אייל מתבקש על ידי השב"כ לבצע משימת ריגול באגף האסירים הפלסטינים בכלא תבור, בו כלוא גיסו, עמיאל, בעוון פעילויות תג מחיר. אנשיו של עמיאל משתלטים על הכלא ואייל נאלץ לבחור בין נאמנותו למדינה לבין נאמנותו למשפחתו. לבסוף הוא מחלץ את הכלא, אך גם מבריח את גיסו למדינה זרה. בהמשך אייל מגלה שבעת מבצע באיראן, אלי חברו ירה בילד בן שמונה חף מפשע, ונקיפות המצפון גרמו לו לשלוח למשפחתו כסף שיעזור בשיקומו. אנשיו של עמיאל עקבו אחריו וסחטו אותו לעזור להם בהשתלטות על כלא תבור, כדי שהם לא יחשפו את מעשיו הבלתי חוקיים. בנוסף, מגלה אייל שמי שעמד מאחורי רצח נשיא ארצות הברית, היה סגן הנשיא, אוסוולד מרטין קליפורד, שהפך לנשיא.
דם קר.
אייל גלבוע נקרא למילואים בצה"ל, ויוצא למשימת חיסול בסוריה, אותה הוא מבצע יחד עם חברו אלי וכמה חיילי קומנדו. אייל, כהרגלו, שם את החוקים ואת שולחיו בצד ומתנהל במבצע כבשלו. המבצע נכשל, וכל חברי החוליה לבד מאייל - שמודר מהמבצע על ידי מפקדו בישראל - נופלים בשבי. שוביים - ראשיד אבו מוחמד, (ש-15 שנה לפני כן שבה ועינה את אייל) דורש מאייל להשיג לו אונת כבד המתאימה להשתלה לבנו, שהיה חולה אנוש. פרופסור צ'רלס אודמן, מדען גאוני מארצות הברית שהמציא מכונה להדפסת איברים, ובו תלה אייל את תקוותו למילוי מבוקשו של ראשיד - נרצח. אייל יוצר קשר עם חואן, בוס מאפיה העוסקת בסחר לא חוקי באיברים שמתחייב (בעבור משימה מאייל) לתת לו את בקשתו. לבסוף, בעקבות שכנועיהם של אשתו ושל חברו בנצי - ובהסכמתו ועידודו של רבו - מחליט אייל לבטל את ההזמנה מהמאפיה. לבסוף אייל עולה על עקבותיו של רוצח הפרופסור, בראד טיילור, שטוען שרצח את הפרופסור מכיוון שעסק בסחר לא חוקי באיברים, ואף מוכיח זאת. באמצעות הממצאים שבידו אייל משיג חנינה מנשיא ארצות הברית לאנשיו של בראד, ואחד מהם מתגלה כמתאים לתרומת אונת כבד לבנו של ראשיד. הוא מוטס לסוריה עם אייל, וכל חברי החוליה הישראלית משתחררים מלבד אחד שלא שרד את השבי. אייל - שצפוי היה לו משפט צבאי בישראל בעקבות מעלליו בארצות הברית ובסוריה ואחרי ניסיון התנקשות בו בביתו - בורח עם משפחתו למקום מסתור עלום "איפשהו בגלובוס", שבספר השמיני מתברר כמחוז סצ'ואן בסין.
מגן אנושי.
