אלכסנדר השביעי נולד ב-13 בפברואר 1599 בשם פאביו קייגי בעיר סיינה שבאיטליה למשפחת בנקאים. הוא היה בן אחיינו של האפיפיור פאולוס החמישי. קיגי קיבל את חינוכו על ידי מורה פרטי והוסמך על ידי האוניברסיטה של סיינה כדוקטור לפילוסופיה, משפטים ותאולוגיה. ב-1627 החל בקריירה שלו כסגנו של שליח האפיפיור בעיר פרארה שבצפון איטליה. אחר כך נתמנה בהמלצת הקרדינלים לאינקוויזיטור של מלטה ולשגרירו של האפיפיור בעיר קלן שבגרמניה. האפיפיור אינוקנטיוס העשירי קרא לו לשוב לרומא ומינה אותו למזכיר מדינת האפיפיור. ב-1655, משנפטר אינוקנטיוס העשירי, פאביו קיגי היה המועמד המועדף לרשתו ונבחר לאפיפיור בשם אלכסנדר השביעי.
בתפקידו כאפיפיור פרסם בולה (מכתב פומבי בעל תוקף של צו) שבו חזר על התנגדותה הנחרצת של הכנסייה למודל ההליוצנטרי, שלפיו מרכז היקום אינו כדור הארץ אלא השמש. כמו רבים מקודמיו עשה שימוש בנפוטיזם (מינוי קרובי משפחה לתפקידים חשובים). על אף שבשנתו הראשונה כאפיפיור אסר על קרוביו לבקר ברומא, ב-1656, בכינוס מועצת הקרדינלים הודיע כי אחיו ואחייניו יבואו לעזור לו במילוי תפקידיו. ניהול ענייני הכנסייה נמסר בעיקר לקרוביו, והוא העניק להם משרות שהיו כרוכות בהכנסות גדולות מרכוש הכנסייה. אלכסנדר השביעי עסק גם בכתיבת שירה בשפה הלטינית, וקובץ שיריו הופיע בפריז ב-1656. בתחום האדריכלות הוא עודד את הרחבת רחובותיה של רומא, והיה פטרונו של האמן הנודע ג'ובאני לורנצו ברניני, שאותו העסיק בעבודות אמנות ובעיקר בהקמת אכסדרת העמודים בכיכר פטרוס הקדוש.
אלכסנדר השביעי היה גם פטרונה של כריסטינה מלכת שוודיה לשעבר, שהגיעה לרומא ב-19 בדצמבר 1655 ונתקבלה בכבוד מלכים על ידי האפיפיור, שבטקס רשמי שהתקיים בחג המולד של אותה שנה אישר את קבלתה לחיק הכנסייה הקתולית. יחסיו עם צרפת לא היו במיטבם בשל יריבות אישית עם הקרדינל מזראן, יועצו הראשי של המלך לואי הארבעה עשר, שהגן על מעמדה הבלתי תלוי של הכנסייה הקתולית בצרפת נגד סמכותו של האפיפיור ברומא. אלכסנדר השביעי תמך בספרד במאבקה נגד צרפת על ההגמוניה באירופה, והכיר בתביעותיה של ספרד נגד פורטוגל, שנפרדה מספרד ב-1640 והכריזה על עצמאותה.
אלכסנדר השביעי תמך בישועים בכל מפעליהם. כאשר ונציה ביקשה את עזרתו נגד הטורקים באי כרתים, הוא התנה זאת בכך שהישועים יורשו לשוב לוונציה, שממנה גורשו חמישים שנה לפני כן. הוא צידד בישועים במאבקם נגד תורתו של התאולוג הקתולי קורנליוס יאנסן ההולנדי, שהיו לו מצדדים רבים בצרפת ובהם הפילוסוף בלז פסקל. ב-16 באוקטובר 1656 הוא פרסם בולה שלפיה חמישה העיקרים של יאנסן כרוכים בכפירה, ודרש מן הכמרים הצרפתים לחתום על מסמך שבו הם מבטיחים לעקור מן השורש את היאנסניזם.
אלכסנדר השביעי נפטר ברומא ב-1667, וברניני הקים לזכרו מצבת קבר מפוארת. אחרי מותו נבחר לאפיפיור קלמנס התשיעי.
הולמס
הולמס הוא שם משפחה.
ברטעה
בַּרְטַּעָה (בערבית: برطعة) הוא יישוב ערבי באזור נחל עירון, אשר חלקו המערבי מצוי בתחומי מדינת ישראל ותושביו הם אזרחי ישראל, בעוד חלקו המזרחי נמצא בתחומי יהודה ושומרון ותושביו הם אזרחי הרשות הפלסטינית.
