בשנת 1955 הקים את שלישיית המפוחיות הראשונה בארץ, אשר כללה אותו במפוחית סולו, את ראובן מרקס במפוחית אקורדים ואת דני בן דוד במפוחית בס. אמרגן השלישייה היה גיורא גודיק והיא ניגנה מספר שנים ברחבי הארץ, באולמות, מחנות צבא במושבים ובקיבוצים. עם פטירתו של מרקס בפסח 1971, הפסיקה השלישייה את פעילותה.
בשנת 1963 הוא זכה לקיים את נדרו, והקים את "תזמורת מפוחיות הפה של רמת גן", שלימים נקראה על שמו.
בשנת 1990 חזר גוגול לראשונה לפולין עם תזמורת נגני מפוחיות פה. הוא ביקר בבית היתומים בוורשה, במקוב מזובייצקי, העיר אליה נמלט מגטו ורשה והגיע גם לאושוויץ, שם ביצע עם התזמורת את השיר "העיירה שלי בעלז" (ביידיש: "מייַן שטעטעלע בעלז"), הנעימה אותה ניגן גוגול עם תזמורת המוות ליד קרמטוריום מס' 3 בבירקנאו.
באותה שנה העניקה לו "עמותת יאנוש קורצ'אק הגרמנית" בעיר ויינהיים פרס על פעילותו בתחום החינוך ובהפצת מורשתו של קורצ'אק.
בשנת 1993, בעקבות פנייה של ראש הממשלה דאז יצחק רבין, התלווה גוגול לנסיעה ממלכתית לאושוויץ, לציון 50 שנה למרד גטו ורשה. כחודש לאחר נסיעה זו נפטר גוגול.
הוא הותיר אחריו את רעייתו, רות (1927 - 2015), ושני ילדים. נטמן בבית העלמין ירקון.
יצרנית מפוחיות הפה הגרמנית "הונר" קראה סדרת מוצרים על שמו (Schmuel Gogol Chromonica).
מדעי הקוגניציה
אסידופילוס
אלעזר שך
חדרי חרדים
סגסוגות זיכרון
סגסוגות זוכרות או סגסוגות זוכרות צורה או ניטינול או סגסוגות חכמות הן מתכות ה"זוכרות" את הגאומטריה שלהן. לאחר שעצם העשוי מסגסוגת זוכרת עבר שינוי צורה מסידורו ה"מקורי", הוא יחזור לגאומטריה המקורית שלו בכוחות עצמו במהלך חימום (אפקט חד כיווני) או, בטמפרטורת סביבה גבוהה יותר פשוט במהלך הורדת עומס המתח שנוצר בעיוות (פסוודו-אלסטיות או סופר אלסטיות).
תכונות יוצאות דופן אלו נגזרות מתלות בטמפרטורה של השתנות פאזת המרטנזיט מסימטריות נמוכה לסימטריות גבוהה יותר במבנה הגבישי. מבנים גבישיים אלו ידועים כמרטנזיט ואוסטניט.
סקירה כללית.
שלושת הסוגים העיקריים של סגסוגות זיכרון הם נחושת-אבץ-חמרן, נחושת-חמרן-ניקל וניקל-טיטניום (NiTi מכאן השם ניטינול כשם גנרי לסגסוגות זוכרות).
סגסוגות NiTi הן בדרך כלל יקרות יותר ובעלות תכונות מכניות טובות יותר בהשוואה לסגסוגות זיכרון על בסיס נחושת. הטמפרטורה שבה סגסוגת הזיכרון הספציפית משנה את מבנַה הגבישי היא אופיינית לסגסוגת וניתנת לשינוי על ידי שינוי יחסי המרכיבים (האטומים המתכתיים) בסגסוגת.
מסמנים "Ms" כטמפרטורה שבה המבנה מתחיל להשתנות מאוסטניט למרטנזיט בעת קירור; "Mf" היא הטמפרטורה בה המעבר בין המבנים מסתיים. בהתאמה, "As" ו"Af" הן הטמפרטורות שבהן מתחיל ומסתיים המעבר ההפוך ממרטנזיט לאוסטניט. שימוש חוזר באפקט הסגסוגת זיכרון עלול להוביל לשינוי בטמפרטורות האופיינית לטרנספורמציה (אפקט זה ידוע כ"תשישות שימוש" - functional fatigue).
בגרף זה ציר הY מסמל את שבר המרטנזיט.
אפקט חד כיווני לעומת אפקט דו כיווני.
