קורנאי החל את לימודיו בשנת 1933 ב"רייכסדויטשה שול" בבודפשט, במסלול של שנים עשר שנות לימוד. קורנאי היה בנו של עורך דין יהודי שנרצח במחנה ההשמדה אושוויץ בשנת 1944 ויאנוש קורנאי נקרא לשירות העבודה (שרות של עבודות כפייה ליהודים במסגרת הצבא ההונגרי ככוח עזר) בשנת 1944. הוא שרד את השואה ולאחר שחרורו סיים את לימודיו ואת בחינות הבגרות ב-1945 בעיר קישקונהלש בדרום הונגריה. באותה השנה הפך לעובד המטה בבודפשט של "התאחדות הנוער הדמוקרטית ההונגרית" (MADISZ). הוא הצטרף בשנת 1947 ליומון סבד נפ שפירושו בהונגרית "העם החופשי" והיה העיתון היומי של המפלגה הקומוניסטית ההונגרית בין 1942 ל -1956, שם הפך לימים לעורך כלכלי. בשנת 1954 הוא היה חבר במרד העיתון "העם החופשי" של אימרה נוג', שהביא להרחקתו מהעיתון בשנת 1955 יחד עם כמה מעמיתיו. בינתיים, משנת 1953, הוא למד לתואר בכלכלה. בשנת 1955 הפך לעובד "המכון לכלכלה של האקדמיה ההונגרית למדעים". לאחר הרחקתו מהיומון "העם החופשי", עיסוקו העיקרי הפך למחקר מדעי. בשנת 1956 הוא נפרד מהמרקסיזם לתמיד. במהלך המרד ההונגרי באותה השנה הוא היה במשך זמן קצר עובד של יומון שיצא באותה התקופה. לאחר התבוסה של המרד, סירב להצטרף ל"מפלגת הפועלים הסוציאליסטית ההונגרית" שקמה על יסודות המפלגה הקומוניסטית ההונגרית. עבודת המחקר שהוא הגן עליו באותה השנה "ריכוזיות יתר של ניהול כלכלי", הוכרזה בפומבי ככתיבה רוויזיוניסטית, בגידה אידאולוגית. בגלל כל זה, הורחק מהמכון למחקר אקדמי. אז החל לעסוק בעיבוד תוצאות תורת הכלכלה המערבית. בשנת 1958 התמנה לראש המחלקה של המכון לתעשיית הטקסטיל, ובשנים 1963 עד 1967 עבד כראש המחלקה וכחוקר במרכז למדעי המחשב של האקדמיה ההונגרית למדעים. בשנת 1967 חזר למכון לכלכלה של האקדמיה ההונגרית למדעים, שם עמד בראש המחלקה לתיאוריה של רגולציה כלכלית. הוא קיבל את הדוקטורט באוניברסיטה בשנת 1961. לימים מונה לפרופסור מחקר במכון לכלכלה של האקדמיה ההונגרית למדעים. בשנת 1992 הפך לאחד המייסדים ולחוקר המוביל של "קולגיום בודפשט" ללימודים מתקדמים. הוא היה פרופסור אורח בכמה אוניברסיטאות: בית הספר לכלכלה של לונדון (1964), אוניברסיטת סטנפורד (1968, 1973), אוניברסיטת ייל (1970), אוניברסיטת פרינסטון (1972, 1983), אוניברסיטת סטוקהולם (1976-1977), אוניברסיטת הרווארד (1984-1985). בשנת 1986 מונה לפרופסור מן המנין לכלכלה באוניברסיטת הרווארד והיה פרופסור אמריטוס מאוניברסיטת הרווארד מאז 2002. הוא מונה בשנת 2005 לפרופסור מחקר באוניברסיטה המרכז אירופאי שייסד המיליארדר ההונגרי-יהודי ג'ורג' סורוס בשנת 1991 (אוניברסיטת מרכז אירופה, (CEU) היא אוניברסיטה בינלאומית בבודפשט המורשית ומוסמכת על ידי ארצות הברית והונגריה). מאז 2011 לימד באוניברסיטת קורווינוס בבודפשט. בשנת 2016 היה קורנאי חבר באקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית.
