בשנת 1838 התמנה למנצח האופרה האנגלית בתיאטרון המלכותי, דרורי ליין, בתקופת הפופולריות הרבה של באלף; האופרות פרי עטו שבוצעו שם היו "אזהרת הצועניה" (1838), "כלת ונציה" (1843) ו"הצלבנים" (1846). בשנת 1848 ניצח על "אליהו" של פליקס מנדלסון באולם אקזטר, בהופעתה הראשונה של ג'ני לינד באורטוריה, וב-1850 נסע לאמריקה כמלווה במסע הקונצרטים של זמרת זו.
בשובו, בשנת 1852, היה למנצח ומנהל מוזיקלי בניהולו של מייפלסון בתיאטרון הוד מלכותה (ואחר כך בדרור ליין), ובאותה שנה התמנה למנצח "האיגוד ההרמוני". בנדיקט כתב רצ'יטטיבים להפקת הגרסה האיטלקית של "אוברון" מאת ובר בשנת 1860. בשנה זו גם בוצעה הקנטטה שלו, "אונדין" בפסטיבל נוריץ', עם קלרה נובלו, שהייתה זו לה ההופעה הפומבית האחרונה.
האופרה הידועה ביותר שלו "החבצלת מקילארני", שנכתבה על פי המחזה The Colleen Bawn של דיון בוסיקול, לליברית של אוקסנפורד, הוצגה בקובנט גארדן בשנת 1862. האופרטה שלו, The Bride of Song הוצגה שם בשנת 1864. "סנטה צ'צ'יליה", אורטוריה, בוצעה בפסטיבל נוריץ' בשנת 1868; סיינט פיטר בפסטיבל ברמינגהאם של 1870; הקנטטה "גרציאלה" בוצעה בפסטיבל ברמינגהאם בשנת 1882 ובאוגוסט 1883 הועלתה בצורת אופרה ב"קריסטל פאלאס". כאן גם הושמעה סימפוניה שלו בשנת 1873.
בנדיקט ניצח מדי שנה בפסטיבל נוריץ, מ-1845 עד 1878 ועד בכלל. ועל הקונצרטים של החברה הפילהרמונית של ליברפול בין השנים 1876 עד 1880. הוא היה המלווה הקבוע בקונצרטים הפופולריים של ימי שני בלונדון מראשיתם ולהוציא אי-אילו חריגות, פעל כמנצח בקונצרטים אלה.
בנדיקט כתב ביוגרפיה על חיי ובר לסדרת ביוגרפיות של מוזיקאים דגולים. הוא זכה בתוארי אצולה באנגליה ובאוסטריה.
מוסא סאנוגו
חרס הדרייני
חרס הדרייני בלשון התלמוד, הוא חרס שספג יין והיה בשימוש חיילי צבאו של אדריאנוס קיסר, להפקה חוזרת של יין מהחרס, בעת הימצאם במסעות רחוקים ברחבי הקיסרות הרומית. החרס ליין נוצר על ידי שבירתו לשברים של כד שהכיל קודם לכן יין, וחלוקת השברים לחיילים הרומאים. כאשר שברי החרס הושרו במים הופק מהם יין מעולה. ההלכה אוסרת שימוש בחרס היין מטעמי הנאה ואפילו אינה מתירה שימוש בשבר החרס לצורך יצוב מיטה או שולחן.
שיטת ההכנה.
מסכת עבודה זרה בתלמוד הבבלי מספרת על השיטה המיוחדת שהייתה נהוגה בתקופה הרומאית להפקת שברי החרס ספוגים ביין (כעין תרכיז). שלבי הכנתו של החרס ההדרייני:
הגמרא מציינת כי גם לאחר שלוש פעמים שהחרס הושרה במים, התקבל עדיין יין שטעמו כמו היין הרגיל.
להלן שלבי ייצור החרס בלשון הגמרא עם פרוש רש"י והבהרות הרב עדין אבן ישראל בסוגריים:
אסור בהנאה.
סיכום הדיון בתלמוד היה כי היין שנוצר מחרס הדרייני, אסור אפילו בהנאה. כך נאסר להשתמש בחרס אפילו כדי להביא ליציבות המיטה, באמצעות הנחת החרס בין רגלי המיטה לבין הרצפה. המיטה שימשה בימי קדם גם בתור שולחן לסעודה.
ומסכם את ההלכה התלמוד הירושלמי:
השולחן ערוך פסק כדברי המשנה: חרס דרייני אסור בהנאה. וכתב הש"ך שאסור לסמוך בו כרעי המיטה, וכל שכן להניח בו דבר.
