סיום כהונת הממשלה.
הממשלה סיימה כהונתה בהתפטרותו של שמעון פרס והרכבת ממשלה זהה לקודמתה כשפרס מחליף את שמיר כשר החוץ ושמיר מחליף את פרס כראש הממשלה, וזאת כחלק מממשלת אחדות לאומית הכוללת רוטציה.
הרכב הממשלה.
הממשלה מנתה 25 שרים: 10 מהליכוד, 10 מהמערך ושר אחד לכל אחת מהמפלגות: המפד"ל, ש"ס, אומץ, מורשה ושינוי. לקראת תום כהונת הממשלה אולץ יצחק מודעי להתפטר ומספר השרים ירד ל-24.
בין 26 האנשים שכיהנו כשרים בממשלה לתקופה כלשהי, 17 כיהנו בעבר בממשלה (שמיר, המר, בורג, ארנס, לוי, מודעי, ניסים, שרון, פת, קורפו, פרס, רבין, יעקבי, בר-לב, שריר, הורוביץ וויצמן) ו-9 שרים כיהנו לראשונה בממשלה זו (רובינשטיין, נחמקין, שפירא, צור, פרץ, נבון, גור, קצב ושחל)
אמירטס
אמירטס (באנגלית: Emirates; בערבית: الإمارات للطيران – "אלאִמַארַאת לילטאיראן") היא חברת התעופה הלאומית של איחוד האמירויות הערביות. בסיסה בנמל התעופה הבינלאומי דובאי שבאיחוד האמירויות הערביות.
אמירטס היא החברה הטובה בעולם לשנת 2016, ובמקום הרביעי לשנים 2017, 2018. היא מציבה סטנדרטים גבוהים של איכות ונחשבת לחברה המציעה לנוסעיה נוחיות ושירות מעולים. מחלקת העסקים והמחלקה הראשונה של החברה נחשבות לאיכותיות במיוחד.
תולדות החברה.
חברת אמירטס נוסדה בשנת 1985 על ידי ממשלת הנסיכות דובאי. טיסותיה הראשונות היו בקווים לערים שונות בהודו, במטוסי איירבוס A300 ובואינג 737-300 שהיו חכורים מחברת פקיסטן אינטרנשיונל איירליינס. בהמשך החלו להשתמש במטוסי בואינג 727-200 שנקנו משירות הטיסות המלכותי של איחוד האמירויות. מטוסים אלו שימשו את החברה עד שהחלה לקבל את הדגמים החדשים שהוזמנו מאיירבוס - איירבוס A300-R600 ו-A310-300.
בשנת 1987 החלה החברה להפעיל טיסות לאירופה והקו הראשון שהופעל היה ללונדון. בשנת 1990 החלה החברה להפעיל טיסות גם למזרח הרחוק והיעד הראשון היה סינגפור.
חברת אמירטס מעסיקה עובדים מלאומים שונים בעולם. אמירטס היא נותנת החסות הרשמית של קבוצות הכדורגל: ארסנל (שגם אצטדיונה הביתי נקרא על שם אמירטס, אצטדיון האמירויות) המבורג, פריס סן ז'רמן, מילאן, ריאל מדריד, בנפיקה ליסבון, וניו יורק קוסמוס.
באוגוסט 2015 הודיעה החברה כי בתחילת 2016 תחנוך את קו הטיסה הישיר הארוך בעולם: מדובאי לפנמה סיטי בלא פחות מ-17.35 שעות.
טיסות לישראל וממנה.
בנובמבר 2020 הודיעה החברה על תכנון להפעלת טיסה יומית בין נמל התעופה הבינלאומי דובאי לנמל התעופה בן-גוריון החל מ-3 בדצמבר 2020. הקו תוכנן לפעול במטוסי הבואינג 777-300 של החברה, אך עוד לפני הפעלת הקו, החליטה החברה להשהות את טיסותיה בקו, בינואר 2021 הודיעה שוב החברה על פתיחת הקו החל מ-15 בפברואר. בעקבות מגפת הקורונה דחתה החברה את השקת הקו ל-6 בפברואר 2021. בנומבר 2021 הכריזה החברה כי תחל להפעיל טיסה יומית בין תל אביב לדובאי החל מ-6 בדצמבר 2021, טיסת הבכורה תבוצע באיירבוס A380. כמו כן, החברה השיקה אתר המתורגם לשפה העברית ואפשרות להזמין ארוחות כשרות.
ב-20 בנובמבר הודיעה החברה על דחיית השקת הקו החדש לתל אביב, שתוכננה ל-6 בדצמבר בשל, התפרצות זן האומיקרון של נגיף הקורונה בישראל.
