איתי טלגם נולד בתל אביב ולמד באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים וקיבל תואר בפילוסופיה מן האוניברסיטה העברית בירושלים. הוא החל כפסנתרן, אך עבר לניצוח אחרי שירותו הצבאי. השתתף בקורס קיץ שניתן על ידי ליאונרד ברנשטיין בפונטנבלו, צרפת. לאורך שנות פעילותו המוזיקלית עבד עם מרבית התזמורות הגדולות בישראל. איתי טלגם הוא גם מרצה המעביר סמינרים וסדנאות על דרכי הפעולה של התזמורת הסימפונית, אותה הוא רואה כמטפורה התנהגות ארגונית ומודל השראה למנהיגות.
טלגם הופיע לראשונה כמנצח בינלאומי ב-1987, כאשר הוא נבחר על ידי לאונרד ברנשטיין להופיע בקונצרט מיוחד עם תזמורת פריז. ברנשטיין ניצח על מחציתו השנייה של הקונצרט. מאז ניצח טלגם על תזמורות רבות באירופה. הוא היה המנצח הישראלי הראשון להופיע עם התזמורת הפילהרמונית של סנקט פטרבורג ועם האופרה של לייפציג. בישראל, הוא ערך והקליט עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, האופרה הישראלית החדשה, התזמורת הסימפונית ירושלים, והתזמורת הקאמרית הישראלית.
איתי טלגם כיהן בעבר כמנהל מוזיקלי של התזמורת הסימפונית תל אביב ושל אנסמבל מוזיקה נובה. כמו כן הוא כיהן בעבר כמנצח עמית בתזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון ובתזמורת הסימפונית חיפה.
ז'רקו דולינר
ז'רקו דולינר (בקרואטית: Žarko Dolinar; 3 ביולי 1920 – 9 במרץ 2003) היה ביולוג מקרואטיה, אלוף טניס שולחן וחסיד אומות העולם.
קורות חייו.
דולינר נולד למשפחה של מהגרי עבודה מסלובניה. בגיל 18 זכה בתואר אלוף יוגוסלביה בטניס שולחן וייצג את יוגוסלביה מספר פעמים בתחרויות בינלאומיות. עבד כמאמן ספורט, בין היתר במועדון הספורט של מכבי בזאגרב, שבו התאמנו בני הקהילה היהודית.
בתקופת מלחמת העולם השנייה הציל דולינר את חייהם של כ-300 יהודים על ידי אספקת תעודות זהות מזויפות וסיוע בהברחתם אל הפרטיזנים היוגוסלבים של טיטו ואל אזורים בשליטת הונגריה ואיטליה. זאת עשה למרות מעצרו של אביו ואיומים חוזרים ונשנים מצד שלטונות האוסטשה. בין היהודים שהציל היה הקריקטוריסט גרשון אפפל.
לאחר המלחמה היה ז'רקו דולינר שחקן מקצועי של טניס שולחן. הוא היה אלוף העולם בטניס שולחן לזוגות, והיה ראש הוועדה הבינלאומית לטניס שולחן. בשנת 1949 סיים את לימודיו בפקולטה לווטרינריה באוניברסיטת זגרב ובשנת 1959 קיבל תואר דוקטור. לאחר מכן היה דולינר פרופסור לביולוגיה באוניברסיטת בזל בשווייץ.
בשנת 1993 הוכרו ז'רקו דולינר ואחיו בוריס דולינר על ידי יד ושם בתור חסידי אומות העולם.
היה נשוי ליודית דויץ, שאת בני משפחתה הציל יחד עם אחיו בשואה. לזוג נולדה בת אחת.
צפריר אורפז
צפריר אורפז הוא קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה, שימש כנספח הצבאי הישראלי ברוסיה. שירת כמפקד חטיבה 27 וסגן מפקד חטיבת ברק.
אורפז גדל בקיבוץ דפנה והתחנך בבית הספר הר וגיא. הוא עשה את שירותו הצבאי בחיל השריון. בשנת 2003 פיקד על גדוד "רעם", גדוד הטירונים של חטיבה 7 וחטיבת ברק. בשנים 2007–2008 שימש כסגן מפקד חטיבת ברק. בשנת 2009 הועלה לדרגת אלוף-משנה ומונה לפקד על חטיבה 27, חטיבת שריון במילואים, במקביל פיקד על מגמת מפקדי פלוגות בקורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים. אורפז המשיך בתפקידים אלו עד שנת 2012. משנת 2014 כיהן אורפז בתפקיד הנספח הצבאי הישראלי ברוסיה.
