1935, עיירה קטנה באלבמה. תושבי העיירה מתכנסים בכנסייה לתפילת אשכבה למרי פנוויק. בקהל נמצאים בנה קולין בן ה-11 ואביו יוג'ין (סקוט וילסון). האב לא יכול לשאת את הצער ומביא את קולין לבית טאלבו בו מתגוררות שתי בני דודות שלו ורינה (סיסי ספייסק) ואחותה הגדולה דולי (פייפר לורי), שתיהן רווקת מבוגרות. כן מתגוררת איתן המשרתת האפרו-אמריקאית קתרין (נל קרטר). כעבור מספר ימים נהרג האב בנפילה מצוק תוך כדי נסיעה (התאבדות?)
ורינה היא האשה העשירה בעיירה, יש לה חנויות, בית מלון (עם "סוויטה נשיאותית") תחנת דלק ועוד. היא חמורת סבר וקמצנית. אחותה הגדולה דולי היא יותר עדינה ושברירית. אליה מתחברים קולין הנער (אדוארד פרלונג) וקתרין. היא לוקחת אותם לשדות ומלמדת את קולין להאזין למגינת הרוח בין העשבים כמו נבל. היא לוקחת אותם לעץ אזדרכת עליו יש בית עץ קטן.
טיפוסים נוספים בעיירה הם השופט הקשיש צ'רלי קול (וולטר מתאו) שפרש לגמלאות, מחזר אחרי דולי ומבלה זמן רב בשיחות עם הספר עמוס (רודי מקדואל) שיודע על כל הרכילויות בעיירה. לעיירה מגיעה גם מטיפה אוונגליסטית בשם האחות איידה (מרי סטינבורגן) עם 15 ילדים מגברים שונים אתם לא התחתנה. הכומר בטלר (צ'ארלס דרנינג) בעזרת השריף (ג'ון דון בייקר) דואג לסילוקה מהעיירה.
חבריו הקרובים של קולין הם ריילי הנדרסון (שון פטריק פלנרי) וחברתו מוד (מיה קירשנר).
דולי יודעת לרקוח תרופה לחיזוק מכל מיני פרחים ועשבים שרק היא יודעת. ורינה רוצה לעשות מזה עסק, נוסעת לשיקגו ומביאה משם את ד"ר מוריס ריץ (ג'ק למון) שמוכן להשקיע ולתמוך בפרסום התרופה רק אם דולי תגלה את הנוסחה. דולי מסרבת וזה מעורר ריב גדול עם אחותה שבסופו בורחים קולין דולי ורודי לשדות ומסתתרים בבית על העץ. ד"ר ריץ עוזב את העיירה לא לפני שהוא מרוקן את הכספת של ורינה.
כל העיירה מחפשת אחריהם ולבסוף הם מגיעים לעץ השריף מנסה לעלות אך נהדף. לבסוף נסוגים אנשי העיירה. השופט קול נשאר עם דולי, מציע לה נישואים והיא מסכימה.
ורינה מקבלת זאת קשה ומטיחה האשמות בפני אחותה שלבסוף מחליטה להישאר איתה.
לבסוף דולי מתה, ריילי ומוד מתחתנים וקולין נפרד מידידיו ועוזב את העיירה בדרכו למקומות חדשים אבל כל הזמן זוכר את העיירה את דולי ואת קולות נבל העשב שתרמו להצלחתו כסופר.
טימופיי מרגאסוב
טימופיי מרגאסוב (ברוסית: Тимофе́й Вячесла́вович Марга́сов; נולד ב-12 ביוני 1992 בטוליאטי שברוסיה) הוא כדורגלן רוסי המשחק בעמדת המגן, זכה שלוש פעמיים בגביע רוסיה בכדורגל, כל פעם במועדון אחר.
קריירת מועדונים.
טימופיי מרגאסוב התחיל לשחק כדורגל במועדון נוער בעיר הולדותו ואחר כך עלה לקבוצה בוגרת. בשנת 2012 הוא חתם חוזה עם יניסיי ובשנת 2013 עם מעבר לרוסטב החל לשחק בליגה העליונה הרוסית. לקראת עונת 2014/15 הוא הושאל לסיביר נובוסיבירסק. לאחר שנה הוא עבר לקריליה סובייטוב סמרה וממנה ללוקומוטיב מוסקבה. בהיותו חתום בלוקומוטיב הוא הושאל לטוסנו ואחר כך לסוצ'י. בשנת 2020 הוא נמכר לסוצ'י והמשיך לשחק עבור המועדון.
טימופיי מרגאסוב זכה מספר פעמים בגביע רוסיה בכדורגל - בעונת 2013/14 עם רוסטב, בשנת 2016/17 עם לוקומוטיב מוסקבה ובעונת 107/18 עם טוסנו.
