בעונת 2016/2017 כבש פלקושצ'נקו ארבעה שערים ב-27 הופעות בליגת העל. בעונת 2017/2018 שותף לרוב כשחקן מחליף, אך ערך 35 הופעות ליגה, בהן כבש ארבעה שערים, והיה שותף לעונה מוצלחת של הקבוצה, בה העפילה לפלייאוף העליון וסיימה במקום הרביעי בטבלה. בתום העונה זכה בגביע המדינה עם הקבוצה, לאחר שכבש את השער הראשון בניצחון 3–1 במשחק הגמר מול בית"ר ירושלים.
ב-25 בינואר 2019 חתם פלקושצ'נקו במכבי חיפה. ב-25 ביולי 2019 כבש את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1–3 לשטרסבורג במוקדמות הליגה האירופית. ב-30 במאי 2020 כבש את שער הבכורה בליגה, בהפסד קבוצתו 1–2 להפועל תל אביב.
לקראת עונת 2020/2021 הושאל לעונה אחת להפועל חדרה. ב-14 ביולי2021 הושאל לעונה נוספת להפועל חדרה.
ב-17 ביוני 2022 חתם פלקושצ'נקו על חוזה לעונה אחת בקבוצת בודפשט הונבד מליגת העל ההונגרית.
קריירת נבחרות.
ב-2012 זומן פלקושצ'נקו לנבחרת ישראל עד גיל 17 ובמדיה רשם שתי הופעות. בנבחרת עד גיל 18 ערך חמש הופעות בהן כבש שער אחד, וב-2013 זומן גם לסגל נבחרת הנוער, במדיה ערך חמש הופעות.
ב-31 במאי 2016 ערך פלקושצ'נקו את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הצעירה של ישראל עד גיל 21, במשחק ידידות מול . ב-2 ביוני 2016 כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת הצעירה, במשחק ידידות מול .
מדינת המסדר הטווטוני
צבי כתבי
צבי כַּתָּבִי (שרייבמן) (Zvi Katabi; 5 באוקטובר 1909? – ?) היה שחיין פולני-ישראלי, אלוף ושיאן פולין בשחייה, אלוף ישראל בשחייה, אלוף המכביה השנייה (1935), מאמן נבחרת ישראל בשחייה וכתב ספורט.
ביוגרפיה.
כתבי נולד בוורשה בשם ג' שרייבמן (בפולנית: Szrajbman). אחיו הבכור, איליה שרייבמן (1907–1943), היה שחיין מצטיין אף הוא, אלוף פולין שייצג אותה באולימפיאדת ברלין (1936) ונספה בשואה.
במכביה השנייה (1935) זכה כתבי במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:01.8 דקות, לפני אבלס מצ'כוסלובקיה וולטר גולדשמידט מגרמניה.
בתחרות שנערכה בפולין בשנת 1935 זכה כתבי בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בשיא פולין חדש של 1:23.6 דקות ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:02.4 דקות.
באליפות "הפועל" בשחייה השלישית שנערכה בקיבוץ גבעת חיים בספטמבר 1944 זכה כתבי במקום ראשון במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:06.1 דקות.
בתחרות שחייה שנערכה בבריכת רמב"ם בתל אביב באוגוסט 1945 קבע כתבי במשחה ל-200 מטר חזה שיא חדש של 3:03.6 דקות. חודש לאחר מכן, באליפות ימק"א בירושלים הוא זכה במקום ראשון במשחה ל-200 מטר חזה בשיא הפועל חדש של 3:03.0 דקות. שיא זה החזיק מעמד כ-5 שנים ונשבר במכביה השלישית על ידי מאיר מוזס (3:02 דקות).
בין היתר עסק כתבי באימון שחייה, היה המאמן הלאומי ונציג ההתאחדות לספורט בישראל, הדריך קורסים למדריכי שחייה וכתב ספורט בעיתונים דבר ועל המשמר.
בתחילת שנות השישים היגר כתבי לדרום אפריקה ועבד כמאמן.
יחסי טונגה–צרפת
יחסי טונגה–צרפת הם היחסים הדיפלומטיים שבין ממלכת טונגה לבין הרפובליקה הצרפתית. קיים בנוקואלופה סניף של "אליאנס פרנסייז", בית ספר ללימוד התרבות והשפה הצרפתית.
ביקורים מדרג גבוה.
