בתחילת 1992 נרשמה ללימודי משחק בסטודיו למשחק ניסן נתיב, אך פרשה לאחר זמן קצר.באותה שנה השתתפה בדוקומדיה של שלמה בראבא "י. שוורץ ומלחמתו בחיים".
בשנת 1993 שיחקה בסרט "גרופי", שהפיק וביים נדב לויתן, הסרט מספר על קבוצה של מעריצות, בראשות אביטל ודנה דבורין, הרודפת אחרי זמר רוק שמגיע לישראל. על תפקידה בסרט הייתה מועמדת בשנית ל"פרס אופיר".
בשנת 1993 ירדה אביטל להתגורר בניו יורק, שם נרשמה ללימודי משחק ב-Circle in the Square Theatre School.
בארצות הברית.
ב-1994 כשנה לאחר מכן, היא נתגלתה על ידי סוכנת כשעבדה כמלצרית, וכך הגיעה לתפקידה בסרטה הראשון בהוליווד, "סטארגייט" בבמויו של רולנד אמריך, ובכיכובם של קורט ראסל וג'יימס ספיידר.
בשנת 1995 שיחקה בסרטו של ג'ים ג'רמוש, "איש מת", לצד ג'וני דפ. באותה שנה אביטל הוכתרה על ידי המגזין "ואניטי פייר" כשחקנית הצעירה המבטיחה ביותר.
ב-1996 שיחקה בסרט "חדירה לפרטיות". ב-1997 השתתפה בסרט "הסוף לאלימות". ב-1998 שיחקה בסרט "חתונה פולנית" בכיכובה של קלייר דיינס. באותה שנה, גם כיכבה לצד השחקן האמריקאי-יהודי דייוויד שווימר בסרט "נשיקה בין חברים". באותה תקופה החלה במערכת יחסים רומנטית שנמשכה כשנתיים עם שווימר.
ב-1997 כיכבה בסרט דובר-האנגלית "מינוטאור" ("מוסד") לצד דן תורג'מן.
ב-1999 השתתפה בסרט "הנערה הצעירה והמונסון".
ב-2000 גילמה את דמותה של שחרזאדה במיני-סידרה האמריקאית-בריטית "אלף לילה ולילה" בהפקת רשתות ABC ו-BBC, שהייתה מועמדת לפרס אמי. באותה שנה, שיחקה אביטל בסרט "פרסטון טילק" ("זרע רע").
בשנת 2001 שיחקה בשני סרטים שיצאו ישר לטלוויזיה באמריקה "אחרי הסערה" ו"התקוממות".
ב-2002 השתתפה בפרק של הסדרה "רדופים". בשנת 2003 השתתפה בסרט האמריקאי "הכתם האנושי" לצד ניקול קידמן.
המשך הקריירה בישראל ובארצות הברית.
ב-2003 השתתפה בעונה הרביעית של הסדרה הישראלית "שבתות וחגים".
ב-2004 עלה לאקרנים הסרט הישראלי "אהבה קולומביאנית", בו שיחקה. באותה שנה ביימה, הפיקה וערכה סרט תיעודי קצר בשם "אני חושבת את עצמי כל הזמן צעירה", שהשתתף בפסטיבל הסרטים טרייבקה בניו יורק, ובפסטיבל ירושלים.
בשנת 2005 שיחקה בקומדיה אמריקאית שעוסקת בסדר פסח "מתי אנו אוכלים".
בשנת 2007 שיחקה בסרט הישראלי "נודל" של איילת מנחמי, לצד ענת וקסמן ואלון אבוטבול עליו הייתה מועמדת לפרס אופיר בפעם השלישית. באותה שנה, שיחקה את קורדליה בהפקה של "המלך ליר" בתיאטרון אלקטריק לודג' בלוס אנג'לס.
בשנת 2008 החלה לעבוד על סרט על פרשת רצח מלה מלבסקי, לאחר שרכשה את זכויות ההסרטה של הספר שכתב החוקר המשטרתי שהופקד על תיק הרצח, מישל חדד, "נשים רוצחות". אביטל החלה לכתוב את התסריט וליהקה את עצמה ואת ענת וקסמן לתפקידים הראשיים, אך הפקת הסרט לא יצא לפועל לבסוף.
בשנים 2012-2010 שיחקה בסדרה הישראלית "חטופים" בערוץ 2, עליה הייתה מועמדת לפרס הטלוויזיה.
ב-2017 ביימה והייתה שותפה לכתיבה של הצגה בשם "התחנה הבאה" (Next Stop) שהוצגה בברודוויי על הייטקיסט ישראלי והשתלבותו בניו יורק. באותה שנה עלתה לשידור, בזכיינית ערוץ 2 שידורי קשת, הסדרה הקומית "נופלות על הרגליים" בה כיכבה לצד שני כהן.
