העמותה ארגנה מספר רב של הפגנות בתגובה לאירועים אקטואליים. בין הפגנות אלו נכללות הפגנות תמיכה בנפגעות בפרשת אלון קסטיאל, בנפגעות בפרשת הכדורגלנים והקטינות, ובנפגעת בפרשת האונס הקבוצתי באילת, וכן הפגנה מול בית המשפט באיה נאפה בעת הקראת גזר הדין בפרשת החשד לאונס בקפריסין, עם משלחת של מפגינות ישראליות שיצאה מישראל בסיוע העמותה.. ב-2021, הובילה העמותה יחד עם שדולת הנשים בישראל את המחאה כנגד כתב האישום המקל שניתן לירין שרף בפרשת האונס במלונית הקורונה, שבעקבותה שונה סעיף האישום מבעילה אסורה בהסכמה לאונס.
החל משנת 2018 ועד לפירוקה עמותת כולן הפיקה את צעדת השרמוטות בעיר תל אביב-יפו, לאחר שמקימות העמותה היו מעורבות בהפקת הצעדה בשנים קודמות. בשנת 2020, לאחר שהצעדה בוטלה בשל מגפת הקורונה בישראל, הפיקה העמותה את "שידורי השרמוטות" כחלופה מקוונת. כמו כן, החל משנת 2017 ועד לפירוקה העמותה, בשיתוף פעולה עם איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית בישראל, שדולת הנשים בישראל וארגונים נוספים, הפיקה את אירועי יום המאבק הבינלאומי למניעת אלימות נגד נשים. ביום האישה 2021 השתתפה מנכ"לית העמותה ברכה ברד בוועידת "הנשים של המדינה" של עיתון ידיעות אחרונות.
טענות להטרדה מינית, ניצול ובריונות.
בחודש אפריל 2022 פורסם על ידי משתמשת אנונימית בטוויטר כי מנהלת בשכר לשעבר בעמותה הטרידה מינית פעילה אחרת. בעקבות תלונה זו הושעתה מרגלית לנק - המנהלת שנגדה הועלו הטענות מפעילות בעמותה - וכן מונתה את עו״ד לינה מחולה, חברת ועד העמותה, כבודקת של התלונה. בעקבות ביקורת, הודיעה העמותה לאחר מספר ימים כי תחפש עורכת דין שאינה חלק מן העמותה שתבצע את הבדיקה במקום עו״ד מחולה. במקביל, השביתה העמותה את קבוצות הוואטסאפ של פעילות העמותה, וכן נקבע כי תמונה ממונה על הטרדות מיניות בעמותה.
כשבוע לאחר הפרסום בטוויטר, התראיינה הנפגעת בסדר יום וסיפרה שאותה מנהלת הטרידה אותה לאורך חודשים וכי חששה לפנות לבכירות בעמותה בשל הקשר הקרוב שלהן עם אותה מנהלת והעובדה שהתעלמו מן ההצעות המיניות להן היו עדות. כמו כן סיפרה על יחס מנצל של העמותה כלפי מתנדבות, כיצד נדרש ממנה לעמוד ביעדים גבוהים חרף ההתמודדות עם אונס שעברה באותה התקופה. לאחר תקופה קצרה, היא סולקה מן העמותה וכן בוצע עליה חרם. לאחר הריאיון פעילות נוספות לשעבר סיפרו בריאיון לוואלה על יחס של ניצול וזלזול כלפיהן, על חשיפה לתכנים לא הולמים לגילן של המתנדבות, וכן על הרחקה וחרם של פעילות שהעלו ביקורת על התנהלות העמותה או שלא עמדו בדרישות לא סבירות מצד מנהלות העמותה.
מספר ימים לאחר מכן, פרסמה המנהלת הפוגעת, מרגלית לנק, פוסט התנצלות ברשתות החברתיות, ובכך חשפה את שמה.
בתחקיר של מגזין את אישרו פעילות נוספות את הטענות שעלו בתחקיר של וואלה בדבר ניצול של פעילות, העמדת דרישות בלתי-סבירות מול מתנדבות, הרחקה וחרם כלפי מי שלא עמדה בהן, וחשיפה של קטינות ונפגעות מינית לתכנים בלתי הולמים ללא ליווי מקצועי. כמו כן נטען על מאמציה הרבים של העמותה להשתיק ביקורת נגדה.
