תקופה זו התאפיינה בהתפשטות העיר במקביל לפעילות ערה של הגדלת הצי, שנועד להילחם נגד הדנים, ולאחר מכן נגד הרוסים. העיר נפגעה במספר שריפות, שהגדולה בהן ארעה בשנת 1790, וכתוצאה מכך נבנו כ-400 בתי אבן מחדש.
גם לאחר קיצה של האימפריה השוודית ולאחר ששוודיה איבדה את השליטה בפינלנד ב-1809, המשיכה קרלסקרונה ושימשה כבסיסו העיקרי של הצי השוודי. במהלך המאה ה-19 והמאה ה-20 שופרו מתקני הנמל והותאמו לחידושי התקופה, וכך נעשה גם במהלך מלחמת העולם השנייה, כאשר הביצורים הקודמים שופצו והותקנו אמצעים להגנה מפני התקפה אווירית. לאחר המלחמה הלכה הפעילות הימית בבסיס והתמעטה. לקראת תום המלחמה הקרה והצמצום הצפוי בהיקף הצי השוודי, הפנתה הממשלה כספים לעידוד חברות טכנולוגיה כדי שיקבעו מרכזים בעיר, הכל במטרה למזער את הנזק הצפוי בעקבות הצמצומים בפעילות הצי. ב-27 באוקטובר 1981 עלתה הצוללת הסובייטית U137 על שרטון כ-10 ק"מ מקרלסקרונה. התקרית גרמה למשבר ביחסי שתי המדינות ותמכה בחשדותיהם של השוודים כי הסובייטים עוסקים בפעילות ריגול בסביבות הבסיס הימי. כיום מאכלסת העיר מרכזים של חברות טלפוניה ומרכזי פיתוח של תעשיית היי-טק.
אתרי העיר.
סטורטורייט.
העיר תוכננה על ידי אריק דאלברג (Dahlbergh) וקרל מגנוס סטוארט (Stuart) בהוראתו של מפקד הצי השוודי האנס ואכטמייסטר (Wachtmeister). היא תוכננה בהתאם לעקרונות הבארוק, ורחובותיה הראשיים רחבים ונפגשים בכיכר "סטורטורייט" (Stortorget - "הכיכר הגדולה"). הכיכר משתרעת בנקודה הגבוהה ביותר באי טרוסה, ופחות או יותר במרכזו. בכיכר ניצבות שתיים מכנסיותיה הראשיות של העיר:
עוד ניצבים בכיכר, בצידה המערבי, בית העירייה (Rådhuset), שגם הוא מהמחצית הראשונה של המאה ה-18 (11 במפה), ובניינים מאוחרים יותר כמו אולם הקונצרטים, הספרייה העירונית ובית הדואר (16 במפה). במרכזה של הכיכר ניצב פסלו של מייסד העיר, המלך קרל האחד עשר (32 במפה). שטח הכיכר משמש עד היום כאזור שוק וכאתר לעריכת אירועים שונים. מדרום לכיכר, על הציר החוצה אותה מדרום לצפון, שוכן פארק האדמירלות (Amiralitetsparken), ומצפון לה, על אותו ציר, משתרעים פארק הוגלנד (Hoglandspark) ותחנות הרכבת (22 ו-23 במפה).
בסדרת האנימציה נילס הולגרסון (פרק 11) להקת אווזי הבר חונה בעיר ונילס מתמודד עם פסל המלך שקם לתחיה. גם הנמל ומגדל השעון המפורסמים מופיעים.
הבסיס הימי.
בדרומה של קרלסקרונה שוכן בסיס הצי השוודי. בעבר הוא נבדל ממרכזה בחומה ורק חלקים קטנים ממנה שרדו. רחבת המסדרים (Amiralitetsslätten) שוכנת בסמוך לנמל, ובמרכזה ניצב מגדל השעון. על המבנים החשובים ברחבה נמנים ההגוואקטן (Högvakten - "בית המשמר" - 1 במפה), מדרום לה, והחפסגוסקסרנן (Skeppesgossekasernen - "קסרקטין בחורי הספינות" - 5 במפה) בצידה המערבי. דרומית לרחבת המצעדים שוכנת המספנה הישנה (Gamle Varvet) שבה מספר מבנים מסוף המאה ה-18 ובהם מבני אחסון, מנהלה ומגוריהם ההיסטוריים של בכירי הצי. בצידה המזרחי של הרחבה שוכנת חצר האדמירלות (Artillerigärden), שטח שיובש מהים ובו קסרקטין, בתי מלאכה ואחסון וכן בית חולים (3 במפה). באזור זה שוכנת גם כנסיית האדמירלות (Amiralitetskyrkan - במפה 2) האדומה, שהוקדשה בשנת 1685. הכנסייה נבנתה מעץ כמבנה זמני עד שיוחלף בבניין אבן, אך הדבר מעולם לא יצא אל הפועל.
