ב-1929 נבחר לפרלמנט של בריטניה מטעם המפלגה הליברלית בבריטניה ושירת מטעמה בפרלמנט מטעם מחוז האי אלי (שימש בתפקידו עד 1945). במסגרת תפקידו זה פעל למען הציונות ויצא נגד הספר הלבן של פאספילד. בנאום שנשא ב-1930 נגד ספר זה אמר: "אם הספר הלבן ישאר קיים ועומד לא רק בלשונו אלא גם ברוחו, אזי באמת יאמר בעולם כי יש מאורה לשועל ועוף השמיים מצא קן לו אך לעם העברי אין מקום להניח עליו את ראשו"
ב-1936 ביקר בארץ כדי לבחון חלופות לקליטת פליטים מגרמניה.
בתקופת מלחמת העולם השנייה שימש כסגן שר במשרד האספקה וכמזכירו הפרלמנטרי של שר האספקה, וכן כנציב מחוז לונדון.
קבורת הוריו.
על פי בקשת הוריו פעל רוטשילד להכשיר גבעה הסמוכה לזכרון יעקב שתשמש כמקום קבורתם. ב-5 באפריל 1954 ליווה את הבאת ארונם מבריטניה על גבי אח"י מבטח וקבורתם ברמת הנדיב.
חייו הפרטיים.
רוטשילד נישא לדורותי מתילדה פינטו בגיל 35 בשנת 1913. לזוג לא נולדו ילדים. נפטר בלונדון ב-1957. דורותי נפטרה ב-1988.
פילנתרופיה.
רוטשילד היה אוהד נלהב של הרעיון הציוני, ותרם סכום של מיליון לירות שטרלינג (למעלה משישה מיליון לירות ישראליות בערכי שנת 1957) לבניית בניין הכנסת. הוא לא זכה לראות את הנחת אבן הפינה, אולם רעייתו נכחה בטקס ב-1958 ובחנוכת המבנה ב-1966.
במקביל להודעה על תרומה זו לבניין הכנסת הודיע רוטשילד על הפסקת פעילות חברת פיק"א.
לאחר פטירתו המשיכה אלמנתו לתרום לבניין הארץ (מרכז צעירים בחיפה, מגרש גולף בקיסריה, שיקום בית כנסת הרמב"ן, שיחזור התיאטרון הרומי בקיסריה ועוד).
מוזיאון ג'פרי
מוזיאון ג'פרי (באנגלית: Geffrye Museum) הוא מוזיאון לאמנות דקורטיבית בשורדיץ' שבמזרח לונדון.
היסטוריה.
המוזיאון נפתח ב-1914 וקרוי על שם סר רוברט ג'פרי, בעבר הלורד ראש העיר של לונדון. המוזיאון מציג את ההיסטוריה של הריהוט, הטקסטיל, הציור ועיצוב הפנים בממלכה המאוחדת. המוזיאון מציג זאת באמצעות סדרה של חדרים המרוהטים בסגנון התקופה החל מ-1600 ועד ימינו, תוך שימת דגש על ריהוט שהיה בשימוש מעמד הביניים (לא מוצגים רק רהיטי המעמד העליון).
מבנה המוזיאון נבנה בשנת 1714 לבקשת ג'פרי, ושימש כבית מחסה לעניים של חברת סוחרי הברזל (גילדת סוחרי הברזל הלונדונית). המבנה הוא מבנה לשימור בשל חשיבותו הארכיטקטונית.
במהלך השנים התפתח המוזיאון, ומשך אליו קהל רחב יותר על ידי הצגת אוסף של ציורים, רהיטים ואמנות מעוטרת בהקשר של חדרי מגורים. מאז הפך ה Geffrye לאגודת צדקה עצמאית בשנת 1991, שופצו כל חדרי התקופה, נוסף אגף של המאה העשרים, צמחי עשב וגנים מתקופת הבניינים, ואחד מבתי האבות שוחזר כדי להראות את תנאי המחיה של התושבים הקודמים במאה ה -18 המאה ה -19.
היום מתמקד המוזיאון בבית, הן כמרחב פיזי והן כקונספט. חדרי התקופה והגנים ממחישים את החיים בבית ובבית במשך מאות שנים, ומשקפים שינויים בחברה, דפוסי התנהגות, סגנון, אופנה וטעם. נושאי בית וגן נחשפים באמצעות תערוכות, אירועים זמניים תוכניות למידה לכל הגילאים.
אגף נוסף של המוזיאון נבנה בשנת 1998.
