בשנות העשרים של המאה ה-20 נמנו בעיירה כ-3,000 יהודים, רוב תושביה. בתקופה הסובייטית פעלו בעיירה מועצה יהודית ממלכתית ובית ספר יידי, ובאמצע שנות השלושים של המאה ה-20 נסגרו בתי הכנסת ביישוב.
שוחט העיר היה רב יעקב שמשון מלמד לאחר פטירתו נתמנה בנו רבי יצחק מלמד, כרב העיר אשר כיהן כרב העיירה עד שנת 1935. לאחר מכן ירש את מקומו בנו יהושע מלמד שגם היה חזן נחשב בכל החגים. רוב יהודי העירה היו חסידי לוצק. ובכל שנה היה מגיע הרבי מלוצק רבי יוחנן פרלוב (בנו של רבי ישראל פרלוב מסטולין) בתאריך ל"ג בעומר לעיירה שם התקבל בסבר פנים יפות למשך כמה ימים. הוא היה מתארח אצל רב העירה רבי יצחק, אשר כונה דער טרעיניבקער רבי, רבי יצחק מלמד היה רב מאוד נחשב אצל חסידי לוצק בשל העובדה שקיבל סמיכה לרבנות מרבי אהרן מקרלין כשהיה צעיר בגיל 18 בלבד.
בשנת 1920 הייתה מלחמה בין הרוסים הקומוניסטים והפולנים, הרמטכ"ל אז היה פלסודוסקי. באחד מן הקרבות שנמשכו על ידי טרנובקה נסוגו הרוסים, וכוח צבאי פולני נכנס לעירה, והכריז תיכף שיבדקו את הגגות והמרתפות אולי נמצאים שמה רוסים שיתנפלו על הצבא הפולני שצריך תכף להיכנס, היהודים ענו שאין רוסים מבלי שבדקו, וכשנכנסו הפולנים ירו עליהם מכמה גגות. אז צווה הסגן אלוף ברבצקי שנכנס עם הצבא הפולני להוציא בגלל זה את הרב יצחק לתליה פומבית במרכז העיר. בני משפחתו של הרב יצאו בבכי ברחוב, שם פגשם קצין יהודי ששאלם על סיבת בכים, והוא יעץ להם ללכת לרמטכ"ל לבקש רחמים, וכך עשו, הרמטכ"ל נאתר לבקשת משפחתו של הרב ושלח פרש על סוס מצויד עם פקודה לדחות את התלייה עד שהוא ידבר אישית עם הרב, וכשהגיע השליח כבר כרכו את החבל סביב צווארו של הרב. ברגע האחרון הצילו ממוות, לאחר מכן התאחסן הרמטכ"ל פלסודסקי בבית הרב, ואחר כמה שיחות הם נתיידדו מאוד, והרמטכ"ל אף היה מתייעץ עמו בניהול המלחמה במשך תקופה עד גמר המלחמה. הרמטכ"ל פלסודסקי מת ב־13 במאי 1935 כפי התאריך היהודי י"ג שבט תרצ"ה שנפטר הרב. לאחר מות הרמטכ"ל פלסודסקי מונה האלוף ריגז שמיגלי למלא מקומו של פלסודסקי.
בסוף יולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו ריכזו את יהודייה תוך זמן קצר בגטו שהוקם בה, וחייבו את יושביו בענידת סרט זרוע. בהמשך, הגיעו לגטו שבעיירה יהודים שניצלו ממעשי הטבח באומן וביישובי הסביבה. בסוף שנת 1941 רצחו הגרמנים והאוקראינים חלק מיושבי הגטו שבעיירה, והעבידו את הגברים במקום בעבודות כפייה, תוך שליחת חלקם למחנות עבודה, בהם נספו.
ב-27 במאי 1942 נערכה בגטו שבעיירה אקציה גדולה, במהלכה רצחו הגרמנים והאוקראינים כ-2,400 יהודים בסמוך לעיירה. למחרת נרצחו 45 יהודים שנתפסו במקומות מסתור בעיירה.
מעט היהודים שהושארו בגטו, ויהודים נוספים שנתפסו, רוכזו בשני בתים בעיירה, ואליהם צורפו יהודים נוספים מהסביבה. כולם נרצחו ב-2 באפריל 1943, לרבות רבה של העיירה יהושע מלמד ומשפחתו.
טרשקון
טרשקון (בליטאית: , טרושקונאי; בפולנית: Traszkuny, טרשקוני; ביידיש: טראשקון) היא עיירה במחוז אוטנה שבליטא, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
העיירה נוסדה בסוף המאה ה-17 בידי ולדיסלאב סוקולובסקי, אשר ייסד במקום כנסייה ומנזר.
