לג'נד נולד בספרינגפילד, אוהיו, תחת השם ג'ון רוג'ר סטיבנס (John Roger Stephens), ולו ארבעה אחים. אמו הייתה תופרת ואביו עבד במשמר הלאומי של ארצות הברית. את הרקע המוזיקלי קיבל מסבתו, אשר לימדה אותו לנגן בפסנתר. כבר בגיל 4, הופיע במקהלת הכנסייה. בתום לימודיו התיכוניים, אותם סיים שני במחזור לימודיו, התקבל לאוניברסיטת פנסילבניה (Penn), שם למד אנגלית בדגש על ספרות אפרו-אמריקאית. במקביל, היה שותף פעיל בהרכב א-קפלה של האוניברסיטה, בו אף שימש כמנהל המוזיקלי. לאחר שסיים את לימודיו, בשנת 1999, פנה לעבוד בסניף הניו-יורקי של חברת הייעוץ בוסטון קונסלטינג גרופ, משרה בה המשיך להחזיק עד לשנת 2002. בתקופה זו הירבה לג'נד להופיע במועדוני לילה בניו יורק, פילדלפיה ווושינגטון הבירה.
חברו לספסל הלימודים, המפיק דבו ספרינגסטין הפגיש בינו לבין הראפר קניה וסט, ומאז החלו לג'נד ווסט לעבוד יחדיו. מכאן החלה הקריירה המוזיקלית של לג'נד לפרוח: הוא הופיע בסופרבול 2006, כמו גם באולסטאר 2006, והחל לשתף פעולה הן בכתיבה והן בשירה עם שורה ארוכה של אומנים מהמוזיקה השחורה, כגון: ג'יי זי, בלאק אייד פיז, ריי צ'ארלס, לורין היל ואלישיה קיז. בנוסף, ביצע דואט יחד עם המוזיקאית הישראלית מירי בן-ארי, בשם "I've Been Waiting On You" (מתוך אלבום הבכורה של בן-ארי).
בדצמבר 2004 הוציא לחנויות התקליטים בארצות הברית את אלבומו הראשון, הנקרא "Get Lifted", אשר כלל את הלהיטים "Used to Love U" ו- "Ordinary People". הקו המוזיקלי של האלבום הוא רית'ם אנד בלוז המשולב עם מוזיקת נשמה, אשר זיכה אותו בשלושה פרסי גראמי בטקס גראמי 2006: תגלית השנה, זמר הרית'ם אנד בלוז של השנה (על "Ordinary People") ואלבום הרית'ם אנד בלוז של השנה. האלבום גם היה להצלחה מסחרית, עם מכירות של 1.7 מיליון עותקים בארצות הברית.
אלבומו השני, "Once Again", שיצא בארצות הברית באוקטובר 2006, הוא בעל צליל עשיר, הכולל השפעות מוזיקליות נרחבות, יחד עם הפקה מוזיקלית מרשימה. אלבום זה, כמו קודמו, היה להצלחה מסחרית, ונמכר בכמיליון עותקים בארצות הברית, וזיכה את לג'נד בשני פרסי גראמי: זמר הרית'ם אנד בלוז של השנה (על "Heaven") ודואט או להקת השנה ברית'ם אנד בלוז (על "Family Affair").
באוקטובר 2008 הוציא לג'נד את אלבומו השלישי "Evolver" שהיה שונה משני אלבומיו הקודמים.
אם בשני אלבומיו הראשונים התבסס לג'נד על קו האר אנ בי והניאו סול, אז באלבומו השלישי שילב לג'נד אר אנ בי עם פופ והיפ הופ.
הלהיט הראשון מן האלבום היה הסינגל המוביל "Green Light" שיתוף פעולה עם אנדרה 3000, חבר ההרכב המצליח "אאוטקאסט". הסינגל שונה מאוד מכל דבר שעשה לג'נד בעבר, כשבסינגל זה הוא מביא לנו היפ הופ עם אר אנ בי.
הסינגל השני מן האלבום היה "If You're Out There", שהחזיר לנו את מוזיקת הסול האופיינית ללג'נד. הווידאו הרשמי לסינגל היה הופעה חיה של לג'נד באירוע קידום לנשיא ארצות הברית ברק אובמה.
הסינגל השלישי מן האלבום "Everybody Knows" הוא בלדת אר אנ בי/סול, שהצליחה מאוד באירופה.
למרות שהאלבום שונה משני קודמיו, לג'נד נשאר נאמן לניאו סול עם שירים כמו "This Time" ו-"Good Morning".
