האקלים באי הוא אקלים סוואנה טרופית (סיווג Aw או As בשיטת קפן), עם לחות גבוהה ולילות מהבילים. כמות המשקעים הממוצעת היא 1,400 מילימטרים בשנה. בחורף הרוחות נושבות בעוצמה של 39 קילומטרים בשעה. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 26°C, כשהתנודות בטמפרטורות בין קיץ לחורף נמוכות יחסית, והים חמים כול השנה. ככלל יורד באי יותר גשם בין יולי לינואר, בעוד שהאביב ותחילת הקיץ יבשים יותר.
צמחייה.
הצמחייה המקורית של סנט ג'ון נעקרה בשל בירוא יערות שבוצע עלי ידי הדנים, והיא הוחלפה לצמחים מיובאים אקזוטיים. כאשר הוקם הפארק הלאומי ב-1956 נותרו שרידים מעטים בלבד של הצמחייה המקורית. בין הצמחים המקומיים סייבה מחומשת ("Ceiba pentandra"), מין הדקל "Coccothrinax alta", מינים של גואיאקום ("Guaiacum"), פלומריה, באירם ("Pimenta racemosa"), ובורסרה סימרובית ("Bursera simaruba"). עצים ושיחים אלו מצטרפים למגוון של מיני סחלבים צבעוניים מקוריים. באזורים היבשים יותר גדלים שיחי אגבה וקקטוס. בחלק מהמפרצים הרדודים יוצרים מנגרובים יערות צפופים.
בעלי חיים.
היונקים המקוריים היחידים הם שישה מינים של עטלפים. על מנת לחסל את החולדות שהגיעו לסנט ג'ון בספינות המהגרים הובאה לאי ב-1884 נמייה אסייתית קטנה. אבל מין זה של נמייה, הנפוץ באסיה, העדיף לטרוף ביצים של עופות המקננים על הקרקע. באי מצויים 138 מיני עופות. כמו כן יש באי חמורים שהתפראו, כמה מינים של לטאות, חסרי זנב, וצבים ימיים, כמו גם נחשים שאינם ארסיים. לעומת זאת, העולם התת-ימי מגוון יותר. הפאונה הימית של החופים הסובטרופיים כוללת כמה מינים של אלמוגים, חלזונות, צדפות, כוכבי ים ובעלי חיים ימיים רבים אחרים.
גאולוגיה.
האי סנט ג'ון והאי האסל שוכנים בקצה המזרחי של האנטילים הגדולים. סנט ג'ון שוכן בקצה הצפון-מזרחי של הלוח הקריבי. האי נוצר בתור הקרטיקון כאשר התפרצות געשית תת-ימית יצרה שכבות של קראטופיר ושל בזלת כרים המהווים את התצורה המכונה "תצורת ווטר איילנד" (Water Island formation). הפעילות הגעשית השתנתה אז לקשת איים המאופיינת על ידי תצורת לואיסנהוי (Louisenhoj Formation), הבנויה מאנדזיט ובזלת. הפעילות הגעשית שככה בזמן שהושקעה תצורת אבן גיר אאוטר בראס (Outer Brass Limestone) על תצורת לואיסנהוי, אבל שבה כפי שתצורת טוטו (Tutu Formation) משלהי הקרטיקון מעידה. תצורה זו בנויה מטורבידיטים פירוקלסטיים, בזלת ואנדזיט. אחר כך נוצר נחיל דייקים של דיאבז ואז קימוט דוחס המיוחס להתנגשות בין הלוח הקריבי למשטח הקרבונטי של איי הבהאמה (Bahama Platform). בשלהי האאוקן התרחשו המחדרים של פלוטון נרוז (Narrows pluton) והבתולית וירג'ין גורדה (Virgin Gorda batholith) הקשורים לפעילות של הקשת הגעשית של האנטילים הגדולים, וקימוט דוחס נוסף הקשור להתפשטות שקע קיימן (Cayman Trough). התפשטות זו קשורה גם להעתק הסטה אופקית שהתרחש לפני כ-39 מיליון שנים.
תיירות.
