השועל והענבים הוא משל המופיע במשלי איזופוס, שחי בעת העתיקה. ז'אן דה לה פונטן ואיוואן קרילוב עיבדו את המשל ללשונם (צרפתית ורוסית, בהתאמה) ושילבו אותו באוספים שלהם.
המשל מספר על שועל, אשר מצא בכרם ענבים מפתים שהיו תלויים על גפן שטיפסה על עץ גבוה. כל נסיונותיו להגיע אליהם עלו בתוהו. בסופו של דבר התייאש השועל, נטש את הכרם, אך במטרה לטשטש את הפסדו גינה את טעמם וכינה אותם "ענבים חמוצים". הביטוי "ענבים חמוצים" הפך, בעיקר בשפה האנגלית, למטבע לשון המבטא תגובה של אדם, אשר מגנה את היעד, כאשר איננו מצליח להגיע אליו.
תרגומי המשל לעברית.
הניסוח העברי הידוע הראשון של המשל נעשה בידי יהודה ליב גורדון, והופיע בשם: "השועל וענבי הגפן" בספרו: "משלי יהודה" בשנת 1859.
ניתן לראות שיל"ג מוסיף את הלקח של המשל, בצורת שאלה בשורה האחרונה: האם היה משבח את הענבים לו היה משיג אותם?
תרגום אחר לעברית, שידוע יותר בזמננו, נכתב כמאה שנים מאוחר ביותר, בידי המתרגם הידוע חנניה רייכמן בספרו: "כל משלי קרילוב". שמו של המשל בספר זה הוא השם הידוע כיום: "השועל והענבים". בעוד שיל"ג מכנה את הענבים "ענבי רוש" (ענבי רעל) השועל של רייכמן מכנה את הענבים: "בוסר", וכך גם מכנה השועל של שלמה שפאן את הענבים הבלתי מושגים בספרו "משלי איסופוס". במהלך השנים הופיעו תרגומים ועיבודים שונים של המשל, בשיר, מחזה ובסיפורים, ביניהם מעשיות לילדי הגן של לוין קיפניס.
גאל אנדוניאן
גאל אנדוניאן (בארמנית: Գաել Անդոնյան; נולד ב-7 בפברואר 1995) הוא כדורגלן צרפתי-ארמני המשחק בעמדת הבלם במרסיי אנדום.
קריירת מועדונים.
אנדוניאן התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אולימפיק מרסיי ואחרי זה הצטרף לקבוצת המילואים של המועדון. ב-2 בנובמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 1-2 נגד לאנס.
ב-21 באוקטובר 2015 הושאל לדיז'ון מהליגה השנייה עד לסיום העונה. ב-8 בינואר 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בתיקו 2-2 נגד ניור בדקות הסיום של המשחק.
ב-27 בינואר 2017 הושאל לוריה מליגת העל היוונית עד לסיום העונה.
ביולי אנדוניאן חתם באז'אקסיו.
בינואר חתם במרטיג.
ב-19 באוקטובר 2020, אנדוניאן חתם באוביאן.
בקיץ הצטרף למרסיי אנדום.
קריירה בינלאומית.
בהיותו נער, אנדוניאן שיחק שני משחקים בנבחרת צרפת בכדורגל עד גיל 16.
ב-21 במרץ 2015, אנדוניאן נחת בירוואן בירת ארמניה על מנת לקבל אזרחות ארמנית שתאפשר לו לשחק עבור נבחרת ארמניה. ב-29 במרץ 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 2-1 ל במסגרת מוקדמות יורו 2016.
וולקן דמירל
וולקן דמירל (בטורקית: Volkan Demirel; נולד ב-27 באוקטובר 1981) הוא כדורגלן עבר טורקי ששיחק כשוער. את רוב הקריירה שלו העביר בפנרבחצ'ה ובעברו גם שיחק עבור נבחרת טורקיה. כיום משמש כעוזר מאמן פנרבחצ'ה.
קריירת מועדונים.
דמירל התחיל את הקריירה שלו בקרטלספור וכבר בגיל 18 תפס את עמדת השוער הראשון של המועדון ובתוך שנתיים רשם 51 הופעות במדי הקבוצה. בקיץ חתם בפנרבחצ'ה. בפנרבחצ'ה שימש תחילה כשוער שלישי, וב-26 באפריל 2003 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה. בסיום העונה רושטו רצ'בר ששימש כשוער ראשון חתם בברצלונה ובין וולקן לרספ בילר השוער השני נערכה רוטציה ואת העונה וולקן סיים עם 19 הופעות. בסיום העונה זכה עם פנרבחצ'ה באליפות.
