מועמדים נוספים לביצוע הארצה על פניהם, ככל הנראה בהיקף מוגבל או תוך הסתפקות בבניית חממות ענק (פארא־טרפורמציה), הם הירח טיטאן, כוכב הלכת חמה (התיישבות באזורים מסוימים בקטבים בהם לא חם מדי ולא קר מדי), הירח גנימד, הירח איו, הירח קליסטו, הירח של כדור הארץ, ואף כוכב הלכת הננסי קרס. עם זאת, לרוב הגופים האלה מסה קטנה מדי מכדי יכולת לקיים אטמוספירה העוטפת אותם לאורך זמן (אף כי אפשר, אך לא בוודאות, כי אטמוספירה שתעטוף אותם תשרוד במשך עשרות אלפי שנים, ותמולא מחדש באופן יזום, במידת הצורך). יתר על כן, להוציא את הירח, עולמות אלה, ברובם, מרוחקים במידה רבה כל כך מהשמש, עד שהמשימה לחממם במידה הדרושה תתגלה כקשה ביותר, אף יותר מניסיון לעשות כן במאדים.
בטרם הארצה - חממות ענק.
קיימת גם גישת ביניים (Paraterraforming), לפיה אפשר ליישב כוכב לכת לפני שננקטות בו פעולות הארצה, או במהלכן. גישה זו מכונה באנגלית "Worldhouse Concept", והיא מערבת את בנייתו של מתחם חממה כיפתי גדול ממדים, סגור ומבודד, על פני כוכב הלכת. ברבות השנים, גדלה אוכלוסיית החממה ואפשר להרחיב עוד את המתחם. הכיפה אמורה להיות שקופה ויכולה להתנשא לגבהים של קילומטר אחד או יותר מעל פני השטח. בטרם מאכלסים את הכיפה, דוחסים לתוכה אטמוספירה מלאכותית המאפשרת נשימה. התקרה מקובעת בנקודות עגינה, המופרדות במרווחים מתאימים, ומהן נמתח מערך כבלים ותחתן מוצבים מגדלי מתיחה, התומכים יחד בכיפה. יש הטוענים כי הטכנולוגיה הדרושה לבנייתה של כיפה כזו כבר קיימת מאז שנות ה־60.
לגישת חממות הענק יתרונות רבים יותר מאלו שטמונים בגישה "המסורתית" (הארצה כוללת), ואחד מהם הוא התשואות המיידיות למשקיעים; חממת הענק מכסה אמנם בתחילה שטח יחסית קטן (נאמר, בסדר גודל של עיר), אך יתרונה הוא בכך שניתן לאכלסה כבר מלכתחילה. יתרון נוסף טמון בכך שהיא מאפשרת התפשטות מודולרית, המותאמת על פי צורכי המחייה המשתנים של אוכלוסיית הכוכב. בנוסף, בבנייתן של חממות ענק נדרשת דחיסה של גאזים לנפח שהוא יחסית קטן וגם מתאפשרת בקרה יחסית קלה של התנאים האטמוספיריים המלאכותיים בתוככי החממה. לעומת זאת, בתהליך הארצה מלא, כאשר יוצרים סביב כוכב לכת שכבה אטמוספירית, נדרשת אספקה של כמויות גדולות ביותר של גזים.
עוד יתרון בגישת ה"Worldhouse Concept" טמון בפוטנציאל לבנות כיפות כאלה גם בגופים שמימיים בעלי מסה קטנה ביחס לזו של כוכבי לכת או ירחים (לדוגמה, אסטרואידים). גופים כאלה אינם יכולים לקיים שכבה אטמוספירית דחוסה דיה, מפאת פוטנציאל גרביטציוני יחסית נמוך סביבם.
קיימים גם חסרונות, ואחד מהם הוא הדרישה להתמיד בפעילות מתמשכת של בנייה ותחזוקה. במידה מסוימת, אפשר לצמצם את העלויות הכרוכות בכך, תוך שימוש בשיטות ייצור אוטומטיות והנחלה של הרגלים ומנגנונים מתאימים של תחזוקה ותיקון. בנוסף, ברורה פגיעותה של חממה כזו לכשלים חמורים במקרה של פרצה משמעותית, אף שאפשר לצמצם סיכון זה על ידי נקיטה בבידוד אגפים ובצעדי בטיחות אקטיביים. כמו כן, קיים הסיכוי לפגיעות מטאורים, בהיעדר שכבת מגן של אטמוספירה חיצונית, היכולה לשרוף מטאורים בעת מעופם לפני פגיעתם בפני השטח.
סוגיות אתיות.
