דארנל מרכוס לאמאר פייזר (באנגלית: Darnell Marcus Lamar Fizer; נולד ב-10 באוגוסט 1978 בדטרויט, מישיגן, ארצות הברית) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הפאוור פורוורד ומתנשא לגובה של 2.03 מטרים.
קריירה.
בצעירותו שיחק פייזר באוניברסיטת המדינה של איווה ולאחר שלוש שנים נבחר בשנת 2000 במקום הרביעי בדראפט ה-NBA על ידי השיקגו בולס, בה נלחם על מקומו בחמישייה עם אלטון ברנד, עונת 2001-2002 הייתה עונת השיא שלו, בה הגיע לממוצעים של 12.3 נקודות למשחק ו-5.6 ריבאונדים למשחק.
לאחר 4 שנים בשיקגו בולס חתם פייזר כשחקן חופשי במילווקי באקס. לאחר עונה מאכזבת בבאקס הוא חתם באוסטין טורוס מה-NBDL, בה זכה בתואר ה-MVP של אותה עונה (2005-2006).
במרץ 2006 חתם פייזר בסיאטל לחוזה של 10 ימים, ולאחר שלא שיחק אף משחק חתם בניו אורלינס עד סוף העונה.
בעונת 2006-2007 שיחק פייזר במורסיה הספרדית בה התבלט עם ממוצעים של 18.9 נקודות ו-6.8 ריבאונדים למשחק.
עם תום העונה בספרד חתם פייזר באקיבו קאפיטאנס מהליגה הפורטוריקנית.
ביוני 2007 חתם במכבי תל אביב לשתי עונות; פתח בחמישייה הראשונה באופן כמעט קבוע, והגיע עם הקבוצה לשלב הטופ 16, במהלכו נפצע בצורה קשה בברך נגד אולימפיאקוס היוונית, ונאלץ לסיים את העונה. פייזר רשם בעונה זאת ממוצעים של 13.8 נקודות ו-4.7 ריבאונדים למשחק. לאחר פציעתו הודיעה הקבוצה לשחקן על שחרורו. במקומו הוחזר מורילו בקר. ב-2008, עם חזרתו של פיני גרשון למכבי תל אביב, הוחזר גם פייזר הפצוע. פייזר חזר מהפציעה במהלך הפגרה למשחק האימון מול פרנקפורט. ב-28 בינואר שוחרר פייזר ממכבי תל אביב, לאחר שלא הרשים אחרי הפציעה שלו.
ב-7.2.09, חתם פייזר בקבוצת ארסיבו מפוארטו ריקו.
בחודש דצמבר 2010 חזר פייזר לישראל וחתם בקבוצת מכבי אשדוד מליגת העל, אך כעבור שישה ימים שוחרר מהקבוצה, בנימוק שלא עבר את הבדיקות הרפואיות.
מישא אשרוב
מישא אשרוב (28 במרץ 1924 - 19 באוקטובר 2003) היה שחקן ובמאי תיאטרון ישראלי. מגדולי שחקני תיאטרון "הבימה" וחבר בהנהלתו.
ביוגרפיה.
נולד לדוד ונעמה בסמרקנד שבאוזבקיסטן בשנת 1924, עלה לארץ ישראל בשנת 1933, את הדרך לארץ ישראל עשתה המשפחה בתחילה ברגל, בסיוע מבריחים כורדים הם חצו את הרי הקווקז אך נתפסו ושהו עשרה חודשים במשהד. משם יצאו במשאית לבגדד, דמשק ואחרי כחודש הגיעו ליפו. המשפחה התיישבה תחילה בשכונת הבוכרים בירושלים ומאוחר יותר עברה לפתח תקווה, שם עבד אביו בהובלת חומרי חציבה מממחצבות ראש העין.
בשנת 1945 התקבל למחזור הראשון של בית הספר הדרמטי שליד תיאטרון הבימה שבהנהלת מנחם גנסין, ולמד לצדם של שמוליק סגל, שרגא פרידמן, פנינה פרח, איתן פריבר, נחמה דוידית, שמוליק עומר ושושנה רביד. עם סיום לימודיו שיחק בתפקידים קטנים ב"המלט", ב"משפט דרייפוס", וב"מרד המתים".
בשנים 1946–1948 היה בפלמ"ח נמנה עם מייסדי קיבוץ יחיעם, שם גם הכיר את רעייתו הראשונה, אביבה.
בתקופת מלחמת העצמאות שירת כחבר בלהקה הצבאית הארצית, יחד עם כמה מצעירי הבימה. אחרי שסיים את שירותו הצבאי שיחק מדי פעם בתיאטרון הבימה ועבד במוסך של קואופרטיב "דן".
