בג'ילונג ממוקמות מעבדות מחקר גדולות, בחטיבת CSIRO לבריאות בעלי חיים במולאפ, חטיבת CSIRO לטכנולוגיות טקסטיל והמוסד הימי ומשאבי מים.
בתי ספר ציבוריים וספריות.
בג'ילונג ישנן ספריות רבות, ממוקמות בפרברי ברואון האדס, בלמונט, צ'ילוול, קוריו, דרייסדייל, ג'ילונג, ג'ילונג מערב, הייטון, ניוקומב, אוושן גרוב, קווינסקליף וטורקי. שירות ספרייה ניידת מסייר באזור ג'ילונג המורחב, במחוז חוף הגלישה ובמחוז מישורי הזהב עבור אלו אשר אינם יכולים לבקר בספרייה בעצמם .
אומנות ובידור.
ג'ילונג היא בית למספר גדול של פאבים, מועדוני לילה ומופעי מוזיקה חיה וגם הייתה מקום מגורם של להקות ומוזיקאים אוסטרליים מפורסמים כמו בארי קרוקר, מג'יק דירט, ג'ף לנג, דניס וולטר, להקת החדר הלבן, פסטיבל אופשור ופסטיבל פופיקטל.
אנגלית אמריקאית
על־ממלכה
תת־מין
קנן דואולו
קנאן דואולו (בטורקית: Kenan Doğulu; נולד ב-31 במאי 1974 באיסטנבול) הוא אחד מהמוזיקאים הפופולריים ורבי-ההשפעה בעשר השנים האחרונות של תעשיית מוזיקת הפופ הטורקית.
בקיץ 2006, דואולו הוציא את האלבום "Festival" (פסטיבל) ולהיט מספר אחת שלו "Çakkıdı" שהפך לאחד מהלהיטים הגדולים ב-2006. הוא מתכנן להוציא עוד אלבום שיכלול את השירים הכי פופולריים שלו מהאלבומים הקודמים. בדצמבר 2006, רשות השידור הטורקית TRT בחרה בו כנציג של טורקיה בתחרות האירוויזיון 2007 שהתקיימה במאי בהלסינקי, בה הוא זכה במקום הרביעי עם השיר "Shake it up Shekerim".
מעין (אנציקלופדיה)
גולדבך
מגה פסקל
אל פרו, גואטמלה
עשבייה
בבוטניקה, עִשְׂבּיָה (בלטינית: Herbarium) היא אוסף של פריטי צמחים משומרים, המכונים גיליונות עשבייה. פריטים אלה יכולים להיות צמחים שלמים או חלקי צמחים; אלה יוחזקו בדרך-כלל במצב מיובש על נייר, אך לעיתים עשויים להיות מוחזקים בתוך אלכוהול או חומר משמר אחר. המונח "עשבייה" משמש גם לתיאור הבניין בן מוחזק אוסף הצמחים, או המוסד המדעי שלא רק מאחסן את החומר אלא אף חוקר אותו.
הבוטנאי הצרפתי ז'וזף פיטון דה טורנפור טבע את המונח 'עשבייה' (Herbarium). לפניו, היו כינויים שונים לאוספים אלו.
כדי לשמור על צורתם וצבעם, צמחים הנאספים בשדה נפרשים על-גבי נייר ומיובשים בתוך שכבות של נייר סופג. הצמחים המיובשים מועברים לגיליונות של נייר לבן נוקשה, בצירוף תיעוד מפורט של כל המידע הרלוונטי אודותיהם, כגון תיאור הצמח (למשל צבע הצמח, שעשוי להשתנות עם הייבוש וחלוף הזמן), מועד ומקום האיסוף (כולל נקודת ציון, גובה מעל פני הים, תיאור בית הגידול), ושם האדם שאסף את הצמח. הצמח בצירוף המידע מוחזקים בתוך תיק מגן - גיליון עשבייה. כהגנה בפני תקיפה בידי חרקים, הצמח המיובש מוקפא או מורעל, והגיליון עובר חיטוי. גיליונות העשבייה ממוינים הן לפי סדר סיסטמטי והן לפי האזור הגאוגרפי בו נאסף כל צמח.
