בין מלחמות העולם התקיימה בעיירה פעילות ציונית, לצד פעילות של הבונד ושל אגודת ישראל, שהפעילה במקום בית ספר מרשת בית יעקב. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיירה מתקיפות אנטישמיות הולכות וגוברות מצד שכניהם הפולנים.
ב-15 בספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו החלו בהטלת גזירות שונות על יהודיה, תוך החרמת רכוש וחטיפת יהודים לעבודות כפייה. במשך הזמן הגיעו לעיירה מאות פליטים יהודים מיישובי הסביבה, עד שמספר תושביה היהודים הגיע בסתיו 1941 לכ-2,200 איש.
ב-3 בנובמבר 1942 פונו כל יהודי העיירה מבתיהם, ורוכזו בכיכר השוק בה. משם הוצעדו לתחנת הרכבת האזורית, ושולחו בקרונות משא למחנה ההשמדה בלז'ץ.
מכונית השנה בעולם
מכונית השנה בעולם (באנגלית: World Car of the Year) הוא פרס המוענק מדי שנה מאז שנת 2005. הפרס נקבע על ידי חבר שופטים המורכב מ-48 עיתונאי רכב המגיעים מ-22 מדינות ברחבי העולם.
על מנת להשתתף בתחרות על הרכב להמכר בלפחות 5 מדינות שונות, כאשר ב-2 מתוכן הוא נמכר לפני ה-1 בינואר באותה שנה. בשנת 2005 הוענק הפרס רק בקטגוריית "מכונית השנה". החל משנת 2006 הוענק הפרס גם בקטגוריות "הרכב המעוצב", "הרכב הירוק" ו"רכב הביצועים". בשנת 2014 נוספה קטגורית "רכב היוקרה". מאז שנת 2006 טקס הכרזת המועמדים הסופיים ובחירת המנצחים בכל קטגוריה מתקיים במסגרת תערוכת הרכב הבינלאומית של ניו יורק, המתקיימת בכל שנה בסוף מרץ - תחילת אפריל.
בשנת 2011 זכתה בתואר ניסאן ליף, שזכתה במקביל גם בתואר "מכונית השנה באירופה". בשנת 2013 הייתה זאת פולקסווגן גולף שזכתה בתואר העולמי והאירופאי. הייתה זאת הזכייה השנייה של הגולף, שזכתה בתואר גם בשנת 2009. הרכב בעל הזכיות הרבות ביותר הוא האאודי R8, שזכה פעמיים בתואר "רכב הביצועים של השנה" (2008, 2010) ופעם נוספת בתואר "הרכב המעוצב של השנה" (2008).
בשנת 2016 זכתה מאזדה MX-5 בתואר "מכונית השנה" וגם "הרכב המעוצב של השנה", בכך הפכה מאזדה להיות הראשונה שזוכה בשני תארים שונים באותה השנה.
קלאומברוטוס (בן אנכסנדרידס)
קלאומברוטוס (ביוונית: Κλεόμβροτος; המאה ה-6 לפנה"ס) היה נסיך ומצביא ספרטני בנו של אנכסנדרידס השני ואחיהם של קלאומנס הראשון ולאונידס הראשון. היה אביו של פאוסניאס.
ביוגרפיה.
קלאומברוטוס היה בנו של אנכסנדרידס השני, מלך ספרטה שנחשב לצאצאו של הרקולס. הרודוטוס מוסר סיפור מפוקפק אודות לידתו. לפי טענת הרודוטוס אשתו האהובה של אנכסנדרידס לא ילדה לו ילדים. והאפורים דרשו ממנו להיפטר ממנה ולשאת אחרת. אולם הוא סרב, על כן הרשו לו האפורים לשאת אשה נוספת, מנהג שחרג מהכללים המקובלים. האישה החדשה ילדה לו את קלאומנס. אולם לפתע ילדה הקודמת את דוריאוס, ואחר כך את לאונידס, ואת קלאומברוטוס, אולם החדשה לא ילדה עוד.
קלאומנס ירש את הכתר, ואחרי מותו ירש לאונידס. לאונידס מת בקרב תרמופילאי בשנת 480 לפנה"ס והותיר אחריו בן קטין בשם פליסטרכוס. קלאומברוטוס מונה לעוצר עבור פליסטרכוס, וגם למפקד הצבא הספרטני. אותה תקופה השתוללה מלחמת פרס–יוון, וקלאומברוטוס נשלח למיצר הקורינתי, במטרה לבנות חומה שתמנע מהפרסים לחדור אל חצי האי הפלופונסי. הוא נשלח על פי ההערכות ב-2 באוקטובר, כיוון שהרודוטוס מציין שהתרחש ליקוי חמה במהלך ביצוע שליחותו. הוא מת בנסיבות לא ברורות בדרכו חזרה מביצוע שליחותו.
