עוד בשלהי עונתו האחרונה בטורינו, עקב לוקארלי כאוהד אחר הקבוצה מעיר הולדתו, ליבורנו, בדרכה לליגת המשנה. הוא אף נכח כצופה במשחק ההעפלה של הקבוצה לסרייה ב', ופרץ לכר הדשא עם אוהדי הקבוצה בסיום המשחק כדי לחגוג את ההישג. לוקארלי החליט להצטרף לקבוצה בליגת המשנה בעונת , וכבר בעונת הבכורה שלו קבע שיא אישי של 29 שערי ליגה (שני באותה עונה רק ללוקה טוני מפלרמו שכבש שלושים שערים), שהובילו את קבוצתו לליגה הבכירה מהמקום השלישי בטבלה, לראשונה מזה 55 שנים.
בעונת זכה לוקארלי בתואר מלך השערים של הסרייה א', לאחר שכבש 24 שערי ליגה. באותה העונה שיתף פעולה בקבוצה עם אחיו, אלסנדרו, והתברג עם קבוצתו במקום התשיעי בטבלה. לוקארלי זכה להצעות מקבוצות מובילות באיטליה ומחוצה לה, כולל הצעה בסך שלושה מיליון אירו מזניט סנקט פטרבורג, אך בצעד חריג החליט לוותר עליהן ולהמשיך במדיה של ליבורנו. עונה אחר כך הוביל את טבלת כובשי הקבוצה עם 19 שערי ליגה בדרך למקום השישי ולהופעה היסטורית בגביע אופ"א, לראשונה בתולדות הקבוצה.
לוקארלי כבש באותה העונה חמישה שערים במפעל (כולל בשוויון 1-1 הביתי מול מכבי חיפה בשלב הבתים), והוביל את קבוצתו עד לשלב הנוקאאוט הראשון, שם הודחה ליבורנו על ידי אספניול.
את העונה סיים בפעם הרביעית ברציפות כמלך שערי הקבוצה. עם זאת, לקראת סיום אותה העונה, פרץ סכסוך בין לוקארלי לבין נשיא המועדון, אלדו ספינלי, סביב פיטוריו של מאמן הקבוצה דניאלה אריגוני. לוקארלי הצהיר כי יעזוב בתום העונה, אך בהיעדרן של הצעות קוסמות הודיע על הישארותו לעונה חמישית במדי ליבורנו. ההחלטה השתנתה לאחר חודש בלבד, ב-13 ביולי 2007, אז חתם לוקארלי במדיה של שחטאר דונצק. הקבוצה האוקראינית בהדרכתו של מירצ'ה לוצ'סקו, רכשה את לוקארלי בן ה-32 תמורת כשמונה מיליון אירו, והעניקה לחלוץ חוזה בסך כשלושה מיליון אירו לעונה. בכך היה לוקארלי לאיטלקי הראשון שמשחק בליגה האוקראינית. שחטאר זכתה באותה העונה בדאבל המקומי, אך לוקארלי היה שותף לחצי עונה בלבד, בה כבש ארבעה שערי ליגה ב-12 הופעות.
השיבה לאיטליה ושלהי הקריירה.
בינואר 2008, לאחר חצי עונה בשחטאר, שב לוקארלי לאיטליה וחתם במדי פארמה. עד לסיום העונה תרם לוקארלי ארבעה שערי ליגה ב-16 הופעות, אך לא הצליח לסייע לפארמה לשרוד בליגה הבכירה.
לוקארלי החליט להישאר בקבוצה עונה נוספת, בה הצטרף אליו אחיו אלסנדרו שחתם בקבוצה. לוקארלי קיבל את סרט הקפטן, תפקיד אותו במשך חצי העונה הראשונה. עם זאת, ב-5 בפברואר 2009, במהלך אימון לקראת משחק חוץ מול אנקונה, נטש לוקארלי את האימון ללא אישור. בעקבות הוא הושעה מהסגל למשחק, ועד לסיום העונה לא שב לשחק בצורה סדירה. את העונה סיים עם 12 שערי ליגה ב-29 הופעות בלבד (מתוך 42), וקבוצתו שסיימה שנייה בטבלה שבה לליגה הבכירה.
לקראת עונת , עבר לוקארלי בהשאלה ללקדנציה שנייה במדי ליבורנו. לוקארלי הוביל את טבלת כובשי הקבוצה עם עשרה שערי ליגה ב-28 הופעות, אך קבוצתו נשרה מהמקום האחרון בטבלה לליגת המשנה. עונה אחר כך עבר בהשאלה פעם נוספת, הפעם לנאפולי. כבר בשלבי הפתיחה של עונת , במהלך משחק בליגה האירופית מול אוטרכט, נפצע באופן חמור בברכו השמאלית ונאלץ להיעדר ארבעה חודשים מהמגרשים. את שער הליגה היחיד שלו במדי נאפולי כבש לוקארלי במחזור הסיום של העונה מול יובנטוס.
