במרוצת השנתיים שלאחר הקרב שופצה המצודה בסיוע של כ-500 עבדים, תותחיה הכבדים הוצבו במפלס השלישי העליון ומבנים חדשים הוקמו בתוך המצודה. מפרץ צ'ארלסטון הפך לפרצה בהסגר הצפוני על נמלי הדרום ועל כן חודשו מאמצי האיחוד לאכוף את ההסגר תוך השתלטות על המצודה. מאמצי צבא האיחוד לכיבושה של המצודה החלו ב-7 באפריל כאשר שייטת ההסגר הדרום אטלנטי, בפיקודו של האדמירל סמואל דו פורט, תקפה את כוחות הקונפדרציה במפרץ ובמצודה באש תותחים אך מתקפה זו נכשלה. פשיטה של סירות תוכננה לביצוע בלילה שבין ה-8 וה-9 באפריל, בפיקוד הגנרל קווינסי גילמור מצבא האיחוד והאדמירל ג'ון דהלגרן מצי האיחוד, אולם עקב חוסר שיתוף פעולה הולם בין הכוחות ובעיקר בין המפקדים הפעולה נכשלה. מגיני המבצר התפנו רק עם התקרבות צבאו של ויליאם שרמן, שנע דרך מדינות הדרום במה שנקרא "הצעדה אל הים"; שרמן נע צפונה מסוואנה, אשר בג'ורג'יה, ומגיני המצודה נאלצו לנטוש אותה, כמו גם את אזור מפרץ צ'ארלסטון, ב-17 בפברואר 1865 וב-22 באפריל הונף שנית דגל האיחוד מעל חומות המצודה.
לאחר המלחמה.
לאחר המלחמה עשה צבא ארצות הברית מאמצים לשקם את המבצר. מ-1876 עד 1897 שימש המבצר כמגדלור לא מאויש, ולאחר מלחמת ארצות הברית–ספרד שופץ המבצר מחדש. בזמן מלחמת העולם הראשונה הותקנו במבצר שני תותחים כבדים (בקוטר 12 אינץ', כ-300 מ"מ); במהלך מלחמת העולם השנייה הותקנו בו שני תותחים נ"מ. כיום משמש המבצר כפארק לאומי.
הצד הרחוק של הירח
הצד הרחוק של הירח הוא צדו של הירח שאותו לא ניתן לראות מכדור הארץ. תפיסה שגויה הקשורה לצד הרחוק של הירח היא שמדובר בצד חשוך, אך הדבר נכון רק בזמן "ירח מלא". בעת מולד הירח, דווקא צדו הרחוק של הירח הוא הצד המואר.
כיוון שהירח מצוי בתהודת סיבוב־מסלול עם כדור הארץ, זמן ההקפה של הירח מסביב לכדור הארץ שווה לזמן הסיבוב סביב צירו, ולכן רק צד אחד פונה אל כדור הארץ. תופעות הליברציה והנוטציה גורמות לכך שניתן לראות מכדור הארץ כ־59% משטחו הכולל של הירח.
פני השטח.
פני השטח של שני צדי הירח שונים באופן משמעותי זה מזה. הצד הפונה אל כדור הארץ מכוסה ברובו בימים, מישורים בזלתיים נרחבים שנראים בקלות בעין בלתי מזוינת, אך בצד הרחוק של הירח נראים מכתשי פגיעה רבים יותר ושני ימים בלבד - ים מוסקבה (Mare Moscoviense) וים הגאונות (Mare Ingenii).
חקר הצד הרחוק של הירח.
בעוד שמפות של צדו הנראה של הירח קיימות מאז המאה ה־17, רק ב־1959 נגלה צדו הרחוק. ב־7 באוקטובר 1959 הקיפה הגשושית הסובייטית לונה 3 את הירח וצילמה את הצד הרחוק. בני האדם הראשונים שראו במישרין אזור זה בירח היו שלושת אנשי הצוות שטסו בחללית אפולו 8. בעת בחירת אתר הנחיתה לחללית אפולו 17 הציע האסטרונאוט הריסון שמיט לנחות במכתש ציולקובסקי (Tsiolkovskiy) תוך שימוש בלוויין תקשורת במסלול ירחי להעברת תשדורות אך בכירי NASA פסלו אפשרות זו כיוון שהיא מסוכנת מדי. החללית הסינית צ'אנג־אה 4, נחתה במכתש פון קרמן בצד הרחוק ב־3 בינואר 2019.
משימת בראשית 2 של חברת SpaceIL צפויה גם היא בעתיד לנחות בצד זה.
