היישוב נתקל בקשיים כלכליים בשנת 1969 והועלתה אז ההצעה לספח את היישוב לאור יהודה, הצעה שלא יצאה אז אל הפועל. בשנת 1971 הציע יחזקאל קזז להקים איגוד ערים שיטפל במשותף בחלק מהשירותים המוניציפליים של אור יהודה, רמת פנקס, נוה מונוסון ויהוד, אך גם הצעה זאת לא הבשילה. בשנת 2003 המליצה הוועדה לאיחוד רשויות מקומיות לאחד את היישוב עם אור יהודה הסמוכה, אך תושבי היישוב התנגדו לכך וההמלצה לא יושמה. בתחילת 2008 פורקה מועצה אזורית אפעל ורמת פנקס סופחה לאור יהודה ביחד עם כל שטחי המועצה שמדרום לכביש 461.
ביולי 2019, במהלך גל השריפות בישראל נשרפו חמישה מבתי השכונה.
רון לאודר
רונאלד (רון) סטיבן לאודר (באנגלית: Ronald Steven Lauder; נולד ב-26 בפברואר 1944) הוא נשיא הקונגרס היהודי העולמי, איש עסקים, פוליטיקאי, אספן אמנות ונדבן מפורסם, מבעלי ערוץ 10 וחברות תקשורת אחרות בעולם, יהודי-אמריקאי. בנה של אסתי לאודר, אחיו של לאונרד לאודר וחבר בדירקטוריון של קונצרן הקוסמטיקה "אסתי לאודר" ושל חברות הבת שלה. על פי המגזין פורבס לאודר הוא מעשירי תבל (מקום 435 בעולם) וסך כל הונו נטו נכון ל-2015 הוא כ-3.9 מיליארד דולר.
קורות חיים.
לאודר נולד בניו יורק, בנם של ג'וזף ואסתי לאודר, השני בין האחים לבית לאודר, לאחר איש העסקים לאונרד לאודר, בעלה של אוולין לאודר. למד בתיכון ברונקס למדעים והוא בעל תואר ראשון מבית הספר וורטון למנהל עסקים באוניברסיטת פנסילבניה. אחר כך למד באוניברסיטת פריז וכן קיבל תעודה בלימודי עסקים בינלאומיים מאוניברסיטת בריסל. ב-1964 הצטרף לחברת אמו כראש האגף הבינלאומי.
ב-1967 נשא לאשה את ג'ו קרול קנופף והוא אביהן של אארין וג'יין. בעלה של בתו ג'יין, קווין וורש, היה יועץ בכיר לנגיד הבנק הפדרלי האמריקאי במשך כחמש שנים (מפברואר 2006 עד 31 במרץ 2011).
באפריל 1985 יצא לאור ספרו על המלחמה בפשיעה האלימה בארצות הברית.
קריירה פוליטית.
ב-1984 עזב לאודר את חברת אמו לטובת תפקידים פוליטיים, כשמונה לסגן עוזר שר ההגנה האמריקאי לענייני מדיניות בנושאי אירופה ונאט"ו. ב-1986 מונה על ידי רונלד רייגן לשגריר ארצות הברית בווינה, תפקיד בו שימש עד 1987.
בספטמבר 1989 התמודד מול רודי ג'וליאני במרוץ למועמדות המפלגה הרפובליקנית לראשות עיריית ניו יורק והפסיד, אך בניגוד למקובל המשיך במירוץ, הפעם כמועמד המפלגה השמרנית וזכה בבחירות עצמן בפחות מ-0.5% מהקולות (ג'וליאני הפסיד בבחירות אלה לדייוויד דינקינס, מועמד המפלגה הדמוקרטית). הדעות שהשמיע במהלך מסע הבחירות הזה היו בדרך כלל ימינה מג'וליאני, כאשר בנוגע לישראל היו אלה בדרך כלל דעות המקבילות לדעות הליכוד.
בשנת 1993 ושוב ב-1996 היה לאודר מראשי התומכים בהגבלת משך הכהונה של חברי מועצת עיריית ניו יורק, בשני משאלי העם המוצלחים מבחינתו, שנערכו בעניין זה שם.
לאודר היה ועודנו תורם ופעיל פוליטית וציבורית בענייני איכות הסביבה.
בשנת 2003, הקים לאודר את בית הספר למנהל עסקים ע"ש לאודר בווינה, אוסטריה, במטרה להכשיר אנשי מקצוע ומנהיגים מובילים לתחומי העסקים והכלכלה, שיתמחו בשיווק וניהול ברמה הבינלאומית.
