יוסף שנברגר (1912–1982) היה אדריכל ישראלי שהתמחה במיוחד בתכנון מוסדות ציבור, ישיבות, בתי חולים ובתי אבות. תכנן ובנה בתי כנסת שונים בירושלים וביישובים שונים בארץ, בנה מקוואות ברחבי הארץ, תכנן את בית החולים "מעיני הישועה" בבני ברק, וכן תכנן יחד עם האדריכל דוד אנטול ברוצקוס את הקמפוס החדש של המרכז הרפואי שערי צדק בירושלים.
חייו.
שנברגר נולד בשנת 1912 בפרנקפורט-דמיין, גרמניה. גמר לימודיו באדריכלות והנדסה בדרמשטאדט בשנת 1933 ועלה ארצה בשנת 1935. בתקופת המנדט עבד כאדריכל במ.ע.צ. בשנות ה-40 תכנן את הפנימייה של ישיבת מקור חיים ופאסאג' תעשייתי בתל ארזה עבור פאג"י.
עם קום המדינה פעל כסגן מנהל המחלקה לפיתוח ירושלים בסוכנות היהודית, ומאז שנת 1950 עבד כאדריכל עצמאי בירושלים.
בהמשך היה חבר בוועדה לתכנון ובניה בעיריית ירושלים, והיה חבר בוועדת השיפוט של תחרות לעיצוב מבנה עיריית ירושלים בשנת 1963.
הוא שיקם מבני דת ברחבי ישראל, בהם את בית הכנסת העתיק בברעם ואת בית העלמין בצפת. בשנת 1956 הוא זכה בתחרות לשיפוץ קבר רבי שמעון בר יוחאי במירון.
בשנות ה-60 שנברגר תכנן ישיבות רבות בהם את ישיבת טשעבין, מדרשית נעם, ישיבת גרודנא באשדוד וישיבת אופקים.
בנוסף הוא תכנן בתי כנסת, בהם את בתי הכנסת של קיבוץ לביא ושל קיבוץ שלוחות. שנברגר עסק רבות בעקרונות שמאחורי תכנון בתי כנסת והתעניין גם בעיצוב ובאמנות של עתיקות. הוא היה בחבר השופטים שבחר את המוצגים לתערוכה של אמנות שימושית באיטליה בשנת 1954. בסוף שנות ה-50 היו שותף לפרויקט של הקמת סבילים עבור האוכלוסייה הערבית.
לאחר מלחמת ששת הימים נשא באחריות התכנון של רחבת הכותל המערבי, אתר מערת המכפלה בחברון, ואתר קבר רחל. את כל פעולותיו עשה על פי הוראת הרבנים ובהם מורה דרכו הרב שלמה זלמן אוירבך, הרב מבריסק, הרב מטשיבין, הרב בצלאל ז'ולטי, והאדמו"ר מסלונים שלום נח ברזובסקי. בעת שתכנן את היכל ישיבת גרודנא באשדוד הציע לבנות את היכל הישיבה בצורת מתומן כדי להתאים מבנה המכוון לירושלים לצורת המגרש, אולם הרב יוסף שלמה כהנמן נרתע מהתוכנית החדשנית.
שימש כגורם מפשר בבניית "כביש רמות", ושיקום העיר העתיקה ובאתרים נוספים, בהיותו איש-מקצוע המקובל על מוסדות השלטון ויהודי דתי האמון על הציבור החרדי.
בשנת תשל"ד חיבר ספר בשם "מקואות" המשלב ידע היסטורי, הלכתי וטכני בענייני המקואות, ומתאים לאדריכלים ולמורי הוראה.
החל משנת 1970 צירף אליו את עמיתו אדריכל טוביה קץ כשותף לעסק וכחבר לעבודה.
התגורר בסוף חייו ברובע היהודי בירושלים עד לפטירתו בשנת 1982. זכרו הונצח על ידי עיריית ירושלים בקריאת רחוב על שמו בשכונת רמות.
בתו רחל (ה'תש"ב - ה'תשע"ט) הייתה נשואה לרב ישראל גנס.
אלגברת סי-כוכב
ז'קו אייזנברג
רכבות הודו
המודל האוסטרלי
ג'ינה ג'יז
בית בונם
בית בונם הוא מבנה בשכונת רחביה שבירושלים ברחוב רמב"ן 21, פינת רחוב ארלוזורוב. מבנה זה נחשב כיום לאחד המבנים היפים ביותר שנבנו בסגנון הבינלאומי בארץ ישראל.
היסטוריה.
