יצירה תזמורתית אינסטרומנטלית אשר היווה את ההיכרות עם צד 2 התזמורתי של אלבום הפסקול של הסרט שיצא בשנת 1969. היצירה, כמו עם האחרים בסרט, מותאמת לוויזואליה התוססת של הסרט.
Sea of Time.
קטע אינסטרומנטלי הנכלל בצד השני של אלבום הפסקול. היצירה משמעותית בין רצועות התזמורת, מכיוון שהיא כוללת מכשור קלאסי הודי. הוא נפתח בטנפורה ומנגינה מפותלת הדומה לזו של ג'ורג' האריסון "Within You Without You", מתוך אלבומם של הביטלס Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band.
היצירה, כמו עם האחרים בסרט, מותאמת לוויזואליות התוססת של הסרט, ולכן מכילה חידוש צלילים, אפקטים והתנסות מוזיקלית המובנת יותר כאשר היא משויכת לחזות זו עבור חלקם.
בגרסאות LP אמריקאיות לאלבום, "Sea of Time" הוצמד עם "Sea of Holes" כקטע יחיד שכותרתו "Medley: Sea of Time &amp; Sea of Holes" ואילו בכל שאר הגרסאות הן נחשבות רצועות נפרדות.
Sea of Holes.
קטע תזמורתי אינסטרומנטלי אשר היה הרצועה השלישי בצד 2 של התזמורת של אלבום הפסקול של הסרט. היצירה כוללת צליל של נבל המושמע לאחור. רעיון זה עלה לראשונה על מרטין בעת עיבוד השיר "Sea of Monsters".
Sea of Monsters.
יצירה תזמורתית אינסטרומנטלית בניצוחו והלחנתו של ג'ורג' מרטין לסרט צוללת צהובה והיה הקטע הרביעי בצד השני של התזמורת של אלבום הפסקול של הסרט מאת הביטלס, שיצא בשנת 1969. היצירה, יחד עם שאר יצירות הסרט, נקשרה לוויזואליה של הסרט. מרטין שילב, יחד עם האפקטים האחרים, קטע מתוך האוויר של באך על סולם G לקראת סוף היצירה.
March of the Meanies.
יצירה תזמורתית אינסטרומנטלית באשר הייתה הקטע החמישי בצד השני של אלבום הפסקול של הסרט על ידי הביטלס, שיצא בשנת 1969. המנגינה בנויה על קצב מתעקש, מונע בתחילה על ידי מרימבה, שעליו מיתרים המנגנים קטעים מלודיים חריפים.
Pepperland Laid Waste.
יצירה תזמורתית אינסטרומנטלית אשר הייתה הרצועה השישית בצד השני של התזמורת של אלבום הפסקול של הסרט שיצא בשנת 1969. בסרט, פפרלנד הוא מקום המיושב על ידי חובבי מוזיקה ויופי. האנטגוניסטים של הסרט, הכחולים, שונאים מוזיקה ויופי. הם תוקפים את פפרלנד, הורסים את יופייה של הארץ יחד עם הקפאת התושבים.
Yellow Submarine in Pepperland.
יצירה תזמורתית אינסטרומנטלית אשר הייתה לרצועה האחרונה בצד השני ובאלבום. הלחן חתום כ"לנון-מקרטני".
רשימת רצועות.
צד ראשון.
כל השירים נכתבו על ידי לנון ומקרטני, למעט אם צוין אחרת:
צד שני.
כל השירים נכתבו ותוזמרו על ידי ג'ורג' מרטין, למעט אם צוין אחרת:
אברהם עילם-אמזלג
אברהם (אבי) עילם-אמזלג (נולד ב-28 בספטמבר 1941) הוא מוזיקאי, חלילן, מלחין, מוזיקולוג, אתנומוזיקולוג ומנצח ישראלי.
ביוגרפיה.
אמזלג נולד בקזבלנקה, מרוקו ועלה ארצה ללא משפחתו בשנת 1952. הוא למד במדרשה הממלכתית למחנכים למוזיקה בתל אביב ובאקדמיה למוזיקה על שם רובין בתל אביב. נגינה בחליל למד אצל אורי טפליץ והלחנה אצל לאון שידלובסקי.
