הסחרחרת המפותלת (באנגלית: Spiral Gyre), שצורתה היא צורת מעגל או חרוט, מופיעה רבות בשיריו של ייטס והיא פותחה כחלק מהמערכת הפילוסופית שהותוותה בספרו "חזון". בשלב הראשון, ייטס השתמש במופעי הירח כדי לבטא את אמונתו שההיסטוריה מורכבת מעידני זמן, אך מאוחר יותר הסתמך על הסחרחרת (Gyre) כדוגמה שימושית יותר. הוא בחר בדימוי של שתי סחרחרות (ספירלות) השלובות זו בזו - אשר מבחינה חזותית נראות כשתי ספירלות חרוטיות מצטלבות - כדי לסמל את אמונתו הפילוסופית כי את כל התופעות ניתן לתאר במונחים של מחזוריות מעגלית. למותר לציין, כי בשתי המהדורות של הספר חזון אשר יצאו לאור במהלך חייו של ייטס, ייטס בחר לפשט את הגאומטריה הזו לשני משולשים, המזכירים במידה כזו או אחרת מגן דוד, זאת כסמל מעורפל לחברותו רבת השנים במסדר ההרמטי של השחר המוזהב, כאשר במסגרת חברותו זו הוא שילב בשלדת המגן שלו צורה מדויקת של מגן דוד.
הנשמה (או הציוויליזציה, העידן ההיסטורי, וכך הלאה) תנוע מהנקודה הקטנה ביותר של הספירלה לנקודה הגדולה ביותר, לפני שהיא תעבור לאורך הסחרחרת הנגדית לה. למרות שזהו רעיון קשה לתפיסה בצורה מופשטת, לדימוי הזה יש לוגיקה כשהוא מיושם לגבי הגאות והשפל (waxing and waning) של עידן היסטורי ספציפי. כנ"ל לגבי התפתחות החיים האנושיים מנעורים לבגרות לגיל זקנה. סמל הסחרחרות (ספירלות) השלובות זו בזו, חושף את אמונתו של ייטס בגורל ובדטרמיניזם היסטורי כמו גם את גישתו הרוחנית ביחס להתפתחות הנשמה, מאחר שלפי ייטס כל היצורים והאירועים חייבים להתפתח בהתאם לצורת החרוט. תוך שהוא משתמש בדימוי זה, ייטס כלל התייחסות בשיריו לכל מחשבתו הפילוסופית לגבי ההיסטוריה והספיריטואליות.
הסבר החומר המוצג בספר.
ב-21 באוקטובר 1917, ייטס נישא לבחירת לבו ג'ורג'י הייד-ליס. ארבעה ימים מאוחר יותר היא ניסתה טכניקת תקשור של כתיבה אוטומטית כדרך להסחת דעתו של ייטס מהדיכאון ששרה עליו. הדברים שהיא רשמה כללו רעיונות אשר לגביהם היא לא ידעה דבר אבל אשר היו קשורים באופן הדוק לנושאים שהעסיקו את ייטס במהלך הקריירה שלו. כשהוא התכוון להקדיש את כל כוחו בניסיון להסביר את מה שה"מדריכים" (Instructors) העבירו להם, הם אמרו לו: "אנו באנו לתת לך מטאפורות לשירה".
התקשורים התבצעו כמעט באופן יומיומי במשך קרוב לשלוש שנים והתוצאה הייתה המהדורה הראשונה של "חזון" אשר יצאה לאור ב-1925. ייטס לא היה מרוצה מהיצירה, ועדיין היו עוד מספר תקשורים שהתרחשו ולכן הוא הוציא לאור גרסה שנייה ומתוקנת ב-1937. בצורתו הסופית הספר מהווה מצג של מערכת הגותית על נשמת האדם בתוך ומעבר לחיים ועל ההיסטוריה, מסודרת בסימבוליזם גאומטרי המבוסס על השיטות האזוטריות שבהן התמחו הן ייטס והן אשתו במשך מספר שנים.
