עיקר פועלו של אברהם היה תיעוד של חיי היהודים בגטו ורשה בארכיון המחתרתי "רינגלבלום" שכונה גם "עונג שבת". בזמן המלחמה אברהם לוין כתב יומן על אירועי המלחמה, יומן זה נמנה בקטגוריה של יומן איש ציבור. חלקו הראשון של היומן נכתב לפני מלחמת העולם השנייה ביידיש בשנת 1934, וחלקו השני של היומן נכתב בעברית מיולי 1942 ופותח ב-"אקציה הגדולה". הכתיבה אינה אחידה, וייתכן ואבדו קטעים מסוימים במהלך השנים שעברו.
היומן מכיל סיפורים ושמועות המסתובבות בגטו ורשה. לוין הוסיף תיאורים ועובדות ביומנו על הנעשה בפולין, מעשי הרג שעוללו הגרמנים ביהודים, התעללות אכזרית וריכוז יהודים בעל כורחם על ידי הגרמנים בגטו ורשה. הוא כתב ביומנו: "כמעט ואין יום חולף בלי שישפך דם יהודים על אבני המרצפות של הגטו בוורשה ועל המדרכות". (מקור 8) לוין היה מהיחידים שהצליחו לתעד למרות התנאים הקשים את ה"אקציה הגדולה" שכונתה גם "הגירוש הגדול" בה הובלו כששת אלפים יהודים למחנות ההשמדה בטרבלינקה. ביומנו לא מצוינות רק עובדות, אלא גם הסקת מסקנות והפקת לקחים. הוא אינו כותב ביומנו רק על האירועים אשר התרחשו בוורשה, אלא גם את מה ששמעו אזניו מפי עדים על קהילות אחרות. כתביו התגלו בגניזות של ארכיון "רינגלבלום" אשר נמצאו מתחת להריסות של גטו ורשה לאחר המלחמה. ככל הנראה לוין נרצח במחנה בטרבלינקה באקציה הגדולה בחודש ינואר 1943.
Babylon (שיר)
Babylon (בעברית: בבילון) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית ליידי גאגא, מתוך אלבום האולפן השישי שלה, Chromatica. השיר יצא לאור ב-29 במאי 2020, על ידי חברת התקליטים אינטרסקופ רקורדס, ביחד עם שאר שירי האלבום.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי ליידי גאגא, בלאדפופ ומתיו ברנס והופק על ידי בלאדפופ, בורנס, טצ'מי ובנג'מין רייס. השיר הוא שיר בסגנון הדיסקו שמושפע ממוזיקת האוס של שנות התשעים. בין היתר, מכיל השיר את סגנון ה-Hi-nrg; סגנון שכולל בתוכו סוגות שונות משנות השמונים.
"Babylon" הוא רצועת הסיום באלבום והוא נקרא על בבל העתיקה; ממלכה ועיר-מדינה עתיקה במסופוטמיה. גרסתו הראשונה של השיר הוקלטה בסגנון מעט שונה מהתוצר הסופי ונעשה שימוש בה בפרסומות לאיפור שגאגא משווקת. הצצה מתוך השיר פורסמה ב-20 מרץ, בסמוך לפרסום ההצצה של "Stupid Love". לבסוף, חשף בלאדפופ כי גרסתו הסופית של השיר תהיה שונה ותצא בסמוך לצאתו של האלבום עצמו.
בין היתר, נוצר השיר בהשראת השיר "Los" של אוזיו והשיר "Confusion" של ניו אורדר.
ביקורת.
כבר כשיצא, זכה השיר לביקורות ושבחים ממבקרי המוזיקה והושווה פעמים רבות ללהיט "Vogue" של הזמרת-יוצרת מדונה. באתר המוזיקה "Showbiz411" נכתב כי השיר יכל היה להיות של מדונה, היות שהוא דומה לכמה מהשירים שלה. בנוסף, נכתב כי "המלחמה בין שתי קבוצות המעריצים של גאגא ומדונה תתעורר מחדש בעקבות הוצאת השיר". בסוף הסיקור, הוזכר מצב דומה שקרה בשנת 2011, בה הוציאה גאגא את הלהיט "Born This Way", שנטען עליו כי הוא גנבה בוטה מהלהיט "Express Yourself", של מדונה.
ג'קסון מקנרי מאתר האינטרנט "Vulture", סקר את השיר בצורה מקיפה, תוך שטען שכל מה שהוא רוצה לשמוע זה את "גאגא שרה את השיר הזה".
הצלחה.
