המרכז הוקם בתרומת האגודה האמריקאית "ילדים לארץ ישראל" ונועד לשמש מקום מפגש עם תרבויות שנות מכל העולם. המרכז נחנך באפריל 1960 ותופעל על ידי עליית הנוער. בשנתיים הראשונות לפעילותו התקיימו במקום בין השאר תערוכות על מקסיקו, גואטמלה, פרס, חבש, שוודיה והולנד. אולם הפעילות של תרבות עמים הייתה דלה יחסית ועל כן נוצר שיתוף פעולה עם מחלקת התרבות של עיריית ירושלים שקיימה במקום פעילויות מגוונות לנוער, כמו תחרויות שחמט. כמן כן התקיימו במבנה פעילויות של משרד החינוך. בשנת 2001 עבר המבנה לניהול המינהל הקהילתי גינות העיר, ושמו הוסב ל"בית יהודית". בשנת 2008 עבר המבנה שיפוץ נרחב, ובחצר האחורית הוקם "גן שכטר" לפעילות לילדים. בשנת 2010 קויימו במבנה פעילויות בשבת, לראשונה במתנ"ס עירוני.
כתובת המרכז היא רחוב עמק רפאים 12 א.
אדריכלות.
המבנה הוא מבנה בן ארבע קומות, שנבנה על פי תוכניות של האדריכלים מיכאל ושולמית נדלר. המבנה נבנה בסגנון מודרני, תוך ניגוד קיצוני לסגנון הטמפלרי של המושבה הגרמנית של המבנים סביבו. המבנה בנוי בסגנון הבינלאומי שהיה נפוץ בבתי תל אביב ובבנייה של שנות ה-60 של המאה ה-20 בירושלים ונעשה בו שימוש בעיקר במבני גבעת רם בקמפוס האוניברסיטה העברית. צורתו מלבנית ו"חתוך" מחזיתו חלון מוארך. המבנה מצופה אבן לבנה חלקה. ייחודו של המבנה - בקומותיו השלישית והרביעית הבנויות בסגנון אקווריום מזכוכית.
פריצת מפולת
אריאלה אזולאי
אריאלה עאישה אזולאי (נולדה ב-21 בפברואר 1962) היא מרצה ישראלית לתרבות חזותית ולפילוסופיה בת זמננו, אוצרת תערוכות, במאית סרטי תעודה ומתרגמת.
הייתה מקורבת לחיים דעואל לוסקי שנחשד בהטרדות מיניות חמורת כלפי סטודנטיות.
ביוגרפיה.
שימשה כמנהלת הסמינר החדש לאוצרות ולביקורת בבית הספר קמרה אובסקורה. כמו כן, לימדה בבית ספר מנשר לאמנות, נחשבת מקורבת לד"ר חיים דעואל לוסקי.
אזולאי היא בת זוגו של פרופ' עדי אופיר, איתו ערכה את סדרת הספרים הצרפתים: תרגומים מן המחשבה הצרפתית בת זמננו בהוצאת הקיבוץ המאוחד. שניהם פרסמו גם שני ספרים משותפים: ימים רעים: בין אסון לאוטופיה, וכן משטר זה שאינו אחד - כיבוש ודמוקרטיה בין הים לנהר.
מחקר הדוקטורט שלה עסק ב"אפשרותה ומצבה של אמנות ביקורתית בישראל (שנות ה-70 וה-80)".
בשנת 2010 נמנתה על מייסדי עמותת "אנו פליטים" המעניקה סיוע משפטי למסתננים מאפריקה המגיעים לישראל.
לימדה באוניברסיטת בר-אילן במשך 11 שנה, אך ב-2011 הסתיימה העסקתה לאחר שלא קיבלה קביעות, על פי אחת הטענות עקב דעותיה הפוליטיות. ב-2012 עברה לארצות הברית והיא פרופסור לתרבות מודרנית ומדיה במחלקה לספרות השוואתית באוניברסיטת בראון.
אזולאי היא אחותן של הסופרת אילנה ברנשטיין ושל העיתונאית אורלי אזולאי.
נשואה לעדי אופיר ומתגוררת בפרובידנס, רוד איילנד.
קישורים חיצוניים.
אודות ספרה "אלימות מכוננת: 1947-1950":
רג'ינה ספקטור
רג'ינה איליניצ'נה ספקטור (באנגלית: Regina Ilyinichna Spektor; נולדה ב-18 בפברואר 1980) היא זמרת-יוצרת, מלחינה ופסנתרנית יהודייה ילידת רוסיה. מתגוררת מ-1989 בארצות הברית.
קורות חיים.
ספקטור נולדה במוסקבה בברית המועצות למשפחה יהודית. אביה, איליה ספקטור, הוא צלם וכנר חובב. אמה, בלה ספקטור, הייתה פרופסורית למוזיקה במכללה למוזיקה ברוסיה וכיום מלמדת בבית ספר יסודי במאונט ורנון שבמדינת ניו יורק. לה אח בשם בורוך (בייר). ב-1989, כאשר הייתה ספקטור בת 9, במסגרת הפרסטרויקה אשר איפשרה ליהודים לעזוב את ברית המועצות, נסעה המשפחה לאוסטריה ואז לאיטליה, ולבסוף היגרה לארצות הברית, והתיישבה ברובע הברונקס, ניו יורק.
שורשיה בולטים ביצירותיה, חלקן בעלות מנגינות המושפעות ממוזיקה רוסית ויהודית, בחלקן נשמע בבירור מבטא רוסי. ספקטור אמרה בראיון שהיא מחוברת יותר ליהדותה מאשר לשורשיה הרוסים, והיא אף מודה לאלוהים ברשימות התודות שבאלבומיה "Soviet Kitsch" ו-"Begin to Hope". ספקטור קוראת עברית, ולמעשה הפעם הראשונה בה שרה לאנשים את השירים שכתבה הייתה בטיול לישראל בגיל 16 כמשתתפת בתוכנית של מכון נסיעה.
מאז תחילת הקריירה שלה בשנת 2000 הוציאה ספקטור 6 אלבומים, השניים הראשונים "11:11" ו"Songs" בהוצאה עצמית, השלישי "Soviet Kitsch" חצי בהוצאה עצמית וחצי בשיתוף הלייבל "Sire". ספקטור נחשבה למזוהה עם זרם האנטי פולק הניו-יורקי (שמוגדר בדרך כלל כשילוב של מנטאליות מוזיקת הפאנק ובין סגנון מוזיקת הפולק), שהוא למעשה יותר קבוצה של יוצרים מזרם מוזיקלי, אך אלבומה משנת 2006 - "Begin to Hope", והסינגל הראשון מתוכו -"Fidelity", הושמע רבות על ידי תחנות רדיו בעולם. רבים ממעריציה התאכזבו משינוי הכיוון שהתבטא באלבומה הזה, אך הופעותיה נותרו כשהיו, ולרג'ינה ספקטור ביקורת המעריצים לא הפריעה, כפי שאמרה בראיון אחרי יציאת האלבום: "אני יודעת שהיה מי שהתעצבן, אבל אני לא מתרשמת מטהרנים. זאת התשובה שלי אליהם: אתם בטח הייתם שורקים בוז לבוב דילן כשהוא עבר לגיטרה חשמלית. אני יודעת שאני לא הייתי עושה את זה. אתם בטח הייתם נוטשים את הביטלס אחרי 'Drive My Car'. אם כולם היו כמוכם, לא היינו מקבלים את 'A Day in the Life'".
ספקטור אמנם פסנתרנית, אך בהופעות היא נוהגת לפתוח ולסיים כל הופעה בשיר א-קפלה, וישנם מספר שירים שהיא נוהגת לנגן על גיטרה חשמלית. את השיר "Poor Little Rich Boy" היא מנגנת על פסנתר ביד אחת וביד אחרת מכה על כיסא או עמוד תווים במקל תופים.
רבים משיריה מעטרים מגוון פסקולים של סרטים וסדרות טלוויזיה. שירה The Call סגר את הסרט "" (The Chronicles of Narnia: Prince Caspian) והוא שיר הנושא שלו, שירה You've Got Time הוא שיר הפתיחה של הסדרה "כתום הוא השחור החדש", וגרסת הכיסוי שלה לשירם של הביטלס While My Guitar Gently Weeps הוא שיר הנושא של סרט האנימציה "קובו: אגדה של סמוראי".
אלבומה השביעי והאחרון לעת עתה, "Remember Us To Life", ייצא ב-30 בספטמבר 2016.
ספקטור גדלה ולמדה לנגן על פסנתר ה"פטרוב" שסבה נתן לאמה. היא נחשפה למוזיקת רוק אנד רול כמו הביטלס, קווין והמודי בלוז מקלטות שאביה נהג להשיג ולהחליף מחברים בברית המועצות (כיון שאי אפשר היה להשיגם חוקית בתקופה). ספקטור נאלצה להשאיר מאחור את הפסנתר שלה. רג'ינה למדה בישיבת "סער" בברונקס. במשך שנתיים למדה בישיבת "פריש" בניו ג'רזי ועברה לבית ספר חילוני וסיימה את לימודיה התיכוניים לאחר שלא הרגישה שמקומה בישיבת דתית. ספקטור ציינה לאחרונה כי על אף שהתעניינה בצעירותה רק במוזיקה קלאסית היא החלה להתעניין מאוחר יותר גם בהיפ הופ, רוק ופאנק.
