ג'והנה "ג'ו" קונטה (באנגלית: Johanna "Jo" Konta; נולדה ב-17 במאי 1991 בסידני, אוסטרליה) היא טניסאית מקצוענית בריטית ילידת אוסטרליה. מדורגת במקום רביעי בעולם בדירוג ה-WTA (יולי 2017), דירוג השיא שלה.
הישגי השיא שלה הם הגעה לשלב חצי גמר בטורנירי גראנד סלאם, באליפות אוסטרליה הפתוחה (2016) ובאליפות וימבלדון (2017).
ביוגרפיה.
קונטה נולדה וגדלה בסידני להורים שהיגרו מהונגריה ושם הכירו. אביה, גאבור, מנהל מלון ואמה, גבריאלה, רופאת שיניים. היא החלה לשחק טניס בגיל 8. בגיל 14 היא החלה ללמוד באקדמיה של קסל סנצ'ז בברצלונה. בזמן שהיא הייתה בספרד עברו הוריה להתגורר באיסטבורן, אנגליה. היא קיבלה אזרחות בריטית בשנת 2012 והחלה לייצג את בריטניה.
באליפות אוסטרליה הפתוחה שנערכה בשנת 2016 ניצחה קונטה בסיבוב הראשון את ונוס ויליאמס מארצות הברית (8 בעולם) בשתי מערכות (4-6, 2-6). היא הגיעה לשלב חצי הגמר שבו הפסידה לאנגליקה קרבר מגרמניה (7 בעולם) בשתי מערכות (7-5, 6-2) שלבסוף זכתה באליפות.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הגיעה קונטה לשלב רבע גמר לאחר שניצחה את סבטלנה קוזנצובה מרוסיה בסיבוב השלישי ב-3 מערכות (6-3, 5-7, 5-7). בשלב רבע הגמר היא הפסידה לאנגליקה קרבר (2 בעולם) בשתי מערכות (6-1, 6-2).
בינואר 2017 זכתה קונטה באליפות סידני הפתוחה, לאחר ניצחון במשחק הגמר על אגניישקה רדוונסקה מפולין (3 בעולם) בשתי מערכות (4-6, 2-6). באליפות אוסטרליה הפתוחה שנערכה לאחר מכן, היא ניצחה בסיבוב השלישי את קרולין וזניאקי מדנמרק (17 בעולם) בשתי מערכות (3-6, 1-6). ברבע הגמר היא הפסידה לסרינה ויליאמס (2 בעולם) בשתי מערכות (6-2, 6-3).
ב-1 בדצמבר 2021 הודיעה על פרישה ממשחק פעיל.
בצלאל שטרן (מורה באודסה)
רשת אמי&quot;ת
גאורג וילהלם, נסיך שאומבורג-ליפה
גאורג וילהלם, נסיך שאומבורג-ליפה (בגרמנית: Georg Wilhelm Fürst zu Schaumburg-Lippe; 20 בדצמבר 1784 – 21 בנובמבר 1860) היה רוזן שאומבורג-ליפה בין השנים 1787–1807, ולאחר מכן נסיך שאומבורג-ליפה בין השנים 1807–1860.
ביוגרפיה.
גאורג וילהלם נולד ב-20 בדצמבר 1784 בביקבורג שהשתייכה לרוזנות שאומבורג-ליפה, והיה בנם של פיליפ השני, רוזן שאומבורג-ליפה ויוליאנה, רוזנת הסן-פיליפסטאל, בתו של וילהלם, רוזן הסן-פיליפסטאל.
ב-13 בפברואר 1787 מת אביו פיליפ השני, רוזן שאומבורג-ליפה, וגאורג וילהלם עלה לשלטון במקומו. בשל גילו הצעיר שלטה אמו יוליאנה, רוזנת הסן-פיליפסטאל ברוזנות עד לבגרותו. זמן קצר לאחר מות אביו פלש וילהלם התשיעי, רוזן הסן-קאסל לרוזנות, בטענה כי מקור השושלת הוא בנישואים מורגנטיים, אולם לאחר חודשיים נאלץ לפנות את הרוזנות, בעקבות פסקו של בית המשפט הקיסרי.
בשנת 1807 שודרגה הרוזנות על ידי נפוליאון לדרגת נסיכות, והצטרפה לקונפדרציה של הריין. לאחר קונגרס וינה בשנת 1815, הצטרפה הנסיכות לקונפדרציה הגרמנית.
ב-21 בנובמבר 1860 מת גאורג וילהלם, ובנו אדולף הראשון, נסיך שאומבורג-ליפה עלה לשלטון במקומו.
