עקב מצבו הבריאותי (סבל מעיוות מולד - חזה קעור) קיבל פטור משירות בצה"ל ויצא ללימודים גבוהים בגרמניה, אצל זכר ברון בבית הספר למוזיקה בקלן ואצל אילן גרוניך בבית הספר הגבוה למוזיקה בברלין. משם נסע ללימודי מוזיקה בקונסרבטוריון ניו אינגלנד שבבוסטון. שם הכיר את הצ'לנית אליסה ויילרשטיין, עמה היה במערכת יחסים. הוא גם למד אצל אביה דונלד ויילרשטיין. באוגוסט 2009 שב לישראל.
בדצמבר 2009 נפטר אביו מסרטן הלבלב.
בפברואר 2010 יצא לאריזונה דרך גרמניה. הוא החליט להפסיק לנגן ובקלן השאיר את הכינור שלו אצל חברה. באריזונה תרגל דהאן יוגה (Dhan Yoga) ושב לישראל בקיץ אותה שנה, במטרה להקים מרכז יוגה דומה בירושלים. לאחר מספר חודשים בהם ניסה להקים את המרכז בירושלים, שב באוקטובר לדירת אמו בתל אביב ונטש את העיסוק ביוגה. בנוסף, חזר לנגן ולהופיע.
בערב פסח 2011 נמשה מן הים בחוף תל ברוך, במרחק של כ-500 מטרים מן החוף. הוא טען בפני אמו שיצא לשחות ולא ניסה להתאבד, למרות שהיה לבוש בבגדים ארוכים.
לאחר שנמשה מן הים החל לקבל טיפול פסיכולוגי. ב-22 במאי 2011 הגיע לחזרות קונצרט סיום העונה של אנסמבל "סולני תל אביב" ובשעה 11 בבוקר ביקש לצאת להפסקה בטענה שסבל מכאבים. הוא לא שב מן ההפסקה וגופתו נמצאה בסמוך, לאחר שהשליך עצמו לפני רכבת נוסעת. בן 28 במותו.
עירא גבעול
עירא גבעול (נולד ב־4 באפריל 1979), צ'לן ישראלי, חבר בשלישיית תל אביב.
הוא בוגר בית הספר התיכון על שם תלמה ילין, למד נגינה אצל הלל צרי ולמד בבית הספר הגבוה למוזיקה בקלן, גרמניה. גבעול חבר ברביעייה הישראלית העכשווית, המבצעת מוזיקה ישראלית בת זמננו ומשתפת פעולה עם אמנים בתחומים שונים.
עירא גבעול ניגן כסולן עם התזמורת הסימפונית ירושלים ואחרות. הוא זכה בתחרות על שם פאול בן-חיים. גבעול הוזמן לנגן בפסטיבל המוזיקה הבינלאומי באינטרלאקן, שווייץ, במסגרת פסטיבל "קרונברג" וברסיטלים בקוריאה, בטאיוון ובקרואטיה.
יחסים פתוחים (אלבום)
יחסים פתוחים הוא אלבומה השני של להקת הרוק "מוניקה סקס", שיצא בשנת 2001, כשהלהקה התאחדה 6 שנים לאחר הוצאת האלבום הראשון. השירים באלבום היו ברובם שקטים ומלודיים יותר מאשר בתקליט הראשון, ומביניהם זכו להצלחה "איש קש" ששר הסולן יהלי סובול ו"גשם חזק" ששר המתופף שחר אבן צור.
באלבום השתתפו חברי ההרכב המקורי: הסולן יהלי סובול שכתב, שר, ניגן בגיטרה והלחין את מרבית השירים, הגיטריסט-בסיסט פיטר רוט והמתופף שחר אבן צור. בסיבוב ההופעות שליווה את האלבום צורף כבסיסט אלדד גואטה.
בשנת 2016 האלבום זכה במעמד "אלבום זהב" על מכירת 15,000 עותקים.
דוד דרעי
דוד דרעי (נולד ב-11 בדצמבר 1975) הוא במאי, תסריטאי ומפיק ישראלי. בינואר 2015 נבחר לאחד מ"מאה המשפיעים על התקשורת הישראלית" על ידי עורכי המוסף "פירמה" של העיתון "גלובס". במאי 2017 זכה בפרס הבימוי הטוב ביותר לסרט "סאלח, פה זה ארץ ישראל" בתחרות הישראלית של פסטיבל הקולנוע הבינלאומי "דוקאביב" ו"פיפרסקי" - ההתאחדות הבינלאומית של מבקרי הקולנוע. באוקטובר 2017 זכה הסרט בבימויו, אשר מספר גם את סיפורו האישי, בפרס הסרט הטוב ביותר לשנת 2017 של פורום היוצרים הדוקומנטריים.
