מבנה זה, הנשען כולו על אפקטים של תזמור ועוצמה, חִייב תזמורת גדולה ומגוונת, המורכבת משני חלילים, פיקולו, שני אבובים, אבוב ד'אמורה, קרן אנגלית, קלרינט במי-במול, שתי קלרניטות בסי-במול, קלרינט בס, שני בסונים, קונטרה-בסון, ארבע קרנות יער, שלוש חצוצרות, חצוצרת פיקולו ברה, שלושה טרומבונים, טובה, שלושה סקסופונים (סופרנינו, סופרן וטנור), טימפני, שני תופי סנר, מצלתיים, טם טם, צ'לסטה, נבל וכלי קשת (כינורות, ויולות, צ'לו, וקונטרבס).
המקצב.
ראוול אימץ את מיקצב ריקוד הבולרו הספרדי העממי, המבוסס על שלוש פעמות במהירות מתונה. בניגוד לריקוד העממי בו תפקיד המיקצב המלווה שמור לקסטנייטות, בחר ראוול להחליף את הקסטנייטה בתופי סנר. אלה מלווים באוסטינטו לאורך כל היצירה בתבנית קבועה הבנויה משתי תיבות כמעט זהות, עם הבדל קל בסופן.
המלודיה.
המוטיב המלודי של הבולרו נושא אופי ספרדי-ערבי. ראוול הדגיש כי ייחוד המוטיב בפשטותו, אך למרות היותו קליט מאוד, הוא מכיל דקויות מלודיה ומקצב חמקמקות בלתי טריוויאליות כלל.
המוטיב מופיע בשתי גרסאות:
התמה הראשונה היא בדו מז'ור, בת 16 תיבות, פותחת בטוניקה, מסתלסלת בקו "ערבסקי" עד אתנחתא על צליל הדומיננטה, וממשיכה להתפתל עד שובה לצליל הטוניקה, משרה תחושה כאילו התיימרה לגלוש ממסגרת המנעד.
התמה השנייה נגזרת מהראשונה, גם היא בת 16 תיבות, אך בעלת מנעד רחב יותר וגוון מינורי-אקזוטי, הרומז למודאליות אנדלוסית. גם תמה זו, לאחר סלסולים והתפתלויות, דועכת לאיטה חזרה לטוניקה.
כהקדמה לכל כניסה מחודשת של המוטיב החוזר, מושמעת פראזת ביניים ריתמית, המושתתת על אותו מיקצב עיקש המלווה את כל היצירה בתופי הסנר, בלוויית תמיכה הרמונית קלה של כלים נוספים בהטעמה קצרה על הפעמה השנייה והשלישית בכל תיבה.
מהלך היצירה.
היצירה נפתחת בנגינה חרישית של הנושא בדו מז'ור על ידי חליל, מלווה בתופי סנר במקצב החוזר. אחרי פתיחת החליל עוברת המלודיה אל הקלרינט, אחר כך אל הבסון, אל הקלרינט במי במול, אל האבוב ד'אמורה, החצוצרה, וכן הלאה, כאשר ברקע מתמידים תופי הסנר במקצב המונוטוני. מנגינת הנושא ממשיכה בדו מז'ור, אך החל מאמצע היצירה לערך, מוכפלת המנגינה על ידי כלים נלווים המנגנים אותה בסולמות אחרים. תחילה מלווה הפיקולו, המכפיל את המלודיה על סולם מי, אליו מצטרפים עוד ועוד כלי נגינה עם כל חזרה על הנושא, בתזמור ההולך ונעשה עשיר וסמיך יותר ויותר ובעוצמה הולכת וגוברת עד שלקראת תום היצירה מנגנת התזמורת כולה בעוצמה אדירה. אפקט הקרשנדו המתמשך אינו תם בכך: שש תיבות לפני סוף היצירה מצטרפים לראשונה תופי הבס, המצלתיים ותופי הטם-טם, והתזמורת כולה עוברת לנגן את מוטיב המקצב החוזר, אשר מתחילתה ועד לאותה נקודה נוגן על ידי תופי הסנר בלבד.
על התפתחות זו של היצירה, הנפתחת בנגינה חרישית של כלי בודד ומסתיימת בעוצמה רבה בנגינת התזמורת כולה, זכתה היצירה לכינוי "הקרשנדו הגדול".
ביקורת.
הבולרו זכה להצלחה גדולה מיד עם הופעת הבכורה של הבלט ב-1928, ונשאר פופולרי מאוד עד היום, אם כי נהוג כיום לבצעו בביצוע קונצרטי וכמעט אין עושים בו שימוש כמוזיקה לבלט.
