משנת 1980, קונצ'רטו לסקסופון, ששמו לקוח מן "המשפט", של פרנץ קפקא), "פלוף" לסופרן והרכב כלי (1982, לפי טקסטים של סטניסלב לם) ווריאציות ל.א. לתזמורת (1996). כדי להקדיש יותר מזמנו להלחנה, לקח לו סאלונן שנת שבתון מניצוח ב-2000, זמן שבמהלכו כתב יצירה לקרן סולו (קונצרט אטיוד, היצירה המתחרה לשבוע כלי הנשיפה ממתכת של לייקסה), "דיכוטומיה" לפסנתר, "מניה" לצ'לן אנסי קארטונן, סינפונייטה ו"גאמביט", יצירה תזמורתית שכתב כמתנת יום הולדת לחברו, המלחין מגנוס לינדברג.
בשנת 2001 חיבר סאלונן את "גופים זרים", יצירתו הגדולה ביותר במונחי תזמור, שבתוכה שילב מוזיקה מן הפרק הראשון של "דיכוטומיה". יצירה תזמורתית אחרת, "אינסומניה", נכתבה בשנת 2002 ועוד אחת, "כנף על כנף", בשנת 2004. "כנף על כנף" כוללת תפקידים לשני קולות סופרן ודגימות מעוותות מקולו של האדריכל פרנק או גרי.
משנת 1991 עד שנת 2009 הוא שימש כמנצח ראשי ומנהל מוזיקלי של התזמורת הפילהרמונית של לוס אנג'לס, התזמורת שעליה ניצח בהופעת הבכורה שלו בארצות הברית בשנת 1984. עד שנת 2021 שימש כמנצח ראשי של תזמורת פילהרמוניה שבלונדון ובמקביל כיהן כמלחין הבית של הפילהרמונית של ניו יורק עד 2018.
בדצמבר 2018 פורסם כי סאלונן נבחר להיות המנהל המוזיקלי הבא של התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו, והוא התחיל בתפקיד בספטמבר 2020.
תאחיזה לא שוויונית
בגנטיקה, תאחיזה לא שוויונית (באנגלית: Linkage Disequilibrium) היא תכונה המתארת יחס בין האללים באתרים גנומיים שונים הנמצאים בקרבה פיזית על אותו הכרומוזום (כלומר נמצאים בתאחיזה). משמעותה של "תאחיזה לא שוויונית", היא שהאללים בשני אתרים גנומיים (למשל אתר של גורם מחלה, וסמן גנטי כלשהו) יופיעו יחד, יותר או פחות ממה שצפוי באקראי. תכונה זו עומדת בבסיס חקר הגנטיקה של תכונות מורכבות.
היווצרות והעלמות תאחיזה לא שוויונית.
לשם דוגמה, נדמיין סמן גנטי מסוים על אחד הכרומוזומים, בעל אלל A בחלק מהכרומוזומים הקיימים באוכלוסייה, ואלל a בשאר. נניח שבפרט בעל אלל A תתרחש מוטציה גורמת מחלה על כרומוזום זה. מכאן ואילך, יועבר הכרומוזום "נושא המחלה" מדור לדור, כאשר תמיד הוא נושא את האלל A עליו. במצב זה נאמר שה"תאחיזה הלא שוויונית" בין הסמן לגורם המחלה, היא מלאה – לכל הפרטים בעלי גורם המחלה האמור, יהיה אלל A בסמן הגנטי.
מצב זה אינו נשמר לאורך זמן, מאחר שישנם שחלופים המחליפים בין קטעי הכרומוזומים ההומולוגיים של ההורה, טרם ההורשה לצאצא. החלפה כזו, יכולה להפריד בין גורם המחלה לבין הסמן הגנטי בפרט מסוים. לאורך הדורות, ככל ששני האתרים מרוחקים יותר על הכרומוזום, כך תישבר אותה האסוציאציה (קשר) שביניהם (מאחר שיתרחשו יותר שחלופים ביניהם), והסיכוי להופעתם יחד בקרב אותה אוכלוסייה ילך ויתקרב להופעה אקראית. הופעה של שניהם יחד באוכלוסייה, במידה מובהקת, מעידה על קרבה פיזית או על כך שעבר זמן מועט מאז התרחשות המוטציה (אך אז אחוז קטן מאוד מהפרטים באוכלוסייה יחזיקו במוטציה).
שימושים.
