עם זאת, ההארדקור ראפ נחלש כאשר אייס קיוב (Ice Cube) מלוס אנג'לס יצר תת-סגנון להארדקור ראפ הנקרא גנגסטה ראפ, שהוא ייחודי לחוף המערבי בארצות הברית ונחשב ליותר בוטה מהארדקור ראפ. ניתן להתייחס לחלוקה בין סגנונות הראפ לפי אזורים גאוגרפים בארצות הברית: בחוף המזרחי הראפ הוא בסגנון הארדקור ראפ, ובחוף המערבי הסגנון הוא גנגסטה ראפ. להקת הגנגסטא ראפ N.W.A, זכתה להצלחה גדולה והפכה להיות במרכז הבמה של הראפ.
אף על פי שפאבליק אנמי המשיכו בקריירה שלהם גם אחרי אלבומם המצליח ב-1988, הם כבר לא זכו להצלחה גדולה ואת מקומם תפסה להקת N.W.A. ראפרים רבים המשיכו ליצור הארדקור ראפ, אך N.W.A היו במרכז הבמה.
כאשר אייס קיוב (חבר להקת N.W.A) פרש, להקת ה-N.W.A איבדה קצת מהפופולריות שלה ולהקת הארדקור ראפ מניו יורק בשם EPMD הצליחה לנצל דעיכת N.W.A ורכשה לעצמה שם. האלבום הראשון של אייס קיוב הוקלט בניו יורק בשיתוף פאבליק אנמי וכתוצאה מההשפעות הפוליטיות שלהם על האלבום, האלבום נחשב להארדקור ראפ.
רק אחרי תקופת הזהב (1986-1993), ב-1994, אחרי שורה של אלבומי הנחשבים הצלחות של הגנגסטה ראפ מצד ד"ר דרה, אייס קיוב וסנופ דוג, נאז (Nas), הראפר הצעיר מקווינס, ניו יורק, הוציא את אלבומו "Illmatic" שהיה ה"אלבום הרשמי" שהחזיר את תשומת הלב להארדקור ראפ.
עם תום תקופת הזהב נחלש ז'אנר הגנגסטא ראפ וזאת ניצל הראפר הנוטוריוס בי. איי. ג'י. (The Notorious B.I.G) מברוקלין, ניו יורק, עם האלבום "Ready To Die" ב-1994 שנחשב לאחד מאלבומי הראפ הטובים ביותר של כל הזמנים.
הנוטוריוס בי. איי. ג'י. נהפך לדמות המדוברת ביותר בראפ באותה שנה, והחלו בעיות בינו לבין הגנגסטא ראפר טופאק שאקור. ייתכן שזו הסיבה למלחמת החופים בין החוף המערבי (גנגסטא ראפ) לבין החוף המזרחי (הארדקור ראפ).
כאשר ב-1996 נסתיימה תקופת הגנגסטה ראפ בשל מותם של שני גנגסטא ראפרים מהחוף המערבי (Eazy-E וטופאק), ד"ר דרה סיים את עידן הגנגסטא ראפ באלבום מחווה לשני חבריו. כל אותם ראפרים מהחוף המערבי שעד עתה ניגנו גנגסטא ראפ משייכים את עצמם כעת לגנגסטא ראפרים בצורה לא רשמית. כל ראפר מהחוף המערבי שהתחיל את הקריירה שלו לאחר תקופת הגנגסטא ראפ (1996) נחשב להארדקור ראפר (בין ההארדקור ראפרים ה"טהורים" מהחוף המערבי נמנים: מאסטר פי, אקזיביט ודה גיים).
לאחר 1996 עשרות ראפרים מסוג הארדקור ראפ התחילו להופיע כמו DMX ואמינם, ויותר מאוחר ד"ר דרה שהפך באותה תקופה למפיק ראפ שהפיק בשנות האלפיים לראפר ההארדקור 50 סנט.
כיום ההארדקור ראפ נהפך למינסטריים ולסגנון הראפ הנפוץ ביותר, ויש אלפי הארדקור ראפרים ברחבי ארצות הברית ורובם גרים בניו יורק.
