במאי 2005, בעת כהונתו של אריאל שרון כראש הממשלה, התקבלה החלטת ממשלה לפעול להסבת המכללה לאוניברסיטה (צעד שפירושו קבלת תקציבי מחקר מהמדינה והזכות להעניק תואר דוקטור). היועץ המשפטי לממשלה קבע שנושא זה נמצא בסמכות הבלעדית של מל"ג יו"ש שתחליט לאחר שתקבל את חוות הדעת של הוועדה לתכנון ולתקצוב (ות"ת). בהתאם לכך הקימה שרת החינוך, לימור לבנת, ועדה להערכה אקדמית של הנושא, ובה שישה מדענים, משש אוניברסיטאות בישראל, ומתחומי מדעים שונים. חברי הוועדה היו הפרופסורים עמוס אלטשולר (יושב ראש), דניאל שפרבר, ישראל אומן, יובל נאמן, מאיר וילצ'ק ודוד חסון. דו"ח הוועדה קבע כי המכללה מתפקדת למעשה כאוניברסיטה לכל דבר. הוועדה המליצה להעניק למכללה הכרה זמנית כאוניברסיטה למשך שלוש שנים והמליצה שבתקופה זו יהיה שם המוסד "מרכז אוניברסיטאי", כדי שניתן יהיה להחזיר את הגלגל לאחור אם המכללה לא תעמוד בתנאים שהועמדו לה.
על פי הנחיות הוועדה, שהתנתה את ההכרה כ"מרכז אוניברסיטאי" בהפעלת ארבע תוכניות לתואר שני, נוספו בקיץ 2007 שני מסלולי תואר שני כתוספת לשניים שכבר פעלו. לאור זאת הודיעה מל"ג יו"ש כי אישרה לשנות את שם המכללה ל"מרכז אוניברסיטאי". שינוי השם אושר גם על ידי רשם העמותות והתקבל בברכה על ידי ראש הממשלה, אהוד אולמרט. המועצה להשכלה גבוהה הכריזה שאינה מכירה בשינוי השם מכיוון שלטענתה לא ניתן אישור המפקד הצבאי, ועד ינואר 2010 הכירה המועצה בתארים שהתקבלו במוסד תוך ציון העובדה שהשימוש בשם "המרכז האוניברסיטאי" אינו מוסכם עליה. המוסד המשיך להיות מתוקצב כמכללה (ללא תמיכת ות"ת בפעילות המחקרית המתקיימת בו).
בראשית 2010 אישר שר הביטחון אהוד ברק לאלוף פיקוד המרכז להכיר במוסד כמרכז אוניברסיטאי כחלק מתהליך הפיכת המוסד לאוניברסיטה בעתיד. על פי אותה החלטה אמור היה המרכז באריאל להפוך לאוניברסיטה ביולי 2012.
בדצמבר 2011 אושר למרכז האוניברסיטאי, כמו גם לארבע מכללות, להעניק לאנשי סגל תואר פרופסור. המל"ג סייגה אישור זה בדרישה כי במכללה יהיו לפחות חמישה פרופסורים בתחום של המועמד שהמכללה מבקשת להעניק לו את התואר.
בתחילת 2012 הגישה ועדת המעקב של מל"ג יו"ש (בראשותו של עמוס אלטשולר, שפעלה כהמשך לוועדה בראשותו שהוקמה בשנת 2005), דו"ח שקבע כי המרכז באריאל עומד בכל הקריטריונים הנדרשים להפוך לאוניברסיטה. למרות זאת, ביולי 2012 המליצה הוועדה לתכנון ולתקצוב, בראשות מנואל טרכטנברג, על הארכת ההכרה במוסד כ"מרכז אוניברסיטאי" מבלי לשנות את מעמדו הנוכחי עד למאי 2013. ההחלטה נומקה בהתנגדות להכרה באוניברסיטה ישראלית מחוץ לגבולות ישראל, ולאישור של המהלך בניגוד לחוות הדעת של הות"ת של המועצה להשכלה גבוהה, שאליה אריאל אינה כפופה.
