המשמעות הרווחת של מושג הצדק החברתי בישראל היא הצורך בצמצום הפערים החברתיים, הדאגה לשכבות החלשות והבטחת שוויון הזדמנויות לכל. תפיסה זו מטילה על המדינה אחריות למימוש הצדק, ועל-כן השימוש במושג הצדק החברתי נכרך בתמיכה במנגנוני מדינת הרווחה ובהתנגדות למדיניות נאו-ליברלית המטיבה עם השכבות החזקות.
השופט משה זילברג הציג את הצדק החברתי כאחד מתפקידי השלטון באומרו: "השלטון מחויב לשרת את הציבור - להבטיח שלום וסדר; לספק שירותים חיוניים; להגן על הכבוד והחירות של כל אזרח; לעשות צדק חברתי". דבריו אלו צוטטו על ידי השופט יצחק זמיר בטענו כי זכויות אדם אינם תפקיד בלבדי של השלטון וכי השלטון צריך גם לדאוג לצדק חברתי.
סעיף 2 לחוק חינוך ממלכתי מונה כאחת ממטרות החינוך הממלכתי: "(9) לטפח מעורבות בחיי החברה הישראלית, נכונות לקבל תפקידים ולמלאם מתוך מסירות ואחריות, רצון לעזרה הדדית, תרומה לקהילה, התנדבות וחתירה לצדק חברתי במדינת ישראל".
המונח "צדק חברתי" שימש את בית המשפט העליון בהצדקת צעדים שונים של השלטון. כך למשל, נשיא בית המשפט העליון, אהרן ברק אמר על היטל השבחה: "ביסוד היטל ההשבחה מונח רעיון של צדק חברתי. הרשות הציבורית השקיעה בתכנון ובפיתוח. כתוצאה מכך עלה ערכם של המקרקעין. בעל המקרקעין מתעשר מכך. מן הראוי שבעל המקרקעין יישא בהוצאות התכנון והפיתוח" ועל הלכת השיתוף: "הלכת השיתוף היא מכשיר משפטי שנועד להגשים מטרה חברתית. הוא ניזון מתפיסה חברתית של מוסד הנישואין, כקשר חופשי בין שני יחידים, המושתת על שוויון, שיתוף פעולה, ותמיכה הדדית. הוא מכוון להביא לצדק חברתי." וכך גם כתב השופט יעקב טירקל: "מטרתה של חזקת השיתוף היא צדק חברתי המבוסס על שוויון בין המינים". השופטת אילה פרוקצ'יה הצדיקה את אחד מפסקי הדין שנתנה בנימוק: "דרישות הצדק, בהתייחסותן לנסיבות ולצדדים לעסקה, תוך ראייה רחבה יותר של תכליות צדק חברתי, מצדיקות, לגישתי, מסקנה זו".השופטת דבורה ברלינר כתבה שבמוסד של עד מדינה יש "אי צדק חברתי שמכתיב קביעתם של סדרי עדיפויות שיאפשרו מיצוי הדין עם עבריינים, גם במחיר שלעיתים הנפש סולדת ממנו".
אחת מססמאות מחאת האוהלים בישראל בשנת 2011 הייתה "העם דורש צדק חברתי".
גופים רבים בישראל כוללים בשמם את הביטוי "צדק חברתי", ביניהם נמנים: "עמותת מחויבות לשלום וצדק חברתי", עמותת איתך - משפטניות למען צדק חברתי, מפלגת צדק חברתי, "בית מדרש לצדק חברתי" של ארגון במעגלי צדק, עמותת אומץ (אזרחים למען מינהל תקין וצדק חברתי ומשפטי) והמרכז הישראלי לקידום צדק חברתי.
ביהדות.
הרב יונתן זקס טוען כי מושג הצדק החברתי תופס מקום מרכזי ביהדות. אחד הרעיונות המאתגרים ביהדות הוא אחריות שמטילה התורה בענייני שמחה, צדקה, חסד ותיקון עולם.
בארצות ערב.
בארצות ערב החל המושג צדק חברתי להיות רווח בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20, וכוונה לדרישה לרפורמה במדיניות הבעלות על קרקעות, הרחבת שירותי הרווחה, דאגה לחינוך לכל.
אקטיביזם חברתי.
אקטיביזם לשינוי חברתי יוצא מתוך הנחה שאי הצדק שקיים בחברה נובע מהסדר החברתי הקיים, ופועל נגד תופעות של אי-צדק כגון הפרת זכויות עובדים, אפליה על רקע מוצא ותרבות, פגיעה בזכויות נשים, הריסת בתים ונישול קרקעות, וכדומה. בתחום השוויון והצדק החלוקתי מוצגת דרישה לאזן את אי-השוויון המתקיים בהכנסה ובבעלות על רכוש, בנגישות לעבודה, להשכלה, לשירותי בריאות ופנאי, ולמשאבים אחרים.