לוקארלי המשיך לעונת השאלה נוספת, אך במהלכה זכה להזדמנויות ספורות בלבד. הוא ערך שלוש הופעות ליגה בהן לא השכיל לכבוש, ובסיום העונה זכה עם נאפולי בקופה איטליה, תוארו הראשון באיטליה, וזאת על אף שלא שותף בניצחון 0–2 על יובנטוס במשחק הגמר.
בתום העונה פרש לוקארלי ממשחק פעיל בגיל 36.
נבחרת איטליה.
לוקארלי החל את דרכו בנבחרת איטליה עם תום עונת , אז היה למלך שערי הסרייה א', כשהיה בן 29. הוא זומן על ידי המאמן מרצ'לו ליפי לסגל הנבחרת לקראת טורניר ידידות שנערך בארצות הברית ובקנדה. את שער הבכורה שלו בנבחרת כבש כבר בהופעת הבכורה שלו, ב-8 ביוני 2005, כשאיטליה ו נפרדו בשוויון 1-1. שלושה ימים אחר כך שיחק מול באותו הטורניר, אך מאז נגרע מסגל האיטלקים ולא נכלל בו עד לסיומו של טורניר מונדיאל 2006.
לוקארלי שב לנבחרת תחת המאמן רוברטו דונאדוני, שהדריך אותו בליבורנו מספר שנים קודם לכן. הוא שותף בהפסד 0–2 ל במשחק ידידות שנערך באצטדיון בליבורנו, עיר הולדתו. כשנה לאחר מכן שותף בשני משחקים במסגרת מוקדמות יורו 2008, ואת הופעתו השישית והאחרונה ערך בניצחון 0–2 על במשחק ידידות ב-17 באוקטובר 2007, בו כבש את שני שעריה של נבחרתו.
בסך הכל ערך לוקארלי שש הופעות בינלאומיות בלבד, בהן כבש שלושה שערים.
קריירת אימון.
לוקארלי החל את קריירת האימון באחת מקבוצות הנוער של פארמה (גילאים 15–17) בעונת . בתום העונה, קיבל את הצעתה של פרוג'ה להתמנות לתפקיד מאמן הקבוצה בליגה השלישית. עם זאת, חילוקי דעות בין לוקארלי להנהלת הקבוצה הביאו לפיטורי המאמן עוד בטרם פתיחתה של העונה, ובתקופה זו הספיק להדריך את הקבוצה במשחק רשמי אחת בלבד, בו הפסידה והודחה מהגביע האיטלקי.
באוקטובר 2013, לאחר תשעה מחזורים בליגה השלישית, התמנה לתפקיד מאמן אספריה ויארג'ו, אותה הוביל למקום ה-13 בטבלה. בתום העונה עבר לאמן את פיסטוייסה, גם היא מהליגה השלישית, אך פוטר לאחר פחות מעונה אחת, בפברואר 2015, בעקבות רצף תוצאות שליליות.
לקראת עונת נותר בליגה השלישית והחל לאמן את טוטוצ'ויו, אך שוב כשל לסיים את העונה בקבוצה וסיים את תפקידו באפריל 2016. באוקטובר 2016, לאחר חצי שנה מחוץ למגרשים, חזר כמאמנה של מסינה בליגה השלישית, והוביל אותה למקום ה-14. הוא לא חידש את חוזהו ולקראת עונת נותר בליגה השלישית ועבר לאמן את קטניה. אימן את ליבורנו במהלך 2018. באוקטובר 2019 חזר לאמן את קטניה
כריסטיאנו לוקרלי
רוד לוברס
רודולף פרנסיסקוס מארי "רוד" לוברס (בהולנדית: Rudolphus Franciscus Marie "Ruud" Lubbers ; 7 במאי 1939 - 14 בפברואר 2018) היה פוליטיקאי ודיפלומט הולנדי אשר כיהן כראש ממשלת הולנד בשנים 1982–1994.
ביוגרפיה.
לוברס נולד ב-7 במאי 1939 ברוטרדם שבדרום הולנד. הוא למד כלכלה באוניברסיטה המקומית והיה תלמידו של חתן פרס נובל לכלכלה יאן טינברגן. הוא תכנן קריירה אקדמית, אך נאלץ להתחיל לעבוד על מנת לסייע למשפחתו.
