בסאנסקי מוסט התגוררה קהילה יהודית ספרדית קטנה, המתועדת לפחות מראשית המאה ה-20. ב-1903 הוקם בית העלמין הקהילתי קְרוּהָרִי (בבוסנית: “Kruhari"). בית העלמין משתרע על שטח של 200 מטר מרובע. ב-1921 נמנו ביישוב 66 יהודים. לאחר מלחמת העולם הראשונה החלה בקהילה פעילות ציונית ענפה. בפרוץ מלחמת העולם השנייה נמנו בסאנסקי מוסט 94 יהודים. לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית, הועבר האזור לחזקת ממשלת הבובות של האוסטאשה והוחל ברדיפות יהודים. בני הקהילה גורשו למחנות ההשמדה ואיש לא ניצל.
ב-1972 הוקמה בשטח בית העלמין אנדרטה לזכר קרבנות מלחמת העולם השנייה ובכלל זה יהודי האזור, ומשולבים בה סמל המגן דוד והצלב הנוצרי. האנדרטה ניזוקה במהלך מלחמת בוסניה ולא תוקנה. נכון ל-2005 היה בית העלמין קיים בשטח העיר. בית העלמין הוקף גדר אבן שבורה בחלקה, ללא שער כניסה ולא תוחזק. במקום פזורות מצבות, כולן תוארכו למאה ה-20 והכיתוב עליהן היה בעברית ובסרבו-קרואטית.
אפי דרעי
יחסי איחוד האמירויות הערביות–ערב הסעודית
יחסי איחוד האמירויות הערביות–ערב הסעודית (בערבית: العلاقات السعودية الإماراتية) הם היחסים הדיפלומטיים בין איחוד האמירויות הערביות ובין הממלכה הערבית הסעודית. שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי מזדהות, ארגון לשיתוף פעולה אסלאמי ובליגה הערבית.
היסטוריה.
לפני הכרזת מדינת האמירויות (1960-1971).
ערב הסעודית הייתה בין המדינות הערביות היחידות שלא הכירו באיחוד האמירויות הערביות. הסיבה לכך היא בשל סכסוכי גבול מתמשכים על אזורים שונים במדינת האמירויות. כגון, אל בוריימי שהיה בבעלות (דה פקטו) ממשלת עומאן. ממשלות ערב הסעודית ואיראן טענו ששטחים מסוימים באיחוד האמירויות הערביות שייכים למדינתם. סכסוכים אלה החלו להתגבר בשנות ה-60, עקב גילוי נפט רבים וצמיחת הכלכלה במדינה.
בשנת 1990, ממשלת עיראק האשימה את איחוד האמירויות הערביות ואת כווית בהפקה מוגברת של נפט. מדינת האמירויות נלחמה בעיראק והביאה לשחרור כווית, מה שגרם לשיפור מעגל קשרי החוץ שלה. עם זאת, ערב הסעודית בדומה לאיראן, המשיכה להתנגד לקבלת עצמאותה.
לאחר הכרזת העצמאות (1971-היום).
לאחר קבלת העצמאות של מדינת איחוד האמירויות הערביות, היחסים בינה לבין ערב הסעודית נשארו עוינים וקרים. עם זאת, הסכסוך הגבולי בין המדינות נפתר בשנת 1974, כאשר חלק מהכפרים של מדינת האמירויות הועברו לבעלות ממשלת עומאן וערב הסעודית. לאחר מכן, היחסים בין המדינות השתפרו והיקף הסחר ביניהם החל להתפתח משנה לשנה. היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו בסוף שנת 1974.
היחסים בין המדינות התחזקו אף יותר לאחר עלייתו של מוחמד בן סאלמן שפיתח יחסים אישיים טובים עם מוחמד בן זאיד, שליט מדינת איחוד האמירויות הערביות. בשל קרבתם הגאוגרפית, המדינות מקיימות קשרים בתחומים רבים כגון התיירות, המסחר, הכלכלה, תרבות ועוד. נכון לשנת 2008, כ-5000 סעודים חיים באיחוד האמירויות הערביות.
רצח יד החמישה
יאן סלוט
רומק יאן ברנרד סלוט (27 באוגוסט 1945 חרונינגן - 11 ביולי 1999 ניווחיין) היה מהנדס אלקטרוניקה הולנדי. בשנת 1995 הוא טען כי גילה שיטה מהפכנית לדחיסת נתונים אותה כינה בשם "שיטת הקידוד הדיגיטלי של סלוט". לטענתו, הוא יכול לדחוס מידע של סרט שלם לתוך 8 קילובייטים בלבד - שיטת דחיסת נתונים ואחסון שאינה בת השגה אפילו בימינו. הוא מת ב-11 ביולי 1999 בפתאומיות מהתקף לב, ימים ספורים לפני שעמד לחתום על חוזה למכירת המצאתו. האופן בו עבדה שיטת הדחיסה שלו לא התגלה מעולם, ומאז מותו לא קם ממציא עם הצהרה על תגלית דומה או קרובה לה.
