עונת 2016/2017 היוותה עונת שיא עבור הקבוצה המאוחדת, שהצליחה לסיים במקום השלישי בליגה, וסיימה מרחק של 3 נקודות בלבד מהפועל עכו שהעפילה לליגה הבכירה. בגביע המדינה הודחה הקבוצה בשמינית הגמר לאחר שהפסידה למועדון ספורט אשדוד מליגת העל בבעיטות הכרעה. בעונת 2017/2018 שוב העפילה הקבוצה לפלייאוף העליון, וסיימה את העונה במקום הרביעי בטבלה. בעונת 2018/2019 סיימה הקבוצה במקום השביעי בליגה בפלייאוף העליון, ובגביע הודחה בסיבוב ז' על ידי הפועל באר שבע.
במאי 2019 פורק האיחוד עם רמלה, ביוזמת ראש העירייה מיכאל וידל, שביקש להקים את בית"ר רמלה מחדש כקבוצה עצמאית. לאחר מכן בית"ר תל אביב התאחדה עם קבוצת "מכבי עירוני בת ים" ושינתה את שמה לבית"ר תל אביב בת-ים. במסגרת האיחוד העביר המועדון את כל פעילותו לבת-ים, כולל מחלקת הנוער, והסיכום הוא שקבוצת הבוגרים תעבור לשחק באצטדיון העירוני בבת ים בעתיד לאחר שישודרג לדרישות הליגה הלאומית. לקראת עונת 2019/2020 סיכמה הקבוצה על מעברה הזמני לאצטדיון העירוני בנס ציונה.
בעונת 2020/2021, במסגרת משחקי גביע המדינה, ניצחה הקבוצה את עירוני קריית שמונה מליגת העל והביסה 4–0 את בני סכנין, גם כן מליגת העל, בדרך אל חצי גמר הגביע בו הפסידה בפנדלים להפועל תל אביב 7:6.
בעונת 2021/2022, עוד באפריל 2022 לפני סיום הליגה, ירדה הקבוצה רשמית לליגה א’ (הליגה השלישית), כאשר נקבע כי היא תישאר במקום האחרון בליגה הלאומית עד לסיום העונה, והקבוצה חזרה לליגה השלישית בישראל לראשונה אחרי יותר מעשור בו בילתה בליגה הלאומית.
תארים והישגים.
ליגת ארץ ישראל:
גביע המדינה:
גביע הטוטו לליגת המשנה:
קארל ליבקנכט
מכבי השקמה/רמת חן
מכבי השקמה/רמת חן היא קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר רמת גן, שמשחקת כיום בליגה ג'.
הקבוצה הוקמה בשנת 1989 כתוצאה מאיחודן של שתי קבוצות, מכבי רמת השקמה (הוקמה בשנת 1965) ומכבי רמת חן (הוקמה בשנת 1955).
היסטוריה.
קבוצת הכדורגל של מכבי רמת השקמה הוקמה בשנת 1965 על ידי יעקב אדן. בסיום עונת 1974–1975 (עם המאמן צ'וצ'קו לוי) העפילה הקבוצה לראשונה לליגה א' (הליגה השנייה).
בשנת 1989 בוצע איחוד עם קבוצת מכבי רמת חן מהשכונה הצמודה, בעונה הראשונה לאיחוד שיחק בקבוצה הכדורגלן דוד לביא והקבוצה העפילה מליגה ב' לליגה א'. השיקמה/רמת חן שיחקה בליגה א' 4 עונות ולאחר מכן ירדה חזרה לליגה ב', ובעונה שאחריה ירדה לליגה ג'. בשנת 1997 חזרה הקבוצה לליגה ב' אך ירדה שנית בשנת 1998.
לאחר הירידה הגיע לקבוצה יו"ר חדש, שמוליק חיון, ואיתו החלה הקבוצה לעלות מספר ליגות. בשנת 1999 חזרה השיקמה/רמת חן לליגה ב' ובחלוף שלוש שנים חזרה לליגה א', אחרי 8 שנות היעדרות. בשנת 2004 סיימה השקמה/רמת חן במקום השני בליגה א' ועלתה לליגה הארצית בעקבות הורדתה של מכבי קריית גת לליגה א'.
השיקמה/רמת חן שיחקה בליגה הארצית 4 עונות, ובעונת 07/08 ירדה לליגה א', וזאת לאחר שבמחצית הראשונה של העונה, היא פתחה את הליגה בתור קבוצת צמרת.
בתום עונת המשחקים 2009/10 סיימה הקבוצה במקום שני בליגה א' דרום. במבחנים הפסידה למכבי באר שבע מהליגה הלאומית ונותרה בליגה א'.
