באוגוסט 2017 עמדה לצידו של ראש הממשלה בנימין נתניהו כאשר הגיע לביקור בדרום תל אביב והצהיר על כוונתו לטפל בבעיית המסתננים בעקבות הביקור הודיעה הממשלה על תוכנית ההרחקה למדינות שלישיות, וארגוני זכויות אדם יצאו במאבק נגד הגירוש. פז הצהירה על תמיכה בתוכנית ויזמה סדרה של הפגנות תמיכה בגירוש. באפריל 2018 קרסה תוכנית הגירוש וממשלת ישראל הציגה מתווה חדש שגובש עם נציבות הפליטים של האו"ם ולפיו חלק מהמסתננים ייצאו מישראל והנותרים יישארו במעמד של תושבים ארעיים. פז התנגדה נחרצות למתווה והוא בוטל לבסוף.
במרץ 2019, כחודש לפני הבחירות, חשפה פז באתר ynet את המגעים שניהלו עימה משרד ראש הממשלה ומנכ"ל רשות ההגירה, במטרה לשכנע אותה לקבל את מתווה האו"ם המשופר, וסיפרה איך הצליחה למנוע בשנית את אישורו של המתווה. החשיפה כללה הדלפת שיחות והקלטות, שלטענתה נעשו מתוך חשש שהמתווה יאושר מיד לאחר הבחירות. בספטמבר 2019, לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושתיים, חתמה "החזית לשחרור דרום תל אביב" הסכם עם רשימת ימינה, שלפיו הרשימה תתחייב לשנות את חוק הכניסה לישראל, כך שתיחסם אפשרות של מתן מעמד למסתננים ולשוהים בלתי חוקיים שלא מכוח החלטה מפורשת של הממשלה או של בית המשפט לעניינים מנהליים.
בספטמבר הוגש נגדה כתב אישום על השחתת פני מקרקעין בשל ריסוס המילים "גירוש" ו"חולדאי טרוריסט" על עמודים ומתקנים בגינת לווינסקי בנווה שאנן.
ב-15 בספטמבר 2019 ריססה, יחד עם מירב חג'אג', אם שבתה נרצחה בפיגוע הדריסה בטיילת ארמון הנציב, כתובות גרפיטי בכניסה לשגרירות האיחוד האירופי ברמת גן, כמחאה לדבריה כנגד התערבותו של האיחוד בענייניה הפנימיים של ישראל. הכתובות קראו "German money kill Jews" ו-"EU GET OUT". ההשחתה גונתה על ידי שר החוץ ישראל כץ. נגד פז וחג'אג' הוגש כתב אישום על קשירת קשר, השחתת פני מקרקעין והיזק לרכוש בשל מעשיהן אלה. ביולי 2020 נעדרה מהקראת כתב האישום ושלחה עם פרקליטה הצהרה שלפיה המדינה הפרה את חובתה כלפיה כתושבת דרום תל אביב ולפיכך היא פטורה מציות להוראות החוק ומבקשת מבית המשפט למחוק את כתב האישום, כנהוג בכחמישים אחוז מכתבי האישום שמוגשים נגד חסרי המעמד. השופט עלאא מסראווה הוציא נגדה צו הבאה. יומיים לאחר מכן עוכבה פז עם שניים נוספים כאשר ריססה כתובות בגנותה של נשיאת בית המשפט העליון מול ביתה בצהלה. המשטרה הפעילה נגדה את הצו. למחרת התחייבה בפני בית המשפט להגיע לדיונים הבאים ושוחררה בערבות.
במאי 2020 פסק בית משפט השלום בתל אביב שעל העיתונאי אסף רונאל לפצות את פז ב-20,000 ש"ח על שכינה אותה "יודו-נאצית".
בדצמבר 2020 פרצה עם אדם נוסף לגן של ילדי נתינים זרים בתל אביב והתעמתה עם העובדים לעיני הפעוטות. היא נעצרה, נשלחה למעצר בית של 7 ימים שהוארך בהמשך, והוצא נגדה צו הרחקה מגני ילדים של הקהילה הזרה ל-30 יום. כשבוע וחצי לאחר מכן הוגש כתב אישום נגד פז ונגד שני פעילים נוספים, ובו 14 סעיפי אישום, בעבירות של הסגת גבול, ריסוס כתובות גרפיטי ליד מוסדות חינוך ומול בתיהם של שופטי בית המשפט העליון, פגיעה בפרטיות של מסתננים שתועדו באופן מבזה, צילום ילדים ופרסום התמונה בפייסבוק עם כתובות מבזות, שיבוש הליכי חקירה, וקשירת קשר לעשות עוון. במקביל להגשת כתב האישום הומר מעצר הבית במעצר תחת פיקוח עד תום ההליכים.
