המבקר הרומני פינטאה מציין שפנאיט איסטרטי הוא סופר שגם הספרות הצרפתית וגם הספרות הרומנית משייכות אותו אליהן, אך מצד שני ג'אורג'ה קלינסקו טען:
במחלוקת זו, בתקופה שבין מלחמות העולם, לקחו חלק רבים מאנשי הרוח הרומנים וביניהם, בנוסף למוזכרים לעיל, היו: אוביד דנסושיאנו (Ovid Densuşianu), הנרי סאניאלביץ' (Henry Sanielevici), מיכאיל דראגומירסקו (Mihail Dragomirescu), פומפיליו קונסטנטינסקו (Pompiliu Constantinescu), מיכאיל ראלאה (Mihail Ralea), צ'זאר פטרסקו (Cezar Petrescu), א. אאוג'ן לובינסקו (Eugen Lovinescu), מיכאיל סדוביאנו (Mihail Sadoveanu), מירצ'ה אליאדה (Mircea Eliade), טודור ויאנו (Tudor Vianu) ועוד רבים אחרים. יורגה ודנסושיאנו חששו שהדמויות המתוארות על ידי איסטרטי יתקבלו בעולם כטיפוסים מייצגים של הרומנים.
הסופר עצמו התבטא בנושא באומרו:
בנוסף לתרגום או "היצירה המחודשת האמיתית" שביצע איסטרטי, תרגמו את היצירה מצרפתית לרומנית, תחילה אלכסנדרו טאלקס Al. Talex ומאוחר יותר אאוג'ן ברבוEugen Barbu.
סגנון הסיפורים.
המבקר הספרותי טודור ויאנו קובע שהאפיון העיקרי של איסטרטי הוא היותו איש המזרח בעל כישרון סיפורי. לדעתו הדבר מתברר בבהירות ב"קירה קירלינה", היכן שהסופר מוותר על הנוסחה של הרומן הפסיכולוגי, הבנוי על קונפליקט העולה אל פסגה של אסון. איסטרטי בחר בנוסח היסודי של הסיפור, שבו העניין מתרכז במקטעי נסיבות חייו של דרגומיר ואינן נעות בסערה אל פתרון סופי, אלא מתקדמות לאט או מהר לפי המקצב של הרגע. הספר אינו מסתיים עם אפיסת העניין, בעמוד האחרון, נשארת עדיין התשוקה להמשך. איסטרטי אינו משתמש בתחבולות ספרותיות, כמו: הדרגתיות, סיבוך, דחיית פיתרונות וכדומה. הכתיבה הספרותית מקבילה לחלוטין עם החיים המסופרים והיא עוקבת בנאמנות אחרי התקדמותם, ללא ניסיונות לייצור מצבים פתטיים יותר, משום שהיא עמוסה באנרגיה, חמימות ופאתוס אמיתי של חוויות שהתרחשו באמת. היצירה חסרה לחלוטין זיקוקי די נור, מה שיכול להיתפס בטעות, כהיעדר אמנות.
שבירת טאבויים.
הדמויות בעלות הרגשות העזים וההתנהגות החריגה, לפי קני המידה של התקופה, המתוארים בסיפורי איסטרטי, משכו ביקורת רבה, הן מן הפן המוסרי והן מחשש פרקטי לדימוי האדם הרומני.
ניקולאה יורגה התקומם בשם הפוריטניות הרומנית וטען שאיסטרטי מכפיש בסיפוריו את העם הרומני האציל:
לא רק יורגה, סופרים ומבקרים נוספים נרתעו מהאפשרות שהקורא הזר יזהה את הדמויות, כדמויות רומניות מייצגות. מבקר רומני אחר, שמוצאו מבראילה, מבכה את השימוש שעשה איסטרטי בשם "קירה קירלינה", הדמות המיתית בפולקלור של בראילה, שביצירתו של איסטרטי הופכת לאשה לא מוסרית, מופקרת.
סטברו, המתגלה בהמשך כדרגומיר, הוא המספר העיקרי והעלילה תלויה בדבריו, אך לו יש מניעים משלו, פיתוי והצטדקות וכך הוא עובר בין שני הצירים, מנסה בדבריו לפתות את בן שיחו, אך אותו פה מפליג בסיפורים מצטדקים, המעידים על תחושת האשמה המקננת בו.
