כניעה (צרפתית: Soumission) הוא רומן מאת הסופר הצרפתי מישל וולבק. המהדורה הצרפתית של הספר יצאה לאור ב-7 בינואר 2015 יחד עם מהדורה בגרמנית ואיטלקית. הרומן הוא סאטירה פוליטית, המדמיינת מצב שבו מועמד מוסלמי, הדוגל בשמירה על ערכי המסורת והפאטריארכליה, מוביל את ההצבעה של שנת 2022 בצרפת. המועמד מרכיב ממשלה בתמיכת המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית.
הספר משך תשומת לב רבה באופן יוצא דופן מאחר שיצא לאור ביום הפיגוע במשרדי "שרלי הבדו".
עלילת הספר.
פרנסואה, גבר בגיל העמידה משמש כמרצה לספרות בסורבון בפריז. הוא מומחה לכתביו של הויסמנס. חייו החברתיים והמיניים מורכבים במידה רבה מקשרים ארוכי שנים עם תלמידותיו. הוא חש שעברו שנים מאז הפעם האחרונה שיצר עבודה משמעותית. צרפת היא במהלכו של משבר פוליטי - כדי להדוף ניצחון של החזית הלאומית, הסוציאליסטים כרתו ברית עם המפלגה החדשה שהקימו המוסלמים (עם תמיכה נוספת של האיחוד למען תנועה עממית), המפלגה המוסלמית העמידה מועמד מוסלמי מרשים - מוחמד בן-עבס, כמועמד לנשיאות נגד מארין לה פן. במצב הפוליטי מתעורר פרץ של אלימות ואנטישמיות. חברתו הקרובה של פרנסואה, יהודייה צעירה בשם מרים, מחליטה להגר לישראל בעקבות הוריה, ולהמיר את הסורבון בלימודים באוניברסיטת תל אביב. פרנסואה שהרהורי התאבדות עולים בראשו, מחליט ללכת למקלט במנזר הממוקם בעיירה מרטל. המנזר הוא סמל חשוב של ניצחונו של קרל מרטל על כוחות אסלאמיים, למעלה מאלף שנים קודם לכן. זהו גם המקום בו גיבורו הספרותי, הויסמנס, הפך לאדם חילוני.
עם הגיבוי של המפלגה סוציאליסטית, והאיחוד למען תנועה עממית, הפוליטיקאי המבריק והערמומי, מוחמד בן עבס, מנצח בבחירות לנשיאות 2022, והופך לנשיא צרפת. הוא מרגיע את צרפת, מחוקק שינויים גורפים לחוקים הצרפתיים. הסורבון עובר הפרטה בתמיכה כספית של מדינות המפרץ והוא הופך לאוניברסיטה מוסלמית. בכך הופך פרנסואה למיותר עם פנסיה מלאה כי רק למוסלמים מותר כעת ללמד שם. השלטון החדש שם קץ לשוויון בין גברים ונשים, ומאפשר פוליגמיה. כמה מעמיתיו של פרנסואה מתאסלמים כדי לקבל עבודות טובות והופכים את נישואי השידוך עם נשים צעירות ואטרקטיביות לבחירה מועדפת. בן עבס פועל להגדיל את האיחוד האירופי ולצרף אליו מדינות מוסלמיות מצפון אפריקה והמזרח התיכון, במטרה להפוך אותו למעין אימפריה רומית חדשה, בהובלת צרפת. הרומן מסתיים בפרנסואה העומד להתאסלם ולזכות לחיים טובים יותר, לעבודה יוקרתית, ולנשים שייבחרו עבורו.
הרומן בדיוני ומערבב דמיון עם דמויות אמיתיות כמו פרנסואה הולנד, מרין לה פן, ז'אן-פרנסואה קופה ועוד.
תגובות.
הספר הפך עם הוצאתו לרב-מכר, ותורגם לשפות רבות. הוא יצא בתרגום לעברית של עמית רוטברד בהוצאת בבל ב-2015.
מארין לה פן התייחסה לספר ואמרה: "הספר הוא דמיוני, אך יכול להתרחש גם במציאות".
בנימין מעלי הכהן
מרסי
ג'יימס לי ברק
ג'יימס לי ברק (באנגלית: James Lee Burke; נולד ב-5 בדצמבר 1936) הוא סופר מותחנים אמריקאי שיצר את דמותו של דייב רובישו, החוקר הפרטי לשעבר ובלש המשטרה.