באוגוסט 2021, לאחר שפז כתבה ציוץ המופנה לח"כ גבי לסקי "המעשה הכי אנושי והומניטרי שאפשר לעשות זה להעמיד אותך ואת החברים שלך מול כיתת ירי", הורה יו"ר הכנסת, מיקי לוי לאסור את כניסתה של פז למשכן הכנסת.
פרובן
פרובן (בצרפתית: Provins) היא עיירה במחוז סן-אה-מרן בחבל איל-דה-פראנס שבצרפת, מדרום לפריז. הקומונה הוכרזה בשנת 2001 כאתר מורשת עולמית, בגלל ירידי הענק שנערכו בה בימי הביניים והמורשת הבנויה המרשימה שנותרה בה מאז, עת שימשה מקום מושבם של רוזני חבל שמפאן.
היסטוריה.
במקום נמצאו עדויות להתיישבות אנושית עוד מהתקופה הפלאוליתית. היישוב התקיים גם בזמן הרומאים, ונקרא אז ""Agendicum"."
לשיא תפארתו הגיע המקום בימי הביניים ובעיקר במחצית השנייה של המאה ה-13, עת שימש כעיר שוק וכבירת רוזנות חבל שמפאן. בעיר התקיימו ירידי שמפאן - ירידי ענק שנודעו בכל רחבי צרפת ואירופה, והתאפשרו בשל תמיכתם הביטחונית והארגונית של רוזני החבל. העיר המשיכה לתפוס מקום חשוב במסחר האזורי עד סוף ימי הביניים.
במלחמת העולם הראשונה נערך במקום קרב, בו עצר הצבא הצרפתי את התקדמות הגרמנים כחלק ממאמצי הבלימה, שהובילו למלחמת החפירות.
אנטואן גיזנגה
אנטואן גיזנגה (; 5 באוקטובר 1925 - 24 בפברואר 2019) היה פוליטיקאי קונגולזי, ראש ממשלה של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו (בשנים 2006–2008) בימי נשיאותו של ז'וזף קבילה.
בשנת 1960 כיהן גיזנגה כסגן ראש הממשלה של פטריס לומומבה, אליו היה קרוב בדעותיו.
ביוגרפיה.
שנותיו המוקדמות.
אנטואן גיזנגה נולד בשנת 1925 במושיקו במחוז באנדונדו. גיזנגה למד בסמינר בקינזמבי ולאחר מכן עבד במיסיון הקתולי בלאופולדוויל.
פעילותו הפוליטית בשנות ה-1960.
באפריל 1959 נבחר גיזנגה ליושב ראש המפלגה החדשה שנקראה "המפלגה לסולידריות אפריקאית" (Parti Solidaire Africain או PSA). בדצמבר באותה השנה כרת ברית בין מפלגתו ל"ברית בקונגו" (Alliance des Bakongo - ABAKO) שבראשות ז'וזף קסא וובו. הוא עמד בראש משלחת PSA בוועידת כל המפלגות של קונגו שהתקיימה בבריסל החל מ-20 בינואר 1960 שהביאה להכרזת עצמאות קונגו. לבסוף במקום להשתתף בוועידה ביקר גיזנגה בארצות הקומוניסטיות במזרח אירופה ובדרך חזרה שהה בקונקרי, בירת גינאה.
בבחירות הראשונות במאי 1960 זכתה מפלגתו PSA ב-13 מושבים מתוך 137 בזירה הלאומית. בפרלמנט המחוזי בלאופולדוויל קיבלה 35 מתוך 90 מושבים והייתה למפלגה החזקה ביותר. אחרי הכרזת העצמאות ב-30 ביוני 1960, כיהן גיזנגה כסגן ראש ממשלה של קונגו-לאופולדוויל בממשלת פטריס לומומבה. כשהתעוררו מתחים בין לומומבה לנשיא קסא וובו, תמך גיזנגה בעמדותיו של לומומבה.
אחרי ההפיכה הראשונה של מובוטו בספטמבר 1960 ורציחתו של לומומבה, עמד גיזנגה החל מנובמבר 1960 בראשה של ממשלה מרדנית בסטנליוויל בתור ראש ממשלה וראש מדינה. ממשלתו זכתה באהדת ברית המועצות ולהכרתן של כ-21 מדינות מאפריקה, אסיה ומזרח אירופה. באוגוסט 1961 חזר ללאופולדוויל והיה לסגן ראש ממשלה בממשלה בראשות סיריל אדולה.
