בתהליכי הלחמת מתכות בטמפרטורה גבוהה (ריתוך, הלחמה קשה), המטרה העיקרית של השימוש בתלחים היא למניעת חימצון המתכות. לדוגמה, תלחים בדיל-עופרת  נצמד היטב לנחושת, אבל לא נצמד היטב לתחמוצות נחושת הנוצרות במהירות בטמפרטורות הלחמה. תלחים הוא חומר אשר כמעט ולא מגיב כימית בטמפרטורת החדר, אבל יוצר תגובת חיזור חזקה בטמפרטורות גבוהות ובכך מונע היווצרות של תחמוצות מתכת. בנוסף, התלחים מאפשר לחומר ההלחמה לזרום בקלות על המתכת ולא ליצור גושים, אשר היו נוצרים ללא שימוש בתלחים.
התלחים משרת מטרה כפולה בתהליך ההלחמה: המסת תחמוצות על פני המתכת, המאפשר הרטבה על ידי מתכת מותכת, ומשמש כמחסום חימצון על ידי ציפוי פני השטח של המתכת החמה. ביישומים מסוימים התלחים משמש גם כאמצעי להעברת חום, המאפשר חימום של אזור החיבור באמצעות מכשיר הלחמה.
אוסטין 1100
אוסטין 1100 (באנגלית: Austin 1100) היא מכונית משפחתית קומפקטית בריטית מתוצרת יצרנית הרכב והמנוע הבריטית (British Motor Corporation), ומשנת 1968 על ידי תאגיד בריטיש ליילנד. היא הושקה בשנת 1962 במסגרת פרויקט ADO16, ועד יוני 1974 נמכרו כ-2,100,000 יחידות במספר גרסאות, כולל "אוסטין 1300."
היסטוריה.
ל"אוסטין 1100" שיוצרה בין השנים 1963 ו-1974 גרסאות כמעט זהות הקרויות:
בשלב מסוים ייצרה חברת BMC כ-7,000 מכוניות בשבוע.
גרסאות של האוסטין 1100 יוצרו גם בספרד, באיטליה, בבלגיה, באוסטרליה ובדרום אמריקה. גרסאות שונות הורכבו גם בניו זילנד ומלטה.
בשנת 1965 הושקה בארצות הברית גרסת MG 1100, ונמכרו 154 יחידות. אוסטין אמריקה נמכרה בארצות הברית, קנדה ושווייץ בין השנים 1968 ל-1972 בגרסת שתי דלתות, ומנוע 1,275 סמ"ק, בעל הספק של 60 כ"ס. שינויים שונים נעשו כדי להתאים את השוק האמריקאי כולל "מערכת הזרקת אוויר נגד זיהום", ומערכת בלימה במעגל מפוצל.
בשנת 1967 הושקה המוריס 1100 באוסטרליה, עם מנועי 1,275 סמ"ק. האוסטין 1100 עוצבה על ידי סר אלק Issigonis, בעקבות ההצלחה שלו עם המיני (MINI).
דגם ה-מוריס נומד שיוצר באוסטרליה בין השנים 1969–1972, התבסס על דגם "מוריס 1,500 סדאן" (BMC ADO16), שיוצר בבריטניה על ידי חברת המכוניות "British Motor Corporation (1963-1968) ו-"British Leyland" (1968-1974).
כלי רכב שהתחרו באוסטין באותה עת בבריטניה היו: פורד אנגליה, פורד אסקורט, (משנת 1968), ווקסהול ויוה, ופורד קורטינה.
הדגם שהחליף את ה-"אוסטין 1100" היה אוסטין ויקטוריה (1971-1977).
מידות ונתונים טכניים.
מנוע 4 בוכנות 1,098 סמ"ק בעל הנעה קדמית, הספק 33.5 כ"ס, תאוצה: 0-80 קמ"ש - 15.2 שניות. המנוע הורכב משנת 1962 - 1974. באוסטין 1300 מנוע 4 בוכנות, בנפח של 1,275 סמ"ק, הספק של 52 כ"ס. כל תיבות ההילוכים הידניות synchromesh הוכנסו לדגמי ה-1,275 סמ"ק ומסוף 1967 לדגמי ה-1,098 סמ"ק. בשנת 1965 פותחה תיבת הילוכים אוטומטית ארבע מהירויות. בשנת 1962 הוצגה מערכת מתלים חדשה שנקרא "הידרולסטיק". המערכת כללה קפיצי גומי שהחליפו את הקפיצים הרגילים ואת מקום בולמי הזעזועים תפשו יחידות בולם שכללו תערובת של אלכוהול ומים בשיעור זהה. בולמי ההידרולסטיק הורכבו במרכז המכונית ודרשו קשיחות מבנית גבוהה יחסית, ולכן כלי הרכב היו כבדים יחסית והצטיינו בקשיחות מבנית.
