מאביני מצא את עצמו בלב ליבה של התקופה הקריטית ביותר בתולדות המדינה החדשה, כשהוא מתמודד עם בעיות שלא היו עד אז. הבולטת שבהן הייתה המשא ומתן שלו עם האמריקנים, שהחל ב־6 במרץ 1899. ארצות הברית והרפובליקה הפיליפינית הסתבכו בעימותים מעוררי מחלוקת, שהפכו בסופו של דבר לאלימים במיוחד. במהלך המשא ומתן לשלום הציעו האמריקנים למאביני אוטונומיה לממשלה החדשה של אגינאלדו, אך השיחות נכשלו מכיוון שתנאיו של מאביני כללו הפסקת אש שנדחתה. מאביני ניהל שוב משא ומתן, וביקש במקום זאת שביתת נשק, אך השיחות נכשלו שוב. בסופו של דבר, כשהרגיש שהאמריקאים לא מנהלים משא ומתן בתום לב, הוא זנח את האמריקנים ותמך במלחמה. הוא התפטר מהממשלה ב־7 במאי 1899.
מלחמת אמריקה והפיליפינים, גלות ושיבה.
המלחמה הפיליפינית-אמריקאית הוכיחה שמאביני נלקח ברצינות רבה יותר כאיום על ידי האמריקנים מכפי שהיה תחת השלטון הספרדי: אמר האמן הלאומי הפיליפיני לספרות פ. סיוניל חוזה :
ב־10 בדצמבר 1899, הוא נפל בשבי האמריקנים בקויאפו, נואבה אקיה, אך הורשה להיפגש עם נשיא ארצות הברית ויליאם הווארד טאפט, . בשנת 1901 הוא הוגלה לגואם, יחד עם עשרות מהפכנים שהאמריקנים כינו בשם insurrectos (מורדים), ואשר סירבו בכל תוקף להישבע לארצות הברית. כאשר בריגדיר גנרל ארתור מקארתור הבן התבקש על ידי הסנאט האמריקני להסביר מדוע היה צריך לגרש את מאביני, הוא שלח מברק בו כתב:
מאביני חזר לפיליפינים לאחר שהסכים להישבע את שבועת האמונים לארצות הברית, ב־26 בפברואר 1903 בפני המשרד הממשלתי האחראי לכך. ביום בו פרש, הוא פרסם הצהרה זו לעיתונות:
למרבה אכזבתם של הפקידים הקולוניאליים האמריקנים, חידש מאביני את דרישתו לעצמאות עבור הפיליפינים זמן קצר לאחר שובו מהגלות.
מותו.
זמן קצר לאחר חזרתו, מת מאביני ממחלת הכולרה במנילה ב -13 במאי 1903 בגיל 38.
כינויים היסטוריים.
תרומתו המורכבת של מאביני להיסטוריה הפיליפינית מתבטאת לרוב בשני כינויים היסטוריים - "מוח המהפכה" ו"המשותק הנשגב". היסטוריונים בני זמננו כמו אמבת אוקמפו (Ambeth Ocampo)מציינים, כי שני כינויים אלו הם מופשטים ופשטניים, ו"לא עושים צדק לחיי הגיבור ומורשתו ".
"מוח המהפכה".
בגלל תפקידו כיועץ במהלך הקמת הממשל המהפכני ותרומתו כמדינאי לאחר מכן, מכונה לעיתים קרובות מאביני בשם "מוח המהפכה", כינוי היסטורי אותו הוא חולק עם אמיליו ג'קינטו, ששירת בצורה דומה למען התנועה המהפכנית הקודמת, ה"קטיפונאן" .
"שיתוק נשגב".
מאביני מפורסם גם בכך שהגיע להישגים אף על פי שאיבד את השימוש ברגליו במחלת הפוליו רגע לפני המהפכה הפיליפינית. זה הפך את מאביני לאחד מהגיבורים הלאומיים של הפיליפינים, כך שלעיתים קרובות מכנים אותו "השיתוק הנשגב" (טאגאלוג: Dakilang Lumpo). היסטוריונים בני זמננו, עם זאת, מציינים, כי הכינוי מטשטש את הישגיו הרבים של מאביני.
עיבודים לסרטים.
