ודג'ווד שכנע אותה להרשות לו לכנות את קו כלי החרס שרכשה "כלי המלכה", והכריז ברמה על הקשר המלכותי במסמכיו ועל נייר המכתבים שלו. כתעשיין משגשג היה ודג'ווד בין ראשי התומכים בתעלת טרנט ומרזי, שנחפרה בין נהר טרנט לנהר מרזי. בתקופה זו התיידד עם אראסמוס דרווין.
במהלך עשור זה, הניעו אותו עסקיו המתפתחים לעבור ממפעל אייוי הקטן אל מפעל אטרוריה, שבנייתו אך זה נשלמה, ושם תימשך עבודת הקדרות עוד 180 שנים. המפעל נקרא כך על שם חבל אטרוריה באיטליה, שם נמצאו בחפירות ארכאולוגיות כלי חרסינה שחורים, שתועדו לתקופה האטרוסקית. ודג'ווד שאב השראה מחרסינה זו והצלחתו המסחרית הגדולה הראשונה הייתה העתקתם במה שכינה "בזלת שחורה". זמן לא רב אחרי פתיחת המפעל החדש, הביאו סיבוכים מתמשכים בברכו נגועת האבעבועות להכרח לקטוע את רגלו הימנית.
בשנת 1780 נפטר שותפו הוותיק לעסקים, תומאס בנטלי, ודג'ווד פנה אל דרווין בבקשת עזרה בניהול העסק. כתוצאה מן הקשר הקרוב שצמח בין משפחות ודג'ווד ודרווין, תינשא בהמשך בתו הבכורה של ג'וזאיה לבנו של אראסמוס. אחד הילדים מנישואים אלה, צ'ארלס דרווין, יישא גם הוא בת ודג'ווד לאישה - אמה, נכדתו של ג'וזאיה. ביסודו של דבר, הירושה המצולבת הזאת של הונו של ג'וזאיה היא שאפשרה לצ'ארלס דרווין חיים של חירות מעבודה, שהובילו בסופו של דבר לגיבוש תאוריית האבולוציה שלו.
באחרית ימיו אחז בוודג'ווד הדיבוק ליצור העתק מדויק של "אגרטל פורטלנד", אגרטל זכוכית כחול-לבן, שתועד למאה הראשונה לספירה. במשך שלוש שנים עבד על המיזם, עד שלבסוף, בשנת 1789, הוציא תחת ידיו את ההעתק, שהשביע את רצונו. אחרי שהעביר את החברה שלו לבניו, מת ודג'ווד בשנת 1795.
חברת ודג'ווד עודנה שם דבר בעולם הקדרות (כחלק מווטרפורד ודג'ווד; ראו בדולח ווטרפורד), ו"חרסינת ודג'ווד" הוא המונח המקובל בשימוש לכלי ג'ספר שלו, החרסינה הכחולה (או לפעמים ירוקה) עם עיטורי ציפוי לבנים, שעודנה מצויה בכל העולם.
הוא היה חבר פעיל באגודה הירחית ושמו מוזכר על אבני הירח בברמינגהאם.
ביתו, אטרוריה הול, שנבנה בין 1768 ל-1771 על ידי ג'וזף פיקפורד, שוחזר כחלק מפסטיבל הגנים של סטוק-און-טרנט ב-1986 וכיום הוא חלק ממלון ארבעה כוכבים.
ספר משחק
ספר משחק הוא ספר בעל קו עלילה מתפצל, המאפשר לקורא לשלוט בסיפור וליצור סיפורים חדשים בכל קריאה חוזרת.
מבנה.
ספר משחק מחולק לקטעים ממוספרים, המסתיימים בהפניה לקטע חדש או בשורה של בחירות. חלק מספרי המשחק משלבים בתוכם גם טכניקות של משחקי תפקידים, ולוקחים בחשבון גורמים כמו יכולותיו של הגיבור, החפצים שהוא סוחב עמו ומידת הקושי של פעולותיו. לרוב מתבקש הקורא לבצע מעקב מתמשך אחר דמותו: מצב בריאותה (בנקודות פגיעה), מיומנותה בכישרונות שונים, החפצים שברשותה, ועוד. המעקב מתבצע באמצעות דף דמות.
ספרי משחק כוללים סופים שונים:
ספרי המשחק בעברית.
