סדר הקריאה לאותו יום כולל פסוקים מהאיגרת אל הרומאים ופסוקים מתוך הדרשה על ההר מהבשורה על-פי מתי. הלברית מתבססת על פסוקי הקריאה וזהות המחבר אינה ידועה. זו הקנטטה הראשונה מתוך קבוצה של עשר, שנכתבו במבנה של פסוק מהתנ"ך - רצ'יטטיב - אריה - רצ'יטטיב - אריה - כורל. כאן, נפתחת הקנטטה בפסוק מספר תהלים, וממשיכה בטקסט המתכתב עם הפסוקים מתוך הבשורה על-פי מתי שעוסקים ביום הדין, ובבירור המאמינים באמת מן המתחזים. כורל הסיום לקוח ממזמור של יוהאן הרמן (Johann Heermann). מוזיקאים מעריכים שהקנטטה מתבססת ברובה על מוזיקה ישנה יותר שלא ידוע לנו עליה.
הקנטטה נועדה לביצוע על ידי סולני אלט, טנור ובס בליווי מקהלה בת ארבעה קולות, קרן טבעית, שני אבובים, שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו. על פי חלק מהמקורות, האבוב השני הוא אבוב ד'אמורה. לקנטטה 6 חלקים:
הקלטות.
היצירה הוקלטה במלואה 9 פעמים בהקלטות מסחריות. בין המנצחים שביצעו את ההקלטות ניתן לציין את ניקולאוס הרנונקור (ב-1982), טון קופמן (ב-1997), מסאקי סוזוקי (ב-1998) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000).
מלחמת הדלי
מלחמת הדלי התרחשה בשנת 1325, בין ערי-המדינה בולוניה ומודנה. המלחמה התרחשה במחוז אמיליה-רומאניה, בצפון איטליה. הייתה חלק קטן מהסכסוך הישן בין הגואלפים והגיבלינים. מודנה ניצחה בקרב היחיד של המלחמה, קרב זפולינו .
מיתוס נפוץ בנוגע למלחמה הוא כי המלחמה פרצה כשחיילים מודניסים גנבו דלי מבאר המים של העיר בולוניה. אך זו אינה הסיבה לפרוץ המלחמה, הדלי נלקח כשלל מלחמה על ידי המודניסים בהמשך המלחמה, ונשאר במודנה עד ימינו. הסיבה האמיתית שבולוניה הכריזה מלחמה על מודנה היא כי מודנה לקחה את זפולינו מבולוניה.
רקע.
החל מימי הביניים המאוחרים ועד הרנסאנס, חולקה צפון איטליה בין שני פלגים יריבים שכינו עצמם גואלפים וגיבלינים. ככלל, הגואלפים תמכו בכוחו הפוליטי של האפיפיור ובעצמאות ערי המדינה של איטליה על חשבונה של האימפריה הרומית הקדושה, בעוד הגיבלינים היו תומכיו של קיסר האימפריה הרומית הקדושה על חשבונם של האפיפיור ועצמאותם של ערי המדינה, ואולם, לתוך המסגרת העקרונית שולבו אינטרסים נוספים ויריבויות כלכליות, חברתיות, משפחתיות ומקומיות אחרות. בתקופה זו, שלטו הגיבלינים במודנה, בעוד הגואלפים שלטו בבולוניה. חילוק זה, הגביר את היריבות הטבעית על אדמות בין שתי הערים.
בשנת 1176, קיסר האימפריה הרומית הקדושה פרידריך ברברוסה, הובס בקרב לניאנו על ידי הליגה הלומברדית, שתמכה באפיפיור אלכסנדר השלישי. תבוסה זו החריפה את הסכסוך בין הגואלפים והגיבלינים, והעוינות בין בולוניה הגואלפית למודנה הגיבלינית הורגשה יותר מתמיד. בשנת 1296, בולוניה תקפה את אדמותיה של מודנה, וכבשה את הערים באזאנו (Bazzano) וסאביגנו (Savigno). הכיבושים קיבלו את ברכתו של האפיפיור בוניפקיוס השמיני. בהמשך אף הכריז האפיפיור ששליט מודנה הוא מורד בכנסייה, והבטיח פיצוי למי שיפגע בו או ברכושו.
החל מיולי 1325, הורגשה העוינות היטב. אספסוף בולינזי בזז שדות בשטח מודנה, ובאוגוסט נעשתה ביזה נוספת. בספטמבר המודניסים החליטו להגיב. הם לכדו בעזרת בגידה מבפנים טירה בולונזית, ובולוניה הכריזה מלחמה.
קרב זפולינו.
