המדקדק פריסיקיאנוס (Institutiones Grammaticae, VI, 11) מצטט שתי שורות מתוך קומדיה של נאיוויוס בשם "אפלה" (Appella או Apella), בהתייחסו להטייה של המלה caepe (בצל) בלטינית ולהופעתה הן בצורת נקבה והן בצורה הנייטרלית הנפוצה יותר. חלק מהחוקרים סברו כי השם "אפלה" מרמז למשמעות של "הנימול", כלומר היהודי, והם מבינים את השם כמשחק מילים: ללא pelle (עור), ללא עורלה. חלקם אף קושרים את השם מהקומדיה של נאיוויוס עם "אפלה היהודי" מאחת הסאטירות של הורטיוס, שם פורפיריוס מפרש את השם הזה באותו האופן. בהתחשב בשמותיהן של קומדיות אחרות מאת נאיוויוס, השם "אפלה" במשמעות "נימול" עשוי לעלות בקנה אחד עם הגישה הגסה שמציג המחבר. אך עם זאת, לא ניתן למצוא תמיכה להשקפה זו בשורות שנשתמרו, ואין הוכחה לכך שאכילת בצל הייתה מזוהה עם יהודים יותר מאשר עם תושבי איטליה ויוון. כמו כן, גם אם משמעות השם היא "נימול", אין סיבה לזהות את הכינוי עם יהודי במאה ה-3 לפנה"ס, מאחר שאין עדות לקיומם של יהודים באיטליה לפני שנת 139 לפנה"ס.
בייבי (סדרת טלוויזיה)
בייבי (באנגלית: Baby) היא סדרת טלוויזיה איטלקית מסוגת דרמת נעורים שנוצרה עבור נטפליקס. העונה הראשונה עלתה לראשונה ב-30 בנובמבר 2018. הסדרה עוקבת אחר תלמידות בתיכון-עילית ברומא העוסקות בזנות. הסדרה מבוססת, שלא באדיקות, על סיפורן של שתי נערות בתיכון ברומא שהיו מעורבות במעגלי זנות של קטינים בשנת 2014.
בדצמבר 2018 הודיעה נטפליקס על עונה שנייה של הסדרה, שהוקרנה בבכורה ב-18 באוקטובר 2019. הסדרה התחדשה לעונה שלישית ואחרונה, שעלתה לשידור ב-16 בספטמבר 2020
עלילה.
העלילה שמתרחשת בתיכון-עילית בשכונת פריולי ברומא, עוקבת אחר קיארה (בנדטה פורקרולי), נערה צעירה ובת למשפחה עשירה שמיואשת מחייה הרגילים והמשעממים למדי. כל זה משתנה כאשר קיארה פוגשת את לודוביקה (אליצ'ה פגאני), נערה בעייתית ואימפולסיבית שמרבה לעשות צרות, ולומדת עמה בשכבה, וזקוקה בסתר לכסף. גם בגלל הייאוש שלה וחלק בשל שעמום, לודוביקה מושכת את קיארה לעולם הזנות של קטינים, וזהו רעיון רע עבורה בדיוק כפי שזה נשמע. לודוביקה מסתבכת עם פיורה, בחור צעיר שהוא חלק מעסקי הזנות שדואג לה מאוד, עד כדי כך שהוא אובססיבי כלפיה. קיארה מנהלת מערכת יחסים עם דמיאנו, התלמיד החדש בבית הספר והבן של סנטור מכובד, תוך הסתרת חייה הסודיים מהוריה ומחבריה.
רמדסיוויר
ליגת העל המונגולית בכדורגל
ליגת העל המונגולית בכדורגל, רשמית הפרמייר ליג הלאומי המונגולי (במונגולית: Монголын Үндэсний Дээд Лиг או Монголын Үндэсний Премьер Лиг) היא הליגה המקצוענית הבכירה בענף הכדורגל במונגוליה. הליגה מורכבת מעשרה מועדונים ומנוהלת על ידי פדרציית הכדורגל המונגולית.
עונת הבכורה החלה בשנת 1955 בשם האליפות הלאומית. בשנת 1974 נקראה בשם ליגת הבירה (Нийслэл Лиг) ובשנת 1996 שונה שמה לשם הנוכחי: "הפרמייר ליג הלאומי המונגולי".
פורמט.
העונות מתחילות בסוף אפריל ונמשכות עד סוף אוקטובר או תחילת נובמבר בכל שנה קלנדרית. הקבוצות משחקות 18 משחקים כל אחת (כל קבוצה בליגה משחקת פעמיים, בבית ובחוץ), בסך הכל 180 משחקים בעונה.
