החיכוכים בין גומה ובין השלטונות הרומניים התגברו והוא הוגלה עם משפחתו וביקש מקלט פוליטי בפריז. בפברואר 1981 נשלחה אליו מעטפת נפץ על ידי אנשיו של איליץ' רמירס סאנצ'ס, אך המעטפה עוררה את חשדו, הוא הזעיק את המשטרה וניצל. מעטפה דומה נשלחה לשר הפנים של רומניה, והוא נפצע בפניו.
בשנת 1982 ניסו כוחות הסקוריטטה להתנקש בגומה. המרגל מאתיי היידוקו קיבל הוראה לרצוח את גומה, אך הוא פנה לשירותים החשאיים של צרפת (DST) ובהדרכתם ביים ניסיון הרעלה כושל. כאשר גומה אכל במסעדה, היידוקו הניח על הדלפק כוס משקה מורעל שהייתה מיועדת עבורו, אך סוכן DST התחזה לסועד שלומיאל והפיל "בטעות" את הכוס.
בשנת 2002 פרסם גומה מסה בשם "השבוע האדום 28 ביוני - 3 ביולי או בסרביה והיהודים". במסה שלו מתוארות הפגיעות של התושבים הלא רומנים בצבא הרומני הנסוג מבסרביה לפני מלחמת העולם השנייה (לאחר שרומניה נכנעה לאולטימטום סובייטי, בעקבות הסכם מולוטוב ריבנטרופ). לטענת המחבר, יון אנטונסקו עודד את פרעות יאשי ואת שואת יהודי רומניה כנקמה על מעשי היהודים בבסרביה ובוקובינה בשבוע הנסיגה. המסה עברה מספר שינויים ופורסמה שוב ושוב והיא משמשת ככלי אפולוגטי בידי רומנים רבים המאשימים את היהודים בפשעים שונים ובעיקר בהבאת הקומוניזם לרומניה, ובכך מצדיקים את מה שנעשה ליהודים בתקופת אנטונסקו.
הטיעונים ההיסטוריים של גומה הותקפו והופרכו על ידי מרבית ההיסטוריונים. גומה נחשב לאנטישמי וסוג מיוחד של מכחיש שואה (לא מכחיש אלא מצדיק). ברומניה היו לו חסידים רבים.
גומה נשא לאישה את אנה מריה נבודרו (Ana Maria Năvodaru), ממוצא יהודי. לזוג ילד אחד.
ב-18 במרץ 2020 אושפז פול גומה בבית חולים בפריז לאחר שנדבק ב-COVID-19 ומת ב-25 במרץ 2020.
רפובליקת סאחה-יקוטיה
רפובליקת סַאחָה-יַקוטיה (ברוסית: Республика Саха-Якутия, ביקוטית: Саха Өрөспүүбүлүкэтэ) היא רפובליקה במזרח הרחוק הרוסי, המהווה חלק מהפדרציה הרוסית. בימי הצארים והקומוניזם ברוסיה נשלחו אינטלקטואלים לא רצויים לאזור נידח זה.
שטח הרפובליקה הוא כ-3,100,000 קמ"ר, קצת פחות משטחה של הודו (כ-3.3 מיליון קמ"ר), וחיים בה כמיליון תושבים. מבחינת שטחה, סאחה-יקוטיה היא הגדולה ברפובליקות הפדרציה הרוסית ובסובייקטים הפדרליים שלה ולמעשה, היא היחידה המנהלית הגדולה ביותר בעולם שאינה מדינה עצמאית. לו הייתה מדינה, הייתה נחשבת למדינה ה-8 בגודלה בעולם (על פי השטח).
הכפרים ורחויאנסק ואוימיאקון הם המקומות המיושבים שנמדדו בהם מן הטמפרטורות הנמוכות ביותר. בפרט הטמפרטורה הממוצעת בחודש ינואר היא 48 מעלות צלזיוס מתחת לאפס. בירת הרפובליקה היא העיר יקוטסק.
כלכלה.
התעשייה מרכיבה למעלה מ-50 אחוזים מהתמ"ג של רפובליקת סאחה ועיקרה מגיע מכריית מינרלים. מפעלי תעשייה מרוכזים בעיקר בבירה יקוטסק וכן בערים אלדן, מירני, נריונגרי, פוקרובסק ואודצ'ני. כריית זהב ויהלומים מהווים גם כן מרכיב חשוב בכלכלה וכך גם כריית אורניום, אשר נמצאת כיום בראשיתה. עתודות יהלומים בשטח הרפובליקה מהווים כשליש מעתודות עולמיות וכרייה מבוצעת על ידי חברת אלרוסה.
