בפיתוח מונחה בדיקות כל הוספת מאפיין חדש לתוכנית מתחילה בכתיבת מקרה בדיקה חדש. לצורך כתיבת מקרה הבדיקה החדש, על המפתח להבין היטב את המפרטים והדרישות הקשורים להוספת המאפיין. בניגוד לשיטה הסטנדרטית, באמצעות שלב ראשוני זה, המפתח ממקד את תשומת לבו להבנה עמוקה יותר של דרישות המאפיין ובכך מונע או מפחית כתיבת קוד שלא תואם לדרישות המבוקשות.
וידוא שהבדיקה החדשה נכשלת.
המפתח מריץ את כלל בדיקות היחידה שלו ומוודא שהבדיקה החדשה נכשלת מהסיבה הצפויה שהקוד המתאים עדיין לא מומש. שלב זה נועד כדי לוודא שהבדיקה החדשה אינה מצליחה בטעות.
כתיבת הקוד הנבדק.
בשלב זה המפתח כותב את הקוד הפונקציונלי שיגרום לבדיקה לעבור בהצלחה. ההנחיה למפתח היא לכתוב את הקוד הפשוט ביותר שיעבור את הבדיקה, ללא התחשבות בכתיבה יעילה או במצבים עתידיים נוספים שעשויים להתרחש.
וידוא שהבדיקה החדשה מצליחה.
המפתח מריץ את כל בדיקות היחידה שלו ומוודא שהבדיקה החדשה עוברת בהצלחה. כמו כן, עליו לוודא שהקוד החדש לא פגע בקוד קודם שנבדק על ידי בדיקות יחידה קודמות. באמצעות המבנה האחיד של הבדיקות והיכולת להריץ אותן באופן אוטומטי מתקבלת יכולת משמעותית של בדיקה לאחור בדומה לבדיקות נסיגה.
ארגון הקוד מחדש.
לאחר שהבדיקה עברה בהצלחה, מבצע המפתח ארגון מחדש של הקוד הנבדק (Refactoring) כדי לשפר את ארגונו ויעילותו, במיוחד בהיבט של ביטול כפילויות. לרשות המפתח עומדת בשלב זה היכולת לוודא בביטחון גבוה באמצעות בדיקות היחידה האוטומטיות שארגון הקוד אינו פוגע בפונקציונליות.
רכיבי דמי.
הרצת כלל בדיקות היחידה של המפתח או של היישום כולו מחייבת ברוב המקרים שימוש ברכיבי דמי (Mock objects). תפקיד רכיבים אלה הוא להחליף רכיבים אמיתיים שהקוד הנבדק תלוי בהם. ההחלפה מתאפשרת לרוב באמצעות שימוש בממשק משותף שהרכיב האמיתי ורכיב הדמי מממשים. לצורך מימוש רכיבי דמי נעזרים חבילות תוכנה ייעודיות.
באמצעות רכיבי דמי ניתן להשיג את המטרות הבאות בפיתוח מונחה-בדיקות:
הצלחת השיטה.
פיתוח מונחה בדיקות התקבל בקרב קהילת המפתחים ברגשות מעורבים. שינוי התפיסה בכתיבת הקוד הנמצאת במהותה של השיטה גרמה לא אחת לחלק מקבוצות הפיתוח לזנוח אותה שכן הדבר הוביל לעיכובים וחסמים בפיתוח הדינמי של הקוד.
בשנים 2009–2010 בוצע מחקר מקיף על יעילות השיטה בקרב צוותי פיתוח בחברות IBM ו-Microsoft שהשתמשו בטכניקת ה-TDD. על פי תוצאות המחקר צוותים שעבדו בשיטת פיתוח זו דיווחו כי כמות התקלות בקוד ירדה בין 40 ל-90 אחוזים לעומת צוותים מקבילים שלא השתמשו בשיטה, אולם חשוב לציין כי זמן הפיתוח הראשוני לאחר אימוץ השיטה עלה בין 15 ל-35 אחוזים.
תכנות מונחה בדיקות
שחרזדה (כתב עת)
שחרזדה הוא כתב עת ישראלי מקוון לספרות, תרבות ודעות, שעלה לראשונה לרשת בספטמבר 2006. כתב העת מארח שירה ופרוזה מקורית ומתורגמת, ביקורת חברתית וסקירות על אמנות בת זמננו מישראל והעולם. לכתב העת שישה מדורים קבועים.
בין הכותבים ניתן למצוא כותבים ותיקים וצעירים, כמו מאיה בז'רנו, דרור אלימלך, דורי טרופין, גילית חומסקי, יקיר בן משה, יחזקאל נפשי, יחזקאל רחמים, יסמין אבן ועוד.
