בפרק המסיים את הרצף מופיע לואיג'י פיראנדלו עצמו, החוזר אל כפר הולדתו הסיציליאני לראשונה מאז מות אמו. החיים ברומא היו עליו למעמסה והוא חש שמשהו קורא לו ודוחק בו לחזור אל בית ילדותו. הוא יורד בתחנת הרכבת של הכפר (כנראה קאוס, על שמו נקרא הסרט), ורואה מראות דמיוניים של ילדים, שעתידים להתגלות לאחר מכן כדמויות אמו ודודיו בימי ילדותם. כל תחילתו של קטע זה רצופה בתמונות הלקוחות מארבעת הסיפורים הקודמים ובשלל רמזים המתייחסים אליהם, באופן המרמז על טשטוש הגבולות שבין דמיון למציאות (הבולט ביותר, אך לא היחיד: נהג הכרכרה הלוקח אותו אל בית משפחתו אינו אלא סארו, גיבור הסיפור השני). גם המוזיקה המלווה את ירידתו מן הרכבת בכפר הולדתו נעשית שונה, כמעט מפחידה, ומשווה לדמויות ולשאר המראות מימד חלומי משהו. בבית אמו המנוחה מדמה פירנדלו לראותה יושבת ומשוחחת עמו, בדמות שנראית לרגע כאילו היא חלק מן המציאות. פירנדלו מבקש מאמו שתחזור על סיפור שסיפרה לו שנים קודם לכן; לדבריו, משום שזה כבר הוא רוצה להיזכר בו ולהעלותו על הכתב, אך קטע מסוים בו נשכח ממנו. (המוזיקה הנשמעת כעת ברקע היא מתוך האריה - "L'ho perduta, me meschina" ("איבדתי את זה, מסכנה שכמותי!") מן האופרה נישואי פיגרו מאת מוצרט, קטע שאמו נהגה לשיר, כפי שהוא נזכר). האם מתחילה לספר את הסיפור, והמצלמה עוברת לפרק מן העבר, כשקולה של האם מלווה אותו. הסיפור הוא זיכרון מימי ילדותה של האם, כאשר הפליגה בסירה עם אמה, אחיה ואחיותיה אל האי מלטה, כדי לבקר את אבי המשפחה, הגולה שם בצו השלטונות לאחר שהיה מעורב במהפכת 1848. במהלך המסע הימי עוצרת המשפחה למנוחה באי אבן הגיר (הצילומים נעשו באי הסיציליאני ליפארי), והמלח המשיט אותם בסירתו ממליץ לאם להרשות לילדים לגלוש אל המים על פני הסלעים הלבנים, שאבק הגיר שעליהם יפה לבריאות העור. הילדים מטפסים בצהלה על הסלעים התלולים וגולשים מהם אל ים הטורקיז באחת התמונות היפות ביותר בקולנוע. לאחר מכן הם חוזרים לסירה וממשיכים לחתור לכיוון מלטה. כאן נקטע הסיפור, קולה של האם מפסיק להישמע ברקע והמצלמה חוזרת אל ביתו של פירנדלו בסיציליה, אלא שכעת נמצא שם הסופר לבדו, ודמות אמו נעלמה כלא הייתה.
היו שסברו כי עיקרו של סיפור זה איננו בעלילתו אלא באווירה, במוזיקה ובצילום, אך לא כך הדבר. למעשה יש כאן משחק מתוחכם בין דמיון למציאות מן הסוג החביב על פירנדלו בכל יצירתו. דמותה של האם, הממשית כל כך, כבר מתחילה לשכנע את הצופה כאילו היא חלק מן המציאות, אך העובדה שהסיפור נקטע רומזת לכך שזוהי כנראה הנקודה שממנה שכח פירנדלו את ההמשך. בכך מתחוור לו - ולצופה - כי הסיפור איננו מושמע באמת מפי האם, אלא מזכרונו הקטוע של הסופר, והוא זה שדמיין את אמו משוחחת עמו. הסצנה הקצרה של החזרה אל הבית הריק, שבה האם כבר נעדרת, מחדדת את ההבנה, כי הוא שב והבהיר לעצמו את הגבול שבין דמיון למציאות. הוא נעשה מודע לכך שאת הדברים האבודים אין להשיב - מסר המקרין הארה נוספת על סיפורי "קאוס".
התקבלות והערכות.
'קאוס' זכה בשעתו לתשומת לב מסוימת ולשבחים מאת המבקרים, וכן זכה לפרסי דויד די דונטלו וסרט הכסף האיטלקיים, אך לא עורר הדים נרחבים בציבור, ותוך כמה שנים נשכח במידה רבה. למרות זאת, יש הסבורים עד היום כי זהו אחד הסרטים הטובים, המיוחדים, המרגשים, העדינים והמתוחכמים ביותר שנוצרו אי פעם בתולדות הקולנוע.