תאחיזה לא שוויונית היא הבסיס למבחני אסוציאציה (Association Analysis) - גישה מחקרית לחיפוש הבסיס הגנטי של תכונות מורכבות (בדרך כלל מדובר במחלות נפוצות). לפי גישה זו, נבדקת התלות בין התפלגות אללים בסמן גנטי לבין התפלגות אוכלוסייה לפרטים חולים ובריאים.
בין השיטות למבחני אסוציאציה נכללים:
שלמה מלאכי
סימון ראטל
Papa roach
קרב הנילוס
קרב הנילוס, או קרב מפרץ אבוקיר, היה קרב ימי חשוב שהתחולל במהלך מלחמות צרפת המהפכנית בין ה-1 ל-3 באוגוסט 1798. בקרב זה הביס הצי המלכותי הבריטי, בפיקודו של אדמירל הוריישו נלסון, את הצי הצרפתי, בפיקודו של נפוליאון בונפרטה. בעקבות הקרב נותק הצבא הצרפתי מצרפת. נפוליאון נטש את צבאו במצרים ומסעו הצבאי לכיבוש המזרח התיכון נכשל. אבדות הצרפתים בקרב זה מוערכות בכ-1700 הרוגים ו-3000 שבויים. אבדות הבריטים מוערכות בכ-280 הרוגים.
רקע.
הוריישו נלסון נולד ב-1758 וכבר בגיל 12 יצא אל הים. הוא נלחם גם ביבשה וגם בים ובנעוריו איבד בקרבות את עינו הימנית ואת ידו הימנית. ב-1797, בקרב כף סנט וינסנט, ניצחו הבריטים בעקבות מהלך מבריק של נלסון בו שבר את קו הקרב ויצר הקפה של ספינות אויב. את המקרה הזה מפקדו לא שכח, ובאביב 1798 נלסון הצטרף שוב אל הצי, בדרגה בכירה יותר.
ב־1798 היה נפוליאון בונפרטה גנרל, כוכב עולה בצרפת, עדיין לא האויב המסוכן ביותר של בריטניה הגדולה אך בדרכו להפוך לכזה.
בחודשים הראשונים של 1798 כבר היה ברור לכולם כי הצרפתים מתכננים מבצע מאוד גדול וסודי.
נפוליאון ביקר בחוף של צפון צרפת ופלנדריה ומשם דיווח לפריז כי בשנים הקרובות צרפת לא תזכה לעליונות צבאית ימית על אנגליה ופלישה אליה ללא עליונות היא מעשה פזיז וקשה שכמותו לא נעשה.
בסופו של דבר הוא הציע משלחת למזרח שתסכן את המסחר הבריטי עם הודו. כל עוד בריטניה לא תחזור אל הים התיכון לא יהיה דבר שימנע את קיומה של המשלחת.
המשלחת כללה, פרט לאנשי צבא, גם מדענים מתחומים שונים, אנשי חינוך ומומחים טכניים.
תוך מספר שבועות מיום קבלת ההחלטה, כל נמל גדול בריביירות הצרפתית והאיטלקית היה עסוק בהכנות לפרויקט שמטרתו לא הייתה ידועה כמעט לאף אחד.
הוריישו נלסון נשלח למשימה לגלות מה מתרחש בים התיכון ומהי תוכניתם של הצרפתים.
ב-8 במאי עבר נלסון דרך מיצרי גיברלטר עם ספינות קרב, פריגטות וספינה חד תרנית. היה זה יום אחד לפני שנפוליאון הגיע לטולון.
הקפטנים של נלסון היו מנוסים כולם ויחדיו הם הסכימו שמצרים היא הנקודה הסבירה ביותר להתקפה צרפתית. לשם מיהר נלסון.
בינתיים, המסע של הצרפתים יצא מצרפת למצרים. הכוח הצרפתי לא הפליג ישירות למצרים אלא כבש בדרכו את האי מלטה, ב-9 ביוני, ורק לאחר מכן הפליג למצרים. נלסון הגיע לאלכסנדריה ב-28 ביוני, מצא את הנמל ריק, והפליג משם למחרת; הצרפתים הגיעו לאלכסנדריה ביום שלאחר מכן.
נפוליאון נחת בהצלחה באלכסנדריה, במצרים, ב-1 ביולי. ב - 21 ביולי התנגש הצבא הצרפתי עם כוחות הממלוכים, ליד קהיר, והביס אותם תבוסה מוחצת. דרכו של נפוליאון לכיבוש מצרים וארץ ישראל הייתה פתוחה (ראו עוד: מסע נפוליאון בארץ ישראל).
המשלחת של נפוליאון עגנה באלכסנדריה אבל הצי שלו, תחת פיקודו של בוריאס עגן במפרץ אבוקיר.
