בנוסף להישגיו החלוציים בספינות אוויר, הטיס סנטוס דימון את הטיסה הפומבית והמתועדת הראשונה במטוס באירופה, בפריז ב-23 באוקטובר 1906. בטיסה זו הוא טס למרחק של כ-60 מטרים בגובה של 2 - 3 מטרים. המטוס בו טס, 14 Bis, שכונה "ציפור טרף" (בצרפתית: Oiseau de proie), נחשב לראשון שהמריא, טס ונחת בכוחות עצמו, ללא שימוש בקלע, רוחות, מסילת שילוח או כל עזרה חיצונית אחרת. כחודש לאחר מכן חזר על הישגו זה בטיסה למרחק של 220 מטרים בגובה של כ-6 מטרים. כתוצאה מכך חלקים בקהילה המדעית והאווירונאוטית, בעיקר בברזיל ארץ מוצאו, מחשיבים את סנטוס דימון ל"אבי התעופה" ולממציא המטוס.
השנים האחרונות.
ב-1914, כאשר נכבש צפון צרפת בידי הכוחות הגרמניים במלחמת העולם הראשונה, נכלא סנטוס דימון באשמת ריגול, דבר שהתברר כלא נכון. ב-1915 חלה הידרדרות במצבו הבריאותי וסנטוס דימון שב לברזיל. ב-1926 פנה לחבר הלאומים בבקשה למנוע את השימוש של מטוסים ככלי מלחמה. מצבו הבריאותי החמיר, הוא חזר לצרפת והתאשפז בשווייץ ובצרפת.
בשנת 1931 חזר לברזיל, נבחר כחבר באקדמיה הברזילאית לשפה וספרות (שנוסדה לפי המודל של האקדמיה הצרפתית). ב-1932 הביע התנגדות לשלטון ז'טוליו ורגאס ואת רצונו שלא תהיה מלחמה בין הברזילאים.
המהפכה החוקתית בברזיל השפיע לרעה על מצב רוחו הדיכאוני בו היה שרוי במרוצת השנים האחרונות, וב-23 ביולי אותה השנה שם קץ לחייו. סנטוס דימון לא התחתן מעולם ולא היו לו ילדים.
שרהלה שרון
דה-קונסטרוקציה
Passarim
Passarim הוא אלבום של המלחין הברזילאי אנטוניו קרלוס ז'ובים שיצא בשנת 1987. בתקופת הכתיבה של האלבום התעוררה מודעות אצל ז'ובים לנזקי הסביבה ואפשר לראות זאת בטקסטים, במיוחד בשיר שעל שמו קרוי האלבום, Passarim, שם יש ביקורת חריפה על הריסת יערות הגשם בברזיל.
כששומעים את האלבום אפשר לחוש בז'ובים בוגר יותר מאשר בתקופה המוקדמת יותר בקריירה שלו. מקצבי הבוסה נובה בשילוב עם קולו המחוספס של ז'ובים מהווים שילוב מנצח ועל כן הצלחתו.
באלבום כלולים גם שני שירים שכתב בנו של ז'ובים, פאולו, שגם הפיק את האלבום והיה שותף בביצוע השירים.
סביון-גני יהודה
יוהן שטראוס האב
יוהן שטראוס הבן
תאו ון גוך
ליליאן תוראם
לילאן תוראם (בצרפתית: Lilian Thuram; נולד ב-1 בינואר 1972 בגוואדלופ) הוא כדורגלן עבר צרפתי, ששיחק בעמדת הבלם. תוראם מחזיק בשיא ההופעות בנבחרת צרפת, עם 142 הופעות.
ביוגרפיה.
בגיל 9 עבר עם משפחתו לפריז. במהלך שנות נערותו פיתח תוראם את יכולתיו ככדורגלן. בגיל 19 התגלה על ידי מונקו, שבמדיה שיחק חמש שנים וביסס את מעמדו כשחקן מוערך. בשנת 1996 עבר למועדון האיטלקי פארמה. בשנת 1998 חגג תוראם הישג אישי כאשר זכה לתואר שחקן ההגנה הטוב בליגה האיטלקית והישג עולמי, כאשר זכה עם נבחרת צרפת במונדיאל 1998. בטורניר הבקיע את שעריו היחידים במדי הנבחרת - צמד בחצי הגמר מול נבחרת קרואטיה.
תוראם המשיך לצבור תארים, כאשר בשנת 1999 זכה עם פארמה בגביע אופ"א ושנה לאחר מכן זכה עם נבחרתו ביורו 2000. כישרונו משך את תשומת הלב של מספר קבוצות גדולות, ולבסוף עבר ב-2001 לקבוצת הפאר האיטלקית יובנטוס.
