ישנן ראיות שתומכות בכך שהסימביוזה של הג'דיי והסית' עם הכוח מעניקה להם תוחלת חיים ארוכה יותר ומפחיתה את פגעי ההזדקנות. הפחתה זו בפגעי הזקנה מתבטאת לא במראה פיזי אלא ביכולות אתלטיות מוגברות וחושים מחודדים. דוגמאות מרכזיות לכך הן הרוזן דוקו, יודה ודארת' סידיוס, שהיו מסוגלים למעשי זריזות שאינם אופייניים לגילם הרב. דוקו, שהיה למעלה מבן 80 היה מסוגל ליצירת ברקים וביצועי סיוף מרשימים, סלטות, בעיטות סיבוביות ולרוץ במהירות מלאה. יודה, למרות היותו בן בערך 900 שנה (למרות שלא ידוע מה תוחלת החיים של הגזע החייזרי אליו הוא היה שייך), היה אקרובטי ביותר כאשר נלחם וגייס לצידו את הכוח. קווי-גון ג'ין היה בן 60 כשהוא נהרג בקרב ב, למרות שמבחינת מראה ואתלטיות הוא היה רק בשנות ה-40 שלו.
אמירה של גראנד מוף טארקין ב, לפניה הוא בטוח שאובי וואן קנובי מת מזקנה ותגובתו של דארת' ויידר, שהזכיר לו לא להמעיט ביכולותיו של הכוח. אינדיקציה נוספת לאריכות ימים באמצעות הכוח ניתנה בסרט , והיא ניתנה על ידי יודה רגעים ספורים לפני מותו. כאשר לוק סקייווקר מחה שיודה לא יכול למות, יודה אמר שחזק הוא בכוח אך לא חזק דיו כדי להאריך עוד את חייו.
באגדות.
באגדות, אריכות הימים של משתמשי הכוח בולטת במיוחד. לוק סקייוקר חי כ-150 שנים ויריבו, אדון הסית' דארת' קריית חי בבריאות מלאה גם בגיל 185, לפני ההתנקשות בו.
מסורות נוספות.
הג'דיי והסית' אינם היחידים שמנצלים את הכוח למטרותיהם, אלא רק העיקריים. ביניהם נמנים גם הג'נסאאראי, שהם ג'דיי המשלבים את שני המסדרים, אחיות הלילה הנקראות גם "המכשפות מדאת'ומיר" והאבירים האימפריאליים. חלק מהמסורות משתמשות גם הן בחרבות אור, בצבעים האופייניים להן: למשל, הג'נאסאאראי משתמשים בחרב אור לבנה-סגלגלה.
ג'ון ויין גייסי
ג'ון ויין גייסי (באנגלית: John Wayne Gacy; 17 במרץ 1942 – 10 במאי 1994), הידוע גם בכינוי Killer Clown, היה רוצח סדרתי ואנס סדרתי אמריקאי.
ילדותו.
ג'ון ויין גייסי נולד בשיקגו שבאילינוי, והיה השני מבין שלושה ילדים. ממוצא דני ופולני. אביו, ג'ון סמואל גייסי, היה אלכוהוליסט, ונראה שנהג לכנותו בכינויי גנאי לעיתים תכופות. גייסי היה קרוב לאמו, מריון אליין רובינסון.
כשהיה בן 11 קיבל גייסי מכה בראש מנדנדה, המכה גרמה להיווצרות קריש דם במוחו. הדבר לא זוהה עד גיל 16, אז החל לסבול מאירועים של איבוד הכרה.
הרציחות.
גייסי נהג לשוטט באזור כיכר בגהאוס בשיקגו ולהציע מריחואנה לנערים, וכך פיתה אותם להיכנס למכוניתו. אלה שנענו לפיתויו שוחררו מוכים ומדממים. אלה שסירבו הורדמו בכלורופורם, נאנסו ונרצחו. גייסי נהג להציע לנערים גם עבודה בחברת הבנייה שלו בתשלום גבוה. הוא כונה "הליצן הרוצח", משום שבשנים שבהן ביצע את מעשי הרצח, הוא נהג להופיע באירועי צדקה בבתי חולים, מחופש לליצן בשם "פוגו".
גייסי נעצר בדצמבר 1978, כאשר שוטרים דפקו על דלת ביתו ושאלו אותו מספר שאלות לגבי רוברט פיאסט בן ה-15, נער שפנה לגייסי בבקשת עבודה ימים ספורים לפני היעלמותו. תשובותיו של גייסי (שהיה באותו זמן בן 36) סיפקו את השוטרים, אך לאחר שגילו שבעבר הוא הורשע במעשה מגונה בקטין, שבו למחרת אל ביתו ועצרוהו.
מבלי שנתבקש הראה גייסי לשוטרים דלת ברצפה המובילה לחלל מדופן מתחת לבית. בתוך החלל התגלו גופות רבות של נערים, שנאנסו ונחנקו למוות. גייסי הודה כי מתחת לבית ובמוסך קבורות עשרים ושבע גופות, וכי חמש גופות נוספות (כולל גופתו של רוברט פיאסט) הושלכו לנהר הסמוך, מפאת חוסר מקום בחלל מתחת לבית. בפועל נמצאו מתחת לבית עשרים ושמונה גופות - גופה אחת נשמטה מזכרונו של גייסי.
הגופות היו קבורות ללא סדר ושיטה, וכל הקורבנות היו זכרים בני חמש עשרה עד עשרים וחמש. זיהוי כל הגופות ארך מספר שנים.
ב-13 במרץ 1980 הורשע גייסי בשלושים ושלושה אישומי רצח. הוא נידון למוות ובמשך ארבע עשרה שנים נאבק לביטול פסק הדין, אך לשווא. ב-10 במאי 1994 הוצא גייסי להורג בזריקת רעל.
בשנת 2011 חודשה החקירה לזיהוי קורבנותיו של גייסי. בעקבות הוצאת שרידי שמונה גופות מקברן, נקראו קרובי משפחה של נעדרים מהשנים שבהן פעל גייסי, לתת דגימות רוק. בתוך מספר שבועות זוהתה גופתו של ויליאם באנדי, פועל בניין בן 19. בשנת 2017 זוהתה גופתו של ג'ימי האקנסון, בן 16. באוקטובר 2021 זוהתה גופתו של פרנסיס ויין אלכסנדר, שנרצח בין השנים 1976–1977, כשהיה בן 21 או 22. הזיהוי הושג בשיתוף פעולה של משרד השריף של מחוז קוק באילינוי, עם "DNA Doe Project" , ארגון ללא כוונת רווח המשתמש במידע גנטי לצורך איתור קרובי משפחה של מתים שלא זוהו. (באנגלית, המילה "Doe" משמשת כינוי התייחסות לפלונים שזהותם לא ידועה).
בתרבות.
השיר ".John Wayne Gacy Jr" מאת סופיאן סטיבנס (מופיע באלבומו "אילינוי" מ-2005) מספר את סיפורו של גייסי.
הכוח
ג'ון וויין גייסי
בת קול
ביהדות, בת קול היא מהות על-טבעית המשמשת להעברת מידע מהאל לבני-אדם; ניתן להבין את המושג גם כתיאור של הצורה שבה עובר המסר האלוהי, כמין הד, ולא תיאור של מהות. בת הקול מופיעה במקורות בהקשרים שונים ולצורך מטרות שונות, ללא חוקיות ברורה. קיימים כמה מקומות שמהם יוצאת בת הקול, ובהם "מאחורי הפרגוד" ו"בית קדשי הקדשים". מעמד בת הקול מבחינת איכות העברת המידע האלוהי ותוקפו נחשב פחות מנבואה ומרוח הקודש. בת הקול המשיכה להתקיים אף לאחר הפסקת הנבואה ותחילת הגלות (בבלי יומא ט, ב), ולפי כמה מאמרי חז"ל היא קיימת אף כיום, והיא מהווה את דרך הקישור הסטנדרטית בין האל לאדם.
הופעת בת הקול.
ההופעה של בת קול אינה קבועה, ואינה תלויה בנסיבות קבועות או בהקשרים סיבתיים אחידים. מהשוואת מקורות חז"ל השונים מתברר שבת קול מופיעה לצרכים שונים, בין אם צורך מיידי ודחוף ובין אם הקשרים ספציפיים, ולעיתים גם בנסיבות היסטוריות שאינן דחופות, ואפילו כאשר הופעתה איננה מביאה לשינוי המציאות. גם הנמענים של דברי בת הקול משתנים; בדרך כלל פונה בת הקול לאנשים מעם ישראל, אך לעיתים מובאים דבריה ביחס לגויים, ולעיתים אף כלפי "צבאות השמים", מושג המתייחס בעיקר למלאכים לסוגיהם. גם תוכן הדברים ואופיים אינו אחיד, לעיתים הוא נושא אופי חיובי, ולעיתים שלילי. השוני והמגוון בהופעותיה מצביעים על תפקוד בת הקול ככלי רב-תכליתי בידי האל, לצורך העברת מסרים שונים לגופים שונים.
