הלהקה תכננה להופיע עם סטוף בלונדון ובמנצ'סטר שבבריטניה כממה ימים לאחר מכן, אך בשל סיבוכים במעבר בין המדינות נאלצה לבטל את ההופעות. Asking Alexandria הופיעה בגרמניה בתחילת יוני, במסגרת הפסטיבלים Rock Am Ring ו-Rock Im Park. כן הופיעה בפסטיבל Vans Warped Tour, שעבר בין ערי ארצות הברית בקיץ 2015.
בדצמבר 2015 הודיעה הלהקה כי שמו של אלבומה הבא יהיה "The Black". היא הופיעה לצד Bullet for My Valentine בצפון אמריקה בין 2 בפברואר ל-7 במרץ.
Asking Alexandria וחזרתו של וורסנופ (2016–הווה).
באמצע אוקטובר, הועלתה ההשערה כי הלהקה יישבה את המחלוקות עם הסולן המוביל המקורי דני וורסנופ, ושמאמץ שיתופי יבוצע לאחר שהוצגו כמה תמונות של וורסנופ וברוס באולפן יחדיו. כעבור יומיים התגלה כי וורסנופ חזר למעשה ללהקה כחבר רשמי, לאחר עזיבתו של דניס סטוף. בן ברוס הסביר כי לאחר תקופה ארוכה של חוסר תקשורת עם הלהקה, אמר סטוף, "Asking Alexandria אינה קיימת אלא אם כן אני מקבל את מה שמגיע לי".
כאשר הלהקה הופיעה שוב בפעם הראשונה עם וורסנופ לאחר עזיבתו של סטוף, רשימת השירים ששרו לא כללה את אף שיר מהאלבום האחרון שלהם, "The Black", ובמקום זאת כללה שירים שאיתם לא הופיעו במשך שנים. הופעה זאת הייתה במסגרת סיבוב ההופעות Ten Years in the Black Tour של חברת ההקלטות סומריאן שבה חתומה הלהקה. בסיבוב ההופעות הופיעו, מלבד Asking Alexandria, הלהקות וייל אוף מאיה , בורן אוף אוסיריס, איי סי סטארס , אפון אה בורנינג באדי , אפטר דה בוריאל ובאד אומנס . ככל שחלף הזמן, מידע נוסף על עזיבתו של סטוף החל להתפרסם. כך למשל התברר שסטוף עשה ליפ-סינק לשירים ישנים של הלהקה במהלך הופעות; עורכי הדין של וורסנופ התריעו בפניו על כך, וביקשו ממנו לחדול מכך. כשנשאל על תקופתו של סטוף כמחליפו, השיב וורסנופ כי "'להחליף' זאת מילה חזקה, הוא רק שמר על המושב שלי חם. בכנות, אני לא מכיר את הילד ולכן אין לי דעה עליו כאדם ..." סטוף טוען כי עזיבתו נבעה הלחץ האישי שנגרם על ידי התסיסה בארץ מולדתו אוקראינה.
הלהקה הוציאה לאור את הקלטות האולפן הראשונות שלה בהרכב החדש-ישן ב-21 בספטמבר 2017, כשפורסם הסינגל "Into the Fire” מאלבומם החדש. הלהקה הוציאה את הסינגל השני מהאלבום, "Where Did It Go?", ב-25 באוקטובר 2017. ב-15 בדצמבר 2017 הוציאה הלהקה לאור את אלבומה החמישי, ששמו כשם הלהקה, "Asking Alexandria". האלבום סימל שינוי סגנוני משמעותי מהעבודה מושפעת-המטאלקור המוקדמת של הלהקה, ושילב השפעות ממגוון רחב של ז'אנרים, כולל "רוק אצטדיונים".
סגנון מוזיקלי.
סגנונה המוזיקלי של הלהקה מתואר לרוב כמטאלקור, אך תויגה גם כמוזיקת פוסט הארדקור , סקרימו , הארד רוק והבי מטאל. בנוסף, השירים שהוציאה הלהקה בראשית דרכה תוארו גם כאלקטרוניקור . שני אלבומיהם הראשונים שיצאו בחברת התקליטים סומריאן, "Stand Up and Scream" משנת 2009 ו-"Reckless &amp; Relentless" משנת 2011, נחשבים בדרך כלל לאלבומי מטאלקור, בעוד אלבומם הבא, "From Death to Destiny" משנת 2013, מושפע מהרכבים כבדים של רוק ורוק, תוך שמירה על צליל המטלאקור המובחן והייחודי של הלהקה בחלק מהרצועות. הגיטריסט בן ברוס הצהיר כי הם לא אוהבים לכתוב מוזיקה זהה בסגנונה במעבר מאלבום לאלבום, ולכן הסגנון המוזיקלי שלהם השתנה עם הזמן.
