השלמת שדות התעופה והפיכתם למבצעיים הייתה תנאי שהציבה ישראל לפינוי חצי האי סיני. בגלל לוח הזמנים הדוחק, בניית הבסיסים התקדמה עוד בטרם הושלמו כל תוכניות הבנייה, ללא סדר הגיוני מקובל בתחום הנדסת בניין. הפועלים הזרים בבסיסים עבדו בשבוע עבודה של 60 שעות, 10 שעות עבודה ביום, שישה ימים בשבוע. בשיא תקופת הבניה, בשנת 1981, עבדו בכל אחד מאתרי הבסיסים למעלה מ-2,500 פועלים. בחודש מאי 1980 פרצה שביתה באתר הבנייה בבסיס רמון על רקע טענות העובדים על תנאי עבודתם. בעקבות השביתה פוטרו באופן מיידי למעלה מ-300 עובדים פורטוגזים, כרבע מכוח העבודה במקום, והוטסו למחרת השביתה בחזרה לביתם. במקומם הובאו מפורטוגל עובדים אחרים. בניית הדירים התת-קרקעיים בשדות התעופה הושלמה בקיץ 1980.
מסלול טיסה ראשון בבסיס הושלם בטקס חגיגי בחודש יוני 1981 וצוין בנחיתת מטוס מיראז' שהוטס על ידי האלוף דוד עברי. בחודש יולי 1981 החלו להיכנס ראשוני משפחות הטייסים למגורי המשפחות בבסיס רמון. ב-25 באוקטובר 1981 הועברה לבסיס רמון רביעיית מטוסים, שהיו למטוסים הראשונים המוצבים במקום. זמן קצר אחר כך הועברה לבסיס טייסת שלמה. ב-17 במאי 1982 הועברו הבסיסים באופן רשמי לידי צה"ל במעמד שר הביטחון אריאל שרון, אולם הבנייה במקום נמשכה עד חודש יולי. סך עלות הפרויקט הייתה 1.05 מיליארד דולר, סכום שחרג רק בכ-30 מיליון דולר מן התקציב המקורי של הפרויקט. עלות בניית בסיס רמון הייתה כמחצית מסכום זה.
ב-19 בפברואר 2004 נחתו בבסיס שני מטוסי הF-16I ("סופה") הראשונים של חיל–האוויר, ונקלטו בטייסת 253 ("הנגב"). בכך הפכה 253 לטייסת ה"סופה" הראשונה של חיל האוויר.
ב-29 בדצמבר 2004 נפתחה מחדש בבסיס טייסת 119 ("העטלף") כטייסת F-16I וב-9 ביולי 2008 נפתחה מחדש בבסיס טייסת 201 ("האחת"), גם היא כטייסת F-16I.
בספטמבר 2007 תקפו ארבעה מטוסים מהבסיס את הכור הגרעיני בסוריה, שניים מטייסת 119 ושניים מטייסת 253.
ב-10 בנובמבר 2010 התרסק מטוס מסוג סופה (F-16I) של טייסת 119 במהלך אימון מעל מכתש רמון. כתוצאה מההתרסקות נהרגו הטייס והנווט , שניהם בדרגת רב-סרן. זוהי ההתרסקות השנייה בחיל האוויר הישראלי של מטוס מסוג זה.
ב-5 באוקטובר 2016 התרסק מטוס מסוג סופה (F-16I) של טייסת 119 במהלך נחיתה מעל הבסיס. כתוצאה מהתרסקות נהרג הטייס, שהיה סגן מפקד הטייסת, רב-סרן
הבסיס.
בבסיס ישנם שני מסלולי המראה מקבילים שמהם מתבצעות הנחיתות וההמראות.
בסיס רמון ובסיס עובדה דומים מאוד האחד לשני. ההבדל הבולט בין הבסיסים הוא שרמון שוכן בשטח הררי ועובדה במישור.
בבסיס מוצבות כיום שלוש טייסות F-16I ("סופה"):
בנוסף, מוצבות בבסיס 2 טייסות המפעילות את מסוק הקרב AH-64 אפאצ'י:
מתקן חוס"ן 342.
מתקן חוס"ן 342 הוא מתקן חינוך, ספורט ונופש של חיל האוויר הממוקם בבסיס רמון. הוא כפוף למחלקת ההדרכה בלהק אוויר ומארח מדי שנה כ-14,000 חיילים מכל יחידות החיל (ולפעמים גם מיחידות זרוע היבשה) לפעילויות ספורט וחינוך בתנאי נופש. שם המתקן הוא ראשי תיבות של "חינוך וספורט בנגב".
