נראה שהרומן "סלטה לאחור" הוא היצירה הראשונה והיחידה המציגה את הסכסוך היהודי פלסטיני מנקודת מבטם של בני נוער צעירים המאוהבים זה בזה. הקשר הרומנטי ביניהם מתחיל ברתיעה אידאולוגית, ממשיך בהיכרות מעמיקה ומסתיים בהבנה של בני הזוג שלא יכולים להמשיך את הקשר ביניהם בשל התנאים הפוליטיים. בעקבות פרידתם הקורא לומד שבני שני העמים עדיין אינם מוכנים לוותר על השנאה והחשדנות ההדדית. הקורא מזדהה עם כאבם של בני הזוג והספר משאיר תקווה לרצון לשינוי המצב הפוליטי הקיים, ליצירת תקשורת חיובית ללא דעות קדומות וגזענות בין שני העמים. הפרידה מהווה מוטיב מרכזי בסיפור.
סיפור חייו של מהטמה גנדי
"סיפור חייו של מהטמה (מוהנדס) גנדי" הוא ספר לילדים ולנוער מאת הסופרת תמר ורטה-זהבי שיצא לאור בשנת 2010 . הספר מתאר את סיפור חייו של מהטמה גנדי אשר נולד ב-2 באוקטובר 1869 ונרצח ב-30 בינואר 1948.
גנדי נחשב לסמל ההתנגדות הבלתי אלימה נגד דיכוי פוליטי וחברתי. ב-1915, עם שובו מלימודי המשפטים באנגליה (והתמחות במומביי ובדרום אפריקה) מצא עצמו מנהיג רוחני של התנועה שמשכה אחריה אלפים ומאוחר יותר מיליונים, שביקשו לשחרר את הודו מעולה של בריטניה. מהאטמה גנדי זכה לראות את הודו מקבלת את עצמאותה. ב 30 בינואר 1948 נרצח, אבל השימוש במחאות פוליטיות בלתי אלימות, שגנדי היה חלוץ בנקיטתן כאמצעי לשינוי חברתי, ממשיך עד היום להוות דוגמה למנהיגים גדולים אחרים.
הספר "סיפור חייו של מהטמה (מוהנדס) גנדי" עוסק ביכולתו של הפרט להביא לשינוי תודעה ולמציאות חברתית שונה באמצעות מרי שקט, מתוחכם ולא מתלהם. כמו כן, ורטה-זהבי מדגישה תכונות אנושיות כחלק מההתפתחות ותהליך הצמיחה שעבר גנדי ובהן: אמירת אמת, יכולת המחילה והסליחה, התגברות על פחדים.
תקציר הספר.
מוהנדס גנדי נולד ב-2 באוקטובר בעיר פרובאנדר שבהודו שנשלטה על ידי השלטון הבריטי.
הוא נולד למשפחה של סוחרים אמידים. בבית הספר התלמידים לעגו למוהנדס על המראה החיצוני שלו, בעיקר בשל אוזניו הגדולות וקומתו הנמוכה. כבר בתחילת לימודיו בתיכון התיידד מוהנדס עם הספורטאי המצטיין של בית ספרו, מכתאב הבריון, שהיה מוסלמי. מוהנדס לעומתו היה הינדי הדוק כמו אמו. אמו לא הרשתה לו להתיידד עם מכתאב בשל חששה שידרדר את מוהנדס.
משפחתו של מוהנדס נמנעה מאכילת בשר בניגוד למשפחתו של חברו, מפני שבדתם נחשב מעשה זה רצח. מוהנדס הושפע בנושא זה ממכתאב, אך משהחל מצפונו לייסרו, כתב מכתב התנצלות לאביו ובו התחייב לקבל כל עונש שייקבע לו. אביו התפעל מהתנהגות בנו.
כנהוג בדתו מוהנדס נישא לילדה בגילו בשם קסטורבאי. לאחר מות אביו, נסע מוהנדס בהוראת אחיו הבכור לבריטניה ללמוד משפטים כדי שיוכל להיות עורך דין בכיר ולפרנס את משפחתו. בבריטניה, קל היה להבחין שהוא אינו שייך.
כאשר מוהנדס חזר להודו נודע לו שגם אמו מתה. משלא מצא עבודה בהודו כעורך דין הוא עבר לדרום אפריקה.
בדרום אפריקה ההודים נחשבו לקולניים, והבריטים התייחסו אליהם בזלזול רב. מוהנדס נתקל במקרה כזה כאשר היה בדרך ליוהנסבורג כדי להשלים את הכנותיו למשפט. הלקוח שלו קנה עבורו כרטיס במחלקה הראשונה, אך בחור בריטי והכרטיסן ציוו עליו לעבור למחלקה השלישית שם יושבים כל ההודים. מוהנדס התעקש להישאר במקום, אך בסופו של דבר, הוא סולק בכוח מן הרכבת.
