המסורים הראשונים נבנו מחומרים משוננים כגון צור, אובסידיאן, קונכיות של צדפות ושיני כרישים.
מבנה המסור.
המסור בנוי מלהב משונן וידית אשר לרוב עשויה מעץ או פלסטיק. בנוסף, קיימים סוגים שונים של מסורים, כגון מסורים עם שתי ידיות, אחת בכל צד של הלהב ו הפועלים על חשמל, קיטור, לחץ מים ומקורות כוח אחרים.
ישנם מסורים המיועדים לחיתוך מתכות, להבם של אלה יהיה עשוי לרוב מחוט תיל משונן או מרצועת מתכת דקה וחזקה.
בימינו, שיני המסור המודרני בנויות ומסודרות לפי החומר אותו המסור מיועד לחתוך.
אלי גלפרין
אלי גלפרין (נולד ב-10 בפברואר 1974) הוא שחקן תיאטרון וקומיקאי ישראלי.
ביוגרפיה.
אלי גלפרין נולד ב-1974 בפתח תקווה. הוא בוגר הסטודיו למשחק ניסן נתיב במחזור של 1997.
גלפרין השתתף בעונה השנייה של "האלופה" בתפקיד גולדה, בסדרה "מתי נתנשק?" בערוץ 10, בסדרה "קוויקי" בביפ, בקומדיה "האמא של הרווקה" וב"גור ואוח" – בערוץ ג'טיקס.
בתיאטרון צוותא שיחק במופע הבידור "פותחים פה לשפן" (ביחד עם מיכל לוי ואיילת רובינסון), ובתיאטרון תמונע, בהצגה "רביזור". יחד עם השחקנית מיכל רובין, גלפרין כתב וביים את הצגת הילדים "לא רוצה לקום" בהפקת "התיאטרון שלנו".
הוא היה חבר קבוע בתוכנית ההומור והסאטירה "יתוש בראש", בגלי צה"ל ובטלוויזיה החינוכית.
גלפרין השתתף בסרטו של מנשה נוי "פתיחה 1812", בסדרות הטלוויזיה "בסימן ונוס", "תחת שמי ורונה", בסרט "אחים" ובמספר פרסומות.
בשנים 2012–2013 השתתף גלפרין בעונות הראשונה והשנייה של סדרת הילדים "מר עגבנייה", בתור קריין החדשות.
בשנים 2015–2016 השתתף גלפרין בעונה השלישית של הסדרה "החממה", בתור דוקטור אייזנברג.
בעבר היה גלפרין שחקן "הבימה" והשתתף בהצגות "קבוצת הצעירים" בניהולו האומנותי של אילן רונן.
בטלוויזיה כתב והגיש את פינת הסטנדאפ בתוכניתה של מיכל זוארץ "שישי עם מיכל" ובזמן מלחמת לבנון השנייה, הגיש פינת סטנדאפ וסאטירה בתוכנית "חשיפה לצפון" בערוץ הראשון. מאז אפריל 2013, הגיש בתוכנית הבוקר של אורלי וגיא בערוץ 10 פינת הומור וסאטירה יומית בשם "החיים, הפקקים ומה שביניהם", בה שולבו דיווחי תנועה. לצד הדיווח על עומסים בכבישים, הוא הגיש קטעי סטנדאפ קצר בענייני היום. את הפינה כתבו אלי גלפרין וחיים אלמקיס. בהמשך, החל גלפרין לערוך גם חידונים יומיים קצרים במסגרת התוכנית. עם מעברם של אורלי וילנאי וגיא מרוז לתוכנית בשעות הערב, המשיך גלפרין את פינתו במסגרת התוכנית "בוקר אור", עד סיום שידורה של התוכנית בינואר 2019. בסך הכל, ערך גלפרין כאלפיים חידונים במסגרת זו של תוכנית הבוקר.
ב-2019 שיחק בתפקיד קצר בעונתה השלישית של "צומת מילר".
ב-2021 גילם את אבי בוננזה בסדרה "אבא מטפלת" והצטלם לסדרה "שנות ה-90" ולסרט "לילות יפו".
גלפרין נשוי ואב לארבעה. מתגורר ברמת גן.
רגימנט
רגימנט (בלטינית: Regiment) הוא יחידה בכוח צבאי המורכבת בדרך כלל מגדודים או פלוגות. רגימנט יכול לכלול בין כמה מאות לכמה אלפי חיילים או כמה עשרות כלים משוריינים, תותחים, מטוסים וכיוצא באלה. ספינות מכונסות בדרך כלל בשייטות וציים ולא ברגימנטים ואוגדות. דרגת מפקד הרגימנט היא בדרך כלל קולונל (אלוף-משנה) ולעיתים רחוקות יותר קצין בדרגה נמוכה יותר.
