האירוע החל ב-20 במאי 1171 (ט"ו בסיוון ד'תתקל"א), כאשר יצחק בן אלעזר, מיהודי העיר השקה את סוסו בנהר לואר, ובמקביל השקה משרת גוי אחד את סוסו של אדונו. היהודי נשא ככל הנראה חבילה של עור מעובד לבן בחיקו, וכאשר חתיכת עור נשמטה מחיקו, ראה אותה המשרת הנכרי. המשרת חזר אל אדונו, וסיפר כי ראה את היהודי משליך אל הנהר גופת ילד שהרגו היהודים.
יחסם של בני האצולה של בלואה, לרבות אדונו של אותו משרת, ליהודי העיר, היו מתוחים ממילא. זאת בעיקר בשל שנאתם לפולצלינה (מכונה בכרוניקות היהודיות "מרת פולצלינא"), אלמנה עשירה מיהודי העיר, שהייתה בעלת חוב של רבים מתושבי בלואה ובעלת קשרים בביתו של רוזן בלואה תיאובלד (או תיבו, בכרוניקות מופיע בשם "טיבלט"), שהיה גם מפקד צבא צרפת, ראש בית המשפט הצרפתי, וגיסו של המלך. בפרט רצתה במותה של פולצלינה הרוזנת אָלִיקְס, בתו של לואי השביעי ואשתו של רוזן בלואה תיאובלד. אף שהדבר אינו נזכר במפורש, יש חוקרים שהסבירו את שנאתה המיוחדת של אליקס לפולצלינה במערכת יחסים רומנטית כלשהי שהייתה בין פולצלינה לבעלה של אליקס, הרוזן תיאובלד, ויש שאף כתבו שהיא הייתה פילגשו. אחרים דוחים פרשנות זו ומסבירים שאליקס הייתה חייבת כסף לפולצלינה, בדומה לשאר האצילים. בשל הרצון להיפטר מפולצלינה, ועמה מהחובות הכספיים, ניצל האדון את סיפורו של משרתו כדי ליצור את עלילת הדם. הוא סיפר לתיאובלד את דברי משרתו, ובתגובה תיאובלד, שקרבתו לפולצלינה כנראה נתקררה, הורה לאסור את כל יהודי העיר, אף שלא נמצאה כל גופה ולא היה ידוע על ילד חסר.
בתחילה, דרש תיאובלד כופר נפש כספי וביטול כל החובות שחייבים ליהודים, אולם לאחר מכן בא כומר ששכנע אותו שאין לקחת כופר לנפש אדם. הכומר הציע לתיאובלד לבדוק את אמינותו של המשרת-העד במשפט האל – הוא הוכנס לגיגית מלאה מים, וכיוון שצף בהן, הוחלט שהוא דובר אמת, והיהודים נידונו להעלאה על המוקד. בתחילה לא נכללה פולצלינה בין הכלואים, והיא אף ניסתה להשתמש בקשריה עם הרוזן על מנת לבטל את גזר הדין, אך מנעו ממנה להיפגש עמו, ולבסוף הוכנסה אף היא לבית הכלא ונכללה גם היא בעונש המוות. במהלך השריפה, נשרפו החבלים של שלושה מהנשרפים, והם השתחררו. הם טענו שזה מהווה ראיה לחפותם, ועל כן הם זכאים להשתחרר, אולם תיאובלד לא קיבל טענה זו, והם הוחזרו למוקד. כאשר הם הוחזרו למוקד, הם תפסו גוי אחד וניסו לגרור אותו עמם אל האש. בתגובה, אנשיו של תיאובלד הרגו אותם, והשליכו את גופותיהם לאש. בסך הכל נהרגו 31 יהודים. 17 מהם היו נשים.
רבי אפרים מבונא, שהיה הראשון שהעלה על הכתב את סיפור המעשה, כותב ב"ספר זכירה" שלו, שקהילת בלואה, אנשים נשים וטף, עלתה על המוקד כאשר שירת עלינו לשבח בפיה, והוא מתאר את המנגינה שאותה שרו, "כי תחילה היה הקול נמוך ולבסוף הרימו קולם בקול גדול ויענו יחד 'עלינו לשבח' ותבער האש".
אחדים מיהודי בלואה, שלא הועלו על המוקד, נכלאו, והקטנים שבהם אולצו להתנצר. יהודי שאר הקהילות בתחום אחריותו של אותו המושל נאלצו לשלם כופר נפש גבוה.
תגובת היהודים.
