רבי אלימלך נישא בשינובה לשפרינצא בתו של הרב אהרן רוקח (אחיו של הרב אלעזר רוקח) ממנה נולדו לו ילדיו.
בנו רבי אלעזר.
בנו הגדול של רבי אלימלך היה רבי אלעזר. נקרא על שם דודו רבי אלעזר רוקח. סירב למלא את מקום אביו. מאגרותיו מודפסות בנועם אלימלך. נפטר בכ"ח בתמוז תקס"ו. חתניו היו רבי משה מקוז'ניץ ורבי חיים מאיר יחיאל ממוגלינצא.
רבי נפתלי.
בנו הגדול היה רבי נפתלי ויסבלום. סירב לכהן באדמו"רות והיה משלח את חסידיו. עם זאת בפורים היה מסכים לקבל אליו חסידים. נפטר בכ"ה בחשוון תר"ט. חתנו היה רבי משה מנחם מדברצין.
בניו של רבי נפתלי היו:
רבי אלעזר.
רבי אלעזר ויסבלום, נולד בליזענסק.
רבי משולם זושא.
רבי משולם זושא מנדבורנה. חתן רבי דוד אריה בן רבי צבי הירש מנדבורנה. עלה לצפת. נפטר בכ"ה בכסלו תר"נ.
חתניו היו:
רבי יעקב יצחק.
הרב יעקב יצחק חתן רבי נפתלי הירץ לבין (חתן רבי צבי הירש מזידיטשוב). על צאצאיו נמנית משפחת ויסבלום מחיפה שהבולטים בה הם הרב יעקב יצחק ובניו הרבנים חיים נפתלי, רבה של שכונת נוה שאנן בחיפה, ואורי משגיח בישיבת נחלת הלויים בחיפה.
רבי מנחם יששכר מנדל.
בן נוסף של רבי אלעזר היה הרב מנחם יששכר מנדל דב מפשעווארסק.
בנו רבי אליעזר ליפא.
בנו השני של רבי אלימלך היה רבי אליעזר ליפא. כיהן כאדמו"ר בחמיילניק. חיבר ספר בשם "אורח לצדיק". נפטר בכ"ו באדר תקע"ג.
בנו היה רבי אריה לייב מחמלניק. חתן הרב פישל מציצלניק. חתנו של רבי אריה לייב היה רבי שמואל אבא מסאלוויטא.
בנו רבי יעקב.
בן צעיר של הרבי אלימלך היה רבי יעקב. צאצאיו שינו שם משפחתם לרוטמן.
חתנו רבי ישראל.
חתנו רבי ישראל. ילדיו היו:
צאצא נוסף היה:
חנניה הרמן
אלעזר מריישא
מוריס לורה
מוריס לורה (20 באפריל 1917 - 2001) ידוע כממציא המע"מ בצרפת.
ביוגרפיה.
מוריס לורה סיים אקול פוליטקניק ב-1936 בתפקיד מהנדס ועבד בשירות הדואר והטלפון של צרפת. גויס למלחמת העולם ה-2 ב-1939 ונשבה ב-1940. ב-1945 הצטרף למשרד האוצר. ב-1952 נעמד במחלקת המיסים שהיה שותף להקמתה.
ב-1954 הוא יזם מס עקיף על צריכה שבהמשך נקרא בשם "מס על מחיר". תחילה הוא נוסה בשטח חוף השנהב שאז היה שייך לצרפת. הרעיון אומץ בהצלחה, כיוון שמשלמי המיסים חויבו לתעד ולערוך את הנהלת החשבונות שלהם בכל שלבי תהליך הייצור, וזאת במקום להטיל את מלוא כובד המס על הקמעונאים בלבד. ב-1958 הוא הוכנס למיסוי בצרפת האירופאית. בהמשך עבר לעבוד לשוק הפרטי ועמד בהנהלות סוסייטה ז'נרל ורשת קמעונאית "נובל גאלרי".
שמו מקושר גם ל"מס לורה" שהוא המס המוטל על ייבוא מוצרים ממדינות שבהן יש עדיפות במשכורות ובתנאיי העבודה.
מורשת.
העמותה הפיסקלית הבינלאומית הכריזה ב-2011 פרס על שמו בתחום חקר המיסוי העקיף.
