מזל מאזניים מצויר כנער לבוש גלימה הפונה לימין, ובידו הימנית מאזניים בגודל של כמעט חצי מגופו. העקרב מצויר מלמעלה פונה לימין, ומשמאלו נער לבוש גלימה המכסה את פלג גופו העליון. מזל קשת מצויר בדמות קנטאור המזנק ימינה, הבעת פניו שלווה ובידיו הוא אוחז בקשת מתוחה.
ממזל גדי נותר נער עירום כורע על ברכיו, שכנראה אחז באחורי הגדי שפנה ימינה. ממזל דלי נשתמרה רק תמונת המים שנשפכו מהדלי. מזל דגים מופיע כבחור עטוי גלימה, האוחז ביד ימינו שני דגים, ובשמאלו מרים מעט את הגלימה. מבטו מופנה שמאלה, הלאה מהדגים.
עונות השנה.
עונות השנה מיוצגות על ידי נשים המצוירות מנקודת מבט חזיתית, כאשר כל אחת מהן מסתכלת לימינה. ליד כל דמות מצוינת התקופה בעברית וביוונית. תקופת ניסן לבושה שמלה ללא שרוולים בגוני צהוב, שערה גלי, אסוף בסיכה ומקושט בשלוש שושנים. מימינה מצוירים מגל, סל פרחים ושתי חבצלות, ומשמאלה קערה עם פרחים וענף שושנים.
תקופת תמוז הייתה, כנראה, עירומה. שערה אסוף ולראשה כובע צהוב מחודד. מימינה אלומת שיבולים ופירות, ומשמאלה מגל גדול בעל להב ארוך ומשונן וכלי נוסף שכנראה קשור גם כן בעבודת האדמה.
תקופת תשרי דומה לתקופת ניסן בשמלתה ובתסרוקתה, ובאזנה עגיל. לימינה שני רימונים ופירות נוספים, ולשמאלה נותרה רק זמורת גפן עם קנוקנות, שכנראה היה עליה גם אשכול ענבים. תקופת טבת לבושה בבגד אפרפר המכסה גם את ראשה וצווארה. לשמאלה גרזן בעל ידית ארוכה, ולימינה עץ שאחד מענפיו כרות, מגל ופרי.
עוספיה (חוסיפה).
בית הכנסת של עוספיה, בכרמל, נבנה באמצע המאה החמישית. גלגל המזלות על רצפתו, היה ממוקם בחלקו העליון של הפסיפס.
החלק המרכזי, המתאר בדרך כלל את הליוס, הושחת.
מהמזלות שרדו חלקית חמישה בלבד: קשת - בדמות גבר עירום עם בגד צהוב על כתפו האחת, הדומה לעור האריה של הרקולס; מזל גדי, שממנו נותרו רק קצות הקרניים; מזל דלי, המצויר כאמפורה שממנה ניגרים מים; מזל דגים, המציג דגים ששוחים בכיוונים מנוגדים; ומזל טלה, שממנו נותרו רק רגליו האחוריות.
מארבע הדמויות של עונות השנה נותרה רק אחת: ראש אישה, שלצווארה שרשרת ירוקה ועל ראשה מצנפת צהובה-לבנה. מסביב לה חפצים שונים, ביניהם רימונים ומגל או חרמש.
בית אלפא.
בית הכנסת בבית אלפא מתוארך למאה השישית (על פי כתובת המציינת תאריך הנחת הפסיפס). הוא כולל חצר גדולה (אטריום), חדר כניסה, ואולם שתקרתו נתמכת בשתי שורות של עמודים. בקצה האולם ישנו אפסיס, בכתלו הדרומי הפונה לירושלים. גלגל המזלות בבית הכנסת השתמר במלואו.
מבחינה אמנותית סגנון הפסיפס פרימיטיבי במקצת. ניתן לראות זאת במיוחד בהליוס ובסוסיו שנמצאים במרכז: הציור אינו ריאליסטי (גם אם נעשה כך במתכוון), ופניהם מזכירים יותר מסיכות מאשר פרצופים (ניתן לראות זאת בצבעוניות הלא מציאותית בה מצוירים פני הסוסים). רגליהם של הסוסים מצוירים בצבעוניות רבה: חום- אדמדם, לבן וצהוב. מתחת לרגליהם מצוירים עוד כוכבים וגלגלי המרכבה. הליוס עצמו מצויר עם כתר וקרני שמש לראשו, יושב במרכבתו הרתומה לשני זוגות סוסים ולה דופן קדמית ושני אופנים.
