ב-2005 הנחה את מהדורת החדשות היומית לילדים בערוץ הילדים "חמש וחצי", וכן הנחה את שתי העונות של תוכנית המציאות "סוף הדרך", בערוץ 2.
ב-2006 הנחה את התוכנית "אורי גלר מחפש את היורש" בערוץ 2. במקביל החל להנחות את מגזין הרכב "המופע המוטורי", בערוץ עשר.
בין יולי לספטמבר 2008 הנחה את תוכנית הטלוויזיה "נקמת המחוננים", בערוץ עשר.
בשנים 2010–2011 הנחה את התוכנית "רישיון ליהנות" לצד חיים כהן, בערוץ 2.
ב-2017 החל להנחות לצד מירי נבו את תוכנית הדוקו "ההחלטה" בערוץ עשר.
בשנת 2019 היה בספיישל VIP, ב"מאסטר שף" בקשת 12.
ב-2020 הנחה את "חדשות היום", אף זאת לצידה של מירי נבו, בערוץ 13.
מאז 2020 משדר בערוץ הספורט תחרויות ואליפויות שחייה תחרותית מהסבב האירופי/העולמי, בהן נציגים או נציגות מישראל, יחד עם הפרשן ושחיין העבר האולימפי גיא ברנע. ב-2021 שידר מטעם ערוץ הספורט את תחרויות השחייה של אולימפיאדת טוקיו (2020), יחד עם ברנע.
בשנת 2022 השתתף בעונה השמינית של "רוקדים עם כוכבים" בקשת 12 והודח השלישי.
פרזנטור.
בשנת 2011, נבחר לשמש כפרזנטור של רשת האופנה הישראלית "ML Men", לצידה של נעה תשבי.
אילדיס הוא הפרזנטור של חברת האינטרנט "בזק בינלאומי" ביחד עם שלום אסייג.
משחק ודיבוב.
ב-2004 גילם את מנחה "גול ברשת" בסדרה "אדומות", ובתפקיד עצמו בסדרה "השיר שלנו". באותה שנה דיבב לעברית בסרט האנימציה "תפוס ת'כריש".
גילם את עצמו/מגיש חדשות גם בסדרות "הפיג'מות" ו"השמינייה", ובתוכנית המערכונים "ארץ נהדרת" בתור עצמו/מראיין.
ב-2019 גילם שדרן ספורט בסרט הקולנוע "פול גז". ב-2011, דיבב לעברית בסרט האנימציה "מכוניות 2".
ב-2021 שיחק בסרט חדש "העתיד" של הבמאי נועם קפלן, שצפוי לצאת לאקרנים בחודשים הקרובים.
חיים אישיים.
אלי אילדיס היה נשוי לאשת הטלוויזיה מיקי חיימוביץ', ולהם שני ילדים. בספטמבר 2017 הודיעו בני הזוג על גירושין לאחר 23 שנות נישואין.
Space Technology 5
Space Technology 5 (או ST-5) היא משימה של שלושה לוויינים קטנים ששוגרו ב-22 במרץ 2006 בשעה 9:03:45 בבוקר על פי שעון החוף המזרחי (EST) באמצעות טיל פגאסוס XL כחלק מתוכנית המילניום החדש של נאס"א. משימתם של שלושת הלוויינים נערכה במשך 90 יום. כל אחד משלושת המיקרו-לוויינים שקל כ-25 ק"ג כשהוא מתודלק.
10 טכנולוגיות חדשות נבחנו על ידי מערך זה של מיקרו-לוויינים. אחת הטכנולוגיות משתמשת באנטנות שתוכננו על ידי מחשבים באמצעות מערכת בינה מלאכותית מתפתחת.
מחשב הטיסה, מערכת ה-C&amp;DH (Command &amp; Data Handling), מבוסס על מיקרו-המעבד מונגוז V שמוקשח לקרינה.
אהרן ברגמן
אהרן ברגמן (נולד ב-1958) הוא כותב ועיתונאי ישראלי-אנגלי, המתמחה בנושא הסכסוך הישראלי-ערבי.
קורות חיים.