ודבר זה מובא גם במסכת עבודה זרה
ספינת החלל כדור הארץ (מונח)
ספינת החלל כדור הארץ הוא מונח המבטא התייחסות אל כדור הארץ כאל ספינת חלל המהווה קוסמוס נפרד משאר היקום. המונח מתקשר לדאגה למשאבים המוגבלים הנמצאים בכדור הארץ או לסביבתנות.
היסטוריה של המונח.
המונח לקוח כנראה מעבודתו הידועה ביותר של הנרי ג'ורג', "קידמה ועוני", משנת 1879. "זוהי ספינה מצוידת-היטב, זו שאנו שטים בה ברחבי החלל. אם נדמה כי הלחם והבשר בסיפונים העליונים מתמעטים, כל שעלינו לעשות הוא לפתוח צוהר והנה קיימת אספקה חדשה, עליה לא חלמנו מעולם. וכוח גדול מאוד על שרותיהם של אחרים בא לידי אלו אשר, כאשר הצוהרים נפתחים, מורשים להגיד, 'זה שלי'!" (מתוך ספר 4 פרק 2).
המונח קיבל פופולריות כשבקמינסטר פולר, כתב ופרסם ספר ב-1963 בשם "הוראות הפעלה לספינת החלל כדור הארץ". הפסקה הבאה, המתייחסת לדלק מאובנים, מתארת את גישתו: "אנו יכולים לגרום לכל האנושות לשגשג באמצעות אבולוציה תעשייתית חובקת-עולם, בתנאי שלא נהיה טיפשים כל כך להמשיך לכלות בשבריר שנייה של היסטוריה אסטרונומית, את חסכונות האנרגיה המסודרים של מיליארדי שנים, של שימור אנרגיה על ספינת החלל כדור הארץ. חסכונות האנרגיה האלה הוכנסו לחשבון בנק ערבות-התחדשות החיים של ספינת החלל שלנו, לשם שימוש לצורכי התנעה ראשונית בלבד."
בשנת 1966 הכלכלן קנת בולדינג השתמש במונח בכותרת המאמר "הכלכלה של ספינת החלל כדור הארץ המתקרבת". בולדינג תיאר את הכלכלה הפתוחה של העבר שבה יש לכאורה משאבים ללא גבול, אותה, הוא התפתה לכנות "כלכלת קאובוי", והמשיך: "הכלכלה הסגורה של העתיד יכולה באופן דומה, להקראה כלכלת 'איש החלל', שבה כדור הארץ הפך להיות ספינת חלל אחת, ללא מאגרים אינסופיים של איזשהו דבר, בין אם לשם ניצול או לשם זיהום, ושבה, לפיכך, האדם חייב למצוא את מקומו במערכת אקולוגית מעגלית.
המזכיר הכללי של האומות המאוחדות, או תאנט, דיבר על ספינת החלל כדור הארץ ביום כדור הארץ, ב-21 במרץ 1971. בטקס הצלצול בפעמון השלום היפני: "לו יהי ויהיו רק ימי כדור הארץ שמחים ושלווים בעתיד של ספינת החלל כדור הארץ כשהיא ממשיכה להקיף בחלל הקפוא יחד עם מטענה החמים והשביר של יצורים חיים".
כלכלת בוקרים מול כלכלת אנשי חלל.
הדימוי של בולדינג מצביע על כמה נקודות מרכזיות בהן שונה כלכלת אנשי החלל הנמצאים בחללית, מכלכלה של בוקרים במערב הפרוע, שהוא דימוי הן לכלכלה הנהוגה והן לתיאור הנפוץ שלה - הכלכלה הנאו קלאסית. (דייוויד קורטן פיתח נושא זה תחת השם "בוקרים בספינת חלל" בספרו משנת 1995 "כשתאגידים שולטים בעולם".)
בעולם הבוקרים האוכלוסייה דלילה מאוד, המרחבים עצומים ואדם אחד אינו משפיע על חברו. בדומה לכך מניח רוב רובו של הניתוח הנאו קלאסי שכל אדם מבצע החלטות במנותק מהמעשים של אנשים אחרים, ללא כל השפעה הדדית. רווח של אדם אחד אינו בא על חשבונו של אחר. בחללית לעומת זאת, המרחב מוגבל וקיימת השפעה חזקה של אדם על רעהו.
בעולם הבוקרים יש כמדומה משאבים בלתי נדלים של אדמה, זהב, ושאר משאבי טבע. בדומה לכך מניחה התאוריה הכלכלית הנאו קלאסית שמשאבי טבע אינם מוגבלים, וכי באמצעות שיפורים בטכנולוגיה, ניתן להשיג כל כמות של משאב טבע. לעומתם האסטרונאטים חיים עם מלאים מוגבלים וסופיים של חומרי גלם.
