מק'לוכלין נולדה בניו ג'רזי, אחת מארבעה ילדים של וילי ומרי. הוריה היו אצנים וכך גם אחיה הגדול טיילור המתחרה במסגרת אוניברסיטת מישיגן. בדצמבר 2013 שברה את שיא מדינת ניו ג'רזי בריצת 300 מטר בזמן של 38.55 שניות. ב-2014 סיימה שנייה לאחר שמיר ליטל באליפות ארצות הברית עד גיל 20 בריצת 400 מטר משוכות בזמן של 55.63 שניות, שיא ארצות הברית לנערות עד גיל 14. באליפות העולם באתלטיקה עד גיל 17 שהתקיימה בקאלי ב-2015 זכתה במדליית זהב בשיא אליפות של 55.94 שניות.
ב-2016 סיימה שלישית במבחנים האמריקאים לקראת אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו, היא שיפרה את שיאה האישי ל-54.15 שניות, תוצאה שהיא שיא עולם עד גיל 20. היא נבחרה לאתלטית העונה בתיכונים בארצות הברית. במשחקים האולימפיים השיגה תוצאה של 56.22 שניות במקצה חצי הגמר ולא העפילה לגמר. ביוני 2017 שיפרה את שיא העולם עד גיל 20 כשקבעה תוצאה של 54.03 שניות באליפות התיכונים של ניו ג'רזי.
בשנת 2017 החלה ללמוד ולהתחרות במסגרת אוניברסיטת קנטקי. במרץ 2018 קבעה שיא עולם עד גיל 20 בריצת 400 מטר באולם של 50.36 שניות, והשיגה שיא אישי של 22.68 שניות בריצת 200 מטר, המדרג אותה רביעית בכל הזמנים לגילאי עד 20. באותו החודש קבעה גם שיא אישי של 50.07 שניות בריצת 400 מטר באצטדיון, ושיא אישי של 22.39 שניות בריצת 200 מטר באצטדיון, תוצאה שאף היא מדרגת אותה רביעית בכל הזמנים לגילאי עד 20.
באפריל 2018 שיפרה את שיא העולם לגילאי עד 20 בריצת 400 מטר משוכות עם תוצאה של 53.60 שניות. במאי 2018 שיפרה שיא זה לתוצאה של 52.75 שניות, שדירגה אותה תשיעית בכל הזמנים. לאחר שנה באוניברסיטת קנטקי הודיעה ביוני 2018 כי היא תתחיל להתחרות כמקצוענית.
באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר באוקטובר 2019 היא זכתה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית כסף בשיא אישי חדש של 52.23 שניות, אחרי דלילה מוחמד מארצות הברית שקבעה שיא עולם של 52.16 שניות ולפני ראשל קלייטון מג'מייקה (53.74 שניות). תוצאתה של מק'לוכלין דירגה אותה שנייה בכל הזמנים באותה העת. מדליית זהב בריצת שליחות 4X400 מטר בתוצאה של 3:18.92 שניות, לפני פולין (3.21.89 דקות) וג'מייקה (3.22.37 דקות).
אלופה אולימפית ושיאנית עולם.
באליפות ארצות הברית והמבחנים האמריקאיים לקראת אולימפיאדת טוקיו (2020) שנערכו ביוג'ין, אורגון ביוני 2021 היא זכתה במדליית זהב בשיא עולם חדש של 51.90 שניות, לפני שיאנית העולם הקודמת דלילה מוחמד (52.42 שניות) ואנה קוקרל (53.70 שניות).
במשחקים האולימפיים עצמם היא זכתה בשתי מדליות מדליית זהב, בריצת 400 מטר בשיא עולם חדש של 51.46 שניות, לפני דלילה מוחמד (51.58 שניות) ופמקה בול מהולנד (52.03 שניות) ובריצת שליחות 4x400 מטר ביחד עם אליסון פליקס, דלילה מוחמד ואתינג מו בתוצאה של 3:16.85 דקות, לפני פולין (3:20.53 דקות) וג'מייקה (3:21.24 דקות).
באליפות ארצות הברית שנערכה ביוג'ין ב-25 ביוני 2022 היא זכתה במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בשיא עולם חדש של 51.41 שניות.
