סוזן לימן (באנגלית: Susan Leeman; נולדה ב-9 במאי 1930) היא אנדוקרינולוגית ופיזיולוגית אמריקאית ממוצא יהודי. היא נחשבת לאחת המייסדות של תחום הנוירואנדוקרינולוגיה בגלל מחקרה על הפפטידים (Substance P (SP  ו-Neurotensin. כיום היא פרופסורית במחלקה לפרמקולוגיה ותורת ריפוי ניסיונית ומנהלת המעבדה לנוירופפטידים במחלקה לפרמקולוגיה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת בוסטון. בשנת 1991 היא הייתה לאישה הראשונה שנבחרה לאקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית (National Academy of Sciences).
קורות חיים.
סוזן לימן נולדה בשיקגו ב 9 במאי 1930 בשם סוזן אפשטיין. אביה היה יהודי, ומשפחתו היגרה מרוסיה לניו יורק כאשר היה בן שבע. אמה למדה במכללה בתקופה שבה נשים מעטות למדו במוסדות להשכלה גבוהה, ואביה היה מטלורג. כאשר לימן הייתה בת שישה שבועות, עברה המשפחה לקולומבוס שבאוהיו, בעקבות העבודה של אביה, וכשהייתה בת 6, הודיעו לאביה שלא סביר שהוא ימשיך להתקדם בעבודתו כי הוא יהודי. האב החליט לקבל הצעת עבודה אחרת והמשפחה עברה לפנסילבניה. לימן מספרת שמשפחתה חוותה אנטישמיות בעבודה ובבית הספר. כן, היא מספרת שבתור ילדה היא בילתה זמן רב בגיוס כספי תרומות למען הקמת מדינת ישראל.
בשנת 1951 לימן קיבלה תואר ראשון (BA) ממכללת גאוצ'ר בארצות הברית. בשנת 1954 קיבלה תואר שני (MA) ממכללת רדקליף ובשנת 1958 קיבלה דוקטורט מאותה מכללה.
כאשר הייתה באוניברסיטת הרווארד לצורך לימודיה, הכירה את קווין לימן, סטודנט לרפואה. הם התחתנו ונולדו להם שלושה ילדים. נישואיהם חוו קשיים, במיוחד סביב הצלחתה המקצועית של סוזן לעומת הקריירה האקדמית של קווין, ולבסוף הם התגרשו.
קריירה.
לאחר שהשלימה את לימודיה, לימן החלה בחיפוש אחר משרה קבועה. במשך שנה עבדה בהרווארד (1958-1959). לאחר מכן עזבה לאוניברסיטת ברנדייס לצורך פוסט-דוקטורט ושם היא נשארה שתים עשרה שנים. היא מעולם לא קיבלה משרת פקולטה מלאה ולכן חזרה לאוניברסיטת הרווארד ב-1972. לימן נשארה בהרווארד עד 1980, אז עזבה לאוניברסיטת מסצ'וסטס כדי להיות פרופסורית לפיזיולוגיה בבית הספר לרפואה. בשנת 1992 לימן עזבה את מסצ'וסטס כדי לעזור להקים את המחלקה לפרמקולוגיה באוניברסיטת בוסטון, שם היא עובדת עד היום, בתור פרופסורית במחלקה לפרמקולוגיה ותורת ריפוי ניסיונית והמנהלת של המעבדה לנוירופפטידים בבית הספר לרפואה..
מחקר.
המחקר של לימן מתמקד בשני נוירופפטידים:Substance P  ו- Neurotensin, אותם היא בודדה והגדירה במעבדה.
Substance P.
Substance P התגלה ובודד כבר בשנת 1931 על ידי אולף פון אולר (Ulf von Euler) שזכה בפרס נובל על ההישג. Substance P נשאר כ"אבקה" לא מוגדרת כימית במשך ארבעים שנה עד שסוזן לימן הגדירה את המבנה שלו - 11 חומצות אמינו, ב-1971. Substance P נמצא בכמויות משמעותיות בעצב התועה ופעולותיו כוללות: הורדת לחץ דם, כיווץ תאי השריר, גירוי ייצור הרוק ותגובות דלקתיות ברקמות. הוא גם אחראי להעברת כאב דרך סיבי עצב מסוימים. לא ברור האם הוא יותר משריד אבולוציוני.,
Neurotensin.
