במאמר משנת 1983 הסוציולוגים פול דימאג'יו וולטר פאוול טענו שהדמיון בין ארגונים בחברות מודרניות רב מהצפוי. שני החוקרים התבססו על הטענה של הסוציולוג מקס ובר שבחברות מודרניות תהליכי בירוקרטיזציה מייצרים "כלוב ברזל", המגביל את חירותו של האדם. במאמרם זיהו שני החוקרים שלושה מנגנונים המייצרים דמיון רב בין ארגונים. המנגנון הראשון הוא מנגנון של איזומורפיזם (דִּמְיוֹן צוּרָה) כפוי - מנגנון זה מבוסס על הכוח של מוסדות פוליטיים ומוסדות ללא כוונת רווח (בייחוד קרנות נדבנות) לקבוע סטנדרטים שבהם ארגונים חייבים לעמוד כדי לפעול או לזכות במימון. המנגנון השני הוא איזומורפיזם מימטי – מנגנון זה מבוסס על הנטייה של ארגונים לחקות ארגונים אחרים בתנאים של אי-ודאות. המנגנון השלישי הוא מנגנון נורמטיבי – מנגנון זה מבוסס על הנטייה של עובדים בארגונים בשדה נתון להיות בעלי הכשרה מקצועית דומה, המובילה בתורה להתנהגות ארגונית דומה.
איזומורפיזם בתעשיית העיתונות.
מושג זה זכה לפיתוח תאורטי ובחינה אמפירית ניכרת במדעי החברה. למשל, בתחום העיתונות נמצא שאתרי חדשות בוחרים לסקר בעמודי הבית שלהם אירועים ותופעות זהים, וכי ניתן להסביר דמיון זה בעזרת הנטייה של עורכים באתרי החדשות השונים לעקוב באינטנסיביות אחרי עמודי הבית של מתחריהם. עם התגברות הדומיננטיות של רשתות חברתיות דוגמת פייסבוק וטוויטר, גברה היכולת שלהן לכפות על ארגוני חדשות להשתמש בפורמטים מסוימים ליצירה ולהפצה של חדשות בשל הקהל הרב שהן מפנות לארגונים אלו. יש הגורסים שההשפעה האיזומורפית של רשתות חברתיות היא תוצר של ההתבססות שלהן על אלגוריתמים. כך, למשל, קמו שורה של ארגוני חדשות אמריקאיים דוגמת באזפיד וברייטבארט שמשתמשים בכותרות מושכות (קליקבייט) כדי לעודד שיתוף של התכנים שהן מפיקות והקלקה עליהם.
אלכס וילסון
אלכסנדר "אלכס" שלדון וילסון (באנגלית: Alexander "Alex" Sheldon Wilson; 1 בדצמבר 1907 - 9 בדצמבר 1994) היה אתלט קנדי, סגן אלוף אולימפי ובעל מדליית ארד אולימפית (לוס אנג'לס 1932) בריצת 800 מטר ובריצת 400 מטר, בהתאמה.
ביוגרפיה.
וילסון נולד במונטריאול, קוויבק, קנדה. הוא למד באוניברסיטת נוטרדאם, אינדיאנה שבארצות הברית.
באולימפיאדת אמסטרדם (1928) זכה וילסון במדליית ארד בריצת שליחים 4X400 מטר בתוצאה של 3:15.4 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 3:14.2 דקות וגרמניה (3:14.8 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום שמיני בשלב חצי הגמר בריצת 400 מטר בתוצאה של 49.2 שניות ולא עלה לריצת הגמר (רק 6 אצנים עולים לריצת הגמר) ובמקום 15 בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:57.1 דקות (רק 9 אצנים עלו לריצת הגמר).
במשחקי האימפריה הבריטית שנערכו בהמילטון, אונטריו, קנדה בשנת 1930 זכה וילסון ב-3 מדליות אחת מכל סוג. מדליית זהב, בריצת 440 יארד (48.8 שניות), מדליית כסף בריצת שליחים 4X440 יארד (3:19.8 דקות) ומדליית ארד, בריצת 880 יארד (1:55.6 דקות).
באליפות המכללות (NCAA) שנערכה ב-1931 זכה וילסון במדליית זהב בריצת 400 מטר.
