שני ניסיונות כושלים לזכות בהנהגת מפלגתו, ב-1995 וב-1999, קדמו לבחירתו לתפקיד ב-24 באפריל 2001 ברוב גדול. זכייתו בבחירות הפנימיות יוחסה לשינוי בשיטת הפריימריז שאיפשר לחברי הסניפים המקומיים של המפלגה להצביע - זכות שהייתה שמורה עד אז לנציגיה בפרלמנט בלבד. יומיים לאחר מכן הצליח להרכיב קואליציה והיה לראש הממשלה.
בראשות הממשלה.
מדיניות פנים.
קואיזומי פעל כדי להחיות מחדש את הכלכלה העומדת במקום של יפן. על מנת להשיג מטרה זו ראה צורך בשינויים מבניים מקיפים במשק היפני. מטרתו הראשונה הייתה רפורמה במערכת הבנקאית, אשר עברה בהצלחה יחסית והפחיתה את כמות החובות האבודים בבנקים בחצי. את הכלכלן הייזו טקנקה שהיה אחראי על הרפורמה בבנקים מינה לאחר מכן לתפקיד שר הממונה על הרפורמה בדואר.
החשיבות העצומה של שיפור הדואר היפני נובעת מהתפקיד המרכזי שהוא ממלא במשק, מעבר לניהול מערכת הדואר עצמה. רבע מנכסיהם של משקי הבית ביפן מוחזקים כחסכונות בבנק הדואר, כמו גם כמות גדולה של פוליסות ביטוח חיים. הדואר הוא גם המעסיק הגדול ביותר ביפן.
עמדותיו של קואיזומי, ובכללן תוכניתו לרפורמה בדואר, היו מנוגדות לדעתם של רוב תושבי הכפר והאזורים החקלאיים ביפן. קואיזומי הוביל תזוזה של המפלגה ממוקדי הכוח המסורתיים שלה בפריפריה אל אוכלוסיית הערים. בהתאם לכך נקט גם מדיניות של הפחתת הסובסידיות לחקלאות. מהלכים אלה הפכו את קואיזומי לדמות שנויה במחלוקת, אם גם אהודה על הרוב, במפלגתו וביפן בכלל.
המשק היפני הראה ב-2003–2005 סימני התאוששות שהתבטאו בעליות שערים בבורסת טוקיו ובתחזיות אופטימיות של קרן המטבע הבינלאומית לצמיחה כלכלית עתידית ביפן. בנוסף, החלה יפן לצאת מתקופת הדפלציה שפקדה אותה במהלך כהונתו.
מדיניות חוץ.
גולת הכותרת של מדיניות החוץ של ממשלת קואיזומי הייתה היחסים הקרובים עם ארצות הברית ועם הנשיא בוש. יפן שלחה כוחות להילחם במלחמת עיראק לצד האמריקאים. קואיזומי אישר הרחבה של הצבא היפני, אשר באופן מסורתי היה קטן מאז מלחמת העולם השנייה. ב-2001 הורחבו סמכויותיה של יפן להתערב צבאית מחוץ לאדמתה.
באוגוסט 2005, במלאת שישים שנה לתום מלחמת העולם השנייה, הביע קואיזומי חרטה בשם היפנים על הסבל שגרמה ארצם במלחמה. ההתנצלות התקבלה על ידי רבים במחאה. קוריאה הדרומית וסין לא ראו בעין יפה את ביקוריו של קואיזומי במקדש יסוקוני, המכבד את לוחמיה של יפן ממלחמת העולם השנייה ובהם גם פושעי מלחמה.
אהדת הציבור.
עם בחירתו היה קואיזומי מנהיג אהוד מאוד, הזוכה לשיעורי תמיכה גבוהים, על אף ההתנגדות לרפורמות שהנהיג. הוא נבחר מחדש ב-2003 וההתאוששות הכלכלית עזרה לתדמיתו והגבירה את התמיכה בו. תמיכה זו צנחה במידה רבה ב-2004 בגלל הצעה לקצץ בזכויות הפנסיה של העובדים וגרמה לניצחון דחוק בלבד בבחירות לבית העליון של הדיאט באותה שנה. עם זאת, כאשר פיזר את הבית התחתון ב-8 באוגוסט 2005 כדי להשיג רוב גדול שיאפשר לו להעביר את הרפורמה בדואר, זכה המהלך להצלחה רבה והמפלגה הליברלית אכן זכתה ברוב גדול. שיעורי התמיכה בקואיזומי עלו גם הם משמעותית בעקבות המהלך.
