רוברט תומפסון וג'ון ונבלס, שני ילדים בני 10 מהאזור, בילו בקניון. הם נעדרו מהלימודים בבית ספרם ועשו בקניון מעשי ונדליזם קטנים כגון גנבת בובות קומיקס ופחיות צבע. במצלמות האבטחה נראה ילד אחד נותן את ידו לג'יימס ומובילו מחוץ למרכז הקניות. לאחר פענוח הרצח התברר כי הם הובילו אותו כ-4 קילומטר דרך תעלת ליברפול תוך כדי שהם מכים אותו ומשליכים על ראשו אבנים וחפצים נוספים. 38 אנשים ראו אותם בדרכם. חלקם לא התערבו, ולאלו ששאלו על פשרו של הילד הקטן המדמם והבוכה, תירצו השניים שהוא אחיהם הקטן שנפל ונחבל או שהוא ילד קטן שאבד והם בדרכם לתחנת המשטרה להשיבו. כשהגיעו לאזור כפרי מבודד בקרבתה של מסילת רכבת החלו לענות אותו: הם דרכו עליו, הכו אותו והפשיטו אותו ממכנסיו ותחתוניו, זרקו עליו אבנים וחפצים קהים ושפכו על עיניו פחיות צבע שגנבו מהקניון. כמו כן הם הכניסו חפצים לפיו ולפי הטבעת שלו ולבסוף זרקו על ראשו מוט מתכת במשקל 22 פאונד (כ-10 קילוגרם) שהרג אותו. הם הניחו את גופתו על מסילת הרכבת וקיוו שלאחר שרכבת תדרוס אותו, מותו ייראה כתאונה. ממצאי הפתולוגיה גילו כי ג'יימס מת לפני שגופו נחתך על ידי רכבת משא.
החקירה, המשפט והשחרור.
המשטרה ביקשה את עזרת הציבור באיתורו של ג'יימס ומאות שוטרים ואזרחים עסקו בחיפוש - הם מיפו את האזור ואפילו צללו במים כדי לחפשו. גופתו נמצאה לאחר יומיים על ידי אזרח שהבחין בה במסילת הרכבת. לאחר שנמצא מת התמקדה המשטרה בחיפוש אחר החשודים בשל האיכות הירודה של התמונה שנלקחה מהמצלמות במעגל סגור התקשו החוקרים לזהות את הרוצחים או את גילם המדויק. מאות שיחות על חשודים פוטנציאליים הגיעו אליהם והם חקרו כמה עשרות בני נוער בין גילאי 10 ל-20, משפחתו של אחד החשודים שלבסוף הוברר כחף מפשע נאלצה להימלט מביתם בשל זעם ההמון שהופנה אליהם. אלפי אנשים הפגינו, חלקם התפרעו והמשטרה השתמשה במכוניות דמה ותרגילי הסוואה כדי להביא חשודים לחקירה. אלפי אנשים הגיעו עם זרי פרחים להביע את השתתפותם, ביניהם היה גם אחד הרוצחים שהגיע למקום ההתכנסות עם אחיו וזר פרחים. שיחה שהגיעה מאשה שזיהתה את השניים ממעשי הוונדליזם בקניון הובילה למעצרם. דמו של ג'יימס התגלה בנעליו של האחד ובמעילו של השני. חקירתם עוררה שאלות אתיות בשל גילם, החוקרים ניסו לברר בתחילה האם הם מבדילים בין רע לטוב והאם הם חושבים שמעשה רציחתו הוא מעשה רע או טוב, בחקירות נכחו עובדות סוציאליות בנוסף בחלק מהחקירות היו גם הוריהם של הילדים. הם הודו ברצח אך הכחישו את התקיפות המיניות. משפטם נערך במתכונת משפט של מבוגרים והם ישבו על כיסאות גבוהים כדי שראשיהם ייראו מעל דוכן הנאשמים. עובדות סוציאליות היו צמודות אליהם באולם המשפט אך הוריהם היו במרחק מה. השופט פסק כי הם היו אחראים למעשיהם ודן אותם למינימום 8 שנות מאסר. מאות אלפי אנשים חתמו על עצומה להחמיר בעונשם ושר המשפטים מייקל הווארד החליט להגדיל את עונשם ל-15 שנות מאסר. הם נאסרו במתקני שהיה לילדים. ב-1999 הגישו עורכי דינם ערעור לבית המשפט האירופאי לזכויות אדם, הוא דחה את עתירתם אך העביר ביקורת על עצם הליך המשפט כמבוגרים ועל הווארד שר המשפטים. ב-2001 הם שוחררו לאחר המלצה של ועדת השחרורים לאחר שריצו שמונה שנות מאסר. ניתנו להם זהויות חדשות כדי שיוכלו לבנות את חייהם מחדש וצו איסור פרסום הוטל על כל פרטיהם החדשים, עם זאת ברשת האינטרנט פורסמו לא מעט פעמים תמונות ופרסומים אודות זהותם. באוגוסט 2012 תלה את עצמו גבר בריטי בן 36, בשל שמועת שווא שהתפרסמה עליו כי הוא רוברט תומפסון.