בינואר 1962 נאסר בכלא באי בולה בבמבה בשפך הנהר קונגו, שם שהה עד יולי 1964.
עוד ב-25 בספטמבר 1962 דרש הסנאט של קונגו מהנשיא ז'וזף קסא וובו את שחרורו המידי. הפגנה משותפת של התנועה הלאומית הקונגולזית -לומומבה MNC/L ושל המפלגה לסולידריות אפריקאית PSA דרשה גם היא מהשלטון את שחרורו, אך דוכאה. ב-29 בספטמבר נעצרו שבעה חברי פרלמנט לומומביסטים, מעצר שהביא להשהיית עבודת הפרלמנט אשר זכתה לברכתם של התקשורת, האיגודים המקצועיים והסטודנטים, שדרשו גם את פיזור הממשלה שנחשבה למושחתת ובלתי יעילה.
מפלגות האופוזיציה הלומומביסטית, שהיה להן רוב בפרלמנט, העלו את דגל המרד: הן התכנסו בין ה-29 בספטמבר ל-3 באוקטובר ובתום הדיונים הקימו בלאופולדוויל הבירה את המועצה הלאומית לשחרור - CNL. היא התנגדה לאמצעים שננקטו על ידי השלטון ב-29 בספטמבר ושאפו להדחת ממשלת אדולה. כוחות המועצה הלאומית הלומומביסטית הצליחה להשתלט במהלך שנת 1964 על שלושה רבעים משטח המדינה. היא התפצלה בהמשך לשני גושים: "MNL - גבנייה", בראשות כריסטוף גבניה, שנתמך על ידי גסטון סומיאלו ולוראן דזירה קבילה ו-"MNL - בושלה" בראשות גיזנגה, פולין לומומבה, פייר מוללה ולובאיה.
לפי דרישת חברי התנועה הלאומית הלומומביסטית בראשות אנטואן קיוֶוָוה (Kiwewa), שוחרר גיזנגה מן הכלא ביולי 1964. ב-24 באוגוסט 1964 חרף התנגדותם של קיוווה ושל אלכסנדר מהמבה, הקים גיזנגה מפלגה לומומביסטית מאוחדת PALU. המתנגדים סברו שרק קונגרסים של כל מפלגה בנפרד יוכלו למזג את המפלגות MNC ו-PSA למפלגה גדולה של ההמונים, כפי שביקש בזמנו לומומבה.
בימי ממשלתו של מואיז צ'ומבה, באוקטובר 1964 - נובמבר 1965, הוכנס גיזנגה למעצר בית.
בגלות.
בשנים 1992-1965 שהה גיזנגה בגלות, וחי בברית המועצות, בצרפת, באנגולה ובקונגו-ברזוויל. בעת שהותו בקונגו-ברזוויל הוא הקים תנועה בשם "הכוחות הדמוקרטים למען שחרור קונגו" - FODELICO שהתנגדה לשלטונו של מובוטו. בעקבות חשש לניסיונות התנקשות בחייו נאלץ להימלט לצרפת. כמו כן, לאחר שמשטרו של ז'וזה אדוארדו דוש סנטוש הגיע לפשרה עם מובוטו, הפך גיזנגה לאישיות בלתי רצויה באנגולה.
שובו למולדת ולפוליטיקה.
אחרי הליברליזציה שהונהגה על ידי המרשל מובוטו ב-24 באפריל 1990 שאיפשרה פעילותן של מפלגות אופוזיציה, בשנת 1992 שב גיזנגה לארצו. עם זאת סירבה מפלגת PALU בראשותו להשתתף בבחירות הבלתי דמוקרטיות בימי משטר מובוטו.
לאחר נפילת מובוטו בשנת 1997 וניצחונו במלחמת האזרחים של המחנה בראשות לוראן קבילה, מונה גיזנגה בשנת 2006 כמועמד לנשיאות מטעם מפלגת PALU. לפי ספירת הקולות עמד במקום השלישי עם 13.06% מהקולות, אחרי ז'וזף קבילה וז'אן-פייר במבה. ב-30 בספטמבר 2006 חתם גיזנגה הסכם קואליציוני עם AMP, מפלגתו של קבילה, שלפיו התחייב לתמוך בקבילה בסיבוב השני של הבחירות לנשיאות באוקטובר 2006 ובתמורה הובטחה לו ראשות הממשלה.