קראנו החלה את קריירת הלחימה שלה באיגרוף תאילנדי, בעקבות בן זוגה קווין רוס , שהיה מתאגרף מקצועי. ב-2006, אחרי שהשיגה מאזן של 12-1-1 איגרוף תאילנדי, קיבלה קראנו הצעה מג'יימי לוין להשתתף בקרב לחימה משולבת במסגרת World Extreme Fighting מול לטיסיה פסטובה, קרב אותו ניצחה בנוקאאוט. בקרב השני שלה נלחמה ברוזי סקסטון , אותה ניצחה בנוק אאוט לקראת סוף הסיבוב השני. בדצמבר 2006 נלחמה באליינה מקסוול במסגרת "Strikeforce: Triple Threat", קראנו ניצחה בהחלטת שופטים. קרב זה היה הקרב הראשון בין נשים במסגרת Strikeforce. בפברואר 2007 נלחמה בג'ולי קדזי במסגרת EliteXC של רשת שואוטיים וניצחה בהחלטת שופטים. קרב זה היה הקרב הראשון בין נשים ששודר בשואוטיים. בספטמבר 2007, במסגרת EliteXC, ניצחה קראנו את טוניה אבינגר  באמצעות חניקה אחורית, ניצחונה הראשון בקריירה בהכנעה. במאי 2008 ניצחה קראנו את קייטלין יאנג  במסגרת EliteXC: Primetime. יום לפני הקרב, חרגה קראנו מקטגוריית המשקל שלה, כששקלה 65.5 ק"ג - למרות שרוב ארגוני הלחימה המשולבת משתמשים בקטגוריות משקל תרנגול (61.2 ק"ג) ומשקל נוצה (65.8 ק"ג), ארגון EliteXC העדיף ליצור קטגוריית משקל של 63.5 ק"ג. קראנו הסכימה לוותר על 12.5% של מכספי הפרס והקרב התקיים כמתוכנן. לפני הקרב מול קלי קובולד היה ספק אם קראנו תעמוד במשקל היעד שלה, בשקילה לפני הקרב הצליחה קראנו לעמוד במשקל היעד, לאחר שנשקלה שלוש פעמים, והסירה פרטי לבוש בין שקילה לשקילה. בקרב עצמו ניצחה קראנו בהחלטת שופטים (29-28, 30-27, 30-27) ונותרה בלתי מנוצחת.
אחרי שסטרייקפורס רכשה את ProElite, קראנו והלוחמים האחרים בארגון שהתפרק נקשרו בחוזה לסטרייקפורס. ב-15 באוגוסט 2009 נלחמה קראנו מול כריס סייבורג באליפות הנשים הראשונה של סטרייקפורס . אף על פי שקטגוריית המשקל בה נלחמו קראנו וסייבורג נקראת בדרך כלל משקל נוצה (65.8 ק"ג), הודיע מנכ"ל סטרייקפורס סקוט קוקר כי שם התואר יהיה "אליפות הנשים במשקל קל". מאוחר יותר שונה התואר ל"אליפות הנשים במשקל בינוני".
קראנו הפסידה לסייבורג בנוקאאוט טכני בדקה החמישית של הסיבוב הראשון, הפסדה הראשון בקריירת אמנות הלחימה המשולבת.
קראנו לא נלחמה מאז אוגוסט 2009 ולא מתוכננים עבורה קרבות, אף על פי שבחוזה עליו חתמה נותרו ארבעה קרבות.
קריירת משחק.
לאחר כמה הופעות בתוכניות ריאליטי, במשחק המחשב "", ובתפקיד קטן בסרט בכיכובו של מייקל ג'יי וייט "Blood and Bone", לוהקה קראנו בספטמבר 2009 לתפקיד הראשי במותחן הריגול של סטיבן סודרברג "בגידה כפולה" ; הסרט זכה לביקורות חיוביות (80% באתר Rotten Tomatoes) אך נכשל מבחינה מסחרית. רוב המבקרים ציינו לטובה את נוכחותה של קראנו ואת יכולות הלחימה שלה ובמיוחד את סצנת הקרב שלה מול מייקל פסבנדר.
ב-2013 הופיעה קראנו ב"מהיר ועצבני 6", כשותפתו של הסוכן לוק הובס (דוויין ג'ונסון). הופעתה של קראנו זכתה לשבחים; ריצ'רד רופר, מבקר הקולנוע של "שיקגו סאן-טיימס" כתב "כיף גדול לראות את ג'ינה קראנו. הדיאלוגים שלה עדיין קצת מאולצים, אבל שתי סצנות הקרב עם מישל רודריגז פשוט אדירות".
