טוראדו רשם את הופעת הבכורה שלו במדי מקסיקו הבוגרת כחודשיים אחרי הטורניר, ב-9 ביוני 1999, במשחק מול שהסתיים בשוויון 2-2. עוד באותו החודש זומן על ידי מנואל לפואנטה לסגל מקסיקו לקראת קופה אמריקה 1999. בשלב רבע הגמר מול , כשנבחרתו בפיגור 3-2 שלוש דקות לסיום, כבש טוראדו בבעיטה ממרחק את שער הבכורה שלו בנבחרת שקבע 3-3 דרמטי, בדרך לניצחונה של מקסיקו בדו-קרב בעיטות עונשין. טוראדו זכה במקום בהרכב גם בחצי הגמר, בו הודחה מקסיקו על ידי , וגם בניצחון נבחרתו על , 2-1 במשחק על המקום השלישי. כשבוע לאחר תום הטורניר, ייצג טוראדו את נבחרתו בגביע הקונפדרציות 1999, שהתקיים במקסיקו. טוראדו רשם הופעה אחת בלבד בטורניר, בניצחון על בחצי הגמר, והיה שותף לזכייה ההיסטורית של מקסיקו בתואר לראשונה בתולדותיה.
טוראדו ומקסיקו התקרבו לתואר נוסף תחת חבייר אגירה בקופה אמריקה 2001, אך הפסידו בגמר 1-0 ל. טוראדו הורחק במשחק בכרטיס צהוב שני בדקה האחרונה של ההתמודדות. שנה אחר כך, זומן טוראדו על ידי אגירה לסגל מקסיקו לקראת מונדיאל 2002. טוראדו פתח בכל משחקיה של מקסיקו בטורניר, ובמשחקה השני של מקסיקו כבש את השער שהשלים מהפך והעניק לנבחרתו ניצחון 2-1 על . מקסיקו סיימה את דרכה בשמינית הגמר.
לאחר שייצג את נבחרתו בקופה אמריקה 2004 ובגביע הקונפדרציות 2005, ובשניהם לא נחלה מקסיקו הצלחה, זומן טוראדו על ידי ריקרדו לה וולפה לטורניר המונדיאל השני שלו, מונדיאל 2006 בגרמניה. טוראדו פתח בהרכב בשני משחקיה הראשונים של מקסיקו בשלב הבתים, אך לא שותף במשחק השלישי. בהפסד ל בשמינית הגמר שוב פתח טוראדו על הספסל, אך עלה כמחליף עוד במהלך המחצית הראשונה, בדרך להפסד 2-1 בהארכה.
טוראדו זכה עם נבחרתו בגביע הזהב 2009, בטרם זומן על ידי אגירה לטורניר מונדיאל 2010 בדרום אפריקה. טוראדו פתח כקפטן הנבחרת במשחקה הראשון מול המארחת. הוא הוסיף ופתח בכל משחקיה של מקסיקו בטורניר, עד שהודחה על ידי ארגנטינה בשמינית הגמר, אך סרט הקפטן עבר תחילה לרפאל מארקס וממנו לאוסוולדו סאנצ'ס.
התואר האחרון של טוראדו עם מקסיקו היה בזכייה בגביע הזהב 2011. הוא נכלל בסגל של חוסה מנואל דה לה טורה בגביע הקונפדרציות 2013, שהיה לטורניר האחרון שלו בנבחרת, לאחר שלא זומן על ידי מיגל הררה למונדיאל 2014.
בסך הכול, ב-14 שנות קריירה בינלאומית, רשם טוראדו 146 הופעות במדיה של מקסיקו, בהן כבש שישה שערים. הוא ממוקם שלישי בכל הזמנים בטבלת ההופעות בנבחרת.
אנני ספרינקל
אנני ספרינקל (באנגלית: Annie Sprinkle; נולדה כאלן פ. סטיינברג ב-23 ביולי 1954) היא מחנכת מינית ואמנית מיצג אמריקאית ולשעבר עובדת מין, חשפנית פמיניסטית, שחקנית פורנוגרפיה, מגישת טלוויזיה, עורכת מגזין פורנו, וכותבת ומפיקת סרטי פורנו. היא קיבלה תואר BFA בצילום ב-1986 מ-School of Visual Arts ודוקטורט במיניות האדם ב-1992 מהמוסד המורשה Institute for Advanced Study of Human Sexuality בסן פרנקסיסקו. ספרינקל, המגדירה את עצמה "אקו-סקסואלית", נישאה לבת זוגה בת' סטיבנס (Beth Stephens) ב-2007.
חיים וקריירה.
ספרינקל נולדה בפילדלפיה למשפחה יהודית עם שורשים רוסים ופולנים. היא ידועה כ"זונה וכוכבת פורנו שהפכה לאמנית ומחנכת מינית". המופע האמנותי המפורסם ביותר שלה נקרא "Public Cervix Announcement", או "הודעת צוואר רחם ציבורית" (משחק מילים על Public Service Announcement, או הודעת שירות לציבור), בו היא מזמינה את הקהל "לחגוג את הגוף הנקבי" על ידי התבוננות בצוואר הרחם שלה בעזרת ספקולום ופנס. הופעה נוספת שלה הייתה "The Legend of the Ancient Sacred Prostitute", או "אגדת הזונה הקדושה מהתקופה העתיקה", שכללה ריטואל "קסם מיני" עם אוננות. היא תיירה עם מופעי היחיד שלה ברחבי העולם במשך יותר מ-17 שנים, ביניהם המופעים Post Porn Modernist, Annie Sprinkle's Herstory of Porn, Hardcore from the Heart, ו-Exposed; Experiments in Love, Sex, Death and Art.
עבודתה ופרסומיה, שיצרה במשך כארבעה עשורים, נכללים בקורסים אקדמיים באוניברסיטאות רבות, בתחומים שכוללים תולדות התיאטרון, לימודי נשים ומגדר, ולימודי קולנוע. היא גם מלמדת במכון הפרטי The New School of Erotic Touch.
בגיל 18, ספרינקל התחילה לעבוד בקופה של בית קולנוע בטוסון, אריזונה, עת הציגו בו את הסרט גרון עמוק. המשטרה פשטה על בית הקולנוע, שכן היה איסור על הקרנת פורנוגרפיה, וספרינקל נקראה לבית המשפט להעיד, ושם פגשה והתאהבה בבמאי הסרט, ג'ררד דמיאנו. השניים התחילו רומן, והיא נסעה בעקבותיו לניו יורק, שם התגוררה במשך 20 שנים. סרט הפורנו הראשון של ספרינקל היה Teenage Deviate, שיצא ב-1975. סרט המיינסטרים המוכר ביותר שלה הוא Deep Inside Annie Sprinkle, שהיא הייתה בו במאית שותפה, יחד עם ג'וסף סרנו, שהיה סרט הפורנו מספר 2 בהכנסות לשנת 1981.
ב-1991, הקימה ספרינקל את הסדנה לווידאו "שרמוטות ואלילות" (Sluts and Goddesses), שהפך ב-1992 לבסיס להפקה שלה בשם The Sluts and Goddesses Video Workshop – Or How To Be A Sex Goddess in 101 Easy Steps. ספרינקל יצרה ז'אנרים חדשים של סרטי פורנו, ביניהם פורנו-חינוכי, XXX דוקודרמה, פורנו אמנות, ואירוטיקה פמיניסטית. היא גם הנחתה סדנאות מין רבות, יחד עם המנחה ברברה קרייס, איתה גם הפיקה את מופע הבמה "Metamorphosex".
היא כיכבה בסרטים הניסיוניים של הבמאי ניק זד, כולל ב-War Is Menstrual Envy (1992), Ecstasy in Entropy (1999), ו-Electra Elf: The Beginning (2005).
ספרינקל הופיעה בסך הכל בקרוב ל-200 סרטים, כולל פורנו רך וקשה, בי מוביז, סרטים דוקומנטריים, תוכניות טלוויזיה - כמו "סקס אמיתי" של HBO, ואף הפיקה, ביימה ושיחקה בסרטים משל עצמה, כמו Annie Sprinkle's Herstory of Porn, "Annie Sprinkle's Amazing World of Orgasm, ו-"Linda/Les &amp; Annie—The First Female to Male Transsexual Love Story".סרטיה הוצגו במאות פסטיבלים לקולנוע, מוזיאונים, וגלריות. עבודתה בסרטי מבוגרים זיכו אותה בכוכב ברחבת התהילה של שחקני סרטי מבוגרים באדיסון, ניו ג'רזי, והיא חברה גם בהיכלי תהילה נוספים בתחום. מאז שנות ה-80, היא הציגה את עבודתה כאמנית אורחת באוניברסיטאות ברחבי ארצות הברית ואירופה, והיא גם מרצה בפני קהלים בנושאים שונים, כמו נושא סבב ההרצאות משנת 2012, שנקרא "חיי ועבודתי כאקטיביסטית פורנו פמיניסטי, מחנכת מין רדיקלית, ואקוסקסואלית" ( "My Life and Work as a Feminist Porn Activist, Radical Sex Educator, and Ecosexual").
