חלק מאתרי איביי
חוסם ל&quot;א
רחל בוימוול
רחל בּוֹימְווֹל (בכתיב יידי: בוימוואָל ברוסית: Рахиль Баумволь; 4 במרץ 1914 - 16 ביוני 2000) הייתה סופרת, משוררת ומתרגמת יידית. כתבה גם בלשון הרוסית.
קורות חיים.
רחל בוימוול נולדה באודסה, בתו של יהודה ליב בוימוול, שחקן, מנהל תיאטרון, ומחבר אופרות.
בילדותה, בשנת 1920, נרצח אביה בפוגרום בעת סיבוב הופעות עם הלהקה היהודית שלו. רחל גדלה בבית ספוג ערכי תרבות, יהודיים וכלליים, שהשפות המדוברות בו היו יידיש ורוסית.
שיריה הראשונים נדפסו בירחון הנוער הקומוניסטי, הקומסומול, ביידיש, "פיאנער", שיצא לאור במוסקבה בשנות העשרים הראשונות. היא הייתה אז ילדה בת תשע, אבל אמה התעקשה לרשום את השירים הללו ולפרסמם.
בעת מלחמת העולם השנייה נדדה רחל בוימוול עם משפחתה מזרחה, ומצאה מחסה בטשקנט, אוזבקיסטן. עם תום המלחמה שבה לרוסיה והשתקעה במוסקבה, שם כתבה שירים, שירים לילדים, סיפורים ומעשיות. היא עצמה תרגמה את יצירותיה מיידיש לרוסית, וספריה, כעשרים במספר, נדפסו בשתי הלשונות.
בוימוול הייתה נשואה למשורר היידי זיאמה (זלמן) טֶלֶסין (טעלעסין) (1908–1996). בני הזוג היו הורים לבן יחיד, יוליוס טלסין, דיסידנט ואקטיביסט ציוני בברית המועצות. בשנת 1969 הגיש בנם בקשה לעלות לארץ ישראל, וב-1970 הותר לו לעלות.
בשנת 1971 הצטרפו אליו הוריו, והשתקעו בירושלים. באותה שנה זכתה בפרס לתרבות יידיש מטעם הקונגרס היהודי לתרבות יידיש ע"ש פ' אטרן.
כתיבתה של בוימוול בכל הסוגות היא מלאת דמיון, חריפת ביטוי, רעננה ומגובשת. ספריה עוררו עניין בין הקוראים הרוסיים, ושנים עשר מהם נדפסו במשך השנים. משיריה תורגמו לעברית שירים בודדים, בידי אוריאל אופק, אברהם שלונסקי ושמואל יזרעאלי. שניים מספריה ראו אור בתרגום לעברית.
רחל בוימוול נפטרה בשנת 2000 בירושלים.
קישורים חיצוניים.
מפרי עטה:
איבסן
בנימין נתניהו
בִּנְיָמִין (בִּיבִּי) נְתַנְיָהוּ (; נולד ב-21 באוקטובר 1949, כ"ח בתשרי ה'תש"י) הוא ראש האופוזיציה, יושב ראש מפלגת הליכוד וחבר הכנסת מטעמה. כיהן כראש ממשלת ישראל ה-9 בין השנים 1996–1999 ו-2009–2021. בנוסף כיהן כשר האוצר, שר הביטחון, שר החוץ ובמספר תפקידים נוספים.
בין 1984–1988 היה נתניהו שגריר ישראל באו"ם. לאחר מכן הצטרף למפלגת הליכוד והיה חבר הכנסת השתים עשרה וסגן שר החוץ. ב-1993 נבחר ליושב ראש הליכוד, לאחר מכן כיהן כראש ממשלה במשך חמש כהונות, בשתי תקופות לא רצופות: הראשונה, בראשות ממשלת ישראל העשרים ושבע, בין 1996–1999; והשנייה, בין 2009–2021 בראשות הממשלה השלושים ושתיים, השלושים ושלוש, השלושים וארבע והשלושים וחמש. הוא ראש הממשלה הישראלי שכיהן במשך התקופה הארוכה ביותר בתפקיד זה.
במהלך התקופה הראשונה שבה כיהן כראש ממשלה חתמה ישראל על הסכמי חברון ווואי עם הפלסטינים. בתקופה השנייה בתפקיד יצאה ישראל למבצעי עמוד ענן, צוק איתן ושומר החומות ברצועת עזה, וגם התמודדה עם גל הטרור הפלסטיני בשנים 2015–2016. ישראל בהנהגת נתניהו המשיכה בפעילות המערכה בין המלחמות, בעיקר באמצעות תקיפות של חיל האוויר הישראלי, וכן הקדישה מאמצים לסיכול תוכנית הגרעין האיראנית. בתקופת כהונתו הוא קידם את הכרת ארצות הברית בירושלים כבירת ישראל ואת הכרת ארצות הברית בריבונות ישראל על רמת הגולן, וכן את העברת שגרירות ארצות הברית בישראל לירושלים. נתניהו אף חתם על הסכמי אברהם עם איחוד האמירויות, עם בחריין ועם סודאן.
