על אף שלזכותו היו רק שתי הופעות במדי הנבחרת, וללא הופעה במשחק רשמי, זומן פרולו לסגל המורחב של איטליה לקראת מונדיאל 2014. הוא הוסיף שתי הופעות כמחליף במשחקי ההכנה לטורניר, ואת הופעתו הרשמית הראשונה במדי איטליה ערך בניצחון 1–2 על בפתיחת שלב הבתים של המונדיאל, כשהחליף את אנטוניו קאנדרבה בדקה ה-79 של ההתמודדות. פרולו לא שותף בהפסד המפתיע 0–1 ל, והחליף את מריו באלוטלי במחצית המשחק השלישי מול , שהסתיים בהפסדה של איטליה 0–1 ובהדחתה מהמשך הטורניר.
פרולו שיחק תפקיד משמעותי יותר בנבחרת תחת אנטוניו קונטה. הוא ערך ארבע הופעות במוקדמות יורו 2016, שלוש מתוכן בהרכב הפותח, וזומן על ידי קונטה לסגל הנבחרת לקראת טורניר הגמר. פרולו פתח ושיחק תשעים דקות בשני משחקיה הראשונים של איטליה בטורניר, שהסתיימו בניצחון 0–2 על וניצחון 0–1 על . הוא זכה למנוחה ולא שותף בהפסד 0–1 ל, והעפיל עם הנבחרת מהמקום הראשון בבית לשמינית הגמר. פרולו חזר להרכב לקראת המפגש בשמינית הגמר בו גברה איטליה 0–2 על , ושוב פתח ושיחק לכל אורך המשחק וההארכה מול ברבע הגמר. לאחר שוויון 1-1 בתום ההארכה, עבר המשחק להכרעה בדו-קרב בעיטות עונשין. פרולו היה הבועט השביעי של איטליה בדו-קרב הארוך וכבש את הפנדל, אך החמצה של מתאו דרמיאן בבעיטה התשיעית הסתיימה בהדחתה של איטליה עם הפסד 5–6 בסיום.
פרולו ערך שבע הופעות תחת המאמן ג'אמפיירו ונטורה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018, כולל שתי הופעות בהרכב בצמד משחקי הפלייאוף מול שוודיה, שהסתיימו בהדחתה המפתיעה של איטליה, שהחמיצה את טורניר הגמר לראשונה מאז מונדיאל 1958.
סטטיסטיקות.
נכון ל-29 בפברואר 2020
מרקו פארולו
פאנאג'י
פאנאג'י (בהינדי: पणजी) היא עיר גדולה במערב הודו היושבת על שפת הים הערבי, שבאוקיינוס ההודי. העיר היא עיר נמל שמשמת להחלפת סחורות בין הודו למדינות ערב, וגם מרכז תרבותי ותיירותי - העיר מספקת אטרקציות לתיירים, וקיימים בה מלונות רבים. העיר בירתה של מדינת גואה.
מקור השם.
העיר קיבלה את שמה פאנאג'י באופן רשמי בשנות השישים. השם האסלאמי היה "פאנג'ים". שם העיר נכתב לעיתים גם בשם "פונז'ה". בעבר היה נהוג לקרוא לעיר נובה גואה (בלטינית - "גואה החדשה") לאחר שהוכרזה באופן רשמי כמחליפה של גואה כבירת המחוז. השם המודרני פאנאג'י נגזר מהמילים 'panjani' ו- 'khali' שמשמעותן סירה ונחל קטן בהתאמה, בשפת סנסקריט. לפיכך, היסטוריונים מאמינים כי המילה האסלאמית "פאנג'ים" היא למעשה השחתה של המילה הישנה "פנג'אנחאני" כפי שכתובה על לוחות הנחושת שהתגלו בעיר משנת 1059 לספירה, השייכים לשלטונו של המלך קדמבה ג'ייאקי הראשון.
היסטוריה.
פאנאג'י הוקמה בשנת 1843 על ידי כמה מקומיים. העיר שגשגה והפכה לעיר נמל חשובה, זאת על אף גודלה הזעום ומספר התושבים הקטנטן שלה. העיר סופחה על ידי הודו יחד עם שאר שטחי מדינת גואה והשטחים הפורטוגלים לשעבר לאחר הפלישה ההודית להודו הפורטוגזית בשנת 1961. היא הפכה לבירת המדינה בשנת 1987בעקבות חשיבותה האסטרטגית. בין 1961 ל -1987 הייתה זו בירת טריטוריית האיחוד של גואה, דמן ודיאו. במרץ 2000 העיר הוכרזה כמטה הניהולי של מחוז צפון גואה.
גאוגרפיה.
