בוק נסג לאדמות צ'אגאטאי וניסה לגייס מצביאים ראשיים. עם הזמן בין השנים 1262–1264, הפסדים צבאיים ודיפלומטים הביאו להפסד תמיכה וכוח מצידו של בוק. הולאגו חאן, כעת שליט האילח'אן, קרא לבנו לשוב אל ממלכת פרס ולערוק מצבאו של בוק כדי להבטיח נאמנות לקובלאי. התמיכה היחידה של בוק נותרה באורדת הזהב אשר רוב כוחותיה היו במאבק נגד האילח'אן ברכס הרי הקווקז הגדול. ב-21 באוגוסט 1264, ביחד עם מפקדו הצבאי, בוק הגיע למחנה הקורילטאי של אחיו הבכור קובלאי, נכנע בדמעות והכיר בקובלאי ככגן האימפריה המונגולית.
שנתיים לאחר כניעתו, בוק נפטר בעודו בשבי תחת סמכותו של קובלאי, סיבת מותו אינה ידועה.
אוניברסיטת מחוז אמור על שם שלום עליכם
אוניברסיטת מחוז אמור על שם שלום עליכם (רשמית: "אוניברסיטת מחוז אמור הממלכתית על שם שלום עליכם"; ברוסית: Приамурский государственный университет имени Шолом-Алейхема) הוא מוסד להשכלה גבוהה בעיר בירוביג'ן, שבמחוז האוטונומי היהודי.
היסטוריה.
אוניברסיטת אמור הממלכתית על שם שלום עליכם הוקמה בשנת 1989 בתור המכון הפדגוגי הממלכתי בירוביג'ן. בשנת 2005 הפכה לאקדמיה החברתית וההומניטרית של המזרח הרחוק ובשנת 2011 היא הוסמכה כ"אוניברסיטה" (ונקראה על שם שלום עליכם). הרקטור הראשון של המכון (בשנים 1989–2006) היה המועמד לפילוסופיה, פרופסור אנטולי אלכסנדרוביץ' סרנין. בשנים 2006–2014, בראש האוניברסיטה עמד פרופסור לב גרינקרוג.
האוניברסיטה מהווה למוסד להשכלה גבוהה ממלכתית הראשון והיחיד בשטח המחוז האוטונומי היהודי (באזור פועלים גם כמה סניפים של אוניברסיטאות). האוניברסיטה ממוקמת בעשרה בניינים, סטודנטים תושבי חוץ מתגוררים בארבעה מעונות ואכסניות. הבניינים והמעונות מחוברים זה לזה ברשת מידע ארגונית על בסיס קו הסיבים האופטיים שלהם. עד 2012 מכינה האוניברסיטה 89 תוכניות להשכלה מקצועית גבוהה ב-12 קבוצות התמחויות מוגדלות, הכוללות 32 תחומי הכשרה, 43 התמחויות. הכשרה לתואר שני בבית הספר לתארים מתקדמים מתבצעת ב-14 התמחויות מדעיות בעשרה ענפי מדע. ההכשרה בתחום החינוך המקצועי העל יסודי מתבצעת ב-12 תוכניות חינוך.
האוניברסיטה כוללת 7 פקולטות (כולל הפקולטה להכשרה מתקדמת), 21 מחלקות, ליציאום ושני מוסדות להשכלה מקצועית משנית: מכללה תעשייתית וכלכלית ובית ספר טכני למידע וטכנולוגיות תעשייתיות. כמו כן, במתחם האוניברסיטה פועלים המרכז למחקר וחדשנות, המכון לחינוך פתוח, מרכז מזרח הרחוק לחקר יידיש ותרבות יהודית, והוצאה לאור (מוציאה עד 100 כותרים בשנה). ישנן מספר מעבדות מחקר באוניברסיטה, כולל מעבדה לטכנולוגיית קרח, מעבדה לשיטות איכותיות, מעבדת מחקר של תחום הרווחה ועוד.
באוניברסיטה יש מפעל חדשני קטן "איגוד מפתחי טכנולוגיות המידע", לשכת עיצוב סטודנטיאלית, מרכז ליוזמות נוער ומספר ארגונים ממשלתיים לפיתוח כישרונות. בשנת 2020 נשקל פרויקט להקמת מתחם אוניברסיטאי חדש ויצירת קמפוס יחיד עם תשתית משלה כמה קילומטרים מהעיר. במסגרתו צפוי לקום בניין נפרד לפקולטה לרפואה ובית חולים אוניברסיטאי חדש בשילוב עמה. השלמת הבנייה צפויה להיות בשנת 2025, אך לטענת מומחים, בשל קשיי מימון, היא עשויה להתעכב עד שנת 2028.
