בשנת 2000 השתתף ארצי בעיבודי השירים באלבומו של שלמה ארצי אהבתיהם. ארצי גם השתתף בשני דואטים באלבום, בשירים "שיר פרידה" ו"כבר עבר די זמן". ב-2002 השתתף בעיבודי השירים באלבומו של שלמה ארצי "צימאון".
ביוני 2001 הוציא ארצי את אלבומו השני, "מה שקרה". את כל השירים באלבום הלחין וכתב בעצמו, על ההפקה המוזיקלית היה אחראי טל שגב, ושניהם עיבדו ביחד את האלבום. האלבום זכה להצלחה מסחרית פחותה מקודמו, ובין שיריו המוכרים היו "מטר של מטאורים", "עוד יום עובר" ו"בדיוק כשאיבדת את העוגן". באלבום זה הקדיש שיר לאחיו יונתן, בשם "שיר לאח קטן".
באוקטובר 2003 הוציא ארצי את הסינגל "היי טמבל", שיועד להיות הסינגל הראשון מאלבומו השלישי. השיר מדבר על קנאה בחבר החדש של חברתו לשעבר של ארצי, ויש בו הבעה מסוימת של שחצנות ("אני שמש והיא חייתה בצילי, אז היא הולכת איתך, כי אתה בינוני"). סינגל נוסף שהוציא באותה שנה הוא השיר "בדיוק", המתאר את התחושות בין ענייני הפרט שלו ושל בת זוגו לבין ענייני הכלל שלו כאזרח במדינת ישראל רצוצת הפיגועים. למרות הצלחת השירים, החליט ארצי לגנוז את אלבומו השלישי המתוכנן.
לאלבומה של מירי מסיקה, שלום לאמונות, שיצא ב-2007 כתב והלחין ארצי את השיר "פעם". באותה שנה השתתף בעיבוד מספר שירים באלבומו של שלמה ארצי "שפויים" וכן באלבומם של רן דנקר ועילי בוטנר "שווים".
בנובמבר 2007, שש שנים לאחר אלבומו הקודם, הוציא ארצי את אלבומו השלישי, "קרוסלה". מתוך האלבום יצאו כסינגלים השירים "קרוסלה", "העולם הזה מספר סיפור", "לחיות את החלום", "חבל" ו"מה קרה לך". ארצי כתב והלחין את כל שירי האלבום, פרט ל"לחיות את החלום" שאת מילותיו כתב יהלי סובול. את האלבום עיבד והפיק מוזיקלית גלעד שמואלי.
בחנוכה 2008 השתתף ארצי בפסטיבל שירי ילדים 2008 עם שירו "כשאגדל". לאלבומו של הראל סקעת "דמויות", שיצא ב-2009, הלחין את השיר "ציפור" למילותיהם של סקעת ומאיר גולדברג.
בשנים 2011–2013 הוציא ארצי סינגלים אחדים, שלא התאגדו לאלבום שלם: "חלומות 34" (על שם גילו דאז), "עכשיו אסור להתייאש", "נהר" ו"אנדי".
בשנת 2012 היה המעבד והנגן הראשי באלבומו של שלמה ארצי "אושר אקספרס", ובשנת 2016 באלבומו "קצפת".
בנובמבר 2017 הוציא את אלבומו הרביעי "ליבו של בנה באומקולר", בו כתב הלחין ועיבד את כל השירים.
ביולי 2019 הוציא את הסינגל "יש דברים שלא היו צריכים לקרות".
ב-2020 הוציא חמישה סינגלים: ״איזה זהב״, ״ילדי״, ״רק בחושך״, ״מונטה קריסטו״ וב״צד השקט״.
בסוף 2020 יצא האלבום "שרים תפילילה", שהוא גרסה מולחנת ומושרת לספר הילדים "תפילילה". ארצי הלחין וביצע באלבום ביחד עם מירי מסיקה את השיר "לאנשים שבלב", וכן השתתף בביצוע שיר הנושא "זמן תפילילה" (לחן גיא מרוז). האלבום יצא בהליקון (חברה) בהפקתו המוזיקלית של יונתן בר גיורא וזכה ללמעלה מחצי מיליון האזנות בשנת 2021.
ב-2021 הוציא את הסינגלים ״גמרת בחוץ״ ו״כבר זמן רב״.
חיים פרטיים.
בעבר ניהל מערכת יחסים עם יעל בר זוהר.
בספטמבר 2012 נישא בן ארצי לשחקנית אנדריאה שוורץ. בפברואר 2013 נולד להם בן, ובינואר 2016 בן נוסף. ב-2019 בני הזוג נפרדו.
