ביולי 1985 השתתף במופע הרוק הדו-יבשתי "לייב אייד", בו שר, בין השאר, את השיר "Tears Are Not Enough", אותו כתב אדמס למען גיוס כספים לקרן שתסייע לתושבי אתיופיה הסובלים מרעב המוני. שנתיים אחר כך הוציא את האלבום "Into the Fire", שהיה האלבום האחרון בו כל השירים נכתבו במשותף על ידי אדמס וואלאס.
שנות התשעים.
עיקר הצלחתו של אדמס בעשור זה הגיעה משירי נושא לסרטי קולנוע. ביוני 1991 יצא לחנויות הסינגל "(Everything I Do) I Do It for You", שהיה שיר הנושא של שובר הקופות "". הסינגל זכה להצלחה פנומנלית ברחבי העולם, ובמיוחד בבריטניה, שם שהה במקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי במשך 16 שבועות רצופים (יולי-אוקטובר 1991), ובכך שבר את שיא השהייה הרצופה במקום הראשון במצעד הבריטי. בנוסף, קיבל אדמס את פרס גראמי על השיר, בקטגוריית שיר הנושא הטוב ביותר מסרט קולנוע.
הצלחת השיר הביאה גם להצלחה רבה של האלבום ממנו נלקח, "Waking Up the Neighbours", שיצא בספטמבר 1991 וקיבל ארבעה אלבומי פלטינה בארצות הברית, וכמו כן, הגיע למקום הראשון בבריטניה.
לאחר מכן כתב את שיר הנושא של הסרט "שלושת המוסקטרים" (1993), "All for Love", אותו שר יחד עם סטינג ורוד סטיוארט. הסינגל הגיע למקום הראשון הן בארצות הברית והן בבריטניה. ב־1995 הגיע להיט נוסף שלו למקום הראשון בארצות הברית, "Have You Ever Really Loved a Woman?", שהיה שיר הנושא של הסרט "דון חואן דה מרקו" (בכיכובו של ג'וני דפ). שנה אחר כך שר עם ברברה סטרייסנד את שיר הנושא של סרטה "שתי פנים למראה", הנקרא "I Finally Found Someone", אשר הביא לו מועמדות שנייה רצופה לפרס האוסקר, בקטגוריית שיר הנושא הטוב ביותר. הסינגל הגיע ל- TOP 10 במצעד האמריקני, כמו גם במצעד הבריטי. אותה שנה שר גם את שיר הנושא של סרטו של פרנסיס פורד קופולה, "ג'ק", הנקרא "Star".
בנובמבר 1993 הוציא אלבום אוסף מצליח בשם "So Far So Good", אשר כלל את כל להיטיו הגדולים, לצד שיר חדש (שהפך להיות להיט גדול בפני עצמו) - "Please Forgive Me", אשר הגיע למקום השני במצעד הבריטי. האלבום קיבל חמישה אלבומי פלטינה בארצות הברית והגיע למקום הראשון בבריטניה. מאז חלפו שלוש שנים עד אשר הוציא אדמס אלבום אולפן חדש, הנקרא "18 til I Die", בו ניסה לרענן במעט את סגנונו המוזיקלי, מאמן רוק לאמן של רוק-פופ. הדבר בלט היטב ב־1999, כששר את הדואט המצליח, "When You're Gone", לצד זמרת הספייס גירלס, מלאני סי, במטרה להישאר אקטואלי ולהצליח מסחרית. השיר נכלל באלבומו "On a Day Like Today", שיצא באוקטובר 1998 שהיה לכישלון מסחרי. שנה וחצי אחר כך המשיך את הקו המוזיקלי הזה, כששר עם די.ג'יי צ'יקיין את להיט המועדונים "Don't Give Up", שהיה שיר פופ-דאנס לכל דבר, ושהגיע למקום הראשון במצעד הבריטי, לראשונה מאז "(Everything I Do) I Do It for You".
שנות האלפיים.
לאחר שנתיים של הפסקה מהקלטות חזר אדמס, בשנת 2002, אל החיבור בין המוזיקה לקולנוע, כשכתב ביחד עם הנס צימר את השירים לפסקול סרט האנימציה "סוס פרא", ובראשם הלהיט "Here I Am", שהגיע למקום החמישי במצעד הבריטי, עליו גם קיבל מועמדות לפרס גלובוס הזהב. ארבע שנים אחר כך קיבל מועמדות נוספת ל"גלובוס הזהב" על שיר הנושא של הסרט "בובי", "Never Gonna Break My Faith".
