באפריל 1983, מאסטיין פוטר רשמית מהלהקה, בגין בעיות שתייה וסמים ובשל התנגחויות אגו בלתי פוסקות בינו לבין הטפילד. מתוך ריאיון עם בריאן סלגל, המנהל הראשון של מטאליקה: "דייב היה בחור מוכשר במידה שלא תאומן, אך הייתה לו בעיה גדולה עם אלכוהול וסמים. עם הזמן הוא נהרס והשתגע, מטורף זועם, ושאר הבחורים כבר לא יכלו להתמודד איתו יותר. אני מתכוון, כולם שתו כמובן, אבל דייב שתה יותר... הרבה יותר. יכולתי לראות שלכולם כבר נמאס לראות אותו שותה עד שיוצאת נפשו ממנו". במשך השנים נעשה פיוס חשאי בן הטפילד ומאסטיין ב-2007 חשף הטפילד את הקשר שנערך בן הלהקות ובמהלך הופעה במקסיקו סיטי מטאליקה ומגאדת' ביצעו ביחד את השיר "am i evil?", לפני שמסאטיין עלה לבמה אמר הטפילד: "היסטוריה קורית כאן, יש פה שתי להקות שמייצרות מטאל כבר מעל ל-30 שנה, ועדיין בחיים ועדיין על הדרך, וכחלק ממשפחת המטאל אני גאה לארח אותך, דייב." וכאשר עלה מאסטיין לבמה התחבק עם חברי מטאליקה בניהם גם לארס אולריך וג'יימס הטפילד.
בתקופת חברותו במטאליקה, מאסטיין השתתף בכתיבת מספר שירים כולל הלחנתם לכל הגיטרות. שירים אלו נהפכו בהמשך ללהיטים באלבומים Kill 'Em All ו-Ride The Lightning. על פי מאסטיין, הוא היה גם שותף בכתיבת Leper Messiah מאלבום Master of Puppets ושירים נוספים כגון קלטת הדמו של Hit the Lights. מעט מאוד מן השירים שמאסטיין כתב עם הטפילד ואולריך, הוקלטו מחדש לאחר מכן על ידי מגאדת'. השיר המפורסם בהם הוא The Four Horsemen מהאלבום Kill 'Em All של מטאליקה אשר נכתב על ידי מאסטיין מהתקופה שבה היה בלהקה הקודמת שלו, פאניק, ופורסם בהמשך עם הליריקה המקורית באלבום הבכורה של מגאדת' תחת השם Mechanix.
שנות השמונים עם מגאדת'.
ב-1983, עקב זעמו של מאסטיין לאחר שסולק ממטאליקה, הוא החליט שאחת ממטרותיו בחיים היא להקים להקה שתצליח יותר ממטאליקה. באפריל של אותה השנה הקים מאסטיין להקה בשם Fallen Angels, שלא החזיקה מעמד. בקיץ 1983 הוא פגש את הבאסיסט דייב אלפסון ויחד איתו גייסו את הגיטריסט גרג הנדווידט ואת המתופף דיז'ון קרות'רס כדי להקים את מגאדת'. לאחר שלא נמצא סולן למגאדת', לקח על עצמו מאסטיין את תפקיד הסולן הראשי וגיטריסט הליווי של הלהקה (בעוד שבמטאליקה שימש כגיטריסט ראשי). לימים אמר על כך: "התחלתי לקחת שיעורי פיתוח קול, וגיליתי ש: יש לי קול! אני לא אומר שיש לי קול יפה, אבל בהחלט יש לי אחד כזה".
ב-1984 הקליטו מגאדת' 3 שירי דמו יחד עם המתופף לי רוש. קרי קינג, שלימים הפך לגיטריסט של סלייר, הצטרף ללהקה למספר הופעות אבל פרש אחרי פחות משנה. המתופף גר סמואלסון החליף את לי רוש. בנובמבר חתמה הלהקה על חוזה עם חברת ההקלטות Combat Records, חודש לפני הצטרפות הגיטריסט כריס פולנד ללהקה והופעתה הראשונה של מגאדת' בניו יורק.
בחודש מאי 1985, הוציאה מגאדת' לאור את אלבומה הראשון Killing Is My Business... And Business Is Good!. באותו הקיץ הלהקה הייתה בסיבובי הופעות בארצות הברית ובקנדה עם הגיטריסט מייק אלברט שהחליף את כריס פולנד ויחד עם להקת Exciter. באוקטובר חזר פולנד למגאדת' עם חזרתם לאולפנים, כשהם מקליטים את אלבומם השני ב-Combat Records. בחגיגות השנה החדשה הופיעה מגאדת' בסן פרנסיסקו עם הלהקות אקסודוס, Metal Church ומטאליקה.
