מארוול ישראל הוקמה בשנת 2000, לאחר שחברת מארוול רכשה את חברת גלילאו טכנולוגיות הישראלית, בעסקת החלפת מניות, בשווי של 2.7 מיליארד דולר. גלילאו טכנולוגיות הוקמה בשנת 1993 על ידי היזם הסדרתי אביגדור וילנץ ועסקה בפיתוח רכיבי VLSI לשוק התקשורת. בין העובדים הראשונים בחברה היה איל וולדמן, ששימש כסמנכ"ל הפיתוח, עזב ב-1999 ויסד את חברת מלאנוקס. גלילאו הייתה ממוקמת תחילה בכרמיאל ופיתחה שבבים למערכות תקשורת נתונים, היא פעלה במודל פאבלס שהייצור נעשה במיקור חוץ בטאיוואן. בשנת 1996, לאחר שלוש שנות פעילות יצרה הכנסות של כ-6 מיליון דולר, אך הפסידה כמיליון באותה שנה. ביולי 1997 ביצעה הנפקה ראשונה לציבור בבורסת נאסד"ק וגייסה כ-30 מיליון דולר לפי שווי שוק של 213 מיליון דולר. את שנת 1997 סיימה עם הכנסות של 36 מיליון דולר ורווח של 10 מיליון דולר. במהלך 1998 הרחיבה את קווי המוצרים שלה וביצעה ארגון מחדש לפי שלושה קווי מוצר: רכיבים לרשתות תקשורת מקומית, רכיבים לרשתות תקשורת אזורית ובקרי תקשורת (רכיבים לניהול ובקרה של מערכות תקשורת).
באוקטובר 2000 הסכימה גלילאו להתמזג עם מארוול, בעסקת החלפת מניות בה קיבלו בעלי המניות של גלילאו כ-25% ממארוול לפי שווי שוק של 2.7 מיליארד דולר לגלילאו. המחיר שיקף פרמייה של כ-80% ביחס למחיר בו נסחרה מניית גלילאו בעת הכרזת המיזוג. עם זאת מחיר העסקה ירד בכ-80% זמן קצר אחר כך, בעקבות התפצצות בועת הדוט-קום, יורידית שער המנייה בבורסה. בעקבות הרכישה הפכה גלילאו לחטיבה במארוול. אביגדור וילנץ מונה לסגן נשיא פעיל במארוול ולמנהל חטיבת גלילאו במארוול. זמן קצר לאחר המיזוג הציגה החברה מערכת משולבת טכנולוגיות של גלילאו ומארוול.
בפברואר 2003, הודיעה מארוול על רכישה שנייה בישראל, חברת "רדלן" (Radlan) של האחים יהודה וזהר זיסאפל. "רדלן" נוסדה ב-1998 במסגרת קבוצת רד-בינת ועסקה בפיתוח פתרונות תוכנה לנתבים ומתגים תקשורת. היא גייסה מיום הקמתה 48 מיליון דולר ב-3 סבבי גיוס ממספר קרנות הון סיכון בראשם עמדו קרן פיטנגו וקרן "פורמולה ונצ'רס" מקבוצת פורמולה מערכות והאחים זיסאפל שהחזיק בכ-25% מהחברה. הרכישה אפשרה למארוול לשלב את פיתוח התוכנה במערך החברה, לטובת מוצרי האתרנט, האחסון והאלחוט. כ-75% משווי הרכישה נעשה תמורת מניות מארוול, שמחירם עלה בחודשים שעד סגירת הרכישה, כך שמחיר הרכישה הגיע לבסוף לכ-150 מיליון דולר.
למארוול ישראל שני מרכזי פיתוח: ביקנעם ובפתח תקווה, והיא מעסיקה כ-700 עובדים, רובם מהנדסים. המרכז הישראלי עוסק בפיתוח השבבים לתחום הנטוורקינג – מנוע הצמיחה המרכזי של מארוול, שרובו מפותח בארץ, מערכות מיתוג (Switching) למרכזי הנתונים של ארגונים ולחוות ענן של ספקים. כמו כן, מפותחות בו מערכות מוכללות (SoC - System on Chip) למגוון יישומים.
