מוסדות הקשורים בתנועת "הקיבוץ הדתי", ובהם "קרן הרצוג" ונאמני תורה ועבודה, קיבלו תקציבים מהקרן. בפברואר 2011 קראה תנועת "הקיבוץ הדתי" למוסדות אלה שלא לקבל כספים מהקרן, בשל המטרות שלטענתה הקרן מנסה לקדם. באוגוסט 2018 פתח ארגון "חותם" במסע פרסום נגד עמותות ואישים דתיים שקיבלו מימון מהקרן ופעלו לפי הקמפיין למען מטרות כהפרדת הדת מהמדינה, וקרא לציונות הדתית להתנתק מהם. על המסע פרסום נמתחה ביקורת, בין השאר על ידי אותם ארגונים.
ב-2016 החליט ארגון השמאל "מולד" לוותר על תקצוב מהקרן החדשה בנימוק שהקרן החדשה משתפת פעולה עם ארגונים אנטי-ציוניים.
מנגד פרסמו אנשי רוח, ובהם הסופר א. ב. יהושע והמחזאים יהושע סובול ועדנה מזי"א, עצומה שבה הביעו "שאט נפש ממסע ההסתה והשנאה המתנהל בשבועות האחרונים נגד הקרן החדשה לישראל ונגד ארגוני זכויות האדם בישראל". מספר אמנים וחברי כנסת ערכו אירוע תמיכה בקרן החדשה לישראל. בעקבות הביקורת נגדה יצאה הקרן במסע פרסום תחת הכותרת "לא נסתום" שבמסגרתו הועלה אתר אינטרנט בשם זה וגויסו בלוגרים על מנת שישתתפו במאבקה של הקרן. העיתונאי האמריקאי אדווין בלאק אמר שהקרן מממנת כ-800 ארגונים שהמטרות של מרביתם טובות, אך 80 מהם הם ארגונים פוליטיים הפועלים נגד ישראל.
קרנית
הקרנית (בלטינית: Cornea, "קורנאה") היא חלקה הקדמי של העין, המכסה את הקשתית, האישון והלשכה הקדמית. הקרנית מספקת את רוב העוצמה האופטית של העין. ביחד עם העדשה, אחראית הקרנית לשבירת האור ולפיכך יש לה חלק במיקוד הדמות. הקרנית אחראית לכשני-שלישים משבירת האור הכללית בעין, אך השבירה הסופית נעשית בעדשה שיכולה לשנות את עקמומיותה בעוד שעקמומיות הקרנית היא קבועה.
לקרנית קצות עצבים שאינם מצופים מיאלין. הם בעלי רגישות למגע, לטמפרטורה ולכימיקלים; מגע בקרנית יגרום לסגירה רפלקסיבית של העפעף.
לשקיפותה של הקרנית חשיבות רבה, שכן היא משפיעה על טיב הדמות שהעין יוצרת. לכן, היא איננה מכילה כלי דם אלא ניזונה על ידי דיפוזיה של דמעות בחלקה החיצוני ומן הלשכה הקדמית בחלקה הפנימי, כמו על ידי נוירוטרופינים המועברים אליה דרך קצות העצב.
בקרב בני האדם, קוטר הקרנית עומד על כ־11.5 מילימטר ועוביה התקין נע בין 0.5 מילימטר ל-0.6 מילימטר במרכז ובין 0.6 מילימטר ל-0.8 מילימטר בהיקפה.
בשנת 2019 דווח לראשונה על השתלת קרנית שהתקבלה מתאי גזע.
שכבות הקרנית.
עד לשנת 2013 הוכרו בקרנית האנושית, כמו בזו של שאר הפרימטים, חמש שכבות. קרנית שקופה ודקה הבנויה מחמש שכבות ידועות וייתכן שיש שכבה שישית, אם כי קיומה עדיין לא הוכח באופן חד משמעי. קרניתם של טורפים כמו הכלב והחתול היא בעלת ארבע שכבות בלבד.
ניתוחי ראייה.
עיוותים בצורת הקרנית פוגעים בראייה וגורמים לאסטיגמציה או לקוצר ראייה. בניתוחי לייזר "מגלפים" מחדש את פני השטח של הקרנית כדי להעלים את העיוות הגאומטרי.
התפתחות ניתוחי הראייה.
עד לתחילת העת החדשה טיפולים בבעיות ראייה נסובו בעיקרם סביב מיתוסים עממיים. המאה ה-18 הייתה תקופת מעבר בהקשר זה, לצד תחילתה של המיקרוביולוגיה, וכבר בסוף המאה ה-18 חוקרים שונים, ביניהם ארסמוס דרווין, העלו השערות שונות לגבי דרכים לבצע ניתוחים בקרנית.
