ב-31 בדצמבר, קבעה צ'מטאי שיא ישראלי חדש בריצת 10 ק"מ, בתחרות שנערכה ברומא, בתוצאה של 31:46 דקות.
בסך הכל קבעה צ'מטאי בשנת 2018 11 שיאים ישראלים חדשים.
באליפות ישראל ב-15 ק"מ שנערכה בראשון לציון, זכתה צ'מטאי-סלפטר במדליית זהב בתוצאה של 48:42 דקות. בתחרות גביע החורף שנערכה בחודש בפברואר, היא ניצחה בריצת 3000 מטר כשקבעה תוצאה של 8:56.55 דקות. את 2000 המטרים הראשונים בריצה היא עברה בתוצאה של 5:52.30 דקות, המהווה שיפור של 16 שניות לשיא הישראלי הקודם שהיה שייך לנילי אברמסקי. במרוץ אור יהודה שנערך באותו חודש, היא קבעה שיא ישראלי חדש בריצת 5 ק"מ (כביש) של 15:15 דקות.
בחצי המרתון של אוסטיה זכתה סלפטר במדליית זהב בשיא ישראלי חדש של 1:06:40 שעות. חודשיים לאחר מכן, בחצי המרתון של פראג, היא זכתה במדליית כסף בשיא ישראלי חדש של 1:06:09 דקות, התוצאה השנייה בטיבה באירופה בכל הזמנים. חודש לאחר מכן, במרתון פראג, היא זכתה במדליית זהב בשיא ישראל חדש של 2:19:46 שעות, התוצאה הרביעית בטיבה בעולם בשנת 2019 כשנקבעה, והבטיחה את מקומה באולימפיאדת טוקיו (2020). בתחרות שנערכה בפינלנד בסוף מאי, קבעה צ'מטאי שיא עונתי בריצת 1500 מטר של 4:20.51 דקות וסיימה במקום השני. בתחרות שנערכה בתל אביב בתחילת יוני, סיימה סלפטר במקום השני בריצת 5000 מטר בתוצאה של 15:34.06 דקות. בתחרות גביע אירופה בריצת 10,000 מטר שנערכה ביולי, היא זכתה במדליית כסף בשיא ישראל חדש של 31:15.78 דקות, אחרי סטפני טוול מבריטניה. התוצאה שקבעה טובה בכ-10 שניות מהקריטריון האולימפי לאולימפיאדת טוקיו (2020).
בתחרות שנערכה בלונדון בסוף יולי, קבעה צ'מטאי-סלפטר שיא ישראלי חדש בריצת 5000 מטר, בתוצאה של 14:59.02 דקות והיא הפכה לראשונה שירדה מ15 דקות בריצת 5000 מטר. באליפות אירופה לאומות שנערכה בקרואטיה, ניצחה צ'מטאי בריצת 5000 מטר, בתוצאה של 15:44.38 דקות.
שיאנית אירופה.
בריצת 10 ק"מ (כביש) שנערכה בטילבורך, ב-1 בספטמבר 2019, סיימה צ'מטאי-סלפטר ראשונה בשיא אירופאי חדש של 30:05 דקות, תוצאה שדירגה אותה במקום שני בכל הזמנים בריצה זו כשנקבעה, אחרי ג'וסלין ג'פקוסגיי מקניה (29:43 דקות).
באליפות העולם שנערכה בדוחה בחודש ספטמבר, סלפטר התחילה בדבוקה המובילה. לאחר 10 ק"מ, 6 רצות מהדבוקה המובילה החלו להגביר, ובנקודת 15 הק"מ הובילו עליה בכ-50 שניות וסלפטר המשיכה לרוץ בקצב שלה. לאחר 25 ק"מ הפער הצטמצם ל-16 שניות בלבד, אך סלפטר החלה לדעוך, ובסופו של דבר נאלצה לפרוש בעודה חמישית, בין הקילומטר ה-31 ל-32, לאחר שסבלה מחוסר אנרגיה שנבע מהכנה תזונתית לקויה למירוץ. בנוסף אליה, פרשו עוד 27 רצות, המהוות כ-40% מכלל הרצות, עקב התנאים הקשים ששררו שם; המרתון הוזנק דקה לחצות, בטמפרטורה של 32 מעלות, ולמעלה משבעים אחוזי לחות.
במרתון פרנקפורט סיימה סלפטר במקום רביעי בתוצאה של 2:23:11 שעות.
באליפות ישראל בחצי מרתון, שנערכה בדצמבר בבית שאן, זכתה צ'מטאי במדליית זהב בתוצאה של 1:10:05 שעות.
בתחרות שנערכה בולנסיה, סיימה צ'מטאי-סלפטר במקום החמישי בריצת 10 ק"מ, בתוצאה של 31:09 דקות.
