בשנים 1910–1911 היה אלכסנדר קוצ'ין הנוכרי היחיד במשלחת הקוטב הדרומי של רואלד אמונדסן, באונייה פראם. הוא ערך תצפיות רבות באוקיינוס הדרומי כאוקיינוגרף וכנווט. אחרי שובו לנורווגיה, בדצמבר 1911, נשא אלכסנדר קוצ'ין לאישה את בתו בת ה-18 של עיתונאי נורווגי חשוב.
בשנת 1912 חזר קוצ'ין לרוסיה, שם הצטרף למשלחת של ולדימיר רוסאנוב כרב חובל של הספינה "הרקולס". מטרת המשלחת הייתה לבחון את פוטנציאל כריית הפחם בארכיפלג סוולבארד. המשלחת הפליגה מפולייארני, בקרבת מורמנסק ב-26 ביוני. הצוות כלל שלושה-עשר גברים ואישה אחת, ארוסתו הצרפתיה של רוסאנוב. מלבד רוסאנוב היו במשלחת עוד גאולוג וזואולוג.
בסיום קיץ של עבודת שדה מוצלחת מאוד, חזרו שלושה מחברי המשלחת (הגאולוג, הזואולוג ורב-המלחים של הספינה) לרוסיה דרך גרנפיורדן בנורווגיה. שאר העשרה, ובהם רב החובל אלכסנדר קוצ'ין, יצאו עם רוסאנוב, בלי להתייעץ עם הרשויות בסנקט פטרבורג, להרפתקה פזיזה ביותר, בניסיון להגיע אל האוקיינוס השקט דרך נתיב הים הצפוני. אבל ספינתם, "הרקולס", הייתה קטנה מדי למשלחת מן הסוג שרוסאנוב ראה בעיני רוחו.
הידיעה האחרונה על משלחת רוסאנוב הייתה כלולה במברק, שנמסר במאטוצ'קין שאר בנוביה זמליה והגיע לסנקט פטרבורג ב-27 בספטמבר 1912. במברק הודיע רוסאנוב, שבכוונתו להקיף את הקצה הצפוני של נוביה זמליה ולפנות מזרחה בים קארה, אבל דבר לא נודע על גורלה של ה"הרקולס" ואנשיה לאחר זאת. הספינה נעלמה ללא זכר בשנה שלאחריה, מעבר לחוף הצפוני של סיביר.
בשנים 1914–1915 הופקדה המשימה הבלתי-אפשרית כמעט של חיפוש משלחת רוסאנוב (ובד בבד את רב החובל ברוסילוב, שנעלם באופן דומה עם משלחת אחרת) בידי אוטו סוורדרופ, באונייה "אקליפס". מאמציו עלו בתוהו.
בשנת 1937 ארגן המכון הארקטי של ברית המועצות משלחת אל ארכיפלג נורדנשלד על הספינה "טורוס". שרידים של המשלחת בספינה "הרקולס", שגורלה נגזר בשנים 1912–1913, נמצאו על אחד מאיי מונה ובאי פופובה צ'וקצ'ינה, ב-'56 74° צפון, '18 86° מזרח.
שני איונים קטנים סמוך לארץ פרנץ יוזף נקראו על שם אלכסנדר קוצ'ין. אשתו הנורווגית של קוצ'ין מתה בשנת 1987.
כתבים.
«Малый русско-норвежский словарь» (“Small Russian–Norwegian dictionary”), 1907
יהודית מרוקאית
קרנס
קרנס (בגרמנית: Kerns) הוא כפר בקנטון אובוולדן שבשווייץ. אוכלוסיית קרנס מנתה בסוף 2014 6,000 תושבים.
היסטוריה.
קרנס מוזכר לראשונה במסמך משנת 1036 בשם Chernz, למרות שאזכור זה הוא למעשה מהמאה ה-14 והוא העתק של המסמך המקורי. לאחר 1101 מוזכר היישוב בדרך כלל בשם Chernes.
שטחו של קרנס נכון לשנת 2006 הוא 92.6 קמ"ר. מתוך שטח זה, 46.7% משמשים למטרות חקלאיות, 28.8% הוא שטח מיוער, 2.5% הוא שטח מיושב או דרכים ו-21.9% הוא שטחי נהרות קרחונים או הרים.
היישוב ממוקם על גבי טרסה על המורדות הדרום-מערביים של הרי שטנסרהורן וארביגרט בעמקים סרנרטל ומלכטל. זהו היישוב הגבוה ביותר בקנטון.
האתרים החשובים בקרנס הם: הקפלה של ניקולאוזן הקדוש, הגשר העתיק Hohe Brücke וכנסיית עולי הרגל, מלכטל. אתר הסקי מלכזי-פרוט והאגם מלכזי, הם חלק משטחו המוניציפלי של הכפר. מעל הכפר, בגובה של 1,976 מטר מעל פני הים ממוקם מאגר המים טנזי.
