בשנים אלו החל סטולברג להיות פעיל פוליטי, ובשנת 1891 התמנה למזכיר ועדת הכספים של הפרלמנט המקומי של פינלנד. בשנת 1901 נבחר למועצת העיר הלסינקי, וכיהן עד שנת 1903. עזב את הדיאט בשנת 1907 וחזר לכהן כפרופסור באוניברסיטה. בשנת 1908 נבחר לפרלמנט, וכיהן בו עד שנת 1910. חזר לפרלמנט בשנת 1914 (ואף שימש כיו"ר למשך שנה) וכיהן עד 1918.
עם מהפכת פברואר בשנת 1917, נבחר סטולברג ליו"ר המועצה החוקתית. לאחר שפינלנד קיבלה את עצמאותה בדצמבר 1917, גיבשה הוועדה החוקתית בראשותו של סטולברג הצעות חדשות למנגנון חדש של חוקה. בשלב זה, לאור הפילוג הגדול בפינלנד (שהתבטא גם באמצעות מלחמת אזרחים של ממש), הוצעו הצעות רבות לחוקה. סטולברג עצמו תמך ביצירת רפובליקה במקום מונרכיה חוקתית- רעיון שנתמך בעיקר על ידי השמרנים. הצעותיו של סטולברג הוסדרו בסופו של דבר כחוקת פינלנד ב-1919. בשנת 1918 התפטר מהפרלמנט על מנת להתמנות לנשיא בית המשפט המנהלי העליון. הוא אמנם תמך בכך שהנשיא החדש ייבחר בידי העם בבחירות ישירות, אך בסופו של דבר הוחלט כי הנשיא ייבחר בידי הפרלמנט.
בסופו של דבר סטולברג עצמו התמודד לנשיאות בתמיכת המפלגה הפרוגרסיבית לאומית. ביולי הוא נבחר על ידי הפרלמנט ברוב של כ-140 מתוך 190. כנשיא, נחשב לאדם רשמי מאוד, אך ביישן. תקופה זו התאפיינה בחוסר יציבות פוליטית- בשש שנותיו מינה סטולברג שמונה ממשלות שונות. הוא תמך ברפורמות חברתיות וכלכליות, ואף חנן את אסירים קומוניסטיים, דבר שעורר עליו ביקורת מהימין הפוליטי. הוא חיזק את כוחם של האיגודים המקצועיים ופיתח מדיניות חוץ זהירה מאוד כלפי שוודיה.
בשנת 1925 הכריז סטולברג על כך שאינו רוצה להיבחר מחדש כנשיא, זאת לאחר שהיה שרוי במתח נפשי רב בשנות כהונתו. בנוסף על כך, האמין כי המלוכנים והשמרנים יתמכו יותר ברעיון הרפובליקני אם לא יתמודד לקדנציה שנייה. הוצא לו לעמוד בראש אוניברסיטת הלסינקי, אך הוא סירב. הוא כיהן שוב בפרלמנט בשנים 1930-1933. הוא התמודד שוב לנשיאות בשנת 1931, אך הפסיד לפר אווינד סוינהופווד בשני קולות בלבד מחבר האלקטורים בהצבעה השלישית. בשנת 1937 התמודד בפעם השלישית לנשיאות, אך הפסיד וסיים במקום השלישי. בשנת 1946 הפך ליועצו המשפטי של הנשיא יוהו קוסטי פאסיקיבי.
נפטר בשנת 1952 ונקבר בהלסינקי.
דלדול אגו
דלדול אגו (באנגלית: ego depletion) היא תאוריה בפסיכולוגיה חברתית שמתייחסת לשליטה עצמית ומבוססת על הרעיון שלשליטה עצמית או לכוח רצון יש משאבים מנטליים מוגבלים שיכולים להיגמר, וכשהם נמוכים השליטה העצמית נפגמת. שליטה עצמית משחקת תפקיד חשוב בתפקוד היום יומי ברמה אינדיבידואלית וחברתית. לכן, דלדול אגו הוא נושא קריטי במחקר היות שמדובר במכניזם שתורם משמעותית להבנה של תהליכים של שליטה עצמית. ישנם מחקרים שתומכים בדלדול האגו כתאוריה, אך גם כאלה הסותרים אותה ואף מטילים ספק בגודל ובקיום של אפקט דלדול האגו. אין הסכמה האם האפקט קיים או לא.
