בצר נולד בברסלאו שבגרמניה, בן שלישי של משפחה יהודית אמידה. שמו המקורי היה וולפגנג בסר (וולפגנג-זאב).
בזמן הלימודים הצטרף בצר לתנועת נוער ציונית "הבונים" ואחריהם הצטרף, בשנת 1936, להכשרה של הסוכנות בכפר אלגוט (בחבל שלזיה).
בליל הבדולח הועברו חניכי המחנה ברכבת משא, דרך גבול גרמניה למחנה הריכוז בוכנוואלד. לאחר חודש ימים הצליחה הסוכנות היהודית לשחרר את הצעירים בטענה כי "היהודים הללו יצאו מיד מגרמניה כדי להשתלם בחקלאות בהולנד". בצר יצא עם חברי ההכשרה לחיות בהכשרה ההולנדית "וירנגו" ולאחר שישה חודשים עלה באוניית המעפילים "דורה", כשבועיים לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה.
עם הגעתו ארצה הצטרף לקיבוץ הבונה שהמתין בחדרה לעלייתו על הקרקע. באותו הזמן הצטרף להגנה ובמשך השנים השתתף בקורסים רבים כחניך וכמדריך.
בשנת 1941 נמנה עם ראשוני העולים על הקרקע של קיבוץ דורות, שהיה באותם ימים היישוב היהודי הדרומי ביותר בארץ ישראל ובצר התמנה לאחראי מטעם ההגנה לרשת האיתות של יישובים בסביבתה של דורות.
משנת 1950 עד שנת 1959 שירת בצבא קבע כקצין קשר והשתתף במלחמת סיני, מלחמת ששת הימים ומלחמת יום הכיפורים. בשנת 1957 עזב את קיבוץ דורות ובשנת 1960 סיים את לימודיו במכון להשכלה ולמחקר בבית ברל.
בצר היה נשוי לברכה לבית יהוד, אב לבן ולשתי בנות.
ארכיון.
ארכיונו נמצא בארכיון גנזים- אגודת הסופרים בבית אריאלה בתל אביב.
כתביו.
בצר החל בכתיבה במלחמת העצמאות ופרסם עשרות סיפורים קצרים וסיפורים בהמשכים החל משנות ה-50.
בפסטיבל הזמר והפזמון 1965 הושמע פזמון שכתב בצר בשם "איילת החן" ללחן של נתן שחר ולעיבוד של יצחק גרציאני בשני ביצועים שונים, אחד של אריק איינשטיין ואחד של יפה ירקוני .
הפזמון זכה בפרס הראשון בפסטיבל וזכה גם בתואר "שיר השנה" במצעד הלהיטים של קול ישראל.
פועלי ציון שמאל
פועלי ציון שמאל הייתה מפלגה סוציאליסטית, מהפכנית, מרקסיסטית וציונית, שפעלה כמפלגה עצמאית ביישוב (וגם בחוץ לארץ) משנת 1920 ועד שנת 1946.
המפלגה הוקמה ב-1920 על ידי פלג, שפרש ממפלגת פועלי ציון, בראשות יעקב זרובבל ונחום ניר-רפאלקס. וזאת לאחר, שב-25 בספטמבר 1919, נערכה מועצה של נציגי קבוצות חברים תומכי הפרישה.
פרישתם של "פועלי ציון שמאל" באה עם התגברות הצד המתון במפלגת פועלי ציון, שהביא אותה שנה לאיחוד בין "פועלי ציון" שבראשות דוד בן-גוריון לבין קבוצת "הבלתי מפלגתיים" בראשות ברל כצנלסון. שתי תנועות אלה יסדו את מפלגת אחדות העבודה בשנת 1919.
ההבדלים בין "פועלי ציון שמאל" ובין "אחדות העבודה" היו הבדלים אידאולוגיים וגם נגעו לשאלות של מבנה החברה ומדיניות היישוב והציונות. שתי המפלגות דגלו, אמנם, בסוציאליזם, אולם בעוד "אחדות העבודה" (שכללה את רוב "פועלי ציון", לרבות גורמים לא-מרקסיסטיים) סברה שיש לשתף פעולה עם כל הזרמים הציוניים הרוצים לבנות את הבית הלאומי היהודי, דחתה מפלגת "פועלי ציון שמאל" כל שיתוף פעולה כזה ואף התנגדה להשתתף בהסתדרות הציונית העולמית. מפלגת "פועלי ציון שמאל" סברה שהבית הלאומי היהודי יהיה רק שלב לקראת המהפכה הסוציאליסטית ובכלל זה מלחמת המעמדות; ועל כן, פעלה כדי לזכות בהכרה כמפלגה קומוניסטית ואף ניהלה משא ומתן להצטרפותה לקומינטרן.
