בשנת 2010 החברה העתיקה את משרדיה להפך לאזור הכלכלי המיוחד "נוידורף" בסנקט פטרבורג והעבירה לשם גם את מתחם הייצור שלה.
בשנת 2011 עזב קרקלין את החברה ומכר את חלקו לגזפרום בנק.
בשנת 2014 השיקה החברה את הפיתוח הראשון שלה בשוק - rituximab - התרופה הרוסית הראשונה של נוגדנים חד שבטיים ותרופות גנריות אחרות.
בשנת 2015 השלימה את רישום התרופות Bevacizumab ו־Trastuzumab. באותה שנה נפתח מרכז מו"פ חדש בסנקט פטרבורג.
ב-17 ביוני 2016 פתחה החברה את מתחם המחקר והפיתוח הראשון ברוסיה לפיתוח תרופות חדשניות לטיפול מתקדם, מה שמכונה LPPT. זהו כיוון חדש ברפואה המודרנית - תרופות לטיפול גנטי ותאי, אשר מסוגלות לרפא מחלות שקודם לכן לא הגיבו לטיפול. ביניהן: הפרעות גנטיות מולדות, שלבים אחרונים של סרטן ומחלות אחרות.
ב־25 בדצמבר 2016 בחנו נשיא רוסיה ולדימיר פוטין ונשיא קזחסטן נורסולטן נזרבייב במהלך ביקור את מעבדות מפעל התרופות, כולל מחלקת המחקר המתקדם, המתמחה בפיתוח תרופות אנטי אייג'ינג.
בשנת 2017 החלה החברה בבניית אתרי ייצור ברוסיה ובפינלנד, וכן פתחה משרדים בינלאומיים במצרים ובווייטנאם.
ב-31 במאי 2017 קיבלה Biocad מעמד של משקיע אסטרטגי בסנקט פטרבורג במסגרת פרויקט ההשקעה "ארגון ייצור היי-טק של חומרים כימיים וצורות מינון מוגמרות" באזור התעשייה פושקינסקאיה. תוכנן שההשקעות בפרויקט יסתכמו ביותר משלושה מיליארד רובל, וכ-223 מקומות עבודה חדשים ייווצרו בעיר.
בספטמבר 2017 זכתה החברה במכרז לאספקת תרופות נגד סרטן למוסקבה תמורת 14 מיליארד רובל.
בפברואר 2018 החברה רשמה את התרופה הביוסימילרי המקומית הראשונה של אינפליקסימאב. בספטמבר אותה שנה, החברה התקשרה עם חברות תרופות סיניות בשנחאי ליצירת שני מיזמים משותפים לפיתוח, רישום ושיווק תרופות המבוססות על נוגדנים חד-שבטיים.
באוקטובר 2018 רשמה החברה את האטאזנאוויר הגנרי לטיפול ב־HIV.
באפריל 2019 רשמה החברה את המעכב המקורי לאינטרלוקין 17 (אנטי IL-17) לטיפול בפסוריאזיס בינונית עד קשה. הפיתוח והמחקר הקליני של התרופה החדשה Efleira (שם בינלאומי שאינו קנייני - netakimab) ארכו 7 שנים, ההשקעות בפיתוח הסתכמו ב־568 מיליון רובל. Netakimab היא המולקולה הרוסית הראשונה שנוצרה בשיטות ביולוגיה חישוביות מתקדמות, כולל בתכנון סיליקו.
בשנת 2020, במהלך מגפת הקורונה ברוסיה החברה השתתפה במרוץ לפיתוח תרופות וחיסונים נגד קורונה. החברה קיבלה זיכיון לייצור המוני של החיסון Gam-COVID-Vac (הידוע כ"ספוטניק V").
תחומי פעילות.
בשנת 2011 הפך גזפרומבנק לבעלי השליטה בחברה. בשנת 2014 מחצית ממניות החברה נרכשו על ידי ארגון מילהאוס (Millhouse), המנהל את נכסיו של רומן אברמוביץ'. בסוף 2015 מכרה מילהאוס את חלקה ל"צד שלישי" שזהותו לא פורסמה.
מוצרים.
החברה מייצרת תרופות מקוריות וכן ביוסימילרים בתחומים הבאים:
הכנסות החברה בשנת 2018 הסתכמו ב-21.7 מיליארד רובל. הייצוא היווה כמעט עשירית מהכנסות החברה (9.44%) ועבר את גבול 2 מיליארד רובל. המכירות הגבוהות ביותר נרשמו באמריקה הלטינית, במזרח התיכון, באפריקה ובאסיה ובאזור הפסיפיק. כמות האספקה הכוללת לחבר המדינות בשנת 2018 הסתכמה ב-1.03 מיליארד רובל. תרופות החברה מיוצאות ל-24 מדינות: אזרבייג'ן, ארמניה, בלארוס, ג'ורג'יה, קזחסטן, קירגיזסטן, מולדובה, מונגוליה, אוזבקיסטן, וייטנאם, הודו, הונדורס, ניקרגואה, תימן, בוליביה, מקסיקו, מרוקו, בנגלדש, פיליפינים, סרי לנקה, פנמה, סוריה, כורדיסטן, קמבודיה.
