רוסלקה (בצ'כית: Rusalka) היא אופרה מאת אנטונין דבוז'אק (אופוס 114) לפי ליברית שחיבר ירוסלב קוואפיל לפי מעשייה שפורסמה על ידי קרל ירומיר אֶרבּן (Karel Jaromír Erben) ובוז'נה נמקובה (Božena Němcová). רוסלקה היא דמות של נימפת מים במיתולוגיה הסלאבית המפתה, באמצעות יופייה הנדיר, גברים ההולכים לצד אגמים ונהרות, דייגים וספנים, ומושכת אותם אל מותם במעמקים. הדמות משלבת יופי ותמימות לצד סכנה ומצויה כולה בתחום העל טבעי. זו האופרה התשיעית שהלחין דבוז'ק (מתוך אחת-עשרה) והידועה ביותר שלו והאופרה הצ'כית המבוצעת ביותר, שהוכתרה כבר בבכורתה כאופרה צ'כית לאומית. האריה הידועה ביותר מהאופרה היא "שיר הירח" (Měsíčku na nebi hlubokém), המבוצעת על ידי רוסלקה במערכה הראשונה. לדברי מבקר האופרה חנוך רון, "'רוסלקה' מלאה במלודיות רומנטיות מופלאות. טבולה בפיוט נהדר. אבל יש לה חולשה: אין בה דרמה גדולה."
היסטוריה.
ירוסלב קוואפיל חיבר את הליברית בטרם יצר קשר עם המלחין. העלילה, המבוססת בעיקר על המעשייה כפי שהיא מופיעה אצל ארבן ונמקובה, כוללת מרכיבים מן הפולקלור הסלאבי כמו גם מרכיבים הכלולים ב"בת הים הקטנה" מאת הנס כריסטיאן אנדרסן. כתיבת הליברית הסתיימה ב-1899. דבוז'ק, שביטא עניין בסיפורי המעשיות של קארל יארומיר ארבן (ההשראה לפואמה סימפונית בשם "וודניק" שחיבר ב-1896 (אופוס 107) נבעה גם היא מבלדה עממית של ארבן), שמח להלחין את הליברית וסיים את העבודה במהירות. הוא התחיל לעבוד על הטיוטה הראשונית ב-22 באפריל 1900 וסיים בנובמבר אותה שנה.
בכורת האופרה התקיימה בפראג, ב-31 במרץ 1901 וזכתה להצלחה גדולה הן בצ'כיה והן מחוצה לה. בשל המוטיבים העממיים הן בתוכן והן במוזיקה, זיקתה לרומנטיקה ושפת השירה (שאיננה גרמנית או איטלקית) הוכתרה האופרה בתואר "האופרה הצ'כית הלאומית". ב-1935 הוצגה בשטוטגרט בתרגום לגרמנית. הבכורה הבריטית של האופרה התקיימה רק ב-1953 והבכורה האמריקאית רק ב-1975 על ידי בית האופרה של סן דייגו. ההפקה הישראלית של האופרה עלתה ב-2004 ב-2014 הופקה האופרה על ידי המטרופוליטן אופרה עם רנה פלמינג כרוסלקה. החל מראשית המאה ה-21 צברה האופרה פופולריות רבה. בין עונת 2011/12 לעונת 2015/16 היא הועלתה ב-113 הפקות שונות ברחבי העולם.
תקציר העלילה.
מערכה ראשונה.
מקום: אחו ליד אגם.
האופרה נפתחת בנימפות יער המתגרות בוודניק, גנום המים, שליט האגם ואביה של רוסלקה ואחיותיה, נימפות האגם. רוסלקה (הנקראת תמיד "רוסלקה החיוורת") מספרת לאביה כי התאהבה בנסיך בן-תמותה הנוהג לצוד ליד האגם, אף שהוא אינו יכול להבחין בה. היא מוסיפה כי הייתה מעוניינת להפוך לאנושית בת-תמותה כדי לחוות אהבה בזרועות הנסיך (וכדי שנשמתה תעלה לאחר מותה לגן העדן). לאחר שהאב אינו מצליח להניא אותה מהרעיון, אותו הוא מגדיר כהרסני, הוא מפנה אותה למכשפה יז'יבאבא (דמות פולקלוריסטית סלאבית מוכרת, המקבילה הצ'כית לבאבה יאגה). לפני שרוסלקה מזמנת את המכשפה היא שרה את האריה "שיר הירח", בה היא מבקשת מן הירח שיגרום לנסיך לראותה בחלומותיו ולהתאהב בה.
אצל יז'יבאבא.