כל עבודתה של ספרינקל נוסבת מיניות, עם היבטים פוליטיים, רוחניים, ואמנותיים. ב-2005 התחייבה לפרויקט של שבע שנים, יחד עם אשתה ושותפתה לעבודה בת' סטיבנס. הן קראו לפרויקט "מעבדת אמנות האהבה" (Love Art Laboratory). כחלק מהפרויקט, השתיים ערכו חתונה אמנותית-נסיונית כל שנה, כל פעם בתמה אחרת. בסך הכל, השתיים ערכו כבר לפחות 15 חתונות ניסיוניות, מתוכן 11 בתמות אקוסקסואליות. הן חיתנו את השמיים, האדמה, הים, הירח, את רכס הרי אפלצ'יה, ואת השמש בשש מדינות שונות.
את הזהות האקוסקסואלית הגתה ספרינקל יחד עם סטיבנס, כאשר הרעיון הוא מיניות שמפוקסת באהבת האדמה, או כפי שהשתיים ניסחו את זה, "הארץ היא המאהבת שלנו". מניפסטו האקוסקס מנחה שאין חובה לאקוסקסואליות להיות זהות יחידה, וישנם אקוסקסואלים אקוסקסואליות שהם "מקהילת הלהטבא"ק, הטרוסקסואלים, א-מיניים, ו/או אחרות/ים".
ספרינקל מזדהה כפמיניסטית סקס פוזיטיב, והרבה מהפעילות שלה כאקטיביסטית ומחנכת כוללים את גישתה זו. כמו גם את פעילותה למען זכויות עובדות מין ונגישות שירותי בריאות עבורן. היא עצמה עבדה כזונה בעברה.
ב-2009, הופיעה ספרינקל בסרט התיעודי הצרפתי Mutantes: Punk, Porn, Feminism, בו דיברה על תחילת תנועת הסקס פוזיטיב, ותרומתה לה.
שמה.
את השם "אנני" אמצה כשם במה כשהתחילה להשתתף בסרטי פורנו. כשהקריירה שלה התפתחה, היא חוותה לילה אחד הארה, לדבריה "כאילו מן האלה בכבודה ובעצמה", ששמה הוא "אנני ספרינקל". היא חשבה שהשם מתאים מכיוון ש"אני נמשכת לספרינקלס על גביעי גלידה (אני מכורה לסוכר!) ואני אוהבת מפלים, שתן, נוזלים ואגינליים, זעה, וכל דבר רטוב, כך שהשם "אנני ספרינקל" נראה מושלם" (כאשר פירוש המילה ספרינקל הוא נתז).
רוזלי דה בלו
רוזלי דה בלו (בפורטוגזית: Roseli de Belo; נולדה ב-7 בספטמבר 1969) היא כדורגלנית עבר ברזילאית ששיחקה כחלוצה. רוזלי, שידועה בדרך כלל רק בשמה הפרטי, שיחקה בשני
גביעי עולם ושלוש אולימפיאדות במדיה של נבחרת ברזיל.
חייה.
רוזלי נולדה בספטמבר 1969 בסאו פאולו, ובצעירותה הצטרפה לקבוצת ראדאר - שרוב שחקניותיה ייצגו את ברזיל בטורנירים הבינלאומיים השונים. ב-1988 היא הייתה חלק מסגל הנבחרת שהשתתף בטורניר ההכנה של פיפ"א לקראת גביע העולם 1991. טורניר ההכנה נערך בסין, והנבחרת הברזילאית הודחה בחצי הגמר לאחר הפסד לנורווגיה. בסיום התחרות נבחרה רוזלי להרכב המצטיינות של הטורניר על ידי התקשורת הסינית. שלוש שנים אחר כך, אירחה סין את גביע העולם בכדורגל נשים שנערך בפעם הראשונה אי פעם, ורוזלי זכתה להיכלל בסגל שנבחר לטורניר. היא פתחה בהרכב הראשון בכל שלושת משחקיה של ברזיל בטורניר, אך הנבחרת השיגה רק ניצחון אחד והודחה כבר בשלב הבתים.