בית הקברות הגדול (האנדרטאי) במילאנו (באיטלקית: Cimitero Monumentale di Milano) הוא אחד משני בתי הקברות הגדולים במילאנו שבאיטליה. מלבד גודלו, הוא יוצא דופן בשפע האמנותי של הקברים והמצבות בו, שחלקם מהווים יצירות פאר. בית הקברות הוא נוצרי. באותו מתחם, אך מגודר ונפרד מבחינה הלכתית, נמצא גם בית הקברות היהודי.
בית הקרבות תוכנן על ידי האדריכל קארלו מאצ'אקיני – (1818-1899). על מנת לאחד מספר בתי קברות שהיו פזורים ברחבי העיר מקום יחיד.
מאז פתיחת בית הקברות באופן רשמי 1866, הוצב בו מגוון רחב ביותר של פסלים ועיצובים איטלקיים, תוך שילוב של הפיסול המודרני ושל הפיסול הקלאסי, של פיסול דמוי המקדש היווני, ובפרט אובליסקים, וכן יצירות יצירות מקוריות כגון גרסאות מוקטנות של עמוד טראיאנוס, של עמוד אנטונינוס פיוס ועוד. רבים מן הקברים שייכים לשושלות עשירות ועוצבו על ידי אמנים גדולי שם כגון ג'ו פונטי, ארתורו מרטיני, לוצ'יו פונטנה, מדארדו רוסו, ג'קומו מנצ'ו, פלוריאן בודיני, ג'ו פומודורו, ואחרים. הקברות ממוספרים על מנת להקל את ההתמצאות.
הכניסה הראשית היא דרך קפלת זיכרון (Famedio) מרשימה, הבנויה בצורת מקדש בסגנון ראשית ימי הביניים. קפלת הזיכרון עשויה משיש ואבן, ומכילה את קבריהם של כמה מתושבי העיר והמדינה, כולל לדוגמה את קברו של הסופר אלסנדרו מנצוני.
במקום הוצב גם קיר זיכרון מפואר שעוצב על ידי האדריכל מריו פלאנטי, ומציין את 800 אזרחי מילאנו מתנגדי הנאציזם, רובם יהודים, שנאסרו, הועברו למאוטהאוזן ונרצחו על ידי הנאצים, ביניהם אמנים ואדריכלים רבים.
בית הקברות הוא נוצרי קתולי. עם זאת הוקצתה חלקה מיוחדת עבור אלה השייכים לדת אחרת, וכן חלקה נפרדת ליהודים. המתחם היהודי הוא חלק מהמקום מבחינה גאוגרפית ועיצובית, אך מוקף חומה מפרידה והכניסה אליו נפרדת, על מנת להתאים להלכה היהודית.
ליד הכניסה נמצאת תערוכה קבועה של הדפסים, תצלומים ומפות, המתארים את התפתחות בית הקברות וההיסטוריה שלו.
החלקה היהודית.
החלקה היהודית, שתוכננה על ידי קארלו מאצ'אקיני, נפתחה בשנת 1872 כתחליף לבתי הקברות היהודיים הקודמים באותה תקופה.
מיספור הקברים בחלקה היהודית חוזר על המספרים שבבית הקברות הכללי, מאחר שלאחר שהחל להיבנות הורחב גם שטח בית הקברות הכללי ונבנו קברים נוספים שם עם המשך המיספור הקודם. יש במקום שלוש שורות לקבר ילדים שנקברו בין השנים 1873 עד 1894. בחלק גדול מהקברים היהודיים אין סמל של מגן דוד אלא של המנורה. בניגוד לבית העלמין הנוצרי, העיצוב בחלקה היהודית פחות גרנדיוזי, ויש בו יותר עיצוב גאומטרי ופחות שימוש בפסלים. הפסלים הקיימים הם של מושגים מתחום היהדות (מנורה, ספר) ולא פסלים בדמות אדם. עם זאת, גם בית העלמין היהודי הוא מפואר ביותר.
בבית מונומנטים, נבנה בין 1866 וימינו אנו, ממוקמים לאורך שבילים. יש גבו גם מבנים המוקדשים לקברים משפחתיים, שניים מהם מתוכננים על ידי מקיאצ'יני, columbariums וגלוסקמות על הקירות הצפוני והמערבי לקבורות המרכזי של הבניין.
חלק מהמציבות מוקדם לזכרם של אנשים שנהרגו על ידי הנאצים במחנות ריכוז או באגם מאג'ורה (טבח מיינה).
המבנה המרכזי היה מועשר במאי 2015 עם ויטראז' המסמלות את 12 שבטי ישראל על ידי האמן דייגו Pennacchio Ardemagni.
