שירתה בצה"ל כספורטאית מצטיינת בחיל המודיעין.
קריירה מקצועית.
מועדונים.
סופר הצטרפה לקבוצת הנערות של הפועל רעננה בשנת 2010 כשהיא בת 13, ולאחר עונה אחת עברה לשחק בקבוצת הפועל עירוני פתח תקווה לשתי עונות (2011/12, 2012/13), בשתיהן זכתה עם הקבוצה באליפות המדינה וגביע המדינה לנערות.
בשנת 2013 התקבלה סופר לאקדמיה לכדורגל בנות במכון וינגייט, שם התאמנה במשך שנתיים שבסופן שיחקה במדי נבחרת ישראל עד גיל 19 באליפות אירופה בכדורגל נשים עד גיל 19 שהתקיימה בישראל. לאחר האליפות חזרה לשחק בשורות הפועל עירוני פתח תקווה לשנתיים נוספות.
לקראת עונת 2017/2018 עברה לקבוצת מ.כ רמת השרון, עמה זכתה בסיום העונה בגביע המדינה שהיה לתואר הראשון בקריירה שלה. בסיום עונה זו עברה לשחק באס"א תל אביב וזכתה יחד עם הקבוצה בדאבל בעונת 2018/19.
נבחרת ישראל.
משנת 2013 סופר היא חלק מסגל נבחרות ישראל לנערות. היא צברה 9 הופעות בנבחרת ישראל עד גיל 17 ו-13 הופעות בנבחרת ישראל עד גיל 19 במהלכן הבקיעה שער אחד. השתתפה עם הנחרת באליפות אירופה בכדורגל נשים עד גיל 19 בשנת 2015 ובשנת 2016. במהלך האליפות של שנת 2016 השתתפה בסרט התיעודי "אמיצות" של הבמאים כרמית שלומי ואיתי מאיר שסיקר את השתתפות הנבחרת באליפות והוקרן בפסטיבל דוקאביב באותה שנה.
בשנת 2016 זומנה לסגל הנבחרת הבוגרת. את הופעת הבכורה ערכה ב-13 במרץ נגד נבחרת ליטא. נכון למאי 2020, לזכות סופר 13 הופעות בנבחרת הבוגרת.
בשנת 2018 ייצגה את ישראל במדי נבחרת האוניברסיטאות באליפות העולם בכדורגל אולמות שנערכה בקזחסטן.
אנדריי קונצ'לובסקי
אנדריי סרגייביץ' קונצ'לובסקי (ברוסית: Андрей Сергеевич Кончаловский; נולד ב-20 באוגוסט 1937 במוסקבה) הוא תסריטאי, מפיק, שחקן קולנוע ובמאי רוסי. זוכה תואר אמן העם של רוסיה הסובייטית (1980) והחל משנת 2013 נשיא האקדמיה הרוסית לקולנוע.
קונצ'לובסקי זכה פעמיים בפרס אריה הכסף של פסטיבל הסרטים של ונציה (2014, 2016) על סרטיו לילותיו הלבנים של הדוור וגן עדן, זוכה פרס הגרנד פרי של פסטיבל קאן (1979) על סרטו סיביריאדה וזוכה פרס אמי לבידור בפריים טיים (1997) על מיני-סדרה אודיסיאה.
ביוגרפיה.
קונצ'לובסקי נולד כאנדריי סרגייביץ' מיכאלקוב במוסקבה, הרפובליקה הסוציאליסטית הפדרטיבית הסובייטית הרוסית, למשפחת מיכאלקוב שלה מורשת אמנותית ואריסטוקרטית בת מאות שנים. שורשי המשפחה בדוכסות הגדולה של ליטא. הוא השתמש בשם משפחתו של סבו מצד אמו (קונצ'לובסקי) כשם הבמה. הוא אחיו של הקולנוען ניקיטה מיכאלקוב ובנו של הסופר סרגיי מיכאלקוב. לעיתים קרובות מכנים אותו אנדרון, אך כפי שאמר מספר פעמים, אנדרון היה רק שם המחמד בו השתמש סבו ומעולם לא היה שמו הרשמי; הוא מעדיף את השם אנדריי.
הוא למד עשר שנים בקונסרבטוריון של מוסקבה, והתכונן לקריירה של פסנתרן. אולם בשנת 1960 הוא פגש את אנדריי טרקובסקי וכתב תסריט משותף לסרטו אנדרי רובליוב (1966).
