ב-1942, בהיותו סטודנט בפריז, ביקר את המופתי הפלסטיני חאג' אמין אל-חוסייני בגרמניה הנאצית. הוא התיידד איתו ושהה אצלו במשך 40 יום. ב-1943 ביקר אותו שוב, באישור השלטונות הצבאיים, ושהה עמו במשך 50 יום. ב-1946 ביקר אותו מספר פעמים במקום כלאו בצרפת, ובחודש יוני אותה שנה חילץ אותו ממעצר הבית שלו והביאו לקהיר, וזאת לאחר שעשה את כל הדרך הזו לפני כן בעצמו כדי לוודא שלא נשקפת למופתי סכנה.
ב-1947, כשנה לאחר עצמאותה של סוריה, נבחר כחבר מועצת העם הסורית, בה ייצג את ציבור הבוחרים של עירו חלב.
בשנים 1949–1950 כיהן כשר הכלכלה, וב-1951 כיהן לזמן קצר כיושב ראש מועצת העם הסורית .
ב-28 בנובמבר 1951 הפך לראש הממשלה בפעם הראשונה. אולם משסירב למנות את שר הביטחון הקודם פאוזי סלו לממשלתו, הורה הגנרל אדיב שישכלי ב-29 בנובמבר 1951 על מעצרו של דואליבי. הממשלה כולה וכל הפוליטיקאים התומכים בברית עם עיראק, כולל מנהיג מפלגת העם, נאזם אל-קודסי ורושדי אל-כיח'יא נכלאו. במחאה, הנשיא האשם אל-אתאסי התפטר והצטרף לאופוזיציה. שישכלי מינה את יד ימינו פאוזי סלו לתפקידי הרמטכ"ל, ראש הממשלה, שר הביטחון והנשיא.
לאחר בריחתו של שישכלי מסוריה, כיהן דואליבי בשנים 1954–1955 כשר ההגנה. אחרי ניצחונה של מפלגת העם בבחירות, כיהן מ-22 בדצמבר 1961 במשך מעט יותר משלושה חודשים כראש הממשלה (ובמקביל גם כשר החוץ), עד שהודח שוב ב-28 במרץ 1962 בהפיכה צבאית.
לאחר תפיסת השלטון על ידי מפלגת הבעת', אחרי ההפיכה של הגנרל לואי אל-אתאסי ב-8 במרץ 1963, הוא נעצר יחד עם כל אויביה האחרים של הרפובליקה הערבית המאוחדת ונכלא בבית הסוהר הצבאי. לאחר שחרורו כעבור כמה חודשים יצא לגלות, תחילה בלבנון ואחר כך לסעודיה, שם עבד כיועץ פרטי של המלך.
בנו, נואף א-דואליבי, קשור לאופוזיציה הסורית.
גוגו אמבתה-רו
גוּגוּלֶטוּ סופיה "גוּגוּ" אְמְבָּתָה-רוֹ, MBE (באנגלית: Gugulethu Sophia Gugu" Mbatha-Raw, MBE"; נולדה ב-21 באפריל 1983) היא שחקנית אנגליה, חברת מסדר האימפריה הבריטית.
ביוגרפיה.
נולדה בשם 'גוּגוּלֶטוּ סופיה אְמְבָּתָה-רוֹ' באוקספורד, אנגליה, בתם של פטריק אמבתה, רופא מדרום אפריקה, ואנני רואו, אחות לבנה ילידת אנגלייה. שמה הפרטי גוגו הוא קיצור של השם Gugulethu שפירושו בשפת זולו "הגאווה שלנו".
בצעירותה הצטרפה לתיאטרון הנוער הלאומי. לאחר מכן, בשנת 2001, עבר להתגורר בלונדון והחלה את לימודיה באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה אותם סיימה בשנת 2004.
קריירה.
היא שיחקה במספר סדרות טלוויזיה בריטיות בהן "Vital Signs", "ספוקס", "דוקטור הו", "Bonekickers". במקביל שיחקה בהצגות בתיאטרון המלכותי במנצ'סטר. בשנים 2009–2010 שיחקה בתפקיד אופליה במחזה "המלט" שהוצג בברודוויי.
