בשנת 2010 פרסמה הראפרית אזיליה בנקס גרסת כיסוי שלה לשיר, אותה הוציאה כסינגל בשנת 2020.
שברולט קווליר
מזמורי קנ&quot;ב–קנ&quot;ה
אלימות הומופובית
אוסטר (עיר)
אוסטר (בגרמנית: Uster; בגרמנית שווייצרית: Uschter; בתעתיק: אושטר) היא העיר השלישית בגודלה בקנטון ציריך (אחרי העיר ציריך ווינטרטור), ואחת מעשרים הערים הגדולות בשווייץ. העיר שוכנת כ-20 ק"מ דרומית מזרחית מציריך, על גדות אגם גרייפנזה (על כן היא מכונה: "העיר על המים") והיא עיר המחוז של מחוז אוסטר. העיר היא חלק מהמרכז המטרופוליני של ציריך, GZA, שנחשב לאחד האזורים הכלכליים החזקים ביותר באירופה, ולמרכז הכלכלי של שווייץ. נכון לשנת 2019 התגוררו באוסטר 34,986 תושבים, 77,38% שווייצרים והשאר זרים. במחוז אוסטר מתגוררים 133,323 תושבים ושטחו 121 קמ"ר.
באוסטר מתגוררת אוכלוסייה גדולה של מהגרים יפנים ובית הספר היפני היסודי היחיד בשווייץ, נמצא בעיר.
היסטוריה.
הכפר רידיקון (Riedikon) שנכלל כיום בשטחה העירוני של אוסטר, הוזכר לראשונה בשנת 741, ואילו אוסטר הוזכרה לראשונה בשנת 775 בשם Ustra Villa. מקור השם כנראה מגרמנית עתיקה ופירושו "נהר שוצף", בשטח העיר זורם נהר האבאך. השם אוסטר הוזכר לראשונה בשנת 1099, כאשר כנסיית סנט אנדראס נבנתה במקום, על ידי בית רפרסוויל, ככנסייה כפרית מרווחת בת שלושה אגפים. טירת אוסטר נבנתה בשנת 1100 על ידיי אצילים מוינטרטור ובשנת 1267, הייתה בבעלותו של האציל פון בונשטטן. ב-7 בינואר 1300 מכרה אליזבת פון רפרסוויל את השלטון על חבל גרייפנזה (שם האגם והאזור בו ממוקמת בימינו אוסטר) לאביר, הרמן השני פון לנדנברג. במכירה נכללו טירת גרייפנזה, הכפר גרייפנזה, האגם, מספר חוות, וגם הזכויות החקלאיות באוסטר. בשנת 1438 נמכרו זכויות הכנסייה באוסטר (Kirchrecht) למנזר ריטי (Rüti).
במהלך מלחמת ציריך הישנה שנערכה בין קנטון ציריך לבין שבעה קנטונים אחרים (הקונפדרציה), במאי 1444, הטילה הקונפדרציה השווייצרית הישנה מצור על העיירה הסמוכה לאוסטר, גרייפנזה. גרייפנזה הוחזקה על ידי כ-70 מגנים תומכיי ציריך, רובם תושבי האזור, וכמה חיילים של בית הבסבורג וחיילים מציריך. העיירה נכבשה לאחר ארבעה שבועות, ב-27 במאי, וראשיהם של רוב המגינים נערפו. גם בעתות מלחמה, הוצאה להורג מסוג זה נחשבה כמעשה אכזרי ולא צודק. ב-29 במאי 1444 נכבשה גרייפנזה וחומות העיירה נותצו. בשנת 1525 עם התפרקות מנזר ריטי בגלל הרפורמציה בציריך, קיבלה ציריך את השליטה על אוסטר וסביבותיה. בשנת 1668 נספו כשליש מתושבי העיר במגפה.
במאה ה-19 הועסקו כמחצית מתושבי העיר בתעשיית הצמר והעיר הפכה למרכז תעשייתי. בהמשך הייתה אוסטר מרכז לתעשיית הרכב והשעונים השווייצרית.
בשנת 1824 נחנכה באוסטר כנסייה מונומנטלית רפורמית חדשה, שנבנתה בסגנון קלאסיציסטי.
ב־22 בנובמבר 1830 התאספו ליד אוסטר כ-10,000 איש מקנטון ציריך ודרשו חוקה דמוקרטית חדשה לשווייץ. אספה זו, כונתה יום אוסטר (Ustertag). האספה, יחד עם אסיפות אחרות ברחבי שווייץ באותה עת, הובילו לרסטורציה וליצירת המדינה הפדרלית השווייצרית.
