אלא שהעירית הגדולה רעילה לבהמות, והן נמנעות ממנה. לעומת זאת ישנן מסורות לגבי ה'עירית' מתקופת בית שני, שהיא שום העירית. נראה שהשם המדעי הודבק לאחד ממיני צמחי הבר העיריתיים, בידי מחדשי העברית במחקר הצמחים, עקב קרבת צורת עליו לצורת עלי שום-העירית.
מוריס בז'אר
מוריס בז'אר (בצרפתית: Maurice Béjart; נולד ז'אן מוריס ברז'ה Maurice-Jean Berger; 1 בינואר 1927 – 22 בנובמבר 2007) היה כוריאוגרף צרפתי שניהל את "באלט בז'אר לוזאן" בשווייץ.
ביוגרפיה.
בז'אר נולד במרסיי שבצרפת כבן של הפילוסוף גסטון ברז'ה. כילד הוקסם מרסיטל של סרז' ליפר, החליט להתמסר למחול, והחל ללמוד אצל מתילד קשסינסקה.
בשנת 1945, הוא הצטרף כרקדן בלט לאופרה של מרסיי. משנת 1946 למד ב"סטודיו וואקר" בפריז.
בשנת 1948, הוא גם למד אצל ג'נין צ'אראט, איווט שאווירה ולאחר מכן אצל רולנד פטיט, בנוסף למד אצל ורה וולקובה בלונדון.
בשנת 1954 ייסד את להקת "באלט הכוכב" (Ballet de l'Etoile). ב-1960 ייסד בז'אר את "באלט המאה ה-20" בבריסל. בשנת 1987 עבר ללוזאן שבשווייץ, שם ייסד את "באלט בז'אר לוזאן", אחת מלהקות הבלט המפורסמות והמצליחות ביותר בעולם.
בשנת 1988 הוזמן להופיע בפסטיבל ישראל, תחילה סירב בעקבות ביקורות על מדיניות ישראל בדיכוי האינתיפאדה הראשונה שפרצה כמה חודשים קודם לכן, לבסוף אמר שיגיע מפני שאינו רוצה להוסיף אי-סובלנות לאי-סובלנות.
בשנת 1998 הורשע בז'אר בגין פלגיאט. בית המשפט קיבל את הטענה שמחול של בז'אר בשם "Presbythère" הכיל קטע ש"נגנב" מתוך היצירה "chute La d'Icare" (התרסקות איקריוס) של הכוריאוגרף הבלגי פרדריק פלמן (Frédéric Flamand).
בין יצירותיו עיבוד חדשני ומקיף של מפצח האגוזים בהשראת סיפור חייו הוא, שהועלה על הבימה בשנת 2000. המוזיקה לבלט היא עדיין הפרטיטורה המקורית של צ'ייקובסקי, אבל העלילה והדמויות המקוריות הוחלפו כולן בסיפור חדש, על מאמצי ילד להתאחד מחדש עם אמו. הבלט מאפשר גם מבט אל הפנטזיות המיניות המוזרות של הנער. עיצוב ההפקה מלא דימויים ארוטיים, שכמה מהם עלולים לזעזע רבים מן הצופים, כמו רחם ונרתיק פעורים לרווחה. אחת הדמויות היא של מריוס פטיפה, ההופך למפיסטו. דמות אחרת קרויה "פליקס החתול", כנראה בעקבות הדמות המצוירת המפורסמת.
בז'אר המשיך לנהל את להקתו עד יום מותו ב-22 בנובמבר 2007. הלהקה ממשיכה לפועל מאז, ואף הגיעה לביקורים בישראל מספר פעמים.
בתי ספר למחול.
בז'אר היה מייסדם של כמה בתי ספר למחול:
בית הספר רודרה עודנו פתוח והוא אחד המפורסמים ביותר מבין בתי הספר המקצועיים למחול בעולם.
קישורים חיצוניים.
לאחר מותו
פוקילותרמיות
פּוֹיקִילוֹתֶרְמִיוּת היא תכונה המאפיינת יצורים חיים שטמפרטורת גופם מושפעת בעיקר מן הסביבה.
מקור המילה פויקילותרמי מיוונית: פויקילוס (ποικίλος) – מגוון, תרמוס (θερμός")" – חום, כאמור אורגניזם בעל טמפרטורת גוף משתנה. פויקילותרמיות היא אחת מתוך שלוש הקטגוריות אשר בשפת היום-יום מגדירות בעלי "דם קר", על אף שדמם של האורגניזמים ההטרותרמיים אינו תמיד קר. למשל בראטרורם מצא כי טמפרטורת הגוף של איגואנת המדבר נעה בין 18 מעלות בזמן שנת החורף עד לשיא של 46.4 מעלות בזמן פעילות בשעות החמות, לפני שהיא נאלצת לתפוס מחסה מהשמש ולקרר עצמה. יצורים אקטותרמיים הם יצורים פויקילותרמיים שמווסתים את טמפרטורת גופם בעזרת אדפטציות התנהגותיות, כמו חשיפה לשמש (או צל), מים או אוויר; או פיזיולוגיות, כמו רעד – הפעלת שרירים או "התחרדנות" בשמש (פועל זה נגזר מהתנהגות החרדון ש"משתזף" בשמש לצורך העלאת חום גופו).
