ב-30 באוגוסט 2014 טרזגה ערך את הבכורה שלו במדים הלאומים של מצרים כאשר הוא בן 19 ועשרה חודשים בלבד. מאז הוא היה לחלק קבוע בהרכב של הפרעונים. הוא נבחר על ידי המאמן הקטור קופר לשחק בקביעות בהרכב הפותח של המצרים במסגרת גביע אפריקה לאומות 2017.
עזרא דניאל
עזרא מנחם דניאל (בערבית: عزرا مناحيم دانيال; 1874, בגדאד - 3 במרץ 1952, בגדאד) היה פילנתרופ וסנטור יהודי עיראקי, בנו של הסנטור מנחם צאלח דניאל.
קורות חיים.
נולד בבגדאד בשנת 1874 והיה לחבר המועצה המנהלית של הוילאייט של בגדאד מ-1901. ב-1932 ירש את מקומו של אביו כסנאטור וכיהן שם עד פטירתו. היה גם חבר פעיל של ארגון הסהר האדום, אגודת התעופה העיראקית, והאגודה למלחמה בשחפת. בנוסף להקמת מועדון ספורט לסטודנטים יהודים, המודרני ביותר באותה העת בבגדאד (שנתפס בידי הממשלה אחרי מלחמת ששת הימים ומאז משמש מועדון צבאי), הפעיליות הפילנתרופיות של דניאל כללו פתיחת בית חולים בבית משפחתו, ופרויקט להצגת שיטות חקלאות חדשות. כסנטור, הוא התנגד להרחבת סמכויות המלוכה, וגינה את דרישת הממשל כלפי היהודים שעזבו את המדינה לוותר על אזרחותם.
נצרב בזיכרון של יהודי עיראק, על שהיה בין היחידים שיצא בנאום פומבי בסנאט כנגד הממשל בנושא היהודים. דניאל נאם נאום חריף ואף העז לגדף את ממשלת נורי א-סעיד וסאלח ג'בר, על אשר בגדו באזרחים העיראקים היהודיים ומכרו אותם. הנאום בן 4 עמודים הופיע בעיתון "אלאהלי".
נפטר ב-1952.
עזרא מנחם דניאל
1900 בצרפת
שנת 1900 בצרפת הייתה השנה בה ציינה צרפת 913 שנות לאום.
ציפריאן מאריצה
מספר פורייה
בפיזיקה והנדסה, מִסְפַּר־פוּרְיֶה (Fourier number, מסומן ב־Fo), הקרוי על שם ז'אן-בטיסט ז'וזף פורייה, הוא גודל חסר ממד המאפיין את אופן מעבר החום. בהגדרה, מספר פורייה הוא היחס בין שיעור המעבר בפעפוע או הולכה לשיעור כמות החום (אנרגיה תרמית) או החומר (חלקיקים). מספר זה הוא תולדה של הפיכת משוואת החום (הידועה גם בשם חוק פורייה) או את חוק הפעפוע השני של פיק (משוואת הפעפוע) לחסרות ממדים, והוא משמש יחד עם מספר ביו לנתוח תופעות מעבר חום וחומר תלויות הזמן.
הגדרה.
באופן כללי מספר פורייה מוגדר כך:
מספר פורייה בהקשרים תרמים, Fo"h", מוגדר על ידי יחס שיעור הולכת החום לשיעור אגירת האנרגיה התרמית:
כאשר:
עבור מעבר מסה על ידי דיפוזיה מוגדר באופן מקביל מספר פורייה למסה, Fom, כך:
כאשר:
גזירה ושימוש.
את שתי הצורות של מספר פורייה שהוגדר לעיל ניתן למצוא על ידי הפיכת המשתנים של משוואת הדיפוזיה התלויה בזמן לחסרי ממדים.
נגזור לדוגמה את מספר פורייה להעברת חום, Fo"h". ממשוואת החום בממד אחד, שהיא:
נניח כי נתון מוט באורך "L" המחומם מטמפרטורה ההתחלתית, "T"0, על ידי קביעת טמפרטורה גבוהה יותר, "T""L", בנקודה x=L. והתפלגות הטמפרטורה המקוזזת ("טמפרטורה" חסרת ממדים), "u", מוגדר על ידיformula_6, כך ניתן לסדר מחדש את המשוואה הדיפרנציאלית לצורה חסרת ממדים לחלוטין:
ה"זמן" חסר הממדים במשוואה זו, מגדיר את מספר פורייה, Fo"h" = "αt"/"L"2.
ניתן לבצע את אותו אלגוריתם על חוק הדיפוזיה השני של פיק ולגזור ממנו את מספר הפורייה למסה, Fom, ולהחיל אותו על בעיות מעבר מסה תלויות זמן, בהתאם.
