הרכס מופה לראשונה בצורה יסודית בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון בשנת 1947, המיפוי בוצע על ידי דרק סירל (D. Searle) מסקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1960.
מקור השם.
שמו של שדה השלג ניתן לו על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
שדה השלג נקרא על שמו של דוקטור רוברט ל. ניקולס (Robert L. Nichols), שעמד בראש מחלקת הגאולוגיה של אוניברסיטת טאפטס (במדינת מסצ'וסטס שבארצות הברית), ושימש כמדען בכיר במשלחת החקר האנטארקטין רון.
לקריאה נוספת.
• Jane G. Ferrigno, Alison J. Cook, Amy M. Mathie, Richard S. Williams, Jr., Charles Swithinbank, Kevin M. Foley, Adrian J. Fox, Janet W. Thomson, and Jörn Sievers, Coastal-Change and Glaciological Map of the Larsen Ice Shelf Area, Antarctica: 1947–2009, USGS
The Standards
The Standards (בעברית: הסטנדרטים) הוא אלבום האולפן השלושה עשר של הזמרת-יוצרת הקובנית-אמריקאית גלוריה אסטפן. כמו כן, הוא אלבום האולפן הראשון שהוציאה מאז האלבום Miss Little Havana, שיצא בשנת 2011. האלבום יצא לאור ב-10 בספטמבר 2013, על ידי חברות התקליטים סוני מאסטרוורקס וקרסנט מון רקורדס.
באלבום יש מבחר שירים הלוקחים מספר השירים האמריקאי הגדול. הוא היה מועמד לפרס גראמי בקטגוריית "אלבום הפופ הווקאלי העממי הטוב ביותר", במהלך טקס פרסי גראמי ה-56.
רקע.
בשנת 1994, הוציאה אסטפן את אלבום גרסאות הכיסוי המצליח Hold Me, Thrill Me, Kiss Me, מתוכו יצאו להיטים כמו "Turn the Beat Around" ו-"Everlasting Love", שזכו להצלחה בינלאומית. במסגרת אותו האלבום, הקליטה מחדש שירים שאהבה. השירים באלבום היו מסוגת הדאנס והפופ. עם זאת, בשנה שלפני כן, הקליטה ביחד עם פרנק סינטרה את השיר "Come Rain or Come Shine", שהיה שונה מהסוגות שאפיינו את שיריה.
אסטפן עצמה אמרה כי היא גדלה והאזינה לשירים של סינטרה, ג'וני מתיס, הנרי מנסיני וסוגות מוזיקליות שונות, כולל מוזיקה לטינית מסורתית. בעקבות כך, גמלה החלטה בליבה להקליט מחדש שירים לטיניים מסורתיים הלקוחים מספר השירים האמריקאי הגדול. אסטפן ציינה כי השיר "El Día Que Me Quieras", של קרלוס גרדל הוא השיר האהוב עליה ביותר ובעקבות כך, הקליטה אותו מחדש במסגרת האלבום. כמו כן, היא ביצעה את השיר כבר בשנת 2009, במהלך סיבוב ההופעות העולמי שלה "".
הקלטה.
במהלך הקלטות האלבום, הקליטה אסטפן מחדש 50 שירים שונים לבחירתה, מתוכם 16 נבחרו להיכלל בגרסתו הסופית של האלבום, תוך ששלי ברג מבית הספר למוזיקה של פרוסט, של אוניברסיטת מיאמי הייתה מעורבת בהחלטת בחירתם. ברג עבדה בעבר עם ידוענים כמו פאטי אוסטין, אליוט סמית' וארטורו סנדובל.
את השירים באלבום הקליטה אסטפן ביחד עם אמנים שמזוהים עם הז'אנר של כל אחד מהשירים, תוך שבמהלך כל אחד מהם נכחה מקהלה שביצעה קולות רקע שהותאמו לסוגה הייחודית של כל אחד מהם. בין האמנים שהשתתפו בהקלטות השירים ניתן למנות את: לאורה פאוזיני, ג'ושוע בל ודייב קוז.
אסטפן ניסתה להציב סטנדרט באמצעות האלבום בכך שניסתה לגרום לשירים הישנים שהקליטה להישמע כמו חדשים. בשיר "They Can't Take That Away From Me" למשל, היה ניסיון ליצור "תחושה אפרו-קובנית שפוגשת את הוואלס". את השיר הידוע "Eu Sei Que Vou Te Amar" של אנטוניו קרלוס ז'ובים, תרגמה לשפה האנגלית, תוך ששינתה את שמו ל-"It's You I'll Always Love". בנוסף לכך, היא הייתה מעורבת בתהליך היצירה המחודש של השיר. במהלך האלבום, שרה בכמה שפות כמו אנגלית, ספרדית, איטלקית וצרפתית. השיר שהקליטה ביחד עם לאורה פאוזיני היה בהשראת מייקל ג'קסון ונטלי קול.
קידום.
אסטפן החלה לקדם את האלבום בכך שהיא הכריזה על הופעה מיוחדת שהתקיימה באלברט הול, בה היו מקומות מוגבלים. במהלך ההופעה, ביצעה חלק מלהיטיה הידועים ביותר, בצורה ייחודית שנוצרה עבור אותה ההופעה בלבד. אופרה וינפרי השתתפה בקידום האלבום גם כן, בכך שקיימה עם אסטפן ראיון על הפרויקט העתידי שלה (אז, האלבום) תוך שסופר על הרקע שלו ועל סוגו. שבוע לאחר הראיון, נודע כי אסטפן תיקח חלק בפסטיבל פרוסט UM של מיאמי וזאת על מנת לעזור בקידום האלבום גם כן.
היא הופיעה ב-CBS לאחר יציאת האלבום בארצות הברית וביצעה את השיר "Good Morning Heartache", מול המחבר המקורי שלו, ארווין דרייק. אסטפן קיימה גם מיני סיבוב הופעות בדרום אמריקה והשתתפה בכמה תוכניות אירוח כמו "Eu Sei Que Vou Te Amar", שם היא ביצעה את "El Día Que Me Quieras" על מנת לעזור בקידום האלבום. לאחר מכן, היא נסעה לבואנוס איירס כדי לבצע את "El Día Que Me Quieras" ו-"Mi Tierra" בתוכנית האירוח של סוזנה חימנז. במהלך התוכנית, היא חשפה כי השיר היה שיר החתונה שלה. בנוסף, היא הופיעה על השער של מגזין AARP שהופץ באוגוסט 2013.
יום לפני יציאת האלבום בארצות הברית, אסטפן הופיעה בשלל תוכניות אירוח שונות, על מנת לעורר הד תקשורתי כלפי האלבום והסינגלים שיצאו מתוכו.
סינגלים.
ב-8 ביולי 2013 הוכרז דרך Amazon.com, כי הסינגל המוביל מהאלבום יהיה "" והוא היה זמין לרכישה ולהאזנה ב-9 ביולי 2013, בפורמט של הורדה דיגיטלית. באותו התאריך, אפשרה אסטפן לרכוש את האלבום ברכישה מוקדמת דרך חנות האייטונס והחנות של אמזון.
הצלחה מסחרית וביקורת.
ההזמנות המוקדמות של האלבום היו גבוהות מאוד, מה שמיקם אותו בראש מצעד האלבומים הנמכרים ביותר של אמזון, תוך שהפך לאלבום המצופה ביותר בשבוע היציאה שלו. בצאתו, הצליח האלבום להיות בפסגות מצעדי האלבומים הנרכשים ביותר באמזון בז'אנרים השונים, כמו פופ וכולי.
קרב רמות גלעד
בבית הקפה האקזיסטנציאליסטי
בבית הקפה האקזיסטנציאליסטי: חירות, ישות וקוקטייל משמש (באנגלית: At the Existentialist Cafe: Freedom, Being, and Apricot Cocktails) הוא ספר הגות מאת שרה בייקוול, שיצא לאור בשפת המקור באנגלית בשנת 2016. הספר מסכם את תולדות ומאפייני האקזיסטנציאליזם הצרפתי של המאה ה־20, ואת השפעת הפנומנולוגיה על האקזיסטנציאליזם הצרפתי. הספר תורגם לעברית בשנת 2019 על ידי עתליה זילבר בהוצאת עם עובד.
הוגים מרכזיים.
