שירות ציבורי הוא שירות שניתן לציבור על ידי המדינה (באמצעות המגזר הציבורי) או מי שקיבל זיכיון לכך מטעמה. גבולותיו של המושג משתנים ממדינה למדינה (מדינת רווחה מרחיבה את גבולותיו של מושג זה), ולעיתים משתנים גבולותיו בתוך אותה מדינה, בהקשרים שונים.
בשירותים הציבוריים יש הניתנים ללא כוונת רווח (חינם או בתשלום חלקי), על ידי המגזר הציבורי או המגזר השלישי, ויש הניתנים על ידי גופים עסקיים, תמורת תשלום מלא או מסובסד. גם כאשר שירות ציבורי ניתן בתשלום בידי גוף פרטי, הוא כפוף לרגולציה נרחבת מזו המופעלת על כלל הפעילות הכלכלית. אחדים מהשירותים הציבוריים מהווים מימוש של זכויות האדם, כגון הזכות לחינוך והזכות לבריאות.
בנוסף לשירות הבסיסי הכלול בשירות הציבורי, פעמים רבות ניתן לרכוש באופן פרטי שיפורים והרחבות לשירות זה. דוגמה: בנוסף לחינוך הציבורי ניתן לרכוש חינוך פרטי; בנוסף לשירותי הבריאות הציבוריים ניתו לרכוש טיפול רפואי פרטי.
בחוקי מדינת ישראל.
חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות מחייב להבטיח נגישות של שירות ציבורי לאנשים עם מוגבלות. בחוק מוגדר שירות ציבורי כשירות המיועד לכלל הציבור או לחלק בלתי מסוים ממנו, שירות הניתן בידי גוף ציבורי ושירות הניתן במקום ציבורי. רשימת השירותים המיועדים לכלל הציבור כוללת:
בחוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים מוגדר שירות ציבורי כשירותי תחבורה (אוטובוסים, רכבות, תובלה אווירית, אניות, שירותי הסעה והשכרת רכב), תקשורת, אנרגיה, חינוך, תרבות, בידור, תיירות ושירותים פיננסיים (שירותי בנקאות, מתן אשראי וביטוח), המיועדים לשימוש הציבור. החוק אוסר הפליה במתן שירות ציבורי, מחמת גזע, דת או קבוצה דתית, לאום, ארץ מוצא, מין, נטייה מינית, השקפה, השתייכות מפלגתית, גיל, מעמד אישי או הורות.
חוק יישוב סכסוכי עבודה עוסק, בין השאר, בשביתות בשירות ציבורי, ומגדיר שירות ציבורי:
חוק העונשין אינו מגדיר שירות ציבורי, אך קובע עונש של שלוש שנות מאסר למי שמפריע לקיום שירות ציבורי או מחבל בו, תוך פגיעה בגופו או בנכסיו של חברו או איום או הפחדה או בכוח חרם או איום בחרם עליו או על נכסיו וללא כל סיבה או הצדק סבירים לחרם.
הצבעים משתנים
הצבעים משתנים הוא אלבום האולפן השלישי של מאיר בנאי שיצא לאור במרץ 1990. אף על פי שהאלבום לא שיחזר את ההצלחה המסחרית לה זכה אלבומו הקודם גשם, הוא נחשב בעיני רבים ממעריציו של בנאי לאחד הטובים באלבומיו. זהו שיתוף הפעולה הראשון בין מאיר בנאי למפיק המוזיקלי משה לוי שהמשיך גם באלבומים וביניהם, לב סדוק ובאלבום האקוסטי שיצא במסגרת האוסף הכפול כמה אהבה.
כל המילים, הלחנים והעיבודים לשירים היו של בנאי, ובין השירים הבולטים בו היו "אני גונב לא בשביל הכסף", "השמש עוזבת", "את אחת יחידה" ו"הצבעים משתנים עכשיו". את האלבום הפיקו מיכאל תפוח ואתי אנטה - "המון הפקות".
אקצ'י מיטסוהידה
אקצ'י מיטסוהידה (באנגלית: Akechi Mitsuhide; 10 במרץ 1528 – 17 ביולי 1582), ראשית נקרא ג'וביי (Jubei) על ידי שבטו, היה סמוראי וגנרל אשר חי בתקופת הסנגוקו של יפן הפאודלית. שמו המלא היה אקצ'י ג'וביי מינאמוטו-נו-מיטסוהידה (Akechi Jūbei Minamoto-no-Mitsuhide). מיטסוהידה היה גנרל תחת הדאימיו אודה נובונאגה, אף על פי שהוא התפרסם בזכות המרד שלו נגד נובונאגה בשנת 1582, אשר הוביל למותו של נובונאגה על הונוג'י (Honnō-ji).
