החלק הפנימי ביותר של הים הצהוב נקרא ים בוהאי, אליו זורמים מימיו של הנהר הצהוב והנהר האי. מפרץ קוריאה , שגם הוא חלק מהים הצהוב, נמצא בין מחוז ליאונינג בצפון-מזרח סין לבין חלקה הצפון-מערבי של קוריאה הצפונית. ים בוהאי ומפרץ קוריאה מופרדים על ידי חצי-האי ליאודונג , בו שוכנת עיר הנמל דאליין.
הים הצהוב משתרע על שטח של כ-416 אלפי קילומטרים רבועים. נפח המים הממוצע הוא כ-17,000 קילומטרים מעוקבים, והעומק הממוצע הוא 40 מטר. במקומות העמוקים ביותר הוא מגיע ל-105 מטרים. תחתית הים מכוסה בחול וסחף. קו החוף אינו אחיד ויש בו מפרצים גדולים וקטנים רבים. בצד הסיני, החופים הם לרוב שטוחים, וחוף קוריאה מורכב כולו מסלעים. ליד החוף קיימים מספר איים קטנים, שכמה מהם מתפקדים כאתרי נופש פופולריים.
הים הצהוב הוא אחד מארבעה ימים הנקראים בעברית על שם שמות צבעים נפוצים - כשהאחרים הם הים השחור, הים הלבן והים האדום.
בית חג&quot;י
איציק קורנפיין
יצחק (איציק) קורנפיין (נולד ב-24 בספטמבר 1971) הוא כדורגלן עבר ישראלי אשר שיחק בעמדת השוער. קורנפיין שיחק את רוב שנותיו ככדורגלן במדי קבוצת בית"ר ירושלים, ואף שימש כקפטן הקבוצה. לאחר פרישתו היה מנכ"ל בית"ר ירושלים, וכיהן כמנהל אגף הספורט בעיריית ירושלים.
קריירה.
קורנפיין גדל במחלקת הנוער של הפועל ירושלים. הוא סיים בהצלחה את התיכון עם תעודת בגרות במגמת מחשבים ממכללת אורט בבירה. את הופעת הבכורה שלו כשוער בקבוצה בוגרת, עם זאת, ערך דווקא בהפועל טבריה. כמו כן, שיחק בקבוצות הפועל רמת גן והפועל פתח תקווה, ולאחר מכן החל להתפרסם כשוער בית"ר תל אביב, שם הציג יכולת טובה בין קורות השער ואף נבחר לשוער המצטיין של עונת . יכולתו בעונה זו גרמה למספר קבוצות לחזר אחר שירותיו, ובשנת 1995 עבר קורנפיין לבית"ר ירושלים ומאז שימש כשוערה הראשון של הקבוצה.
קורנפיין זכה עם בית"ר ירושלים באליפות בעונות , ו-. הוא גם זכה עם הקבוצה בגביע הטוטו ב-23 בדצמבר 1997, ובגביע השלום ברומא ב-10 בספטמבר 2000. כמו כן, היה שותף להישגים עם הנבחרות הצעירות של ישראל (החל מנבחרות הנערים עד הנבחרת הצעירה). לזכותו של קורנפיין חמש הופעות בנבחרת הבוגרת של ישראל.
בקיץ 2007, לאחר שזכה עם הקבוצה בתואר אליפות שלישי, ולאחר 18 שנים כשחקן פעיל, מתוכן 12 בבית"ר ירושלים, הודיע על פרישה ממשחק. לאחר פרישתו מונה למנכ"ל בית"ר ירושלים. קורנפיין עמד מאחורי הקבוצה בעונות המשבר הכלכלי והצליח להעמיד אותה עם התקציב הנדרש, לאחר גיוס ספונסרים למועדון. בקיץ 2013, לאחר שש שנים בתפקיד, פוטר מתפקידו לאחר העברת הקבוצה לבעלותו של אלי טביב.
מאפריל 2015 עד אפריל 2022 שימש קורנפיין כמנהל אגף הספורט בעיריית ירושלים.
קורנפיין הוא בעל תואר ראשון בהצטיינות בכלכלה ושיווק מהאוניברסיטה הפתוחה ותואר שני במנהל עסקים מהאוניברסיטה העברית, במהלכו קיבל הצטיינות דיקן. נשוי, מתגורר באורה שבדרום-מערב ירושלים.
ראפ
ראפ (באנגלית: Rap או ראפינג "לעשות ראפ" - Rapping, מכונה גם "אם סי" - MCing) מתייחס ל"קריאה קצובה או מחורזת של תמליל או מילים". ראפ שונה משירה בכך שהוא מבוצע בדרך כלל בליווי מוזיקלי קצבי. חלק ניכר משירי הראפ הם שירי מחאה.
