דורף וגוט מויסלינג הוזכרו לראשונה יחד עם נינדורף ורייקה בשנת 1265 כנכסיהם של קונרד ופרידריך פון מויסלינגן. מאז 1372 הם היו שייכים לבני משפחת לונברג שונים, כולל לראש העיר ליבק הירונימוס לונבורג ולמשפחה מנכבדי ועשירי העיר ליבק הפטריציאנית הוולן. כיוון שהיה ממוקם בדוכסות הולשטיין, הריבונות באזור הייתה סיבה למחלוקת מספר פעמים. גוטרד פון הוולן, בעל האחוזה מאז 1646, קידם את המחוז באמצעות יישוב בעלי מלאכה בצמוד לשערי העיר ליבק שהתחרו בבעלי העסקים שהיו מאוגדים בגילדות שבעיר. בשנת 1667 התפטר ממועצת העיר כתוצאה ממחלוקת על הרפורמה החוקתית של ליבק בתחום תזרים המזומנים והעמיד את מויסלינג תחת חסות דנית. רק בשנת 1802 רכשה מועצת ליבק את מויסלינג, נינדורף ורייקה בחזרה.
הקהילה היהודית.
בשנת 1656, היהודים הראשונים במויסלינג היו סוחרים וצורפים בין בעלי המלאכה שהתיישבו במחוז בחסות גוטהארד פון הוולן במויסלינג. חלקם הגיעו מהמבורג וחלקם היו יהודים שברחו מפולין לאחר מרד חמלניצקי הגיעו לאזור ולא קיבלו את הזכות להתגורר בליבק. בית הכנסת הראשון של קהילת יהודי ליבק - מויסלינג נמצא כאן מאז שנת 1727. בית הקברות היהודי במויסלינג, בו קבורים בני משפחת הרב של ליבק הרב שלמה סולומון קרליבך נמצא במחוז. לאחר שהקהילה היהודית בליבק הושמדה על ידי הנאצים בשואה, בית הקברות נסגר ולא היה בו שימוש עד שהקהילה היהודית בליבק גדלה כתוצאה מההגירה בשנות התשעים מברית המועצות לשעבר ומישראל. אז נפתח שוב בית הקברות וקברים חדשים נחפרו בשולי אזור הקברים הישנים.
בבית הקברות שבמויסלינג נמצא לוח זיכרון ומצבות המנציחות 38 יהודים ממחנה ברגן בלזן שנהרגו בהפצצת חיל האוויר המלכותי הבריטי את האניה הגרמנית "הכף ארקונה" שהפליגה לשוודיה.
בבית הקברות טמונים גם 3 ילידים של מעפילי אניית המעפילים אקסודוס 1947 שהיו עצורים בחנה המעצר פפנדורף החל מספטמבר 1947. על קברי הילדים הוצבו מצבות ללא שם, עם שלטים שעליהם נכתב ילד מהאקסודוס ללא שם. בזמן מעצר מעפילי האקסודוס בפפנדורף המעפילים נמנעו מלמסור את שמותיהם האמתיים מחשש שהבריטים יחזירו אותם לארצות מוצאם.
בתי ספר.
מספרי תלמידים משנת הלימודים 2017/2018
סאלי פריסנד
הרַבָּה סאלי ג'יין פְּריסנד (באנגלית: Sally Jane Priesand; נולדה ב-27 ביוני 1946, קליבלנד, אוהיו) היא רבה רפורמית אמריקאית, האישה הראשונה שהוסמכה לרבנות בארצות הברית, והשנייה בהיסטוריה היהודית כולה.
קורות חייה.
סאלי נולדה ב-1946 בקליבלנד. הוריה רוז לבית ולש ואירוינג פריסנד. ההורים לא היו שומרי מצוות, אולם היו חברים בבית כנסת, בתחילה בבית כנסת קונסרבטיבי ובהמשך בבית כנסת רפורמי. הם גם היו פעילים במוסדות היהודיים, האב שימש כנשיא לשכת בני ברית.
השכלה ומסלול מקצועי.
לפריסנד תואר ראשון מאוניברסיטת סינסינטי , 1968.
הסמכה לרבנות.
