ניתן למצוא פחמן חד-חמצני בעשן סיגריות, שריפות, כבשנים פגומים, תנורי חימום, תנורי עץ, פליטה של דלק בעירה פנימית, גנרטורים חשמליים, ציוד מונע על ידי גז פרופאן (תנורים ניידים וכלי עבודה המופעלים על ידי בנזין כגון מפוחי עלים, מכבשי דשא, מכבשים בלחץ גבוה, מסורים לחיתוך בטון, כפות כוח ומרתכים).
כמו כן, נסיעה בחלק האחורי של טנדרים הובילה להרעלת ילדים. גנרטורים ומנועי הנעה על סירות, ובמיוחד סירות, גרמו לחשיפות קטלניות לפחמן החד-חמצני. ההרעלה עלולה להתרחש גם בעקבות שימוש במנגנון נשימה מתחת למים (SCUBA) בשל מדחסי אוויר פגומים לצלילה.
אבחון.
היסטוריה של חשיפה פוטנציאלית לפחמן חד-חמצני עלולה לרמוז על הרעלה, אך האבחנה מאושרת על ידי מדידת רמות הפחמן החד-חמצני בדם. (יכול להימדד על ידי השוואת כמות קרבוקסי-ההמוגלובין לעומת כמות ההמוגלובין בדם).
היחס בין רמות קרבוקסי-ההמוגלובין למולקולות המוגלובין באדם ממוצע עלול להיות עד 5%, אצל אדם המעשן סיגריות (כ-2 חבילות ביום) היחס עשוי להגיע עד ל-9%, כאשר אצל אדם מורעל היחס נע בין 10-30%. שכן, אנשים עלולים לחוות סימפטומים של ההרעלה גם לאחר שרמת קרבוקסי-ההמוגלובין בדם חזרה לנורמה.
טיפול.
אמצעי הטיפול המידי הוא – החזרת חמצן לגוף. לרוב הדבר יעשה על ידי מתן מסכת חמצן לחולה.
אוורור מכני.
נועד לרוב על מנת לעזור לחולים לנשום, במקרים בהם אינם יכולים לעשות זאת באמצעות עצמם.
טיפול בתא לחץ.
במקרים בהם יופיעו סימני פגיעה עצבית וריכוז גבוה של פחמן חד-חמצני בדם יועבר החולה לטיפול בתא לחץ מיוחד, בתוכו ייחשף ללחץ של כמה אטמוספירות. כתוצאה מכך, יסולק הגז הרעיל (פחמן חד-חמצני) וההשפעות השליליות שלו על מרכיבי דם אחרים יתבטלו.
שיטות למניעת ההרעלה.
השיטה העיקרית להימנעות מהרעלת פחמן חד-חמצני היא הקטנת הסיכויים לחשיפה אליו.
פחמן חד-חמצני הוא גז חסר צבע וריח. כלומר, אין אנו יכולים לדעת האם הוא נמצא באוויר או לא.
ולכן יש למלא את השלבים הבאים על מנת להימנע מחשיפה:
ראובן ליף
ראובן ליף (ליפשיץ) (באנגלית: (Reuben Leaf (Lipschitz; 27 באוגוסט 1889 רוסיה (אוקראינה) – ?) היה צייר, מאייר, גרפיקאי וטיפוגרף עברי שחי בניו יורק.
תולדות חייו.
ראובן ליף נולד בשנת 1889 בקרמנצ'וג שבפלך פולטבה ברוסיה (כיום אוקראינה), בנם של טריינה (לבית קוֹבּרינֶץ) וברוך-ליב ליפשיץ. גדל בעיירה פינסק (רוסיה הלבנה). למד באקדמיה הקיסרית לאמנות בווילנה. עלה לארץ ישראל והיה אחד התלמידים הראשונים של האקדמיה בצלאל בירושלים, מורה במוסד וראש מחלקת מחלקת הצריבה (באטיק) על עץ מתכת שנפתחה ב"בצלאל" ב-1912 ועמד בראשה עד שנת 1916. בין היתר יצר מדליוני-תצריב של מגדל דוד, יד אבשלום ודיוקן הרצל. לאחר מכן, ככל הנראה על מנת לחמוק מגיוס לצבא האימפריה העות'מאנית בעת מלחמת העולם הראשונה, היגר לארצות הברית ועבד שם כמאייר וגרפיקאי. במגרת זו עסק באיור ספרי ילדים ובתי כנסת.