מלבד הייחודיות בעלילה זו בכך שהיא בוצעה ללא מציאת גופה או הכרזה על נעדר, היא גם הייתה העלילה הראשונה בצרפת בה השלטונות שתפו פעולה עם המעליל. עד עתה, שלטונות צרפת לא ביצעו כל ענישה כלפי היהודים, והעלילה בבלואה הייתה עלילת הדם הראשונה בה הועלו יהודים על המוקד. בשל כך גרמה העלילה לזעזוע עמוק בקרב יהודי צרפת, והשינוי בעמדת השלטון שכלל סכנה לכל יהודי האזור גרם לחרדה בקרב יהדות צפון צרפת. בכך יש כדי להסביר את המספר הרב של קינות וסליחות שנכתבו לזכר המאורע וכן את קביעת התענית.
מלבד התענית לדורות (ראה להלן), קהילות אחדות גזרו על עצמן גזרות אבלות ותעניות לתקופה שאחר המאורע. כך למשל, קבעה קהילת טרואה (טרוייש; עירו של רבנו תם) שלא ללבוש בגדי משי למשך שלוש שנים, וכן להתענות כל ימי שני וחמישי עד סוף השנה.
השפעה לדורות.
העלילה הותירה חותם עמוק על יהודי אותה תקופה. רבנו תם, מגדולי חכמי ישראל באותה תקופה, קבע לזכרה צום בכ' בסיוון מדי שנה, ואמר על הצום: "גדול יהיה צום זה מצום גדליהו בן אחיקם". לזכר המאורע נכתבו מספר סליחות, ביניהן סליחה הבנויה לפי הסדר של מגילת איכה "למי אוי למי אבוי" של רבי אפרים מבונא, והסליחה "אמוני שלומי ישראל" של אחיו רבי הלל מבונא המתארות את האירועים בהרחבה. סליחתו של רבי הלל אף זכתה להיכנס, למנהג כמה קהילות, לתפילת מוסף של יום הכיפורים.
Kill Em with Kindness
Kill Em with Kindness (בעברית: להרוג אותם בנחמדות) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת האמריקאית סלינה גומז. השיר יצא לאור ב-3 במאי 2016, כסינגל הרביעי והאחרון מתוך אלבומה השני, Revival.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד שבפולין, השני במצעד שבוולוניה, וה-39 במצעד הבילבורד הוט 100.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי סלינה גומז, טים ג'יימס, בנג'מין לוין וג'אדה, והופק על ידי רוק מאפיה, בני בלנקו וכולי. השיר בדומה לשאר שירי האלבום, הוא שיר בסגנון הדאנס. כמה שבועות לאחר שפורסם, הוציאה גומז מספר רמיקסים של השיר.
כלפי השיר, הופנו ביקורות רבות, ובין היתר ערכו הרולינג סטון סקירה מקיפה על קליפ השיר.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ הנלווה שיצא לשיר עלה לערוץ ה-Vevo של סלינה גומז ב-6 ביוני 2016. הוא בוים על ידי אמיל נאוה, וצולם בשחור-לבן. הקליפ מתחיל כאשר ניתן לראות כמה אמני מייק-אפ, מאפרים אותה. לאחר מכן, ניתן לראותה כשהיא יושבת על שרפרף, לבושה בשמלה שחורה.
נכון לספטמבר 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-513 מיליון צפיות, דבר אשר הופך ל-6 הנצפה ביותר של סלינה גומז.
פסטיבל הכדורים הפורחים בלוגראס
פסטיבל הכדורים הפורחים בלוגראס, בעבר נקרא פסטיבל הכדורים הפורחים ע"ש אדם מת'יוס, היה הפסטיבל החמישי בגודלו בארצות הברית, והגדול ביותר במדינת קנטאקי. מ-1999 ועד 2009, נערך הפסטיבל מדי שנה בסוף ספטמבר ב-שדה באומן בלואיוויל, קנטאקי.
הפסטיבל מכיל כ-100 כדורים פורחים המשתתפים בשלושה מרוצים בבוקר ושני אירועים בערב. אירועים אחרים כוללים 4 הופעות, 11 פעילויות לילדים ותערוכת מכוניות עם יותר מ-150 דגמים. יש גם מרכז חינוך המלמד את היסודות של כדורים פורחים, כמו גם מזון, גן בירה ופעילויות אחרות. ביום העמוס ביותר של הפסטיבל יש קהל של יותר מ-100,000 אנשים. אירועים רבים מתקיימים במהלך שלושת ימי הפסטיבל. אחת האטרקציות הפופולריות ביותר היא ה-Night Glow, כאשר בלונים מנופחים זוהרים בלילה. אטרקציה אחרת היא מרוץ הבלונים המתקיים בבוקר עם פרס כספי למנצח.
