ב-2001 שיחק בעיבוד ל"הלילה ה-12" שכתב חיים אידיסיס ושודר בערוץ הילדים. בין השנים 2001–2002 גילם את יונתן קדמי בטלנובלה "לחיי האהבה" שביים יצחק שאולי. ב-2002 גילם את רונן, חייל שחזר מלבנון, בסדרה "בנות בראון" שכתבה עירית לינור וגם ביימה לצד רני כרמלי. ב-2004 גילם את גיא (חי) אקריש, בעלה של מיכאלה בטלנובלה "מיכאלה" שביים יצחק שאולי. באותה שנה הנחה את התוכנית "ההפסקה הגדולה" שביים אריה בן ציון ושודרה בטלוויזיה החינוכית. בין השנים 2005–2007 גילם את ג'רי בסדרה "מילואים" של האחים ברבש. ב-2007 גילם את האב בסרט "המלאכים של עומר" שכתב יואב כ"ץ וביימה נוגה גמליאלי. הסרט היה דרמת הדרכה לזיהוי ילד מוכה. ב-2008 גילם את יוני לצד אורנה פיטוסי וצחי גראד בסדרת הטלוויזיה "כוונות טובות" שביים אורי ברבש; וגילם את נדב, אביה של הגר - הנערה שנעלמה בסדרה "האמת העירומה" שכתב בני ברבש וביים אורי ברבש.
ב-2010 גילם את סא"ל זוהר תבורי, מפקד הטייסת ב"נשות הטייסים" שביימו אייל סלע ואהרון קפלן; וגילם את אבישי זריהן בסדרת הדרמה של "הוט" "אדמה" שביים רני בלייר. ב-2011 גילם את אבא של יוני בסדרת הטלוויזיה "יוני והמחוננים" שביים עופר ויצמן. ב-2012 גילם את בוכריס, ראש העיר בסדרה הקומית זנזורי, וגילם את אריק מן בסדרה "גאליס" שביים עודד רז. ב-2013 גילם את זלמן ציוני בטלנובלה "אניגמה" שביים מרקו כרמל ושודרה בYes. ב-2013 השתתף כפרזנטור בקמפיין "האנשים השחורים" של רשות המיסים למאבק בתופעות העלמות המס ולמלחמה ב"כסף השחור". ב־2016 השתתף בסדרת הדרמה המצליחה "בני ערובה" ששודרה בערוץ 10. ב-2017 השתתף בסרט "כמעט מפורסמת" בתפקיד אבנר ב-2019 שיחק בסרט"הרפתקה בשחקים" ב־2020 השתתף בסדרה "פלמ"ח", בתפקיד הקולונל הבריטי.
קריירה בקולנוע.
ב-1986 גילם את בועז בסרט "מלכת הכיתה". ב-1998 גילם רביץ את אודי בסרטו של זאב רווח "פעמיים בוסקילה". בשנת 2000 שיחק לצד דולף לונדגרן בסרט "הפטרול האחרון" של יורם גלובוס. ב-2001 שיחק בסרט "שישה מיליון רסיסים" שביימה ציפי טרופה. ב-2003 גילם את גורמי בסרט "מתנה משמיים" של דובר קוסיאשווילי. ב-2004 גילם את המורה אסף דרור בסרט "סוף העולם שמאלה" של אבי נשר. ב-2006 גילם את אריה בסרט "אביבה אהובתי" של שמי זרחין, וגילם את כרמי בסרט "מלח הארץ" של האחים ברבש. ב-2007 גילם את דוד בסרט "מתוק ומר" שביים דורון בנבנישתי, וגילם את אבי "פרופי" ליבוביץ המבוגר בסרט "הבוגד הקטן" שביים לין רות' ב-2009 שיחק בסרט "הזמן שנותר: כרוניקה של נוכח נפקד" שכתב וביים אליה סולימאן. ב-2011 גילם את איתן בסרט "דוד וכאמל" שביים בישראל הבמאי היפני קיקו קוואסקי. ב-2017 השתתף בסרט "כמעט מפורסמת". ב-2018 גילם את דמותו של מפקד חיל האוויר בני פלד בסרט "שבעה ימים באנטבה", המבוסס על אירועי מבצע אנטבה. ב-2019 שיחק בסרטים "מבצע שלאגר" ו"הרפתקה בשחקים". בשנת 2020 שיחק בסרט פול ספיד של הבמאי קובי מחט, אשר עלה לאקרנים בשנת 2021.
עסק גם בדיבוב: ב-1998 דיבב לצד אחיו דורון רביץ את דבון הדרקון בסרט "החרב הקסומה". ב-2006 דיבב את אר.ג'יי הרקון - הדמות הראשית בסרט "מעבר ליער" (במקור דיבב אותו ברוס ויליס).
