ב-17 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיר בידי הגרמנים, ותוך זמן קצר נרצחו בה כ-50 יהודים. ב-1 בספטמבר 1941 נכללה העיר בתחום טרנסניסטריה הרומנית, תוך ששימשה כנקודת מעבר ליהודים שגורשו מבוקובינה ומבסרביה לטרנסניסטריה. בסתיו 1941 שולחה קבוצה מיהודי העיר למספר מחנות, בהם חלקם נספו. בהמשך, רוכזו יהודי העיר בגטו שהוקם בה, בו נצטוו לענוד טלאי צהוב ולבצע עבודות כפייה. כעבור שנה הועברו יהודי הגטו שבעיר לגטו חדש שהוקם בה, אשר הוקף בגדר תיל.
עם החלת שלטון צבאי רומני בעיר, נערכו מעת לעת בגטו הוצאות להורג של יהודים שהפרו את האיסורים שהוטלו עליהם, ובנובמבר 1942 גורשו יהודים רבים מהגטו למחנה העבודה קריירה דה פיאטרה, שם רובם נרצחו. ב-17 במרץ 1944 שוחררה העיר בידי הצבא האדום.
אלפרד שלם
גנרל אלפרד שלם (בגרמנית: Alfred Schlemm; 8 בדצמבר 1894 - 24 בינואר 1986) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
שלם נולד ב-8 בדצמבר 1894 ברודולשטאדט, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1913 התגייס שלם לצבא הגרמני הקיסרי, הצטרף לרגימנט הארטילריה ה-56 (פוזן ה-2), ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה. שלם נפצע מספר פעמים במהלך הקרבות, וב-16 בספטמבר 1917 הועלה לדרגת אובר לוטננט. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה נשאר שלם ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בספטמבר 1935 הועלה שלם לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 באוקטובר 1936 יצא ללימודים באקדמיה של הורמאכט בברלין. ב-1 באוקטובר 1937 מונה לקצין מטה במשרד התעופה, וב-1 בפברואר 1938 הועלה לדרגת אוברסט בלופטוואפה. בהתחלה מונה לקצין מטה בפיקוד הלופטוואפה, וב-1 ביוני 1938 מונה לראש מטה של אזור ההגנה האווירית המערבית.
מלחמת העולם השנייה.
עם פרוץ המלחמה היה שלם ראש מטה של אזור ההגנה האווירית המערבית, ובאוקטובר 1939 מונה לראש מטה האזור האווירי ה-11. ב-1 ביולי 1940 הועלה שלם לדרגת גנרל מיור, וב-19 בדצמבר 1940 מונה לראש מטה הקורפוס האווירי ה-11, והשתתף עמו במהלך הקרב על כרתים. באמצע פברואר 1942 מונה שלם למפקד קבוצת הקרב שלם, שפעלה כחלק מהקורפוס הממונע ה-40, ולאחר מכן כחלק מהקורפוס הממונע ה-56. ב-1 ביוני 1942 הועלה שלם לדרגת גנרל לוטננט, ומונה למפקד הדיוויזיה האווירית ה-1, וב-25 ביוני 1942 קיבל את עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-1 באוקטובר 1942 מונה שלם למפקד קורפוס השדה של הלופטוואפה ה-2, שפעל כחלק מקבוצת ארמיות מרכז, וב-1 בינואר 1943 הועלה לדרגת גנרל חיל האוויר. בסתיו 1943 הועבר הקורפוס לאיטליה, ובדצמבר 1943 אושפז שלם בבית חולים עקב מחלה. בינואר 1944 הפך הקורפוס שבפיקודו לקורפוס הצנחנים ה-1, שפעל כחלק מהארמייה ה-14. ב-11 ביוני 1944 קיבל שלם על פעולותיו בקרב אנציו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 בנובמבר 1944 מונה שלם למפקד קורפוס הצנחנים ה-3, אך המינוי לא יצא לבסוף אל הפועל, עקב אי הקמת הקורפוס. ב-4 בנובמבר 1944 מונה שלם למפקד ארמיית הצנחנים הראשונה, שפעלה כחלק מקבוצת ארמיות H בקרבות נגד הקנדים בהולנד, וקיבל את דרגת גנרל חיל הצנחנים. ב-21 במרץ 1945 נפצע שלם בהתקפה אווירית על מטה הארמייה ופרש מתפקידו, ובסוף המלחמה נפל בשבי בעלות הברית.
