לאחר פרישתו קבע די סטפנו את ביתו בחווה שקנה בפאתי מדריד. ספרד, שהעניקה לו ב-1960 את תואר הכבוד של חבר ב"מסדר איזבלה הקתולית", הייתה לארצו המאומצת. ב-5 בנובמבר 2000 מונה לנשיא כבוד של ריאל מדריד.
ב-24 בדצמבר 2005 לקה בהתקף לב, ממנו התאושש. ב-2006 חנכה ריאל מדריד אצטדיון כדורגל על שמו, אצטדיון בן 6,000 מושבים, הממוקם במתחם האימונים של הקבוצה ומשמש כמגרשה הביתי של קבוצת המשנה של המועדון.
ב-7 ביולי 2014 נפטר די סטפנו בגיל 88 ונקבר בבית הקברות דה לה אלמודנה.
אירוויזיון 2008
אירוויזיון 2008 היה המהדורה ה-53 של התחרות, שאורחה על ידי סרביה. חצאי הגמר נערכו ב-20 במאי וב-22 במאי, והגמר הגדול נערך ב-24 במאי בבירה, בלגרד. רוסיה הוכרזה כמנצחת, כשדימה בילאן ושירו "Believe" (להאמין) קיבלו נקודות כמעט מכל המדינות. סרביה זכתה באירוח התחרות לאחר ניצחונה של מריה שריפוביץ' באירוויזיון 2007 בפינלנד. את המופע הנחו מגישת הטלוויזיה יובאנה ינקוביץ' והזמר ז'ליקו יוקסימוביץ'. באופן יוצא דופן, למנחה התחרות היה בה תפקיד נוסף, כששירה של סרביה בתחרות הולחן על ידי יוקסימוביץ'. התמה של המופעים כונתה "התמזגות הצלילים".
אתר האינטרנט של התחרות עלה בינואר 2008. לראשונה בתולדות האירוויזיון, שודרו באתר הרשמי בשידור חי מופעי קדם האירוויזיון של מדינות שונות כגון נורווגיה, קפריסין ויוון.
בתחרות ניצחה רוסיה ששלחה את הזמר דימה בילאן. התחרות הפכה אותו לזמר מפורסם בכל העולם. למקום השני הגיע זו השנה השנייה ברציפות אוקראינה, ולמקום השלישי הגיעה יוון.
ישראל.
את ישראל ייצג בועז מעודה עם השיר כאילו כאן.
כבר בשנת 2004 חוברו מילות הפזמון על ידי דנה אינטרנשיונל ומנהלה האישי שי כרם, ואילו הלחן שפורסם בעבור קדם אירוויזיון 2008 הולחן על ידי אינטרנשיונל לבדה, ונבחר מתוך חמישה פזמונים שכולם בביצועו של מעודה, לייצג את ישראל בתחרות האירוויזיון ב-2008. מאז בחירת הפזמון כמייצג את ישראל ועד להופעה באירוויזיון, הוא עבר שינויים רבים במבנהו ובצורת הגשתו ובין היתר שונה שמו ל-"The Fire in Your Eyes" ("האש בעינייך"). הפזמון כתוב ברובו בעברית, וכולל בית באנגלית.
בחצי הגמר הראשון של התחרות ביצע מעודה את הפזמון והגיע למקום החמישי, עם 104 נקודות, שהקנה לו השתתפות בגמר. בתחרות הגמר הגיע הפזמון למקום התשיעי, עם 124 נקודות.
האולם.
מריה שריפוביץ' ניצחה באירוויזיון 2007 בהלסינקי, פינלנד. עקב כך, התחרות נערכה בבלגרד ארנה שבבלגרד, בירת סרביה. הבלגרד ארנה הוא מהאולמות הגדולים ביותר באירופה, ויכול להכיל 20,000 צופים. ב-14 בספטמבר 2007, ראש עיריית הלסינקי העניק את "מפתח האירוויזיון" לבלגרד. טקס זה הוא מסורת שהחלה מאותה השנה, שמייצגת את מעבר התחרות מעיר לעיר (כך ב-2009 הועברו ה"מפתחות" מבלגרד למוסקבה, שנה לאחר מכן ממוסקבה לאוסלו וכך הלאה).
עקב בעיות ומהומות בבלגרד לאחר הכרזת העצמאות של קוסובו ב-22 בפברואר 2008, איגוד השידור האירופאי שקל להעביר את התחרות למדינה אחרת. בין ההצעות הועלתה אוקראינה, שהגיעה למקום השני באירוויזיון 2007. עוד הצעה הייתה פינלנד, מארחת התחרות משנה שעברה. גם יוון הציעה לארח את התחרות. לאחר זמן מה הוחלט שבלגרד תישאר מארחת התחרות. רשות השידור הסרבית התחייבה לספק שמירה אבטחה מוגברת לכל המבקרים ומשתתפי התחרות. למשלחות אלבניה, קרואטיה וישראל הוגברה השמירה.
עיצוב חזותי.
רשות השידור הסרבית פתחה בתחרות שמטרתה הייתה למצוא את הלוגו, הנושא ועיצוב הבמה של התחרות ב-2008. לבסוף הוכרז נושא התחרות: "התמזגות הצלילים", שהושרה ממיקומה של העיר בלגרד, ששוררת בין שני נהרות - סאווה ו-דנובה. הלוגו הנבחר היה מפתח סול בצבעי כחול והאדום (צבעי הדגל הסרבי) במרקם של צבעי גואש, ועוצב על ידי בוריס מילקוביץ'.
סרטוני המעבר בין שיר לשיר (סלנג אירוויזיוני: "הגלויות") הוצגו כגלויות. בסרטונים היה ניתן לראות את תהליך יצירת הדגל של המדינה שעומדת להופיע. בכל גלויה הוצג סיפור קצר שמתייחס לבלגרד ותושביה. במשך כל סרטון נכתב מכתב קצר על ידי המוזיקאי של המדינה. כל המכתבים נכתבו בשפה של המדינה ממנה הוא מגיע, ולבסוף צורפו אליהן ברכות "ברוכים הבאים לבלגרד" ו-"ברוכים הבאים לסרביה" במספר שפות שנות. לשיר הבלגי, שהושר בשפה דמיונית, צורף הכיתוב גם הוא בתחביר דמיוני. הגלויות הסתיימו עם בול וחתימה של לוגו האירוויזיון.
על פי רשות השידור הסרבית, הבמה ייצגה זהויות טבעיות, נושאים היסטוריים ומודרניים, סמלים והודעות מוכרות וכלל עולמיות. הבמה (בעיצובה ה'ממוזג') גם הכילה מספר מסכי טלוויזיה ו-LCD. הבמה הכילה אפשרויות חדשות וטכנולוגיות, חלקים ממנה היו ניתנים להזזה. עיצב אותה האמן האמריקאי דייוויד קאשינג.
חצי הגמר הראשון נע סביב נושא העיר. התחרות נפתחה עם סרטון פנורמה של העיר, כשתפאורת הבמה הייתה שני גלים נשברים ונפגשים במרכז הבמה - במיזוג - נושא התחרות. חצי הגמר השני התנהל סביב נושא המים, וניתן היה להבחין בכך בעיקר במופע הביניים, כשגווני המים היו הצבעים העיקריים על הבמה. הגמר נע סביב נושא ההתמזגות. הקמת הבמה ארכה ימים רבים והיא הורכבה על ידי צוותים שונים מאירופה. נעשה שימוש בפירוטכניקה פעמים רבות (בין היתר בהופעות של ארמניה, גרמניה, טורקיה ובולגריה). הבמה קיבלה תגובות חיוביות מהתקשורת והמעריצים, שתיארו אותה כ"אחת הבמות המרהיבות ביותר בהיסטוריית התחרות".
פורמט.
במסיבת עיתונאים בהלסינקי שנערכה בחודש מאי 2007, סוואנטה סטוקסליוס, המפקח הרשמי לתחרות מטעם איגוד השידור האירופאי, הודיע שפורמט התחרות עלול להשתנות בשנה הבאה, ויכלול שני חצאי גמר במקום חצי גמר אחד. ב-28 בספטמבר 2007 הדבר נהפך רשמי.
משתתפי חצאי הגמר חולקו לשתי קבוצות לאחר הגרלה שמיינה אותם ל-6 "סלים" שונים בעקבות מקורות ההצבעות וההיסטוריה הסמלית של כל מדינה. על כל מדינה היה לשדר את חצי הגמר שבו תשתתף, אך שידור חצי הגמר השני היה אופציונלי.
ההגרלה נערכה ביום שני, 28 בינואר 2008 בעיריית בלגרד בשעה 14:00 (שעון ישראל), בליווי רקדנים מאנסמבל סרבי מפורסם. בהתחלה, שתי מעטפות עם הכיתובים "חצי גמר 1" ו-"חצי גמר 2" הוגרלו. לאחר מכן, שלוש מדינות משישה סלים נבחרו באקראיות לקחת חלק בחצי הגמר הראשון, ועוד שלוש מדינות נבחרו לקחת חלק בחצי הגמר השני. המדינה שהוצאה מהסל החמישי (שלא הוגרל) נבחרה להיות המדינה הראשונה שתוגרל לחצי הגמר הראשון. המדינה מסל שש נבחרה להשתתף בחצי הגמר השני. משתתפי הגמר האוטומטיים (צרפת, ספרד, בריטניה, גרמניה וסרביה) חויבו להצביע בחצי הגמר אליו הוגרלו. בסופו של דבר נקבע שפרט ל-5 המדינות שממילא ישתתפו בגמר, יצטרפו אליהן עוד 20 מדינות - 10 מכל חצי גמר.
חלוקה לסלים.
ב-28 בספטמבר 2008 נערכה החלוקה לחצאי הגמר ע"פ סלים. בכל סל נמצאו קבוצת מדינות שמויינו על-פי מיקומים בתחרויות שעברו ויחסים היסטוריים. אלה היו הסלים:
סדר ההופעות בתחרות נקבע בפגישת המשלחות בבלגרד שנערכה ב-17 במרץ 2008.
המדינות המשתתפות.
ב-21 בדצמבר 2007, איגוד השידור האירופאי אישר ש-43 מדינות ישתתפו בתחרות בבלגרד. סן מרינו ואזרבייג'ן, מתוקף היותן מדינות חדשות באיגוד, ישתתפו בתחרות בפעם הראשונה. אוסטריה פרשה מהתחרות; רשות השידור האוסטרית טענה: "נוכחנו לדעת ב-2007 שלא איכות השיר קובעת, אלא מדינת המקור". איטליה, שלא התחרתה מאז אירוויזיון 1997, והייתה יכולה להיות אוטומטית בגמר, נעדרה שוב. סלובקיה שהביעה את רצונה לחזור לא עשתה זאת לבסוף עקב בעיות תקציב.
הגמר.
תחרות הגמר כללה שירים של 25 מדינות: 4 המממנות העיקריות של התחרות - צרפת, ספרד, בריטניה וגרמניה; המדינה המארחת - סרביה; 9 המקומות הראשונים בחצי הגמר הראשון + שיר אחד שהיווה את בחירת השופטים; 9 המקומות הראשונים בחצי הגמר השני + שיר אחד שהיווה את בחירת השופטים.
ההצבעה באירוויזיון זה הייתה הארוכה ביותר בכל שנות התחרות, עקב מספר השיא של השתתפות המדינות (43 מדינות).
חצי הגמר הראשון.
נערך ב-20 במאי 2008. כאמור, האירוויזיון חולק לשני חצאי גמר. בכל חצי גמר התמודדו 19 מדינות, כאשר בכל חצי גמר היו רשאיות להצביע רק המדינות שהשתתפו בו ושתיים או שלוש מהמדינות שבגמר. לחצי גמר זה הצביעו 21 מדינות - מלבד המדינות המשתתפות, התקבלו גם הצבעות מגרמניה וספרד.
חצי הגמר השני.
נערך ב-22 במאי 2008. כאמור, האירוויזיון חולק לשני חצאי גמר. בכל חצי גמר התמודדו 19 מדינות, כאשר בכל חצי גמר היו רשאיות להצביע רק המדינות שהשתתפו בו ושתיים או שלוש מהמדינות שבגמר. לחצי גמר זה הצביעו 22 מדינות - מלבד המדינות המשתתפות נתקבלו גם הצבעות מבריטניה, צרפת וסרביה.
רוסיה באירוויזיון.
ערוץ הטלוויזיה הציבורי רוסיה-1 ארגן את התחרות הלאומית לבחירת הנציג הרוסי לאירוויזיון ואף הפיק סרט תיעודי אודות המופע והכנותיו, התחרות שנקראה "אוורווידני" נערכה באולם הקונצרטים אקדמיסקי שבמוסקבה והונחתה על ידי אוקסנה פדורובה ואוסקר קוצרה, 27 שירים התחרו בתחרות ונבחרו כשילוב של חמישים אחוז תוצאות חבר השופטים באולם וחמישים אחוז של תוצאות הקהל בבית, בחבר השופטים נמנה בין היתר המלחין איגור קרוטוי, מריה שריפוביץ' זוכת האירוויזיון לקחה חלק באירוע במהלך מופעי הביניים. בין משתתפי התחרות נמנו סרגיי לזרב, אלכסיי וורוביוב ולהקת "Prime Minister" שייצגה את רוסיה באירוויזיון 2002, לבסוף זכה דימה בילאן עם 54 נקודות בסך הכול.
בוריס גודונוב (פירושונים)
עדעד קנרי