לא מעט מיצירותיו של דרעי, כגון "גם בירוחם יש היפר-נטו", "עכשיו תורי", "חתה יסבח סבח", "תגיד אמן" ו"סאלח, פה זה ארץ ישראל", יצרו דיון מעמיק, לעיתים סוער במיוחד, בסיפורן של עיירות הפיתוח בישראל וירוחם בפרט, עולי צפון אפריקה והמזרחים בישראל. כן נגעו סרטיו במרחק בין המרכז והפריפרייה - במובניו הרבים. מלבד זאת, יצר וביים דרעי סדרות תיעודיות בנושאים הניצבים במרכז השיח הישראלי והבינלאומי: הקצנת האסלאם באירופה, החרפת המשבר בעולם העיתונות בישראל, השפעתם של גיבורי התרבות הישראלים על החברה, וכן סדרה העוסקת בשסעים ההולכים ומקצינים בחברה הישראלית. הסדרות שודרו בערוצים הטלוויזיה המסחריים בישראל ועוררו הדים רבים, ביניהן "אללה אסלאם", "אבודים", "הרצל פינת רפאלי", "המפצחים", "העם הנבחר" ו"תקוות גדולות".
ביוגרפיה.
דוד דרעי נולד בירוחם והוא בן זקונים למשפחה בת עשרה אחים ואחיות. הוריו וחמשת אחיו עלו ארצה אל עיירת הפיתוח ממרוקו בשנת 1963. הוא למד בבית הספר החרדי "תורת משה" בשנים הראשונות של בית הספר היסודי, ולאחר מכן בבית הספר הממלכתי דתי "קול יעקב" בירוחם. את שנות חטיבת הביניים והתיכון למד בבית הספר אפלמן בדימונה. את לימודי הקולנוע סיים במכללה האקדמית ספיר בשנת 2000. בירוחם התגורר עד גיל 25, ובשנת 2001 עבר להתגורר בתל אביב, כשחבר לבמאי והמפיק דורון צברי ושימש כמפיק בפועל בפרויקטים קולנועיים שהפיק צברי ("הנדון: אורי אבנרי", "דרומה").
יצירותיו.
ביים את הדרמה "חתה יסבח סבח", בהשתתפות ריימונד אבקסיס ויעל אבקסיס, אורי גבריאל ואבי גרייניק, אשר זכתה בפרס האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2005 לדרמה המקורית הטובה ביותר, ובפרס השחקנית הטובה ביותר. את התסריט לדרמה כתב בשיתוף עם אורי ויסברוד.
בשנת 2005 הפיק (ביחד עם רות לב-ארי) וביים את הסרט התיעודי האישי "תגיד אמן", בו תיעד במשך חמש שנים, שלב אחר שלב, את יציאתו מהארון בפני משפחתו - משפחה דתית מירוחם. הסרט נבחר לאחד מחמשת הסרטים התיעודיים הטובים של 2005 על ידי האקדמיה הישראלית לקולנוע והוקרן בפסטיבלים בינלאומיים רבים.
ב-2006 ביים את הסרט התיעודי "כבר לא אחמד" המביא את סיפורו של אחמד חמדון-מידן שדה, בדואי צעיר ששינה את זהותו מקצה לקצה והפך לחבר קיבוץ. הסרט, אשר מהווה הצצה אל משבר הזהות החריף שפוקד את בני הדור הצעיר בחברה הבדואית, זכה לביקורות אוהדות ושודר בתחנות טלוויזיה רבות בעולם. באורח נדיר הוקרן הסרט בכמה ממדינות ערב במסגרת שידורי אל-ג'זירה.
הפיק את הסדרה התיעודית "דרומה", בבימויים של דורון צברי וג'ולי שלז, את הסרט התיעודי "מלך הרייטינג", שביים דורון צברי על דודו טופז, וכן את הסרט התיעודי "", שביים יאיר לב. ב-2008 הפיק את הסרט התיעודי האישי "הוגו 2" בבימוי יאיר לב.
משנת 2004 החל מביים כתבות תחקיר ומגזין בתוכנית "עובדה עם אילנה דיין", ב-2002 היה עורך המשנה של "המוסף", תוכנית התרבות של ערוץ 8 – העונה השנייה, ובמסגרת זו ביים סרט דיוקן על השחקנית רונית אלקבץ.
