קרדשיאן הצטרף לצוות הסנגורים של סימפסון שכלל את רוברט שפירו וג'וני קוקהורן (צוות שכונה על ידי התקשורת האמריקאית The Dream Team - צוות החלומות). בכך למעשה התובעים לא היו יכולים לחקור אותו לגבי עברו של סימפסון וכן לגבי התיק אותו נשא ביום הרצח.
ב-3 באוקטובר 1995 חבר המושבעים קבע כי סימפסון אינו אשם בגרימת מותם של בראון וגולדמן, באירוע טלוויזיוני ששודר לכ-150 מיליון צופים.
קרדשיאן ישב לצדו של סימפסון במהלך רוב הדיונים וביקר אותו בכלא פעמים רבות לאורך המשפט.
חייו האישיים ומותו.
בין השנים 1975–1976 היה בן זוגה של פריסילה פרסלי, גרושתו של אלביס פרסלי.
בין השנים 1978 ל-1991 היה נשוי לקריס יוטון (שמאוחר יותר נישאה לאתלט ברוס ג'נר ושינתה את שם משפחתה בהתאם) נולדו לזוג ארבעה ילדים - קורטני, קים, קלואי ורוב. גרושתו וילדיו של קרדשיאן הפכו לאחר מותו לידוענים בעקבות השתתפותם בתוכנית ריאלטי אודות המשפחה. אחד מהפרקים הראשונים בסדרה הוקדש לזכרו של רוברט.
לאחר הגירושין מיוטון, נישא פעמיים נוספות, נישואיו האחרונים התקיימו 6 שבועות לפני מותו מסרטן הוושט ב-30 בספטמבר 2003.
בתרבות הפופולרית.
דמותו של קרדשיאן גולמה על ידי דייוויד שווימר במיני-סדרה "אמריקה נגד או. ג'יי סימפסון" של רשת FX בשנת 2016.
עין פרת (מעיין)
נמל התעופה ברלין שונפלד
דב ג'רסי
דב בוריס ג'רסי (באנגלית: Dov Boris Djerassi; נולד ב-3 בפברואר 1952) הוא אתלט יהודי-אמריקאי בעבר, פעמים אלוף ארצות הברית (1975 ו-1978), סגן אלוף ארצות הברית (1979), אלוף המכללות (1975), 3 פעמים ברציפות אלוף המכביה (התשיעית 1973, העשירית 1977 והאחת-עשרה 1981) ושיאן המכביה ביידוי פטיש.
ביוגרפיה.
ג'רסי נולד וגדל בחיפה. בתחילת שנות ה-70 הוא היגר לארצות הברית, ללמוד באוניברסיטת ניו יורק. לאחר שהאוניברסיטה שבה למד ביטלה את תוכנית הספורטאים, הוא עבר ללמוד ולהתאמן באוניברסיטה הצפון מזרחית.
בתחרויות האתלטיקה של המכביה התשיעית שנערכו בשנת 1973 זכה ג'רסי במדליית זהב ביידוי פטיש בשיא מכביה חדש של 60.84 מטר, לפני מאיר יעקובי מישראל (50.70 מטר) וג'ו גולד מארצות הברית (48.70 מטר).
באליפות ארצות הברית שנערכה בשנת 1975 זכה ג'רסי במדליית זהב ביידוי פטיש בתוצאה של 67.92 מטר.
בתחרויות האתלטיקה של המכביה העשירית שנערכו בשנת 1977 זכה ג'רסי במדליית זהב בפעם השנייה ברציפות ביידוי פטיש בשיא מכביה חדש של 66.56 מטר, לפני ג'ו גולד מארצות הברית (48.20 מטר) ועמיהוד רבינוביץ' מישראל (45.62 מטר).
באליפות ארצות הברית שנערכה בשנת 1978 זכה ג'רסי במדליית זהב בפעם השנייה בקריירה שלו בתוצאה של 68.35 מטר. שנה לאחר מכן, באליפות ארצות הברית הוא זכה במדליית כסף בתוצאה של 68.73 מטר, אחרי סקוט נילסון מקנדה שקבע שיא אליפות חדש של 72.06 מטר.
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת מוסקבה (1980) הוא סיים שלישי ביידו פטיש בתוצאה של 70.31 מטר וניכלל במשלחת האמריקאית, אך בשל החרם האמריקאי על המשחקים האולימפיים, נמנע ממנו להשתתף בהם.
בתחרויות האתלטיקה של המכביה האחת-עשרה שנערכו בשנת 1981 זכה ג'רסי במדליית זהב בפעם השלישית ברציפות ביידוי פטיש בשיא מכביה חדש של 67.14 מטר מטר, לפני טרי מלינג'ר (55.60 מטר) ומרק זיידמן (49.48 מטר), שניהם מארצות הברית.
חייו האישיים.
לאחר שפרש מספורט תחרותי החל ג'רסי לאמן אתלטיקה ופיתוח גוף. משנת 1995 הוא כירופרקט.
קוקייה מזרחית
קוקייה מזרחית (שם מדעי: Cuculus Saturatus) היא מין עוף ממשפחת הקוקייתיים המצויה ממזרח אירופה וסיביר עד צפון-מזרח אוסטרליה. הקוקייה מקננת באזורים מיוערים וביערות צפופים.
תיאור חיצוני.
גודלה של הקוקייה נע בין 34-30  ס"מ. היא בעלת גוון צהוב-בז', ותחתית כנפיה בצבע חלודה. הקוקייה בעלת מקור כבד.
בית גידול.
הקוקייה מקננת בעיקר באזורים מיוערים וביערות צפופים של אורן ואשוחית.
מסלול נדידה.
לקוקייה המזרחית יש טווח נדידה גדול ביותר. היא נודדת מרוסיה ליפן המערבית ומשם לצפון סיביר. בחורף, הקוקייה המזרחית נודדת ברחבי אינדונזיה, הפיליפינים ובצפון מזרח אוסטרליה.
קולות.
הקוקייה המזרחית מפיקה סדרת זוגות של תווים בעלי דגש שווה, קריאתה של הקוקייה דומה לקריאת הדוכיפת, היא מקדימה לפני קריאתה לרוב ב-4–8 תווים – "פופופופופו" פרט לזכר. הנקבה משמיעה סלסול כשל קוקייה אירופאית.
התנהגות.
הקוקייה מאופיינת כעוף חמקן וחשדן, היא טפילת קנים וניזונה בעיקר מחרקים.
רבייה.
בעונת הרבייה נחבאת הקוקייה באמירי אילנות ודוגרת לרוב בטייגה וביער סבוך.
ירבוע מצוי
ירבוע מצוי (שם מדעי: "Jaculus jaculus") הוא מין מכרסם ממשפחת הירבועיים החי במחילות באזורים חמימים ויבשים ברחבי העולם.
מקורו בטבע.
הירבוע המצוי חי בעיקר באזורים יבשים כמו מדבריות וניזון בעיקר מצמחים. לירבוע אויבים רבים וביניהם: דורסי לילה, יונקים טורפים ובני אדם. תוחלת חייו של הירבוע המצוי היא כ-6 שנים והיא יכולה להתארך אם הוא גדל בתנאי שבי.
מבנה גופו.
אורך גופו של הירבוע המצוי הוא כ-11 סנטימטרים ואורך זנבו כ-18 סנטימטרים ומשקלו נע בין 35 גרם ל-90 גרם. הירבוע בעל רגליים אחוריות הגדולות פי ארבעה מהרגליים הקדמיות והן משמשות לניתור ולהליכה בתנאי הסביבה בהם הוא חי. כמו כן כפות רגליו מכוסות שיער על מנת למנוע שקיעה של כפות הרגליים בחול.
חושים ותקשורת.
כל חושיו של הירבוע מפותחים. העיניים, האפרכסת, ובועיות השמע שלו גדולות מאוד. יש לו שערות ארוכות מאוד על חרטומו שעוזרות לו בהתמצאות בסביבה ובמציאת מזון.
מאפייני החיים של הירבוע המצוי.
הירבוע המצוי הוא בעל חיים יחידאי (סוליטרי) וכל אחד חי במחילה שחפר לעצמו. עומק המחילה יכול להגיע למטר אחד מתחת לפני האדמה, ואורכה יכול להגיע לחמישה מטרים. הירבוע המצוי הוא בעל חיים לילי. בלילה הוא מקפץ למרחקים בחיפוש אחר מזון, ואילו ביום הוא נח במחילתו.
הירבוע בישראל.
בארץ ישראל קיימים שני מיני ירבועים: הירבוע המצוי והירבוע הגדול. את שני המינים הללו ניתן למצוא בנגב, במישור החוף ובערבה. לאורך השנים ירבועי ישראל נפגעו בעיקר בגלל עבודות בנייה וחקלאות שהרסו את בתי הגידול שלהם. נכון לשנת 1987 מסווגים/ מוגדרים ירבועי ישראל כבעל חיים המצוי בסיכון, ויש חוק רשמי של המדינה האוסר ציד או סחר בהם.