אלופת עולם.
באליפות העולם שנערכה ביוג'ין ב-22 ביולי אותה שנה היא זכתה בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר משוכות בשיא עולם חדש של 50.68 שניות, לפני פמקה בול (52.27 שניות) ודלילה מוחמד (53.13 שניות) ובריצת שליחות 4x400 מטר ביחד עם טליתה דיגס, אבי שטיינר ובריטון וילסון בתוצאה של 3:17.79 דקות, לפני ג'מייקה (3:20.74 דקות) והממלכה המאוחדת (3:22.64 דקות).
כדורסל באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
אולימפיאדת 2016 נערכה בריו דה ז'ניירו, ברזיל, ותחרויות הכדורסל בה התקיימו בין ה-6 באוגוסט ל-21 באוגוסט 2016. כל המשחקים נערכו באולם "Carioca Arena 1" שבמרכז האימונים האולימפי של ריו דה ז'ניירו, המכיל 16,000 מקומות ישיבה.
בטורניר הגברים זכתה נבחרת ארצות הברית במדליית הזהב, לאחר שגברה על נבחרת סרביה במשחק הגמר בתוצאה 96–66. במשחק על המקום השלישי ניצחה נבחרת ספרד את נבחרת אוסטרליה בתוצאה 89–88 וזכתה במדליית הארד. גם בטורניר הנשים זכתה נבחרת ארצות הברית במדליית הזהב לאחר שהביסה את נבחרת ספרד במשחק הגמר בתוצאה 101–72, ובמדליית הארד זכתה נבחרת סרביה.
מבנה הטורניר של הגברים ושל הנשים זהה: לאולימפיאדה העפילו 12 נבחרות המחולקות לשני בתים, כאשר בשלב הבתים לכל נבחרת חמישה משחקים - אחד מול כל אחת הנבחרות האחרות בבית. בסיום שלב הבתים עלו ארבע הנבחרות המובילות בכל בית ל"שלב הפלייאוף", הנערך בשיטת "". שתי הנבחרות המפסידות בשלב חצי הגמר התמודדו ביניהן על המקום השלישי בטורניר וזכייה במדליית הארד.
תחרות הגברים.
שלב הבתים.
טבלת בית א'.
לוח משחקים - בית א'
טבלת בית ב'.
לוח משחקים - בית ב'
פלייאוף אליפות.
משחקי רבע הגמר
משחקי חצי הגמר
משחק על מדליית הארד
גמר הטורניר
כדורסל באולימפיאדת 2016
החרם על אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984)
החרם על אולימפיאדת לוס אנג'לס שהתקיימה ב-1984 הוטל בעקבות החרם על אולימפיאדת מוסקבה שהוטל ב-1980. בחרם היו מעורבות 14 מדינות הגוש המזרחי ובעלות בריתן בהנהגת ברית המועצות, שיזמה את הטלת החרם ב-8 במאי 1984. החרם השפיע על מספר רב של אירועי האולימפיאדה שבאופן רגיל בלטו בהן נציגי המדינות הנעדרות. המדינות המחרימות ארגנו אירוע נפרד, שכונה "משחקי הידידות" ונערך ביולי ואוגוסט אותה שנה.
ההכרזה על החרם.
ברית המועצות הודיעה על כוונותיה להחרים את אולימפיאדת לוס אנג'לס ב-8 במאי 1984, בציינה את דאגותיה בסוגיות ביטחוניות ואת "הרגשות הלאומניים והיסטריה אנטי-סובייטית שהתעוררו בארצות הברית". פקיד בממשל האמריקאי אמר שארצו התעלמה מהרמזים של הסובייטים בשבועות שלפני ההכרזה ושלמרות כל הסימנים, ארצות הברית הייתה "המומה לחלוטין" כאשר פורסמה ההכרזה.
לאחר פרסום הודעתה של ברית המועצות הצטרפו לחרם שש מדינות נוספות, כולל בולגריה, גרמניה המזרחית, שהודיעו על כך ב-10 במאי; מונגוליה ווייטנאם, שהצטרפו ב-11 במאי; ולאוס וצ'כוסלובקיה ב-13 במאי. באותו יום הודיעה סין על כוונתה להשתתף במשחקים.