Neurotensin מופרש מהתאים של המעי הדק בתגובה לשומן. הוא מווסת את הניעות, מרגיע את סוגר הוושט התחתון וחוסם את הגירוי שגורם להפרשת חומצה ופפסין על ידי העצב התועה.
לימן נחשבת לאחת ממייסדות תחום הנוירואנדוקרינולוגיה בזכות עבודתה המחקרית.
פרסים.
סוזן לימן זכתה בפרסים רבים, וביניהם האישה הראשונה שזכתה להיות חברה באקדמיה הלאומית למדעים (National Academy of Sciences) בשנת 1991. בשנת 1993 זכתה ב- FASEB Excellence in Science Award,
בנוסף, בשנת 2005 זכתה ב-the Committee on Women in Neuroscience’s Mika Salpeter Lifetime Achievement Award.
פרנסס המילטון ארנולד
פרנסס המילטון ארנולד (באנגלית: Frances Hamilton Arnold; נולדה ב-25 ביולי 1956) היא כימאית ומהנדסת אמריקאית, זוכת פרס נובל לכימיה לשנת 2018 (לצד ג'ורג' פ. סמית' וגרג וינטר), בעלת הכרה בינלאומית בשל היותה מובילת דרך בתחום האבולוציה המכוונת. היא פיתחה שיטה בתחום האבולוציה המכוונת התורמת ליצירת מערכות ביולוגיות שימושיות כגון אנזימים, מסלולים מטבוליים ועוד.
בשנת 2016 הפכה ארנולד לאישה הראשונה שזכתה בפרס המילניום לטכנולוגיה בשל מחקריה בתחום האבולוציה המכוונת. מכהנת כיושבת ראש הוועדה המדעית של נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן.
ביוגרפיה.
פרנסס המילטון ארנולד נולדה וגדלה באדג'ווד, פרוור קטן בפיטסבורג שבפנסילבניה. אביה, ויליאם הווארד ארנולד, הוא פיזיקאי גרעין מוכר בארצות הברית. עוד בצעירותה הייתה פעילה בתחומים חברתיים ופוליטיים. בהיותה נערה השתתפה במחאה נגד המלחמה בווייטנאם, ונסעה מביתה שבפיטסבורג עד וושינגטון בטרמפים כדי לקדם את דעותיה.
בשנות ה-20 לחייה החלה לעבוד על פרויקט סולארי באמריקה הדרומית, שם למדה להסתדר עם כדולר ליום ובאזור מוכה פשפשים. לדבריה, במבט לאחור זה היה הדבר הנכון לעשות כדי לחקור את זהותה. בסיום הפרויקט קיבלה משרת פוסט-דוקטורט באוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
את התואר הראשון עשתה במכניקה ובאווירונאוטיקה באוניברסיטת פרינסטון בשנת 1979. את הדוקטורט קיבלה מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי בתחום ההנדסה הכימית, שם גם עשתה את עבודת הפוסט-דוקטורט בכימיה ביופיזיקלית.
ב-2005 לקחה חלק בייסוד חברת Gevo , המתמחה בייצור דלק ביולוגי וכימיקלים ממקורות מתחדשים. בסוף 2019 צורפה לדירקטוריון אלפאבית, החברה האם של גוגל.
בינואר 2021 מונתה ליושבת ראש הוועדה המדעית של נשיא ארצות הברית הנבחר, ג'ו ביידן.
פעילותה המחקרית.
תחום המחקר העיקרי של ארנולד הוא האבולוציה המכוונת. זהו תחום העוסק בשיפור תהליכים בגוף בעזרת הבנת פעולות של חלבונים.
אחד ממחקריה של ארנולד בנושא האבולוציה המכוונת הוא התפתחות מכוונת של אסטראז. היא בחנה את הקשר בין יציבות ופעילות אסטראז מסופילי בתוך מבחנה. מחקרים קודמים בחומרים אלו הראו כי אנזימים הומולוגיים התפתחו לתפקד בטמפרטורות שונות, וכי יציבות בטמפרטורות גבוהות אינה עולה בקנה אחד עם פעילות קטליטית גבוהה בטמפרטורות נמוכות, באמצעות דרישות סותרות על גמישות אנזים. יתר על כן, ניתוח של היציבות ופעילויות של מספר רב של מוטציות אקראיות עולה, כי חומרים אלה אינם בקורלציה הפוכה. האסטרז ששימש לניסוי הוא בעל תכונה של שימור תכונותיו בחשיפה לחום (thermostability). חלק מן המוטציות שנוצרו עקב ההקרנות היו בעלות תכונה זאת באופן מוגבר, ואף בעלי יכולת תפקוד בטמפרטורה נמוכה, שהיא תופעה נדירה.