אהרן ברגמן נולד בישראל בשנת 1958. הוא שירת בצה"ל, ונטל חלק במלחמת לבנון הראשונה (1982), במסגרת שירותו כסמג"ד בחיל התותחנים. לאחר המלחמה פרש מהצבא, והחל ללמוד יחסים בינלאומיים ומדע המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים. הוא גם עבד כעוזר פרלמנטרי בכנסת. בעקבות ריאיון שהעניק לעיתון הארץ בשנת 1988, בו טען כי יסרב לשרת בשטחים הכבושים, עזב את ישראל ועבר לאנגליה. שם הצטרף למחלקה ללימודי מלחמה בקינגס קולג' בלונדון, שם השלים את לימודי הדוקטורט בשנת 1994. ברגמן הוא המחבר של מספר ספרים ומאמרים בנושא הסכסוך הישראלי-ערבי ומערכות יחסים במזרח התיכון. מאז שנת 1994, שימש ככותב הספדים על אישים מהעולם היהודי ומישראל בעבור הדיילי טלגרף הלונדוני. הוא מרצה במחלקה ללימודי מלחמה ועובד כעיתונאי, ומתגורר בלונדון עם אשתו דנה, ושלושת ילדיו.
ב-2002 חשף אהרן ברגמן בלונדון את זהותו המלאה של סוכן המוסד אשרף מרואן. ב-2019 יצא לאור סרט תיעודי, "המרגל שנפל לאדמה", הסרט מגולל את סיפור חייו ומותו המסתורי של אשרף מרואן, סרט המבוסס על ספרו של ברגמן.
פרסומים.
ברגמן חיבר מספר ספרים, בנוסף להיותו מפיק-שותף ויועץ בעבור שתי סדרות טלוויזיה.
ספרים.
ברגמן חיבר ספרים בשפה האנגלית, שתורגמו למספר שפות, ובהן צרפתית, ערבית והולנדית.
טלוויזיה.
ברגמן היה מפיק-שותף ויועץ אקדמאי בשתי סדרות טלוויזיה של ה-BBC:
לשכת כלי השיר
פיטר בנג'אמין פארקר
זכוכית אקרילית
זכוכית אקרילית (Acrylic glass), או בשמה המדעי פולימתיל מתאקרילט (Polymethyl methacrylate או בקיצור PMMA), היא פולימר סינתטי של המונומר מתיל מתאקרילט (ראו תמונות).
לזכוכית האקרילית שמות מסחריים רבים כגון פלקסיגלס (Plexiglas), פרספקס, אקריליט, אקריפלסט וגם אקריליק.
החומר פותח בשנת 1928 במספר מעבדות שונות ונכנס למעגל המכירות בשנת 1933 על ידי חברת רואם והס .
כדי להפיק קילוגרם אחד של זכוכית אקרילית, צריך לזקק שני ק"ג של נפט.
תכונות ומידע כללי.
השוואה עם זכוכית רגילה.
ההבדלים העיקריים בין הזכוכית המוכרת והזכוכית האקרילית הם:
שימושים.
הזכוכית האקרילית נמצאת במגוון מקומות והיא נכנסה לחיי היום יום בזכות שימושיה הרבים בגלל עליונותה של הזכוכית האקרילית על הזכוכית הרגילה במרחב גדול של תחומים.
הזכוכית האקרילית נמצאת בתא הטייס של מטוסים אזרחיים, ומשמשת כחופה במטוסי קרב, באקווריומים ענקיים, מהזכוכית האקרילית מייצרים דיסקים של DVD, CD - ROM. הקירות המקיפים את הזירה בענף הספורט- הוקי קרח, עשויים מזכוכית אקרילית.
בשנות ה-60 וה-70, יוצרו רהיטים העשויים מהזכוכית האקרילית כדי להעניק למוצרים דמיון למראה רהיטים ב"עידן החלל".
בעקבות מגפת הקורונה עלה הביקוש למחיצות זכוכית אקרילית במוסדות המספקים שירות פנים מול פנים: בתי חולים, בתי מרקחת, בנקים ועוד.
לזכוכית האקרילית, שימושים רבים נוספים ממספר תחומי חיים.
פרשת חשבון הדולרים
פרשת חשבון הדולרים היא פרשה שבמסגרתה נחשפה עבירה על הוראות הפיקוח על מטבע בידי ראש הממשלה יצחק רבין ואשתו, לאה רבין, שהובילה לפרישתו של רבין מהמועמדות לראשות הממשלה מטעם המערך השני בשנת 1977.
רקע.