תחילת החיים ועלייתו.
מיטסוהידה נולד בטרית טרה (Tara), מחוז מינו (כיום מחוז גיפו), מיטסוהידה הוא בן למשפחת טוקי-אקצ'י של שבט שוגו הטוקי. יש שמועה שמיטסוהידה הוא חבר ילדות או בן דוד של נוהימה (Nōhime). הדעה הרווחת היא שהוא שובח להיות גנרל מתוך 10,000 על ידי סאיטו דוזאן (Saitō Dōsan) ושבט הטוקי במהלך שליטתם במחוז מינו. כאשר בנו של דוזאן, סאיטו יושיטאטסו, מרד נגד אביו ב-1556, מיטסוהידה נלחם לצד דוזאן.
מיטסוהידה החל לשרת את ה"שוגון הנודד" אשיקאגה יושיאקי כאחד משומריו תחת הוסוקווה יוסאיי (Hosokawa Yusai). השוגון אשיקאגה הורה על אסאקורה יושיקאגה להיות השומר הרשמי שלו, הצעה אשר יושיקאגה סירב לה. יושיקאקי פנה לעזרה למיטסוהידה, אשר המליץ על אודה נובונאגה במקום.
בשנת 1564, נובונאגה שלח את אחותו אויצ'י להיות הכלה של אזאי נאגמסה אשר סייע לו ב-1566 בכיבושו על מחוז מינו, ופתח את הדרך אל קיוטו. השוגון יושיאקי ו מטסוהידה הגיעו לקיוטו, עיר הבירה של יפן, והמירו את מקדש הונגוקו-ג'י (Hongoku-ji) לארמון שמני בנובמבר 1568. נובונאגה חזר מקיוטו ב-4 בינואר 1569. שבט מיושי וסאיטו טאטסוקי הביסו את הדאימיו של מינו, תקפו את אשיקאגה יושיאקי בהונגוקו-ג'י, אשר שם מיטסוהידה הגן על השוגון בהצלחה. נובונאגה ביקש ממיטסוהידה להצטרף לכוחותיו, ומיטסוהידה החליט לשרת הן את השוגון והן את נובונאגה.
מיטסוהידה קיבל את סאקמוטו ב-1571 אחרי ההתקפה המוצלחת על מקדש אנריקו-ג'י (Enryaku-ji). אף על פי שנובונאגה לעיתים נדירות נתן את אמונו בנתיניו, הוא סמך במיוחד על שיבאטה קאטסוי (Shibata Katsuie), האשיבה הידיושי, ומיטסוהידה, אשר היה הנתין הראשון שקיבל ארמון מנובונאגה. לאחר שמיטסוהידה קיבל את סאקמוטו, הוא החל לפעול על מנת להרגיע את אזור טאמבה על ידי הבסת מספר שבטים כגון האטאנו והאישיקי של טאנגו. מיטסוהידה גם קיבל את ארמון קאמימה ואת אזור טאנבה.
תקרית הונוג'י.
בשנת 1579, אודה נובונאגה תפס את טירת יקימי של הטאנו הידטרו בכך שהבטיח לו תנאי שלום, אך נובונאגה בגד בהסכם השלום והוציא את הידטרו להורג. זה הכעיס את משפחת הטאנו, וזמן קצר לאחר מכן, מספר ממשרתיו של הידטרו רצחו את אמו (או דודתו) של מיטסוהידה. המצב תודלק על ידי נספר עלבונות פומביים אשר נובונאגה הפנה כלפי מיטסוהידה.
בשנת 1582, מיטסוהידה קיבל הוראה לצעוד מערבה על מנת לעזור להאשיבה הידיושי אשר בזמן זה נלחם נגד שבט המורי. תוך התעלמות מפקודה זו, מיטסוהידה אסף צבא של 13,000 חיילים ופעם נגד נובונאגה בהונוג'י. ב-21 ביוני, מיטסוהידה צוטט "האויב נמצא בהונוג'י!"(ציטוט ידוע מאוד אשר בשימוש נרחב גם בימינו ביפן). צבאו הקיף את המקדש ובסופו של דבר הציתו. אודה נובונאגה נהרג או בלחימה, או בידיו שלו. בנו של נובונאגה, אודה נובוטדה, נס מהזירה, אך הוקף בניג'ו ונהרג. אף על פי שלא הרג את נובונאגה באופן אישית, מיטסוהידה לקח אחריות על מותו.
הקרב של יאמזאקי.
