ידוע כי פוסטל החל לעסוק בהוראה כבר בגיל 13 בכפר קרוב לפונטויס. בשנות ה-30 של המאה ה-16 הוא החל לרכוש השכלה פורמלית בקולג' סנט-בארב בפריז וקיבל תואר מאסטר באומנויות, מתמטיקה ורפואה. לצד השכלתו הפורמלית, פוסטל נחשף לראשונה לתחומי הגאוגרפיה והשפות הזרות, בזכות הימצאותם של המוני סטודנטים מארצות שונות באירופה. הוא החל ללמוד את השפה העברית ואת העברית-לטינית בעזרת יהודים שחיו בסביבת מגוריו. הוא למד באופן עצמאי יוונית, ובעזרת חבר מפורטוגל ובזכותו למד גם פורטוגזית וספרדית. ההתוודעות לתחום הגאוגרפיה ולתגליות החדשות שנעשו על ידי יורדי ים מספרד ופורטוגל, עיצבה במידה רבה את משיכתו למסעות לארצות שונות. החשיפה הייחודית לספרד ופורטוגל נבעה מכך שקולג' סנט-בארבה מומן בחלקו על ידי ממלכת פורטוגל. ב-1528 פגש פוסטל את מייסדו העתידי של מסדר הישועים, איגנטיוס מלויולה, שהגיע באותה שנה לקולג' סנט-בארב. "גילויו" של פוסטל את השפה הערבית מיוחסת לאותה תקופה בה פגש לראשונה את איגנאציוס.
התקרבותו של פוסטל לחצר המלכות בצרפת היוותה רגע מכונן שתרם להמשך התפתחותו ולמפגש שלו עם המזרח. באמצע שנות ה-30 של המאה ה-16 המוניטין של פוסטל כבלשן ומומחה לשפות הלך והתבסס. הוא עורר את תשומת לבו של מלך צרפת פרנסואה הראשון, ושל אחותו מרגריט מנווארה. פוסטל הוצג לראשונה על ידי המלומד הביזנטי יאנוס לאסקריס, שהיה מקורב גם לבית מדיצ'י. הודות ללאסקריס ולתלמידו, שהיה שגריר ממלכת צרפת בחצר המלכות של הסולטן סולימאן הראשון, צורף פוסטל למשלחת אל האימפריה העות'מאנית, מהיותו שולט בשפות שמיות. משימתו הייתה לאסוף כתבי יד לספרייתו של המלך פרנסואה הראשון.
פוסטל ניצל את שהותו באימפריה העות'מאנית ללימוד טורקית ולהעמקת ידיעתו בשפה הערבית. הוא המשיך לשקוד על חקר הספרות היוונית ועל כתובים בערבית העוסקים ברפואה, במתמטיקה ובפרשנויות שונות לאריסטו. נוסף על כך רכש פוסטל ספרים בקבלה ובתאולוגיה מרופאו היהודי של הסולטן סולימאן הראשון.
מצויד בספרים רבים, פוסטל חזר לצרפת ב-1537 דרך ונציה, שם פגש את המדפיס הנוצרי דניאל בומברג, ואת הבלשן העברי רבי אליה בן אשר, המוכר כאליהו בחור. ההיכרות בין השלושה הובילה לפרסום ולהדפסת הטקסטים שהיו בחזקתו של פוסטל. ישנן עדויות מתקופת שהותו של פוסטל בוונציה, לכך שבנוסף לשפות שכבר ידע, שלט גם בשפות: פונית, ארמנית ושומרונית. המפגש עם אותם מלומדים, ועם משכילים נוספים מומחים למזרחנות, עוררה בפוסטל את הרצון להפיץ את לימוד השפה הערבית באירופה, במטרה להפיץ את בשורת כתבי הקודש הנוצריים במזרח.
עם חזרתו ב-1538 לצרפת החל לפרסם את כתביו הראשונים ולכהן כפרופסור לעברית, לערבית וליוונית. במקביל, פוסטל המשיך במגמתו להפיץ את הפילוסופיה והקבלה הנוצרית באמצעות מאמרים ותרגום יצירות לערבית ועברית. הפסקת ההתעניינות בו מצד חצר המלוכה הצרפתית הניעו את פוסטל להעתיק מגוריו לרומא ב-1544, שם הצטרף למסדר הישועים של איגנטיוס מלויולה.
