ב-30 במרץ 2017 אישר הקבינט המדיני-ביטחוני הקמת יישוב חדש למפוני עמונה בעמק שילה, בגבעה בין היישוב עדי-עד להר 'גאולת ציון'. זהו היישוב היהודי הראשון שיוקם ביו"ש מאז הסכמי אוסלו. שמו של היישוב החדש - עמיחי.
ב-21 בפברואר 2018 הוצבו ביישוב 36 קראוונים שנועדו למגורי התושבים עד להשלמת בניית בתי הקבע, ולקראת חג הפסח, ב-25 במרץ 2018, אור לי' בניסן תשע"ח, נכנסו לגור בו 25 המשפחות הראשונות.
ניסיון נוסף להתיישב במקום.
לאחר הפינוי הוכרז המקום כשטח צבאי סגור. ב-14 בדצמבר 2018, לאחר פיגוע הירי בגבעת אסף, הציבו ישראלים הטוענים לבעלות על הקרקע קראוונים במקום. כמה חודשים קודם לכן הוגשו למנהל האזרחי מסמכי רכישה של ארבע חלקות במקום, אך לא התקבלה החלטה על אישורם. השוהים במקום, בראשם ח"כ בצלאל סמוטריץ' וראשי המועצות האזוריות ישראל גנץ ויוסי דגן, קראו לראש הממשלה לאשר את העלייה המחודשת לקרקע, כחלק מהתגובה הממשלתית לפיגוע. ב-3 בינואר 2019 פונו המבנים והשוהים בהם מהשטח. בעקבות העימותים פונו לבית חולים חמישה שוטרים ואזרח אחד, במצב קל.
צה"ל אסר בצו את הכניסה למקום וניתן להיכנס אליו רק בתיאום. פלסטינים הטוענים לבעלות על הקרקע עתרו לבג"ץ נגד הצו, באמצעות עמותת יש דין.
הבשלה
הבשלה היא תהליך המתרחש בפירות ובירקות, המהווה את המעבר בין היותם בוסר לבין היותם ראויים למאכל. בשלב זה הופכים הפירות למתוקים יותר, פחות חומצתיים, פחות ירוקים ורכים יותר.
השלבים בהבשלתו של הפרי מושפעים בידי הורמונים שונים. הורמון חשוב בתהליך ההבשלה של הפירות הוא ההורמון אתילן, סוג גז המופק על ידי צמחים מחומצת האמינו מתיונין.
במהלך תהליך ההבשלה נהרס הכלורופיל (נעלם הצבע הירוק), ובמקביל נוצרים פיגמנטים, המקנים לפרי או לירק את צבעו.
בפירות בעלי עמילן, כגון בננות, חל פירוק של העמילן, תוך עלייה בריכוז הסוכרים, ובעיקר פרוקטוז וגלוקוז.
הבחלת פירות.
הבחלה היא תהליך שמביא להבשלה מהירה של פירות באמצעות חומרים כימיים. נהוג להבחיל בננות, תמרים, הדרים ועוד.
מאחר שפירות בשלים אינם מתאימים בדרך כלל להובלה, מאחר שהם עלולים להירקב לפני הגעתם ללקוח, נקטפים הפירות לעיתים בעודם בוסריים וממש לפני מכירתם, עוברים תהליך של הבחלה.
התהליך מתבצע במשך שנים רבות באמצעות גז אתילן (Ethylene). במספר ארצות מתבצע התהליך באמצעות סידן קרביד (Calcium carbide) שבתוספת לחות עובר תגובה כימית המשחררת גז אצטילן המאיץ את ההבחלה. גז זה עלול להכיל ארסן (Arsenic) וזרחן (Phosphorus) ולכן תהליך זה אסור לשימוש ברוב מדינות העולם.
הבחלת גבינות.
הַבְחָלָה (בצרפתית אפינז' Affinage) הוא תהליך של הבשלת גבינות בתנאי טמפרטורה, לחות ואוורור מבוקרים, כדי להביא את הגבינה למצב אופטימלי לצריכה. זהו השלב האחרון והקריטי ביותר בתהליך ייצור גבינות והוא אחראי למרקמה הסופי של הגבינה ולמרבית טעמיה. הגבינה מכילה מיקרואורגניזמים ואנזימים רבים הפועלים בה. אלה מפרקים את החלבונים והשומנים שבגבינה, משחררים תמציות טעם ומשנים את מרקמה. תקופת ההבחלה מספקת תנאי סביבה אידיאלים לתהליכים ביו-כימיים אלה.