רגימנטים לא קיימים בצה"ל, אך ברוב הצבאות המודרניים גודלו של רגימנט חי"ר דומה לגודלה של חטיבת חיל רגלים בצה"ל. בדרך כלל, אך לא תמיד, רגימנטים הם אבני הבניין של חטיבות ואוגדות. לעיתים רחוקות מקושרים הרגימנטים ישירות למפקד גיס (קורפוס) או למפקד ארמייה. במקרים אחרים משמשים רגימנטים עצמאיים כעתודה בידיו של קצין בכיר האחראי על הגזרה (בדרך כלל מרמת ארמייה ומעלה, אבל לעיתים גם לגייסות ולאוגדות מסופחים רגימנטים עצמאיים).
מקור השם.
מקור המילה רגימנט במילה הלטינית "Rex" שמשמעותה "מלך". מילים אחרות בעלות שורש דומה הם "Regent" (עוצר) או "Regalia" (סמל שלטוני). מכאן התגלגלה המילה ללטינית כ-Regimentum, שמשמעותה "שלטון" או "ממשל". לעברית הגיעה המילה מהשפות האירופאיות, דוגמת האנגלית, הגרמנית והרומנית שבשלושתן כתיבתה דומה - Regiment (רגימנט בהגייה האנגלית והרומנית ורגימנט בהגייה הגרמנית). בשפות מערב אירופיות אחרות משתמשים במילה דומה - Régiment (רז'ימנט) בצרפתית, Regimiento בספרדית, וכך הלאה. בשפות סלאביות משתמשים במילה "פולק" שמשמעותה "צבא" או חלק כלשהו במערך קרבי; ברוסית למשל, "פולק היד הימנית" פירושו האגף הימני של הצבא. כך Pułk בפולנית, Полк ברוסית ובבולגרית, ועוד. שיטת הרגימנטים התפתחה באירופה ומדינות אחרות שואלות בדרך כלל את המונחים האירופאים לתיאור יחידה זו בצבאם.
צבא המבוסס על רגימנטים.
רגימנט הוא לא רק יחידה צבאית כמו כל יחידה אחרת; המדובר במושג שלם המשקף שיטת גיוס ולחימה. היום מטושטשים הגבולות בין שיטה זו לשיטות אחרות, אך הם היו קיימים מתחילת העת החדשה, ובמקרים מסוימים אף מימי הביניים, עד המאה ה-20. ספיחיהם ניכרים בצבאות אירופאיים אחדים עד עצם היום הזה. שיטה זו השפיעה גם על ארגונו של צה"ל, בהבדלים מקומיים שבאו לידי ביטוי בעיקר בהקמת חטיבות ולא רגימנטים.
מקורו של הרגימנט בצבאות אירופה המערבית של המאה ה-16. בתקופה זו נהרסה מערכת הגיוס הפאודלית שעליה היו מבוססים צבאות ימי הביניים באירופה. במקום גיוס הווסאלים על ידי הסניורים וצירוף כוחות הסניורים לצבא המלכותי, גויס כל הצבא על ידי המלך בעזרת קבלני משנה. קבלן המשנה קיבל סכום מסוים מאוצר המדינה ובסכום הזה אמור היה להעמיד מספר מסוים של חיילים. היחידה שהעמיד הקבלן הייתה הרגימנט, ואילו הקבלן עצמו קיבל את דרגת הקולונל. הרגימנט היה רכושו של הקולונל והוא עשה בו כבתוך שלו: הוא היה אחראי על מינוי הקצינים, אספקת תחמושת ואספקה אחרת לרגימנט, וכיוצא באלה. עם סיום המלחמה, פוזר הרגימנט ולא גויס עד המלחמה הבאה. בין המלחמות שמרו על הממלכה כוחות קטנים מצבא הקבע.
עם הזמן חלו שינויים במבנה הרגימנט. הקולונל לא גייס עוד את חייליו בעצמו, אלא מונה על ידי המלך או מועצת המלחמה (לעיתים תמורת כסף ולעיתים בגלל תכונות אישיות), הרגימנטים קיבלו שמות קבועים והתאמנו בין המלחמות. בקרבות היו הרגימנטים היחידות הגדולות ביותר. הם צורפו למבני אד הוק גדולים יותר שלא התקיימו מעבר למערכה אחת, ולעיתים אפילו לא מעבר לקרב אחד. הרגימנטים גויסו בדרך כלל על בסיס טריטוריאלי או לאומי - כך שרגימנטים רבים הורכבו משכנים מאותה עיר ולעיתים אפילו מאותה שכונה (דבר שגרם לעיתים לאסונות גדולים בכפר או בשכונה לאחר אבדות כבדות בקרב, כמו למשל התרוקנות שכונות שלמות בלונדון אחרי הקרבות העקובים מדם בחזית במלחמת העולם הראשונה). רגימנטים אחרים הורכבו מבני אותו לאום והיו בעלי תפקידים מיוחדים שלא התאימו לחיילים רגילים (דוגמת חיילי הגורקה בצבא הבריטי).
