כוכבים משתנים אלה נקראים על שם הכוכב BY בדרקון שהוא למעשה מערכת בת שלושה כוכבים ששניים מהם, כוכבי הסדרה הראשית מסוג K הם בעלי כתמים מרובים ועקב כך בהירותם הכוללת משתנה במחזוריות של 3.8 ימים בין 0.2 ל-0.4 דרגות בהירות בהתאם לכמות כתמי השמש, שבעצמה משתנה במחזוריות של כ-14 שנים. כוכבים משתנים נוספים מסוג זה הם 61 בברבור, כוכב קפטיין ו-UV בלווייתן. חלק ממשתני BY בדרקון הם גם כוכבי הבזק שבהם ההשתנות היא גדולה בהרבה וללא סדירות כתוצאה מהתפרצויות שמש שנגרמות גם כן כתוצאה של פעילות מגנטית חזקה בשכבות החיצוניות של הכוכב. דוגמה לכוכב כזה הוא UV בלווייתן. חלק ניכר ממשתני BY בדרקון הם כוכבים זוגיים שהמרחק ביניהם קטן וזמן ההקפה קצר. ככל הנראה ההשפעה ההדדית של השדות המגנטיים שלהם מגבירה את הפעילות בכרומוספירה ומגדילה את כמות כתמי השמש על פניהם. עם זאת קיימים גם משתני BY בדרקון שאינם כפולים.
אוליבקס
אוליבקס הייתה חברה ישראלית שעסקה שנים רבות בייצור שמן.
החברה נוסדה על ידי חברי קואפרטיב דרום יהודה, בשם אוליבקס בית-חרושת לשמנים בע"מ. לאחר שנה, בעקבות קשיים כלכליים, נרכש המפעל על ידי האחים צגלה.
במאי 1960 אירעה דליקה במפעל בפתח תקווה בה נספו חמישה פועלים.
בשנת 1962 הוקמה חברת קרן לשיווק משותף של התוצרת של "טית בית", "יצהר", "עץ הזית" ו"אוליבקס" וחברות אלו הקימו יחד עם "שמן" קרטל, בחסות הממשלה, לחלוקת השוק בין היצרנים. הקרטל המשיך לפעול אל תוך שנות ה-70, גם לאחר פרישת טית בית. בשנת 1968 הייתה אוליבקס, מהמפעלים היעילים יותר בתחום ייצור השמן, 29% פחות יעילה מטית בית המפעל היעיל ביותר בתחום.
בשנת 2002 החזיקה החברה בכ-15% משוק השמן למאכל בישראל.
בנובמבר 2003 נסגר המפעל וכל עובדיו פוטרו. שטח המפעל נרכש על ידי רסקו שיזמה יחד עם עיריית פתח תקווה הקמת שכונה בת מאות יחידות דיור במקום. אולם התוכנית נדחתה על ידי הוועדה המחוזית שטענה שהמקום נמצא בתוך אזור תעשייה ולא מתאים למגורים.
תעבורה ימית
ברית המורדים
מעין רוגל
מעין רוגל (נולדה ב-23 באוקטובר 1980) היא סופרת ותסריטאית ישראלית.
ביוגרפיה.
רוגל, בתם של נאוה רוגל ועורך דין גילעד רוגל, נולדה וגדלה בירושלים. היא נכדתו של נקדימון רוגל שהיה מבכירי רשות השידור. בוגרת בית הספר התיכון ליד האוניברסיטה בירושלים. כבר בנעוריה עסקה רוגל בתחומי הרדיו והטלוויזיה ובכתיבה. רוגל השתתפה בסדנאות כתיבה שונות ולקחה חלק בתוכניות טלוויזיה בנושאי קולנוע ועיתונות ("זאפ לראשון", "פינג פונג") ושידרה ברדיו במסגרת התוכנית "בראש צעיר" ברשת א'.
עוד בילדותה החלה רוגל להתאמן בתחום אמנויות הלחימה עם דגש על אמנויות לחימה קוריאניות ואף הייתה חברת נבחרת ישראל בטאקוונדו טכני.
