הארטלי פועלת למען זכות הקיום של תעשיית סרטי מבוגרים, והייתה אורחת פופולרית בתוכניות טלוויזיה של חדשות ואקטואליה שרצו דוברת רהוטה שהיא גם שחקנית פופולרית לדיונים בנושא. היא הופיעה בתוכנית של "אופרה וינפרי" עם עוד שחקנית פורנו, אונה זי. השתיים ספגו ביקורת קשה מהקהל, הנשי בעיקרו, אך הן לא נסוגו ממסרן, והיו בוטות בתמיכתן בתעשייה. השתיים הביעו התנגדות עזה לשימוש בסמים לא חוקיים בענף.
עבודה במיינסטרים.
הארטלי שיחקה את תפקיד אשתו הבוגדנית של ביל (ויליאם ה. מייסי) בסרט "לילות בוגי "ב-1997, והיא גם הופיעה ב-1996 בסרט הקנדי, "Bubbles Galore". הארטלי גם השתתפה בקליפ מ-1996 של הראפר טופאק שאקור, עבור הסינגל How Do U Want It.
קריירה מאוחרת.
נכון לשנת 2016, הארטלי עדיין פעילה בענף. בנוסף לפורנו יותר מיינסטרים, היא עושה סרטים עם נשים וסרטי בדס"ם, ויש לה סדרת סרטי הדרכה בשם "Nina Hartley's Guide" שמלמדים על מגוון נושאים, החל ממדריכים למתחילים והנחיות בסיסיות לסקס, משחק מקדים, ומין אורלי, ועד לנושאים יותר מתקדמים, כגון מין אנאלי ושליטה. בשנת 2006 היא פרסמה את ספרה הראשון "Nina Hartley's Guide to Total Sex (ivbro)".
בראיון בשנת 2010, היא התלוצצה "בימים אלו אני עובדת עם נשים צעירות יותר מאשר השתלים שלי בחזה."
הארטלי שיחקה את הילרי רודהם קלינטון בסרט "Who's Nailin' Paylin?" שהיה סרט פורנו פרודי על המועמדת דאז לסגן הנשיאות שרה פיילין, עם ליסה אן בתפקיד פיילין.
הארטלי גם השתתפה בסרט התיעודי מ-2010" After Porn Ends," אשר מספר על החיים אחרי קריירת משחק בפורנו.
חיים אישיים.
הארטלי היא ביסקסואלית, ובעבר תיארה את עצמה כאתאיסטית, אך מאוחר יותר תיקנה את זה ל"נאו-פגנית, עם תכונות בודהיסטיות."
הארטלי מכהנת בדירקטוריון אגודת וודהול לחופש מיני, ארגון שמטרתו לאשרר חירות מינית כזכות יסוד אנושית.
בין השנים 1981–2000, הארטלי הייתה ביחסים משולשים עם גבר ואישה. היא נישאה לאותו הגבר ב-1986, והתגרשה ממנו ב-2003.
כיום היא נשואה לאיירה לוין (הידוע גם בשם ארנסט גרין), במאי של סרטי פורנו, בעיקר בתחום הבדס"ם. לפעמים הם עובדים יחד, כמו שבסרט "The Ultimate Guide to Anal Sex for Women," בבימויים של טריסטן טאורמינו וגרין, וכן בסרט "O: the Power of Submission," בבימויו של גרין. בני הזוג מגדירים את עצמם פוליאמורים.
פרסים והכרה.
פרסי AVN.
הארטלי זכתה בפרסים רבים במהלך הקריירה שלה, מארגונים של התעשייה וכן מארגוני אוהדים. פרסיה מהארגון Adult Video News Awards כוללים:
דוד גליקסברג
דוד גליקסברג הוא פרופסור מן המניין, מופקד הקתדרה לדיני מיסים, בפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית. מכהן גם כמנהל המכון למחקרי חקיקה ולמשפט השוואתי ע"ש הרי ומיכאל סאקר, יושב ראש הוועדה האקדמית של המכון למשפט עברי וחבר הועד המנהל של האוניברסיטה העברית. שימש כפרופסור וכחוקר אורח באוניברסיטאות קולומביה, הרווארד וסידני. גליקסברג פרסם עשרות מאמרים וספרים, בישראל ומחוצה לה, חתן פרס חשין למצוינות אקדמית במשפט לשנת 2019.
