בצרפת, וואלקין הוסמכה כמיילדת, למדה הומיאופתיה, והמשיכה לעבוד למען נשים. ניסיון שלה להקים אגודה לעזרת אמהות צעירות ב-1838 כשל. שוב התקשתה במציאת עבודה, בין היתר משום שבאותה תקופה הוחלפו המיילדות הנשים ברופאים גברים. בשל הצורך לפרנס את עצמה, את אביה החולה ואת אחיה, שהיה אסיר פוליטי, נסעה סוזן לרוסיה בשנת 1839, בלווית אחייניתה שהייתה לה כבת. חייהן היו קשים בסנט פטרסבורג. היא מצאה מעט עבודה, אך קור החורף הכריע את בריאותה והיא חזרה לצרפת בשנת 1846.
רוחות חדשות נשבו בצרפת בפרוץ המהפכה הצרפתית של 1848 והמאבק על זכויות נשים שוב עלה לכותרות. וואלקין הצטרפה לפמיניסטיות סן סמיניאניות אחרות כמו יוג'ין ניבוייט (Eugénie Niboyet), פאולין רולנד (Pauline Roland), ז'אן דראוון (Jeanne Deroin), דזירה גיי ואליסה למונייה (Élisa Lemonnier) במאבק למען תעסוקת נשים, חינוך, השתתפות שוויונית במרחב הציבורי ותנאי עבודה הוגנים למורות, מינקות, תופרות ומיילדות. היא הקימה ארגון לתמיכה במינקות מקצועיות וכן יסדה את "החברה המאוחדת למיילדות". היא כתבה על כך רבות "ב"קול הנשים"," עיתון פמיניסטי חדש שהטיף לחינוך ושחרור נשים ויצא בפריז. סביב המהומות ברפובליקה, העדר מימון ופעילות ממשלתית עוינת, עזבה שוב את צרפת, הפעם ללואיזיאנה, בשנת 1848. שם הצטרפה לצרפתים "אוטופיסטים" שהתיישבו בניו אורליאנס כמה שנים קודם לכן ונשאו את דגל התמיכה בפמיניזם והתנגדות לסחר עבדים. סוזן וואלקין זכתה לראות את תוצאות מלחמת האזרחים וקיוותה כי זכויות הנשים תוכרנה בעקבותיה. מבחינה אישית, חוותה את פטירת אחותה שאצלה גרה בניו אורליאנס, 1849 והפסידה את כל חסכונותיה עקב מאורעות המלחמה. חזרה לצרפת בשנת 1860. בנאמנות לעיקרון התעמולה הפעילה, כתבה את זכרונותיה בספר כדי להשאיר אחריה מורשת כתרומה למאבק. האוטוביוגרפיה שלה "זכרונות בת העם,"או בשמה הנוסף "סנט סימוניאנית במצרים" יצאה לאור בשנת 1866.
סוזן וואלקין נפטרה בפריז בדצמבר 1876 או בינואר 1877.
הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם הרברט הובר
הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם הרברט הובר (באנגלית: The Herbert Hoover Presidential Library and Museum) הם הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים העוסקים בהנצחתו של נשיא ארצות הברית ה-31, הרברט הובר. המרכז הנשיאותי ממוקם בעיירה מערב בראנץ', איווה.
היסטוריה.
בשנת 1954, קבוצת חברים של הנשיא לשעבר הרברט הובר הקימו קרן שעתידה היה לממן את מורשתו ואת חייו של הנשיא לשעבר. תחילה התכנון היה אמור להיות מבנה צנוע שיספר את חייו של הובר, חיי אשתו וכהונתו בתוך הבית הלבן. כאשר הובר שמע על כך, הוא החליט להפוך את המקום לספרייה נשיאותית שתיקרא על שמו.
המרכז נחנך רשמית ונפתח לציבור ב-10 באוגוסט 1962, ביום ההולדת ה-88 של הובר. בניין הספרייה והמוזיאון המקורי הורחב מספר פעמים במספר הזדמנויות על ידי הארכיון הלאומי של ארצות הברית.
לואיזה, נסיכת הסן-דרמשטאדט (1757–1830)
לואיזה, נסיכת הסן-דרמשטאדט (בגרמנית: Louisa, von Hessen-Darmstadt; 30 בינואר 1757 – 14 בפברואר 1830), הייתה נסיכה גרמנית, ולאחר מכן הדוכסית הגדולה של סקסוניה-ויימאר-אייזנך.
ביוגרפיה.
