בתקופה בה הייתה צים בבעלות משותפת למדינה ולחברה לישראל, שהייתה בשליטת קבוצת האחים עופר, נהגה החברה לערוך עסקאות עם קבוצת האחים עופר תוך הפרת הוראות חוק החברות בעניין עסקאות עם נושא משרה בחברה כך, למשל, נהגה קבוצת עופר להימנע מתשלום עמלות על החכרת אוניות לצים ולהעלים את המידע מדירקטוריון החברה.
בתי הזיקוק.
בפברואר 2006 העבירה החברה את כלל החזקותיה (26%) בבתי הזיקוק (בז"ן) למדינת ישראל תמורת סכום של 677 מיליון ש"ח. על עסקה זאת הייתה ביקורת ציבורית, שכן החברה לישראל הייתה אמורה להעביר את החזקותיה בבז"ן ללא תמורה בהתאם להסכם קודם. עתירה שהוגשה בעניין זה לבג"ץ, על ידי התנועה לאיכות השלטון, נדחתה תוך שבית המשפט העליון מביע אי-נוחות מהעסקה וביקורת קשה על מחדלי הממשלות בשנים שקדמו לה שקלעו את המדינה למערכת אילוצים קשה במשא ומתן עם החברה לישראל. גם מבקר המדינה, שבחן את תהליך הכנת הסכמי עסקת המכירה, ציין פגמים בהליכים אלה.
ביקורת.
החברה לישראל וחברות הבת בהחזקתה ספגו לאורך השנים ביקורות חריפות על התנהלותן הפוגעת בסביבה ובבריאות הציבור. בשנת 2013 הוזכרה החברה לישראל בדו"ח של המשרד להגנת הסביבה כאחת מתשע החברות הבורסאיות אשר בשלוש השנים הקודמות לפרסום הדו"ח, ביצעו הכי הרבה הפרות סביבתיות. בנוסף, בגרסת הדו"ח שפורסמה על ידי משרד הגנת הסביבה בשנת 2014 הוזכרו חברות כי"ל ובז"ן.
מבקרים אף טוענים כי החברה לישראל מנסה לנקות את שמה באמצעות הצטיירות כחברה "ירוקה", פעולה המכונה "Greenwash". כך לדוגמה, את בית הספר לקיימות במרכז הבינתחומי ייסדה החברה לישראל וחברות הבת שלה כי"ל ובז"ן.
מה עובר על גילברט
מה עובר על גילברט (באנגלית: What's Eating Gilbert Grape) הוא סרט אמריקני, משנת 1993, בבימויו של לאסה הלסטרם. בסרט משחקים ג'וני דפ, ג'ולייט לואיס, ולאונרדו דיקפריו בן ה-19, בתפקידו הראשון כשחקן בסרט. על משחקו בסרט זה היה דיקפריו מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר.
עלילת הסרט.
גילברט גרייפ (ג'וני דפ) הוא צעיר בעיירה נידחת, בן לבוני (דרלין קייטס) כבדת המשקל המרותקת למיטה, שלא יצאה מהבית מאז מות בעלה, שבע שנים קודם לכן. האם אוכלת כל היום, מדברת כמעט אך ורק על אוכל וצופה כל היום בערוץ הבישול. היא גם מחלקת לילדיה כל היום פקודות שרובן הן הוראות בישול.
אחיו של גילברט, ארני (לאונרדו דיקפריו), המתקרב לגיל 18, לוקה במוגבלות שכלית התפתחותית, שובב ומלא שמחת חיים, אך חסר כל בגרות ושיקול דעת. הוא אינו יכול להישאר ולו לזמן קצר בלא השגחה צמודה כי שיקול הדעת הלקוי שלו מסכן את עצמו ואת הסדר הציבורי. בבית נמצאות גם אחות מבוגרת המתוסכלת באופן תמידי ואחות צעירה, בת 15, שעובדת לפרנסתה ואינה שמחה לחלוק באחריות. גילברט נושא על כתפיו את עיקר פרנסת המשפחה, אחזקת הבית המתפורר ואת עיקר הטיפול באחיו ובאמו.
יום אחד מגיעה לעיירה קבוצת מטיילים ובהם בקי (ג'ולייט לואיס), נערה יפהפייה בת גילו של גילברט. לפתע עולמו משתנה והוא מוצא עצמו מאוהב. גילברט חושש שהנערה שבה התאהב תדחה אותו, בגלל מצבם של אמו ואחיו. אולם, הוא אינו בורח מאחריותו. הסרט עוקב אחר התאהבותו של גילברט, במקביל לצורך בטיפול באמו, ובבושה הנלווית להבאת חברים לביתו; ובמקביל לצורך בהצבת גבולות לאחיו, הנוטה להרוס ולחבל בדברים, בתמימות נוגעת ללב, מתוך אי הבנת סיטואציות החיים השונות. גילברט חושש להיקשר לבקי למרות שהיא נקשרת אל ארני ומתחננת לפגוש את אמו.