ביוגרפיה.
גליקסברג, נולד וגדל בנתניה, בנם של מרים וישראל גליקסברג ונכדו של המשורר יעקב רימון. הוא בוגר מדרשית נעם בפרדס חנה וישיבת הר עציון. את התואר הראשון בלימודי המשפטים ולימודיו למסלול הישיר לדוקטורט סיים בהצטיינות יתרה בפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית. עבודת הדוקטורט שלו עסקה בסיווג מחדש של עסקאות לצורך מס. הוא התמחה בבית המשפט העליון אצל ממלא מקום נשיא בית המשפט העליון השופט פרופ' מנחם אלון.
עיקר פעילותו המחקרית של גליקסברג היא בתחום דיני המיסים, כולל: מדיניות מס, מיסוי בינלאומי, רפורמות מס, מיסוי תאגידים ותאגידים מיוחדים, מיסוי בתנאי אינפלציה, מיסוי מלכ"רים, מיסוי הערך המוסף. פרסם מחקרים בתחומים נוספים כמו, משפט אמפירי, אינפלציה, משפט עברי, משפט ציבורי, דמוגרפיה, משפחה ומשפט וספרות.
מחקרו המאוזכר ביותר הוא ספרו "גבולות תכנון המס" העוסק בהיבטים העיוניים, הנורמטיביים והדוקטרינריים של תופעת תכנון המס החוצה גבולות, תרבויות וזמנים. ספר זה הניח את היסודות העיוניים בתחום זה ואלה משמשים, בין היתר, באופן אינטנסיבי ביותר את בתי המשפט. כתב וערך ספרים נוספים בדיני מיסים ובמשפט עברי. בשנת 2021 יצא לאור ספרו "כיצד שופטים מחליטים? - עיונים אמפיריים בפסיקת בית המשפט העליון".
מכהן במערכת כתב העת (International and Comparative Tax Journal (U.S.A מאז שנת 2000. היה חבר מערכת של כתבי העת: Civil Society and the Third Sector in Israel (החל מ-2005), International V.A.T. Monitor (בין 1990-1995), The Israeli Tax Review (בין 1987-1989, 1997-2000). שימש כעורך כתב העת "משפטים" (1982) וכחבר מערכת שלו (1981).
עם הנהגת הליברליזציה בסחר הבינלאומי כיהן כיושב ראש הוועדה המייעצת על פי חוק היטלי סחר ואמצעי הגנה (1996-1991). היה חבר ועדות רבות ובהן הוועדה לרפורמה במיסוי הישיר ("ועדת בן-בסט") (1999-2000).
זכה בפרס חשין למצוינות אקדמית במשפט, Perlman Prize של Harvard. פרס למצוינות של האוניברסיטה העברית ופרס גולדה מאיר.
חיים אישיים.
דוד גליקסברג נשוי לחוה ואב לחמישה.
מפרסומיו האקדמיים.
מספריו.
בעריכתו:
קישורים חיצוניים.
ממאמריו:
וידאו בהבחנה גבוהה
תבליט (פיסוק)
תבליט (יוניקוד U+2022) הוא תו טיפוגרפי המשמש לציון פריט ברשימה.
התבליט משמש בדרך כלל בכתיבה טכנית או מדעית, ליצירת רשימות, בהם אין חשיבות לסדר בין הפריטים בהן.
סימן התבליט יכול להתבטא בצורות שונות, כמו: כוכבית (*), מקף (־), מעלה (°) וכדומה. לדוגמה:
Prandtl number
מריינבד
ניקו צ'אושסקו
ניקו צ'אושסקו (ברומנית: Nicu Ceaușescu; 1 בספטמבר 1951 - 25 בספטמבר 1996) היה פיזיקאי רומני, פוליטיקאי קומוניסטי ובנם של ניקולאה צ'אושסקו ואלנה צ'אושסקו והמיועד לרשת את אביו כמנהיג רומניה הקומוניסטית.
ביוגרפיה.