יהודי טרשקון.
טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה חיו בעיירה כ-90 משפחות יהודיות, ופעלו בה מפלגות ציוניות, וכן בית ספר עברי מרשת תרבות. עם סיפוח ליטא לברית המועצות בשנת 1940 הופסקה פעילות זו.
עם כיבוש ליטא בידי הגרמנים, רצחו הליטאים מספר צעירים יהודים בעיירה. ביולי 1941 רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בחלק עני ביישוב. ב-23 באוגוסט 1941 נרצחו כל יהודי היישוב ליד הכפר פיוסט.
אוגוסטינר ברוי
אאוגוסטינר ברוי
טולוצ'ין
טולוצ'ין (בבלארוסית: Талачы́н, טַלַצ'ין; ברוסית: Толочин; בפולנית: Tołoczyn; ביידיש: טאָלאָטשין) היא עיר במחוז ויטבסק שבבלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב.
האזכור הראשון לעיר הוא משנת 1433, עת הייתה בשליטת הדוכסות הגדולה של ליטא. בחלוקת פולין הראשונה בשנת 1772 נכללה חלקה המזרחית של העיר (עד לנהר דרוט שחוצה את העיר) בשטח האימפריה הרוסית. בהמשך הכול העיר סופחה לרוסיה.
יהודי טולוצ'ין.
בתחילת המאה ה-20 נמנו בעיר כ-2,000 יהודים, כשני שלישים מתושביה. בתקופה הסובייטית פעל בעיר בית ספר יידי.
הרב חיים זונדל מכבי הקים בעיר אגודה של חובבי ציון.
ב-8 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיר בידי הגרמנים, לאחר שהופצצה משך מספר ימים. בספטמבר 1941 רוכזו יהודי העיר בגטו שהוקם בחלק עני בה, אליו הובאו גם יהודי יישובי הסביבה. יהודי הגטו צוו לשאת טלאי צהוב, ולגטו לא הועברה כל אספקת מזון. באוקטובר 1941 הוצאו להורג שבעה יהודים מהגטו, ובחורף 1941–1942 מתו כ-150 מיושבי הגטו מרעב ומקור.
ב-13 במרץ 1942 נרצחו כל היהודים שנותרו בגטו, כ-1,300 איש, בסמוך לעיר.
טורק (יישוב)
טורק (בפולנית: Turek) היא עיר מחוז בפרובינציית פולין גדול שבפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב.
טורק נזכרת לראשונה בשנת 1136, ובשנת 1341 הוענקו לה זכויות עיר. בחלוקת פולין השנייה בשנת 1793 נכללה העיר בתחום פרוסיה, ובשנת 1815 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית.
יהודי טורק.
טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמנו בעיר כ-2,700 יהודים, מתוך כ-9,900 תושבים, והתקיימה בה פעילות ציונית, לצד פעילות של הבונד ושל אגודת ישראל.
עם כיבוש העיר בידי הגרמנים בספטמבר 1939, החלו אלו לבצע בה מעשי שוד ורצח של יהודים, תוך שריפת אחד מבתי הכנסת בעיר על המתפללים שהיו בו. בנובמבר 1939 שולחו כ-700 יהודים מהעיר לעבודות כפייה בבוכניה.
מפברואר ועד יולי 1940 רוכזו יהודי העיר בגטו שהוקם ביישוב. ב-1 באוקטובר 1941, יום כיפור תש"ב, גורשו כל יושבי הגטו שבעיר לגטו הכפרי שהוקם בקובלה פנסקיה, וגורלם שם היה כגורל יתר יהודי המקום.
פיראנה אדומת בטן
פיראנה אדומת בטן (שם מדעי: "Pygocentrus nattereri") הוא מין של דג טורף ותוקפני החי בלהקות בנהרות בדרום אמריקה. מין זה שייך לסדרת החריתאים והוא בעל שיניים חדות ביותר. להקת פיראנות מסוכנת לכל חיה שתיפול למים ויכולה להפשיט סוס מבשרו תוך שעה.
תיאור.
זהו דג בינוני מסדרת החריתאים, קרוב משפחה של דג הפאקו (Pacu). לעומת רוב בני המשפחה, הנוטים לאכול מזונות צמחיים כמו פירות שנפלו וזרעים וכן רכיכות, הפיראנות בעלות ראש עבה עם שיניים חדות ולסתות חזקות המאפשרות להן לקרוע בשר לגזרים.
