עם התפתחות תרבותם של היוטים, הסקסונים והאנגלים, נוצרו מדינות אשר החלו להתאחד ביניהן. מעת לעת במשך תקופה זו אחד ממלכי הסקסונים הצליח להשתלט על כל או רוב תושבי אנגליה, על כן קשה לזהות את הזמן המדויק, שבו אוחד האזור לממלכת אנגליה. במובן מסוים, אחדות אמיתית הושגה בתגובה לפלישות הויקינגים מדנמרק אשר כבשו את החלק המזרחי של אנגליה במאה ה-8. אגברט מלך וסקס מוזכר לרוב כמלך הראשון של כל האנגלים, אם כי התואר "מלך אנגליה" אומץ לראשונה רק שני דורות לאחר מכן, על ידי אלפרד הגדול, שמלך בין השנים 871–879.
המורשת העיקרית שנותרה מהאזורים, בהם שפת הבריטונים שלטה, היא שמות המקומות. רבים משמות אלו באנגליה (ובאופן פחות בולט - גם בסקוטלנד) באו למעשה משמות בריטים-קלטים-רומאיים, כולל לונדון, דאמברטון, יורק, דורצ'סטר, דובר, קולצ'סטר ומנצ'סטר.
בתקופה האחרונה, גרסו מספר היסטוריונים כי לנוכח היעדר ממצאים ארכאולוגיים המעידים על פלישה אלימה, יש לקבוע כי הייתה זו כנראה הגירה שלווה, שהביאה להתבוללות אתנית והשפעת התרבות האנגלו-סקסית על יושבי אנגליה.
אנגליה בימי הביניים.
ויליאם הכובש והנורמנים כבשו את הממלכה הקיימת של אנגליה בשנת 1066 והקימו מערכת שלטונית ומערכת אצולה אנגלו-נורמנית. הם שלטו כמושלים ובעלי האדמות של פשוטי העם האנגלים. אצולה זו שימרה שימוש בשפה צרפתית מוקדמת, אך הבדלי התרבויות והשפה נמחקו במהלך ימי הביניים.
האנגלית העתיקה נותרה כשפה המדוברת על ידי פשוטי העם, אך לשפה האנגלית חדרו מילים בצרפתית, שהייתה מדוברת על ידי הלורדים הנורמנים, תהליך שינוי שיצר את האנגלית התיכונה.
אנגליה נכנסה לעימותים חוזרים ונשנים עם ויילס, שהייתה באותה עת נסיכות עצמאית, ועם סקוטלנד, שהייתה ממלכה עצמאית. שליטיה של אנגליה רצו להרחיב את ההשפעה הנורמנית על כל האי הבריטי. כיבוש ויילס הושלם במאה ה-13, כאשר האזור סופח לאנגליה והפך בהדרגה להיות חלק מהממלכה ברוב המשמעויות, אם כי בתקופה המודרנית נהוג לחשוב על בני האזור כעל אומה נפרדת (ומיוצגת באופן נפרד באירועי תרבות, כגון ספורט). הכוח הנורמני בסקוטלנד עבר עליות ומורדות במהלך השנים והסקוטים הצליחו להשאיר בידם מידה כלשהי של עצמאות, למרות מלחמות חוזרות עם האנגלים. על אף שבסופו של דבר אנגליה הייתה מעצמה צבאית בינונית בלבד, היא הפכה לאחת המדינות העשירות ביותר באירופה של ימי הביניים, בעיקר עקב שליטתה בשוק הצמר.
אנגליה בתקופת טיודור.
בית טיודור היה בית המלוכה באנגליה בשנים 1485–1603. המלכים מבית טיודור הרחיבו את שלטון הכתר על חשבון האצולה, שנידלדלה במלחמות השושנים, ועל חשבון הכנסייה, שנשתעבדה למלוכה בעקבות .
הם נשענו על הבורגנות העולה והאצולה הזעירה, שכוחם השתקף בפרלמנט ובפקידות. במדיניות החוץ, נטשו את שאיפות ההתפשטות באירופה, ושאפו לשמור על איזון הכוחות ביבשת זו ולפתח את עצמתה הימית של אנגליה.
המהפכה התעשייתית.
