הקרב המקצועני הראשון שלה נערך בשנת 1999, בהיותה בת 21. אף על פי שהיה מדובר בקרב הראשון שלה, הוא משך תשומת לב תקשורתית וציבורית רבה משום העובדה שהיא בתו של מוחמד עלי. עלי ניצחה את הקרב הראשון שלה בנוקאאוט כבר בסיבוב הראשון. לאחר רצף של שמונה ניצחונות נוספים, אוהדים רבים הביעו את רצונם לחזות בקרב בינה לבין פרידה פורמן (בתו של אלוף העולם במשקל כבד, ג'ורג' פורמן) או בינה לבין ג'קי פרייזר (בתו של אלוף העולם במשקל כבד, ג'ו פרייז'ר). ביוני 2001, נפגשו עלי ופרייזר לקרב שזכה לכינוי 'עלי ופרייזר IV' כרמיזה להמשך טרילוגיית הקרבות המפורסמת בין מוחמד עלי לג'ו פרייז'ר. עלי ניצחה בקרב זה בהחלטת שופטים (רוב קולות). קרב זה היה לאירוע קרב הנשים הראשון בהיסטוריה שהוגדר כאירוע איגרוף 'שלם וצפה' מרכזי.
ב-17 באוגוסט 2002, זכתה עלי בתואר אלופת העולם הבלתי מעורערת של IBA במשקל סופר בינוני כשניצחה בסיבוב השני בנוקאאוט את סוזט טיילור. בנובמבר באותה השנה, זכתה בשתי חגורות אליפות עולם בארגונים WIBF ו-IWBF. באוגוסט 2003, עלי נלחמה נגד מקור ההשראה שלה, קריסטי מרטין, וניצחה אותה בנוקאאוט בסיבוב הרביעי. בספטמבר 2004, זכתה בתואר אלופת העולם של ה-IWBF במשקל קל כבד. ביוני 2005, זכתה בתואר אלופת העולם של ה-WBC ובכך הפכה לאישה השנייה בהיסטוריה לזכות בתואר אליפות של ה-WBC (לאחר ג'קי נאבה הראשונה). בשנת 2007, נלחמה בפעם האחרונה נגד גוונדולין אוניל וניצחה אותה בסיבוב הראשון בנוקאאוט טכני.
פרידריך-אוגוסט שק
גנרל פרידריך-אוגוסט שק (בגרמנית: Friedrich-August Schack; 27 במרץ 1892 - 24 ביולי 1968) היה מפקד בכיר בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
שק נולד ב-27 במרץ 1892 בשמידברג, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914 התגייס שק לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט ההוסארים הבווארי ה-1, ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה. בשנת 1915 הועבר שק לרגימנט הרגלים ה-175 (פרוסיה המערבית ה-8), ובשנת 1918 הועבר לרגימנט הגרנדירים ה-6 (פרוסיה המערבית ה-1 - גראף קלייסט פון נולנדורף). על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף שק לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באפריל 1923 הועלה שק לדרגת אובר לוטננט, וב-10 באוקטובר 1923 נשא לאישה את מריה אילזה פון קיינקר. ב-1 באפריל 1934 מונה שק למדריך באקדמיה הצבאית בדרזדן, וב-1 בפברואר 1935 הועלה לדרגת מיור. ב-1 באוקטובר 1937 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 באוקטובר 1938 מונה למפקד גדוד המקלעים ה-15.
מלחמת העולם השנייה.