בגיל 16 פְּריסנד החליטה שברצונה לבחור ברבנות כדרך חיים. בבקשתה להרשם ללימודים בהיברו יוניון קולג' ציינה שבכוונתה להיות רבה. בתשובה שקיבלה הודגש שהם לא יודעים מה האפשרויות של אשה להיות רב, זאת מאחר שהם מעולם לא הסמיכו אישה לרבנות. הם גם ציינו שאף אישה לא סיימה בעבר מסלול לימודים מלא של הכשרה לרבנות. למרות האזהרות פְּריסנד נרשמה ללימודי הרבנות, והייתה אישה יחידה בין 35 גברים. פריסנד מייחסת את העובדה שהתקבלה לכך שהרב נלסון גליק, בעל הדעות המתקדמות, היה נשיא הקולג' באותה תקופה.
פריסנד הוסמכה לרבנות ב-3 ביוני 1972, כ"א סיון תשל"ב, על ידי הרב אלפרד גוטשלאק, מחליפו של גליק כנשיא ההיברו יוניון קולג'.
פעילות כרבה.
לאחר הסמכתה התקשתה פְּריסנד למצוא משרה כרבת קהילה. לבסוף הועסקה בסגל הרבנים של בית הכנסת ע"ש סטיבן וייז בניו יורק. ב-1979 התפטרה, כשהבינה שאין לה סיכויים להתמנות לרב בית הכנסת. במשך כשנתיים עבדה במשרות חלקיות. רק ב-1981 הוזמנה לשרת כרב בית הכנסת הרפורמי של טינטון פולס , תפקיד בו נשאה עד פרישתה לגמלאות ב-2006.
פְּריסנד הייתה פעילה בארגוני התנועה הרפורמית. בין השאר במועצת הרבנים הרפורמים (CCAR) , באיחוד ליהדות רפורמית ובהיברו יוניון קולג'.
הערות שוליים.
[[קטגוריה:רבנים רפורמים אמריקאים]]
[[קטגוריה:רבניות רפורמיות]]
[[קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת סינסינטי]]
[[קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סינסינטי]]
[[קטגוריה:בוגרות היברו יוניון קולג']]
[[קטגוריה:בוגרי היברו יוניון קולג']]
[[קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1946]]
[[קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1946]]
גני אל מונא
גני אל מונא הוא גן בתחומי היישוב ג'וליס.
רקע.
הגן הוקם על ידי נאג'י עבאס, תושב היישוב הדרוזי ג'וליס על אדמות השייכות למשפחתו. הוא הקים אותו לזכר הוריו, ושם הגן מנציח את אמו מונא. אביו, ראשיד עבאס, היה מראשוני החיילים הדרוזים ששירתו בפלמ"ח ובצה"ל בהמשך.
ראשיתו של הגן הוא בבוסתן שניטע על ידי סבו אבו ראשיד.
הגן משתרע על שבעה דונמים. הוא כולל צמחייה, מפלים, גשרי עץ, מזרקות ופסלים במפלסים שונים. סגנונו הוא אדריכלות גנים אירופאית עם שילוב של אלמנטים עותמאניים.
My Future
My Future (מעוצב באותיות קטנות: my future; בעברית: העתיד שלי) הוא סינגל שהקליטה הזמרת-יוצרת האמריקאית בילי אייליש. השיר יצא לאור ב-30 ביולי 2020, על ידי חברות התקליטים דארק-רום רקורדס ואינטרסקופ רקורדס, כסינגל ראשון מתוך האלבום "Happier Than Ever".
השיר עצמו מציג את עברה של אייליש ואת ההשפעה שהייתה עליה והתפתחה לצמיחה עצמית, עד שהיא אוהבת את עתידה ומוכנה להניח את העבר מאחור.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי בילי אייליש, ביחד עם פיניאס או'קונל שגם הפיק אותו.
ב-20 בינואר 2020, אישרה אייליש כי החלה להקליט אלבום חדש וחשפה כי בכוונתה להוציא סרט תיעודי בשלב מסוים בשנת במהלך 2020, שהאחרון שבהם הוקלט במהלך יולי 2018. ב-24 ביולי, פרסמה אייליש במדיה החברתית שלה תמונה של עצמה עומדת על מרפסת עם קו הרקיע של לוס אנג'לס ברקע, לבושה מסכת פנים שחורה וחליפת ריצה אפורה. בפוסט הופיע הכיתוב "'העתיד שלי' ביום חמישי". ב-27 ביולי, חשפה איליש את עטיפת הסינגל, ציור בו היא מופיעה כשהיא יושבת מתחת לעץ כשהיא מביטה בירח. בריאיון לאפל מיוזיק חשפה אייליש: "כתבנו את השיר תוך יומיים, זה הכי מהר שעבדנו אי פעם בפרק זמן אחד. אבל אנחנו מקליטים, כתבנו אותו בערך חודש אל תוך ההסגר כנראה... היה גשם שוטף. זו הייתה תפאורה כל כך מושלמת. ואז הקלטנו את הקול באולפן של פינאס, שנמצא במרתף ביתו."