בין השנים 2009–2013 הייתה אביטל חברה בחבר הנאמנים של אוניברסיטת חיפה.
קריירת דוגמנות.
ב-1996 כיכבה בקמפיין של חברת הביגוד הישראלי "המשביר לצרכן". באותה שנה גם כיכבה בפרסומות של חברת "גלידות שטראוס" הישראלית (בה שוחזרה הסצנה המפורסמת מהסרט "אינסטינקט בסיסי", שבה שרון סטון יושבת מול החוקרים).
ב-1997 כיכבה בפרסומת של "תנובה" לגבינה המעודנת.
ב-2001 השתתפה בסרטון פרסומת של "יקבי כרמל מזרחי".
ב-2005 כיכבה כדוגמנית בקמפיין של רשת האופנה הישראלית "H&amp;O", כולל בסרטי פרסומת, שלטי חוצות, ומודעות פרסום של הרשת.
ב-2007 כיכבה לצד אימה, נוני אביטל, בקמפיין של רשת הקוסמטיקה של רונית רפאל.
חיים אישיים.
בסוף שנות ה-90 הייתה בזוגיות עם השחקן האמריקאי-יהודי דייוויד שווימר, אותו הכירה על סט הסרט "נשיקה בין חברים". ב-4 ביולי 2004 נישאה לתסריטאי האמריקאי צ'ארלס רנדולף, זוכה פרס האוסקר על התסריט לסרט "מכונת הכסף". השניים מתגוררים באפסטייט ניו יורק, ולהם בן ובת.
קישורים חיצוניים.
מכתביה
רב יוסף (פירושונים)
יצחק בלאזר
רבי יצחק בּלָאזֶר (א' באדר ה'תקצ"ז, 1837 – י"א באב ה'תרס"ז, 22 ביולי 1907), המכונה גם ר' איצל'ה פטרבורגר (=מפטרבורג), היה מראשוני תנועת המוסר, מגדולי תלמידיו של רבי ישראל מסלנט.
ביוגרפיה.
רבי יצחק נולד בא' באדר ה'תקצ"ז בעיירה שניפישוק שליד וילנה, בצפון-מערב האימפריה הרוסית (ליטא). בילדותו ניכרו בו כישרונות גדולים, ובגיל ארבע עשרה הדפיס אביו קונטרס שכתב בחריפות גדולה על מסכת בבא קמא. למד בצוותא עם רבי נפתלי אמסטרדם.
בגיל חמש עשרה נישא, ועבר להתגורר בקובנה, בה החל ללמוד בבית מדרשו של רבי ישראל סלנטר. בשנים אלו היה לאחד מבחירי תלמידיו, והיה בין התלמידים בהם טיפל רבי ישראל באופן אישי במיוחד.
מאחר שביקש להתפרנס מיגיע כפיו, למד את מקצוע הצביעה, אך רבו, רבי ישראל סלנטר, אסר עליו לעסוק בו וציווה עליו לכהן ברבנות. בשנת 1862 התקבל רבי יצחק לרבנות פטרבורג (לימים לנינגרד), וכיהן בה שש עשרה שנה.
פטרבורג הייתה בבואו אליה כמעט ריקה מיהדות, ומרכז ההשכלה ברוסיה. בבוא רבי יצחק לשם החל בביסוס הקהילה וחיי הדת בעיר, ופתח במלחמה חזיתית עם ראשי המשכילים שבה. המשכילים לא טמנו ידם, והשמיצוהו מעל גבי עיתוניהם. הסופר יהודה לייב גורדון נהג להשתלח בו מעל גבי העיתון "המליץ" ולכנותו בלעג "רבי יצחק נפחא" (בלאזר פירושו נפח). עוגמת נפש רבה נגרמה לו בפטרבורג בעיקר מריבוי הבעיות בסידור הגיטין בעיר. בעקבות בעיות רבות בתחום, בעיקר בשל מומרים רבים, החליט רבי יצחק להתפטר ממשרתו.
בתקופת פטרבורג חיבר והדפיס את ספרו "פרי יצחק". בהקדמתו לספר כתב שהמניע לחיבור ספרו הוא היות שלא זכה לילדים, כדי להשאיר אחריו זכר לפחות בכתובים, ולכן הוא קורא לספר פרי יצחק. בגיל 50 החליטה אשתו, בניגוד לרצונו, שיתגרשו כדי שיוכל להינשא ולהוליד ילדים, ולשם כך הייתה צריכה לקרוא אותו לדין תורה. הוא נשא אישה צעירה ונולדו לו ממנה בנו שלמה בלזר ובנותיו בריינה, חנה ומרים. במקביל דאג מאוד לצורכי גרושתו, שהייתה שולחת לו קבלות עם דברי שבח.
