מלאך ה' מוצא את הגר " עַל-עֵין הַמַּיִם בַּמִּדְבָּר עַל-הָעַיִן בְּדֶרֶךְ שׁוּר". פניית מלאך ה' להגר מעוררת קושי. הרי אם המלאך הוא שליח האל מדוע אינו יודע מאין באה ולאן מועדות פניה?. תשובתה של הגר מעידה על כבוד שהיא רוחשת כלפי גבירתה, אך נראה כי לא יכלה לשאת את התנהגותה של שרה: "מִפְּנֵי שָׂרַי גְּבִרְתִּי אָנֹכִי בֹּרַחַת". השיחה בין הגר למלאך ה' היא חד צדדית. הגר עונה רק על השאלה מאין באה? ואינה עונה על השאלה לאן פניה מועדות. גם לציווי המלאך, הגר אינה עונה: " שׁוּבִי אֶל-גְּבִרְתֵּךְ וְהִתְעַנִּי תַּחַת יָדֶיהָ."
חז"ל למדו כי מעלתה הרוחנית של הגר הייתה גבוהה כי מלאך ה' נגלה אל הגר מספר פעמים:
הבשורה על הולדת ישמעאל.
מלאך ה' נגלה אל הגר ובישר לה כי ירבה את זרעה. המלאך המשיך ובישר לה כי ייוולד לה בן "וְהוּא יִהְיֶה פֶּרֶא אָדָם יָדוֹ בַכֹּל וְיַד כֹּל בּוֹ וְעַל-פְּנֵי כָל-אֶחָיו יִשְׁכֹּן". הגר לא הגיבה על דברי המלאך. ייתכן כי שתי הבשורות על עתיד בנה, שיכנעו אותה לחזור לבית אדוניה.
רש"י פירש את פסוק י"ב: לדעת רש"י ישמעאל יהיה עסוק בציד חיות ושוד, מה שיגרום לאנשים לשנוא אותו ואף להתגרות בו. המילים " וְהוּא יִהְיֶה פֶּרֶא אָדָם יָדוֹ בַכֹּל וְיַד כֹּל בּוֹ" עוררו מחלוקת בחז"ל וזאת עולה מדברי המדרש המובא בבראשית רבה: כלומר רבי יוחנן טוען שישמעאל יהיה לאיש חשוב באזורו, המדבר אך מנגד ר' שמעון בן לקיש טוען כי ישמעאל יהיה שודד ורוצח.
המילה 'פרא' מוזכרת במקרא בהקשרים חיוביים. באיוב וירמיהו נזכר הפרא כשוכן המדבר וכאדם אשר לו אהבה לחופש. כמו כן ההקשרים החיוביים לחי, הבאים לידי ביטוי בברכת יעקב לבניו וברכת משה ולכן אין זה הכרח שההקשר הוא שלילי. יש הטוענים כי ישיבתו של ישמעאל במדבר המסופרת בסיפור גירוש הגר וישמעאל בבראשית כ"א מגשימה את הייעוד שבהבטחת ה' להגר בסיפור זה שישמעאל יהיה "פֶּרֶא אָדָם", וישיבתו תהיה ישיבת קבע במדבר.
הגר הודתה לה' במילים ואף כינתה את ה' בשם: "אַתָּה אֵל רֳאִי". באר המים שנגלתה אליה נקראה בשם "בְּאֵר לַחַי רֹאִי". הגר חזרה לבית אדוניה, וילדה את ישמעאל לאברהם. פעמיים ניתן לישמעאל שם, פעם על ידי ה' ופעם אברהם אביו נתן לבנו את השם.
האוניברסיטה הלאומית חרקוב
האוניברסיטה הלאומית חרקוב (באוקראינית : Каразінський університет בלטינית : Universitas Charkoviensis) או רשמית VN Karazin Kharkiv National University (רשמית באוקראינית : Харківський національний університет імені В. Н. КаразінаV. N. Karazin Kharkiv National University) היא אחת האוניברסיטאות הגדולות ב-האימפריה הרוסית וב-ברית המועצות. האוניברסיטה הוקמה בשנת 1804 באמצעות מאמציו של וסילי קרזין והפכה לאוניברסיטה השנייה הוותיקה באוקראינה המודרנית אחרי אוניברסיטת לבוב.
היסטוריה.
