לאחר קציבת עונשן של גרנות ושל יערי בידי נשיא המדינה עזר ויצמן, ולאחר ניכוי שליש על התנהגות טובה, שוחררו השתיים ממאסר אחרי כ-14 שנים, בשנת 2000. לקראת שחרורה התראיינה גרנות לכתב וואלה! שלומי בוצ'צ'ו. בכותרות נכתב שהיא התחרטה, אך בגוף הריאיון סיפרה שעברה טיפול מרפאתי פסיכולוגי, שלדעתה הפשע נבע רק מטמטום ושניתקה כל קשר עם יערי. על פי הכתבה הסיבה לשחרורן המוקדם הייתה התנהגות טובה.
גרנות נפטרה ב-18 בדצמבר 2015. באותו היום פורסם באתר ynet ריאיון עם חוה יערי שבו היא לא הביעה חרטה וטענה שגרנות השפיעה עליה. עוד טענה שגרנות עסקה בגניבת כסף לאחר שהשתחררה. לעומת זאת, בתגובות לכתבה חשף אחד הסוהרים שבעת המאסר הייתה גרנות אסירה למופת, ואילו יערי חברה לגיתית איזראלוב, אשר רצחה את בעלה כדי לקבל את כספי ביטוח החיים, והן ניסו באופן שיטתי להפליל קצינה וסוהרים בעלילות שווא. לטענתו היה החוקר של הפרשה תחת צו בית משפט. איזראלוב שוחררה מהכלא כשלושה חודשים לפני יערי. בשנת 2003, שלוש שנים לאחר שחרורה, תבעה יערי את בעלה לשעבר אהוד בטענה שעשק אותה.
תיעוד הפרשה והשפעה תרבותית.
ב-1987 פרסם העיתונאי גבריאל שטרסמן את ספרו "המערוך: פרשת הרצח של מלה מלבסקי". הספר, בהוצאת כנרת, עוקב אחרי פרשת הרצח של מלבסקי מתחילתה ועד סופה.
ב-1992 פרסם עו"ד מישל חדד, שהיה החוקר הראשי של הפרשה, את הספר "נשים רוצחות" שמתאר את הפרשה מזווית הראייה שלו כחוקר.
ב-2018 שודר בערוץ עשר תחקיר של איילה חסון על הפרשה. לתחקיר התראיין גם פקד (בדימ') עו"ד מישל חדד, שחקר את תיק הרצח.
ב-16 בספטמבר 2018 שודר בקשת 12 הסרט "רוצחות מבית טוב" על חקירת הרצח. בסרט התראיינו החוקרים של אותה פרשה ואישים נוספים שהיו קשורים אליה, ושובצו בו קטעים מבוימים. את דמותה של יערי גילמה נתי קלוגר ואת דמותה של גרנות גילמה עירית נתן בנדק. למחרת שודר בקשת 12 ריאיון עם חוה יערי ולאחריו עימות בינה ובין פקד חדד.
בסוף שנת 2021 פורסם כי התיאטרון הקאמרי יעלה מחזמר סאטירי בשם "חווה ואני" שיתבסס על הפרשה.
זינגר
זינגר (בכתיב יידי: זינגער; בכתיב לטיני: Singer) הוא שם משפחה גרמני-יידישאי שפירושו 'זמר' או 'פייטן'.
ז'אן-ז'אק גולדברג
TUI איירליינס
TUI איירליינס היא ברית חברות תעופה בה חברות שש חברות תעופה. הברית, שהיא חברה בת של קבוצת התיירות TUI, מפעילה טיסות שכר וחופשה וכן טיסות סדירות והיא מוביל האווירי החמישי בגודלו באירופה, עם יותר ממאה מטוסים הטסים ליותר מ-150 יעדים. הברית הוקמה בשנת 2005 כדי לאחד את כל חברות התעופה של תאגיד TUI תחת שם אחד, מטוסי כל חברות הברית נצבעו בצבעים אחידים ובסמליל חברת TUI, ושש משבע החברות הוסיפו לשמן את הסיומת "fly".
ז'אן ז'ק גולדברג
אצלי הכל בסדר
"אצלי הכל בסדר" הוא סרט תעודה ישראלי, בבימוי של ארז תדמור וירון אמיתי, שיצא בשנת 2005, ושודר במסגרת ערוץ יס דוקו.
הסרט מתעד את חייה האישיים והמקצועיים של הזמרת ג'וזי כץ, מספר את סיפור חייה ואת ניסיונה לשוב לקדמת במת הזמר הישראלי אחרי שהות ארוכה בארצות הברית.