כפי שמרמז שמן, לדג בטן אדומה מעט. שאר הגוף בגוון אפור-כסוף עם קשקשים מעט מנומרים. הזנב, הסנפירים והראש כחולים וקצה הבטן עשוי להיות צהבהב. מכסה הזימים שחור. האורך הממוצע 33 ס"מ והמשקל עד 3.5 ק"ג. צבע הבטן של הנקבות בוהק יותר משל הזכרים.
תפוצה התנהגות.
הפיראנות נפוצות ביובלי נהרות ואגמי אמריקה הדרומית בארגנטינה, ברזיל, בוליביה, קולומביה, אקוודור, גיאנה, פרגוואי, אורוגוואי, פרו וונצואלה. הן חיות בנהרות גדולים כמו האמזונאס, הפרגוואי, הפרנה והאסקיבו וכן ביובלים קטנים יותר. בעונה הגשומה הן עשויות לחיות גם ביערות גשם מוצפים. הן אינן נוהגות לנדוד.
הפיראנות ידועות בשל התקפותיהן על חיות קטנות שונות: זוחלים, עופות, יונקים ובעיקר דגים אחרים. הן מתנפלות עליהם וקורעות אותם לגזרים במהירות. אף שאינן חיות בלהקה, הן מתנפלות על טרפן יחד. כיחידות הן ניזונות מתולעים, חרקים, דגים קטנים ואף מצמחים וזרעים.
הפיראנות יכולות לתקוף גם לבני אדם. מקרי טריפה כמעט ואינם מתועדים, אך הן עלולות לנשוך אצבעות של דייגים ואף לגרום להם לאובדן אצבעות, אם כי בתקרית אחת ידוע על טריפת מספר אנשים שנפלו למים. בנוסף הפיראנות תוקפות לעיתים עקב טירוף אכילה בו הם נמשכים לאנשים ששוחים או מתיזים ובעונת הרבייה יתקפו משיגי גבול לקיניהם, אף שתקיפות אלו פחות קטלניות.
הפיראנות נטרפות בידי דגים גדולים יותר, דולפיני נהרות, קיימנים, עופות מים ולוטרות ענקיות.
תקופת הרבייה חלה במהלך עונת הגשמים. במהלכה מטילה הנקבה עד 5,000 ביצים. הביצים מוטלות בקיני צמחים אותם בונים הזכרים.
מצב שימורה של הפיראנה אינו ידוע, אך היא עלולה להיות בסכנת הכחדה עקב הפגיעה ביער וזיהום הנהרות והיובלים הגדולים באזור המחיה שלה.
דוראדו זהוב
דוראדו זהוב (שם מדעי: "Salminus brasiliensis"; "דוראדו" הוא זהב בספרדית) הוא מין של דג טורף החי בנהר האמזונאס ונהרות דומים בדרום אמריקה. הוא שייך לסדרת החריתאים החיים בנהרות אמריקה ואפריקה. הוא מין טורף גדול שניצוד על ידי דייגים מקומיים למאכל.
מאפיינים.
לדוראדו ראש גדול עם לסתות חזקות ובולטות וצבע הקשקשים זהוב. אורכו 37 ס"מ ומשקלו 3-10 ק"ג, למרות שנתפסו פרטים מעל 100 ס"מ אורך ומשקל של 30 ק"ג. הוא בעל זנב שרירי העוזר לו לזנק קדימה בעקבות טרפו.
הדוראדו חי במקווי מים חמימים כמו נהרות ואגמים בברזיל, פרגוואי, אורוגוואי, בוליביה וצפון ארגנטינה ומצוי בנהרות פרגוואי, אורוגוואי, נהר קפרה וממורה ומגיע עד לגונת דוס פאטוס הגדולה. כמו כן הוא חי ביובלים ואגמונים קטנים יותר.
זהו דג טורף הנמשך להתקהלות דגים שונים של הנהר כמו דגי הסבולה (Prochilodus lineatus) או הבריקון ואורב בשוליים לדג בודד. כמו כן הם אוכלים דגים מהסוג Astyanax ודגים אחרים כמו דגי סכין עירומים.
דגים אלה ניצודים בנהרות בהם הם חיים והדייגים צריכים להתמודד עם זריזותם, כוח הסיבולת הרב שלהם והסתתרותם בעומק. כמו כן הם צריכים לשמור שהדג לא יקרע בשיניו את הרשתות בהם הוא נתפס.
ארואנה כסופה