בשנת 2018, חברה לזמרת-יוצרת קים פטרס והשתיים כתבו ביחד את כל שירי המיני-אלבום המצליח, Turn Off the Light, Vol. 1. בין השירים ניתן למנות את "Tell Me It's a Nightmare", ו-"In the Next Life". בסוף אותה השנה, כתבה ללהקת הבנות המצליחה ליטל מיקס, את השיר "The National Manthem", עבור אלבום האולפן החמישי שלה, LM5. בשנת 2020, זכתה הדסון להוקרה ולהצלחה בינלאומית נוספת, בעקבות כך שהייתה לאחת מכותבות הלהיט הבינלאומי "Physical", של דואה ליפה. גם את גרסת הרמיקס שלו כתבה. בנוסף, כתבה עבור ליפה את השיר "Levitating". כל השלושה נכללו באלבום האולפן השני של ליפה, Future Nostalgia.
הכל עובר
הכל עובר הוא פזמון עברי שנכתב, הולחן ובוצע על ידי עידן רייכל. השיר יצא לאור ב-20 בנובמבר 2008, כחלק מהאלבום השלישי של הפרויקט של עידן רייכל, "בין קירות ביתי".
רקע.
השיר הוא בסגנון מוזיקת עולם המאפיין את שאר השירים באלבום. רייכל סיפר כי כתב את השיר על הוריו. השיר הוא בין ארבעת השירים שבוצעו על ידי רייכל עצמו באלבום "בין קירות ביתי", לצד "בין קירות ביתי", "חלומות של אחרים" ו-"מנעי קולך מבכי".
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר, בוים על ידי ליאור מולכו והועלה לערוץ היוטיוב של רייכל ב-11 באוגוסט 2011. הקליפ צולם בחדר בו צולמה עטיפת האלבום "בין קירות ביתי".
נכון לדצמבר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-6 מיליון.
גרסאות כיסוי.
השיר בוצע בגרסאות כיסוי על ידי אמנים שונים. מהמפורסמים ביניהם הם עידן עמדי, רוני דלומי ודוד לביא.
קרטיס רואו
קרטיס רואו הבן (באנגלית: .Curtis Rowe, Jr; נולד ב-2 ביולי 1949) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1971–1979. בעונת נבחר להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA כשחקן דטרויט פיסטונס, ולאורך 8 עונותיו בליגה רשם ממוצעים כוללים של 11.6 נקודות, 7.2 ריבאונדים ו-1.6 אסיסטים למשחק.
קריירת מכללות.
רואו נולד בעיר בסמר שבאלבמה, ובין השנים 1967–1971 למד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ("UCLA"). בעונתו הראשונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה, 1968/1969, היה אחד משחקניה המובילים בזכייתה בטורניר אליפות המכללות, לצדם של לו אלסינדור וסידני ויקס. לאורך אותה עונה קלע 12.9 נקודות והוריד 7.9 ריבאונדים בממוצע למשחק, ובסיומה נבחר לחמישיית העונה של מחוז Pac-12, יחד עם אלסינדור.
לקראת עונת 1969/1970 עזב אלסינדור ל-NBA, והצטרף ל-UCLA הרכז הנרי ביבי. בשתי העונות הבאות הובילו רואו, ויקס וביבי את הקבוצה לשתי זכיות נוספות בטורניר המכללות, תחת המאמן ג'ון וודן; בגמר עונת 1970 גברה UCLA על אוניברסיטת ג'קסונוויל בתוצאה 80–69, ובגמר עונת 1971 גברה על אוניברסיטת וילאנובה בתוצאה 68–62. בכך זכתה הקבוצה באליפותה החמישית ברציפות, כחלק מ"תור הזהב" שלה במסגרתו זכתה בשבע אליפות רצופות, וב-10 אליפויות תוך 12 שנים. בסיום אותה עונה נבחר רואו לחמישייה השנייה של העונה בליגת המכללות (Second-team All-American).
קריירת משחק.
