כיהן כראש ענף לבנון בפיקוד צפון במלחמת שלום הגליל והיה ממניחי היסודות למחקר הטרור באמ"ן, עד הגיעו לתפקיד ראש זירת טרור באמ"ן בשנת 1987. בשנת 1990 מונה לסגן ראש חטיבת המחקר באמ"ן.
משנת 1993 עד שנת 1996 כיהן כנספח צה"ל וראש משלחת משרד הביטחון בשווייץ, באוסטריה, בסלובקיה ובסלובניה. בין 1996 ל-1999 כיהן כקמ"ן פיקוד מרכז. בשנת 2000 פרש מצה"ל בדרגת אלוף-משנה, ממשיך לשרת במילואים כמפקד יחידה.
לאחר הפרישה מצה"ל.
מתוך אידאולוגיה ואמונה כי התחבורה הציבורית בישראל זקוקה לשיפור משמעותי, העמיק את הידע בעולם הרכבתי, תחום שהיה בחיתוליו בישראל.
בשנת 2003 מונה מטעם בומברדייה העולמית לשמש כמנכ"ל בומברדייה ישראל. תחת ניהולו, הפכה בומברדייה ישראל לספקית ציוד מרכזית לרכבת ישראל וכן מקפידה לחלוק עם משרדי ממשלה וחברות ממשלתיות את הידע והניסיון הרב שהצטבר בבומברדייה העולמית.
בשנת 2019 פרש דסקל וערן כהן החליף אותו בתפקיד.
כיום מעסיקה בומברדייה ישראל 100 עובדים ישראלים בתחומי הרכבת קרונות, הסבת קרונות לתפעול מדיזל לחשמל ומשלבת בעבודותיה בישראל ומחוצה לה תעשיות ישראליות רבות. החברה ממשיכה להתמודד במכרזי מיזמים תחבורתיים בישראל. דסקל הוא מרצה מבוקש בתחומי תחבורה וניהול תחבורה בכנסים באוניברסיטאות ובמכללות ברחבי הארץ והוא נחשב לאחד המומחים לתחבורה מסילתית ולתחבורה ציבורית בישראל.
חיים אישיים.
נשוי למשוררת ריקי דסקל, אב לארבעה, מתגורר ברמת השרון.
וינר נוישטט (כדורגל)
עונת 1931/1932 בפוטבול ליג
עונת 1931/1932 הייתה העונה ה-40 של הפוטבול ליג שהיא הייתה הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-29 באוגוסט 1931 והסתיימה ב-7 במאי 1932. בעונה זו התחרויות התקיימו בליגה הבכירה, בליגת משנה ובדיוויזיון השלישי שחולק ל-2 מחלקות.
הליגה הבכירה כללה 22 קבוצות. אברטון ווסט ברומיץ' אלביון היו הקבוצות שעלו מליגת משנה.
עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון ביחס שערים דורגה במקום גבוה יותר. שיטה זו הייתה בתוקף עד לעונת 1976/1977.
אברטון זכתה באליפות בפעם הרביעית בתולדות המועדון. זו הייתה העונה הראשונה של אברטון לאחר חזרה לליגה הבכירה.
בסוף העונה לליגת משנה ירדו גרימסבי טאון ווסטהאם יונייטד. במקומן לליגה הבכירה עלו וולברהמפטון וונדררס ולידס יונייטד.
כדורגלנים מצטיינים.
דיקסי דין מאברטון כבש 44 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
אדלווייס (פירושונים)
רנו נרוואסטלה
רנו נרוואסטלה (בצרפתית: Renault Nervastella) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית רנו אשר יוצרה בין השנים 1929–1937.
בנוסף לדגם הסלון, הדגם יוצר בתצורות: לימוזינה וקופה. וקבריולה
דגם הלימוזינה אף הועמד לרשות נשיא צרפת.
סך הכול יוצרו מהדגם 3,544 יחידות.
אדלווייס (בירה)
אדלווייס הוא שם מותג של בירת חיטה אוסטרית בסגנון גרמני לא מסוננת, המורכבת ממים מהרי האלפים, קו שמרי אייל ייחודי, לתת חיטה, לתת שעורה וכשות.
תחת המותג אדלווייס משווקות 3 סוגי בירות חיטה בהירות (Hefetrüb המעוננת צהובה-מוזהבת, Hofbräu הפירותית מעוננת ענברית, ו-Gamsbock בעלת אחוז אלכוהול גבוה) ובירת חיטה כהה אחת (Dark). כמו כן משווקת בירה נטולת אלכוהול (Alkoholfrei) וכן בירת Festweizen העונתית.
