לקראת סוף עונת 1968/1969, עדיין עם ארטיגס כמאמן, החל מרטי פילוסיה לשחק בעקביות במשחקי הקבוצה. הוא פתח ב-8 משחקי ליגה, וב-23 במרץ 1969 הבקיע את שער הליגה הראשון בקריירה שלו, בניצחון 4-1 על דפורטיבו לה קורוניה. בנוסף, פתח בשני משחקי חצי גמר גביע מחזיקות הגביע נגד פ.צ. קלן. לאחר שהמשחק הראשון הסתיים בתיקו 2-2, הבקיע מרטי פילוסיה בגומלין, ברצלונה ניצחה 4-1 ועלתה לגמר, בו לא לקח חלק וברצלונה הפסידה לסלובן ברטיסלאבה. בסיבוב הראשון של גביע ערי הירידים לעונת 1969/1970 כבש צמד לרשתה של בולדקלובן 1913, אך ארטיגס וכן מחליפו הזמני ז'וזפ סגר לא העניקו למרטי פילוסיה הזדמנויות נוספות לשחק. רק לאחר הגעתו של ויק בקינגהאם האנגלי בדצמבר 1969 הפך מרטי פילוסיה לשחקן משמעותי יותר בקבוצה. הוא פתח בשני משחקי גביע ערי הירידים נגד אינטר מילאנו, שהדיחה את ברצלונה, וכן ב-11 מ-14 משחקי הליגה בהם היה בקינגהאם אחראי על הקבוצה. בתקופה זו כבש 4 שערים, בהם שער ניצחון במשחק מול סלטה ויגו וצמד בניצחון 5-1 על ריאל מיורקה ב-22 במרץ 1970.
עם בקינגהאם כמאמן פרח מרטי פילוסיה במדי ברצלונה. הוא נתן למרטי פילוסיה לשחק קרוב יותר לשער, כמעין חלוץ שני לצדו של קרלס רשאק. מרטי פילוסיה השתמש ביכולותיו הפיזיות - הגובה והקפיצה שלו - כדי לבשל או להבקיע שערים בנגיחות. עונת 1970/1971 הייתה הפורייה ביותר בקריירה שלו כשחקן ברצלונה. הוא השתתף ב-29 מ-30 משחקי הליגה, בהם הבקיע 6 שערים, כולל צמד בדרבי בו ניצחה ברצלונה את אספניול 3-0 ב-17 באוקטובר 1970. הוא עזר לברצלונה לסיים כסגנית האלופה וכן לזכות בגביע הספרדי, אם כי הוא לא שותף במשחק הגמר בו גברה ברצלונה על ולנסיה. לאחר סיום העונה הוחלף בקינגהאם ברינוס מיכלס ההולנדי, שאמר למרטי פילוסיה שלא ישתף אותו באותה רמה כמו בקינגהאם. מרטי פילוסיה ביקש להשתחרר מהמועדון אך נענה על ידי הנהלתו בסירוב. אכן, חלקו של מרטי פילוסיה בעונת 1971/1972 היה קטן - הוא פתח ב-4 משחקי ליגה ונכנס כמחליף ב-6 נוספים מבלי להבקיע.
בעונת 1972/1973 השתפר מעמדו פעם נוספת. ב-22 באוקטובר 1972, במשחק הליגה נגד אתלטיק בילבאו, כבש את השער הראשון במשחק בדקה ה-83, אך מספר דקות מאוחר יותר הורחק בכרטיס אדום, בפעם השנייה והאחרונה בקריירה שלו. ברצלונה ניצחה בכל זאת 1-0. במחזור האחרון של העונה, נגד ריאל סרגוסה ב-20 במאי 1973, הבקיע מרטי פילוסיה את השער הראשון במשחק בדקה ה-59, אך 4 דקות מאוחר יותר כבש שער עצמי לרשת קבוצתו, והמשחק הסתיים בתיקו 1-1. בסך הכול הבקיע בעונה זו 5 שערי ליגה ב-25 משחקים בהם שותף, והוא עזר לברצלונה לסיים במקום השני. בסוף העונה התירה התאחדות הכדורגל הספרדית החתמת שחקנים זרים, ולכן ברצלונה החתימה את הוגו סוטיל ויוהאן קרויף במהלך הקיץ, מה שהביא לכך שמרטי פילוסיה נדחק החוצה מהרכב הקבוצה. אף על פי כן, הוא נשאר בקבוצה שנתיים נוספות בהן ערך הופעות בודדות, רובן כמחליף. ברצלונה זכתה באליפות בעונת 1973/1974 אך כאמור חלקו של מרטי פילוסיה בכך היה מזערי.
בסוף עונת 1974/1975 עזב מרטי פילוסיה את ברצלונה והצטרף לסנט אנדראו, קבוצה קטנה בקטלוניה ששיחקה בליגה השנייה באותן שנים. במהלך עונתו הראשונה בקבוצה, עונת 1975/1976, סבלה סנט אנדראו מחוסר יציבות ובאמצע העונה הוחלף מאמנה, דומנק בלמניה, בססאר רודריגס אלברס. הוא הדריך את סנט אנדראו למקום ה-14, ממנו הגיעה הקבוצה למשחקי פלייאוף על מקום בליגה השנייהמול וסקה. סנט אנדראו ניצחה בתוצאה המצטברת 3-2 ונשארה בליגה. במהלך העונה הרגילה הבקיע מרטי פילוסיה 7 שערים ב-34 משחקים בהם שותף, לכך הוסיף שער במשחק הראשון מול וסקה, שהסתיים בתיקו 1-1. העונה הבאה הייתה דומה לקודמתה וכללה החלפת מאמן פעמיים. סנט אנדראו סיימה את העונה במקום ה-19 ולפני האחרון וירדה לליגה השלישית. מרטי פילוסיה ערך 32 הופעות בהן הבקיע 6 שערים, 4 מתוכם בבעיטות עונשין. בסוף העונה, בהיותו בן 31, פרש ממשחק.
קרב שמפאן השני
קרב שמפאן השני (בצרפתית: Champagne) היה אחד מקרבות החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה. הקרב נערך בעיקרו בין ה-25 ל-30 בספטמבר 1915, אם כי רשמית הסתיים ב-6 בנובמבר. קרב זה היה חלק משרשרת של התקפות בו זמניות שיזם הרמטכ"ל הצרפתי ז'וזף ז'ופר על הגרמנים במטרה לעקרם, או לפחות להסיגם חלקית, משטחי כיבושיהם על אדמת צרפת. בין אלה היו קרב ארטואה השלישי, אשר חלקם של הבריטים בו ידוע בשם קרב לוס. כמו רוב הקרבות האחרים מסוג זה, גם הישגיו של קרב זה היו דלים, והאבדות בו - כבדות. מעמדם היציב של הגרמנים בחזית המערב נותר בעינו.
רקע.
סיום שלב קרבות התנועה שלאחר הדיפת המתקפה הגרמנית בפתיחת מלחמת העולם הראשונה, ומאז המרוץ אל הים, בסתיו 1914, סימן את תחילתה של מלחמת החפירות הסטאטית, בעלת מאפיינים רבים של לוחמת מצור.
בהדרגה החלו להגיע לחזית המערבית גם כוחות בריטיים וכוחות מן האימפריה הבריטית, במספרים הולכים וגדלים, ואלה נטלו חלק גדול יותר ויותר באותם קרבות, שבעיקר עולם בשנים 1914 ו-1915 נשאו הצרפתים. אלא שכל הניסיונות לשינוי הסטטוס קוו נכשלו תוך אבדות כבדות.
עם זאת, באותו שלב, ולמעשה בכל מהלכה של שנת 1915, הגרמנים החליטו לרכז את מאמציהם בכיוון החזית המזרחית, ופרט לקרב איפר השני, הסתפקו במגננה במערב. אחת הסיבות ליוזמות ההתקפיות של מדינות ההסכמה בחזית המערב, היה הרצון לנצל מגמה גרמנית זו, כל עוד התקיימה.
הרמטכ"ל הצרפתי, ז'וזף ז'ופר, למרות האבדות הכבדות, החזיק בדעה כי המשך הסטטוס קוו מועיל לגרמנים יותר מאשר למדינות ההסכמה, שכן הזמן החולף מאפשר להם לייצב את הישגיהם מתחילת המלחמה. ואכן, הגרמנים חיזקו בהתמדה את קו ההגנה שלהם בחזית המערבית בכלל, ובגזרה האמורה בפרט. מספר התקפות מקומיות שערכו הצרפתים במרס ובאפריל הוכיחו את עמידות המערך הגרמני. בכל זאת, שיפורים מסוימים בהתנהלות הצרפתים, כהפקת לקחים מהתקפותיהם רוויות האבדות, כולל סיוע ארטילרי רב יותר, נתנו לדעת ז'ופר מקום לאופטימיות, ולפיכך, לאפשרות לתקוף פעם נוספת. דעה זו לא השתנתה גם לאחר קרב ארטואה השני, הגם שזה הביא לתוצאות דלות תוך ספיגת אבדות עצומות.
לצורך ההתקפה, פקד ז'ופר על הארמייה השלישית, להקצות את כל תחמושת ה-75 מ"מ, פרט ל-500 פגזים לתותח, לארמיות התוקפות, השנייה והרביעית. הסיוע הארטילרי בקרב זה (כולל ההתקפה של הארמייה השלישית, ר' להלן), כלל 2,842,400 פגזים של תותחי שדה, ו-577,700 פגזים כבדים.
הקרב.
בעת שתקפו הצרפתים באזור שמפאן, צבאות מדינות ההסכמה ערכו עוד ארבע התקפות מקבילות, אשר ריתקו את צבאות מעצמות המרכז, האחת באזור איפר, השנייה, של האיטלקים, באיזונצו, השלישית, של הצרפתים והבריטים, בקרב ארטואה השלישי, והרביעית, של הארמייה השלישית הצרפתית, בנהר האן (Aisne). זו האחרונה, שנערכה בד בבד עם קרב שמפאן השני, נכשלה כליל.
לקרב קדם ריכוך ארטילרי צרפתי. זה נהנה מראות טובה בימים שקדמו להתקפה. עם זאת בלילה שבין ה-24 ל-25 בספטמבר, העכיר מזג האוויר וגשם כבד, אשר נמשך עד צהרי יום המחרת, החל לרדת. ב-25 בספטמבר 1915, בשעה 9:15 תקפו 20 אוגדות צרפתיות, מן הארמיות השנייה והרביעית, את קווי הגרמנים באזור שמפאן. כל אוגדה תקפה בחזית שרוחבה כ-1.5 עד 2 ק"מ. כעתודה להתקפה זו העמידו הצרפתים עוד שש אוגדות פרשים ואוגדת רגלים אחת. מול אלה עמדה הארמייה השלישית הגרמנית, ולה שש אוגדות, כאשר חייליהן של אלה צפו בהכנות הצרפתיות והיו מוכנים לבאות. הגרמנים רכזו את מאמצי ההגנה בקו החפירות השני, וכך ההתקפה הראשונית הצרפתית הצליחה למדי. הקו הראשון של הגרמנים נפרץ בארבעה מקומות, כאשר הצרפתים לוכדים כ-14,000 שבויים ולוקחים שלל מספר תותחים. עם זאת, הישגים אלה עלו לצרפתים באבדות כבדות. בשני מקומות, הצליחו הצרפתים להגיע גם עד קו ההגנה הגרמני השני. כאן מנע מהם מחסום תיל, שההפגזה לא הצליחה לקרוע, התקדמות נוספת. גם הארטילריה הגרמנית התרכזה בעיקר בקו השני.
ב-26 בספטמבר תקפו הצרפתים שוב, בחזית של כ-12 ק"מ, ובמקום אחד השיגו אחיזה בקו השני הגרמני. כן לקחו עוד כ-2,000 שבויים. בשלושת הימים הבאים התנפצו כל התקפות הצרפתים, ובהתקפות נגד הגרמנים כבשו חזרה חלק מן העמדות שאיבדו. כיוון שכך פקד ז'ופר על השעיית ההתקפה עד שתושג תחמושת נוספת, ועל התבססות במקומות שנכבשו. ב-3 באוקטובר ז'ופר פקד על סיום ניסיונות ההבקעה. עם זאת, עד 5 באוקטובר נמשכו התקפות צרפתיות על מספר כיסים גרמניים. ב-6 בנובמבר פקד ז'ופר סופית על סיום ההתקפה.
אחרית דבר.
בהתקפה זו הצרפתים הצליחו להתקדם כארבעה ק"מ במחיר אבדות מחריד, 143,567 חיילים, כולל המתקפה בנהר האן. אבדות הגרמנים היו כמחצית ממספר זה והן כוללות כ-17,000 שבויים.
הוצאת מיליוני הפגזים, כולל אלה שנורו בקרב ארטואה השלישי, הביאה למחסור חריף בתחמושת ארטילרית עבור הצבא הצרפתי בחודשים הבאים. מחסור זה, יחד עם ההכרה כי בשיטות הקיימות אין בכוח הצרפתים לשנות מהותית את המצב, הביאו להפוגה בחודשים הבאים.
כך, לקראת סופה של שנת 1915 הוכח כי, ככל הנוגע לחזית המערב, האסטרטגיה הגרמנית ולפיה על כוחותיהם באותה חזית להחזיק מעמד ולשמור על הקיים, נחלה הצלחה מלאה. התקפות מדינות ההסכמה התנפצו פעם אחר פעם על מערכי ההגנה הגרמניים וקרב שמפאן השני היה רק דוגמה אחת, עקובה מדם, לכך. יחד עם הצלחתם בקרבות החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה, הייתה שנת 1915 שנה מוצלחת למדי לצד הגרמני.
ברונו לאבאדייה
יאן קירשהוף
פייר אמיל הויביירג
פייר-אמיל הויביירג
קרסטן יאנקר
קארסטן ראמלוב
קרסטן ראמלו
אטה לאמק
אנדי מולר
ז'ואן ברנאט