קני בורל הביא גם סגנון וצליל ייחודיים משלו לנגינה שלו. בנגינתו היה אפשר להבחין באלמנטים של בי בופ ובלוז, וגם ערבוב של שניהם. בורל הוכיח את עצמו גם כסוליסט גדול, אך הוא העדיף סגנון יותר עדין ומלודי של נגינה. אותו סגנון נשקף בשתיים מהקלטותיו הראשונות של בורל, שהצביעו על דרך לסגנון שבו בורל ישתמש לאורך כל הקריירה שלו. אותן שתי הקלטות - "Autumn In New York", (פתיחה ו 32 התיבות הראשונות), מה ב ( Blue Lights (1958 ו (Night at The Village Vanguard (1959, הוקלטו באמצעות גיטרה, בס ותופים. פורמט כזה של אנסמבל לא היה חדש ב-1958, הווארד רוברטס וג'ים הול השתמשו בו בהצלחה עוד ב-1953, אך הסגנון שבורל הוסיף לו, הפך את אותו ההרכב לשם נרדף עבורו, ולפעמים אפילו נחשב לטריו גיטרה הטוב שקיים. רבים חשו שהקלטות של הטריו הן הטובות ביותר בקריירה של בורל.
קני בורל זכה בפרסים רבים והערכות והשפיע רבות על גיטריסטים אחרים כגון: בי בי קינג, ג'ורג' בנסון, ג'ימי הנדריקס ופט מתיני.
מיקרוטסלה
דמעת שחרזאדה
דמעת שחרזאדה הוא סרט תעודה ישראלי, בבימויו של יהודה ג'אד נאמן, שיצא לאקרנים בשנת 2006.
תקציר העלילה.
הסרט מתאר את מסע להקת הריקוד של הכוריאוגרפית אירינה ג'מאל לפסטיבל בעיר מוצאה של ג'מאל - קייב שבאוקראינה. אירינה, אשר חיה בישראל ונשואה לפלסטיני בחיפה, היא מייסדת ומנהלת של להקת הריקוד "שחרזאדה" הפועלת בכפר ראמה שבגליל. בלהקה רוקדים יחד רקדנים יהודים וערבים, אולם הביקור בקייב ובבאבי יאר מערער את היחסים בין חברי הלהקה. ג'מאל יוצרת מחול על הגבול בין ריקוד פופולרי לריקוד מודרני. הכוריאוגרפית מתמודדת בסרט עם הסכסוך הישראלי-ערבי ועם הזיכרון ההיסטורי של באבי יאר.
דמעות שחרזדה
למבורגיני מורצ'יילאגו
למבורגיני מורצ'יילאגו (איטלקית: Lamborghini Murciélago; מורצ'יילאגו – עטלף) היא מכונית-על שייצרה חברת למבורגיני האיטלקית.
היסטוריה.
המכונית תוכננה על ידי לוק דונקרוולקה. למורצ'יילאגו מנוע מרכזי בתצורת V-12 ובנפח 6.2 ליטר המנוע מניע את הסרן האחורי ובעת החלקה מועבר הכח גם לגלגלים הקדמיים באמצעות דיפרנציאל מרכזי מסוג ויסקוזי. תיבת ההילוכים ידנית בת שישה הילוכים, עם אופציה למערכת תפעול אוטומטי, נשלט מההגה שנקראת E-GEAR. המורצ'יילאגו מצוידת בספוילר אחורי שיכול להתרומם לזווית של 70 מעלות, מראות צד עם אפשרות קיפול לשיפור האווירודינמיקה, וכונסים מאחור שנפתחים אוטומטית לגודל המתאים כדי לאפשר לכמות אוויר מסוימת להיכנס ולקרר את המנוע.
כאשר המורצ'יילאגו יצאה לשוק ב-2001 כמחליפתה של הלמבורגיני דיאבלו, היא הייתה בין המכוניות המהירות בעולם כאשר רק הפרארי אנזו והמקלארן F1 היו מהירות יותר. היא תרמה למכירותיה של למבורגיני והוציאה אותה מן השפל הכלכלי שפקד אותה.
בשנת 2006 הוחלף המנוע של המרצ'יאלגו למנוע חזק יותר בעל נפח מנוע של 6.5 ליטר אשר נתן למכונית 640 כוחות סוס ב-8,000 סל"ד, האצה ל-100 קמ"ש ב-3.4 שניות (0.8 שניות יותר מהיר מהמרצ'יאלגו הרגילה) מהירות של 340 קמ"ש במקום 330 ומומנט מרבי של 660 ניוטון מטר. ב-2006 יצאה גרסת ה-LP640, ולה ניתן להוסיף בין היתר מכסה מנוע עם תריסי זכוכית שמאפשרים הצצה למנוע.
ב-23 בדצמבר 2007 הצהירה חברת למבורגיני על ייצור המורצ'יילאגו ה-3,000. ב-2010 נודע שייצור ושיווק המורצ'יילאגו יופסק ובמקומה יוצג דגם חדש. הדגם שהחליף את המורצ'יילאגו הוא למבורגיני אוונטאדור.
צנטריול
צנטריול (באנגלית: Centriole) הוא מבנה חלבוני המצוי בציטופלזמה של תאים ביולוגיים, בסמיכות לגרעין התא. שני צנטריולים הסדורים בצורת האות L, מהווים את מרכז ארגון המיקרוטובולים (MTOC בפרוקריוטים) של התא, הצנטרוזום (באאוקריוטים) הצנטריול עשוי כצינור, המורכב מעשרים ושבעה מיקרוטובולים, הסדורים בתשע שלשות בהיקפו. הצנטריולים מהווים את נקודת ההתחלה של המיקרוטובולים, סיבי הכישור של התא, המהווים חלק מהציטוסקלטון - השלד התאי. לצנטריול תפקיד חשוב בחלוקת התא, בהעברת חלבונים תוך-תאית, בתנועת התא ובכל שאר התהליכים התאיים בהם מעורבים המיקרוטובולים.
המיקרוטובולים מעבירים חלבונים ומולקולות אחרות בתוך התא כשהם מקובצים בבועיות, הנישאות לאורך המיקרוטובולים באמצעות חלבוני עזר מוטוריים. הצנטריולים מהווים בסיסי ונקודת התחלה בבניית המיקרוטובולים, בעוד ממברנת התא מהווה עבורם עוגן שני ונקודת קצה. כך נוצרים מבנים רדיאליים, שבסיסם בצנטריולים. בזמן חלוקת התא הצנטרוזום מכפיל עצמו, ושני עותקיו נעים לעבר קטבים מנוגדים בתא. לאחר שהתמקמו בקטבים, שולחים הצנטריולים מיקרוטובולים הקושרים את הכרומוזומים באזור צר הנקרא קינטוכור, ומושכים אותם אל הקטבים, כך שכל קוטב יקבל בדיוק חצי מהחומר הגנטי, וממספר שווה של עותקים לכל כרומוזום. תקלות בתהליך הקריטי הזה, עלולות לקרום לאנאפלואידיה - חוסר איזון במספר הכרומוזומים בתאי הבת, אשר בדרך-כלל תוצאותיה קטלניות או גורמות למחלות גנטיות קשות.
היומנים של יוסף נחמני
"היומנים של יוסף נחמני" הוא סרט תעודה ישראלי, בבימויה של דליה קרפל, שיצא לאקרנים בשנת 2005, והוקרן בערוץ הראשון בשנת 2007.
תקציר העלילה.
הסרט עוקב אחרי ראשיתה של הציונות בארץ ישראל ומאמצי ההתיישבות בארץ מנקודת מבטו של אחד הפעילים ברכישת הקרקעות מטעם הקק"ל באמצעות חשיפת יומניו של סוכן קרקעות של הקק"ל שרכש אדמות בגליל בשנות ה-40. היומנים הנחשפים לראשונה בסרט, מציגים את העימות שבין היהודים והערבים בתקופה זו בשל ניסיונות רכישת הקרקעות באזור הגליל וטבריה.
הכבשה הכחולה
"הכבשה הכחולה" הוא סרט תעודה ישראלי, בבימוים של דני דותן ודליה מבורך, שיצא לאקרנים בשנת 2005.
הצלם איציק פורטל קיבל את פרס צילום סרט תיעודי במסגרת פסטיבל הקולנוע ירושלים בשנת 2006 על צילומיו בסרט זה.
תקציר העלילה.
הסרט עוקב אחרי חייו ועבודתו של האמן, הפסל והצייר מנשה קדישמן, חתן פרס ישראל בן ה-73 (בעת עשיית הסרט). הסרט מתאר את סדר יומו, השחייה בבריכת גורדון בתל אביב בשעת בוקר מוקדמת, העבודה בסטודיו שלו וציור הכבשים שהפכו להיות סמלו המסחרי.
סמי הזיה
סם הזיות
סם הזיה
סמי הזיות
סם הזייתי
סמים הזייתיים
מל&quot;י
מרוץ אופני כביש
מרוצי אופני כביש נערכים על כבישים סלולים, לרוב על כבישים שנסללו לשם תעבורה יומיומית ולא נועדו במיוחד למרוצים.