ב-2010 שיחקה בסדרת הטלוויזיה האמריקאית "סמויים" שיצר ג'יי ג'יי אברהמס לרשת NBC, ב-2011 בסרט הקולנוע "לארי קראון" בבימויו של טום הנקס וב-2012 בתפקיד הנשי הראשי בסדרת המסתורין של רשת FOX, "טאצ'", בתור עובדת הסוציאלית קליאה הופקינס.
ב-2013 שיחקה בתפקיד דיידו אליזבת בל בסרט הקולנוע "בל היפה" וזכתה על תפקידה בפרס השחקנית הטובה ביותר בטקס פרסי הקולנוע הבריטי העצמאי ובהוקרות נוספות.
בשנת 2014 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "Beyond the Lights" וזכתה בפרס השחקנית המבטיחה ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בשיקגו והייתה מועמדת לפרס באפט"א לקולנוע בקטגוריית השחקנית המבטיחה ביותר. בהמשך אותה שנה כיכבה במותחן העל-טבעי האמריקאי "אוד תומאס", לצד אנטון ילצ'ין.
בשנת 2015 שיחקה בסרט "עלייתה של ג'ופיטר" שנכתב ובוים בידי לאנה ולילי וצ'אוסקי, ושיחקה בתפקיה הנשי הראשי בסרט הדרמה "בלתי הפיך" שעוסק בסיפורו האמיתי של חוקר מקרי המוות בנט אומלו.
בשנת 2016 שיחקה בסרט "מדינת ג'ונס החופשית", במותחן הפוליטי של ג'ון מאדן "מיס סלואן"', ובמותחן "כל האמת" בכיכובו של קיאנו ריבס ושיחקה בתפקיד אורח בסדרות הטלוויזיה "מראה שחורה" ו"איזי"; שתיהן הפקות מקור של ענקית הסטרימינג נטפליקס. בשנת 2017 שיחקה בסרט הלייב-אקשן "היפה והחיה" בדמותה של המשררת פלומט; המהווה רימייק לסרט האנימציה בשם זה של וולט דיסני מ-1991.
בשנת 2018 הופיעה בסרטים "פרדוקס קלוברפילד" שכתב הישראלי לשעבר אורן עוזיאל, "אין לך תחליף" ובסרט הפנטזיה "קמט בזמן", שביימה אווה דוברני וכתבה ג'ניפר לי והוא מבוסס על הספר "קמט בזמן" מאת הסופרת מדלן ל'אנגל. בהמשך השנה היא גם הופיעה בסרט "Farming", סרטו הראשון כבמאי של השחקן אדוואלה אקינואויה-אגבאג'ה, בו גם השתתף כשחקן לצדם של קייט בקינסייל, ג'ון דגליש ואמבתה-רו.
בשנת 2019 שיחקה בסרטו של אדוארד נורטון "עיר יתומה", המבוסס על רומן באותו שם מאת ג'ונתן לת'ם. ב-2019 שיחקה בסדרה "תוכנית הבוקר", לצדן של ג'ניפר אניסטון וריס וית'רספון. בשנת 2020 שיחקה בדרמה הקומית "לא ממושמעות" לצד אנסמבל שחקנים ביניהם ג'סי באקלי, לזלי מנוויל וסוקי ווטרהאוס.
בשנת 2021 לוהקה לסדרת הטלוויזיה "לוקי" בשירות הסטרימינג דיסני+, כחלק מהיקום הקולנועי של מארוול.
חיים אישיים.
ביוני 2017 מונתה אמבתה-רו כחברה במסדר האימפריה הבריטית, לאות הוקרה על תרומתה בתחום הדרמה במדינתה, ולשמה צורף התואר MBE (Member of the Order of the British Empireׂ). המינוי הוענק לה במסגרת חגיגות יום ההולדת לאליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת.
בשנת 2021, מונתה אמבתה-רו מונה להיות שגרירה עולמית של רצון טוב מטעם ארגון נציבות האו"ם לפליטים (UNHCR).
האגרת ללאודיקים
האיגרת לאלכסנרינים
קלף מוראטוריאן
שמואל טריגנו
שמואל טריגנו (בצרפתית: Shmuel Trigano, נולד ב-1948 בבלידה, אלג'יריה) הוא סוציולוג ופילוסוף יהודי צרפתי, יליד אלג'יריה, פרופסור אמריטוס לסוציולוגיה של הדת, סוציולוגיה של הדעת ושל הפוליטיקה באוניברסיטת ננטר. הוא חוקר את חידת המודרניות ואת מהות היהדות ביחס למימד הפוליטי של העולם. טריגנו כיהן שנים רבות כיושב ראש האגודה "מצפה העולם היהודי" (Observatoire du monde juif) בפריז אותה הקים בשנת 2001.