ראשית הופעת בת הקול.
במסורת היהודית, הופעתה הראשונה של בת קול מיוחסת לתקופת שם ועבר, עוד בתקופת האבות. שם ועבר מייצגים בספרות חז"ל את בית המדרש הראשון שנוסד בידי בני אדם, וחכמים ראו עצמם כממשיכי דרכם של שם ועבר. הקביעה שלשם ועבר פנתה בת קול יוצרת הבחנה בין ימי אדם הראשון, שאז הקישור בין האדם לאל היה באמצעים ברורים יותר ובדיבור ישיר, לבין הזמן שבו החל הקישור בין ילודי אישה לאל באמצעי הסטנדרטי של בת קול.
במהלך זה יצרו חז"ל זיקה ישירה בינם לבין מה שהוא מבחינתם ראשית ההיסטוריה (בית מדרשם של שם ועבר); קישור זה, שנעשה אף באמצעים נוספים, היה נחוץ לחז"ל מכמה טעמים, ובעיקר לשם הקבלה בין העבר להווה (בזמן חז"ל), המקבילה לתפיסה פסיכולוגית קלאסית המזהה את העבר כמציאות אידיאלית יותר, מה שמכונה ירידת הדורות. זוהי תחושה רווחת במסורת היהדות, שבוטאה לא פעם אצל חז"ל, אף כי נמצאות גם הסתייגויות מגישה זו. גישה מסתייגת, המצביעה על נפוצותה של התופעה, ניתן למצוא כבר בפסוק "אל תאמר מה היה שהימים הראשונים היו טובים מאלה, כי לא מחכמה שאלת על זה" (קהלת ז, י). הקבלה זו בין ימות חכמים לזמנים קדמונים שימשה גם כטיעון פולמוסי כנגד הצדוקים, וביטאה את גישת חכמים שראו עצמם כממשיכים האמיתיים של תרבות העבר.
רציפות ההופעה.
אזכורים נוספים מבהירים את חשיבותה של בת הקול בעולם המחשבה של חז"ל. כך לפי חז"ל הופיעה בת קול אצל אבות האומה, אברהם ויצחק ואף אצל מנהיגי האומה, משה ואהרן. היא הופיעה גם במאורע המכונן של עם ישראל, במעמד הר סיני.
המסורת התלמודית ממשיכה בציון הופעותיה של בת קול לאורך ההיסטוריה; אזכורים אלו מחדדים את ההמשכיות הקיימת מימות שם ועבר עד להגות ולתפיסה הקיימת בדברי התנאים והאמוראים, ואת הרציפות של בת קול. כך מציין התלמוד את הופעת בת קול בימי שמואל ושאול, שלמה המלך, ירבעם בן נבט ומנשה (מלך יהודה). מתוך מכלול האזכורים, ניתן להצביע על ניסיון לגבש רציפות ברורה בין ראשית ההיסטוריה על-פי מסורת חז"ל לבין תקופתם הם, תקופת המשנה והתלמוד. גם רציפות זו מעגנת את ההמשכיות ואת האותנטיות של אמיתות השקפות חז"ל. מסורת וחשיבות העברתה היוו אז, ומהוות גם היום, אבן יסוד בתפיסה המסורתית היהודית; כך לפי חלק מהשיטות עיקר האמונה היהודית מבוססת על מסורת ושלשלת העברה.
קשה להפריז בחשיבות הרציפות וההמשכיות בתפיסה המסורתית היהודית. רבי יהודה הלוי בתחילת ספרו הכוזרי, מבהיר את הישענותה של הדת היהודית על המסורת ועל השלשלת. מתוך חשיבות ההמשכיות שאפו חז"ל לבטא אף את הרציפות הקיימת בקשר עם האלוהים. גישה זו באה כנגד הטענה שהאל זנח את היהודים, טענה שהושמעה בתקופת התלמוד מפי הנוצרים. כך, באזכור רציפות התגלויותיה של בת הקול, שאפו החכמים להתמודד עם הטענה שהאל עזב אותם (נגד הנוצרים), ועם הטענה שהם מחדשים ואינם נאמנים לתורה המקורית (נגד הצדוקים).
את חשיבות הרציפות ניתן למצוא אף בדתות אחרות. כך באסלאם, הסופים שואפים להוכיח זיקה ושלשלת מסירה ביחס לעבר, וכך אף בתחום ההלכה המוסלמית, ערך החדית' נמדד על ידי בדיקת שושלת המוסרים מדורי דורות (המכונה אסנאד).
הפסקת בת הקול.