בתחרויות האתלטיקה של המכביה השמונה-עשרה שנערכו ביולי 2009 זכה מוגס במדליית כסף, בריצת 10000 מטר בתוצאה של 30:01.18 דקות, אחרי בריהון וובה מישראל (29:56.91 דקות) ולפני ג'פרי ויינשטיין מארצות הברית (33:18.96 דקות).
בפברואר 2010 זכה באליפות ישראל במרוצי שדה ה-49. בדצמבר 2010 זכה באליפות ישראל בחצי מרתון בזמן של 1:03:20 שעות; הזמן לא הוכר כרשמי וכשיא ישראל לאחר שנמצא כי אורך המסלול היה קצר ב-133 מטר מהאורך הרשמי. בדצמבר 2012 זכה באליפות ישראל בחצי מרתון בזמן של 1:04.40 שעות. במאי 2013 זכה באליפות ישראל בריצת 10,000 מטר, וקבע שיא ישראל חדש של 28:12.58 דקות.
בינואר 2015 התחרה לראשונה בריצת מרתון במסגרת אליפות ישראל ומרתון טבריה. הוא סיים שני בין הישראלים לאחר זוהר זימרו, בתוצאה של 2:18:27 שעות. בספטמבר 2015 סיים במקום ה-25 במרתון ברלין בתוצאה של 2:15:29 שעות וקבע את הקריטריון לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). במשחקים האולימפיים סיים במקום ה-121 בתוצאה של 2:30.30 שעות. בנובמבר 2019 סיים במקום הרביעי במרתון פירנצה, בתוצאה של 2:13:40 שעות.
תן מפוספס
בואשן הגירית (סוג)
בואשן הגירית (שם מדעי: "Mydaus") הוא סוג בעל שני מינים ממשפחת הבואשיים החיים באיים באינדונזיה ובפיליפינים שבדרום-מזרח אסיה. אלו הם הבואשיים היחידים שחיים בעולם הישן.
אלו טורפים קטנים בעלי גוף שחור וקטן ופס לבן לאורך הגב. הראש בעל חוטם מוארך ויש להם סימנים שחורם על העיניים כשהראש לבן. לעומת רוב הבואשים יש להם זנב קטן אבל בלוטות ריחניות באזור פי הטבעת המשמשות אותם לפליטת נוזל מסריח להגנה.
בסריסקוס
בַּסָרִיסְקוּס (שם מדעי: "Bassariscus") הוא סוג של ראקוניים החיים בדרומה של אמריקה הצפונית ובאמריקה המרכזית ביערות, אזורים הרריים ומדבריות. הם קרוביהם של הראקון והקואטי, אך קטנים מהם ובעלי זנב מפוספס בטבעות שנתן להם את שמם. כמו כן הם בעלי עיניים גדולות, אוזניים ואף ארוכים ופרווה זהובה.
ישנם 2 מינים של בסריסקוסים:
חרשה (אתר מקראי)
חֹרְשָׁה (גם: הַחֹרְשָׁה) הוא אתר מקראי הנזכר בספר שמואל, בסיפור הסתתרותו של דוד מפני שאול במדבר זיף.
האתר נזכר בסיפור המקראי, כך: .
הצעת הזיהוי המקובלת למקום היא באתר הארכאולוגי ח'רבת ח'ריסה, הממוקם כשלושה ק"מ דרומית לתל זיף.
יש הסבורים כי "חורשה" זו המשיכה להתקיים גם בתקופה הרומית, כאשר עדות לכך היא כתובת שנמצאה בטבריה בה נזכר אדם שמוצאו מ"חורשה", וכן אזכור שם יישוב דומה באזור זה בכתביהם של יוסף בן מתתיהו ושל קלאודיוס פטולמאוס.
חוטמן הרים
חוטמן הרים (שם מדעי: "Nasuella") הוא סוג של טורפים ממשפחת הראקוניים שקרובים לסוג חוטמן הנפוץ והמוכר יותר. זהו סוג בעל שני מינים שדומים לחוטמן אך קטנים ממנו ונפוצים בעיקר בקצה הצפוני של אמריקה הדרומית ביערות הרריים ומכאן שמם.
חוטמנים אלה הם קטנים ובלתי מוכרים כמעט למדע, אך מזכירים מאוד את החוטמנים המוכרים. המין המערבי התגלה ב ונחשב עד היום לדעת הרבה מיונים לתת-מין של חוטמן הררי מזרחי - המין המוכר יותר. לא ידוע כמה פרטים כאלה יש והאם הם בסכנת הכחדה.
