מחד, המגזין מציג גישה המאדירה את ה"גבר האידיאלי", בן דמותו של האקדוחן הבודד במערב הפרוע - מנהל מערכות יחסים עם נשים רבות, מעשן סיגרים, שותה ויסקי וחובב רובים ומכוניות. מאידך, רוב כתבי העיתון מעידים על עצמם כעל "נשואים וחנונים". כך, שיש הטוענים כי הגישה המוצגת במגזין היא בעצם פרודית/אירונית.
אחרים טוענים שהמגזין אינו שונה ממגזיני נשים, וכמוהם מעודד בידול ושיסוי של המינים זה בזה וחזרה לדרכי חשיבה מיושנות וחלוקת תפקידים מגדרית.
מבנה הירחון.
ל"בלייזר" מבנה קבוע למדי. מרכיבים עיקריים:
הפרסומות בירחון משווקות בעיקר מוצרי צריכה בעלי אופי מגדרי: משקאות חריפים, ביגוד, שעונים, קוסמטיקה לגבר, מכוניות, מכשירים אלקטרוניים, סיגריות וכדומה. לעיתים הפרסומות מתאימות עצמן לסגנונו של הירחון; כך, למשל, הופיעה פרסומת למכשירי טלוויזיה שכותרתה "פתאום שטוחות עושות לך את זה".
מגזין בגדי הים של בלייזר.
מגזין בגדי הים של בלייזר הוא מוסף בגדי ים שנתי של המגזין בלייזר. במגזין מוצגות דוגמניות ישראליות בבגדי ים, מצולמות בנופים שונים. מגזין זה לקח השראה ממקבילו האמריקאי הוותיק, גיליון בגדי הים של "ספורטס אילוסטרייטד", ונערך בשיתוף עם סוכנויות הדוגמנות "יולי" ולוק. בנוסף להשקת הגיליון יוצא מדי שנה גם סרט בטלוויזיה או ברשת האינטרנט מאוחר יותר, לצד כתבות בתקשורת, המתעדות ועוסקות בצילומים, בבגדי הים, ובדוגמניות שנבחרו.
פרדריך שופן
בית הכנסת הגדול (תל אביב)
בית הכנסת הגדול בתל אביב נמצא בקרן הרחובות אלנבי 110 ואחד העם בתל אביב.
חשיבותו, מיקומו וגודלו של המבנה שיוו לו את הדרו ומרכזיותו בהווי תל אביב הקטנה. כיום מקיף את הבניין אזור עסקים וכספים. עזיבת התושבים את האזור במהלך שנות ה-60 הביאה לדלדול ניכר במספר המתפללים בבית הכנסת. שנים רבות המבנה היה דל בשבתות ממתפללים, אף שבימות החול היו מתפללים רבים עקב קרבתו למקומות עבודה רבים.
תולדות המבנה.
כבר בסוף 1910 הוחל בתוכניות להקמת בית כנסת בתל אביב והוקצה לצורך כך מגרש במקום גבוה בקצה השכונה בין רחוב יהודה הלוי ושכונות נוה צדק ונוה שלום. באפריל 1911 הונחה אבן הפינה לבית כנסת גדול שיועד לקום ברחוב יהודה הלוי. נעשו מאמצים לגייס תרומות לבניית בית הכנסת אולם בסופו של דבר בית הכנסת לא נבנה. בקיץ 1914 הסכימה הקרן הקיימת להלוות כסף לצורך בניית בית הכנסת.
בשנת 1914 ערך ועד בית הכנסת הגדול תחרות פתוחה לאדריכלים לתכנון בית הכנסת הגדול ברחוב אלנבי. בתחרות זו, זכה האדריכל ריכרד מיכל שגם ערך את תוכנית הבניין לבית הכנסת. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה גויס מיכל לצבא הגרמני ונאלץ לעזוב את ארץ ישראל מבלי להשלים את תוכניות בניין בית הכנסת. את מקומו תפס האדריכל אלכסנדר ברוולד, מתכנן בניין הטכניון בחיפה (1912), ובית הספר הריאלי (1912), וכן מספר מבנים פרטיים וציבוריים בתל אביב. בסוף שנת 1919 יצא ועד בנין בית הכנסת במכרז לקבלנים לבניית החלק הראשון של המבנה. באוקטובר 1921 נמסר שחברת הבונה תתחיל בעבודת הבנייה.
