בהסכם פריסת התשלומים, בדרך כלל מצוין אחוז ריבית שנתית, כאשר ההחזר חודשי. כיוון שמספר הימים בחודש משתנה, אך המלווה אינו מעוניין לבלבל את הלווה בשינויים קטנים בהחזר החודשי, פותחו מספר שיטות חישוב ריבית. שיטות לדוגמה: 360/360, 360/365, Act/ActE, 365.25 ועוד. ישנן שיטות דומות עבור חישובי IRR שהתמודדו עם אותה הבעיה.
הצמדה למדד.
חלק מההלוואות מוצמדות למדד חיצוני כלשהו (כדוגמת מדד המחירים לצרכן, או לערכו של מטבע כזה או אחר), אשר אמור לספק הגדרת ערך עקבית ולהגן מפני שינויים בערך המטבע בו נקבעה העסקה. מאחר שהשינויים במדדים אלה אינם ידועים מראש בעת לקיחת ההלוואה, לא ללווה ולא למלווה, לא ניתן להכניסם ללוחות הסילוקין, ויש לעדכן את החוב בהתאם להם בכל עת (בהתאם להסכם ההלוואה).
אובוולדן
אובוולדן (גרמנית: Obwalden, ) הוא אחד מהקנטונים של שווייץ. הוא ממוקם במרכז שווייץ. בירתו היא סרנן.
גאוגרפיה.
הנקודה הגבוהה ביותר בקנטון היא פסגת הר הטיטליס שמתנשא לגובה של 3,238 מטר.
היסטוריה.
המושבות הראשונות באזור אובוולדן נוצרו בתקופת הקלטים והרומאים. בשנת 700 עברו הגרמאנים לאזור. ב-1291 הצטרף אובוולדן לנידוולדן ויצרו איחוד עם אורי ושוויץ. במאות ה-13 וה-14 הייתה לאובוולדן ממשלה עצמאית למרות שהקנטון חלק את בית הנבחרים שלו עם נידוולדן עד 1330.
בשנת 1403 הצטרף אובוולדן לאורי כדי לפלוש לאזור לוונטינה (כיום בקנטון טיצ'ינו) במטרה ליצור שווקים חדשים לגבינה ובקר. בסביבות שנת 1500 רבים באובוולדן עבדו כשכירי חרב. חלק משכירים אלו התעשרו והחזיקו משרדים רבים. בזמן כיבוש נפוליאון בין 1798 ו-1803 איבד אובוולדן את עצמאותו, אך לראשונה קיבלו האנשים הפשוטים זכויות פוליטיות מלאות. ב-1815 מנזר אנגלברג והרשות באותו השם הצטרפו לקנטון.
פוליטיקה.
באיחוד השווייצרי אובוולדן נחשב לחצי קנטון. מה שנותן לו את כל הזכויות והחובות של קנטונים מלאים, מלבד העובדה שחצי קנטון יכול לשלוח רק נציג אחד למועצת המדינה השווייצרית. גודלו הקטן של הקנטון מאפשר להרכיב ממשלה קטנה עם חמישה חברים בלבד.
כלכלה.
עסקים קטנים ובינוניים שולטים בכלכלת אובוולדן. רבים מהם הם מומחים בתחומים כמו מנועים, חומרים סינתטיים, ציוד רפואי או ננוטכנולוגיה.
לתחומים מסורתיים יותר ישנה עדיין חשיבות רבה. במיוחד יערנות, חקלאות וכדומה. החקלאות באובוולדן מתמחה בעיקר במרעה ובשר. החוות הן עדיין עסקים משפחתיים.
תיירות היא גם חלק משמעותי. שירותים רבים נבנים למען תיירים שמספקים רווחים נאים לכלכלה ולאוכלוסייה המקומית. כרבע מהאוכולוסייה עובדים באופן ישיר או עקיף בתחום התיירות.
תיירות.
מכיוון שאובוולדן ממוקם במרכז שווייץ, במאה ה-19 הפך הקנטון למרכז תיירות. שניים מההרים, הר פילאטוס והר טיטליס הם אתרי התיירות המרכזיים. ספורט חורף, בעיקר סקי וסנובורד, מושך תיירים רבים.
פילאטוס
עבודת נמלים
גו (אנטומיה)
באנטומיה, גֵּו (טורסו) הוא החלק הגדול בגוף האדם, ללא החשבת הגפיים והראש. מכונה גם "טרונק" (גוף חסר גפיים וראש). הגו כולל את בית החזה, הגב והבטן.
אנטומיה.
איברים עיקריים.
הגו מכיל את האיברים החיוניים ביותר בגוף האדם, למעט המוח:
קבוצות שרירים עיקריות.