ב-1985, לאחר הקלטת Killing is my business... and business is good!, פנה דייב מאסטיין לחברת הגיטרות Jackson כדי שיתאימו את הגיטרה שלו מדגם Flying V בשבילו. החברה יצרה באופן תעשייתי את הגיטרה שעכשיו נקראה Jackson King V. היצור נמשך עד שנות ה-2000 המוקדמות.
שנות התשעים עם מגאדת'.
בשנת 1990, הגיש הגיטריסט מרטי פרידמן בקשה להפוך לגיטריסט המוביל של הלהקה, לאחר ששנה קודם לכן להקתו הקודמת קקופוני (Cacophony) התפרקה. באותה שנה יצאה מגאדת' למספר אירועים ופסטיבלים כדי לתמוך במספר להקות ידועות כגון טסטמנט וסואיסיידל טנדנסיס. חודש לאחר מכן החלו חברי הלהקה להקליט את האלבום Rust in Peace ("מחליד בשלום על משכבו", משחק מילים על הביטוי "נח בשלום על משכבו"), שנחשב בעיני מעריצים רבים כאחד המוצלחים של הלהקה עד היום.
בחודש אפריל של אותה שנה נישא דייב. שנתיים מאוחר יותר נולד בנו ג'סטיס.
בשנת 1992 יצא האלבום המצליח ביותר (מבחינה מסחרית) של הלהקה, Countdown to Extinction ("ספירה לאחור להכחדה"). האלבום הרקיע עד למקום השני במצעד הבילבורד האמריקאי. אלבום זה היווה תפנית משמעותית ללהקה בכך שדייב עצמו נתן חופש אומנותי גדול יותר לשאר הנגנים של הלהקה ואף נתן להם לכתוב חלק מהשירים. זאת, בהשוואה לאלבומים קודמים בהם מרבית השירים נכתבו על ידי מאסטיין.
בשנת 1994, כשהוא נהנה מהצלחת הלהקה, החליט מאסטיין להמשיך בכיוון המוזיקלי והרווחי של Countdown to Extinction והלהקה הקליטה את אלבומה השישי Youthanasia (מעין משחק מילים, המהווה שילוב בין המילה "נוער" לבין הביטוי "המתת חסד").
בשנת 1997 יצא האלבום Cryptic Writings ("כתיבה נסתרת"). האלבום הכיל אלמנטים שונים של הלהקה וניגודיות מוזיקלית של שירים ת'ראשיים וכבדים לעומת שירים יותר מלודיים. במקביל, עלה לאוויר אתר האינטרנט הרשמי של הלהקה. באותה שנה נולדה לדייב בת בשם אלקטרה.
שנתיים מאוחר יותר יצא האלבום Risk ("סיכון"). מקור שם האלבום בתגובה לריאיון עם מתופף מטאליקה, לארס אולריך, בו טען האחרון כי "דייב חייב לקחת יותר סיכונים". בתקופה זו חזר מאסטיין לבצע מוזיקה כבדה יותר ויותר נאמנה לקלאסיקות של הלהקה מתחילת העשור. באותה שנה, עקב מחלוקות אומנותיות, עזב מרטי פרידמן את הלהקה ומאסטיין גייס את אל פיטרלי שימלא את מקומו.
פציעה וחזרה לפעילות.
בעת ביקור בבית החולים לצורך בדיקת בעיית אבנים בכליות, נרדם מאסטיין על ספסל ההמתנה בצורה שגרמה לפגיעה בעצב ראשי בזרועו השמאלית, וכתוצאה מכך איבד את יכולתו לנגן. חוסר היכולת של מאסטיין לנגן גרר את פירוק ההרכב דאז של מגאדת'. בניגוד להערכות רופאיו, בעזרת טיפולי פיזיותרפיה שב מאסטיין לנגן במהירות, אך עקב הפציעה גם אבד כל זיכרון השרירים בזרועו ולכן נאלץ ללמוד לנגן מחדש. בשנת 2004 הוציא את האלבום העשירי במספר של מגאדת', The System Has Failed. האלבום נחשב להצלחה גדולה וסימן את חזרת הלהקה לסצנת המטאל.
בהמשך, הוציא מאסטיין את האלבום האחד העשר של מגאדת', United Abominations, ב-2007, והאלבום השנים עשר שלה, Endgame, ב-2009, לאחר שהחליף מספר הרכבים.
