תחילת החודש בלוח המוסלמי נקבע עדיין על פי ראיה בפועל של מולד הירח. באופן מעשי למולד הנראה יש משמעות רבה בקביעת תחילת חודשים בהם חלים חגי האסלאם: חודש הרמדאן (החודש התשיעי) לצורך קביעת תחילת הצום, וחודש שַׁוַאל (החודש העשירי) לצורך קביעת סיום צום הרמדאן ותחילת עיד אל-פיטר. במדינות השונות ישנם גופים אשר מקבלים וחוקרים עדים שראו את מולד הלבנה. הסתמכות על ראיה בפועל של המולד יוצרת חוסר ודאות לגבי היום המדייק שבו יחול החג. כמו כן לעיתים נוצר פער ביחס לתחילת ימי החג, בין מוסלמים במדינות שונות .
ישנן יוזמות של גופים מוסלמיים בעיקר במדינות המערב לקבוע את מולד הירח על פי חישוב של הזמן בו אמור להיראות המולד בעיר מכה.
מולד
שלמה אבינרי
שלמה אבינרי (נולד ב-10 באוגוסט 1933; שמו בלידה: Jerzy Wiener) הוא חוקר בתחום מדעי המדינה והיסטוריון של הפילוסופיה הפוליטית, במיוחד של הסוציאליזם ושל הציונות, פרופסור אמריטוס למדע המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים, חתן פרס ישראל בחקר מדע המדינה לשנת 1996, חבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, ומנכ"ל משרד החוץ לשעבר.
ביוגרפיה.
שלמה אבינרי נולד בשם ייז'י וינר בביילסקו שבפולין, ועלה לארץ ישראל עם הוריו בשנת 1939.
הוא למד באוניברסיטה העברית ובבית הספר לכלכלה ולמדע המדינה של לונדון. בשנת 1960 קיבל תואר שני במדעי הרוח מהאוניברסיטה העברית ובשנת 1964 קיבל תואר דוקטור. באותה שנה הצטרף לסגל האוניברסיטה. בשנים 1962 עד 1965 היה בין מקימי קבוצת "מן היסוד" האופוזיציונית בתוך מפא"י ומן הפעילים הבולטים בה. הוא פרסם מאמרים בביטאונה שנקרא גם הוא "מן היסוד". אבינרי מונה לפרופסור מן המניין ב-1974. כיהן כראש המחלקה למדע המדינה וכדיקן הפקולטה למדעי החברה, כמו כן שימש ראש המרכז ללימודי אירופה, באוניברסיטה העברית בירושלים.
אבינרי לימד כפרופסור אורח באוניברסיטאות ייל, קורנל, אוניברסיטת קליפורניה, אוקספורד, אוניברסיטת נורת'ווסטרן, האוניברסיטה הלאומית האוסטראלית בקנברה, בית הספר למשפטים ע"ש קרדוזו בניו-יורק ואחרות. בראשית המאה ה-21, משמש פרופסור אורח קבוע בתוכנית ללימודי לאומיות באוניברסיטה המרכז-אירופית בבודפשט. הוא חבר האקדמיה האירופית לאמנויות ומדעים.
בשנים 1976 עד 1977 שימש מנכ"ל משרד החוץ, בממשלת רבין הראשונה.
לאחר התפרקות ברית המועצות, סייע בתהליכי דמוקרטיזציה במדינות מזרח אירופיות ובמדינות חבר המדינות, והיה חבר במשלחות בינלאומיות לפיקוח על הבחירות החופשיות הראשונות שנערכו לאחר התפרקות הקומוניזם בהונגריה, בצ'כוסלובקיה, ברומניה, בליטא, בקרואטיה, בסרביה, בקוסובו, בגאורגיה ובמדינות נוספות. כמו כן שימש עמית-מחקר במכון וילסון שבוושינגטון, במכון ברוקינגס שבוושינגטון וב"קרן קרנגי לשלום בינלאומי" שבוושינגטון, וכן במכון הבינלאומי לכלכלה וליחסים בינלאומיים במוסקבה.
אבינרי נחשב למומחה לכתביהם של מרקס והגל ולהיסטוריה ציונית. חבר במערכת הבינלאומית של ההוצאה הביקורתית השלמה של כתבי מרקס ואנגלס, היוצאת לאור מטעם המכון הבינלאומי להיסטוריה חברתית באמסטרדם.
הוא עסק רבות בהגותם של הרצל ושל משה הס. התעמת עם פרשנותו של קרל פופר, שראה בהגל את מבשרה של המדינה הטוטליטרית של המאה ה-20.
כאשר מונה אבינרי למנכ"ל משרד החוץ על ידי ממשלת רבין ב-1975 בהמלצתו של שר החוץ יגאל אלון, גרר המינוי התנגדות חריפה מצד הליכוד, שהיה אז באופוזיציה, וזאת בגלל מאמרים שפרסם אבינרי בישראל ומחוצה לה בזכות משא ומתן עם אש"ף אם יכיר במדינת ישראל; אחד מחברי הכנסת של הליכוד גם כינה אותו בשם לורד האו-האו, על שם המדינאי הבריטי ששידר ברדיו ברלין בזמן מלחמת העולם השנייה והוצא להורג אחר כך בעוון בגידה. בזמן שירותו במשרד החוץ ביטא אבינרי את הקו הרשמי שדגל אז באופציה הירדנית, וגם השתתף בכמה פגישות חשאיות עם המלך חוסיין. באותה תקופה גם התקיימו המגעים הראשונים, בתוניס ובמקומות אחרים, בין אש"ף ובין פעילי שלום ישראלים. מהלכים אלה נגדעו עם ניצחון הליכוד בבחירות 1977, שבעקבותיהם גם התפטר אבינרי ממשרד החוץ וחזר לאוניברסיטה. מהלכים אלה חודשו בזמן ממשלת רבין השנייה והביאו בסופו של דבר להסכמי אוסלו.
אבינרי מפרסם מאמרים פובליציסטיים בענייני דיומא בעיתונים שונים בישראל ובעולם.
אבינרי הוא חתן פרס נפתלי למדעי הכלכלה והחברה לשנת 1977 על ספרו "תורת המדינה של הגל", וחתן פרס שלמה בובליק לשנת 2009.
באותה שנה הוענק לו עיטור מפקד מסדר כוכב הסולידריות האיטלקי מטעם נשיא איטליה.
ב-2010 הוכתר בתואר דוקטור לשם כבוד מטעם מכון ויצמן למדע על תרומתו למחקר ולחברה בישראל, ובשנת 2011 הוענק לו תואר עמית-כבוד מטעם המרכז הבינתחומי הרצליה. ב-2013 זכה אבינרי בפרס א.מ.ת.
ספריו תורגמו ללשונות רבות, בהן: אנגלית, צרפתית, גרמנית, יפנית, רוסית, ספרדית, איטלקית, צ'כית, פולנית, סינית ופורטוגזית.
היה נושא לשיר הסאטירי "אבינרי סכינאי" (על מנגינת השיר Mack the Knife מאת קורט וייל) במסגרת מערכוני תוכנית הסאטירה הטלוויזיונית 'ניקוי ראש' בשנות השבעים.
היה נשוי לעו"ד דבורה לבית נדלר עד למותה ב-2022 ואב למעין אבינרי-רבהון.
קישורים חיצוניים.
ממאמריו:
ספרטקוס (מדריך תיירות)
ספרטקוס - המדריך הבינלאומי לתיירות גאה (Spartacus International Gay Guide) הוא מדריך תיירות עב כרס, היוצא לאור במהדורה מעודכנת אחת לשנה, ומיועד לקהילת הלהט"ב ברחבי העולם.
מבנה המדריך.
המדריך הראשון יצא לאור בשנת 1970, על ידי ג'ון סטמפורד, ונכון ל-2007 יוצא לאור על ידי הוצאת ברונו גמינדר בברלין. על מנת להתאים לתיירים מכל רחבי העולם, כתוב המדריך במקביל בחמש השפות: אנגלית, גרמנית, צרפתית, ספרדית ואיטלקית.
המדריך מחולק לפי מדינות, בכל מדינה מפורטות הערים השונות שבהן סניפים של אגודת הלהט"ב המקומית. לגבי כל מדינה מפורטים החוקים המקומיים הנוגעים להומוסקסואליות. בנוסף, מפורטים במדריך בתי קפה, ברים, פאבים, מועדוני ריקודים, אתרי ספא ובתי מלון ייעודיים למגזר הגייז, או כאלה הנחשבים כידידותיים לקהילה. כמו כן מפורטים במדריך אתרי קרוזינג (שיטוט בחיפוש אחר מין מזדמן), סאונות, מועדוני סקס, חנויות מין וכדומה.
תיירות גאה.
לפי מחקרים שונים, מהווה התיירות הגאה כ-10% מהתיירות הבינלאומית, עם למעלה מ-70 מיליון תיירים בשנה המגדירים את עצמם כלהט"ב.