התאוריה.
הפסיכולוג החברתי רוי באומייסטר ושותפיו הציעו מודל שמתאר שליטה עצמית כשריר, שיכול להתחזק ולהתעייף. השימוש ב"שריר" יכול להפחית הכוח של השליטה העצמית במטלות נוספות. ב-1996, נמצאו עדויות ראשונות שנמצאו במצבים שונים של דלדול אגו. הם הראו שאנשים שמנסים להימנע מאכילת שוקולד, התמידו פחות בניסיונם לפתור משימת פאזל מתסכלת. החוקרים ייחסו את התופעה לדלדול אגו שנבע מהימנעות אכילת שוקולד. בנוסף הדגימו שכשאנשים מתנדבים לנאום מול קהל על אמונות שהם לא מאמינים בהם הם פחות יתמידו במטלה של פזל קשה – מצב של דלדול אגו. האפקט של דלדול אגו פחות חזק במקרים בהם לא נתנו אפשרות בחירה לאנשים (לבחור או להורות על נושא הנאום אותו הם צריכים לבצע). לכן האקט של בחירה או התנהגות שלא תואמת את דעות האדם (בדומה לדיסוננס קוגניטיבי) מדלל את אותה בריכת משאבים מוגבלת. ניסויים אלו מדגימים את האפקט של דלדול אגו במצבים שונים, וניסויים אלו מדגישים כי תופעת דלדול האגו אינה מוגבלת לתוכן ספציפי. במחקרים אלו באומייסטר ושותפיו מספקים עדויות מחקריות לדלדול אגו והתחילו את המחקרים בנושא.
הביטוי הפיזיולוגי של דלדול אגו.
הגוף משתמש בגלוקוז כמקור אנרגיה לשליטה עצמית, גלוקוז הוא סוכר שנמצא בכל מיני סוגי אוכל כדלק הכרחי לגוף ולמוח. מספר מחקרים מצאו קשר בין דלדול השליטה העצמית להפחתה ברמת הסוכר בדם, מה שמצביע על כך שהביצועים בשליטה עצמית יכולים להשתפר או להתחדש על ידי צריכת גלוקוז (צריכה של מתוקים). עם זאת, חלק מהממצאים של המחקרים מוטלים בספק. בכמה מחקרים עדכניים נמצא שאפשר להפוך אפקטים של דלדול משאבים על ידי טעימה של משקאות מתוקים. חוקרים הציעו כי יש לטעם הסוכר (לא סוכר מלאכותי) אפקט פסיכו-פיזיולוגי. כמו כן רוב המחקרים על דלדול אגו התבססו על סטודנטים באוניברסיטאות, כלומר, קשה להכליל את הממצאים על שאר האוכלוסייה. אין מידע על השפעת הגיל על דלדול אגו ויכול להיות שאנשים צעירים יותר רגישים להשפעות הדלדול. נמצא כי אצל אנשים לאחר גיל 40 אין השפעה של דלדול אגו לאחר מטלה שנועדה לדלל משאבים.
השלכות על החיים האמיתיים.
אשמה והתנהגות פרו-חברתית.
נרמז כי דלדול אגו קיים במצבים של אשמה והתנהגות פרו חברתית (פעולה התנדבותית שמטרתה להועיל לאחר). תחושת האשמה הכרחית לסיוע באינטראקציות חברתיות. חוויית האשמה תלויה ביכולת של היחיד לשקף ולהרהר בפעולות והתנהגויות שביצע בעבר, כמו כן אשמה מובילה להתנהגות פרו חברתית. נמצא כי דלדול אגו פוגע ביכולת להרהר בפעולות והתנהגויות העבר ולכן מקשה על חוויית אשמה. לכן, דלדול אגו מפחית עשיית מעשים טובים הנגרמים מתחושת האשמה.
תפיסת עייפות.
מחקרים מצאו כי תפיסת העייפות של היחיד משפיעה על ביצועיו במטלות של ויסות עצמי, ללא קשר למצבם הפיזי האמיתי, אפקט זה נקרא אפקט עייפות משלה (illusory fatigue). האפקט נחווה רק במטלות של דלדול אגו ומטלות ביקורת שמראות את הרמות האמתיות של דלדול אגו. כאשר המשתתפים מאמינים שרמת העייפות שלהם נמוכה ממצבם האמיתי (עייפים פחות ממה שהם חושבים) הביצועים שלהם במטלה קשה היו טובים יותר. ממצאים אלו מצביעים על כך שתפיסה מוגברת של עייפות יכונה לפגוע בביצועים שדורשים יכולת ויסות עצמי, ללא קשר לרמת העייפות שלהם.
