בגזרת ההתקפה העיקרית שררה ב-10 בחודש הפוגה יחסית, עת הצרפתים, כמו גם הגרמנים, התארגנו מחדש. בנוסף, כיוון שהארטילריה הצרפתית לא ידעה במדויק עד היכן התקדם חיל הרגלים, לא יכלה היא לסייע בהכנת התקפות נוספות, והסתפקה בהפגזת ריכוזי עתודות גרמניים, או באש נגד סוללתית. סיבה נוספת לעצירת הצרפתים הייתה שכוחותיהם הקדמיים ביותר עמדו בפני התקפות נגד, ואף סבלו ממחסור באספקה בשל קשיים בהובלתה עקב אש הגרמנים. באותו היום פקד ז'ופר על כמה אוגדות פרשים לנוע לשטח אותו תפסה הארמייה העשירית. כן פקד על התקפת הסחה צפונה מאזור ההתקפה העיקרית, לכיוון לוס (Loos). זו נעצרה לאחר התקדמות קלה, על ידי אש ארטילריה גרמנית מכיוון אנגרה (Angres). דרומה משם, ועד לאזור אלבן וסושה, לא התקדמו הצרפתים באותו יום, ספגו אבדות כבדות, ולנוכח ידיעות על ריכוז כוחות גרמניים להתקפות נגד, ביטלו התקפות מתוכננות נוספות באותה גזרה. בסופו של דבר הארטילריה הצרפתית מנעה גם מן הגרמנים לתקוף באזור אלבן. באותו יום נמשכו הקרבות בגזרת קארנסי, והגרמנים, בהתקפות נגד, השיבו לידיהם כמה מן העמדות, התעלות והמנהרות, שאיבדו ביום הקודם.
דרומה משם, נהדפה התקפה צרפתית על נוויל לנוכח אש גרמנית כבדה, אך בית הקברות של הכפר נכבש על ידי הצרפתים, שאף החזיקו במקום חרף התקפות נגד.
הארמייה העשירית: ה-11 במאי.
עד לבוקרו של אותו היום הכוחות הצרפתיים כבר הספיקו להתארגן מחדש, והיו ערוכים להתקפה נוספת, אם כי דווקא שתי האוגדות אשר מידת התקדמותן הייתה רבה ביותר, קיבלו באופן יחסי מעט תגבורות ואספקה, וזאת בשל האש הגרמנית. בכל זאת ד'ורבאל, אשר היה סבור שעם חלוף הזמן תתקשח ההגנה הגרמנית, החזיק בדעה שרצוי לחדש את ההתקדמות. ואכן, הצרפתים השיגו התקדמות נוספת בגזרת אלבן וקארנסי, והצליחו כך לאגף משני הצדדים את הגרמנים שהגנו על אלבן. אש גרמנית עזה, כמו גם התקפות נגד, גרמו לכך שהישגים אלה עלו בדם רב, וכן שהתקדמות הצרפתים הייתה מתונה. בכל זאת, האחיזה הצרפתית שהושגה ברכס לורט, שהורחבה בימים הבאים, הייתה בעלות חשיבות טקטית לא מבוטלת, וגררה התקפות נגד גרמניות, שנהדפו. התקפות צרפתיות מצפון ומדרום לגזרה האמורה נהדפו בדרך כלל, אם כי הושגה התקדמות קלה באזור נוויל והלבירינת.
הארמייה העשירית: 12 במאי - 12 ביוני.
בבוקר יום ה-12 במאי, בסיוע הפגזה מקדימה, חידשו הצרפתים את התקפתם על קארנסי, ממזרח וממערב, כבשו את רובה, ושבו כ-1,000 מן החיילים הגרמנים שנותרו במקום. מקארנסי הצרפתים המשיכו ותקפו את אלבן, ושבו עוד כ-2,000 גרמנים. הנותרים נאחזו בקצהו המזרחי של היישוב. מכאן ועד 21 במאי כמעט שלא השתנה קו החזית. במקומות מסוימים הגרמנים נסוגו מעט על מנת ליישר את קו ההגנה. הצרפתים התבססו במאחזים שהשיגו. ניסיונות תקיפה צרפתיים נוספים, נהדפו על פי רוב, תוך אבדות כבדות. הדבר הביא לשינוי בטקטיקה הצרפתית. ההתקפות בהמון פסקו, והוחלט להסתפק מכאן ואילך בהתקפות מוגבלות תוך מתן סיוע ארטילרי מסיבי. אלה אכן הובילו להצלחות מוגבלות, כמו כיבוש שאריתה של שלוחת רכס לורט ב-23 במאי, התקדמות מוגבלת באזור אלבן ב-27 לחודש והתקדמות מוגבלת באזור סושה ב-31. לעומת זאת, התקפות הצרפתים בכיוון אנגרה בין ה-25 ל-28 במאי - נהדפו. בתחילת יוני, לאחר הכנה ארטילרית אדירה, הצרפתים רשמו התקדמות מוגבלת באזור נוויל, ועד ה-11 לחודש התקדמו כמה מאות מטרים.
