הלווייתו של אגרונוב נוהלה במשותף על ידי מולא ורב. הוא נקבר בבית הקברות לקדושים מעונים בבאקו. אחרי מותו השריונרים האזרים החלו לכנות את הטנקים שלהם בשם "אלברט". בית הספר היסודי בו הוא למד נקרא כיום על שמו
אחרי מלחמת נגורנו קרבאך הראשונה, הארמנים המנצחים שיקמו את טנק הדגל השרוף שלהם והציבו אותו על גבעה לכיוון העיר שושה.
פרסים ועיטורים.
לפי צו מס' 833 שניתן ב-7 ביוני 1992 על ידי נשיא אזרבייג'ן הוענק לאלברט אגרונוב התואר "הגיבור הלאומי של אזרבייג'ן" אחרי המוות.
נכחד בטבע
אקשן קומיקס מס' 1
אקשן קומיקס מס' 1 (באנגלית: Action Comics #1) היא חוברת קומיקס של חברת ההוצאה לאור National Comics Publications אשר יצאה לשווקים ב-18 באפריל 1938. זו החוברת הראשונה בסדרה "אקשן קומיקס", והיא הציגה את דמותו של סופרמן. היסטוריונים מסוימים רואים בחוברת זו את תחילת תור הזהב של הקומיקס, ובעיניי רבים היא נחשבת לאחד הגורמים החשובים ביותר בהתפתחות השוק.
החוברת היא אנתולוגיה של 11 סיפורים שונים, בהם הופיעו לראשונה מספר דמויות קומיקס אשר הידועה שבהן היא דמותו של סופרמן.
מערך הדפוס הפיץ במקור 200,000 עותקים לחוברת (שאזלו במהירות), ובמרוצת השנים חוברת זו הפכה לפריט אספנות. לפי הערכה שניתנה ב-2012, קיימים לה רק בין 50 ל-100 עותקים במצב סביר. השיא למחיר הגבוה ביותר ששולם אי פעם עבור עותק של חוברת קומיקס בודדה שייך לזו, לאחר מכירה של יותר מ-3 מיליון דולרים ב-2014.
היסטוריה פרסומית.
ב-1933, הכותב ג'רי סיגל יצר סיפור פרוזה קצר בשם "שלטונו של העל-האדם" ("The Reign of the Superman"), והוא יצא לאור במגזין מדע בדיוני באיור חברו ג'ו שוסטר. העלילה סיפרה על מדען המבצע ניסוי באדם עני מבית תמחוי, שזוכה בדרך זו לכוחות טלפתיים. סיגל ושוסטר ניסו ליצור דמות אותה הם יוכלו למכור לעיתונים, וזה הראשון הגה מחדש את דמותם הקודמת כ"סופרמן", חוצן שנשלח לעולם מחברה מתקדמת יותר בחלל. השניים פיתחו את הרעיון לרצועת קומיקס, אך ניסיונותיהם למכור את הדמות והסיפור נכשלו.
כמה שנים אחר כך, חברת ההוצאה לאור National Comics Publications חיפשה אחר להיט חדש במטרה להמשיך את גל הפופולריות שנוצר עם הצלחת הסדרה "קומיקס בלשים". לוח הזמנים הצפוף לא אפשרן את יצירתן של דמויות חדשות, ולכן החוברת בסדרה החדשה נאלצה להתבסס על אוסף של סיפורים קיימים ששכבו על המדף. העורך וין סאליבן לא תפס את אף אחד מהסיפורים שנבחרו ככזה המסוגל להוביל את החוברת ולעמוד במרכזה, ובחיפוש משותף עם המנהל ג'ק ליבוביץ' והמאייר שלדון מאייר הם מצאו את הסיפור של סיגל ושוסטר על "סופרמן" אשר נדחה על ידם בעבר. סאליבן פנה אל השניים, ולבקשתו הם ביצעו בו כמה שינויים על מנת להתאים אותו לקהל ולהאריך אותו לכדי 13 עמודים. שכרם של סיגל ושוסטר היה עשרה דולרים עבור כל עמוד, בתשלום כולל של 130 דולרים עבור עבודתם בחוברת זו.
ב-18 באפריל 1938, חוברת הקומיקס הראשונה בסדרה "אקשן קומיקס" יצאה לשווקים. למהדורה המקורית הודפסו 200,000 עותקים, והם אזלו במהירות מהחנויות והדוכנים.
תוכן.