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) זכה וילסון ב-3 מדליות, 1 כסף ו-2 ארד. מדליית כסף בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:49.9 דקות, אחרי טומי המפסון מבריטניה שקבע שיא עולם חדש של 1:49.7 דקות ולפני בן ארצו פיל אדוארדס (1:51.5 דקות). מדליות ארד, בריצת 400 מטר בתוצאה של 47.4 שניות, אחרי ביל קאר שקבע שיא עולם חדש של 46.28 שניות ובן איסטמן (46.50 שניות), שניהם מארצות הברית ובריצת שליחים 4X400 מטר בתוצאה של 3:12.8 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 3:08.14 דקות ובריטניה (3:11.2 דקות).
לאחר המשחקים האולימפיים הוא עבר לאוניברסיטת לויולה בשיקגו ושם אימן שחייה, כדורסל ואתלטיקה קלה במשך כ-13 שנים, עד שנת 1945. חמש שנים לאחר מכן, הוא שב כמאמן אתלטיקה לאוניברסיטת נוטרדאם בה למד, עד לפרישה בשנת 1972.
וילסון מת בטקסס ב-1994, ימים אחדים לאחר יום הולדתו ה-87.
הנצחה.
כיום מתקיימת באוניברסיטת נוטרדאם בה למד תחרות אתלטיקה בינלאומית על שמו.
הישגים ותארים.
בחייו וגם לאחר מותו זכה וילסון במספר תוארי כבוד ספורטיביים, לרבות הכללתו בהיכל התהילה של האתלטים הקנדים (ב-1954).
בית רפופורט
בוננדה
בוננדה (בספרדית: Bonanada, נולדה ונפטרה במאה ה-14, fl. 1373-1380), הייתה מיילדת יהודייה-ספרדייה ששירתה את משפחות האצולה והמלוכה של ימי הביניים. היא הייתה המיילדת הרשמית של משפחת המלוכה של אראגון, ואף פעלה למען משפחות המלוכה של קטלוניה, קסטיליה, ולנסיה, סיציליה וצרפת.
רקע המקרה.
בוננדה הייתה בעלת מקצוע מוערכת, ושירתה רבות מבנות המלוכה, ביניהן אלאנור מאראגון, מלכת קסטיליה, וכן ויולנט מבאר, ותוארה על ידי פדרו הרביעי מלך אראגון ואלאנור מלכת סיציליה כמשרתת מצוינת הראויה לאמון.
ב-1373, היא הואשמה על ידי יורש העצר, העתיד להיות חואן הראשון מלך אראגון, ברציחתה באמצעות כישוף של ארוסתו, ג'ואן נסיכת צרפת, אשר מתה בדרכה לאראגון כדי להינשא. אך המלך והמלכה נתנו לבוננדה את מלוא הגנתם המלכותית, ודרשו את החזרתה המיידית מאחזקתו של חואן, וכך נעשה.
הסיפור נודע דרך מכתבים שכתבו המולכים לבנם אשר שרדו כתיעוד היסטורי. במכתבו, כתב המלך "אם היה הדבר אפשרי, לא היה מלך או לורד בעולם עדיין בחיים". המלכה דרשה את החזרתה של בוננדה כדי שתשמש כמיילדת עבור בתה ואחותו של חואן, הנסיכה חואנה מאראגון.
שמה הטוב של בוננדה הושב, והמקרה אף גרם להגברה בדרישה לשירותיה, והיא המשיכה ליילד בני מלוכה כולל לפחות מלך אחד, פרננדו הראשון, מלך אראגון. בתפנית אירונית, חואן עצמו ביקש את שירותיה של בוננדה כשאשתו ויולנט מבאר ילדה, מכיוון שהיא סירבה את שירותיה של כל מיילדת אחרת מלבדה.
בתקופה זו, הרפואה עוד לא הייתה ממוסדת, וכך נשים יכלו לעבוד כמרפאות ומיילדות, תפקידים שמילאו היסטורית, והעבירו את הידע האנטומי וההכרות עם צמחי מרפא בעל פה מדור לדור. מאוחר יותר, מיסוד מקצוע הרפואה הדיר את הנשים, ואף הפכן לעוברות על החוק - גישה שהתקבעה בין היתר בהאשמתן בכישוף. נשים מרפאות נקראו לאורך הדורות ברחבי אירופה "נשות חוכמה" (wise women), ובצידי המכשפות היו מקרים בהם התייחסו למילים "מכשפה" ו"אשת חכמה" כמילים מקבילות. במקרה כמו של בוננדה, החשיבות של מרפאות עבור נשים אחרות הייתה במרכז המקרה, בהקשר של פרטיות וצנעת הפרט בכל הקשור לגופן ותהליך הלידה.