הגו מכיל גם רבות מקבוצות השרירים המרכזיים בגוף האדם, הכוללות:
סלפיזם
חיתום
חיתום הוא מונח המשמש בתחומים פיננסיים שונים.
בביטוח, תהליך החיתום הוא הליך ההחלטה של חברות הביטוח האם לקבל את המועמד כמבוטח ואם כן – באילו תנאי פוליסה, גובה הפרמיה, היקף הכיסוי וכיוצא בזה.
בשוק ההון, חיתום הוא חלק חשוב בתהליך גיוס ההון או החוב לחברות מקרב משקיעים מוסדיים ומקרב הציבור בדרך של הנפקה פרטית או ציבורית. מבצעי תהליך החיתום הם גופים בעלי מומחיות בעניין זה, ונקראים בשם "חתמים".
הליך החיתום בתחום הביטוח.
חיתום הוא הערכת הסיכון לכל אירוע ביטוחי וקביעת מחיר הפוליסה המתאים לו, כך שכלל מחירי הפוליסות יהיה רווחי לחברת הביטוח. על מנת לבצע חיתום, חברות הביטוח מעריכות את ההסתברות להתרחשות אירוע ביטוחי באמצעות מודלים סטטיסטיים לחישוב הסיכון – תחום עיסוק הקרוי אקטואריה.
תפקיד החתם הוא לבדוק ולוודא כי כל תנאי הסף שקבעה חברת הביטוח עבור הפוליסה מתקיימים ולתמחר את הפוליסה בהתאם לסיכון, כלומר הסתברות קרות האירוע הביטוחי. זאת בעזרת נתונים אשר מוסר המבוטח ומשמשים לחישוב מחיר הפוליסה אותו תציע לו חברת הביטוח באמצעות נוסחה קבועה מראש.
הליך החיתום בשוק ההון.
כאשר חברה פרטית מעוניינת להפוך לחברה ציבורית או כאשר חברה ציבורית מעוניינת לגייס הון נוסף/חוב, היא זקוקה לליווי של חתם שיסייע לה בתהליך שיווק ההנפקה בקרב המשקיעים המוסדיים ובקרב הציבור.
תפקידי החתם כוללים ליווי החברה בהכנת התשקיף, הכנת מצגת חברה במשותף עם החברה המנפיקה, גיבוש האסטרטגיה השיווקית והכנת החברה לקראת פגישותיה עם המשקיעים המוסדיים, יישום ובחינת האסטרטגיה במצגות הכנה מקדימות, תיאום הפגישות עם משקיעים מוסדיים ומשקיעים פוטנציאלים אחרים, ליווי החברה בפגישותיה עם המשקיעים (RoadShow), ניהול המשא ומתן בין החברה למשקיעים המוסדיים בנוגע לתנאי העסקה, פרסום תנאי העסקה, ביצוע המכרז ביום ההנפקה וסליקת הכסף.
החתם מקבל עמלה מהחברה המנפיקה בעבור התמורה לביצוע ההליך.
התחייבות חיתומית.
אם נחתם הסכם חיתום בין החברה לחתם, החתם מתחייב לרכוש מאת החברה את היחידות המוצעות (כולן או חלק מהן לפי ההסכם) בהתאם למחיר עליו סוכם בתשקיף לפי תנאי ההנפקה לתשקיף. החתם חתום על התשקיף, כפי שנדרש על פי חוק, דבר המחייב אותו להיות אחראי לכל הפרטים המצויים בתשקיף.
התחייבות זו משמשת את החברה כ"תעודת ביטוח" להצלחת גיוס ההון הדרוש לה. החתם נוטל על עצמו סיכון ברכישת ני"ע אלו מאחר שהוא עשוי להיתקל בקושי למכור את נייר הערך (מסחר נמוך בנייר) או למכור בהפסד (חברה שאיננה נתפסת כאטרקטיבית על ידי המשקיעים).
בגין ההתחייבות החיתומית, החברה תשלם לחתם עמלה אשר סוכמה מראש במסגרת הסכם החיתום.
במסגרת הסכם החיתום על החתם להצהיר כי הוא עומד בכל הסייגים המנויים בתקנה 10 לתקנות ניירות ערך (חיתום), (תיקון), התשס"ז – 2007 בהקשר להתחייבותו החיתומית על פי הסכם החיתום.
תקנות ניירות ערך (חיתום) התשס"ז 2007.
