אליאב-פלדון הייתה ראש החוג להיסטוריה כללית באוניברסיטה, חברה בוועדת אוניברסיטת תל אביב לתלמידי מחקר, בוועדה האקדמית של מרכז ס' דניאל אברהם ללימודים בינלאומיים ואזוריים, בוועדה האקדמית של המכון להיסטוריה ותרבות של אמריקה הלטינית, חברה בוועדת יד הנדיב לבחירת עמיתים לפוסט-דוקטורט. היא הייתה חברה בהנהלה של החברה ההיסטורית הישראלית, חברת הוועד המנהל האקדמי של האוניברסיטה הפתוחה הישראלית, חברה בחבר המנהלים האקדמי של מכללת ספיר וחברה במועצת המנהלים של המכון לחקר האנטישמיות והגזענות בימינו ע"ש סטפן רוט. בחודש יולי 2015 נבחרה לכהן כיו"ר החברה ההיסטורית הישראלית.
תחומי מחקרה של אליאב-פלדון: האוטופיות של הרנסאנס, תוכניות שלום ופציפיזם בעת החדשה המוקדמת, שורשי הסובלנות, מקורות הגזענות, כופרים ונביאים לאחר הרפורמציה, התחזות דתית, ספרות נוסעים בעת החדשה המוקדמת, מתחזים והתפתחות אמצעי זהות.
צבי ארצישראלי
הרב קאפח
חשיבותה של רצינות
חשיבותה של רצינות (באנגלית: The Importance of Being Earnest) הוא מחזה קומי שנכתב בשנת 1895 על ידי הסופר האירי אוסקר ויילד.
עלילה.
מערכה ראשונה.
המערכה הראשונה מתרחשת כולה בדירתו של אלג'רנון שבלונדון. המערכה נפתחת כאשר אלג'רנון מסיים לנגן בפסנתר ונכנס לבמה, הוא וליין מנהלים שיחת חולין בה מודגשת התנשאותו של אלג'רנון. כמו כן ידוע לנו כי בקרוב יבקרו את אלג'רנון דודתו אוגוסטה בראקנל ובתה גוונדולן, אך לפני כן חברו ג'ק בא לבקרו. במהלך הביקור ג'ק מודיע לו שהוא מאוהב בגוונדולן ורוצה לשאתה לאישה, חרף התנגדותו של אלג'רנון. כמו כן ג'ק מספר לאלג'רנון כי המציא אח בשם ארנסט, אך עליו "להיפטר" ממנו. בהמשך נכנסות גוונדולן ואימה, ומיד ג'ק מחניף להן. אלג'רנון מאכזב את דודתו כשאומר לה שלא יוכל להגיע לארוחת ערב שתיערך בערוב אותו יום, כיוון שחברו (הפיקטיבי) בנבורי, נפל למשכב ועליו לבקר אותו. כאשר אלג'רנון ודודתו יוצאים מהחדר כדי לחפש מוזיקה לארוחת ערב שצפויה להיערך באותו הערב, מצהיר ג'ק בפני גוונדולן על אהבתו, ומבקש את ידה. כאשר ליידי בראקנל חוזרת, היא חוקרת את ג'ק אודותיו (מעמדו, הרגליו, הונו וכו') ואודות משפחתו, אך כשנחוור לה שהוא אסופי, היא משתוממת ואומרת לו שלאבד הורה אחד זה ביש מזל, אך לאבד שניים זה כבר חוסר אחריות, היא מתנגדת בכל תוקף לחתונה.
מערכה שנייה.
מערכה זו מתרחשת בגינת בית האחוזה של ססילי שבוולטון. אלג'רנון מופיע ובמהלך שיחת ההיכרות עם ססילי נודע לו כי הם מאורסים. עקב הסיפורים הרבים של ג'ק אודות אחיו ארנסט, ססילי מצהירה שהיא מוכרחה להינשא למישהו בשם ארנסט. בהמשך מגיע ג'ק כשהוא לבוש בגדי אבל, בטענה כי אחיו, ארנסט, מת. כמובן שהכל לא מבינים מה קורה, שהרי ארנסט נמצא ממש לידם. ג'ק מופתע מהעניין ודורש מאלג'רנון לשוב ללונדון. בהמשך מגיעה גוונדולן. היא וססילי מתיידדות, אך עד מהרה מתחילות לריב כאשר מתברר להן ששתיהן מאורסות לארנסט (שהרי אלג'רנון הצהיר על עצמו שלא במכוון כעל ארנסט וורת'ינג, אחיו של ג'ק, וג'ק הצהיר על עצמו כארנסט וורת'ינג כדי לרצות את גוונדולן, שרצתה תמיד להינשא למישהו בשם ארנסט). הן פותרות את הריב כאשר נודע להן כי שני הגברים שיטו בהן ולמעשה שמו של אף אחד מהם אינו ארנסט.