נלסון חזר שוב למצרים וב-1 באוגוסט אחר הצהריים מצא הצי הבריטי, שכלל 14 ספינות קרב, את הצי הצרפתי, שהיו בו 15 ספינות עוגנים במפרץ.
ההכנות לקרב.
הציים נפגשו ב-1 באוגוסט, קרוב לשעת שקיעת השמש. הצרפתים עגנו במפרץ אבוקיר במים רדודים, באזור שרטון, שעומקם פחות מ-14 מ'.
השרטון שימש להגנה על החלק השמאלי של כלי השייט שהיה מופנה לכיוון דרום מערב של הנמל, בעוד צד ימין של כלי השייט היה מופנה לכיוון צפון מזרח ואל הים הפתוח.
נלסון כבר השיג תהילה מרובה וברויאס, האדמירל הצרפתי, למד את טקטיקת המלחמה של נלסון בקרב כף סנט וינסנט בו שבר את קו הקרב. על כן, יצר ברויאס טור מחובר בין ספינותיו וניסה למנוע מהבריטים להפריד את הטור ולהביס חלק ממנו בפעולה לילית.
ברויאס העריך שהקרב יתחיל בבוקר שלמחרת מכיוון שלא האמין שהבריטים יסתכנו בקרב לילי, במים רדודים שאינם מוכרים ולכן ההכנות לקרב החלו בנינוחות.
הקרב.
נלסון היה להוט לתקוף. הרוח הייתה לטובתו והיה לו בדיוק את הזמן הנחוץ להשלים את הטקטיקה המושלמת שלו שהייתה מאוד פשוטה וכללה שימוש בתחמושת תוך סיוע של כיוון הרוח.
כאשר מיקומם של הצרפתים היה ברור לצי הבריטי, תומאס פולי, מפקדה של הספינה המובילה "Goliath" הבחין ברווח שנוצר בין הספינה הראשונה ובין החוף והעריך שהעוגנים עמוקים מספיק על מנת שיוכל לעבור מעליהם ללא סיכון.
ה-"Goliath" נפרדה מהטור הבריטי וחמקה מסביב. ספינות נוספות שטו בעקבותיה והצרפתים הותקפו משני הצדדים.
ספינה בריטית אחת ("Culloden") עלתה על השרטון מיד בתחילת הקרב, אך שאר הספינות הצליחו לעבור והחלו בהטבעת הספינות הצרפתיות בזו אחר זו. הרוח באה מצפון, ולפיכך הסתייעו בה הספינות הבריטיות בקלות, ואילו הספינות הצרפתיות שהיו בסוף הטור לא היו יכולות לסייע לחברותיהן המותקפות.
ספינת הדגל הצרפתית, "L'Orient" בת 120 תותחים הותקפה ראשונה, על ידי הספינה הבריטית "Bellerophon" ולאחר מכן על ידי הספינות "Alexander" ו-"Swiftsure".
בשעה 21:00 ה-"L'Orient" כבר בערה לגמרי והקרב הופסק מכיוון שהספינות ניסו להרחיק את עצמן מהפיצוץ הצפוי. בסביבות השעה 22:00 כאשר האש הגיעה למחסן התחמושת, הספינה התפוצצה וחלקים בוערים ממנה כולל אנשי הצוות התעופפו למאות מטרים באוויר.
רק כ- 100 מתוך 1000 אנשי הצוות של "L'Orient" שרדו על ידי שחייה הרחק מהספינה הבוערת.
הקרב נמשך עד השעה 3:00 בבוקר 2 באוגוסט, ולאחר הפסקה של כשעתיים החל מחדש, ונמשך עד השעה 14:00. רק ארבע ספינות צרפתיות נמלטו מהקרב, בהן 2 פריגטות; כל השאר נשרפו או נלכדו על ידי הבריטים.
הקרב ביסס את העליונות הימית הבריטית לכל תקופת מלחמות המהפכה הצרפתית. נלסון הוכיח בקרב זה את יכולתו לא רק לנצח את האויב, אלא גם להשמיד אותו; הוא זכה בתואר ברון הנילוס בעקבות הקרב, שהיווה תרומה חשובה לתהילתו הגוברת.
לאחר הקרב.
החדשות על הניצחון אחרו להגיע לבריטניה. פניו של נלסון היו מועדות לאיטליה ואילו "Leander", הספינה בה היה שליחו של נלסון לבריטניה עם בשורת הניצחון, נלכדה לאחר קרב עז עם הספינה "Le Genereux" שהייתה אחת מן הספינות הצרפתיות שהצליחו לברוח.