לסגסוגות זיכרון ישנו מגוון רחב של תופעות זיכרון צורה. השתיים הנפוצות הן אפקט חד כיווני ואפקט דו כיווני. תיאור סכמטי של שני האפקטים נתון באיור להלן.
באיור שמעל, השלבים מאוד דומים: מתחילים במרטנזיט (a), ועל ידי הפעלת כוח פיזיקלי חיצוני גורמים לעיוות עבור החד כיווני ועיוות קיצוני עבור הדו כיווני (b), מחממים את הסגסוגת (c), ואז מקררים אותה שוב (d). בחד כיווני הקירור לא גורם לשינוי צורה מקרוסקופית. העיוות הוא הכרחי עבור היווצרות צורת הטמפ' הנמוכה. בעת חימום השינוי מתחיל ב"As" ומסתיים ב"Af" (הפרש טיפוסי בין הטמפרטורות הוא 2–20 מעלות צלזיוס, תלוי בהרכב הסגסוגת ותנאי העמסת העיוות). "As" מוגדר על ידי הסגסוגת והרכבה ונע בין (150-) ל 200 מעלות צלזיוס.
האפקט הדו כיווני הוא אפקט שבו החומר "זוכר" שתי צורות שונות: אחת בטמפ' נמוכה והשנייה בטמפ' גבוהה. זה יכול להישמר גם ללא הפעלת כח חיצוני (אפקט דו כיווני עצמי). הסיבה שהחומר מתנהג בצורה כה שונה במצבים אלו טמונה באימון. אימון גורם לכך שסגסוגת זיכרון יכולה "ללמוד" להתנהג בדרך מסוימת. בנסיבות נורמליות, סגסוגת זיכרון "זוכרת" את צורתה בטמפ' הגבוהה, אבל במהלך החימום והמעבר אליה, שוכחת את צורתה בטמפ' הנמוכה. עם זאת ניתן "לאמן" את הסגסוגת "לזכור" להשאיר סימנים של צורתה בתנאי הטמפ' הנמוכה בפאזת הטמפ' הגבוהה. ישנם מספר דרכים לעשות זאת.
מבנה גבישי.
על פי החוקרים הסיבה שסגסוגות זיכרון הן בעלות תכונות אלו היא שבעת שינוי הטמפרטורה ישנו שינוי במבנה הגבישי של הסגסוגת בין שתי פאזות מרטנזיט ואוסטניט. השינוי במבנה הגבישי כולל ארגון מחדש של מיקומי החלקיקים במבנה הגביש של המוצק. בסגסוגות זיכרון מעברי פאזה אלו מתרחשים מתחת לנקודת ההמסה והסגסוגת "מעדיפה" צורה מקרוסקופית שונה עבור מבנה גבישי מיקרוסקופי שונה.
הרכב.
חומרים בעלי אפקט זיכרון צורה בטמפרטורות שונות ובאחוזים שונים של הרכב תמיסתם המוצקה.
כח 100
כח מאה
כוח מאה
Force 100
פיג'ו 202
פיג'ו 202 מכונית צרפתית מתוצרת פיג'ו, שתוכננה טרום מלחמת העולם השנייה ויוצרה בין השנים 1938–1940. במהלך מלחמת העולם, עם השתלטותה של חברת פולקסווגן הופסק ייצור הרכב, ולאחר סיומה של המלחמה ב- 1945 החלה חברת פיג'ו בייצור הרכב עד 1949, אז הוחלף הדגם בפיג'ו 203.
חברת פיג'ו יצרה 104,126 כלי רכב מדגם זה. הרכב בעל העיצוב האירודינמי שווק תחת הסלוגן "הצבעת עבור זה ואנו בונים אותו עבורך"
לרכב מנוע 1.1 ליטר שסיפק 30 כ"ס והגיע למהירות מרבית של 100 קמ"ש. הרכב מתאפיין בעיקר בשני פנסי הדרך הצמודים זה לזה ואשר נמצאים מאחורי ה"גריל". עיצוב זה נלקח מה-פיג'ו 402 שהוצג ב-1936.
מתחרי ה- "פיג'ו 202" היו : דגם רנו ז'יוואקאטר ודגם סימקה 8. כל שלושת הדגמים יוצרו בצרפת.
כיום מוערך מחיר הרכב, במחיר הנע בין 4,500 ועד 8,000 אירו (בהתאם למצב הרכב).
דגמים.
פיג'ו Type 202BH / Type 202 B / Type 202
יוצרו בין השנים 1938–1939.
פיג'ו 202 קבריולה (cabriolet)
יוצר בין השנים 1939–1947, עם הפסקה בעת מלחמת העולם. לדגם הקבריולה היה את אותו המנוע כבשאר הדגמים, ומפרט טכני דומה.
