אפו נמצא מעוך, שיניו עקומות, והיה לו זקן דק. גופת האיש נמצאה במכונת קצירת כבול, וייתכן שהיא זו שאחראית לפגיעה בפלג גופו התחתון. על פי בדיקות השרידים, גובהו 157 ס"מ. בחינת הראיות בגופה על ידי משטרת אירלנד הובילה להשערה כי האיש נרצח: בגולגולתו יש פצע פתוח ועמוק שנעשה על ידי מכשיר חד, וחלקים ממוחו נמצאו בו. יש גם חתך גדול לאורך גשר האף ועד לעינו הימנית - ככל הנראה זו המכה שהרגה אותו. שתי הפציעות נגרמו על ידי אותו כלי חד, ככל הנראה גרזן. תיארוך פחמן-14 קבע את מותו בין השנים 392 לפנה"ס ל-201 לפנה"ס, במהלך תקופת הברזל של מערב אירופה. משמע ששרידיו בני כ-2,300 שנה.
מחקר מדעי על שיערו שפך אור על הדיאטה של האיש עד למותו. על פי המחקר, הדיאטה שלו הייתה עשירה בירקות וחלבונים, מה שייתכן מלמד שמותו אירע בחודשי הקיץ החמים של השנה, תקופה בה ירקות זמינים יותר. האיש היה צעיר למדי בעת מותו; ככל הנראה הוא מת בתחילת שנות העשרים שלו.
יש הגורסים כי מותו היה חלק מפולחן הקרבה. על פי מחקרים על הגופה ועל גופות כבול אחרות פיתח נד קלי, אוצר המוזיאון הלאומי של אירלנד תאוריה המסבירה מדוע גופות כה רבות נמצאו בגבולות של אזורים פוליטיים או גבולות ממלכה חשובים. לדבריו, באותה תקופה הוקרבו קורבנות אדם כדי לרצות את אלי הפריון להבטיח יבול טוב ברחבי הממלכה. הקורבנות נקברו באופן סמלי בגבולות הממלכה. לפיכך, הגופה הייתה חלק מתערוכה של המוזיאון הלאומי של אירלנד בדבלין בשם "מלכות והקרבה" בין השנים 2006-2007.
שיער.
המאפיין הייחודי ביותר של האיש הוא שיערו, שתסרוקתו עוצבה בעזרתו של ג'ל לשיער: תערובת של שמן צמחי ושרף אורן שיובא מדרום-מערב צרפת או צפון ספרד. שאריות של שיער נמצאו גם על הגופה עצמה. עובדה זו יכולה להעיד על סחר בין אירלנד ודרום אירופה במאה הרביעית והשלישית לפני הספירה, טרם ההשפעה הרומית על הקלטים של איבריה. ייתכן שהדבר מלמד שהאיש היה עשיר, שהרי היו לו את האמצעים לרכוש קוסמטיקה מיובאת.
ו&quot;ה אודן
תאטרון אוהל
תיאטרון אוהל
תיאטרון אהל
אווירן
איש מת
איש מת (באנגלית: Dead Man) הוא סרט מערבון אמריקאי משנת 1995 שנכתב ובוים על ידי ג'ים ג'ארמוש. בסרט מככבים ג'וני דפ, גארי פארמר, בילי בוב תורנטון, איגי פופ, קריספין גלובר, ג'ון הרט, מייקל ווינקוט, לאנס הנריקסון, גבריאל ביירן ורוברט מיצ'ם (בתפקידו הקולנועי האחרון). הסרט, שלו נדבק השם "מערבון פסיכדלי" על ידי הבמאי, כולל מרכיבים מעוותים וסוריאליסטים של ז'אנר המערבון. הסרט צולם כולו בשחור לבן. את הפסקול כתב ניל יאנג והוא כולל קטעי גיטרה שאותם אילתר כשצפה בסרט. הסרט נחשב על ידי רבים כסרט מערבון פוסט מודרניסטי, וקשור לספרות פוסטמודרניסטית כגון "מרידיאן הדם" של קורמק מקארתי. כמו רוב עבודותיו של הבמאי, ג'ארמוש, הסרט זכה למעמד של סרט קאלט.
עלילה.