בשל האקלים הנוח בחורף עונת התיירות העיקרית היא מדצמבר עד אפריל, ומחוץ לתקופה זו מחירי הלינה צונחים משמעותית. המבקרים יכולים ללון במספר אתרי נופש, בתי מלון ווילות נופש. מחנאות ולינה כפרית זמינים בפארק מנובמבר עד אוגוסט באתר המחנאות מפרץ סינאמון (Cinnamon Bay Campground). אתר הנופש קניל ביי (Caneel Bay Resort), השוכן גם הוא בפארק על החוף הצפוני בבית האחוזה לשעבר של רוקפלר, מציע חדרי אירוח יוקרתיים וארוחות גורמה בפארק מנובמבר עד יולי.
מוניות ספארי (משאיות פתוחות שעליהם הורכבו מושבים) זמינים בקרוז ביי ובמרבית החופים הפופולריים בפארק הלאומי לאורך החוף הצפוני.
הכניסה לפארק היא בחינם, והתשלום היחיד הוא בחוף מפרץ טראנק. למי שמגיע ביאכטה מוצעת עגינה בתשלום באמצעות כדורי עגינה.
אטרקציות.
האטרקציות העיקריות בפארק הם החופים, שוניות האלמוגים, שבילי ההליכה והאתרים ההיסטוריים.
אתרים היסטוריים.
ברחבי הפארק מפוזרים עשרות חורבות היסטוריות מהתקופה הקולוניאלית ותקופת מטעי הסוכר ועד שנות ה-50 של המאה ה-20.
אוטו השלישי, דוכס בוואריה
אוטו השלישי, דוכס בוואריה (; 11 בפברואר 1261–9 בנובמבר 1312), היה דוכס בוואריה התחתונה ממות אביו ב-1290 ועד למותו, ובנוסף היה מלך הונגריה בין השנים 1305–1308.
ביוגרפיה.
אוטו נולד ב-11 בפברואר 1261 בבורגהאוזן, להיינריך השלושה עשר, דוכס בוואריה ואליזבת מהונגריה, דוכסית בוואריה, בתם של בלה הרביעי, מלך הונגריה ומריה לסקרינה.
בשנת 1290 מת אביו היינריך השלושה עשר, דוכס בוואריה, ואוטו ואחיו לודוויג השלישי, דוכס בוואריה ושטפן הראשון, דוכס בוואריה ירשו את נחלותיו. אוטו ניסה להחזיר לבוואריה את דוכסות שטיריה שנלקחה ממנה בשנת 1180. כמו כן תמך אוטו באדולף, מלך גרמניה נגד בית הבסבורג, ואף לחם עמו בקרב גלהיים שבו נהרג אדולף. בשנת 1301 הוצע לאוטו כתר הונגריה כנכדו של בלה הרביעי, מלך הונגריה, אולם רק בשנת 1305 הוא עלה לשלטון. באוגוסט 1305 ויתר מתנגדו וצלאב השלישי, מלך בוהמיה על תביעתו לכתר הונגריה, ובנובמבר אותה שנה הגיע אוטו לבודה, לאחר שחצה את אוסטריה שהייתה שייכת לבית הבסבורג כשהוא מחופש לסוחר.
ב-6 בדצמבר אותה שנה הוכתר אוטו בסקשפהרוואר, ונטל לעצמו את השם בלה החמישי, מלך הונגריה. אולם אוטו לא הצליח לשמר את שלטונו, ובשנת 1306 כבש שארל מאנז'ו את אסטרגום, טירת ספיש, זבולן וכמה מבצרים אחרים בחלקים הצפוניים של הממלכה, ובשנה הבאה הוא כבש גם את בודה. ביוני 1307 ביקר אוטו את לסלו השלישי קאן, הוויווד של טרנסילבניה, אולם הלה כלא אותו, והדיאט ההונגרי בחר בשארל מאנז'ו למלך, אך חלק מהאצילים החזקים במדינה התעלמו גם ממנו. בשנת 1308 ויתר אוטו על הכתר ההונגרי, ושארל מאנז'ו תפס את השלטון.
מעורבותו של אוטו בהונגריה החלישה את מעמדו בבוואריה, וגרמה לו לבעיות כלכליות. בשנת 1310 לחם אוטו נגד בית הבסבורג, וכתוצאה מכך נהרסה העיר בורגהאוזן.
