הדטרמיננטה הנקבית של תגובת אי-הסבילות העצמית בצמח הכרוב, היא חלבון עבר-קרומי המכונה SRK, שחלקו התוך-תאי בעל פעילות של קינאז, וחלקו החוץ-תאי משתנה בין אללים שונים (Stein et al. 1991; Nasrallah and Nasrallah 1993). חלבון ה-SRK מבוטא בצלקת, ומתפקד ככל הנראה כקולטן (רצפטור) לחלבון ה-SCR/SP11 שבדופן גרגר האבקה. לחלבון נוסף המבוטא על-גבי הצלקת, המכונה SLG, רצף חומצות אמינו הדומה מאוד ל-SRK, ומתפקד ככל הנראה כקו-רצפטור לחלבון ה-S שבאבקה, המגביר את תגובת אי-הסבילות העצמית (Takasaki et al. 2000).
האינטראקציה בין החלבונים SRK ו-SCR/SP11 גורמת לזירחון עצמי של החלק התוך-תאי בחלבון הצלקתי (Schopfer and Nasrallah 2000; Takayama
et al. 2001), וסיגנל מועבר אל תוך תא הצלקת. חלבון נוסף החיוני לאינטראקציה הוא MLPK, אנזים מסוג serine-threonine kinase, המעוגן אל קרום התא מצדו התוך-תאי (Murase et al. 2004). טרם פוענחו האירועים המולקולריים והתאיים המתרחשים בהמשך ומביאים בסופו של דבר לעצירת ההתפתחות של גרגר האבקה.
מנגנונים אחרים של אי-סבילות עצמית.
המנגנונים שלהלן נפוצים ומוכרים פחות מאשר המנגנונים ה'קלאסיים', והידע המחקרי שהצטבר אודותיהם מוגבל.
אי-סבילות עצמית הטרומורפית.
בצמחים בעלי פרחים הטרוסטיליים (heterostylous), קיים מנגנון ייחודי של אי-סבילות עצמית, המכונה אי-סבילות עצמית הטרומורפית (heteromorphic self-incompatibility). ככל הנראה, מנגנון זה אינו קשור מבחינה אבולוציונית, למנגנונים הנפוצים והמוכרים יותר (Ganders 1979), שמבדילים אותם בכינוי אי-סבילות הומומורפית (homomorphic self-incompatibility).
כמעט בכל הטקסונים ההטרוסטיליים קיימת אי-סבילות עצמית במידה כלשהי. הלוקוסים הקובעים את אי-הסבילות העצמית בצמחים הטרוסטיליים, נמצאים בתאחיזה חזקה עם הלוקוסים הקובעים את הפולימורפיזם בפרחים, ותכונות אלה עוברות יחדיו בתורשה, באלל אחד. הדיסטיליות נקבעת על ידי לוקוס יחיד, שלו שני אללים; הטריסטיליות נקבעת על ידי שני לוקוסים, שלכל אחד מהם שני אללים. אי-הסבילות העצמית ההטרומורפית היא ספורופיטית, כלומר שני האללים של צמח האם של גרגר האבקה, קובעים את תגובת הסבילות/אי-הסבילות שלו. הלוקוסים הקובעים את אי-הסבילות העצמית תמיד מכילים רק 2 אללים שונים באוכלוסיית המין, כאשר אחד מהם דומיננטי על השני, גם בצלקת וגם בגרגר האבקה. השונות בין האללים מקבילה לשונות בין צורות הפרחים, ולכן אבקה מפרח בעל צורה מסוימת תוכל להפרות רק פרח מצורה אחרת. בפרחים טריסטיליים, כל פרח מכיל 2 סוגים של אבקנים; כל אבקן מייצר אבקה שיכולה להפרות רק צורה אחת של פרח, מתוך השלוש הקיימות (Ganders 1979).
אוכלוסייה של צמח דיסטילי מכילה 2 גנוטיפים שונים של אי-סבילות עצמית: ss ו-Ss. הפריה תיתכן רק בין שני הגנוטיפים; כל גנוטיפ לא יכול להפרות את עצמו (Ganders 1979). הגבלה זו יוצרת מצב של שיווי-משקל קבוע בין שני הגנוטיפים באוכלוסייה, וקיים ביניהם יחס של 1:1; מבחינה מרחבית, שני הגנוטיפים על-פי רוב מפוזרים בצורה אקראית (Ornduff and Weller 1975; Ganders 1976). צמחים טריסטיליים מכילים, בנוסף ללוקוס S, את הלוקוס M, שגם לו שני אללים (Ganders 1979). מספר הגנוטיפים האפשריים כאן גדול בהרבה, אך גם כאן דפוסי הסבילות/אי-סבילות מכתיבים יחס שווה של צאצאים, מכל אחד מטיפוסי אי-הסבילות (Spieth 1971).
