רודריק מורצ'יסון
רודריק מורצ'יסון (Roderick Murchison; 22 בפברואר 1792 – 22 באוקטובר 1871) היה גאולוג סקוטי, שתיאר לראשונה את המערכת הגאולוגית של תקופת הסילור.
ראשית חייו.
מורצ'יסון נולד בבית טררדייל, שב, בנו של קנת מורצ'יסון. אביו העשיר נפטר בשנת 1796, כשרודריק היה בן ארבע, והוא נשלח ל שלוש שנים אחר כך, ולאחר מכן למכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט. בשנת 1808 הוא נחת עם הצבא הבריטי בפורטוגל, והשתתף בקרבות שם כמפקד בגדוד חיל רגלים.
לאחר שמונה שנות שירות עזב מורצ'יסון את הצבא והתחתן עם שרלוט הוגונין (1788–1869), בתו היחידה של הגנרל הוגונין, מבית נורסטד, המפשייר. מורצ'יסון ורעייתו סיירו שנתיים באירופה, בעיקר באיטליה. לאחר מכן הם התיישבו ב, מחוז דרהאם, אנגליה בשנת 1818, שם הכיר מורצ'יסון את סר האמפרי דייווי. דייווי הפציר במרצ'יסון להפנות את מרצו למדע, לאחר ששמע שהוא בזבז את זמנו ברכיבה וצייד. בעידודה של רעייתו שרלוט, מרצ'יסון הוקסם מהמדע הצעיר של הגאולוגיה והצטרף ל, ובמהרה הפך לאחד החברים הפעילים ביותר שלה. עמיתיו שם כללו את אדם סדג'וויק, צ'ארלס לייל וצ'ארלס דרווין.
מורצ'יסון חקר יחד עם רעייתו את הגאולוגיה של דרום אנגליה תוך שהקדיש תשומת לב מיוחדת לסלעים בצפון-מערב סאסקס ולחלקים הסמוכים להמפשייר וסארי. על סלעים אלה, כתב את עבודתו המדעית הראשונה אותה קרא ב"אגודה הגאולוגית של לונדון" בשנת 1825. כשהם מפנים את תשומת ליבו לגאולוגיה ביבשת, הוא ולייל בחנו את האזור הגעשי אוברן, חלקים מדרום צרפת, צפון איטליה, טירול ושווייץ. מעט אחר כך, עם סדג'וויק כבן לווייתו, חקר מורצ'יסון את הבעיה הקשה של המבנה הגאולוגי של האלפים. המאמר המשותף שלהם הוא קלאסיקה בספרות הגאולוגיה האלפינית.
מורצ'יסון התנגד לתורת האבולוציה של צ'ארלס דרווין. הוא התנגד להישרדות המינים ותמך ביצירה רצופה.
חקר תקופת הסילור.
בשנת 1831 נסע לגבול אנגליה – ויילס, כדי לנסות ולגלות את רצף השיכוב והסלעים באזור. התוצאה הייתה הגדרתה של המערכת השיכוב של תקופת הסילור שתחתיה קיבצו לראשונה סדרה חשובה של תצורות, שכל אחת הייתה גדושה בשרידים אורגניים ייחודיים שאינם שונים מאוד מאלו של סלעי אנגליה האחרים. מחקרים אלה, יחד עם תיאורים של שדות הפחם והתצורות בדרום ויילס ובמחוזות הגבול האנגלים, תוארו בספרו ב-1839.
לאחר הגדרת תקופת הסילור לחלקיה, הוגדרה מערכת תקופת דבון. בחקירתה סייע מורצ'יסון, הן בדרום-מערב אנגליה והן בחבל הריין. זמן קצר לאחר מכן יצא מורצ'יסון למחקר גאולוגי חשוב ברוסיה במטרה להרחיב לאותו חלק של היבשת את הסיווג שהצליח לפרט עבור הסלעים במערב אירופה. ליוו אותו (1805–1873) והרוזן (1815–1891), בשיתוף עימם חקר את המסלע ברוסיה והרי אורל. פרסום המונוגרפיה הזאת בשנת 1845 השלים את המחצית הראשונה והפעילה ביותר בקריירה המדעית של מורצ'יסון. הוא נבחר כחבר כבוד זר באקדמיה האמריקאית לאמנויות ומדעים בשנת 1840.
