נטיקה (הלחם של "נט" (=רשת) והמילה הצרפתית "Etiquette"; גם: נימוסי אינטרנט; בצרפתית: Nétiquette) היא אתיקה ברשת האינטרנט היוצרת כללי נימוס ונורמות התנהגותיות שהפכו חלק אינטגרלי מתרבות האינטרנט, ומשמשים לצורך תקשורת נכונה וחיובית באינטרנט. נטיקה היא התשובה לשאלה מהן אמות המידה להתנהגות במרחב האינטרנטי.
אמנם אין כללי נימוס אחידים, מוכתבים או כאלה הנאכפים באינטרנט באופן כללי, אולם מי שגולש באינטרנט מחויב לכללי נימוס מקובלים אוניברסליים, המשמשים לו לגלישה בטוחה באינטרנט ולתקשורת נכונה עם משתמשים אחרים. ישנם אתרי אינטרנט המכתיבים כללי נימוס להתנהגות בתוך האתר עצמו, ומשתמשים עלולים להיחסם מגלישה לאתר על הפרת כללים אלה. סמלי ההבעה, הנפוצים בשפת האינטרנט ומורכבים מצירופי תווים, נחשבים ככללי נימוס ייחודיים לאינטרנט, ומשמשים להבעת רגשות.
אתיקה ברשת באינטרנט אף מגדירה מהם טוב ורע ברשת האינטרנט, עשיית טוב באמצעות רשת האינטרנט, והימנעות מרע באמצעות רשת האינטרנט.
איגוד האינטרנט הישראלי הקים מרכז ידע ותמיכה להתנהלות חברתית ברשת בשם נטיקה (Netica.org.il).
הצורך באתיקה ייחודית.
ישנן מספר תהיות ושאלות שהתעוררו כתוצאה מהתקשורת האינטרנטית:
רוזאן סטון הגדירה את המרחב הקיברנטי כ"מרחב חברתי שבו אנשים נפגשים פנים מול פנים, אך עם הגדרות חדשות של 'פנים' ושל 'מפגשים' ".
הנחיצות המודגשת של נימוס באינטרנט, באה כצורך של הייחודיות שבתקשורת וירטואלית, בכך שהיא מאפשרת אנונימיות. בבסיס צורך זה קיימת התובנה שבניגוד לצורות תקשורת אחרות שאינן וירטואליות, התקשורת האינטרנטית מתבצעת באנונימיות ודרך אמצעי (המחשב); מה שמשרה על הגולש תחושת 'לבד' הגורמת לעיתים להתדרדרות בנורמות ההתנהגות, ולתחושה שנמצאים במסגרת ללא גבולות, שהכל אפשרי ומותר בה. בשביל הגולשים האינטרנט הוא מצד אחד מקום בו לא מתקיים אף אחד מן החוקים של העולם האמיתי, תחושה של פריצת הגבולות, שהכול אפשרי, ושניתן לעבור על חוקים מבלי להיענש. מצד שני רוב משתמשי האינטרנט רואים בעולם הווירטואלי דמוקרטיה, ומצפים שהסכמים, חוקים ואמנות הקיימים בדמוקרטיה הפוליטית יחולו גם על המרחב החדש, תהיה הדרכה לגולשים כיצד ראוי להתנהג, ובכך יימנע שימוש לרעה באינטרנט. הגולש באינטרנט 'שוכח' שגם בתקשורת האינטרנטית הוא מתקשר עם אנשים, דבר המצריך אותם כללי נימוס שיש בתקשורת הבלתי אמצעית ושאיננה אנונימית. בנוסף, תקפים לגבי התכתובת באינטרנט כל כללי ההתכתבות המקובלים, כשמבחינים בשוני שבין תקשורת של דיבור ושל שמיעה לבין תקשורת בכתיבה, המצריכה כללי נימוס הייחודיים לה. התכתובת האלקטרונית גם גלויה, בדרך כלל, לכלל הגולשים באינטרנט, מלבד הנמען, ולכן דורשת רגישות וזהירות יתר בכל הנוגע לנימוס. גם חוסר היכולת לבטל ולהחזיר את מה שנכתב מוסיף פן מיוחד לתקשורת האלקטרונית. תכתובת באינטרנט שימשה כבר במקרים רבים כראייה מפלילה הקבילה בבית משפט, דוגמת ההתכתבות הדואר אלקטרונית של ביל גייטס ששימשה נגדו במשפט המונופול.
אלייזה מקקרדל ג'ונסון
ארז הלבנון
ארז הלבנון (שם מדעי: Cedrus libani) הוא מין עץ ארז במשפחת האורניים. ארז הלבנון הוא עץ הררי הגדל בעיקר בקרקע סלעית בגובה של 400 מטרים ומעלה. עץ מחטני גדול שאינו גדל בר בארץ ישראל. גדל בלבנון בה הוא משמש סמל המדינה. מגיע לגובה של 40 מטר ומאריך ימים. עליו מחטניים, קצרים, נוקשים וערוכים בקבוצות.
