בראודה-הלר, הבכורה מבין ארבע בנות, נולדה לסוחר אריה לייב ברודו ולטאובה ליטווין. היא התחנכה בבית דתי ליברלי, שבו ההורים דיברו יידיש ופולנית. ב-1906 החלה ללמוד בפקולטה למדעי החברה בז'נבה, אך עד מהרה עברה ללמוד רפואה בציריך. במהלך לימודיה עברה לברלין, שם השלימה ב-1912 את לימודי הרפואה. היא התמחתה ברפואת ילדים וקיבלה רישיון לעסוק ברפואה בסנקט פטרבורג.
בשנת 1913 חזרה לוורשה והחלה לעבוד בבית החולים צ'יסטה היהודי במחלקות לרפואה פנימית ולנוירולוגיה. לפני פרוץ מלחמת העולם הראשונה החלה לעבוד בבית החולים ברסון ובאומן שהוקם באותה העת, אלא שכבר בזמן המלחמה בית החולים נסגר מהיעדר מימון. בשנים 1919–1923 עבדה בהוראת הרפואה וארגנה בית ספר לאחיות המטפלות בתינוקות, הראשון מסוגו, שבו כיהנה בהמשך כמנהלת. עבדה במרפאות ילדים בוורשה וייסדה את אגודם החברים לילדים (Towarzystowo Przyjaciol Dzieci). היא גם תרה אחר מימון לפתיחה מחדש של בית החולים, ובשנת 1930 נפתח מחדש בית החולים, והיא מונתה לעמוד בראשו.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה החל בית החולים לטפל גם במבוגרים בשל ההרס שנגרם לבתי חולים אחרים. לאחר כיבוש ורשה על ידי הגרמנים נאסר על בית החולים לטפל בלא-יהודים, דבר אשר דלדל את הכנסותיו של בית החולים והפך אותו לתלוי בקהילה ובמוסדות היהודיים. הקמת גטו ורשה הרעה עוד יותר את מצבו של בית החולים, הגם ששכן בתחומי הגטו ולא נאלץ להעתיק את מקומו, בשל תנאי המחיה הקשים בגטו. הרעב, התברואה הירודה והצפיפות הביאו להתפשטות של מגפות בקרב הילדים, כגון טיפוס הבהרות. תפוסת בית החולים הייתה מעל למשאבים שהיה באפשרות בית החולים להקצות לילדים, ומיטה אחת שימשה מספר ילדים. למרות הקשיים התעקשה בראודה-הלר על מתן טיפול רפואי הולם לבאים בשעריו. בראודה-הלר גם לקחה חלק בעריכת מחקר הרעב בגטו ורשה ועמדה בראש צוות שבחן את השפעת הרעב על ילדים.
בעת האקציה הגדולה ניסתה בראודה-הלר למנוע את שילוחם של הילדים המאושפזים בבית החולים. האקציה, שהובילה לסגירת חלק מהגטו, אילצה את בית החולים להעתיק את מקומו לבניין אחר בגטו, והדבר החמיר עוד יותר את מצבו של בית החולים. בראודה-הלר גם אולצה לבחור מבין צוות בית החולים את העובדים אשר יישארו בגטו ולא ישולחו, שילוחים אשר היו עתידים להגיע לטרבלינקה. היא סירבה להפצרות חבריה הפולנים לברוח אל מחוץ לגטו, לצד הארי של ורשה, מאחר שרצתה להישאר עם הילדים שבהם טיפלה.
בראודה הלר נספתה במהלך מרד גטו ורשה באחד הבונקרים בגטו.
משפחתה.
בראודה הלר נישאה למהנדס אליעזר הלר בשנת 1916, ונולדו להם שני בנים. הבן הצעיר, אולו, נפטר בגיל 5. בשנת 1934 נפטר אליעזר הלר מסיבוך ניתוחי.
הסביבון הגדול בעולם
המנהל הכללי לביטחון חוץ (בצרפתית: Direction générale de la sécurité extérieure; בראשי תיבות: DGSE) הוא שמה של סוכנות הביון של צרפת, הפועלת לאיסוף מידע ביטחוני מחוץ לגבולותיה. הסוכנות נוסדה בשנת 1982 והמטה שלה נמצא ברובע העשרים של פריז. הסוכנות כפופה למשרד הכוחות המזוינים ומשתפת פעולה עם סוכנות הביון הפנימית, ה-DGSI (המינהל הכללי לביטחון פנים).
בין ראשיו הבולטים במהלך השנים ניתן למנות את האדמירל פייר לקוסט. כיום עומד בראש הארגון ברנאר אמייה (מאז יוני 2017).