אקטיביזם חברתי יכול להיות מקומי, כלל ארצי, לגלוש למדינות שכנות או להיות גלובלי. הפעילים צומחים מתוך הקבוצה המוחלשת או מתוך שכבת הרוב, ויוצרים "נוכחות בשטח" ברחוב וברשתות החברתיות במטרה ליצור מודעות. המטרה היא לגייס דעת קהל, לצרף פעילים נוספים, ולהשפיע על מקבלי ההחלטות בחברה. האקטיביזם לובש צורה של הפגנות, אירועי מחאה, ניצול התקשורת, והפעלת לחץ על מקבלי החלטות דרך מכתבים, עצומות ולובינג.
מאחר שמאבקים לשינוי חברתי מבקשים לשנות את הסדר הקיים, עימותים עם הרשויות ועם ארגונים קטנים וגדולים הם כמעט בלתי נמנעים. לעיתים האקטיביסטים החברתיים מוצגים בתקשורת כאויבי הציבור שפוגעים בערכים ובנורמות המקובלית. מסיבה זו פעילים חברתיים מתקשים לפעול לבד, וזקוקים להצטרפות פעילים נוספים.
אקטיביזם יכול להיעשות על ידי יחידים או בקבוצה. כאשר קבוצת הפעילים והתומכים בהם היא גדולה, היא הופכת להיות תנועה חברתית.
ברודשיט
ארמון שנברון
ארמון שנברון (בגרמנית: Schloss Schönbrunn – "טירת המעיין היפה") היה ארמונם בווינה של קיסרי האימפריה הרומית הקדושה והקיסרות האוסטרו-הונגרית. בשנות האלפיים הוא מחשובי אתרי התיירות באוסטריה מוגדר כאתר מורשת עולמית מטעם אונסק"ו.
היסטוריה.
הקטרבורג.
הטירה הראשונה שעמדה במקום נקראה קטרמולה, או קטרבורג, והיא עמדה בשטחו של מנזר מקומי. היא נהרסה על ידי הטורקים שצרו על וינה ב-1529. לאחר מכן ראש עיריית וינה בנה במקום אחוזה שנועדה לשמש לחופשות ציד.
ב-1569 רכש הקיסר מקסימיליאן השני את קטרבורג כדי להופכה למעון ציד קיסרי. במשך מאה השנים הבאות עשו בה מקסימיליאן ויורשיו שימוש לעיתים רחוקות ולעיתים פיתחוה והוסיפו לבניינה. הקיסר מתיאס מצא, על פי הסיפור, מעיין נובע בקרבת הטירה, בעת ציד ב-1612. הוא קרא לו "Schöner Brunnen", כלומר "המעיין היפה". זהו מקור השם בו נודעו לימים הטירה וסביבתה.
ב-1683 צרו הטורקים בשנית על וינה ושבו והחריבו את הטירה כמעט עד היסוד. בשנת 1752 נוסד בתחומי פארק שנברון גן החיות שנברון, שהוא גן החיות הוותיק ביותר שעודנו פעיל כיום.
הארמון המודרני.
לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה הטיל על האדריכל יוהאן ברנרד פישר פון ארלך לתכנן ארמון חדש שיוקם במקום. בניית הארמון החלה ב-1696 ושלוש שנים לאחר מכן כבר נערכו חגיגות בחלק המרכזי שהושלם.
במאה השנים הבאות הוסיפו קיסרים שונים חלקים לארמון ועשו בו שינויים רבים. הקיסרית מריה תרזה הורתה לאדריכל ניקולו פקאסי לעצב אותו מחדש בסגנון הרוקוקו. בשלהי קיסרותה היה הארמון למרכז התרבותי והפוליטי של האימפריה ההבסבורגית.
במאה ה-19 הפך הקיסר פרנץ יוזף את שנברון למעונו העיקרי. הקיסר נולד בו, חי בו את רוב ימיו ואף מת בו, ב-21 בנובמבר 1916.
בתום מלחמת העולם הראשונה עברה האימפריה האוסטרו-הונגרית מן העולם והארמון עבר לרשותה של הרפובליקה האוסטרית הצעירה. חדריו היפים שומרו כמוזיאון שמושך מבקרים רבים, אך גם שימשו כתפאורה למספר ועידות ופגישות היסטוריות, כגון ועידת הפסגה שבה נועדו ניקיטה חרושצ'וב וג'ון קנדי ב-1961. ב-1996 הכריז אונסק"ו על הארמון כאתר מורשת עולמית.
