במאי 2016, האולי חשף שעבודותיו של הבמאי דייוויד לינץ' נתנו לו השראה עבור דרך ההתייחסות שלו לסדרה, ואמר: "מבנה הסיפור צריך לשקף את תוכן הסיפור, אם הסיפור, כמו במקרה זה, הוא הבחור הזה שהוא סכיזופרני או שיש לו את היכולות האלו, כלומר, הוא לא יודע מה אמיתי ומה לא, אז הקהל צריך לחוות את אותה החוויה... המטרה שלי עם זה היא לעשות משהו גחמני, מדומיין ולא צפוי. לא רק מפני שאני רוצה לעשות משהו שונה, אלא משום שזה מרגיש הדרך הנכונה לספר את הסיפור הזה". בהתייחסו לבניית הסדרה במטרה לשקף את נקודת המבט של הלר, האולי אמר: "אני אוהב את הרעיון שגם כאשר אתה נמצא במסע הזה, יש לזה תחושה של אליס בארץ הפלאות, של סיפור בתוך סיפור". בהתייחסו לפופולריות הגוברת של הקריינים הלא מהימנים בטלוויזיה, אמר האולי שהוא רוצה להימנע מלגרום לקהל לחשוב שהסדרה היא חידה שצריכה להיפתר על ידי פתירת המסתורין עבורם - "אנחנו הולכים לקחת דמות מתוך הבלבול אל הבהירות ואת הקהל מתוך המסתורין אל הבהירות." האולי בחר בכוונה לא לעבד באופן ישיר קווי עלילה מן הקומיקס, מתוך תחושה של "אתה תפגע במישהו, לא משנה מה תעשה" במצב זה. במקום זאת, הוא רצה לקחת את דמותו של לגיון את הרקע הבסיסי סביבו, ו"לשחק" עם זה, בחירה אותה הוא תיאר ביחס לפארגו - "התפקיד שלי לא היה לעבד מחדש את הסרט, לספר מחדש סיפור שכבר סופר, אלא לנסות לספר סיפור אחר באותה הרושם, אותה ההשפעה".
בהתייחסו להיבטים של מחלת הנפש של הדמות, האולי הצהיר כי "זה מצב טראגי שיש לאנשים, ולכן אני לא רוצה להשתמש בו למטרות בידור... אם אנחנו יכולים להסביר את [ההיבט ה]זה לקהל, את הרעיון שהוא התאהב ושהוא לא חולה, יש תקווה שהקהל ייאחז בכך". בינואר 2017, האולי הסביר שהוא מוכן להשתמש בסוגים שונים מסוגת גיבורי-העל בסדרה, כדוגמת תלבושות גיבורי-על עם כפפות, אם יש בכך צורך, אך הוא מעוניין להימנע מ"לשלוח הודעה שכל סכסוך ניתן לפתור רק באמצעות קרב. יש תחושה שהרבה מהסיפורים האלו תמיד מובילים לקרב גדול... רציתי למצוא סיפור שהיה מרגש ומעניין באותה מידה, אבל שלא ישלח את המסר שבסופו של דבר יהיה קרב". בסוף העונה הראשונה, האולי אמר,"הרעיון הזה של הצורך להתמודד עם השדים שלנו מוצא חן בעיני", כשבעונה הראשונה רואים את הלר עובר מאבק פנימי עם מלך הצללים המרושע שכבש את מוחו, ולאחר מכן בעונה השנייה רואים את מלך הצללים רודף מישהו אחר, "מה שהופך אותו לאדם חיצוני. ויהיה משהו מסובך מאוד בלצאת למלחמה עם עצמו. זה היה איתו מאז שהיה תינוק, [כעת] זה כמו איבר רפאים עכשיו, זה חלק ממנו." האולי אמר שהוא העדיף את הרעיון של נבל "ראוי ליצירת סיפור שלם מסביבו", במקום נבל עונתי. האולי לא היה בטוח באותה תקופה כמה זמן זה יימשך לאורך כל הסדרה, אבל אמר "זה תבנית מעניינת לעקוב אחריה".
ליהוק.
בינואר 2016, רייצ'ל קלר לוהקה לדמות הנשית הראשית של הסדרה, לאחר הפריצה שלה בעונתה השנייה של פארגו. בתחילת פברואר, דן סטיבנס, אוברי פלזה וג'ין סמארט לוהקו לדמויותיהם של דייוויד הלר, לני בסקר ומלאני בירד, בהתאמה, ונחשף שקלר תגלם דמות שתקרא סיד בארט. מאוחר יותר באותו חודש, ג'רמי האריס לוהק לצות השחקנים הראשי כפונטומי וואלאס, ואמבר מידת'אנד לוהקה לדמותה של קרי לאודרמילק. בחודש מרץ, קייטי אסלטון נבחרה לגלם את אחותו הגדולה של דייוויד, איימי. במאי 2016, ביל איירווין הצטרף לצוות השחקנים ולוהק לדמותו של קארי לאודרמילק.