פאנאג'י ממוקמת במחוז גואה והגובה הממוצע בה לבניין הוא 7 מטרים (בערך שתי קומות). העיר נמצאת באזור נוח מבחינה אקלימית, כשחם רוב השנה אך לא מדברי. המקום מאפשר גידול של יבולים ובעיקר עצים גדולים כשהנפוץ בהם הוא האקליפטוס. העיר משמשת כבירה התיירותית של גואה ומקבלת מאות תיירים מדי חודש (בזמנים רגילים, לא כולל מצבי חירום. ראו: התפרצות נגיף הקורונה בהודו). זאת בעקבות האטרקציות הרבות בעיר: בתי המלון הרבים, השווקים הגדולים בה והמוזיאונים. בעיר שוכן נמל פאנג'אני, אחד מבין נמלים רבים השוכנים על הצלע המערבית של הודו. אלא שהייחוד של נמל פאנאג'י הוא שהוא מחבר בין הים הערבי לנהר מנדובי (मांडवी नदी) שדרכו ניתן להוביל סחורות לערי הנהר האחרות בהודו. מצידו השני של הנהר מול העיר שוכנות כמה ערים מחוברות שמרכיבות את מטרופולין פאג'אני, כאשר פאג'אני היא הגדולה מביניהן והמרכזית. השטח הכולל של המטרופולין הוא 76 קמ"ר.
אוכלוסייה.
האוכלוסייה בעיר דלילה מאוד ומכילה רק כ-40,000 נפש, ומד הצפיפות שלה הוא 2 נפשות לקמ"ר, מה שמאפשר בנייה של בתים מאוד גדולים, כדוגמת בנייני הממשלה של גואה, שנמצאים בקצה מפרץ שיוצא מתוך העיר. במטרופולין כולו גרים בסך הכל 114,759 תושבים קבועים, כמו עיר אחת בגודל בינוני. האוכלוסייה מורכבת מארבע דתות עיקריות - 64.08% מתושבי העיר (25,642 איש) נמנים עם דת ההינדואיזם. 26% מתושבי העיר (10,608 איש) נמנים עם הנצרות, ונתח זה באוכלוסייה מתבטא בעשרות הכנסיות הקתוליות בעיר שנמצאות באזורים המתוירים וקוראות לעוברים ושבים להיכנס לתפילה. 8.08% (3,233 איש) נמנים עם דת האסלאם. 0.4% הנותרים בעיר (160 איש) נמנים עם דתות שונות. (ראו למטה: דיאגרמת דתות)
תקשורת ותחבורה.
המטרופולין אמנם מכיל כמה ערים, אך הוא מבודד יחסית ממרכז הודו ומהמדינות השכנות של גואה. לכן, דרך התחבורה העיקרית של תושבי ומבקרי העיר היא דרך הים הערבי או נהר מנדובי. ישנם גם כמה כבישים ראשיים ש"מתנקזים" לתוך המטרופולין ומובילים לערי המדינה האחרות. נמל התעופה הקרוב ביותר לעיר, וממנו מגיעים רוב התיירים לעיר, הוא שדה התעופה הבין לאומי של גואה שנמצא 30 קילומטר צפון מזרחית לעיר. בעיר יש חיבור לווין, כבלים ואינטרנט רציף מלבד קווי רדיו עצמאיים. הערוצים המקובלים בעיר הם הערוצים הרשמיים של גואה והודו השלמה. תחנת הרדיו הפופולרית "כל הודו" היא המושמעת ביותר בעיר, ויש לה אף תחנת רדיו רשמית בעיר עצמה. העיר היא עיר תאומה של ליסבון.
פוליטיקה.
מושל מדינת גואה והשר הראשי של גואה בפרלמנט ההודי פרמוד סוונט מתגורר בעיר ועובד ממשרדו שנמצא גם הוא בה. תאגיד עיריית פאנאג'י (CCP) מנהל ומתפעל את תשתיות העיר ומנוהל על ידי הפוליטיקאי אודאי מדקאיקר שמתגורר בעיר. סגן ראש העיר של פאנאג'י הוא אסמיטה קרקר. לעומתם, מושל גואה לא עבר להתגורר בבירת המחוז פאנאג'י, אלא נשאר בביתו הישן בעיר דונה פאולה, כ 8.08 קילומטרים צפונית לפאנאג'י. לעיר מונה מטעם הממשל נגיד שינהל אותה מלבד העירייה כאשר הנגיד הנוכחי הוא מרידולה סינהא.
גולן גלובוס
בית כנסת בעלי המלאכה
היכל בעלי המלאכה (ברומנית: Templul Meseriaşilor) הוא בית הכנסת האחרון שנותר ליהדות גאלאץ.
