בין החברים בארגון נמנים גם ארתור גולדברג, פיליפ קלוצניק (Philip Klutznick) ושמעון אגרנט. במשך שנים, תמך לואי ברנדייס בארגון, למרות מחאות של מכריו על הנטייה השמאלית של הארגון.
The Pepsi EP
The Pepsi EP (בעברית: פפסי מיני-אלבום) הוא המיני-אלבום הראשון של הזמרת-יוצרת הקולומביאנית שאקירה. המיני-אלבום יצא לאור ב-4 באוקטובר 2003, על ידי חברות התקליטים סוני מיוזיק אנטרטיינמנט וקולומביה רקורדס.
המיני-אלבום מכיל שישה שירים. חלק מהשירים נועדו לפרסומות שונות שהשיקו חברת פפסי קולה בין 2002 ל-2003.
רקע וכתיבה.
את המיני-אלבום הפיקה שאקירה, וכל שיריו פרט ל-"Knock On My Door", שנכתב על ידי לואיס פרננדו אוצ'ואה, נכתבו על ידה.
לכל שיר שיצא בשפה האנגלית מתוך האלבום, יצאה גרסה בשפה הספרדית. ל-"Ask for More", יצאה אף גרסה בינלאומית. השיר "Inevitable" שנכלל באלבומה הרביעי , צורף גם כן לאלבום בגרסה בשפה האנגלית.
קתרין יקובסדוטיר
קתרין יקובסדוטיר (באיסלנדית: Katrín Jakobsdóttir; נולדה ב-1 בפברואר 1976) היא פוליטיקאית איסלנדית המכהנת כראש ממשלת איסלנד החל מנובמבר 2017. היא חברת האלת'ינגי (הפרלמנט האיסלנדי) מטעם מחוז הבחירה של צפון רייקיאוויק מאז 2007. קתרין נבחרה כסגנית יושב הראש של מפלגת השמאל-ירוקים (Vinstrihreyfingin – grænt framboð) ב-2003 ומאז 2013 היא מכהנת כיושבת ראש המפלגה. בין השנים 2009 – 2013 היא שימשה כשרת החינוך, המדע, התרבות ושיתוף הפעולה הנורדי.
שנותיה הראשונות.
קתרין יקובסדוטיר נולדה בבירת איסלנד, רייקיאוויק. ב-1999 היא סיימה את לימודיה באוניברסיטת איסלנד עם תואר ראשון בלימודי השפה האיסלנדית ובלימודי השפה הצרפתית. ב-2004 היא סיימה את לימודי התואר השני באותה אוניברסיטה בלימודי ספרות איסלנדית ונושא עבודת הגמר שלה היה על עבודתו של סופר המתח האיסלנדי, ארלנלדור אינדרידאסון (Arnaldur Indriðason).
קריירה מקצועית.
בין השנים 1999 – 2003 היא עבדה במשרה חלקית כיועצת לשונית במחלקת החדשות של הטלוויזיה הציבורית האיסלנדית (RÚV). לאחר מכן היא עבדה כפרילנסרית עבור גופי תקשורת משודרת וכתבה עבור מגוון של אמצעי תקשורת כתובה בין השנים 2004 – 2006, וכן עבדה כמדריכה ללמידה לאורך החיים ולפנאי בבית הספר מימיר בין השנים 2004 – 2007. בין השנים 2005 – 2006 היא ביצעה עבודות עריכה עבור בית ההוצאה אדה ועבור המגזין JPV ושימשה כמרצה באוניברסיטת איסלנד, באוניברסיטת רייקיאוויק וב"קולג' הצעיר של רייקיאוויק" (Menntaskólinn í Reykjavík) בין השנים 2006 – 2007.
קריירה פוליטית.
בין השנים 2002 – 2003 כיהנה קתרין כיושבת ראש תנועת השמאל-ירוקים הצעירה. בין השנים 2002 – 2006 היא כיהנה כסגנית ראש עיריית רייקיאוויק. באביב 2007 היא נבחרה לאלת'ינגי ובין השנים 2009 – 2013 היא כיהנה כשרת החינוך, המדע, התרבות ושיתוף הפעולה הנורדי. בין השנים 2003 – 2013 היא כיהנה כסגנית יושב הראש של מפלגת השמאל-ירוקים והחל מ-2013 היא מכהנת כיושבת הראש של מפלגה זו.
