נולד בשנת 1901 בשם גדליהו רוֹגוֹזניצקי בעיירה קוברין שבפלך גרודנה של האימפריה הרוסית, בתחום המושב היהודי (כיום בבלארוס). אביו, נחמן, היה למדן ובעל מלאכה. אלון למד ב"חדר" וב"ישיבה קטנה" שנוסדה אז בקוברין. בשנת 1913, בגיל 12, החל ללמוד בישיבת סלבודקה, אחת מהישיבות היוקרתיות ביותר בליטא, שם יצא שמו למרחוק כעילוי. בזמן מלחמת העולם הראשונה נע ונד אלון עם ישיבתו. ב-1917 שב לעיר מולדתו.
לאחר הצהרת בלפור נהפך אלון לפעיל ציוני ויסד בקוברין בית ספר עברי, הנושא אופי דתי לאומי. בשנת 1922 סיים את חוק לימודיו בבית ספר תיכון יידי בווינה. ב-1924 נסע לברלין, שם למד שנה אחת באוניברסיטת ברלין ובבית המדרש לרבנים בברלין של הרב עזריאל הילדסהיימר. עלה לארץ ישראל ב-1925, החל ללמוד באוניברסיטה העברית ובשנת 1931 היה ממסיימי מחזור הלימודים הראשון בה. אלון החל ללמד באוניברסיטה תלמוד והיסטוריה של תקופת המשנה והתלמוד. בכל תקופת הוראתו באוניברסיטה לימד כמורה מן החוץ ללא קביעות, באמצעות קרן מחקר שהתחדשה משנה לשנה.
אלון היה חבר בהגנה וב-1936 שימש כמפקד פלוגה. למרות גילו המבוגר, נטל חלק גם במלחמת העצמאות בהגנה על הר הצופים, אבו תור ותלפיות.
נפטר מהתקף לב בכ"ח באדר תש"י בירושלים.
בתשי"ג (1953), שלוש שנים לאחר פטירתו, חולק לראשונה פרס ישראל, ואלון היה חתן פרס ישראל במדעי היהדות על ספרו (שראה אור לאחר מותו) "תולדות היהודים בארץ-ישראל בתקופת המשנה והתלמוד".
לאלון שלושה ילדים: נועה דותן, אלעאי אלון, פרופסור לאסלאם בחוג לפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב, ונחי אלון, פסיכולוג.
על שמו רחוב במושבה הגרמנית בירושלים.
אוסף על שמו שמור בספרייה הלאומית.
פועלו.
אלון חקר את תולדות ארץ ישראל בתקופה שתחילתה באלכסנדר מוקדון וסיומה בכיבושי הערבים, תקופה שעמדה בסימן מאבקו של עם ישראל עם הפוליטיקה והתרבות היוונית והרומית מחד, ופרס הפרתית והסאסאנים מאידך. אלון שלט במדעי היהדות, ופרט לכך שלט גם בכל ענפי המדעים הקלאסיים, ובהם: פפירולוגיה הלניסטית, אפיגרפיה יוונית ורומית, המשפט הרומי, ספרות והיסטוריה של יוון ורומי מהומרוס ועד יוסטיניאנוס, והספרות הנוצרית מכתבי הברית החדשה ועד אחרוני אבות הכנסייה.
אלון השתמש בשיטה הפילולוגית-היסטורית בניתוחם של המקורות היוונים והרומי, בשיטה זו השתמש גם בביאור המקורות התלמודיים. בין מוריו העריך ביותר את אברהם ביכלר, ובסופו של דבר עלה על רבו. אלון התוודה בקרב חבריו כי הוא שואף לפרוץ דרך בחקר התלמוד, כפי שעשה תאודור מומזן בתחום ההיסטוריה הרומית. כפי שמומזן השתית את בניינו ההיסטורי על יסודות המשפט המדיני הרומי, כן שאף אלון לבנות את ההיסטוריה של תקופת התלמוד והמשנה על פי יסודותיה של ההלכה. כל הלכה נחקרה בנפרד, וביחד מרכיבות ההלכות השונות את הבניין ההיסטורי בכללותו. כל הלכה ואגדה נתפשו בתחילה כדבר קודש ופורשו באופן מסורתי ואז נקבעו בתוך המציאות ההיסטורית ופורשו לפיה. אלון קורא תיגר על ההפשטה של ההיסטוריה היהודית, ובא לבאר את מוצא פיהם ומעשיהם של פרושים וחכמים לפי תנאי הנסיבות בנות הזמן בו הם חיו, ולפי כוונות מאמרי ההלכה והאגדה.
