ב-1940 עלה פדרמן ארצה ועבד תקופה קצרה בקיבוץ. למד וקיבל רישיון טיס ואף ניסה להתקבל לצבא הבריטי אך נדחה בגלל מוצאו. עבר לחיפה והחל לנהל את מסעדת "ירדניה". בשל היותה פופולרית בקרב החיילים האנגלים שהוצבו בארץ התבקש פדרמן, על ידי ארגון ההגנה, להאזין לשיחות האנגלים ולהעביר ידיעות חשובות למפעיליו. במקביל היה פעיל ברכש ואספקת ציוד למחנות הצבא הבריטי ועם סיום המנדט רכש סחורה רבה שמכרו הבריטים ממחנותיהם.
ב-1945 רכש פדרמן, יחד עם אחיו שמואל, את פנסיון קטה דן שברחוב הירקון בתל אביב מידי בעליו קטה דניאלוביץ. ב-1953 הקימו במקום את מלון דן וב-1964 הרסו את המבנה והקימו מלון מפואר יותר הקיים עדיין. מלון זה היווה את תחילת הקמתה של רשת מלונות דן שמונה כ-14 מלונות ברחבי הארץ.
במקביל לפעילות בתחום המלונאות עסק פדרמן גם בתחומי התעשייה, הנדל"ן, הבנייה, הטכנולוגיה, האלקטרו-אופטיקה וקידוחי הנפט. את פעילותו העסקית הרחיב פדרמן לארצות נוספות באירופה (אנגליה, שווייץ), אפריקה (ניגריה, חוף השנהב, דהומיי, קונגו, גאבון), צפון אמריקה (ניו יורק), המזרח הרחוק (בורמה) ועוד.
בשנת 1959 רכש ב-49% ממניות בנק פויכטוונגר ובהמשך רכש את בנק המשכנתאות "אוניקו".
פדרמן עתיר הנכסים נהג לתרום מכספו למטרות שונות, בעיקר בתחום החינוך, ולשם כך הקים קרנות והיה שותף בחבר הנאמנים של מוסדות חינוך רבים (כמו האוניברסיטה העברית בירושלים, אוניברסיטת תל אביב, מכון ויצמן, אוניברסיטת חיפה, הטכניון, והאוניברסיטה הפתוחה). פדרמן ייסד קרן נאמנות לסיוע לחיילי צה"ל בתחומי השיקום, החינוך, התרבות והבריאות.
ב-1989 פרשו האחים פדרמן מניהול רשת המלונות והעבירו את הניהול למיקי פדרמן (בנו של יקותיאל) ולעמי פדרמן (בנו של שמואל).
משפחתו.
ב-31 באוגוסט 1939 נשא פדרמן את בלה ריינר. הנישואין נערכו בלונדון ולזוג נולדו 2 ילדים: מיכאל (מיקי) פדרמן ואירית פדרמן-לנדו.
פרשת "ישאסבסט".
פדרמן היה הבעלים של מפעל "איתנית - ישאסבסט" ליד נהריה לייצור מוצרי אזבסט. המפעל נפתח ב-1952 וסיפק פרנסה לתושבי הגליל המערבי. עם השנים הראו מחקרים סטטיסטים עליה בתחלואה של סרטן מסוג מזותוליומה באזור הגליל המערבי, סרטן המקושר לנשימת סיבי אזבסט. על אף החשד הכבד לקשר בין המפעל ועליית התחלואה נמנעו הרשויות מלפעול כנגד המפעל וגורמים שונים הצביעו על הקשר בין הרשויות למשפחת פדרמן שעלול היה להשפיע על שיקול הדעת של אותן רשויות (כמו מימון הוצאת פרסומים מקצועיים של משרד העבודה שאמור לפקח על המפעל, חברותו של מנכ"ל המפעל בוועדה הממשלתית לאבק מזיק שאף היא אמורה לפקח על המפעל ומימון מחקר שיוכיח שאין כל סכנה באזבסט). בסופו של דבר עזר לחץ התושבים והמפעל נסגר סופית ב-1997 לא לפני שנמצא שכמויות גדולות של פסולת אסבסט רעילה נקברו בשטח המפעל בתקופת פעילותו.
פרשת וילי שליקר.
