מפיק תיאטרון הוא אדם שמפקח על כל ההיבטים של העלאת יצירה תיאטראלית. המפיק מנהל את הפונקציות פיננסיות והניהוליות הכוללות של הפקה מסוימת או של חלל הופעות, מגייס או מספק גיבוי פיננסי, ושוכר את האנשים לתפקידים היצירתיים (מחזאי, במאי, מעצבים, מלחין, כוריאוגרף - ובמקרים מסוימים, שחקנים).
מפיק עצמאי בדרך כלל יוזם את ההפקה - מציאת המחזה והתחלת התהליך. המפיק מוצא במאי ומוציא לפועל את המטרות העיקריות, תוך איזון בין ההיבטים העסקיים והפיננסיים, שנועדו לשרת את המימוש של החזון היצירתי של המחזאי ו/או הבמאי ו/או המפיק. בין משימות אלו עשוי להיכלל תהליך הליהוק, אך לעיתים קרובות הליהוק מתבצע על ידי הבמאי, והמפיק רק נדרש לאשר. כמו כן, על המפיק לגייס את הכספים הנדרשים להפקה, או דרך חברת ההפקות שלו או על ידי גיוס משקיעים להפקה, בהסכם שותפות מוגבלת. במודל עסקי זה, המפיק הופך לשותף הכללי עם אחריות בלתי מוגבלת, ולאחר מכן שותפים כלליים אחרים מצטרפים להפקה. המפיק רוכש את הזכויות להפקה מהמחזאי, שעשויות לכלול את הזכויות של עיבודים עתידיים של המחזה לקולנוע ו/או לטלוויזיה. המפיק מרוויח את זכות מיזמי עתיד, כי ההפקה התיאטרלית המקורית משפרת את הערך של הקניין הרוחני [של המחזאי]. זכות זו, להפקות עתידיות במדיומים אחרים, עשויה להיכלל בהסכם התמלוגים בין המפיק לבין המחזאי. במסגרת תפקידיו האחרים, המפיק עשוי לעבוד בשיתוף עם סוכנים תיאטרליים, לנהל משא ומתן עם איגודים מקצועיים, למצוא צוות, להזמין אולמות תיאטרון לחזרות ולהופעות ועוד.
המפיק מטפל בצד העסקי ובצד המשפטי של העסקת העובדים, כמו בכל גוף עסקי אחר. העסקת עובדים וצוותים קריאטיביים, בדרך כלל, כרוכה באישור הבמאי ו/או המחזאי. המפיק שוכר את צוות ההפקה, לרבות מנהל ההפקה, מנהל הבמה וכדומה. במקרים רבים, ישנם חוזים עסקיים אשר מחייבים את המפיק להעסיק את העובדים של התיאטרון שבו מועלת ההפקה (כגון קופאים, סדרנים, אנשי צוות מאחורי הקלעים וכדומה).
המפיק מתכנן ומפקח על התקציב, קובע את מחירי הכרטיסים, בוחר את מועדי ההופעות, ומפתח אסטרטגיה שיווקית ופרסום עבור ההפקה. שכירת צוות יחסי הציבור ושיווק הוא אחד מתפקידיו החשובים ביותר של המפיק. צוותים אלה, בדרך כלל, מתגבשים עוד לפני שלב הליהוק של ההפקה.
המפיק משתף פעולה עם הבמאי וכל הצוות על מנת לתכנן לוח-זמנים להפקה, על מנת להבטיח את עליית המופע בזמן ובהצלחה. על המפיק והבמאי לפקח במשך כל הזמן הזה על העמידה בלוחות הזמנים, תוך ביצוע הערכה-מחדש תקופתית ושינויים, במידת הצורך.
המפיק, לרוב, שוכר עורכי-דין, לצורך ייצוג משפטי, ורואי חשבון. זה חשוב, בגלל התחייבויות שונות, כפי שהוזכר לעיל. כל החשבונות, כולל שכר, חייבים להיות משולמים במועד, ומיסים חייבים להיות משולמים. המפיק מפקח על התקציב. בעלי התיאטרון מספקים שירותי קופה ומעבירים למפיק את ההכנסות נטו ממכירת הכרטיסים. אם המכירות אינן מגיעות למינימום נדרש שהוגדר מראש, ההפקה הלא-רווחית עלולה להיסגר. אם מכירת כרטיסים טובה, והמופע עושה רווח, המפיק עשוי לקבל 50% מהרווח הנקי, ו-50% הנותרים הולכים אל המשקיעים. סטטיסטית, מופעים מוצלחים מאוד עם רווחים גדולים הם היוצאים מן הכלל. הפקות מסחריות עצמאיות הן לרוב עסק בסיכון גבוה.