קברים בעלי חשיבות.
בין הקבורים בבית העלמין, נמצאים קבריהם של מספר רב של אנשים מפורסמים. ביניהם:
אבאן בן עותמאן בן עפאן
אבו סעיד אבאן בן עות'מאן בן עפאן האומיי (בערבית:ابان بن عثمان بن عفان) (נפטר בשנת 723 לספירה, שנת 105 ההיג'רית ). חיי באלמדינה, והיה מגדולי א-תאבעון. היה אחד ממוסרי החדית' של הנביא מוחמד, נבחר כמושל על אלמדינה בין השנים 75- 82 לספירה ההיג'רית, בתקופת הח'ליפה עבד אל-מַלִכּ בן מרואן,  והיה הראשון שכתב את הביוגרפיה של הנביא מוחמד.
חייו.
אבו סעיד, אבאן בן עות'מאן בן עפאן בן אבי אלעאס בן אומייה, משבט קורייש, נחשב אחד מגדולי א-תאבעון באלמדינה. אביו הוא עות'מאן בן עפאן הח'ליף השלישי של המוסלמים. אמא שלו, אום עמרו, הבת של גונדב. אח שלו, עמרו בן עות'מאן בן עפאן לאביו ואמו. במהלך השנים התגלעה מחלוקת לגבי הכינוי שלו, שכן היו מי שאמרו שהכוניה שלו הייתה אבו סעיד, והיו מי שאמרו שהוא היה מכונה אבו עבדאללה, וגם נאמר שאבו סעד היה הכינוי שלו. אבּאן למד פיקה וחדית', והיה הראשון שהעלה על כתב את הביוגרפיה של הנביא מוחמד, אך לא כנרטיב, אלא כמסורות שמתייחסות לביוגרפיה של הנביא מוחמד שנאספו על ידיו.
אבאן השתתף בקרב הגמל, עם עאישה בנת אבו בכר, זובייר בן אלעואם, וטלחה בן עובייד-אללה. אבאן בן עות'מן, נתמנה כמושל אלמדינה בשנת 75 להג'רה, כמחליפו של יחיא אבן אל-אלחקם אבן אבי אל-אלעאס. אבאן נשאר בתפקיד זה למשך שבע שנים, בשנת 82 ההיג'רית הדיח אותו הח'ליפה, ובמקומו התמנה הישאם בן איסמעיל.
מותו.
אבאן בן עות'מאן נפטר בשנת 723 לספירה, שנת 105 ההיג'רית, באלמדינה, כאשר היה הח'ליפה יזיד אבן עבד אל-מאלכ. אבאן סבל ממספר מחלות, כגון ליקויי שמיעה, מוגבלות כללית בהליכה, עד שבסוף חייו קיבל שיתוק מוחי וניפטר.
מסירת החדית.
מסר מאביו עות'מאן בן עפאן ו זיד בן תאבית.
ומסרו ממנו: עמרו אבן דינאר, אבן שהאב א-זוהרי,ואבו א-זנאד, ואשעאב בן אום חומידה א-טאמע, ודאוד בן סינאן אל-מדני, וריאח בן עוביידה, וא-זובייר בן מוח'לד, וסעד בן עמאר,וד'ומרה בן סעיד אל-מאזני, ועאמר בן סעד בן אבי אל-ואקאס, ועבדאללה בן אבי בכר בן מוחמד בן עמרו בן חזם, והבן שלו עבד א-רחמאן בן אבאן בן עות'מאן, ועות'מאן בן עמר בן מוסא בן עובייד אללה בן מועמר א-תימי, ועומר בן עבד אלעזיז, ועלאכ בן אבי מוסלם, ומחמד בן אבי אוממה בן סאהל בן חניף, ומחמד בן כעב אל-קורט'י, ומוסא בן דהקאן, ומוסא בן עמראן בן מנאח, ומימון בן מהראן א-רוקי, ונביה בן ואהב, ווליד בן אבי אל-וליד, ויזיד בן עבדאללה בן עאוף, ויזיד בן פיראס, ויזיד בן הורמוז אל-מדני, ויעקוב בן עותבה, ואבו בכר בן עבד א-רחמאן בן אל-מסור בן מוח'רמה.
ג'ונתן ספילמן
ג'ון (ג'ונתן) ספילמן (באנגלית: Jon Speelman; נולד ב-2 בנובמבר 1956, לונדון בריטניה) הוא שחמטאי אנגלי בדרגת רב-אמן. היה אלוף אנגליה בשחמט, התחרה מספר פעמים באליפות העולם בשחמט בשנת 1990 הגיע לחצי הגמר.
נכון לינואר 2019, מדורג במקום ה-12 באנגליה לפי מד כושר.
