במאות ה-18 וה-19 הוכנסו שיפורים במנגנון ההדחה וזרימת המים ובמערכת הניקוז. במאה ה-20 בתי השימוש המודרניים כבר זכו לתפוצה נרחבת באירופה, השיפור המשמעותי היחידי שנוסף הוא חיבורו של מכל ההדחה לשירותים עצמם בעוד שקודם לכן הוא היה מוצמד אל הקיר.
בלונדון החל שימוש נרחב בשירותים מודרניים הכוללים שטיפת אסלה כבר במאה ה-19 אך בהיעדר מערכת ביוב מודרנית הוזרמו השפכים לנהר התמזה ששימש גם למי השתייה והדבר הוביל לפריצה נרחבת של מגיפות כולרה ולסירחון הגדול של קיץ 1858.
ניתן לומר שהשירותים המודרניים קדמו למערכת הביוב, ובשל כך נוצרה בעיה. בעקבות הסירחון הגדול הוחלט בלונדון על הקמת מערכת ביוב מודרנית ראשונה מסוגה שניקזה את השפכים לנקודה מרוחקת מחוץ לעיר. בהמשך נבנו בהדרגה מערכות ביוב מודרניות במדינות נוספות. בארצות הברית הוקמו מערכות ביוב מודרניות במדינות השונות בין השנים 1900–1935.
סוגי בתי שימוש.
בתי שימוש בימינו מחולקים לפי שלוש חלוקות עיקריות:
חלוקה לפי דרך השימוש היא:
חלוקה לפי דרך הטיפול בצרכים היא:
חלוקה לפי מיקום:
הסוג הראשון, הוא בתי שימוש ביתיים, הידועים לנו יותר והרווחים יותר בציבור. הם מורכבים לרוב מאסלת קרמיקה ומכל הדחה שמוצב מעליהם וכינויו "ניאגרה". לאחר עשיית הצרכים, לוחץ המשתמש על לחצן במכל ההדחה שגורם לשחרור של המים שאגורים במכל ההדחה אל האסלה. זרם המים באסלה נע לביוב מכיוון שפתח היציאה של האסלה גבוה מפתח הכניסה לצינור הביוב. כאשר זרם המים נכנס לביוב הוא יוצר וואקום שמושך את המים שיורדים באסלה וטרם נכנסו לביוב ביחד עם הצרכים וגורם להם להימשך לתוך הביוב. באסלות "מונובלוק" מכל ההדחה מוצב על האסלה ובאופן יחסי מפל המים פחות חזק ביחס למכל הדחה שמותקן גבוה יותר מעל פני האסלה; בגלל זה יש להקפיד במיוחד בהתקנה של אסלות אלה שפתח היציאה של האסלה יהיה גבוה מפתח הכניסה לצינור הביוב כדי שיהיה ריקון טוב של הצרכים בהדחה אחת באמצעות יצירת וואקום מספיק חזק שימשוך את הצרכים לביוב.
לאחר ההדחה, מכל ההדחה מתמלא במים עד שהם מגיעים למפלס מסוים שגורם למצוף, שנימצא במכל ההדחה לעלות ולסגור את הכניסה של אספקת המים למכל ההדחה.
הסוג השני, הוא בתי שימוש ביולוגיים, בהם עושה האדם את צרכיו לתוך פיר באדמה, שם, עם הזמן, הצרכים הופכים לדשן, חומר המשמש כמסייע לגדילתם של צמחים.
הסוג השלישי, הוא בתי שימוש כימיים, הנראים כמו פח אשפה. לשירותים אלו מעין אסלה קטנה מפלסטיק, והצרכים נכנסים לתוך המכל התחתון. בתוך המכל ישנם חומריים כימיים המפרקים את הצואה ומאפשרים את אחסונה לזמן מה בתוך המכל.
השימוש העיקרי בשני הסוגים האחרונים הוא במקומות שבהם אין תשתית קבועה המחוברת לרשת אספקת מים ופינוי ביוב (כגון: עמדות צבא, מקלטים, או מקומות בהם צפוי ריכוז זמני של כמות גדולה של אנשים - הפגנות, פסטיבלים וכו').
חלוקה לפי מין המשתמש:
יחס שירותים לאדם.
יחס מספר חדרי שירותים לאדם מהווה אומדן לרמה סניטרית. במדינות מתפתחות נעשה בשימוש בשירותים משותפים לשכונה ולכן אומדן זה הופך מהותי יותר. בערים מסוימות בהודו לדוגמה יחס של 1:50 גם הוא בגדר שאיפה. במדינות מפותחות לעומת זאת נקבע בחוק יחס שירותים-לאדם מינימלי במבני ציבור ובמקומות העבודה.
