ב-2004 ניצח לוין על הקונצרט האחרון שלו לאפיפיור יוחנן פאולוס השני, שבו ניצח על תזמורת פיטסבורג עם חברים במקהלת מנדלסון מפיטסבורג, המקהלה הפילהרמונית מלונדון, המקהלה הפילהרמונית מקרקוב והמקהלה הפוליפונית מאנקרה ב"קונצרט הפיוס האפיפיורי". התוכנית כללה את הסימפוניה השנייה, התחייה, של מאהלר ו"אברהם", יצירה שהוזמנה במיוחד אצל המלחין האמריקאי, זוכה פרס פוליצר ג'ון הארביסון.
במהלך 17 שנות הקשר שלו עם יוחנן פאולוס השני נודע לוין כ"המאסטרו של האפיפיור".ב-1994 קיבל, כאות הוקרה על שירותיו, תואר אבירות מטעם הכנסייה הקתולית, התואר הגבוה ביותר שהוענק אי פעם למוזיקאי שאיננו קתולי מאז מוצרט. בשנת 2005 העניק האפיפיור הבא, בנדיקטוס ה-16, ללוין את כוכב הכסף של גרגורי הקדוש, דרגת האצולה הכנסייתית הגבוהה ביותר שניתנה ליהודי בכל תולדות הוותיקן.
השנים האחרונות.
החל ב-1997, לוין יוצא לסיורי קונצרטים עם שלוש תזמורות לונדוניות ידועות-שם: הפילהרמונית המלכותית, הפילהרמונית של לונדון ותזמורת פילהרמוניה. הביקורת שיבחה את הקלטת הסימפוניה השלישית של צייקובסקי עם הפילהרמונית המלכותית.
בשנת 2000 התמנה לוין למנהל אמנותי ומנצח על "סדרת הבריאה של המילניום" בתזמורת פילהרמוניה. בתפקידו זה סייר באמריקה ובאירופה וניצח על "בריאת העולם" של היידן בקונצרטים משודרים בטלוויזיה בבולטימור, לונדון ורומא.
באותה שנה ניצח על התזמורת והמקהלה הפילהרמונית של לונדון בביצועי טלוויזיה של קטעים מתוך הסימפוניה השלישית של הנריק גורצקי והסימפוניה התשיעית של בטהובן. כמו כן חבר אל הפילהרמונית של ברלין בניצוח ברנרד הייטינק והפילהרמונית של ניו יורק בניצוח קורט מאזור בהופעות בקרקוב, בתקופת שלטונה של העיר כבירת התרבות של אירופה. בהזדמנות זו ניתן ללוין מדליון זהב מטעם העיר לאות הכרה בשירותיו לחיי התרבות של קרקוב.
לוין פתח את עונת 2002-2003 של התזמורת הסימפונית של מונטריאול וניצח על התזמורת הסקסונית הממלכתית של דרזדן, עם מקהלת באך ממינכן בביצוע הרקוויאם הגרמני של ברהמס בקרקוב.
בין 2004 ל-2006 עמד לוין בראש תזמורת פיטסבורג בסדרת קונצרטים איכותיים בשם "מוזיקה לנשמה", שכללה את הרקוויאם של ורדי עם מקהלת מנדלסון ב-2004, "בריאת העולם" של היידן בינואר 2006, עם אותו הרכב, לציון 100 שנה לקתדרלת סנט פול בפיטסבורג, והסימפוניה השלישית של מאהלר ביוני 2006.
בנובמבר 2005 ניצח לוין על תזמורת סנט לוק ומקהלה בוושינגטון הבירה בקונצרט חגיגי שכלל את הסימפוניה התשיעית של בטהובן וביצוע בכורה עולמי של "וושינגטון מדברת" מאת ריצ'רד דניאלפור, עם קריינות של השדרן טד קופל.
ב-2005 ושוב ב-2007 ניצח לוין על קונצרטים בקתדרלה של קלן, שכללו בין השאר את מיסה סולמניס של בטהובן, עם הפילהרמונית המלכותית והמקהלה הפילהרמונית של לונדון, בביצוע שהביקורת תיארה כ"פרשנות ריבונית וממושמעת ביותר." הקונצרט השני, עם תזמורת ומקהלות גרמניות מקלן ומהמבורג, כלל את הסימפוניה התשיעית וה"טה דאום" של ברוקנר.
במהלך הקריירה המכובדת שלו, עבד לוין עם סולנים כמו מיצוקו אושידה, יו-יו מה, אליזבת זודרסטרום, לין הארל ואחרים.