המתקן שוכן במבנים שהוקמו בראשית שנות השמונים עבור העובדים שהקימו את הבסיס. לאחר סיום עבודתם הוחלט להסב את תשתיות המתקן לאתר ספורט וחינוך של חיל האוויר.
שיכון משפחות.
שיכון המשפחות של הבסיס נחשב באופן רשמי ליישוב ששמו מחנה טלי.
רוכב שמיים.
בתוך מחנה רמון קיים בסיס עצמאי ששייך ליחידת רוכב שמיים וליחידת מיתר. הבסיס מכונה מרנ"ט 214 (ע"ש עוצבת קלע דוד).
סוני בוי וויליאמסון
הרי הבלקנים
דייוויד טננט
דייוויד טננט (באנגלית: David Tennant; נולד ב-18 באפריל 1971 בשם דייוויד ג'ון מקדונלד) הוא שחקן סקוטי. הוא מוכר בעיקר בזכות הופעותיו עם הלהקה השייקספירית המלכותית, כמו גם בגלל גילום הדוקטור העשירי בסדרה "דוקטור הו" ודמותו של ברטי קראוץ' הבן בסרט "הארי פוטר וגביע האש". בנוסף, גילם את השד קראולי בסדרה "בשורות טובות".
ביוגרפיה.
דייוויד טננט נולד בשם דייוויד מקדונלד בבאטגייט וגדל בראלסטון שבפלך רנפרושייר, סקוטלנד. אביו אלכסנדר מקדונלד היה כומר רם-דרג בכנסייה הסקוטית, וכיהן כנשיא האספה הכללית של הקירק. בנוסף הוא למד באקדמיה הסקוטית המלכותית למוזיקה ולדרמה, שם התחבר עם לואיז דאלאמר. כשהיה בן 3 אמר להוריו שהוא רוצה להיות שחקן, כי העריץ את תוכנית הטלוויזיה "דוקטור הו". מכיוון שהיה שחקן נוסף בשם דייוויד מקדונלד, החליף את שמו לדייוויד טננט, בהשפעת המוזיקאי ניל טננט, סולן להקת פט שופ בויז. הבחירה השנייה שלו לשם במה הייתה "דייוויד ברנדון" והבחירה השלישית "כריס מקדונלד".
הוא הכיר את אשתו ג'ורג'יה מופאט על הסט של דוקטור הו כששיחקה את ביתו של הדוקטור, והיא בעצמה ביתו של פיטר דיוידסון שגילם את הדוקטור החמישי, ב-2011 נישאו, ונולדו להם 4 ילדים בנוסף לבנה מלפני הנישואים טיי טננט שאותו אימץ.
קריירה.
תפקידו המקצועי הראשון אחרי סיום לימודיו היה במחזה "עלייתו הנמנעת של ארתורו אוי". טננט המשיך בקריירה בתיאטרון והופיע לעיתים קרובות עם "הלהקה השייקספירית המלכותית" במיוחד בתפקידים קומיים כמו טאצ'סטון ב"כטוב בעיניכם", אנטיפולוס ב"קומדיה של טעויות" וקפטן ג'ק אבסולוט במחזה "היריבים" (The Rivals). כמו כן הופיע בתפקיד טרגי כרומיאו ב"רומיאו ויוליה".
טננט שיחק בדרמות טלוויזיוניות עבור רשת ה-BBC כמו "הוא ידע שהוא צודק", "בלקפול", "קזנובה" (לצדו של פיטר או'טול המופיע בתפקיד קזנובה הזקן), ובסדרה "The Quatermass Experiment". בקולנוע הופיע בסרטו של סטיבן פריי "צעירים יפים ומבריקים" ובתפקיד ברטמיוס קראוץ' הבן בסרט "הארי פוטר וגביע האש". אחד התפקידים הראשונים שלו בקולנוע היה בסרט "ג'וד" (לפי רומן של תומאס הרדי ג'וד האלמוני) בכיכובו של כריסטופר אקלסטון, שקדם לו בתפקיד הדוקטור בדוקטור הו. ב"ג'וד" גילם את דמותו של סטודנט שיכור המאתגר את ג'וד שיראה את ידיעותיו בלטינית.