האודיו הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של ליידי גאגא ב-29 במאי 2020, ביחד עם שאר שירי האלבום. האודיו מציג בתוכו את עטיפת האלבום בו הוא נכלל. בפחות מ-24 שעות, הצליח האודיו לצבור למעלה מ-700,000 צפיות, מה שהופך אותו לאודיו השלישי הנצפה ביותר מתוך האלבום אחרי האודיו של "Sine from Above" ו-"Sour Candy". אודיו נוסף של השיר, צבר בשעות בודדות למעלה מ-500,000 צפיות.
גם במצעדי האייטונס זכה השיר להצלחה, כאשר נכנס לעשרות מצעדים שונים, כמו מצעדי האייטונס שבארגנטינה, ארמניה, מקסיקו, פולין ובחריין.
נערה באושוויץ
נערה באושוויץ הוא ספר אשר נכתב על ידי הסופרת אתי אלבוים, בתה של ניצולת השואה, שרה ליבוביץ. שרה ליבוביץ חוותה את השואה הקשה במחנה ההשמדה אושוויץ. בספר זה, מביעה אלבוים את הכאב והקושי יחד עם החיבור העמוק לאמה.
תקציר העלילה.
הסיפור מתרחש בשנת תש"ד 1944, על רקע מלחמת העולם השנייה. הסיפור מציג שני קולות: האחד של שרה ליבוביץ, ניצולת שואה באושוויץ, והשני של בתה, אתי אלבוים, המציגה את קולם של בני הדור השני לשואה. שני הקולות האלה מתחברים לסיפור אחד המאופיין בקושי, בחרדה, בבדידות ובהנצחה.
הדור הראשון שרד על מנת להעיד ולספר את האמת על מה שהיה. הדור השני מתגייס על מנת לקיים את הבטחתו לזכור ולא לשכוח את אשר קרה באושוויץ. הנערה, שרה ליבוביץ, ילידת צ'כוסלובקיה, בכפר ולוקי קומיאטי הקרוב לעיר מוקצ'בו. סיפורה מתחיל ביום חמישי כ"ה באייר שנת 1944. שרה שרדה את מחנה ההשמדה אושוויץ-בירקנאו כאשר הייתה בת 16. כמעט כל משפחתה נספתה בשואה והיא בין היחידים שניצלו. הספר מכיל את סיפור השואה והתקומה מאז העלייה לרכבות לעבר מחנה ההשמדה ועד העלייה לארץ ישראל. התנאים הנוראים באושוויץ מתוארים בצורה מצמררת. תיאוריה של שרה, ממחישים את עוצמת הקושי הרב שחוותה הגיבורה. מיד לאחר המלחמה. גיבורת הסיפור, שרה, זכתה להתחתן עם קרוב משפחתה, שלום שגם הוא ניצול כמעט יחידי ממשפחה גדולה. השניים הכירו בעקבות היותם בני דודים וזכו לבת עוד לפני עלייתם לארץ ישראל, על אף שהפחידו את שרה כי לא תוכל ללדת. הולדת התינוקת תרמה להמשכיות המשפחה, והמשכיות של העם היהודי כולו.
תיאור הדמויות.
הנערה נמצאת במצבים קשים מאוד במחנה ההשמדה אושוויץ. לעיתים היא מצליחה להתמודד עם הקושי ולצמוח מעלה אך לעיתים חווה נפילות וגם איתן נאלצת להתמודד, לדוגמה, מצב בו היא צועדת לעבודת הפרך בשלג ובקור הנוראי. היא מרגישה שהיא עומדת להתמוטט ולמות. באותו רגע היא רוצה לומר קריאת "שמע ישראל" שלפני המוות, אך בכוחותיה האחרונים היא ממשיכה לצעוד ולעבוד, לאחר כמה דקות מגיעה הפתעה שמשאירה אותה בחיים ומצילה את חייה (עמ' 144).
רקע היסטורי.
הסיפור הוא סיפור אמיתי שחוותה שרה ליבוביץ. הוא התרחש בשנת 1944, בבירקנאו שבאושוויץ בתקופת מלחמת העולם השנייה. בספר מתואר אירוע מצמרר הנקרא צעדות המוות, אירוע קשה וכואב, שרוב האנשים אשר חוו את השואה במחנה בירקנאו באושוויץ היו שותפים בו.