מאוחר יותר החליטה אפגניסטן להחרים גם היא את המשחקים והייתה למדינה השמינית שהודיעה על כך. ב-16 במאי הודיעה הונגריה על הצטרפותה לחרם ופולין הצטרפה אליה למחרת והן היו המדינות התשיעית והעשירית מהגוש המזרחי שהצטרפו לחרם. הונגריה טענה שחיי הספורטאים שלה עלולים להיות בסכנה בזמן שבו הם ישהו בלוס אנג'לס. פולין מאידך, טענה שארצות הברית מעורבת ב"מערכה שמטרתה לשבש את המשחקים".
ב-24 במאי הייתה קובה למדינה ה-11 שהודיעה על הצטרפותה לחרם וגרמה לכותרות ראשיות בתקשורת האמריקאית בשל ההשפעה של פרישתה מהמשחקים על ענפי הבייסבול והכדורסל. ב-27 במאי הייתה דרום תימן למדינה ה-12 שהצטרפה לחרם. אחריה הייתה קוריאה הצפונית למדינה ה-13 שהצטרפה לחרם. שתי המדינות האפריקאיות הראשונות שהצטרפו לחרם היו אתיופיה ואנגולה.
איראן קיבלה שנה קודם לכן החלטה להחרים אולימפיאדת לוס אנג'לס בשל "התערבותה של ארצות הברית במזרח התיכון, תמיכתה במשטר הכיבוש בירושלים והפשעים שבוצעו על ידי ארצות הברית באמריקה הלטינית, במיוחד באל סלוודור". איראן ואלבניה היו שתי המדינות היחידות שהחרימו הן את אולימפיאדת מוסקבה והן את האולימפיאדה בלוס אנג'לס. לוב הודיעה על החרמת המשחקים לאחר שארצות הברית סירבה לאשר את כניסתם לשטחה של עיתונאים לובים ביולי, בנוסף לאיסור היצוא של סחורות מארצות הברית ללוב שהוטל ב-1983 וחידוש איסור הנסיעה ללוב על נושאי דרכונים אמריקאים. לוב ואתיופיה היו שתי המדינות היחידות שהחרימו הן את אולימפיאדת מונטריאול ב-1976 והן את המשחקים בלוס אנג'לס.
ההשערות בנוגע לסיבות לחרם.
ב-1980 הודיע נשיא ארצות הברית, ג'ימי קרטר על החרמת המשחקים שנערכו אז במוסקבה ו-59 מדינות הצטרפו לחרם. היה זה החרם רחב הממדים ביותר בהיסטוריה האולימפית המודרנית. ב-1984, שלושה חודשים לפני פתיחת המשחקים בלוס אנג'לס, הכריזה ברית המועצות על "אי השתתפותה במשחקים", עקב ההתמסחרות של המשחקים והעדר אמצעי ביטחון מספקים עבור הספורטאים. בעקבות הכרזתה של ברית המועצות הצטרפו אליה 13 מדינות. הווארד א. טינר מהשיקגו טריביון אמר ש"ביסודו של דבר היה זה ללא ספק הכאב והמבוכה של 1980 שעמדו מאחורי ההחלטה של ברית המועצות שלא להשתתף במשחקים".
רוב אמצעי התקשורת בעולם פירשו את החרם הסובייטי כנקמה על החרם האמריקאי על משחקי מוסקבה ב-1980, שהוטל כתגובה על הפלישה הסובייטית לאפגניסטן ב-1979, למרות שאמצעי התקשורת במדינות שבשליטת ברית המועצות חזרו על הקו הממשלתי שהחרם היה אמצעי זהירות להגנת הספורטאים. אף על פי כן, לא התגלה שום איום ממשי לביטחונם של הספורטאים מהגוש המזרחי והספורטאים מהמדינה המזרח אירופאית היחידה שהשתתפה, רומניה, לא נתקלו בבעיות כל שהן. למעשה זכו הרומנים לתשואות רמות בהשוואה לשאר המשלחות שנכנסו לממוריאל קוליסיאום בטקס הפתיחה. רומניה סיימה שלישית בדירוג המדליות באולימפיאדת לוס אנג'לס.