ביוגרפיה.
ספילמן בוגר אוניברסיטת אוקספורד במתמטיקה.
בנבחרת אנגליה בשחמט שכללה בין היתר גם ג'ונתן מסטל ודייוויד גודמן הוא זכה באליפות העולם לגיל עד 26 בשנת 1978 ובאליפות העולם לסטודנטים בשנת 1977 סיים במקום השלישי.
בשנת 1978 הוא ניצח באליפות אנגליה. בהמשך הוא זכת באליפות אנגליה עוד פעמיים.
באליפות העולם בשחמט 1990 הוא ניצח את נייג'ל שורט ברבע הגמר ובחצי הגמר הודח על ידי יאן טימן. באליפות העולם בשחמט 1993 הוא הודח ברבע הגמר על ידי נייג'ל שורט. באליפות העולם של פידה בשנת 1999 הוא דורג במקום מס' 44 והודח בסיבוב השני על ידי בוריס גלפנד. באליפות העולם של פידה בשנת 1999 הוא דורג במקום מס' 41 והודח בסיבוב הראשון.
הוא ניצח בתחרויות רבות. בשנת 1989 ג'ונתן ספילמן היה בעל מד כושר גבוה והיה במקום הרביעי בעולם.
ספילמן כתב מספר ספרים בנושא שחמט.
ג'ון ספילמן באולימפיאדת השחמט.
בין השנים 1980 ל-2006 השתתף ג'ון ספילמן ב-14 אולימפיאדות שחמט:
ג'ון ספילמן
מתאו סלביני
מתאו סלביני (באיטלקית: Matteo Salvini; נולד ב-9 במרץ 1973) הוא פוליטיקאי איטלקי המכהן כמנהיג מפלגת הליגה הצפונית. כיהן כמשנה לראש ממשלת איטליה ושר הפנים.
ביוגרפיה.
סלביני נולד וגדל במילאנו. הוא אב לבן מגרושתו העיתונאית פבריציה ילוצי ואב לבת מבת זוג נוספת.
כחבר מפלגת הליגה הצפונית כיהן במועצת העיר מילאנו מ-1993 עד 2013. ב-1997 החל לכתוב בביטאון המפלגה "la Padania" (הפדניה). ב-1998 נבחר למזכיר מחוז מילאנו של הליגה הצפונית. ב-1999 נידון ל-30 ימי מאסר בגין העלבת עובד ציבור לאחר שהשליך ביצים על ראש ממשלת איטליה מאסימו ד'אלמה.
ב-2004 נבחר לפרלמנט האירופי כנציג אזור צפון מערב איטליה. בפרלמנט הצטרף לסיעת אירופה של חופש ודמוקרטיה ישירה (EFDD). הוא כיהן בתפקיד עד נובמבר 2006.
ב-2008 נבחר לבית הנבחרים האיטלקי כנציג מחוז לומברדיה, הוא התפטר מתפקידו לאחר שנבחר גם לכהונה נוספת כחבר הפרלמנט האירופי ב-2009. בבחירות הפרלמנטריות ב-2013 נבחר שוב לבית הנבחרים האיטלקי, הוא כיהן בתפקיד במשך כעשרה ימים, מ-6 במרץ עד 15 במרץ, עקב העדפתו לשמש כנציג בפרלמנט האירופי.
ב-2015 נבחר לסגן ראש סיעת אירופה של אומות וחופש , המורכבת מקואליציה של נציגי מפלגות ימין בפרלמנט האירופי בהם החזית הלאומית (צרפת), מפלגת החירות האוסטרית, פלאמס בלאנג (בלגיה), המפלגה הכחולה (גרמניה) והמפלגה למען החירות (הולנד).
בדצמבר 2013 נבחר סלביני למנהיג מפלגת הליגה הצפונית, מפלגת ימין שבסיסה בצפון איטליה ולה אידאולוגיה אירוסקפטית והתנגדות להגירה בלתי חוקית. ב-2014 השיק את מפלגת "Noi con Salvini", מפלגת אחות לליגה הצפונית שתפעל באזורים בהם הליגה הצפונית לא מבוססת, נציגי המפלגה התמודדו בבחירות המקומיות ב-2016 וב-2017. לקראת הבחירות הכלליות ב-2018 הכריז סלביני כי המפלגה תתמודד בכל מחוזות הבחירה בשם "הליגה" והורדת המילה "הצפונית". המפלגה הייתה חלק מקואליציית המרכז-ימין שזכתה במספר המושבים הרב ביותר בפרלמנט, ובתוך הקואליציה היא הייתה למפלגה הגדולה ביותר עם 126 מושבים בבית הנבחרים ו-57 מושבים בסנאט.