הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בנוטינגהאם פורסט, לאחר שלמד בתיכון בעיר והתאמן בקבוצת הנוער של המועדון. הופעתה הראשונה בבוגרים הייתה ב-31 בדצמבר 2011, וכעבור כחודש נרכש על ידי מועדון הצמרת הלונדוני, צ'לסי, תמורת סכום של 1.5 מיליון ליש"ט. במפורד לא זכה לשחק במשחק ליגה רשמי במועדון ויצא לסדרה של שש תקופות השאלה לאורך חמש שנים במועדונים מילטון קינס דונס, דרבי קאונטי, ומידלסברו (שם זכה בתואר שחקן השנה של הליגה השנייה - פוטבול ליג צ'מפיונשיפ). לאחר מכן היו לו השאלות נוספות בקריסטל פאלאס, נוריץ' סיטי וברנלי, לפני שעבר למידלסברו בשנת 2017, תמורת סכום שהוערך ב-5.5 מיליון ליש"ט.
במפורד הצטרף ללידס יונייטד ב-31 ביולי 2018 וסייע למועדון לזכות באליפות הליגה השנייה בשנת 2020 ולשוב לליגה הבכירה, הפרמייר ליג, לאחר היעדרות של 16 שנים. במהלך עונת האליפות והעלייה, תחת שרביטו של המאמן מרסלו ביילסה, כבש במפורד 16 שערי ליגה. בשלושת משחקים הראשונים בעונת 2020/2021 בפרמייר ליג כבש במפורד שלושה שערים - אחד בכל משחק. ב-23 באוקטובר 2020 הבקיע שלושער בניצחון 0–3 על אסטון וילה בווילה פארק. ב-31 בינואר 2021 הבקיע שער אחד, בישל שניים ונבחר לאיש המשחק מטעם ה-BBC בניצחון קבוצתו 1–3 על לסטר סיטי. ב-8 בפברואר 2021 הבקיע את שערו ה-100 בקריירה, בניצחון לידס 0–2 על קריסטל פאלאס.
במפורד ערך את הופעת הבכורה שלו לעונת 2022/2023 ב-6 באוגוסט 2022, במשחק הראשון של העונה, בו ניצחה לידס את וולברהמפטון וונדררס בתוצאה 1–2.
במפורד, שנולד באנגליה, ייצג פעם אחת את נבחרת אירלנד מתחת לגיל 18, ולאחר מכן החליף את נאמנותו הבינלאומית ושיחק במספר מהנבחרות הצעירות של אנגליה - עד גיל 18, עד גיל 19 ואף בנבחרת אנגליה בכדורגל עד גיל 21.
באוגוסט 2021 זומן לראשונה לסגל נבחרת אנגליה, לקראת משחקיה במקודמות מונדיאל 2022 נגד הונגריה, אנדורה ופולין. ב-5 בספטמבר ערך במפורד את הופעת הבכורה שלו, כשפתח בהרכב במשחק מול אנדורה, שהסתיים בניצחון 0–4.
רמיקסר
Sorry Seems to Be the Hardest Word
Sorry Seems to Be the Hardest Word הוא שיר שהולחן על ידי אלטון ג'ון למילותיו שלו ושל ברני טופין. הוא הוקלט ויצא לאור ב־1976 הן כסינגל הן כחלק מהאלבום "Blue Moves" .
השיר הופיע גם בשנה שלאחר מכן באלבום הלהיטים "Elton John's Greatest Hits Volume II", אם כי מסיבות של זכויות יוצרים הסינגל כבר לא מופיע בגרסה הנוכחית של אותו אלבום. הוא גם הופיע באלבומי האוסף "Greatest Hits 1976–1986" ו-"Greatest Hits 1970–2002."
ביקורת.
מגזין בילבורד שיבח את ההופעה הקולית של ג'ון, וכינה אותה "כנה ואמינה כמעט עד כאב" והתייחס גם למורכבות שירת הליווי.
גרסת בלו.
אחת מגרסאות הכיסוי היא של להקת הבנים האנגלית בלו. גרסת הכיסוי הופיעה באלבום האולפן One Love . השיר הוקלט בשיתוף פעולה עם אלטון ג'ון, והיה הסינגל השני מתוך האלבום. השיר הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי, וב-15 בדצמבר 2002 הגיע גם למקום הראשון בהונגריה ובמצעד ההולנדי. גרסת הכיסוי הופיעה בטופ 10 ב-16 מדינות נוספות.
גרסאות אחרות.
ב-1991 ביצע ג'ו קוקר גרסת כיסוי לשיר, שנכללה באלבום המחווה לאלטון ג'ון וברני טופין "". בהערות האלבום קוקר מצוטט:
ב-2004, ביצעו אלטון ג'ון וריי צ'ארלס את השיר, שנכלל באלבום הדואטים של צ'ארלס, "Genius Loves Company" . לימים התברר שזו ההקלטה האחרונה שצ'ארלס עשה, לפני מותו באותו יוני. הדואט היה מועמד לפרס גראמי על שיתוף הפעולה הפופ הטוב ביותר עם שירה. השיר בוצע גם על ידי הסקסופוניסט היהודי-אמריקאי קני ג'י בשיתוף הזמר האמריקאי ריצ'רד מרקס באלבומו "At Last...The Duets Album".
הסינגל היה הסינגל המוביל באוסף הרמיקסים "Good Morning to the Night" בשיתוף הרמיקסר האוסטרלי פנאו , שיצא ב-16 ביולי 2012.
זמרת הג'אז הקנדית דיאנה קרול הקליטה לשיר גרסה, שנכללה באלבומה Wallflower שיצא בפברואר 2015.
קוקוטה דפורטיבו
קוקוטה דפורטיבו פוטבול קלוב (בספרדית: Cúcuta Deportivo Fútbol Club) היא קבוצת כדורגל מהעיר קוקוטה שבקולומביה. משחקת את משחקיה הביתיים באצטדיון חנרל סנטנדר ומדי הקבוצה הם אדום-שחור, מה שזיכה אותם בכינוי Los Rojinegros (האדומים-שחורים). הקבוצה נחשבת לאחת ההיסטוריות בקולומביה והוקמה ב-10 בספטמבר 1924. הישגה הגדול ביותר היה תואר האליפות בו זכתה בטורניר הקלאוסורה 2006. משחק הדרבי (ספורט) של המועדון הוא מול קבוצת אתלטיקו בוקרמנגה, הדרבי של מחוז סנטנדר (קולומביה) שנקרא גם הדרבי של מזרח קולומביה. בתחילת דרכם שיחקו בקבוצה שחקנים שבעתיד הפכו לשחקנים בולטים במדינה כמו פאוסטינו אספרייה, ארנולדו איגוארן ואלביירו אוסוריאגה.
בעקבות קשיים כלכליים אדירים וחובות כבדים לשחקניה, נשלל מהקבוצה הרישיון שלה וב-25 בנובמבר 2020 החליטה הדימאיור ברוב של 31 קולות מתוך 35 שפעילותה של הקבוצה תופסק לאלתר.
היסטוריה.
בשנת 1924 החליטו בקוקוטה על הקמת קבוצת כדורגל שתייצג את מחוז נורטה דה סנטנדר וב-10 בספטמבר 1924 קמה הקבוצה בשם "קוקוטה פוטבול קלוב" שתלבושתה הייתה בצבע לבן. הקבוצה שיחקה משחקים לאומיים ומקומיים, אך עדיין לא נחשבה למקצוענית. בשנת 1926 ערכה את המסע הראשון שלה מחוץ לקולומביה, כשהתמודדה מול נבחרת ונצואלה. ב-1928 התכוננה הקבוצה למשחקים האולימפיים הלאומיים בקאלי שמעה על הירצחו של רוכב האופניים, צירו קוגויו, יליד קוקוטה, שהיה דמות נערצת בעיר. כאשר ראו השחקנים ששאר הקבוצות מגיעות עם דגלים לטקס הפתיחה של המשחקים, החליטו להגיע עם דגל משל עצמם בצבעי אדום-שחור לזכרו של קוגויו, ובכך הפך הדגל לדגלה הרשמי של קוקוטה והצבעים הפכו לצבעי המועדון עד היום.