האם מתרגשת מאוד לקראת יום הולדתו ה-18 של ארני, המגיע לגיל זה אף על פי שהרופאים ניבאו לו מוות לפני גיל 10. המשפחה מארגנת מסיבה גדולה שנערכת חרף מעשי הקונדס ההרסניים של ארני ואף שיום לפני המסיבה גילברט מאבד את עשתונותיו, מכה את ארני ובורח אל בקי בלא להשאיר הודעה. גילברט ובקי מגיעים אל המסיבה ומסתבר להם שהאם מתביישת לצאת מהבית ולפגוש את האורחים בשל משקלה החריג ביותר. גילברט כופה על אמו לפגוש את בקי.
האם מתוודה בפני גילברט שהיא תופסת עד כמה נכותה מקשה על חיי ילדיה ושהיא לא האמינה שגילברט יחזור אחרי שנעלם ללילה אחד. היא מגלה לגילברט שאביו לא בהכרח מת ושייתכן שהוא פשוט נטש אותם, עוד לפני שהיא התחילה להשמין. האם מחליטה לקחת אחריות על חייה, מטפסת במדרגות אל חדר השינה וקוראת אליה את ארני שהגיע לגיל בגרות. אולם, ארני מגלה על המיטה את גופתה המתה של אמו.
הוצאת הגווייה מהבית המתפורר דורשת מנוף והמשפחה אינה יכולה לממן את השימוש בו. מעבר לזה הם חוששים לכבוד המתה ולא רוצים שקהל הסקרנים ילעג למשקלה. הם מחליטים לשרוף את הבית עם הגווייה.
שנה מאוחר יותר האחיות הן נשות קריירה וגילברט וארני מצטרפים למסע קראוונים עם בקי.
האימפריה של ברזיל
פדרו הרביעי מלך פורטוגל
מים אחרונים
מים אחרונים הוא כינוי לנטילת ידיים בסיום הסעודה, קודם שמברכים ברכת המזון (להבדיל מ"מים ראשונים" – הנטילה שלפני תחילת הסעודה).
טעם הנטילה.
ישנם שלושה טעמים לנטילה זה.
חיוב הנטילה בזמן הזה.
בקרב הפוסקים ישנה מחלוקת האם גם היום יש חובה הלכתית ליטול. יש הטוענים שאין צורך ליטול מאחר שאנחנו לא משתמשים במלח סדומית. בנוסף, הידיים נותרות נקיות גם לאחר הארוחה, בפרט כעת שמשתמשים בסכו"ם. מאידך יש הטוענים שעדיין יש באוכל מלחים אחרים הדומים למלח סדומית המסוכנים גם כן, וסוברים שעדיין יש מקום לנקות הידיים לאחר סעודה גם בזמננו.
בנוסף לכך על פי הקבלה מים אחרונים אינם לניקיון המלח בלבד, אלא גם לצורך עשיית תיקון רוחני לאחר האכילה. אך גם בזה כתב רבי יעקב עמדין בספרו 'מור וקציעה' שכיוון שבימינו אוכלים עם סכו"ם גם הטעם על-פי הסוד אינו שייך יותר.
בני אשכנז (גרמניה) מוחזקים במנהג לא לעשות מים אחרונים. בשולחן ערוך נזכר אלו הנוהגים כך.(קפ"א, י')
דינים נוספים.
מחלוקות נוספות קיימות סביב עניינים הקשורים למים האחרונים, כמו: האם ההלכה מחייבת גם נשים, והאם מותר לדבר בין הנטילה לבין ברכת המזון. למנהג האר"י אין להרבות בכמות המים האחרונים, וכמותם צריכה להיות פחותה מרביעית.
בימינו, יש המקפידים על מים אחרונים. אך יש המקלים ולא מקפידים בכך, או נוהגים ליטול באופן סמלי: מעבירים בין הסועדים כלי עם מים, ומרטיבים קלות את היד. כלי מיוחד לנטילה הסמלית (עשוי מכסף) מצוי דרך קבע במטבחם של יהודים השומרים על המנהג.
למנהג חב"ד נוטלים את קצות האצבעות, ואחר כך מעבירים אותן כשהן לחות על השפתיים (כך כל השנה, אבל בחג הפסח נזהרים שלא להרטיב את השפתיים, מחשש שרויה).
