ב-15 ביוני 2021 עזב טאהא את הפועל באר שבע לאחר 6 שנים, וחתם בהפועל חיפה, הקבוצה בה גדל. הוא נפצע תוך זמן קצר ולא היה כשיר לכל עונה 2021/22. בעקבות כך המועדון חתם עם איזוצ'וקוו אנתוני
קריירת נבחרות.
ב-24 במרץ 2018 ערך טאהא את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ישראל הבוגרת, כשפתח בהרכב במשחק ידידות מול .
ליגת העל הצרפתית (כדורגל נשים)
ליגת העל הצרפתית בכדורגל נשים (בצרפתית: Championnat de France de football féminin) היא ליגת כדורגל הנשים הבכירה בצרפת, הנחשבת לאחת הליגות הטובות באירופה. הליגה הוקמה על ידי התאחדות הכדורגל הצרפתית בשנת 1974, והיא מבוססת ברובה על המודל של הליגת הכדורגל לגברים. הליגה מורכבת מ-12 קבוצות, כאשר שתי הראשונות בכל עונה מעפילות לליגת האלופות, ואילו שלוש האחרונות נושרות לליגה השנייה. כל עונה מתחילה בספטמבר ומסתיימת ביוני, כאשר בזמן החורף ישנה פגרה.
מבנה והיסטוריה.
הגלגול הראשון של ליגת הכדורגל לנשים הצרפתית נוסד ב-1918 על ידי התאחדות כדורגל הנשים הצרפתית (ה-FSFSF). הליגה פעלה במשך תריסר עונות, אך ב-1932 הופסקה פעילותה בעקבות חוסר עניין. ב-1974 חזרה הליגה לפעול, אך הפעם תחת פיקוחה של התאחדות הכדורגל הצרפתית. באותם ימים הורכבה הליגה ממספר בתים אזוריים, בני ארבע קבוצות על אחד. בסיום הסיבוב הראשון, הראשונות בכל בית הפעילו שלב, וביניהן נערכו מספר משחקי נוק-אאוט על מנת לקבוע את האלופה. מבנה זה התקיים עד עונת 1991/92, אז הוחלט על איחוד הליגות לליגה אחת כוללת. כיום בליגה משתתפות 12 קבוצות המקיימות ביניהן שני מפגשים, אחד בכל סיבוב, האחד בבית והשני בחוץ, ובסך הכל משחקות 22 משחקים בעונה סדירה. בסוף העונה שלוש הקבוצות שסיימו במקומות האחרונים (10-12) יורדות לליגת המשנה; שלוש הקבוצות שסיימו ראשונות בליגת המשנה מעפילות לליגה הראשונה.
החל מהעשור השני של המאה ה-21, זוכות קבוצות הליגה להצלחה רבה בזירה היבשתית. אולימפיק ליון היא הנציגה הבולטת ביותר של הליגה, כשלזכותה שבע העפלות לגמר ליגת האלופות וחמש זכיות. קבוצה נוספת שהעפילה לגמר הטורניר היא פריז סן-ז'רמן, שהגיעה אליו בעונת 2014/15. רבות משחקניות הליגה זכו להכרה בינלאומית, וחלקן אף היו מועמדות מספר פעמים לפרסי כדורגלנית השנה בעולם וכדורגלנית השנה באירופה.
הקטאיוס ממילטוס
הקטאיוס ממילטוס (ביוונית - Ἑκαταῖος) חי במאה ה-6 לפנה"ס, ככל הנראה בין השנים 476-550 לפנה"ס, בפוליס מילטוס שבאיוניה, אסיה הקטנה (אזור איזמיר של היום). מכונה 'אבי הגאוגרפיה', היסטוריון (לוגוגרף), גנאלוג, ומיתוגרף.
הצהרתו לשאיפה לכתיבת האמת בפתיחת ספרו 'גנאלוגיות', שהיא הראשונה מסוגה הידועה לנו, מעמידה את הקטאיוס, לדעת כמה חוקרים, כראשון ההיסטוריונים היוונים: "אני כותב דברים הנראים בעיניי דברי אמת. שכן אגדותיהם של היוונים הן, לדעתי, רבות ומגוחכות". אחרים רואים במקצועות בהם עסק כגובלים בהיסטוריוגרפיה או תומכים בה, כמו גנאלוגיה, אתנולוגיה, וגאוגרפיה.
קורות חייו.