המודל של טיילר
המודל של טיילר, הידוע כ-Tyler Rationale, הוא מסגרת תאורטית בפילוסופיה של החינוך, לפיתוח תוכנית לימודים בגישה מדעית-שיטתית. המודל פותח על ידי ראלף טיילר , שנחשב לאבי תורת המדידה והערכה בחינוך פורמלי, בשנות ה-40 של המאה ה-20.
היסטוריה של המודל.
טיילר התמחה בפיתוח תוכניות לימודים, ובשיטות הערכה של תוצרי לימוד.
בשנת 1949 סיכם את רעיונותיו בספר Basic Principles of Curriculum and Instruction (עקרונות בסיסיים של תוכניות לימודים), שהפך לרב-מכר והודפס מאז ועד היום (2016) ב-36 מהדורות. הספר השפיע על בנייה של תוכניות לימודים בכל מקצוע בכל העולם. המודל שימש את טיילר בקריירה ארוכה של ייעוץ לבכירי מערכת החינוך האמריקנית. בשנת 1952 ייעץ לנשיא הארי טרומן ברפורמה לתוכניות הלימודים, ותחת הנשיא דווייט אייזנהאואר היה יושב ראש ועידת הנשיא לילדים ולנוער. הוא שימש כיועץ מרכזי גם בממשל ג'ונסון.
טיילר ייעץ בנושא תוכניות לימודים למשרד החינוך הישראלי. מאז, המודל של טיילר מקובל כמסגרת לתוכניות הלימודים במערכת החינוך הישראלית.
עקרונות המודל.
המודל ידוע בפשטותו. הוא נועד בראש ובראשונה לענות על ארבע שאלות בסיסיות:
טיילר מתבסס בספרו על גישה מודרנית-רציונליסטית, הרואה את פעולותיו של התלמיד כגורם האפקטיבי ביותר בתהליך הלימוד. "התלמיד לומד את מה שהוא עושה, לא את מה שהמורה עושה."
וזאת בהתאמה להגדרה של טיילר למהותו של החינוך: "חינוך הוא שינוי מכוון בהתנהגות הלומד, בתנאים של חוסר כפייה."
על פי הסכמה המקובלת לתיאור המודל של טיילר, המטרות של בית הספר או המוסד המחנך מושגות כשלב אחרון, שהשלבים המובילים אליו הם: שילוב של צורכי החברה (אילו מקצועות ופונקציות נדרשים), צורכי הלומד, ומבנה המקצוע הנלמד - ואלה משמשים להגדרה של מטרות זמניות וניתנות למדידה או להערכה; ואלה בשילוב עם פילוסופיה חינוכית כוללת, ובהתאם לידע שנצבר באשר לפסיכולוגיה של הלומדים, מובילים להשגת המטרות.
בתכנון הלימודים, טיילר גורס שיש לקחת בחשבון את גרעין החומר, כנושא המרכזי של תחום הידע, הנבנה על בסיס היסודות המארגנים שלו. טיילר גם הדגיש את הצורך הקריטי בהתחשבות של תהליך הלימוד בגורם ההתרחשות בכיתה; בכך שינה טיילר במידה רבה תפיסה קודמת, שבמסגרתה הייתה התעלמות במידה רבה מהסביבה החברתית שבה נעשה הלימוד. התחשבות כזאת מחייבת תכנון מתפתח ומשתנה, תוך כדי הפעלת תוכנית הלימודים, ובתגובה לתנאים המשתנים.
זרון אוסטרלי
זרון אוסטרלי (שם מדעי: Circus approximans) הוא מין של עוף דורס מהסוג זרון המצוי באוסטרליה והופץ גם לניו זילנד ולאיי האוקיינוס השקט.
מאפיינים.
אורכו של הזרון האוסטרלי 50–58 ס"מ, מוטת כנפיו 120–145 ס"מ ומשקלו 580-1,100 גרם בממוצע. הנקבות גדולות יותר מהזכרים.
לדורס זה נוצות חומות עם קצוות כנפיים לבנות-אפורות וראש בהיר מעט. הרגליים בעלות טפרים אימתניים היכולות לקרוע את הטרף וישנה פלומה רכה מאחורי ראשו המשווה מראה של זר, מה שנתן לסוג את שמו.
זהו דורס החי בביצות ובאזורים פתוחים באוסטרליה, אך הופץ גם לניו זילנד, פיג'י, ונואטו, קלדוניה החדשה ואיים נוספים, כולל איים תת-אנטארקטים.