באוקטובר 2004 יצא לחנויות התקליטים אלבום האולפן הראשון של אדמס מזה 6 שנים, הנקרא "Room Service". באלבום זה שב אדמס לשורשיו הרוקיסטים, והשירים באלבום הם בסגנון רוק בלבד. האלבום נכשל מסחרית בארצות הברית, אך זכה להצלחה באירופה (מקום ראשון במצעד האלבומים האירופאי).
לציון 25 שנות קריירה הוציא אדמס באוקטובר 2005 את אלבום האוסף המקיף "Anthology" (בסגנון The Beatles Anthology), שכלל שלושה דיסקים: שני דיסקים הכוללים להיטים של אדמס בין השנים 1980–2005 ודיסק שלישי שהוא אלבום הופעה משנת 2005. בנוסף, שר את שיר הנושא של קומדיית המצבים "Stacked", בה כיכבה פמלה אנדרסון.
ב-29 בינואר 2006 קיים אדמס הופעה היסטורית בקראצ'י שבפקיסטן, ובכך היה לאמן המערבי הראשון המופיע במדינה מוסלמית זו.
ב-23 במרץ 2008 יצא לאור אלבום האולפן שלו, 11, כמספר אלבומי האולפן שלו עד אז. בשנת 2011 תרם את קולו לסרט האמריקאי-דרום אפריקאי "חבר על ארבע".
ב-2 באוקטובר 2015 יצא לאור אלבום האולפן Get Up. כחלק מסיבוב ההופעות לקידום האלבום, הגיע אדמס לסדרה של שלושה מופעים בישראל בדצמבר 2017, שניים בהיכל מנורה מבטחים בתל אביב ואחד בפיס ארנה ירושלים.
קריירת הצילום.
תצלומיו של אדמס פורסמו במגזיני צילום נחשבים, כדוגמת "ווג" ו-"Vanity Fair". ב-1 ביוני 2005 פרסם את ספר התמונות הראשון שלו, הנקרא "American Women", יחד עם מעצב האופנה קלווין קליין. בין המקומות בהם התקיימו תערוכות לצילומיו של אדמס נמנים: המוזיאון המלכותי של אונטריו (1999) ו"בית קנדה" (2005), וכמו כן קיים תערוכות גם בערים רומא, פריז, וינה וקלן (גרמניה).
פעלתנות חברתית.
רוב פעילותו הפילנתרופית של אדמס נעשית דרך הקרן שלו, "קרן בריאן אדמס", ששואפת לקדם את החינוך ואת אפשרויות הלמידה עבור ילדים וצעירים ברחבי העולם.
אדמס הוא טבעוני החל משנת 1989 ותומך בפרויקטים רבים של ארגון PETA.
דיוגנס לארטיוס
דיוגנס לארטיוס (ביוונית: Διογένης ὁ Λαέρτιος) היה ביוגרף יווני בן המחצית הראשונה של המאה השלישית לספירה.
אין אנו יודעים דבר על קורות חייו של דיוגנס לארטיוס. על פי שמו, יש סבורים שמוצאו מן העיר לארטה שבקיליקיה (כיום בדרום טורקיה). על פי כתביו ניתן לשער שהוא חי במחצית הראשונה של המאה השלישית לספירה.
יצירתו.
יצירתו החשובה, "חייהם ודעותיהם של פילוסופים מפורסמים", שנכתבה ביוונית, כוללת ביוגרפיה של 82 פילוסופים קלאסיים יוונים מתאלס ועד אפיקורוס, ותיאור השקפותיהם הפילוסופיות. ספר זה מהווה סיכום של דעות ושל לקטי קטעים מכתביהם של ביוגרפים עתיקים, ובהם דיודס ממגנסיה ופאבורינוס.
ביצירה זו דיוגנס לארטיוס מתחיל בתיאור קורות חייו של כל פילוסוף - תיאור המלווה במעשיות רבות. התורות הפילוסופיות השונות ניתנות בקווים כלליים, לפעמים תוך חוסר עקביות. אולם, יצירה זו מהווה מקור לידע שלא ניתן להשיגו מן המקורות האחרים שבידינו. לשם דוגמה: הודות לספרו זה של דיוגנס לארטיוס יש בידינו אמרות ומכתבים של אפיקורוס. במסתו "על ספרים" (ספר 2 פרק 10) מישל דה מונטן כתב: "אני מצר על כך שיש לנו לארטיוס אחד ולא שנים עשר, ועל כך שלא הרחיב בדבריו".