תקנות החיתום ביקשו לבצע רפורמה מקיפה בשוק החיתום הישראלי המאופיין בריכוזיות, במיעוט שחקנים ובניגודי עניינים משמעותיים. ראשית, התקנות ביקשו להקל על כניסת שחקנים חדשים מחוץ לארץ, ולכן נתנו פריבילגיות שונות לגופי חיתום זרים. שנית, כדי לצמצם את ניגוד העניינים הטילו התקנות הגבלות על פעולותיהם של החתמים בכל הנוגע לתפקידם כחתם מתמחר. חתם אינו יכול לקבוע מחיר מניה של תאגיד כאשר האחרון מצוי ביחסי תלות עם הגוף המוסדי העומד מאחורי החתם (כך למשל אם מעל 15% מהונו משועבד לגוף המוסדי הנ"ל). שלישית, הותר לחתמים להציע את ניירות ערך בהצעה לא אחידה, כלומר לקבוע מחיר שונה לכל ניצע ולא לנקוט הליך של מכרז, כאשר מדובר בניצעים שהם גופים מוסדיים. הסיבה לכך היא ניסיונה של המדינה להפריט תאגידים על ידי מכירתם לגופים זרים. הזרים התלוננו שבהיעדר אפשרות לבצע הצעה לא אחידה הם אינם מצליחים לרכוש את הנתח שביקשו לעצמם והם נדרשים לחלוק אותו עם שאר הפונים למכרז, מה שצמצם מבחינת הזרים את האטרקטיביות של רכישות אלו. התקנות קבעו שכל מי שאינו בנקים וחברות ביטוח רשאי להיות חתם. בפועל, חברות עוקפות את התקנה, וכך ניתן למצוא חברות בת של הבנקים וחברות הביטוח כדוגמת פועלים IBI.
שלמה בן-צבי
שלמה בן-צבי (נולד בשנת 1964 בשם מייקל גולדבלום (Michael Goldblum)) הוא איש עסקים ישראלי, לשעבר הבעלים והעורך הראשי של מעריב ושל מקור ראשון.
ביוגרפיה.
יליד אנגליה. עלה לישראל בשנות ה-70 ולמד בישיבת מרכז הרב. מוסמך לרבנות ובעל תואר ראשון בפילוסופיה ובמתמטיקה. נשוי לשרה ג'ו, בתו של קונרד מוריס, מעשירי יהודי בריטניה. מתגורר באפרת שבגוש עציון. לפני שהחל לרכוש ערוצי תקשורת, פעל בתחומי הנדל"ן וההיי-טק.
בן-צבי החל את פעילותו בתחום התקשורת בישראל כשהקים עם רון לאודר את ערוץ התכלת, בכוונה ליצור ערוץ טלוויזיה של תוכני יהדות. הערוץ פעל במשך כשלוש שנים, שבמהלכן הועסקו בו עובדים רבים והקונספט שלו שונה מספר פעמים. בסופו של דבר הערוץ הפסיק לייצר הפקות מקור ועבר למתכונת מצומצמת. הוא נסגר סופית לאחר שקבוצתו של בן-צבי זכתה במכרז להקמת ערוץ טלוויזיה מסחרי ייעודי למורשת ישראל.
במאי 2003 רכש יחד עם לאודר את עיתון "הצופה". בנובמבר באותה שנה רכש 20% ממניות ערוץ 10, שאותן מכר לאחר כשנה, כשנמנע ממנו להשפיע על התוכן והניהול העסקי של הערוץ.
היה מבעלי ערוץ 10 בין דצמבר 2003 לפברואר 2005.
ב-2004 רכש את העיתונים "מקור ראשון" ו"נקודה". כחצי שנה אחרי רכישת 'מקור ראשון' החל במהלך של שינוי בעיתון, הוספת חלקים ומדורים ומינוי עורכים חדשים. הוא פיטר את אמנון שומרון, שיבץ במקומו את אמנון לורד כעורך ראשי בפועל, ומינה את אורי אליצור, אז עורך "נקודה", לעורך משנה. במקומו ב"נקודה" העמיד את מוטי קרפל.
בספטמבר 2005 זכה במכרז להפעלת ערוץ המורשת אולם הערוץ לא עלה לאוויר. לאור העיכובים בהפעלת הערוץ שללה המועצה לשידורי כבלים ולווין את רישיון הערוץ באוגוסט 2007.
בשנים 2006–2007 הוציאה לאור קבוצת "הירש מדיה" שבבעלותו, חינמון יומי בשם "ישראלי" שהופץ ברכבת ישראל, בתחנות אגד ובמקומות הומי אדם. שלדון אדלסון היה שותפו של בן-צבי במיזם זה, אך השותפות התפרקה עקב סכסוך שפרץ בין השניים, ואדלסון הקים את ישראל היום. בעקבות תחרות זו נסגר "ישראלי" בינואר 2008.