בעיצומו של הסרט הפופולרי של "הנרל לונה", דווח על אירועים רבים - כולל אירועי שאלות ותשובות עם השחקן אפי קיזון - בהם נערים בגיל בית הספר, אשר שאלו מדוע מאביני פשוט ישב בכיסא לאורך הסרט, דבר המרמז על חוסר היכרות עם המדינאי המשותק הידוע. אפילו הנשיא בניניו אקווינו השלישי העיר על ההשלכות של חוסר המודעות בקרב התלמידים ואמר כי "אפילו אם רק סטודנטים בודדים אמרו זאת, אנו יכולים לומר שזאת השתקפות של כמה מעט מבני הנוער מכירים את ההיסטוריה... "
מרדכי פיקר
מרדכי (מונדי) פיקר (20 במרץ 1943 - 10 במאי 2020) היה כדורגלן ישראלי, מהבולטים בשחקני הפועל חיפה בשנות ה-60 של המאה ה-20.
ביוגרפיה.
מרדכי (מונדי) פיקר נולד בשנת 1943 בתוך מחנה ריכוז במוגילב, שבאוקראינה. לאחר שחרור המחנה על ידי הצבא האדום, משפחת פיקר עברה לצ'רנוביץ ובשנת 1951 עלתה לישראל והתיישבה בחיפה. מונדי שהיה ספורטאי מצטיין החל את דרכו ככדורגלן בגיל 13 במחלקת הנוער של הפועל חיפה. ב-1961 הוא זכה עם קבוצת הנוער באליפות מחוז הצפון. ב-1962 פיקר עלה לבוגרים, בעונה בה הפועל חיפה זכתה בגביע המדינה לראשונה בתולדותיה. בעונה שלאחר מכן המאמן מינדה יובנוביץ' הציב את פיקר בתפקיד הבלם. הוא תפס מקום של קבע בהרכב והתבלט בזריזותו, כושרו הגופני ומשחקו החכם. הוא חיפה על מידות גופו הצנומות עם מיקום נהדר ונודע כבלם שקשה מאוד לעבור אותו. בשנת 1964 הפועל חיפה הגיעה שוב לגמר הגביע אבל הפסידה למכבי תל אביב לאחר שלושה משחקים שבכולם פיקר שיחק בהרכב. בעונה שלאחר מכן הוא היה שותף לזכייה השנייה של הפועל חיפה בגביע המדינה לאחר ניצחון על שמשון תל אביב בגמר של 1966. בשנת 1967 פיקר רשם שתי הופעות במדי נבחרת ישראל. הוא היה אחד השחקנים הבולטים בעונה הכפולה 1966/68 שאותה סיימה הפועל חיפה במקום השלישי. ב-1968 הגיע לקבוצה המאמן מייק דה-יונג והסב את פיקר לתפקיד של קשר, כשיוחנן וולך הוצב כבלם במקומו. גם בתפקיד זה פיקר המשיך להצטיין והקבוצה סיימה במקום הרביעי. בעונה שלאחר מכן הוא היה ממובילי מאבק השחקנים שדרשו להשוות את המענקים לאלה שנהוגים בקבוצות אחרות. באותה עונה פיקר הצליח לשבור בצורת בת שישה משחקים של הקבוצה כשכבש שער ניצחון מול מכבי פתח-תקוה. בתחילת עונת 1971/72 פיקר נפצע ובהמשך נעדר בגלל חילוקי דעות עם ההנהלה. כשחזר לאימונים נותר על הספסל לאחר ששמעון צלקה תפס את מקומו בהרכב. בסיום אותה עונה פיקר עזב את הפועל חיפה לאחר עשר עונות בקבוצה הבוגרת.
ב-1972 פיקר עבר לשחק בהפועל קריית אתא בליגה ב' ועלה איתה לליגה א', שהייתה אז הליגה השנייה. ב-1976 הוא חזר לליגה הלאומית כשהצטרף לעולה החדשה הפועל עכו בגיל 33 והיה אחד השחקנים המבוגרים בליגה. לאחר פרישתו ב-1977 הוא אימן את הפועל קריית אתא ועלה איתה פעם נוספת לליגה א'. לאחר מכן פיקר אימן את הפועל תל חנן. במקביל הוא עבד בנמל חיפה, שם המשיך לשחק כדורגל בליגה למקומות עבודה. לאחר כ-40 שנה בנמל הוא פרש בתפקיד ניהולי.
מרדכי פיקר נפטר בשנת 2020 לאחר מחלה קשה. פיקר שהתאלמן מאשתו ב-1991 הותיר אחריו שלושה ילדים ושישה נכדים.
טורקיה טופ 20 (2010–2019)
ערך זה עוסק במצעדי הפזמונים הטורקיים השבועיים של טורקיה טופ 20, שנערכו משנת 2010 עד שנת 2019.
במצעדים משוקללים נתוני ההשמעה של סינגלים טורקיים בתחנות הרדיו בטורקיה.
