לאחר מלחמת העולם השנייה, כאשר המפלגה הקומוניסטית במדינה השתלטה עליה באמצעות הפיכה ב-1948, הפיכה שנתמכה בידי ברית המועצות, הפכה צ'כוסלובקיה חלק מהגוש המזרחי, על פי ברית ורשה עם ברית המועצות ומדינות מזרח אירופיות נוספות. היחסים היו טובים (כי המפלגה השולטת צייתה לכל ההוראות ממוסקבה), עד 21 באוגוסט 1968 כאשר בעקבות "האביב של פראג" פלשה ברית המועצות למדינה. 108 צ'כוסלובקים מתו ו-500 נפצעו כתוצאה מהפלישה. עקב הפלישה נבלמו הרפורמות הדמוקרטיות והליברליות, וזאת עקב השתלטות הפוליטיקאים הנאמנים למוסקבה על המדינה מחדש.
ב-7 בדצמבר 2011, נשיא רוסיה דמיטרי מדבדב ביקר בפראג, וחתם על חוזים כלכליים ותרבותיים. שתי המדינות מתייחסות זו לזו כשותפת סחר חשובה.
באפריל 2021 גירשה צ'כיה 18 דיפלומטים רוסים, בחשד שהיו מעורבים בפיצוץ מחסן תחמושת ב-2014. בתגובה, גירשה רוסיה 20 דיפלומטים צ'כים.
מסחר וכלכלה.
בשנת 2014 עמד שווי הסחר בין שתי המדינות על כ-11.7 מיליארד דולר, אך שווי זה ירד עקב הסנקציות על רוסיה בעקבות סיפוח חצי האי קרים.
דעת הקהל.
אף על פי שהסחר בין שתי המדינות נאמד במיליארדי דולרים מדי שנה, וצ'כיה היא יעד תיירותי משמעותי לתיירים הרוסים, הצ'כים נוטים שלא לבטוח ברוסיה, לאחר פלישת ברית המועצות ב-1968, ולהם דעה שלילית על רוסיה. רוסיה הין בין המדינות שנתפסות בצורה השלילית ביותר בידי הצ'כים, כאשר בנובמבר 2016 רק 26% מהצ'כים ציינו כי להם דעה חיובית על רוסיה.
אינטרפולציה לינארית
מינור (אלגברה לינארית)
עיר גיבורה
עיר גיבורה (ברוסית: город-герой) הוא תואר כבוד שהוענק לערים מטעם ברית המועצות. הוא ניתן לשתים-עשרה ערים בתחומיה עבור הפגנת גבורה יוצאת דופן במהלך מלחמת העולם השנייה, שנקראה בברית המועצות המלחמה הפטריוטית הגדולה. בנוסף ניתן התואר מבצר גיבור למבצר אחד. תארים אלו מקבילים לתואר האישי גיבור ברית המועצות.
תולדות התואר.
השימש במונח "עיר גיבורה" הופיע לראשונה בעיתון פראבדה ב-1942. השימוש הרשמי הראשון בו היה ב-1 ביוני 1945, כאשר שליט ברית המועצות יוסיף סטלין הוציא את פקודת הפיקוד העליון מס' 20 שלו. בפקודה ציווה לירות מטחי כבוד לכבוד הערים הגיבורות לנינגרד, סטלינגרד, סבסטופול ואודסה.
ב-22 ביוני 1961 - יום השנה העשרים לתחילת המלחמה הפטריוטית הגדולה - הוכרה קייב כעיר גיבורה, ביחד עם הענקת אות לנין לעיר וייסוד מדליית הגנת קייב.
ב-8 במאי 1965 - יום השנה ה-20 לסיום המלחמה - הוכרז התואר רשמית בצו של הפרזידיום של הסובייט העליון של ברית המועצות. באותו מועד הוענק התואר באופן רשמי לחמש הערים הנזכרות לעיל, ובנוסף ניתן גם למוסקבה. אז גם הוכרז מבצר ברסט ליטובסק כמבצר גיבור.
התואר הוענק בהמשך לשש ערים נוספות:
ב-1988 הסתיימה רשמית הענקת התואר.
לערים הגיבורות הוענקו גם אות לנין, מדליית כוכב הזהב ותעודה על מעשה הרואי מאת הפרזידיום של הסובייט העליון. בנוסף הוקם בכל עיר אובליסק זיכרון מיוחד.
תואר "עיר תהילה צבאית" ברוסיה.
