תהליך הציור נעשה ברובו בבית הקברות, אינני משתמשת בצילומים בעבודתי, אני משתדלת להתבונן ולרשום שם כדי לנסות לשמר את התחושה שבמקום המיוחד. כך אני מקווה שההתרגשות שבי, כשאני שם, עוברת אל העבודות". את הציורים הראשונים של בתי העלמין הציגה גד בבית יד לבנים שבבית ציזלינג, בעין חרוד מאוחד וכך מעניקה להם משמעות האוצרת ענת ציזלינג: "ועדיין עומדת בעינה השאלה על האוניברסליות של הרגשות האלה. מה מחבר את האדם, שאינו חי במקום, אל פינה זו? ומדוע יבחר אדם לצייר דווקא אותה, להגיע אליה מרחוק, להתבודד ולהתמודד בה עם מהותו? לנו, אנשי עין-חרוד, המארג הזה של חיים ומוות הוא טבעי ומושרש. במסע הלוויה נראה תמיד גם את הצעירים שותפים ולוקחים חלק. גם באזכרות נמצא לעיתים אנשים צעירים יותר, וכמובן, הם שותפים לטקסי האבלות בימי זיכרון. הריטואל הטקסי מחלחל ונספג בנפשם, במקומות שאולי לא יצליחו להגדירם במילים, אבל הוא מאפשר לזהות בכולנו את אחד משיאי הרגעים של חברות, הזדהות וכבוד למקום ולתושביו.." בשנת 2009 הציגה במשכן לאמנות בעין חרוד את "גוש, חלקה, שורה", תערוכה גדולה של ציורים אלה שציירה במשך שלוש שנים. גליה בר אור כתבה בקטלוג התערוכה: "...מרחב שנפרק ונבנה, בין נוף למתחם בנוי המעצב זיכרון, בין תשוקות וחלום של מי שחי כאן, להדי מחלוקות, פנטזיות ועקבות זהויות, דימוי ותחושה שממשיכים להפעים ולטרוד כאן ועכשיו. וככל שנפרקת תחושת הממש, הגופנית, התלת-ממדית של הציור הריאליסטי, ככל שמצטמצמת הפלטה של הצבעים ומשוטח המרחב, כך עולה ומחלחלת החושניות של הציור שמצליח ללכוד הוויה דקה, נדמה בלתי נתפסת, של מרחב בין מרחבים"
גם אחרי שהוצגה התערוכה ממשיכה גד לבוא פעם בשבוע לבתי הקברות בעמק חרוד, לשבת שם ולצייר את נוף המקום, כשהיא ממשיכה ומשלימה אותם בסטודיו. ציורים קטנים מסדרת ציורי בית העלמין בעין חרוד הציגה גד בגלריה העירונית בברייסך, פרייבורג, גרמניה. במשך השנים הציור הריאליסטי עבר שינוי, המרחב התפרק ונבנה, תלת הממדיות של הציור הריאליסטי הלכה והצטמצמה, כמו גם פלטת הצבעים.
מוקי צור מתאר את ציורי בתי הקברות: בציוריה יש ביטוי לניחומים שבצל העצים, הדממה וההתבוננות. היא נעה מציורי נוף מדויקים של העצים העבותים עד להעלאת פרטי פרטים ההופכים את הנוף לטקסטורה מורכבת. ציוריה חושפים את שירת הפרטים הארוגים זה בזה בקומפוזיציה מיוחדת. הלב מכוון למקום האמור לדבר בפרטיו. הצבעים שבהם מגולמות צמרות העצים ושירת העשבים מסביב נעשים אט אט לנוף צהוב השר את הפרטים בטקסט מורכב וכמעט מופשט של תנועות יסוד, של חללים המצטרפים לסבך המצביע על האדמה כמקור חיים. העלה שאיבד את חיבורו לעץ נושר ומרפד את האדמה. השורשים הבולטים, ולעיתים גם גזעים גדועים, מצטרפים אל אריג של זמן הפועם במקצב שונה.
גד ממשיכה לצייר בבתי העלמין בעמק יזרעאל.
ארבעה נכנסו לפרדס.
