צוותים ישראלים שהגיעו להישגים בינלאומיים באליפות עולם ובאליפות אירופה.
הערה לטבלאות הישגים, שיוטי ISAF (בעבר) או WS (כיום) אינם מוגדרים כאליפות עולם אולם בשל מעמדם ("אולימפיאדה קטנה") הם יוכנסו לטבלה תוך ציון:
תבה
תֶבֶה הידוע גם כ־יופיטר XIV הוא הירח הרביעי של צדק על-פי המרחק מכוכב הלכת. הוא התגלה על ידי וויאג'ר 1 ב־5 במרץ 1979. לאחר מכן הוא נמצא בתמונות שצולמו ב־27 בפברואר 1979. ב־1983 הירח נקרא על שם הנימפה מן המיתולוגיה היוונית, תבה, אשר הייתה בתו של אל הנחל אסופוס.
הוא הירח המרוחק ביותר מבין הירחים הפנימיים של צדק.
נדמה כי ישנם שלושה/ארבעה מכתשים גדולים מאוד אשר נוצרו כתוצאה ממטאורואידים על-פני תבה (גדולים מאוד במובן שכל אחד מהם פחות או יותר בגודל רדיוס תבה). לא ידוע הרבה מעבר לזה לגבי הירח.
צ'ארלס קלור
סר צ'ארלס קלור (באנגלית: Charles Clore; 24 בדצמבר 1904 – 26 ביולי 1979) היה איש עסקים ונדבן יהודי-בריטי.
קורות חיים.
נולד בלונדון למשפחת מהגרים יהודים ממזרח אירופה. אביו עלה לארץ ישראל ב-1927 והוא קבור בפתח תקווה.
בשנת 1951 רכש רשת של חנויות נעליים בהמשך רכש חנויות נעליים נוספות והקים חברת ההחזקות ציבורית לעסקיו בשם "סירס" (Sears plc). בשנת 1956 רכשה סירס את הזיכיון לשיווק מכוניות ווקסהול מוטורס בסקוטלנד.
בשנת 1965 רכשה "סירס" את רשת חנויות הכלבו "לואיס", שבבעלותה היה גם חנות הכלבו הגדולה ברחוב אוקספורד "סלפרידג'ס" (Selfridge). שנה אחר כך, הושק מותג אופנת הנשים "Miss Selfridge", שהפך לפופולרי. בבעלותו של קלור היו גם מספר רב של נכסי מקרקעין.
קלור הקים את הארגון הפילנתרופי "קרן קלור", שפועל גם בשנות האלפיים, ותורם רבות לאמנות, וליהודים בכל רחבי העולם.
ב-13 באפריל 1961 נכנס לשותפות עם איש העסקים אייזיק וולפסון וחברת האחים מאיר אשר פעלו יחדיו במסגרת חברת "וולפסון קלור מאיר בע"מ. החברה הייתה חברה בורסאית מהגדולות במשק הישראלי וגורם ובעל מניות מרכזי בהקמת מגדל שלום וחנות הכלבו "כלבו שלום" שפעלה בבניין, בנק ירושלים וקריית וולפסון בירושלים. כמו כן, מימנה החברה את הקמת בית עיריית תל אביב-יפו.
בין השנים 1980–1987 הוקמה מכספי קלור, בשיתוף ממשלת בריטניה, "גלריית קלור" שב"מוזיאון טייט בריטניה", בעלות כוללת של כשמונה מיליון ליש"ט. גלריה זו מכילה את האוסף הגדול ביותר בעולם של יצירותיו של הצייר הידוע ויליאם טרנר.
על שמו של קלור קרויים בין השאר פארק צ'ארלס קלור בתל אביב, בית החייל וכיכר החורבה בירושלים, גן המדע במכון ויצמן שברחובות, מעון לחולי סרטן בגבעתיים, בית ספר להפרעות בתקשורת של אוניברסיטת תל אביב בביה"ח תל השומר שברמת גן, מרכזים קהילתיים בחדרה ובעכו וכן "תצפית יער הגשם על שם קלור" בגן החיות של לונדון.
מאז מותו של קלור, מנהלת את קרן קלור בתו, דיים ויויאן דאפילד.