בשנת 2006 אישר הפרלמנט של רוסיה חוק לייסוד התואר עיר תהילה צבאית, המקביל לתואר העיר הגיבורה הסובייטי. תואר זה הוענק עד כה ל-45 ערים ברוסיה. שום עיר לא קיבלה את שני התארים גם יחד.
תארים דומים במדינות אחרות.
מספר מדינות העניקו עיטורי גבורה לערים או טריטוריות שלהן לזכר קורותיהן במלחמת העולם השנייה ובמלחמות אחרות:
כיס (פירושונים)
תלות לינארית
כיס
כיס הוא תא קטן המיועד לפריטים ומהווה חלק ממלבוש או ממכלול גדול יותר.
בני אדם נזקקו מאז ומתמיד לנשיאת פריטים קטנים שימושיים או רבי ערך. לפריטים השימושיים, כמו כלי עבודה, נזקקו לצורך ביצוע משימות שונות ומחפצי הערך לא רצו להיפרד, כדי לשמור על הבעלות עליהם. הכיס הוא תשובה לצורך של בני אדם לשאת איתם פריטים שונים ולהשאיר את הידיים חופשיות.
הנוהג לנשיאת פריטים יקרים (כסף, תכשיטים) בכיסים לא נעלם מעיני הגנבים והיו גנבים שהתמחו בגנבה מכיסים, הם הכייסים.
את הכיסים מתאימים למלבושים השונים, כך, בחולצות, הכיס ממוקם באזור בית החזה ובמכנסיים באזור המותניים. יש בגדים ללא כיסים, עם כיס בודד או מרובי כיסים. הכיסים יכולים להיות קטנים או גדולים, עמוקים, נסתרים וסודיים. חלק מהכיסים מותאמים לייעוד מסוים, למשל הכיס עבור שעון כיס או הכיס המיוחד במכנסי השוטרים, בו שמורה אלת השוטר.
היסטוריה.
בין המאה ה-17 למאה ה-19, היו לכל אשה לפחות זוג אחד של כיסים, שלא היו מחוברים לבגד, וגם לא נראו מבחוץ, אלא נלבשו מתחת לתחתונית שלהן והיו קשורות למותניהן. בכיסים אלו הן החזיקו מטבעות, מחט, סליל חוטים, מספריים קטנים לתיקוני בגדים, ממחטה ועוד. לגברים תפרו כיסים לתוך בטנת הבגדים שלהם.
ב-1905 מתלוננת שרלוט פ. גילמן [Charlotte P. Gilman] בכתבה בניו יורק טיימס, על כך שבגדי גברים נעלים על בגדי נשים בהיותם מותאמים לכיסים. נשים לעומת זאת נושאות לעיתים תיקים שלפעמים תפורים לתוך הבגדים, לעיתים קשורים למותניים, לעיתים אחוזים בידיהן, אבל תיק איננו כיס. וכיסים הם המפריד הגדול שבין לבוש הגברים ללבוש הנשים.
משמעויות נוספות.
במקורה המילה כיס מציינת תיק קטן מבד, או אפילו מטפחת קשורה, כיום הכוונה דווקא לתוספת קטנה בבגד או בכלי אחר. ועל פי זה המילה הושאלה גם לכפל עור קטן בבעלי חיים עם כיסים בגופם, שנועדו לשאת את הצאצאים הצעירים - בעלי חיים אלה נקראים יונקי כיס.
צורת הכיס הובילה לשמות איברים, חפצים או מערכות, כמו כיס המרה, כיס פלוג'ה וכדומה. גם חפצים שונים יכולים להיות מצוידים בכיסים, מזוודות, ארונות, ארנקים ועוד.
יחסי סן מרינו–קנדה
יחסי סן מרינו-קנדה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו לבין קנדה. היחסים בין שתי המדינות בנויים בעיקר על שותפות כלכלית.
סקירה כללית.
בין קנדה לבין סן מרינו כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים ברמה הקונסולרית בשנת 1960. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים מלאים בשנת 1997. בשנת 2011 נכנס לתוקף הסכם בין סן מרינו לבין קנדה בנוגע לחילופי מידע בנושא המיסים שכלל בתוכו גם אמנה למניעת כפל מס, המסמנת (על פי משרד החוץ הקנדי) את המחויבות של שתי המדינות לשקיפות פיננסית.