עם יובנטוס זכה תוראם בארבעה תוארי אליפות (אך בדיעבד שניים נפסלו עקב שערוריית שחיתות) והרשים רבים ביכולתו למרות גילו המתקדם יחסית. במונדיאל 2006 תוראם הוביל את צוות ההגנה של נבחרת צרפת, שהגיעה לגמר הטורניר, ובשנה זו עבר לברצלונה, בעוד שקבוצתו הקודמת, יובנטוס, ירדה לליגה האיטלקית השנייה (סרייה ב') עקב שערוריית שחיתות שבה הייתה מעורבת.
תוראם השתתף עם נבחרת צרפת ביורו 2008, ואף שבר את שיא מספר ההופעות של שחקן בטורנירי היורו, כאשר שיחק את משחקו החמש עשרה בטורניר במחזור הראשון של שלב הבתים. לאחר הדחתה של נבחרת צרפת מהטורניר, הודיע תוראם על פרישתו מהנבחרת ביחד עם קלוד מקאללה ווילי סניול.
לאחר סיום חוזהו בברצלונה חתם תוראם על חוזה לעונה אחת בפריז סן-ז'רמן, אך בבדיקות הבריאותיות נתגלו סימנים לבעיה בלבו. מספר שנים קודם לכן נפטר אחיו של תוראם בזמן משחק כדורסל כתוצאה מליקוי דומה בלבו. בעקבות תוצאות הבדיקה החליט תוראם לפרוש באופן סופי מכדורגל.
עם פרישתו, בשנת 2008, ייסד תוראם קרן הפועלת למאבק בגזענות.
בניו מרקוס תוראם וקפרן תוראם גם הם כדורגלנים. מרקוס משחק בעמדת החלוץ בבורוסיה מנשנגלדבך מהבונדסליגה, וקפרן משחק בעמדת הקשר בניס מליגת העל הצרפתית.
רוסיה של קייב
פנטלריה
פנטלריה (Pantelleria או Pantalaria), בעת העתיקה: קוסירה (Cossyra), הוא אי וקהילה במצר סיציליה שבים התיכון. האי משתייך לנפת טראפאני האיטלקית.
גאוגרפיה.
האי הוא ממקור געשי. אורכו 14 ק"מ, רוחבו 9 ק"מ, ושטחו 117 קמ"ר. אורך קו-החוף 51 ק"מ. הנקודה הגבוהה ביותר היא בגובה 836 מ' מעל פני הים, בראשו של הר געש כבוי. מעיינות חמים והתפרצויות של קיטור מעידים על פעילות געשית. האי פורה אבל לוקה בחוסר מים. העיר העיקרית (3,000 תושבים) ממוקמת בצפון-מערב האי; לעיר גם נמל קטן המתאים לסירות וליאכטות בלבד. באי קיימת גם מושבת פושעים. לאי ניתן להגיע במעבורת ובסנפיריות (hydrofoil) היוצאות מטרפאני (Trapani).
שכנים קרובים:
היסטוריה.
העדויות הראשונות לנוכחות אנושית באי הן מהתקופה הנאוליתית. ממצאים ארכאולוגיים (שדומים להם נמצאו גם בסיציליה, תוניסיה, איטליה ודרום צרפת) וכן עדויות על בתי מלאכה וכלי אבן שנמצאו על האי בין אזורי ארנלה לסלטו לה וקיה, מעידים על ישוב גדול יחסית שתושביו ייבאו חומרי גלם מאזורים שונים בצפון אפריקה וסיציליה.
מבנים ראשונים באי מתוארכים לתקופת הברונזה. היישוב שהתגלה באי היה מוקף על ידי חומת עיר מסיבית. מחוץ לחומות התגלה בית קברות גדול בשטחו, ובו מאה תלוליות קבורה מאבן בצורת לבה עגולה, בה נקברו המתים עם חפציהם האישיים. לקבר הטיפוסי צורה מעגלית. אבן מחוספס אטם את הקבר וחסם את מנהרת הגישה אל הפתח הצר.
לאחר פרק זמן ממושך שבו האי כנראה לא היה מיושב, הוקמה באי עיר קרתגנית, בערך ב-700 לפני הספירה, בשם "אירנם". מדרום לעיר פנטלריה יש שרידי חומות בצורת ריבועים ומספר בריכות אגירה. כמו כן התגלו קברים ושרידים מהתקופה הקרתגנית.
