נורמן רמזי נולד ב-27 בנובמבר 1915 בוושינגטון די. סי.. אמו עבדה באוניברסיטת קנזס ואביו היה בוגר האקדמיה הצבאית של ארצות הברית במחזור 1905 אשר הגיע לדרגת בריגדיר גנרל במהלך מלחמת העולם השנייה. רמזי עצמו סיים את לימודיו התיכוניים בגיל 15 בלבד בקנזס. הוריו של רמזי קיוו שגם הוא יקדם קריירה צבאית, אך הוא בסופו של דבר החל ללמוד הנדסה באוניברסיטת קולומביה בשנת 1931. שנת 1935 סיים רמזי תואר ראשון. את התואר השני למד רמזי במעבדת קוונדיש שבאוניברסיטת קיימברידג' אצל הפרופסור ארנסט רתרפורד. סביבתו שפעה פיזיקאים בולטים, ובהם ג'יי ג'יי תומסון, מקס בורן, ג'יימס צ'דוויק, אדוארד אפלטון, ג'ון קוקרופט, פול דיראק וארתור אדינגטון. את הדוקטורט רמזי סיים באוניברסיטת קולומביה בשנת 1940 והחל להיות עמית במכון קרנגי למדע. בשנה זו התחתן והחל ללמד באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין.
הזוג תכנן להשתקע באילינוי, אך עם פרוץ מלחמת העולם השנייה היה רמזי ממפתחי המעבדות בהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס והחל לעבוד בפרויקטים ביטחוניים תחת מזכיר המלחמה הנרי סטימסון. בשנת 1943 צורף רמזי לפרויקט מנהטן על ידי רוברט אופנהיימר.
בתום המלחמה חזר רמזי לקולומביה כפרופסור וכחוקר אשר התמקד במבנה האטום והמולקולה ובתכונותיהם הבסיסיות.
בשנת 1984 קיבל רמזי את מדליית ה-IEEE וכארבע שנים לאחר מכן קיבל גם את המדליה הלאומית למדעים. בשנת 1990 קיבל את פרס דיראק.
רמזי עזב את אוניברסיטת הרווארד בשנת 1986. הוא המשיך ללמד בויליאמס קולג', אוניברסיטת מישיגן ואוניברסיטת שיקגו. בשנת 2004 חתם רמזי על מכתב תמיכה במועמד הדמוקרטי ג'ון קרי בבחירות לנשיאות ארצות הברית.
רמזי נפטר בתאריך ה-4 בנובמבר 2011.
הנס דמלט
הנס גאורג דמלט (בגרמנית: Hans Georg Dehmelt; 9 בספטמבר 1922 – 7 במרץ 2017) היה פיזיקאי גרמני-אמריקאי, שזכה בפרס נובל לפיזיקה בשנת 1989 יחד עם וולפגנג פאול על "פיתוח טכניקת מלכודת היונים".
ביוגרפיה.
הנס דמלט נולד ב-9 בספטמבר 1922 בגרליץ שברפובליקת ויימאר. בגיל 10 החל ללמוד בבית ספר לטיני בברלין. לאחר שסיים את לימודיו בשנת 1940, התנדב דמלט לשירות בצבא הגרמני, שהורה לו ללמוד פיזיקה באוניברסיטת ורוצלב, שם סיים את לימודיו בשנת 1943. לאחר הלימודים דמלט התגייס לצבא, אך נפל בשבי בעלות הברית במהלך הקרב על הבליטה.
לאחר ששוחרר מן השבי בשנת 1946, החל דמלט ללמוד באוניברסיטת גטינגן, שם סיים את התואר השני בשנת 1948 ואת הדוקטורט בשנת 1950. הוא הוזמן לפוסט-דוקטורט אוניברסיטת דיוק שבקרוליינה הצפונית בשנת 1952, והחליט להגר לארצות הברית באופן מוחלט. בשנת 1955 החל לעבוד באוניברסיטת וושינגטון, שם הפך לפרופסור מן המניין בשנת 1961.
בשנת 1995 קיבל את המדליה הלאומית למדעים. בשנת 2002 פרש מן האוניברסיטה.
דמלט נפטר ב-7 במרץ 2017 בסיאטל שבמדינת וושינגטון בגיל 94.