אליפות העולם באתלטיקה באולם 2016
אליפות העולם באתלטיקה באולם ה-16 נערכה בין ה-17 במרץ ל-20 במרץ 2016 בפורטלנד, אורגון שבארצות הברית. באליפות נערכו 26 תחרויות (13 לנשים ו-13 לגברים) בהשתתפות 148 מדינות ו-547 אתלטים.
האתלטים של רוסיה הורחקו מאליפות זו בשל אימרוץ מרובה של ספורטאיה.
ארצות הברית המארחת זכתה באליפות באופן גורף לאחר שזכתה ב-13 מדליות זהב מתוך 26 מדליות שחולקו, 6 מדליות כסף, 4 מדליות ארד ו-23 מדליות בסך הכל.
בריאן תיסן-איטון () ואשטון איטון () זוג נשוי, זכו כל אחד במדליית זהב בקרב רב.
שיאי עולם.
אף שיא עולם לא נקבע באליפות זו.
שיאי אליפות.
שני שיאי אליפות נשברו, ביומה הראשון של האליפות, אחד לנשים ואחד לגברים.
שטפאן פוריש
שטפאן פוריש (ברומנית: Ștefan Foriș; 9 במאי 1892 - קיץ 1946) היה פעיל קומוניסטי הונגרי יליד טרנסילבניה שפעל בהונגריה וברומניה, עיתונאי ועורך עיתונים, מנהיג המפלגה הקומוניסטית הרומנית בשנים 1940 - 1944, שהודח בטענות שווא ומאוחר יותר נרצח בפקודת יריביו בהנהגת המפלגה. היה אקדמאי, בוגר פקולטה לפיזיקה ולמתמטיקה בבודפשט.
ביוגרפיה.
פוריש נולד בשם אישטוואן פוריש, בכפר טרלונג'ן (Tărlungeni, בהונגרית - טטראנג Tatrang), באזור ברשוב (ארץ הברסה או בורצנלנד), אז באימפריה האוסטרו-הונגרית, להורים הונגרים: אישטוואן פוריש ו-אנה לבית קוצ'יש. ההורים היו מבוססים היטב והיו בעליו של מפעל לבנים ורעפים. פוריש סיים בית ספר יסודי בטרלונג'ן, תיכון מסחרי בברשוב ואת הפקולטה למתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטת בודפשט. הוא לחם במסגרת הצבא האוסטרו-הונגרי במלחמת העולם הראשונה בדרגת סגן והמשיך במסגרת צבא הונגריה בעת המלחמה עם רומניה. ב-1919 חזר לברשוב, בעת הזאת ברומניה, וב-1920 הצטרף למפלגה הסוציאליסטית הרומנית ובהמשך הצטרף למפלגה הקומוניסטית הרומנית. פוריש דיבר הונגרית, רומנית, גרמנית וצרפתית וב-1923 עבר לבוקרשט שם עבד כעיתונאי וערך שני כתבי עת שמאלניים.
המפלגה הקומוניסטית נאסרה ברומניה ב-1924 וב-1927 נעצר פוריש ופתח בשביתת רעב שנמשכה 27 ימים עד ששוחרר בערבות משפחתו עד לפתיחתו משפטו בקלוז'. פוריש ברח לברית המועצות ובמשפט, ב-1928, נידון בהיעדרו לעשר שנות מאסר.
פוריש חי זמן מה במוסקבה ולאחר מכן עבר לברלין ולווינה. ב-1930 חזר לרומניה וריצה חלק מעונש המאסר בכליאה בין השנים 1931 - 1935. ב-1940, בתקופה בה חלק ממנהיגי המפלגה הקומוניסטית הרומנית היו בגלות מחוץ לרומניה ואחרים נכלאו, החליטו במוסקבה למנות את פוריש החופשי כמנהיג המפלגה הקומוניסטית ברומניה.
פוריש היה סטליניסט מסור ודקדקן מאוד במילוי תפקידו, תוך מילוי ההוראות שקיבל ממוסקבה. עם פתיחת המלחמה בין רומניה ובין ברית המועצות נותק פוריש ממנחיו ולא ידע מה לעשות. במהרה הסתכסך עם הקומוניסטים הרומנים הכלואים וגם עם חלק מהקומוניסטים הלא כלואים וסביבו היו רק חמישה תומכים, שקודמו על ידו לעמדות הבכירות, פילגשו העתידה להיות אשתו, ויקטוריה סרבו, חברו, רמוס קופלר ועוד שלושה צעירים.
