בשנים האחרונות מתרבים מעשי האלימות והשנאה בין שני הצדדים. כמו כן, בגוג'אראט, בעיקר בעיר אחמדאבד, ישנה קהילה יהודית מעדת בני ישראל המונה כמה עשרות משפחות.
באחמדאבאד 6 מיליון איש. ערים גדולות נוספות הן: רג'קוט, בהבנגר, מהובה, דיאו, ורבל, מנגרול, פורבנדר, דורקה וג'מנגר.
הגוג'אראטית, היא בין השפות המדוברות בהודו. דוברים אותה 59 מיליון נפש, מה שהופך אותה לשפה ה-26 המדוברת בעולם. בנוסף על שפה זו, מדוברות במדינה גם אנגלית, סינדהי, פנג'אבי, טמילית, קאנדה, טלוגו, בנגלית, אורייה, מלאיאלאם ומראטהית.
נכון למפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2011:
פוליטיקה וממשל.
באספה המחוקקת ישנם כ-182 חברים הנבחרים אחת לחמש שנים ב-182 מחוזות בחירה. מי שמנהל את המדינה בפועל הוא השר הראשי, שמנהיג המפלגה הגדולה או קואליציית מפלגות בפרלמנט. עד שנות ה-90 של המאה ה-20 המפלגה הדומיננטית בשלטון הייתה מפלגת הקונגרס הלאומי ההודי. כיום מפלגת העם ההודית היא זו הדומיננטית, עם כ-121 מושבים.
מחוזות.
המדינה מחולקת ל-33 מחוזות
מהאראשטרה
מַהָארָאשְׁטְרַה (במראטהית: , mahārāṣṭra) היא מדינה בהודו השוכנת על חוף הים הערבי שבאוקיינוס ההודי. היא גובלת עם המדינות גוג'ראט, מאדהיה פרדש, טלנגאנה, קרנאטקה וגואה. זוהי המדינה השנייה בגודלה בהודו מבחינת אוכלוסייה (כ-112 מיליון בני אדם), ושלישית מבחינת שטח (307,713 קמ"ר- כ-10% משטח הודו). בירת המדינה, מומבאי, היא העיר הגדולה ביותר בהודו, ומרכזה הפיננסי. השפה המרכזית היא מראטהי.
היסטוריה.
אזור מהאראשטרה נשלט על ידי האימפריה המאורית במאה ה-4 והמאה ה-3 לפני הספירה. בהמשך נשלט האזור גם על ידי ממלכת גופטה. בשנת 1601 האזור סופח לאימפריה המוגולית. לאחר מספר עשורים הוקמה בסביבת מהאראשטרה האימפריה המראטהית אשר דחקה את האימפריה המוגולית.
לאחר מלחמה בת שנתיים, חברת הודו המזרחית הבריטית השתלטה על אזור מהאראשטרה בשנת 1819. תחת השלטון הבריטי, האזור נהנה מאוטונומיה מסוימת.
טופוגרפיה, גאוגרפיה ואקלים.
העיר המרכזית במחוז היא מומבאי (לשעבר בומביי). ערים נוספות: אוסמנאבד, אוראנגאבאד, אקולה, בידר, ביר, ג'נג'ירה, חדקי, מאתראן, מירג', מלגאון, נאגפור, נבי מומבאי, ניזמאבד, ננדר, סטרה, סנגלי, פיג'פור, פונה, קולהפור, רטנגירי, שולפור, תנה.
האזור בחלקו מישורי ובחלקו שפלה. הטמפרטורה במהאראשטרה קבועה יחסית לאורך השנה, בטווח של בין 16 ל-35 מעלות. אפריל עד מאי הם החודשים החמים. בין יוני לספטמבר נמשכת עונת המונסונים, ואוקטובר עד פברואר מהווה תקופה קרה ויבשה.
כלכלה ותחבורה.
מדינה זו היא מהמרכזים הכלכליים והעסקיים החשובים בהודו, הגידולים והמשאבים העיקריים הם: גידולי אורז, כותנה, יוטה, בוטנים, קנה סוכר ודיג (בעיקר דיג חסילונים). דוח של ממשלת הודו, India Science Report, קבע כי במדינת מהאראשטרה, מצוי הריכוז הגדול ביותר בהודו של כוח אדם מיומן בתחומי המדע והטכנולוגיה. אף על פי שהם מהוים רק 9.4% מכלל תושבי הודו, תורמים תושבי המדינה 13.7% לכלל כוח האדם המיומן, וכן 22% מכלל הבוגרים בתחום המסחר.