הנרי קנדול
הנרי וויי קנדול (באנגלית: Henry Way Kendall; 9 בדצמבר 1926 – 15 בפברואר 1999) היה פיזיקאי אמריקאי, שזכה בפרס נובל לפיזיקה בשנת 1990 ביחד עם ריצ'רד טיילור וג'רום פרידמן על "מחקר חלוצי בפיזור אינאלסטי עמוק של אלקטרונים על פרוטונים ונייטרונים קשורים, שהיה בעל חשיבות חיונית לפיתוח מודל הקווארקים בפיזיקת החלקיקים".
ביוגרפיה.
הנרי קנדול נולד ב-9 בדצמבר 1926 בבוסטון שבמסצ'וסטס. בשנת 1950 סיים תואר ראשון במתמטיקה. בתקופה זו קנדול גם עסק רבות בצלילה, ואף כבר כתב כשני ספרים בנושא. בשנת 1955 סיים קנדול את הדוקטורט במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. בשנים שלאחר מכן עסק במחקר מבנה הפרוטון והנייטרון. בשנת 1982 הצטרף לאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
חוץ מהעבודה בפיזיקה, קנדול גם עסק בטיפוס הרים. הוא ביצע מסעות למקומות רבים בעולם, ובהם הימלאיה, הרי האנדים, עמק יוסמיטי ואנטארקטיקה. בנוסף על כך, קנדול עסק בפעילות ציבורית ואזרחית כנגד התחממות גלובאלית ופירוק נשק גרעיני.
קנדול נהרג ב-15 בפברואר 1999 בזמן שצלל במערה בשמורת טבע בפלורידה.
פרס אנני לבימוי הטוב ביותר
פרס אנני לבימוי הטוב ביותר (באנגלית: The Annie Award for Directing in a Feature Production או Annie Award for Directing in an Animated Feature Production) הוא פרס אנני המוענק מדי שנה לסרט האנימציה הטוב ביותר והוצג בשנת 1996. הפרס מתגמל את הבימוי לסרטי אנימציה ומוענק על ידי האגודה הבין-לאומית לסרטי הנפשה בסניף אסיפ"א - הוליווד, קליפורניה.
היסטוריה.
הפרס נקרא בעבר "ההישג האישי הטוב ביותר: בימוי", בשנת 1996, "ההישג האישי הטוב ביותר: בימוי בהפקה עלילתית", בשנת 1997, ו"הישג אישי יוצא מן הכלל על בימוי בהפקת אנימציה" משנת 1998 עד 2001.
הזוכים והמועמדים.
להלן רשימת הזוכים והמועמדים, נכון לשנת 2020:
ספנקודון
ספנקודון (שם מדעי: Sphenacodon; מילולית: "שן נקודת-טריז") הוא סוג של זוחל קדום מקבוצת הפליקוזאורים שחי במשך הקרבון הפנסילבני עד הפרם לפני 300 עד 280 מיליון שנה מזמננו. הוא דומה בצורתו לדימטרודון והיה קרוב משפחתו. סוג זה תואר ב-1878 בדי החוקר עותניאל מארש ותוארו בו 3 מינים שונים. מרבית המאובנים התגלו באריזונה, יוטה וניו מקסיקו עם שלדים כמעט שלמים.
הספנקודון היה זוחל בעל דמיון ליונק, בייחוד במבנה לסתותיו ושיניו שהורכבו לפי חלוקה בדומה לשיני יונקים. הוא הגיע לאורך של 3 מטרים אצל המין "Sphenacodon ferocior", והיה בעל לסת רחבה וגבוהה מלאה שיניים חדות המעידות שהיה טורף. הוא היה גם בעל בליטות רחבות מעל הצלעות ואולי אלו תמכו במפרש נכחד בדומה לדימטרודון, אם כי המפרש היה נמוך בהרבה.
הממצאים השונים של הספנקודון מעידים ששגשג במשך הקרבון ותחילת הפרם, אך החל להיעלם במשך הפרם היבש והוחלף בתראפסידים דמויי-יונקים.
ראסל הולס
ראסל אלן הולס (באנגלית: Russell Alan Hulse; נולד ב-28 בנובמבר 1950) הוא פיזיקאי אמריקאי המתמחה במחקר בנושא פולסרים וגלי כבידה, שחלק את פרס נובל לפיזיקה בשנת 1993 עם ג'וזף טיילור על "גילוי סוג חדש של פולסר, גילוי שפתח אפשרויות חדשות במחקר הכבידה".
ביוגרפיה.