החברה האנגלית עברה תמורות ותהפוכות בסוף המאה ה-18 ותחילת המאה ה-19, עם מיכון ותיעוש החברה החקלאית שהייתה קיימת עד כה - המהפכה התעשייתית. חלק ניכר מכוח האדם החקלאי נעקר מהכפר ועבר למרכזים העירוניים הגדולים, לעבודה במפעלים מבוססי קיטור, שפגעו בבתי המלאכה הקטנים שהיו קיימים קודם לכן - עם היקף גדול יותר של ייצור, בעזרת הטכנולוגיות החדשות. לא כל העובדים תמכו בתיעוש והיו כאלה אשר איימו להשבית או לחבל במכונות. זרם זה היה ידוע כלודיטים. העלייה בצפיפות האוכלוסין באזורים עירוניים, ללא תשתית מספקת, גרמה לעלייה בתמותת תינוקות וילדים קטנים (עד כדי כך שבבתי ספר של יום ראשון לילדים מתחת לגיל התעסוקה - כלומר בני 5–6 - הייתה קרן לטובת מימון הלוויות לחברים לספסל הלימודים שנפטרו), כמו גם בפשיעה ובמחסור חברתי.
היסטוריה חדשה.
אנגליה וסקוטלנד היו קיימות כישויות עצמאיות מהמאה ה-10. ויילס אוחדה לתוך אנגליה בהסכמים שנחתמו בשנים 1284 ו-1536 לאחר תבוסות צבאיות. עקב קשרי נישואין החל משנת 1603 שלט אותו מלך גם בסקוטלנד וגם באנגליה, עד שלבסוף הן אוחדו ב-1 במאי 1707 לממלכה אחת, "ממלכת בריטניה הגדולה". בשלב זה אוחד כל האי הבריטי תחת אותו שלטון.
בשנים שקדמו לאיחוד עברה אנגליה מהפכה דתית בימיו של הנרי השמיני (1491-1547). לאחר שהאפיפיור סירב לבקשתו לבטל את אחת מחתונותיו, הוא הקים את הכנסייה האנגליקנית שמיגרה את הנצרות הקתולית מבריטניה והפכה אותה לפרוטסטנטית.
לאחר שנים של השפעה אנגלית כבדה על אירלנד היא אוחדה לתוך הממלכה המאוחדת בשנת 1801. כתוצאה מכך נקראה הממלכה: "הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד".
שמעון מימרן
שמעון מימרן (נולד ב-30 באוקטובר 1966) הוא שחקן ובמאי ישראלי.
ביוגרפיה.
נולד בתל אביב, בוגר החוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב.
תיאטרון.
בתיאטרון הבימה: ב-1993 גילם מפליג בספינה ונוסע משולהב בהצגה "הילד חולם" שכתב וביים חנוך לוין.
בתיאטרון הקאמרי: ב-1984 שיחק בהצגה "הנשים האבודות מטרויה" שכתב וביים חנוך לוין. ב-1994 שיחק בהצגה "ביקור הגברת הזקנה" שכתב פרידריך דירנמאט וביים עמרי ניצן. ב-1996 שיחק בהצגה "קומדיה של טעויות" מאת שייקספיר שביים עמרי ניצן. ב-1998 שיחק בהצגה "השחקן" שכתב וביים הלל מיטלפונקט. ב-1999 גילם שיכור קישואי בהצגה "אשכבה" שכתב וביים חנוך לוין. "תיקון חצות" ועוד. ישנם גם הפקות עצמאיות שלו - "החקירה", "מן הכנרת", "הפותחן", "מגרד-לי", "מועדון הקופים הירוקים", "הילדים משם" ו"שיעור באלימות".
הוא זכה בפרס השחקן המצטיין בתיאטרון הקאמרי בשנת 1996.
ב-2004 החל לעסוק גם בבימוי. בתיאטרון חיפה כתב וביים את ההצגה "חי בסרט". ההצגה עלתה גם בפסטיבל תיאטרונטו 2005 ובתיאטרון תמונע. בתיאטרון גשר ביים בשנת 2007 לצד יבגני אריה את ההצגה "יאקיש ופופצ'ה". ובתיאטרון בית ליסין ("תמונות יפואיות").
בתיאטרון בית ליסין בהצגות "תקלה קלה", "בראנז'ה" ו"ולנטינו", ב"רעב" בתיאטרון תמונע ובהצגת יחיד "לפגוש את חנוך לוין".
בדצמבר 2012 גילם את שמעון צור בהצגה "אהבת הדסה", דרמה משפחתית על עליית יהודי תימן ארצה, לצד נלי תגר.
ממרץ 2015 הוא משחק את גופר ב"חתולה על גג פח לוהט" בתיאטרון בית לסין.
לימד משחק בסל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין וב.
כמו כן בימים אלו הוא מופיע עם הרכבו במופע מוזיקלי ספרותי הנקרא "שירים באשדודית".
טלוויזיה וקולנוע.