ב-21 בספטמבר 2010 הוציא לג'נד את האלבום "Wake Up" עליו עבד עם ההרכב האמריקאי דה רוטס, וזה אלבום משותף ללג'נד וההרכב האמריקאי. האלבום כלל קאברים לשירי R&amp;B, סול ורגאיי וזכה לביקורות חיוביות. הסינגל הראשון והיחיד מן האלבום הוא "Wake Up Everybody" בו מתארחים זמרת הסול מלאני פיונה והראפר Common. השיר המקורי היחיד באלבום הוא הבלדה "Shine".
ב-2012 הוציא לג'נד את הסינגל "Tonight (Best You Ever Had)" בשיתוף פעולה עם הראפר לודקריס, כשהסינגל נכלל בפסקול הסרט "Think Like A Man". השיר זכה לפופולריות רבה כשהוא מגיע למקום ה-12 במצעד ה-R&amp;B וההיפ הופ האמריקאי ולמקום ה-79 בארצות הברית.
ב-3 בספטמבר 2013 הוציא לג'נד את אלבום האולפן הרביעי שלו "Love In The Future". הסינגל הראשון והמוביל מתוך האלבום הוא "Who Do We Think We Are" בשיתוף פעולה עם הראפר ריק רוס. הסינגל הגיע למקום ה-35 במצעד ה-R&amp;B וההיפ הופ האמריקאי. הסינגל השני הרשמי מהאלבום הוא "Made To Love". ביוני 2013 שחרר המפיק וה-DJ האיטלקי בני בנסי את הסינגל "Dance The Pain Away" לו תרם לג'נד את קולו.
ב-20 באוקטובר 2013 שיתף לג'נד פעולה עם האמנים אייקון (Akon), מיק מיל (Meek Mill), ג'אדאקיס (Jadakiss) ואנטוני המילטון (Anthony Hamilton) בשיר "Never Surrender" שנמצא באלבומו של דיג'יי קאלד.
בשנת 2016 גילם מנהיג להקת ג'אז בסרט המוזיקלי של הבמאי דמיאן שאזל, "לה לה לנד" לצידם של אמה סטון, ראיין גוסלינג וג'יי. קיי. סימונס.
בשנת 2020 הוציא לאור את אלבום האולפן השישי שלו, Bigger Love.
בספטמבר 2021 התראיין בנושאים פוליטיים ובין השאר אמר: "מה שישראל עושה לעם הפלסטיני אינו הוגן, ואסור שמעשים אלה יבוצעו בשם העם האמריקאי ובעזרת משאבים שסופקו על ידינו."
אבן ירקן
אפוגיאה
פריגיאה
סולד
בוץ טובעני
היסטוריה של משחקי הוידאו והמחשב
מרקוס קלאודיוס מרקלוס (המאוחר)
מרקוס קלאודיוס מרקלוס (לטינית: Marcus Claudius Marcellus; 42 לפנה"ס – 23 לפנה"ס) היה אציל רומאי מהשושלת היוליו-קלאודית.
תולדות חייו.
מרקלוס נולד בשנת 42 לפנה"ס, אביו היה הקונסול גאיוס קלאודיוס מרקלוס ואמו הייתה אוקטביה אחותו של הקיסר אוגוסטוס. מצד אביו הוא השתייך לבית האב של הקלאודיים והיה צאצא של המצביא הרומאי המפורסם מרקוס קלאודיוס מרקלוס.
אביו של מרקלוס נפטר בשנת 40 לפנה"ס ומרקלוס עצמו גדל בביתו של דודו אוגוסטוס יחד עם יוליה, טיבריוס ודרוסוס. מכיוון שלאוגוסטוס לא היה בן ומשטר הפרינקיפאט מעצם טיבעו היה חסר מערכת להסדרת הירושה כל שלושת הבנים נחשבו כיורשים פוטנציאלים וקיבלו בהתאם את החינוך המעולה ביותר באימפריה.
הקריירה של מרקלוס התחילה בשנת 27 לפנה"ס כשהוא וטיבריוס ליוו את אוגוסטוס במהלך מסע לגאליה שבו התחילו בהכשרתם הצבאית.
למרקלוס ניתנה הזכות להתמודד על משרת הקונסול עשר שנים לפני גיל המינימום על פי חקיקה מיוחדת של הסנאט בשנת 24 לפנה"ס. כמו כן מרקלוס נבחר כאידיל באותה שנה.
כהכרה במרקלוס כיורשו המיועד אוגוסטוס השיא אותו לבתו יוליה בשנת 25 לפנה"ס, כשאוגוסטוס נפל למשכב באותה שנה הכול ציפו שהוא ימנה את מרקלוס ליורשו אולם אוגוסטוס, ככל הנראה כתוצאה מחוסר הניסיון של מרקלוס ומנעוריו, בחר למנות את חברו הקרוב ומצביאו הראשי מרקוס ויפסניוס אגריפה ליורשו המיועד.