במהלך הפלישה לפולין לחם שק עם גדודו כחלק מהארמייה העשירית, וב-18 בינואר 1940 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-392. במהלך המערכה על צרפת לחם שק עם הרגימנט שבפיקודו כחלק מהדיוויזיה ה-169 במסגרת הקורפוס ה-46, וב-1 באוקטובר 1940 הועלה לדרגת אוברסט. במהלך מבצע ברברוסה לחם שק עם הרגימנט שבפיקודו כחלק מהדיוויזיה ה-169 במסגרת הקורפוס ההררי ה-36, והשתתף בלחימה נגד הרוסים מכיוון פינלנד. ב-24 ביולי 1941 קיבל שק על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-1 באוקטובר 1942 מונה למפקד המכללה הצבאית בפוטסדאם. ב-7 במאי 1943 מונה שק למפקד הדיוויזיה ה-216, שהייתה חלק מהקורפוס ה-23 במסגרת הארמייה התשיעית, וב-1 ביולי 1943 הועלה לדרגת גנרל מיור. שק הוביל את הדיוויזיה שלו בקרב קורסק, ובעקבות האבדות הכבדות שספגה נשלחה הדיוויזיה למנוחה בצרפת. ב-15 בדצמבר 1943 הפכה הדיוויזיה לדיוויזיה ה-272, וב-1 בינואר 1944 הועלה שק לדרגת גנרל לוטננט. במהלך הפלישה לנורמנדי לחם שק עם הדיוויזיה שבפיקודו בקרבות הקשים סביב קן, וב-21 בספטמבר 1944 קיבל תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-4 בספטמבר 1944 מונה שק למפקד הקורפוס ה-81, שהיה חלק מתחת פיקוד הארמייה השביעית, ופיקד עליו עד ה-20 בספטמבר. באוקטובר מונה שק לסגן מפקד הקורפוס ה-67, וב-15 בנובמבר מונה למפקד הקורפוס ה-85. ב-16 בדצמבר 1944 הועבר שק לעתודת המילואים, וב-26 במרץ 1945 מונה למפקד הקורפוס ה-32 בשטטין. ב-20 באפריל 1945 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים, ובסוף המלחמה נפל בשבי הבריטים.
לאחר המלחמה.
בשנת 1946 הועבר שק לשבי האמריקני, וב-24 במרץ 1948 שוחרר מהשבי. לאחר שחרורו התגורר שק בגוסלאר, עד למותו ב-24 ביולי 1968.
פרידריך-וילהלם נוימן
גנרל פרידריך-וילהלם נוימן (בגרמנית Friedrich-Wilhelm Neumann; 22 בינואר 1889 - 26 בינואר 1975) היה מפקד בכיר בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
נוימן נולד ב-22 בינואר 1889 באוסטרודה, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1906 התגייס נוימן לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-151 (וארמייה ה-2), עמו לחם במלחמת העולם הראשונה. ב-27 בינואר 1915 הועלה נוימן לדרגת אובר לויטננט, ובסוף מרץ 1915 מונה לשליש הרגימנט. בקיץ 1915 מונה לקצין מטה בדיוויזיה ה-37, וב-18 באפריל 1917 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף נוימן לרייכסווהר, ובשנת 1921 הצטרף למשטרה, ומילא בה תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באפריל 1925 הועלה נוימן לדרגת מיור, וב-9 בנובמבר 1933 הועלה לדרגת אוברסט לויטננט. בשנת 1935 הצטרף נוימן לוורמאכט, וב-1 באפריל 1936 הועלה לדרגת אוברסט. ב-6 בינואר 1938 מונה נוימן למפקד רגימנט הרגלים ה-82, וב-1 באפריל אותה שנה מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-17.
מלחמת העולם השנייה.
בפרוץ המלחמה היה נוימן מפקד רגימנט הרגלים ה-17, ופיקד עליו במהלך הפלישה לפולין כחלק מהדיוויזיה ה-19, במסגרת הקורפוס ה-11. ב-1 בדצמבר 1939 מונה נוימן למפקד הדיוויזיה ה-191, וב-1 בפברואר 1940 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-15 בנובמבר 1940 מונה נוימן למפקד הדיוויזיה ה-340, וב-9 במאי 1941 הוצב עמה בצרפת כחלק מהקורפוס ה-37 במסגרת הארמייה ה-15. ב-1 בפברואר 1942 הועלה נוימן לדרגת גנרל לויטננט, וב-16 באפריל 1942 מונה למפקד הדיוויזיה ה-712 שהייתה חלק מהקורפוס ה-45 במסגרת הארמייה הראשונה.
ב-12 בינואר 1944 מונה נוימן למפקד הקורפוס ה-89, שהיה חלק מהארמייה ה-15, ופיקד עליו עד ה-29 בינואר, ולאחר מכן חזר לפקד על הדיוויזיה ה-712. נוימן לחם עם הדיוויזיה שבפיקודו בקרבות בבלגיה, וב-16 באוקטובר 1944 קיבל את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-23 בנובמבר 1944 מונה נוימן למפקד הקורפוס ה-30, שהיה חלק מהארמייה ה-15, ופיקד עליו עד ה-16 בדצמבר. ב-6 באפריל 1945 מונה נוימן למפקד הקורפוס ה-33, שהיה חלק מהארמייה ההררית ה-20, ופיקד עליו עד סוף המלחמה, וב-8 במאי 1945 נפל בשבי.