בעונת רושטו חזר לפנרבחצ'ה ווולקן הפך להיות השוער השני. בעונת הפך לשוער ראשון, אך במהלך העונה חזר להיות שוער שני. בעונת חזר להיות השוער הראשון של פנרבחצ'ה ואף היה שותף לעלייה שלה לשלב רבע גמר ליגת האלופות, לאחר ניצחון 2-3 בפנדלים נגד סביליה כאשר וולקן הדף שלושה פנדלים.
במהלך עונת וולקן חתם ל-4 שנים בפנרבחצ'ה.
ביולי הודיע על פרישה מכדורגל.
קריירה בינלאומית.
בצעירותו, וולקן שיחק בנבחרות הצעירות של טורקיה. ב-28 באפריל 2004 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת טורקיה במשחק ידידות נגד . דמירל זומן לסגל הנבחרת לקראת יורו 2008 בו שימש כשוער ראשון והגיע עם נבחרתו לחצי הגמר לראשונה בתולדות הנבחרת. במהלך המשחק נגד הורחק לאחר שדחף את יאן קולר.
במהלך משחק ידידות נגד התעמת עם אוהד ועזב את הנבחרת.
חיים אישיים.
ב-21 בספטמבר 2010 נישא לזיינפ סוואר, מיס בלגיה בשנת 2009 ולהם שתי ילדות.
ג'ובאני פרנצ'סקו סטרפרולה
ג'ובאני פרנצ'סקו "ג'אנפרנצ'סקו" סטרפרולה (באיטלקית: 'Giovanni Francesco "Gianfrancesco" Straparola וגם Zuan Francesco Straparola da Caravaggio; (1485?-1558) היה אספן ומחבר מעשיות איטלקי מתקופת הרנסאנס. אחד הראשונים שפרסמו ספרי-מעשיות באירופה. ספרו, שראה אור בשתי מהדורות "הלילות הנעימים" ("Le piacevoli notti"; 1551-1553) ו"הלילות ההיתוליים" ("Le piacevoli notti"; 1555), כלל 75 מעשיות, רובן נאספו על ידו ממקורות קדומים או עממיים והיוו דגם למעשיות האחים גרים ושארל פרו. בפרט הסיפור "מלך חזיר" ששימש דגם לסיפור "היפה והחיה" והסיפור “Costantino Fortunato" ששימש דגם לסיפור "החתול במגפיים".
תולדות חייו.
לא רב הידוע על תולדות חייו. הוא נולד בעיירה קראוואג'ו, במישור לומברדיה ממזרח למילאנו. ב-1508 היה כבר בוונציה, שם ראה אור באותה שנה ספרו "Opera nova de Zoan Francesco Straparola da Caravaggio novamente stampata" ("יצירות חדשות מאת זואן פרנצ'סקו סטרפרולה") שכלל סונטות ו"שמיניות סיציליאניות" (סוגה ספרותית של שיר היתולי בעל שמונה שורות, בנות 11 הברות הנחרזות בתבנית של A-B-A-B). על מהדורת ספרו מ-1558 נדפס הביטוי "All’instanza dall’autore" ("בהיעדרו של המחבר", כלומר לאחר מותו).
"הלילות" של סטרפרולה.
ספרו הגדול של סטרפרולה נבנה בדגם של הדקמרון מאת בוקאצ'יו (1350-1352), סיפור המסגרת מציג חבורה של אריסטוקרטים, גברים ונשים, המשעשעים את עצמם לאורך מספר לילות בסיפור מעשיות. כל לילה הוא פרק בספר, הכולל כמה סיפורים. הספר ראה אור לראשונה בוונציה. בשנת 1551 ראה אור הכרך הראשון חתחת השם "הלילות הנעימים" ("Le piacevoli notti") ובו 25 סיפורים וב-1553 ראה אור הכרך השני ובו 50 סיפורים. ב-1555 ראה אור הספר בשם "הלילות ההיתוליים" ("Le piacevoli notti"), תוך השמטת הסיפור "שוליית החייט", כנראה בשל צנזורה עצמית או הוראת הכנסייה.