מוהנדס הבין שייעודו בחיים הוא לעזור להודים חסרי הישע. לאחר שעשה חיל בעבודתו וזכה לפרסום רב כשהוכיח שניתן לשנות מציאות, הוא חזר להודו כדי להביא את אשתו וילדיו. כעת החל מסעו.
ראשית, מוהנדס המציא את "כוח הסטיאגרא" המבוסס על כך שהאמת תמיד תהיה הצודקת. אליו הצטרפו הודים רבים שהפכו לצבא חזק אך לא אלים. הם יצאו למחאות רבות וכאשר השוטרים הבריטים התנהגו אליהם באלימות, הם חייכו ומעולם לא השיבו באלימות.
גנדי החליט שהגיע הזמן לחזור להודו ולסלק את המשטר הבריטי מהודו. הוא ריכז סביבו תומכים רבים והוביל אותם למחאות מהפכניות, אך בלתי אלימות. באחד הימים הוא הגיע לכפר וגילה שלתושבים שבו אין בגדים להחלפה מפני שהם מכרו את כל הכותנה לבריטים. גנדי הציע שכל ההודים לא יקנו בגדים מייצור בריטי עד שלא יתנו להודים ליצור בגדים משלהם. מחאה זו צלחה.
וכן, בין המחאות הגדולות שגנדי הוביל הייתה "צעדת המלח". היא החלה מהסיבה שהבריטים לא אפשרו להודים לייצר מלח בשביל עצמם, ולכן רוב המאכלים היו תפלים. במחאה זו גנדי ועוד 79 אנשים צעדו עד לים הקרוב שבו ניתן היה לייצר את המלח בעצמם ובדרך הצטרפו אליהם אלפי הודים. הלחץ פעל על הממשל הבריטי והם התירו להודים לייצר את המלח לעצמם.
כאשר מלך אנגליה הזמין את גנדי לדבר על עתיד הודו, גנדי ידע שעליו להתלבש בפשטות וכן ביקש ללון בשכונה ענייה משום ש"רק שם הוא ירגיש בנוח", לדבריו. אך, גנדי חזר עם בשורות מעציבות להודו בידיעה שהודו לא תשתחרר מעול הבריטים.
בשנת 1939 כאשר פרצה מלחמת העולם השנייה היו חיכוכים רבים בין ההודים המוסלמים לבין ההודים ההינדים. מאבק זה העציב את גנדי, ולכן הוא החליט לצום עד שישלימו ביניהם גם אם זה יעלה בחייו. וכך היה. שני המנהיגים של שני הצדדים לחצו ידיים מול גנדי.
ב 1942 יצא גנדי למחאה כנגד הבריטים שנקראה "תעזבו את הודו עכשיו". הוא, אשתו והודים רבים נכלאו בגלל פעילות זו, ובזמן ששהו בכלא מתה אשתו בידיו. גנדי התאבל רבות ואף החל לחלות. הבריטים שחררו אותו כדי שלא יאשימו אותם במותו. הבריטים החליטו שעליהם לשחרר את הודו, וכך היה.
לאחר מכן החלו מריבות רבות בין ההינדים לבין המוסלמים מפני שהמוסלמים היו מיעוט והם חששו שיזניחו אותם. שישה מיליון מוסלמים עברו לגור בפקיסטן ושישה מיליון הינדים עזבו את פקיסטן כדי לפנות מקום למוסלמים. בדרך נפגשו שני המחנות ונוצר עימות גדול ביניהם שגבה את חייהם של כ-2 מיליון הודים, הינדים ומוסלמים.
כאשר גנדי הלך להתפלל, המון רב חיכה לו ורצה לנשק את רגליו, אך בחור הודי שמשפחתו נהרגה במעבר לפקיסטן ירה במוהנדס גנדי ורצח אותו.
מה עושים עם בעיה
מה עושים עם בעיה? (באנגלית: ?What Do You Do With a Problem) הוא ספר ילדים, שנכתב על ידי קובי ימאדה ומאויר על ידי מאה בסום. הספר תורגם מאנגלית לעברית על ידי יהודה אטלס בשנת 2016, ויצא לאור בהוצאת צלנטר ספרים מלווה באיורים של מאה בסום, המעניקה לאיוריה אור ומרקם מיוחד. הספר מיועד לגיל הרך, אך הוא מתאים גם למבוגרים. הסיפור עוסק בקיומן הטבעי של הבעיות ופתרונן.