כמעט כל בעלי החיים פרט ליונקים ולעופות הם פוקילותרמיים. התכונה ההופכית לתכונת הפוקילותרמית היא ההומיאותרמיות – ויסות טמפרטורת הגוף ועל ידי כך שמירה על טווח ערכים קבוע.
קנדיה
פויקלותרמיים
אברהם וולפנזון
רבי אברהם וואלפאנזאן (וולפנזון) (נולד ה'תקס"ד - תרט"ו) היה דיין של עדת הפרושים בצפת. ממקימי היישוב היהודי-אשכנזי בארץ ישראל.
נולד בעיירה שקלוב שבבלארוס, לפי גרסה אחת בשנת תקמ"ג (1783), ולפי המחקר המודרני - 1799 (לפי נתוני מפקד מונטיפיורי משנת 1849) או בשנת 1804 (לפי נתוני מפקד מונטיפיורי משנת 1839). בן לזאב, ממשפחתו של רבי שמריהו לוריא שהיה מעשירי רוסיה.
הלך לעולמו בשנת תרט"ו - 1854. נטמן בשיפולי הר הזיתים בקרבת יד אבשלום בבית העלמין הישן המשותף לעדה האשכנזית והספרדית.
משפחתו.
מנישואיו הראשונים עם בתיה ברינא נולדו לו שלושה בנים ובת. שני בניו נהרגו עקב הרעש בצפת והוא נשאר עם בנו זאב ובתו פייגה טויבה.
זאב, שגם הוא היה לשד"ר וגדול בתורה, גר כל ימי חייו במאה שערים עם אשתו רבקה. לימים ביתם נישאה לנינו של הגר"א, אלעזר לנדא.
בנם אליהו נולד ב-1873 בירושלים. נכדו הוא משה (מוסה) אשד ממגלי דרך בורמה לירושלים ב-1948. פייגה טובה נישאה לרבי שניאור זלמן שניאורסון נכדו של רבי משה שניאורי ונינו של בעל התניא.
מנישואיו השניים עם גברת שיינדל נולדו לו בת ובן: אסתר-מלכה ויהושע. בתו נישאה לרב יעקב גולדמן ובנו נישא לסימה גיטל.
עלייתו לארץ ישראל.
לפי מסורת משפחתית מאוחרת, מיד אחרי נישואיו לבתיה בריינא הקים את תנועת "חזון ציון" שבראשה עמד רבי הלל ריבלין משקלוב והייתה הרוח החיה של הגר"א. כל תלמידי התנועה היו ממדינת ריסין ממוהילב והמחוזות הסמוכין:
הרב הלל ריבלין, רב מנדיל, רב ישראל משקלוב (שהיה בן דודו), רבי סעדיה, רב זלמן דקטור לוריא.
קודם לעלייתו, עלתה שיירה גדולה שמנתה שבעים איש, ביניהם ר' אברהם אשתו ועוד שתי משפחות. זאת נעשתה במטרה להכין את א"י להתיישבות. בשנת 1808 יצא מהעיר שקלוב בה שירת ברבנות, למסע במשך 13 חודשים. לפי מפקדי מונטיפיורי, עלה ארצה רק בסביבות שנת 1834.
ירושלים, שהייתה עיר מלאה במחלות, לא יכולה הייתה לקלוט את העולים ולכן הם השתקעו בצפת יחד עם כל 70 המשפחות שעלו אחריהם. צפת הפכה ליישוב יהודי גדול אליה נהרו רוב השיירות של הפרושים. בעיר נוסדו לא רק בתי דין ובתי כנסת אלא גם ישיבה גדולה שבראשה עמד ר' ישראל (אשכנזי) משקלוב בעל פאת השולחן. רק לאחר הרעש בצפת, בשנת 1837 כשהחלו היהודים לנהור אל עבר ירושלים, יבשו את הביצות.
השכנת שלום.
כשלושים שנה לפני עליית הפרושים ארצה עלתה קבוצה קטנה של חסידים שהתיישבה בצפת, הפרושים שרצו להשתלט על דעת הציבור בארץ לבל ילכו אחרי החסידות הגיעו בהמוניהם, אלא במקום שהמחלוקת בין המתנגדים לחסידים תגדל היא הפכה לשלום וחברות קרובה. לאחדות זו ר' אברהם היה הגורם מרכזי באמצעות שהשיא את בתו טיבא פייגא לנכדו של בעל התניא ר' שניאור זלמן שניאורסון בירושלים.
אברמק
אברמק הוא אלבום המורכב כולו משיריו של אברמק קופלוביץ', נער מגטו לודז' שנספה באושוויץ כשהיה בן 14. את האלבום הקליטו חברי הלהקה "קוסקים" (שלושה מיוצאי להקת "קרח תשע") וחברים בנוער העובד והלומד.
הפקה.
בפברואר 2004 חיפש אורי מייזלמן, מדריך בתנועת הנוער העובד והלומד ובעבר המתופף של "קרח תשע", שירים בנושא השואה, ומצא ספרון ובו שיריו של אברמק. הוא פנה לחברו אוהד קוסקי (גיטריסט "קרח תשע"), וזה הלחין את כל שירי האלבום. יחד אספו השניים את חבריהם, הנגנים רועי הדס, עידן קגן, אייל תלמודי ודייוויד סטברו, וכולם הקליטו את האלבום באולפן העוגן. הם ערכו אותו באולפן של יזהר אשדות.
האלבום הופק בשיתוף יד ושם ומוזיקאים נוספים כאסף אמדורסקי, פיטר רוט ויעקב גלעד, ובעזרת מזכ"ל הנוער העובד והלומד, פסח האוספטר. את הדיסק ייצרה איי.בי.סי.די מיוזיק.
הרווחים מהאלבום, שנמכר בחנויות התקליטים, מוקדשים כולם לסבסוד נסיעה של בני נוער לפולין. עיריית לודז' בחרה בציור של אברמק לשמש כסמל הרשמי של הנצחת יהודי לודז' ושל האירועים לציון המלחמה והגטו. בשנת 2008 יצא קליפ אנימציה של אייל סורק לשיר "חלום". השיר תורגם ל־15 שפות, ביניהן פרסית, יפנית וערבית.
בשנת 2009 יצא מטבע מיוחד של שני זלוטי ועליו ציורו של אברמק. בדצמבר 2009 יצאה מהדורה שלישית של הדיסק.
רשימת השירים.
את כל השירים תרגמה מפולנית עירית עמיאל והלחין אוהד קוסקי אלא אם צוין אחרת.
חיה מושקא שניאורסון
הרבנית חיה מושקא שניאורסון (כונתה מוסיא; כ"ה באדר ה'תרס"א, 16 במרץ 1901 - כ"ב בשבט ה'תשמ"ח, 10 בפברואר 1988) הייתה בתו של רבי יוסף יצחק שניאורסון, האדמו"ר הששי של חסידות חב"ד, ואשתו של רבי מנחם מנדל שניאורסון, שירש את אביה באדמו"רות.
קורות חייה.
חיה מושקא שניאורסון נולדה בעיירה בבינוביצ'י שליד לובביץ', לרבנית ולרבי יוסף יצחק שניאורסון. היא נקראה על שם סבתא של סבתא שלה, חיה מושקא שניאורסון , אשתו של הצמח צדק, בהוראת סבה, רבי שלום דובער שניאורסון.
בשנת ה'תרע"ו (1915) עברה משפחתה לגור ברוסטוב על הדון בעקבות מלחמת העולם הראשונה. בשנת ה'תרפ"ה קיבלה מאביה ייפוי כוח לקבל בשמו כסף או מסמכים וסמכות להעביר ייפוי כוח זה גם לאחרים. לאחר שאביה נאסר בשנת ה'תרפ"ז, בעוון הפצת יהדות, נטלה שניאורסון חלק במאמצים לשחרורו, והצטרפה אליו לגלות בקוסטרומה.
ב-1923 הזמין אביה את מנחם מנדל שניאורסון לביתם ברוסטוב ואף לעיר נופש שבה שהו במטרה לשדכם. לאחר שעמדו בקשר והתראו למעלה מחמש שנים. הם נישאו בי"ד בכסלו ה'תרפ"ט (1928) בוורשה ועקרו יחד לברלין, ונרשמה ללימודים במכון האוניברסיטאי לזרים, ולמדה שם את השפה הגרמנית ותרבות גרמנית. לאחר עליית הנאצים לשלטון הם ברחו לפריז, ובשנת ה'תש"א (1941), לאחר כיבוש צרפת על ידי הנאצים, נמלטו לארצות הברית והצטרפו לאביה בשכונת קראון הייטס בברוקלין שבניו יורק. שנה לאחר פטירת אביה מונה בעלה לאדמו"ר חסידות חב"ד.