מוסדות רבים, כגון אוניברסיטאות, מוזיאונים וגנים בוטניים, מחזיקים עשביות. העשביות חיוניות למחקר אודות טקסונומיה ותפוצה גאוגרפית (פיטוגאוגרפיה) של צמחים. פריטי הצמחים שבעשבייה יכולים לשמש לתיאור של טקסונים חדשים ו/או קיימים, הן על ידי תיאור מורפולוגי של הצמחים שנאספו, והן על ידי מחקר פילוגנטי, תוך שימוש ב-DNA שנלקח מהצמחים שבעשבייה.
לכל אחת מהעשביות החשובות בעולם ישנו שם מקוצר בן כמה אותיות לטיניות. כך למשל, שמה של עשביית הגנים הבוטניים על-שם קיו שבאנגליה, הוא K; שמה של עשביית המוזיאון הלאומי לטבע בפריז הוא P. רשימת העשביות הרשמיות בעולם נקראת אינדקס הרבריורום ().
העשביות הגדולות ביותר בעולם, מסודרות לפי גודל יורד, הן:
עשביית האוניברסיטה העברית.
בישראל קיימות עשביות אחדות, והגדולה ביניהן היא עשביית האוניברסיטה העברית בירושלים (שם מקוצר HUJ). העשבייה שייכת לאוספי הטבע הלאומיים של הפקולטה למדעי הטבע, והיא ממוקמת בבנין ברמן שבקמפוס גבעת רם בירושלים. העשבייה הוקמה בשנת 1920 בידי הבוטנאי פרופ' אלכסנדר איג, ועם השנים גדלה והתפתחה. כיום העשבייה מהווה את האוסף הגדול ביותר בעולם של צמחי ארץ-ישראל והלבנט (כ-700,000 גליונות), והיא מהווה כלי-עזר חשוב בידי החוקרים את הצמחייה הזו.
חור באוזון
Zoo ארץ zoo?
zoo ארץ zoo? ("זו ארץ זו?") הוא ספר הומור וסאטירה מאת ב. מיכאל, חנוך מרמרי, קובי ניב, אפרים סידון, דודו גבע ודיק קודור. הספר יצא לאור בשנת 1975 בהוצאת "א.ל". בשנות ה-80 יצאה לאור מהדורה חדשה (זהה כמעט לגמרי לקודמת) של הספר בהוצאת "דומינו". אחד ההבדלים: במהדורה השנייה (עמוד 233) הוחלפה הקריקטורה של שר האוצר יהושע רבינוביץ' בזו של יורם ארידור. בשנת 2016 יצאה מהדורה מחודשת זהה לזו שיצאה בשנות ה-80.
ראשיתו של הספר במדור ההומור "ZOO הארץ" שהופיע בשנים 1973–1976 בשבועון "העולם הזה". כותבי המדור, שכינו עצמם בספר "סחב"ק" על שם ראשי התיבות של שמותיהם, כתבו קודם לכן מדור סאטירי בעיתון הסטודנטים "פי האתון" ואחר כך כתבו לתוכנית הטלוויזיה "ניקוי ראש". בנוסף כתבו את ההצגות הקברטיות "איך אנחנו נראים" (1972) ו"המלחמה האחרונה" (1974).
הספר נושא ברובו מסרים בעלי השקפת עולם שמאלנית. ריבוי הכותבים, והעובדה שהחומרים לספר נאספו במשך שנים יצרו ספר מגוון, בו כל כמה עמודים (או אף באותו עמוד עצמו) משתנה הסגנון והנושא.
מבחינה סאטירית הספר נוטל דגמים קבועים מההווי הפובליציסטי והספרותי של ישראל בשנות ה-70 של המאה ה-20 ומגחיך אותם. כך ניתן למצוא סאטירות על סיפורי אפרים קישון, על עיתוני אותה התקופה, ועל ספרי הילדים "מקראות". כמו כן הספר עוסק רבות במין פרוורטי יותר או פחות. בנוסף, יש בספר אמרות ופתגמים ש"הותאמו" לרוח הזמן או לרוח הסגנון. הספר מלווה איורים וקריקטורות, פרי עטם ומכחולם של דודו גבע ודיק קודור.
על הבמות.
ב-1981 הפיקה חברת טדי יזמות והפקות קומדיה סטירית המבוססת על הספר. במופע השתתפו דודו ירדני (בעל חברת ההפקה), רותי הולצמן ודובי גל.
