הכוחות המיוחדים מאומנים בקפידה במסלול אימונים מפרך במהלכו נושרים מועמדים רבים. במסגרת מבחני המיון, בודקים בין השאר כושר גופני, מנת משכל, חוסן נפשי, וכישורים חברתיים. במסגרת ההכשרה לומדים בין השאר תפעול כלי נשק וקליעה, ניווט, שדאות, כישורי הישרדות, סיור, הסוואה והתגנבות, תנועה מהירה ועבודת צוות. בדרך כלל האימון הבסיסי אורך בין שנה לשנתיים. בנוסף, אחרי שכבר התקבלו, הלוחמים לומדים התמחויות מיוחדות ושימוש באמצעי לחימה מגוונים. למשימות מסוימות נדרשים לעיתים אימונים נוספים. מאחר שהכוחות המיוחדים פועלים גם במדינות זרות, הם נדרשים לכישורי שפה מקומית ולעיתים מגייסים גם אדם מצבא זר שמוכשר בארץ המסוימת, כאשר הוא עוזר לצבא המקומי.
בגלל אופי המשימות ומשך ההכשרה הארוך, השירות ביחידות הכוחות המיוחדים הוא מסווג וממושך. ישנן מדינות, כמו ישראל, שבהן הכוחות המיוחדים מבוססים על חיילים סדירים וישנן מדינות שבהן היחידות המיוחדות הן כוחות של מתנדבים או לוחמי קבע.
אמצעי לחימה וציוד.
לוחמי יחידות מיוחדות חמושים ברובה סער קרבין בתור רובה שירות, ובאקדח שירות, אותו הם נושאים גם מחוץ לפעילות ו"על אזרחי".
בנוסף חמושים הלוחמים בתת-מקלע, נשק אוטומטי וקטן היעיל לטווחים קצרים, מקלע קומנדו (גרסה קומפקטית של מקלע קל) ורובה שוטגאן לפריצת דלתות ולחימה בשטח בנוי.
רוב היחידות המיוחדות, הן של הצבא והן של המשטרה, מפעילות צלפים החמושים במערכת נשק צלפים הכוללת רובה צלפים, כוונת טלסקופית, משתיק קול, דורגל או חצובה, ותחמושת צליפה.
כוחות מיוחדים משתמשים ברימוני יד, הן ברימוני רסס והן ברימוני הלם ורימוני גז. בנוסף נעשה שימוש ברקטות כתף, בעיקר נגד ציוד, כלי רכב ומבנים.
ציוד שאיננו נשק כולל אמצעי קשר, אמצעי תצפית, אמצעי ראיית לילה וציין לייזר. הלבוש כולל מדים, וסט מודולרי, אפוד מגן (העשוי מקוולאר ולעיתים מחוזק בלוח קרמי), קסדה, משקפי מגן, מסכת אב"כ, מסכות פנים ומגיני ברכיים. נעשה שימוש גם בחליפות הסוואה.
יחידות מיוחדות לרוב לא מפעילות נשק כבד וכלי רכב משוריינים, ומתניידות באמצעות רכבי שטח קלים, ממוגנים ולא ממוגנים. לעיתים נעשה שימוש בכלי רכב, כלי שיט וכלי טיס של יחידות אחרות על מנת להגיע לזירת הפעולה.
בנוסף לרשום לעיל, המאפיין יחידות מיוחדות באופן כללי, יחידות מיוחדות מפעילות גם אמצעים מיוחדים ומסווגים, חלקם ייחודיים להן. למשל: יהל"ם של חיל ההנדסה הקרבית של צה"ל מפעילה בין השאר אמצעי חבלה התקפית וסילוק פצצות.
היסטוריה.
מבצעים מיוחדים שיחקו תפקיד חשוב בשלום ובמלחמה לאורך כל ההיסטוריה בשל טכניקות הלחימה הלא קונבנציונליות. המילה "קומנדו" הגיעה מהפורטוגזית והתפתחה בזמן מלחמת הבורים כאשר הבורים בעלי הנחיתות המספרית הקימו יחידות שנקראו קומנדו. תפקידן של היחידות היה להציק לבריטים ולבצע פעולות מיוחדות של פגיעה בתשתיות ובכוחות בריטיים.
במלחמת העולם הראשונה.
