החל מסוף המאה ה-19 חלה תנופה בספרות בשפה הצרפתית בבלגיה, עם סופרים כדוגמת שרל דה-קוסטר, ז'ורז' רודנבאך, אמיל ורהרן ומוריס מטרלינק, שאף זכה בפרס נובל לספרות. בתקופה זו, שבין 1813 ו-1917 המגמה בספרות הבלגית הייתה להבליט את האופי הייחודי הבלגי של השפה, תוך שימוש במונחים אשר אינם בשימוש בצרפת.
במהלך המאה ה-20 בלטו בכתיבתם מרגריט יורסנאר, ז'ורז' סימנון, או לאחרונה גם אמילי נותומב. בתחום הקומיקס בולטת הספרות הבלגית בשפה הצרפתית, ובין הבולטים שבמחברי ספרי הקומיקס, יש להזכיר את יוצר טינטין, הרז'ה, וכן יוצר הדרדסים, פיו. לאחר מלחמת העולם הראשונה המגמה בספרות הבלגית בשפה הצרפתית הייתה לכתוב בצרפתית תקנית ולמעט באותם מונחים ייחודיים לבלגיה; החל משנות ה-60 של המאה ה-20, חלה חזרה מסוימת לשימוש במונחים ייחודיים לבלגיה ותיאור נופים בלגיים.
ספרות בשפה ההולנדית/פלמית בבלגיה.
עד למאה ה-16 לא הייתה קיימת ספרות בשפה הפלמית, שכן שפה זו הייתה אחת מניבים רבים שהתקיימו באזור פלנדריה. האוכלוסייה באזור לא הושפעה (מכיוון שהייתה ברובה לא משכילה) מהספרות ההולנדית באותה תקופה והאליטה הפלמית דיברה וכתבה בצרפתית. בין הסופרים בשפה הפלמית כיום: הוגו קלאוס.
מילה ג'ובוביץ'
רוברט צימרמן
שלום אאוגסבורג
שלום אאוגסבורג הוא חוזה שלום בין קרל החמישי כשליט הקיסרות הרומית הקדושה, לבין ברית שמלקלדן, אחוות נסיכים לותרנים. הסכם השלום נחתם ב-25 בספטמבר 1555 בעיר אאוגסבורג בבוואריה. ההסכם סיים באופן סופי את מאבק הדת בין שתי הקבוצות ויצר חלוקה קבועה של זרמי הנצרות בתוך האימפריה הרומית הקדושה. בחוזה השלום נאמר הביטוי הלטינית "זה אשר לו סמכות השלטון, לו סמכות קביעת הדת" (Cuius regio, eius religio). מכאן נבע כי הנסיכים הגרמנים יכולים לקבוע האם דת השטח שבשליטתם תהיה קתולית או לותרנית. בכך היה למעשה אישור מחדש של עצמאות הנסיכים בשטחם. למשפחות ניתן פרק זמן בו יכלו להגר לאזורים בהם שלטה הדת בה חפצו.
רקע היסטורי.
שלום פסאו שאישר ב-1552 ללותרנים חופש דת אחרי ניצחון הצבאות הפרוטסטנטים, בישר למעשה על התהוות מסמך זה. הבעיה העיקרית של המסמך הייתה שלא הכיר בצורה חוקית במיעוטים דתיים כגון קלוויניסטים או אנבפטיסטים. הכרה שהתקבלה לבסוף רק בשלום וסטפליה.
ההסכם, כאמור, נתן ללותרנים מעמד רשמי בשטח האימפריה הרומית הקדושה. דת הנסיך היא זו שתחייב את בני ארצו כך שמשפחות תוכלנה להגר לאזורים בהם שולטת הדת בה הם חפצים להאמין. התר זה נקבע על פי סעיף 24 של ההסכם. "במקרה בו נתינים השייכים לאזורים ישנים, רוצים להגר לאזור בעל נטייה דתית אחרת, עליהם למכור את רכושם על מנת לשלם את המיסים המוטלים עליהם."
אף על פי שהסכם השלום הצליח במידה מסוימת בעידוד הסובלנות, הוא השאיר כמה נושאים עיקריים ללא טיפול. הקלויניסטים והאנבפטיסטים לא קיבלו הגנה בהסכם ולכן קבוצות לותרניות רבות עדיין יכלו להיות מואשמות גם אחרי חתימת ההסכם ככופרים. סעיף 17 בהסכם: "... למרות זאת, כל אלו שאינם משתייכים לשתי הכנסיות שהוזכרו עד עתה, לא יכללו בהסכם שלום זה ויודרו ממנו לחלוטין...". סבלנות לא הוצגה באופן רשמי במסמך לקלויניסטים והיא התקבלה רק ב-1648 בשלום וסטפליה. רבים שלא רצו לאמץ את הקתוליות או לותרניות הגרו מהקיסרות הרומית הקדושה, לרוב להולנד ולצרפת. חוסר הסבלנות כלפי הקלוויניסטים גרם להם לעשות צעדים נואשים שלבסוף הובילו למלחמת שלושים השנים. שלום וסטפליה שסיים את מלחמת שלושים השנים, תיקן למעשה את העוולות שעלו מתוך הסכם שלום אאוגסבורג.
