מקור הכוחות הפועלים ליצירת רפלציה הוא בתקופת השפל הכלכלי עצמו. עקב השפל הכלכלי קיימת אבטלה רחבה, ציוד רב אינו מנוצל ונשחת ומצטבר מלאי גדול של סחורות שלא נמכרו. כתוצאה מכך נוצר שינוי דרסטי במרכיב הוצאות הייצור ומחיר המוצרים. חלקו של השכר במחיר יורד ועולה חלקו של חומרי הגלם, המיכון והוצאות נלוות. היות שחלקו של השכר במחיר הייצור הוא גדול, בסך הכל הוצאות הייצור פוחתות ונוצרים, על ידי כך, סיכויים לריווחיות מחידוש הייצור. יזמים (פרטיים או ממשלתיים) מחדשים את הייצור, הרווחים גדלים, מלאי הסחורות והדירות הפנויות למכירה פוחת ויש צורך בתנופת ייצור. תנופה זו דורשת חידוש המיכון ושדרוגו, השקעות הון, הרחבת אשראי, הנפקות ניירות ערך ופיתוח טכנולוגיות חדשות. כל הדברים האלו מביאים להגדלת הביקוש לסחורות ולשירותים, הגברת התעסוקה עם הפחתת האבטלה, גידול בהכנסה וגידול בביקושים. בשלב זה של הרפלציה מגיע המשק לנקודה האופטימלית שלו. מנקודה זו, אם הביקוש ימשיך לגדול, הדבר יביא בהכרח לעליית מחירים ותסתמן נטייה לאינפלציה.
הרפלציה אינה בהכרח תהליך אוטומטי המתחיל בסוף תקופת שפל כלכלי. תהליך של רפלציה יכול להתאחר, אפילו לתקופה ארוכה עקב סיבות שונות:
סיכוני הרפלציה.
הסיכונים היכולים לנבוע מתהליך של רפלציה הם:
דיסאינפלציה
דִּיסְאִינְפְלַצְיָה היא מונח כלכלי המשמש לתיאור מצב שבו ישנה האטה בקצב עליית המחירים כלומר האטה בקצב האינפלציה, ולא דפלציה שמשמעותה ירידה של מחירים. מדינות הסובלות מאינפלציה גבוהה יחסית משתמשות בדיסאינפלציה ככלי להורדת קצב עליית המחירים (לדוגמה להוריד את האינפלציה מקצב שנתי ממוצע של 15% לקצב של 8%). הסיכון בדיסאינפלציה הוא, שהיא עשויה להתדרדר למצב של דפלציה, דבר שעלול להוביל לשפל כלכלי. כדי לגרום לדיסאינפלציה הרשויות מעלות מיסים, מגבילות את כמות האשראי ומטילות ריבית גבוהה.
סטיב מרטין
סטיבן גלן "סטיב" מרטין (באנגלית: Stephen Glenn "Steve" Martin; נולד ב-14 באוגוסט 1945) הוא קומיקאי, שחקן, תסריטאי, מפיק, מוזיקאי ומלחין אמריקאי. ידוע גם כמנחה טקסי אוסקר.
ביוגרפיה.
מרטין נולד בווייקו, טקסס שבארצות הברית לאב סוכן נדל"ן בעל זיקה למשחק, ולאם עקרת בית. בילדותו משפחתו עברה לקליפורניה. בהיותו נער עבד בחנות קסמים בדיסנילנד, קליפורניה, שם פיתח כישורי להטוטנות, קוארדינציה, נגינה בבנג'ו, ויצירת "חיות" מבלונים.
מספר שנים לאחר שסיים את לימודיו, חבר לחברתו לספסל הלימודים, איתה התחיל להופיע בבתי קפה במופע קומי-מוזיקלי, בעיקר על מנת לחסוך כסף ללימודי הפילוסופיה באוניברסיטת קליפורניה, אך לבסוף פרש מהחוג. בכל מקרה, הוא טוען שהחוג שינה את חייו, כפי שאמר בריאיון לרולינג סטון: "תחום הלימוד המרכזי שלי היה פילוסופיה, ועל אף שנשרתי, הוא שינה את צורת המחשבה שלי בתחומים רבים. בחרתי ללמוד לוגיקה ושם הם דנו בסיבתיות, אז אמרתי "היי! אין סיבה ותוצאה! אין בכלל לוגיקה!", וכשמסגלים צורת מחשבה כזו, קל מאוד לכתוב: פשוט מסובבים את הכל. התחלתי לכתוב קומדיה בצורה שונה וזה היה מלהיב".
