תאוריה שהוצעה על ידי ביולוג אבולוציוני מנסה לקשור את האפקט לעובדה שהזכר בטבע מנסה לפזר את זרעו כמה שיותר. בהתייחסו לנקבה, הציע שלעומת הזכר הנקבה זקוקה לקרקע כמה שיותר יציבה ובטוחה על מנת לגדל את דור ההמשך. עם זאת, חשוב לציין שגם הנקבה שותפה לדפוס העלייה בגירוי המיני כאשר היא מקיימת יחסי מין עם פרטנר חדש. סימוכין לנקודת מבטו האבולוציונית ניתן למצוא במחקרים רבים המראים שיונקות בטבע נוהגות להזדווג עם כל זכרי השבט בשעה שהן מבייצות, זאת במטרה להפוך את דמות האב הביולוגי של צאצאן עמומה. בדרך זו יוצרת הנקבה תחושה של אחריות אבהית שבטית כלפי הצאצא שלה, ומסייעת להבטיח את הישרדות הצאצא ואת המשך קיום השושלת. למעשה, אפילו פרי הרבעה שהזרע שלהם נאסף במכונה, מגיעים לשפיכת זרע מהירה יותר כאשר המכונה שאליה התרגלו מועברת למקום חדש.
אפקט קולידג' קרוי על שם בדיחה עממית אמריקאית המספרת על נשיא ארצות הברית בשנים 1923–1929, קלווין קולידג', שנודע בחוש הומור מאופק אך שנון. הבדיחה מספרת כי הנשיא קלווין קולידג' ורעייתו גרייס ביקרו בחווה בה היה לול להטלת ביצים. אשת הנשיא התפעלה מכמות הביצים הרבה יחסית למספר התרנגולים הזכרים, ושאלה את החוואי לפשר התופעה. החוואי ענה בגאווה שהתרנגולים שלו מבצעים את חובתם עשרות פעמים ביום. "שמא תוכל להפנות לכך את תשומת לבו של מר קולידג'?" אמרה אשת הנשיא. הנשיא שמע את השיחה ופנה לחוואי: "האם בכל פעם התרנגול משרת את אותה התרנגולת?" "מה פתאום? בכל פעם עם נקבה אחרת!" השיב החוואי. "שמא תוכל להפנות לכך את תשומת לבה של הגב' קולידג'?" סיים הנשיא.
הכוחות המזויינים של ארצות הברית
הכוחות המזויינים של בריטניה
היסטוריה של קנדה
ההיסטוריה של קנדה מכסה תקופה של למעלה מ-14,000 שנים, החל מהגעתם של בני האדם הראשונים לאזור בסוף תקופת הקרח האחרונה, אבותיהם של שבטי הילידים הרבים שכיום נקראים בשם הכולל האומות הראשונות.
לפי מסורות קדומות בסקנדינביה, הגיעו יורדי ים ויקינגים לאזור זה של העולם לקראת סוף האלף הראשון לספירה ואף הקימו בו מושבות שלא שרדו.
בעת החדשה: הצרפתים והבריטים החלו לחקור את האזור בסוף המאה ה-15 ומאוחר יותר החלו גם להקים יישובי קבע שהתרכזו בעיקר בחוף המזרחי של היבשת. בשנת 1763, לאחר סיומה של מלחמת שבע השנים, צרפת ויתרה על מרבית שטחיה באמריקה הצפונית לטובת בריטניה. לאחר מלחמת העצמאות האמריקאית נותרו המושבות הקנדיות השטחים היחידים שבבעלות האימפריה הבריטית באמריקה הצפונית. בשנת 1867 אוחדו מושבות אלו לדומיניון בריטי שכלל ארבע פרובינציות: אונטריו, קוויבק, ניו ברנזוויק ונובה סקוטיה. תהליך זה, שנקרא בשם איחוד קנדה, הביא לעלייה באוטונומיה של המושבות מהכתר הבריטי ושיאו היה עם חקיקתו של חוק וסטמינסטר בשנת 1931, שקבע את עצמאותם של הדומיניונים של האימפריה הבריטית, ובכללם גם קנדה. בשנת 1982 חוקק הפרלמנט הבריטי את חוק קנדה שביטל את שארית התלות של המדינה העצמאית בבריטניה.
כיום קנדה מורכבת מעשר פרובינציות ושלוש טריטוריות הנשלטות על ידי מונרכיה חוקתית שבראשה המונרך הבריטי.
התקופה הפרה-קולומביאנית.