מזל טלה (טלא) ושור נראים קפואים, עומדים מהצד. במזל תאומים נראים שני עלמים לבושים בכתונת אחת. הסרטן בעל שמונה רגליים, מצויר במבט מלמעלה. הוא פונה כלפי פנים, בשונה מהגלגלים האחרים. האריה מופיע בדמות כפיר שואג, זנבו מורם והוא צועד.
הבתולה מצוירת במבט חזיתי, לבושה ומעוטרת תכשיטים בסגנון ביזנטי. מסביב לפלג גופה העליון מעגל, שאולי מייצג הילה. מזל מאזניים מופיע כעלם לבוש, האוחז במאזניים בידו הימנית. נראה כי האמן התקשה לצייר אותם יחד עם העלם, שכן עוד לפני שמתחיל תיאור המאזניים מפסיק תיאור העלם, כך שנוצר רושם שרגלו חסרה.
העקרב מצויר ממבט עילי, על שמונה רגליו, לאורך הגלגל כשפניו לעבר מזל קשת. קשת מיוצג על ידי נער יורה חץ מקשת.
הגדי נראה מן הצד. על אף שלא שרד בשלמות ניתן לראות כי שלא כמו בחמת טבריה, פה הוא מצויר כגדי ולא כקפריקורנוס, שהוא מצוי יותר.
מזל דלי מצויר בצורה יוצאת דופן, כדמות השואבת מים מתוך בור בעזרת דלי הקשור בחבל. הדגים, כבחמת טבריה, נראים מקבילים מהצד ו"שוחים" לכוונים נגדיים.
בפינות הריבוע החוסם מצוירות דמויות הנשים, המסמלות את עונות השנה, כפרוטומות מכונפות בתיאור חזיתי. הן מורכבות מראש, צוואר וכנפיים.
תקופת ניסן עדויה תכשיטים ולבושה כתונת מעוטרת, ועל כתפיה תכשיטים עגולים. בחיקה ציפור, ובידה היא מחזיקה מטה רועים, האופייני לתקופה זו, תקופת הטיפול בצאן.
תקופת תמוז מצוירת עם פירות שונים בחיקה ולצידה, ועם שני אשכולות ענבים משני צידי ראשה, המסמלים את הסתיו. תקופת תשרי מצוירת עם פירות בחיקה, ביניהם אשכול ענבים המרמזים על תקופת הבציר, ורימון. על כתפה השמאלית עומדת ציפור. תקופת טבת מצוירת עם חפץ דמוי קרן או ספל, וחפץ נוסף, שלא ברור אם הוא ענף בעל שני עלים או מעדר בעל שתי שיניים.
נערן.
בית הכנסת בנערן הוקם כנראה במאה השישית, והתקיים כמאתיים שנה. רצפת הפסיפס שלו היא מן העשירים בפסיפסי בתי הכנסת. בעלי החיים שהיו מצוירים בפסיפס ככלל (כגון: האריות בתיאור דניאל) ובגלגל המזלות בפרט - הושחתו.
גם במרכזו של גלגל זה מופיע הליוס, אל השמש: הילה קורנת סביב לראשו, מעילו זרוע כוכבים ושוט בידו. הוא נוהג במרכבה רתומה לארבעה סוסים, שניים פונים שמאלה ושניים פונים ימינה, והם נראים כמרחפים מעל לגלגלי המרכבה. גלגל המזלות מזכיר במקצת את זה של בית אלפא בסגנון הציור הלא ריאליסטי (והלא מקצועי?) של הפסיפס.
הליוס עצמו מצויר כמגיח מן המרכבה, כאשר רק צווארו וראשו נראים, ועל ראשו גוש צהוב, כנראה שיערו. מעליו שישה מרובעים שמסמלים את קרני השמש ומשמאלו ציור של סהר וכוכבים. לתיאור גוף המרכבה בחר האומן לצייר צורה מרובעת עם פסים מעוגלים בתוכה. משני צידי המרכבה נמצאים הסוסים, שניים מכל צד, כשפניהם נראות כעטויות מסיכות.