הסרט הראשון שלו באורך מלא, המורה הראשון (1964), התקבל לטובה בברית המועצות והוקרן על ידי פסטיבלי קולנוע רבים בחו"ל. סרטו השני, סיפורה של אסיה קליאצ'ינה (1967), דוכא על ידי הרשויות הסובייטיות. כאשר הונפק עשרים שנה לאחר מכן, זה הוכרז כיצירת המופת שלו. לאחר מכן, קונצ'לובסקי צילם עיבודים לסרט "קן העומק העדין" של איוואן טורגנייב (1969) והדוד וניה של צ'כוב (1970), עם התפקיד הראשי של אינוקנטי סמוקטונובסקי.
בשנת 1979 היה חבר חבר השופטים בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי ה -11 במוסקבה. סרטו האפי סיביריאדה עם הקרנתו בשנת 1979 זוכה בפרס חבר השופטים בפסטיבל הקולנוע בקאן ואיפשר את מעברו לארצות הברית בשנת 1980.
הגרסאות ההוליוודיות הפופולריות ביותר שלו הן אוהבי מריה (1984), רכבת אל החופש (1985), המבוססת על תסריט של הבמאי היפני אקירה קורוסאווה, ו-טנגו וקאש (1989), בכיכגו וקאשובם של סילבסטר סטאלון וקורט ראסל. בשנות התשעים חזר קונצ'לובסקי לרוסיה, אם כי הוא הפיק מדי פעם סרטים היסטוריים לטלוויזיה האמריקאית, כמו עיבודו לאודיסיאה (1997) והמחזה שזכה בפרסים, אריה בחורף (2003).
מריה אמבר
מריה אמבר (במקור עד 1950 אלזנר, בהונגרית: Ember Mária; אבאדסלוק, 19 באפריל 1931 - בודפשט, 30 בדצמבר 2001) הייתה סופרת, עיתונאית, מבקרת אמנות, מתרגמת, היסטוריונית וחוקרת הונגרייה-יהודייה. אחותה הצעירה יהודית אמבר הייתה במאית קולנוע.
ביוגרפיה.
אמבר סיימה את הפקולטה למדעי הרוח בבודפשט עם תואר בהונגרית ובגרמנית. משנת 1950 הייתה לקטורית בהוצאת אתנאום ואחר כך חניכה לעיתונות ב"עיתון הספרותי". היא הצטרפה כעמיתה לעיתון הספרותי בשנת 1951.
לאחר אירועי 1956 (המרד ההונגרי) נאסר עליה לעסוק במקצועה במשך זמן רב בגלל סירובה להתכחש לשותפה אנדראש ב. הגדוש. באותן שנים עבדה כמורה בבית הספר יסודי. במשך חצי עשור ממיגור מהפכת 1956. היא התקיימה מהוראת ספרות גרמנית והונגרית (1957-1961), הייתה עובדת של ה"נויה צייטונג (Neue Zeitung)" (1961) וחברת מערכת בעיתון ה"תכנייה של פשט". אחותה הצעירה יודית אמבר, הייתה במאית קולנוע.
עבודתה.
מריה אמבר לא הייתה סופרת במשרה מלאה, היא הייתה צריכה להתפרנס תמיד גם מעיתונאות ומעריכה, שמה נקשר גם לביקורות אמנות מעולות ולספרי הדרכה. הרומן הראשון שלה, "אני מספרת לעצמי" בשנת 1968, הרומן הקצר הראשון שלה "באקראי", ראו אור בשנת 1971. הרומן "עיקול סיכת הראש" פורסם בשנת 1974, בו היא למעשה יצרה ז'אנר חדש באמצעות ארגון בדיוני עם מסמכים היסטוריים.
הרומן הראשון שלה (אני מספרת לעצמי; 1968) עוסק בתחילתה של דרך מוטעית טרגית, רומן נערות, סיפור מחנה קיץ עם קצת אהבות. מחנה האימונים עבור מנהיגות תנועת הנוער של התיכוניסטים לביצוע צייתני של צעדים חסרי נשמה. מעטות העבודות שסיפרו בראיה כה צלולה את הסכנות של העידן הקומוניסטי החדש, של הקהילה והשכבה החדשה המתהווה. הקונפליקט הבסיסי בין יצירותיה של מריה אמבר הוא הדואליות של הפרט והקהילה, של הקבלה ושל ההדרה.
היא הייתה המבשרת הראשונה של הופעת ספרות השואה בהונגריה בשנת 1974, בעקבות ספרה עיקול סיכת הראש, שגרמה להד בלתי רגיל באופן יוצא דופן - בתחילה הזכירו אותה כסופרת של ספר יחיד או כאמנית לנושא אחד. היא תיארה את סיפור הגירוש, הדחיה והבריחה של המשפחות היהודיות בדברצן בשואה.
המוטו הבולט של מריה אמבר היה שהיא לא קיבלה על עצמה לספר על "ה"גורל היהודי, אלא לספר את ההיסטוריה ההונגרית.
עד 1991 עבדה כעורכת הקריאה של העיתון "מאדיאר נמזט" (Magyar Nemzet) "האומה ההונגרית". מגזין החיים התרבותי והציבורי "ידידות", שנועד להכיר הדדית את עמי הונגריה, נוסד כיוזמה אזרחית בשנת 1994 על ידי מריה אמבר ואווה מאייר.
בסוף שנות השמונים החלה במחקר בעקבות משפט הראווה לראול ולנברג משנת 1953. אחד מקורבנות התביעה, פאל סאלאי, שינה את שמו לפאול סטרלינג (Paul Sterling) בארצות הברית, ביקר בבודפשט מארצות הברית, חיפש ופגש את מריה אמבר. בעקבות השיחה שהתפרסמה במדיאר נמזט, ביצעה מריה אמבר מחקר בארכיוני בודפשט ומוסקבה. ספרה משנת 1992 ("הם רצו להפליל אותנו" בהוצאת Héttorony Könyvkiadó) מתעד את משפט הראווה משנת 1953.
ספריה.
בשפת המקור:
בתרגום לעברית:
ג'ורדן בל
ג'ורדן טרני בל (באנגלית: Jordan Trennie Bell; נולד ב-7 בינואר 1995) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר.
קריירת מכללות.
בל נולד בלוס אנג'לס שבקליפורניה, וגדל בלונג ביץ' הסמוכה. בין השנים 2013–2017 למד באוניברסיטת אורגון, ובשלוש עונותיו בקבוצת הכדורסל שלה העמיד ממוצעים של 7.8 נקודות, 6.8 ריבאונדים ו-2.2 חסימות למשחק. בעונת 2016/2017 הוביל את הקבוצה למעמד פיינל פור טורניר אליפות המכללות, בפעם השנייה בלבד בתולדותיה, לצדם של שחקני ה-NBA לעתיד דילון ברוקס, טיילר דורסי וכריס בושיי. במשחק רבע הגמר הצטיין בל במיוחד, כאשר קלע 11 נקודות (ב-83% מהשדה), אסף 13 ריבאונדים, חסם 8 פעמים ומסר 4 אסיסטים בניצחון קבוצתו מול אוניברסיטת קנזס. במשחק חצי הגמר מול אוניברסיטת קרוליינה הצפונית הציג בל עוד משחק טוב, עם 13 נקודות (ב-71%), 16 ריבאונדים ו-4 חסימות, אך אורגון הפסידה בתוצאה 76–77. בסיום אותה עונה זכה בל בתואר שחקן ההגנה של מחוז Pac-12, ונבחר לחמישייה השנייה של העונה במחוז.
קריירת משחק מקצועית.
בדראפט ה-NBA 2017 נבחר בל בבחירה ה-38 על ידי שיקגו בולס, ומיד הועבר בטרייד לגולדן סטייט ווריורס. ב-22 בדצמבר 2017 קלע שיא קריירה של 20 נקודות, בניצחון קבוצתו מול לוס אנג'לס לייקרס. לאורך עונת הרוקי שלו קלע 4.6 נקודות בממוצע למשחק, ובשלב הפלייאוף שותף ב-17 מתוך 21 משחקי קבוצתו, כמחליפם מהספסל של ג'בייל מגי ודריימונד גרין, וסייע לווריורס לזכות באליפות ה-NBA. בארבעת משחקי הגמר מול קליבלנד קאבלירס, אשר בכולם ניצחה גולדן סטייט, רשם בל ממוצעים של 5.8 נקודות ו-3.3 ריבאונדים למשחק. בעונה העוקבת העפיל עם הווריורס לגמר ה-NBA פעם נוספת, אולם הפעם הפסידה הקבוצה בתוצאה 2–4, מול טורונטו ראפטורס.
לקראת עונת חתם בל על חוזה לעונה אחת במינסוטה טימברוולבס. ב-27 משחקיו בקבוצה זכה לכ-9 דקות בממוצע למשחק בלבד, ותרם 3.1 נקודות למשחק.
ב-5 בפברואר 2020 נשלח בטרייד ליוסטון רוקטס, ויום לאחר מכן הועבר בטרייד נוסף לממפיס גריזליס, בתמורה לברונו קבוקלו ובחירת דראפט עתידית. כחודש לאחר מכן שוחרר בל מהקבוצה, על מנת לפנות מקום בסגל להחתמתו של אנתוני טוליבר.
ב-11 במרץ 2020 הצטרף לקבוצת קפיטל סיטי גו-גו מליגת הפיתוח של ה-NBA.