לואיזה נולדה ב-30 בינואר 1757 בברלין שהשתייכה לממלכת פרוסיה, ללודוויג התשיעי, רוזן הסן-דרמשטאדט, ולקרולינה, רוזנת פפאלץ-צווייבריקן, בתם של כריסטיאן השלישי, רוזן פפאלץ-צווייבריקן וקרולינה, רוזנת נסאו-זארבריקן.
אחת מאחיותיה, פרדריקה לואיזה, הייתה נשואה לפרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה. כשקיסרית רוסיה יקתרינה השנייה חיפשה בשנת 1773 כלה מתאימה לבנה פאבל, יורש העצר בן ה-19, היא התייעצה עם ידידה פרידריך השני, מלך פרוסיה, שהציע את אחת משלוש בנותיו הלא נשואות של לודוויג התשיעי. הקיסרית, שלא ידעה איזו מבין שלוש הנסיכות לבחור לבנה, הזמינה את לואיזה יחד עם אחיותיה אמליה ווילהלמינה יחד עם אימן, קרולינה, לביקור בחצר המלוכה הרוסית.
הנסיכות נסעו דרך ברלין לנמל, בו ארבע ספינות רוסיות שנשלחו על ידי הקיסרית לקחו אותן לרוסיה. מפקד הצי הקטן היה חברו הטוב ביותר של הנסיך פאבל, הרוזן אנדריי רזומובסקי, שנשבה בקסמיה של אחותה וילהלמינה מיד. יומיים לאחר הגעתן לסנקט פטרבורג בחר הנסיך הגדול פאבל באחותה וילהלמינה ככלתו.
ב-3 באוקטובר 1775 התחתנה לואיזה עם קרל אוגוסט, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך, זמן קצר לאחר שתפס הלה את השלטון.
בשנת 1806 נכבשה הדוכסות על ידי הכוחות הצרפתיים, אולם לואיזה שכנעה את נפוליאון להשאיר את הדוכסות בידי בעלה, בתנאי שיבטל את בריתו עם פרוסיה. במהלך קונגרס וינה בשנת 1815 שודרגה הדוכסות לדוכסות גדולה, ולאחר מכן פעלה לואיזה לכינון היחסים הדיפלומטיים של הדוכסות. בשנת 1825 נחגגה חתונת הזהב של קרל אוגוסט ולואיזה, וב-14 בפברואר 1830 מתה לואיזה בויימאר.
משפחתה.
ב-3 באוקטובר 1775 התחתנה לואיזה עם קרל אוגוסט, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך, ממנו נולדו לה 7 ילדים:
שכרון חושים
לוחם אש
לוחם אש (נקרא גם: כבאי) הוא מונח המשמש לתיאור אדם שעבר הכשרה להתמודדות עם שרפות, תקריות בהן מעורבים חומרים מסוכנים וחילוץ לכודים.
הכשרה.
בישראל לימודי כבאות בנויים על פי תקנים של המשרד לביטחון פנים, המציב דרישות הכשרה מסוימות ומפקח על מסלולי ההכשרה. הלימודים מתקיימים במכללה הארצית לכבאות והצלה לישראל.
הלימודים מורכבים מהכשרה במספר רמות, כיבוי אש בסיסי, קורס כבאים מתקדם, מפקדי צוותים, קציני כיבוי אש, וקורסים להדרכה ופיקוח.
פעילות לוחמי האש.
הצלת נפש, רכוש וחילוץ לכודים במקרים הבאים:
כבאות והצלה:
מניעת דליקות והדרכה:
קוסטאס פאפאניקולאו
קונסטנטינוס "קוסטאס" פאפאניקולאו (ביוונית: 'Κωνσταντίνος "Κώστας" Παπανικολάου, נולד ב-31 ביולי 1990 בטריקלה, יוון) הוא כדורסלן יווני המשחק בעמדת הסמול פורוורד בקבוצת אולימפיאקוס מהליגה היוונית והיורוליג ובנבחרת יוון.
קריירת משחק.
קריירת מועדונים.
פאפאניקולאו החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת אריס סלוניקי היוונית, ששיחקה אז בליגת העל. הוא שיחק בקבוצה במשך עונה אחת, שבמהלכה זכה בפרס ה-MVP של משחק אולסטאר הצעירים של הליגה, ובפרס השחקן הצעיר של העונה בליגה. לאחר עונה זו () עבר פאפאניקולאו לאולימפיאקוס פיראוס תמורת סכום של 950,000 אירו, כשחוזהו כולל שכר של 1.3 מיליוני אירו למשך תקופה של חמש שנים וסעיף יציאה ל-NBA על סך מיליון אירו. הוא שיחק בקבוצה במשך ארבע עונות, שבמהלכן זכה איתה בשתי אליפויות יורוליג רצופות (, ), פעם אחת באליפות הליגה היוונית (2012) ובפרס הכוכב העולה של היורוליג לעונת . כמו כן, פאפאניקולאו העמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA 2012, בו נבחר בסיבוב השני (#48) על ידי ניו יורק ניקס.
