ארואנה כסופה (שם רשמי: גְּרוּם-לָשׁוֹן דּוּ-בִּינִי, שם מדעי: "Osteoglossum bicirrhosum") היא דג גרם גדול החי באמריקה הדרומית בנהרות טרופיים. היא ידועה עקב מנהגה לקפוץ באוויר ולהשיג טרף מחוץ למים, דבר שאינו אפשרי אצל רוב הדגים.
לדג זה גוף באורך 90 ס"מ, קשקשים גדולים וזנב מחודד בקצה עם "רעמת" קשקשים גדולה מתחילת הזנב למעלה ולמטה עד לקצה. בניגוד לקרוב משפחתו Osteoglossum ferreirai, הוא כסוף ולא שחור. מבנה גופו עוזר לו לקפוץ אל מחוץ למים לגובה כמה מטרים עד לענפים הנמוכים. הוא בעל 2 זיזים מתחת לשפתו התחתונה והלסת חסרת שיניים אלא בעלת לשון גרמית שמועכת את הטרף.
הם חיים בטבע במים מוצפים באמזוניה ובנהרות קטנים כמו ה-Rupununi או ה-Oyapock. הם מבלים ביערות מוצפים שם הם מחפשים יצורים קטנים וכן מתרבים ואחרי העונה הגשומה חוזרים לנהרות.
הם תופסים יצורים קטנים מהענפים הנמוכים, לאחר שהם אורבים להם במים ויכולים לתפוס עופות, עטלפים וזוחלים קטנים שטיפסו על עצים ביערות מוצפים, אך טרפם העיקרי הוא דגים קטנים, תולעים, סרטנים ויצורי מים קטנים אחרים ואף פירות שנפלו.
דגים אלה נחשבו לדגי נוי נפוצים הרבה שנים עד שחלה ירידה במספרם. כיום הציד לא חוקי במדינות תפוצתם. עם זאת לא נראה שהם בסכנת הכחדה.
דג ריאות דרום-אמריקאי
דג ריאות דרום-אמריקאי (שם מדעי: "Lepidosiren paradoxa") הוא מין מקבוצת דגי ריאות שהם דגים מקבוצה קדומה שהשתמרה עד ימינו. דגים אלה יכולים לנשום אוויר על היבשה והם מהווים מיני מפתח לקבוצת בעלי ארבע רגליים שכוללים את חולייתני היבשה המודרניים. הוא המין החי היחידי במשפחתו.
הוא חי בטבע באמזוניה, נהר פרגוואי ונהר הפרנה וכן בביצות ואגמים קטנים באזור זה.
זהו דג מכוער למראה, עם אורך של עד 125 ס"מ, בצבעי זהוב עד שחור בקטנותם, כשהבוגרים בצבעים חום או אפור. הלסת התחתונה מחוברת עם קטע עצם בולט ואזור הלסתות בולט וגרמי. השיניים חדות אך לא בולטות ביותר. דג זה כמעט עיוור ומרגיש בעיקר בחוש הריח את הסביבה. יש לו מעט מאוד סנפירים, מה שמזכיר מראה של צלופח, אף שהוא לא קרוב אליו. סנפי הגב גדול ומגיע עד לזנבו המעוגל. לדגים אלו ישנה יכולת לנשום אוויר ביבשה וגם במים על ידי הזימים החיצוניים שלהם.
הם טורפים, האוכלים בצעירותם חרקים וחלזונות. הבוגרים אוכלים בעיקר אצות וחסילונים וכמו כן טורפים דגים אחרים.
בעונה הרטובה הם מזדווגים. הנקבה מטילה ביצים והזכר שומר עליהם. מהביצים בוקעים צאצאים דמויי ראשנים.
בעונה היבשה הם מתחפרים בבוץ, בגומה בעומק 30 ס"מ, ובה הם שוהים עד העונה הגשומה. לאורך כל העונה הזאת הם כלואים בתוך מחסום ריר, המגן עליהם מפני התייבשות למוות.
דג עלה אמזוני
דג עלה אמזוני (שם מדעי: "Monocirrhus polyacanthus") הוא מין של דג מוסווה החי בטבע במים מליחים לאורך אמריקה הדרומית בפרו, ברזיל, בוליביה, קולומביה וונצואלה וכן באגן האמזונאס. הוא חי גם במי יערות בהם המים עכורים ודלוחים עם מעט מאוד מזון. מין זה יחיד בסוגו.
