ב-29 באוקטובר 1957 נזרק רימון יד אל שולחן הממשלה. משה דואק, שהיה אורח ביציע, השליך רימון יד וגרם לפציעתו הקשה של משה שפירא שר הדתות, ולפציעתם באורח קל של ראש הממשלה דוד בן-גוריון, והשרים גולדה מאיר ומשה כרמל.
במאי 1958, עתרו בעלי הבניין לבית המשפט נגד הכנסת, לאחר שנפרץ קיר חיצוני של הבניין בניגוד לצו ההפקעה המקורי, בו הוסכם שהכנסת תוכל לבצע רק שינויים פנימיים במבנה.
ב-11 באוגוסט 1966 נערכה ישיבת הכנסת האחרונה בבית פרומין בטרם צאת הכנסת לפגרה. ב-30 באוגוסט 1966, בעת כהונת הכנסת השישית, עברה הכנסת למשכנה החדש בגבעת רם.
בגן הסמוך לבניין, על מגרש "בור שיבר", הוצבה בשנת 1956 מנורת הכנסת (והגן זכה לשם "גן המנורה"). המנורה הועברה משם לגן הוורדים כאשר נחנך משכן הכנסת בגבעת רם.
תוכניות פיתוח ושימור.
לאחר יציאתה של הכנסת שימש הבניין את משרד התיירות. קומת הקרקע שימשה את משרד הרישוי ואת לשכת העיתונות הממשלתית, ואחר כך את לשכת התיירות המחוזית.
בשנת 1999 יזמו הרשות לפיתוח ירושלים, משרד האוצר ומינהל מקרקעי ישראל תוכנית להסבת בית פרומין לבית מלון ובניין מגורים. זאת במסגרת החלטה ממשלתית להסב מבנים היסטוריים בירושלים לבתי מלון, בשל מחסור בחדרי מלון בעיר באותה עת, לקראת חגיגות המילניום. בנובמבר 2000 אישרה הוועדה מחוזית לתכנון ולבנייה את התוכנית, במסגרתה היו אמורים להתווסף לבניין כ-1,000% אחוזי בנייה במבנה בן 16 קומות, בו חלק המיועד למלון בגובה שמונה קומות וחלק המיועד למגורים בגובה 16 קומות. ביולי 2001 פורסם מכרז ליזם שייקח על עצמו את פרויקט הסבת המבנה לבית מלון ולמגורים. במכרז זכה אילן רג'ואן שהיה פעיל מרכזי בסניף הליכוד בירושלים, ושילם תמורתו 10 מיליון שקל.
בספטמבר 2001 החליטה הוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה בירושלים לשנות את החלטתה לגבי השימושים שיותרו בבית פרומין, וזאת לבקשת מהנדס העיר אורי שטרית. הוחלט שהמבנה כולו ייהרס תוך שימור החזית בלבד ובמקום בית מלון ישמש הבניין למשרדים ומגורים. בנוסף הובטח כי אולם המליאה ההיסטורי ישוחזר תוך בנייתו מחדש בקומה מתחת לקומת הכניסה ויהווה מקום לתצוגות ותערוכות הקשורות לעבודת הכנסת בעבר.
בעקבות התוכנית להריסת המבנה נאבקה המועצה לשימור אתרים נגד כוונת ההריסה. מספר חברי כנסת הגישו הצעת חוק באוגוסט 2002 האוסרת על ביצוע שינויים במבנה. החוק עבר בקריאה טרומית בסוף 2003. במקביל שכרה המדינה חזרה את הבניין מהיזם לשנה אחת עבור בית הדין הרבני הגדול, כדי למנוע את הריסתו. במרץ 2004, הסכים שר האוצר בנימין נתניהו לממן את רכישת בית פרומין חזרה מהיזם אילן רג'ואן על מנת למנוע את התוכנית להריסת הבניין. רג'ואן שכר את עורך הדין דוד שמרון שייצג אותו במשא ומתן מול המדינה.
בינואר 2005 עבר בקריאה ראשונה החוק לפיו הבניין ישומר, חלקו הפנימי ישוחזר, ויוקם בו "מוזיאון הכנסת". בעקבות הצעת החוק דרש היזם רג'ואן ללכת לבוררות שתקבע את גובה הפיצוי שיינתן לו. אחד מיוזמי החוק, חבר הכנסת זבולון אורלב, התנגד לכך וניהל מאבק על זכותה של המדינה להפקיע את הנכס ולשלם תמורתו פיצוי על פי הערכת השמאי הממשלתי הראשי, בהליך דומה לזה שננקט בכל מקום בו מופקע נדל"ן פרטי לצורכי ציבור. השמאי הממשלתי העריך את הסכום לו זכאי היזם ב-42 מיליון שקל, אך על כך הוספו 5 מיליון שקל בגין שיפוצים שערך במבנה, ובסך הכל 47 מיליון שקל. זאת בנוסף לדמי השכירות ששילמה לו המדינה במהלך השנים.
