הנהר נקרא "בירהרונג" על ידי אנשי ורונדג'רי אשר אכלסו את עמק הירה לפני ההתיישבות הבריטית. הנהר קיבל את השם "ירה ירה" בשנת 1835 על ידי ג'ון הלדן וודג' מאגודת פורט פיליפ, למרות ההנחה כי שם זה הוא שם אבוריג'ינלי.
גאוגרפיה.
נהר ירה זורם לאורך מרכז מלבורן ואורכו 242 קילומטרים. זהו הנהר המערבי ביותר באוסטרליה הניזון ממי שלגים, ושטח אגן הניקוז הכולל שלו הוא כ-4,000 קמ"ר. כמה מהפלגים העיקריים של הנהר הם נהר פלנטי, נחל מרי, נחל דרבין, נחל גרדינרס ונחל מון פונדס.
עמדת פילידור
עמדת פילידור מתייחסת לרוב לעמדה חשובה בתחום הסיום בשחמט, שמדגימה טכניקה להשגת תיקו כאשר לצד המגן מלך וצריח ולצד התוקף מלך, צריח ורגלי. עמדת פילידור ידועה גם בשם נוסף "הגנת השורה השלישית" משום החשיבות של מיקום הצריח בשורה השלישית, תוך ניתוק מסלולו של המלך היריב.
העמדה נותחה על ידי פרנסואה אנדרה פילידור בשנת 1777. פילידור ניתח עמדות רבות, וחלק מהן הנושאות את שמו יפורטו להלן.
עמדת הבסיס.
הלבן מגן על עמדת פילידור ומצליח להשיג תיקו .
הדיאגרמה מעלה מציגה דוגמה לעמדת פילידור.
להלן המאפיינים המרכזיים של העמדה (מנקודת ראותו של הצד המגן):
א. המלך המגן (בדיאגרמה זה המלך הלבן) נמצא בערוגת ההכתרה של הרגלי (או בערוגה סמוכה לה). הרגלי יכול להיות בכל עמודה שהיא.
ב. הרגלי של הצד התוקף עדיין לא הגיע לשורה השלישית. (בדיאגרמה זו ניצב הרגלי השחור בערוגה ה4)
ג. המלך של הצד התוקף נמצא מעבר לשורה השלישית (בדיאגרמה זו ניצב המלך השחור בערוגה ו4)
ד. הצריח של הצד המגן נמצא בשורה השלישית, ושומר על המלך היריב מלחצות אותו. (בדיאגרמה זו ניצב הצריח הלבן בערוגה א3)
השחור מעוניין להביא את המלך שלו לערוגה ה3 ולאיים במט ובכך לאלץ את הלבן להתרחק מערוגת ההכתרה של הרגלי (ה1). הצריח הלבן בשורה השלישית מונע זאת. אם השחור ייתן שח עם הצריח מהצד, הלבן ימקם בפשטות את המלך לפני הרגלי על ידי מעבר מערוגות ה1 ו-ה2. אם השחור יציע חילופי צריחים הלבן יסכים לכך, משום שסיום הרגלי הזה הוא תיקו. (ראו: מלך ורגלי נגד מלך).
מכאן שהסיכוי היחיד של השחור להתקדם היא על ידי קידום הרגלי. הרעיון הבסיסי לצד המגן הוא לשמור את הצריח על השורה השלישית עד שהרגלי מתקדם לשורה זו, ואז לתת שח למלך היריב מאחור. הנה המשך אפשרי:
1... צב2 2. צג3 צא2 3. צב3 ה3 השחור מתכנן לנוע עם מלכו ל-ו3, ואז, אם לא תהיה התנגדות, לתת מט עם הצריח או לקדם את הרגלי. הגנה פסיבית של הלבן לא תעזור!
4. צב8! משום שכעת אין השחור יכול לזוז עם מלכו ל-ה3, המסע עם הצריח לשורה האחרונה או הלפני אחרונה הוא בטוח.
4... מו3 5. צו8+ מה4 6. צה8+ המלך השחור איננו יכול להתחבא מאיומי השח ללא אובדן הרגלי, וכן אין הוא יכול להתקרב לצריח.
6... מו4 7. צו8+ מה5 8. צה8+ הצריח של הצד המגן חייב להיות או בשורה השביעית או בשורה השמינית כדי שהגנה זו תצליח.