בסרט משתתפים, בין היתר, מאיר בנאי, ישראל גוריון, מני פאר, חמי רודנר, אריק סיני וכץ עצמה.
הפרשה (חשבונאות)
בתחום החשבונאות, הפרשה (provision) היא התחייבות אשר עיתוי פירעונה או סכומה אינו ודאי. הפרשה נרשמת במאזן החברה כנגד רישום הוצאה.
הפרשות נבדלות מהתחייבויות אחרות כגון תשלום לספקים משום שקיים חוסר ודאות לעניין הסכום הנדרש בעתיד לסילוקן אם בכלל.
התחייבויות לספקים, לדוגמה, הן התחייבויות לתשלום עבור סחורות, או שירותים שנתקבלו או סופקו ושהוגשו חשבונות בגינן או שסוכמו באופן פורמלי עם הספק. התחייבות מעין זו שונה מהפרשה בעיקר בשל העובדה שהסכום אותו נדרשת החברה לשלם הוא ודאי במקרה זה, בעוד שבמקרה של הפרשות הדרישה לתשלום וגובה הסכום אינם ודאיים.
דוגמאות לסוגי הפרשות העשויות להירשם בספרי החברה הן: הפרשה לתביעות משפטיות, הפרשה להוצאות פיצויים, הפרשה להוצאות אחריות בגין מוצרים שנמכרו.
סכום ההפרשה הנרשם בספרים מבוסס על פי רוב על אומדני החברה.
התקינה החשבונאית הקיימת בנושא קבעה כללים לגבי:
הטיפול החשבונאי בהפרשות לפי התקינה הישראלית והבינלאומית.
כיום התקינה הישראלית בנושא מבוססת על תקן חשבונאות בינלאומי 37.
הצעה לתקן חשבונאות ישראלי מספר 10: הפרשות, התחייבויות תלויות ונכסים תלויים, אשר מבוססת על תקן חשבונאות בינלאומי 37, דנה בכללי ההכרה, מדידה וגילוי הנדרשים בגין הפרשות בדוחות הכספיים.
הכרה בהפרשה בספרי החברה.
רישום הפרשה כהתחייבות במאזן החברה נדרש בהתאם לתקן זה רק כאשר שלושת הכללים הנ"ל מתקיימים:
פירוש המושג 'יותר סביר מאשר לא' בתקן זה הוא אירוע שההסתברות לקיומו גבוהה מההסתברות לאי קיומו.
ייתכנו מקרים, לדוגמה בתביעות משפטיות מסוימות, בהם לא יהיה ברור אם לתאגיד מחויבות בהווה. במקרים אלה רואים באירוע מהעבר ככזה שבגינו נוצרת מחויבות בהווה, אם בהתחשב בכל הראיות הזמינות, יותר סביר מאשר לא שקיימת מחויבות בהווה לתאריך המאזן. תאגיד מכיר בהפרשה בגין מחויבות כזו, אם הוא עומד בתבחינים האחרים להכרה כמתואר לעיל. אם יותר סביר שלא קיימת מחויבות בהווה, התאגיד נותן גילוי בדבר התחייבות תלויה, אלא אם כן הסבירות שיהיה צורך להוציא משאבים כלכליים קלושה (Remote).
מדידת ההפרשה.
הסכום המוכר כהפרשה חייב להיות האומדן הטוב ביותר של היציאה (Expenditure) הנדרשת לסילוק המחויבות לתאריך המאזן. לשון אחר, האומדן לתאריך המאזן של הסכום שישולם באופן רציונלי על ידי תאגיד כדי לסלק את המחויבות, או כדי להעבירה לצד שלישי.
ההצעה לתקן מחייבת את התאגיד שבעת מדידת ההפרשה:
גילוי בגין ההפרשה.
בהתאם להצעה לתקן חשבונאות 10, בגין כל סוג של הפרשה, תאגיד ייתן את הגילוי המפורט להלן:
השינויים בתקן בינלאומי 37 ביחס לפרקטיקה שהייתה מקובלת בישראל.
עד ליישום התקינה הבינלאומית חברות ציבוריות נהגו לדווח על תביעות שהוגשו נגדן בביאור הנקרא "התחייבויות תלויות" המתייחס לכלל ההליכים המשפטיים שהחברה מנהלת. ביאור זה חשף לעיתים סיפורים על סיבת התביעה, אבל לא הייתה לו השפעה של ממש על התוצאות של החברות. הסיבה לכך הייתה העובדה שעל פי התקינה הישראלית חברה נדרשה לרשום הפרשה בגין תביעה משפטית רק בהתקיים שני תנאים מצטברים:
תקן הבינלאומי 37 סגר פרצה זו, שהיטיבה עם מאזני חברות שמועדות לתביעות בסכומים גדולים בשל שיקולי איכות סביבה כמו חברות כימיה, או חברות שמשרתות מיליוני אנשים וחשופות על כן לתביעות ייצוגיות.