יז'יבאבא לועגת לרוסלקה על יומרתה לערבב את העולם העל-טבעי עם עולמם של בני האדם ומזהירה אותה שהיא תאבד את קולה (קולה לא יישמע באוזני בני תמותה, אך היא תהיה בעלת כושר ביטוי בעולם המים) ושאם הנסיך יבגוד בה, שניהם ידונו לחיות לנצח בממלכת המתים. רוסלקה מסכימה לתנאים ושותה שיקוי המצמיח לה רגלי-אנוש.
באחו.
הנסיך מגיע לאחו במצוד אחר איילה לבנה. הוא מבולבל מהיעלמותה של האיילה ושוכב לנוח. רוסלקה מופיעה לראשונה כבת-אנוש. תפקידה מבוצע באופן כלי בלבד (אינסטרומנטלי, ללא שירה), משום שאינה מסוגלת לדבר. הנסיך נדהם מיופייה, עליו חלם, ונושא אותה מן הבמה על זרועותיו לקול קינתם של אביה של רוסלקה ואחיותיה.
מערכה שנייה.
מקום: בארמון הנסיך.
צייד ונער מטבח מדברים ביניהם ומשיחתם נודע כי הנסיך השתגע ומעוניין לשאת לאשה נערה אילמת ומוזרה אותה מצא באחו. הם מספרים כי אין לחשוש, נסיכה זרה אקזוטית ויפהפייה מעוניינת בנסיך ותשבה את ליבו. במסגרת השיחה, מספר הציד לנער המטבח את סיפורן של נימפות המים המפתות נערים תמימים באגם שביער.
הנסיך מאוכזב משום שרוסלקה, יפהפייה אמנם, אך קרה וחסרת תשוקה, אינה משיבה לו אהבה. במקביל מופיעה הנסיכה הזרה, המצהירה שהיא תכבוש את לב הנסיך וגורמת לו להתאהב בה. במערכה משולבת סצנת נשף ריקודים ארוכה, המבטאת את כישלונה של רוסלקה להשתלב בחיי החברה. גנום המים מופיע ולוקח את רוסלקה, הנדחית על ידי הנסיך ואינה מוצאת את מקומה, חזרה אל האגם.
באופן נדיר בעולם האופראי, הגיבורה הראשית נמצאת על הבמה לכל אורך המערכה כמעט ואינה מוציאה הגה מפיה.
מערכה שלישית.
אצל יז'יבאבא; ליד האגם.
רוסלקה מבקשת מיז'יבאבא לתקן את המשגה שעשתה. יז'יבאבא מציעה לרוסלקה להרוג את הנסיך באמצעות פגיון, אך רוסלקה דוחה את ההצעה ומשליכה את הפגיון לאגם. רוסלקה הופרת לרוח-מוות (bludička). שומר היערות ונער המטבח מגיעים אל יז'יבאבא ומספרים לה שרוסלקה בגדה בנסיך שאיבד את שפיות דעתו ומנסים לקבל ממנה עצה מה לעשות בו. באותה עת מופיע וודניק ומסביר שהנסיך הוא זה שבגד ברוסלקה. הנסיך מגיע לאגם קרוע-בגדים וטרוף-דעת, בחיפושיו אחר רוסלקה. רוסלקה עולה לקראתו מן המים. הנסיך מבקש ממנה שתחבק ותנשק אותו. רוסלקה מבהירה לו שבכך תביא עליו את מותו. הנסיך אומר שחייו גם כך אינם חיים ומפציר בה שיתחבקו ויתנשקו (זהו הדואט היחיד של השניים; ה"דואט" הקודם היה בין הנסיך לבין תפקיד כלי בלבד שסימן את רוסלקה האילמת). השניים מתנשקים והנסיך מת. רוסלקה נושאת תפילה לעילוי נשמתו לגן העדן וחוזרת אל המעמקים האפלים והקרים.
המוזיקה.
האופרה מולחנת ברצף, אך כוללת גם אריות מוגדרות. מבקרים מציינים כי היא מושפעת מן האופרות של ריכרד וגנר, אך אין לטעות בהיותה נטועה בעולמו המוזיקלי של דבוז'ק ("היער, החושך המסתורי, האגם הנוצץ לאור הירח הכסוף – כל אלה מתוארים בתזמור עשיר וצבעוני, בהרמוניות מורכבות על גבול האימפרסיוניזם ובמלודיות קסומות וליריות"). בפרט יוצר דבוז`ק הבחנה מוזיקלית בין עולמם הקסום של רוסלקה, אביה, המכשפה והנימפות, לבין עולמם של בני-האדם: הנסיך, הנסיכה הזרה, שומר היער ונער המטבח. הלייטמוטיב של רוסלקה בהופעתה כנימפה מנוגן בנבל, הנעדר מהופעתה כבת-אנוש.