לא רבות ידוע על חייו של הקטאיוס. שם אביו היה הגסאנדרוס, ומשפחתו נחשבה מיוחסת ואמידה. העיר בה גדל, מילטוס, נחשבה למרכז מסחרי ותרבותי משגשג, בעיקר במאות ה-7 עד ה-5 לפנה"ס. בעיר זו צמחה גם האסכולה המילטית – הנחשבת לראשית הפילוסופיה המערבית. ניתן לשער שבחברה זו התחנך הקטאיוס למדע ולתרבות. הקטאיוס חי בתקופת שלטון האימפריה הפרסית ושירת תקופה בצבא הפרסי, כך שהתאפשר לו לסייר ולהכיר את האימפריה היטב. כמו כן, ערך מסעות נרחבים בארצות המזרח ובמצרים, אשר שימשו כבסיס לכתיבת חיבוריו, בנוסף לידע הכתוב בו השתמש.
ביקור בתבאי והשפעתו על הקטאיוס.
בביקורו בתבאי שבמצרים, לפי הרודוטוס, סיפר הקטאיוס לכוהני המקדש על שושלת משפחתו המפוארת בת 16 דורות שמקורה באל. בתגובה הראו לו המצרים 345 פסלים של שושלת כוהנים אחת ששירתה במקדש, בהם אף לא אל אחד. אילן היוחסין המצרי, שהיה גדול מכל קנה מידה שהכיר, ערער כנראה את ביטחונו של הקטאיוס והיווה אחד מהגורמים שהובילו לגישתו הביקורתית, לספקנותו בעל-טבעיות שבמיתולוגיה (אם כי לא בהקצנה עד כדי מרידה) ולשאיפה לרציונליזם.
ביטויים לרציונליזם שאפיין וייחד אותו ממרבית הכותבים בני זמנו ניתן לראות בניסיונותיו לכתיבת גנאלוגיות ועלילות מיתולוגיות בצורה המתיישבת עם ההגיון, כדוגמת סיפור לחימתו של הרקלס במפלצת מהאדס, או טענה שמוצאו של הרקולס אינו מזאוס, אלא משני בני-תמותה. ביטוי נוסף זה הוא טענתו שמייבא הכתב הפיניקי ליוון אינו אחד מגיבורי המיתולוגיה היוונית שרבים גרסו בזמנו, אלא אדם בשם דנאוס.
פעילותו במרד האיוני.
הקטאיוס היה היחיד שהתנגד לפריצת המרד האיוני בשלטון הפרסי מבין חברי המועצה שהוקמה לדון בנושא, בהנהגת אריסטגורס, טיראן מילטוס. הוא טען שהמרד חסר סיכויי הצלחה, לאור עוצמתה של האימפריה הפרסית, אותה הכיר היטב. עמיתיו לא השתכנעו ובשנת 495 לפנה"ס, פרץ המרד בשיתוף מספר ערים יווניות (ביניהן אתונה), הביא לפלישת צבא פרס ונחשב לאירוע מכונן בפריצת מלחמת פרס–יוון. כשהבין שהוחלט למרוד, ניסה הקטאיוס להשפיע על האסטרטגיה בה ינקטו והציע לרכז את המאמץ בשליטה בים, המהווה יתרון ליוונים. לשם כך הציע להגדיל את צי הספינות באמצעות הכספים שהופקדו על ידי קרויסוס מלך לידיה במקדש ארטמיס באפסוס. הצעה זו התקבלה חלקית מבחינת מיקוד המאמץ להשגת השליטה בים, אם כי יתרון אסטרטגי זה לא הספיק כדי להתגבר על העדיפות המספרית ועוצמת הצבא הפרסי. לקראת פלישה פרסית מתקרבת למילטוס נתקיימה מועצה נוספת לדיון באפשרויות הפעולה. אריסטגורס הציע את סרדיניה או מירקינוס כשני יעדים אפשריים לבריחה ולייסוד מושבה חדשה. הקטאיוס התנגד לרעיון זה והציע להתבצר באי לרוס הסמוך למילטוס, עד אשר ינטשו הפרסים וניתן יהיה לשוב לעיר. המילטים דחו גם הצעה זו, מילטוס נפלה לאחר מצור והמרד דוכא. הקטאיוס נפטר כנראה בסמוך לסיום המרד.
כתביו ותרומתם.
ספריו של הקטאיוס לא שרדו בשלמותם, אך קיימים כ-370 פרגמנטים בסך הכול באוסף של הקלאסיקן והפילולוג פליקס יעקבי FGrH (אסופת הפרגמנטים של הסופרים היוונים מהעת העתיקה, שכתביהם השלמים לא שרדו). מקורם בציטוטי היסטוריונים מאוחרים יותר, כמו דיודורוס סיקולוס, הלניקוס והרודוטוס. נראה שהקטאיוס זכה להערכה מיוחדת מצד הרודוטוס, שכן הוא היחיד המוצג בכתביו כמקור מידע שימש את הרודוטוס בעבודותיו וכנראה היחיד שצוטט על ידיו באופן מלא. לדעת פורפיריוס (פילוסוף וחוקר ההיסטוריה היוונית מהמאה השלישית לספירה), אשר השווה בין ספריהם של הקטאיוס והרודטוס, העתיק הרודוטוס קטעים שלמים מספריו של הקטאיוס, בשינויים קלים בלבד, במיוחד אלו המוקדשים למצרים.
הפילוסוף הרקליטוס מזכיר את הקטאיוס ברשימה אחת יחד עם הסיודוס, פיתגורס וקסנופנס.
וריאציות סימפוניות (בלט)
וריאציות סימפוניות הוא בלט במערכה אחת של הכוריאוגרף פרדריק אשטון לצלילי היצירה האפונימית 'וריאציות סימפוניות' (M. 46) של המלחין סזר פרנק.
הופעת הבכורה הופקה על ידי Sadler's Wells Ballet בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן ב-24 באפריל 1946 בערב הופעות משולש; היצירות האחרות שהופקו באותו ערב היו 'מחליקי הקרח' של אשטון ואדם אפס של הכוריאוגרף רוברט הלפמן.
עיצוב התפאורה והלבוש נעשה על ידי סופי פדורוביץ׳.
רקע.
במהלך מלחמת העולם השנייה, אשטון האזין ליצירתו של פרנק "וריאציות סימפוניות" פעמים רבות והחליט לפתח אותה לכדי תרחיש משוכלל וסיפורי שיתאים לה. קונסטן לאמברט, מנהלה המוזיקלי של Sadler's Wells Ballet, נפגש לראשונה עם שימוש ביצירה של פרנק ליצירת בלט; מאוחר יותר אשטון השליך את התסריט עליו עבד ויצר במקום זאת בלט אבסטרקטי.
במהלך המלחמה, רפרטואר הלהקה הפך יותר ויותר ספרותי ומטרתו של אשטון הייתה למנוע זאת. לא עלה בדעתו להציג יכולת המצאה או כישרון כזה אלא לבנות יצירה מופשטת יותר ולכן הציב שלושה רקדנים ושלוש רקדניות בשטח העצום של במת בית האופרה- באופן מסודר, בתפאורה ובאפקטים בלבד.
תיאור.
המבקר A V Coton תיאר את הבלט:
״המסך עלה מעל לבמה העצומה ובקדמת הרקע העמוק הצבוע ירוק לבן מאחור, עמדו שישה רקדנים, זעירים ודוממים, לבושים כולם לבן עם מעט שחור. שום דבר לא היה מוגדר- לא המקום, לא האדם, הסיטואציה או המצב... הריווח בין הדמויות ובינם לבין שאר הבמה נתן דימוי לאינסופיות... בכל המקרים האלו כוריאוגרף מנוסה ינוע, במידה מסוימת אינטואטיבית ובמידה מסוימת אולי בכוונה, ויחדש את המטרה העיקרית של ריקוד תיאטרלי על ידי עיצוב מחדש של חומרים בסיסיים לכדי מכלול חדש ומלהיב של תמונות.
ליהוק מקורי.
בהופעת הבכורה בפתיחת העונה, היצירה בוצעה על ידי הרקדנים:
בהפקה הראשונה ובחידושים מוקדמים שנעשו לה, הורגש כי היצירה תובענית במידה רבה למבצעים אותה, עד כדי חוסר יכולת להופיע בהצגה נוספת לאותו ערב. מרגרט דייל בשיחתה עם דייוויד ווגהאן סיפרה: ״על אף ש'וריאציות סימפוניות' השרתה תחושה של רוגע ורוממות יותר מיצירות בלט אחרות, בתחילה, עבור הרקדנים היא הורגשה כמרתון לכל דבר והייתה תובענית כלפיהם במידה שלא הורגשה קודם לכן... היה זה בוחן סיבולת שרקדנים בודדים בבריטניה יכלו לו באותה תקופה״.
במהלך העונה, שאו ודנטון הוחלפו על ידי הרקדנים ג׳ון הארט ואלכסנדר גרנט.
נייט פארקר
נייט פארקר (באנגלית: Nate Parker; נולד ב-18 בנובמבר 1979) הוא שחקן, תסריטאי ובמאי קולנוע אמריקאי.
ביוגרפיה.