בשנת 2006 החלו פרסומים על עונה שלישית, אך הדבר לא יצא לפועל והעונה השלישית נדחתה בשנית. הסיבה לדחייה הייתה חוסר רצון לשדר את התוכנית בסמוך למונדיאל. בדרך כלל נמשכת תוכנית המציאות שלושה חודשים במהלך הקיץ כולו והיה חשש מירידה בהתעניינות בחודש יוני בשל הגביע העולמי. בראשית 2007 החלו המיונים ל-15 המתמודדים לעונה השלישית והפרס היה וילה באי בודד, אך זו לא יצאה לפועל והפרויקט נגנז.
תביעת זכויות יוצרים.
פרוייקט Y, היא תוכנית בעלת פורמט דומה לתוכנית הריאלטי המצליחה בעולם האח הגדול, אשר הזיכיון לה בבעלות קבוצת אנדמול ההולנדית. סינרגיה, חברת ההפקות המפיקה את פרוייקט Y, לא רכשה זיכיון על התוכנית ועל כן אנדמול הגישה תביעה בגין הפרת זכויות הקניין והיוצרים כנגד סינרגיה ו-yes.
אדנומיוזיס
אדנומיוזיס (באנגלית: Adenomyosis) הוא מצב רפואי בו בדומה לאנדומטריוזיס, רירית הרחם גדלה מחוץ לרחם, במקרה זה בתוך שריר הרחם. הרירית הנמצאת שלא במקומה נוטה לדמם בזמן הווסת כשאר הרירית, אולם הדם אינו יוצא לגמרי בזמן הווסת ויוצר כיסי דם המתבטאים ברחם מוגדל.
אדנומיוזיס יכול להתקיים ללא סימפטומים כלל, אך ברוב המקרים הוא מלווה בסימפטומים הדומים לאלו של אנדומטריוזיס: כאבים קשים במהלך הוסת ו/או הביוץ, כאבי אגן קשים לאורך כל המחזור החודשי, כאבים ביחסי מין, בעיות עיכול וכדומה. לעיתים קרובות גורם האדנומיוזיס גם לדימום ווסתי מוגבר עם קרישי דם, שהוא סימפטום הנפוץ יותר לאדנומיוזיס מאשר לאנדומטריוזיס.
אבחון של אדנומיוזיס, כמו אבחון של אנדומטריוזיס, מבוסס על שיחה עם המטופלת, בדיקה גופנית ובדיקות הדמיה נלוות. בדיקות ההדמיה החשובות ביותר במקרה זה הן אולטראסאונד אגני ו/או בדיקת MRI של האגן. בדומה לאנדומטריוזיס, לא תמיד קל לזהות באולטרסאונד אדנומיוזיס, ובדיקת MRI מאפשרת זיהוי טוב יותר.
הגורמים למצב אינם ידועים, בדומה לגורמים לאנדומטריוזיס, ונכון להיום אין לו תרופה יעילה.
בניגוד לאנדומטריוזיס, הטיפול היעיל היחיד לאדנומיוזיס הוא כריתת רחם, אך זהו טיפול שאינו מתאים לנשים רבות בהתאם לשלב בחייהן ולרצונן ללדת. מתוך כך, אפשרויות הטיפול האחרות הרלוונטיות לאנדומטריוזיס יכולות לסייע גם כאן: טיפולים הורמונליים (כגון גלולות למניעת היריון או התקן תוך-רחמי), תרופתיים (כגון שימוש במשככי כאבים מסוג NSAIDS ואופיואידים) וכן פיזיותרפיה לרצפת אגן.
Beautiful (שיר של כריסטינה אגילרה)
Beautiful (בעברית: יפה) הוא שיר של זמרת הפופ כריסטינה אגילרה, שנכתב והופק בידי לינדה פרי. השיר יצא לאור כסינגל השני מהאלבום Stripped ב-24 בדצמבר 2002. בשיר, מציינת אגילרה שהיא לא נותנת לשליליות של האדם להשתלט עליה, ומצהירה: "אני יפה לא משנה מה הם אומרים, מילים לא יכולות לשבור אותי". השיר הגיע למקום הראשון במצעדי פזמונים רבים בעולם, ביניהם מצעד הסינגלים הבריטי והמצעד הקנדי, ולמקום השני במצעד הבילבורד הוט 100. השיר קיבל ביקורות טובות בעיקר, וצוין לעיתים כאחד משיריה הטובים ביותר של אגילרה.
