ב-4 ביולי 1921 הוא סיים תואר ראשון במדעי המדינה מה-Istituto Cesare Alfieri . התזה שלו עסקה בסינדיקליזם. לאחר מכן המשיך לתואר במשפטים, אותו למד בטורינו וגם מילאנו, שם הוא פגש את לואיג'י אינאודי ופיירו גובטי , שהיו פעילים אנטי פאשיסטים בולטים. הוא סיים את התואר בשנת 1923 באוניברסיטת סיינה והתזה שלו עסקה בתאוריה הכלכלית של ארגוני העובדים, במהלך לימודיו הוא החל לעבוד כמרצה באוניברסיטת בוקצ'יני במילאנו, משרה זו קירבה אותו לרפורמיסטים סוציאליסטים כמו ג'אקומו מאטיאוטי ופיליפו טוראטי . עם סיום לימודי התואר השני החל ללמוד באנגליה בבית הספר לכלכלה של לונדון שם למד על פעולתה של מפלגת הלייבור הבריטית, תנועה שהשפיעה רבות על דעותיו ומעשיו העתידיים.
סוציאליזם ליברלי.
בין דצמבר 1927 ליולי 1929 רוסלי כתב את הספר "Socialismo Liberal" עבודתו התאורטית המשמעותית ביותר. הוא כתב אותו בזמן כליאתו באי ליפארי. את כתב היד של הספר הבריחה אשתו מריון ביוני 1929, חודש לפני שרוסלי ברח בעצמו מהכלא. הספר פורסם בפריס ב-1930, וזכה לביקורות נלהבות. הספר מבטא את התפיסה הביקורתית של רוסלי נגד הסוציאליזם והמרקסיזם. הגישה של רוסלי מהווה אלטרנטיבה הן לגישות סוציאליסטיות מרקסיסטיות והן לגישות של כלכלת שוק חופשי. הספר מבטא את הרעיון של שילוב בין קולקטיביזם ואינדובידואליזם.
פעילותו האנטי-פאשיסטית.
בערב ראש השנה 1924 פעלו הפשיסטים נגד קבוצת מעגל התרבות, שבה היה חבר. באחר הצהריים של החג קבוצת פאשיסטים פרצו למקום מפגשם של חברי מעגל התרבות והרסו אותו. הם זרקו את העיתונים והרהיטים לכיכר ושרפו אותם. לאחר מכן, הורו השלטונות לפרק את מעגל התרבות מאחר שפעילותו מעוררת התנגדות למפלגה.
כתומך פעיל במפלגה סוציאל-דמוקרטית, ה-Partito Socialista Unitario (PSU) , שמנהיגיה היו טוראטי ומאטיאוטי. הוא החל לכתוב טור ביקורת עבור ה-Critica Sociale , עיתון איטלקי בעל דעות שמאל. הטור נערך על ידי טוראטי. לאחר הירצחו של מאטיאוטי ביוני 1924, רוסלי ייסד בית הוצאה לאור בשם "Non mollare" ("לא לוותר"), בעזרתם של ארנסטו רוסי וסאלבמיני. ההוצאה לאור פעלה באופן חשאי, בעקבות האלימות מצד השלטון הפאשיסטי כנגד המתנגדים לשלטונו, שהתחזקה באותו התקופה.
המשפט, המאסר, הגלות בצרפת והקמת תנועת "צדק וחירות".
ב-1926 הוא ארגן יחד עם סנדרו פרטיני ופרוצ'ו פארי את הברחתו של טוראטי לצרפת. פארי ורוסלי נלכדו והואשמו בסיוע למתנגדי משטר. המשפט נערך בסבונה . טיעוני ההגנה של רוסלי ופארי במשפט התבססו על הרעיונות הסוציאליסטיים והליברליים, והמשפט הפך לכתב אשמה נגד המשטר. בסופו של המשפט נגזרו על רוסלי עשרה חודשי מאסר, וחמש שנות הגלייה, אותם ריצה באי ליפארי, יחד עם חבריו.
רוסלי ברח מליפארי ב-27 יולי 1929 לתוניסיה יחד עם אמיליו לוסו (Emilio Lussu) ופרנקו פאוסטו ניטי (Francesco Fausto Nitti) , ומשם הצליחו השלושה להגיע לצרפת. בזמן בריחתו עצרו השלטונות הפאשיסטים את אשתו. במהלך שהותו בפריז ארגן רוסלי מחאה בינלאומית במטרה להביא לשחרור אשתו, שכללה גם לחץ מטעם הממשלה הבריטית, מאחר שאשתו הייתה אזרחית בריטית. הלחצים נשאו פרי, ומריון שוחררה. בזמן שהותו בצרפת רוסלי סייר בכל אירופה במטרה לקדם את רעיונותיו בדבר ברית בין ליברלים וסוציאליסטים לא-מרקסיסטיים.