הליגה הלאומית היא תחרות כדורגל עצמאית, המורכבת מעשר קבוצות, שמונה מהם ממוקמות בעיר הבירה, אולן בטור והשאר מגיעות ממחוזות אחרים. הקבוצות מתחרות בליגה ומשחקות זו נגד זו פעמיים במשחק בית ומשחק חוץ. ששת מהקבוצות הממוקמות באולן בטור משחקות במרכז הכדורגל של התאחדות הכדורגל והאחרות משחקות באצטדיון הלאומי של מונגוליה, בארנה G-Mobile, אצטדיון ארכים ובאצטדיון ארדנט.
שלוש נקודות מוענקות על ניצחון ואחת על תיקו, על הפסד לא מוענקות נקודות. הקבוצה עם מספר הנקודות הגבוה ביותר מוכרזת כאלופה. אם שתי קבוצות מסיימות עם אותו מספר נקודות נערך משחק ראש בראש המשמש לקביעת האלופה, כאשר השערים שהובקעו הם הקריטריון הבא שנחשב אם הפרש שערים לא יכול להבדיל בין הקבוצות.
שתי הקבוצות שממוקמות במקומות האחרונות יורדות אוטומטית לליגת המשנה של מונגוליה, ללא משחק פלייאוף.
היסטוריה.
משחקי הכדורגל הראשונים נערכו בשנת 1946 במונגוליה. פדרציית הכדורגל המונגולית הוקמה ב-1951, והאליפות הרשמית הראשונה התקיימה בשנת 1955, בשם "האליפות הלאומית המונגולית". מאוחר יותר בשנת 1996, שם הליגה שונה ל"ליגת העל הלאומית המונגולית" (ה-MFF). לאחר מכן ב-1997 נערכה רפורמה במערכת הליגות, והפדרציה הצטרפה ל-AFC, ושנה לאחר מכן הצטרפה לפיפ"א. ב-2002 הצטרפה ההתאחדות גם ל-EAFF.
קיים מידע חלקי משנות החמישים עד לשנת 2000, ומידע של תוצאות וקבוצות לא ידוע, אלא רק האלופות ידועות. ישנן מספר קבוצות בולטות בהיסטוריה של ליגת הכדורגל המונגולית, כולל קבוצת סויול (שהיא האלופה הראשונה), חודולמור וקבוצת טנגרין בוגנואוד. החל מ-2015 משקיעה המדינה כסף בפיתוח הכדורגל הלאומי, וההתאחדות מנסה להכניס אלמנטים מקצוענים לליגות הכדורגל ולשפר אותה.
אלופות הליגה לפי עונות.
מקור: מונגוליה – רשימת אלופות, RSSSF
יחסי מרוקו–צרפת
יחסי מרוקו–צרפת הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין ממלכת מרוקו לבין הרפובליקה הצרפתית.
היסטוריה.
קשרים ראשונים בימי הביניים (700–1500).
בעקבות הפלישה של ח'ליפות בית אומיה (ששלטה על מרוקו באותה העת) לחופיה של ספרד שנעשתה על ידי המפקד הברברי טאריק אבן זיאד בשנת 711, חילות ערביים וברברים רבים פלשו לאזור דרום ומרכז צרפת במהלך המאה השמינית לספירה. המוסלמים המורים שנתמכו על ידי בית אומיה הגיעו עד לאזור העיר אנז'ה ובקרב טור בשנת 732 הם נהדפו חזרה לאזור הרי הפירנאים - גבול צרפת-ספרד.
בין המוסלמים לפרנקים התקיים גם שיתוף פעולה תרבותי כאשר במהלך המאה העשירית לספירה הנזיר הפרנקי ז'רבר מאוריאק שהפך לאחר מכן לאפיפיור סילבסטר השני נסע לספרד על מנת ללמוד על תרבות האסלאם, וייתכן כי למד את הנושא באוניברסיטת אל-קרוויין שממוקמת בעיר פאס שבמרוקו עצמה.
צרפת הדפה התקפות של אימפריית המוראביטון במהלך המאות ה-12 וה-13. הפרנקים אף תרמו לנוצרים באזור חצי האיברי ועזרו להם להפיל את אימפריית המוראביטון.
בשנת 1402 ההרפתקן ומגלה הארצות הצרפתי ז'אן דה בתנקור עזב את צרפת במסגרת משלחת והפליג על יד חופי מרוקו על מנת לכבוש את האיים הקנריים ולהפוך למלכם.
