בפברואר 1864, במהלך מלחמת שלזוויג השנייה, קיבל טגטהוף פיקוד על שייטת אוסטרית קטנה אשר הפליגה בים הצפוני במטרה לסייע לכוחות החלשים של הצי הפרוסי כנגד הצי המלכותי הדני המעולה, אשר חסם את הגישות של פרוסיה אל הים. ב-9 במאי התנגשו כוחותיו עם כוחותיו של האדמירל הדני אדוארד סואסון בקרב הלגולנד. הקרב היה שקול פחות או יותר, אולם אוניית הדגל של טגטהוף "שוורצנברג" (Schwarzenberg), עלתה באש ונפגעה קשה במהלך קרב תותחים מטווח קרוב כנגד האוניות הדניות "נילס" (Niels), "ז'ואל" (Juell) ו"יוטלנד" (Jylland). טגטהוף החליט להסיג את כוחותיו, וסואסון נאלץ לוותר על מרדף רק עקב אניות של הצי הבריטי ששמרו בקפדנות על הנייטרליות בהלגולנד (שהיה אז תחת שליטה בריטית). למרות שבפועל הקרב היה ניצחון דני, הרי שהוא התקבל כניצחון באוסטריה בשל העובדה שהוא השיג את מטרתו והצי הדני נצטוה לחזור לקופנהגן. היה זה הקרב האחרון בהיסטוריה שבו עשו שני הצדדים שימוש בספינות עץ, כמו גם הקרב הימי האחרון שבו הייתה מעורבת דנמרק. ב-12 במאי טילגרף פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה אל טגטהוף, והעלה אותו לדרגת קונטראדמירל (מקביל לאדמירל ברוב הצבאות). כמו כן העניק לו הקיסר את אות מסדר כתר הברזל.
מלחמת שבעת השבועות.
ב-9 במאי 1866, מונה טגטהוף למפקד הצי האוסטרי. ב-14 ביוני של אותה שנה, פתחו פרוסיה ואיטליה במלחמה כנגד אוסטריה. החזית הגרמנית במלחמה זו, כונתה "מלחמת שבעת השבועות", בעוד החזית האיטלקית כונתה "מלחמת העצמאות האיטלקית השלישית". טגטהוף לא ראה בצי הפרוסי איום, אולם חשש מהצי האיטלקי, אשר היה בעליונות מספרית ניכרת, ויצר איום על הצי האוסטרי בים האדריאטי, בעיקר באזור החוף הדלמטי. עם הכרזת המלחמה של איטליה, הצי האוסטרי לא היה מוכן לה כלל. שיתוף הפעולה הזמני עם פרוסיה שנתיים קודם לכן יצר באימפריה האוסטרית אווירה של רגיעה ו'סיום כל המלחמות', והתחושה הייתה שגם אם יש היגיון בטיפוח מוגבל של צבא קרקעי, ההוצאות הכספיות העצומות הכרוכות בבניית צי צבאי הן בבחינת בזבוז כספים משווע. אשר על כן, רוב הספינות האוסטריות היו במצב מוכנות חלקי, ובאמצעם של תהליכי שיפוץ וחימוש שונים שנעצרו. בנוסף, מספר תותחים ימיים כבדים שהוזמנו ממפעלי קרופ הפרוסיים נעצרו ולא סופקו לאוסטרים, כתוצאה מאמברגו צבאי של פרוסיה.
האיטלקים ביקשו לכבוש את האי ליסה, אשר שליטה בו הייתה מפתח חשוב לשליטה צבאית ומסחרית בים האדריאטי. השייטת האיטלקית שהוכנה לצורך כך, הייתה תחת פיקודו של הרוזן פרסאנו, והיא מנתה 12 אוניות משוריינות ו-17 אוניות לא משוריינות, בעוד השייטת של טגטהוף כללה 7 אוניות משוריינות ו-11 לא-משוריינות. האוסטרים נפלו מיריביהם גם במספר תותחי אוניותיהם (276 לעומת 121). האיטלקים יצאו מנמל אנקונה לכיוון ליסה. טגטהוף עגן אותה עת בפסאנה, אולם כשקיבל מידע על התקדמות הצי האיטלקי מיהר להפליג לכיוון ליסה. ב-20 ביולי התנגש הצי של טגטהוף בצי של פרסאנו בקרב ליסה. היה זה הקרב הימי הגדול הראשון בו השתתפו אוניות עשויות ברזל ומונעות בקיטור, ואחד האחרונים בו נעשה שימוש מכוון בניגוח אוניות היריב. חרף הנחיתות המספרית זכה טגטהוף בניצחון מוחץ, שהקנה תהילת עולם לו ולצי האוסטרי. הוא הועלה מיידית לדרגת ויצה-אדמירל, ועוטר בצלב הצבאי של מריה תרזה (Military Order of Maria Theresa).
