תרומותיו של הרשל לצילום היו רבות, ולא רק בתחומי הכימיה והמדע; מונחים רבים בצילום חבים לו את המצאתם: הוא זה שטבע את המונח האנגלי לצילום (photography), שעבר מאוחר יותר לשפות אירופאיות אחרות, לאחר שחשש שהשם שבחר טלבוט, "ציורים פוטוגניים" (photogenic drawing) הוא מוגבל מדי; הרשל גם המציא את המונחים "נגטיב" (השם הלועזי המקובל לתשליל) ו"פוזיטיב", אותם לקח כאנלוגיה מתחום החשמל, וכן את המונח האנגלי ל"צילום-חטף" (snap-shot). בנוסף, החל הרשל לסכם באופן סיסטמי את הידע אודות הצילום בתקופתו.
תחומים נוספים.
הרשל הצטיין גם בתחומים נוספים כדוגמת פיזיקה, כימיה וקריסטלוגרפיה. כך למשל ב-1823 העלה הרשל את ההשערה שניתן לזהות יסודות כימיים על פי ספקטרום הקרינה שלהם, השערה שהוכחה כעבור 40 שנים. הרשל סלל את הדרך לגילוי תופעת הקרינה הפלואורסצנטית על ידי סר ג'ורג' סטוקס באמצעות הוספת הקרינה העל-סגולה לספקטרום. הרשל כתב מאמרים וספרים רבים, את הערכים על "מטאורולוגיה", "גאוגרפיה פיזית" ו"טלסקופ" במהדורה השמינית של אנציקלופדיה בריטניקה ואת הערך "אור" באנציקלופדיה מטרופוליטנה.
הרשל הצטיין גם בכתיבה. ב-1830 הוציא לאור ספר על הפילוסופיה של המדע ובערוב ימיו תרגם לאנגלית יצירות של פרידריך שילר ואת האיליאדה של הומרוס.
הנצחה.
על שמו של ג'ון הרשל קרויים אי הרשל (באוקיינוס הקרח הצפוני, צפונית לפרובינציה יוקון שבקנדה), הר הרשל שברכס הרי האדמירליות (באנטארקטיקה) ומכתש J. Herschel על הירח, כמו גם בית הספר לבנות על שם הרשל בקייפטאון, דרום אפריקה המנציח את שהותו בעיר. כמו כן היה קרוי על שמו המינרל הרשליט (באנגלית Herschelite) - סוג של חבזיט, שם שהאגודה הבינלאומית למינרלוגיה החליטה לפסול, והמינרל קרוי כיום חבזיט-Na.
Collective Demise (אלבום)
הנואם
"הנואם" (באיטלקית: Arringatore; באנגלית: The Orator), הוא שמו של פסל ברונזה אטרוסקי, המתוארך למאה ה-1 לפנה"ס. גובהו של הפסל הוא כ-180 ס"מ והוא מוצג כיום במוזיאון הארכאולוגי בפירנצה, איטליה.
דמותו של הפסל משקפת השפעה של הפיסול ושל האמנות היוונית. השפעה זו בולטת בנטייה לתיאור ריאליסטי ברור והקפדה גם על תיאור קפלי הבד. שלא כמו הפסלים היוונים, למרות השלווה שבפני הדמות, ידו של "הנואם" מושטת קדימה בברכה ויוצרת אפקט דרמאטי בעיני הצופה. תנוחה מסוג זה מציגה את ההשפעה של הפיסול האטרוסקי על הפיסול רומי המאוחר ממנו. הדבר בולט, לדוגמה, בהשוואת תנועת היד הדומה בפסל "אוגוסטוס מפרימה פורטה".
אולטרמיקרוסקופ
אולטרמיקרוסקופ הוא מתקן להארת עצמים קטנים ביותר, כמו חלקיקי קולואיד, טיפות ערפל או חלקיקי עשן. החלקיקים מוחזקים כתרחיף בתמיסה או גז בתוך כלי, כאשר מאחוריהם רקע שחור. העצמים מוארים על ידי קרן אור מתכנסת, הנכנסת מצד אחד, ומתמקדת בשדה הראייה - תופעת "קונוס טינדל" המוכרת בניסויי פיזור אור. בסידור זה, עצמים קטנים מדי כדי ליצור תמונות במיקרוסקופ יוצרים תבנית טבעות עקיפה, והחלקיקים נראים כנקודות בהירות על הרקע הכהה. השיטה מאפשרת רק את גילוי החלקיקים, ולא מספקת מידע של ממש אודות המבנה שלהם. ניתן לגלות חלקיקים קטנים עד כדי 10 ננומטר בשיטה זו.