את עבודת הדוקטורט שלו כתב בהנחיית פרופסור אמנון שילוח בנושא "התפיסה המלודית בשירת הבקשות של יהודי מרוקו" וקיבל תואר דוקטור בשנת 1986. כיום מרצה בתחומי פולקלור ומוזיקולוגיה באוניברסיטאות בארץ.
סגנונו המוזיקלי של אמזלג-עילם מאחד מסורות מזרחיות עם שיטות מערביות. בשנת 1994 הוזמן לסייע בהקמת התזמורת האנדלוסית הישראלית ולנצח עליה. מתפקידו זה פרש בעונה התשיעית של התזמורת כאשר יצא לגמלאות.
אברהם אמזלג (עילם) שימש כמרצה למוזיקולוגיה בחוג למוזיקה באוניברסיטת חיפה.. עילם-אמזלג מתגורר בקליפורניה.
מונטגומרי קליפט
אדוארד מונטגומרי קליפט (באנגלית: Edward Montgomery Clift; 17 באוקטובר 1920 – 23 ביולי 1966) היה שחקן קולנוע אמריקאי שהיה מועמד לארבעה פרסי אוסקר, הידוע בזכות אישיותו הקולנועית המיוסרת ותפקידי האופי ששיחק במהלך קריירת משחק מגוונת שנקטעה בשיאה, בשל מותו בגיל 45.
ילדות ונעורים.
קליפט נולד בעיר אומהה שבנברסקה, לאתל פוג וויליאם ברוקס קליפט, בנקאי אמיד עם שורשים בדרום ארצות הברית. לקליפט אחות תאומה בשם רוברטה, ואח גדול. כבר בגיל 13 התגלה כישרונו הבימתי, ובמשך 10 שנים הופיע כנער על במות ברודוויי בטרם הגיע להוליווד.
הקריירה הקולנועית.
הופעת הבכורה של קליפט בהוליווד הייתה בסרט "נהר אדום" (1948) בבימויו של הווארד הוקס בו כיכב ג'ון ויין. כבר בסרט זה שיחק דמות מורכבת, של בן המתעמת עם אביו, ודמותו המורכבת, והמיוסרת במידת מה, עמדה בניגוד לתכונות הקשוחות והגבריות אותן סימל ג'ון ויין. דמות מיוסרת זו תלווה אותו לאורך הקריירה הקולנועית שלו.
עוד באותה שנה היה מועמד לפרס האוסקר לשחקן הטוב ביותר על תפקידו בדרמת המלחמה "החיפוש" משנת 1948, שהוקרן בישראל בשם "איה בני", בבימויו פרד זינמן. דמותו של קליפט נראתה כאידיאלית לדמות הגברית החדשה שלאחר מלחמת העולם השנייה – רגיש, מתוח ויפהפה. דמות זו הביאה לכיכובו בסרטים רבים בתקופה זו, ולהפיכתו לכוכב הוליוודי מוביל. "בת זוגו" הרומנטית בסרטים הייתה אליזבת טיילור, בסרטים כ"מקום תחת השמש" (1951), שהביא לו מועמדות נוספת לפרס האוסקר. גם דמותו בסרט זה היא דמות מיוסרת ולה צד אפל. הסרט, המבוסס על סיפורו של תיאודור דרייזר, אינו מסתיים בסוף טוב הוליוודי טיפוסי.
בשנות ה-50 שיחק בסרטים שוברי קופות כ"מעתה ועד עולם" (1953) ובדרמת המתח של אלפרד היצ'קוק "אני מתוודה" (1953). עניין מיוחד היה בהופעתו בתפקיד היהודי האמריקני נוח אקרמן, הנלחם נגד הנאצים במלחמת העולם השנייה, בדרמה "כפירי אריות" (1958) על פי ספרו של אירווין שו. הסרט עורר עניין רב כשהוקרן, בשל העובדה שהציג דמויות של גרמנים כבני אדם, ולא כרשעים מוחלטים. בין היתר שיחק בסרט מרלון ברנדו, אשר צבע את שערו לבלונד על מנת לגלם קצין גרמני.