את מקומו כעוצר מילא בנו פאוסניאס. היה לו בן נוסף בשם ניקומדס, ששימש אחר-כך עוצר למלך פלייסטואנאקס, בנו של פאוסניאס.
פרידריך וילהלם פון לינדאיינר-וילדאו
פרידריך וילהלם פון לינדאיינר-וילדאו (בגרמנית: Friedrich Wilhelm von Lindeiner-Wildau; 12 בדצמבר 1880 - 22 במאי 1963) היה אוברסט בלופטוואפה שבזמן מלחמת העולם השנייה פיקד על "מחנה סטלאג לופט III". התפרסם כמפקד צודק שהתייחס אל שבוייו בהגינות.
ביוגרפיה.
לינדאיינר-וילדאו, נולד בעיר גלאץ שבקיסרות הגרמנית, כיום שם העיר קלודצקו, והיא נמצאת בתחומי פולין המודרנית. הוא התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית בשנת 1898, ובשנת 1902 הועבר למזרח אפריקה הגרמנית שם שרת בשוצטרופה המקומי. הוא היה שלישו של המושל גוסטב אדולף פון גצן ולחם במסגרת מרד המאג'י מאג'י. על גבורתו במהלך הקרבות, הוענק לו אות "מסדר הכתר". ביולי 1908 הוא עזב את השוצטרופה וחזר לשרת בגרמניה. הוא הועלה לדרגת אובר-לויטננט.
ביולי 1912, הועלה לדרגת האופטמן, וניתן לו לפקד על רגימנט. הוא לקח חלק בקרבות מלחמת העולם הראשונה, ואף נפצע במהלך קרב איפר הראשון בנובמבר 1914. הוא אושפז בבית חולים, והחלים רק באפריל 1915. הוא נפצע עוד פעמיים באותה שנה. ביולי 1918, הועלה לדרגת מיור, עם כניעת גרמניה בתום המלחמה, היא ממונה על איסוף יחידות גרמניות מהגבול הצרפתי-גרמני. הוא פרש משירות צבאי, נישא, וקיבל אישור לשמור את המדים שלו. בשנת 1937 הצטרף ללופטוואפה, ושימש כאחד מיועציו האישיים של הרמן גרינג. הוא מונה כמפקד "מחנה סטלאג לופט III", מחנה מעצר שהקים הלופטוואפה עבור קצינים בריטיים. הוא נודע כמפקד הוגן שכיבד את דיני המלחמה, וזכה להערכת שבוייו. למרות זאת ב-24 במרץ 1944, עשרות אסירים בהנהגת רוג'ר בושל, ברחו מהמחנה דרך מנהרה שחפרו, מאורע שתואר בסרט "הבריחה הגדולה". מרבית הבורחים נלכדו והוצאו להורג, אולם המאורע גרם לכך שסר חינו של לינדאיינר-וילדאו בעיני המטכ"ל הגרמני, והוא הוחלף באריך קורדס. הוא היה אמור לעמוד למשפט, אולם העמיד פנים של חולה נפש וכך ניצל.
הוא נכנע לכוחות הבריטיים בשנת 1945, ונכלא בבית כלא שזכה לשם "כלוב לונדון". הוא שוחרר בעקבות עדויות של אסירים על היחס הטוב שזכו לו ממנו, ועל כן שוחרר. הוא חי בפרנקפורט עד מותו בשנת 1963 בגיל 82.
בסרט "הבריחה הגדולה", הוא מגולם בידי האנס מאסמר, אם כי שמו שונה ל"קולונל פון לוגר".
מגן לחולה
מגן לחולה היא עמותה ישראלית העוסקת במתן ייעוץ רפואי, בהשאלת ציוד רפואי, בהטסת חולים לחו"ל ועוד. העמותה הוקמה ומנוהלת על ידי בנימין פישר.
הקמה ופעילות.
עמותת מגן לחולה נוסדה על ידי בנימין פישר בשנת 1994 בעידודו של רבו מימי לימודיו בישיבת קול תורה הרב שלמה זלמן אוירבך. לדברי פישר, היכרותו עם תחום הרפואה החלה עוד בבחרותו, בשנות לימודיו בישיבה, כשחברו לישיבה נפצע בתאונת דרכים ופישר שהה לצידו ועזר לו רבות במשך הזמן בו שהה בבית החולים.