בשנת 1846 קיבל תואר אבירות. בשנות חייו המאוחרות חלק גדול מזמנו הוקדש לענייני החברה המלכותית הגאוגרפית, שהיה בשנת 1830 אחד המייסדים שלה. הוא היה הנשיא בשנים הבאות: 1843–1845, 1851–1853, 1856–1859 ו-1862–1871. הוא גם היה פעיל במוזיאון הבריטי (1847–1849).
בשנת 1855 מונה מורצ'יסון למנכ"ל ול והמוזיאון לגאולוגיה בלונדון. השגרה הרשמית תפסה כעת חלק ניכר מזמנו בנוסף לכך הכין מהדורות נוספות של יצירתו על תקופת הסילור. (מהדורות 1854, 1872), שנועדו להציג את המאפיינים העיקריים של המערכת הסילורית המקורית בשילוב של התגליות החדשות, במיוחד כאלה שהראו את התפשטות המיון הסילורי למדינות אחרות.
חיים מאוחרים.
בשנת 1845, בעת שביקר בקורנוול, הוא פגש כמה כורים שיצאו לאוסטרליה. הוא האמין שאולי יש שם זהב, וביקש מהם להביא דוגמאות של סלעים. הם עשו זאת וכך מורצ'יסון ידע על קיומו של זהב באוסטרליה לפני גילויו של .
האגודות המקצועיות בלונדון העניקו לו את מירב הכבוד והתגמולים: "החברה המלכותית" העניקה לו את מדליית קופלי, "החברה הגאולוגית" את . את מדליית בריסביין. כמעט ולא הייתה חברה מדעית זרה ששמו לא הופיע בין חברי הכבוד שלה. "האקדמיה הצרפתית למדעים" העניקה לו מדליה, ובחרה אותו כאחד משמונה חבריה הזרים. בשנת 1855 הוא נבחר כחבר זר ב"אקדמיה המלכותית השוודית למדעים" ובשנת 1871 הוענק לו של "החברה המלכותית הגאולוגית".
אחד המעשים הציבוריים בחייו של מורצ'יסון היה הקמת קתדרה לגאולוגיה ומינרלוגיה באוניברסיטת אדינבורו. במסגרת צוואתו נוסדה וקרן גאולוגית () שמוענקת מדי שנה על ידי מועצת החברה הגאולוגית בלונדון.
מורצ'יסון נפטר בשנת 1871, ונקבר ב, לונדון.
מורשת.
מכתש מורצ'יסון על הירח ולפחות חמישה עשר אתרים גאוגרפיים על כדור הארץ נקראים על שמו.
אלה כוללים: , בגרינלנד; בפארק הלאומי באנף, קנדה; הר מורצ'יסון ברכס מאונטניר, אנטארקטיקה; הר מורצ'יסון, קולומביה הבריטית, קנדה; מפלי מורצ'יסון באוגנדה; במערב אוסטרליה. בשם מורצ'יסון נקראים שני נהרות נוספים במערב אוסטרליה. העיירה ב שבאי הדרומי של ניו זילנד נקראת גם על שמו. דרך מורצ'יסון היא אחד הרחובות במזרח לונדון, ועוד.
החלוצים - לקט צלליות
"החלוצים: לקט צלליות גזורות בידי מאיר גור-אריה" או "החלוצים: גזרי צלליות בלווית שירי חלוצים" (1924) הוא ספר מאת מאיר גור אריה, המציג צלליות של חלוצים.
תיאור.
ספרו של מאיר גור אריה - "החלוצים", הוא אלבום המכיל 20 צלליות של דמויות ארצישראליות. הספר יצא בהוצאת "בני בצלאל", והוא הודפס בדפוס "ציון" של האחים רוהל בירושלים. כל דף מכיל צללית ומתחתיה פזמון פופולרי בן התקופה, שבחר מרדכי נרקיס. התיאורים של גור-אריה מציגים את החלוצים, אחד מן הדימויים שפותחו בבצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות, במצבים של תנועה. בעיקר מן ואל העבודה. הם משקפות את האידיאל הציוני של העלייה השנייה והעלייה השלישית, כפי שהתבטאו ב"גדוד העבודה". ה"חלוץ" של גור-אריה עובד בסלילת כבישים, רוקד הורה ("פולקה חלוצית"), או עומד בקצה המאהל המשותף ("חד מחבריא"). בסופו של היום הוא חוזר אל משפחתו ("חלקי מכל עמלי"). האלבום הוצג בתערוכת "בצלאל" בתל אביב ובירושלים בשנת 1924.
