שינייד מוירה קיוזאק (באנגלית: Sinéad Moira Cusack; נולדה ב-18 בפברואר 1948) היא שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אירית. הופעתה הראשונה הייתה בתיאטרון אבי שבדבלין. ב-1975 עברה ללונדון והצטרפה ללהקה השייקספירית המלכותית. היא הייתה מועמדת פעמיים לפרס טוני, פעם אחת לפרס השחקנית הטובה ביותר במחזה "מהומה רבה על לא דבר" (1985) ופעם שנייה על תפקידה במחזה "רוק'נרול" מאת טום סטופארד.
ביוגרפיה.
קיוזאק נולדה בשם ג'יין מוירה קיוזאק בדאלקי שבמחוז דבלין. היא בתם של מרי מרגרט "מורין" קיילי והשחקן סיריל ג'יימס קיוזאק. היא אחות של השחקניות סורקה קיוזאק וניב קיוזאק. כמו כן היא אחות למחצה של השחקנית קתרין קיוזאק. אביה נולד בדרום אפריקה לאב אירי ולאם אנגלייה.
הופעת הבכורה שלה הייתה בתיאטרון אבי שבדבלין. ב-1970 כיכבה לצדו של פיטר סלרס בסרט "הופמן". ב-1971 שיחקה בתפקיד אורח בפרק בסדרה "המשכנעים" (בכיכובם של טוני קרטיס ורוג'ר מור). היא גילמה יורשת עשירה בשם ג'ני לינדלי שחושדת במי שטוען שהוא אחיה המת.
ב-1975 עברה ללונדון והצטרפה ללהקה השייקספירית המלכותית. עוד באותה שנה הופיעה בסדרת הטלוויזיה "Quiller" בתפקיד רוז. הופעת הבכורה שלה בברודוויי הייתה בשנת 1984 עם הלהקה השייקספירית המלכותית. היא כיכבה לצדו של דרק ג'קובי וגילמה את רוקסן במחזה "סיראנו דה ברז'ראק" מאת אדמון רוסטאן בתרגומו של אנתוני ברג'ס. עוד שיחקה בתפקיד ביאטריס במחזה השייקספירי "מהומה רבה על לא דבר" בבימויו של טרי הנדס. ההפקה של "סיראנו דה ברז'ראק" צולמה לסרט ב-1985. ההפקה של "מהומה רבה על לא דבר" הוצגה בסטרטפורד-אפון-אייבון בתיאטרון רויאל שייקספיר בעונת 1982 - 1983, אחר כך הועלתה בתיאטרון ברביקאן בלונדון ב-1983 ו-1984 ובהמשך הועברה ההפקה לניו יורק שם הוצגה בתיאטרון גרשווין מאוקטובר 1984 ועד ינואר ו-1985. על הופעתה כביאטריס הייתה קיוזאק מועמדת לפרס טוני, ג'קובי זכה בפרס טוני על תפקידו כבנדיק באותה הפקה. אחרי ההופעה בברודוויי הוצגו שני המחזות בסיור הופעות בארצות הברית. ב-1992 השתתפה לצדו של בעלה ג'רמי איירונס בסרט "Waterland" עיבוד לרומן באותו שם מאת גרהם סוויפט.
אחד התפקידים הידועים ביותר של קיוזאק בתיאטרון הוא מאי או'הרה במחזה "Our Lady of Sligo" שהועלה באירלנד, בברודוויי ובהתיאטרון הלאומי. עוד כיכבה ב-2004 במיני-סדרה של ה-BBC "צפון ודרום", עיבוד לרומן באותו שם מאת אליזבת גסקל, ובסרט הקולנוע משנת 2006 "ונדטה".
ב-1998 זכתה בפרס איבנינג סטנדרד לשחקנית הטובה ביותר ובפרס חוג מבקרי התיאטרון לשחקנית הטובה ביותר. ב-2006 כיכבה קיוזאק בסיטקום של ה-BBC בשם "Home Again". ב-2011 הצטרפה לצוות השחקנים של סדרת הטלוויזיה "קמלוט".
קיוזאק יחד עם שחקניות נוספות בהן פאולה דיוניסוטי, פיונה שו, ג'ולייט סטיבנסון והארייט וולטר, תרמה לספרה של קרול רוטר "Clamorous Voices: Shakespeare's Women Today". הספר מנתח פרשנויות משחק עכשוויות של תפקידים נשיים במחזות שייקספיריים.