האוצר יניב שפירא מתאר את ציורי הפרדסים של הדר גד: זהו הפרדס הנטוע בזיכרונותיה מביקוריה כילדה בעין חרוד ואלו הן חלקות הפרדס הנעלמות מאופק באזור פרדס חנה. שש שנים מציירת גד בבית הקברות הראשון של עין חרוד, הממוקם ביישוב גדעונה שלמרגלות הגלבוע, ובבית הקברות של קיבוץ עין חרוד מאוחד. בה בעת היא מתארת את מראות העמק כפי שהם נפרשים מגבעת קומי שבשיפוליה ממוקם הקיבוץ. ככל שמתבוננים במכלול ציוריה של גד ניכר שהם אינם נדלים לגביה רק כשלעצמם. מהדהדים בהם גם המפעל החלוצי שחוללו חלוצי ההתיישבות השיתופית בעמק והזיכרון ההיסטורי המשותף שנישא איתם ל"ארץ חמדת אבות", בין שהודו בכך ובין שהתנכרו לו. על רקעם של אלה עולים מהם דווקא תחושות של שורשים גדועים, מורשת נעלמת, סיפורים שלא סופרו. ציורי הפרדסים הוצגו בגלריה רוטשילד בתערוכה "לא אותו דבר".
אדום.
על תערוכת היחיד "אדום" שהציגה בגלריה רוטשילד לאמנות ב-2017, כותבת האוצרת סמדר שפי: גד חושפת אור בסכין החיתוך, מבהירה חלקים בציור, עוקבת-לא עוקבת אחר הרישום, והיא כמפסלת פני שטח מחוספסים, חומריים שיוצרים תחושה של בעירה פנימית. העבודות יוקדות, לא שקטות, משתנות.
האיכות הלוהבת, הטמפרטורה הגבוהה של הצבע פועלת כישות כמעט נפרדת מהדימויים. אלו, אוצרי סוד, נדמים כפסטורליים, אך הופכים טורדים: לפני בתים עם גגות רעפים עומדת גדר קוצנית, בינות עצים מתגלים כפרים. ככל שמאריכים בהתבוננות האיכות הרומנטית המסוימת שיש לציורים מתמוססת והדחיפות והעוצמה, הכאב והבוהק של התבוננות במה שמתחת לפני השטח, כמו געש שרק בקושי נותר מרוסן, מתפרץ לפני הצופים ביופי נורא.
הטיסה לירח
הטיסה לירח (בצרפתית: Objectif Lune) הוא הספר ה-16 בסדרת הקומיקס טינטין מאת ארז'ה. רצועות הקומיקס של הספר הוצגו לראשונה בשנת 1956 בצבע.
הספר תורגם לעברית בשנת 1969 על ידי אריה חשביה.
עלילה.
טינטין וקפטן האדוק מגיעים לאחוזת מרלינספייק, שם מספר להם נסטור שלפני שלושה שבועות ביקר זר אצל פרופסור קלקולוס, ולאחר שעה ארוכה של דיבורים ארז הפרופ' את מזוודתו והלך עם הזר.
כעבור כמה דקות מגיע מברק מקלקולוס, המספר להם שהוא נמצא בסילדאביה והם מוזמנים להצטרף אליו.
טינטין, הקפטן ושלגי נוחתים בסילדאביה, שם מקבל את פניהם אדם המציג את עצמו כשליחו של קלקולוס ואומר להם לבוא אִתו. הם נוסעים אתו ובדרך עוברים מחסומי צבאיים שונים, עד שמגיעים למתחם בו שוהה קלקולוס. הפרופסור מראה להם את המתחם - מרכז "ספרודז" למחקר אטומי, מציג בפניהם את עוזרו האישי פרנק וולף ומספר להם כי הוא הוזמן למרכז כדי לעמוד בראש המחלקה האסטרונאוטית, תחום בו הוא מתמחה, ותוכניתו היא להנחית אדם על הירח. הוא מסביר להם כי הזמין אותם כדי שיצטרפו לטיסתו לירח. כמו כן הוא מציג בפניהם את מנהל המרכז, מר בקסטר.
למחרת מלווה פרנק וולף את טינטין, שלגי והאדוק לסיור. הוא מראה להם את הכור האטומי, בו הופכים מטילי אורניום למטילי פלוטוניום, ואת הטיל, איקס-פלר-6, שקלקולוס מתכנן לשלוח לירח כדי לאסוף מידע חיוני לטיסתם.
בלילה חודר מטוס בלתי מזוהה לשטח האווירי של מרכז ספרודז, ומוריד שלושה צנחנים. צנחן אחד נהרג ואילו שני האחרים לא נתפסו.