משפחתו.
ב-23 ביוני 1816 התחתן גאורג וילהלם עם אידה, נסיכת ולדק ופירמונט, בתם של גאורג הראשון, נסיך ולדק ופירמונט ואוגוסטה, נסיכת שוורצבורג-זונדרסהאוזן, ממנה נולדו לו 9 ילדים:
אברהם קפלן
ישיבה תורנית נווה
פרשת הצוללות
פרשת הצוללות וכלי השיט, המכונה גם תיק 3000, היא חקירה פלילית שנוהלה על ידי יחידת להב 433 של משטרת ישראל מאז פברואר 2017 ובמסגרתה נחקר חשד להטיית מכרזים הקשורים לרכש צוללות מסדרת דולפין AIP וספינות סער 6 מחברת "טיסנקרופ" הגרמנית, בשנים 2009–2017. בסיום החקירה פרסמה המשטרה את עמדתה שהתגבשו ראיות כדי להעמיד לדין מספר נחקרים באשמת שוחד, מרמה, הלבנת הון ואישומים נוספים.
עיקרי הפרשה.
במרכז הפרשה שתי עסקאות בין ישראל לבין התאגיד הגרמני "טיסנקרופ": אחת לרכישת שלוש צוללות (בשווי 1.5 מיליארד אירו) והשנייה, לרכישת ספינות טילים (בשווי 430 מיליון אירו). החקירה עסקה בחשדות שקצינים בכירים ועובדי ציבור דרשו ולקחו שוחד כדי לקדם את העסקאות בין התאגיד למדינת ישראל.
במהלך החקירה נבדקו פעולות רכש אחדות עבור חיל הים:
כמו כן נחקר האישור שניתן לגרמנים למכור למצרים צוללות דומות לאלה שנמכרו לישראל, דבר העלול לפגוע ביתרון הצבאי של ישראל.
פעולות הרכש.
רכש הצוללות.
במהלך השנים סיפקו "מספנות HDW" הגרמניות (שבשנת 2005 נרכשו על ידי "טיסנקרופ") למדינת ישראל חמש צוללות, אשר נמצאות בשירות פעיל כחלק משייטת הצוללות של חיל הים. בשנת 2009 מונה מיקי גנור לנציג התאגיד, תפקיד שבו פעל מול ממשלת ישראל בעסקאות הרכש עד 2017.
החל מ-2009 נוהלו מגעים למימוש אופציית רכש עבור צוללת נוספת מסדרת דולפין AIP. המגעים הסתיימו ב-2012.
בשנת 2016 התקיימו מגעים לחתימת הסכם מסגרת לרכישת שלוש צוללות נוספות מסדרת דולפין AIP, בעלות של 1.5 מיליארד אירו. צוללות אלו אמורות להגדיל את מספר הצוללות בצי הישראלי לתשע או לפי גרסה אחרת להחליף את שלוש הצוללות הישנות שנכנסו לשירות בשנים 1999–2000, אח"י דולפין, אח"י לווייתן ואח"י תקומה, אף על פי שתקופת הפעילות המבצעית של כל צוללת היא כ–25 שנה. אישור עסקה זו היה במחלוקת בין ראש הממשלה בנימין נתניהו, שתמך בעסקה, למשרד הביטחון בראשות השר משה יעלון ולצה"ל. יעלון התנגד לעסקה היקרה אשר לא הייתה כלולה בתוכניות הרב-שנתיות של צה"ל. תוכנית הרכישה קמה לתחייה כשאביגדור ליברמן החליף את משה יעלון כשר הביטחון.
בינואר 2022 הממשלה חתמה על הסכם לרכישת 3 צוללות, בהתאם להסכם עליו חתם נתניהו ב-2017. אלא שהגרמנים כמעט והכפילו את המחיר. במקום 1.8 מיליארד אירו המחיר קפץ ל-3 מיליארד אירו, כאשר מתוכו יממנו הגרמנים 600 מיליון אירו בתקציב מיוחד. הסיבות המשוערות להתייקרות הן שמדובר בצוללות משוכללות ויקרות יותר, הורדת הסובסידיה מ-33% ל-20%, וסיבות פנים פוליטיות גרמניות. הוצאה לפועל של עסקה זו, תומכת בטיעונים שרכש הצוללות 7-8-9 היה מיועד להחליף את צוללות 1-2-3.
רכש ספינות האבטחה.
