בשורת מאמרים טען הראל שטיעון זה הוא שגוי. עם זאת הראל גם טען כי ניתן להגן על ביקורת שיפוטית מבלי להניח שהשופטים מגנים טוב יותר על זכויות אדם, על דמוקרטיה או על ערכים אחרים.
הראל יצא כנגד הטענה המסורתית האינסטרומנטלית לפיה ההצדקה לביקורת שיפוטית היא איכות ההחלטות של השופטים משתי סיבות: ראשית כי לא ניתן להוכיח היסטורית או אמפירית כי השופטים מחליטים נכון יותר או צודק יותר. שנית אפילו אם נניח כי השופטים טובים יותר בהחלטות בנושאי זכויות אדם קשה מאוד להסיק מעובדה זו שיש להעניק להם כוחות להכריע בשאלות אלה. גם אם יוכח מעבר לכל ספק סביר כי הרבי מלובביץ' או נציגיו הרבים עלי אדמות הוא מומחה עולמי לענייני השטחים לא יוכלו אזרחי ישראל גם אם ירצו להפקיד בידיו את הכוח להכריע בענייני השטחים. מתן כוח כזה איננו מתיישב עם התפישה לפיה כולנו בני אנוש שניחנו בתבונה אנושית ומסוגלים לבצע הכרעות מוסריות.
הראל טוען במאמריו שיש הצדקה אחרת לביקורת שיפוטית, והיא הצדקה לא אינסטרומנטלית, הצדקה המבוססת על זכות השימוע. טענתו המרכזית היא שכאשר אדם פוגע בזכות של אדם אחר בין בצדק ובין שלא בצדק עליו לאפשר לנפגע להישמע. זכות השימוע מכילה שלושה מרכיבים:
ביקורת שיפוטית היא מכשיר להגנה על זכות השימוע. בתי המשפט ובתי המשפט בלבד מאפשרים לכל אדם ואדם פריבילגיה יחידה במינה ונדירה: הפריבילגיה לערער על ההחלטות של קולקטיב, לתבוע מן הקולקטיב הסבר וצידוק להחלטות אלה וכן לחייב את הקולקטיב לשקול מחדש את החלטותיו. הביקורת השיפוטית היא לפיכך מכשיר למתן קול לקרבנות של החקיקה; קול המלווה גם בנכונות אמיתית (נכונות מן הסוג שהמשפטנים מכנים "בלב פתוח ובנפש חפצה") לשנות את ההחלטה אם הבירור הפארטיקולארי מחייב מסקנה כזו.
הביקורת השיפוטית לדעת הראל איננה מבוססת לפיכך על האיכות של ההחלטות השיפוטיות, התבונה השיפוטית או היכולות המיוחדות של הגוף השיפוטי להחליט החלטות צודקות, להגן על זכויות אדם או על הדמוקרטיה. הביקורת השיפוטית איננה אלא ביטוי ומימוש של זכות השימוע, דהיינו ההזדמנות להגן על מה שנתפש (בצדק או שלא בצדק) בעיני הקורבן כזכות של הנפגע. זכות השימוע איננה משרתת מטרות אינסטרומנטליות כמו הגנה על זכויות אדם או על הדמוקרטיה. זכות השימוע היא זכות בעלת ערך עצמאי המושתת על ההבנה כי המדינה חייבת להסביר את החלטותיה ולתת עליהם דין וחשבון בפני אלו שנפגעים מהחלטות אלה.
הניתוח הכלכלי של המשפט.
הראל חקר וכתב בשני התחומים של הניתוח הכלכלי של המשפט: ניתוח כלכלי מסורתי וניתוח כלכלי התנהגותי.
בסדרה של שני מאמרים, אחד תאורטי והשני ניסויי, בחן הראל את אופי העונש הפלילי האופטימלי וטען שהרתעה יותר טובה תושג אם עבריינים ידעו מראש שעל מעשה מסוים יינתן עונש קבוע (נניח שנתיים מאסר) מאשר אם על אותו מעשה יינתנו עונשים שונים שממוצעם הוא העונש הקבוע (שנתיים מאסר).
