הוועדה לגבול מזרח טימור-אינדונזיה מתכנסת מדי פעם על מנת לסקור ולתחום את גבולות הארץ; אינדונזיה מחפשת פתרון לנושא פליטי מזרח טימור באינדונזיה. אוסטרליה, מזרח טימור ואינדונזיה פועלות יחד, כדי לפתור את נושא הגבול הימי והשימוש במשאבי קרקע הים באזור טימור.
אלינה סביטולינה
אלינה סביטולינה (באוקראינית: Еліна Михайлівна Світоліна; נולדה ב-12 בספטמבר 1994) היא טניסאית אוקראינית-יהודייה מקצוענית. בשיאה (11 בספטמבר 2017) דורגה במקום שלישי בעולם בדירוג ה-WTA. זוכת מדליית ארד במשחקים האולימפיים (טוקיו 2020).
ביוגרפיה.
סביטולינה נולדה באודסה שבאוקראינה, בת להורים יהודים, מיכאילו ואולינה.
ב-2008 החלה להתחרות בסבב הפדרציה הבינלאומית לטניס. ב-2010 זכתה באליפות צרפת הפתוחה לנערות, הפסידה בכמר הזוגות באליפות וימבלדון לנערות והעפילה לראשונה לגמר טורניר ITF בחרקוב. ב-2011 זכתה בטורניר באיסטנבול, זכתה בטורניר לאגוס והעפילה לגמר טורניר טיומן. ב-2012 הפסידה בגמר אליפות וימבלדון לנערות והעפילה לראשונה להגרלה הראשית בטורניר גראנד סלאם, באליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס. באותה שנה זכתה בטורניר הראשון שלה מסבב WTA 125K ("צ'אלנג'ר) שניצחה בטורניר בפונה שבהודו, כמו כן זכתה בטורנירי ITF בלה מרסה שבתוניסיה ובתלאווי בגאורגיה.
ב-2013 זכתה בטורניר באקו מסבב ה-WTA לאחר שגברה בגמר על שחר פאר, ובשני טורניר ITF - באילת (כולל זכייה בטורניר הזוגות) ובדונצק. בטורנירי הגראנד סלאם העפילה לסיבוב השני באליפות אוסטרליה הפתוחה ובאליפות ארצות הברית הפתוחה. במהלך השנה נכנסה לראשונה לדירוג 100 הטניסאיות הטובות בעולם וסיימה את השנה במקום ה-40.
ב-2014 הגנה על תוארה בטורניר באקו, העפילה לסיבוב השלישי באליפות אוסטרליה הפתוחה ולסיבוב השני באליפות צרפת הפתוחה. בטורניר מיאמי מאסטרס הודחה בסיבוב הרביעי, בסינסינטי מאסטרס הודחה ברבע הגמר ובטורניר ווהאן הפסידה בחצי הגמר. ב-2015 זכתה בטורניר מרקש, העפילה לסיבוב השלישי באליפות אוסטרליה הפתוחה ובאליפות ארצות הפתוחה והודחה ברבע גמר אליפות צרפת הפתוחה על ידי אנה איבנוביץ'. היא הגיעה חמש פעמים עד חצי גמר טורנירי WTA, בסינסינטי, בריזביין, בוגוטה, סטנפורד, ובטורניר סוף העונה בסין. את השנה סיימה במקום ה-19 בעולם.
ב-2016 זכתה בטורניר קואלה לומפור, הפסידה בגמר טורניר ניו הייבן לאגניישקה רדוונסקה ובגמר טורניר ג'וחאי לפטרה קביטובה. היא העפילה ארבע פעמים לשלב חצי הגמר בטורניר דובאי, אליפות טוראי פאן פסיפיק הפתוחה, טורניר בייג'ינג ובטורניר מוסקבה. בגראנד סלאם העפילה לסיבוב הרביעי באליפות צרפת הפתוחה ולסיבוב השלישי באליפות ארצות הברית. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו הדיחה בסיבוב השלישי את האלופה והמדורגת ראשונה סרינה ויליאמס אך הפסידה ברבע הגמר לפטרה קביטובה.
ב-2017 זכתה בשלושה טורניר פרמייר 5 של סבב ה-WTA, בטורניר דובאי, אליפות איטליה הפתוחה ואליפות קנדה הפתוחה. באליפות סין הפתוחה הודחה ברבע הגמר. בגראנד סלאם העפילה לרבע גמר אליפות צרפת הפתוחה, לסיבוב הרביעי באליפות וימבלדון ובאליפות ארצות הברית ולסיבוב השלישי באוסטרליה. בספטמבר 2017 דורגה במקום השלישי בעולם, דירוג השיא שלה.