הכי גאים שיש
הכי גאים שיש (באנגלית: Queer as Folk) היא סדרת טלוויזיה אמריקנית-קנדית שהופקה על ידי ערוץ Showtime החל משנת 2000 וכוללת חמש עונות. הסדרה מבוססת על סדרת טלוויזיה בריטית בעלת אותו שם שנוצרה שנה קודם לכן על ידי ראסל טי. דייוויס ולה שתי עונות בלבד.
הסדרה עוקבת אחר חייהם של חמישה גברים הומואים וזוג לסביות החיים בעיר פיטסבורג שבפנסילבניה. עלילותיהם של השביעייה רצופות סצנות מין, שימוש בסמים, הרפתקאות פרועות, חברויות וסיפורי אהבה. יוצרי הסדרה הכריזו כי הם מתעתדים להציג תיאור אותנטי של חיי הומוסקסואלים, אך ככל סדרת דרמה "הכי גאים שיש" אינה מציגה מציאות שגורה של המיעוט המתואר בה אלא תיאור מוקצן שאינו מייצג "חיים אמיתיים". עם זאת, בנוסף להרפתקאות המיניות ולמערכות היחסים של הדמויות, הסדרה עוסקת בנושאים פוליטיים הקשורים לקהילה הגאה ובבעיות בריאות שנפוצות בה. בנושאים אלה הסדרה מציעה שלל מסרים מקובלים, כגון חשיבות הסקס הבטוח, יתרונותיה של זוגיות ארוכת טווח ועוד.
הכותבים הראשיים של הסדרה הם רון כהן ודניאל ליפמן ששימשו גם כמפיקים הראשיים של הסדרה יחד עם טוני ג'ונס, הנשיא לשעבר של חברת ההפקות "טיים וורנר". תסריטאים אחרים שכתבו פרקים בסדרה הם מייקל מקלנן, בראד פרסר, דאל שורס ושון פוסטוף.
רקע כללי.
שם הסדרה "Queer As Folk" מבוסס על ניב אנגלי: "there's nought ('newt') so queer as folk". כלומר, אין דבר מוזר יותר מאנשים. ניב זה מוכר בצפון-מערב אנגליה, שם נערכו צילומי הסדרה המקורית, הבריטית. ערוץ 4 האמריקאי כינה את הסדרה בתחילה "Queer As Fuck", אך הוא שונה לאחר מכן ל "Queer As Folk" מטעמי צניעות. הסדרה נודעה בתיאור הנועז של אורח חיי האוכלוסייה הגאה. זו הייתה הפעם הראשונה שערוץ טלוויזיה מרכזי (למנויי כבלים) שידר בשעות השיא ("פריים טיים") סדרה המתמקדת בחיי הומוסקסואלים. החששות התבדו והסדרה הגיעה במהירות לאחוזי רייטינג גבוהים ברשתות הטלוויזיה בהן שודרה. בשל הרגישות לחלוציות הסדרה פרסמה חברת Showtime, מפיקת הסדרה, הצהרה שהופיעה בסוף כל פרק: "הסדרה הכי גאים שיש היא חגיגה של החיים והתשוקות של קבוצת גייז, והיא לא נועדה לשקף את חיי האוכלוסייה הגאה כולה." הסדרה עוקבת אחר חייהם של 5 חברים הומואים שחיים בעיר פיטסבורג שבמדינת פנסילבניה: בריאן קיני, ג'סטין טיילור, מייקל נובוטני, אמט הניקט וטד שמידט; זוג לסביות: מלאני מרקוס ולינדסי פיטרסון; ואמו של מייקל, דבי. דמות ראשית נוספת, בן ברוקנר, נוספה בעונה השנייה.
למרות שהסדרה מתארת את החיים בפיטסבורג שבארצות הברית, היא צולמה בטורונטו שבקנדה משיקולי מס. בנוסף, בפיטסבורג אין קהילה גדולה דיה של אוכלוסייה גאה, שמוסדותיה יכולים לשמש כרקע לצילומים. הסדרה כוללת צילומים נדירים של "Church and Wellesley", שכונה שרוב דייריה משתייכים לקהילה הגאה בטורונטו. שכונה זו מופיע בסדרה כ-"Liberty Avenue". בין במאי הסדרה ניתן למנות במאי סרטים קנדיים עצמאיים ומוערכים. הבולטים שבהם הם ברוס מקדונלד, דייוויד וולינגטון, קלי מאקין, ג'ון גרייסון, ג'רמי פודושווה ומייקל דקרלו. במאי הטלוויזיה האוסטרלי ראסל מולקאי ביים את הפיילוט של הסדרה. הסדרה שודרה במשך חמש עונות. חברת Showtime טענה כי הסדרה הסתיימה בגלל עלויות ההפקה שהפכו גבוהות מדי. שחקנים אחדים סברו שהמניע האמיתי לסיום היה כי Showtime אינה רוצה להצטייר כרשת טלוויזיה "לגייז בלבד". בנוסף, רון כהן ודניאל ליפמן (הכותבים והמפיקים) הודיעו שהם מיצו את יכולתם לחדש בעלילה.