השיר זכה בפרס גראמי בשנת 2004 בקטגוריה ”הביצוע הקולי הנשי הטוב ביותר“, ואף היה מועמד בקטגוריה "שיר השנה".
רקע.
לינדה פרי שכתבה את השיר השמיעה אותו תחילה לפינק. זו התלהבה מאוד מהשיר וביקשה להקליט אותו לאלבומה M!ssundaztood, אך פרי סירבה, ואמרה שהיא מעוניינת לשיר אותו בעצמה.
פרי השמיעה גם לכריסטינה אגילרה את השיר, מספר חודשים מאוחר יותר במהלך עבודתן על האלבום Stripped. אגילרה התלהבה מהשיר ושרה אותו תוך כדי שהשמיעה לה אותו. לאחר זמן מה, שוכנעה פרי שהשיר מתאים לאגילרה. השיר הוקלט פעם אחת, למרות דאגותיה של אגילרה בנוגע לכמה בעיות בהקלטה, אך פרי התעקשה להשאיר אותו כמו שהוא.
הסינגל תוכנן להיות הסינגל הראשון מהאלבום. עם זאת, חברת התקליטים של כריסטינה אגילרה רצתה להוציא את Dirrty כסינגל הראשון, ולא את Beautiful.
לאחר יציאתו של Dirrty, הוא לא הצליח כלל ביחס לציפיותיה של חברת התקליטים, וזו מיהרה להוציא את Beautiful על מנת לשמור על היקף מכירות אלבומים גבוה.
השיר נחשב למעין קאמבק של הזמרת בעקבות הצלחתו הרבה.
ההצלחה בעולם.
הסינגל הראשון מהאלבום, "Dirrty" לא הצליח במידה רבה במצעדי הפזמונים בעולם.
כשיצא Beautiful כסינגל, הוא הגיע למקום השני במצעד הבילבורד הוט 100 (לשם השוואה, Dirrty הגיע אל המקום ה־48), בעיקר בגלל השמעות רדיו מרובות. השיר נשאר בעשרת הגדולים במצעד למשך 12 שבועות, והגיע למקום הראשון במצעדים רבים אחרים של מגזין הבילבורד. בבריטניה, הגיע השיר למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי, והיה לרביעי של אגילרה להגיע אל פסגת המצעד. בנוסף, הגיע השיר אל המקום הראשון בקנדה, ואף בניו זילנד, שם היה לשיר ה־60 המצליח ביותר בכל הזמנים, והגיע למעמד זהב.
הסינגל היה אחד מהסינגלים המצליחים של אגילרה באירופה; הוא הגיע לחמשת הגדולים כמעט בכל מצעד שם, ולמקום הראשון במצעד האוסטרלי, שם הגיע למעמד פלטינה עם 70,000 מכירות. השיר זכה בפרס גראמי עבור "ביצוע הפופ הנשי הטוב ביותר". השיר דורג במקום השני ברשימת עשרת הגדולים של הקוראים לשנת 2004 במגזין הרולינג סטון, והווידאו במקום השני תחת קטגוריה "הווידאו הטוב ביותר, בחירת הקוראים".
בישראל, הגיע השיר למקום השני במצעד העשור של גלגלצ.
אנרכיזם ללא תארים
אנרכיזם ללא תארים או אנרכיזם ללא מילות תואר הוא ביטוי המתייחס לכלל הזרמים האנרכיסטים ללא הבחנה ביניהם וללא התחייבות לגישה קונקרטית. המשתמשים בו להגדרתם העצמית מסתפקים בהתייחסות כללית תוך קבלה כללית, לא ביקורתית, של כל הזרמים. ההיסטוריון ג'ורג' ריצ'רד אסנווין מציין שהמושג "מתייחס לאנרכיזם ללא מקפים, כלומר, דוקטרינה ללא תגיות מסייגות כגון קומוניסט, קולקטיביסט, מוטואליסט או אינדיבידואליסט. עבור אחרים... המושג פשוט מובן כגישה שמקבלת בהבנה את קיומם יחדיו של זרמים אנרכיסטים שונים".
היסטוריה.
