בספטמבר 2016 יצא אלבום הקונספט "2023" שיצרה איה כורם, בו התארח ישי לוי עם השיר "דוד". עוד באותו חודש, בעקבות מותו של המלחין נחום (נחצ'ה) היימן הוציא לוי את "בבוא יומי" שאת מילותיו כתב היימן בעצמו, יחד של עם שאול דור, הלחין אפי נצר, ועיבדו במשותף נצר, אלדד ציטרין וניר מיימון.
האלבום "שועל קרבות" (2018).
בדצמבר 2016 הוציא לוי את הסינגל הראשון, "שועל קרבות", מתוך אלבומו הבא, למילים ולחן של היוצר והזמר עידן חביב, שגם עיבד והפיק מוזיקלית יחד עם גלעד שמואלי. מילות השיר מדברות על ההתמודדות היום-יומית של מכור לשעבר לסמים אל מול הפיתויים האורבים לו. ביוני 2017 שוחרר הסינגל השלישי, "השמש עצרה", למילים של גלעד כהנא ודודו טסה, לחן של דודו טסה, עיבוד והפקה מוזיקלית של דודו טסה וניר מימון. באוגוסט 2017 הוציא לוי את הסינגל הרביעי, "בוער בנשמה", למילים ולחן של אלירן אביטל ומאיר בנישתי, עיבוד של אלירן אביטל וקובי מלכה, והפקה מוזיקלית של אלירן אביטל. בספטמבר 2017 הוציא לוי את הסינגל החמישי, "האהבה תעשה את שלה", למילים של נועם חורב, לחן של לורן פלד, ועיבוד של ניר מימון. ב-13 במרץ 2018 הוציא ישי לוי את האלבום המלא - "שועל קרבות".
באפריל 2018 לכבוד חגיגות שנת ה-70 למדינת ישראל הצטרף לרמי קליינשטיין בחידוש לשיר "עוד לא תמו כל פלאייך" ('ארצנו הקטנטונת').
באוגוסט 2018 הוציא שיר ראשון מתוך אלבומו הבא - "אל תתני לו", למילים של דיקלה, לחן יווני, ועיבוד והפקה מוזיקלית של ניר מימון.
באוקטובר 2018 הוציא סינגל שני "הנמל" - פרי שיתוף פעולה עם חברי להקת "אתניקס", למילים ולחן של זאב נחמה, עיבוד והפקה מוזיקלית של יורם פויזנר.
בדצמבר 2018 הוציא סינגל שלישי "אני זה אני" למילים ולחן של ליאור פרחי, ועיבוד והפקה מוזיקלית של יעקב למאי.
במרץ 2019 הוציא דואט שני עם בנו שיר - "משהו טוב" למילים ולחן של רותם כהן ואבי אוחיון, ובעיבוד והפקה מוזיקלית של יעקב למאי. הדואט זכה להצלחה והפך לשיר המושמע ביותר בתחנות הרדיו בשבועות שאחרי יציאתו. ביולי 2019 הוציא דואט נוסף, הפעם עם הזמר והיוצר סגיב כהן "על גג העולם". את מילות השיר כתבה שחף וולמן, הלחין סגיב כהן, והפיק מוזיקלית תמיר צור.
בינואר 2020 הוציא את השיר "לבדי", אותו כתב עציון מוסאי ללחן של מוטי אוחיון, עיבוד והפקה מוזיקלית של ניר מיימון.
באוקטובר 2020 במסגרת הפרויקט והאלבום "צו השעה" יצא החידוש ל"זה קורה" (שביצע במקור אריק לביא) בדואט יחד את רבקה זוהר. את השיר עיבד והפיק מוזיקלית יעקב למאי.
ב 15 בספטמבר 2020 הוציא את השיר "אחד עשר ילד" שכתב יואב גינאי ללחן של יוני רועה, עיבוד והפקה מוזיקלית של תומר עג׳ם וזאת כחלק מהפרויקט המוזיקלי "לעת זקנה עזובה" שיזם האמרגן והמפיק ישראל בונדק לזכר אימו המנוחה סבריה בונדק. מילות השיר מספרות על אמא שהולידה 11 ילדים, אך רק אחד מהם נשאר לצידה עד יום מותה.
ב 9 במרץ 2021 הוציא את השיר "אנה בחלאם ביק" שכתב ואף הלחין חגי אוזן לעיבוד והפקה מוזיקלית של יעקב למאי.
באפריל 2021 בעקבות יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל ביצע את השיר "אתה פה" לזכרו של סרן נתן כהן שנהרג במבצע "צוק איתן". את השיר עיבד והפיק מוזיקלית דודו קומה.
