בדצמבר 2018 השתתף בעונה השנייה של הגרסה הישראלית לתוכנית הכישרונות "Got Talent". נכון ל-2020 האודישן שלו גרף מעל ל-600 אלף צפיות ביוטיוב.
ב-2019 יצר תוכנית קסמים קומית בכיכובו בשם "חי באשליות". התוכנית משודרת בערוץ טדי בהוט ובפרטנר טיוי. באותה שנה העניק איגוד אמני ישראל לגידי ליבנה את פרס האמן המבצע לשנת 2019 על שם דודו דותן, על מופע היחיד שלו "אשליות".
נכון ל-2020 גידי מציג את מופע היחיד שלו במועדון "סטנדאפ פאקטורי" בתל אביב. בה בעת הוא משמש ככותב קומי לאמני חושים וסטנדאפיסטים ישראלים.
גידי מכהן בהתנדבות בתפקיד מזכ"ל בהנהלת אגודת הקוסמים ואמני החושים הישראלית.
ליבנה מתגורר עם בת זוגו וילדתם המשותפת במרכז ישראל.
א-רויס
א-רויס (בערבית: الرويس) היא עיר נמל במחוז אל שמאל שבקטר. היא ממוקמת בקצה הצפוני של קטר, כ-127 קילומטר מצפון לבירה דוחה. לפני שאזור קטר הוסב לחיפוש נפט, א-רויס הייתה אחת מערי הדיג החשובות באזור.
העיר ידועה בעיקר בתור עיר נמל, ומשמשת כנמל השני בחשיבותו בקטר.
אטימולוגיה.
א-רויס מיתרגם ל 'ראש קטן' בערבית. שם זה ניתן לעיר מכיוון שהעיר "פורצת" אל תוך הים, כמראה של ראש.
היסטוריה.
המאה ה-19.
בשנות העשרים של המאה ה-20 הוביל ג'ורג' ברנס את המשלחת הבריטית לחקר המפרץ הפרסי. ביומן המסעות שלו הוא כתב את ההערות הבאות על העיר, אותה הוא כינה "רויס":
"זו עיר קטנה, רובה בהריסות, הממוקמת על מים רדודים, ממנה יוצאות הספינות מצד זה של החוף לכיוון המים העמוקים. בעיירה חיים כ-100 תושבים, מהשבטים אבו קבארה ואוטובי, החיים כאזרחי מדינת בחריין. רובם דייגים."
סקר שנערך על ידי משרד ההידרוגרפיה הבריטי בשנת 1890 מתאר את א-רויס כ"עיר קטנה ביבשת, כארבעה קילומטר דרומית לראס ראקאן; בעיר יש ארבעה מגדלים המקיפים מבצר, שהם הדבר הראשון הנראה לעין כאשר מגיעים לעיר מהים. לתושבי העיר יש המון ספינות, אשר רובן עוגנות במחסה קרוב לחוף. המבצר נראה מ־8 - 9 קילומטר".
המאה ה-20.
בתחילת המאה ה-20, א-רויס תוארה באופן הבא על ידי ג.ג לורימר בספרו - יומן מסע במפרץ הפרסי:
כפר בקטר, הקרוב ביותר לראשו של צוק, כארבעה קילומטר דרומית לראס ראקאן. בכפר כ-70 משפחות משבט הסאדה, שיש להן כ-18 מפרשיות, 10 סירות דיג ועוד שתי סירות לא מזוהות אחרות; בנוסף, יש להם 4 סוסים ו-20 גמלים. יש שונית על החוף של העיר, שם הסירות שלהם עוגנות. המקום מוגן על ידי מבצר עם 4 מגדלים, ומי השתיים נאספים מבאר כשלושה קילומטר לכיוון היבשה". ב-1904 פורסם תעתיק של יומן המסע של לורימר בו הוא מתאר את חוויותיו ב-1856, שם הוא ציין כי בכפר חיים כ-100 תושבים בני השבטים בו-קווארה ואוטוב, כשהוא מאשש את ממצאיו של ג.ב ברוקס.
א-רויס היא ההתיישבות השנייה מחוץ לקטר להקים בית ספר רשמי בשנת 1954. במהלך המאה ה-20 העיר נחשבה בירת החינוך של צפון קטר.