את כל הגבינות ניתן לחלק לשתי קבוצות עיקריות: גבינות טריות וגבינות מובחלות. לגבינות טריות חיי מדף קצרים של שבועות אחדים, ואילו גבינות מובחלות הן מוצרי חלב עם חיי מדף ארוכים יותר, מסדר-גודל של חודשים ואף שנים. בניגוד לגבינות טריות בהן רמת החומציות מתפתחת ככל שעובר הזמן עד שהחומציות גבוהה מידי לצריכה, בגבינות מובחלות רמת החומציות מוגבלת בזכות תהליך ההגבנה והן נהנות מהגנה בקטריאלית כנגד מיקרואורגניזמים לא רצויים.
וילסאנדי
וילסאנדי (באסטונית: Vilsandi) הוא אי בים הבלטי, השייך לאסטוניה. האי, אשר ממוקם 12 ק"מ מערבית לאי סארמאה, הוא האי המערבי ביותר במדינה. מנהלית שייך האי לנפה הכפרית קיהלקונה שבמחוז סארה.
גאוגרפיה.
שטחו של האי הוא כ-9 קמ"ר בלבד, אורכו עומד על 6.3 קילומטרים ורוחבו המרבי הוא 2.3 קילומטרים. האי צעיר יחסית מבחינה גאולוגית ונחשף לפני כ-2,000 שנה עם ירידת מפלס הים הבלטי. החופים המערבי והצפוני מאופיינים בצוקי דולומיט.
האי ממוקם 12 קילומטרים מסארמאה. ניתן להגיע לאי במעבורת היוצאת מן העיירה פאפיסארה הנמצאת במערב סארמאה. כאשר מפלס הים נמוך, ניתן להגיע מסארמאה לאי גם ברכב שטח או במשאית.
היסטוריה.
התיישבות הקבע באי החלה עם הגעתו של מלח הולנדי בשם יוהאן דול, כאשר ספינתו נטרפה בקרבת האי בשנת 1703. הוא ואשתו החליטו להישאר באי והועסקו בטיפול בשדות החציר של חוות לומנדה (Lümanda). מאוחר יותר הם הקימו את חוות טולי, שלימים הפכה לחווה הגדולה באי. בשנת 1752 שוחררה אשתו של דול ממעמד הצמיתות.
הקמת עמדה של משמר הגבול באי בסוף המאה ה-18 הביאה לגידול האוכלוסייה בו.
בשנת 1809 הוקם על החוף המערבי מגדלור בגובה של 37 מטרים, באותה שנה היו באי ארבע חוות ותשעה צרפי דייגים.
בשנת 1860 התגוררו באי 18 משפחות.
בשנת 1906 מונה אָרטוּר טוֹם כמפעיל המגדלור. תושבי האי עסקו בדייג, צדו כלבי ים או היו יורדי ים. מיעוטם עסק בחקלאות
האי הוכרז כשמורת ציפורים בשנת 1910, זו הייתה שמורת הטבע הראשונה בארצות הבלטיות.
ב-1927 הוקם מוזיאון באי וב-1937 נפתח בית הארחה לתיירים.
בשנת 1939 התגוררו באי כ-170 תושבים ב-32 חוות.
במהלך מלחמת העולם השנייה, לפני הגעתו של הצבא האדום לאי, נמלטו ממנו בסירות 96 תושבים ובאי נותרו 46. במהלך שנות ה-50 נמלטו עוד שני תושבים.
בשנת 1957 הפכה שמורת הציפורים לשמורת טבע. שטח השמורה הורחב בספטמבר 1971 ובדצמבר 1993 הכריזה ממשלת אסטוניה על הקמת הפארק הלאומי וילסאנדי על שטח כולל של 180 קמ"ר.
חוות טולי נבנתה לבסוף מחדש ויחד עמה שופצו מספר טחנות רוח ישנות.
אוכלוסייה.
באי יש רק כפר אחד ואוכלוסייתו מונה כ-30 תושבים. (ירידה משמעותית מתחילת המאה ה-20) רק תושב אחד נחשב כתושב קבע - מפעיל המגדלור.
האי הוא מקור משיכה בקיץ לתיירים רבים וכן לאמנים. באי מתגורר גם המחזאי, השחקן והמשורר המצליח יאן טטה (Jaan Tätte).
פארק לאומי וילסאנדי.
