בתלמוד () מסופר על רב, שעלה לבית הקברות ועשה מה שעשה כדי לקבל מענה לשאלה שהעסיקה אותו. אחד הפרושים שנותן הערוך למקרה זה הוא שרב עשה שאלת חלום.
בספרות הגאונים.
בספרות הגאונים כבר מופיע גם פירוט כיצד לעשות שאלת חלום, ובתשובה לשאלה בנושא כתב רב האי גאון:
תקופת הראשונים והאחרונים.
רבי אברהם אבן עזרא בפירושו לספר שמות (פרק יד פסוק יט), כתב בשם ספר רזיאל, שהרוצה לעשות שאלת חלום עליו לקרוא בתחילת הלילה את הפסוק , שיש בו שבעים ושתים אותיות, כנגד שם ע"ב. רבנו בחיי (דברים פרק כט פסוק כח) כותב שיש לומר פסוק אחר, "הַנִּסְתָּרֹת לַיקֹוָק אֱלֹהֵינוּ וְהַנִּגְלֹת לָנוּ וּלְבָנֵינוּ עַד עוֹלָם לַעֲשׂוֹת אֶת כָּל דִּבְרֵי הַתּוֹרָה הַזֹּאת", ש"מהפסוק הזה יוצא שם מומחה לשאלת חלום בצירוף אותיות, והם שלושה שמות, כל שם ושם של שלש אותיות וכולן הן תשע...".
רבי משה מבוטריל בפירושו לספר יצירה כותב, שלפני שעושה האדם שאלת חלום עליו לצום יום אחד, יטבול במקוה, ישמור את כל בגדיו וסדיניו בנקיות וינקה את ביתו מכל לכלוך ומכל ריח רע, ולא יחשוב על דבר מלבד שאלתו, ויאמר פסוקים ושמות מסוימים המפורטים בדבריו, הכוללים גם השבעות למלאכים ספציפיים.
בספר המשיב, המרכז פרקטיקות מאגיות שונות מתקופת גירוש ספרד, מתוארות שתי דרכים לגילוי: בהקיץ ובחלום. מתוך קטע אחד בספר המשיב נראה שכאשר הגילויים הם מפי הגבורה, הרי שלחסידים הקדמונים (וכך יהיה גם לעתיד לבוא) היה האלוהים נגלה עליהם בגוף רוחני מלובש ומוגשם בחומר, בגופו של אליהו הנביא עמו היו הקדמונים מדברים. לעומת הקדמונים, בזמן הזה הגילויים הם רק בחלום בלי דבור וקול. עם זאת, בקטע אחר של הספר נראה שגם בזמן הזה תיתכן אפשרות של גילוי בצורת אדם בהקיץ. לעומת גילויי האלוהות, הגילויים של שאר המלאכים הם לרוב בחלום, על ידי שאלת חלום.
אצל מקובלי ספרד נעשה שימוש בשאלות חלום בעיקר כדי לברר שאלות שונות בתורת הקבלה, כפי שנראה מכתבים שונים של רבי אברהם בן אליעזר הלוי. שימוש בשאלת חלום נמצא גם בכתבי רבי יהודה בן משה אלבוטיני ממגורשי פורטוגל בספרו "סולם העלייה", וכך גם בספרי מקובלים אחרים מהדור שאחר הגירוש. ב 1879 פרסם הרב אברהם שלום חי חמוי את הספר "לדרש אלהים". בספר זה מתוארות ההכנות לשאלת חלום ומרשמים רבים שראו לראשונה אור בדפוס.
שאלות חלום ופסקי הלכה.
בספרות ההלכה קיימים דיונים נרחבים סביב השאלה אם ניתן לפסוק הלכה על פי חלום, בעקבות הסייג ההלכתי הקובע שפסקי ההלכה צריכים להיפסק על ידי משא ומתן שכלתני ולא על ידי גילויים שמימיים, שהתורה לא בשמים היא. רבי יעקב הלוי ממרויש שאל שאלות הלכתיות רבות באמצעות שאלת חלום, והם רוכזו בספר שו"ת מן השמים, שהפוסקים דנו בהתאם לכך במעמדו ההלכתי.
במקרים רבים ביקשו השואלים בחלומותיהם לברר עתידות, והם נרמזו באמצעות פסוקים שונים בהתאם. אך כאשר היו שואלים על קץ הגאולה, לא היו מקבלים תשובה. אף רבי יעקב ממרויש "על קץ הגאולה שאל כמו כן, אך לא מצא התשובה כתובה לפניו" (שו"ת מן השמים סימן עב).