הקריירות של קליפט וברנדו התחילו מנקודת התחלה דומה, וזמן מה היו ידועים בהוליווד כ"תאומי אבקת הזהב" בשל עלייתם המהירה למעמד של כוכבים. קליפט דחה, על פי השמועה, את התפקידים הראשיים בסרט "שדרות סאנסט". הוא נהג לברור היטב את תפקידיו, ושיחק בסרטי איכות כסרטו של ויטוריו דה סיקה "תחנה סופית" (Stazione Termini). באמצע שנות החמישים לקח הפסקה בת 3 שנים מקריירת המשחק.
תאונת מכונית.
ב-12 במאי 1956, בעת הסרטת "ארץ עץ הגשם", לאחר שעזב מסיבה בביתה של הכוכבת אליזבת טיילור, התנגש קליפט עם מכוניתו בעץ. טיילור ובעלה דאז מייקל וילדינג שמעו את קול ההתנגשות, הגיעו למקום והצילו את חייו. קליפט נאלץ לעבור ניתוח פלסטי לשחזור פניו (על אף שאפו השבור נותר פגום), אך אחרי שבועות ספורים חזר לשחק. בסרט ניתן להבחין היטב בשינוי בפניו של קליפט לאחר התאונה. התאונה הביאה להתמכרותו של קליפט לאלכוהול ולמשככי כאבים, ולהידרדרות במצב בריאותו.
לאחר התאונה.
בשנת 1960 כיכב קליפט לצד לי רמיק בסרטו של איליה קאזאן "נהר פראי", דרמה חברתית וסיפור אהבה על מהנדס המגיע לתכנן את הצפתו של עמק בטנסי בזמן השפל הגדול, ומתאהב באישה הנחושה להישאר בעמק ויהי מה. תפקיד זה נחשב לאחד הטובים שבתפקידיו.
את המועמדות האחרונה לפרס האוסקר קיבל קליפט על תפקידו ב"משפטי נירנברג" (1961), שם שיחק את דמותו המיוסרת של עד התביעה, רודולף פיטרסן, קורבן למדיניות העיקור הכפוי של הנאצים. על אף שתפקידו קיבל זמן מסך של דקות ספורות, הופעתו של קליפט בולטת אל מול הופעתם של כוכבים כברט לנקסטר, ספנסר טרייסי ומקסימיליאן של.
כן הופיע בשנת 1961 בסרט "יוצאי הדופן" לצדם של מרילין מונרו, וקלארק גייבל, שהיה זה סרטם האחרון. מונרו, שסבלה אף היא מבעיות רגשיות, והייתה על סף ההתאבדות, תיארה את קליפט כ"אדם היחיד על הסט שמצבו גרוע משלי".
מותו.
בשנת 1966 מת קליפט מסיבוכים שנגרמו מהתמכרותו לסמים ולאלכוהול. בן זוגו באותה התקופה, לורנצו ג’יימס, מצא אותו מת במיטה לאחר שנפטר בלילה כתוצאה מהתקף לב. הוא נטמן בבית העלמין הקווייקרי בניו יורק.
Magical Mystery Tour
Magical Mystery Tour (מסע המסתורין הקסום, ידוע גם בתרגום השגוי מסע הקסם המסתורי) הוא אלבום של להקת הרוק הבריטית הביטלס אשר שוחרר כמיני אלבום כפול בבריטניה וכאלבום בארצות הברית. האלבום הופק על ידי ג'ורג' מרטין, הוא כולל את הפסקול של הסרט מ-1967 הנושא את אותו השם. המיני אלבום הופץ בבריטניה ב-8 בדצמבר 1967 על ידי פרלופון, ואילו קפיטול רקורדס הפיצו את האלבום בארצות הברית ב-27 בנובמבר והציג 11 רצועות עם תוספות של סינגלים של הלהקה מ-1967. המהדורה הראשונה של 11 הרצועות בתור אלבום לא הופצה בבריטניה עד 1976.
למרות ביקורת תקשורתית נרחבת על הסרט "Magical Mystery Tour", הפסקול היה הצלחה קריטית והיה אלבום מספר 1 בגראמי בארצות הברית. כש-EMI הוציאו את קטלוג הביטלס על גבי תקליטור ב-1987, רשימת הרצועות של האלבום של ארצות הברית נחשפה כהעדפה יותר מהמיני אלבום של בריטניה.
רקע.