קטר שוחררה ב-1971 כשבפברואר 1972 השייח' ח'ליפה בן חמד אאל ת'אני החל לשלוט בה. אחת הרפורמות המשמעותיות שלו היה ביזור פרויקטי התעשייה והדיור מחוץ לבירה דוחא, על מנת לקדם את אזור צפון קטר. א-רויס הוכרזה כ'עיירת פיתוח' ומספר פרויקטים משמעותיים החלו להיבנות בה, כמו הנמל ב-1972, לדוגמה.
גאוגרפיה.
העיר ממוקמת לאורך החוף הצפוני, גובלת בכפרים מדינת א-שמאל ואבו דלוף ממערב. העיר כ-127 קילומטר צפונית -מערבית לעיר הבירה דוחה, 25 קילומטר צפונית-מערבית לפוראוויט, 22 קילוטרים צפונית-מזרחית מא-זובארה, ו- צפונית מערבית לאל ח'ור.
אזור החוף של א-רויס היא יעד תיירות פופולרי, בעיקר בשל הצמחייה הרבה הצומחת באזור. בשנים האחרונות, משרד איכות הסביבה של קטר יצא בכמה פרויקטים לנסות לשמר את אוכלוסיית המנגרובים הצומחת לאורך חופי א-רויס בערך 13 דונם של המנגרובים נמצאים בא-רויס.
אדריכלות.
כאחת מערי הנמל העתיקות של קטר, בשטחי העיר נמצא המסגד העתיק ביותר ששרד בקטר. המסגד נבנה בסביבות המאה ה-17, ושוחזר ב-1940. המסגד מלבני בצורתו, עם חצר פתוחה, והוא יכול להכיל כ-100 מתפללים. משרד התיירות של קטר, ועיריית אל-שמאל מתחזקים את המסגד, מקדמים אותו כאטרקציה תיירותית. בין דצמבר 2014 לינואר 2015, ארכאולוגים מרשות המוזיאונים הקטרית חפרו את החלק מזרחי של המסגד, וחשפו כלי חרס, עצמות של בעלי חיים ומטבעות.
אטרקציות תיירותיות.
בא-רויס קיימת תרבות צפרות ענפה.
במאי 2018, נחנכה טיילת חדשה בא-רויס. הטיילת כוללת שביל באורך 120 מקומות חניה ו-450 עצים. בעתיד אמור להיפתח פארק לילדים שייפרש על שטח של .
תשתית.
קומפלקס ממשלתי של ממשלת קטר, הכולל משרד של משרד המשפטים הקטרי נפתח ביולי 2014.
נמל א-רויס.
Ashghal (רשות המפעלים הציבוריים של קטר) הודיעה באפריל 2009 כי היא מקבלת הצעות מחיר מקבלני בנייה של 10,000 מטרים רבועים של נמל א-רויס. יוזמה נוספת לפיתוח הנמל הושקה על ידי ראש ממשלת קטר, עבדאללה בן נאסר בן ח'ליפה אאל ת'אני, ב-2015, מטרתה המוצהרת של התוכנית הייתה "להפוך את א-רויס לשביל הגישה של צפון קטר אל העולם". דווח כי בחודש יוני 2017 היו בנמל א-רויס 47 סוחרות עם קיבולת כוללת של 10,745 טון.
מוואני קטר, רשות הנמלים הקטרית, הקימה מגרש חניה למשאיות עם 285 מקומות חנייה, על פני שטח של 77,000 מ"ר. הנמל החל לפעול באופן מלא במרץ 2018.
בדצמבר 2018, מוואני, רשות הנמלים הקטרית, השיקה רשמית את השלב השני של פרויקט הפיתוח אשר החל ארבע שנים קודם לכן. במסגרת שלב זה הנמל יגדל ביותר מ-156,000 מ"ר ובכך עתיד היה לשלש את קיבולתו. לאחר סיום השלב הראשון, לנמל הייתה יכולת לבצע 20,000 חילופי מכולות בשנה, 1000 יותר מהשנה לפני השלמת השלב הראשון. צפוי כי עד שנת 2020, בנמל יהיו כ-300 מעגנים נוספים.
נמל א-רויס הוא נמל רדוד-מים, ויכולים לעגון בו כלי שיט קטנים באורך (ספנות) של עד 100 מ' עם ושוקע מקסימלי של 4.8 מ'.
לעודד
לעודד (באנגלית: Cheer) היא מיני-סדרה אמריקאית דוקומנטרית של נטפליקס, שעלתה לשירות ההזרמה של החברה ב-8 בינואר 2020.