בשנים 1999 עד 2005 שיחק מימרן בסדרות "זינזאנה", "היעלמות", ״רצח בטלוויזיה״, ״המשאית״, "החבר'ה הטובים" ו"זכותא", ובסרט ״שחרר את הנסיכה״.
בשנת 2000 שיחק בסרט ״ההסדר״.
בשנת 2001 השתתף בטלנובלה "לחיי האהבה" ובסרט ״שחקנית ספסל".
בשנת 2002 שיחק בסרט "אהבות אחרונות".
בשנת 2004 השתתף בסדרה "שלווה".
בשנת 2005 שיחק בדרמת הנוער ״חיי כלב״ ששודרה בערוץ הילדים.
בשנים 2005–2006 שיחק את עמוס בדרמת הנעורים "השמיניה".
בשנת 2006 השתתף בסרט "תנועה מגונה".
ב-2009 שיחק בסרט סטודנטים בשם "ילדה גדולה" שכתבה וביימה דנה נויברג.
בשנת 2010 שיחק את ד"ר זאב קפלן בעונה השנייה של הסדרה "חטופים".
בשנת 2011 השתתף בעונה השלישית של "סרוגים".
ב-2012 השתתף בסדרה ״המיוחדת" בתור הפסיכיאטר.
ב-2015 הופיע בסדרה ״השוטר הטוב״.
בשנת 2017 הופיע בסרטו של שבי גביזון "געגוע". וכן בעונה השנייה של הסדרה "איפה אתה חי?".
בשנת 2018 שיחק בסרטו של צחי גראד - "הבן דוד".
בשנת 2021 שיחק יחד עם סופיה גולן בסרט הקצר "פטוצ'יני אל דנטה" שכתב וביים עמית קרתא.
בין היתר השתתף מימרן בפרסומות טלוויזיה.
מתא&quot;ן
מתא"ן - מפעל תרבות ואמנות לנוער הוא ארגון שהוקם ב-1981 שמטרתו איתור וטיפוח בני נוער בעלי כישרון באמנויות בישראל. בין השאר הוא עוסק בהעשרה ובקידום העשייה האמנותית במתנ"סים ובמסגרות של החינוך הבלתי פורמלי, ומקיים השתלמויות למורים לאמנויות.
היסטוריה.
מרי ג'יין ובוב אשר משיקגו בארצות הברית יזמו הקמת מחנה קיץ לכישרוניים שבבני הנוער העוסקים במוזיקה בישראל. המיזם יצא לפועל בשיתוף פעולה עם משרד החינוך והתרבות והחברה למתנ"סים.
בשנה הראשונה (1981) נבחרו כמה עשרות מוזיקאים צעירים (נגני כלי נשיפה) לקחת חלק בתוכנית הקיץ. בשנים שלאחר מכן התפתחה התוכנית גם לתחומי כלי הקשת ולתחום המחול (רקדנים צעירים) ובהמשך החלו לפעול גם תוכניות לצעירים בתחומים: תיאטרון, אמנות פלסטית וכתיבה ספרותית.
מקימו של מתא"ן ומנהלו הראשון היה רפי עמרם שפיתח את עבודת הארגון בתחומי המוזיקה והמחול תוך בניית שיתופי פעולה עם גורמים שונים בארץ ובעולם.
צביקה טימברג, מנהלו השני של מתא"ן, שם דגש מיוחד במקצוע המחנות בחנוכה, בפסח ובקיץ.
מנהלו השלישי היה נח איתן, שליווה את פעולות המפעל כמעט מראשית הקמתו כחבר איגוד תזמורות כלי הנשיפה ובהמשך כיו"ר שלו.
מנהלו הרביעי של מתא"ן, אורי סטריזובר, פתח בנוסף למוזיקה ולמחול ארבעה תחומי תוכן נוספים: אמנות פלסטית, כתיבה, תיאטרון וקולנוע.
צוות מתא"ן מונה אנשי אמנות בכירים, אנשי חינוך ואנשי ארגון והפקה. הצוות האמנותי מורכב מאמנים פעילים המשלבים עיסוק חינוכי אמנותי במתא"ן יחד עם יצירה אמנותית פעילה. בצוות המקצועי של מתא"ן אמנים ויוצרים מהשורה הראשונה מישראל וממדינות העולם.
בסוף שנת 2007, לאור קיצוץ בתקציב העמותה ממשרד החינוך, עשיית הארגון עברה למתכונת חלקית והצטמצמה לפעילויות בתחום המוזיקה והמחול בלבד.
הישגים ומעשים.