שיטות התקפה אלטרנטיביות.
הספר מציין כי הפגיעה בכוחו של היריב יכולה להתבצע במספר דרכים שונות מעימות צבאי ישיר. על פי הכתוב, לשיטות אלטרנטיביות אלו "יש כוח הרסני זהה ואף גדול יותר מאשר לוחמה צבאית, והם כבר הניבו איומים חמורים לביטחון הלאומי בעבר."
לוחמה משפטית.
לוחמה משפטית או פעולה פוליטית באמצעות ארגונים על-לאומיים או לא-ממשלתיים יכולים להוביל לשינוי מדיניות שלא יהיה אפשרי אחרת. בגלל האופי הבינלאומי של העולם המודרני ואקטיביזם, קל יותר למדינות להשפיע על המדיניות במדינות אחרות באמצעות הליכים חקיקתיים.
לוחמה כלכלית.
בשל האופי המרושת של הכלכלה העולמית, מדינות יכולות לגרום נזק קשה לכלכלות של מדינות אחרות מבלי לנקוט בפעולה פוגענית בהיבט פיזי-לוחמני כלשהו.
לוחמת רשת.
אחת החלופות הנוספות בספר הוא הרעיון המוכר של לוחמת רשת. רשתות הופכות לחשובות יותר ויותר לא רק להחלפת נתונים. אלא גם לתחבורה, למוסדות פיננסיים ולתקשורת. התקפות המשתקות רשתות יכולות לפגוע בקלות בתחומי חיים רבים. דוגמה אחת ללוחמת רשת יכולה להיות כיבוי רשת המספקת חשמל. אם יש פגיעה משמעותית ברשת החשמל כתוצאה מהתקפה, עלולים להופיע הפסקות חשמל מסיביות, דבר המסב נזק לתעשייה, לרפואה מונעת ולכל שאר תחומי החיים.
טרור.
אפשרות נוספת המצוינת בספר כחלק מהמושג "לוחמה בלתי מוגבלת" הוא טרור, שיכולה להיות בעלת השפעות מרחיקות לכת על הרווחה הלאומית. דבר הבא לידי ביטוי במשבר הכלכלי שבעקבות פיגועי הטרור נגד ארצות הברית, או באמצעי הביטחון הנרחבים שננקטו לאחר אותן פיגועים. הטרור מכרסם בתחושת הביטחון והרווחה של האומה, גם אם ההשפעות הישירות של ההתקפות נוגעות רק לאחוז דקה מהאוכלוסייה.
הגנה על הטיעונים ללוחמה בלתי מוגבלת.
הכותבים מציינים כי מנטליות מיושנת הרואות בפעולה צבאית את הפעולה הפוגענית היחידה אינן מספקות לאור טווח האיומים החדש. במקום זאת, המחברים תומכים בהקמת כוח מרוכז בכל ההיבטים הקשורים לאינטרס הלאומי. יתר על כן, בהתחשב בסוג זה של כוח מרוכז, יש צורך שיהיה גם סוג זה של כוח שיהפוך לאמצעי שניתן להשתמש בו לצורך פעולות בפועל. בניגוד לשיטות הלחימה שיושמו במלחמות עבר, הכותבים מציעים לשלב את כל הממדים והשיטות בתחומים צבאיים ולא צבאיים כדי לבצע לוחמה.
השלכות.
הכותבים מציינים כי מגוון האפשרויות החדש בשילוב העלייה בעלות (הפוליטית והכספית כאחד) של ניהול לוחמה מסורתית מביא לדומיננטיות הגוברת של האלטרנטיבות החדשות לפעולה צבאית מסורתית. מדינה שאינה שומרת על אזהרות אלה נמצאת במצב קשה.
Thunderclouds
Thunderclouds (בעברית: ענני רעמים) הוא סינגל שהוקלט על ידי להקת הפופ LSD, מתוך אלבום הבכורה שלה, LSD. השיר יצא לאור ב-8 באוגוסט 2018, כסינגל השלישי מתוך האלבום על ידי חברת תקליטים קולומביה רקורדס.