ניקו צ'אושסקו נולד בבוקרשט, רומניה ולמד בבית הספר התיכון על שם פטרו גרוזה עד שנת 1963, כשעבר ללמוד בבית ספר תיכון מס' 24, שם השלים 12 שנות לימוד. ב-1960 התקבל לתנועת הפיונירים והיה ראש קבוצה. במאי 1966 התקבל לאיחוד הנוער הקומוניסטי ארגון בו הוא התקדם עד לתפקיד הבכיר ביותר.
ניקו למד פיזיקה באוניברסיטת בוקרשט, אך הוריו הועידו אותו לקריירה פוליטית ודאגו לקידומו במסגרת איחוד הנוער ולאחר מכן מונה לאחראי מטעם המפלגה הקומוניסטית הרומנית על אזור סיביו. בנוסף לתפקיד זה הוא היה מ-1982 חבר מחליף בוועד הפועל הפוליטי של המפלגה הקומוניסטית ונציג רמניקו סראט ומזכיר באספה הלאומית הגדולה של רומניה.
בעת המהפכה הרומנית ניקו היה באזור סיביו ונטען שנתן הוראות לירות על מתמרדים. הוא פנה לדודו, גנרל איליה צ'אושסקו, וזה הבטיח לשלוח לו מסוק, שייקח אותו למקום מבטחים, אך המסוק לא הגיע וניקו נסע במכונית, שהעמידה לרשותו ידידה, אל בוקרשט. בכניסה לבוקרשט, שהייתה חסומה, זוהה על ידי חיילים שלקחו אותו למשמר למכונית שלהם. קבוצת אספסוף, שזיהתה אותו, התנפלה עליו ועל החיילים - האספסוף הכה את החיילים ואת ניקו צ'אושסקו ואחד מהם אף דקר אותו בבטנו. הוא נלקח בכוח הזרוע לבניין הטלוויזיה, כדי להציגו כשלל. כעבור כמה שעות ולאחר דימום מפצעו נלקח לבית חולים צבאי, שם נותח ונשאר באשפוז כמה ימים. עם יציאתו מבית החולים נעצר והואשם ברצח עם ובחבלה בכלכלת רומניה. במשפט שנערך לו נמצאו ראיות רק להפרת תקנות בנושא אחזקת נשק חם ותחמושת ועל כך נידון לחמש שנות מאסר. הוא שוחרר מוקדם יותר מסיבות רפואיות, חלה בשחמת הכבד, מחלה ממנה מת לבסוף.
ב-1985, לאחר נישואים בני שנה ושלושה חודשים עם פוליאנה דניאלה לומיניצה, בני הזוג התגרשו, אך נישואיו וגירושיו לא הופיעו בתיק שלו, כי לפי הדרכת אביו, גירושים היו כתם עבור פעיל מפלגתי. גם תאונת הדרכים בה מכוניתו גרמה למות אישה צעירה, לא נרשמה באף מקום, לא במשטרה ולא בתיקי בית המשפט. ניקו התפרסם כאוהב משתאות, נשים והימורים ויש סיפורים רבים על יחסיו עם שחקניות, מתעמלות ונשים יפות אחרות. מכריו מתארים אותו כאדם אינטליגנטי ומשכיל. בזמן המהפכה הוא היה עסוק בשיחות טלפון, שנועדו לפטור את חברי קבוצת הכדורגל המקומית, שהוא היה התומך שלה, מביקורת מכס בחזרתם מחו"ל.
הוריישיו קיין
הוריישיו קיין הוא הדמות הראשית הבדיונית בדרמת הפשע האמריקאית CSI מיאמי, בגילומו של דייוויד קרוזו. הוא ראש המז"פ, בדרגת מפקח במשטרת מיאמי-דייד.
ביוגרפיה של הדמות הבדיונית.
הוריישיו קיין עבד בעבר כבלש במשטרת העיר ניו יורק. אחר כך עבר למיאמי, ועבד כבלש בדרגת מפקח במשטרת מיאמי-דייד. הוא הרג את האיש שרצח את אמא שלו - אבא שלו. ב-1995, בזמן שהיה בתפקיד, הוא נדקר בעת שחקר מקרה בו ילדים היו נעולים בארון, בזמן שהוריהם נרצחו. הרוצח, וולטר רזדן, נטר טינה לקיין, שמר דם מהדקירה, ושימר אותו במשך 10 שנים כדי להפליל את קיין ברצח חברתו, רייצ'ל טרנר.