בניין זה תוכנן עבור ד"ר פאול בונם, גינקולוג שעלה לארץ מגרמניה, על ידי האדריכל והצייר ליאופולד קרקאור, בשנת 1935. המבנה תוכנן בסגנון פונקציונלי האופייני לסגנון הבינלאומי. המבנה מכוסה טיח ואינו מצופה אבן (דבר המקובל בסגנון הבינלאומי, אך נדיר בירושלים. המבנה נבנה בסגנון המזכיר כפר ערבי טיפוסי (בכך מזכיר המבנה את מוזיאון ישראל), והאדריכל קרקאור אכן קיבל השראתו מהתבוננות בכפרים הערביים הסמוכים אבו גוש וליפתא.
קרקאור התאים את המבנה לפני השטח של המגרש עליו נבנה המבנה - בחלקו הגבוה של המגרש מצויי חלקו הגבוה של המבנה, ובחלקו הנמוך מצוי אגף נמוך יותר. בניית המבנה על ידי צירוף של מספר "קוביות" אפשרה להפנות את רוב החדרים לצפון ולדרום, ובהתאם, מיקום חלונות המבנה תוכנן על מנת לאפשר תאורה טבעית מרבית לחדרים. במבנה מרפסות המוצלות על ידי גגוני בטון (אלמנט אופייני לסגנון הבינלאומי). במרפסת הפינתית של המבנה תכנן קרקאור שבכת עץ המזכירה מושרביה מזרחית - המסתירה את יושבי המרפסת מבלי למנוע כניסת אוויר למרפסת.
גדר המבנה שנבנתה בגבול החלקה הייתה מדורגת בהתאם לפני השטח, ותאמה את המבנה. בחצר המבנה נבנתה חצר מגודרת גדר גבוהה, שנתנה פרטיות לבני הבית (פאטיו זה קורה בשנות ה-50 של המאה ה-20).
בשנת 1967 נמכר הבניין לבנק לאומי לישראל, ומאז הוא משמש כסניף בנק. בשנת 2006 החליט הבנק לבצע שיפוץ יסודי, פנימי וחיצוני של הבניין. לצורך תכנון השימור בוצעה עבודת מחקר שבמהלכה נמצאו תוכניות הבנייה המקוריות, והוכן תיק תיעוד בשיתוף עם אדריכל עלי ורדי. במסגרת עבודות השימור שוחזר המבנה לפרטיו, הוסרו כל תוספות הבנייה המאוחרות, הוסרה התקרה האטומה שמעל לחצר הפנימית ובמקומה הונחה תקרת זכוכית עם מצללת עץ. השימור והשחזור תוכנן על ידי משרד האדריכלים רוזנפלד וארנס.
כביש 25
כביש 25 הוא כביש רוחב ארצי המוביל מגבול רצועת עזה ליד נחל עוז דרך צפון הנגב עד לצומת הערבה. אורכו 113 קילומטר והוא כביש הרוחב הארוך במדינת ישראל. בנוסף, הוא אחד משלושת הכבישים היחידים בישראל שחוצים אותה לכל רוחבה (שני הכבישים האחרים הם כביש 1 וכביש 57).
היסטוריית הכביש.
החלק המערבי של הכביש, כביש עזה-באר שבע, נסלל בשנים 1938-1939.
הקטע המזרחי של כביש 25, מים המלח לאזור דימונה, נסלל כ"כביש סדום" מסדום לדימונה. מסיבות תקציביות נדחתה סלילת הקטע מדימונה לבאר שבע ובמקום זאת נסלל הקטע הצפוני של כביש 204 שהתחבר לכביש הנפט שהתחבר לכביש 40 לבאר שבע. כביש סדום נסלל החל מינואר 1951 ונחנך בטקס חגיגי ב-26 במרץ 1953, לאחר 28 חודשי עבודה. בניית הכביש נחשבה למבצע הנדסי מסובך עקב הפרש גובה של כ-800 מטר בין דימונה לאזור ים המלח.
הקטע של כביש 25 מבאר שבע לדימונה נחנך בסוף 1955. הכביש היה צר, ברוחב של כשישה מטרים, ושירת בעיקר את תושבי דימונה ועל כן נעו בו מעט כלי רכב. עם פתיחת כביש הערבה בספטמבר 1967 גברה מאוד התנועה בכביש והוחל בהרחבתו. אולם עד לסיום הרחבת הכביש בסוף 1969 אירעו בכביש תאונות רבות, וגם שנים רבות לאחר מכן סבל הכביש מתאונות חזיתיות קשות. בשנים 2001–2003 הורחב הכביש לדו מסלולי.
פיצול הכביש לשלושה כבישים שונים.