בנוסף סיפרו פעילות בכירות כי בישיבות עם הנהלת העמותה הוצג נרטיב חלופי למקרים ההרחקה וההשתקה, אשר לדבריהן לא תאם את המציאות.
בתגובתה לתחקיר הכחישה מורן נאור, יו״ר הוועד המנהל של העמותה, את רוב הטענות שעלו בו.
לאחר כחודש מתחילת הפרשה, התפטרה ברכה ברד מתפקידה כמנכ״לית הארגון, יום לפני דיון מתוכנן עם הקהילה על הפרשה והטענות נגד העמותה. במכתב ההתפטרות פרסמה כי היא עוברת קשיים אישיים עקב מחלת בת זוגה ולא תוכל להמשיך לנהל את העמותה.
בדיון שנערך עם הקהילה, התייחסה מורן נאור, יו״ר הוועד המנהל, להחלטת העמותה לא לחשוף את שמה של המנהלת הפוגעת, באומרה כי "אנחנו לא יכולות להתייחס למקרה הזה, לא לחשוף את שמה, חמור ככל שיהיה המקרה - באותו אופן שבו אנחנו מתייחסות להטרדות מיניות רגילות. מ' אינה גבר פוגע, לא יכולנו פשוט לזרוק אותה מתחת לגלגלים. גם אם הקהילה דורשת שנעשה את זה, אנחנו צריכות לעצור רגע ולאפשר לתהליך הבירור האובייקטיבי לפעול כמו שצריך." שמה של הפוגעת, מרגלית לנק, נחשף מוקדם יותר באותו החודש, אך העמותה ציינה שאין בידיה את ההרשאה המשפטית לפרסם את דו"ח הבדיקה כי הוא חסוי מטעמי פרטיות, וכולל פרטים אישיים רבים. לאחר מספר ימים העמותה פרסמה ציוץ שהתייחס לדבריה של נאור, וציינה כי "... כל כוונתנו הייתה לומר ש-מ' היא לא עבריינית מין. היא שגתה, הציעה הצעה מינית לחברה… ועדיין, אנחנו מסרבות להשתתף בלינץ'. היא לא עבריין מין". אמירות אלו גררו תגובות וביקורת רבה ברשתות החברתיות ובתקשורת.
כשלושה חודשים לאחר פרשת ההטרדה המינית והביקורת הנרחבת בנוגע להתנהלות העמותה, הודיע הוועד המנהל של העמותה על הפסקת פעילותה, במייל שנשלח לתורמים.
יחסי פלאו–רוסיה
יחסי פלאו–רוסיה הם היחסים בין פלאו לבין רוסיה.
סקירה כללית.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-28 בנובמבר 2006, ובשנת 2016 החליפו שרי החוץ אגרות ברכה לרגל עשור לכינון היחסים, אשר אישרו את האינטרס ההדדי שלהם בקידום שיתוף פעולה פוליטי, סחר-כלכלי והומניטרי, וכן שיתוף פעולה בזירה הבינלאומית. שתי המדינות חברות מלאות באו"ם, ומקיימות שיתוף פעולה דיפלומטי מועט.
גרג ראקה
גרגורי "גרג" ראקה (באנגלית: Gregory "Greg" Rucka; נולד ב-29 בנובמבר 1969) הוא סופר, תסריטאי וקומיקסאי יהודי אמריקאי, זוכה פרס אייזנר. הוא מוכר בעבודתו על קומיקסים כמו סופרמן, באטוומן, ובאטמן עבור די.סי. קומיקס, המעניש ווולברין עבור מארוול קומיקס, וכן בסדרות המקוריות שלו כמו "Lazarus" ו"The Old Guard" שפורסמו בהוצאת אימג' קומיקס או "Whiteout" ו-"Queen &amp; Country" שפורסמו בהוצאת אוני פרס. הוא גם חיבר מספר רומנים, כולל סדרת "Atticus Kodiak" המוכרת. שניים מיצירותיו זכו לעיבודים קולנועיים: , סיפור מתח המתרחש באנטארקטיקה, ומשמר האלמוות משנת 2020, עבורו גם כתב את התסריט. סדרת הפשע שלו "Stumptown" בהוצאת אוני פרס עובדה לסדרת טלוויזיה ברשת ABC ב-2019.