למחרת מגיעים צמד הבלשים השלומיאליים תומסון ותומפסון למתחם. טינטין מודיע למר בקסטר שברצונו להתאוורר בטיפוס על ההרים שסביב המרכז. הוא מטפס על ההרים ומגיע אל אחד מפתחי האוורור של המתחם. הוא ממתין ללילה, ואכן בלילה הוא רואה אדם בלתי מוכר, כנראה אחד הצנחנים, מקבל משהו מבעד לפתח האוורור. הוא מאיים על הצנחן באקדח, אבל הצנחן השני שלא נראה יורה בו, והוא מאבד את ההכרה ומתאשפז במרפאת המרכז.
קפטן האדוק ומר בקסטר מגיעים לבקר את טינטין במרפאה, ובקסטר אומר לטינטין שהם עושים מאמצים לאתר את הבוגד שבמתחם.
למחרת, מגיע טינטין לטקס שיגור הטיל איקס-פלר-6. הטיל אמור להקיף את הירח ולחזור עם מידע חשוב. הטיל משוגר ואכן מקיף את הירח, אך בחזרתו משתלטת עליו תחנת אלחוט של אויב בלתי מזוהה. הטיל כמעט נפל לידיהם אך קאלקולוס, בעצתו של טינטין, פוצץ את הטיל. נודע כי כעת לא יוכן עוד טיל ניסוי, הטיל הבא יהיה זה שיטיס את טינטין וידידיו לירח.
כעבור מספר חודשים בעת סיור בטיל, שכמעט מוכן לטיסה, פרופסור קלקולוס נופל, מקבל מכה בראשו ומאבד את זיכרונו. לאחר מאמצים רבים מצליח האדוק להשיב את זכרונו כאשר קרא לו גולם.
לאחר מספר שבועות, מכנס מר בקסטר את כל המשתתפים בטיסה ומודיע להם שההכנות הסתיימו, ובעוד שבוע בשעה 1:34 אחר חצות הם ימריאו לירח.
ביום המיועד יוצאים טינטין, שלגי, האדוק, קלקולוס ווולף לאזור השיגור ועולים לטיל. הטיל ממריא בהצלחה, אך כל מי ששהה בטיל התעלף מלחץ האוויר שנוצר בהמראה. אנשי ספרודז מנסים ללא הרף ליצור קשר עם הטיל, אולם ללא הועיל.
עלילת הספר ממשיכה בספר "החוקרים על הירח".
פיתוח הספר.
כבר בשנת 1947, בזמן שעבד על אסירי השמש, שקל ארז'ה את הרעיון של הרפתקה על הירח ורצה לכתוב את הספר מייד לאחר שיסיים את אסירי השמש, אך אשתו ז'רמיין וחברו הקרוב מרסל דאיי שכנעו אותו לסיים קודם את ארץ הזהב השחור, שהיה מצויר בחציו..
בניסיון לדייק בהיבטים המדעיים של הספר, התייעץ ארז'ה עם ידידו המדען ברנרד הוולמנס וקרא ספרים ומאמרים שונים על אסטרונאוטיקה. כמו כן נעזר בתמונות ותרשימים של טילים, והתכתב בנושא עם הפיזיקאי אלכסנדר אננוף. הוא שאף שהספר יהיה מציאותי ככל האפשר: "ללא חייזרים, ללא מפלצות, לא הפתעות."
את טיל הירח ביסס ארז'ה על עיצוב הרקטה V-2, אשר פותחה על ידי מדענים גרמנים במהלך מלחמת העולם השנייה. הוא קנה דגם של הרקטה ולקח אותו עימו לפריז, שם הראה את הדגם לאננוף ושאל אותו אם טיל הירח עשוי להיראות כך. לאחר מכן, במהלך ציור הקומיקס, הוא ועוזריו נעזרו במודל זה כדי לשרטט את טיל הירח.
המורכבות והאורך של העלילה התישו את ארז'ה עד כדי כך שהסתכן בהתמוטטות עצבים, לכן החליט לקחת הפסקה של שמונה עשר חודשים. הוא הסביר את היעדרותו במכתב שנשלח משווייץ בה שהה, וצירף ציור בו הוא מציג את עצמו עייף, שמוט בכורסה, וציוריו זרוקים על האדמה.
פיסות קרום
תאונת הרכבת בנתניה
דניאל גורדון
דניאל גורדון (באנגלית: Daniel Gordon, נולד ב-16 בינואר 1985 בדורטמונד שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן ג'מייקני-גרמני המשחק בקרלסרוהה בעמדת הקשר. לזכותו 5 הופעות בנבחרת ג'מייקה.
קריירת מועדונים.