באותו יום החל השלב השני של מלחמת העצמאות, עם פלישת צבאות ערב לישראל וטפרסון גויס למחרת הגעתו. תחילה שובץ כלוחם בגדוד 34 של חטיבת אלכסנדרוני והשתתף בקרבות סביב טנטורה, ראש העין וכפר סבא. בהמשך יצא לקורס המ"כים והסמלים הראשון בצה"ל. כשיצחק מודעי, מפקד הפלוגה שלו (ולימים ח"כ ושר בממשלות ישראל) סירב לבקשתו להתגייס לפלמ"ח, ערק טפרסון מהחטיבה ועבר לשרת בגדוד התשיעי הממונע של חטיבת הנגב בפלמ"ח, במסגרתו נטל חלק במבצע יואב לכיבוש באר שבע ובמבצע עובדה לכיבוש אילת.
בשנת 1949 פגש טפרסון את אשתו לעתיד שושנה, צברית מתל אביב. יחד היו ממקימי מושב הבונים במועצה אזורית חוף הכרמל. בהמשך עברו להתגורר ברמת גן, שם עבד טפרסון כפועל בניין ואף עסק בשיפוצים. לאחר מלחמת העצמאות, התנדב טפרסון לשירות מילואים ובשנת 1954 השלים את קורס קציני המילואים.
בשנת 1961 עברו הזוג להתגורר בכפר שמריהו, שם הקים טפרסון את חברת הבנייה "דויד טפרסון". בהמשך, פעל להקמתה של יחידה 605 - יחידת המתנדבים של כפר שמריהו.
לצד עבודתו, התמסר טפרסון להנצחת מורשת מח"ל. הוא הקים מוזיאון וארכיון בביתו, כתב ספרים, הקים אתר אינטרנט והיה ממקימי אנדרטת מח"ל בדרך בורמה והאנדרטה לחללי חטיבת המילואים של חיל השריון ("אגרוף ורומח") בסמוך לרנטיס. לאחר מותו, נתרם הארכיון על מח"ל שהקים בביתו למוזיאון לתולדות השריון בלטרון.
בשנת 1997 העניק הרמטכ"ל אמנון ליפקין-שחק לטפרסון דרגת אלוף-משנה. הוא המשיך לשרת כקצין במילואים עד יום פטירתו (למעלה מ-67 שנות שירות). עד למותו, נחשב לאיש המילואים הוותיק והמבוגר בצה"ל.
טפרסון הותיר אחריו את שלושה ילדים, ביניהם שחקנית התיאטרון והקולנוע עידית טפרסון, וכן נכדים. אשתו שושנה נפטרה בשנת 2010.
בשל מבנהו הפיזי וגובהו (1.96) זכה לכינוי "מגדל".
סירת לייזר
משימה בלתי אפשרית 5
משימה בלתי אפשרית (סדרת סרטים)
משימה בלתי אפשרית (באנגלית: Mission: Impossible) היא סדרת סרטי פעולה המבוססת על סדרת טלוויזיה באותו שם בהפקתו ובכיכובו של טום קרוז כסוכן איתן האנט.
הסדרה עוקבת אחר פעילות של "כוח משימה בלתי אפשרית" (IMF), שרות מודיעין סודי בארצות הברית שחבריו הם מרגלים מיומנים ומאומנים בצורה מושלמת, בפיקודו של האנט, והם פועלים כדי להציל את העולם מאויבים שונים. הסרטים הרוויחו עד כה מעל 3 מיליארד דולר ונמצאים במקום ה-18 בעולם ברשימת הסרטים הרווחיים בהיסטוריה, שני שלבים מתחת לסדרת הנוקמים.
סלמאן זרקא
סלמאן זרקא (בערבית: سلمان الزرقا; נולד ב-1964) הוא רופא דרוזי-ישראלי המכהן כמנהל בית החולים רבקה זיו בצפת. ביולי 2021 הוחלט למנותו לראש תוכנית "מגן ישראל" ("פרויקטור הקורונה").
ביוגרפיה.
זרקא נולד בפקיעין שבצפון, למשפחה דרוזית מרובת ילדים.
הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה.
ב-1982 החל את לימודיו בבית הספר לרפואה של הטכניון בחיפה, במסגרת העתודה האקדמית. עם קבלת תואר דוקטור לרפואה החל את שירותו הצבאי שנמשך יותר מ-25 שנים. הוא שירת כרופא גדודי בגדוד 46 של חטיבה 401 וקצין הרפואה החטיבתי. שירת כרופא אוגדה 36 וראש ענף בריאות הצבא במפקדת קצין הרפואה הראשי. בשנת 2008 קודם לדרגת אלוף-משנה ומונה לקצין הרפואה הפיקודי של פיקוד הצפון בתקופת כהונתו של גדי איזנקוט כאלוף הפיקוד. במרץ 2013 הקים ופיקד על בית החולים ההומניטרי של צה"ל בגבול ישראל-סוריה לטיפול בפצועי מלחמת האזרחים בסוריה. בקיץ 2013 מונה למפקד המשר"פ (המרכז לשירותי הרפואה של צה"ל) ולראש מחלקת הבריאות בחיל הרפואה.
זרקא בעל תואר שני באפידמיולוגיה ובריאות הציבור מהאוניברסיטה העברית בירושלים, בוגר המכללה לביטחון לאומי, ובעל תואר שני בהצטיינות במדעי המדינה וביטחון לאומי מאוניברסיטת חיפה וכן בוגר תוכנית המנהיגות של קרן וקסנר (מחזור 2017). הוא בעל שתי התמחויות: האחת בבריאות הציבור והשנייה, במינהל רפואי, שבעקבותיה שימש עוזרו של מנכ"ל משרד הבריאות, פרופ' רוני גמזו. בתפקיד זה הוביל את מבצע "מנוחה בכבוד", שמטרתו הייתה להביא לקבורה מכובדת של הדגימות אשר נשארו במכון לרפואה משפטית באבו כביר, ואת שדרוג שירותי הרפואה בבתי החולים נהריה, פוריה וזיו כחלק מהקמת הפקולטה לרפואה בגליל.
משמש מרצה בדרגת פרופסור חבר קליני בפקולטה לרפואה על שם עזריאלי של אוניברסיטת בר-אילן. קודם לכן, שימש מרצה בכיר בחוג לרפואה צבאית במסלול "צמרת", המכשיר רופאים צבאיים, באוניברסיטה העברית בירושלים וכן בפקולטה למדעי הרווחה והבריאות בבית הספר לבריאות הציבור באוניברסיטת חיפה. זרקא הוא מחברם של עשרות מאמרים בתחום הרפואה ושל הספר "Complicated War Trauma and Care of the Wounded" יחד עם ד"ר אלכסנדר לרנר, שיצא לאור בהוצאת שפרינגר.
במבצע צוק איתן בתפקידו כמפקד המשר"פ עסק במענה הרפואי לחיילי צה"ל באזור המבצע, טיפול בפצועים המאושפזים בבתי החולים במסגרות "ר"מ 2" וכן הקמת בית חולים הצבאי במעבר ארז לסיוע לתושבי רצועת עזה. בדצמבר 2014, פרש משירות הקבע בצה"ל לאחר שנבחר למנהל בית החולים רבקה זיו בצפת. כניסתו לתפקיד זה לוותה בתביעה משפטית מצד הרופאים שהתמודדו מולו על התפקיד והפסידו במכרז. בתביעה נטען כי לא הייתה לנציב שירות המדינה סמכות לאשר לפרופ' זרקא הרשמה מאוחרת למכרז עקב השתתפותו במבצע "צוק איתן". התביעה התבררה בבית הדין לעבודה אשר החליט על קיום מכרז חוזר בו זכה שוב פרופ' זרקא בתפקיד מנהל המרכז הרפואי זיו.
זרקא נבחר להשיא משואה ביום העצמאות ה-71 בשל פעילותו המייצגת את מחויבותה של מדינת ישראל לערכי היסוד של כבוד האדם וקדושת החיים ואת מסירותם יוצאת הדופן של אנשי הצוות הרפואי בבתי-החולים הציבוריים בישראל.
ב-8 ביולי 2020 מונה זרקא על ידי מנכ"ל משרד הבריאות הפרופ' חזי לוי לחבר ועדה מקצועית מייעצת למיגור ומניעת התפשטות מגפת הקורונה במגזר הערבי. בכתב המינוי ציין פרופ' לוי שעל הוועדה לייעץ ולהציע לו פתרונות בהתאם לנתונים ולמפת התפשטות מגפת הקורונה בחברה הערבית בישראל ולהכין ניירות עמדה ותוכנית פעולה לעבודה אל מול האוכלוסייה הערבית בתחומים הבאים: הסברה, קטיעת שרשרת ההדבקה, צרכים ייחודיים של החברה הערבית בכל הנוגע למגפת הקורונה ונושאים נוספים, ככל שיעלו. בספטמבר 2020 מונה פרופ' זרקא לחבר בקבינט המומחים המייעץ לממונה על המאבק בנגיף הקורונה בישראל, פרופ' רוני גמזו.