קולן
קולן או מצלל הוא כלי פשוט שנועד לעזור בכוונון כלי נגינה. בדרך כלל הוא מיוצר ממתכת וצורתו כצורת מזלג בעל שתי שיניים מוארכות. הקולן מתוכנן להשמיע צליל טהור, כלומר בתדר אחד בולט הנקבע מראש בעת יצורו. כדי להפיק את הצליל מהקולן יש להכות בעזרתו על חפץ קשה כלשהו ולהמתין מספר שניות להתייצבות הצליל (דעיכת תדרים אחרים). מכיוון שהצליל המופק הוא בעוצמה יחסית נמוכה, נהוג לעיתים להצמיד את הקולן לאחר יצירת הצליל לאוזן או למשטח כדוגמת שולחן עץ המשמש כתיבת תהודה לצורך הגברת הצליל.
הקולן הומצא ב-1711 על ידי האנגלי ג'ון שור שהיה נגן חצוצרה מלכותי בחצרו של ג'ורג' הראשון מלך בריטניה, שם הוא ניגן בהנחיית המלחין גאורג פרידריך הנדל. הקולן שהוא יצר היה מכוון לתדר של 423.5 הרץ.
ניתן אמנם לייצר קולן עבור כל תדר (ועל כן, עבור כל תו מוזיקלי), אך הסוג הנפוץ ביותר הוא קולן המכוון להשמיע את התו 'לה' באוקטבה הרביעית של פסנתר. סוג זה מכונה 'A-440' על שם התו 'לה' (המכונה באנגלית 'A') שהתדר שלו הוא 440 הרץ. התקן של 440 הרץ נקבע ב-1939 על ידי ועדה בינלאומית ואושר על ידי ארגון התקינה הבינלאומי ב-1955. השימוש בתו 'לה' לכיוון כלי מיתר ופסנתרים רווח בתזמורות זמן רב ומכיוון שבעבר השתמשו במספר תדרים באזור ה-440 הרץ כדי לייצג את התו 'לה', נועד התקן לוודא אחידות צליל בין התזמורות השונות. על כל פנים, לא כל התזמורות מנגנות ב-A-440; תזמורות בצפון אמריקה בדרך כלל מנגנות מעט גבוה יותר (כדי לקבל צליל מבריק יותר), ואילו תזמורות של מוזיקה עתיקה מנגנות במגוון כוונונים רחב, לרוב נמוך יותר.
Poets of the Fall
Poets Of The Fall (בתרגום לעברית: "משוררי הסתיו") היא להקת רוק פינית, אשר נוסדה בשנת 2003 בהלסינקי אשר בפינלנד. הלהקה התפרסמה בעקבות השיר Late Goodbye, שכיכב במשחק המחשב Max Payne 2.
היסטוריה.
אלבומה הראשון של הלהקה, Signs Of Life (בתרגום לעברית: סימני חיים), יצא ב-19 בינואר 2005 והפך במהרה לאלבום זהב ולאחר מכן לאלבום פלטינה אשר מכר יותר מ-30,000 עותקים ברחבי העולם. האלבום כיכב בראש מצעד הפזמונים הפיני במשך יותר משנה (כ-56 שבועות) והיה לאחד האלבומים הפינים המצליחים ביותר בעולם.
אלבומם השני נקרא Carnival Of Rust (בתרגום לעברית: קרנבל של חלודה) ויצא לאור ב-12 באפריל 2006.
משוררי הסתיו זכו במספר פרסים, בהם "השיר המקורי הטוב ביותר למשחק מחשב" בשנת 2004, אשר בו Late Goodbye לקח את המקום הראשון במשחק המחשב Max Payne 2. הלהקה גרפה גם את "התגלית הפינית הטובה ביותר" ב-2004 וב-2005, וב-2005 הלהקה נחשבה ל-"פריצת השנה" ול-"אלבום הבכורה הטוב ביותר" בטקס פיני. עוד תואר נחשב הלהקה קיבלה בטקס פרסי MTV ב-2006 כ-"הלהקה הפינית הטובה ביותר".
ב-12 באפריל 2008, יצא אלבומה השלישי של הלהקה, Revolution Roulette.
באותו חודש הופיעה הלהקה לראשונה בארצות הברית בלוס אנג'לס.
חברי הלהקה נקראים בכינויים "מארק", "אולי" ו-"קפטן". השלושה באים מרקעים מוזיקליים שונים ולטענתם מקפידים לבטא זאת באלבומיהם.