חייו.
ברק נולד ביוסטון וגדל בלואיזיאנה. הוא בעל תואר ראשון מטעם אוניברסיטת לואיזיאנה בלפאייט ותואר שני מטעם אוניברסיטת מיזורי. בין היתר עבד בתעשיית הנפט, כעיתונאי ועובד סוציאלי. הוא לימד כתיבה יצירתית באוניברסיטת ויצ'יטה. ברק זכה פעמיים בפרס אדגר על ספרים אודות גיבורו דייב רובישו. שניים מספריו, "אסירי גן עדן" (Heaven's Prisoners) ו"אל תוך הערפל החשמלי עם מתי הקונפדרציה" (In the Electric Mist with Confederate Dead), עובדו לסרטי קולנוע בהם גילמו אלק בולדווין וטומי לי ג'ונס את דמותו של דייב רובישו.
ברק נשוי, אב לשתיים.
ספריו.
ספרי ברק שתורגמו לעברית הם:
דרך קנה הסוכר
דרך קנה הסוכר (באנגלית: Purple Cane Road) הוא הספר האחד-עשר בסדרת הספרים של הסופר האמריקני ג'יימס לי ברק אודות דייב רובישו, אשר יצא לאור בשנת 2004.
עלילה.
כאשר סרסור בניו איבריה, לואיזיאנה, שאל את בלש המשטרה רובישו אם הוא בנה של מיי גילורי, זונה שנרצחה בידי אנשי משטרה שלושים שנה קודם לכן וגופתה הושלכה לביצה בצד דרך קני הסוכר, רובישו מגיב באלימות יוצאת דופן. אזכור מותה של אמו מביא את רובישו, אשר שירת בצבא ארצות הברית כלוטננט בחיל הרגלים ולחם במלחמת וייטנאם, וחברו קליט פורסל, נחת לשעבר שלחם אף הוא בווייטנאם והיה שותפו של רובישו במחלק הרצח של משטרת ניו אורלינס, לפתוח בחקירה במטרה לאתר את השוטרים המושחתים שרצחו את אמו.
יצחק שמלקיס
ברלינר שטאדטשלוס
ברלינר שטאדטשלוס (בגרמנית: Berliner Stadtschloss, ארמון העיר ברלין) היה ארמון בארוק מלכותי ששכן באי המוזיאונים במרכז ברלין ושימש את הקיסרות הפרוסית.
היסטוריה.
בניית הארמון המקורי החלה בשנת 1443 והסתיימה בשנת 1451. הארמון הורחב כמה פעמים כשהפעם האחרונה הייתה ב-1894.
הארמון נפגע קשות במלחמת העולם השנייה, וביולי 1950 נהרס הארמון לחלוטין ונבנה על שטחו ארמון הרפובליקה.
לאחר איחוד הגרמניות הוחלט לבנות מחדש ולשחזר את חלקו החיצוני של הארמון. בין 2006–2008 נהרס ארמון הרפובליקה. שחזור ארמון ברלין החל ב-2013 והסתיים בשנת 2020.
נכון לשנת 2019, עלות הבנייה מחדש של הארמון היא כ-770 מיליון אירו.
פורום הומבולדט.
הארמון המחודש מכיל את פורום הומבולדט , מוזיאון לאומנות לא-אירופאית, שקרוי על שם האחים וילהלם ואלכסנדר פון הומבולדט. המוזיאון נפתח דיגיטלית בדצמבר 2020, אך נותר סגור לקהל עקב מגפת הקורונה.
איי חוואר
איי חַוואר (בערבית: جزر حوار) הוא ארכיפלג בבחריין המונה שלושים ושישה איים מדבריים. הם ממוקמים סמוך לחופה המערבי של קטר, במזרח מפרץ בחריין שבמפרץ הפרסי.
האיים מרוחקים כ-1.1 קילומטרים מקטר, וכ-16 ק"מ מהאיים המרכזיים של בחריין. למרות קרבתם היחסית לקטר, משתייכים האיים לבחריין. השליטה באיים הייתה במחלוקת בין המדינות, עד שנפתרה בשנת 2001. בעבר היו האיים יחידה מנהלית נפרדת במחוזות בחריין, אך כיום הם משתייכים למחוז הדרומי.
