נשק תבערה נוסף, בו נעשה בעיקר שימוש הגנתי, היה הפוגז. נשק זה פותח בבריטניה בראשית המלחמה, ואומץ גם על ידי הצבא האדום במערכות המגננה, ומאוחר יותר פיתח גם הוורמאכט כלי נשק דומים בהם השתמש בעיקר בחזית האיטלקית.
תחמושת זרחן לבן שימשה במקור לסימון ולמיסוך, אך יעילותה כנשק תבערה נגד אדם התגלתה עד מהרה. הצבא האמריקאי הפעיל מרגמות 4.2 אינץ' עם תחמושת זרחן לבן שעל פי דיווחי חיילי בעלות הברית התגלתה כיעילה במיוחד לעצירת הסתערות חי"ר.
לאחר מלחמת העולם השנייה.
לאחר מלחמת העולם השנייה צומצם השימוש בנשק תבערה, אם כי פיתוחו לא נפסק. במהלך מלחמת קוריאה עשה צבא ארצות הברית שימוש בעיקר במיקוש תבערה ובחימוש זרחן. במהלך מלחמת וייטנאם נעשה שימוש נרחב מאוד בזרחן לבן ובעיקר בנפלאם. החשיפה הנרחבת באמצעי התקשורת של השימוש שנעשה בנפלאם במהלך מלחמה זו העמיק את התפישה של נשק התבערה כנשק טרור לא לגיטימי. פיתוח נוסף של נשק תבערה שנעשה במהלך מלחמת וייטנאם היה פצצת מצרר המכילה חימוש תבערה, אך למעט פעם אחת לא נעשה שימוש בפצצה זו במהלך המלחמה.
בשנות ה-70 של המאה העשרים החלה ארצות הברית בפיתוח חימוש תרמובארי, אשר מייצר אפקט משני של תבערה. אולם הראשונים שעשו שימוש מבצעי בנשק כזה היו הסובייטים במהלך מלחמת אפגניסטן.
גם במהלך הסכסוכים בעיראק - תחילה מלחמת המפרץ ולאחר מכן במלחמת עיראק נעשה שימוש בפצצות תבערה.
הגבלות על שימוש בנשק תבערה.
ב-10 באוקטובר 1980 סוכמה בז'נבה אמנה של האומות המאוחדות אשר מגבילה את השימוש בנשק תבערה הידועה בכינויה אמנה בדבר כלי נשק קונבנציונליים מסוימים. הפרוטוקול השלישי של האמנה מתייחס לשימוש צבאי בנשק תבערה. פרוטוקול זה אוסר על שימוש בנשק תבערה נגד מטרות אזרחיות, וכן על שימוש בפצצות תבערה המוטלות מן האוויר על מטרות צבאיות הנמצאות בתוך ריכוזי אוכלוסייה אזרחית. כן אוסר הפרוטוקול על שימוש בנשק תבערה שאינו מוטל מן האוויר נגד מטרות צבאיות הנמצאות בריכוזי אוכלוסייה אזרחית, להוציא מטרות שניתן להפרידן בבירור מריכוזי האוכלוסייה וכל אמצעי הזהירות המתאימים ננקטו כדי להגביל את השפעת הנשק למטרות הצבאיות. אסור שימוש בנשק תבערה על יערות וצמחייה, אלא אם אלה משמשים מחסה למטרות צבאיות. אין איסור על שימוש בנשק תבערה על מטרות צבאיות.
לבניתיים
פרטוש
פרטוש הוא שם משפחה יהודי שהתגלגל משם המשפחה היהודי הספרדי "סספורטס" שמשמעותו היא "ששת השערים".
ניקסון (פירושונים)
ארץ הוויסלה
ארץ הוויסלה או מדינת הוויסלה (ברוסית: Привислинский край בפולנית: Kraj Nadwiślański) הוא השם שהוחל על אזור פולין בידי שלטונות האימפריה הרוסית, לאחר פירוקה של פולין הקונגרסאית. מקור השם הוא על שם נהר הוויסלה הזורם דרך פולין, והוא הוכנס לשימוש כבר לאחר מרד נובמבר (1830-1831) אך הפך להיות רשמי לאחר מרד ינואר (1863-1864).
היסטוריה.
