ספאסקי עדיין נחשב למשחק השחמט הגדול ביותר שאי פעם שוחק. עם זאת, אשליותיו החמירו, והוא המשיך לוותר על תוארו ומת בשנת 2008 כנמלט מהתביעה האמריקאית.
שחקנים ודמויות.
הבמאי אדוארד זוויק הסביר את משמעות שם הסרט: "יש לך את הנרי קיסינג'ר וריצ'רד ניקסון שמתקשרים לבובי פישר; יש לך את ברז'נייב וסוכני הק.ג.ב בעקבות בוריס ספאסקי. שני הגברים הללו היו כלים של אומותיהם."
הפקה.
הצילומים החלו בתחילת אוקטובר 2013 בעיר רייקיאוויק, איסלנד. באמצע אוקטובר, 41 ימי הצילומים שנותרו החלו במונטריאול, קנדה, לאחר מכן נערכו בלוס אנג'לס ב-11 בדצמבר 2013.
הפצה.
הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו 2014 ב-11 בספטמבר 2014. ב-10 בספטמבר 2014, רכשה את זכויות ההפצה האמריקאיות לסרט, הרכישה הראשונה של החברה. הסרט אמור היה לצאת לאקרנים בארצות הברית ב-18 בספטמבר 2015; עם זאת, היא נדחתה ל-16 בספטמבר, עם הקרנות נרחבות הן באמריקה והן בקנדה ב-25 בספטמבר 2015.
הסרט שוחרר במדיה הביתית ב-22 בדצמבר 2015 והכניס 1.1 מיליון דולר במכירות DVD ו-Blu-ray במהלך החודשים הראשונים שלו.
קבלה.
הכנסות.
הסרט הרוויח 2.4 מיליון דולר בצפון אמריקה ו-3.1 מיליון דולר באזורים אחרים והגיע לסך הכנסות כולל של 5.6 מיליון דולר, לעומת תקציב של 19 מיליון דולר. הסרט הכניס מיליון דולר בסוף השבוע הראשון לפתיחתו וסיים במקום ה-12 בקופות.
ביקורות.
באתר הביקורות Rotten Tomatoes, הסרט זכה לציון של 72% בהתבסס על 115 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 6.41 / 10. בקונצנזוס הביקורתי הסרט נרשם כדרמה מרתקת בהשראת אשף השחמט בובי פישר באחת מהופעותיו הטובות ביותר של טובי מגווייר. באתר Metacritic ניתו לסרט ציון ממוצע משוקלל של 65 מתוך 100, בהתבסס על 29 מבקרים, מה שמצביע על "ביקורות חיוביות בדרך כלל".
ספאסקי עצמו כינה את הסרט "חלש" ואמר כי אין בו "שום תככים"; הוא ציין שהסרט מציג באופן שגוי כיצד ומדוע הסכים להמשיך בהתמודדות לאחר שפישר לא הופיע למשחק השני.
Share That Love
Share That Love (בעברית: לחלוק את האהבה הזאת) הוא סינגל של הלהקה הדנית לוקאס גרהאם, בהשתתפות הראפר האמריקאי ג'י איזי. השיר יצא לאור ב-21 באוגוסט 2020 על ידי חברת התקליטים וורנר רקורדס. את השיר כתבו דייב גיבסון, דיגיטל פארם אנימלס, ג'רלד ארל גילום, לוקאס פורצ'אמר, מורטן ריסטורפ וניל אורמנדי.
רקע.
בהודעה על השיר, אמר פורצ'אמר, אחד מכותבי השיר, "גדלתי בשכונה בה אם היה לך משהו, היית אמור לחלוק אותו. למקום הזה קוראים כריסטיאניה. זה בסיס צבאי ישן שעבר פלישה בשנת 1971. הקהילה פועלת מהתפיסה לפיה לאף אחד אין בעלות על הבתים שלו ושאתה יכול לעשות מה שתרצה, כל עוד אינך מונע מאחרים לעשות את מה שהם רוצים. עם כל היתרונות שבחיים בכריסטיאניה, היו גם צרות עם המשטרה, או בעיות עם הכנופיות בעיר. ניסיתי להמחיש את כל זה בשיר, וכשאני מקשיב לו אני נזכר כיצד הקהילה שלנו באמת התאחדה, כמו בכל המסיבות הגדולות שערכנו, או בהפגנות הענק בהן צעדנו נגד איומי הממשלה לפנות אותנו מכריסטיאניה. בזמנים מדאיגים אלה, אני מניח שזה חשוב יותר מאי פעם לחלוק את מה שיש לנו, ובמיוחד את האהבה".
קליפ מילים.
קליפ מילים לשיר יצא ב-20 באוגוסט 2020, בסמוך ליציאתו של השיר. בקליפ נראים חברי הלהקה מציירים ציור קיר ענקי עם הכיתוב "Share That Love", על אולם מוזיקה שנחשב עבורם לאבן דרך, במקום הולדתו של לוקאס, כריסטיאניה שבקופנהגן, דנמרק. ציור הקיר נוצר על ידי אמן רחוב מפורסם בקופנהגן, רסמוס בלסטרום.
קליפ.
הווידאו קליפ לשיר יצא ב-30 בספטמבר 2020, ואותו ביים מארק קלאספלד. נכון לנובמבר 2020, הקליפ צבר מעל 2.6 מיליון צפיות ביוטיוב.
הופעות חיות.
הלהקה ביצעה את השיר בתוכנית הבוקר האמריקאית "בוקר טוב אמריקה".
קרדיטים וצוות.
הקרדיטים לקוחים מאתר טיידל.
הסכם ישראל-סודן
הסכם סודאן-ישראל
הסכם סודן-ישראל
Euphoric Sad Songs