לאחר שמיה נואשת וחוזרת לבית הוריה בנבדה, מגיעה אל סבסטיאן הזמנה ללהק אותה לסרט של במאית מפורסמת. הוא משכנע את מיה להיענות להזמנה, ומיה יוצאת לצילומי הסרט בפריז. דרכיהם של מיה וסבסטיאן נפרדות. מיה הופכת לשחקנית מצליחה, נישאת לגבר אחר ויולדת בת. ערב אחד מיה ובעלה יוצאים לבילוי, ועקב פקק תנועה משנים את יעדם ומגיעים באקראי למועדון ג'אז. מיה מגלה כי זהו המועדון של סבסטיאן, שהגשים את חלומו. סבסטיאן מזהה את מיה בקהל, ושניהם מדמיינים לעצמם התפתחות שונה לחלוטין של קורות חייהם, שבה סבסטיאן מצטרף אל מיה במסעה לפריז ומקים עמה משפחה. בסיום השיר ששימש רקע למחשבות אלה מיה ובעלה יוצאים מהמועדון אך קודם לכן היא חולקת עם סבסטיאן רגע אחרון של חיוך.
הפקה.
את התסריט לסרט כתב דמיאן שאזל ב-2010, הוא הושפע מסרטי הקולנוע "כובע צילינדר", "מטריות שרבורג", "לילות בוגי" ו"שיר אשיר בגשם". שאזל התקשה למצוא מימון להפקת הסרט והומלץ לו לשנות את דמותו של הגיבור הראשי מנגן ג'אז לזמר רוק, לשנות את סצנת הפתיחה המורכבת ואת הסיום האמביוולנטי, המלצות שאת כולן דחה. רק לאחר הצלחת סרטו "ויפלאש" נרכשו זכויות ההפקה וההפצה שלו על ידי "ליונסגייט" (Lionsgate) ו-Black Label Media.
תקציב הסרט הוערך בכ-30 מיליון דולר. מפיקי הסרט עודדו את שאזל להגדיל את ההוצאות המתוכננות, ותמיכתם תרמה לליהוק שחקנים ראשיים יקרים יותר, להגדלת כמות ימי הצילום מ-24 ל-40, הגדלת כמות הניצבים, אתרי הצילום והתפאורות.
לתפקידים הראשים לוהקו תחילה אמה ווטסון ומיילס טלר, ווטסון נסוגה בעקבות ליהוקה לסרט "היפה והחיה" ועם טלר לא הגיעה ההפקה להבנות. לבסוף לוהקו במקומם אמה סטון וראיין גוסלינג, זהו שיתוף הפעולה השלישי של השניים כזוג נאהבים, לאחר "טיפש, מטורף, מאוהב" ו"יחידת גנגסטרים". השניים התאמנו במשך שלושה חודשים בחזרות בנגינה, בשירה ובריקודים. המוזיקאי ג'ון לג'נד לוהק לתפקיד מפתח נוסף ולקראת הצילומים למד לראשונה לנגן בגיטרה. בסרט השתתפו כ-1,600 ניצבים.
צילומי הסרט נעשו בשתי מצלמות, בפורמט אנמורפיק תוך שימוש בסרט צילום 35 מ"מ וביחס 1:2.55 על מנת לשוות לסרט מראה קלאסי. לשם כך התאימה חברת Panavision במיוחד לסרט את העדשות בהן נעשה שימוש.
הצילומים החלו באוגוסט 2015 בלוס אנג'לס ונמשכו כ-40 ימים בלמעלה מ-60 אתרים ברחבי המטרופולין. האתרים כללו את הפוניקולר "מעוף המלאך", שאף על פי שהיה סגור לתחזוקה כבר מספר שנים נפתח במיוחד לצילומי הסרט, מגדלי ווטס, שוק "גראנד סנטרל מרקט", מלון שאטו-מרמון , המזח בהרמוסה ביץ', מועדון "Lighthouse Café" בהרמוסה ביץ' (אליו לוקח סב את מיה על מנת ללמד אותה על ג'אז), אולם הקולנוע ריאלטו בסאות' פאסדינה (בו הזוג עומד להתנשק על רקע הקרנת הסרט "מרד הנעורים"), ומצפה הכוכבים גריפית' (בסצנה שמקורה בסרט "מרד הנעורים", ובה צמד הגיבורים מתעופף באוויר). סצנת הפתיחה של הסרט צולמה במשך יומיים במחלף המחבר בין כביש מהיר 105 לכביש מהיר 110. המחלף נסגר במיוחד למספר שעות לצורכי ההפקה, והסצנה כללה מאות מכוניות ורקדנים.