ויליאם בלייק (ג'וני דפ), רואה חשבון מקליבלנד, אוהיו, נוסע ברכבת לעיירת הפיתוח "משין" שבאזור הספר שם הוא אמור לקבל על עצמו תפקיד חדש כרואה חשבון במפעל המתכת המקומי. במהלך הנסיעה, מזהיר אותו עובד הרכבת מפני הדרך שבה בחר ללכת בזמן שנוסעי הרכבת האחרים מתחילים לירות ברוביהם על עדר של באפלו מבעד לחלונות הרכבת. לאחר שמגיע לעיירה, מגלה בלייק שאת תפקידו המיועד מולא כבר והוא מגורש ממקום העבודה באיומי אקדח על ידי ג'ון דיקינסון, בעליו האימתני של המפעל. כשהוא חסר עבודה וחסר כסף, פוגש בלייק את ת'ל ראסל (מילי אביטל), זונה לשעבר המוכרת פרחים עשויים נייר. הוא מאפשר לה לקחת אותו הביתה. חברה לשעבר של ת'ל, צ'ארלי, מפתיעה אותם כאשר הם במיטה, יורה בבלייק ובטעות הורג את ת'ל כאשר זו מגנה על בלייק עם גופה. כשהוא פצוע יורה בלייק בצ'ארלי והורג אותו עם האקדח של ת'ל. בלייק בורח מהחלון ורוכב מהעיירה על סוס שהוא גנב. בעל המפעל, דיקינסון, הוא במקרה אביו של צ'ארלי והוא שוכר שלושה רוצחים אגדיים, קול וילסון, קונוויי טוויל וג'וני "הילד" פיקט כדי למצוא ולהחזיר את בלייק "חי או מת".
בלייק מתעורר ומוצא אינדיאני גדול המנסה להוציא מחזהו את הכדור. האינדיאני הקורה לעצמו נובדי (אף אחד), מגלה שהכדור נמצא יותר מידי קרוב לליבו של בלייק מכדי להוציאו ומצהיר שבלייק הוא רשמית "מת מהלך". כשלומד האינדיאני את שמו המלא של בלייק, הוא מחליט שבלייק הוא גלגול של ויליאם בלייק המשורר שאותו הוא מעריץ אך בלייק, רואה החשבון, אינו מכיר אותו. נובדי מחליט ללוות את בלייק לאוקיינוס השקט כדי להחזירו למקומו הטבעי בעולם הרוחות.
בלייק ונובדי נודדים מערבה כשהם משאירים אחריהם שובל של מתים ונתקלים בכרזות מבוקשים המצהירות על פרס כספי יותר ויותר גבוה עבור מותו או לכידתו של בלייק. בלייק לומד על עברו של נובדי שאופיין על ידי גזענות הן אינדיאנית והן על ידי הגזע הלבן; נאמר שהוא תוצר אהבים של בני שני שבטים שונים ושכאשר היה ילד הוא נחטף על ידי חיילים אנגלים והובא לאירופה כדוגמה לאינדיאני פראי. הוא חונך לזמן קצר ולמד על אומנותו של ויליאם בלייק, המשורר, לפני שחזר לביתו, שם הפך לנושא ללעג בקרב חבריו האינדיאנים על שקיבל חינוך ותרבות אנגליים. בזמן זה קיבל את שמו, נובדי (אף אחד), שפירושו המילולי הוא "זה המדבר הרבה ואומר כלום". נובדי משאיר את בלייק לבד ביער כשהוא מחליט שעל בלייק לעבור מסע חיזיון. במסעו, הורג בלייק שני מארשלים אמריקאים, חווה חזיונות של רוחות הטבע ומבכה את מותו של עופר צעיר שנהרג בטעות על ידי רודפיו. הוא צובע את פניו עם דמו של העופר וחובר שוב לנובדי במסעו. בינתיים, החבר האימתני ביותר מחבורת הרודפים, קול וילסון, הרג את חבריו (וגם אכל את אחד מהם) והמשיך במרדף לבדו.
בעמדת מסחר, מסיונר גזעני מזהה את בלייק ומנסה להורגו אך נהרג בעצמו על ידי בלייק. מאוחר יותר נורה שוב בלייק ומצבו הולך ומחמיר. נובדי לוקח אותו על הנהר לכפר של שבט המקהא שאותם הוא משכנע לתת להם סירת קנו למטרת קבורתו של בלייק. כשהוא הוזה, עושה בלייק את דרכו בכפר לפני שמתמוטט כתוצאה מפצעיו. הוא מתעורר בסירת הקנו על חוף הים כשהוא לבוש בבגדי לוויה אינדיאנים. נובדי נפרד מבלייק לשלום ודוחף את סירת הקנו לעבר הים. כשהוא צף הרחק מהחוף, בלייק רואה את קול מתגנב מאחורי נובדי אך הוא חלש מידי מכדי לצעוק ולהזהיר אותו וצופה איך השניים יורים והורגים אחד את השני. במבט אחרון על השמיים, בלייק מת כאשר סירת הקנו שבה הוא נמצא נסחפת לעבר הים.
