מקורביו של ראש הממשלה פרסמו כי הוקל לו לאחר קריאת הדו"ח, בשל ראייתו כי הוא ניקה אותו מ"כתם מוסרי" וכי "הצדק יצא לאור". למעט התפטרותו הצפויה של חבר הכנסת אביגדור יצחקי, שרי מפלגת קדימה הפגינו תמיכה בראש הממשלה, וחלקם אף דרשו התנצלות על "רצח האופי" שנגרם לו ועל "הירידה לחייו". ב-3 בפברואר 2008 הודיע שר הביטחון אהוד ברק, בפתח ישיבת הממשלה, כי הוא נשאר בממשלת אולמרט ולא פורש ממנה כפי שהבטיח בעת פרסום דו"ח הביניים.
ב-7 בפברואר התפטר אביגדור יצחקי (שקודם לכן פרש מתפקיד יו"ר הקואליציה) מהכנסת לאחר שלא הצליח לעורר מרד במפלגת קדימה כנגד ראש הממשלה.
בתחום הצבאי, הרמטכ"ל רב-אלוף גבי אשכנזי הגיב בהקשר לדו"ח: כי "צה"ל רואה בדו"ח - שאותו הוא מקבל כמסמך מקצועי - הזדמנות ומנוף לשיפור וטיפול יסודי בממצאים שעלו בו, על ידי יצירת מנגנון לבחינת יישום ההמלצות בתוכנית העבודה של גופי צה"ל. צה"ל הפיק את לקחי המלחמה, עוד לפני פרסום הדו"ח וימשיך לפעול ליישום לקחים אלו. צה"ל הוא צבא חזק, שאיננו זקוק לשיקום, אלא לתיקון. במקביל יפעל צה"ל לשיפור מתמיד של הכשירות והמוכנות, על מנת לתת מענה לאיומים הקרובים והרחוקים שעומדים לפנינו". הוא מינה את סגנו אלוף דן הראל לעמוד בראש עבודת מטה ליישום לקחי הדוח בצה"ל, והנחה את ראשי הפיקודים, האגפים והזרועות לאתר את הלקחים אשר בתחום אחריותם, ולהטמיע אותם בתוכניות העבודה השנתיות. מענה לדוח נמצא גם בתוכנית "אשד הנחלים" להצטיידות רב שנתית ובתוכנית העבודה הרב שנתית "תפן". באוקטובר 2008 במסגרת נטישת "השפה הגבוהה" שהייתה אחת מכשלי המלחמה, חתם סגן הרמטכ"ל אלוף דן הראל, על פקודה שמפשטת ושקובעת שפה אחידה ליבשה, לאוויר, למודיעין ולים
פרופ' יחזקאל דרור, אחד מחברי הוועדה, אמר במרכז הבינתחומי הרצליה בפברואר 2008, כי יש לראות בדו"ח, "אזעקה המתריעה על ליקויים חמורים ביכולתה של ישראל להתמודד עם אתגרים מדיניים-ביטחוניים", ותמצת אותו בחמישה ממדים עיקריים:
עוד קרא להקים צוות להערכת מודיעין לאומית, שבו ראש אמ"ן יהיה אחראי להתרעת מלחמה מבחינת צבאית בלבד. הוא טען כי החטיפות אינן גזרת גורל, וכי ישראל במדיניותה הלכה למעשה לימדה את אויבה להשתמש בחטיפות כנשק אסטרטגי.
ארגון החזבאללה חגג עם פרסום הדו"ח, פעילים בארגון תלו בדרום כרזות ענק בהן נראה ראש הממשלה, אהוד אולמרט, כשלצידו תמונות של טנק ישראלי פגוע, וספינה ומסוק ישראלים העולים באש. מפקד החזבאללה הבכיר ביותר בדרום לבנון, השייח' חסן עזדין, אמר כי "הדוח אישר את העובדה שהמנהיגות הפוליטית והצבאית של ישראל כשלה, כאשר החליטה להתעמת עם החזבאללה במהלך המלחמה שפרצה בקיץ".
תיאטרון קהילתי
תיאטרון קהילתי הוא תיאטרון שנוצר על ידי שחקנים (לרוב לא מקצועיים) השייכים לקהילה מסוימת. מטרתו היא לתת ביטוי פומבי אמנותי לנושאים המעסיקים אותם, אך גם לאפשר תהליך טיפולי לשחקנים המשתתפים בתיאטרון.
