הופעתו של פירוס תפסה את ספרטה לא מוכנה. הועלתה הצעה להבריח את הנשים אל מחוץ לעיר, אולם תוכנית זו נתקלה בהתנגדות מצד הנשים עצמן. ארכידמיה, אשה ממשפחת המלוכה, ניצבה בפני הגרוסיה עם חרב בידה כנציגת הנשים, והודיעה שנשות ספרטה אינן מוכנות לחיות אם ספרטה תיפול. עקב כך, הוחלט לשלב את הנשים בהגנת העיר. במהלך הלילה, עמלו הספרטנים על חיזוק החומות. הם היו מודעים היטב לעובדה שפירוס הביא פילי קרב, ועל כן חפרו הגברים והנשים יחד תעלה אימתנית באורך של 800 מטרים, רוחב של תשעה מטרים ועומק של שישה מטרים. כדי שלא ניתן יהיה לאגף את התעלה, הציבו הספרטנים מכשול מעגלות שנתקעו באדמה. כמו כן, במהלך הלילה הגיעו אל ספרטה מתנדבים מארגוס ומסניה, והם סייעו לספרטנים בעבודה. גם נשלחו שליחים לכרתים אל אראוס, ואף לאנטיגונוס, שהיה אויב היסטורי של ספרטה.
עם שחר, הנסיך אקרוטאטוס תפס פיקוד על הגנת העיר. הגברים ניצבו על החומות, והנשים נעמדו מאחוריהם כדי לעודד אותם. על פי המסופר, כילוניס הכינה חבל תלייה, והכריזה שאם בעלה יכבוש את העיר, היא תשים קץ לחייה. פירוס עצמו הוביל את ההסתערות הראשונה על החומות, אולם היא נהדפה בשל ההתנגדות הספרטנית העזה. הפילים נעצרו לנוכח התעלה. בניסיון לעקוף את התעלה, פירוס שלח 2,000 שכירי חרב גאלים תחת פיקוד בנו תלמי במטרה להסתער על האזור שבו לא נמשכה התעלה. שם הם נתקלו במחסום שהספרטנים הקימו. המחסום היה נטוע כה עמוק באדמה, עד שהוא הקשה לא רק על התוקפים אלא גם על המתגוננים. עם זאת, בהדרגה הצליחו הגאלים לפרק את המחסום וכבר עמדו להסתער. אקרוטאטוס שהבחין בכך, בחר 300 לוחמי עילית מקרב חייליו, ובחשאי איגף את הגאלים מאחור. הגאלים המבוהלים נאלצו לנטוש את ההסתערות כדי להתגונן. הכוח כולו נדחף לתוך התעלה ומעטים הצליחו להימלט.
היום השני.
עם רדת הלילה, כבר היו החומות במצב קשה, ופירוס חשב שיוכל לכבוש את העיר למחרת. שני הצדדים היו עייפים, ופירוס נסוג למחנה שלו. למחרת, הוא ערך מחדש את כוחותיו ופתח בהתקפה מחודשת. בשל המחסור בכוח אדם, נאלצו כעת הנשים לקחת חלק פעיל יותר בהגנה. הן הגישו חיצים ומזון לגברים הלוחמים, וטיפלו בפצועים. פירוס החליט למלא את התעלה, והאפירוטים העמיסו לתוכה מכל הבא ליד, כולל גופות חבריהם. הספרטנים, שהבחינו בכך, ביצעו גיחה נואשת על הכוחות הצרים.
בתגובה, פירוס פתח בהתקפה על המסתערים, והוביל אותה בעצמו. עם זאת, במהלך ההסתערות נפצע סוסו האישי של פירוס מכידון שפגע בגופו, ופירוס הושלך ממנו פצוע וחבול. פציעתו עוררה בהלה ובלבול בקרב אנשי המשמר האישי שלו, והספרטנים ניצלו את ההזדמנות כדי להתארגן ולסגת בצורה בטוחה. פירוס עצמו, הובא בשלום למחנה האפירוטי.
היום השלישי.
פירוס האמין שכעת, לאחר שהספרטנים ספגו כה הרבה אבדות, הם יסכימו להסכם שלום. עם זאת, המצב השתנה כאשר בלילה הורה מלך מוקדון לאמינאס, מושל קורינתוס לנוע עם כוח שכירים שתחת פיקודו לעזרת הנצורים. בנוסף על כך, אראוס חזר מכרתים עם 2,000 איש. לפיכך, חזרו הנשים לבתיהן כיוון שכעת המלחמה יכלה להתנהל גם ללא עזרתן.