במפלגה החלו לחשוד שפוריש הוא מלשין של סקוריטטה ואשם במעצרם וכליאתם של יוסיף קישינבסקי וקומוניסטים נוספים. לאחר שלוקרציו פטרשקנו ובהמשך גם אמיל בודנראש השתתפו במגעים חשאיים לתפיסת השלטון ברומניה, התחילו לדון גם בצורך לסלק את פוריש מתפקידו ולהחליפו. הנהגת הקומוניסטים הכלואים יזמה את הדחת פוריש ופטרשקנו ובודנראש, שיצאו לחופשי, השיגו את הסכמת הקומוניסטים החופשיים - עם הקומוניסטים הגולים לא היה קשר.
בודנראש נסע לטרגו ז'יו, שם היה גאורגיו-דז' כלוא, והשניים הצליחו להיפגש בבית החולים המקומי, שם תכננו את צעדיהם. בודנראש הגיע לפוריש עם מכתב מזויף, שהגיע כביכול ממוסקבה, ובו נדרש פוריש למסור את הנהגת המפלגה, את הכספים, הקודים וכתובות הבתים הבטוחים. בנוסף למכתב בודנראש נשא גם פטיש בחגורתו ואקדח בידו. פוריש נבהל, ציית, מסר כל מה שנדרש והובל למעצר חברים לבית בטוח שלא הכיר. חברי המפלגה בחרו במקומו בגאורגיו-דז'.
לאחר הפיכת 23 באוגוסט 1944 שוחרר פוריש והתחתן עם סרבו, אך כעבור זמן מה שוב עצרו אותו חבריו מהמפלגה והחזיקו בו במעצר חברים עד קיץ 1946. בקיץ 1946 הוצע לחסל אותו ומנהיגי המפלגה, כולל גאורגיו-דז', תאוהרי ג'אורג'סקו ואנה פאוקר נתנו הסכמתם לכך, אז הוא נלקח בכוח למרתף מסוים, שם גאורגה פינטיליה הכה בראשו במוט ברזל עד שמת וקבר אותו במקום. גאורגיו-דז' דווח על השלמת המשימה והזמין את הרוצח לארוחה. אשתו נעצרה ונשפטה למאסר ארוך. גופת אמו בת ה-70 נמצאה ערומה באחד הנחלים, אך נקבע שמתה מוות טבעי.
הרהביליטציה.
לאחר מותו של גאורגיו-דז', ב-1968, המקרה נחקר ביסודיות ונקבע שפוריש לא נמצא אשם באף אחד מהחשדות, אך הדחתו הייתה מוצדקת. אשתו שוחררה וטוהרה מכל אשמה.
גופתו של פוריש נמצאה במרתף הבית בדרך אלכסנדרו מס .23 (Aleea Alexandru ) בבוקרשט, בניין ששימש בעבר את שרותי המודיעין הגרמניים (Abwehr), אחר כך כמרכז המפלגה הקומוניסטית ומאוחר יותר כבית שגרירות פולין בבוקרשט.
קולובוס
קולובוס (שם מדעי: "Colobus") הוא סוג של קופים ממשפחת קופים בעלי זנב החיים באפריקה, הקרובים לסוג קולובוס אדום. מקור השם "קולובוס" במילה היוונית (κολοβός) שפירושה "קטום", ונובע מהאגודל הקטום המאפיין את הקופים מסוג זה.
קופי קולובוס צמחוניים וניזונים מעלים, פירות, פרחים וזרדים. בשל תזונתם הצמחית יש להם תפקיד חשוב בהפצת זרעים. בתי הגידול שלהם כוללים יערות צפופים וערבות עשב מיוערות. לקופים אלו מערכת עיכול דומה למערכת עיכול של מעלי גירה, והיא מאפשרת להם לאכלס נישות שבהן פרימטים אחרים אינם מסוגלים לחיות.
קופי הקולובוס חיים בקבוצות טריטוריאליות המונות כתשעה פרטים, זכר אחד ומספר נקבות וצאצאיהן. הצאצאים בעלי פרווה לבנה לחלוטין. בקרב קופים אלו נצפתה תופעה של טיפול בצאצאים על ידי פרטים בקבוצה שאינם האם הביולוגית. קופי הקולובוס מהווים טרף עבור טורפים רבים ביער, ובנוסף נשקפת להם סכנה בשל ציד, כריתת עצים והרס בית הגידול הטבעי שלהם.
מינים.
בסוג זה של קופים חמישה מינים ולפחות שמונה תת-מינים:
ג'יימס ויידסוורת'
אוואד
אלפנך
אלפנך (בגרמנית: Alpnach) הוא כפר בקנטון אובוולדן שבשווייץ. שטחו המוניציפלי כולל את הכפרים אלפנך דורף, אלפנך שטט ושוריד.
היסטוריה.