ב-1975, הכיר בונו את אליסון סטיוארט (Stewart). הזוג נישא ב-21 באוגוסט 1982. לזוג 4 ילדים: שני בנים ושתי בנות. בונו הוא נוצרי מאמין, אם כי מסרב לשייך את עצמו לכנסייה מסוימת.
ב-1976, הוקמה להקת U2. תחילה נקראה הלהקה "פידבק", ולאחר מספר חודשים שונה שמה ל"The Hype". בונו כותב את רוב המילים והלחנים של שירי הלהקה.
ב-2005, נכנסה הלהקה להיכל התהילה של הרוק אנד רול.
בונו זכה במספר פרסים ביחד עם להקתו, הכוללים: 22 פרסי גראמי ופרס גלובוס הזהב בקטגוריית "שיר השנה" (על השיר "The Hands That Built America", שיר שנכלל בפסקול הסרט "כנופיות ניו-יורק"). נכון ל-2016, הוציאה הלהקה 14 אלבומי אולפן, 7 אלבומי אוסף ושני אלבומי הופעה חיה.
בשנת 2020 הוציא בשיתוף פעולה עם מרטין גריקס את השיר של יורו 2020.
בונו הוא האיש היחיד שהיה מועמד לפרס האוסקר, פרס גלובוס הזהב, פרס גראמי ולפרס נובל לשלום.
בונו היה מועמד לפרס נובל לשלום בשנים 2003, 2005 ו-2006.
בשנת 2005, הוא נבחר לאיש השנה של המגזין "טיים" יחד עם ביל ומלינדה גייטס. באותה שנה זכה בפרס TED.
ב-29 במרץ 2007 קיבל את התואר "אביר מפקד של מסדר האימפריה הבריטית".
מקור השם בונו.
בונו כונה תחילה "בונו ווקס", עיוות של "בונה ווקס", שמה של חנות למכשירי שמיעה בדבלין. משמעות הביטוי בלטינית היא "קול טוב". נטען כי כונה כך על ידי חברו גאווין פריידיי, מפני שנהג לשיר בקול רם כל כך שנדמה היה שהוא שר לחירשים. בתחילה בונו סלד מהכינוי, אבל לאחר שלמד שהוא מתורגם בצורה חופשית ל"קול טוב", אימץ אותו. למרות שזהו שם הבמה שלו, אשתו, משפחתו, חבריו ללהקה ומקורביו משתמשים גם הם בשם.
פעילות הומניטרית.
אמונתו הדתית של בונו תמיד הייתה חזקה והדריכה את פעולותיו ההומניטריות. מאז 1999, בונו נעשה פעיל יותר ויותר במערכה לביטול החובות של מדינות עולם שלישי והעלאת המודעות למצוקה של יבשת אפריקה, כולל מגפת האיידס. הוא נפגש עם פוליטיקאים נחשבים ברחבי העולם, ונושא נאומים בכנסים בינלאומיים למען אפריקה. הוא עזר להקים ארגונים שנועדו להעלות את המודעות לצורך בעזרה דחופה ליבשת השחורה.
ב-2005, בונו שיתף פעולה עם בוב גלדוף וביחד הם ארגנו את מופע הלייב 8.
כותב טור פובליציסטי בעיתון הניו יורק טיימס.
טלוויזיה וקולנוע.
בשנת 2021 דיבב בסרט האנימציה "לשיר 2", את דמותו של האריה וכוכב הרוק קליי קאלאווי.
פיאט אונו
פיאט אונו (באיטלקית: Fiat Uno) היא מכונית סופרמיני של הקונצרן האיטלקי פיאט.
סדרת האונו הושקה בשנת 1983 כמחליפת הפיאט 127 ויוצרה באיטליה עד 1995. אף שהייצור באיטליה נפסק, בפיאט עדיין מייצרים את דגמי האונו אך הם מיועדים כעת בעיקר לשוק הדרום אמריקאי ולא לשוק האירופאי. פיאט פונטו החליפה את האונו באירופה בשנת 1993 כשהיא משווקת תחילה במקביל לאונו וב-1995 החליפה אותה במלואה.
דור ראשון (1983–1989).
סדרת האונו הושקה בשנת 1983 על מנת להחליף את הפיאט 127 המזדקנת. הרכב עוצב על ידי ג'ורג'טו ג'וג'ארו ונחשב למתקדם בזמנו. הרכב מתאפיין במבנה קופסתי מרובע בעל מקדם גרר 0.34. המכונית נודעה בצריכת הדלק הנמוכה שלה ובמרווח הפנימי הנרחב. בתכנון הרכב שולבו לקחים רבים מתכנון המיניוואן הניסויי לנצ'ה מגא-גאמא של ג'וג'ארו. הרכב זכה בתואר "מכונית השנה באירופה" בשנת 1984.
בהתחלה צוידה האונו במנועי בנזין ותיקים של פיאט בנפחים של 900, 1,100 ו-1,300 סמ"ק. המכונית בתצורת הצ'בק הוצעה עם שלוש או חמש דלתות. בשנת 1985 צוידה במנוע ה-Fire החדש בעל ביצועים משופרים וצריכת דלק חסכונית יותר. האונו נחשבת כמכונית קלה ונוחה במיוחד לתחזוקה, ועקב תפוצתה הגבוהה מחירי חלקי החילוף שלה נמוכים ביותר.
בשנת 1987 הופיעה גרסת הדיזל 60DS בעלת מנוע בנפח של 1,700 סמ"ק. תוספת המשקל של המנוע הקשתה על ההיגוי כי לא היה למכונית זו הגה כח. מנוע הדיזל היה חלש, גס ורועש וגרסה זו לא זכתה להצלחה. אונו דיזל לא יובאה לישראל כלל.
דור שני (1989–1995).
בשנת 1989 עבר הדגם מתיחת פנים קלה, שופרה שילדתו ומקדם הגרר שופר ל-0.30. תצורה זו קרויה "אונו דור שני". גם פנים הרכב שודרג בעיצוב חדש. מנוע בנפח 1,400 סמ"ק החליף את מנוע ה-1,300 הישן והושק דגם טורבו בעל ביצועים שנחשבו מעולים לאותה תקופה באותה קטגורית המחיר. מעל ל-6,000,000 מכוניות פיאט אונו נמכרו ברחבי אירופה.
דראפטומאניה
סאונדקס
סאונדקס הוא אלגוריתם פונטי שמאפשר לזהות שמות לפי צלילם ואופן הגייתם, ובכך להתגבר על הבדלי כתיב לא משמעותיים, העלולים לנבוע משגיאות כתיב נפוצות. סאונדקס הוא הנפוץ מבין האלגוריתמים הפונטיים.
סאונדקס פותח בארצות הברית על ידי רוברט ראסל ומרגרט אודל, ונרשם כפטנט בשנים 1918 ו-1922 (פטנט אמריקאי מס' 1,261,167 ופטנט אמריקאי מס' 1,435,663). וריאציה של האלגוריתם, הקרויה "סאונדקס אמריקאי", פותחה בשנות השלושים של המאה העשרים לשם ניתוח תוצאות מפקד האוכלוסין של ארצות הברית בשנים 1890 עד 1920. אלגוריתם סאונדקס בלט בשנות השישים, כאשר פורסמו מאמרים אחדים העוסקים בו, בכתבי העת Communications of the ACM ו-Journal of the ACM, ובפרט כאשר תואר על ידי דונלד קנות' בספריו The Art of Computer Programming.
אלגוריתם סאונדקס מתאים לכל שם קוד בן ארבעה תווים: אות ואחריה שלוש ספרות. האות היא האות הראשונה של השם, והספרות הן פונקציה של יתר העיצורים שבשם. לעיצורים בעלי צליל דומה מותאמת אותה ספרה. כך, למשל, העיצורים השפתיים B, F, P, V מקודדים כולם כ-1. אמות קריאה עשויות להשפיע על הקידוד, אך הן מקודדות באופן ישיר רק כאשר הן האות הראשונה בשם.
האלגוריתם במלואו:
באלגוריתם זה, השמות Robert ו-Rupert מקבלים קוד זהה, R163, ואילו Rubin מקבל את הקוד R150.
האלגוריתם מאפשר להתגבר על טעויות שמיעה, טעויות לשוניות וטעויות הקלדה, שעלולות להיווצר בעת איסוף והקלדה של נתונים העוסקים בבני אדם, ששמם הוא מרכיב חשוב בזיהוים.
מטבעו האלגוריתם תלוי בשפה. מובן שהוא דורש התאמה לשימוש בשפה שאיננה נכתבת באלפבית לטיני, וגם כאשר השפה נכתבת באלפבית לטיני, כללי ההגייה שלה עשויים להיות שונים מאלה של האנגלית. באמצע שנות השישים פותח בישראל אלגוריתם סאונדקס לשמות עבריים, על ידי העוסקים בעיבוד נתוני מרשם התושבים.
