באפריל 2019 הצהיר מארק סרני כי סוני מתכננת לעבור מפלייסטיישן 4 לפלייסטיישן 5 על ידי שחרור של כמה משחקים חדשים לשתי הקונסולות במהלך אותו חלון שחרור, מה שכונה "מעבר רך". מנכ"ל סוני, ג'ים ראיין, אמר בראיון שנערך ביוני 2019 שהוא לא רוצה שזו תהיה "בחירה בינארית" בין פלייסטיישן 4 לפלייסטיישן 5. עם זאת, כשהתקרבה השקת הקונסולה במאי 2020, אמר ריאן שמפתחי צד ראשון הולכים להתקדם ולהתמקד אך ורק בפלייסטיישן 5 במקום לפתח משחקים גם לדור הקודם. "תמיד אמרנו שאנחנו מאמינים בדורות. אנו מאמינים שכשאתה מסתבך ביצירת קונסולה מהדור הבא, שהיא צריכה לכלול תכונות ויתרונות שהדור הקודם לא כולל. וכי לדעתנו, אנשים צריכים ליצור משחקים שיכולים להפיק את המרב מהמכשירים הללו".
Electronic Arts אישרה כי המשחקים שיצאו בשנת 2020 עבור פלייסטיישן 4 יקבלו עדכונים בחינם שניתן לשחק בהם בפלייסטיישן 5.
תאימות לאחור.
סוני הצהירה כי בפלייסטיישן 5 תהיה תאימות לאחור לרובם המכריע של משחקי פלייסטיישן 4, רובם במהירות עיבוד מוגברת. זאת כדי לאפשר הנאה מקצב פריימים גבוה יותר ויציב יותר וכן מרזולוציות גבוהות יותר. הוא מופעל בחלקו על ידי ארכיטקטורת חומרה דומה של שתי המערכות ועל ידי הוספת רכיבים נוספים למעבד הגרפי (RDNA 2) כדי להבטיח תיאום מול הפלייסטיישן 4 וכן הפלייסטיישן 4 פרו.
מארק סרני הסביר במהלך מצגת במרץ 2020 ובהמשך בריאיון ל-Digital Foundry כיצד תזמון שעון במעבד דורש תשומת לב מיוחדת. בעוד שלמעבד ה-Zen 2 יש סט פקודות לטיפול במעבד ה-Jaguar של פלייסטיישן 4, התזמונים שלהם יכולים להיות שונים מאוד, ולכן סוני עבדה מקרוב עם AMD כשפיתחה את מעבד ה-Zen 2 כדי להתאים את התזמונים בינו לבין זה של Jaguar. סרני תיאר את התוצאות כ"מצוינות", אך ציין כי תדרים מוגברים יכולים להוביל לבעיות מדי פעם ולכן הם מעריכים את הביצועים של כל משחק כדי לאתר את כל הבעיות שנותרו ודורשות תשומת לב מיוחדת מצד מפתחי התוכנה. כדי להמחיש את התקדמות צוות ההנדסה, סרני סיפק תמונת מצב של 100 משחקי הפלייסטיישן 4 הראשונים על בסיס זמן משחק והוא מצפה שכמעט כולם יהיו תואמים בעת ההשקה. הקונסולה החדשה צפויה להיות תואמת גם לפלייסטיישן VR .
Eurogamer דיווחה כי תוכנית ההסמכה של סוני החל ממאי 2020 חייבה את המשחקים לפלייסטיישן 4, שיוגשו להסמכה לאחר 13 ביולי 2020, יותאמו גם לפלייסטיישן 5. זאת תוך המשך העבודה שתבטיח כי משחקי פלייסטיישן 4 הישנים יפעלו גם בדגם החמישי, יחד עם תוכנית התאימות לאחור שלו.
PlayStation 5
המתיקות שבשכחה
המתיקות שבשכחה הוא רומן היסטורי, שנכתב על ידי הסופרת קריסטין הרמל. הרומן מספר על ארבעה דורות של נשים יוצאות דופן העוברות מסע משפחתי לגילוי עברם הרחוק. סיפורם של הנשים קושר בתוכו אהבה והקרבה ומתקיים בין תקופת השואה והתקופה שלנו.
על המחברת.
קריסטין הרמל היא סופרת אמריקאית, אשר ספריה תורגמו לשפות רבות ברחבי העולם. הרמל היא בוגרת אוניברסיטת פלורידה וכתבה במשך יותר מעשור עבור כתב העת "פיפל". כיום מתגוררת באורלנדו, פלורידה.
תקציר העלילה.
