בספר מתוארים בהרחבה אירועים דוגמת חטיפת חיילי צה"ל בגבול לבנון בידי מחבלי חזבאללה, מבצע משקל סגולי, קרב מארון א-ראס, קרב בינת ג'בייל, מבצע שינוי כיוון 11, פשיטת שייטת 13 בצור ומבצע חד וחלק ואירועים נוספים. הספר בוחן כיצד התרחשה המלחמה והאם ניתן היה למונעה או לחלופין לנהלה באופן נכון יותר. על-כן כולל הספר את מה שהמחברים מתארים ככשירות לקויה של צה"ל, אי-מימוש התוכנית המבצעית ללחימה בחזבאללה, והזדמנויות שהוחמצו לסיום מהיר ומוצלח של המלחמה. הרקע שהוביל למלחמה והסיבות שהביאו לכישלון המקצועי שנחלו יחידות רבות של צה"ל נבחנים אף הם. הספר מתבסס על תחקירי צה"ל, פרוטוקולים של דיונים ומאות ראיונות עם שרים בממשלה, קצינים בכירים ומומחים מישראל ומחוצה לה. הספר מתאר את הפיקוד העליון של הצבא כמי שהוכה בליקוי מאורות.
לדברי המחברים, הרמטכ"ל, רב-אלוף דני חלוץ, כמעט שלא נועץ בכלל בפורום המטה הכללי ולא טרח לכנסו. לפי הספר, מוצב הפיקוד העליון לא הופעל, ובדיונים לא היה מי שהעז לצייר לנוכחים את המצב נכוחה. ראש אגף המבצעים האלוף גדי איזנקוט, בעברו מפקד חטיבת גולני, אשר שירת שנים ארוכות בלבנון, מצטייר מן הספר כאחד האלופים הבודדים במטה הכללי שהעזו לחלוק על הרמטכ"ל חלוץ, ועל המהלכים שהציע. איזנקוט גם היה זה שזיהה את רובע הדאחייה כמרכז כובד של החזבאללה בו יש לפגוע והמליץ על גיוס מילואים. הספר סוקר בין השאר את התחקירים שביצע צה"ל לאחר המלחמה, את מהלכי השיקום ואת תקיפת הכור הגרעיני בסוריה. בספר מרואיינים בהרחבה קצינים בכירים בסדיר ובמילואים ובהם שלומי כהן, בועז עמידרור, יניב עשור, עמוס בריזל, מפקד גדוד צנחנים במילואים, עמי אילון, אורי שגיא, גיורא ענבר ואחרים.
תומאס קסלר
תומאס קסלר (בגרמנית: Thomas Kessler, נולד ב-20 בינואר 1986 בקלן שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן גרמני המשחק בקבוצת פ.צ. קלן מהבונדסליגה בעמדת השוער.
קסלר ערך את הופעת הבכורה שלו במדי קלן, בעונת 2006/07, כאשר קבוצתו שיחקה במסגרת הבונדסליגה השנייה. בעונת 2010/11 הושאל לקבוצת סנט פאולי. ב-12 בספטמבר 2010, קסלר שיחק לראשונה במדי קבוצתו החדשה, במשחק מול קבוצתו המקורית פ.צ. קלן, אשר נערך במסגרת הבונדסליגה, וירד ליגה עם סנט פאולי בתום עונה זו. בעונה שלאחר מכן, 2011/12, הושאל לקבוצת איינטרכט פרנקפורט, במדיה שותף ב-4 משחקי ליגה בלבד. בתום עונה זו חזר לפ.צ. קלן, והוא בעיקר שוערו המחליף של טימו הורן.
פרווין אעתצאמי
פַּרְוִין אעתצאמי (בפרסית: پروین اعتصامی; 16 במרץ 1907 – 5 באפריל 1941) היא משוררת איראנית שפעלה במחצית הראשונה של המאה העשרים. לפי עלי אכבר דה ח'ודא, היא נקראה בילדותה "רַחְ'שַנְדה".
ביוגרפיה.
פרווין אעתצאמי נולדה בתבריז. היו לה ארבעה אחים. אביה, מירזא יוסף אעתצאמי, היה בנו של מירזא אבראהים ח'אן אעתצאם אל-מולכ, שמונה למפקח הכלכלי של מחוז אזרבייג'ן מטעם השלטון הקאג'ארי. אמה של אעתצאמי נפטרה בשנת 1973.
משפחת אעתצאמי עברה לטהראן בצעירותה. בנוסף לחינוך המקובל הבסיסי, אביה הנחיל לה ידע מעמיק בערבית ובספרות פרסית קלאסית.