רוגל שירתה ביחידה צבאית מסווגת וסיימה בהצטיינות את הלימודים בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה בירושלים במגמת תסריטאות. לאחר סיום לימודי התסריטאות עבדה בתחום וכתבה תסריטים שונים עם התמחות בקולנוע עלילתי עצמאי וקולנוע תיעודי.
בשנת 2015 יחד עם הוצאת הספר "יער", יצאה רוגל לדרך עצמאית כסופרת, והקימה את הוצאת הספרים "מרווחים", הוצאה עצמאית בה היא מוציאה את ספריה.
רוגל פרסמה סיפורים קצרים בכתבי עת שונים, ביניהם: "גרנטה ישראל" (2014), "הו!" (2006), "הארץ" (2000) ו"הליקון" (2000).
נשואה ואם לילדה.
ספריה.
ספריה של רוגל עוסקים בסיפורים פרטיים במקומות האפלים והחומלים של הנפש. כתיבתה מאופיינת באסתטיקה מוקפדת: ניסוחים מדויקים ועשירים, שימת דגש על האווירה ושזירת דימויים עדינים כחלק ממהלך של חשיפת הנפש מהפנים החוצה.
"יער" הוא מעשיה אפלה למבוגרים, שנכתב בהשראת סיפוריה של סבתה של רוגל על מסעה האישי מפולין לישראל כילדה בתקופת השואה.
"היינו יכולות לנסוע", הוא מסע בדיוני של שתי נשים, שאחת מהן, כשהיא חושדת שחלתה בסרטן, בוחרת שלא לשוב לארץ. הספר בוחן את גבולות האהבה והחופש בנסיבות של מחלה.
הספר נכתב בעקבות מותה ממחלת הסרטן של מי שהייתה בת זוגה של רוגל מספר שנים, קרן דולב. בעקבות מותה הקימו המשפחות של רוגל ודולב, יחד עם חבריה הקרובים של דולב עמותה לזכרה. עמותת קרן דולב לצדק רפואי המספקת סיוע וייצוג משפטי לחולים שזכויותיהם לטיפול נפגעו. רוגל היא חברת ועד ומתנדבת פעילה בעמותה.
הספר "מה את יודעת" הוא מותחן פסיכולוגי מורכב שעוסק במקום שאליו מוליכות אותנו כל כוונותינו הטובות. עלילת הספר שזורה דמויות מורכבות שכולן משקרות, אבל אף אחת מהן אינה מוכנה להרים ידיים.
חורבת אדמות
חורבת אדמות (במקור: ח'רבת אִדמה) הוא אתר ארכאולוגי במזרח הגליל התחתון, בו נתגלו שרידי יישוב יהודי מתקופת המשנה והתלמוד.
החורבה שוכנת על מדרונותיה המזרחיים של רמת סירין, כשניים וחצי קילומטרים ממערב לנהר הירדן, וכקילומטר וחצי מצפון מערב לקיבוץ גשר. בסמוך לחורבה שופע המעיין "עין אדמה".
עיקר השרידים בחורבה הם מהתקופה הרומית המאוחרת והביזנטית, וכן נתגלו בה חרסים מהתקופה הישראלית, והיו לפיכך שהציעו לזהות בה את העיר המקראית אֲדָמָה הנזכרת בספר יהושע (יט, לו) כאחת מערי דרום נחלת שבט נפתלי.
באתר נתגלו שרידיהם של מספר מבני ציבור גדולים, ובהם אבני גזית רבות. כמו כן, נמצאה בחורבה אבן משקוף מבזלת המעוטרת בתחריט של עוף דורס, המזכירה אבני משקוף נוספות שנתגלו בבתי כנסת קדומים באזור הגליל התחתון והגולן.
יש הסבורים כי שמה המקורי של החורבה שימר את שמה של העיירה התלמודית אידמה, ממנה הגיע רבי קירוס דאידמה הנזכר בתלמוד הירושלמי.
לקריאה נוספת.