על-פי תוכנית משרד התחבורה שעליה פורסם בסוף שנת 2018 לעדכון המספור של רבים מכבישי ישראל – כביש 25 צפוי להיות מפוצל לשלושה קטעים בעלי מספר שונה:
על פי התוכנית, שינוי מספרי הכבישים בשלטי הדרכים השונים צפוי להתרחש בתוך שנתיים (עד סוף שנת 2020).
גן אליעזר ילין
גן אליעזר ילין (או גן רחביה) הוא גן ציבורי בשכונת רחביה שבירושלים, ברחוב רמב"ן.
היסטוריה.
הגן תוכנן על ידי האדריכל ריכרד קאופמן, אשר תכנן את שכונת רחביה, כגן משחקים עבור ילדים, המהווה את חלקו הדרומי של "ציר הירק" החוצה את השכונה. ציר הירק שיצא מגן זה לכיוון צפון, עבר דרך גן הכוזרי אל המקום בו תוכנן לעמוד בית הכנסת של השכונה, וכיום עומדת בו הגימנסיה העברית רחביה.
בעת הקמת השכונה לא היו בשכונה ילדים צעירים, ועל כן החליט ועד השכונה להשכיר את המקום למגרשי טניס לרווחת תושבי השכונה (וכאמצעי נוסף להשגת תקציבים לוועד השכונה). השכרה זו הייתה למשך שלוש שנים, אולם בתום שלוש השנים התרגלו תושבי השכונה למגרשי הטניס וסירבו לוותר עליהם לטובת הקמת גן משחקים לילדים.
השופט גד פרומקין כותב בספרו:
בשל שימוש זה בגן זכה הגן לכינוי הגרמני: ה"טניס פלאץ" - "כיכר הטניס".
מקור הכנסה נוסף לוועד השכונה היה החכרת חלק משטח הגן לחנות פרחים הפועלת עד ימינו בקצהו המזרחי של הגן.
רק בשנות ה-50 נבנה במקום גן משחקים אשר נקרא על שמו של מייסד השכונה אליעזר ילין.
בקצה המערבי של גן המשחקים נבנה קיוסק שעליו הוצב פסל של ג'ירפה מעשה ידי אברהם יכין, אחיו של בעל הקיוסק בעת שהוקם - עזרא יכין. הג'ירפה כונתה על ידי תושבי השכונה בשם "יאן ההולנדי" על שמו של חותנו של אברהם יכין - יאן ואן הולסט חסיד אומות העולם, והגן זכה לכינוי "גן הג'ירפה".
כינוי נוסף של הגן הוא "גן הצפרדע" על שם פסל הצפרדע של דב הלר המצוי במרכז הגן.
מהנדס תוכנה
הטניס פלאץ
גן אליעזר
גן הג'ירפה
גן הצפרדע
שלומי בראל
תפעוליות בינית
בהקשר טכני ובתחום המחשבים בפרט, תִּפְעוּלִיּוּת בֵּינִית (באנגלית: Interoperability) היא היכולת של שתיים או יותר מערכות או רכיבים להחליף מידע ולעשות שימוש במידע שהוחלף.
איפה אתה חי?
קובוקטהדרון
קובוקטהדרון הוא פאון משוכלל למחצה, שלו 8 פאות משולשות ו-6 פאות ריבועיות. לקובוקטהדרון 12 קודקודים, שבכל אחד מהם נפגשות שתי פאות משולשות ושתי פאות ריבועיות (לסירוגין). יש לו 24 מקצועות, שכל אחד מהם משותף לפאה ריבועית ופאה משולשת. הקובוקטהדרון הוא אחד מ-13 הפאונים הארכימדיים.
חבורת הסימטריות של הקובוקטהדרון איזומורפית לחבורה הסימטרית formula_1 (דרך הפעולה שלה על ארבעת הזוגות המנוגדים של פאות משולשות). היא פועלת טרנזיטיבית על הקודקודים ועל המקצועות.
לקובוקטהדרון שצלעו a יש שטח formula_2 ונפח formula_3.
קשרים גאומטריים.
הקובוקטהדרון הוא קובייה מתוקנת (כתוצאה מחיתוך פירמידה משולשת מכל קודקוד); וכן תמניון מתוקן (כתוצאה מחיתוך פירמידה ריבועית מכל קודקוד). פעולת התיקון השנייה מודגמת בתמונה משמאל. נפחו של הקובוקטהדרון הוא 5/6 מזה של הקוביה החוסמת אותו, ו- 5/8 מזה של האוקטהדרון החוסם אותו.
אם מעבירים מישור דרך מרכז הקובוקטהדרון ואחת מן המקצועות, מתקבל משושה משוכלל. הפאון הדואלי לקובוקטהדרון הוא הדודקהדרון המעויני.
קואורדינטות קרטזיות.