התוצר המקומי הגולמי של סן מרינו עומד על 1.44 מיליארד דולר אמריקאי, סכום עצום למדינה כזו קטנה. עם 44,208 דולר אמריקאי לאדם, מה שגרר משקיעים קנדים אחדים להשקיע בסן מרינו.
007 באזור מסוכן
יחסי מלטה–קפריסין
יחסי מלטה-קפריסין הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת מלטה לבין רפובליקת קפריסין. שתי המדינות הן מדינות אי בים התיכון וכן חברות באיחוד האירופי ובחבר העמים הבריטי.
היסטוריה.
בין ההוספיטלרים לבין תושבי קפריסין היו יחסים ידידותיים היסטורית, ההוספיטלרים עברו בקפריסין בדרך מישראל חזרה למלטה. חלקם השתקעו שם, והכוח המשתקע הפך לכוח משפיע בים התיכון.
היחסים הפוליטיים בין שתי המדינות קרובים בזכות קווי הדמיון בין שתי המדינות (היסטורית, כלכלית ואזורית). במאי 2004 שתי המדינות נכנסו יחד לאיחוד האירופי. בשנת 2005 הבטיח הנציב העליון של מלטה לקפריסין סייבור ג'ון בלזן כי ארצו תתמוך בכל הצעדים שתעשה רפובליקת קפריסין נגד הרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין, על מנת לאחדה מחדש.
שר החוץ הקפריסאי, מרקוס קיפריאנו שוחח בשנת 2008 עם נשיא מלטה על נושאי חוץ רבים. קיפריאנו התקבל על ידי נשיא מלטה במסגרת ביקורו במדינה ביולי 2008. הנושא העיקרי בו עסקו קפריסין ומלטה בביקור היה הסכסוך הישראלי-פלסטיני. מלטה גינתה את ישראל במגוון תחומים וקפריסין הגיבה בצורה רפה יותר. בביקור סוכם כי עד שהשגרירות המלטזית בישראל תוקם, מלטה תיוצג בישראל באמצעות שגרירות קפריסין בתל אביב. שתי המדינות החליטו כי הן יחלקו גם משרד דיפלומטי ברמאללה.
יחסי ברזיל–פורטוגל
יחסי ברזיל–פורטוגל הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הפדרלית של ברזיל לבין הרפובליקה הפורטוגלית. יחסי שתי המדינות משתרעים על פני ארבע מאות שנים, החל משנת 1532 עם הקמתו של סאו ויסנטה, היישוב הפורטוגלי הראשון ביבשת דרום אמריקה, עד עצם היום הזה. היחסים בין השתיים קשורים במהותם בזכות האימפריה הפורטוגזית והתבוללות בין שני העמים בתקופת שלטון זו. בשתי המדינות השפה הרשמית זהה ויש דמיון גנטי מאוד גדול בין תושבי שתי המדינות.
כיום, מערכת היחסים של ברזיל עם פורטוגל קרובה מאוד מבחינת שתי המדינות, כפי שניתן לראות בתיאום פוליטי ודיפלומטי מדוקדק, כמו גם בשיתוף פעולה כלכלי, חברתי, תרבותי, משפטי, טכנולוגי ומדעי.
על פי סקר BBC שנערך בשנת 2011, 76% מהאנשים הפורטוגלים רואים את השפעתה של ברזיל בעולם באופן חיובי, כאשר 8% רואים אותה בצורה שלילית. תפיסה זו היא התפיסה החיובית ביותר בנוגע לברזיל בכל העולם.
היסטוריה.
הגעת הפורטוגלים.
באפריל 1500 תבעה פורטוגל ריבונות על ברזיל בעקבות הגעתו של הצי הפורטוגלי בפיקודו של פדרו אלברש קברל. עד 1530 עניין המונרכיה הפורטוגלית בברזיל היה קטן, בעיקר בשל רווחים גבוהים שנצברו באמצעות המסחר עם הודו, סין ואינדונזיה. רק ב-1532 הבינו הפורטוגלים את הפוטנציאל הטמון בברזיל והקימו בה את המושבה הפורטוגלית הראשונה. במאה הראשונה של ההתיישבות בברזיל, הבינו הפורטוגלים כי יהיה קשה להשתמש ביושבי המקום כעבדים. הם לא היו צייתנים, היו בעלי תמותה גבוהה כאשר נחשפו למחלות מערביות ויכלו לברוח ולהסתתר בקלות. פורטוגל פנתה לייבוא עבדים אפריקאים, בעיקר מאזור סנגל, גמביה, בורקינה פאסו ובנין של היום.