טְייֵנְגִ'ין (; בפין-יין: Tiānjīn; מילולית: "מעברה שמימית") היא מחוז עירוני ועיר נמל בצפון-מזרח הרפובליקה העממית של סין. ע"פ מפקד האוכלוסין משנת 2020 אוכלוסיית המחוז העירוני מנתה כ-13.866 מיליון תושבים. העיר ממוקמת לגדות הנהר האי על החוף הצפון-מערבי של ים בוהאי השייך לאוקיינוס השקט. המחוז העירוני גובל במחוז חביי מצפון-מזרח ומדרום-מערב ובבייג'ינג בירת סין מצפון-מערב.
העיר קודמה לתפקד כנציבות בשנת 1725, ובשנת 1731 הוקם עקב כך גם מחוז טיינג'ין.
ב־12 באוגוסט 2015 אירעו באזור התעשייה בעיר שני פיצוצים עזים, שגרמו לנפגעים רבים ולנזק רחב היקף לרכוש.
אטרקציות.
האטרקציות העיקריות בטיינג'ין:
האן (קבוצה אתנית)
בני האן (בסינית: 汉族, פין-יין: Hànzú, או: 汉人, Hànrén) הם הקבוצה האתנית הגדולה בעולם. קבוצה זו, שמקורה בסין, מהווה כ-92% מהאוכלוסייה ברפובליקה העממית של סין, וכן 19% מאוכלוסיית העולם.
פרט לבני האן מתקיימים בסין כ-55 קבוצות אתניות המוכרות על ידי המדינה. המונח מתורגם פעמים רבות כ"סינים אתניים", או פשוט כ"סינים", אך שימוש כזה במונח "סינים" נוגד את עמדת הרפובליקה העממית של סין המעדיפה להגדיר את סין כמדינה רב-לאומית, שבני ההאן מהווים את הקבוצה הגדולה ביותר בה.
מרביתם של בני ההאן מתגוררים ברמות ובמישורים של הנהר הצהוב, נהר היאנגצה, נהר הפנינה ובאזור מישור צפון-מזרח סין.
מקורו של המונח בשושלת האן, ששלטה במרבית שטחי סין בהם מרוכזים מרבית בני ההאן. בניבים סיניים מסוימים המונח המקביל מתייחס דווקא לשושלת טאנג.
בני ההאן הם מרבית האוכלוסייה ברפובליקה העממית של סין, בטאיוואן, ובסינגפור. רובם דוברים שפות סיניות. ניתן להתייחס למרבית ההיסטוריה של סין כאל ההיסטוריה של בני ההאן.
האן אינו גזע אחיד אלא המעגל המשותף הגדול הכולל היסטוריה נרכשת, מורשת, תרבות אזור מחיה ואופן מחשבתי מושרש המשויך לבני סין שאינם מתבדלים מהזרם הסיני המרכזי.
באפי קוטלת הערפדים
אהרון אהרונסון
משפחת אהרונסון
שרה אהרונסון
אלפרד ג'ולס אייר
אלפרד ג'ולס אייר (באנגלית: Alfred Jules Ayer; 29 באוקטובר 1910 – 27 ביוני 1989), שנודע בעיקר כאיי ג'יי אייר, היה פילוסוף יהודי בריטי (אמו ממשפחת מייסד "סיטרואן", היהודי אנדרה סיטרואן) . תרם לעלייתו של הפוזיטיביזם הלוגי בארצות דוברות האנגלית בספריו: "שפה, אמת ולוגיקה" (1936) ו"בעיית הידע" (1956).
קורות חיים.
אייר למד באיטון ושירת בצבא הבריטי במהלך מלחמת העולם השנייה. במובנים רבים אייר היה ממשיכו של ברטראנד ראסל, הגם שאת פרסומו רכש בעיקר עקב פיתוח רעיונותיהם של אחרים ולא בזכות יצירה מקורית. ייתכן שהוא מוכר ביותר בזכות עקרון האימות, ניסיון ליצירת תהליך שיקבע האם למשפט ערך לוגי כלשהו. בתקופות מסוימות לימד והרצה בארצות הברית, בפרט, כיהן כפרופסור אורח בקולג' בארד בסתיו 1987, שם לימד את הקורסים "מור וראסל" ו"רייל ואוסטין". מעט לפני מותו ב-1989 התפרסם עקב חוויית "כמעט מוות" חריגה, שנדמה כי הסיטה אותו מהספקנות הדתית שאפיינה אותו כל חייו. מאידך, ייתכן שרק ניסה לדווח על חווייתו באופן כן, אובייקטיבי ואמפירי.
תנ&quot;ך המלך ג'יימס
ישראל אומן
ישראל אוֹמַן (Robert John Aumann; נולד ב-8 ביוני 1930) הוא מתמטיקאי ישראלי, חתן פרס נובל לכלכלה לשנת 2005, פרופסור אמריטוס באוניברסיטה העברית בירושלים. חבר באקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית. תחום מחקרו העיקרי הוא תורת המשחקים.
קורות חיים.
נולד בפרנקפורט שבגרמניה לשלמה-זיגמונד (1884–1954), סוחר בדים גדול ומרים (1892–1961) אומן, משפחה חרדית, אנטי ציונית שהפכה לציונית רק בעקבות מלחמת העולם השנייה והשואה. כל המשפחה היגרה לארצות הברית ב-1938, כחודשיים לפני ליל הבדולח.
למד בישיבה תיכונית במנהטן, ואחר כך למד לתואר ראשון במתמטיקה בסיטי קולג' של ניו יורק ולתואר שני ותואר דוקטור במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT).
ב-1955 עבר לאוניברסיטת פרינסטון, עשה שם את הפוסט דוקטורט וחקר את תורת המשחקים, שהייתה תחום מחקר חדש באותה עת.
באותה שנה גם נישא לאסתר, בתו של ד"ר פאלק שלזינגר, מנהל בית החולים שערי צדק.
אומן קיבל הצעות עבודה מפתות בארצות הברית, אך הוא בחר דווקא בהצעה ללמד ב. ב-1956, בעיצומו של מבצע סיני עלה לארץ והתיישב בשכונת רחביה בירושלים. הוא הצטרף בכך לאחיו הבכור, שעלה שש שנים קודם לכן. אמם של השניים עלתה גם היא כעבור שנה.
נולדו לבני הזוג אומן חמישה ילדים. בנם הבכור, , נהרג במבצע שלום הגליל. להנצחתו הוקם מכון שלמה אומן.
אסתר אומן נפטרה ב-1998. ב-2002 ייסד לזכרה כתב עת אקדמי רב-תחומי בשם מסכת שעוסק במעמד האישה ביהדות.
בשנת 2005 נשא אומן לאישה את בתיה כהן, אחותה הגדולה של אסתר.
בשנת 2005 זכה, עם פרופ' תומאס שלינג (מאוניברסיטת מרילנד בארצות הברית), בפרס נובל לכלכלה, על "הגברת ההבנה בנושאי עימות ושיתוף פעולה במסגרת תורת המשחקים".
עד לפרישתו לגמלאות היה חבר סגל המכון למתמטיקה באוניברסיטה העברית. פרופסור אמריטוס במרכז לחקר הרציונליות באוניברסיטה העברית ומְרַכֵּז מחקר בינתחומי העוסק בתורת המשחקים ובשימושיה.
אומן, כיהודי דתי לאומי שבא מעולמה של הקהילה היהודית בגרמניה, התחנך וחי ברוחה של תפיסת "תורה עם דרך ארץ". כתב מספר מאמרים המדגימים שימוש בכלים מתמטיים לביאור סוגיות סבוכות בתלמוד. יחד עם מיכאל משלר כתב מאמר העוסק בסוגיית מי שהיה נשוי שלוש נשים במסכת כתובות. אומן עסק גם בנושא השנוי במחלוקת של דילוגים בתורה, ודחף לפרסומו של מאמר מדעי בעניין בכתב העת "Statistical Science". ב-1996 השתתף בוועדה של מתמטיקאים שבחנה טענה לקיומו של מידע סמוי בתורה. הוועדה ערכה ניסויים נוספים שנועדו לבדוק טענה זו, אך אלה לא הצליחו לאשש את הטענה.
בטקס הדלקת המשואות ה'תשע"ח לכבוד חגיגות שנת ה-70 למדינת ישראל קרא אומן את תפילת ה"יזכור" בחלק של הטקס המציין את סיום יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל.
עבודתו המדעית.
תורת המשחקים.
פרופסור אומן זכה בפרס נובל לכלכלה על עבודתו בתחום תורת המשחקים, ענף מתמטי שמטרתו לחקור מצבי עימות ואסטרטגיות לקבלת החלטות. הוא נחשב למייסדם של כמה ענפים בתורת המשחקים. הוא הראשון שניתח באופן מאורגן סדרות של משחקים, כשהוא מראה כיצד עצם החזרה על אותו מצב יכולה לאכוף התנהגות של שיתוף פעולה, גם כאשר המשחק הבודד אינו מעודד התנהגות כזו. בעקבות עבודתו, משתמשים כלכלנים בשיטות מתחום תורת המשחקים לניתוח מצבים מתמשכים של ניגוד עניינים, כמו מלחמות מחירים בין יצרנים המתחרים על אותו שוק.
אומן יצר כלים לטיפול במצבים של ידיעה חלקית, כאשר לכל שחקן יש ידיעה מוגבלת על התוצאות האפשריות של המשחק, ועל המידע שעומד לרשות יריביו. בתחום זה הראה אומן כיצד להגדיר "ידע כללי": לא זו בלבד שמידע כזה משותף לכל השחקנים; ואף לא רק שכל אחד מהם יודע שהמידע משותף לכולם; אלא כולם יודעים שכל אחד מהם יודע שהמידע משותף לכולם, וכן הלאה.
אומן הציע גם מושג חדש של שיווי משקל מתואם, שהוא כללי יותר משיווי משקל נאש שיצר ג'ון נאש בשנות ה-50. בנוסף אומן יצר את התיאור הפורמלי הראשון של מושג הידע הכללי בתורת המשחקים ושיתף פעולה עם לויד שפלי בפיתוח ערך אומן-שפלי.
בראשית שנות השמונים נמנה עם צוות הכותבים של הקורס "תורת המשחקים" באוניברסיטה הפתוחה.
החל משנת 2005 היה חבר ועדת הבדיקה שבחנה את איכותו האקדמית של המרכז האוניברסיטאי אריאל וקבעה כי המרכז באריאל עומד בכל הקריטריונים הנדרשים להפוך לאוניברסיטה.
רציונליות.
אומן חולק על תורת הערך, שפותחה על ידי עמוס טברסקי ודניאל כהנמן (האחרון קיבל עליה את פרס נובל), שלפיה התנהגותם של בני אדם במצבים הסתברותיים איננה רציונלית. הוא מסביר את טעותם של החוקרים בכך שיש הבדל בין התנהגות של אדם במצב מוכר, למצב שאיננו חלק מחווייתו הרגילה. גם אם במצבים הלא מוכרים יפעל האדם בדרך לא רציונלית, במצבים מוכרים הוא ינהג אחרת. כך, לדוגמה, נחקרים שהתבקשו לנחש את צבע האור שיידלק לפניהם, כאשר ההסתברות לאור ירוק היא 75% ולאדום 25%, ניחשו שלוש פעמים ירוק ופעם אחת אדום (החלטה רציונלית, בהנחה שמדובר במאורעות בלתי תלויים, היא לנחש תמיד ירוק). אולם, אם תעמוד בפני אותם נחקרים השאלה היומיומית באיזו דרך לחזור לביתם, הם ייסעו תמיד בדרך שברוב הפעמים היא המהירה ביותר.
את ההבדל הזה בהתנהגות תולה אומן בכך שלא מדובר ב"רציונליות של פעולות" אלא ב"רציונליות של כללים". כלומר, הפתרון הרציונלי אינו נמצא במוח האדם והוא פועל על פיו, אלא שהאדם פיתח כללים יעילים להתנהגות במצבים המוכרים לו, וייתכן שבמצבים אחרים התוצאה תהיה אחרת. סיבה נוספת לשינוי בין מחקרים למציאות היא עקרון רציונלי אחר לפיו פועל הנחקר - לרצות את החוקר. מסיבה זו, לדעתו של אומן, הסקרים הפוליטיים מועדים לטעויות, מפני שגם בהם התנהגות כזו סבירה.
פרסים והוקרה.
פרס נובל.
בשנת 2005 זכה, עם פרופ' תומאס שלינג (מאוניברסיטת מרילנד בארצות הברית), בפרס נובל לכלכלה, על "הגברת ההבנה בנושאי עימות ושיתוף פעולה במסגרת תורת המשחקים". בנימוקיה למתן הפרס כתבה הוועדה שבעקבות עבודותיהם של אומן ושלינג הושגה הבנה רחבה יותר של מושג הרציונליות, והתנהגויות שקודם לכן נחשבו לבלתי רציונליות ניתנות עכשיו להסבר רציונלי.
במסיבת העיתונאים שכונסה עם פרסום הידיעה על הזכייה בפרס אמר אומן:
בריאיון לשבועון "מקור ראשון" הציג אומן את עבודתו הכלכלית על רגל אחת: