שירותים הממותגים כאינטרנט כשר, הוקמו בארצות הברית והובאו לישראל כדי לאפשר גישה לאינטרנט לאוכלוסייה הרוצה להימנע מחשיפה לתכנים אותם היא רואה כלא ראויים בעת גלישה באינטרנט או שימוש בשירותי דואר אלקטרוני, בין מסיבות דתיות ובין מסיבות עקרוניות, ובשל כך אף נמנעה מלהשתמש באינטרנט. ברוב החוגים החרדיים היחס לאינטרנט שלילי מאוד, וקיומו נשלל לגמרי שלא למטרות עסקיות/תורניות מובהקות. במהלך השנים האחרונות היחס הוחמר ואף במקרים אלו נדרשים ברוב החוגים מערכות סינון המתאימות לדרישות החוג. למשל חסידות בעלז אשר בהוראת האדמו"ר מתירה לחסידיה להתחבר לאינטרנט "נט-צח" לאחר שנחתם הסכם מול הספקית, להקמת מסלולים ייעודיים עבור אנשי החסידות, ולמי שמחויב לכך לצורך פרנסתו.
הסינון נעשה בשתי דרכים:
מכונים לבירור סוגיות של הלכה וטכנולוגיה.
בנוסף לפוסקים השונים שעסקו במהלך הדורות בשאלות הלכתיות שמעוררת הטכנולוגיה, הוקמו בישראל שני מכונים העוסקים, באמצעות צוותים של רבנים ומהנדסים, בשאלות של הלכה וטכנולוגיה.
מכון מדעי טכנולוגי להלכה נוסד בשנת 1965, ביוזמת הרב אליעזר קוגל על ידי הרב לוי יצחק הלפרין במטרה להתמודד עם השאלות והבעיות ההלכתיות המורכבות שמעוררת ההתפתחות הטכנולוגית. המכון מקיים קשרים ענפים עם גדולי היצרנים והיבואנים, על מנת להנגיש לידי ציבור שומרי ההלכה מוצרי החשמל עם התקני שבת והלכה.
מכון צומת הוקם בשנת 1977 על ידי הרב ישראל רוזן. המכון מפעיל צוותי מחקר ופיתוח בתחומי האלקטרוניקה, המחשבים, הטכנולוגיה והמכניקה העדינה. מהנדסי המכון עוסקים בהתאמת מיכשור רפואי לשימוש בשבת ובחגי ישראל - בבתי חולים, בבתי אבות, ובבתי נכים וקשישים; וכן בפתרונות הלכתיים לכוחות הביטחון - צה"ל ומשטרת ישראל, על מנת לאפשר את פעילותם החיונית באופן סדיר, בהתאם לתנאי ההלכה.
משמרת השבת נוסד בשנת 2011 בידי הרב אליהו בייפוס, מרבני בית הדין של הרב נסים קרליץ בבני ברק.
יוזם הקמתו של הארגון היה הרב יוסף שלום אלישיב. על פי דברי תלמידו הרב יצחק דרזי, לאחר שנחשף הרב אלישיב לפתרון הלכתי ששווק בציבור ולדעתו אסור בשימוש בשבת, הוא פנה אליו ואמר שיש להקים את הארגון, ואף נתן את שמו 'משמרת השבת'. הארגון עוסק בהסברה וחידוד מודעות ציבורית לחששות הלכתיים שונים הכרוכים בשימוש במכשירי חשמל בשבת, בפרט במכשירים העושים שימוש בטכנולוגיות מתקדמות, שלגבי בעיות הלכתיות שהתעוררו לגביהם קיימת מודעות פחותה גם בקרב קהל שומרי השבת. והצעת פתרונות הלכתיים-טכניים לבעיות אלו.
שיגרה
דרבן עב-זנב אסייתי
דוֹרבָּן עב-זנב אסייתי (שם מדעי: Atherurus macrourus) הוא מין של דורבן, החי בדרום-מזרח אסיה והוא קרוב משפחתו של דורבן עב-זנב אפריקני.
דורבן זה חי במדינות: סין, הודו, לאוס, מלזיה, תאילנד, מיאנמר ווייטנאם.