למרות היותה המפורסמת ביצירותיו, נחשב הבולרו פרט חריג ברזומה של ראוול. הגוון הפומפוזי של היצירה אינו משתלב בסגנון האימפרסיוניסטי המעורפל והחושני אשר ראוול נחשב לאחד מנציגיו הבולטים. למעשה, חש ראוול מבוכה מהצלחת הבולרו, שכן התייחס אליו כיצירה טריוויאלית ופשוטה ואף הגדירה כ"לחן ללא מוזיקה". כאשר דווח לו על מאזינה בקהל שהכריזה עם תום השמעת הבכורה כי הוא מטורף, ציין: "או, מישהי הבינה..."!
הפרטיטורה של הבולרו הודפסה לראשונה בשנת 1929 בבית ההוצאה לאור הפריזאי דוראנד. הוא עובד לפסנתר סולו, לפסנתר בביצוע ארבע-ידיים (שניים המנגנים בפסנתר אחד), ובשנת 1930 עיבד ראוול אף גרסה לשני פסנתרים. הייתה זו אחת מיצירותיו האחרונות לפני שפרש בשל מחלתו. אחריה כתב שלוש בלבד: מחזור השירים "דון קישוט ודולצינאה" ושני הקונצ'רטי לפסנתר.
הבולרו בתרבות הפופולרית.
הפופולריות הרבה של הבולרו והיותו כה מוכר בתרבות המערבית, הביאו לאזכורו בתחומים שונים בתרבות המודרנית הפופולרית, כמו בסרטי קולנוע, משחקי וידאו, ומוזיקת פופ. דוגמאות לכך:
האשם אל אתאסי
דנוטה
פריה ורביה
ה'תש&quot;ך
פרסי ישראל.
מקבלי פרסי ישראל לשנת תש"ך הם:
ה'תשכ&quot;א
פרסי ישראל.
מקבלי פרסי ישראל לשנת תשכ"א הם:
ה'תשכ&quot;ב
פרסי ישראל.
מקבלי פרסי ישראל לשנת תשכ"ב הם:
ה'תשכ&quot;ג
פרסי ישראל.
מקבלי פרס ישראל לשנת תשכ"ג הם:
גופה
גופה היא גוף מת שהיה שייך ליצור חי.
לאחר המוות, כשמערכות הגוף אינן פועלות, מתחילה הגופה להיאכל על ידי חרקים וחיידקים מסוימים, המביאים למצב של ריקבון גופה.
כול מקרה מוות מחוץ לכותלי בית החולים תחקר על ידי המשטרה, במקרי מוות חשודים, הנחקרים על ידי המשטרה, נבדקות הגופות המתות, בהכילן לעיתים ראיות. גם ריקבון הגופה מספק ראיות.
גופות משמשות בלימודי רפואה ללימודי אנטומיה ולתרגול ניתוח. יש התורמים את גופתם למטרה זו. בנוסף, ניתן להשתמש באיברי הגופה לשם השתלתם באדם חי שאיבריו אינם מתפקדים. יש התורמים את גופתם למטרה זו.
גופה של בעל חיים קרויה נבלה. מילה זו משמשת גם לתיאור מבזה של גופת אדם (למשל:
סילוק הגופה.
בדתות מסוימות נחשבת הגופה לביתה לשעבר של הנשמה - הנשמה היא האדם, מחשבותיו ואופיו, והגוף הוא הבית שבו היא גדלה ומתפתחת.
על-פי המצרים העתיקים, החיים ממשיכים גם בגוף "מת" - רק אם הוא נשאר שלם. מכאן הגיע מנהג החניטה היוצרת מומיות.
בתרבויות אחרות נהוג לקבור את הגופה (בטקס מיוחד), לשמירה על כבוד המת וכחלק מהמסורת. ביהדות, למשל, נהוג לקבור את הגופה המתה עמוק באדמה, על פי הפסוק התנכ"י: "מעפר באת ואל עפר תשוב", שכן האמונה היא שהאדם נוצר מהאדמה. גופות אנושיות נחשבות לדבר קדוש, ולכן הקבורה שומרת על קדושה זו - גופת האדם מורחקת מעיני קרוביו ונמנעת האפשרות שבעלי-חיים יאכלו אותה.
דרך נוספת לטיפול בגופה היא שריפתה. בטיבט הייתה נהוגה קבורת שמים.
שימוש בגופות לאחר המוות.
עולמות הגוף.