בראשית חודש פברואר 2013 העניק לו נשיא צרפת, פרנסואה הולנד, את אות קצין לגיון הכבוד.
שותפות בערוץ 10.
לאודר השתתף במספר עסקאות גדולות בתחום התקשורת בישראל, ובין השאר קנה חלק מערוץ 10. בספטמבר 2011 נטען כנגד לאודר כי הוא הפעיל לחצים כבדים על ראשי הערוץ לשדר התנצלות אישית כלפי איש העסקים שלדון אדלסון. מדובר בהתנצלות לאחר כתבת פרופיל על אדלסון, ששודרה בערוץ בינואר 2011. לפי נוסח ההתנצלות, "לאחר שידור הכתבה בדקנו את ההאשמות. בדיקותינו גילו שהאשמות אלה היו - והינן - כוזבות לחלוטין". "אנו מצטערים מאוד שלא בדקנו את ההאשמות האלה לפני ששידרנו אותן". כפיית צורת ההתנצלות הובילה להתפטרותם של מנכ"ל חברת החדשות ראודור בנזימן, עורכת התוכנית רותי יובל ומגישה גיא זהר (אשר ממשיך בתפקידים אחרים בערוץ 10), תוך התקפות על רון לאודר בשל לחצים אלה. בשל התקפות שדרני ערוץ 10 על לאודר בפרשה זאת, החליט רון לאודר, שהיה עד אותה עת המממן האחרון שנותר לערוץ, לשקול מחדש את המשך הזרמת הכספים למימון הערוץ. נטען אז, שאם אמנם לאודר יממש אפשרות זו, יתקשה הערוץ להמשיך לפעול במתכונתו הנוכחית אחרי אוקטובר 2011.
ב-3 בנובמבר 2011 קיבלה מועצת הרשות השנייה החלטה בעניין זה ובה נקבע שההתנצלות ששידר ערוץ 10 בפני איש העסקים שלדון אדלסון הייתה במקומה
וכי "לא הוצגו ראיות כי הייתה התערבות של בעלי המניות של ערוץ 10 בתוכני החדשות, או אפילו בנוסח ההתנצלות שהוסכם עליו בין חברת החדשות לבין הנפגע מהשידור".
באוקטובר 2012 מכרה נטוויז'ן את חלקה באתר האינטרנט "נענע10" לחברת התקשורת JCS, תמורת כ-10 מיליון ש"ח. JCS, הנמצאת בבעלותו של לאודר, אוחזת כעת ב-50% מהשליטה באתר כשבמחצית השנייה אוחז ערוץ 10, אשר לאודר מחזיק גם בחלק ממניותיו.
יהדות וישראל.
ב-1987 הקים לאודר את "קרן לאודר לפיתוח קהילות יהודיות והשכלה יהודית בארצות מזרח אירופה". כיום יש לקרן 62 תוכניות ב-15 ארצות, הכוללות בין השאר בתי ספר וגנים. הוא הקים, תומך, תורם ומשמש כנאמן בשורה ארוכה נוספת של גופים פילנתרופיים, יהודים ולא יהודים שונים ברחבי העולם. לאודר תרם לבניית בית הספר לממשל, דיפלומטיה ואסטרטגיה במרכז הבינתחומי הרצליה, הנקרא כיום על שמו.
לאודר היה נשיא קונגרס ראשי הקהילות היהודיות, וראש מינהל הכספים של הקונגרס היהודי העולמי.
ב-10 ביוני 2007 נבחר לאודר לשמש כנשיא הקונגרס היהודי העולמי, כשהוא מנצח בהפרש ניכר את שני מתחריו, עינת וילף מישראל ומנדל קפלן מדרום אפריקה.
בתוקף תפקידו כנשיא הקונגרס היהודי העולמי השמיע לאודר את דעותיו ברבים, בנושאים שונים שהיו שנויים במחלוקת. הוא ביקר בחריפות ביצוע עסקאות בין גופי אנרגיה אירופאים שונים לבין איראן, קרא לסנקציות רציניות יותר של האו"ם כנגד מדינה זו בשל איומיה על ישראל ובשל תוכניתה הגרעינית, התנגד להפיכתו של האפיפיור פיוס ה-12 לקדוש נוצרי, עד לחשיפת ארכיוני הותיקן שיראו מה הייתה התנהגותו האמיתית בנוגע ליהודים בתקופת השואה, תמך בבנימין נתניהו בעימות מול ברק אובמה ועוד.