ראש ממשלת טונגה השתתף בפסגת צרפת-אוקיאניה הראשונה שנערכה בפפאטה, פולינזיה הצרפתית בשנת 2003. שר החוץ של טונגה השתתף בפסגה השנייה בפריז ב-2006, בפגישה שוחחו שני השרים על מגוון נושאים. גם שר התחבורה וגם שר החוץ הטונגאני הגיעו לפסגת צרפת-אוקיאניה השלישית בנומאה, קלדוניה החדשה.
ראש ממשלת טונגה ערך ביקור פרטי בצרפת במאי 2010, בביקור נפגש עם מספר סנטורים צרפתים החברים בעמותה הפסיפיקפילית "עמותת הידידות צרפת-ונואטו-פסיפיק".
גם בכירים מצרפת ביקרו בטונגה. מזכיר המדינה הצרפתי ביקר בטונגה בשנת 2007 כדי לקחת חלק בפסגת איי האוקיינוס השקט, צרפת מחזיקה בשלוש טריטוריות באוקיינוס ועל כן חברה בארגון איי האוקיינוס השקט. ב-2011 ביקרה משלחת של הסנטורים הצרפתים החברים ב"צרפת-ונואטו-פסיפיק", בהנהגתו של הסנטור ז'אן-פייר דמרליאט. הסנטורים נפגשו עם ראש הממשלה, יו"ר הפרלמנט, שר החינוך, שר החוץ, שר ההדרכה ושר התיירות.
יחסים כלכליים.
היחסים הכלכליים בין צרפת לטונגה הם גדולים יחסית ליחסיה עם מדינות אחרות באוקיינוס השקט, אך קטנים לעומת יחסיה עם כלל מדינות העולם.
בשנת 2015 שווי הסחורה שיוצאה מטונגה לצרפת הוא 132 אלף דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר צמחים, פחים מפלסטיק וביגוד לגברים.
באותה השנה צרפת ייצאה לטונגה סחורה בשווי 115 אלף דולר אמריקאי, הסחורה כללה בעיקר מוצרי טלפוניה.
ג'יימס פנדרגסט
סר ג'יימס פנדרגסט (באנגלית: James Prendergast; 10 בדצמבר 1826 – 27 בפברואר 1921) היה הנשיא השלישי של בית המשפט העליון של ניו זילנד. פנדרגסט היה הראשון שמונה לתפקיד זה בהמלצתה של ממשלת ניו זילנד ולא על פי החלטת משרד המושבות הבריטי, אך הוא ייזכר בעיקר בשל פסק הדין מרחיק הלכת שלו במשפט "ווי פרטה נגד הבישוף של ולינגטון" (Wi Parata v Bishop of Wellington) בו הוא תיאר את הסכם ואיטנגי כ"חסר ערך".
ראשית חייו.
ג'יימס פנדרגסט נולד בלונדון, הממלכה המאוחדת כבנם הצעיר של מייקל פנדרגסט ושל רעייתו, קרוליין דאו. הוא התחנך בבית הספר סנט פול שבלונדון וב-1845 הוא החל את לימודיו בקולג' קאיוס שבאוניברסיטת קיימברידג', אך עד מהרה הוא עבר ללמוד בקווינז קולג', שם סיים את לימודי התואר הראשון ב-1849. באותה שנה הוא נשא לאישה את מרי ג'יין הול. לזוג לא נולדו ילדים. באותה שנה הוא גם התקבל לאכסניית המשפט מידל טמפל ובמקביל הוא לימד באותה שנה בבית ספר בכפר בישוף האל שבמחוז סאמרסט.
ההגירה לאוסטרליה.
ב-1852, בעקבות הבהלה לזהב באוסטרליה, הצטרף פנדרגסט לחופרים בעיירה ארוקה שבויקטוריה. כמחפש זהב הוא היה בר מזל במידה מסוימת, אך הוא לקה בדיזנטריה ושב לארוקה, שם הוא מונה לפקיד בבית משפט השלום. בהמשך הוא שימש בתפקיד זה בעיירות שונות ובאחת מהן פתח תושב לונדון לשעבר אחר, ג'וליוס ווגל, ב-1856 בשכנות לבית המשפט בו עבד פנדרגסט, חנות. בין השניים נרקמה שותפות ארוכת שנים.
ההגירה לניו זילנד.
ב-1862 החליט פנדרגסט, יחד עם אשתו, להגר לניו זילנד וב-20 בנובמבר אותה שנה הוא הגיע לדנידין. באותה שנה הוא התקבל ללשכת עורכי הדין בחבל אוטגו. הגעתו לשם התרחשה בעת הבהלה לזהב שם. באותה עת היו רשומים בדנידין 33 עורכי דין ובשלוש השנים הבאות הצטרפו אליהם 20 נוספים. הלקוח הראשון של פנדרגסט בדנידין היה ג'וליוס ווגל, אז עורך העיתון "אוטגו דיילי טיימס".
