סיאט נוסדה על ידי שליט ספרד פרנקו בשנת 1950 במטרה לייצר כלי רכב לתושבי ספרד. אולם, מיד לאחר הדחת פרנקו והפיכת ספרד לדמוקרטיה, הבינה סיאט כי היא לא תשרוד ללא שותף כלכלי חזק. בתחילה הייתה סיאט שותפות לייצור רכב של ממשלת ספרד ושל פיאט האיטלקית. השותפות יצרה תחת רישיון את דגמי פיאט השונים (ביניהם 124 ו-127 הפופולריים). בסוף שנות ה-70 השתלטה פיאט על היצרן הספרדי. ההשתלטות החזיקה מעמד שנים מעטות בלבד ובשנת 1981 רכשה שוב ממשלת ספרד את החברה והחלה לייצר דגמים עצמאיים. ב-30 בספטמבר 1985 חתמה החברה על הסכם שיתוף פעולה טכנולוגי ושיווקי עם קבוצת פולקסווגן והחלה לייצר את הדגמים איביזה ומאלאגה. דגמים אלו היו מבוססים על מנועים בנפחים 1.2 וכן 1.5 ליטר אשר תוכנן על ידי חברת פורשה הידועה. בשנת 1986 הפכה קבוצת פולקסווגן למחזיקת המניות העיקרית וב־1990 השלימה את השתלטותה על החברה והקימה במרטורל ליד ברצלונה מפעל חדיש בו החלו לייצר מכוניות סיאט שהיו מבוססות לחלוטין על פלטפורמה של פולקסווגן. לדוגמה, סיאט איביזה חולקת את הפלטפורמה שלה יחד עם הפולו של פולקסווגן ועם הסקודה פאביה, המיי זהה לפולקסווגן אפ!, ומיניוואן האלהמברה זהה לפולקסווגן שאראן. יתרה מכך, סיאט אף מייצרת עבור פולקסווגן מכוניות במפעל במרטורל, כגון דגמי הפולו. המפעל המתקדם במרטורל הוא מהחדישים ביותר בקבוצת פולקסווגן. לדוגמה, במפעל זה פותח ועוצב ה-Q7 של אודי.
ייבוא מכוניות לישראל מבוצע על ידי חברת צ'מפיון מוטורס ובמקביל על ידי קל אוטו.
תדמית.
החל מסוף שנות ה-90 מכוונת סיאט לפלח הלקוחות הצעיר תוך ייצור מכוניות בעיצוב ספורטיבי, צעיר וחדשני. לשורות היצרן הספרדי גויס המעצב האיטלקי וולטר דה-­סילבה, מי שעמד בראש סדנת העיצוב של אלפא רומיאו והיה אחראי לעיצובם של ה-­156 וה-166. בין הדגמים החדשים שעוצבו על ידיו הם דגמי האלתיאה, הטולדו והאיביזה החדישים.
ספורט מוטורי.
מאז השתלטותה של פולקסווגן ב-1990, סיאט הגבירה את נוכחותה בספורט המוטורי העולמי. דבר זה נעשה בעיקר בעקבות תוכניתה של פולקסווגן למצב את סיאט כמותג ספורטיבי אשר ימשוך את הדור הצעיר של הנהגים.
הניסיון הרציני הראשון של סיאט להשתתף באליפות העולם בראלי החל עם האיביזה 1.6 ליטר הרגילה בעלת הנעה קדמית. האיביזה איפשרה לחברה להתחיל לבנות את הניסיון שלה בעולם הראלי והוצגה לראשונה במספר אליפויות אירופאיות.
קופרה.
קופרה היא מחליפת סיאט ספורט שייצרה את מכוניות הספורט של סיאט וכעת הופרדה מסיאט ומיצרת את דגמיה הספורטיביים תחת השם קופרה. סיאט ספורט הוצגה ב-1985 וקופרה הוצגה ב-2018.
דגמים.
דגמים נוכחיים.
כיום, החברה נוהגת לכנות את דגמיה על שם ערים וחבלי ארץ בספרד.
סדרת Formula Race) FR)
גרסאות ספורטיביות לדגמי האיביזה, הלאון והאטקה שעיקרן הוא עיצוב אגרסיבי יותר, אך לעיתים גם כוללות מנועים וביצועים משופרים.
בישראל.
נתוני מכירות.