ב-2014 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "בדם ובאש" . ב-2015 שיחקה בסרט "איום מיידי" לצדם של ברוס ויליס וקלאן לוץ, ובסרט הפשע "אוטבוס 657" לצד רוברט דה נירו. בשנת 2016 הופיעה בסרט "דדפול" בתפקיד המוטאנטית אנג'ל דאסט, שותפתו של הנבל אייאקס.
בנובמבר 2018 הוכרז שתשחק בסדרה המתרחשת ביקום מלחמת הכוכבים, המנדלוריאן את דמותה של קארה. בפברואר 2021 היא פוטרה מהסדרה לאחר פעילות מעוררת מחלוקת בחשבונות המדיה החברתית השונים שלה, בהם השוותה את חוסר הסובלנות של ממשלת ארצות הברית לציבור הימין ולהשקפותיהם, עם הגזענות של המפלגה הנאצית כלפי היהודים בגרמניה, זאת לאחר שמספר שבועות קודם פרסמה תוכן שנטה להשתמע כנגד עטיית מסיכות ועל הונאת בחירות, מנגד אלפי מעריצים קראו להגנתה, ולהגנת לגיטימיות טענותיה במסגרת חופש הביטוי, כמו כן קראו להתנתקות מחשבונות דיסני פלוס כאות מחאה על פיטוריה.
בית הכנסת הכוראלי של קישינב
בית הכנסת הכוראלי של קישינב (ברומנית: Sinagoga corală din Chișinău; ברוסית: Кишинёвская хоральная синагога) היה בשנים 1913–1940 בית הכנסת העיקרי בקישינב, בירת חבל בסרביה, תחילה בימי האימפריה הרוסית, ולאחר מכן בימי השלטון הרומני.
בית הכנסת נבנה תחת שלטון רוסיה הצארית, בשנים 1910–1913, ושכן ברחוב סינאדינו (בימינו – רחוב ולאיקו פרקלאב).
בית הכנסת נבנה במימון הקהילה היהודית בעיר. הוא הוקם ב"עיר העילית" המודרנית, ממול ל"תלמוד תורה" ונועד תחילה להיות בית תפילה לתלמידים. בסופו של דבר היה לבית הכנסת העיקרי והגדול שבין 77 בתי הכנסת של קישינב.
המבנה.
בית הכנסת נבנה עם שלוש קומות בסגנון "התחייה המורית" והוא מורכב משלושה בניינים, מכוסים בבדיל עם שטח כולל של 1,350 מ"ר. הכיפה צוירה בתמונות של הרקיע עם כוכבים ועם סמלי המזלות.
לפני הכניסה הראשית הוצב לוח שיש לזיכרונו של אחד מממני הפרויקט, ד. ה. הגר (Heeger) שנפל בשנת 1910 מעל פיגום בעת שפיקח על מהלך הבנייה.
חנוכת הבניין.
הבניין נחנך ב-8 בספטמבר 1913 בהשתתפות מקהלת גברים. בניצוחו של החזן צ'וקלר, ביצעה המקהלה את המזמור תהילים כ"ד "שאו שערים ראשיכם". אחרי הוצאת ספר התורה מן הארון העלה החזן יהודה לייב קילימניק את התפילה לשלומו של הצאר ומשפחתו והנוכחים שרו את המנון האימפריה "אל, נצור את הצאר!". אחרי כן נישאו נאומים. הראשון בדוברים היה המהנדס והתעשיין משה גוטליב, פעיל ציוני מקומי ונציג קרן קיימת לישראל. אחר כך החזן קילימניק, בליווי המקהלה, שר את המזמור תהילים קי"ג.
קהילת בית הכנסת וגורל הבניין.
חזני בית הכנסת היו יעקב ריבליס (מת בשנת 1938), ינקל (יעקב) חיים ציפריס (1890–1941) ושלום כ"ץ (1915–1982) שפעל בו בשנים 1935–1938.
בימי שלטון הרומני פעלו בבנין בית הכנסת מדרשת תלמוד תורה ובית הספר התיכון "תרבות".
בשנת 1940, אחרי סיפוח בסרביה על ידי ברית המועצות, הולאם כל המתחם על ידי השלטונות הסובייטים.
בימי מלחמת העולם השנייה, כולל בימי השלטון הרומני בשנים 1941–1944 בבסרביה, הבניין, שלא השתייך יותר לקהילה היהודית, לא ניזוק.