ברטעה הישראלית נכללת בתחומה של מועצה מקומית בסמ"ה, ומספר תושביה הוא כ-4,300. מרבית התושבים הם מוסלמים המשתייכים ברובם למשפחת כבהא.
תולדות המקום.
הקמה.
הכפר ברטעה הוקם באמצע המאה ה-19 על ידי בני שבט כבהא. על פי מסורות בעל פה, בני השבט עברו באמצע המאה ה-18 מבית ג'יברין ליעבד. באמצע המאה ה-19 חלק מבני כבהא עזבו את יעבד בחיפוש אחר אזור מחיה ורכשו את השטח של ברטעה, בו מצאו מעיין ומרעה למקניהם. עם הזמן ברטעה התפתחה ונוסדו מסביבה כפרי לוויין, גם הם של בני כבהא: אום אל-קוטוף, עין אל-סהלה, ואדי עארה וטורא אל ערבייה.
במהלך המרד הערבי הגדול נרשמו באזור הכפר התנגשויות בין הצבא הבריטי לבין אנשי הכנופיות הערביות.
לאחר הקמת מדינת ישראל.
בהסכם שביתת הנשק בין ישראל וירדן, שנחתם בתום מלחמת העצמאות, חולק הכפר לשניים, על בסיס מתווה ואדי אלמיה החוצה את הכפר ומהווה גבול טבעי. חלקו המערבי-צפוני הועבר לידי ישראל עם כשליש מהתושבים (500 נפש), בעוד חלקו המזרחי-דרומי, הנמצא במעלה הגבעה, הוכלל בממלכת ירדן עם כאלף תושבים. המרחק בין בתי ברטעה הישראלית לבין בתי ברטעה הירדנית היה כמה עשרות מטרים ובמקומות מסוימים מספר מטרים בלבד. בשנים הראשונות לאחר מלחמת העצמאות נעו תושבי הכפר כמעט בחופשיות בין שני חלקי הכפר. תושבי ברטעה הישראלית נהגו ללכת למסגד שנמצא בחלק הירדני, והמוכתר כיהן במשותף על שני חלקי הכפר.
בעקבות זאת, היה הכפר למקום נוח לפגישות בין ערבים ישראליים לבין קרוביהם שהתגוררו בממלכת ירדן. במאי 1955 פינו שלטונות ירדן את הפליטים שהתיישבו בברטעה המזרחית מהאזור, על מנת להקשות על הברחה והסתננות לשטח ישראל. במרץ 1956 התפתחה במקום תקרית גבול, שבה נהרג שוטר ישראלי וארבעה ערבים מירדן. במהלך התקרית ברחו רוב תושבי ברטעה המזרחית מבתיהם.
לאחר מלחמת ששת הימים.
לאחר מלחמת ששת הימים עברה ברטעה המזרחית לשליטה ישראלית. תושביו החלו לעבוד בישראל והחקלאות הייתה למקור הכנסה משני. הודות לקרבה לישראל רמת החיים בברטעה המזרחית עלתה מהר מאשר בשאר יהודה ושומרון. בשנת 1978 חוברה ברטעה המזרחית לחשמל מגנרטורים ובשנת 1984 היא חוברה לרשת החשמל הישראלית. תלמידי ברטעה לומדים בתיכונים ביעבד ובג'נין. בשנת 1995 נכנסה לתוקף תוכנית מתאר לברטעה המזרחית שיועדה לספק את צורכי ההתרחבות של ברטעה המזרחית עד שנת 2015.
בעקבות האינתיפאדה השנייה הפך הכפר ברטעה למרכז מסחרי חשוב לתושבי נחל עירון וחלק ניכר מתושבי הגליל, לקניית מוצרים בזול במחירי הרשות הפלסטינית, לאחר שנמנעה כניסתם של ישראלים ליהודה ושומרון ובמיוחד לעיר ג'נין. אנשי עסקים רבים מיהודה ושומרון העתיקו את בתי העסק שלהם לברטעה המזרחית בהיותה חלק מהרשות הפלסטינית אך בעלת נגישות וקרבה לקהל היעד לסחורות באזור נחל עירון. עם הקמת גדר ההפרדה נכללה ברטעה המזרחית במובלעת הנמצאת בצד הישראלי של הגדר והמגמה של נהירת ישראלים לברטעה לעריכת קניות זולות התחזקה. רבים מבתי הכפר הפכו לחנויות ומחסנים לסחורה ורבים מבני הכפר התעשרו. עם זאת, הועלו גם טענות על פגיעה בתושבי הכפר הנאלצים לעבור לערי המחוז יעבד וג'נין דרך מחסום של צה"ל.