אולטרמיקרוסקופים שימשו בניסוי הטיפה של מיליקן למדידת מטען האלקטרון, ולחקר תופעות כמו תנועה בראונית ובחינת עקבות יינון בתא ערפל.
האולטרמיקרוסקופ הומצא על ידי הכימאי האוסטרו-הונגרי ריכרד אדולף ז'יגמונדי (יחד עם היינריך זיידנטופף) ב-1903, במטרה לבחון את פיזור האור מחלקיקים בקולואידים.
פארק באר שבע (סיאטל)
ניסוי הטיפה של מיליקן
רנה שפיץ
רנה שפיץ (בהונגרית: Spitz Árpád René, וינה, 29 בינואר 1887- דנוור, 11 בספטמבר 1974) היה פסיכואנליטיקאי אמריקאי ממוצא הונגרי-יהודי, יליד אוסטריה. הוא גדל בהונגריה והיה חבר בחוג יום ראשון.
חייו.
שפיץ נולד המשפחה יהודית עשירה. את לימודיו השלים בלוזאן, ברן ובבודפשט. הוא הכיר את כתבי זיגמונד פרויד בגיל צעיר עוד בהיותו תלמיד, ובשנת 1910 נסע לפרויד בווינה. הוא השתתף במלחמת העולם הראשונה כרופא צבאי. הוא היה חבר בחוג יום ראשון. התגורר בווינה בין השנים 1924–1928, נסע לברלין ב -1932 והתיישב בפריז, שם לימד פסיכואנליזה בבית הספר École normale supérieure. הוא היגר לארצות הברית בשנת 1939 בגיל 46 ועבד כפסיכיאטר בבית החולים הר סיני.
תרומתו העיקרית של שפיץ היא בפיתוח והוספה לשלבי התפתחות הילד שקבע זיגמונד פרויד. שפיץ טיפל בילדים קטנים וגזר את עבודתו מניסיונו איתם. בשנות ה-50 של המאה העשרים הוא כתב את התאוריה שלו, לאחר שצילם והסריט ילדים רבים שבהם טיפל. שפיץ הוסיף את מושג המארגנים (organizators), שהם סימנים המעידים על שלבים חיוניים בהתפתחותו הנפשית של התינוק:
צ'ובורחינג'י
צ'וּבּוּרחינג'י (בגאורגית: ჭუბურხინჯი; באבחזית: Ҷубурхьынџь או Хьацҳа) שעד לשנת 1957 נקראה צַלַמוּחי (წალამუხი) הוא כפר במחוז גאלי שברפובליקה הבדלנית אבחזיה, המאוכלס אתנית בגאורגים (מגרלים).
מקור שם הכפר הוא ממגרלית ומשמעותו "גשר הערמונים", "צ'ובורי" ("ჭუბური") פירושו ערמונים ו"חינג'י" ("ხინჯი") פירושו גשר.
הכפר הוא מקום מפגשם של ארבעה צדדים לסכסוך הגאורגי-אבחזי: גאורגי, אבחזי, כוח שמירת השלום הרוסי ו-UNOMIG. פגישות אלה מכונות באופן לא פורמלי בשם "אסיפות צ'ובורחינג'י". פגישות אלה הושעו בידי האבחזים מנובמבר 2006.
צלמוחי
הוויכוח הגדול
הוויכוח הגדול (באנגלית: The Great Debate) הוא כינויו של ויכוח פומבי שהתקיים בשנת 1920 בין האסטרונומים הרלו שפלי והבר קרטיס לגבי מבנה היקום. שפלי טען כי היקום אינו גדול בהרבה משביל החלב ואילו קרטיס חשב ששביל החלב הוא רק גלקסיה אחת מני רבות. הוויכוח הוכרע רק לאחר מספר שנים כאשר אדווין האבל מדד את המרחק לגלקסיית אנדרומדה ומצא שהיא נמצאת בוודאות מחוץ לשביל החלב.
הוויכוח.