בקיץ 2013 חתם פאפאניקולאו בברצלונה תמורת 1.5 מיליון יורו שהועברו לקבוצתו הקודמת, על חוזה של 5.5 מיליון יורו לשלוש שנים, עם אופציה לשנה נוספת. החוזה כלל סעיף יציאה ל-NBA של 1.1 מיליון לקיץ הראשון ו-0.75 מיליון לקיץ השני. במהלך השנים זכויות השחקן עליו ב-NBA עברו מניו יורק לפורטלנד טרייל בלייזרס (במסגרת שכלל את ריימונד פלטון) ומשם ליוסטון רוקטס (בטרייד על תומאס רובינסון). אחרי שזכה עם ברצלונה באליפות הליגה הספרדית בעונתו הראשונה בקבוצה, עבר פאפאניקולאו בספטמבר לשחק ביוסטון. במהלך עונת הרוקי שלו, שבה היה מושבת לזמן רב עקב פציעה, השתתף במשחק הכוכבים העולים בסוף-שבוע האולסטאר של ה-NBA, והעמיד ממוצעים של 4.2 נקודות ו-2.7 ריבאונדים ב-18.5 דקות למשחק. בסיום העונה חוזהו ביוסטון הוארך בשנה.
ביולי הועבר פאפאניקולאו יחד עם ג'ואי דורסי, ניק ג'ונסון, פאבלו פריג'יוני ובחירת סיבוב ראשון בדראפט 2016 לדנוור נאגטס, בטרייד שהעביר ליוסטון את טיי לוסון ובחירת סיבוב שני בדראפט 2017. כחודש לאחר מכן הוא נופה מסגל הנאגטס, והוחתם על ידי הקבוצה מחדש בנובמבר. בינואר הוא נופה מסגל הנאגטס פעם נוספת. שבועיים לאחר מכן חתם פאפאניקולאו באולימפיאקוס פעם נוספת, לתקופה של שנתיים וחצי. בקיץ 2018 האריך "פאפא" את חוזהו
באולימפיאקוס בשלוש שנים נוספות.
קריירה בינלאומית.
פאפניקולאו זכה עם נבחרת יוון הצעירה במדליית כסף באליפות אירופה עד גיל 18 ב-, ובמדליית הזהב בזו של שנת . בשנה שלאחר מכן זכה עם הנבחרת הלאומית עד גיל 19 במדליית הכסף באליפות אירופה עד גיל 19, ובשנה לאחר מכן זכה עם נבחרת העתודה של יוון באליפות אירופה עד גיל 20, נבחר לחמישיית הטורניר והוכתר ל-MVP. ב- הופיע לראשונה במדי הנבחרת הבוגרת של יוון, במשחק ידידות. ב- זכה עם נבחרת העתודה במדליית הכסף בטורניר שזכתה בו שנה קודם לכן. פאפאניקולאו שיחק במדי נבחרת יוון בארבעה טורנירי יורובאסקט (2011, 2013, 2015, 2017), בטורניר הקדם-אולימפי של אולימפיאדת לונדון ב-2012 ובמונדובאסקט 2014.
פאראנק מרגוליס
קוסטס פאפאניקולאו
קוסטס פפניקולאו
גל השרפות בישראל (2016)
מ-22 ועד 27 בנובמבר 2016 אירע גל שרפות בישראל שבמהלכו טיפלה הרשות הארצית לכבאות והצלה ביותר מ־1,700 שרפות בשטחים פתוחים ובנויים באזורים שונים ברחבי ישראל. שריפות גדולות במיוחד דלקו בחיפה – שבה היו כמה מוקדי בעירה בתוך העיר – בזכרון יעקב, בגוש טלמונים, בהרי ירושלים ומקומות נוספים. מדו"ח מבקר המדינה על ההיערכות לשריפות, הפיצויים שניתנו בגינן, והעלויות למשק עולה כי השריפות כילו שטחים בגודל של כ-41 קמ"ר, וכתוצאה מהן נפגעו כ־1,900 דירות – מהן כ-580 נפסלו למגורים – וניזוקו 123 כלי רכב.