בערוב ימיו הקדיש עצמו אלון לתולדות הסדרים המשפטיים, החברתיים והפוליטיים של ארץ ישראל היהודית בתקופת המשנה והתלמוד.
אלון האיר באור חדש את המדרג החברתי של המנהיגים הדתיים בישראל והתחקה אחר אופי מנהיגותם. לפי דעתו, התקיים בקרבם מנהל אוטונומי עד חורבן התרבות העברית העתיקה בארץ, מכאן שאין לראות בתקופה שאחרי חורבנו של הבית השני כתקופת הגלות, אלא המשך החיים העצמאיים בארץ בעלי נופך לאומי. הוא אף הראה כי חרף השוויון ששרר בעולם היהודי, הרי שחכמי ההלכה, שלהלכה היה אמור לחול עליה העיקרון הדתי של החירות והשוויון, הושפעו מהמבנה האוליגרכי החברתי של הקיסרות הרומית שסביבם והתפתח אצלם משטר מעמדי של מעבר בירושה מאב לבן, שהוא מסממני האצולה. סטגנציה מעמדית זו הייתה להם לרועץ והיא גם בין הגורמים שהביאו לחורבנו של העולם היווני-הרומי.
אלון היה חלוץ ומניח הייסוד למחקר המודרני של תקופת התנאים, ועבודתו עודנה נחשבת מאוד בתחום זה. אך לצד זאת, מקובל גם לראות בו כמי שקיבל כמעט ללא ביקורת את הגרסה של החכמים עצמם, כפי שהיא מופיעה בגמרא, כשהוא ממעט לעמתה עם מקורות אחרים או לנסות להפריכה. כך, למשל, תיאר אלון את יוחנן בן-זכאי ושותפיו ביבנה כהנהגה הבלעדית ביהודה מיד לאחר החורבן, דעה שאינה מקובלת בקרב ההיסטוריונים.
ספריו.
כל מאמריו כונסו בארבעת הספרים הבאים, שיצאו לאור לאחר פטירתו על ידי ע"צ מלמד ושמואל ספראי, ולימים ראו אור בתרגום לאנגלית:
לזכרו.
ספר לזכרו:
לקריאה נוספת.
ביבליוגרפיה של כתביו:
שמואל בק (צייר)
שמואל בּק (Samuel Bak; נולד ב-12 באוגוסט 1933) הוא צייר יהודי בעל שם עולמי. בצעירותו התגורר ופעל בישראל. כיום חי ויוצר בארצות הברית.
קורות חיים.
שמואל בק נולד בשנת 1933 בווילנה, למשפחה יהודית חילונית מהמעמד הבינוני. כישרון הציור התגלה בו כבר בילדותו. כילד חווה את מוראות השואה. בשנת 1941 נשלח עם משפחתו לגטו וילנה, שם ערך בגיל 9 את תצוגת ציוריו הראשונה. מהגטו הועבר למחנה העבודה HKP וממנו נמלט ובעזרת אחות סבו, שהוטבלה לנצרות בצעירותה, מצאו בק ואמו מחסה במנזר בנדיקטיני, שם הסתתרו בעליית גג. ב-1943 נאלצו השניים לחזור לגטו, ובק השתתף בתערוכת ציורים שארגנו שם אברהם סוצקבר ושמריהו קצ'רגינסקי. ב-24 בספטמבר 1943, עם חיסול הגטו, הועברו בק ואמו למחנה העבודה HKP שבו היה האב. משם נמלטו בק ואמו שנית אל המנזר הבנדיקטיני. אביו נורה למוות בידי הגרמנים בפונאר ביולי 1944, ימים מעטים קודם לשחרור האזור בידי הצבא האדום. מכל בני משפחתו נותרו בחיים בתום השואה רק הוא ואמו. בק תיאר זאת כך: "כאשר הסובייטים שחררו אותנו, היינו שניים מבין מאתיים ניצולי וילנה, מקהילה שמנתה 70 עד 80 אלף נפש".
בק ואמו עברו ללודז' שבפולין, ומשנת 1945 התגוררו במחנה העקורים לנדסברג שבגרמניה. ב-1947 צייר את ציור "אם ובנה" המשקף את זכרונותיו האפלים מתקופת השואה. בשנה זו ביקר בן-גוריון במחנה העקורים באד רייכנהאל, שם ראה את ציוריו של בק.
ב-1948 עלו בק ואמו לארץ ישראל. בשנת 1952 למד בבצלאל. בשנים 1953 עד 1956 שירת בצה"ל. בראשית שנות החמישים פעל כמעטר בציור את המאמר הראשי השבועי של אורי אבנרי בשבועון "העולם הזה", וכן עיצב תפאורות לתיאטרון.