סלעית המדבר
סלעית המדבר (שם מדעי: "Oenanthe deserti") היא מין ציפור קטנה המשתייכת למשפחת החטפיתיים. מקור שמה של הסלעית נובע מתכונתה – לעמוד על נקודת תצפית גבוהה, בעיקר על סלעים.
הציפור בישראל.
בישראל מצויים 11 מתוך 18 מיני הסלעית בעולם, סלעית המדבר נכללת בקבוצת מיני הסלעיות הנמצאות בישראל.
בישראל הסלעית מצויה בעיקר בשטחי המדבר, נדיר לראותה בשאר חלקי הארץ.
רבייה.
סלעית המדבר מקננת באזורים יבשים ובערבות חוליות עם שיחים נמוכים, מקום קינונה בחור בקרקע או בסדק סלע.
הסלעית מטילה בין 4–5 ביצים בצבעים כחול-ירוק.
מראה וייחוד הסלעית.
מראה סלעית המדבר שונה משאר הסלעיות כיוון שצבען שחור בכשני שלישים ויותר מאורכן. אורכה של הסלעית הוא 14.5–15.5 ס"מ, אורך כנפה 8.2–9.4 ס"מ, מוטת כנפיה כ-30 ס"מ ומשקלה נע בין 17–24 גרם. קיים הבדל בין מראה הזכר למראה הנקבה: לזכר גוני חום-חולי, שחור ולבן וגרונו שחור. לנקבה צבע חום-חולי, למעט הכנף האפורה וסוככות האוזן האדמדמות-חומות .
מזון.
מזונה העיקרי של הסלעית מורכב מחרקים שונים: חיפושיות, חגבים, צרעות, ובמיוחד זבובים ונמלים. היא מגוונת את מזונה בפירות המצויים באזורי המדבר. היא צדה את החרקים על-ידי תצפית ממקום גבוה וגלישה לקרקע כדי ללכוד אותם.
קולות/ שפת תקשורת.
לציוצה של הסלעית מספר סוגים. הקריאה "ויה" צייצני ומעורפל, "טסק: צקצקני וקשה, וטרטור דק ומעורפל "טק-טק-טק".
חטפית שחורת-עורף
חטפית שחורת-עורף (שם מדעי: "Ficedula Hypoleuca") היא מין ציפור קטנה ממשפחת החטפיתיים. משמעות שמה המדעי הוא "זוללת תאנים לבנת-גחון": Ficedula – ציפור קטנה שאוכלת תאנים, אף על פי שמדובר בחטפית שניזונה מחרקים ועכבישים, Hypo -מתחת, leuca-גחון/בטן.
תפוצה ומגמות אוכלוסין.
החטפית דוגרת ביערות פתוחים במרבית אירופה, היא נודדת דרומה בחורף לאפריקה. בישראל היא חולפת נדירה למדי בכל חלקי הארץ בעיקר באביב.
רבייה.
חטפיות שחורות-עורף מנהלות את מערכות יחסיהן כך שלזכר יש שתי נקבות. לאחר שהנקבה הראשונה הטילה ביצים, הזכר יוצא לכבוש לעצמו טריטוריה חדשה, ואליה הוא מזמין את הנקבה המשנית. לאחר שהזכר מזדווג עם הנקבה המשנית הוא שב לנקבה הראשונה ועוזר לה לגדל את הגוזלים.
תפקידה של הנקבה הוא לדגור על הביצים, ותפקידו של הזכר הוא לשמור על הנקבה ועל צאצאיו מפני אויבים למיניהם.
מראה חיצוני.
הדומה בין הנקבות לזכרים הוא עורפם השחור. באביב חלקי גופו העליונים של הזכר הבוגר שחורים, מצחו וחלקי גופו התחתונים לבנים, כתם לבן מקשט את מרכז הכנף. הנקבה מתאפיינת בכך שיש לה כתם לבן המקשר את הכנף וזה המבדיל אותה מהסוגים השונים של החטפיות. בנוסף, לנקבה צבעים בהירים יותר, חלק גופה העליון חום אפרפר, והתחתון לבנבן אפור. הכתם הלבן שבכנפה צר מזה של הזכר. בחורף ובסתיו צבעי הזכר דומים במקצת לצבעי הנקבה, אך הוא נבדל לעיתים בזנב עליון שחור. בקיץ ניתן לראות אצל הבוגרים כתם גדול באחת הכנפיים ועוד כתם גדול ליד האף. בנוסף, חלקיו העליונים שחרחרים או חומים-אפורים כהים.
זיהוי החטפית.
הציפור יושבת בתנוחה די מאוזנת, צדי הזנב לבנים והחלקים התחתונים לבנים. חשוב לשים לב לכמות הצבע הלבן הגלוי בבסיס הנוצות כשהכנף סגורה.