הספר עוסק בבנות משפחת מק'קנה ובמאפיית "כוכב הצפון" שבקייפ קוד מסצ'וסטס. הדמות העיקרית בעלילה היא הופ מק'קנה-סמית. הופ גרה בקייפ קוד לאחר שעברה לגור שם עם בעלה רוב ובתה אנני. לאחר גילוי אלצהיימר אצל רוז, סבתה של הופ, היא צריכה לקחת על עצמה את ניהול המאפייה המשפחתית. לאחר הגירושים של רוב והופ, הופ ואנני מתרחקות והקשר ביניהם מתנתק. הופ נכנסת לקשיים כלכליים במאפייה ומאוימת בעיקול במאפייה על ידי הבנק.
באחד הביקורים של הופ ואנני אצל רוז, ברגע של צלילות, רוז מרמזת להופ ואנני על עברה בפריז שבצרפת.
כתוצאה מגילוי זה, הופ מתחילה במסע לגילוי עברה של סבתה במהלך מלחמת העולם השנייה בפריז .
הספר מספר על ארבעה דורות של נשים יוצאות דופן, העוברות מסע משפחתי לגילוי עברם הרחוק.
רקע היסטורי של הספר.
פלישת הגרמנים לצרפת.
ב-14 במאי 1940 פלשו הגרמנים לצרפת. ב-5.6.40 לאחר שהבריטים יצאו מצרפת, הגרמנים פתחו במתקפה על שרידי הצבא הצרפתי. הצרפתים שנלחמו בגרמנים בצפון התפזרו ותוך שבועיים הגרמנים היו בלב צרפת. ב-16.6 רינו, ראש ממשלת צרפת, התפטר והוחלף בפטן-מצביא ומדינאי צרפתי שזכה לתהילה כמגנה של צרפת במלחמת העולם הראשונה. לאחר הפסדה הצבאי של צרפת במלחמת העולם השנייה עמד פטן בראש צרפת של וישי, אשר שיתפה פעולה עם גרמניה הנאצית. יום לאחר שהתחיל בתפקידו ביקש שביתת נשק מגרמניה, שנחתמה ב-22.6. רק שליש משטחה של צרפת נשאר בידם של הצרפתים ונקרא "מדינת וישי" וכל השאר נשאר בידי הגרמנים. האיטלקים שרצו גם הם חלק מצרפת קיבלו רק חלק קטן משטחה כדי לא להמריד את המושבות הצרפתיות. כיבוש צרפת על ידי גרמניה הנאצית היה שלב חשוב במלחמת העולם השנייה. הפלתה המהירה של צרפת השאירה רושם רע על שוחרי החופש באירופה, ועלה חשש בעולם שלא יהיה לאף מדינה כוח שיכול לנצח את גרמניה. בעקבות זאת עמים רבים התחילו לבקש את חסותו של היטלר.
בספר המחברת מספרת את סיפור חייה של רוז המתקיים בצרפת בתקופת הכיבוש הגרמני במלחמת העולם השנייה. היא מספרת על התקופה בה אנשים החלו לפחד מהכיבוש הגרמני.
תנועת ההתנגדות בצרפת.
רוב הצרפתים קיבלו עליהם את שלטון פטן, אבל חלקם התנגדו לכניעה וראו במעשיו של פטן השפלה לצרפת ובגידה. אחד מהמתנגדים, הגנרל שארל דה-גול, עבר לבריטניה והקים שם את הוועד של צרפת החופשית. ב-18 ביוני 1940 קרא לעם הצרפתי להמשיך במלחמה, אך הוא לא הצליח בכך. המושבות נשארו נאמנות לוישי .
המחברת מספרת על תנועת ההתנגדות, שהצילה יהודים מגירוש לאושוויץ, ועזרה להם לברוח מצרפת.
היהודים בצרפת.
בתקופה שלפני הכיבוש הגרמני בצרפת יהודי צרפת היו מפוזרים באלפי יישובים ובאזור הכפרים. כשליש מהם היו בעלי אזרחות צרפתית, ואילו השאר היו יהודים שהיגרו לצרפת ממזרח אירופה בסוף המאה ה-19. יהודים מגרמניה החלו להגר משנות השלושים של המאה ה-20 ונחשבו ל'יהודים זרים' או מהגרים. עם תחילת שלטונו של היטלר היגרו אלפי פליטים יהודים מהרייך לצרפת והתיישבו בעיקר בפריז, כך שבתחילת מלחמת העולם השנייה ישבו בה שני שלישים מכל יהודי צרפת. במאי 1940 מספר היהודים הזרים בצרפת גדל. היהודים הוותיקים ראו בממשלתו של פטן ממשלה לגיטימית ואמינה שיכולה לשקם את צרפת לאחר מפלתה. לעומת זאת, היהודים הזרים סירבו לתת אמון בממשלה שמשתפת פעולה עם הכיבוש הנאצי. חלוקה זו בין היהודים הזרים לבין בעלי האזרחות הייתה ברורה ונפרדת לגמרי גם מבחינת הקהילה היהודית וגם מבחינת המשטר.