הבריטים - קרב פסטובר.
ב-15 במאי בשעה 23:30 - התקפת הלילה הבריטית הראשונה באותה מלחמה - חידשו הבריטים את התקפתם, זו הפעם לאחר הרעשה בת 60 שעות מ-433 קנים, שירו כ-26,000 פגזים. ההתקפה, שנועדה שוב לרתק כוחות גרמניים כסיוע לצרפתים דרומה משם, נערכה בגזרה של כחמישה ק"מ באזור הכפר פסטובר (Festubert) שמדרום מערב לנב שפל. עוצמתה המוגברת של ההפגזה, לקח מן ההתקפות הראשונות של קרב ארטואה השני, התבררה כבלתי מספקת, ככל הנוגע לערעור קווי הגרמנים. כך, למשל, לגרמנים נותרו קינים רבים של מכונות ירייה ומעט מאחור, גם עמדות רובאים רבות. בכל זאת, במזג אוויר טוב, הכוחות ההודים-בריטים, אשר נשאו בעיקר נטל ההתקפה, השיגו התקדמות מה. ההתקדמות התחדשה למחרת, ה-16 במאי. עוצמת ההתנגדות הגרמנית גברה, ועד ה-19 לחודש, מועד בו גם מזג האוויר הורע, הבריטים, שתוגברו באוגדה קנדית ובאוגדה סקוטית ה-51 (היילנדס) ב-18 לחודש, נבלמו, והתחפרו במקום בו נעצרו. ב-20 עד 25 במאי תקפו הבריטים שוב, כבשו את פסטובר, ובסך הכל התקדמו למן פתיחת המתקפה כשלושה ק"מ במחיר 16,648 אבדות. לגרמנים היו כ-5,000 עד 5,500 אבדות, מהם כ-800 שבויים. נראה שפרט להישג הקרקעי הצנוע, אכן הושגה מטרת ההתקפה בריתוק כוחות גרמניים. בנוסף, ב-25 במאי הפסיקו הגרמנים את קרב איפר השני.
הצרפתים - 13 ביוני ואילך.
באמצע יוני הצרפתים תכננו לתקוף שוב, הפעם בעזרת סיוע ארטילרי גדול בהרבה, מ-805 תותחי שדה ומ-355 תותחים כבדים, שהגיע לשיאו, כולל פגזי גז, בימים 16 עד 18 ביוני, ומספר התקפות הסחה, של הצבא הצרפתי, במקביל, חלקן בגזרות המרוחקות עשרות ואף מאות ק"מ מארטואה (כמו בקולמר). כן תוכננה במקביל התקפה בריטית בגזרת איפר וכן בצפון גזרת ארטואה. הסיוע הארטילרי תוכנן כך שייקשה על הגרמנים לנחש את כיוון ההתקפה המיועד. מטרות התקפה זו הייתה עיבוי וייצוב השטח שנכבש בחמשת השבועות הקודמים. לשם כך תוכננה התקפה משלוחת רכס לורט לז'יבנשי-אן-גואל (Givenchy-en-Gohelle). כן תוכננו השלמת ההשתלטות על נוויל, כיבוש סושה, כיבוש ה'לבירינת' וכיבוש רכס וימי. הגרמנים, מצידם, חיזקו את ביצוריהם, ובין היתר, הוסיפו כ-50 מ' לפני חזיתם גדר תיל נוספת, דבר שהתברר בהמשך כהפרעה רצינית לתוקפים, שכן ההפגזה רק סיבכה את הגדר במקום לפרצה. ב-13, 14 ו-15 לחודש נערכו מספר התקפות מוגבלות, אשר נהדפו על ידי הגרמנים, או שהשיגו הישגים צנועים יחסית. ההתקפות ב-16 ביוני, יחד עם התקפה בריטית בגזרת ז'יבנשי, בכוח של קורפוס, לא השיגו דבר כמעט, וחידושן ביום המחרת אף הוא לא השיג דבר. התקפת הסחה בריטית ב-16 לחודש, בגזרת איפר, למרות הצלחה ראשונית, אף היא נהדפה. ב-18 ביוני החליט ד'ורבאל להתרכז בהתקפה על רכס וימי, אלא ששוב, הצרפתים נכשלו. ז'ופר התערב, והפסיק את ניסיונות ההתקפה. חלק מהתקפות ההסחה הפכו לקרבות עצמאיים שגעשו לעיתים עד חודש יולי ואף עד אוגוסט. גם אלה נקלעו לבסוף לקיפאון ללא שינויים קרקעיים משמעותיים בקו החזית. אבדות הצרפתים באותם קרבות היו כ-37,500 איש, שהיוו כ-40% מאבדותיהם בקרב ארטואה השני כולו.
