"אנו יצורים נוירולוגיים", טוען לייקוף, "המוח שלנו קולט את המידע שלו משאר הגוף. הגוף שלנו והצורה שבו הוא פועל בעולם משפיע בצורה עמוקה ביותר על המושגים שבו אנו חושבים. אנחנו לא יכולים לחשוב כל דבר - רק מה שהמוח הגופני שלנו מאפשר".
קולט קומנדו
הומוליזה
הומוליזה (באנגלית: Homolysis) היא תגובה כימית בה נשבר קשר כימי במולקולה נייטרלית (חסרת מטען חשמלי), ליצירת שני רדיקלים חופשיים. אלקטרוני הקשר מתחלקים באופן שווה בין שני השברים.
ניתן לעודד תגובות כאלה על ידי שימוש בקרינה בתחום העל-סגול, כאשר האנרגיה הדרושה לתהליך מכונה "אנרגיית ביקוע קשר" (או פשוט "אנרגיית הקשר").
דוגמה לכך היא התהליך המתרחש בפירוק האוזון. גזים כדוגמת פריאונים אשר מגיעים לשכבת האוזון באטמוספירה עוברים פירוק הומוליטי על ידי הקרינה האולטרא סגולה שסופג כדור הארץ מהשמש. גזים אלה מגיבים אז עם האוזון, וגורמים לפירוקו (ראו עוד בהידלדלות שכבת האוזון).
Colt Commando
שלמה ניצן (סופר)
שלמה ניצן (14 בדצמבר 1921 – 26 בפברואר 2006) היה סופר, מתרגם ועורך ישראלי.
ביוגרפיה.
שלמה ניצן נולד ב-14 בדצמבר 1921 בליבאו שבלטביה למשפחת סוחרים דתית. הוא למד בתלמוד תורה וגם למד עברית מילדותו. בשנת 1932, כשהיה בן אחת עשרה, הועלה עם הוריו לארץ ישראל, והמשפחה השתקעה בראשון לציון. בשנת 1933, כשהיה בן 12, שנה אחרי שעלה לארץ, הוא כבר ידע עברית מצוין ואמר שישראל זאת 'ארץ הכיף' בשבילו. הוא סיים את בית הספר העממי בעירו, והשלים את לימודיו בלימודי ערב בתל אביב. עד מלחמת הקוממיות עסק בעבודות נגרות, בניין ומסגרות.
במלחמת העצמאות שירת ככתב צבאי, וערך ספריית ספרי כיס לחיילים. בשנת 1950 שימש כעורך עיתון הילדים "משמר לילדים" ביחד עם הסופר, המשורר והמתרגם בנימין טנא. שלמה ניצן עבד יחד עם בנימין טנא עד שנת 1979, ואז נתמנה לעורך הבלעדי של העיתון.
בשנת 1984 זכה בפרס ראש הממשלה לסופרים עבריים על שמו של לוי אשכול. כן זכה בפרס ברנר ובפרס חולון. סיפורו הראשון, "חגים בחולות", נדפס בשנת 1944, ברבעון "מחברות לספרות" של ישראל זמורה. שלמה ניצן היה יוצר פורה מאוד, ופרסם סיפורי ילדים, מקור ותרגום, וכן נתפרסם בעיבודיו המקוריים ליצירות עם ידועות ואהובות.
שלמה ניצן נחשב לאחד היוצרים החשובים בפרוזה של סופרי דור תש"ח, ותרומתו לפרוזה של הדור היא גדולה. עיקר פרסומו היא הטרילוגיה הגדולה "צבת בצבת", רומן העוסק בגיבור הישראלי של מלחמת העצמאות, וביום השני, האפור, שלאחר המלחמה. על רקע סיפור משפחה רחב ובו יחסי בנים אבות מאוד מורכבים.
אשתו, נחמה ניצן, הייתה מחנכת ומבקרת ידועה של ספרי ילדים. בנו היה הבמאי, המחזאי ומנהל התיאטרון עמרי ניצן. בתו היא אורית ניצן.
התגורר בבית מגורי העיתונאים, בניין מגורים בשכונת יד אליהו בתל אביב שבו התגוררו כמה עיתונאים בולטים, ובהם יוסף לפיד, יגאל לב, לוי יצחק הירושלמי, שבתי דון-יחייא, דוד לאזר וברוך אדלר.
שלמה ניצן נפטר בשנת 2006 בתל אביב, בגיל 84. הוא נקבר בבית העלמין ירקון.
עיריית תל אביב קבעה לוחית זיכרון בכניסה לביתו של שלמה ניצן ברחוב הפלמ"ח 13 בתל אביב.
