מכיוון שתאי גזע מדם טבורי הם ראשוניים יותר מתאים המגיעים ממח עצם, רמת ההתאמה הדרושה בין התורם למקבל נמוכה יותר. עם זאת, לוקח לתאי הגזע מדם טבורי זמן רב יותר להיקלט, והמושתל נותר חשוף למחלות לפרק זמן ממושך יותר.
נורית גוברין
נורית גוברין (נולדה ב-5 בנובמבר 1935) היא חוקרת, סופרת, מורה, מרצה ופרופסור אמריטה בחוג לספרות באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה.
נורית גוברין נולדה בתל אביב, בת לסופר ולמסאי ישראל כהן ואחות לחגית הלפרין. את הוויית הספרות העברית ספגה מילדותה.למדה בבית הספר תל נורדאו והשלימה את לימודי התיכון שלה בבית הספר "תיכון חדש". לאחר שירותה בנח"ל הייתה זמן קצר חברת קיבוץ מעין ברוך. את לימודיה האקדמיים עשתה באוניברסיטת תל אביב בשנים 1961–1972. בשנת 1964 קיבלה תואר ראשון בספרות ותנ"ך ותעודת הוראה. עבודת הדוקטור שלה נושאת את השם "העומר וש. בן-ציון עורכו". במוסד הזה החלה גם להורות, והיא עשתה בו את כל הדרך האקדמית עד למעלת פרופסור מן המניין, תואר שאותו קיבלה בשנת 1990.
נורית גוברין היא מהמובילות של תחום חקר הספרות העברית והוראתו. היא מילאה בארץ ומחוצה לה תפקידים ציבוריים הקשורים לתחום הספרות העברית. על פעילותה בתחום זכתה בשורה של פרסים, ובהם פרס ביאליק לספרות יפה בשנת 1998. חידושה העיקרי של נורית גוברין בחקר הספרות העברית והבנתה הוא בתפיסתה כרב-מערכת תרבותית והיסטורית שיש לה זיקות הדוקות לתחומים נוספים: התחום החברתי, הביוגרפי וההיסטורי. היא הקפידה על הצגה מפורטת ומוארת של התהליך ההיסטורי-תרבותי שהוביל את הספרות העברית ממרכזים שונים בעולם (מזרח אירופה, אמריקה) אל המרכז היחיד בארץ ישראל ובישראל.
גוברין השתתפה במרבית מהכנסים של ברית עברית עולמית.
נורית גוברין כתבה ספרי מחקר רבים, ובהם פיתחה את תפיסת היסוד שלה. בין השאר כתבה מונוגרפיות על גרשון שופמן, דבורה בארון ואהרן מגד; ספרים העוסקים בחקר כתבי עת ספרותיים ובחקר חבורות ספרותיות; ואסופות של מאמרי ביקורת התייחסות וגילויים ראשונים מהארכיונים. תורתה שונה מתורת הספרות הכללית שפותחה באוניברסיטת תל אביב ולעיתים אף מנוגדת לה. גוברין היא גם מחלוצות המחקר הספרותי העברי הנוגע ליצירתן של סופרות עבריות. בין הפרסים שהוענקו לה: פרס קריב על ספרה "ברנר – 'אובד עצות' ומורה-דרך" (1993); פרס ביאליק (1998); פרס ישראל אפרת (2002), פרס מפעל חיים מטעם עירית רמת-גן (2010); אות יקירת העיר תל אביב-יפו (2010).
בשנת 2005 פרשה גוברין לגמלאות בתום ארבעים שנות הוראה ומחקר בחוג לספרות עברית באוניברסיטת תל אביב. לרגל המאורע הוגש לה "ספר יובל", אסופה נרחבת של דברי ספרות, מחקר ויצירה, בהשתתפותם של ארבעים יוצרים וחוקרים. ספר יובל זה, "ממרכזים למרכז – ספר נורית גוברין" (בעריכת אבנר הולצמן ובהוצאת אוניברסיטת תל אביב) מציג באופן נרחב ומגוון את הנחות היסוד שהניחה בחקר הספרות העברית החדשה ובהוראה. מאז יציאתה לגמלאות ממשיכה גוברין לפרסם ספרים ומחקרים. לימדה בהתנדבות בחוג לתקשורת באוניברסיטת תל אביב, למעלה מעשר שנים (עד תשע"ט/2018). משתתפת בכנסים בארץ ובעולם ומרצה בפני קהלים שונים במסגרות רבות. בשנת תש"ע (2010) זכתה באות יקיר העיר תל אביב-יפו ובפרס עיריית רמת גן למפעל חיים בספרות. ביבליוגרפיה של כל כתביה והכותבים עליה, בשנים 1950 - 2020 בעריכת אלי שקדי, בהוצאת צבעונים, תשע"ט/2019, 150 עמודים, לקראת יובל ה-85 שלה.
