נעימת הפתיחה של התוכנית זכורה עד היום לטובה. היא הולחנה בידי המפיק גלן א. לארסון והמלחין סטו פיליפס. מספר אמנים השתמשו בדגימה של נעימה זו בשירים (שהפכו ללהיט), ביניהם: Busta Rhymes ב "Fire It Up" ו-Timbaland &amp; Magoo ב "Clock Strikes remix" וכן סיסטם אוף אה דאון ב-"I-E-A-I-A-I-O".
סטו פיליפס הלחין גם את המוזיקה לסדרה, וכאשר עזב (מסיבה לא ידועה) באמצע העונה הראשונה החליף אותו דון פיק. המוזיקה תחת פיק נהפכה ליותר אלקטרונית ופחות סימפונית.
הסדרה "אביר על הגלגלים" גררה בעקבותיה גם משחקי מחשב שנהיו פופולריים למדי. המשחק המקורי יצא ב-1986 בפורמט של 8-ביט אך גרסאות מאוחרות יותר בהוצאת Davilex International הותאמו למחשבים יותר מתקדמים. המשך למשחק המקורי יצא ב-2004 בידי Davilex International.
ב-2005 החלו למכור את עונות הסדרה על גבי מארזי DVD. בישראל הסדרה זכתה לעשרות שידורים חוזרים ונכון לשנת 2005 היא משודרת כרצועה יומית בערוץ AXN בכבלים.
אורי קיסרי
אוּרי קיסרי (19 בינואר 1901 – 10 בינואר 1979) היה עיתונאי ישראלי, עורכו הראשון של "העולם הזה".
קורות חיים.
קיסרי נולד בשם שמואל קייזרמן בשנת 1901 ביפו למרים ונתן קייזרמן. הוא למד בגימנסיה הרצליה ולאחר מכן בבית הספר הריאלי בחיפה.
בשנים 1924–1926 שהה קיסרי בפריז, ממנה שלח מאמרים לעיתונים "דבר" ו"הארץ", ולאחר מכן המשיך לכתוב באופן קבוע ב"הארץ". בשנים 1928–1930 שימש ככתב העיתון "דואר היום" בפריז. באותה תקופה יזם פגישה עם אלפרד דרייפוס וניסה לראיינו ללא הצלחה, אך הכתבה זכתה להדים רבים גם שנים רבות לאחר מכן. בשנים 1936-1935 כתב מדור קבוע בשבועון החיים הללו. עם שובו עבר לכתוב בעיתון "ידיעות אחרונות", ובשנת 1948, כאשר פרש עורכו עזריאל קרליבך יחד עם בכירי העיתון והקים את "מעריב", נלווה אליו גם קיסרי והמשיך לכתוב ב"מעריב" וב"הארץ" עד למותו.
במקביל לעבודתו בעיתונות היומית יסד בשנת 1937 את השבועון "העולם הזה" (אשר מאז היווסדו ועד 1946 נשא את השם "תשע בערב"). השבועון בעריכת קיסרי היה שופע צילומים, עסק רבות בענייני תרבות, אמנות ואופנה ובצד הקל והמבדר של החיים ונשא את חותם תרבות צרפת שקיסרי היה מאוהדיה. בשנת 1950 נרכש השבועון על ידי אורי אבנרי ושלום כהן, שינה כליל את צביונו והפך להיות לביטאון פוליטי אנטי-ממסדי.
קיסרי היה חובב תרבות צרפת, מבקר אמנות, תיאטרון וקולנוע. בשנות השישים נמנה עם צוות מבקרי הקולנוע של רשת ב' (שנקראה אז "הגל הקל").
בשנת 1932 כתב קיסרי אחדות מחוברות "ספריית הבלש", שהייתה סדרת חוברות ובהן סיפורים בלשיים על רקע חיי הארץ, אשר הבלש הפרטי דוד תדהר השאיל לה את שמו ואת תמונתו.
כתב מספר ספרים ותרגם מצרפתית לעברית את יומניו של אהרון אהרונסון איש ניל"י. כמו כן סייע למשפחת אהרונסון שאיתה היה מיודד, בניסוח זיכרונות המשפחה וניל"י.
זכה בפרס שני בתחרות בינלאומית לסיפורים קצרים מטעם העיתון "International Herald Tribune".
היה דמות נודעת בחיי האמנות והתרבות של תל אביב והוא זה שטבע את הכינוי "צבר" לילידי הארץ.