בני אדם החלו ליישב את יבשת אמריקה החל מלפני כ-14,000 שנה, כאשר גובה פני הים ירד ואפשר חצייה רגלית של מצר ברינג מסיביר לצפון מערב אמריקה הצפונית. עם זאת, באותה התקופה מרבית האזור שנקרא היום קנדה היה מכוסה בשכבת קרח עבה ולכן המתיישבים החדשים ביבשת התרכזו בעיקר באזור אלסקה של ימינו. לפני כ-16,500 שנה הקרחונים החלו להנמס ובני האדם יכלו להתחיל לנדוד מזרחה ודרומה. ההערכה היא כי המתיישבים נכנסו פנימה לתוך היבשת בעקבות יונקים גדולים כגון ממותה, מסטודון, כבש המושק ועוד. העדויות הארכאולוגיות המוקדמות ביותר להתיישבות בקנדה נמצאו בטריטוריית יוקון והן כוללות כלי אבן מסותתים ועצמות עם סימני שחיטה של ממותות.
לפני כ-10,000 שנה האקלים באמריקה הצפונית החל להתייצב והיה דומה מאוד לאקלים של ימינו. כתוצאה מכך החל תהליך נרחב של נדידה ועלייה חדה באוכלוסייה בכל יבשת אמריקה. גודלה של קנדה והמגוון הרחב של צמחים, בעלי חיים ותנאים אקלימיים הנמצאים בה תרמו לחלוקת המתיישבים לשבטים נפרדים המוגדרים על ידי שפה או תרבות. אזור קולומביה הבריטית יושב על ידי עמי הסטולו כבר בתחילת עידן ההולוקן, 9,000-10,000 שנים לפני זמננו. מרבית השטח בצפון וצפון-מערב אמריקה הצפונית יושב על ידי עמי הנא-דניי החל מסביבות האלף השמיני לפנה"ס. עמים אלו היו אבותיהם של הילידים דוברי שפות אתבסקה, שכללו בתקופה מאוחרת יותר את שבטי האפאצ'י והנאוואחו בדרום. הם הקימו כפרים עונתיים מהם יצאו לציד, דיג ואיסוף מזון לחורף.
עמי ההורון התיישבו באזור דרום אונטריו לפני כ-9,000-10,000 שנה וצדו בעיקר קאריבו כדי לשרוד על האדמה שהייתה באותה תקופה עדיין מכוסה על ידי קרחונים. עמים רבים אחרים הסתמכו על באפלו לצורכי מחיה החל מהאלף השישי לפנה"ס. ילידים אלו צדו את הבהמות הגדולות על ידי הנסתם לכיוון שפת צוק, שם היו נופלות ומתות. באתר הד סמאשד אין שבדרום מערב אלברטה נמצאו עדויות לציד ביזונים במשך כ-6,000 שנים. תקופת תרבות היער החלה בערך באלף השני לפנה"ס ונמשכה עד לסוף האלף הראשון לספירה. תקופה זו כללה התיישבות ענפה באזור מזרח קנדה ונבדלה מהתקופות שלפניה בעיקר בשימוש בכלי חרס בנוסף לכלי אבן. העמים של מזרח קנדה הסתמכו פחות על בשר ויותר על גידולים חקלאיים כגון תירס, שעועית וקישוא.
עד לאלף הראשון לספירה העמים שנקראים כיום האומות הראשונות התיישבו וייסדו רשתות מסחר ברחבי קנדה. תרבויות ילידיות קנדיות רבות הקימו יישובי קבע והציגו סממנים של תרבות מורכבת בעלת סדר חברתי מובנה. רבות מהתרבויות הללו נכחדו עוד לפני הגעתם של המתיישבים האירופאים הראשונים והידע היחיד שלנו עליהן מגיע מעדויות ארכאולוגיות.
באזור הארקטי התקיימה החל מאמצע האלף הראשון לספירה תרבות פרה-אסקימואית הנקראת תרבות דורסט, שהוחלפה עד תחילת המאה ה-16 לספירה על ידי אבותיהם של האינואיטים של ימינו. השבטים האינואיטים נלחמו לעיתים קרובות בינם לבין עצמם וכן נגד האומות הראשונות שמדרום בשל סכסוכי גבולות רבים.
הגעת האירופאים.
מסעות הוויקינגים.