ביוגרפיה.
סלוט היה הבן האחרון מבין שלושה ילדים. אביו של סלוט, שהיה מנהל בית ספר, עזב את המשפחה זמן קצר לאחר לידתו. סלוט נרשם לבית ספר הולנדי טכני אך נשר במהרה מהלימודים והחל לעבוד בתחנת רדיו. לאחר שהשלים שירות חובה בשורות הצבא ההולנדי, השתקע סלוט באוטרכט יחד עם אשתו. הוא עבד עבור פיליפס אלקטרוניקה בעיר איינדהובן, אך פרש מן העבודה בשנת 1978 לאחר שנה וחצי, עבר לצפון הולנד לעיר חרונינגן והחל לעבוד בחנות וידאו ואודיו בעיר. לאחר מכן שוב העתיק את מקום מגוריו, הפעם לניווחיין, שם פתח עסק עצמאי והתפרנס מתיקון טלוויזיות ומכשירי סטריאו.
בשנת 1984 החל סלוט להתעניין בעולם המחשוב ולמד לתכנת על דגמי המחשבים האישיים הראשונים בזמנו, דוגמת הקומודור 64 ומקביליו. באותה תקופה עלה בראשו הרעיון לפתח שירות תיקונים ארצי שיכלול מאגר מידע המכיל את כל נתוני התיקונים. רעיון זה הוא שהוביל לצורך למצוא שיטה לאחסן נתונים רבים בצורה יעילה וחסכונית יותר.
שיטת הקידוד של סלוט.
בשנת 1995, סלוט טען כי פיתח שיטה לאחסן מידע של סרט באורך שלם (כשעה וחצי) על גבי התקן בעל קיבולת של 8 קילובייט בלבד. לצורך השוואה, בשיטה המתקדמת ביותר בימינו, סרט באיכות נמוכה דורש פי 10,000 יותר שטח אחסון, ואילו סרט באיכות גבוהה דורש לערך פי 175,000 יותר שטח אחסון מהערך בו נקב סלוט.
בשנת 1996 מצא סלוט משקיע ליזם שלו, הולנדי בשם ג'וס ון רוסום שעבד בתחום הסיגריות. באותה שנה, הם רשמו פטנט על המצאתו של סלוט למשך 6 שנים בהולנד, סלוט נרשם כממציא הפטנט ואילו ון רוסום כבעל הפטנט.
למרות הפנטסטיות המוגזמת לכאורה שבמיזם, היו משקיעים שראו בו פוטנציאל. בשנת 1999 משקיע בשם מרסל בואקהורן הצטרף לצוות. במרץ 1999 הוצגה שיטת הקידוד בפני רואל פייפר, מבכירי המנהלים בפיליפס. פייפר עזב את תפקידו בחברת פיליפס ובחודש מאי 1999 הצטרף לצוותו של סלוט בתור מנכ"ל, שם החברה נקרא The fifth force ("הכוח החמישי") כפרפרזה על ארבעת כוחות היסוד בטבע ועל הכוח ה"חמישי"- המידע.
מותו.
ב-11 ביולי 1999 יאן סלוט נמצא מת בחצר ביתו, כפי הנראה הוא מת מהתקף לב. הוא מת יום אחד בלבד, לפני שיכל לחתום על חוזה משמעותי עם רואל פייפר, מבכירי המנהלים בחברת פיליפס.
משפחתו נתנה את הסכמתה לבצע בו נתיחה שלאחר המוות, אך נתיחה שכזו לא בוצעה בפועל. הוא הותיר אחריו אישה ושלושה ילדים.
טום פרקינס, יזם ומשקיע אמריקאי, הסכים להשקיע בטכנולוגיה לאחר מותו של סלוט. פרקינס ופייפר היו עתידים לעשות הון רב ולהמשיך לפתח את הטכנולוגיה שסלוט הגה, אלא שרכיב חשוב בטכנולוגיית הקידוד, מהדר שהיה מותקן על דיסקט, אבד ועל אף מאמצים רבים מעולם לא נמצא.