שפות אלבניות
שפות ארמניות
ריבוע (פירושונים)
ריבוע (חזקה)
רבעון (כתב עת)
מאפיונר
רפובליקת מולדובה
פגוע נפש
נומרוס קלאוסוס
מערת התאומים
מערת התאומים (בערבית: מע'רת אם אל-תואמין, כלומר 'מערת אם התאומים') היא מערה קרסטית הנמצאת בגדה הצפונית של נחל מערה, בשוליים המערביים של הרי ירושלים, כ-1.5 ק"מ ממזרח למפגש נחל מערה עם נחל זנוח. המערה ממוקמת כשני קילומטרים ממזרח למושב זנוח באזור העיר בית שמש. בעונת החורף, מאחד בנובמבר ועד 31 במרץ, המערה סגורה למטיילים במטרה להגן על אוכלוסיית העטלפים המצויים בתרדמת חורף. בשאר העונות, היא נפתחת לציבור.
תיאור המערה.
מערת התאומים נמצאת על הגדה הצפונית של נחל מערה הזורם מהרי יהודה לים התיכון, כ-10 מטר מעל גובה פני הנחל. רוחבה הוא 50 מטר ואורכה 75 מטר. בכניסה למערה מצוי עץ תאנה גדול.
המערה היא מערה קרסטית, שנוצרה בתהליך ארוך של המסת סלע הגיר על ידי מים. תהליך זה הוא שהביא ליצירת הנטיפים והזקיפים הרבים שבמערה. המערה כוללת חלל מרכזי גדול בעומק כעשרים מטרים שבקצהו ברכה קטנה מעשה ידי אדם המתמלאת ממיימי מעיין, ומערות קטנות יותר שמתפצלות מהחלל המרכזי.
במערה חיים ארבעה מיני עטלפים: נשפון דק אוזן ואפלול מצוי ממשפחת הנשפוניים (Vespertilionidae), פרסף גמדי ממשפחת הפרספיים (Rhinolophidae) ועטלף פירות מצוי ממשפחת עטלפי פרי (Pteropodinae). המערה כולה מוגדרת כשמורת טבע. בעונת החורף, מאחד בנובמבר ועד 31 במרץ, המערה סגורה למטיילים במטרה להגן על אוכלוסיית העטלפים המצויים בתרדמת חורף.
המערה קרויה מערת התאומים על שם זקיף המזכיר בצורתו אישה עם ילדיה, הנקשר לאגדה אודות אישה עקרה ששתתה מים מהברכה שבעומק המערה, וילדה תאומים.
ממצאים ארכאולוגיים.
המערה נחקרה לראשונה בידי הארכאולוגים האנגלים קלוד קונדר והוריישו קיצ'נר, שנכנסו למערה ב-17 באוקטובר 1873 ומיפו אותה. בשנות השבעים של המאה העשרים חקר את המערה ואת הפיר שבתוכה גדעון מן, מטעם החברה להגנת הטבע.
בשנת 2009 החל מחקר מחודש של המערה, על ידי המרכז לחקר מערות באוניברסיטה העברית, בשיתוף עם אוניברסיטת בר-אילן. במחקר התגלה כי המערה שימשה כמערת מפלט בתקופת מרד בר כוכבא – נמצאו בה שרידי עצמות של המורדים וכלי נשקם ומטמון מטבעות כסף וזהב, ביניהם עשרות מטבעות בר כוכבא. זהו מטמון מטבעות בר כוכבא הגדול ביותר שהתגלה על ידי ארכאולוגים ולא על ידי שודדי עתיקות. במערה התגלתה גם מחצבה קדומה של בהט (אלבסטר) – משקע קלציטי של מערות ששימש להכנת כלי יוקרה. המחצבה תוארכה בעזרת אורניום-תוריום לתקופת הברונזה התיכונה.
בשנת 2012, נמצאו במערה נרות חרס, וצוות החוקרים משער שהתקיים בה פולחן לאלה דמטר, אלת התבואה במיתולוגיה היוונית. בגלל מיקומם של הנרות, חוסר השימושיות שלהם והעדר כתובת או איור שיסבירו מדוע הונחו עשרות מהם במעמקיהם של סדקים בסלע, נראה שהטמנתם הייתה חלק מפולחן פגאני.
דגלי מדינות העולם
תא T רגולטורי
תא T רגולטורי (Regulatory T cell) או תא T מדכא משתייך לתת אוכלוסייה של תאי T, המדכאים את פעילותה של מערכת החיסון ובכך מונעים פגיעה אוטואימונית במצבים בהם המערכת החיסונית תוקפת את הגוף עצמו.
במחקרים על מכרסמים נמצא כי לאוכלוסיית תאי T רגולטוריים פוטנציאל לסיוע במניעת דחיית איברים לאחר השתלה, ולטפל במחלות אוטואימוניות. בנוסף נמצא כי סילוק תאי T רגולטוריים מאפשר לגוף ליצור תגובה יעילה יותר נגד גידולים סרטניים שונים.
