מאקו הפכה לפופולרית מאוד באינטרנט לאחר שב-2004 הופיעו בטלוויזיה היפנית תמונות שלה לבושה בבגדי מלח. בעקבות כך, הופיעו באינטרנט איורי חיקוי רבים, ומאגרי תמונות שלמים שלה. סרטון פאנארט שלה אשר התפרסם באתר הפופולרי Niconico, זכה ליותר מ-340,000 צפיות ו-86,000 תגובות. מהמשפחה הקיסרית נמסר כי הם אינם יודעים כיצד לטפל בתופעה זו, שכן הם אינם רואים שום סימני השמצות או עלבונות נגד המשפחה הקיסרית.
ב-2006 היא השתתפה לראשונה יחד עם אביה בטקס דתי במקדש איסה. בשנת 2011 היא קיבלה מסבה את אות מסדר הכתר היקר. מאז היא משתתפת באירועים רשמיים כחברה בוגרת במשפחה הקיסרית. ביולי של אותה שנה, התנדבה בזהות בדויה לסייע לנפגעי רעידת האדמה והצונמי בסנדאי. כיום היא עובדת כחוקרת במוזיאון האוניברסיטה של טוקיו.
חיים אישיים.
ב-17 במאי 2017 הודיעה מאקו על אירוסיה לקיי קוֹמוּרוֹ - עורך דין אשר אותו הכירה במהלך לימודיה באוניברסיטה הבינלאומית הנוצרית בטוקיו. מאקו הציגה את קומורו בפני הוריה והזוג קיבל את ברכתם. מאוחר יותר אושרו האירוסין בידי הקיסר עצמו. ב-3 בספטמבר נערכה מסיבת עיתונאים, אשר בה סיפרו הזוג כיצד הכירו. סוכן משק הבית הקיסרי שיניצ'ירו יממוטו הודיע כי "קיי קומורו הוא שותף מתאים ומצוין לנישואין עבור הוד מעלתה הנסיכה מאקו, והודעת האירוסין הרשמית שניתנה היום היא רגע משמח לכולנו". חרף העובדה שגם אביה וגם סבה של מאקו נישאו בנישואים מורגנטיים, הרי שעל פי החוק היפני תיאלץ מאקו לוותר על מעמדה תאריה וזכותם של בניה לרשת את הכתר, כיוון שקומורו הוא פשוט עם. מאקו הודתה ש"הייתי מודעת מגיל צעיר שאוותר ביום מן הימים על מעמדי כדי להתחתן". עם זאת, היא תמשיך להחזיק בתאריה עד לאחר נישואיה במועד שיקבע על ידי ארמון הקיסר.
תואר.
עם לידתה קיבלה מאקו את התואר . היא צפויה לוותר עליו לאחר נישואיה.
שברולט אל-קמינו
שברולט אל-קמינו (באנגלית: Chevrolet El Camino) הוא טנדר בתצורת קופה, אשר יוצר על חטיבת המכוניות שברולט בחברת ג'נרל מוטורס האמריקאית בין השנים 1959–1960 ו-1964–1987.
מכירות דגמי 1959, של "שברולט אל-קמינו" החלו ב-16 באוקטובר 1958.
דורות.
דור ראשון.
בשנת 1959 יוצרו 22,246 יחידות, בשנת 1960 יוצרו 14,163 יחידות.
תאוצת דגם "שברולט אל קמינו" (מנוע 8V צילינדרים, 4,600 סמ"ק) מ-0 - 97 קמ"ש היא 7.0 שניות.
דור שני.
בשנת 1964 יוצרו 32,548 יחידות, בשנת 1965 יוצרו 34,742 יחידות, בשנת 1966 יוצרו 35,119 יחידות, בשנת 1967 יוצרו 34,830 יחידות.
דור שלישי.
בשנת 1968 יוצרו 41,791 יחידות, בשנת 1969 יוצרו 48,365 יחידות, בשנת 1970 יוצרו 47,707 יחידות, בשנת 1971 יוצרו 41,606 יחידות, בשנת 1972 יוצרו 57,147 יחידות.
דור רביעי.
בשנת 1973 יוצרו 64,987 יחידות, בשנת 1974 יוצרו 51,123 יחידות, בשנת 1975 יוצרו 33,620 יחידות, בשנת 1976 יוצרו 44,890 יחידות, בשנת 1977 יוצרו 54,321 יחידות.
דור חמישי.
בשנת 1978 יוצרו 54,286 יחידות, בשנת 1979 יוצרו 58,008 יחידות, בשנת 1980 יוצרו 40,932 יחידות, בשנת 1981 יוצרו 35,711 יחידות, בשנת 1982 יוצרו 22,732 יחידות, בשנת 1983 יוצרו 24,010 יחידות, בשנת 1984 יוצרו 22,997 יחידות, בשנת 1985 יוצרו 21,816 יחידות, בשנת 1986 יוצרו 21,508 יחידות, בשנת 1987 יוצרו 13,743 יחידות, בשנת 1988 יוצרו 420 יחידות.
אליפות אמריקה בכדורסל 2015
מגדלנה (מחוז)
מגדלנה (בספרדית: Magdalena) הוא אחד מ-32 המחוזות של קולומביה. המחוז נמצא בצפון קולומביה והוא גובל בים הקריבי בצפון, בלה גואחירה בצפון מזרח, בססאר במזרח, בבוליבר בדרום ובמערב ובאטלאנטיקו במערב.
המחוז משתרע על שטח של 23,188 קמ"ר. במחוז מתגוררים כ-1.3 מיליון תושבים (הערכה ל-2017). בירת המחוז היא סנטה מרתה.
היסטוריה.
לאחר קבלת העצמאות של רפובליקת קולומביה הגדולה מהאימפריה הספרדית בתחילת המאה ה-19 האזור נכלל במחוז מגדלנה, שכלל את מרבית צפון קולומביה המודרנית ובירתו הייתה העיר קרטחנה (במחוז בוליבר העתידי). לאחר פיצול הרפובליקה ב-1830 האזור נכלל ברפובליקת גרנדה החדשה והשתייך לפרובינציית סנטה מרתה, ששטחה דמה לשטח המחוז העתידי. ב-1857 הרפובליקה הפכה לפדרלית והוקמה מדינת מגדלנה, שכללה את שטחי מחוזות מגדלנה, לה גואחירה וססאר העתידיים. ב-1863 הרפובליקה הפכה לארצות הברית של קולומביה והמדינות המקוריות המשיכו להתקיים.
ב-1886 ארצות הברית של קולומביה הפכה לרפובליקת קולומביה הלא-פדרלית, המדינה הפכה למחוז מגדלנה. ב-1898 פוצלו מהמחוז שטחים שהפכו בסופו של דבר למחוז לה גואחירה. ב-1967 המחוז קטן פעם נוספת כשפוצל ממנו מחוז ססאר.
כלכלה.
הכלכלה המקומית מסתמכת על חקלאות, הכוללת בין היתר גידול כותנה, אורז, בננה וטבק, גידול מקנה, דיג, תיירות והפעילות בנמל סנטה מרתה.
חלוקה מנהלית.
בדומה לחלק גדול ממחוזות קולומביה, יש למחוז חלוקה מנהלית נוספת מלבד החלוקה לרשויות מקומיות והוא מחולק לחמש פרובינציות (Provincias) כדלהלן:
SM-6 (ראשי תיבות של Standard Missile) או RIM-174 ERAM (ראשי תיבות של Extended Range Active Missile) הוא טיל בהליך ייצור עבור צי ארצות הברית. שנועד כדי להאריך את טווח נשקי הנ"מ (ER-AAW) ומתן יכולות נגד מטוסים, נגד כלי טיס בלתי מאוישים, ונגד טילים-נגד-ספינות, מעל הים וביבשה. לפי פרסומים אחדים, הטיל גם יכול לשמש כטיל במהירות גבוהה נגד ספינות. הטיל משתמש בשלדה אווירו-דינמית קיימת של SM-2ER, בתוספת מכ"ם ביות פעיל מהטיל אמראם במקום המכ"ם החצי-פעיל בעיצוב הקודם. עובדה זו תתן שיפור ביצועי הטיל נגד מטרות המתמרנות בזריזות, ומטרות מעבר לטווח היעיל של מכ"מים המאירים מטרה בכלי המשגר. יכולת מבצעית ראשונה הושגה ב-27 בנובמבר 2013. ה SM-6 לא נועד להחליף את סדרת ה-SM-2 של טילים, אלא צד בצד ועם אפשרות לספק טווח וכח אש מוגדלים. הטיל אושר לייצוא בינואר 2017.
גדוד 196
גדוד 198
גדוד 195
מנדוסינו
מנדוסינו (Mendocino) הוא שמם של מספר אתרים בארצות הברית, הנקראים על שם אנטוניו דה מנדוסה.
יחסי גרמניה–ספרד
היחסים בין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה לבין ממלכת ספרד הם יחסים היסטוריים שתחילתם עוד בימי קדם, והם נמשכו במהלך ימי הביניים, ולאחר מכן במהלך העת החדשה עד ימינו.
כיום שתי המדינות חברות באיחוד האירופי ובנאט"ו, ומקיימות ביניהם קשרים כלכליים, חברתיים ותרבותיים בשלל תחומים.
