בשנת 1875 למדה קלמנס בבית הספר לעיצוב לנשים בפילדלפיה אצל צ'ארלס פייג', איתו למדה ליתוגרפיה. לאחר מכן היא למדה באוניברסיטת קורנל באיתקה, ניו יורק משנת 1876 עד 1880, שם למדה מדעים, עשתה רישומים מדעיים וקיבלה את התואר הראשון במדעים. התזה הסופית שלה הייתה מחקר של שני ציירים גרמנים באמנות ימי הביניים, דירר והולביין. לאחר שסיימה את לימודיה בקורנל, קלמנס חזרה לפילדלפיה ולמדה באקדמיה לאמנויות פנסילבניה בשנים 1881 - 1882, אצל תומאס אייקינס. היא זכתה בפרס של בית הספר. סטיבן פאריש לימד אותה להיות תחריטאית בשנת 1883. היא הפיקה מספר ליתוגרפיות ורישומים מדעיים בשנות לימודיה.
בשנת 1883 היא פגשה את מי שתהפוך לחברתה לכל החיים שלה, האימפרסיוניסטית האמריקאית אלן דיי הייל. בערך בשנת 1884 היא למדה באקדמיה ז'וליאן בפריז. קלמנס למדה אצל ויליאם אדולף בוגרו וטוני רוברט-פלורי. הייל הגיעה לפריז והייתה איתה. ] בשנת 1885 הציגה קלמנס בסלון בפריז וכשהנשים טיילו בצרפת, לימדה קלמנס את הייל לחרוט.
קריירה.
בשנת 1883 החלה קלמנס לעבוד במקצועיות, להדפיס הדפסים ולהציג את עבודותיה. היא יצרה מראה תלת מימד בחריטת הכנסייה והטירה, מון-סן-מישל (1885). בשנת 1888 הציגה קלמנס 20 מיצירותיה בתערוכה The Work of Women Etchers of America שהתקיימה על ידי ה- Union League of New York, בראשות סילבסטר קוהלר. זו הוצגה במוזיאון לאמנויות יפות בבוסטון, והייתה הראשונה שהתקיימה במוזיאון ליצירות אמנות של נשים. תחריטיה התבססו על טכניקות צרפתיות מודרניות, והושפעו מהדפסת וודבלוק ביפן ומיצירותיו של ג'יימס אבוט מקניל ויסלר.
גבריאלה קלמנס יצרה דיוקן של אדמונדו דה אמיסיס, שהודפס בכרך נוסף של תחריטים ותצלומים לספרו "ספרד והספרדים" משנת 1888. היא איירה ספר פסוקים שכותרתו "שיר הפסחא" מאת שרלוט פנדלטון שיצא לאור בשנת 1892.
קלמנס ציירה נופים של מקומות בארצות הברית, כמו קייפ אן, מסצ'וסטס ובולטימור, מרילנד ומקומות אחרים לאורך החוף המזרחי האמריקאי. היא גם ביקרה ביעדים זרים, כמו ארץ ישראל, אלג'יר וצרפת. במהלך הקריירה שלה, עבודותיה הוצגו במספר מקומות, חלקן המוזיאון לאמנויות יפות, בוסטון, האקדמיה הלאומית לעיצוב, אגודת האומנים בפילדלפיה, המוזיאון הלאומי להיסטוריה אמריקאית ומועדון התחריט של ניו יורק. תחריטי קלמנס הוצגו בתערוכות בינלאומיות לצד עבודותיהם של פרנסיס סימור האדן וג'יימס אבוט מקניל ויסלר. קלמנס הציגה את עבודותיה בבניין האישה ובבניין מדינת פנסילבניה בתערוכה הקולומביאנית העולמית בשנת 1893 בשיקגו, אילינוי. היא גם הציגה בתערוכה של לואיזיאנה ב -1904, ובתערוכה בשנת 1926.
קלמנטס ציירה חמישה ציורי קיר בוושינגטון הבירה, בבלטימור בדטרויט ועוד. חלקם היו ציורים עם נושאים דתיים. חלק מהציורים צוירות על בדים ענקיים שהוצמדו לקירות.
מחנכת.