אי-סבילות עצמית קריפטית (CSI).
אי-סבילות עצמית קריפטית (cryptic self-incompatibility, CSI) היא מנגנון הקיים במספר מצומצם של צמחים (למשל ישנן עדויות לקיום CSI במין ציפורנית נפוחה, ממשפחת הציפורניים - Glaettli 2004), שבו נוכחות בו-זמנית של אבקה ממקור זר ואבקה ממקור עצמי, מביאה לאחוזי הפריה גבוהים יותר על ידי האבקה הזרה (Bateman 1956). בניגוד לאי-סבילות עצמית 'אמיתית' או 'מוחלטת', באי-סבילות עצמית קריפטית, האבקה עצמית ללא נוכחות של אבקה זרה מתחרה, מביאה להפריה מוצלחת וליצירת זרעים (Bateman 1956); באופן זה, הצלחת ההפריה מובטחת, גם בהיעדר אבקה זרה. אי-סבילות עצמית קריפטית פועלת, לפחות בחלק מהמינים, בשלב צמיחת נחשוני הנביטה, והיא מביאה להתארכות מהירה יותר של נחשוני נביטה בגרגרי אבקה ממקור זר, בהשוואה לגרגרי אבקה ממקור עצמי. עד היום לא תוארו המנגנונים התאיים והמולקולריים האחראיים לאי-סבילות עצמית קריפטית.
ניתן להגדיר את העוצמה, או החוזק, של אי-הסבילות הקריפטית, כיחס הביציות המופרות מאבקה זרה לעומת אבקה עצמית, כאשר כמויות שוות של אבקה משני המקורות, מונחות על הצלקת; במינים שנחקרו עד כה, יחס זה נע בין 3.2 ל-11.5 (Travers and Mazer 2000).
אי-סבילות עצמית מאוחרת (LSI).
אי-סבילות עצמית מאוחרת (late-acting self-incompatibility, LSI), מכונה גם אי-סבילות עצמית שחלתית (ovarian self-incompatibility, OSI). במנגנון זה, גרגרי אבקה ממקור עצמי נובטים ומגיעים עד לביצית, אך אין חנטה של פירות (Seavey and Bawa 1986; Sage et al. 1994). תיתכן אי-סבילות עצמית מאוחרת שהיא פרה-הפרייתית (למשל התנוונות שק העובר לפני כניסת נחשון הנביטה, הקיימת במין מסוים של נרקיס - Sage et al. 1999), או פוסט-הפרייתית (התנוונות הזיגוטה או העובר, הקיימת למשל במינים שונים של אסקלפיאס ובמתחלית פעמונית - Sparrow and Pearson 1948; Sage and Williams 1991; Lipow and Wyatt 2000; Bittencourt et al. 2003).
קיומו של המנגנון בקרב טקסונים שונים ובכלל, נתון לוויכוח מדעי (Klekowski 1988; Waser and Price 1991; Nic Lughadha 1998). הספקנים טוענים, שהיעדר חנטת הפירות הוא תוצאה של הפלת הזיגוטה או העובר בשל פגמים גנטיים הנובעים מעצם ההפריה העצמית (הומוזיגוטיות לאללים רצסיביים לתאליים), תופעה המכונה inbreeding depression. מאידך, התומכים בקיום המנגנון, טוענים לקיומם של מספר קריטריונים בסיסיים, המבדילים בין מקרים של inbreeding depression, לבין מקרים של אי-סבילות מאוחרת (Seavey and Bawa 1986; Lipow and Wyatt 2000).
פריפייט
אן בי סי
הינדים
פאדמה אמאדלה
סלובודן מילושוביץ'
לב טרוצקי
המפלגה הבולשוויקית הרוסית
סער בדישי
סער בדישי (נולד ב-2 במאי 1971 ברחובות) הוא מוזיקאי, מדבב, זמר ושחקן ישראלי.
קורות חייו.
את שירותו הצבאי עשה בדישי בלהקת פיקוד הצפון. לאחר שחרורו מצה"ל הקים הרכב מוזיקלי בשם "אכילס", אשר ביצע גרסאות כיסוי לשירים מוכרים במועדונים מקומיים. את פרסומו קיבל כששיחק בסדרת הנוער "עניין של זמן", בה גילם את דמותו של סער. במהלך הופעה במועדון רוקסן בשנת 1993 צפתה בו המפיקה טמירה ירדני, ובאמצעות קשריה עם חברת הד ארצי הוחתם על חוזה הקלטות.