העורכת הראשית והמוציאה לאור היא רקפת א. ידידיה. עורכים תורמים נוספים הם יואב איתמר וים המאירי, ועורכות לשעבר הן דפנה שחורי ורינה ענבר.
אנציקלופדיה מעיין
אנציקלופדיה "מַעְיָן" היא אנציקלופדיה לילדים ולנוער בעריכת ז. אריאל (שלמה זלמן אריאל) שיצאה לאור בישראל בהוצאת יוסף שרברק מאמצע שנות ה-50 ועד שנות ה-60 במספר מהדורות. האנציקלופדיה הוקדשה לזכרה של בתו היחידה של המו"ל יוסף שרברק, ברוריה, שמתה ב-1934, בגיל 10 (בראש כל כרך נכתבה הקדשה לזכרה).
האנציקלופדיה הייתה מאוירת ומנוקדת, וכללה שלושה עשר כרכים בנושאים שונים - "טכניקה", "גדולי עולם", "גדולים בישראל", "מורשת אבות", "עולמנו", "האדם בתבל", "מעייני האמנות" ועוד. כל כרך כלל מאמרים בני מספר עמודים בנושא הכרך, שחולקו לפרקים. בסוף כל כרך ניתן תוכן עניינים, אך לא ניתן אינדקס לכרך או לאנציקלופדיה בכללותה.
כל כרך כלל למעלה מארבע מאות עמודים, רובם מאוירים. לאנציקלופדיה תרמו מספר כותבים קבועים, כיצחק ספיבק, דב כיטוב, שרגא פייבל קלעי ואהרן דובניקוב.
האנציקלופדיה נועדה לדור הצעיר, מתוך מגמה חינוכית ברורה. כך, למשל, קובעת ההקדמה "לקורא הצעיר", בכרך "גדולים בישראל" - "מגמת המחברים בספר זה היא להעשיר את אוצר ידיעותיך, הקורא הצעיר, וגם להבליט לנגד עיניך את אורח חייהם של גדולי הרוח בעמנו, את דרך חינוכם ואת שאיפתם אל האמת אשר בנפשם, שבה ראו מטרת חייהם. לא פעם ולא אחד מהם שבעו לעג וקלס בראשית צעדיהם, נכשלו ונתאכזבו, אבל הם התגברו על העלבונות וההתקלסות, והאמת שלהם עלתה ותהי לבאר מים חיים לעמם ולברכה לכל אדם".
בצד מאמרים בנושאים "רציניים" ו"חשובים" כקורות חיי פילוסופים או דמויות היסטוריות, ונושאים טכנולוגיים שונים, ניסתה האנציקלופדיה לכלול נושאים מושכים ומרתקים, שיעניינו את בני הנוער. כך, למשל, כלל הכרך "גדולים בישראל" מאמרים הנוגעים לדמויות בנות התקופה, כגון יצחק שדה וזאב ז'בוטינסקי, והכרך "טכניקה" כלל מאמרים בנוגע ל"רקטות ומטוסי דחף", "הפצצה האטומית וקורותיה", "הטלוויזיה" (כעשרים שנה לפני תחילת שידורי הטלוויזיה במדינת ישראל) ואף "אנשים מכונות" (רובוטים).
אנציקלופדיה מעיין זכתה להצלחה, ויצאה במספר רב של מהדורות במשך כעשר שנים. בשל השפה הבהירה בה היא כתובה, ומבחר איוריה, יש המשתמשים בה גם כיום.
קיסוס
קיסוס (שם מדעי: "Hedera") הוא סוג צמח רב שנתי במשפחת הקיסוסיים, הכולל 15 מינים מטפסים בעזרת שורשי היאחזות הצומחים על גבעוליו או משתרעים על הקרקע כשטיח.
מאפיינים.
לקיסוס שני שלבי צימוח. השלב הראשון הנמשך עד כעשר שנים, מתאפיין בכך שהצמח מצמיח שורשי היאחזות, העלים גזורים לאונות רחבות והוא אינו פורח. בשלב השני, עלי הקיסוס תמימים, בעלי צורת ביצה, חסר שורשי היאחזות והוא פורח ומניב פירות. לעיתים קרובות ניתן לראות את שני שלבי הצימוח על צמח אחד. הפריחה היא בדרך כלל בין ספטמבר לנובמבר, הפרחים הקטנים ערוכים בסוכך, צבעם ירוק בהיר, והם בעלי חמישה עלי כותרת, חמישה אבקנים ושחלה בת חמש מגורות. הפרחים מניבים צוף רב ומואבקים בדרך כלל על ידי זבובים. הפרי המבשיל באביב הוא ענבה שחורה שקוטרה כ-7 מ"מ ובה 3-5 זרעים. הצמח מאריך חיים עשרות שנים, וידוע על קיסוס בצרפת שגילו כבר למעלה מ-450 שנה.