עולמות גוף הן תערוכות נודדות המציגות לציבור גופות אדם
במדינת ישראל התקיימה תערוכת גופות במתחם התחנה בתל אביב בחודשים מאי עד אוקטובר 2012. בתצוגה היו כ-20 גופות אדם שלמות, ועוד כ-200 חלקי גוף שונים של מתים (ככל הנראה מסין), שעברו שימור ועיבוד בשיטת פלסטיזציה. על פי המארגנים, התערוכה מיועדת לחינוך מדעי על האנטומיה של גוף האדם, ועל מצבי מחלה שבין השאר נובעים מהתנהגות בלתי נאותה מבחינה בריאותית במהלך החיים. היא מיועדת לכל הגילאים, כולל לתלמידי בתי ספר.
ב-23.9.12, נתן בית המשפט העליון פסק דין בהסכמה, המורה לסגור את התערוכה לא יאוחר מ-20 ימים לאחר פסק הדין, תוך שהוא מפנה למחוקק קריאה לקביעת הסדר בנידון.
להפוך כלי רכב לבטוחים.
לפני שבובות מבחן ריסוק היו קיימות, היו משתמשים בגופות על מנת לבדוק את יציבות הרכב, ועזרו בעבר לבדוק בטיחות של כלי רכב מחגורות בטיחות ועד לכדור מתנפח עד לכריות אוויר.
לפי מאמר של פרופסור אלברט קינג, הניסויים בגופות ששדרגו את בטיחותם של כלי הרכב, הצילו כ-143,000 איש מפציעות קלות עד קשות וכ-4,250 ממוות.
ג'וסט
ג'וסט (באנגלית: Joost, ובשם הקודם פרויקט ונציה) הוא שמו של מיזם שבמקור נועד לפתח תוכנה אינטראקטיבית להפצת שידורי טלוויזיה ותכני וידאו ברשת האינטרנט בטכנולוגיית P2P. התוכנה נכתבה על ידי ניקלס זנסטרום וג'נוס פריס, יוצרי קאזה וסקייפ. בהמשך, תכנים במסגרת המיזם הועברו מתוך אתר אינטרנט בלבד והופסק פיתוח התוכנה להעברתם.
היסטוריה.
"Thanks for your support and interest in Joost.com. We are re-evaluating the Joost.com purpose and services. For the near-term we have decided to suspend the site to allow for a full re-evaluation. Thanks again."
חולצה
חולצה היא פריט לבוש מבד ארוג או סריג, הנלבש על חלקו העליון של גוף, אורך החולצה יכול להגיע מהצוואר עד המותניים או עד האגן. אורך השרוולים נע מכמעט בלי שרוול ועד לשרוול ארוך המגיע עד לאמת היד. נשים לובשות לעיתים גם חולצות עם כתפיות. כאשר הכתפיות קצרות נקרא פריט הלבוש גופיה. במהלך השנים האחרונות החלו לייצר את חולצות הבטן, חולצה אשר קצרה יותר בתחתית ושחושפת חלק מן הבטן.
היות שחולצות בצבעים ובדים שונים משמשות חלק ממדים או תלבושת המסמלת את תפקידו ומעמדו של אדם ולחולצות אלו יש צווארון הפך הביטוי המגדיר את צבע הצווארון לסימון מעמדי.
סוגי חולצות.
חולצות נשים
חולצות בספרות, שירה ואמנות.
בתנועת הנוער העובד והלומד נהגו לשיר בשנים הראשונות למדינת ישראל את השיר "חולצה כחולה".
"מבקש אדם חולצה לטעמו" - שיר מאת אריה סיון.
גם באנגלית יש שירים שבכותרתם ובמילותיהם יש אזכור לחולצות.
מיחזור משביח.
בעבר נהגו להאריך חיי חולצות על ידי הפיכת הצווארון והחפתים, שהתבלו לפני יתר חלקי החולצה. כיום יש מיחזור משביח לחולצות באופנים שונים.
ניתן להאריך גזרת חולצה על ידי תפירת בד נוסף או חצאית בתחתיתה וכך להפכה לשמלה.
ניתן לחבר שתי חולצות פגומות לחולצה אחת: שרוולים מחולצה אחת מחוברים לגוף חולצה אחרת.
מסור (פירושונים)
מלווה קצר מועד
מִלווה קְצר מועד (בראשי תיבות: מק"ם) הוא איגרת חוב ממשלתית שאינה נושאת ריבית, המונפקת על ידי בנק ישראל לציבור לתקופה של עד שנה אחת.
היסטוריה.