במרתון טוקיו, שהיה למרתון הראשון מסבב המרתונים המרכזיים העולמי בו השתתפה, זכתה צ'מטאי-סלפטר במדליית זהב בשיא ישראלי חדש של 2:17:45 שעות, תוצאה שדירגה אותה במקום שישי בכל הזמנים באותה העת. בתחילת יוני היא ניצחה בריצת 3000 מטר בתוצאה של 9:15.75 דקות. בגביע האיגוד בתחילת יולי היא ניצחה בשלוש ריצות, בריצת 3000 מטר בתוצאה של 9:07.05 דקות, בריצת 1500 בתוצאה של 4:15.72 דקות ובריצת 5000 מטר בתוצאה של 15:52.86 דקות. בתחרות שנערכה שבוע לאחר מכן היא קבעה בריצת 3000 מטר תוצאה של 9:06.38 דקות.
באליפות ישראל זכתה צ'מטאי-סלפטר בשלוש מדליות זהב, בריצת 5000 מטר שנערכה בסוף יוני אותה שנה בתוצאה של 15:29.43 דקות, לפני כרואן חלבי ממכבי חיפה כרמל (16:50.71 דקות) והדר אופיר מהרוח השנייה בירושלים (18:17.11 דקות), בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:17.96 דקות, לפני אדוה כהן מלידר ירושלים (4:25.50 דקות) וכרואן חלבי (4:27.65 דקות) ובריצת 800 מטר בשיא אישי חדש של 2:06.63 דקות, לפני סיון אורבך ממכבי חיפה (2:07.92 דקות) ונרי גטרידה (2:13.35 דקות).
בתחרות ליגת היהלום שנערכה בבריסל ב-4 בספטמבר סיימה צ'מטאי-סלפטר שנייה בריצת שעה בתוצאה השנייה בטיבה בהיסטוריה של 18,571 מטר, אחרי סיפן חסן מהולנד שקבעה שיא עולם חדש של 18,930 מטר. שתיהן קבעו תוצאה טובה משיא העולם בן 12 השנים של דירה טונה מאתיופיה (18,517 מטר).
באליפות העולם בחצי מרתון שנערכה בפולין בחודש אוקטובר, סיימה צ'מטאי-סלפטר במקום ה-12 בתוצאה של 1:08:31 שעות.
באולימפיאדת טוקיו, צ'מטאי סלפטר התחרתה בריצת המרתון שנערכה בסאפורו וסיימה במקום ה-66 מתוך 88 רצות. 4 ק"מ לסיום, לאחר שהייתה בין המובילות לאורך הריצה, צ'מטאי סלפטר נעצרה עקב התכווצויות בבטן, שנבעו מכאבי מחזור כאשר היא נמצאת במקום השלישי. מספר דקות לאחר מכן היא הצליחה לחזור לרוץ ולסיים את המרתון בתוצאה של 2:48:31 שעות. תנאי החום הקשים ששררו במסלול התחרות בסאפורו, טמפרטורה של כ-30 מעלות וכ-80 אחוזי לחות, השפיעו על המתחרות כאשר 15 מהן פרשו וביניהן אלופת העולם במרתון מדוחה רות צ'פנגטיץ'. בפוסט שפרסמה לאחר הריצה הדגישה צ'מטאי סלפטר כי הסיבה לפרישה הייתה כאבי המחזור החודשי ורצתה להעלות את הנושא למודעות.
במרתון לונדון 2021, סיימה צ'מטאי סלפטר במקום החמישי. בריצה זו השיגה את התוצאה השנייה הכי טובה שלה כשרצה 2:18:54 שעות, שזוהי גם תוצאת השנה שלה
מדליית ארד באליפות עולם.
באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון ארצות הברית ב-18 ביולי 2022 היא זכתה במדליית ארד בריצת מרתון בתוצאה של 2:20:18 שעות, אחרי גוטיטום גברסלסי מאתיופיה שקבעה שיא אליפות חדש של 2:18:11 שעות וג'ודית ג'פטום קוריר מקניה (2:18:20 שעות). מדליה זו הייתה הרביעית בסך הכל של ישראל באליפויות העולם באתלטיקה והראשונה במקצועות המסלול.
מדליית ארד באליפות אירופה.
באליפות אירופה שנערכה במינכן, גרמניה ב-15 באוגוסט 2022 לונה זכתה במדליית הארד בריצת ה-10,000 מטרים בתוצאה של 30:46.37 דקות. תוצאה זו הינה גם שיא ישראל לנשים למרחק זה.