באושוויץ התחילו לפנות אלפי אסירים כבר בקיץ 1944. כמחצית מהאסירים (כ-65 אלף) פונו עד ינואר 1945 ומפוזרים במחנות ברחבי הרייך. בסוף דצמבר 44 ניתנה הוראה לפנות משלזיה עילית את כל שבויי המלחמה, את עובדי הכפייה ואת אסירי מחנות הריכוז ולהעבירם לגרמניה, למקומות בהם ניתן להמשיך לנצלם לצורכי עבודה. מתקפת החורף של הצבא האדום מתחילה באמצע ינואר 1945. בתוך שבועיים שחררו הסובייטים את רוב שטחה הדרום-מערבי של שלזייה. בעקבות המתקפה, הנחה היטלר, כי אין להשאיר במחנות שבאזור שלזיה אפילו אסיר בריא אחד (ינואר 45 ) . בערב הפינוי שהו במחנות השונים כ-67 אלף אנשים.
ביקורות על הספר.
רוב הביקורות על הספר היו טובות מאוד. רוב הקוראים אמרו שהספר עורר בהם רגשות רבים ובתוכם שמחה, עצב, התרגשות, כאב והתחברות. אחת הביקורות מציינת את תרומת הספר לזיכרון השואה ולהעברת המידע לדורות הבאים. הביקורות הביעו את החשיבות "לזכור ולעולם לא לשכוח" את הנורא אשר קרה באושוויץ.
בנוסף התגובות מציינות את התושייה, האומץ והגבורה שהפגינו ניצולי השואה, למשל האסירים אשר הצליחו לשמור על צלם אנוש ולדאוג גם לזולת.
S7 Space
"S7 Space" (ברוסית: «S7 Space», אס-7 ספייס, эс сэвэн спэйс; רשמית — ООО «С7 косми́ческие тра́нспортные систе́мы») היא חברת חלל פרטית רוסית, שעיקר פעילותה היא שיגור רקטות ורכיבי חלל. החברה מפעילה פרויקטים של שיגורי ים.
פעילות.
החברה עוסקת בשיגור רכיבי חלל לחלל החיצון, ייצור חלליות, רכבי שיגור, ייצור חלקים ואביזרים אחרים לחלליות, מתן שירותים לתיקון, תחזוקה והתקנת מנועים לכלי טיס, פעילויות תומכות אחרות של תחבורת חלל, מחקר ופיתוח בתחום מדעי החלל.
ב-27 בספטמבר 2016, הוכרזה על עסקה בין קבוצת Sea Lunch (הבעלים של נמל חלל הצף בים) לבין קבוצת S7 (חברת האם של S7 Space) לרכישת נמל החלל הצף על ים. העסקה קובעת רכישת ספינת Sea Launch Commander ופלטפורמת אודיסיאה עם ציוד שיגור טילים המותקן עליהם, וכן ציוד קרקעי בנמל הבסיס בלונג ביץ', ארצות הברית וסימן ההיכר Sea Launch. לפי מנכ"ל קבוצת S7 ולדיסלב פיליוב, קבוצת החברות S7, לאחר סגירת העסקה, תשקיע בפרויקט יותר מ-150 מיליון דולר. בנוסף, מתוכנן ליצור חברת בת בשם S7 Sea Launch בארצות הברית. ב-17 באפריל 2018, קבוצת S7 סגרה עסקה לרכישת נכסי פרויקט Sea Launch.
ב-26 בפברואר 2019, S7 הגישה תביעה לבית הדין לבוררות באזור מוסקבה כנגד הבעלים הקודם של הפרויקט - חברת אנרגיה. הדיון המקדים נערך ב-9 באפריל 2019. סכום התביעה 11.3 מיליון רובל.
S7 Space מתכוונת לבנות נמל חלל פרטי משלה עבור שיגורים לתחנת החלל הבינלאומית. הפרויקט מוצע לביצוע בסוף 2022–2024 במתכונת של הסכם זיכיון שיאפשר לה גם להפעיל את המתחם הרוסי בתחנת החלל. ב-25 בדצמבר 2018, S7 Space הודיעה שהעבודה על הפרויקט החלה.
בדצמבר 2018 קיבלה החברה רישיון ליצור ומודרניזציה של רכבי שיגור, על בסיס סויוז-5 הנמצא בפיתוח, היא מתכננת ליצור גרסאות משלה של הרקטות סויוז-7 וסויוז-7SL שניתנות לשימוש חוזר; מתוכנן לבצע שיגור מבחן בשנת 2022.
החברה מתכננת ליצור חללית משלה לאספקת מטען לתחנת החלל, כמקבילה פרטית לפרויקט הממשלתי "אוריול".
הרצליה צמח