אף על פי ששהה בגלות, האמין רוסלי שהתנועה האנטי-פאשיסטית האיטלקית צריכה למקד את המאבק בתוך איטליה.
בשנת 1929, היה שותף להקמתה בפריס של צדק וחירות, תנועת התנגדות לפאשיזם. צדק וחירות נוצרה כתנועה חוץ-מפלגתית עקב הביקורת של רוסלי על הפאסיביות והאידאולוגיה הכושלת של המפלגות האיטלקיות הקיימות. רוסלי לא ראה בצדק וחירות מפלגה. הוא טען כי היא צריכה להיות תנועה מהפכנית, ללא כרטיסי חבר, כשהחברים בה מקדישים את עצמם לתנועה כוללת אנטי-פאשיסטית הלוחמת עבור הקמתה של רפובליקה סוציאליסטית ודמוקרטית.
התנועה פרסמה כתב עת בשם "Giustizia e Liberta Journals" והצטרפה לאיגוד האיטלקי של התנועות האנטי פאשיסטיות והלא-קומוניסטיות. איגוד זה ניסה לתאם ולארגן את הפעולות נגד הפאשיזם באיטליה. לאחר עליית הנאציזם לשלטון בגרמניה ב-1933 כתב העת החל לקרוא לפעילות צבאית מהפכנית על מנת לעצור את המשטר הנאצי מהתפשטות לאירופה.
מלחמת האזרחים בספרד.
ביולי 1936 פרצה מלחמת האזרחים בספרד כאשר כוחות פאשיסטים הובילו הפיכה נגד הממשלה הרפובליקנית. באוגוסט 1936, במסגרת פעילות הבריגדות הבינלאומיות, רוסלי, יחד עם קמילו ברנרי (Camillo Berneri) ותנועת "צדק וחירות" הובילו את בריגדת מאטיאוטי (Battaglione Matteotti) ללחימה לצד הכוחות הספרדים הרפובליקאים כנגד התפשטות הפאשיזם. הבריגדה הורכבה מיחידת מתנדבים שכללה אנרכיסטים ליברלים סוציאליסטים וקומניסטים איטלקיים. היחידה השתתפה בניצחון על הכוחות של פרנקו בקרב על מונטה פלדו (Monte Pelado) . בדבריו ברדיו ברצלונה ב-13 נובמבר טבע את האמרה המפורסמת: "Oggi in Spanga Domani in Italia", "היום בספרד מחר באיטליה" - ובכך התכוון שהניצחון על הפאשיסטים בספרד, יוביל לניצחון על הפאשיסטים גם באיטליה.
רוסלי חלה, ונשלח בחזרה לפריז משם הוא המשיך לתמוך בפעילות האנטי-פאשיסטית.
רציחתו.
ב-17 במאי 1937 נסע לבית הבראה בבנולאה דה ל'אורנה (Bagnoles-de-l'Orne). ב-5 ביוני הצטרף אליו אחיו נלו. ב-9 ביוני נרצחו האחים רוסלי על ידי ה"Cagoule" קבוצת פאשיסטים צרפתים שנשלחו על ידי גליאצו צ'אנו, בהוראת מוסליני. גופתיהם נמצאו ב-11 ביוני והלוויתם של האחים נערכה ב-19 ביולי בפריז בבית הקברות פר לשז.
ל-29 בינואר 1945, החל בבית הדין הגבוה לצדק ברומא משפט שעסק בהתנקשות בחייהם של האחים רוסלי, עקב תביעת פיצויים שהוגשה על ידי בנות משפחת רוסלי בעקבות פסיקת בית המשפט נגזר עונש מוות על אחד הרוצחים ומאסרי עולם על היתר אך העונשים בוטלו בשנת 1948.
ב-29 באפריל 1951 הוחזרו גופותיהם של האחים רוסלי לאיטליה ונקברו בבית הקברות טרספיאנו (Trespiano) בטקס נכח לואיג'י אינאודי שהיה נשיא איטליה בזמנו וחברו של רוסלי מימיו המוקדמים וג'אטנו סאלבמיני נאם .
הכרה והנצחה.