סטנלי בולדווין
סטנלי בולדווין, רוזן בולדווין הראשון מביודלי (באנגלית: Stanley Baldwin, 1st Earl Baldwin of Bewdley; 3 באוגוסט 1867 – 14 בדצמבר 1947) היה פוליטיקאי בריטי מטעם המפלגה השמרנית שכיהן כראש ממשלת בריטניה שלוש פעמים בתקופה שבין שתי מלחמות העולם. הוא ראש הממשלה הבריטי היחידי שכיהן תחת שלושה מלכים: ג'ורג' החמישי, אדוארד השמיני וג'ורג' השישי.
בולדווין נכנס לראשונה לבית הנבחרים הבריטי ב-1908 כנציג מחוז הבחירה של ביודלי (Bewdley) לאחר שירש את מקומו של אביו, אלפרד בולדווין. הוא מילא תפקיד ממשלתי בממשלת הקואליציה של דייוויד לויד ג'ורג'. ב-1922 היה בולדווין אחד ממובילי המהלך להסרת תמיכתה של המפלגה השמרנית מלויד ג'ורג'. כתוצאה מכך הוא מונה להיות שר האוצר בממשלתו השמרנית של אנדרו בונאר לואו. עם התפטרותו של זה האחרון במאי 1923 מונה בולדווין לתפקיד ראש הממשלה ומנהיג המפלגה השמרנית. הוא הלך לבחירות כשהנושא המרכזי בהם היה סוגיית המחירים. בבחירות הוא איבד את הרוב השמרני ולאחריהן הרכיב רמזי מקדונלד ממשלת מיעוט מטעם מפלגת הלייבור.
לאחר ניצחונו בבחירות הכלליות של 1924 הקים בולדווין את ממשלתו השנייה שבה כיהנו אישים חשובים כמו סר אוסטן צ'מברלין כשר החוץ, וינסטון צ'רצ'יל כשר האוצר, ונוויל צ'מברלין כשר הבריאות. השניים האחרונים חיזקו את מעמדם של השמרנים על ידי ביצוע רפורמות בתחומים שקודם לכן היו מזוהים עם המפלגה הליברלית. רפורמות אלו כללו פיוס בתחום יחסי העבודה, ביטוח אבטלה, מערכת פנסיות רחבה יותר, פינוי שכונות עוני, הרחבת היקף השיכון הפרטי והרחבת הטיפול לאם ולילד. עם זאת, קצב התפתחות איטי של הכלכלה ושקיעתם של ענפי המכרות והתעשייה החלישו את בסיס התמיכה בו ואף על פי שבולדווין תמך בפוליטיקאים של הלייבור שהרכיבו ממשלות מיעוט, ממשלתו חוותה גם שביתה כללית שהתנהלה ב-1926 ואת חקיקת "חוק סכסוכי העבודה" (Trades Disputes Act) של 1927 שריסן את כוחם של האיגודים המקצועיים.
בולדווין הפסיד בבחירות של 1929 על חודם של קולות מעטים והמשך כהונתו כמנהיג המפלגה הייתה נתונה לביקורת נרחבת מצדם של ברוני העיתונות, הלורד רותרמיר והלורד ביברברוק. ב-1931 הרכיב ראש הממשלה מטעם הלייבור, רמזי מקדונלד, ממשלת אחדות לאומית, שרוב שריה היו שמרנים ושזכתה לרוב מוחץ בבחירות של 1931. בתור הלורד נשיא המועצה וכאחד מארבעת השמרנים מקרב הקבינט הקטן שכלל עשרה שרים, דאג בולדווין לרבים מתפקידיו של ראש הממשלה כאשר התדרדרה בריאותו של מקדונלד. ממשלה זו חוקקה חוק להרחבת הממשל העצמי של הודו הבריטית, מהלך שלו התנגדו צ'רצ'יל ורבים מבכירי המפלגה השמרנית. חוק וסטמינסטר שחוקק ב-1931 העניק מעמד של דומיניונים לקנדה, אוסטרליה, ניו זילנד ודרום אפריקה, והיה הצעד הראשון לקראת יצירתו של חבר העמים הבריטי. כמנהיג המפלגה, הנהיג בולדווין חידושים מרשימים, כמו עשיית שימוש מושכל ברדיו ובקולנוע, כך הוא נעשה גלוי יותר לעיני הציבור וחיזק את מעמדה של המפלגה השמרנית.
ב-1935 החליף בולדווין את מקדונלד בתפקיד ראש ממשלת האחדות הלאומית וזכה בניצחון מוחץ בבחירות הכלליות של 1935. הייתה זו הפעם האחרונה בהיסטוריה של בריטניה כאשר מפלגה אחת זכתה ביותר מ-50% מסך כל הקולות. באותה תקופה הוא דאג לתהליך התחמשותם של הכוחות המזוינים והיה מעורב בפרשת התפטרותו של המלך אדוארד השמיני. ממשלתו השלישית של בולדווין חוותה מספר משברים בתחום מדיניות החוץ, כולל ההמולה הציבורית בנוגע לחתימתו של הסכם הור-לאוואל לסיום המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה, כיבוש חבל הריין על ידי היטלר ופרוץ מלחמת האזרחים בספרד.
ב-1937 פרש בולדווין מתפקידו כראש הממשלה והוחלף על ידי נוויל צ'מברלין. באותה עת הוא נחשב כראש ממשלה אהוד ומוצלח, אך בעשור האחרון של חייו ובמשך שנים רבות לאחר מכן, הוא הושמץ כמי שעמד בראש ההנהגה הפוליטית של המדינה בשנות האבטלה הגבוהה של שנות השלושים, כאחד האשמים בניסיונות הפיוס של אדולף היטלר וכמי שכביכול לא הכין בצורה מספקת את בריטניה לקראת מלחמת העולם השנייה.
בראשית המאה ה-21 הציגו ההיסטוריונים תמונה חיובית יותר של ממשלותיו של בולדווין. סטיוארט בול אמר:
חוקרים מודרניים מדרגים באופן כללי את בולדווין בחציון העליון של רשימת ראשי ממשלת בריטניה.
ביוגרפיה.
ראשית חייו.
סטנלי בולדווין נולד בעיירה ביודלי (Bewdley) שבמחוז ווסטרשייר, אנגליה. הוא היה בנם של אלפרד ולואיזה בולדווין (לבית מקדונלד) ודרך אמו, שהייתה ממוצא סקוטי, הוא היה בן דוד מדרגה ראשונה של הסופר והמשורר רודיארד קיפלינג, שאליו הוא היה מקורב במשך כל ימי חייהם. משפחתו של בולדווין הייתה אמידה ובבעלותם היה עסק לייצור ברזל ופלדה שלימים הפך לחלק מחברת "ריצ'רד תומאס ובולדווין" (Richard Thomas and Baldwins).
בתי הספר שבהם התחנך בולדווין היו בית הספר סנט מייקל, שאז שכן בסלאו שבמחוז ברקשייר, לאחר מכן בית הספר הארו, פנימייה בצפון-מערב לונדון ולבסוף ברייטון קולג', פנימייה בברייטון שבסאסקס. מאוחר יותר הוא כתב: "כל סוסי המלך וכל אנשיו כשלו בהכנסתי לחברתם של מנהלי בתי הספר ובהתייחס אליהם, היו לי בעבר כל הכישורים של מתנגד פסיבי". לאחר מכן המשיך בולדווין ללימודים באוניברסיטת קיימברידג', שם הוא למד היסטוריה בטריניטי קולג'. תקופת לימודיו באוניברסיטה עמדה בצל נוכחותו כמנהל הקולג' של מי שכיהן כמנהל בית הספר הארו והעניש את בולדווין על כך שרשם ניבולי פה. באותה תקופה, בולדווין היה שתקן ונמנע מלהתבטא. הוא התבקש לפרוש מחברת הדיבייטינג של המכללה מכיוון שלא נטל חלק באף ויכוח. לאחר שקיבל תואר בהיסטוריה ברמה בינונית ומטה, הוא הצטרף לעסקי משפחתו בייצור ברזל. אביו שלח אותו ללמוד בקולג' מסון (לימים אוניברסיטת ברמינגהאם) לקורס הכשרה טכני במטלורגיה. כבחור צעיר הוא שירת תקופה קצרה כלוטננט משנה ביחידת מתנדבי התותחנים במלוורן וב-1897 הוא מונה להיות שופט שלום של מחוז ווסטרשייר.
ב-12 בספטמבר 1892 נשא בולדווין לאישה את לוסי רידסדייל ויחד הם הביאו לעולם שישה ילדים.
בולדווין הוכיח את עצמו כאיש עסקים מיומן ורכש מוניטין כתעשיין חדשן. במותו של אביו ב-1908 הוא ירש הון של 200,000 ליש"ט, שווה ערך לכ-18 מיליון ליש"ט ב-2015, ואת ניהול החברה "הרכבת המערבית והגדולה" (Great Western Railway).
ראשית הקריירה הפוליטית.