הביטוי "קשה כקריעת ים סוף" מוזכר בספרות חז"ל, בקשר לפרנסה ("קשים של אדם כקריעת ים סוף"), לנישואין ("קשה זיווגו של אדם כקריעת ים סוף") ולצורכי הגוף ("קשין נקביו של אדם... כקריעת ים סוף"). לדעת אביגדור שנאן, אין הכוונה שקשה לאלוהים לבצע מעשים אלה, אלא שהם נפלאים ואדירים ומרשימים כקריעת ים סוף. בעיני האדם, מדובר בעניינים טבעיים ומובנים מאליהם, וחז"ל מבקשים ללמד כי הם ניסים גדולים לא פחות מאשר קריעת ים סוף.
אך לאורך השנים, הביטוי "קשה כקריעת ים סוף" הפך לניב שמשמעותו דבר שקשה מאוד וכמעט בלתי אפשרי לעשותו, דבר קשה ומסובך, הדורש מאמצים רבים.
טוסקאנה
אייר פורס 1 (סרט)
אייר פורס 1 הוא מותחן אסונות משנת 1997. את הסרט ביים וולפגנג פטרסן והוא נכתב על ידי אנדרו וו. מרלו. עלילת הסרט נסובה סביב חטיפת מטוסו של נשיא ארצות הברית - הידוע בשם אייר פורס 1 - על ידי חבורת טרוריסטים רוסים.
בסרט מככבים האריסון פורד בתפקיד נשיא ארצות הברית, גארי אולדמן, גלן קלוז, אלכסנדר ברקלי, ויליאם ה' מייסי ודין סטוקוול.
עם הצלחה קופתית וביקורות חיוביות בדרך כלל, הסרט נחשב לאחד מסרטי הפעולה הפופולריים ביותר של שנות התשעים של המאה העשרים, ואף מי שהיה בזמנו נשיא ארצות הברית, ביל קלינטון, שיבח אותו.
עלילת הסרט.
במבצע מסובך מצליחים לוחמי כוח דלתא בשיתוף הצבא הרוסי לחטוף את הרודן החדש של קזחסטן, גנרל איוון ראדק. בעת קבלת הפנים במוסקבה שנערכה לכבוד הצלחת המבצע מצהיר נשיא ארצות הברית ג'יימס מרשל (האריסון פורד) כי ארצו תאמץ מדיניות חדשה של מלחמת חורמה בטרוריסטים בכל העולם בשם השמירה על השלום. לאחר מכן הוא עולה על מטוסו, אייר פורס 1 בחברת אנשי צוותו, אשתו ובתו וטס חזרה לארצות הברית.
חבורת טרוריסטים בהנהגת איגור קורשונוב (גארי אולדמן) עולה על המטוס במסווה של עיתונאים רוסים. במהלך הטיסה פותח עבורם סוכן של השירות החשאי בשם גיבס (קסנדר ברקלי) את נשקיית המטוס ומאפשר להם להשתלט על כלי הנשק שבה, לפתוח בקרב יריות במטוס ולחטוף אותו ולהסיט אותו ממסלולו לוושינגטון למסלול חדש לקזחסטן. במהלך החטיפה הנשיא מובל על ידי אנשי השירות החשאי לתא שיגור מיוחד במטרה להבריח אותו מהמטוס. הטרוריסטים מאחרים את המועד והתא משוגר מחוץ למטוס.
הטרוריסטים דורשים את שחרורו של גנרל ראדק ומאיימים בהוצאה להורג של אנשי הצוות החטופים, בהאמינם כי הגנרל ראדק יחזיר את ברית המועצות לגדולתה. ללא ידיעתם, הנשיא מרשל, אשר שירת בצבא ארצות הברית כטייס מסוקים, לחם במלחמת וייטנאם ועוטר בעיטור הכבוד של הקונגרס, נשאר במטוס לאחר שיגור התא ומנהל קרב יחיד נגד הטרוריסטים, במהלכו שואב הנשיא דלק ממיכלי המטוס כדי לגרום לשוביו להנחיתו, אך הללו מגייסים תדלוק מארצות הברית באיומים.
בסופו של דבר הנשיא מצליח לשחרר את אנשי צוותו מתחת לאפם של הטרוריסטים, ומלבד אשתו ובתו ושלושה מאנשי צוותו המתנדבים להישאר איתו, ביניהם הסוכן גיבס, כל בני הערובה צונחים מהמטוס לחופשי, על ידי הנמכת גובה המטוס לצורך תדלוק.
