עם שחקני הרכש החדשים ועם מאמן חדש, מייק בבקוק, החלו המייטי דאקס את עונת 2003 בצורה פושרת. היכולת של הקבוצה השתפרה במחצית השנייה של העונה בעיקר בהגנה, עם רכישתו של המגן הלטבי סנדיס אוזולינש מפלורידה פנתרס, ולקראת סיום העונה הרגילה חיזקה הקבוצה גם את ההתקפה שלה כשלקבוצה הגיעו החלוצים סטיב תומאס ורוב נידרמאייר.
הקבוצה סיימה את העונה הרגילה עם מאזן מצוין 40 ניצחונות מול 27 הפסדים, 9 תיקו ו-6 הפסדים בהארכה, ובסך הכל 95 נקודות בטבלה - המאזן הטוב בתולדותיה, אולם מול מאזני הקבוצות האחרות הוא הספיק לעלייה לפלייאוף רק מהמקום השביעי במערב.
הדירוג הנמוך של המייטי דאקס הביא אותם למפגש פלייאוף מול דטרויט רד וינגס, הקבוצה שהדיחה אותם בשתי עונות הפלייאוף הקודמות שלהם ושמולה לא ניצחו הדאקס ולו משחק פלייאוף אחד. במשחק הראשון בדטרויט תקפו הרד וינגס את שערו של ז'יגר והכו לעברו 64 מכות, אולם ז'יגר ספג רק שער אחד והמשחק הסתיים בשוויון ונכנס להארכה, ולאחר מכן להארכה שנייה ושלישית. בהארכה השלישית כבש פול קאריה שער ניצחון בניגוד גמור למהלך המשחק. הניצחון המפתיע השפיע על המשך הסדרה, והמייטי דאקס הביסו את הרד וינגס בארבעה משחקים.
בסיבוב השני פגשו המייטי דאקס עוד קבוצה שנחשבה לעדיפה עליהם, דאלאס סטארס שסיימה את העונה הרגילה עם המאזן הטוב ביותר בליגה. גם בסדרה הזו נמשך המשחק הראשון הרבה מעבר לזמן החוקי, כאשר רק בהארכה החמישית הצליח פטר סיקורה להכריע אותו עבור המייטי דאקס. המייטי דאקס ניצחו בדאלאס גם במשחק השני ויצרו לעצמם יתרון מכריע שעזר להם לנצח את הסדרה בשישה משחקים ולעלות בפעם הראשונה לגמר החטיבה המערבית.
בגמר החטיבה המערבית פגשו המייטי דאקס קבוצה מפתיעה נוספת, מינסוטה ויילד, קבוצה שהחה לשחק בליגה רק בעונת 2001. זו הייתה הסדרה של השוער ז'אן-סבסטיאן ז'יגר, שספג רק שער אחד בארבעת משחקי הסדרה, והמייטי דאקס עלו לסדרת הגמר על גביע סטנלי לראשונה בתולדותיהם.
בסדרת הגמר המתינה להם ניו ג'רזי דווילס, מפגש שהיה גם מפגש בין שני אחים - חלוץ המייטי דאקס רוב נידרמאייר ואחיו סקוט, מגן הדווילס. הסדרה הגיעה למשחק שביעי ומכריע כאשר כל קבוצה מנצחת במשחקיה הביתיים. המשחק השביעי לא היה יוצא דופן, והדווילס, שאירחו אותו, גם ניצחו בו וזכו בגביע סטנלי. למרות ההפסד, נבחר שוער המייטי דאקס זאן-סבסטיאן ז'יגר ל-MVP של הפלייאוף וזכה בגביע קון סמיית' - מקרה נדיר בו הזוכה הגיע דווקא מהקבוצה המפסידה.
עם תום העונה המרשימה תם גם עידן בקבוצה כאשר פול קאריה עזב את הקבוצה לקולורדו אוולאנש, שם חבר שוב לטמו סלאנה.
2004 - 2006: בעלים חדשים וקבוצה חדשה.
המייטי דאקס ניסו למלא את החלל שהותיר אחריו פול קאריה עם רכש של כוכב ההתקפה הוותיק של דטרויט רד וינגס, סרגיי פיודורוב. אולם פיודורוב איכזב ביכולתו, וכמוהו גם השוער ז'אן-סבסטיאן ז'יגר שלא הזכיר את יכולתו מהעונה הקודמת. המייטי דאקס סיימו עם 29 ניצחונות בלבד ומאזן שלילי והחמיצו את הפלייאוף.
