עֵין חֲרוֹד (אִחוּד) הוא קיבוץ באזור הצפון בעמק חרוד שבעמק יזרעאל השייך למועצה אזורית הגלבוע. הוא אחד משני קיבוצים שהתפלגו מקיבוץ עין חרוד.
היסטוריה.
קיבוץ עין חרוד ההיסטורי הוקם בשנת 1921 והיה לקיבוץ הגדול הראשון בארץ ישראל. הוא הוקם ליד מעין חרוד ומכאן שמו. לאחר מכן עבר לגבעת קומי. בשנת 1952 התפלג הקיבוץ על רקע אידאולוגי לשתי יחידות נפרדות שקיימו קיבוצים נפרדים באותו יישוב, האחת מזוהה עם מפ"ם והשנייה עם מפא"י. האדמות והנכסים התחלקו בצורה שווה בין שתי הקבוצות. בשנת 1954 עברה הקבוצה המזוהה עם מפא"י צפונה, ונפרדה משטחי המגורים של הקיבוץ ההיסטורי למקום סמוך על גבעת "קומי" הנמצאת בשטחי הקיבוץ. קבוצה זו הקימה את "עין חרוד איחוד", בעוד הקיבוץ החדש של תומכי מפ"ם נשאר למטה וכונה "עין חרוד מאוחד". רוב מקימי עין חרוד עברו לקיבוץ המזוהה עם מפא"י (עין חרוד איחוד) בעוד הצעירים עברו לעין חרוד מאוחד. עין חרוד איחוד נותר קיבוץ שיתופי עד היום.
כלכלה.
כלכלת הקיבוץ מתבססת על חקלאות ותעשייה. בחקלאות יש גידולי שדה, מטעים ופרדסים בנוסף לרפת מן הטובות בארץ ואחת הגדולות בה ודיר עם כבשים שמשווקות אף לירדן. יש מדגה מפואר. בכל ענפי החקלאות מתנדבים נערים ממערכת החינוך כחלק מפרויקט מחויבות אישית. בתעשייה יש מפעל מתכת בשם פלבם שמייצר מטבחים תעשייתיים מנירוסטה שיש ו אגף שמייצר חלקים לחיל האוויר. המפעל השני אך הראשון בחשיבותו מבחינת ההכנסה הוא ריקור אשר מייצר מכשירי קירור למצלמות אינפרא אדומות.
בתחום התיירות ואטרקציות בקיבוץ צימרים מבתי ובתי עץ עם גינון וחדר אוכל פרטי לאורחי המקום. נוספו לאחרונה סוויטות נשיאותיות מעץ. בנוסף בקיבוץ יש אורווה לרכיבה על סוסים, בריכה לחברי ואורחי הקיבוץ, מסעדת קונדיטוריה ומאפיה. יש גם חנות לחפצי נוי בעבודת יד. יש מוזיאון - המשכן לאמנות ומוזיאון למדע והיסטוריה בית שטורמן עם פוחלצים מרשימים ומוטציות ויש בו גם סליק ישן. הקיבוץ מייצר גם שמן זית.
במאוחד יש פינת חי ונחשיה. בנוסף יש בה מחלבה שמייצרת גבינות מחלב פרות ועזים בעבודת יד.וכן יש את מותג הדבש עין חרוד שמייצרים במאוחד.
בנוסף יש עובדי חוץ רבים שמתפרנסים מחוץ לקיבוץ בשוק החופשי. ההכנסות ופירות העבודה מוכנסים כולם לקופה ומחולקים בין תושבי הקיבוץ כל אחד לפי צרכיו.
תרבות.
הקיבוץ שותף בבעלות יחד עם עין חרוד מאוחד, במשכן לאמנות על שם חיים אתר ובית שטורמן.
חגים.
בקיבוץ מקיימים חגים חילוניים וחקלאיים לצד חגים דתיים.
בספטמבר חוגגים את חג המשק בי"ח באלול. בסתיו, בתשרי את ראש השנה ואף ביום כיפור יש נוכחות מרשימה בבית הכנסת אליו חברים מעין חרוד ויישובים נוספים בסביבה מגיעים וחלק אף צמים ונהנים מקול תרועת השופר. בסוכות בונים סוכה מרכזית בחדר האוכל לצד סוכות בתי הילדים ובבתים הפרטיים.
לקראת פסח מציינים את קציר העומר. סדר הפסח נעשה בעיצוב והפקה של תוכן ומסכת של חברי הקיבוץ ויש בו מרכיבים מן המסורת ומן החידוש.
בשבועות נערך פסטיבל גדול עם ביתנים של הענפים החקלאיים והתעשייתיים.