בהמשך הפרדה זו עזרה ליהודים בעלי האזרחות להנות מהגנתה של צרפת, ובעקבות כך ההבדלים בין שתי הקבוצות הלכו והתרחבו.
המחברת מספרת על הוריה של רוז, שחיו בפריז, היו אזרחי צרפת ותמכו בממשלה החדשה. ההורים, כמו עוד יהודים, האמינו שהממשלה לא תיתן לגרמנים לכבוש את צרפת, ולגרש את היהודים לאושוויץ.
גירוש יהודי צרפת לאושוויץ - "ולודרום החורף".
ב־1942 התקיים גירוש היהודים מצרפת למחנה ההשמדה אושוויץ גירוש זה גם נקרא ולודרום החורף. המחברת מזכירה את הגירוש בשמו ובאותם התאריכים שכתובים במקורות המידע, מכיוון שמשפחתה גורשה בגירוש זה.
הצלת יהודי צרפת על ידי מוסלמים.
בתקופת השואה נרשמו מספר ניסיונות הצלה של יהודים על ידי מוסלמים בצרפת, חלקם אף קיבלו את תואר "חסיד אומות העולם".
המחברת מזכירה את הצלת היהודים על ידי המוסלמים בכך שמספרת על רוז שגדלה אצל המוסלמים כאילו הייתה ביתם עד שהוברחה מצרפת אל אמריקה.
ביקורות.
הביקורות על הספר היו בעיקר חיוביות. נאמר כי הסיפור מרגש מאוד. הכתיבה זורמת וקולחת, אפשר לחוש את ההידרדרות במצבה הבריאותי והנפשי של הסבתא והכאב הנלווה לכך. בנוסף, הכותבת מעמידה את נושא יחסי אמהות-בנות במרכז הסיפור באומץ. לאורך הסיפור ניתנים מתכונים מתוך המאפייה שבבעלותה של גיבורת הסיפור וכל המתכונים אמיתיים ומצוינים.
ברברה אוברמן
ברברה .פ. אוברמן (באנגלית: Barbara Oberman; 20 במאי 1935) הייתה פעילה למען שחרור אסירי ברית המועצות בתקופה הקומוניסטית משנת 1971 ועד שנפתחו השערים ויהודי ברית המועצות הורשו לצאת מהמדינה. הקימה את תנועת "ה-35" ותנועת "הוועדה למען שחרור אסירי ציון".
קורות חיים.
ברברה אוברמן נולדה בלונדון, בירת אנגליה, בשנת 1935 ליעקב וגלי קוקלין. כשאוברמן הייתה בת ארבע פרצה מלחמת העולם השנייה. ילדותה בלונדון בזמן מלחמת העולם השנייה לא הייתה פשוטה, בתחילת המלחמה הפציצו את לונדון מספר פעמים, ולכן ברברה ומשפחתה נאלצו לצאת מן העיר לזמן מה ולעבור לגור בבתים של אנשים זרים שהיו מוכנים לקבל את פניהם ולשמש כמחסה עבור המשפחה עד שהמצב ירגע. כאשר אוברמן הייתה בת שבע אמה חלתה ונפטרה. בשנת 1957 ברברה נישאה לססיל אוברמן, היו להם שלושה ילדים- אנטוני (ילדו של ססיל מנישואיו הקודמים), דוד וג'ודי. במאי 1971 הקימה אוברמן את תנועת "ה-35".
הרקע להקמת תנועת "ה-35" (The 35’s).
בשנות ה-70, ברית המועצות סירבה לתת ליהודים לקיים מצוות, להתפלל בבית הכנסת, ללמוד תורה או לעזוב את רוסיה כדי לעלות לארץ. יהודים שביקשו לעזוב את רוסיה, ובקשתם נדחתה, נקראו "רפיוזניקים" כלומר מסורבים. בעברית אימצו את השם "סירובניקים". הם נרדפו על ידי הרוסים, איבדו את מקום עבודתם ולפעמים נשלחו למחנות עבודה בסיביר כעונש על שהעזו לבקש לעלות לישראל.
במקביל שנות ה-70 היו שנות השיא של "המלחמה הקרה". בשנים אילו היה עימות סמוי בין הרוסים לאמריקנים ובין מזרח אירופה למערבה. אף מדינה לא רצתה לסכן את יחסיה הרגישים עם רוסיה.