בדצמבר 2021 גילם את יאיר- זמר תיאטרון היתוש ולוחם המחתרת, במחזמר המקורי "אהובת הקצין הבריטי" מאת ענת ברזילי וקובי לוריא שהוצג בתיאטרון הבימה בבימוי נויה לנצט במסגרת חג המחזמר בניהולו של אורי פסטר.
במאי 2022 החל לגלם את אפרים במחזמר ״איה פלוטו״.
באוגוסט 2022 גילם בפעם השלישית את רובי בהפקת הענק ״חבורת תרי״ג 3״ שהוצגה בבנייני האומה בפני 30 אלף איש בבימוי קלוד דדיה.
הלחנה לתיאטרון.
ביולי 2016, פרל הלחין ויצר את המוזיקה למחזה "סוניה מושקט" מאת סביון ליברכט אשר הועלה על ידי קבוצת התיאטרון של דור פלס ובבימויו. הצגה זו הועלתה במסגרת פסטיבל "כל הארץ במה" ע"ש נצר באולם צוותא וברחבי הארץ.
פזמונאות.
פרל חבר באקו"ם משנת 2010.
גליה וולוך
גליה וולוך (נולדה ב-17 בפברואר 1967) היא מנכ"לית "קרן ילדי ישראל", החל מינואר 2020. משנת 2012 ועד אמצע שנת 2019 כיהנה כיו"ר נעמת.
ביוגרפיה.
גליה וולוך נולדה בתל אביב. היא למדה בגימנסיה הרצליה, וב-1985 התגייסה לתפקיד מורה חיילת בקריית מלאכי. למדה לימודי מגדר במכללת בית ברל.
את דרכה המקצועית החלה וולוך בארגון ללא כוונות רווח לחילופי נוער. בתוך הארגון היא צמחה ותוך שנתיים הפכה למנכ"לית העמותה. במקביל, כיהנה במספר דירקטוריונים.
בשנים 1998–2001, כיהנה כיו"ר המשמרת הצעירה של מפלגת העבודה בתל אביב - יפו, ומאז משמשת כחברת ועידה, מרכז ולשכה במפלגת העבודה.
לאחר מכן, נבחרה לתפקיד יו"ר מרחב נעמת תל אביב-יפו. במהלך כהונתה, הקימה חמישה מעונות יום חדשים לגיל הרך, עשרה צהרונים נוספים ושדרגה את כל מבני המעונות.
לתפקיד יושבת ראש נעמת הגיעה במאי 2012 לאחר שניצחה בבחירות את תמר זנדברג.
כיו"ר נעמת.
בוועידה האידאולוגית של נעמת לאחר שנבחרה, הציגה וולוך חמישה דגלים שילוו את פעילותה: שוויון לנשים בנישואים וגירושים, ייצוג 51% לנשים, עולם עבודה תומך משפחה, שכר שווה וחינוך לשוויון מגדרי.
תנועת נעמת בתקופתה הובילה מספר מאבקים ציבוריים, בהם קמפיין מחאה נגד ההטרדות המיניות במשטרת ישראל, מחאה נגד שחרורו המוקדם מהכלא של הנשיא לשעבר משה קצב, מאבק נגד הנחיה של אל על המחייבת דיילות אוויר לנעול נעלי עקב, מאבקים נגד פרסומות שוביניסטיות בטלוויזיה ומאבק למען עובדות הקבלן.
בנוסף, יזמה מספר קמפיינים ציבוריים לעידוד הצבעת נשים בבחירות לכנסת ה-20, ולהחזרת הפיקוח על מחירי המזון לתינוקות. ביום האישה הבינלאומי 2016, גייסה וולוך את השחקנית איילת זורר למובילת מהלך יום האישה של התנועה, על רקע פיטוריה מתפקידה בחברת האופנה גולברי בשל מה שהוגדר "השינוי לרעה במראה שלה".
נעמת בראשותה, הרחיבה את אוכלוסיית הנשים אליה פונה, תוך עריכת פעולות הסברה בקרב נערות ונערים, כשבבסיס הגישה הזו, ההבנה שיש להתחיל את החינוך לשוויון בגילאים הצעירים. כמו כן, נעמת פנתה גם לגברים ולאבות מתוך ההכרה שהמאבק לשוויון חייב להיעשות בשותפות עם הגברים ולא כנגדם.
בשנת 2013 יזמה חקיקה המבטלת את החיוב המאוחד במס לבני זוג נשואים העובדים יחד, תיקון חוק המכונה "חישוב נפרד לבני זוג".
