המראה הייחודי, האנדרוגיני, של שוורצנבך הותיר רושם על החוגים האינטלקטואליים שבהם הסתובבה. הסופר תומאס מאן, שילדיו היו ביחסי חברות עם שוורצנבך, כינה אותה "מלאך מושחת". היא הייתה גם השראה לסופרת האמריקאית קארסון מקאלרס שכעבור שבעים שנה תכתוב סוזן וגה, את השיר "מאהבת, אהובה" בהשארת הרגשות המורכבים של מק'קלרס לשוורצנבאך ("כולם רוצים אותך / כולם אוהבים אותך / איך אני יכול להתחרות?").
ב-1933 בעת טיול משותף לספרד, הצלמת מריאן ברסלאואר, צילמה את הפורטרטים שתרמו להחזרתה של שוורצנבאך למודעות הציבורית בשנות ה-90.
ב-15 בנובמבר 2017, שחררה הספרייה הלאומית השווייצרית מעל ל-3,000 תמונות של שוורצנבאך ברישיון חופשי.
מעצבת האופנה, קלייר וויט קלר, עיצבה את קולקציית הקיץ 2019 לנשים של בית האופנה הצרפתי ז'יבנשי בהשראתה של שוורצנבאך.
אברדין (דקוטה הדרומית)
אברדין (באנגלית: Aberdeen) היא עיר בצפון מדינת דקוטה הדרומית שבארצות הברית. שטחה הוא 40.4 קמ"ר. האוכלוסייה המוערכת לשנת 2016 הוא כ-28,000 תושבים, מה שהופך את אברדין לעיר השלישית בגודלה במדינה לאחר סו פולס ורפיד סיטי.
היסטוריה.
סביבת העיר הייתה מיושבת על ידי האינדיאנים בשנים 1700–1879. האירופאים החלו להתיישב באזור בשנות ה-20 של המאה ה-19, בעיקר על מנת לפתח תעשיית פרווה. עמדות המסחר הללו פעלו עד אמצע שנות השלושים של אותה המאה. בשנת 1879 החלה ההתיישבות האירופאית המשמעותית.
אברדין, כמו ערים רבות במערב התיכון, נבנתה בעיקר סביב מערכות הרכבת המתפתחות. אברדין הוכרזה לראשונה כעיר ב-3 בינואר 1881 ונוסדה רשמית ב-6 ביולי 1881, תאריך ההגעה הראשונה של רכבת מילווקי. בעיה מרכזית שהעסיקה את אברדין בשנים אלו הייתה ההצפות שלעיתים פגעו בתשתיות העיר. בעשורים שלאחר מכן תשתיות הרכבת הארציות בסביבת אברדין התפתחו מאוד, דבר שהוביל לפיתוח משמעותי של העיר.
דמוגרפיה.
לפי מפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2010 חיו 26,091 אנשים בכ-11,418 משקי בית. ההרכב האתני של העיר היה 91.8% לבנים, 3.6% אינדיאנים, 1.3% אסיאתיים, 0.5% מגזעים אחרים ו-2.0% משני גזעים או יותר. הגיל החציוני בעיר היה 36.4 שנים. 22.2% מהתושבים היו מתחת לגיל 18; 12.8% היו בין הגילאים 18–24. 24.1% היו בין 25 ל-44; 24.4% היו מ-45 ל-64; 16.4% היו בני 65 ומעלה. ההרכב המגדרי של העיר היה 47.6% גברים ו-54.4% נשים.
כלכלה.
מקורות התעסוקה המרכזיים בעיר כוללים את מערכות החינוך ובריאות המקומיות, והחברות ולס פארגו ו-3M.
תושבים ידועים.
מבין התושבים הידועים שהתגוררו לפרק זמן כזה או אחר בעיר ניתן למנות את ליימן פרנק באום, טרי פרנקונה, קולטון אייברסון וג'ולי סומרס.
קרחון אפלר
קרחון אפלר (באנגלית: Epler Glacier) הוא קרחון המנקז את מערבו של מישור נילסן, בהרי המלכה מוד שבאנטארקטיקה. הקרחון הוא יובל של קרחון אמונדסן, וזורם אליו דרומית לצוקי אולסן. אורכו של הקרחון 19 קילומטרים.
