שלטונו של גאלוס לא התנהל בקלות. במזרח, שאפור הראשון מפרס פלש לסוריה וכבש אותה, בלי תגובה מרומא. בדנובה, שבטים גותיים מרדו ברומא בשנית למרות הסכם שלום שנחתם בשנת 251. הצבא התנגד לקיסר וכאשר איימליאנוס, מושל מואסיה ופנוניה, החליט לצאת לקרב נגד הגותים והביס אותם, החיילים מינו אותו לקיסר. גאלוס אשר התכונן לקרב נגד הצבא ואיימליאנוס, הכין מספר לגיונים וקרא לתגבורות לשוב לרומא מקצוות האימפריה. הצבאות צעדו אחד אל מול השני וחנו בסמוך לעיר טרני שבאיטליה. מהלך האירועים לאחר מכן לא ברור אך בסיכומו של דבר טרבוניאנוס גאלוס ווולוסיאנוס נרצחו על ידי חיילים מתוך הצבא שלהם.
אלפרד אלטון ואן ווגט
אליפות העולם בכדורסל נשים 2010
אליפות העולם בכדורסל נשים 2010 היא אליפות העולם בכדורסל נשים ה-16 שאורגנה על ידי פיב"א ונערכה בצ'כיה בין ה-23 בספטמבר ל-3 באוקטובר 2010.
ארצות הברית ניצחה אליפויות בפעם השביעית בתולדותיה.
שיטת המשחקים.
תחילה התקיים השלב המוקדם בארבעה בתים. 12 קבוצות העפילו להמשך התמודדות על האליפות. הם התמודדות בשני בתים. ארבע קבוצות מכל בית העפילו למשחקי רבע הגמר ובהמשך חצי הגמר והגמר.
השלבים המתקדמים.
משחקי הגמר.
משחק הגמר
משחק על המקום השלישי
שי בן ישי
שי בן-ישי (שביון) (נולד ב-4 בפברואר 1978) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה. שימש סגן מפקד אוגדת הבשן, מפקד חטיבת עודד ומפקד בא"פ אליקים, קצין אג"ם של עוצבת עידן ומפקד גדוד דוכיפת.
ביוגרפיה.
בן-ישי למד בבית הספר הריאלי שבחיפה והיה חניך הפנימייה הצבאית לפיקוד, בוגר מחזור מ"ב. התגייס לצה"ל בשנת 1996, שובץ בחטיבת גולני והתקבל לפלס"ר גולני. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס שב לחטיבה ומונה למפקד מחלקה בגדוד 12, והשתתף בלחימה בדרום לבנון. בהמשך שימש כקצין המבצעים של גדוד 12, בין היתר במהלך מבצע חומת מגן. לאחר מכן מונה למפקד הפלוגה המסייעת בגדוד 12, אותה הוביל בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. בהמשך שימש כסגן מפקד יחידת אגוז. לאחר מכן מונה לקצין אג"ם של חטיבת גולני בין השנים 2010–2011.
בשנת 2011 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד דוכיפת, ושימש בתפקיד עד שנת 2013. בהמשך שירת כסגן מפקד עוצבת ברעם בין השנים 2013–2014. לאחר מכן מונה לראש ענף לחימה אורבנית במל"י בין השנים 2014–2015. בשנת 2015 מונה לקצין אג"ם של עוצבת עידן, ושימש בתפקיד עד שנת 2017. ביולי 2017 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת עודד וב-22 במרץ 2018 מונה במקביל למפקד בא"פ אליקים, בתפקידו כמפקד חטיבת עודד שימש עד 18 בנובמבר 2019 ובתפקידו כמפקד בא"פ אליקים שימש עד 28 בנובמבר 2019. בשנת 2019 מונה לסגן מפקד אוגדת הבשן, תפקיד אותו מילא עד אוגוסט 2021. לאחר מכן השתחרר מצה"ל.
חיים אישיים.
בן-ישי נשוי למורן ואב לשלושה ילדים. מתגורר בקיבוץ חנתון.
אנדרו טגארט
אלכס פל
יום הניצחון בחבר המדינות
זילט
זילט (בגרמנית: Sylt; בדנית: Sild; בסלרינג: Söl) הוא אי השוכן בצפון גרמניה, משתייך מנהלית למחוז שבמדינת שלזוויג-הולשטיין. האי זילט הוא חלק מהאיים הפריזיים שבים ואדן, והוא האי הגדול מבין איי צפון פריזיה. באי תופעת סחף אדמות המתרחשת בעקבות סערות גאות ושפל. זילט, שמשתרע על שטח של 99 קמ"ר, מחובר מאז 1927 עם היבשת על ידי ההינדנבורג-דאם - מסילת רכבת באורך של 11 ק"מ.
האי מוכר בצורת קו החוף הייחודי שלו, קו החוף משתרע על כ־40 קילומטרים של חוף חולי, בתוך הפארק הלאומי של ים וודלדן בשלזוויג-הולשטיין (הפארק הלאומי הגדול ביותר במרכז אירופה). אתרי תיירות באי כוללים את וונינגשטדט-בראדרופ וסטרלנד וקמפן.
מרוץ האלופים
מרוץ האלופים (באנגלית: Race of Champions) הוא אירוע שנתי בו לוקחים חלק מגוון גדול של נהגי מרוצים מתחומים שונים בספורט המוטורי המתחרים זה עם זה. המרוץ הראשון התקיים בשנת 1988 ביוזמה של מישל מוטון, נהגת המרוצים הצרפתיה ופרדריק ג'ונסון. בתחילה השתתפו בתחרות נהגי ראלי בלבד, אך בתחילת המאה ה-21 משתתפים נהגים גם מאליפות הפורמולה 1, אליפות העולם בראלי, אינדי, נאסקאר, מכוניות ספורט ומכוניות תיור.
הנהג המנצח בכל אירוע מוכתר בתואר "אלוף האלופים" וזוכה בגביע על שם הנרי טויבונן, נהג המרוצים הפיני, שנהרג בתאונה במהלך מרוץ בקורסיקה בשנת 1986. בשנת 1999 נוספה גם תחרות גם תחרות "גביע האומות", בה מתחרים צמדים של נהגים מאותה מדינה.
היסטוריה.
המרוץ הראשון התקיים בשנת 1988 במסלול המרוצים במונלרי, צרפת לזכרו של הנרי טויבונן, שנהרג בתאונה במהלך מרוץ ראלי בקורסיקה ולציון חגיגות העשור לאליפות העולם בראלי. בתחרות לקחו חלק שמונת אלופי העולם בראלי בין השנים 1979 ו-1988: ביורן וולדגארד, וולטר רוהל, ארי וטנן, האנו מיקולה, סטיג בלומקוויסט, טימו סלונן, יוהא קנקונן ומאסימו בייסון. קנקונן הוכתר לאלוף האלופים הראשון, לאחר שגבר בגמר על סלונן. הרכבים בהם התחרו הנהגים היו אאודי קוואטרו S1, ב.מ.וו M3, פורד סיירה RS, לנצ'יה דלתא איטגרלה, אופל מנטה 400 ופז'ו 205 טורבו 16.
במהלך השני הבאות נוספו לאירוע תחרויות נוספות. בשנת 1990 נוסף מרוץ המאסטרים הבינלאומי (International Rally Masters), בו השתתפו נהגים מצטיינים שלא זכו באליפות באותה עונה. לזוכה בתחרות ניתנה ההזדמנות לקחת חלק בתחרות הראשית. בשנת 1994 נוספה תחרות הראלי הקלאסית, בה התחרו הנהגים כשהם נוהגים בפורשה 911 S מודל 1965 או ישנה יותר. תחרויות אלה בוטלו לאחר מספר שנים.
לאחר שהמרוץ התקיים בנורבורגרינג, בברצלונה ובמדריד הוא עבר לגראן קנריה, שם התקיים במשך 12 שנים רצופות. בשנת 1999 החלה להתקיים תחרות גביע האומות ולראשונה הצטרפו לתחרות גם רוכבי מרוצי אופנועים. שנתיים לאחר מכן הורשו להתחרות גם נהגי מרוצים שאינם מתחרים בקטגוריית הראלי. בשנת 2004 שב האירוע לנדוד בין אתרים שונים והחל להתקיים באצטדיונים גדולים. בעקבות המעבר עברו הנהגים להתחרות במסלולי אספלט במקום מסלולי עפר, דבר שפגע בדומיננטיות שהייתה עד אז לנהגי הראלי. הייקי קובילנן, שניצח בשנת 2004 את האירוע שהתקיים באצטדיון הסטאד דה פראנס, היה הנהג הראשון שאינו נהג ראלי שזכה בתואר.