רוני בארקר
רונלד ויליאם ג'ורג' בארקר, OBE (באנגלית: Ronald William George "Ronnie" Barker; 25 בספטמבר 1929 – 3 באוקטובר 2005) היה שחקן, בדרן ותסריטאי אנגלי. התפרסם בשל תוכניות בהן כיכב בטלוויזיה הבריטית ובעיקר The Two Ronnies, Porridge ו-Open All Hours.
ביוגרפיה.
בארקר נולד בבדפורד שבמזרח אנגליה וכשהיה בן ארבע עבר עם משפחתו לאוקספורד. הוא החל לשחק בתאטרונים ב-1948 בתחילה במשכורות זעומות אך עם הזמן צבר הצלחה והחל לגבש את סגנונו הקומי. ב-1956 החל להופיע בהזדמנויות שונות גם בתסכיתי רדיו וכעבור עשור נכנס גם לטלוויזיה. ב-1971 עלתה לראשונה ב-BBC התוכנית "The Two Ronnies" ("שני הרונים") בכיכובו של בארקר לצידו של רוני קורבט איתו עבד בהזדמנויות שונות עוד מ-1963. התוכנית הייתה שילוב של מערכונים לצד מונולוגים ושירים הומוריסטיים, התוכנית הייתה באוויר עד לשנת 1987 בה הכריז בארקר על פרישה. "The Two Ronnies" סיפקה לקהל הבריטי מספר מערכוני קאלט (כגון הכומר מק'פרליין מכנסיית "קין והבל הקדושים" הנושא דרשה שלמה בעגה קוקנית מתחרזת) שאת חלקם, כמו מרבית המערכונים בתוכנית, כתב בארקר עצמו כשהקרדיט ניתן לשם הבדוי ג'רלד ויילי. למרות הצלחת התוכנית, בארקר וקורבט לא הפכו לצמד, וכיון שצילומי "The Two Ronnies" נמשכו ארבעה חודשים בשנה בלבד, היה לשניים פנאי לעסוק בדברים נוספים במקביל. ב-1973 כתב וכיכב בתוכנית "Seven of One" שהחזיקה מעמד עונה אחת, אך אחד מפרקיה היווה את הבסיס לסדרה הקומית "Open All Hours" בה כיכב בארקר. בין 1974 ל-1977 שימש כשחקן מוביל בקומדיית המצבים "Porridge".
ב-1987, כשהוא בגיל 58, הכריז בארקר על פרישה בשיא הצלחתו. הוא הופיע בטלוויזיה בכמה הזדמנויות, אך לא באופן קבוע, בין 1997 ל-2005. בארקר, שסבל מבעיות בלב נפטר ב-3 באוקטובר 2005 בגיל 76. בארקר היה נשוי לג'וי טוּבּ ולזוג נולדו שני בנים ובת. הבת ואחד הבנים הפכו לשחקנים גם הם.
גירוסקופ מסוג HRG (ראשי תיבות של: Hemispherical Resonator Gyroscope תרגום: "גירוסקופ כיפת תהודה"), נקרא גם גירוסקופ כוס-יין או גירוסקופ פטרייה עושה שימוש בכיפה המיספרית חלולה היושבת על "גזע" עבה. הכיפה מובאת לתהודת כפיפה על ידי כוחות חשמליים המיוצרים על ידי אלקטרודות על מבני קוורץ המקיפים את הכיפה. האפקט הגירוסקופי נוצר על ידי תכונה פנימית של גלי הכפיפה העומדים. לגירוסקופ HRG אין חלקים נעים כלל והוא אמין בצורה יוצאת דופן ומדויק ביותר (בכמה סדרי גודל מעל שאר הסוגים), אולם עלות הייצור שלו גבוהה.
מצוות המלך
מצוות המלך הן שלוש מצוות לא תעשה ומצוות עשה אחת המוטלות על מלך ישראל בלבד. אסור לו להרבות בנשים, אסור לו להרבות בסוסים, אסור לו להרבות בממון, וחובה עליו לכתוב ספר תורה ולשאתו לכל מקום. מקור מצוות אלו ב.
מצוות לא תעשה.
ריבוי נשים.
על המלך יש איסור להרבות נשים, פירושו של דבר שאסור לו לשאת נשים רבות על מנת ש"לא יסור לבבו" מעבודת ה' . הרמב"ם פוסק שמעבר ל-18 נשים אסור למלך לשאת. נחלקו תנאי המשנה בשאלה כמה נשים מותר למלך לשאת. לפי תנא קמא מותר למלך לשאת עד 18 נשים, רבי יהודה סובר שההגבלה נאמרה רק בנשים שמסירות את ליבו, אבל בנשים צדיקות לא נאמר האיסור, רבי שמעון סובר שהאיסור נאמר רק בנשים צדיקות, אבל נשים המסירות את ליבו, אסור לשאת כלל.