התנועה לזכויות האזרח
משרד להגנת הסביבה
הקרב על תל-חי
הקרב על תל חי
י&quot;א באדר
שיווק ויראלי
שיווק ויראלי הוא טכניקת שיווק, אשר משתמשת ברישות קיים להגדיל את המודעות למותג מסוים, על ידי שכפול עצמי של מהלכים ויראליים, שמקבילים להתפשטות של וירוס. לרוב ההתפשטות מתרחשת "מפה לאוזן", כך שהיא מתגברת און-ליין. שיווק זה יעיל מאוד כדי להגיע להרבה אנשים בזמן קצר.
שיווק ויראלי מתייחס הרבה פעמים לקמפיינים אינטרנטיים מחתרתיים, כלומר תכנים ודימויים שהצופה לא יודע שהם בעצם פרסומות. למשל: שימוש בבלוגים, אתרים שנראים חובבניים, מיילים ספונטניים-לכאורה, שנועדו לייצר שמועות על מוצר חדש.
המונח "שיווק ויראלי" מתייחס לתופעה בה אנשים מעבירים ביניהם ומשתפים תוכן מעניין ומבדר. כשהתהליך ממומן בעצם על ידי מותג שמחפש למצב את עצמו. הפרסומות הויראליות הן לרוב סרטוני וידאו מצחיקים או משחקי פלאש אינטראקטיביים, תמונות או טקסט.
המטרה של הווידאו או התמונה הוא ליצור משהו שיעורר תגובה - תגובה ממשית, ותוך כדי כך להעביר את המסר. שזהו התוכן הוויראלי.
הווידאו הוויראלי הפך בעיקרו לכלי שיווק ולפלטפורמה שיווקית מובהקת וכמובן בעל יתרונות עצומים.
שיווק ויראלי הוא שיטת שיווק פופולרית בזכות הקלות בה אפשר להוציא לפועל קמפיין, עלותו הנמוכה, עריכה מינימלית, הפילוח המדויק, והתגובה המהירה מהקהל. הכוח של פרסום ויראלי היא היכולת שלו להגיע לכמות רבה של צופים ברשת בעלות נמוכה יחסית.
המשימה הקשה ביותר של כל חברה היא לרכוש ולשמר בסיס צרכנים גדול. דרך שימוש באינטרנט ובאפקט של פרסום באי-מייל, למאמצים ב-B2C (עסקים ללקוחות) יש השפעה גדולה יותר מכל כלי שיווקי אחר. שיווק ויראלי הוא טכניקה שמתחמקת מהמטרד שנקרא דואר זבל, ומעודדת משתמשים במוצר מסוים לספר לחבריהם. זו המלצה חיובית שעוברת ממישהו קרוב שסומכים על דעתו ומניעיו.
מקורות.
יש שטוענים שהמונח "שיווק ויראלי" הומצא על ידי טים דראפר ונטבע על ידי סטיב ג'ורבטסון ב-1997 כדי לתאר את המהלך של הוטמייל, בו אנשי הפרסום של הוטמייל הדביקו פרסומות לעצמם במייל ששלחו המשתמשים שלהם. הראשונים לכתוב על שיווק ויראלי היה דאגלס רושקוף, המבקר התקשורתי, בספרו "מדיה וירוס" מ-1994. ההנחה הייתה שאם פרסום כזה יגיע למשתמש "רגיש" המשתמש הזה יהפוך ל"נגוע" ואז ימשיך וידביק משתמשים "רגישים" אחרים. כל עוד משתמש "נגוע" אחד ישלח את המייל ליותר מאדם אחד בממוצע מצביע על כך מספר המשתמשים ה"נגועים" ימשיך לגדול בהתאם לעקומה הלוגיסטית.