היא לימדה אומנות בבית הספר בבולטימור משנת 1895 עד 1908. שם היא לימדה טכניקות חדשות, כמו תחריט צבע, היא לימדה אמנות בפילדלפיה. קלמנס לימדה יצירה, תחריט וציור לדפוס בצ'ארלסטון בדרום קרוליינה עם הייל במהלך החורפים בזמן מלחמת העולם הראשונה או ליתר דיוק, משנת 1916 עד 1920. הם סייעו בהקמת מועדון החריטה של צ'ארלסטון והשפיעו על הרנסאנס של צ'ארלסטון.
חיים אישיים.
החל משנת 1880 סייעה קלמנס לאליזה ספראט טרנר ופלורנס קלי בהקמת הגילדה החדשה של פילדלפיה, שהציעה שיעורים חינוכיים ותוכניות לנשים עובדות.
הייל וקלמנס נפשו וציירו ביחד במהלך הקיץ בבית שקנו, במושבת אמנים בפולי קוב בקייפ אן, מסצ'וסטס. קלמנס והייל נסעו באירופה בחודשי החורף, בנוסף למגוריהן בצ'ארלסטון.
מרגרט לסלי בוש-בראון, הייתה אחת מתלמידותיה של קלמנס, ססיליה בו וליליאן ווסטקוט הייל, גיסתה של אלן דיי הייל היו חברותיהן.
מוות.
היא נפטרה בשנת 1948 ברוקפורט, מסצ'וסטס ב־26 במרץ 1948.
איתן ארד
איתן ארד הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, אשר כיהן כמפקד עוצבת הרעם ויחידה 5252.
ביוגרפיה.
ארד התגייס לצה"ל ושובץ בחיל התותחנים. בשנים 1999–2001 פיקד על גדוד 334. בשנת 2002 מונה למפקד יחידה 5252 וכיהן בתפקיד עד שנת 2005. בהמשך הועלה לדרגת אל"ם ומונה בשנת 2005 למפקד עוצבת הרעם ארד הוביל את האגד במהלך מלחמת לבנון השנייה הוא סיים את תפקידו 2008. לאחר מכן מונה למפקד צוות במכללה לביטחון לאומי.
העיקר זה המוזיקה
העיקר זה המוזיקה הוא אלבום הופעה של הזמר-יוצר הישראלי יוני רכטר שיצא לאור בשנת 2012. האלבום מתעד את המופע "העיקר זה המוזיקה" שהיה חלק מפסטיבל הפסנתר בשנת 2010.
לחני האלבום, העיבודים וניהולו המוזיקלי כולו של יוני רכטר שגם שר בחלק גדול מן השירים במופע.
מה ששנוא עליך, אל תעשה לחברך
לאיוש ארנסט
לאיוש ארנסט (בהונגרית: Ernst Lajos; פשט, 29 באפריל 1872 – באביב 1937) היה אספן אמנות יהודי הונגרי, פטרון (אומנות), מייסד מוזיאון ארנסט, יועץ ראשי לממשלה (משנת 1925).
ביוגרפיה.
לאיוש ארנסט נולד במשפחה יהודית כבנם של הסוחר מור ארנסט ושל ורוזה שטיינר. ככל הנראה לא למד מעולם היסטוריה של אמנות, הוא לימד את עצמו, כלומר היה אוטודידקט. בשנות ה-80 של המאה ה-19 החל לאסוף יצירות אמנות, והתעניין בעיקר ביצירות היסטוריות הונגריות. בסוף המאה הוא השאיל מיצירות האמנות שלו לתערוכה של גלריה ההונגרית להיסטוריה ולהצגת התערוכה הלאומית של המילניום. הוא אסף יצירות אמנות הונגריות מתחילת המאה ה-20.
הוא טיפח קשרים טובים עם האמנים (ביניהם ויקטור מדראס, ברטלאן סקיי, מור תאן, אוסקר גלאץ) הוא היה בהונגריה הראשון שהכיר בכך שגם שרטוטי הציורים המוגמרים עצמם הם בעלי ערך גדול והתחיל לאסוף אותם, בכך הוא ביצע בעצם גיבויים חשובים, לא נתן לאיואות, שרטוטים ואיורים ללכת לאיבוד.
כבר בשנת 1894 הפך למייסד הסלון הלאומי, ובשנים 1901 עד 1909 היה מנהל העסקים שלו. בתפקיד זה ארגן כמה תערוכות חיים של יצירות ציירים גדולים של המאה ה-19. לאחר שהוזז מתפקידו הקים את המוזיאון הפרטי הראשון בהונגריה.