ב-1960 הוענק לו פרס סוקולוב לעיתונות. שופטי הפרס תיארו אותו: "פלייטוניסטן בעל קולמוס חי ורוטט, מהיר, קל, גמיש ורב-חן".
בשנת 1977 קיבל קיסרי תואר יקיר העיר תל אביב-יפו.
אורי קיסרי נפטר בשנת 1979. נקבר בבית העלמין נחלת יצחק.
היה נשוי לפַני לבית גולדברג, ואב לשני בנים, אדר קיסרי, עיתונאי וסופר, וגיל קיסרי, עיתונאי.
על שמו רחובות בתל אביב-יפו ובחיפה.
תור (מבנה נתונים)
במדעי המחשב, תור ("queue") הוא מבנה נתונים מופשט המוגדר על ידי הפעולות הבאות:
כל הפעולות מתבצעות בסיבוכיות formula_1, כלומר במספר פעולות שאיננו תלוי בגודל הקלט.
פעולות ההכנסה וההוצאה בתור מבוססות על העקרון נכנס ראשון - יוצא ראשון FIFO, זאת בניגוד למחסנית שמממשת את אותן הפעולות, אבל לפי עקרון הנכנס אחרון - יוצא ראשון - LIFO (או: נכנס ראשון-יוצא אחרון - FILO).
מימוש תורים.
ישנם שני מימושים נפוצים לתור:
יישומי התור.
תורים משמשים באלגוריתמים הדורשים שמירה על סדר במהלך העברת הנתונים (למשל באלגוריתם חיפוש לרוחב), להעברת הודעות בין תהליכונים (חוטים) של תהליך, ובמבני נתונים מורכבים יותר המשמשים לטיפול בריבוי משימות במערכות הפעלה מודרניות, טיפול בבקשות הנכנסות בשרתי אינטרנט, וכדומה.
ויליאם ה. מייסי
ויליאם הול מייסי (באנגלית: William H. Macy; נולד ב-13 במרץ 1950) הוא שחקן, מדבב, במאי תיאטרון וקולנוע אמריקאי. הוא מוכר בעיקר בזכות תפקידו בתור פרנק גלאגר בסדרה "חסרי בושה" של רשת שואוטיים. במהלך הקריירה שלו, זכה מייסי בשני פרסי אמי וארבעה פרסי גילדת שחקני המסך.
ביוגרפיה וקריירה.
ויליאמס ה. מייסי נולד ב-13 במרץ 1950, במיאמי, פלורידה וגדל בג'ורג'יה ומרילנד. לאחר שסיים תיכון במרילנד, הוא עבר למערב וירג'יניה ללמוד וטרינריה. לאחר שלא צלח בלימודיו נסע ללמוד תיאטרון במכללת גודארד בוורמונט. כיום הוא, מורה בתיאטרון, בקולנוע ובטלוויזיה.
במככלת גודארד הוא פגש את המחזאי דייוויד מאמט, שאותו הוא מחשיב לכותב הטוב ביותר בכל הזמנים. לאחר שסיים את לימודיו בשנת 1971, הוא עבר לשיקגו שם החל לעבוד כברמן כדי לשלם את החשבונות. לאחר שנה מייסי, מאמט ואחרים ייסדו את חבורת תיאטרון סיינט ניקולס, שבה מייסי שיחק במספר מחזות של מאמט, כמו "אמריקן באפלו" ו"The Water Engine".
לאחר שבילה מספר שנים בלוס אנג'לס, הוא עבר לניו יורק בשנת 1980, שם שיחק ביותר מחמישים הצגות בברודוויי ואוף ברודוויי.
הופיע במספר סרטים שחברו מאמט כתב או ביים כמו "שם המשחק" (1987), "דברים משתנים" (1988), "מחלק רצח" (1991) ומאוחר יותר ב"לכשכש בכלב" (1997) וב"סטייט פינת מיין" (2000), וכן שיחק בתפקיד נשיא ארצות הברית בסדרה "היחידה" אותה מפיק מאמט. ידוע בעיקר בשל תפקידו הראשי בסרט "פארגו" (1996), והיה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר עבורו. בשנת 1998 היה מועמד לפרס American Comedy Awards עבור שחקן המשנה המצחיק ביותר, על תפקידו כג'ורג' פרקר בסרט "פלזנטוויל". בשנת 1994 החל לשחק בתור שחקן משנה בסדרת הדרמה "ER" בתור ד"ר מורגנסטן.
ב-2001 שיחק בסרט פארק היורה 3 את פול קירבי. בשנת 2009 שיחק בסרט ההרפתקאות לילדים "קצרים" לצד ג'ימי בנט ורוז ביירן.
בשנת 2010 שיחק בדרמת התבגרות "נערה מלוכלכת" בכיכובה של ג'ונו טמפל.
בשנת 2011 החל לגלם בתפקיד ראשי את דמותו של פרנק גלאגר בסדרת הדרמה האמריקאית "חסרי בושה". על תפקידו בסדרה זכה שלוש פעמים בפרס גילדת שחקני המסך והיה מועמד לארבעה פרס אמי ולשני פרסי גלובוס הזהב
בשנת 2013 שיחק בדרמה הקומית "סמוך עליי" בבימויו של קלארק גרג שגם שיחק בתפקיד ראשי. ב-2014 יצא סרט ראשון בבימויו בשם "חסר כיוון", שהוקרן בפסטיבל סאנדנס בינואר 2014 וגרף שבחים רבים.
בשנת 2015 שיחק בדרמת ההתבגרות "לגנוב מכוניות" בכיכובו של אמורי כהן, ושיחק בדרמה הקומית "וולטר" בכיכובם של ג'סטין קירק ומיילו ונטימיליה. בשנת 2016 שיחק בסרט הפעולה "נמלטת" לצד מל גיבסון.
בשנת 2017 ביים את דרמת ההתבגרות "קריסטל" בכיכובם של גרנט גאסטין וניק רובינסון, מייסי בעצמו משחק בסרט וגם אשתו. באותה שנה ביים את הסרט "עצירה בין טיסות", קומדיה בכיכובן של קייט אפטון ואלכסנדרה דדריו.
חיים אישיים.
בשנת 1997 התחתן עם השחקנית פליסיטי האפמן, ולהם שתי בנות.
גמדות
גמדות או ננסות היא לקות, בה יצור חי (אדם, חיה או צמח) הוא נמוך באופן משמעותי מבני מינו הטקסונומי, שגילם וזוויגם זהה לשלו. משרד הבריאות האמריקני מגדיר אדם מבוגר כגמד אם גובהו אינו עולה על 4 רגל ו-10 אינץ' (כ-147 סנטימטרים).
תיאור התופעה.
גמדות נגרמת עקב עיכוב בגדילת השלד. הסיבות השכיחות ביותר לגמדות הן הפרעות בבלוטות ההפרשה הפנימית, ובעיקר בלוטת יותרת המוח המפרישה את הורמון הגדילה, ובלוטת התריס. ישנם עוד גורמים לננסות, ובהם: חסר בחלבונים כתוצאה מתת תזונה, שיבוש האיזון בפעולת בלוטת התריס (כגון קרטנת), מחלות כרוניות בילדות (כגון מחלות כליות ומעיים מסוימות).
ישנם סוגי גמדות שבהם האדם המבוגר הוא בעל פרופורציות גוף יחסיות הזהות לאלה של מבוגרים אחרים או זהות לאלה של ילדים. אולם, מרבית סוגי הגמדות כוללים גם עיוות פרופורציות. לגמדים רבים יש, לדוגמה, ידיים קצרות ביחס לגודל הכללי של עצמם וגוף רחב ביחס לגובהו.
ישנם גמדים שלוקים בנוסף לקומתם הנמוכה גם בקשיים אחרים. בעיות כאלה יכולות להיות הגורם לגמדות (למשל, מי שיש לו גמדות בשל בעיות בכליות, יש לו קודם כל בעיות בכליות), לנבוע מאותו גורם שממנו נבעה הגמדות (גמדות בשל בעיה כללית בהפרשת הורמונים מלווה בבעיות אחרות שנובעות מהפרשה לקויה של הורמונים) ויכולות לנבוע מהגמדות עצמה (כושר תנועה נמוך בשל עיוות בעצמות). ישנם גם סוגי גמדות שמלווים בבעיות חישה וקוגניציה (כגון גמדות בשל מחסור חמור ביוד) אך סוגי גמדות אלה נדירים.
סוג אחר של גמדות הוא האכונדרופלזיה: גמדות תורשתית חסרת תקנה, המאופיינת ביחס לא תקין בין ממדי איברי הגוף – הגפיים קצרים מאוד ואילו ממדי שאר חלקי הגוף תקינים למדי. המחלה נובעת מהתגרמות רקמת הסחוס (היעשותה לרקמת עצם) בעצמות הארוכות של הגפיים במהלך הגדילה.