בשנת 2007 שיחקה בקומדיית הנעורים "טירוף של קולג'" בכיכובם של ג'מה ארטרטון וקולין פירת'.
התפקיד הראשי הראשון של קול כשחקנית היה בדמותה של ולנטינה בסרט משנת 2009 "מופע הפלאים של דוקטור פרנסוס" בבימויו של טרי גיליאם. בשנת 2011 שיחקה בסרט האימה הקנדי "יומני העש" לצד שרה בולג'ר. סרטים אחרים עליהם עבדה כוללים את "מעברים", סרט קצר בבימויו של שקאר קאפור ואת "ישנם דרקונים", בבימויו של רולנד ז'ופה. ב-2013 הקימה קול את impossible.com, אתר שמארח משאלות ובקשות לסיוע. בשנת 2015 שיחקה בסרטו של ג'יימס רודיי "רוטב" בתור מימי, לצדן של שרה סילברמן וגבורי סידיבי.
נשים בחברה הנבטית
הנשים בחברה הנבטית זכו ליחס שווה לגברים במובנים רבים: הן היו בעלות אדמה, עסקו במסחר, היו בעלות קניין ואף זכו להיות מלכות ומנהיגות בעלות השפעה. וזאת בניגוד למקובל בתרבויות רבות בתקופה.
הממלכה הנבטית החלה להתבסס ולהתגבש בשנת 168 לפנה"ס, בשנת 106 לספירה היא סופחה לאימפריה הרומית ונטמעה בתוכה עד להיעלמותה המוחלטת. תחומי הממלכה נעו בין סוריה למצרים וכללו גם את ארץ ישראל.
מעמד המלכה.
ניתן ללמוד על מעמד הנשים מתוך השינויים במטבעות לאורך השנים – ממטבע שעל גביו תמונה של מלכה ללא שמה, למטבע עם תמונה ואזכור של תואר, מעמד ושם. לצד המלכות הופיעו סמלים כמו עיט ופירות שונים אשר מעידים כי העם ראה בהן סמל לפוריות ושלום. הנבטים החלו לטבוע מטבעות כבר במאה ה-2 לפנה"ס, עם זאת מטבע שמוטבעת בו דמותה של מלכה נבטית הופיע רק עם עליית המלך עבדת השלישי (מלך ב-9-30 לפנה"ס). על מטבעות אלו הופיעה דמותה של מלכה נבטית, אך שמה לא נזכר. ההופעה הבאה של מטבע עם דמותה של מלכה הייתה בתקופת המלך חרתת הרביעי. תחילה הופיע שמה של המלכה חלדו לצד בעלה ואזכור התואר "מלכה", ומאוחר יותר הופיעה תמונתה של שקילת, אשתו השנייה לבדה, ולצידה הכתוב: "שקילת מלכת נבטו". בתקופת רבאל השני (70 לספירה) ניכרת עלייה נוספת במעמד המלכה. ממצאים אלו כוללים מטבעות בהם מופיע המשפט: "שקילת אמה מלכת נבטו", אזכור המילה "אמה" מעידה כי ייתכן שלאם המלך היה מעמד רב מנשותיו, וכי לנשים היה מעמד גבוה בשלטון.
מתכשיטים שנמצאו באתרים נבטים ניתן ללמוד גם כן על מעמד הנשים בחברה. הפריטים השונים מלמדים על הבדלי המעמדות: כתרים היו שייכים רק למלכות, יהלומים למעמד הגבוה ואילו צמידים, נזמים, עגילים וטבעות היו שכיחים יותר במעמדות הנמוכים. בנוסף, באמצעות ממצאים של פסלונים ניתן לראות כי הבגדים של הנשים מהמעמד הגבוה היו שונים, ואפשר לשער מכך לגבי חשיבותן ומקומן בהנהגה.
נשים בדת.
לנשים הייתה הזכות ללכת למקדש כמו גברים, והן נכחו במרבית מטקסי הפולחן הנבטי שהתקיימו במקדש.
צלמיות נבטיות.
הצלמיות שמשו לפולחן ונמצאו בבתים פרטיים, בבתי המקדש ובקברים שונים.מבין כל הצלמיות שנמצאו מהתקופה הנבטית, הצלמיות הנשיות הן הרבות מכולן, והן עולות במספרן על אלו של הגברים ובעלי החיים. צלמית שכיחה במיוחד מציגה דמות אישה עירומה, בעלת צמידים ברגליים וענק על הצוואר, אך לא ניתן לדעת האם מדובר באלה או אישה.