אקווה אלטה
אקווה אלטה (באיטלקית: Acqua alta - מים גבוהים) היא תופעת טבע, המתרחשת בלגונה של ונציה במהלך הסתיו והחורף, ובה מוצפים חלקים מהעיר (ומהאיים הסמוכים לה) במי הלגונה של ונציה, בזמן הגאות. מחמת שקיעת ונציה ומחמת שינויים במשטר הזרימה בלגונה, הוחרפו תכיפות התופעה וחומרתה בין שנות ה-50 לשנות ה-70 של המאה ה-20, וכיום היא מתרחשת עשרות פעמים בשנה. רוב ההצפות מתרחשות בין אוקטובר לפברואר ואורכות כשלוש שעות בממוצע.
היסטוריה.
האקווה אלטה מטרידה את ונציה מזה מאות שנים, כפי שמלמדים מסמכים שהשתמרו מתחילת המאה ה-13. מכיוון שרחובות ונציה הם בגובה מועט ביותר מעל פני הים היו ההצפות מטרד ידוע בהיסטוריה של העיר, ובהתאם, הכניסה לבתים רבים בעיר כרוכה בעלייה במדרגה אחת לפחות, כדי להקטין את הסיכוי לחדירת מים מהרחוב לתוך הבתים. במקרים אחרים נהרסו בתים ששקעו בקרקע הבוצית, ונבנו בתים חדשים על יסודות גבוהים יותר. בעבר היו ההצפות מתרחשות מספר פעמים בשנה, והתושבים, המורגלים במים, הסתגלו אליהן.
את מפלס המים בוונציה מודדים באופן מסורתי בהשוואה למפלס פני הים הממוצע, כפי שנמדד במד שהותקן ליד בית המכס בעיר (מול כיכר סן מרקו) ב-1897. גאות רגילה יכולה להגיע לגובה של 80 ס"מ מעל ממוצע זה ובה אין העיר מוצפת כלל. ככל שעולים המים מעל לכך, מוצפים חלקים הולכים וגדלים של העיר. כיכר סן מרקו ורחובות סמוכים לה הם הראשונים להיות מוצפים, שכן זהו האזור הנמוך ביותר בעיר.
המקרה החמור ביותר של אקווה אלטה התרחש ב-4 בנובמבר 1966. באסון זה הגיע מפלס המים ל-194 ס"מ מעל רמתם הממוצעת - שיטפון שלפי ההערכות מתרחש בממוצע אחת ל-180 שנה. כל ונציה הייתה שקועה במים בעומק ממוצע של חצי מטר, במשך יותר מ-22 שעות. כיכר סן מרקו הייתה מתחת למים בעומק של 1.25 מטר, במשך 15 שעות. אלפי אנשים פונו מבתיהם ונזק רב נגרם למבנים וליצירות אמנות בעיר. אונסק"ו ארגן מבצע "הצילו את ונציה" וברחבי העולם הוקמו עמותות כדי לממן את שימורן של יצירות האמנות שניזוקו ואת שחזורן. אירוע זה העלה את המודעות לסכנת ההרס המאיימת על ונציה, ולאחריו החלו מאמצים הדרגתיים להפסיק את שקיעת העיר, להגן עליה מפני גאויות חריגות ולהסדיר את החיים בעיר בזמן האקווה אלטה.
התופעה נתנה את שמה גם לכנס מדעי בינלאומי באותו שם, הדן בהגנה משיטפונות, בתוצאות של שינויי אקלים ובהתמודדות עם אסונות.
ב-1 בדצמבר 2008 ארעה הצפה חמורה נוספת, עקב הגשמים המרובים, וגובה הגאות הגיע ל-156 ס"מ, הרמה הגבוהה ביותר מאז 1986.
בחודש נובמבר 2019 עלו המים במשך חמישה ימים מעל 140 ס"מ, וב-12 בנובמבר נרשם השיא השני אי פעם (מאז 1966) בגובה מפלס המים – 187 ס"מ. הנזקים הוערכו ביותר ממיליארד יורו, וראש עיריית ונציה ומושל מחוז ונטו הכריזו על מצב חירום אקלימי.
גורמים.