המהפכה הגדולה שעשה נפוליאון בטקטיקה בראשית המאה ה-19 השפיעה עמוקות על הרגימנטים. שיטתו של נפוליאון שללה את קיומם של רגימנטים עצמאים ללא קשר ביניהם, אלא יצרה קורפוסים מסודרים המורכבים מפרשים, תותחים וחי"ר, כאשר הרגימנטים משמשים להם כאבני בנייה. שיטתו של נפוליאון שרדה עם שינויים מזעריים עד עצם היום הזה.
מסורת.
רגימנטים רבים נקראים בשמות ייחודיים, בדרך כלל על פי מוצא החיילים, אזור מגוריהם, כלי נשקם או פרט דומה כלשהו. הרגימנטים שומרים על שמם לאורך זמן ועל ההילה המתלווה לרגימנט ותיק בן עשרות או לעיתים אפילו כמה מאות שנים. לפעמים הרגימנטים מעבירים טירונות ייחודית למתגייסים אליהם: הטירונים אינם עוברים את טירונות הכללית בצבאם אלא טירונות ייעודית בלבד לרגימנט שאליו הם מתגייסים.
לכל רגימנט דגל משלו, תזמורת ושירים ייחודיים לו. לעיתים קרובות, יש לרגימנטים ותיקים מוזיאון ששומרים בו דגלים, כלי נשק ומזכרות משדה הקרב שנלקחו כשלל מהאויב המובס. רגימנטים רבים מקיימים קופות צדקה לגמלאי הרגימנט; במאה ה-19 ובראשית המאה ה-20 דאגו הרגימנטים לגמלאיהם בשל הסכום הפעוט אותו קיבלו כפנסיה מהמדינה.
במידה מסוימת דומה הדבר לחטיבות צה"ל; ההילה שיש לחטיבות צה"ליות סדירות דומה לזו של הרגימנטים. אף שאין הבדל מהותי בין תפקידיה של חטיבת גולני לחטיבת גבעתי, לכל חטיבה מורשת קרב ייחודית, דגל, סמל, כומתה, המנון, וכיוצא באלה. הווי זה דומה לזה שמתקיים בדרך כלל ברגימנטים בצבאות שמבוססים עליהם.
קישורים חיצוניים.
אתרי רגימנטים לדוגמה:
התנגשות אלסטית
התנגשות אלסטית (או התנגשות אלסטית לחלוטין) היא התנגשות בה סך כל האנרגיה הקינטית של הגופים המתנגשים לאחר ההתנגשות שווה לסך כל האנרגיה הקינטית שלהם לפני ההתנגשות. מכאן שהתנגשויות אלסטיות יכולות לקרות רק אם אין המרת אנרגיה קינטית לסוגי אנרגיה אחרים (בניגוד להתנגשות פלסטית).
בהתנגשות אלסטית מקדם התקומה שווה לאחת.
התנגשויות של אטומים הן התנגשויות אלסטיות. התנגשות של גופים מאקרוסקופים איננה התנגשות אלסטית משום שתמיד תהיה המרה של חלק מן האנרגיה הקינטית לחום. התנגשויות של מולקולות שאינן חד-אטומיות הן אלסטיות בתנאי שאין המרת אנרגיה קינטית לרוטציות, או ויברציות של המולקולות.
התנגשות אלסטית של שני גופים במימד אחד.
האנרגיה הקינטית של שני הגופים נשמרת, לפי הגדרה:
formula_1
חשוב לשים לב כי התנע איננו בהכרח נשמר! שימור אנרגיה איננו גורר שימור תנע.
במקרים שבהם גם מתקיים שימור תנע: עבור כל שני גופים בעלי מסה נתונה, אם מהירותם לפני ההתנגשות נתונה גם היא נוכל לחשב את מהירותם לאחר ההתנגשות האלסטית.
קיימת גם נוסחה הנגזרת מהנוסחה לשימור אנרגיה קינטית ושימור תנע כאשר ההתנגשות היא חד ממדית:
formula_2