תפוצת ישראלים בעולם מתייחסת בדרך-כלל לתושבי מדינת ישראל שחיו בישראל והעתיקו את מרכז חייהם לחו"ל לתקופה קצובה או לצמיתות.
על פי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, נכון לשנת 2017, יותר מ-550 אלף ישראלים מתגוררים בחו"ל.
מספר הישראלים בעולם.
בדו"ח של מרכז המחקר והמידע של הכנסת משנת 2012, נטען כי "אין כיום נתון מוסמך אחד על היקף אוכלוסיית הישראלים החיים בחו"ל, והמידע על גודלה מבוסס על הערכות שעוצבו בידי גורמים שונים, שכל אחד מהם התבסס על הגדרה שונה והשתמש בשיטת איסוף נתונים שונה". לשם הבנה, בשנת 2011 מספר הישראלים החיים בחו"ל נע בין 226,980 (לפי נתוני משרד הפנים) לכ-750,000 (לפי הערכות המשרד לקליטת העלייה), ואילו לפי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה והמוסד לביטוח לאומי מספרם יותר מחצי מיליון.
בארצות הברית.
מספרם של הישראלים בארצות הברית אינו ידוע ממש, וישנם מספר מקורות סותרים:
בבריטניה.
ההערכה היא שבשנת 2019 חיו בבריטניה בין 25 ל-28 אלף ישראלים, כאשר לפי ארגון "הבית הישראלי" המספר עומד על 40 אלף. כ-60% מהם מתגוררים בלונדון.
בגרמניה.
ההערכה היא שבשנת 2019 חיו בגרמניה כ-25 אלף ישראלים. כ-60% מהם מתגוררים בברלין. למרות המספר הקטן יחסית, בשל הסמליות בהגירה לגרמניה, קולם הציבורי נשמע באופן בולט במיוחד.
ברוסיה.
לפי הרב יעקב פרידמן, נציג חב"ד במוסקבה, נכון לשנת 2014 חיו במוסקבה כ-80 אלף ישראלים.
הגירה של ישראלים לחו"ל.
14.3 אלף תושבים יצאו לחו"ל בשנת 2017 ושהו שם ברציפות שנה ויותר. 27% מהם היו ילדים עד גיל 14 ,61.8% היו בני 15–64 (גיל העבודה), ו-10.8% היו בני 65 ומעלה.
באותה שנה חזרו מחו"ל 8.4 אלף תושבים לאחר שהייה רצופה של שנה ויותר. 22.6% היו ילדים עד גיל 14 ,69.4% היו בני 15–64, ו-7.9% היו בני 65 ומעלה. מרבית החוזרים (64.3%) שהו בחו"ל תקופה קצרה יחסית של עד שלוש שנים.
בשנת 2017 מאזן ההגירה של ישראלים היה שלילי (כלומר, יותר יוצאים מחוזרים) ועמד על 5.8 אלף תושבים. עם זאת, בראשית העשור השלישי של המאה ה-21, נראית מגמה חיובית והמאזן נהיה פחות ופחות שלילי.
אומדן הישראלים בחו"ל.
לפי מאזני הגירה מצטברים לשנים 1948–2017, 732 אלף ישראלים יצאו לחו"ל ולא חזרו. אומדן זה כולל גם ישראלים שנפטרו בחו"ל, ולפי שיעורי התמותה בישראל מספרם מוערך בין 133 אלף ל-171 אלף. לפיכך האומדן של מספר הישראלים ששהו בחו"ל בסוף שנת 2017 נע בין 561 אלף ל-599 אלף. אומדן זה אינו כולל ילדים שנולדו בחו"ל למהגרים ישראלים.
סיבות להעתקת מרכז החיים מישראל.
סטודנטים ישראלים בחו"ל.
בשנת 2013 פרסמה הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה נתונים לפיהם כ-18,000 סטודנטים ישראלים לומדים בחו"ל:
לפי אותו פרסום מטעם הלמ"ס, המקצועות המבוקשים הם: רפואה, ביוטכנולוגיה, רפואת שיניים, מנהל עסקים, לימודי משחק וקולנוע, עיצוב אופנה ואומנות. כמו כן, עוד נמצא על פי הנתונים, כי המדינות הנחשקות בעיני הסטודנטים הישראלים הן: ארצות הברית, בריטניה, אוסטרליה, ספרד, איטליה, רומניה, הונגריה, גרמניה והולנד.