עיקר היצירה הוא הרעיון של שתי תנועות של הנשמה האנושית, אחת הפונה לכיוון הגשמה עצמית מוחלטת והשנייה לכיוון ויתור עצמי מוחלט. כל רגעי הקיום יכולים להיבחן במושגים אלו לא משנה מהם, למשל פעולה יחידה, חיים, סדרה של גלגולי נשמות, מחזוריות של תרבויות עולות ויורדות או היקום עצמו. הפילוסוף היווני אמפדוקלס כינה את הדחפים הללו מלחמה ואהבה; האחד מפריד, השני מאחד. שום דבר לא יכול להתקיים ללא האינטראקציה בין שני הכוחות הללו. ייטס מתאר בהרחבה את התהליך באמצעות הסבר על מעבר גלגולי נשמת האדם. גלגולים אלו נלקחים בחשבון בהתאם לשלבי הירח, כאשר לילה אחד של החודש הירחי מייצג גלגול אחד. כאשר הנשמה משיגה הגשמה עצמית מוחלטת, היא נמצאת במצב של שיווי משקל מושלם המכונה "אחדות ההוויה". כל מה שמתרחש במהלך חיי הגלגול הזה תואם לאידיאל הרצוי בשביל הנשמה - או כפי שזה מתבטא בשיר "שלמה והמכשפה" : "הזדמנות להיות באחד עם אפשרות בחירה לבסוף". זהו למעשה שלב הירח ה-15, שלב הירח המלא. אולם, אין שום גלגול של הנשמה בשלב ירחי זה בעולם הגשמי מפני שאין שום מאבק בין שני הכוחות (המפריד והמאחד). זהו שלב של יופי על אנושי שנתקלים בו באופן מקרי ביותר והוא נצפה רק על ידי חוזי חזיונות במקומות מיוחדים. כפי שזה מתבטא בחזונו של מייקל רובארטס על סלע קאשל במסגרת הפואמה "החזון הכפול של מייקל רובארטס":
מחוץ לשלב ה-15 התנועה מתקדמת בכיוון מציאות אובייקטיבית. גם בקוטב ההפוך אין שום גלגול חיים, מפני שלנשמה אין שום כוח רצון והיא לוקחת הכל מבחוץ בלי שום מאבק. גלגול זה, הירח האפל, גם הוא גלגול שהוא מעבר לקיום הגשמי.
בין שני הקטבים הללו, כל גלגולי החיים האנושיים נעים. החיים מעוצבים על ידי "ארבעת הכוחות" (Four Faculties) של נשמת האדם: "כוח הרצון" (Will), "מסכה" (Mask), "שכל יוצר" (Creative Mind), ו"גוף הגורל" (Body of Fate). "כוח הרצון" (Will) הוא האנרגיה אשר יוצרת את הדחף להגשמה עצמית. הוא רואה אל מול עיניו את הדימוי של הקוטב הנגדי לו ושואף להיות כמוהו. דימוי זה מכונה ה"מסכה" (Mask). "שכל יוצר" (Creative Mind) הוא מעין מאגר של זכרונות רעיוניים, הוא מייצג את כוח המחשבה שנלמד ונצבר בגלגולים קודמים. תכליתו היא להבין את הנסיבות החיצוניות המעצבות את הנשמה. נסיבות אלו מכונות "גוף הגורל" (Body of Fate). האדם תופס את "גוף הגורל" כחיצוני אבל למעשה הוא נוצר מזכרונות אירועים שקרו בגלגולי חיים קודמים. לפיכך, יש שני תהליכים שפועלים כאן על הנשמה: "כוח הרצון" (Will) מנסה להפוך להיות ה"מסכה" (Mask) וה"שכל היוצר" (Creative Mind) מנסה להבין את "גוף הגורל" (Body of Fate). שני התהליכים הללו פועלים כדי לבלבל אחד את השני. עד לשלב הירח ה-15 "כוח הרצון" (Will) הוא הכוח השולט. אחרי שלב זה ה"שכל היוצר" (Creative Mind) מחליף אותו. ייטס רואה את שני הכוחות הללו כשני ג'יירס (ספירלות) המסתובבות בכיוונים מנוגדים. כשהם משורטטים באופן דו-ממדי כגלגל, ניתן לראות שחצי משלבי הירח מהשלב השמיני עד לשלב ה-22, שייכים לצד הבהיר של הירח; שלבים אלו הם שלבי הירח המכונים שלבי "ניגוד"(Antithetical): בשלב "ניגוד", הנשמה שואפת, באמצעות ה"שכל היוצר" (Creative Mind) לגאול את ה"מסכה" (Mask) מ"גוף הגורל" (Body of Fate). הצד האפל של הירח, מהשלב ה-22 עד לשלב ה-8, מכונה שלב ירח "יסודי" (Primary): בשלב ירח "יסודי" הנשמה שואפת, באמצעות "גוף הגורל" (Body of Fate) לגאול את ה"שכל היוצר" (Creative Mind) מה"מסכה" (Mask).