קריירה בתיאטרון.
ב-1991 שיחק במחזמר "שיער" שביים צדי צרפתי בהפקת טלית הפקות. ב-1993, במסגרת לימודיו ב"בית צבי", זכה להצלחה העיבוד למחזה "נ.ב. החתול שלך מת!" שבו כיכב לצד חברו לספסל הלימודים ב"בית צבי", ליאור אשכנזי.
ב-1999 שיחק במחזמר "בת הים הקטנה" בהפקת תיאטרון יובל. בשנת 2000 גילם את גור בהצגה "חיכיתי רק לך" שכתב גיורא יהלום וביים רועי הורוביץ. ב-2002 שיחק במחזמר "תיבת נח" שכתב וביים מאיר מימון בהפקת לירן הפקות.
בתיאטרון הספרייה: ב-1994 שיחק בהצגה "לשבור את הצופן" מאת יו וויטמור שביימה אתי רזניק. ב-2000 שיחק בהצגה "טעות ברצח" מאת ג'נט גרין שביים מיטקו בוזקוב.
ב-1996 בתיאטרון באר שבע שיחק בהצגה "פילדלפיה אני בא" שכתב בריאן פריל וביים עידו ריקלין.
בתיאטרון בית ליסין: גילם את מייקל מונטי בהצגה "ריקוד בשישה שיעורים" מאת ריצ'רד אלפיירי שביים אלון אופיר. ב-1997 גילם את צ'ארלי בהצגה "כחול בוער" מאת דוד מ. גריר שביים אוהד אשכנזי, וגילם את אילן ברקוביץ' בהצגה "ערפל" מאת מתי גולן שביים שמואל הספרי. ב-2005 גילם את ריקרדו דומניקו בהצגה "פילומנה" שביים רוני פינקוביץ'
העלה במשך כארבע שנים, ביחד עם אחיו הסטנדאפיסט דורון רביץ, את הצגת הבידור "אחים חסרי מנוח" בתיאטרון אורות.
בתיאטרון הבימה.
ב-1994 גילם את סילבסטר בהצגה "תעלולי סקאפן" מאת מולייר שביים רוני פינקוביץ'; גילם את פדוטיק בהצגה "שלוש אחיות" מאת צ'כוב שביים שחר סגל וגילם את ויטו בהצגה "נ.ב. החתול שלך מת!" מאת ג'יימס קירקווד שביים עמי דיין. ב-1998 גילם את דן בהצגה "קרוב יותר" שכתב פטריק מרבר וביים אילן רונן.
ב-2003 גילם את הווארד בהצגה "מותו של סוכן" מאת ארתור מילר שביים רוני פינקוביץ'. ב-2006 גילם את תום בהצגה "חתונה מושלמת" מאת רובין האודן שביים מוני מושונוב. ב-2007 גילם את ריצ'רד הנאיי בהצגה "39 המדרגות" שהיה עיבוד תיאטרלי לסרטו של היצ'קוק שביימה מריה אטקין. ב-2008 גילם את יוגב לצד אדיר מילר בהצגה "החותנת" שעיבד רשף לוי (ע"פ אנדרו ברגמן) וביים אלון אופיר: וגילם את צ'ארלס הקטן בהצגה "" מאת טרייסי לטס שביים אילן רונן.
ב-2010 גילם את יוסי פלדמן, בנה הבכור של שרה (סנדרה שדה) בהצגה "לרקוד ולעוף" שכתב רשף לוי וביים אלון אופיר, ושיחק בהצגה "ארוחה עם אידיוט" מאת פרנסיס וובר שביים משה קפטן. ב-2011 גילם את הברון אלפונסו צ'ייוצ'ייה בהצגה "קוויאר ועדשים" מאת ג’וליו סקארניצ’י ורנלדו טאראבוזי שביים מוני מושונוב, ושיחק במחזמר "סיגל" מאת שלומי מושקוביץ שביים צדי צרפתי. ב-2012 גילם את אבשלום חסדאי בהצגה "החולה ההודי" שכתב רשף לוי וביים אלון אופיר. ב-2013 גילם את סרן לוקאש בהצגה "החייל האמיץ שוויק" מאת ירוסלב האשק שביים משה נאור, בשיתוף עם תיאטרון חיפה. ב-2015 שיחק בהצגה "פאניקה" מאת רובין האודן שביים אלון אופיר, ובהצגה "עשר דקות מהבית" שביים שי פיטובסקי. ב-2016 גילם את עו"ד קורצמן בהצגה "פליישר" שביים משה קפטן, וב-2017 גילם את אד בהצגה "סיפור אהבה בשלושה פרקים" שביים נתן דטנר.