בפברואר 2010 חזר ללהקה הבסיסט דייוויד אלפסון, שניגן בה בעבר מ-1985 עד 2002,בשנת 2011 יצא האלבום ה-13 של הלהקה TH1RT3EN.
בשנת 2016 שוחרר האלבום ה-13 של הלהקה Dystopia
האלבום זיכה את הלהקה בפרס גראמי לביצוע השיר הטוב ביותר, Dystopia.
ביוני 2019 הודיע מאסטיין כי החל טיפול לאחר שאובחן עם סרטן בגרון וכי הלהקה מבטלת את סיבוב ההופעות הנוכחי שלה.
בינואר 2020 במהלך הופעה של הלהקה, הוא הודיע שהחלים לחלוטין.
גיטרות.
הגיטרות הראשונות הידועות של מאסטיין היו מסדרת ה-Bich של B.C. Rich.
בהמשך, מאסטיין עבר ליצרנית הגיטרות ג'קסון והוא עזר לעצב את ה Jackson King V. אותם הוא עזב לחברת אי.אס.פי, אשר הוציאו ב-2005 עבור חגיגות ה-20 של מגאדת' את דגמי הגיטרות Axxion ו-DV8 שזכו להצלחה רבה.
ב-6 בדצמבר 2006 מאסטיין הודיע כי הוא עוזב את אי.אס.פי לטובת Dean Guitars. ב-19 בינואר 2007, Dean Guitars הוציאו את דגם ה-VMNT, אשר דמה בצורת ה-V לגרסאות ה-Jackson וה-אי.אס.פי הקודמים. בשנת 2010 Dean Guitars הוציאו את דגם ה-Zero, אשר גם נחתם על ידי מאסטיין ודומה בצורתו לגיטרת הגיבסון אקספלורר. עם זאת, צורתו נלקחה בהשראה מדגם ה-VMNT.
עמוס גוטמן
עמוס גוטמן (10 במאי 1954 - 16 בפברואר 1993) היה במאי קולנוע ישראלי.
קורות חייו.
גוטמן נולד ביישוב סיטה בוזאולוי (Sita Buzăului) במחוז קובסנה בטרנסילבניה, רומניה, ועלה לארץ בגיל 7. הוא למד קולנוע בבית הספר "בית צבי" ובין השנים 1977–1982 ביים שלושה סרטים קצרים: "מקום בטוח", "פרמיירות חוזרות", ״סיפורי בדים״ ו"נגוע".
בשנת 1983 ביים את סרטו הארוך הראשון, "נגוע" (אין קשר לסרט הקצר בן אותו השם, ושניהם סרטים שונים ומכונים "נגוע הקצר" ו"נגוע הארוך"). לאחר מכן ביים עוד שלושה סרטים - "בר 51" (1985), "חימו מלך ירושלים" (1987) ו"חסד מופלא" (1992).
גוטמן היה הומוסקסואל גלוי, ומרבית סרטיו (פרט ל"חימו מלך ירושלים", סיפור העוסק בזוועות מלחמת העצמאות דרך עיניהם של הפצועים המאושפזים, על פי סיפור של יורם קניוק) עסקו בהוויה ההומוסקסואלית, והאחרון שבהם במחלת האיידס. שחקנים ישראלים רבים התגלו בסרטיו של גוטמן ונתנו בסרטיו את הופעותיהם המרגשות והזכורות ביותר. כך יונתן סגל ב"נגוע", אלון אבוטבול ב"בר 51", ושרון אלכסנדר, אקי אבני ורבקה מיכאלי ב"חסד מופלא".
גוטמן היה חלק מקבוצת קי"ץ של במאי קולנוע ישראלים שקראו לעידוד סרטי איכות על חשבון הקולנוע המסחרי. בתקופת יצירתו הקצרה הצליח גוטמן ליצור שפה קולנועית עשירה ומסוגננת, והיווה קול ייחודי ומסקרן בקולנוע הישראלי. בסרטיו ניכרים הן תשומת הלב הקפדנית לצדדים הוויזואליים והגרפיים (איפור, תנועות מצלמה וכו') והן לתכנים ייחודיים. בשנת 1993 נפטר גוטמן ממחלת האיידס שבהּ לקה, ואשר עם השלכותיה ומורכבויותיה התמודד בסרטו האחרון "חסד מופלא". גוטמן נקבר בבית העלמין קריית שאול בתל אביב.
בשנת 2007 יצא מארז DVD הכולל את כל סרטיו של גוטמן, בהוצאת האוזן השלישית.
ביוני 2015, במלאת 40 שנה לאגודת הלהט"ב, זכה גוטמן להיכלל בין 40 המשפיעים בתולדות קהילת הלהט"ב.
הנצחה.