כאשר הקיסוס מטפס בצמוד למצע, הוא פורס את עליו לסירוגין כדי שלא יכסו אחד על השני, והצמח יקבל יותר אור. כאשר מגיע הקיסוס לגובהו המרבי של המצע, הוא מתחיל לצמוח בצורת שיח רגיל.
המנגנון הגורם לקיסוס להיצמד למצעים מאונכים, פועל בעזרת האור והמגע. לקיסוס תכונה לצמוח בניגוד לכיוון ממנו בא האור, וכן שורשי ההיצמדות צומחים על הגבעול בצדו המוצל בלבד. גם המגע של הגבעול הצעיר במצע מזרז את הופעתם של שורשי ההיצמדות בצדו של המצע. לאחר זמן, עשויים שורשי ההיצמדות לחדור לתוך המצע ולהפוך לשורשים מזינים. תופעת הפוטוטרופיזם השלילי - צימוח הקיסוס הרחק מן האור, תוארה כבר על ידי צ'ארלס דרווין, ואילו מנגנון ההיאחזות בכללותו תואר על ידי מספר בוטנאים ישראלים.
תפוצתם של חמישה עשר מיני הסוג היא באזורים ממוזגים בעולם הישן, בחצי הכדור הצפוני כולל דרום,מרכז ומערב אירופה,צפון אפריקה,מרכז אסיה ודרומה. בישראל מצוי מין אחד - קיסוס החורש ("Hedera helix"). בתרבות מקובל לגדל זנים רבים של קיסוס לנוי; בעיקר מרבים להשתמש בזנים שעליהם מגוונים.
משמעות שמו המדעי של הצמח היא "מטפס". שמו העברי, המוזכר כבר במשנה (לעיתים קיסום), הוא תיעתוק שמו היווני.
ביוון היה הקיסוס מוקדש לאל דיוניסוס, יוחסו לו תכונות רפואיות, וגבעוליו נקלעו כזרים לראשי משוררים. עלי הקיסוס נחשבו כסמל לנאמנות והם ניתנו לזוגות בטקסי חתונתם. בעבר היו נוצרים מקשטים כנסיות בעלי קיסוס לכבוד חג המולד, אך מנהג זה נפסל על ידי הכנסייה. עלי קיסוס היו חלק מסמלן של משפחות אצולה באירופה והיום הם משמשים כקישוט בסמלה של ליגת הקיסוס.
ויקיקומונס
שובר שיניים
ויליאם אדוארד ריילי
ויליאם אדוארד ריילי (באנגלית: William Edward Riley; 2 בפברואר 1897 - 28 באפריל - 1970) היה לוטננט גנרל אמריקאי. שירת כראש מטה משקיפי האו"ם הראשון בישראל לאחר חתימת הסכמי שביתת הנשק. גילה עמדה מאוזנת ואף אהדה לישראל.
חייו.
ויליאם ריילי נולד בעיר מיניאפוליס במדינת מינסוטה בארצות הברית בשנת 1897. בימי מלחמת העולם הראשונה, בשנת 1917, התייצב לשירות בצבא ארצות הברית. הוצב כסגן משנה לחיל הנחתים האמריקאי - המרינס. הפליג עם יחידתו לחזית צרפת והשתתף בלחימה. נפצע פעמיים והוחזר בשנת 1918 להחלמה בארצות הברית. על חלקו במלחמה עוטר פעמיים בכוכב הכסף ובצלב המלחמה הצרפתי.
בתקופה שלמעלה מעשרים שנה שבין שתי מלחמות העולם שירת בהוואי, בפוארטו ריקו, ברפובליקה הדומיניקנית ובקובה וכן השתלם בבתי ספר צבאיים גבוהים.
בשנת 1940, לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, יצא להפלגה בים כקצין נחתים בצי האטלנטי של ארצות הברית. בשנת 1942 החל לשרת במחלקת תוכניות המלחמה, במטהו, בוושינגטון הבירה, של אדמירל ארנסט קינג, מפקד הצי האמריקאי וראש המבצעים הימיים. משנת 1943 ועד לסיום המלחמה מילא ריילי תפקידי פיקוד בחיל הנחתים כולל מפקד דיוויזיית הנחתים השלישית והגיע לדרגת לויטננט גנרל. על שירותו במלחמת העולם השנייה עוטר במדליית השירות המצוין של הצי ובלגיון ההצטיינות עם אות V.