הקבוצה הצטרפה לליגה המקצוענית ב-1950 ורשמה את ניצחון הבכורה שלה על קבוצת ספורטינג דה ברנקייה 1–2. לפי עיתונאים שסיקרו את המשחקים באותה התקופה, קרוב ל-10,000 אוהדים היו באצטדיון ובאו לראות את הכוכבים הגדולים שהחתימה הקבוצה, רובם מאורוגוואי. יש לזכור שאז לא הוגבלה הליגה בחוקי פיפ"א ולכן יכלו להחתים שחקנים ללא הגבלה. כעבור שנה אף החתימו שני שמות מ הגדולה שזכתה במונדיאל 1950, שוברט גמבטה ואאוסביו טחרה. באותה שנה סיימה במקום השלישי מתוך 18 קבוצות. הקבוצה אף הוזמנה לטורניר לכבוד פתיחת אצטדיון אטאהואלפה שבקיטו, טורניר שבו סיימה כזוכה. ב-1952 ו-1953 חוותה משבר כלכלי גדול, שמנע מהקבוצה להשתתף בטורניר של 1954. ב-1955 חזרה לליגה וסיימה במקום השמיני. הישגה הטוב ביותר באותם ימים היה ב-1964, כאשר סיימה כסגנית האלופה, עם נקודה אחת פחות ממיונאריוס.
ירידת ליגה וזכייה באליפות היסטורית.
החל משנת 1985 למעט עונה אחת ב-1988, קוקוטה נאבקה מדי עונה בתחתית והצליחה להחלץ מירידה פעם אחר פעם, עד שבשנת 1995 ירדה לבסוף לליגה השנייה. לאחר עונה אחת, זכתה באליפות הליגה השנייה וחזרה לליגה הבכירה, אך בסוף עונת 1997 שוב ירדה ליגה. ב-1998 הייתה קרובה לרדת לליגה השלישית, כשסיימה עם אותו מספר נקודות כמו ריאל פלורידבלנקה, שירדה בסוף עקב יחס שערים גרוע יותר. בשנת 1999 רשמה את עונתה הגרועה בהיסטוריה שכללה שני ניצחונות ו-13 הפסדים ב-20 משחקים, כולל הפסד של 1–9 לדפורטיבו ריונגרו. הקבוצה סיימה אחרונה והייתה אמורה לרדת לליגה השלישית, ליגת החובבנים, אך מכיוון שהייתה חברה בדימאיור, נשארה בליגה.
ב-2005 תחת הדרכתו של המאמן אלברו דה חסוס גומס, זכתה קוקוטה באליפות הליגה השנייה וחזרה שוב לליגה הראשונה.
החזרה של קוקוטה לליגה הבכירה הייתה טובה מעל המצופה וכבר בטורניר האפרטורה סיימה במקום השני בטבלה הרגילה ובמקום השני בטבלת הפלייאוף אחרי דפורטיבו פאסטו כדי להחמיץ את ההעפלה לגמר במעט. בטורניר הפינאליססיון סיימה קוקוטה במקום השישי את הטבלה הסדירה והעפילה לפלייאוף לבית שכלל את אינדפנדיינטה מדיין, מיונאריוס ואתלטיקו וילה. קוקוטה הגיעה למחזור האחרון ביתרון נקודה על מיונאריוס וביתרון 3 על מדיין שהתמודדו ביניהם. בעוד קוקוטה לא הצליחה לנצח בביתה את אתלטיקו וילה וסיימה בתיקו 0-0, למזלה מיונאריוס הובסה 0–4 באצטדיון אטנאסיו חירארדוט ובעצם נתנה לקוקוטה את האפשרות להעפיל לגמר ראשון בתולדותיה מול דפורטס טולימה. ב-17 בדצמבר ניצחה קוקוטה 0–1 באצטדיון חנרל סנטנדר משער של רודריגו סראס וכעבור שלושה ימים באצטדיון מנואל מוריו טורו הסתיים המשחק בתיקו 1-1 כאשר מקנלי טורס משווה בדקה ה-77 ונותן את התואר לעולה החדשה. את הקבוצה אימן חורחה לואיס פינטו ובין השמות הבולטים היו מקנלי טורס, רובינסון ספאטה, בלאס פרס, צ'ארלס קסטרו ורוברטו בובאדייה.
הגעה לחצי גמר הקופה ליברטדורס.