ג'ינג'יות
ג'ינג'יות הם צמד מוזיקלי ישראלי, המורכב מאמיר צורף ותמיר אלברט. סגנונם המוזיקלי נע בין רוק, מוזיקה אלקטרונית ודאנס.
היסטוריה.
הלהקה הוקמה ב-1993 על ידי אמיר צורף ותמיר אלברט. צורף היה חבר בלהקות נוער שוליים ורוקפור. אלברט היה חבר בנושאי המגבעת. סגנונם המוזיקלי של ג'ינג'יות נע בין רוק למוזיקה אלקטרונית ודאנס. נוסף על קלידים ותופים אלקטרוניים, כלי הנגינה המרכזי בשירי הלהקה הוא גיטרה חשמלית.
ג'ינג'יות הוציאו אלבום אחד, "ג'ינג'יות". האלבום שוחרר ב-1994 ונחשב לבעל צליל חדשני בישראל, כאשר שילב דאנס קליל עם דיסטורשנים עמוקים וליריקה אפלה. צורף הפיק והלחין את שירי האלבום ואלברט כתב את מלות השירים. על עבודתו זו, קיבל אלברט את פרס תמלילן השנה.
מהאלבום בלטו השירים: "LA", "ג'ינג'יות", "לילות כלולות" ו"ביפ".
זמן קצר לאחר הוצאת אלבומה היחיד, התפרקה הלהקה, כתוצאה מחזרתו בתשובה של אלברט, שב-2004 חזר לאורח חיים חילוני. באותה שנה, ערכו ג'ינג'יות מסע הופעות איחוד, במהלכו גם הופיעו עם מספר שירים חדשים. ב-19 בספטמבר 2008 הופיעו אלברט ועידן גבריאל, נגן הקלידים של הלהקה, עם ההרכב האלקטרוני טרי פויזן.
ג'ינג'יות התאחדו ב-23 בנובמבר 2016, כאשר התארחו בהופעה של אסף אמדורסקי במועדון הבארבי, שם ביצעה הלהקה שני שירים מאלבומה היחיד. הופעת איחוד מלאה של ג'ינג'יות נערכה במועדון הבארבי ב-15 במרץ 2017. כל הכרטיסים להופעה נמכרו מראש. במהלך ההופעה, אירחו ג'ינג'יות את אסף אמדורסקי ואת ערן צור ואף ביצעו גרסאות כיסוי לשירים של נושאי המגבעת ושל כרמלה גרוס ואגנר. כמו כן, ביצעה הלהקה שני שירים חדשים, "קינג קונג" ו"יונתן". שלושה ימים לאחר מכן, נערכה הופעה נוספת של הלהקה באותו מועדון.
בינואר 2018 הודיעה הלהקה שתתחיל בהקלטת אלבום שני.
ב-20 באוגוסט 2018 הוציאה הלהקה שיר חדש בשם "יונתן". אלברט כתב את המילים, ואת הלחן חיבר יחד עם צורף.
ג'ינג'יות (אלבום).
רצועות:
האוקיאנוס הארקטי
רוי לופז דה סגורה
עידן מליחי
עידן מליחי (נולד ב-11 ביוני 1979) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר. אחיינם של עמוס ואבי לוזון, ובן דודו של גיא לוזון.
מליחי החל את דרכו במחלקת הנוער של מכבי פתח תקווה, ובעונת עלה לקבוצת הבוגרים, בה שיחק עד עונת . בשנת 2000 זכה עם הקבוצה בגביע הטוטו ועונה לאחר מכן הגיע ביחד עם קבוצתו לגמר גביע המדינה.
בעונת חתם מליחי בבית"ר ירושלים. בעקבות הגעתם של זרים רבים ופציעות רבות לא הרבה לשחק, ולעיתים לא נכלל בסגל הקבוצה. בעונת חתם מליחי במועדון ספורט אשדוד, ובאמצע עונת חתם בבני יהודה. בקיץ 2008 פרש ממשחק פעיל.
מסאי (שבט)
בני המסאי (מכונים גם שבט המסאי או מסאים), שבט של נוודים למחצה החיים בעיקר בקניה וצפון טנזניה, והם ככל הנראה אחד מהשבטים הקדומים והעיקריים במזרח אפריקה.
למרות חדירת תרבות המערב לאפריקה והגידול בשימוש בטכנולוגיה, המסאים מנהלים את חייהם בדרכם המסורתית זה דורות, ומוכרים בעיקר בזכות לבושם המיוחד, סוג של גלימה אדומה. השמירה על החיים המסורתיים של המסאים נעשית קשה יותר ויותר במשך הזמן, לאור ההתפתחות והתיעוש המתקדמים ביבשת אפריקה כולה.