זהו דג קטן המגיע לאורך 10 ס"מ. הוא בעל ראש גדול וחרטום מחודד ובקצהו זיז קטן. הוא יכול לשלוף ולפעור את פיו המקופל כדי לבלוע במהירות את טרפו. סנפיריו הקטנים מכוונים אותו בדייקנות תוך כדי שהוא נראה כמו עלה צף במים. העיניים מוסוות עם קווים שחורים לאורך העין. צבעו של הדג חיוור עד חום כהה ומזכיר את צבעי העלים הצפים במים.
דג זה מחכה לשעת כושר ולדג, חרק מיימי, תולעת או חסילון לא זהיר שמתקרב אליו. ברגע זה הוא פוער את פיו ובולע את הטרף במהירות של פחות מרבע שנייה.
דג זה מגודל על ידי מגדל אקווריומים שונים והוא אינו מצריך טיפול נוקשה במיוחד.
צפעון דקל עפעפי
צפעון דקל עפעפי (שם מדעי: "Bothriechis schlegelii") הוא מין של נחש ארסי החי ביערות אמריקה המרכזית והדרומית. נחש זה בדרך כלל בעל גוף צהוב והוא צייד החי בעיקר על ענפי העצים. הוא נפוץ בטבע ממקסיקו, דרומה לכל אורך אמריקה המרכזית - עד פרו. תפוצתו היא כמעט לגמרי ביערות גשם וגם ביערות הרריים.
נחש זה קטן יחסית למשפחת הצפעיים ואורכו 55-82 ס"מ בממוצע, כשהנקבות גדולות יותר מהזכרים (למעט גודל הנקבות אין הבדלים בולטים בין שני המינים). כמו רוב מיני הצפעיים, למין זה ראש מעוגל במקצת, עיניים שקועות וניבי ארס ארוכים ומתקפלים. לצד העיניים והנחיריים ישנן גומות החשות בחום גוף של חיות חמות דם. הזנב חזק ומיועד ללפיתת ענפים.
מקור שמו של הנחש הוא העפעפיים הקרניים העוזרים להסוואתו, שכן ראשו נראה כחלק מהעלים. צבעיו מגוונים וכוללים גוני צהוב, אדום, ירוק, חום, ורוד ואף צבע מעורבב, כשחלק מהקשקשים מנומרים בחום או שחור.
הנחש תוקף ממארב את טרפו הכולל עופות שונים, עכברים, זוחלים וקרפדות - בעיקר בלילות - והורגו במהירות, בעזרת הארס.
הוא לא מאוד אגרסיבי, אך יתקוף במקרה של חשש. יש לציין כי הארס קטלני לבני אדם, אך מין זה נדיר באזורים מיושבים. עם זאת, הוא מוחזק על ידי סוחרים וגני חיות.
הלודרמה ארסית
הלודרמה ארסית (שם מדעי: "Heloderma horridum") היא מין של לטאה ייחודית ומבין הלטאות היחידות בעולם בעלות שיני ארס. היא קרובת משפחתה של הלודרמה מרירית ונפוצה כמותה באזורים טרופיים ומדבריים, בשטח שמשתרע ממקסיקו ועד גואטמלה.
לטאה זו נפוצה יחסית בתחומי מחייתה. מספר הפרטים של ההלודרמה פוחת בין השאר עקב ציד לא חוקי ופגיעה בבית הגידול של הלטאות.
פגיעים במיוחד הם הלטאות מתת-המין הלודרמת גואטמלה שנפוצים באזור נהר מוטגואה בגואטמלה, ומספרם נכון לתחילת המאה ה-21, פחות מ-200.
תיאור.
לטאה זו גדולה יותר מקרובתה (ההלודרמה המרירית) ואורכה 57–91 ס"מ בממוצע ומשקלה 2–4 ק"ג, כשהזכרים גדולים מעט מהנקבות.
להלודרמה גוף וראש שחור ולאורך צידי הגוף ישנם קשקשים גרמיים היוצרים כתמים חברבורות צהובות או כתומות בצידי הגוף, על הגפיים והזנב ועל הגב. הזנב עבה ומשמש לאגירת שומן בעתות רעב, אך איננו יכול להינתק מגופה כמו רוב הלטאות. הראש רחב ושחור לגמרי והעיניים קטנות. כמו לנחשים יש ללטאה לשון מפוצלת שחורה העוזרת בהרחה ולסתות חזקות עם שיניים אחוריות ארסיות.
אקולוגיה.
לטאה זו מצויה מדרום מדינת סונורה במקסיקו לאורך חוף האוקיינוס, עד לגואטמלה שבמרכז אמריקה. הן נפוצות במדבריות, ערבות, יערות פתוחים טרופיים ונשירים, חופים והרים סלעיים עד גובה 1,500 מ' ויוצאות בעיקר בשעות הלילה, בייחוד אלו החיות במדבר.