לדברי המנכ"ל, דמיטרי מורוזוב, בשנת 2017 היקף הייצוא הסתכם בכמיליארד רובל, והתרופות הביוטכנולוגיות של החברה, כולל נוגדנים חד שבטיים, נרשמו באזורים שונים בעולם (אמריקה הלטינית, המזרח התיכון, דרום מזרח אסיה). בשנת 2017 התרחשו בסך הכל 66 תהליכי רישום תרופות ביותר מ־30 מדינות.
פרויקטים של מחקר ופיתוח.
פיתוח, ייצור וקידום של תרופות, כמו גם רפרודוקציות (גנריות); ייצור חומרים לייצור תרופות.
בשנת 2015 השקיעה החברה 200 מיליון רובל בפיתוח תרופות נגד הפטיטיס C וסרטן והחברה תכננה לבנות בפטרבורג קומפלקס של שמונה מעבדות בשטח כולל של 1,500 מ"ר.
נעמי בלייק
נעמי בלייק לבית זיסל דום (11 במרץ 1924 – 7 בנובמבר 2018) הייתה פסלת יהודייה-בריטית.
ביוגרפיה.
בלייק נולדה במוקאצ'בו, צ'כוסלובקיה (כיום מוקצ'בו, אוקראינה) להורים יהודים אורתודוקסים, אלעזר דום וחיה – עאדל שלוס, ב-11 במרץ 1924. הצעירה מבין עשרה ילדים, בלייק נקראה במקור זיסל, על ידי הוריה ושינתה את שמה לנעמי בשנת 1948. היא שרדה את השואה כנערה באושוויץ. רבים מבני משפחתה נרצחו שם. לאחר אושוויץ נשלחו בלייק ואחותה מלכי לעבודה במחנה תחמושת בצפון פולין. עם התקדמות הצבא האדום בתחילת 1945 הוצעדו אסירי המחנה לעבר המדינות הבלטיות על ידי הנאצים. האחיות הצליחו להימלט מצעדת המוות ובסופו של דבר, למרות הסכנות שארבו בדרך, חזרו למוקצ'בו. בשנת 1942 כללה משפחתה 32 בני משפחה. ארבעה סבים, הוריה, תשעה אחים, שישה בני זוג ועשרה אחיינים ואחיינים צעירים, אך עד 1945 שרדו רק שמונה מהם.
לאחר המלחמה עלתה בלייק על ספינת מעפילים בלתי לגאלית כדי לעשות את דרכה לארץ ישראל. הספינה נעצרה על ידי הבריטים ובלייק הוחזקה במחנה המעצר בעתלית ליד חיפה. עם שחרורה הצטרפה לפלמ"ח אך נורתה בצווארה על ידי חייל בריטי באפריל 1947. בזמן ששהתה בבית החולים החלה לגלף פסלונים קטנים שהפכו במהרה לתשוקה עבורה. בשנת 1948 בלייק הצטרפה לחיל הנשים של צה"ל, וסיימה את שירותה בדרגת סגן משנה.
לאחר השיחרור התגוררה בלייק במילאנו, רומא וירושלים, לפני שהתחתנה עם בעלה השני, אשר בלייק, פליט גרמני, בשנת 1952. הם עברו להתגורר במוסוול היל שבצפון לונדון. בלייק למדה בבית הספר לאמנות הורנזי בצפון לונדון (כיום אוניברסיטת מידלסקס), בין השנים 1955 עד 1960, והשתתפה בשיעורי ערב.
יצירותיה.
חלק ניכר מעבודותיה של בלייק התמקדו בביטוי חוויותיה. עם זאת עבודתה בעיקר אופטימית, צופה פני עתיד וחיובית. בלייק בעבודותיה הנציחה את מורשתם של ששת מיליון היהודים שנרצחו על אדמת אירופה. ביצירותיה היא ניסתה לקדם רעיונות של אחדות, בניית הבנה בין הדתות ותקווה לעתיד.