במהלך השנים המרוץ התקיים באצטדיון ומבלי, האצטדיון הלאומי בבייג'ינג באצטדיון האספיריט ארנה בדיסלדורף, באצטדיון ראג'מנגלה, בבנגקוק, בבושי פארק בברבדוס, בהאצטדיון האולימפי בלונדון ובמרלינס פארק במיאמי. המרוץ של שנת 2013, שתוכנן להתקיים בבנגקוק, בוטל עקב מתיחות פוליטית במדינה.
הקו החם מוסקבה-וושינגטון
הקו החם מוסקבה-וושינגטון (באנגלית: Moscow–Washington hotline, ידוע גם בשם הרשמי קו התקשורת הישיר וושינגטון-מוסקבה, באנגלית: Washington-Moscow Direct Communications Link וברוסית: Горячая линия Вашингтон — Москва) הוא מערכת שמאפשרת תקשורת ישירה בין מנהיגיהם של ארצות הברית והפדרציה הרוסית. קו חם זה הוקם ב-1963 ומקשר בין הפנטגון לבין הקרמלין (היסטורית עם מנהיגות המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות שמעבר לכיכר). אף על פי שבתרבות הפופולרית ידועה המערכת בכינוי "הטלפון האדום", הקו החם לא היה מעולם קו טלפון ומעולם לא היו בשימוש מכשירי טלפון בצבע אדום. אמצעי התקשורת הראשון ששימש בקו היה טלפרינטר, שב-1986 הוסב לפקס. מאז 2008 הקו החם מוסקבה-וושינגטון הוא קו תקשורת מחשבים מאובטח שהמסרים מועברים באמצעותו בדואר אלקטרוני.
רקע.
הרעיון של קו חם עלה במוחם של כמה אנשים, עליהם נמנו חתן פרס נובל לכלכלה והפרופסור מאוניברסיטת הרווארד, תומאס שלינג, שעבד על עיצוב מדיניות לוחמה גרעינית עבור מחלקת ההגנה של ארצות הברית. שלינג ייחס את הרעיון לרומן "אזעקת צבע אדום" (Red Alert, שעליו מבוסס הסרט דוקטור סטריינג'לאב) בו הממשלות היו מודעות יותר ליתרונות של תקשורת ישירה בין מעצמות-העל. בנוסף, עורך המגזין Parade, ג'ס גורקין, הטריד באופן אישי את המועמדים בבחירות לנשיאות ארצות הברית 1960, ג'ון פיצג'רלד קנדי וריצ'רד ניקסון, ומשך את תשומת לבו של שליט ברית המועצות, ניקיטה חרושצ'וב בעת ביקורו בארצות הברית כדי שיאמץ את הרעיון. באותה תקופה הציע ג'ררד ק. סמית', ראש צוות תכנון המדיניות של מחלקת המדינה, את הקמתו של קו תקשורת ישיר בין מוסקבה לבין וושינגטון. התנגדויות מצדם של גורמים אחרים במחלקת המדינה, בכוחות המזוינים ובקרמלין, עיכבו את יישום ההצעה.
משבר הטילים בקובה ב-1962 הפך את רעיון הקו החם לבעל עדיפות גבוהה. במהלך המשבר ארך הזמן להעברת מסרים דיפלומטיים כשש שעות ונעשה שימוש בערוצים בלתי רשמיים, כמו רשתות הטלוויזיה, שהצליחו לבצע את המשימה במהירות רבה יותר.
במהלך המשבר נזקקה ארצות הברית ל-12 שעות כדי לקבל ולפענח את ההצהרה הראשונית של חרושצ'וב שכללה 3,000 מילה, זמן שהיווה סכנה באורכו. עד לרגע שבו נוסחה בוושינגטון תגובה, הגיע ממוסקבה מסר תקיף יותר, בו נדרשה ארצות הברית לפנות טילים מטורקיה. יועצי הבית הלבן סברו שדרכי תקשורת מהירות יותר היו עשויות למנוע את המשבר ולפתור אותו מהר יותר. ביוני 1963 חתמו שתי המעצמות על הסכם הקו החם, הפעם הראשונה בה נקטו בצעדים רשמיים למזער את הסיכונים לפריצה בלתי מכוונת של מלחמה גרעינית.
ההסכם.
הקו החם הוקם לאחר חתימת "מזכר ההבנה בנוגע להקמת קו תקשורת ישיר" (Memorandum of Understanding Regarding the Establishment of a Direct Communications Line) ב-20 ביוני 1963 בז'נבה, שווייץ על ידי נציגים של ממשלות ארצות הברית וברית המועצות.
הפרטים הטכניים.