אלמאנית כוללת ארבעה ניבים, שונים בחלקם זה מזה עד מאוד. אלמאנית עלית שונה כמעט לחלוטין מגרמנית, אך ככל שמתקדמים צפונה הניבים נעשים דומים יותר לגרמנית.
אלמאנית כוללת את הניבים הבאים:
וולאכים
ג'ף טוטואנה
ג'ף טוטואנה (נולד ב-19 במרץ 1982) הוא כדורגלן עבר קונגולזי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה.
טוטואנה התחיל בקריירה המקצוענית שלו בגיל 17 במועדון הקונגולזי גאפטרה, ולאחר שנתיים חתם בויטה קלאב, מהמועדונים הגדולים בקונגו, ושיחק שם במשך שנתיים. לאחר תקופה זו, ניסו טוטואנה וחברו מהקבוצה מזואה אנסומבו להתקבל לקבוצות כדורגל מבלגיה, אך השניים לא עברו את המבדקים ונאלצו להסתפק באופציה שהוצעה להם מישראל.
השניים חתמו יחד עם חלוץ קונגולזי נוסף בשם פטי נימבה בקבוצת הפועל חיפה ששיחקה בליגה הלאומית. טוטואנה הציג בהפועל חיפה יכולת משחק טובה, כבש 16 שערים בעונת 2003/2004 ועזר להפועל חיפה לעלות לליגת העל. בסוף העונה נבחר לשחקן העונה בליגה הלאומית והוצע לקבוצות מליגת העל.
בעונת 2004/2005 שיחק טוטואנה ביכולת חלשה מזו של העונה הקודמת, וסיים את העונה עם 9 שערים ב-29 משחקים בהם שותף. שחקני הקבוצה האחרים לא הרשימו גם הם, והפועל חיפה ירדה חזרה לליגה הלאומית.
בעונת 2005/2006 שיחק במדי בית"ר ירושלים לצד חברו הקשר הקונגולזי מזואה אנסומבו, אך ב-19 משחקים שבהם שותף במהלך העונה, 3 מתוכם כמחליף, לא הרשים. הוא כבש רק 4 שערים, ששלושה מהם הובקעו ב-20 דקות, במשחק נגד הפועל נצרת עילית. במחזור ה-19 של העונה נפצע טוטואנה קשה בגבו במהלך משחק נגד הפועל נצרת עילית לאחר תיקול לא מוצלח של השוער, ובעקבותיה הובהל לבית החולים. לאחר הפציעה היה טוטואנה מושבת ממשחק פעיל לזמן קצר, אך בית"ר החליטה להחליפו בדויד אגאנסו, והוא שוחרר לאחר כמה ימים.
לאחר שיחרורו חזר טוטואנה לצרפת לרגל הולדת בתו, ואף על פי שלא שיחק מספר חודשים המשיך לשמור על כושר, בעזרת אימונים שערך עם קבוצת סנט אטיין מצרפת. בסופו של דבר חתם טוטואנה במכבי נתניה אך לאור העובדה שלא זכה לדקות משחק רבות מהמאמן אלי גוטמן, שוחרר מהקבוצה בדצמבר 2006 ועבר לקבוצת פראלימני שבקפריסין, שם שיחק במשך שתי עונות תחת הדרכתו של המאמן ניר קלינגר.
בשנת 2009 עבר לאיה נאפה מהליגה השנייה בקפריסין, ולאחר מכן לאולימפיאקוס ניקוסיה. בשנת 2010 חתם בקבוצת א.א.ק. קוקליה מליגה נמוכה בקפריסין, ובמדיה שיחק שנתיים עד שפרש ממשחק פעיל.
פרנץ בואס
משה ורטמן
משה ורטמן (20 בפברואר 1924 - 2 באוקטובר 2011) היה חבר הכנסת לשעבר מטעם המערך ופעיל ציבורי בחיפה במשך כמה עשורים.
ביוגרפיה.
