בשנת 1967 התבקשה פרטון להצטרף לתוכנית טלוויזיה שבועית שהוקדשה לשירי קאנטרי ואשר שודרה מחוף לחוף בארצות הברית. את התוכנית הנחה פורטר ואגוניר. היא חתמה על חוזה הקלטות עם חברת התקליטים RCA Victor, שם המשיכה להקליט משך שני עשורים. פרטון וואגוניר פצחו בקריירה מוזיקלית משותפת, כצמד קולי, זאת בנוסף לעבודת כל אחד מהם כזמר עצמאי. השיר הראשון שהקליטו היה גרסת כיסוי לשירו של טום פקסטון "The Last thing on My Mind". השיר הגיע לעשרת הגדולים במצעד שירי הקאנטרי בארצות הברית בסוף 1967. היה זה הראשון, בשורה של למעלה מ-12 שירים, שהקליטו ואשר נכנסו למצעד להיטי הקאנטרי בשנים הבאות.
פרטון היא פזמונאית מצליחה מאוד. בתחילת דרכה כתבה שירים עם מרכיבים בולטים של מוזיקה עממית, מורשתה מימי ילדותה במזרח טנסי. שיריה "Coat of Many Colors" ו"ג'ולין" הפכו לשירים קלאסיים במוזיקת הקאנטרי, כמו גם מספר שירים אחרים. כמלחינה, פרטון נחשבת לאחת המוכשרות בתחום מוזיקת הקאנטרי. רבים מן השירים שהלחינה מבוססים על סיפורי ילדותה. דולי פרטון הוציאה תחת עטה כמעט 600 שירים המוגנים כיצירותיה ועל השמעתם היא מקבלת תמלוגים.
משך שבע שנים היא המשיכה להופיע בתוכניתו של ואגוניר, לשיר ולהקליט עמו בצמד, אחר כך עזבה ושרה מאז לבדה. בשנת 1974 הגיע להיטה "I Will Always Love You" ("תמיד אוהב אותך") לראש מצעד הפזמונים האמריקאי. אלביס פרסלי הביע עניין בהקלטת גרסת כיסוי לשיר זה, אולם מנהלו הציב כתנאי כי פרטון תוותר על מחצית זכויותיה בשיר. לכך פרטון סירבה, החלטה שהניבה מיליוני דולרים רבים בתמלוגים, במהלך השנים. ויטני יוסטון הקליטה את השיר שנים אחר כך.
שינוי דרך.
על אף שבתחילת דרכה רבים ראו בפרטון זמרת בסגנון הקאנטרי, בהמשך דרכה היא זכתה להצלחה גדולה יותר כזמרת פופ וכשחקנית. אלבומה "Here You Come Again", משנת 1977, היה הראשון מבין אלבומיה שנמכר ביותר ממיליון עותקים ושיר הנושא הפך לסינגל הראשון שלה שנכנס לעשרת הגדולים במצעדי הפופ. רבים מתקליטי הסינגל הבאים שלה נכנסו למצעדי הפופ והקאנטרי גם יחד.
בשנת 1987 היא הוציאה יחד עם אמילו האריס ולינדה רונסטאדט את האלבום "Trio" עליו עמלו משך עשור שנים ואשר זכה לביקורות מהללות (בשנת 1999 פרסם שיתוף פעולה נוסף בין השלוש בשם "Trio II"). בשנת 1993 היא חברה לשתי זמרות בולטות אחרות בתחום מוזיקת הקאנטרי, לורטה לין ותמי ווינט, ויחד הקליטו אלבום בשם "Honky Tonk Angels".
בשנת 1987, לאחר 20 שנה בחברת התקליטים RCA, פרטון חתמה בחברת Columbia Records, שם המשיכה הצלחתה. באמצע שנות התשעים חלה ירידה בהשמעת שיריה בתחנות הרדיו המשדרות מוזיקת קאנטרי. היא הקליטה סדרת אלבומים בסגנון הבלוגראס שזכו לביקורות נלהבות. ראשון יצא "The Grass is Blue" בשנת 1999, אחריו, "Little Sparrow" בשנת 2001. שני האלבומים זכו בפרס גראמי. אלבומה "Halos and Horns" משנת 2002 כלל גרסת בלוגראס לשיר הקלאסי של להקת לד זפלין "Stairway to Heaven" ("גרם מדרגות לגן עדן").