צוות השחקנים הראשי חזר במלואו לעונתה השנייה של הסדרה, למעט דמותה של איימי הלר.
עיצוב.
אף על פי שבזמן שכתב את התסריט עבור פיילוט, האולי חשב מעט על האסתטיקה של הסדרה, הוא רצה שהסדרה תהיה מסוגננת מאוד, ותיאר את חזונו לסדרה כ"סרט ב-1964". עבור האולי, לא היה אפשרי פשוט לתרגם את סקיצות הדמות האומנותיות של ביל סנקביץ למסך, והוא רצה שלסדרה תהיה "אסתטיקה ויזואלית משל עצמה אליה, וחלק מזה הוא סיפור שדי נמצא מחוץ לזמן וללא מקום". האולי ציין כי "לעיצוב של סדרה יש היגיון פנימי משלו", ולקח בתור דוגמה את הסדרה "חניבעל", שעליה הוא אמר שהיא משמשת "דוגמה מצוינת למשהו שיש לו יופי פטישיסטי כמעט בכל דבר שראית, אם זה היה מזון או אלימות". האולי הסביר כי בחירת עיצוב הסדרה בהשראת סרטים בריטיים משנות ה-60 באה משום ש"כל הסדרה הזאת היא לא העולם, זו הדרך בה דייוויד חווה את העולם, הוא מחבר את עולמו יחד מנוסטלגיה וזיכרונות והעולם הופך לזה".
צילומים.
צילומי הפיילוט התקיימו בוונקובר, כשהאולי לקח את כס הבימוי ודנה גונזלס נטלה על עצמה את הצילומים. עם הזמנת שאר הסדרה על ידי רשת "FX", שאר העונה הראשונה גם היא צולמה בוונקובר, עם השתתפותו של קרייג וורבלסקי כצלם שני. גם גונזלס וגם וורבלסקי עבדו בעבר עם האולי על "פארגו". הפיילוט הכיל כמות גדולה של אפקטים מצולמים, והאולי הודה שהדבר יהווה אתגר לבמאי הסדרה שיצטרכו לעמוד ברף האיכות שהגיעו אליה, בהתחשב העובדה שהיו לו 21 ימים לצלם את הפיילוט, אבל לפרקים הבאים תוכננו רק 8 ימי צילום לכל פרק. בסופו של דבר, מספר פרקים דרשו בין 10 ל-11 ימי לצילום על מנת לעמוד בדרישותיו וחזונו של האולי עבור הסדרה.
עבור צילומי העונה השנייה, הפקת הסדרה עברה לקליפורניה על מנת לנצל את תמריצי המס שסופקו על ידי ועדת הסרטים של קליפורניה תחת יוזמת ה"תוכנית 2.0" שלה.
פסקול.
באוקטובר 2016, פורסם שהמלחין ג'ף רוסו יחבר את הפסקול עבור הסדרה. האולי סיפר כי כאשר פגש לראשונה את רוסו עבור דיון על הפסקול של הסדרה, הוא אמר כי הוא רוצה שהסדרה תישמע כמו אלבום "The Dark Side of the Moon" של להקת פינק פלויד, והסביר שזאת מפני ש"האלבום הזה משמיע צליל של מחלת נפש במידה מסוימת יותר מכל דבר אחר". רוסו הרגיש ש"החלק החשוב הוא לאפשר לאנושיות של הדמויות הללו לזרוח באמת", ובנוסף לתזמורת הוא השתמש ב"מקבץ של סינתיסייזרים ישנים" ו"הרבה עיצובי קול מעניינים" כדי לייצג את אלמנטי "העולם האחר" של הסדרה. עם שידור הבכורה של הסדרה, רוסו אמר כי "קו המנחה" של הסדרה היא מערכת היחסים בין הלר לבארט, ואמר כי סיפור האהבה "נוטה לרגעים מוזיקליים ומאפשר לו להדגיש את הדמות". לאחר פגישותיו המוקדמות עם האולי, פיתח רוסו כמה רעיונות ראשוניים עבור הפסקול הסופי, ויצר שלוש תמות שונות המייצגות את הלר. רוסו התאים את הרעיונות הללו כך שיתאימו לפרקים לאחר שערכו אותם. אלבום פסקול עבור העונה הראשונה הופץ באופן דיגיטלי ב-24 בפברואר 2017, באתר "אמזון".