עבור בעיות הולכה במצב לא־תמידי במוצקים (הסעה משתנה בזמן), מספר פורייה משמש לעיתים קרובות כפרמטר זמן לא־ממדי. יחד עם מספר ביו, ניתן להשתמש במספר פורייה כדי לקבוע את החימום או קירור של העצם. אם מספר ביו קטן מ־0.1, אז ניתן לטפל במערכת כולה כבעלת טמפרטורה אחידה. המשוואה הבאה, הנגזרת מתולדה של מספרי ביו ופורייה, משמשת להעריך את הזמן בו הגוף יגיע לטמפרטורה מסוימת:
"כאשר T" היא טמפרטורת העצם בזמן "t", וְ־"T"0 היא הטמפרטורה ההתחלתית, ∞T היא הטמפרטורה של מאגר הזורם, "V" הוא הנפח של העצם, "A " הוא שטח הפנים שלו, וְ־"h" הוא מקדם הסעת החום של זורם במערכת הנתונה.
0.30 קרבין
כדור 0.30 קרבין הוא כדור בקליבר 7.62x33 מ"מ שפותח עבור רובה ה-M1 קרבין. קוטר הכדור הוא 7.62 מ"מ (כ-0.3 אינץ') ומשקלו 195 גריין (12.6 גרם). בירי מקנה של 18 אינץ' הקליע מפתח מהירות לוע של 606.5 מטר לשנייה ואנרגיית לוע של 1,311 ג'אול, טווח הירי האפקטיבי המרבי שלו הוא עד 300 מטר. ביצועים אלה חלשים באופן ניכר מתחמושת 7.62 מ"מ של רובה מיטען כבד כמו ה-M1 גאראנד או ה-M14, אך חזקים באופן ניכר מתחמושת של אקדחים ותת-מקלעים, כולל קליבר 0.357 מגנום ו- ששימשה את הקולט M1911 וה-M1 תומפסון.
התחל של הכדור עשוי מחומרים שאינם עוברים קורוזיה, דבר שהעניק לו יתרון גדול בלחימה בתנאי לחות כגון בג'ונגלים של דרום-מזרח אסיה. כדור ה-0.30 קרבין מבוסס על כדור 0.32 אינץ' של חברת הנשק וינצ'סטר.
עיקר שימושו של כדור ה-0.30 קרבין הוא ברובי קרבין מדגמי M1 קרבין, M2 קרבין ו-M3 קרבין שנועדו להחליף את האקדח כנשק הגנה עצמית (PDW) בקרב לוחמים (שאינם לוחמי חיל רגלים) ותומכי לחימה. בעקבות הצלחתו, פותחו רובים נוספים המשתמשים בתחמושת זאת. באופן אירוני, פותחו גם מספר אקדחים במיוחד לתחמושת זו, שנועדה להחליף את האקדח כנשק הגנה עצמית.
היסטוריה.
עם כניסת הרובה M1 קרבין, לשירות צבא ארצות הברית, בספטמבר 1941 נכנס גם הכדור .30 קרבין שפותח על ידי חברת וינצ'סטר. הוא התבסס על הכדור וינצ'סטר .32 המיועד לרובים חצי-אוטומטיים, כגון וינצ'סטר מוד 05, ולא יועד כמו שנטען בטעות לאקדחים תופיים. מטרת הפיתוח הייתה לספק תחמושת לרובה קרבין, שישרת את החיילים תומכי הלחימה מאחורה, ואת הצנחנים. באותו זמן הרובים עם הכדור .30-06 ספרינגפילד היו יותר חזקים, אבל הרובה עצמו היה יותר כבד ומסורבל. המקלעים בקליבר 45 ACP היה להם לא מספיק טווח ודיוק, וה.30 קרבין היה פתרון שהוא פשרה ביניהם.
טווח הכדור היה עד בערך 270 מטר. בזמן הלחימה כמקלען על טנקים, ארטילריה, או פשוט בשכיבה עם מקלע הMG34, בקדמת המלחמה, הכדור יכול להגיע לרוב לטווח מספק. במצב כזה הכדור היה במחסנית קטנה. זה הצביע על יכולות גבוהות אפילו יותר מכדורים חזקים של רובה בריחי, שמשמשים ברובה צלפים, וזה גרם לו להיות בעל יכולות חזקות מאוד. הבעיה העיקרית בתחמושת זו, שהתרחשה במהלך מלחמת העולם השנייה ומלחמת קוריאה, זה כוח העצירה החלש שלו, וזה השפיע במיוחד במרחקים קצרים, לדוגמה, הכדור לא הצליח לכדור אויב הלובש אפוד מגן. אבל היתרון של הכדור הוא כוח הרתע החלש שלו, אבל זה לא פיצה על כוח העצירה הנמוך והשימוש בכדור וברובה הסתיים באמצע שנות ה-60, כשהרובה הוחלף ברובה M16.