היא למדה בקולג' האמריקאי לבנות בטהראן, השלימה את לימודיה התיכוניים בשנת 1924 בבית הספר התיכון הנוצרי אמריקאי "בית-אל איראן " (the Iran Bethel School). לאחר סיום לימודיה היא עבדה בבית הספר הזה כמורה.
בשנת 1926 הוזמנה אעתצאמי להיות מורתה הפרטית של המלכה בחצר המלוכה הפהלווית, אך סירבה להזמנה.
בשנת 1934 התחתנה אעתצאמי עם בן דודה של אביה ועברה לעיר כרמאנשאה. הנישואים החזיקו מעמד במשך עשרה שבועות בלבד, לאחריהם שבה לטהראן.
במהלך 1938-9 היא עבדה מספר חודשים בספרית "דאנֵש סראיא-י עאלי" (מדרשה להכשרת מורים) בטהראן. אביה נפטר בשנת 1938 ופרווין נפטרה שלוש שנים לאחר מכן. היא נקברה ליד אביה בעיר קום.
יצירתה.
אעתצאמי הייתה רק בת שבע או שמונה כאשר התגלתה לראשונה נטייתה הפואטית. בעידודו של אביה, היא עיבדה בצורה שירית יצירות ספרותיות שתרגם אביה מספרות המערב. כמה משיריה המוקדמים התפרסמו בשנים 1921-2 בכתב העת הפרסי "בַּהאר" (האביב). המהדורה הראשונה של הדיואן שלה (התפרסם ב-1935) כללה 156 שירים. המשורר והמלומד מוחמד תקי בהאר כתב את ההקדמה לספר. המהדורה השנייה של הספר נערכה בידי אחיה אבו אל-פתח אעתצאמי והופיעה לאחר מותה בשנת 1941. מהדורה זו כללה 209 חיבורים בסגנונות שונים: מת'נוי, קצידה, ע'זל, קטעה, ופרוזה מחורזת. בסך הכול כללה המהדורה 5606 בתי שיר.
במהלך חייה הקצרים, זכתה אעתצאמי להכרה רבה בקרב בני עמה. שיריה ממשיכים את המסורת הפרסית הקלאסית מבחינת הצורה ובחירת הנושאים. אעתצאמי לא הושפעה, ואולי התעלמה במכוון, מן המגמות המודרניסטיות בשירה הפרסית החדשה. אוסף שיריה כולל 42 קצידות וקטעות ללא כותרת. יצירות אלה כתובות בסגנון הפילוסופי והדידקטי של סנאאי ונאצר ח'וסרו. מספר קצידות אחרות, במיוחד אלה העוסקות בטבע, מושפעות מן המשורר מנוצ'הרי. הדיואן כולל גם כמה ע'זלים.
שירה "מסע הדמעה" (סַפַר-י אַשְכּ) נחשב לדעת חוקרים בין השירים הטובים ביותר שנכתבו אי פעם בפרסית.
חלק הארי של יצירתה של פרווין אעתצאמי שייך לסוגת ה"מונאזַרה" (בפרסית: مناظره, "ויכוח" או "דו-שיח"). היא חיברה כשישים וחמישה שירים בסגנון זה, ועוד כשבעים וחמש אנקדוטות, משלים ואלגוריות. בשיריה היא עסקה באנשים מכל שכבות האוכלוסייה, ואף בבעלי חיים וצמחים, בתופעות טבע, בחפצים רגילים וברעיונות מופשטים. באמצעות כל אלה הצליחה להצביע על חוליי החברה וכשליה המוסריים והחברתיים.
תל עין דארה
נבחרת ניו זילנד בכדורגל נשים
נבחרת ניו זילנד בכדורגל נשים מייצגת את ניו זילנד בתחרויות כדורגל נשים בינלאומיות ומנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל של ניו זילנד. משחקה הראשון של הנבחרת התקיים ב-1975 במסגרת אליפות אסיה הראשונה, שבסופה היא אף זכתה בגביע. הייתה זו הפעם היחידה שניו זילנד השתתפה באליפות אסיה ולא באליפות אוקיאניה.
הנבחרת העפילה ארבע פעמים לגביע העולם, אך מעולם לא ניצחה משחק במהלכו ומעולם לא הצליחה לעבור את שלב הבתים. כמו כן, הנבחרת השתתפה פעמיים בטורניר הכדורגל של המשחקים האולימפיים - בייג'ינג 2008 ולונדון 2012 (בו הגיעה עד רבע הגמר).