לסיכום ההגנה: הצד המגן צריך לשמור את מלכו בטור של הרגלי היריב ולשמור את הצריח שלו על השורה השלישית עד שהרגלי יגיע לשורה זו. לאחר מכן להזיז את הצריח לשורה האחרונה או השביעית (הלפני אחרונה) ולאיים באיומי שח על המלך של הצד התוקף. אם התוקף מנסה להביא את המלך לשורה השישית על ידי הזזת הצריח לשורה זו לפני כן לחסום את איומי השחמט, הצד המגן יחליף את הצריחים ויגיע לעמדת תיקו תאורטי.
פילידור: אם שחור במסע : תיקו, אם לבן במסע הלבן זוכה.
פילידור חקר עמדה שמביאה לסוג העמדות הנזכרות כאן. בדיאגרמה זו, אם תור השחור הוא יזיז את הצריח:
1... צב4 ולאחר מכן הצריח יגיע לשורה השלישית (שלו) (בשיטת הרישום שלנו נקרא לה השורה השישית כי מקובל כיום למספר השורות מנקודת ראות הלבן.) לאחר מכן תהיה העמדה דומה באופן בסיסי לדיאגרמה מעלה, בצבעים הפוכים. אם תור הלבן לנוע הוא יזכה במשחק מדויק באופן הבא:
1. מה6 מו8 (חייב להתגונן מאיום המט ב-א8.)
2. צא8+ מז7 3. מד6 צד4+ 4. מה7 צב4 5. ה6 וזוכה.
ניתן לנצל את הרעיונות של הגנת פילידור גם כאשר הרגלי לא התקדם עדיין לעומק השטח. במקרה זה על הצריח השחור לתפוס את השורה הרביעית במקום את השורה השלישית ועל המלך השחור להיות לכל היותר ממוקם בשורה השנייה.
כאשר הרגלי מגיע לשורה של הצריח השחור, השחור ינוע לשורה השמינית כדי לתת שח למלך הלבן מאחור (בהנחה כמובן שהצריח היריב איננו עומד על שורה זו).
מלכה נגד צריח.
פילידור: לבן זוכה ללא קשר מי הצד שתורו לנוע.
פילידור חקר עמדות סיום רבות. הנה עוד עמדה אותה חקר ב-1777 (ושגם היא נקראת עמדת פילידור). בעמדה זו מלכה מתמודדת מול צריח.
אם תור השחור לזוז, הוא מאבד את הצריח במהירות בגלל מזלג או מקבל מט. הנה דוגמה:
1... צב1 2. מהד8+ מא7 3. מהד4+ מא8 4. מהח8+ מא7 5. מהח7+
אם תור הלבן לזוז הוא היה מעוניין להפסיד טמפו, ולהגיע לאותה עמדה כאשר תור השחור לזוז. הלבן משיג מטרה זו על ידי טריאנגולציה :
1. מהה5+ מא8 2. מהא1+ מב8 3. מה5 וכעת חזרנו לאותה עמדה אלא שתור השחור לנוע והוא נמצא בכפאי.
נון, רב אמן אנגלי, מתאר שאם הכלים במרכז הלוח המלכה צריכה לאלץ את הצריח לכוון עמדת פילידור. נון מתאר את חלופות הנסיגה של הצריח, לשורה השנייה, השלישית והרביעית ולבסוף לעמדת פילידור. ניתן להגיע למט בתוך מגבלת 50 המסעים.
צריח ורץ נגד צריח.
פילידור: אם לבן במסע הלבן זוכה.
עמדה מפורסמת נוספת שנחקרה וכונתה על שם פילידור. זהו סיום של צריח ורץ נגד צריח. הלבן זוכה משום שהמלך שלו הגיע לשורה השישית והמלך השחור ממוקם בצורה גרועה (מול המלך הלבן).
משחקים ארוכים רבים הגיעו לסיום מעין זה.
יהדות דרום קרוליינה
נאן
נאן (בהינדי: नान, באורדו نان) הוא סוג של לחם שנפוץ בהודו ובשכנותיה שצורתו שטוחה ועגולה. לחם זה דומה לפיתה גדולה ורכה. בצק הנאן עשוי מקמח חיטה ומכינים אותו בטנדורי. במקרים רבים מוסיפים לו תוספות כגון שומשום, שום או מילוי של בשר, ירקות או גבינה.
את הנאן אופים מקמח חיטה, לרוב קמח לבן, מעט יוגורט ושמרים.
הנאן מהווה תוספת לארוחה ולעיתים מהווה את הארוחה כולה.
מתילדה מרקזי
מתילדה מרקזי (בגרמנית: Mathilde Marchesi, נולדה בשם מתילדה גראומן; 24 במרץ 1821 - 17 בנובמבר 1913) הייתה זמרת מצו-סופרן, מורה לשירה ותומכת בטכניקת בל קאנטו.
תולדות חייה.
מרקזי נולדה בפרנקפורט על נהר מיין (כיום בצד הגרמני של מדינת הסה). בגיל 22, אחרי שמשפחתה איבדה את הונה, נסעה לווינה לפתח את קולה. משם המשיכה לפריז, ללמוד אצל מנואל גארסיה השני, שהשפעתו עליה הייתה העיקרית בחייה. בערך באותה תקופה נישאה לבריטון האיטלקי סלבטורה מרקזי ופיתחה קריירה קצרה באופרה וברסיטלים. הואיל וקולה היה סביר ולא מעבר לזה, בחרה לעסוק בהוראה, ובתחום זה עשתה לה שם.
מרקזי לימדה בקונסרבטוריונים בקלן ובווינה ובשנת 1881 פתחה בית ספר משלה בפריז, שם נשארה למשך רוב חייה. בסופו של דבר נודעה ביותר כמורה לפיתוח קול של כמה זמרים דגולים. המפורסמת ביותר בין תלמידיה היא אולי נלי מלבה, אבל היא הדריכה גם את אמה קלווה ואת אמה איימס. מרקזי מתה בלונדון.
כיום אין זוכרים עוד את מרקזי בגין קריירת הזמרה שלה. תחת זאת, היא נודעת בראש ובראשונה כמורה של הרבה מאוד זמרים ידועי שם וכן כמורה לפיתוח קול וזמרה, שהביאה את טכניקת הבל-קאנטו אל המאה ה-20. עד היום יש הלומדים את רעיונותיה, בעיקר זמרות סופרן, שבפיתוח קולן התמחתה במיוחד.
מרקזי עודדה בדרך כלל סגנון שירה טבעי: היא הטיפה לשיטת נשימה אינסטינקטיבית במידה רבה וטענה כנגד תנוחת ה"חיוך" שהייתה מקובלת על מורות רבות בימיה. בעיקר העסיקה אותה החלוקה למשלבים הווקאליים והמעבר ביניהם, שבה ראתה את "האלפא והאומגה של יצירת הקול הנשי ופיתוחו, אבן הבוחן של כל שיטות השירה, ותיקות כחדשות." כמו כן ביטאה שוב ושוב את סלידתה ממורות בנות זמנה, שהשיטות שהציעו היו אמורות לפתח במלואו, באחריות גמורה, לטענתן, את הקול תוך שנה או שנתיים. היא, לעומת זאת, גרסה שהדרך הטובה והנכונה ביותר לגשת לפיתוח הקול היא במתינות ובשיקול דעת.
שניים מן המאפיינים הבולטים ביותר בתורתה היו "השיטה האנליטית" שלה ועמידתה התקיפה על פרקי תרגול קצרים מאוד למתחילים. "השיטה האנליטית" שלה ייחסה חשיבות רבה להבנה אינטלקטואלית של כל דבר שירה, הן מן הבחינה הטכנית והן האסתטית של היצירה, החל באריות נשגבות וכלה בתרגילי קול פשוטים. היא טענה, ששינון מכני ללא הבנה מזיק בסופו של דבר לשימוש האמנותי בקול. בלטה ביותר תביעתה להקפיד על פרקי זמן קצרים ביותר של אימון למתחילים, לא יותר מחמש דקות בכל פעם, שלוש או ארבע פעמים ביום, למתחילים גמורים. כמובן, פרקי הזמן האלה יכולים וצריכים להתארך ככל שהקול מבשיל ומתפתח.
תלמידיה.
ועוד.
מקורות.
מרקזי, מתילדה. בל קאנטו: שיטה ווקאלית תאורטית ומעשית. דובר (1970)
יין סטולטנברג
נלי מלבה
דיים נלי מֶלבָּה (באנגלית: Nellie Melba; 19 במאי 1861 - 23 בפברואר 1931). הייתה זמרת סופרן אוסטרלית, האוסטרלית הראשונה שהשיגה הכרה בינלאומית בתחום זה.
ביוגרפיה.
מלבה נולדה בשם הלן פורטר מיצ'ל בריצ'מונד (כיום פרבר עירוני של מלבורן) במשפחה מוזיקלית. כשרונה המוזיקלי התבלט בבית הספר הפרטי היוקרתי שבו למדה. בשנת 1880 עקרה עם אביה לקווינסלנד.