האטלזאורוס היה בעל דמיון מסוים לברכיוזאורוס, אך קטן ממנו בהרבה ובעל מספר הבדלים במבנה השלד. הוא היה בעל 12 חוליות בעמוד השדרה, בעל גולגולת זקופה בעלת מבנה שיניים מעוגלות וקשיחות שהתאימו ללעיסת עלי מחטניים וציקסיים ששגשגו במשך היורה. הצוואר היה קצר יחסית, באורך 3.8 מטרים והזנב והגפיים היו ארוכים יחסית עם עצם ירך באורך 1.95 מטר. אורכו הממוצע של הדינוזאור הגיע ל-15 מטרים ומשקלו ל-22 טונות בממוצע.
דינוזאור זה התגלה ב-1999 בתצורת גויטיואה שבמרוקו, על האטלס הגבוה - החלק הגבוה ביותר בהרי האטלס. הממצאים תוארו בידי החוקרים Monbaron, Russell &amp; Taquet והוא נקרא על שם הרי האטלס והסיומת "saurus" - לטאה. סוג זה הכיל מין בודד - Atlasaurus imelakei, שפירושו: ענק. במקור סברו שהוא סוג של צטיוזאורוס אך מבנה העצמות שלו היה שונה.
שיין פול מקגי
שיין פול מקגי (באנגלית: Shane Paul McGhie; נולד ב-26 בנובמבר 1993) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
ביוגרפיה.
מקגי נולד לוס אנג'לס, קליפורניה, להורים ג'מייקנים. הוא למד בתיכון בוורלי הילס שם למד במגמה לאמנויות התיאטרון בבית הספר. בזמן הלימודים קיבל שיין הכשרה קולית קלאסית. ביוני 2011, לאחר שסיים את לימודיו בתיכון שיין למד באוניברסיטת מדינת קליפורניה במשך שנה תוך שהוא ממשיך בקריירת המשחק שלו. לאחר שנת לימודים אחת הוא עבר לאוניברסיטת דרום קליפורניה, שם סיים תואר ראשון במשפטים בשנת 2016.
קריירה.
בשנת 2017, מקגי קיבל תפקיד בסדרת דרמת הפשע מחשבות פליליות של רשת CBS, שם שיחק בתפקיד קטן בעונה ה-13. הוא שיחק בנוסף בסדרה "חסרי בושה". בשנת 2018 הוא שיחק תפקיד חוזר ב"שקרים קדושים" בתפקיד ג'וד לילנד. בשנת 2019 שיחק בתפקיד ג'מאל בארי בדרמה הקומית "מה גברים רוצים" לצד טראג'י פ. הנסון, אלדיס הודג', אריקה באדו וטרייסי מורגן. בשנת 2019 הוא שיחק בסרט המצליח "אחרי ש..." בתור לנדון, ובאותו תפקיד בסרט ההמשך "אחרי שהתנגשנו" משנת 2020.
הזר (מיני-סדרה)
הנזירה המזמרת
הנזירה המזמרת (באנגלית: The Singing Nun) הוא סרט מוזיקלי אמריקאי משנת 1966 בבימויו של הנרי קוסטר (סרטו האחרון), עם דבי ריינולדס, גריר גרסון וריקרדו מונטלבן בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס באופן רופף על סיפורה של הנזירה הבלגית ז'אנין דקרס שכונתה בצרפתית "אחות חיוך" ובאנגלית "הנזירה המזמרת". שהתפרסמה בעולם בשיריה ובעיקר בשיר "דומיניק". שלא כמו בסרט, היא סיימה את חייה בהתאבדות.
דקרס התייחסה די בזלזול אל הסרט וטענה שכמעט כולו בדייה.
ב-2009 הופק בצרפת הסרט "אחות חיוך" ("Sœur Sourire") שנאמן יותר לסיפור חייה של דקרס.
הארי סוקמן היה מועמד לפרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר.
תקציר העלילה.
הנזירה אן (דבי ריינולדס) משלימה את תקופת הכשרתה במנזר דומיניקני בבלגיה ורוכבת על קטנוע להצטרף למנזר השומרוני הטוב בגנט. על הקטנוע היא מעמיסה גם את הגיטרה האהובה שלה המכוננה "אדל". לאחר תאונה קלה בה היא נופלת מהקטנוע בגלל חוסר זהירות, היא מגיעה למנזר הנמצא בשכונת עוני בגנט.
היא מתקבלת על ידי אם המנזר, פריורס (גריר גרסון) והנזירה הבכירה קלוני (אגנס מורהד). קלוני מקבלת אותה בפנים חמורות ולוקחת ממנה את הגיטרה אך אם המנזר מאפשרת לה להחזיק בה.