בגידתו של מיטסוהידה בנובונאגה הדהימה את הבירה, והוא פעל במהירות כדי להגן על מעמדו. מיטסוהידה, שטען ששושלתו מגיעה מטוקי ועל כן משבט המינאמוטו, הכריז על עצמו שוגון, ובזז את טירת אזוצ'י כדי לתגמל את חייליו ולשמר את נאמנותם.
מיטסוהידה הביע ידידות לחצר המלוכה המבוהל. הוא גם פעל על מנת להביא שבטים אחרים לצידו, אך כשל. הוסוקווה פוג'יקאטה, אליו הוא היה קשור דרך נישואין, ניתק איתו קשר. טסוטסוי ג'ונקיי, אשר בעבר היה בעל יחסים רעועים עם נובונאגה, גם כן עמד בצד שנגדו.
מיטסוהידה סמך על כך שהידיושי יועסק בלחימה עם מורי, ולא יוכל להגיב למרד שלו. אומנם, לאחר שנודע לו על ההתנקשות באדונו, הידיושי חתם על הסכם שלום עם מורי במהרה, ויחד עם טוקוגאווה איאיאסו הזדרז להיות הראשון אשר יינקום את נובונאגה וייקח את מקומו.
הידיושי הצעיד את צבאו לסטסו בארבעה ימים, ותפס בהפתעה את מיטסוהידה. מיטסוהידה לא הצליח לאסוף תמיכה למטרתו, וצבאו הצטמצם ל-10,000 איש. הידיושי לעומתו, זכה באהדת נתיניו הקודמים של נובונאגה, כולל ניווה נגהידה וטקאימה אוקון, והיה בעל צבא של 20,000 איש. שני הצבאות נפגשו בקרב של יאמזאקי.
מיטסוהידה התמקם מדרום לטירת שוריוג'י, ושמר על אגפו הימני על יד נהר היודו, ואגפו השמאלי לרגלי טנוזן בגובה 270 מטרים. הידיושי מיד החזיק ביתרון בכך שהשתלט על פסגות טנוזן. חיל החלוץ שלו אז תמרן כדי להילחם בכוחותיו של מיטסוהידה לאורך נהר האנמיוג'י. הגנרל של הידיושי, איקדה נובוטרו חיזק את אגפו הימני של הידיושי, שבמהרה חצה את נהר האנמיוג'י.
תוצאות.
שלטונו של מיטסוהידה נמשך רק 13 ימים. בעזיבת יאמזאקי, מיטסוהידה נפטר בדרך לסקמוטו.
השמועות אומרות שהוא נהרג על ידי איכר לוחם בשם נאקאמורה צ'וביי עם חנית במבו, אך יש גם שמועות שהוא לא נהרג, אלא החל חיים חדשים בתור נזיר בשם טנקיי.
הסיבות לבגידה.
לא ידוע מדוע מיטסוהידה בגד בנובונאגה. יש מספר תאוריות:
המשפחה.
אבותיו.
משפחת אקצי' עקבה אחר השושלת שלה לשבט הטוקי ומשם לשבט המינאמוטו. מינאמוטו-נו-יוריטומו הביא להשמדת שבט הטאירה באותו אופן שבו מיטסוהידה הביא סוף לנובונאגה, אשר עקב אחר שושלתו לשבט הטאירה. החרב של מיטסוהידה היא מסגנון הטנשו.
פרס קמואש
פרס קמואש (בפורטוגזית: Prémio Camões) הוא הפרס הספרותי היוקרתי ביותר בעולם דובר הפורטוגזית. הפרס קרוי על שמו של המשורר לואיש דה קמואש ומוענק כל שנה, החל מ-1989, במשותף על ידי מוסד הספרייה הלאומית של פורטוגל ומשרד התרבות של ברזיל.
גשם (אלבום)
גשם הוא אלבומו השני של מאיר בנאי, שכתב, הלחין ושר את כל שירי האלבום. האלבום הופיע ב-1987. המפיק המוזיקלי והמעבד של האלבום הוא מתי כספי. בין הבולטים שבשירי האלבום: "אצלך בעולם", "תגידי אש תגידי מים", "אל תלכי מכאן", "הלילה של אתי", "המסיבה שנגמרה" ושיר הנושא, "גשם" שהפך ללהיט.
הקלטת כל הפלייבקים לאלבום ארכה כשבוע, ואת השירה לכל האלבום סיים בנאי להקליט בשלוש וחצי שעות. תוך חודשים ספורים הגיע האלבום למעמד אלבום זהב, על מכירות של 20,000 עותקים
עיטם לבן ראש
כרמלה (מתאבקת)