בפברואר 2017 השתתפה ישראל במשחקי הבית האזורי שנערכו באסטוניה. לנבחרת הצטרפה אלופת ישראל דניז חזניוק, שהחליפה את שחר פאר שפרשה מטניס. ישראל סיימה במקום האחרון בבית לאחר שהפסידה את כל שלושת המפגשים. בפליאוף הירידה הפסידה ישראל 2-1 לגיאורגיה וירדה לבית האזורי מספר 2 לראשונה מאז 1999.
ב-2018 צורפה לנבחרת, אלופת ישראל הטריה ולדה אקשיברובה במקומה של דניז חזניוק, המדורגת הבכירה בין הישראליות, שלא זומנה לנבחרת בנימוק "שיקולים חברתיים". בטורניר הבית האירופי-אפריקאי מס' 2 שנערך באתונה באפריל 2018 עלתה הנבחרת לשלב ההצלבה. גם ניקול נדל ולינה גלושקו צורפו לנבחרת. בהמשך צורפו לנבחרת שלי ברזניאק אלופת ישראל לשנת 2019, ושביט קמחי.
נבחרת ישראל בטניס נשים
מייקל דגלאס
ויטמין סי
פלאפון (חברה)
חגים ניידים (נצרות)
בנצרות חג נייד הוא יום חג או תענית שמועדו אינו קבוע לתאריך מסוים, אלא נקבע מדי שנה בהתאם למועד חג הפסחא (וראו שם לעניין דרך קביעת מועדו של חג זה). בדרך כלל התקופה בה חלים חגים אלה, או חלק ממנה, מכונה "עונת הפסחא" ולא כל החגים נחוגים על ידי כל הכנסיות. נוסף לחגים אלה, עשויים גם חגים נייחים משניים, כגון חגי קדושים, לנוע למועד אחר כתוצאה מחפיפה או מקרבת יתר לאחד מהחגים הניידים.
המונח הושאל גם לדתות אחרות וחל לעיתים גם על חגים לא דתיים. ביהדות ובחגיה הלא דתיים של מדינת ישראל קיימים מצבים בהם תאריכיהם של חגים משתנים אולם מסיבות אחרות (בדרך כלל כדי שלא יחולו בשבת או בימי שישי) ובאופן שונה (הזזה של יום או יומיים בלבד). בכל אופן, חגים אלה אינם ניידים בהוויתם והביטוי אינו נוהג לגביהם.
חגים ניידים בנצרות.
הפסחא.
חג הפסחא נחגג ביום ראשון בשבוע, החל אחרי מילואו של הירח שחל אחרי ה-21 במרץ.
פטרו הצעיר
פטרו הצעיר (רומנית: Petru cel Tânăr; 1546 - 19 באוגוסט 1569), שליט ולאכיה בין ספטמבר 1559 ליוני 1568.
חייו.
פטרו כונה הצעיר משום שהיה בן 13 בלבד בעלייתו לשלטון. הוא היה הבן של מירצ'ה החמישי (הרועה) ושל קיאז'נה, בתו של פטרו רארש ונכדתו של שטפן הגדול.
אחרי מותו של מירצ'ה הרועה, ב-21 בספטמבר 1559 בויארים גולים ניסו לקחת את השלטון מידי אלמנתו קיאז'נה ובנה. בין התאריכים 25 בספטמבר 1559 ו-24 באוקטובר 1559 התקיימו שלושה קרבות בין צבא הגולים ובין לתומכי המשפחה של מירצ'ה הרועה.
בקרב הראשון בכפר רומנשט ניצחו הגולים, אולם בעימות השני בשרפטשט ידם של תומכי השליט המנוח הייתה על העליונה. הקרב המכריע התנהל ביישוב בויאן (Boiani) ובו ניצח פטרו הצעיר, בתמיכת הטורקים. ב-24 באוקטובר 1559 הוא קיבל את האישור להכתרתו מידי הסולטאן.
מתואר כבעל אופי רך ונוטה לאדיקות, פטרו הצעיר היה שונה מאביו. בגלל גילו, רסני המדינה נמצאו בידי אמו, קיאז'נה, שהייתה מיומנת בניטרולן של הקנוניות של הטוענים השונים לכתר ושל הקובלנות שהועלו נגדה בפני הסולטאן על ידי הנסיך של טרנסילבניה, יאנוש ז'יגמונד.