בשנות העשרים הייתה התנועה בשיא פריחתה, אולם במשך שנות השלושים, בין השאר בשל הידיעות שהגיעו ליישוב על משטר העריצות בברית המועצות, הפכה מפלגת "פועלי ציון שמאל" להיות תנועה קטנה וחסרת השפעה ממשית.
בבחירות להסתדרות בשנת 1944 הופיעה ברשימה משותפת עם מפלגת השומר הצעיר והליגה הסוציאליסטית. לבסוף, התמזגה ב-1946 כמיעוט בתנועה לאחדות העבודה, תנועה שהיוותה אחד השרידים של "אחדות העבודה", באופן אירוני המפלגה שבשל המחלוקת הרעיונית עמה הוקמה היא עצמה 24 שנים קודם לכן. בשנת 1948 התאחדה מפלגה זו עם מפלגת הפועלים - השומר הצעיר ויצרה את מפלגת הפועלים המאוחדת (מפ"ם). בשנת 1954 פרשה אחדות העבודה ממפ"ם, אבל רוב פועלי ציון שמאל נשארו בה.
קול ג'אז
קוּל ג'אז (Cool Jazz) או "ג'אז החוף המערבי" הוא סגנון ג'אז שהתפתח בסוף שנות הארבעים, כפי הנראה כתוצאה מסדרת הקלטות אותן הקליט מיילס דייוויס ואשר הסתכמו בתקליט The Birth of the Cool, ומכאן שמו. הסגנון התפתח במקביל לפיתוח ה"בִּי בּוֹפּ" (Bebop) בחוף המזרחי על ידי צ'ארלי פארקר.
הסגנון מתאפיין בשינויי מלודיה על סמך האקורדים המקוריים, בדומה ל-בי בופ, אולם הוא חסר את "החומץ והפלפל" של ה-בי בופ. המוזיקה רגועה יותר ורבים טוענים כי היא חסרה את הרגשנות האינטנסיבית שכה מאפיינת את ה-בי בופ. כמו כן אמני ה-קול ג'אז מצטיינים לרוב יותר באיכות הצליל בעוד שאמני ה-בי בופ ביכולת טכנית ובאלתור מהיר.
המתופפים בסגנון קול ג'אז מרבים להשתמש במברשות תיפוף במקום במקלות, כך שבמקום קצב מהיר עם צלילים חדים, מופק מהתופים קצב רגוע עם צלילים רכים יותר.
הסגנון היה פופולרי מאוד מראשיתו בשנות הארבעים ועד לאמצע שנות ה-50.
בין המוזיקאים הבולטים שניגנו בסגנון זה ניתן למנות את:
Cool Jazz
הארי פוטר וחדר הסודות (סרט)
הארי פוטר וחדר הסודות (באנגלית: Harry Potter and the Chamber of Secrets) הוא סרט קולנוע בריטי-אמריקאי והשני בסדרת סרטי הפנטזיה האפית הארי פוטר, המבוסס על ספר מצליח באותו שם של ג'יי קיי רולינג. הסרט יצא ב־15 בנובמבר 2002 בבריטניה ובארצות הברית. התסריט נכתב על ידי סטיב קלובס, מתוך הספר הארי פוטר וחדר הסודות. רוב הצוות נלקח מהסרט הקודם, "הארי פוטר ואבן החכמים", כולל השחקנים הראשיים: דניאל רדקליף (הארי פוטר), רופרט גרינט (רון ויזלי) ואמה ווטסון (הרמיוני גריינג'ר) והבמאי כריס קולומבוס.
שחקני מפתח חדשים בסרט הם קנת בראנה (בתפקיד גילדרוי לוקהרט) וג'ייסון אייזקס (בתפקיד לוציוס מאלפוי). ריצ'רד האריס הופיע בפעם האחרונה בתפקיד אלבוס דמבלדור. הסרט זכה לביקורות טובות וזכה להצלחה רבה בחנויות הווידאו וזכה לפתיחה הגדולה ביותר של זמנו וגרף 800 מיליון דולר.
זהו הסרט האחרון שבמאית הדיבוב שלו הייתה שפרירה זכאי. החל מהסרט השלישי הופקדה המשימה בידי שרון כהן, כשמרבית המדבבים שליהקה זכאי לתפקידים המשיכו את תפקידם בסרטים הבאים.
עלילה.
