במהלך המערכה בנורווגיה לחם ברויאר על הרגימנט שבפיקודו, כחלק מדיוויזיית האוויר ה-7, ובמהלך הקרב על בלגיה לחם עם יחידתו בכיבוש מצודת אבן אמאל, ועל פעולותיו הוא קיבל ב-24 במאי 1940 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. במהלך הקרב על כרתים פיקד ברויאר על קבוצת קרב זמנית, ובספטמבר 1941 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-31 במרץ 1942 הוא קיבל את עיטור הצלב הגרמני בזהב, ובספטמבר 1942 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט. בנובמבר 1942 הוא מונה למפקד כרתים, וב-1 ביוני 1944 הוא סיים את תפקידו והועלה לדרגת גנרל חיל הצנחנים. ב-2 במרץ 1945 הוא מונה למפקד דיוויזיית הצנחנים ה-9, אולם הודח מתפקידו בשל כישלונו בקרב על גבעות זלו.
לאחר המלחמה.
לאחר המלחמה נפל ברויאר בשבי הבריטי והוסגר ליוון, שם נשפט על חלקו בגירוש 8,000 יהודי כרתים, נמצא אשם ונידון למוות, והוצא להורג באתונה ב-20 במאי 1947.
דיוויזיית הצנחנים התשיעית (ורמאכט)
דיוויזיית הצנחנים התשיעית (בגרמנית: 9. Fallschirm-Jäger-Division) הייתה דיוויזיית פאלשירמייגר של הלופטוואפה במהלך מלחמת העולם השנייה, שלחמה והושמדה במהלך הקרב על ברלין.
היסטוריה.
הדיוויזיה הוקמה ב-24 בספטמבר 1944, והועמדה תחת פיקוד גוסטב פון וילקה, והורכבה מצוותי קרקע רבים של הלופטוואפה, שנשלחו לחזית ללא אימונים ראויים לשמם. שניים מגדודי הדיוויזיה נלכדו בברסלאו, והושמדו שם במהלך המצור על העיר. שאר הדיוויזיה נפרסה ברמות זלו לקראת הקרב על ברלין, והושמדה במהלך ההפגזה הארטילרית של החזית הבלארוסית הראשונה עם תחילת הקרב ב-16 באפריל. ב-19 באפריל סבל מפקד הדיוויזיה ברונו ברויאר מהתמוטטות עצבים, ובשל כך הודח מתפקידו והוחלף בידי הארי הרמן. שרידי הדיוויזיה לחמו בברלין כחלק מקורפוס הפאנצר ה-56, ונכנעו לכוחות הצבא האדום ב-2 במאי.
X-47-B
נורת'רופ גראמן X-47B
מל"ט נורת'רופ גראמן X-47B הוא מטוס קרב חמקן בלתי מאויש, המיועד להפעלה מנושאת מטוסים. כלי הטיס פותח על ידי החברה האמריקאית לטכנולוגיות צבאיות נורת'רופ גראמן. כלי הטיס הוא חלק מפרויקט הX-47. ה-X-47B הוא כלי טיס חסר-זנב, חצי אוטונומי, הניתן לתדלוק אווירי.
ה-X-47B טס לראשונה ב-2011.
ב-18 בדצמבר 2012 הייתה "נושאת המטוסים הארי טרומן (CVN-75)" לנושאת המטוסים האמריקאית הראשונה שדגם של "נורת'רופ גראמן X-47B" נחת על סיפונה בהצלחה
החל משנת 2015, שתי היחידות הפעילות מבצעות בדיקות טיסה ואינטגרציה מבצעית. כלי הטיס הפגין כישורי נחיתה במספר רב של בדיקות. באוגוסט 2014, חיל-הים האמריקאי הודיע כי X-47B ביצע משימות לצד מטוסים מאוישים ובמאי 2015 השלים בהצלחה את סדרת הניסויים שלו. נורת'רופ גראמן רשמה את X-47B לתוכנית CBARS לכדי מטוס מבצעי, שיקרא MQ-25 סטינגריי, אשר ייכנס לשירות בשנות ה-2020. מטוסי ההדגמה X-47B נועדו להפוך למוצג במוזיאון לאחר השלמת ניסויי הטיסה שלהם, אבל חיל הים החליט מאוחר יותר לשמור אותם לטיסה עד לפיתוח היחידות המבצעיות.