ראפ הוא מרכיב עיקרי במוזיקת היפ הופ וברגאיי, אך אמנות הראפ קדמה לתרבות ההיפ הופ בעשורים רבים. ראפ מבוצע עם ליווי של מקצב או מוזיקה או ללא ליווי כזה, בסגנון א-קפלה. מבחינה סגנונית, ראפ מבוצע לרוב במהירות יחסית והוא מקיף תחום רחב שבין דיבור, נאום, פרוזה ושירה. לעיתים, השימוש במונח ראפ לסגנון מוזיקלי מכוון לתיאור סגנון מונוטוני קצבי שהדגש בו הוא על הראפינג המילולי.
מוזיקת הראפ מתבלטת כמוזיקת מחאה בוטה וברורה יותר מהסגנונות הקודמים לה. הטקסטים המועברים כוללים גסויות, קללות והתרסות, כמו גם תשבחות עצמיות והתייחסויות מיניות בוטות. הסגנון מזוהה גם עם תרבות שכונות העוני והפשע בארצות הברית, ורבים מהראפרים משתייכים לכנופיות רחוב (גאנגסטרים) ואף היו מעורבים בפרשיות פשע, כמו סנופ דוג שהואשם ברצח, 50 סנט שהיה סוחר סמים ואף נשלח לכלא, טופאק שהנהיג כנופיית פשע אלימה, ישב בכלא ובסופו של דבר נרצח, והראפר Eazy-E שהיה מבוקש על ידי ה-FBI ואף סחר בסמים.
בשנות ה-90, מוזיקת ראפ ותרבות ההיפ-הופ צברו פופולריות רבה והחלו להופיע גם אמני ראפ והיפ-הופ לבנים, דוגמת הביסטי בויז ואמינם. ההתקרבות לזרם המרכזי גרמה גם למסחור רב של הסגנון הזה, והחלו להופיע לייבלים מסחריים מצליחים שמשמשים כ"פס ייצור" לראפרים המכוונים לטעם הקהל שזנחו אלמנטים של מחאה, דוגמת פיפטי סנט ואחרים.
אטימולוגיה.
במילה "ראפ" נעשה שימוש באנגלית בריטית כבר במאה ה-16, ובמאה ה-18 התהוותה משמעות המילה ל"לומר" (to say). בדיאלקט של האפרו-אמריקאים בשנות ה-60 משמעות המונח "לעשות ראפ" היה "לשוחח", ובמהרה התהוותה משמעותה המודרנית המתארת סגנון מוזיקלי, לרוב לתיאור חלק מהמרכיבים של מוזיקת היפ הופ או אף כמילה נרדפת לה.
היסטוריה.
הראפ וההיפ-הופ התפתחו במקביל לתרבות ולמוזיקה האפרו-אמריקאית והושפעו רבות ממגמות במוזיקה האמריקאית. מקובל היום להכיר בטקסים שבטיים אפריקאים כמקור הראפ. משוררי השבט היו מעבירים בצורה קצבית סיפורי גבורה על רקע מקצב תופים. מאוחר יותר התפתח הבלוז בארצות הברית בקרב אוכלוסיית השחורים, ובו שולבו קטעי ראפ כבר בשנות ה-20 המוקדמות של המאה העשרים. בשנות ה-50 בג'מאיקה נוצר ערוב סגנונות בין המוזיקה העממית (קליפסו ומנטו) לבין ג'אז ובלוז, מה שיצר את הסקא ולבסוף את הרגאיי. ניתן לזהות ראפ מוקדם על גבי מקצב הרגאיי בשנות ה-60 המאוחרות.
את ההיסטוריה של הראפ וההיפ-הופ ניתן לחלק לשלוש תקופות מרכזיות:
תקופת האולד סקול (Old School).
מאופיינת בחריזה והגשה פשוטים. קול דיג'יי הרק (Kool DJ Herc) נחשב מחלוצי ההיפ-הופ והראפ באמריקה. בשנות השישים הוא היגר מג'מייקה והביא לניו יורק את הסגנון והקצב של ראפ והיפ-הופ, ועם הזמן המלל שלו הפך מורכב יותר. הראשון שאימץ את סגנון הראפ בשילוב עם קצב שאינו ג'מייקני היה דיג'יי הוליווד, שעשה ראפ לקצב דיסקו. לאחר מכן החלו לפעול קבוצות שעשו ראפ, וקבוצות שאימצו את הראפ לסגנונות אחרים שונים מהיפ-הופ.
תקופת הזהב (Golden Age).
ב"תקופת הזהב" הפך הראפ למוכר ומצליח בעולם המוזיקה הפופולרית. תקופה זו החלה ב-1986 כאשר להקת ראן די אם סי (Run-DMC) הפכה דומיננטית בראפ, ונמשכה עד 1993. היצירה מתקופה זו מאופיינת בראפ קשוח, ובהתמקדות במלל ובחריזה. Run-DMC משכו קהל נוסף כאשר שיתפו פעולה עם להקת ההארד רוק ארוסמית' בגרסת כיסוי לשירם "Walk This Way". אל אל קול ג'יי (L.L. Cool J) עזר לקרב את ההיפ-הופ למוזיקת הפופ, ולקהל נשי.
בתקופת הזהב החלו להתפתח כיוונים שונים בראפ והבדלים בין סגנון הראפ בחוף המערבי ובחוף המזרחי. בחוף המזרחי התפתח ההארדקור ראפ (hardcore rap) שעסק בפשע, מודעות חברתית כלל קללות וגסויות לרוב. סקולי די מפילדלפיה התווה את הדרך החל מ-1986 ובעקבותיו המשיכו בוגי דאון פרודקשנס (Boogie Down Productions), פאבליק אנמי (Public Enemy) ואחרים.
בחוף המערבי התפתח סגנון הגנגסטה ראפ (gangsta rap) על ידי אייס טי (Ice-T) בהשראת ההארדקור ראפ, שכלל מסרים של "אל תתעסקו איתי" ותיאור החיים בגטו. הגנגסטא ראפ תפס תאוצה ובסוף שנות ה-80 ראפרים מהחוף המערבי החלו תופסים את מרכז הבמה של ההיפ הופ. עקב החלשות חלקו של החוף המזרחי בראפ, החלה "מלחמת ראפ" בין קבוצות הראפרים מהחוף המזרחי והחוף המערבי.
התקופה המודרנית (New school).
התקופה השלישית של הראפ החלה ב-1994 יחד עם הפריצה של נאס מניו-יורק והתחלשות הגנגסטה ראפ. בתקופה הזו המכונה גם ניו סקול נכנסו ההיפ הופ והראפ לזרם המרכזי של המוזיקה בארצות הברית, ובשאר העולם, במקביל להתמסחרות גדולה בתחום. כתוצאה ממותו של טופאק ב-1996 במלחמת כנופיות, הסתיימה ה"מלחמה" בין החוף המזרחי לחוף המערבי וסגנון הגנגסטה ראפ הגיע למיצויו באלבום מחווה של ד"ר דרה לזכר חבריו שמתו, טופאק ו-Eazy-E ("הארדקור ראפ עדיין קיים").
בתקופה זו הראפ כבר לא היה נחלתם הבלעדית של השחורים באמריקה, והתערבב עם סגנונות מוזיקליים רבים ושונים, כמו ביצירתם של הביסטי בויז (Beastie Boys) - להקה של נערי קולג' יהודים - ששילבו ראפ עם מקצבי בוסה נובה.
סוגי ראפ.
הראפ התפתח לכוונים שונים וכיום ישנם סוגים שונים של ראפ ובהם ראפ פוליטי, ראפ שמלווה במוזיקת ג'אז, ראפ מחתרתי ועוד. סוג הראפ הפופולרי ביותר הוא הגנגסטה ראפ שמתאר את קרבתו של הראפר לעבריינות, אך הוא ייחודי ליוצרים מהחוף המערבי של ארצות הברית. בין אמני הגנגסטה ראפ נמנים Eazy-E, טופאק, אייס קיוב ועוד רבים. סגנון זה נעלם מתרבות הראפ ב-1996 בעקבות מותו של טופאק.
אחד מסגנונות הראפ הנפוצים ביותר כיום, הוא הארדקור ראפ (hardcore rap), הכולל בתוכו את הראפ המחתרתי. ההארדקור ראפ נפוץ בעיקר בחוף המזרחי בארצות הברית ועוסק בעיקר בפערים כלכליים. בין אמני ההארדקור ראפ נמנים סקולי די, CunninLynguists, Mr.sos, הנוטוריוס בי. איי. ג'י., אמינם, DMX ועוד מאות ראפרים אחרים.
אחת מלהקות ההארדקור ראפ הפופולריות ביותר בארצות הברית היא הג'י יוניט, שהוקמה על ידי 50 סנט. הסגנון הפופולרי היום במועדונים ומסיבות הוא ה-Dirty South (הדרום המלוכלך) שעיקר מהותו במסיבות, כסף, חיי מין וכבוד עצמי. הדרום כולל בתוכו סוגים משלו, כמו קראנק, סנאפ ועוד. האמנים המובילים מהדרום הם: ליל ג'ון, UGK, פול וול, לודאקריס, ליל ויין, יאנג באק ועוד.
התפתחות ספינות מלחמה
ניאון גנסיס אוונגליון
מוזיקת היפ-הופ
היפ הופ