תוצאות המצעד מתפרסמות באופן רשמי מדי יום חמישי באתר האינטרנט של נילסן מיוזיק קונטרול.
התאחדות הכדורסל הפלסטינית
התאחדות הכדורסל הפלסטינית (בערבית: الاتحاد الفلسطيني لكرة السلة) היא הגוף המרכזי לכדורסל ברשות הפלסטינית. ההתאחדות הוקמה בשנת 1963, וקיבלה הכרה מארגוני הספורט הלאומיים, בהם FIBA. ההתאחדות מנהלת את נבחרת פלסטין בכדורסל ונבחרת פלסטין בכדורסל נשים וכמו כן את ליגת העל הפלסטינית בכדורסל. משרדה של ההתאחדות ממוקם ברמאללה, ויו"ר ההתאחדות הנוכחי הוא חאדר סבע.
בולווארדר
ג'ורג' ג'ונסון
ג'ורג' תומאס ג'ונסון (באנגלית: George Thomas Johnson; נולד ב-18 בדצמבר 1948) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1972–1986. לאורך 13 עונותיו בליגה רשם ממוצע כולל של 2.5 חסימות למשחק, וזכה בתואר "מלך החסימות" ב-3 עונות שונות.
קריירת משחק.
ג'ונסון נולד בעיר טיילרטאון שבמיסיסיפי, ובין השנים 1966–1970 למד באוניברסיטת דילארד הקטנה אשר בניו אורלינס, לואיזיאנה.
בדראפט ה-NBA 1970 נבחר ג'ונסון בבחירה ה-79 (סיבוב חמישי), על ידי שיקגו בולס, אולם לא זכה לחוזה בקבוצה. בספטמבר 1972, כשנתיים לאחר מכן, חתם על חוזה בקבוצת גולדן סטייט ווריורס. בעונת זכה עם הווריורס באליפות ה-NBA השלישית של המועדון, כמחליפו מהספסל של הסנטר קליפורד ריי; לאורך סדרת הגמר, בה הביסה גולדן סטייט את וושינגטון בולטס בתוצאה 4–0, רשם ג'ונסון ממוצעים של 6.5 נקודות, 7.5 ריבאונדים ו-2.8 חסימות למשחק.
בינואר 1977, לאחר כ-4 עונות וחצי עם הווריורס, הועבר בטרייד לבאפלו ברייבס, בתמורה לבחירת דראפט עתידית.
לקראת עונת נשלח בטרייד נוסף לניו ג'רזי נטס, יחד עם שתי בחירות דראפט עתידיות, תמורת נייט ארצ'יבלד. בעונתו הראשונה בניו ג'רזי העמיד שיאי קריירה של 8.7 נקודות ו-9.6 ריבאונדים בממוצע למשחק, וכן זכה בתואר "מלך החסימות של ה-NBA" עם 3.4 חסימות למשחק.
באוגוסט 1980, לאחר 3 עונות עם הנטס, חתם ג'ונסון על חוזה בסן אנטוניו ספרס. בשתי עונותיו בקבוצה זכה פעמיים נוספות בתואר "מלך החסימות" עם 3.4 ו-3.1 חסימות למשחק, בהתאמה, על אף ששיחק ב-22.4 דקות בממוצע למשחק בלבד. בסיום עונת נבחר לחמישיית ההגנה השנייה של העונה, ובכך הפך לשחקן הראשון בתולדות הספרס אשר נבחר לאחת מחמישיות ההגנה.
בין השנים 1982–1986 שיחק עבור אטלנטה הוקס, ניו ג'רזי נטס וסיאטל סופרסוניקס, אך מיעט לשחק ותרם 1.4 נקודות ו-1.2 חסימות למשחק בלבד. בסיום עונת פרש ג'ונסון ממשחק, בגיל 37.
בעת פרישתו ניצב במקום השני ברשימת החוסמים המובילים בתולדות ה-NBA, אחרי כרים עבדול-ג'באר, עם 2,082 חסימות.
דניאלה בוס
דניאלה בוס היא זמרת-יוצרת, פזמונאית, גיטריסטית ומפיקה מוזיקלית ישראלית.
ביוגרפיה.
דניאלה בוס גדלה ולמדה בכפר סבא. היא בוגרת רימון בית ספר למוסיקה ומכללת BPM. בוס החלה את דרכה כגיטריסטית מלווה לצד אומנים ולהקות כדוגמת אתי אנקרי וקרולינה. בשנת 2007 השתתפה בהקלטת אלבום הבכורה של להקת הבנות נחמה כנגנית אורחת בקבקיניו .