בשנים 1963–1973 עבד לוברס כאיש עסקים. ב-1973 התבקש לכהן כשר הכלכלה בממשלתו החדשה של יופ דן אויל. ב-1977 נבחר לראשונה לבית הנבחרים. הוא כיהן בבית הנבחרים עד 1982. הוא כיהן כחבר פרלמנט עוד פעמיים לכהונות קצרות; בשנת 1986 ובשנת 1989. בתקופה זו גם הוביל לוברס את המפלגה הנוצרית-דמוקרטית בפרלמנט.
בשנת 1982 הכריז ראש הממשלה המכהן, דריס ואן אכט, על פרישה מהתפקיד, ולוברס נבחר להחליפו ב-25 באוקטובר באותה שנה. כשנכנס לכהונתו היה לוברס ראש הממשלה הצעיר ביותר בתולדות הולנד - בן 43. ממשלתו הראשונה הוקמה בשיתוף מפלגת העם למען חופש ודמוקרטיה. לוברס נבחר שוב לתפקידו בבחירות שהתקיימו ב-1986, והוא המשיך את שותפותו עם מפלגת העם. ב-1989 הקים ממשלה יחד עם מפלגת העבודה. בשנת 1994 התפטר מתפקידו ועזב את הפוליטיקה. ממשלתו של לוברס השקיעה רבות בשיקום הכלכלה ההולנדית מהמיתון הכלכלי תוך עידוד קיימות, הקטנת ההוצאות הציבוריות, הפרטות ענק וצמצום הגירעון התקציבי. הוא נחשב על ידי רבים לממשיכה האידאולוגי של ראש ממשלת בריטניה מרגרט תאצ'ר. סיסמת הבחירות שלו הייתה "יותר שוק, פחות ממשלה"
לאחר עזיבתו, עבד לוברס כפרופסור אורח באוניברסיטת הרווארד. הוא היה גם מועמד לראשות נאט"ו, אך לא נכנס לתפקיד בעקבות וטו של ארצות הברית. לוברס היה גם פעיל מאוד בתחום איכות הסביבה והשתתף בפסגת כדור הארץ. בשנת 2001 מונה על ידי מזכ"ל האו"ם קופי אנאן לעמוד בראש נציבות האו"ם לפליטים. הוא החזיק בתפקיד זה עד שנת 2005. בשנת 2004 התלוננה נגדו אחת העובדות בנציבות בטענה שהטריד אותה מינית. לוברס הכחיש כל קשר לכך. כתוצאה מפרשה זו (אשר גרמה לחקירה פנימית של האו"ם) הוא התפטר מתפקידו. לאחר מכן פרש מפעילות ציבורית באופן סופי.
לאחר פרישתו, עבד לוברס כמשקיף בארגונים רבים, בהם הקרן העולמית לשימור חיות הבר. בשנת 1993 קיבל אות כבוד מאוניברסיטת ג'ורג'טאון.
נפטר ברוטרדם ב-14 בפברואר 2018.
אליפות אירופה בכדורסל 1973
אליפות אירופה בכדורסל 1973 הידועה גם בשם יורובאסקט 1973 היא האליפות ה-18 שנערכה על ידי פיב"א אירופה.
הטורניר נערך בברצלונה (בית א' ומשחקי הגמר) ובדאלונה (בית ב') ספרד.
באליפות זו הסתיים רצף של שמונה זכיות באליפות של נבחרת ברית המועצות. בפעם הראשונה בתולדותיה יוגוסלביה זכתה באליפות.
שיטת המשחקים.
8 קבוצות העפילו ישירות למשחקי האליפות. יתר הקבוצות (ישראל, צרפת, יוון וטורקיה העפילו משלב המוקדם.
12 הנבחרות הוגרלו לשני בתים בני 6 נבחרות כל אחד. שתי הראשונות מכל בית העפילו לחצי הגמר.
נבחרת ישראל באליפות.
סגל הנבחרת.
מאמן - אברהם חמו
שלום לבן דודי
היכל יהדות ווהלין
היכל יהדות ווֹהלין (מכונה גם בית ווהלין) הוא מרכז הנצחה לזכר קהילת יהדות ווהלין, שנספתה בשואה, אשר נמצא בגבעתיים, מול אזור המסחר והתעשייה כורזין.
ההיכל.
ההיכל הוקם על ידי האיגוד העולמי של יוצאי ווהלין, על מגרש שהקצתה לשם כך עיריית גבעתיים, ותוכנן על ידי האדריכל ישראל לוטן, בסגנון הברוטליזם. בנייתו החלה ב-1965 ונסתיימה ב-1969.