ב-1553 פוסטל כבר עזב את מסדר הישועים בגלל חוסר הלימה בין תפיסתו הקבלית-אסכטולוגית לתפיסת המסדר האפוקליפטית. הוא המשיך וכתב יצירות המשלבות טקסטים ותפיסות קבליות יהודיות ונוצריות. התעמקותו בכתבים מיסטיים ובהגות אסכטולוגית הביאתהו לתפיסה טיפולוגית משיחית, אותה מצא בדמותה של נזירה סגפנית, שהייתה אחות בבית חולים בוונציה, לה קרא "חווה החדשה". לאחר מותה של אותה אחות-נזירה, פוסטל החליט שישותה התמזגה עם ישותו, וכך חש שגופו מכיל הן את היסוד הנקבי והן את הזכרי, בו זמנית. דימוייו הקבליים של פוסטל והתעסקותו במיסטיקה הביאו לבסוף למאסרו ב-1553 בידי האינקוויזיציה הוונציאנית. כתביו נגנזו ונאסר עליו לכתוב בנושאים תאולוגיים.
גיום פוסטל עזב את ונציה וחזר לפריז; לבסוף, גם שם נשלח למאסר, ואת שארית חייו עשה בכלא עד למותו בשנת 1581.
ארץ לובה
ארץ לובה או חוף לובה (באנגלית: Loubet Coast) הוא קטע החוף המערבי של ארץ גרהאם בחצי האי האנטארקטי, המשתרע לאורך 168 ק"מ בין כף בלו לכיוון צפון-מזרח ובורז'ואה פיורד לכיוון דרום-מערב. דרומית לחוף לובה נמצא חוף פאלייר, צפונית לו חוף גרהאם.
היסטוריה.
גילוי החוף.
החוף התגלה על ידי המשלחת הצרפתית השלישית לאנטארקטיקה אשר חקרה את האזור בינואר 1905 בפיקודו של ז'אן-באטיסט שארקו.
החוף מופה על ידי סוקרים בריטיים בין השנים 1976–1978.
מקור השם.
שארקו נתן לחוף את שמו.
החוף נקרא על שם אמיל לובה (Émile Loubet), נשיא צרפת בעת גילויו.
חוף פאלייר
חוף פאלייר (Fallières Coast) הוא קטע החוף המערבי של חצי האי האנטארקטי שבין כף פיורד בורז'ואה וכף ג'רמי, על מפרץ מרגריט ומדף הקרח וורדי.
מדרום משיק לו חוף ריימיל ומצפון חוף לובה.
היסטוריה.
גילוי החוף.
חוף פאלייר נחקר לראשונה בינואר 1909 על ידי המשלחת הצרפתית לאנטארקטיקה (1910–1908) בראשות ז'אן-באטיסט שארקו.
מקור השם.
שארקו קרא לחוף שם ארמאן פאלייר, אז נשיא צרפת.
דפורטיבו לוגו
קלוב דפורטיבו לוגו (בספרדית: Club Deportivo Lugo S.A.D), הידועה גם בשם קיצור לוגו, היא קבוצת כדורגל ספרדית מהעיר לוגו שבגליסיה. הקבוצה משחקת באצטדיון אנסו קארו המכיל 7,114 מקומות ישיבה.
היסטוריה.
מאז הקמתה בשנת 1953 בילתה לוגו את רוב זמנה בליגות הנמוכות בספרד, ואת מרבית שנותיה בילתה בליגה הרביעית. בסוף עונת ירדה הקבוצה לראשונה בתולדותיה ובפעם היחידה עד היום, לליגות האזוריות, אך כבר לאחר עונה בודדת שבה סיימה במקום הראשון עלתה בחזרה לליגה הרביעית. בסוף עונת עלתה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לליגה השלישית, אך כבר לאחר עונה בודדת שבה סיימה במקום 18 ירדה בחזרה לליגה הרביעית. בתום עונת העפילה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לליגה הספרדית השנייה, אך שוב פעם כבר לאחר עונה בודדת ירדה בחזרה לליגה השלישית.
בתום עונת חזרה הקבוצה לליגה השנייה לאחר 20 שנה, תחת המאמן קיקה סטיין.
מיריאנה לוצ'יץ'-ברוני
מיריאנה לוצ'יץ'-ברוני (בקרואטית: Mirjana Lučić-Baroni; נולדה ב-9 במרץ 1982 בדורטמונד שבמערב גרמניה) היא שחקנית טניס מקצוענית קרואטית. בשיאה דורגה במקום 32 בעולם (11 במאי 1998) ונכון לינואר 2017 מדורגת במקום 79 בדירוג ה-WTA.
הישג השיא שלה הוא זכייה בטורניר גראנד סלאם, באליפות אוסטרליה הפתוחה בטורניר לזוגות נשים בשנת (1998) ביחד עם מרטינה הינגיס משווייץ, הגעה לשלב חצי גמר בטורניר לנשים באליפות וימבלדון (1999) והגעה לשלב חצי הגמר באליפות אוסטרליה הפתוחה בטורניר לנשים (2017), 19 שנים אחרי הזכייה בזוגות נשים.