אוסמה סעיד
אוסמה סעיד (נולד בנחף ב-1957) הוא אמן ערבי ישראלי-גרמני, שמתגורר בנחף ובברלין.
ביוגרפיה.
בנעוריו למד סעיד בקורסי ציור של האמן עבד עאבדי בסדנה בכפר יאסיף (1976–1977) ובשנת 1981 יצא ללימודי אמנות באקדמיה לאמנות בברלין והשלים שם תואר ראשון ותואר שני. הוא התגורר בגרמניה עד 1998, חזר לנחף וכיום הוא חי ויוצר בנחף ובברלין. עמי שטייניץ מציין במאמר כי יצירותיו של סעיד הושפעו מהאמנים מקס בקמן, אנסלם קיפר, גיאורג בזליץ וקבוצת ציירי הגשר.
דימויי נוף מופיעים בעיקר בציורי שמן על בד שצייר סעיד. בסדרת ציורים משנות ה-90 שהוצגה בתערוכה "גברים בשמש" ב-2009 במוזיאון הרצליה, סעיד מציג חורשה המכילה גזעים כרותים מפויחים באדמה בוצית כבדה. בציור "הזקן וגזע העץ" (1988–1991) מתווסף לגזעים הכרותים עד בשר ודם.
בשנת 2019 הוצגה תערוכת יחיד שלו בבית יגאל אלון.
רחמים מהדר
הרב רחמים מָהדָּר (1894 – 17 ביוני 1976, י"ט בסיוון ה'תשל"ו) היה חזן, דרשן, אב בית דין ורבה הראשי האחרון של בנגאזי שבלוב. לפני שעלה ארצה בסוף ימיו, כיהן כרב באיטליה.
ביוגרפיה.
נולד למיסה ולראובן מהדר בלוב. כשבגר נישא לפורטונה סנדלר, וכיהן כחבר בית הדין של בנגאזי תחת הרב כמוס פלאח.
לאחר פטירת הרב כמוס פלאח, מונה הרב מהדר לסגנו של הרב יוסף ג'יעאן, שמונה לכהן כרבה של בנגאזי. לאחר עליית יהודי לוב לישראל ובתוכם הרב יוסף ג'יעאן בשנת 1949, מונה הרב מהדר לכהן תחתיו כרבה הראשי של בנגאזי, שם, בין יתר פעולותיו, נהג לדרוש מדי יום לאחר תפילת ערבית בפני באי בית הכנסת.
לאחר פטירת אשתו ב-1950, נישא למרים קריצי.
בשנת 1967, לאור הרעת היחס כלפי היהודים, עבר הרב מהדר להתגורר עם חלק מבני קהילתו באיטליה, שם מונה לכהן במשרה רבנית.
בשנת 1974 עלה לישראל והתיישב בבת ים.
נפטר ב-17 ביוני 1976.
IfNotNow
IfNotNow היא תנועה פוליטית של יהודים אמריקאים המתנגדת לכיבוש הישראלי בגדה המערבית וברצועת עזה. פעילי התנועה מארגנים הפגנות נגד פוליטיקאים אמריקאים ומוסדות יהודיים התומכים בכיבוש.
היסטוריה.
תנועת IfNotNow נוסדה ביולי 2014 כתנועת מחאה נגד תמיכת מוסדות יהדות ארצות הברית בפעולותיה של ישראל במהלך מבצע צוק איתן ברצועת עזה. חלק מחברי התנועה היו פעילים לפני כן בארגון ג'יי סטריט. שם התנועה נגזר מדבריו של הלל הזקן: "אם אין אני לי, מי לי? וכשאני לעצמי, מה אני? ואם לא עכשיו, אימתי?"
הפעילות הראשונה של התנועה הייתה ב-28 ביולי 2014, בהפגנה בניו יורק נגד מבצע צוק איתן בה קראו קדיש על הקורבנות הפלסטינים והישראלים של המבצע, בסמוך למשרדי ועידת הנשיאים של הארגונים היהודיים העיקריים בארצות הברית.
לאחר מכן ארגנה התנועה מספר רב של הפגנות. לאחר שדונלד טראמפ הפך לנשיא ארצות הברית, מחתה התנועה נגד מדיניותו וכן נגד בנימין נתניהו.
בפברואר 2017 נעצרו 6 חברי התנועה לאחר שתקעו בשופר והפריעו בסנאט לשימוע של דייוויד פרידמן, לקראת מינויו לתפקיד השגריר בישראל.