בשנת 1563 השיאה קיאז'נה את בנה לאלנה קרפוביץ', בתו של הבאן של לוגוז' וקאראנסבש, מיקלוש קרפוביץ'. אולם הנישואים התפרקו כעבור שלוש שנים והאלנה חזרה לבאנאט.
אחרי שסר חינה של קיאז'נה בעיני הטורקים, פטרו נקרא לאיסטנבול ונכלא. הוא נפטר ב-19 באוגוסט 1569 בקוניה ונקבר שם בכנסיית הטרנספיגורציה.
קישורים חיצוניים.
Sorin Bulboacă "Prerogativele militare ale banilor de Caransebeş în secolele XVI-XVII", Studii de ştiinţă şi cultură, Anul 6, Nr.2 (21), iunie 2010
יופמיזם
בובקאט
חברת בובקאט (באנגלית: Bobcat; שמשמעו בעברית: שונר) היא יצרנית ציוד מכני הנדסי שמפעליה מצויים בפארגו המערבית, גווינר וביסמרק, בדקוטה הצפונית. מ-1995 בובקאט היא חברת־בת של Doosan infracore Company. החברה מייצרת ומוכרת מיני-מעמיסים (Skid loaders), מיני-מחפרים, רכבי שירות קומפקטיים וציוד הידראולי תחת שם המותג Bobcat. זוהי אחת החברות המרכזיות הפועלות בדקוטה הצפונית.
המיני-מעמיס הומצא בידי חברת Melroe Manufacturing Company כאשר הם ייצרו את דגם M-400 ב-1960. בשם "בובקאט" נעשה שימוש לראשונה ב-1962 על מיני-מעמיס מדגם 440. חברת מלרו נרכשה בידי אינגרסול-ראנד ב-1995.
למרות שהמילה "בובקאט" משמשת לפעמים לתיאור המיני-מעמיס, שימוש כזה איננו נכון. חברת בובקאט היא מותג עולמי ומייצרת ציוד מגוון תחת שם זה. חברת בובקאט מנהלת קמפיין נרחב על מנת למנוע משם המותג להפוך לשם גנרי.
לוגו החברה אומץ באופן בלתי רשמי כסמלן של יחידות הצמ"ה של חיל ההנדסה הישראלי, מאחר שסמל השונר זוהה בטעות כחתול, CAT, כשמה המקוצר של חברת קטרפילר המספקת את רוב הציוד המכני ההנדסי לצה"ל.
חגי קדושים נוצריים
יוסף פיינברג
יוסף פיינברג (י' בתשרי תרט"ז ספטמבר 1855 - כ"ו באדר תרס"ג 1902) היה ממייסדי ראשון לציון.
קורות חיים.
נולד בעיר סבסטופול שבאוקראינה למשפחה יהודית עשירה. הוא למד כימיה בגרמניה ובשווייץ ורכש שליטה בשפות אירופיות. עם שובו לרוסיה עבד בבית חרושת לסוכר בקייב. נשא את ברטה, בת אליהו ורוזה ציפרמן. אחותה של ברטה, פאני, הייתה אשת התעשיין הבילוי"י יעקב הרצנשטיין.
פרעות "הסופות בנגב" שפרצו ברוסיה ב־1881 עוררו בו את הרגש הציוני, והוא הצטרף לחובבי ציון והחליט לעלות לארץ ישראל. לפני שעלה נפגש עם משה לייב לילינבלום, מראשי חובבי ציון, וזה נתן לו מכתב המלצה לזלמן דוד ליבונטין, שנשלח על ידי חובבי ציון לקנות אדמה להקמת מושבה בארץ ישראל. יחד עם לבונטין תרו אחרי אדמות בדרום הארץ, אך לא מצאו. פיינברג חזר לרוסיה להעלות את אשתו ושני בניו, ואת אחיו בוריס וישראל פיינברג (אביו של אבשלום פיינברג). לבסוף, לאחר חיפושים, קנו 3340 דונם באדמת עיון קרא שם הקימו את הבתים הראשונים של ראשון לציון.
