בשנת 1982 מונה לסגן מנהל כלא שאטה.
בשנת 1984 שימש כקצין מודיעין בכלא השרון. בשנים 1986–1991 כיהן כסגן מנהל הכלא השרון.
בשנת 1991 מונה אבי הררי למנהל כלא השרון. בתקופתו הפך כלא השרון לבית הסוהר הראשון בו הוקם מרכז גמילה מסמים, תוך התמקדות בחינוך, תעסוקה ושיקום לאסירים. כלא השרון החל את פעילותו כמרכז גמילה בתור יוזמה מקומית, ותהליך הפיכת הכלא למרכז גמילה החל בהפיכת חדר אחד מאגפי הכלא לחדר נקי מסמים, עד הפיכת הכלא כולו למרכז גמילה, טיפול, שיקום וחינוך.
בשנת 1994 מונה למנהל כלא איילון והקים בו אגף נוסף לגמילה מסמים. בשנים 1996–1998 שימש כסגן מפקד מחוז מרכז וסגן מפקד גוש צפון. באותה שנה הופיע בתפקיד עצמו כמנהל הכלא בסרטו של ארנון צדוק "לילה לבן".
בשנים 1998–1999 מונה למנהל כלא צלמון.
ב-1999 מונה למפקד הראשון של "גוש גליל" (ב, מחוז צפון) והוענקו לו דרגת תת-גונדר. בנוסף, היה ראש צוות ההקמה של בית סוהר חרמון ויו"ר הוועדה לכתיבת תורת ההפעלה לבית הסוהר. לאחר מכן, העביר את מרכז הגמילה מכלא השרון לכלא חרמון ומאוחר יותר פרש משירות בתי הסוהר.
קריירה פוליטית.
בשנת 2003 נבחר הררי לראשונה לחבר מועצה ומונה לסגן ראש המועצה ושימש בתפקיד עשר שנים כממונה על נושא חזות המושבה ואיכות הסביבה. בשנת 2013 התמודד אבי הררי לתפקיד ראש המועצה ונבחר ברוב גדול, וסיעתו זכתה בחמישה מנדטים. לקרא בחירות 2018 הכריזו כל הסיעות במועצה על הזדהות עם סיעתו של הררי ולמעשה התאחדו עמו. בבחירות עצמן זכה הררי, שהיה מועמד יחיד לראשות המועצה בתמיכה של 95% וסיעתו "לתת יותר" זכתה בעשרה מנדטים מתוך אחד עשר מול סיעה מקומית חדשה שקיבלה מנדט יחיד.
המפלגה הנאציונל-סוציאליסטית האמריקנית
אשר אנשל יונגרייז (פהרגיארמט)
הרב אשר אנשל הלוי יונגרייז (ערב פסח ה'תרל"ד, 1874 - ב' באדר ה'תרצ"ד, 17 בפברואר 1934) רבן של פאביאנהאזה ופהרגיארמט בהונגריה.
ביוגרפיה.
נולד בפהרגיארמט לרב העיר, הרב שמואל דוד יונגרייז ולמלכה בת הרב אשר אנשל הלוי יונגרייז מצ'נגר, מחבר הספר "מנוחת אשר". הוא נקרא על שם אבי אמו (ודוד אביו) שנפטר שנה קודם לכן.
בילדותו נשלח לישיבתו של הרב חנניה יום טוב ליפא טייטלבוים (ה"קדושת יום טוב") בסיגט. הוא התקרב לחסידות ונסע לשמוע את האדמו"רים הרב יחזקאל שרגא הלברשטאם משינאווא; הרב צבי הירש שפירא ממונקאטש ואחריו בנו הרב חיים אלעזר שפירא; הרב יששכר דב רוקח מבעלז והרבי מסאטמר, הרב יואל טייטלבוים.
הוא נסמך לרבנות בידי הרב משה גרינוולד מחוסט, מחבר "ערוגת הבושם"; הרב אברהם יצחק גליק מטולצ'בה , מחבר "יד יצחק"; הרב עזריאל אייזיק קלר משאמקוט ועוד.
נישא לבת-דודתו טויבא שיק, בתם של הרב יעקב שיק רבה של נאדאודוואר ובן הרב דוד שיק אב"ד טאקאי ואשתו שהייתה אחותה של אמו מלכה.