וילי שליקר היה גרמני וחבר המפלגה הנאצית שמונה, בתקופת מלחמת העולם השנייה למנהל מחלקה במשרד המלחמה בראשות אלברט שפר. לאחר המלחמה מצאו בית משפט "נושא באשמה קלה" (ובהמשך סווג כ"לא אשם"). פסיקה זו איפשרה לשליקר לחזור לעסוק בפיתוח התעשייה בגרמניה ולהתעשר (עד שפשט רגל ב-1962). במסגרת מומחיותו ייעץ שליקר לגופים שונים בעולם ובין השאר הפך ליועצו של פדרמן. בעקבות קשר זה הביאו פדרמן ארצה ואף דאג להפגישו בפברואר 1966 עם שר המסחר והתעשייה חיים יוסף צדוק ועם אנשי עסקים מקומיים. לאחר שנחשף עברו הנאצי של שליקר קם בארץ רעש רב ודרישה לבדוק מי התיר את ביקורו ומה טיב הקשרים שלו עם פדרמן. זה האחרון מיהר להסתייג מהקשר וניתק את קשריו עם הגרמני.
ראש ממשלת ברוניי
ראש ממשלת ברוניי (במלאית: Perdana Menteri Negara Brunei Darussalam) הוא תפקיד מרכזי בממשלת ברוניי, אשר ממולא על ידי הסולטאן של ברוניי, שהוא גם ראש המדינה.
בדומה לראש הממשלה, הסולטאן יאנג די-פרטואן הוא הראש של שני משרדי הממשלה והמועצה המחוקקת של ברוניי.
המשרה נחנכה ברגע שברוניי הכריזה על עצמאותה מן האימפריה הבריטית בשנת 1984, ומאז ועד כה בתפקיד מכהן חסן אל-בולקיה, סולטאן ברוניי.
משרד רשמי ומגורים.
משרד ראש הממשלה של ברוניי ממוקם ליד ארמון אדינבורו של ברוניי בשדה התעופה לאמה, ברקאס, מזרח בנדר סרי בגאוואן.
הפרס לזכר אירווינג תלברג
הפרס לזכר אירווינג תלברג (באנגלית: Irving G. Thalberg Memorial Award) הוא פרס אוסקר הניתן מטעם האקדמיה האמריקאית לקולנוע ל"מפיקים יצירתיים, אשר עבודותיהם משקפות איכות גבוהה של הפקת סרטים". הפרס נקרא על שמו של מפיק הסרטים האמריקאי אירווינג תלברג אשר עמד בראש מחלקת ההפקות של חברת מטרו גולדווין מאייר מאז הקמתה בשנת 1924 ועד מותו בשנת 1936.
היסטוריה.
הפרס הוענק לראשונה בטקס האוסקר העשירי, בשנת 1938, בו הוענקו פרסים לסרטי שנת 1937. עד שנת 2008 הוצג הפרס במהלך טקס חלוקת פרסי האוסקר, והחל מ-2009 הוא מוענק בטקס פרסי הנאמנים ("Governors Awards") בו מחולקים גם פרס אוסקר לשם כבוד ופרס ז'אן הרשולט לפעילות הומניטרית. בשנים הראשונות לחלוקת הפרס לא הייתה הגבלה למספר הזכיות בו, אך בשנת 1962 קבעה מועצת האקדמיה כי החל מאותה שנה לא יוכל אדם לזכות בפרס הזיכרון יותר מפעם אחת.
בשונה מפסלון האוסקר המוכר, צורת פסלון פרס הזיכרון היא בדמות ראשו של תלברג.
למור במבוק ענק
למור במבוק ענק (שם מדעי: "Prolemur simus") הוא מין של פרימט ממשפחת הלמוריים הקרוב לסוג למור במבוק אך יחיד בסוגו. הוא חי רק במזרח מדגסקר ומצוי בסכנת הכחדה חמורה.
מאפיינים.
למור במבוק ענק גדול יותר מלמורי הבמבוק (ומכאן שמו) ושוקל עד 2.5 עד 5 ק"ג ואורכו 40-48 ס"מ. הפרווה אפורה-חומה עם ראש זהוב. הפנים שחורות עם לחיים חומות. זנבו עבה מאוד.
למור זה חי רק בכמה חלקים במזרח מדגסקר ביערות הגשם. הוא שוכן עצים המסוגל לקפץ במהירות ביניהם וכך להתחמק מטורפים כמו הפוסה וכמה עופות דורסים. תזונתו מורכבת מפירות, פטריות ועלים.
למור זה נדיר מאוד עקב שריפות לצורך חקלאות, מרעה לא מבוקר, ציד למסחר ואזור חיות קטן מאוד.
חדר הארחה
פנסיון דורה שוורץ
פנסיון
פֶּנְסְיוֹן הוא סוג של בית הארחה או חדר נופש. המונח מצוי בשימוש בעיקר בארצות אירופה היבשתית, וכן באזורים בצפון אפריקה ובמזרח התיכון (לרבות ישראל) אשר קלטו אוכלוסייה אירופית, ובמדינות מסוימות באמריקה הדרומית (כגון ברזיל ופרגוואי) ובמזרח ודרום-מזרח אסיה (קוריאה הדרומית, יפן והפיליפינים).