רבי יצחק עבר להתגורר שוב בקובנה. הוא החזיק במקום בית מזיגה גדול בניהול אשתו, ממנו התפרנס, ולימד בבתי המוסר בעיר שייסד רבו, רבי ישראל סלנטר. כמו כן העביר שיעורים רבים בביתו ובישיבות השונות בעיר.
לאחר פרוץ המחלוקת הגדולה נגד שיטת המוסר, עזב רבי יצחק את משרותיו הרשמיות, והתמסר להרבצת המוסר באופן פרטי ולסיוע בהקמת ישיבות של תנועת המוסר, בעיקר בידי חברו רבי יוסף יוזל הורוביץ "הסבא מנובהרדוק". כמו כן נהג לעבור בין הישיבות המוסריות בליטא, ישיבת קלם, ישיבת סלובודקה, ישיבת נובהרדוק ובנותיהן, ולהדריך את תלמידיהן.
עם פטירתו של רבי שמחה זיסל זיו, ה"סבא מקלם", בשנת 1898, התמנה רבי יצחק לאביה הרוחני של ישיבת קלם, ונהג להגיע אליה לעיתים קרובות ולהדריך את תלמידיה.
יחסו ליישוב ארץ ישראל היה חיובי, ובשנת 1904 עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים, בה נפגש עם חבריו מצעירותו, רבי נפתלי אמסטרדם, ורבי צבי לויטן, והתגורר בחצר שטרויס שבשכונת מוסררה. סירב לקבל תמיכה, ולמרות חולשתו וזקנותו עבד לפרנסתו במשרדי "הוועד הכללי".
רבי יצחק נפטר בירושלים בי"א באב ה'תרס"ז, ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים לימינו של האדר"ת. בשכונת בית ישראל בירושלים קרוי רחוב על שמו.
בנו הוא הרב שלמה בלזר. בתו בריינה נישאה לרב חזקיהו יוסף מישקובסקי.
מחלף גנות
מחלף גנות הוא מחלף המפגיש את כביש 1 ואת כביש 4. המחלף, שהוא אחד מהמחלפים הגדולים בישראל, נקרא על שם היישוב גנות הסמוך.
מבנה המחלף.
גנות הוא אחד המחלפים המלאים הבודדים במדינת ישראל. מבין שמונת כיווני ההתחברות האפשריים בין כביש 1 לכביש 4, מאפשר המחלף שבעה כיוונים. הפנייה היחידה שאינה אפשרית במחלף היא פנייה מכביש 1 בכיוון מזרח לכביש 4 בכיוון צפון. מחלף גנות משולב במחלף השבעה. כך למשל, היציאה מכביש 1 לכביש 44 מתחילה במחלף גנות ומסתיימת במחלף השבעה.
צפון מערבית למחלף ממוקם פארק אריאל שרון (לשעבר חירייה).
בסמוך למחלף נמצא "פיצול גנות" הרכבתי - זוהי הנקודה בה מתחילה מסילת ירושלים - גנות (הממשיכה לכיוון נמל התעופה בן-גוריון אשר מתפצלת ממסילת יפו -ירושלים (הממשיכה לכיוון לוד).
היסטוריה.
הגשר הראשון במקום נחנך ב-21 באוקטובר 1969, כחלק מההפרדה בין כביש 4 לכביש 1, ובאותה עת הוא היה הגשר הדו מסלולי הארוך בישראל. כביש 1, שנקרא אז כביש 10, נחנך בפברואר 1970 עם נתיב אחד לכל כיוון (במסלול הצפוני של כביש 1 כיום) והשתרע ממחלף גנות עד נמל התעופה בן-גוריון. עם חנוכתו של כביש 10 נפתח גם מחלף גנות לתנועה, אך עקב בעיות הנדסיות בנתיבי ההאצה, שמשרד התחבורה הצביע עליהן בטרם חנוכת המחלף, הוא נפתח לתנועה רק לבאים מכיוון צפון, והרמפות שנבנו לטובת הבאים מדרום נותרו סגורות.
במהלך השנים עבר המחלף עדכונים והרחבות. הרמפה הארוכה לתנועה מכיוון צפון למזרח הוקמה בשנות ה-70. באמצע שנות ה-90 נבנה גשר המשמש לפנייה מכיוון דרום לכיוון מערב ועובר מעל לכביש 4 ("גשר היובל"). באותה עת הוא היה הגשר הכבישי הארוך ביותר במדינה באורך של 642 מטרים. בשנת 2000 הושלם שדרוג נוסף של הפרדה מפלסית בין התנועה הנוסעת מצפון למערב במחלף השבעה ובין התנועה הנוסעת ממערב לדרום. גם לאחר ההרחבות הרבות שבוצעו, עדיין קיימים במקום עומסי תנועה כבדים.