במרץ 2015 סוכנות הביון הפדרלית הוקמה באופן רשמי לאחר שמזכירות המודיעין פורקה באופן סופי.
אלכסנדר אדלר פון דניאלס
גנרל אלכסנדר אדלר פון דניאלס (בגרמנית Alexander Edler von Daniels; 17 במרץ 1891 - 6 בינואר 1960), היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה, ונפל בשבי במהלך קרב סטלינגרד.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
פון דניאלס נולד ב-17 במרץ 1891 בטריר, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1910 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-143 (אלזס התחתית ה-4), ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף פון דניאלס לפרייקור, ולאחר מכן הצטרף לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באוקטובר 1932 הועלה פון דניאלס לדרגת מיור, וב-1 ביוני 1935 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-1 בינואר 1938 הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 באוקטובר אותה שנה מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-18.
מלחמת העולם השנייה.
עם פרוץ המלחמה היה פון דניאלס מפקד רגימנט הרגלים ה-18, אשר היה חלק מהדיוויזיה ה-6, ופיקד עליו במהלך המערכה בפולין, שבה הייתה הדיוויזיה חלק מהארמייה הראשונה בחזית המערבית, ובמהלך המערכה על צרפת לחם עם הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-40 במסגרת הארמייה ה-16, ולאחר מכן הועמד בכוננות למבצע ארי הים שבסוף בוטל. ב-10 בדצמבר 1940 מונה פון דניאלס למפקד רגימנט הרגלים ה-239, ובמהלך מבצע ברברוסה לחם עמו כחלק מהדיוויזיה ה-106, אשר לחמה כחלק מקבוצת ארמיות מרכז, והשתתף עמו בקרב ביאליסטוק-מינסק, בקרב סמולנסק ובקרב מוסקבה, ועל פעולותיו הוא קיבל ב-15 בדצמבר 1941 את עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-21 במרץ 1942 מונה פון דניאלס למפקד הדיוויזיה ה-376, עמה לחם במתקפת הקיץ הגרמנית, כחלק מהקורפוס ה-8 במסגרת הארמייה השישית, ולאחר מכן בקרב סטלינגרד כחלק מהקורפוסים ה-11, ה-8 וה-4 לסירוגין במסגרת הארמייה השישית. ב-18 בדצמבר 1942 קיבל פון דניאלס על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-28 בינואר 1943 הוא נכנע בראש כוחותיו לכוחות הצבא האדום ונלקח בשבי.
במהלך שהותו בשבי הצטרף פון דניאלס לוועד הלאומי למען גרמניה החופשית ולאיחוד הקצינים הגרמנים, ובשל כך סולק ב-23 בדצמבר 1944 מהוורמאכט. בשל הבושה והחרפה שהמיט על משפחתו, נשלח אחיו הרברט פון דניאלס, שהיה חבר בוואפן אס אס לשירות בחזית, אולם הוא שרד את המלחמה.
לאחר המלחמה.
ב-12 באוקטובר 1955 שוחרר פון דניאלס מהשבי, ולאחר מכן התגורר בבילפלד, שם חי עד מותו ב-6 בינואר 1960.
בלמהאוס הפקות
אלכסנדר, דוכס וירטמברג (1804–1885)
אלכסנדר, דוכס וירטמברג (בגרמנית: Alexander von Württemberg; 9 בספטמבר 1804 – 4 ביולי 1885) היה בנו של לודוויג, דוכס וירטמברג וסבה של מרי מטק.
ביוגרפיה.
אלכסנדר נולד ב-9 בספטמבר 1804 בסנקט פטרבורג, ללודוויג, דוכס וירטמברג ולהנרייטה, נסיכת נסאו-ויילבורג בתם של קרל כריסטיאן, נסיך נסאו-ויילבורג וקרולינה, נסיכת אורנז'-נסאו.
בגיל צעיר מאוד התגייס אלכסנדר לצבא וירטמברג, ובשנת 1830 הוא עבר לשרת בצבא האוסטרי, שם הוא הועלה לדרגת אוברסט בשנת 1833. ב-2 במאי 1835 התחתן אלכסנדר בנישואים מורגנטיים בווינה עם הרוזנת קלודין רהדי פון קיס-רהדה, בתם של הרוזן לאסלו רהדי פון קיס-רהדה והברונית אגנס ונצ'די פון נאגי ואראד, אשר קיבלה מהקיסר את התואר "רוזנת הוהנשטיין", וממנה נולדו לו 3 ילדים. בשנת 1841 נהרגה אשתו במהלך תרגיל של יחידת פרשים, ובעקבות כך התדרדר מצבו הנפשי של אלכסנדר, והוא לא התאושש מכך עד מותו. בשנת 1848 הוא מונה למפקד דיוויזיית פרשים, ובשנת 1850 מינה אותו פרנץ יוזף, קיסר אוסטריה למפקד רגימנט ההוסרים ה-11, שאותו הוביל עד מותו. בשנת 1859 השתתף אלכסנדר במלחמת אוסטריה-סרדיניה, ובשנת 1860 הוא פרש מהצבא בדרגת גנרל חיל הפרשים. לאחר מכן התגורר אלכסנדר בטיפר, שם חי עד מותו ב-4 ביולי 1885.
משפחתו.
ב-2 במאי 1835 התחתן אלכסנדר עם הרוזנת קלודין רהדי פון קיס-רהדה, בתם של הרוזן לאסלו רהדי פון קיס-רהדה והברונית אגנס ונצ'די פון נאגי ואראד, ממנה נולדו לו 3 ילדים:
קרב סלאסיה
קרב סלאסיה (ביוונית: Σελλασίας) הוא קרב שנערך בשנת 222 לפנה"ס, והיה הקרב המכריע שסיים את המלחמה הקלאומנית. בקרב זה לחם צבאן המשותף של ממלכת מוקדון והליגה האכאית נגד ספרטה. הקרב הסתיים בהפסד ספרטני.
רקע.
בשנת 228 לפנה"ס, פרצה "המלחמה הקלאומנית" בין קלאומנס השלישי מלך ספרטה לליגה האכאית בהנהגת אראטוס מסיקיון. המלחמה לא הגיעה לידי הכרעה, אולם קלאומנס הצליח להשיג יתרון מסוים. מצבה של הליגה האכאית היה קשה, וחברותיה התקשו לעמוד במשימות השעה. עם זאת, אראטוס הצליח להגיע למשא ומתן עם אנטיגונוס השלישי דוסון, מלך מוקדון, ובשנת 225 לפנה"ס, צבא מוקדוני גדול שמנה 20,000 חיילים ו-1,300 פרשים הגיע אל הפלופונסוס, ומצבו של קלאומנס הורע מיד. בחורף 223 לפנה"ס המוקדונים חזרו לארצם כדי לתת מנוחה לחיילים ולאפשר את זריעת השדות, אך הם חזרו בקיץ 222 לפנה"ס. אנטיגונוס היה מעוניין לסיים את המלחמה במהירות, ועל כן נע עם צבאו ללאקוניה - חבל הארץ שבו שכנה ספרטה עצמה.
היערכות.
כוחו היה מורכב כך: 10,000 מוקדונים שלחמו במערך הפלנקס המסורתי, 3,000 פלטסטים, ו-300 פרשים. נוסף על כך היו לו 1,000 אגריאנים ו-1,000 שכירי חרב גאלים. כמו כן הצטרפו אליו כוחות ששלחו בנות הברית שלו: האכאים שלחו 3,000 רגלים ו-300 פרשים, מגלופוליס שלחה 1,000 רגליים בפיקוד קרקידאס, ערי בויאוטיה שלחו 2,000 רגליים ו-200 פרשים, אפירוס שלחה 1,000 רגליים ו-50 פרשים, אותו מספר בא מאקרנאניה, האילירים שלחו 1,6000 חיילים בפיקוד דמטריוס מפארוס. בסה"כ הוביל עמו אנטיגונוס 28,000 רגליים ו-1,200 פרשים.