ב-24 במאי 2020 החל להתנהל בבית המשפט המחוזי בירושלים משפט נתניהו לאחר שהוגש נגדו כתב אישום בעבירות מרמה והפרת אמונים בשלושה תיקי חקירה (תיק 1000, 2000 ו-4000), ובאחרון הוא נאשם גם בשוחד.
ביוגרפיה.
נתניהו הוא השני מבין שלושת בניהם של צילה (לבית סגל) (1912–2000) ופרופסור בנציון נתניהו (1910–2012) ונקרא על שם אביה של אמו הפרדסן בנימין סגל. הוא נולד בתל אביב וגדל בירושלים, תחילה בשכונת תלפיות ומ-1955 בקטמון. בסוף שנות ה-50 ותחילת ה-60 חייתה המשפחה לסירוגין בישראל ובארצות הברית. הוא החל ללמוד בבית הספר התיכון ליד האוניברסיטה, עד שמשפחתו עברה לארצות הברית בין 1963–1969, בעקבות עבודתו של אביו. המשפחה גרה בצ'לטנהם, פרוור של פילדלפיה שבפנסילבניה, שם למד נתניהו בבית הספר התיכון המקומי והיה פעיל במועדון הדיבייט.
מקור כינויו "ביבי" באחד מבני דודיו שגם שמו בנימין, ואשר קרובת משפחתו הייתה קוראת לו חזור ושוב "בי" כקריאת חזרה הביתה. הכינוי דבק ראשית בבן הדוד ולאחר מכן בנתניהו עצמו.
שירות צבאי.
בסיום לימודיו בתיכון, שב נתניהו לבדו לישראל ב-1967 כדי להתגייס לצה"ל, ושירת בסיירת מטכ"ל, שבה שירת גם אחיו יונתן. הוא עבר מסלול הכשרה כלוחם וכמפקד כיתה תחת פיקודו של עמירם לוין והשתתף בפעולות מיוחדות בעומק קווי האויב. בין היתר, השתתף במבצע תשורה, במבצע תופת ובמבצע בולמוס 4 במהלך מלחמת ההתשה. במהלך המבצע האחרון הוא כמעט טבע, לאחר שהצבא המצרי פתח באש על כוח של היחידה עם שייטת 13, בעת צליחת תעלת סואץ על גבי סירות גומי לעבר הגדה המערבית, שהייתה בשליטת כוחות מצריים. בהמשך, סיים קורס קציני חי"ר בהצטיינות ומונה למפקד צוות ביחידה. כמפקד צוות השתתף נתניהו, בין היתר, במבצע ההשתלטות על מטוס "סבנה", שעליו פיקד מפקד היחידה, אהוד ברק. נתניהו נפצע בפעולה זו מפליטת כדור של חברו ליחידה. בפעם אחרת, בעת ביצוע פעולה עלומה בסוריה, נתקע הצוות שעליו פיקד בדרך והלוחמים סבלו מתשישות ומקור. מפקד פלגתו, עוזי דיין, חש לעזרתם וחילץ אותם. בקיץ 1972 השתחרר נתניהו מצה"ל בדרגת סרן. הוא הוסיף לשרת במילואים באותה יחידה לפחות עד 1981.
לאחר השחרור מצה"ל.
לאחר שחרורו מצה"ל חזר נתניהו לארצות הברית, שם קיבל תואר ראשון באדריכלות (B.S.A.D) ב-1974 ותואר שני במינהל עסקים באוניברסיטת MIT שבמסצ'וסטס ב-1976. עבודת המוסמך שלו בנושא מחשוב ענף העיתונות הכתובה נכתבה עם זאב צור, בהנחיית לסטר תורו. בנוסף, למד לימודי מדע המדינה באוניברסיטת הרווארד. במקביל ללימודיו, עבד כשנתיים בחברה לייעוץ עסקי, "בוסטון קונסלטינג גרופ" ("BCG"). באותה עת כינה עצמו "בנג'מין ניתאי" או "בן ניתאי" (ניתאי היה שם העט שבו נהג אביו לחתום לעיתים על מאמריו). לאחר שנים, בריאיון לתקשורת, הבהיר כי עשה זאת כדי שהסביבה שאינה דוברת עברית תוכל להגות את שמו ביתר קלות.
עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים באוקטובר 1973, שב לישראל כדי להשתתף במלחמה. הוא הצטרף לקבוצה מאולתרת של "חוזרים" מהיחידה, ששמרה על חניוני הקרב הליליים של הטנקים בחזית הדרום ובשבוע השני לחזרתו הועבר למשימה דומה בחזית הצפון. לפי מאמר באתר וואלה מ-2013 פיקד על מבצע של היחידה בצפון.
עם סיום הלחימה שב ללימודיו בארצות הברית.
ב-1976 שכל נתניהו את אחיו יונתן (יוני) נתניהו, שנהרג במהלך מבצע אנטבה, בעת היותו מפקד סיירת מטכ"ל.
ראשית פעילותו הציבורית.
בסיום לימודיו (1977) שב לישראל. מסוף 1976 ועד 1980 עמד בראש מכון יונתן לחקר הטרור, שערך מספר כנסים בינלאומיים בנושא הטרור. בין 1980–1982 עבד כמנהל השיווק של חברת הרהיטים "רים תעשיות". ב-1980 זכה, עם אחיו עדו, בפרס ז'בוטינסקי לספרות ולמחקר, בעבור הוצאת מכתבי יוני. במסגרת פעילותו במכון יונתן לחקר הטרור, הכיר נתניהו מספר פוליטיקאים, בהם השר משה ארנס, שהכניסוֹ לפוליטיקה והמליץ למנותו כציר ישראל בוושינגטון, תפקיד שמילא בין 1982–1984. לאחר סיום כהונתו של ארנס כשגריר, מילא נתניהו את מקומו, עד למינויו של מאיר רוזן לתפקיד זה.
בין 1984–1988 כיהן נתניהו כשגריר ישראל באו"ם, ובלט בהופעותיו בתקשורת העולמית. אחרי שהקונגרס היהודי העולמי חשף את עברו של מזכ"ל האו"ם, קורט ולדהיים, ששירת כקצין ב במלחמת העולם השנייה, תבע נתניהו מהאו"ם, במידה רבה של הצלחה, לחשוף מסמכים הקשורים לעברו של ולדהיים ולזה של פושעי מלחמה נאצים נוספים.
ב-1988 הוענק לנתניהו תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בר-אילן.
ראשית הקריירה הפוליטית (1988–1996).
לקראת הבחירות לכנסת השתים עשרה ב-1988, שב נתניהו לישראל והצטרף למפלגת "הליכוד". בבחירות המקדימות במרכז תנועת החרות זכה במקום החמישי, וברשימת הליכוד שכללה את המפלגה הליברלית הישראלית ואת יגאל הורוביץ - הוצב במקום התשיעי ברשימה. הוא נבחר לחבר הכנסת ה-12, והתמנה לסגנו של שר החוץ משה ארנס, ולאחר מכן של השר דוד לוי. גם בתפקיד זה התבלט בהופעותיו התקשורתיות. בין לוי ונתניהו לא נוצר שיתוף פעולה, וצצו ניצני יריבות שהתעצמו לאחר מכן. בוועידת השלום במדריד ב-1991 נמנה נתניהו עם חברי המשלחת הישראלית, בראשות ראש הממשלה יצחק שמיר. עקב המתח בינו ובין לוי עבר נתניהו לאחר הוועידה מתפקיד סגן שר החוץ לסגן שר במשרד ראש הממשלה.
לקראת הבחירות לכנסת השלוש עשרה, שנערכו ב-1992, הוצב נתניהו במקום השישי ברשימת הליכוד. לאחר מפלת המפלגה בבחירות, הוא התמודד ב-1993 בבחירות הפנימיות לראשות המפלגה, במקום שמיר שפרש. נתניהו גבר בבחירות אלה על דוד לוי, בני בגין ומשה קצב, וזכה ל-52.1% מהקולות (72,705 מתוך 139,522 קולות כשרים).
במהלך מסע הבחירות הפנימיות, התפרסמה "פרשת הקלטת הלוהטת". בהופעה טלוויזיונית במהדורת מבט לחדשות טען נתניהו, כי "בכיר בליכוד המוקף חבורת פושעים" ניסה לסחוט אותו באמצעות קלטת וידאו, המכילה ראיות לבגידתו כביכול באשתו. הרמיזה כלפי דוד לוי ואנשיו על היותם אחראים לפרשה, העמיקה את הקרע בין השניים. הקלטת לא הוצגה מעולם, ולימים התנצל נתניהו על דבריו כלפי לוי.