העונה המבוטלת של 2005 פגעה בתוכניותיה של חברת וולט דיסני למכור את הקבוצה. רק לקראת אמצע 2005 מצאה חברת דיסני קונים לקבוצה - הנרי סמואלי, מייסד חברת התקשורת ברודקום, ואשתו סוזן. הזוג סמואלי התחייב להשאיר את הקבוצה באנהיים, ועמד בהתחייבותו. למנהל הקבוצה מונה בראיין ברק, שהיה נשיא ומנהל בונקובר קנאקס. הוא הביא איתו את המאמן רנדי קרלייל שאותו הכיר כשאימן קבוצה-בת של הקנאקס בליגה משנית.
שינויים משמעותיים חלו בקבוצה גם לפני ובמהלך עונת 2006. המגן המצטיין סקוט נידרמאייר חתם בקבוצה והפך מיד לקפטן שלה, וגם זכה לשחק בקבוצה עם אחיו, רוב. טמו סלאנה שכיכב בקבוצה בשנות ה-90 חזר לקבוצה, ולעומת זאת סרגיי פיודורוב שהמשיך לאכזב שוחרר במהלכה. גם בדראפט נחלו המייטי דאקס הצלחה כאשר ראיין גצלף, קורי פרי וסטיב קוניץ התגלו כולם כבחירות מוצלחות. השוער הרוסי איליה בריזגלוב התגלה כאלטרנטיבה ראויה לז'אן-סבסטיאן ז'יגר, והשניים חלקו את עמדת השוער. סלאנה הפיק עונת חזרה משובחת עם 40 שערים ו-50 אסיסטים, והחלוץ אנדי מקדונלד, שלא צבר למעלה מ-30 נקודות באף אחת מארבע עונותיו הקודמות בקבוצה, פרץ עם 85 נקודות. המייטי דאקס סיימו את העונה עם 98 נקודות בטבלה וחזרו לפלייאוף.
הרוטציה בין בריזגלוב וז'יגר בשער המשיכה גם בסיבוב הראשון בפלייאוף, כאשר בתום חמישה משחקים פיגרו המייטי דאקס 3:2 בסדרה מול קלגרי פליימס. יכולת טובה של בריזגלוב שספג רק שער אחד בשני המשחקים האחרונים סייעה למייטי דאקס להפוך את הסדרה ולנצח אותה בשבעה משחקים. בריזגלוב נשאר יציב בעמדת השוער בסיבוב השני שבו הביסו המייטי דאקס בקלות את קולורדו אוולאנש.
בגמר החטיבתי השני בתולדותיהם פגשו המייטי דאקס את אדמונטון אוילרס, שעלתה לפלייאוף מהמקום השמיני במערב בלבד. למרות יתרון הביתיות של המייטי דאקס הפתיעו האוילרס והדיחו את המייטי דאקס בחמישה משחקים.
ריצת הפלייאוף של 2007.
הקבוצה התייצבה לעונת 2007 עם מדים חדשים בצבעי שחור-זהוב-כתום, לוגו חדש ושם חדש - אנהיים דאקס. בכך נותק גם באופן סמנטי הקשר בין הקבוצה לחברת וולט דיסני. להשלמת הפזל המקצועי נרכש מאדמונטון אוילרס אחד המגינים הטובים בליגה, כריס פרונגר.
הקבוצה עמדה בציפיות הגבוהות ממנה עם התחלה חזקה של העונה, ולמרות תקופה שבה נחלשה מאוד ההגנה שלה בעקבות פציעות של פרונגר וסקוט נידרמאייר סיימה את העונה עם המאזן הטוב ביותר שלה אי פעם - 48 ניצחונות, 20 הפסדים ו-14 הפסדים בהארכה/מכות עונשין, ובסך הכל 110 נקודות בטבלה שהביאו לדאקס את אליפות הבית הפסיפי לראשונה בתולדותיהם. סלאנה, מקדונלד וקוניץ הובילו את ההתקפה, כאשר פרונגר וסקוט נידרמאייר, למרות הפציעות, היו מעוזי ההגנה ותרמו גם תרומה התקפית גדולה.
בסיבוב הראשון בפלייאוף גברו הדאקס על מינסוטה ויילד בחמישה משחקים. את הסיבוב השני פתחה הקבוצה בניצחון 5:1 על ונקובר קנאקס כאשר ז'אן-סבסטיאן ז'יגר חזר לעמדת השוער הראשון ומקדונלד כבש שלושער, אולם המשחקים הבאים היו שקולים הרבה יותר, כאשר שלושה מהם הגיעו להארכה בטרם ניצחו הדאקס בסדרה בחמישה משחקים.