לקראת ביקורו של הלקוח של הדוד ורנון, הדרסלים שולחים את הארי לחדרו. הארי מוצא את דובי, גמדון הבית, אשר מזהיר אותו מפני חזרה להוגוורטס. כאשר הארי מסרב, דובי גורם להריסת הפגישה של הדוד ורנון. הדוד ורנון נועל את הארי בחדרו כדי למנוע את שובו להוגוורטס. בלילה, רון, פרד וג'ורג' ויזלי מגיעים במכונית המעופפת שאדון ויזלי כישף כדי להציל את הארי ולקחת אותו למחילה. הארי והויזלים נוסעים לסמטת דיאגון בעזרת אבקת פלו, על מנת לקנות ציוד לשנת הלימודים הבאה. בזמן הקניות, הארי פוגש את גילדרוי לוקהרט, הסופר המפורסם, ומאוחר יותר את דראקו מאלפוי ואת אביו לוציוס, שמשמיצים את משפחת ויזלי וחבריו של הארי. במקום מתפתח עימות בין אדון ויזלי לאדון מאלפוי.
בתחנת קינגס קרוס, משפחת ויזלי עוברת את מחסום רציף תשע ושלושה רבעים, אך כשהארי ורון מנסים לעבור הוא נחסם בפניהם, וכתוצאה מכך, הם מחמיצים את הוגוורטס אקספרס. הארי ורון מחליטים לקחת את המכונית המעופפת ולהגיע להוגוורטס, אבל בגלל תקלות שמתגלות בהמשך הנסיעה הם נראים לעיני מוגלגים ומאוחר יותר מתרסקים לתוך הערבה המפליקה שבשטח בית הספר וגורמים לה נזק. השרביט של רון נשבר והמכונית פולטת את שני הילדים מתוכה, ונעלמת אל תוך היער האסור. כאשר הארי ורון נכנסים להוגוורטס הם נתפסים על ידי סנייפ, שנוזף בהם. פרופסור מקגונגל ופרופסור דמבלדור מגיעים ומקגונגל מגנה על הילדים ואומרת להם שהם יקבלו ריתוק בלבד.
במשך הסרט הארי שומע קולות מבשרי רעות מתוך הקירות, כשהוא מרצה את עונשו עם לוקהארט. הארי, רון והרמיוני מוצאים את ההודעה "חדר הסודות נפתח. גורו לכם, אויבי היורש", שנכתבה בדם על הקיר ומגלים את החתולה של השרת, פילץ', תלויה מאובנת. האגדה מספרת כי חדר הסודות יכול להיפתח רק על ידי היורש של סלית'רין, זה אמור להיות הבית של יצור המציית רק ליורש. הארי חושד שהיורש הוא מאלפוי. גילדרוי לוקהרט, שמלמד התגוננות מפני כוחות האופל, פותח מועדון דו-קרב. הארי ומאלפוי עורכים דו-קרב, שבמהלכו מאלפוי שולח אל הארי נחש, והארי מדבר אליו. הרמיוני מסבירה לו שהוא לחשנן, כמו סלזאר סלית'רין, ושלושת החברים מחליטים לרקוח שיקוי פולימיצי על מנת להתחזות לחבריו של מאלפוי, ולגלות מה הוא יודע על חדר הסודות ועל היורש של סלית'רין.
בחדר השירותים של הבנות הארי מוצא ספר ריק, ששייך למישהו בשם טום וואנדרולו(באנגלית:marvolo) רידל. באמצעות הספר הקסום הארי רואה את האירועים שקרו לפני חמישים שנה, כאשר טום היה תלמיד. הזכרונות של טום מרשיעים את האגריד כיורש של סלית'רין.
במהלך שנת הלימודים, קולין קריווי, ג'סטין פינץ'-פלצ'לי, הרמיוני ואפילו סר ניקולס נמצאים מאובנים, והיומן של טום רידל נעלם. הארי ורון מחליטים לראות את האגריד, אבל לפני שהם מצליחים לדבר איתו שר הקסמים קורנליוס פאדג' ולוציוס מאלפוי מגיעים ולוקחים אותו לאזקבאן. בעוד הארי ורון מבקרים את האגריד, האגריד אומר שהשעו את דמבלדור מתפקיד מנהל בית הספר ועוצרים את עצמו בחשד לפתיחת חדר הסודות. לפני האגריד נלקח למעצר, הוא אומר לרון והארי לעקוב אחרי העכבישים. הם עושים זאת ומגיעים ליער האסור, שם הם פוגשים את העכביש הרעגוג. הרעגוג מגלה כי הוא לא המפלצת שהרג את התלמידה לפני חמישים שנה, וכי האגריד הוא חף מפשע. הצאצאים של הרעגוג תוקפים את הארי ורון, והמכונית המעופפת של רון מגיעה ומצילה אותם.