SOS הוא הסינגל הראשון שיצא מתוך האלבום ב-27 במרץ 2006. השיר מכיל סימפולים ודגימות מתוך השיר של אד קוב ב-1965, שחודשה גם על ידי הצמד Soft Cell, ב-1981. השיר נמכר כעותק maxi פיזי. העותק כלל גרסאות רדיו ערוכות של השיר יחד עם גרסאות אינסטרומנטליות של השיר, וכלל גם את הסינגל "Break It Off". השיר זכה לביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה ששיבחו בעיקר את היכולות הקוליות ולאנרגיה של ריהאנה בשיר. השיר הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד, וניהיה לשיר הראשון של ריהאנה לעשות זאת. השיר גם הגיע למקום הראשון במצעד US Hot Dance Club Play ולמצעד הפופ האמריקאי, וכמו כן גם למקום השני בבריטניה. לשיר יצאו שני קליפים, אחד הרשמי והשני לקידום הקמפיין עם חברת "נייקי", ובוים על ידי כריס אפלבאום.
Unfaithful.
Unfaithful יצא לאור כסינגל השני מהאלבום ב-20 ביוני 2006 ונכתב על ידי ני-יו, מיקל אס. אריקסן, וטור אריק הרמנסן. השיר נכתב תחת הכותרת "Murderer", ובהשראת להקת הרוק האמריקאית אוונסנס. השיר זכה לתגובות מעורבות מצד המבקרים, ששיבחו את הקול החזק שלה, אבל לא את המילים. השיר הגיע למקום ה-6 במצעד הבילבורד. הקליפ לשיר בוים על ידי אנתוני מנדלר, וכלל את ריהאנה במשולש אהבה בו היא נאבקת לבחור בין בעלה לבין המאהב שלה. ריהאנה ביצעה את השיר בטקס 2006 mobo, ונכלל ברשימת השירים של כל ארבעת סיבובי ההופעות הראשונים שלה.
We Ride.
We Ride יצא לאור כסינגל השלישי ב-21 באוגוסט 2006. הוא כנתב על ידי מקבה רידיקי, מייקל אס. אריקסן וטור אריק הרמנסן. השיר זכה לביקורות חיוביות מהמבקרים אך לא הצליח להיכנס למצעד הבילבורד, אבל הצליח להיכנס למקום ה-34 במצעד US Hot Dance Club Play, ובמצעד שירי הפופ האמריקאי. השיר לא זכה להצלחה כמו קודמיו אם כי הצליח להגיע לעשרים העליונים בבריטניה, סלובקיה ואירלנד. הקליפ בוים על ידי אנתוני מנדלר שביים, גם את הקליפ ל-"SOS" ו-"Unfaithful". בעת שחרור הקליפ ריהאנה טענה כי רצתה לעשות משהו פרובוקטיבי יותר כדי להתחבר מחדש עם אנשים בני גילה.
Break It Off.
Break It Off יצא לאור כסינגל ב-13 בנובמבר 2006 בארצות הברית בלבד, ולאחר מכן ב-27 בפברואר בכל העולם. השיר נכתב על ידי דונובן בנט, שון פול, קיי. פורד וריהאנה. השיר זכה לביקורות חיוביות מהמבקרים שכינו אותו הרגע הטוב יותר באלבום וחזרה לשורשי הדאנסהול. השיר זכה להצלחה גדולה יותר בארצות הברית בניגוד לסינגל הקודם, כאשר הגיע למקום ה-9 אף על פי שלא יצא לו קליפ בכלל. גם בבלגיה השיר זכה להצלחה כאשר הגיע למקום ה-10. ריהנה ביצעה את השיר ב-Radio One Big Weekend לראשונה ב-2007, וביצעה אותו בסיבוב ההופעות Good Girl Gone Bad Tour.
שירים אחרים.
"A Girl like Me" ו-"A Million Miles Away", נכנסו למצעד הספרדי ב-2009, 3 שנים לאחר שחרורו של האלבום. שיר הנושא של האלבום נכתב על ידי קרל סטרקן, אוון רוג'רס וריהאנה, והגיע בשיאו למקום ה-25 במצעד הספרדי. שיר הנושא של האלבום זכה לביקורות מעורבות ממבקרי המוזיקה: Quentin B. Huff מ-Popmatters, שיבח את השיר וכתב שהוא מרענן ויומרני לעומת "Unfaithful". סיליה סאן מיגל מ-"וויב", כינתה את השיר כ"מכידה" ואת האלבום עצמו "כפקק איטי של שיעמום ופיהוקים".
