במהלך כהונתו בבית הנבחרים, קובורן ניסח והעביר חקיקות ותיקונים מרחיקי לכת. למשל, הרחבת האפשרויות של קשישים ליטול ביטוח בריאות, הגנה על הגישה לטיפול ביתי באזורים כפריים מכוח מדיקר ומתן גישה לתושבי ארצות הברית לתרופות זולות יותר מקנדה וממדינות אחרות. קובורן ניסח סנוסף חוק שנועד למנוע את התפשטות האיידס אל אוכלוסיית התינוקות. הוא גם כתב חוק לחידוש והחל רפורמה במיזמים הפדרליים למאבק באיידס. ב-2002 קיבלה תרומתו למאבק באיידס הכרה סמלית כאשר הניא ג'ורג' ווקר בוש בחר בוקובורן לכהן כיו"ר משותף של המועצה המייעצת לנשיא בנושא HIV ואיידס.
התנגדותו לשידור רשימת שינדלר.
ב-1997, בעודו חבר בית הנבחרים, מחה קובורן על כוונת רשת הטלוויזיה "NBC" לשדר בשעות הפריים טיים את סרט השואה "רשימת שינדלר". קובורן הצהיר כי עם שידור הסרט מבלי לערוך אותו לקראת שידור בטלוויזיה, הוא אמר גם כי שידור הסרט בטלוויזיה המסחרית צריך להכעיס הורים ואנשים בעלי אופי הגון בכל מקום. קובורן תיאר את השידור הטלוויזיוני של "רשימת שינדלר" כ"התנהגות מינית חסרת אחריות. אני מתכווץ במקומי כשאני מבין שיש ילדים ברחבי המדינה הזו שצפו בסרט זה".
הצהרה זו נתקלה בביקורת חריפה, מכיוון שהסרט עוסק בעיקר בשואה. לאחר ביקורת חריפה על התבטאויותיו, התנצל קובורן בפני האנשים שנעלבו מאמירותיו והבהיר כי הוא מסכים עם שידור הסרט בטלוויזיה, אך הצהיר שהוא היה צריך להיות משודר בשעות מאוחרות יותר. בהתנצלותו אמר קובורן כי באותה שעת השידור בערב עדיין ישנם מספר גדול של ילדים שצופים ללא פיקוח מצד הוריהם, והצהיר כי הוא דבק בכוונתו להגן על ילדים מפני אלימות בטלוויזיה, אך הביע זאת בצורה גרועה.
סנאטור מטעם אוקלהומה.
לאחר שלוש שנים מחוץ לפוליטיקה, הכריז קובורן על מועמדותו לאחד משני מושביה של מדינת אוקלהומה הסנאט, שהתפנה עם פרישתו של הסנאטור דון ניקלס המכהן זה 24 שנה. ראש עיריית אוקלהומה סיטי לשעבר קירק האמפריז, יקיר הממסד הרפובליקני, ואיש העסקים בוב אנטוני הצטרפו לבחירות המקדימות טרם התמודדותו של קובורן. עם זאת, באורח בלתי צפוי, קובורן זכה בבחירות המקדימות כשלו 61% מקולות הבוחרים לעומת 25% בהם זכה האמפריז. בבחירות הכלליות התמודד ניצב בפני חבר בית הנבחרים בראד קרסון, אותואחד שייצג אחריו את מחוז הקונגרס השני של אוקלהומה. ביום הבחירות הכלליות שהתקיים בנובמבר 2004 קובורן גבר על קרסון ונבחר לסנאט האמריקאי לתקופה בת שש שנים. הוא הושבע לתפקידו בינואר 2005.
קובורן היה חבר בוועדת המודיעין, בוועדת הבנקאות, השיכון והעניינים האורבניים ובוועדה לביטחון המולדת ולעניינים ממשלתיים, שם היה החבר הבכיר מטעם מפלגת המיעוט. ב-23 במאי 2007 חסם קובורן שתי הצעות חוק לרגל ציון מאה שנים ליום הולדתה של רייצ'ל קרסון. קובורן כינה את עבודתה המחקרית של קרסון "מדע זבל", וגרס כי הספר שכתבה קרסון, "אביב דומם", היה "הזרז של הסטיגמה העולמית הקטלנית נגד קוטלי חרקים ובמיוחד נגד די.די.טי.". הסנאטור הדמוקרטי בן קרדין ממדינת מרילנד התכוון להגיש החלטה לשם חגיגת הולדתה של קרסון בשל "מורשת הקפדנות המדעית בשילוב עם הרגישות הפואטית" שלה, אך קובורן היווה אבן נגף גם בהעברת החלטה זו ולאחר שהצליח לחסום הצעה זו אמר:
בימי מבצע צוק איתן אישר הקונגרס של ארצות הברית להעביר לישראל סיוע בינלאומי בסך 225 מיליון דולר אמריקני במטרה לסייע לממשלת ישראל להתמודד נגד התקפות הטרור של החמאס. עם זאת, הסנאטור קובורן חסם את תזרים המזומנים לישראל בתואנה כי הסיוע עלול שלא להתקזז ולהגדיל את הגירעון התקציבי. בראשית 2014 הודיע על כוונתו להתפטר עם התפזרות הקונגרס ה-112 בשל מצבו הרפואי המתדרדר.