לחוברת אין עלילה רציפה, והיא אנתולוגיה של 11 סיפורים שונים.
אספנות.
ב-2011, חברת הדירוג "Comics Guaranty" פרסמה כי קיימים שישה עותקים ידועים של החוברת עם ציון מעל 4, וביניהם אחד בדיוק בציון 9. ב-2012, המגזין "Comics Buyer's Guide" העריך כי קיימים רק 50 עד 100 עותקים מקוריים של החוברת בכלל. המוציא לאור ויליאם גיינס, שאביו ניהל עסקים עם National Comics Publications בשנות ה-30, חשף בריאיון כי בנקודה מסוימת היו בבעלותו עשרות עותקים של החוברת בביתו, אם כי הם כולם נזרקו בטעות.
ב-22 בפברואר 2010, עותק מקורי ושמור היטב של החוברת נמכר במכירה פומבית במחיר של מיליון דולרים. המכירה, שנעשתה באנונימיות, קבעה את השיא למחיר הגבוה ביותר ששולם אי פעם עבור עותק של חוברת קומיקס בודדה. שיא זה נשבר קצת יותר מחודש לאחר מכן, ב-29 במרץ, כשעותק אחר של החוברת נמכר במיליון וחצי דולרים. שני העותקים נמכרו באנונימיות דרך אותה החברה, "Comic Connect", ושניהם זכו לדירוג של 8 ו-8.5, בהתאמה, מהגבוהים ביותר שניתנו אי פעם לעותקי אספנות של חוברת זו. ביולי של אותה השנה, משפחה שעמדה בפני עיקול ביתה מצאה עותק מקורי ושמור בצורה בינונית בזמן אריזת רכושם. העותק נמכר דרך "Comic Connect" במחיר של $436,000 דולרים, לאחר הערכת שווי של $250,000, והוא הציל את בית המשפחה.
בידי השחקן ניקולס קייג', אספן קומיקס מושבע, היה עותק של החוברת, אותו הוא רכש ב-1983 תמורת $150,000. העותק נגנב מביתו ב-2000, והושב לו במרץ 2011, לאחר שעותק של החוברת אשר נמצא ביחידת אחסון נטושה אומת על ידי "Comic Connect" כזה שנמכר לו. ב-30 בנובמבר, מכירת עותק של החוברת דרך "Comic Connect" ב-$2,160,000 קבעה שיא חדש. היות שבתיאור המכירה של עותק זה צוין כי הוא נגנב ב-2000 והושב לבעליו ב-2011, ניתן לשער כי קייג' הוא המוכר.
באוגוסט 2014, עותק מקורי ושמור בצורה מצוינת של החוברת, בדירוג 9 (הגבוה ביותר שניתן לחוברת זו), הועמד למכירה פומבית באתר "eBay". עותק זה נרכש ב-1938 מדוכן עיתונים מיד עם יציאתה לשווקים של החוברת, והוא נשמר בתנאים אופטימליים קרירים, יבשים וכהים ששמרו עליו במצב כמעט אופטימלי. הרוכש המקורי החזיק בעותק משך כ-40 שנים במחסן באחוזתו בוירג'יניה המערבית, ולאחר פטירתו העותק הועבר כחלק ממכירת עיזבון לאדם אחר שהחזיק בו במשך כ-30 שנים. דארן אדמס, בעלים של חנות קומיקס בוושינגטון, רכש את העותק מהאדם השני כמה שנים לפני פרסום המכירה הפומבית, תמורת סכום של שבע ספרות. אדמס קיבל כמה הצעות פרטיות לרכישת העותק, בסכומים שהגיעו עד לשלושה מיליון דולרים, אך הוא החליט להעלות אותו למכירה פומבית באינטרנט בצורה חופשית, ולא דרך "Comic Connect", על מנת שהעותק יוכל להגיע לקהל רחב. המכירה הסתיימה ב-24 באוגוסט, והעותק נמכר לאוצרים וינסנט זורצולו וסטיבן פישלר בסכום של $3,207,852. זהו המחיר הגבוה ביותר ששולם אי פעם עבור עותק של חוברת קומיקס בודדה, כשהשיא הקודם היה שייך לעותק אחר של חוברת זו.
דנה ג. פלג
דנה ג. פלג (נולדה ב-7 באוגוסט 1969) היא סופרת, משוררת, מתרגמת, עיתונאית ועורכת ישראלית. פעילה למען נשים ולהט"ב. במשך עשור כתבה את הטור הראשון בישראל שעסק בנשים לסביות וביסקסואליות.
ביוגרפיה.
דנה פייביש נולדה ב-7 באוגוסט 1969 בקריית ביאליק, וגדלה בקריית חיים. בגיל 18 שינתה את שם המשפחה לפלג. אימה, רינה (רנה), לבית נדלר (1939–2012) הייתה עובדת סוציאלית, ואביה, אליעזר (לזר) פייביש (1935–2017), היה מכונאי דוד קיטור. שניהם עלו מרומניה ונפגשו בארץ. נשואה למרים (מימי) היל ששינתה את שם משפחתה כשהשתיים נישאו בקליפורניה ב-2008. לשתיים בן אחד, בועז ויילד (ע"ש אוסקר ויילד).
למדה בתיכון עירוני מקיף קריית חיים. בעלת תואר ראשון בתולדות האמנות ולימודיים כלליים ותואר שני בתולדות האמנות מהאוניברסיטה העברית. בעלת תעודת הוראה באמנות. בזמן שהותה הראשונה בקליפורניה, 2004–2009, למדה כתיבה יצירתית ותסריטאות בקבריו קולג' וכן קורס בחניכת נשים ונערות עם דיאנה לם. בעלת תעודה בהוראת עברית ממכון מופ"ת.
בין השנים 1996–2006 הייתה בעלת טור קבוע במגזין את, הראשון שעסק בנשים לסביות ובי/פאנסקסואליות בארץ. מתגוררת כעת בארצות הברית עם בת זוגה ובנן.
קריירה.
כתיבה עיתונאית.
בגיל 16 החלה פלג לכתוב בעיתון הנוער חמצן (בעריכת שמואל שם-טוב) שפעל בשנים 1984–1986, ולאחר מכן ב"דעה אחרת", מגזין נוער עצמאי. במשך שנה, 1994–1995, כתבה בפי האתון, ביטאון אגודת הסטודנטים באוניברסיטה העברית.
בסוף 1995 הציעה לעורכת מגזין הנשים את דאז, עפרה מזרחי, לכתוב טור אישי לסבי. מזרחי הסכימה והטור החודשי הראשון, שהיה גם הטור הלסבי הראשון בעיתונות העברית, התפרסם בינואר 1996. הטור אמנם עסק בחוויותיה האישיות של פלג בקהילה הלסבית, בנושאים כמו מגדר, יחסים בין נשים, בוצ'ים ופמיות, אך כל הדמויות בטור, למעט דנה והוריה, היו בדויות. לאחר המעבר לתל אביב בשנת 1997, החלה לכתוב על אירועים מכוננים בחייה, כולל יציאה מהארון בפני משפחתה, הפגישה עם בת זוגה לעתיד, מימי, ומערכת היחסים איתה. היא המשיכה לכתוב את הטור גם לאחר שעברה עם בת זוגה לארצות הברית ב-2004 ותיארה בו גם את לידת בנה. בשנת 2006, לאחר עשר שנים, החליטה שלא להמשיך בכתיבת הטור.
בשנים 2003–2013 כתבה למגזין "חיים אחרים" ואף כיהנה בו כחברת מערכת זמן קצר. במקביל לכתיבתה באת, כתבה בהתנדבות במגזינים ועיתונים להט"בים שונים, הראשון בהם הזמן הוורוד (1997–2000), בו פרסמה טור בענייני ספרות ותרבות בנוסף לרשימות ביקורת וכתבות צבע. כתבה טור אישי במגזין פנדורה בהוצאת קל"ף (2002–2006), וכן במגזין הקווירי 'הקשת' (2003–2004), העיר בוורוד (2009–2010) ואתר האינטרנט הלהט"בי גו-גיי (2007–2011). פלג שידרה גם פינה בענייני ספרות בתוכנית 'גאים להציג' בתחנת הרדיו רדיוס בהגשת אלי שרון ומגישים נוספים. בשנים 2006–2009 כתבה את "גלויה מגן עדן" באתר גו-גיי, טור אישי קבוע על חייה בסנטה קרוז, שכלל בין השאר דיווח נרחב על המאבק לזכות הנישואין בקליפורניה ועל חתונתה עם בת זוגה ב-2008. בשנים 2011–2013 פרסמה גם כתבות וטורים באתרי העוקץ וערב רב.
כתיבה ספרותית.