לקראת טורניר המונדיאל זומן סטיילס על ידי ראמזי, כשבאמתחתו 14 הופעות בינלאומיות אותן צבר בשנה שלפני הטורניר. במונדיאל עצמו סטיילס לא החמיץ ולו דקה אחת במשחקיה של אנגליה. הוא פתח בהרכב ושמר על מקומו לאורך כל משחקיה של אנגליה בטורניר, שהחלו עם שוויון 0-0 מול , ונמשכו בניצחונות 0–2 על ועל , בדרך למקום הראשון בבית בסיום שלב הבתים. ברבע הגמר גברה אנגליה 0–1 על במשחק רווי אלימות, ובחצי הגמר פגשה את . תפקידו של סטיילס במשחק היה להצר את צעדיו של כוכב הנבחרת הפורטוגלית אאוזביו. על אף שסטיילס ומאמנו ספגו ביקורות על המשחק הקשוח והשמירה האישית על אאוזביו, הטקטיקה הוכחה כיעילה לאחר שתרומתו היחידה של הפורטוגלי הייתה פנדל אותו תרגם לשער מצמק שמונה דקות לסיום. אנגליה שמרה על יתרונה עד לסיום, ניצחה 1–2 והעפילה למשחק הגמר מול גרמניה המערבית. אנגליה גברה על יריבתה 2–4 בגמר לאחר הארכה, וחגגה את זכייתה היחידה בתולדותיה במונדיאל.
אחת התמונות הזכורות מהחגיגות לאחר המשחק באצטדיון ומבלי, הן של סטיילס רוקד בספונטניות כשגביע העולם בידו האחד ושיניו התותבות ביד השנייה. התמונה זכתה לאזכורים בשיר "שלושת האריות", המנון הנבחרת ליורו 1996 הביתי, כשהשורה האחרונה בבית המוקדש לרגעים מההיסטוריה של הנבחרת הייתה "ונובי רוקד". בגרסה של השיר לטורניר מונדיאל 1998 בצרפת נכתב: "אנחנו יכולים לרקוד את הריקוד של נובי, אנחנו יכולים לרקוד אותו בצרפת".
שנתיים לאחר הזכייה בתואר, זומן סטיילס לסגל אנגליה לקראת יורו 1968. על אף הישגיו של סטיילס בנבחרת, מי שהועדף על ידי ראמזי באותו התפקיד היה קשרה של טוטנהאם הוטספור, אלן מאלרי. מאלרי פתח על חשבונו של סטיילס בחצי הגמר מול , בו נוצחה אנגליה 0–1, ובדקה ה-89 היה לכדורגלן הראשון בתולדות הנבחרת שסופג כרטיס אדום. בהיעדרו, עלה סטיילס בהרכב בניצחון 0–2 על במשחק על המקום השלישי.
העדפתו של מאלרי על חשבונו של סטיילס הייתה מוחלטת, ובשנתיים הבאות הוא רשם שלוש הופעות בינלאומיות בלבד, האחרונה שבהן ב-25 באפריל 1970 מול באליפות הבית מול סקוטלנד. הוא זומן על ידי ראמזי לסגל אנגליה למונדיאל 1970 במקסיקו, אך כשחקן מחליף בלבד שלא זכה כלל לדקות משחק בטורניר. בסך הכול רשם סטיילס 28 הופעות במדי אנגליה, בהן כבש שער אחד, והוא השחקן בעל מספר ההופעות הנמוך ביותר בנבחרת מבין שחקני ההרכב של מונדיאל 1966.
קריירת אימון.
בקיץ 1975 התפטר צ'רלטון מתפקידו כמאמן פרסטון על רקע העברתו של מגן הקבוצה לניוקאסל יונייטד. סטיילס, שפרש באותו הקיץ, התמנה לתפקיד המאמן הזמני אך סירב להצעת הקבוצה להתמנות למאמן הקבוע כתמיכה במאמנו המתפטר, ועזב כשבוע לאחר מכן.
סטיילס חזר לפרסטון שנתיים אחר כך, וב-22 ביולי 1977 התמנה לתפקיד מאמן הקבוצה. כבר בעונת הבכורה שלו הוביל סטיילס את פרסטון למקום השלישי בטבלה ובהעפלה לליגת המשנה. עונה אחר כך המשיכו פרסטון וסטיילס להפתיע כשסיימו במקום השביעי בליגת המשנה, הרחק ממאבקי התחתית. לאחר עונה אחת נוספת במרכז הטבלה, סיימה פרסטון עם סטיילס על הקווים במקום ה-20 בעונת , וירדה לליגת המשנה. בסיום העונה עזב סטיילס את התפקיד לאחר ארבע עונות.
ב-1981 הצטרף סטיילס לתופעה ההולכת ומתרחבת של אנשי מקצוע אירופים ב-NASL, כשהתמנה לתפקיד מאמן ונקובר וייטקפס הקנדית. הוא אימן בקבוצה במשך שלוש שנים.
ב-29 בספטמבר 1985 התמנה סטיילס לתפקיד מאמן וסט ברומיץ' אלביון, תפקיד אימון ראשון בליגה הראשונה באנגליה. עם זאת, הוא פוטר כבר בחודש פברואר, חמישה חודשים אחר כך, לאחר שקבוצתו הצליחה להשיג תחתיו שלושה ניצחונות בלבד. הקבוצה ירדה בסיום העונה לליגת המשנה, והיה זה תפקיד האימון הראשי האחרון של סטיילס, שחשף מאוחר יותר כי בתקופתו כמאמן סבל מדיכאון רב, כשהתקשה עם העבודה הרחק מביתו ומשפחתו שבמנצ'סטר.
סטיילס חזר לקבוצת נעוריו מנצ'סטר יונייטד ב-1989 כמאמן בקבוצת הנוער של המועדון. הוא שימש בתפקיד עד ל-1993, בתקופה בה עברו תחת ידיו שחקנים שהפכו לבכירים במועדון ובמדינה, ובהם דייוויד בקהאם, ראיין גיגס ופול סקולס, וכן ניקי באט והאחים גארי ופיל נוויל.
חיים אישיים ועיטורים.
בשנת 2000, בעקבות לחץ תקשורתי שקרא לעטר את חמשת שחקני הנבחרת של 1966 שעוד לא עוטרו, זכה סטיילס להיכנס למסדר האימפריה הבריטית לצד אלן בול, רוג'ר האנט, ריי וילסון וג'ורג' כהן.
בשנת 2007 נכלל סטיילס בהיכל התהילה של הכדורגל האנגלי.
ב-30 באוקטובר 2020 הלך נובי לעולמו אחרי מאבק במחלה ארוכה כשהוא בן 78. הותיר אחריו אישה, קיי, אחותו של ג'וני ג'יילס, חברו לקבוצת מנצ'סטר יונייטד באותן השנים, ושלושה ילדים. ג'ון, אחד מבניו של סטיילס, אף פיתח קריירת משחק בתחילת שנות ה-80, בין היתר בקבוצות שמרוק רוברס ולידס יונייטד וכן תקופה קצרה תחת אביו בקבוצת ונקובר וייטקפס.
חחה
חשוה
חנן בן שת
חנן בן שת היה כהן גדול בבית המקדש השני בירושלים בין השנים 6–15 לספירה. משפחתו, משפחת הכהנים הגדולים מבית חנן, הייתה אחת העשירות והמשפיעות בפרובינקיית יהודה במאה הראשונה לספירה.
אצל יוסף בן מתתיהו.
יוסף בן מתתיהו מספר בספרו "קדמוניות היהודים":
בשנת 6 לספירה, מיד לאחר הדחתו של ארכלאוס, האתנארך של יהודה, מונה חנן למשרת הכהונה הגדולה. יוסף בן מתתיהו מספר שהמצביא הרומאי קווירניוס "לקח מיועזר הכהן הגדול, שנחלק עליו העם, את משרת-הכבוד שלו ומינה את חנן בן שת כהן גדול". בכך עברה יהודה לשלטונה הישיר של רומא וחנן היה לכהן הגדול הראשון של הפרובינקיה הרומית יהודה.
בשנת 15 לספירה, הודח חנן ממשרתו. יוסף בן מתתיהו מספר שהנציב הרומי גראטוס "שם קץ לכהונתו של חנן, ומינה את ישמעאל בן פיאבי לכהן גדול".
אולם למרות הדחתו מהמשרה הרשמית, הוא נותר אחד האישים המשפיעים ביותר באומה מבחינה חברתית ופוליטית, כשהוא נעזר בחמשת בניו ובחתנו, הכהנים הגדולים: "כעבור זמן לא רב הדיח גם את זה ומינה לכהן גדול את אלעזר בן חנן. כעבור שנה הסיר גם את זה ... לא חלף גם על זה זמן יותר משנה אחת ... ויוסף, הוא כיפא, ירש את מקומו".
משפחת הכהנים הגדולים בני חנן.