פסקול.
ניל יאנג הקליט את הפסקול, ברובו על גיטרה החשמלית שלו, כשצפה בסרט לבד באולפן ההקלטות שלו. הפסקול כולל שמונה קטעים אינסטרומנטליים שנכתבו על ידי יאנג.
קלס אולדנברג
אומברייה
אוניטרים
אוניטריאנים
נוצרים אוניטריאנים
לשונות אוסטרנזיות
אוסטרלסיה
אוסטרלזיה
הנערה מיידה
פרנצ'סקו השני, מלך שתי הסיציליות
פרנצ'סקו השני, מלך שתי הסיציליות (באיטלקית: Francesco II לבית בורבון; 16 בינואר 1836 – 27 בדצמבר 1894) היה מלך שתי הסיציליות בין השנים 1859–1861. לאחר הדחתו שולבה ממלכת שתי הסיציליות בתוך ממלכת סרדיניה, ובכך נוצרה ממלכת איטליה המאוחדת.
ביוגרפיה.
בצעירותו.
פרנצ'סקו נולד ב-16 בינואר 1836 בנאפולי, להוריו פרננדו השני, מלך שתי הסיציליות ומריה כריסטינה, נסיכת סבויה, בתם של ויטוריו אמנואלה הראשון, מלך סרדיניה ומריה תרזה מאוסטריה-אסטה, מלכת סרדיניה.
ב-3 בפברואר 1859 התחתן פרנצ'סקו עם מריה סופיה מבוואריה, בתם של מקסימיליאן יוזף, דוכס בבוואריה ולודוביקה, נסיכת בוואריה, ממנה נולדה לו בשנת 1869 בת אחת - מריה כריסטינה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות, שמתה כעבור זמן קצר.
ב-22 במאי 1859 מת אביו פרננדו השני, מלך שתי הסיציליות, ופרנצ'סקו עלה לשלטון במקומו.
איחוד איטליה.
בדצמבר 1859 אוחדו טוסקנה, פארמה, מודנה ונחלות האפיפיור ל"מחוזות המאוחדים של מרכז איטליה" ובעידודם של הבריטים שאפו המחוזות להסתפח אל ממלכת סרדיניה. לאחר משא ומתן הסכים נפוליאון השלישי לתמוך באיחוד אם יקבל את סבויה וניס, על פי תנאי הסכם פלומביאר המקוריים. ב-20 במרץ 1860 אוחדו מחוזות המרכז עם ממלכת סרדיניה, שכללה עתה את רובה של איטליה הצפונית, ואת רוב מרכז איטליה.
אין לדעת עד כמה קמילו בנסו די קאבור, הזהיר והמתוחכם, רצה להמשיך בשלב זה את התנופה לאיחוד, אך כוחות גדולים בעם האיטלקי, הן בשטחים שבשליטת סרדיניה-פיימונטה, והן מחוץ להם, ובמיוחד אישיותו הסוחפת והמהפכנית של ג'וזפה גריבלדי, הובילו את התנופה הלאה.
פרנצ'סקו שלט בצבא מאורגן היטב בן 150,000 לוחמים. אך רודנותו רבת השנים והאכזרית של אביו, פרדיננדו השני, מלך שתי הסיציליות, הביאה לערעור השלטון, והצבא היה נגוע בקשרים ומזימות. המשמר האישי השווייצרי, עליו יכול היה פרנצ'סקו לסמוך, נקרא הביתה במפתיע, ושווייץ העבירה חוק שאסר על אזרחיה לשמש כשכירי חרב. היה זה רגע של הזדמנות עבור תומכי האיחוד. באפריל 1860 החלו התקוממויות במסינה ובפלרמו שבסיציליה, שלשתיהן הייתה היסטוריה של התנגדות לשלטון נאפולי. התנגדויות אלו דוכאו עד מהרה בידי חייליו של פרנצ'סקו.
במקביל, היה ג'וזפה גריבלדי, יליד העיר ניס, מאוכזב מהעברת עיר הולדתו לידי הצרפתים. הוא ניסה להשתמש בנאמניו על מנת להחזיר את העיר לאיטלקים. קאבור, שהיה אחוז חרדה מהרפתקה צבאית של גריבלדי שתביא לסכסוך עם צרפת, שכנע אותו לנסות ולסייע למורדים בדרום. ב-6 במאי 1860 יצאו גריבלדי ותומכיו, שכונו "האלף", או "אנשי החולצות האדומות", מקווארטו שבמזרח ג'נובה למסע ימי, וב-11 במאי נחתו ליד מרסלה על חופי סיציליה.