לאחר המלחמה.
ב-22 במרץ 1948 שוחרר שלם מהשבי. לאחר שחרורו התגורר שלם באהלטן ליד הנובר עד למותו ב-24 בינואר 1986.
מרתה לואיז, נסיכת נורבגיה
הוקון, נסיך נורבגיה
סטיב קלארק
סטיבן "סטיב" אדוארד קלארק (באנגלית: Stephen "Steve" Edward Clark; נולד ב-17 ביוני 1943). הוא שחיין אמריקאי בעבר, אלוף אולימפי בעל 3 מדליות זהב (טוקיו 1964), כולן במשחי השליחים ושיאן עולם במשחה ל-100 מטר חופשי. הוא השחיין הראשון בהיסטוריה ששחה 50 יארד חופשי מתחת ל-21 שניות, 100 יארד חופשי מתחת ל-46 שניות, 200 יארד חופשי מתחת ל-1:50 דקות, 100 מטר חופשי מתחת ל-53 שניות ו-200 מטר חופשי מתחת ל-2 דקות.
ביוגרפיה.
קלארק נולד באוקלנד, קליפורניה. הוא למד ושחה באוניברסיטת ייל.
באולימפיאדת רומא (1960) שחה קלארק בשני משחי השליחים לגברים בשלבי המוקדמות, 4x200 מטר חופשי ו-4x100 מטר מעורב. באותה העת השחיינים ששחו בשלב המוקדמות לא קיבלו גם הם את המדליות, למרות שנבחרות ארצות הברית ניצחו במשחי הגמר וזכו במדליות הזהב.
שיאן עולם.
בתחרות שנערכה בלוס אנג'לס קליפורניה ב-18 באוגוסט 1961 קבע קלארק במשחה ל-100 מטר חופשי שיא עולם חדש של 54.4 שניות, שיפור לשיא העולם בן ה-4 שנים וחצי של ג'ון דוויט מאוסטרליה (54.6 שניות).
אלוף המשחקים הפאן-אמריקאיים.
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בסאו פאולו, ברזיל בשנת 1963 זכה קלארק במדליית זהבבמשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 54.7 שניות.
אלוף אולימפי.
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת טוקיו (1964) סיים קלארק רק במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 54.4 שניות בגלל טנדניטיס בכתף (כתף שחיין) ולכן השתתף רק במשחי השליחים. במשחקים עצמם, הדלקת הסתיימה והוא זכה ב-3 מדליות זהב, כולן במשחי השליחים. במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי, ביחד עם מייק אוסטין, גארי אילמן ודון שולנדר בשיא עולם חדש של 3:33.2 דקות, לפני גרמניה (3:37.2 דקות) ואוסטרליה (3:39.1 דקות). כשחיין ראשון הוא השווה את שיאו העולמי של אלן גוטוולה מצרפת (52.9 שניות), חצי שנייה מהר יותר מחברו לנבחרת דון שולנדר שזכה במדליית הזהב במשחה זה יומיים קודם לכן. במשחה ל-4x200 מטר חופשי ביחד עם רוי סארי, גארי אילמן ודון שולנדר בשיא עולם חדש של 7:52.1 דקות, לפני גרמניה (7.59.3 דקות) ויפן (8:03.8 דקות). כשחיין ראשון הוא קבע שיא אולימפי חדש של 2:00.0 דקות ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב אישי ביחד עם הרולד מן, ויליאם קרייג ופרד שמידט בשיא עולם חדש של 3:58.4 דקות, לפני גרמניה (4:01.6 דקות) ואוסטרליה (4:02.3 דקות). כשחיין אחרון הוא קבע ב"זינוק שליחים" את התוצאה המהירה במשחקים, 52.4 שניות.
באליפות ארצות הברית שנערכה ב-1965 קבע קלארק ב-100 יארד חופשי שיא עולם חדש של 45.6 שניות.
ינדז'יוב
ינדז'יוב (בפולנית: Jędrzejów) היא עיירה בפרובינציית שוויינטוקז'יסקיה שבפולין, על הדרך הראשית שבין קיילצה וקרקוב, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב.
