החל מ-13 בספטמבר 2021, הגישה למרחבים ציבוריים מקורים כמו מסעדות, ברים, מוזיאונים או מרכזי כושר מותרת רק עם תו ירוק. התו הירוק החל במהלך קיץ 2021.
בהמשך נקבע שרק אנשים שחוסנו או החלימו ממחלת הקורונה יוכלו לגשת למסעדות, מקומות תרבות או אירועים מקורים אחרים. הוגבלו מפגשים משפחתיים פרטיים לעשרה אנשים. רוב ההנחיות הוסרו באמצע פברואר 2022.
סטטיסטיקות החולים לפי קנטונים.
נכון ל-13 במאי 2020
מחסה קאפיטאן קובט
מחסה קאפיטן קובט או מחסה קאפיטאן קובט (באנגלית: Refuge Capitán Cobbett) הוא מחסה ארגנטינאי הממוקם במפרצון סיירבה, בחצי האי האנטארקטי, בסמוך לכניסה הצפונית אל מצר ז'רלאש.
היסטוריה.
הקמת המחסה.
המחסה נחנך ב-23 בינואר 1954; בעת הקמתו הוא נקרא בשם "מחסה כף פרימאוורה" ( Cape Primavera).
לימים הורחב הבסיס והפך לבסיס פרימאוורה שנחנך רשמית ב-3 במרץ 1977, בנוכחות הפיקוד האנטאקטי של צבא ארגנטינה.
המבנה שופץ במרץ 2017, והוא משמש כמעבדה של הבסיס.
מקור השם.
המחסה נקרא על שמו של רב החובל אנריקה קובט (Enrique Cobbett) אשר נספה באוגוסט 1826, בעת מילוי תפקידו, כאשר ספינתו - הפריגטה בואנוס איירס טבעה, בכף הורן.
תיאור המחסה.
המחסה היה מבנה קטן, ובו שני חדרים וחדר רחצה, והוא מסוגל להכיל אספקה לשלושה אנשים לתקופה של שלושה חודשים.
אווה דה דומיניצ'י
אווה קרולינה קטרוצ'י (בספרדית: Eva Carolina Quattrocci; נולדה ב-21 באפריל 1995), הידועה בשם אווה דה דומיניצ'י, היא שחקנית ודוגמנית ארגנטינאית. ידועה בתפקידיה בטלנובלות הארגנטינאיות "קטנטנות", "פטיטו", "מפונקים" ו-"עשירים לא מבקשים רשות".
ביוגרפיה.
דה דומינצ'י נולדה באבז'אנדה, בואנוס איירס, ארגנטינה. היא החלה את קריירת המשחק שלה בשנת 2006 לאחר מספר שנים שעסקה בדוגמנות.
קריירה.
הופעת הבכורה של דה דומיניצ'י הייתה ב-2006 בטלנובלה של המפיקה הארגנטינאית כריס מורנה, "קטנטנות" בתפקיד מיקי.
בשנים 2007–2008 דה דומיניצ'י נטלה חלק בתפקיד משני בטלנובלה "פטיטו" בתפקיד תמרה, לצידם של ברנדה אסניקר, תלמה פרדין וגסטון סופריטי.
ב-2010, דה דומיניצ'י נטלה חלק בקומדיה הארגנטינאית לילדים "מפונקים".
ב-2014, דה דומיניצ'י נטלה חלק בטלנובלה הארגנטינאית "דרך לאהבה" בתפקיד ולנטינה, לצידם של מריאנו מרטינס, פבלו מרטינס וקרינה סמפיני. שיחקה גם את דמותה של פילאר מירנדה בטלנובלה "אנחנו משפחה"של ערוץ טלפה. לצדה של השחקנית הקולומביאנית אנה מריה אורוסקו.
ב-2016, דה דומיניצ'י נטלה חלק בטלנובלה הארגנטינאית "עשירים לא מבקשים רשות" בתפקיד חוספינה, לצידם של גונסלו הרדיה, לוסיאנו קסטרו ואגוסטינה צ'רי.
ב-2017 דה דומיניצ'י נטלה חלק במיני-סדרה הארגנטינאית "La fragilidad de los cuerpos", לצידם של חואן מנואל חיל נבארו, הרמן פלסיוס ומרסלו סוביאוטו.
בשנת 2018, דה דומיניצ'י שיחקה בתפקיד אורח, בטלנובלה הארגנטינאית "אגרוף בלב" בתפקיד ריטה.
