בתום כהונתו הקצרה בסנאט של ארצות הברית, עבדה אלן תקופה מסוימת כבעלת טור ב"וושינגטון פוסט" בו סיקרה את חיי החברה בוושינגטון הבירה, אותו עיתון שתרם לסיום דרכה הפוליטית. בשנים מאוחרות יותר היא שבה לאלבמה, שם ביצעה עבודות יחסי ציבור אצל סוחר עתיקות ועבור בית מכירות פומביות בברמינגהאם. בריאיון שהעניקה לסוכנות הידיעות "AP" ב-1998 בו נשאלה כיצד היא תרצה להיזכר ומהי תהא מורשתה, ענתה: ב-23 ביולי 2018 הלכה לעולמה בגיל 92.
הוועד של אגודת הדרייפרים
הוועד של אגודת הדרייפרים (בהולנדית: De Staalmeesters) הוא ציור שמן על בד מאת הצייר ההולנדי רמברנדט ואן ריין, משנת 1662. הציור, שאורכו 191.5 ס"מ ורוחבו 279 ס"מ, מוצג כיום ב"רייקסמוזיאום" שבאמסטרדם, הולנד. היצירה נחשבת לאחר מהציורים הקבוצתיים האחרונים של הצייר.
אודות היצירה.
הגברים בציור, למעט בל שבולט באי חבישת כובע, הם דרייפרים. דרייפרים הם אנשים שמתעסקים במסחר של בגדים. אותם דרייפרים ביצירה נבחרו על ידי הגילדה שלהם לבחינת איכות הבגדים שמוצעת למכירה לחברי הגילדה. הנציגים בציור החלו בתפקידם בדיוק ביום שישי הטוב לתקופת כהונה בת שנה, ומצופה מהם לבצע את בדיקותיהם שלוש פעמים בשבוע. פירוש המילה ההולנדית staal הוא דגימה, ובהקשר לשם היצירה הכוונה היא לבחינת דגימות בגדים על ידי נציגי הוועד. הבוחנים השתמשו בחותמות מיוחדות כדי לתעד את עבודתם. איכות הבגדים נעה בין חותמת אחת המסמלת את האיכות הנמוכה ביותר לבין ארבעה חותמות המסמלת את הציון הגבוה ביותר שניתן להשיג.
חברי הגילדה ביצירה הם (משמאל לימין): ג'ייקוב ואן לון, וולקרט ג'אנץ, וילם ואן דוינבורג, פרנס הנדריקס בל, ארנוט ואן דר מיי וג'וכם דה נווה. הגילדה היא שהזמינה את הדיוקן הקבוצתי והוא נתלה באולם הגילדה עד לשנת 1771.
היצירה מופיעה על חפיסות סיגרים הולנדיים. כמו כן, הציור הופיע בסצנת הפתיחה של הסרט "מכונת הזמן", בביתו של הסופר הרברט ג'ורג' ולס. הציור מופיע אף כחלק חשוב בעלילת ספרו של ג'פרי ארצ'ר "רק המעז" (2019).
סטלה מוואנגי
סטלה ניאמבורה מוואנגי (בנורווגית: Stella Nyambura Mwangi; נולדה ב-1 בספטמבר 1986), ידועה בשם הבמה STL, היא זמרת, פזמונאית וראפרית קניאנית-נורווגית. מוואנגי ייצגה את נורווגיה באירוויזיון 2011 שנערך בדיסלדורף שבגרמניה, שנה לאחר שמדינתה הנחתה את התחרות, והודחה בחצי הגמר.
קריירה.
בשנת 2008 הוציאה את אלבום הבכורה שלה, "Living for Music". האלבום זכה לביקורות מעורבות.
אירוויזיון 2011.
בשנת 2011 השתתפה מוואנגי בתחרות המלודי גראנד פריקס, בעבור לייצג את נורווגיה באירוויזיון 2011, שהתקיימה בדיסלדורף שבגרמניה. ב-12 בפברואר 2011 זכתה בתחרות.
ב-10 במאי ייצגה את נורווגיה באירוויזיון עם השיר "Haba Haba". השיר הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הנורווגי. אף על פי שהייתה אחת מהמתחרים המועדפים ביותר בתחרות, לא הצליחה להעפיל לגמר.
לאחר האירוויזיון.
ב-10 ביוני 2011 הוציאה את אלבום האולפן השני שלה, "Kinanda". האלבום כלל את השיר "Haba Haba", איתו ייצגה את נורווגיה באירוויזיון 2011, והגיע למקום ה-15 במצעד האלבומים הנורווגי.