אחרית דבר.
מספר אבדות הצרפתים בקרב ארטואה השני היה 102,533 ולגרמנים היו 73,072 אבדות. לבריטים, כולל כוחות מן האימפריה, היו 27,809 אבדות. לאחר קרב ארטואה השני, שלא הביא לשינויים רבים בחזית המערבית, המשיכו להיערך קרבות לא מעטים באותה גזרה, במטרה לשבור את הקיפאון. בין אלה ניתן למנות את קרב לוס וקרב ארטואה השלישי, שקדם למתקפה בשמפן בסתיו 1915, וקרב אראס (1917). כל אלה, כפי שמעידה סמיכות המקום של שדות הקרב, אף הם לא הביאו לתוצאות ניכרות ולשבירת הקיפאון בקווי החזית באזור.
קישורים חיצוניים.
מפה של המצב בחזית ארטואה ב-9 במאי 1915, מתוך ההיסטוריה הרשמית הגרמנית:
מאמר באנגלית אודות מלחמת החפירות בצרפת:
באנגלית, על הקרב על רכס אובר:
באנגלית, קרב ארטואה השני:
צילומים בני ימינו של זירת הקרבות:
אתר בצרפתית ובו, בין היתר, תיאורי קרבות מלחמת העולם הראשונה:
Bad (מסע ההופעות)
Bad World Tour הוא שמו של מסע ההופעות הסולו הראשון שקיים הזמר מייקל ג'קסון לאחר הוצאת האלבום "Bad" בשנת 1987. מסע ההופעות, שזכה לחסות של חברת "פפסי" נמשך 16 חודשים, במהלכם הופיע ג'קסון 123 פעמים ב-15 מדינות שונות, בפני קהל של כ-4.4 מיליון צופים.
ב-29 ביוני 1987 הודיע פרנק דילאו, מנהלו האישי של ג'קסון, על כוונתו של הזמר לצאת למופע הופעות סולו ראשון בקריירה. סיבוב ההופעות נפתח ביפן, הופעות ראשונות שקיים הזמר במדינה מאז 1973, אז הופיע עם "חמישיית ג'קסון". הכרטיסים ל-9 ההופעות שנקבעו מראש אזלו בתוך שעות וג'קסון נאלץ להוסיף 5 הופעות נוספות עקב הביקוש הגבוה. לצורך ההופעה הגיע ליפן מטוס ג'מבו חכור. המטוס הכיל ציוד שנפרק על ידי 22 משאיות עמוסות וכן פמליה של 132 מלווים. על הבמה הוצבו 700 פנסים, 100 רמקולים, 40 לייזרים, 3 מראות ו-2 מסכי ענק. בכל הופעה נעשה שימוש ב-70 תלבושות שונות.
סיבוב ההופעות נפתח ב-12 בספטמבר בטוקיו. ב-14 ההופעות שהתקיימו ביפן צפו כ-570,000 צופים. ההופעה שהתקיימה ב-27 בספטמבר באצטדיון יוקוהמה שבעיר יוקוהמה צולמה והוקלטה ויצאה לשוק ב-2009 כדיסק כפול ו-DVD לצפייה בשם "One night in Japan".
באוקטובר בוטלו הופעות שתוכננו להתקיים בפרת', אדלייד וניו זילנד בוטלו עקב העלות הגבוהה של הקמת הבמות - 8 מיליון דולר להופעה.