בוריך, יד ימינו של אביר נשאר עם משימת גידול הילד פיץ-אביר (השם החדש שניתן לפיץ), אשר בה הוא עשה כמיטב יכולתו. הוא לוקח את פיץ להיות נער אורוות. פיץ לומד במהירות את שגרת חייו כנער אורוות ובמשך כשנה חי עם בוריך באורוות, מטפל בבעלי החיים ולוקח על עצמו את תפקידו של נער האורווה. במהלך השנה הזאת, פיץ די בודד ומתחבר במהרה עם גור כלבים בשם רחרחני. פיץ מחזיק ביכולת שנקראת "הבינה", קסם עתיק אשר היחס כלפיו בממלכה הוא יחס מעורר חשדנות ותיעוב, אשר מאפשר לו להיקשר באופן טלפתי עם בעלי חיים. הוא נקשר לרחרחני ומהר מאוד הם נהיים חברים טובים וקרובים. בוריך מגלה את הקשר של פיץ ושל רחרחני, ובכעס לוקח את רחרחני מפיץ, ועל ידי כך שובר את הקשר הקרוב ביניהם. פיץ מאמין שבוריך הרג את רחרחני, ולכן מיד לאחר מכן הוא מתמלא בפחד כלפי בוריך, מאמין שבוריך יכול להרוג אותו באותה הקלות שבה הוא הרג את רחרחני. הקשרים הקרובים האחרים שפיץ מוצא הם בעיירת טירת הצבי, באופן ספציפי - הוא מתחבר לילדה בשם מולי, הגדולה ממנו בכמה שנים.
לאחר כמה שנים, פיץ מסכים להפוך ל"איש המלך", למלך ערמומי ולכן מחויב בשבועה לשרת את המלך, והמלך מתחייב לדאוג לפיץ ולכל מחסורו. הוא נלקח לשירותו של המלך ערמומי ועובר לגור בתוך הטירה. בטירה הוא לומד להילחם בנשק על ידי הוד, גבירת כלי הנשק של טירת הצבי.
לילה אחד, הוא פוגש באדם מתבודד בשם צ'ייד כוכב-נופל, מתנקש מיומן בשירות המלך ואחיו הממזר של המלך ערמומי. פיץ מסכים ללמוד את הכישורים שצ'ייד מעוניין ללמד אותו, בעיקר כי הוא בודד ומרגיש אבוד וחסר כיוון בחייו. אז במהלך גיל התבגרותו, פיץ לומד את דרכיו של המתנקש. פיץ מראה כישרון מולד לתחום, ומצליח להשלים את המשימות המינוריות אשר ניתנות לו על ידי המלך.
במקביל, מגיעות שמועות שאביו של פיץ, אביר, נהרג. השמועות טוענות שהוא נפל מסוסו, אבל יש חשד גבוה שאשתו השנייה של המלך ערמומי, תשוקה (אמו של הדר) התנקשה בחייו של אביר.
בזמן שפיץ גדל בטירת הצבי, אזורי החוף של ממלכת שש הדוכסיות מותקפים על ידי פולשים זרים הידועים בשם "הספינות האדומות". הפולשים מתקיפים כפרים, "מרוקנים" את מרבית התושביהם, בוזזים את הכפר ושורפים את כל מה שלא יכלו לקחת. פעולת ה"ריקון" היא הוצאת מודעותו של אדם ממנו, אותו אדם מאבד את נשמתו ורגשותיו לאחר הריקון. לאחר פעולה זו, כל התושבים אשר נחטפו מוחזרים לכפרים שמהם הם נלקחו, רק במצב "מרוקן". כאשר פיץ נתקל באותם מרוקנים, הוא מגלה שאינו יכול לחוש בהם בעזרת "הבינה" שלו כלל, כאילו הוא אינו יכול לראות אותם. בשלב מאוחר יותר, אותם מרוקנים הופכים להיות פושעים וגנבים אשר פוגעים באזורים הכפריים של שש הדוכסיות, מה שמוסיף עוד צרות למשפחת המלוכה.
