המשחק הבא שג'ון מתכנן הוא "בית הגז" והוא מתרחש בשני מוקדים במקביל: בסדנה שלו, בה הוא מתעמת עם הבלש מת'יוס ובמקום אחר לגמרי שם מוחזקת חבורה של פושעים, ביניהם גם אמנדה שנשלחה להתחזות לקורבן ולתצפת על המשחק מקרוב. אחד הפושעים הוא דניאל, בנו של הבלש מת'יוס. ג'ון תכנן את האירועים כך שהמשחק עם הפושעים צולם במצלמות אבטחה קודם לכן ובו רק אמנדה ודניאל שורדים. אמנדה מביאה את דניאל המעולף אל ג'ון ונועלת אותו בכספת עם מלאי חמצן. בהמשך, הבלש מת'יוס מגיע להתעמת עם ג'ון וג'ון מפציר בו לדבר איתו במשך שעתיים אם הוא רוצה לראות את בנו בחיים. המשחק נכשל והבלש מת'יוס מאבד את סבלנותו, תוקף את ג'ון ודורש לדעת היכן בנו. ג'ון מספר לו שבנו נמצא במקום אחר והשניים הולכים אליו, אולם רק בדיעבד מתגלה שהמשחק שבו דניאל השתתף צולם הרבה לפני כן ושהבלש מת'יוס נכנס למלכודת, שם הוא מותקף ונכלא על ידי ג'ון לחצי שנה.
ג'ון מציג את אמנדה לג'יל בטענה שהשיטה שלו עובדת ועכשיו אמנדה מעריכה את חייה מחדש. לאחר מכן, ג'ון מקליט הודעה לג'יל ומוריש לה תיבה נעולה שאותה היא תיפתח כשהזמן הנכון יגיע, בינתיים הוא שומר את המפתח לתיבה אצלו. בנוסף, ג'ון מקליט הודעות לקורבנות הבאים של משחקים עתידיים בידיעה שהוא לא יהיה בחיים כשהמשחקים יוצאו לפועל. לאחר מכן, ג'ון משאיר לג'יל מעטפה אותה היא מעבירה לדוקטור גורדון בה יש קלטת. ג'ון מופיע בקלטת ומבקש מדוקטור גורדון לשמור על ג'יל ובמידה ויקרה לה משהו הוא מורשה לפעול לפי ראות עיניו.
המשחק האחרון שג'ון לוקח בו חלק לפני מותו הוא המשחק של משפחת דנלון. לין דנלון היא הרופאה שטיפלה בג'ון בעבר בבית החולים וג'ף הוא בעלה. השניים איבדו ילד בתאונת דרכים וזה גרם להם להסתכסך ולהזניח את ילדתם קורבט. ג'ון מעצב משחק שנועד לשני ההורים: לין אמורה לשמור על ג'ון בחיים, אחרת היא תמות וג'ף אמור להתעמת עם הנהג שדרס את בנו, עדת הראיה לתאונה שסירבה להעיד וכן השופט שגזר על הנהג עונש מגוחך, תוך רצון לבדוק אם ג'ף יסלח להם ויציל אותם. בנוסף, ג'ון יודע שאמנדה פועלת מתוך רגש ומסוגלת לפעול בניגוד לרצונו ולכן הוא בוחן גם אותה במקביל למבחן של לין. אולם, בזמן שהמבחן של לין מתקיים, הופמן ניגש אל אמנדה ומשאיר לה פתק לפיו הוא יודע שהיא הייתה ביחד עם ססיל בזמן התאונה בקליניקה להתמכרויות (התאונה שגרמה לג'יל להפיל את העובר) ולכן עליה להרוג את לין או שהוא יספר לג'ון על חלקה בתאונה. בסוף המשחק ג'ף יורה באמנדה למוות, מנסר את גופו של ג'ון ולכן גם לין עצמה מתה ובכך ג'ון מסיים את חייו.
למרות מותו, הופמן ודוקטור גורדון ימשיכו לתפקד כשוליות שלו ולהוציא משחקים חדשים לפועל.
במדיה אחרת.
המסור: לידה מחדש.