עד מהרה מתברר שאן יודעת לשיר יפה כשהיא מלווה עצמה בגיטרה. בייחוד מתרשם ממנה האח קלמנטי (ריקרדו מונטלבן), כומר המנזר שדואג לשיפוצו. אן מתחברת בעיקר לאחות מרי שחורת העור (חואניטה מור) שמדריכה אותה בעבודה.
הנזירות משחקות עם ילדי השכונה בחצר ואן מתחברת לילד דומיניק ארליאן (ריקי קורדל) שהוא יתום מאם. היא מבקרת בביתו ונפגשת עם אחותו ניקול (קתרין רוס) ומוצאת צילומים חושפניים שלה. באותו רגע מגיע האבא השיכור (מייקל פאט), רואה את הצילומים ומשליך את אן מהדירה.
האב קלמנטי מתרשם משיריה של אן ויוצר קשר עם חברת "פרימוורה" להפקת תקליטים. אן פוגשת שם את המנהל רוברט ז'ראר (צ'אד אוורט) ומתברר ששניהם היו תלמידים בקונסרבטואר של פריז. רוברט רוצה לחדש את יחסיהם אך היא אומרת לו שכעת חייה מוקדשים למנזר.
התקליט מצליח ומתפרסם בכל העולם. אד סאליבן מגיע לגנט כדי לצלם את אן והנזירות בשיר "דומיניק". האם פריוריס מסכימה לכך תמורת קניית ג'יפ שיעזור למשלחת לאפריקה.
כעת אן מפורסמת בכל העולם. כאשר דומיניק נפגע בתאונת דרכים ומאושפז היא הולכת לכנסייה ומבקשת מאלוהים כי יבריא את דומיניק ובתמורה היא תוותר על הנגינה. דומיניק מבריא והאב מחליט להעביר את משפחתו לכפר, לסביבה יותר נעימה. אן נפרדת מהם ונותנת את הגיטרה במתנה לניקול.
לבסוף היא נשלחת לאפריקה עם האחות מרי והן עוברות מכפר לכפר עם הג'יפ שעליו כתוב "דומיניק", ומחסנות ילדים.
הלן טאפט מאנינג
הלן הרון טאפט מאנינג (באנגלית: Helen Herron Taft Manning 1 באוגוסט 1891 - 21 בפברואר 1987) הייתה פרופסור אמריקאית להיסטוריה ודקאן קולג'. היא הייתה ילדתם האמצעית ובתם היחידה של נשיא ארצות הברית ויליאם הווארד טאפט ואשתו הלן הרון טאפט.
חיים אישיים.
כמו אחיה הבכור רוברט ואחיה הצעיר צ'ארלס, הלן טאפט הייתה בעלת הישגים לימודיים גבוהים. היא הצליחה להגיע למטרות שאמה לא קיבלה גישה אליהן בגלל המגבלות החברתיות שהוטלו על נשים בתקופת אמה. היא קיבלה מלגת לימודים במכללת ברין מאוור, שם למדה כשאביה נבחר לנשיא בשנת 1908.
לימודיה באוניברסיטה הופסקו לזמן מה כשאמה לקתה בשבץ מוחי ונותרה נכה. היא עברה לגור בבית הלבן עם משפחתה ועזרה לאמה להתגבר על הבעיות בתנועה ובדיבור כתוצאה מהשבץ. טאפט שימשה גם כמארחת רשמית בתפקידים רבים בבית הלבן בזמן שאמה הייתה מוגבלת. בדצמבר 1910 נערכה לה מסיבת הצגתה לראשונה בחברה בבית הלבן.
לאחר שאמה התאוששה, היא חידשה את לימודיה בברין מור, וסיימה את לימודיה בשנת 1915 עם תואר ראשון בהיסטוריה. היא הייתה סופרג'יסטית שנסעה ברחבי המדינה ונאמה נאומים למען תמיכה בהצבעה למען זכות הצבעת נשים וזכויות נשים.
ב־15 ביולי 1920 התחתנה עם פרופסור להיסטוריה מאוניברסיטת ייל בשם פרדריק ג'ונסון מאנינג (1894–1966), שעבר אז ללמד במכללת סווארת'מור.
למאנינגס היו שתי בנות:
שתי הבנות המשיכו גם בקריירה בהוראה.
קריירה אקדמית.
בשנת 1917, בגיל 26 בלבד, הפכה טאפט לדקאן של ברין מאוור, ושימש כנשיאת המכללה בפועל בשנת 1919.
לאחר מכן למדה באוניברסיטת ייל, שם סיימה דוקטורט בהיסטוריה. תחומי העניין של המחקר שלה התמקדו בהיסטוריה של צפון אמריקה בסוף המאה השמונה עשרה ובתחילת המאה התשע עשרה. בשנת 1925 חזרה לברין מאוור כדיקנית ופרופסור להיסטוריה. היא שימשה כדיקנית עד 1941, ולימדה היסטוריה עד שפרשה בשנת 1957, לאחר שהייתה ראש המחלקה. היא המשיכה לחקור ולפרסם מאמרים במהלך פרישתה.
כתביה, הכוללים אוסף של התכתבויות אישיות, עבודה מקצועית ועבודות בעלה מאוחסנים בארכיון מכללת ברין מאוור.
מותה.
טאפט נפטרה בשנת 1987 בגיל 95 מדלקת ריאות בבית אבות בפילדלפיה. היא נקברה בבית הקברות של כנסיית הגואל בברין מאוור, פנסילבניה.
ניתוח עפעפיים
ניתוח עפעפיים (באנגלית: Blepharoplasty) הוא ניתוח פלסטי לתיקון פגמים, עיוותים בעפעפיים ולשינוי אסתטי של אזור העיניים. עם הכריתה וההסרה, או מיקומם מחדש של רקמות עודפות, כגון עור ושומן, וחיזוק רקמות השריר והגידים המקבילות, הליך ניתוח העפעפיים פותר בעיות תפקודיות וקוסמטיות מסביב לאזור העין. ההליך נפוץ יותר בקרב נשים, שהיוו כ־85% מהליכי ניתוח העפעפיים בשנת 2014 בארצות הברית ו-88% מההליכים הללו בבריטניה. ניתוחי עפעפיים מבוצעים לרוב למטרות אסתטיות להרמת העפעף ויכולים להיות גם לסיבות תפקודיות כמו השבת התפקוד התקין של העפעפיים. במהלך הניתוח משתמשים בסילוק עודפי עור מהעפעפיים, החלקת שרירי העין הבסיסיים, הידוק המבנים התומכים וכריתת שומן עודף באזור בעין, על מנת לייצר מעבר אנטומי חלק מהעפעף התחתון ללחי.
הליך ניתוח העפעפיים בדרך כלל מתבצע באמצעות חתכים כירורגיים חיצוניים המתבצעים לאורך קמטי העור הטבעיים של העפעפיים העליונים והתחתונים ובכך מסתירים את צלקות הניתוח מהעין. ניתן לבצע את החתכים גם מהלחמית, המשטח הפנימי של העפעף התחתון. ניתוח עפעפיים נמשך בדרך כלל 1–3 שעות כדי להשלים. לאחר הניתוח, הנפיחות הראשונית והחבורות כתוצאה מהניתוח ייפוגו ויחלפו תוך שבועיים, התוצאות הסופיות והיציבות של תיקון ניתוח העפעפיים יתגלו לאחר מספר חודשים. לאחר ההליך, תפר מיוחד ממוקם ליד הפינה החיצונית של העפעף התחתון, שנמצא בתוך הרקמה. זה מאפשר לעפעף להתייצב ולהישאר קבוע במהלך תהליך הריפוי. התפר מומס לאחר ארבעה עד שישה שבועות של שימוש. המצב האנטומי של העפעפיים, איכות "הבלאי" של עור המטופל, ומצבם הכללי של הרקמות הסמוכות כתוצאה ממצבים אנטומיים של המטופל, משפיעים על התוצאות התפקודיות והאסתטיות. הסיבוכים הרפואיים של הניתוח מושפעים מתסמונת העין היבשה, רפיון עור ועיניים בולטות. במדינות רבות באסיה ניתוח עפעפיים כפול הוא הניתוח הפופולרי ביותר, במיוחד בקוריאה הדרומית. תלוי בשיטות, בניסיון הרופאים ובמורכבות הניתוח, ניתוח זה יכול לעלות בין כ-2,000 $ ל-4,000 דולר. ההליך מפורסם בייצור עפעפיים הנראים טבעיים לטווח הארוך. בגלל שכיחותה הרבה של הפעולה, זרים רבים בארצות הברית נוסעים מדי שנה לדרום קוריאה כדי לבצע את ניתוח העפעפיים.
רבי יוסי דמן יוד קרת
ולטר ריד
רבי בא בר ממל
רבה בר ממל
אבא בר אחא
לימפומה של תאי מעטפת