בנובמבר 2006 פרסם אומלו מסמך נוירוכירורגי שני המבוסס על ממצאיו במוחו של שחקן הNFL-  לשעבר, תרי לונג, שסבל מדיכאון והתאבד בשנת 2005. למרות שהוא מת בגיל 45, אומלו מצא כי במוחו יש ריכוזי חלבון טאו. ריכוזי חלבון טאו כאלה מתאימים "למוח בן 90 עם אלציימהר מתקדם". כמו אצל מייק וובסטר, אומאלו טען כי הקריירה של לונג בפוטבול גרמה מאוחר יותר לנזק מוחי ולדיכאון. כמו כן, אומלו מצא עדויות ל אנצפלופתיה כרונית טראומטית (CTE) במוחם של שחקני עבר נוספים ב - NF: ג'סטין סטרזלצ'יק (נפטר בגיל 36), אנדרה ווטרס (נפטר בגיל 44) וטום מק'היל (נפטר בגיל 45).
בקיץ 2007, באילס ואומלו הציגו את הממצאים מהמחקר שלהם לחבר הוועדה לבדיקת  זעזועי המוח ב-NFL רוג 'ר גודל. ביילס מאוחר יותר אמר כי "נפנפו" את המחקר שלהם. יו"ר ועדת ה- MTBI של ה- NFL, ד"ר אירה קאסון, אמר לעיתונות: "לדעתי, הראיות המדעיות היחידות של אנצפלופתיה כרונית בספורטאים הן באיגרוף ובכמה רוכבי מכשולים".
עד דצמבר 2009 ה- NFL לא הכיר בגלוי בקשר בין זעזוע מוח שקיים בכדורגל לבין השפעות נוירולוגיות ארוכות טווח, שבע שנים לאחר גילויו של אומאלו. עם זאת, בשנת  2013, הפגישה השנתית של האקדמיה האמריקנית לנוירופסיכולוגיה קלינית (AACN) כללה דיון בין שני מומחים לזעזוע מוח בספורט לגבי תוקפו (או קיומו) של CTE. לבסוף, במרץ 2016, סגן נשיא בכיר של ה- NFL למדיניות הבריאות והבטיחות, ג'ף מילר, העיד בפני הקונגרס כי ה- NFL מאמין כעת שיש קשר בין הכדורגל ל- CTE.
אומלו גילה גם CTE במוחם של יוצאי צבא, הוא פרסם מאמר בנובמבר 2011 ובו המקרה המתועד הראשון. אומלו מצא ראיות של CTE ביוצא צבא בן 27 שהשתתף במלחמת עיראק. הוא סבל מהפרעת דחק פוסט טראומטית (PTSD) ומאוחר יותר התאבד. המאמר של אומלו מקשר PTSD לספקטרום CTE של מחלות וקורא להשקיע בהמשך המחקר.
אומאלו היה החוקר הראשי במחקר שפורסם בנובמבר 2017. המחקר הוכיח לראשונה הימצאות  CTE באדם חי. נבדקו לפחות שנים עשר שחקני NFL לשעבר ומותו של שחקן העבר פרד מקניל, אחד הנבדקים, שימש כצעד משמעותי באישוש הממצאים.
במדיה.
בשנת 2008 פורסם ספר שאומלו כתב, הספר נקרא "שחק קשה תמות צעיר - פוטבול דמנציה, דיכאון, ומוות",
בשנת 2009 העיתונאית זאן מארי לסקאס כתבה מאמר במגזין GQ על מאמציו של אומלו לפרסם את המחקר שלו על ה-CTE למרות התנגדותה של ליגת ה-NFL, מאוחר יותר היא הרחיבה את המאמר והפכה אותו לספר ששמו בלתי הפיך.
בשנת 2015 יצא סרט בעקבות הספר באותו השם. הצלחתו של הסרט הובילה להקמת קרן על שמו של אומאלו כדי לקדם CTE ומחקרי זעזוע מוח.
באוגוסט 2017 אומלו פרסם ספר נוסף בשם "לאמת אין צד" הספר מציג גילוי מדאיג על הסכנה של ספורט המגע.
חייו האישיים.
אומלו נשוי לפרמה מוטיסו, במקור מקניה. הם חיים בלודי, קליפורניה, ולהם שני ילדים - אשלי ומארק. אומאלו הוא נוצרי קתולי והפך לאזרח אמריקאי בשנת 2015.
אירווין מונדשיין
נצח ישראל (ספר)
נצח ישראל הוא ספר שכתב המהר"ל מפראג, שהודפס לראשונה בחייו בשנת ה'שנ"ט (1599), העוסק בגלות ישראל, ובגאולתו העתידה.
