נשים נוספות, שלא הזדהו, התלוננו על העיתונאי חיים יבין. בעקבות תלונות של נשים, שלא הזדהו, נגד השדרן נתן זהבי, יצאו להגנתו עמיתיו יגאל סרנה ורון קופמן. בעקבות זאת אחת המתלוננות הזדהתה בשמה. זהבי הכחיש את המעשים שיוחסו לו. זהבי הגיש תביעת דיבה נגד העיתונאית הדס שטייף, שפרסמה טענות אלה, וב-7 באפריל 2019 קיבל בית המשפט את תביעתו וחייב את שטייף לשלם לזהבי 390 אלף ש"ח כפיצויים, בתוספת הוצאות משפט.
בינואר 2018 פורסמו טענות לתקיפה מינית נגד המנצח מנחם נבנהויז, שהתייחסו לתקופה שבה לימד בבית הספר התיכון "תלמה ילין". בעקבות פרסומים אלה הושעה נבנהויז מעבודתו בטכניון.
בפברואר 2018 פורסמו בוואלה! תרבות עדויות תלמידים לשעבר של המורה יוני לוקאס בבית הספר התיכון "תלמה ילין", ובבית ספר לאמנויות בתל אביב, שטענו כי בשנות ה-80 ובשנות ה-90 המורה פיתה אותם בשנות להגיע ל"שיעור פרטי" או ל"אודישנים", ושם הטריד ותקף אותם מינית. לוקאס טען בתגובה: ""אני לא זוכר שום מקרה מהמקרים המפורטים מלבד המקרה של הסרעפת. צריך לומר שבכל הנוגע ללחיצות על הסרעפת, זה חלק מעבודת השחקן."
בהמשך אותו חודש פורסמה כתבה לפיה האמן בועז ארד ניהל קשר מיני עם אחדות מתלמידותיו בבית הספר "תלמה ילין", בהן קטינות. ארד אישר שאכן קיים קשרים רומנטיים ומיניים עם מספר מצומצם של תלמידות אך לטענתו קשרים אלו התקיימו רק לאחר שאותן נערות סיימו את לימודיהן, ואיים שיתאבד אם הכתבה תתפרסם. יום לאחר מכן שם קץ לחייו.
באפריל 2018 הדליק השחקן זאב רווח משואה במסגרת חגיגות שנת ה-70 למדינת ישראל, חרף טענות על הטרדה מינית שהועלו כלפיו וחקירתן נסגרה מחוסר ראיות.
באוגוסט 2018 פורסמו טענות להטרדה מינית נגד הראל ויזל, מנכ"ל ובעל השליטה בחברת פוקס-ויזל. הפרסום הוביל לירידה של 13% בשערן של מניות החברה. על פי דיווח החברה, השופטת בדימוס אורנית אגסי שמונתה כבודקת חיצונית בנושא מצאה כי "לא היו אירועי הטרדה מינית בחברה על ידי בכירי החברה ומנכ"ל החברה, כי החברה מתנהלת בהתאם להוראות החוק למניעת הטרדה מינית באופן קפדני ויעיל, וכי לא נמצא פגם בהתנהלות החברה ומנהליה בהקשרים האמורים".
ב-17 באוקטובר 2018 פורסמו האשמותיהן של חמש עיתונאיות, ביניהן חנה קים ואורית שוחט, נגד דן מרגלית. ארבע מהן תיארו תקיפה מינית ואחת הטרדה מילולית. בהמשך היום התפרסם מידע על שתי עדויות נוספות נגדו. ב-18 באוקטובר התפרסמה האשמתה של העיתונאית אורלי אזולאי את דן מרגלית על תקיפה מינית שאירעה לפני 26 שנים, ובהמשך לכך הודיע דן מרגלית כי הוא משעה עצמו מעבודתו העיתונאית.
ב-17 באוקטובר 2018 טענה העיתונאית חנה קים כי חיים רמון נישק אותה בניגוד לרצונה בשנות ה-80 המאוחרות. בעקבות הפרשה שהתנהלה סביב המקרה, על רקע מועמדות שהגיש רמון למשרת מרצה באוניברסיטת תל אביב, חתמו 132 מרצים על מכתב התנגדות להעסקתו של השר לשעבר.