בספטמבר 2017 העיבה על עתידה של הממשלה ועל המשך כהונתו של ביארני בנדיקטסון כראש הממשלה העובדה ש"מפלגת העתיד הבהיר" פרשה מהקואליציה. צעדה של מפלגה זו היה על רקע הדיווחים ששרי הממשלה מטעם מפלגת העצמאות הסתירו את העובדה שאביו של בנדיקטסון, בנדיקט סוונסון, המליץ על מחיקת התיק הפלילי של הפושע הפדופילי המורשע, היילטי זיגוריון האוקסון.
שר המשפטים, זיגורדור אנדרסן, הודיע לבנדיקטסון על מעורבותו של אביו במכתב ההמלצה כבר ביולי וסירב לחשוף את זהות שולח המכתב עד שאולץ לעשות כן על ידי וועדה פרלמנטרית.
ראש ממשלת איסלנד.
לאחר הבחירות הכלליות שהתקיימו באיסלנד ב-28 באוקטובר 2017, הטיל עליה נשיא איסלנד, גודני יוהאנסון את המשימה להרכיב ממשלה קואליציונית בהשתתפות מפלגת השמאל-ירוקים, המפלגה הפרוגרסיבית, הברית הסוציאל-דמוקרטית ומפלגת הפיראטים. המשא ומתן הקואליציוני בין ארבע המפלגות החל רשמית ב-3 בנובמבר, אך הוא לא נחל הצלחה בשל דאגתה של המפלגה הפרוגרסיבית שהקואליציה תישען על רוב מצומצם מדי. כתוצאה מכך שאפה קתרין להוביל קואליציה של שלוש מפלגות יחד עם מפלגת העצמאות ועם המפלגה הפרוגרסיבית. לאחר סיום השיחות, העניק הנשיא לקתרין את המינוי הרשמי כראשת הממשלה, שהושבעה ב-30 בנובמבר. קתרין היא האישה השנייה בהיסטוריה של איסלנד המכהנת בתפקיד זה.
קתרין מתנגדת לחברותה של איסלנד בנאט"ו, אך כחלק מהפשרה שבין מפלגתה, מפלגת השמאל-ירוקים, לבין שותפותיה לקואליציה, אין בכוונתה של ממשלת איסלנד לפרוש מנאט"ו או לקיים משאל עם על שאלת הפרישה. היא מתנגדת גם להצטרפותה של איסלנד לאיחוד האירופי ואין בכוונת ממשלת הקואליציה לקיים משאל עם על המשך המשא והמתן עם הארגון.
לדברי פרשנים פוליטיים, ממשלתה של קתרין "משלבת דגשים של כלכלה מקובלת וחברתית, כלומר, תומכת בתחומי תעשייה מסורתית, תוך התנגדות להשתלבות באירופה". על אף היותה ממשלה קואליציונית שבה חברות מפלגת השמאל-ירוקים, מפלגת המרכז הפרוגרסיבית ומפלגת העצמאות הימנית, ממשיכה הקואליציה להיות יציבה.
חיים אישיים.
קתרין נשואה לגונאר אורן סיגוולדסון והיא אם לשלושה בנים. היא בת למשפחה שממנה יצאו פוליטיקאים, אנשי אקדמיה וסופרים איסלנדים בולטים. היא אחותם של התאומים ארמן וסווריר יקובסון, ששניהם משמשים כפרופסורים באוניברסיטת איסלנד. היא נינתם של הפוליטיקאי והשופט סקולי תורודסן ושל המשורר תאודורה תורודסן ונכדתו של המהנדס וחבר האלת'ינגי, סיגורדור ס. תורדוסן. המשורר דאגור זיגורדרסון הוא דודה מצד אמה.
לישמניה ויסצרלית
אהבה בימי כולרה
שירים עצובים שהלחנתי בשמחה
שירים עצובים שהלחנתי בשמחה הוא אלבום אולפן מאת המוזיקאי והזמר רפי פרסקי שראה אור בשנת 2017.
פרסקי החל לעבוד על האלבום המכיל חמישה שירים בלבד זמן קצר מאוד לאחר שסיים לעבוד על אלבומו החמישי "חדר צדדי", כשהוצע לו להשתתף באלבום שירי משוררים. הוא הלחין את שירו של המשורר דוד אבידן "רגע לפני אחרון". בעקבות ביטול הפרויקט, החליט פרסקי להמשיך ולעבוד על שירי משוררים נוספים - זלדה ויונה וולך, וזהו אלבומו הראשון בו לא כתב את מילות השירים. את וולך הכיר פרסקי בילדותו, כשהיה גר בשכנות לביתה בקריית אונו, ועל ההיכרות הזו העיד בהמשך כי השפיעה על הכתיבה שיצר. באלבום משתף פרסקי את בתו, תמר, בדואט ובקולות רקע וכן את בת זוגו לשעבר העיתונאית ואשת הטלוויזיה אלימור זילברמן.