ינדז'יוב נזכרת לראשונה בשנת 1153. בשנת 1271 הוענקו ליישוב זכויות עיר. בחלוקת פולין בשנת 1795 נכללה העיירה בתחום אוסטריה, ובשנת 1815 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית. תחנת רכבת שהוקמה בעיירה בשנת 1885 האיצה את התפתחותה.
יהודי ינדז'יוב.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-4,500 יהודים, כשליש מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציוניות ופעילות של אגודת ישראל.
ב-4 בספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ועד מהרה רצחו בה אלו מספר יהודים, החרימו את רכוש היהודים ביישוב, והטילו על הקהילה המקומית תשלום כופר. ביוני 1940 רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה, ממנו נלקחו היהודים לעבודות כפייה, ואשר אליו הובאו בהמשך יהודים שגורשו מערי מערב פולין. בדצמבר 1940 חויבו יהודי הגטו בגילוח זקניהם, והוחרמו מהם פרוות. במרץ 1942 נסגר הגטו שבעיירה, והוקף בגדר תיל. בקיץ 1942 הצליחו להימלט מהגטו כמה מאות יהודים ליערות הסביבה, ובמקביל הובאו אליו יהודים נוספים מיישובי הסביבה.
ב-15 בספטמבר 1942 פשטו על הגטו שבעיירה אנשי ס"ס ושוטרים אוקראינים, ושילחו 4,556 מיושביו למחנה ההשמדה טרבלינקה. כ-230 יהודים בעלי מקצועות שהושארו בגטו נרצחו עד יום 2 בספטמבר 1943, תוך העברת חלקם למחנה עבודה בסקרז'יסקו-קמיינה. מקהילת יהודי ינדז'יוב שרדו את השואה 80 איש.
רוהינגיה (קבוצה אתנית)
רוהינגיה (בבורמזית: ရိုဟင်ဂျာ) היא קבוצה אתנית מוסלמית ברובה. על פי דעות מסוימות (כולל לפי הרוהינגיה עצמם) מקורם ממחוז ראקין, שבמיאנמר. מאידך ישנם חוקרים הסוברים שהם צאצאי מהגרים מבנגל מתקופת השלטון הבריטי בבורמה. השלטון הבורמזי אינו מכיר בהם כ"רוהינגיה" ומכנה אותם "באנגאלים".
כ-1.4 מיליון מבני רוהינגיה התגוררו במערב מיאנמר לפני השנים 2016–2017, שבה החריפה רדיפתם במיאנמר, ובעקבותיה עברו מרביתם כפליטים לבנגלדש. ריכוזים משמעותיים של בני רוהינגיה נמצאים בערב הסעודית, בנגלדש, פקיסטן, תאילנד, מלזיה ואינדונזיה. בעולם כולו ישנם כ-2 מיליון רוהינגים.
עימותים אלימים.
במשך עשרות שנים קיימת התקוממות מזוינת של ארגונים מבני הרוהינגיה במיאנמר הכוללת גם פעילות טרור דרך מספר קבוצות ג'יהאד אסלאמי, חלקן בשיתוף עם סניפים מקומיים של ארגוני טרור אסלאמי גדולים יותר כמו אל-קאעידה, טליבאן וג'מעת א-אסלאמי (הסניף הבנגלדשי).
המוג'אהידין.
בשנת 1947 הוקמה מיליציית מוג'אהידין בדלנית מזוינת מקומית, במטרה להקים מחוז אוטונומי אסלאמי בצפון ראקין, שפעלה עד שנות ה-60. המוג'אהידין החלו בפעילות טרור ונחלו הצלחות רבות בתחילה בכבשם כמעט את כל צפון ראקין. בשנת 1948 הוכרז משטר צבאי באזור וצבא מיאנמר החל בפעילות לשחרור האזור מידי המוג'אהידין. אולם בשנים הראשונות התקיימו קרבות עקובים מדם והממשל חווה כישלונות רבים.
הטטמדאו יזם מספר מבצעים צבאיים לאורך השנים, הגדולים שבהם "מבצע מאיו" באוקטובר 1952 ו"מבצע מונסון" באוקטובר 1954 שהצליחו לשבור במידה רבה את האחיזה של המוג'אהידין באזור ולחסל מספר מנהיגים בולטים של הארגון.