א' שילר, אריאל - כתב עת לידיעת ארץ ישראל, גיליון 52 - בתי כנסת בגליל ובגולן, תשמ"ז-1987, עמ' 66-65.
חורבת אבצם
חורבת אבצם (ח'רבת בצום במקור) הוא אתר ארכאולוגי בבקעת יבנאל שבמזרח הגליל התחתון, בו נתגלו שרידי יישוב יהודי מתקופת המשנה והתלמוד. החוקר פר' חיים בן דוד הציע לזהות באתר זה את "בצעננים" המוזכרת בספר שופטים פרק ה'.
החורבה שוכנת בשיפוליה המערביים של בקעת יבנאל, למרגלות המושב שרונה, כקילומטר מצפון לחורבת עטוש וכשני קילומטרים מדרום מזרח לתל אדמי.
במרכז החורבה מבנה גדול המיוחס לשיח' בצום, וסביבו פזורות אבני פסיפס קדומות. כ-15 מטרים מעל למבנה הקבר ישנה מערכת של מחילות מסתור החצובות בצלע ההר, המזכירה מערכות מסתור דומות שנתגלו בהר ברניקי ובחורבת רומה.
בחורבה עצמה נתגלו אבני גזית מבזלת וכן מספר משקופים מעוטרים, כותרות ומזוזות האופייניים לבתי כנסת מתקופת התלמוד בגליל ובגולן.
טרסיירה (אי)
האי טֵרְסֵיְרָה, המכונה גם האי הסגול, הוא אי בארכיפלג האיים האזוריים במרכז צפון האוקיינוס האטלנטי. זהו אחד מהאיים הגדולים של הארכיפלג ובו אוכלוסייה של 56,000 תושבים בשטח של 396.75 קילומטרים רבועים. בו שכנה בעבר בירת הארכיפלג והיום היא נחשבת לאתר מורשת עולמית (אנגרה דו אירואיז'מו). האי הוא מקום מושבם של בית המשפט העליון ושל הבסיס הראשי של חיל האוויר האמריקאי באיים האזוריים.
היסטוריה.
מספר קטן של מבנים מסוג היפוגאום נתגלו על האי טרסיירה, עדות לנוכחות אנושית שהייתה על האי לפני יותר מ-2000 שנה, עוד לפני ההתיישבות הפורטוגזית.
מבחינה היסטורית, יש אי-ודאות בנוגע לתאריך בו נתגלו האיים האזוריים. על תרשימים ימיים עתיקים ניתן לראות שהאיים זוהו עוד בשנת 1325.
תיעוד ראשון רשמי בו מופיעים האיים האזוריים בכלל וטרסיירה בפרט הוא מסמך משנת 1439 שנכתב על ידי גונזאלו וולו קברל. כנראה שהאי טרסיירה עצמו התגלה על ידי רב החובל של ויסנטה דה לאגוס, וולו קברל ב-1 בינואר 1445. במסמכים הראשונים שנכתבו לאחר תקופה זו החל להופיע שמו של האי השלישי בארכיפלג - Ilha de Jesus Cristo (האי של ישו), ומאוחר יותר הוא שונה ל-Ilha de Jesus Cristo da Terceira. ההיסטוריון וההומניסט גספר פרוטוסו, הסביר מאוחר יותר את מקור שמו של האי בציינו בין היתר כי:
בלי קשר, זה היה רק שם זמני. בפורטוגזית שגורה המילה "Terceira" היא "השלישי" ומשמעותה במקרה זה "האי השלישי" או "השלישי להתגלות" וזה השם שנטבע בקרב התושבים עד היום.
ישוב האי החל על ידי צו של אינפנטה ד. אנריקה (21 במרץ 1450) שהסמיך את Jácome de Bruges לנהל את ענייני האי. המתיישב הראשון באי היה פרדיננד ואן אולמן (Ferdinand van Olmen או Fernão d'Ulmo) הפלמי אשר מאוחר יותר נטש את המקום מסיבות לא ידועות. ברוז' המשיך להביא משפחות של מתיישבים מפלנדריה וממקומות נוספים בפורטוגל, הרפתקנים, בעלי חיים וציוד.