ב-9 בנובמבר 1312 מת אוטו השלישי בלנדסהוט, ובנו היינריך החמישה עשר, דוכס בוואריה ירש את נחלתו. בשנת 1333 מת היינריך החמישה עשר, ובשנת 1340 איחד לודוויג הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את כל דוכסות בוואריה תחתיו.
משפחתו.
בשנת 1279 התחתן אוטו עם קתרינה מהבסבורג, בתם של רודולף הראשון, מלך גרמניה וגרטרוד מהוהנבורג, ממנה נולדו לו בשנת 1280 שני בנים תאומים
היינריך מוויטלסבאך ורודולף מוויטלסבאך שמתו באותה שנה.
ב-18 במאי 1309 התחתן אוטו עם אגנס מגלוגאו, בתם של הנריק השלישי, דוכס גלוגאו ומתילדה מבראונשווייג-לינבורג, ממנה נולדו לו שני ילדים:
סורת אלתכאת'ר
סורה 102
סורת א-תכאת'ור
סורת תאות ההון
חזון רדיפת הבצע
סורת תאוות ההון
הקוראן 102
סורת אל-תכאת'ר
סורת אל-תכאת'ור
חזון תאוות ההון
חזון תאות ההון
תיל אבובי
תִל אָבֻבִי היה יישוב, או אזור, בבבל באלף הראשונה לפנה"ס, אשר מקובל לזהותו עם העיר "תל אביב" המוזכרת בספר יחזקאל ובה שכן הנביא עם גולי ממלכת יהודה בגלות בית ראשון. המידע אודות קיומו של היישוב התקבל מפיענוח לוח כתב יתדות אחד בשפה הבבלית ואין מידע מדויק על מיקומו. אולם, בעקבות הצטברות המידע אודות גולי יהודה בבבל וההקשר שנעשה בטקסט המקראי בין יישוב זה לנהר כבר, מעריכים חוקרים שהוא נמצא במרחב הגאוגרפי שבין העיר ניפור לעיר שורופק הקדומות, דרומית לבירת הממלכה, בבל.
מקורות המידע.
לראשונה הופיע שמו של היישוב בפסוק מספר יחזקאל, ממנו ניתן להבין שגולי ממלכת יהודה, אשר הוגלו בידי נבוכדנצר השני, מלך בבל, בתחילת המאה השישית לפנה"ס, שכנו, בין היתר, ביישוב או אזור בשם "תל אביב" על גדות נהר כבר:
אימות לקיומו של היישוב נמצא בלוח כתב יתדות בבבלית משנת 511 לפנה"ס (תקופת שלטונו של דריוש השני - הממלכה האחמנית), שנמצא בחפירות העיר אור בדרום בבל. הטקסט בעל האופי המסחרי, נחתם בידי סופר בשם ארד-סין ביישוב "תִל אָבֻובִי". תעודה זו איננה מזכירה אנשים בעלי זהות יהודאית (התעודה נמצאת היום במוזיאון הלאומי של עיראק).
מעבר לאלה, אין כל מידע אודות היישוב, תושביו וקורותיו. היישוב איננו מוזכר בתיעוד הבבלי הארכאולוגי המוכר מתקופת גלות בבל, בדגש על אוסף תעודות אל יהודו, והאוספים העסקיים של משפחות מֻרָשֻ ואֶגִבִ.
משמעות השם וזיהוי היישוב.
באכדית, משמעות המושג "תיל אבובי" היא "הישוב אשר נחרב בשיטפון/במבול". על רקע אזכורו של היישוב בספר יחזקאל יחד עם תעלת ההשקיה הגדולה, "נהר כבר", והיכרות המחקר עם ריכוז היישובים היהודיים במרחב ניפור-שורופק, העלו חוקרים את האפשרות שהיישוב נמצא באזור זה. העיר שורופק עצמה מוכרת ממצאי חפירות ארכאולוגיות וממיתולוגיה מסופוטמית כמוקד של שיטפון אסוני. סביב העיר נמצאו ממצאים המעידים על הצפה בסדר גודל משמעותי שהתרחשה במאה ה-30 לפנה"ס, במעבר שבין תקופת ג'מדט נאסר לתקופת השושלות הקדומות של שומר וקרוב להתגבשות סיפור המבול בעלילות גילגמש. גיבור המבול בעלילות גילגמש, אותנפישתים, מוזכר בתיעוד האכדי כאחד ממלכיה הקדומים של העיר שורופק.