בירז'
בירז' (בליטאית: , בירז'אי; ביידיש: בירזש) היא עיר קטנה במחוז פוניבז' שבצפון ליטא המשמשת כמרכז המנהלי של מחוז המשנה בירז'. בבירז' התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב.
האזכור הראשון של בירז' הוא משנת 1455. בשנת 1586 החלה בנייתה של טירה ביישוב, ובשנת 1589 הוענקו לו זכויות עיר. בשנים אלה נבנה בעיר סכר על שני הנהרות לצדם היא יושבת, תוך יצירת אגם מלאכותי, הראשון מסוגו בליטא.
מהמאה ה-16 ישבו בעיר מספר מבני משפחת רדזיוויל, והעיר נעשתה לאחד ממרכזי הרפורמציה הפרוטסטנטית. במהלך פשיטות האימפריה השוודית במחצית השנייה של המאה ה-17 ובתחילת המאה ה-18 הוחרבה הטירה שבעיר מספר פעמים.
יהודי בירז'.
יהודים ישבו בבירז' מסוף המאה ה-16, ונטלו חלק פעיל בפיתוח היישוב. בין מלחמות העולם חיו בעיר כ-3,000 יהודים, כשליש מתושביה, ופעלו בה מוסדות תרבות ודת יהודיים. בתקופה הסובייטית נסגרו מוסדות אלו, ועסקי היהודים בעיר הולאמו בחלקם.
ב-26 ביוני 1941 נכנסו לבירז' הגרמנים, ועד מהרה החלו ליטאים מקומיים לפרוע ביהודי המקום. ב-26 ביולי רוכזו כל יהודי העיר בגטו שהוקם בה, תוך רצח יהודים בעת ההעברה.
ב-8 באוקטובר 1941 נלקחו כ-2,400 יושבי הגטו, ובהם כ-900 ילדים, ליער אסרטבה (Astrava), כ-3 ק"מ מהעיר, ושם נרצחו כולם בבורות ירי.
רבני בירז'.
בשנת תר"ב מינתה קהילת בירז' את הרב אשר ניסן לוינזון לכהן כרבה, לאחר פטירתו בשנת תרל"ט מונה הרב יוסף זונדל לרב הקהילה.
בשנת תרמ"ח מונה הרב פינחס הכהן לינטופ לרב הקהילה החסידית בבירז', לאחר פטירתו בתרפ"ד מילא את מקומו חתנו רבי בנימין צבי מובסס.
מרים צנגן
מרים צנגן (6 באוגוסט 1929 – 15 בספטמבר 2015) הייתה רופאה ישראלית, יושבת ראש ההסתדרות הרפואית בישראל ויושבת ראש ארגון רופאי קופת-חולים של ההסתדרות הכללית (כיום שירותי בריאות כללית).
ביוגרפיה.
מרים גרינה צנגן נולדה בהאג, הולנד, לאברהם ורבקה-ברכה סטריקובסקי.
בזמן מלחמת העולם השנייה הוסתרה אצל זוג נוצרים בכפר ביקברכן שבמזרח הולנד.
בשנת 1955 קיבלה תואר דוקטור לרפואה מאוניברסיטת ליידן שבהולנד. באותה שנה נישאה ועלתה למדינת ישראל, ובהמשך התמחתה ועבדה כרופאת משפחה במחוז דן.
בשנת 1980 נבחרה לתפקיד יו"ר ארגון רופאי קופת-חולים, ושימשה בתפקיד עד 1991.
בשנת 1983 התקיימה שביתת הרופאים הגדולה, במהלכה חתמה ד"ר צנגן על הסכם עם הנהלת קופת-חולים בעניין רופאי המרפאות של קופת-חולים. הסכם זה קבע לרופאי המרפאות ימי עבודה רצופים במקום ימי עבודה מפוצלים.
בשנת 1989 מונתה לתפקיד יו"ר ההסתדרות הרפואית ה-11 ושימשה בתפקיד זה עד 1995.
בתקופת כהונתה כיו"ר הר"י חל גל העלייה הגדול מברית המועצות,
במסגרתו עלו לארץ רופאים רבים. עקב כך, מספר הרופאים המורשים בארץ עלה מ-14,400 בשנת 1989 ל-21,723 בשנת 1995, אז כ-30% מהרופאים המורשים בארץ היו עולים חדשים מגל עלייה זה. תקופה זו לוותה במאבקים בין הר"י והממשלה בנוגע לתקנים לקליטת הרופאים החדשים ולהעלאות שכר, ובמהלכה נחתמו הסכמים קיבוציים בנושאים אלו. בשנת 1995 25% מהרופאים המועסקים בישראל היו עולים מגל עלייה זה.
בשנת 1990 ניהלה ד"ר צנגן שביתה של כלל רופאי הר"י במחאה על החלטת שר האוצר (דן מרידור) ושר הבריאות (אהוד אולמרט) להגיש תביעה משפטית נגד קופת חולים הכללית כדי לחייב אותה לבטל העלאות שכר לרופאים במתקניה.
בשנת 1994 התקיימה שביתה נוספת בת יממה בנוגע לשכר הבסיס של הרופאים, בסופה נחתם הסכם קיבוצי בנושא.
בראשית שנות ה-90 ליוותה את תהליך החקיקה של חוק ביטוח בריאות ממלכתי שנחקק ב-1994, והייתה נציגה מכוחו במועצת הבריאות.
בשנת 1990, עקב כבילת אסירה ביטחונית במהלך לידה, פנתה ד"ר צנגן אל מפקד כלא השרון ואל ועד רופאי בית החולים מאיר, וכתבה כי "רופא שביצע לידה בתנאים כאלו, פעל בניגוד לכללי האתיקה של הרופאים, שהם אוניברסליים". עקב כך האסירה שוחררה מכבליה. בעקבות המקרה שירות בתי-הסוהר תיקן את פקודות הנציבות בנושא.
בשנת 1993 נחשף קיומו של טופס רפואי שהורה לרופא מתקן מעצר להעריך בפני החוקרים במתקן האם אסיר כשיר רפואית לכבילה, לכיסוי ראש ועיניים ולעמידה ממושכת במהלך החקירות. עקב כך כתבה ד"ר צנגן לראש הממשלה דאז יצחק רבין שהדבר מהווה השתתפות בעינויים והפרה בוטה של כללי האתיקה הרפואיים, ולכן הר"י תאסור על הרופאים למלא את הטופס. רבין השיב כי הטופס נכנס לשימוש בטעות וכעת מוצא משימוש.
לאחר תום כהונתה כיו"ר הר"י ניהלה מרפאה לרפואת משפחה ברמת גן עד 2003. בנוסף, שימשה כרופאה בפנימיית סמינר אור החיים לבנות בבני ברק עד שנת 2015. ד"ר צנגן הלכה לעולמה ב-15 בספטמבר 2015, בת 86 הייתה במותה. היא הובאה לקבורה בהר המנוחות בירושלים.
מרים צנגן הייתה נשואה למנחם צנגן ז"ל, פרופסור לכימיה, ולהם ארבעה ילדים: שמואל ודוד צנגן הם רופאי ילדים, אברהם צנגן הוא חוקר מוח, והדסה צנגן היא עורכת דין.
נקש-י רוסתם
נַקְש-י-רוֹסְתָם (בפרסית: نقش رستم, Naqŝe Rostam) הוא אתר ארכאולוגי, הנמצא בפרובינציית פארס באיראן. הוא נודע בעיקר בקבר דריווש הראשון וקברי חמשת מלכים נוספים, מבנה קובייתי מתקופת הממלכה האחמנית ותבליטי סלע מתקופת האימפריה הסאסאנית. מיקומו כחמישה קילומטרים מהעיר פרספוליס, והוא מזוהה כנראה עם יישוב עתיק בשם Nupistaš. הקברים והתבליטים נבנו או נחצבו לתוך מצוקים של סלעי אבן חול שמתרוממים מעל פני הקרקע. מובנו של השם בפרסית הוא "תמונתו של רוסתם" והוא מתייחס לתבליט מהתקופה הססאנית שעל פי האמונה העממית מייצג את סיפורו של רוסתם, אחד מגדולי הגיבורים בתרבות הפרסית, שעלילותיו מסופרות באפוס הפרסי מהמאה ה-10 "שאהנאמה".
התקופה הקדם-אחמנית.
המקום שמש כנראה כאתר בעל חשיבות טקסית כל שהיא עוד בתקופות קדומות יותר, כפי שהוכיחה משלחת הארכאולוגים בראשותו של אריך שמידט, שעסקה בחפירות במקום.