ב-2001 ביים עבור זכיינית ערוץ 2, טלעד, את הסרט התיעודי "עכשיו תורי" המספר את סיפורם של צעירים מירוחם שנבחרו להשתתף כשחקנים בסדרת הדרמה "המשאית" לצדם של שחקנים ידועים.
ב-2007 יצר, כתב וביים את סדרת הדוקו-דרמה "המפצחים" (5 פרקים) אשר שודרה בערוץ 2, קשת, ועסקה בפענוח פשעים מורכבים בידי חוקרי משטרה.
ב-2008 יצר, כתב וביים את הסדרה התיעודית "הרצל פינת רפאלי" (5 פרקים). במסגרת הסדרה יצא דרעי למסע היסטורי אישי-ביקורתי אל גיבורי התרבות בששים שנות קיומה של המדינה. באמצעות סיפורם והשפעתם, בחן דרעי את השינויים התרבותיים והערכיים שהתחוללו בישראל בתחומי הבידור, היופי והפוליטיקה. "הרצל פינת רפאלי" נבחרה לאחת מחמש הסדרות התיעודיות הטובות לשנת 2008 על ידי האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה והיא שודרה לראשונה ב-HOT ביום העצמאות ה-60 לישראל. מאז יצירתה ועד 2018 מוסיפה הסדרה להיות משודרת, לפחות אחת בשנה, בשידורי HOT.
ב-2009 הצטרף כבמאי כתבות למגזין ליל שישי של ערוץ 10 - "השבוע", בעריכת רות יובל. את עבודתו בתוכנית זו סיים באוגוסט 2011, עת התפוצצה הפרשה במסגרתה אולצה מערכת "השבוע" וראשי ערוץ 10 להתנצל בפני איל ההון שלדון אדלסון בשל כתבת פרופיל שהתפרסמה על אודותיו במסגרת התוכנית. במסגרת התוכנית המגזינית ביים דרעי עשרות כתבות תחקיר, מגזין ופרופיל, להלן רשימה של הבולטות שבהן: חשיפה נדירה של ההתנהלות הפנימית והמחלוקות בתוך מפלגת "ישראל ביתנו" תחת מנהיגם אביגדור ליברמן, תחקיר על אודות עשרות מקרי תקיפה מינית של ילדים שהוסתרו במושב החרדי 'קוממיות', הדיסלקסיה של הח"כ לשעבר אלי אפללו ממפלגת קדימה, תחקיר על אודות ניצול הדוגמנים הזרים בישראל, כתבה על הדילמות מאחורי הקלעים של הקמפיין הארוך להחזרתו של החייל החטוף גלעד שליט, חשיפת גיבורי ה[ארגון הימני-קיצוני לה-פמיליה, האלצהיימר וימיה האחרונים של הזמרת יפה ירקוני, הראיון האחרון וחשבון הנפש של דודו טופז לפני מותו, הפילוג בלהקת הגבעתרון, המפץ במפלגת העבודה, וכן כתבות פרופיל על האמנים והיוצרים דורון צברי, אביב גפן, שלומי סרנגה, נורית גלרון ועוד.
ב-2011 הצטרף לצוות יוצרי הסדרה התיעודית "העם הנבחר" (ערוץ 8) בהגשת ירון לונדון וביים את הפרק "עם אחד?" במסגרתו התעורר ויכוח ער בינו ובין מגיש הסדרה ירון לונדון, אותו אירח דרעי בירוחם. הסדרה זכתה בפרס הסדרה התיעודית הטובה ביותר בתחרות הקולנוע הדוקומנטרי של פורום היוצרים הדוקומנטריים. בהמשך, שודרה סדרה זו גם בערוץ 10 בשם "הצבר". בנוסף ביים מספר פרקים בסדרה התיעודית "איך להצליח בשישה שיעורים", ששודרה בקשת, ערוץ 2.
ב-2012 יצר כבמאי ותסריטאי את הסדרה התיעודית "אללה אסלם" (4 פרקים), שחשפה לראשונה את תהליכי ההקצנה הדתית והחברתית של האסלאם באירופה. הסדרה, בהגשת צבי יחזקאלי, צולמה במדינות רבות באירופה ותיעדה את נקודות החיכוך בין החברות והתרבויות ביבשת. שודרה לראשונה בספטמבר 2012 בערוץ 10.
ב-2013 מונה ליוצר והבמאי של הסדרה התיעודית "אבודים" (רשת, בערוץ 2 ובהמשך ברשת 13) - הסדרה, בהגשת צופית גרנט, זכתה בפרס האקדמיה הישראלית לקולנוע ולטלוויזיה לסדרה הטובה ביותר בשנת 2017.