בקרקע, חייל בריטי צעיר (שמו אינו ידוע לצופים. הוא מכונה "טומי", השם הגנרי לכל חיילי החי"ר הבריטים. בגילומו של פין וייטהד בתפקידו הראשון) צועד ברחובות דנקרק עם פלוגתו. עד מהרה הם סופגים אש מהאויב ולבסוף טומי נותר השורד האחרון שצופה בחבריו לקרב נהרגים. הוא בורח לחופי דנקרק, שם מרוכזים אלפי חיילים תשושים בטורים על מנת לעלות לספינות המפליגות לבריטניה. "טומי" פוגש בחייל אחר שהשם על חולצתו הוא "גיבסון" (בגילומו של אניירין ברנרד), קובר חייל אחר. השניים מתחילים לצעוד יחדיו. כיוון שהם מבחינים שנושאי אלונקות פצועים עולים לאוניה העוגנת ליד המזח, "טומי" ו"גיבסון" ממהרים לחייל פצוע על מנת לסחוב אותו לאחת הספינות העוזבות את החוף וכנגד כל הסיכויים הם מצליחים להעלותו בזמן, בעת הפצצה גרמנית של מטוסי "שטוקה". ברצונם להגיע הביתה כמה שיותר מהר הם מנסים לעלות לסיפון של כל ספינה שבדרכה לעזוב. ברם, לפני שהם מצליחים לעשות זאת, פצצה אווירית פוגעת בספינה שהם מנסים לעלות אליה והם מצליחים להציל חייל צעיר בשם אלכס (הארי סטיילס) ובחיפוי החשכה עולים על אחת הספינות, אך גם זו מופצצת על ידי הגרמנים. גיבסון מצליח לחלץ את אלכס וטומי ולהצילם מטביעה והשלושה חוזרים לחוף. ביום המחרת הם עולים על אוניית סוחר הולנדית נטושה עם קבוצת חיילים זרים וממתינים לגאות שתיקח אותם משם. אלא שעד מהרה הם נופלים קורבן לירי נק"ל גרמני וכשהגאות מגיעה לבסוף הספינה לא מתרוממת בשל ריבוי חורי הקליעים בה. או־אז אלכס חושד שגיבסון, שהיה שקט במשך כל הזמן, הוא למעשה מרגל גרמני ומנסה לזרוק אותו מהספינה, אך טומי מגונן עליו. לבסוף, מתגלה ש"גיבסון" הוא חייל צרפתי וכי הוא גנב למעשה את זהותו של חייל שהוא קבר מוקדם יותר. הבריטים סירבו להעלות חיילים צרפתים על הספינות לפני שיפונו כל הבריטים. כשהאונייה שוקעת והכוחות הבריטים נסוגים גיבסון מסתבך אינו מצליח לצאת וטובע. אלכס וטומי עולים על ספינתו של אדון דוסון. בשובם לבריטניה מתייחסים אליהם האזרחים כגיבורים, אף שאלכס אינו מרגיש כך.
עלילת־משנה מתמקדת בדמותו של האדמירל האחראי על הפינוי הימי (בגילומו של קנת בראנה) ובמאמצי חיל ההנדסה המלכותי להקים מזחים מאולתרים ממשאיות.
זמן העלילה: יום.
מר דוסון (מארק ריילנס), בעליה של ספינה קטנה, מגויס יחד עם כל בעלי הספינות בבריטניה, על מנת לסייע במאמץ החילוץ. אליו מצטרפים בנו, פיטר ונער בשם ג'ורג'. בים, נאסף אל ספינתו של מר דוסון לויטננט הלום קרב (קיליאן מרפי), הסובל מהפרעת דחק פוסט־טראומטית, ניצול יחיד ממתקפה של צוללות גרמניות. במחשבה שהוא בדרך הביתה, החייל מתייחס אליהם באדיבות אך כשהוא מגלה שהם בדרכם לדנקרק הוא מנסה בכוח להסיט את האונייה לבריטניה ובניסיונו לעשות כן הוא מכה בג'ורג' שנופל לירכתי האונייה. פיטר ממהר אל ידידו הפצוע ונחרד לשמוע מג'ורג' כי הוא אינו רואה דבר. כשמטוס ספיטפייר מתרסק אל הים לידם, מר דוסון מתעקש לסייע לטייס, קולינס (ג'ק לאודן), שנתקע בתא הטייס. בעזרת פיטר הוא מעלה את קולינס לסיפון ומר דוסון מספר שבנו הבכור היה טייס בחיל האוויר המלכותי. בהמשך, מר דוסון מציל את חייהם של חיילים רבים, כולל אלכס וטומי. הם לבסוף מגיעים לאנגליה ומר דוסון זוכה להערכה על הצלת חיים רבים כל כך, בזמן שגופתו של ג'ורג' נלקחת מחוץ לאונייה. עיתון מקומי מתאר את ג'ורג' בתואר "גיבור דנקרק".