תקציר העלילה.
הסדרה עוקבת אחר 40 חברות צוות המעודדות של מכללת נבארו שבטקסס ואחרי מאבקיהן לזכות באליפות המעודדות הארצית שנערכת מדי שנה בעיר דייטונה שבפלורידה.
ביקורת.
באתר Rotten Tomatoes דורגה הסדרה ב-93%, וכמו כן זכתה בסיקור נרחב של התקשורת האמריקאית.
קאתי הדי
קאתרין ג'ין "קאתי" הדי-סילבר-דרם (באנגלית: Kathryn Jean "Kathy" Heddy-Silver-Drum; נולדה ב-4 בפברואר 1958) היא שחיינית עבר אמריקאית. היא אלופת עולם (קאלי 1975) במשחה ל-200 מטר מעורב אישי, אלופת אמריקה (מקסיקו סיטי 1975) במשחים ל-400 מטר חופשי, 200 מטר מעורב אישי ו-400 מטר מעורב אישי ושיאנית עולם במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי.
ביוגרפיה.
הדי נולדה בסירקיוז, ניו יורק וגדלה בסאמיט, ניו ג'רזי. היא החלה לשחות בגיל 7.
באליפות העולם הראשונה שנערכה בבלגרד, יוגוסלביה, בשנת 1973 זכתה הדי בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם קים פייטון, הת'ר גרינווד ושירלי בבשוף בתוצאה של 3:55.52 דקות, אחרי מזרח גרמניה שקבעה שיא עולם חדש של 3:52.45 דקות ולפני מערב גרמניה (3:58.88 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:23.84 דקות, אחרי אנדריאה היבנר שקבעה שיא עולם חדש של 2:20.51 דקות וקורנליה אנדר (2:21.21 דקות), שתיהן ממזרח גרמניה. נוסף לכך, היא סיימה במקום שביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 59.90 שניות.
שיאנית עולם.
בתחרות שנערכה בקונקורד, קליפורניה ב-31 באוגוסט 1974 קבעה במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם אן מרשל, קים פייטון ושירלי בבשוף שיא עולם חדש של 3:51.99 דקות, שיפור לשיא העולם בן השנה של מזרח גרמניה (3:52.45 דקות). שיא זה החזיק מעמד כשנה ונשבר על ידי בנות מזרח גרמניה באליפות העולם (3:49.37 דקות).
אלופת עולם.
באליפות העולם שנערכה בקאלי, קולומביה, בשנת 1975 זכתה הדי ב-4 מדליות, 1 זהב, 1 כסף, ו-2 ארד. פרט ל-4 מדליות זהב שזכו בהן שחייניות הגוש המערבי, שירלי בבשוף (2) והדי (1) מארצות הברית וג'ניפר טורול (1) מאוסטרליה, שחייניות מזרח גרמניה זכו בכל יתר 10 מדליות הזהב. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא אליפות חדש של 2:19.80 דקות, לפני אולריקה טאובר (2:20.40 דקות) ואנגלה פרנקה (2:20.81 דקות), שתיהן ממזרח גרמניה. מדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב אישי ביחד עם קארן ריזר, קלי פאוול ושירלי בבשוף בתוצאה של 3:50.74 דקות, אחרי מזרח גרמניה שקבעה שיא עולם חדש של 3:49.37 דקות ולפני קנדה (3:53.37 דקות). מדליות ארד, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:18.03 דקות, אחרי שירלי בבשוף שקבעה שיא אליפות חדש של 4:16.87 דקות וג'ניפר טורול (4:17.88 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:00.46 דקות, אחרי אולריקה טאובר שקבעה שיא אליפות חדש של 4:52.76 דקות וקרלה לינקה (4:57.83 דקות) אף היא ממזרח גרמניה. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 58.21 שניות, מאית השנייה לאט ממדליית ארד.
אלופת אמריקה.
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו במקסיקו סיטי באוקטובר אותה שנה היא זכתה ב-4 מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא משחקים חדש של 4:23.00 דקות, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:22.22 דקות, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:06.05 דקות ובמשחה שליחות 4X100 מטר חופשי בתוצאה של 3:53.31 דקות.
באולימפיאדת מונטריאול (1976) סיימה הדי במקום חמישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:15.50 דקות.
חיים אישיים.