בעשורים הראשונים לקיום מדינת ישראל יתרות מטבע חוץ של המדינה היו מצומצמות, ולכן הוטלו הגבלות חמורות על החזקת מטבע חוץ בידי תושבי ישראל, ובין השאר אסר החוק על תושב ישראל להחזיק חשבון בנק במדינה זרה או מטבע חוץ בסכום של יותר מ-450 דולר. הגבלה זו לא חלה על אזרחי ישראל המתגוררים בחו"ל.
בשנים 1968–1973 כיהן יצחק רבין כשגריר ישראל בארצות הברית, ובמסגרת זו בני הזוג רבין החזיקו כדין חשבון בנק בארצות הברית. בנוסף לשכרו כשגריר, ששולם בדולרים, נתן רבין הרצאות בתשלום. עם חזרתם לישראל היה על בני הזוג רבין לקבל אישור להחזקת החשבון או לסגור את חשבון הבנק בארצות הברית, אך הם לא עשו זאת. ביוני 1974 מונה יצחק רבין לראש ממשלת ישראל.
הפרשה.
הפרשה החלה כאשר פרסם העיתונאי דן מרגלית בעיתון "הארץ", ב-15 במרץ 1977, שלאה רבין, רעייתו של ראש הממשלה יצחק רבין, מחזיקה חשבון דולרים בבנק "National Bank" שבארצות הברית, בניגוד להוראות הפיקוח על מטבע זר. קיומו של החשבון הודלף על ידי יורם סתר, קצין הביטחון של שגרירות ישראל בוושינגטון, לאחר שבביקור בבנק סיפרה אחת הפקידות שהיא זכתה לביקור של לאה רבין, אשת ראש הממשלה. למעשה היו שני חשבונות שנפתחו כחוק בעת שיצחק רבין כיהן כשגריר ישראל בארצות הברית ונשאו את שם שני בני הזוג. הממונה ("סרוגייט" בלשון הבנק) עליו היה פרופ' דוד נחמנסון, דודה של לאה שהתגורר בניו יורק, שאף נהג להשמיד את מסמכי החשבון שנשלחו אליו מהבנק.
בתחילה, בהתאם להצהרה של לאה רבין שבחשבון היו רק כ-2,000 דולר, הוחלט שלא להעביר את הפרשה להליכים משפטיים אלא למפקח על מטבע חוץ. ועדת הכופר החליטה על הטלת קנס מנהלי, גם לאחר שנודע שמן החשבון נמשכו בשלוש השנים שקדמו לפרסום, כאשר נחשף, כעשרים אלף דולר. ועדת הכופר הביאה תקדימים שבהם הוטל כופר גם במקרים שבהם דובר על סכום גבוה משמעותית מ-5,000 דולר, כאשר בעלי החשבון היו חולים במחלה קשה וכדומה. היועץ המשפטי לממשלה, אהרן ברק, סבר שאין במקרה של רבין דמיון למקרים האמורים ושלכן הטלת כופר במקרה זה תפגע בשוויון מפני החוק. לימים אמר ברק שבתגובה להצעת שר האוצר, יהושע רבינוביץ, להטיל כופר כדי למנוע את העמדתו של יצחק רבין לדין, אמר ברק שהוא עצמו יעתור לבג"ץ נגד מהלך כזה. ברק החליט להעמיד לדין את לאה רבין בלבד, ולפטור את חלקו של יצחק בכופר. לימים נימק ברק את החלטתו: "יצאתי מתוך הנחה שרבין נענש עונש כבד על כך שנאלץ לפרוש מתפקידו. לא היה מקום להענישו פעם נוספת." בתקשורת נטען שברק העמיד את ההתפטרות כדרישה לאי העמדה לדין של יצחק רבין, אולם ברק הכחיש זאת.
היו שביקרו את החלטתו של ברק ואמרו שהיה עליו לקחת בחשבון את הפגיעה הציבורית ברבין, ושהקנס שהוסכם עליו היה גבוה מהקנס הצפוי בבית המשפט. ארווין שמרון אמר שברק טעה בכך שהתייחס למקרה כאל מקרה רגיל, ולא התחשב בהשפלה שעברו יצחק ולאה רבין. מאידך, היו שראו בהחלטה צעד בלתי נמנע בגלל האווירה הציבורית, וכמהלך שיאפשר לרבין לשוב בעתיד לקדמת הזירה הפוליטית.