בעבר היה נחשב לאודר לידיד אישי של בנימין נתניהו. ב-1998, בתקופתו הראשונה של נתניהו כראש ממשלה, דווח כי לאודר נשלח מטעמו לגבש הסכם שלום עם סוריה, שיכלול הסכם לגבי רמת הגולן. התיווך של לאודר בין ישראל לסוריה נמשך גם כשהחליף אהוד ברק את בנימין נתניהו בראשות ממשלת ישראל ועד ועידת שפרדסטאון שהתקיימה ב-3 עד 10 בינואר 2000 בין שתי המדינות, אך בסופו של דבר מאמצים אלו לא נשאו פרי. עם זאת, מאז נראה כי היחסים בין לאודר לנתניהו הצטננו. במאי 2017 רון לאודר תדרך ואירח בביתו את נשיא הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס לפני פגישתו של עבאס עם נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ. בלשכת נתניהו הביעו מורת רוח על מעשה זה.
קרבתו לבנימין נתניהו הביאו להתעניינות ואף הזרמת כספים ב-1998 לקבוצת הכדורגל של תנועת החירות בית״ר ירושלים. מסמכי מכירת הקבוצה כבר נחתמו ואפילו גורמים מטעמו נכנסו להנהלת המועדון. בסופו של דבר הרכישה לא צלחה עקב חובות רבים של המועדון. על פי דיווחים שונים ב-2009 שוב נכנס לאודר למו״מ עם ארקדי גאידמק, אך המהלך שוב לא צלח.
במרץ 2018, במאמר שפורסם בניו יורק טיימס הזהיר כי "ישראל מסתכנת בכך שתהפוך ממדינה מודרנית וליברלית לסמי-תאוקרטיה" ומפני "מותו של פתרון שתי המדינות, כניעתה של ישראל לדתיים קיצוניים והניכור ההולך וגדל של יהודי התפוצות". לדבריו "אם המגמות הנוכחיות יימשכו ישראל תעמוד בפני בחירה קשה: להעניק לפלסטינים זכויות מלאות ולהפסיק להיות מדינה יהודית או לפגוע בזכויותיהם ולהפסיק להיות דמוקרטית. כדי להימנע מתוצאות אלה, הדרך היחידה קדימה היא פתרון שתי המדינות".
אמנות.
לאודר הוא התורם העיקרי של נויה גאלרי ניו יורק (Neue Galerie New York; פירוש השם בגרמנית הוא "הגלריה החדשה"), וכן בבעלותו אוספי אמנות פרטיים שונים. האוסף שלו של כלי מלחמה מימי הביניים והרנסאנס, נחשב לאוסף הפרטי הגדול מסוגו בעולם. לאודר היה הגורם המסייע המכריע, במספר מקרים בהם הושבו לבעליהם, בדרך כלל יהודים, אוצרות אמנות שהנאצים בזזו בתקופת השואה.
ביוני 2006, קנה לאודר את ציורו של גוסטב קלימט, "דיוקנה של אדלה בלוך-באואר", תמורת 135 מיליון דולר; זהו המחיר הגבוה ביותר ששולם עבור ציור עד אז.
מוזיאון תל אביב לאמנות בחר בלאודר בנובמבר 2009 לעמית כבוד.
בניאס (אתר ארכאולוגי)
בניאס הוא אתר ארכאולוגי בו נמצאים שרידיה של עיר קדומה שהתקיימה בתקופות שונות לאורך ההיסטוריה והגיעה לשיא פריחתה בתקופה הרומית. האתר ממוקם למרגלות הר חרמון, בשמורת טבע נחל חרמון. באתר נמצאים מעיינות מהם נובעים רוב מי נחל חרמון הנקרא גם "בניאס".
אזור נחל הבניאס, והמערה הטבעית הגדולה המצויה במקורות הנחל, היה תמיד בעל חשיבות אסטרטגית, הן בשל המים השופעים בו כל ימות השנה, ופוריותו הרבה, והן בשל היותו מעבר נוח מאזור החרמון לאזור רמת הגולן, ונקודה חשובה על הציר שבין ערי החוף לדמשק.
היסטוריה.
העת העתיקה.
הכנענים הקימו במערת הבניאס מקדש לאל בעל גד. בתקופה ההלניסטית שימש המקום מקדש להערצת האל פאן, ומכאן שמו "פניאס" שהשתבש בתקופת התלמוד ל"פמיאס" (כפי שהשם מופיע במסכת בכורות), ובהגיה הערבית המשבשת את האות פ', הפך שמו של המקום ל"בניאס". חז"ל סברו כי הבניאס הוא יובלו העיקרי של נהר הירדן. בתלמוד הבבלי, מובא ציטוט של רב כהנא: (עיקרו של הירדן ממערת הבניאס).