בשנת 2016, סיים הנשיא המכהן אנוטה טונג כהונה של תריסר שנים, שהיא הכהונה המקסימלית המותרת לנשיא קיריבטי לפי החוקה, ובהתאם נערכו בחירות לנשיאות. מאמאו התמודד תחילה כמועמד עצמאי, אך בהמשך נתמך על ידי מפלגת טובוואן קיריבטי וכן קיבל תמיכתו של הנשיא לשעבר טיטו.
ב-11 במרץ 2016 נבחר מאמאו לנשיא החמישי של קירביטי. הוא מחזיק גם בתיקו של ראש המדינה ושר החוץ וההגירה. באוגוסט 2018 מונה לנשיא אוניברסיטת דרום האוקיינוס השקט.
טנטי מאמאו
המפלגה הקומוניסטית של בלארוס
המפלגה הקומוניסטית של בלארוס היא מפלגה פוליטית קומוניסטית מרקסיסטית-לניניסטית בבלארוס שהוקמה בשנת 1996 ותומכת בנשיא אלכסנדר לוקשנקו.
למפלגה יש יותר מושבים באספה הלאומית של בלארוס מכל מפלגה אחרת מאז הבחירות לפרלמנט בשנת 2000, הבחירות הארציות הראשונות בהן השתתפה. ברם, אף שהמפלגה נחשבת למפלגת שלטון למפלגה 11 מושבים בלבד בבית הנבחרים, שמרביתו מורכב ממועמדים עצמאים ללא שיוך מפלגתי.
סקירה כללית.
המפלגה הציעה להתמזג עם מפלגת הקומוניסטים של בלארוס (PKB) ב-15 ביולי 2006. בעוד שהמפלגה הקומוניסטית של בלארוס היא מפלגה פרו-נשיאותית, מפלגת הקומוניסטים של בלארוס הייתה אחת ממפלגות האופוזיציה הגדולות בבלארוס. לדברי סרגיי קליאקין, יו"ר ה-PKB, מה שמכונה "איחוד מחדש" של שתי המפלגות היה מזימה שנועדה להדיח את PKB מהאופוזיציה.
המטרה העיקרית של מדיניות החוץ לחיזוק המפלגה הכריזה על ביטחון לאומי באמצעות פיתוח מדינת האיחוד בלארוס-רוסיה ובשיקום השלבים לבנות מחדש את עמי האיחוד, ולחזק את עצמאותה המדינית והכלכלית.
כחברה בתנועה הקומוניסטית העולמית, ה-KPB נהנית מיחסים עם מפלגות קומוניסטיות אחרות באזור ובכל רחבי העולם במידה יותר גדולה מה-PKB, שרבים באזור מחשיבים כ"תנועה פרו-מערבית".
בבחירות לפרלמנט 2004, KPB השיגה 5.99% ו-8 מתוך 110 מושבים בבית הנבחרים, 6 מושבים ב-2008 ופחות בשנת 2012 - שם זכתה ב-3 מושבים.
בשל תמיכת המפלגה בנשיא לוקשנקו, 17 מאנשיה מונו על ידיו לחברות הבית העליון במדינה, מועצת הרפובליקה של בלארוס, בשנת 2012. בשנת 2014 המפלגה הגדילה את ייצוגה על ידי השגת 5 מושבים.
המפלגה שיפרה את תוצאתיה בבחירות לפרלמנט 2016, שם זכתה בשמונה מנדטים ואז הגדילה אותה עוד יותר בבחירות 2019 — שם זכתה ב-11 מנדטים.
המפלגה הרפובליקנית לעבודה וצדק
המפלגה הרפובליקנית לעבודה וצדק היא מפלגה פוליטית סוציאליסטית וסוציאל-דמוקרטית בבלארוס שהוקמה על ידי איוואן אנטונוביץ' בשנת 1993. המפלגה נחשבת לתומכת בממשלתו של הנשיא אלכסנדר לוקשנקו.
פעילויות.
המטרות העיקריות כוללות פיתוח מדינת האיחוד רוסיה ובלארוס והאיחוד הכלכלי האירואסייתי .
במינסק, ב-21 בספטמבר 2013, נערך כנס של מפלגות פוליטיות מבלארוס, רוסיה, אוקראינה וקזחסטן. משתתפי האירוע חתמו על מזכר משותף. יחד עם המפלגה הרפובליקנית לעבודה וצדק, נכללו רוסיה הוגנת, "בירליק" הקזחית והמפלגה הסוציאליסטית באוקראינה. המפלגה קוראת להכרה בעצמאותם של דרום אוסטיה ואבחזיה.