בזמן מלחמת העולם הראשונה, קולונל באסי של צבא איטליה הקים את "Reparti d'assalto", יחידת הסתערות מיוחדת, שנקראה ארדיטי. תפקידה היה לבצע פעולות מחץ באויב, להגן על חופי איטליה מפני פולשים מהים, ולאסוף מידע מודיעיני. הם הצליחו להביא מידע מודיעיני חשוב לאיטליה, ולעצור ניסיונות פלישה מהים. הארדיטי נחשבו לזרוע לחימה נפרדת ובכך היו מיחידות הכוחות המיוחדים המודרניות הראשונות בעולם.
בנוסף, גם לקורפוס הקנדי הייתה יחידת כוחות מיוחדים. קצינים בריטים הקימו את היחידה והיוו את הקו הראשון בביצוע המשימות. הפעולה הראשונה המוכרת שלהם הייתה במסגרת הקרב על הסום, שבו הקנדים נלחמו באופן יוצא מגדר הרגיל.
במלחמת העולם השנייה.
הקומנדו הבריטי וה-SAS (שירות האוויר המיוחד) הוקמו בשנת 1940 במהלך מלחמת העולם השנייה בהחלטת ראש הממשלה. וינסטון צ'רצ'יל הגדיר את תפקידם כ"פעולות מיוחדות מעבר לקווי אויב, והרחקת האויב מחופי ארצנו". צ'רצ'יל עצמו השתתף במלחמת הבורים, נפל בשבי, ולמד להעריך את יכולתם של הלוחמים הבורים. את הקומנדו הבריטי וה-SAS הרכיבו מתנדבים נבחרים שאומנו אימונים קשים. הקומנדו הבריטי הוקם גם לפי מודל של כוחות מיוחדים אחרים.
ה-SAS (שירות האוויר המיוחד) הוקם על ידי דייוויד סטירלינג בזמן המערכה בצפון אפריקה. מטרת היחידה הייתה פגיעה בכושר הלחימה של האויב על ידי שימוש בחיילים מאומנים שינצלו את יתרון ההפתעה על מנת לפגוע באויב פגיעה מרבית. היחידה פעלה בעיקר כנגד מטוסים ושדות תעופה אך פגעה גם במכלי דלק, מחסנים, משאיות וכלי רכב. במהלך הלחימה, השתכללה יכולת הלחימה של היחידה עד שהפכה ליחידה שהשמידה את המספר הרב ביותר של מטוסים בצבא הבריטי. מדינות אחרות של כוחות הברית התרשמו מאוד מההשפעה של ה-SAS על המערכה והקימו תוך כדי המלחמה מסגרות דומות בצבאות שלהן. בישראל הוקמה בהשראת ה-SAS יחידת שלדג.
במהלך המלחמה, הקומנדו הבריטי ביצע פעולות חשאיות ביפן ובנורווגיה. הפעולות שביצע הקומנדו בנורווגיה נעשו כנגד מטרות אסטרטגיות (כגון מפעלים ליצור ניטרוגליצרין ששימשו ליצירת חומר נפץ), ולמטרות הטעיה. עקב התקיפות החוזרות בנורווגיה, הגרמנים ריתקו אלפי חיילים לחזית זו, מה שהקל על כוחות ההסכמה בעת הנחיתה בנורמנדי.
על מנת לשמש ככוח יעיל בזירת אסיה, החיילים אומנו במיוחד ללחימה בג'ונגלים של בורמה, מול כוחות הציר, ושם נחלו הצלחה ועצרו את התקדמות היפנים.
באמצע 1942, בארצות הברית נוסדו ה"ריינג'רס" ("Rangers"), יחידת כוחות מיוחדים שהתבססה על לחימת קומנדו. ארצות הברית וקנדה הקימו גם יחידות אלפיניסטים, שנועדו ללחימה בנורווגיה, ונקראו גם בריגדת השטן ("Devil's Brigade"). בנוסף, הוקמה יחידת הפושטים של מריל ("Merrill's Marauders"), ששירתה יחד עם הקומנדו הבריטי בבורמה.
לצבא הגרמני היה את ה"Brandenburger Regiment", יחידת כוחות מיוחדים ששירתה כיחידת אבווהר ולחימה מעבר לקווי האויב. מאוחר יותר במשך הלחימה, יחידת SS - Jagdverbände ביחד עם הואפן אס אס בפיקודו של אוטו סקורצני הובילה מבצעים מיוחדים רבים.