סטרול
סטרולים (באנגלית ביחיד: Sterol) הם ליפידים הבנויים מארבע טבעות קשיחות של פחמן ומכילים קבוצת הידרוקסיל אחת לפחות. הסטרולים נבדלים זה מזה בקבוצות הפונקציונליות שלהם, אך כולם נגזרים מן הסטרול הבסיסי לנוסטרול, שהוא טריטרפן.
הסטרולים נמצאים בקרום התא של כל התאים האיקריוטיים, בו תפקידם העיקרי הוא הפחתת גמישותו של הקרום.
הסטרול השכיח ביותר בבעלי חיים הוא הכולסטרול (ראו איור), ממנו מייצרים התאים תרכובות חיוניות רבות, ובהן הורמוני המין אסטרוגן וטסטוסטרון, וכן הורמונים קורטיקוסטרואידים - כמו גלוקוקורטיקואידים (קורטיזול), מינרלוקורטיקואידים (אלדוסטרון) והורמונים מקומיים (פרוסטגלנדינים).
סטרולים צמחיים קרויים פיטוסטרולים; להלן כמה סוגים חשובים של פיטוסטרול: campesterol, sitosterol, stigmasterol - שלושתם דומים במבניהם לכולסטרול.
Ergosterol הוא סטרול המצוי בממברנות תאי פטריות, ותפקידו דומה לזה של כולסטרול בבע"ח.
סטרולים הם קבוצה של הורמונים שמיוצרים מכולסטרול, ביניהם הורמני המין: טוסטסטרון ואסטרוגן. קבוצת הוויטמינים A, D, E, K אף הם סטרולים.
מדיניות פיסקלית
מְדִינִיּוּת פִיסְקָלִית, בשונה ממדיניות מוניטרית, היא מונח במקרו-כלכלה המתאר את ניהול מערכת המשתנים הריאליים של המשק. מונח זה מתייחס כמעט תמיד להוצאות הממשלה והאופן שבו הן ממומנות - על ידי הטלת מיסים או יצירת חוב ציבורי.
במדינות המערביות מקובל כי המדיניות הפיסקלית נמצאת באחריות הממשלה, בניגוד למדיניות המוניטרית הנמצאת באחריות הבנק המרכזי.
התפיסה השלטת כיום בקרב כלכלנים מכונה "הנייטרליות של הכסף" או "הדיכוטומיה הקלאסית", ולפיה בטווח הארוך שינויים נומינליים אינם משפיעים על הגורמים הריאליים של המשק. כלומר, ההשפעה ההדדית בין המדיניות המוניטרית והמדיניות הריאלית מתקיימת רק בטווח הזמן הקצר.
מונחים.
כאשר הממשלה מוציאה יותר מסך הכנסותיה, כפי שנוהגות בפועל רוב הממשלות, אנו נאמר כי לממשלה יש גירעון פיסקלי. הגירעון יכול להיות ממומן על ידי מכירת נכסי המדינה או על ידי הנפקת איגרות חוב או מלווים לציבור במטבע המקומי (חוב פנימי) או על ידי קבלת הלוואות מחו"ל (חוב חיצוני). לבסוף, יכולה הממשלה, בדרך כלל על ידי הבנק המרכזי, ליצור אשראי חדש ולשלם באמצעותו.
כאשר ממשלה נוקטת מדיניות פיסקלית מרחיבה היא מגדילה את הוצאותיה באופן גרעוני או מצמצמת את גביית המיסים. המצב ההפוך ייקרא מדיניות פיסקלית מרסנת.
שימוש במדיניות פיסקלית.
הכלכלן ג'ון מיינארד קיינס, מייסד אסכולת הכלכלה הקיינסיאנית, טען שהמדיניות הפיסקלית הממשלתית היא כלי רב עצמה המסייע לממשלה לבצע שינויים במשק. קיינס גרס כי לקחי השפל הגדול מלמדים אותנו כי המדיניות המוניטרית לבדה אינה מספיקה כדי להחזיר את המשק לאיזון, ובאמצעות מדיניות פיסקלית מרחיבה ניתן לגרום לשוק להגיע למצב של תעסוקה מלאה ולמנוע עודפי היצע הגורמים למיתון. הגדלת הוצאות הממשלה, למשל על ידי ביצוע עבודות תשתית כגון סלילת כבישים באופן ציבורי, מסייעות למשק בכך שהן מזרימות ביקוש חדש למוצרים ושירותים, בשיעור הנגזר מהמכפיל הקיינסיאני, ומאפשרות ליצרנים לספק ביקוש זה על ידי ייצור נוסף באמצעות העסקת עובדים נוספים.