המרכז עוסק בפיתוח מתגים מתקדמים, המיועדים לשוק שירותי התקשורת, בפיתוח מעבדים מובנים (Embedded Processor), המשולבים בתוך תשתיות התקשורת ואחסון נתונים (Storage) ומתאפיינים בביצועים חזקים לניהול מידע של טרה-ביטים רבים. וברכיבים המיועדים למוצרים כמו "בית חכם", "האינטרנט של הדברים" (IoT), נתבי גישה ביתיים לאחסון נתונים (NAS), שרתי מרכזי נתונים (Data-Centers Servers) ועוד. מנכ"ל מארוול ישראל הוא יוסי שושני, אשר מונה לתפקיד ב-8 באוגוסט 2022.
רכישות.
לאורך השנים רכשה מארוול חברות קטנות יותר מתוך מטרה לחדור לשווקים חדשים:
מוצרים עיקריים.
Ethernet.
בקר אתרנט בנפח ג'יגהבייט יוקון של מארוול במחשב נישא מסדרת Vaio FW של סוני. מוצריה הראשונים של מארוול נמכרו לשם שילוב בהתקני אחסון נתוני מחשבים. במרץ 2000, ראשוני מוצרי תקשורת המחשבים למשפחת האתרנט החלו להימסר ללקוחות. באוקטובר 2002 הכריזה החברה על המותג יוקון עם בקרי אתרנט בנפח ג'יגהבייט.
XScale.
ב-27 ביוני 2006, הוכרזה מכירת עסקי XScale של אינטל. אינטל הסכימה למכור את עסקי ה-XScale שלה למארוול עבור סכום מזומן שנאמד ב-600 מיליון דולר והערכה של נטילה של חובות לא מוגדרים על ידי מארוול. הרכישה הושלמה ב-9 בנובמבר 2006.
SheevaPlug.
בשנת 2009 הכריזה מארוול על הפצת מוצר קטן בזרם נמוך מבוסס SoC וארכיטקטורת ARM בשם שיווה-פלאג (SheevaPlug) בתצורה מלאה.
iPhone.
מארוול סיפקה את השבב האחראי על תקשורת ה-WiFi לטלפון האייפון המקורי של אפל (דור ראשון).
Marvell Mobile Hotspot) MMH) מספק קישוריות Wi-Fi בכלי רכב. האאודי A8 משנת 2010 הוא כלי הרכב הראשון בשוק שהציע MMH שהותקן בקו הייצור של המכונית.
Chromecast.
בבסיסי מוצרי Chromecast של גוגל עומדים רכיבי SoC של מארוול. אלה מונים את ARMADA 1500 Mini SoC) 88DE3005) לדור הראשון של Chromecast, ואת ARMADA 1500 Mini Plus SoC) 88DE3006) לדור השני ולאודיו של Chromecast.
מאבקים משפטיים.
בשנת 2006, רשות ניירות הערך האמריקאית (ה-SEC) החלה חקירה בנוגע לנוהלי הענקת אופציות למניות של החברה. כתוצאה מהחקירה, החברה שילמה קנס ושינתה איוש בכירים בחברה.
בדצמבר 2006, חבר מושבעים בפיטסבורג בפנסילבניה קבע שמארוול הפרה זכויות בשני פטנטים (שהומצאו במשותף על ידי אלק קבצ'יץ' וחוסה מואורה) על ידי שימוש ללא רישיון בטכנולוגית כוננים קשיחים שפותחה על ידי אוניברסיטת קרנגי מלון ושנמצאת בבעלות האוניברסיטה.
יחסי אוסטריה–רוסיה
היחסים בין הרפובליקה הפדרלית של אוסטריה לבין הפדרציה הרוסית הם יחסים היסטוריים שתחילתם במהלך המאה ה-16, וכיום שתי המדינות מקיימות ביניהם קשרים כלכליים, חברתיים ותרבותיים בשלל תחומים.
היסטוריה.
ממלכת הבסבורג.
היחסים בין המדינות ראשיתם מהמאה ה-15, אולם בתחילה הם היו רק יחסים אישיים בין הקיסר ההבסבורגי לצאר הרוסי. בתחילה הפרידו בין המדינות האיחוד הפולני-ליטאי והאימפריה העות'מאנית, אולם במהלך המאה ה-18 הרחיבו אוסטריה ורוסיה את גבולם, והקשרים ביניהם הפכו לחיוניים.
שתי המדינות שיתפו פעולה ביניהם במהלך המאה ה-18 ברוב הסכסוכים באזור, אשר כללו את מלחמת הירושה הפולנית, מלחמת הירושה האוסטרית, מלחמת שבע השנים, והמלחמה עם העות'מאנים - המלחמה ההבסבורגית-עות'מאנית (1788–1791) והמלחמה העות'מאנית-רוסית (1787–1792), וכן היה להם שיתוף פעולה במהלך חלוקת פולין.
