במשך שלושים שנה היה נספח (adjunct) בפקולטה למדעים של האוניברסיטה העברית בחיבור התכנון הפיזי עם איכות הסביבה ושימש מרצה אורח ובוחן חוץ בפקולטה לארכיטקטורה של הטכניון בחיפה. כיהן כפרופסור אורח באוניברסיטה של קולומביה הבריטית בקנדה (University of British Columbia), במחלקה לתכנון ועיצוב של אוניברסיטת (University of Colorado) קולורדו והעביר הרצאות אורח בתחום מומחיותו בעשרות אוניברסיטאות, כנסים ופורומים בינלאומיים, ופרסם מאות מאמרים מקצועיים בנושאי שימור ותכנון אורבני.
בין הגופים המקצועיים והציבוריים בהם שימש נכללים וועדת המשנה לשימור של המועצה הארכאולוגית הישראלית, יו"ר ועדת הבדיקה של המועצה להשכלה גבוהה בתחום ארכיטקטורה, חינוך ושימור, חברות בוועד המנהל של המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל וחבר עד היום בוועדת הקולוקוויום האנגלו-ישראלי.
תכנון.
בין הפרויקטים הפיזיים המשמעותיים אותם תכנן טרנר בארץ כלולים שיקום ושחזור אתרים ארכאולוגיים, ביניהם: הגן הארכאולוגי הכותל הדרומי בירושלים, המצודות הצלבניות מונפורט, אפולוניה והתיאטרון הרומי בשוני המשמש להופעות עכשוויות מתוך תפיסתו את השימור כאל החייאת המורשת הפיזית כחיבור בין זמנים.
מבין הפרויקטים האורבניים החשובים בניהולו נכללים המרכיב העיצובי של הביוספרה המוצעת לשפלת יהודה, עיצוב מדיניות שימור וגובה הבניה בירושלים, התכנון הפיזי של התוכנית האסטרטגית לעיר ירושלים ותכנון מפורט לעיר העתיקה בירושלים.
אונסק"ו.
במישור הבינלאומי משמש טרנר משנת 1995 כיועץ מיוחד של אונסק"ו בנושאי מורשת ותרבות. בשנת 1999 כשישראל חתמה על האמנה של אונסק"ו למורשת, נתמנה ליושב-ראש הראשון של הוועדה הישראלית למורשת עולמית במסגרת הוועד הישראלי לאונסק"ו שבמשרד החינוך. פרופ' טרנר כיהן כיו"ר הוועדה מראשיתה בשנת 1999 ועד 2011 בה הופסקה כהונתו. בתפקידו זה תרם לחיבור מסמך העמדה של אונסק"ו בנושא אדריכלות בת זמננו בסביבות היסטוריות וכן להגדרת מונחים בעלי ערך מקצועי אוניברסלי יוצאי דופן.
במסגרת כהונתו כיו"ר הוועדה הישראלית, הוביל, בשיתוף אחרים, להכרזת שבעת אתרי המורשת העולמית ראשונים בישראל: גן לאומי מצדה (2001), העיר העתיקה של עכו (2001), תל אביב העיר הלבנה (2003), דרך הבשמים ערי המדבר בנגב (2005), התלים המקראיים - מגידו, חצור ובאר שבע (2005), אתרי הבהאיים (2008), נחל המערות (2012). הכרזות אלה הביאו להכרה בחשיבותה של ישראל בנוגע לאתרי מורשת עולמית.
במהלך 2005 נבחר על ידי מדינות חברות אונסק"ו להיות חבר הוועדה העולמית למורשת עולמית ובשנת 2008 כסגן יו"ר הוועדה. טרנר מוביל את ההכרה בשימור המורשת האורבנית כולל הכנת מסמכים בין-לאומיים המהווים את אבני היסוד של ההנחיות המקצועיות בעולם בנושא, כשהוא מלווה את ההמלצות של אונסק"ו בנושא הנוף האורבני ההיסטורי Historic Urban Landscape.
פעילותו במשך מעל שני עשורים באונסק"ו כוללת ייעוץ לתכנון במאות אתרי שימור מסביב לעולם, בין היתר באתר מחנה הריכוז אושוויץ-בירקנאו, אי מוזמביק, הכנת מצאי תרבותי באתיופיה ודיונים על שחזור פסלי הבודהות בעמק באמיאן באפגניסטן. במסגרת היותו יועץ מיוחד לאונסק"ו מלווה טרנר מפגשי מומחים בינלאומיים, מעורב בסיוע בתחומי חינוך, עיצוב אורבני ושימור ומקדם את הדיון על נופים עירוניים היסטוריים ועל מסמך נארה 20+.