בשנת 2005 הוציאה פרטון את האלבום "Those Were The Days", המכיל את גרסתה ללהיטי הרוק העממי מסוף שנות ה-60 ומתחילת שנות ה-70. בתקליטור נכללו להיטים כמו "Imagine" של ג'ון לנון, "Where Do The Children Play" של קט סטיבנס, שירו של טומי ג'יימס "Crimson &amp; Clover", ושיר העם הקלאסי "Where Have All The Flowers Gone".
בתוכנית רדיו ששודרה 29 באוקטובר 2005 פורסם כי פרטון כותבת שירים למחזמר שעתיד לעלות בברודוויי.
משחק.
במהלך אמצע שנות השבעים בקשה פרטון להגדיל את קהל צופיה, לכן החלה תוכנית אירוח טלוויזיונית חדשה בכיכובה. על אף שזכתה לאחוזי צפייה נאים, התוכנית שודרה במשך עונה אחת בלבד. בסוף העונה ביקשה פרטון לסיים את החוזה כיוון שטענה כי ההופעות הרבות גורמות לה נזק למיתרי הקול.
בשנת 1980 החליטה ג'יין פונדה שפרטון הייתה המועמדת האידיאלית לסרטה "9 עד 5". פרטון זכתה לשבחים על הופעתה בסרט והייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב. שיר הנושא בסרט, שאותו כתבה, הפך לאחד מלהיטיה הגדולים והיה למועמד לפרס אוסקר בקטגוריית "השיר המקורי הטוב ביותר". השיר גם היה מועמד לפרס גלובוס הזהב וזכה בשני פרסי גראמי. השיר הגיע למקום הראשון במצעד הפזמונים ולמקום ה-78 ברשימת השירים הגדולים בסרטים במשך מאה שנה.
פרטון הופיעה בסרטים נוספים, ביניהם: "בית הזונות הקטן הטוב ביותר בטקסס" בשנת 1982. עבור משחקה בסרט זה קיבלה מועמדות נוספות לפרס גלובוס הזהב. בסרט זה ביצעה פעם נוספת את שירה "I Will Always Love You", גם ביצוע מחודש זה נכנס למצעד הפזמונים. היא הופיעה גם בסרט - "מגנוליות מפלדה". הסרט האחרון שבו הופיעה בתפקיד בימתי היה "Straight Talk" משנת 1992, לצדו של ג'יימס וודס.
פרטון אף הופיעה בקולה בסרטים מצוירים. בסדרה "אלווין והצ'יפמאנקס" הופיעה בפרק אחד בשנת 1987 וכן בסדרה "אוטובוס הקסמים" בשנת 1994. היא הופיעה אף בסדרות טלוויזיה רבות, בדרך כלל בתפקידים קטנים בהם גילמה את עצמה.
בשנת 2019 כיכבה פרטון בתפקיד ראשי בסדרה מבית נטפליקס, המבוססת על שיריה וחייה - "מיתרי הלב" (Heart Strings). העונה הראשונה כללה שמונה פרקים, והפרק הראשון נקרא ג'ולין, על שם אחד משיריה המפורסמים והמוצלחים ביותר של פרטון.
עסקים.
פרטון השקיעה חלק נכבד מהונה בעסקים שקמו במחוז מולדתה במזרח טנסי, באופן מיוחד בעיירה Pigeon Forge, שם הקימה פארק שעשועים שנקרא דוליווד. האזור הפך למוקד תיירותי בולט באזור, המושך אליו תיירים מכל אזור דרום מזרח ארצות הברית ומרכזה. השקעותיה של פרטון באזור הרי האפלצ'ים יצרו מקומות עבודה והביאו שגשוג כלכלי לאזור זה אשר סבל שנים ארוכות משפל כלכלי.
בבעלות פרטון גם חברת הפקות לסרטים וטלוויזיה בשם Sandollar Productions. החברה מפיקה סדרות טלוויזיה לרשת פוקס.
הופעות חיות.
פרטון הופיעה בהופעות חיות רבות מאז סוף שנות השישים. מאז תחילת שנות התשעים פרטון מופיעה בסופשבוע בודד בשנה בדוליווד, פארק השעשועים שהקימה. ההכנסות מהופעה זו נתרמות לקרן דוליווד אותה הקימה. בשנת 2002, לאחר היעדרות של כעשור ממסעי הופעות, פרטון החליטה לצאת ולהופיע בשמונה-עשרה ערים, כדי לקדם את צאת אלבומה "Halos &amp; Horns". הכרטיסים להופעותיה, שנערכו במועדונים קטנים בארצות הברית ובאירופה, נמכרו כולם.