מערכה שלישית.
מערכה זו היא המשך כמעט ישיר בזמן ובמקום של המערכה השנייה, אך מערכה זו מתרחשת בחדר האורחים שבתוך בית האחוזה. גוונדולן וססילי מתנחמות זו בזרועות זו ומשתתפות בכעסן על הגברים, אך הם גורמים להן לסלוח להם כאשר אומרים להן שהם יעברו טקסי הטבלה לשם ארנסט. הנשים מתרצות ואף מעריכות את הגברים על נכונותם לקיים את הטקס.
מיד לאחר סליחתן של הנשים, מגיעה ליידי בראקנל לאחוזה ומודיעה שהיא אוסרת על גוונדולן להינשא לגבר חסר ההורים (ג'ק), אך ג'ק מציב לה אולטימטום, כאשר מאיים שאם היא לא תתן לו להינשא לגוונדולן, הוא, כאופוטרופסה של ססילי, אוסר עליה להתחתן עד גיל 35. ג'ק אומר שהוא מוכן להביא לה את התיק בו הוא נמצא, אך זה לא מספק אותה.
בשלב זה פריזם נכנסת לחדר, וליידי בראקנל מזהה אותה מיד בתור המטפלת של תינוק שנעלם 28 שנה קודם לכן. מדובר באחיינה של בראקנל ואחיו הבכור של אלג'רנון. או אז מתברר שהתינוק האבוד הוא וורת'ינג האסופי. כמו כן מתברר ששמו האמיתי של וורת'ינג הוא אכן ארנסט. כך הכל בא על מקומו בשלום: בראקנל מסירה התנגדותה לנישואי גוונדולן, ואילו וורת'ינג אינו צריך לעבור הטבלה. המחזה נחתם בכך שג'ק מודיע לליידי בראקנל שהוא סוף סוף הבין את חשיבותה של הרצינות (the importance of being earnest ובמשחק מילים: החשיבות של להיות ארנסט).
עיבודים.
לקולנוע.
המחזה עובד לקולנוע בשפה האנגלית שלוש פעמים, לראשונה ב-1952 על ידי אנתוני אסקווית' שעיבד את התסריט וביים אותו. מייקל דניסון (אלג'רנון), מייקל רדגרייב (ג'ק), אדית אוונס (ליידי בראקנל), דורותי תוטין (ססילי), ג'ואן גרינווד (גוונדולן), ומרגרט רתרפורד (מיס פריזמה) ומיילס מאלסון (קאנון צ'אסובל) היו בין צוות השחקנים. ב-1992 קורט בייקר ביים גרסה עם צוות שחקנים שגלל את דריל קית' רואץ' (ג'ק), רן טי בראון(אלג'רנון), אן וולדון (ליידי בראקנל), לני צ'פמן (ססילי), כריס קאלווי (גוונדולן), וברוק פיטרס (דוקטור צ'אסובל). עלילת זרט זה מתרחשת בארצות הברית. אוליבר פארקר, במאי שעיבד גם את "בעל אידיאלי" מאת וויילד, ביים את סרטו ב-2002; מככבים בו קולין פירת' (ג'ק), רופרט אוורט (אלגי), ג'ודי דנץ' (ליידי בראקנל), ריס ווית'רספון (ססילי), פרנסס אוקונור (גוונדולן), אנה מאסי (מיס פריזמה), וטום וילקינסון (קאנון צ'אסבל). העיבוד של פארקר כולל את עורך הדין מר גריבסבי שרודף אחרי "ארנסט" להרטפורדשייר (דמותו נוכחת בטיוטה המקורית של ויילד, אך הוא נחתך בהוראת המפיק הראשון של המחזה). גם אלגרנון נרדף על ידי קבוצת נושים בסצנת הפתיחה.