רקע.
קיימים שני סוגים של תאי Treg רגולטורים:
שני סוגי התאים הרגולטורים, תאי הnTreg ותאי הiTreg ייחודיים בכך שהם מבטאים פקטור שעתוק הנקרא Foxp3. פקטור שעתוק זה מוביל לביטוי של גנים המקנים לתאי ה-Treg תכונות מרגיעות, כך שהם יכולים לתווך הרגעה של מערכת החיסון במהלך התגובה החיסונית. על מנת לתפקד כראוי, מערכת החיסון צריכה להיות בעלת יכולת להבחין בין "עצמי" ל-"לא עצמי". לתאי Treg שני תפקידים עיקריים (1) מניעת יציאת התגובה החיסונית מכלל שליטה והפסקתה לאחר חיסול הפולש ו-(2) מניעת תקיפת העצמי, כך שמערכת החיסון תפעל רק כנגד הפולש ולא כנגד האורגניזם עצמו.
אלמנטים אותם מזהה המערכת החיסונית כ "לא עצמי" כגון חיידקים, רעלנים, תאים נגועים בנגיפים וכו' מותקפים ומסולקים מן הגוף. לעומת זאת, רקמות בריאות אינן אמורות להיות מותקפות על ידי מערכת החיסון. כדי למנוע מן הגוף מלתקוף את עצמו, תאי T רגולטוריים מדכאים את מערכת החיסון ומונעים מחלות אוטואימוניות. תפקידם החיוני של תאי T רגולטוריים מודגם בחולי דלקת מפרקים שיגרונית, סוכרת (סוג 1), וטרשת נפוצה: אצל חולים אלה תפקודם של תאים ה-T הרגולטוריים אינו תקין.
כאשר הגוף נמצא תחת התקפה מיקרוביאלית מערכת החיסון מופעלת ופעילותם של תאי T רגולטוריים מנוטרלת. עם חיסול האיום המיקרוביאלי מופעלים התאים הרגולטוריים ומונעים פגיעה בגוף. פתוגנים מסוימים - לדוגמה הלישמניה והמלריה - מסוגלים לעודד את פעילותם של תאי T רגולטוריים, ובכך למנוע מן הגוף להילחם בהם בצורה יעילה, . תאי T רגולטוריים מהווים כ5-10% מתאי T מסייעים בוגרים בעכבר ו1-2% באדם.
אוכלוסיות.
כאמור, תאי T רגולטוריים הם רכיבים של מערכת החיסון שמדכאים תגובות חיסוניות של תאים אחרים. תפקידם לבצע "בדיקה עצמית" חשובה, שהיא חלק טבעי של מערכת החיסון, שמטרתו למנוע תגובה מופרזת. ישנם סוגים רבים של תאי T רגולטוריים והסוג המוכר ביותר כיום הוא זה שמביע CD4, CD25 ו-FOXP3 (תאי T רגולטוריים שהם CD4+CD25+). תאים אלו שונים מתאי T מסייעים. תאי T רגולטוריים מעורבים בדיכוי של תגובות חיסוניות אחרי השמדה מוצלחת של אורגניזמים פולשניים, ובנוסף הם מונעים תגובות אוטואימוניות. בבני אדם, FOXP3 מובע גם על תאי T שהם לא רגולטוריים (בניגוד לעכברים) ולכן הוא לא מאפיין ספציפי לתאי T רגולטוריים אנושיים.
קיימות אוכלוסיות נוספות של תאי T רגולטוריים שאינן מבטאות את גורם השעתוק FOXP3 כגון תאי Tr1, Th3 ו-. הן נוצרות במהלך תגובה חיסונית ופועלות על ידי הפקה של מולקולות מדכאות. הרעיון לפיו קיימת אוכלוסייה נוספת של תאי T רגולטוריים (מלבד Treg) הוצע לפני יותר מלפני 30 שנה כאשר התגלו מספר תאי T רגולטוריים בעלי הרצפטור CD4 שמדכאים את הפעולה של תאי ה-T האפקטוריים, את הדלקת ברקמות הגוף ואת התגובה האוטואימונית. למרות זאת, עד לגילוי ה-FOXP3 לא היה ניתן לוודא את קיומה של תת-אוכלוסייה זו. תאי Th3 מבטאים רמה גבוהה של TGF-beta. התרומה של אוכלוסיות אלו לסבילות עצמית ולהומאוסטאזיס של מערכת החיסון לא ידועה היטב.