בישראל התיאטרון הקהילתי יוסד בתחילת שנות ה-70 על ידי יוסי אלפי. התיאטרון הקהילתי מהווה כלי נוסף בידי העוסקים בפיתוח קהילתי כשיטת עבודה ומערכת של תהליכים לשיפור איכות החיים בקהילה.
מטרת התיאטרון הקהילתי היא לשרת את הצרכים החברתיים של קהילות ואוכלוסיות בארץ,
שעניינן לא מקבל ביטוי על במת הציבוריות הישראלית ובפרט לא על בימת התיאטרון הישראלי הממסדי.
כל אחד מהחברים היוצרים בקבוצה משרת את אחת הקהילות בישראל ממנה הגיע (שכונה, עיירת פיתוח או עיר). הגרעין המרכזי בקבוצה מורכב מצוות מקצועי המרכז סביבו את ההפעלה של קבוצות החובבים מתוך הקהילה. זאת תוך דיאלוג דינמי עם המנהיגות האמנותית באותה קהילה, ופיתוח במסגרתה עתודה לקבוצת התיאטרון המרכזית.
התיאטרון הקהילתי הוא יצירת הדרמה וגילומה על ידי תושבי הקהילה, בפני תושבי הקהילה.
הדרמה המוצגת על הבמה היא פרי יצירתם של אנשי התיאטרון הקהילתי ומייצגת את הקהילה ממנה באה, בין בהופעות התיאטרון הקהילתי בפני הקהילה בה הוא פועל ויוצר או מחוצה לה.
אחת מאותן קבוצות תיאטרון הייתה סדנת תיאטרון שכונת התקווה בניהולו האומנותי של בצלאל אלוני. אותו תיאטרון קהילתי בשכונת התקווה היה הפלטפורמה בה התגלתה עפרה חזה.
פרומנטיוס
פרומנטיוס (ביוונית: Φρουμέντιος; בגעז: ፍሬምናጦስ; לאחר שמונה לאבונה של הכנסייה האתיופית כונה "סלמה קסטה ברהן" ובקיצור – "אבונה סלמה") הוא קדוש נוצרי שבהשפעתו אימצה ממלכת אקסום את הנצרות. הוא נולד בצור למשפחה סורית-פניקית ממוצא יווני.
לדברי אדסיוס, אחיו של פרומנטיוס המצוטט על ידי התאולוג הנוצרי בן-זמנו טירניוס רופינוס (; נקרא גם "רופינוס מאקוויליה" - Rufinus Aquileiensis) התלוו פרומנטיוס ואדסיוס לדודם מטרופיוס בהפלגתו לאתיופיה, בסביבות שנת 316. הם עגנו באחד מנמלי ים סוף בכוונה להצטייד באספקה, אולם המקומיים גילו עוינות כלפיהם. מטרופיוס ושאר נוסעי הספינה נטבחו ושני הילדים הובאו כעבדים לחצר הארמון המלכותי באקסום, שם הפך פרומנטיוס לחונך האישי של הנער אזנה, לימים שליט האימפריה החבשית.
לאחר ששב לצור והוסמך לכמורה, הפציר באתנסיוס, פטריארך אלכסנדריה , לשלוח כמרים כדי להעביר את החבשים לנצרות. אתנסיוס העמיד את פרומנטיוס בראש המשלחת, וזה הטביל את אזנה לנצרות. בהשפעתו קיבלה האימפריה החבשית את הנצרות בשנת 325 למניין הלוח החבשי, היא שנת 333 לפי ספירת הנוצרים במקומות אחרים.
בשנת 330 התמנה להגמון (אבונה) הראשון של ממלכת חבש, ובכך היה הנזיר המצרי הראשון שנשלח לעמוד בראש הכנסייה האתיופית מבין 111 הנזירים המצרים שנשלחו לאתיופיה עד שנת 1951.
ירש אותו בתפקיד אבונה מינאס.
זליכה
אלנכוס
קלטג'ירונה
קלטג'ירונה (באיטלקית: Caltagirone, בסיציליאנית: Caltaggiruni) היא עיר בסיציליה, איטליה. נכון לדצמבר 2005, בעיר היו 39,228 תושבים.
בעיר נמצאת קתדרלת סן ג'וליאנו (באיטלקית: Catedrale San Giuliano) אותה בנה שימונה גולי, אדריכל ממסינה, מ-1620 עד 1639.
אתר מורשת עולמית.
עיירה זו היא המערבית ביותר מבין שמונת היישובים של אזור ואל די נוטו, שהוכרו כאתרי מורשת עולמית. שמונת היישובים בנויים לפי אדריכלות הבארוק, סגנון ששלט באדריכלות של מבני ציבור, ארמונות וכנסיות מתחילת המאה ה-17 ועד המאה ה-18 ברחבי אירופה ואמריקה הקולוניאלית.