ארנולד פיתחה שיטה בתחום זה, התורמת ליצירת מערכות ביולוגיות שימושיות כגון אנזימים, מסלולים מטבוליים, מעגלי ויסות גנטיים, ואורגניזמים. שיטתה של ארנולד תרמה לחוקרים רבים במחקריהם, ואף בזכות השיטה שלה, חברת התרופות "מרק" (Merck) פיתחה את התרופה "Januvia" לטיפול בסוכרת סוג 2.
פאולין ואן דן דרייש
פאולין וואן דן דרייש (באנגלית: Pauline van den Driessche, נולדה בשנת 1941) היא פרופסורית בריטית-קנדית במחלקה למתמטיקה וסטטיסטיקה באוניברסיטת ויקטוריה, קנדה, ומלמדת וחוקרת גם במחלקה למדעי המחשב ומהווה "גשר" בין המחלקות. תחומי המחקר העיקריים שלה הם: יציבות מערכות ביולוגיות, ניתוח מטריצות ומודלים של ביולוגיה מתמטית.
פאולין ואן דן דרייש זכתה במספר פרסים ובהם פרס קריגר נלסון של אגודת המתמטיקאים הקנדים בשנת 2007.
קריירה מחקרית.
ואן דן דרייש סיימה את התואר הראשון שלה במדעים בשנת 1961 ואת התואר השני באותו תחום שנתיים לאחר מכן, את שני התארים עשתה ב"אימפריאל קולג'". את הדוקטורט שלה הגישה בשנת 1964 באוניברסיטת-קולג' ויילס אבריסטוואט (University College of Wales Aberystwth).
היא הצטרפה לאוניברסיטת ויקטוריה ב-1965 וקבלה את התואר פרופסורית במחלקה למתמטיקה והסתברויות בשנת 1983. היא השתייכה למחלקת מדעי המחשב באותה אוניברסיטה ושימשה כגשר בין שתי המחלקות.
אחרי הפרישה.
וואן דן דרייש פרשה בשנת 2006 אחרי יותר מ-40 שנות מחקר וחינוך במסגרת האוניברסיטה אך המשיכה לתרום ולהיות מדריכה במרכז לביולוגיה מתמטית מאז הקמתו בשנת 2007.
נמנתה עם מנהלי CMS (ארגון מתמטיקאים קנדים) והייתה המנהלת הראשית של CAIMS. בנוסף היא הייתה עורכת של עיתון SIAM הקנדי העוסק במתמטיקה שימושית.
פעילות מחקרית.
ההשפעה העיקרית של ואן דן דרייש על המתמטיקה הביולוגית הייתה פיתוח שיטות חדשות לחקר דינמיקה של מחלות. היא פיתחה כלים לניתוח תוצאות של התפרצות מחלות. הכלים מאפשרים להסיק על התפשטות המחלה, רמת הזיהום והכחדת המחלה. דבר זה השפיע באופן כמעט ישיר על פיתוח תרופות.
חוקרים משתמשים בשיטות אלו על מנת לחקור מחלות כלל עולמיות ובתוכן שפעת, שחפת ואיידס.
בנוסף לזאת היא תרמה תרומה משמעותית ללימוד אלגברה ליניארית ובפרט מטריצות לא שליליות, פירוק מטריצות לגורמים, יציבות המטריצות, תורת ההפרעות, אלגברת מקסימום ומטריצות M.
מילדרד כהן
מילדרד כהן (באנגלית: Mildred Cohn; 12 ביולי 1913 – 12 באוקטובר 2009) הייתה ביוכימאית אמריקאית-יהודית, שהגיעה לחזית ההבנה של תגובות אורגניות ותגובות כימיות ברמה האטומית, תוך שימוש בטכנולוגיות חדישות כמו ספקטרומטר מסה ותהודה מגנטית גרעינית. המחקרים שלה כללו מחקרים מטבוליים, חקר מכניקות של תגובות אנזימיות, חקר הספין האלקטרוני וחקר תגובות האדונזין התלת – זרחתי (ATP). ב-1982 היא קיבלה את המדליה הלאומית למדעים – הפרס הגבוה ביותר בעולם המדע האמריקאי.
קורות חייה.