היסטוריה.
מהשלטון הרומי ועד סוף ימי הביניים.
האימפריה הרומית בשיאה שלטה הן בספרד (היספניה), והן בחלקים נרחבים בדרום ומערב גרמניה, והתרבות הלטינית השפיעה רבות בשתי המדינות. במהלך נדידת העמים פלשו שבטים גרמאניים לחצי האי האיברי, ובהם הסואבים והוויזיגותים, שאף הקימו בו את ממלכתם. בשנת 722 הביס קרל מרטל את הפולשים המוסלמים בקרב טור, ובכך מנע מהם להשתלט על שאר אירופה הנוצרית.
לאחר מותו של פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בשנת 1250, החלה תקופת אינטרגנום, שבמהלכה נבחר אלפונסו העשירי, מלך קסטיליה על ידי חלק מהנסיכים הבוחרים למלך גרמניה, אולם הוא לא הצליח לבסס בה את שלטונו, ובשנת 1273 נבחר רודולף מהבסבורג למלך גרמניה.
בית הבסבורג.
בשנת 1516 מת פרננדו השני, מלך אראגון, ובמקומו נבחר למלך ספרד נכדו קרל מאוסטריה. בשנת 1519 מת מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ולאחר תקופה קצרה נבחר קרל, אשר היה נכדו, למלך גרמניה במקומו. במהלך שלטונו, נאבקו ספרד ההבסבורגית והאימפריה הרומית הקדושה בממלכת צרפת, אשר ניסתה בכל מאודה לשבור את כוחם של בית הבסבורג.
בשנת 1556 חילק קרל את נחלותיו, ומסר לבנו פליפה השני, מלך ספרד את ספרד, בעוד לאחיו פרדיננד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה הוא מסר את כתר הקיסרות, ואת נחלותיו באוסטריה. במהלך המלחמה השמלקלדית ומלחמת שלושים השנים סייעו כוחות ספרדים לכוחות הקיסריים, אולם בעקבות התבוסה הספרדית במלחמת צרפת-ספרד (1635-59), שהייתה חלק ממלחמת שלושים השנים, נחלש כוחה של ספרד, והיא איבדה בהדרגה את מעמדה כמעצמה.
מלחמת הירושה הספרדית.
בשנת 1700 מת קרלוס השני, מלך ספרד ללא ילדים, ובעקבות כך פרצה מלחמת הירושה הספרדית בין צרפת בהנהגת לואי הארבעה עשר, מלך צרפת, שרצה בהכתרת נכדו פיליפ, דוכס אנז'ו כמלך ספרד, לבין אוסטריה, שדרשה את הכתר עבור קרל, ארכידוכס אוסטריה. בשנת 1713 הסתיימה המלחמה בהסכם אוטרכט, שבה נקבע כי פיליפ מאנז'ו יוכתר למלך ספרד, אך בתנאי שלא יאחד תחתיו גם את הכתר הצרפתי.
המאה ה-19.
בשנת 1869 הודחה איזבלה השנייה, מלכת ספרד מבית בורבון מתפקידה על ידי הקורטס, ואשר הציע את הכתר ללאופולד, נסיך הוהנצולרן. צרפת בהנהגת נפוליאון השלישי חששה מהחיזיון של צרפת המכותרת על ידי גרמניה המאוחדת הנשלטת על ידי בית הוהנצולרן מצפונה וממזרחה, וספרד הוהנצולרנית מדרומה.
ביולי 1870 הכריז לאופולד על ויתורו על כס המלוכה בספרד, אך נפוליאון השלישי לא הסתפק בכך, ודרש מהמלך הפרוסי וילהלם הראשון ערובה לכך לא ידרוש את הכס הספרדי בעתיד. וילהלם סירב לכך, היות שלאופולד כבר פרש מהמועמדות לכתר הספרדי. אוטו פון ביסמרק שראה את המברק שהוכן על ידי המלך בבאד אמס מחק ממנו את הקטע המסביר את הסיבה לסירוב וכך הפך המברק למעליב, כתוצאה מכך הכריזה צרפת מלחמה על גרמניה ב-19 ביולי 1870. המלחמה נמשכה זמן קצר, ובספטמבר הובס הצבא הצרפתי בקרב סדאן, ובעקבות כך הוכרזה בצרפת הרפובליקה הצרפתית השלישית. בינואר 1871 נכנעה צרפת, והוכרז בארמון ורסאי על הקמת הקיסרות הגרמנית, ובעקבות הכניעה נמסו אלזס-לורן לגרמניה המאוחדת.
המאה ה-20.