כשהסדרה "דוקטור הו" הועלתה מחדש ב-2005 עלה שמו של טננט כמועמד אפשרי לתפקיד הדוקטור התשיעי, אך לבסוף נבחר כריסטופר אקלסטון. במרץ 2005, כשהודיע אקלסטון שהוא לא ימשיך לשחק עונה נוספת בסדרה, אישרו ב-BBC שטננט יחליף אותו בתפקיד הדוקטור העשירי. טננט הופיע לזמן קצר בפרק האחרון של העונה בסצנת "ההתחדשות" (מותו של הדוקטור ותחייתו מחדש בגוף שונה). הוא הופיע שוב בפרק מיוחד של הסדרה עבור ילדים במצוקה, ששודר ב-18 בנובמבר 2005. צילומי העונה החדשה של "דוקטור הו" החלו ביולי 2005. הופעתו העיקרית בסדרה החלה בפרק מיוחד לחג המולד באורך שעה, "הפלישה בחג המולד", ששודר לראשונה בחג המולד 2005. בתחילת דצמבר 2005 הופיע בדרמת הטלוויזיה "Secret Smile" של רשת ITV. במהלך טקס פרסי הטלוויזיה הבריטית ה-2008 הוא הכריז כי הוא עוזב את "דוקטור הו" לאחר 4 פרקים מיוחדים. טננט טען כי אם הוא לא יעזוב עכשיו "יאלצו לגרור אותו מהסט כשהוא יהיה בן 80 עם כיסא גלגלים".
בשנים 2008/2009 הופיע בתיאטרון במחזה "המלט" של שייקספיר בסטרטפורד אפון אייבון ובווסט אנד בלונדון. ב-2010 שיחק טננט בסדרת הדרמה "אב יחיד", בתפקיד דייב, גבר שאשתו נהרגה בתאונה והוא נאלץ להתמודד עם גידול חמישה ילדים. על תפקידו זה היה מועמד לפרס "Royal Television Society" כשחקן הטוב ביותר.
ב-2013 השתתף בסדרת הטלוויזיה הבריטית "ברודצ'רץ'" בתפקיד המפקח- בלש אלק הארדי. וגם חזר לגלם את הדוקטור העשירי בספיישל חמישים שנה לדוקטור הו "יומו של הדוקטור".
במאי 2014 יצא לאקרנים הסרט "יצאת כוכב", בו דיבב את וו'ילף. באוקטובר של אותה שנה השתתף בסדרה Gracepoint, גרסה אמריקאית ל"ברודצ'רץ'", ושם כמו בסדרת המקור מגלם את התפקיד הראשי, עם מבטא אמריקני מאולץ.
בשנים 2017 וב-2020 הוא היה קריין של סדרת חיות ריגול. בשנת 2020 עם הסגרים של מגפת הקורונה יצר ביחד עם מייקל שיין סדרה בהפקה ביתית המתארת שני שחקני במה עושים חזרות להופעה שלהם דרך זום בשם "מבוימים".
בשנת 2021 דיבב את אנגוס ב"סרט הרעשנים", המבוסס על סדרת הטלוויזיה "הרעשנים". בהמשך השנה גילם את הדמות הראשית, פיליאס פוג בסדרה של רשת BBC "מסביב לעולם בשמונים יום" המבוסס על הספר באותו שם מאת ז'ול ורן.
דייוויד טנאנט
הלן מירן
דיים הלן לידיה מירן (באנגלית: Dame Helen Lydia Mirren; נולדה ב-26 ביולי 1945) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון בריטית. היא אחת מ-21 השחקנים בעולם שזכו בכל שלושת הפרסים היוקרתיים ביותר: פרס אוסקר (לקולנוע), פרס אמי (לטלוויזיה) ופרס טוני (לתיאטרון). בשנת 1996 היא זכתה לראשונה בפרס אמי לשחקנית הראשית במיני-סדרה או בסרט, עבור משחקה בתפקיד הבלשית ג'יין טניסון בסדרת הטלוויזיה "החשוד העיקרי". בהמשך היא זכתה בעוד שלושה פרסי אמי יותר מכל שחקנית אחרת והייתה מועמדת 10 פעמים לפרס אמי, יותר מכל שחקנית אחרת. בשנת 2006 היא זכתה, לאחר שתי מועמדויות, בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר עבור משחקה בסרט המלכה בו גילמה את מלכת בריטניה אליזבת השנייה. בשנת 2015 היא זכתה, לאחר שתי מועמדויות בפרס טוני עבור משחקה במחזה "הראיון" בו גילמה שוב את אליזבת השנייה.
ביוגרפיה.
נולדה בשם הלן לידיה מירונוף (Helen Lydia Mironoff) בלונדון שבממלכה המאוחדת. אביה וסילי פטרוביץ' מירונוף היה יליד רוסיה ובנו של דיפלומט רוסי שננטש בבריטניה במהלך המהפכה הרוסית. אמה קיטי מטילדה (לבית רוג'רס) הייתה אנגלייה. החלה להופיע על במה כשלמדה בבית ספר לבנות סט ברנרד בסאות'אנד-און-סי באסקס.
קריירה.
ב-1965 גילמה את דמותה של קלאופטרה בתיאטרון הלאומי לנוער (National Youth Theatre).