כיום אוסטר היא אחת הערים המרכזיות בקנטון ציריך ואחת הערים הגדולות בשווייץ. בעיר מספר בתי ספר יסודיים, בהם שני בתי ספר פרטיים לדוברי גרמנית, בית ספר לדוברי אנגלית ובית ספר לדוברי יפנית. בעיר גם נמצא בית ספר תיכון קנטונלי. אוסטר היא פרוור משגשג של ציריך ומהווה מרכז עירוני לישוביי הסביבה.
גאוגרפיה.
אוסטר מתפרסת על שטח של 28.5 קמ"ר. 44.4% משטח זה משמש למטרות חקלאיות ואילו 27.1% מהשטח מיוער. מיתר השטח, 26.2% מיושבים (בניינים או כבישים) והיתר (2.3%) אינם שימושיים (נהרות, קרחונים או הרים). העיר ממוקמת ברמת ציריך Zürcher Oberland, ושטחה הוא השמיני בגודלו בקנטון.
אגם גרייפנזה Greifensee שבסמוך לו שוכנת אוסטר, ממוקם 11 ק"מ ממזרח לעיר ציריך. כאגם השני בגודלו בקנטון ציריך (אגם ציריך הוא הגדול ביותר), אורכו כ-6 ק"מ ו-1.6 ק"מ בנקודה הרחבה ביותר, עם עומק מרבי של 32 מטר. נהר האבאך זורם לגרייפנזה.
פארק הנשיאים
פארק הנשיאים (באנגלית: Presidents Park) הוא גן פסלים ומוזיאון פתוח שהיה ממוקם בוויליאמסבורג, במדינת וירג'ינה שבארצות הברית.
הפארק.
בגן, ששטחו 40 דונמים, מוצגים פסלים של 43 מנשיאי ארצות הברית (פרוטומות של הנשיאים), שגובהם נע בן 5.5 ל־6.1 מטרים - כל הנשיאים מאז ג'ורג' וושינגטון ועד ג'ורג ' ווקר בוש.
הפסלים פוסלו על ידי הפסל דייוויד אדיקס (David Adickes) מיוסטון שבטקסס. אדקינס רצה להציב את הפסלים בוושינגטון די. סי. בירת ארצות הברית, אולם לא קיבל אישורים לכך, ולכן יצר קשר עם היזם ניומן.
אדיקס קיבל את השראתו ליצירת הפסלים בעת שחלף ליד בהר ראשמור, בשובו חזרה מטיול בקנדה.
הפרק נפתח במרץ 2004 על ידי היזם המקומי אוורט "היילי" ניומן השלישי (Everette H."Haley" Newman III), אשר העביר את הפסלים מיוסטון לוירג'ינה במספר משלוחים מאז שנת 2000.
הפרק נקלע לבעיות כלכליות, ולכן לא הוסיף נשיאים נוספים לאחר בוש (פסלו של ברק אובמה היה צפוי לעלות 60,000 דולר אמריקאי, והפארק לא יכול היה לרוכשו).
כישלונו של הפארק נבע ממיקומו (הוא היה ממוקם מאחורי מלון, כך שלא ניתן היה לראותו מהכביש הראשי, וכן בשל מרחקו מאתרי תיירות אחרים בווירג'יניה - כגון ויליאמסבורג הקולוניאלית).
הפארק נסגר ב-30 בספטמבר 2010.
הפארק עוקל, ומכרז למכירתו נקבע ל-26 באפריל 2012, אולם המכרז לא יצא לפועל.
נושי הפארק העמידו למכירה את שטח הפארק (ללא הפסלים) ב-28 בספטמבר 2012.
כוונתם של הנושים הייתה להשמיד את הפסלים. הפסלים הוצאו מהפארק עד ינואר 2013 והועברו לאחסון על ידי האוורד הנקינס (Howard Hankins). ערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק הפיק תוכנית על מאמצי הנקינס להצלת הפסלים.
פארק הנשיאים (דקוטה הדרומית).
בעקבות פתיחת גן הפסלים בווירג'יניה, האמן דייוויד אדקינס פסל פסלים זהים נוספים, והקים בשנת 2004 גן פסלים ומוזיאון פתוח, בעיירה ליד, שבמדינת דקוטה הדרומית.
פארק זה שהופעל על ידי האמן עצמו, נסגר אף הוא עקב קשיים כלכליים, והפסלים הועברו לאתרים שונים ברחבי המדינה.
לקריאה נוספת.
• Karin Brulliard, Following the Leaders Presidents Park Overwhelms Visitors, Overcomes Skepticism, וושינגטון פוסט Monday, July 19, 2004; Page B01
עונת 2011/2012 בליגה הבלקנית בכדורסל
עונת 2011/2012 בליגה הבלקנית בכדורסל (BIBL) הייתה העונה ה-4 של תחרות אירופית זו לקבוצות כדורסל.
