בעקבות מותם של גאיוס ולוקיוס אוגוסטוס אימץ בשנת 4 את טיבריוס לבן והוא ירש את אוגוסטוס עם מותו בשנת 14.
טיבריוס.
טיבריוס השתייך ליוליים כתוצאה מאימוצו על ידי אוגוסטוס ולקלאודיים על פי מוצאו מלידה.
בפקודת אוגוסטוס הוא אולץ לאמץ כבן את אחיינו גרמניקוס, ולכן העדיף אותו כיורש על פני דרוסוס שהיה בנו הטבעי. אולם גרמניקוס נפטר בסוריה בשנת 19, וטיבריוס אף נחשד בהרעלתו מכיוון שלא אהב את הפופולריות הרבה שלה זכה גרמניקוס בקרב העם והצבא אולם ככל הנראה חשדות אלו היו חסרי בסיס.
עם מותו של גרמניקוס הפך דרוסוס ליורשו של טיבריוס אולם הוא נפטר בשנת 23.
טיבריוס העביר את מרבית ניהולה היום-יומי של האימפריה לידיו של סיאנוס מפקד המשמר הפרטוריאני בשעה שהוא פרש לאי קאפרי, בשנת 30 הוא השיא אותו לנכדתו וסיאנוס אף נחשב ליורשו עד שטיבריוס ציווה להוציא אותו להורג בשנת 31.
כיורשיו החדשים בחר את קליגולה, בנו של גרמניקוס ואת נכדו גמלוס ואלה ירשו אותו עם מותו בשנת 37.
קליגולה.
קליגולה היה הקיסר הראשון מהשושלת שהשתייך לשני בתי האב, הוא היה נינם של אוגוסטוס וליוויה. עם עלותו לשלטון הוא הצליח להדיח את גמילוס ולשלוט שלטון יחיד באימפריה.
עד מהרה שלטונו של קליגולה התדרדר לשלטון עריצות מטורף עד שבסופו של דבר הוא נרצח על ידי שומרי ראשו מהמשמר הפרטוריאני. אחרי רציחתו דודו קלאודיוס נבחר לקיסר על ידי הצבא.
קלאודיוס.
קלאודיוס השתייך לקלאודיים והיה נכדם של ליוויה ובעלה הראשון טיבריוס נירון (למרות שבמהלך שלטונו החיה את השמועה שסבו האמיתי היה אוגוסטוס).
תחילה יורשו המיועד היה בנו בריטניקוס, אולם עם נישואיו לאגריפינה הצעירה הוא אימץ את בנה נירון ומינה אותו ליורשו, נירון עלה לכס הקיסר לאחר שקלאודיוס הורעל בשנת 54.
נירון.
אמו של נירון הייתה נינתו של אוגוסטוס והשתייך ליוליים.
תחילה נירון היה שליט בובה הנתון להשפעתם של יועציו ואימו, אולם עם הזמן הצליח להשתחרר מהשפעתם והפך לקיסר נהנתן שהתעניין יותר בתענוגות החיים מאשר בניהולה המוצלח של האימפריה. הוא עסק בחיסול מתחרים אפשריים מתוך השושלת.
התנהגותו של נירון הביאה בסופו של דבר לפריצת מרד כנגדו וכשהוא הבין כי לא יוכל לדכא אותו התאבד בשנת 68. עם מותו בא הקץ על השושלת היוליו-קלאודית.
ההרפתקאות של בילי ומנדי
ההרפתקאות של בילי ומנדי (באנגלית: The Grim Adventures of Billy &amp; Mandy) היא סדרת הנפשה אמריקאית קומית, שנוצרה על ידי מקסוול אטומס ושודרה בערוץ Cartoon Network. הסדרה מספרת על שני ילדים שניצחו את הגרים ריפר (מלאך המוות) בהתערבות על גורלו של אוגר זקן, וכך הוא הפך לחברם הנצחי.
הסדרה היא הזוכה בתחרות ה"בחירה הגדולה" של קרטון נטוורק של שנת 2000 בה בחרו צופי הערוץ לפי סרטונים קצרים ששודרו להם איזו סדרה מצוירת הם ירצו שתיווצר ותשודר בערוץ. תחילה, פרקי התוכנית שודרו יחד עם עוד תוכנית של מקסוול אטומס בשם Evil Con Carne, בסדרה שנקראה Grim &amp; Evil, אך לאחר זמן מה פוצלו שתי התוכניות לסדרות נפרדות משלהם. "ההרפתקאות של בילי ומנדי" זכתה ליותר הצלחה מאשר "איוול קון קרנה" שבוטלה לאחר 15 פרקים.
