המשחק נפתח בקצב טוב, והדקות הראשונות היו שייכות לפיינורד. הבעיטה הראשונה לשער הייתה שייכת לבונאוונטורה קאלו, שסחט הדיפה מינס להמן. דקות ספורות אחר כך, ניסה שינג'י אונו להקשית מעל להמן שניצב מחוץ לשער, אך החמיץ את המסגרת. לאחר מכן הגיעה ההתעוררות של דורטמונד, כשיאן קולר נבלם על ידי פטריק פאווה, ותומאש רוזיצקי נבלם על ידי שוערה של פיינורד, אדווין זוטבייר. מן העבר השני, ואן הוידונק התקרב גם הוא לכיבוש בבעיטה חופשית, אך הכדור נהדף בקורה. המשחק הדו-צדדי נמשך, כשאוורטון מצא את אוונילסון שמקרוב בעט מעל לשער.
בדקה ה-31 התרחש האירוע ששינה את המשחק. דורטמונד הניעה כדור בחלק האחורי. יורגן קולר, שהיה האחרון בדרך לשער, נלחץ על ידי תומאסון, איבד לו את הכדור, ונאלץ להכשילו מאחור בתוך הרחבה. לשופט הפורטוגלי לא נותרה ברירה אלא לפסוק לפנדל לזכות פיינורד, ולהרחיק את קולר במשחקו האחרון בקריירה כבר לאחר חצי שעה. ואן הוידונק בעט היטב והכניע את להמן, 1-0 לפיינורד. היה זה גמר גביע אופ"א השלישי ברציפות שבהלכו נשלף כרטיס אדום.
שבע דקות לאחר שער היתרון, זכתה פיינורד בכדור חופשי על סף הרחבה, לאחר עבירה של אמורוזו על רובין ואן פרסי. ואן הוידונק סובב את הכדור היטב ולא הותיר ללהמן סיכוי, 2-0 לפיינורד מצמד מצבים נייחים של ואן הוידונק במחצית.
מחצית שנייה.
פיינורד עלתה בטוחה למחצית השנייה, כשהיא ביתרון של שני שערים ויתרון מספרי על המגרש, אך כבר עם פתיחת המחצית זכתה דורטמונד בפנדל. פאווה הפיל מאחור את אמורוזו, וספג כרטיס צהוב על אף מחאתם של שחקני דורטמונד. אמורוזו עצמו ניגש לבעוט, והכניע בקלות את השוער, 2-1. זמן קצר לאחר מכן, שוב נפל אמורוזו ברחבה, אך הפעם השופט שלף לו כרטיס צהוב על התחזות.
שלוש דקות מהשער של אמורוזו, וחמש דקות בלבד מפתיחת המחצית השנייה, חזרה פיינורד ליתרון כפול. אונו שלח כדור עומק גבוה לאחר מאבק על הכדור במרכז המגרש. ואן הוידונק ותומאסון המתינו לכדור בחוד, אך בעוד ואן הוידונק היה בנבדל עמוק, תומאסון שקיבל את הכדור היה בקו אחד עם ההגנה, ומצא עצמו לבד לחלוטין מול להמן. במשחקו האחרון במדי פיינורד לפני המעבר למילאן, כבש תומאסון בקלות וקבע 3-1 לפיינורד.
קצב השערים המהיר במחצית השנייה נמשך, ובדקה ה-58 צימק יאן קולר את התוצאה בשער מרהיב. נגיחת הרחקה לא טובה מספיק של פאווה הגיעה לקולר, שעצר על החזה, ושלח בעיטת יעף מכעשרים מטרים לחיבורי הקורות. דורטמונד שוב מצמקת, ורק 3-2 לפיינורד.
על אף החיסרון המספרי, חצי השעה האחרונה התאפיינה בלחץ של דורטמונד על שערה של פיינורד, שהעדיפה להסתגר בחלק האחורי. גם חילופים התקפיים של זאמר לא הועילו, פיינורד שמרה על התוצאה וזכתה בפעם השנייה בתולדותיה בגביע אופ"א.
שריקת הסיום נתנה את האות לחגיגות בתוך ומחוץ לאצטדיון. הרצח של הפוליטיקאי פים פורטאון, שהיה אהוד מאוד ברוטרדם ונורה למוות יומיים לפני הגמר, היה מהגורמים להתפרצות הרגשות בקרב אנשי ואוהדי המועדון. כמו כן, בעקבות הרצח, לא התקיימו חגיגות רשמיות של המועדון בשיתוף עם הקהל. ברמה המקצועית, הניצחון בגמר שימר את ההישג של פיינורד, ששמרה על מאזן נקי מהפסדים בגמרים אירופים (גברה על סלטיק בגמר גביע אירופה לאלופות 1970 ועל טוטנהאם הוטספר בגמר גביע אופ"א 1974).
