בשנת 1975 זכה בפרס מרגוט קלאוזנר על כתיבת התסריט לסרט "צ'רלי וחצי". בשנת 1979 נבחר על ידי קוראי "ידיעות אחרונות" כ"תסריטאי השנה" בזכות התסריט שכתב לסרט "אסקימו לימון" וזכה על כך ב"פרס כינור דוד" של העיתון. איגוד התסריטאים בישראל בחר בו כ"חבר כבוד" הראשון של האיגוד.
בשנת 2012 זכה בפרס אופיר על מפעל חיים של האקדמיה הישראלית לקולנוע על עבודתו רבת ההיקף כתסריטאי, שהביאה להפקת 23 סרטים על פי תסריטיו.
בשנת 2018 לקח חלק בכתיבת התסריט לסרטו של ימין מסיקה "פרשת אונקלוס".
אלי תבור הוא אב לארבעה ילדים. מתגורר בתל אביב. הוא היה נשוי לשולה תבור, שנודעה כ"רחל המרחלת".
צו מעצר
צו מעצר הוא הוראה כתובה וחתומה בידי שופט, שמורה למשטרה לעצור אדם שלדעת מבקש הצו, יש חשד סביר או ראיות לכאורה לכך שהוא ביצע עבירה פלילית.
צו מעצר בישראל.
את צו המעצר, מבקשת התביעה בהליך פלילי (תובע מטעם משטרת ישראל או תובע מטעם פרקליטות המדינה), כצעד מינהלי.
יש מקרים בהם הצו מוצא על ידי השופט עצמו (ללא בקשת התביעה), כדי שמשטרת ישראל תביא בפניו אדם (עד מפתח במשפט או נאשם) שלא הגיע לדיונים קודמים, למרות שקיבל הזמנה כדין.
צו המעצר מבוצע על ידי המשטרה הקרובה למקום מגוריו של החשוד.
ברוב המקרים, ניתן צו המעצר לתביעה רק מהסיבות הבאות:
הכנסת קבעה בחוק "חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה - מעצרים), התשנ"ו-1996" - מעצר אדם יהיה בצו של שופט (להלן - צו מעצר), אלא אם כן הוענקה בחוק סמכות לעצור בלא צו.
הכרה הדדית שיפוטית באירופה.
בשנת 2002 יושם העקרון לראשונה על צווי מעצר ארופאים (EAW) והליכי הסגרה. על פי עקרון זה, ההמלצה היא שההליכים הפורמליים בנוגע להסגרה החלים במדינות החברות יבוטלו ובמקומם יחילו מנגנון פשוט להעברת פושעים בין מדינות. מכיוון שמנגנונים אלה עשויים להיות בעלי השלכות מרחיקות לכת בכל הנוגע לזכויות אדם, הם מהווים אבן פינה לכל עקרון ההכרה ההדדית שיפוטית בנושאים פליליים. אחת הבעיות היא שאין מנגנון אירופאי לפיקוח כי אכן המדינות החברות מקיימות את העקרונות של חירות, דמוקרטיה, הגנה על זכויות אדם ועקרון החוקיות. יתרה מזו, דוח משנת 2002 הדגיש כישלונות של מדינות חברות בתחום הגנה על זכויות יסוד ובכל זאת עקרון ההכרה ההדדית לא התערער.
העקרון תפס תנופה בעקבות אירועי 11 בספטמבר 2001 והצורך של האיחוד להוכיח את יכולתו להילחם בעבירות בינלאומיות. יחד עם זאת, הפרלמנט האירופי ציין כי אירועים אלה לא היוו בסיס לבקשת הליכים דחופים כיוון שההצעה כללה מספר עבירות פליליות ולא רק אלה הנוגעות למניעת טרור.
הצעת הנציבות לצו מעצר אירופי נתקבלה בפחות משלושה חודשים ואומצה על ידי המועצה ביוני 2002. ההחלטה מחייבת ביחס לתוצאה אך האופן שבו יגיעו לתוצאה נתון לשיקול דעת רשויות כל מדינה עצמה. ההחלטה אינה דורשת אשרור בפועל ומרגע שאושר על ידי המועצה, פרלמנטים לאומיים מחויבים לאשר שינויים נדרשים בחוקים הלאומיים לצורך יישום ההחלטה.