בחודש מרץ 2022, הודיעה החברה כי בכוונתה להשיק את הקו לתל אביב ב-23 ביוני 2022. טיסות סדירות בקו תל אביב-דובאי החלו לפעול בתאריך זה.
ב-27 ביולי הודיעה החברה על הוספת טיסה יומית שנייה מדובאי לתל אביב החל מ-31 באוקטובר 2022.
יעדים.
קהיר, טריפולי, תוניס, קזבלנקה, ח'רטום, אדיס אבבה, ניירובי, אנטבה, דאר א-סלאם, איי סיישל, מאוריציוס, לואנדה, יוהנסבורג, דרבן, קייפטאון, דקר, אקרה, לאגוס, אביג'אן, הארארה, לוסקה
טיסות מטען בלבד - לומה, אלדוראט, לילונגווה
דאלאס, שיקגו, סיאטל, ניו יורק, לוס אנג'לס, סן פרנסיסקו, יוסטון, טורונטו, סאו פאולו, ריו דה ז'ניירו, בואנוס איירס, בוסטון, פורט לודרדייל, וושינגטון די. סי.
טיסות מטען בלבד - קמפינאס
טוקיו, אוסקה, סיאול, שאנגחאי, בייג'ינג, גואנגג'ואו, הונג קונג, מנילה, סינגפור, קואלה לומפור, בנגקוק, פוקט (עיר), הו צ'י מין סיטי, דאקה, קולומבו, מלדיבים, צ'נאי, קוצ'י, דלהי, מומבאי, קוזהיקוד, קולקטה, אחמדאבאד, היידראבאד, בנגלור, קראצ'י, לאהור, אסלאמאבאד, פשאוור, טהראן, בצרה, בגדאד, כווית, בחריין, דוחה, דהראן, ריאד, מדינה, ג'דה, דובאי, מוסקט, צנעא, עמאן, דמשק, ביירות, תל אביב.
טיסות מטען בלבד - ארביל, אלמטי, באגראם, קאבול, טייפה
ליסבון, ברצלונה, מדריד, פריז, ניס, המבורג, דיסלדורף, פרנקפורט, מינכן, פראג, אמסטרדם, ונציה, רומא,מילאנו, אתונה, איסטנבול, לרנקה, מלטה, מוסקבה, סנקט פטרבורג, לונדון, ניוקאסל, ברמינגהאם, גלאזגו, מנצ'סטר, ז'נבה, ציריך, וינה, קופנהגן, דבלין
טיסות מטען בלבד - גטבורג, סרגוסה
פרת', בריזביין, סידני, מלבורן, אוקלנד, קרייסטצ'רץ', אדלייד.
לוט פוליש איירליינס
לוט פוליש איירליינס (בפולנית: Polskie Linie Lotnicze LOT) היא חברת התעופה הלאומית של פולין. החברה נוסדה ב-1928, והייתה חברה מייסדת של יאט"א, ונחשבת לאחת מחברות התעופה הוותיקות ביותר בעולם שעדיין נותנת שירות. עם צי של 75 מטוסים ב-2021, לוט היא חברת התעופה ה-18 בגודלה באירופה עם מעל 120 יעדים ברחבי אירופה, אסיה וצפון אמריקה.
החברה נוסדה ב-29 בדצמבר 1928 על ידי הממשלה הפולנית בזמן הרפובליקה הפולנית השנייה כתאגיד המאגד לתוכו חברות תעופה מקומיות קיימות עד אותו זמן, "אירולוט" (נוסדה ב-1922), "אארו" (נסודה ב-1925), והחלה לבצע טיסות ב-1 בינואר 1929. הטיסה הבין-לאומית הראשונה שהחברה ביצעה הייתה לווינה, ובוצעה ב-2 באוגוסט 1929.
רוב הטיסות ליעדי החברה יוצאות מהבסיס המרכזי שלה בנמל התעופה ורשה שופן. מאז 2018, לוט שימרה בסיס משני בנמל התעופה הבינלאומי בודפשט פרנץ ליסט בהונגריה ומשם היא מבצעת טיסות לניו-יורק וסיאול.
היסטוריה.
בזמן הרפובליקה הפולנית השנייה.
כאשר החברה נוסדה ב-1928, משרד האוצר הפולני החזיק ב-86% ממניות החברה, כל השאר היו בבעלות הפרובינציה שלזיה והעיר פוזנן. בתחילת שנות ה-30, בנוסף לקווים הקיימים מורשה לקרקוב, פוזנן, גדנסק ולבוב, קו חדש לבידגושץ' וקטוביץ הושק. ב-1932 לוט החלה לטוס לוילנה.