בולוניה גיסה צבא גדול יחסית, 32,000 איש, שכלל גם בני ברית מרפובליקת פירנצה הגואלפית. הבולונזים פלשו אל שטח מודנה והטילו מצור על מבצר מודניסי. מודנה הגיבה במהירות, ושלחה 7,000 חיילים שכללו גם שכירי חרב גרמנים מקצועיים. מול החיילים המעולים של מודנה, הצבא הבולונזי לא היה אלא אספסוף. הקרב התרחש באזור העיירה זפולינו (Zappolino) ב-15 בנובמבר לקראת שקיעה. למרות נחיתותם המספרית, המודניסים ניצחו. הם פלשו לשטח בולוניה, הצבא המודניסי הקים מחנה מחוץ לחומות בולוניה וחגג את ניצחונו. לאחר שלושה ימים המודניסים נסוגו חזרה למודנה כאשר בדרכם, הם לקחו דלי מבאר מחוץ לחומות בולוניה על מנת לבוז לבולינזים על שהם משתמשים בבאר מים מסורתית ולא בבאר ארטזית כדרכם.
סוף דבר.
בולוניה אולצה לחתום על חוזה שלום משפיל. בטורה דלה גרילנדינה - מגדל הפעמונים של קתדרלת מודנה, ישנו דלי עץ אלון שעל פי המסורת הוא הדלי הגנוב.
המלחמות בין הגואלפים לגיבלינים המשיכו. בשנת 1447 נוסדה במילאנו הרפובליקה האמברוזית שהורכבה ממפלגות שנקראו באופן מסורתי גיבלינים וגואלפים. השליטה הייתה בידי הגיבלינים אך לאחר מספר שנים התחוללה התקוממות של הגואלפים במסגרתה נטבחו גיבלינים רבים. הדבר גרם לציבור לפנות כנגד הגואלפים ולבחור שנית בגיבלינים, אך לא לאורך זמן, כאשר הגואלפים חזרו לשלטון הם הגלו את הגיבלינים מהעיר. בשנת 1450 כבש פרנצ'סקו ספורצה את מילאנו והחזיר את הגיבלינים הגולים.
הגואלפים והגיבלינים פעלו במילאנו במשך עוד כ-80 שנה, תוך שכל אחת מהווה גורם תומך בתוך איטליה לקיסר או למתנגדו בתקופה הסוערת של מאבקי הירושה. בשנת 1529 השיג הקיסר קרל החמישי עליונות ששמה קץ למאבקי השליטה על כס הקיסרות והיריבויות בין הגואלפים והגיבלינים גוועו.
התופת של שלמבו
פריפלוס
פריפלוס (ביוונית: περίπλους - "שיט מסביב") הוא יומן או מדריך מסע ימי, שערכו קברניטים ושנועד להדריך ספנים אחרים בתוואי הדרך. מדריך מסע יבשתי נקרא בלטינית "איטינראריום" וכלל רשימות יישובים ותחנות דרך.
בעת העתיקה לא היו מפות ימיות או מפות שהיה אפשר לנווט בעזרתן, ולכן קברניטים היו נוהגים לתעד את המראות שראו במהלך מסעם, כולל נקודות ראויות לעגינה. התיאור כלל נקודות ציון בולטות שיכולות לעזור בניווט וכן תיאור של זרמים חזקים.
המסמך הקדום ביותר שניתן לסווגו כפריפלוס הוא מגילת ון אמון אם כי חלק מדריך המסע הימי שבו מצומצם, המקור המתועד הידוע הראשון של פריפלוס מלא הוא "תיאור הקפת הארץ" של הקטאיוס ממילטוס, המצוטט אצל הרודוטוס ואצל סטפנוס מביזנטיון. דוגמאות לספרי הדרכה נוספים הם הפריפלוס של חנון הספן, הפריפלוס של פסאודו-סקילקס, "אודות האוקיינוס" של פיתאס, "אודות הנמלים" של טימוסתנס, וכן פריפלוס בתוך הההמנון ההומרי לאפולו, שם מתארים הספנים הכרתיים שמוצאם מקנוסוס מה ראו בהפלגתם.
מדריכים דומים היו גם אצל ספנים פרסים, שם נקרא המדריך رهنامه (Rahnāmag או Rahnāmeh).
אניס בן חתירה
אניס בן חתירה (בערבית: أنيس بن حتيرة, בגרמנית: Änis Ben-Hatira, נולד ב-18 ביולי 1988 בברלין המערבית שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן תוניסאי-גרמני המשחק בעמדת הקשר.
קריירת מועדונים.