אורכו של הדורבן 34–52 ס"מ ומשקלו 2–4 קילוגרם. הוא בעל שערות אפורות-חומות, פנים ורדרדות וזנב ארוך הסתיים בציצה לבנה. הקוצים נוקשים ולבנים בחלקם העליון, אך לא בולטים וגבוהים כמו אצל בני הסוג דורבן.
הדורבן פעיל לילה ויוצא לשוטט ביערות טרופיים וביערות הרריים. הוא ניזון בעיקר מצמחייה כמו במבוק ומפקעות. הוא נח במאורות שהוא מכין או במאורות מוכנות, בהם יכולים להימצא עד שלושה דורבנים. הנקבות ממליטות 2 גורים שנגמלים לאחר שבוע.
הדורבן לא מצוי בסכנת הכחדה בטבע אך נחשב למין מוגן ברחבי דרום-מזרח אסיה ובשמורות בהודו.
דרבן עב-זנב אסייני
היינץ וולפגנג שנאופר
היינץ וולפגנג שנאופר (בגרמנית: Heinz-Wolfgang Schnaufer; 16 בפברואר 1922 - 15 ביולי 1950), היה מיור בלופטוואפה (חיל האוויר הגרמני), אשר הוכתר כאלוף הפלות והיה לאחד מהבודדים שקיבלו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון, חרבות ויהלומים.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
שנאופר נולד בקאלף ב-16 בפברואר 1922, והיה בנם הבכור של אלפרד שנאופר, מהנדס מכונות וסוחר, ומרתה לבית פריי. יקב המשפחתי נוסד על ידי אביו וסבו, הרמן שנאופר, בשנת 1919, זמן קצר לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה, ולאחר מות סבו בשנת 1928 ניהל אביו את היקב לבדו, ולאחר מות אביו בשנת 1940, ניהלה אמו את היקב ואף הרחיבה אותו.
מלחמת העולם השנייה.
לאחר סיום לימודיו בתיכון, הצטרף שנאופר ללופטוואפה ב-15 בנובמבר 1939, וב-1 באפריל 1941 הוסמך כטייס והועלה לדרגת לוטננט. בנובמבר אותה שנה הוצב שנאופר בלהק 2 בכנף ציידי הלילה ה-1, אשר תפקידה הייתה לפגוע במפציצים הליליים שהפציצו את גרמניה. בפברואר 1942 השתתף שנאופר בחיפוי האווירי על מבצע קרברוס, שבמהלכו פרצו דרך תעלת למאנש של סיירות הקריגסמרינה "שרנהורסט", "גנייזנאו" ו"פרינץ אויגן" ומספר ספינות קטנות מברסט שבצרפת אל בסיסי הבית שלהן בגרמניה. ב-2 ביוני 1942 זכה שנאופר להפלה הראשונה שלו, וב-1 באוגוסט הפיל 3 מטוסי אויב נוספים, ועד לסוף אותה השנה כבר נזקפו לזכותו 7 ניצחונות אוויריים.
ב-29 ביוני 1943 זכה שנאופר בניצחונו ה-17, וב-1 ביולי הועלה לדרגת אובר לוטננט, וב-26 ביולי זכה בגביע הכבוד של הלופטוואפה. ב-16 באוגוסט 1943 קיבל שנאופר את עיטור הצלב הגרמני בזהב, וב-31 בדצמבר הועמק לו עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-15 בפברואר 1944 קורקע שנאופר בשל דלקת התוספתן, ורק ב-19 במרץ הוא חזר לטוס. ב-1 במאי 1944 הועלה שנאופר לדרגת האופטמן, ומונה למפקד הלהק ה-4 בכנף ציידי הלילה ה-1, וב-25 במאי הפך לאלוף ביום אחד, לאחר שהפיל 5 מטוסי אויב באותו היום. ב-22 ביוני הוא הפיל 4 מטוסי אויב ביום אחד, ועל כך קיבל ב-24 ביוני את תוספת עלי האלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-30 ביולי קיבל שנאופר את תוספת החרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל מידי היטלר, לאחר שזכה בניצחונו ה-89, וב-8 באוגוסט קיבלו אנשי צוותו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, ובכך היו לצוות היחיד שעיטור זה הוענק לכל הצוות. ב-1 בספטמבר זכה שנאופר לניצחונו ה-100, וב-16 באוקטובר קיבל תוספת יהלומים לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל.