ההתפתחות של ברטעה למרכז מסחרי חשוב הביאה לכך שפועלים רבים מאזור יהודה ושומרון התיישבו בכפר באופן קבוע. דבר שגרם למתיחות חברתית בין התושבים המקומיים ובין הפועלים הזרים. התושבים ראו בפועלים גורם מאיים על פרנסתם. בנוסף לכך, שהותם המתמשכת של הפועלים, שרובם צעירים ללא משפחות, לאורך זמן רב, נראתה על ידי רבים כגורם מאיים על המנהגים השמרניים של התושבים. בהיעדר מרכזי בילוי ורווחה בכפר, נוהגים הפועלים להעביר את זמנם הפנוי ברחובות הכפר וליד אזורים סמוכים לבתי המגורים של התושבים המקומיים. הקרבה בין חלקי ברטעה נוצלה על ידי ארגוני הטרור כדי להבריח אנשים לתוך מדינת ישראל. כך למשל, המחבלת המתאבדת שביצעה את הפיגוע במסעדת מקסים עברה את הקו הירוק בברטעה.
מובלעת ברטעה א-שרקייה.
גדר ההפרדה עוברת ממזרח לברטעה, ומפרידה בין העיירה לשאר הגדה המערבית. חלקה של העיירה השוכן מחוץ לקו הירוק (ברטעה המזרחית - ברטעה א-שרקייה) נמצא במה שמכונה אזור התפר, אזור בין הקו הירוק למחסום ריחן. ערים וכפרים נוספים במובלעת זו כוללים את: אום א-ריחאן, ח'רבת עבדאללה אל-יונס, ח'רבת אש-שייח 'סעד, ח'רבת אל-מונאר אל-גרביה, ח'רבת אל-מונטאר א-שרקייה, ודהר אל-מליק. אין מחסומים מערבה בתוך שטחי הקו הירוק, אך תושבי מובלעת ברטעה שאינם בעלי אזרחות ישראלית צפויים לקנסות אם הם יעזבו את המובלעת ויכנסו למדינת ישראל. הגישה ממובלעת ברטעה לגדה המערבית היא דרך שני שערי כניסה / יציאה: ריחן ושקד. אנשים שרוצים להיכנס מהגדה למובלעת צריכים גם להגיש בקשה להיתר.
התייחסויות בתרבות.
במיזמיו התיעודיים "הזמן הצהוב" ו"נוכחים נפקדים", ייחד דויד גרוסמן לברטעה פרק בשם "ברטעה השנייה", במהלכו תיאר את היחסים בין ערביי ישראל לערביי הגדה המערבית, שלטענתו באים לידי ביטוי באופן מובהק בסיפור הכפר החצוי.
בפברואר 2011 צולמה בכפר סצנת הפתיחה של סדרת הטלוויזיה "הומלנד".
דיפרנציאל (רכב)
דִּיפֵרֶנְצִיאָל הוא התקן מכני המורכב בעיקר בכלי תחבורה ממונעים בעלי גלגלים מקבילים. מיקומו של הדיפרנציאל הוא בין זוג הגלגלים המונעים.
כאשר מכונית פונה, הגלגל החיצוני עובר דרך ארוכה יותר בפרק זמן זהה. לכן, מהירותו תהיה גדולה יותר ממהירותו של הגלגל הפנימי. כדי להתגבר על הפרש המהירויות האלו מורכב דיפרנציאל בין הגלגלים. תפקיד נוסף של הדיפרנציאל הוא פיצול הכוח בין שני הגלגלים תוך סיבוב סרני הגלגלים בתשעים מעלות לכיוון כניסת הכוח.
הדיפרנציאל בנוי מ"בית" (Case) מגלגל שיניים עטרת (Ring או Crown) המחובר אליו, מגלגל שיניים סבבת (Pinion) משני גלגלי שיניים צדדים (Side gears) ושני גלגלי שיניים אמצעיים (Spider gears).
בנסיעה רגילה, גל ההינע מסובב את כל בית הדיפרנציאל, ה-Spider gears לא מסתובב סביב צירו אלא רק בעזרת סיבוב הבית. בין הסרנים אין הפרש מהירויות, ולכן, ה-Spider gears וגלגלי השיניים הצדדים נמצאים במנוחה (יחסית אחד לשני). כאשר יש הפרש מהירויות בין הגלגלים (למשל בפניה), נוצרת תנועה בין ה- Spider gears וזו מעבירה את הכוח מצד אחד לשני.
לאחר שהכוח מהמנוע מועבר לתיבת ההילוכים, הוא מועבר לדיפרנציאל, ומשם הוא מפוצל לגלגלים. גם בדיפרנציאל מתבצעת הפחתת מהירות של המנוע. ניתן לציין שלושה סוגי דיפרנציאלים.