פדובה (באיטלקית: Calcio Padova S.p.A) הוא מועדון כדורגל איטלקי המייצג את העיר פדובה שבאיטליה. נכון לעונת המועדון משחק בליגה פרו, הליגה השלישית בחשיבותה באיטליה.
המועדון הוקם בשנת 1910 ושיחק בליגה העליונה 27 עונות. הקבוצה הבכירה של המועדון הייתה בין הקבוצות ששיחקו בעונה הראשונה של סרייה א'.
בשנת 1963 היא הפסידה בגמר גביע אינטרטוטו. בשנת 1967 הקבוצה שיחקה בגמר של גביע איטליה, אך הפסידה למילאן. בסיום עונת 1995/1996 היא ירדה לסרייה ב' ומאז לא הצליחה לחזור לליגה הבכירה.
במהלך 2014 המועדון נסגר, אך הוקם מחדש בקיץ 2014 ובשנת 2015 חזר לשם ההיסטורי.
נתן פיליון
בית רופאים
בית רופאים הוא כינוי לבניין אשר מאוכלס ברובו במרפאות של רופאים.
בשנות ה-40 וה-50 החלו רופאים לקבל במרפאות פרטיות.
בית הרופאים הראשון בישראל נוסד על ידי פרופ' ארנסט פרוידנטל בשנות ה-50 ברחוב בית יוסף 25 בתל אביב פינת הלל הזקן 3 תל אביב. פרופ' פרוידנטל כינס בבית זה מספר קלינקות של רופאים: ד"ר בוריאנו, ד"ר מיכלין ופרופ' שוורצמן. בדירתו שלו החל לקבל חולים במחלת עיניים, ושם יסד את קופת חולים מכבי.
הבית עצמו נבנה בשנות ה-40 של המאה ה-20 בסגנון ארכיטקטורה המאפיין את בנייני תל אביב הקטנה. הקבלן היה יצחק ספוז'ניקוב והדירות הושכרו בו בדמי מפתח. הבית נרכש על ידי יעקב קיביליס.
רופאים רבים החלו להקים לעצמם מרפאות פרטיות או לפעול מהבית. השיטה השתכללה בשנות השבעים המוקדמות, כאשר קבוצות ראשונות של רופאים החלו להתאגד ולשכור שטחים בבתי משרדים, בעיקר בתל אביב ובירושלים. בשנת 1978 נפל דבר, כאשר חברת הבנייה משולם לוינשטין זיהתה את הפוטנציאל המסחרי בתחום והקימה ברחוב ריינס בתל אביב מתחם משרדים עבור רופאים פרטיים: בית רופאים מרכז ריינס. השם שניתן למתחם, "בית הרופאים", הפך למושג בענף הנדל"ן.
במשך 30 השנים שהתחום פעיל הוא התאפיין בהשכרה לקבוצות רופאים במודל טיים־שרינג, המאפשר שימוש של יותר משוכר אחד באותו משרד, באמצעות שימוש בו בשעות שונות.
חלק מבתי הרופאים עברו הסבה למגורים, למשרדים או שימושים אחרים. חלקם הוגדרו כאתרי מורשת, למשל בית הרופאים בראשון לציון ובית הרופאים בהרצליה.
ויקיפדיה האלמאנית
ויקיפדיה האלמאנית (באלמאנית: Alemannischi Wikipedia) היא הגרסה של ויקיפדיה, האנציקלופדיה החופשית, בשפה האלמאנית. המיזם מופעל, כיתר הוויקיפדיות, בידי קרן ויקימדיה. גרסה זו הוקמה ב-13 בנובמבר 2003 בשפה האלזסית. כעבור שנה הורחב הפרויקט כדי שיוכל להחיל את כל הדיאלקטים האלמאניים בשל פעילות נמוכה בשנה הראשונה לפרויקט.
נכון ל- ב ישנם בו ערכים ו- משתמשים פעילים.
נכון לחודש יולי 2017 הייתה ויקיפדיה האלמאנית מדורגת במקום ה-106 בדירוג ויקיפדיות העולמי. ויקיפדיה האלמאנית נערכת בעיקר על ידי תושבי גרמניה, שווייץ, אוסטריה, צרפת ואיטליה.
שפה.
ערכים וכותרות ערכים.