מחקר.
לאורך השנים היה טרנר מעורב בפרויקטים מחקריים בינלאומיים רבים. כחבר בקבוצה ישראלית-פלסטינית-ירדנית משותף, הכין ב-1997 את דו"ח 'ידידי המזרח-התיכון EcoPeace' ליצירת השמורה הביוספרית של ים המלח והנוף התרבותי של עמק הירדן לשם הגשה לארגון אונסק"ו להכרזה כאתר בינלאומי.
במישור האירופי, בשנת 2002, שימש כחבר מוביל בפרויקט TEMPER בתוכנית המורשת 'יורומד- '. פרויקט אקדמי בינלאומי זה בוחן הדרכה, חינוך, ניהול ותכנון של אתרים פרה-היסטוריים בארץ ומסביב לאגן הים התיכון בכלל ומעורבים בו צוותים מבריטניה, מלטה, טורקיה, יוון וישראל.
בין השנים 2010–2006 שימש טרנר כמתאם הישראלי בתוכנית שותפות לשלום של האיחוד האירופי PUSH לקידום מורשת משותפת, עם אוניברסיטת אל קודס ועם החברה הירדנית לפיתוח בר קיימא. במסגרת פורום ירושלים-ברלין, יוזמה של מכון ירושלים לחקר ישראל והמרכז הפלסטיני לשלום ולשיתוף פעולה בינלאומי IPCC, השתתף טרנר במחקר בין צוותים מקצועיים ואקדמיים לקדם שלום בר-קיימא.
במסגרת התוכנית השביעית של האיחוד האירופי כמתאם האקדמיה בבצלאל, טרנר היה השותף המוביל בפרויקט לתכנון מקומות אורבניים בטוחים יותר Designing Safer Urban Spaces" בשיתוף עם שמונה אוניברסיטאות אחרות.
טרנר ייצג את בצלאל בפרויקטים של TEMPUS מטעם האיחוד האירופי, במסגרת מחקר עם חוקרים מאירופה, ישראל והרשות הפלסטינית על יישום תהליך בולוניה.
השפעה.
לאחר המפגש הראשון של 'ועדת ירושלים' The Jerusalem Committee בשנת 1969 ביוזמת ראש העיר דאז טדי קולק, התבקש טרנר לעמוד בראש היחידה לתכנון אורבני בעיריית ירושלים. טרנר הוביל וליווה את תוכנית העיר העתיקה וסביבותיה עד למתן תוקף, והכין, יחד עם אחרים, את תוכניות השימור העירוניות הראשונות של ירושלים שלאחר 1967. פעילות זו הייתה חדשנית בתקופה המדוברת והכשירה את הקרקע לגישה הרווחת כיום של שילוב הפיתוח בקונטקסט הקיים מתוך עקרונות ברורים של תכנון אורבני וסביבתי.
בשנים 1989–1994 כיהן כחבר בוועד המנהל של המרכז הישראלי למורשת אדריכלית של הטכניון. בשנים 1999–1997 שימש כחבר בוועדה המחוזית לתכנון ובנייה של ירושלים, היה פעיל ביצירת מדיניות גובה הבנייה ושמירת איכות הסביבה בירושלים והוכר כאחד משני העוררים לפרויקט הולילנד בעיר. חבר ב ICOMOS ולווה את הקמת Heritage Watch, מכהן כיועץ בינלאומי מיוחד לאונסק"ו.
טרנר זכה באות יקיר התכנון (2008) של איגוד המתכננים בישראל עבור תרומתו פורצת הדרך להחדרת נושא שימור אתרים היסטוריים לסדר היום של התכנון בישראל – פריצה שאפשרה גם לאחרים להגיע להישגים חשובים בנושא.
פרס שיתוף הציבור בהליכי תכנון, אות יקיר עמותת האדריכלים בישראל (2010), נבחר (2010) על ידי עיתון דה-מרקר כאחד מה-101 משפיעים לטובה בתחום של תכנון וסביבה.
פראם מסה
פראם מסה או רמת פראם (באנגלית: Fram Mesa) היא רמה גבוהה, מכוסה קרח, המהווה את חלקו הצפון מזרחי של מישור נילסן, בהרי המלכה מוד שבאנטארקטיקה.