בשנים 1949–1954 הופיע בתיאטרון לי לה לו בערבים ובימים עבד ב.
בשנת 1955 הצטרף שוב לתיאטרון הבימה. תפקידו הראשון היה בהצגה "המרד על הקיין". בשנת 1956 צורף לקולקטיב הבימה. בהבימה גילם למעלה מ-70 תפקידים, בין היתר בהצגות: "מראה מעל הגשר", "אדיפוס המלך", "אותלו", "אופרה בגרוש", "12 המושבעים", "הבט אחורה בזעם", "יוליוס קיסר" ו"מי מפחד מווירג'יניה וולף?". בשנת 1958 נבחר להנהלת התיאטרון וב-1989 פרש לגמלאות.
בסוף שנות ה-60 ביים את ההצגה "חדר לשניים", מעין גרסה ישראלית של עדה בן-נחום להצגה "שלושה בסירה אחת (מלבד הכלב)".
בשנים 1969–1972 העלה אשרוב יחד עם דליה פרידלנד את "פרח, הסכין והבושם", ערב מיצירותיו של המחזאי הספרדי פדריקו גארסיה לורקה. חלק מן החומר תורגם על ידי רפאל אליעז. ההפקה הועלתה בהצלחה גדולה ברחבי הארץ.
בשנות ה-60 וה-70 הופיע גם במספר סרטים: "רק לא בשבת", "קזבלן", "לא ביום ולא בלילה", "שישים שעות לסואץ", "שלושה ימים וילד".
אשרוב הקים וניהל ביחד עם אשתו השלישית בלהה מס את תיאטרון הילדים והנוער ביממ"א בשנת 1976. על הקמת וניהול התיאטרון הוא זכה בפרס מטעם "אסיטז'", ארגון בינלאומי לתיאטרון.
בשנת 1992 לקה בשבץ מוחי ומאז התדרדרה בריאותו. בשנותיו האחרונות מיעט להופיע והיה מרותק לכיסא גלגלים. עם זאת, בשנת 2001 העלה הצגת יחיד, שהיא אוטוביוגרפיה המבוססת על חייו שכתב עם המחזאי דני הורוביץ, בשם "אורח בגן הדובדבנים". המחזה הוצג כהצגה אורחת בפסטיבל תיאטרונטו.
מישא אשרוב נפטר בבית החולים איכילוב בתל אביב והוא בן 79 במותו.
הוא נטמן בבית עלמין הדרום בחולון.
פרסים והוקרה.
במהלך הקריירה שלו זכה בפרסים רבים, בהם:
חיים אישיים.
אשרוב היה נשוי שלוש פעמים. מאשתו הראשונה, אביבה, נולדו לו בן ובת.
מאשתו השנייה, השחקנית דליה פרידלנד, נולדה הבת אילה אשרוב, מוזיקאית, שחקנית וזמרת.
אשרוב חי גם במשך 14 שנים בזוגיות עם השחקנית אלישבע מיכאלי.
מרעייתו השלישית בלהה מס נולדה הבת חן אשרוב, שחקנית.
Walk Away
Walk Away הוא הסינגל החמישי (הרביעי באירופה) והאחרון של קלי קלרקסון מאלבומה השני Breakaway. הוא זכה בתוארי זהב בארצות הברית וקנדה.
רקע.
השיר יצא לאור לרדיו כסינגל אחרון. לאחר שני הסינגלים הקודמים של קלרקסון, "Behind These Hazel Eyes" ו-"Because Of You", שהיו שירים עצובים, קלרקסון החליטה לגוון ולהוציא את השיר Walk Away, שהוא שיר שמח בעל מילים הומוריסטיות.
אבל Walk Away לא היה הבחירה הראשונה. בהתחלה נבחר השיר "Addicted", שנפסל מהסיבה שהוא שיר עצוב. לאחר מכן בחרו בשיר "Gone", אבל הבחירה השתנתה אך ורק בגלל שחברת התקליטים פחדה שאנשים יתבלבלו בינו לבין הלהיט הענק של קלרקסון, "Since U Been Gone".
וידאו קליפ.
הוידאו קליפ של Walk Away צולם בלוס אנג'לס בתאריכים ה-4–5 בפברואר, ובוים על ידי ג'וזף קאהן, שביים לקלרקסון הרבה קליפים נוספים.
התסריט של הקליפ נכתב על ידי קלרקסון בעצמה. בקליפ רואים את קלרקסון מופיעה את השיר, ואנשים במקומות שונים שרים אותו. בקליפ משתתף אחיה של קלרקסון, ג'ייסון.