אוויר.
זמן העלילה: שעה.
באוויר, שלושה טייסי ספיטפייר, פארייר (טום הארדי), קולינס וטייס נוסף טסים מעל דנקרק. הטייס הנוסף נפגע ראשון על ידי מטוסי הלופטוואפה. פארייר וקולינס ממשיכים בקרבות אוויריים ואף מצליחים להפיל מטוס מסרשמיט Bf 109 גרמני, אך מטוסו של קולינס מיורט והוא מתרסק לים. פארייר ממשיך לבדו ומצליח למנוע את הפצצת מרבית הספינות הבריטיות בדנקרק והוא זוכה לצהלות החיילים הבריטיים וממפקד מבצע הפינוי, קומנדר בולטון. מאוחר יותר, פארייר מצליח להנחית את המטוס ללא דלק, מעלה אותו באש ומסגיר עצמו לאויב עצמו על מנת להישלח למחנה כשבוי מלחמה.
הפקה.
פיתוח.
הבמאי כריסטופר נולאן כתב תסריט בן 112 עמודים. הוא החליט ליצור את הסרט כטריפטיכון, המסופרת משלוש נקודות מבט שונות: מהאוויר (מטוסים), מהיבשה (על החוף) ומהים (הפינוי על ידי הצי). הצלם, הויט ואן הויטמה, ששיתף פעולה עם נולאן גם בסרטו הקודם, בין כוכבים, נשכר לשוב כצלם הסרט. בשלבי ההפקה המוקדמים נולאן חתם על חוזה מול האחים וורנר לפיו יקבל משכורת על סך 20 מיליון דולר בתוספת 20% מהכנסות הסרט.
ליהוק.
טום הארדי, קנת בראנה ומארק ריילנס ניהלו מגעים להצטרפות לצוות השחקנים לקראת סוף 2015. פיון ויטהד לוהק במרץ 2016 ומד לאחר מכן צורפו שחקנים צרפתיים ובריטים כדוגמת אנורין ברנאר והארי סטיילס. בהמשך הצטרפו גם קיליאן מרפי, ג'יימס ד'ארסי, בארי קיוגן וטום גלין-קרני שהצטרפו במאי 2016.
לאחר שגילה עד כמה החיילים היו לא מנוסים וצעירים בעת מבצע דינמו, נולאן החליט ללהק שחקנים לא מוכרים רבים.
צילומים.
צילומי הסרט החלו ב־23 במאי 2016 בדנקרק, צרפת. בחודשים שלאחר מכן נעשו צילומים גם באורק, בפלבולנד שבהולנד, בדורסט שבבריטניה ובמרכז המבקרים נקודת וינסנט והמגדלור ראנצ'ו פאלוס במחוז לוס אנג'לס, שבקליפורניה ארצות הברית.
הצילומים בדנקרק נערכו באותו המקום שבו נערך הפינוי ההיסטורי, כ־6,000 ניצבים נטלו חלק בצילומי סצנת הפינוי. נולאן חקר סרטים אילמים והשפעת סצנות המוניות המשתמשות בפרטים רבים, בשל המיעוט בדיאלוגים בסרט. הארדי מגלם בסרט טייס בחיל האוויר המלכותי ובילה את מרבית תקופת הצילומים בתוך תא טייס וקיבל חשיפה מינימלית אל שאר אנשי הצוות.
הסרט צולם במצלמות 65 מ"מ ולראשונה בוצע שימוש במצלמת IMAX לצילום ידני, ללא צורך בעיבוד נוסף לצילום איימקס. נולאן השתמש בספינות מלחמה אמיתיות לצורך הסרט, כולל משחתת הצי הצרפתי "Maillé-Brézé" ובמטוסי Hispano Aviación HA-1112 שנצבעו כסופרמרין ספיטפייר ומסרשמיט Bf 109, ששומשו לצורך קרבות האוויר בסרט. מצלמת IMAX אחת הוצמדה למטוס קרב בעת הטיסה. על מנת ליצור אפקט ויזואלי מקסימלי תוך הימנעות מיצירת תמונות במחשב נוספו כמויות אדירות של חיילים ורכבים צבאיים ליצירת אשליה של צבא גדול.
פס־קול.
אחד הנושאים הייחודיים ביותר בסרט הוא הפסקול שלו, המשלב רעשים מכניים, קולות ירי והפצצה, המשולבים במוזיקה מונוטונית שתפקידה לשמור על מתח מתמיד. בעריכה, במעבר בין סצנות המתרחשות בקווי עלילה שונים, לא נקטע הפסקול, אלא ממשיך לספק את אותה המסגרת הצלילית, שאינה נותנת לצופה מנוח. בינואר 2016 המלחין הנס צימר החל לעבוד על פסקול הסרט.
שיווק.
טיזר ראשון יצא לפני עלייתו לאקרנים של הסרט "יחידת המתאבדים" ב־4 באוגוסט 2016. קדימון ראשון יצא ב־14 בדצמבר 2016, לצד פרולוג ייחודי שהוצג בבתי קולנוע נבחרים ל־IMAX לפני הקרנת " והוקרן שוב גם לפני הקרנת הסרט ".
ב־2017, במהלך פסטיבל CinemaCon, הוצג קטע מתוך הסרט שזכה לביקורת חיובית ומיד לאחר מכן האחים וורנר החלו במסע שיווק לסרט והקרינו סרטוני קידום לסרט במהלך משחקי הפלייאוף של ה־NBA. ב־5 במאי 2017 הועלה לאתר יוטיוב קדימון ראשי לסרט.
צאתו לאקרנים.
כבר בספטמבר 2015 אולפני האחים וורנר הכריזו שהסרט יעלה לאקרנים בבתי הקולנוע ב־21 ביולי 2017 בפורמט IMAX.
קישורים חיצוניים.
מידע וכתבות:
ביקורות:
דנקרק (סרט, 2017)
צדק מעברי
תחום הצדק המעברי (באנגלית: Transitional Justice) מתייחס למכלול המנגנונים המשפטיים והחברתיים שבאמצעותם מדינות (או חברות) מתמודדות עם עוולות שבוצעו במסגרת סכסוך אלים או משטר-דיכוי, באופן המתקן את אי-הצדק ובמקביל מקדם שלום ודמוקרטיה. כלומר, התחום מתייחס לתפישה של המונח "צדק" בתקופה של "מעבר" פוליטי אל שלום ודמוקרטיה.
תחום הצדק המעברי עוסק בשאלות כיצד חברה בוחרת להתמודד עם עברה וכיצד ההתמודדות תעצב את עתידה. מנגנוני צדק מעברי כוללים העמדות לדין (לעיתים באופן סלקטיבי), ועדות אמת ופיוס, מנגנוני פיצוי ושיקום, רפורמות מוסדיות, רפורמות חוקתיות, מיזמי זיכרון והנצחה ועוד.
מחקרים בתחום הצדק המעברי זוכים לתשומת לב רבה מצד אנשי אקדמיה וקובעי מדיניות, ומעוררים עניין בתחומי השיח הפוליטי והמשפטי. במדינות שעברו מדיקטטורה לדמוקרטיה, או ממצבי קונפליקט לפיוס, הצדק המעברי סיפק אפשרויות הוגנות לטיפול במקרים היסטוריים של הפרת זכויות אדם, פשעי מלחמה, מקרי פשע נגד האנושות ומקרי אלימות קשים.
היסטוריה.
במהלך ההיסטוריה היו מקרים רבים שבהם שלטון רודני הוחלף בשלטון דמוקרטי, ונוצר צורך לשקם את החברה ולפייס בין חלקי האוכלוסייה השונים. לדוגמה, באתונה הופל המשטר הדמוקרטי לאחר הכישלון במלחמה הפלופונסית והיא נשלטה בידי "שלושים הטיראנים", אך לאחר זמן קצר נכבשה בידי תראסיבולוס, שהשיב את השלטון הדמוקרטי על כנו. תראסיבולוס, בצעד של צדק מעברי, העניק מחילה לרוב הרודנים כדי למנוע מעשי נקם ושפך דם.
בתקופה המודרנית, מקורותיו של הצדק המעברי מצויים במשפטי נירנברג, לאחר מלחמת העולם השנייה, ובית הדין הבינלאומי הצבאי למזרח הרחוק. חיילי גרמניה הנאצית ובעלות בריתה הועמדו למשפט בבתי דין אלה, והואשמו בפשעי מלחמה, פשעים נגד האנושות ופשע נגד השלום. במקביל אליהם החלו פעולות שיקום חברתיות, בהן דה-נאציפיקציה של גרמניה, יוזמה שכללה טיהור עמדות השפעה מאנשי המשטר הנאצי בפוליטיקה, בתרבות, בעיתונות, בכלכלה ובמערכת המשפט. הליכים אלו נחשבים לראשיתו של הצדק המעברי.