ביום העצמאות יש מסורות ארוכות שנים בהן שירת מגש הכסף על ידי הנוער, הזיקוקים וריקודי העם.
בקיבוץ מציינים גם את יום השואה ואת יום הזיכרון.
כנימות
כנימות (שם מדעי: Sternorrhyncha) היא תת-סדרה מסדרת הפשפשאים הכוללת מספר קבוצות שבעבר היו כלולות תחת תת-סדרת אחידי הכנף. בעולם ידועים מעל ל-13,200 מינים. בישראל נפוצים כ-400 מהם.
שמה הלטיני של הסדרה מרמז על מבנה החדק בחרקים אלו, אשר יוצא בצידו התחתון של החרק, בין הראש לחזה. בני תת-סדרה זו נפוצים בכל רחבי העולם וניזונים בדרך כלל מעלים בלבד. יש ביניהם מזיקים רבים לגידולים חקלאיים ולצמחי נוי. רבים מציגים תופעות מורפולוגיות מעניינות, כגון רביית בתולים, דו-צורתיות זוויגית ואף חברתיות מלאה ().
אלבוקרקי
הליכת ירח
קבוצת זיקה
קבוצת זיקה (מאנגלית: Affinity group) או קבוצת אחווה היא קבוצה קטנה של פעילים פוליטיים (בדרך כלל בין 5 ל-20 פעילים), לרוב בעלי עמדות רדיקליות אשר פועלים יחדיו בפעולה ישירה ובהפגנות. זו קבוצה לא היררכית, המורכבת בדרך כלל על ידי חברים הנותנים אמון אחד בשני ואנשים בעלי דעות דומות. חלק מהפעולות כרוכות לעיתים בוונדליזם אידאולוגי ובהפרות חוק (כגון חסימת כבישים, חבלה בכלי עבודה, פריצה למעבדות ניסויים בבעלי חיים, חיתוך סמלי של גדר ההפרדה וכדומה). ההתארגנות נחוצה כיוון שפעולות רבות דורשות מספר אנשים הפועלים באזורים או בתחומים שונים. התארגנות בקבוצת זיקה משמשת גם לשימור מידע בתוך הקבוצה ולמניעת הדלפה לסוכנים ממשלתיים, המגלים עניין בפעילות הכרוכה בחתרנות מדינית והפרת הסדר הציבורי.
לעיתים הפגנה גדולה (כגון המחאה נגד ה-G8) מורכבת מקבוצות זיקה, וכך בתוך ההפגנה הגדולה חברי קבוצת הזיקה דואגים אחד לשני, ויודעים האם מישהו נפגע או נעצר. בנוסף, בקבוצות זיקה רבות בהפגנות גדולות, המטרה של המפגינים היא משותפת. כך למשל אוכל במקום פצצות (המחלקים מזון למפגינים), אקטיבסטילס (המתעדים את ההפגנה), וחובשי רחוב (המעניקים טיפול ראשוני לנפגעים), יהיו למעשה קבוצת זיקה בתוך ההפגנה. באופן דומה גם צבא הליצנים, מעודדות רדיקליות וקצב ההתנגדות הן קבוצות זיקה.
ישנו תיעוד של שימוש בקבוצות זיקה עוד במאה ה-19 בספרד, על ידי אנרכיסטים ספרדיים. קבוצות זיקה נעשו פופולריות שוב בשנות ה-70 בתנועה נגד נשק גרעיני בארצות הברית. בימינו, השימוש בשיטה זו נפוץ במאבקים רבים נגד הגלובליזציה, נגד מלחמות, למען זכויות בעלי חיים ועוד.
אוסף של קבוצות זיקה הפועלות יחדיו נקרא לעיתים אשכול.
דגל ניו מקסיקו
דגל ניו מקסיקו כולל בתוכו סמל שמש אדומה מסמלי האינדיאנים של זיה על פני רקע צהוב. הצבעים הם צבעי איזבלה הראשונה מלכת ספרד אשר בשמה כבשו הקונקיסטאדורים את האזור.
היסטוריה.
במשך 14 השנים הראשונות של המדינה לא היה למדינה דגל. בעת תערוכת פנמה קליפורניה של 1915 באולם הראשי הוצגו כל דגלי המדינות. בהיעדר דגל לניו מקסיקו הוצג דגל לא רשמי הכולל רקע כחול ודגל ארצות הברית בפינה השמאלית העליונה, וכן כיתוב "ניו מקסיקו" ו-"47" (בשל היותה של המדינה - המדינה ה-47), באותיות כסופות, וסמל המדינה בפינה השמאלית התחתונה.
בשנת 1920 לחצו בנות המהפכה האמריקנית לבחירת דגל למדינה, ובתחרות שנערכה נבחרה הצעתו של ד"ר הארי מרה מסנטה פה.