בשנת ה'תרס"א, 1901, התמנה כרבה של פאביאנהאזה וכיהן בה כרב וראש ישיבה במשך שמונה שנים. בתום תקופה זו התמנה כרב-שני ור"מ בפעהערגיארמאט (), לצד אחיו הבכור הרב אברהם בנימין יונגרייז שבשל חולשתו לא יכל למלא את כל מטלות תפקידו. לאחר פטירת אחיו המשיך למלא את תפקידו, אך התעקש לשמור על תארו כרב-שני בלבד מפני כבוד אחיו. הוא נפטר בפעהערדיארמאט בב' באדר ה'תרצ"ד, 17 בפברואר 1934.
משפחתו.
גם ילדים נוספים שלו נספו באושוויץ.
פרידריך הרביעי, דוכס הולשטיין-גוטורפ
פרידריך הרביעי, דוכס הולשטיין-גוטורפ (בגרמנית: Friedrich IV. von Schleswig-Holstein-Gottorf; 18 באוקטובר 1671 - 19 ביולי 1702), היה דוכס הולשטיין-גוטורפ בין השנים 1695–1702, וסבו של פיוטר השלישי, קיסר רוסיה.
ביוגרפיה.
פרידריך נולד ב-18 באוקטובר 1671 בטירת גוטורפ, לכריסטיאן אלברכט, דוכס הולשטיין-גוטורפ ולפרדריקה אמליה מדנמרק, בתם של פרדריק השלישי, מלך דנמרק וסופיה אמליה מבראונשווייג-לינבורג.
בשנת 1695 מת אביו כריסטיאן אלברכט, דוכס הולשטיין-גוטורפ, ופרידריך ירש את נחלותיו ותאריו.
ב-12 במאי 1698 התחתן פרידריך עם הדוויג סופיה משוודיה, בתם של קרל האחד עשר, מלך שוודיה ואולריקה אלאונורה, נסיכת דנמרק. הנישואים ביניהם לא היו מוצלחים, בעקבות חייו המופרעים של פרידריך, ונולד להם רק בן אחד קרל פרידריך, דוכס הולשטיין-גוטורפ. בשנת 1699 עברו בני הזוג לשוודיה, שם השתתפו במסיבות רבות ובנשפים שנערכו שלכבודם. בשנת 1700 פרצה מלחמת הצפון הגדולה, ובעקבות כך נותרו הזוג בשוודיה.
ב-19 ביולי 1702 נהרג פרידריך מאש ארטילריה בקרב קאלישוב, ובנו קרל פרידריך, דוכס הולשטיין-גוטורפ ירש את נחלותיו ותאריו, תוך שאשתו הדוויג סופיה משוודיה משמשת כעוצרת הדוכסות יחד עם אחיו כריסטיאן אוגוסט מהולשטיין-גוטורפ, נסיך אויטין.
צבר מיקרוקנוני
במכניקה הסטטיסטית, צבר מיקרוקנוני הוא צבר המייצג את כלל המצבים האפשריים של מערכת מכנית בעלת אנרגיה כוללת מסוימת. תוך הנחה כי המערכת מבודדת לחלוטין מסביבתה, כלומר אנרגיה או חלקיקים אינם יכולים לצאת או להיכנס מהמערכת או אליה, וכך (על פי חוק שימור האנרגיה) האנרגיה של המערכת נותרת בדיוק כפי שהיא בחלוף הזמן. האנרגיה, ההרכב, הנפח, והצורה של המערכת זהים בכל המצבים האפשריים של המערכת.
המשתנים המאקרוסקופיים הנשלטים של צבר מיקרוקנוני הם הגדלים המשפיעים על טבעם של המצבים הפנימיים (המיקרו־מצבים) של המערכת, כמו המספר הכולל של חלקיקים במערכת (מסומן בN), נפח המערכת (מסומן ב־V) והאנרגיה הכוללת את המערכת (מסומן ב־E). צבר זה נקרא לפעמים צבר NVE, שכן כל אחד משלושת הגדלים הללו הוא קבוע של צבר.
בפשטות, ההרכב המיקרוקנוני מתקבל על ידי התהליך הבא:
מניחים קצאת הסתברות שווה לכל מיקרו־מצב בעל אנרגיה הנמצאת בטווח צר סביב E. כל שאר המיקרומצבים מקבלים הסתברות של אפס. מאחר שההסתברויות חייבת להסתכם ל־1, ההסתברות למיקרומצב יחד, P, שווה להופכי של מספר מיקרומצבים, W, השייכים לטווח האנרגיה, formula_1, כעת נצמצם את רוחב טווח האנרגיה עד שהוא צר באופן אינפיניטסימלי, אך עדיין מרוכז ב־E. בגבול של תהליך זה מתקבל הצבר המיקרוקנוני.
יישומים.