לאחר כהונתו.
לאחר שעזב את הסנאט בימים הראשונים של שנת 2015, קובורן הצטרף ל"אזרחים למען ממשל עצמי", מוסד ללא כוונת רווח שמרני על תקן יועץ בכיר לפרויקט "ועידת המדינה" של המוסד, שמטרתו לכנס ועידת חוקה שתציע תיקונים לחוקת ארצות הברית וב-2017 הוא כתב ספר בנושא. שנה קודם לכן, ב-2016, הצטרף ל"מכון מנהטן לחקר מדיניות", קבוצת חשיבה שמרנית. ב-28 במרץ 2020 נפטר קובורן לאחר מאבק בסרטן הערמונית בביתו שבטולסה.
שלמה פוליאקוב
שלמה פוליאקוב (1912 - 19 בספטמבר 1965) היה שחקן ומאמן כדורגל ישראלי ששיחק בהפועל תל אביב ובהפועל פתח תקווה, ובהמשך אימן במספר קבוצות.
קריירה כשחקן.
פוליאקוב נולד ב בשנת 1912 ועלה לארץ ישראל המנדטורית בשנת 1922 יחד עם משפחתו. בגיל 13 החל לשחק כדורגל בקבוצת הנוער של אלנבי תל אביב, שתחילה התמזגה עם מכבי תל אביב אך בשל התנגדות חבריה התמזגה לבסוף עם הפועל תל אביב. יחד עם הפועל, פוליאקוב שיחק עד שנת 1941 וזכה בארבע אליפויות וחמישה גביעים. בעונת 1944–1945 עבר לשחק בהפועל פתח תקווה איתה הגיעה לגמר גביע המלחמה בו הפסידו להפועל תל אביב. פוליאקוב היה חלק מהסגל של נבחרת ארץ ישראל בכדורגל אך לא לקח באף משחק פעיל.
קריירה כמאמן.
לאחר פרישתו, פוליאקוב אימן את קבוצות הבוגרים של הפועל פתח תקווה, הפועל רמת גן, הפועל חיפה והפועל חולון. בנוסף לכך אימן גם בקבוצת הנוער של הפועל תל אביב.
חיים אישים.
פוליאקוב נישא למרים נודלמן, אחותו של שחקן הכדורגל אברהם נודלמן. בנם הוא השחקן והקומיקאי, ישראל פוליאקוב. אחיו של שלמה היה שחקן הכדורגל והמאמן בעבר משה פוליאקוב.
תארים.
1933-1934, 1934-1935, 1937-1938, 1939-1940
המעמד הנמוך
המעמד הנמוך מתייחס לפלח האוכלוסייה שנמצא בתחתית ההיררכיה החברתית. בחברות המודרניות המעמד החברתי הנמוך כולל בדרך כלל את חברי האוכלוסייה העניים ביותר בחברה.
המעמד הנמוך בארצות הברית.
ההערכה היא שהמעמד התחתון בארצות הברית כולל כיום כ-12% ממשקי הבית. ההכנסה הממוצעת של אנשים מהמעמד התחתון בארצות הברית נמוכה בהרבה מההכנסה החציונית, ולעיתים רבות אנשים במעמד התחתון נמצאים מתחת לקו העוני. הרוב המכריע של האנשים בשכבת האוכלוסייה הזו אינם לוקחים יותר חלק פעיל בכוח העבודה, מסיבות שונות ומגוונות. בשל כך המעמד הנמוך בארצות הברית נבדל מיתר המעמדות החברתיים בכך שאנשים המשתייכים למעמד זה מסתמכים על קבלת כסף מגופי הממשל. רק מעטים מהאנשים שמשתייכים למעמד הנמוך בארצות הברית סיימו את לימודיהם בתיכון.
קנזאי
קנזאי (בלדינית: Cianacéi) היא קומונה בנפת טרנטו במחוז טרנטינו-אלטו אדיג'ה, שבצפון איטליה, בחלק העליון של עמק ואל די פאסה, כ-110 קילומטר צפונית-מזרחית לעיר טרנטו.