דמותו של ג'ון קרמר מופיעה גם בחוברת קומיקס שאינה קנון, "מסור: Rebirth", המתארת אירועים שהתרחשו לפני הסרט הראשון. זה מילא בחלק מההיסטוריה שלו, מראה אותו כמעצב צעצועים בתקן ההנדסה בע"מ, שהיה עצלן מכדי לעשות הרבה בחייו, ובסופו של דבר מסיים את יחסיו עם ג'יל. "המסור: Rebirth" גם מגלה את תגליתו של קרמר שיש לו סרטן סופני והתווה איך ניסיון התאבדותו שנכשל השפיע על קו מחשבה שלו. מערכות היחסים שלו עם ד"ר לורנס גורדון, זפ אינדלי, פול ליהי, אמנדה יאנג, ומארק וילסון נחקרו, יחד עם הפיכתו לפאזל. ההמשכיות של הלידה מחדש נסתרה בסופו של דבר על ידי סיפור הרקע שהוצג ב"המסור 4".
המסור: משחק הווידאו.
טובין בל חוזר לתפקידו כקולו של פאזל במשחק הווידאו "המסור". הוא מוצג על מסכי טלוויזיה לבוש בגלימתו, מכין מלכודות לאנשים, ומטיף להם על הערכת חיים. הוא לעיתים קרובות מייעץ ומקניט את טאפ בעוד הוא חוצה דרך בית משוגעים נטוש, בדרך כלל באמצעות הבובה בילי.
ייצוגים סמליים.
מלכודות.
בסדרה, Jigsaw בדרך כלל בונה מלכודות קטלניות עבור נתיניו, אשר לעיתים קרובות ייצוג סמלי של מה Jigsaw תופס כמו פגם בחייו של אדם. פאזל קורא בדיקות אלה "משחקים", ואומר לאדם את "הכללים" של המשחק בדרך כלל על ידי microcasette או קלטת וידאו. הכללים הם משימות שהאדם חייב לבצע כדי לעבור את המבחן ולשרוד; עם זאת, המשימות כרוכות לעיתים קרובות במוטילציה עצמית קיצונית (אם כי היו מקרים שבהם אפשר שהנושא לא יפגע בעצמו אם הוא מבריק מספיק, כגון מלכודת היד). רוב המלכודות עשויות מחומרים מחורצים, מברגים חלודים, ברזל מתפורר, או כל דבר אחר שהוא חושב שיעזור לו ליצור "משחק" חדש. עם זאת, לא כל המלכודות דורשות מוטציה עצמית, כמו מלכודת אחת למעשה נדרש גבר (ג 'ף) לשרוף את הצעצועים של בנו המנוח כדי לקבל את המפתח כדי להציל את הקורבן השני (אשר היה עינויים פסיכולוגיים ולכן הכריח אותו לשרוף את הזיכרון של בנו כדי להציל את הקורבן).
רבים מהמשחקים כוללים שעונים, ספירת טיימרים או מגבלות זמן נמדדות אחרות שסופקו לקורבנות. פאז'ר פירט בסאו השני את הערכתו ל"זמן", המתאר את חשיבות התענגות על כל רגע. הוא גם אמר את אמונתו כי לספר למישהו את הזמן שבו הם עלולים למות היה לעורר ערנות על כל רגע של קיום.
ג 'ייק האנטלי כתב על המורכבות של אופי של Jigsaw ב אירי Journal of Gothic and Horror Studies. האנטלי תיאר את הכוונה מאחורי פעולותיו של ג'יגאו, והעריך את המידה שבה ניתן לנתח אותן כך שיתאימו לפילוסופיות הקשורות לדלוז, דרווין וניטשה:
"הנושא של אחד ממשחקי ה"ג'ייז'ו" מציג תמיד הזדמנות, שמטרתה היא להפיח מחדש את הפוטנציאל של הנושא, להניע את הישרדות ולהנחיל חגיגה או "התענגות" על החיים. במונחים דלוזיים, זה הפוטנציאל של החיים על כף המאזניים ... זה זה שנותן משחקים של Jigsaw הטון הדלוזי שלהם, התחדשות דחופה של החיים חוויות חדשות ללמוד ולהטמיע: כגון מצב סוטה, יחיד ו חריג של להתעורר למצוא מלכודת אדם סביב צווארך, ואז יש את ההוראה לחיות או למות, לעשות את הבחירה שלך, כדי לשרוד את המפגש עם הרגש, או את התמונה חיבה ... אין ריגוש, סדיסטי או אחרת, ב את המשחקים האלה, הם זורק את הקובייה על ידי הנושאים, הזדמנויות aleatoric ... כפי Jigsaw מבהיר הבלש מתיוס במהלך השיחה שלהם מס '2, שבו המוטיבציה של פאזל ופילוסופיה הם בחינה מקיפה ביותר, "אני nev אה רצח מישהו בחיי. ההחלטות הן על פיהן ". אמנם הוא כנראה לא היה עומד בבית המשפט, אבל הוא לפחות נכון במובן הרגיל, המילולי, והבחירות, הבחירות, בחירת הפוטנציאל, נמצאות בידי מקצועות המשחקים שלו והוא רק מתערב כדי לשמור על המשחק בתוך הכללים שלו כך שניתן להגיע להחלטה. הנושאים מתמודדים עם בחירה מזעזעת אשר מכריחה אותם להכיר במה שדלוזה מזהה כווירטואלי - כלומר, את ההיבטים הלא מוכרים של הניסיון שלנו עם המציאות.