במאי 1912, נפתח מוזיאון ארנסט בבודפשט, ברחוב נאג'מזה 8. בקומה הראשונה בבית דירות שנבנה באותה תקופה. באולם 14 הייתה תערוכה קבועה ובאחרים נערכו תערוכות מתחלפות. ארנסט המשיך לארגן תערוכות רטרוספקטיבות. קטלוגים מושקעים של התערוכות פורסמו בעריכת בלה לאזאר.
בזמן שגשוג יצירות האמנות, בשנת 1917, החל ארנסט לארגן מכירות פומביות. עד סוף ימי חייו הוא קיים מכירה פומבית פעמיים בשנה. המצב הכלכלי השתנה דרמטית בסוף שנות ה-20 - כתוצאה מהמשבר הכלכלי העולמי ובשל רכישותיו המופרזות, לאיוש ארנסט קרס כלכלית. האוסף שלו היה משועבד במשכון, ולכן הוצגה תערוכה של עבודות שהושאלו בלהמוזיאון הלאומי של הונגריה בשנת 1933.
רעייתו הייתה ארז'בט אקלר, איתו התחתן ב-8 בספטמבר 1901 בבודפשט. הם התגרשו בשנת 1918.
מותו.
לאחר שהמשא ומתן לרכישת האוסף שלו על ידי המדינה נמשך במשך שנים, ארנסט שם קץ לחייו באביב 1937 בגלל בעיות כלכליות. הוא נעלם ב-22 במרץ, וגופתו נמצאה ב-24 באפריל בראצקווה, עיירה שממוקמת בחלק הדרומי של האי צ'פל על הדנובה, דרומית לבודפשט. האוסף שלו נמכר במכירה פומבית שנתיים לאחר מותו בשנת 1939, ורובו נקנה על ידי מוזיאונים הונגריים. לאיוש ארנסט הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.
אבו נואס (מכתש פגיעה)
האלבומים המקוריים (אלבום של יוני רכטר)
האלבומים המקוריים - יוני רכטר הוא מארז תקליטורים (אנתולוגיה) של הזמר יוני רכטר, שיצא בשנת 2013 על ידי חברת NMC.
תכולת המארז.
האלבומים הכלולים במלואם במארז לפי סדר כרונולוגי:
נמל התעופה הבינלאומי של איסלמבאד
גמר גביע המדינה בכדורגל 2013
גמר גביע המדינה בכדורגל 2013 התקיים באצטדיון נתניה בנתניה ב-8 במאי 2013, ובו נקבע כי מחזיקת גביע המדינה בכדורגל 2012/2013 היא הפועל רמת-גן, שניצחה במשחק את עירוני קריית שמונה בתוצאה 2–4 בדו-קרב בעיטות עונשין, לאחר שוויון 1-1 בתום הארכה. הייתה זו המהדורה ה-74 של גביע המדינה, והשישים מאז קום המדינה. זהו משחק גמר גביע המדינה הראשון שנערך באצטדיון בנתניה.
הייתה זו זכייתה השנייה של הפועל רמת גן בגביע, בהופעתה השנייה במהדורת הגמר. היא קבעה תקדים בכך שהייתה לקבוצה הראשונה בתולדות המפעל שזוכה בגביע ויורדת לליגת המשנה באותה העונה. גם בזכייתה הראשונה, עשור קודם לכן בעונת 2002/2003, קבעה הקבוצה תקדים היסטורי, כשהייתה לראשונה שזוכה בגביע בעודה משחקת בליגת המשנה. עירוני קריית שמונה העפילה לגמר לראשונה בתולדותיה.
במשחק עצמו עלתה קריית שמונה ליתרון לאחר 17 דקות, משער של שמעון אבו חצירא. עומר בוקסנבוים איזן לזכות רמת גן בדקה ה-51, ולאחר שלא נכבשו שערים בזמן ההארכה, הוכרע המשחק בדו-קרב בעיטות עונשין, שם כבש ישראל זגורי את השער המכריע לזכות רמת גן, 4-2 בסיום.
הדרך אל הגמר.
הפועל רמת-גן.
הפועל רמת-גן החלה את דרכה במפעל בסיבוב ח' מול יריבה מליגת העל, מ.ס. אשדוד, ואירחה את המשחק באצטדיון רמת גן. לאחר 53 דקות, העלה אנטון ארחיפוב את הקבוצה ליתרון מבישול של מיכאל זנדברג. בדקה ה-76 הכפיל דויד מנגה את התוצאה וקבע את תוצאת המשחק, 2-0 לרמת-גן.