אייל מנסה, ללא הצלחה, לחיות חיי שגרה. הוא מתגורר במחוז סצ'ואן בסין עקב בריחתו מהארץ, ומתקבל לעבודה כמאבטח בבית ספר לילדי עשירים מקומיים. מנהל בית הספר שקולט שאייל לא מאבטח רגיל מציע לאייל לחקור פרשיית חטיפה של בנו העיתונאי של מיליונר סיני בשם שאן. אייל מחליט להיענות להצעה. הוא מאיים על אחד החברים במאפיה שחטפה את העיתונאי והאיש מוסר לו את הכתובת בה העיתונאי נמצא. לבסוף מתברר שאייל הולך שולל ושאן אינו אביו של מאנג אלא איש טריאדה שרצה דיסק און-קי שהיה בידיו של העיתונאי ומכיל מידע על דובי פנדה בעולם. הם נכלאים באותו חדר, והעיתונאי מנסה לברוח ונהרג. לאחר כמה ימים בהם אייל הורעב בכדי לנסות לחלץ ממנו את המידע על מיקומי של האון-קי הוא מצליח לברוח. בדרכו ביער הוא פוגש את שנטו, יליד המקום שמסביר לו את מקרה החטיפה ומבקש ממנו עזרה בהצלת אחיו החטוף בידי המאפיה. אייל מסרב אך לבסוף במלחמה עם הכנופיה שנטו מת ואייל מקבל את בהטי אחיו בעסקת חליפין. אייל נכנס לעימות מול שני ארגוני פשע שרוצים לחלוש על דובי הפנדה בעולם, כשכל אחד רוצה להיות יחידי. אייל מצטרף לאחד מהם וגורם להם להילחם אחד בשני. לבסוף, למרות רצונו שלא לעזור ליחסי ישראל-סין הוא עוזר למדינה ונותן לממשלת סין את דובי הפנדה, ולכן המדינה מחליטה מעניקה לו חנינה ממאסרו. יובל, אחיו של אלי הדר מחליט להוציא את אייל מכלל פעולה עקב השתתפותו בוועדת חקירה שקובעת שאייל מסוכן למדינה. הוא יורה לכיוון אייל ונחום דודו מסתער לעבר אייל וסופג את הקליעים שיועדו לאייל. נחום גוסס ונפטר מפצעיו. אלי מגלה שאמנדה, בתו של פרופסור אודמן - היא זו שניסתה לרצוח את בנצי. היא מודה בכך שבנצי מורעל, ומביאה לאלי את הסם הנוגד בתמורה לכך שירדו ממנה. בנצי חוזר לעצמו אך נהיה עיוור. אלישמע בנו של אייל מציע שידוך לאלי - סוכנת שהצילה אותו בסין בשם טליה. בסוף הספר הם מתחתנים. אייל ומשפחתו חוזרים לארץ.
אדמונד הופמייסטר
אדמונד הופמייסטר (בגרמנית: Edmund Hoffmeister; 4 במרץ 1893 – 20 בפברואר 1951) היה מפקד בכיר בורמאכט, שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
הופמייסטר נולד ב-4 במרץ 1893 באשפנבורג, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1914 הוא התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-30 (הרייני ה-4 - גראף ורדר), ולחם עמו במהלך מלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, אות הפציעה בשחור וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה נשאר הופמייסטר ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20 שימש כקצין קישור עם ברית המועצות על פיתוח יחידות ממוכנות, וב-1 במרץ 1937 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט.
מלחמת העולם השנייה.
ב-1 באוקטובר 1939 מונה הופמייסטר למפקד רגימנט הרגלים ה-21, שהיה חלק מהדיוויזיה ה-17, וב-1 במרץ 1940 הועלה לדרגת אוברסט. במהלך המערכה על צרפת הוא לחם עם הרגימנט שבפיקודו, וב-10 בדצמבר 1940 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-206, עמו לחם במהלך מבצע ברברוסה כחלק מהדיוויזיה הקלה ה-99, וב-11 בדצמבר 1941 קיבל על פעולותיו את עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-1 באוקטובר 1942 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-61, שהיה חלק מהדיוויזיה ה-7, וב-1 ביולי 1943 מונה למפקד הדיוויזיה ה-383. ב-1 בספטמבר 1943 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-6 באוקטובר אותה שנה קיבל את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 במרץ 1944 הועלה לדרגת גנרל לוטננט, וב-20 ביוני 1944 מונה למפקד קורפוס הפאנצר ה-41. יומיים לאחר מינויו החל מבצע בגרטיון שבמהלכו ספג הקורפוס שלו אבדות כבדות, וב-1 ביולי הוא נפל בשבי הצבא האדום.
לאחר המלחמה.
במהלך שביו הוא היה אחד הגנרלים הגרמנים שנאלצו לצעוד במוסקבה במהלך מצעד הניצחון ב-17 ביולי 1944, יחד עם כ-57,000 אסירים גרמנים נוספים. מעט אחר כך הוא הצטרף ל והיה אחד החותמים על "קריאתם של 50 הגנרלים" מ-8 בדצמבר 1944, לעם ולוורמאכט. הוא הואשם בפשעי מלחמה, וב-20 בפברואר 1951 מת במחנה באסבסט, מחוז סברדלובסק.