נבחרת לאומית.
בשנת 2014 מרגאסוב שיחק פעמיים עבור נבחרת רוסיה בכדורגל עד גיל 21.
קז'ימייז' סטברובסקי
קז'ימייז' סטברובסקי (בפולנית: Kazimierz Stabrowski; 21 בנובמבר 1869 – 10 ביוני 1929) היה צייר פולני, ומנהל האקדמיה לאמנויות יפות בוורשה. הוא ייסד גם את הלשכות הראשונות של החברה התאוסופית בפולין.
ביוגרפיה.
קז'ימייז' סטברובסקי הגיע ממשפחת בעלי אדמות פולנית. אביו אנטוני היה איש צבא בצבא הרוסי ואמו סופיה פילצקיס באה ממשפחה פולנית עשירה.
בשנים 1880 עד 1887 סיים את לימודיו בביאליסטוק, ולאחר מכן למד באקדמיה הקיסרית לאמנויות בסנט פטרסבורג, שם לימד אותו פאבל צ'יסטיאקוב, לימים (משנת 1895) בסדנא של איליה רפין. באקדמיה הוא צבר מגעים עם ציירים פולנים רבים, בין היתר עם פרדיננד רוסצ'יץ', קז'ימייז' וסילקובסקי, הנריק וייסנהוף וסטניסלב בוהוש-סיסטרנצ'ביץ', כמו גם עם ציירים רוסים.
בשנת 1893 הוא נסע למזרח, ביירות וארץ ישראל, ביקר באודסה, באיסטנבול, ביוון ובמצרים. במהלך מסעו הוא יצר תיק עבודות, והכין גם את ציור הדיפלומה שלו מחמד במדבר (הבריחה ממכה) שעשה במהלך מסעותיו. בשנים 1897 עד 1898 הוא המשיך את לימודיו באקדמיה ז'וליאן בצרפת שם הוא פגש ציירים ונחשף לתנועות האמנותיות של האימפרסיוניזם והפוביזם. בפריז התעניין גם בפילוסופיה של אנרי ברגסון. לאחר שחזר לסנט פטרסבורג, הוא השתלב בחיי האמנים במקום, ויצר יצירות רבות שהציג בין היתר בפריז (ביריד העולמי בשנת 1900), מינכן (1901), ונציה (1903).
בשנת 1902 התחתן עם ג'וליה יאניסשבסקה, הפסלת, אותה הכיר באקדמיה הקיסרית לאמנויות בסנט פטרסבורג. משנת 1902 הוא היה חבר ב"אגודת שטוקה" של אמנים פולנים. בשנת 1903 עבר להתגורר בוורשה, שם עסק בארגון והוראה. יחד עם קונרד קריז'נובסקי הפעיל בית ספר פרטי לאומנויות.
הוא הוביל לפתיחתו מחדש של בית הספר לאומנויות יפות בוורשה לאחר מרד ינואר. בית הספר נפתח ב -19 במרץ 1904. קז'ימייז' סטברובסקי הפך למנהל הראשון של בית הספר, ומילא תפקיד זה בשנת 1909. עקב סכסוך עם המועצה הפדגוגית הוא התפטר מהתפקיד. באותה תקופה הוא היה למעשה הדמות המובילה בחברה התיאוסופית בפולין, והקים שם את הלשכות התיאוסופיות הראשונות.
השנים 1909 עד 1913 סימנו את תקופת מסעותיו החדשים, בין היתר לצרפת, גרמניה, שוודיה, ספרד, איטליה והאיים הקנריים. את חודשי הקיץ בילה עם משפחתו באחוזת לוזנבה, לטביה. הוא ביקר לעיתים קרובות בליטא והיה פעיל בארגון תערוכות האמנות הראשונות שם.
לאחר מלחמת העולם הראשונה עבר לסנט פטרסבורג, אך בשנת 1918 חזר לוורשה.
בשנות ה-20 של המאה ה-20 הוא נסע שוב למצוא נושאים אמנותיים חדשים ליוון, טורקיה, מרוקו, בוסניה, שוודיה ונורווגיה.
בשנת 1922 הוא הקים את קבוצת האמנים Sursum Corda.
הוא נפטר בשנת 1929, נקבר בבית העלמין בפובאצקי.
הנחיות פרקליט המדינה
הנחיות פרקליט המדינה הן הנחיות שמפרסם פרקליט המדינה ומנחות את עובדי פרקליטות המדינה ביישומן של הוראות חוקי מדינת ישראל. ההנחיות באות להוסיף על הנחיות היועץ המשפטי לממשלה ויש לקראן בכפוף להנחיות אלה. פרסומן של ההנחיות החל בתחילת המאה ה-21, והן מתעדכנות בהתמדה, בהתאם לשינויי החוק והפסיקה.