בשנת 2018 התחרתה בשנית בתחרות המלודי גראנד פריקס, יחד עם אלכסנדרה רוטאן, על מנת לייצג את נורווגיה באירוויזיון 2018. השניים הגיעו למקום השלישי בתחרות.
בשנת 2019 נכנס שירה "Ma Itū" למשחק הווידאו הפופולרי "Just Dance 2020".
חיים אישיים.
מוואנגי נולדה במוראנג'ה שבמחוז מרכז קניה בשנת 1986 ובילתה שם את חמש שנותיה הראשונות, לפני שמשפחתה עברה לאיידסוול שבנורווגיה בשנת 1991. בגיל 8 התחילה להתאמן בנגינת מוזיקה.
אביה של מוואנגי נהרג בתאונת פגע וברח בפברואר 2012.
הפועל בית זרע
הפועל בית זרע (נקראה גם הפועל בית זרע/אפיקים) הייתה קבוצת כדורעף ישראלית מקיבוץ בית זרע שהשתתפה בליגה הבכירה ואף זכתה בתואר האליפות בשנת 1956. הקבוצה היא ממייסדות ליגת הכדורעף בישראל באמצע שנות ה-50.
היסטוריה.
העובדה שקיבוץ בית זרע הוקם והשתייך לתנועת הקיבוץ הארצי השומר הצעיר, גרמה לכך שבאופן טבעי הייתה לו זיקה להתאחדות הפועל. מועדון "הפועל" הפעיל בקיבוץ ענפי ספורט כמו: כדורגל, כדורסל וכדורעף שהתמודדו בדרך כלל בכינוס הפועל ובליגה פנימית מול שאר קבוצות "הפועל" בקיבוצים אחרים במדינה. הקבוצה הוקמה בשנת 1947 על ידי חיים בורר שחקן נבחרת ישראל ששימש בתחילת הדרך כמאמן שחקן.
הקבוצה זכתה בגביע פסל זייד כבר בשנת 1953. בשנת 1955 זכתה הקבוצה ב"גביע חללי רחובות" לאחר ניצחון בגמר מול הפועל בית קמה. בשנת 1956 זכתה הקבוצה באליפות הליגה הארצית (הליגה הבכירה) שנפתחה באותה שנה. בסיום עונת 1961–1962 נשרה הקבוצה לליגה השנייה וחזרה רק בתום עונת 1967–1968.
בתחילת שנות ה-70 התאחדה הקבוצה עם הפועל אפיקים מקיבוץ אפיקים הסמוך ונקראה "הפועל בית זרע/אפיקים". בסיום עונת 1977–1978 נשרה הקבוצה לליגה השנייה מהמקום האחרון.
שחקן הקבוצה מרדכי (מוטל'ה) סדן נהרג במלחמת יום הכיפורים ושנה לאחר מכן שיחקה הקבוצה מול מכבי תל אביב על גביע לזכרו.
יהודה סתיו
יהודה סתיו (נולד ב-15 בנובמבר 1948) הוא עיתונאי, פובליציסט ומבקר אמנות ישראלי.
ביוגרפיה וקריירה.
נולד וגדל בראשון לציון. למד בבית הספר הגימנסיה הריאלית. בשנת 1973 סיים את לימודי התואר בחוג לאמנות התיאטרון והחוג לאמנות הקולנוע באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1972 החל לעבוד במערכת העיתון של ידיעות אחרונות. מאז 1979 הוא מבקר הקולנוע של ידיעות אחרונות.
בשנת 1986 מונה לראש דסק תרבות ובידור בידיעות אחרונות, וכיהן בתפקיד זה עד שנת 1999.
סתיו מתעד וחוקר של הקולנוע הישראלי ומרצה לתולדות אמנות הקולנוע באוניברסיטת חיפה - זכה בפרס מרצה מצטיין מטעם נשיא האוניברסיטה בשנת 2002. בנוסף מלמד בחוג לאמנות התיאטרון באוניברסיטת תל אביב וחבר באגודת העיתונאים ובתא מבקרי הקולנוע. עד שנת 2005 היה ראש איגוד מבקרי הקולנוע.
