בשנת 2000 מכרה החברה 49% ממניותיה לחברת סינגפור איירליינס.
בשנת 2002 הייתה "וירג'ין איירליינס" החברה לראשונה שהטיסה את מטוס האיירבוס A340-600 בשירות סדיר.
החברה עוזרת בניסויים למציאת דלק חלופי "ירוק" לתעופה ובפברואר 2008 ביצעה החברה טיסה מיוחדת במטוס בואינג 747 ללא נוסעים בה הונע אחד ממנועי המטוס בדלק אורגני. כמו כן החברה הודיעה כי היא מעוניינת לתדלק בעתיד את מטוסיה בדלק המופק מאצות.
החל משנת 2010 סבלה החברה מהפסדים גדולים שנאמדו בשנת 2013 בכ־233 מיליון ליש"ט, אלו הובילו לקיצוץ חד בקווי הטיסות המופעלות על ידי החברה ובכמות העובדים.
כחלק מההתמודדות עם הבעיה, בשנת 2012 רכשה חברת התעופה האמריקאית דלתא איירליינס את כל מניותיה של סינגפור איירליינס בחברה וזו נדרשה לעזור בייצוב החברה.
ביולי 2017 הודיעה החברה כי תיכנס לשותפות עם תאגיד התעופה אייר פראנס-KLM, כאשר אלו יירכשו 31% ממניותיה של חברת וירג'ין בחברה. תהליך הרכישה צפוי להסתיים בתחילת שנת 2019 ובסיומו יישמר המותג וצורת ההפעלה הנוכחית שלו מבריטניה לצד שיתוף פעולה בין החברות בתאגיד.
במהלך שנת 2018 ניסתה החברה לרכוש את קובלט אייר, אך בסוף תהליך זה לא הסתיים.
ב-4 באוגוסט 2020, בעקבות משבר הקורונה, הגישה החברה בארצות הברית בקשה להגנה מפשיטת רגל צ'פטר 15.
בראשית שנת 2019 מונה למנכ"ל החברה שי וייס, הישראלי הראשון העומד בראש חברת תעופה בינלאומית לא ישראלית.
הסכמי שותפות קוד.
לוירג'ין אטלנטיק הסכמי שותפות קוד עם החברות הבאות:
צי המטוסים.
צי המטוסים של החברה נכון לנובמבר 2020:
פעילות החברה בישראל.
ב-25 בספטמבר 2019 החלה החברה להפעיל טיסה סדירה באופן יום-יומי בין שדה התעופה הית'רו שבלונדון לנמל התעופה בן-גוריון שבתל אביב. הטיסות בקו זה מתבצעות במטוסי בואינג 787-9 של החברה.
קישורים חיצוניים.
מדיה וקבצים בנושא וירג'ין אטלנטיק באתר Airliners.net
שלפוחית שתן
אנגמה
אנג
ריצ'רד קליידרמן
ריצ'רד קליידרמן (בצרפתית: Richard Clayderman, נולד בשם פיליפ פאז'ה (Philippe Pagès) ב-28 בדצמבר 1953) הוא פסנתרן ומלחין צרפתי אשר הוציא מספר אלבומים בהם מוזיקה מקורית וכן ביצועים מחודשים לשאנסונים צרפתיים ויצירות פסנתר קלאסיות.
קליידרמן זכה להצלחה רבה בסוף שנות ה-70 ובשנות ה-80 לאחר שהתפרסם בשנת 1976 עם צאת הסינגל "בלאדה לאדלין" (Ballade pour Adeline) אשר הולחנה על ידי פול דה סנוויל . הסינגל שהיה לחן מודרני לפסנתר נמכר ב-22 מיליון עותקים ב-38 מדינות. מאז הקליט קליידרמן מאות סינגלים נוספים והיה לאחד מהנגנים המצליחים ביותר בעולם אשר מוציא אלבומים אינסטרומנטליים בלבד.
ראשית חייו.
קליידרמן התחיל ללמוד פסנתר אצל אביו שהיה מורה לאקורדיון ולפסנתר. בגיל 12 התקבל לקונסרבטואר של פריז שם זכה להכרה ולהערכה כנער. בריאותו הרופפת של אביו וקשיים כלכליים שחוותה משפחתו, לא איפשרו לו פיתוח קריירה כפסנתרן קלאסי. כדי להרוויח למחייתו הוא החל לעבוד כפקיד בנק וכנגן מלווה בהרכבים שונים. בין השאר ליווה זמרים שונים, בהם ג'וני האלידיי.
בלדה לאדלין.