העיר מומבאי גם מהווה את מרכז תעשיית הקולנוע של הודו, ומכונה בשל כך "בוליווד".
במדינת מהאראשטרה מיעוט יחסי של שימוש בכלי רכב פרטיים. כתחליף, יש שימוש מוגבר באמצעי תחבורה אחרים, כגון ריקשה (מונית בעלת 3 גלגלים), אופנועים, אוטובוסים ורכבת.
דמוגרפיה.
סך האנשים במדינה על פי המפקד בשנת 2011 היה 112,374,333 (שנייה בהודו אחרי אוטר פרדש). מהארשטרה היא מהמדינות העשירות בהודו, עם הכנסה לנפש הגבוה בכ-40% מהממוצע ההודי. עם זאת, במדינה שיעור גבוה במיוחד של אוכלוסייה שבטית (ST'c), למעלה מ-10 מיליון שבטיים (9.4%) בני למעלה מ-45 שבטים שונים. אחדים מהם עדיין צדים בחצים וקשתות. האוכלוסייה במהאראשטרה היא ברובה הינדואית, אך קיים בה גם מיעוטים נוצריים, סיקהים, ג'איניים, מוסלמים וזורואסטרים.
במהאראשטרה קהילת יהודים בשם "בני ישראל", שמנתה בעבר עשרות אלפים אך עם ההגירה לישראל ולשאר מדינות דוברות אנגלית מונה כחמשת אלפים איש, המהווים את רוב היהודים בהודו. כמו כן ישנה קהילה יהודית של יוצאי בגדד שבתקופה הבריטית היו מעמודי התווך של המדינה כשבנו את מזח ששון במומבאי ונציגם היה ראש העיר מומבאי. קהילה גדולה ישנה גם בעיר פונה.
שפת המדינה במהאראשטרה היא המראטהי.
תנאים קשים מביאים לכך שחקלאים רבים מתאבדים. בשנת 2018 התאבדו כ-60 אלף חקלאים, בממוצע 10 ביום.
נכסי מורשת עולמית לשימור.
במהאראשטרה נמצאים אתרי מורשת עולמית:
פוליטיקה וממשל.
המושל (ראש המדינה) ממונה אחת לחמש שנים על ידי נשיא הודו. השר הראשי (ראש הרשות המבצעת וראש המדינה בפועל) הוא מנהיג המפלגה הגדולה\ קואליציית מפלגות בפרלמנט. הפרלמנט המקומי מורכב משני בתים, והבחירות אליהם מתקיימות אחת לחמש שנים. האספה המחוקקת (הבית התחתון) מורכבת מ-288 נציגים, ובמועצה המחוקקת (הבית העליון) ישנם כ-78 נציגים. מאז 1960 המפלגה הדומיננטית היא הקונגרס הלאומי ההודי. מפלגה בולטת נוספת היא מפלגת שיב סנה אליה משתייך המושל הנוכחי אודהב תאקריי.
המדינה שולחת 48 נציגים ללוק סבהה (הבית התחתון של הפרלמנט הארצי) ו-5 נציגים לרג'יה סבהה (הבית העליון של הפרלמנט הארצי). הנציגים ללוק סבהה נבחרים על ידי העם, בעוד שהנציגים לרג'יה סבהה נבחרים על ידי האספה המחוקקת.
המערב הישן של אמריקה
המערב הישן של אמריקה (באנגלית: American frontier, מילולית הסְפר האמריקאי) הוא מונח תרבותי-היסטורי המתייחס לאזור הממוקם במערב אמריקה הצפונית, על פי רוב במערב ארצות הברית. האזור יושב בתקופת הזמן מאמצע המאה ה-19, בייחוד מהתקופה שקדמה למלחמת האזרחים ועד לסופה. הביטויים המערב הישן והמערב הפרוע מתייחסים לחיים מעבר לרצועת הספר, שלא הייתה מיושבת על ידי מתיישבים אירופאים. טרמינולוגיה זו עשויה למקם את הרקע הרבה לאחור, עד לתקופה הקולוניאלית האמריקאית, אך בדרך כלל כוונתה לציין את השנים המאוחרות של המאה ה-19 ואת האזורים שמערבית לרצועה שבין דקוטה הצפונית לטקסס, ועד לאוקיינוס השקט.
סקירה.