בפברואר 2018 הגנה על תוארה באליפות דובאי, במאי 2018 זכתה ברומא באליפות איטליה הפתוחה. באוקטובר 2018 זכתה באליפות סבב ה-WTA. באולימפיאדת טוקיו (2020) זכתה במדליית ארד.
סביטולינה חברה בנבחרת גביע הפדרציה של אוקראינה משנת 2012.
גביע הפדרציה 1964
גביע הפדרציה 1964 הייתה התחרות השנייה לנבחרות טניס נשים. היא אורגנה על ידי פדרציית הטניס הבינלאומית.
התחרות נערכה במגרשי ג'רמנטאון קריקט קלאב, פילדלפיה. התחרות הייתה פתוחה לכל נבחרת שתרשם.
התחרות החלה ב-1 בספטמבר בהשתתפות 20 נבחרות והסתיימה ב-5 בספטמבר 1964.
תחילה נערך סיבוב מוקדם בו 8 נבחרות קבעו את 4 נבחרות שיועלו לשלב שמינית הגמר.
המנצחת של התחרות הייתה אוסטרליה שניצחה במשחק הגמר את מחזיקת הגביע ארצות הברית.
לא הוענקו פרסים כספיים.
מהלך התחרות.
משחק הגמר.
בגלל חשש לגשם המשחק הועבר לאולם.
הלוך הלכה החבריה
רמון באר
רמון אוקטאב ז'וזף באר (בצרפתית: Raymond Octave Joseph Barre, בעברית נקרא גם ריימון באר; 12 באפריל 1924 – 25 באוגוסט 2007) היה פוליטיקאי וכלכלן צרפתי, אשר כיהן כראש ממשלת צרפת תחת הנשיא ואלרי ז'יסקר ד'אסטן בשנים 1976–1981. בנוסף על תפקיד זה, כיהן גם כשר הכלכלה של צרפת (1976-1978) וכראש עיריית ליון (1995-2001).
נולד בשנת 1924 בסן-דני, בירת ראוניון, כשהייתה מושבה צרפתית שהפכה בשנת 1946 למחוז שמעבר לים. למד כלכלה במכון למדע המדינה פריז והפך לפרופסור. בשנת 1959 החל לעבוד במשרד התעשייה והמסחר. בשנת 1967 מונה באר על ידי הנשיא שארל דה גול לסגן נשיא הנציבות האירופית לענייני כספים וכלכלה, ושהה בבריסל עד ינואר 1973. בשנת 1976 החל לכהן כשר המסחר, וכשבעה חודשים לאחר מכן נבחר על ידי הנשיא ואלרי ז'יסקר ד'אסטן לתפקיד ראש הממשלה. בשנת 1978 עזב באר את משרד הכלכלה והסחר, אך נשאר כראש ממשלה עד שנת 1981. באר התמודד עם משבר כלכלי, ודגל במדיניות של צמצום ההוצאות הממשלתיות, מדיניות שגרמה לסכסוכים בינו לבין האיגודים המקצועיים.
לאחר שעזב את ראשות הממשלה, כיהן כחבר האספה הלאומית במשך כ-21 שנים מטעם מחוז רון. במהלך שנות ה-80 ביקר רבות את שלטונו של ז'אק שיראק. בשנת 1988 התמודד על נשיאות המדינה, אך הגיע למקום השלישי לאחר שיראק ופרנסואה מיטראן. לאחר ההפסד התמקד באר בשלטון המקומי. בשנת 1995 לא היה ראש עיריית ליון יכול להתמודד לכהונה שנייה בשל חשדות לשחיתות, ולכן נבחר באר כמועמד הימין לראשות העירייה. הוא לבסוף נבחר לתפקיד, אך לא התמודד לקדנציה שנייה ב-2001. שנה לאחר מכן הוא עזב את הפרלמנט וסיים את הקריירה הפוליטית שלו.
באר נפטר ב-25 באוגוסט 2007, בגיל 83, בפריז.
הנס לודויג שטרים
הרמיפוס מסמירנה
הרמיפּוס מסמירנה (ביוונית: Ἕρμιππος ὁ Σμυρναίος; המאה ה-3 לפנה"ס) היה סופר יווני שכתב ביוגרפיות של אישים יוונים רבים מהעת העתיקה.