בשנת 2004 החליטה פרטון לצאת לסבב הופעות נוסף בשלושים ושש ערים בארצות הברית וקנדה, הפעם באצטדיונים בגודל בינוני. הופעתה, אשר נקראה "Hello I'm Dolly" (כשם אלבומה הראשון משנת 1967), הייתה מורכבת וזוהרת יותר בהשוואה להופעה משנת 2002. פרטון מכרה כמעט 140,000 כרטיסים להופעותיה והמופע דורג העשירי במכירות בין מופעי הקאנטרי בשנת 2004. סבב ההופעות הכניס לה למעלה משישה מיליון דולר. בשנת 2005 יצאה פרטון לסבב הופעות נוסף, בארבעים ערים, בשם "The Vintage Tour" וזאת במסגרת קידום אלבומה החדש "Those were The Days".
הישגים ופרסים.
פרטון היא זמרת הקאנטרי שהישגיה הוכרו במספר הרב ביותר מכל זמרת קאנטרי אחרת. לזכותה 25 תקליטי זהב, פלטינה ורב-פלטינה בארצות הברית. 25 משיריה הגיעו למקום הראשון במצעד פזמוני הקאנטרי בארצות הברית, יותר מכל זמרת אחרת. 41 מאלבומיה הגיעו לעשרת הגדולים במצעד. מאה ועשרה משיריה דורגו במצעד הפזמונים לאורך קריירה של 40 שנים. ההערכות הן כי הכנסותיה ממכירות תקליטים, אלבומים, אלבומי אוסף והורדות שירים באינטרנט הגיעו ל-100 מיליון דולר.
פרטון זכתה במהלך השנים בשבעה פרסי גראמי והייתה מועמדת לפרס 42 פעמים. בטקס פרסי המוזיקה האמריקאית (American Music Awards), היא קיבלה שלושה פרסים והייתה מועמדת 18 פעם. מאגודת מוזיקת הקאנטרי בארצות הברית היא קיבלה עשרה פרסים והייתה מועמדת 42 פעמים. אלה רק חלק מן הפרסים הרבים בהם זכתה במהלך השנים.
בשנת 1984 הוקדש לפרטון כוכב על שדרת הכוכבים של הוליווד, קליפורניה. בנשוויל הוקדש לה כוכב על "מדרכת הכוכבים" בזכות זכייתה בפרס גראמי. על מדשאת בית המשפט בעיירה סבירוויל (מקום הולדתה) בטנסי הוקם פסל ברונזה בדמותה. בשנת 1990, היא קיבלה תואר דוקטור לשם כבוד ממכללת קרסון-ניומן. ביום 14 באפריל 2004, היא קיבלה את "מדליית אגדה בחייה" מספריית הקונגרס האמריקאית, זאת על תרומתה למורשת התרבות האמריקאית. בשנת 2005 הוענקה לה "מדליית האמנות הלאומית", עיטור הכבוד הגבוה ביותר המוענק על ידי ממשלת ארצות הברית על מצוינות בתחום האמנות.
בזכות תרומתה לשימור עיטם לבן-ראש באזור הולדתה, זכתה לפרס משירות הדגה והבר של ממשלת ארצות הברית, בשנת 2003. תוכנית האוריינות הארצית אותה יזמה, בשם "ספריית הדמיון של דולי פרטון", הביאה לה תעודת הוקרה מהתאחדות המוציאים לאור האמריקאית ומספר ארגונים חינוכיים אחרים. תוכנית האוריינות של פרטון מחלקת מדי שנה, חינם אין כסף, יותר משניים וחצי מיליון ספרים לילדים, ביותר מ-40 מדינות בארצות הברית.
ב-3 בדצמבר 2006 דולי פרטון זכתה להכרת "מרכז קנדי לאמנויות" על תרומתה במשך חייה לאמנויות. לצדה זכו להכרה גם זובין מהטה, סטיבן ספילברג, סמוקי רובינסון, ואנדרו לויד ובר. בשנת 2021, זכתה בפרס גראמי בקטגוריית "ביצוע/שיר המוזיקה הנוצרית העכשווי הטוב ביותר", על "There Was Jesus" עם זאק ויליאמס.
תדמיתה.