המערכת איננה משרטטת מתווה אחד ברור שדרכו אופיו של המין האנושי נמדד. המציאות היא ספירה (sphere) חסרת מופע או שלב ירח אך התודעה האנושית יכולה רק לתפוס זאת כסדרה של שני זוגות מנוגדים. הנשמה היא יותר מהסכום השלם של כל גלגוליה.
כשתקשורים נוספים מתרחשים, הגיעו הספרים השני והשלישי של "חזון", "הסמל השלם" (The Completed Symbol) וה"נשמה בדין" (The Soul in Judgement). שני הספרים הללו עוסקים במציאות שהיא מעבר לחיים עצמם. ה"סמל השלם" (The Completed Symbol) מנסה להתאים את ספירלות החיים (Gyres of Life) למסגרת הרחבה היותר של הבתר-חיים. נשמת האדם בחיי הנצח מכונה ה"דאימון" שלו (Daimon). במסגרת זו ה"כוחות" הם אנרגיות הנרכשות באופן רצוני, השייכות כמובן לגלגול ה"דאימון", הפועלות בין רגע הלידה לרגע המוות. ארבעה "עיקרים" (Four Principles) טבועים בנשמת ה"דאימון" - "רוח" (Spirit) ו"גוף שמיימי" (Celestial Body), או התודעה ומושא התודעה, ו"קליפה" (Husk) ו"גוף התשוקה" (Passionate Body), או רגש ומושא הרגש. ארבעת "העיקרים" גם הם בעלי מבנה של ספירלה מסתובבת אך המעגל הרבה יותר רחב מזה של ה"כוחות" מפני שהוא כולל את הזמן שבין מוות ללידה בנוסף לחיים עצמם.
כמו ברוב החשיבה הסימבוליסטית, הירח מסמל את אורו של העולם המשתנה ומתחלף או כפי שייטס מנסח, האור של התפיסה הסובייקטיבית. בעוד שהשמש מסמלת את האור של העולם העל חושי, האור המסמל את פעולתם של חוקי היקום העיקריים. הג'ייר של ארבעת ה"עיקרים" (Four Principles) הוא יום כאשר החיים בין הלידה למוות הם הלילה, או שנה מלאה כאשר בתוכה החיים הם עונת החורף. ג'ייר זה נמדד לפי גלגל המזלות. כל הניסיון הנצבר בחיים נובע מה"כוחות" (Four Faculties). אחרי המוות הרוח מעבדת מחדש את הידע שה"כוחות" העניקו במהלך גלגול החיים הנוכחי. זהו התהליך אשר מתואר ב"נשמה שבדין" (The Soul in Judgment).
בשלב הראשון, מתגלה חיזיון של הדחפים והדימויים מהחיים שזה עתה נגמרו. זוהי חוויה המושווית לזו שנחקקת בזיכרון כשרואים את כל ניסיון החיים שנצבר ברגע אחד מהיר, כהרף עין, ברגע המוות. באירלנד, כך אומרים לפי האמונה העממית, רוחו של הנפטר נשארת קרוב לגוף המת במשך זמן מה. מכאן לקוח המנהג להעלות השמיימה את רוח הנפטר לפני שהיא עוזבת את מקדשה הארצי.
השלב השני הוא השלב שבו מתרחשת התבוננות פנימית על סך הניסיון שנצבר בגלגול החיים הנוכחי, התבוננות שמהווה מעצם טבעה תהליך יותר איטי. תהליך זה דורש מהרוח לחיות גלגול אחרי גלגול בצורה מאוד אינטנסיבית, את האירועים של חייה הארציים אשר השפיעו עליה בצורה העמוקה ביותר. לאחר מכן, אירועים אלו נחווים ונחווים מחדש לפי סדר התרחשותם עד שהרוח מבינה אותם, בצורה כזאת שהיא מטמיעה אותם לתוך הווייתה, באופן מלא. בסופו של המחזה פורגטורי (Purgatory), אותו המחיז ייטס, האיש הזקן מבין את חוסר התועלת בניסיונו להפריע לתהליך הזה כשזה משפיע לרעה על נשמתה של אמו המתה. רק כוח אלוהי מסוים יכול לשחרר אותה מחלומה המבעית: