בשנת 1948, עם קום מדינת ישראל ופירוקו של הפלמ"ח, שירת אילן בצה"ל כקצין הסברה של חטיבה 7. במהלך שירותו הצבאי היה אילן אחראי גם על הפקת עלונים ועיתונים בעריכתו אשר חולקו לחיילים. לאחר מכן עבר לשרת בחיל החינוך, שם התמנה לקצין חינוך דרום ראשי, עד לשחרורו ממילואים בשנת 1984 בדרגת סא"ל.
בשנת 1954, בזמן ששימש אילן כמזכיר תנועת מחנות העולים, הוקמה מחלקת ההסברה על ידי דוד בן-גוריון. בשנת 1957 הצטרף אילן אל המחלקה להסברה. באותה שנה הפך אילן משנה למנכ"ל ההסברה והיה לאחראי על ההסברה שבע״פ, אירועי יום העצמאות והטקסים הממלכתיים בישראל. מתוקף תפקידו עיצב אילן את טקס הדלקת המשואות בהר הרצל. לאילן היה תפקיד מכריע בעיצובו ובתהליכי ההפקתו של טקס זה במשך 26 שנות פועלו במרכז ההסברה, עד לשנת 1983; הטקס בהר הרצל מתקיים מדי שנה ובא לסמל את המעבר בין יום הזיכרון לחגיגות יום העצמאות.
בשנת 1958 היה אילן אחראי על חגיגות העשור למדינת ישראל. בשנת 1961 נשלח אילן על ידי מזכיר הממשלה באותן שנים, מר טדי קולק, ללימודי תקשורת באירופה.
בשנת 1967 התמנה למנכ"ל מרכז ההסברה. תחת ניהולו של אילן נוספו אגפים רבים, תקנים ותפקידים חדשים למרכז ההסברה. בתקופתו הפך מרכז ההסברה לגוף מטה גדול אשר פעל בחמישה מחוזות ארציים: ירושלים, תל אביב, חיפה, באר שבע ונצרת.
במהלך שנות כהונתו כמנכ"ל מרכז ההסברה תרם אילן גם לעיצובם ולהפקתם של אירועים ממלכתיים נוספים כדוגמת חידון התנ"ך העולמי, יום הזיכרון לשואה ולגבורה בשיתוף יד ושם, יום ירושלים, חגיגות המימונה, חגיגות העדלידע בפורים ועוד.
בשנת 1973 שרת אילן במלואים כקצין חינוך דרום ראשי במלחמת יום הכיפורים. במהלך המלחמה ליווה אילן את המפקדים הבכירים בגזרת הדרום וכן היה אחראי על ארגון ופרסום כל הידיעות מגזרה זו; על תרומתו הועלה אילן לדרגת סגן-אלוף עם תום המלחמה. באותה שנה ארגן אילן את אירועי הזיכרון והעצמאות הכ"ה של מדינת ישראל.
מרכז ההסברה בראשותו של יהודה אילן הוציא לפועל את הסיורים הראשונים של ראשי ממשלות ברחבי הארץ בשנת 1974 בתקופתו של יצחק רבין, במטרה לחזק את הקשר עם הציבור. בשנת 1976 ארגן אילן את העדלידע הראשונה בקריית שמונה, והפך את זו לאירוע המתקיים בכל שנה ברחבי הארץ.
מרכז ההסברה בראשותו של אילן היה אחראי גם על "שירות הסרטים הישראלי" – גוף אשר הוקם בשנת 1957 כחלק ממרכז ההסברה והיה אמוּן באותה העת באופן בלעדי על הפקתם של סרטים בעלי תכנים ממלכתיים ולהפצתם של אלו בארץ ומחוצה לה.
בשנת 1983, ולאחר שהקדיש שנים רבות מחייו להפיכתו של זה כמוסד מרכזי בישראל, פרש אילן ממרכז ההסברה. במהלך שנות פועלו במרכז נחשב יהודה אילן בעיני רבים ל"מר הסברה" ולאיש בעל הניסיון הרב ביותר בארץ בהפקתם של אירועים וטקסים ממלכתיים. בשנת פרישתו נתבקש אילן על ידי שר החינוך דאז, מר זבולון המר, לחזור ולהפיק את אירועי "35 שנה למדינת ישראל", ובתוכם את אירועי יום העצמאות, וכן טקסים ממלכתיים נוספים ברחבי הארץ.
במקביל לעבודתו בתחום ההסברה שימש אילן גם כיועץ קרוב לשלושה ראשי ממשלות: לוי אשכול (1963 - 1969), גולדה מאיר (1969 - 1974) ויצחק רבין (1974- 1977), וכן כיועץ ליו"ר ההנהלה הציונית, אריה דולצ'ין, בשנים 1979- 1981.
הדיוויזיה ה-352 (ורמאכט)
הדיוויזיה ה-352 הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה במערכה בנורמנדי, בקרב על הבליטה, ובקרבות בגרמניה.
היסטוריה.
הדיוויזיה ה-352.
הדיוויזיה הוקמה ב-5 בנובמבר 1943, והועמדה תחת פיקוד דיטריך קרייס. הדיוויזיה הוצבה בסן-לו שבצרפת, כחלק מהקורפוס ה-84 במסגרת הארמייה השביעית.
ב-6 ביוני 1944 הותקפה הדיוויזיה שהגנה על חוף אומהה, על ידי הדיוויזיות האמריקניות ה-1 וה-29 שנחתו בחוף כחלק מהפלישה לנורמנדי. אולם על אף שגרמה לאמריקנים אבדות כבדות, ספגה הדיוויזיה הרבה נפגעים ובסופו של דבר נאלצה לסגת. הדיוויזיה המשיכה להילחם במהלך המערכה בנורמנדי, אולם ב-30 ביולי פורקה הדיוויזיה עקב האבדות הרבות שספגה.
דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-352.
ב-21 בספטמבר 1944 הוקמה הדיוויזיה מחדש כדיוויזיית פולקסגרנדיר, על בסיס שרידי הדיוויזיה ה-352 ועל בסיס דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-581 שהוקמה ב-21 באוגוסט. הדיוויזיה הועמדה תחת פיקוד אברהרד פון שוקמן, והוצבה כעתודת ה-OB West. בדצמבר אותה שנה לחמה הדיוויזיה בקרב על הבליטה כחלק מהקורפוס ה-85 במסגרת הארמייה השביעית, ולאחר מכן לחמה בקרבות בגרמניה. הדיוויזיה ספגה אבדות כבדות, וב-14 באפריל 1945 התפצלה לקבוצות קרב, שאחת מהן התאחדה עם הדיוויזיה ה-805.
דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-352 (ורמאכט)
דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-581 (ורמאכט)
ארז עובד
ארז עובד (באנגלית: Erez Oved; נולד ב-9 בדצמבר 1993 בירושלים) הוא שחקן ואמן ישראלי.
ביוגרפיה.
קריירת משחק.
בשנת 2012 סיים את לימודיו בתיכון לאומנויות בירושלים במגמת תיאטרון. במהלך הלימודים למד משחק מול מצלמה אצל ליאת ביין ולאחר שירות צבאי מלא החל ללמוד משחק במסלול התלת שנתי במכללת סמינר הקיבוצים. בשנת 2017 שיחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "כבודו" את דמותו של שי, יצירתם של רוני ניניו ושלמה משיח, שעלתה לשידור בשידורי YES בתחילת 2017.
בשנת 2019 החל לשחק בסרט הקצר של יוסי מדווד שאורכו 17 דקות "ירח שועלים " בתפקיד דניאל.
חיים אישיים.
עובד גרוש ומגדיר עצמו כפאנסקסואל/ביסקסואל.
הרפובליקה של נגורנו קרבאך
הטרפדות מסדרת קומסומולץ
הטרפדות מסדרת קומסומולץ (פרויקט K-123) היו סדרת כלי שיט קטנים ומהירים מתוצרת ברית המועצות, שהיו חמושות בצינורות טורפדו ובמקלעים, ולהן צוות של שנים עשר איש. טרפדות מסוג זה היו בשירות ב ובצי הסיני ונמכרו גם לחיל הים המצרי והסורי.
חיל הים הישראלי נפגש בטרפדות מהדגם הזה במלחמת ששת הימים ומלחמת יום הכיפורים.
תכנון ומבנה.
סדרת הטרפדות, שסימולה היה פרויקט 123, תוכננה ב-1939 על בסיס סדרת הטרפדות הקודמת, G-5. הטרפדות בסדרת קומסומלץ נבנו מסגסוגת אלומיניום מסדרת 2XXX. הגוף חולק על ידי מחיצות אטימה לחמישה מדורים נפרדים, וצינור שהיה בנוי לכל אורך הספינה שימש כשדרית. היציבות בהפלגה שופרה על ידי התקנת סנפירי צד, בתחתית גוף האונייה וצינורות הטורפדו הועברו מחלקה האחורי של הספינה לשני צידי הספינה. הספינות הונעו על ידי שני מנועים שהניעו שני מדחפים מקבילים בירכתיים, כשאורך ציר המדחף הימני היה 10 מטרים ואורך ציר המדחף השמאלי היה 12.2 מטר.