בעקבות קונגרס וינה, החל משנת 1815 נקראה פולין שנכללה בתחום האימפריה הרוסית בשם "פולין הקונגרסאית". אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה, הוכתר כמלך פולין, והתחייב לקיים את חוקת פולין. למדינה זו היו מטבע משלה, מערכת חוקים, תקציב וגבול מכס עם יתר האימפריה הרוסית. בשנת 1831, בעקבות מרד נובמבר של הפולנים, פורקו הצבא, הפרלמנט (סיים), ובוטלו מערכת החוקים והממשל העצמי של המדינה. החוקה הוחלפה בחוקה הרבה פחות ליברלית שהפכה אותה יותר ויותר לחלק מרוסיה, וכל האוניברסיטאות בשפה הפולנית נסגרו רק כדי להיפתח כמה שנים מאוחר יותר בשפה הרוסית.
לזמן קצר עוד שמרה המדינה על מידה מסוימת של אוטונומיה, שהתבטאה בין היתר בכך שהומשך השימוש במטבע הפולני (זלוטי). דה פקטו הוחלף חוק העונשין הפולני בחוק העונשין הרוסי, אולם רק בשנת 1832 הוא הוכנס לשימוש באופן רשמי ובוטל גבול המכס. הכנסייה הקתולית נרדפה, ורוב הכנסיות הקתוליות נסגרו או הולאמו. בשנת 1839 פורקה הכנסייה היוונית-קתולית, ואוחדה עם הכנסייה הפרבוסלבית. בשנת 1863 פרץ מרד ינואר, שדוכא ביד קשה. בעקבות המרד, בוטל כל שריד לעצמאות פולנית, ופולין הקונגרסאית אוחדה רשמית לתוך האימפריה הרוסית ושמה שונה ל"ארץ הוויסלה". בשנת 1867 נערכה רפורמה אשר העבירה את פולין רוסיפיקציה, שבמסגרתה השפה הפולנית נאסרה ללימוד. פולין עברה חלוקה מנהלית מחדש, וחולקה ל-10 מחוזות. חמישה מכל צד של הוויסלה. שם הארץ שונה באופן רשמי ל"ארץ הוויסלה", למרות שהוא עוד היה בשימוש מאז שנת 1831.
בשנת 1914, עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, הבטיח קיסרה של רוסיה, ניקולאי השני, אוטונומיה נרחבת לעם הפולני. שטחה של פולין הפך לשדה קרב בין הרוסים לבין הגרמנים והאוסטרים, כאשר הרוסים פלשו לגליציה שהוחזקה בידי האימפריה האוסטרו-הונגרית, ואילו הגרמנים, מצדם, פלשו לשטחי פולין שהוחזקו על ידי הרוסים. בסוף 1915 כבר נסוגו הרוסים מגליציה, ופולין הוחזקה כולה בידי הגרמנים. מעצמות המרכז שאפו לנצל את הרגשות האנטי-רוסיים ששררו בפולין, ומנהיגיהן, וילהלם השני, קיסר גרמניה, ופרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה, הכריזו על הקמת "ממלכת פולין".
נסיכות הויסלה
#הפניה ארץ הוויסלה
סוליתיים
סוליתיים (שם מדעי: Soleidae) היא משפחה של דגים שטוחים מסדרת הסוליתאים וקרובים למשפחת הסוליתיים האמריקאים (Achiridae) מאמריקה. במשפחה 30 סוגים ו-180 מינים.
מאפיינים.
הסוליתיים הם דגים שטוחים החיים במים מלוחים או מליחים במזרח האוקיינוס האטלנטי (כולל בים התיכון), האוקיינוס ההודי ומערב ומרכז האוקיינוס השקט. ישנם גם כמה מינים החיים במים מתוקים באפריקה, דרום אסיה, גינאה החדשה ואוסטרליה.
לדגים אלה שתי עיניים באותו צד של הגוף, הם שוכבים על גבם ומתחפרים בבוץ והם בעלי צבעי הסוואה מתוחכמים. הם ניזונים מיצורי ים קטנים כמו סרטנים וחסרי חוליות אחרים.
מינים רבים מביניהם, כמו המין "Solea solea" הם דגי מאכל חשובים.
ישראל גוט
ישראל גוט (1 בנובמבר 1891 - 28 באפריל 1970) היה מייסד קולנוע ציון שהיה בית הראינוע הראשון בירושלים. בהכשרתו היה פסל ואמן מתכת.
ביוגרפיה.
גוט נולד בלבוב שהייתה באותה תקופה בשטח האימפריה האוסטרו-הונגרית ב-1 בנובמבר 1891. לאחר סיום לימודיו בבית ספר תיכון בלבוב למד בבית הספר לאומנויות ריימן בברלין, שם פגש את בוריס שץ שחיפש מורים לבית הספר בצלאל שהקים באותם ימים. ש"ץ, שידע שגוט פעיל באגודות סטודנטים ציונית, שכנע אותו לעלות ארצה ולהקים בבצלאל מחלקה לעבודות מתכת.