המשחק הראשון במסגרת שלב הבתים התקיים ב-11 באוקטובר 2011 והגמר נערך ב-21 באפריל 2012. בתחרות השתתפו 12 קבוצות, 2 מבולגריה, 2 ממקדוניה, 2 ממונטנגרו, 2 מישראל 2 מסרביה, 1 מבוסניה והרצגובינה ו-1 מרומניה. לראשונה השתתפו קבוצות מישראל.
מתכונת התחרות.
לעונה זו נרשמו למפעל כ-12 קבוצות ששובצו לשני בתים של כ-6 קבוצות.
הקבוצות שיחקו במתכונת של שני סבבים, בית וחוץ נגד כל אחת מקבוצות הבית, בסך הכל כ-10 משחקים, כאשר הראשונה בכל בית מעפילה ישירות לפיינל פור והקבוצות שסיימו במקום ה-2 וה-3 בכל בית מעפילות לפלייאוף ההצלבה נגד יריבות מהבית המקביל.
הפועל גלבוע גליל זכתה באליפות הליגה בפעם הראשונה.
סיבוב ההצלבה.
הקבוצות שסיימו במקומות 2 ו-3 בכל בית עלו לסיבוב זה לסדרת הטוב מ-3.
פיינל פור.
טורניר הפיינל פור התקיים לראשונה בישראל בהיכל הספורט גן נר
Rocks and Honey
Rocks and Honey (בעברית: סלעים ודבש) הוא אלבום האולפן ה-16 של הזמרת הוולשית בוני טיילר. הוא יצא לאור ב-8 במרץ 2013, על ידי חברות תקליטים שונות. מתוך האלבום יצא הסינגל "Believe in Me", איתו ייצגה טיילר את הממלכה המאוחדת באירוויזיון 2013. בנוסף, יצאו שני סינגלים נוספים.
האלבום הגיע למקום ה-13 במצעד האלבומים העצמאיים של חברת המצעדים הרשמית.
רקע והפקה.
האלבום הופק על ידי דייוויד הוף ויצא בסמוך לאירוויזיון 2013, מה שגרם לכך שהוא זכה להצלחה רבה ברחבי העולם. הביקורות כלפיו היו חיוביות מאוד, תוך שהוא הפך לאחד מהאלבומים האהובים ביותר של טיילר על מבקרי המוזיקה. ב-So So Gay הוא קיבל ציון של חמישה כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכול.
ב-Entertainment Focus וב-Music-News קיבל דירוג של ארבעה כוכבי זהב, בעוד שב-"The Yorkshire Times" קיבל דירוג של חמישה כוכבי זהב.
פוקואיזאורוס
פוקואיזאורוס (שם מדעי: Fukuisaurus; מילולית: "הלטאה של פוקואי") הוא סוג של דינוזאור צמחוני מקבוצת האורניתופודה שחי ביפן במהלך הקרטיקון לפני 125 מיליון שנה מזמננו. במראהו היה קרוב לאיגואנודון, אך היה קטן יותר והיה מאבות ההדרוזאוריים. הוא התגלה בתצורת קיטדני שבהונשו, יפן, ותואר בשנת 2003. סוג זה כלל מין אחד - "Fukuisaurus tetoriensis", הקרוי על שם קבוצת טטורי (Tetori Group). בהמשך התגלו ממצאים נוספים שהשתייכו לסוג זה.
הפוקואיזאורוס היה אורניתופוד קטן יחסית והחוקר גרגורי ס. פאול העריך ב-2010 שהגיע לאורך 4.5 מטרים ולמשקל 400 קילוגרם. בדומה לאיגואנודון היה בעל גפיים קדמיות קצרות בעלות מעט זיזים על הכפות והיה בעל חוליות זנב גדולות שעזרו ליציבה. היו לו לסתות קצרות עם חוטם כפוף כמו של האלטירינוס, ובתוך הלסת שורה של שיניים קצרות אחוריות שעזרו לטחינת מזון. הוא התקיים ביערות של יפן מלפני 125 מיליון שנה, אולי בעדרים קטנים כמו קרוביו וניזון מעלים או מצמחייה קרקעית.
החוקרים חלוקים על שיוכו אף שמוסכם שהוא שייך לקבוצה איגואנודונטיה. חלק מהחוקרים רואים בו בן למשפחת האיגואנודוניים בעוד אחרים רואים בו דמוי הדרוזאור. כיום הוא נחשב לטקסון ללא מקור בקבוצה אנקילופולקסיה.
פולגורותריום