ב-2010 נאסר ונבלס שוב, לאחר שהפר את תנאי שחרורו ובמחשבו נמצאו תמונות וסרטונים של פורנוגרפיית ילדים והתעללות בילדים ב-2013 שוחרר, וארבע שנים לאחר מכן, בנובמבר 2017, דווח כי נאסר שנית על המשך אחזקת תוכני פורנוגרפיית ילדים.
פלומה באיזה
פלומה באיזה (באנגלית: Paloma Baeza; נולדה ב-1 במאי 1975) היא שחקנית ובמאית בריטית ממוצא מקסיקני.
ביוגרפיה.
באיזה גדלה במקסיקו. היא נולדה בלונדון לאב מקסיקני ולאם אנגלייה. הוריה היו מוזיקאים היפים. ב-1975 כשהייתה בת חמישה חודשים התחתנו הוריה בלונדון ועברו לחיות במקסיקו סיטי. תשע שנים אחר כך הם התגרשו.
ב-1985 חזרה באיזה עם אמה לאנגליה. היא נרשמה לשיעורי משחק והופיעה בתיאטראות בלונדון ובהפקות בטלוויזיה הבריטית. היא למדה אנגלית ואמנות הבמה באוניברסיטת בריסטול.
באיזה ביימה שני סרטים. ב-2001 ביימה את הסרט "Watchmen",שאותו כתבה עם השחקן קיליאן מרפי שגם כיכב בו. ב-2006 ביימה את סרט הטלוויזיה "The Window".
חיים אישיים.
בן זוגה של באיזה הוא התסריטאי, הסופר ובמאי הקולנוע אלכס גרלנד . לבני הזוג יש שני ילדים.
פלומה באאזה
פלומה באזה
מונומנט הרפובליקה
מונומנט הרפובליקה (בטורקית: Taksim Cumhuriyet Anıtı) הוא אנדרטה לאומית, הניצבת בליבה של כיכר טקסים בעיר איסטנבול שבטורקיה. האנדרטה מנציחה את הקמת הרפובליקה הטורקית בשנת 1923.
האנדרטה, בגובה של 11 מטרים, היא מבנה מלבני מצופה שיש, הניצב על גבי בסיס מעוגל בחלקו. בארבע פאות המבנה מצויות גומחות המחוברות זו לזו, ובהן מוצגות דמויות אדם יצוקות מארד של מוסטפא כמאל אטאטורק, עוזרו איסמט אינני ואישים נוספים ממייסדי הרפובליקה. אתאטורק מוצג באנדרטה הן כאיש צבא והן כמדינאי: בפאת האנדרטה הרחבה הפונה צפונה נראה אתאטורק לבוש במדי הצבא שלו; בפאה הנגדית, הפונה אל שדרות איסתיקלאל, נראים הוא וחבריו לבושים בבגדים אירופיים מודרניים. בין הדמויות שלצד אתאטורק נראים מיכאיל פרונזה וקלימנט וורושילוב. נוכחותם שם היא אזכור לסיוע הצבאי שהעניקה ברית המועצות בראשות ולדימיר לנין לטורקים במהלך מלחמת העצמאות שלהם.
מבנה האנדרטה ניצב בחלקה הדרומי של הכיכר. הוא מוקף מתחם עגול מרוצף שערוגות דשא נשתלו בהיקפו.
הקמת האנדרטה נעשתה ביוזמת אתאטורק עצמו. היא עוצבה על ידי הפסל האיטלקי פייטרו קנוניקה. האנדרטה נבנתה בתוך שנתיים וחצי בכספים שנאספו מן הציבור ונחנכה ב-8 באוגוסט 1928 עם נגינת ההמנון הלאומי בליווי שלושים אלף.
מתחם האנדרטה הוא אתר לאומי חשוב, שבו נערכים טקסים ממלכתיים.