ראשית חייו.
גרג ראקה נולד בסן פרנסיסקו שבארצות הברית למשפחה יהודית. גדל בחצי האי מונטריי בקליפורניה, באזור המכונה אצל המקומיים "ארץ סטיינבק". לראשונה הוא גילה קומיקס בשוק נוב היל בסאלינאס, קליפורניה, שם בגיל חמש ראה לראשונה הדפס שחור לבן של עבודתם של סטן לי וג'ק קירבי על הענק הירוק, אותו שכנע את אמו לקנות. הוא החל לכתוב בגיל צעיר, ובגיל 10 זכה בתחרות סיפורים קצרים ברחבי המחוז. הוא סיים תואר ראשון באנגלית במכללת וסאר. לאחר מכן הוא נרשם לתואר שני בכתיבה מקצועית באוניברסיטת דרום קליפורניה, וסיים תואר שני באמנויות. הוא מגדיר את דגלאס אדמס כהשפעה הגדולה ביותר עליו.
לפני שהפך לסופר מקצועי עבד במספר עיסוקים אחרים, כולל צביעת בתים, עבודות מסעדה, חובש, מאבטח, כותב טכני וכוריאוגרף קרבות.
קריירה.
קריירת הכתיבה של ראקה החלה בסדרת ספרי "Atticus Kodiak". קודיאק הוא שומר ראש שעבודתיו מסובכות מכפי שהן נראות תחילה. פורסמו בסדרה עד כה: "Keeper", "Finder", "Smoker", "Shooting at Midnight", "Critical Space", "Patriot Acts", ו- "Walking Dead". עבודות אלה זיכו את ראקה בשבחים והשוואות ביקורתיות רבות לסופרי העילית של מתחום הפשע / מתח. הרומנים בולטים בזכות הריאליזם וההקפדה על הפרטים שלהם, שהם בחלקם תוצר של אימוני הקרב של ראקה וניסיונו כחובש. הוא כתב שישה ספרים שאינם קשורים באטיקוס: "Fistful of Rain," "Alpha," "Bravo," "A Gentleman's Game," "Private Wars," ו- "The Last Run"; שלושת האחרונים קשורים לסדרת הקומיקס שלו "Queen &amp; Country".
בשנת 1998 נכנס ראקה לתעשיית הקומיקס עם "Whiteout", שפורסם בהוצאת אוני פרס. הסיפור מתמקד ברצח בבסיס אנטארקטיקה. אחריו יצא ההמשך, "Whiteout: Melt".
מרבית עבודתו של ראקה לאורך שנות האלפיים הייתה בעבור DC קומיקס, שם היה מעורב בשלוש הדמויות הראשיות שלהם: סופרמן, באטמן ווונדר וומן. ראקה נהיה לכותב הקבוע של באטמן בסדרת Detective Comics בעקבות אירועי "". הוא אף כתב את הנובליזציה של הקשת בת השנה. תוך כדי כתיבת Detective Comics הוא יצר מספר דמויות רקע שהובילו ליצירה משותפת של "Gotham Central" יחד עם הכותב המשותף אד ברובייקר. עבודתו בבאטמן כוללת קשתות סיפור כמו "ברוס וויין: רוצח?" ו"ברוס וויין: נמלט". כמו גם הסדרה המוגבלת "Batman: Death and the Maidens". מאוקטובר 2003 עד אפריל 2006 כתב את וונדר וומן לאחר שכתב בעבר את הדמות ברומן הגרפי המקורי "וונדר וומן: היקיטיה".
בין השנים 2002–2004, הוא עשה מספר עבודות עבור מארוול, כולל תחילת הכרך השלישי של וולברין, אלקטרה והמיני סדרה אולטימייט דרדוויל ואלקטרה. הכרך הראשון בסדרת Queen &amp; Country הסתיים ביולי 2007 עם גיליון 32.