בשנת 2018 עמד מספר התושבים במקום על כ-1,800.
ספורט.
קנזאי היא תחנת בסיס לטיולים וטיפוס הרים בקבוצת סלה, הר מרמולדה ורכס ססולונגו. העיירה היא בסיסה של קבוצת HC Fassa המשחקת בליגת ההוקי קרח האיטלקית העליונה, שאולמה הביתה הוא del Ghiaccio Gianmario Scola.
ב-1994 אירחה העיירה יחד עם בולצאנו ומילאנו את אליפות העולם בהוקי קרח.
קנזאי היא גם עיירת סקי עם היקף מסלולי סקי של 42 קילומטר.
אלחנן חפץ
אלחנן חפץ (7 בנובמבר 1877 - 9 במאי 1935) היה כורך ספרים, יליד האימפריה הרוסית, מראשוני הכורכים האמנותיים בארץ ישראל.
תיאור.
אלחנן חפץ נולד בשנת 1877 באימפריה הרוסית. בשנת 1924 עלה עם משפחתו לארץ-ישראל מווינה והתיישב בירושלים. בתחילה פעל חפץ במסגרת "בתי בצלאל" של בצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות. לאחר מכן הקים בית מלאכה שמוקם ב"בית ניקולה עקל" שבשכונת מוסררה ופעל עד 1930. בנוסף, החזיק חנות ברחוב יפו. הוא עסק בעיקר בכריכת ספרים, לצד עבודות שונות מעור ובהן תיקים, פנקסים ומוצרי עץ זית. הוא השתתף בתערוכה קולוניאלית בפריז (1931), שם קיבל עבור תצוגתו מדליית זהב, ב"תערוכה לאמנות ולמלאכת יד בפלשתינה" (1931) במגדל דוד, וב-"יריד המזרח" (1932), שם הציג כריכות ותיקים שיצר. חפץ נפטר בשנת 1935 בירושלים לאחר מחלה ממושכת.
בין עבודותיו כריכות הספרים של ברוך אגדתי - "ברוך אגדתי: אמן הרקוד העברי" (1925), שהודפס ב"גרפיקה" ירושלים במהדורה ממוספרת בת 100 עותקים; כריכת ספרו של אברהם סוסקין - "אלבום מראות תל אביב" (1926), שהודפס בדפוס Rotophot A. G, ברלין; כריכה לספר זיכרון (1927) עבור ישיבת סלבודקה בחברון
והמהדורה הראשונה של "הגדה של פסח" (1930) באיור נחום גוטמן, שהודפס בהוצאת אמנות, תל אביב ונכרך בכריכה המשלבת עור ועץ זית.
לחפץ ורעייתו שרה היו ארבעה ילדים - אוריאל חפץ, רחל, נחמה וציפורה.
התזמורת הסימפונית של ברמינגהם
המוח המקסים והמקולקל שלי
המוח המקסים והמקולקל שלי (באנגלית: My Beautiful Broken Brain) הוא סרט דוקומנטרי בריטי של נטפליקס. הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל אידפא ב-21 בנובמבר 2014, ועלה לשירות ההזרמה של נטפליקס ב-18 במרץ 2016.
עלילה.
הסרט עוקב אחר תושבת לונדון, לוטיה סודרלנד, שלקתה בשבץ מוחי בנובמבר 2011, וכתוצאה ממנו סבלה מאפאזיה שכללה אובדן מוחלט של היכולת לדבר, לקרוא או לכתוב בצורה הגיונית. במהלך השנה שלאחר מכן, תיעדה סודרלנד את התקדמות החלמתה ואת הכישלונות הגדולים שחוותה.
התיעוד כולל את האתגרים היומיומיים שחוותה לאחר שלקתה בשבץ, לא רק עם איבוד היכולת לתקשר באמצעות שפה מילולית, קריאה וכתיבה, אלא גם את ליקויי הזיכרון, הבלבול, השינויים בעיבוד הקוגניטיבי והתפיסה החושית, רגישות יתר לרעש ותחושות העייפות, התסכול, ולעיתים גם התייאשות מהעתיד בהתחשב בשינויים בחייה. התמיכה הערכית שהעניקו משפחתה וחבריה במהלך מסע החלמה זה, מוצגת בצורה בולטת בסרט. באמצעות שיקום נרחב שכלל ריפוי בעיסוק, טיפולי תקשורת וביקורים אצל פסיכולוג ופסיכיאטר, החלימה סודרלנד מהשבץ וחזרה לתפקד.
הפקה.