ראובן ליף עסק באיסוף גופנים עבריים וחיבר קטלוג מקיף, ראשון מסוגו בשם אוצר אלף-ביתים: מימי קדם עד זמננו, שכלל שבעים גופנים עבריים, חלקם עתיקים וחלקם מודרניים. בשנת 1950 ראתה אור מהדורה של הקטלוג בהוצאה עצמית ("הסטודיה של ראובן ליף, 324 מזרח רחוב 18, ניו־יורק, נ.י.") עם טקסט הסברי בעברית ובאנגלית.
בשנת 1965 היה יועץ לתערוכת ז'בוטינסקי שנערכה בניו יורק.
בתו, נעמי ליף הלפרן (Noami Leaf Halpern; נולדה ב-1914), הייתה רקדנית. ב-1934 הופיעה ב"שגיונות זיגפלד" בניו יורק, וב-1935 הגיעה לשהות בארץ ישראל ושיתפה פעולה עם יוסף גולנד בתיאטרון "המטאטא".
אפקט קולשוב
אפקט קולשוב (מכונה גם ניסוי קולשוב או אפקט מוז'וקין על שם השחקן שהופיע בניסוי) הוא ניסוי מונטאז' שנערך על ידי לב קולשוב (1899 -1970) בשנת 1918 בקירוב, אשר מדגים כיצד צימוד שוטים שאין בהם בהכרח קשר, יוצר משמעות כאשר נצפה על ידי הצופים. ניסוי זה מצוטט על ידי יוצרי סרטים, תאורטיקנים, ופסיכולוגים עד היום.
רקע הניסוי.
בשנות העשרים של המאה ה-20 ביצע יוצר הסרטים והבמאי הסובייטי לב קולשוב ניסוי מונטאז' (עריכה) מכונן שהפך לחלק משמעותי בהיסטוריה הקולנועית. הניסוי נוצר על ידי חיבור קטעים מסרט קיים מתעשיית הקולנוע הצארי כך שלמעשה, קולשוב לא צילם כלל שוטים חדשים אלא רק חיבר קטעים מוכנים - זה היה ניסוי מונטאז' אמיתי. קולשוב שילב צילום תקריב של השחקן הרוסי איוון מוז'וקין בפנים נייטרליות עם שלושה שוטים שונים: אישה, ילדה בארון מתים וקערת מרק. היות שמוז'וקין היה שחקן מוביל בקולנוע הצארי וייתכן כי הקהל הכיר את מראה פניו על מסך הקולנוע, קולשוב בחר בכוונה בשוטים שבהם הבעת פניו של מוז'וקין הייתה נייטרלית.
מהלך הניסוי ותוצאותיו.
צירופי השוטים הוצגו בפני הקהל והתברר כי הקהל היה סבור שהבעת הפנים של מוז'וקין הייתה שונה. יתר על כן, נאמר כי הקהל דיבר בהתפעלות על המשחק: הם תיארו את מבטו המהורהר כשהסתכל על המרק, התפעמו מהצער העמוק שבו הביט בילדה המתה, והבחינו בתשוקה שבה הביט באישה, למרות שבכל שלושת המקרים היו פניו של השחקן בדיוק אותו הדבר. בכך הראה קולשוב כי המניפולציה של ההקשר יכולה לשנות את תפיסת הקהל לגבי הבעות פנים, מחשבות ורגשות של שחקן. העבודה האמפירית שבוצעה לאחר מכן אישרה שהמסגור ההקשרי המתאים יגרום לצופה לתפוס פנים נייטרליות כשמחה או עצב, פרצופים זועמים כמפחדים, וצרחות כמלאות שמחה.
כשנשאל על הניסוי שלו, קולשוב הצהיר בפשטות:
ניסיון שחזור הניסוי.
ההתייחסויות הרבות לאפקט קולשוב הן בעולם הקולנוע והן בפסיכולוגיה מרמזות כי האפקט הוא תופעה מבוססת ולא שנויה במחלוקת. עם זאת, לא ברור אם אפקט זה אכן קיים. ראשית, קטעי הקולנוע המקוריים של קולשוב אבדו. יתר על כן, היו רק שני ניסיונות קודמים לשחזר את הניסוי והם הניבו תוצאות סותרות או לא אמינות.
אפקט קולשוב בעולם הסרטים.
הדוגמה הבסיסית לשימוש באפקט קולשוב היא סרטו הנודע של אלפרד היצ'קוק "חלון אחורי" ("Rear Window"). היצ'קוק ציין שמבנה העריכה העיקרי של הסרט מבוסס על אפקט קולשוב שכן הצימות של דמותו של ג'יימס סטיוארט (ג'ף) אשר מוצגת בפנים מעורפלות מבחינה רגשית (אם כי נייטרליות), עם צילום הנוף מבעד לחלון הדירה של הדמות יוצר הקשר רגשי ספציפי לתמונה.