בשנת 1924 הונחה אבן הפינה לבית הכנסת הגדול ברחוב אלנבי, בתכנונו של האדריכל יהודה מגידוביץ'. בניית בית הכנסת התעכבה מחוסר תקציב, עד לקבלת תרומה מהברון רוטשילד, שהביאה להשלמת הבנייה ב-1925, על ידי הקבלן שמואל נתן וילסון. את כיפת המבנה תכנן המהנדס ארפד גוט. בחדרים הצמודים לבית הכנסת התקיימו הלימודים של ישיבת תל אביב עד לשנת 1941, אז נכנסו תלמידי ישיבת היישוב החדש ללמוד במבנה בית הכנסת.
בשנת 1969, במטרה להחיות את המבנה ולהתאימו לרוח הזמן, נערכו בבניין שיפוצים מרחיקי לכת, בתכנון האדריכל אריה אלחנני, שהוסיף בחזיתות המבנה קשתות ותומכות בטון, ובכך הפך את המבנה לבעל אופי מודרניסטי. כמו כן נעשו שינויים בפנים הבניין והוחלפו הריהוט, ארון הקודש ומערכות התאורה.
אירועים בבית כנסת.
בספטמבר 1985 צולמה בתוך בית הכנסת סצנת בר המצווה של אלכס קופרובסקי בסרט ״אלכס חולה אהבה״ ובכניסה לבית הכנסת צולמה סצנת הנשיקות שלאחר הדרשה באותו טקס בר מצווה.
באמצע שנת 2014 ההנהלה הוותיקה בחרה לנשיא בית הכנסת את צעיר חבריה, שלמה פיבקו, אשר שימש כחזן בית הכנסת בית אל בתל אביב וכחזן משטרת ישראל. כמו כן, מינתה לרב בית הכנסת את הרב יצחק בר זאב אשר כיהן כרב בבית הכנסת המרכזי בצפון תל אביב. מאז בית הכנסת חווה התחדשות, נערכים בו קונצרטים, ואירועי תרבות רבים, שבמסגרתם הופיעו בבית הכנסת חזנים מפורסמים לצד זמרים כדוגמת דוד ד'אור, קובי אפללו ועוד. בית הכנסת מארח מדי שבוע, בשיעורים ובאירועים תורניים, רבני שכונות, רבני ערים ומרצים מבוקשים, לצד שרים, אישי ציבור ואורחים מחו"ל. בכל שבת מתפלל לפני התיבה חזן מפורסם, פעמים רבות מלווה במקהלת חזנים.
בסוף אוגוסט 2015 לרגל ציון שנתו ה-90 ולכבוד התחדשותו, התקיים אירוע שבו הכניסו 4 ספרי תורה לבית הכנסת. באירוע השתתפו אלפים מתושבי העיר ובראשם: ראש העיר תל אביב רון חולדאי, רב העיר הרב ישראל מאיר לאו, יו"ר הכנסת יולי אדלשטיין, רבנים, שרים ואישי ציבור רבים, והופיעו הזמרים דוד ד'אור, יונתן רזאל וישי לפידות בליווי הסימפונט רעננה. בהמשך השנה, חודש מנהג בית הכנסת מימי עברו, לקיים טקס הדלקת נרות חנוכה מרכזי. בטקס זה השתתפו, לצד הרב הראשי לתל אביב, שר המדע אופיר אקוניס, ח"כ אבי דיכטר וחברים ממועצת העיר, והופיע הזמר קובי אפללו. החנוכייה, בה הדליקו את הנרות, היא נדירה בגודלה ועשויה כולה מכסף טהור. היא נתרמה לבית הכנסת לפני עשרות שנים ונשכחה בגנזך בית הכנסת, בעקבות ביטול הדלקת נרות החנוכיה המרכזית. לכבוד חידוש הטקס היא שופצה וחזרה לשימושה.
בשנת 2016, במלאת השלושים לפיגוע הירי ברחוב דיזנגוף בעיר, נערך בבית הכנסת ערב זיכרון לשלושת הנרצחים, בו נשאו דברים רב העיר תל אביב, ח"כ בוז'י הרצוג ונציגי המשפחות, והופיעו בו כמה אמנים. בערב נאמרה תפילת אשכבה לנרצחים ובכללם לנרצח השלישי אף על פי שאיננו יהודי, בנוכחותם של בני משפחתו, שכובדו לעמוד על במת בית הכנסת מול הקהל.
הבינוי ההיקפי.
בסוף שנות ה-30 תכנן האדריכל זאב רכטר את הבינוי ההיקפי לבית הכנסת הגדול. רכטר תכנן מצד צפון ומצד מערב (שני הצדדים הנותרים הם הרחובות עצמם) כיכר בסגנון איטלקי סביב בית הכנסת. סביב הכיכר אמורה הייתה לקום שורת בתים בעלת חזית מוכתבת, כשבמפלס הקרקע תעבור ארקדה בעלת קשתות אוריינטליות והחללים במפלס יהיו מיועדים למסחר.
תוכנית זו בוצעה רק בחלקה, ומבין הבתים כולם רק "בית מני" הוקם על פי תוכנית זו. "בית מני" נמצא מול הכניסה הראשית לבית הכנסת הגדול.
מחסן נשק.
בחיפוש שנעשה בתל אביב לאחר פיצוץ מלון המלך דוד נמצא במרתף בית הכנסת מחסן נשק של לח"י. בעקבות זאת נעצר אליעזר נוימן שמש בית הכנסת ונידון בפני בית דין צבאי לשנת מאסר. לוחית זיכרון לציון האירוע ניצבת ברחוב אלנבי ליד הכניסה לבית הכנסת.
חזנות.
בית הכנסת נהג להעסיק חזנים קבועים שהיו עוברים לפני התיבה, בשבתות, במועדים ובימים הנוראים. ביניהם ניתן למנות את משה מנחם הרשטיק, חיים אליעזר הרשטיק, שלמה רביץ, יהושע דלין, בנימין אונגר וישראל שטוקהמר, אברהם פרסמן, ובתקופה מאוחרת יותר את חיים אדלר ויצחק נבו. גדולי החזנים ראו לעצמם כבוד גדול להופיע בבית הכנסת וביניהם ניתן למנות את משה קוסוביצקי, יוסלה רוזנבלט, זבולון קוורטין, ריצ'רד טאקר, יהושע לרר, משה שטרן, בן ציון מילר, ויצחק מאיר הלפגוט. בבית הכנסת מופיעה גם מקהלה המלווה את החזן בתפילות, על המקהלה ניצחו בעבר המנצחים אריה גרף ומנשה לב רן.
כיום, החזן הראשי הוא חיים אדלר וחזן בית הכנסת הוא צבי גרינהיים.
דגם בית הכנסת החורבה.
באמצע שנות ה-80, ביוזמתו של נשיא בית הכנסת אברהם חצרוני, הוצב על הפינה הדרום מזרחית של חומת בית הכנסת, הפונה לרחוב אלנבי דגם חזית בית הכנסת החורבה ועליו שעון.
קורטרייק
קורטרייק (בפלמית: Kortrijk, בצרפתית: Courtrai) היא עיר במחוז פלנדריה המערבית בפלנדריה שבבלגיה.
בעיר מתגוררים 75,219 תושבים (נכון ל-2013). שטח העיר הוא 80.02 קמ"ר.
גאוגרפיה.
העיר ממוקמת על הנהר לייה, 42 ק"מ דרומית מערבית לעיר גנט.
היסטוריה.
העיר, שנוסדה על ידי הרומאים בשם קורטוריאקום, שכנה על פרשת דרכים רומיות שהובילו מן העיר קלן בגרמניה אל עיר הנמל בונוניה (כיום בולון-סור-מר בצרפת), ומן העיר טורנה (כיום בבלגיה) אל חוף הים הצפוני. במרוצת המאה התשיעית ביצר בודואן השני דוכס פלנדריה את העיר נגד פלישות הנורמנים. באפריל 1190 העניק פיליפ מאלזס לקורטרייק מעמד של עיר חופשית, ותושביה הפכו לאזרחים חופשיים. פיליפ אוגוסט מלך צרפת רצה למנות את פראנד מפורטוגל לדוכס פלנדריה, אולם הערים החופשיות התנגדו למינוי זה. בנו של פיליפ אוגוסט, לואי השמיני, מלך צרפת, פשט על העיר והחריב אותה כליל, אך דוכסי פלנדריה הבאים הקימו אותה מחדש. ב-11 ביולי 1302 התנהל מחוץ לחומת העיר קרב דורבנות הזהב שבו הביסו הפלמים את חיל האבירים הצרפתי שנשלח על ידי פיליפ הרביעי, מלך צרפת. דורבנות הזהב של האבירים הצרפתים נאספו משדה הקרב ונקבעו על תקרת כנסיית נוטרדאם שבעיר. בכך הפכה קורטרייק לסמל ההתנגדות הפלמית לשלטון צרפת, והשאיפה להקמת בלגיה כמדינה עצמאית, מה שהושג רק ב-1830.
כלכלה.
כבר בימי הביניים שגשגה העיר כמרכז חשוב לייצור אריגים ובמאה ה-15 הפכה למרכז הגדול באירופה לייצור בדי פשתן. גם כיום העיר נודעת כמרכז טקסטיל חשוב. קיימות בעיר גם תעשיות ברזל ופלדה, אלקטרוניקה, כימיקלים, שמנים עצים וצורפות כסף וזהב.
ספורט.
בעיר נמצאת קבוצת הכדורגל קורטרייק, המשחקת בליגת העל הבלגית.
קונצ'רטו לכינור של בטהובן