התקן קובע שהקריטריון לביצועה או אי ביצועה של הפרשה בגין תביעה, שתלויה ועומדת נגד החברה היא שאלת הסבירות. אם הסיכוי של התביעה להתקבל סביר (More Likely Than Not) כלומר עולה על 50% - יש לבצע הפרשה. התקן אינו מאפשר לחברה להסתתר מאחורי התירוץ הנוח של חוסר היכולת לאמוד את הנזק.
תקן זה מחייב את החברות לכלול במאזנן הפרשה לתביעות לפי אומדן השווי ההוגן של התביעה, דהיינו מהו המחיר אותו הייתה החברה מוכנה לשלם על מנת לסלק את התביעה. פירוש הדבר הוא שהתקן הבינלאומי מאלץ לא רק להכיר בנזקים, שהנהלות של חברות ציבוריות העדיפו עד כה להניח לדורות הבאים להתמודד איתם, אלא גם מגדיל את מספר התביעות שיהיה צורך לבצע הפרשות בגינן. זאת משום שאם בעבר היה צורך לבצע הפרשה רק בגין תביעות שסיכוייהן להתקבל עולים על 75%, הרי שכיום רף ההכרה בצורך לבצע הפרשה הורד ל-50%.
הטיפול החשבונאי בהפרשות לפי התקינה האמריקאית.
FAS 5: Accounting for Contingencies הוא גילוי הדעת האמריקאי העוסק בחשבונאות בגין התחייבויות תלויות. התקן נקרא כיום בשם ASC-450 כחלק מהקודיפיקציה.
בהתאם לתקן זה, התחייבות תלויה מוגדרת כמצב קיים אשר בגינו קיימת אי ודאות להפסד או רווח לישות אשר תתברר אם יתקיים או לא יתקיים אירוע עתידי.
בהתאם לתקן זה, יש לרשום התחייבות בספרי החברה בגין התחייבות תלויה שעשויה להסתיים בהפסד רק בהתקיים שני התנאים הבאים:
רמת הסבירות "probable" מוגדרת בתקן האמריקאי כ:"the future event or events are likely to occur".
מידת הוודאות הנדרשת כדי לרשום התחייבות בספרים בגין הפרשה (=התחייבות תלויה בהגדרה של התקן האמריקאי) היא ההבדל העיקרי בין התקינה האמריקאית לתקינה הישראלית (שמבוססת על התקינה הבינלאומית).
המונח "צפוי" מפורש בתקינה האמריקאית, כ-70% לפחות (בהתבסס על סקרים של רואי חשבון אמריקאים). בעוד בתקינה הישראלית והבינלאומית "צפוי" הוא 50% ומעלה. כתוצאה מכך, יכולים להיות מקרים בהם לפי התקינה הישראלית והבינלאומית תוכר הפרשה ולפי התקינה האמריקאית לא תוכר הפרשה.
הבית של נינה
הבית של נינה (בצרפתית: La Maison de Nina) הוא סרט קולנוע צרפתי של הבמאי רישאר דמבו משנת 2005.
עלילה.
עלילת הסרט מתרחשת בבית יתומים בצרפת, בתום מלחמת העולם השנייה. זהו סיפורה של מנהלת הבית - נינה, פליטה יהודייה מסלוניקי וסיפורם של הילדים: קשיי ההיקלטות, הגעגועים, כאב הפרידה וההתמודדות עם הידיעות על גורל ההורים.
הסרט מתחיל בסיפור קליטתם של אח ואחות המגיעים למקום, עובר לנינה האוספת ילד מזרועות הוריו המאמצים הגויים. אולם ההרמוניה נשברת כאשר מגיעים למוסד ילדים ששוחררו ממחנות הריכוז. הילדים החדשים ממשיכים ללבוש את מדיהם ופועלים כחבורה מגובשת המונהגת על ידי מי שהיה מפקד הצריף במחנה. קשה להם לקבל מרות, קשה להם להאמין למבוגרים, קשה להם למצוא שפה משותפת עם ילדים שלא חוו את זוועות המחנות, קשה לילדים המסורתיים ממזרח אירופה להבין איך אחיהם הצרפתים מסוגלים להכניס אל פיהם מזון לא כשר.