לפי ההנחה המקובלת, מאופיין מגזר ההומוסקסואלים בהכנסה פנויה גבוהה יחסית, הקשורה גם למיעוט יחסי של ילדים ביחידות המשפחתיות, ובהיות שני בני הזוג העובדים גברים. הכנסות המגזר מושקעות בתיירות רבה יחסית ותכופה, לאתרי נופש הנחשבים ליוקרתיים, ומאופיינות בתרבות בילוי ונופש מפותחת. כתוצאה מכך נחשב "ספרטקוס" למדריך תיירות יוקרתי בשוק התיירות, המושך חברות ועסקים רבים, ולעיתים מהמובילים בשוק, לפרסם בו.
מדריך התיירות כשיקוף לשינוי חברתי.
המצב כיום, בו תיירות גאה היא בעלת משיכה מבחינה תרבותית וכלכלית, אינו משקף את המצב בשנות ה-70, בהן המגזין ראה אור לראשונה. בראשית שנות ה-70 נחשבה ההומוסקסואליות כדבר דחוי חברתית. ברוב המדינות בעולם, לדוגמה, בחלק ממדינות ארצות הברית וברבות ממדינות אירופה, ואף במדינת ישראל, לא הייתה חוקית והייתה בחוק ענישה פלילית על פעולות הומוסקסואליות.
גם במקומות הליברליים המעטים, בהן הותרה מבחינה חוקית עוד קודם, כדוגמת בריטניה (שם בוטל האיסור בחוק בסוף שנות ה-60), די היה באזכורו של אדם כהומו על מנת לפגוע קשה בהעסקתו ובקידומו בעבודה, ולהנציח דחייה חברתית כלפיו והומופוביה ממסדית נוקשה, בחברה שראתה את הדבר כסטייה. הומואים שרצו לנפוש עם חבריהם או בני זוגם כשווים בין שווים, מבלי לשקר ומבלי לצאת מהארון בזמן החופשה, היו זקוקים למקומות שהם "גיי פרנדלי". מדריך ספרטקוס. בא לתת מענה לאפליה התיירותית, ולהציע מקומות שהם "גיי פרנדלי" כלומר ידידותיים לתייר הגאה.
בעולם המערבי חל מהפך משמעותי בזכויות להט"ב, בתוך מספר עשורים. מתופעה שגונתה חברתית, שהוגדרה כפלילית, ושאובחנה כהפרעה נפשית בספר האבחנות הפסיכיאטריות האמריקאי בשנות ה-70, עבר התחום הכרה ולגיטימציה תרבותית, חוקית וממסדית, עד למצב שבו הפכו נישואים גאים לדבר אפשרי ומקובל ברבות ממדינות המערב. מדריך התיירות ספרטקוס, שבעבר סיפק מקום מיפלט על ידי רשימת אתרים "פרנדלי", עבר אף הוא שינוי, בהתאמה.
בניגוד למדריך גרין לנהג השחור שהחל כמדריך לאפרו-אמריקאים בארצות הברית הגזענית של תחילת המאה העשרים, והתייתר עם השינוי החברתי וחקיקת חוק זכויות האזרח בשנת 1964, כאן אירע תהליך הפוך. במקביל לשינוי החברתי ביחס ללהט"ב, חל שינוי במדריך ספרטקוס. הצורך במקומות מסתור ידידותיים הוחלף במקומות המאפשרים ביטוי לתרבות להט"ב , כתרבות שווה ובעלת כוח משיכה תיירותי. בתהליך שארך כשלושה עשורים, הפך למדריך תיירות יוקרתי ואקסלוסיבי, שהופעה בו נחשבת כבעלת ערך.
השינוי הנוסף שעבר על ספרטקוס הוא המהפך הדיגיטלי, שעבר על כלל מדריכי התיירות המודפסים. המהדורה המודפסת עדיין יוצאת לאור ויש לה שוק, אך במקביל הועלה המדריך לרשת האינטרנט.
איי שטלנד
איי שטלנד (באנגלית: Shetland Islands) הם ארכיפלג בצפונה של סקוטלנד, צפונית מזרחית לאורקני, וכ-280 ק"מ מאיי פארו. שטח האיים כ-1,466 קמ"ר והם מפרידים בין האוקיינוס האטלנטי שממערב לאיים והים הצפוני שממזרח לו. המרכז האדמיניסטרטיבי של האיים והגדול ביישובי האיים הוא לרוויק.
האי הגדול באיי שטלנד, המכונה "מיינלנד" - "היבשת" (באנגלית: Mainland), הוא האי השלישי בגודלו בסקוטלנד, וכן השלישי בגודלו באיי בריטניה הגדולה.