בתקופה זו השתתף בדישי גם בדיבוב סדרות מצוירות שונות, ביניהם רפאל בסדרה "צבי הנינג'ה" באגסי בסרט "פגוש את היונים" ואת טרי ב"".
בשנת 1994 הוציא לאור את אלבום הבכורה שלו, "משיכה מגנטית", בהפקתו של עופר מאירי. בדישי כתב והלחין את כל שירי האלבום, אשר לא זכה להצלחה משמעותית, אף על פי שיצאו ממנו השירים: "אהבה", "משיכה מגנטית", "הצד השחור" והלהיט הגדול של האלבום "אני מאבד אותך".
בשנת 1996 הופיע בסרט הקולנוע "צעירים לנצח" בתפקיד הראשי, באותה השנה שיחק בתפקיד ראשי בסרט "סוף המשחק" בבימוי של יוני דרמון, לצד משה איבגי.
בשנת 1998 ביצע שירים מקוריים באנגלית עבור הגרסה הצרפתית המדובבת של הסדרה הישראלית "חלומות נעורים", ("Face Caméra") השירים "Down below" ו"When you're alone girl" שנכתבו על ידי דן תורן ואייל קצב, והולחנו והופקו על ידי יובל שפריר.
בשנת 1999, הופיע בהרכב מוזיקלי בשם "נעלי הבית", שליווה את תוכנית האירוח של רפי רשף בערוץ 2.
בשנת 2001 שיחק בטלנובלה "לגעת באושר". בשנים 2004 ו-2005 הופיע בעונה הראשונה והשנייה של הדרמה המוזיקלית היומית "השיר שלנו", בה גילם את דורון שדה, מורה מתוסכל למוזיקה שהקריירה המוזיקלית שלו לא מצליחה להמריא. בדישי גם כתב והלחין מספר שירים מקוריים שליוו את הסדרה, הבולט שבהם הוא "האור בחיי" אותו ביצעה נינט טייב. את השיר הוציאה כסינגל לתחנות הרדיו, והוא זכה להצלחה גדולה במצעדי הפזמונים.
בשנת 2004 הוציא בדישי סינגל בשם "אף אחד לא רואה" שכתב והלחין.
בשנת 2006 זכה בדישי לחשיפה לא צפויה, כאשר בחר ג'קו אייזנברג לשיר את שירו "אני מאבד אותך" בגמר התוכנית כוכב נולד 4, וזכה במקום הראשון. דווקא כאשר החלה ההתעניינות המחודשת במוזיקה שלו, בעקבות החשיפה ב"כוכב נולד", בחר בדישי לעבור לגור באנגליה ביחד עם בת זוגו הבריטית. בשנת 2010 הוא שב לישראל. בשנת 2011 חזר לדבב, ובין היתר דיבב בסרט "פו הדב" בתפקיד הראשי (בעקבות פרישתו ולאחר מעצרו של יובל זמיר המדבב המקורי), בסדרה "סקרדי הסנאי", בסדרה "סיידקיק", בסדרה "", בסדרה "אחי, זאת הרוח שלי!", בסדרה "פריקטאון", בסדרה "אטומיק פאפט", בסדרה "אי-שרדות הנקמה של האי", בסדרה "אי-שרדות אולסטארס", בסדרה "אי-שרדות באי פקיטיו", בסדרה "" בסדרה "פנגבון!" ובעונה החמישית והאחרונה של הסדרה "3 אמיגוס". כמו כן הוא דיבב את דמותו של שין אסטבז בסדרה "פלאנט שין", דיבב דמויות שונות בסדרה "רגולר שואו" ודיבב את באגס באני בסדרה "המופע של הלוני טונס" בשנת 2012 לאחר עמי מנדלמן.
בשנת 2013 החל לדבב בסדרות "הדרקון הראשון שלי" ו"חייג'מות".
ב-18 בינואר 2013 השתתף בדישי עם אחיו הסטאנדפיסט שאולי בתוכנית "כלוב הזהב". בשנת 2014 דיבב בסרטי האנימציה "הרוח העולה", "אי המטמון" ו", כמו כן החל לדבב בסדרת הטלוויזיה ".
בשנת 2015 החל לדבב בסדרה "קוסמות קטנות".