על הכותב.
קובי ימאדה הוא מחבר רב המכר "מה עושים עם רעיון?". הוא נשוי ואב לשני ילדים וגם מנכ"ל קומפנדיום- חברת מתנות המתמקדות גם בספרים. כמו בכתבה ב-Publishers Weekly סיפר קובי שבדרך כלל הוא עסוק בענייני העסק שלו, אך לפעמים הוא מקבל השראות הדורשות להיכתב בספרים.
עלילת הספר.
הספר עוסק בבעיות כלליות היכולות לקרות לכל אדם בחיי היומיום. עלילת הספר מתמקדת בפתרון הבעיה של הילד. מתחילת הסיפור אפשר להבין, שחייו של הילד היו טובים ושקטים, אך יום אחד הוא נתקל בבעיה שלא ציפה לה, ורצה למנוע אותה.. "אֲנִי לֹא יוֹדֵעַ אֵיךְ זֶה קָרָה. אֲבָל יוֹם אֶחָד הָיְתָה לִי בְּעָיָה. לֹא רָצִיתִי בָּהּ. לֹא בִּקַּשְׁתִּי שֶׁהִיא תָּבוֹא". הילד תהה, מהו מקור הבעיה? כיצד הוא אמור להתמודד איתה? הוא השתמש בכל השיטות שעלו במוחו בניסיון להעלים את המכשול, לסלק אותו או להסתתר ממנו, אך ללא הצלחה. הניסיונות הכושלים של הילד להתמודדות עם הבעיה גרמו לו פחד ודאגה, והוא לא ידע מה לעשות איתה מלבד להסתתר מפניה בתקווה שתחלוף ולא תחזור. הבעיה רק הלכה והחריפה עם הזמן, עד היום שבו החליט הילד להתייצב מולה במקום לברוח. תוך כדי כך גילה הילד הזדמנות ללמידה ולגדילה. הוא רק היה צריך לחפש אותה.
המסר של הספר.
הספר מספר את סיפורו של ילד המנסה לפתור בעיה שבה נתקל, אך אינו מצליח. הבעיה רק חוזרת ומתגברת בכל פעם שהוא מנסה להתחמק ממנה, וכך הוא עובר שלבים שונים עד למציאת פתרון לבעיה שלו: תהייה, כעס, דחייה, דאגה, פחד, עצב, לחץ ולבסוף - הבנת הפתרון לבעיה.
הסיפור אינו מתמקד בתהליך ההתמודדות עצמו, אלא בתהליך הלמידה, ההתפתחות והשינויים שחווה הילד במשך כל הזמן שהקדיש כדי להתגבר על הבעיה. שינויים אלה מתבטאים בשני אופנים. האחד הוא שינוי במודעות העצמית, שבו הילד מפתח תחושת חוסן פנימי, מסוגלות וכוח כאשר הוא עובר את המסע לפתרון. השני הוא שינוי בהשקפת עולם, בתחילת הסיפור הילד הביע פחד וכעס על הבעיה והתמקד יותר בסבל שלו מאשר בצורך להתמודד עם הבעיה. בהמשך הוא הבין שתפיסתו בעניין הייתה שגויה, וזה מה שגרם לו למצוקה. זוהי נקודת המפנה, שבה הילד מחליט לראות את הבעיה בתור הזדמנות ללמוד, לגדול ולצמוח וכך הוא מתמודד איתה.
ביקורות.
"ספר גאוני עם פשטות קסומה ומשפטים קצרים, המתאים לצעירים (4 - 8) וגם למבוגרים.
טקסט קצר, ברור ומנוקד בכל דף" דבי מדריד, מאתר goodreads כתבה: "ספר מעולה. הוא מראה כיצד בריחה או הסתתרות מבעיות לא יפתרו אותן ומעביר מסר שמצוקה לא תפתור את הבעיה". מאותו האתר, Urbandale Academy כתבו:
"ספר עם תמונות שמתאים לכל גיל. ספר זה מעורר אותך להתבונן מקרוב בבעיה ולהתמודד איתה. לפעמים בעיות נראות הרבה יותר גדולות ממה שאנחנו חושבים, וככל שאנו מתעלמים מהם יותר, כך הן נראות יותר גדולות".
האישה ששינתה את אמריקה
האישה ששינתה את אמריקה הוא ספר ילדים מאת הסופרת הישראלית תמר ורטה-זהבי, המלווה באיוריה של סילביה כביב. הספר יצא לאור בהוצאת הקיבוץ המאוחד בשנת 2017.