בשנת 1999 החל להגיש את תוכנית הטלוויזיה "היו סרטים", במסגרתה ערך והנחה 67 פרקים. הסדרה, בעריכתו ובהפקתו של דני ולין. הסדרה עסקה בסרטי הקולנוע הישראלים שהופקו בשנות השמונים, שנות השבעים, שנות השישים ועוד, וכללה קטעים מן הסרטים ודיונים המנתחים את הקולנוע הישראלי של אותן השנים. המטרה של סתיו הייתה "לרשום ולתעד את ההיסטוריה של הקולנוע הישראלי - לא בעט ובנייר, אלא באמצעים אלקטרוניים. ההישג הגדול ביותר שלי זה שאנשים מגיעים להכרה שהיה ויש קולנוע ישראלי חי ונושם ובועט, והוא יתקיים עוד הרבה שנים".
בכל פרק אירח סתיו באולפן אנשים שונים מתחום התרבות, יוצרי סרטים ושחקנים ראשיים, בין היתר: דן וולמן, האחים ברבש, אורי גבריאל, דליה שימקו, מוחמד בכרי, אלי יצפאן עוד. התוכנית עסקה בחוויות מאחורי הקלעים ובעשייה הקולנועית בשנים אלו. בין הסרטים בהם עסקה התוכנית: "מתחת לאף", "מחבואים", "נישואין פיקטיביים", "מאחורי הסורגים", "אחד משלנו", "בלוז לחופש הגדול", "חמסין", "נועה בת 17" ו"עד סוף הלילה".
מאז 1995 מכהן סתיו כיועץ לבית הספר אסכולות, של האוניברסיטה הפתוחה במסגרת הקורס "מועדון טרום בכורה בקולנוע".
בא בדוב
בא בדוב (באנגלית: We Bare Bears, אנחנו דובים חשופים) היא סדרת הנפשה אמריקאית לילדים שמשודרת בערוץ Cartoon Network. הסדרה הייתה מועמדת למספר פרסים, כאשר היא זכתה בחלקם. הסדרה הסתיימה באופן רשמי ב-8 ביוני 2020 עם שחרור הסרט "בא בדוב: הסרט".
בישראל הסדרה שודרה בשנים 2017–2018 בערוץ הילדים בדיבוב לעברית. ב-2019 נוספה ל-yesVOD ו-STINGTV, ובעקבות כך דובבו פרקים נוספים ממנה בשנת 2021.
תקציר העלילה.
הסדרה עוקבת אחר שלושה דובים אחים מאומצים: גריזלי ("גריז"), פנדה ודוב קוטב, אשר מגיעים לסן פרנסיסקו ומנסים להסתגל לעולם בני האדם, כשהם מנסים לקנות אוכל, כדי להתחבר לבני האדם או כדי להיות מפורסמים באינטרנט, אף על פי שבאמצעות ניסיונות אלו רואים את הדובים מנסים להשתייך לטבע של בני האדם באמצעות האינסטינקטים של החיות. אולם, לבסוף, הם מבינים שצריך לתמוך זה בזה. הדובים משתמשים לפעמים כ"עמוד דובים", שם הם הולכים בכל העיר. העמוד שלהם הופך להיות הסימן המוכר בסדרה. הדובים חווים הרפתקאות עם חבריהם בפארק כגון: ילדת הפלא קלואי פארק, הביגפוט צ'רלי, הקואלה נום-נום סנסציית האינטרנט, שומרת היערות טייבס ואשת המכירות לוסי.
עלה קטן שלי
עלה קטן שלי הוא סינגל מסוגת מוזיקה יהודית מקורית, שהוציא אברהם פריד בשנת 2002. מילות השיר נכתבו והלחנו על ידי ישי לפידות. השיר הוא הסינגל הישראלי הראשון שהוציא פריד, אחריו באו שירים כמו: רק תפילה אשא וכמה טוב שנפגשנו.
השיר.
השיר הוא מעין משל, עלה נמצא על העץ וכשהוא גדל הוא נושר מהכובד והעץ הבוגר נותן לעלה הנחיות איך להתמודד עם החיים עצמם, כאשר הוא לא תלוי בעץ (אבא שלו) אלא שהוא תלוי בעצמו מעכשיו.
זהו השיר העברי הראשון של פריד לאחר קריירה ארוכה של שירים חסידיים.
לשיר יש גרסאות כיסוי רבות ביניהן של דודו אהרון, עופר לוי וגרסה של עדן חסון בטקס המשואות 2020.
גם ישי לפידות עצמו הקליט את השיר לבסוף.
בלעדיך
בלעדיך הוא סינגל של הזמרת-יוצרת הישראלית ריטה, שיצא לאור ב-8 ביוני 2020.
השיר נכנס לפלייליסט הרשמי של גלגלצ וכאן גימל ב-17 ביוני 2020.
רקע.