מזרחית לאי טרסה, שוכן האי הקטן סטומהולמן (Stumholmen), קבוצה של שלושה איים שחוברו לאחד. על האי שוכנים מבנים שנבנו החל במאה ה-18 ועד לשנות ה-50 של המאה ה-20, והידוע שבהם הוא "סלופ- אוק ברקאסחולט" (Slup- och Barkassskjulet, "סוכת הסירות") שבנייתו הושלמה ב-1787. מבנה גדול זה נבנה במטרה לאחסן ספינות, ורצפתו משופעת. מבנים נוספים באי הם מאפיית הכתר (Kronobagariet), מגדל קונגסהאל (Kungshall), מחסני קונגסהאל (Kungshallsmagasinet) ושני בתי מלאכה לאווירונים ימיים משנות ה-20 של המאה ה-20. במהלך שנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20 חדל האי מלשמש למטרות צבאיות, והעירייה שינתה את ייעודם של המבנים לפי תוכנית שניסחה. עוד נבנו במקום בתי מגורים על קרקע שיובשה מהים.
מספנות הצי העיקריות הוקמו על האי לינדהולמן (Lindholmen) מדרום לעיר, ומאז 1961 הן שייכות בחלקן לממשלת שוודיה ובחלקן למספנה אזרחית. אל האי מחובר האי סדרטריירנה (Södertrjerna) מצידו המזרחי. סדרטריירנה חובר אל לינדהולמן על ידי ייבוש הים והמבנה החשוב ביותר הניצב עליו הוא "הכנסייה הפינית" (Finska Kyrkan) מ-1696, שבניגוד לשמו, משמש כבית אחסון. אחד המבנים הבולטים בעיר הוא "גמלה מאסטקראנן" (Gamla Mastkranen - "מנוף-התורן הישן") בן 9 הקומות. המנוף הוקם בין השנים 1803-1806 והוא עשוי לבנים למעט חלקו העליון העשוי מעץ ומצופה בלוחות נחושת.
המצודות סביב העיר.
מדרום לעיר שוכנים מספר איים המגינים על נתיב הגישה הימית אליה, ועליהם הוקמו מאחזים צבאיים. שני האיים החיצוניים הם קונגסהולמן (Kungsholmen - "איוֹן המלך") ודרוטנינגחר (Drottningskär - "איון המלכה") השוכנים משני צידיו של מצר אספה (Aspö), נתיב הגישה הימי העיקרי אל העיר. קונגסהולמן שוכן מצידו המזרחי של המצר, וביצורי קבע הוקמו עליו בין 1820 ל-1850. אלה שופרו בשנות ה-70 של המאה ה-19, ומאז שנת 1900 הם נחשבו כנקודה אסטרטגית חשובה. על האי דרוטנינגחר שממערב למצר הוקמה מצודה נוספת בין השנים 1680-1700, אך היא הושלמה רק באמצע המאה ה-18. המצודה מוקפת מים כמעט מכל עבריה, והיא מחוברת אל האי במצר יבשה. בין שני איים אלה לעיר עצמה שוכנים שני איים קטנים יותר - גודנאט (Godnatt) וקורהולמן (Kurrholmen) - וגם עליהם הוקמו מצודות עגולות ששימשו במאה ה-19 כקו הגנה שני לעיר. שתי מצודות אלה הן היחידות ששרדו משש מצודות דומות, ומעולם לא היו בשימוש מבצעי.
מבנים נוספים.
שני מבנים הניצבים על היבשה נכללים בהכרזת העיר כאתר מורשת עולמית. הראשון הוא טחנת המים המלכותית (Kronokvarnen) שנבנתה ב-1721, והאחר הוא ארמון חארבה (Skärva) שנבנה בשנים 1785-1786 ושימש כמעון הקיץ של מפקד הצי באותה עת.
יהודים.
קרלסקרונה היא אחת מארבע הערים שבהן הורשו יהודי שוודיה להתיישב בתקופתו של גוסטב השלישי (1772). בעיר בית קברות יהודי ומוזיאון המציג מספר פריטים יהודיים מעבר הקהילה. בשנת 1860 בוטלה ההגבלה על התיישבות יהודים בארבע הערים, ויהודי קרלסקרונה עברו במספר גלים לערים מרכזיות יותר, בעיקר אל מאלמה, מערבית לקרלסקרונה.