הרומאים כבשו את האי בשנת 255 לפני הספירה, איבדו אותו לאחר כשנה, וכבשו אותו מחדש בשנת 217 לפני הספירה. המקום שימש להגליית רומאים רמי מעלה.
בשנת 700 לספירה, הושמדה האוכלוסייה הנוצרית במקום על ידי המוסלמים; הם גורשו ממנו בשנת 1123 על ידי רוג'ר השני מלך סיציליה. ב-1311 נכבש האי על ידי לואיס דה רקסנס (Lluís de Requesens), ומאז משפחתו היו נסיכי פנטלריה, עד לשנת 1553 שבה נכבש האי על ידי הטורקים.
בזמן מלחמת העולם השנייה נחשב כיבוש האי הכרחי להצלחת הפלישה לסיציליה, בשנת 1943, משום יכולתו לשמש בסיס תעופה קרוב לסיציליה. האי הופצץ מהאוויר והופגז מהים קשות על ידי האמריקאים, לפני הפלישה המתוכננת אליו.
חיל האוויר האמריקאי תכנן להכניע את האי (כמו גם את האי למפדוזה) על ידי הפצצות בלבד כהוכחה ליכולתו של כוח אווירי אך הם נכשלו וחיל המצב הקטן נכנע לפולשים עם הגיעם לאי. הייתה זו הפעם הראשונה בה כבשו בעלות הברית שטח הנחשב לשטח "איטליה" (להבדיל ממושבותיה), והדבר היווה מפלה מורלית קשה שתרמה להדחתו של מוסוליני מספר שבועות לאחר מכן.
אתרים.
שרידי כפר נאוליתי מצויים בחוף המערבי של האי, מערבית לנמל. בדרום מזרח האי יש מספר רב של קברים עתיקים הדומים לאלה המצויים בסרדיניה. כמו כן יש כמה מגדלים עגולים ואליפטיים עם חדרים בתוכם הבנויים מלבני לבה.
קפלה
קָפֵּלָה (בלטינית: Cappellae, גלימה) היא מבנה פולחן נוצרי קטן, סוג של כנסייה קטנה לשירות אישי. קפלה נבנתה לעיתים באחוזה כבית תפילה עצמאי קטן ולעיתים במסגרת של קומפלקס מבנים גדול יותר כגון קתדרלה גדולה, אוניברסיטה, ארמון או אפילו בית קברות. שימוש נוסף במושג הוא חלל משני כחלק מכנסייה. בכנסיות רבות, בעיקר גדולות, נהוג לבנות קפלות מסביב לאמבולטוריום (בתרשים משמאל) או בצידי הספינות המשניות, ולעיתים בטרנספט. במקרה כזה הקפלה היא גומחה או חלל קטן ללא מוצא, המוקדש למטרה משנית כלשהי.
המשרת בקודש בקפלות האישיות בתקופה הפיאודלית נקרא "קפלאנוס" והוא היה הכומר האישי של הסניור ולעיתים קרובות נלווה אליו במסעותיו.
מסופר על מרטין הקדוש שעבר ביום חורף וראה איש עני עירום. פשט את גלימתו, חילק אותה לשניים ונתן מחציתה לעני. החלק שנשאר מרטין לבוש בו היה זה שהיה בו הכובע (בלטינית cappa, קפושון). הגלימה של מרטין נשמרה כשריד קדוש בארמון המלך הפרנקי, במקום שזכה לשם קפלה כנגזרת של השם cappa. מאז כל חדר תפילה פרטי בארמון נקרא קפלה, ואחר כך הורחב המושג לחדר תפילה בכלל.
קפלות נבנו לכבוד קדוש מסוים, מלך או אציל חשוב, איש דת חשוב, תורם כספים או אפילו סיפור כלשהו שאותה כנסייה מצאה לנכון לציין. הקפלה מאפשרת פולחן אישי של המתפלל, ובה הוא לרוב מדליק נרות לכבודו של הקדוש. בקפלה ישנם ציורים או פסלים של אותה אישיות, ולעיתים רבות גם ממוקמים בה קברים אמיתיים של אותם אישים או קדושים. בניית הקפלות נעשית, על פי רוב, לאחר השלמת מבנה הכנסייה, ולעיתים מתווספות קפלות חדשות לאחר שנים.
בזרמי הנצרות השונים, למושג קפלה משמעויות מעט שונות. קיימים הבדלים בין המשמעויות בנצרות הקתולית, הנצרות הפרוטסטנטית וזרמי הנצרות בבריטניה ואירלנד. נעשה שימוש במילה קפלה גם בהקשרים אחרים שאינם קשורים לכנסייה.
בארבר
קומיסר