בשנת 2009 פרסם מבקר המדינה דוח העוסק בסוגיית מכירתו של בית פרומין על ידי המדינה, במחדלי שימורו ובניגוד העניינים של הגורמים המעורבים בפרויקט.
בשנת 2011, הגיש רג'ואן, באמצעות עורך דין דוד שמרון, תביעה בסך 150 מיליון שקל נגד המדינה, בגין ההפסד באיבוד הרווח הפוטנציאלי שהיה לו, אילו הפרויקט היה נבנה כמתוכנן.
כמוזיאון הכנסת.
ביולי 2010 אושר "חוק מוזיאון הכנסת" סופית. עם אישור החוק דרשה התנועה לאיכות השלטון לבדוק מדוע מכרה המדינה את הבניין במחיר נמוך יחסית ב-2002 ולבסוף שילמה פי 4 כדי לרכוש אותו חזרה. למרות אישור החוק, עד סוף שנת 2015 המשיכו לשכון בבניין גופים של משרד הדתות: בתי הדין הרבניים של מחוז ירושלים ובית הדין הגדול לערעורים, מאחר שהשלמת בניית מבנה חדש עבורם התעכבה. הקמת מוזיאון הכנסת החלה בשנת 2016, והוא היה אמור להיפתח ב-2018, אך הבנייה נפסקה לאחר זמן קצר. נכון לשנת 2021 הבניין עדיין עומד נטוש.
וורן באפט
וורן באפט (באנגלית: Warren Buffett; נולד ב-30 באוגוסט 1930) הוא איל הון, משקיע ופילנתרופ אמריקאי. מכהן כיו"ר ומנכ"ל קונצרן האחזקות ברקשייר האת'וויי. הוא נחשב למשקיע הפרטי הגדול ביותר בעולם. הונו האישי נאמד במרץ 2022 במעל 126 מיליארד דולר, מה שהופך אותו לאדם החמישי בעושרו בעולם.
הווארד גראהם באפט הוא בנו האמצעי.
קורות חיים.
באפט נולד באומהה שבנברסקה, הוא גדל באומהה ובוושינגטון בזמן שאביו עבד כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית. החל ללמוד באוניברסיטת פנסילבניה וסיים תואר ראשון במנהל עסקים באוניברסיטת נברסקה-לינקולן הוא הוסמך בכלכלה. ב-1951 סיים תואר שני בכלכלה באוניברסיטת קולומביה.
בגיל 25 (1956) הקים שותפות מוגבלת להשקעות בגיבוי פיננסי של משפחתו בסכום של 105,000 דולר ובתוספת 100 דולר מכיסו; שווי השותפות הגיע תוך פחות מעשר שנים ל-26 מיליון דולר.
ב-1965 רכש באפט חברת טקסטיל כושלת בשם ברקשייר האת'וויי והפך אותה לחברת השקעות. הונה, שבעת רכישתה נאמד בכ-22 מיליון דולר, מוערך כיום בכ-248 מיליארד דולר; שווי המניה (BRK.A), שהיה 19 דולר, הגיע ב-10 במאי 2021 ל-439,460.00 דולר (המניה הבודדת היקרה בעולם).
לאחר השתלטות על חברה נוספת בשם Blue Chip Stamps, חברה לסחר בתלושי הנחה ("קופונים"), שבאפט החל לרכוש ממניותיה כבר ב-1970, צורף יו"ר מועצת המנהלים שלה, צ'ארלי מאנגר, להנהלת ברקשייר, והוא משמש עד היום כסגן יושב ראש הקבוצה וכשותפו הפעיל של באפט.
מטה עסקיו נמצא באומהה, נברסקה, וכך זכה בכינוי "האורקל מאומהה". דרך פעילותו בשוק המניות מתבססת בעיקר על השקעות לטווחים ארוכים, וכך הוא מנסח זאת: "אני קונה עסקים, לא מניות, עסקים שארצה להיות בעליהם לנצח". כמו כן, ידוע באפט בהשקעותיו הסולידיות יחסית בתעשיות מסורתיות ובעובדה שאינו מעורב בחברות רבות בתחום ההיי-טק, הטכנולוגיה והתקשורת. אחת ההשקעות הגדולות שלו היא חברת קוקה-קולה, שאת מניותיה הוא מחזיק עשרות שנים. גם בהשקעות שמרניות אלה יש לעיתים כישלונות: ב-2011 רכשה ברקשייר האת'וויי מניות IBM בסך 10.7 מיליארד דולר, שערכן ירד במיליארד דולר לאחר פרסום דוח מאכזב של IBM, וירד בעוד 750 מיליון דולר לאחר פרסום דוח מאכזב נוסף.
חוש ההומור של באפט זרוע כמעט בכל אמרה שהוציא מפיו. בהתייחסו לעסקים הוא הסביר שכדאי לקנות עסק שגם אידיוט יוכל לנהלו, משום שבשלב כלשהו אידיוט ינהל אותו. אמרה אחרת שלו נוגעת לשימוש במידע פנים. לטענתו של באפט הדרך המהירה להתרושש היא קופה עם מיליון דולר ושימוש במידע פנים. באפט רצה לפרוש מניהול הקרן לפני מספר שנים וחזר בו. באיגרת שהוא שלח למשקיעי ברקשייר האת'וויי הוא הסביר להם כי הוא אכן רצה לפרוש אך מצבו הכלכלי לא מאפשר לו. באספת בעלי המניות של 2022 אמר באפט שהיה להם מנהל לא רע עם אלצהיימר וזה הפך למבחן אצלם האם החברה פשוטה מספיק לניהול על ידי מנהל דמנטי .
בפברואר 2011 קיבל באפט את מדליית החירות הנשיאותית מנשיא ארצות הברית ברק אובמה.
ב-17 באפריל 2012 הודיע באפט כי הוא חולה בסרטן הערמונית. בספטמבר של אותה שנה הוא השלים את הטיפולים במחלה והחלים לגמרי.
ב-2013, השלים את רכישת חברת ישקר הישראלית לאחר שרכש 20% ממניות החברה תמורת 2 מיליארד דולר (זאת לאחר שרכש 80% ממניותיה ב-4 מיליארד דולר בשנת 2006).
באפט שחקן ברידג'. שותפו בברידג' הוא ביל גייטס.
פילנתרופיה.
באפט דיבר רבות על כך שהוא מאמין כי בכלכלת השוק העשירים מרוויחים פרסים בעלי ערך רב מדי ביחס לכישוריהם. הוא הצהיר לא פעם שלא ייתן שילדיו יירשו חלק משמעותי מהונו וציין כי הוא רוצה לתת לילדיו מספיק כדי שירגישו שיש ביכולתם לעשות כל דבר אך לא לגרום להם לרצות לעשות שום דבר.
באפט הכריז לא פעם על כוונתו לתת את הונו לצדקה. ב-25 ביולי 2006 פרסם באפט כי הוא מתכוון לתרום כ-85% מהונו למטרות צדקה (כ-31.4 מיליארד דולר). חמש שישיות מהסכום ייתרמו לקרן ביל ומלינדה גייטס (כ-26.1 מיליארד דולר בקירוב), אם כי בתנאים מסוימים שהקרן חייבת לעמוד בהם. הוא מקדם יחד עם ביל גייטס את התחייבות הנתינה, מיזם המעודד מיליארדרים לתרום לצדקה את מרבית הונם.
באפט, המחזיק בהון בהיקף של למעלה מ-75 מיליארד דולר, העניק בין השנים 2002–2006 תרומות בסכום של 46.1 מיליארד דולר.
אבא הלך לכדורגל
איליה קזאן
מבני הר הבית
הר הבית נבנה בראש גבעה, ובימי הורדוס הורחב המתחם באמצעות מילוי אדמה ליצירת רחבה מישורית גדולה המשמשת להתכנסות וכתשתית למבנים. בעבר היו ממוקמים על הר הבית בית המקדש הראשון ובית המקדש השני.
כיום ממוקמים על הר הבית מסגד אל-אקצא, המונומנט - כיפת הסלע וכן מספר מבנים, צריחים, מדרסות ומבני הנצחה.
מתקנים.
דוכן הקיץ.
דוכן הקיץ (תעתיק ערבי: מנבר א-ציף) הוא דוכן לתפילות המצוי בהר הבית.
הדוכן נבנה בתקופה הממלוכית, במאה ה-14 על ידי בורהאן א-דין (1325 - 1388). המוסלמים מאמינים כי הדוכן נבנה על ידי צלאח א-דין בסוף המאה ה-12 אולם אין ראיות לכך.
המבנה שופץ על ידי האמיר העות'מאני מומח רשיד בשנת 1843.