שם הספר.
בספר שמואל מובא הביטוי ככינוי לקב"ה שהוא ניצחונם של ישראל. עם זאת, המהר"ל משלב בין המשמעות של נ.צ.ח כניצחון, לבין נ.צ.ח כנצחיות. הוא מתבסס על הגמרא שדורשת את המילה נצח שבפסוק על מפלתה של אדום באחרית הימים, ומשלב את שם הספר בין ניצחון ישראל לנצחיות ישראל שהובטחה על ידי הקב"ה.
מבנה הספר.
בספר זה מבין כתביו דן המהר"ל בהיסטוריוסופיה של עם ישראל, ובמיוחד בענייני הגלות והגאולה. הספר שמורכב מ-63 פרקים, דן בשאלות רבות הנוגעות לקיומו של עם ישראל.
הספר מחולק לשנים: חלקו הראשון עוסק בביאור הגלות, עניינה ותכליתה. וכן הסברת מהותו ויעודו של עם ישראל בעולם, והקשר שבינו לבין אלוהים.
חלקו השני עוסק בגאולה העתידה,
התהליכים הנצרכים בכדי להביא גאולה לישראל, בחינת דמותו של המשיח, וביאתו ובחינת מהותם של תקופות שונות, בתורת הגאולה היהודית, כמו עקבתא דמשיחא, ימות המשיח, ועולם הבא.
בחירת עם ישראל.
אחד התכנים המרכזיים בספר הוא שבחירת עם ישראל אינה תלויה בזכויות, אלא היא יצירה אלוקית של עם מיוחד לה'. מסיבה זו לא מוזכרות זכויותיו של אברהם אבינו בתורה לפני שה' פונה אליו ומצווה אותו ללכת אל ארץ ישראל:
פקארד 110
פקארד 110 (באנגלית: Packard 110; קרויה גם Packard One-Ten) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית מכוניות היוקרה האמריקאית פקארד (שם מלא: "Packard Motor Co") אשר יוצרה בין השנים 1940–1941.
סך הכול יוצרו 62,300 יחידות.
דגמי שנת 1941 צוידו ברדיו, במיזוג אוויר ובמערכת חימום.
גבורות ה'
גבורות ה' הוא ספר שכתב המהר"ל מפראג, שהודפס לראשונה בחייו בשנת ה'שמ"ב(1582), העוסק בשעבוד מצרים וביציאת מצרים.
שם הספר.
המהר"ל, בהקדמתו השלישית לספר, מבאר על פי הגמרא שדורשת את המילה גבורה בפסוק , על יציאת מצרים. ביאור בחינת גבורה ביציאת מצרים, היא שגבורה היא עליית האחד ונפילת השני, וזה מה שהיה במצרים (שנתגברו ישראל על מצרים, ומצרים ירדו (אך לא נאבדו). ועל כן המהר"ל מסיים שלכל הדעות ראוי שיציאת מצרים תיקרא "גבורות ה'".
תוכן הספר.
הספר מכיל שלוש הקדמות: עניין הנבואה, עניין הניסים, ועניין הגבורה, שהם השער להבנת תוכן הספר. גוף הספר מקיף את ענייני פסח ויציאת מצרים: סיפור יציאת מצרים, שעבוד מצרים, ברית בין הבתרים, מכירת יוסף, הירידה למצרים, הפריה והרבייה במצרים, המלך החדש, גזירת היילודים, לידת משה רבנו והצלתו, בריחתו למדיין, נישואיו לציפורה, הסנה, התנבאותו, עשר המכות, קרבן פסח וברית מילה.
גד לובנשטיין
גד לובנשטיין (17 בפברואר 1929 - 18 בפברואר 2018) היה וירולוג, פרופסור למיקרוביולוגיה באוניברסיטת תל אביב החל מ-1973, פרופסור אורח באוניברסיטת ברמינגהם באנגליה בשנים 1974–1975 ופרופסור בפקולטה לחקלאות באוניברסיטה העברית ברחובות. כיהן כמנהל המכון להגנת הצומח במרכז וולקני, בין השנים 1967 ל-1975. כיהן כראש מינהל המחקר החקלאי וכמדען הראשי של משרד החקלאות, בין השנים 1981–1986. יזם את הקמת 'החברה הפיטופתולוגית הישראלית' (העמותה הישראלית למחלות צמחים) וכיהן כנשיאה הראשון. זוכה פרס רוטשילד לחקלאות (1982).
הקים את המחלקה לווירולוגיה ופתולוגיה במכון להגנת הצומח.