תקציר העלילה.
עונה 1.
העונה כוללת 22 פרקים.
העונה הראשונה מתחילה בפגישתם של בריאן (29) וג'סטין (17) מחוץ למועדון "בבילון". ג'סטין מחליט ללכת בפעם הראשונה למועדוני גייז ופוגש בבריאן. ג'סטין מאבד את הבתולין איתו ומאותו רגע הוא מתאהב בבריאן ומחליט לעשות הכול כדי להשיג אותו. באותו לילה נולד לבריאן ולחברתו הקרובה לינדזי בן בשם גאס. גידול הילד מעורר לחצים רבים אצל לינדזי וחברתה מלאני שבוגדת בה והן נפרדות. מייקל, חברו הטוב של בריאן, יוצא עם הרופא שלו ובמהרה הם עוברים לגור ביחד. היציאה של ג'סטין מהארון לא מתקבלת בעין יפה בבית הספר על ידי תלמיד הומופוב ובבית בעיני אביו והוא עוזב את הבית ועובר לגור עם בריאן. כשהמגורים המשותפים לא מסתדרים (בעקבות פריצה לבית) הוא עובר לגור אצל אמו של מייקל, דבי. טד יוצא עם מכור להרואין שכמעט וגורם למותו בגלל מנת יתר של GHB ובסוף העונה הוא נעלם ללא עקבות. לינדזי מחליטה להתחתן עם גבר אבל לבסוף היא סולחת למלאני והן חוזרות אחת אל השנייה. בפרק האחרון בריאן שוקל להתאבד לפני שימלאו לו 30 אבל מייקל עוצר אותו ברגע האחרון והוא מחליט ללכת לחגוג עם ג'סטין את נשף הסיום שלו. כריס, התלמיד ההומופוב שראה אותם יחד בנשף, מתעצבן וחובט בג'סטין בראש. מייקל מחליט לא לנסוע עם החבר שלו אלא להישאר עם בריאן שמחכה לראות האם ג'סטין חי.
עונה 2.
העונה כוללת 20 פרקים.
בתחילת העונה אנו רואים את ג'סטין מחלים מהפציעה שלו בעזרתו של בריאן שעוזר לו להשתקם ונתפס כרגיש מאי פעם. ג'סטין עובר לגור אצל בריאן והם הופכים לזוג ביחסים פתוחים. מייקל פוגש את בן, פרופסור באוניברסיטה שמתגלה כחולה HIV בהתחלה קשה לכולם לקבל את מערכת היחסים שלהם כולל למייקל עצמו אבל הם מתגברים על הקשיים. טד פותח אתר פורנו שמצליח מאוד ובעזרתו אמט נהפך לכוכב פורנו ופוגש את ג'ורג'. אמט מתאהב בג'ורג' למרות שהוא בן 80 וכשהוא מת הוא מעדיף לוותר על הירושה מאשר לשקר ולומר שהוא ניצל אותו. דבי פוגשת בשוטר בשם קארל בעקבות תקרית רצח של נער צעיר והם הופכים לזוג. מלאני ולינדזי מתחתנות אך חזרתה של האקסית של מלאני משבשת את שגרת חייהם. מייקל וג'סטין חוברים יחד להכנת חוברת קומיקס לגייז בשם "Rage", שמבוססת על דמותו של בריאן. בריאן הופך לשותף בחברת פרסום ולכן הוא מקדיש פחות זמן לג'סטין שמתאהב באיתן, תלמיד למוזיקה במכללה שלו. טד מתאהב באמט והם הופכים לזוג. ג'סטין מתוודה בפני בריאן הפגוע שהוא בגד בו עם איתן בתקווה שבריאן יאמר לו שהוא אוהב אותו ושהוא רוצה שהוא יישאר אך בסוף הפרק בריאן שוכב עם מישהו אחר וג'סטין עוזב.
עונה 3.
העונה כוללת 14 פרקים.