בדצמבר 2021 הוציא את השיר "מיתרים חלודים" שיר שנכתב והולחן על ידי אופיר כהן לעיבוד של כהן ומשיח משיח, שיר מספר 4 מתוך הפרויקט של כהן "השיר של אופיר" בו הוא כותב שירים לאומנים.
במאי 2022 הוציא את השיר ״מלאך במדים״ לזכרו של בראל שמואלי ז״ל
את השיר כתב איציק עמית עבאדי ללחן של עופר לב ולעיבוד והפקה מוסיקלית של אייבי קזס.
ביוני 2022 הוציא את השיר ״אמא״ שכתב שאול דור והלחין טל שגב לעיבוד של דוד קריבושי.
ביולי 2022 הוציא את השיר ״לך תתחתן״
שבעצם דואט עם בנו אושר לוי את השיר כתב והלחין אבירם דרעי לעיבוד והפקה מוסיקלית של רן אביטן.
חיים אישיים.
לוי נשוי לאיריס, אשר משמשת גם כמנהלת האישית שלו. לזוג יש ארבעה ילדים. ללוי יש בן נוסף, הזמר שיר לוי, שנולד מחוץ לנישואים, לפני שפגש את אשתו. אחיו הצעיר של ישי הוא הזמר נתי לוי. מתגורר בתל אביב.
הבחירות לכנסת השש עשרה ולראשות הממשלה
בטוקסיקולוגיה, מינון סמי-לתלי או LD50 (ראשי תיבות של "Lethal Dose ,50%" – "מינון קטלני, 50%") הוא המדד לקטלניותו של חומר או קרינה. המדד הומצא על ידי J.W. Trevan ב-1927. תחת המילון הרפואי "MeSH" מוגדר LD50 כ-"הכמות של רעלן, חומר טוקסי או עוצמת הקרינה המיננת הדרושים על מנת להרוג 50% מאוכלוסיית הנבדקים."
מדידה.
הבחירה ב-50% מוות, חציון של המדגם, ולא בממוצע של המדגם איננה מקרית – היא נועדה לצמצם את ההשפעה של מדידות חריגות (מקרי קצה) על מדגם קטן וכך להפחית את מספר החיות הדרושות לעריכת הניסוי ברעלן. החלפה זו של החציון בממוצע נשענת על ההנחה שהשפעת הרעלן מתפלגת באופן דומה להתפלגות נורמלית ולכן הממוצע והחציון דומים. מדד זה מוצלח לגבי רעלנים רבים אך לא לגבי כאלה שהשפעתם בבירור אינה מתפלגת באופן נורמלי ולא לגבי כאלה שהשפעתם רגישה מאוד להבדלי מינון קטנים.
מדד זה גם אינו מוצלח עבור הבנה למינון המינימלי הרעיל למישהו באוכלוסייה או בשביל להבין מהו המינון הבטוח להרוג כול אדם ואדם. כדי להעריך באילו ריכוזים בהם חומר מסוים מתחיל להיות רעיל או הורג את כל האוכלוסייה, קיימים מדדי LD1 ו-LD99 בהתאמה (מדד מאון הרעילות הראשון ומאון הרעילות ה-99), אך השימוש בהם נדיר.
LD50 לרוב נמדד ביחידות של מסת החומר הניתן חלקי יחידות מסת גוף. לרוב המדידות יתבצעו בטווח של גרם חומר חלקי קילוגרם מסת גוף או מיליגרם חומר חלקי קילוגרם מסת גוף. במקרה של רעלנים חזקים במיוחד (בעיקר נוירוטוקסינים כגון בוטולינום טוקסין) רעילות תמדד במיקרוגרם או ננוגרם חלקי קילוגרם מסת גוף.
בנוסף, רעילות חומר מסוים תלויה גם בדרך מתן החומר. כך לדוגמה, חומר הניתן באופן אוראלי (דרך הפה) יכול לתת ערכי LD50 שונים בהרבה מאותו חומר הניתן דרך הספגה בעור. מסיבה זו, מצוינת דרך מתן החומר ליד ערך ה- LD50 של חומר מסוים הניתן לאורגניזם מסוים.
גרסאות נוספות.
קרינה.
כאשר מודדים LD50 במתן קרינה נהוג להשתמש במדדי LD50 /30 או LD50 /60, כאשר המספר הנוסף מתייחס לימים שעברו מאז מתן הקרינה הראשונית. כמות קרינה אשר נמדד לה ערך LD50 /60 מסוים, היא כמות קרינה הדרושה על מנת להרוג 50% מהאוכלוסייה במהלך ה-60 ימים שעברו מהחשיפה.
LCt50.