פנצ'ו וילה
אלכסנדר ואסילבסקי
אלכסנדר מיכאילוביץ' ואסילבסקי (ברוסית: Александр Михайлович Василевский)
( 30 בספטמבר 1895 - 5 בדצמבר 1977), מרשל ברית המועצות, מצביא דגול במלחמת העולם השנייה. היה ראש המטה הכללי של הצבא האדום בשנים 1942–1945 ו-1946–1949, שר ההגנה של ברית המועצות בשנים 1949–1953.
ביוגרפיה.
ילדותו ונעוריו.
אלכסנדר ואסילבסקי נולד ב-30 בספטמבר 1895 בכפר נוביה גולצ'יחה בפלך קוסטרומה באימפריה הרוסית (כיום הכפר, בו נולד, הוא שכונה בעיר ויצ'וגה, מחוז איוואנובו בפדרציה הרוסית). אלכסנדר היה ילד רביעי מבין שמונת הילדים של כומר נוצרי אורתודוקסי ועקרת בית. בשנת 1924 ניתק ואסילבסקי את הקשר עם הוריו, מחשש כי קשר עם כומר יזיק להתקדמותו בסולם הדרגות בצבא האדום. בשנת 1940, לפי עצתו של יוסיף סטלין, חידש את הקשר עם הוריו.
לאחר סיום בית ספר יסודי בכפר התקבל אלכסנדר ואסילבסקי לסמינר לכמורה בעיר קוסטרומה.
מלחמת העולם הראשונה ומלחמת האזרחים ברוסיה.
בשנת הלימודים האחרונה שלו בסמינר פרצה מלחמת העולם הראשונה. אלכסנדר עם כמה מחבריו החליטו לעזוב את הסמינר ולהתגייס לצבא. הוא הגיש מועמדות לבית ספר לקציני חיל רגלים במוסקבה ועבר בהצלחה את מבחני הקבלה. במאי 1915, לאחר סיום הלימודים, הוענקה לו דרגת סגן משנה והוא נשלח לחזית. השתתף בקרבות בגליציה וברומניה. על אומץ ליבו זכה בשני עיטורים קרביים והועלה לדרגת סרן. באוגוסט 1917 מונה למפקד גדוד. לאחר המהפכה הבולשביקית, בנובמבר 1917, עזב את השירות הצבאי וחזר לכפר הולדתו, שם עסק בעבודות חקלאיות ולאחר מכן היה מורה בבית ספר מקומי.
באפריל 1919 גויס אלכסנדר ואסילבסקי לצבא האדום. תחילה היה מדריך טירונים ולאחר מכן מונה למפקד פלוגה, אשר לחמה במורדים אנטי קומוניסטיים. בקיץ 1919 הוא הועבר לעיר טולה, שם מונה למפקד גדוד. בשנת 1920 מונה לסגן מפקד רגימנט, עמו השתתף במלחמה הפולנית-סובייטית.
בשנת 1921 השתתף בדיכוי מרד האיכרים באזור סמולנסק, הפעם כבר כמפקד רגימנט.
בין המלחמות.
בשנים 1922–1931 שירת ואסילבסקי בתפקידי פיקוד שונים במערב רוסיה. יחידות, עליהן פיקד צוינו לא פעם לשבח על ידי המפקדים הבכירים. באחד התרגילים, בהם השתתף הרגימנט בפיקודו של ואסילבסקי, נכח סגן ראש המטה הכללי של הצבא האדום. הוא התרשם מאוד מתפקודו של ואסילבסקי והציע לו לעבור לשרת במטה הכללי. בשנים 1931 - 1934 שירת ואסילבסקי באגף תורה והדרכה במטה הכללי. בשנים 1934 - 1936 - שימש כראש מחלקת תורה והדרכה במחוז צבאי. בשנת 1936 הוענקה לואסילבסקי דרגת קולונל.
בשנים 1936 - 1937 - למד באקדמיה צבאית של המטה הכללי. לאחר סיום הלימודים באקדמיה מונה ואסילבסקי, במפתיע, לראש הפקולטה באקדמיה. בשנת 1939 מונה לסגן ראש אגף המבצעים במטה הכללי. במסגרת תפקידו היה בין מכיני התוכנית למלחמה בפינלנד (התוכנית נדחתה על ידי סטלין). בשנת 1940 הועלה אלכסנדר ואסילבסקי לדרגת גנרל.
מלחמת העולם השנייה.