מחלקת חיל האוויר של ארצות הברית
מחלקת חיל האוויר של ארצות הברית (באנגלית:  Department of the Air Force; בקיצור: DAF) היא אחת משלוש המחלקות הצבאיות שנמצאות במחלקת ההגנה של ארצות הברית. מחלקת חיל האוויר הוקמה ב-18 בספטמבר 1947, וכוללת בתוכה את כל המרכיבים והיחידות של חיל האוויר של ארצות הברית ושל כוח החלל של ארצות הברית.
בראש המחלקה עומד מזכיר חיל האוויר, אזרח אשר בסמכותו לנהל את ענייני המחלקה, תחת הכוונתו ופיקוחו של מזכיר ההגנה. הקצינים הצבאיים בעלי הדרגה הגבוהה ביותר במחלקה הם ראש מטה חיל האוויר, שהוא היועץ הצבאי למזכיר ומייצג את חיל האוויר במטות המשולבים, וראש מבצעי החלל שהוא מייצג את כוח החלל של ארצות הברית במטות המשולבים.
נחום כרמלי
נחום כרמלי (הלל קרימולובסקי) (10 בינואר 1918 – 22 במאי 2013, י"ג סיוון תשע"ג) היה צייר ישראלי, חבר קיבוץ חולתה, מפעילי עלייה ב', מלוחמי הפלמ"ח, ההגנה וצה"ל.
ביוגרפיה.
נולד ב-1918 בפיוטרקוב טריבונלסקי בשם הלל קרימולובסקי, בנם של אשר וצפורה קרימולובסקי. בגיל שש עלה לארץ ישראל עם משפחתו, שהשתקעה בתל אביב. למד בבית הספר תחכמוני והיה חבר בתנועות הנוער בני עקיבא ובמחנות העולים. בגיל 15 התגייס ל"הגנה", וב-1936 יצא לתקופת הכשרה בתל חי והשתתף בהקמת קיבוץ חולתה. ב-1937 החל ללמוד ציור במכון אבני בתל אביב. בין מוריו היו יוסף זריצקי ואביגדור סטימצקי.
היה מראשוני המתגייסים לפלמ"ח והשתתף בפלישה לסוריה. לאחר מכן יצא לקורס מ"כים במשמר העמק ומשם למטה הפלמ"ח, כמוביל ציוד וכלי נשק.
בתחילת 1943 נתפס עם ציוד צבאי ונאסר. שוחרר בערבות ומשם הגיע למחנה הפלמ"ח, בקיבוץ נגבה. שם עִברת את שמו לנחום כרמלי. לאחר סיום קורס מ"מים בג'וערה, מונה למפקד מחלקה ובשנים 1945–1946 הדריך מחזורי קורס מ"כים של הפלמ"ח.
מתחילת 1947, ועד לאפריל 1948, היה מעורב בההעפלה, במסגרת עלייה ב', בצרפת ובאיטליה. עם חזרתו לארץ השתתף במלחמת העצמאות, במסגרת חטיבת יפתח, בקרבות הגליל, צפת, עמק הירדן, שער הגיא, במשלטי לטרון, במבצע יורם, מבצע דני, כיבוש לוד, ועוד. בתום המלחמה חזר לקיבוץ. שם עבד בדיג ובמטע, ועסק באמנות.
ב-1967 התגייס לחיל הנדסה בפיקוד הצפון. שרת כקצין ביצורים מטעם חיל-הנדסה. מעת שחרורו ב-1982, הגביר את פעילותו האמנותית, ומשנת 1988 עסק רק בה.
כרמלי נפטר ב-2013, בגיל 95.
תערוכות.
השתתף בתערוכות קבוצתיות, בהן:
בין תערוכות היחיד שהציג:
משפחתו.
ב־1950 נישא לשושנה קלירס, בת שיקגו. להם ארבעה ילדים: עופרה, דגנית, גליה ודויד. ב-1994 התאלמן.
יהוא אבן זהב
יהוא אבן זהב הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף שהיה מפקדה הראשון של יחידת לוטם באגף התקשוב.
ביוגרפיה.
אבן זהב התגייס לצה"ל ב-1978 ועשה את שירותו הצבאי בחיל הקשר והתקשוב. הוא שימש קצין הקשר של פיקוד הצפון וראש מחלקת מבצעים באגף התקשוב. באפריל 2002 מונה לראש חטיבת התקשוב ובמרץ 2003 מונה למפקדה הראשון של יחידת לוטם, היחידה כלל מיזוג של מספר יחידות, שהיו קודם לכן בחיל הקשר ובחטיבת התקשוב המטכ"לית. את שם היחידה בחר אבן זהב על שם בתו לוטם. הוא כיהן בתפקיד עד יולי 2005 והשתחרר משירות הקבע.