המתירנות המינית של קירה קירלינה ודרכו המינית של אחיה, דרגומיר-סטברו, היו נושאים אסורים או מנועים לדיון פומבי בתקופה ובחברה שבה חי הסופר, לכן יש בהם נועזות וחדשנות. הסופר אינו עובר את הגבול ואינו מצדיק את התנהגות גיבוריו, אך נותן בפיהם הסבר וצידוק עצמי, כדברי האם:
ובהמשך היא טוענת:
לשאלה של קירה, "אבל אמא, לא ייתכן שגם השטן מתערב לעיתים?" עונה האם בנחרצות:
נושא זה מגיע לשיאו לאחר שהאב והבן הבכור מכים באכזריות את האם, את קירה ואת דרגומיר. האם, שפניה הושחתו במכות, משאירה מעין צוואה לילדיה:
מקום הסיפורים במדרג היצירות הספרותיות של התקופה.
המבקר הרומני הנרי סניאלביץ' טען שאיסטרטי הוא הנובליסט הרומני הגדול ביותר.
לאחר שתורגם למרבית הלשונות של עמי אירופה, תורגם גם לאנגלית בשם Kyra my sister ועבר את התעלה לממלכה המאוחדת ואת האוקיינוס האטלנטי, כדי לכבוש קהל קוראים נוסף. בין השנים 1926–1931, ההוצאות לאור H. Toulmin ו-G. Allen and Unwin, באנגליה ובארצות הברית שתי ההוצאות לאור הניויורקיות, Alfred Knopf ו-Vanguard Press תרגמו והדפיסו את מרבית יצירות פנאיט איסטרטי. היצירות כבשו את קהל הקוראים ואת מדורי הספרות והמדיה עסקה בהן ארוכות. בצרפת הוקמו מועדוני מעריצים ליצירה קירה קירלינה ולסופרה. ההד הרב לו זכו הסיפורים הוא שהוביל להסרטה כבר בשנות העשרים של המאה ה-20, תקופה בה הסרטים היו מעטים ורק יצירות ספרותיות ספורות זכו לנוסח קולנועי.
הסיפור הוסרט בשם "קירה קירלינה" לראשונה בשנת 1928, כסרט אילם, בברית המועצות, בבימויו של בוריס גלגולין (Boris Glagolin). בשנת 1993 הופק פעם נוספת, הפעם בשם "בלקן! בלקן!", כקופרודוקציה רומנית-הונגרית-טורקית בבימויו של Gyula Maár. בשנת 2014 הוסרט פעם נוספת בהפקה רומנית, בבימויו של דן פיצה.
ג. ד. ואסילה (G.D. Vasile) עיבד תסכית רדיו בשם קירה קירלינה
תרגום עברי.
בשנת תרפ"ז (1927) הופיע תרגום עברי בהוצאת מצפה - ירושלים, בתרגומו של ישראל זמורה ובעריכתו של אשר ברש והודפס בפורמט קטן (12 ס"מ רוחב, 16,5 ס"מ גובה) בדפוס עזריאל בירושלים. התרגום העברי כולל את 3 הסיפורים, סטברו, קירה קירלינה ודרגומיר. הספר פותח עם דיוקן ויזואלי (תמונה) של הסופר ועם תרגום מבוא עליו מאת רומן רולן. הספר נעלם ממדפי חנויות הספרים לפני שנים רבות ולא זכה למהדורות נוספות.
פסטיבלי קירה קירלינה.
בבראילה, המקום בו צמחה אגדת קירה קירלינה ועיר הולדתו של פנאיט איסטרטי, חוגגים בכל תחילת נובמבר פסטיבל זמר עממי לאומי נושא פרסים כספיים על שם קירה קירלינה. הפסטיבל מוקדש לצעירים ויכולים להירשם אליו בני פחות מ-35 מכל הלאומים והאזרחויות.
פסטיבל לאומי נוסף, המתקיים בבראילה ונושא את השם של קירה קירלינה, הוא תחרות יופי של נשים עם בעיות ראייה.
קונצרט קירה קירלינה.
ב-2017, במרוקו, המכון לתרבות צרפת ערך קונצרט במהלכו הוצגה עלילת קירה קירלינה. ב-29 בספטמבר 2018, הופק שנית הקונצרט באולם הרדיו, ברומניה. בהפקה השתתפו אומנים זרים, כולל שלושה אומנים מרוקאים.
קליניקה משפטית
קליניקה משפטית היא יחידה בתוך פקולטה למשפטים שמטרתה הוראה מעשית של לימודי המשפטים.
הסטודנטים המשתתפים בקליניקה נוטלים חלק בעשייה משפטית מפוקחת, בסביבה המעודדת חתירה למצוינות מקצועית לצד התבוננות ביקורתית בטבע העיסוק המשפטי. דגש מושם על הפער בין המשפט שבספר (law in the books) לבין המשפט שבמציאות החיים (law in action). הסטודנט לומד על יחסי-הגומלין שבין הדוקטרינה המשפטית, הכללים וההליך המשפטי, התאוריה המשפטית, התכנון והיישום של ייצוג הלקוח, שיקולים אתיים, וההשלכות החברתיות, הכלכליות והפוליטיות של הייצוג המשפטי.
מטרות החינוך המשפטי הקליני.
חינוך משפטי קליני מבוסס על התפיסה לפיה על משפטנים כפרטים, וכקולקטיב מקצועי, מוטלת אחריות להשתמש בידע, במעמד ובמשאבים שמעניק המקצוע לעשות למען שינוי חברתי אמיתי, בין היתר באמצעות השבה לקהילה שבקרבה הם חיים ועובדים. שוויון בכלל - ושוויון בנגישות למשפט בפרט -- הם עניינם של משפטנים, שכן מיצוי זכויות אינו יכול להישאר נחלתם הבלעדית של מי שבידם היכולת לרכוש שירותים משפטיים ולממנם. כמוסד לחינוך משפטי שבין תפקידיו הכשרת עורכי-דין לעתיד, לפקולטה למשפטים יש אחריות לקידום ערכים אלה. בין כותלי הפקולטה למשפטים רוכשים סטודנטים את החינוך המשפטי שבסופו "נולד" התוצר הסופי של תהליך זה, עורך הדין. מתן הזדמנות לסטודנטים במהלך לימודיהם לרתום הלכה למעשה את המשפט לסיוע לאוכלוסיות חלשות - אנשים עניים, מיעוטים, אנשים עם מוגבלות, נאשמים בהליך הפלילי - תורם לפיתוח ולשימור רגישות לאי-צדק חברתי בהמשך דרכם המקצועית. זאת, לצד רכישת מיומנויות מקצועיות מעשיות אשר מסייעות לסטודנטים בהמשך דרכם המקצועית.
הקליניקות בישראל.
מאז סוף שנות ה-90 פועלות קליניקות משפטיות בכל בתי-הספר למשפטים בישראל. בחלק מהקליניקות, כמו למשל אלו הפועלות באוניברסיטת תל אביב, מדריכים את הסטודנטים עורכי-דין המועסקים ישירות על ידי המוסד האקדמי (In-house clinics), אך ברבות אחרות נשלחים הסטודנטים להשמות חוץ (Externships) שבהן הם מסייעים בידי עורכי-דין המועסקים בארגונים חיצוניים. כך למשל, רבות מהקליניקות לייצוג בהליך הפלילי מתנהלות בשיתוף עם הסניגוריה הציבורית, והעבודה המעשית של הסטודנטים נעשית על תיקים הנמצאים בטיפול הסניגוריה.
הקליניקות המשפטיות בישראל פועלות במוסדות האקדמיים הבאים:
ביקורת.
יהודה יפרח מתח ביקורת על הקליניקה המשפטית של אוניברסיטת תל אביב, על כך שהיא נוטלת חלק פעיל במאבקים פוליטיים (למשל "סכסוך בין ארגונים שונים של המדינה באשר לדרך המיטבית לאזן בין צורכי פיתוח נדל"ניים לבין אינטרסים של הגנת הנוף והסביבה"), בביקורת נטען כי התנהלות כזו סותרת למטרות המוצהרות של הקליניקה המשפטית, ואף אסורה מבחינה חוקית, בהיותה מתוקצבת מכספי המדינה.גם פרופסור אסא כשר התייחס בהרחבה לנושא מעורבותם של "קליניקות משפטיות ציבוריות" בנושאים פוליטיים, בקוד האתי שניסח עבור האקדמיה הישראלית.
קליפורניה דרימינג
מטטרון
מֶטָטְרוֹן (נקרא גם שר הפנים) הוא מלאך חשוב המופיע בספרות המיסטית היהודית, והושאל ממנה למיסטיקה הנוצרית והמוסלמית, מהמאות הראשונות לספירה ועד לימינו. השם מטטרון גם משמש במסורות מאגיות שונות להשבעות וכדומה.
אטימולוגיה.
על שורש השם "מטטרון" ישנן מספר דעות:
המקורות במיסטיקה היהודית הקדומה.