פנגרמה
פנגרמה (מיוונית: Pan Gramma - "כל אות") היא משפט הכולל את כל האותיות באלפבית.
הפנגרמה משמשת להצגת גופנים ולבדיקת ציוד תקשורת, למשל "איך נטוס עם גד כץ, הזקן שמֻחלף בצרפת?" - פנגרמה שמשמשת לבדיקת גופנים.
פנגרמה מושלמת היא פנגרמה שבה כל אות מופיעה בדיוק פעם אחת.
מציאת פנגרמה מושלמת בעלת משמעות הגיונית כמשפט היא מטלה מסובכת. למעשה, הטכניקה למציאת פנגרמה מושלמת היא כמו של מציאת אנגרמה לביטוי ארוך, כשהפעם הביטוי שצריך למצוא לו אנגרמה הוא קבוצת כל האותיות באלפבית המיועד (לדוגמה, בעברית: אבגדהוזחטיכלמנסעפצקרשת).
דוגמאות לפנגרמה בעברית.
בתנ"ך.
בתורה ישנם שני פסוקים הכוללים את כל אותיות הא"ב, בנביאים 15 פסוקים, ובכתובים ישנם 9 פסוקים. להלן שני פסוקי התורה :
ישנו רק פסוק אחד בתנ"ך הכולל את כל האותיות, כולל חמש האותיות הסופיות בספר צפניה הנביא:
דוגמאות לפנגרמה מושלמת (כולל האותיות הסופיות).
משפטי תרגול כתיבה עתיקים, במשקל שמונה תנועות לצלע, מחולקות שתיים שתיים:
אחר:
חיפוש פנגרמות בעזרת מחשב.
חיפוש פנגרמות חוקיות בעברית בעזרת מחשב הוא משימה קשה מאוד ואינה ישימה באופן מעשי.
הקושי נובע משילוב של מספר גורמים:
ויליאם ניקול גריי
ויליאם ניקול גריי (William Nicol Gray) (1908–1988), המפקד האחרון של משטרת המנדט הבריטי בארץ ישראל.
ביוגרפיה.
גריי נולד למשפחת איכרים בצפון אנגליה, באזור הגובל עם סקוטלנד. הוא למד בפנימיית גלנלמנד בסקוטלנד ולאחר מכן הוכשר להיות מודד, ובצעירותו עסק בניהול נכסים באנגליה ובאוסטרליה. ב-1939, בפרוץ מלחמת העולם השנייה, התגייס לצבא הבריטי, הוצב בחיל הנחתים המלכותי והוסמך לקצונה. הוא היה מדריך ראשי במרכז אימונים של הצבא. בתחילת 1944 הצטרף ליחידת קומנדו 45 ובעת הפלישה לנורמנדי, לאחר שמפקדו נפגע, נטל את הפיקוד על היחידה והוביל אותה במשך 36 שעות למילוי משימתה. על פעילותו זו זכה באות השירות המצוין. בשנת 1945 הגיע לדרגת לויטננט קולונל וזכה לשדרוג אות השירות המצוין שלו על הובלת יחידת קומנדו בעת חציית הריין בחזית המערבית, קרב בו נפצע. לאחר תום המלחמה השתתף בניהול גרמניה הכבושה.
בארץ ישראל.
במרץ 1946 מונה למפקד משטרת המנדט. היה זה בתקופה שלאחר תום מלחמת העולם השנייה, שבה התחדש המרי של היישוב העברי נגד שלטונות המנדט, והתבטא בהגברת ההעפלה, במאבק מזוין נגד השלטונות ובפעילות מדינית נמרצת לקראת הקמת מדינת ישראל. הבריטים, מצדם, החריפו את צעדיהם נגד היישוב באמצעות מעצרים המוניים, חיפושי נשק, הטלות עוצר ומשלוח צבא רב לארץ ישראל. השיא היה השבת השחורה, ב-29 ביוני 1946, שבה נעצרו ונכלאו רבים מבני היישוב ואנשי הנהגת היישוב. השלטונות לא נרתעו אף מביצוע גזרי דין מוות נגד לוחמי המחתרת שנתפסו (עולי הגרדום). עיקר המאבק נגד היישוב בתקופה זו התנהל על ידי כוחות הצבא הבריטי בארץ ישראל בפיקודו של הגנרל אוולין יו בארקר ובכללם כוחות הדיוויזיה השישית המוטסת ("הכלניות") בפיקודו של הבריגדיר יו צ'ארלס סטוקוול. משטרת המנדט בפיקודו של גריי שמשה בתקופה זו רק ככוח עזר לפעולות הצבא.