שיא גובהו של הקרחון 1,933 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה.
הקרחון מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על תצלומי אוויר של צי ארצות הברית שצולמו בין השנים 1960–1964.
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים, והוא נקרא על שם צ'ארלס פ. אפלר (Charles F. Epler), שהיה אפסנאי בבסיס צי ארצות הברית של טייסת VX-6 במהלך מבצע קיפאון עמוק, שנערך בין השנים 1966–1967.
קרחון אלי
קרחון אָלֵי (באנגלית: Alley Glacier) הוא קרחון באנטארקטיקה המנקז את מורדותיו הצפוניים של רכס בריטניה, בסמוך למגדל וורד. הקרחון זורם צפונה לעבר קרחון דרווין. צוקי רוברטסון מפרידים בין קרחון אלי לבין קרחון גוסיראן.
גובהו של הקרחון 907 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה.
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים, והוא נקרא על שם ריצ'רד אלי, ממחלקת מדעי כדור הארץ של אוניברסיטת פנסילבניה. ריצ'רד אלי היה חוקר קרחונים בתוכנית הארקטית של ארצות הברית, והתמחה בחקר זרמי הקרח, של מדף הקרח מערב אנטארקטיקה.
לקריאה נוספת.
•• Hunt Janin, Scott A. Mandia, Rising Sea Levels: An Introduction to Cause and Impact, P 136
קרחון גוסיראן
קרחון גוסיראן (באנגלית: Gaussiran Glacier) הוא קרחון בחלקו המזרחי של רכס בריטניה שבאנטארקטיקה.
הקרחון זורם לכיוון צפון, לצד קרחון מריק, והם נפגשים עם קרחון דרווין, בין מפלי הקרח קרנפילד, לבין פסגות נברסקה. סדרת מצוקים (ובהם מצוקי רוברטסון) מפרידים בין קרחון גוסיראן לקרחון אלי.
גובהו של הקרחון 793 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה.
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים, והוא נקרא על שם סגן ס. ד. גוסיראן (C.D. Gaussiran) - טייס בצי ארצות הברית בטייסת VXE-6, שחנתה במחנה קרחון דרווין בין השנים  1978-1979.
קרחון גוסירן
לינצ'בורג
לינצ'בורג (באנגלית: Lynchburg) היא עיר במדינת וירג'יניה שבארצות הברית. לפי מפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2010, האוכלוסייה הייתה כ-75,568 תושבים. הערכת האוכלוסין בשנת 2016 היא שבעיר יש כ-80,212 תושבים. המטרופולין העירוני של האזור כולל בין השאר את הערים רואנוק ושארלוטסוויל.
היסטוריה.
אינדיאנים התגוררו באזור עוד לפחות משנת 1270. לקראת סוף המאה ה-17 האירופאים החלו לחקור ולהכיר את סביבת לינצ'בורג. בשנת 1757 החלה ההתיישבות האירופאית באזור אשר סופח לוירג'יניה בשנת 1786. בשנת 1850 הגיעה ללינצ'בורג הרכבת לכיוון טנסי. בשנים שלאחר מכן הייתה לינצ'בורג אחת הערים העשירות בארצות הברית לנפש. בשנים שלאחר מכן לינצ'בורג הייתה העיר הגדולה היחידה בווירג'יניה. במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית הייתה העיר למרכז תחבורתי של קונפדרציית המדינות של אמריקה והוקמה בה כ-30 בתי חולים. במשך כמספר ימים באפריל 1865 העיר היוותה בירת וירג'יניה במקום ריצ'מונד. מערכות הרכבת נהרסו במלחמה ובשנים שלאחר מכן נעשו ניסיון משמעותי לחזק את מערכת החינוך הציבורי. בשנים 1870 ו-1877 התרחשו שיטפונות אשר פגעו בניסיונות השיקום של העיר. למרות זאת, בשנים שלאחר מכן לינצ'בורג חזרה להיות עיר עשירה מאוד ולקראת סוף המאה הוקמו בה כמספר מוסדות להשכלה גבוהה.