אחרי שבסרביה חזרה בשנת 1944 להיות החלק העיקרי של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית המולדובנית, במסגרת ברית המועצות, ב-1945 שופץ הבניין והוחלט לאכסן בתוכו את התיאטרון הלאומי הרוסי לדרמה ע"ש אנטון צ'כוב, מוסד דגל של הקהילה הדוברת רוסית בעיר. הוצג גם המחזה "גטו" מאת יהושע סובול תחת השם "זמן לאהבה, זמן לשנאה".
בשנת 1966 שוקם הבניין על ידי האדריכל רומן בקסביץ'. התווספו מספר אולמות קטנים ופנים המבנה שונה לחלוטין. השיפוץ העלים במידה רבה את קשר הבניין עם עברו כבית כנסת.
בתיאטרון הוצגו החל משנות ה-80 המאוחרות של המאה ה-20 גם הצגות קשורות למורשת התרבותית היהודית.
למשל, בשנת 1989 הוצג בו המחזה "תפילת אשכבה" מאת גריגורי גורין המבוסס (כמו המחזמר "כנר על הגג") על הרומן של שלום עליכם "טוביה החולב".
בשנת 2013 הוצבה באופן חד פעמי חנוכייה בכיכר ליד התיאטרון. בשנים הבאות היא עברה בקרבת המרכז לתרבות יהודית.
וולפסון קלור מאיר
וולפסון קלור מאיר בע"מ היא חברת החזקות ישראלית. החברה נוסדה ב-13 באפריל 1961 והייתה חברה בורסאית מהגדולות במשק. החברה הייתה הגורם המרכזי ובעל המניות העיקרי בהקמת מגדל שלום מאיר, כלבו שלום, בנק ירושלים וקריית וולפסון בירושלים.
היסטוריה.
מייסדי החברה ובעליה היו אנשי העסקים יצחק וולפסון, צ'ארלס קלור והאחים מאיר. מרדכי מאיר היה מנכ"ל החברה מיום ייסודה ועד שנת 1987. עם בעלי המניות בחברה נמנה בנק לייצוא.
מאזן החברה ל-31 במרץ 1965 כלל את הנכסים הבאים: בית עיריית תל אביב-יפו, מגדל שלום מאיר, כלבו שלום, חברת ג.א.ס רסקו, בנק ירושלים, שכונת רמת שרת בירושלים ומקרקעין בירושלים.
בשנת 1989, חילקו האחים משה ומרדכי מאיר את נכסיהם. מרדכי קיבל כסף ונכסים באזור מגדל שלום משה נשאר עם מניות "וולפסון קלור מאיר". זמן קצר לאחר הפיצול חילק משה מאיר את נכסיו בין שתי בנותיו, כנה ורינה. כנה, הנשואה לחבר הכנסת לשעבר זלמן שובל, קיבלה, בין היתר, את מניות השליטה בחברת ההשקעות יצוא, שעם עסקיה נמנים בנק ירושלים, חברת הברוקרים יוניטרסט ויצרנית הבטון רדימיקס. רינה מאיר קיבלה את מניות השליטה בחברת "וולפסון קלור מאיר" ובמהלך השנים רכשה את מניות יתר המייסדים, צ'ארלס קלור ואייזיק וולפסון.
בשנים 1987-1992 כיהן איתן רף בתפקיד מנכ"ל החברה.
בשנת 2000, נמחקה החברה מהבורסה לניירות ערך והפכה לחברה פרטית, לאחר שגב' רינה מאיר רכשה את מניות החברה.
בעשור הראשון של המאה ה-21 השלימה החברה את הקמת שכונת רמת שרת בירושלים, כאשר הקימה במגרש הפנוי האחרון בשכונה את פרויקט "אזורי רמת שרת" בשיתוף חברת אזורים. זאת כארבעים שנה אחרי שהחלה בהקמת השכונה בשנות ה-60 של המאה ה-20.
נשים קטנות (סרט, 1978)
נשים קטנות (באנגלית: Little Women) היא מיני-סדרה אמריקאית בשני חלקים משנת 1978. את הסדרה ביים דייוויד לוול ריץ' והיא מבוססת על הרומן "נשים קטנות" מאת לואיזה מיי אלקוט שיצא לאור ב-1868. את התסריט כתבה סוזאן קלאוזר וזהו העיבוד החמישי לרומן הקלאסי של אלקוט. הקודמים היו סרטי קולנוע שיצאו לאקרנים ב-1917, 1918, 1933 ו-1949. צוות השחקנים כולל את סוזן דיי, מרדית' בקסטר בירני, אן דאסנברי, איב פלאמב, דורותי מקגוויר, ויליאם צ'לרט, גריר גרסון, רוברט יאנג, ויליאם שאטנר וריצ'רד גילילנד.