חיים אישיים.
ב-1978 התחתנה קיוזאק עם השחקן הבריטי ג'רמי איירונס. לבני הזוג יש שני בנים סמואל ג'יימס (יליד 1978) ומקסימילאן פול (יליד 1985). בן נוסף אותו ילדה לפני נישואיה לאיירונס נמסר לאימוץ, הבן, ריצ'רד בויד ברט, הוא חבר פרלמנט אירי. השניים התאחדו מאז, וקיוזאק תמכה בבנה במסעות הבחירות שלו.
יחד עם בעלה הייתה קיוזאק בין התורמים הגדולים ביותר למפלגת הלייבור הבריטית בשנת 1998.
קיוזאק היא פטרונית של "Burma Campaign UK", ארגון הפועל לקידום זכויות האדם והדמוקרטיה בבורמה.
שינייד קיוזק
עונת 2010/2011 בליגת העל בכדורגל
עונת 2010/2011 בליגת העל הייתה העונה ה-12 של ליגת העל כליגת הכדורגל הבכירה בישראל.
על ניצחון במשחק הוענקו שלוש נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו. הליגה כללה 16 קבוצות שתחילה שיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 15 משחקים כל אחד - 30 מחזורים בסה"כ. לאחר מכן, קוזזו הנקודות שצברו הקבוצות בחצי והליגה חולקה ל-3 בתים: פלייאוף עליון (6 קבוצות), פלייאוף אמצעי (4 קבוצות) ופלייאוף תחתון (6 קבוצות). העולות החדשות שהצטרפו לליגת העל בעונה זו היו עירוני קריית שמונה והפועל אשקלון. העונה הסדירה החלה ב-21 באוגוסט 2010 ומשחקי הפלייאוף הסתיימו ב-21 במאי 2011. העונה הסתיימה בניצחון של מכבי חיפה. מלך השערים של העונה היה טוטו תמוז (הפועל תל אביב) עם 21 שערים.
בסיום העונה הפועל אשקלון והפועל רמת גן ירדו לליגת משנה. קבוצת הפועל פתח תקווה השתתפה במשחקי המבחן, ניצחה את הפועל כפר סבא ונותרה בליגת העל. לליגת העל עלו בתום העונה הפועל רמת השרון והפועל ראשון לציון.
משחקי המבחן.
בסיום העונה התקיימו משחקי מבחן לליגה הבכירה כשהפועל פתח תקווה שסיימה במקום ה-14 בליגה הבכירה התמודדה מול הפועל כפר סבא שסיימה במקום השלישי בליגת המשנה. השיטה הייתה נוק-אאוט במפגש כפול בית-חוץ.
תוצאה: הפועל פתח תקווה ניצחה 5:1 בסיכום שני המשחקים ונשארה בליגה הבכירה עונה נוספת.
לאס פלמס
אסטבן ויגו
אסטבן ויגו בניטס (בספרדית: Esteban Vigo Benítez; נולד ב-17 בינואר 1955 בוולס-מאלגה שבספרד) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל ספרדי שנודע בשמו הפרטי, אסטבן. כשחקן, שיחק אסטבן כקשר והוא בילה את רוב הקריירה שלו בקבוצות מאלגה וברצלונה, ובנוסף הוא ערך 3 הופעות במדי נבחרת ספרד. כמאמן, עזר לחרס, בפעם הראשונה בהיסטוריה שלה, וכן להרקולס להעפיל לליגה הראשונה בספרד.
קריירה כשחקן.
לאחר ששיחק במחלקות הנוער של הקבוצות הקטנות סנטה מריה וולניו, הצטרף אסטבן למאלגה ב-1973 והוא החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון, אתלטיקו מלגווניו. בעונת 1974/1975 הושאל למרביה שמהליגה השלישית. לאחר מכן שב למאלגה, ששיחקה אז בליגה השנייה והפך לשחקן קבוע בהרכבה. עם 6 שערים ב-33 משחקים בעונת 1975/1976, עזר אסטבן למאלגה לעלות לליגה הראשונה מהמקום ה-3 בליגה. בעונה הבאה שיחקה לראשונה בליגה הבכירה בספרד, ואת שער הבכורה בליגה כבש ב-6 בפברואר 1977, בהפסד 2-1 לברצלונה. אסטבן לא הצליח לעזור למאלגה להימנע מירידה חזרה לליגה השנייה, לאחר שסיימה את העונה במקום ה-18.