קורות חיים.
שמואל טריגנו נולד בבלידה , באלג'ריה במשפחה יהודית. הוא היגר לצרפת בגיל 14, בשנת 1962 והתיישב בפריז. טריגנו למד לימודים קלאסיים (לטינית, יוונית ופילוסופיה) בתיכון ע"ש ביפון בפריז. מלחמת ששת הימים והשלכותיה ריתקו אותו והוא הרגיש רתיעה מתנועת הסטודנטים בצרפת משנת 1968. בשנת 1969 נסע לישראל וסיים בשנת 1973 תואר ראשון במדעי המדינה, יחסים בינלאומיים ופילוסופיה יהודית באוניברסיטה העברית בירושלים. בשובו לצרפת היה בשנת 1974 למזכיר הקבוצה הציונית הסוציאליסטית "חוג ברנאר לזר" בפריז.
טריגנו סיים גם תואר מ.א. במדעי המדינה באוניברסיטת פריז 2 ובשנת 1984 סיים עבודת דוקטורט בסוציולוגיה פוליטית באוניברסיטת פריז-ננטר , תחת הכותרת "ההתפתחות הדתית של המודרנה הפוליטית ביהדות". הוסמך בהדרכת דוקטורנטים.
טריגנו כיהן כמנהל המכללה ללימודים יהודים של כל ישראל חברים שהוא ייסד בשנת 1986 ומנהל את המגזין האירופי ללימודים ותרבות יהודיים "פרדס" שהקים יחד עם מורתו, אני קריגל.
הוא היה פרופסור אורח מטעם קרן תקווה בהלכה ומחשבה יהודית, בפקולטה למשפטים בנימין קרדוזו, ניו יורק 2009, חוקר בכיר מטעם קרן טמפלטון במכון הרצל, ירושלים, בתוכנית פילוסופיה של התנ"ך, והתלמוד, 2012-2013 ו-2015-2017, הקתדרה האירופית ללימודים ספרדיים על שם אליה בן-אמוזג, ליבורנו, איטליה, 2002.
שמואל טריגנו פיתח שיטה המקשרת בין חקר המחשבה היהודית ושל העולם היהודי למטאפיזיקה, לפילוסופיה הפוליטית ולמדעי החברה. מהשילוב הזה בין מחקר ספקולטיבי ואקדמאי הגיע לתובנות מקוריות. בלב עבודתו נמצאים אתגר המודרנה היהודית והנוכחות של המחשבה היהודית.
שמואל טריגנו יסד וערך שני כתבי עת:
הוא יסד ניהל שלושה מכוני מחקר:
ייסד ומנהל את דיאלוגיה, עמותה ישראלית שכוונתה לגשר בין המחשבה היהודית הצרפתית לבין השיח האינטלקטואלי הישראלי, (2017-היום)
תחומי מחקריו וספריו.
טריגנו עסק בניסיון לבניית תאוריה גלובלית על היהדות, חקר את היצירתיות שבמחשבה היהודית, את האפיסטמולוגיה
של מדעי היהדות, את הפילוסופיה והסוציולוגיה הפוליטית של היהדות. כמו כן עבד על בניית תאוריה של הסמכות ביהדות, חקר את המורופולוגיה של ההיסטוריה, החברה והתרבות היהודית, את האתוס של שלושה הזרמים המבניים של היהדות.
התעניין בתאולוגיה, במחשבה התנ"כית, בפיתוח פרשנות יהודית חדשה, במודרנה והפוסט-מודרניזם היהודיים עם דגש על האמנציפציה היהודית והמודל הצרפתי, השקיע בניתוח אסטרטגי גלובלי של מצב העולם היהודי.
בשנת 1977 פרסם את הספר Le récit de la disparue (סיפור הנעלמת) ואחר כך La nouvelle question juive (השאלה היהודית החדשה) שבהם הציע לבחון מחדש את הזהות והערכים היהודים..