על פי נתוני קארזון (עיבוד מאגר כלי רכב פרטים ומסחרים עד 3.5 טון):
החדר הירוק (הבית הלבן)
החדר הירוק (באנגלית: The Green Room) הוא אחד מחדרי הקומה הראשונה של הבית הלבן - משכנו של נשיא ארצות הברית המצוי בוושינגטון. חדר זה משמש למטרה של אירוח, ולאורך השנים מקושט בגוונים של ירוק.
החדר הוא חדר רבוע, שאורכו 8.5 על 6.7 מטרים, ולו שש דלתות הפונות אל מסדרון הצלב (Cross Hall), החדר המזרחי, האכסדרה הדרומית והחדר הכחול.
ריהוט.
החל מתקופת כהונתו של קלווין קולידג' מקושט החדר הירוק בסגנון ריהוט פדרלי.
בשנת 1971 שופץ החדר, וקירותיו כוסו בבד משי ירוק, אשר נבחר על ידי ג'קלין קנדי בשנת 1962 ולא הותקן בשעתו בשל הירצחו של בעלה, הנשיא ג'ון פיצג'רלד קנדי. בדים אלו עוטרו בדוגמאות בצבעי בז', ירוק ואלמוג, על פי סגנון שהיה נפוץ במאה ה-19.
לכרכובים הסמוכים לתקרה, העשויים עץ ומעוטרים בזהב, צורת סמל ארצות הברית - עיט, שהיה מוטיב מקובל בתקופה הפדרלית של עיצוב הבניין.
שימושים לאורך ההיסטוריה ואירועים היסטוריים.
ג'יימס הובן, אדריכל הבית הלבן ייעד חדר זה להיות "חדר האוכל" של המשפחה הנשיאותית. תומאס ג'פרסון שהשתמש בחדר כחדר אוכל כיסה את רצפתו בבד ירוק לשם הגנה עליה, ומאותו מועד החל החדר להיות מכונה "החדר הירוק", אך לא באופן רשמי. נשיאים מאוחרים יותר השתמשו בחדר כחדר אירוח. ג'יימס מונרו השתמש בחדר לצורך משחקי ויסט, ובתקופת כהונתו נקרא החדר "חדר הקלפים". החל מתקופת כהונתו של ג'ון קווינסי אדמס כונה החדר "חדר ההסבה הירוק" באופן רשמי.
בחדר זה חתם הנשיא ג'יימס מדיסון על הכרזת המלחמה הראשונה של ארצות הברית - מלחמת 1812.
דיוויד טננט
בילי קולינס
בילי קולינס (באנגלית: Billy Collins; נולד ב-22 במרץ 1941) הוא משורר אמריקאי, שהוכתר בשנים 2001–2003, כ"משורר הלאומי של ארצות הברית".
חייו.
בין השנים 1967 ל-2001 עסק קולינס בהוראה ומחקר כפרופסור לספרות האנגלית באוניברסיטת העיר ניו יורק. במהלך הקריירה פרסם מספר קובצי שירה, שזכו לפופולריות גבוהה. בשנת 1997, יצא לאור האלבום The Best Cigarette, בו קורא קולינס 33 מבין שיריו. ב-2003 ערך את הקובץ Poetry 180: A Turning Back to Poetry, המשמש ללימודי שירה בתיכון. הוא נבחר ל"משורר השנה" על ידי המגזין Poetry בשנת 1994, שהעניק לשיריו במהלך השנים עוד חמישה פרסי הוקרה שונים. שיריו נכללו באנתולוגיה של זוכי פרס פושקאר להוצאות קטנות בשנים 1993, 1992 ו-1997.
קולינס נחשב לאחד מהמשוררים הפופולרים ביותר בארצות הברית. בדומה לרוברט פרוסט, מתאפיינת שירתו בשלילת תבניות שיריות קבועות כגון הסונטה, הססטינה והוילאנל. שירתו של קולינס קלילה והומוריסטית, אך שזורה בה לעיתים אירוניה דקה וביקורת. שירתו מובנת בקלות לקורא הפשוט, ואף יוצאת לעיתים בביקורת כנגד השירה ה"אקדמית" הפורמלית והקשה להבנה. הוא אף המציא מבנה השירי חדש, כפרודיה למבנה הוילאנל, שלו קרא פראדל.
ב-2008 יצא ספר משיריו בעברית, "חוצה ברגל את האטלנטי", בתרגום מכבית מלכין ויואב ורדי, בהוצאת כרמל.