קונסולים ורופאים - הרנסאנס המוקדם (1500–1600).
במהלך המאה השש עשרה, יישומה של הברית הפרנקו-עות'מאנית בין המלך פרנסואה הראשון לסולטן סולימאן המפואר אפשרו קשרים רבים בין סוחרים צרפתיים לבין מדינות תחת ההשפעה העות'מאנית, מדינות כמרוקו. בשנת 1533 פרנסואה הראשון שלח שגריר למרוקו, הקולונל פייר דה פיטו. במכתב לפרנסואה הראשון מ-13 באוגוסט 1533, אחמד בן מוחמד מנהיג השושלת הווטאסית, בירך את הפתיחות הצרפתית, נתן את חופש השיט לצרפתים במרוקו והבטיח הגנה על הסוחרים הצרפתיים ברחבי המדינה. צרפת החלה לשלוח ספינות למרוקו בשנת 1555 תחת שלטונו של אנרי השני, בנו של פרנסואה.
צרפת תחת אנרי השלישי שלחה קונסול לפאס (גילם בראר) בשנת 1577, היא הייתה המדינה האירופאית הראשונה לעשות כן. בראר היה רופא במקצועו והציל את חייו של הנסיך המרוקאי עבד אל-מאליק במהלך מגפה באיסטנבול; כאשר הגיע לכס המלכות הוא ביקש להחזיר לבראר על שירותו והצלת חייו באותו המטבע.
בראר סיים את תפקידו ולאחר מכן נכנס לתפקד ארנול דה ליזה, ולאחריו אטיין הוברט מאורליאן. אטיין מאורליאן החזיק גם בתואר של רופא הסולטן המרוקאי וגם בתואר הנציג הצרפתי במדינה. הקשרים עם צרפת קרו במהלך שלטון עבד אל-מאליק ויורשו אחמד אל-מנסור.
בזמן ההוא, האנגלים ביקשו ליצור קשרים טובים עם השושלת הסעדית גם הם, ושאפו ליצירת ברית אנגלו-מרוקאית, עם ביקורו של אדמונד הוגאן ב-1577.
משלחות חקר ומשא ומתן הדדיות (1600–1631).
משלחות ממרוקו לצרפת.
המשלחת המרוקאית הראשונה שנשלחה לצרפת הייתה זו של אל-חג'ארי ב-1610–1611. האחרון נשלח לאירופה בהוראתו של השליט המרוקאי במטרה להשיג פיצויים על התנהגות הספרדים ל"מוריסקוס" - המוסלמים המורים שנאנסו להתנצר על ידי הספרדים. לעומת המודחארים שנשארו נאמנים לאסלאם, המוריסקוס הורשו להישאר בספרד אך היו תחת השגחה מתמדת. הם נרדפו על ידי פליפה השני, מלך ספרד, התמרדו בשנת 1568 ולבסוף הושמדו ברובם בידי האינקויזיציה.
זמן קצר לאחר ביקורו של אל חג'ארי בצרפת, יצא אל המדינה אחמד אל-ג'זולי. הוא יצא עם משלחתו אל המדינה בשנים 1612–1613. ראשית נסע אל ג'זולי להולנד, שם התערב הפרלמנט על מנת לאפשר לו לבקר בצרפת. בצרפת עצמה הוא היה אחראי על השבת מלאי הספרייה של הסולטאן המרוקאי מולאי זידאן, מלאי שנלקח על ידי ז'אן פיליפ דה קסטלאן.
משלחותיו של איזק דה רזילי.
איזק דה רזילי, בליוויו של קלוד דו מאס, הפליג לראשונה למרוקו כבר בשנת 1619. הוא עשה זאת בשליחות של לואי השלושה עשר ששקל כבר אז לכבוש חלק ממרוקו. דה רזילי היה יכול לסייר בחופי מרוקו עד לאזור אסואירה (באותה התקופה - מוגדור). דה רזילי ודו מאס חזרו לצרפת מלווים בשליח בשם סעיד פארס, שמשימתו הייתה לקחת את ספרי מולאי זידאן בחזרה למרוקו.
בשנת 1624 דה רזילי הושם כאחראי על פרשת הספרייה של מולאי זידאן והגיע לסלא על מנת לפתור אותה. דה רזילי נעצר ונכלא על ידי המשטר המרוקאי לפני ששוחרר (הגיע למרוקו ללא אישורם), ונאלץ לעזוב כתבים נוצריים רבים מאחוריו. נוצרים קפוצ'ינים רבים שניסו להתבסס במרוקו תמכו בדה רזילי במשימתו.