ריבוי סוסים.
איסור נוסף על המלך הוא להרבות סוסים. ומסבירה הגמרא, שריבוי סוסים, הוא יותר מצורכי מרכבת המלך (הכוונה לא רק למרכבתו האישית, אלא לכל צורכי המדינה). לאחר האיסור מופיעות המילים "ולא ישיב את העם מצרימה", יש מפרשים אותם כאיסור נפרד על המלך, שלא להחזיר את העם למצרים, אך יש המפרשים את המילים הללו כטעם לאיסור הקודם, כלומר, "לא ירבה סוסים כדי שלא ישיב את העם מצרימה (שם היו סוסים משובחים)".
ריבוי ממון.
האיסור השלישי המוטל על המלך הוא איסור להרבות בכסף וזהב (שלא לצורך). טעם האיסור אינו כתוב בפסוק, והמפרשים נחלקו בטעמו: לפי תרגום יונתן, התורה חוששת שהמלך יתגאה יתר על המדה וימרוד בה', ולפי פירוש האבן עזרא, מטרת האיסור היא למנוע מהמלך להטיל על הציבור מיסים שלא לצורך.
מצוות עשה.
המלך מצווה לכתוב ספר תורה ולשאת אותו תמיד (בנוסף למצוות כתיבת ספר תורה החלה על כל יהודי). ציווי נוסף הקשור לכך הוא מצוות הקהל, שהיא ציווי לקיים במוצאי שמיטה מעמד, בו המלך קורא בתורה לאוזני כל העם. את הכתיבה אין הוא חייב לבצע בעצמו אלא הוא יכול למנות לו שליח שיכתוב.
כתובת אזתוד
כתובת אַזַתִוַדַ (בכתיב מלא: אזתיוודה, Azatiwata; ידועה גם בשם כתובת קאראטפה) היא כתובת דו-לשונית בפיניקית ולוּוית של המלך אַזַתִוַדַ, שהתגלתה בקאראטפה (Karatepe) שבטורקיה ב-1946. אַזַתִוַדַ היה מלך הדננים, שחי בממלכה נאו-חתית באזור קיליקיה במאה ה-9 או ה-8 לפנה"ס.
גילוי הכתובת ותיאורה.
הכתובת התגלתה בחפירות ארכאולוגיות שהתקיימו בקאראטפה, המזוהה עם הממלכה העתיקה קוה. החפירות התקיימו בין השנים 1952-1946, על ידי משלחת ארכאולוגית של אוניברסיטת איסטנבול בראשותו של הארכאולוג הגרמני הלמוט תאודור בּוֹסֶרט והארכאולוגים הטורקים האלט צ'מבל (Halet Çambel) ובהדיר אלקים (Bahadır Alkım) . בחפירות התגלו שני שערים מונומנטליים, שער צפוני ושער דרומי, וכתובות רבות. הכתובת התגלתה בשנת 1946 בשערי העיר, המקום בו הוצבה בעת העתיקה. יחד איתה הוצבו כתובות נוספות משני צידי שער העיר, מקום שהיה מקום כינוס ואספה בעת העתיקה. השערים בעיר כללו חדר גדול מרכזי (אטריום), ושני תאי צד. שני נוסחים נמצאו על גבי אורטוסאטים (אבני ריבוד), הגרסה השלישית נכתבה על גבי פסל של אל מזג האוויר שנמצא בשער הדרומי, מצדו הקדמי והאחורי, וכן על גבי שני פסלי שוורים.
הכתובת היא דו לשונית והתגלתה במספר נוסחים:
במקום בו התגלו הכתובות, נמצאו כתובות נוספות אשר גם הן היו דו-לשוניות: פיניקית וחתית. שתי הכתובות הדו-לשוניות לא התגלו בשלמותן. הכתובת השלמה ביותר שהתגלתה היא הכתובת השלישית, שהייתה בפיניקית בלבד, והיא גם הברורה ביותר. המידע הקיים לא אפשר לחוקרים לדעת האם הכתובת נכתבה במקור בפיניקית ותורגמה לחתית, או להפך. הכתובת בפיניקית משקפת בסגנונה ותחבירה את השפה הפיניקית.
תיארוך הכתובת.