אחרי הרצח של האחים רוסלי, אנשי רוח בהם פבלו פיקאסו חתמו על הצהרה פומבית שקבעה "ההתנקשות באחים רוסלי מסמלת את מותה של החירות באירופה".
אלברטו מורביה בן דודם של האחים רוסלי כתב את הספר ה"הקונפורמיסט" שעלילתו מבוססת על רצח האחים רוסלי
מספר רב של בתי ספר ורחובות ברחבי איטליה נקראו על שם האחים רוסלי (fratelly rosselli).
ביער ליד בנולאה דה ל'אורנה (Bagnoles-de-l'Orne) מקום הירצחם של האחים רוסלי הוצבה אנדרטה לזכרם האנדרטה עשויה משיש לבן מטוסקנה והוצבה על ידי אנטי פאשיסטים איטלקיים בשנת 1951.
בשנת 2000 עמותת משפחת רוסלי השיג את הארכיון והספרייה של משפחת רוסלי ובאתר הארכיון נמצאים המסמכים אודות חייהם של משפחת רוסלי
קטרינה לגנו
קטרינה לגנו (נולדה ב-27 בדצמבר 1989) היא שחמטאית רוסיה בדרגת רב אמן. סגנית אלופת העולם בשחמט לנשים (2018).
השיגה את התואר רב אמן לנשים כשהייתה בגיל 12 וארבעה חודשים ובשנת 2007 הוענק לה התואר רב אמן הכללי.
זכתה פעמיים באליפות אירופה לנשים ובשתי מדליות אולימפיות בשנים 2006 ו-2014 (ייצגה את אוקראינה ורוסיה, בהתאמה).
נכון לינואר 2019, נמצאת בשיא כושרה ומדורגת במקום ה-71 בדירוג הכללי ברוסיה לפי מד כושר.
קטרינה לגנו באולימפיאדת השחמט.
בין השנים 2004 ל-2014 השתתפה קטרינה לגנו ב-6 אולימפיאדות שחמט:
אליפות העולם בשחמט 1993
אליפות העולם בשחמט 1993 הייתה תחרות שאורגנה על ידי פיד"ה. בשלב הסופי אלוף העולם גארי קספרוב היה אמור להיפגש עם מנצח תחרות המועמדים. אומנם לקראת מפגש זה התברר שקיימת אי-הסכמה בין השחמטאים לבין פיד"ה. כתוצאה מכך, קספרוב ומנצח תחרות המועמדים נייג'ל שורט פרשו מפיד"ה וארגנו מפגש בחסות "איגוד השחמטאים המקצוענים" שהוקם על ידי קספרוב. במפגש זה ניצח קספרוב. פיד"ה ארגנה מפגש בין אנטולי קרפוב שסיים את תחרות המועמדים במקום השני לבין יאן טימן שסיים אותו במקום הרביעי. במפגש זה ניצח אנטולי קרפוב.
כתוצאה מכל נוצר המצב שבשחמט היו שני אלופי העולם - אנטולי קרפוב וגארי קספרוב.
רקע.
בהתאם למתכונת שאושרה על ידי פיד"ה האליפות התקיימה במספר שלבים. בשלב הראשון התקיימו תחרויות אזוריות. בסיום שלב זה במנילה התקיימה תחרות בין-אזוריות עם 64 משתתפים. 11 שחמטאים העפילו לתחרות המועמדים ולתחרות זו הוזמנו גם אנטולי קרפוב, יאן טימן, ג'ון ספילמן וארטור יוסופוב. בשלב זה בסרייבו התקיימו מפגשים מקדימים בהם נקבעו 8 עולים לשלבי הגמר. התקיימו מפגשי חצי הגמר והגמר. מנצח הגמר קיבל זכות למפגש עם גארי קספרוב על התואר.
שלבי הפלייאוף.
שלב רבע הגמר התקיים במהלך אוגוסט 1991 בבריסל, חצי הגמר נערך באפריל 1992 בלינרס ומפגש הגמר התקיים בינואר 1993 בעיירה בקרבת מדריד.
מפגש הגמר - איגוד שחמטאים.
לפני תחילת המפגש גארי קספרוב ונייג'ל שורט התלוננו על פיד"ה והאשימו את המארגנים בחוסר מקצועיות בארגון ומפגש ושחיתות. בסופו של דבר המפגש בלונדון אורגן מחוץ למסגרת של פיד"ה. הוא היה במתכונת של 24 משחקים והסתיים לאחר המשחק מס' 20. גארי קספרוב ניצח בהפרש משמעותי וטען שממשיך להיות אלוף העולם בשחמט.
מפגש הגמר - פיד"ה.