דיוגנס לארטיוס חילק את הפילוסופים היוונים לשני זרמים: האיוני והאיטלקי. שבעה הספרים הראשונים של יצירתו זו מוקדשים לזרם האיוני, ושלושת האחרונים - לזרם האיטלקי. הזרם האיוני מתחיל בפילוסוף אנכסימנדרוס. לאחר סוקרטס, המחבר סיווג את הפילוסופים לשלושה ענפים:
תוכן החיבור.
ספר א: פרולוג, תאלס, סולון, כילון איש ספרטה, פיטאקוס איש מיטילנה, ביאס, קלאובולוס איש לינדוס, פריאנדרוס, אנכארסיס, מיסון, אפימנידס, פרקידס.
ספר ב: אנכסימנדרוס, אנכסימנס, אנכסגורס, ארכלאוס, סוקרטס, קסנופון, אסכינס, אריסטיפוס, פיידון, אוקלידס, סטילפו, קריטון, סימון, גלאוקון, סימיאס, קבס, מנדמוס.
ספר ג: אפלטון.
ספר ד: ספאוסיפוס, קסנוקרטס, פולמון מאתונה, קראטס, קראנטור, ארקסילאוס, ביון, לאקידס, קרנאדס, קליטומאכוס.
ספר ה: אריסטוטלס, תאופרסטוס, סטראטו, ליקון, דמטריוס מפלרום, הרקלידס.
ספר ו: אנטיסתנס, דיוגנס, מונימוס, אונסיקריטוס, קראטס, מטרוקלס, היפרכיה, מניפוס, מנדמוס.
ספר ז: זנון מקיטיון, אריסטון, הרילוס, דיוניסיוס, קלאנתס, ספאירוס, כריסיפוס.
ספר ח: פיתאגורס, אמפדוקלס, אפיכרמוס, ארכיטס, אלכאיון, היפאסוס, פילולאוס, אאודוקסוס.
ספר ט: הרקליטוס, קסנופאנס, פרמנידס, מליסוס, זנון מאליאה, לוקיפוס, דמוקריטוס, פרותגורס, דיוגנס איש אפולוניה, אנקסארכוס, פירון, טימון.
ספר י: אפיקורוס.
דיוגנס לארטיוס עסק גם בשירה, אך חרוזיו לא זכו באותה מידה של הצלחה.
דיוגנס על היהודים.
דיוגנס טען בספרו כי יש המייחסים את מוצא היהודים למאגי (חסידי הזורואסטריות).
ב"חיי סוקרטס" מצטט דיוגנס את יוסטוס איש טבריה כמקור סמכות לידיעה מפוקפקת הקשורה להתערבות אפלטון במשפטו של מורו, ואף מציין את שמו של הספר של יוסטוס: "הזֵר" או "עטרת הראש".
זוהי ההתייחסות היחידה ליוסטוס על ידי סופר פגאני ודיוגנס אינו מציין שיוסטוס היה יהודי.
גנב האופניים
אקוויטיין
הגבינה והתולעים
הגבינה והתולעים: עולמו של טוחן בן המאה השש-עשרה הוא ספר עיון המבוסס על מציאות היסטורית, שכתב ההיסטוריון האיטלקי קרלו גינצבורג. הספר יצא לאור באיטלקית בשנת 1976, תורגם מאיטלקית לעברית על ידי אורה איל בשנת 2005, בהוצאת כרמל.
בספר מתאר גינצבורג את סיפורו של אדם בשם מנוקיו (דומניקו סקנדלה), שחי במאה ה-16, ונדון למוות על ידי בית המשפט של האינקוויזיציה. תיאור הסיפור האישי וניתוחו בא בעקבות רישומים מדויקים אודותיו מפרוטוקולי בית המשפט של האינקוויזיציה, שנשמרו בארכיון בעיר אודינה באיטליה.
הגבינה, התולעים, ואלוהים: פרטי העלילה.
לפי תיעוד משפטו של מנוקיו, הוא נאשם בכך שטען כנגד המוסכמות הדתיות באותה תקופה, נגד עליונות האדם על בעלי החי והחומר, ונגד עליונות האלוהים על האדם.
בין ציטוטיו, שהיו מהפכניים לאותה תקופה, אומר מנוקיו: "(לפני הבריאה) הכול היה כאוס, כלומר אדמה, אוויר, מים ואש ביחד; ומהמסה הזאת נוצר גוש, בדיוק כמו שגבינה מתגבשת בחלב, ובתוך זה התהוו תולעים, והם היו המלאכים, ובין המלאכים הרבים האלה היה גם אלוהים שנוצר גם הוא מהגוש באותו זמן".