תחום התמחותו העיקרי היה וירולוגיה של צמחים. בין היתר, התמחה במחלות וירוס בגידולים שריבויים בצורה וגטאטיבית. הוא התעניין בפיזיולוגיה של מחלות הווירוס. במיוחד בתופעת העמידות הטבעית למחלות וירוס, במעכבי ריבוי של וירוסים הקשורים לעמידות וביצירת חומרי תנגודת.
ביוגרפיה.
גד לובנשטיין נולד בברלין שבגרמניה, למשה (מוריץ, עסק במסחר של מתכות ומריה לובנשטיין. אח להנס מיכאל לובנשטיין. עלה עם משפחתו לישראל ב-1939, לאחר ליל הבדולח.
היה חבר בפלמ"ח, שירת בצה"ל בחיל רגלים והגיע לדרגת סגן-אלוף.
לובנשטיין למד בפקולטה לחקלאות, באוניברסיטה העברית החל מ-1947. אחרי הפסקה קצרה עקב מלחמת העצמאות, חזר ללימודים ב-1949, וקיבל תואר מוסמך למדעי החקלאות (בהצטיינות) ב-1954. ב-1960 קיבל תואר דוקטור בתחום הווירולוגיה, בהנחיית פרופ' ישראל סלומניצקי.
את מחקר הפוסט דוקטורט ערך בשנת 1963 באוניברסיטת קורנל, שבמדינת ניו יורק.
קריירה מחקרית ואקדמית.
פרופ' לובנשטיין היה מחלוצי המחקר בווירולוגיה של צמחים בישראל. התחיל להרצות באוניברסיטת תל אביב ב-1967, וב-1973 מונה לפרופסור למיקרוביולוגיה. ב-1979 מונה לפרופסור בפקולטה לחקלאות. כיהן כפרופסור אורח באוניברסיטת ברמינגהם באנגליה בשנים 1974–1975. תחומי המחקר העיקריים שלו היו: וירולוגיה של צמחים; וירוסים של בטטה ושל תפוחי אדמה; מנגנוני עמידות טבעיים בצמחים לווירוסים; ווירוסים בפרחים. ניסה להתמודד עם בעיית וירוסים צמחיים, באמצעות הנדסה גנטית. יחד עם תלמידיו ושותפיו למחקר מצא שצמחים, שמודבקים על ידי וירוס, מייצרים חומרים מעכבי וירוסים. מאוחר יותר התברר להם שמדובר בחלבון המעכב את התרבות הווירוס, עקב אחר החלבון ובודדו. המחקר עבר לרמה המולקולרית, והוליך אחר כך לחיפוש הגן בתוך ה-D.N.A של הצמח, המקודד לחלבון זה, ולשבטו בצמחים, כדי לחסנם נגד התקפה של וירוסים.
שימש כעורך כתב העת המדעי הבינלאומי "Phytoparasitica: Israel journal of Plant Protection Sciences", אשר עד 1992 יצא לאור על ידי מינהל המחקר החקלאי במכון וולקני. כיהן כמנהל המכון להגנת הצומח במרכז וולקני, בין השנים 1967 ל-1975. כיהן כראש מינהל המחקר החקלאי וכמדען הראשי של משרד החקלאות, בין השנים 1981–1986. בין יתר הישגיו, יזם את הכנסת המיקרוסקופים האלקטרוניים למינהל המחקר. כמדען הראשי של משרד החקלאות, הדגיש תמיד את החשיבות באיזון בין מחקר בסיסי לבין מדע שימושי בשדה. הדגיש כי יש לערוך תצפיות של יבולים וצמחים אין סיטו (באתר), כדי להשיג הבנה הוליסטית של הביולוגיה והאפידמיולוגיה של מחלות צמחים, בזמן שאספקטים "ביולוגיים" של הגנת הצומח, כמעט ונדרסו על ידי גישות "ביוכימיכליות".
לובנשטיין שהה בשבתון ב-1975 במחלקה למיקרוביולוגיה שבאוניברסיטת ברמינגהם , וב-1988 במשרד החקלאות האמריקאי שבמרילנד.
לאחר פרישתו לגמלאות, הקים קרן מלגות לסטודנטים בתחום הווירולוגיה.
הקים את "החברה הפיטופתולוגית הישראלית" (לימים העמותה הישראלית למחלות צמחים) בשנת 1969 ושימש כנשיאה הראשון.
שימש כיועץ משלחת הבנק העולמי לניגריה, ובנוסף, היה חבר במשלחת מדעית לקזחסטן. לובשטיין היה מנכ"ל חברת הביוטכנולוגיה "סרום-טק" בשנים 1995–1998 וחבר מועצת המנהלים של חברת "יכין-חק"ל" ב-1995–2000.