בן חתירה נולד בברלין המערבית, ושיחק בנעוריו בהרטה ברלין ובטניס בורוסיה ברלין. בשנת 2006, בגיל 18, חתם בהמבורג, ושיחק בעונה הראשונה בקבוצת המילואים בלבד. בעונת 2006/07 החל להשתלב בקבוצה הבכירה, וערך את הופעת הבכורה בפברואר 2007 במשחק ליגה מול איינטרכט פרנקפורט, כאשר החליף את מהדי מהדווי-כיא. במקביל המשיך בן חתירה לשחק בקבוצת המילואים. בן חתירה לא מצא את מקומו בקבוצה הבוגרת למרות זאת, ובפגרת החורף של עונת 2008/09 חתם בדיסבורג מהבונדסליגה השנייה על השאלה עד לתום העונה, שהוארכה לאחר מכן לעונה מלאה נוספת. בדיסבורג הפך בן חתירה לשחקן הרכב קבוע וסייע לקבוצה להשתלב בחלק העליון של הטבלה, אך לא הצליח להעפיל עמה לבונדסליגה. בתום ההשאלה, חזר בן חתירה להמבורג, והעביר בה את עונת 2010/11. בעונה זו שיחק לסירוגין בקבוצה הבכירה של המבורג, עמה סיים במקום השמיני בבונדסליגה, ובקבוצת המילואים. את עונת 2011/12 החל בן חתירה בהמבורג, אך עבר לפני סגירת חלון ההעברות של הקיץ לקבוצת נעוריו הרטה ברלין. בעונתו הראשונה של בן חתירה בהרטה ברלין, ירד בן חתירה עם הקבוצה לבונדסליגה השנייה. כבר לאחר עונה אחת, חזרו בן חתירה והרטה ברלין לבונדסליגה, כשהם מסיימים את עונת 2012/13 במקום הראשון בבונדסליגה השנייה. בעונת 2014/15 פחתו באופן משמעותי כמות הדקות שבן חתירה קיבל, ובעונת 2015/16, אותה פתח בהרטה ברלין, כמעט שלא שיחק. בעונה זו, היו לבן חתירה בעיות משמעתיות, ששיאן היה תגרה עם שחקנה של הרטה ברלין מיטשל וייזר, שבגינן שוחרר מהקבוצה לאחר ארבע עונות וחצי, בהן הבקיע 14 שערי ליגה ב-70 הופעות בקבוצה הבכירה בבונדסליגה.
בפברואר 2016 חתם בן חתירה באיינטרכט פרנקפורט, שם שיחק חצי עונה וניצל עם הקבוצה מירידה לאחר מאבקי תחתית וניצחון במבחני ההישרדות מול נירנברג.
באוגוסט 2016 חתם בן חתירה בדארמשטאט 98. בינואר 2017 שוחרר בן חתירה מהקבוצה לאחר שערך במדיה 11 הופעות והבקיע שער אחד. הסיבה לשחרורו מהקבוצה היא קשריו לארגון אנסאר אינטרנשיונל, הממוקם בעיר דיסלדורף, והוגדר על ידי המשרד הפדרלי להגנת החוקה בגרמניה כמזוהה עם הסלפיה, תנועה אסלאמית קיצונית.
בפברואר 2017 חתם בן חתירה בגזיאנטפספור הטורקית עד לתום עונת 2016/17, עם אופציה להארכת החוזה בשנה נוספת.
קריירה בינלאומית.
בן חתירה שיחק בנבחרות הצעירות של גרמניה, ולזכותו שמונה הופעות וארבעה שערים במדי נבחרת גרמניה בכדורגל עד גיל 19. שלושה מהשערים הובקעו באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19 שנערכה בשנת 2007 באוסטריה, אותה סיים כמלך השערים, בצוותא עם קוסטאס מיטרוגלו וקווין מונה-פאקה. בנוסף, לבן חתירה תשע הופעות ושער אחד במדי נבחרת גרמניה בכדורגל עד גיל 21. עם זאת, בן חתירה בחר לייצג את תוניסיה כשחקן בוגר, ומשחק בנבחרת תוניסיה החל משנת 2012. נכון לשנת 2018, בן חתירה לא זומן עד כה לאליפויות אפריקה בכדורגל, וגם לא לסגל של נבחרת תוניסיה למונדיאל 2018.
אהרן אלפנדרי
הרב אהרן אלפנדרי (תס"א - תקל"ד; 1701–1774) היה מחכמי איזמיר, מפורסם בעיקר בספריו יד אהרן ומרכבת המשנה.
ביוגרפיה.