בסוף 1994 נוסף לחוק התכנון והבנייה סעיף 158א1, הקובע כי "בבית שימוש ציבורי יהיה המדור המיועד לנשים גדול בשטחו ובמספר הקבועות שבו מן המדור המיועד לגברים באותו מקום, הכל כפי שיקבע שר הפנים בתקנות בהתייעצות עם המועצה הארצית ועם שר הבריאות". הפרטים נקבעו בטבלאות שבהוראות למתקני תברואה, ה'תש"ל-1970. ב"תקנות התכנון והבניה" (בקשה להיתר, תנאים ואגרות) התש"ל-1970 הוגמשו הכללים, ונקבע כי "במוסדות חינוך, בתי תפילה ובמוסדות קהילתיים אחרים, שלגביהם יוכיח מבקש ההיתר, להנחת דעתו של המהנדס ובהתייעצות עם משרד הבריאות, כי מספר הנשים הצפויות להשתמש בבניין שיוקם, קטן ממספר הגברים, יופחת השטח בבית השימוש הציבורי לנשים ומספר הקבועות שבו מזה של הגברים, בהתאם לקבוע בטבלאות; ואולם במוסדות חינוך ובמוסדות קהילתיים אחרים בהם מספר הגברים הצפויים להשתמש בבניין קטן ממספר הנשים, יופחת השטח בבית השימוש הציבורי לגברים ומספר הקבועות שבו, בהתאם לקבוע בטבלאות".
שילוט.
שירותים ציבורים משולטים בדרך כלל בשיטות הבאות:
בהלכה.
המקורות היהודים הראשונים ביחס לטיפול בצרכיי האדם נמצאים כבר בתנ"ך: הסבר: התורה מצווה שלכל חייל יהיה יתד צמודה אליו, ובכל מקרה של התפנות הוא צריך לצאת מן המחנה, לחפור בור ספיגה קטן, להטיל לתוכו, ולכסותו.
על הלל הזקן מסופר במדרש:
ההלכה קובעת כללי התנהגות בבית השימוש. אחדים מהכללים המופיעים בקיצור שולחן ערוך (סימן ד'):
שקלים
Ruby on rails
סגן רה&quot;מ
כרוכית
כְּרוּכִית ("@") (בעברית מדוברת: שטרודל; באנגלית: "At" כשקוראים אותו או "At sign" כשמדברים עליו) הוא סימן כתב המצויר על ידי כתיבת האות a ומשיכת קצהּ הימני התחתון לעיגול כמעט שלם מסביבו נגד כיוון השעון.
השימוש העיקרי בסימן הכרוכית הוא בכתובות דואר אלקטרוני, שאז תכליתו להפריד בין שם המשתמש ושם השרת שמארח את תיבת הדואר האלקטרוני. לדוגמה: "yourname@server.com" פירושו המשתמש yourname על השרת server.com.
ניתן להקלדה באמצעות .
היסטוריה.
ישנן מספר תאוריות לגבי מוצאו של הסימן.
שם הסימן.
השם הרשמי שניתן לסימן על ידי מכון התקנים האמריקאי (ANSI) וב-ITU-T, גוף קביעת התקנים בטלקומוניקציה שבאיגוד הטלקומוניקציה הבינלאומי, הוא Commercial At, משמע ""ב־" מסחרי" או ""אצל" מסחרי". שם זה מבוסס על השימוש הקודם בסימן בחשבוניות כדי לייצג שכמות מוצרים מסוימת נמכרת במחיר הנקוב ליחידה, לדוגמה: 50 תפוחים @ ₪2 = ₪100.
בשפות שונות מכונה הסימן בכינויים שונים. באנגלית הוא מוכר בשם at-sign ומבוטא "at" (משמעות מקורבת: "אצל" או "ב-"). בשפות אחרות יש כינויים ציוריים יותר, לדוגמה: בצ'כיה ובסלובקיה – "הרינג", בגרמנית – "זנב קוף" או "קוף עכביש", ברומנית ובהולנדית – "זנב קוף", בסלובנית - "קוף", ברוסית – "כלבלב", בשוודית ובדנית – "a עם חדק", באיטלקית – "חילזון", בקוריאנית – "שבלול", ובהונגרית - "תולעת".