הווידאו דורג במקום ה-30 במצעד "40 הקליפים הכי טובים של השנה" של ה-VH1 ב-2006.
תאריכי יציאת הסינגל בעולם.
הסינגל יצא בתקופה של 11 חודשים במקומות שונים בעולם.
נועה ירון-דיין
נועה ירון-דיין (נולדה ב-1 במרץ 1972) היא סופרת ישראלית, ובעבר מנחה בטלוויזיה ומגישה ברדיו. ירון-דיין חזרה בתשובה והצטרפה לחסידות ברסלב.
ביוגרפיה.
ירון נולדה וגדלה בגבעתיים למשפחה חילונית. את שירותה הצבאי עשתה בגלי צה"ל והחלה להתקדם בתפקידיה בתחנת האם ובתחנה החדשה דאז, גלגלצ. היא עבדה בחדשות לצד אלכס אנסקי, והחליפה את אמיר אשר בהגשת "מדינה בדרך".
עם עלייתו של ערוץ 2 כערוץ שידור רשמי בשנת 1993 הגישה את התוכנית "שישי חי", לצדן של מרב מיכאלי ואורלי ברבי. ירון גם הגישה את התוכניות "אחלה גבר" ו"גרופיז" באותו ערוץ. ב-1995 הצטרפה ירון לערוץ הילדים, והנחתה את התוכנית "הוגו", ובהמשך באותה השנה הנחתה בערוץ גם את תוכנית האתגרים לילדים "גאטס".
ב-2019 השתתפה בתוכנית הדוקומנטרית "יס מן" לצד בעלה לשעבר יובל דיין ששודרה בערוץ "יס".
חזרה בתשובה.
בתקופת עבודתה בערוץ הילדים החלה ירון להתקרב לדת בהדרגה, ובשל כך הוסכם בערוץ שהיא לא תעבוד בשבתות. באותה תקופה יצאה עם יובל דיין, סטודנט לקולנוע בבית הספר "סם שפיגל" בירושלים, שעבד כתסריטאי בערוץ הילדים ובערוץ 2. עם הצטמצמות הנוכחות התקשורתית שלה התברר שירון עוברת תהליכי חזרה בתשובה יחד עם דיין. השניים נפרדו במהלך ההתקרבות הנפרדת לדת, אבל לאחר שחזרו שניהם בתשובה, שבו ונישאו ב-1996. עם חזרתה בתשובה נטשה ירון-דיין את עולם התקשורת החילוני ונעלמה מהעין הציבורית למספר שנים.
בשנת 2007 יצא לאור ספרה "מקימי" (הוצאת עם עובד). הספר מבוסס על התנסותה האישית וחוויותיה כאשת קריירה שחזרה בתשובה. כחלק ממערך הקידום של ספרה שבה ירון-דיין שוב אל האקרנים ואל עמודי החדשות והופיעה, לראשונה מאז שחזרה בתשובה, בתוכניתו של יאיר לפיד בערוץ 2 ואצל ליאת רגב בתוכנית "עניין אחר" ברשת ב'.
בשנת 2014 השתתפה בדוקו-ריאליטי של רשת "6 אימהות".
בשנת 2016 יצא לאור ספרה השני "שירה גאולה", אף הוא בהוצאת עם עובד. הוא מספר על נערה בת לחוזרים בתשובה הנוטשת את מסורת אבותיה.
בני הזוג דיין הקימו בתל אביב מרכז להרצאות בשם "התהוות", וירון-דיין מלמדת בו.
כיום היא עוסקת בהנחיית ערבי נשים ובמתן הרצאות, ומפרסמת טור קבוע בירחון לנשים דתיות הנקרא "פנימה".
חיים אישיים.
בני הזוג דיין התגוררו במשך 16 שנים בבית שמש ונולדו להם שבעה ילדים. בשנת 2018 השניים התגרשו ויובל דיין יצא בשאלה.
ירון-דיין מתגוררת כיום בתל אביב.
קישורים חיצוניים.
על כתביה:
שלאפשטונדה
חיל הרבנות הצבאית
בתול בן ארבעים
בתול בן ארבעים (באנגלית: The 40 Year-Old Virgin) הוא סרט קומי אמריקאי שיצא ב-19 באוגוסט 2005 בבימויו של ג'אד אפאטו. תסריטאי הסרט הוא סטיב קארל, שגם מככב בסרט בדמותו של אנדי, בחור בגיל 40 שלא קיים עדיין יחסי מין וחבריו מנסים לעזור לו.
עלילה.