כוח ואן-דר-ולס
בית שימוש כימי
בית שימוש כימי או שירותים כימיים הוא בית שימוש שאינו מחובר למערכת ביוב מרכזית כלשהי. במקום זאת ישנה אסלה (או מכל) ובה חומרי ניקוי, חיטוי וריח שונים. הנוזל הכימי המשמש כחומר החיטוי צבוע בכחול, והוא מכונה (באוסטרליה ובארצות הברית) "Anotec". התרכובת הכימית הנפוצה היא פורמלין או תרכובת דומה. בתי שימוש מודרניים, מבוססים על חנקה והם נקראים שירותים ביולוגיים. מאחר שפורמלין הוא חומר המזיק לעור, לאף ולגרון, הוא מוחלף לעיתים בתרכובות כימיות אחרות כגון גלוטראלדהיד, שאינה מכילה צבע מלאכותי אך מכילה בושם טבעי.
האסלה בנויה כך שאפשר לשאוב מתוכה את תכולתה ולמלאה בחומרים חדשים בקלות יחסית, באמצעות חיבור צינור שבקצהו השני משאבה.
ניתן למצוא בתי שימוש כימיים בשתי צורות עיקריות:
ספוג
ספוג הוא עזר ניקיון טבעי או סינתטי אשר מבנהו הנקבובי מאפשר קיבולת ספיגה גבוהה של נוזלים. בשל כך הספוג משמש בעיקר ככלי לניקוי, לשטיפה או לרחצה.
מקור השם.
מושאל מיוונית-עתיקה בהגיית: ספּונְגוס (σπόγγος) בהוראת ספוג, ביוונית משמש גם כמונח טכני-רפואי בהוראת בלוטת השקד.
חומרים להכנת ספוג.
הספוגים הקדומים היו עשויים משרידי ספוגי ים. כיום, מרבית הספוגים אשר נמכרים בשווקים ובחנויות הם סינתטיים ועשויים מפלסטיק או מתאית. כמו כן תוכנו של פרי הלופה ממשפחת הדלועיים משמש כספוג.
ספוג רחצה.
הספוג המשמש לרחצה נמצא לרוב באמבטיה או במקלחת. אופן השימוש בו נעשה על ידי שיפשוף סבון ומים על עור הגוף עד ליצירת קצף הלוכד את הליכלוך ונשטף בזרם המים אל הביוב.
ספוג מטבח.
הספוגים אשר נמצאים בשימוש במטבח עשויים לשמש גם כמקום גידול לחיידקים מזיקים או לפטריות, במיוחד כאשר הספוג נותר רטוב בין שימוש לשימוש. ניתן להרוג את כל החיידקים על הספוג על ידי השריה של הספוג במים נקיים בנוסף לחימום של הספוג בתנור מיקרוגל בחום גבוה במשך שתי דקות. בעת חימום הספוג במיקרוגל הספוג חייב להיות רטוב, אחרת הספוג עלול להישרף במהלך החימום.
אינדטרמיניזם
אינדטרמיניזם היא עמדה פילוסופית המנוגדת לדטרמיניזם. לפי עמדה זו, לא לכל דבר יש סיבה, וישנן תופעות בעולם אשר אין להן סיבות כלל. העמדה מאפשרת לעשות שימוש במושג חופש הבחירה, בניגוד לעמדה הדטרמיניסטית. מאידך, המדע - והתודעה האנושית בכלל - מתקשים לתמוך באפשרות של תופעה ללא סיבות. עם זאת יש לציין, כי ישנם הרואים בעקרון אי הוודאות של ורנר הייזנברג עקרון מדעי בסיסי המאשש, לכאורה, עמדה אינדטרמיניסטית.
פרשנות גיררדי-רימיני-ובר למכניקת הקוונטים היא אינדטרמיניסטית במהותה, אך פרשנויות בוהם ואוורט הן דטרמיניסטיות, בדומה לכלל התופעות במכניקה הניוטונית.
היינריך מאן
היינריך מאן (בגרמנית: Heinrich Mann; 27 במרץ 1871- 12 במרץ 1950) היה סופר ומחזאי גרמני, אחיו הבכור של הסופר תומאס מאן. נמנה עם הדמויות הבולטות באסכולת "התכליתיות החדשה" (Neue Sachlichkeit). כסופר היה מחויב חברתית, ויצירותיו הידועות ביותר הן התקפות על מבנה החברה הגרמנית תחת הקיסר וילהלם השני.
קורות חייו.
ילדות וצעירות.
היינריך מאן נולד בשנת 1871 בעיר הנמל ההנזיאטית ליבק כבנו הבכור של הסנטור תומאס יוהאן היינריך מאן, סוחר תבואה משגשג ושר האוצר של העיר החופשית ליבק, מדינה במסגרת האימפריה הגרמנית. אמו הייתה יוליה (ז'וליה) ברוהנס דה סילבה, ילידת ברזיל, ממוצא גרמני-פורטוזי ובעלת שורשים אינדיאנים מברזיל.