בקיץ 1977 עזב אסטבן את מאלגה והצטרף לברצלונה, מהקבוצות הבכירות בכדורגל בספרד. בברצלונה היה לרוב שחקן מחליף, אך בכל זאת מילא תפקיד חשוב בתקופות מסוימות. בעונתו הראשונה בקבוצה ערך 13 הופעות בליגה, ואת שער הבכורה במדיה כבש בניצחון 5-1 על אלצ'ה ב-23 באפריל 1978. בעונה זו זכה בתואר ראשון עם ברצלונה, בגביע הספרדי, הודות לניצחון 3-1 על לאס פאלמס בגמר, בו פתח אסטבן בהרכב. בעונה הבאה היה שותף עם ברצלונה לזכייה בגביע מחזיקות הגביע. במשחק הראשון של רבע גמר הטורניר, מול איפסוויץ' טאון, כבש את השער היחיד לזכות ברצלונה, שהפסידה 2-1, והודות לניצחון 1-0 בגומלין היא עלתה לחצי הגמר. אסטבן לא שותף במשחק הגמר בו ניצחה ברצלונה את פורטונה דיסלדורף.
לאחר שבעונת 1979/1980 הבקיע שער בודד ב-14 הופעות בליגה, השתפר מעמדו בעונת 1980/1981, והוא הופיע ב-23 משחקי ליגה, בהם כבש פעמיים, עוזר לברצלונה להגיע למקום ה-5 בלבד בליגה. בסוף עונה זו זכה אסטבן עם ברצלונה בגביע בפעם השנייה, ובמשחק הגמר בו ניצחה ברצלונה את ספורטינג חיחון בתוצאה 3-1, כבש את השער השלישי לזכות קבוצתו. בעונת 1981/1982 לא הצליח לכבוש ב-18 הופעות בליגה והוא אף הורחק בכרטיס אדום במשחק מול ראסינג סנטנדר ב-17 באוקטובר 1981. למרות זאת, היה שותף פעם נוספת לזכייה בגביע המחזיקות, והוא פתח במשחק הגמר מול סטנדרד לייז', בו ניצחה ברצלונה 2-1. בעונת 1982/1983 שיחק אף פחות מבעונה הקודמת, אך הספיק להבקיע שער אחד וחשוב, בקלאסיקו בו ניצחה ברצלונה את ריאל מדריד 2-0 ב-27 באוקטובר 1982. אסטבן פתח בגמר הגביע נגד אותה ריאל מדריד ב-4 ביוני 1983 והוא עזר לברצלונה לזכות בתואר עם ניצחון 2-1. כמו כן היה זכה עם ברצלונה בגביע הליגה בהמשך החודש, כשהוא שותף בכל המשחקים בטורניר, בעיקר כמחליף.
בעונת 1983/1984 זכה אסטבן עם ברצלונה בסופר קאפ הספרדי לאחר שפתח בשני המשחקים מול אתלטיק בילבאו. אסטבן פתח ב-9 משחקי ליגה, נכנס כמחליף ב-10 נוספים והבקיע שני שערים. בעונת 1984/1985, עם טרי ונבלס כמאמן, הפך לתקופה לשחקן הרכב והוא זכה עם הקבוצה באליפות ראשונה מזה 11 שנים. לזכייה זו תרם 4 שערים ב-19 הופעות, כשאחד מהשערים היה בניצחון 3-2 על ריאל מדריד בקלאסיקו שנערך ב-30 בדצמבר 1984. לאחר שבמחציתה הראשונה של עונת 1985/1986 מיעט לשחק, הפך אסטבן פעם נוספת לשחקן הרכב. ב-1 במרץ 1986 כבש צמד לראשונה בקריירה שלו, בניצחון 4-0 על ריאל ואיאדוליד, והוא סיים את העונה עם 4 שערי ליגה עונה שנייה ברציפות. אף על פי שפתח במשחקי רבע וחצי גמר גביע אירופה, בהם הצליחה ברצלונה לגבור על יובנטוס וגטבורג בהתאמה, אסטבן לא שותף במשחק הגמר מול סטיאווה בוקרשט, שניצחה את ברצלונה בדו-קרב בעיטות עונשין. בסוף העונה זכה עם ברצלונה בגביע הליגה, לאחר שפתח בכל משחקי הטורניר והבקיע 3 שערים במהלכו, כולל אחד מול ריאל מדריד.