ריטואלים דתיים.
עדות מרכזית לעבודת נשים במקדש לצד מנהיגי דת גברים היא ממצא ארכאולוגי של צלמית של מוזיקאים: 2 נשים וגבר אחד, שלושתם מנגנים בכלי נגינה. יחד עם עדויותיו הכתובות של הגאוגרף היווני סטראבון המתאר את הסעודות הגדולות בהן ערכו את הטקסים המוזיקליים, למדים כי הנשים הנבטיות נטלו חלק בטקסים דתיים ואף מילאו תפקיד מרכזי.
זכויות משפט וקניין.
באמצעות כתובות שונות שנמצאו על גבי קברים נבטים, וממצאים שנמצאו בתוכם, ניתן ללמוד רבות על זכויות האישה הנבטית. ניתנה לה הזכות להיות בעלת אחוזת קבר ולהשתמש בה כרצונה, ובנוסף את הזכות לרשת קניין ולהיות בעלת שליטה והתנהלות בלעדית על רכוש .
בקבר בממשית נמצאו עגילים שניתנו לנערה בגיל ההתבגרות ועגילים שניתנו לאישה כחלק מהנדוניה שלה. בקבר נוסף בפטרה נמצאו על גופת אישה צמיד לרגל, צמיד יד ושרשרת חרוזים. ממצאים אלו מעידים כי נשים החזיקו בבעלותן רכוש בחייהן שגם נקבר עמן במותן.
בנוסף, במסמך שהתגלה במערות מדבר יהודה נמצא חוזה בין בעל ואישה ובו נאמר כי האישה מלווה לבעלה 150 חתיכות כסף. הדבר ממחיש כי האישה היא ישות כלכלית עצמאית, שיכלה להחזיק רכוש בלי קשר לבעלה.
הומו ספיינס מודרני אנטומית
הומו ספיינס מודרני אנטומית (אנגלית: Anatomically Modern Humans או Anatomically Modern Homo Sapiens, תכופות מקוצר לראשי התבות AMH), במינוח המקובל בתחום הפלאואנתרופולוגיה, הם בני אדם, חיים או שרידים ומאובנים, אשר זהים מבחינה אנטומית לבני-אדם בני-ימינו.
יש חוקרים המגדירים בני אדם כאלו במינוח הטקסונומי כתת-מין "הומו ספיינס ספיינס" (Homo sapiens sapiens) או אדם נבון מודרני בתוך מין האדם. מטרת מיון זה הוא להבדילם מאוכלוסיות קדומות נכחדות של "ספיינס ארכאי", כלומר בני-אדם המשויכים למין הומו ספיינס אך שונים באנטומיה שלהם מבני-אדם בני-ימינו, כגון האדם הניאנדרטלי המסווג על ידי חלק מן החוקרים כתת-מין "ניאנדרתלנסיס" של הומו ספיינס ("Homo sapiens neanderthalensis").
אנטומיה.
האנטומיה המגדירה מאובני אדם מודרניים היא בפועל אנטומיה של השלד. זאת מכיוון שרקמות "רכות" (היינו, שאינן עצמות או שיניים) שורדות רק לעיתים נדירות מאוד בממצאי המאובנים. לפיכך לא ניתן להוציא מכלל אפשרות שגם בני-אדם קדמונים שהוגדרו כ"מודרניים אנטומית" היו בעלי רקמות רכות עם תכונות אנטומיות שונות מאלו של בני-אדם חיים כיום.
בהשוואה לניאנדרטלים וספיינס ארכאי, התכונות האנטומיות המאפיינות את שלד האדם המודרני הן:
בנוסף לעדות המאובנים, העדויות הגנטיות מרצפי הגנום של אנשים ברחבי העולם, ולאחרונה אף עדויות פלאוגנטיות מגנומים שמוצו מתוך מאובני אדם, אף הן מצביעות על מקורה של האנושות המודרנית ביבשת אפריקה לפני כ-200 אלף שנה.
תיארוך.