לטאה זו היא טורפת שניזונה בעיקר מביצים של עופות וזוחלים והיא מחפשת אותם על הקרקע ועל העצים. הלטאות ניזונות גם מעופות קטנים, זוחלים אחרים כמו לטאות, דוחיים, עכברים, חולדות וחרקים גדולים. כמו לטאות הכוח, הם לא יימנעו מקניבליות וההורים נוטשים את צאצאיהם הצעירים אחרי בקיעתם. בשבי הם אוכלים בעיקר בשר של יונקים כמו עכברים בתוספת ביצי עופות.
הלטאה תופסת את טרפה, מטלטלת אותו וכשנוטף דם, הארס מהשיניים מטפטף לפצע והורג את הטרף. הארס בדרך כלל לא משפיע על בני אדם, אם כי הוא גורם לנפיחות האזור, בצקת, דימום פנימי והיפותרמיה. לארס הלטאה ישנו ערך רפואי בריפוי מחלות כמו סוכרת, אלצהיימר ואפילו לסרטן.
תת-מינים.
לטאה זו היא קרובתה של ההלודרמה המרירית הנפוצה באותם אזורים ושניהם המינים היחידים במשפחת ההלודרמיים, הקרובה ללטאות הכוח וקרבה רחוקה לנחשים.
להלודרמה הארסית ארבעה תת-מינים (ע"פ כמה מיונים, חלקם מינים עצמאיים):
קוליברי מצויץ
קוליברי מצויץ (שם מדעי: "Heliactin bilophus") הוא מין של קוליברי קטן החי באמריקה הדרומית והמין היחיד בסוגו. הוא חי בטבע בבוליביה, ברזיל וסורינאם ביערות פתוחים, סוואנות לחות כמו הסראדו ואזורים פתוחים דומים.
אורכו של הקוליברי 9.5-11 ס"מ ומשקלו 1.8-2.8 גרם בממוצע. הזכרים של מין זה מקושטים ופרחוניים בצבעים ירוקים לבנים והגרון שחור עם דלדול נוצות קטן מתחת. הראש כחול עם 2 "ציצות", מהם קיבל את שמו, בצבע צהוב ואדום. הזנב לבן ואברות הכנפיים חומות. הקוליברי בעל ראש קטן ומקור ארוך המיועד לשתות צוף והכנפיים מיוחדות במינם ומאפשרות לו לעשות שמיניות באוויר, לעוף במהירות ואפילו לאחור והוא יכול לנופף בהם עד 10,000 פעם בדקה.
צבעי הזכר נועדו לעזור לו למשוך נקבות, אך הוא טריטוריאלי ונלחם באכזריות עם זכרים אחרים שלא יתקרבו לגבולו.
הקוליברי צמחוני וניזון רק מפרחים ביערות ובסוואנות כמו Stachytarpheta ,Lantana ,Malvaviscus ,Palicourea ופירות הדר. עם זאת כשיש לו גוזלים הוא מאכיל אותם במגוון חרקים אותם הוא תופס במקורו הארוך. בלילות הקוליברי ישן על ענף בצורה נרפית לגמרי שבה רק המוח פועל עד הבוקר, דבר שאחרת היה מכלה את מאגרי החלבונים בגופו והורג אותו בטרם יאכל.
חולדת אורז גלאפגוס
חולדת אורז גלאפגוס (שם מדעי: "Aegialomys galapagoensis") הוא מין של מכרסם קטן האנדמי לאיי גלאפגוס ומצוי בסכנת הכחדה. החולדה שייכת לשבט Oryzomyini (בה מצוי המין אוגר יער הררי), המכונה גם "חולדת אורז", וקרובו היחיד לסוג הוא המין "Aegialomys xanthaeolus", החי באקוודור ופרו.
מאפיינים.
זו חולדה קטנה שאורכה עד 15 ס"מ, החיה בערבות ושיחיות טרופיות וסאב-טרופיות ואין לה פחד מבני אדם. הם חיים בכמה איים כמו סנטה פה ופרננדינה וסן קריסטובל ונחשבו בעבר למינים נכחדים עד שהתגלו מחדש.
לחולדה זו בעלתפרווה אפורה כהה, אוזניים גדולות וחוטם מוארך עם שערות חישה העוזרות לה לחוש את סביבתה. היא יוצאת בעיקר בלילות וניזונה מצמחים שונים, זרעים ויצורים קטנים כמו חרקים, ביצים וחולייתנים קטנים. מקור השם "חולדת אורז" הוא כאמור בשבט אליו משתייכת החולדה ולא בתזונתה.