באוקטובר 2013, לאחר שתגובה של בן ישראל נמחקה מעמוד הפייסבוק של חבר הכנסת יאיר לפיד בטענה כי מדובר בדף אישי, פנה בן ישראל למבקר המדינה בטענה כי לפיד ושרי מפלגת יש עתיד עשו שימוש אסור בסמל המדינה בתמונת הקאבר שבעמודי הפייסבוק שלהם. בעקבות הפרסום, לפיד ושריו אולצו להסיר את סמל המדינה מהעמודים.
בנובמבר 2014 חשף התכתבויות פנימיות של ההנהלה הבכירה של אתר mako, שמהן עלה כי נאסר לפרסם את שמו של בלוגר הרכילות עומרי חיון בכתבות. בפברואר 2015, חשף כי עמוד הפייסבוק האנונימי "כן, אבל איראן" שהפיץ תעמולת בחירות נגד ראש הממשלה בנימין נתניהו, הופעל בניגוד לחוק הבחירות על ידי המחנה הציוני. באותו חודש, נחשף לראשונה בעמוד הפייסבוק של המזבלה סרטון טיסת השוקולד.
באוגוסט 2015, חשף תמונה שבה נראה חבר הכנסת ינון מגל מהבית היהודי כשלפניו שקית עם סם קנאביס.
באפריל 2017, חשף תיעוד ממצלמות אבטחה בבני ברק שהמחיש כי סצנת שבירת הדגל שהוצגה בסרטון ויראלי של רשת מדיה והכתב גיא הוכמן פוברקה לצורך פרובוקציה. בעקבות הפרסום, הוכמן ועורך הסרטון פוטרו מעבודתם.
ביקורת ואיומים בתביעה.
בדצמבר 2014, טען ליאור קודנר, סמנכ"ל הדיגיטל של הארץ, כי בן ישראל פרסם נתונים שגויים בדבר היקף המנויים של האתר.
ביוני 2015 נתבע בן ישראל על ידי זמיר דחב"ש, מנהל המשברים של איגוד הבנקים בישראל, בנק הפועלים וחברת פייסבוק ישראל, בטענה כי הפר את פרטיותו לאחר שפרסם בבלוג סרטון תיעוד מהפגנה של תנועת באים לבנקאים מול ביתו של דחב"ש. בעקבות התביעה, החל בן ישראל לעסוק בהרחבה בפעילותו של דחב"ש כ"משתיק מחאות". בנובמבר 2016 משך דחב"ש את התביעה שהגיש.
הוקרה על פעילותו.
במרץ 2012 נבחר על ידי שבועון Time Out תל אביב לאחד מ-"50 האנשים המשפיעים בתרבות הדיגיטלית בישראל". באוקטובר 2016 נבחר על ידי "ארגון מנהלי הדיגיטל" בישראל כאחד מ-"100 האנשים המשפיעים על זירת הדיגיטל הישראלית". בדצמבר 2017 נבחר לאחד מ"אנשי השנה" של שבועון Time Out תל אביב ולרשימת "40 מתחת ל-40" של אייס.
ביוני 2009, סרטון פרסומת שנעשה על ידי בן ישראל עם דיין והפרסומאי רועי כהן עבור ארגון Oxfam, זכה במקום הראשון בתחרות בינלאומית של YouTube ופסטיבל הפרסום בקאן. בין השנים 2009–2012, זכה בן ישראל במספר פרסים בינלאומיים ומקומיים עבור קמפיינים שהגה, בהם פסטיבל Cannes Lions, תחרות Mobius Awards ותחרות "הפרסום היוקרתי" שנערכה במונקו עבור מותג הבישום של כריסטינה אגילרה, פרס Effie ביחד עם משרד הפרסום מקאן תל אביב עבור קידום פיילוט (יצרנית עטים) בישראל, 6 פרסים בתחרות AD STARS שנערכה בדרום קוריאה, 3 פרסים בתחרות Webby Awards. ו-2 פרסים בתחרות The One Show שנערכה בניו יורק, ארצות הברית. באוקטובר 2009, סרטון פרסומת אינטראקטיבי שנעשה על ידי בן ישראל עבור תאגיד המיחזור אל"ה, הוצג במצגת השנתית של Google Labs, שסוקרת מהלכי פרסום חדשניים שנעשו בפלטפורמות גוגל ו-YouTube.
בפברואר 2010, נבחר בן ישראל לשמש כשופט בתחרות הפרסום הבינלאומית של פסטיבל ניו יורק. בשנת 2011, קמפיין שהשיק בן ישראל כנגד מייסד פייסבוק מארק צוקרברג, נבחר על ידי המגזין "אינק" כאחד מעשרת תרגילי היח"צ המדוברים ביותר בעולם וזכה ללמעלה מרבע מיליון אזכורים בתקשורת.
