בשנים 1943–1944 שימש כראש הגסטאפו של קלגנפורט. בשנים 1944 - 1945 עבד כראש הגסטאפו של העיר קובלנץ. לאחר תום מלחמת העולם השנייה נתפס כריסטמן ונכלא במרכז מעצר בדכאו, אך הוא נמלט משם בשנת 1946. לאחר מכן, הוא הסתתר ועבד תחת שם העט ד"ר רונדה וברח מרומא לארגנטינה. בארגנטינה, הוא המשיך לתמוך בנאצים על ידי השתתפות בארגון "קמרדנבורק".
משנת 1956 התגורר בגרמניה והיה אדם עשיר מאוד (מהעשירים במינכן). בשנת 1962 החליט בית משפט גרמני במינכן לפתוח בחקירת מעשי הזוועה של קורט כריסטמן. בשנת 1974 נעצר. כאשר ניסה להערים על התביעה ולהימנע מצדק, הציג כריסטמן לבית המשפט מסמך כוזב על מחלתו הקשה לכאורה.
הוא קיבל דחיית משפט. ב-19 בדצמבר 1980 גזר עליו בית המשפט בגרמניה 10 שנות מאסר בגין השתתפות בפשעי מלחמה שבוצעו בקרסנודאר. ב-11 בנובמבר 1982 גזר הדין אושר על ידי בית המשפט העליון הפדרלי בגרמניה.
הוא מת ב-4 באפריל 1987.
צמח ברזאני
הרב צמח ברזאני (ה'תר"ע – ו' בניסן ה'תשנ"ז; 1910 – 1997), כיהן כרב בעיירות עקרא ומוסול בעיראק, ובישראל כרב ביישוב מבשרת ציון.
ביוגרפיה.
צמח ברזאני נולד בסביבות שנת ה' תר"ע (1910 למניינם) בעיר עַקְרַא שבכורדיסטן העיראקית ליוסף ואסתר. סבו, הרב ששון ברזאני, היה רב מקומי של קהילת יהודי עקרא.
כבר מהיותו ילד למד צמח בבית מדרשו של סבו הרב ששון, ובהיותו בגיל 19 הסמיכו סביו להיות רב ושוחט.
בהגיעו לפרקו נישא לפרחה, בת לחמולת גבאי מיהודי עקרא ועבר להתגורר בסמוך לסביו. לאחר שנפטר סביו, התיישב על כס המנהיגות התורנית בעקרא. הוא שימש כמנהיג רוחני, כחזן בבית הכנסת, כשוחט, כמוהל, כעורך טקסי נישואין וכמלמד בחדר. למרות הפיזור של בני הקהילה בכפרים השונים, הוא טרח להגיע לכל כפר ולהעניק שם את שירותיו בקודש. בין תלמידיו באותה תקופה נמנה הרב שבתאי בן חיים.
בסביבות שנת ה' תש"ו (1946 למניינם), בעקבות סכסוך ביון החמולות עידו וגבאי בכפר עקרא, הוא ניאלץ לעקור עם בני משפחתו לעיר מוצול שבעיראק. גם במוֹסוּל הוא המשיך לעסוק בענייני דת, ושימש שם כמנהיג רוחני. המעבר למוֹסוּל לא ניתק אותו מקהילתו שבעַקְרַא שהייתה זקוקה לו, וגם שם הוא המשיך לספק שירותי דת.
בחג הפסח של שנת ה' תשי"א (1951 למניינם), הוא עלה עם רעייתו פרחה ממשפחת גבאי וששת ילדיהם ממוֹסוּל שבעיראק לארץ ישראל. הם הגיעו הישר למעברת הקסטל, ומאז הוא קבע את מקום מגוריו ביישוב מעוז ציון שהפך ברבות הימים לחלק מהישוב מבשרת ציון. גם בארץ ישראל נמשכה מסורת פעילותו הציבורית, שאופיינה בתרומתו בענייני דת והלכה, והוא ייצר סביבו קהילה גדולה של עולים מכורדיסטן שהתאגדה סביב למנהיגותו הרוחנית. במקביל שימש כמורה למקצועות קודש בבית הספר המקומי.
בסביבות שנת ה' תשל"ו (1976 למניינם) הקים את המועצה הדתית במבשרת ציון, וכיהן בה כיו"ר עד לסביבות שנת ה' תשמ"ו (1986 למניינם). מתוקף תפקידו עסק בהפצת התורה, וסייע בהקמת בתי-כנסת ומוסדות דת ביישוב. בשנת ה' תשנ"ו (1996 למניינם) הוא נבחר ליקיר מבשרת ציון על תרומתו לקהילה שראתה בו סמכות רבנית והלכתית.