חמשת הכהנים הגדולים, בניו של חנן: אלעזר (שירת בשנת 15 לספירה), יונתן (36–37 לספירה, נרצח על ידי הסיקריים בזמן כהונתו של חנניה בן נדבאי), תאופילוס (37–41 לספירה), מתתיהו (43 לספירה) וחנן (63 לספירה, עמד לאחר מכן בראש ממשלת המרד הגדול ברומאים ונרצח על ידי הקנאים).
בתו של חנן הייתה אשתו של הכהן הגדול קיפא (שירת בשנים 19–36 לספירה). נכדו של חנן, מתתיהו בן תאופילוס, שירת ככהן גדול בשנים 65–67 לספירה, בזמן פרוץ המרד הגדול ברומאים.
בברית החדשה.
בבשורה על-פי לוקאס נרמזת כהונה גדולה משותפת של חנן עם חתנו: "בשנת חמש עשרה לשלטון הקיסר טיבריוס ... אותה עת, בימי הכהנים הגדולים חנן וקיפא".
המזימה להרוג את לזרוס.
בסיפור על המזימה להרוג את לזרוס מבית עניה, הוא "אלעזר אשר ישוע הקימו מן המתים", ייתכן ונרמזת מעורבותה של משפחתו של חנן: "נועצו ראשי הכהנים להרוג גם את אלעזר, כי בגללו הלכו רבים והאמינו בישוע". חנן אינו מוזכר בשמו, אולם ייתכן וישנה התייחסות אליו במשל האיש העשיר ואלעזר, המספר על "איש עשיר שנהג ללבוש ארגמן ושש", שלאחר מותו מצא עצמו בשאול ורואה מרחוק את אלעזר בחיק אברהם. האיש העשיר מבקש מאברהם לשלוח את אלעזר: "אני מבקש ממך לשלוח אותו אל בית אבי, כי חמישה אחים לי, שיזהיר אותם פן יבואו גם הם אל מקום הייסורים הזה". אם ניתן לזהות את האיש העשיר "שנהג ללבוש ארגמן ושש" עם הכהן הגדול קייפא, אזי "בית אבי" הוא בית חנן, האב הוא חנן בן שת וחמשת האחים הם חמשת בניו.
חקירת ישו.
על פי הבשורה על-פי יוחנן, הובא ישו לפני חנן: "החיילים ומפקדם עם המשרתים מטעם ראשי היהודים אחזו בישוע וקשרו אותו. הם הוליכוהו תחילה אל חנן, שהיה חותנו של קיפא הכהן הגדול באותה שנה". חנן שאל את ישו על "תלמידיו ותורתו". לשמע תשובתו של ישו, סטר אחד המשרתים על לחיו ואמר: "ככה אתה עונה לכהן הגדול?". לאחר התשאול הקצר, הועבר ישו לכהן הגדול המכהן בתפקיד: "אז שלח אותו חנן אסור באזיקים אל קיפא הכהן הגדול". בביתו של קייפא התקיימה חקירת ישו בידי הסנהדרין.
במעשי השליחים.
לאחר הפנטקוסט, ישב חנן בראש הסנהדרין, כשהשליחים פטרוס (כיפא) ויוחנן הובאו בפניה: "למחרת נאספו שריהם וזקניהם וסופריהם בירושלים, גם חנן הכהן הגדול וקיפא ויוחנן ואלכסנדר ובני משפחות הכהנים הגדולים".
בתרבות הפופולרית.
לחנן יש תפקיד חשוב במחזמר ישו כוכב עליון, כאחד משני המתנגדים הראשיים של המחזמר (השני הוא קייפא), המדרבן את קייפא לנקוט בצעדים נגד ישו. ברוב הגרסאות, לחנן יש קול גבוה מאוד, המנוגד לקול הבס של קייפא.
כריס האמפריז
כריס ניית'ן האמפריז (באנגלית: Kris Nathan Humphries; נולד ב-6 בפברואר 1985) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 2004–2017. ממוצעיו לאורך הקריירה הם 6.7 נקודות ו-5.4 ריבאונדים למשחק.
נעורים וקריירת מכללות.
האמפריז נולד במיניאפוליס, מינסוטה, והצטיין בילדותו דווקא בשחייה תחרותית. ב-1995 קבע את שיא ארצות הברית במשחה 50 מטר חופשי עד גיל 10, שיא שהחזיק במשך 13 שנים. באותה שנה דורג האמפריז כשחיין המוביל לגילו בארצות הברית, לפני מי שנחשב כשחיין הטוב ביותר אי פעם - מייקל פלפס - שדורג במקום השני.