לאחר מותו של אביו, עברה המשפחה למינכן, שם ב-1891 התחיל היינריך מאן קריירה כסופר פרי לאנסר, עצמאי מבחינה כלכלית. חי אחר כך בברלין, ובילה תקופות ארוכות מחוץ לגרמניה, במיוחד בצרפת.
היה סוציאליסט ודמוקרט בהשקפותיו, ותקף בחריפות את המעמד הבינוני-הגבוה, את המיליטריזם ואת הנאציזם. לאחר עליית הנאצים לשלטון גלה מגרמניה. ספריו הועלו באש בשריפת הספרים ב-10 במאי 1933 ביחד עם אלו של אחיו תומאס. בספטמבר 1933 נשללה אזרחותו הגרמנית.
שנותיו האחרונות.
בצרפת היה היינריך מאן פעיל בסביבת הפליטים הגרמנים האנטינאצים והשתתף בחוג "לוטציה" ששאף להקמת תמונה אנטינאצית בשם "החזית העממית גרמנית" . ב-2 בפברואר 1936 נבחר ליושב ראש לשם כבוד של החוג. באותה תקופה כתב בעיתונים הגרמנים בגולה "די ולטביהנה", "פאריזר טאגבלאט" ובעיתון הצרפתי "דפש דה טולוז" .
פרסם ופירש "דפים נצחיים של פרידריך ניצשה .
אחרי התבוסה הצרפתית מול גרמניה הנאצית ביוני 1940, בעזרת וריאן פריי נמלט לארצות הברית דרך ספרד ופורטוגל.
בשנות ה-1930 ובגלות האמריקאית ירדה הפופולריות של כתביו. עם זאת בימי גלותו בצרפת הוא כתב את שני הרומנים ההיסטוריים על חייו ופעלו של המלך הנרי הרביעי של צרפת שכללו רמזים על התפתחות העוינות בין גרמניה לצרפת : "Die Jugend des Königs Henri Quatre" (נעורי המלך אנרי הרביעי) ו-Die Vollendung des Königs Henri Quatre (בגרותו של המלך הנרי הרביעי), ספרים שזכו לשבחי אחיו תומאס שהעלה על נס את "הפאר והדינמיות של אמנותו".
אשתו השנייה, נלי (1944-1898) התאבדה בשנת 1944 בלוס אנג'לס.
היינריך מאן נפטר בסנטה מוניקה, קליפורניה ב-11 במרץ 1950, שישה עשר יום לפני יום הולדתו ה-79. היה בודד וחסר אמצעים. תכנן שכעבור חדשים אחדים לנסוע לברלין המזרחית כדי להיכנס לתפקיד של יושב ראש האקדמיה לאמנויות בגרמניה המזרחית. אפרו הוחזר לקבורה בגרמניה המזרחית ונקבר בקבר כבוד בבית הקברות דורותיאנשטאדט בברלין.
שרגא פרידמן
שרגא פרידמן (25 בפברואר 1924 – 12 ביולי 1970) היה יוצר מגוון בעולם התיאטרון, הקולנוע והרדיו הישראלי: שחקן אופי, מנחה, מחבר של יצירות רבות לבמה הזעירה, כוכבם של מאות תסכיתי רדיו, במאי תיאטרון וקולנוע ומתרגם.
קורות חיים.
פרידמן נולד בשנת 1924 בוורשה בירת פולין. בן ליוסף ובת שבע, אח לאברהם ומוטל. בספטמבר 1939 נכבשה העיר בידי הנאצים, ומשפחת פרידמן נמלטה דרך וילנה, מוסקבה, אודסה ואיסטנבול לביירות, ובשנת 1941 הגיעה לחיפה. פרידמן הנער למד בגימנסיה הרצליה בתל אביב והיה חבר בחוג הדרמטי שלו. בנוסף למד משחק בסטודיו שליד הסניף התל אביבי של הסתדרות הנוער העובד. שירת שנה בחיל הנוטרים והיה חבר בלהקת החיל. בשנת 1945 התקבל למחזור הראשון של בית הספר הדרמטי שליד תיאטרון הבימה שבהנהלת מנחם גנסין, ולמד לצדם של שמוליק סגל, מישה אשרוב, פנינה פרח, איתן פריבר, נחמה דוידית, שמוליק עומר ושושנה רביד, שנישאה לו כעבור מספר שנים.
בזמן מלחמת העצמאות שירת יחד עם צעירי הבימה בלהקה הצבאית הארצית ושימש כמנהלה האמנותי.