היסטוריה.
מבשלת קלטנהאוזן הוקמה ב-1475 בכפר קטן למרגלות הרי האלפים על ידי ראש עיריית זלצבורג דאז - יוהאן אלזנהיימר. לאחר מותו הפכה המבשלה לרכושו של נסיך הארכיבישופים של זלצבורג למשך תקופה של כ-300 שנה. לאחר מספר פעמים של חילופי בעלות, בשנת 1921 הפכה המבשלה להיות אחת ממבשלות היסוד של קונצרן בראו יוניון ששייך כיום להיינקן העולמית.
קלטנהאוזן זו המבשלה הוותיקה באזור זלצבורג, ונחשבת למבשלת החיטה הוותיקה באוסטריה. למבשלה מסורת של למעלה מ-350 שנים של בישול בירות חיטה, אך המותג אדלווייס הושק רק ב-1986, ומאז הפך למוביל בשוק בירות החיטה באוסטריה וגם מצליח במדינות נוספות באירופה.
מקור השם.
הבירה קרויה על שם פרח האדלווייס הגדל בהרי האלפים ומשמעותו "לבן-אצילי". בסמל הבירה חרוטים ברקע הרי האלפים.
מיכאיל ז'ורה
מיכאיל ז'וֹרה (ברומנית: Mihai Jora, 2 באוגוסט 1891 רומאן, מחוז ניאמץ - 10 במאי 1971 בוקרשט) היה מלחין ומנצח רומני, כמו כן מבקר מוזיקה ומורה, כיהן כפרופסור וכרקטור של האקדמיה (אז המלכותית) למוזיקה בבוקרשט. החל משנת 1955 היה חבר באקדמיה הרומנית. לצד ג'ורג'ה אנסקו מיכאיל ז'ורה נחשב לאישיות החשובה ביותר בחיי המוזיקה ברומניה במחצית הראשונה של המאה ה-20.
למשפחתו היו שורשים ארמנים.
ביוגרפיה.
ילדות וצעירות.
מיכאיל ז'ורה נולד בשנת 1891 בעיר רומאן, במחוז ניאמץ שבחבל מולדובה, ברומניה, כבן למשפחה ותיקה של אריסטוקרטים רומנים ממוצא ארמני ובעלי אחוזות. על המשפחה קיים תיעוד במולדובה משנת 1392.
הוא היה בן דוד של מרוקה קנטקוזינו, אשתו של המלחין ג'ורג'ה אנסקו.
בגיל 10 התחיל ביאשי לימודי נגינה בפסנתר אצל אדוארד מייסנר (בשנים 1909-1901) ואחר כך אצל הלן אנדרה (בשנים 1912-1909). בשנים 1911-1909 למד באקדמיה למוזיקה היאשי (ה"קונסרבטוריון") - תאוריה וסולפז' אצל סופיה תאודוריאנו והרמוניה אצל אלכסנדרו זירה. השתלם בהמשך באקדמיה למוזיקה בלייפציג אצל מורים כמו רוברט טייכמילר (פסנתר), שטפאן קרהל (הרמוניה, קונטרפונקט, הלחנה), הופמן (תזמור), הנס זיט (ניצוח) ומקס רגר (הלחנה).
פעילותו במחצית הראשונה של המאה ה-20.
פריצת מלחמת העולם הראשונה אילצה אותו להפסיק זמנית את הלימודים בגרמניה.
בשובו לרומניה בשנת 1915 זכה בפרס "ג'ורג'ה אנסקו" להלחנה. בשנת 1916, שנת כניסת רומניה למלחמת העולם הראשונה התגייס לצבא, ובאוקטובר נפצע ואיבד רגל אחת. שהה בהמשך למשך שנתיים בבית הבראה לצורך שיקום. אחרי המלחמה בשנים 1920-1919 השלים את לימודי ההלחנה אצל פלוראן שמיט בקונסרבטואר של פריז.
ז'ורה התחתן עם אלנה (לילי) גפנקו, אחותו של גריגורה גפנקו שהיה לימים שר החוץ של רומניה בשנים 1938-1939 וציר רומניה במוסקבה בשנים 1941-1940.
בשנת 1920 נמנה עם מייסדי חברת המלחינים הרומנים. מאוחר יותר ב-1948-1940 היה סגן יושב ראש שלה. בשנים 1933-1928 עמד ז'ורה בראש מחלקת המוזיקה של רשות השידור הרומנית ובשנים 1948-1930 ו-1961-1954 לימד כפרופסור להלחנה ולקונטרפונקט באקדמיה למוזיקה בבוקרשט. במעמד זה חינך ז'ורה דור שלם של מלחינים. בשנים 1947-1941 היה לרקטור האקדמיה למוזיקה. החל משנת 1961 ועד מותו היה פרופסור יועץ (מעין פרופסור אמריטוס).
ז'ורה היה פעיל מאוד בזירת חיי התרבות בארצו גם בתוקף היותו יועץ אמנותי של התזמורת הפילהרמונית בבוקרשט בשנים 1945-1931 ושל בית האופרה בבוקרשט בשנים 1944-1931. יצא פעמים חוזרות לסיורי קונצרטים ורסיטלים ברחבי רומניה כמנצח וכפסנתרן. כמלחין וכמבקר מוזיקה זכה לאותות הוקרה בארצו ובחו"ל. כתב, בין השאר, על יצירות עמיתיו המלחינים ג'ורג'ה אנסקו, מרציאן נגריה ואחרים.
ב-30 בנובמבר 1928, כחודש אחרי חניכת תחנת הרדיו הלאומית בבוקרשט (ב-1 בנובמבר), חנך וניצח ז'ורה את הראשון בסדרת הקונצרטים הסימפוניים בשידור חי ברומניה, עם תוכנית מורכבת מיצירות היידן ומוצרט.
למרות שלא העדיך לאורך השנים שלא להיות פעיל מבחינה פוליטית ולעסוק באמנות, והחזיק בתפקידים חשובים גם בימי הדיקטטורות - המלכותית והצבאית-פשיסטית, לא נמנע ז'ורה לנסות להתערב לטובת אמנים נרדפים. כך, יחד עם אנסקו, מיכאיל אנדריקו, קונסטנטין בריילויו ואמנואיל צ'ומאק פנה בשנות ה-1940 לשר הפנים הרומני עם בקשה לשחרר ממחנה הריכוז בטרגו ז'יו את המלחין הקומוניסטי ממוצא יהודי מאטיי סוקור.
בעידן הקומוניסטי.
אחרי השתלטות המפלגה הקומוניסטית על השלטון ברומניה התחיל ז'ורה להיות בכוונת של הבולשת החדשה.
ב-31 בדצמבר 1947 כשנתבקש סגל האקדמיה למוזיקה בבוקרשט להישבע אמונים לרפובליקה שהוכרזה יום קודם לכן, כרקטור המוסד האקדמי הזמין את הנוכחים לשמור על דקת דומייה כאות כבוד למלך המודח מיכאי הראשון. הוא משך בכך אש מהתקשורת הקרובה לשלטון ופוטר מתפקידיו כ רקטור ופרופסור.
ז'ורה כיהן שנים רבות סגן יושב ראש חברת המלחינים לצידו של יושב הראש ג'ורג'ה אנסקו. כשאנסקו עזב את רומניה מבלי לשוב, השתדל ז'ורה לעמוד בלחצי השלטון הקומוניסטי שביקש להשתמש בהלחנה ככלי תעמולה ברוח החלטת המפלגה הקומוניסטית הסובייטית מ-10 בפברואר 1948.
בשנת 1949 פגה סבלנותם של השלטונות ופיזרו את חברת המלחינים הרומנים. במקומה הוקם ב-23-22 אוקטובר 1949 איגוד חדש של המלחינים שבו לא התקבלו ג'ורג'ה אנסקו הגולה ואף מיכאי ז'ורה.
ז'ורה התחיל לסבול מהתנכלויות הולכות וגוברות בגלל היותו "בעל מוצא לא בריא"(בן למשפחה אמידה וגיס של גריגורה גפנקו שביתניים גלה ונידון על ידי השלטון הקומוניסטי לעונש מאסר בהיעדרו).
ההנהגה החדשה של איגוד המלחינים (שבראשו נבחר מאטיי סוקור בתפקיד של מזכיר) גינתה כל מוזיקה שאין בה "מסר אידאולוגי". הבורלסקה של ז'ורה ניתנה כדוגמה ל"מוזיקה דקדנטית". גם יצירות אחרות הוכתרו כ"קוסמופוליטיות" או "פורמליסטיות". כמה עמיתים צעירים יותר, ביניהם הילדה ז'ריה, אלפרד מנדלזון, מאוריצ'יו וסקאן ואף המשוררת נינה קסיאן תקפו אותו ברוח זו. ז'ורה מצא את עצמו בודד, מחוץ לכל המוסדות והאיגודים שבהם פעל ומתפרנס, בין היתר, משיעורים פרטיים.
למבקרים מטעם הממסד השיב: