כולם יוצאים לספארי הגורילות. הרומן בין לינדה למקסוול פורח למגינת ליבה של קלי. דונלד לא מודע לרומן בין אשתו למקסוול. מקסוול משוחח איתו ועד מהרה הוא חש עד כמה דונלד אוהב את אשתו. בעת הצייד נאלץ מקסוול לירות בגורילה שתוקפת את דונלד.
בחזרה לחווה מקסוול מחליט לנתק את קשריו עם לינדה. הוא משתכר וכשקלי נכנסת לאוהל שלו הם מתחילים להתעלס. לינדה מוצאת אותם ביחד ובלהט קנאה היא שולפת את אקדחו של מקסוול ופוצעת אותו בזרוע. למחרת עוזבים כולם את החווה. מקסוול מבקש מקלי להישאר בתחילה היא מסרבת, אבל כשהיא רואה אותו על החוף היא קופצת מהסירה, מגיעה למקסוול בשחייה ונופלת בזרועותיו.
אמה מורנו
אמה מרטינה לואיג'יה מורנו (באיטלקית: Emma Martina Luigia Morano; 29 בנובמבר 1899 - 15 באפריל 2017) הייתה האדם החי המבוגר ביותר שגילו מתועד, בין 12 במאי 2016 עד מותה ב-15 באפריל 2017, בהיותה בת 117. היא הייתה האדם החי האחרון המתועד שנולד לפני שנת 1900.
קורות חייה.
מורנו נולדה ב-29 בנובמבר 1899 בקומונת צ'יוויאסקו, נפת ורצ'לי, מחוז פיימונטה, ממלכת איטליה. היא הייתה הבת הבכורה מבין שמונת ילדיהם של ג'ובאני מורנו ומתילדה ברשיאני. רבים מבני משפחתה האריכו ימים: אמהּ, דודתה ומספר מאחיה ואחיותיה נפטרו אחרי גיל 90, ואחת מאחיותיה הגיעה לגיל 102.
בילדותה עברה משפחתה בין מספר ערים באיטליה במסגרת עבודתו של אביה, ובסופו של דבר השתכנה בקומונת ורבניה שבמחוז פיימונטה, על שפת אגם מאג'ורה - שם היא גרה עד יום פטירתה. באוקטובר 1926 היא נישאה לג'ובאני מרטינוצי (יליד 1901), ובשנת 1937 נולד בנה היחיד - אשר נפטר בגיל 6 חודשים בלבד. כיוון שנישואי הזוג עלו על שרטון, הם חיו בנפרד מאז שנת 1938 ועד למותו של מרטינוצי בשנת 1978.
עד שנת 1954 עבדה מורנו במפעל לייצור יוטה בעירהּ. לאחר מכן עבדה במטבח של פנימייה נוצרית עד לפרישתה לגמלאות בגיל 75.
גילה המופלג.
כשנשאלה בגיל 112 מה סוד אריכות ימיה, סיפרה כי מעולם לא צרכה סמים וכי מדי יום היא אוכלת 3 ביצים ושותה כוס של ברנדי תוצרת בית. היא הוסיפה כי מעל לכול, היא חושבת מחשבות חיוביות על העתיד. כשנשאלה שאלה דומה בהגיעה לגיל 115, הוסיפה מורנו כי העובדה כי חיה רוב חייה כרווקה ללא ילדים תרמה אף היא לאריכות ימיה.
בשנת 2011 השתתפה במחקר מטעם בית הספר לרפואה של אוניברסיטת הרווארד בבוסטון, במטרה ללמוד את סוד אריכות ימיה. בדצמבר 2011 זכתה מורנו זכתה בתואר "אבירת מסדר הכבוד של הרפובליקה האיטלקית", שהוענק לה על ידי הנשיא ג'ורג'ו נפוליטנו - אשר גם בירך אותה באופן רשמי לכבוד יום הולדתה ה-116 בשנת 2015. האפיפיור פרנציסקוס בירך אותה לכבוד יום הולדתה ה-116.
ב-2 באפריל 2013, עם פטירתה של מריה רדאלי () האיטלקייה (ילידת 3 באפריל 1899), הפכה לאישה החיה המבוגרת ביותר באיטליה ובאירופה כולה. ב-11 באוגוסט 2015, בהגיעה לגיל 115 ו-258 ימים, הפכה לאישה האיטלקייה המבוגרת ביותר שחיה מאז ומעולם. ב-13 במאי 2016, עם פטירתה של האישה האמריקאית סוזאנה מושאט ג'ונס בגיל 116 ו-311 ימים, הפכה רשמית לאדם החי המבוגר ביותר בעולם ולאדם החי האחרון שזכה לחיות במאה ה-19.
ב-29 ביולי 2016 הוכרה מורנו על ידי ספר השיאים של גינס כאדם החי המבוגר ביותר.
בעוד 5 נשים מתועדות אחרות שמתו, האריכו ימים מעבר לגילה של מורנו במהלך חייה (ועוד 2 נשים עברו את גילה של מורנו אחרי מותה), היא הייתה מבוגרת יותר מכל גבר מתועד שחי אי פעם על פני כדור הארץ (הגבר הכי מבוגר בוודאות אי פעם נכון ל-2018 הוא ג'ירואמון קימורה מיפן, שהגיע לגיל 116 ועוד 54 ימים, וחי בין 1897 עד 2013).
מורנו נפטרה ב-15 באפריל 2017 בגיל 117, מסיבות של זקנה טבעית. עם מותה, את התואר "האדם החי המבוגר ביותר" ירשה הג'מייקנית ויולט בראון – ילידת מרץ 1900, שנפטרה חמישה חודשים מאוחר יותר.
אורלי שדה
אורלי שדה (נולדה ב-1969) היא פרופסור למימון בבית הספר למנהל עסקים באוניברסיטה העברית בירושלים.
ביוגרפיה.
שדה סיימה לימודי תואר ראשון בכלכלה ובניהול ותואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת תל אביב. בשנת 2001 סיימה לימודי התואר השלישי במינהל עסקים - מימון באוניברסיטת יוטה שבארצות הברית.
שדה היא פרופסור למימון, חברת סגל בכיר בבית הספר למנהל עסקים באוניברסיטה העברית בירושלים ופרופסור אורח למימון במחלקה למימון בבית הספר למנהל עסקים באוניברסיטת ניו יורק. בנוסף, הייתה פרופסור אורח למימון באוניברסיטאות שונות ברחבי העולם בהן IE במדריד, ב- NES במוסקבה וכן בקמפוס של אוניברסיטת ניו יורק בשנחאי. שדה כיהנה כמנהלת של תוכנית תואר ראשון באוניברסיטה העברית והיא האישה הראשונה שקיבלה דרגת פרופסור בתחום המימון בישראל.
בעבר, כיהנה שדה כחברת מליאת הרשות לניירות ערך וכן הייתה חברה בוועדה המייעצת של אגף שוק ההון במשרד האוצר. כמו כן, היא הייתה חברה בוועדות השקעה, דירקטוריונים וועדות ציבוריות.
שדה הייתה חברה בוועדת ההשקעות בקרן הפנסיה של מרכז רפואי הדסה, קופות הגמל והרווחה של עובדי האוניברסיטה העברית, היוותה חלק ממועצת המנהלים של קופות הגמל של האוניברסיטה העברית והייתה דירקטור חיצונית בחברת קרנות הנאמנות סיגמא. בנוסף נתנה שדה ייעוץ פיננסי למוסדות וחברות בתחום המימון, הנפקות חוב ומכרזים. שדה עבדה במגזר הבנקאי ובמחלקה לפיקוח על הבנקים של בנק ישראל.
מחקר.
תחומי המחקר העיקריים של שדה הם מימון התנהגותי וניסויי, חיסכון טווח ארוך, מבנה שווקים פיננסיים, מכרזים פיננסיים ומימון המונים.
מחקרים אקדמיים של שדה זכו למענקי מחקר תחרותיים ולפרסים בינלאומיים. מחקריה הוצגו בכנסים בינלאומיים ופורסמו בעיתונות מדעית מובילה בתחום המימון וכן, זכו לאזכורים במדיה הפופולרית. שדה זכתה מספר פעמים בקרנות מחקר, ביניהן הקרן הלאומית למדע.
יוסף פיקל
יוסף (יוסי) פיקל (נולד ב-15 בדצמבר 1946) הוא אתלט ישראלי בעבר, אלוף ישראל ושיאן ישראל בקפיצה לגובה ואלוף ישראל בקפיצה משולשת.
ביוגרפיה.
יוסף פיקל נולד בעיר טפליצה בצ'כוסלובקיה ועלה ארצה בשנת 1949 על סיפון האנייה קזרטה בהפלגה מאיטליה לנמל חיפה.
בשנים 1968-1964 שירת בצה"ל כטכנאי קשר בחיל השריון, כולל שנת קבע אחת. לאחר מלחמת יום הכיפורים סיים פיקל קורס קציני מודיעין ושירת במילואים ביחידת המודיעין 8200 עד לשחרורו בשנת 1991 בדרגת סרן.
משנת 1962 אתלט פעיל באגודת הפועל רמת גן בהדרכתו של דוד קושניר.
בשנת 1963 זכה באליפות ישראל לנוער בקפיצה לגובה בסגנון מספרת עם תוצאה של 1.78 מטר.
באליפות הפועל שנערכה ביוני 1965 שבר את השיא הישראלי לנוער בקפיצה משולשת כאשר קפץ למרחק של 13.33 מטר. בשנת 1965 השווה בקפיצה לגובה בסגנון מספרת את שיא הנוער של אריק איינשטיין (1.84 מטר).
אלוף ישראל.
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בדצמבר 1967 זכה פיקל במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.75 מטר.
שיאן ישראל.
בתחרות שנערכה בבאר שבע במרץ 1969 שבר פיקל את השיא הישראלי בקפיצה לגובה שהיה שייך ליאיר לובין כאשר קפץ לגובה של 1.935 מטר. הוא ביצע קפיצה זו בסגנון פוסברי והיה הישראלי הראשון שביצע קפיצה בסגנון זה. שלושה שבועות לאחר מכן, בתחרות שנערכה בסוף מרץ אותה השנה שבר גם את שיאו האישי בקפיצה משולשת והעמידו על 13.96 מטר. באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 13.83 מטר, לפני האלוף "הנצחי" היוצא זאב רייס (13.76 מטר) וחיים ממון (13.49 מטר).
פיקל היה בסגל נבחרת ישראל באתלטיקה קלה משנת 1968 ועד לפרישתו בשנת 1974.
לאחר פרישתו מאתלטיקה.
עוד לפני פרישתו, החל פיקל את דרכו בעולם ההייטק כטכנאי מחשבים מרכזיים (Mainframe) בחברת IBM. הוא שימש בתפקיד זה עד לשנת 1978, ובמסגרתו סייע לסניף הטכני של החברה בטהראן בשנת 1977.
לאחר שעזב את IBM עבר לעבוד כמנהל מכירות בחברת NAS שניצלה את ניסיונו הקודם עם איראן ושלחה אותו להיות נציג החברה בטהראן, עד לפרוץ המהפכה האסלאמית בשנת 1978.
בין השנים 1982–1985 סיים לימודי תעודה מטעם בית הספר למנהל עסקים של המכון לפריון העבודה והייצור, וכמו כן למד לימודי תואר ראשון בכלכלה וסטטיסטיקה באוניברסיטת תל אביב.
בין השנים 1991–2014 מילא שורה של תפקידים בכירים בחברת EMC, בהם הקמת הסניף הישראלי של החברה וניהולו בפועל, מנהל אזור יוון, טורקיה, קפריסין ודרום אפריקה ומנהל פיתוח עסקי של חברה בת של EMC.
פיקל פרש במהלך שנת 2014 מחברת EMC וכיום הוא מייעץ לחברות בארץ ובעולם בנושא פיתוח עסקי במקביל לשותפות בקרן הון סיכון MONETA SEEDS ולכהונה כדירקטור במספר חברות הזנק.
פיקל הוא גם חבר בוועדת השקעות של מועדון המשקיעים הפרטיים (אנג'לס) "מועדון המאה פלוס".
מתגורר בחולון, נשוי ולו שלושה ילדים ושבעה נכדים.
פעילות ציבורית.
פיקל כיהן כחבר הנהלת איגוד הטריאתלון הישראלי בין השנים 1992–2002. במסגרת תפקידו הקים את ענף השיפוט באיגוד ופעל להכשרה והסמכה של שופטים בינלאומיים. פיקל עצמו שימש כשופט בתחרויות טריאתלון בינלאומיות רבות, בהן אליפויות אירופה ואליפויות העולם, וכמו כן היה שופט ראשי באליפויות ישראל המתקיימות מדי שנה באילת.
פיקל כיהן גם כחבר בוועדה הטכנית של איגוד הטריאתלון האירופי (ETU) במשך חמש שנים וכגזבר התאחדות הספורטאים הוותיקים בישראל.
בנוסף לפעילותו בתחום הספורט, משמש פיקל כיושב ראש לשכת המסחר ישראל-סלובקיה משנת 2015 וחבר הנהלת ארגון הגג של לשכות המסחר הדו לאומיות בישראל.
חבר במועדון רוטרי אפקה אביב טק משנת 2017
מכהן כקונסול כבוד של סלובקיה בישראל.
רן כהן אהרונוב