ארקן קריב
ארקן קריב (ברוסית: Аркан Карив, 25 באפריל 1963, מוסקבה - 22 באפריל 2012, מוסקבה) היה עיתונאי וסופר ישראלי-רוסי.
ביוגרפיה.
ארקן קריב נולד כארקדי קרבצ'ייבסקי במוסקבה למשפחת משורר, סופר ומבקר ספרות. לאחר סיום בית הספר הוא התחיל ללמוד הנדסה, אך לא סיים את הלימודים ועזב לאחר שנתיים.
בשנת 1989 ארקדי עלה לישראל והתחיל לעבוד כעיתונאי בעיתון וסטי ובערוץ 9. בעיתון הייתה לו פינה קבועה "עברית קטן". במקביל הוא הכין שיעורי עברית באינטרנט.
הוא כתב ספר ללימוד עברית ב-3 כרכים. ארקן קריב גם כתב מספר ספרי בלשים (בחלקם עם חברו אנטון נוסיק).
בשנת 2004 ארקן קריב חזר לרוסיה. הוא המשיך לעבוד כעיתונאי בעיתונות רוסית וישראלית. בשנת 2011 הוא חזר לישראל והחל להגיש תוכנית טלוויזיה פארק תרבות.
בשנת 2012 הוא חזר לרוסיה ונפטר תוך זמן קצר.
מולא סאדרה
אלפא רומיאו בלה
אלפא רומיאו בלה (באיטלקית: Alfa Romeo Bella, קרויה גם: Alfa Romeo Bella (Bertone)) היא מכונית קונספט בתצורת מכונית ספורט בסגנון קופה מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקית אלפא רומיאו חברת בת של קונצרן הרכב האיטלקי פיאט, אשר הוצגה בשנת 1999.
בא לי אותך
בא לי אותך הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית נועה קירל, השיר יצא לאור ב-28 ביוני 2018, על ידי חברת התקליטים NMC.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב, הולחן והופק על ידי דולב רם ופן חזות, השיר משלב את סגנונות הפופ וההיפ הופ. בסמוך לצאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
כמו כן, השיר היווה חלק מפסקול המופע PLAY פסטיגל, בו השתתפה קירל.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר בוים על ידי דורון סרי והועלה לערוץ היוטיוב של נועה קירל ב-28 ביוני 2018, בקליפ ניתן לראות את קירל רוקדת בשדה תעופה לצלילי השיר בליווי רקדניות.
הופעות חיות.
במסגרת מופע Play פסטיגל ביצעה קירל את השיר בגרסת מאש אפ עם השירים פלוס אחד ואהבה בסוף הקיץ יחד עם יהונתן מרגי.
פיירוז אל־חלבייה (רחל סמוחה)
בא לי אותך (שיר של נועה קירל)
יאן ויקטורס
יאן ויקטורס (13 ביוני 1619 – דצמבר 1679), היה צייר הולנדי, אשר הרבה לצייר דיוקנאות, וציורים בהשראת סיפורי התנ"ך. ויקטורס היה מתלמידיו של רמברנדט. ציוריו מתארים את נוכחות האל.
ביוגרפיה.
ויקטורס נולד למשפחה של אמנים. הוא החל כשוליה של הצייר רמברנדט. ציוריו מומנו על ידי פטרונים קלוויניסטים אשר הזמינו ציורים המתארים סיפורים תנכ"ים. ויקטורס היה נשוי ולו ולאשתו נולדו שישה ילדים. לאחר מותה של אשתו היגר לאיי הודו המזרחיים ההולנדיים ושם שירת ככומר בקהילה וטיפל בחולים.
ויקטורס מת בשנת 1679.
אלפא רומיאו נובולה
אלפא רומיאו נובולה (באיטלקית: Alfa Romeo Nuvola) היא מכונית קונספט בתצורת מכונית ספורט בסגנון קופה מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקית אלפא רומיאו חברת בת של קונצרן הרכב האיטלקי פיאט, אשר הוצגה בשנת 1996.
איברהים מוחמד סוליך
איברהים מוחמד סוליך (בדיבהי: އިބްރާހީމް މުޙައްމަދު ޞާލިޙް; 4 במאי 1964), הידוע בכינוי "איבו" הוא פוליטיקאי מהאיים המלדיביים המכהן כנשיא האיים המלדיביים .
ביוגרפיה.