ביקורת.
עם צאתו, "My Future" זכה לביקורות חיוביות בדרך כלל ממבקרי מוזיקה. ויליאם יוז מ-The A.V. Club, כינה אותו "מנומנם" ו"סהרורי". גארי דינגס מ-USA Today, שיבח את התוכן הלירי, שאותו תיאר כ "גולמי" ו"שירה מהממת". סמנתה היסונג ובריטני ספנוס כתבו ל"רולינג סטון", תיארו את ה"שיר המרומם ביותר של איליש עד כה". קוקו רומק מ-MTV שיבחה את השיר ותיארה אותו כ"חלומי".
הווידאו קליפ זכה לביקורות חיוביות ממבקרי מוזיקה עם צאתו, ג'קסון לנגפורד מ-NME כינה אותו "רומן אנימציה משגע", אן פאוורס מ-NPR הצהירה כי אייליש היא "גיבורה מהאגדות", וכי השיר "שוכן בתוך הקסם שאותו טיפחה צעירה אוטונומית שמוכנה לטעון אותה בעתיד". רוניה אניפטוס שכתבה ממגזין בילבורד העיר כי "השמש יוצאת והירק מתחיל לפרוח באופן אקספוננציאלי, בדיוק כפי שהקריירה של איליש ממשיכה לעשות בחיים האמיתיים".
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של בילי אייליש ב-30 ביולי 2020. את הקליפ ביים אנדרו אונורטו. הקליפ עצמו כולו אנימציה, ניתן לראות את אייליש לובשת שרשרת עם לוגו "בלוש", נודדת לבדה ביער בגשם כשהיא מתבוננת בחיים לפני שעצים יעטפו אותה ויעלו אותה לשמיים. כאשר הפסוק השני מתקרב השמש יוצאת והירק מתחיל לפרוח.
צד נוסף
צד נוסף הוא אלבום הסולו הרביעי של המוזיקאי והזמר הישראלי מתי כספי, שיצא ב-1980.
הפקה.
בשנות ה-70 המאוחרות החל כספי בכתיבת לחנים לשירי התוכנית ה"קרוסלה". יש להניח שכתיבתם של למעלה מחמישה עשר שירים חדשים לילדים (וביניהם 'הסביבון שלי') היוותה זרז להחלטתו של כספי להוציא אלבום שיוקדש לשירי ילדים.
אלבום זה מכיל שירים שהולחנו החל מתחילת פעילותו של כספי כמוזיקאי בתחילת העשור. רוב השירים הושרו במקור על ידי זמרים אחרים (תיקי דיין, נתנאלה, חוה אלברשטיין, יפה ירקוני ודודו זכאי) וחלקם גם על ידי כספי עצמו, ומיעוטם נכתב במיוחד עבור האלבום. שם האלבום וכן עיצובו (על ידי המעצב דוד טרטקובר) מזכירים במכוון את האלבום 'צד א' צד ב" שיצא כשנתיים קודם לכן: בשני המקרים התרכז כספי בהקלטות של שירים שבוצעו ברובם בעבר על ידי זמרים אחרים.
בין השירים שהוקלטו במיוחד לאלבום בולט השיר הפותח את האלבום 'אולי זה מעליב'. בולט גם השיר 'אחותי הקטנה', השונה מאוד מהביצוע המקורי של ירקוני וגם מביצועו הראשון של כספי, שהוקלט כשבע שנים קודם לכן. באלבום גם הקליט כספי מחדש את 'כלבלב הו בידי בם בם', כשהפעם את מקום ה"פסנתר", מחליף "חליל". באלבום משתתפים הנגנים הקבועים איתם עבד כספי באותה תקופה: ז'אן פול זימבריס, חיים רומנו, קובי כהן, וכן נגני כלי מיתר של התזמורת הפילהרמונית הישראלית, החצוצרנים איתמר ארגוב ואברהם פלדר, הסקסופוניסטים פטר ורטהיימר ומורטון קם, הטרומבוניסט אדי קלובסקי, מוטי אדוני, ושם טוב לוי בחליל. מתי כספי מנגן בתופים, גיטרה, בס, פסנתר, קלרינט, סינטיסייזר, קונגס וכלי הקשה ברזילאיים שונים.
בין השירים שובצו שלושה קטעים אינסטרומנטליים קצרים, כאשר הבולט שבהם הוא 'פסנתר מנגן'.