בדומה לכך, נראה שבמערב הפרוע אין שום בעיה לזרוק פסולת, וכי האדמה והרוח יבלעו או יפזרו כל דבר שנזרק. באופן דומה בתיאור הנאו קלאסי, לזריקה פסולת אין ייצוג במודל או עלות כלכלית. למעשה התאוריה מודדת את הבריאות הכלכלית על ידי מדד של צמיחה כלכלית - דבר שמקושר על ידי כלכלנים ואנשי סביבה כאחד לקצב גבוה של צריכת משאבי טבע ושל ייצור אשפה. בחללית לעומת זאת, לא רק מלאי המזון והמים מהווים מגבלה אלא גם הניקיון. אשפה שאינה מטופלת יוצרת הפרעת זיהום גדלה והולכת. כמו כן, המטרה אינה לקיים זרם מהיר ככל האפשר של חומרים שיהפכו לאשפה, אלא לצרוך באופן זהיר ואיטי את המלאים, ולמחזר במידת האפשר את מה שניתן. בשל ההשפעה ההדית, אף איש חלל לא יחשוב על צריכה בלתי הכרחית, אלא אם נענו הצרכים הבסיסיים של כל חברי הצוות וקיים מלאי גדול של אספקה לעתיד.
לבסוף, בספינת החלל, בניגוד לתיאור הנאו קלאסי או למערב הפרוע ה"ריק", קיימות מערכות תומכות חיים. מערכות אלה מסובכות ומורכבות, והן יכולות לתפקד או להתקלקל, דבר התלוי בין היתר במצב התחזוקה שלהן. מובן שיריות בספינה או זיהום מתתפשט עלולות לפגוע במערכות, ובכך לסכן את חיי אנשי החלל.
הניתוח של בולדינג וקורטן אינו בהכרח תיאור ההווה, אלא הוא ניסיון לתיאור מציאות עתידית אליה מתקדמת האנושות. בעוד שבעבר ההנחות של "כלכלת הבוקרים" היו הנחות סבירות למדי (אלו הנחות שנוסחו עוד בתאוריה הכלכלית הקלאסית, במאה ה-18), הרי שככל שאנו מתקדמים אל העתיד אלו הנחות שהופכות פחות ופחות סבירות. העולם נהיה צפוף יותר; השפעה ההדדית חזקה יותר (לדוגמה תהליך הגלובליזציה); אחוז הניצול של רוב משאבי הטבע מתוך המאגרים הניתנים לניצול עולה, ובחלקם (לדוגמה דגים, מים, או אנרגיה) יש משבר מתעצם או חששות כבדים למשבר כזה; בדומה לכך עולה כמות האשפה והזיהום העולמית. באופן ניכר תפקודן של רוב המערכות ביוטיות וא-ביוטיות שמספקות תפקודים תומכי חיים מתדרדר והולך.
טענת נכונות
בתכנות מחשבים, טענת נכוֹנוּת (באנגלית: Assertion) היא פסוק המוצב בתוכנית כדי לציין שהטענה צריכה להיות נכונה באותו המקום. טענת נכונות נגזרת לרוב ממפרט התוכנה ונכתבת כהערה בקוד המקור של התוכנית, או, בשפות תכנות התומכות בכך, כחלק מהתוכנית עצמה. השימוש בטענות נכונות מסייע להגברת אמינות, קריאוּת ותחזוקתיות התוכנה.
עמוד האש
איטליה (אפקוט)
ביתן איטליה (אנגלית: Italy Pavilion at Epcot) הוא אחד הביתנים באזור תצוגת העולם של פארק השעשועים אפקוט שבאתר הנופש דיסניוורלד באורלנדו, פלורידה.
הביתן האיטלקי נועד להציג את תרבותה, מטבחה ואופייה של איטליה. הביתן בנוי תוך עירוב של סגנונות אדריכלות ונציאני ורומאי. במבנה דגם של כיכר סן מרקו ושל הקמפנילה - מגדל הפעמונים של בזיליקת סן מרקו וכן מבנה המהווה חיקוי של ארמון הדוג'ים. בביתן אין מתקן שעשועים והוא כולל חנויות ומסעדה (מסעדת "L'Originale Alfredo di Roma Ristorante" - שנוסדה על ידי צאצאו של השף אלפרדו די ללו, ממציא הפטוצ'יני אלפרדו).