פיג'ו Type 202UB - הדגם המסחרי (טנדר)
טוני סקוט
טוני סקוט (Tony Scott; 21 ביולי 1944 – 19 באוגוסט 2012) היה במאי ומפיק סרטים בריטי. אחיו של הבמאי רידלי סקוט. נודע בעיקר בשל סרטיו "אהבה בשחקים", "השוטר מבוורלי הילס 2", "רומן על אמת" ו"אויב המדינה".
תחילת חייו.
נולד ב- Stockton-on-Tees, בשטח חקלאי בצפון אנגליה. הפריצה שלו לעולם הקולנוע החלה כשחקן: בגיל 21 שיחק סקוט בסרט קצר בשם "Boy and Bicycle" בשנת 1965, שביים אחיו. הוא הלך בעקבות אחיו ולמד עיצוב ואומנות בקולג' בקליבלנד, צפון אנגליה, והמשיך בלימודים בבית ספר לאמנות בסאנדרלנד, שם קיבל תואר אקדמי. משם המשיך ללמוד בקולג' המלכותי לאומנות שבלונדון, במטרה להיות צייר. בעקבות הצלחת אחיו הגדול בחברת הפקות לפרסומות בטלוויזיה, השתכנע לפנות לתעשיית הקולנוע. סקוט רצה תחילה ליצור סרטים דוקומנטריים ב-BBC, אך לבסוף הצטרף לחברה שהקים אחיו.
במשך שני העשורים הבאים ביים סקוט אלפי פרסומות וגם פיקח על החברה כשאחיו עבר לפתח את קריירת הבימוי שלו, בסרטים "הדואליסטים" (1977) ו"הנוסע השמיני". כמו כן, ביים סקוט ב-1975 פרק בסדרה צרפתית המעבדת סיפורים של הנרי ג'יימס, זאת לאחר שזכה בתפקיד בהטלת מטבע עם אחיו, שחשק גם הוא בעבודה הזו. בינתיים במאי פרסומות בריטים אחרים כיו הדסון, אלן פארקר ואדריאן לין החלו לקבל הכרה באמריקה, כמו גם אחיו, וסקוט החליט לעבור לביים סרטי קולנוע בהוליווד.
הקריירה בהוליווד.
סרטו הראשון היה סרט הערפדים הבריטי "הרעב", בו כיכבו דייוויד בואי, קתרין דנב וסוזן סרנדון, שעסק בזוג ערפדים אנושי הזקוק לדם חדש כדי לשמור על נעוריו. זאת לאחר שהיה מיועד לביים את "ראיון עם ערפד". הסרט לא הצליח במכירות והביקורות היו עוינות. בעקבות הכישלון הפסיק סקוט ליצור סרטים בהוליווד למשך השנתיים וחצי שלאחר מכן, בהן שב לביים פרסומות ווידאו קליפים במולדתו.
המפיקים דון סימפסון וג'רי ברוקהיימר, שחיבבו את יצירת הבכורה של סקוט, "הרעב", החתימו את סקוט ב-1985 לביים את "אהבה בשחקים". הסרט זכה להצלחה רבה בארצות הברית וברחבי העולם. עם תקציב של 15 מיליון דולרים, הסרט הכניס בכל העולם 345 מיליון דולרים, מחציתם מארצות הברית. בנוסף הסרט קיבל ארבע מועמדויות לפרס אוסקר. סקוט הפך לאחד מבמאי הפעולה המובילים בהוליווד. שיתוף הפעולה בין השלושה המשיך גם בסרט "השוטר מבוורלי הילס 2" (1987), שזכה אף הוא להצלחה אדירה.
שלוש שנים אחר כך יצא סרטו "נקמה", בו כיכב קווין קוסטנר; סקוט ניסה לשנות מעט כיוון ולביים סרט דרמת פעולה, אך הסרט נכשל הן בביקורות והן בקופות. מאז ביים רק סרטי פעולה הוליוודים יחד עם ג'רי ברוקהיימר. טום קרוז שיתף עמו פעולה שוב כאשר שיחק בסרט המרוצים "ימי הרעם" (1990), לצד ניקול קידמן. בהמשך ביים את סרט הקאלט "רומן על אמת", על פי תסריט של קוונטין טרנטינו. הוא ביים כמה משחקניה הגדולים של הוליווד, בהם ברוס ויליס, דנזל וושינגטון, בראד פיט, רוברט דה נירו וג'ין הקמן, בשלל סרטים עמוסי תקציב, שלא תמיד החזירו את ההשקעה.