אחריתו.
חרף הניצחון בליסה, הניצחון הפרוסי בקרב קניגרץ הכריח את הקיסר לחתום על הסכם שלום, שבמסגרתו ויתרה אוסטריה לאיטליה על ונציה. בעקבות כך, דחק טגטהוף בקיסר לפעול לסיפוח אוסטרי של עורף החוף הדלמטי, כדי להגן על בסיסיה הנותרים של אוסטריה מפני האיטלקים. צעד זה הושלם רק בשנת 1908 עם הסיפוח של בוסניה והרצגובינה, זמן רב לאחר מותו של טגטהוף. לאחר שבשנת 1867 הוצא להורג מקסימיליאן הראשון, קיסר מקסיקו (שהיה אחיו של קיסר אוסטריה), נשלח טגטהוף עם הפריגטה "נוברה" (Novara), כדי להביא את גופתו לווינה.
במרץ 1868, לאחר ייסודה של המונרכיה הכפולה שנודעה בשם "האימפריה האוסטרו-הונגרית", מונה טגטהוף למפקד של הצי החדש שהוקם, "הצי האוסטרו-הונגרי". במקביל מונה לראש מחלקת הצי במיניסטריון המלחמה, והחזיק בשני התפקידים עד מותו. חרף התנגדות של מפקדים אחרים בצי, טגטהוף יזם רפורמה מקיפה שנועדה להסב את כל האניות בצי האוסטרו-הונגרי לאניות משוריינות. הוא נפטר בווינה מדלקת ריאות ב-7 באפריל 1871.
המעגלים התאומים של ארכימדס
בגאומטריה, המעגלים התאומים של ארכימדס, במיוחד בנוגע לחקר צורת הארבלוס, המעגלים התאומים הם שני מעגלים מיוחדים המקושרים אליו. ארבלוס הוא צורה שנקבעת על ידי שלוש נקודות הנמצאות על ישר אחד A,B ו-C, והוא האזור התחום בין שלושת חצאי המעגלים אשר AB, BC ו-AC הם הקטרים שלהם. אם לאחר מכן הארבלוס מחולק לשני תחומים קטנים יותר על ידי קטע ישר דרך B (כאשר B היא הנקודה המרכזית בין A,B ו-C) המאונך לישר ABC, אז כל אחד משני המעגלים התאומים נח בתוך אחד משני התחומים האלה, ומשיק לאחד משני חצאי המעגלים הקטנים, לחצי המעגל הגדול, ולקו שמחלק את הארבלוס.
המעגלים הופיעו לראשונה בספר הלמות, אשר בו מופיעה ההוכחה (טענה 5) ששני המעגלים חופפים. ת'אבת אבן קורה, אשר תרגם את הספר הזה לערבית, ייחס את הספר הזה למתמטיקאי היווני ארכימדס. בהתבסס על הטענה בספר שהמעגלים האלה חופפים, שני המעגלים האלו נקראים המעגלים התאומים של ארכימדס.
תכונות.
יהיו "a" ו-"b" הקטרים של שני חצאי המעגלים הקטנים, כך שלחצי המעגל הגדול יש קוטר "a" + "b". קוטרם המשותף של כל אחד משני המעגלים התאומים הוא:
formula_1
או באופן חלופי, אם הקוטר של חצי המעגל הגדול הוא באורך יחידה אחת, ולמעגלים הפנימיים יש קטרים formula_2 ו-formula_3, אז הקוטר של כל אחד מהמעגלים התאומים הוא:
formula_4
למעגל הקטן ביותר שמכיל את שני המעגלים התאומים יש אותו שטח כמו לארבלוס.
כלבי ים נזיריים
כלבי ים נזיריים (שם מדעי: Monachini) הם שבט טקסונומי של יונקים ימיים במשפחת כלבי הים ובהם 2 סוגים ו-2 מינים קיימים.