בדראפט ה-NBA 1971 נבחר רואו בבחירה ה-11, על ידי דטרויט פיסטונס. בכל 5 עונותיו בדטרויט שימש כשחקן חמישייה קבוע, ולאורך התקופה העמיד ממוצעים של 13.3 נקודות ו-8.0 ריבאונדים למשחק. בעונת נבחר להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA בפעם היחידה בקריירה, לאחר שרשם ממוצעים של 16.0 נקודות ו-8.7 ריבאונדים למשחק. בעונות ו-1976 הוביל את הפיסטונס, יחד עם הרכז דייב בינג והסנטר בוב לניר, לשלב חצי גמר המערב בפלייאוף, אך בשני המקרים הפסידה הקבוצה מול שיקגו בולס וגולדן סטייט ווריורס, בהתאמה.
באוקטובר 1976 הועבר לבוסטון סלטיקס כחלק מטרייד בין 3 קבוצות, במסגרתו פול סיילאס (מבוסטון) נשלח לדנוור נאגטס, ורלף סימפסון (מדנוור) נשלח לפיסטונס. ב-3 עונותיו בבוסטון קלע 8.0 נקודות והוריד 5.5 ריבאונדים בממוצע למשחק כשחקן ספסל. בסיום עונת פרש רואו ממשחק, בגיל 29.
היינץ הלמיך
היינץ הלמיך (בגרמנית: Heinz Hellmich; 9 ביוני 1890 – 17 ביוני 1944), היה גנרל גרמני בזמן מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
הלמיך נולד ב-9 ביוני 1890 בקרלסרוהה, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. ב-22 במרץ 1910 הוא התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-136, עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה נשאר הלמיך ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1934 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 בינואר 1936 הוא הועלה לדרגת אוברסט.
מלחמת העולם השנייה.
ב-1 בספטמבר 1939 הוא מונה לקצין האג"ם של הארמייה השביעית, וב-1 באוקטובר אותה שנה הוא הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-2 באוקטובר הוא מונה לקצין האג"ם של קבוצת ארמיות B, עמה לחם במהלך השלב הראשון של המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה. ב-1 ביוני 1940 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-23 ולחם עמה במהלך המערכה על צרפת כחלק מהקורפוס ה-3 במסגרת הארמייה ה-12, ובמהלך מבצע ברברוסה ומבצע טייפון לחם עמה כחלק מהקורפוס ה-7 במסרת הארמייה הרביעית. ב-1 באפריל 1942, הלמיך מונה למפקד דיוויזיית המילואים ה-141. ב-1943, הוא מונה למפקד כוחות האוסטטרופן, ופעל עם העריק הסובייטי, הצבא האדום גנרל אנדריי ולאסוב.
ב-10 בינואר 1944, הלמיך הועבר לצרפת וקיבל את הפיקוד על הדיוויזיה ה-243, שהוצבה על חצי האי קוטנטן. החטיבה הגנה על החוף המערבי של חצי האי כאשר מבצע אוברלורד, החל ב-6 ביוני 1944. הלמיך נהרג במהלך התקפה אווירית ליד שרבור ב-17 ביוני 1944.
בית פושקין (רומן)
"בית פושקין" הוא רומן מאת אנדריי ביטוב, שנכתב בשנים 1964–1971. פורסם בברית המועצות במהלך הפרסטרויקה, בשנת 1987 על ידי אזבוקה אטיקוס.
יצא לאור בישראל בהוצאת עם עובד.
עלילה ומבנה.
גיבור הרומן הוא הפילולוג הלנינגרדי ליובה אודוייבצב, נציג דור שנות ה-60. הרומן מגולל את חייו, החל מסיום לימודיו לעבודה במכון לספרות רוסית, המכונה בית פושקין.
הרומן מורכב מפרולוג שנקרא "מה לעשות?", שלושה חלקים, שכל אחד מהם מחולק לפרקים ומסתיים בתוספת ובפרשנות. הטקסט של הרומן נקטע על ידי סטיותיו של המחבר, שנמצאות באיטליה.
בחלק הראשון, "אבות ובנים. רומן לנינגרדי" מספר על מערכת היחסים של ליובה עם קרובי משפחה. הוא נולד למשפחת מדענים. סבו הוא פילולוג מפורסם שטוהר בשנות סטלין, שלויובה מעולם לא ראה. אביו הוא גם פילולוג, מורה באוניברסיטה. ליובה לא אוהב אותו, את מקומו של אביו במוחו של ליובה תופס ידיד המשפחה הדוד מיטה, או "הדוד דיקנס", ותיק מלחמת העולם הראשונה, מלחמת האזרחים ברוסיה, ומלחמת העולם השנייה והמחנות. ליובה נכנס לפקולטה לפילולוגיה ולומד שסבו, מודסט פלטונוביץ', חזר. הפגישה היא בכלל לא מה שציפה לו. נספח לקטע: שני סיפורים קצרים של הדוד דיקנס, שנפלו לידיו של ליובה.
