בכלל, בניגוד לדעתו של דייוויד ריקרדו, בעיני סה האפקט השלילי של המיסים על התפוקה בולט לעין.
דייוויד ריקרדו הבטיח שהעלאת המיסים אינה פוגעת בכלום בתפוקה ובצריכה במדינה כלשהי. אך ניתן להוכיח כל הזמן נגדו, כי פרט לנסיבות המעודדות במיוחד את התפוקה, המס נוגד את הייצור.
(קורס שלם לכלכלה פוליטית). המס הטוב ביותר הוא המס הקטן ככל האפשר.
אין בבקורות הנ"ל להבין דחייה של פעולות המדינה ושל כל מערכת מיסים: סה מכיר בלגיטימיות המדינה ובערך של חלק מפעולותיה. המס הופך לפרודוקטיבי כשמשמש ליצירת דרכי תחבורה ותקשורת, בניית גשרים, בניית מבנים מועילים.
אפילו כשמתרחשים מצבי חוסר איזון זמני, משברים כללים אינם אפשריים ולכן התערבות המדינה היא, לפי סה, מיותרת (אם לא מזיקה)
זמינות משאבי הטבע.
סה היה מאוד אופטימי לגבי זמינותם של משאבי הטבע. לדבריו, "משאבי הטבע הם בלתי נדלים, כי אחרת, לא היינו יכולים להשיג אותם חינם. הם לא יכולים להתרבות אף לא לאזול, אינם האובייקט של המדעים הכלכליים.
ביקורות על השקפותיו.
ידידו הבריטי, תומאס מלתוס, שאיתו ניהל סה התכתבות קדחתנית, טען כנגדו שבעלי ההון אינם משקיעים מחדש, בהכרח, את הרווחים שלהם ונוטים לאגור אותם. אז גידול ההוצאה אינו משקף תמיד גידול בביקוש, כי אם עלות המלאי שלא נמכר.
בשנות ה-30 של המאה ה-20 טען ג'ון מ. קיינס שחוק סה שגוי. קיינס גרס, במעין חזרה לתורת הערך של העבודה, שההיצע נגזר מהוצאות גורמי הייצור, ללא תלות מוחלטת בביקוש למוצר וסבר כי הביקוש המצרפי אינו שווה תמיד להיצע המצרפי.
בעוד ארנסט טיאק החשיב את סה למייסד גאוני של "הכלכלה החברתית", אחרים ראו בו רק תלמיד לא חשוב במיוחד ומפיץ רעיונותיו של אדם סמית'
מורשתו.
סה השתמש לראשונה במונח "יזם" (entrepreneur) והיה שותף להקמת בית הספר הראשון למנהל עסקים בעולם - בית הספר המיוחד למסחר ותעשייה בפריז, לימים ESCP Europe
סה נחשב למייסד האסכולה הצרפתית לכלכלה. הוא השפיע על השקפותיהם של כלכלנים כמו פרדריק בסטייה (בסטיא), פלגרינו רוסי, אדולף בלאנקי, מישל שבלייה, אנרי בודריאר, וכן על הוגים חברתיים כמו סן סימון ופרודון הושפעו על ידו.
רעיונות ה"פרודוקטיביזם" של סה מצאו הערכה מיוחדת אצל הנרי צ'ארלס קרי (Carey), נציר האסכולה הקפיטליסטית האמריקאית. תמימי דעים איתו היו פרנצ'סקו פרארה באיטליה וויליאם סטנלי ג'בונס באנגליה.
קישורים חיצוניים.
"Jean-Baptiste Say, l'autodidacte entrepreneur" בעיתון Les Echos
שרבביים
שַׁרְבָּבִיִּים (שם מדעי: "Gerreidae") היא משפחת דגים מסדרת הדקראים.
דגים אלה חיים בימי הים הקריבי מחופי אמריקה הדרומית עד למפרץ מקסיקו וחופי אמריקה הצפונית וכן בכמה מחופי האיים הקריביים, אך חלקם חיים במזרח האוקיינוס השקט עד לחופי יפן וקוריאה וחלק מהמינים חיים במימי האזור האינדו פסיפי עד לחופי אפריקה וגם במפרץ אילת.
הם בעלי גוף אפור וכחול עם זנבות ארוכים מפוצלים וסנפירי חזה ארוכים. אורכם יכול להגיע לאורך 35 ס"מ. הם ניזונים מיצורי ים קטנים ומתגודדים בלהקות גדולות, מה שעוזר להם להתגונן מטורפים כמו כרישים.
סקטיים
סקטיים (שם מדעי: Scatophagidae) היא משפחת דגים ימיים מסדרת הדקראים הקרובה לבתרניים.