סוג נוסף של מפיק הוא מפיק בפועל או מנהל הפקה, אשר מקדם פרויקטים של אנשים אחרים. בתיאטראות רפרטוארים רבים (אך גם במוסדות אחרים) מועסק ברוב המקרים מנהל כללי, כאשר החלטות קריאטיביות מתקבלות על ידי המנהל האמנותי.
בעולם המסחרי של ברודוויי בניו יורק והוסט אנד של לונדון, המפיקים לוקחים חלק פעיל בצוות ההפקה, ולרוב שמותיהם מופיעים בצורה בולטת בכרזות פרסומיות של ההפקה. עם זאת, מפיקים רבים הם, למעשה, רק המשקיעים או הבעלים של אולם התיאטרון, ללא כל יד בניהול ההפקה. מדי פעם, התואר "מפיק" ניתן לאנשים על ביצוע שירותים חשובים מיוחדים, כגון השכרת אולם תיאטרון או ייצוג וליהוק של כוכב, אבל בדרך כלל על תפקידים ניתן קרדיט של "מפיק שותף". המפיק עובד בשיתוף פעולה הדוק עם צוות ההפקה ועם השחקנים, ולו המילה האחרונה בכל החלטה. המפיק, בסופו של דבר, הוא אחד התפקידים החשובים ביותר בהפקה תיאטרלית.
מפיק (תיאטרון)
ראדזשילעוו
ראדזשילעווע
ארמיית המשמר השמינית
ארמיית המשמר השמינית היא ארמיית משמר משולבת של כוחות היבשה הרוסיים.
היסטוריה.
מלחמת העולם השנייה.
בעקבות הצטיינותה במערכה בתוך סטלינגרד שונה שמה של הארמייה ה-62 ב-16 באפריל 1943 לארמיית המשמר השמינית. במסגרת החזית הדרום-מערבית השתתפה הארמייה בקיץ ובסתיו 1943 במתקפה הסובייטית באגן הדונבאס, ובהתקדמות אל נהר הדנייפר. היא השתתפה בשחרור העיר זפוריז'יה, חצתה את הדנייפר והקימה ראש גשר בגדה המערבית של הנהר. לאחר שסופחה לכוחות החזית האוקראינית השלישית ב-20 באוקטובר, השתתפה הארמייה בשורה של מתקפות סובייטיות בסוף 1943 ובחודשים הראשונים של 1944, במסגרתם שוחרר כל שטח אוקראינה הדרומית.
בקיץ 1944 הועברה הארמייה לחזית הבלארוסית הראשונה והשתתפה במבצעים לשיחרור בלארוס מידי כוחות הציר. כוחותיה כבשו את העיר לובלין, חצו את נהר הויסלה מדרום לוורשה, והצליחו להחזיק בראש הגשר במגנושב למרות מתקפות נגד גרמניות עזות. בינואר 1945 השתתפה ארמיית המשמר ה-8 במבצע "ויסלה-אודר", במסגרתו שוחרר שטח פולין מידי הגרמנים. כוחותיה הגיעו ראשונים לנהר האודר והצליחו להקים ראש גשר מעבר לנהר באזור קוסטרין. בפברואר-מרץ 1945 ניצלה הארמייה את ניסיונה העשיר בקרבות רחוב, כדי להכניע את חיילות המצב הנאציים שהחזיקו בערים פוזנן וקוסטרין. ב-16 באפריל שימשה הארמייה כחוד החנית של מתקפת החזית הבלארוסית ה-1 על ברלין. היא השתתפה בקרבות על דרכי הגישה לעיר ובתוך העיר עצמה, ומפקד הארמייה, וסילי צ'ויקוב, קיבל את כניעת הכוחות הגרמניים שהגנו על העיר ב-2 במאי 1945.
לאחר המלחמה.
לאחר המלחמה נשארה הארמייה חלק מכוחות הצבא האדום, והייתה מוצבת בגרמניה המזרחית. בשנת 1992 פורקה הארמייה בעקבות קריסת ברית המועצות, אולם בשנת 2017 הוקמה מחדש.
הארמייה ה-62
תל זרור
תל זְרוֹר (ידוע גם בשם ח'רבת א-תל דֻ'רֻר) הוא תל ארכאולוגי עתיק השוכן על הגדה הדרומית של נחל חדרה, כ-2.5 ק"מ מזרחית לשכונת בית אליעזר בעיר חדרה, בסמוך לשפך של נחל יצחק לנחל חדרה. על התל נמצאו ממצאים מתקופת הברונזה התיכונה, תקופת הברונזה המאוחרת, תקופת הברזל, התקופה הפרסית, התקופה ההלניסטית והתקופה הרומית.