ראסל הולס נולד בניו יורק לאלן ובטי הולס, והחל להתעניין במדע בגיל מאוד צעיר. הולס למד בתיכון ברונקס למדע, סיים תואר ראשון בפיזיקה בקולג' "קופר יוניון", וקיבל את הדוקטורט באוניברסיטת מסצ'וסטס אמהרסט בשנת 1975[1]. המנה לדוקטורט של הולס היה הפיזיקאי ג'וזף הוטון טיילור, שהפך במהרה לשותפו במחקר. לאחר הדוקטורט, עבד הולס באוניברסיטת פרינסטון. החל משנת 2003 הולס עובד כפרופסור באוניברסיטת טקסס בדאלאס[2].
בזמן למידתו לדוקטורט שם, בשנת 1974, התלמד הלס במצפה הכוכבים ארסיבו בפוארטו ריקו של אוניברסיטת קורנל, שם עבד הלס עם ג'וזף טיילור. עבודתו שם היא, בין השאר, מה שהוביל לתגלית שעליה קיבל את פרס נובל[1].
ראסל הלס הוא אתאיסט. הוא מעיד על עצמו: "אני מחשיב את עצמי אדם מאוד מוסרי, אבל אני לא צריך דת בשביל זה" הלס הוא רווק, ונמצא בזוגיות ממושכת עם ז'אן קולמן.
לאחר התגלית.
ב-1975 הלס השלים את הדוקטורט שלו בפיזיקה, ולאחר מכן עשה עבודת פוסט-דוקטורט במצפה הלאומי לרדיו אסטרונומי בגרין בנק שבמערב וירג'יניה.
ב-1977 הלס עשה הסבה לפיזיקת פלזמה והצטרף למעבדת פיזיקת הפלזמה בפרינסטון
ב-1993 הלס קיבל פרס נובל בפיזיקה יחד עם ג'וזף טיילור
ב-2004 הלס הצטרף לאוניברסיטת טקסס בדאלאס והפך למנהל המייסד של המרכז לחינוך במדע והנדסה באוניברסיטת טקסס בדאלאס.
מחקריו ועבודתו המדעית.
במסגרת עבודתו עם ג'וזף טיילור, השניים גילו עשרות פולסרים, ביניהם הפולסר PSR B1913+16. יום אחד, בשנת 1974, הלס שם לב שהאותות מהפולסר PSR B1913+16 הם בלתי עקביים, ולאחר שפסל את האפשרות שהדבר נבע משגיאה במחשב, הלס שם לב שתדר האותות מאותו פולסר משתנה באופן מחזורי, שחוזר על עצמו כל פחות מ-8 שעות. בעקבות כך הוא תיאר לעצמו שפולסר זה הוא ככל הנראה בינארי, והוא מסתובב במהירות סביב אובייקט מלווה. בשיתוף פעולה עם ג'וזף טיילור, הצליח הלס להוכיח שהפולסר PSR B1913+16 הוא הפולסר הבינארי (שני פולסרים המסתובבים זה סביב זה) הראשון שהתגלה, ואף קבע את מאפייני המפתח שלו[1].
עם משמעות גדולה יותר, השדות הכבידתיים של שני הפולסרים, שהייתה ביניהם אינטראקציה, אפשרו להולס, טיילור ורבים אחרים להמציא שיטות לאיתור גלים כבידתיים, אשר נובאו על ידי תורת היחסות הכללית של אלברט איינשטיין, באופן שמאמת באופן יעיל את התיאוריה של איינשטיין למערכת מחוץ למערכת השמש. תגליתם של הלס וטיילור דורגה בין ההישגים המדעיים החשובים ביותר של המאה ה-20. על תגליתם זו הם קיבלו יחד פרס נובל בפיזיקה בשנת 1993[3]
אבריקטוזאורוס
אבריקטוזאורוס (שם מדעי: Abrictosaurus; משמעות שמו: "לטאה עירנית") הוא סוג של דינוזאור בעל אגן דמוי-עוף ממשפחת ההטרודונטוזאוריים שחי בדרום אפריקה של תחילת היורה לפני 199 עד 196 מיליון שנה מזמננו. המאובנים שלו התגלו בתצורת אליוט שבלסוטו ובכף התקווה הטובה שבדרום אפריקה, והוא תואר למדע ב-1975 בידי החוקר האמריקאי ג'יימס הופסון. בעבר שויך לסוג ליקורינוס ("Lycorhinus"). את שמו קיבל עקב הנחה שהדינוזאורים עברו תרדמת קיץ כדי לחסוך באנרגיה, אותה שלל הופסון.