בעברית מכנים את הסימן במילת הסלנג "שטרודל" (בשל המאפה הדומה לו בצורתו) או במילה "כרוכית" הנרדפת ל"שטרודל". את הכינוי "שטרודל" המציא לדבריו מהנדס המחשבים משה לוביאניקר, שבמסגרת עבודתו בחברת יבמ ישראל הדריך לקוחות בקורסי מחשב. במהלך אחד השיעורים, בשנת 1965, אמר לתלמידיו: "תסתכלו, זה נראה כמו בצק של שטרודל, נקרא לזה שטרודל". השם נקלט בקרב דוברי העברית.
שימושים.
השימושים העיקריים בסימן @ הם בתחומים הקשורים למחשבים - שפות תכנות, יישומי תקשורת ופרוטוקולים הקשורים אליהם.
פרט לתחומים הנ"ל, הסימן נמצא בשימוש מועט יחסית:
דום מצרי
דום מצרי, או בשמו העממי דקל הדום (שם מדעי: "Hyphaene thebaica"), הוא מין בסוג דום. הדום המצרי הוא דקל הצומח בר באפריקה הטרופית בסודאן ובמצרים. התפוצה הצפונית ביותר בעולם של עצים אלה הוא עברונה הנמצאת בדרום הערבה כעשרים קילומטר צפונית לאילת. שם הסוג בעברית לקוח מהשם העממי בארצות התפוצה בהודו ובאפריקה. השם המדעי משם העיר תבאי היא לוקסור במצרים העליונה. דקל הדום הוא גם עץ נוי באזור אילת ובערבה. החוקר האנגלי הנרי בייקר טריסטראם כתב בשנת 1864 על אודות עצי דום מצרי בערבה ואולי אף בדרום ים המלח. בשנת 1970 העלה פורטדו סברה כי הדום המצרי בטאבה הוא מין חדש אותו כינה דום סיני. זאב וילנאי מכנה אותו באנציקלופדיה אריאל דקל סודני. בימנו ירד מפלס מי התהום בערבה ואת הדקלים בשמורה עברונה משקים באמצעות טפטפות. דקל הדום הוא הסמל של חברת יטבתה
תיאור.
הדום המצרי מתאפיין בגזע מסתעף בשונה מן הסוגים האחרים במשפחת הדקליים. גובה העץ 15 עד 20 מטר וישנם פרטים המגיעים לגובה רב יותר. העץ בעל עלים רחבים בצורת מניפה. הדום המצרי הוא עץ דו ביתי. בעצי הנקבה פירות גדולים בקוטר 5 עד 10 סנטימטר שהציפה שלהם בצבע חום והם עסיסיים. לפרחים הזכריים 6 אבקנים הנושרים אחרי הפריחה. הציפה של הפרי נאכלת באפריקה על ידי קופים. במזרח התיכון נאכלים הפירות הצעירים על ידי בני אדם והם נמכרים בשווקים.
העץ גדל לאורך חופי הנילוס, בחופי ים סוף ובחופי מפרץ אילת. הפרי צף על פני המים ונראה שהתפוצה שלו מתאימה למי הים ומי הנהרות, לכן הוא נפוץ לאורך החופים. העץ מופיע בקבוצות בגלל ניצנים צדדים (חוטרים) היוצאים מהעצים הבוגרים. הפריחה בחודשים מרץ ואפריל. יש המשתמשים בעלי העץ כדי להכין סיבים לצורך הכנת חבלים וסלים.
הדום המצרי הצפוני ביותר בעולם, נמצא בקיבוץ קטורה, אשר בערבה הדרומית שבדרום ישראל. דום מצרי הוא צמח מוגן בישראל.
קבוצת הידית הכחולה
קבוצת הידית הכחולה הוא ספר ילדים שכתבה הסופרת והמתרגמת הישראלית חנה סמואל, ואייר יוסף ולטר.
הספר, שיצא בספריית הפועלים/אנקורים בשנת 1947, מספר על פליטי שואה, על מכונת לחם אבודה ועל חבורת ילדים רבת תושייה, שיוצאת למסע בילוש.
עלילה.
יאיר ורותי גרים בשכונת הדר בחיפה. הימים הם לאחר מלחמת העולם השנייה. לא מזמן הצטרפו אל משפחתם הקטנה סבא וסבתא, שניצלו מן השואה ובאו לגור עמם, ובתחילה הייתה השמחה רבה, והתוכניות לעתיד היו רבות ויפות. סבא וסבתא כתבו, שהם שולחים ארגז ובו שארית רכושם, וביקשו לשמור מכל משמר על כל החפצים שבארגז. אם יזכו, גם הם וגם הארגז, להגיע בשלום, כתבו, יהיה הכול טוב ויפה. כולם יעברו לגור בכפר, ויהיה להם בית עם גינה, וכלב ותרנגולות.