בפברואר 1956 נישאה לשלמה גוברין, בנו של ח"כ עקיבא גוברין, בקיבוץ מעין ברוך. לבני הזוג נולדו שלושה בנים. נורית ושלמה גוברין היו נשואים עד מותו של שלמה באוגוסט 2009. לבני הזוג שמונה נכדים ועשרה נינים.
לקריאה נוספת.
ביבליוגרפיה:
חוג ארטיני
חוג ארטיני (שמאלי) הוא חוג המקיים את "תנאי השרשרת היורדת" על אידיאלים שמאליים: לא קיימת שרשרת יורדת אינסופית formula_1 של אידיאלים שמאליים של החוג. התכונה נקראת על-שמו של אמיל ארטין, שראה בה דרך להכליל רבות מהתכונות של אלגברות בעלות ממד סופי מעל שדה.
ארטיניות קשורה באידיאלים השמאליים של החוג. חוג המקיים את תנאי השרשרת היורדת על אידיאלים ימניים נקרא "ארטיני ימני", ומקיים תכונות דומות לשל חוגים ארטיניים. לתנאי השרשרת היורדת על אידיאלים דו-צדדיים אין שם מיוחד (זוהי הנחה חלשה מאוד, שקשה להסיק ממנה על מבנה החוג). ישנם מקורות שבהם חוג ארטיני (כפי שהוגדר כאן) נקרא "ארטיני שמאלי", וחוג שהוא גם ארטיני ימני וגם ארטיני שמאלי נקרא "חוג ארטיני". כמובן, בחוגים קומוטטיביים מונחים אלה מתלכדים.
מבנה ודוגמאות.
חוגים ראשוניים ופשוטים.
כל אלגברה בעלת ממד סופי מעל שדה היא ארטינית. כל חוג ארטיני ראשוני הוא אלגברת מטריצות מעל חוג עם חילוק (משפט ודרברן-ארטין); ולכן כל חוג ארטיני ראשוני הוא פשוט, ויש לו ממד סופי מעל המרכז שלו. מכאן נובע שכל אידיאל ראשוני של חוג ארטיני הוא אידיאל מקסימלי (ולכן לחוגים אלה יש ממד קרול אפס).
רדיקל ג'ייקובסון של חוג ארטיני הוא נילפוטנטי, ובפרט, כל אידיאל נילי בחוג ארטיני הוא נילפוטנטי. מודולו הרדיקל, החוג הוא סכום ישר של מספר סופי של חוגים פשוטים ארטיניים.
חוגים ארטיניים קומוטטיביים.
חוג ארטיני קומוטטיבי (עם יחידה) הוא מכפלה ישרה סופית של חוגים ארטיניים קומוטטיביים מקומיים. כל חוג ראשי ארטיני קומוטטיבי מקומי הוא מנה של תחום הערכה דיסקרטית.
באופן כללי יותר, חוג ארטיני קומוטטיבי בלי יחידה הוא מכפלה של חוג ארטיני עם יחידה וחוג נילפוטנטי מפותל (כלומר כזה שבו לכל איבר יש סדר חיבורי סופי), כשהפיתול נתמך על מספר סופי של גורמים ראשוניים.
תורת ההצגות.
לחוג ארטיני formula_2 יש מספר סופי של מודולים פשוטים (עד כדי איזומורפיזם). יש להם גם אותו מספר של מודולים אינג'קטיביים אי-פרידים, ואותו מספר של מודולים פרויקטיביים אי-פרידים. האחרונים הם מהצורה formula_9, כאשר formula_3 אידמפוטנט פרימיטיבי.
חוג שכל מודול מעליו משוכן בסכום ישר של מודולים נוצרים סופית, הוא ארטיני.
כל חוג ארטיני המכיל שדה ניתן להצגה נאמנה מממד סופי מעל חוג עם חילוק. בניסוח שקול, כל אלגברה ארטינית מעל שדה משוכנת באלגברה פשוטה ארטינית.
עבור חוג נתון, קיומו של שיכון בחוג (פשוט) ארטיני נקבע על ידי קיומה של פונקציית סילבסטר מתאימה.
ארטיניות ונותריות.