פירוס היה מודע לכך שבוא הכוחות הטריים משנה לחלוטין את פני התמונה, אולם הוא ערך עוד גיחה נואשת אחרונה על התעלות, שהסתיימה באפס הישגים ובאבדות כבדות. הוא החליט לבלות את המשך החורף בלאקוניה, ואנשיו בזזו את השדות מסביב לספרטה.
עם זאת, הגיע אז אל מחנהו אריסטיאס, אזרח רב השפעה מהעיר ארגוס, והפציר בו לפנות עם צבאו אל ארגוס כדי להפיל את שלטונו של הטיראן אריסטיפוס שתמך במוקדונים. פירוס שמח על ההצעה, שחוץ מזה שהבטיחה לו השפעה רבה בפלופונס, גם הציעה לו מוצא של כבוד מהתסבוכת הספרטנית שאליה נקלע. הוא נע עם כוחותיו אל ארגוליס במטרה לנוע משם אל ארגוס.
הצבא הנסוג שלו הוטרד ברציפות בידי הצבא הספרטני בפיקודו של אראוס, שהציב לו מארבים ותפס עמדות אסטרטגיות לאורך כל מסלול הנסיגה האפירוטי. כאשר הגיע למעבר צר בהרים, שבו היה ברור לפירוס שהוא לא יצליח לעבור בלי שצבאו יושמד בידי הספרטנים, הורה פירוס לבנו תלמי לקחת פיקוד על כוח המאסף ולארגן הסחת דעת בזמן ששאר הכוח ינוע במעבר. הספרטנים בפיקודו של אוואלקוס, תקפו את הכוח של תלמי. בקרב שהתפתח, נהרג תלמי, וחייליו התפזרו. פירוס, שזעם על מות בנו, כינס את פרשיו, וכנקמה השמיד את כל הכוח הספרטני.
סוף דבר.
אנטיגונוס ניצל את היעדרותו של פירוס, והשתלט מחדש על כל מוקדון. כאשר הגיע פירוס אל ארגוס הוא התאכזב לגלות את צבא מוקדון ממתין לו על הגבעות הסמוכות. שני מנהיגי הסיעות בארגוס הבינו במהירות שלשניהם לא תצמח תועלת מכך שארגוס תהפוך לשדה קרב בין שני המלכים והם הגיעו להסכמה ביניהם בעניין ממשל קואליציוני. נציגי ארגוס פנו אל המלכים בבקשה ששניהם יניחו לארגוס, ושניהם נשבעו לעשות כן. עם זאת, רק אנטיגונוס הקפיד לקיים את ההבטחה. בלילה, פירוס נכנס אל העיר דרך אחד השערים, שאותו השאירו תומכיו בתוך העיר פתוח בכוונה תחילה. התפתח קרב רחוב אכזרי, שבמהלכו נהרג פירוס.
הברית בין ספרטה למוקדון לא החזיקה מעמד לאורך זמן. בשנת 267 לפנה"ס אראוס היה בין היוזמים של ברית רחבת היקף בין אתונה, ספרטה ומצרים (ומאוחר יותר גם אפירוס) נגד מוקדון. כך פרצה המלחמה הכרמונידית, ובשנת 265 לפנה"ס מת אראוס במהלך הקרבות נגד אנטיגונוס. אקרוטאטוס ירש את מקומו. גורלו של קלאונימוס לא ידוע.
כנרת קרן
כנרת קרן (נולדה ב-5 בספטמבר 1972) היא פרופסור לביופיזיקה ולמכניקה סטטיסטית מחוץ לשיווי משקל בטכניון, מדענית ישראלית החוקרת ביופיזיקה של התא. בשנת 2004 צורפה קרן לרשימת TR-100 – רשימת "100 הממציאים הצעירים המובילים בעולם" של כתב העת Technology Review של המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT). בשנת 2010 זכתה בפרס קריל למצוינות במחקר מדעי של קרן וולף, ובשנת 2011 זכתה בפרס החוקר הצעיר של האגודה האירופית לביופיזיקה (EBSA).
ביוגרפיה.
ילדותה ומשפחתה.
כנרת קרן נולדה בשם כנרת לינדנשטראוס בשנת 1972 בירושלים, בת ליורם לינדנשטראוס, מתמטיקאי, פרופסור במכון איינשטיין למתמטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים, ולנעמי לינדנשטראוס לבית זלינגר, דוקטור למדעי המחשב באוניברסיטה העברית.
אחותה של כנרת היא איילת לינדנשטראוס לרסן, פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת אינדיאנה; אחיה, אילון לינדנשטראוס הוא פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת פרינסטון ובאוניברסיטה העברית, חתן מדליית פילדס לשנת 2010; אחות נוספת של כנרת, גליה לינדנשטראוס, היא דוקטור ליחסים בינלאומיים. בן דוד של אביה, מיכה לינדנשטראוס היה מבקר המדינה.
כנרת קרן מתגוררת בחיפה, נשואה, ואם לשלושה ילדים.
באקדמיה.
בשנת 1996 קיבלה תואר ראשון בפיזיקה ובמתמטיקה (בהצטיינות יתרה) מהאוניברסיטה העברית. ב-1998 קיבלה תואר שני בפיזיקה תאורטית ממכון ויצמן למדע, שם קיבלה את פרס ההצטיינות הלימודית של המכון. בשנת 2003 קיבלה תואר דוקטור בביופיזיקה ניסיונית מהטכניון, ובהנחייתם של פרופסור ארז בראון ופרופסור אורי סיון מהפקולטה לפיזיקה. בפברואר 2008 השלימה פוסט דוקטורט במחלקה לביוכימיה באוניברסיטת סטנפורד.
משמשת כפרופסור לביופיזיקה ולמכניקה סטטיסטית מחוץ לשיווי משקל בטכניון.
בשנת 2004 נבחרה לרשימת 100 הממציאים הצעירים הבולטים בעולם של כתב העת Technology Review של המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT). זכתה בפרס קריל בפיזיקה לשנת 2010.
הייתה חברה מעת הקמתה בוועדת ארנון, אשר הוקמה במטרה לייעץ למל"ג ולות"ת בעניין ייצוג וקידום נשים במוסדות להשכלה גבוהה.
תחומי המחקר של פרופסור כנרת קרן הם ביופיזיקה, התארגנות עצמית ביולוגית, תנועת תאים המבוססת על אקטין ותאים מלאכותיים.
מחקרה עוסק בתחום המשלב פיזיקה וביולוגיה. מחקריה עוסקים בעיקר בהיבטים הביופיזיקליים של ארגון עצמי ושינוי ויצירת דפוסים בביולוגיה, ובפיתוח מודלים של מערכות ביולוגיות. במעבדתה, המחקר מתמקד בשלוש דרכי מחקר עיקריות, לחקירת ההתמיינות העצמית של האקטין, חלבון בעל תפקיד מרכזי בשלד התא.
מחקר על יכולת ההידרה לגדל חלקי גוף חסרים.
ההידרה.
ההידרה היא טורף זעיר. היא חיה במים מתוקים, ולוכדת את הטרף שלה בעזרת זרועות סביב פיה. כבר מאות שנים שההידרה מעניינת את החוקרים בעולם המדע עקב יכולתה להתחדש ליצור שלם מפיסות של רקמות או תאים. עד מחקר זה, יכולת מיוחדת זו של ההידרה הוסברה בכך שאותות כימיים נותנים לרקמה רמזים מספיקים היכן עליה להצמיח את האיברים החסרים לה. המחקר החדש שנערך בפקולטה לפיזיקה בטכניון על ידי פרופ' כנרת קרן, ושותפיה: פרופ' ארז בראון ותלמידי המחקר אנטון ליבשיץ, ליטל שני-זרביב ויונית מרודס-זקס, מקשר את יכולת ההתחדשות לכדי יצור רקמות חדשות מפיסות של תאים (רגנרציה) של ההידרה ל"זיכרון מכני מבני" הקיים בתאי גופה.
חידושים במחקר.
החידוש העיקרי במחקר זה, הוא הזיכרון המכני-מבני, שגילויו שם דגש על מידת הצורך של התהליכים המכניים בתהליך הרגנרציה. זיכרון זה, שעוזר להידרה להתחדש ליצור שלם, הוא דפוס של כוח מכני שקיים בסיבי חלבון דקים שמשמשים כשלד התאי. כשחלק מרקמה כלשהי נקטע מגופה של ההידרה, השלד של הרקמה שנקטעה נשאר ושורד, ויודע לסדר את התאים בצורה שתתאים על מנת לייצר צורת מבנה גוף של הידרה בוגרת.
מהלך המחקר.
מהלך המחקר מתבסס על דרך הפעולה של ההידרה: חתיכת רקמה שנקטעת מההידרה מתקפלת תחילה למין כדור קטן. סיבי החלבון מתעוותים, ומאולצים למצוא איזון בין שימור השלד הישן ובין התאמה לצורה החדשה. על סמך התבנית שאצורה בשלד, חלקי הגוף מתפתחים להידרה שלמה: הרקמה הכדורית הופכת לגליל ומצמיחה פה שסביבו זרועות.