ייחודה של ויקיפדיה האלמאנית מתבטא במגוון דיאלקטים רבים הנמצאים בשימוש בערכים השונים, ביניהם כל הדיאלקטים של אלמאנית, גרמנית שווייצרית ואלזסית. מקובל כי ערך ימשיך להתקיים באותו הניב בו החל להיכתב ולמעט במקרים חריגים אין "לתרגם" ערך לניב אחר. עם זאת ערכים בוויקיפדיה האלמאנית עשויים להיכתב בתערובת של ניבים שונים. מאחר שאין אורתוגרפיה סטנדרטית, חוקי האיות הם נינוחים למדי ואין צורה אחידה לכל מילה. אולם ההמלצה לתורמים היא לדבוק במוסכמות האיות של השפה האנגלית, ושימוש בכללים אחרים עלול שלא להתקבל בעין יפה. שמות הערכים הם לרוב בגרמנית סטנדרטית, אך לעיתים קרובות שם הערך יוצג בפועל (על ידי שימוש בתבניות) באלמאנית.
ויקיפדיות אחרות בדיאלקט גרמני.
ויקיפדיה האלמאנית היא הוויקיפדיה הראשונה שהוקמה עבור דיאלקט גרמני, ובעקבותיה נוצרו גם ויקיפדיות בדיאלקטים שונים של הגרמנית - ויקיפדיה הבווארית וויקיפדיה הריפוארית.
מיזמי ויקמדיה נוספים באלמאנית.
בעבר, הוקמו באלמאנית עוד מיזמים של קרן ויקימדיה, ביניהם ויקימילון וויקיציטוט. אך מאחר שהיקף הפעילות בפרויקטים אלו היה נמוך במשך השנים, הוחלט למזג את כל הפרויקטים לתוך ויקיפדיה האלמאנית, ומאז 2008, הם קיימים בים נפרדים בתוך ויקיפדיה האלמאנית, ולא בתור מיזמי אחות כמו בשפות אחרות.
ציוני דרך.
נכון ליולי 2017, יש בוויקיפדיה האלמאנית מעל 23 אלף ערכים.
נחום בן-חור
נחום בן-חוּר (24 בנובמבר 1928 – 19 בפברואר 2001) היה רופא, מומחה לכירורגיה פלסטית, פרופסור לכירורגיה פלסטית, מנהל המחלקה לכירורגיה פלסטית בבית חולים שערי צדק, בין השנים 1970-1993.
נעורים ושירות צבאי.
בן-חור נולד בתל אביב, לסימה (רוקחת) ולאלקנה (בעל בית דפוס). לאחר סיום בית הספר היסודי תחכמוני, המשיך בגימנסיה גאולה. במקביל גויס לההגנה ושירת שנה ביחידת "משמר נע באר טוביה", שהשתייכה למשטרת היישובים העבריים (נוטרים). בשנת 1946 החל לימודי ביולוגיה ובקטריולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים בהר הצופים.
בן חור עבר קורס מ"כים בקיבוץ נען, ומונה למ"מ על ידי יהושפט הרכבי. במהלך מלחמת העצמאות שימש מפקד פלוגת חי"ר. במאי 1948 השתתף בן-חור בקרב על מנזר נוטרדם. בעת שעסק בהצבת מחסום בשכונת מקור חיים בירושלים, נפצע בן חור מכדור צלף ערבי שחדר לכף ידו השמאלית, כדור נוסף חדר למותן.
לאחר המלחמה סיים קורס קצינים במחנה אליהו (נתניה) תחת פיקודו של האלוף מאיר זורע (זורו). את סיכת המ"מ ענד לו, כחניך מצטיין, דוד בן-גוריון.
כירורג פלסטי בכיר.
בין השנים 1958–1963 התמחה בכירורגיה כללית. לאחר מכן התמחה בכירורגיה פלסטית במחלקתו של פרופ' צבי נוימן ובארצות הברית אצל ג'ון מרקיז קונברס ובבריטניה באיסט גרינסטד.
בין השנים 1963 -1958, התמחה בכירורגיה כללית בבית החולים הדסה עין כרם. ב-1965 יצא עם משלחת ככירורג למלאווי. עם שובו, התמחה בכירורגיה פלסטית, אצל פרופ' צבי נוימן. לאחר מכן המשיך בהתמחותו, בארצות הברית, אצל ג'ון מרקיז קונברס ובבריטניה - באיסט גרינסטד.
נחום בן-חור היה ממקימי החברה הישראלית לכירורגיה פלסטית ונבחר ליושב ראש ב-1968.
בשנת 1970 הקים נן-חור את המחלקה לכירורגיה פלסטית ומכסילופציאלית, בבית החולים שערי צדק בירושלים. הייתה זו המחלקה השנייה בירושלים והחמישית בארץ (פרופ' ליאו בורנשטיין בתל-השומר, פרופ' אייזיק קפלן, בבילינסון, פרופ' ברני הירשוביץ, ברמב"ם, פרופ' צבי נוימן, בהדסה עין-כרם).