עד מהרה הגיע המשבר, הכסף אזל ובבאר שחפרו לא נמצאו מים. היה צורך לחפור באר עמוקה יותר ולהשיג כספים על מנת למנוע את התמוטטות המושבה. פיינברג המשכיל ויודע השפות נבחר לשליחות זו ויצא באוניה לאירופה, שם נפגש עם יהודים רבים ועם אנשי כל ישראל חברים. לבסוף פגש את צדוק כהן, הרב של פריז וזה ארגן לו פגישה עם הברון רוטשילד. הברון בן ה־37 התרשם מאוד מהמתיישב בן ה־27 המבקש לבנות את ביתו בארץ ישראל, וניאות להלוות למושבה 30,000 פרנק צרפתי שישמשו לחפירת הבאר ולקניית ציוד לאיכרים. תמורת סיוע זה על המתיישבים היה לקבל את מרותו של שמואל הירש מנהל מקוה ישראל, שנתמנה לשמש משגיח וגזבר של המושבה. בעזרת הכספים נרכש ציוד קידוח והבאר נחפרה עד עומק 48 מטר, שם נמצאו מים. פיינברג הקים משק חלב ומצבו הכלכלי השתפר. הוא קנה לאשתו ברתה פסנתר, ובלילות היו באים אליהם איכרים ופועלים ושרים בליווי נגינתה של ברתה. פיינברג נבחר ליו"ר הוועד של מתיישבי ראשון.
בעת המרד בראשון נגד פקיד הברון יהושע אוסוביצקי, היה יוסף פיינברג בראש המורדים. בעת ביקורו הראשון של הברון רוטשילד בארץ, היו חילופי דברים בינו ובין פיינברג. על חילופי דברים אלה נוצרה אגדה אורבנית המתארת את שיחתם כך: אמר הברון לפיינברג: "אתה הכנסת אותי לעניין זה, וכאיש משכיל היה עליך לשמור כי לא תגיע המריבה עד כדי כך. מכור נחלתך וצא מפה". על כך ענה לו פיינברג: "כל המיליונים שלך לא יהיה בכוחם להוציאני מכאן אדוני הברון". "אם כך-אתה נחשב בעיני כמת" ענה לו הברון. פיינברג הלך לביתו וכתב מכתב לברון: "חשבתי את עצמי למת ואבוא אל עולם האמת. לא נתנוני להיכנס כי אמרו, חי אנוכי. כאשר אמרתי לבית דין של מעלה שהברון אמר לי כי מת אנוכי, ענוני כי אין בכוחו של הברון לגזור על החיים והמתים".
פיינברג סירב לעזוב, ולחץ גדול הופעל עליו. יהודה לייב פינסקר ולילינבלום שלחו אליו מכתבים והפצירו בו לעזוב ולא לסכן את תמיכת הברון. פיינברג אמר לבסוף: "אם פינסקר ולילינבלום אומרים שכך דורשת טובת היישוב – הריני נכנע". לאחר חמש וחצי שנים מכר פיינברג את נחלתו ועזב את ראשון לציון. אחיו בוריס חזר לרוסיה, ואחיו ישראל (לוליק) פיינברג עבר לגדרה. יוסף פיינברג פתח בית בד בלוד, אך העסק לא הצליח ועוקל לבסוף. הוא הגיע לפת לחם ותקופה מסוימת עבד כעגלון. לבסוף התיישב ביפו ופתח שם בית מרקחת.
בשנת 1902 לקה בריאותיו ובעצת רופאו נסע להבראה ביריחו. בוקר אחד נכנס בעל הבית הערבי לחדר ממנו לא יצא פיינברג מספר ימים ומצא אותו מת. הוא נקבר בבית הקברות בהר הזיתים. ברטה אלמנתו האריכה ימים 33 שנים אחריו ונקברה לידו.
מוזיאון הבאר הראשונה בראשון לציון (מצאנו מים) נקרא על שם יוסף פיינברג. בתו דורה בלוך הייתה בין חטופי אנטבה, נרצחה בבית חולים בקמפלה לאחר מבצע יונתן, בהוראתו של אידי אמין.
פיינברג הוא גיבור מחזהו של אברהם עוז "הר תפארת", שהועלה בתיאטרון אלפא לאמנויות המופע בתל אביב בשנת 2021..
אלישבע ברק
נכסי מלוג
נִכְסֵי מְלוֹג הם הנכסים שהאישה מביאה איתה כנדוניה מבית אביה לבית בעלה אחרי הנישואים, מתוך כוונה שהגוף-הקרן של הנכסים ישאר שלה והבעל יהיה רשאי לאכול את הפירות, קרי, הרווחים, ואין הבעל מקבל עליהם אחריות.
נכסי מלוג כוללים נכסים שנפלו בחלקה של האישה בירושה או במתנה גם כשהיא כבר נשואה.