בניגוד לאירוח מסוג bed and breakfast (B&amp;B), פנסיונים על פי רוב מציעים לא רק ארוחת בוקר אלא גם ארוחת צהריים וארוחת ערב ולעיתים אף ארוחת מנחה. במקום לשלם בנפרד עבור החדר ועבור כל ארוחה, האורחים משלמים תשלום אחד עבור לינה וארוחות בוקר, צהריים וערב ("פנסיון מלא"; באנגלית: full board) או עבור לינה וארוחות בוקר וערב בלבד ("חצי פנסיון"; half board או demi-pension).
דוגמאות לפנסיונים היסטוריים בישראל: פנסיון שמידט, פנסיון דורה שוורץ.
בישראל מקובל המונח פנסיון לכלבים ביחס לאתרים המיועדים לאירוח כלבים.
קבלה לעם
פנסיונט
פנסיונאט
פנסיון מלא
חצי פנסיון
ולאדיסלאב שפילמן
ממואריסט
כותב זיכרונות
זברת ברצ'ל
זברת ברצ'ל (שם מדעי: Equus quagga burchellii) היא תת-מין של זברה מצויה שבמשפחת הסוסיים והיא הנפוצה בתת-המינים של הזברה. את שמה קיבלה מהחוקר "ויליאם ברצ'ל" (William John Burchell).
לזברה זו פסים עבים על ירכה וגבה ולפעמים יש לה פסים אפורים בין השחור-לבן. שני הזוויגים דומים זה לזה, אך הזכרים תוקפניים יותר.
תפוצת זברה זו מבוצואנה עד לנמיביה ולצפון דרום אפריקה. היא שוכנת סוואנות רחבות ולעיתים גם אזורים יבשים יותר ואף מדבריות ולהקות של זברות עושות את המרחק היבשתי הגדול ביותר ביבשת אפריקה, של 160 ק"מ מנהר קואנדו (Cuando) שבנמיביה לפארק נקסאי פאן (Nxai Pan) שבבוצואנה.
הזברות רועות יחדיו וניזונות מהחלקים העליונים של הצמחייה. כך היא יכולה לאכול יחד עם אנטילופות כמו הגנו והדלגן הלועסים חלקים נמוכים יותר. העדרים המשותפים עוזרים לעדרים להתמודד עם טורפים כאשר עיניים רבות יותר מבחינות בו. ואולם פרטים קטנים או חלשים נטרפים על ידי אריות או צבועים.
נהר ויסלה
אטושה
הפארק הלאומי קזירנגה
הפארק הלאומי קזירנגה (באסאמית: কাজিৰঙা ৰাষ্ট্ৰীয় উদ্যান) הוא פארק לאומי במחוזות , ו בצפון מדינת אסאם בהודו. השמורה, שבה חיים שני שלישים מכמות הקרנפים הההודיים בעולם, יונק המצוי בסכנה הכחדה, הוא אתר מורשת עולמית של אונסק"ו. על פי המפקד שנערך במרץ 2018, שנערך במשותף על ידי מחלקת היער של ממשלת אסאם וכמה ארגונים לא ממשלתיים מוכרים, כללה האוכלוסייה של הקרנף ההודי, בפארק הלאומי קזירנגה 2,413 פרטים. בהם, 1,641 קרנפים בוגרים (642 זכרים, 793 נקבות, 206 שמינם לא זוהה); 387 תת-מבוגרים (116 זכרים, 149 נקבות, 122 שמינם לא זוהה); ו-385 גורים.
בשנת 2015, עמדה אוכלוסיית הקרנפים על 2,401. בקזירנגה ניתן היה למצוא את הצפיפות הגבוהה ביותר בעולם של טיגריס בנגלי בתוך אזורים מוגנים, והיא הוכרזה כשמורת טיגריסים בשנת 2006. הפארק הוא אזור רבייה של אוכלוסיות גדולות של הפיל ההודי, תאו אסייתי ואייל ברסינגה. קזירנגה מוכרת כ על ידי לשימור מיני עופות. בהשוואה לאזורים מוגנים אחרים בהודו השיג פארק קזירנגה הצלחה בולטת בשימור חיות בר. הפארק, הממוקם בקצה של הנקודה החמה של המגוון הביולוגי של מזרח ההימלאיה, משלב בין מגוון מינים ונראות גבוהה.