מדד נוסף הנגזר מ-LD50 הוא LCt50 אשר מייצג את ריכוז החומר (C) והזמן (t) אשר בו 50% מהאוכלוסייה מנוטרלת (לא בהכרח מוות אלא גם שיתוק, הרדמה ו/או נכות). מדד ה-LCt50 לרוב משמש למדידת חומרים המשמשים ללוחמה כימית.
לוחמה ביולוגית.
בלוחמה ביולוגית, LD50 הוא מדד למספר המיקרו-אורגנזמים הדרושים על מנת לחסל 50% מאוכלוסיית האויב.
התנגדות התנועות לזכויות בעלי חיים.
מספר תנועות למען זכויות בעלי חיים יצאו נגד הניסויים אשר נועדו לקבוע את ערכי ה-LD50 בחיות שונות. מאמציהם צלחו מבחינה חלקית – מספר מדינות אירופאיות החלו בחקיקה אשר תגביל את ניסויי ה-LD50 וב-2001 הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי הסיר את החובה לדווח את ערכי ה-LD50 של חומרים תוך העדפת שיטות אשר משתמשות בפחות בעלי חיים (כגון Fixed Dose Procedure – שיטה המשתמשת בכ-10-20 בעלי חיים לעומת 60-80 בעלי חיים ב-LD50).
פיוטה
פיוטה (שם מדעי: "Lophophora williamsii") הוא מין קקטוס, ממנו מופק הסם והאלקלואיד ההלוצינוגני מסקלין. מכונה גם "פטריית השטן", "מזון האלים", "המורה של העוצמה" או "הפטרייה הקדושה".
קיימים כעשרה סוגים עם ריכוזי אלקלואידים שונים.
הפיוטה שימשה שבטים שונים כצמח קדוש. השימוש בו נועד לחיבור, לתקשור ולקבלת מסרים מעולם הרוחות. מסרים אלו הנחו את השבטים בכל מישור, החל מרפואה ועד לזמני זריעה, נישואין וטקסי התבגרות למיניהם.
הפיוטה היא קקטוס נטול קוצים ועליה ציציות שיער בצבע לבן עד כתמתם. צבעה משתנה מירוק זית בהיר ועד לירוק כהה בתלות בעוצמת החשיפה לאור. הפריחה בחודשים אפריל–ספטמבר. הפרחים עדינים, צבעם לבן, ורוד וסגול בהיר. הפרי ורוד סגלגל ומתוק. כל פרי מכיל בין 3 ל-30 זרעים שחורים עם נקודה חומה.
הפיוטה גדלה במדבריות ארצות הברית ומקסיקו. בשל ההשפעה הפסיכדלית של הפיוטה, נאספו באופן בלתי חוקי כמויות אדירות של הקקטוס למטרות מסחריות. לכנסיית האינדיאנים בארצות הברית ניתן אישור מיוחד לגדל ולאסוף פיוטה, תחת פיקוח ממשלתי ולמטרות מסורתיות בלבד.
הסופר והאנתרופולוג קרלוס קסטנדה מתאר את השפעותיו של המסקלין המופק מהפיוטה בספריו, ביניהם "משנתו של דון חואן", "מסע לאיכטילאן".
קליעת נצרים
קליעת נצרים היא אומנות עתיקה של יצירת חפצים מחומרים גמישים כגון קש באופני עשייה שונים, אריגה, ליפוף, קשירה וכדומה. השימוש הנפוץ הוא ליצירת סלים ו"רהיטי קש". במקור השתמשו בחומרים טבעיים מן הצומח, אך היום משתמשים גם בחומרים פלסטיים.
אומנות יצירת רהיטים מקש קלוע ידועה כבר ממצרים העתיקה, וסלי קש נמצאו בין היתר בחפירות ארכאולוגיות בפומפיי. יש חוקרים הסבורים שציור של סל קש הוא מקור האות ט' באלפבית הפיניקי 𐤈. חשיבותם של סלי הקש בימי קדם הייתה גדולה, והם שימשו לצורכי אחסון, הובלה ואף כרשתות וכמלכודות לדיג.
רהיטי קש הם קלי משקל, וזולים לייצור. כמו כן, שימש ליצירת מגנים.
פיג'ו פרטנר
פיג'ו פרטנר (Partner) הוא רכב מסחרי מתוצרת חברת פיג'ו הצרפתית.
הרכב מוצע גם בגרסה משפחתית המכונה פרטנר קומבי. באיטליה הרכב מוכר כפיג'ו ראנץ'.
הפרטנר הושק בשנת 1996 ומיוצר עד היום, לאחר מתיחת פנים בשנת 2008.