בן חור היה מרצה באוניברסיטה העברית. בשנת 1967 הועלה לדרגת מרצה בכיר ובשנת 1970 קודם לתואר פרופסור מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים.
במלחמת ששת הימים, שימש מנתח ראשי ומפקד בית החולים ברזילי באשקלון.
במלחמת יום הכיפורים היה אחראי הכוויות בבית החולים סורוקה בבאר-שבע.
פרסומיו המדעיים כוללים למעלה מ-200 מאמרים העוסקים במגוון רב של תחומי הכירורגיה הפלסטית.
בן-חור היה מראשוני חוקרי הסיליקון שהתריעו על הסכנות הטמונות בשימוש בסיליקון נוזלי ויצירת "סיליקונומה" מונח שהיה שותף להטבעתו.
בן-חור השתתף בפיתוח נוגדי כוויות זרחן וחבישות סינתטיות לכוויות.
בשנת 1993 פרש בן-חור לגמלאות.
בן-חור נפטר בשנת 2001.
משפחתו.
בן חור היה נשוי למרים, בוגרת בצלאל במגמת אריגה קלאסית, בניו: הפרופ' תמיר בן-חור, והאדריכל אהוד בן-חור. מאוחר יותר נישא לד"ר רפאלה בילסקי.
יחסי גמביה–הפיליפינים
היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה של גמביה לבין רפובליקת הפיליפינים כוננו ב-3 במרץ 1949. לגמביה קונסוליה במנילה ואילו לפיליפינים קונסוליה בבנג'ול.
היסטוריה.
בשנת 1996 חתמו שתי המדינות על הסכמים לשיתוף פעולה מדעי וטכני. בשנת 1999 חתמו על הסכמים לשיתוף פעולה בתחום הבריאות והרפואה.
הקונסוליות של שתי המדינות פועלות למען הקלה על הסחר ההדדי.
בין ה-20 ביוני ל-24 ביוני 2005 ערך נשיא גמביה, יחיא ג'אמה ביקור ממלכתי בפיליפינים. במהלך ביקורו שוחח עם נשיא הפיליפינים גלוריה מקפגל ארויו. במהלך ביקורו הביע ג'אמה תמיכה והציע לפיליפינים להצטרף לארגון לשיתוף פעולה אסלאמי (OIC). נשיא גמביה גם הציע לארויו חיפושי נפט משותפים בעקבות גילוי הנפט בארצו. הפיליפינים הסכימו לערוך חיפושי נפט משותפים יחד עם גמביה.
נאומי פוזן
נאומי פוזן היו שני נאומים סודיים שנשא ראש האס-אס היינריך הימלר ב-4 וב-6 באוקטובר 1943 בבית העירייה של פוזן שבפולין הכבושה על ידי גרמניה הנאצית. התיעוד מנאומים אלה הוא אחד המסמכים המתעדים את בכירי גרמניה הנאצית דנים בהשמדה מתמשכת של יהודים במחנות השמדה ובבורות ירי. המסמכים הם חלק ממארג הוכחות שממשלת גרמניה הנאצית ביקשה להוציא לפועל את השואה, תכננה וביצעה אותה.
סקירה.
נאומי פוזן של אוקטובר 1943 הם שניים מתוך 132 נאומים שנשא הימלר בפני פקידים של המפלגה הנאצית ואנשי אס-אס. הנאום הראשון נישא בפני 92 קציני אס-אס והשני - בפני רייכסלייטרים וגאולייטרים, וכן נציגי ממשל אחרים. הם מהווים חלק חשוב ביותר מנאומי הימלר במהלך המלחמה, בכך שהם מדגימים את תפקידו של הימלר כאחד מאדריכלי הפתרון הסופי ומהווים עדות היסטורית לתמיכתם של האס-אס והמדינה הנאצית במימוש חזון האידאולוגים של תורת הגזע הנאצית.
למרות שרצח העם היהודי לא היה נושא מרכזי בנאומים, שניהם בעלי משמעות היסטורית בהקשר זה. שלא כהרגלם של הפקידים הנאצים, לא השתמש הימלר בשמות צופן ובמילות הסוואה. הוא דיבר במפורש על השמדת היהודים באמצעות רצח המוני, המתואר בתור משימה היסטורית של הנאצים. נושא זה הפך ברור בחמישה נאומים נוספים שנישאו בין דצמבר 1943 ויוני 1944 בפני מפקדי הורמאכט.
הקשר היסטורי.