בתום עונת המשחקים 2011/12 סיימה הקבוצה במקום ה 15 בליגה א' דרום ונשרה לליגה ב'.
בקיץ 2012 לא נרשמה הקבוצה במשרדי ההתאחדות והקבוצה התפרקה. בקיץ 2013 נרשמה הקבוצה מחדש והחלה לשחק בליגה ג'.
הקבוצה מארחת במגרש רמת השקמה על שם אבי כהן, המכיל 1000 מקומות ישיבה.
ליגה א
בורוסיה דורטמונד
בורוסיה דורטמונד (בגרמנית: Ballspielverein Borussia 09 e.V. Dortmund) היא קבוצת כדורגל גרמנית מהעיר דורטמונד. הקבוצה הוקמה בשנת 1909, ומכאן הספרות 09 הנלוות לסמל המועדון.
דורטמונד נחשבת לאחת מהקבוצות הגדולות בגרמניה. ברשותה של דורטמונד 8 אליפויות גרמניה (חמש מתוכן אליפויות הבונדסליגה), 5 גביעי גרמניה, ליגת האלופות, גביע אירופה למחזיקות גביע והגביע הביניבשתי. בנוסף הגיעה הקבוצה פעמיים לגמר גביע אופ"א אך הפסידה בשניהם, ועוד הפסד בגמר ליגת האלופות.
הקבוצה משחקת ב"זיגנאל אידונה פארק" (לשעבר וסטפאלנשטאדיון), שבו 81,264 מקומות. למועדון יריבות עם באיירן מינכן במסגרת הקלאסיקו הגרמני.
היסטוריה.
1909–1939.
ב-19 בדצמבר 1909 התכנסה קבוצה של 40 מחברי "עדת השילוש הקדוש" הקתולי במבשלת בירה בשם "בורוסיה" בדורטמונד לאספת חירום בנושא היחס המחפיר שמקבלים חובבי הכדורגל בעדה מראשיה. ה-40 החליטו ללכת על צעד דרסטי ולהקים מועדון כדורגל שייתן להם מסגרת למשחק והקימו את "איגוד משחקי הכדור בורוסיה 09 דורטמונד" (Ball Verein Borussia 09 Dortmund). השם והמספר מייצגים את מקום ותאריך הקמת המועדון. תחילה נבחר הצבע הכחול-לבן לצבע המועדון, אך ב-1913 אימץ המועדון את צבעי הצהוב-שחור של סמל העיר שאיתם הוא נשאר עד היום. האיש החזק במועדון מיום הקמתו היה פרנץ יאקובי, שהיה בתחילה סגן נשיא וב-1916 מונה לנשיא המועדון. יאקובי נשבע להפוך את בורוסיה למועדון הגדול בגרמניה וחתר להשגת מטרה זו. בורוסיה הצליחה לעלות 2 ליגות עד 1914 והגיעה לליגת המשנה. מלחמת העולם הראשונה הקפיאה את הפעילות הספורטיבית עד 1919. בורוסיה שבה לפעילות בליגת המשנה, הצליחה לעלות לליגה העליונה ב-1926, אך סיימה אחרונה וירדה כעבור עונה אחת.
ב-1924 רכש המועדון את האצטדיון העירוני "וויסה ויסה" ושינוי שמו ל"בורוסיה שפורטפלאץ". צעד זה הפך את המועדון לאחד הראשונים בגרמניה עם אצטדיון בבעלותו והגדיל מאוד את הכנסותיו. בורוסיה נותרה בליגת המשנה משך עשור שלם. ב-1930 נפטר יאקובי ובמקומו נבחר אגון פנטרופ שהודח ב-1934 עקב סירובו להצטרף למפלגה הנאצית. אוגוסט בוסה קיבל את מקומו והביא לעמדת המאמן את כוכב העבר של שאלקה 04, פריץ טאלן. טאלן העלה מהנוער את החלוץ הצעיר אוגוסט לנץ ובנה עליו את הקבוצה שהצליחה להעפיל לליגה העליונה של וסטפאליה (לא הייתה אז ליגה מאוחדת, שוחקו ליגות מחוזיות) ב-1936. כושרו של לנץ לא נעלם מעיני מאמני הנבחרת שהתכוננה לאולימפיאדת ברלין ולנץ זומן לסגל והיה לשחקן הראשון בתולדות בורוסיה שמוזמן לסגל. לנץ הופיע בנבחרת 14 פעמים לפני שנופה סופית עקב סכסוך עם המאמן ספ הרברגר.
1940–1962.