במדינת ישראל.
בישראל שווקה "אוסטין 1100" בשנות ה-60 של המאה העשרים על ידי "ארדיטי בע"מ" באולמות תצוגה בתל אביב, חיפה וירושלים.
מכוניות מתחרות שנמכרו בישראל בשנת 1964 היו קונטסה 900, חיפושית, כרמל, אופל קדט, ויוה ווקסהול, ופיאט 600.
הדרכה הורית
הדרכה הורית או הנחיית הורים (Parent training) היא התערבות פסיכו-חינוכית לשינוי דפוסים של הורות שמטרתה להנחות הורים להתמודד ולטפל בקשיים של ילדיהם באמצעות לווי רגשי, ומתן תמיכה והכוונה לגבי הורות יעילה. ההורים פוגשים איש מקצוע מהתחום הטיפולי אשר מסייע להם להתמודד עם הקשיים של ילדיהם, ההדרכה ההורית מקנה להם כלים להתמודד עם הקשיים של הילד, מעניקה להם ליווי רגשי ותמיכה, ומסייעת להכיר ולהבין את הבעיה של ילדיהם. לעיתים ניתן לטפל בקשיים של ילדים באמצעות הדרכת הורים בלבד. מחקרים הוכיחו כי הדרכה הורית יעילה בטיפול בבעיות כגון: קשב וריכוז, התנהגות, ויסות רגשי וכעסים, בעיות התפתחות והפרעות תקשורת, הפרעות חברתיות, דיכאון וחרדה.
הדרכה הורית היא אחת התחומים הנחקרים ביותר כטיפול לבעיות התנהגות, במיוחד כטיפול להפרעת התנגדות (ODD) ולהפרעת התנהגות (CD) הטיפול יעיל בהפחתת התנהגות לא רצויה של ילדים ושיפור הבריאות הנפשית של ההורים. נערכו מחקרים על טיפול באמצעות הדרכה הורית למגוון בעיות התנהגות של ילדים בהקשרים אחרים. מגבלת המחקר הקיים על הדרכה הורית כוללת חוסר ידע על מנגנוני השינוי והעדר מחקרים עם תוצאות ארוכות טווח. הדרכה הורית עשויה להיות קשה ליישום במקרים בהם ההורים לא משתפים פעולה באופן מלא בטיפול בשל קשיים פסיכופתולוגיים, יכולת קוגניטיבית מוגבלת, סכסוך מתמשך, או חוסר יכולת להשתתף במפגשים שבועיים.
הדרכה הורית פותחה לראשונה ב-1960 על ידי פסיכולוגים לילדים אשר למדו על שיפור בהתנהגות לא רצויה של ילדים באמצעות התערבות בשינוי ההתנהגות ההורית. המודל ששימש את החוקרים היה בהשראת עקרונות ההתניה האופרנטית וניתוח התנהגות יישומי. הטיפול, אשר נמשך בדרך כלל מספר חודשים, התמקד בהורים שלמדו לתת חיזוקים חיוביים, כגון שבחים ופרסים, להתנהגויות המתאימות לילדים ובקביעת גבולות ברורים, ושימוש בשיטות שנועדו להסית את תשומת הלב מהתנהגות בלתי הולמת.
לפי האנציקלופדיה החינוכית מטרתה של 'הדרכת הורים' היא להקנות להורים כללי התנהגות רצויים כלפי ילדיהם דרך הפעולה יכולה להיות שיטתית או זמנית. בחלק מהמקרים ההורים לומדים דרכים לחינוך ולטיפול בילד ובחלק אחר מהמקרים מקנים להורים דרכי התנהגות רצויות בחייהם שלהם, המשפיעות בעקיפין על התנהגות ילדיהם.
ההורים מגיעים להדרכה הורית על ידי הפנייה של גורם חינוכי או גורם רפואי שזיהו קשיים בתפקיד ההורי אך לעיתים הם פונים להדרכה הורית באופן עצמאי. ההדרכה מתקיימת במסגרת קבוצתית וסדנאית - בית ספר להורים או תהליך פרטני.
רקע.