המאבק נגד פייסבוק.
מאז 2011 מנהל בן ישראל מאבק תקשורתי וציבורי נגד חברת פייסבוק ישראל ופייסבוק העולמית, בטענה כי פייסבוק מעלימה מס, פוגעת בפרטיות גולשיה, מאיימת על עיתונאים וגופי חדשות ואינה נלחמת בהסתה ובאלימות .
בתגובה למכתב איומים בתביעה שקיבל רותם גז, חברו של בן ישראל מחברת פייסבוק העולמית בדצמבר 2011, השיק בן ישראל קמפיין שנועד לסכל את התביעה של פייסבוק, במסגרתו שינה גז את שמו לזה של מייסד פייסבוק, מארק צוקרברג. הקמפיין עלה תחת הכותרת "האם פייסבוק יתבעו את מארק צוקרברג". פייסבוק החליטה לבטל את התביעה בסופו של דבר.
באוקטובר 2015, חשף בן ישראל הקלטה שבה נשמעים בכירי פייסבוק ישראל מנתקים את הטלפון לאחר שעיתונאית ישראל היום ליטל שמש התקשרה לבקש מהם תגובה בעניין ההסתה בפייסבוק. פייסבוק הסירה את הסטטוס שקישר להקלטה בבלוג וחסמה את בן ישראל ואת המזבלה ל-30 יום. לאחר הפרסום ב-mako, פייסבוק ישראל התנצלה, החזירה את הקישור וביטלה את החסימה.
בדצמבר 2016, השיק בן ישראל במסגרת פעילות Bridges Will Burn, אתר אינטרנט תחת שם המתחם "Contact-facebook.com", בו הוצגו דרכי יצירת קשר ישירים עם הנהלת ועובדי פייסבוק ישראל. בתוך פחות משעה מרגע פרסום האתר, פייסבוק חסמה את הפרופיל של בן ישראל ל-30 יום, הסירה את הסטטוס שפרסם והגדירה את הקישור לאתר כ"מסוכן" ו"זדוני" וככזה שבלתי ניתן לשיתוף בפייסבוק. על פי תגובה שנשלחה מפייסבוק פורסם כי האתר נחסם לאחר שהציג פרטים אישיים של אדם ללא אישורו וזאת בניגוד לתנאי השימוש של פייסבוק.
במרץ 2017, חסמה פייסבוק גם את בלוג המזבלה משיתוף, הגדירה אותו כ"זדוני" והסירה את כל הקישורים שהופנו אליו מהרשת החברתית. לאחר החסימה, הגיש בן ישראל תביעה בגין לשון הרע כנגד פייסבוק ישראל, פייסבוק אירלנד ופייסבוק ארצות הברית. תביעתו נדחתה, והוא חויב לשלם לפייסבוק 30,000 ש"ח הוצאות משפט.
במאי 2017, מחקה פייסבוק לחלוטין את עמוד האוהדים של הבלוג שמנה למעלה מ-44 אלף עוקבים. בעקבות כך, הפגין בן ישראל מול משרדי פייסבוק ישראל בשדרות רוטשילד בתל אביב. ביוני 2017, מחקה פייסבוק כ-24 עמודים נוספים שבבעלות בן ישראל, לרבות את פרופיל הפייסבוק האישי שלו. בעקבות מחיקת המזבלה, קבוצת סטודנטים מהמכללה למינהל יצרה מיצג מחאה מול משרדי פייסבוק בתל אביב.
ביוני 2017, קיבל בן ישראל היתר רשמי מהכנסת לשמש כלוביסט "אנטי פייסבוק" ולפעול בנושאים שקשורים לקידום הטלה וגביית מס, רגולציה ופיקוח, מלחמה בהסתה, פגיעה בזכויות המשתמשים, מלחמה בהכחשת השואה בפייסבוק ועוד. בעקבות כך אתר nana10 הגדיר את בן ישראל כ"הסיוט הכי גדול של פייסבוק ישראל".
נכון לחודש מאי 2019, מרבית חשבונות הטוויטר, הפייסבוק והאינסטגרם של בן ישראל ושל אתר "מזבלה" חסומים.
אקסטרוזיה מתכתית
רפאל כץ
רפאל כץ (4 בדצמבר 1944 – 8 ביוני 1967) היה חובש קרבי שנפל ביום הרביעי למלחמת ששת הימים תוך כדי ניסיון לחבוש פצוע אחר, ועל כך קיבל את עיטור העוז.