AMRAAM
XD-Picture Card
זיכרון xD-Picture (קיצור של Extreme Digital Picture), המכונה גם xD, הוא כרטיס זיכרון מסוג Flash. הכרטיס פותח במאמץ משותף של חברת אולימפוס ופוג'י שהשיקו אותו לראשונה ביולי 2002, לאחר שיוצר על ידי חברות טושיבה וסמסונג. כיום, הכרטיס לא נמצא בשימוש על ידי אף מצלמה דיגיטלית נוכחית.
סקירה.
כרטיסי xD היה בשימוש בעיקר במצלמות דיגיטליות של חברות המפתחים וחברת קודאק. הנפחים הקיימים בשוק היו בין 16 מגהבייט לבין 4 גיגהבייט.
גודלם של כרטיסי ה-xD הוא 20 מ"מ על 25 מ"מ על 1.78 מ"מ והם שוקלים 2.8 גרם.
כרטיסי ה-16MB וה-32MB כותבים במהירות של 1.3MB לשנייה וקוראים במהירות של 5MB לשנייה. לעומתם, הכרטיסים בנפח 64MB, 128MB, 256MB ו-512MB כותבים במהירות של 3MB לשנייה וקוראים במהירות של 5MB לשנייה. כרטיס ה-1GB מסוגל לכתוב במהירות של 2.5MB לשנייה ולקרוא במהירות של 4MB לשנייה.
כאשר רוצים להוריד את התוכן מכרטיס הזיכרון, ניתן להשתמש במצלמה דיגיטלית ולחברה בחיבור באמצעות חיבור USB, או לחבר את הכרטיס למכשיר המסוגל לקרוא כרטיסי זיכרון מסוג זה. בכל מקרה - הכרטיס יופיע כאמצעי לאחסון מידע, אלא אם כן קושחת המצלמה או קושחת קורא הכרטיסים שינתה הגדרה זו.
יתרונות וחסרונות לעומת סוגי כרטיסי זיכרון אחרים.
כרטיס ה-xD מהיר יותר בהשוואה לכרטיסי זיכרון אחרים כגון Smartmedia, MMC, Secure Digital ו-MemoryStick. כמו כן, הוא קטן יותר בהשוואה לרוב הכרטיסים האחרים, יחסית ליכולת הביצועית שלו. כך נראה שכרטיסי ה-xD פותחו כדי להתחרות בכרטיסים כמו Secure Digital, CF, ו-Memory Sticks של חברת סוני.
F-15E סטרייק איגל
רמת נגב
הערבה התיכונה
דובאי
דובאי (בערבית: دبيّ, תעתיק מדויק: דֻבַּיְּ) היא אחת משבע אמירויות המרכיבות את איחוד האמירויות הערביות במפרץ הפרסי. האמירות נמצאת דרומית-מערבית לשארג'ה וצפון-מזרחית לאבו דאבי. דובאי היא האמירות השנייה בגודלה באיחוד (4,114 קמ"ר), לאחר אבו דאבי, והיא בעלת האוכלוסייה הגדולה ביותר. בירת האמירות היא העיר דובאי, העיר המאוכלסת ביותר באיחוד כולו.
דובאי משכה השקעות זרות רבות, בשל הכרזתה כאזור סחר חופשי והיעדר המיסים על הכנסות. מדיניות זו הפכה את דובאי למרכז עסקי ותיירותי בינלאומי חשוב.
היסטוריה.
דובאי הוקמה בתחילת המאה ה-18 על ידי שבט בני יאס, שהתיישב לחופי המפרץ. בראשיתה היא הייתה כפר דייגים קטן אשר מקור פרנסתו העיקרי היה דיג ושליית פנינים, אך קרבתו לנתיבי המסחר להודו הפכו אותו למרכז עסקי לסוחרים מהאזור כולו.
בשנת 1930 עדיין התגוררו בדובאי כ-20,000 בני אדם בלבד. גילוי הנפט באזור בשנת 1966 שינה לחלוטין את פניה, משך עובדים זרים וכן הביא להקמתו של הנמל הגדול בעולם והכרזה על האזור כאזור סחר חופשי. האמירות המודרנית הוקמה בשנת 1971 עם הקמת איחוד האמירויות הערביות.
האזור המשיך לפרוח בשנות ה-90 וההשקעות הרבות שזרמו אליו הביאו עושר רב למדינה ותרמו להפיכתה למרכז פיננסי בינלאומי חשוב ולפריחה בשוק הנדל"ן המקומי.