בנו, מלכיאל ברזאני, כיהן כראש המועצה המקומית מבשרת ציון.
חכם צמח ברזאני נפטר בשיבה טובה בשבת הגדול בו' בניסן ה' תשנ"ז (1997 למניינם).
סיימון פרייסר, לורד לובאט ה-15
גרהרד סומר
מגפת הקורונה במונקו
התפשטות מגפת הקורונה במונקו החלה בסוף פברואר 2020.
התפשטות המגפה.
ב-29 בפברואר הודיעה מונקו על מקרה ראשון של הדבקה בנגיף הקורונה בשטחה. מדובר בגבר אשר טופל בבית החולים המרכזי הנסיכה גרייס ואז הועבר לבית החולים של אוניברסיטת ניס בצרפת.
ב-14 במרץ הודיעה ממשלת מונקו על סגירת כל המשתלות, חדרי כושר, פארקים, אנדרטאות ובתי ספר. בנוסף הקונצרט של סנט פטריק הושהה.
ב-16 במרץ דווח כי שר המדינה של מונקו, סרז' טל אובחן ונמצא חיובי לנגיף הקורונה. בכך הפך לראש הממשלה הראשון שאובחן חולה בנגיף הקורונה.
ב-19 במרץ דווח כי נסיך מונקו, הנסיך אלבר השני נבדק ואובחן חולה בנגיף הקורונה. בהמשך הוא דחה את הטענה שהוא הדביק את הנסיך הבריטי, הנסיך צ'ארלס באירוע שבו נכחו השניים בלונדון ב-10 במרץ.
באותו יום, דווח כי מרוץ המכוניות, הגרנד פרי מונקו בוטל לאחר שהמארגנים לא הצליחו למצוא תאריך חדש עבור המירוץ מעבר ללוח הזמנים המתוכנן ב-24 במאי, זו הפעם הראשונה מאז שנת 1954 שמירוץ זה לא יתקיים.
ב-28 במרץ הודיעה מונקו על מקרה מוות ראשון כתוצאה מהידבקות בנגיף הקורונה. הקורבן אושפז בטיפול נמרץ ביום רביעי, 25 במרץ, בבית החולים המרכזי הנסיכה-גרייס.
אחוז הבדיקות לנפש במונקו הוא הגבוה בעולם, כאשר עשתה 38 אלף בדיקות ל-39 אלף תושבי עיר המדינה (כמעט כולה).
מרכז המזון (Merkaza)
סרגל כאב
סרגל כאב או סולם כאב הוא אמצעי למדידת עוצמת כאב. הסרגל הוא הסימן החיוני החמישי, ומשמש ככלי תקשורת בסיסי ברפואה. הסרגל משמש להבנה טובה יותר של סוג הכאב, וקביעת סדר הטיפול בחולים.
כאב, הוא חוויה תחושתית בלתי נעימה עד כדי סבל ואי-נוחות, ולעיתים קרובות פוגעת באיכות החיים של החולה. מטרת הכאב היא להתריע בפני סכנה לפגיעה גופנית. מלבד המרכיב הפיזי, מתלווים מרכיבים רגשיים וקוגניטיביים (חרדה או דחק).
הסרגל מאפשר לדרג את סוג הכאב, עוצמתו ומִשכו, וכך מאפשר דיאגנוזה טובה יותר, קביעת תוכנית טיפול, והערכת אפקטיביות הטיפול.
הערכת כאב אשר מתבססת על תשובת המטופל היא סובייקטיבית, (למשל, לעומת חום הנמדד במדויק) וקיימים אמצעים שונים המאפשרים את צמצום אי הוודאות וקביעה אובייקטיבית ככל האפשר למדידת כאבים בכל סוגי המטופלים, ובהם יילודים, נערים, מבוגרים ומטופלים שהתקשורת עִמם מוגבלת. שיטות אלו מסתמכות על דיווחים כמותיים מהמטופל בעזרת שיטות שתקפותן נחקרה ונמצאה גבוהה. שיטות אלה לרוב משתמשות בהצגה של מספר אפשרויות לתיאור כאב, כשהן מדורגות בסרגל מדידה. התיאורים יכולים להיות מספריים, מילוליים, חזותיים או משולבים.