הפארק הלאומי החל דרכו כשמורת הציפורים "ואיקה" בשנת 1910. בדצמבר 1993 הוכרז על הקמת הפארק הלאומי וילסאנדי". בשנת 1997 זכה הפארק כשמורת טבע בעלת חשיבות בינלאומית בהתאם לאמנת רמסר לשימור ולפיתוח בר-קיימא של בתי גידול לחים.
כיום משתרע הפארק על שטח של 180 קמ"ר, מתוכם 105 קמ"ר של ים. רוב הפארק מתרכז דווקא בכ-160 איים ואיונים הסובבים את וילסאנדי, שכן שטחם הכולל גדול מהאי (ששטחו מהווה רק 40% משטח הפארק).
הפארק מכיל כמות מרשימה של עופות מים. מעל 250 מינים שונים תועדו, כאשר 112 מינים מקננים בשטח השמורה ביותר מ-8,000 קנים, ביניהם שחף כספי (Larus argentatus), שחף ימי (Larus marinus) ושחפיתיים שונים. למעלה מ-4,000 אדריות שחורות-כיפה נמצאות בפארק - זוהי הציפור הנפוצה ביותר במקום.
כמו כן נמצא על אחד האיים בשטח השמורה אתר הרבייה הגדול ביותר בים הבלטי לכלבי ים אפורים (Halichoerus grypus).
בשנת 1997 הובאו לאי שש בנות-יענה על ידי אדם שגר פעם באי אך כעבור זמן מה הוא עבר לשוודיה.
האי מציע גם תחנת תצפית ומעקב ביולוגית עבור חוקרים.
יורם זרביב
יורם זרביב (נולד ב-1 בינואר 1965) הוא גיטריסט ומורה לגיטרה קלאסית באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים.
זרביב מרצה בכיר וראש חוג כלי מיתר באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים.
חייו.
זרביב יליד העיר אשדוד, החל את לימודי הגיטרה בקונסרבטוריון העירוני עם הגיטריסט/מלחין ומעבד שלום אוחיון ובהמשך עם הפסנתרנית/גיטריסטית וורה איגל, בגיל 15 התקבל לכיתתו של פרופ' יוסי ירושלמי עמו למד במשך שש שנים. לאחר שירותו הצבאי המשיך לפריז שם למד עם המאסטרו הספרדי אלברטו פונסה Alberto Ponce. בשנת 1991 סיים את לימודיו בתחום הביצוע Diplome supérieur d'exécution במוסד הגבוה למוזיקה ע"ש אלפרד קורטו שבפריז ("École normale de musique de Paris - Alfred Cortot"), בשנת 1992 היה פיינליסט בתחרות אלסנדריה שבאיטליה, פרס שני בתחרות ע"ש רונה ברטולי שבצרפת ופרס ראשון בתחרות הפסטיבל הבינלאומי לגיטרה שנערכה בתל אביב.
בשנת 1993 הקליט בפריז את התקליטור הראשון שלו בשם "רסיטל לגיטרה", בשנת 2002 הוקלטה לטלוויזיה הופעה חיה בנגינת הקונצ'רטו הידוע של חואקין רודריגו "קונסיירטו דה ארנחואס" עם התזמורת הקאמרית הישראלית, מנצח- ירון גוטפריד. בנוסף, השתתף בתוכניות רדיו וטלוויזיה רבות ביניהן בוקר טוב ישראל (תוכנית טלוויזיה) ואינטרמצו עם אריק (אריה ורדי). יורם זרביב הקים מספר הרכבים קאמריים: חמישיית בוקריני, טריו אלגרה ותוכנית דואו יחד פרופ' יוסי ירושלמי, במקביל מנהל סדרה מוזיקלית בשם "רגעי קסם בגיטרה" שמתקיימת במרכז האמנויות "מונארט" שבאשדוד וסדנת קיץ לגיטרה קלאסית הכוללת כיתות אמן, עבודה עם הרכבים, הופעות והרצאות.
אורחים קבועים בסדנה - פרופ' יוסי ירושלמי וגיטריסט הג'אז סאשה פופיאן.
יורם זרביב הוזמן לנגן רסיטלים ולהעביר כיתות אמן בפסטיבלי מוזיקה רבים בארץ ומחוצה לה - צרפת, גרמניה, אנגליה, איטליה, בולגריה, הונגריה (האקדמיה ע"ש ליסט בבודפשט), רוסיה (האקדמיה ע"ש גנסין במוסקבה), גאורגיה, אוקראינה, דרום אמריקה, זמביה, בוצואנה, מוזמביק, גואטמלה, מקסיקו וסין.