מבנה הארגון.
מנהל הארגון וסגנו ממונים ישירות על ידי נשיא צרפת. הארגון מחולק לארבעה אגפים ראשיים, המתפקדים כאוספי מידע שטח ומידע לווייני:
משימות ומבצעים ידועים.
בשנת 1985 פוצצו סוכני הארגון ספינה של גרינפיס בהוראה ישירה מאת נשיא צרפת דאז, פרנסואה מיטראן.
בשנים האחרונות ניהל הארגון מספר רב של מבצעים חשאיים ללוחמה בטרור כנגד אל-קאעידה ודאעש. בין היתר פעלו אנשיו, בשיתוף עם יחידות מיוחדות של צבא צרפת בסומליה, במאלי, בסוריה ובעיראק.
המינהל הכללי לביטחון חוץ
הסוללה הארצישראלית הראשונה לתותחנות נגד מטוסית
בן-ציון גופשטיין
בן-ציון גופשטין
בנצי גופשטין
וילהלם השני, הנסיך הבוחר מהסן
וילהלם השני, הנסיך הבוחר מהסן (בגרמנית: Wilhelm II, Kurfürst von Hessen; 28 ביולי 1777 – 20 בנובמבר 1847), היה הנסיך הבוחר מהסן, ששלט בנסיכות בתקופת מהפכות 1830.
ביוגרפיה.
ילדותו.
וילהלם נולד ב-28 ביולי 1777 בהנאו לוילהלם, לימים רוזן הסן-קאסל והנסיך הבוחר מהסן, ולוילהלמינה קרולינה, נסיכת דנמרק, בתו של פרדריק החמישי, מלך דנמרק.
שלטונו.
ב-27 בפברואר 1821 מת אביו וילהלם הראשון, הנסיך הבוחר מהסן, ובמקומו עלה וילהלם לשלטון. בתקופת שלטונו של וילהלם, שהיה רודף בצע ושקוע ביחסיו עם אשתו ופילגשיו, התגברה ההתנגדות לשלטונו האבסולוטי, וגברה הדרישה להנהיג חוקה ליברלית בנסיכות.
לאחר מהפכת יולי 1830 בפריז החלו מהומות בנסיכות, וב-6 בינואר 1831 חתם וילהלם השני על חוקה יותר ליברלית, וב-30 בספטמבר 1831 פרש להנאו, ובנו פרידריך מונה לשליט בפועל בנסיכות. גם תחת שלטונו של פרידריך המשיכו המחלוקות עם האופוזיציה, וחשודים פוליטיים נעצרו ונרדפו. ב-20 בנובמבר 1847 מת וילהלם בפרנקפורט, ובנו פרידריך עלה לשלטון באופן רשמי כפרידריך וילהלם, הנסיך הבוחר מהסן.
משפחתו.
ב-13 בפברואר 1797 התחתן וילהלם עם אוגוסטה, נסיכת פרוסיה, שהייתה בתו של פרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה ופרדריקה לואיזה, נסיכת הסן-דרמשטדט. ממנה היו לו 6 ילדים:
וילהלם התגורר החל משנת 1821 עם פילגשו אמיליה ארטלפ, שהייתה בתם של יוהאן כריסטיאן ארטלפ ואגנס סופיה לואיזה וייסנבורג, ולאחר מותה של אשתו בשנת 1841 אף התחתן עימה בנישואים מורגנטיים. ממנה היו לו 8 ילדים (חלקם נולדו כשהייתה פילגשו), אשר נשאו בתארים "רוזני רייכנבך-ליוניץ":
ב-28 בפברואר 1843 התחתן וילהלם עם קרולינה פון ברלפש, שהייתה בתו של לודוויג הרמן, ברון ברלפש. ממנה לא היו לו ילדים.
ABBYY FineReader
ABBYY FineReader היא תוכנת זיהוי תווים אופטי שפותחה על ידי חברת ABBYY.
התוכנה מאפשרת לקחת תמונות של מסמכים (למשל תצלום, עותק סרוק או קובצי PDF) ולהפוך קבצים אלו למסמכים הניתנים לעריכה. למשל, ניתן להפוך את תמונת המסמך לקובץ בפורמטים הבאים: Microsoft Word, Microsoft Excel, Microsoft Powerpoint, RTF (Rich Text Format), HTML, PDF, PDF/A , PDF בר חיפוש, CSV, קובצי טקסט פשוט וכו'. החל מגרסה 11 של התוכנה ואילך ניתן לשמור את הקבצים גם בפורמט DjVu .