אודרי טאנג
אודרי טאנג (אנגלית: Audrey Tang; שם סיני: טאנג פנג, סינית: 唐鳳, Táng Fèng; נולדה ב-18 באפריל 1981) היא שרת הדיגיטל בממשלת טאיוואן. באוגוסט 2016 הוזמנה לכהן כשרה ללא תיק בממשלתו של לין צ'ואן , מה שהפך אותה באופן רשמי לטרנסג'נדרית הראשונה בממשלת טאיוואן. בהשכלתה היא תוכניתנית, אשר עוסקת בפרויקטים שונים של תוכנה חופשית, שהידוע מביניהם הוא Pugs - מהדר לשפת Perl 6.
ביוגרפיה.
אודרי נולדה כזכר בשם טאנג דזונג-האן (סינית: 唐宗漢, Táng Zōnghàn) ובלועזית אוטריוס טאנג (Autrijus Tang; תושבי טאיוואן רבים מאמצים שם לועזי בנוסף לשם סיני). בגיל 14 עזבה את הלימודים בבית הספר והחליטה להתמסר ללימוד עצמי של מחשבים ועיסוק בפרויקטים שונים של תוכנה חופשית, ביניהם תרגום של תוכנות לשפה סינית. בגיל 19 היא כבר עבדה בחברת מחשבים. בדצמבר 2005, בהיותה בת 20, עברה ניתוח להתאמה מגדרית ושינתה את שמותיה לשמות נשיים. כיום טאנג מזדהה כא־בינארית מבחינת מגדר.
תרומתה הידועה ביותר לעולם התוכנה החופשית - הקמה והובלה של פרויקט Pugs, מאמץ משותף של קהילות תוכניתני Haskell ו־Perl ליצור מהדר מלא לגרסה העתידית של שפת Perl. הפרויקט הצליח ליצור בחודשים ספורים אבטיפוס של מהדר שמיישם את מרבית העיצוב של Perl 6 כפי שהוגדר על ידי לארי וול וקהילת המפתחים של השפה ושימש בתור הגרסה הניסיונית העיקרית של Perl 6 עד שהוחלף במימושים מקיפים יותר.
כמו כן, טאנג השתתפה כתוכניתנית של מערכת ניהול האתרים Slash (עליה מבוסס אתר Slashdot), מערכת ניהול התצורה SVK ומערכת ניהול הבאגים Request Tracker.
טאנג היא מרצה מבוקשת בכנסים של Perl ותוכנה חופשית והיא ידועה בסגנון מיוחד של מצגות והרצאות המשלבות הומור, מידע תמציתי, ועיצוב פשטני. בפברואר 2006 טאנג ביקרה בישראל והרצתה על Haskell ו-Pugs בכנס מפתחי קוד פתוח בנתניה.
את מעורבותה בפוליטיקה טאנג החלה במרץ 2014, בעת השתתפותה במחאת הסטודנטים בטאיוואן, שנודעה בשם "מחאת החמניות". בעקבות זאת, טאנג הוזמנה לבנות תוכנית ממלכתית ללימוד אוריינות מדיה בבתי הספר. באוגוסט 2016 היא מונתה לשרה ללא תיק בממשלה, ובאוקטובר של אותה שנה היא מונתה לשרת הדיגיטל. אחריותה בתפקיד זה היא סיוע לסוכנויות הממשלה בהפצת מידע ופרסום מדיניות בפלטפורמות אינטרנטיות. טאנג ידועה בתמיכתה באנרכיזם אינדיבידואליסטי, ובערכי ה"שקיפות הרדיקלית", אותם היא מקדמת - כל פגישותיה מוקלטות, מתומללות, ומועלות בחינם באינטרנט לכלל הציבור. בנוסף, היא מקיימת שעות קבלת קהל קבועות, ועונה לשאלות הנשלחות אליה באתרי אינטרנט שונים.
דומיטרו ברטיאנו
דומיטרו (דימיטריה) ברטיאנו (ברומנית: Dumitru (Dimitrie) Brătianu; 1818 – 8 ביוני 1892) היה אחד ממפעילי מהפכת 1848 לצד אחיו יון ברטיאנו ואלכסנדרו יואן קוזה. בשנת 1881 נבחר כראש ממשלת רומניה ושירת בתפקיד למשך זמן קצר מה-22 באפריל ועד 21 ביוני.
טבח ליל הסדר
הפיגוע במערת המכפלה
מה יפית
"מַה יָּפִית" הוא זמר הנמצא בסידור ומיועד להיות מושר בסעודת ליל שבת. הזמר הופיע בדפוס כבר בשנת 1515 בפראג.
הפיוט.
הזמר מתחיל במילות פסוק משיר השירים: , והוא מתאר את עונג וכבוד השבת. לא ידוע מי מחבר הזמר, אך יש בו אקרוסטיכון של מרדכי בר יצחק, שחי כנראה במאה ה-13, ויש משערים שהוא מחבר "מעוז צור".
"מה יפית" מורכב מ-8 בתים, המורכבים כל אחד משלושה פסוקים בני 4 שורות. האקרוסטיכון מורכב מהאותיות שבראש הבתים בלבד. הפסוקים שבכל בית שונים בחריזה שלהם. בשני הפסוקים הראשונים שבכל בית שלוש השורות הראשונות מתחרזות אחת עם השנייה והשורה הרביעית מתחרזת עם השורה הרביעית של הפסוק שלעומתו בבית. שורות הפסוק השלישי מתחרזות עם עצמן, השנייה עם השלישית והראשונה עם הרביעית. החלוקה של החריזה סותרת לעיתים את החלוקה על פי המשמעות.
בכתבי הר”ר יאשיא שו”ב מסופר שהזמר "מה יפית" נכתב על ידי מחברו לאחר שהידיעה על הירצחו של בנו היחיד הגיעה אליו בשבת, וכדי שלא להתאבל בשבת חיבר את הפיוט. וכשהגיע למילים "חי זקוף מך" ראו את הדברים בשמים והחיו את הבן. ועל פי הכתוב שם מעשה זה הוא המקור לכך שהגויים מבקשים מהיהודים לשיר את "מה יפית".
בחצרות החסידיות של קרלין וסטולין היו שרים את "מה יפית" רק בלילות החורף הארוכים. אף על פי שבשאר הזמירות יש להם מגוון של ניגונים, את מה יפית הם שרו דווקא במנגינה העתיקה של יהודי אשכנז. אברהם אביש שור משער שהמקור לכך הוא במעשה שאירע לרבי אשר מסטולין (הראשון) שהושם במעצר ונתבקש על ידי אוסריו האוקראינים לשיר מה יפית. בימינו, הזמר "מה יפית" נדפס בסידורים בצורת פרוזה ולא כשיר, ובחלק מהסידורים כלל אינו מופיע, ומנגינתו נשכחה אצל רבים.
"מאיופס".
שם הפיוט, "מַה יָּפִית", המבוטא בהגייה האשכנזית (הפולנית-אוקראינית) מָאיוּפֶס, קיבל בפולנית (Majufes) את המשמעות של זמר או ריקוד יהודי. ה"מאיופס" הופיע כזמר או ריקוד בו היהודי הופיע באור מגוחך או נלעג, למשל בהצגת פולנית קלוקלת, תנועות מגוחכות, זיוף בשירה או מילים מצחיקות. ככזה, המאיופס כנראה ייצג את הדעה הרווחת של הפולנים על מוזיקה יהודית.
במקורות שבהם מופיע ה"מאיופס" אין לו תוכן אחיד, אלא תוכן המשתנה ממקום למקום ולאורך התקופות. בהצגה פולנית משנת 1878 הכיל ה"מאיופס" את התוכן של הפיוט "יום זה מכובד" בתעתיק פולני, כנראה משובש. בסיפור יידי של הסופר ישראל ראבון, מכיל המאיופס טקסט חנופה לגוי, כתוב פולנית מתובלת ביידיש, המתחיל במילים "מה יפית, אדוני פאן. אברך אותך כל הזמן". מנגינת המאיופס, לעומת זאת, הייתה כנראה ידועה ומוכרת ומן הסתם דמתה למנגינה של הפיוט "מה יפית" אצל יהודי פולין. פרדריק שופן, למשל, מספר על יהודי שפיתה את הקהל ב"מוזיקה פולנית" משלו ובעצם ניגן להם "מאיופס".
חנא שמרוק מסיק מעבודתו של ההיסטוריון הפולני יאנוש טאזביר (Tazbir) שהמאיופס היה רווח במאה ה-16 או ה-17, על אף שהאזכור הראשון שהוא מצא ל"מאיופס" הוא משנת 1763.