ב-1978 נכנס לתודעת הכלל כששיחק בסרט "להקת הלבבות הבודדים של הסמל פפר" (יחד עם הבי-ג'יז, על פי Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band) ושנה לאחר מכן בסרט החבובות. מרטין הופיע גם באחד הפרקים בסדרת "החבובות".
בשנת 1979, לאחר קריירה מוצלחת כאומן סטאנד-אפ, הופיע לראשונה בתפקיד ראשי בסרט קולנוע - "השלומיאל".
בשנות ה-80 שיחק, כתב, והיה מפיק בסרטים רבים, ביניהם "רוקסן" לצד דריל האנה, "תקועים בדרך" לצד ג'ון קנדי ו"חנות קטנה ומטריפה" בתור רופא השיניים הסאדיסט.
בשנות ה-90 שיחק בעשרות סרטים, בהם "שמיים כחולים שלי" (שוב בתפקיד הנבל ושוב לצד ריק מוראניס), "סמל בילקו" ו"שחק אותה סטאר" (לצד אדי מרפי).
בשנים האחרונות מרטין מרבה ליצור סרטים, וכיכב במספר סרטים מצליחים.
סטיב מרטין כתב 2 ספרים: "זבנית", שיצא לאור ב-2002 ו"העונג שבחברתי", שיצא לאור ב-2004.
בשנת 2021 החל לככב בסדרה "רק רוצחים בבניין" אותה יצר לשירות הסטרימינג האמריקאי הולו.
יוליים
היוליים (בלטינית: "Iulii", לפעמים גם "Julii") הוא השם (נומן גנטיליקיום) של אחד מבתי האב ברומא העתיקה, שענפים שונים בו היו משפחות אצולה חשובות ומשפיעות בחברה הרומית.
היוליים טענו כי מוצאם מהנסיך הטרויאני איניאס, אשר על פי המיתולוגיה היוונית היה בנה של האלה אפרודיטה, ומאסקניוס, מייסדה האגדי של אלבה לונגה. טענה זו של היוליים מחזקת את הסברה הרווחת שמוצאו של בית האב הוא מאלבה לונגה, והוא עקר לרומא לאחר חורבנה של העיר במהלך המאה ה-7 לפנה"ס.
שמה של האם שנוי במחלוקת, יש גרסאות הטוענות (בהם ורגיליוס) שיולוס נולד לאישה טרויאנית בשם קראוזה, ויש כאלו (בהם ליביוס) שטוענים ששמה היה לאווינה.
בני בית אב זה הגיעו לעמדות כוח כבר בימיה הראשונים של הרפובליקה ונבחרו למגיסטראטיות השונות. לפי כתביו של טרנטיוס וארו ידוע על כ-9 קונסולים שכיהנו ברפובליקה מקרב היוליים בין השנים 489 לפנה"ס - 267 לפנה"ס.
אחת ממשפחות האצולה שצמחו מבית אב זה הייתה המשפחה הפטריקית קיסר ("Julii Caesares"), שאחד מבניה היה גאיוס יוליוס קיסר, מהאישים הבולטים בתולדות העת העתיקה. קיסר ייחס חשיבות רבה למוצאו מקרב היוליים, כפי שניתן לראות בהספד שנשא בהלווית דודתו:
כינויה של שושלת הקיסרים הראשונה ששלטה ברומא, "היוליים קלאודיים", בא משילוב שם בית האב של אוגוסטוס, הקיסר הראשון ובנו המאומץ של יוליוס קיסר, עם שם בית האב של הקיסר השני טיבריוס, שאומץ על ידי אוגוסטוס, אך אביו הטבעי היה טיבריוס קלאודיוס נירון, מבית האב של הקלאודיים.
השמות הפרטיים (פראינומן, praenomen) של הגברים מקרב היוליים היו לרוב לוקיוס, גאיוס וסקסטוס. השמות הפרטיים של בנות המשפחה היו לרוב יוליה.
יולים
חוב ציבורי
חוב ציבורי (נקרא גם: חוב ממשלתי, חוב ריבוני, חוב לאומי) הוא כלל החובות של המגזר הציבורי הכולל את הממשלה המרכזית ואת הממשלות האזוריות (רשויות אוטונומיות, עיריות, רשויות מקומיות ועוד). חוב ציבורי נוצר ממכירת איגרות חוב או לקיחת הלוואות. ניתן לסווג את החוב הציבורי כחוב פנימי, בו המלווים הם אזרחי המדינה. זאת בניגוד חוב חיצוני, שהוא הסכום הכולל שחייבת מדינה כלפי בעלי חוב במדינות אחרות. הלכה למעשה מדובר בסכום הכולל שחייבים באופן קולקטיבי כלל אזרחי המדינה - בין בחוב פרטי או בחוב ציבורי - לממשלות זרות, אזרחים זרים, תאגידים זרים או מוסדות זרים.