פסטיבל הכדורים הפורחים ע"ש אדם מת'יוס נחגג לאחרונה בספטמבר 2006. הפסטיבל נרכש על ידי הקרן The Spirit of Kentucky ושמו שונה לפסטיבל הכדורים הפורחים בלוגראס.
היסטוריה.
במשך שנים רבות, טייסים מקומיים התאספו בכל סוף שנה בשדה באומן ונתנו לקהילה מופע לילי זוהר של כדורים פורחים. כאשר האירוע המקומי בוטל בשל חוסר כספים, אדם בורקל, המייסד של חברה לעוגות גבינה ע"ש אדם מת'יוס, בא עם רעיון אשר הוביל לקיום הפסטיבל.
בשנה הראשונה, האירוע התקיים עם 52 כדורים פורחים. בלונים רבים היו מקומיים, למרות שמספר טייסים הגיעו ממקומות רחוקים ברחבי ארצות הברית. האירוע הראשוני גייס 20,000 דולר לכבוד Dream Factory, ארגון שעוזר להעניק משאלות לילדים עם מחלות מסכנות חיים.
הפסטיבל השני התקיים בשנת 2000 עם 70 כדורים פורחים מרחבי ארצות הברית. האירוע הפך כל כך פופולרי, כך שהגבילו את מספר הבלונים ל-70 והייתה גם רשימת המתנה.
פיגועי 11 בספטמבר על העיר ניו-יורק ו-וושינגטון הטילו קצת ספק על הטיסות של הפסטיבל. טיסות אזרחיות (כולל בלונים) הוגבלו לתקופה לאחר הפיגועים. הפסטיבל עתר למועצת הבטיחות הלאומית ולרשות התעופה הפדרלית כדי לאפשר את הטיסה של הבלונים, אשר אושרה רק יומיים לפני הפסטיבל. כ-75 בלונים נכחו בשנה הזאת, מה שהופך אותו לפסטיבל הכדורים הפורחים הגדול ביותר שנערך בהיסטוריה של קנטאקי.
ב-2002, האירוע גדל ל-85 בלונים. הטייסים הגיעו ממדינות כמו ניו זילנד, קנדה וגם ממערב ארצות הברית, הם גייסו יותר מ-35,000 דולר למען קרן משאלת לב, גן החיות בלואיוויל ועבור WHAS Crusade for Children.
ב-2003, הפסטיבל גדל ל-100 בלונים, עם יותר מ-40,000 דולר בפרסים. היה גם שש שעות של שידור חי בטלוויזיה, ויותר מ-120,000 אנשים נכחו באירוע במהלך שלושה ימים. חלק מכספי דמי החניה נתרמו ל WHAS Crusade for Children, וכן כספים נוספים גויסו לכבוד גן החיות בלואיוויל ועוד כמה ארגונים מקומיים ללא כוונת רווח.
ב-2007 פסטיבל הכדורים הפורחים ע"ש אדם מת'יוס נרכש על ידי הקרן The Spirit of Kentucky עבור $1, והאירוע שינה את שמו לפסטיבל הכדורים הפורחים בלוגראס. הפסטיבל המשיך להיות הגדול ביותר בקנטאקי והחמישי בגודלו בארצות הברית.
הפסטיבל בוטל ב-2010, מסיבות שונות. הפסטיבל היה אמור לחזור ב-2011, עם שם חדש, "פסטיבל הבלונים של הרוח של קנטאקי", אך זה בוטל גם כן. אין זכר  לקיומו של הפסטיבל מאז.
באהבה אין חוקים
באהבה אין חוקים (בספרדית: Por amar sin ley) היא טלנובלה מקסיקנית בכיכובם של השחקנים אנה ברנדה קונטררס, דוד ספדה וג'וליאן הוט, סרג'יו בסאנז, אלטאיר ג'ראבו, גיירמו גרסיה קאנטו, פאבלו ולנטיין, איליתיה מאנזנילה, ג'רלדין באזאן, מויס אריזמנדי, מנואל בלבי, ויקטור גארסיה, אווה סדיניו, אזלה רובינסון, רוברטו באלסטרוס, לטיציה פרדיגון, איסבלה קמיל, ארלט פאצ'קו, מגדה קרינה, לורד מונגויה, פולי ודניאלה אלווארז .
ב -10 במאי 2018 נודע כי הסדרה התחדשה לעונה השנייה.