קרליבך נודע במאמריו הפובליציסטיים שכתב במדור יומי אותו חתם בשם העט "ר' איפכא מסתברא", שהחל ב"ידיעות אחרונות" והמשיך ב"מעריב". במאמריו אלה הציג קרליבך עמדה לא-מפלגתית, תוך שאיננו מהסס למתוח ביקורת על אישי ציבור מכל קצות הקשת הפוליטית. טור זה של קרליבך נחשב לפופולרי במיוחד, ורבים ראו בו את הטקסט המשפיע ביותר על דעת הקהל במדינת ישראל הצעירה. הטור הופיע ברציפות עד לפטירתו של קרליבך בשנת 1956.
קרליבך הנהיג בעיתונו קו של התנגדות לשלטון מפא"י וראשה דוד בן-גוריון, ובין השאר הוביל מאבק נגד המשא ומתן הישיר עם גרמניה על תוכנית השילומים.
בשנת 1955 ערך קרליבך סיור בן שלושה שבועות בהודו, ואת רשמיו ממנו העלה בספרו "הודו - יומן דרכים" שהופיע בשנת 1956 בהוצאת עיינות. הספר, המתאר את הודו מנקודת מבט אישית ובראייה ייחודית, הפך לרב-מכר מיד עם הופעתו, ובמשך עשרים שנה הופיע במספר מהדורות.
קרליבך נפטר מהתקף לב בשנת 1956, בגיל 48. הוא הותיר אחריו אישה, בת יחידה, תקומה (אשת אברהם מנדל), ובתם איילת השחר. קרליבך נחשב על ידי רבים כאחד מהפובליציסטים המוכשרים והחשובים ביותר בעיתונות העברית. הוא נקבר בבית העלמין נחלת יצחק. ולזכרו נקרא רחוב קרליבך, שבו היה ממוקם בית מעריב בתל אביב.
מספריו.
קבצים ממאמריו שהופיעו לאחר מותו:
קישורים חיצוניים.
עליו ועל יצירתו
פרי עטו
מוקייבלה
מוּקֵייבִּלָה (בערבית: مقيبلة) הוא כפר ערבי ישראלי באזור הצפון בין חבל תענך לג'נין, השייך למועצה אזורית הגלבוע.
הכפר נקרא על שם השייח' מוקאבל, שקברו נמצא במקום. בסמוך לכפר מוקמת תחנת הכוח בג'נין. רוב תושבי הכפר הם מוסלמים, אך יש בכפר מיעוט נוצרי המונה כ-120 איש, ולהם כנסייה בכפר.
בשנת 1936 הועברו למוקייבלה 25 משפחות שגרו קודם בכפר אל-חרם שהיה ליד הרצליה.
שדה התעופה מוקייבלה.
שדה התעופה מוקייבלה נמצא כקילומטר מדרום לכפר בשטח שכיום נמצא ברשות הפלסטינית. השדה נבנה בשנת 1917 בידי חיל האוויר הגרמני, בזמן שלחם עם האימפריה העות'מאנית במלחמת העולם הראשונה. בתקופת המנדט הבריטי הפך לבסיס של חיל האוויר המלכותי (RAF Muqeible (Royal Air Force. בשנת 1942 חנו בו לסירוגין שלוש טייסות אמריקאיות.
השדה ננטש לאחר מלחמת העולם השנייה.
מקרו כלכלה
טטררכיה (התקופה ההלניסטית)
טטררכיה (מיוונית: רבע מהשטח) הייתה סוג של חלוקה מנהלית שרווחה בתקופה ההלניסטית.
מקור המושג הוא בתסליה שנהגה לחלק את שטחה בחלוקה מנהלית לארבעה מחוזות. לאחר כיבוש המזרח על ידי אלכסנדר מוקדון והקמת האימפריות ההלניסטיות אחרי מותו הטטרכיה הפכה לסוג חלוקה מנהלית מקובלת אולם בניגוד למושג המקורי הטטרכיה לא בהכרח היוותה רבע משטח המדינה.
עם כיבוש המזרח על ידי רומא הטטררכיה המשיכה להתקיים במדינות החסות של רומא שלא נשלטו ישירות על ידיה, לעיתים שליטי הטטררכיה היו כפופים לסמכות מקומית גבוהה משלהם ולעיתים הם נחשבו כשליטים עצמאיים שחייבים בדין וחשבון רק לאדוניהם הרומאים, היוקרה של התואר טטראך הייתה פחותה מזו של ווסאלים אחרים של רומא שקיבלו את התואר מלך.