ב-25 באוקטובר 2018 פורסם כי הבמאי והמורה למשחק מיקי גורביץ' התפטר מתפקידו בסטודיו ניסן נתיב בתל אביב על רקע שלוש תלונות חדשות על הטרדה ותקיפה מינית. על פי הפרסומים, מדובר בתלונות של בוגרים טריים שהגיעו להנהלה בימים האחרונים. לפחות באחד המקרים, מדובר לכאורה באינוס תוך ניצול יחסי מרות.
ב-27 ביולי 2019, האשימה העיתונאית הדר קנה מהעיתון דה מרקר את העיתונאי דרור פויר בהטרדה מינית ומעשה מגונה, תוך ניצול המצב שהיא הייתה שיכורה ומסטולה.
ביקורת ותמיכה.
חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' תקף את הקמפיין: "צריך לומר את האמת – קמפיין #MeToo הוא שקרי, מגמתי ומסוכן, שנועד להציג את כל הגברים כמטרידים ואנסים ואת כל הנשים כקרבנות, לסכסך בין המינים (פמיניזם רדיקלי) ולפרק את המשפחה והזוגיות."
מאידך, שר החינוך נפתלי בנט הביע בו תמיכה: "קמפיין חשוב, בזכותו מטריד פוטנציאלי יחשוש להטריד."
יושבת ראש דירקטוריון זכיינית השידור "קשת", דרורית ורטהיים, התייחסה לטענות נגד אלכס גלעדי והודיעה שהיא תומכת בנשים שנפגעו ומתכוונת לבצע בדיקה של הטענות: "עדותיהן של עיתונאיות לגבי התנהגות בלתי ראויה לכאורה המיוחסת לאלכס גלעדי מצערות וכואבות עד מאוד. מבלי להידרש לפרטי המקרים עצמם, לנסיבות ולחלוף הזמן, אני מבקשת לחזק כל מי שחשה נפגעת או מבוזה כתוצאה מהתנהגות בלתי ראויה ופסולה".
ארגון נעמת הודיע, בעקבות הקמפיין, על פתיחת "קו חם" לטיפול בתלונות על הטרדה או תקיפה מינית. הארגון קרא לנשים להתלונן בזמן אמת על מקרים במקומות עבודה, באירועים חברתיים ובמקומות אחרים, ובכוונתו להעניק תמיכה וגיבוי למתלוננות.
התאבדותו של בועז ארד, לאחר פרסום טענות כלפיו על ניצול מיני, הביאה לדיון בשאלת גבולות הפרסום של טענות מסוג זה.
מדד השלום, שנערך באופן קבוע על ידי פרופסור אפרים יער, ראש התוכנית ליישוב סכסוכים וגישור באוניברסיטת תל אביב, ופרופסור תמר הרמן מהמכון הישראלי לדמוקרטיה ומהאוניברסיטה הפתוחה, ביצע סיקר לבדיקת עמדות הציבור לגבי Me Too באוקטובר 2018. בבדיקה נמצא ש-60% מהישראלים סבורים שהתופעה במסגרתה נשים וגברים שעברו הטרדה מינית חושפים זאת ברשתות החברתיות ובכלי התקשורת ואף אומרים לעיתים מי הטריד אותם, היא תופעה חיובית ותומכים בה. 44% מהישראלים מסרו שהם מכירים אישית מישהו או מישהי שחווה או חוותה הטרדה מינית. 49% מהישראלים מסרו שבעקבות תופעת ה-MeToo, יש לדעתם סיכוי גבוה שהכללים החברתיים ישתנו ויהיו פחות הטרדות מיניות. לעומת 39% שסבורים שלא יהיה שינוי בעקבות התופעה. מבין המגיבים בהקשר זה, אחוז הנשים שהאמינו שהמחאה תיצור שינוי (53%) גבוה מאחוז הגברים המאמינים בכך (43%). כשנשאלו הנסקרים לגבי אמירתו של נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ, "אנו חיים בתקופה מפחידה עבור גברים": 44% מסרו שלדעתם אמירה זו נכונה, ו-45% שלדעתם היא לא נכונה. עם זאת, בעוד שבקרב הגברים 53% הסכימו עם אמירה זו, בקרב נשים רק 36% הסכימו איתה.
קמפיינים עוקבים.
לא התלוננתי.
הקמפיין "#לא התלוננתי" החל להתפשט בעקבות פרשת תלונתה של ד"ר כריסטין פורד, נגד ברט קוואנו, מועמדו של נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ, לשופט בית המשפט העליון, כי תקף אותה מינית בשנת 1982 בעודם בתיכון. בעדותה בפני הסנאט של ארצות הברית, סיפרה פורד כי קאוואנו תקף אותה וניסה לאנוס אותה, וכי היא חששה לחייה. בנוסף לפורד, שתי נשים נוספות האשימו אותו במעשים מגונים. קוואנו הכחיש את כל הטענות נגדו, ולשלוש התלונות האלה לא נמצאו עדויות תומכות בחקירת ה-FBI.