ב-1938 לוט שינתה את שמה לאחר רפורמה לשונית שהתרחשה באותה שנה, מ-Polskie Linije Lotnicze ל-Polskie Linie Lotnicze. באותה שנה, החברה ביצעה לראשונה טיסת מבחן טרנס-אטלנטית דרך בואנוס איירס, נאטאל, דאקאר לוורשה, ובכך בחנה את האפשרות לפתוח קו נוסעים מפולין לארצות הברית. היו לחברה גם תוכניות לפתוח קווים בין היתר ללונדון ומוסקבה, ואפילו קו טרנסאטלנטי ל-1940. לפני מלחמת העולם השנייה, החברה שינעה 218,000 נוסעים. ב-1939 לחברה היו 697 עובדים וביניהם 25 טייסים. שירות החברה הופסק לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה ב-1 בספטמבר 1939 ובמהלך הכיבוש הגרמני, רוב מטוסי החברה הוברחו לרומניה, שניים למדינות הבלטיות, ושלושה לאנגליה. שלושה עשר מטוסים, אשר הגיעו לרומניה, נלקחו על ידי הממשלה הרומנית. במהלך כל המלחמה, החברה הייתה מושעית.
בזמן הרפובליקה העממית הפולנית.
לאחר הכיבוש הסובייטי של פולין, מאוגוסט 1944 עד דצמבר 1945, חיל האוויר הפולני ביצע תובלה בסיסית למדינה. ב-10 במרץ 1945 הממשלה הפולנית הקימה מחדש את חברת התעופה לוט, כחברה בבעלות מדינה. ב-1946, שבע שנים לאחר שהושעתה, החברה החלה מחדש טיסות בעזרת עשרה מטוסי חיל אוויר סובייטי לשעבר, ותשעה דאגלס C-47 דקוטה. גם שירות הקווים המקומיים והבין-לאומיים חזר באותה שנה, ראשית לברלין, פריז, סטוקהולם ופראג. ב-1947 נוספו קווים לבוקרשט, בודפשט, בלגרד וקופנהגן. בתום עידן הסטליניזם בפולין, כמה מטוסים מערביים נוספו לשורות צי החברה, חמישה קונוור 240 ב-1957 ושלושה ויקרס ויסקאונטס ב-1962. לאחר מכן, צי מטוסי החברה עבר להיות מורכב ממטוסים סובייטים בלבד. רק ב-1955 החברה החלה לשרת את קו ורשה-מוסקבה, אשר היוותה מרכז העולם המרקסיסטי-לניניסטי, ולווינה. קווים ללונדון וציריך החלו שוב להיות תפעוליים רק ב-1958 ולרומא רק ב-1960.
תשעה מטוסים מדגם איליושין Il-18 הושקו ביוני 1961, ובכך איפשרו טיסות לאפריקה ולמזרח התיכון, וב-1963 לוט הרחיבה את קוויה לקהיר. בשנות ה-70 הוספו קווים לבגדאד, ביירות, בנגאזי, דמשק, ותוניס. מטוסי אנטונוב An-24 התקבלו את החברה באפריל 1966, ולאחר מכן מטוסי סילון ראשונים מדגם טופולב Tu-134 בנובמבר 1968. אותם מטוסים שירתו בדרך כלל בקווים אירופאיים. לאחר מכן החברה קיבלה את מטוס איליושין Il-62, מטוס סילון ארוך-טווח, שבעזרתו החברה ביצעה את טיסתה הטרנסאטלנטית הראשונה בהיסטוריה הפולנית לטורונטו ב-1972 כטיסת צ'ארטר ולניו יורק ב-1973.
לאחר 1989.
לאחר קריסתו של המשטר הסמכותני בפולין ב-1989 צי מטוסי החברה חזר להיות מורכב בעיקר מתוצרת מערבית, מגמה זו התחלה עם קבלתם של מטוסי בואינג 767 באפריל 1989, מטוסי ATR 72 באוגוסט 1991, בואינג 737-500 בדצמבר 1992 ולבסוף בואינג 737-400 באפריל 1993. בין אמצע שנות ה-80 ועד תחילת שנות ה-90 לוט טסה מורשה לשיקגו, אדמונטון, מונטריאול, ניוארק, ניו יורק, וטורונטו. קווים אלה הושקו במיוחד כדי לשרת את קהילות הגלות הפולנית הגדולה בצפון אמריקה.
לוט הייתה מחברות התעופה המרכז-אירופאיות הראשונות שתיפעלה מטוסים אמריקאים, עם קבלתם של מטוסי הבואינג 767. חלקם אפילו שומשו לקו הכי ארוך של לוט, לסינגפור. עד סוף 1989, לוט השיגה ציון דרך משמעותי: באותה שנה החברה שינעה 2.3 מיליון נוסעים.
צי מטוסים.
צי נוכחי.