מוטיבציות ואמונות.
נמצא כי לדלדול אגו בעיקר פוגע בוויסות העצמי של האדם. פגיעה זו, מתווכות על ידי מוטיבציות חיצוניות ואמונות חיצוניות על חוסר המגבלות של כוח הרצון. נמצא כי כשהזכירו לאנשים כסף הם ביצעו את מטלת השליטה העצמית בצורה טובה יותר. במחקר אחר נמצא כי האמונה בחוסר מגבלות כוח הרצון עזרה להפחית את דלדול האגו לזמן קצר.
דיאטה.
דלדול אגו מאוד רלוונטי לאלו שנמצאים בדיאטות, אנשים אלו משתמשים בצורה תמידית במשאבי שליטה העצמית שלהם כאשר הם בוחרים מאכלים. אנשים בדיאטה כרונית כל הזמן צריכים לעמוד בפני פיתויים ולהגביל את כמות האוכל שהם אוכלים. במחקר נמצא כי היכולת של אנשים לעמוד בפני פיתוי של חטיפים נפגעת כאשר הם צריכים לווסת את כמות שהם אוכלים, בייחוד במצב של דלדול אגו.
ביצועים אתלטיים.
נמצא כי הנחישות הנפשית של ספורטאים תחרותיים יכולה להיפגע לאחר ביצוע מטלה קוגניטיבית קשה, מה שמצביע על האפקט הפוגע שיכול להשפיע גם על ביצועים של מטלות פיזיות.
התנהגות צרכנים.
בעולם הצרכנות אנשים מתמודדים עם קבלת החלטות ובחירות שדורשות מהם להשתמש במאגרי אנרגיה יקרים כדי לבצע רכישה נכונה כשהם מתמודדים עם פיתויים או קניה אימפולסיבית ולא הכרחית. צרכנים מתמודדים עם מגוון רחב של אפשרויות וכדי לבצע את הבחירה הטובה ביותר הם צריכים להשוות כל מיני אספקטים שונים של המוצר כדי לבצע את בחירתם. המורכבות של תהליך בחירת הצרכנים יכול ליצור דלדול אגו וזה יכול להשפיע על קבלת החלטות שצרכן עושה, לרוב במצב של דלדול אגו הצרכן יעשה יותר בחירות אימפולסיביות. מגוון המחירים ואיכות המוצרים בשוק, יכול לגרום לצרכן להרגיש המום, מה שגורם לדלדול אגו. בנוסף פרסומות שאומרות לצרכנים שהם צריכים לקנות את המוצר גורמות לעייפות מנטלית ותסכול שמוביל לקניית המוצר. עייפות ותסכול יכולים גם לנבוע מעסקאות עם דרישות ספציפיות על הדרכים שבהן יש לרכוש את המוצר, בנוסף לבחירת האופציה הזולה ביותר לקניית המוצר. כל אלו גורמים לאנשים לקנות מוצרים זולים במחירים גבוהים. אנשים בעלי שליטה עצמית נמוכה יותר רגישים למוצרי סטטוס גבוה (רולקס, מרסדס, לקוסט, לואי ויטון), צרכנים אלו הם לרוב, יהיו בעלי מוטיבציה לשלם יותר על המוצר, מה שגורם לתחושת העצמה ושליטה והם ירגישו שהם התגברו על מצב דלדול האגו. פרטים שעברו דלדול קוגניטיבי נמצאו כנוטים, בממוצע, להעדפת הווה על פני עתיד, דהיינו, יעדיפו צריכה על פני חיסכון
הגנה מפני דלדול אגו.
נמצא כי אפשר לבלום את ההשפעות הפוגעות של דלדול אגו על ידי מצב רוח חיובי. מצב רוח חיובי מאפשר לאנשים להחלים מהר יותר מדלדול אגו ומשפר את היכולת שלהם בוויסות עצמי. לא נמצא קשר בין דלדול אגו לשינויים במצב הרוח, לכן מצב רוח חיובי הוא רק דרך בה אפשר לנטרל את השפעות דלדול האגו.
ביקורת על האפקט.