בשנת 354 לפנה"ס, דיוניסיוס שיחד את אחד מאנשיו של דיון, קליפוס, אשר היה תלמידו של אפלטון, כדי שיתנקש בחייו של דיון. דיון סמך מאוד על קליפוס, וזה האחרון שימש עבורו כמרגל בין השכירים כדי לוודא את נאמנותם. לכן כאשר הגיעו אנשים אל דיון וסיפרו לו דקליפוס ניסה לשכנע אותם להתנקש בחייו, דיון סבר שקליפוס רק עושה את מלאכתו. אחותו ואשתו של דיון אמנם ניסו חשדו בקליפוס לאחר שידיעות על הקשר הגיעו לאוזניהן מכל הכיוונים, אולם קליפוס נשבע בפניהן שהוא חף מפשע. דיון עצמו היה מדוכא למדי באותה תקופה, כיוון שבנו נהרג בתאונה, וגם היו לו ייסורי מצפון על רצח הרקלידס. במהלך חג דתי, הקיפו קליפוס וחלק מהשכירים את דיון, ולאחר שנכשלו בניסיון לחנוק אותו למוות, שיספו את גרונו. אחותו הושלכה לכלא יחד עם אשתו, אשר הייתה מעוברת וילדה בן זכר בכלא. קליפוס עצמו ניסה לתפוס את השלטון בעיר, אולם נכשל בכך ונרצח בעצמו. בעקבות כך באה תקופה של אנרכיה וחילופי שליטים מהירים בסירקוסאי, עד שבשנת 346 לפנה"ס חזר דיוניסיוס ותפס את השלטון. גם הוא לא החזיק בו זמן רב, שכן סירקוסאי נכבשה בידי היקיטאס שליט לאונטיני, אשר שחרר את משפחתו של דיון רק כדי להורות על רציחתה מאוחר יותר. רק בשנת 345 לפנה"ס הצליח טימוליאון להחזיר את השקט לסיציליה.
שלום שכנא מפרובישץ
הקורפוס השביעי (ארצות הברית)
הקורפוס השביעי היה קורפוס של צבא ארצות הברית שלחם במהלך מלחמת העולם הראשונה, מלחמת העולם השנייה, המלחמה הקרה ומלחמת המפרץ ופורק בשנת 1992.
היסטוריה.
מלחמת העולם הראשונה.
הקורפוס הוקם ב-19 באוגוסט 1918, לקראת סוף מלחמת העולם הראשונה. הקורפוס השתתף בקרבות האחרונים בחזית המערבית, ופורק ב-1919.
מלחמת העולם השנייה.
הקורפוס הוקם מחדש ב-25 בנובמבר 1940, ומטהו היה בפורט מק'קלאן, אלבמה. הקורפוס השתתף בתימרוני לואיזיאנה, ובסוף שנת 1941 הועבר מטהו לסן חוזה, קליפורניה. הקורפוס המשיך באימונים עד 1944, עת הועבר לחזית המערבית תחת פיקודו של ג'וזף לוטון קולינס ("ג'ו הברק"). במהלך הפלישה לנורמנדי נחת הקורפוס בחוף יוטה, וכלל פרט לדיוויזיה ה-4 של ריימונד בארטון גם את הדיוויזיות המוצנחות ה-101 וה-82. לאחר מכן לחם הקורפוס במערכה בנורמנדי כחלק מהארמייה הראשונה של עומר בראדלי. הקורפוס השתתף גם במבצע קוברה, קרב פאלז, קרב יער הורטגן, קרב הארדנים ופלישת בעלות הברית המערביות לגרמניה.
לאחר המלחמה.
הקורפוס הוקם מחדש ב-1950 במהלך המלחמה הקרה, ויחד עם הקורפוס החמישי היווה את הכוח המרכזי שצבא ארצות הברית הקצה לכוחות נאט"ו בגרמניה. הקורפוס השביעי הוצב בדרום גרמניה ומפקדתו הייתה בשטוטגרט. בתחילה הוצב הקורפוס החמישי בצפון גרמניה, אולם בהמשך הועבר גם הוא לדרום. במקרה של מלחמה עם ברית ורשה, היה אמור הקורפוס השביעי לכלול תחתיו גם את הדיוויזיה הקנדית ה-1.
ב-1990, לאחר הפלישה העיראקית לכווית, הועבר הקורפוס לערב הסעודית כחלק מהגל השני של פריסת הכוחות האמריקניים. במהלך מלחמת המפרץ, היה הקורפוס העוצבה הגדולה ביותר של צבא ארצות הברית שחדרה לכווית במטרה לשחרר אותה מכוחותיו של סדאם חוסיין. הקורפוס כלל שלוש דיוויזיות, וכן יחידות תגבורת ארטילריה והנדסה. על הקורפוס פיקד במהלך המלחמה פרדריק מלווין פרנקס הבן. ב-27 בפברואר 1991 יחידות הקורפוס, בשיתוף פעולה עם כוחות בריטיים, נחלו ניצחון חד צדדי לחלוטין בקרב רכס מדינה, קרב 73 איסטינג וקרב נורפוק, והביסו את המשמר הרפובליקני העיראקי. בסה"כ במתקפת הקורפוס השביעי נהרגו 47 מחייליו ונפצעו 192. כ-100 שעות לאחר שהתחילה המערכה הקרקעית, ב-28 בפברואר, הכריז נשיא ארצות הברית ג'ורג' הרברט ווקר בוש על שחרור כווית והפסקת אש.
לאחר סיום הלחימה, רוב יחידות הקורפוס הוחזרו לארצות הברית. מפקדת הקורפוס הוחזרה לגרמניה, וב-1992, בעקבות התפרקות ברית המועצות וסיום המלחמה הקרה, פורק הקורפוס.
הקורפוס ה-16 (ארצות הברית)
הקורפוס ה-16 היה קורפוס של צבא ארצות הברית שלחם במהלך מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
הקמת הקורפוס.
ב-1 באוקטובר 1933 הוקם הקורפוס ה-16 כחלק מיחידות המילואים של צבא ארצות הברית, וב-7 בדצמבר 1943 הופעל הקורפוס בפורט ריילי, קנזס תחת פיקודו של ג'ון אנדרסון.
אירופה.
הקורפוס נשלח לאירופה בינואר 1945, שם לחם בחזית המערבית כחלק מהארמייה התשיעית. הקורפוס השתתף בשחרור העיר רורמונד בהולנד, ולאחר מכן השתתף בחיסול כיס הרוהר ובקרבות האחרונים שהיו בגרמניה.
לאחר המלחמה.
לאחר המלחמה חזרו חיילי הקורפוס לארצות הברית, וב-7 בדצמבר 1945 פורק הקורפוס.
באפריל 1951 הופעל הקורפוס שוב, ככוח מילואים אשר הוצב בפיקוד המזרח הרחוק. במאי אותה שנה נשלח הקורפוס לסנדאי, יפן, שם היה מוצב עד לפירוקו בנובמבר 1954. ב-22 באפריל 1957 הוקם שוב הקורפוס והוצב בנברסקה, שם שהה עד לפירוקו הסופי ב-30 באפריל 1968.
הדיוויזיה ה-26 (ארצות הברית)
הדיוויזיה ה-26 הייתה דיוויזיה של צבא ארצות הברית אשר לחמה במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה, ופורקה ב-1993.
היסטוריה.
מלחמת העולם הראשונה.
הדיוויזיה הוקמה ב-18 ביולי 1917, שלושה חודשים לאחר כניסתה של ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה. כמפקד הדיוויזיה מונה קלרנס רנסום אדוארדס. הדיוויזיה כונתה "הדיוויזיה הינקית" (Yankee Division), ובהתאם לכך, תג הכתף שלה הוא מונוגרמה של ראשי התיבות YD. הדיוויזיה נשלחה לחזית המערבית כחלק מחיל המשלוח של ארצות הברית בפיקודו של ג'ון פרשינג. הדיוויזיה נחתה בצרפת ב-21 בספטמבר 1917, והייתה בכך לדיוויזיה השלמה הראשונה של צבא ארצות הברית שהגיעה לחזית המערבית. כיוון שמרבית חיילי הדיוויזיה היו טירונים, הם הועברו לנופצ'טו שם אומנו בידי קצינים צרפתים מנוסים. בינואר 1918 נכללה הדיוויזיה במסגרת הקורפוס הראשון, והועברה לחזית. הדיוויזיה לחמה בקרב סן-מייל ובמתקפת מז-ארגון, וב-3 במאי 1919 הוחזרה לארצות הברית ופורקה. כ-1,587 מחיילי הדיוויזיה נהרגו בקרבות, וכ-12,077 נפצעו.
מלחמת העולם השנייה.
בתקופה של בין שתי מלחמות העולם הדיוויזיה נותרה פעילה במסגרת המשמר הלאומי. לאחר כניסת ארצות הברית למלחמת העולם השנייה, עברה הדיוויזיה אימונים בקמפ קמבל, קנטקי, ובאוגוסט 1943 מונה כמפקדה ויליארד סטיוארט פול אשר פיקד עליה עד סוף המלחמה. הדיוויזיה הוקצתה לקורפוס ה-3 אשר היה חלק מהארמייה ה-9 בפיקודו של ויליאם סימפסון. באוגוסט 1944 נשלחה הדיוויזיה לצרפת בלי לעצור קודם לכן בבריטניה, ונחתה בחוף יוטה. בתחילה היא שימשה ככוח סיור ולא לקחה חלק בקרבות. באוקטובר של אותה שנה הועברה הדיוויזיה לקורפוס ה-12 אשר היה חלק מהארמייה השלישית של ג'ורג' פטון. ב-20 בנובמבר כבשה הדיוויזיה את דיאז מידי הגרמנים, ב-5 בדצמבר הגיעה אל קו מאז'ינו אשר הוחזק בידי הגרמנים, וב-8 בדצמבר נכנסה לסארגמין. לאחר מכן הוחזרה הדיוויזיה לקורפוס ה-3.
הדיוויזיה הועברה לתקופת מנוחה במץ, אולם זו נקטעה ב-16 בדצמבר כיוון שהגרמנים פרצו במתקפת הארדנים. ב-19 בדצמבר הועברה הדיוויזיה ללוקסמבורג והשתתפה בהתקפה על הבליטה הגרמנית בארדנים. בחג המולד כבשה הדיוויזיה את ארסדורף לאחר כבר כבד. בתחילת ינואר הועברה הדיוויזיה למנוחה, אולם כבר ב-20 בינואר חזרה לחזית וחצתה את הנהר וילץ. בסוף החודש הועבר הדיוויזיה לקורפוס ה-20 והוצבה בעמדות מגננה ממזרח לסאר. ב-21 במרץ 1945 הגיעה הדיוויזיה אל הריין, וחצתה אותו ב-26 במרץ באזור אופנהיים. הדיוויזיה השתתפה בפלישת בעלות הברית המערביות לגרמניה, וסייע בכיבוש פולדה ומיינינגן. בהמשך הוחזרה הדיוויזיה לקורפוס ה-12 וב-25 באפריל הגיעה לנהר הדנובה. ב-26 באפריל חצתה הדיוויזיה את הדנובה דרומית-מערבית לרגנסבורג ונכנסה לאוסטריה, וב-4 במאי השתתפה בכיבוש לינץ. לאחר מכן הופנתה הדיוויזיה לעבר פראג, אולם אז נכנעו הגרמנים ב-8 במאי. יחידות מהדיוויזיה סייעו בשחרור מאוטהאוזן. כ-1,850 חיילים מהדיוויזיה נהרגו במהלך המלחמה. שניים מחייליה עוטרו במדליית הכבוד, ו-38 עוטרו בצלב השירות המצוין. הדיוויזיה הוחזרה לארצות הברית ופורקה ב-21 בדצמבר של אותה שנה.
המלחמה הקרה.
ב-11 באפריל 1947 הוקמה הדיוויזיה פעם שנייה בבוסטון. הדיוויזיה הוצבה במסצ'וסטס כחלק מהמשמר הלאומי. לאחר התפרקות ברית המועצות וסיום המלחמה הקרה, החלו בתהליכים לצמצם את הדיוויזיה. היא צומצמה לגודל של בריגדה ונכללה כחלק מהדיוויזיה ה-29, ופורקה רשמית ב-1993.
משה מרדכי יוסף מיוחס
סאונקלאוד
Boy (אלבום)
Boy (ילד) הוא אלבום הבכורה של להקת הרוק האירית U2. הוא הופק על ידי סטיב ליליוויט ויצא ב-20 באוקטובר 1980 בחברת התקליטים איילנד רקורדס.
במקור האלבום היה אמור להיות מופק על ידי מרטין האנט. אך בסופו של דבר הוא הוחלף בליליוויט. Boy הוקלט בין יולי לספטמבר 1980 באולפני Windmill Lane שבדבלין. ליליוויט השתמש בטכניקות הפקה חדשניות. למשל, הוא הקליט את מולן ג'וניור מתופף בזמן שהוא נמצא בחדר מדרגות. הוא הקליט גם רעשים מבקבוקים מתנפצים ומזלגות שמקישות על גלגל אופניים מסתובב. חברי הלהקה הרגישו שלליליוויט יש השפעה מאוד מעודדת ויצירתית עליהם, ולאחר מכן הוא הפך למפיק קבוע שלהם.
מבחינה תמטית, המילים באלבום עסקו בגיל ההתבגרות, בתמימות ובמעבר לבגרות. נושאים אלו קיבלו ייצוג גם על עטיפת האלבום דרך התמונה של פניו של ילד קטן.