חלק מהאוכלוסייה הילידית של סאחה עוסקת בציד, דיג ורעִיית עדרי איילי צפון. חלק משמעותי מהכלכלה תופס גם הסחר בשנהב ממותות.
לשיפור המצב הכלכלי של האוכלוסייה המבוגרת בכפרי האזור הוקם בחקיקת הממשלה המקומית קרן אראל.
גאוגרפיה.
יקוטיה היא בית למחצבי יהלומים רבים. היא מכילה בתוכה את יער הטייגה המזרח סיבירית. היא גובלת בחלקים האדמיניסטרטיבים של צ'וקוטקה, מגדן, חברובסק, אמור, עבר הבאיקל, בוריאטיה, אירקוטסק וקרסנויארסק. לצפונה ישנן מספר ארכיפלגים בהם האי הקפוא הנריטה הוא האי הצפוני ביותר. ידוע גם הארכיפלג של איי סיביר החדשים.
השכלה.
שני המרכזים העיקריים להשכלה גבוהה הם האוניברסיטה הפדרלית הצפון-מזרחית על שם אמוסוב (לשעבר "האוניברסיטה הממלכתית של יקוטסק") והאקדמיה החקלאית היקוטית.
התושבים הרוסים משתייכים בדרך כלל לכנסייה הרוסית הפרבוסלבית והם מהווים כ-37.8% מאוכלוסיית הרפובליקה.
האוכלוסייה הילידית החזיקה בעבר באמונה הטנגריסטית - האמונה השמאניסטית העתיקה של העמים הטורקיים בצפון מזרח אסיה. בהשפעת המתיישבים הרוסים יקוטים רבים התנצרו ואימצו שמות רוסיים, אולם רבים מוסיפים לקיים גם את המנהגים השמאניסטיים. הן השמאניזם והן הנצרות דעכו בתקופת השלטון הקומוניסטי, אך לאחר נפילתו החלו ניסיונות להחיות את המסורות העתיקות. עמי הצפון מהווים מעל ל-50% מאוכלוסיית האזור.
תחבורה.
עיקר המטען מועבר באמצעות אוניות. ישנם שישה נמלי נהר ושני נמלי ים (בטיקסי וזליני מיס). ארבע חברות מטען, כולל חברת המטען הארקטית, פועלות ברפובליקה.
תחבורה אווירית היא העיקרית בהסעת אנשים. קווי תעופה מקשרים את הרפובליקה עם אזורים אחרים ברוסיה. ביקוטסק פועל נמל תעופה בינלאומי.
שני כבישים ראשיים חוצים את הרפובליקה. הראשון הוא יקוטסק–בולשוי נבר ויקוטסק–קולימה. מסילת הברזל ברקקיט-אלדן נמצאת כרגע בשימוש והיא מקשרת את קו הבאיקל–אמור עם מרכזי התעשייה בדרום הרפובליקה.
סאקה (עיר)
אספקלריא
"אספקלריא - במה לתיאטרון יהודי" הוא תיאטרון יהודי-ישראלי בירושלים, אחד החלוצים בתחומו. בנוסף למופעי התיאטרון, אספקלריא פועל לקידום התיאטרון בציבור הדתי באמצעות לימוד תיאטרון וקיום בית מדרש תיאטרלי. מנהל התיאטרון הוא חגי לובר.
תיאטרון אספקלריא.
התיאטרון הוקם בשנת 1999 במטרה להעלות מחזות מתוך עולם הערכים היהודי. הקמת התיאטרון נולדה מתוך התחושה כי מערכת ערכים זו כמעט ולא באה לידי ביטוי בעולם התרבות העכשווי הישראלי, והקמת התיאטרון נועדה למלא חוסר זה. כותבי הטקסטים והשחקנים באים כולם מתוך העולם הדתי לאומי והחרדי. אמונתם במערכות הערכים של עולמות אלה ומחויבותם אליהם היא המעוררת בהם את הרצון לשקף את תוכניהם, עם הלבטים שבתוכם.
מרכז פעילות התיאטרון הוא במשכנו שבירושלים, אולם התיאטרון מופיע גם ברחבי הארץ כתיאטרון נודד. תיאטרון אספקלריא מעלה בארץ מדי שנה כ-200 הצגות מתוך רפרטואר המונה 16 הצגות. כמו כן, מעלה התיאטרון כ־40 הצגות מדי שנה בקרב קהילות יהודיות ברחבי העולם.