בשהותו בדנידין זכה פנדרגסט לשגשוג כלכלי והוא נכנס כשותף בכיר במשרד עורכי הדין "פנדרגסט, קניון ומדוק". ב-1863 הוא מונה לפרקליט בפועל של פרובינציית אוטגו וב-1865 הוא מונה להיות פרקליט הכתר של הפרובינציה.
תפקידים ארציים.
משנת 1865 והלאה טיפס פנדרגסט בשורה של תפקידים ברמה ארצית, החל מחברותו בפרלמנט של ניו זילנד, המשך בתפקידו כתובע הכללי ועד לכהונתו כנשיא בית המשפט העליון של ניו זילנד. ב-1881 הוענק לו התואר אביר מפואר של מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש.
ביולי 1865 מונה פנדרגסט להיות חבר במועצה המחוקקת (הבית העליון של הפרלמנט של ניו זילנד), תפקיד אותו הוא מילא עד מרץ 1867.
באוקטובר 1865 מונה פנדרגסט להיות התובע הכללי של ניו זילנד בממשלתו של אדוארד סטפורד. ב-1867 הוא פרש מתפקידו במועצה המחוקקת, מתפקידו כפרקליט הכתר של אוטגו ומעסקיו הפרטיים ועבר לולינגטון.
כתובע הכללי הייתה משימתו של פנדרגסט לכונן מערכת חוקים במשפט הפלילי. במסגרת זו הוא ניסח 94 חוקים. כמו כן הוא סייע להשליט סדר במקצוע עריכת הדין. ב-1870 הוקמה לשכת עורכי הדין של ניו זילנד ופנדרגסט נבחר להיות נשיאה הראשון.
נשיא בית המשפט העליון של ניו זילנד.
ב-1 באפריל 1875, בהמלצתו של ג'וליוס ווגל, שכיהן אז כראש ממשלת ניו זילנד, מונה פנדרגסט לתפקיד נשיא בית המשפט העליון של ניו זילנד. הוא היה תושב ניו זילנד הראשון בתפקיד זה.
המקרה השיפוטי הידוע ביותר שהובא לפניו היה "ווי פרטה נגד הבישוף של ולינגטון" (Wi Parata v Bishop of Wellington) בשנת 1877. בתיק זה נדון גורלן של קרקעות שהיו בבעלות המאורים בעיר פורירואה (Porirua) שבדרום האי הצפוני, אשר הועברו לידי הכנסייה האנגליקנית למטרת בניית בית ספר. בית הספר מעולם לא נבנה והפוליטיקאי המאורי, ווירמו פרטה, עתר להחזרת הקרקע שהועברה לכנסייה לידי שבט נגטי טואה המקומי. בפסק דינו נקט פנדרגסט עמדה על פיה התארים המסורתיים של המאורים, שלא הוענקו על ידי הכתר, לא יכולים להיות מוכרים על ידי בית המשפט, על בסיס קביעתו שהסכם ואיטנגי הוא הסכם "חסר ערך" (simple nullity). הוא כינה את המאורים "ברברים פרימיטיבים" ולדבריו הם "לא היו מסוגלים לקבל על עצמם את החובות, ולפיכך גם לא להיות ראויים לזכויות של חברה תרבותית". פסיקתו זו של פנדרגסט נהפכה על פניה ב-1941, כאשר בתיק "טה האוהו טוקינו נגד מועצת קרקעות המאורים של מחוז אוטאה" הוחלט על ידי בית המשפט שהסכם ואיטנגי היה תקף במונחים של העברת הריבונות, אך הוא לא היה חלק ממערכת החוקים הניו זילנדית.
בתוקף תפקידו כנשיא בית המשפט העליון, שימש פנדרגסט מספר פעמים כ"מנהלן המושבה" (Administrator of the Government). במקרה שנוי במחלקות שהתרחש ב-1861, כאשר המושל, סר ארתור המילטון-גורדון, עשה בביקור בפיג'י, יעץ ראש הממשלה, ג'ון הול, לפנדרגסט, שבתוקף תפקידו שימש כממלא מקום המושל, להורות על פלישה לכפר פריהקה, כפרו של המנהיג המאורי שוחר השלום, טה וויטי או רונגומאי, מהלך שסר ארתור הביע לו מלכתחילה את התנגדותו. פנדרגסט היה כאמור ידוע בדעותיו השליליות על המאורים והול ניצל זאת.