לאחר המלחמה.
בשנת 1948 שוחרר נוימן מהשבי. לאחר שחרורו התגורר נוימן בבאד וייסה, עד למותו ב-26 בינואר 1975.
סבטלנה סביצקאיה
סבטלנה יבגנייבנה סָביצקאיה (ברוסית: Светла́на Евге́ньевна Сави́цкая; נולדה ב-8 באוגוסט 1948) היא קוסמונאוטית עבר סובייטית, האישה השנייה ששהתה בחלל והראשונה שביצעה פעילות חוץ-רכבית ("הליכת חלל"). מאז 1996 היא משמשת כחברה בדומה של רוסיה מטעם המפלגה הקומוניסטית.
ביוגרפיה.
סביצקאיה נולדה במוסקבה. אביה היה יבגני סביצקי, טייס סובייטי שהיה אלוף הפלות במלחמת העולם השנייה וזכה פעמיים בעיטור גיבור ברית המועצות. סביצקאיה גילתה עניין בתחום התעופה מגיל צעיר, וכבר בגיל 17 ביצעה 450 צניחות. בשנת 1970 זכתה בתחרות הנשים באליפות העולם באווירובטיקה של ה-FAI.
היא השלימה תואר בהנדסה מהמוסד לתעופה במוסקבה ב-1972. לאחר מכן שימשה כטייסת ניסוי וב-1980 החלה להתאמן כקוסמונאוטית. ב-1982 היא טסה לראשונה לחלל על גבי חללית סויוז במשימת סויוז T-7, לצדם של לאוניד פופוב ואלכסנדר סרברוב, ובכך הפכה לאישה השנייה ששהתה בחלל, כ-19 שנה לאחר ולנטינה טרשקובה, ושבעה חודשים לפני טיסתה של סאלי רייד, האמריקאית הראשונה בחלל.
בטיסת החלל השנייה של סביצקאיה, סויוז T-12, היא הייתה לאישה הראשונה שמבצעת פעילות חוץ-רכבית (הליכת חלל). במהלך הפעילות, סביצקאיה, יחד עם הקוסמונאוט ולדימיר דז'ניבקוב, ביצעו ניסוי בחיתוך וריתוך מתכות מחוץ לתחנת החלל סאליוט 7 במשך 3 וחצי שעות. סביצקאיה שהתה בסך הכל 19 ימים בחלל.
שקלו למנות את סביצקאיה למפקדת של צוות כלל-נשי לתחנת החלל סאליוט 7, לציון יום האישה הבינלאומי, אך המשימה בוטלה לבסוף.
לאחר שירותה כקוסמונאוטית היא שימשה כסגנית המעצב הראשי של תאגיד אנרגיה. ב-1993 פרשה משירותה כקוסמונאוטית, וכיום היא משרתת כחברה בדומה של רוסיה מטעם המפלגה הקומוניסטית.
על שמה קרוי האסטרואיד "סבטה 4118".
סביצקאיה נשואה לוויקטור, טייס לשעבר, ולהם בן אחד שנולד ב-1986.
רוברט הולי
רוברט ויליאם הולי (אנגלית: Robert William Holley; 28 בינואר 1922 – 11 בפברואר 1993) היה ביוכימאי אמריקאי, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1968.
הולי נולד באורבנה, אילינוי שבארצות הברית וסיים את לימודיו התיכוניים בעיר בשנת 1938. הוא למד כימיה באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין, סיים את לימודיו ב-1942 ולאחר מכן החל את לימודי הדוקטורט שלו בכימיה אורגנית באוניברסיטת קורנל, וסיים אותם בשנת 1947.
הולי נשאר באוניברסיטת קורנל גם לאחר קבלת הדוקטורט, והחל לשמש שם כעוזר פרופסור לכימיה אורגנית ב-1948. בשנת 1962 מונה לפרופסור לביוכימיה.