התזמור הוא 2 חליל צד, פיקולו, 2 אבובים, קרן אנגלית, 2 קלרינטים, קלרינט בס, 2 בסונים, 4 קרנות צרפתיות, 3 חצוצרות, 3 טרומבונים, טובה, כלי הקשה, נבל וחטיבת כלי קשת.
מעבר וינדוורד
מעבר וינדוורד (באנגלית: Windward Passage, בספרדית: Paso de los Vientos) הוא מצר ים בים הקריבי, המפריד בין האיים קובה והיספניולה, והמחבר בין האוקיינוס האטלנטי לים הקריבי.
רוחבו של המעבר הוא כ-80 קילומטרים והנקודה העמוקה ביותר בו היא כ-1,700 מטרים מתחת לפני הים. בחלקו המערבי ממוקם מחוז גואנטנמו בקובה, מדרום מזרח לו שוכן המחוז הצפון מערבי בהאיטי, מדרום ממוקם האי נבאסה ומצפון האי אינגואה שבאיי הבהאמה.
המעבר הוא הנתיב הימי הישיר בין תעלת פנמה לבין מזרחה של ארצות הברית.
ספר מבוא
ספר מבוא הוא ספר המספק הצגה ראשונית של נושא, תוך הימנעות מירידה לפרטים. הספר שואף לספק את כל המידע הבסיסי על נושאו.
ספר מסוג זה עשוי לפנות לקהל יעד רחב ביותר, ובהתאם לכך אינו דורש כל הכרות של הקורא עם הנושא, ועשוי גם לפנות לקהל יעד מצומצם יותר, ובהתאם לכך קיימת דרישות יסוד מסוימות מצד הקורא. בספר מסוג זה בדרך כלל לא יוצגו חידושים מהותיים; ייחודו בהצגת ידע קיים בדרך מקורית.
ספרי מבוא אמורים להנגיש את הקורא אל למידת הנושא בצורה מעמיקה יותר ומאפשרת לו מעבר לקריאה בספרים פרטניים ומקצועיים שבתחום. ספר מבוא מובחר מספק גישה רחבה וקלה למתחילים ומאידך מקדם אותם אל השלב העמוק יותר של למידת התחום.
קיימים מספר ספרי מבוא מפורסמים, אחד מהעתיקים שבהם הוא ספר יסודות מהמאה השלישית לפנה"ס, שעוסק בגאומטריה, אלגברה ועוד. בספריית האוניברסיטה הפתוחה קיימים ספרים כמבוא לפסיכולוגיה, מבוא לסטטיסטיקה וכדומה.
ויאוליה (ישראל)
אלכסיס הרמן
אלכסיס מרגרט הרמן (באנגלית: Alexis Margaret Herman; נולדה ב-16 ביולי 1947) היא פוליטיקאית אמריקאית, שכיהנה כמזכירת העבודה של ארצות הברית בקבינט של ארצות הברית במהלך כהונתו השנייה של נשיא ארצות הברית ביל קלינטון.
ביוגרפיה.
אלכסיס מרגרט הרמן נולדה ב-16 ביולי 1947 במוביל שבאלבמה. אביה, אלכס הרמן היה גם כן פוליטיקאי אזורי, ואמה, גלוריה לבית קפוניס הייתה מורה. הרמן גדלה בבית קתולי. בשנת 1965 היא סיימה את לימודיה בבית ספר תיכון וקיבלה תעודת בגרות. היא למדה בקולג' אדג'ווד במוביל. היא סיימה את לימודיה הגבוהים בשנת 1969, לאחר שהשלימה לימודי תואר ראשון בסוציולוגיה.
לאחר שסיימה את לימודיה בקולג', הרמן עבדה עבור צדקה קתולית. לאחר ניצחונו של ג'ימי קרטר בבחירות לנשיאות ארצות הברית 1976, קרטר ביקש ממנה לכהן כמנהלת המדור לענייני נשים במחלקת העבודה של ארצות הברית. בגיל 29, היא הייתה האדם הצעיר אי פעם לכהן בתפקיד הזה.
אחרי ניצחונו של ביל קלינטון בבחירות לנשיאות ארצות הברית 1992, הרמן נתמנתה לתפקיד עוזרת אישית של הנשיא ולאחר מכן כמנהלת יחסי הציבור בבית הלבן.