ב-1941, עם התקדמותו של רומל בחזית צפון אפריקה ומאתיים ימי חרדה שעברו על היישוב היהודי בארץ ישראל המנדטורית, הוחלט בארגון ההגנה להקים את הפלמ"ח שיפעלו במלחמת גרילה מול הצבא הנאצי ויסיעו לצבא הבריטי בפעולות סיור וחבלה.
אחרי מלחמת העולם השנייה.
ב-12 באוקטובר 1961, במהלך המלחמה הקרה, הורה הנשיא קנדי להקים כוחות מיוחדים בצבא ארצות הברית שכונו "הכומתות הירוקות".
במהלך המחצית השנייה של המאה העשרים ובתחילת המאה העשרים ואחת, כוחות מיוחדים התבלטו בביצוע פעולות רבות יותר מבעבר. בקוסובו ובאפגניסטן, חוליות קומנדו קטנות החלו לסמן מטרות לכוחות אוויריים, ולהביא לפגיעות מדויקות במטרות והשמדתן.
הכוחות המיוחדים היוו כוח מפתח בפעולות צבאיות כמו במלחמת פוקלנד, בצפון אירלנד, במלחמת המפרץ ובמלחמת עיראק, במלחמת אפגניסטן, בקוסובו, בוסניה, בהשתלטות על שגרירות ארצות הברית באיראן ובמשבר בני הערובה בתיאטרון במוסקבה.
בשנות ה-70 של המאה ה-20, בעקבות גל פיגועי טרור וחטיפות מטוסים באירופה, החלו מדינות העולם בהקמת יחידות משטרה מיוחדות שייעודן הוא חילוץ בני ערובה ולוחמה בטרור. יחידות מפורסמות אלה - כגון GIGN, GSG-9 והימ"מ - הוכפפו למשטרות, והחלו לאמן את אנשיהן באופן בטקטיקה ותורת לחימה שפותחה במיוחד. בישראל הוקמו יחידות השתלטות למלחמה המתמשכת בטרור הפלסטיני שפעילותן כללה גם פעילות מסוערבת. יחידות כאלה הופעלו הן על ידי צה"ל והן על ידי מג"ב.
כוחות מיוחדים בישראל.
היסטוריה.
בישראל החל השימוש בכוחות מיוחדים עוד לפני הקמת המדינה במסגרת הפלמ"ח וארגוני המחתרות שהפעילו יחידות חבלה ומסתערבים. ב-1941 החליטה ממשלת בריטניה על הקמת כוחות למבצעים מיוחדים של פשיטה וחבלה בעורף הגרמני, חלקם במסגרת הצבא הבריטי וחלקם ב"מנהלת המבצעים המיוחדים - SOE". ה-SOE גייסה, בהסכמת מוסדות היישוב, קבוצת צעירים יהודיים להקמת כוח פשיטה וחבלה. במקביל, גם הצבא הבריטי, שבינו לבין מנהלת המבצעים המיוחדים התנהל מאבק סמכויות, החליט להקים כוח דומה. כוח זה, שנקרא בשם 'פלוגות המחץ' (פלמ"ח), הוקם ב-15 במאי 1941. ב-19 במאי 1941 יצא כוח של 23 מהמתנדבים הראשונים של ה-SOE בפיקוד קצין בריטי לפשיטה על בתי הזיקוק בטריפולי שבלבנון, שנשלטה בידי צרפת. פעולה זו, שנכשלה, נחשבת לפעולה הראשונה של הפלמ"ח. ביוני 1941 כבר נשלחו כוחות גדולים יותר של הפלמ"ח לפעולות סיור וחבלה בתוך סוריה ולבנון כדי לסייע לצבא הבריטי לכבוש אותם מידי צרפת. עם הקמת צבא ההגנה לישראל פורק הפלמ"ח ויחידותיו השתלבו בו.
יחידת הקומנדו הראשונה של צה"ל הוקמה בשנת 1953 בפיקודו של אריאל שרון ונקראה יחידה 101. ה-101 הייתה אם היחידות המיוחדות בצה"ל ולמעשה פיתחה את תורת הלחימה של צה"ל בכל הנוגע לפעילות קומנדו בעורף האויב. מאוחר יותר היא מוזגה לגדוד 890 של חטיבת הצנחנים.