בק השלים לימודי אמנות בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות בפריז. בתקופת לימודיו שם התרועע עם הצייר הישראלי דוד רקיע והציע לו להחליף את שמו משטרנפלד לרקיע. בשנים 1959 עד 1966 חי באיטליה, בה פיתח את סגנונו האמנותי שהוא סוריאליזם פיגורטיבי. השפעת השואה ניכרת ביצירתו.
בק נדד בין ארצות עד שמצא לו מקום קבע. בשנים 1966 - 1974 חי בישראל, בשנים 1974 - 1977 חי בניו יורק, ובשנים 1977 - 1980 חי שוב בישראל. בשנים 1980 - 1984 התגורר בצרפת, ובשנים 1984 - 1993 התגורר בשווייץ. בשנת 1993 היגר למסצ'וסטס שבארצות הברית, שם הוא מתגורר ויוצר עד היום.
לאחר מלחמת ששת הימים פרסם בק אלבום רישומים בשחור לבן בשם רישומי מלחמה. הוא הרבה לסייר בשדות הקרב עם תום המלחמה, אך את רישומי הפחם שלו עיבד על פי צילומים מיד עם שובו לאטלייה שלו. שם תרגם את הצילומים הקולקטיביים לשפה ויזואלית והעניק להם מידה גבוהה של אובייקטיביות.
בדצמבר 2006 נפתחה ב"יד ושם" בירושלים תערוכה רטרוספקטיבית, "מסע ומשא", המציגה 115 מיצירותיו, ועמה אלבום בשם זה בעריכתה של יהודית שן-דר, אוצרת התערוכה.
בק היה נשוי בעבר לאנה, ונולדו להם שלוש בנות. אשתו השנייה היא ג'וסי, פסיכיאטרית במקצועה. בק הוא בן דוד של המשוררת הישראלית רונית יוכל חיטין.
סולביי גולברנסן
סולביי גולברנסן (בנורווגית: Solveig Gulbrandsen; נולדה ב-12 בינואר 1981) היא כדורגלנית נורווגית.
גולברנסן משחקת כקשרית מרכזית בקבוצת קולבוטן הנורווגית. מאז שנת 1998, היא משחקת באופן קבוע בנבחרת הכדורגל של נורווגיה, ובאולימפיאדת סידני (2000) זכתה עמה במדליית זהב.
ב-8 ביוני 2006 סולבייג ילדה את בנה הראשון.
קרל פאלמר
קרל פאלמר (באנגלית: Carl Palmer; נולד ב-20 במרץ 1950), הוא מתופף ממוצא בריטי. רבים הגדירו את פאלמר כאחד מהמתופפים הגדולים ברוק המתקדם של שנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20.
פאלמר נודע בעיקר בזכות חברותו בלהקת אמרסון, לייק ופאלמר (ELP) ואף היה חבר בלהקות The Crazy World of Arthur Brown, אטומיק רוסטר ואסיה.
ביוגרפיה.
עד לשנות ה-80.
קרל פאלמר נולד בברמינגהאם שבבריטניה. העיסוק במוזיקה היה נפוץ במשפחתו, ופאלמר נחשף לתחום מגיל צעיר. בצעירותו התנסה בנגינה על כלים שונים, ולבסוף בחר בתופים.
בתור נער נהג פאלמר לנגן יחד עם תקליטי ג'אז, כאשר המתופף באדי ריץ' השפיע עליו יותר מכל. פאלמר החל להתפרנס ממוזיקה כבר בגיל צעיר, והיה חבר במספר להקות שונות. ב-1969 קיבל הצעה להצטרף ללהקת The Crazy World of Arthur Brown. הלהקה זכתה להצלחה מסוימת, אך פאלמר לא היה מרוצה ועזב זמן קצר אחר כך כשהקים עם וינסנט קריין את להקת אטומיק רוסטר, אשר זכתה גם היא להצלחה ולביקורות אוהדות.
במהלך 1970 פנו לפאלמר קית' אמרסון וגרג לייק, אשר חיפשו מתופף להרכב חדש. פאלמר לא חבר אליהם באופן מיידי, אך לאחר שתם חוזה ההקלטות שלו עבור אטומיק רוסטר, הוא הצטרף והלהקה החדשה, אמרסון, לייק ופאלמר החלה לפעול. פאלמר לא התנסה קודם לכן ברוק מתקדם, אך גישתו לסגנון הייתה חיובית.