שטח האיים הוא 50.6 קמ"ר. האי הראשי הוא חוואר, אורכו 18 ק"מ ורוחבו נע בין 5.2 ל-0.9 ק"מ. לפי מפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2011, התגוררו באיים 3,875 תושבים.
בשנת 1997 הוכרזו האיים כאתר ראמסאר על פי אמנת ראמסאר. בשנת 2002 ניסתה ממשלת בחריין לפעול להכרזת הארכיפלג כאתר מורשת עולמית, בשל הסביבה הייחודית ובית הגידול למינים בסכנת הכחדה. האיים מהווים בית גידול למינים רבים של ציפורים, בעיקר לקורמורן סוקוטרה. באיים מצויים עדרים של ראם לבן וצבי החול, ובחופים הסמוכים מצויה אוכלוסייה גדולה של תחש המשכן.
בתחילת המאה ה-19 התגוררו באיים בדואים משבט דאוואסיר. האיים נסקרו לראשונה בשנת 1820, אז נקראו בשם "איי וורדן", והיו בהם שני כפרים. כיום מרבית האיים אינם מיושבים, מלבד חיל מצב ובית מלון באי הראשי. האיים מהווים אתר פופולרי לצוללנים ולצפרים. הגישה מוגבלת לחלק מהאיים.
מפרץ בחריין
מפרץ בחריין (בערבית: خليج البحرين) הוא מפרץ בדרום המפרץ הפרסי, הוא גובל בבחריין בצפון, בקטר במזרח, ובערב הסעודית בדרום ובמערב. בקצהו הדרומי נמצא מפרץ סלווא, היוצר הפרדה צרה בין ערב הסעודית וקטר. בצפון-מערב המפרץ נבנה גשר המלך פהד, מערכת של גשרים וסוללות המקשר בין בחריין לערב הסעודית. במזרח המפרץ, סמוך לחופה המערבי של קטר, שוכן הארכיפלג איי חוואר, השייך לבחריין.
דייב רובישו
דייב רובישו (באנגלית: Dave Robicheaux) הוא דמות בדיונית של חייל לשעבר, חוקר פרטי לשעבר ובלש משטרה שהוא הפרוטגוניסט של סדרת ספרי מתח בלשיים פרי עטו של הסופר האמריקאי ג'יימס לי ברק. שניים מן הספרים אודות רובישו, "אסירי גן עדן" (Heaven's Prisoners) ו"אל תוך הערפל החשמלי עם מתי הקונפדרציה" (In the Electric Mist with Confederate Dead), עובדו לסרטי קולנוע בהם גילמו אלק בולדווין וטומי לי ג'ונס את דמותו של דייב רובישו.
ביוגרפיה דמיונית.
דייוויד "דייב" רובישו נולד וגדל בניו-איבריה, לואיזיאנה. אמו, מיי גילורי, עזבה את משפחתה ונרצחה בעת שעבדה כיצאנית בידי אנשי משטרה מושחתים. אביו טבע למוות בעת שעבד על אסדת קידוח נפט. רובישו שירת בצבא ארצות הברית כלוטננט בחיל הרגלים ולחם במלחמת וייטנאם. בהמשך דרכו שירת כבלש משטרה במשטרת ניו אורלינס ועבד כחוקר פרטי. בשל המלחמה סבל רובישו מתסמונת פוסט טראומה ומהתמכרות לאלכוהול והימורים. אשתו הראשונה, אנני, נרצחה. והוא נישא בשנית לנזירה לשעבר בשם מולי. השניים מגדלים את בתם המאומצת, אלאפייר. לאורך סדרת הספרים הוא מתגלה כחוקר חד-מחשבה נחוש, וכאיש פעולה ובשעת הצורך אף איש אגרוף, וכצלף הבקיא היטב בשימוש באקדח קולט M1911.
רובישו נוהג להיעזר בחקירותיו בבלש הפרטי קליטוס "קליט" פרסל, שותפו לשעבר במחלק הרצח וחיל הנחתים האמריקני לשעבר.
פגאסוס נוחת
פגאסוס נוחת (באנגלית: Pegasus Descending) הוא הספר החמישה-עשר בסדרת הספרים של הסופר האמריקני ג'יימס לי ברק אודות דייב רובישו, אשר יצא לאור בשנת 2008.
עלילה.