לאחר שחרורו שימש ראש חטיבה באמדוקס עד 2007. בשנת 2008 מונה לסגן נשיא בכיר בחברת CTI Computech International בארצות הברית. ב-2011 היה ממקימי חברת ProVisionC4I ומכהן כנשיאה. ב-2016 מונה למנכ"ל CTI ישראל.
אבן זהב הוא בעל תואר ראשון בהנדסת אלקטרוניקה מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב (1990), ותואר שני בביטחון לאומי מאוניברסיטת חיפה והמכללה לביטחון לאומי (1998).
קישורים חיצוניים.
תא"ל יהוא אבן זהב באתר העמותה להנצחת חללי חיל הקשר והתקשוב.
אבן זהב
אבן-זהב
אלפאי אוזלאן
פהמי אלפאי אוזלאן (בטורקית: Fehmi Alpay Özalan; נולד ב-29 במאי 1973 באיזמיר), הידוע בשם אלפאי, הוא כדורגלן עבר טורקי ששיחק בעמדת הבלם.
לאלפאי קריירת משחק שהתחילה בטורקיה, בעיקר במדי בשיקטש, והתפרשה לליגות הבכירות באנגליה, קוריאה הדרומית, יפן וגרמניה. לזכותו תשעים הופעות במדי נבחרת טורקיה, במדיה היה אחד הבולטים במונדיאל 2002 שהסתיים עבור טורקיה במקום השלישי, וכן ייצג אותה בשתי אליפויות אירופה.
קריירת משחק.
אלפאי החל את קריירת המשחק בקבוצת אלטאי מליגת העל הטורקית בעונת . כבר בעונת הבכורה שלו רשם הבלם הגבוה 23 הופעות במדי הקבוצה, וצד את עיניהן של הקבוצות הבכירות במדינה.
לקראת עונת , בתום עונה אחת בלבד חתם אלפאי באחת מקבוצות הפאר הטורקיות, בשיקטש. באמצע אותה עונה הגיע לקבוצה המאמן כריסטוף דאום, שהביא איתו שיפור במשחקה של הקבוצה שסיימה את העונה במקום הרביעי בטבלה. אלפאי רשם רק עשר הופעות ליגה באותה עונה, והיה שחקן משלים בלבד. במקביל, זכתה הקבוצה בגביע הטורקי, לאחר ניצחון במפגש גמר כפול על גלאטסראיי. אלפאי בלט בשני משחקי הגמר, מסיבות שונות: במשחק הראשון בחוץ הורחק אלפאי בכרטיס אדום בדקה ה-54, במשחק שהסתיים בשוויון 0-0. במשחק הגומלין עלה אלפאי מהספסל בדקה ה-72 במצב של יתרון 2-1 לקבוצתו, וראה את גלאטסראיי משווה שש דקות אחר כך. בדקה ה-83 נשלח אלפאי בכדור עומק לרחבה, ותוך כדי גלישה גבר על המגן היריב וגלגל את הכדור אל הרשת. השער של אלפאי קבע את תוצאת המשחק, 3-2 לבשיקטש, והעניק לה את הזכייה בגביע.
עונה אחר כך כבר היה אלפאי שחקן משמעותי יותר בקבוצה. הוא רשם 29 הופעות ליגה וכבש שלוש פעמים בדרך לזכייתה של בשיקטאש באליפות טורקיה. הוא שיחק בקבוצה בסך הכול במשך שש עונות, במהלכן זכה עימה בגביע נוסף, ורשם במדיה 148 הופעות ליגה בהן כבש תשעה שערים. לאחר שחוזהו נרכש על ידי קבוצת ניהול, הוא הועבר לפנרבחצ'ה, במדיה שיחק בעונת .
לאחר שהרשים בהופעותיו בטורניר יורו 2000 עם נבחרת טורקיה, נרכש אלפאי על ידי אסטון וילה ומאמנה ג'ון גרגורי, ועבר לראשונה בקריירה לפרמייר ליג. אלפאי השתלב בצורה חלקה בהגנת הקבוצה, ורשם 33 הופעות ליגה בעונה הראשונה שלו באנגליה. עונה אחר כך, בשילוב עם השוער הדני פטר שמייכל והבלם השוודי אולוף מלברג, הייתה חוליית ההגנה של אסטון וילה יציבה וחזקה. התנופה של אלפאי נעצרה באמצע העונה, כשנפצע בקרסולו ונאלץ להחמיץ את המשך העונה.