ליריקה.
בן ברוס הביע את ההרגשה שהסגנון הלירי של הלהקה, לפני "Reckless and Relentless", היה בלתי בוגר. לדברי ברוס, הלהקה רצתה לעבור הלאה מלצעוק מילים כמו "fuck" ו"you stupid fucking whore" לסגנון בוגר יותר, עם יותר משמעות. הוא טען כי "From Death to Destiny" הוא אלבומם הבוגר ביותר מבחינה לירית, כבר אינו עוסק בנושאים כמו סמים ונשים, ובעל משמעות הרבה יותר משיריהם הישנים. דני וורסנופ טען ששירי הלהקה אף פעם לא נכתבים לפני הכניסה לאולפן, ותמיד מאולתרים במהלך ההקלטה של אלבום חדש.
Dance Again... The Hits
Dance Again... the Hits (בעברית, לרקוד שוב... הלהיטים) הוא אלבום הלהיטים הראשון של זמרת הפופ האמריקאית ג'ניפר לופז. מתוך האלבום סינגל יחידי בשם "Dance Again" ששמו כשם האלבום.
השיר זכה להצלחה עולמית, ובמהרה הפך ללהיט כאשר כבש את פסגות המצעדים שביוון, פולין, דרום קוריאה, ומצעד שירי הדאנס קלאב של בילבורד.
רקע.
האלבום יצא ב-20 ביולי 2012, הוא הכיל את להיטיה הגדולים של לופז ובנוסף סינגל חדש ומצליח ("Dance Again"). האלבום נחל הצלחה נאה במצעדים יחסית לאלבום להיטים והסתפק במקומות מכובדים של מקום 3 במצעד האיטלקי, 20 במצעד הבילבורד 200, 3 במצעד האלבומים הקנדי, ובעוד מצעדים רבים.
לשיר "Dance Again", שיצא כסינגל יחידי, יצא ווידאו קליפ מצליח שביומו הראשון גרף למעלה מ-3.7 מיליון צפיות. כיום, לשיר ישנם 400 מיליון צפיות, דבר אשר הופך אותו לשיר השישי הנצפה ביותר של לופז.
סינגלים.
ב-2 באפריל 2012 יצא הסינגל היחידי מהאלבום "Dance Again" ששמו קרוי על שם האלבום. "Dance Again" הוא הסינגל השישי המצליח ביותר של לופז מבחינת צפיות, ואף הוא בין הסינגלים הכי מושמעים ומוכרים של לופז.
השיר זכה להצלחה נאה בעולם, וזכה בפרסים רבים כאשר הבולטים ביותר מביניהם הם, "השיר הטוב ביותר" של MTV אוסטרליה, וכדומה.
מיקומי שיא.
עם יציאתו נכנס האלבום אל המקום ה-3 במצעד האיטלקי, וה-3 במצעד הקנדי.
מרקורי 6
קפיצה בחבל
מובי דיק (סדרת טלוויזיה)
מובי דיק (בצרפתית: Moby Dick et le Secret de Mu) היא סדרת אנימציה צרפתית לילדים המבוססת באופן רופף מאוד על הרומן הנודע "מובי דיק" מאת הרמן מלוויל.
בסדרה רומי וחבריו יוצאים למסע בעקבות אבנים מיוחדות שיוכלו להעיר מחדש את העיר האבודה של מו בעזרת הלוויתן המפורסם מובי דיק.
בישראל הסדרה שודרה בערוץ לוגי.
הבדלים בין הספר לסדרה.
בסדרה לא מופיע המספר, ולא מופיעים המלחים האחרים של אחאב. כמו כן, בסדרה זו הגיבורים הם ילדים. בנוסף בספר מובי דיק מתואר כמסוכן בעוד בסדרה הוא טוב לב.
טופו (סדרה מצוירת)
טופו (באנגלית: Tupu) היא סדרת אנימציה צרפתית לילדים, הכוללת עונה אחת בעלת 26 פרקים באורך 24 דקות.
בישראל הסדרה שודרה בדיבוב עברי בערוץ לוגי.
תקציר העלילה.