פסגת קלארקסון
פסגת קלארקסון (באנגלית: Clarkson Peak) היא פסגה חרוטית בולטת ברכס הולנד, בחוף שקלטון, בשטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.
ההר הוא חלק מהשלוחה ההררית המתמשכת מערבה מהר מילר.
ההר ממוקם בראשו של קרחון רוב.
גובהו של ההר 2,825 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי הפסגה.
הפסגה התגלתה בינואר 1958 על ידי המחלקה הדרומית (הניו זילנדית) של המשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1956–1958.
מקור השם.
שמה של הפסגה ניתן לה על ידי המחלקה הניו זילנדית.
הפסגה נקראת על שמו של ט. ר. קלארקסון (T.R. Clarkson), חבר ועדת ים רוס (Ross Sea Committee).
פסגת קלרקסון
איש זקן מאוד עם כנפיים עצומות
"איש זקן מאוד עם כנפיים עצומות" (בספרדית: Un señor muy viejo con unas alas enormes) הוא סיפור קצר, שנכתב על ידי הסופר הקולומביאני גבריאל גרסיה מארקס. הסיפור פורסם לראשונה בספרדית בשנת 1955 בתוך הספר "הסיפור העצוב שלא ייאמן על ארנדירה התמה וסבתה האכזרית" (הוצאת שוקן, 1986). הסיפור מדבר על דמות אנונימית שמופיעה בחצר משפחה בלילה סוער. לאחר מכן על תגובות המשפחה, העיירה והמבקרים מבחוץ. הסיפור נכתב בז'אנר הריאליזם הקסום.
עלילה.
הסיפור מתחיל אחרי שלושה ימים של גשם. פלאיו ואליסנדה חושבים שתינוקם חולה עם חום גבוה, בגלל צחנה נוראית שנגרמה בשל התפרצות של סרטנים בכל הבית שלהם. כשפלאיו חוזר מלזרוק את הסרטנים לים, הוא רואה קשיש עם כנפיים שוכב עם פניו כלפי מטה בבוץ בחצר האחורית שלהם. פלאיו הולך מבוהל לקרוא לאשתו כדי לעמוד על טיבו של האיש. האיש מלוכלך ולבוש בסמרטוטים. אחרי בהייה ממושכת, פלאיו ואליסנדה התגברו על השוק שחוו כשראו את האיש עם הכנפיים. הם מנסים לדבר אליו אך האיש משיב בשפה לא ברורה. הם מחליטים שהוא ניצול מספינה טרופה, אבל השכנה שלהם שידועה ביכולותיה המיסטיות מסבירה להם שהאיש הזה הוא מלאך.
יום למחרת, כל העיירה יודעת על האיש עם הכנפיים שנאמר עליו שהוא מלאך. פלאיו מחליט לקשור את האיש ולהחזיק אותו בתוך לול התרנגולות. למחרת, כשהגשם פסק, התינוק מרגיש טוב יותר ומסוגל לאכול. פלאיו ואליסנדה רוצים לשלוח את האיש הזקן לים עם אוכל ומים לשלושה ימים ולהניח לטבע לעשות את שלו. כשהם הולכים לחצר האחורית, הם רואים קהל נאסף סביב הלול לראות את המלאך. הם הציקו לו והתנהגו אליו כאילו אינו אדם אלא חיית קרקס.
האב גונזאגה, הכומר, מגיע לבית כי הוא היה מופתע מהחדשות על מלאך. כשהוא מגיע הצופים העלו תהיות על מה צריך לקרות למלאך. הם אמרו דברים כמו "הוא צריך להיות מנהיג העולם" או "הוא צריך להיות מנהיג צבאי כדי לנצח את כל המלחמות". האב גונזאגה לא האמין לשמועות האלו. כדי לקבוע האם האיש הוא מלאך או לא, הוא דיבר אליו בלטינית. כיוון שהאיש עם הכנפיים לא זיהה לטינית ונראה יותר מדי אנושי, הכומר החליט שהאיש לא יכול להיות מלאך. אבל לאנשים שצפו לא היה אכפת, והשמועה התפשטה שהאיש עם הכנפיים הוא מלאך.