בעבר, התחרתה ניו זילנד על תוארה ב-OFC עם נבחרת אוסטרליה. היא זכתה באליפות אוקיאניה בשנים 1983 ו-1991, ואילו אוסטרליה זכתה בה בשנים 1995, 1998 ו-2003. עם זאת, עקב מעברה של נבחרת אוסטרליה לקונפדרציית הכדורגל של אסיה ב-2006, הפכה ניו זילנד לנבחרת המובילה ביבשת וזכתה בכל אליפויות אוקיאניה שהתקיימו מאז.
אהרן ראזענפעלד
עונת 2015 בליגת העל השוודית בכדורגל
עונת 2015 בליגת העל השוודית הייתה העונה ה-91 של ליגת העל השוודית מאז הקמתה ב-1924, והיא הייתה ליגת הכדורגל המקצועני הבכירה ביותר בשוודיה בשנת 2015. הקבוצות החדשות שעלו מליגת המשנה ושיחקו בעונת 2015 בליגת העל היו סונדסוואל מהעיר סונדסוואל (לראשונה מאז 2012) והמרבי מעיר הבירה סטוקהולם (לראשונה מאז 2009).
העונה החלה ב-4 באפריל 2015 במשחק בו התארחה האקן מהעיר גטבורג במגרשה של העולה החדשה מסטוקהולם, המרבי, והסתיימה ב-31 באוקטובר 2015.
האלופה היוצאת הייתה מאלמה, שהציגה עונה בינונית וסיימה במקום החמישי בלבד. האלופה החדשה הייתה נורשפינג, שהבטיחה את האליפות רק במחזור האחרון (עם ניצחון 2 - 0 על מאלמה באצטדיון סוודבנק).
טבלאות.
הפלייאוף על הירידה.
בסיום העונה הסדירה, מתמודדות הקבוצה שסיימה במקום ה-14 בליגת העל נגד הקבוצה שסיימה במקום ה-3 בליגת המשנה על הזכות להשתתף בעונה הבאה בליגת העל. המשחקים משוחקים בשיטת בית-חוץ, כאשר המנצחת בסיכום שני המשחקים היא הקבוצה שתשחק בליגת העל והמפסידה תשחק בליגת המשנה. במקרה של תיקו בסיכום שני המשחקים, הקבוצה שכבשה יותר "שערי חוץ" (במגרש הקבוצה היריבה), היא זו שתשחק בליגת העל והשנייה תשחק בליגת המשנה. במקרה של "שוויון מוחלט" (אותה התוצאה הושגה בשני המשחקים), תתקיים הארכה של 30 דקות נוספות מיד בסיום הזמן החוקי של המשחק השני, ובסיומה אם נכבש לפחות שער אחד, הרי שהשוויון המוחלט הופר והמנצחת מוכרזת לפי הכללים שצוינו. במקרה שאף אחת מהקבוצות לא מבקיעה לפחות שער אחד, מתקיימת תחרות בעיטות הכרעה מיד בסיום הארכה. לכל קבוצה חמש בעיטות מנקודת העונשין ("פנדל", "הנקודה הלבנה"), והמנצחת בסיום התחרות היא הקבוצה שתשחק בליגת העל והמפסידה תשחק בליגת המשנה. במקרה של שוויון לאחר חמש הבעיטות, כל קבוצה בועטת פעם אחת, והראשונה שכובשת בעוד השנייה מחטיאה באותו ה"סבב", היא הקבוצה המנצחת שתשחק בליגת העל והמפסידה תשחק בליגת המשנה.
בסיום העונה, פולקנברג (מקום 14 בליגת העל) שיחקה נגד סיריוס (מקום 3 בליגת המשנה) בפליאוף. לאחר שני המשחקים בשיטת בית-חוץ, הצליחה פולקנברג להישאר בליגת העל בעזרת הפרש שערי חוץ עדיף (3 - 3 בסיכום שני המשחקים, 2 שערי חוץ לפולקנברג לעומת שער חוץ אחד של סיריוס), וסיריוס נשארה בליגת המשנה.
אלופת המחוז (הדרבי).
במהלך העונה הסדירה, מתקימות מספר "תחרויות" חסרות מעמד רשמי בהן לוקחות חלק מספר קבוצות שלהן יריבות-ספורטיבית רבת שנים. כך, בדומה למפגש ה"אל קלאסיקו" המפורסם בין ברצלונה לריאל מדריד, מתקיימים מספר תחרויות חסרות מעמד רשמי אך בעלות יוקרה רבה ברמה הלאומית. רוב המפגשים הם בעלי יריבות מקומית ("דרבי"), אף שחלקם חוצי מחוזות וערים.
"התנגשות האלופים" (Mesta Mästarmötet).