ד"ר מרה היה ארכאולוג שחקר את האינדיאנים מפואבלו זיה ואת סמליהם שמצא על גבי כלי חרס. הסמל מורכב מארבעה קווים הפונים לארבעה כיוונים. המספר ארבע היה קדוש לזיה, וכולל מעגל המחבר את ארבעת האלמנטים וארבע רוחות השמים.
בשנים האחרונות ביקשו האינדיאנים של הזיה להסיר את סמלם המקודש מהסמל, אולם בקשותיהם לא נענו.
תנועת הטמפלרים
מרק ביברשטיין
מרק ביברשטיין (בפולנית: Marek Bieberstein; ? - 14 במאי 1944) היה ראש היודנראט הראשון בקרקוב.
עוד בטרם מלחמת העולם השנייה היה מורה ואיש ציבור בולט בקהילה היהודית בעיר קרקוב.
יומיים לאחר כיבוש העיר, ב-8 בספטמבר 1939, התפרצו לביתו אנשי אס אס ובידם כתב מינוי לראשות היודנראט. הוא הצטווה למנות תוך יומיים 12 חברי יודנראט ולהציגם לאישור משטרת הביטחון הגרמנית.
במסגרת תפקידו כפוי הטובה, ביברשטיין עשה רבות כדי להקל על היהודים. עזר לנזקקים והתערב בשחרור בני הקהילה שנתפסו על ידי הגרמנים. ביברשטיין סולק מתפקידו במאי 1940, עם פקודת הגירוש הראשונה של הנס פרנק והוחזק בכלא בטרנוב עד סוף יולי 1942. הוא נכלא לאחר שהואשם בעבירה של קבלת שוחד. הסיבה האמיתית למאסרו הייתה אי עמידה במכסת היהודים שאותם נדרש לגרש מקרקוב, לרוב לכפרים ועיירות מהסביבה. בעוד הנאצים אישרו רק ל-15,000 יהודים להישאר בעיר, ביברשטיין אישר ל-21,000 יהודים להישאר.
עם שחרורו מהכלא חזר לגטו במצב בריאותי ירוד ולאחר מספר שבועות הועבר עם משפחתו למחנה פלאשוב שם נרצח על ידי הנאצים.
אחיו היה ד"ר אלכסנדר ביברשטיין, מנהל בית החולים בגטו קרקוב.
יעקב-שמשון שפירא
אמרפל
אַמְרָפֶל מלך שנער, נזכר בתנ"ך ב כאחד ממלכי קואליציית ארבעת המלכים שהוקמה יחד עם אריוך מלך אלסר, כדרלעמר מלך עילם ותדעל מלך גוים, למטרת דיכוי מרד של חמשת מלכי כיכר הירדן שכרתו ביניהם ברית על מנת למרוד במלכי מסופוטמיה. אמרפל הוא הדמות הראשונה במקרא אליה מוצמד התואר מלך.
במקרא.
ארבעת המלכים, בהנהגת כדרלעומר, באו לכנען כדי להכניע את מלכי כיכר הירדן שמרדו בכדרלעומר. בדרכם הכו בעמים נוספים, בהם הרפאים, החורים הכנעניים, האמורים ועוד. במלחמתם כנגד חמשת מלכי כיכר הירדן הכניעו ארבעת המלכים את המורדים, שבו מהם שבי רב ובזזו את כל רכושם. בדרכם צפונה אל ארצותיהם רדף אחריהם אברהם, ובאזור דמשק השיג אותם, הביסם, והשיב את השבויים והרכוש למלכי כיכר הירדן.
שמו וארצו.
השם אמרפל נזכר גם בטקסטים באוגרית בתעתיק עמרפ, כאשר האות ל' חסרה.
על פי המקרא, שנער הוא למעשה שמה הקדום של בבל, כפי העולה ממעשה דור הפלגה: , וכך היא גם הדעה הרווחת בקרב חוקרי המקרא, דבר המסתדר עם אחת ההשערות אשר נוטה לזהות את אמרפל עם חמורבי עצמו, שנודע גם כעמורפי. השערה אחרת מזהה אותו עם אובל-פי-אל השני מלך אשנונה.
יוסף בן מתתיהו, בספרו "קדמוניות היהודים", טוען כי אמרפל היה שר צבא אשורי שנשלח עם שלושת שרי הצבא האחרים למסע ענישה בכנען; יחדיו בזזו שרי הצבא את סוריה והכניעו את מלכי כיכר הירדן אשר מרדו באשור.
בדברי חז"ל.
בתלמוד נאמר כי אמרפל אינו אלא נמרוד, והאמוראים רב ושמואל נחלקו אודות שני שמותיו אלו: