ספרו השלישי(Le maître fou : Genet théoricien du théâtre (1950-1967 (האדון המשוגע: ז'נה כתאורטיקן של התיאטרון) יצא לאור ב-2009. הספר מנתח את הטקסטים התאורטיים של ז'נה על התיאטרון והאמנות. טקסטים אלה לא נחקרו דיים, על אף שהם מציעים מפתח להבנה עמוקה של יצירתו הדרמטית של ז'נה. בספרו טוען מורלי כי ניתן למצוא בטקסטים אלו תאוריה כוללנית על היצירתיות, כוחותיה ומגבלותיה.
בספרו הרביעיL'Oeuvre impossible : Claudel, Genet, Fellini (היצירה הבלתי אפשרית: קלודל, ז'נה, פליני) שיצא לאור ב-2013 בפריז, מתוארת ומנותחת יצירה עלומה בשם המוות עליה ז'נה עבד לאורך שנים רבות, ולעולם לא זכה לסיימה. לטענת מורלי, היצירה הבלתי ממומשת של כל אחד מהיוצרים הללו מהווה את המפתח להבנת המפעל היצירתי כולו של אותו יוצר. הספר יצא באנגלית בשם Dream Projects in Novels, Theatre and Film ב- Sussex Academic Press, 2021.
פול קלודל.
נושא המחקר השני של מורלי הוא היצירה התיאטרלית של פול קלודל, מחזאי צרפתי דגול.
הספרClaudel metteur en scène: La frontière entre les deux mondes (קלודל כבמאי: הגבול בין שני עולמות) יצא לאור ב-1998. בספר מורלי מתנגד לתפיסה המקובלת של דמותו של קלודל כסמל לתיאטרון הישן, ומגלה אספקטים חדשים ביצירתו של קלודל: בלטים מהפכניים שכתב וביים, ניסויי תיאטרון שערך ושיטה ייחודית שיצר לתיאטרון מוזיקלי דתי.
קולנוע צרפתי תחת הכיבוש הגרמני.
המחקר האחרון של מורלי מוקדש לייצוג דמויות יהודיות בתיאטרון ובקולנוע של צרפת תחת הכיבוש הגרמני. הספר Révolution au paradis : Représentations voilées de personnagesjuifs dans le cinéma de la France occupée (מהפכה בגן עדן: ייצוגים סמויים של דמויות יהודיות בקלונוע של צרפת הכבושה) שיצא לאור ב-2014 בירושלים, חושף את המסרים האנטישמיים הרבים בסרטים שצולמו בצרפת הכבושה, ובפרט בסרט הקאנוני ילדי גן העדן. הספר תורגם לאנגלית ויצא לאור בהוצאת Sussex בשנת 2020: Revolution in Paradise: Veiled Representations of Jewish Characters in the Cinema of Occupied France.
פעילותו כאיש תיאטרון.
מורלי פועל גם כמחזאי ובמאי. מחזותיו הופקו והודפסו בצרפת, ישראל וארצות נוספות. המחזה הראשון שלו, Aventures extraordinaires (הרפתקאות מופלאות) הוצג בצרפת בשנת 1970. מה שסימן את ראשית הקריירה הציבורית של מורלי היה המחזה השני שכתב, Les Catcheuses (המתאבקות), שהוצג בשנת 1973 בבימויו של דניאל מזגיש (Daniel Mesguich), לו הקדיש מישל קורנו () ביקורת נלהבת בעיתון לה מונד. המחזה אף הודפס ותורגם למספר שפות. בשנת 1976 בוים המחזה על ידי ז'אן לואי מאנסו (), בהצגתם של ז'ראר דרמון () וז'אן פול באקרי ().
בשנת 1981 מורלי ביים מחזמר בכיסאות גלגלים בבית חולים אלין ובתיאטרון החאן בשם היפה והחיה. בשנת 1982 הוצג בתל אביב ובליון מחזהו סטריפ, שאף פורסם במגזין הצרפתי אוונט-סאן ('). כמו כן, באותו שנה כתב מורלי את המחזה גימפל תם, קומדיה מוזיקלית המבוססת על סיפור קצר מאת יצחק בשביס זינגר. המחזה הופק בתיאטרון החאן בשנת 1983 בבימויו של מורלי. צוות ההפקה כלל אנשי מקצוע ידועים כגון חנה הכהן (מנהלת מוזיקלית), רוני תורן (עיצוב), רפי קדישזון (מוזיקה) דניאלה מיכאלי (כוריאוגרפיה), ובתפקידים הראשיים שיחקו נתן דטנר ונירה רבינוביץ'.ההצגה זכתה להד נרחב בתקשורת הישראלית. מחזה נוסף שהועלה בתיאטרון החאן היה ויכוח ברצלונה (1992), שהמחיז את ויכוחו הידוע של הרמב"ן עם כומר נוצרי.