פרסיבל (פירושונים)
U1 (הרכבת התחתית של וינה)
קו U1 הוא אחד מקווי הרכבת התחתית של וינה. בקו זה, שאורכו 14.5 קילומטרים (בין רוימאן-פלאץ Reumannplatz ללאופולדאו Leopoldau), פועלות כ-19 תחנות. נכון לשנת 2016, תחנה נוספת, Oberlaa, והמסילה המובילה אליה, נמצאים תחת בניה. עם סיום ההרחבה (יעד לסיום ב-2017), U1 יהפוך לקו הארוך ביותר ברכבת התחתית (כיום קו ה-U6 הוא הארוך ביותר).
קו זה נפגש עם קו U2 ועם U4 בתחנת קרלספלאץ (Karlsplatz), עם קו U3 בתחנת שטפאנסנפלאץ (Stephansplatz), עם קו U4 בתחנת שוודנפלאץ (Schwedenplatz) ועם קו U2 בתחנת פראטרשטרן (Praterstern). הקו נפתח לראשונה ב-25 בפברואר 1978.
תחנות נבחרות.
1. רוימאנפלאץ (25 בפברואר 1978)
5. קארלספלאץ (25 בפברואר 1978)
6. שטפאנספלאץ (18 בנובמבר 1978)
7. שוודנפלאץ (24 בנובמבר 1979)
9. פראטרשטרן (28 בפברואר 1982)
11. דונאואינזל (אי הדנובה) (3 בספטמבר 1982)
12. קייזרמילן / וינה אינטרנשיונל סנטר (3 בספטמבר 1982)
19. לאופלדאו (2 בספטמבר 2006)
U2 (הרכבת התחתית של וינה)
קו U2 הוא אחד מקווי הרכבת התחתית של וינה. בקו זה, שאורכו 16.7 קילומטרים (מתחנת Karlsplatz לתחנת Seestadt), פועלות כ-20 תחנות.
קו זה נפגש עם קו ה-U1 ו-U4 בתחנת קארלספלאץ (Karlsplatz), קו U3 בתחנת וולקסתיאטר (Volkstheater), קו U4 בשוטנרינג (Schottenring) ו-U1 בפראטרשטרן (Praterstern). הקו נפתח לראשונה ב-1980.
תחנות נבחרות.
1. זיישטאדט (5 באוקטובר 2013)
9. דונאומרינה (2 באוקטובר 2010)
10. שטאדיום (10 במאי 2008)
18. פולקסתיאטר (התיאטרון העממי) (30 באוגוסט 1980)
19. מוזיאומסקוורטיר (רובע המוזיאונים) (3 באוגוסט 1980)
20. קארלספלאץ
U3 (הרכבת התחתית של וינה)
קו U3 הוא אחד מקווי הרכבת התחתית של וינה. בקו זה, שאורכו 13.4 קילומטרים (מתחנת Ottakring לתחנת Simmering), פועלות כ-20 תחנות. זהו הקצר ביותר מבין קווי הרכבת התחתית בעיר.
הקו נפגש עם קו U6 בתחנת וסטבאנהוף (Westbahnhof), עם קו U2 בוולקסתיאטר (Volkstheater), עם קו U1 בשטפאנספלאץ (Stephansplatz) ועם קו U4 בלנדשטראסה (Landstraße). הקו נפתח לראשונה בשנת 1991.
תחנות נבחרות.
1. אוטקרינג (5 בדצמבר 1998)
6. וסטבאנהוף (תחנת רכבת מערב) (4 בספטמבר 1993)
9. פולקסתיאטר (התיאטרון העממי) (6 באפריל 1991, U2 מאז 1980)
21. זימרינג (2 בדצמבר 2000)
U4 (הרכבת התחתית של וינה)
קו U4 הוא אחד מקווי הרכבת התחתית של וינה. בקו זה, שאורכו 16.5 קילומטרים (מתחנת Hütteldorf לתחנת Heiligenstadt), פועלות כ-20 תחנות.
קו זה פוגש את קו U6 בתחנת לנגנפלדגאסה (Längenfeldgasse), את הקווים U1 ו-U2 בתחנת קארלספלאץ (Karlsplatz), את קו U3 בתחנת לנדשטראסה (Landstraße), את קו U1 בתחנת שוודנפלאץ (Schwedenplatz), את קו U2 בתחנת שוטנרינג (Schottenring) ואת קו U6 בתחנת שפיטלאו (Spittelau). הקו נפתח לראשונה בשנת 1976.
U6 (הרכבת התחתית של וינה)
קו U6 הוא אחד מקווי הרכבת התחתית של וינה. בקו זה, שאורכו 17.3 קילומטרים (מתחנת Floridsdorf לתחנת Siebenhirten), פועלות כ-24 תחנות. נכון לשנת 2016. קו זה, הארוך ביותר ברשת ה-U-Bahn של וינה, צפוי לאבד תוארו לקו U1 בשנת 2017, עם השלמת עבודות ההרחבה בו.