בלייק הציגה עבודות מאז 1962. עבודותיה הוצגו בגלריות רבות, בבריטניה ומחוצה לה. תערוכות יחיד של יצירותיה נערכו בגלריית וודסטוק בשנת 1972, בגלריית רחוב מגדלנה ב-1976, בגלריית אמבנקמנט בשנת 1980 ובקתדרלת נוריץ' בשנת 1987, באקדמיה המלכותית במערב אנגליה בבריסטול במהלך שנת 1989 ועבודותיה הוצגו בשנת 1991 פסטיבל קתדרלת צ'למספורד.
פסלים של בלייק מוצגים לצמיתות באתרים רבים, בין היתר בכיכר פיצרוי ובכנסיית סנט אתלברגה בלונדון, במרכז סקרמן באוניברסיטת לסטר, מרכז השואה, נוטינגהמשייר. פסל הארד שלה משנת 1980, "The Refugee" (הפליט), ממוקם בגן קתדרלת בריסטול ואילו יצירה דומה משנת 1985, "Sanctuary" מפיברגלס, נמצאת בכנסיית אלדגייט של סנט בוטולף בעיר לונדון. עבודותיה נמצאות גם באוספים פרטיים שונים, כולל אלה של אליזבת, המלכה האם והנסיך מוויילס. היא הייתה חברה באגודת הפסלים הבריטית המלכותית.
בינופארם
בינופארם (ברוסית: Биннофарм או Binnopharm בשמה הבינלאומי) היא חברת ביוטכנולוגיה רוסית העוסקת במחקר, פיתוח, ייצור והפצה של מוצרים פרמצבטיים. היא חברת בת של AFK Sistema והיצרנית הראשונה בעולם של חיסון ספוטניק V.
תחומי פעילות.
בינופארם היא אחת מחברות הביופרמצבטיקה הרוסיות הגדולות ביותר עם חטיבת מו"פ משלה. החברה מפתחת ומייצרת תרופות ביוטכנולוגיות מהונדסות גנטית, כולל חיסון נגד הפטיטיס B, בהתאמה מלאה לתקני האיכות הבינלאומיים של GMP ומבצעת ייצור וסיטונאות של תרופות וחומרים פרמצבטיים. 74% מההון המורשה של החברה שייך לחברת סיסטמה.
בינופארם מחזיקה ביכולות GMP הגדולות ביותר ברוסיה לייצור חיסון באמפולות (עד 80 מיליון אמפולות בשנה), כמו גם מעבדת בקרת איכות מצוידת באופן מקיף לרוסיה.
החברה מפתחת תרופות משולבות מקוריות, ביוסימילרים, תרופות ביוטכנולוגיות מקבוצות טיפוליות שונות: ריאתי, נוירולוגיה, קרדיולוגיה, אונקולוגיה, גסטרואנטרולוגיה ואנדוקרינולוגיה.
ערים בישראל לפי מספר תושבים
רצח חיים גרון
רצח חיים גרון התרחש בחודש יוני 1967. גרון היה נער שעמד בפני גיוסו לצה"ל. בימיה האחרונים של מלחמת ששת הימים נכנס לרצועת עזה שזה עתה נכבשה במטרה להצטרף לכוחות צה"ל שם כמתנדב. הוא נרצח על ידי תושב הרצועה וגופתו התגלתה שם לאחר כארבעה חודשים. בית דין צבאי הרשיע אדם אחד ברצח.
הרצח.
חיים גרון (נולד ב-5 בספטמבר 1949) היה בן יחיד להוריו, תושב קריית ביאליק. אביו מת בתאונה מעט לפני שנולד. הוא היה חובב טבע וטיולים ובעל נטייה להרפתקנות. הוא הפסיק את לימודיו בבית הספר התיכון ובילה שנה באוניות בלב ים במסגרת צי הסוחר. לאחר מכן עבר לגור בקבוצת שילר בציפייה למועד גיוסו לצה"ל, שנקבע לחודש יולי 1967.
ביום השני למלחמת ששת הימים עוכב גרון על ידי משטרת אשקלון, בעת שניסה להיכנס לרצועת עזה ולהצטרף לחיילי צה"ל שלחמו שם. הוא נחקר במשטרה ושוחרר. לאחר מכן נעלמו עקבותיו.
כעבור ארבעה חודשים, ב-10 באוקטובר, נמצאה גופתו של גרון קבורה בקרקע בנחל ליד היישוב דיר אל-בלח ברצועה. נראה שלאחר ששוחרר מהחקירה במשטרה הוא הצליח להיכנס לרצועה ונרצח שם. נמצא שהגופה הוצתה, כנראה כדי לטשטש את עקבות הרוצחים. גרון זוהה בין היתר באמצעות הגופיה שלבש, שעליה נמצא סימן של מכבסת קבוצת שילר. הוא הובא לקבורה בקבוצה.