באותה עת, הקיבוצים החדשים שהוקמו בצפון ים המלח, מצפה שלם, קליה ואלמוג גם כן חיפשו מקור פרנסה. מחלקת התעשייה בתק״ם (התנועה הקיבוצית המאוחדת) תמכה בהקמת שותפות במפעל בין ארבעת הקיבוצים. המפעל החדש בבעלות משותפת הוקם בשנת 1982 ושכן בבית האריזה בעין גדי; בתחילה עבדו בו חמישה אנשים. ההשקעות העיקריות במפעל היו בטכניקת הכרייה ובפתרון סוגיית אריזתו של הבוץ. בשנים הראשונות המפעל לא הצליח וקיבוץ עין גדי שקל לסגור אותו או להעביר אותו לאחד הקיבוצים האחרים.
המפנה החל שהמפעל התמקצע, למפעל הצטרף ד"ר דוד מלומד, רוקח ומומחה לכימיה קוסמטית מהאוניברסיטה העברית, שערך מחקר לבדיקת ולהגדרת הפעילות הקוסמטית של אוצרות הטבע של ים המלח (בוץ שחור ומינרלים). מטרת המחקר הייתה לפתח סדרת מוצרים דרמו–קוסמטיים אשר תתבסס על הפעילות התרפויטית של אוצרות הטבע הללו. בעזרת ד"ר מלומד יצרו שמפו, מי פנים, קרמים ושלושה סוגים של מסכות בוץ, שיצרו הכנסות צנועות ממכירות בשוק המקומי, בעיקר באתרים בחוף ים המלח. גם השיווק והאריזה שופרו, הומצא שם המותג "AHAVA" ועיצוב המותג בצבעי סגול, כחול וטורקיז בעזרת משרד הפרסום פוגל.
בשנת 1984, פנו קיבוצי צפון ים מלח לתק"ם בבקשת סיוע להקמת מפעל מודרני. הוחלט שהמפעל החדש ימוקם בקיבוץ מצפה שלם. המפעל הועבר למצפה שלם ב־1985 והחל את דרכו במבנה זמני של מוסך עד להקמתו של מבנה הקבע (נבנה והושכר מחברת "מבני תעשייה בע"מ"). הפעילות העסקית של השותפות הועתקה לחברה שהוקמה (בבעלות בעלי המניות הקיבוצים השותפים) "מוצרי בריאות ים המלח בע"מ" / DEAD SEE HEALTH PRODUCT LTD. לחברה מונו מנכ"ל משה רון וסמנכ"ל כספים לירון חלף כמנהלים מטעם חברת ניהול "ייצור ופיתוח" - חברה בבעלות משקי התק"מ. עם זאת המפעל החדש עדיין לא היה רווחי והיה זקוק להשקעות נוספות ולגיוס הון (אקוויטי ובמימון זר) מהקיבוצים השותפים בעלי המניות בחברה, מהסוכנות היהודית, מבנקים, וממשרד המסחר והתעשייה-המדען הראשי (במסגרת חוק לעידוד השקעות הון). בשנת 1988 ובמסגרת מהלך אסטרטגי של הנהלת החברה, השקיעה חברת מפרו (יצרנית המכשיר להורדת שיער אפיליידי) מקיבוץ הגושרים במפעל. והמפעל נרשם כחברה בע"מ בשם "חברת מוצרי בריאות ים המלח (1988) בע"מ". בשנת 1989, התמנה דן בניהו מקיבוץ עין גדי כמנכ"ל המפעל, שהתמקד בפיתוח המפעל לפי עקרונות עסקיים, וגייס צוות של אנשי מקצוע בתחום השיווק והכספים. שם מפעל שונה מ"מוצרי בריאות ים המלח" ל"מעבדות ים המלח". המפעל גם החל לייצא את מוצריו, והחל גידול עקבי של היקף המכירות.
בשנת 2001, חתמה אהבה על הסכם ייצור ושיווק עם החברה היפנית ניקן סוהונשה, במסגרת ההסכם שילבה אהבה במוצריה את אצות הדונליילה שמפיקה ניקן במפעלה שבאילת.
בספטמבר 2011 החברה סגרה את סניפה בלונדון עקב חוסר רווחיות ולאחר חרם ממושך שנערך נגדה על ידי ה-BDS וארגונים פרו־פלסטיניים בחו"ל, מכיוון שמוצריה מיוצרים באזור יהודה ושומרון. בשנת 2015, עקב חשש מסימון מוצרי התנחלויות הודיעה חברת AHAVA כי היא שוקלת להעביר את הייצור לתוך שטחי הקו הירוק. בשנת 2016 נחתמה עסקת העתקת מפעל החברה ממצפה שלם, המצוי מעבר לקו הירוק, לשטח של 7 דונם בסמוך לעין־גדי עליו יוקם, בהשקעה של 25 מיליון שקל, מפעל אהבה החדש ומרכז המבקרים שלו. העסקה להחכרת הקרקע למפעל למשך 25 שנה נחתמה עם קיבוץ עין־גדי שהשטח בבעלותו. המעבר יפתור את בעיית החרם באירופה על מוצרים שמיוצרים מעבר לקו הירוק.
בעלות.
במשך השנים החזיקו גופים שונים במניות החברה. בעת הקמתו הוא הוחזק בשותפות על ידי הקיבוצים עין גדי, מצפה שלם, קליה ואלמוג. מפעלי ים המלח נכנסו לשותפות בחברה בשנת 1992 ומכרו את חלקם בשנת 2001.
בשנת 2001, רכש איש העסקים בני גאון ומשפחת לבנת כ-41% מהון המניות וכ-50% מזכויות ההצבעה בחברה לפי שווי שוק של 20 מיליון דולר.
בשנת 2007, ניסה בני גאון להנפיק את חברת אהבה בבורסת AIM בלונדון אך זה לא יצאה לפועל. בשנת 2008, רכשה קרן ההשקעות שמרוק כ-17% מהחברה בתמורה ל-12 מיליון דולר. ההשקעה התבצעה לפי שווי של 60 מיליון דולר.
בשנת 2016, נמכרה אהבה לקבוצת פוסון (FUSON) הסינית לפי שווי פעילות כולל של 290 מיליון שקל (77 מיליון דולר). פוסון רכשה את כל החזקותיהם של בעלי המניות האחרים באהבה.
הכוהן הגדול
המיסה בסי מינור
לגונה
לָגֿוּנָה היא גוף מימי רדוד המופרד מגוף מים גדול יותר ברצועת חול, איי מחסום או שונית, אשר יכולים להימצא מתחת לפני המים או מעליהם.
מקור המונח.
מקור השם של תצורת הנוף במילה הוונטית "לגונה", אשר התגלגלה מהמילה הלטינית "לאקונה", ומשמעותה "ריק". במקורו התייחס המונח ללגונת ונציה הנמצאת בין איי ונציה לבין האי לידו, המפריד אותה מהים האדריאטי.
לגונות חוף.
לגונות חוף הן לגונות הממוקמות בסמוך לחופים בהם אין הפרשי גאות ושפל ניכרים. לגונות חוף קיימות בכ-13% מכלל החופים. ללגונות אלה פתחים מוגבלים אל הים. כתוצאה מכך, מהווה הלגונה בית גידול השונה באופן ניכר מהים הפתוח. הלגונה נבדלת מהים במאפיינים רבים, בהם הטמפרטורה, המליחות ובכמות החמצן המומס במי הלגונה.
אטול קרוליין
אטול קרוליין (באנגלית: Caroline Atoll) או האי קרוליין (באנגלית: Caroline Island), המכונה גם אי המילניום (Millennium Island) הוא המזרחי באטולי האלמוגים של איי ליין המצויים במרכז האוקיינוס השקט.
האי התגלה לראשונה על ידי אירופאים ב-1606, בריטניה הכריזה על ריבונותה באי ב-1868 ומאז 1979 האי מהווה חלק מקיריבטי.
האטול התפרסם בזכות החגיגות שנערכו בו לקראת תחילת שנת 2000.
גאוגרפיה ואקלים.
אטול קרוליין מצוי בקצה הדרום מזרחי של איי ליין - שרשרת איים החוצה את קו המשווה כ-900 ק"מ דרומית לאיי הוואי.
צורת האטול היא של חצי סהר, שטחו 3.76 קמ"ר מתוכם 1.45 קמ"ר שטחי יבשה. האטול מורכב מ-39 איונים המקיפים לגונה צרה. אורכו של האטול 9 ק"מ מצפון לדרום ורוחבו 2 ק"מ ממזרח למערב. גובהם המקסימלי של האיים 6 מטרים מעל פני הים. האיים מורכבים ממשקעי חול וגיר על שונית אלמוגים.
האטול מורכב משלושה איונים גדולים:
יתרת האיונים מופו, וניתנו להם שמות בסקר שנערך בשנת 1988 על ידי אנג'לה וקמרון קפלר. איונים אלה נחלקים לארבע קבוצות: איוני נייק הדרומיים (the South Nake Islets), איוני ליווארד המרכזיים (Central Leeward Islets) - "האיונים שנגד כיוון הרוח המרכזיים", איוני ליווארד הדרומיים (the Southern Leeward Islets) - "האיונים שנגד כיוון הרוח הדרומיים", ואיוני וינדוורד (the Windward Islets) - "האיונים שעם כיוון הרוח".
בשל הסופות הטרופיות באזור, יש ואיים נשטפים על ידי הסופות, ובעקבות הזרמים יש ואיונים חדשים מופיעים לעיתים.
אורכה של הלגונה 6 ק"מ ורוחבה 0.5 ק"מ. הלגונה רדודה, ועומקה נע בין 5 ל-7 מטרים. את הלגונה חוצות שוניות אלמוגים וגבעות חול תת-מימיות.
אין באטול מעגנות טבעיות, וכן אין מעברי מים עמוקים בין האוקיינוס ללגונה. המים נכנסים אל הלגונה בעת הגאות, כאשר גובה המים עולה על גובה דיונות החול.
באיים אין מעיינות מים מתוקים או מאגרי מים טבעיים אחרים. באיים נייק וסאות' מצויים מים תת-קרקעיים מתוקים. ההתיישבויות באי (שהיו כולן זמניות) כרו בארות על מנת לשאוב את מימי האקוויפר.
למעט באזורים בהם מצויים מרבצי גואנו המפרים את האדמות, מרבית אדמות האי עניות במינרלים. עומק הקרקע על האי כמה סנטימטרים, ומתחת לקרקע מצויים משקעי סיד וחול של שונית האלמוגים.
בדומה ליתר איי קיריבטי, האקלים באטול קרוליין הוא אקלים טרופי חם ולח. הטמפרטורה נעה בין 28 ל-32 מעלות צלזיוס. כמות המשקעים באי רבה - כ-1,500 מילימטר גשם בממוצע כל שנה. באי נושבות רוחות הסחר מצפון מזרח לדרום מערב, ועל כן בצד הצפוני מזרחי של האי הים סוער ביותר.
אטול קרוליין נחשב לאחר האיים המבודדים ביותר על פני כדור הארץ האי מרוחק 230 ק"מ מהאי הסמוך - האי פלינט, 1,500 ק"מ מהיישוב הקרוב ביותר, 4,200 ק"מ מבירת קיריבטי - דרום טאראווה שבאטול טאראווה ו-5,100 ק"מ מהיבשת הקרובה ביותר צפון אמריקה.
החי והצומח.
בשלוש מאות השנים האחרונות התגוררו בני אדם במשך תקופות ארוכות באטול קרוליין, אך השפעתם הייתה מועטה ביותר, והוא נחשב כאי שנותר במצבו ה"טבעי" – כלומר כאי שהאדם לא גרם לשינויים בצמחייה ובבעלי החיים בו באופן יחסי (וזאת למרות כריתת כל העצים באי סאות' ונטיעת דקלי קוקוס באיונים). בשל מצב זה הוצע האי כמועמד להגנה על ידי ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית, אולם הצעה זו טרם אושרה.
בשנת 1965 ביקרה באי משלחת הסקר הביולוגית של האוקיינוס השקט, בשנת 1974 משלחת החקר של איי ליין ובשנים 1998 ו-1991 ביקרו באי משלחות של התוכנית לשימור הסביבה של ארגון האומות המאוחדות.
צומח.
איוני האטול מכוסים בצמחייה מרובה. הצמחייה באטול מתחלקת לשלושה סוגים, וגדלה באזורים שונים מעגליים בכל איון ואיון. בכל האיונים ישנו אזור של גידול עשב המצוי בקרבת החוף, אזור פנימי יותר של שרכים ואזור מרכזי של האי בו גדל יער טרופי, ובעיקר עצי פיסוניה. דקלי קוקוס נשתלו באטול על ידי בני אדם ומצויים במרבית האיונים. באיונים הקטנים יותר נעדר היער המרכזי ומצויים רק השרכים והעשבים.
בעלי חיים.
אטול קרוליין הוא אתר קינון מרכזי עבור מינים רבים של עופות ימיים. הידועה בהם היא השחפית הכהה ("Onychoprion fuscata")- ממין זה מקננים באטול מדי שנה כ-500,000 פרטים. כמו כן מקננות באיוני האטול ציפורים מהמין פריגטה קטנה לבנת פס ("Fregata minor" - כ-10,000 פרטים).