הסיפורים כוללים סיפורי אימה, סיפורים מבדחים, חידות וכדומה.
הספר הוכנס לרשימת הספרים האסורים של הכנסייה הקתולית בשנת 1624.
ציפורה בלוך
ציפורה בלוך (נולדה ב-1901 ברוסיה ונפטרה ב-1981 ירושלים, ישראל) הייתה מחלוצות העלייה השלישית, יוזמת ומקדמת העבודה הסוציאלית וטיפול בילדים ונוער במצבי סיכון בישראל.
חייה ופעילותה.
ציפורה בלוך נולדה למשפחה ציונית משכילה. אביה היה מחנך עברי ואחיה, דויד בלוך-בלומנפלד, היה פעיל ציוני מבני העלייה השנייה וראש העיר השני של תל אביב. כאשר אבי המשפחה נפטר בהיותה בת ארבע, נקלעו לקשיים כלכליים, והיא נאלצה לפרנס את עצמה מגיל צעיר. תחילה למדה פילוסופיה ומשפטים באוניברסיטת קייב, אך בעקבות גלי אנטישמיות במזרח אירופה החלה לעבוד עם פליטים יהודים שאיבדו את משפחותיהם, וכך הבינה שברצונה להתמסר לטיפול בילדים אך הפעם ביישוב העברי בארץ ישראל.
בשנת 1921 היגרה לפלשתינה ובמהלך שנות ה-20 עבדה עם נערים ונערות בכפר הנוער מאיר שפיה ובהמשך בכפר ילדים בגבעת המורה. בשנים אלו חלתה במלריה, והמשיכה לעבוד במרץ.
בשנת 1927 מונתה כמפקחת ציבורית במרכז שכונתי בשכונת שמעון הצדיק בירושלים שהוקם על ידי חנה הלנה טהון, אשתו השנייה של יעקב טהון, והסתדרות נשים עבריות. עבודתה עם תושבי המקום אשר ברובם היו יוצאי עדות המזרח לוותה בפערים תרבותיים, תוך דרישתה להתערבות הוועד הלאומי וממשלת המנדט בנעשה שם.
בשנת 1929 נסעה ללמוד עבודה סוציאלית בסמינר הפדגוגי של אנה פון גירקה בברלין, והמשיכה להשתלמות באנגליה בתחום עבריינות נוער וחינוך מניעתי בבתי ספר. בשנת 1931 חזרה וניהלה את הלשכה הסוציאלית בירושלים במשך כעשור, בשנת 1933 מונתה כקצינת המבחן הראשונה לנוער על ידי ממשלת המנדט, ובשנת 1935 עמדה בראש צוות הסיוע לנפגעי השיטפונות בטבריה. במקביל, המשיכה לקדם קשרים בינלאומיים עם מדינות כגון הולנד וצ'כוסלובקיה, ובשנת 1937 ייצגה את הוועד הלאומי בקונגרס בשווייץ.
בשנת 1942 מונתה כמפקחת ארצית מטעם הוועד הלאומי על הטיפול בילד ובנוער וכן לסגנית מנהלת ואחראית על ההכשרה המעשית בבית הספר לעבודה סוציאלית בירושלים בניהולה של סידי ורונסקי.
בשנת 1946 נסעה לסייע במחנות העקורים בקפריסין בחסות הג'וינט. עם הקמתו של משרד הסעד המשיכה לכהן כמנהלת המחלקה לטיפול בילד ובנוער, ייסדה מרכזים של המחלקה בערים השונות ויצרה שיתופי פעולה עם מוסדות ילדים קיימים. היא סייעה בהקמת שירות המבחן הישראלי לנוער וכן מוסדות כגון פנימיית 'צופיה' ומעון 'מסילה' לנערות. במקביל, לקחה חלק משמעותי בייסוד המחלקה לטיפול באנשים עם מוגבלויות שכליות, כאשר 'רק הודות ללחצה האישי, הבלתי פוסק, על אנשי האוצר ועל חברים בכנסת, נרכשו השטח והבניינים המשמשים כיום כ'שקמה'.
בשנת 1964 פרשה לגמלאות אך המשיכה לעסוק בפעילות התנדבותית, והקימה קרן מלגות לילדים נזקקים. בשנת 1960 זכתה בפרס ע"ש הנרייטה סאלד ובשנת 1971 בתואר יקירת העיר ירושלים.