טבעת הניבלונג
"טבעת הניבלונג" (בגרמנית: Der Ring des Nibelungen, ידועה בציבור גם בתרגום השגוי "טבעת הניבלונגים") הוא מחזור אופרות או דרמות מוזיקליות של המלחין הגרמני ריכרד וגנר. זוהי טרילוגיה אפית המבוססת באופן רופף על "שירת הניבלונגים", על אגדות גרמניות פגאניות ועל המיתולוגיה הנורדית. היצירה הוגדרה על ידי וגנר כ"Bühnenfestspiel", מחזה בימתי חגיגי, לשלושה ערבים ולערב מקדים.
"טבעת הניבלונג" כוללת ארבע אופרות:
וגנר כתב הן את המוזיקה והן את הליברית. הוא היה כבן 30 כשהתחיל לכתוב אותה ובן 56 בסיומה. בכורת האופרה "זהב הריין" הוצגה לראשונה ב-1869, ה"וולקירות" הושלמה ב-1856 אך בכורתה נערכה רק ב-1870, ואילו "דמדומי האלים" רק ב-1876.
העלילה מתבססת על טבעת קסומה אשר תמיט אסון על נושאיה. הטבעת עשויה להקנות לבעליה שליטה עולמית, אך הוא יתקשה מאוד להיפרד ממנה, מוטיב שהופיע גם בסיפורי "שר הטבעות" של ג'.ר.ר. טולקין. המיתולוגיה הגרמאנית הייתה אהובה מאוד על לאומנים גרמנים. דיוויזיה 38 של האס אס נקראה בשם "ניבלונגן".
שם היצירה.
שם היצירה בגרמנית מיתרגם ל"טבעת הניבלונג", והכוונה היא לטבעתו של הניבלונג אלבריך, שמחשל אותה מזהב הריין שגנב. הצורה des nibelungen מבטאת יחסת גניטיב (שייכות) ביחיד בלבד. עם זאת, הסיומת nibelungen והעובדה שהיצירה מבוססת בין היתר על "שירת הניבלונגים" (Nibelungenlied) הביאו לתרגום השגוי הנפוץ "טבעת הניבלונגים". תרגום זה מרמז שהטבעת שייכת ליותר מניבלונג אחד, דבר שנוגד לחלוטין את תוכן היצירה ואת תפישת הבעלות המוחלטת של אלבריך עליה.
זהב הריין.
תקציר העלילה:
אלבריך, גמד ניבלונגי מכוער, מגיע לנהר הריין. בתחתית הנהר הוא רואה שלוש מבנות הריין משחקות ולרגליהן גוש זהב. הן מספרות לו שהן שומרות את הזהב עבור אביהן. זהו זהב מכושף שניתן ליצור ממנו טבעת קסמים אשר באמצעותה ניתן לשלוט על העולם. אלבריך גונב את הזהב מתחתית הנהר ונעלם.
ווטאן, ראש האלים, עושה עסקה עם שני ענקים - פאסולט ופאפנר. הם יבנו לו מצודה חדשה -ולהאלה, והוא בתמורה יתן להם את אלת האהבה פריה. לאחר שהענקים משלימים את המשימה, ווטאן מתחרט. לוגה, אל האש, מספר להם על הטבעת שיצר אלבריך. הענקים מוכנים לוותר על פריה תמורת הטבעת, אך לוקחים אותה כבת ערובה. ווטאן מתחפש יחד עם לוגה, ויחד הם יורדים לכדור הארץ.
בינתיים משעבד אלבריך את כל הניבלונגים האחרים להיות לו לעבדים ולחצוב עבורו אבנים טובות וזהב. על אחיו מימה הוא מצווה ליצור קסדת קסמים אשר תאפשר לו להיות רואה ואינו נראה ולהפוך לבעל חיים.
ווטאן ולוגה פוגשים באלבריך. אלבריך מספר בגאווה על תוכניות השליטה העולמית שלו, אך לוגה מערים עליו וגורם לו לשנות צורה לדרקון ואחר כך לקרפדה. ווטאן דורך עליו, ולוגה לוקח את הקסדה. אלבריך חוזר לצורתו הטבעית ושני האלים כופתים אותו ועולים איתו אל משכן האלים.