ורטמן נולד בטומשוב לובלסקי שבפולין, בנם של שרה רבקה וישראל ורטמן. ב-1927 המשפחה עלתה לארץ ישראל והתגוררה בתל אביב-יפו, אולם האב (ישראל) לא הצליח למצוא פרנסה וב-1929 שבו בני המשפחה לפולין. ורטמן למד בגימנסיה טכנית על-שם קורקוס בלבוב שבאוקראינה, עם תחילת מלחמת העולם השנייה, יחידות של ורמאכט פלשו לעיירה שבה התגורר, הוא נתפס ונחקר על ידי קצין אס אס גרמני, אך הקצין שסבר שהנער פולני, שחרר את הנער ורטמן לדרכו בגין חזותו הארית, אותה יחידה בפיקוד אותו קצין אס.אס ביצעה פשעי מלחמה בעיירה ומספר יהודים נרצחו במקום כולל חברים לספסל הלימודים של ורטמן, ביתם של משפחת ורטמן נהרס בחלקו. עקב תנאי הסכם ריבנטרופ–מולוטוב, היחידות הגרמניות עזבו את העיירה ובמקומם נכנסו לעיירה יחידות של הצבא האדום, בפיקוד היחידות הללו היו קצינים פוליטיים -"פוליטרוקים" ברובם יהודים דוברי יידיש, אותם קצינים סייעו למשפחת ורטמן לעזוב את העיירה לכיוון מזרח. המשפחה עברה בהמשך ליישוב נידח במרכז רוסיה ובהמשך לברית המועצות האסייתית, בעיר לנינבאד בסמוך לטשקנט ,שם השלים את השכלתו, בבית ספר גבוה בטג'יקיסטן.
עלייה חוזרת.
ורטמן שב לארץ ישראל ב-1947, ולאחר עלייתו היה פעיל ב. הוא התגורר בקריית חיים ועבד כעובד אזרחי בתיקון ותחזוקת טרקטורים וציוד כבד עבור הצבא הבריטי באזור שהיום בסמוך לטירת כרמל. במלחמת העצמאות השתתף בעשרות פעולות מבצעיות במסגרת גדוד 21 של חטיבת כרמלי, ונפצע קשה משני קליעים שפגעו בפניו בקרב ב המערבי במסגרת ההתקפה על משטרת בסה, דרומית לקיבוץ חניתה. כתוצאה מהפגיעה איבד את הראיה בעין ימין, ורוסקה לסתו. למרות נכותו הקשה חזר לשירות בצה"ל ושוחרר בנובמבר 1949.
תפקידים מפלגתיים.
ב-1948 הצטרף למפא"י, וכיהן בתפקידים שונים במועצת פועלי חיפה ובמפלגת מפא"י. בין היתר כיהן כמזכיר האגודים מקצועיים במועצת פועלי חיפה (1949 - 1955) ומנהל המחלקה לסניפים במועצת פועלי חיפה (1955 - 1969).
בסוף 1959 נבחר למזכירות מועצת פועלי חיפה והחזיק לזמן מה את תיק עובדי המדינה ואת תיק השכונות.
בספטמבר 1964 נבחר למזכיר מפא"י במחוז חיפה, תפקיד אותו החזיק עד שנת 1974. בהמשך היה חבר לשכת המרכז של מפא"י (1969 - 1981); חבר הוועדה המרכזת של ההסתדרות (1977 - 1985); ומזכיר מועצת פועלי חיפה (ב-1977).
ב-17 בינואר 1966 החל לכהן ב, במקומו של השר משה כרמל, שהתפטר לקראת מינויו לשר בממשלה כדי לפנות מקום לורטמן בכנסת. ורטמן כיהן משך שלוש קדנציות (בכנסות ה-6, 7, 8) עד 1977, מטעם סיעת המערך. בכנסת השביעית כיהן כחבר בוועדת הכלכלה ובוועדת הפנים, בכנסת השמינית כיהן כחבר בוועדת הפנים ואיכות הסביבה ובוועדת העבודה והרווחה.
ורטמן כיהן כיו"ר סיעת המערך ויו"ר הנהלת הקואליציה בכנסת.
תפקידים נוספים.
היה חבר מועצת העיר חיפה ועבד בתפקידים בכירים בחברת הבנייה "אנגל" וברשת קו-אופ צפון.
בבחירות לכנסת ה-18 הוצב במקום ה-110 הסמלי ברשימת העבודה לכנסת.
ורטמן שימש ראש הגמלאים בחיפה ב כמעט עד יומו האחרון.
זמן קצר טרם פטירתו הוציא ספר ביוגרפי בסיועו של אלי נחמיאס בשם "בנתיבי מאבק והגשמה".
היה נשוי למלכה לבית כ"ץ (1926-2004), ולזוג נולדו שלושה ילדים.
על שמו כיכר בהדר הכרמל בחיפה.
הפארק הלאומי מסה ורדה
הפארק הלאומי מסה ורדה (באנגלית: Mesa Verde National Park) הוא פארק לאומי ואתר מורשת עולמית של אונסק"ו במחוז מונטזומה בדרום-מערב מדינת קולורדו בארצות הברית. הפארק מגן על כמה מהאתרים הארכאולוגיים של תושבי הפואבלו הקדמונים שנשמרו בצורה הטובה ביותר בארצות הברית.