הספינות הראשונות היו חמושות בשני צינורות טורפדו בקוטר 533 מ"מ, מקלע DShK בקוטר 12.7 מ"מ וב-4 פצצות עומק. ב-1942 הושק דגם משופר שהיה חמוש בארבע מקלעים כחימוש נגד מטוסים. בנובמבר 1943 קיבל הצי ספינות עם שיפורים נוספים, שסומלה 123bis. בסך הכל נבנו 31 ספינות בסימול זה, שהשדרוג העיקרי שלהם היה בהתקנת שני מנועי מטוסים חזקים, יותר מתוצרת פאקארד 4M-2500, עם דחף של 1,200 כוח סוס כל אחד, שהתקבלו בברית המועצות במסגרת תוכנית השאל-החכר.
לאחר מלחמת העולם השנייה שודרגו הספינות פעמיים נוספות. יוצרו 205 ספינות חדשות, 50 מדגם M-123Bis ו-155 מדגם 123K, עם מנועי דיזל מתוצרת ברית המועצות. אלו היו ספינות הטורפדו האחרונות שנבנו בה.
היסטוריה מבצעית.
הטרפדות מסדרת קומסומלץ' נבנו במהלך מלחמת העולם השנייה ומילאו תפקיד חשוב בלוחמה ב וב. כאמור, הספינות נמכרו גם למדינות נוספות.
עימותים עם ישראל.
כאמור, טרפדות מסוג זה פעלו בשירות חילות הים של סוריה ושל מצרים. במהלך העימותים בין מדינות אלה לישראל היו מספר היתקלויות בין ספינות מסוג זה ליחידות של חיל הים הישראלי. בלילה הראשון של מלחמת ששת הימים, 5 – 6 ביוני 1967, חלפו שלוש טרפדות של הצי הסורי קרוב מאוד לאח"י נגה (ק-22), בעת שהמתינה לסירות שייטת 13 שנשלחו לפעולה בנמל בניאס. המפקדים הסורים חשבו את אח"י "נגה" לספינת משמר נגד צוללות מדגם צרפתי של הצי הסורי. המפגש, שהיה בעדיפות סורית מלאה, הסתיים ללא פתיחה באש.
הטרפדות היו מצוידות במקור במכ"ם מסוג "זרניצה" (קוד דיווח נאט"ו "סקין הד""). בשל הביצועים הנחותים של המכ"ם התקינו המצרים מכ"ם דקה (Decca), מתוצרת בריטית. כחלק מההכנות של חיל הים המצרי למלחמת יום הכיפורים הותקנו בכלי השיט מטולי רקטות מסוגים שונים. על שתי הטרפדות שנמצאו בצפון מפרץ סואץ הותקן מטול רקטות בעל 8 קנים בקוטר 85 מ"מ לכל קנה במקום המקלע הדו-קני 14.5 מ"מ בחרטום. כך הוקנתה להם יכולת של ירי מהים לעבר יעדים בחוף.
במלחמת יום הכיפורים, בלילה הראשון (6 – 7 באוקטובר 1973) התגלתה טרפדת K-123 לכוח שייטת ספינות הטילים שיצא לתקוף את לטקיה, בסוריה. מפקד הטרפדת הסורית, שהיה במשימת סיור, הצליח להתריע על התקרבות הספינות הישראליות ואיפשר לספינות טילים סוריות לצאת מהנמל בניסיון לבצע מארב טילים. ספינות הטילים הישראליות אח"י מזנק ואחי" רשף פתחו אש מתותחי 76 מ"מ ופגעו בטרפדת, שהושמדה לבסוף בתותחי אח"י חנית. הקרב כולו הסתיים בהטבעת ארבע ספינות מלחמה סוריות, בנוסף לטרפדת - 3 ספינות טילים ומקשת אחת. לחיל הים הישראלי לא היו אבדות.
שתי טרפדות מצריות היו מוצבות דרך קבע בנמל עדביה, בצפון מפרץ סואץ, והיוו איום על פעילות ישראלית באזור. בסוף מלחמת יום הכיפורים, ב-24 באוקטובר 1973, השתלט כוח שריון ישראלי על העיר והנמל נמלטו שתי הטרפדות לים והסגירו עצמן לספינות דבורים של חיל הים שהעבירו אותן בגרירה ליחידה 838, יחידת חיל הים שבסיסה היה בראס סודר. בדרך לבסיס טבעה אחת מהטרפדות. השנייה נמצאת כיום במוזיאון ההעפלה וחיל הים בחיפה.
הנצחה.