ב-29 בינואר 1805 נכנסה לתוקפה התקנה על פתיחת האוניברסיטה הקיסרית בחרקוב. האוניברסיטה הפכה לאוניברסיטה השנייה בדרום האימפריה הרוסית. האוניברסיטה הוקמה ביוזמת הקהילה המקומית עם וסילי קרזין, שרעיון ההקמה שלה נתמך על ידי האצולה והרשויות המקומיות. הרוזן סוורין פוטוצקי מונה למפקח הראשון של האוניברסיטה, כאשר הרקטור הראשון היה הפילולוג והפילוסוף איבן ריזשקי.
בשנת 1811 הוקמה האגודה הפילוטכנית. האגודה המתמטית של חרקוב, האגודה ההיסטורית והפילולוגית של חרקוב, אגודת הטבע, חברות הפיזיקה, הכימיה, המשפט, בין השאר, הוקמו במחצית השנייה של המאה ה-19.
בשנת 1839 הוקם באוניברסיטה בית ספר וטרינרי, שבשנת 1851 הפך למכון עצמאי. בשלב זה הקמפוס כלל מעבדות, מרפאות, מצפה כוכבים אסטרונומי, גן בוטני וספרייה.
בעבר האוניברסיטה הייתה אוטונומית עם בחירת רקטורים. עם זאת, משנת 1820 עד 1850, כל פעילותה נשלטו בקפדנות על ידי המשטר. רקטורים מונו על ידי שר החינוך, בעוד שצנזרו פרסומים מדעיים ותהליכים אקדמיים.
בשנת 1863,תחת חוק חדש, האוניברסיטה הלאומית חרקוב הפכה חלקית לאוטונומית.
האוניברסיטה הלאומית חרקוב מפרסמת עבודות מחקר מדעיות מאז 1874.
החל מהמאה ה-19 ועד ראשית המאה ה-20 היו באוניברסיטת חרקוב ארבעה בתי ספר: בית הספר לפיזיקה ומתמטיקה, בית הספר להיסטוריה ופילולוגיה, בית הספר לרפואה, בית הספר למשפטים.
בשנים 1917 עד 1920 התנהל מאבק בין תומכי הממלכה האוקראינית והקורס הרוסי. חלק מהפרופסורים שהתנגדו למציאות פוליטית חדשה עזבו. מרבית הפרופסורים האוקראינים נשארו בחרקוב. הם המשיכו לעבוד במוסדות שהוקמו על ידי הממשלה הסובייטית: האקדמיה לידע תאורטי (1920–1921), מכון חרקוב לחינוך ציבורי (1930-1921), מכון הכלכלה הלאומית חרקוב, המכון לפיזיקה וכימיה בית הספר למשפטים ועוד מספר מכונים.
בשנת 1921 אוניברסיטת חרקוב כללה שבעה בתי ספר : בית הספר לפיזיקה ומתמטיקה, בית הספר לכימיה, בית הספר למקצועות הביולוגיה, בית הספר לגאולוגיה וגאוגרפיה, בית הספר לספרות ובלשנות (עם המחלקה לפילוסופיה), ובית הספר לכלכלה.
בשנת 1921 הוקם המכון הרפואי בחרקוב על בסיס בית הספר לרפואה של אוניברסיטת חרקוב.
בשנת 1936 נקראה האוניברסיטה על שמו של הסופר הרוסי מקסים גורקי (אם כי לא היה קשור לאוניברסיטה במהלך חייו).
במהלך המלחמה הגרמנית-סובייטית האוניברסיטה פונתה לעיר קזילורד ("Kyzylorda" ) בקזחסטן, שם האוניברסיטה התמזגה עם אוניברסיטת קייב במטרה להקים את האוניברסיטה הממלכתית באוקראינה. בין השנים 1943–1943 חזרה האוניברסיטה לחרקוב (השנה האקדמית הראשונה לאחר שחרור העיר ב-1 בנובמבר 1943
בשנת 1951 800 סטודנטים באוניברסיטה סבלו מרדיפות לאחר שסירבו לעבור בחינות ברוסית. משפטים נערכו מאחורי דלתות סגורות.
בשנת 1977 פעלו באוניברסיטה בתי הספר הבאים: בית הספר למכניקה ומתמטיקה, בית הספר לפיזיקה, בית הספר לגאולוגיה וגאוגרפיה, בית הספר לכלכלה, בית הספר להיסטוריה, בית הספר לפילולוגיה, בית הספר לשפות זרות, בית הספר למדעים כלליים, בית ספר ללמידה בהתכתבויות ובית ספר לילי.
ב-11 באוקטובר 1999 הוציא ליאוניד קוצ'מה, נשיא אוקראינה צו, בו נכתב: "בהתחשב בתרומה ניכרת שאוניברסיטת חרקוב תרמה להכשרת מומחים מוסמכים ופיתוח מדע העניקו מעמד של אוניברסיטה לאומית וקראו לה על שם מייסדה, ואסיל נזרוביץ' קרזין"
בשנת 2004 קיבלה האוניברסיטה מבנה תאום (האקדמיה לשעבר גובורוב), מול כיכר סבובודי.