ארז הלבנון נחשב לעץ בניה חזק ומעולה. עץ ארז מופיע על דגל לבנון, ובתנ"ך הוא משמש כסמל לעץ חזק, הניגוד המוחלט לעלוב שבצמחים, אזוב הקיר: "וַיִּתֵּן אֱלֹהִים חָכְמָה לִשְׁלֹמֹה וּתְבוּנָה... וַיְדַבֵּר, עַל-הָעֵצִים, מִן-הָאֶרֶז אֲשֶׁר בַּלְּבָנוֹן, וְעַד הָאֵזוֹב אֲשֶׁר יֹצֵא בַּקִּיר" (); "קוֹל ה', שֹׁבֵר אֲרָזִים; וַיְשַׁבֵּר ה', אֶת-אַרְזֵי הַלְּבָנוֹן" (). ארזי הלבנון אף שמשו את שלמה לבניין בית המקדש הראשון: "הִנֵּה אֲנִי בוֹנֶה-בַּיִת לְשֵׁם ה' אֱלֹהָי... שְׁלַח-לִי עֲצֵי אֲרָזִים בְּרוֹשִׁים וְאַלְגּוּמִּים, מֵהַלְּבָנוֹן" ().
ארז הלבנון בהיסטוריה.
משחר ההיסטוריה נודע ערך רב לארזי הלבנון. עמי קדם השתמשו בהם לבנייה ממלכתית מפוארת, לבנייה באתרים מקודשים ולהכנת ארונות קבורה יקרים לקבורת מלכים ואישים רמי מעלה נוספים. הארז נזכר רבות בכתבי עמים שונים.
בספר מלכים א' פרק ה' מסופר כי שלמה המלך ביקש מחירם מלך צור עצי ארזים לבניית בית המקדש הראשון ואכן חירם נענה לבקשתו בשמחה ושלח לו עצי ארזים וברושים. בתמורה נתן שלמה לחירם עשרים אלף כור חיטים, ועשרים אלף כור שמן כתית.
המצרים הקדמונים ייבאו עצי ארז הלבנון לארצם לשם בנייה. בתעודת פרעה סנפרו מופיע אישור לבואן של ארבע ספינות עמוסות בעצי ארז למצרים שנשלחו על ידי הפניקים, והשימוש בהם היה בין השאר להתקנת דלתות לארמון.
בדיקת העץ של "ספינת השמש", ספינה קדומה שנתגלתה בגיזה שבמצרים, שנערכה במוזיאון הבריטי, הראתה שרוב קורות הספינה היו של ארז הלבנון. ספינה זו הייתה שייכת לפרעה חופו (שלט במצרים בשנים 2606-2583 לפנה"ס).
ארון הקבורה של הפרעונית מריט אמון (שלטה במצרים בשנים 1450-1425 לפנה"ס), שנתגלתה בדיר אל בחרי, והנמצא במוזיאון הארכאולוגי בקהיר, נעשה גם הוא מארז הלבנון.
במקדש מתקופת הברונזה המאוחרת שבתל לכיש, יש שרידי עץ (של ארז הלבנון) רבים של קורות, ששימשו לקירוי וכעמודי תמך לתקרה. גם בכניסה לאולם הראשי נמצאו קורות עץ רבות (ארז הלבנון). שרידי עץ רבים מאוד של ארז הלבנון נמצאו בארמון מתקופת הברונזה התיכונה. שימוש בארזים נתגלה גם במקדש הפלשתי בתל קסילה מהמאה ה-10 לפנה"ס.
שימוש ניכר בקורות עצים מארז הלבנון לבנייה נעשה גם בתל משוש שבנגב, הנמצא מזרחית לבאר שבע. מהתקופה הישראלית, נמצאו שרידי עץ מפוחמים של ארז הלבנון. ייתכן שארז הלבנון שימש גם בתעשיית כלים או חפצים מיוחדים.
בתקופה ההרודיאנית נוצלו עצי ארז לבנון לצורכי בנייה ממלכתיים בהרודיון, במבצר קיפרוס ובממשית. גם בעת החדשה, במאה ה-17 נכרתו עצים רבים של ארז הלבנון לצורכי בנייה ושובצו בגגות הבתים של צפת העתיקה.
ארז הלבנון הוא הסמל הלאומי של לבנון, והוא מופיע בדגלה.
ארז הלבנון הוא שריד מתקופה קדומה בה שרר באזור הים התיכון אקלים קריר יותר (תקופת השלישון).
ארז הלבנון הוא עץ המרכיב חלק חשוב מן היערות של דרום טורקיה, סוריה המערבית ולבנון.