אי-פריון
יום הזיכרון ליצחק רבין
יום הזיכרון ליצחק רבין הוא יום זיכרון לאומי שנקבע על ידי הכנסת בחוק יום הזיכרון ליצחק רבין, התשנ"ז-1997. הוא חל בי"ב בחשוון, יום הירצחו של ראש ממשלת ישראל יצחק רבין לפי הלוח העברי. יום זה אינו חל בשבת, אך אם הוא חל ביום שישי, מועד יום הזיכרון מוקדם ליום חמישי (י"א בחשוון). יש המציינים את יום הירצחו של יצחק רבין לפי הלוח הלועזי, ב-4 בנובמבר.
לאחר רצח רבין הועלתה דרישה ציבורית לציין את הירצחו באופן שנתי. חקיקת החוק התעכבה בצורה משמעותית בשל קשיים פוליטיים לגבי החוק הנוסף העוסק בהנצחתו של רבין, חוק המרכז להנצחת זכרו של יצחק רבין, התשנ"ז-1997 (ובמיוחד לגבי תקצובו של מרכז יצחק רבין לחקר ישראל) והושלמה רק לקראת יום השנה השני.
יום הזיכרון מצוין בטקסים ממלכתיים, בהר הרצל (שם קבור רבין), בכיכר רבין (שם נרצח) וברחבי ישראל. דגלי המדינה מורדים לחצי התורן בכל המוסדות הממלכתיים. בחוק נקבע כי
מיד לאחר קביעת היום הציעו רבנים רפורמים בולטים לקיים מנהגי אבלות ויום צום ביום הזיכרון, קריאה שלא זכתה להיענות בקרב הציבור הרפורמי. מספר שנים לאחר מכן החלה קבוצת אזרחים קטנה לצום ביום רבין ולעודד אחרים לעשות כן. אולם גם קבוצה זו לא הצליחה להנחיל את היום כיום צום.
יום הזיכרון מצוין בבתי המדרש הפלורליסטיים בערבי לימוד, בהם נלמדים המקורות היהודיים העוסקים בהתמודדות עם מצבים של מחלוקת וחוסר הסכמה, תוך שימת דגש על מקורות יהודיים המעודדים סובלנות דתית.
ביום זה נערכת האספה ישראלית בה מגיעים בני נוער מתנועות דרור-ישראל,
הנוער העובד והלומד, המחנות העולים, בני עקיבא, הצופים, השומר הצעיר, מכבי צעיר, הנוער הלאומי בית"ר, האיחוד החקלאי, מועצת תנועות הנוער, מרכז יצחק רבין ועוד למעגלי שיח בכיכר רבין על מנת לקרב בין חלקי החברה הישראלית.
בנוסף ליום זיכרון זה, נערכת מדי שנה עצרת הזיכרון המרכזית לרבין, שאינה ממלכתית, במוצאי שבת הקרובים ל-י"ב בחשוון, בכיכר רבין בתל אביב. בעצרת נואמים אנשי רוח ופוליטיקה, ומופיעים אמנים.
In A Gadda Da Vida (שיר)
In-A-Gadda-Da-Vida הוא שיר רוק שיצא בשנת 1968 על ידי הלהקה איירון באטרפליי.
השיר שיצא בו האלבום קרוי אף הוא בשם In-A-Gadda-Da-Vida.
השיר הזה זיכה את האלבום במעמד של אלבום פלטינה.
למעשה האלבום הנ"ל הוא האלבום הראשון שהגיע למעמד של אלבום פלטינה.
אורכו של השיר הוא כ-17 דקות ושמו של השיר הוא עיוות של המשפט In the Garden of Eden.
השיר מתחיל עם כמה מילים וממשיך בסולו תופים שנמשך עד לחלקו האחרון של השיר שבו חוזרות המילים ().
לשיר תפקיד מפתח בהיסטוריה של הרוק: הוא עזר להגדיר את הנקודה בה רוק פסיכדלי הפך לרוק כבד.
כמה שנים לאחר מכן, להקות כמו לד זפלין ודיפ פרפל, שעיצבו את הרוק הכבד, הושפעו משיר זה.
נכון לאפריל 2020, מונה ההשמעות של השיר ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי עומד על כ-15 מיליון.
ליגת הצדק (סדרת אנימציה)
"ליגת הצדק" היא סדרת אנימציה המבוססת על קבוצת גיבורי-העל הנושאת את אותו שם בהוצאת חברת DC קומיקס. הסדרה כוללת את הגרסה הכי מפורסמת של הקבוצה. בישראל שודרה הסדרה בערוץ הילדים.
בעקבות הצלחתן של סדרות האנימציה באטמן - הסדרה המצוירת ו, החליטה חטיבת האנימציה של האחים וורנר להפיק בשנת 2001 סדרה מצוירת על ליגת הצדק. מושכות ההפקה הופקדו בידי ברוס טים, האחראי לסדרת האנימציה המצליחה והמהוללת של באטמן. הסדרה רצה בהצלחה כשתי עונות (52 פרקים) תחת השם "ליגת הצדק: סדרת האנימציה" ושלוש עונות נוספות (39 פרקים) תחת השם "ליגת הצדק ללא גבולות". בשנת 2019 יצא סרט לבלו ריי בשם "Justice League VS Fatal Five" המבוסס על הסדרה.
דמויות.
בסדרת הטלוויזיה שבע הדמויות הראשיות שיסדו את ליגת הצדק הן:
דמויות אורחות שעוזרות לליגה הן:
בעונה השלישית מצטרפים לליגה כמעט כל גיבורי העל של DC קומיקס, לרבות סופרגירל, החץ הירוק, קפטן אטום, הקנרית השחורה ועוד.
הנבלים העיקריים בסדרה הם דמויות של DC קומיקס, רובם מעולמו של סופרמן (לקס לות'ר, דארקסייד, ברייניאק, מונגול ועוד). נבלים אחרים באים גם מעולמם של שאר חברי הקבוצה. כאשר לא מדובר בנבלי-על, הליגה נלחמת בחייזרים שונים שמנסים לכבוש את כדור הארץ. למעט שתי הופעות של הג'וקר (שהוכיח את גאוניותו הרצחנית והווה יריב שקול לליגה) והופעה של פני חימר כמעט שאין הופעות של נבלי באטמן בסדרה, דבר הידוע כ"באט-אמברגו".
עוד דמויות הראויות לציון הן סולומון גרנדי - זומבי חסר נשמה; אמנדה וולר, ראש ארגון קדמוס; כנופיית הפוקר המלכותית - כנופיה של פושעי-על הכוללים "אס", "מלך", "מלכה", "נסיך" ו"עשר"; ונדל סאבאג' - נבל-על בן-אלמוות וצמא כוח; גזע בני תאנאגר - אנשי הנץ; לויס ליין ועוד.
עלילה.
ייסוד הליגה.
בעקבות פלישת חייזרים לכדור הארץ, באים גיבורי על מכל קצוות תבל ומתאחדים כדי לסלק את הפולשים. באטמן וסופרמן הם הראשונים שמגיבים לאיומים, לאחר שחייזר ממאדים בשם ז'ון ז'ונס מגיע להזהיר אותם מפני הפולשים, שהשמידו את בני מינו. בהמשך מצטרפים אליהם גם וונדר-וומן, שלא יכולה לשבת בחיבוק ידיים בארץ האמזונות, וכן הברק, הפקח הירוק והוקגירל. הוקגירל מספרת לחבורה שהייתה בלשית בתאנאגר ועקב תאונת שיגור מצאה את עצמה הרחק מעולם הבית שלה. לבסוף, אחרי שיתוף פעולה של באטמן וז'ון ז'ונס, מצליחה החבורה להשמיד את החייזרים הפולשים ולהציל את כדור הארץ. הם מחליטים להקים ליגה שתגן על כדור הארץ ותהיה מוכנה לאיומים בסדר גודל שכזה. באטמן מצטרף לליגה רק כחבר חלקי, אך מממן להם תחנת חלל מתקדמת בשם "מגדל השמירה", ממנה הם מפקחים על כדור הארץ ועל החלל שסביבו.
העונה הראשונה.
במהלך העונה הראשונה עוברות על הדמויות מספר התפתחויות:
העונה השנייה.
בעונה השנייה מתרחשות התפתחויות נוספות:
העונות השלישית והרביעית.
העונות השלישית והרביעית של הסדרה המצוירת (תחת השם: "ליגת הצדק ללא גבולות") נסובות סביב ליגת הצדק המורחבת וארגון ממשלתי מסתורי בשם פרויקט קדמוס.