מטות הטילים
מטות הטילים (באנגלית: Rocket Rods) היה מתקן בארץ המחר בדיסנילנד שבקליפורניה.
היסטוריה.
המתקן נפתח ב-22 במאי 1998 במסגרת ארץ המחר החדשה. מתקן זה מתקן מהיר שנסע על מסלוליו של המתקן הקודם במיקום זה - פיפלמובר. המבקרים נכנסו למתקן במקום בו עמד בעבר מתקן מראה-מעגלי 360 בכניסה לארץ המחר. חדר ההמתנה הראשון היה מעוטר בשרטוטים של מתקנים שונים בארץ המחר, וכן תצוגות של כלי רכב ממתקנים קודמים שהועמדו ליד השרטוטים. בין רכבים אלה הוצגו רכב הפיפלמובר, רכב ממתקן סילוני הטילים, טיל ממתקן הר החלל וכן תא הנהג של המונורייל מדגם III שנעשה בו שימוש בדיסנילנד. בחדר התור השני הוצגו על תשעה מסכים היוצרים מסך מעגלי של 360 מעלות מקטעים מהסרט אמריקה היפה.
מאולם ההמתנה השני עברו המבקרים למנהרה שהביאה אותם לתחנת מטות הטילים המוגבהת במרכז ארץ המחר.
כלי הרכב המסיע 5 מבקרים הוביל את המבקרים במורד המסלול תוך סטיות לימין ולשמאל על גבי המסלול על מנת להגביר את ההנאה. המבקרים עברו דרך בניין סטאר טורס, מנהרה בה נדמה היה למבקרים שהם עומדים להתנגש בכלי רכב נוסף (בפועל השתקפות על גבי מראה), דרך הר החלל, קרוסלת הקידמה ומעל מתקן אוטופיה ומתקן מסע הצוללת.
בשל התורים הארוכים היה מתקן זה הראשון בין מתקני דיסני שאיפשר עליית נוסעים בודדים (בלי קבוצות) בתור מקוצר.
ביטול המתקן.
המתקן נסגר לשיפוצים בספטמבר 2000 ולאחר שאלה לא בוצעו, באפריל 2001 הוכרז כי המתקן נסגר באופן סופי.
הסיבות לסגירת המתקן נבעה מהעובדה שהמתקן השלים את מסלולו בשלוש דקות - מסלול שלקח למסיע אנשים 16 דקות להשלים. בשל שבעת הקמת המתקן לא היה די תקציב להתאים את המסלול למהירות החדשה לא נבנו הטיות במסלולים, והרכבים נאלצו להאט לפני הסיבובים על מנת שלא להתהפך. שיקולים תקציביים אלה נגרמו בשל שלא נמצא מממן למתקן. שינויי מהירות אלה גרמו לכשלים במחשבי הרכבים המנטרים את המהירות, והמתקן נתקע מספר פעמים ביום, דבר שגרם לתורים להתארך ולהגיע לעיתים לשלוש שעות המתנה, והמבקרים קיבלו כרטיסי כניסה ליום אחר כפיצוי.
לאחר סגירת המתקן נזרקו כלי הרכב שלו, למעט כלי רכב אחד שהוצב בחזית מסעדת הוליווד בפארק ההרפתקה הקליפורנית של דיסני למשך מספר חודשים בשנת 2002. לאחר מספר חודשים הוסר כלי הרכב.
אזור התור של המתקן משמש כיום את מתקן משגרי החלל של באז שנות אור אשר נפתח בשנת 2005. במסלולי המתקן לא נעשה כיום שימוש.
מוזיקה.
הפסקול של המתקן התבסס על שיר הנושא "דרכי הקסם המהירות" (Magic Highways) שנכתב על ידי המלחינים האחים שרמן.
אהרימן
אַהְרִימַן, או בלשון אָוֶסְטִית- אַנְגְרַה מַנְיוּ, 'הרוח הרעה', הוא מייצג הרוע ויריבו של האל בדת הזורואסטרית, המיוחסת לנביא זרתוסטרה. אהרימן הוא מקור הרוע בעולם. הוא אף מנהיגם של השדים, הקרויים בדת הזורואסטרית "דיווים". התפיסה הזורואסטרית את אהרימן לא נשארה זהה לאורך ההיסטוריה, כאשר בטקסטים המוקדמים הוא מופיע כ'רוח הרעה', ניגודה של 'הרוח הקדושה', ובמאוחרים כיריבו של האל הטוב, אוֹהְרְמַזְד (בלשון אווסטית- אַהוּרָה מַאזְדָה).