ממציא הביטוי הוא האנרכיסט הקובני פרננדו טארידה דל מארמול, שהשתמש בו בנובמבר 1889, בברצלונה. הוא הפנה את קריאותיו לאנרכו-קומוניסטים ולאנרכו-קולקטיביסטים, שהיו בזמנו בעיצומו של ויכוח לוהט בין שתי הגישות. אנרכיזם ללא תארים היה ניסיון לגלות יותר סובלנות בין זרמים אנרכיסטיים, ולהבהיר שאנרכיסטים לא צריכים לכפות תוכנית כלכלית על אף אחד, אפילו לא בצורה תאורטית. קריאתו כללה גם הצעה לזנוח את העיסוק התאורטי במודל הכלכלי המועדף אחרי המהפכה, וזאת בשם הטענה שעיסוק במודל הכלכלי המועדף משני בחשיבותו לעומת ביטול הקפיטליזם והמדינה. לדעתו, ניסויים שיעשו לאחר מכן, על בסיס עקרונות בסיס אנרכיסטיים, יקבעו את המודל ההולם חברה אנרכיסטית.
גישה זו הייתה תוצאת לוואי של הוויכוח הלוהט בתנועה האנרכיסטית על רקע התפתחות הזרם האנרכו-קומוניסטי לאחר מות ההוגה האנרכיסטי, מיכאיל באקונין בשנת 1876. למרות שהאנרכו-קומוניזם לא שונה לגמרי מהאנרכיזם הקולקטיביסטי (הקולקטיביסטים הניחו שהמערכת הכלכלית שהם מציעים תהפוך בסופו של דבר למערכת שהאנרכו-קומוניסטים הציעו), האנרכו-קומוניסטים פיתחו, העמיקו והעשירו את הגותו של באקונין, כפי שבאקונין עשה להגותו של פייר-ז'וזף פרודון.
תוך תקופה קצרה הפכה הגישה האנרכו-קומוניסטית החדשה למקובלת ביותר בתנועה האנרכיסטית באירופה, למעט בספרד, שבה הוויכוח התנהל על השינויים האסטרטגיים והטקטיים המתחייבים מקבלת גישה זו. עיקר הוויכוח היה בין הגישה הקומוניסטית שדגלה בבניית תאים מקומיים של אנרכיסטים פעילים כחלופה לגישה הקולקטיביסטית שתמכה בבניית איגודים מקצועיים המוניים. שינוי אסטרטגי וטקטי שכזי גרם לוויכוחים רבים בקרב הקולקטיבים הספרדים, שתמכו, כאמור, בארגון ובמאבק של מעמד העובדים.
הוויכוח בין שתי הגישות התפשט אל מחוץ לספרד, והגיע אל כתב עת אנרכיסטי ידוע בפריז, בשם "המרי". הוויכוח גרם לאנרכיסטים רבים להסכים עם אריקו מלטסטה שטען ש"זה לא נכון עבורנו, בלשון המעטה, ליפול למריבות על בסיס תאוריות בלבד" עם הזמן, רוב האנרכיסטים הסכימו שאינם יכולים לנבא את בוודאות את ההתפחות הכלכלית העתידית, והחלו להדגיש את המשותף ביניהם, במקום את ההבדלים ביניהם, בכל הנוגע לחזון העתידי על תפקוד החברה האנרכיסטית. רוב האנרכו-קומוניסטים ראו שבהתעלמות שלהם מתנועת העובדים, הם גורמים לכך שרעיונותיהם לא יגיעו למעמד העובדים, בעוד שהאנרכיסטים הקולקטיביסטיים הדגישו את המחויבות שלהם לאידיאלים הקומוניסטיים, וצמצמו את הזמן הטרום קומוניסטי בגישתם. התקרבות רעיונות זו חיזקה מאוד את הגישה של אנרכיזם ללא תארים.
בארצות הברית הוויכוח העיקרי בתקופה זו היה לגמרי אחר ואף חריף יותר. הצדדים לוויכוח שם היו האנרכו-קומוניסטים והאנרכו-אינדיבידואליסטים כאשר בנג'מין טאקר האינדיבידואליסט טען שהאנרכו-קומוניסטים כלל אינם אנרכיסטים ואילו ג'ון מוסט טען שהאינדיבידואליסטים אינם אנרכיסטים. כמו באירופה, נמצאו גם אלו שקראו לסובלנות בין הזרמים השונים. ברוח זו, אנרכיסטים כמו וולטרין דה קלייר, השמיטו את מילות התואר והסתפקו בכותרת אנרכיסט. הם הצטרפו לקריאת מלטסטה לאנרכיזם ללא מילות תואר וכינויים נוספים, תוך השארת ההכרעה לגבי אופי החברה האנרכיסטית לניסויים אחרי המהפכה. דה קלייר טענה שכל הגישות הם אנרכיסטיות, כל עוד לא נכפה על אף אדם להישאר בקהילה שהשיטה הכלכלית בה אינה מקובלת עליו.
אנרכיזם ללא מילות תואר
Fighter