אלגוריתם סאונדקס המתואר לעיל יוצר יחס שקילות בקבוצת השמות (שני שמות הם שקולים כאשר האלגוריתם מתאים להם קוד זהה). לכל שני שמות נתונים ייתכן אחד משני מצבים אפשריים: הם שקולים זה לזה, או שאינם שקולים זה לזה. תשובות מגוונות יותר מתקבלות מאלגוריתם המגדיר מרחק (מטריקה) בין שני שמות. דוגמה לאלגוריתם כזה הוא מרחק המינג. אלגוריתם נוסף המחזיר מרחק בין שמות, בשם Graphex, פותח בצה"ל על ידי אסא כשר, בעת שהיה חייל בשירות סדיר. המשתמש באלגוריתם מסוג זה יכול להחליט על המרחק הרצוי לו (אולי לפי מידע נוסף שיש לפניו).
יורוטריפ
יורוטריפ (אנגלית: EuroTrip) הוא סרט אמריקאי משנת 2004 בבימויו של ג'ף שפר. הסרט הוא קומדיית נעורים פרועה על חבורת צעירים אמריקאים שסיימו תיכון ונסעו לאירופה, כל אחד למטרותיו. בסרט ישנה התייחסות לגלגנית וסאטירית כלפי עמים אירופאיים רבים וכן כלפי האמריקאים עצמם.
תקציר הסרט.
לאחר שסקוטי (סקוט מקלוביץ) נזרק על ידי חברתו פיונה (קריסטין קרוק), הוא יוצא יחד עם חברו הטוב קופר (ג'ייקוב פיטס) לאירופה על מנת לפגוש את חברתו הגרמנייה מיקה (ג'סיקה בוהרס). המטרה הסופית שלהם היא להגיע לברלין, אך עקב שרשרת של טעויות הזוג חוצה את אירופה ומגיע לברלין רק אחרי תלאות רבות.
בתחילה נוחתים סקוטי וקופר בלונדון, שם הם מגיעים בטעות לפאב של אוהדי אולטראס של המועדון מנצ'סטר יונייטד. אוהדים אלה מייצגים בסרט את האנגלים, שמתוארים כחוליגנים, שתיינים וחזיריים, המסוגלים מצד שני לקיים דיונים מעמיקים על נושאים שברומו של עולם. סקוטי וקופר מוצאים את עצמם נוסעים עם האוהדים הפנאטיים לפריז על מנת לצפות במשחק של מנצ'סטר, ובהזדמנות הראשונה שלהם הם בורחים מאוטובוס האוהדים.
לאחר שהם מגיעים לפריז, קופר וסקוטי נפגשים עם חבריהם, התאומים ג'יימי (טרוויס ווסטר) ואחותו ג'ני (מישל טרכטנברג) ומתכננים להמשיך איתם את המסע. ג'יימי מציע לחבורה לבקר בלובר, שם בעודם הם עומדים בתור, סקוטי מסתבך בקטטה עם צרפתי המחופש לרובוט.
התחנה הבאה של החבורה היא אמסטרדם, אך על מנת להגיע אליה על החבורה לנסוע ברכבת. ברכבת זאת מסתבכת החבורה, ובמיוחד ג'יימי, עם איטלקי שמטריד אותם מינית.
לאחר שהחבורה מגיעה לאמסטרדם היא מתפצלת ולכל אחד קורה מקרה משונה ביותר עם ההולנדים המקומיים, המוצגים בסרט כחולי מין. ג'יימי מצליח לפתות מוכרת מקומית בעזרת מצלמתו בעוד שסקוט וג'ני אוכלים חומיות, בחושבם בטעות כי בעוגיות יש חשיש. קופר שנכנס למכון ליווי מקומי בשם ונדרסקס, הנראה תמים לכאורה. בחושבו כי סוף סוף ישיג "סקס אירופאי משוגע", כדבריו, הוא מולך שולל על ידי מאדאם ונדרסקס (לוסי לולס). בתחילה הכול נראה כשורה אך לאחר שהוא נקשר, מגלה קופר כי הגיע למאורת סאדו-מאזו אפלה שבה שני גברים הקרויים האנס וגרויבר (בפרפרזה לסרט "מת לחיות") מתעללים בו, בין היתר תוך כדי שימוש במכשיר דילדו תלת ראשי משונה הקרוי פלוגנגצ'יימן ( Fluggaenkoecchicebolsen)
אחרי שהחבורה עוזבת את אמסטרדם הם עולים על משאית הנהוגה בידי מזרח אירופאי שיכור במטרה להגיע לברלין, אך תוכניתם משתבשת והם מגיעים לברטיסלאבה, המייצגת בסרט את מזרח אירופה ומתוארת כאזור עני ונחשל. הם מקבלים יחס של מלכים בתמורה לדולרים אמריקאיים בודדים.