"Thunderclouds" שימש כשיר הנושא העיקרי לקמפיין הקידום של סמסונג גלקסי נוט 9, והופיע בהרחבה בחלקים במודעות החברה, כמו גם באירוע החשיפה בניו יורק ב-9 באוגוסט 2018.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של סיה ב-30 באוגוסט 2018. בקליפ נראים חברי הלהקה. בקליפ שמיים סגולים מעוננים. בתחילת הקליפ רואים את דיפלו, נוהג בתוך רכב באוויר ביחד עם מאדי זיגלר החושבת פאה לבנה כדוגמת שיערה של סיה, ואת לאברנית' מרחף על ענן סגול ומתקרב למאדי כאשר היא רוקדת על הרכב. לברינט טס בענן האישי שלו דבר שנלקח מהמיתולוגיה הסינית אל כיוונה של מאדי הרוקדת על גבי הרכב. המסיבה שלהם נקטעת בעקבות סופת רעמים שבעזרת כוח האהבה הם מצליחים להשתחרר ממנה ולחזור למסיבה. נכון ליולי 2020 יש לווידאו קליפ למעלה מ-424 מיליון צפיות.
המחוז הפדרלי של מקסיקו
הפרדת איזוטופים אטומית בעזרת לייזר
הפרדת איזוטופים אטומית בעזרת לייזר היא שיטה שבה משתמשים בלייזרים מתכוונני אורך גל כדי להפריד איזוטופים של אורניום הנמצאים במצב של אדי מתכת תוך שימוש במעברים על עדינים. זהו אחד האופנים לקבלת אורניום מועשר. בהשוואה לשימוש ב, הפרדת איזוטופים אטומית בעזרת לייזר היא תהליך יעיל אנרגטית, מספק הפרדה בשיעור גבוה ומיצר מעט פסולת רדיואקטיבית או גרעינית. שיטה דומה, תוך שימוש במולקולות גז במקום באדים אטומיים, היא הפרדה מולקולרית של איזוטופים בעזרת לייזר.
עקרון הפעולה.
קווי הבליעה של 235U ושל 238U שונים במעט בגלל מבנה על עדין של רמות האנרגיה. לדוגמה, קו הבליעה 502.74 ננומטר של 238U מוסח ל-502.73 ננומטר ב-235U. תהליך הפרדת איזוטופים אטומית בעזרת לייזר כולל את מערכת הלייזר ומערכת ההפרדה, אשר מצידה כוללת מאדה ומאסף. המאדה מיצר אלומת אדי אורניום הכוללת את שני האיזוטופים ומוארת על ידי מערכת הלייזר. כתוצאה מההארה, אטומי 235U מתייננים ורק הם נאספים אלקטרוסטטית ללוח איסוף. באופן זה מקבלים על לוח האיסוף אטומי 235U בלבד.
עירור רמות האנרגיה האטומיות על ידי מערכת הלייזר.
מערכת הלייזר כוללת מערך של לייזר אדי נחושת הפועל בדפקים (פולסים) ושואב מערך של לייזרי צבע בשלושה ארכי גל. כל אחד מלייזרי הצבע כולל מתנד ראשי ומגבר הספק. המתנד הראשי פועל בהספק נמוך אך הוא מכוונן אורך גל בדיוק גבוה, צר סרט, ונמוך רעש. מגבר ההספק מגדיל מאוד את האלומה היוצאת מהמתנד הראשי. לייזרי הצבע מעוררים את אטומי ה-235U עד ליינון מלא.
הפרדת איזוטופים אטומית של יסודות אחרים, ליתיום למשל, מתבצעת עם לייזרי דיודה מתכווננים.
היסטוריה של עקרון הפעולה ושל הפטנט.
בסיום מלחמת העולם השנייה החזיקו הבריטים במעצר בחוות הול , חלקם בעלי שם עולמי בתחום פיזיקת הקוונטים והגרעין כמו ורנר הייזנברג הידוע מעקרון האי-ודאות, ואוטו האן מגלה הפיצוח הגרעיני של אורניום. באוגוסט 1945 סיפר המפקד הבריטי של החווה לקבוצת המדענים על הטלת פצצות האטום על הירושימה ונגסקי והבריטים האזינו בסתר לתגובותיהם. המדענים דנו בינם לבין עצמם באפשרות ליצר פצצה גרעינית ובאופן שבו מעשירים את האורניום כדי לאפשר תגובת שרשרת גרעינית. המדענים העלו בדעתם שיטות שונות וביניהם תהליך פוטו-כימי הכרוך בהארת אטומי האורניום באורך גל מסוים. אמצאת הלייזר ב-1960 קידמה את הרעיון הערטילאי הזה לשיטה הניתנת למימוש. תחילה הוצעה ב-1969 הפרדה מולקולרית, ואחר כך הוצעה הפרדה אטומית כמפורט בקטע הבא.