במאמר התנהגותי אחר בחן הראל את ההשלכות המשפטיות של תופעה פסיכולוגית ידועה הנוגעת לאי ודאות. אי ודאות יכולה לחול על אירועים שחלו בעבר (האם היה גשם בירושלים ב-1 בדצמבר 2000) או על אירועים בעתיד (האם יהיה גשם בירושלים ב-1 בדצמבר 2100). מחקרים פסיכולוגים מצביעים כי אנשים מגיבים באופן שונה להימורים ביחס לעתיד מאשר להימורים ביחס לעבר.
הניחו שאתם מתבקשים להמר על השאלה מהו המספר שיתקבל בעקבות השלכת קובייה בעתיד מול המקרה בו אתם מתבקשים להמר על השאלה מהו המספר שהתקבל בעקבות השלכת קובייה בעבר. אם אתם מנחשים נכונה תקבלו סכום כסף נכבד. על מנת להיכנס להימור עליכם לשלם דמי השתתפות (פרמיה). מחקרים רבים הראו כי אנשים מוכנים בקלות יחסית (תמורת פרמיה נמוכה) להיכנס להימורים על העתיד אך מתקשים (דהיינו דורשים פרמיה גבוהה) כדי להמר על העבר גם כאשר ההסתברות להצלחה זהה בשני המקרים. אנשים ישלמו פרמיה הרבה יותר נמוכה כדי להיכנס להימור ביחס למה שקרה בעבר, מאשר להימור ביחס למה שיקרה בעתיד.
הראל בחן את הרלוונטיות של התופעה ביחס לשאלות של מדיניות משפטית. כך למשל יש מקרים בהם השאלה אם אדם ייתפס או לא נקבעת כבר בזמן שהוא מבצע את העברה. למשל אם יש מצלמה הוא נתפש ואם אין הוא איננו נתפש. במקרים מעין אלו ההימור הוא על העבר דהיינו על השאלה אם יש מצלמה או לא. לעומת זאת עבריינים מהמרים לעיתים על השאלה האם יהיו (בעתיד) פטרולים של המשטרה אשר מחפשים עבריינים. אי-הוודאות במקרה שני זה מתייחסת לעתיד. מכאן הראל גזר את המסקנה כי אמצעים כמו מצלמה הם יעילים יותר מאמצעים כמו פטרולים גם אם הסתברות התפישה זהה בשני המקרים. האפקט ההרתעתי שונה בשני המקרים של הנטייה הפסיכולוגית של פרטים שלא להמר על אירועים שקרו בעבר.
דעותיו.
הראל משתייך לצד השמאלי של המפה הפוליטית. באוקטובר 2018, לאחר פיגוע הירי באזור התעשייה ברקן, כתב הראל:
"זה ללא ספק רצח בדם קר, בכך הוא דומה מאוד למעשי הרצח שצה"ל מבצע בגבול הדרום. הגיע העת להפסיק את מעשי הטבח". לאחר סערה ציבורית שקמה בעקבות ההתבטאות, מחק הראל את דבריו ופרסם התנצלות על דבריו בעמוד הפייסבוק שלו.
זכויות אדם.
במאמר "עלייתה ונפילתה של המהפכה ההומוסקסואלית" הראל מתבונן על ההתפתחות ההיסטורית של הזכויות המשפטיות של ההומוסקסואלים בישראל.
התזה המרכזית של המאמר היא שמה שאיפשר את המהפכה המשפטית הזו לא היה הניצחון של הליברלים הנאורים (שגורסים כי הומוסקסואליות איננה מגונה וכי קשר הומוסקסואלי ראוי להכרה כמו קשר הטרוסקסואלי) אלא התבסס על סובלנות דהיינו על התפישה כי המדינה לא צריכה להתערב בהתנהגות הומוסקסואלית גם אם ההתנהגות הזו היא בלתי מוסרית ובלתי ראויה. שיח הסובלנות איפשר תמיכה רחבה של אנשים כולל אנשים שמרניים ברפורמות המשפטיות הליברליות בנושא ההומוסקסואליות בשנות השמונים. הראל מנתח את האופן שבו טרנספורמציות חברתיות מתרחשות וטוען שלקראת אמצע שנות התשעים שיח הסובלנות נעלם. הוויכוח הפך לפיכך לוויכוח בין ליברלים נאורים לבין שמרניים המתנגדים לסובלנות.
ספרו.
הספר תורגם לספרדית וגרמנית.
קישורים חיצוניים.