תקציר העלילה.
הסדרה מתחילה כאשר זוג הילדים בילי ומנדי המתגוררים בעיירת אנדסוויל חוגגים יום הולדת לאוגר הזקן של בילי, מר סנוּגלס. לפתע מגיע מלאך המוות (ה"גרים ריפר") ומבקש לקחת את האוגר לעולם הבא. הילדים לא מפחדים מגרים ומנדי מתעקשת שהאוגר ישאר אצלם. גרים מציע להם התערבות: אם יפסידו הוא ייקח את האוגר ואם ינצחו הוא ישאיר את האוגר בחיים. גרים שכל כך בטוח בניצחונו מוסיף להתערבות שאם ינצחו אותו יהיה גרים חברם הטוב לנצח.
וכך מוביל אותם גרים ללימבו שם הוא יתחרה בהם בתחרות ריקוד לימבו. בשני השלבים הראשונים מצליחים בילי ומנדי לעבור אך בשלב השלישי מניח גרים את מקל הלימבו כמעט צמוד לרצפה במצב ששוב אדם רגיל לא יכול לעבור, אך גרים שכולו עצמות כופף את עצמו למצב זה והחל לזחול אל ניצחונו אך לפני שסיים שאל את מנדי אם יש לה מילים אחרונות, ומנדי עונה בתשובה: "רק שתיים: קיס קיס." מיד התחיל האוגר להתחרפן ולהתפרע מה שהפריע לגרים לאבד את שיווי המשקל וליפול על מקל הלימבו וכך הפסיד בהתערבות. כך מתחילים חייו החדשים של גרים כחברם הטוב ביותר של בילי ומנדי.
גרים עובר ממעמד מכובד בעולם התחתון למעמד משפיל של אחד שמקבל פקודות מילדים וגם נהיה העבד של מנדי. גרים מנסה להשתלב בחברת בני האדם אך ללא הצלחה, והדבר היחיד שנשאר לו לעשות זה לשבת על הספה בבית של בילי ולצפות בטלוויזיה. גרים גם פתח לבילי ומנדי פתח לעולמות אחרים וכישופים מסובכים הגורמים להרבה צרות, סיבוכים והרפתקאות.
שמשית
שִׁמְשִׁית הוא יישוב קהילתי בגליל התחתון, בתחום השיפוט של המועצה האזורית עמק יזרעאל. היישוב נמצא בסמוך לנחל ציפורי וכשלושה קילומטרים דרומית-מזרחית למחלף המוביל.
שם היישוב נגזר מהאתר הארכאולוגי "חורבת שמשית" הסמוך לו.
רחובות היישוב תוכננו כך שבמבט-על ייצרו צורה של יונה.
היסטוריה.
היישוב קרוי על שם אתר ארכאולוגי בשם חורבת שמשית שנמצא ביער הסמוך ליישוב. האתר הארכאולוגי מופיע כבר במפות מתקופת המנדט הבריטי על ארץ ישראל בשם Kh. Shumshiya. קיימות מספר השערות בנוגע למקור שמו של האתר.
בשנת 2001 נערכה באתר חפירת הצלה בה נתגלו ממצאים שזמנם החל בתקופת הברזל בארץ ישראל וכלה בתקופה הממלוכית בארץ ישראל. בין הממצאים שנחשפו היו קנקנים מהתקופה הפרסית בארץ ישראל, סירי בישול וקדרות מהתקופה הרומית בארץ ישראל ומהתקופה הביזנטית בארץ ישראל, מטבע ברונזה שהוטבע בקיזיקוס שבאסיה הקטנה וכלי חרס מן התקופה הממלוכית.
הקמת היישוב המודרני, הייתה חלק מתוכנית "קדמת הגליל" שמטרתה הייתה ליצור רצף יישובים קהילתיים יהודיים שיהוו יחידת שכנות המתפקדת ופועלת במסגרת אחת.
החברה להגנת הטבע התנגדה להקמת היישוב בטענה כי הדבר יפגע בערכי טבע מקומיים. המשרד להגנת הסביבה ביצע בדיקה שמצאה כי היישוב המתוכנן לא צפוי לפגוע בשמורות הטבע או בסביבה ומשתלב עם התוכניות הקיימות, לרבות תמ"א 22. הנושא הגיע לדיון במועצה הארצית לתכנון ולבניה, שאישרה את הקמת היישוב.