מחאה נגד פרויקט תגלית.
ב-28 ביוני 2018 החליטו חמש חברות IfNotNow שהשתתפו בפרויקט תגלית לעזוב את הקבוצה ולהצטרף לארגון "שוברים שתיקה" לסיור בחברון שנועד להכיר את הכיבוש הישראלי. המשתתפות שיתפו את האירוע ברשתות החברתיות, ועוררו שיח בינלאומי בטענה שמארגני הטיול מונעים מהם "לראות את הפנים האחרים של המציאות הישראלית".
בתגובה יו"ר הסוכנות היהודית לשעבר, אברהם בורג, ביקש ממארגני תגלית: "אם אין לנו מה להסתיר, בואו נראה להם הכל".
ב-15 ביולי 2018 קרה אירוע דומה: שמונה חברי IfNotNow שהשתתפו בטיול של תגלית עזבו את הקבוצה במהלך ביקור בעיר דוד בסילוואן, והצטרפו לפעילי "שלום עכשיו" לביקור בבית משפחת סומרין בסילוואן, שעמותת אלע"ד וקק"ל מנסות לפנותה מביתה.
וולפגנג ליט
וולפגנג ליט (בגרמנית: Wolfgang Lüth; 15 באוקטובר 1913 - 14 במאי 1945), היה מפקד צוללת מצליח במלחמת העולם השנייה, אשר היה שני רק לאוטו קרצ'מר, ואחד מ-27 היחידים שעוטרו בעיטור צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון, חרבות ויהלומים.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
ליט נולד בריגה ב-15 באוקטובר 1913, ובצעירותו למד במשך 3 סמסטרים משפטים. באפריל 1933 הוא התגייס לקריגסמרינה, ובקיץ 1933 הוא בילה שלושה חודשים על ספינת ההכשרה Gorch Fock. לאחר מכן שירת על הסיירת הקלה קרלסרוהה ושט עמה ברחבי העולם במשך תשעה חודשים. לאחר מכן הוא פיקד במשך שנה על הסיירת הקלה קניגסברג, ולאחר מכן עבר לשרת בזרוע הצוללות. ב-18 ביולי 1936 הוא הועלה לדרגת לויטננט צור זי, וביולי 1937 מונה ליט לקצין השני ב-U-27, עמה הוא גם השתתף בסיור בחופי ספרד במהלך מלחמת האזרחים הספרדית. באוקטובר 1937 הוא מונה לקצין הראשון בצוללת ב-U-38 תחת פיקודו של היינריך ליבה, וב-1 בינואר 1938 הוא הועלה לדרגת אובר-לויטננט צור זי.
מלחמת העולם השנייה.
זמן קצר לאחר פרוץ המלחמה, ב-16 בדצמבר 1939, מונה ליט למפקד U-13, וב-30 בדצמבר הוא מונה למפקד U-9. במהלך 6 סיורים עם הצוללת הוא השיגו את ההצלחות הראשונות שלו, ובין היתר, הוא אף הטביע את הצוללת הצרפתית "דוריס" במאי 1940. ב-27 ביוני 1940 הוא מונה למפקד U-138, עמה הוא ביצע שתי פשיטות בלבד, וב-21 באוקטובר 1940 הוא מונה למפקד U-43, עמה הוא ביצע חמש פשיטות שבהן הוא הטביע 12 ספינות עם תפוסה של 68,077 טונות, ועל הצלחותיו הוענק לו ב-24 באוקטובר 1940 עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 בינואר 1941 הוא הועלה לדרגת קפיטן-לויטננט, ובאפריל 1942 הוא מונה למפקד U-181. עם צוללת זו יצא ליט למסע ציד באוקיינוס ​​ההודי, שם הצליח מאוד, וב-13 בנובמבר 1942 הוא קיבל את תוספת עלי האלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. במהלך הפשיטה השנייה שלו באוקיינוס ​​ההודי, הוא קיבל ב-15 באפריל 1943 את תוספת החרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, ותוספת יהלומים לעיטור ב-9 באוגוסט 1943, ובכך היה למפקד הצוללת הראשון שקיבל את העיטור. ב-1 באפריל 1943 הועלה ליט לדרגת קורבטנקפיטן, וב-31 באוקטובר 1943 סיים ליט את תפקידו על הצוללת U-181.