קורות חייו.
רפאל כץ נולד לאברהם וחביבה בי"ח בכסלו תש"ה (4 בדצמבר 1944) בתל אביב. אחיו הצעיר מנחם נולד ב-1951. הוא למד בראשון לציון בבית הספר היסודי "סיני" ואת לימודיו התיכוניים סיים בבית הספר "בילו" שבתל אביב. היה מדריך נוער, נטה לעיתונאות ולמשחק על הבמה. הקים את להקת פיקוד הדרום והשתתף בתיאטרון העירוני בחיפה. גויס לצה"ל בשנת 1963 ונתן את שירותו בסיירת הנגב ובסוף בלהקת פיקוד דרום. במילואים התנדב ליחידת סיור ושימש בה כחובש קרבי. השתתף במלחמת ששת הימים אשר בה נפל צפונית למשק רוחמה ביום הרביעי לקרבותיה, בכ"ט באייר תשכ"ז (8 ביוני 1967).
חוליה מיחידתו עקבה אחרי יחידת קומנדו מצרית. נפתחה אש על החוליה ואחד החיילים נפצע קשה – ורפאל, בתוקף תפקידו, נחפז אליו להגיש לו עזרה, אך תוך כדי מעשהו זה נפגע בצרור כדורי האויב. כאשר המשיך בחבישת חברו על אף היותו פצוע נפגע שנית וכך מצא את מותו. היה בן 23 בנפלו. הניח אשה, אחרי ששה חודשי נישואים. הובא לקבורה בבית הקברות הצבאי לשעת חירום בבארי ולאחר זמן הועבר למנוחת עולמים בבית הקברות הצבאי בקריית שאול.
ב"ספר הגבורה" בהוצאת אגודת העיתונאים בתל אביב וניצולי ברגן-בלזן, הובא סיפור המעשה של קרבו האחרון שעליו ציין אותו הרמטכ"ל לשבח. גם בספר "במעלות גיבורים", בעריכת ישראל ארליך, הוקדשו כמה עמודים עליו ולזכרו.
עיטור העוז.
"הוענק לרב-טוראי כץ רפאל
גילה גבורה
ביום 8 ביוני 1967 באזור רוחמה, פעל במסגרת חוליה מיחידתו שעקבה אחרי יחידת קומנדו מצרית. אש נפתחה על החוליה ורב"ט יצחק מסטבוים נפצע קשה. רב"ט רפאל כץ רץ אליו להגיש לו עזרה ולחבשו. תוך כדי הטיפול בפצוע נפגע רב"ט רפאל כץ בצרור כדורים. על אף היותו פצוע המשיך בחבישת חברו ותוך כדי כך נפגע בצרור נוסף ונהרג.
רב-אלוף דוד אלעזר – ראש המטה הכללי ניסן תשל"ג, אפריל 1973"
הנצחתו.
רפאל כץ הונצח באנדרטאות: גן הבנים שבתל אביב-יפו, אתר הנצחה לחללי הנח"ל וחיל החינוך שבפרדס חנה-כרכור, אנדרטה לזכר הנופלים בני משמר שבעה ושבעה הנוטרים שעל שמם נקרא היישוב במשמר השבעה, בית יד לבנים שבתל אביב-יפו, אנדרטה לחללי בית ספר סיני שבראשון לציון, פארק סיירת שקד שליד אופקים, יד זיכרון וגבורה לבני גוש דן שנפלו במערכות ישראל שבבסיס תל השומר.
סוזט היידן אלגין
סוזט היידן אלגין (באנגלית: Suzette Haden Elgin; נולדה בשם פטרישיה אן וילקינס (Patricia Anne Wilkins); 18 בנובמבר 1936 – 27 בינואר 2015) הייתה סופרת מדע בדיוני ובלשנית אמריקאית. היא יסדה את האגודה לשירת מדע בדיוני, ונחשבת לדמות חשובה בתחום שפות מתוכננות במדע הבדיוני. היצירות המוכרות שלה כוללות את ספר המדע הבדיוני, "שפת אם", שאף תורגם לעברית, וסדרת העיון "Gentle Art of Verbal Self-Defense".
ביוגרפיה.
פטרישיה אן וילקינס נולדה ב-1936 בג'פרסון סיטי שבמיזורי.
היא למדה באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו (UCSD) ב-1960, והחלה לכתוב מדע בדיוני על מנת לשלם את שכר הלימוד. היא סיימה דוקטורט בבלשנות, והייתה הראשונה ב-UCSD לכתוב שתי עבודות עבודות דוקטורט בו זמנית, אחת על השפה האנגלית, והשנייה על שפת הנבאחו.