היבטים רבים של חיי המערב הישן תוארו ברומנטיות יתרה. במערבון אופייני, המערב הישן הוא נוף צחיח מיושב בידי ארכיטיפים רבים, ובהם:
עימותים נוצרו בדרך כלל ועדיין מתרחשים, על מקורות מים, כיוון שאדמה ללא מים ערכה מועט במדינות המערב הצחיחות. תקופת הבהלה לזהב במערב הישן הובילה לנדידה קדחתנית של עובדים לאזורי הספר בעקבות גילויים של זהב בכמויות מסחריות. בהיסטוריה של ארצות הברית וקנדה, התרחשו מספר גלים של בהלה לזהב בשלהי המאה ה-19, כמו בסיירה נבדה ובפרייזר קניון.
היסטוריה - המערב הישן במציאות.
דמויות, אירועים ואתרים מסוימים שהתקיימו, הם חלק ממארג ההיסטוריה האמריקאית והפולקלור שלה.
אירועים ואנשים.
אזור הספר לפני תחילת המאה ה-19 ורכישת לואיזיאנה.
לפני תחילת המאה ה-19, היו האזורים שממערב למיסיסיפי מיושבים בעיקר על ידי אינדיאנים. מגוון השבטים הילידים בצפון אמריקה התפרשו החל מהמערב התיכון ועד לחוף המערבי. התקיימו רשתות סחר שהתמשכו מערבה עד להרי הרוקי, צפונה עד לימות הגדולות ודרומה עד למפרץ מקסיקו. הקיאווה (Kiowa) ושאר שבטי המישורים, יורשי התרבות האמריקאית העתיקה, אכלסו את המישורים הגדולים. הם חיו, נדדו וצדו בין נהר המיסיסיפי להרי הרוקי ומגבולה הצפוני של מקסיקו עד לתוך מחציתה של אלברטה שבקנדה. שבטי המישורים העיקריים היו הדקוטה (Dakota), הבלקפוט, השאיין, הלקוטה והקומאנצ'י. חיות בר היו מצויות בשפע וכללו עדרי באפלו עצומים. בדרום-מערב ארצות הברית אכלסו האפאצ'י והנאוואחו את האדמות הפוריות היבשות.
בשנת 1541 חצה פרנסיסקו וסקס דה קורונדו את הנהר ארקנסו וסייר במרכז שטחה של ארצות הברית לעתיד.
בשנים 1769–1770 יצאה משלחת פורטולה מבאחה קליפורניה, חקרה את שטח צפון קליפורניה עד מפרץ סן פרנסיסקו וייסדה את היישובים הספרדיים הראשונים באזור (סן דייגו ומונטריי), אשר הובילו להקמת פרובינציית אלטה קליפורניה ("קליפורניה עילית)" כחלק ממלכות המשנה של ספרד החדשה.
ב-1776 שימש שביל חואן באוטיסטה דה אנסה (Juan Bautista de Anza Trail) את אנסה המפקד וקבוצה של כמעט 300 מתיישבים, חיילים ובני משפחותיהם כדי לחצות את מדבריות סונורה וקולורדו בחיפוש אחר חיים טובים יותר לאורך גבולה של האימפריה הספרדית.
רכישת לואיזיאנה ב-1803 הרחיבה את הגבול המערבי של ארצות הברית.
חקר המערב.
הסיירים והציידים המוקדמים.
בין חלוצי המגיעים למערב היו לואיס וקלארק. משלחת לואיס וקלארק (1804-1806) הייתה המסע המסודר הראשון של מתיישבים אירופאים מעבר לגבול המערבי, אל חוף האוקיינוס השקט ובחזרה. אחרים היו ציידים הרפתקנים. פיתוח האזור נעשה במקביל להתפתחות צירים אשר הובילו את המהגרים אליו. במקביל, ארצות הברית הגבילה את שטחי ההתיישבות של שבטי האינדיאנים.
צירים, דרכים ונתיבים.
לפתיחת ציר סנטה פה ב-1821, הייתה חשיבות מכרעת בפיתוח הסחר וההגירה לאזור. הציר שימש למסחר בין קנזס סיטי, מיזורי וסנטה-פה שבניו מקסיקו עד 1880. מסנטה פה ועד לפואבלו דה לוס אנחלס (כיום: לוס אנג'לס) עבר "הציר הספרדי העתיק", שבו השתמשו אלה שהמשיכו מערבה. ציר נוסף הוביל את החלוצים המורמונים מאילינוי לאזור ביוטה שבו הקימו ב-1846 את סולט לייק סיטי. בצפון עברו המתיישבים דרך "ציר אורגון", שיישבו את אזור צפון-מערב ארצות הברית של ימינו בין 1841 ו-1869.