דגים אלה חיים באוקיינוס ההודי והאוקיינוס השקט ויכולים לעלות גם למים מליחים. הם בעלי צורה שטוחה וגופם אפור עם גבשושיות כהות לאורך הגוף. הגב מוגבה בקצהו קוצי סנפיר גבי לקראת הזנב שתי אונות גדולות והזנב קצר. הראש קטן ביותר ביחס לגוף והשפתיים צרות.
אלו דגים הניזונים מזואופלנקטון וממזון צמחי כמו אצות או עשבי ים ולעיתים גם מצואה של דגים אחרים. הם חיים בשוניות וימים רדודים וקלים לגידול בשבי.
אמנון בס טווסי
אמנון בס טווסי (שם מדעי: "Cichla monoculus") הוא דג טורף ממשפחת האמנוניים החי באמריקה הדרומית באגן האמזונאס, הופץ גם לפלורידה, הוואי ופנמה.
מאפיינים.
האמנון הבס הטווסי מגיע לאורך 80 ס"מ ושוקל עד 9 ק"ג. הוא בעל מצח מגודל ופה גדול הפונה מעלה. צבעו ירוק כהה עם צידיים ירוקים בהירים. הסנפירים אדומים עזים והגוף מפוספס מלמעלה במשולשים שחורים. לקראת הזנב ישנו כתם-עין גדול. הזנב גדול ועוזר לדג להסתער קדימה.
זהו דג טורף החי במים העכורים של האמזונאס. הוא ניזון מחרקים, סרטנים ובעיקר מדגים אחרים שהוא צד במהירות.
דגי גרזן
דגי גרזן (שם מדעי: Gasteropelecidae) היא משפחת דגים טרופיים מסדרת החריתאים החיים רק בנהרות ואגמים באמריקה הדרומית מפנמה עד צ'ילה. בעבר הם נכללו במשפחת החריתיים הגדולה. במשפחה 3 סוגים.
דגים אלה מגיעים עד לאורך 9 ס"מ והם בעלי גוף שטוח, דמוי-גרזן ושקוף והם בעלי מבנה אווירודינמי העוזר להם לקפץ מעלה. זנבם קטן אך מוגבה ובטנם וחזם מנופחים מאוד. הפנים שלהם קטנות ופונות מעלה.
בעת סכנה הם יכולים לשגר את עצמם מעל פני המים במהירות עד לגובה של 2.5 מ'. הם גם קופצים בלהקות, כך שדגים טורפים רבים מוותרים על המרדף אחריהם.
הם אוכלי כל הניזונים משיריים, אצות, חרקים קטנים וסרטנונים וגם מדגיגים. הם נפוצים באקווריומים רבים בעולם.
יונת יהלום
סנה (סלובקיה)
ג'ודי קומר
ג'ודי מארי קומר (באנגלית: Jodie Marie Comer; נולדה ב-11 במרץ 1993) היא שחקנית אנגלייה, הידועה בעיקר מהופעותיה בתפקיד קלואי גמל בסדרת הדרמה-קומית "יומן השומן", בדמות אייבי מוקסם במיני-סדרה "שלוש עשרה", בתפקיד אליזבת מיורק במיני-סדרה "נסיכה לבנה" של רשת Starz ובתפקיד וילאנל בסדרה "להרוג את איב".
ביוגרפיה.
ג'ודי קומר נולדה בליברפול שבאנגליה, למשפחה נוצרית. היא התחילה ללמוד משחק בבית הספר התיכון הקתולי סיינט ג'ולי בשכונה האמידה וולטון שבליברפול. לוהקה לתפקיד בתסכית רדיו שעבורו יעצו לה עמיתיה שם להשיג סוכן.
תחילת הקריירה של קומר הייתה ב-2008 כשיחקה בתפקיד אורח בסדרה "The Royal Today", ספין אוף של הסדרה "The Royal". בהמשך הופיעה בסדרה של תפקידי אורח בסדרות טלוויזיה בריטיות פופולריות כגון "הולבי סיטי", "רופאים", "עדות אילמת", "חדר מיון", "", "ורה" ו"המפקח ג'ורג' ג'נטלי".
היא התחילה לקבל תפקידים בולטים יותר אחרי שלוהקה לסדרת דרמה בת חמישה חלקים בשם "Justice", למיני-סדרה העל טבעית "Remember Me", ולדרמה הקומית של ערוץ E4 "יומן השומן". ב"יומן השומן" הופיעה קומר בתפקיד קלואי גמל במשך שלוש עונות.
