לדברי מנתון, היסטוריון בן התקופה התלמית, היה מנכאורע בנו של פרעה בשם ביכריס. לדברי הרודוטוס הוא היה בנו של ח'ופו (חיאופס). אולם על פי עדויות ארכאולוגיות הוא היה בנו של חאפרו, ונכדו של ח'ופו. הוא עלה לשלטון לאחר מותו של חאפרו באזור שנת 2532 לפנה"ס. על תקופת שלטונו לא ידוע הרבה, לטענת מנתון, הוא מלך 63 שנים. רשימת המלכים מטורינו פגומה בקטע זה, והמספר המלא של השנים לא כתוב, אולם ידוע שהמספר כלל את הספרה 8. לפיכך חוקרים מודרניים מצמצמים את המספר לכדי 18 או לכל היותר 28 שנים. הרודוטוס מכנה אותו "מיקרינוס", ומתאר אותו כשליט רב חסד:
הוא היה נשוי לאחותו חאמרנבטי השנייה, הייתה לו בת בשם חנטקאוס הראשונה, ובן בשם ח'ונר. ירש אותו שפססכאף, אשר סביר להניח שגם כן היה בנו. הרודוטוס מספר על בת נוספת שנולדה לו ומתה בצעירותה, על פי הרודוטוס מנכאורע קבר אותה בתוך פרה עשויה עץ ומצופה זהב.
בנייה.
כמו אביו וסבו, בנה מנכאורע פירמידה בעיר גיזה. הפירמידה שלו היא הקטנה ביותר מבין הפירמידות של גיזה, גובהה הוא 65.5 מטרים. חלק מהפירמידה לא גמור, ועל כן יש המשערים שמנכאורע מת באמצע בנייתה. האגיפטולוג הבריטי וייז שביקר במקום בשנת 1835, גילה בתוך הפירמידה ארון מתים בצורת אדם שעליו כתוב השם "מנכאורע". בתוך הארון נמצאו עצמות אדם, אולם בדיקה שנעשתה באמצעות תיארוך פחמן-14 העלתה שהעצמות בנות פחות מ-2,000 שנה, ולפיכך ככל הנראה הונחו שם מסיבה לא ברורה מאוחר יותר. בפירמידה נמצא גם סרקופג מעוטר ומקושט, שבתוכו הונחו עצמות אשה. אולם הסרקופג טבע בשנת 1838 יחד עם הספינה "ביאטריס" שעשתה את דרכה ממצרים לבריטניה.
בתל חצור נמצא שבר מגרניט של רגלי ספינקס שנשא את שמו של מנכאורע. השבר בגודל 30 על 40 ס"מ, הערכה היא שהספינקס המקורי הגיע למשקל של 500 ק"ג.
סדר כוחות הצבא הגרמני במערכה בפולין
סדר הכוחות של הצבא הגרמני במערכה בפולין כלל שתי קבוצות ארמיות: קבוצת ארמיות צפון, שכללה את הארמיות השלישית והרביעית, וקבוצת ארמיות דרום, שכללה את הארמיות השמינית, העשירית וה-14, ואליהן התווסף כוח סלובקי.
קבוצת ארמיות צפון.
קבוצת ארמיות צפון הייתה בפיקודו של גנרל-אוברסט פדור פון בוק. מטרות קבוצת הארמיות היו ללכוד את "המסדרון הפולני" (הארמייה הרביעית), ולהתקדם דרומה לכיוון ורשה מפרוסיה המזרחית (הארמייה השלישית).
הארמייה הרביעית.
הארמייה הרביעית הייתה בפיקודו של גנרל חיל התותחנים גינטר פון קלוגה, ושהתה במערב פומרניה.
הארמייה השלישית.
הארמייה השלישית הייתה בפיקודו של גנרל חיל התותחנים גאורג פון קיכלר, ושהתה בפרוסיה המזרחית.
קבוצת ארמיות דרום.
קבוצת ארמיות דרום הייתה בפיקודו של גנרל-אוברסט גרד פון רונדשטט. מטרות קבוצת הארמיות היו להתקדם מכיוון שלזיה אל ורשה (הארמיות השמינית והעשירית), ולהשמיד את כוחות הצבא הפולני באזור קרקוב (הארמייה ה-14).
הארמייה השמינית.
הארמייה השמינית הייתה בפיקודו של גנרל-אוברסט יוהנס בלסקוביץ, ושהתה בצפון שלזיה.
הארמייה העשירית.
הארמייה העשירית הייתה בפיקודו של גנרל חיל התותחנים ולטר פון רייכנאו, ושהתה בדרום שלזיה.
הארמייה ה-14.
הארמייה ה-14 הייתה בפיקודו של גנרל-אוברסט וילהלם ליסט, ושהתה במוראביה ובסלובקיה.
דוד מורדכוביץ' סידלר
דָוִד מוֹרְדְכּוֹבִיץ' סִידְלֶר (ברוסית: Давид Мордкович Сидлер; 4 במרץ 1905 - 16 באוקטובר 1981) היה יהודי סובייטי שעוטר בשלוש הדרגות של עיטור התהילה על פועלו כחייל בצבא האדום במהלך מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
נולד בעיירה טולצ'ין במשפחת פועלים יהודים שם גם סיים שבע שנות לימוד בבית ספר והצטרף למפלגה הקומוניסטית ב-1926.
ב-1941 במסגרת אווקואציה הועבר לעיר פרונזה ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הקירגיזית שם עבד במחלקת אספקה ושיווק של מאפיה גדולה.
גויס לצבא האדום ב-1942 והגיע לחזית הדרום-מערבית ביולי 1943 משם המשיך לחזיתות האוקראינית השלישית והביילורוסית הראשונה.
בקיץ 1944 היה למפעיל תותח 45 מ"מ ברגימנט מס' 74 באוגדת גדס"ר מס' 27. ב-2 באוגוסט אותה השנה בצליחת הנהר ויסלה ליד הכפר מנישב, שנמצא צפון-מערבית למאגנושב, העביר תותח עם תחמושת מלאה לצידו השני של הנהר. בהמשך, בהיותו ביחידת חיל רגלים פגע ישירות בשני מקלעים ואנשי צוותם, נגמ"ש, 6 מוקדי ירי ו-20 חיילי ורמאכט. בפקודה מ-18 בספטמבר קיבל על הפעולות הללו את עיטור התהילה מדרגה שלישית.
ב-4 בינואר 1945 במהלך פריצת הגנת הגרמנים בגדה השמאלית של ויסלה סמוך לכפר מריאמפול צפונית לגלובצ'וב חיסל עמדה שמנעה התקדמות של הכוח הרוסי והמשיך בהתקדמות, תוך חיסול של חיילי אויב נוספים ותותחי אויב. בצליחת הנהר אודר השתתף ביצירת ובקרב על העיר קיסטרין ב-12 במרץ בהיותו בדרגת סמל חיסל 2 עמדות מקלעים של האויב. על כל הפעולות הללו קיבל את עיטור התהילה מדרגה שנייה ב-26 במרץ.
בהמשך עוטר גם בעיטור התהילה, כאשר במהלך הקרב על ברלין במהלך אחד הקרבות תפש את הפיקוד על מחלקה שמפקדה הנהרג וניהל אש משני תותחים. ב-18 באפריל בהמשך למערכה בשחרור העיר כשהוא בדרגת סטרשינה (נגד) נפגע בשתי ידיו ואף שאייש לבד עמדת תותח הוא המשיך בירי על אויב שפתח במתקפת נגד. את העיטור קיבל בפקודה מ-15 במאי 1946.
שוחרר מן השירות בסתיו 1945 והתגורר בעיר דניפרופטרובסק. עבד באגוד לייצור נעליים.
נפטר ב-16 באוקטובר 1981.
יצחק בן מאיר
רבי יצחק בן מאיר (המכונה בדרך כלל ריב"ם, ר"י בר"מ, ולעיתים רחוקות רבי יצחק צרפתי) היה פרשן התלמוד, פייטן ומבעלי התוספות, נכדו של רש"י. חי בין השנים 1095–1135 לערך.
משפחתו.
ריב"ם היה בנם של רבי מאיר בן שמואל "אבי הרבנים" ויוכבד בת רש"י, ואחיהם של רשב"ם, רבנו תם ור' שלמה. היו לו שבעה בנים. ייתכן שאחד מהם הוא החכם המוזכר בתוספותיו של רבינו שמשון משאנץ בשם ר' שלמה גיסו של ר"י הזקן, ואולי הכוונה אינה לבנו של ר' יהודה ב"ר יום טוב אלא לבנו של ריב"ם, שהיה אחיה החורג של אשתו של ר"י.
קורות חייו.
רבי יצחק בן מאיר היה מגדולי דורו, לצד אֶחָיו נכדי רש"י; בין היתר למד אצלו גם אחיינו הצעיר רבי יצחק, שכונה לימים ר"י הזקן והפך לגדול הדור בצרפת. אין פרטים רבים הידועים על תולדות חייו.
ריב"ם נפטר בגיל מוקדם, בחיי אביו ואמו; עם פטירתו קונן עליו אחיו רבנו תם:
אלמנתו של ריב"ם נישאה לרבי יהודה ב"ר יום טוב מפלייזא, קרובו הצעיר של בעלה הראשון (ר' יהודה היה נכדו של הריב"ן חתן רש"י, וריב"ם היה בנו של רבינו מאיר חתן רש"י).
בתו של ר' יהודה ב"ר יום טוב נישאה מאוחר יותר לר"י הזקן, וכך הפכה אלמנת רבו ריב"ם לחמותו של ר"י, שהיה דן איתה במנהגיו של רבו ריב"ם, וכדברי ר"י:
יצירתו.
ריב"ם חיבר תוספות למסכתות רבות, והוא מוזכר פעמים רבות בתוספות שנדפסו על הש"ס. בנוסף שלח ידו בפיוט, בדומה לאחיו רבנו תם, והשתמרו ממנו כיום כמה פיוטי סליחות (כמו הפיוט "ישראל עמך תחינה עורכים").
כסיף (פירושונים)
צמאה 2
ריב&quot;ם
טאלונס
טאלונס (באנגלית: TALONS, ראשי תיבות של: Towed Airborne Lift of Naval Systems) היא מערכת טקטית ניסיונית בפיתוח DARPA המיועדת לפעול כלוויין עבור ספינות קרב.
המערכת כוללת מטע"ד המונף אל השמיים באמצעות מצנח רחיפה ורתום אל הסיפון באמצעות כננת. המערכת משפרת את יכולות התצפית של הספינות (העלייה לגובה מגדילה את האופק הנראה), מסייעת באיסוף מודיעין ומגדילה את המודעות של הספינה לפלטפורמות שבסביבתה.
טאלונס מסוגל לשאת עד 70 קילו של ציוד מטען נוסף לגובה של עד 460 מטרים, בסדרי גודל יותר מתרנים ועמודי ההגבהה (Mast) הקיימים כיום בספינות.
טאלונס הוא חלק מפרויקט TERN.
בשנת 2019 בוצע ניסוי ראשון של המערכת.
המאהב (סרט קולנוע ישראלי)
המאהב הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1986, המבוסס על הספר "המאהב" מאת אברהם ב. יהושע. את הסרט ביימה מיכל בת-אדם, שגם כיכבה בו לצד יהורם גאון וגם כתבה את התסריט יחד עם צביקה קרצנר. הפיקו מנחם גולן ויורם גלובוס, כשהמפיק בפועל היה איציק קול.
עלילה.
אדם (יהורם גאון) ואסיה (מיכל בת-אדם) הם זוג חיפאי נשוי, שחדל לקיים יחסי מין. הסיבה לכך אינה מוסברת בסרט (בניגוד לספר). אסיה מתקשה בלימודי הדוקטורט כי היא צריכה מתורגמן ספרדי ואדם בהיותו בעל מוסך, מתקן את מכוניתו של גבריאל (רוברטו פולק) ומשכנעו להיות המתורגמן שלה, על מנת להשיב לו ארבעת אלפים לירות על התיקון.
גבריאל הוא ישראלי תושב ארגנטינה, שמבקר בארץ כדי לאסוף את הירושה של סבתו (פאני לוביץ') הגוססת (בניגוד לספר, שמה של הסבתא לא מוזכר בסרט). הוא הביא מכונית ישנה מסוג נדיר, השייכת לסבתא, לתיקון במוסך ואינו מבין כמה יקר יהיה התיקון. אדם דוחק בו לעבוד בבית המשפחה כמתורגמן, כדי לפרוע את התשלום. די מהר, אדם, כמו גם דפנה (אביגיל אריאלי), בתם בת השש עשרה של אסיה ואדם, מבינים כי גבריאל ואסיה היו למאהבים.
מלחמת יום הכיפורים פורצת, אדם לוחץ על גבריאל להתגייס לצה"ל ומאז הוא והמכונית של סבתו נעלמים. המלחמה נגמרת וגם עסקאות חילופי השבויים שאחריה מסתיימות. אולם גבריאל אינו חוזר. אדם לוקח עמו את נעים (אווס חטיב), נער ערבי שעובד במוסך שלו, כדי לפרוץ לדירת הסבתא ולחפש את גבריאל או רמזים על אודות מיקומו. השניים מגלים כי הסבתא התאוששה.