כמו כן, יזמה את החוק לחלוקת חיסכון פנסיוני בין בני זוג שנפרדו, לפיו בני זוג מתגרשים יוכלו לחלק את הכספים שנצברו בחסכונות פנסיוניים בקרנות הפנסיה החדשות לשני חשבונות נפרדים, כבר במועד הפרידה.
בשנת 2016, הובילה מאבק מול הממשלה לשיפור תנאי עבודתן ושכרן של עובדות מעונות היום לגיל הרך, מאבק אשר הסתיים בהעלאת שכר משמעותית לכל עובדות המעונות בנעמת.
עתירות לבג"ץ שיזמה וולוך, יחד עם ארגוני נשים נוספים, הובילו לניסוח תקנות שיאפשרו לנשים להתמודד לתפקיד מנכ"ל בתי הדין הרבניים וכן להפיכה של החלטת בית המשפט ועיכוב יציאתו מהארץ של סרבן גט, על רקע סירובו של בית הדין הרבני לעשות זאת.
בפברואר 2019 הודיעה על בקשתה לפרוש מתפקידה כיו"ר נעמת. היא סיימה בפועל את תפקידה באמצע אותה שנה.
בינואר 2020 מונתה למנכ"לית "קרן ילדי ישראל".
וולוך נשואה לעידו ואמא לבן.
קישורים חיצוניים.
מכתביה
מוות על הנילוס (סרט, 1978)
מוות על הנילוס (באנגלית: Death on the Nile) הוא סרט בלשי בריטי עתיר כוכבים משנת 1978 בבימויו של ג'ון גילרמין ובהפקתם של ג'ון ברבורן וריצ'רד ב. גודווין, המבוסס על ספר באותו השם משנת 1937 מאת אגתה כריסטי.
פיטר יוסטינוב משחק בסרט בתפקיד הבלש הבלגי המפורסם הרקול פוארו, גיבור ספריה של כריסטי. הוא שיחק בתפקיד פוארו בעוד חמש הפקות קולנוע וטלוויזיה.
רוב הצילומים נעשו במצרים, באתרי צילום בקהיר, לוקסור, אסואן, הפירמידות במצרים, ובמקדשי אבו סימבל וכרנך. שאר הצילומים נעשו באנגליה.
השיט על הנילוס נערך באוניית המשוטה "כרנך". תבנית העלילה היא כמו ברוב ספריה של כריסטי: חבורה אנשים זרים לכאורה מתכנסת במקום אחד שבמקרה נמצא בו גם הרקול פוארו. מבוצע רצח ופוארו נוטל עליו לחקור אותו. תוך זמן קצר הוא מגלה שיש קשר בין האנשים והנרצח ולבסוף הוא מכנס את כולם בחדר ומגלה להם מי רצח.
הסרט זכה בפרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר וכן בפרס באפט"א לקולנוע באותה קטגוריה. אנג'לה לנסבורי זכתה בפרס שחקנית המשנה הטובה ביותר ב-National Board of Review.
ב-2004 הופק סרט טלוויזיה בריטי בשם זה עם דייוויד סושה בתפקיד פוארו. ב-2022 יצא לאקרנים סרט קולנוע באותו שם בבימויו של קנת בראנה, שגם יגלם בו את דמותו של הרקול פוארו, ולצידו תשחק גל גדות.
תקציר העלילה.
לינט רידג'ווי (לואיס צ'ילס) היא יורשת עשירה. היא נפגשת בבית האחוזה שלה עם חברתה ג'קלין ("ג'קי") בלפור (מיה פארו) המציגה בפניה את ארוסה סימון דויל (סימון מק'קורקינדייל). לינט מתאהבת בסימון ותוך זמן קצר הם נישאים למגינת ליבה של ג'קי. הזוג הצעיר יוצא לירח דבש במצרים הכולל סיור בעתיקות המפורסמות שלה ושייט על הנילוס.
קבוצת תיירים מטיילת עם הזוג בארמונות אבו סימבל וכרנך ולאחר מכן עולים כולם לספינת הנהר "כרנך" לשייט על הנילוס. בקבוצה נמצאים הבלש הרקול פוארו (פיטר יוסטינוב) וידידו, קולונל רייס (דייוויד ניבן). גם ג'קי מצטרפת לקבוצה ומטרידה את הזוג הצעיר דויל. באחד הפעמים היא רבה עם סימון ויורה בו ברגלו. למחרת נמצאת לינט ירויה בראשה ופוארו ורייס מתחילים לחקור את הרצח.