גם במהלך המלחמות הנפוליאוניות שיתפו שתי המדינות פעולה, ואף בזמן שנאלצה האימפריה האוסטרית לשתף פעולה עם נפוליאון, היא השתדלה בכל מאודה לא להיכנס למלחמה עם האימפריה הרוסית.
המאה ה-19.
בשנת 1804 הוקמה האימפריה האוסטרית, ובמהלך קונגרס וינה כרתו שתי המדינות יחד פרוסיה את הברית הקדושה, שבה התחייבו להגן על שלטון המלכים באירופה, ואכן במהלך השנים לאחר מכן היו שתי המדינות מהתומכים הגדולים של קונצרט אירופה.
מהפכות אביב העמים בשנת 1848 זעזעו את נחלות בית הבסבורג, והונגריה אף הכריזה על עצמאותה. רוסיה סייעה לאוסטריה בדיכוי המהפכות, וצבא האימפריה הרוסית אף פלש להונגריה, ודיכא בה את המרד.
במהלך מלחמת קרים שמרה אוסטריה על מדיניות של נייטרליות עוינת כלפי רוסיה, ואף שלא השתתפה במלחמה, תמכה בקואליציה האנגלו-צרפתית. עמדה זו הכעיסה מאוד את ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה, והייתה מכה קשה מאוד ליחסי רוסיה-אוסטריה, לאחר מאות שנים של יחסים טובים בין המדינות. אף על פי שרוסיה נכשלה במלחמה בחוזה פריז, הרי שבטווח הארוך הייתה זו אוסטריה שהפסידה מעמדתה במלחמת קרים, אף על פי שבקושי השתתפה בה. לאחר שנטשה את הברית עם רוסיה, הייתה אוסטריה מבודדת מבחינה דיפלומטית לאחר המלחמה, מה שתרם לתבוסתה במלחמת אוסטריה–פרוסיה בשנת 1866, ואובדן ההגמוניה שלה בגרמניה, ובעקבות כך נאלצה בשנת 1867 לחתום על הפשרה האוסטרו-הונגרית של 1867, שהביאה להקמת האימפריה האוסטרו-הונגרית.
מכיוון שרוסיה אימצה את הפאן-סלאביזם - מדיניות שנועדה לאחד את כל העמים הסלאבים בהנהגתו של הצאר, פתחה אוסטריה במדיניות אנטי סלאבית מבית ומחוץ. מקור המתח העיקרי בין אוסטריה לרוסיה היה השאלה המזרחית, שנוצרה בשל התמוטטות האימפריה העות'מאנית בבלקן.
בין השנים 1873–1887, היו אוסטריה ורוסיה שוב בעלות ברית יחד עם האימפריה הגרמנית, בברית שלושת הקיסרים. בשנת 1878 בעקבות המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) כבשה אוסטריה את בוסניה, ובעקבות כך נוצר משבר עם נסיכות סרביה שנתמכה על ידי רוסיה.
המאה ה-20.
בשנת 1908 סיפחה אוסטריה את בוסניה לחלוטין, מה שגרם לפריצת משבר חמור עם ממלכת סרביה ורוסיה, אך לבסוף הסתיים המשבר בשל התמיכה הגרמנית באוסטריה, ואי הרצון במלחמה.
לאחר רצח פרנץ פרדיננד בידי לאומנים סרביים מארגון היד השחורה, העבירה אוסטריה לסרביה אולטימטום בדרישה לתת למשטרה ולצבא האוסטרי להיכנס לסרביה, על מנת לחקור את הרצח. סרביה דחתה את האולטימטום, מה שהוביל לפלישה האוסטרית לסרביה, ובעקבות כך פרצה מלחמת העולם הראשונה. רוסיה ואוסטריה נלחמו זו בזו עד תשישות בחזית המזרחית, ובסופו של דבר הובילה המלחמה לקריסת המונרכיה בשתי האימפריות.
במרץ 1938 סופחה אוסטריה לגרמניה הנאצית, ובעקבות כך השתתפו לוחמים אוסטרים בקרבות החזית המזרחית במלחמת העולם השנייה. לאחר התבוסה הגרמנית בקרב סטלינגרד, נפלו בשבי הצבא האדום גם לוחמים ממוצא אוסטרי, אולם עם נפילתם בשבי הם החלו לקרוא לעצמם אוסטרים, ובעקבות כך קיבלו יחס טוב יותר.