בשנת 1976 הוזמן קליידרמן על ידי אוליבייה טוסן ופאול דה סנביל, מפיקי תקליטים צרפתים, להקליט בלדה עדינה לפסנתר. פאול דה סנביל הוא שהלחין את הבלדה לרגל הולדת בתו אדלין. למבחני ההקלטה התייצבו כ-20 פסנתרנים וקליידרמן זכה בתפקיד. מאוחר יותר אמר עליו טוסן: "הוא היה מוזיקאי מעניין עם מגע עדין בקלידים וטכניקה טובה, והוא גם נראה טוב.". לרגל צאת הסינגל שינה פיליפ פאז'ה את שמו לריצ'רד קליידרמן, תוך שהוא מאמץ את שם משפחתה של סבתא רבתא שלו.
קריירה.
קליידרמן הקליט במהלך הקריירה שלו למעלה מ-1,300 מנגינות ויצר סגנון רומנטי חדש המשלב מנגינות מקוריות עם יצירות קלאסיות ולחנים מוכרים מתחום מוזיקת פופ. במהלך הקריירה הוא הקדיש את רוב זמנו להופעות והופיע בלמעלה מ-1,200 הופעות, בחלק מן השנים הופיע במאות הופעות בשנה. נכון לשנת 2006 הוא מכר כ-150 מיליון תקליטים בעולם, זכה ל-267 אלבומי זהב ו-70 אלבומי פלטינה. הוא נזכר בספר השיאים של גינס כפסנתרן המצליח ביותר בעולם.
כריסטופר הוגווד
כריסטופר הוגווד (באנגלית: Christopher Jarvis Haley Hogwood; 10 בספטמבר 1941- 24 בספטמבר 2014) היה מנצח, צ'מבליסט, סופר ומלומד בריטי ידוע-שם.
חייו.
הוגווד נולד בנוטינגהאם ולמד מוזיקה וספרות קלאסית באוניברסיטת קיימברידג'. בהמשך למד נגינה וניצוח אצל ריימונד לפארד ותרסטון דארט, ואחר אצל רפאל פויאנה וגוסטב ליאונהרדט. מלגה מן המועצה הבריטית אפשרה לו שנת לימודים בפראג.
בשנת 1967 ייסד הוגווד את "קבוצת נגני המוזיקה העתיקה" (Early Music Consort) עם דייוויד מונרו ובשנת 1973 הקים את "האקדמיה למוזיקה עתיקה", שהתמחתה בביצוע מוזיקה מתקופת הבארוק וראשית התקופה הקלאסית בכלים אותנטיים לתקופה. קבוצת נגני המוזיקה העתיקה התפרקה לאחר התאבדותו הטראגית של מונרו בשנת 1976, אבל הוגווד המשיך לנגן ולהקליט עם האקדמיה למוזיקה עתיקה ואף ניצח בהופעות אורח על ספר רב של תזמורות אחרות.
מאז 1981 הוגווד ניצח בקביעות בארצות הברית. הוא כיהן כמנהל האמנותי של אגודת הנדל והיידן בבוסטון משנת 1986 עד 2001 ומאז הוא החזיק בתואר מנצח של כבוד. משנת 1983 עד 1985 היה הוגווד המנהל האמנותי של "פסטיבל מוצרט בעיקר" במרכז ברביקן בלונדון. מ-1987 עד 1992 היה המנהל המוזיקלי של תזמורת סיינט פול, תזמורת קאמרית במינסוטה, שמינתה אותו למנצח אורח ראשי.
הוגווד הרבה לנצח גם על אופרות. הופעת הבכורה שלו באופרה הייתה בשנת 1983, כשניצח על דון ג'ובאני בסנט לואיס, מיזורי. הוא עבד עם האופרה של ברלין, לה סקאלה במילאנו, בית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון וגראנד אופרה ביוסטון, טקסס. עם "אופרה אוסטרליה" ביצע, ב-1994 וב-1997, את "אידומניאו" ואת "חסדו של טיטוס", שתיהן של מוצרט.
ריצ'רד איגאר החליף את הוגווד כמנהל מוזיקלי של "האקדמיה למוזיקה עתיקה" ב-1 בספטמבר 2006. הוגווד נשא עד מותו בתואר "מנצח אמריטוס" וקיווה, לדבריו, לנצח על האקדמיה בפרויקט גדול אחד לפחות מדי שנה.
אף כי הוגווד נודע בעיקר ברפרטואר בארוק וראשית הקלאסיקה, הוא ניצח גם על מוזיקה בת זמננו וחש קרבה מיוחדת לאסכולות נאו-בארוקיות ונאו-קלאסיות, הכוללות יצירות רבות משל סטרווינסקי, מרטינו והינדמית.