כיוון שפרקליטות המדינה משמשת גורם מלווה ומייעץ למשטרת ישראל בפלילים, משפיעות ההנחיות גם על מדיניות המשטרה. דוגמה לקביעת מדיניות שכזו על ידי פרקליט המדינה היא הנחיה 2.5 של הפרקליטות, הקובעת את "מדיניות התביעה, בהעמדה לדין של עד תביעה או מתלונן שחזר בו במשפט מעדותו במשטרה", ומיושמת על ידי המשטרה לפי ההוראה המעשית שמספרה 30.300.226.
דוגמה נוספת היא הנחיה מס' 14.13 – הקלטת חקירה על ידי נחקר, שניתנה ב-2013 ובוטלה ב-2016. ההנחיה הפכה את ההיתר החוקי של אדם להקליט שיחה בה הוא משתתף, לאיסור כשמדובר בהקלטת חקירתו במשטרה, עקב הגדרת המעשה כמנוגד, לכאורה, לסעיף 3 לחוק האזנת סתר, לפיו .
על פי אתר האינטרנט של פרקליטות המדינה:
דוגמה: ההנחיות בעניין מדיניות העמדה לדין וענישה בעבירה של חדירה לחומר מחשב, מוצגים הנושאים הבאים:
דוזנברג מודל J
דוזנברג מודל J (באנגלית: Duesenberg Model J, קרויה גם: Duesenberg J) היא מכונית סלון מפוארת בסגנון "Touring" , שיוצרה במספר תצורות מתוצרת יצרנית מכוניות המרוץ ומכוניות הפאר Duesenberg Automobile &amp; Motors Company, Inc אשר יוצרה בין השנים 1928–1937 בארצות הברית.
פרס פינס לגרפיקה ישראלית
אורן אדום
אורן אדום (שם מדעי: "Pinus densiflora") הוא מין עץ ירוק-עד ממשפחת האורניים.
תכונות.
זהו עץ ירוק-עד. האורן האדום נקרא כך בשל הצבע האדום החזק של קליפתו. האורן האדום דומה מאוד לאורן שחור, אך עליו דקים מעט ורכים, והוא אינו דוקרני למגע כמו האורן השחור. לכן, בניגוד לאורן השחור המכונה "אורן זכר", לעיתים מכנים אותו "אורן נקבה". כאשר האורן האדום גדל קליפתו מתקלפת.
הקליפה חומה-אדמדמה, וכשמגרדים אותה, היא מייצרת מיץ דביק שלימים הופך למסה צהובה בהירה. העלים הם בצורת מחטים וארוזים בזוגות, ובבסיסם קשקשים דמויי נדן אפורים. לעלים יש ריח של זפת. הפרי הוא סגלגל, באורך 4–5 ס"מ, ומבשיל בשנה לאחר הפריחה. קשקשי הזרעים על הפרי הם בצורת טריז ובתוכם שני זרעים עם כנפיים ארוכות. ביום בהיר, הפרי פותח את קשקשי הזרעים ומפזר את הזרעים.
האורן האדום מעדיף מקום שטוף שמש וגדל לאט בשנים הראשונות לאחר הזריעה, אך לאחר מכן גדל במהירות.
תפוצה.
תפוצת האורן האדום היא התפוצה הגדולה ביותר מבין עצי האורן היפניים, ובמצבו הטבעי הוא נפוץ באי הראשי של יפן, שיקוקו, קיושו, בחצי האי הקוריאני, צפון מזרח סין וכו'. הוא גם גדל בדרום הוקאידו. אף על פי שהוא נמצא לעיתים קרובות באזורים חמים, הוא יכול לעמוד באקלים קר בהרבה מאשר אורן שחור. בעוד שאורן שחור הוא בעל עמידות גאות חזקה וגדל הרבה ליד קו החוף, האורן האדום נמצא דווקא בפנים הארץ וגדל בהרים.
האורן האדום, הוא עץ שטוף שמש המעדיף מקומות בהירים ויכול לעמוד באדמות עקרות. זהו צמח חלוצי טיפוסי שאינו יכול להשאיר צאצאים ביער קוטבי.
שימוש.
מכיוון שקל לשלוט בצורת העץ, הוא מעובד כעץ גן ומשמש גם כבונסאי.
החומר מכיל שומן אורן רב, ויש לו הצתה טובה וחום חזק. לכן, משתמשים בו רבות להסקה. גם כעת, לאחר שמשתמשים בעיקר בדלקים מאובנים, האורן האדום עדיין משמש לעצי הסקה.