אורכה של הרמה 19 קילומטרים ורוחבה 2 עד 6 קילומטרים. גובהה של הרמה 3,024 מטרים מעל פני הים (כאשר גובהו של הר באוזר בקצה הצפוני של הרמה הוא 3,655 מטרים מעל פני הים).
היסטוריה.
ככל הנראה הרמה התגלתה על ידי רואלד אמונדסן בשנת 1911, ומופתה באופן חלקי על ידי משלחת המחקר של ריצ'רד בירד שנערכו בשנים 1928–1930 ו- 1933–1935. הרמה מופתה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, באמצעות תצלומי אוויר שבוצעו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960–1964. שמה של הרמה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים והיא נקראת על שם הספינה "Fram", הספינה ששימשה את משלחת הקוטב הדרומי של 1910-1912.
קריסטין סמית
רמת פראם
פראם (פירושונים)
הליגה האירופית בהוקי קרח
סוכנות המכס והגנת הגבולות של ארצות הברית
סוכנות המכס והגנת הגבולות של ארצות הברית (באנגלית: U.S. Customs and Border Protection ובראשי תיבות: CBP) היא סוכנות פדרלית השייכת למחלקה לביטחון המולדת.
הסוכנות הוקמה במרץ 2003 כחלק מארגונה של המחלקה לביטחון המולדת, ואיחדה לתוכה את שירות המכס ופעילויות מסוכנות ההגירה של ארצות הברית וממחלקת החקלאות. הסוכנות מעסיקה למעלה מ-60,000 עובדים ואחריותה היא הגנה על גבולות ארצות הברית, פיקוח ואכיפת חוקי מעבר וסחר למדינה.
תחת הסוכנות פועל משמר הגבול של ארצות הברית כגוף ביצוע שאנשיו נושאי מדים ודרגות.
היסטוריה.
לפני הקמת הסוכנות, האחריות על ביטחון, אכיפה ומתקנים לשם פעילות מעבר ומסחר בינלאומיים הייתה מחולקת בין מספר ארגונים. מטרת הסוכנות המאוחדת הייתה לאפשר תהליכים סדורים ואחידים שיבטיחו עמידה בדרישות חוקי ההגירה, הבריאות והסחר הבינלאומי.
מאסומה אבטקאר
דגל מדינת פלסטין
סמל מדינת פלסטין
הסוכנות הפדרלית לניהול מצבי חירום
Sony Xperia Z1
Sony Xperia Z2
מייק (מייקל) טרנר
ערב אל-היב
גונטה שטולצל
המלט (סרט, 1913)
המלט (באנגלית: Hamlet) הוא סרט אילם בריטי משנת 1913 בבימויו של היי פלאמב ובכיכובם של ג'ונסטון פורבס-רוברטסון, גרטרוד אליוט ושל וולטר רינגהם. הסרט הוא עיבוד של המחזה "המלט" מאת ויליאם שייקספיר בהפקת הפוורת' קומפני, והוא מבוסס על ההצגה שהועלתה בתיאטרון דרורי ליין בשנת 1913.
ישיבת גרודנה (ישראל)
ניו-יורק פוסט
ישיבת גרודנא (ליטא)
Nights in White Satin
Nights in White Satin (בעברית: לילות משי לבן) הוא שיר של להקת המודי בלוז שיצא בשנת 1967. השיר נכתב והולחן על ידי הגיטריסט, ג'סטין הייוורד חבר הלהקה, והופיע תחת החלק "The Night", באלבום הקונספט שהוציאה הלהקה "Days Of Future Passed". כשיצא השיר לראשונה הוא הגיע למקום ה-19 במצעד הסינגלים הבריטי, ולמקום ה-103 בארצות הברית. הייתה זו כניסה ראשונה משמעותית של הלהקה מאז הסינגל שלה "Go Now" וחילופי הגברי בתוך הלהקה, עת עזב אותה דני ליין והצטרפו אליה הייוורד וג'ון לודג'.
לאחר שיצא השיר מחדש בשנת 1972, הוא שהה שבועיים במקום השני במצעד הבילבורד הוט 100 והגיע למקום הראשון במצעד של מגזין המוזיקה "Cash Box" בארצות הברית. הסינגל מכר מעל מיליון עותקים בארצות הברית, וזכה במעמד של סינגל זהב.
הפקה.