הזרון הוא טורף העל של ניו זילנד והוא ניזון מעופות מים, זוחלים, דו-חיים, יונקים שונים עד גודל של ארנבת, חסרי חוליות ודגים. הוא ניזון גם מנבלות, כולל מקרבנות של תאונות דרכים.
שמטוב
פדרו פבלו קוצ'ינסקי
פדרו פבלו קוצ'ינסקי (בספרדית: Pedro Pablo Kuczynski; נולד ב-3 באוקטובר 1938) הוא כלכלן ופוליטיקאי פרואני ממוצא יהודי, מנהיג מפלגת PPK, שכיהן כנשיא פרו בשנים 2016–2018. כיהן כשר בממשלות פרו וראש ממשלת פרו בשנים 2005–2006.
ביוגרפיה.
קוצ'ינסקי נולד בלימה שבפרו בנם של מדלן גודאר ומקסים הנס קוצ'ינסקי. אביו היה רופא ומומחה לבריאות הציבור שהיגר לפרו ב-1936 מגרמניה הנאצית, ממנה נאלץ להימלט בעקבות שורשיו היהודיים. אמו היגרה לפרו משווייץ ועבדה כמורה. קוצ'ינסקי הוא בן דודו של במאי הקולנוע הצרפתי ז'אן-לוק גודאר.
קוצ'ינסקי למד בתיכון פרטי בלנקשייר שבאנגליה בשנים 1953 עד 1956. ב-1960 סיים תואר ראשון בפילוסופיה, כלכלה ומדע המדינה באוניברסיטת אוקספורד וב-1961 סיים תואר שני במדיניות ציבורית באוניברסיטת פרינסטון בארצות הברית.
קריירה ככלכלן.
בתום לימודיו עבד בבנק העולמי. ב-1967 חזר לפרו ועבד בבנק המרכזי של המדינה. בעקבות ההפיכה הצבאית שהדיחה את הנשיא פרננדו בלאונדה נאלץ קוצ'ינסקי לצאת לגלות. הוא שב לעבוד בבנק העולמי ככלכלן הראשי בתחום מדינות אמריקה הלטינית הצפוניות, ובהמשך כראש תחום תכנון מדיניות. בשנים 1973 עד 1975 שימש שותף בבנק ההשקעות Kuhn, Loeb &amp; Co. לאחר מכן מונה לכלכלן הראשי בתאגיד הבינלאומי למימון (IFC) של הבנק העולמי. בשנים 1983 עד 1992 שימש יו"ר משותף בבנק ההשקעות First Boston. ב-1992 ייסד עם מספר שותפים קרן השקעות פרטיות בשם LAEF שהתמקדה בהשקעות באמריקה הלטינית.
קריירה פוליטית.
ב-1980, לאחר שובו של פרננדו בלאונדה לנשיאות פרו, מונה קוצ'ינסקי לשר האנרגיה והמכרות בממשלת פרו וכיהן בתפקיד במשך כשנתיים. בשנת 2000 הצטרף לקמפיין הבחירות של אלחנדרו טולדו. לאחר היבחרו של טולדו לנשיא פרו, מונה קוצ'ינסקי ב-2001 לשר הכלכלה, וכיהן בתפקיד זה במשך שנה, ומונה שוב לתפקיד בפברואר 2004. באוגוסט 2005 מונה לראש ממשלת פרו לאחר התפטרותו של קרלוס פררו קוסטה וכיהן בתפקיד עד תום תקופת נשיאותו של טולדו ביולי 2006.
ב-2011 התמודד לנשיאות פרו בראש "החזית לשינוי הגדול" (Alianza por el Gran Cambio), זכה ל-18.5% מקולות המצביעים בסיבוב הראשון ולא העפיל לסיבוב השני. ב-2016 התמודד פעם נוספת לנשיאות בראשות מפלגה חדשה שהקים "פרואנים למען שינוי" (Peruanos Por el Kambio), שם המפלגה נכתב בשגיאת כתיב על מנת שראשי התיבות של שמה PPK יקבילו לראשי התיבות של שם מנהיגה. הוא זכה ב-21% מקולות המצביעים בסיבוב הראשון והעפיל לסיבוב השני בו התמודד מול קייקו פוחימורי שזכתה ב-39.7% מהקולות. בסיבוב השני גבר על פוחימורי ברוב של 50.1% ונבחר לנשיא. הוא החל בכהונתו ב-28 ביולי 2016.
במרץ 2018 הודיע על התפטרותו מתפקיד הנשיא בעקבות חשיפת פרשת שחיתות בה נחשדים הוא ומקורביו.
ספרים.
קוצ'ינסקי ערך במשותף את הספרים:
חייו הפרטיים.