ריצ'רד לסטר
ריצ'רד לסטר (באנגלית: Richard Lester; נולד ב-19 בינואר 1932) הוא במאי קולנוע יהודי-בריטי ממוצא אמריקאי, הידוע הודות לסרטי להקת הביטלס שביים בשנות ה-60.
קורות חיים.
לסטר נולד בפילדלפיה, פנסילבניה למשפחה יהודית מסורתית. כילד מחונן, החל את לימודיו האקדמיים בגיל 15 באוניברסיטת פנסילבניה. בתקופה זו, החל להתעניין בקולנוע בריטי ובמיוחד בקומדיות. בשנת 1953 עזב לסטר את ארצות הברית ועבר להתגורר בלונדון, שם החל לפעול כבמאי בתוכניות טלוויזיה עצמאית. אחת מההפקות בהן השתתף, משכה את תשומת לבו של השחקן פיטר סלרס שסייע לו בהפקת תוכנית טלוויזיה שהפכה ללהיט וסללה את דרכו אל ההצלחה.
אחד מהסרטים שביים לסטר, סרט קצר בו השתתפו פיטר סלרס וספייק מיליגן בשנת 1959, היה הסרט האהוב על חברי להקת הביטלס ובמיוחד על ג'ון לנון. בשנת 1964 כשחברי הלהקה חתמו על חוזה ליצירת סרט בכיכובם, בחרו ארבעת המוזיקאים בלסטר כבמאי הסרט.
הסרט שהופק בסופו של דבר ונקרא A Hard Day's Night (לילה של יום מפרך), מציג את כל אחד מחברי הלהקה עם מאפייניו ואישיותו המיוחדת. הסרט התגלה כמכשיר שיווקי מוצלח לפרסומה של הלהקה, וכמה מהטכניקות שבוצעו בסרט זה, מוכיחים את יעילותם עד היום, ובהם עצם הרעיון לייצר קליפים שילוו את השירים והשימוש במצלמה בעלת עדשה רחבה לצילום הופעות חיות.
בעקבות ההצלחה, נבחר לסטר לביים את סרטה השני של הלהקה Help! בשנת 1965. לאחר שני הסרטים המוזיקליים הללו המשיך לסטר לביים בעיקר קומדיות, ובאותה שנה אף זכה על אחת מהן בפרס דקל הזהב בפסטיבל קאן.
בשנת 1967 חזר לסטר לשתף פעולה עם ג'ון לנון שלוהק לסרט האנטי-מלחמה "כיצד ניצחתי במלחמה", סרט שעל אף שעלילתו מתרחשת בזמן מלחמת העולם השנייה הרי שהתייחס למלחמת וייטנאם שהתחוללה באותה העת.
בשנות ה-70 המשיך לסטר לביים סרטי קולנוע ובהם "ג'אגרנאוט (1974), "רובין ומריאן" (1976) בכיכובם של שון קונרי ואודרי הפבורן, ו"שלושת המוסקטרים" משנת 1974 (שזכה גם סרט המשך שנה לאחר מכן).
בשנת 1978 שימש לסטר כעוזר במאי (ללא מתן קרדיט) לסרט סופרמן: הסרט וביים את סופרמן 2 (לאחר שהחליף את הבמאי המפוטר ריצ'רד דונר). שני הסרטים הופקו במקביל. בשנת 1983 חזר לסטר וביים את הסרט סופרמן 3.
בשנת 1988 ביים לסטר את הסרט השלישי בסדרת שלושת המוסקטרים, ועם השלמת הסרט בחר לפרוש מתעשיית הקולנוע. לדבריו הושפע קשות ממותו, בתאונת רכיבה, של ידידו הקרוב, השחקן הבריטי רוי קינאר, בעת צילומי הסרט.
בשנת 1991 בעקבות פנייתו האישית של פול מקרטני, חזר לסטר לביים באופן חד פעמי את הסרט "Get Back". הסרט בן 89 הדקות סוקר את מסע ההופעות של פול מקרטני לצד להקתו בחזית הבמה ומאחורי הקלעים.
בשנת 1993 הנחה סדרת טלוויזיה בהפקת-BBC שעסקה בקולנוע הבריטי בשנות ה-60. בשנת 1999 הוציא במאי הקולנוע סטיבן סודרברג ספר הכולל ראיונות עם לסטר.
המטבח הטורקי
המטבח הטורקי המודרני התפתח מהמטבח העות'מאני, מטבח זה מהווה מיזוג ושכלול של המטבח המרכז אסייתי, המטבח הערבי, המטבח הארמני, המטבח האשורי, המטבח הכורדי, המטבח היווני, מטבחים של ארצות הבלקן והמטבח הפרסי. המטבח הטורקי השפיע גם על מטבחים אלו ועל מטבחי אזורים שכנים, ביניהם מטבחי מערב אירופה. העות'מאנים מיזגו מסורות בישול שונות מהאזורים שהיו בשליטת האימפריה העות'מאנית עם השפעות המטבח המזרח התיכוני והמרכז אסייתי.
המטבח הטורקי אינו הומוגני. בחלקי טורקיה השונים נהוגים מטבחים שונים. מטבח אזור הים השחור (צפון טורקיה) מבוסס על תירס ודגי אנשובי. מטבח דרום טורקיה (הערים אורפה, גזיאנטפ ואדנה) מפורסם בזכות הקבב, מזטים וקינוחים מבוססי בצק כמו בקלווה, קדאיף וכנאפה. בחלקי טורקיה המערבית, שם גדלים עצי הזית בשפע, שמן הזית הוא השמן העיקרי בו נעשה שימוש בבישול. מטבחי האזור האגאי, אזור מרמרה ואזורי הים התיכון מציגים מאפיינים בסיסיים של המטבח הים תיכוני כמו שימוש רב בירקות, עשבי תיבול ודגים. מרכז אנטוליה מפורסם בזכות המאפים הייחודיים כמו קשקאק, מנטי (במיוחד קייסרי וגזלמה). שמות המאכלים מבוססים לעיתים על שם העיר או האזור מהם הגיעו. דבר המרמז על מומחיות האזור, או מתייחס לטכניקה הייחודית או מרכיבים בהם נעשה שימוש באותו אזור. לדוגמה, ההבדל בין קבב אורפה וקבב אדנה הוא השימוש בשום במקום בצל וכמויות גדולות של פלפל חריף.
המטבח היהודי הטורקי.
המטבח היהודי הטורקי הוא מהמתכונים משפחתיים מסורתיים של נשים יוצאות טורקיה, המאגד את סיפוריהן של כמה מנות מתוקות לצד מתכונים סודיים של נשות יהדות טורקיה שעלו ארצה. על פי העדויות, יהודים רבים שגורשו מספרד ומפורטוגל בתקופת שלטון האימפריה העות'מאנית, היגרו לשטחיה, כשחלק לא מבוטל מהם התיישב בטורקיה. עם הגעתם הביאו היהודים שלל מאכלים ובהם דברי מתיקה נפלאים ויוצאי דופן, שחלקם נשמרו כמו שהם בעוד שהיתר עברו התאמה בהתאם לחומרי הגלם המצויים בטורקיה, וכיום הועברו המתכונים לארץ.
סוטלאץ'.
סוטלאץ' הוא, קינוח פודינג אורז בגרסה הטורקית שמוגש עם מי גרניום ריחניים. במבט ראשון הוא די דומה למלבי, אך מרקמו נוקשה וגבישי יותר. המתכון המקורי הגיע עם גירוש יהודי ספרד לטורקיה, ונקרא אז "ארוז קון לצ'ה". הטורקים הוסיפו לו חומרי גלם מקומיים, כדוגמת חלב מרוכז, קינמון וקליפת לימון מגוררת וכך הפכו אותו לשלהם.
טולומבה.
קינוח הטולומבה הוא בצק רבוך המזולף לשמן חם, מטוגן ואז עובר טבילה במי סוכר, ונאכל לצד קאימק, מעדן קרם השמנת הטורקי הידוע. המתכון נמסר על ידי אביו של השף מולי מגריסו, והוא מספר שאת הקינוח הזה נהוג היה להכין ולאכול בחגים, או אז הוא הוכן בכמויות גדולות והיה מוגש כתקרובת לאורחים שפקדו את בית המשפחה. הטולומבה הונח במרכז הסלון, והאורחים התכבדו בו.
דלעת מסוכרת הנקראת "קאבק טטליס".
"קאבק טטליסי", הוא קינוח של דלעת מסוכרת המבטא את חיבתם של הטורקים לתהליך של קירמול פירות וירקות, הקינוח הזה נחשב ליוקרתי ונוהגים להגישו בליווי פיסטוקים וקאימק, הנשים היהודיות בטורקיה היו מכינות אותו בעצמן. מאחר שבארץ אי אפשר להשיג את הקאימק, הן משתמשות בגבינת מסקרפונה.
עוגת טרי לצ'ה.