הפארק הוקם בחוק שעבר בקונגרס של ארצות הברית ונחתם על ידי נשיא ארצות הברית תאודור רוזוולט ב-1906. הוא משתרע על שטח בן 212 קילומטרים רבועים בסמוך לאזור ארבע הפינות של דרום-מערב ארצות הברית, כ-420 קילומטרים דרומית-מערבית לדנוור. בפארק יש יותר מ-5,000 אתרים ארכאולוגיים, כולל 600 מגורי צוקים. מסה ורדה (מספרדית: "שולחן ירוק") ידוע בעיקר בשל מבנים כדוגמת ארמון הצוק, הנחשב למגורי הצוק הגדולים ביותר באמריקה הצפונית.
האזור יושב החל מ-7500 לפנה"ס על ידי קבוצה של פלאו-אינדיאנים נוודים המכונים "מכלול מרגלות ההרים" (Foothills Mountain Complex). המגוון של חודי הקליעים שנמצאו באזור מעידים כי הם הושפעו מהאזורים הסובבים, כולל האגן הגדול, אגן סן חואן ועמק ריו גראנדה. מאוחר יותר הקימו בני התקופה הארכאית מחסות סלע קבועים למחצה בהר השולחן וסביבו. סביב שנת 1000 לפנה"ס צצה תרבות קולעי הסלים (Basketmaker culture) מתוך האוכלוסייה הארכאית המקומית, וסביב שנת 750 לספירה קמה תרבות בני הפואבלו הקדמונים מתוך תרבות קולעי הסלים.
תושבי מסה ורדה התקיימו משילוב בין ציד, ליקוט מזון וחקלאות זעירה של יבולים כדוגמת תירס, שעועית ודלעת. הם בנו את הפואבלו הראשונים סביב שנת 750, ובשלהי המאה ה-12 הם החלו לבנות את מגורי הצוק הגדולים שהפארק ידוע בעיקר הודות להם. בהגיע 1285, לאחר תקופה של חוסר יציבות חברתי וסביבתי שנגרמו עקב סדרה של בצורות חמורות וממושכות הם נטשו את האזור ונעו דרומה למקומות באריזונה וניו מקסיקו.
תושבים.
פלאו-אינדיאנים.
התושבים הראשונים של אזור מסה ורדה, המשתרע מדרום-מזרח יוטה לצפון-מערב ניו מקסיקו היו פלאו-אינדיאנים נוודים שהגיעו לאזור סביב שנות 9500 לפנה"ס. הם עקבו אחרי עדרי חיות הציד הגדולות וחנו ליד נהרות ונחלים, שרבים מהם התייבשו כאשר הקרחונים שפעם כיסו חלקים של הרי סן חואן נסוגו. הפלאו-אינדיאנים הקדומים ביותר היו בני תרבות קלוביס ותרבות פולסם, המוגדרים בעיקר על ידי האופן שבו הם עיצבו חודי קליעים. אף שהם השאירו עדות על נוכחותם ברחבי האזור, יש עדות מועטה לכך שהם חיו במרכז מסה ורדה במהלך תקופה זו.
אחרי 9600 לפנה"ס האקלים באזור הפך חמים וצחיח יותר, שינוי שגרם שהביא למרכז מסה ורדה יערות אורן וחיות ששגשגו בהם. פלאו-אינדיאנים החלו לחיות במסה במספרים הולכים וגדלים סביב שנת 7500 לפנה"ס אם כי לא ברור האם היו דיירים תקופתיים או שישבו במקום כל השנה. פיתוח מטיל חנית במהלך תקופה זו הקל עליהם לצוד חיות קטנות, שיפור גורלי בתקופה שבה רוב חיות הציד הגדולות של האזור נעלמו מהנוף.
בני התקופה הארכאית.
שנת 6000 לפנה"ס מסמלת את תחילת התקופה הארכאית באמריקה הצפונית. הארכאולוגים חלוקים בשאלת מקורם של בני התקופה הארכאית במסה ורדה. חלקם מאמינים כי התפתחו ישירות מהפלאו-אינדיאנים המכונים "מכלול מרגלות ההרים" (Foothills Mountain Complex), אבל אחרים סוברים שמגוון חודי הקליעים שנמצאו במסה ורדה מעידים על השפעה מהאזורים הסובבים, כולל האגן הגדול, אגן סן חואן ועמק ריו גראנדה. בני התקופה הארכאית התפתחו כנראה מקומית, אבל גם היו מושפעים מהאזורים הסובבים הודות למגע, מסחר ונישואי תערובת עם המהגרים מאזורים אלו.