עד מהרה מגלה פוארו כי לכל אחד מהחבורה יש סיבה לשנוא את לינט: מיס ון סקיילר (בטי דייוויס) - אמריקאית קשישה החומדת את תכשיטיה והאחות הצמודה אליה (מגי סמית') שמשפחתה רוששה על ידי משפחתה של לינט. אנדרו פדינגטון (ג'ורג' קנדי) - עורך הדין של משפחת לינט שמעל בכספים ורצה להשתלט על כספי היורשת. לואיז ברז'ה (ג'יין בירקין) היא המשרתת של לינט וכועסת עליה כי אינה רוצה לתמוך בה כספית לקראת נישואיה. ד"ר בסנר (ג'ק וורדן) שלינט מתווכחת איתו בלהט על שיטות טיפוליו וג'ים פרגוסון (ג'ון פינץ'), צעיר קומוניסט שרואה בלינט ובכל העשירים טפילים. סלומה אוטובורן (אנג'לה לאנסבורי) סופרת, שלינט תבעה בעבר מפני שאחת שהדמויות השליליות בספרה דומה ללינט. אתה נמצאת גם בתה רוזלי (אוליביה האסי) התומכת בה נגד לינט.
בהמשך נרצחות גם לואיז וסלומה ופוארו מניח שהרציחות הן בגלל שהן ראו את הרוצח.
פוארו מזמן את כולם לסלון של הספינה ולאחר נאום מקיף הוא מגיע לפתרון תעלומת הרציחות והוא - שהרוצח של לינט היה סימון בשיתוף פעולה עם ג'קי. סימון בעצם נישא ללינט כדי לרצוח אותה ולהשתלט על רכושה ואז להתחתן עם ג'קי. ג'קי ביצעה את שתי הרציחות הנוספות.
סימון וג'קי מכחישים כל קשר לרציחות אך פוארו לא נסוג מקביעתו.
פוארו מציע לסימון לערוך לו מבחן שיראה אם יש סימני אבק שרפה על אצבעותיו. סימון נשבר ומתחיל להתוודות אבל ג'קי נגשת אליו, מחבקת אותו ויורה בראשו ולאחר מכן בראשה.
דום-דת' גותי
דום-דת' גותי הוא סגנון מטאל המשלב דום-דת' (שהוא בעצמו שילוב של דום מטאל ודת' מטאל) עם מטאל גותי.
לעיתים קרובות, הסגנון מאופיין בשירת היפה והחיה עם זמר ששר בגרואלינג ולצידו זמרת בעלת קול צלול ולעיתים אף אופראי. המקצב איטי עד בינוני, עם ריפי גיטרה כבדים. האווירה עצובה וקודרת. אלמנטים נוספים של הדום-דת' הגותי המבדילים אותו מדום-דת' "טהור" הוא השימוש בקלידים וכינור. בהמשך התפתח המטאל הגותי ושילב אלמנטים רבים יותר של מטאל סימפוני, בהם כלי נגינה קלאסיים ושירת מקהלה.
האלבום שבישר על הולדת הסגנון היה "Gothic" של Paradise Lost מ-1991, בו שולבו קולות זמרת נשית לצד הגרואלינג של ניק הולמס. להקות חלוצות נוספות כוללות את My Dying Bride, Anathema, Tiamat ו-The Gathering.
אף על פי שהסגנון נולד באנגליה, הוא התפתח ונהפך לפופולרי בצפון אירופה ובמזרחה, בעיקר בסקנדינביה, שם הושם דגש על שירת היפה והחייה והוספת אלמנטים סימפוניים כגון כינור ומקהלות. דוגמה לכך היא האלבום Widow's Weeds של טריסטניה בו יצאה הלהקה מסגנון הדום-דת' הגותי ופיתחה את המטאל הגותי הסימפוני הסקנדינבי, שהיה שילוב של דום-דת', מטאל גותי ומטאל סימפוני.
להקות.
להקות חלוצות בסגנון:
להקות נוספות (לפי סדר ה-ABC):
עונת 1975/1976 בבונדסליגה
עונת 1975/1976 הייתה העונה ה-13 של הבונדסליגה, שהיא הליגה הגרמנית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-9 באוגוסט 1975 והסתיימה ב-12 ביוני 1976.
קרלסרוהה, הנובר 96 ובאייר אורדינגן (בפעם הראשונה בתולדות המועדון) עלו מהבונדסליגה השנייה.
בורוסיה מנשנגלדבך זכתה בתואר האליפות עונה שנייה ברציפות, ובפעם הרביעית בתולדות המועדון.
על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות. במידה ובסוף העונה מספר קבוצות היו מגיעות לאותו מספר נקודות, הקבוצה עם הפרש השערים הטוב יותר הייתה מקבלת יתרון.