במרכז החלק השני, המכונה "גיבור זמננו. גרסה וגרסה של החלק הראשון" - אירועים שהתפתחו במקביל לאירועים המתוארים בחלק הראשון. זה מתחיל בתאריך מפתח: "ב-5 במרץ 1953 ידוע מי מת". בחלק השני, המחבר מתמקד במערכת היחסים של ליובה מחוץ למשפחה. עם בן כיתתו וחבר כיתתו "מיטישאטייב", שיש לו השפעה מוזרה על ליובה. עם שלוש נשים: "פאינה", אלבינה וליובאשה. כואב במיוחד הקשר עם פאינה, המבוגרת והמנוסה יותר מליובה. נספח לקטע: מכירה מחדש של המאמר המדעי של ליובה "שלושה נביאים" עם ניתוח של שלושה שירים: "הנביא" מאת אלכסנדר פושקין, "הנביא" מאת מיכאיל לרמונטוב, "טירוף" מאת פיודור טיוטצ'ב. מודגש כי כל השירים נכתבו בתקופה בה מחבריהם היו בני עשרים ושבע. אותו גיל של ליובה בזמן כתיבת המאמר.
פרק שלישי "הפרש העלוב. שיר על חוליגניזם קטנוני " הוא המשך ישיר לשני החלקים הראשונים, שבהם קווי העלילה מתמזגים לאחד. ליובה נשאר בתפקיד בבית פושקין בחגי נובמבר. הוא לא יכול לסרב, שכן מיד אחרי החגים הוא יגן על עבודת המחקר שלו. לפתע מגיע מיטישייב עם תלמידו, אותו הוא מכנה "פון גוֹטִיץ'". ואז מגיע "בלנק", עובד לשעבר של המכון. הערב, שהתחיל במסיבת שתייה ידידותית, מסתיים בשערורייה גרנדיוזית ובדו-קרב (רק קטטה) בין ליובה ומיטיישטיב. הכותב מציע אפשרויות שונות לגמר. באחד מהם, ליובה נספה, באחרת הוא נשאר בחיים ובעזרת הדוד דיקנס מחזירה את הסדר במשרד ההרוס של המכון. נספח לקטע: ההיסטוריה של יחסי הסופר עם גיבורו, בהשוואה לרדיפה אחר צב אכילס.
הרומן מסתיים ב"פרשנות", שם המחבר מדבר על האנשים והמציאויות היומיומיות המוזכרות בטקסט (הצעצוע "פיזור", פבליק מורוזוב ועוד), על ההיסטוריה של יצירת הרומן.
תולדות היצירה והפרסום.
אנדריי ביטוב החל לכתוב את הרומן בשנת 1964, שהתרשם ממשפטו של יוסף ברודסקי, כאשר נראה כי עידן ה"הפשרה" מכבר הסתיים. בהתחלה זה אפילו לא היה רומן, אלא סיפור שנקרא "אאוט" (תואם את החלק השלישי). כשהסיפור צמח לרומן, החליט ביטוב לשנות את השם. בהדרגה הוא הגיע לשם הנוכחי - "בית פושקין". בנספח לסעיף השלישי מוסבר השם באופן הבא: "...והספרות הרוסית, וסנקט פטרבורג (לנינגרד), ורוסיה - כל זה, כך או אחרת, בית פושקין ללא ביתו המתולתל." לסופר היו כמה אפשרויות לתרגום המשנה: רומן ענישה, רומן פילולוגי, רומן לנינגרדי, שתי גרסאות, שיר על חוליגניזם קטנוני.
הרומן הושלם בשנת 1971 והודפס בסאמיזדאט. הוא פורסם לראשונה בשנת 1978 על ידי ההוצאה האמריקאית ארדיס. פרסום זר (והשתתפות בסיפור מטרופול) חסם עבור ביטוב את האפשרות להדפיס כל דבר בברית המועצות.