בשנים 1969-1968 הגה ד"ר ישעיה נבנצל, פיזיקאי בכיר ברפא"ל, את תהליך הפרדת איזוטופים אטומית בעזרת לייזר, אך מדינת ישראל הטילה על התהליך חיסיון. במקביל, לכאורה, נהגה הרעיון בחברת אבקו בארצות הברית על ידי ריצ'רד לוי וג'ורג' ג'יינס, ואבקו רשמה עליו בקשת פטנט אמריקאית שהוגשה בישראל ב-1971 כבקשה ישראלית מס' 36461. בשלב מסוים הסתבר לנבנצל כי הצעתו הסודית הובאה לידיעת פרופ' עמוס דה-שליט יו"ר וועדת המחקר של הוועדה לאנרגיה אטומית, כי פרופ' דה-שליט שוחח על הפרדת איזוטופים בעזרת לייזר עם פרופ' גרוז'דנס, והלה הרצה על הנושא בפני קבוצת מדענים באבקו אשר כללה את ריצ'רד לוי וג'ורג' ג'יינס. בעקבות כך, טען נבנצל כי המצאתו דלפה למדעני אבקו והוא צריך להופיע כממציא על חלק מתביעות הפטנט. נבנצל ניהל מאבק ארוך שנים על זכות הבעלים נגד אבקו בלשכת הפטנטים הישראלית בבית המשפט המחוזי בתל אביב ובבית המשפט העליון בישראל. בתי המשפט קבעו לבסוף כי נבנצל לא הרים את נטל ההוכחה ולכן אינו זכאי להירשם כממציא.
מימוש מעבדתי ותעשייתי.
בשנים 1970–1995 זכה התהליך לתשומת לב רבה בקהילה המדעית העולמית ומדי שנה נערכו כנסים בינלאומיים בנושא זה. מעבדות לאומיות בארצות הברית, ברית המועצות, הודו, סין, בריטניה ועוד בנו מעבדות מחקר לעיסוק בתהליך. בארצות הברית עסקה בכך המעבדה הלאומית לורנס ליברמור בקליפורניה, אשר ב-1994 העבירה את הטכנולוגיה לחברה תעשייתית, USEC. החברה השקיעה בתהליך 100 מיליון דולר אך חיסלה את המיזם ב-1999.
במקביל לארצות הברית, איבדה כמעט כל הקהילה הבינלאומית עניין בתהליך למרות יתרונותיו המהותיים בהשוואה לתהליכים מתחרים. זאת, היות שבתהליך הפרדת איזוטופים אטומית בעזרת לייזר התגלו קשיים טכנולוגיים לא פשוטים, בעוד שהתהליכים המתחרים, בעיקר סרכזות גז, ידועים מאז שנות ה-40 של המאה ה-20, הם השתכללו עם הזמן ונצבר בהם ניסיון רב. בנוסף, התפרקות ברית המועצות הובילה לפירוק עולמי של נשק גרעיני רב ולהסבת אורניום מועשר צבאית ליצור מוטות דלק לכורים גרעיניים, דבר שהוריד את מחיר האורניום המועשר והפך את ההשקעה בתהליך לבלתי-כלכלית.
פוצה די פאסה
פוצה די פאסה (באיטלקית: Pozza di Fassa, בלדינית: (Poza (de Fascia, בגרמנית: Potzach im Fasstal) היא עיירה, חלק ממועצת San Giovanni di Fassa בנפת טרנטו שבמחוז טרנטינו-אלטו אדיג'ה בצפון איטליה, כ-60 קילומטר צפונית לעיר טרנטו.
בשנת 2107 התגוררו ביישוב כ-2,200 תושבים. בתחומי היישוב נכללים הכפרים פרה די פאסה ומונזון. לפי מפקד אוכלוסין שנערך ב-2001, 88% מתושבי היישוב דוברי לדינית כשפת אם.
היסטוריה.
פוצה די פאסה נכללה בטירול, אחת ממדינות אוסטריה בשנת 1803. הלחימה במסגרת מלחמת העולם הראשונה התרחשה גם באזור זה. לאחר המלחמה שב האזור לשליטה איטלקית. מאמצע המאה ה-20 החל התיירות באזור לפרוח.
במשאל תושבים שנערך בנובמבר 2016, הסכימו תושבי הרשויות פוצה די פאסה ו-ויגו די פאסה לרשות מקומית אחת סן ג'אן די פאסה.
כלכלה.