בשלב מסוים בספר, פיץ מצטרף לכיתה של כמה תלמידים אשר לומדים את "האומנות", קסם אלגנטי אשר מאפשר למשתמשים בו לחלוק כח מחשבתי וקשר טלפתי קרוב. המורה, גיילן, מתעב את פיץ אך באופן מפתיע מהלל את אביו אביר (לאחר מכן בסיפור מגלים שאביר "טבע" על גיילן נאמנות כלפיו בעזרת האומנות, כאשר כעס עליו). בזמן השיעורים, גיילן מתייחס לפיץ ללא כבוד, פונה אליו בשם "ממזר". בשלב מסוים הוא מנסה להרוג אותו, אך ללא הצלחה. במקביל הוא מנסה לפגוע בלימודי האומנות שלו, על ידי כך ששלח אותו לעיירה ריקון (העיירה הראשונה של המרוקנים), כדי לראות האם פיץ יוכל להסתדר ולחזור משם בעזרת האומנות. האזור מלא במרוקנים שמתקיפים את פיץ, אך הוא מצליח לשרוד וחוזר בריא ושלם לטירה. בזמן שהותו מחוץ לטירה, ניסיון התנקשות של גיילן כנגד בוריך מסוכל, אך בתהליך - סמית'י, הכלבה שהגבירה סבלנות נתנה לפיץ (ואליה הוא היה מחובר עם הבינה), נהרגת.
לקראת סוף הספר, פיץ מתבקש ללכת לממלכת ההרים, השכנה לשש הדוכסיות במטרה להרוג את הנסיך שלהם, רוריסק. המשימה של פיץ נחשפת כאשר דודו, הדר, מגלה לאחותו של הנסיך, קטריקן על המשימה של פיץ. הסוד מתגלה כאשר פיץ שיכור, ולכן חסר תועלת. הוא מוצא את עצמו באמצע מזימה לגנוב את כס המלכות עבור הדר, בעזרתו של גיילן, שמנסה להתנקש בנסיך אמת בעזרת האומנות. הנסיך רוריסק מורעל ומת, מה שמשאיר את קטריקן, שבינתיים מובטחת לאמת, כיורשת היחידה של הממלכה. פיץ מורעל וכמעט טובע למוות, ניסיון של הדר להרוג אותו. כאשר פיץ מרגיש שסופו קרב, הוא משתמש באומנות ויוצר קשר עם אמת ושניהם ביחד מצליחים להרוס את גיילן. בסופו של דבר פיץ ניצל על ידי כלבו הישן רחרחני, שלא נהרג על ידי בוריך, אלא נשלח לממלכת ההר כמתנה לנסיך רוריסק. במהלך החילוץ של פיץ בבריכה שכמעט טבע בה, רחרחני משתמש בשיניו כדי למשות אותו מהמים, דבר המשאיר סימני שיניים עמוקים בידו של פיץ. בהמשך פיץ לומד להעריך את הצלקות הללו, אשר מסמלות עבורו את אהבתו ונאמנותו הגדולה של הכלב רחרחני. לאחר מכן רחרחני מת גם הוא. בסופו של דבר פיץ' ניצל ומתרפא, ובדפים האחרונים של הספר, פיץ מבכה את מותו של רחרחני.
קבלה בקרב מעריצי הז'אנר.
הספר קיבל ביקורות חיוביות ביותר בעיתון Publishers Weekly, הטוענות כי הספר היה "ניצוץ ראשוני בשדה הסבוך של סוגת הפנטזיה האפית". המגזין Kirkus Reviews מצא שהספר היה "עצמאי באופן מספק, אבל בכל זאת משאיר פתח להרחבות עתידיות". המגיב אדם חילר, הילל את בניית הדמויות וטען שהן מאוד מורכבות ועמוקות.
ביקורת שלילית בנוגע לספר הייתה בעיקר מפני שהוא בסגנון מעט ישן, וגם שהספר אינו לחלוטין מצליח לעמוד עצמאית.
השפעתו.
הלהקה Within Temptation השתמשה בספר הזה כהשראה עבור השיר שלהם "Hand Of Sorrow" מהאלבום The Heart of everything.&lt;br&gt;להקה נוספת בשם Kitchen party השתמשה בספר כהשראה עבור הסינגל שלהם מ-2013 - fitz Poem.
ממלכה (סדרת טלוויזיה)
סופקה סקיפווית
סופקה סקיפווית (באנגלית: Sofka Skipwith, 1904, סנקט פטרבורג - 1986, קורנוול) הייתה אריסטוקרטית רוסיה, קומוניסטית בבריטניה, זוכת אות גיבור השואה הבריטי וחסידת אומות העולם.
קורות חיים.
