עונת 2016 בגביע ליברטדורס הייתה העונה ה-57 של התחרות הדרום-אמריקאית לקבוצות כדורגל, והיא אורגנה על ידי CONMEBOL. המשחק הראשון התקיים ב-2 בפברואר 2016 והתחרות הסתיימה ב-27 ביולי 2016. בתחרות השתתפו 38 קבוצות מכל מדינות חברי הארגון ומקסיקו.
התחרות הסתיימה בניצחון של אתלטיקו נסיונל, וזאת בפעם השנייה בתולדות המועדון.
מתכונת התחרות.
בתחרות השתתפו 38 קבוצות:
בתחילה 12 קבוצות (1 מכל המדינות המשתתפות ו-2 מברזיל) התחרו על 6 מקומות במשחקי הבתים.
בשלב הראשון הקבוצות חולקו ל-8 בתים, ושתי קבוצות מכל בית העפילו לשלב השני. החל מהשלב השני הקבוצות שיחקו בשיטת נוקאאוט.
בכל השלבים נערכו משחק בית ומשחק חוץ. על ניצחון הוענקו שלוש נקודות ועל תיקו נקודה בודדת.
במידה ומספר קבוצות בבית סיימו עם אותו מספר נקודות, ההכרעה הייתה נקבעת לפי סדר חשיבותם של התנאים הבאים: יתרון בהפרש שערים, יתרון בשערים שנכבשו, חוק שערי חוץ, בעיטות עונשין. בסדרת הגמר חוק שערי חוץ לא בתוקף. במקומו הייתה תוספת זמן ובעיטות עונשין במידת הצורך.
הקבוצות דורגו בהתאם להישגיהן בשלב הבתים: 1-8 מנצחות הבית, 9-16 הקבוצות שסיימו במקום השני.
Ace Attorney
Ace Attorney (בתרגום חופשי: סנגור אלוף, ביפנית: 逆転裁判: משפט הפכפך) היא סדרת רומנים חזותיים שפותחה על ידי קאפקום. המשחק הראשון בסדרה יצא בשנת 2001, ומאז, עוד 9 משחקים בסדרה פותחו. בנוסף, נוצרו סדרת אנימה, סדרת מנגה, סרט, מחזמר, מחזה ועוד מסביב לסדרת הרומנים.
במהלך הסדרה המרכזית, השחקן לוקח את תפקידם של הסנגורים פיניקס רייט, אפולו ג'סטיס ואת'ינה סייקס. בסדרה המרכזית השחקן חוקר תעלומות רצח ומגן על מואשמים בבית משפט. בנוסף, במשחקי הספין-אוף "Miles Edgeworth: Investigations", השחקן לוקח את תפקידו של עורך הדין מיילס אדג'וורת' ובמשחק "Dai Gyakuten Saiban" השחקן לוקח את תפקידו של אחד מאבותיו של פיניקס רייט, ריונוסקה נארוהודו.
הסדרה נוצרה על ידי הכותב ובמאי שו טאקומי. אחרי המשחק הרביעי בסדרה התחיל לכתוב אותה טאקשי יאמאזאקי. מאז, טאקומי חזר לכתוב כמה משחקי ספין-אוף.
משחקיות.
המשחקים בסדרה הראשית הם בעיקר משחקי הרפתקה, אם כי הם דורשים משחקן לאסוף ראיות ולהציג אותם לעדים כאשר הם נמצאים בבית המשפט. כל משחק מורכב מארבעה או חמישה תיקים, אשר מקושרים במידה מסוימת, עם דמויות חוזרות ופשעים דומים. המשחק ניתן לשמירה מכל נקודה.
ישנם שני שלבים לכל מקרה ומקרה, חקירה והמשפט עצמו. חקירה כוללת את היכולת לבקר בכמה מקומות מרכזיים בתיק ולדבר עם אנשים שהיה מעורבים בו, בעת החיפוש אחר ראיות. המשחקים השני והשלישי גם הציגו את ""Psyche-Lock", מערכת שבאמצעותו הסנגור יכול לשבור מחסומים נפשיים כדי ללמוד את האמת מעדים שאינם משתפים פעולה בחקירה, על ידי הצגת ראיות ופרופילים של אנשים אשר קשורים לתיק.