ב-1 בדצמבר 1944 הוא הועלה לדרגת מיור, וב-21 בפברואר 1945 הפיל 9 מטוסי אויב ביום אחד. ב-7 במרץ הוא הפיל 3 מטוסים נוספים, ובכך העלה את מאזן ניצחונותיו ל-121 הפלות, ולאחר מכן נאסר עליו לטוס שוב בטיסה קרבית. ב-9 באפריל הוא יצא לגיחה נוספת, אולם לא הצליח להפיל מטוסים נוספים, ובסוף המלחמה הוא נפל בשבי הבריטי.
לאחר המלחמה.
במאי 1945 נשלח שנאופר לאנגליה, שם נחקר האם הוורמאכט והלופטוואפה סיפקו ללוחמים מתאמפטמין או סמי מרץ, על מנת להגביר את כישוריהם בקרבות, וב-4 באוגוסט אותה שנה הוא שוחרר בשל בריאות לקויה. לאחר שחרורו הוא החזיר את היקב המשפחתי לפעילות, ועד מהרה החל העסק לשגשג. לאחר מכן הוא נסע עם ידידו מזמן המלחמה, הרמן גריינר, מווייל אם ריין לברן שבשווייץ, כדי להיפגש עם דיפלומטים מדרום אמריקה. השניים קיוו למצוא עבודה כטייסים בדרום אמריקה, וכדי להגיע אל ברן הם חצו את הגבול השווייצרי-גרמני באופן בלתי חוקי. הפגישה נכשלה, וכאשר ניסו לעבור את הגבול שוב באופן בלתי חוקי על מנת לשוב לגרמניה, נתפסו על ידי שומרי הגבול השווייצריים. השווייצרים מסרו אותם לשלטונות הכיבוש הצרפתיים, והם נכלאו בלורך, שם נשארו עד ששנואופר הצליח ליצור קשר עם גנרל צרפתי, שהיה לקוח של היקב שלו, והלה שחרר אותם. ב-13 ביולי התנגש שנאופר במשאית, בעת ששהה בצרפת למטרות קניית יין, וכעבור יומיים הוא מת מפצעיו בבית החולים בבורדו.
הלמוט לנט
הלמוט לנט (בגרמנית: Helmut Lent; 13 ביוני 1918 - 7 באוקטובר 1944), היה אוברסט בלופטוואפה (חיל האוויר הגרמני), אשר הוכתר כאלוף הפלות והיה לאחד מהבודדים שקיבלו את עיטור צלב האבירים עם עלי אלון, חרבות ויהלומים.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
לנט נולד בפירהנה ב-13 ביוני 1918, והיה בנם החמישי של מארי ויוהנס לנט, שהיה כומר לותרני, כמו שני הסבים שלו, שאף הם היו כמרים לותרניים. במרץ 1933 הצטרף לנט לארגון היטלר יוגנד, והיה חבר בו עד לשנת 1935, ובאפריל 1936 התגייס ללופטוואפה. במהלך קורס הטיס עברו הטייסים גם קורס נהיגה על אופנועים ומכוניות, ובאחד הימים היה לנט מעורב בתאונה. ב-1 במרץ 1938 הועלה לנט לדרגת לוטננט, וב-1 במאי 1939 הוצב בכנף מטוסי המשחית ה-76, שהפעילה מטוסי מסרשמיט Bf 110.
מלחמת העולם השנייה.
עם פרוץ המלחמה השתתף לנט בחיפוי האווירי לפלישת גרמניה הנאצית לפולין, וב-2 בספטמבר 1939 כבר הצליח להפיל מטוס קרב פולני. בהמשך המערכה הוא ביצע משימות נוספות, וב-21 בספטמבר קיבל על פעולותיו את עיטור צלב הברזל מדרגה שנייה. במהלך קרב מפרץ הליגולנד (1939), ב-18 בדצמבר 1939, הפיל לנט 2 מטוסי אויב, ובמהלך המערכה בנורווגיה הפיל 4 מטוסים נוספים, ועל פעולותיו קיבל ב-11 במאי 1940 את עיטור צלב הברזל מדרגה ראשונה. ב-1 ביולי 1940 הועלה לנט לדרגת אוברלוטננט, ולאחר מכן השתתף למשך תקופה קצרה במהלך הקרב על בריטניה.