סקיפווית נולדה בשם "הנסיכה סופיה דולגורוקי" (Sophia Dolgorouky, וברוסית Софья Петровна Долгорукий), בת למשפחת אצולה רוסית. הוריה התגרשו כשהייתה בת ארבע והיא גדלה במשפחה של סבה אלכסנדר דולגורוקי עם אומנת אנגליה. היא גדלה בבאת', לונדון, רומא, בודפשט, ניס, פריז ודייפ, מקומות בהם היה בעלה של אמה שליח הצאר הרוסי. בלונדון יצרה סקיפווית קשר עם משפחת האצולה של ג'ורג' דגלס-המילטון .
בעת מהפכת אוקטובר הייתה בחצי האי קרים ושם הייתה עוזרת אישית של דאגמאר, נסיכת דנמרק (מריה פיודורובנה). אחרי המהפכה היגרה סקיפווית לסקוטלנד. היא העמידה פנים שאיבדה את דרכון ננסן שלה וכך השיגה דרכון בריטי. היא חידשה את הקשר עם משפחת המילטון וזו פרשה עליה חסות והעסיקה אותה בין היתר בחברה הבריטית להגנת חיות ונגד ניסויים בבעלי חיים . כמו כן הייתה מזכירתו של לורנס אוליבייה. בדעותיה האישיות הייתה אוהדת של הקומוניזם.
בשנת 1932 נישאה ללאו זינובייף (Zinovieff) ולזוג נולדו שני ילדים, אחד מהם הוא הממציא הבריטי פטר זינובייף . היא נפרדה מבעלה ובשנת 1937 נישאה לגריי סקיפווית ולזוג נולד בן. בשנת 1942 נהרג סקיפווית בעת שירותו בחיל האוויר המלכותי במלחמת העולם השנייה,
פעילות להצלת יהודים.
בתקופת מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש צרפת בידי גרמניה, שהתה סקיפווית בפריז. בנובמבר 1940 עצרו אותה הגרמנים עם אזרחים בריטים אחרים, כיוון שאלה היו בעת ההיא אזרחי אויב. היא נכלאה במחנה מעצר בבזנסון ובמאי 1941 נשלחה למחנה ויטל.
בתחילת 1943 נכלאו בוויטל 280 פליטים יהודים פולנים מוורשה ולהם דרכונים של מדינות בדרום אמריקה. חלקם היו דרכונים מזויפים וחלקם ניתנו לפליטים העצורים על ידי דיפלומטים שלא הורשו לעשות זאת על ידי מדינותיהם. סקיפווית יצרה קשר עם המחתרת הצרפתית וקיבלה מהמחתרת מסמכים מזויפים אותם חילקה ליהודים העצורים בוויטל. היא הצליחה להגניב אל מחוץ למחנה, בשפופרת של משחת שיניים, רשימה של שמות יהודים הכלואים במחנה, במטרה להעביר רשימה זו לדיפלומטים בליסבון כדי שאלה יפעלו להגנת אותם יהודים.
בינואר 1944 החלו הגרמנים לבדוק את תוקפן של התעודות הדרום אמריקאיות של היהודים בוויטל. הם החליטו שהתעודות אינן תקפות והרוב מבין 280 היהודים גורשו במספר גירושים, עד קיץ 1944, למחנה הריכוז דראנסי ומשם לאושוויץ. לאחר הגירוש הראשון ניסו סופקה וחברתה לפעילות ההצלה, מדלן וייט, להבריח ילדים יהודים מהמחנה. הן הצליחו להבריח תינוק אחד. ביולי 1944 שוחררה סקיפווית בעסקת חילופי אסירים בין גרמניה לבריטניה.
לאחר המלחמה.
לאחר המלחמה עבדה סקיפווית עבור ארגוני צדקה והייתה פעילה במפלגה הקומוניסטית של בריטניה.
בשנת 1998 הכיר יד ושם בסקיפווית בתור חסידת אומות העולם.
לואיזה, נסיכת סקסוניה-גותה-אלטנבורג (1756–1808)
לואיזה, נסיכת סקסוניה-גותה-אלטנבורג (בגרמנית: Luise von Sachsen-Gotha-Altenburg; 9 במרץ 1756 - 1 בינואר 1808), הייתה רעייתו של פרידריך פרנץ הראשון, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין.
ביוגרפיה.
לואיזה נולדה ב-9 במרץ 1756 בגותה, והייתה ילדתם הצעירה של יוהאן אוגוסט, נסיך סקסוניה-גותה-אלטנבורג ולואיזה, רוזנת רויס-שלייץ, בתם של היינריך הראשון, רוזן רויס-שלייץ ויוליאנה דורותיאה לואיזה, רוזנת לוונשטיין-ורטהיים-פירנבורג.