מתקיים שיח פילוסופי בתחומי הביולוגיה והאקולוגיה בשאלת אתיות ביצוע הארצה בעולמות אחרים. בצד מצדדי תהליך ההארצה אנשים דוגמת רוברט זוברין, מרטין ג'י פוג וריצ'רד ל. ס. טיילור הסבורים כי חובתה המוסרית של האנושות לדאוג להתאמתם של עולמות אחרים למחיה, תוך עידוד המשכיות תהליכי התמרה אקולוגית בידי אורגניזמים, גם בסביבות מחיה מעבר לזו שבכדור הארץ. אלה גם מעלים את האפשרות להרס סביבתי מוחלט בכדור הארץ, אם האנושות לא תשנה את דרכיה ביחס לסביבה. ועל כן, בטווח הארוך, אפשר כי תישארנה שתי אפשרויות בלבד - יצירת מקלט לצורות החיים הארציות בעולמות אחרים, או לחלופין הכחדות מוחלטת של אלה. בכל מקרה, מציינים מצדדי הרעיון, הארצתם של כוכבי לכת עקרים אינו מעשה שגוי מוסרית, בהיעדר סביבה אקולוגית להתערב בה ולשנותה. הוגי דעות זהירים יותר גורסים כי הארצה היא בגדר התערבות בלתי אתית בטבע, ולאור עברה רווי המחדלים של האנושות בשמירת הסביבה בכדור הארץ, מוטב לאדם להימנע מהתערבות בסביבתם של כוכבי לכת אחרים. יש גם הוגים, דוגמת כריסטופר מק'קיי, המצדדים בגישה של פשרה, הטוענת כי הארצה היא אתית, במידה סבירה, רק בתנאי שנקבע בוודאות כי אין מתקיימים בכוכב הלכת הזר תהליכי חיים משלו; אם כן, לא זו בלבד שאסור לנו לנסות לעצב את כוכב הלכת לצרכינו, אלא אף נדרש מאיתנו להתאים את סביבתו לטיפוח צורות החיים הילידיות שעל פניו.
סוגיות כלכליות.
העלות ההתחלתית של מיזמים מעין אלה עשויה להרקיע שחקים. הטכנולוגיה הדרושה עדיין לא קיימת וגם לא אפשרית מבחינה כלכלית. ג'ון היקמן הצביע על העדר זווית ראייה כלכלית בשיטות ההארצה התאורטיות הקיימות, וגם התריע מפני גישה אופטימית מדי כלפי מודלים אלה. היתכנותם הכלכלית של מיזמים מעין אלה תלויה בגישה חופשית ובלתי מוגבלת למשאבי החלל הבלתי נדלים, אף שכרוכה בכך השקעה התחלתית גבוהה (ראו לדוגמה - מעלית חלל).
מבין המצדדים ביישוב החלל, יש הטוענים כי את ההשקעה הכספית הדרושה להארצת המאדים או נוגה אפשר למצער לנצל ליצירתם של מרחבי מחיה מרווחים יותר במושבות חלל. אלה טוענים כי ציוויליזציה שפיתחה את היכולת לחיות בחלל יכולה לשרוד בכל מקום במערכת השמש, ולעומת זאת, בחירה בהארצתם של כוכבי לכת משמעותה הגבלת תחום המחייה. יש הסבורים כי הארצתם של כוכבי לכת היא ביטוי של "שוביניזם פלנטרי".
סוגיות פוליטיות.
להארצתו של כוכב לכת עשויות להיות לא מעט השלכות, כגון שאלת הבעלות על השטח החדש בכוכב הלכת המדובר. בין טוענים אפשריים לריבונות כזו ניתן למנות ממשלות, ארגונים בינלאומיים (דוגמת האו"ם), תאגידים או המתיישבים עצמם. יישובים כאלה עלולים להיות בלב סכסוכים בינלאומיים בין מדינות הטוענות לריבונות על שטחים אלה. יריבות בין מדינות היא גורם מעצב רב חשיבות עבור מיזמי חלל.
119–110 לפנה&quot;ס
שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 119 – 110 לפנה"ס
129–120 לפנה&quot;ס
שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 129 - 120 לפנה"ס
גרף מלא
מערכת קואורדינטות שמיימית
מומנט מגנטי
מומנט מגנטי או מומנט דיפול מגנטי הוא גודל פיזיקלי שמאפיין מגנט, גופים וחלקיקים בעלי תכונות מגנטיות. מידיעת המומנט המגנטי ניתן לחשב (בקירוב) את השדה המגנטי שהמגנט יוצר רחוק מעצמו (במרחק שגדול מהממדים שלו), ואת הכוחות ומומנטי הכוח העיקריים שפועלים על המגנט כשהוא נמצא בשדה מגנטי חיצוני.