המפלגה בירכה את ניקולס מדורו על ניצחונו בבחירות לנשיאות בוונצואלה .
בסוף 2012, בוויטבסק, היא ערכה אירוע צדקה למפלגה, שנקרא "מתנת סנטה קלאוס".
הגוף המנהל של מפלגת העבודה והצדק, הכריז פה אחד על תוצאות משאל העם ב-16 במרץ 2014 בחצי האי קרים כגיטימי ותמך ברצונם של תושבי סבסטופול. המפלגה קראה גם לנשיא לוקשנקו לקבל את תוצאות משאל העם.
תוצאות בחירות.
בבחירות לפרלמנט בשנת 1995 השיגה המפלגה מושב אחד מתוך 198 מושבים. בבחירות בשנת 2000 היא קיבלה 2 מתוך 110 מושבים בבית הנבחרים. הבחירות הבאות בשנת 2004 ו-2008 לא היו מוצלחות עבור המפלגה; עם זאת, בשנת 2012 היא זכתה במושב אחד.
כתוצאה מהבחירות למועצות הצירים המקומיות בבלארוס (2014), נבחרו 36 איש. שני חברי המפלגה חברים במועצת הנבחרים בעיר מינסק.
בבחירות לפרלמנט בשנת 2019 זכתה בסך הכל בשישה מושבים בבית הנבחרים של בלארוס.
מקימי - השער לכלכלה נבונה
מועצת הרפובליקה של בלארוס
מועצת הרפובליקה של האספה הלאומית של בלארוס הוא הבית העליון של הפרלמנט של הרפובליקה של בלארוס, שהחל את עבודתו ב-13 בינואר 1997. זהו גוף מייצג אזורי המונה 64 חברים (סנאטורים). מועצות מקומיות בוחרות 56 חברים: 8 מכל מחוז ו-8 מהעיר מינסק. עוד 8 "סנאטורים" ממונים על ידי נשיא בלארוס. המועמדים לחברות במועצת הרפובליקה חייבים להיות בין גיל 30 ולגור בבלארוס למשך חמש שנים לפחות.
תפקידה העיקרי של מועצת הרפובליקה הוא אימוץ או דחיית טיוטת חוקים שאומצו על ידי בית הנבחרים. פעילות מועצת הרפובליקה מכוונת להבטיח אימוץ חוקים טובים ומעוצבים בקפידה. כל הצעת חוק, אלא אם כן נקבעה אחרת על ידי החוקה, נשקלת תחילה בבית הנבחרים ואחר כך במועצת הרפובליקה. הצעת החוק הופכת לחוק לאחר אימוץ בית הנבחרים ואישור מועצת הרפובליקה ברוב קולות בהרכב המלא של כל בית.
בניין המועצה ממוקם במבנה ברחוב הצבא האדום 9, במינסק.
סמכויות.
מועצת הרפובליקה:
מועצת הרפובליקה רשאית להחליט בסוגיות אחרות, אם נקבע כך בחוקה.
חסינות.
הסנאטורים נהנים מחסינות בהבעת דעותיהם ובהפעלת סמכויותיהם. זה לא חל על האשמתם בהוצאת דיבה ועלבון.
במהלך תקופת כהונם, חברי מועצת הרפובליקה עשויים להיעצר, ולשלול מהם חירות אישית רק בהסכמתו מראש של הבית, למעט ביצוע בגידה או פשע חמור אחר, וכן מעצר בזירת הפשע.
תיק פלילי נגד חבר מועצת הרפובליקה נפתח על ידי בית המשפט העליון.
מועצת הרפובליקה (בלארוס)
האספה הלאומית של בלארוס
האספה הלאומית של הרפובליקה של בלארוס (Nacyjanalny schod Respubliki Biełaruś) הוא הפרלמנט הדו-ביתי של בלארוס. שני בתי האספה הלאומית הם:
בעוד שלכל בית יש תפקידים ספציפיים, לשניהם יש את היכולת להטיל וטו על צווי הממשלות המקומיות החורגות מחוקת בלארוס.
בתי האספה הלאומית מתכנסים לשני מושבים קבועים מדי שנה: הישיבה הראשונה נפתחת ב-2 באוקטובר ומשך הזמן שלה לא יכול להיות יותר מ-80 יום; הישיבה השנייה נפתחת ב-2 באפריל ואינה נמשכת יותר מ-90 יום.
בית הנבחרים ומועצת הרפובליקה עשויים להתכנס לישיבה יוצאת דופן. ישיבות חריגות מתקיימות תחת סדר יום מסוים ביוזמת הנשיא או על פי בקשה של לפחות שני שלישים מכלל החברים בכל אחד מהבתים.