הרמיפוס נקרא גם "פריפטטיקוס" (פילוסוף מהאסכולה הפריפטטית), אולם נראה כי תואר זה התייחס באופן כללי למלומדים שפעלו באלכסנדריה ולא רק לפילוסופים, במיוחד לאלה שכתבו על נושאים בעלי עניין מיוחד לפריפטטים, כמו ביוגרפיה. הרמיפוס לא היה פילוסוף ולא נראה שביטא את דעתו האישית על נושאים פילוסופיים.
חייו ויצירתו.
הרמיפּוס מסמירנה (כיום: איזמיר) כונה ה"קלימאכי" (קלימאכיאוס, ό Καλλιμάχειος) על ידי הסופרים היוונים העתיקים, ומכאן ניתן להסיק כי היה תלמידו של קאלימאכוס, שפעל באלכסנדריה באמצע המאה השלישית לפנה"ס בערך. העובדה שהוא כתב את תולדות חייו של כריסיפוס מסולי מוכיחה כי הוא חי בערך עד סוף המאה הזו.
ייתכן והרמיפוס סייע לקאלימאכוס באיסוף החומר עבור הקטלוגים שיצר עבור הספרייה הגדולה של אלכסנדריה. הרמיפוס המשיך את עבודתו של קאלימאכוס ונראה כי עשה שימוש בארכיון שלו ובקטלוגים עצמם, כבסיס לרשימות הביבליוגרפיות אותן כלל בביוגרפיות שכתב.
אין בידינו אף חיבור פרי עטו של הרמיפוס. כל הידוע עליו מלוקט מתוך כמאה עדויות או קטעים מחיבוריו שנשמרו בעיקר אצל פלוטרכוס, אתנאיוס ודיוגנס לארטיוס.
נראה כי כתביו היו בעלי ערך וחשיבות רבים. הם מוזכרים פעמים רבות על ידי סופרי העת העתיקה, בשמות רבים, שרובם, אם לא כולם, היו ככל הנראה פרקים מתוך יצירתו הביוגרפית הגדולה, שלרוב מצוטטת תחת השם "חיים" (Bioi). יצירה זו כללה את הביוגרפיות של אישים רבים מן העת העתיקה, ובהם נואמים, משוררים, היסטוריונים ופילוסופים. היא כללה את הביוגרפיה המוקדמת ביותר הידועה של אריסטו, וכן של פילוסופים כגון פיתגורס, אמפדוקלס, הרקליטוס, דמוקריטוס, זנון מאליאה, סוקרטס, אפלטון, אנטיסתנס, דיוגנס, סטילפון, אפיקורוס, תאופרסטוס, הרקלידס פונטיקוס, דמטריוס מפלרון וכריסיפוס מסולי. החיבור אבד, אולם ביוגרפיות רבות מאוחרות יותר מצטטות ממנו.
חיבוריו של הרמיפוס כללו פרטים ביוגרפיים בסיסיים, כולל ביבליוגרפיה, בליווי משפטים ופרקים אקראיים שחוברו יחדיו. האנקדוטות הללו בדרך כלל עמדו בפני עצמן, אך לעיתים הרמיפוס הוסיף להן הערה או פרשנות. החל מאמצע המאה ה-19, חוקרים רבים הבחינו כי הפרקים הביוגרפיים והערותיו של הרמיפוס אינם אמינים וכי כתיבתו נוטה לכיוון הסנסציוני והסאטירי. הטענה לגבי הסנסציוניות מתבססת בעיקר על קטעים המתארים את מותם של נשואי הביוגרפיות ואף של דמויות משניות. אירועי המוות הללו אינם טבעיים ואינם צפויים וכוללים התאבדויות, הוצאות להורג ברוטאליות, אסונות טבע וגם כאלה הקשורים באכילת-יתר ושתיית-יתר. לא מעט מהתיאורים הללו אינם מבוססים היסטורית וברור כי הומצאו, בין אם על ידי הרמיפוס עצמו או על ידי מקורותיו.
מתוך פפירוס אוקסירינכוס ידוע על קיצור שנכתב על ידי הרקלידס למבוס לשלושה חיבורים של הרמיפוס: "על שבעת החכמים", "על מחוקקים" והביוגרפיה של פיתגורס. קיצור חיבוריו הביוגרפיים של הרמיפוס במאה ה-2 לפנה"ס מעיד על העניין בהם בתקופה זו.
הביוגרפיה של פיתגורס הגיעה לידינו בשמונה קטעים ועדויות המופיעים אצל יוסף בן מתתיהו, אוריגנס, דיוגנס לארטיוס ואתנאיוס. החיבור הכיל לפחות שני ספרים, אולם פרסום הקיצור של הרקלידס למבוס רק שנות דור אחד מאוחר יותר, עשוי להצביע על כך שהחיבור הכיל ספרים נוספים.