באופן כללי יותר, מקובל לדבר על מדיניות אנטי-מחזורית: כשם שיש לנקוט מדיניות פיסקלית מרחיבה בעת מיתון, כך יש לנקוט מדיניות פיסקלית מצמצמת או מרסנת בשעת גאות. על ידי הקטנת הוצאות הממשלה בתקופה של תעסוקה מלאה וצמיחה גבוהה, ניתן אמנם למתן את הקיצוניות של מחזור העסקים ולמנוע תקופת שפל חריפה בעתיד. אך בפועל ממשלות אינן נוהגות על פי רוב להילחם בגאות ושגשוג כלכלי באופן זה. בעולם המערבי יהיה זה בדרך כלל הבנק המרכזי שיילחם באינפלציה, שהיא תוצאה שלילית של גאות, על ידי העלאת שער הריבית במשק.
ביקורת.
כלכלנים מוניטריסטים כגון מילטון פרידמן סבורים כי הממשלה אינה יכולה להשיג דבר באמצעים המתוארים לעיל ואף גורמת נזק כאשר היא מממנת את גרעונה על ידי הזרמת כסף חדש לשוק. הגדלת היצע הכסף היא לדידם הגורם היחידי לעליית מחירים. הם אף מתנגדים להתערבות המדינה במדיניות מוניטרית, לפיה יש להשתמש במדיניות מוניטרית - לקבוע שער ריבית גבוה כדי לרסן (או נמוך, כדי לעודד) פעילות כלכלית.
חוב ציבורי.
כאשר הממשלה נוהגת להוציא כספים באופן גרעוני לאורך זמן, היא מייצרת חוב ציבורי גדל והולך. על חוב זה היא נדרשת לשלם ריבית שהופכת להוצאה ממשלתית גדלה והולכת. כאשר החוב הלאומי (שמקובל למדוד כאחוז מהתמ"ג) מגיע לממדים גדולים, יש לכך השלכות שליליות, לא רק משום שהמשק מקצה משאבים גדלים והולכים להחזר חובות העבר, אלא גם משום ששיעור הריבית שהוא נדרש לשלם עולה.
בישראל בשנת 2011 גדל החוב הממשלתי בכ-4% ועמד על 633 מיליארד ש"ח לעומת 608 מיליארד ש"ח בשנת 2010. תקציב המדינה בשנת 2011 היה 361 מיליארד שקלים מתוכם 23% שהם 85 מיליארד שקלים הלכו להחזר חובות. לשם השוואה תקציב הביטחון באותה שנה היה 13% שהם 49 מיליארד שקל.
החוב הציבורי הוא אחד מהגורמים הנלקחים בחשבון לפני קביעת תקציב המדינה.
סטרואיד
סטרואידים (Steroids) הם מולקולות המכילות גרעין סטרואידי אשר בנוי מ-4 טבעות פחמניות קבועות (קבוצת ציקלופנטאן-פננטרן cyclopenta[a]phenantrene). הסטרואידים הם סוג של ליפידים עם שלד פחמני, והידוע בהם הוא הכולסטרול. מקורו של סטרואיד זה, וכן של שאר הסטרואידים הוא בתרכובת האורגנית סטרול ומכאן שמם (דהיינו, מכאן התחילית Stero). אל הגרעין הסטרואידי נקשרות קבוצות שונות אשר יכתיבו פעילות שונה.
הסטרואידים הטבעיים כוללים את הורמוני המין הזכריים והנקביים (אנדרוגנים ואסטרוגנים), את ההורמונים של קליפת יותרת הכליה וכן פרוגסטרון, מלחי מרה וסטרולים. כמו כן קיימים סטרואידים סינתטיים למטרות טיפול רפואי. סטרואידים סינתטיים מיוצרים על פי רוב מכולסטרול.
מרבית ההורמונים הסטרואידיים חוצים את ממברנות התאים ומתקשרים לקולטנים תוך-תאיים. זאת בניגוד למרבית ההורמונים האחרים שמתקשרים לקולטנים על גבי הממברנות. אחת הסיבות לכך היא שמתוקף היותם ליפידים, גדל הסיכוי שמולקולות הסטרואידים יתמוססו בממברנת תאי המטרה (אשר היא שומנית בעיקרה), יכנסו אל תוך התא, ויפעלו שם.
אולימפיאקוס
תא דיפלואידי
סמדר שיר
סמדר שיר-סידי (נולדה ב-10 בספטמבר 1957) היא סופרת, עיתונאית, מחזאית ופזמונאית ישראלית. כתבה למעלה מ-400 ספרים.
ביוגרפיה.