בשנת 1976 נבחר לחבר נספח של האקדמיה ההונגרית למדעים, ובשנת 1982 כחבר מן המניין. כמו כן התקבל לאקדמיה האמריקאית למדעים ולאמנויות וכן לאקדמיה למדעים הבריטית, השוודית המלכותית, הפינית למדעים, האקדמיה הרוסית למדעים והאקדמיה הבולגרית למדעים. הוא היה חבר במערכת העיתון של ה"אקטה אוקונומיקה" ו"הסקירה הכלכלית". כמה אוניברסיטאות הונגריות וזרות העניקו דוקטור של כבוד לקורנאי. בנוסף לתפקידיו האקדמיים, שימש כסגן יו"ר ועדת ארגון הפיתוח של האומות המאוחדות בשנים 1972–1977. בשנת 1978 היה נשיא "האגודה הבינלאומית לכלכלה", בשנת 1987 נבחר לנשיא "החברה הכלכלית האירופית", ובשנת 2002 של "החברה הכלכלית הבינלאומית". בשנת 1995 נבחר לחבר מועצת הבנק המרכזי של הונגריה; הוא התפטר מתפקיד זה בשנת 2001.
עבודתו.
תחומי המחקר העיקריים שלו היו המערכת הכלכלית הסוציאליסטית, מערכות שלא בשיווי משקל והמעבר הפוסט-סוציאליסטי לקפיטליסטי. לאחר עשרות שנות מחקר שהתחיל בשנות ה-50 של המאה ה-20, הוא הפך לחוקר הידוע ביותר בניתוח המערכת הכלכלית הסוציאליסטית. הוא פרסם את ממצאיו עתירי ההשפעה במספר ספרים ובמאמרים של כתבי עת רבים. הוא כתב בדרך כלל את כתביו בהונגרית ובאנגלית במקביל. בספרו הראשון, "ריכוזיות יתר של ניהול כלכלי" (1957), הוא הפר את ההנמקה האידאולוגית וחשף נתוני המחשה בספרות המקצועית ההונגרית, ובמקום זאת הציג את הייחודיות של מערכת התכנון הסוציאליסטית, את האינטרסים השונים ואת היעילות הנמוכה, וזאת באמצעות ניתוח שיטתי של העובדות.
עבודתו החלוצית השנייה, "העיצוב המתמטי של המבנה הכלכלי" (1965), בה היה הראשון ברמה הבינלאומית שהשתמש בכלים של תכנון ליניארי כדי לקבוע את המבנה הכלכלי האופטימלי של מדינה שלמה (הונגריה). בנושא זה הוא פרסם מאמר שנכתב בשיתוף עם טמאש ליפטאק "תכנון בשתי רמות" (1962), שפרסום בכתב העת "Econometrica" והפך את שמו למפורסם בקרב המומחים בכלכלה מתמטית.
בשנת 1980 פרסם את עבודתו העיקרית הבאה "הגירעון". בכך הוא חקר את אחת התופעות הבסיסיות של הכלכלה הסוציאליסטית. בניגוד לתיאוריות הקודמות, הוא הראה שהגירעון אינו פשוט תוצאה של מחירים שנקבעו בצורה שגויה או תכנון לא מקצועי, אלא ייחודיות של המערכת הסוציאליסטית שנובעת מאופיה הפנימי. הוא הציג את מושג "האילוץ התקציבי הרך", שתיאר את התופעה החברתית בה חברות ומוסדות סוציאליסטיים (אך לא רק סוציאליסטיים) יכולים לחרוג מאילוצים פיננסיים סבירים באופן משמעותי ובסדירות רבה. הם לא צריכים לעמוד בפני האפשרות לפשיטת רגל מכיוון שבצורה מסוימת הם יכולים לסמוך על תמיכת המרכז.
עבודתו המסכמת, "המערכת הסוציאליסטית - כלכלה פוליטית ביקורתית" (1993) הושלמה בזמן קריסת המערכת הפוליטית והכלכלית הסוציאליסטית. בחלקו כתוצאה חדשה של מחקריו, ובחלקו על ידי ניצול החופש שסיפקה הסביבה הדמוקרטית, הוא ניתח בעבודה זו את יחסי הפוליטיקה והכוח של המערכת בצורה גלויה יותר מאשר בעבודתו ה"גרעון". הוא הראה את המבנה הכלכלי, החברתי והפוליטי שעמד מאחורי האילוץ התקציבי הרך, כיצד התופעות הכלכליות של הסוציאליזם קשורות למונופול של המפלגה הקומוניסטית ולבעלות המדינה על רוב המשק.
להשיגיו הייתה השפעה רחבה: רבים מספריו פורסמו בשפות אחרות ברחבי העולם לאחר פרסומם בהונגרית ובאנגלית; לדוגמה, עבודתו נגד שיווי המשקל פורסמה בחמש שפות אחרות, וחוברת אחרת שלו פורסמה בסך הכול בשבע עשרה שפות. תרגום לא רשמי של יצירתו "הגירעון" התפשט בברית המועצות והופיע בסין במאות אלפי עותקים. כבר מההתחלה, לספריו לא הייתה רק השפעה אינטלקטואלית על מקצועו של כלכלן אלא גם השפעה פוליטית וחברתית.
.Showbiz and A.G
ניקולס קירטי
ניקולס קירטי (בהונגרית: Kürti Miklós) בודפשט, 14 במאי 1908 – אוקספורד 24 בנובמבר 1998) היה פיזיקאי ופרופסור באוקספורד הונגרי-יהודי-בריטי. מחזיק שיא עולם לשעבר לטמפרטורות נמוכות (קריוגניקה = ייצור והתנהגות של חומרים בטמפרטורות נמוכות מאוד).
קורות חיים.
הוא סיים את בית הספר התיכון שפעל בבודפשט בחסות אוניברסיטת בודפשט ברחוב טרפורט בשנת 1926 ואחר כך למד באוניברסיטת סורבון בפריז ובאוניברסיטת ברלין. בשנת 1931 קיבל את הדוקטורט בברלין. בין השנים 1931–1933 היה מרצה במכללה הטכנית בברסלאו (ורוצלב). עם עלית הנאצים לשלטון בגרמניה עזב לבריטניה ומספטמבר 1933 עד 1940 והיה עמית מחקר במעבדת קלרנדון באוקספורד. בשנת 1939 קיבל אזרחות בריטית. בשנים 1940–1945 השתתף בפיתוח פצצת האטום הבריטית. בשנים 1945 עד 1960 היה מרצה בכיר לפיזיקה באוניברסיטת אוקספורד, לאחר מכן פרופסור חבר ודיקן משנת 1960, פרופסור מן המנין משנת 1967, ופרופסור אמריטוס משנת 1975.
קירטי היה סגן נשיא החברה המלכותית (האקדמיה האנגלית למדעים) משנת 1965 עד 1967. הוא היה חבר כבוד באקדמיה ההונגרית למדעים משנת 1970, כמו כן היה חבר המערכת של ה"אקטה פיזיקה".
תחום מחקרו.
תחום המחקר של קירטי היה "הפיזיקה של הטמפרטורות הנמוכות" ויישומה בטכנולוגיה ובביולוגיה. הוא עסק גם במגנטיות והיה ממקימי הגסטרונומיה המולקולרית.
מייסד הגסטרונומיה המולקולרית.
לאחר פרישתו ניקולס קירטי התעניין בכמה תחומי מדע. הוא אהב לבשל מאז שהיה צעיר, ואחרי פרישתו היה לו זמן לבחון את סודות הבישול דרך עיניו של פיזיקאי. הוא האמין כי האמנות הקולינרית אינה אלא פיזיקה וכימיה יישומית.
זיזף חוטמני קטן
זיזף חוטמני קטן (שם מדעי: Leptonycteris yerbabuenae) הוא מין של עטלף ממשפחת הזיזפיים, החי בדרום אמריקה הצפונית מאריזונה, קליפורניה וניו מקסיקו בצפון עד למקסיקו ולאמריקה המרכזית. העטלפים נודדים מעל 1,600 קילומטרים בכל שנה בסביבתם. במשך שנים נחשב לתת-מין של זיזף חוטמני דרומי ("Leptonycteris curasoae"), אך הופרד עקב מספר הבדלים.
תיאור.
זיזף זה בעל מבנה עלה אפי בעל קצה המופנה קדימה כמו קרן, ממנו קיבל את שמו. הוא מגיע לאורך 8 סנטימטרים ולמשקל 15 עד 25 גרם. העטלף בעל פרווה אפורה עם בטן צהובה בהירה. הכנפיים בעלות קרום סגול כהה והם ארוכות יחסית. לעטלף אין זנב אף על פי שיש בליטה של החוליות האחוריות.
מבנה הלסת של העטלף ולשונו הארוכה עוזרים לו לרחף מעל פרחי קקטוסיים כמו אגבה, "Stenocereus thurberi" והסגווארו, אותו הוא מאביק מהאוויר ומצליח להגיע את הצינורות העמוקים של הפרח.
העטלף מצוי בטבע באזורי מדבריות ואזורים צחיחים נוספים, בהם ישנם הרבה קקטוסים ולעיתים יימצא ביערות פתוחים באזורים הדרומיים של סביבתו. הוא ניזון בעיקר מהצוף של קקטוסים אלה ולעיתים ניזון גם מפירות. במשך היום העטלפים ישנים בקבוצות גדולות בחללים טבעיים או במערות ויצאו בחשכת הלילה.