בנקודה זו הוא נתפס על ידי הטרוריסטים כדי שישמש כבן ערובה לשחרורו של הגנרל ראדק מהכלא הרוסי. הם מנהלים משא ומתן מול סגנית הנשיא קתרין בנט (גלן קלוז), שמתבקשת על ידי שר ההגנה להכריז על הנשיא כבלתי כשיר כדי למנוע ממנו לנהל משא ומתן עם הטרוריסטים, אך זו מסרבת. בסופו של דבר הנשיא מצליח לשחרר את עצמו, להרוג את הטרוריסטים הנותרים, ולהחזיר לידיו את השליטה במטוס. הגנרל ראדק, שבמהלך החטיפה שוחרר מכלאו, נורה ברגע האחרון.
אחרי המאבק בטרוריסטים הנשיא לוקח פיקוד ומטיס את המטוס אל מחוץ לגבולות קזחסטן, אך במהלך הטיסה הם מותקפים על ידי מטוסי קרב של צבא קזחסטן. הם ניצלים ברגע האחרון על ידי מטוסי הקרב האמריקאים, אך מטוס קרב אויב יורה טיל לכיוון אייר פורס 1, ואחד מטייסי הקרב מקריב את עצמו עם מטוסו כדי שהמטוס לא יושמד. בעקבות הפיצוץ, רסיסים מהמטוס שהושמד פוגעים בזנב המטוס וגורמים לסדקים בזנב, אשר גורמים לבריחת דלק. לאחר מכן מטוסי הקרב האמריקאים מיירטים בהצלחה את מטוס האויב האחרון. בשלב זה המטוס כבר הרוס וקיימת סכנה לאנשים שעל סיפונו. במבצע אווירי נועז מצליחים אנשי חיל האוויר האמריקאי להציל את הנשיא ואת משפחתו על ידי העברתם באוויר מהמטוס ההרוס למטוס צבאי, כשברגע האחרון נחשף הבוגד גיבס, והוא נשאר על המטוס הנשיאותי המתרסק בתוך הים הפתוח.
הפקה.
חלק גדול מהצוות השתתף בסיור מקדים על מטוס האייר פורס 1 האמיתי, וחלק מהסצינות בסרט - ביניהן בסצינות בהן הטרוריסטים מוסווים כעיתונאים הסוקרים את תכנון המטוס ומתכוננים לתפוס את מקומותיהם - מבוססות על סיור מקדים זה. גם דמותה של סגנית דובר הבית הלבן התבססה באופן מובהק על התדריך שהצוות קיבל בסיור המקדים, והצוות חש אי-נוחות לצלם את הוצאתה של דמות זו להורג על ידי חוטפי המטוס.
סצינות השופכות אור על המניע מאחורי בגידתו של סוכן השירות החשאי, גיבס, נחתכו מהתסריט הסופי. לדברי הבמאי פטרסן, גיבס הוא סוכן CIA לשעבר שאיבד רבות עם סיום המלחמה הקרה, ולפיכך כעס על הממשל האמריקני. בסרט, חוטפי המטוס אינם חושפים בשום שלב את פרצופו האמיתי של גיבס, ובסצנה בה הם תוקפנים כלפי הנשיא ושלושה מאנשי צוותו שנשארו איתו על המטוס, הוא סובל מתוקפנותם כאחד משלושת אנשי הצוות.
נדנדה
נדנדה היא כל רהיט, צעצוע או מתקן ספורט, שעליו אפשר להתנדנד בישיבה, בשכיבה או בעמידה.
לודוויג מיס ואן דר-רוהה
מיס ואן דר-רוהה
מיס ואן דר רוהה
לודוויג מיס ואן דר רוהה
ארכיטקטורה של כנסיות
סעודה שלישית
סעודה שלישית (המכונה גם שעת "רעוא דרעוין") היא הסעודה האחרונה מבין שלוש הסעודות שההלכה היהודית מחייבת לסעוד במהלך השבת. זמנה של הסעודה מקביל לזמן תפילת מנחה, כלומר חצי שעה אחרי חצות היום (זמן מנחה גדולה) עד שקיעת החמה.
יש שאוכלים סעודה זו במאכלים קלים, בעיקר בחודשי החורף שסעודה זו קרובה לסעודת הבוקר. המנהג לזמר זמירות בסעודה וכן לומר דברי תורה.
מקור הדין.
בתורה נאמר: .