איברים ביוניים
איברים ביוניים הם איברים מלאכותיים היכולים לשמש כהחלפה, חיקוי ואפילו שיפור של הפונקציה הביולוגית בהשוואה למערכת הטבעית של הגוף. האיברים הביוניים בעלי תכונות 'אנושיות' יותר משל תותב רגיל ויכולים להיות רובוטיים, אלקטרוניים ומכניים. בשנת 1985 הציע לראשונה רופא חיל האוויר האמריקאי, ג'ק סטיל, את המונח "ביוניקה" שייצג את יישום התהליכים הביולוגיים תוך עיצוב אובייקטים מהונדסים. יצירת האיבר הביוני דורשת ידע נרחב ואנשים בעלי מומחיות בתחום ההנדסה והרפואה על מנת לחקות על הצד הטוב ביותר את המוטוריקה העדינה של איברים שונים בגופנו או ליצור קישור ברמה הטובה ביותר לאחת ממערכות העצבים בגופנו.
התהליך הרפואי.
רפואה רגנרטיבית היא רפואה 'מחדשת איברים'. היא עוסקת בריפוי, החלפה וחידוש של תאים, רקמות ואיברים. כחלק מתחומים רבים הנכנסים תחת הכותרת "איברים ביוניים" הרפואה הרגנטיבית לוקחת גם היא חלק בתפקיד הטיפול. נעזרים ברפואה הרגנטיבית במהלך הטיפול לחיבור האיבר הביוני וכן לאחר הטיפול על מנת לראות כי האיבר מתפקד כחלק מהגוף.
על מנת לתת לאיבר הביוני את יכולתו לפעול בצורה דומה כמעט לחלוטין כמו שאר האיברים, נעזרים בבינה מלאכותית, ובעזרתה הופכים את האיבר החדש לבעל תכונות אנושיות יותר, כמו למשל היכולת להזיז את המפרק בצורה טבעית יותר מאשר בתותב רגיל.
תותב.
תותב (פרוטזה) משמשת כתחליף מלאכותי והחלפה של איבר מסוים בגוף כמו שן, עצם בפנים, יד, רגל וכו'. התותב הוא תחליף נוסף לאיבר חיצוני שנקטע או הוסר מהגוף. בשונה מאיבר ביוני התותב משמש בעיקר למטרות קוסמטיות ופחות טכניות. האיבר הביוני משמש כתחליף טכנולוגי וקוסמטי יותר מאשר רק גפיים בגוף האדם אך מהווה כתחליף יקר יותר מתותב.
יד ביונית.
היד הביונית היא יד מלאכותית בעלת תכונות 'אנושיות' יותר מיד תותבת רגילה. ליד הביונית אפשרויות שונות אך עם זאת מכילה גם אתגרים שעליהם צריך להתגבר כמו השליטה המוטורית (הזזת המפרקים בצורה טבעית יותר) והמשוב החושי (מתן תחושה לידיים תותבות).
קטיעות של הגפיים העליונות הן משמעותיות ובעייתיות שכן ידיו של האדם משמשות אותו לתפקודים יומיומיים כמו למשל לתקשורת (שפת דיבור, התבטאות..), תפיסת חפצים ועוד.
סייבורג.
קיבורג (או סייבורג) הוא מונח המקובל לציון ייצור חי (בדר"כ בן אדם) המכיל הן מרכיבים ביולוגיים והן מרכיבים מלאכותיים. גוף הקיבורג כולל איברים ביוניים שיכולים להעניק לו כישורים משודרגים ועל אנושיים בעזרת אמצעים טכנולוגיים.
כירורגיית אם ועובר
כירורגית אם ועובר היא ענף כירורגיה מתקדם המתמקד בניתוחים בעובר תוך כדי ההיריון. הענף התפתח במטרה להפחית את הפגמים והמומים איתם התינוקות מגיעים לעולם, בפרט משום שרבים ממומים אלו מתפתחים במהירות מרגע הלידה והופכים לסיכונים לנכות ואפילו מוות.את הבעיות של העוברים אפשר לגלות דרך בדיקת אולטרסאונד או בדיקת מי שפיר ובדרך כלל מטפלים בהם בניתוח בהרדמה כללית של האם.
היסטוריה.
כירורגית אם ועובר התחילה באוניברסיטת קליפורניה, סן פרנסיסקו (UCSF), שם פותחו לראשונה טכניקות לניתוח עוברים.