זה, למעשה, הוא משחק מסוים Jigsaw עצמו משחק; אחד שבו האורגניזם עלול להיכשל, אבל זרם התשוקה מצליח ומסבול. פאזל עשוי לדון על "טיולו הקטן של דרווין לאיי גלאפאגוס" כדי לספק בסיס תאורטי לפרויקט שלו ולהדהד ניטשה בדיבור על הרצון לשרוד, אבל זה רק misdirects חוקרים עדים באותו אופן כי מלכודות מבעיתות בחופשיות זורם גור מקבל לו את רוצח סדרתי רוצח מטריד. משחקי "ג'יגסאו" נועדו לפצח את עולמם של השחקנים שלהם: האתגרים כמעט תמיד רלוונטיים לסגנון החיים של הסובייקט באופן סימבולי או מילולי, ומביאים אותם למודעות עצמית כואבת, מה שמביא להערכה מחודשת של הפוטנציאל המפוקפק שלהם ".
בילי
הבובה של ג׳ון קריימר שבעזרתה ג׳ון מעביר את החוקים של המשחק.
בילי קארטינג על שמו של התינוק שהיה אמור להיוולד לג׳ון בילי.
בית הכנסת הליגמן
בית הכנסת ע"ש הליגמן, הוא אחד מראשוני בתי הכנסת בבני ברק, משכנה הראשון של ישיבת פוניבז'. בית הכנסת שוכן ברחוב רבי עקיבא במרכז העיר.
היסטוריה.
מבנה בית הכנסת והמגרש עליו הוא ניצב נתרם בידי יהושע הליגמן (1868–1954), נשיא הכבוד של סניף הציונים הכלליים בבני ברק, לזכר אחיו מרדכי שנהרג בתאונת דרכים כשנתיים לפני הנחת אבן הפינה, את בית הכנסת בנו המתפללים עצמם כאשר כל אחד מביא את מומחיותו למען הבניין.
ישיבת פוניבז' שנוסדה בה' בכסלו ה'תש"ד (2 בדצמבר 1943) שכנה עם הקמתה בבית הכנסת "הליגמן" עד להקמת מבנה הקבע שלה. אגודת בית הכנסת הוקמה בסוף 1953.
בית הכנסת שימש משך עשרות שנים קהל מעורב דתי לאומי וחרדי. בעשור הראשון של המאה ה-21, נכנסו להנהלת בית הכנסת מספר גבאים צעירים, הם שיפצו והרחיבו את בית הכנסת, והוא שוקק אדם. במקום ישנם מספר כוללים שקבעו שם את מקומם.
בשנות ה-50 מונה כרב בית הכנסת, הרב נחום מאיר קרליץ (במקור ציבולניק). לאחר פטירתו בשנת 1959 מונה תחתיו בנו הרב שמריהו יוסף נסים קרליץ לכהן כרב בית הכנסת הליגמן, לאחר שמונה כרבה של שכונת רמת אהרן ורבו עיסוקיו, החל לשמש כרב בנו הרב אברהם ישעיהו קרליץ.
ב-2014 ניטש מאבק ירושה בין נכדותיו של יהושע הליגמן לעמותת בית הכנסת, על בעלות שטח בית הכנסת. בית המשפט העליון הציע ליורשי מבנה בית הכנסת 'הליגמן' ולנציגי המתפללים הצעת פשרה, שהתקבלה על ידי שני הצדדים, על פיה בית הכנסת ימשיך לפעול תחת אותה המתכונת ובאותו השם, והמתפללים ישלמו למשפחה סכום של בין 1 ל-3.5 מיליון שקל, כפיצוי על חלקה בבעלות על המגרש. התקבלה גם דרישת בני המשפחה, כי ימשיכו לומר בקביעות את תפילת "מי שברך" לחיילי צבא הגנה לישראל בעת קריאת התורה בשבת.
מתפללי בית הכנסת גייסו את הסכום הנדרש באמצעות מגבית מימון המונים, וזכו לתמיכת הרב אהרן יהודה לייב שטינמן והרב ירחמיאל גרשון אדלשטיין.
מקסין פיק