ברתולומאיוס
המינוסקול הקרולינגי
בית הבטחון (מבטחים)
בית הבטחון (אורים)
אלרום
אורי בראונר כנרות
אורי בראונר כנרות (מכונה גם UBK) (נולד בדצמבר 1979) הוא מוזיקאי, זמר, מלחין ומעבד מוזיקלי ישראלי, סולן להקת "Ouzo Bazooka" וחבר בלהקת בום פם.
חייו.
כנרות נולד בהרצליה והחל לנגן גיטרה בגיל צעיר. בתיכון למד בבית הספר תלמה ילין במגמת הג'אז. במהלך לימודיו בתיכון החל לנגן גם על סקסופון. בתיכון פגש כנרות את עוזי פיינרמן ויובל זולוטוב, מי שלימים יהיו חבריו ללהקת בום פם. בשנת 1998 הצטרף מדי פעם להופעות עם להקת הזוהרים והחל לנגן באופן קבוע בהרכבים שונים. בשנת 2000, שלוש שנים לאחר סיום הלימודים, הוקמה להקת פז (Pezz) שהורכבה מחבריו לספסל הלימודים, עוזי פיינרמן בגיטרה, אדם שפלן בבאס, אייל תלמודי בסקסופון, כנרות בסקסופון, וחברו מלהקת הזוהרים רמי גבאי בתופים.
בשנים 2000–2003 ניגן עם מיכל קהן, אלקטרה, שי נובלמן, , ועוד. בשנת 2003 הקים את להקת בום פם יחד עם פיינרמן וזולוטוב. כשנה לאחר מכן (2004) הצטרף לבלקן ביט בוקס וניגן איתם באופן קבוע עד 2009. בשנת 2008 הצטרף ללהקת הרוק ב-2013 הקים את להקתו אוזו בזוקה יחד עם אדם שפלן על הבאס, עירא רביב על התופים ודני עבר-הדני על קלידים. ב-2012 הפיק לזמרת קרולינה את האלבום זוהר. ב-2014 החל שיתוף פעולה בין בום פם לזמרת המחאה הטורקיה .
אייבל טזמן
נערתו ששת
נערתו ששת (באנגלית: His Girl Friday) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה מטורפת משנת 1940 בבימויו של הווארד הוקס.
התסריט מבוסס על המחזה "העמוד הראשי" ("The Front Page") של בן הכט וצ'ארלס מקארתור משנת 1928. זאת קומדיה מסוג סקרובול עם דיאלוגים מהירים ושנונים וקצב מהיר של מצבים משתנים, בעיקר בין השחקנים הראשיים, קרי גרנט ורוזלינד ראסל. התסריט מתאר באופן קומי את העיתונאים הנמשכים למקצועם ומוכנים לעשות הכל (חוץ מרצח) כדי לזכות בסקופ טוב.
המונח "Girl Friday" מכוון לאשה העוזרת בתפקידים רבים במשרד כפי שששת עזר לרובינזון קרוזו.
ב-1993 הוחלט לשמר את הסרט בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית.
תקציר העלילה.
וולטר ברנס (קרי גרנט) הוא עורך ראשי בעיתון "מורנינג פוסט". הוא היה נשוי להילדגרד ("הילדי") ג'ונסון (רוזלינד ראסל) שהייתה עיתונאית בכירה תחת ניהולו. הנישואים לא האריכו וזמן קצר לאחר גירושיהם היא מגיעה למשרד העיתון ומבשרת לוולטר כי היא מאורסת לסוכן ביטוח בשם ברוס בלדווין (ראלף בלאמי). היא רוצה כעת לחיות חיים שקטים ולהקים משפחה וכעת היא עומדת לנסוע ברכבת עם ברוס ואמו לאולבני.
וולטר עדיין מאוהב בהילדי ועושה הכל כדי לחבל בקשר שלה עם ברוס. הוא יודע שעיתונאות היא עדיין בדמה ומפתה אותה לכתוב כתבה אחרונה בקשר לרוצח ארל ויליאמס המואשם ברצח שוטר ועומד להיות מוצא להורג. הילדי מגיעה לחדר העיתונאים בבניין המשטרה ובעזרת שוחד מצליחה לקבל ריאיון עם האסיר ויליאמס. בינתיים מעכב וולטר את ברוס, קונה ממנו פוליסת ביטוח שולח את עוזרו הגונב את ארנקו ומשתיל עליו את שעונו. ברוס נעצר באשמת גנבה ומשוחרר בערבות וא"חכ נעצר שוב באשמת הטרדה מינית של בחורה שנשלחה למשימה זו על ידי וולטר.