תנאי השרשרת היורדת דואלי לתנאי השרשרת העולה, המגדיר חוגים נותריים. תנאי השרשרת היורדת שקול לכך שבכל קבוצה של אידיאלים שמאליים, ישנו אידיאל שמאלי מינימלי (ביחס להכלה); בדומה, תנאי השרשרת העולה שקול לכך שבכל קבוצה של אידיאלים שמאליים ישנו אידיאל שמאלי מקסימלי. למרות הדמיון בין התכונות, קיומם של אידיאלים שמאליים מקסימליים באוסף מובטח בכל חוג עם יחידה על ידי הלמה של צורן, בעוד שיש חוגים ללא אידיאלים שמאליים (או ימניים) מינימליים כלל. התכונות אינן סימטריות כלל וכלל: ארטיניות היא תכונה חזקה ביחס לנותריות, ומשפט הופקינס-לויצקי קובע שכל חוג ארטיני הוא נותרי.
לדוגמה, תחום שלמות לעולם אינו ארטיני (אלא אם הוא שדה); אבל חוג המספרים השלמים (וכל חוג שלמים בשדה מספרים) הם חוגים נותריים.
שיכון חוג נתרי בחוג ארטיני.
בעוד חוג נתרי קומוטטיבי תמיד ניתן לשיכון בחוג ארטיני (קומוטטיבי), במקרה הלא קומוטטיבי (כאשר דנים בנתריות שמאלית ובארטיניות שמאלית) אין אלו פני הדברים. סמול בנה דוגמה לאלגברה נתרית שאינה משוכנת באף אלגברה ארטינית: formula_11 כאשר formula_12 אלגברת וייל הראשונה. חוג זה של סמול הוא נתרי ימני אך לא שמאלי.
דוגמה נוספת נתגלתה על ידי דין וסטאפורד כדלקמן. תהי formula_13 כאשר formula_14. תהי formula_15 המעטפת האסוציאטיבית, ונזהה בתוכה שני אידיאלים - אידיאל האוגמנטציה formula_16 (הנוצר על ידי formula_17) והאידיאל הנוצר על ידי איבר קזימיר formula_18. מתברר כי המנה formula_19 אינה ניתנת לשיכון באף חוג ארטיני (ולמעשה, באף מכפלה ישרה של חוגים ארטיניים). מנה זאת היא חוג נתרי מימין ומשמאל, משום שכך היא formula_20.
גדוד אגוז
פרנסואז ד'אובינה
נגומו צ'ואיצ'י
בס&quot;ד
אלכס פארקס
אלכסנדרה רבקה פארקס (אנגלית: Alexandra Rebecca Parks; נולדה ב-26 ביולי 1984) היא זמרת וכותבת שירים שנולדה וגרה בכפר הקטן מאונט הוק שליד טרורו שבקורנוול, אנגליה.
פארקס מוכרת לציבור הרחב בזכות זכייתה ב־Fame Academy 2, תוכנית מציאות בריטית משנת 2003 שניסתה לאתר ולקדם את הזמר וכותב השירים המצליח הבא בתעשיית המוזיקה. כמו כן, פארקס מוכרת בזכות הסינגלים והאלבומים שהוציאה לאחר הזכייה בתוכנית.
חיים וקריירה.
פארקס היא לסבית מוצהרת מאז גיל 14. היא החלה לכתוב שירים כשנה לאחר שיצאה מהארון. במכללה היא למדה תיאטרון ואמנות ההופעה והתמחות בליצנות. התחביב שלה, בזמנו, היה להופיע עם להקה מקומית, בשם "One Trick Pony", כזמרת ראשית. במסגרת הזמן שבילתה עם הלהקה, נחשפה פארקס למוזיקה מסוגים שונים וצברה ניסיון בכתיבת שירים ונגינה בגיטרה. לאחר זמן מה התפרקה הלהקה, אך פארקס המשיכה לכתוב שירים.
אביה של פארקס, סטפן פארקס, שלח בשמה פנייה מאולתרת ל-Fame Academy של ה-BBC, אשר העניק למשתתפיו בין השאר חינוך מוזיקלי, פיתוח קול, ופרסום בכלי התקשורת. בסופו של דבר זכתה פארקס בתחרות וניתנה לה ההזדמנות להוציא את הסינגל הראשון שלה "Maybe That's What It Takes", אותו כתבה בזמן שהותה באקדמיה. ואכן, השיר יצא לאור לחנויות ב-17 בנובמבר 2003, והגיע למקום השלישי במצעד הבריטי (UK Top 40) שבוע לאחר מכן.