ב-2015 שיחקה קומר בעיבוד הטלוויזיוני של הרומן "מאהבה של ליידי צ'טרלי" ששודר בערוץ BBC One. באותה שנה הופיעה בעונה הראשונה של סדרת הדרמה "דוקטור פוסטר". עוד ב-2015 לוהקה למיני-סדרה של ערוץ BBC Three בשם "שלוש עשרה". הסדרה שודרה לראשונה ב-28 בפברואר 2016. בשנת 2017 כיכבה קומר בתפקיד אליזבת מיורק הצעירה בסדרת הדרמה "נסיכה לבנה" של רשת Starz, סיקוול למיני-סדרה "מלכה לבנה". עוד ב-2017 כיכבה בעונה השנייה של סדרת הדרמה "דוקטור פוסטר".
ב-2017 הופיעה קומר לראשונה בסרט קולנוע, הסרט הביוגרפי של הזמר מוריסי "אנגליה שלי", בדמות כריסטין. ביוני 2017 לוהקה קומר לסדרה "להרוג את איב" לצדה של סנדרה או. את הסדרה יצרה פיבי וולר-ברידג' והיא מבוססת על הנובלות מאת לוק ג'נינגס.
ב-2016 נכללה קומר ברשימת "כוכבי המחר" של Screen International ופסטיבל הסרטים של לונדון. ב-2021 שודר סרט הטלוויזיה "Help" שבו גילמה את התפקיד הראשי, שרה, העובדת במערכת הבריאות בשיאה של מגפת הקורונה בממלכה המאוחדת.
חיים אישיים.
קומר גרה בליברפול עם הוריה ואחיה צ'ארלי (נכון ל-2017). היא חברה טובה של האתלטית הבריטית קתרינה ג'ונסון-תומפסון.
ויליס ג'יפ טנדר
ויליס ג'יפ טנדר (באנגלית Willys Jeep Truck) הוא טנדר, בגרסאות: הנעה אחורית (2x4) והנעה לכל 4 הגלגלים (4x4), אשר יוצרו על ידי יצרנית הרכב האמריקאית "ויליס" (Willys-Overland Motors)
בין השנים 1947–1965 בארצות הברית.
כל דגמי ה-"ויליס ג'יפ טנדר" שהורכבו בישראל, היו בגרסת הנעה 4x4.
דגמי ה-"ויליס ג'יפ טנדר" התבססו על דגמי ה-ויליס ג'יפ סטיישן.
ויליס ג'יפ טנדר.
הדגם היה להצלחה הגדולה של חברת "ויליס-אוברלנד", ביחד עם דגם ה-ויליס ג'יפ סטיישן לאחר מלחמת העולם השנייה.
המחוונים - מד מהירות ומד מרחק, כמו גם כפתורי האורות, לא היו ממוקמים כמו ברוב כלי הרכב, מול ההגה, אלא היו ממוקמים במרכז לוח המחוונים (הדשבורד). משנת 1958, לדגמי ה- "ויליס ג'יפ טנדר" שיוצרו בארצות הברית, הורכב "רדיו AM" כציוד סטנדרט.
יבוא והרכבה "ויליס ג'יפ טנדר" בישראל.
היבוא הסדיר של דגמי "ויליס" התחיל באפריל, שנת 1949. היבואן היה “שותפות להפצת תוצרת ויליס ומכונות” מ-תל אביב.
חברת קייזר-אילין תעשיות, בראשות אפרים אילין, התחילה להרכיב בשנת 1952 את דגמי ויליס. הגיעו למפעל בחיפה 58 ערכות סטיישן ו- 67 ערכות טנדר. המחיר היה 729 ל"י ליחידת סטיישן, ו- 618 ל"י ליחידת טנדר.
החל משנת 1955 הורכבו במדינת ישראל מבחר גדול של דגמי וויליס: ג'יפ קלאסי מדגם "CJ-3B" המצויד במנוע חזק יחסית לתקופה, המפיק 75 כוחות סוס, וויליס מסחרי וטנדר, וויליס בעל הנעה אחורית, וגולת הכותרת דגם CJ-5 אזרחי, חדיש, המבוסס על הג'יפ שהוצג על ידי צבא ארצות הברית ב- מלחמת קוריאה.
הדגמים הורכבו ב- חיפה על ידי קייזר-אילין תעשיות, בהנעה 4X4.
בקיץ 1962 החליטה הוועדה הבין-משרדית לענייני רכב על התרת יבואם החופשי של טנדרים ומשאיות קלות, שזכתה לכינוי “הליברליזציה ביבוא טנדרים”. אפרים אילין הצהיר כי בכוונתו להרחיב ולהעמיק את התכולה המקומית בטנדרים מתוצרתו, אך כי כדאיות יצורם של חלקים בארץ (גל הינע וסרן אחורי מתוצרת מפעלי אילין ב- אשקלון) תלויה ביצור מינימלי של כאלף יחידות לשנה.