תחילתם של מרוצי הכביש הייתה בסוף המאה ה-19, לאחר שפותח דגם האופניים שהפך את האופניים לפופולריים. מרוצי הכביש הפכו לספורט מקובל בתחילת המאה העשרים, עת נסללו כבישים לשימוש המכוניות הראשונות. מרוץ האופניים המתועד כראשון נערך ב-31 במאי 1868 בפארק סן קלו בפרברי פריז למרחק של 1,200 מטרים. המנצח בו היה האנגלי ג'יימס מור שניצח גם במרוץ הכביש הראשון שנערך ב-1869 מפריז לרואן, מרחק של 133 ק"מ.
מרוצי אופני הכביש הם מענפי הספורט הפופולריים ביותר באירופה. תחרות ה"טור דה פראנס" היא האירוע השלישי בעולם במידת הפופולריות שלו לאחר האולימפיאדה והמונדיאל. בחלק ממדינות אירופה, כגון צרפת, בלגיה, ספרד ואיטליה, רוכבי אופניים הם גיבורים ששמם נישא בפי כל.
ענף מרוצי האופניים נגוע, כבר שנים רבות, בתופעה של נטילת חומרים משפרי ביצועים האסורים בשימוש. למרות נסיונותיהם של הגופים המארגנים והמפקחים על הספורט למנוע את התופעה על ידי בדיקות קפדניות, פורצות מדי פעם שערוריות חדשות, בהן מואשמים רוכבים מהדרג הבכיר ביותר בשימוש בשיטות ובחומרים האסורים על פי תקנות הענף.
סוגי המרוצים.
קיימים שני סוגים בסיסיים של מרוצי כביש:
כמו כן ישנם שלושה סוגי הזנקה:
המרוצים החד יומיים הוותיקים והחשובים ביותר נקראים "קלאסיקות" וביניהם בולטים חמשת המרוצים החשובים ביותר, המכונים לעיתים חמשת המונומנטים, והם: מילאנו - סן רמו (החל ב-1907), רונדה ון פלנדרן (1913), פריז - רובא (1896), לייז'–בסטון–לייז' (1892) וג'ירו די לומברדיה (1905).
כמו כן, מתקיימת מדי שנה (החל משנת 1927) אליפות העולם במרוץ כביש. מלבד הכבוד הגדול שבו זוכה המנצח במרוץ, הוא זוכה גם ללבוש את חולצת הקשת בענן במשך כל השנה עד האליפות הבאה.
מרוצי הקטעים החשובים ביותר הם שלושת הגרנד טורים: ה"טור דה פראנס" הנערך מדי שנה בצרפת החל משנת 1903, ה"ג'ירו ד'איטליה" הנערך מדי שנה באיטליה החל משנת 1909, וה"וואלטה אספניה" הנערך בספרד, מדי שנה החל משנת 1935.
מרוצים אלו הם מפרכים ביותר, נמשכים 20 יום ברציפות ואף יותר, והרוכבים נמצאים על אוכפי האופניים 4 עד 7 שעות מדי יום. ה"טור דה פראנס" נחשב לתחרות הספורט הקשה ביותר.
בחלק גדול ממרוצי הקטעים נערך קטע אחד (בגרנד טורים שני קטעים) של מרוץ נגד השעון. במרוץ זה שנקרא גם "מרוץ האמת" מוזנק כל רוכב בנפרד וחייב לרכוב לאורך כל המסלול לבדו ללא עזרת רוכבים אחרים. המנצח הוא זה שקבע את הזמן המהיר ביותר. לקטעי המרוץ נגד השעון, כמו גם לקטעים שנערכים בהרים, יש בדרך כלל השפעה מכרעת על הדירוג הכללי במרוץ. מקובל לחשוב כי המנצחים בגרנד טורים חייבים להצטיין גם ברכיבה בהרים וגם ברכיבה נגד השעון. במיוחד בולטת התופעה בטור דה פראנס בו מתרכזים מיטב הרוכבים. ניצחון של מטפס טהור שאינו מצטיין ברכיבה נגד השעון היא תופעה די נדירה בטור דה פראנס. לעומת זאת, בג'ירו ד'איטליה ובוואלטה אספניה יש לא מעט מקרים שבהם זוכה רוכב שאינו מצטיין ברכיבה נגד השעון.
הדינמיקה של המרוץ.
מרוצי אופניים מתייחדים בשתי נקודות המבדילות אותם מענפי ספורט אחרים.