התיעוד הראשון של הגעת אירופאים לצפון אמריקה נמצא בסאגות האיסלנדיות המספרות על מסעם של וויקינגים. לפי סאגות אלו האירופאי הראשון שראה את קנדה היה ביארני הריולפסון אשר עקב סופה באוקיינוס האטלנטי נסחף יחד עם צוותו אל עבר צפון אמריקה בשנת 985 או 986 לספירה. חרף הגילוי החדש, הריולפסון לא ירד לחוף ובמהרה עזב לכיוון יעדו המקורי. עם זאת הוא תיאר את תגליתו ללייף איריקסון, בנו של אריק האדום, שהחליט לחקור את האזור ואף להקים שם התיישבות 15 שנה מאוחר יותר.
הסאגות מתארות שלושה אזורים נפרדים שהתגלו על ידי אריקסון: הלולנד ("ארץ האבנים השוטוחות"), המתייחס ככל הנראה לאי באפין שבטריטוריית נונאווט; מארקלנד ("ארץ היערות"), המתייחס ככל הנראה לאזור לברדור; ווינלנד ("ארץ היין") שם התיישבו הוויקינגים. בשנות ה-60 של המאה ה-20 התגלו עדויות ארכאולוגיות להתיישבות זו באתר ל'אנס או מדוז שבקצה הצפון-מערבי של האי ניופאונדלנד. עם זאת ההתיישבות האירופאית הראשונה ביבשת אמריקה לא החזיקה מעמד זמן רב, בעיקר בשל עוינותם של השבטים המקומיים.
החוקרים האירופאים הראשונים בעת החדשה.
בשנת 1497 הפך ג'ון קבוט, חוקר ונווט ונציאני שפעל בשירות מלך אנגליה, לאירופאי הראשון שהגיע ליבשת צפון אמריקה מאז הוויקינגים. קבוט שאף למצוא דרך צפונית משל קולומבוס שתקשר בין אירופה לאסיה, ונחת ב-24 ביוני 1497 בחופי אמריקה הצפונית, ככל הנראה באזור החוף המזרחי של ניופאונדלנד. משלחתו של קבוט לא נשארה זמן רב על החוף ולא חקרה את פנים הארץ, אולם היא כן הניפה את דגל אנגליה במקום ובכך תבעה את האזור בשם מלך אנגליה.
עם זאת, פורטוגל טענה כי יש לה זכות ראשונים על האזור שהתגלה על ידי קבוט בשל חוזה טורדסיאס, שחילק את העולם החדש בין פורטוגל לספרד. לצורך זאת שלחה האימפריה הפורטוגזית מספר חוקרים מטעמה בסוף המאה ה-15 ותחילת המאה ה-16 שתבעו את האזורים הנקראים כיום ניופאונדלנד ולברדור (הנקרא על שם החוקר הפורטוגלי ז'ואו פרננדז לברדור) בשם פורטוגל. בתחילת המאה ה-16 אף הוקמו מספר יישובי קבע פורטוגלים בחופי ניופאונדלנד שהתבססו על דיג בקלה וסחירתם עם סוחרים אירופאים, אולם עד מהרה יישובים אלו ננטשו בעוד שהפורטוגלים מיקדו את מאמציהם באמריקה הדרומית.
צרפת החדשה.
ייסוד קוויבק סיטי ומונטריאול.
הקשר הצרפתי לעולם החדש החל בשנת 1524 כאשר החוקר האיטלקי ג'ובני דה וראזאנו נשלח על ידי פרנסואה הראשון, מלך צרפת כדי לסייר באזור שבין פלורידה לניופאונדלנד בתקווה למצוא מעבר לאוקיינוס השקט. וראזאנו היה האירופאי הראשון לגלות את אזור ניו יורק של היום, לה קרא "אנגולם החדשה" (Nouvelle-Angoulême) מסעו של וראזאנו שכנע את מלך צרפת להמשיך ולחקור את העולם החדש.
בשנים 1534–1535 סייר ז'אק קרטייה, מגלה ארצות צרפתי, שגילה בין היתר את הנהר סנט לורנס, באזור ניו פאונדלנד. בעקבותיו הגיעו לאזור מתיישבים צרפתים רבים במהלך המאה ה-16 והמאה ה-17. הם התיישבו בחלקה המזרחי של קנדה, מתוך מטרה לעסוק בדיג ובסחר בפרוות, ובמיוחד הבונה, שפרוותו הייתה יקרת ערך באירופה.
הניסיונות הצרפתים הראשונים להתיישבות קבע באזור נכשלו, אולם ספינות צרפתיות המשיכו לחצות את האוקיינוס האטלנטי ולהפליג בנהר סנט לורנס לפנים הארץ בעודן סוחרות ויוצרות קשרים עם האומות הראשונות.