בגמר החטיבתי פגשו הדאקס את דטרויט רד וינגס, המדורגת ראשונה במערב. לאחר הפסד במשחק הראשון הצליחו הדאקס לקחת את יתרון הביתיות עם ניצחון בהארכה משער של סקוט נידרמאייר שקיבל את האסיסט מאחיו רוב. הסדרה המשיכה להיות הפכפכה כאשר הרד וינגס ניצחו באנהיים במשחק השלישי, והדאקס הישוו את הסדרה במשחק הרביעי.
המשחק החמישי בדטרויט התנהל בעליונות של הרד וינגס, אולם יכולת מצוינת של ז'יגר בשער איפשרה להם יתרון של 1:0 בלבד. בדקה האחרונה של המשחק הוציאו הדאקס את ז'יגר והכניסו שחקן שדה נוסף בניסיון להשוות - והניסיון הצליח, כאשר סקוט נידרמאייר השווה 47.3 שניות לסיום. טמו סלאנה השלים את המהפך בהארכה, והדאקס עלו ליתרון בסדרה לפני המשחק השישי באנהיים. במשחק השישי כמעט שמטו הדאקס יתרון של 3:0, אולם הצליחו לנצח 4:3 ולעלות בפעם השנייה בתולדותיהם לסדרת הגמר על גביע סטנלי, מול אוטווה סנטורס.
במשחק הראשון בהונדה סנטר חזרו הדאקס מפיגור וניצחו 3:2 משער של טרוויס מואן שלוש דקות לסיום. גם המשחק השני הוכרע בדקות האחרונות, משער יחיד של סמי פלסון שהביא לדאקס יתרון של 2:0 בסדרה. הסנטורס ניצחו במשחק השלישי באוטווה, אולם שני שערים של אנדי מקדונלד בתוך דקה הביאו לדאקס ניצחון במשחק הרביעי ויתרון גדול כאשר הסדרה חזרה לאנהיים. הדאקס עמדו במשימה, הביסו את הסנטורס 6:2 במשחק החמישי והביאו בפעם הראשונה את גביע סטנלי לקליפורניה. סקוט נידרמאייר זכה בגביע קון סמיית' כ-MVP של הפלייאוף.
2008 - 2012: תחרותיות ואכזבות.
כמו 10 שנים קודם לכן כשעשו היסטוריה עם המשחקים בטוקיו, עשו זאת שוב הדאקס כאשר שיחקו שני משחקי עונה רגילה מול שכניהם, לוס אנג'לס קינגס, בלונדון - הפעם הראשונה בתולדות ה-NHL שמשחקי עונה רגילה התקיימו באירופה. שניים שלא השתתפו במשחקים היו טמו סלאנה וסקוט נידרמאייר ששקלו לפרוש מפעילות ולא פתחו את העונה עם הקבוצה. במקומם החתימה הקבוצה שני שחקנים וותיקים, החלוץ טוד ברטוזי והמגן מת'יו שניידר. סלאנה ונידרמאייר שבו לבסוף, והקבוצה שפתחה חלש את העונה השתפרה בצורה ניכרת וסיימה את העונה עם מאזן טוב של 47 ניצחונות, 27 הפסדים ו-8 הפסדים בהארכה/מכות עונשין. בפלייאוף נקלעו הדאקס לפיגור גדול כשהפסידו בשני המשחקים הראשונים בהונדה סנטר מול דאלאס סטארס, פיגור ממנו הדאקס לא הצליחו להיחלץ והודחו בשישה משחקים. בסיום העונה עזבו שניידר וברטוזי את הקבוצה.
השוער ז'יגר פתח את עונת 2009 ביכולת לא טובה, והשוער המחליף השווייצרי יונס הילר הלך והשתלט על עמדת השוער הראשון. ללא קוניץ, פלסון ומואן שהועברו מהקבוצה לקראת סיום העונה עלו הדאקס בקושי לפלייאוף מהמקום השמיני במערב, לסדרת פלייאוף קשה מול הקבוצה עם המאזן הטוב ביותר בליגה, סן חוזה שארקס.
שני משחקים מצוינים של הילר בשער הביאו לדאקס שני ניצחונות חוץ בפתיחת הסדרה. הילר המשיך להצטיין גם בהמשך הסדרה, כאשר הדאקס ניצחו אותה בשישה משחקים והפתיעו את השארקס.