קלאומנס עשה ככל שיכול היה כדי להגדיל את צבאו ואף אפשר להלוטים לפדות את עצמם כדי לגייס כסף. עם זאת, בסופו של תהליך היו לו רק 20,000 רגליים ו-650 פרשים. הווי אומר כמו שני שלישים מהצבא המוקדוני. לפיכך הוא העדיף לא להיפגש בקרב הכרעה, אולם ברגע גורלי זה בגד בו בן בריתו תלמי השלישי מלך מצרים והשעה כל סיוע נוסף. הסיבה להפסקת הסיוע המצרי לא ברורה די הצורך. ייתכן שהיא נבעה מלחץ הממלכה הסלאוקית או שתלמי פשוט ביקש להיפטר מקלאומנס שהיה כרגע בעמדת חולשה מובהקת. קלאומנס ידע שבלי הכסף המצרי הוא אינו מסוגל לנהל את המלחמה לאורך זמן, ולכן החליט גם כן להיפגש לקרב הכרעה.
הקרב.
קלאומנס חנה עם צבאו ליד הכפר סלאסיה (ביוונית: Σελλασία), בגבול בין לאקוניה לארקאדיה, 16 ק"מ מצפון לספרטה עצמה. הדרך המובילה לספרטה, התנהלה במקביל לנחל אוינוס (Oenous). על מעבר זה חלשו שתי גבעות: אולימפוס (Olympus) ואואס (Euas). קלאומנס הזדרז לתפוס את הגבעות, וביצר אותן באמצעות סוללות וחפירים. את כוח הפריאויקים ובעלי הברית הוא מיקם על האואס בפיקודו של אחיו אאוקלידס. הוא עצמו התמקם על האולימפוס עם הספרטנים ועם שכירי החרב. במרכז, בין הגבעות, הוא מיקם את פרשיו.
קלאומנס מיקם את כוחותיו בפיקחות רבה, ואנטיגונוס נאלץ לזנוח את תוכנית ההתקפה הישירה. הוא המתין מספר ימים, ולאחר מכן ערך את כוחותיו. את קלי הנשק שלו ואת חלק מבעלי הברית הוא הציב מול אאוקלידס, בעוד הוא עצמו עם יחידות הפלנקס תקף את קלאומנס. את פרשיו הוא ערך אל מול פרשי תחת פיקודו של קצין בשם אלכסנדר, ותגבר אותם ב-1,00 רגליים אכאיים ומספר שווה של אנשי מגלופוליס. הקרב נפתח כאשר דגל לבן הונף. היה זה האות לחיילים האילירים ולקלי הנשק המוקדונים לפתוח במתקפה על האואס. לאחר מכן היה אמור להיות מונף דגל אדום, אשר היה אמור לסמן את תחילת מתקפת הפרשים והאכאים. עם זאת, קלי הנשק הספרטניים אשר הוצבו לצד הפרשים, הבחינו במתקפה על האואס, ותקפו את האילירים מעורפם. המתקפה כולה הייתה בסכנה, אולם חייל צעיר בן מגלופוליס בשם פילופוימן פנה אל מפקדיו המוקדוניים וטען שהדרך היחידה להציל את המצב היא לפתוח במתקפה מיד על הפרשים הספרטניים. בשל גילו הצעיר לא התייחסו מפקדי הפרשים להצעתו ברצינות, וסירבו לפתוח במתקפה לפני שיונף הדגל האדום. לפיכך, פנה פילופוימן אל חבריו האכאיים, ויחד עמם התנפל על הפרשים הספרטנים. כאשר הבחינו קלי הנשק שהפרשים מותקפים, פנו מיד לעזור להם, והמתקפה ניצלה. פילופוימן עצמו נפצע בירכו במהלך הקרב, אולם סירב להפסיק להילחם וגבורתו עודדה את השאר.