היסטוריה.
החברה הישראלית של בעלי המלאכה בגאלאץ שכרו מקום ב-1876, כדי שישמש אותם כבית כנסת. הם שאפו למקום בבעלותם וב-1889, כשהיו בידיהם די כספים, ועד בן שבעה חברים, רכש קרקע ברחוב רוסטי ושילם עבור הקרקע 8,100 לאי. ב-22 בספטמבר 1890 הוכנה התוכנית לבניית ההיכל וב-22 בפברואר 1892 נבחר ועד הבנייה המורכב מחיים קורנברג, מ. שפירא וסימון קוהן. ב-3 במאי (ל"ג בעמר באותה שנה) נורתה אבן הפינה של ההיכל וב-9 במאי התחילה עבודת הבנייה. באותו יום נערכה ישיבה בה הוחלט על קניית מגרש שכן ב-1,140 לאי, כדי לאפשר את הגדלת החצר. ב-25 באוגוסט 1893 הורכבו המושבים בהיכל ובנובמבר הורכב ארון הקודש.
ב-31 ביולי 1895 נשכרו החזן והמקהלה וב-11 באוגוסט 1896, בנוכחות קהל גדול, נחנך בית הכנסת. חלק מהעבודות לבניית בית הכנסת בוצעו על ידי המתפללים ללא תמורה.
הבנייה מחדש.
השנים עברו, מספר המתפללים גדל והמקום נזקק לשיפוצים מקיפים, אך לקח זמן עד שנמצאה העת המתאימה לכך. ב-1925 התחילו, ז'אן שטוירמן, שעמד בראש ועדת הבניין מחדש וז'אן קאופמן, שעמד בראש החברה, להוביל את פרויקט התחדשות ההיכל. ב-19 ביוני 1927 הונחה אבן הפינה של הבנייה המחודשת. היות שהמשאבים לא הספיקו, פנו למתפללים וביקשו תרומות והלוואות והם נענו בסכום של 520,695 לאי (230,578 לאי תרומות והיתר הלוואת).
הבנייה כולה עלתה 2,420,927 לאי והסתיימה באוגוסט 1929. ההיכל היה בעל קיבולת של 250 מקומות.
שיפוץ נוסף.
מלחמת העולם השנייה והמשטר הקומוניסטי, שבא לאחריה, הכבידו מאוד על יהודי גאלאץ ורבים מהם, כולל מתפללי היכל בעלי המלאכה, עזבו את העיר, מרביתם עלו לישראל. שוב פשטה העזובה בבית הכנסת ומצבו התדרדר. גיוס תרומות מחוץ לארץ נועד לשיפוץ נוסף ובית הכנסת היהודי, שעמד ברעידות האדמה ובהפצצות במלחמה ושרד, נפתח מחדש במאי 2014 לאחר חמש שנות שיפוצים. באתר זה אפשר לראות תמונות של פנים היכל בעלי המלאכה לאחר השיפוץ.
קרל בלוך
קרל היינריך בלוך (באנגלית: Carl Heinrich Bloch; 23 במאי 1834 -22 בפברואר 1890) היה צייר דני. עבודותיו העוסקות בחייו וביסוריו של ישו נערצות על ידי הכנסייה המורמונית.
ראשית דרכו.
קרל היינריך בלוך נולד בקופנהגן בירת דנמרק ליורגן בלוך, סוחר משי ואריגים, ולאידה אמילי אוליריקה הנרייט ויצמן. הוא התחנך כנוצרי לותרני, ושמר על אמונתו זאת לכל אורך חייו. הוריו תכננו עבורו קריירה של קצין בצי, אך קרל בלוך התעניין בציור בלבד ושאף להפוך לאמן בתחום זה. בשנת 1849 נכנעו הוריו לבקשותיו, והרשו לו לעסוק בציור בזמנו הפנוי במסגרת האקדמיה המלכותית הדנית לאמנות (Det Kongelige Danske Kunstakademi).
בשנת 1855 התקבל בלוך ללימודים באקדמיה לאמנות שם למד תחת הנחייתו של וילהלם מרסטרנד (Wilhelm Marstrand). בשנת 1859 הוא זכה למלגה שנועדה לממן נסיעות לימודים לחו"ל. הוא ניצל את כספי המענק לסיורים בהולנד, צרפת ואיטליה בחברת ידידו הקרוב, הצייר אנטון דורף (Anton Dorph). בתקופה זו גברה הערצתו לרמברנדט שהפך למקור חשוב בדחף שאחז בבלוך להתפתח כאמן. מומחים מבחינים בהשפעה שהייתה לרמברנדט על עבודותיו של בלוך.