ב-1911 הגיע גוט לארץ ישראל ולימד בבצלאל פיסול וריקוע מתכת. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914 גורשו מארץ ישראל, שנכללה בתחומי האימפריה העות'מאנית, רוב סגל בית הספר בצלאל משום שהיו בעלי אזרחות רוסית ובית הספר נסגר. גוט, שהיה בעל אזרחות אוסטרו-הונגרית, הורשה להישאר בירושלים אך נשאר מובטל. בתחילה מצא עבודות במטה הצבא הגרמני שהוצב בארץ ולאחר מכן קנה את "ראינוע פייג" מהגרמני הטמפלרי סמואל פייג. גוט שיפץ את הראינוע, ששכן בצריף פח שעמד בשטח כיכר ציון של ימינו, ותיקן את מכונת הסינמטוגרף הישנה שהייתה בו. בשנותיו הראשונות של הראינוע הוקרן בו רק סרט אחד שהורכב משאריות סרטים ישנים ונערך מדי פעם בצורה שונה על מנת שלא ישעמם את הקהל. לאחר סיום המלחמה וכיבושה של ירושלים בידי הבריטים, הסב גוט את שם הראינוע ל"ציון" ולאחר מכן צירף אליו שותף בשם יצחק פרץ. שני השותפים ניהלו יחד את בית הראינוע (שהפך לקולנוע ב-1930) בגלגולים שונים עד סגירתו בשנת 1972. במקומו הוקם בניין בנק הפועלים.
בשנת 1925 היה שותף בייסוד לשכה של הבונים החופשיים בירושלים.
בשנת 1968 הוענק לו אות יקיר ירושלים.
ב-20 באפריל 1970 נפטר.
חיים אישיים.
גוט היה נשוי ללאה (לבית נייגר) ונולדו להם שלושה ילדים: אלכס הבכור, רפאל, ורחל (שלה)
חמדה לוי
חמדה לוי היא ספורטאית ספורט נכים לשעבר. פסיכולוגית ומנהלת המרכז להכשרה ושיקום מקצועי שעל יד בית החולים לוינשטיין.
ביוגרפיה.
לוי נולדה בישראל ובגיל שנה וחצי חלתה בשיתוק ילדים שפגע בגפיה התחתונות.
הייתה פעילה במסגרת מרכז הספורט לנכים והתאמנה במסגרת כדורסל כיסאות גלגלים ובסיף. בראיון בשנת 2014 אמרה: "הקביים שלי הולכים לצדי, לא איתי. אני לא רואה בהם מגבלה ממשית והם לא המהות שלי. המגבלה שלי נראית לעין, ככה לאנשים, לדעתי, יותר קל להתמודד איתה. אני לא צריכה לספק הסברים. התחלתי את הקריירה שלי בתור פקידה, וכשהצגתי את עצמי בפני מעסיקים התייחסתי למגבלה שלי בהומור. הייתי אומרת לבוס שלי, 'תראה, קפה לא אוכל להגיש לך, כי עד שאגיע אלייך עם הקביים תישאר לך רק חצי כוס, אבל את כל שאר הדברים אני יודעת לעשות כמו שצריך'. אני מעבירה את המסר הזה לאנשים שלהם אני מסייעת כאן, ומסבירה להם שאיך שהם יתייחסו למגבלה שלהם, כך אנשים אחרים יראו אותה".
השתתפה בתחרויות אולימפיאדת הנכים בשנים 1976, 1980, 1984, 1988. עם נבחרות הנשים בסיף ובכדורסל זכתה במספר מדליות. באולימפיאדת הנכים 1980 זכתה גם במדליית כסף אישית בתחרויות סיף.
בעלת תואר שני בפסיכולוגיה ייעוצית מאוניברסיטת תל אביב. ב-1988 החלה לעבוד ביחידת האבחון של המרכז להכשרה ושיקום מקצועי על יד בית חולים לוינשטיין. ב-2003 מונתה למנהלת יחידת האבחון והייעוץ התעסוקתי וב-2014 מונתה למנהלת הראשית של המרכז.
נשואה לספורטאי ספורט נכים משה לוי ואם לשלושה ילדים.
פרקות ממוזגות
פרקות ממוזגות (שם מדעי: "Percichthyidae") היא משפחה של דגים מסדרת הדקראים הקרובים למשפחת הפרקיים אך חיים באזורים יותר ממוזגים וטרופיים. בעבר שויכו למשפחות לברקיים ודקריים והם קרובי משפחתם.
מאפיינים.