שני ההוגים המרכזיים בספר הם האקזיסטנציאליסטים ז׳אן־פול סארטר ומרטין היידגר שחיו וחוו את מלחמת העולם השנייה. הוגים נוספים שהספר עוסק בהם בהרחבה הם האקזיסטנציאליסטים סימון דה בובואר וקרל יאספרס, הפילוסוף אלבר קאמי, והפנומנולוגים אדמונד הוסרל ומוריס מרלו־פונטי. הספר כתוב מנקודת המבט של המחברת שרה בייקוול המתארת את רקע חייהם של אותם הוגים, האירועים שחוו, את קשריהם, ואת השפעתם זה על זה. הספר גם מציין בקצרה את תרומתם של אקזיסטנציאליסטים מוקדמים, כגון סרן קירקגור ופרידריך ניטשה.
נבואת אלישע ליואש
הנבואה שהתנבא הנביא אלישע בטרם מותו ליואש מלך ישראל אודות ניצחונו על הארמים, מופיעה בספר מלכים ב:
הרקע לנבואה הוא היותה של מלכות ישראל נתונה להתקפותיהם של חזאל ובן הדד בנו, מלכי ארם בתקופתם של המלכים יהואחז ויואש. חזאל השמיד את כל צבאו של יהואחז, והשאיר לו רק חמשים פרשים ועשרת אלפים חיילים.
כפי שהתנבא אלישע, נלחם יואש בבן הדד ונצחו שלוש פעמים, כשהוא מצליח להשיב לישראל את הערים שלקחו הארמים.
פרנק תומאס
פרנקלין רוסבורו "פרנק" תומאס (באנגלית: Franklin Rosborough "Frank" Thomas; 5 בספטמבר 1912 – 8 בספטמבר 2004) היה אנימטור, תסריטאי ופסנתרן אמריקאי, שלקח חלק בולט באולפני ההנפשה של וולט דיסני. הוא ידוע כאחד מתשעת הזקנים של דיסני, וכחבר בלהקת הדיקסילנד "Firehouse Five Plus Two", אשר הייתה מורכבת מעובדי אולפני ההנפשה.
ביוגרפיה.
תומאס נולד בשנת 1912 בסנטה מוניקה, כאשר הוא בן זקונים לשני אחים גדולים. הוא גדל בפרזנו, ומאוחר יותר החל ללמוד באוניברסיטת סטנפורד. לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטה בשנת 1933, תומאס החל ללמוד במכון לאומנות צ'וינארד.
ב-24 בספטמבר 1934, תומאס החל לעבוד בחברת וולט דיסני כעובד מספר 224, שם עבד על הנפשת סרטים קצרים ובאורך מלא מונפשים. הסרטים הקצרים שהנפיש כוללים את "החייט הקטן האמיץ" ו"כלב הצייד" בכיכובו של מיקי מאוס. כמו כן הוא הנפיש את הסרט "חינוך למוות", סרט תעמולה של מלחמת העולם השנייה, שעליו עבד לפני שהתגייס לחיל האוויר של ארצות הברית.
הסצנות שהנפיש בסרטים באורך מלא כוללת את הסצנה בה הגמדים בוכים על "מותה" של שלגיה מתוך "שלגיה ושבעת הגמדים", את הסצנה בה פינוקיו שר בתיאטרון בובות מתוך "פינוקיו", את הסצנה בה במבי וטמפר על הקרח מתוך "במבי" ואת הסצנה המפורסמת בה היחפן וליידי אוכלים ספגטי מתוך "היפהפייה והיחפן". כמו כן הוא הנפיש סצנות בסרטים "היפהפייה הנרדמת", "החרב באבן", "ספר הג'ונגל" ו"מרי פופינס".
תומאס גם יצר מספר נבלים, ביניהם האם החורגת ליידי טרמיין מתוך הסרט "סינדרלה", מלכת הלבבות מתוך הסרט "עליסה בארץ הפלאות" וקפטן הוק מתוך הסרט "פיטר פן". בנוסף להיותו אנימטור הוא כתב סצנות במספר סרטים, כמו כן הוא לקח חלק בלהקת הדיקסילנד "Firehouse Five Plus Two", שהייתה מורכבת כולה מעובדי אולפני ההנפשה של החברה, בין היתר וורד קימבל, שנחשב יחד איתו כאחד מתשעת הזקנים של דיסני. ב-31 בינואר 1978 תומאס עזב את החברה.