המשפטים בדרך כלל מורכבים מעדויות הכוללות הצהרות על ידי עדים. לאחר מכן מבצאת חקירה נגדית. החקירה מתבצעת על ידי הצגת ראיות הקשורות להצהרות העד. השחקן יכול גם ללחוץ על העד בנקודות מסוימות, או לשאול את העד על ההצהרה. לפעמים לחיצה והצגת ראיות תוביל להצהרות שנוספו לעדות. הצגת ראיות בהצלחה עשויה גם להוביל לעדות חדשה לגמרי, וזו כמעט תמיד הדרך היחידה להתקדם במשחק. לפעמים השחקן יצטרך להוכיח טענות ספציפיות שלהם, בין אם באמצעות הצגת ראיות נוספות, או בחינה מדוקדקת יותר של ראיות קיימות. במשחק הרביעי, המשחק מציג את מערכת ה-"Perceive", הפועלת במספר חקירות נגדיות. במהלך עדות, השחקן יכול להפעיל את המערכת כדי להסתכל מקרוב על שפת גופו על העד, במטרה לאתר טיקים המופעלים כאשר הוא מצהיר על דבר שקרי, ובכך לאלץ את העדים להגיב בכנות. בנוסף לכך, המשחק החמישי מציג את מערכת ה-"Mood Matrix", המאפשרת להגנה לנתח את רגשותיו של העד במהלך עדותו, ולמצוא רגשות סותרים במהלך עדותו. השימוש במערכת מאפשר לעד להשתלט על הרגשות שלו ומאפשר לו להעיד באופן ברור ובכנות. המשחק החמישי גם כן מציג את מערכת ה-"revisualization", שבה השחקן בוחן עובדות חיוניות וקשרים בין ראיות כדי להגיע למסקנות חדשות. המשחק השישי מציג את מערכת ה-"divination séance"", שבה לשחקן מוצגים הזכרונות האחרונים של הנהרג, הכוללים את כל מה שקלט עם חמשת חושיו לפני מותו, השחקן אז חייב למצוא את הסתירות בין חמשת החושים המוצגים.
כהגנה, המטרה של השחקן היא בדרך כלל להשיג את פסק הדין "לא אשם" ללקוחו. רוב המשפטים במשחק נמשכים יומיים, כאשר המקסימום המותר בחוקי המשפט המקומי הוא שלושה ימים. בין ימי המשפט השחקן יכול לבקר באזורים רלוונטיים למשפט כדי להשיג עוד ראיות או מידע. לאורך כל תהליך המשפט השחקן חייב לקבוע דרך המידע שהושג מי העבריין האמיתי כדי לפטור את הלקוח שלו מכל אשמה.
הצגת ראיות מלווה בסנגור המצביע, וצועק "התנגדות!" (!Objection), ביחד עם בועת טקסט שבתוכה המילה, שהפכה לסמל של הסדרה. אם השחקן מציג את העדות הלא נכונה, מנסה להציג בזמן הלא נכון, או לא מצליח בחלקים אחרים של החקירה, השופט מאבד חלק מאמונו בו, המיוצג על ידי סימני קריאה במשחק הראשון ובר חיים במשחקים שלאחר מכן. אם השחקן טועה כמות רבה מדי של פעמים, הוא מקבל פסק דין של "אשם" וחייב להתחיל מחדש מנקודת השמירה האחרונה.
אנדרו וייאת'
אנדרו ניואל וייאת' (Andrew Newell Wyeth; 12 ביולי 1917 – 16 בינואר 2009) היה אמן חזותי, בעיקר צייר ריאליסטי, בסגנון הציור האזורי בארצות הברית. הוא אחד האמנים הידועים ביותר בארצות הברית במחצית המאה ה-20.
הנושאים שהיו חביבים על וייאת' ביצירותיו היו הנופים והאנשים סביבו, בעיר הולדתו צ'אדס פורד בפנסילבניה ובבית הקיץ שלו בקושינג, מיין. וייאת' ציין לעיתים קרובות כי: "אני מצייר את חיי."
אחד הדימויים הידועים ביותר באמנות המאה ה-20 בארצות הברית הוא הציור "עולמה של כריסטינה", המצוי באוסף המוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק. זהו ציור טמפרה משנת 1948, כאשר וייאת' היה בן 31.
תולדות חייו.
ילדותו.
אנדרו וייאת' היה הצעיר מבין חמישת ילדיו של המאייר והאמן אן. סי. וייאת' ואשתו קרולין בוקיאוס וייט. הוא נולד ב-12 ביולי 1917. אביו היה אב קשוב אשר דאג לטפח את תחומי העניין והכישרון של כל אחד מילדיו. משפחתו נהגה לבלות יחדיו בקריאה, טיולים ובטיפוח "קרבה לטבע", ולהיסטוריה המשפחתית.