חלק ניכר מהאזור הוקם לאחר רעידת האדמה שפקדה את האזור בשנת 1693 והחריבה את הבנייה הקודמת. המבנים העיקריים מתקופת השיקום כוללים מספר כנסיות (סנטה מריה דל מונטה, סנט ג'יימס, סנט ג'וזפה, סנט דומיניק וכדומה), המוזיאון האזרחי, בית העבוט לשעבר, וגשר סן פרנצ'סקו.
בשל מיקומה הגאוגרפי, העיירה מצויה בסכנה של פגיעה ממפולות סלעים הנגרמות מפעילות סייסמית.
חיים רמון
חיים רמון (נולד ב-10 באפריל 1950) הוא איש ציבור ישראלי. כיהן כחבר הכנסת, שר בממשלות ישראל, ויושב ראש ההסתדרות. יוזם חוק ביטוח בריאות ממלכתי. התחיל את דרכו ב"מפלגת העבודה" והיה בין הדוחפים להקמת מפלגת "קדימה". בשנת 2006 הורשע במעשה מגונה בקצינה בלשכת ראש הממשלה, נדון לשירות לתועלת הציבור ולפיצוי המתלוננת, ללא קלון, וחזר לממשלה לתפקיד המשנה לראש הממשלה. לאחר פרישתו מהכנסת שימש יו"ר קבוצת הכדורגל "הפועל תל אביב".
ביוגרפיה.
חיים רמון נולד בשנת 1950 לבינה לבית נודלברג ואשר וישניא, יוצאי מזריטש שליד לובלין בפולין. את ילדותו עשה ביפו, בבית הממוקם מול מאפיית אבולעפיה, שאליו הגיעו הוריו שנתיים קודם לכן לאחר תקופה מסוימת במעברה, ולו אח אחד גדול ממנו. למד בתיכון עירוני ז' ביפו. את שירותו הצבאי עשה כקצין מודיעין בחיל האוויר, והשתחרר בדרגת סרן. בוגר הפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב והוסמך כעורך דין.
ראשית פעילותו הציבורית.
חיים רמון החל את פעילותו הציבורית לאחר שחרורו מצה"ל, בשנת 1972, בתפקיד מרכז ארצי של ארגון "נוער לנוער". מזכ"ל מפלגת העבודה, לובה אליאב, הביא את רמון לפעילות פוליטית במפלגת העבודה לאחר שרמון התוודע אליו בעקבות קריאת הספרון של אליאב "יעדים חדשים לישראל". בעת שלמד משפטים באוניברסיטת תל אביב, הקים וניהל עם חברים במשך 3 שנים מסעדה הסמוכה לאוניברסיטה שהתחרתה בקפטריה המקומית. במקביל, התמודד על תפקיד יו"ר אגודת הסטודנטים במסגרת התא של מפלגת העבודה.
ב-1978 נבחר לתפקיד מזכיר המשמרת הצעירה של מפלגת העבודה, תפקיד אליו נבחר בהמשך פעמיים נוספות, ובסך הכול כיהן בו 6 שנים ברציפות. כן שימש כחבר בלשכת מפלגת העבודה.
בבחירות לכנסת ה-10 ב-1981 שימש כמנהל המטה הצעיר של מטה הבחירות של מפלגת העבודה, ונבחר על ידי הוועדה המסדרת של המפלגה למועמד ברשימת המערך לכנסת במקום ה-50. באותן בחירות, זכה המערך ב-47 מנדטים, ורמון הצטרף לכנסת רק בחודש מאי 1983, לאחר חילופים בסיעת המערך בכנסת.
בתחילה שימש כחבר בוועדת החוקה של הכנסת, בוועדה לביקורת המדינה וכן כממלא מקום חבר בוועדת הכספים. תוך זמן קצר, בעקבות התבלטותו בעבודתו בוועדת הכספים, החל לשמש כמרכז סיעת המערך בוועדה. כח"כ צעיר היה היחיד בוועדה שהתנגד להסדר מניות הבנקים, ופעל להקמת ועדת חקירה ממלכתית למפולת המניות הבנקאיות - ועדת בייסקי, וכן חשף את תנאי העסקתו ופרישתו של מנכ"ל בנק לאומי, ארנסט יפת, שנחשבו כשערורייתיים בזמנם. קידם חקיקה בתחומים שונים, לרבות חוק גיל פרישה שווה לעובדת ולעובד, חוק ביטוח נפגעי חיסון ועוד.