התוכנה מאפשרת זיהוי תווים אופטי במאות שפות, כולל עברית ובגרסאות המאוחרות, גם ערבית. התוכנה מאפשרת גם פענוח מסמכים הכתובים בשתי שפות גם יחד, כגון דף מספר לימוד אנגלית, שנכתב עבור דוברי עברית. גרסה 12 של התוכנה תומכת בזיהוי טקסט ב-190 שפות שונות. ב-48 שפות מתוך שפות אלה, שביניהן גם העברית, משולב בתוכנה גם בודק איות. בדיקת האיות נותנת אפשרות נוספת לבקרת איכות על הסריקה והפענוח.
כמו כן,התוכנה מאפשרת זיהוי תווים אופטי ממסמכים סרוקים, ממסמכים מורדים למחשב ומתצלומי מסך. תוכנה זו מקלה מאוד על הקראה ממוחשבת עבור עיוורים ודיסלקטים. אצל עיוורים היא עשויה להיות גם חלק מקומפלקס תוכנות, שנמכר ביחד, לצורך נגישות מחשבים ונגישות חומר דפוס, בעזרת מחשבים.
רובר מייסטריו
רובר מייסטריו (בפלמית: Robert Maistriau, 1921–2008) היה פעיל המחתרת הבלגית וחסיד אומות העולם מבלגיה.
בחרותו.
מייסטריו נולד באיקסל , עיר ליד בריסל. אביו היה רופא צבאי ששרת במלחמת העולם הראשונה ובתום המלחמה היה בעל דרגת גנרל.
בשנת 1939 החל מייסטריו ללמוד רפואה באוניברסיטה החופשית של בריסל (ULB).
פעילותו בתקופת השואה.
בשנת 1942, לאחר כיבוש בלגיה בידי הגרמנים, הצטרף מייסטריו לקבוצה G במחתרת הבלגית.
הטרנספורט העשרים.
ב-19 באפריל 1943, יום פרוץ מרד גטו ורשה, יצאה ממחנה המעבר מכלן שבבלגיה רכבת גירוש בדרכה למחנה ההשמדה אושוויץ. היה זה הטרנספורט העשרים מבלגיה למחנות ההשמדה במזרח. על הרכבת היו כ-1,600 אסירים יהודים - גברים, נשים וילדים. לפני הגעת הרכבת לאזור לוון עצרו אותה מייסטריו ושני שותפיו - חברו מילדות יורה ליבשיץ וכן ז'אן פרנקלמון (Jean Franklemon) - כנראה על ידי סימון אזהרה מזויף, פתחו את דלתו של אחד הקרונות וקראו לאסירים לקפוץ. מאות אסירים קפצו - חלקם מקרונות אחרים - ועשרות מהקופצים נורו על ידי שומרי הרכבת הגרמנים. כ-200 אסירים ניצלו בדרך זו. הייתה זו ההתקפה היחידה שביצעו כוחות מחתרת באירופה הכבושה בידי הנאצים על רכבת שגירשה יהודים למחנות ההשמדה.
המשך פעילותו המחתרתית ומעצרו.
מייסטריו הצליח להימלט בעת הפעולה. לאחר הפעולה שב לביתו. כוחות גרמניים הגיעו כדי לעצרו אך הוא הוזהר מבעוד מועד והצליח להימלט ולהסתתר. בינואר 1944 השתתף בפעולה לשיתוק רשת החשמל באופן שפגע בתעשייה הגרמנית בחבל הרוהר, הסמוך לגבול גרמניה-בלגיה. הוא נעצר למחרת הפעולה אך הצליח לברוח. בהמשך המלחמה גייס חברים לקבוצה G, בעיקר בחבל הארדנים.
במרס 1944 נעצר מייסטריו על ידי הגרמנים ונכלא במחנה ברנדונק, משם נשלח לגרמניה. הוא היה כלוא 13 חודשים במספר מחנות ריכוז, בהם בוכנוואלד, דורה-מיטלבאו וברגן-בלזן.
לאחר המלחמה.
ב-1945 הופקד מייסטריו על פירוקה של קבוצת המחתרת G. בשנת 1946 הגיע לפריז ונפגש עם דה גול. בשנת 1949 עבר לקונגו הבלגית ושם עסק בחקלאות ובפיתוח אזורי. בשנת 2011 הוקמה קרן ללא מטרת רווח על שם מייסטריו, בחקיקה על ידי ממשלת קונגו. הקרן מעסיקה עשרות מתושבי קונגו. לאחר כ-40 שנות עבודה בקונגו שב מייסטריו לבלגיה והשתקע בעיר וולואה-סן-למבר שליד בריסל.
ב-1994 העניק יד ושם למייסטריו את אות חסידי אומות העולם.