במשכן האלים מבטיחים ווטאן ולוגה לאלבריך לשחרר אותו תמורת זהב הריין. אלבריך מסכים בלית ברירה. אך כאשר הם מבקשים גם את הטבעת, הוא אינו מוכן לוותר על כוחה. לאחר מאבק קצר מצליח ווטאן להסיר את הטבעת מאצבעו של אלבריך ולענוד אותה על שלו, לא לפני שאלבריך מקלל את הטבעת כך שתמיט אסון על כל עונדיה. כאשר שבים הענקים, ווטאן עושה איתם עסקה חדשה. הם ישחררו את פריה, אם ווטאן יוכל לכסות את כל גופה בזהב. ווטאן מכסה אותה בכל הזהב של אלבריך, אך חלק קטן מגופה עדיין נראה לעין. הענקים דורשים ממנו להסתיר אותו בטבעת אך ווטאן מסרב. ארדה, אלת האדמה, משכנעת את ווטאן להימנע מהקללה ולתת את הטבעת. ווטאן מתרצה לבסוף ומכסה את החלק הגלוי של פריה בטבעת. הענקים המרוצים מחלקים את השלל ביניהם שווה בשווה עד שהם מגיעים לטבעת. אז נוכח ווטאן בכוחה האמיתי של הקללה. פאפנר חובט בפאסולט למוות ובורח עם כל השלל.
הוולקירות.
תקציר העלילה :
לווטאן ולארדה נולדות תשע ואלקירות, לוחמות הרוכבות על גבי סוסים ומלוות את נשמותיהם של גיבורי המלחמה שנפלו בקרב אל ולהאלה, מעון האלים. הגיבורים מגינים על ולהאלה מפני התקפות הניבלונגים, אך אין בכך די. כדי לזכות שוב בטבעת, חייב לקום גיבור-על. ווטאן מביא לעולם את זיגמונד וזיגלינדה, אבל הלוחם הונדינג הורג את אמם של השניים, לוקח את האחות ומשאיר את זיגמונד לבדו.
לאחר שנים רבות זיגמונד נע ונד. הוא מסתתר מפני סערה ומוצא מחסה בביתו של הונדינג הלוחם. אשתו של הונדינג, זיגלינדה, היא בעצם אחותו התאומה של זיגמונד שהופרדה ממנו בגיל צעיר בנסיבות טראגיות. היא אינה אוהבת את בעלה, וחייה אומללים. היא מראה לזיגמונד חרב נעוצה בעץ, ואומרת לו שנווד זקן (שלא היה אלא האל ווטאן) הבטיח לה פעם שמצילה יהיה זה שיצליח לשלוף את החרב מן העץ. זיגמונד שולף את החרב הקסומה, בלמונג, מן העץ.
הונדינג חוזר לביתו וזומם לרצוח את זיגמונד. פריקה, אשת ווטאן, דורשת מבעלה לעזור להונדינג. ווטאן נכנע, ושולח את בְרונהילדה הוולקיריה לעזרת הונדינג. ברונהילדה יוצאת למשימתה, אך מסייעת דווקא לזיגמונד. על סף ניצחונו של זיגמונד, ווטאן משתולל מזעם, ומנתץ את חרבו של זיגמונד בנו. זיגמונד מת, ווטאן הורג את הונדינג. ווטאן מעניש את ברונהילדה על ידי השארתה על צוק סלע, מוקפת בטבעת של להבות אש.
זיגפריד.
האופרה "זיגפריד" הושלמה ב-1871 והוצגה לראשונה ב-1876 בביירוית שבגרמניה.
תקציר העלילה:
זיגלינדה יולדת בן ושמו זיגפריד. היא מתה בלידה, וזיגפריד נמסר למשמורת יחד עם שרידי החרב של אביו למימה, ניבלונג שהוא אחיו של אלבריך. מימה מנסה לחשל לזיגפריד חרב חדשה, ומספר לו על מוצאו האמיתי. מימה שואף להשיג את הטבעת בעזרת זיגפריד.
לאחר שזיגפריד מנתץ כל חרב שחישל עבורו מימה, עובר ביער האל ווטאן מחופש לנווד. הוא פוגש את מימה, ושואל אותו שלוש שאלות. על שתי השאלות הראשונות מימה עונה בקלות. השאלה השלישית היא: מי יוכל לחשל בחזרה את החרב "בלמונג", חרבו של זיגמונד שנותצה על ידי ווטאן. מימה אינו יודע את התשובה, שהיא: "זה אשר לא יידע פחד מהו". ווטאן נפרד ממימה ומודיע לו כי הוא עתיד לאבד את ראשו לזה שיחשל את החרב.
מימה מנסה ללמד את זיגפריד על פחד ומספר לו על הדרקון פאפנר, שאינו אלא אותו ענק ששולט על הטבעת. זיגפריד שש לקרב נגד הדרקון, ומחשל את החרב. מימה זומם להרעיל את זיגפריד ברגע שזה יחסל את הדרקון.