יתרה מזאת, הלמ"ס בדקה ונמצאה כי הסיבות ללימודים בחו"ל מגוונות למדי. החל מהאווירה הקוסמופוליטית, תחושת החופש והשחרור והתרעננות משירות מילואים, ועד סברה כי רמת הלימודים גבוהה יותר, בעיקר במקצועות כמו רפואה ומינהל עסקים. סיבה נוספת שציינו הסטודנטים הם תנאי הקבלה הנוקשים באוניברסיטאות בארץ.
ירידה מהארץ בקרב עולים חדשים.
נמצא כי שיעור היורדים בקרב העולים מחבר המדינות גבוה בהרבה משיעור היורדים בקרב הישראלים הוותיקים (7.4 מכל 1,000 עולים מחבר המדינות ירדו מישראל בשנת 2002, לעומת 1.5 מכל 1,000 ילידי ישראל). יתר על כן, שיעור היורדים בקרב העולים מחבר המדינות גדל עם השנים, וכמעט הוכפל משנת 1990 עד שנת 1997. בתקופה שבין 1989 ל-2002 ירדו מהארץ כ-72,000 (7.6%) מתוך כ-939,000 עולים. 9,100 מהם היגרו לרוסיה ו-5,250 היגרו לאוקראינה. כמו כן, שיעור הירידה בקרב העולים הלא-יהודים מחבר המדינות היה יותר מכפול משיעורם בקרב העולים היהודים. בשנים 1990–2017 עזבו את ישראל לבלי שוב כ-118.7 אלף עולים שהם כ-11% מכלל העולים שהגיעו מברית המועצות.
"בריחת המוחות" מישראל.
ב-2019 Yearbook Competitiveness World פרסם דירוג של היקף בריחת המוחות בקרב 63 מדינות מתפתחות ומפותחות. ישראל דורגה במקום ה-24. כלומר, המשמעות היא שבריחת המוחות מישראל היא ממוצעת ביחס למדינות אחרות.
לפי נתוני הלמ"ס ו"התוכנית הלאומית להשבת אקדמאים" אחוז השוהים בחו"ל שלוש שנים ויותר גבוה במיוחד בקרב מקבלי תואר שלישי, במיוחד בקרב מקבלי תארים בתחומי המדעים המדויקים וההנדסה. 11% ממסיימי תואר שלישי בישראל שוהים בחו"ל, שזהו אחוז הרבה יותר גבוה מאחוז העוזבים הלא-אקדמאים.
לפי מחקר של דן בן-דוד ב-2014, עזבו את ישראל 2% מבוגרי המכללות להוראה, 4% מבוגרי המכללות הכלליות, 7% מבוגרי מדעי החברה והרוח באוניברסיטאות ו-9% מבוגרי המדעים וההנדסה באוניברסיטאות.
בהנחה שמדי שנה מאבדת ישראל כ-120 מדענים, ההפסד השנתי לתמ"ג הוא כ-55 מיליון שקל.
ירידה כאקט מחאה.
בשנת 2014, החלו מחאות מצד ישראלים שקוראים לירידה מהארץ לאור יוקר המחיה, כאשר הידועה מביניהן הייתה מחאת המילקי, שבעקבותיה עזבו ישראלים לברלין.
זכות הצבעה בבחירות.
לפי החוק, אזרחים שחיים או נמצאים זמנית בחו"ל לא זכאים להצביע אלא אם יגיעו לארץ במיוחד ביום הבחירות, ולכן זכותם להצביע נמנעת בעודם שוהים מחוץ למדינה ביום הבחירות. החוק הקיים מאפשר זכות הצבעה רק לנציגים רשמיים של ישראל (מטעם משרדי הממשלה ושליחי המוסדות הלאומיים), בנציגויות דיפלומטיות וקונסולריות, וכן לימאים בהפלגה. ישנה טענה העולה בשנים האחרונות היא כי החוק הקיים מאז 1948 מיושן ולא רלוונטי עוד, שכן אזרחי העולם ניידים יותר לצורכי תעסוקה, לימודים או טיולים, בהשוואה לימי קום המדינה. מצד שני יוחנן פלסנר ועופר קינג מהמכון הישראלי לדמוקרטיה טענו שהענקת זכות הצבעה גורפת לאזרחי ישראל שחיים בחו"ל היא צעד בעייתי לנוכח הייחודיות של מדינת ישראל שבה האזרחות נרכשת בקלות יחסית מכוח חוק השבות; ושהסוגיות המוכרעות בבחירות בה קיומיות וכבדות משקל. ולכן הם מציעים את הרחבת ההצבעה מחו"ל רק לאזרחים הנמצאים בחו"ל באופן זמני, לצורך לימודים, תיירות ועסקים. ולא לישראלים אשר העתיקו את מרכז חייהם לחו"ל.