בשנת 1818 החלה לראשונה סדרת ניסויים בנושא, כאשר המדען פרנץ רייזינגר יזם סדרת ניסויים בהשתלת קרנית בבעלי חיים, אך בשלב זה ניסויים אלו לא נחלו כל הצלחה. הצלחה ראשונית הגיעה לבסוף בשנת 1837, כאשר החוקר סמואל ביגר הצליח להשתיל בהצלחה קרנית של צבי בצבי אחר.
השתלת הקרנית המוצלחת אל עין אנושית נחלה הצלחה לראשונה בשנת 1905, אך לקתה בחסר בעקבות מחסור בהבנה רפואית משלימה בנוגע לחיטוי, הרדמה וכדומה. ההתפתחויות של תחומי הרפואה השונים הללו במקביל, יצרה התקדמות עקבית לאורך המאה ה-20 בהפיכתם של ניתוחי השתלת קרנית למעשיים.
בודהיזם ת'ראוואדי
הקנון הפאלי
התגלות מריה בזייתון
לפי טענותיהם של עדים שונים, התגלתה מריה הקדושה בצורות שונות מעל הכנסייה הקופטית הקרויה על שמה בא-זייתון אשר בקהיר במשך שנתיים-שלוש. ההתגלות הראשונה דווחה ב-2 באפריל 1968.
המראה אשר נגלה לעיני המתבוננים הרבים נראה כצללית אישה צעירה מוארת באור לבן כורעת ברך לפני הצלב אשר על גג הכנסייה. מאמינים רבים האמינו כי החיזיון שלנגד עיניהם הוא התגלות של מריה הקדושה, אשר לטענתם הייתה מסתכלת עליהם ברחמנות ומרימה ידיה כדי לברך את הבאים. עם התפרסמות ההתרחשות האתר הפך עד מהרה למוקד עלייה לרגל ומיליוני מצרים וזרים צפו בהתגלות, בהם קופטים, אורתודוקסים, קתולים, פרוטסטנטים, מוסלמים, יהודים ועוד. נטען כי חולים ועיוורים נרפאו.
ההתגלות.
ככל הנראה, הראשון ששם לב לחיזיון היה גבר מוסלמי אשר עבד בקרבת מקום. הוא הבחין בגוף מואר וזוהר על פני גג הכנסייה והתחיל לצעוק: "אור מעל הגג!". אנשים שונים שנאספו למשמע הקריאות טענו כי ראו אישה צעירה כורעת על גג הכנסייה. בתחילה חששו הצופים כי מדובר בניסיון התאבדות, קראו לצעירה לרדת מהגג, והזעיקו את המשטרה.
עם הזמן הקהל התגבר. עוד ועוד ועדים טענו כי הדמות הייתה עטויה באור לבן, החזיקה בידה ענפי עץ זית ומסביבה חגו יונים לבנות. אותם עדים האמינו כי מדובר בחיזיון רוחני של מריה הקדושה. לאחר שגם כיבוי כל האורות באזור לא הפסיק את החיזיון, החלו מספר אנשים בקהל לצעוק: "זאת הבתולה מריה, זאת האם של האור!"
החיזיון המשיך להופיע מספר פעמים בלילות הבאים, במגוון צורות וצבעים, לפרקי זמן הנעים בין דקות לשעות ספורות. לעיתים נלווה לדמות המרכזית פלומות משניות או ענן אדום שהתנשא לגובה עשרה מטרים ויותר. אף כי לא זוהו כל תווי מתאר פנימיים לגופים המוארים, מצאו בהם העדים דמיון לדמויות נוצריות שונות - יונה, מלאך או ילד שזוהה כישו.
תגובת הכנסייה ומשרדי התקשורת.
האפיפיור הקופטי קירילוס השישי, הפטריארך של אלכסנדריה, מינה ועדה של כמרים לחקור את המקרה. הוועדה החליטה כי ההתגלות היא אכן של מריה הקדושה, ופרסמה הצהרה רשמית בנושא.
ההתגלות גרמה לתהודה רבה ונדונה רבות בעיתונות המקומית והבינלאומית, ואף גמאל עבד אל נאצר, נשיא מצרים, בא לראות במו עיניו את החיזיון אשר ריתק רבים מאזרחי מדינתו ומבקריה.
הסברים לתופעה.