תחילת דרכה בכתיבת שירים.
בניו יורק קיבלה ספקטור בסיס חזק במוזיקה קלאסית ממורתה לפסנתר סוניה ורגזס, מרצה בבית הספר למוזיקה במנהטן, ואיתה למדה עד גיל 17. אף על פי שהפסנתר שלה נשאר במוסקבה, ספקטור מצאה פסנתר במרתף בית הכנסת שבקהילתה עליו הייתה יכולה להתאמן. בנוסף נוהגת לספר שהתאמנה על שולחנות ומשטחים קשים כאשר פסנתר לא היה בנמצא. ספקטור הייתה נוהגת להמציא שירים קצרים בצעירותה אך לראשונה החלה לכתוב ברצינות לאחר ביקור שלה בישראל בטיול של ארגון "נסיעה". זאת לאחר שקיבלה מחמאות מבני נוער בטיול על שיריה. לאחר שחזרה נחשפה לשירים של ג'וני מיטשל ואנני דיפרנקו וקיבלה מהם השראה. היא כתבה את שיר האקפלה הראשון שלה בגיל 16 ושיר לפסנתר ב-18. רג'ינה השלימה בהצטיינות את לימודיה במסלול ארבע שנתי להלחנה בקונסרבטוריון במכללת "פרצס" בניו יורק תוך שלוש שנים וסיימה ב-2001. באותה תקופה עבדה מעט בחוות פרפרים ולמדה סמסטר אחד בטוטנהם, אנגליה. היא נהגה להופיע במועדונים בניו יורק עד שזכתה להכרה, ותוך כדי כך מכרה את אלבומיה (בהפקה עצמית) 11:11 (2001),ו Songs (2002) .
סגנון.
שיריה של ספקטור מבוססים על תערובת של סגנונות וטכניקות, שילוב של פסנתר, שירה וקולות ווקאליים שונים. רג'ינה אמרה על עצמה בהלצה שכתבה כ-700 שירים, שהיא פחות משתדלת לכתוב אלא ששירים פשוט באים אליה. שיריה בדרך כלל לא אוטוביוגרפיים אלא מבוססים על דמויות ותרחישים מדמיונה. ניתן לראות השפעות ממוזיקת פולק, רוסית, יהודית, היפ הופ, ג'אז וקלאסית. סגנונה המוזיקלי של ספקטור הושווה פעמים רבות לטורי אימוס ולפיונה אפל, זאת למרות התנגדותה להשוואות מסוג זה והעובדה שאמרה כי היא עובדת על כל שיר כך שיהיה לו סגנון ייחודי משלו ולא מפתחת סגנון כללי לכל המוזיקה שלה. כמו כן היא משתמשת באמצעים ווקאלים פחות מקובלים כמו זמזומים, ביט בוקס כחלק מבלדות והקשה עם מקל תופים על כיסא תוך כדי נגינה על הפסנתר. כמו כן משתמשת במבטאים שונים כמו מבטא ניו יורקי כבד בחלק מהמילים, לטענתה, בגלל אהבתה הרבה לעיר ותרבותה.
הופעות.
בסיבוב ההופעות הבינלאומי הראשון שלה היא ליוותה את הסטרוקס כמופע חימום במסגרת טור לאלבומם "רום און פייר", אשר במהלכו הקליטו יחד את השיר "Modern Girls &amp; Old Fashion Men" .
בין הופעותיה ביקרה בישראל במרץ 2007 והופיעה פעמיים במועדון הבארבי בתל אביב. ב-24 באוגוסט 2013 הופיעה שוב בישראל, הפעם בתיאטרון קיסריה. ב-19 באוגוסט 2017 הופיעה באמפי פארק ברעננה.
חיים אישיים.
רג'ינה נישאה למוזיקאי בדצמבר 2011. לשניים נולד בן במרץ 2014. הם מתגוררים בניו יורק. השניים מרבים להופיע ביחד והוציאו מספר שירים משותפים.
נחל בית זיתא
נחל בית זיתא הוא עמק בעיר העתיקה בירושלים, שהיה גלוי לעין בתקופה קדומה. הנחל נמשך מאזור המושבה האמריקאית של היום, המשיך דרומה לאזור בו שוכן מוזיאון רוקפלר, חצה את חומת העיר העתיקה ונשפך לנחל קדרון בסמוך לשער האריות.