משילוש המילה היום בפסוק אחד העוסק באכילת המן, למדו חז"ל כי בשבת מצווים לאכול שלוש סעודות. חז"ל נחלקו האם הדין הוא, שיש לאכול שלוש סעודות במהלך היום בנוסף לסעודת ליל שבת. או מכיוון שבימים עברו מקובל היה לאכול רק שתי ארוחות ביום: פת שחרית וארוחת ערב, הרי שביום השבת יש להוסיף ארוחה אחת נוספת. להלכה נפסק, כי יש לאכול סעודת אחת בליל שבת, סעודה אחת ביום השבת וסעודה שלישית בשבת אחר הצהריים. לדעת הרמב"ם, ישנה חשיבות לסעודות השבת, בגלל מצוות "עונג שבת", שיש לענג את השבת ולכבדה באמצעות מאכל ומשקה.
נשים חייבות בסעודה זו כגברים, כמו בכל דיני השבת.
אופן ודיני הסעודה.
על פי עיקר הדין, יש ליטול ידיים בסעודה שלישית ולאכול לחם משנה כמו בשאר הסעודות ולכן חל חיוב על האדם לתכנן את הסעודה השנייה (בפרט בתקופת החורף, בה יום השבת הוא קצר) באופן שיהיה מסוגל לאכול את הסעודה השלישית לתיאבון. ובדיעבד, אם האדם שבע ביותר, ניתן לקיימה גם בכל מאכל העשוי מחמשת מיני דגן, ויש אומרים שאפילו בבשר ודגים, ויש אומרים שאפילו בפירות. פועל יוצא מדין זה הוא שבניגוד לסעודות השבת הקודמות, שחייב לאכול בהן לחם ולכן הוספת "רצה" בברכת המזון אחרין מעכבת, ואם המברך שכח להוסיפה עליו לברך שנית, בסעודה השלישית, שלדעות אחדות אין חיוב לאכול בה לחם, אם אדם שכח להוסיף "רצה" אינו חוזר.
על פי פסיקת ההלכה לא חלה חובת קידוש בסעודה שלישית כיוון שבמקביל ללילה שבו אומרים קידוש פעם אחת, גם ביום חלה חובה לקדש פעם אחת וכבר התקיימה החובה בסעודת הבוקר. אמנם, טוב לברך על היין בסעודה שלישית (בתוך הסעודה, משום שברכת המוציא קודמת) כדי לכבד את סעודות השבת ויש שכתבו נוסח מסודר לקידוש סעודה שלישית.
מן הדין האחראים על הצדקה בכל עיר מצווים לתת לעניים אוכל או כסף המספיקים לשלוש סעודות בשבת, כשלארוחה השלישית עליהם לספק לעני לפחות כדי אכילת פת לחם בשיעור כביצה ודג קטן.
בערב פסח שחל בשבת, יש בעיה לקיים מצוות סעודה שלישית, מכיוון שאסור לאכול מצה בערב הפסח, ואסור לאכול חמץ לאחר שעה רביעית. על כן, יש נוהגים לקיים סעודה שלישית כבר בבוקר שבת זו, יש שמסתפקים בסעודה ללא לחם ואוכלים אותה בשעה הרגילה ויש שמשתמשים במצה עשירה.
זמן הסעודה.
מהמשנה משתמע שזמנה של סעודה שלישית הוא במנחה:
אולם בתקופת הגאונים יש עדויות למנהג לאכול את הסעודה השלישית בבוקר, בצמוד לסעודה השנייה. בהלכות גדולות כתוב (נוסח כתב יד מילאנו):
יהודה בן ברזילי הברצלוני מציין את קיום המנהג לאכול את הסעודה השלישית יחד עם סעודת הבוקר וכותב שאין לנהוג כך. בספר אור זרוע מובאת תשובה של "שלמה בן יצחק" התומכת במנהג לאכול סעודה שלישית בצמוד לסעודה שנייה ומציינת שכך גם כתבו נתן מרומי ואחיו אברהם ודניאל, שחיו באיטליה. מנהג זה מוזכר גם בשיבולי הלקט.
על פי הנוהג היום, זמנה של סעודה שלישית הוא מזמן מנחה גדולה, כלומר אחרי שש וחצי שעות זמניות. ברוב הקהילות מקובל לאכול סעודה שלישית אחרי תפילת מנחה קטנה, ובקהילות רבות, בעיקר חסידיות, מתקיימת סעודה משותפת בבית הכנסת. מקובל להאריך בסעודה שלישית אל תוך הלילה מעבר לצאת השבת. ואמנם אפילו שהסעודה נמשכה אל תוך הלילה, מזכירים בברכת המזון את השבת ("רצה והחליצנו"), מכיוון שעדיין לא נאמרה ההבדלה.
רעוא דרעוין.