בתגובה העלה הנשיא טראמפ ציוץ בו תהה מדוע פורד לא התלוננה על התקיפה לפני שמועמדותו של קוואנו לתפקיד עלתה, ומתח ביקורת על עדות המתלוננת, על שאינה זוכרת פרטים בסיסיים בנוגע למסיבה, שבה, לפי דבריה, הטריד אותה קוואנו, אך זוכרת ששתתה בירה אחת בלבד במסיבה.
כתגובת נגד לדברי טראמפ נולד ההאשטג . יומיים אחרי הציוץ של טראמפ היו בטוויטר כ-675 אלף ציוצים שהציגו שלל סיבות לכך שנפגעות תקיפה מינית לא העזו להתלונן למשטרה. בין המצייצים היו השחקנית אשלי ג'אד, השחקנית אליסה מילאנו שהגיבה ישירות לטראמפ והשחקנית והדוגמנית קארה דלווין.
כשבוע לאחר מכן התופעה התפשטה בטוויטר לשפות נוספות בהן עברית בהאשטג #לאהתלוננתי או #לא_התלוננתי, ובו סיפורים של נשים וגברים ישראליים על אירועי תקיפה מינית שחוו ומדוע לא התלוננו עליהם.
Time's Up.
Time's Up (בעברית: "אזל הזמן") היא תנועה נגד אלימות מינית. התנועה נוסדה ב-1 בינואר 2018 על ידי קבוצת שחקניות ומפיקות בהוליווד כתגובה לפרשת הארווי ויינסטין ו-Me Too. נכון לדצמבר 2018 התנועה גייסה מעל ל-22 מיליון דולר עבור הגנה משפטית לקורבנות תקיפה מינית, ופועלים בה כ-800 עורכי דין בהתנדבות.
MeTooPay.
תנועה שהושקה באוקטובר 2019 על ידי 100 נשים הנמצאות בתפקידים בכירים בתחומי העסקים, הפוליטיקה והתרבות בבריטניה במטרה להילחם בתופעה של אפליית נשים בשכר, יחסית לגברים באותם תפקידים. האירוע שהביא להקמת התנועה היה זכייה של הבנקאית סטייסי מקאן בתביעה שהגישה נגד מעסיקה – בנק BNP Paribas, לאחר שהסתבר לה שהן שכר הבסיס והן הבונוסים שקיבלה היו נמוכים ב-25%-50% מאלו שקיבל עמית שלה בתפקיד מקביל, על אף שביצועי שניהם היו דומים, דבר שאינו חוקי ברוב מדינות העולם הראשון.
דניאלה לונדון
הירי בטקסס
במהלך השנים אירעו מקרים רבים של פיגועי ירי בטקסס.
המקרים הידועים ביותר הם:
ג'ורג' הארדוויק
ג'ורג' פרנסיס מאוטרי הארדוויק (; 2 בפברואר 1920 - 19 באפריל 2004) היה כדורגלן ומאמן כדורגל אנגלי ששיחק בעמדת המגן השמאלי.
הארדוויק נחשב לאחד מגדולי שחקניה של מידלסברו בכל הזמנים. לזכותו גם 13 הופעות בינלאומיות במדי נבחרת אנגליה, והוא היה לקפטן הנבחרת הראשון בעידן שלאחר מלחמת העולם השנייה. לאחר ששימש מספר שנים כשחקן-מאמן, המשיך לקריירת אימון באנגליה ובהולנד, כולל קדנציה קצרה כמאמן נבחרת הולנד ב-1957.
קריירה מקצועית.
הארדוויק החל את קריירת המשחק בעונת במדי מידלסברו, ורשם באותה עונה שמונה הופעות ליגה. הארדוויק לא שב לשחק עד לחזרתה של הליגה לפעילות מלאה לאחר מלחמת העולם השנייה, בעונת , אז כבר היה לשחקן הרכב משמעותי וכבש שער ליגה אחד ב-33 הופעות. במשך ארבע וחצי עונות היה הארדוויק לשחקן מפתח בקבוצה, ובסך הכול ערך במדיה 143 הופעות, בהן כבש חמישה שערים.