הסרגלים הנפוצים ביותר הם VAS, הסרגל המספרי, וסולם הפרצופים שמשמש בעיקר לילדים.
שיטות למדידת כאב.
סולמות לאבחנה חיצונית של המטפל.
בשימוש במקרה שהחולה לא מתקשר עם הסביבה (מעורפל הכרה, בעל פגיעה מוחית וכולי).
שלא לצורך טיפולי, אלא לצורך מחקרי בלבד, הכאב נמדד גם בעזרת גירויים פיזיים מכומתים. כך למשל ניתן למדוד בעזרת מד כוח, צביטה בלחץ המקסימלי שיכול לשאת נבדק או בעזרת תרמומטר את הטמפרטורה המקסימלית הנסבלת.
ארווין מני
ארווין מני (בגרמנית: Erwin Menny; 18 באוגוסט 1893 – 6 בדצמבר 1949) היה מפקד בכיר בוורמאכט, שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
מני נולד ב-18 באוגוסט 1893 בזארבורג, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1912 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הדרגונים ה-22, עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה נשאר מני ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באוגוסט 1937 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 באפריל 1939 הוא הועלה לדרגת אוברסט.
מלחמת העולם השנייה.
עם פרוץ המלחמה מונה מני למפקד רגימנט הרובאים-תחלופה ה-81 שהיה חלק מהמחוז הצבאי ה-9, ולאחר מכן חלק מהדיוויזיה הממונעת ה-179, וב-12 במאי 1940 מונה למפקד רגימנט הרובאים ה-69, שהיה חלק מדיוויזיית הפאנצר ה-10 ולחם עמו במהלך המערכה על צרפת. ב-15 באפריל 1941 הוא מונה למפקד חטיבת הרובאים ה-15 שהייתה חלק מדיוויזיית הפאנצר ה-15, ולחם עמה במהלך המערכה במדבר המערבי, וב-26 באוקטובר 1941 הוא עוטר בעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 באפריל 1942 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-15 בספטמבר 1942 הוא מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-18. ב-6 במאי 1943 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-387, וב-10 ביולי אותה שנה הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-333. ב-1 באוקטובר 1943 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט, וב-17 באוקטובר הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-123. ב-1 בנובמבר 1943 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-72 לתקופה קצרה, וב-10 בפברואר 1944 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-84. מני לחם עם הדיוויזיה במהלך המערכה בנורמנדי, וב-21 באוגוסט 1944 הוא נפל בשבי צבא ארצות הברית.
לאחר המלחמה.
לאחר שחרורו מהשבי התגורר מני בפרייבורג, עד מותו ב-6 בדצמבר 1949.
ליגת העל הדרום אפריקאית
עקב מדגסקר
עקב מדגסקר (שם מדעי: Buteo brachypterus) הוא מין של עוף דורס מהסוג עקב החי בטבע רק באי מדגסקר שממזרח לאפריקה.
עקב זה מזכיר מעט את עקב החורף, אך קטן יותר. הוא מגיע לאורך של 40 עד 48 סנטימטרים, למוטת כנפיים של 93 עד 111 סנטימטרים ולמשקל 342 עד 680 גרם בממוצע. עקב זה בעל נוצות חומות עם בטן לבנה והראש שחור. הזנב חום עם קצוות לבנים-שחורים לסירוגין ועל הבטן טלאים חומים. העיניים וכפות הרגליים צהובים והטפרים שחורים ומעוקלים.
העקב הוא דורס המצוי ביערות, יערות פתוחים ויערות הרריים עד לגובה 2,300 מטר ואוכלוסייתו כנראה גדלה עם צמצום היערות עקב כריתה. הוא פעיל במשך היום, אז הוא דואה ומחפש טרף. מזונו כולל מינים של זוחלים אנדמיים כמו זיקיות, שממיתיים ונחשים, דו-חיים, יונקים קטנים, פרוקי-רגליים כמו סרטנים, חרקים גדולים ועוד ועופות אחרים. בנוסף נראה שהוא מהווה איום על הלמורים כמו למור צווארון שחור לבן וסיפאקה שחורת-מצח, אך הללו בדרך כלל רואים אותו מתקרב וצווחים לאזהרה.
העקב הוא עוף מונוגמי המקנן על העצים הגבוהים או על מדפי צוקים. בקן הנקבה מטילה 1 או 2 ביצים, אך לרוב הגוזל שנולד ראשון הורג את אחיו. תקופת הקינון נמשכת 6 עד 7 שבועות.