בניגוד לציורי בעלי החיים שהיו בגלגל המזלות והושחתו, השמות העבריים של המזלות לא נפגעו. מהמזלות שהיו בפסיפס נותרו מספר שרידים:
"טלה", ממנו נשתמרו רגל אחורית וזנב, פרסותיו האחוריות ומתאר גופו. מראה מן הצד של תאו כ"שור", ממנו נשתמר רק חלקו האחורי. "תאומים" הושחת לגמרי. "אריה" קופץ עם זנב מורם. "בתולה" בדמות עלמה רעולה המרימה ידיה בתפילה (דבר יוצא דופן בתיאור מזל זה). "מוזניים" בדמות גבר לבוש פאר ובידו מאזניים. עקרב, המצויר כשראשו מכוון אל מחוץ לגלגל המזלות. מקשת נשתמרו רק שרידי הכתובת ומזל דגים מיוצג על ידי זוג דגים תלויים על חבל.
בפינות הריבוע בו נתון הגלגל, מופיע תיאור הנשים ושמות התקופות. הדמות היחידה שנשתמרה היא דמות האישה המסמלת את עונת הסתיו (תקופת תשרי). בידה הימנית היא אוחזת במטה ובשופר. לידה (כמו גם ליד שאר התקופות) מצויר ברווז אן ציפור. תקופה זו נמצאת בפינה לא נכונה, ליד סמלי המזלות של תקופת ניסן, ואילו הדמות של תקופת ניסן ממוקמת ליד המזלות של תקופת תשרי. דמות זו אוחזת במטה ארוך, אולי של רועים, ולידה שיח או ענף, כמו בחמת טבריה, או שלוש שיבולים שאולי מרמזות על העומר. היא מופיעה בצורה בלתי שגרתית - כמתפללת, וידיה מושטות כלפי מעלה. מ"תקופת טיבית" נשתמרו רק מטה והציפור, שהיא כאמור מוטיב חוזר. תקופת תמוז הושחתה לחלוטין.
סוסיא.
בית הכנסת בסוסיא נוסד, ככל הנראה, בשלהי המאה השלישית או תחילת המאה הרביעית, והיה בשימוש לפחות עד המאה התשיעית.
בפרק זמן זה שונה ושופץ הבניין פעמים רבות, ככל הנראה בעקבות נטישה זמנית של תושבי סוסיא במהלך פרק הזמן הזה.
שטיח הפסיפס המרכזי, בעל הדוגמה הגאומטרית, החליף פסיפס קדום יותר, שממנו נותר קטע קטן המבצבץ מצידו הדרומי של השטיח החדש. בקטע זה מופיע קצהו של מה שהיה ככל הנראה עיטור ההיקף של גלגל מזלות מעוצב. נראה שהציור הוחלף בכוונה, שכן יכלו לתקן את הפסיפס ולא להחליפו דווקא. צבי אילן, מעלה השערה שאולי קמה התנגדות לתיאור הגלגל והליוס במרכזו, ולכן הוחלף.
עין גדי.
בבית הכנסת של עין גדי אמנם לא נמצא גלגל מזלות, אך בפסיפס מופיע שטיח ובו כתובה רשימת המזלות. ייתכן שמדובר בקהילה שמרנית שחפצה לשבץ את מוטיב גלגל המזלות ברצפת בית הכנסת אך העדיפה להימנע מדמויות אנושיות או מיתולוגיות.
משמעות גלגל המזלות כחלק מפסיפס בתי הכנסת.
גלגל המזלות מופיע בדרך כלל כשטיח המרכזי בין שלושה שטיחי פסיפס עיקריים. זאב וייס בספרו "הבטחה וגאולה" מציע ששטיח המזלות מייצג את הסדר הקוסמי והמחזוריות הקיימת בעולם בדמות עונות השנה. במרכז הגלגל מופיעים הליוס (אל השמש), השמש והירח המייצגים את האל המשליט את הסדר. הגלגל מצוי ברוב בתי הכנסת הנ"ל בין שני מרחבים שניתן לפרש כמרחב ההבטחה ומרחב הגאולה. השטיח בו מופיעים חזית בית המקדש ומצידיו מנורות שבעה קנים וכלי קודש מיצג לפי פירוש זה את הגאולה או את השאיפה לבניית המקדש. בשטיח השלישי מוצגות סצנות כמו בשורת שלושת המלאכים לשרה ואברהם או עקידת יצחק, אלו סצנות מקראיות המייצגות אירוע בו ניתנה הבטחה לעם ישראל. מיקום הגלגל בין שני השטיחים הללו יבטיח לפי פירוש זה כי האל האחראי על הסדר וודאי יביא לקיום ההבטחה ולבוא הגאולה.
דמויות אליליות בבתי כנסת.