ביקורות.
העונה הראשונה קיבלה שבחים מפליגים ממבקרים. אתר הביקורות "Rotten Tomatoes" דיווח על הציון 90% עם דירוג ממוצע של 8.42/10, בהתבסס על 71 ביקורות. הקונצנזוס הביקורתי של האתר ציין כי "בעודה נועזת, אינטליגנטית ומושכת באופן חזותי, 'לגיון' היא חלוצה גאונית, סוריאליסטית, מבריקה ונועזת באופן הצגת התדמית המסורתית של גיבור-העל." האתר "Metacritic" נתן לסדרה ציון של 82 מתוך 100, בהתבסס על 40 ביקורות, ציון אשר נחשב בעיני האתר כ"הישג אוניברסלי".
העונה השנייה גם היא קיבלה ביקורות חיוביות ממבקרים. האתר "Rotten Tomatoes" דיווח שהעונה השנייה קיבלה את הציון 100% עם דירוג ממוצע של 8/10, בהתבסס על 8 ביקורות. באתר "Metacritic", העונה השנייה קיבלה את הציון 84 מתוך 100, בהתבסס על 7 ביקורות.
סמואל ג'ונסון (קולומביה)
מחוז פורט סעיד
ישראל הגר (מונסי)
הרב ישראל הגר (נולד ה' בתמוז ה'תשי"א, 9 ביולי 1951) הוא האדמו"ר מוויז'ניץ מונסי.
ביוגרפיה.
נולד בברוקלין לרבי מרדכי הגר ולסימא מירל, בת הרב יעקב יוסף טברסקי, האדמו"ר מסקווירה. כשהיה כבן עשר עבר עם משפחתו לעיירה מונסי. בניגוד לשאר אחיו לא שלחו אביו ללמוד אצל סבו, הרב חיים מאיר הגר, בבני ברק. בי"ח בסיוון ה'תשכ"ט נישא למרים בת רבי אלעזר מייזליש מאוהעל-ברוקלין. לאחר נישואיו התגורר כמה שנים סמוך לחותנו בשיקגו. למד שם אצל דודו הרב צבי הירש מייזליש מווייצען, שהסמיכו לרבנות. לאחר מכן חזר למונסי ולמד חושן משפט אצל הרב יחיאל טויבער, ראש "מכון להוראה".
הנהגתו.
כששב למונסי התחיל לשמש כמורה הוראה בקהילה, לצד הרב אברהם ניסן ניימאן. שימש גם כמוהל. בשנת ה'תשמ"א מונה לרב קהילת "תורת חיים" של חסידי אביו במונסי. בה'תשנ"א נתמנה ליושב ראש וועדת הרבנים במונסי. בשנותיו האחרונות של אביו עסק בעול הכספי של מוסדות החסידות, ויזם את בניית אולם השמחות 'וילחוביץ' במונסי שבבעלות החצר ומשמש לעריכת שמחות בעלות נמוכה גם לחסידים מחצרות אחרות.
לאחר פטירת אביו בכ"ט באדר ה'תשע"ח, הוכתר כממלא מקומו המרכזי במונסי, שבה כאלף וחמש מאות משפחות המשתייכות לחסידות.
המוסדות תחת נשיאותו כוללים בין השאר את בית המדרש הגדול "לבוש מרדכי", שני בתי מדרש נוספים שם, כוללים לאברכים, ישיבה גדולה בקיימישא לייק (גיברס), ישיבה קטנה, רשת תלמודי תורה, בתי ספר לבנות "בנות ישראל" ו"אוהל מרגליא", ארגוני חסד ועוד. לצדו מונו אחיו בקהילות אחרות של חסידות ויז'ניץ מונסי.
בתשע"ט יצא לאור חיבורו "דברי תורה", הכולל דברי תורה שנשא משך השנה בטישים.
המפלגה הלאומית בדרום אפריקה
יעקב סמירנוף
יעקב סמירנוף (באנגלית: Yakov Smirnoff) הוא קומיקאי אמריקאי יהודי, שחקן וסופר יליד ברית המועצות. לאחר שהיגר לארצות הברית ב-1977 התפרסם כקומיקאי במופעי סטנד-אפ וזכה להצלחה בשנות ה-80. סמירנוף נהג לגלם דמות של מהגר נאיבי מברית המועצות, שהיה מאושר מהחיים בארצות הברית אך לעג הן לקומוניזם והן לתרבות הצריכה האמריקאית.
לאחר קריסת הקומוניזם ב-1989 והתפרקות ברית המועצות ב-1991 חלה ירידה בפופולריות של סמירנוף, אך הוא המשיך להופיע עד 2015.