עשה את הדבר הנכון
עשה את הדבר הנכון הוא סרט דרמת-פשע קומית משנת 1989 ביצירתו של ספייק לי, המספר את סיפורה של שכונת בדפורד-סטייבסנט האפרו-אמריקאית בברוקלין, על המתחים בין הגזעים שבה. העלילה מתרחשת ביום הכי חם בשנה, כשבמרכז נמצאת דמותו של מוקי (בגילומו של ספייק לי), ויחסיו עם תושבי השכונה, כולל המעסיק שלו סאל (דני איילו), בעל הפיצרייה השכונתית ממוצא איטלקי. ברקע הסיפור משדר שדר הרדיו שירים, בעיקר שירי אהבה ומספר את רקע הסיפור.
משתתפים בסרט: דני איילו, ג'ון טורטורו, ספייק לי, אוסי דייוויס, רובי די, ג'יאנקרלו אספוזיטו ועוד.
הסרט נבחר לאחד מ-25 הסרטים השנויים ביותר במחלוקת (או השערורייתיים) של המגזין "Entertainment weekly". הסרט מבקר את הפערים בחברה האמריקנית, ובעיקר בקרב המהגרים והשחורים. לעיתים רבות הוא נכלל ברשימות הסרטים הכי טובים בכל הזמנים.
נבחרת אסוואטיני בכדורגל
נבחרת אסוואטיני בכדורגל, הידועה בכינוייה "Sihlangu Semnikati", היא נבחרת הכדורגל הלאומית של אסוואטיני.
בולשוויקים
פרעות יאשי
פרעות יאשי ("פוגרום יאשי", ברומנית: Pogromul de la Iaşi) קרויים אירועי הדמים שהתרחשו בעיר יאשי שברומניה, בימים האחרונים של יוני 1941 והיו מהפוגרומים האכזריים ביותר בהיסטוריה של יהודי מזרח אירופה. מבחינות רבות מהווה פוגרום זה את תחילת ההשמדה ההמונית של יהדות אירופה והוא קדם לרציחות ההמוניות שבוצעו על ידי הנאצים לאחר פלישתם לברית המועצות. הפוגרום התרחש כשבוע לאחר תחילת מבצע ברברוסה - הפלישה הגרמנית לברית המועצות - כאשר כוחות רבים של הצבא הגרמני נערכו באזור יאשי, בקרבת הגבול הסובייטי. מה שהצית את הפרעות הייתה הוראת ביצוע מפורשת של מנהיג רומניה, המרשל יון אנטונסקו, והפוגרום תוכנן ובוצע על ידי השלטונות הפשיסטים הרומניים בשיתוף פעולה עם הגרמנים הנאצים.
לקראת המבצע המתוכנן נשלחה ליאשי היחידה הרומנית המיוחדת "דרג אופרטיבי מס' 1" שתכננה את האירוע ולקחה חלק בו. ב-28 ביוני 1941 (ד' בתמוז ה'תש"א) הורה שליט רומניה, יון אנטונסקו, לפנות את כל האוכלוסייה היהודית מהעיר. באותו יום יצאו למבצע הפינוי כוחות צבא ומשטרה רומניים יחד עם פורעים רומנים אנטישמיים, בסיוע כוחות צבא גרמניים ששהו באותה תקופה ביאשי. במהלך הפעולה היהודים נשדדו, בתיהם, עסקיהם ומוסדותיהם נבזזו, ויהודים רבים נרצחו - 13,266 קורבנות לפי ספירת השלטונות הרומניים, ולפי רשימה שמית שערכה הקהילה היהודית לפחות 14,850 קורבנות. בנוסף למספרים אלה נרצחו יהודים נוספים שלא היו רשומים בפנקסי הקהילה. לכן המספר הכולל המדויק אינו ידוע, וישנן הערכות שונות המגיעות עד 20,000 נרצחים. יהודים רבים אחרים הוכו, עונו, נשדדו והושפלו.
לפני הפרעות היו ביאשי לפחות 45,000 יהודים. (34,753 לפי מפקד אוכלוסין שנערך בחודש אפריל 1941), כולל יהודים רבים שגורשו מהכפרים ומערי השדה על פי צווים שלטוניים והגיעו ליאשי זה מקרוב, ללא רכוש או פרנסה. לאחר הפרעות, במאי 1942, במפקד "בעלי הדם היהודי", נספרו 32,364 יהודים.
הרקע לפרעות.