חיים פרטיים.
ב-1996 התחתן עם שרי רביץ, ולאחר תקופה התגרש ממנה. ב-2012 התחתן עם נועה אופרבר, להם שני בנים יחד עם בן ובת מנישואיו הקודמים ליעל לשם, והם מתגוררים בבית אריה-עופרים.
דייב ברי
מומו
מומו הוא ספר מאת מיכאל אנדה, שיצא לאור בגרמניה בשנת 1973. שמו המלא: "מומו, או הספור המוזר על גונבי זמן ועל הילדה שהחזירה לאנשים את הזמן הגנוב" (בגרמנית: "MOMO oder Die seltsame Geschichte von den Zeit-Dieben und von dem Kind, das den Menschen die gestohlene Zeit zurückbrachte").
מומו הוא שמה של גיבורת הסיפור לילדים, שמבעד לעלילתו משתקפת ביקורת על החברה המודרנית.
בעברית יצא הספר לאור בשנת 1983, בסדרת "מרגנית" של הוצאת "זמורה ביתן מודן", בתרגום מאת חנה טויכסלר.
עלילה.
הספר "מומו" מגולל את סיפורה של ילדה מאוד מיוחדת ואת סיפורם של יצורים הגונבים את הזמן מבני האדם.
לעיר גדולה מגיעה יום אחד ילדה לבדה. אין לה הורים וקשה לשער את גילה, ושמה מומו. תושבי העיר משכנים את הילדה באמפיתיאטרון הקטן של העיר, ודואגים לה, כל אחד לפי יכולתו. מומו היוותה בהתחלה נטל על החברה. עד מהרה מתגלה השפעתה המיוחדת של הילדה על הילדים האחרים בעיר, וגם על המבוגרים. כולם חשים בחברתה נוח במיוחד לשוחח זה עם זה, לשחק ולדמיין.
יום אחד מגיע לעיר איש קטן בחליפה אפורה ומגבעת נוקשה, בידו מזוודה אפורה קטנה, ובפיו נעוץ דרך קבע סיגר קטן בעל ריח מוזר. האיש הקטן מביא עמו צינה בכל אשר ילך. אנשים קטנים כמוהו, זהים לו בדיוק במראה מגיעים אל העיר הגדולה ואל ערים אחרות, ולאחר הסבר קצר משכנעים את בני האדם שעליהם לחסוך בזמן. משמעות החיסכון בזמן היא להפסיק לעשות דברים חסרי תועלת, כביכול, כמו לבקר חברה או לטפל בתוכי (כפי שאחד מהם מציע לפוסי הספר), ובמקומם לחסוך את הזמן ב"בנק הזמן", בניהולם של אותם אדונים אפורים, על מנת שיהיה מוכן לשימוש לעת זקנה. אך הזמן שנמצא בבנק לא נחסך לאנשים לעת זקנה, אלא נגנב על ידי האדונים האפורים.
אולם את הילדה מומו לא מצליחים האדונים האפורים לשכנע לחסוך בזמן. היא עושה דברים למען העשיה שבעניין, ולא מחפשת בהם תועלת. עד מהרה, היא היחידה. העולם סביבה הולך ומשתנה, ולאנשים כבר אין זמן. מומו, המבחינה בכך שידידיה הולכים ונעלמים במרוץ אחרי חיסכון בזמן, יוצאת במסע להחזרת הזמן האבוד לאנשים.
סיכום.
ספר הילדים הפשוט והתמים הזה, לכאורה, מכיל בתוכו רעיונות קיומיים של חוויית איכות הזמן ההווה (מנגינת פרחי השעות) ומספר את סיפורה של החברה המודרנית, שהשתעבדה למרוץ אחרי ההצלחה, ושכחה את רגעי ההנאה הפשוטים בחיים. מיכאל אנדה הצליח לגעת במטה קסם במניעים וההשפעות החברתיות והכלכליות של תחלואיה של החברה המודרנית. במובן זה, מתקשר הסיפור בנושאו (אובדן החלק המהנה בחיים) לספר אחר של אנדה – "הסיפור שאינו נגמר".
המחזה.
עידו ריקלין כתב מחזה לפי הסיפור, סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין העלה בשנת 2012 הצגה לפי המחזה בבימויו של רפי ניב. ההצגה הוצגה על ידי בימת הנוער סטודיו למשחק לילדים ונוער בכפר סבא והוד השרון בפסטיבל עכו.
גלנדון ואיזבלה
גלנדון ואיזבלה (שמות העט של רני ואבישג לבנון, בהתאמה) הם בעל ואשה הפועלים יחד כיוצרי קומיקס ישראלי.