בעקבות משבר האקלים והשפעתו הצפויה על האמירות, דובאי נוקטת בשורת צעדים על מנת להפוך לעיר ירוקה ובת-קיימא, בין היתר על ידי שימוש כמעט מוחלט באנרגיה סולרית לצורך הפקת חשמל, וכן על ידי הקטנת טביעת הרגל הפחמנית שלה.
גאוגרפיה.
דובאי שוכנת בחצי האי ערב לחופי המפרץ הפרסי. היא אחת משבע האמירויות המרכיבות את הברית האמירויות הערביות וגובלת באמירות אבו דאבי מדרום ושארג'ה ממזרח ומצפון. נמל התעופה של דובאי מהווה צומת דרכים אווירי בין אירופה למזרח הרחוק.
בקיץ (מאי עד ספטמבר) חם מאוד, והטמפרטורות עשויות לעלות עד 45°C. בשאר ימות השנה נעים, והטמפרטורות נעות בין 20 ל-30 מעלות צליוס.
פוליטיקה.
דובאי חולקת פעילות חוקית, פוליטית, צבאית וכלכלית עם האמירויות האחרות בתוך המסגרת הפדרלית, למרות זאת לכל אמירות יש סמכות שיפוטית על כמה מהפעילויות למשל אכיפת חוק אזרחית.
השליט הנוכחי של האמירות הוא האמיר מוחמד בן ראשד אאל מכתום שהחליף את אחיו מכתום בן ראשד אאל מכתום לאחר מותו בינואר 2006. הוא גם ראש הממשלה וסגן הנשיא של האיחוד. כל ראשי הממשלה של האיחוד היו מהמשפחה השלטת של דובאי.
כלכלה.
כלכלת דובאי צומחת במהירות, והתוצר המקומי הגולמי הגיע ל-107 מיליארד דולר ב-2014.
מרבית הכנסות האמירות הן מ-30 אזורי סחר חופשי. באזורים האלו חוקי המסחר מותאמים לחוק הבריטי, השפה הרשמית היא אנגלית והמטבע הרשמי הוא הדולר. אחד מהאזורים האלו הוא נמל "ג'בל עלי" (JAFZA) ולאחרונה, באופן הולך וגובר, גם מתיירות. הכנסות מנפט ומגז טבעי תורמות פחות מ-6% מכלכלת דובאי, אך משמעותיות שכן שוכנות בה חברות פיננסיות שמנהלות וסוחרות בנפט וגז. עתודות אלו צפויות להסתיים בתוך 20 שנה, וזו אחת הסיבות שהממשל פועל להקטין את התלות בענף זה, ולהרחיב ענפים כלכליים אחרים, תוך משיכת חברות בינלאומיות לשבת בתחומה. סין היא שותפת הסחר הגדולה ביותר של דובאי.
באוקטובר 2020 הייתה אמורה להפתח בעיר תערוכת הענק אקספו 2020, אך בשל משבר הקורונה, הכנס נדחה בשנה לאוקטובר 2021.
התיירות היא ענף צומח, ובדובאי ביקרו כ-15 מיליון תיירים בשנת 2016. העיר מהווה גם מרכז משמעותי לסחר בזהב. מתקימות בה תחרויות ספורט רבות וכנסים בינלאומיים. באוקטובר 2019 הממשל ריכך את החוקים האוסרים על שימוש באלכוהול, ותיירים יכולים לקנות משקאות אלכוהוליים בחנויות המותרות, אף ששתייה בפומבי עדין אסורה.
קניון דובאי הוא הקניון הגדול בעיר, והחמישי בגודלו בעולם (מבחינת שטח כולל), ומתפרש על שטח של 1.1 מיליון מטרים רבועים. קניון גדול נוסף בעיר הוא קניון האמירויות.
משבר הקורונה ב-2020 פגע בכלכלת דובאי, בשל התלות הכלכלית בנדל"ן, תחבורה בינלאומית ותיירות.
נדל"ן.
דובאי משכה תשומת לב בינלאומית בעקבות פרויקטים מרשימים בתחום הנדל"ן. בסמוך לדובאי נבנו מספר איים מלאכותיים (איי התמרים ואיי העולם), אשר באחד מהם נמצא המלון בורג' אל-ערב, שהיה המלון הגבוה בעולם בעת שנחנך. כמו כן נבנה בעיר הבניין הגבוה בעולם, בורג' ח'ליפה, שגובהו 828 מטר. תשומת הלב הגוברת הזאת, במקביל לעליה של דובאי כמרכז עסקי, העלו גם סוגיות של זכויות אדם בנוגע לכח העבודה הזר הגדול.