ב-2016 כיכבה קרום בתפקיד הראשי בסדרת הדרמה "המישור".
תיאטרון.
בתיאטרון שיחקה קרום במחזה "Powder Monkey" בהפקת מנצ'סטר רויאל אקסצ'יינג'.
המחזה שלה "If Chloe Can" הוצג בתיאטרון הלאומי לנוער.
המחזה "Mush &amp; Me" שכתבה קרום הועלה בהצגת בכורה בפסטיבל הפרינג' של אדינבורו בשנת 2014.
ב-2016 הופיעה קרום בתפקיד אליס במחזה "לינדה" בתיאטרון רויאל קורט, ובמחזה "אמדאוס" בתיאטרון הלאומי.
תיתורא
אנטנה חכמה
אנטנה חכמה (באנגלית: Smart Antenna), וגם אנטנה אדפטיבית או מסתגלת (Adaptive Array Antenna או פשוט Adaptive Antenna) ולפעמים גם MIMO, היא אנטנת מערך מופע עם אלגוריתם עיבוד אותות חכם המשמש לזהות חתימת סיגנל מרחבית כגון כיוון ההגעה (DOA) של הסיגנל, וניתן להשתמש בו כדי לחשב וקטורי עיצוב אלומה, לעקוב ולאתר את האנטנה במטרה.
אין לבלבל בין אנטנה חכמה לבין אנטנה ניתנת לעריכה (reconfigurable antenna), אשר לה יכולות דומות, אבל מורכבת מאלמנט יחיד ולא אנטנת מערך מופע.
טכניקות אנטנה חכמה משמשות בעיקר בעיבוד אותות אקוסטי, מכ"ם סריקה ועקיבה, רדיו-אסטרונומיה ורדיו-טלסקופים, ובעיקר במערכות סלולריות כמו W-CDMA, UMTS ו LTE.
לאנטנה חכמה שני תפקודים עיקריים: הערכת DOA ועיצוב אלומה.
אנטנה מסתגלת
דימי אפרצב
Sleep (פקודה)
sleep (בעברית: "שינה") היא פקודה במערכות ההפעלה יוניקס המשהה ביצוע תהליך, תוכנית או פעולה עבור פרק זמן המוגדר מראש.
פרק הזמן המוגדר כברירת מחדל הוא שניות אך ניתן גם להגדיר דקות, שעות או ימים.
שימוש.
סביבת Unix.
המתנה של 20 שניות codice_1, בסביבת יוניקס, יתבצע כדלקמן:
המתנה של 5 שעות codice_1, בסביבת יוניקס, יתבצע כדלקמן:
כמו כן, בעזרת פקודת codice_1 ניתן לבצע רצף פעולות במהלכן התהליך יושהה לפרק זמן קצוב. פעולה זו תתבצע כדלקמן:
Microsoft Windows.
בסביבת חלונות הפקודה המקבילה לפקודת codice_1 היא: codice_9. השימוש בממשק שורת הפקודה, כדלקמן:
C:\Users\root&gt;timeout 5
Waiting for 5 seconds, press a key to continue ...
ועידת יריחו
זלמן ונדרוף
זלמן ונדרובסקי (ברוסית: Залман Вендровский; 1877 – 22 בספטמבר 1971) שנודע בשם העט זלמן ונדרוף (Залман Вендров; ביידיש: זלמן ווענדראָף) הוא סופר יידיש ועיתונאי.
ביוגרפיה.
זלמן ונדרוף (ונדרובסקי) נולד בסלוצק למשפחה של שוחטים ומלמדים. הוא קיבל חינוך מסורתי בחדר ולמד אצל מורים פרטיים. בגיל 16, בחיפושיו אחר פרנסה עבר ללודז', והחל לעבוד במפעל טקסטיל. בזמן עבודתו כתב מאמרים על חייהם של עובדי הטקסטיל ובשל כך פוטר מעבודתו בשנת 1899.
ב-1900, בעזרת דרכונו של אחיו, חצה את הגבול של האימפריה הרוסית והגיע לאנגליה, שם עבד ולמד לימודי ערב. שם הוא גם הכיר את מנהיג התנועה האנרכיסטית רודולף רוקר, התקרב לחוגים ציוניים ואנרכיסטיים, וכתב עבור כתבי עת יהודים אנרכיסטיים. באנגליה התחתן ונדרוף עם ילידת מוסקבה, שנאלצה לברוח מרוסיה בשל השקפותיה הפוליטיות. ב-1905 הם עברו למוסקבה, למרות סיכוייהם הקלושים לקבל אישור מגורים שם, מחוץ לתחום המושב. במשך זמן מה הצליח ונדרוף להישאר במוסקבה ללא אישור שהיה. באותה תקופה הוא התפרנס ממתן שעורים פרטיים באנגלית. ב-1906 הוא שוב עזב את רוסיה והפעם לארצות הברית, שם החל לעבוד ככתב בכתבי עת ביידיש במשרה חלקית.