עד לשנות ה-20 של המאה ה-20 היו גודלו של היקום ומבנהו, מהותן של הגלקסיות, והמרחקים ביניהן, נושא לוויכוח בקרב הקהיליה האסטרונומית. רבים מן הקהילייה המדעית סברו כי הערפיליות הספירליות, בהן ניתן היה להבחין היטב בטלסקופים של אותה התקופה, הן גופים קטנים יחסית המצויים בתחומי שביל החלב. אחרים, לעומתם, סברו כי ערפיליות אלו הן גלקסיות בפני עצמן.
בשנת 1920 החליטה האקדמיה הלאומית למדעים בארצות הברית לערוך ויכוח פומבי המכונה "הוויכוח הגדול" בין התומכים בשתי הדעות. את התומכים בדעה כי הערפיליות הן בתחומי שביל החלב ייצג האסטרונום הרלו שפלי, ואילו את המתנגדים לה ייצג האסטרונום הבר קרטיס. ב-26 באפריל 1920, באולם במוזיאון הסמית'סוניאן, הציגו הצדדים את עמדתם.
שפלי הבין עוד קודם לעימות הפומבי כי השמש אינה מצויה במרכז שביל החלב, אלא בשוליו, ורחוקה מאוד מלהיות מרכז היקום. כן גילה כי שביל החלב גדול בהרבה משסברו בעבר. לאור תגלית זו סבר כי אך הגיוני הדבר ששביל החלב, הגדול בהרבה משחשבו, מכיל גם את הערפיליות, וכי היקום אינו גדול בהרבה משביל החלב. עד לאותה תקופה, כל הערפיליות הספירליות שנצפו נמצאו בשולי שביל החלב או בסמוך לשוליו. שפלי טען כי לו היו הערפיליות ממלאות את היקום ונמצאות הרחק משביל החלב, היה עליהן להיות מפוזרות בצורה שווה בכל הכיוונים ואין סיבה שהן ייעדרו מכיוון מסוים. מכאן הסיק שפלי את המסקנה (שכיום ידוע שהיא שגויה) כי הערפיליות נוצרות בשולי שביל החלב, ונודדות, תוך שינוי צורה, למרכזו. בנוסף, טען שפלי שאם "ערפילית אנדרומדה" (גלקסיית אנדרומדה) דומה בגודלה לשביל החלב, הרי שמרחקה מאתנו אמור להגיע לסדר גודל של שנות אור, מרחק שנראה גדול מדי עבור האסטרונומים בני התקופה. אולם, הטעות המרכזית של שפלי הייתה ההסתמכות על תצפיותיו של אסטרונום בשם אדריאן ואן מאאנן שטען כי צפה בסיבובה של גלקסיית אנדרומדה על צירה, ואם אכן הייתה תצפית זו נכונה, הרי שתנועתה של הגלקסיה מהירה ממהירות האור, דבר שכבר אז היה ידוע כבלתי אפשרי. כיום ידוע כי תצפיתו של ואן מאאנן הייתה שגויה.
קרטיס טען כי "ערפילית אנדרומדה" ויתר הערפיליות הן גלקסיות נפרדות, גדולות לפחות כשביל החלב, ומרוחקות ממנו מרחק רב. הוא טען כי צפה במספר רב יותר של התפרצויות נובה בערפילית אנדרומדה מאשר בשביל החלב כולו, ומכך הסיק כי אנדרומדה היא גוף נפרד משביל החלב, בעל גודל דומה לשביל החלב. כן טען כי מבנה ה"ערפיליות" דומה למבנה שביל החלב, והדבר מחזק את הסברה שהן גלקסיות בפני עצמן.
הוויכוח הגדול הסתיים ללא הכרעה ברורה. הקהילייה המדעית נותרה חלוקה בשאלת גודלו של היקום ומיקומן של הערפיליות. יש שסברו כי שאלה זו היא מסוג השאלות שלא תיפתרנה לעולם.
האימפריה מכה שנית
אבדילמג'יט השני
אַבְּדִילְמֵגִ'יט הַשֵּׁנִי (בטורקית: Halife Abdülmecit – "הח'ליף אבדילמג'יט"; בטורקית עות'מאנית: عبد المجيد ثانى, 29 במאי 1868, איסטנבול – 23 באוגוסט 1944, פריז) היה הח'ליף העות'מאני האחרון ונצר לשושלת הסולטאנים העות'מאנים, לאחר שמוסד הסולטנות בוטל על ידי האספה הלאומית הגדולה של טורקיה ב-1 בנובמבר 1922.
ביוגרפיה.