שנברון
לואיסוויל
פירות ים
מאכל ים
אי התוכים
אי האורנים
האוונגלית
סיגואנאה
תג יחידה
תג יחידה הוא סמל צבאי, צבעוני בדרך כלל, המייצג את שיוכו החיילי של חייל בצה"ל ליחידה מסוימת.
תג היחידה נכלל במדים (מדי א' בלבד) והוא נענד על כותפת שמאל של החייל. תג יחידה ניתן לרוב ליחידה מרמת חטיבה, אולם כיום קיימת מגמה להענקת תגים ליחידות קטנות יותר. תג היחידה הונהג בצה"ל בראשית שנות ה-50 של המאה ה-20, תחילה לחטיבות, לפיקודים המרחביים, למטכ"ל ולחיל האוויר בלבד, ובמרוצת הזמן לכל סוגי היחידות והעוצבות.
במדי שרד ומדי גאלה במקום תג יחידה נתפר על שרוול השמאלי של המקטורן דגל ישראל רקום עם כיתוב "ישראל" בעברית ובאנגלית.
עיצוב.
לתג גזרת מלבן אנכי המסתיים בצורה קבועה, לרוב של מגן משולש-עגלגל. יוצאי הדופן הם תגי האגפים, הפיקודים, הזרועות ותגי רוב יחידות חיל האוויר וחיל הים, שבהם קצה התג עגול; לתגים אחדים צורת משולש חד. חטיבת גולני וחטיבת קרייתי הם הגופים היחידים בצה"ל, למעט תגיות שוחרים, שלהם תג מרובע. אורך התג הוא 13 ס"מ בדיוק, ומתחתיו נתפרות דרגות החוגרים.
לתג עיצוב סמלי, המשקף מאפיין מובהק של היחידה. תג היחידה היחיד שמציג את מספר היחידה הוא זה של חטיבה 7. על פי פקודות מטכ"ל בעבר היה נהוג כי תג היחידה לא יכלול יותר מחמישה צבעים ולא יכיל מידע המסגיר את פעילות היחידה, אולם כיום ישנם תגים עם שבעה ואף שמונה צבעים.
נוהג.
עקב צורת הייצור של התגים, הם מגיעים עם פסי גזירה לשימוש החיילים, וכך נוצרה מסורת שלפיה חיילים שאינם מעוניינים להישאר ביחידתם החדשה נעים עם תג מלבני ולא גזור.
על פי פקודות מטכ"ל, אסור להצמיד לתג היחידה דבר. חרף כך, ישנם חיילים המוסיפים על התגים סיכות, רקמות, חרוזים ועוד.
שוטרי משטרת ישראל ולוחמי משמר הגבול עונדים אף הם תג כתף, אך מסיבה לא ברורה ובניגוד למקובל בצה"ל ובצבאות ומשטרות אחרים בעולם, במשטרת ישראל התג על כתף ימין.
תגי היחידות.
בצה"ל מאות תגי יחידה. להלן תגי המטה הכללי, הפיקודים, מפקדות הזרועות, האגפים ומפקדות החילות.
המטה הכללי.
מרכיבי התג:
רקע שחור: רקע כללי
חרב וענף זית: סמלו הכללי של צה"ל וציון לזרוע היבשה
עוגן: סמלה של זרוע הים
זוג כנפיים: סמלה של זרוע האוויר
היסטוריה.
בשנות החמישים והשישים התגים היו עשויים מבד ומשנות השבעים נעשו מחומר סינתטי. במדי חורף התגים נתפרו לשרוול.
משנת-48 ועד תחילת שנות החמישים התגים היו בצורות שונות ומגוונות עד שהתקבל תקן אחיד בצה"ל.
בחיל הים עד שנות השמונים לא היו תגי יחידה ועל השרוול נתפרו רק שלב מקצועי ודרגות.
תגי היחידות הכפופות למפקדת גייסות השריון.
עד הקמת מפח"ש בשנת 1983 חלק מהיחידות שהיו כפופות למפקדת גייסות השריון כללו בתג שלהם פס עליון בצבעי שחור-ירוק.
תגי יחידות צה"ל היסטוריות בסיני.
בתקופה משנת 1967 ועד פינוי סיני בשנת 1982 היו לצה"ל יחידות רבות בחצי האי. חלק פורקו אחרי פינוי סיני. התגים של היחידות האלה מוצגים כאן.
הסתה