אם כל משתמש ישלח מייל ליותר ממשתמש "רגיש" אחד, אז בתאוריה הקמפיין, ימשיך לנצח, או לפחות עד שכל המשתמשים ה"רגישים" יקבלו את המייל. אפילו אם המייל לא מופץ לעיתים קרובות, המייל עדיין יועבר הרבה יותר פעמים מהמספר ההתחלתי אליו הוא הופץ. למשל, קמפיין שהתחיל בשליחה ל-100 משתמשים. אומנם לא כולם יעבירו את המייל, אבל חלקם יעשה זאת. החלק הזה ייבדק על ידי חקר שוק. נניח ש-80 העבירו הלאה לחבר אחד, במקרה הזה 80 אנשים יקבלו מייל "דור ראשון". גם אם הקמפיין ימשיך להידרדר בסדרה חשבונית עקבית, כלומר מ-80 ל-64, מ-64 ל-51 וכו', עדיין לבסוף שלחנו אותו ל-100 איש וראו אותו 457. כלומר, 357 איש קיבלו אותו ויראלית, וזה לא עלה מאום.
קישורים חיצוניים.
שיווק ויראלי באופן מדעי - איך להפוך תוכן לוויראלי על פי מחקרים שנעשו בעולם
אייס - ויראלי
K Nahon, J Hemsley, 2013‏, Going Viral
אורות ישראל
ג'והן הולט
אאגיסתוס
אליסטה
אֵלִיסְטָה (רוסית: Элиста; קלמיקית: Элст, פירוש השם: "חול") היא עיר ברוסיה, במישורים הקלמיקיים שמצפון להרי הקווקז, על הנהר אליסטינקה; בירת רפובליקת קלמיקיה. אוכלוסיית העיר מונה כ-103,122 איש (נכון ל-2020).
אקלים.
על פי שיטת קפן, שורר באליסטה אקלים יבשתי לח, אם כי לעיתים מתואר כאקלים צחיח למחצה. החורפים קרים, עם טמפרטורה ממוצעת בינואר של 5.8- מעלות צלזיוס, בעוד הקיץ חם, עם טמפרטורה ממוצעת ביולי של 24.6 מעלות צלזיוס. כמות המשקעים הממוצעת היא כ-349 מ"מ, כאשר לרוב יבשה יותר עונת החורף מהקיץ.
היסטוריה.
במקום התקיים יישוב עוד לפני 1865, אך רק כשמספר הבתים הגיע ל-15 הוכרז על תחילת יישוב רשמית במקום. מאז יסודה שימשה העיר כמרכז מחוז (אויזד) צ'רנוירסק בגוברניית אסטרחן. ב-1918 עברה העיר לשלטון סובייטי. מ-1928 מרכז מחוז קלמיקיה. ב-1930 לפי מספר תושביה הוכרזה כעיר. מ-1935 משמשת בירת הרפובליקה הקלמיקית.
ב-13 באוגוסט 1942, במהלך במלחמת העולם השנייה, העיר נכבשה על ידי הקרופוס ה-52 של הוורמאכט הגרמני. במהלך השנה שקדמה לכיבוש הגיעו לעיר כמה עשרות פליטים יהודים משטחים שהגרמנים כבשו באזור בלארוס ואוקראינה המודרניות ולא הספיקו לברוח לפני שהגרמנים הגיעו לאליסטה. זמן קצר לאחר הכיבוש הגרמני, הרשויות הורו על רישום וסימון היהודים בעיר, החרמת רכושם ושימושם לעבודות כפייה. כמו כן הם אולצו ללבוש מעין טלאי צהוב וכעבור זמן קצר הם כונסו למעין גטו בבניין יחיד. כעבור זמן קצר יחסית, ככל הנראה ב-9 בספטמבר, תושבי הגטו, כ-100 איש, נלקחו על ידי הגרמנים לבור הריגה שהוכן מראש ונורו למוות. העיר שוחררה על ידי הצבא האדום ב-31 בדצמבר.
התושבים הקלמיקים הואשמו על ידי סטלין בשיתוף פעולה עם הגרמנים, וב-1944 הועמסו על רכבות וגורשו לקזחסטן. במקומם הובאו מתיישבים רוסים, ושם המקום שונה לסְטֶפְּנוֹי (Степно́й) וצורף למחוז סטברופולסקי. ב-1957 הורשו הקלמיקים לחזור, שם העיר שוּנה חזרה לשמו המקורי והוקמה מחדש רפובליקת קלמיקיה.
לאחר התפרקות ברית המועצות ידעה העיר תחייה תרבותית. נשיא קלמיקיה לשעבר קירסן איליומז'ינוב משמש כיושב ראש פיד"ה – ארגון השחמט העולמי, ובעיר מתקיימים תחרויות שחמט רבות. כמו כן מתקיימת תחייה של התרבות הבודהיסטית, נבנים מקדשים ובתי תפילה לדת זו. הדלאי למה ה-14 אף ביקר בעיר.
ערים תאומות.
לאליסטה שלוש ערים תאומות:
ואוה