בשנת 1995 חולל בית הקברות היהודי בשולי העיר.
טדי
טדי הוא כינוי חיבה לשם תאודור.
קלאנתס
קְלֵאַנְתֶס (Κλέανθης; 301 – 232 או 252 לפנה"ס) היה פילוסוף סטואי יווני.
נולד בעיר אסוס בצפון-מערב אסיה הקטנה, שם עסק באיגרוף. הגיע לאתונה כשבכיסו ארבע דרכמות בלבד, שם שמע את הרצאותיו של הפילוסוף קראטס מן האסכולה של הציניקנים. אחר כך למד במשך תשע עשרה שנה אצל זנון מקיטיון, מייסד האסכולה הסטואית. הוא סירב לקבל תמיכה ציבורית והתפרנס מעבודת לילה כסבל של כדי מים בשירותו של גנן. היה חזק בגופו ולמוד-סבל. הוא זכה להערכה רבה הודות למוסריותו. בשנת 263 לפנה"ס, עם מותו של זנון, הפך ליורשו כראש האסכולה הסטואית, אך המשיך להתפרנס מעבודת כפיים.
קלאנתס כתב כחמישים חיבורים, שמהם נשתמרו קטעים בלבד. חיבורו "שיר הלל לזאוס" (ראש האלים ואל השמים במיתולוגיה היוונית) נשתמר אצל סטובאוס, מלקט כתבי יד יווניים עתיקים בן המאה החמישית לספירה. קלאנתס חשב על השמש כמקום משכנו של אלוהים, שהוא התבונה העילאית שבטבע, או האש האלוהית שביקום (על פי התורה הסטואית אלוהים לא ברא את היקום, אלא הוא היקום עצמו).
לדעת קלאנתס המידות הטובות מהוות הסכמה מרצון עם התבונה שבטבע, ולפיכך, לחיות בהתאם למידות הטובות פירושו לחיות בהתאם לטבע. הוא פיתח תורה חדשה בדבר נפש האדם, וחשב כי הישארות הנפש לאחר המוות תלויה בדרך חייה בעולם הזה. הקטעים העיקריים של חיבוריו נמצאים בלקט של סטובאוס ובספרו של דיוגנס לארטיוס, סופר בן המאה השלישית לספירה שחיבר סקירה על חיי הפילוסופים היווניים ודעותיהם. קטעים אחרים מופיעים בכתביהם של מרקוס טוליוס קיקרו ושל סנקה.
קלאנתס מצא את מותו בהימנעות מכל מזון. הוא לקה בכיב בחניכיו שהתנפחו ונרקבו. הרופאים ציוו עליו להימנע מאכילה לזמן מה. מצבו השתפר עד כדי כך שהרופאים הכריזו עליו כאדם שנרפא, והרשו לו לשוב לשיגרת חייו. אך משום שהיה כבר במחצית הדרך אל מותו, הוא אמר שהחליט לא לחזור לאחור, להמשיך בצום ולעבור את השלב שבו התקדם כל כך.
אחרי מותו, תלמידו כריסיפוס מסולי הפך לראש האסכולה הסטואית.
Guild Wars Prophecies
Guild Wars Prophecies (מבוטא "גִילְד ווֹרְז פְּרוֹפֶסִיז")
הוא חלקה הראשון של סדרת המשחקים ההמוניים Guild Wars.
המשחק ראה אור באפריל 2005, והצליח מעל לצפיותיה של ArenaNet, החברה אשר יצרה אותו.
בעברית ניתן לקרוא למשחק "הנבואות" (מאנגלית: Prophecies), שם שהוצמד לו רק לאחר יציאת הכותרים הבאים בסדרה (Factions - Nightfall), כדי שתינתן האפשרות להבדיל.
בדומה לחלקי הסדרה הבאים, למשחק עלילה משלו המתרחשת באזור בשם 'טִירייה' (Tyria), ומערכת ה-PVP בו מעט שונה בהתאם למשחק.
שטח המשחק.
המשחק מתרחש במחוז, או יבשת, בשם טִירִייה. טירייה היא יבשת רחבה ומגוונת בעלת נופים שונים ומרהיבים, ממדבריות צחיחות ועד לג'ונגלים אקזוטיים.
קו הזמן.
כל שנה בטיריאה מחולקת לארבע עונות, ובכל עונה 90 ימים.
הספירה החלה מאירוע בשם Exodus (היציאה), שבו האלים הישנים עזבו את העולם הגשמי.