שנתיים מאוחר יותר, נשלח ונדרוף לוורשה כשליח היומון היידי האמריקאי "דער מארגען זשורנאל". החל מ-1909 הוא היה גם חבר מערכת של העיתון היומי "היַינט", העיתון היידי בעל התפוצה הרחבה ביותר באירופה. ב-1911 העיתון "היינט" מימן את סיורו בארץ ישראל.
קובץ הסיפורים שלו "פראוואָזשיטעלסטוואָ" (רישיון מגורים) יצא לאור בוורשה ובווינה בשנים 1912–1913. רבים מספריו תורגמו לרוסית וזכו לתהודה רבה. כתביו על חיי היהודים בתחום המושב אף זכו להתייחסות בדיונים בדומה הממלכתית של האימפריה הרוסית.
ב-1915, בעיצומה של מלחמת העולם הראשונה, כאשר נסוג הצבא הרוסי מוורשה, עבר ונדרוף למוסקבה והתגורר שם מאז. הוא הפך לאחד הסופרים החשובים והנקראים ביותר ביידיש.
אחרי מהפכת אוקטובר ב-1917, עבד ונדרוף בארגונים יהודיים שונים ובקומיסריאט (משרד) לענייני הלאומים.
בסוף שנת 1918 החל ונדרוף לעבוד בעיתון "דער אמת" – עיתון הקומיסאריאט היהודי בממשלתו של לנין. לאחר סגירת העיתון בפברואר 1919, עבד ונדרוף במקומות שונים, כולל תקופה קצרה בתיאטרון "הבימה" העברי.
ב-1922 החל ונדרוף לעבוד עבור (JTA (Jewish Telegraphic Agency – סוכנות הידיעות היהודית), וזמן קצר לאחר מכן עבור העיתון הניו יורקי "דער טאָג" (היום) ואחר כך עבור ה"פארווערטס" (קדימה) הסוציאליסטי. בו זמנית כתב גם עבור עיתונים יידיים לא-סובייטיים אחרים. השלטון היה מעוניין להציג באור חיובי את החברה הסובייטית, וראה בחיוב את פעילותו של ונדרוף, ואף עודד אותה. כתיבתו עבור כתבי עת מחוץ לברית המועצות הופסקה בשנות השלושים. בסוף שנות השלושים החל פרי-עטו להופיע בכתבי עת סובייטיים ביידיש.
בתקופת מלחמת העולם השנייה, בהיותו בשנות הששים לחייו, עבד ונדרוף בתוכניות רדיו מוסקבה ביידיש והיה פעיל בועד האנטי-פשיסטי היהודי.
בדצמבר 1950, זמן לא רב אחרי מעצרם של כל חברי הוועד, הגיע גם תורו של ונדרוף. הוא נידון ל-10 שנות מאסר באשמת תעמולה אנטי-סובייטית. ב-1956 הוא שוחרר ושב למוסקבה. בשנים שלאחר שחרורו נהנה ונדרוף ממעמד של זקן סופרי היידיש בברית המועצות, וככזה הוא השתתף במפגש של מספר סופרי יידיש סובייטיים עם משלחות מחו"ל במסגרת פסטיבל הנוער הבינלאומי שהתקיים במוסקבה ב-1957. הוא המשיך לפרסם מאמרים בעיתון היידי בפולין "פאלקס-שטימע" (קול העם) ובביטאון "יידישע שריפטן" (כתבים ביידיש).
ונדרוף נמנה עם חמשת האינטלקטואלים היהודים שחתמו במרץ 1962 על מכתב גלוי הדוחה את ההאשמות באנטישמיות המופנות כלפי ברית המועצות. המכתב הופץ בכל רחבי העולם על ידי סוכנות הידיעות הסובייטית "נובוסטי" ועורר הד רב ברחבי העולם.
זלמן ונדרוף נפטר במוסקבה בשנת 1971, והוא בן 94.
מורגן פלוס 4
מורגן פלוס 4 (אנגלית: Morgan Plus 4) היא מכונית ספורט-קופה, שיוצרה על ידי יצרנית הרכב "Morgan Motor Company" הבריטית בין השנים 1950–1969, 1985–2000, 2000 - עד היום. סך הכל יוצרו 4,589 יחידות.