חלק קטן מספרי המשחק שיצאו לאור בארצות הברית תורגם לעברית. עד היום תורגמו כעשרים ספרים מסדרת "בחר את דרכך" , כמה עשרות מתוך סדרת "עשה לעצמך צמרמורת" (ספרי משחק מסוגת האימה תחת הלוגו של סדרת "צמרמורת" של ר.ל. סטיין), שני ספרים מסדרת "אתגר בחלל" ("Star Challenge") מאת כריסטופר בלאק, שני ספרים ראשונים מסדרת "הזאב הבודד" וארבעה ספרים מסדרת "הארצות הקסומות" של דייב מוריס וג'אמי טומסון תורגמו והוצאו לאור על ידי הוצאת אסטרולוג. (מתוך שישה אשר נכתבו באנגלית בשנות ה-90 של המאה ה-20, ושנים עשר מתוכננים - אחד מהם יצא ב-2018 כחלק מקמפיין Kickstarter משנת 2015, שניים וחצי עשורים לאחר יציאת הספרים המקוריים).
בארצות הברית, תחת המותג Fighting Fantasy, יצאו לאור כמה עשרות ספרים שתורגמו לעברית תחת שתי הוצאות שונות. "המכשף מפסגת הר האש", "מסעות החללית 'הנודד'", "מסעות החללית 'הנודד' 2", "מאבק הנסיכים" ו"רוצח בחלל" יצאו לאור תחת הוצאת עם עובד. לעומת זאת, סדרת הספין אוף של סטיב ג'קסון שנקראה "Sorcery!" ולה ארבעה ספרים המתארים הרפתקה אחת בהמשכים, יצאה לאור בעברית תחת הוצאת "אופוס" והמותג כישוף! תחת אותה סדרה בעברית, תורגמו שבעה ספרי משחק נוספים של Fighting Fantasy העומדים בפני עצמם ואף שיטת משחקי תפקידים של Fighting Fantasy, שתורגמה לספרים מספר 6 ו-7 של כישוף!.
כמה ספרי משחק מקוריים יצאו לאור בעברית, הראשון הוא "האבן השחורה מקברי הקודש" מאת ערן רביב ויואב ירסקי, השני הוא "שכחו אותי במדבר - אתה הגיבור 3" מאת אבנר גפני ובשנת 2006 יצא ספר משחק ישראלי רחב יריעה (776 קטעים), הנקרא "לשחק באור המנסרה", מאת דסי אלבר. ב-2022 יצא ספר משחק מקורי נוסף, "הפללה בשלושה נעלמים" מאת נחמן גרשונוביץ, ספר זה אינו בסוגת הפנטסיה או המדע הבדיוני אלא בסוגת המסתורין-חקירה, בו נכנס הקורא לנעליו של חוקר פרטי בניסיון לפתור פרשיית רצח.
בדולח ווטרפורד
בדולח ווטרפורד (Waterford Crystal) הוא שם מסחרי של מוצרי זכוכית בדולח, המיוצרים בעיר ווטרפורד באירלנד, בחברת ווטרפורד ודג'ווד בע"מ. מפעל לייצור בדולח נבנה במקורו בעיר בשנת 1793, על ידי ג'ורג' וויליאם פנרוז, ויוצרו בו כלי בדולח משובחים ועדינים במיוחד, שעשו להם שם ברחבי העולם. ואולם, לאחר זמן נסגרה החברה, לפי השמועות בשל מיסוי מופרז על המוצר. בשנת 1947 הקים מהגר צ'כי בשם קרל באצ'יק מפעל לייצור זכוכית בעיר, הודות למוניטין המעולים של כלי הזכוכית המקוריים. בעזרת המעצב בן-ארצו
מירוסלב האוול, החלה החברה לפעול באירלנד המרוששת ובראשית שנות ה-50 עברה לידי הנהלה אירית.
במאי 2005 הכריזה ווטרפורד ודג'ווד על סגירת המפעל שלה בדונגארבאן, כדי לרכז את כל פעולותיה במפעל הראשי בקילבארי, ווטרפורד, שם היא מעסיקה 1,000 עובדים. המעבר הביא לפיטורי קרוב ל-500 עובדים בדונגארבאן.
במפעל בקילבארי יש מרכז תיירים, המציע סיורים מודרכים במפעל, חנות מתנות, בית קפה וגלריה.
כריסטיאנסטד
כריסטיאנסטד (באנגלית: Christiansted) היא עיר באי סנט קרואה שבאיי הבתולה של ארצות הברית - טריטוריה של ארצות הברית.
בעבר הייתה העיר בירת איי הודו המערבית הדנים, ומסיבה זו נבנתה בה המצודה המהווה היום חלק מהאתר ההיסטורי הלאומי כריסטיאנסטד.
נכון לשנת 2000 מתגוררים בעיר 2,637 תושבים.
בעיר נשמרו בניינים דנים רבים מהמאה ה-18. בניינים אלה מאופיינים בצבעוניות הפסטלית שלהם, ובגגות הרעפים האדומים שלהם - מאפיינים שהפכו את העיר לאתר תיירות פופולרי.
יהודה פיליפ בנימין, שר החוץ היהודי של מדינות הדרום במלחמת האזרחים האמריקנית נולד בכריסטיאנסטד ב-1811, להורים יהודים ספרדים אזרחי אנגליה.
פרדריקסטד
פרדריקסטד (באנגלית: Frederiksted) היא עיר המצוייה בקצהו המזרחי של האי סנט קרואה שבאיי הבתולה של ארצות הברית - טריטוריה של ארצות הברית.
העיר מכונה על ידי תושיבה "עיר החופש" ("Freedom City") - כינוי שמקורו בעובדה שהעיר הייתה האתר שבו הוכרז על ביטול העבדות באיי הודו המערבית הדנים שהאי היה חלק מהם.
בעיר עצמה מתגוררים 732 תושבים (2000) ובעיר רבתי 3,767.
היסטוריה.
לאחר הקמת העיר נבנתה בה מצודה - מצודת פרדריק - שנועדה להגן על העיר מפני מתקפות שודדי הים הקאריביים. במצודה נערכה ההכרזה על ביטול העבדות באיי הודו המערבית הדנים נערכה ב-3 ביולי 1848.
העיר נהרסה בשריפה בשנת 1878 ושוקמה מחדש בסגנון בנייה ויקטוריאני.
כלכלה.
העיר היא אחת משני נמלי המים העמוקים של סנט קרואה (הנמל השני מהווה חלק מבתי הזיקוק של הובנסה). נמל העיר משמש בעיקר לעגינת ספינות טיולים. התיירות מהווה מרכיב מהותי בכלכלתה של העיר.
ג'ושיה ווג'ווד
יאמאקאסי
יאמאקסי
השמדת הצוענים במלחמת העולם השנייה
השמדת צוענים במלחמת העולם השנייה (ברומאני: פוראימוס, Porajmos, "הטריפה") הייתה חלק מרדיפת הצוענים על ידי גרמניה הנאצית. מעשי רצח העם שבוצע בצוענים, נעשו בד בבד עם השמדת היהודים בשואה. מדיניות הנאצים כלפי אוכלוסיית בני הרומה והסינטי (הצוענים) באירופה לא הייתה אחידה וקוהרנטית, ובמהלך מלחמת העולם השנייה נטבחו מאות אלפי צוענים. מספרם המדויק של הצוענים שהושמדו אינו ידוע, מכיוון שקהילות הצוענים היו מאורגנות פחות ובחלק מהמקרים חסר רישום אוכלוסין מסודר לגביהן.
לפי תורת הגזע הנאצית הצוענים היו בני הגזע הארי, לכן לא נרדפו בגלל טעמיים גזעניים, אך נרדפו בגלל היותם יסודות "אנטי חברתיים", במיוחד הצוענים הנוודים, לפי דעת השלטונות הנאציים.
מרבית ההיסטוריונים מעריכים כי מספר הקרבנות נע בין 220,000 לחצי מיליון צוענים שנרצחו והוצאו להורג ללא משפט במחנות הריכוז, מחנות השמדה, ועל ידי האיינזצגרופן. מספר זה הוא בין רבע למחצית ממספר הצוענים שחיו אז באירופה, שנאמד בפחות ממיליון. מחקרים מאוחרים יותר, שצוטטו בידי החוקר הצועני איאן הנקוק , טוענים כי מיליון וחצי נרצחו מתוך אוכלוסייה בת כשני מיליון צוענים באירופה.
השמדת הצוענים נקראת בלשון רומאני (צוענית) פּוֹרָאימוֹס (טרִיפה או חורבן; מונח שטבע איאן האנקוק) או סָאמוּדָרִיפֶּן (רצח המונים). בהשוואה למחקרים ההיסטוריים העוסקים בשואה, הוקדש מעט מאוד מחקר היסטורי בלעדי לרצח העם הצועני. אם כי בשנים האחרונות הולכים ומתפרסמים יותר ויותר מחקרים העוסקים בנושא זה.
יום הזיכרון להשמדת הצוענים מצוין בעולם מדי שנה ב-2 באוגוסט, היום שבו בשנת 1944, חוסל מחנה הצוענים באושוויץ, וכל יושביו נשלחו לתאי הגזים.
צוענים וטוהר הגזע.