מומנט מגנטי הוא גם תכונה חשובה לאפיון חלקיקים, ובחלקיקים תת-אטומיים הוא קשור לספין שלהם.
מומנט מגנטי הוא גודל וקטורי, ומסומן בדרך כלל ב-formula_1 או (בעיקר עבור חלקיקים) ב-formula_2. המוסכמה היא שכיוון הווקטור מצביע מהקוטב המגנטי הדרומי אל הצפוני.
מכיוון שככל הידוע לא יכול להיות מונופול מגנטי אלא רק דיפולים, כלומר לא יכול להיות קוטב מגנטי אחד מבודד, אלא הקטבים חייבים לבוא בזוגות, מומנט הדיפול הוא התכונה הבסיסית ביותר הקשורה למגנט (בניגוד למטען חשמלי שבסיסי יותר ממומנט הדיפול החשמלי).
נוסחאות לחישוב מומנט מגנטי.
מומנט מגנטי של לולאת זרם.
עבור לולאה שנמצאת במישור, אשר מקיפה שטח בעל גודל formula_3, ואשר על שפתה זורם זרם חשמלי formula_4, המומנט המגנטי יהיה שווה למכפלת הזרם בשטח אותו הלולאה מקיפה
כיוון המומנט המגנטי יהיה ניצב למישור הלולאה, לפי כלל יד ימין.
כאשר הלולאה אינה נמצאת במישור, אלא יש לה מבנה תלת ממדי, אפשר להכליל את ההגדרה הזו ל:
כאשר האינטגרל הוא אינטגרל משטחי על פני כל משטח שהלולאה מהווה את שפתו (התוצאה אינה תלויה בבחירת המשטח). ניתן לראות את ההגדרה הזו כווקטור שכל אחד מרכיביו שווה למכפלת הזרם בשטח שיוצר ההיטל של הלולאה על המישור שניצב לכיוון הווקטור, כאשר יש להקפיד לחבר תרומות של משטחים שההיטל שלהם חופף.
מומנט מגנטי של התפלגות זרם כללית.
במקרה הכללי ביותר, של התפלגות זרם שרירותית במרחב, המומנט המגנטי נתון על ידי:
כאשר
דיפול מגנטי.
דיפול מגנטי הוא גוף תאורטי נקודתי, שלו ניתן לייחס רק מומנט דיפול מגנטי, ואשר התכונות המפורטות להלן יהיו נכונות עבורו במדויק. עבור גופים מציאותיים תכונות אלה עשויות להיות נכונות רק בקירוב.
דיפול בשדה מגנטי חיצוני.
כאשר דיפול מגנטי בעל מומנט formula_1 נמצא בשדה מגנטי אחיד formula_12, לא יפעל עליו כוח כולל, אולם השדה המגנטי יפעיל עליו מומנט כוח:
מומנט הכוח יתאפס אם מומנט הדיפול הוא בדיוק בכיוון השדה (או בדיוק נגדו). בכל מקרה אחר מומנט הכוח יפעל בצורה ששואפת להביא את כיוון הדיפול להיות מקביל לכיוון השדה.
כתוצאה מכך, לדיפול שנמצא בשדה תהיה אנרגיה פוטנציאלית:
כלומר המצב בו הדיפול הוא בכיוון השדה מהווה מינימום של האנרגיה, והוא מצב שיווי משקל יציב.
כאשר דיפול נמצא בשדה מגנטי בלתי אחיד, אלא תלוי במיקום, יפעל עליו כוח שרכיביו יהיו תלויים בסכום המכפלות של רכיבי מומנט הדיפול בנגזרות של רכיבי השדה המגנטי בכיוונים השונים. על עקרון זה מבוסס למשל ניסוי שטרן-גרלך, שבו אלומה של חלקיקים בעלי ספין שונה מאפס (ולכן גם בעלי מומנט מגנטי) עוברת בשדה מגנטי לא אחיד, ומתפצלת לשתי אלומות על פי הכיוון של וקטור הספין שלהם.
השדה המגנטי הנוצר על ידי דיפול מגנטי.
השדה המגנטי שדיפול בעל מומנט מגנטי formula_1 שנמצא בראשית הצירים יוצר בנקודה formula_9 במרחב ("נקודת שדה") הוא
כאשר
גודל השדה במרחק formula_21 מהדיפול, תלוי רק במרחק זה ובזווית formula_22