דה פרגמנטציה
הפחתת קיטוע
פרננדו, דוכס ויזאו
פרננדו, דוכס ויזאו (בפורטוגזית: Fernando de Portugal, Duque de Viseu; 17 בנובמבר 1433 - 18 בספטמבר 1470), היה בנו של דוארטה, מלך פורטוגל, ואביו של מנואל הראשון, מלך פורטוגל.
ביוגרפיה.
פרננדו נולד באלמיירי ב-17 בנובמבר 1433, לדוארטה, מלך פורטוגל וללאונור מאראגון, מלכת פורטוגל, בתם של פרננדו הראשון, מלך אראגון ולאונור אורקה מקסטיליה, רוזנת אלבורקרקה. בשנת 1438 מת אביו, ואחיו אפונסו החמישי, מלך פורטוגל ירש את כס המלכות, ואילו פרננדו קיבל את התואר נסיך פורטוגל. בשנת 1451 נולד אחיינו ז'ואאו, נסיך פורטוגל, אולם הוא מת לאחר זמן קצר, ופרננדו חזר להיות יורש העצר. בשנת 1452 נולדה אחייניתו ז'ואנה, נסיכת פורטוגל, אשר הפכה ליורשת העצר, וזמן קצר לאחר מכן הוא ניסה לברוח למדינה אחרת בחיפוש אחר הרפתקה, אולם אחיו שלח אחריו את כוחותיו והם אילצו אותו לחזור לפורטוגל. בשנת 1453 קיבל פרננדו את התואר דוכס בז'ה, ובשנת 1458 הוא התלווה לאחיו במסעו לצפון אפריקה. בשנת 1460 קיבל פרננדו את התואר דוכס ויזאו, ובשנת 1468 הוא פיקד על מסע למרוקו וכבש את קזבלנקה. ב-18 בספטמבר 1470 מת פרננדו בסטובל, ובשנת 1495 הוכתר בנו כמנואל הראשון, מלך פורטוגל.
משפחתו.
בשנת 1447 התחתן פרננדו עם ביאטריש מפורטוגל, דוכסית ויזאו, בתם של ז'ואאו, מושל פורטוגל ואיזבל מברסלו, ממנה היו לו 10 ילדים:
הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל
שלום יצחק מזרחי
הרב שלום יצחק מזרחי (י"ב בטבת ה'תרפ"א, 23 בדצמבר 1920, חלב – כ"ו בטבת ה'תשנ"ה, 29 בדצמבר 1994, ירושלים) היה דיין ישראלי שכיהן כדיין בבית הדין הרבני הגדול בירושלים. מחבר ספרי שו"ת דברי שלום.
ביוגרפיה.
נולד בחלב (ארם צובא) שבסוריה לאביו הרב משה עזרא מזרחי, אב בית הדין בעיר, ולאמו רינה, בתו של הרב שלום הדאיה ראש ישיבת המקובלים בית אל בירושלים.
נקרא שלום על-שם סבו הרב שלום הדאיה ויצחק על-שם סב אמו, רבי יצחק לבטון, דיין בחלב (נכדו של הרב חיים מרדכי לבטון).
בהיותו בן שנה וחצי עלתה אמו לארץ ישראל ללא אביו על מנת לטפל במחלת השחפת שבה חלתה, ולקחה אותו עמה, אך היא נפטרה כעבור זמן קצר.
גדל בירושלים בשכונת אהל משה, אצל סבו הרב שלום הדאיה וסבתו שרה. בן דודתו - מזל הדאיה, הוא הרב שאול קצין רבה של קהילת החלאבים "שערי ציון" בברוקלין.
ילדותו.
את ראשית חינוכו ולימודו התורני קיבל מסבו ובכותאב של יוצאי חלב שעל יד בית הכנסת עדס בשכונת נחלאות.
בהיותו בן עשר, החל ללמוד בישיבת פורת יוסף בעיר העתיקה אצל הרבנים עזרא עטייה, יעקב עדס ואליהו לופס. הרב עטייה העריך את גדלותו התורנית, וכינהו "המעיין".
מצעירותו רקם קשרים עם גדולי ירושלים, בהם הרבנים פנחס אפשטיין, צבי פסח פרנק, דוד יונגרייז ואריה לוין.
בשנת ה'תרצ"ט (1939) נשא את מטילדה בת הרב עזרא עבאדי שעיו שהיה דיין וראש ישיבה בחלב. לזוג נולדו שמונה בנים ושתי בנות.
לאחר נישואיו החל לשמש כר"מ וכראש כולל בישיבת פורת יוסף ובישיבת שערי ציון שייסד הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל.
נסיעתו לחלב.