בעיות רגשיות והתנהגותיות של ילדים הם דבר שכיח. מחקרים מראים כי להורות תפקיד חשוב בסיוע הפיכת הבעיה לזמנית במיוחד בשנים הראשונות לחיי הילד. הורות מעצבת ומפתחת דפוסים קוגניטיביים, רגשיים וחברתיים אשר משפיעים על עתידו של הילד. הורות גרועה, השגחה הורית לקויה, היעדר גבולות, מצב בריאות נפש של הורים, מתח או שימוש בסמים, כל אלה תורמים לבעיות התנהגות אצל ילדים כבר מגיל צעיר. התוצאה לטווח הארוך גובה מחיר כבד מהחברה במיוחד במדינות מתפתחות המצב הסוציו -אקונומי מנבא הורות לקויה ובעיות התנהגות מצד הילד. שיטות חינוך גרועות והתנהגות בעייתית של הילד תורמת ליצירת "מחזור כפייה", שבו אדם אחד מתחיל לשלוט בהתנהגות של אדם אחר באמצעות התנהגות שלילית. האדם הנשלט מגיב בהתנהגות שלילית ומתחיל קרב של התנצחויות.
תוכן המפגש והמיומנויות הנלמדות בהדרכה ההורית משתנה בהתאם לגישה של המטפלים. ברוב המקרים ההורים מודרכים להגדיר, לצפות ולהקליט התנהגויות של ילדם, טובות וגרועות כאחד. נוהל מעקב זה מספק מידע שימושי עבור ההורים והמטפלים על מנת להגדיר מטרות ספציפיות לטיפול, וכדי למדוד את ההתקדמות של הילד לאורך זמן. הורים לומדים לתת הוראות ממוקדות ותמציתיות באמצעות קשר עין ודיבור רגוע. מתן חיזוקים חיוביים על התנהגויות חיוביות של הילד הוא אחד מעמודי תווך של הדרכה הורית. בדרך כלל, ההורים לומדים לתגמל התנהגות נאותה באמצעות תגמולים חברתיים (כגון שבח, חיוכים, וחיבוקים) וכן חיזוקים משניים (כגון מדבקות או נקודות לקראת גמול גדול במסגרת מערכת תמריצים נוצרה בשיתוף פעולה עם הילד). בנוסף, הורים לומדים להתמקד ולחלק את ההתנהגות לרצף התנהגויות ולתגמל כל אחד מן השלבים הקטנים שהילד שלהם משיג כדי להשיג מטרה גדולה יותר (מושג זה נקרא "קירובים עוקבים"). בהדרכה הורית לומדים ההורים לקבוע גבולות כראוי באמצעות טכניקות מובנות כתגובה להתנהגות השלילית של ילדם. הדרכים השונות שבהן ההורים לומדים להגיב בצורה חיובית לעומת התנהגות שלילית של ילדם נקרא לפעמים חיזוק שלילי. הורים לומדים להתעלם מהתנהגות שלילית של ילדם בתנאי שאינה מסוכנת, הם מתרגלים התעלמות מהתנהגות שלילית ולומדים להשתמש בטכניקת הזמן הקצוב בעקבות התנהגות בלתי רצויה של הילד, בטכניקה זו (המשמשת כסוג של חיזוק) ההורים לא מסבים את תשומת לבם לילד במשך זמן קצוב. הורים גם הם הציגו את השימוש הנכון של טכניקת הזמן קצוב, בו ההורים מתעלמים מהילד לתקופת זמן קצובה מראש. ההורים לומדים גם למנוע הטבות לילדם, כגון זמן צפייה בטלוויזיה או משחק, באופן שיטתי בתגובה להתנהגות בלתי רצויה. בכל האסטרטגיות האלה, המטפל מדגיש כי ההשלכות צריכות להינתן בשלווה, באופן מיידי, בעקביות, בצורה מאוזנת המעודדת התנהגויות חיוביות.
בנוסף למתן חיזוקים חיוביים והצבת גבולות בבית, תוכניות רבות להדרכת הורים נוהגות לשלב שיתוף פעולה עם המורה של הילד כדי לעקוב אחר ההתנהגות בבית הספר ולקשר אותה אל תוכנית התגמול בבית. אלמנט נוסף ומשותף לתוכניות רבות להדרכה הורית, ההורים לומדים להיערך לקראת התנהגויות בעייתיות במצבים שבדרך כלל קשים עבור הילד, כמו להיות במקום ציבורי.