התל הוא בעל שתי פסגות, המופרדות ביניהן על ידי אוכף. התל הוא הגדול בתלים השוכנים בשוליים המערביים של השרון. חשיבות התל נבעה ממיקומו בסעיף המערבי של דרך הים. בשנת 2002 הוצע התל כשמורת טבע, אולם הצעה זאת לא התממשה. על התל נמצאת אוכלוסייה גדולה של הצמח געדה קיפחת, שהוא מין אנדמי לקרקעות החמרה במישור החוף הנתון בסכנת הכחדה.
זיהוי האתר.
בנימין מזר ונדב נאמן זיהו את התל עם העיר "צ'רר", המופיעה במקום 115 ברשימת המלך המצרי תחותמס השלישי. זיהוי אחר של יוחנן אהרוני הוא בשם העיר "מגדל", המופיעה גם היא ברשימות של תחותמס השלישי במס' 71. עיר זאת מופיעה גם באנלים של בנו אמנחותפ השני בשם מגדל-ין(ת).
המחקר הארכאולוגי.
בשנת 1928 נערכה באתר חפירת בדיקה קצרה על ידי הארכאולוג האנגלי ג'ון גרסטנג. חפירה ארכאולוגית ממושכת התקיימה בין השנים 1966-1964 במשלחת יפנית של "החברה היפנית לחקר המזרח הקדום" בראשותם של ק' אוהטה ומשה כוכבי, שניהל את חפירת השדה. בשנת 1974 התנהלה בתל עונת חפירה נוספת בראשותו של ק' גוטו. חפירה נוספת נערכה בשנת 1991 בראשותו של ר' בדחי. זה היה התל הראשון שנחפר באזור השרון.
הממצאים בתל.
הממצאים הראשונים בתל הם מתקופת הברונזה התיכונה, המאות ה-19 וה-20 לפנה"ס. באותה עת התקיימה בתל עיר מוקפת חומה, שהוגנה על ידי סוללה. החומה הייתה חומת לבנים בעובי של 4 מטר. נמצאו 2 מערכות של חומות שנבנו אחת על גבי הריסות השנייה. הסוללה הקיפה שטח של 50-40 דונם. בבסיס הסוללה נמצא חפיר ברוחב 10 מטר ועומק לא ידוע. בעומק 4.5 מטר הגיעו החופרים למי תהום, ומכאן ההנחה היא שבעת העתיקה היו מים בתחתית החפיר. מתקופה זאת נמצאו 4 שכבות של יישוב. בצד המערבי של התל התגלה מגדל בעל שני תאים, שהיה שייך לחומה הקדומה מבין שתי החומות שנמצאו. לא נמצאו סימני הרס באתר בסוף תקופה זאת. יש פער יישובי בין שנת 1800 להתיישבות הבאה במאה ה-15 לפנה"ס.
בתקופת הברונזה המאוחרת התקיימה בתל עיר פרזות, עיר ללא חומה. מתקופה זאת נחשף מבנה ציבורי עם עובי קירות של 1 מטר, אולי מבנה בית המושל. המבנה ננטש בסוף המאה ה-13 לפנה"ס. במורדות הדרומיים של התל התקיים רובע של חרשי נחושת. הממצאים באתר כללו תנורי התכה, פיות חרס למפוחים ושברי נחושת רבים. בנוסף נמצאה קרמיקה רבה שמקורה בקפריסין המעידה על קשרים בינלאומיים ואולי על התיישבות קפריסאית. מתקופה זאת נמצא גם בית קברות שכלל קברי יחיד עם מנחות קבורה. בית קברות זה דומה לבית הקברות שנמצא בתל אבו הואם. בסוף התקופה היישוב נעזב.
ראשית ההתיישבות בתקופת הברזל נעשתה בראש התל. זאת הייתה התיישבות ישראלית שהגיעה לשרון התיכון, כבר בראשית ההתיישבות. בסקרים שנערכו באזור, נמצאו אתרים ישראלים נוספים מתחילת תקופת ההתיישבות. בחפירות נמצאו בורות שנחפרו לתוך המבנה הציבורי מתקופת הברונזה המאוחרת. בבורות נמצאו עצמות עזים וכבשים, שברי סירי בישול, פיטסים וקערות מהסוג שנמצאו באתרי ההתיישבות הישראלית במאות ה-13 וה-12 לפנה"ס. נמצאו מתקופה זאת כ-10 קברים בתוך קנקני שפת צווארון.