עריכת הסרט נעשתה במשך קרוב לשנה על ידי טום קרוס, ששיתף פעולה עם שאזל גם בסרט "ויפלאש". את הכוריאוגרפיה ביימה מנדי מור.
הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה ב-31 באוגוסט 2016 בפסטיבל הסרטים של ונציה, הפצה מוגבלת של הסרט בחמישה בתי קולנוע בארצות הברית החלה ב-9 בדצמבר 2016 והפצה רחבה ב-16 בדצמבר.
מוזיקה.
את המוזיקה לסרט הלחין ג'סטין הורוויץ, בן כיתתו של שאזל באוניברסיטת הרווארד, ששיתף עמו פעולה גם בסרט "ויפלאש", להורוויץ נדרשו 31 סקיצות עד להשגת הגרסה הסופית שיר הנושא של הסרט "City of Stars". את המילים לשירים חיברו בנג' פאסק וג'סטין פול. את האלבום עם פסקול הסרט הפיקו הורוויץ, מריוס דה וריס וסטיבן גזיקי.
פסקול הסרט זכה בשני פרסי גראמי בטקס בינואר 2018.
פסקול הסרט:
עונת 1973/1974 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל
עונת 1973/1974 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל הייתה העונה ה-19 של התחרות האירופית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי אופ"א. המשחק הראשון התקיים ב-19 בספטמבר 1973 ותחרות הסתיימה ב-17 במאי 1974.
בתחרות השתתפו 31 קבוצות.
משחק הגמר נערך באצטדיון המלך בודואן, בריסל. התחרות הסתיימה בניצחון של באיירן מינכן בפעם הראשונה בתולדות המועדון. זו הייתה הזכייה הראשונה של קבוצה גרמנית בתואר.
גרד מילר ( באיירן מינכן) זכה בתואר מלך השערים עונה השנייה ברציפות.
מתכונת התחרות.
בתחרות השתתפו 30 קבוצות. כל הקבוצות חולקו לזוגות ונפגשו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ לקביעת הקבוצה שתעפיל לשמינית הגמר.
בכל השלבים למעט משחק הגמר נערכו משחק בית ומשחק חוץ. חוק "שער חוץ", היה בתוקף לכל שלבי התחרות. במקרה שאין אפשרות להגיע להכרעה תוך יתרון שער חוץ, המנצח נקבע בסדרת בעיטות עונשין.
לראשונה בתולדות התחרות היה צורך במשחק נוסף בגמר העונה.
ב. ל. ה דואגת
אליזבט גרט אנדרסון
עד עצם היום הזה (סדרת טלוויזיה)
עד עצם היום הזה (סדרת טלוויזיה) - דמויות
גוסטב ההנה
גוסטב ההנה (בגרמנית: Gustav Höhne; 17 בפברואר 1893 - 1 ביולי 1951) היה מפקד בכיר בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
ההנה נולד ב-17 בפברואר 1893 בקרושווייץ, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1911 התגייס ההנה לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-150 (וורמיה ה-1), עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף ההנה לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1933 הועלה ההנה לדרגת מיור, וב-1 בפברואר 1934 הוא מונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט הרגלים ה-6. ב-1 באוגוסט 1935 הועלה ההנה לדרגת אוברסט לוטננט, וב-12 באוקטובר 1937 מונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט הממונע ה-90. ב-1 במרץ 1938 הועלה ההנה לדרגת אוברסט, וב-10 בנובמבר 1938 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-28.
מלחמת העולם השנייה ואחריתו.