כתביו של הוגווד כוללים סקירה של פטרונות מוזיקה לאורך הדורות ("מוזיקה בחצר"), מחקרים ביוגרפיים של היידן, מוצרט והנדל, תולדות הטריו סונאטה, וחקר המוזיקה הבריטית, כולל ספר על "מוזיקה על פני המים" ו"זיקוקין די-נור מלכותיים" של הנדל.
עריכות המוזיקה שלו כוללות יצירות משל מלחינים שונים מן הקצה אל הקצה, כמו ג'ון דאולנד ופליקס מנדלסון. הוא כיהן כיושב בראש ההוצאה לאור של "קרל פיליפ עמנואל באך: מכלול יצירותיו", ששמה לה למטרה להשלים את פרסום המהדורה החדשה של יצירות ק.פ.ע. באך במלואן עד 2014. הוצאות חדשות שהושלמו לאחרונה כוללות את "אודה ליום ססיליה הקדושה 1692" של פרסל ו"וריאציות אניגמה" של אדוארד אלגר.
הקלטות רסיטלים שלו בנגינת סולו כוללות תקליטורים רבים של יצירות צ'מבלו וקלוויכורד (כלי שעשה רבות לקידומו) והוא החזיק באוסף חשוב של כלי מקלדת היסטוריים.
מאז 1992 כיהן הוגווד כפרופסור בינלאומי לביצוע מוזיקה עתיקה באקדמיה המלכותית למוזיקה וכפרופסור אורח בקינג'ס קולג', לונדון. משרותיו האקדמיות כללו גם פרופסור של כבוד למוזיקה באוניברסיטת קיימברידג' ופרופסור חבר בקולג'ים בקיימברידג'.
בשנת 2011 גילה המוזיקולוג והמנצח כריסטופר הוגווד בדרך מקרה בארכיון של אוניברסיטת פרינסטון יצירה לא נודעת, שברהמס חיבר בגיל 20 והקדיש למארחו, מוזיקאי גרמני מגטינגן, בשנת 1853, כאשר ביקר בעיר לרגל הופעות עם הכנר אדוארד רמניי. את תווי היצירה הקצרה, באורך של שתי דקות, כתב לצד דברי תודתו בספר האורחים של המוזיקאי, שם מונצחות גם יצירותיהם של מלחינים אחרים, כאות תודה על האירוח. נושא היצירה שימש כעבור 12 שנים לפרק הסקרצו של שלישיית הקרן של ברהמס. הפסנתרן אנדראש שיף אמר על היצירה, כי היא נושאת אופי אלתורי, על אף הוראות הביצוע הכלולות בה, ורואה בה את אחד האינטרמצי של ברהמס. היצירה, על אף מידותיה המיניאטוריות, שלמה ועומדת בפני עצמה. ברהמס תיאר אותה כ"אלגרו און פוקו אג'יטאטו" (אלגרו, עם נופך התרגשות").
צמח דו שנתי
טלמון (פירושונים)
קרל צ'רני
אליפות ישראל בטניס
אליפות ישראל בטניס היא תחרות שנתית בה נקבעים אלופי ישראל לגברים, לנשים ולנוער בטניס. הטורניר מתקיים בחודש דצמבר, והוא נערך על ידי איגוד הטניס בישראל.
היסטוריה.
אליפות ישראל בטניס החלה בארץ ישראל המנדטורית עוד לפני קום המדינה. בשנות ה-30 וה-40 של המאה ה-20, נקרא הטורניר "אליפות ארץ-ישראל בטניס". ישראל פולני היה אלוף הטניס העברי הראשון כשזכה באליפות בשנת 1926. בנשים, האלופה הראשונה הייתה אירמה זנשטיין שזכתה בשנת 1937.
בשיא האליפויות לגברים מחזיקים יהושע שלם (1975–1967) ושלמה גליקשטיין (1985–1977), שזכו ב-9 אליפויות ברצף כל אחד. בשיא האליפויות לנשים מחזיקה טובה אפשטיין שזכתה בתואר 12 פעמים בין השנים 1958 ל-1972.
עמוס מנסדורף, המחזיק בהישג השיא לטניסאי ישראלי בסבב הגברים העולמי ה-ATP, כאשר הגיע עד לדרוג ה-18 בעולם, זכה בתואר אלוף ישראל בטניס פעם אחת בלבד (מיעט להשתתף באליפות זו), בשנת 1986 לאחר ששבר רצף של 9 שנים לשלמה גליקשטיין.
בשנת 1987 נדחתה התחרות למרץ 1988, בה ניצח בגמר גלעד בלום את שחר פרקיס. באוקטובר 1988 שוב נערכה אליפות ישראל ובגמר ניצח שחר פרקיס את גלעד בלום.