גלקסיית ברנרד
גלקסיית ברנרד, נקראת גם NGC 6822, היא גלקסיה לא-סדורה ננסית שנמצאת בקבוצת הכוכבים קשת במרחק של כ-1.5 מיליון שנות אור ממערכת השמש ושייכת לקבוצה המקומית.
היסטוריה.
הגלקסיה התגלתה ב-17 באוגוסט 1884 על ידי אדוארד ברנרד שתיאר אותה כערפילית חלשה מאוד וסמוכה לערפילית הפלנטרית GC 4510, שהתגלתה כ-100 שנים קודם לכן על ידי ויליאם הרשל (הוכנסה לקטלוג הכללי החדש תחת הציון NGC 6818). כשנה מאוחר יותר הוא צפה בה שוב וציין שהיא נראית לו גדולה וצפופה יותר ושיער שבהירותה גדלה, שכן היא ו-NGC 6818 קרובות זו לזו ובעלות בהירות דומה כך שלא סביר שב-100 השנים שחלפו מאז גילויה של NGC 6818 אף אחד לא שם לב לערפילית נוספת שנמצאת בסמוך. ג'ון דרייר תיאר אותה כ"חלשה מאוד, גדולה, מאורכת וללא צורה מסודרת" והכניס אותה לקטלוג הכללי החדש תחת הציון NGC 6822. בשנת 1925 אדווין האבל ערך סקירה של הערפילית ושל ערפיליות קטנות שבסביבתה וניתח את הצורה ואת הספקטרום של הכוכבים ושל הערפיליות. הוא זיהה משתנים קפאידיים בגלקסיה עצמה וצבירים כדוריים וערפיליות פליטה בסביבתה והסיק שמדובר בגלקסיה מהסוג של ענני מגלן, אך קטנה יותר ורחוקה יותר מהם.
מאפיינים.
הגלקסיה נמצאת כ-40 דקות קשת מדרום-דרום-מזרח ל-NGC 6818 בחלקה הצפון-מזרחי של קבוצת קשת, כ-9 מעלות ממערב לכוכב β בגדי. כ-4.5 מעלות מדרום-מערב לה נמצאת גלקסיית קשת הלא סדורה הננסית, שלמרות המרחק הזוויתי הקטן ביניהן, מרחקה משביל החלב כפול.
גודלה הזוויתי של הגלקסיה הוא כ-15.5 דקות קשת שממרחקה שקול לקוטר של כ-6,750 שנות אור. מסתה מוערכת בכ- מסות שמש, כאחוז ממסת שביל החלב, אך מסת הכוכבים הנראים שבה היא רק כ- מסות שמש, כך שלפחות 90% ממסתה היא חומר אפל שטיבו אינו ידוע. עוצמת ההארה הכוללת שלה היא פי מעוצמת ההארה של השמש והמתכתיות של כוכבי הגלקסיה היא כ-30% מזאת של השמש. נראה שבעבר הייתה לגלקסיה צורה יותר סדורה והיא כללה מוט מרכזי, ולכן הסיווג המורפולוגי שלה הוא IB(s)m, כלומר גלקסיה לא סדורה עם מוט, ללא טבעת מהסוג של ענני מגלן.
סביב הגלקסיה ניתן להבחין במספר ערפיליות, והאבל בסקירתו משנת 1925 ציין עשר מהן: חמש ערפיליות פליטה שהן למעשה אזורי H II שבהן מתרחשת יצירה של כוכבים חדשים וחמישה צבירים כדוריים המקיפים את הגלקסיה. במאה ה-21 התגלו עוד מספר צבירים כדוריים סביב הגלקסיה כך שמספרם הוא לפחות שמונה, ובאמצעות מדידת מהירות התנועה שלהם סביב הגלקסיה ניתן היה להעריך את מסתה הכוללת. אחת מערפיליות הפליטה היא בצורת טבעת, אך לא מדובר בערפילית פלנטרית מהסוג של ערפילית הטבעת שבשביל החלב ובסמוך אליה יש ערפילית פליטה נוספת שזכתה לכינוי "ערפילית הבועה".
NGC 6822
ללכת עם...
ללכת עם... (באנגלית: ...Walking with או Walking with Prehistoric Life; בעברית קרוי לעיתים: "הולכים עם") הוא מקבץ סרטים של ה-BBC ששודרו בבריטניה במהלך השנים 1999–2006. את הסדרות יצרו ג'ספר ג'יימס, אנדרו וילקס וטים היינס, שגם יצר את הסדרות הבריטיות "בראשית" ו"", "נדידת הדינוזאורים", "הכוכב דינוזאור" ו"העולם שאבד".
סדרות אלה מציגות דינוזאורים ושאר יצורים פרהיסטוריים עם הנפשה ועם אמצעים שמחיים יצורים נכחדים. הסדרה מלווה במחקרים המדעיים האחרונים על מראם והרגליהם של היצורים.
תחילה נוצרה הטרילוגיה של הסדרות "ללכת עם דינוזאורים", "ללכת עם חיות" ו"ללכת עם מפלצות", אך בהמשך נוצרו עוד כמה סדרות. בכמה מהן מוצג השחקן והחוקר נייג'ל מארוון כמטייל בסביבת היצורים הקדומים.
ב-2013 יצא סרט קולנוע המבוסס על הסדרה, הקרוי "ללכת בין דינוזאורים". כמו כן יצאה הצגה על חיי מספר דינוזאורים על הסדרה הראשונה בשם "The Arena Spectacular".
הסדרות.
סדרות נוספות.
נוספים:
ארגיוס הראשון, מלך מוקדון
ארגיוס הראשון (ביוונית: Αργαίος A) היה מלך מוקדון באמצע המאה ה-7 לפנה"ס.
ביוגרפיה.
ארגיוס היה בנו של פרדיקס הראשון ועלה לשלטון לאחר מותו. הוא שלט 31 שנים במהלך המאה ה-7 לפנה"ס. פוליאינוס טוען ש"ארגיוס מלך מוקדון" היה הראשון שהכניס לשימוש את התירסוסים כחלק מפולחן דיוניסוס. לטענתו של פוליאינוס, במהלך מלכותו של ארגיוס, פלש שבט הטולנטים האילירי בהנהגת מלכם גאלאורוס לממלכת מוקדון, וארגיוס נאלץ להילחם בהם כשהוא בנחיתות מספרית. על כן, הוא לקח נשים רבות, חימש אותן בתירסוסים והורה להן לנפנף בהם כאילו הם חניתות. האילירים ראו זאת ונמלטו. לזכר המאורע הורה ארגיוס להשתמש בתירסוסים במסגרת פולחן דיוניסוס. פוליאינוס לא מציין אם מדובר בארגיוס הראשון או בארגיוס השני, אולם סביר יותר להניח שמדובר בארגיוס הראשון.
יוסטינוס כותב שארגיוס "ניהל את הממלכה במתינות, והשיג את אהבת נתיניו". ירש אותו בנו פיליפוס הראשון. הוא אב קדמון של אלכסנדר הגדול.
פיליפוס הראשון, מלך מוקדון
פיליפוס הראשון (ביוונית: Φίλιππος A) היה מלך מוקדון בתחילת המאה ה-6 לפנה"ס.
ביוגרפיה.
פיליפוס היה בנו של ארגיוס הראשון, וירש אותו לאחר מותו. על פי אוסביוס מקיסריה הוא שלט 33 שנים, אולם יוסטינוס טוען שהוא מת בגיל צעיר, ובנו הבכור אארופוס הראשון הוכתר למלך בעודו תינוק.
אארופוס הראשון, מלך מוקדון
אארופוס הראשון (ביוונית: Ἀέροπος A) היה מלך מוקדון במהלך המאה ה-6 לפנה"ס.
ביוגרפיה.
אארופוס היה בנו של פיליפוס הראשון, וירש אותו לאחר מותו. על פי יוסטינוס, אביו מת כאשר הוא היה עדיין תינוק, ובאותו זמן השתוללה מלחמה בין מוקדון לאילירים. חיילי הצבא המוקדוני לקחו את אארופוס התינוק בעריסתו, והובילו אותו לשדה הקרב כדי להעלות את מורל החיילים בחזית. הוא שלט 20 שנים, ובנו אלקטס הראשון ירש אותו.
אלקטס הראשון, מלך מוקדון
אלקטס הראשון (ביוונית: Ἀλκέτας) היה מלך מוקדון במהלך המאה ה-6 לפנה"ס.
ביוגרפיה.
אלקטס היה בנו של אארופוס הראשון, ועלה לשלטון לאחר מותו. הוא שלט 18 שנים, וירש אותו בנו אמינטס הראשון. תקופת שלטונו הייתה ככל הנראה ללא אירועים מיוחדים, שכן יוסטינוס כלל לא מזכיר אותו ברשימת מלכי מוקדון שלו.
הקלאסיקו הבלארוסי