רוד איילנד לבן
רוד איילנד לבן (באנגלית: Rhode Island White) הוא גזע תרנגול מבוית שמקורו במדינת רוד איילנד, בארצות הברית. על אף שמם הדומה ואזור המוצא הזהה שלהם, הרוד איילנד הלבן הוא גזע נפרד מהרוד איילנד האדום. למרות זאת ניתן לזווג בין הרוד איילנד האדום ללבן וליצור תרנגולות בנות-כלאיים.
היסטוריה.
הגזע פותח בסוף שנות ה-80 של המאה ה-19 והוכר על ידי האגודה האמריקאית לגידול עופות בשנת 1922. פופולריות הגזע ירדה באופן מתון עד שנות ה-60 של המאה ה-20, וכעת זהו גזע נדיר יחסית עם פחות מ-3000 פרטים מאז שנת 2003.
מאפיינים.
רוד איילנד לבן משמש הן להפקת בשר והן להפקת ביצים. משקל הזכר 3.9 קילוגרמים, ומשקל הנקבה 3 קילוגרמים. נוצותיו לבנות לגמרי, הדלדל אדום, גודל הכרבולת בינוני וצבעה גם אדום.
פרנקה ויולה
פרנקה ויולה (באיטלקית: Franca Viola; נולדה ב-9 בינואר 1948) היא אישה איטלקייה, שהתפרסמה בשנות השישים באיטליה בעקבות סירובה ל"נישואין משקמים" עם האנס שלה לאחר שנחטפה, והוחזקה כבת ערובה במשך יותר משבוע, ונאנסה פעמים רבות. היא נחשבת לאישה האיטלקית הראשונה שנאנסה וסירבה בפומבי להתחתן עם האנס שלה. במקום זאת היא ומשפחתה פנו לבית המשפט להעמיד לדין את האנס. למשפט היה תהודה רחבה באיטליה, שכן התנהגותה של ויולה התנגשה עם המוסכמות החברתיות המסורתיות בדרום איטליה, לפיה אישה תאבד את כבודה אם לא תתחתן עם האיש שאנס אותה. פרנקה ויולה הפכה לפיכך לסמל לשחרורן של נשים באיטליה שלאחר המלחמה.
חטיפה ואונס.
פרנקה ויולה נולדה בעיירה אלקאמו, סיציליה, בתם הבכורה של ברנרדו ויולה, חקלאי, ואשתו, ויטה פרה. בשנת 1963, בגיל 15, היא התארסה לפיליפו מלודיה, אחיינו של חבר המאפיה וינצנצו רימי, אז בן 23. לאחר מכן נעצר מלודיה בגין גניבה, ואביה של ויולה התעקש שהיא תנתק את קשריה עימו, וכך עשתה. לאחר מכן עבר מלודיה לגרמניה. עד 1965 ויולה הייתה מאורסת לגבר אחר, ומלודיה חזר לאלקאמו וניסה להיות חלק מחייה של ויולה, הוא עקב אחריה ואיים גם על אביה וגם על החבר.
ב-26 בדצמבר 1965 פרצו מלודיה וקבוצה של 12 אנשים חמושים לביתה של ויולה וחטפו אותה כשהם גוררים אותה בכוח למכונית, תוך כדי שהם מכים את אמה של ויולה ולוקחים את אחיה בן ה-8, מריאנו, שהחזיק באחותו וסירב לשחרר אותה. האח מריאנו שוחרר מידי החוטפים כעבור כמה שעות, אך ויולה הוחזקה במשך 8 ימים בבית אחותו של מלודיה ובעלה (בית חווה בפאתי העיירה), שם נאנסה שוב ושוב. מלודיה אמר לה שעכשיו היא תאלץ להתחתן איתו כדי לא להפוך לאישה "לא מכובדת", אך ויולה השיבה כי אין בכוונתה להינשא, ויתרה מכך שהיא תתבע אותו על חטיפה ואונס. ב-31 בדצמבר, מלודיה יצר קשר עם אביה של ויולה ברנארדו לצורך "פיאקאטה" (בסיציליאנית "פיוס"), כלומר פיוס בין משפחות הגבר והאישה. ברנרדו האב ניהל משא ומתן עם החוטפים, באומרו כי הוא מסכים לנישואין, תוך שהוא משתף פעולה עם המשטרה. ויולה שוחררה וחוטפיה נעצרו ב־2 בינואר 1966, שבעה ימים לפני יום הולדתה ה-18. היא אמרה שאביה שאל אותה אם היא מעוניינת להתחתן עם מלודיה, וכשסירבה, הוא אמר לה שהוא יעשה כל שניתן כדי לתמוך בה.