עם פרוץ המלחמה לחם ההנה עם הרגימנט שבפיקודו במהלך הפלישה לפולין ובמהלך המערכה על צרפת, כחלק מהדיוויזיה ה-8 במסגרת הקורפוס ה-8. ב-1 באוגוסט 1940 הועלה ההנה לדרגת גנרל מיור, וב-25 באוקטובר 1940 מונה למפקד הדיוויזיה ה-8. במהלך מבצע ברברוסה לחם ההנה עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ה-8 במסגרת הארמייה התשיעית, וכבש עמה את מבצר גרודנו, ועל כך קיבל ב-30 ביוני 1941 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. לאחר מכן השתתפה הדיוויזיה בקרב ביאליסטוק-מינסק, בקרב סמולנסק, ובקרב על מוסקבה. לאחר הקרב על מוסקבה הועברה הדיוויזיה יחד עם כל הקורפוס ה-8 לתקופת התרעננות בצרפת, שם שונה שמה בדצמבר 1941 ל"הדיוויזיה הקלה השמינית". הדיוויזיה הוחזרה לקרבות בחזית המזרחית במסגרת הקורפוס ה-10, והשתתפה במבצע דמיאנסק. ביוני 1942 היא הפכה להיות "דיוויזיית היגר השמינית", ולחמה בקרבות שונים תחת הארמייה ה-16. ב-1 במאי 1943 הועלה ההנה לדרגת גנרל חיל הרגלים, וב-17 במאי 1943 קיבל תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-20 ביולי 1943 מונה ההנה למפקד הקורפוס ה-8, ופיקד עליו עד ה-1 באפריל 1944. ב-15 בנובמבר 1944 מונה ההנה למפקד הקורפוס ה-30, ויומיים לאחר מכן מונה למפקד הקורפוס ה-63. ב-23 בנובמבר מונה ההנה למפקד הקורפוס ה-89, ופיקד עליו עד להשמדתו באפריל 1945.
לאחר המלחמה.
בשנת 1947 שוחרר ההנה מהשבי. לאחר שחרורו התגורר ההנה באוברורזל, עד למותו ב-1 ביולי 1951.
עונת 1974/1975 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל
עונת 1974/1975 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל הייתה העונה ה-20 של התחרות האירופית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי אופ"א. המשחק הראשון התקיים ב-18 בספטמבר 1974 ותחרות הסתיימה ב-28 במאי 1975.
בתחרות השתתפו 30 קבוצות.
משחק הגמר נערך בפארק דה פראנס, פריז. התחרות הסתיימה בניצחון של באיירן מינכן בפעם השנייה ברציפות.
גרד מילר ( באיירן מינכן) זכה בתואר מלך השערים עונה השנייה ברציפות תוך שיתוף בזכייה עם אדוארד מרקרוב ( אררט ירוואן) שכבש את כל השערים במשחקים של הסיבוב הראשון נגד וייקינג הנורווגית.
מתכונת התחרות.
בתחרות השתתפו 30 קבוצות. כל הקבוצות חולקו לזוגות ונפגשו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ לקביעת הקבוצה שתעפיל לשמינית הגמר.
בכל השלבים למעט משחק הגמר נערכו משחק בית ומשחק חוץ. חוק "שער חוץ", היה בתוקף לכל שלבי התחרות. במקרה שאין אפשרות להגיע להכרעה תוך יתרון שער חוץ, המנצח נקבע בסדרת בעיטות עונשין.
ראו גם.
גמר גביע אירופה לאלופות 1975.
א&quot;ל דוקטורוב
אֶדְגָר לוֹרֵנְס דוֹקְטוֹרוֹב (באנגלית: Edgar Lawrence Doctorow; 6 בינואר 1931–21 ביולי 2015) היה סופר יהודי אמריקאי. נהג לשלב ברומנים שלו דמויות היסטוריות ואירועים מההיסטוריה של ארצות הברית, בעיקר מן המאה ה-20.
קורות חיים.
דוקטורוב נולד ברובע הברונקס, ניו יורק. הוריו, דוד ורוז דוקטורוב, נולדו בארצות הברית והיו בנים למהגרים יהודים מרוסיה. למד בתיכון ברונקס למדעים.
אולריך קלימן
אולריך קלימן (בגרמנית: Ulrich Kleemann; 23 במרץ 1892 - 1 בינואר 1963) היה מפקד בכיר בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.