חוץ מהיסטוריית הכדור יש לו גם משמעות היסטורית. עד היום הכדור נמצא בשימוש ארגונים הדורשים אנשים עם כלי נשק כמו שומרים במקומות ציבוריים, המשתמשים בכדור .30 קרבין. בתחרויות ספורט של ירי ספורטיבי, משתמשים בכדור למרחקים של 25, 50, ו-100 מטר.
שימושים.
הכדור 30 קרבין יועד לרובה M1 קרבין, וכמו כן, גם לשני דגמיו, M1A1 וM1A2. אחרי שהסתיימה מלחמת העולם השנייה היה עודף בתחמושת, בעיקר בארצות הברית, ולכן נערכו ניסויים עם הכדור גם באקדחים מוזני מחסנית, אקדחים תופיים, אקדחים חצי אוטומטיים עם קנה מחורק, כמו רוג'ר בלאק הוק, תומאס קונטנדר ואפילו אקדחים של AMT Hardballer
מפרט טכני של התחמושת.
להלן המפרט הטכני של תחמושת הקרבין, 0.30 קרבין, כפי שהוצג באתר "הסליק":
בירי מקנה באורך :
7.62x33 מ&quot;מ
ישראל במשחקי אסיה
ספורטאי ישראל השתתפו לראשונה במשחקי אסיה השניים שנערכו במנילה הפיליפינים בשנת 1954. ישראל השתתפה בסך הכל ב-5 משחקים (1954, 1958, 1966, 1970 ו-1974) וזכתה ב-53 מדליות, מהן 18 זהב, 16 כסף ו-19 ארד.
האתלטית אסתר רוט-שחמורוב זכתה במירב המדליות במשחקים אלה, 6 מדליות אישיות מהן 5 זהב ו-1 כסף. האתלטית חנה שזיפי זכתה ב-4 מדליות אישיות, מהן 3 זהב ו-1 ארד ונבחרת ישראל בכדורסל זכתה בשתי מדליות זהב ובמדליית כסף אחת.
במשחקי אסיה של 1962 ו-1978 נמנע מספורטאי ישראל להשתתף במשחקי אסיה מסיבות פוליטיות. בשנת 1962 סרבה אינדונזיה, המדינה המארחת, לאפשר את השתתפותם של ספורטאי ישראל מסיבות פוליטיות, מהפחד שהשתתפותם תגרום לבעיות ביחסיה עם המדינות הערביות והמוסלמיות. נבחרת ישראל בכדורגל (גברים) זכתה במדליית כסף במשחקי אסיה שהתקיימו בשנת 1974 באיראן. ביולי 1976, 25 מדינות החברות בפדרציית משחקי אסיה עשו תעמולה נגד השתתפותה של ישראל במשחקי אסיה 1978.
בשנת 1981 החליט הוועד האולימפי של אסיה לשלול מספורטאי ישראל להשתתף במשחקי אסיה, ובשנת 1982 הודחה ישראל מהארגון באופן סופי.
ישראל במשחקי אסיה 1954.
המשלחת כללה 3 ספורטאים שהתחרו ב-3 ענפים וזכו ב-4 מדליות, מהן 2 זהב, 1 כסף ו-1 ארד.
ישראל במשחקי אסיה 1958.
המשלחת כללה 23 ספורטאים שזכו ב-2 מדליות ארד בלבד.
כדורגל.
נבחרת ישראל סיימה במקום חמישי.
בית מוקדם;
רבע גמר;
ישראל במשחקי אסיה 1966.
המשלחת זכתה ב-11 מדליות, מהן 3 זהב, 5 כסף ו-3 ארד.
כדורסל.
בית מוקדם;
חצי גמר;
גמר;
שחייה.
נבחרת ישראל דורגה במקום השלישי
ישראל במשחקי אסיה 1970.
המשלחת זכתה ב-17 מדליות, מהן 6 זהב, 6 כסף ו-5 ארד.
אתלטיקה.
נבחרת ישראל דורגה במקום השלישי
ירי ספורטיבי.
נבחרת ישראל דורגה במקום השלישי
כדורסל.
בית מוקדם;
בית הגמר;
ישראל במשחקי אסיה 1974.
המשלחת זכתה ב-19 מדליות, מהן 7 זהב, 4 כסף ו-8 ארד.
במשחקים אלה, ספורטאים ממדינות ערב, פקיסטן, סין וקוריאה הצפונית סירבו לשחק נגד ספורטאים ישראלים בטניס, סיף, כדורסל וכדורגל, מסיבות פוליטיות.
כדורגל.
סיבוב ראשון;
סיבוב שני;
גמר;
כדורסל.
בתים מוקדמים;
חצי גמר;
גמר;
סיאמיק מורסדאק
סיאמק מורה-סאדק