ביולי 2021 החליט שר הבריאות ניצן הורוביץ למנות את זרקא לפרויקטור הקורונה הלאומי במקום פרופ' נחמן אש, כאשר האחרון מונה למנכ"ל משרד הבריאות.
זרקא נשוי ואב לשלושה, ומתגורר בעספיא.
הפארק הלאומי טג'יק
הפארק הלאומי טג'יק (ידוע גם כפמרסקי, פמירסקי או הפארק הלאומי פמיר) הוא פארק לאומי ושמורת טבע במזרח טג'יקיסטן. הפארק הוקם ב-1992. בין 1989 ל-1992 אנבר ג'. בוזורוקוב (ראש מחלקת שמורות הטבע במשרד לאיכות הסביבה של טג'יקיסטן) יזם, תכנן והוביל מחקרי סטטיסטיקה מדעיים ואת המחנה המדעי הבינלאומי "פמיר-90" לקראת הקמת הפארק הלאומי הראשון ופארקים טבעיים אחרים ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הטג'יקית (שהפכה לטג'יקיסטן במהלך שנים אלו), שהפך לפארק ההרים הגדול ביותר בברית המועצות.
על הקמת הפארק נקבעה החלטה מספר 267 של ממשלת טג'יקיסטן ב-20 ביולי 1992. שמו של הפארק, הכולל חלקים מהרי פמיר, הפך בהמשך ל"הפארק הלאומי טג'יק". ב-2001 גודל אזור הפארק הורחב ל-2.6 מיליון הקטאר, שהם 18% מהגודל הכולל של טג'יקיסטן, בהוראה של הממשלה הטג'יקית.
אקולוגיה וחיות בר.
הפארק הלאומי מציג שילוב של אזורים בהם שוררים אקלים ערבתי, מדברי ואלפיני. בפארק חורפים ארוכים וקרים וקיץ קריר, וממוצע משקעים שנתי של 127 מ"מ.
מינים שידוע שחיים בפארק הלאומי כוללים את הדוב החום, נמר השלג, זאבים, כבשי מרקו-פולו (תת-מין של כבש ארגאלי), עז מבריגה, שחפים חומי ראש ואווזים.
סטטוס מורשת עולמית.
ב-2008, הפארק הלאומי הגיש בקשה לאונסק"ו בבקשה להפוך להיות אתר מורשת עולמית. ב-2013, הפארק אושר כאתר מורשת עולמית.
ארסלאן טאש
ארסלאן טאש (בערבית: حداتو, תעתיק: "חדאתוּ"; בטורקית: Arslan פירושו אריה, Taş פירושו אבן) הוא אתר ארכאולוגי השוכן בצפון סוריה במחוז חלב על גבול טורקיה, 30 ק"מ ממזרח לנהר הפרת וליד העיר כובאני ומדרום לכרכמיש. בעת העתיקה האתר היה מקומה של העיר הארמית העתיקה חדתו או חדתה (Hadātu) שפירושו בארמית "חדשה".
היסטוריה.
העיר הייתה מרכזה של ממלכה ארמית מתקופת הברזל, שנכבשה על ידי אשור במאה ה-9 לפנה"ס, בתקופתו של שלמנאסר השלישי, והפכה לבירת הפחווה האשורית של האזור. העיר מוזכרת בלוחות שנמצאו בעיר חרן ומתוארכים למאה ה-7 לפנה"ס.
ארכאולוגיה.
אתר ארסלאן טאש נבדק לראשונה ב-1836 במשלחת בהנהלתו של הגנרל והחוקר הבריטי פרנסיס ראודון צ'סני . החפירות הראשונות נעשו בשנת 1928 בשתי חפירות ארכאולוגיות קצרות על ידי הארכאולוג הצרפתי פרנסואה תורו-דנז'ן עבור מוזיאון הלובר.
בשנים 2007 ו-2008 נסקר האתר על ידי משלחת של אוניברסיטת בולוניה ומחלקת העתיקות והמוזיאונים של סוריה. כל סקר ארך שבוע.
הממצאים שנחפרו באתר כוללים ארמון בסגנון האדריכלות האשורית המאוחר, מקדש קדום לאלה עשתר, מקדש מהתקופה ההלניסטית ומבנים נוספים. העיר הוקפה על ידי חומה ושערים מעוטרים בפסלי אריות מאבן. פסלים אלה נתנו למקום את שמו המודרני.
תבליטי השער.