הסדרה מתמקדת בילדת פרא שובבה אשר גרה יחד עם סנאי מחמד בשם מאנצ'מא בגן החיות של סנטרל פארק בניו יורק. טופו מבלה זמן רב עם נורטון, בנו של ראש העיר, ונוהגת לבלות זמן רב עם החיות בגן החיות. נורטון, אשר בא ממשפחה עשירה, חי יחד עם אביו ויש לו נהג פרטי המסיע אותו בלימוזינה למקומות שונים ברחבי העיר, ובמיוחד לסנטרל פארק. שומר בסנטרל פארק בשם מר שופס מנסה כל העת לתפוס את טופו על מנת להוכיח שישנה ילדת פרא המסתובבת בין החיות בגן החיות. עם זאת, הוא לא מצליח לתפוס אותה ויתר העובדים בגן החיות נוטים שלא להאמין לו.
אטוביקוק
אטוביקוק (באנגלית: Etobicoke, השם נהגה כ-אֶטוֹבִּיקוֹ - ק' שקטה) הוא מחוז מנהלי בתוך החלק המערבי של העיר טורונטו, אונטריו, קנדה שבעבר הוא היה ישות מוניציפלית עצמאית. האזור יושב לראשונה על ידי אירופאים בשנות ה-90 של המאה ה-18 והפך לעיר במאה ה-20. מספר כפרים הוקמו באזור בו שוכנת כעת אטוביקוק, וסופחו אל העיר אטוביקוק במהלך התקופה של המטרופולין של טורונטו. העיר אטוביקוק עצמה סופחה ב-1998 לטורונטו ביחד עם עיריות אחרות. מחוז אטוביקוק גובל בדרום באגם אונטריו, ממזרח בנהר ההומבר, במערב על ידי נחל אטוביקוק והעיר מיסיסוגה ונמל התעופה הבינלאומי טורונטו-פירסון (חלק קטן ממנו משתרע בתוך אטוביקוק), ובצפון שדרות סטילס.
אוכלוסיית אטוביקוק (347,948 ב-2011) היא מאוד מגוונת וחיים בה אנשים מכל רחבי העולם. ביניהם יש דרום אסייתים, מזרח אסייתים, מזרח-תיכונים, קריביים, אפריקאים ואירופאים. אטוביקוק הוא בעיקרו פרוור בפיתוח וצפיפות האוכלוסייה בו נמוכה יותר מאשר במרכז טורונטו. באטוביקוק עוברים מספר כבישים ראשיים הכולל את דרך המלכה אליזבת, אוטוסטרדת גרדינר והכבישים המהירים 401, 409 ו-427. אטוביקוק מחובר לשאר טורונטו באמצעות ארבע תחנות רכבת תחתית.
היסטוריה.
קבוצות שונות של האומות הראשונות חיו בחבל ארץ זה בזמנים שונים. במהלך המאה ה-17 הם נדחקו החוצה על ידי האירוקוי שהיו קונפדרציה של עמים שהתבססו בצד הדרומי של אגם אונטריו. בהמשך המאה ה-17, קואליציה של אומות ראשונות, שכללה את האודווה (Odawa), אוביג'וואי (Ojibway), ופוטאוואטומי (Potawatomi), שכונתה שלוש השריפות, דחפה את האירוקוי מהאזור. אנשים שהיו שייכים לאומת המיסיסוגה התיישבו באטוביקוק ב-1695 ועסקו בדיג, גידול יבולים בקיץ, וציד בחורף.
השם "אטוביקוק" נגזר מהמילה בשפת המיסיסוגה  "וואדופיאנג" ("wadoopikaang"), כלומר "המקום שבו צמחי אלמון גדלים". השם אומץ באופן רשמי בשנת 1795 לאור הנחיה של המשנה למושל ג'ון גרייבס סימקו.
ב-1793-95, החלו להגיע מהגרים מבריטניה לאזור ובמפקד האוכלוסין של 1805 נפקדו 84 תושבים ביישוב. ב-1 בינואר 1850 הוכרזה אטוביקוק כעיירה והאוכלוסייה בה מנתה 2904 נפש. בשנת 1954, אטוביקוק הפך לחלק מאזור הממשל האזורי, עיריית מטרופולין טורונטו. בשנת 1967, אטוביקוק התמזגה עם שלוש עיריות קטנות ששכנו ליד האגם כדי ליצור את הרובע של אטוביקוק. הרובע היה הפך לעיר בשנת 1984. ב-1998, שש רשויות מקומיות (שכללו את אטוביקוק) מוזגו ויצרו את העיר טורונטו במתכונתה הנוכחית.
דמוגרפיה.