בדיון ציבורי שהתפתח בעקבות העיסוק בסוגיה זו, קראו ראשי האוניברסיטאות שלא להכיר במרכז באריאל כאוניברסיטה, אך בקרב שרים וחברי כנסת זכה המהלך לתמיכה בסופו של דבר. ב-17 ביולי 2012 החליטה מל"ג יו"ש על הפיכת המרכז האוניברסיטאי אריאל לאוניברסיטה. לשם השלמת המהלך נדרש אישורו של אלוף פיקוד המרכז. באוגוסט 2012 הגישו האוניברסיטאות האחרות (למעט אוניברסיטת בר-אילן) עתירה לבג"ץ נגד ההחלטה, והעתירה נדחתה בדצמבר 2013. בספטמבר החליטה הממשלה להנחות את אלוף פיקוד המרכז לאשר את ההחלטה, בכפוף לחוות דעת היועץ המשפטי לממשלה. ב-24 בדצמבר 2012 קבע היועץ המשפטי לממשלה יהודה וינשטיין כי אין מניעה שמפקד הפיקוד יאשר את המהלך, ולמחרת חתם אלוף פיקוד המרכז, ניצן אלון, על הפיכת המרכז האוניברסיטאי לאוניברסיטה. בעקבות כך שינה המרכז את שמו לאוניברסיטת אריאל בשומרון.
בפברואר 2019 בוטל מל"ג יהודה ושומרון ואוחד עם המועצה להשכלה גבוהה, ואוניברסיטת אריאל עברה לסמכותו.
המשך התפתחות.
לאחר שאריאל הוכרה כאוניברסיטה בניגוד לעמדתו, נמנע ועד ראשי האוניברסיטאות המורכב מראשי אוניברסיטאות המחקר הוותיקות מלצרפה לוועד ולשיתופי הפעולה הבין-אוניברסיטאיים המתקיימים דרכו, כדוגמת מרכז החישובים הבינאוניברסיטאי. עד שנת 2020 הצליח הוועד למנוע מינוי נציג של אריאל ל. לבסוף, בשנת 2022, החליט ועד ראשי האוניברסיטאות על צירופה של אוניברסיטת אריאל, בין היתר בשל חוות דעת משפטית הקובעת כי חבריו לא יהיו חשופים לחרמות בינלאומיים עקב צירוף אריאל לשורותיו.
בשל התנגדות האיחוד האירופי להתנחלויות, האוניברסיטה מנועה מלהשתתף יחד עם האוניברסיטאות שבישראל בתוכנית Horizon 2020 לשיתוף פעולה אקדמי, במימון משותף של המדינות המשתתפות. מסיבה דומה אריאל גם הייתה מנועה מלהשתתף במחקרים במימון הממשל בארצות הברית, עד להסרת האיסור בידי ממשל טראמפ בשנת 2020.
ב-12 בפברואר 2018 אושר בכנסת תיקון לחוק המועצה להשכלה גבוהה, לפיו סמכות המועצה להשכלה גבוהה תחול, החל מפברואר 2019, גם על מוסדות ישראליים ביהודה ושומרון, ובהם אוניברסיטת אריאל (ובכך יתבטל מל"ג יו"ש, מה שלבסוף קרה בפברואר 2019).
ביוני 2017 תרמו בני הזוג מרים ושלדון אדלסון 20 מיליון דולר להקמת פקולטה לרפואה באוניברסיטת אריאל, וזו נקראה על שמם.
ביולי 2018 אישרה ות"ת הקמה של פקולטה לרפואה, אך החלטה זו בוטלה בפברואר 2019 על ידי היועמ"ש אביחי מנדלבליט, מכיוון שסגנית יו"ר המל"ג, ד"ר רבקה ודמני שאומן הצביעה בעד ההחלטה, בזמן שהתקיימו דיונים בדבר קידומה לתואר פרופסור באוניברסיטת אריאל, מה שהציב אותה בניגוד עניינים. לאחר שבוע אישרה מל"ג יו"ש את הקמת הפקולטה ללא אישור ות"ת, ובאפריל 2019 אושרה ההחלטה גם במל"ג.
בן המלך והעני
בן המלך והעני (באנגלית: The Prince and the Pauper) הוא רומן שנכתב על ידי הסופר האמריקני מארק טוויין והתפרסם בשנת 1881.
עלילת הספר מתרחשת בעיר לונדון במחצית המאה ה-16. הספר זכה לעיבודים רבים לתיאטרון, לקולנוע ולטלוויזיה.
עלילה.
טום קנטי הוא ילד החי עם משפחתו בשכונת עוני בלונדון בירת אנגליה בימי הנרי השמיני. את ימיו הוא מעביר בקיבוץ נדבות ובספיגת מהלומות מאביו ומסבתו. הוא לומד אצל כומר זקן ונדיב, האב אנדרו, שמלמד אותו קרוא וכתוב באנגלית ובלטינית. לאחר שטום שומע סיפורים על נסיכים הוא רוצה לפגוש בן מלוכה אמיתי.
יום אחד, בעודו הולך ליד הארמון, הוא פוגש בצירוף מקרים בנסיך אדוארד, יורש העצר, אשר נראה כמוהו, והלה ומזמין אותו לארמון. הנערים מגלים עד מהרה כי הדמיון החזותי ביניהם רב. מתוך סקרנות ושעשוע הם מחליפים תלבושות, וכך הופך אדוארד לקבצן לבוש סחבות, ואילו טום נכנס לנעליו של יורש העצר המלכותי. מכאן העלילה מסתבכת: אדוארד נזרק מהארמון, אביו של טום רוצח בכעס את האב אנדרו ונאלץ לברוח עם כנופיית גנבים וקבצנים, ואדוארד מנסה לומר לאנשים שהוא הנסיך יורש העצר, אך איש לא מאמין לו. לבסוף מוצא אדוארד אדם אחד שמאמין לו - מיילס הנדון, שומר חצר עני, אשר גורש מביתו ונאלץ להילחם בצבא. עם מיילס הנדון מרגיש אדוארד מוגן, וביחד הם הולכים לכפרו של מיילס, שם הם מגלים כי אחיו של מיילס הוא שליט הכפר במקומו של מיילס, והוא מגרש את מיילס הנדון ואת אדוארד ושולח אותם לכלא. בכלא מגלה אדוארד את אכזריות חוקיו ונשבע לשנות אותם.
חייו של טום אף הם אינם קלים. הוא מתקשה להסתגל לגינוני הארמון והתנהגותו מתפרשת בעיני הסובבים אותו כשיגעון. המצב מחמיר כאשר המלך הנרי השמיני מת וטום נאלץ לחבוש את כתר המלכות. טום המסכן מבולבל וקשה לו להתמודד עם המצב.
לאחר שאדוארד ומיילס הנדון יוצאים מהכלא, הם ממהרים ללונדון ומגיעים לטקס ההכתרה של אדוארד (טום), ואדוארד מוכיח כי הוא המלך החדש.
בסוף הסיפור מתואר כי אדוארד היה מלך טוב לב וישר, הוא עזר לעניים, החזיר למיילס הנדון את התואר שמגיע לו בתור שליט הכפר וכמובן לוקח את טום כבן חסותו.
עיבודים.
תיאטרון.
בשנת 1996 הופקה בישראל גרסת מחזמר מקורית לסיפור. בשנת 2005 ההצגה יצאה בגרסה חדשה. עלילתו של המחזמר החרדי "הנסיכה זו אני" של יעל לוינשטיין הוא וריאציה על הסיפור המקורי. בשנת 2017 עלה המחזמר "המלך והעני" שכתב וביים עופר הלוי בהפקת תיאטרון משמחי לב. הלוי גם גילם את התפקיד הראשי לצד דני שטג.
קולנוע.
בהשראת הרומן הופקו מספר סרטים, ביניהם "בן המלך והעני" (1990), "ברבי הנסיכה ובת הכפר" (2004), "גארפילד 2" (2006), "" (2007) ו"ברבי הנסיכה וכוכבת הפופ" (2012).
ארקאדי גאידמק
לתפוס את השמיים
פנחס רוזן
פנחס רוזן (במקור: פליקס רוזנבליט) (1 במאי 1887 – 3 במאי 1978) היה פוליטיקאי ישראלי. יסד את מפלגת עלייה חדשה והיה ממייסדי המפלגה הפרוגרסיבית ובהמשך, ממקימי המפלגה הליברלית וממנהיגי המפלגה הליברלית העצמאית, חבר מנהלת העם ומחותמי מגילת העצמאות, חבר הכנסת, חבר מועצת עיריית תל אביב ושר המשפטים הראשון של מדינת ישראל, תפקיד שבו כיהן מהממשלה הראשונה ועד לתשיעית (למעט השלישית).
תולדות חייו.
רוזן נולד בשם פליקס רוזנבליט (Felix Rosenblüth) בברלין בירת הקיסרות הגרמנית, הוריו פאני ושלום שמואל רוזנבליט באו ממשפחה עשירה שומרת מצוות מנאמני תורה עם דרך ארץ. אחיו היה ד"ר ליאו רוזנבליט ואחותו מלכה (מלי) הייתה אשת ד"ר פליקס דנציגר. הוא גדל באחוזת מסינגוורק, בה למד תורה ומדעים. בגיל 18 החל ללמוד באוניברסיטאות פרייבורג וברלין, ובשנת 1908 הוסמך למשפטים. בראשית לימודיו היה בין המייסדים של ברית סטודנטים יהודים שתמכה בציונות.
במלחמת העולם הראשונה שירת בצבא הגרמני והיה לקצין בדרגת סגן ראשון.
לאחר תום מלחמת העולם הראשונה התגייס כולו לרעיון הציוני, ובין השנים 1920–1923 היה יושב ראש ההסתדרות הציונית בגרמניה.