בשנת 2020 התארחה בסדרת הטלוויזיה האמריקאית של רשת הטלוויזיה CBS; "הוואי חמש-אפס" בתפקיד של מריה.
בשנת 2021 השתתפה בסרט האמריקאי "חטא קוסמי" לצדו של ברוס ויליס. באותה שנה שיחקה בסדרת הטלוויזיה הארגנטינאית " מבית פריים וידאו אודות הכדורגלן הארגנטינאי דייגו מראדונה. דה דומיניצ'י גילמה את לורנה גאומונט, זמרת ספרדייה בתחילה דרכה איתה מארדונה ניהל רומן בשנות השמונים.
בשנת 2022 החלה לשחק בסדרת הדרמת-פשע האמריקאית "The Cleaning Lady"" ברשת Fox, את דמותה של נדיה מוראלס, אשתו של הגנגסטר וראש קרטל סמים בשם ארמן (אדן קנטו).
חיים אישיים.
בין השנים 2016–2018 דה דומיניצ'י הייתה במערכת יחסים עם השחקן הארגנטינאי חואקין פוריאל.
מ-2018, דה דומיניצ'י נמצאת במערכת יחסים עם אדוארדו קרוז, אחיה של השחקנית הספרדייה פנלופה קרוז. ב-6 באוקטובר 2019, נולד בנם הראשון של השניים, קיירו קרוז. השניים מתגוררים בלוס אנג'לס, קליפורניה.
לונג שוט (סרט)
לונג שוט (באנגלית: Long Shot) הוא סרט דוקומנטרי אמריקאי של נטפליקס. הוא עלה לשירות ההזרמה של החברה ב-29 בספטמבר 2017.
עלילה.
העלילה עוקבת אחרי חואן קטלאן, שהואשם במעשה רצח שלא ביצע, כשהאליבי שלו היה שבאותה שעה הוא היה במשחק בייסבול, דבר שעורך הדין שלו מתאמץ להוכיח.
צילומים גולמיים מצילומי פרק לעונה הרביעית של תוכנית הטלוויזיה "תרגיע" שבוצעו באצטדיון נתנו לו אליבי לזמן ביצוע הרצח וסייעו להוכיח את חפותו.
הפקה.
הסרט עלה לשירות ההזרמה של נטפליקס ב-29 בספטמבר 2017. הוא פורסם עוד קודם לכן בפסטיבל הסרטים של טלורייד ב-3 בספטמבר 2017.
מפרצון סיירבה
מפרצון סיירבה (באנגלית: Cierva Cove) הוא מפרצון בחוף המערבי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
המפרצון ממוקם 11 קילומטרים דרומית-מזרחית לכף סטרנק שבמפרץ יוז, מדרום לחצי האי צ'אוודאר.
על חוף המפרצון הוקם מחסה קאפיטאן קובט, ולאחריו בסיס פרימאוורה - תחנת מחקר של ארגנטינה.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי המפרצון.
המפרצון מופה לראשונה על ידי סוקרים ארגנטינים, ומופיע לראשונה במפה של ממשלת ארגנטינה משנת 1950.
מקור השם.
שמו של המפרצון ניתן לו בשנת 1960 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
המפרצון נקרא על שמו של חואן דה לה סיירבה, מהנדס אווירונאוטיקה וטייס ספרדי, מחלוצי הפיתוח של המסוק, בשנת 1923 הוא המציא את הרוטור רב המפרקים שאפשר את בניית מטוס הכנף הסובבת היציב הראשון - סיירבה C.4; וזאת בדומה לאתרים רבים בסמוך, אשר נקראו על שמם של חלוצים בתחום התעופה.
יחסי בולגריה–יפן
יחסי בולגריה–יפן (ביפנית: 日本とブルガリアの関係, בבולגרית: Отношенията между България и Япония) הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה הבולגרית לבין יפן. שתי המדינות אף ניתקו כל קשר דיפלומטי שהיה ביניהם בעקבות מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
היחסים הראשוניים בין שתי המדינות אירעו בשלהי המאה ה-19. במלחמת העולם הראשונה יפן ובולגריה הפכו למדינות עוינות וכתוצאה מכך, יחסיהם הדיפלומטיים נותקו. עם זאת, לא הייתה שום מעורבות מלחמתית בין שתי המדינות, אלא רק יחסי עוינות פוליטית. יפן ובולגריה הן שתיים מ"חמשת הכוחות" באמנת נוי, הסכם שלום בין מדינות הציר לבעלות הברית.
בשנת 1939 הוקמו נציגויות דיפלומטיות הדדיות במדינות. בולגריה הצטרפה להסכם ההגנה ולההסכם התלת-צדדי, אשר נחתם על ידי כל מדינות הציר (גרמניה הנאצית, האימפריה היפנית, איטליה הפשיסטית, הונגריה, רומניה, סלובקיה, בולגריה ויוגוסלביה.). למרות הכנסת בולגריה אל מדינות הציר, ליפן ולבולגריה היו קשרים הדדיים מועטים, זאת כי יפן עסקה בחזית האסייתית ובולגריה לחמה בחזית הבלקנית.
ב-9 בספטמבר 1944 בוצעה הפיכה בבולגריה שהובלה על ידי חזית המולדת הבולגרית בסיוע כוחות הצבא האדום אשר התקדמו לעבר סופיה. ראש הממשלה קונסטנטין מוראבייב הודח ובמקומו תפס את השלטון הגנרל קימון גאורגייב שהודיע על ביטול ההסכם התלת-צדדי. בעקבות העזיבה הבולגרית מההסכם, כל היחסים הדיפלומטיים של יפן ובולגריה נותקו.
בספטמבר 1959, לאחר 15 שנה של ניתוק יחסים דיפלומטיים, הוחזרו היחסים בין בולגריה ליפן עקב מזכר הבנות אשר נערך בקרב שתי המדינות. המנהיג העליון של בולגריה, טודור ז'יבקוב, אשר ערך ביקור דיפלומטי בשנת 1970 ביפן, התרשם מההתפתחות של האומה היפנית והחליט לשלוח אנשים בולגריים בעלי השפעה ליפן כדי להקים שם מעין תוואי חברות בין אנשי יפן לאנשים בולגריה.
בזמנים המודרניים.
נכון לאוקטובר 2011, יש בבולגריה 136 תושבים יפניים, ואילו ליפן יש 396 תושבים בולגריים המתגוררים בשטחה של יפן. בשנת 2012 מספר המבקרים היפנים בבולגריה עמד על 11,148 אנשים, מתוכם 9,302 נסעו לתיירות ונופש.
סחר.
הייצוא היפני לבולגריה עמד על 11,300 מיליון ין בשנת 2014 וכלל בעיקר מכונות, מכוניות ומוצרים כימיים. באותה השנה, הייצוא הבולגרי ליפן עמד על 8,400 מיליון ין וכלל בעיקר יין ומוצרי מתכת. השפעתה המסחרית של יפן על בולגריה פחתה בעקבות הצטרפותה של בולגריה ל
תמרינדי
מרינוס משכם
מרינוס (ביוונית: Μαρῖνος ὁ Νεαπολίτης; נולד בסביבות 440 או 450 לספירה) היה פילוסוף נאופלאטוני יליד פלאביה ניאפוליס (שכם) בארץ ישראל בתקופה הביזנטית. הוא היה תלמידו של פרוקלוס באתונה.
חייו.
מרינוס נולד בשכם והיה כנראה שומרוני, או אולי יהודי. בשלב מוקדם הומר לדת היוונית הישנה, מעידים מקורות בני הזמן; שמואל קרויס מניח שזהו רק הד לעובדה שהשתייך לזרם הפילוסופי האתונאי. לדברי פוטיוס, מרינוס ויתר על דתו השומרונית "משום שהיא סטתה מדתו של אברהם והכניסה בה חידושים, והוא התאהב בפגניות. אף על פי כן, באמצעות עבודה קשה, הוא עלה בפרסומו על תהילתם של רבים מוכשרים ומבוגרים ממנו". מדבריו של דמאסקיוס אנו למדים שהוא היה חלש בגופו.
מרינוס הגיע לאתונה בתקופה שבה, למעט פרוקלוס, היה מחסור גדול של גברים בולטים באקדמיה האפלטונית. מסיבה זו הוא הצליח להגיע לראשות האקדמיה (סכולארכס ) עם מותו של פרוקלוס בשנת 485. בתקופה זו מורי הדת היוונית הישנה סבלו מרדיפות בידי הנוצרים ומרינוס נאלץ לחפש מקלט באפידאורוס. הוא מת בסביבות שנת 500, אולי באתונה.
חיבוריו.