אף על פי שגוף הידע על מבנה והתפתחות הנפש שגיבשה הפסיכולוגיה עשוי להיות אוניברסלי, נדרשת עבודת חקר עצומת ממדים לאשש זאת. ניתן לצמצם את הבעיה על ידי מיקוד באותן תכונות שיותר סביר שהן חיוניות לשרידה, לדוגמה מנגנונים לפתרון בעיות. כך זוהו אוניברסלים רבים:
בכל התרבויות קיימת תפישה שמגדירה "מהו אדם". תפישה זו שונה לעיתים מהתפישה המערבית המודרנית, שבה כל בני האדם כלולים בהגדרת "מהו אדם". קיימים שבטים בהם אך ורק בני השבט נתפשים כ"בני אדם אמיתיים", דוגמת היאנוממי, שזה פשוט משמעות השם - "בני אדם אמיתיים". בדומה לכך בעל מטעים בדרום ארצות הברית במאה ה-18 ראה את עבדיו כתת־אדם.
לא ניתן לפרש תחומים כה רבים ללא התובנות המאוחרות, של תפקידם בפתרון הבעיה הדרוויניסטית של קיום בתנאים של תחרות קיומית מול קבוצות אדם אחרות.
משמעויות.
מוסר אוניברסלי ודתות.
אוניברסלים הנוגעים לדתות ולמוסר אוניברסלי הם בעלי משמעות עמוקה במיוחד, בהיותם הכרעה אמפירית בין השקפות על מהותו הרוחנית של מין האדם ואבחנתו בין טוב לרע.
מוסר אוניברסלי.
הבט משמעותי ועמוק של מחקר האוניברסלים הוא שיש אוסף גדול של כללים ומאפיינים שמשותפים לכל חברות האדם, מאפיינים שמסדירים כללים של מוסר. גנבה, רצח, אונס, תקיפה ללא התגרות, קמצנות, בגידה רומנטית או מינית, שקר ורמאות, אי כיבוד הורים - כל אלה זוכים ליחס שלילי שנע מהמגונה ועד לנפשע בכל חברות אדם, ואין חברת אדם שאדישה למעשים אלה.
עובדות אמפיריות אלה עומדות בסתירה מוחלטת להשקפה הרלטיביסטית, הגורסת שלכל תרבות יש מוסר ייחודי משלה ולא קיימת מערכת מוסרית שהיא מכנה משותף בין תרבויות שונות.
מאידך גיסא הגדרת "מהו אדם" שונה מתרבות לתרבות, ומי שנתפש כ"תת אדם" או "לא אדם" אינו נחשב למי שראוי להגנת כללי המוסר. קשת ההגדרות נעה מתרבות אקסקלוסיבית באופן קיצוני - לדוגמה רק הזכרים ממעמד מסוים נחשבים בעלי זכויות, וכל עבירה על כללי המוסר המשותף מולם ברת ענישה - לתרבות אינקלוסיבית שמרחיבה את מושג הזכות להגנה אף מעבר לכל בני האדם לבעלי חיים.
תרבות המערב נמצאת בקצה האינקלוסיבי. מתקיים בה תהליך שהחל עוד במאה ה-18 וממשיך גם היום שבו יותר ויותר בני אדם, ולאחרונה גם חיות, זכאים להגנה במסגרת כללי המוסר. דוגמה לאקסקלוסיביות היא תרבויות מרכז אסיה שרואות בנשים בני אדם פחותים וזכאיות להגנה חלקית בלבד במסגרת חוקי המוסר.
בכל חברות האדם ישנה מערכת מורכבת שכוללת את יחס מיסטי כלפי המתים, אמונה בכוחות על, עתירה לכוחות אלו - כולל טקסים דתיים - ומעל לכל אבחנה בין טוב לרע.
ממצאים אלה מסבירים את ממצאי הפסיכולוגיה החיובית, על פיהם בני אדם בעלי אמונה ברוחני ואמונה דתית חשים עצמם יותר מאושרים מאלו שלא. הממצאים מאששים שהגישה האתאיסטית שולית ונדירה למדי, ורק בחברות מעטות זו היא השקפת הרוב. נראה שלמין האדם יש צורך מובנה באמונה ברוחני ובדתי.
ישנן הצעות על בסיס פסיכולוגיה אבולוציונית להסברים כיצד אמונות אלו מביאות ליתרון הישרדותי ואבולוציוני לחברות המחזיקות בהן על פני חברות שמתנכרות לאמונה ברוחני ובדת. אמונה דתית המעניקה משמעות טרנסצנדנטלית לקיום השבט מסייעת בלכידות שלו. אמונה ברוחני מקלה על ההתמודדות עם סבל וטרגדיה. מעל לכל - אמונה רוחנית נותנת משמעות מוצקה לקיום האדם.
פסיכולוגיה.
מאז הופעתה של הפסיכולוגיה המודרנית במחצית הראשונה של המאה ה-20, שאפה הפסיכולוגיה להגיע למודל משותף של הנפש. מטבעה של שאיפה זו לקבל ולחפש את המשותף בנפש האדם על פני העולם כולו - לשון אחרת, שאיפה לחשוף אוניברסלים של נפש האדם, ולהשתמש בם במודלים מדויקים יותר ויותר.
הרבה אוניברסלים מחזקים גישה זו: בכל תרבויות האדם קיימים מנגנוני הגנה פסיכולוגיים, קיים אֶבֶל על מות אדם קרוב, קיימים אותם רגשות בסיסיים של אהבה ושנאה, חיבה ובוז, בושה וגאווה, משיכה מינית, קינאה, גועל, עלבון, הפתעה ושמחה. תמיד קיימים פחדים, בהם פחד מהמוות, וכן שיטות להתמודד עימם. ישנם חלומות ופירושם, ישנם פחדי ילדות, וקיים תסביך אדיפוס.
הכללים שונים מתרבות לתרבות ביחס אל כל אלה, ועד כמה מותר להציגם בפומבי, עבירה על איסורים מובילה לתחושה עזה של בושה, ואדם הנכשל בהסתרה נהיה מטרה ללעג ובוז. מה שנחשב בושה בתרבות אחת עשוי להתפס כמושא לגאווה בתרבות אחרת, אך הרגשות עצמם, בושה וגאווה, קיימים בכל מקרה. באקסטרפולציה על דברי המשורר וורן, "כל תרבויות האדם דומות אחת לשנייה, וכולן שונות אחת מהשנייה" - גם בתחום חיי הרגש.
אוטונומיה ואינדיבידואליזם.
אוטונומיה אינה מאפיין ייחודי של האינדיבידואליזם המערבי, בכל תרבות קיימת מידה (משתנה) של שליטת הפרט במעשיו ושל קבלת החלטות עצמית.
אבל האוטונומיה האוניברסלית של הפרט שקיימת בכל התרבויות שונה מהאינדיבידואליזם המודרני: על-פי אידיאל האינדיבידואליזם בן זמננו, כל עוד הפרט אינו פוגע באחרים, אין הוא כבול לכללי התרבות בה גדל ולמנהגיה וזכותו לנהל את חייו כרצונו. לעומת זאת האוטונומיה החוצה־תרבויות מאפשרת בחירה אך ורק בתוך מסגרת כללי התרבות. המסקנה המתבקשת היא שאינדיבידואליזם מערבי (וגם הקוטב הנגדי שלו, קולקטיביזם) הוא אכן הבניה חברתית.
הפרדה קטגורית בין גברים לנשים.
אוניברסלים רבים מגדירים תפיסה כלל אנושית לקיום הבדלים יסודיים ועמוקים בין גברים לבין לנשים, תמיד קיימת תפיסה דיכוטומית של מגדר, עשויים להיות חריגים מהדיכוטומיה אבל רק בתנאי שמדובר ביוצא־מן־הכלל.
חסידי תפיסת המגדר מתכחשים התכחשות גורפת לקיומם של הבדלים מסוג זה וטוענים שסוגיית המגדר היא הבנייה חברתית תלויית תרבות, ורק תפיסת הפרט מהו המגדר שלו קובעת מה המגדר שלו. במסגרת שיטת מחשבה זו התנפחה רשימת המגדרים משְנַיִים (עם חריגים נדירים) לעשרות.
בין האוניברסלים שמבחינים ביו גברים לנשים ישנם שתוקפּנות, פשיעה, ואלימות מצד גברים נפוצות הרבה יותר מאשר אצל נשים. בנוסף חיבור ודאגה אימהית לילדים, תפיסה כוללת של גברים ונשים כקבוצות שונות מאוד באופיין, שילטון של גברים בכל אחת מהתרבויות, מחלקות נבדלות בשפה לשני המינים, והיותו של הבעל מבוגר בממוצע מאשתו.
קיומם של הבדלים אלה רלוונטי גם לפסיכולוגיה של האדם, וגם - למעשה במיוחד - לתפיסות פמיניסטיות שונות, עבור תפיסות אלו קיום ההבדלים האוניברסליים אלה משמש בערבוביה- מחד מצדיק את טענות הפמיניזם על אי־שוויון ותוקפּנוּת גברית, מאידך מערער על ההנחה שנשים וגברים יכולים לתפקד באופן זהה, אם כי עשויים להיות חריגים, דבר שאכן קיים במציאות
עימות בין תרבויות, שורשי אתנוצנטריזם וגזענות.
כמה אוניברסלים עוסקים באופן בו כל התרבויות מבחינות בין "אנחנו" ל"הם". התפיסה האוניברסלית היא תפיסה עוינת כלפי השונה, ומקבלת כמובן מאליו כל עימות של "אנחנו" עם "הם" לרבות עימות קטלני. בהכללה מרחיקת לכת, ייתכן שגישה כלל אנושית זו שטבועה בטבע האדם, עומדת מאחורי העוינות של כל חברה לשונה ממנה. ככל שקל יותר להבחין בין "אנחנו" ל"הם" - באמצעות צבע עור, שפה, מנהגים ואפילו סגנון הביגוד, עיצוב השיער וכתובות קעקע - כך עוינות סבירה יותר וחזקה יותר.
מדובר בהסקה מרובת שלבים, והדרך ארוכה מ"אנחנו" ברמת השבט ל"אנחנו" של קבוצה כמו אוּמה, שגדולה פי אלפי או עשרות אלפי מונים משבט. תוך הגידול בסדרי הגודל מתווספים מנגנונים רבים שלא היו קיימים רוב קיום האדם, מנגנונים שמאפשרים לכידוּת ושיתוף פעולה בקבוצות גדולות מאוד. המסקנה, לפיה למרות כל המנגנונים שבדרך הקבוצה הגדולה מצייתת באופן קטגורי לגישה השבטית בה "אנחנו" עוינים את "הם", היא בחזקת אפשרות שקיבלה חיזוק ניכר, אך טרם הוּכחה או הופרכה.
אומנות.
בעוד שלכל תרבות אומנות ייחודית לה, מפתיע עד כמה משותפים תחומי האומנות השונים. תחומי האומנות הללו מופיעים בכל התרבויות כולן ואין אף אחת שיוצאת מן הכלל:
בכל התרבויות קיים גם חיבור הדוק בין חלק ניכר מהאומנות לאמונה ברוחני ולדת. שירים העותרים לכוחות על ומפארים אותם, ואומנות פלסטית הכוללת דמויות ואירועים מהמיתוסים שבתרבות קיימים תמיד, גם כאן ללא אף יוצאת מהכלל.
לא קיים הסבר מוסכם מדוע אומנות קיימת בכל תרבויות האדם. הוצעו אפשרויות רבות למדי, אך טרם הוצגה שיטת מחקר להפריך או לאשש אותן.
ביקורת.
טענה תקיפה כנגד תפיסת האוניברסלים האנושיים היא שמדובר במצג שטחי, שמתעלם בכוונה ומחמיץ את העומק והניואנסים של המחקר האנתרופולגי. לפי גישה זו, באמצעות פישוט יתר תפיסת האוניברסלים מגדירה תכונות תרבותיות שונות לגמרי תחת אוניברסל יחיד, או קבוצה של אוניברסלים.
טענה נוספת היא שמודל האוניברסלים האנושיים נשען על הגיון מעגלי - מניח מראש שתרבות מוגדרת באופן שמשרת את הוכחת מאפייני אותה תרבות כאוניברסלים. לפי ביקורת זו גישת האוניברסלים מתחילה בסימון המטרה - האוניברסל שאת קיומו רוצים להוכיח - ואז איסוף נתוני המחקר התומכים בקיום האוניברסל.
גישה זו לחקר אוניברסלים מתודלקת, על פי המבקרים, בלעומתיות עיוורת של תורת האוניברסלים למחקר האנתרופולוגי שמאשימה את המחקר האנתרופולוגי, שלא בצדק וללא סימוכין של ממש, בחיפוש השונה והימנעות מזיהוי הדומה.
רשימת אוניברסלים.
רשימה זו אינה שלמה, אלא צירוף שתי הרשימות הראשונות שפורסמו על ידי דונלד בראון
ניתוח לאיחוי קרום הבתולין
כומר בהשאלה
אלכסנדרה, רוזנת פרדריקסבורג
אלכסנדרה כריסטינה מנלי (בדנית: Alexandra Christina Manley; נולדה ב-30 ביוני 1964) היא אשתו לשעבר של יואכים, נסיך דנמרק.
חיים.