ראשית יש לשקול כל הצעת חוק בבית הנבחרים ואחר כך במועצת הרפובליקה.
בפועל, לאספה הלאומית יש מעט כוח אמיתי. המערכת הפוליטית בבלארוס מרכזת כמעט את כל הכוח בידי הנשיא אלכסנדר לוקשנקו. יש לציין כי לאספה הלאומית אין שליטה מועטה על הוצאות הממשלה; על פי החוקה, כל הצעת חוק שמשפיעה על תקציב המדינה חייבת להיות מאושרת על ידי הנשיא או הממשלה לפני שתיבחן. לצווי הנשיא יש משקל גדול יותר מאשר חקיקה רגילה. עם זאת, מאז לבשה את צורתה הנוכחית בשנת 1996, נשלטה האספה הלאומית על ידי תומכי לוקשנקו בכל מקרה, ואין כל התנגדות מהותית להחלטות הנשיא.
קודמתה הייתה המועצה העליונה של בלארוס (עד 1996).
אספת העם הכל-בלארוסית
אספת העם הכל-בלארוסית היא אספה כללית של ממשלת בלארוס עם מנהיגי התעשייה וגורמים בכירים אחרים מכל מגזר הממשלה.
היסטוריה.
האספה הראשונה נערכה ב-20 באוקטובר 1996, שבועות ספורים לפני משאל העם השנוי במחלוקת, אשר שימש כדי לתת לגיטימציה לריכוז הכוח בידי הנשיא אלכסנדר לוקשנקו. האספה השנייה התקיימה במאי 2001, השלישית במארס 2006, הרביעית בשנת 2010 והחמישית בשנת 2016.
ביקורת.
חברי האופוזיציה בבלארוס מתחו ביקורת פעילה על האסיפות כיוון שהם לכאורה אירועי תעמולה המאורגנים להפגנת תמיכה בפה אחד למנהיג הסמכותי במדינה אלכסנדר לוקשנקו. חברי האופוזיציה נשללו באופן קבוע מגישה לאספה או נמנע מהם מלדבר בה. בשנת 2006, המועמד לנשיאות והרקטור לשעבר של אוניברסיטת בלארוס, אליאקסנדר קזולין, הוכה ועוכב על ידי המשטרה לאחר שניסה להיכנס לאספת העם בבלארוס. הוא הואשם בהתנהגות לא ניאותה ושוחרר לאחר שהוחזק במעצר במשך שמונה שעות.
מפלגות האופוזיציה מאפיינות את האספות כ"גוף לא חוקתי" שמטרתו הייתה "לעשות דה-לגיטימציה של מכון הפרלמנט בבלארוס" ו"להפגין תמיכה ארצית [לאלכסנדר לוקשנקו] לקראת הבחירות לנשיאות".
מבקרים מתארים את נוהל מינוי צירים לאספה כלא שקוף ובלתי דמוקרטי, בדומה לנוהל של מינוי צירים לקונגרסים של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות בעידן הסובייטי.
המבקרים מציינים כי לא ניתן לקבל את האספה כביטוי לגיטימי לרצונו של העם הבלארוסי, כמשתמע משמו. האספה הוקמה בהוראת הרשות המבצעת ואינה גוף דמוקרטי מייצג. בהתחשב בכך שרק ובאופן בלעדי תומכים במדיניות הממשלה הנוכחית יהיו נוכחים בעצרת, גוף זה אינו מסוגל לעמוד במשימת הגיבוש הלאומי." ולא ברורה מידת הנייטרליות בגיבוש ההחלטות בה.
מועצת הרפובליקה
בית הנבחרים הבלארוסי
My Favorite Part
My Favorite Part (בעברית: החלק האהוב עליי) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר מק מילר, ביחד עם הזמרת-יוצרת האמריקאית אריאנה גרנדה מתוך האלבום, The Divine Feminine. השיר יצא לאור ב-9 בספטמבר 2016, כסינגל השלישי והאחרון מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום השלישי במצעד השירים של ניו זילנד.
רקע והפקה.
השיר נכתב על ידי מק מילר, טיירון ג'ונסון ואריאנה גרנדה והופק על ידי מיוזיק-מאן-טנקיו. צק מילר ואריאנה גרנדה ביצעו את השיר לראשונה בהופעה מיוחדת שהתקיימה במסגרת "Audience Network" ושודרה ב-30 בספטמבר 2016.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי. כמו כן, צבר שם השיר למעלה מ-150 מיליון השמעות.
וידאו קליפ.