ב-2012 הוכר כתיאטרון רפרטוארי על ידי מדור התיאטרון במועצה הישראלית לתרבות ואמנות.
בית הספר למשחק.
בשנת 2002 ייסד לובר, לצידו של התיאטרון, בית ספר ללימוד מקצועות התיאטרון הנושא גם הוא את השם "אספקלריא".
בבית הספר מלמדות בין השאר יוספה אבן-שושן ורמה בורשטין.
בתיאטרון ובבית הספר שלצידו קיימת הפרדה בין גברים ונשים.
בית המדרש ליצירה.
במהלך שנת תשע"ג (2013) הוקם בירושלים בית מדרש ליצירה, בו כ-15 עמיתים דתיים וחילוניים לומדים תורה על מנת לתרגם אותה ליצירה. על כך סיפר חגי לובר: "בית המדרש הוא חלום ישן...הגעתי מעולם תורני, והישיבות הן בעצם גורם מתווך בין התורה ליצירה. היצירה התורנית באה עד היום כיצירה כתובה כמו ספרים ומאמרים, ומדוברת - כמו שיעורים. השאלה היא, איך לוקחים תורה והופכים אותה ליצירה אומנותית כמו שעשה בצלאל בבית המקדש?...אין לנו את המתודה והשיטה של אנשים שלומדים תורה והופכים ליצירה בימתית קולנועית או ויזואלית, מפוסלת או מתנגנת. לא רק שאין לנו יצירות - אין את הדרך להגיע אליהן. בית המדרש מנסה בענווה ובזהירות לא רק לחולל יצירה בימתית אלא לפענח הדרך את איך יוצרים יחד מתוך תורה". בראש בית המדרש עומד הרב שמעון קליין, שסיפר על בית המדרש: "בלימוד אנו מבקשים ביחד לדלות תובנות מן הכתוב, להבין את הדמויות ולזהות את עולמן הפנימי. ממפגש למפגש קורם הסיפור עור וגידים".
רפובליקת סאקה
יאקוצק
הפרודיג'י
הפרודיג'י (באנגלית: The Prodigy, "ילד הפלא") הוא הרכב מוזיקלי בריטי, המשלב טכנו ורוק אלטרנטיבי, שזכה לפופולריות רבה בשנות ה-90.
חברי ההרכב כיום הם ליאם האולט (לחנים וקלידים) ומקסים ריאליטי (זמר ותקליטן). קית' פלינט הזמר שם קץ לחייו ב-4 במרץ 2019 ולירוי תורנהיל הרקדן פרש מההרכב בשנת 2000.
הפרודיג'י החלו את פעילותם בסצנת הרייב המחתרתית של תחילת שנות התשעים וזכו לפופולריות רבה בזירה העולמית. בין להיטיהם נמנים: " ,"Out of Space" ,"Smack My Bitch Up" ,"Voodoo People" ,"No Good (Start the Dance)" ,"Breathe" ו"Firestarter".
היסטוריה.
תחילת דרכם.
הלהקה נוסדה בעיירה בריינטרי, שבמחוז אסקס, בשנת 1990 על ידי הקלידן וכותב השירים ליאם האולט. האולט לקח שיעורי פסנתר בצעירותו, ורכש יכולת לנגן קטעים קשים בכמה שיעורים בלבד. לאחר שהחליט להמשיך בקריירה מוזיקלית, האולט פגש באמצע 1989 את הרקדן והזמר קית' פלינט במסיבה בה שימש כתקליטן. לאחר שפלינט ביקש מהאולט להכין לה קלטת מיקס, האולט מסר לו קלטת כעבור מספר ימים, עם אוסף של שיריו בצד השני שלה. האולט כתב את המילה "פרודיגי" על הקלטת, שם זהה לזה של הסינתיסייזר האנלוגי שלו "Moog Prodigy" , שהיה גם הכינוי שלו. הקלטת התקבלה היטב על ידי פלינט והקלידן לירוי ת'ורהיל, שיצרו מספר ריקוד חדשים למוזיקה, והציעו להאולט להקים להקה יחד. עד מהרה הצטרפו אליהם הזמר מקסים, שכונה אז "מקסים ריאליטי", והרקדנית והזמרת שארקי, חברה של פלינט. יחד הם הפכו להרכב הראשון של הפרודיג'י.