המאובן העתיק ביותר אשר זהה באנטומיה שלו לבני אדם מודרניים הוא גולגולת שהתגלתה באפריקה המזרחית, באתר קיביש לחופי נהר אומו בדרום אתיופיה, כ-80 ק"מ מצפון לאגם טורקאנה, וידועה בספרות המדעית בכינוי "אומו 1" (Omo I). הגולגולת תוארכה בשיטה הרדיומטרית ארגון-ארגון לגיל של כ-195 אלף שנה לפני זמננו. אומו 1 התגלתה כ-2.5 ק"מ מגולגולת אדם נוספת המסומנת "אומו 2", שתוארכה באותה שיטה לתארוך כמעט זהה, אך בניגוד לאומו 1 האנטומיה שלה ארכאית, דומה לזו של גולגולות אדם עתיקות יותר.
במשך שנים רבות, מאובני האדם המודרני הקדומים ביותר מחוץ לאפריקה נמצאו אף הם בארץ ישראל, במערת הגדי בנחל מערות שבכרמל (תיארוך מעודכן כ-120 אלף שנה לפני זמננו) ובהר הקפיצה ליד נצרת (תיארוך מעודכן כ-100 אלף שנה לפני זמננו). בשנים האחרונות, שתי תגליות ממערת מיסליה בישראל וממערת אפידימה ביוון עשויות לייצג בני אדם מודרניים קדומים אף יותר מחוץ לאפריקה. הלסת העליונה שהתגלתה במערת מיסליה תוארכה באמצעות הצלבה של תיארוך רדיומטרי אורניום-תוריום עם מספר שיטות תיארוך נוספות לטווח של כ-194 עד 177 אלפי שנים לפני זמננו. גולגולת "אפידימה 1" שהתגלתה במערת אפידימה בדרום-יוון תוארכה לאחרונה לתקופה של 210 אלף שנה לפני זמננו, כלומר מוקדמת אף מאומו 2. ואולם שני ממצאים אלו הם חלקיים למדי: לסת מיסליה היא חלקית ואיננה מאשרת בוודאות מוחלטת תכונות מודרניות בשאר חלקי הגולגולת והשלד; גולגולת אפידימה 1 מעוותת עקב תנאי השתמרותה, ובשיחזור "וירטואלי" שנערך לה היא מראה שילוב של עורף מודרני בצורתו עם מאפיינים ארכאיים יותר. ממצאי מיסליה ואפידימה אף אינם ניתנים להשוואה זה עם זה, שכן הלסת של אפידימה 1 לא נמצאה. לעומתם כוללים המאובנים ממערת הגדי וממערת הקפיצה את רוב חלקי הגולגולת והשלד ממספר פרטים שונים, שכולם מודרניים אנטומית.
ייתכן שמאובני אפידימה, מיסליה, הגדי והקפיצה מייצגים הגירות מוקדמות של האדם המודרני אל מחוץ לאפריקה, שלא שרדו. במערת אפידימה נמצאה גולגולת נוספת, המתוארכת לתקופה מאוחרת יותר של 170 אלף שנה, שהיא דווקא בעלת מאפיינים ניאנדרטליים. בדומה לכך, בארץ ישראל נמצאו מתקופה מאוחרת יותר ממאובני מיסליה, הגדי והקפיצה בעיקר מאובני ניאנדרטלים, למשל אלו ממערת תנור (160 עד 100 אלף שנה), ממערת כבארה (62 עד 48 אלף שנה), וממערת עמוד (61 עד 53 אלפי שנה). נראה כי רק לפני כ-60 אלף שנה החלה הגירה נרחבת של האדם המודרני אל מחוץ לאפריקה, אשר עיצבה את תפוצתה של האנושות בת-זמננו. ממצאים משלימים מצביעים על האפשרות שאירוע אקלימי יצר "פרוזדור אקלימי", לפני כמה עשרות אלפי שנים, והזדמנות זו אפשרה לאדם המודרני לנדוד באופן נרחב הלאה מאפריקה. אחת הדוגמאות הקדומות ביותר לגל הנדידה המאוחר עשויה להיות הגולגולת ממערת מנות בישראל שגילה כ-55 אלף שנה. על פי הממצאים הגנטיים וממצאי המאובנים נראה כי בני-אדם מודרניים הגיעו לאוסטרליה לפני כ-45 אלף שנה, לאירופה לפני כ-40 אלף שנה ולאמריקה לפני כ-17 אלף שנה. הגירה בסירות לאיי הים התיכון, לאיי פולינזיה באוקיינוס השקט ולמדגסקר באוקיינוס ההודי התרחשה לפני אלפי שנים בלבד.
בני-אדם מודרניים אנטומית מוקדמים ונוכחיים.