חלוקה נפוצה נוספת של החוב הממשלתי היא לפי משך הזמן עד לפירעון. חוב לטווח הקצר נחשב בדרך כלל למשך שנה או פחות (דוגמת מלווה קצר מועד), והחוב לטווח הארוך הוא ליותר מעשר שנים (דוגמת איגרות חוב ממשלתיות). חוב לטווח בינוני נופל בין שני גבולות אלה. הגדרה רחבה יותר של חוב ממשלתי עשויה לשקלל את כל התחייבויות הממשלה, כולל תשלומי פנסיה עתידיים ותשלומים עבור סחורות ושירותים שהממשלה התקשרה אליהם אך טרם שילמה עבורם.
הגדרה.
חוב ציבורי אינו מהווה בעיה אם המגזר הציבורי מנהל מדיניות פיסקלית נכונה בנוגע להלוואותיו. לעיתים, הלוואה שנלקחת על ידי דור אחד, עלולות להוות נטל כבד על הדורות הבאים שצריכים להחזירה. במדינות בעלות חוב ציבורי גבוה יש לרוב פגיעה בשירותים הניתנים עקב הנתח הגדול של החזרי החוב (החוב והריבית) בתקציב. את גודל החוב הציבורי לא נהוג למדוד בכסף עקב השפעות אינפלציה וכיוון שחוב ציבורי בגודל נתון עלול להוות נטל עצום ביחס לכלכלה קטנה, בעוד שלכלכלה גדולה הוא מהווה נטל זעיר. לכן נהוג לבטא את החוב הציבורי כאחוז מן התוצר המקומי הגולמי (תמ"ג), כלומר מציינים את שיעורו של החוב מכלל התוצר המקומי של אותה כלכלה. היקף החוב הציבורי קובע את גובה ההוצאה של הממשלה על החזרי חובות, תשלום הקרן ותשלום הריבית. כאשר החוב גבוה מאוד, היקף ההוצאה על ריבית גבוה מאוד.
מדינות רבות שלוו כסף, כגון ישראל ורוסיה, משתדלות להחזיר את חובן בזמן כדי שאותם מקורות ימשיכו להעניק להן הלוואות חדשות כשהן יצטרכו, וגם כדי שהריבית העצומה לא תתפח. ישראל מחזירה הלוואות ולוקחת חדשות באופן שוטף. דבר זה יעיל יותר מבחינה כלכלית מאשר אי החזרת הלוואה ישנה. על כן ישראל מחזירה את חובה הישן מהר ככל האפשר על מנת ליטול הלוואה חדשה בריבית נמוכה יותר וכך לצמצם את החוב באופן הדרגתי. שיטה זו מאפשרת המשך גרעון עד אשר ההיצע מדביק את הביקוש.
למדינות יש מגוון כלים על מנת לווסת את החוב הציבורי. כלים אלו מכונים כללים פיסקליים.
על פי אמנת מאסטריכט מ-1992 נדרשות מדינות החברות באיחוד האירופי לעמוד בשני קריטריונים פיסקליים מרכזיים: גירעון תקציבי הנמוך מ-3% תוצר וחוב ממשלתי הנמוך מ-60% תוצר.
היסטוריה.
בתחילת העת החדשה, המלכים האירופאים היו לרוב מתקשים להחזיר את הלוואותיהם או היו מסרבים באופן שרירותי להחזיר אותם. זה בדרך כלל גרם למממנים להיזהר מהלוואות למלך ועלות החוב למדינות, שהיו לעיתים קרובות במלחמה, נותרו תנודתיות ביותר.
הקמת הבנק המרכזי הראשון בנק אנגליה - מוסד שנועד להלוות לממשלה - נועד בתחילה על ידי ויליאם השלישי, מלך אנגליה למימון מלחמתו בצרפת. הוא העסיק סינדיקט של אנשי כספים בסיטי של לונדון וסוחרים כדי להציע למכירה איגרות חוב ממשלתית. סינדיקט זה התפתח במהרה לבנק אנגליה, ובסופו של דבר מימן את הכיבושים האימפריאליים בראשות ג'ון צ'רצ'יל, הדוכס הראשון ממרלבורו.