מחזהו של מורלי קולות, שנכתב על בסיס סיפורו של י.ל. פרץ מסירות נפש הועלה במספר מסגרות: בתיאטרון הפתוח (, בסטודיו למשחק ניסן נתיב בירושלים, ובתיאטרון אספקלריא.
מחזה נוסף של מורלי שהועלה בצרפת בשנת 1983 היה Tombeau des poupées (בית קברות לבובות). המחזה הוצג בתיאטרון הלאומי לה-שאיו בפריז (), בהשתתפות שחקנים כגון מיכאל לונסדייל () ואנטואן ויטז (). המחזה Les merveilles du fond des mers ou un chef d'œuvre à gonfler soi-même (הפלאות שבמעמקי הים, או: יצירת המופת שתוכל לנפח בעצמך), פורסם על ידי המגזין הישראלי-צרפתי Continuum בשנת 2009. המחזה Le Grand Tombeau des Beaux-Arts (הקבר בגדול של האמנויות היפות) הוצא לאור על ידי Editions Orizons, 2020.
בשנת 2018 יהודה מורלי ורועי הורוביץ יזמו את פרויקט תיאטרון קריאה הפועל דרך תיאטרון מיקרו, ירושלים. בשלוש השנים האחרונות הוצגו במסגרת תוכנית זו מופעי תיאטרון הקריאה הבאים: וגנר לא בא בחשבון - ויקטור גורדון, חופה במרומים ע״פ י.ב. זינגר, בהחלט מרשה לעצמי – ז׳נין וורמס, ההטבלה – אלפרד סוואר ופרנו נוזיאר.
בשנת 2021 מורלי הפיק את המחזה "מילים אחרונות", שהוא סדרה של מונולוגים המבוססת על הטקסט של Le Grand Tombeau des Beaux-Arts בעברית וצרפתית. בעקבות נגיף הקורונה, המחזה הוצג בפורמט של תיאטרון וירטואלי.
בשנת 2022, תרגם יחד עם אשתו וביים מחדש את המחזה "הגטו החדש" של בנימין זאב הרצל. לראשונה בתולדות מדינת ישראל, המחזה עלה על במות שונות ברחבי ישראל, בירושלים, בתל אביב, ובאוניברסיטת בר-אילן. בכ' בתמוז תשפ"ב, יום האזכרה של בנימין זאב הרצל, אף התקיים ביצוע בהר הרצל.
הערות שוליים.
קברן (פירושונים)
קאוואי (שיר)
קאוואי (מיפנית: קאוואיי, カワイ, מעוצב: KAWAII) הוא שיר שנכתב, הולחן ובוצע על ידי הצמד הישראלי סטטיק ובן-אל תבורי ויצא לאור ב-6 במאי 2018.
רקע.
השיר יצא לאור ב-6 במאי 2018, כסינגל התשיעי של הצמד. את השיר הוציאו סטטיק ובן-אל תבורי כחמישה חודשים לאחר שהוציא את השיר "נמסטה". שם השיר הוא כשם המושג היפני קאוואיי, שפירושו "חמוד". בשיר מילים נוספות שמקורן בשפה היפנית, בהן :נונצ'קות, סומו, אוריגמי, אסאי וסמוראי.
קליפ.
הקליפ ממשיך את הקו הכמעט חתרני של הקליפים הקודמים של הצמד ושוב מעלה המון שאלות ומסרים חבויים הנותנים לצופה הזדמנות לפרש את הסיפור והמשמעויות שעומדות מאחוריו.
גם הפעם, הצופים יכולים לראות שילוב של אייקונים תרבותיים שהוחדרו והחיבור בין העולמות השונים בלי להשתייך באופן מובהק לתרבות אחת (יפן, סין, קוריאה, ישראל).
מצד אחד, נגיעות יפניות שמתכתבות עם הסגנון המוזיקלי של השיר, הר הפוג'י ופריחת הדובדבן בסצינות של בן אל. שמבטאות מעין עולם אידיאלי, כמעט פלסטיקי שמייצג הרמוניה ואת תחושות האהבה והשלום.
נגיעות מהתרבות היפנית, עתידנית עם אנשים מגוונים בצבעים וגזעים שונים.
מצד שני, העולם של סטטיק שמייצג עולם כוחני יותר, מעין זירת אימונים עשויה מבטון במקום אפל ומחתרתי עם חיילים שאולינים שגם הם, מגוונים ודווקא לא סינים.
סנסאיי ג'ורדי (ג'ורדי ה"עדין"), שגם הפעם אמון על הפקת הסינגל – נמצא בעולם נוקשה ואין סופי, מייצג את מי שרואה את העתיד על מנת לחבר בין העולמות של סטטיק ובן אל תבורי (אזכור ליינג ויאנג) על מנת להתאחד אל מול דמות חדשה שאנו לא יודעים עליה דבר ומה היא מסמלת.
שליחותיו, שהופכות לבנות הקאוואי (פירוש: "חמודה" ביפנית. מייצג זרם יפני שהתפשט בעולם אך מקורו בסין), מגיעות לעולמות של הצמד וגורמות להם להתאהב בהן וללכת בעקבותיהן בזכות הצבעים, הביישנות 'והקאווה אי' שלהן.
גם פה וגם בסאונד המיוחד, יש קריינות של המשחק הידוע 'מורטל קומבט' שבאות לידי ביטוי דווקא באיורי קומיקס, מאנגה ועוד.
העבודה על הקליפ ערכה כ-3 חודשים. הצילומים של הקליפ ערכו כ-24 שעות רצופות, עם כ-150 אנשי צוות שעבדו על הפרויקט.
כל התפאורה בקליפ נעשתה בעבודת יד ללא הדמיות תלת מימד ממוחשבות.
את הקליפ ביים רומן בוצ'אצקי, הבמאי הקבוע של הצמד.
הווידאו קליפ לשיר צולם באוקראינה. זהו השיר היחיד של הצמד שהקליפ שלו צולם מחוץ לגבולות ישראל. ארבעה ימים לאחר הוצאת השיר, זכה הקליפ לכ-2 מיליון צפיות ביוטיוב. נכון לדצמבר 2021 קליפ השיר צבר 26.2 מיליון צפיות בערוץ היוטיוב של סטטיק ובן-אל
נבחרת צ'כיה בהוקי קרח
נבחרת צ'כיה בהוקי קרח היא נבחרת לאומית המייצגת את צ'כיה בטורנירים בינלאומיים בהוקי קרח. מנוהלת על ידי התאחדות ההוקי קרח הצ'כית. הנבחרת זכתה שש פעמים באליפות עולם, ובמדליית זהב במשחקים האולימפיים של שנת 1998. הקבוצה הוקמה לאחר התפרקות צ'כוסלובקיה ב-1993 ונחשבת ליורשת נבחרת צ'כוסלובקיה.
נבחרת ההוקי של הרפובליקה הצ'כית היא אחת מנבחרות ההוקי הטובות בעולם, יחד עם נבחרות קנדה, רוסיה, שוודיה, פינלנד וארצות הברית המרכיבים את "מועדון השש", שש הנבחרות הטובות בעולם.
דרקון מים סיני
דרקון מים סיני או חרדון מים סיני (שם מדעי: Physignathus cocincinus) הוא מין זוחל מהסוג דרקון מים שבמשפחת החרדוניים החי בסין ובדרום-מזרח אסיה.
מאפיינים.
דרקון המים הסיני מגיע לאורך של עד מטר אחד ושוקל 250–600 גרם בממוצע. הוא בעל קשקשים קוצניים בולטים בצבע ירוק בהיר, בעל זנב ארוך שמפוספס בשחור בקצהו, רגליים קצרות ורעמת קשקשים צהובים לאורך הגב. הראש גדול עם גולגולת בצורת משולש והוא בעל עיניים צהובות, עין הקודקוד קטנה בין העיניים, לסתות חזקות וסנטר דמוי-זקן, המזכיר את עור הסנטר של האיגואנה. דרקון המים יכול לחיות 10–15 שנים בטבע.
דרקון המים הסיני חי על ענפי העצים ביערות הגשם של דרום-מזרח אסיה, בתאילנד, קמבודיה, וייטנאם, לאוס, בורמה ובסין והוא הופץ כמין פולש להונג קונג. הוא חי לאורך גדות אגמים וביצות ובעת סכנה הוא קופץ למים ושוחה במהירות בעזרת זנבו הרחב. דרקון המים הוא אוכל-כול, הניזון בעיקר מצמחייה אך מגוון בחרקים ופרוקי-רגליים שונים ואף בדגים, לטאות ומכרסמים קטנים שהוא מאתר.
דרקון המים הסיני מגודל כחיית מחמד בתוך אקווריום בבתים רבים.
עין קודקוד