סירוב לנישואין שיקומיים.
מלודיה הציע לוויולה נישואין משקמים, אך היא סירבה ובכך פעלה ויולה נגד המקובל בחברה הסיציליאנית של אז. על פי הקוד החברתי המסורתי, בחירה זו תהפוך אותה "לדונה סברגוגנאטה", או "אישה ללא כבוד" ("אישה חסרת בושה"), מכיוון שאיבדה את בתוליה מבלי להתחתן. מושגים אלה לא היו בלעדיים לסיציליה או לאזורים כפריים; במידה מסוימת, הם נרמזו גם בחוק העונשין האיטלקי של אותה תקופה, דהיינו סעיף 544, אשר השווה אונס לפשע נגד "המוסר הציבורי" ולא עבירה אישית, ובכך ביסס את הרעיון של "נישואי שיקום" ("matrimonio riparatore"), וקבע כי אנס שנישא לקורבן שלו התיק נגדו יסגר.
משפט.
לאחר שוויולה סירבה להתחתן עם האנס שלה, על פי הדיווחים, בני משפחתה אוימו, הודרו ונרדפו על ידי מרבית תושבי העיר, והכרם והאסם שלהם נשרפו עד היסוד. לאירועים אלה ולמשפט היה תהודה רחבה בתקשורת האיטלקית, והפרלמנט האיטלקי עצמו היה מעורב ישירות, מכיוון שהתברר שחלק מהקוד החברתי הקיים התנגש עם דעת הקהל. עורכי הדין של מלודיה טענו שויולה ברחה עמו כדי להתחתן איתו בסתר והיא לא נחטפה, אך בית המשפט מצא את מלודיה אשם והוא נידון ל-11 שנות מאסר, ובהמשך הצטמצם עונשו ל-10 שנים. חמישה מחבריו זוכו, והאחרים קיבלו עונשים קלים יחסית. מלודיה שוחרר מהכלא בשנת 1976, ונהרג באפריל 1978 בהוצאה להורג בסגנון המאפיה לפני שהספיק לחזור לסיציליה.
לאחר המשפט.
סעיף החוק לפיו אנס יכול "לכבות" את פשעו על ידי נישואין לקורבן בוטל בשנת 1981.
אלימות מינית הפכה לפשע (במקום נגד "המוסר הציבורי") בשנת 1996.
נישואין לפי בחירה, חייה של ויולה פרנקה לאחר המשפט.
פרנקה ויולה התחתנה עם ג'וזפה רואי בדצמבר 1968, כשהייתה כמעט בת 21. הם חיבבו זה את זה מאז ילדותם. רואי, רואה חשבון, התעקש לשאת את הנערה שאהב זה מכבר למרות האיומים והשמועות, אך נאלץ לבקש רישיון נשק לאחר קבלת רישיון הנישואין, כדי להגן על עצמו ועל אשתו לעתיד. גם נשיא איטליה ג'וזפה סרגאט וגם האפיפיור פאולוס השישי הביעו בפומבי את הערכתם לאומץ לב של פרנקה ויולה ולסולידריות של בני הזוג. הנשיא סרגאט שלח לבני הזוג מתנה ביום חתונתם, והאפיפיור קיבל אותם לפגישה פרטית זמן קצר לאחר מכן. לויולה ורואי נולדו שלושה ילדים.
פרנקה ויולה עדיין גרה באלקאמו עם בעלה.
בשנת 1970, הבמאי דמיאנו דמיאני צילם את הסרט "האישה הכי יפה", בכיכובה של אורנלה מוטי, המבוסס על המקרה של ויולה. בשנת 2012 הסופרת הסיציליאנית ביאטריס מונרוי פרסמה את סיפורה של ויולה תחת הכותרת "Niente ci fu" ('לא היה כלום'). בשנת 2017, סרט בן חמש עשרה דקות המבוסס על סיפורה של ויולה, שכותרתו "ויולה, פרנקה", הגיע לגמר פסטיבל הסרטים הקצרים במנהטן.
בוריאטיה (כדורגל)
בוריאטיה (ברוסית: Буря́тия) הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר אולן-אודה שברפובליקת בוריאטיה בדרום מזרח רוסיה.
היסטוריה.
המועדון הוקם בשנת 1958 כמועדון לוקומוטיב אולן-אודה והתמודד בקלאס ב' (הליגה השנייה בחשיבותה) באליפות ברית המועצות. משנת 1958 עד 2003 הקבוצה התמודדה במסגרות מקצועניות, עד שבשנת 2003 מועדון הכדורגל חדל להתקיים בגלל תוצאות לא מספקות ומימון לקוי.