אלו כלבי ים בינוניים החיים באזורים טרופיים וים תיכוניים ולא בקטבים. הם מכונים נזיריים עקב מנהגם לחיות לבדם ולא בלהקות.
בשנת 2014 התגלה כי המינים כלב ים נזירי, הוואי והקריבי נושאים מטען גנטי דומה, יותר מאשר זה המצוי. בהתאם לכך הוגדר סוג חדש בשם "Neomonachus". הגילוי הקודם של סוג חדש במשפחת כלבי הים היה בשנת 1870 לערך.
ויז'ן
ויז'ן (באנגלית: Vision, בתרגום חופשי לעברית: חזון) הוא דמות בדיונית של גיבור־על אנדרואיד, המופיע בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת "Avengers #57" מאוקטובר 1968, ונוצרה על ידי הכותב רוי תומאס והמאייר ג'ון בוסימה.
ויז'ן המוכר ביותר הוא אנדרואיד בעל בינה מלאכותית מתקדמת, פרי יצירתו של הרובוט אולטרון. ויז'ן נוצר בידי אולטרון על מנת שיתקוף את חברי האוונג'רס, ובפרט את המדען הנרי פים, אך הוא פנה נגד יוצרו והביס אותו, והפך לגיבור־על והצטרף לאוונג'רס כחבר מן המניין. ויז'ן נחשב לאחד מהחברים הבכירים ביותר באוונג'רס, כשאף שימש בזמנים שונים כמנהיג הקבוצה. אנדרואיד נוסף בשם ויז'ן הופיע לראשונה בשנת 2005, ואחראי לאיסוף קבוצת האוונג'רס הצעירים.
את דמותו של ויז'ן ביקום הקולנועי של מארוול, ובפרט בסרטים ", " ו"" והסדרה "וונדה-ויז'ן", מגלם השחקן פול בטאני.
ביוגרפיה בדיונית.
יצירה.
כאשר רצה לתקוף את קבוצת גיבורי־העל האוונג'רס, ובפרט את יוצרו המדען הנרי פים וג'אנט ואן דיין, יצר הרובוט אולטרון אנדרואיד בעל בינה מלאכותית, אותו הוא כינה בשם "סינתזואיד". אולטרון שלח את סינתזואיד להוביל את האוונג'רס לתוך מלכודת, ובמהלך משימתו הוא נתקל בואן דיין, אשר לו היא העניקה את השם "חיזיון" ("Vision", "ויז'ן"). סינתזואיד אימץ את השם החדש, ושוכנע על ידי ואן דיין ושאר האוונג'רס להתנגד ולפעול נגד יוצרו. ויז'ן למד כי הוא נוצר מדפוסי המוח של סיימון ויליאמס, הידוע כגיבור־העל וונדר מן, שגסס באותה עת, והחליט להפוך לגיבור־על ולהצטרף לאוונג'רס.
בתחילה, חברי האוונג'רס האמינו כי גופו של ויז'ן נוצר מהלפיד האנושי המקורי, אנדרואיד גם כן בשם ג'ים האמונד. בהמשך, נאמר להם כי שליט הזמן אימורטוס השתמש בכוחו של גביש הנצח כדי לפצל את הלפיד האנושי המקורי לשתי ישויות – אחת נותרה בגופו של האמונד, והשנייה נבנתה מחדש כויז'ן בידי אולטרון. מהלך זה היה חלק מתוכניתו של אימורטוס לטפח מערכת יחסים עבור מכשפת השני שתמנו ממנה להביא ילדים לעולם, היות שרמות הכוח שלה מרמזו שכל צאצא שתביא לעולם יסכן את קיומן של הישויות הקוסמיות ביקום מארוול.
ויז'ן נלחם עם האוונג'רס בקרבות רבים, כשבשלב מסוים אולטרון, שקם לתחייה, השתלט על גופו והפנה אותה להילחם נגד קבוצתו. בסופו של דבר, אולטרון הובס וויז'ן קיבל מחדש את חופשיותו. במהלך פועלו בקבוצה, הוא פגש במוטאנטית וונדה מקסימוף, ופיתח איתה מערכת יחסים רומנטית. לאחר זוגיות ארוכה, השניים נישאו, ובעזרת כוחותיה של וונדה, נולדו להם שני תאומים, ויליאם ותומאס.
האוונג'רס מהחוף המערבי, האוונג'רס מתפרקים.