תחנת אלנבי
תחנת אלנבי על שם עפרה חזה היא תחנת רכבת קלה תת-קרקעית הדרומית ביותר מתוך עשר התחנות התת-קרקעיות לאורך הקו האדום של הדנקל, וממוקמת על ציר רחוב יהודה הלוי-מקוה ישראל, בין רחוב אלנבי לרחוב בצלאל יפה בתל אביב. התחנה מתוכננת להיפתח בנובמבר 2022.
התחנה תיקרא על שם הזמרת עפרה חזה, אשר גדלה וחיה באזור דרום העיר שם נמצאת התחנה.
בתחנה קיימים מסנני אב"כ כך שהתחנה תשמש כמקלט בעת מתקפה כימית.
מבנה התחנה.
התחנה נבנית מתחת לרחוב יהודה הלוי ויהיו לה שלוש כניסות, מצפון מזרח לכיוון רחוב הרכבת, מדרום מזרח לכיוון רחוב מקוה ישראל ומערב לכיוון רחוב אלנבי, בנקודה זו יהיה גם חיבור עם הקו הסגול שיעבור במפלס הרחוב.
היסטוריה.
במאי 2015 זכו ביחד חברת סולל בונה וחברת CCECC הסינית במכרז לבניית המנהרות והתחנות בחלק המערבי של הקו האדום הכולל גם את תחנת אלנבי. עבודות ההקמה באתר החלו באוגוסט, 2015.
ב-23 בנובמבר 2016, חלו שינויים בהסדרי התנועה בסביבת התחנה, רחוב הרכבת חובר עם שדרות רוטשילד דרך רחוב רמח"ל.
בנובמבר 2020 נפתח מחדש רחוב יהודה הלוי מעל גג התחנה, ובפברואר 2021 הסתיימו עבודות הפיתוח ברחוב.
נכון ליוני 2021 מתבצעות בתחנה עבודות הגמרים, עבודות התקנת המערכות והמסילות.
תחנת בן-גוריון
תחנת בן-גוריון היא אחת מעשר התחנות התת-קרקעיות שיוקמו לאורך הקו האדום של הרכבת הקלה במטרופולין תל אביב, וממוקמת על ציר ז'בוטינסקי בבני ברק, בין צומת הרחובות דרך בן-גוריון ורבי עקיבא בסמוך למגדל BBC Tower וצפויה להיות מחוברת לקומות הראשונות בו עם דרגנועים. העבודות מבוצעות על ידי נת"ע, והן החלו בפברואר 2016, ותסתיימנה לקראת נובמבר 2022. התחנה היא התחנה התת-קרקעית השנייה בגודלה בקו האדום של הרכבת הקלה (אחרי תחנת קרליבך) בשל מערכת מפלגים שקיימת בתחנה.
היסטוריה.
נכון למאי 2020 מבוצעות בתחנה עבודות בניית הקומות והכניסות לתחנה. ביולי 2022 נערכו בתחנה בדיקות של פיקוד העורף וכיבוי אש שעברו בהצלחה.
תחנת אהרונוביץ'
תחנת אהרונוביץ' היא אחת מעשר התחנות התת-קרקעיות שיוקמו לאורך הקו האדום של הרכבת הקלה במטרופולין תל אביב, וממוקמת על ציר ז'בוטינסקי בבני ברק, בין צומת הרחובות אהרונוביץ' והרב שך. העבודות מבוצעות על ידי נת"ע, והן החלו בפברואר 2016, ותסתיימנה לקראת נובמבר 2022.
מבנה התחנה.
התחנה מתאפיינת בשטח עבודה עירוני צפוף ביותר עם קרבה רבה לבנייני מגורים. לצורך הקמת התחנה נדרשה העתקת תשתיות נרחבת, כולל תשתיות חשמל, תקשורת, מים, ניקוז וביוב, עבודה שנמשכה כשנתיים עד לפינוי כל תחום העבודות התחנה מתשתיות קיימות.
בדומה לשאר התחנות התת-קרקעיות בקו האדום, גם בתחנת אהרונוביץ׳ החפירה מתבצעת מתחת לתנועת כלי הרכב, אשר נוסעים על גבי משטח בטון, שהוא מעין גשר המורכב מקונסטרוקציית פלדה שעליה מורכבים לוחות של בטון דרוך.
היסטוריה.
נכון למאי 2020 מתבצעות בתחנה עבודות בנייה של שלד התחנה.
טרבור ברוקינג
טרבור דייוויד ברוקינג (; נולד ב-2 באוקטובר 1948) הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק כקשר התקפי, מאמן ופרשן ספורט, וכיום מנהל פיתוח הכדורגל בהתאחדות הכדורגל האנגלית.