העונות הראשונות בליגה העליונה היו מוצלחות, כשהקבוצה סיימה פעם אחת במקום השני ופעמיים במקום ה-3, כשהאימפריה של שאלקה מובילה לאורך כל התקופה. ב-1940 הוקפאו הליגות עקב מלחמת העולם השנייה וחזרו לפעילות רק בשנת 1943. בורוסיה עברה לאצטדיון "רוטה ארדה" החדש שנבנה עוד לפני המלחמה והצליחה לנצח לראשונה בתולדותיה את שאלקה 1:0 משער של לנץ. בשנים הבאות דורטמונד המשיכה להתמודד בצמרת הליגה המחוזית, אך הפסידה כל שנה את האליפות לשאלקה.
ב-1947 מונה פרדיננד פאברה למאמן והצליח להוביל את הקבוצה לאליפות היסטורית על חשבון האלופה הנצחית שאלקה. כל העיר געשה מהתרגשות ודווח גם על מהומות בין תושבי דורטמונד לתושבי גלזנקירכן הסמוכה, כל רקע היריבות בין שאלקה לבורוסיה. בסיום אותה שנה התאחדו כמה מההתאחדויות האזוריות בצפון-מערב גרמניה והקימו את הליגה העליונה של הצפון-מערב. אדי האבליצ'ק מונה למאמן החדש של הקבוצה והוביל אותה לשתי אליפויות ב-1948–1949 ולגמר הגביע ב-1949 בו הפסידה בהארכה למאנהיים. האנס קראטשמאן מונה למאמן ב-1950 והצליח להביא תואר שלישי רצוף לבורוסיה. רצף זה העלה את בורוסיה למעמד של אחת מקבוצות הפאר של גרמניה, מעמד שווה לזה של שאלקה היריבה.
דורטמונד הפסידה את האליפות ב-1951 לשאלקה וב-1952 סיימה בתחתית הליגה. קראטשמאן פוטר ובמקומו הובא בומבאס שמידט שהעלה מהנוער את השוער הצעיר היינריך קוויאטקווסקי. "קוויאט" הצטיין במהלך העונה, והוביל את בורוסיה לאליפות רביעית ב-6 שנים. הוא זומן לסגל הנבחרת למונדיאל 1954 וזכה איתה באליפות העולם, אחרי הסנסציה על "נבחרת הפלא" של הונגריה בגמר. שמידט הוחלף ב-1955 על ידי הלמוט שניידר. ב-1956 הוחלט על הקמת ליגה מאוחדת לכל מערב גרמניה ודורטמונד זכתה בשתי האליפויות הראשונות של הליגה החדשה, תוך הצגות כדורגל מבריקות בניצוחם של שחקני הנבחרת קוויטקווסקי, שמידט וקלבסה.
1963–1972.
בשנים הבאות נחלשה הקבוצה ורק עם מינויו של הרמן אפנהוף למאמן ב-1963 הצליחה לזכות באליפות שלישית והאחרונה במתכונת זו של הליגה הגרמנית, אך החמיצה הזדמנות לזכות בדאבל לאחר הפסד 3:0 בגמר הגביע להמבורג. בסיום אותה עונה הוחלט להקים את ה"בונדסליגה". כוכב הקבוצה באותה עונה, יורגן שולץ עזב לרומא דבר שהחליש את הקבוצה משמעותית. הקבוצה הצטרפה לגביע האלופות האירופי בעונת 1964 והגיעה לרבע הגמר כאשר בדרך היא מביסה את בנפיקה ליסבון 5:0. ברבע הגמר ציפתה לה אינטר הגדולה. אחרי 2:2 דרמטי בדורטמונד ניצחה אינטר 2:0 במשחק שערורייתי ב"סן סירו". השופט באותו משחק הורחק מאוחר ליותר לצמיתות בעקבות פרשיית שוחד. שמועות דיברו גם על שוחד באותו משחק, אולם טענה זו לא הוכחה רשמית.
ב-1965 הצליחה בורוסיה לזכות לראשונה בגביע אחרי ניצחון 2:0 בגמר על אלמניה אאכן. ב-1966 שיחקה הקבוצה, בכיכובם של טילקובסקי ואמריך בגביע המחזיקות והגיעה לגמר מול ליברפול הגדולה ב"האמפדן פארק" בגלאזגו. גם בגמר הציגו הגרמנים משחק טוב וניצחו 2:1 משערים של הלד וליבודה . אוהדי הכדורגל בגרמניה התלהבו מהזכייה ובמיוחד תושבי דורטמונד שחגגו את ההצלחה שבוע שלם. לאחר הצלחה זו נכנסה דורטמונד ל-"30 השנים הנוראות" שלה.
הקבוצה נכנסה לקשיים כלכליים ב-1972 ירדה ליגה.
1973–1988.