חקירה ממשלתית בראשותו של מנהל המחלקה למידע כללי ולתלונות מצאה כי גוף בוהק ברור ובהיר נראה לעיני כל העומדים לפני הכנסייה הקופטית האורתודוקסית בזייתון, בין אם הם נוצרים או מוסלמים. במסגרת החקירה נבדקה האפשרות להונאה, למשל באמצעות מקרנים נסתרים, אך לא נמצא לה כל בסיס. האנתרופולוגית האמריקאית סינתייה נלסון, שחקרה את החברה המצרית במסגרת משרתה באוניברסיטת קהיר החל משנת 1963, ביקרה בכנסייה מספר פעמים אך ראתה רק הבזקי אור חולפים, אותם הסבירו ההמונים סביבה כהתגלויות של מריה. סטודנטים ומלומדים רבים שריאיינה פרופסור נלסון פטרו את החזיונות כתולדה של דמיונם המפותח של "כפריים בני המעמד הנמוך שטופי אמונות טפלות ונוחים לשכנוע". אולם נלסון ציינה כי רוב האנשים שהתקבצו בזייתון היו דווקא עובדים בני המעמד הבינוני, רבים מהם משכילים, שאמונותיהם זועזעו בעקבות תבוסת מצרים במלחמת ששת הימים. בפרט, המיעוט הנוצרי הקופטי במצרים מצא עצמו מנוכר מההוויה הציבורית המצרית, שתיארה את המלחמה בישראל כג'יהאד והחשידה את הקופטים כבוגדים. נכונותם של רבבות צופים להתפלל לעבר כתמי האור ולהעניק להם פירוש רוחני הוסבר כחלק מתהליך כולל של שיבה אל הדת כמקור סמכות ונחמה, לצד היסטריה המונית.
אשר למקורות האור עצמם, בשנת 1988 דווח כי הפעילות הטקטונית באתר סמוך גברה פי עשרה בשנה שאחרי הופעת האורות. נמצא מתאם משמעותי למדי, 0.56, בין דיווחים על אורות לבין פעילות טקטונית באותו חודש, או בחודש העוקב לו. לאור ממצאים אלה, הציעו החוקרים כי מאמץ מצטבר בקרקע הביא לפליטת האורות המזדמנת בזייתון. אורות דומים תועדו באזורים אחרים הפעילים טקטונית, אם כי המנגנון המחולל אותם עדיין אינו ברור.
גילגול לשון
ווג'ריאנה
הליגה האדריאטית
הליגה האדריאטית (או בשמה הרשמי ליגת ABA), היא ליגת הכדורסל של רוב מדינות יוגוסלביה לשעבר: סרביה, קרואטיה, סלובניה, בוסניה והרצגובינה, מונטנגרו ומקדוניה הצפונית, ובנוסף נטלה בה חלק, במשך כמה שנים, גם ישראל. זוהי ליגה אירופאית, הקיימת במקביל לליגות מקומיות בכל אחת מהמדינות, בדומה ליורוליג. התאחדות הליגה האדריאטית היא חברה ביול"ב, וחברה מצביעה במועצת המנהלים של היורוליג.
הליגה דומה לליגה הבלטית שבה משחקות קבוצות מהמדינות הבלטיות והליגה המאוחדת של VTB, בה משחקות קבוצות ממזרח אירופה.
היסטוריה.
הליגה נוסדה בשנת 2001 וכללה בתוכה את 12 הקבוצות החזקות בין מדינות יוגוסלביה לשעבר.
בעונת 2002/2003 מכבי תל אביב הישראלית הצטרפה לליגה לעונה אחת על חשבון קבוצה אחת שיצאה מהמפעל, וסיימה כסגנית אלופת המפעל לעונה זו.
בעונת 2003/2004 כבר היו 14 קבוצות בליגה ושנה לאחר מכן 16 קבוצות. בסוף עונת 2005/2006 ירד מנין הקבוצות ל-14.
בשנת 2006 קיבלה הליגה חסות מחברת "Nova Ljubljanska Banka" ושונה קוצר לראשי התיבות NLB.
בעונת 2011/2012 חזרה מכבי תל אביב לשחק בליגה בנוסף להשתתפותה ביורוליג ובליגה הישראלית. בסיום העונה זכתה מכבי תל אביב בגביע הליגה לאחר שניצחה בגמר את צדביטה זאגרב, וסימנה את זכייתה הראשונה והאחרונה עד היום של קבוצה ישראלית בליגה האדריאטית. לאחר מכן הודיעה מכבי כי לא תשחק בליגה זו בעונת המשחקים הבאה.
קווי פראונהופר
בפיזיקה, ובפרט באופטיקה, קווי פראונהופר הם אוסף קווים ספקטרליים הקרויים על שם הפיזיקאי הגרמני יוזף פראונהופר.