מכתביו
סורת הפתיחה
כפר מסר
גיתית (כלי נגינה)
גיתית היא מונח מוזיקלי המוזכר שלוש פעמים בתנ"ך, בכולן כחלק מכותרת של מזמורי תהילים, בהם כתוב "לַמְנַצֵּח עַל-הַגִּתִּית". (מזמורים , ו).
למשמעות המילה ניתנו שלושה פירושים:
גיתית בשירה.
אורי צבי גרינברג, מזכיר בשירתו את כלי הנגינה - גיתית.
מושב גיתית.
בשנת 1972 הוקם בבקעת הירדן המושב גיתית. שמו של היישוב ניתן לו על ידי רחבעם זאבי, בגין הבקעה עליה משקיף היישוב, שצורתה מזכירה את כלי הנגינה העתיק - גיתית.
גתית
קירמול
ועידת ונזה
הטלאי הורוד
מרצה בכיר
סמבו (קבוצה חברתית)
מבצע נועה
האנציקלופדיה הסובייטית הגדולה
האנציקלופדיה הסובייטית הגדולה (ברוסית: Большая Советская Энциклопедия, תעתיק: "בולשאיה סובייטסקאיה אנציקלופדיה") היא אחת מהאנציקלופדיות הנרחבות והמקיפות ביותר בשפה הרוסית. היא הוצאה לאור על ידי מוציא לאור ממשלתי שנקרא "האנציקלופדיה הסובייטית".
האנציקלופדיה נדפסה בשלוש מהדורות. בראשונה היו 65 כרכים ובהם 65,000 ערכים בתוספת כרך מילואים אודות ברית המועצות. מהדורה זו פורסמה בין השנים 1926–1947 ועורכה הראשי היה אוטו שמידט (עד 1941). המהדורה השנייה פורסמה בין 1950–1958 ובה 50 כרכים, 100,000 ערכים וכרך מילואים, היא נערכה על ידי סרגיי ואווילוב ולאחריו בוריס ודנסקי. בשנת 1960 יצאו לה שני כרכי מפתח. המהדורה השלישית נדפסה בשנים 1969–1978 בשלושים כרכים בעריכתו של אלכסנדר פרוחורוב.
בשנים 1957–1990 יצא מדי שנה כרך מיוחד שכלל ערכים מעודכנים אודות ברית המועצות ומדינות העולם. בשל חילופי הגברי הפתאומיים בצמרת השלטון הסובייטי, אירע (בשנת 1953) כי מנויי המהדורה השנייה קיבלו שלושה דפים עם ערכים על פרידריך וילהלם פון ברגהולץ, מצר ברינג והבישוף מברקלי להחלפת הערך על לברנטי בריה, שסר חינו והוצא להורג לאחר מות סטלין.
עורכים נוספים.
כותבי הערכים באנציקלופדיה הסובייטית הגדולה ועורכיהם היו מדענים, אנשי צבא, אנשי רוח ופוליטיקאים מובילים. ביניהם: ויקטור אמברצומיאן, ניקולאי באיבקוב, מיקולה בז'ן, ניקולאי בוגוליובוב, אנדריי בובנוב, ניקולאי בוכארין, ניקולאי בורדנקו, מיכאיל פרונזה, ויקטור גלושקוב, איגור גרבר, בנימין קגן, איואן קנוניאץ, אנדריי קולמוגורוב, ולריאן קויבשב, אנטולי לונצ'ארסקי, ולדימיר אוברוצ'ב, אלכסנדר אופרין, יורי פרוחורוב, קארל ראדק, ניקולאי סמשנו וקלימנט וורושילוב.
תרגומים.
המהדורה השלישית תורגמה לאנגלית ב-31 כרכים בין 1974 ו-1983 על ידי הוצאת מקמילן. המהדורה תורגמה גם ליוונית תוך הרחבת הערכים הקשורים ליוון ותרבותה.
ג'יי דרמה
ג'יי דרמה או דרמה יפנית (テレビドラマ-terebi dorama) היא דרמה יומית המשודרת בטלוויזיה היפנית. כל רשתות הטלוויזיה ביפן משדרות את הדרמות, הכוללות ז'אנרים של רומנטיקה, קומדיה, סיפורי בלשים, אימה ועוד מיני סוגים.
ג'יי דרמה משודרת בדרך כלל באורך של עונה לשלושה חודשים, כשדרמה חדשה צצה בכל עונה. הדרמות משודרות בימות השבוע בשעות הערב, קרוב לשעה בכל פרק.
קתדרלת אוטרכט