פאט ניקסון
עקיצה ב-60 שניות
עקיצה ב-60 שניות (אנגלית: Gone in 60 Seconds) הוא סרט פעולה אמריקני בכיכובו של ניקולס קייג', ג'ובני ריביסי ואנג'לינה ג'ולי אשר מבוסס על להיט קולנועי משנות השבעים. הסרט החדש בבימויו של דומיניק סנה, יצא לאקרנים בשנת 2000.
עלילה.
עלילת הסרט עוקב אחר רנדל ריינס (קייג'), גנב מכוניות המכונה "ממפיס". ריינס עשה לעצמו שם כגנב המהולל ביותר בלוס אנג'לס, עד אשר החליט לפרוש מחיי הפשע ולעזוב את העיר, בהותירו אחריו את אמו ואחיו הצעיר קיפ (ריביסי). מספר שנים לאחר מכן נקרא ריינס לחזור ללוס אנג'לס לאחר שאחיו, אשר החליט ללכת בצעדיו, שהתחייב לגנוב 50 מכוניות יוקרתיות עבור קליטרי, בכיר בארגון פשע. קיפ מנסה להשיג המטרה, אך נכשל בעקבות התערבות המשטרה אשר מחרימה את המכוניות שגנב בטרם הספיק להביאן לקליטרי. קליטרי מטיל איפא את המטלה על ריינס, ומקציב לו שלושה ימים לעמוד בתאריך היעד של אחיו ולא - יהרוג את קיפ.
ריינס ממהר לגבש צוות משותפיו לשעבר לפשיעה, אליהם הוא מצרף את צוותו הבלתי מנוסה. כדי להימנע מכישלון בידי המשטרה מחליטים אנשי הצוות לגנוב את כל המכוניות בלילה אחד, כדי להקשות על המשטרה להגיב בזמן. בלשי המשטרה מסתמכים על מידע מודיעיני לפיו ריינס מתכנן לגנוב מכוניות מרצדס לצורך ה"ג'וב", לאחר שגילו כי השיג מפתחות מיוחדים המאפשרים את פתיחתן. ריינס מזהה את המעקב ובמקום זאת גונב את המכוניות ממגרש העיקול של המשטרה - אותן מכוניות אשר נגנבו על ידי קיפ וצוותו והוחרמו על ידי המשטרה.
הבלשים המתוסכלים פושטים על זירות בהן שהה הצוות ומוצאים לבסוף את רשימת המכוניות שעליהם לגנוב. הם מתרכזים במכוניות הנדירות ביותר ולבסוף מתמקדים בפורד מוסטנג שלבי GT-500, אשר לפי רשומות המשטרה ישנו דגם אחד בלבד באזור השוד. המשטרה מאתרת את מכונית המוסטנג כאשר ריינס מנסה לפרוץ אליה. בין ריינס למשטרה מתפתח מרדף מכוניות מהיר עד אשר ריינס מצליח לחמוק מהם, אך במחיר איחור של 12 דקות לזמן שהקציב קליטרי, ובנזק למוסטנג.
קליטרי מורה להרוג את ריינס כעונש על האיחור והנזק שספגה המוסטנג, אך הוא ניצל בזכות קיפ ואנשי הצוות שהרכיב. ריינס רודף אחרי קליטרי ולבסוף מפילו מגובה רב למותו. בלשי המשטרה מחליטים להניח לריינס לאחר זה הציל אחד הבלשים מקליטרי. הסרט מסתיים בחגיגת הצוות על עמידתם במשימה וקיפ מעניק לריינס את מכונית המוסטנג כמתנה.
מכוניות.
אלמנט מרכזי בסרט הוא, באופן מובן, המכוניות השונות. בין המכוניות שגיבורי הצוות גונבים מספר רב של מכוניות יוקרה וספורט, חלקן נדירות.
ולטר פרויס
ולטר פּרוֹיס (Walter Preuss; 20 בינואר 1895 – 1984) היה פעיל ציוני וכלכלן ישראלי, מומחה לקואופרציה, חבר הוועד הפועל של ההסתדרות, מייסד ומנהל המחלקה הסטטיסטית שליד הוועד הפועל.
קורות חיים.
פרויס נולד בשנת 1895 בברלין בירת גרמניה. הוא סיים את לימודיו התיכוניים בשנת 1913 והחל לעסוק בפעילות ציונית במסגרת הסתדרות הסטודנטים הציונית בגרמניה.
לפני פרוץ מלחמת העולם הראשונה, ביקר בארץ ישראל כתייר. במלחמה שירת בצבא הגרמני. הוא היה קרוב לחיים ארלוזורוב, ויחד איתו הוא היה לאחד ממייסדי מפלגת הפועל הצעיר בגרמניה, שם תפס מקום מרכזי.