ברית המועצות העניקה לאוניברסיטה הלאומית חרקוב מספר עיטורים ביניהם: עיטור מהפכת אוקטובר, עיטור הדגל האדום של העמל.
האוניברסיטה הלאומית חרקוב מחזיקה במקום השני באוקראינה בהיקף הפרסומים והציטוטים, עם התוצאות האקדמיות הטובות ביותר בבית הספר לרפואה ובבית הספר לביולוגיה.
מגפת הקורונה בקוריאה הדרומית
המקרה הראשון של התפרצות נגיף הקורונה COVID-19 בקוריאה הדרומית הוכרז ב-20 בינואר 2020. כחודש לאחר מכן, ב-21 בפברואר כבר הוכרזו 346 חולים על ידי המרכזים הקוריאניים לבקרת מחלות ומניעתן (KCDC). הסיבה לקפיצה הייתה ככל הנראה בשל "חולה מספר 31" שהשתתפה בהתאגדויות דתיות בכנסייתו שבעיר דאיגו. בשל כך העיר דאיגו כולה הוכנסה לבידוד.
חודשיים לאחר ההתפרצות (ב-24 במרץ), כבר היו 9,037 מקרים של חולים, ו-120 מתים. 348,582 איש נבדקו להימצאות הנגיף מצוי בדמם.
קוריאה הדרומית הוגדרה על ידי מדינות רבות כדוגמה להצלחה מרובה בהתמודדות עם הנגיף, וזאת כיוון שנקטה צעדים מהירים ונרחבים לקיום בדיקות ולבידוד הנדבקים, ואף על פי שלא כל ערי קוריאה הדרומית הוכנסו לבידוד מלא או לסגר.
היסטוריה.
30 החולים הראשונים שאובחנו כנושאי הנגיף, ביקרו ברובם בווהאן וסביבתה בזמן התפרצות הנגיף, או שהיו בקשר עם אנשים אחרים שחזרו משם. עם זאת, נמצאו מספר חולים שהגיעו ישירות מיפן ותאילנד.
ב-18 בפברואר 2020, החולה ה-31 אותרה בעיר דאיגו. התברר שהחולה היא חברה בכנסייה מזרם השינצ'אונג'י . החולה הלכה להתאספויות דתיות שבהן קיים מגע בין המשתתפים, גם כאשר היא הראתה סימפטומים לנגיף. בימים שלאחר מכן, רבים מקרוביה של החולה אובחנו כחיוביים לנגיף ה- COVID-19.
ב-20 בפברואר, הרחובות של דאיגו התרוקנו מתושביהן. מקרה המוות הראשון דווח מבית החולים צ'אונגדו דאאנאם במחוז צ'אונגדו . על פי העדות של ראש העיר של דאיגו, מתוך 4,400 בדיקות בין אנשי הכנסייה, 544 אובחנו כחיוביים למחלה. התברר שהאישה החברה בארגון השינצ'אונג'י שחלתה בנגיף לקחה חלק בטקס הלוויה, שלקחו בו רבים מאנשי הכנסייה.
לאחר ששלושה חיילים אובחנו חיוביים, הוטל סגר על כל המתקנים הצבאיים בקוריאה הדרומית. טיסות ואירועים תרבותיים רבים בוטלו ונדחו. פיקוד כוחות ארצות הברית בקוריאה העלה את רמת הכוננות לכזו שאוסרת כל טיסות לא הכרחיות, ונסגרו כל המתקנים שאינם הכרחיים. מחנה האמפריז הודיע על פרוטוקול חדש בזיהוי הנגיף, כולל בדיקות טמפרטורה קבועות. חייל במחנה קארול אובחן חיובי והוכנס לבידוד דרך העברתו למחנה ווקר .
בעקבות ביצוע בידוד, ריחוק חברתי, בדיקות רבות ומהירות, חקירות אפידימולוגיות ואמצעים נוספים, הורד מספר הנדבקים היומי מהנגיף מ-909 ל-64. לפי יניב גולדברג, הנספח הכלכלי של משרד הכלכלה והתעשייה בדרום קוריאה, חולים במצב קל פונו לבתי חולים או למרכזים רפואיים מיוחדים שהוקמו לצורך מעקב רפואי. רק מי שאובחן שלילי לקורונה והיה בעל תסמינים מסוימים היה יכול להיות בבית.