הצבר המיקרוקנוני נחשב לפעמים לחלוקה הבסיסית של התרמודינמיקה הסטטיסטית, שכן צורתו יכולה להיות מוצדקת על ידי הנחות יסודיות כגון עקרון האדישות: הצבר המיקרו־קנוני מתאר את המצבים האפשריים של מערכת מכנית מבודדת אשר האנרגיה שלה ידועה בדיוק, אך ללא מידע נוסף על מצבה הפנימי. כמו כן, בחלק מהמערכות המיוחדות ההתפתחות בזמן היא ארוגודית, ובמקרה זה, הצבר המיקרו־קנוני זהה להרכב הצבר־זמן אשר מתחיל עם מצב יחיד של אנרגיה E (צבר־זמן הוא הצבר המתאר את כלל המצבים העתידיים שהתפתחו ממצב התחלתי יחיד).
בפועל, הצבר המיקרו־קנוני אינו תואם לתמונה מציאותית. בכל מערכת פיזית אמיתית יש לכל הפחות חוסר ודאות כלשהו באנרגיה, בשל גורמים בלתי מבוקרים בהכנת המערכת. מלבד הקושי למצוא תַּקְבִּיל ניסיוני, ישנו קושי ליישם במדויק חישובים המספקים את הדרישה של אנרגיה קבועה שכן היא מונעת נתוח נפרד של חלקים עצמאיים מבחינה לוגית של המערכת. יתר על כן, ישנה עמימות בהגדרת גדלים כמו אנטרופיה וטמפרטורה בצבר המיקרוקנוני.
מערכות הנמצאות בשיווי משקל תרמודינמי עם הסביבתם יש חוסר ודאות באנרגיה, לכן הן אינן מתוארות על ידי צבר מיקרוקנוני אלא על ידי צבר קנוני או צבר גרנד קאנוני (צבר קאנוני גדול) במקום. האחרון, הצבר הגרנד קנוני, מתאר המערכות אשר יכולות גם להחליף חלקיקים עם סביבתן (תוך שמירה על שיווי משקל).
הקבלות תרמודינמיות.
עבודות מוקדמות של לודוויג בולצמן במכניקה הסטטיסטית הובילה לניסוח נוסחת האנטרופיה הקרויה על שמו למערכת בעלת אנרגיה כוללת נתונה, formula_9, כאשר W הוא מספר המצבים האפשריים הנפרדים, הנגישים למערכת באנרגיה הנתונה. בולצמן לא פירט לעומק מה מהווה בדיוק מַעֲרָךְ של מצבים שונים של המערכת, מלבד במקרה המיוחד של גז אידיאלי. נושא זה נחקר על ידי ג'וסיה וילארד גיבס, אשר פיתח את המכניקה הסטטיסטית המוכללת עבור מערכות מכניות כלשהן, והגדיר את הצבר המיקרוקנוני המתואר במאמר זה. גיבס חקר בקפידה את האנלוגיות בין הצבר המיקרוקנוני למדע התרמודינמיקה, ובמיוחד כיצד אנלוגיות אלו קורסות במערכות של כמה דרגות חופש. הוא הציג שתי הגדרות נוספות לאנטרופיה מיקרוקנונית שאינן תלויות ב־ω – אנטרופיית הנפח ואנטרופיית השטח שתוארו לעיל. (שים לב כי אנטרופיית פני השטח שונה אנטרופיה בולצמן רק על בצמצום של ω.)
האנטרופיה הנפחית, S"v, והטמפרטורה הנובעת ממנה, T"v, יוצרות אנלוגיה קרובה לאנטרופיה ולטמפרטורה התרמודינמיות. ניתן להראות בדיוק כי:
כצפוי על פי החוק הראשון של התרמודינמיקה. (⟨"P"⟩ הוא הלחץ הממוצע של הצבר). ניתן למצוא משוואה דומה לאנטרופיית פני השטח (בולצמן) ול־"T"s המשויכת אליה, אולם "הלחץ" המתקבל ממשוואה זו הוא גודל מורכב שאיננו קשור ללחץ הממוצע בצבר.
האנלוגיה של T"v ו־T"s לטמפרטורה איננה משביעת רצון לחלוטין ומחוץ לגבול התרמודינמי מתקבלים מספר ממצאי שווא.
הפתרון המועדף לבעיות אלה הוא להימנע משימוש בצבר המיקרו־קנוני. במקרים מציאותיים רבים המערכת מווסתת על ידי אמבט חום, כך האנרגיה אינה ידועה במדויק. לכן, תיאור מדויק יותר הוא הצבר הקנוני או הצבר הקאנוני הגדול, שניהם בעלי התאמה מלאה לתרמודינמיקה.
מינוח מדויק.