דמוגרפיה.
לפי ההערכות, ישנם כמיליון בני מסאי, כששלוש מאות וחמישים אלף עד ארבע מאות וחמישים אלף חיים בקניה עצמה, בעיקר בשמורת מסאי מארה. עם זאת, הדיוק של הסטטיסטיקות האלה מוטל בספק, בעיקר בגלל חוסר היעילות של הממשלה ושל שירותי המפקד באזור. רובה המוחלט של אוכלוסיית המסאים חיה עדיין חיים ריכוזיים, בכפרים ובהם בקתות עשויות בוץ ועצים ומצופות בגללי בקר. רוב רובם של המסאים לא נפתחו כלפי הטכנולוגיה העכשווית והעולם המודרני וכלכלתם עדיין מתבססת בעיקר על רעיית צאן ובקר.
זיהוי אנתרופולוגי.
שבט המסאי הוא חלק מהקבוצה האתנית ומשפחת העמים הנילוטים, שבה חברים עוד מספר שבטים מזרח-אפריקניים. ככל הנראה, בני השבט היגרו ונדדו מעמק הנילוס שבסודאן אל מיקומם הנוכחי, בדרום קניה וצפון טנזניה בסביבות שנת 1500 לספירה, יחד עם הבקר והצאן המבויתים שלהם.
המסאים מדברים בשפת המאא, המשתייכת למשפחת השפות הנילוטיות-מזרחיות. שפה זו קשורה גם לשפת הסמבורו, המדוברת בפי שבט הסמבורו, החי במרכז קניה, וכן למספר שפות נוספות של שבטים מקומיים. ככל הנראה לכל השפות האלו היה מקור משותף, אולם הן התפצלו במשך הזמן כתוצאה מנדידת השבטים והשפעת הסביבה. רוב בני המסאי דוברים גם סווהילית, המהווה את שפת הלינגואה פרנקה של מזרח אפריקה.
אף על פי שחלק גדול מהשבטים האפריקניים האחרים התארגנו עם השנים ואף הקימו ממלכות בעלות צבא חזק יחסית (כמו בני הזולו למשל, שנלחמו בבריטים בהצלחה בקרב איסאנדלוואנה), המסאים מעולם לא שינו את אורח חייהם החצי נוודי, ומעולם לא התארגנו בממלכה ובמבנה השונה משבט חצי נודד. שבטי קניה ובכללם המסאי היו מלוכדים עד שנת 1870 תחת האיגוד הפוליטי והצבאי ליבון.
תרבות ואורח חיים.
תרבותם ואורח חייהם של המסאים כמעט ולא השתנו במשך השנים. למרות זאת, במאה השנים האחרונות, למסאים היה קשה יותר ויותר להתפרנס מרעיית צאן, כתוצאה מהתיעוש באפריקה ומהפיתוח המהיר בה. כדי למנוע זאת וכדי לשמר את חייהם, הקדישו ממשלות טנזניה וקניה למסאים טריטוריות ושטחי מרעה, בעיקר בשמורות הטבע מסאי מארה ונגורו-נגורו. בעבר חיו בשמורת הסרנגטי עד שהפכה לפארק לאומי האסור לניהול לחיי אדם.
למרות המוניטין שיצאו למסאים, בדומה לשבטים אפריקניים אחרים, כלוחמים אמיצים ונטולי חת, רוב בני המסאי כלל אינם צדים את מזונם, אלא מתבססים בעיקר על בקר וצאן שהם מגדלים. המסאים משתמשים בבקר בדרכים שונות למגוון מטרות המקיפות את כל אורחות חייהם: הם אוכלים את בשרם, מכינים בגדים מעורם, מכינים את הבקתות והצריפים שבהם הם גרים מגללי הבקר ושותים בטקסים משקה העשוי מחלב המעורבב עם דם פרה.
אצל המסאים, הגברים מקיימים מסורות וטקסים רבים שעברו מדור לדור ומאב לבנו. אחד מהטקסים המוכרים ביותר הוא 'ריקוד הקפיצות' שמבצעים בני מסאי צעירים בטקס ההתבגרות; הם מזנקים לאוויר מעמידה ישרה, כדי להפגין את חוזקם וזריזותם.
המסאים מאמינים באל אנגאי השוכן לאמונתם בהר הגעש אול דויניו לנגאי. מאנגאי קיבלו את ההרשאה להיות רועי צאן, ואת כל הבקר שבעולם.
ארגון חברתי.