מאיץ ששיגר את צ'אנג-אה 5 T1 למסלול ב-2014 התרסק על הצד הרחוק של הירח ב-4 במרץ 2022. זו הפעם הראשונה שפסולת חלל ישנה התנגשה בירח.
Mother's Milk
Mother's Milk (מילולית: חלב אם) הוא אלבומה הרביעי של להקת הרד הוט צ'ילי פפרז, שיצא לאור ב-16 באוגוסט 1989. האלבום מוקדש להלל סלובק, גיטריסט הלהקה לשעבר, שנפטר ממנת יתר של הרואין.
הפקה.
זהו האלבום הראשון של הלהקה לאחר הצטרפותם של הגיטריסט ג'ון פרושיאנטה והמתופף צ'אד סמית. האלבום נחשב לאלבום הרועש ו"הכבד" ביותר של הפפרז, והסגנונות השלטים בו הם שילוב של רוק אצטדיונים (בשיר Magic Johnson למשל), הארדקור פאנק והארד רוק, ז'אנרים שרד הוט צ'ילי פפרז מיעטו לנגן פרט לאלבום זה. האלבום גם נחשב לחדשני ולאלבום החשוב ביותר של הרד הוט צ'ילי פפרז, בעיקר כי הכניס אותם למיינסטרים (עם הצלחתם של הסינגלים "Knock Me Down", "Taste the Pain" וגרסת הכיסוי לשיר "Higher Ground" של סטיבי וונדר). בזכות אלבום זה הם השיגו חוזה בענקית התקליטים האחים וורנר. הצלחת האלבום פיתחה את הכיוון המוזיקלי של ההרכב, וכמו כן נתנה את הבסיס להצלחתו האדירה והבינלאומית של אלבומם הבא, Blood Sugar Sex Magik. אלבום זה נחשב אחד הטובים שלהם, על ידי מעריצים של תקופתם הישנה יותר של הרד הוט צ'ילי פפרז (מעריצי "פרה-בלאד שוגר סקס מג'יק").
עטיפת האלבום מזכירה (ומתבססת על) העטיפה של האלבום A Whole New Thing של להקת הפאנק סליי אנד דה פמילי סטון, שהייתה בעלת השפעה עצומה על דרכם המוזיקלית של ההרכב בשנותיו המוקדמות. ישנן מספר גרסאות לעטיפה: בחלק מהגרסאות השד השמאלי של האשה מוסתר על ידי פרח, ובנדירות יותר אחד מחברי הלהקה עומד כך שהוא מסתיר את הפטמה.
שינקה
תרסיס
תרסיס (נקרא גם "ספריי" בהשפעת המילה האנגלית Spray) הוא נוזל הנמצא בצורת תרחיף באוויר, כלומר בצורת המוני טיפות זעירות המרחפות באוויר, או מוצק הנמצא במצב דומה, של המוני חלקיקים שלו המרחפים באוויר.
ישנם סוגים שונים של תרסיסים, כגון תרסיס שמן, תרסיס לשיער, דאודורנט, מטהר אוויר ועוד. לחיצה על כפתור במכל גורמת להתזת התרסיס מהמכל ופיזורו באוויר.
מכל התרסיס מכיל חומר נוזלי אותו רוצים להתיז, למשל, שמן. בנוסף מכיל התרסיס גז אחסון היוצר לחץ במכל. כך, שבעת לחיצה על פיית המכל משתחרר הגז בלחץ ומתיז איתו טיפות מהחומר. גז זה נקרא "גז הדף" או "חומר מניע" (פרופלנט). בעבר שימשו חומרים כלורופלואורופחמנים כחומר מניע, אך מכיוון שחומרים אלו גורמים נזק לשכבת האוזון, עברו לחומרים מניעים שאינם גורמים נזק לאוזון, כגון פרופאן או בוטאן. חומרים אלו הם חומרים דליקים, ולכן אין להשתמש במכלים אלו בקרבת אש או להבה, או להשליכם לאש.
אהבה אפלטונית
אהבה אפלטונית פירושהּ יחסי חיבה זוגיים נטולי כל מרכיב מיני, במיוחד באותם מקרים שבהם המתבונן מן הצד עשוי להניח שקיים אלמנט מיני ביחסים אלה. דוגמה נפוצה של אהבה אפלטונית היא רעות אמיצה ומשמעותית, חסרת מרכיב מיני, בין שני בני מין שונה, הטרוסקסואלים.
משמעות מודרנית זו של המונח שונה מהאידיאל האפלטוני של האהבה. אף שהאידיאל האפלטוני של אהבה הוא של אהבה טהורה, אולם אין זו אהבה נעדרת תשוקה, אלא כזו המתעלת את התשוקה המינית לערוץ רוחני, דבר הפותח פתח לאפשרויות הנאה רבות הנעלות מהנאת המין. בביטויה האפלטוני המקורי, אהבה זו נועדה להביא את האוהבים קרוב יותר לאידיאל האפלטוני של יופי. אהבה זו מתוארת לפרטיה בדיאלוג האפלטוני פיידרוס כצורה של שגעון אלוהי שהוא מתת האלים וביטויו הנכון זוכה להכרת האלים בעולם הבא.
היסטוריה.
הביטוי אהבה אפלטונית (לטינית: amor platonicus) נטבע במאה ה-15 על ידי המלומד מרסיליו פיצ'ינו בן פירנצה כשם נרדף ל"אהבה סוקרטית" (לטינית: amor socraticus). שני הביטויים מכוונים לחיבה לפי אישיותו וחוכמתו של אדם ולא לתכונותיו הפיזיות. הביטוי מתייחס לקשר החיבה המיוחד בין שני גברים, אותו הביא אפלטון לרום מעלתו בדיאלוגים האפלטוניים ואשר בא לידי ביטוי מיוחד ביחסי החיבה שבין סוקרטס לתלמידיו הצעירים ובמיוחד בין סוקרטס לאלקיביאדס. סוקרטס המורה המבוגר, שאהב מאוד נערים יפים, השאיר רושם עז על אלקיביאדס הצעיר שהעיד על עצמו ב"המשתה" כי "סוקרטס הוא האדם היחיד שאני מתבייש בפניו" - . הפילוסוף נראה לאלקיביאדס הצעיר
אלקיביאדס דואג להימצא ביחידות עם סוקרטס ומנסה להפעיל עליו את קסמיו בפיתויים ההולכים ונעשים בוטים ומפורשים יותר ויותר.
סוקרטס לא מתפתה וממשיך לכוון את תלמידו למחשבה פילוסופית טהורה. בסופו של דבר, לאחר שרמזים ודיבור מפורש לא עוזרים, נכנס אלקיביאדס למיטתו של סוקרטס
הביטוי האנגלי (Platonic Love) מקורו במאה ה-17 בספרו של סר ויליאם דווננט "מאהבים אפלטוניים" משנת 1636. לתקופה קצרה בהיסטוריה הייתה אהבה אפלטונית אופנתית בחצר המלכות האנגלית, במיוחד בחצרה של המלכה הנרייטה מריה, אשתו של המלך צ'ארלס הראשון. אהבה אפלטונית הייתה לנושא מקובל בקטעי מחול ושירה בתקופת מלכותו של צ'ארלס הראשון, אולם יצאה מן האופנה זמן קצר אחר כך.
הפרדוקס.
באופן אירוני מסופר לכאורה שדווקא הפילוסוף המזוהה ביותר עם אהבה אפלטונית, דהיינו אפלטון, וכן סוקרטס ומרסיליו פיצ'ינו (אשר טבע את המונח), כולם השתייכו לקהילה גברית אשר חמדה נערים צעירים. כולם קיימו יחסי ידידות של מורה ותלמיד עם נערים צעירים, יחסים שבהם היה מרכיב ארוטי ברור. המושג של אהבה אפלטונית צמח על רקע הניגוד שבין מציאות שבה מתקיימים יחסי מין גשמיים בין מבוגרים לנערים מתבגרים, לבין רעיון פילוסופי של אהבה טהורה ורוחנית כפי שתוארה בכתבי אפלטון.
על רקע ההבנה המודרנית של "אהבה אפלטונית" יש שרואים בו מונח פרדוקסלי לאור נסיבות חייהם של הפילוסופים שהגותם שימשה בסיס למונח. אפלטון וכך גם בני דורו לא טענו כי יחסי גברים עם נערים צריכים להיות נעדרי מרכיב ארוטי, אלא שהתשוקה ליופי הנער היא הבסיס לידידות ולאהבה בין השניים. אולם, משהכירו בכך שתשוקתו הארוטית של הגבר לנער היא שהזינה את היחסים, הם טענו כי נבון יותר שלא להביע תשוקה זו באופן מיני-גופני אלא לתעלה לעולמות האינטלקטואליים והרגשיים.
כדי להבהיר את הבלבול הזה, מלומדים צרפתיים הציעו הבחנה בין המושגים "אהבה אפלטונית" (צרפתית: amour platonique) (שהוא המושג המוכר של אהבה נעדרת מרכיב מיני) לבין "אהבה בדרכו של אפלטון" (צרפתית amour platonicien). המונח אהבה אפלטונית בימינו אינו מתייחס בדרך כלל לאהבה בדרכו של אפלטון.
ארוסול
ברנאר-אנרי לוי