דיצרורינוס
דיצרורינוס (שם מדעי: Dicerorhinus) הוא סוג של יונק ממשפחת הקרנפיים הכולל כיום רק מין אחד: קרנף סומטרה ("Dicerorhinus sumatrensis"), מין המצוי בסכנת הכחדה חמורה באי סומטרה, שבו הוא אנדמי. בעבר נכללו בסוג זה עוד 5 מינים שהתקיימו כבר מתקופת הפליוקן וחיו לאורך דרום-מזרח ומזרח אסיה מדרום סין עד להודו סין ולאיי אינדונזיה.
קרנפים אלה הם הקטנים ביותר בעולם כיום, והם עולים רק במקצת על משקל של 1 טון. עם זאת הקרנף הוא עדיין היונק הגדול ביותר בסומטרה לאחר פיל סומטרי. עורם מכוסה בשערות קשיחות והם כנראה קרובים לקרנפים מעידן הקרח כמו הקרנף הצמרירי והסטפנורינוס שגופם כוסה בפרווה עבה להגנה מהקור.
מיהאי פוגאן
מיהאי פוגאן או פוגאני (בהונגרית: Pogány Mihály; 1875 גיור (עיר) - 1924 טימישוארה) היה עיתונאי וסופר יהודי-הונגרי כותב בהונגרית, שפעל בעיר טימישוארה (האימפריה האוסטרו-הונגרית, משנת 1920 רומניה), ושהתפרסם כמייסד והעורך הראשי של העיתון ההונגרי "טמשווארי הירלפ" (Temesvári Hírlap).
קורות חיים.
מיהאי פוגאן נולד במשפחה יהודית בשנת 1875 בעיר גיור (גייר) בהונגריה, אז באימפריה האוסטרו-הונגרית. הוא למד בגימנסיה בעיר הולדתו ונמשך כל כך למקצוע העיתונאות שוויתר על לימודים אקדמיים. בהתחלה כתב בעיתון "גיורי הירלפ" של גיולה סאוואי. אחרי נישואיו לתושבת חבל באנאט, אאוגניה לבית פוקס, ילידת הכפר ז'בל, עבר לאזור הולדתה והתיישב בעיר טימישוארה, בירת הבאנאט. בנם לסלו, לימים עיתונאי גם כן, נולד עדיין בגיור בשנת 1901.
ב-15 בנובמבר 1903 קבוצת משכילים הונגרים, וביניהם גם פוגאן, האוטודידקט, הקימו בטימישוארה (טמשוואר) את היומון "טמשווארי הירלפ", בהתחלה בעריכתו של פאלך בירו, איש משאטוראליאויהיי כש פוגאן כיהן כסגן עורך. בהתחלה נשא העיתון אופי פוליטי. בשנת 1906 אחרי עזיבתו של בירו, התמנה פוגאן לעורך ראשי, ויתר על ועד המערכת, וערך את העיתון לבד.
פוגאן הקים גם בית דפוס והפך את העיתון לאטרקטיבי עבור קהלים רחבים. בשנת 1912 יחד עם סמואל קסטרינר וקארוי נוימן ייסד בית דפוס חדשני בשם "הוניאדי" שבו הדפיס גם את עיתונו. העיתון שיפר את תוכנו ומראהו והפך לאחד השופרות של התרבות ההונגרית בטרנסילבניה. בשנת 1908 החברה המייסדת מכרה לו את העיתון. העיתון אירח בדפיו סופרים ידועים כמו פרנץ מולנר, בלה רווס, אלק גוז'דו ואחרים.
פוגאן עצמו פרסם בצעירותו נובלות בעיתון "פיגטלן מדיאראורסאג" וניסה את כוחו בכתיבת סיפורים, מחזות וביקורת ספרות אותן פרסם בבודפשט. בין השאר תרגם להונגרית מגרמנית את הרומן הקצר "Der Spielkasten" (A játékszekrény - תיבת המשחקים) (1908) מאת הנס היינץ אוורס
היה פעיל באגודת "יאנוש אראן" בטימישוארה וזמן מה היה חבר במועצת העיר טימישוארה. פוגאן היה פעיל כחבר מחליף בהנהגת ברית ההונגרים ברומניה.
בעיצומה של פעילותו, נפטר מיהאי פוגאן מדלקת ריאות בגיל 47 בחורף 1924. בנו לסלו המשיך את מפעלו בניהול העיתון עד להנהגת חוקי הגזע נגד היהודים ברומניה ב-1940.
קישורים חיצוניים.
"Mihály Pogány - Jurnalist, editor, proprietar de ziar şi de tipografie"
אנציקלופדיה של יהודי טימישארה (עורכת: ג'טה נוימן)
ג'ים בראון (שחקן כדורגל)