דגם ה-"מורגן פלוס 4" הוצג לראשונה בתערוכת המכוניות הבינלאומיות, בבריטניה בשנת 1950.
חברת מורגן מוטור.
"חברת מורגן מוטור" היא חברה בריטית בבעלות משפחתי, אשר נוסדה בשנת 1910 על ידי הנרי פרדריק סטנלי מורגן. מקום מושבה של החברה ב- Malvern, אשר במחוז ווסטרשייר באזור מערב המידלנדס אחת מתשעה אזורי אנגליה.
החברה מעסיקה 177 עובדים. כל המכוניות מיוצרות בעבודת יד.
"מורגן פלוס 4 סופר ספורט" במרוץ 24 השעות של לה מאן.
בשנת 1962 זכתה במקום הראשון "מורגן פלוס 4 סופר ספורט" במרוץ 24 השעות של לה מאן.
ההתאחדות האפריקאית לכדורגל
הליגה הדרום אפריקאית בכדורגל
פפה בובה דיופ
דייוויד וייסבורד
דייוויד וייסבורד (באנגלית: David Weisburd; נולד ב-4 בספטמבר 1954) הוא חוקר ישראלי-אמריקני בתחום הקרימינולוגיה, וייסבורד הוא פרופסור בקתדרה למשפטים ואכיפת החוק ע"ש א. מייר, ונשיא הכבוד של האגודה הישראלית לקרימינולוגיה, כמו כן שימש בעבר כראש המכון לקרימינולוגיה בפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים. עיקר פרסומו של וייסבורד בא לו בעקבות מחקרו על גאוגרפיית הפשע, משטרה ופשעי צווארון לבן. וייסבורד זכה בשנת 2010 בפרס סטוקהולם לקרימינולוגיה, ובשנת 2015 זכה בפרס ישראל לחקר העבודה הסוציאלית והקרימינולוגיה.
כחלק מתפקידו כנשיא הכבוד של האגודה הישראלית לקרימינולוגיה מעניק וייסבורד פרס הנשיא לארגונים המצטיינים בפיתוח מדיניות מבוססת מחקר, בין מקבלי פרס הנשיא בולטים ארגון ג'וינט ישראל שקיבל פרס זה בגין הפרויקט בתי משפט קהילתיים, פרס נוסף הוענק לרוני אלשיך לשעבר מפכ"ל משטרת ישראל.
קורות חיים.
וייסבורד נולד בברוקלין וגדל בגריינטק, פרוור של ניו יורק, במשפחה יהודית לא-דתית. בגיל 19 נישא לאשתו שלי, והחל ללמוד תואר ראשון בסוציולוגיה באוניברסיטת ברנדייס בבוסטון. במהלך לימודיו התקרב ליהדות. לאחר מכן פנה ללימודי תואר שני ושלישי בסוציולוגיה באוניברסיטת ייל, במסגרת תוכנית מיוחדת שהתמחתה בסטייה ובפיקוח חברתי.
בשנת 1981 עלה לישראל לתקופה קצרה לבצע מחקר סוציולוגי באנשי גוש אמונים וחזר לארצות הברית לסיים את כתיבת המחקר.
בשנת 1983, כחוקר מטעם Verca הסתובב עם שוטרים ברחבי ברוקלין, ושקע במחקרו ברטגרס.
בשנת 1991 עלה לישראל.
מחקרו.
וויסבורד מתבסס במחקריו על אסכולות שיקגו אשר פיתחו את 'תאוריית הנקודות החמות'. התאוריה סוברת כי יש לחקור ולמגר את הפשע על בסיסו הפיזי-גאוגרפי, ולא על בסיסו האנושי-פסיכולוגי. בניגוד לגרסה המקובלת בעולם הקרימינולוגיה עד אז, שהפשע לא ניתן למיגור ומתרכז ב'שכונות רעות' המלאות בפושעים, הוא הוכיח שהפשע מתרכז בנקודות ובקטעי רחוב מסוימים, המתאפיינים בגורמי/מושכי פשע (כמו ברים או מלונות).
וייסבורד הראה שלפושעים ישנה תלות גאוגרפית, ולכן הצבת שוטרים ב'נקודות החמות' מורידה את רמת הפשיעה בנקודה החמה בפרט ובאזור בכלל באופן משמעותי.
שיטתו של פרופסור וייסבורד מנוהלת ברחבי העולם, בין השאר בישראל.
על מחקרו זכה להכרה בינלאומית נרחבת ולפרסים רבים.
קישורים חיצוניים.
על מחקרו באתר אורבנולוגיה- http://urbanologia.tau.ac.il/מעיסוק-בשכונות-פשע-להתמקדות-בנקודות/