אלפאי התאושש בזמן לקראת מונדיאל 2002. הוא היה מהבולטים במדי טורקיה שסיימה שלישית, והופעותיו המצוינות עוררו את עניינן של קבוצות בכירות ביבשת, בהן ברצלונה ואינטר מילאנו. גרהאם טיילור, מאמן אסטון וילה שהחליף את גרגורי במהלך העונה הקודמת, סירב למכור את אלפאי, ולבלם הטורקי נוצרה תדמית של תאב בצע. הוא הוקפא על ידי טיילור למשך מרבית העונה ורשם חמש הופעות ליגה בלבד.
הגעתו של דייוויד אולירי לתפקיד המאמן לקראת עונת , סימנה תקווה חדשה עבור אלפאי. הוא עלה בהרכב למשחק הבית הראשון של אסטון וילה באותה עונה, מול צ'רלטון אתלטיק, אך ספג קריאות בוז מאוהדי קבוצתו. אלפאי כבש את שערה הראשון של אסטון וילה במשחק, וחגג את השער בתנועת השתקה לכיוון קהלו שלו. זעמם של האוהדים על מעשיו הובילו לדחיקתו אל מחוץ להרכב הקבוצה במשחקים הבאים.
ב-11 באוקטובר 2003 נפגשו באיסטנבול נבחרות וטורקיה למפגש במסגרת מוקדמות יורו 2004. במהלך המשחק התעמת אלפאי פעמיים עם קפטן אנגליה דייוויד בקהאם. הפעם הראשונה הייתה במהלך המחצית הראשונה, כאשר בקהאם החמיץ פנדל ואלפאי ניגש ללעוג לו ואף הפגיש עמו ראשים אל מול עיני השופט. הפעם השנייה הייתה כשדחף את אצבעו לפניו של בקהאם בירידה להפסקה, מה שהוביל לתגרה במנהרת השחקנים. התנהגותו של אלפאי במשחק הובילה את אסטון וילה להתיר את חוזהו פחות משבועיים אחר כך. בהודעת הקבוצה נמסר כי עקב האירועים האחרונים, יתקשה אלפאי לייצג שוב את אסטון וילה, וחיי משפחתו באנגליה לא יהיו קלים, ועל כן הצדדים הסכימו להתיר ביניהם את החוזה בהסכמה.
שחרורו של אלפאי מהקבוצה הוביל להתעניינות רבה בו מצד קבוצות בגרמניה ובאיטליה. מכיוון שחלון ההעברות האירופי כבר נסגר בשלב זה, ואלפאי היה נאלץ להמתין עד לחודש ינואר כדי לשחק שוב בקבוצה אירופית, הוא בחר לדחות את ההצעות ולעבור לקבוצה החדשה אינצ'ון יונייטד מקוריאה הדרומית, לקראת עונתה הראשונה בהיסטוריה. לאחר פחות מחצי שנה עבר לשחק באוראווה רד דיימונדס מליגת העל היפנית. בעונתו הראשונה בקבוצה, עונת , רשם אלפאי עשר הופעות ליגה והיה מהמצטיינים במשחקים אלו, מה שהקנה לו את תואר שחקן ההגנה המצטיין של העונה בליגה. דווקא לאחר העונה המוצלחת, פתח אלפאי את עונת עם שלושה כרטיסים אדומים בשבעה משחקים בלבד ושוחרר מהקבוצה מיידית עקב בעיות המשמעת.
במהלך 2005 חזר בשנית לכדורגל האירופי, כשחתם במדי פ.צ. קלן מהבונדסליגה. אלפאי רשם 21 הופעות ליגה בעונת , אך לא הצליח לסייע לקבוצתו להינצל מירידה לבונדסליגה השנייה. על אף ההתעניינות הרבה בו באנגליה ובטורקיה, נותר אלפאי נאמן לקבוצתו והמשיך לשחק במדיה גם בבונדסליגה השנייה, כשהוא רושם 27 הופעות ליגה נוספות במדי קלן. אלפאי היה חתום בקבוצה גם לעונת , אך בעיות משמעת חוזרות ונשנות הותירו אותו מחוץ לסגל עד לתום חוזהו, והוא לא זכה לשחק במדי המועדון כלל במהלך העונה. בסיום חוזהו בקלן פרש אלפאי ממשחק בגיל 35.
נבחרת טורקיה.
אלפאי החל את דרכו בנבחרת טורקיה ב-1995 תחת המאמן פתיח טרים. שנה אחר כך, בגיל 23 בלבד, כבר נכלל בסגל של טרים לקראת יורו 1996, הופעת הבכורה של טורקיה בתולדות הטורניר. הטורקים סבלו מטורניר חלש בו הפסידו בכל משחקיהם (מול , ו) מבלי שכבשו שער. אלפאי פתח בהרכב בכל משחקיה של טורקיה בטורניר, ותופקד בעמדת המגן השמאלי.