ככל הנראה יצר הדבר מתיחות בין מרקלוס לאגריפה וכשאוגוסטוס החלים הוא בחר לרומם את מרקלוס שוב כיורשו וכדי לפייס אותו הוא העניק לאגריפה סמכויות צבאיות על החלק המזרחי של האימפריה ושלח אותו למשול שמה.
מרקלוס נפטר בשנת 23 לפנה"ס, סיבת מותו לא ידועה. לזכרו אוגוסטוס בנה את תיאטרון מרקלוס.
מרינה אברמוביץ'
מרינה אברמוביץ' (בסרבית: Марина Абрамовић; נולדה ב-30 בנובמבר 1946) היא אמנית מיצג סרבית. עבודותיה חוקרות את היחסים בין אמן מופיע וקהל, גבולות הגוף ואפשרויות המוח האנושי. אברמוביץ' כונתה לא פעם "הסבתא של אמנות המיצג" בשל פעילותה הארוכה בתחום - מאז תחילת שנות השבעים. אברמוביץ' אף הצהירה כי שמה לעצמה למטרה ליצור קאנוניזציה של אמנות המיצג כמדיום מקובל בשדה האמנות בכלל ובשדה האמנות העכשווית. בשנת 2013 הקימה אברמוביץ' את "מוסד מרינה אברומוביץ", חלל מוזיאלי שנועד לשמש חממה ליוצרים בתחומים שונים: מוזיקה, קולנוע, תיאטרון, מדע, אמנות מיצג ועוד.
שנותיה הראשונות.
אברמוביץ' נולדה בבלגרד ביוגוסלביה (כיום בסרביה). אחיו של סבה היה פטריארך של הכנסייה האורתודוקסית הסרבית, ואחרי מותו הוכרז כקדוש. גופתו נחנטה והושמה ב"כנסיית סבא הקדוש" בבלגרד. שני הוריה היו פרטיזנים במהלך מלחמת העולם השנייה. אביה, ווֹיה, היה מפקד שהוכרז כגיבור לאומי אחרי המלחמה ואמה, דניצה שימשה רב-סרן בצבא ובאמצע שנות השישים עבדה כדירקטורית של מוזיאון המהפכה והאמנות בעיר בלגרד.
אביה של אברמוביץ עזב את המשפחה בשנת 1964. בראיון שפורסם בשנת 1998 תיארה כיצד "אמא לקחה אחריות צבאית מוחלטת עלי ועל אחי. לא הורשתי לעזוב את הבית אחרי שעה 22:00 עד גיל 29... כל פרפורמנס שעשיתי ביוגוסלביה היה עד השעה 22:00 בלילה, כי בשעה זו כבר הייתי צריכה להיות בבית. זה מטורף לגמרי. אבל כל זה שאני חותכת את עצמי, מצליפה בעצמי, שורפת את עצמי וכמעט מאבדת את חיי על הבמה בתיאטראות, כל זה נעשה עד 22:00".
בין השנים 1965–1970 למדה אברמוביץ' באקדמיה לאמנויות בבלגרד. היא סיימה את לימודיה באקדמיה לאמנות בזגרב קרואטיה ב-1972. מ-1973 לימדה באקדמיה לאמנויות בנובי סאד. בשנת 1976 עזבה את יוגוסלביה ועברה להתגורר באמסטרדם.
Rhythm Series 1973-1974.
Rhythm 10, 1973.
בהופעתה הראשונה אברמוביץ בחנה אלמנטים של טקסים ומחוות. היא השתמשה בעשרים סכינים ושני טייפ-ריקרדרים. היא שיחקה במשחק רוסי בו להב הסכין מכוונת בקצב אל בין האצבעות הפסוקות של כף ידה. בכל פעם שחתכה את עצמה, היא הייתה מרימה סכין חדשה מהשורה של עשרים הסכינים שהכינה, הקליטה את עצמה וחזרה על הפעולה.
אחרי שחתכה את עצמה 20 פעמים, היא השמיעה מחדש את הקלטת, הקשיבה לקולות וניסתה לחזור על אותן התנועות, בניסיון לחזור על הטעויות, תוך שילוב העבר וההווה. היא הייתה נחושה לחקור את הגבולות הפיזיים והמנטאליים של הגוף – הכאב וקולות הדקירה, בקולות הכפולים מההיסטוריה ומהשיחזור.