בזמן מלחמת העולם הראשונה פעלה בעיר תעשייה צבאית גדולה. בשנות ה-20 העיר המשיכה לפרוח, והיא עברה בשלום יחסי את השפל הגדול. תחנת הרדיו הראשונה שלה, WLVA החלה לפעול בשנת 1930 ונמל התעופה שלה נפתח בשנת 1931. בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה נבנו בעיר מפעלים של חברת הענק ג'נרל אלקטריק.
דמוגרפיה.
לפי מפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2010, האוכלוסייה הייתה כ-75,568 תושבים. בכ-25,477 משקי בית. ההרכב הגזעי של העיר היה 63.0% לבנים, 29.3% אפריקאים אמריקאים, 0.2% ילידים אמריקאים, 2.5% אסיתיים, 0.67% מגזעים אחרים, ו -1.7% משני גזעים או יותר. הגיל החציוני היה 35 שנים. עבור כל 100 נשים היו 84.2 גברים. ההכנסה החציונית למשק בית בעיר היא 32,234$, וההכנסה החציונית למשפחה הייתה 40,844$. חציון ההכנסה של הגברים הוא 31,390$ לעומת 22,431 $ לנשים. ההכנסה לנפש בעיר היא 18,263 דולר. כ-12.3% מהמשפחות וכ-15.9% מהאוכלוסייה חיים מתחת לקו העוני.
כלכלה.
אוכלוסיית העיר מאופיינת בכוח אדם מיומן ובאחוז אבטלה נמוך. מקומות התעסוקה המרכזיים כוללים את האוניברסיטה המקומית ואת מערכות החינוך והבריאות המקומיות.
פוליטיקה.
בכל מערכות הבחירות לנשיאות ארצות הברית מאז שנת 1952 (נכון לשנת 2018) ניצח מועמד המפלגה הרפובליקנית, אם כי בשנים 1912–1948 (מלבד בחירות 1928) המועמד הדמוקרטי ניצח ברוב משמעותי.
פול קירק
פול גרטאן קירק הבן (באנגלית: .Paul Grattan Kirk Jr; נולד ב-18 בינואר 1938) הוא פוליטיקאי ומשפטן אמריקאי. עם מותו של טד קנדי, נציג מסצ'וסטס בסנאט של ארצות הברית, מונה להחליפו בידי מושל מסצ'וסטס דיבאל פטריק, וכיהן בתפקיד מספטמבר 2009 עד פברואר 2010. בשנים 1985-1989 כיהן כיושב ראש הוועדה הדמוקרטית הלאומית. נוסף על כך, היה יו"ר שותף של הוועדה לעימותים נשיאותיים ׂׂׂ(Commission on Presidential Debates), יו"ר מועצת המנהלים של הספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם ג'ון קנדי ומכון אדוארד מ. קנדי לסנאט של ארצות הברית.
ביוגרפיה.
קירק נולד בניוטון שבמסצ'וסטס למשפחה בת חמישה ילדים. הוריו היו ג'וזפין אליזבת (לבית או'קונל) והשופט פול גרטאן קירק האב, שופט בדימוס בבית המשפט העליון של מסצ'וסטס. אביו היה ממוצא אירי ואנגלי ואילו אמו הייתה ממוצא אירי בלבד. הוא למד בבית הספר רוקסברי וסיים את לימודיו התיכוניים בבית הספר התיכון סנט סבסטיאן ב-1956. ב-1960 סיים את לימודיו הגבוהים במכללת הרווארד ולימודי משפטים השלים בבית הספר למשפטים בהרווארד ב-1964. ב-1977 נישא קירק לגייל לודרמילק, והם זוג החשוך ילדים. לפני שנכנס לחיים הפוליטיים היה קירק איש עסקים, והיה חבר במספר מועצות מנהלים של חברות אחדות ובהן ענקית הביטוחים "דה הרטפורד" (The Hartford).