במהלך השנים שלאחר ההקמה התפתחה העמותה וכיום היא עוסקת במתן ייעוץ רפואי ללא תשלום, וכן בסיוע בהתאמה לוגיסטית וביורוקרטית של טיפול רפואי מתאים לפונים, בהשאלת ציוד רפואי, שינוע חולים לטיפולים רפואיים וליווי החולים לאורך התהליך הרפואי כולו.
חברי העמותה.
בהנהלה חברים לצד פישר גם מומחי רפואה, רבנים ואישי ציבור ידועים. ביניהם, רב העיר רחובות הרב שמחה קוק, פרופסור אריה דורסט ראש מחלקת כירורגיה לשעבר בבית החולים הדסה עין כרם, פרופסור שאול ענתבי, פרופסור אברהם שטיינברג ועוד.
המחלקה לבריאות הנפש.
העמותה מפעילה "מחלקה לבריאות הנפש", העוסקת בייעוץ והכוונה בכל הנוגע לבעיות שאינן קשורות בבריאות הגוף, ושנוגעות לקשת הרחבה של הפגיעות הנפשיות. בראש המחלקה עומד הרב שלמה ריין, יועץ חינוכי בהכשרתו.
סאבא ג'יורג'יו
סאבא ג'יורג'יו (ביוונית: Σάββα Γεωργίου; 22 באוקטובר 1933 - 9 באוגוסט 1992) היה כדורגלן קפריסאי ששיחק בקבוצות אפואל ניקוסיה ומכבי חיפה.
קריירה.
ג'יורג'יו נולד בניקוסיה למשפחה ממעמד פועלים וסבו היה יהודי. ג'יורג'יו התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אפואל ניקוסיה ובגיל 16 עלה לקבוצה הבוגרת. עד מהרה תפס ג'יורג'יו מקום של כבוד בהרכב הקבוצה והפך לשחקן מפתח. בשנת 1952 חתם על חוזה עם קבוצת בריסטול סיטי האנגלית והיה לקפריסאי הראשון שמשחק מחוץ למדינה. בשנת חתם ג'יורג'יו על חוזה עם מכבי חיפה. אומנם הוא לא היה הזר הראשון ששיחק בישראל, אך הוא היה הראשון שהגיע לישראל במיוחד לשם כך – השחקנים הזרים ששיחקו בקבוצות ישראליות עד אז היו חיילים בריטים. בעונה שלאחר מכן חזר ג'יורג'יו לאפואל ניקוסיה ושם הוא גם סיים את הקריירה שלו. ב־9 באוגוסט 1992 הלך ג'יורג'יו לעולמו.
ארפן זנלי
ארפן זנלי (באלבנית: Erfan Zeneli; נולד ב-28 בדצמבר 1986) הוא כדורגלן פיני ממוצא קוסובני המשחק בעמדת הקיצוני בוייקינגיט.
קריירה.
זנלי נולד בווצ'יטרן (אז ביוגוסלביה) למשפחה ממוצא אלבני. בגיל קטן היגרה משפחתו לפינלנד. זנלי התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ה.י.ק. הלסינקי ובשנת הצטרף לקבוצה הבוגרת בה רשם 4 הופעות בליגה בסיום אותה עונה. לאט לאט השתלב זנלי בסגל הקבוצה, אך לרוב בתור שחקן מחליף. בעונת הושאל לקלובי 04 קבוצת הבת של המועדון, בה הצטיין עם 8 שערים ב-25 משחקים ובשנת חזר להלסינקי. כאשר חזר להלסינקי, הפך לשחקן קבוע בהרכב הקבוצה והיה שותף לזכייה בארבע אליפויות. בשנת 2013 זכה בתואר ה"קשר המצטיין של הליגה".
ב-5 בפברואר 2014 ארפן זנלי חתם עד לסיום העונה במכבי פתח תקווה, בתום העונה חזר להלסינקי עמה רשם תואר אליפות חמישי. בשנת 2016 הוא שיחק עונה בודדת בשחטאר קאראגנדי. בשנת 2019 הוא חזר לה.י.ק. הלסינקי בפעם השלישית. בסך הכל הוא שיחק במדי מועדון זה כ-200 משחקים.
בשנת , זנלי חתם בוייקינגיט.
ב-14 באוגוסט 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פינלנד בניצחון 0-2 נגד .
בית הכנסת הגדול (קטוביץ)
בית הכנסת הגדול בקטוביץ, פולין, נבנה בשנת 1900 (אז גרמניה) והיה הגדול שבבתי הכנסת בעיר. הוא עמד ברחוב מיצקביץ'- ul. Mickiewicz. טקס חנוכת בית הכנסת הגדול התקיים ביום רביעי, 12 בספטמבר 1900.