את יציאת האלבום לא ליוו הופעות. לשיר "אהבותי המתה" הופק קליפ שצולם באולפן ההקלטות.
אנדריאס באדר
בֶּרְנְד אנדרֶיאַס באדר (בגרמנית: Bernd Andreas Baader, 6 במאי 1943 מינכן – 18 באוקטובר 1977 כלא שטאמהיים, שטוטגרט) היה טרוריסט גרמני, מנהיג של הדור הראשון של פעילי ארגון הטרור השמאלי הקיצוני סיעת הצבא האדום "RAF", שנודע גם כ"כנופיית באדר-מיינהוף". באדר השתתף ב-2 באפריל 1968 בהצתתם של כמה חנויות גדולות בעיר פרנקפורט אם מיין. הוא שוחרר מן המעצר בברלין על ידי אולריקה מיינהוף ואחרים ב-14 במאי 1970, תאריך שהפך ליום הולדתו של הארגון. במהלך שנת 1972 הוא היה מעורב בחמישה פיגועים עם חומר נפץ שבו נהרגו אנשים רבים וכן במספר שודים של בנקים. באדר נעצר באותה שנה, ואחר כך, יחד עם חברתו ושותפתו להקמת הארגון, גודרון אנסלין, ועם יאן-קארל ראספה נידון בשנת 1977 למאסר עולם. שלושתם מצאו את מותם בתאם בכלא שטאמהיים בשטוטגרט ב-18 באוקטובר 1977 אחרי שירו בעצמם בעזרת נשק שהוברח לכלא ("ליל המוות בשטאמהיים").
המומחים ברפואה משפטית הסיקו כי זו הייתה התאבדות משותפת. הועלתה גם ההשערה כי נרצחו.
התאבדותם של מנהיגי RAF בכלא ורציחתו באותו יום של הנס מרטין שלייר, יושב ראש איגוד התעשיינים בגרמניה, שהיה בן ערובה בידי הארגון, היוו נקודת שיא של מה שנקרא "הסתיו הגרמני", אחד המשברים הקשים ביותר בתולדות גרמניה המערבית.
ביוגרפיה.
ילדות וצעירות במינכן.
אנדריאס באדר נולד בשנת 1943, בעיצומה של מלחמת העולם השנייה כבנו היחיד של ההיסטוריון והארכיבר ד"ר ברנדט פיליפ באדר (1945-1913) ושל אנהליזה-הרמינה באדר, בת לבית קרכר, שכונתה "נינה". האב ששירת בצבא הגרמני נפל בשבי הסובייטי בשנת 1945 וככל הנראה מת בעת הובלת שבויים גרמנים בשטח ברית המועצות אחרי המלחמה. אנדריאס גודל בשש השנים הראשנות על ידי סבתו מצד האם, בזאלפלד בחבל תורינגיה. החל משנת 1949 התגורר עם אמו, דודתו וסבתו במינכן.
האם עבדה כ"אשת חורבות" - (Trümmerfrau) בפינוי ההריסות ועבודות בנייה בעת שיקום הערים המופגזות ( ומאוחר יותר עבדה כמזכירה בבית הדין לרווחה במינכן.
לאורך תקופה ארוכה מנעוריו ועד גיל בוגר שמר באדר קשר אמון עם דודו מצד אמו, הרקדן והשחקן מיכאל קרכר.
למרות היותו נחשב מחונן, לא הצליח באדר בלימודים וסולק מבתי ספר שונים בגלל הפרעות בהתנהגות. בשנת 1956 התקבל לגימניסה ע"ש מקסימיליאן במינכן, אך לא עמד בדרישות הלימודים ונאלץ לעזוב באותה שנה. אחר כך רשמה אותו אמו בבית ספר פרטי אולם גם שם הישגיו היו נמוכים וסיים עשר שנות לימוד בלבד עם תעודת Mittlere Reife
אחרי נשירתו מהלימודים צייר זמן מה וייצר כדי קרמיקה וחי חיי עבריין קטן. אחרי שסירב להשיג רישיון נהיגה, נהנה להתגרות בחוקים ולנהוג בלעדיו. ביצע עבירות תנועה רבות, גנבות רכב, זיופי מסמכים, וכו' .התאווה במכוניות מרוץ ובנסיעות במהירות מופרזת לבסוף היה לאחד החברים המועטים של "סיעת הצבא האדום" שלא למד באוניברסיטה.