סביב 2002 החל חיל הים לגבש תוכנית שמטרתה הכנסת ספינות טילים חדשות, שאמורות היו להחליף את ספינות הסער 4 הישנות. התוכניות התעכבו בשל מחלוקות בתוך החיל בדבר אופי הספינה הדרושה, וגם בשל עלותן הגבוהה של הספינות. בשנת 2012, על רקע גילוי תגליות הגז מול חופי ישראל, זוהה בצמרת משרד הביטחון הצורך בהגנה מוגברת על המים הכלכליים של ישראל. לצורך ביצוע משימה זו חיל הים היה מעוניין להוסיף 4 ספינות לכוחותיו.
החיל פנה ב-2006 ל"לוקהיד מרטין" ו"נורת'רופ גראמן" שהציעו מחיר גבוה. עם כניסתו של אלוף רם רוטברג לתפקידו כמפקד חיל הים, התבקש תא"ל (מיל') עמרי דגול לנצל את קשריו ולקשר בין חיל הים ומשרד הביטחון למספנות "יונדאי" בקוריאה, מספנה גדולה עם 20 אלף עובדים, לשם בדיקת היתכנות לבניית ארבע ספינות מגן לחיל הים. הקשר נוצר והתנהלו מגעים ישירים בין חיל הים למספנה הקוריאנית, שבסופם הוגשה הצעה לבניית ארבע ספינות שטח במחיר של כ-80 מיליון דולר לספינה. בהמשך נכנסו לתמונה מספנות נוספות, בהן שתיים נוספות מקוריאה, ולפיכך הוחלט במשרד הביטחון לצאת למכרז בינלאומי לרכש ארבע ספינות שטח בדחי של כ-1,200 טון. המכרז בוטל ללא כל הודעה, כחודשיים לפני הגשת ההצעות הרשמיות. בדיעבד התברר כי נחתם במקביל הסכם לרכישת ארבע ספינות ממספנת "טיסנקרופ" בגרמניה בדחי המתקרב ל-1,800–2,000 טון.
על פי פרסומים בתקשורת, עד המדינה מיקי גנור, יוצא חיל הים ששימש כנציג "טיסנקרופ", העיד כי בשלב זה עו"ד דוד שמרון התערב לבקשתו כדי לבטל יציאת משלחת, שכללה את מנכ"ל משרד הביטחון וצוותו, לדרום קוריאה. עם זאת, ראש מנהל ההרכשה והייצור (מנה"ר) שמואל צוקר וראש מספן ציוד משה זנה יצאו בנפרד, ביקרו במספנות והתרשמו מעבודתן. המשא ומתן עם המספנות התקדם וממשלת קוריאה הסכימה לבצע רכש גומלין בדמות מערכת "כיפת ברזל".
ביולי 2014 פורסם מטעם משרד הביטחון מכרז בינלאומי לבניית הספינות, שבו התמודדו חברות מאיטליה, מספרד ומדרום קוריאה. "טיסנקרופ" לא ייצרה ספינות בדחי הנדרש (1,200 טון) ועל כן נמנעה מלהשתתף במכרז. נטען כי נציגי "טיסנקרופ" בישראל הפעילו לחצים כדי לבטל מכרז זה. בין היתר פנה עו"ד שמרון בעניין ליועץ המשפטי של משרד הביטחון. ראש מנה"ר שמואל צוקר סיפר כי הופעל עליו לחץ מטעם נציג המועצה לביטחון לאומי שאמר כי אי ביטול המכרז עלול לפגוע ביחסים בין נתניהו לאנגלה מרקל ולגרום נזק מדיני לישראל. לטענת שר הביטחון יעלון, ראש הממשלה פנה אליו בדרישה לבטל את המכרז.
בהמשך הודיעו מספנות גרמניות שממשלת גרמניה מוכנה לסבסד את העסקה ב-30%. בעקבות כך, לדברי ראש מנה"ר, שמואל צוקר, השתנתה הדרישה במכרז ל-1,800 טון. לדבריו, הוא חשד שמדובר באי סדרים. במאי 2015 נחתמה עסקה מול "טיסנקרופ", שכללה סעיף רכש גומלין, כמקובל ברכש ביטחוני. העסקה נחתמה אף על פי שהחברה טרם עמדה אז במחויבותה לרכש גומלין עבור עסקאות קודמות. הסוגיה הוסדרה תוך שימוש בסמכות שר הביטחון, בשל החשש מאובדן מימון העסקה. שליש מעלות ארבע הספינות, כ-430 מיליון אירו, ממומן מתקציב הביטחון, והיתר מהתמלוגים ממאגרי הגז. לצורך מימוש העסקה לקח משרד הביטחון הלוואה בגובה 248 מיליון אירו מבנק דיסקונט.
התפתחות הפרשה.