ביוגרפיה.
לוצ'יץ' נולדה בדורטמונד. היא החלה לשחק טניס בגיל 4.
1996 - 1997.
בטורניר הנוער של אליפות ארצות הברית הפתוחה שנערכה בשנת 1996 זכתה לוצ'יץ' בתואר בטורניר לנערות. בטורניר הנוער של אליפות אוסטרליה הפתוחה שנערכה בשנת 1997 זכתה לוצ'יץ' בשני תארים, בטורניר לנערות ובטורניר לזוגות נערות ובכך הייתה לטניסאית השלישית בהיסטוריה אחרי מרטינה הינגיס וג'ניפר קפריאטי שזכתה ב-2 טורנירי נוער של הגראנד סלאם בהיותה בת 14.
תואר גראנד סלאם בזוגות נשים.
באליפות אוסטרליה הפתוחה זכתה לוצ'יץ' בתואר הגראנד סלאם הראשון שלה בטורניר לזוגות נשים ביחד עם מרטינה הינגיס משווייץ (1 בעולם) ב-3 מערכות (4-6, 6-2, 3-6).
חצי גמר באליפות וימבלדון.
באליפות וימבלדון הגיעה לוצ'יץ' לשלב חצי הגמר שבו הפסידה לשטפי גראף ב-3 מערכות (6-7, 6-4, 6-3). בסיבוב השלישי היא ניצחה את מוניקה סלש מארצות הברית (4 בעולם) בשתי מערכות (6-7, 6-7).
2011-2000.
לאחר שנת 1999 סבלה לוצ'יץ' מבעיות אישיות וכלכליות ולא הצליחה להתקדם בסבב. היא אמרה כי הייתה נתונה בילדותה להתעללות על ידי אביה, מרינקו. היא המשיכה להתחרות עד לאליפות ארצות הברית הפתוחה 2003, ולאחר מכן לקחה הפסקה גדולה מתחרויות. בשנים 2004, 2005, ו-2006, היא שיחקה רק בשני טורנירים בכל עונה.
לאחר שעלתה משלב המוקדמות באליפות וימבלדון ניצחה בסיבוב השני את מריון ברטולי מצרפת (9 בעולם) בשתי מערכות (4-6, 3-6). בסיבוב השלישי היא הפסידה לרוברטה וינצ'י מאיטליה (21 בעולם) בשתי מערכות (7-6, 7-6).
באליפות ארצות הברית הפתוחה שנערכה בספטמבר היא עלתה מטורניר המוקדמות. ניצחה בסיבוב הראשון את גרביניה מוגורוסה (25 בעולם) בשתי מערכות (3-6, 6-7), בסיבוב השני היא ניצחה את שחר פאר מישראל ב-3 מערכות (7-6, 3-6, 2-6), בסיבוב השלישי היא ניצחה את סימונה האלפ מרומניה (2 בעולם) בשתי מערכות (6-7, 2-6) אך בסיבוב הרביעי היא הפסידה לשרה אראני מאיטליה (13 בעולם) ב-3 מערכות (3-6, 2-6, 6-0).
שבוע לאחר מכן, היא זכתה בטורניר בל צ'אלנג' שנערך בקוויבק סיטי שבקנדה לאחר שניצחה בשלב חצי הגמר את יוליה גורגס מגרמניה ב-3 מערכות (4-6, 7-5, 2-6) ובגמר את ונוס ויליאמס מארצות הברית שדורגה ראשונה בטורניר ב-2 מערכות (4-6, 3-6).
באליפות צרפת הפתוחה ניצחה בסיבוב השני את סימונה האלפ (3 בעולם) בשתי מערכות (5-7, 1-6) אך בסיבוב השלישי היא הפסידה לאליזה קורנה מצרפת (29 בעולם) ב-3 מערכות (4-6, 3-6, 5-7).
באליפות אוסטרליה הפתוחה הגיעה לוצ'יץ' לשלב חצי הגמר. בסיבוב השני היא ניצחה את אגניישקה רדוונסקה מפולין (3 בעולם) בשתי מערכות (3-6, 2-6) בשלב רבע הגמר היא ניצחה את קרולינה פלישקובה (5 בעולם) ב-3 מערכות (4-6, 6-3, 4-6). בשלב חצי הגמר היא הפסידה לסרינה ויליאמס מארצות הברית (2 בעולם) בשתי מערכות (6-2, 6-1).
חייה האישיים.
ב-15 בנובמבר 2011 נישאה לוצ'יץ' לדניאלה ברוני.
יחסי ארצות הברית–פקיסטן