בתחילה היישוב תוכנן כהרחבה של היישוב הסמוך מדרום גבעת אלה. ביוני 1996 פורסם ברשומות כי הופקדה תוכנית מתאר מחוזית הכוללת תכנון ל"גבעת שמשית (גבעת אלה ב')". ביוני 1997 נערך במעמד שרים טקס הנחת אבן הפינה ליישוב, ששמו צפוי היה להיקרא "גבעת שמשית". כיום אבן הפינה נמצאת בראש "פארק היונה" שבמרכז היישוב.
לצורך הרחבת גבעת אלה הקצה מינהל מקרקעי ישראל לסוכנות היהודית בלא מכרז, קרקע בשטח 700 דונם.
לאחר שההרחבה לא יצאה אל הפועל, פנה האדריכל צבי (ציבי) שפרינגר לסוכנות במטרה להקים יישוב חדש על השטח. הסוכנות נתנה לשפרינגר את הסכמתה בשני תנאים: לא תינתן כל עזרה כספית מצידה להקמת היישוב, ותוקם אגודה שיתופית שתעסוק בהקמת היישוב, כאשר אותה אגודה תקבל את חבריה לפי הכללים הנהוגים בסוכנות, כגון ועדת קבלה. שפרינגר הקים אגודה שיתופית וערך עמה הסכמים, לפיהם הוא יבצע את התכנון הכולל, התכנון האדריכלי, שירותי ניהול, תיאום ופיקוח בכל פעולות הבנייה, ויקבל עמלת ייזום של 2% מכל ההכנסות. כ-550 משפחות רכשו קרקעות ביישוב. תהליך האכלוס של היישוב החל בספטמבר 2000, כשחלק מהבתים ביישוב נמצאים עדיין בתהליך בנייה. ביישוב פעלה ועדת קבלה שדחתה בקשות של אזרחים ערבים לקנות בתים במקום.
זמן קצר לאחר הקמת היישוב התושבים והיזם שפרינגר נקלעו לסכסוך משפטי. בקיץ 2001 הגיש שפרינגר בקשה לרשם האגודות השיתופיות למנות ועד ממונה חדש ליישוב, על אף העובדה, כי עם אכלוס היישוב הוקם ועד נבחר שהחליף את הוועד הממונה הראשון, שעסק בהקמת היישוב. מהלך זה התבצע מספר ימים אחרי שהוגשה תביעה בסך 15 מיליון שקל נגד שפרינגר, על ידי חברי הוועד הממונה הראשון, בראשות עורכת דין אביגיל בהט, ששימשה כיועצת משפטית של האגודה והסוכנות היהודית, שלקחה חלק בהקמת היישוב. בנוסף תבע שפרינגר 7 מיליון שקל מהאגודה. ועד היישוב העלה טענות כלפי פעילותו של שפרינגר במסגרת הקמת היישוב, בעיקר על כך שהתושבים הראשונים לא ידעו על ההסכמים על פיהם יקבל עמלת ייזום של 2%, ועל כך שמחירי הבתים ביישוב היו גבוהים מהמחירים שהובטחו מלכתחילה. כמה חודשים אחר כך הגיש אחד הרוכשים, תביעה בסך 26 מיליון שקל נגד האגודה השיתופית, בטענה שגבתה דמי הצטרפות פסולים ממאות המשתכנים על קרקע השייכת למינהל מקרקעי ישראל. עיכוב נוסף בפיתוח היישוב נגרם לאחר שקבלן התשתיות של היישוב, חברת הבנייה דן רולידר, נקלעה לקשיים כספיים.
המאבקים המשפטיים נמשכו עוד מספר שנים, כשחלק מהתביעות נדחו, וחלק הסתיימו בפשרה. הקמת היישוב הסתיימה בשנת 2006.
אופי היישוב.
סמל היישוב מבטא את שמו את של היישוב ואת העובדה שממבט על צורתו כצורת ציפור, שכן הוא משלב צלליות ציפור, בתים ועצים, על רקע השמש.
מרבית רחובות היישוב שמשית קרויים על שם אבנים טובות או על שם מקורות מים.
ביישוב בית ספר יסודי בשם "רעים" וכן גני ילדים, צהרונים, חוגים ופעילות של תנועת נוער. בוגרי בית הספר היסודי ממשיכים לרוב ללמוד בבית הספר השש-שנתי העמק המערבי אשר בקיבוץ יפעת.
שמשית בולטת בתחומי הספורט והפנאי. ביישוב פועלת קבוצת רכיבה ורבים מתושבי היישוב משתתפים דרך קבע במרוצים ובאירועי ריצה. מרכז הספורט ביישוב כולל אולם מקורה, מגרשי כדורסל, מגרש טניס, חדר כושר, חדרי חוגים, סטודיו למחול, בריכת שחייה מקורה ומגרש כדורעף חופים.