אנדרו למד בבית כיוון שסבל מבריאות לקויה. בדומה לאביו, וייאת' הצעיר אהב לקרוא והעריך את שירתו של רוברט פרוסט ואת כתביו של הנרי דייוויד ת'ורו ויחסיהם עם הטבע. לרגישותו כאמן תרמו גם מוזיקה וסרטים. מקור השפעה עיקרי, עליו דן וייאת' בהרחבה, היה סרט אילם משנת 1925, "המצעד הגדול", בבימוי קינג וידור . וייאת' טען שראה את הסרט, אשר מתאר דינמיקה משפחתית דומה לשלו, "מאה ושמונים פעם" והאמין שליצירה קולנועית זו הייתה את ההשפעה הגדולה ביותר על עבודתו. וידור יצר מאוחר יותר סרט תיעודי, בשם "מטאפורה", בו הוא דן עם וייאת' על השפעת "המצעד הגדול" על ציוריו, כולל הציורים: חורף 1946, "שלג", "דיוקן של רלף קליין" ומפלט "אחר הצהריים של ילד במעלה העץ."
אביו של וייאת' היה המורה אשר לימד אותו. כיוון שלמד בבית, הוא ניהל חיים מוגנים וממוקדים באופן אובססיבי. וייאת' סיפר על אותה תקופה: "אבא החזיק אותי כמעט בכלא, החזיק בי לעצמו בעולם שלי, ולא נתן לאף אחד להיכנס לתחום זה. זה היה עשוי כמעט כאילו עלי להישאר ביער שרווד של רובין הוד עם העלמה מריאן והמורדים."
בשנת 1920 התפרסם אביו של וייאת' והמשפחה אירחה לעיתים קרובות ידוענים בהם  פרנסיס סקוט פיצג'רלד ומרי פיקפורד. הבית המה פעילות יצירתית ורוח תחרות.
כל אחיו של וייאת' היו מוכשרים. אחותו הבכורה, הנרייט, הפכה לציירת דיוקנאות וטבע דומם ידועה. קרולין, אחותו השנייה, הייתה אף היא לציירת. נתנאל, הילד השלישי, היה ממציא מצליח. אן הייתה מוזיקאית בגיל צעיר והפכה למלחינה בהיותה בוגרת. אנדרו היה בן זקונים.
הנחייתו של אן. סי. וייט.
אנדרו החל לצייר בגיל צעיר. הוא ידע לשרטט עוד בטרם למד לקרוא. כשהיה נער, אביו הביא אותו אל הסטודיו שלו והעניק לו את שיעורי האמנות היחידים שקיבל אי פעם. אביו נטע בו השראה לאהבתו לנופים כפריים, לחוש הרומנטי ולמסורות אמנותיות. למרות שוייאת' לא שאף להתמחות ביצירת איורים, הוא יצר איורים שעליהם הופיעה חתימת אביו בתקופת נעוריו.
בהדרכת אביו וייאת' התמחה בציור גוף האדם ובשימוש בצבעי מים, ומאוחר יותר למד מגיסו לצייר בטמפרה. הוא למד בכוחות עצמו תולדות האמנות, ופיתח הערכה רבה לציירי הרנסאנס ולמסורת הציור האמריקאי, באופן מיוחד וינסלו הומר.
באוקטובר 1945 נהרגו אביו ואחיינו בן השלוש, בהתנגשות עם רכבת לאחר שרכבם נתקע על המסילה סמוך לביתם. וייאת' התייחס למות אביו כאירוע מכונן שלו בקריירה אמנותית שלו, בנוסף להיותו טרגדיה אישית. זמן קצר לאחר מכן, התגבש סגנונו האמנותי של וייאת' לסגנון שליווה אותו כאמן בוגר.
נישואין וילדים.
ב-1940, וייאת' התחתן עם בטסי ג'יימס,  אותה פגש בשנת 1939 במיין. כריסטינה אולסון, אשר הפכה למודל אייקוני בציורו "עולמה של כריסטינה", פגשה את וייאת' לאחר שהוצגה לו על ידי אשתו. לבטסי הייתה השפעה רבה על אנדרו, בדומה לאביו. היא נטלה תפקיד חשוב בניהול הקריירה האמנותית שלו. פעם צוטטה כאומרת: "אני הבמאית ויש לי את השחקן הטוב בעולם".
בשנת 1943 נולד ילדם הראשון, ניקולס. שלוש שנים אחריו נולד ג'יימס (ג'יימי"). וייאת צייר את דיוקנאות שני ילדים (הציורים "ניקולס" ו"רחוק").
בנו ג'יימי הלך בדרכי אביו וסבו והיה לדור השלישי של אמנים לבית וייאת'.
מותו.