בין השנים 1995 עד 2014 הקליט ראד עם הלהקה ארבעה אלבומי אולפן נוספים והלהקה ערכה סיבובי הופעות ממושכים.
במאמר משנת 2010 חלקו מתופפים מפורסמים שבחים לנגינתו של ראד וציינו שהייתה לו השפעה נרחבת על סגנון התיפוף שלהם, ביניהם אריק סינגר מתופף להקת קיס, כריסטוף שניידר מתופף להקת ראמשטיין ועוד. Modern Drummer הפיקו כתבת המשך שפורסמה בשנת 2011 במגזין תחת הכותרת המחמיאה ״"Phil Rudd: The Very Definition of Rock Drumming"״.
ההסתבכות עם החוק והפיטורין מ AC/DC.
בשנת 2014 הקליט ראד עם הלהקה את האלבום Rock or Bust אך לאחר חזרתו לניו זילנד בתום ההקלטות הואשם באיומים וניסיון לפגיעה בחייו של מפיק מוזיקלי שלטענתו היה אחראי לכישלון אלבום הסולו שהקליט, Head Job. האישומים הכבדים בוטלו בסופו של דבר אך ראד הואשם והודה באחזקת מריחואנה וסמים נוספים ונידון למאסר בית ממושך שמנע ממנו להתייצב לצילומי וידאו קליפים וצילומי תדמית לאלבום Rock or Bust. עקב כך, אנגוס יאנג גייס שוב את כריס סלייד להחליף את ראד בסיבוב ההופעות שנערך בשנים 2015–2016.
שיקום וחזרה לעשיה מוזיקלית.
לאחר שסיים ריצוי עונשו, ראד החל בתהליך שיקום שבמהלכו עבר ניתוח לב פתוח וחזר לנגן.
בשנת 2018 התפרסמו תמונות פאפארצי שבהן נצפה ראד בחברת בריאן ג׳ונסון מחוץ לאולפן הקלטות בוונקובר, קנדה. שמועות אלו המשיכו בעקשנות לאורך שנת 2019 כאשר בראיונות לתקשורת דייב גרוהל ודי סניידר דיווחו על אלבום צפוי ואיחוד ההרכב הקלאסי של הלהקה שראד נמנה עליו.
בספטמבר 2020 עלו לאתר הרשמי של הלהקה, ככל הנראה בטעות, תמונות המראות את ראד ביחד עם חברי הלהקה במה שנראה כסט צילומי וידאו קליפ. התמונות הורדו תוך זמן קצר אך הופצו בעקשנות על ידי אתרי מעריצים במדיה החברתית.
באוקטובר 2020 אישרה הלהקה שאכן ראד חזר ללהקה וההרכב הקלאסי הוציא לאור סינגל בשם "Shot in the Dark".
מאוחר יותר הודיעה הלהקה באתרה הרשמי על אלבום חדש בשם "Power Up" שיצא ב 13 בנובמבר 2020.
ציוד.
תופים.
פיל ראד מזוהה עם מותג התופים של חברת סונור הגרמנית למעלה מארבעים שנה.
לאורך השנים ראד ניגן בעיקר על סדרת ״דיזיינר״ היוקרתית, כעת מנגן על סדרת ה SQ². סונור השיקה בשנת 2009 סט Phil Rudd Special Edition Drum Set וגם סנייר כרום מעל בראס The Phil Rudd Signature Snare Drum אשר זמינים לרכישה על ידי מעריצים.
מצילות.
ראד מנגן על מצילות מסדרת 2002 של החברה השווייצרית Paiste ונכלל ברשימת האמנים של החברה מינואר 1980. ראד אינו משתמש במצילת רייד כלל מאחר שאין לה שימוש בסגנון הנגינה שלו, הסט שלו מורכב ממצילות קראש והיי האט בלבד.
עורות.
פיל ראד מזוהה עם מותג עורות התופים Evans.
מקלות.
פיל ראד מנגן עם מקלות תופים עשויי סגסוגת מצופים פוליאוריתן עם קצוות ניילון שפיתחה עבורו חברת Ahead. המקלות בגודל 5a מאורך ונקראים PHIL RUDD SUPER 5A.
אגנה סימונסון
אגנה סימונסון (בשוודית: Agne Simonsson; 19 באוקטובר 1935 – 22 בספטמבר 2020) היה כדורגלן ומאמן שוודי, ששיחק בעמדת החלוץ.
ביוגרפיה.
סימונסון נולד ב-19 באוקטובר 1935 בגוטבורג שבשוודיה. כנער שיחק ב-BK רנה לפני שחתם בארגריטה בשנת 1949. הוא עשה את הופעת הבכורה שלו עימה ב-1953 בזמן שהקבוצה שיחקה בליגה השלישית בשוודיה. סימונסון עזר לארגריטה להעפיל לליגה השנייה ב-1955 וב-1958 לליגה הראשונה תחת המאמן-שחקן גונאר גרן. שנה אחר כך ב-1959 הוא סיים במקום החמישי בכדור הזהב ונבחר לכדורגלן השנה בשוודיה.
סימונסון היה נחשב לחלוץ המרכזי הטוב ביותר בעולם בזמנו לאחר הופעות מרשימות שרשם בנבחרת שוודיה, והוא חתם בריאל מדריד בשנת 1960. למרות זאת הוא שיחק רק שלושה משחקי ליגה כשהוא כובש שער אחד בלבד לאורך כל עונת 1960/61 עקב התחרות על המקום בהרכב עם אלפרדו די סטפנו שהיה לאחד הטובים בעולם אז. ב-1960 זכה עימה בגביע הבין-יבשתי ובעונת 1962/63 באליפות נוספת. נכון ל-2020, סימונסון הוא השחקן השוודי היחידי ששיחק במדי הבלאנקוס אי פעם.
הוא היה בתקופת השאלה בריאל סוסיאדד למשך עונת 1961/62 כשהוא כובש שמונה שערים ב-22 משחקי ליגה. קבוצתו כשלה וירדה לליגה השנייה בספרד לאחר שסיימה מקום אחד לפני האחרון.
סימונסון חזר ב-1963 לקדנציה שנייה בארגריטה כשהוא משחק לצד רון בורז'סון. בסך כבש במדיה 206 שערים ובכך הוא הכובש הגדול ביותר בהיסטוריית הקבוצה.
נבחרת שוודיה.
במדים הלאומיים ערך את הופעתו היחידה עבור נבחרת שוודיה עד גיל 21 ב-22 בספטמבר 1957 במשחק ידידות נגד פינלנד, שנגמר בתוצאה 0–7 עם שלושער שלו. בנבחרת הבוגרת עשה את הופעת הבכורה חודש אחר כך ב-13 באוקטובר נגד נורווגיה בה כבש צמד בניצחון 2–5.
סימונסון היה שותף להגעתה לגמר מונדיאל 1958 בטורניר שנערך בשוודיה כשהוא כובש בדרך שלושה שערים, צמד נגד מקסיקו בשלב הבתים ואחד נגד ברית המועצות ברבע הגמר. בגמר עצמו שוודיה הפסידה לברזיל 5–2 כשהוא כובש את אחד משני שערי נבחרתו בדקה ה-80'.
אחרי המונדיאל הציג יכולת טובה במשחק נגד אנגליה שהיה ב-28 באוקטובר 1959. שוודיה ניצחה בתוצאה 2–3 באצטדיון וומבלי כשסימונסון כובש צמד ומבשל שער נוסף. הופעתו האחרונה עבור הנבחרת הייתה ב-10 באוגוסט 1967 בניצחון 0–2 על פינלנד, הופעה שהייתה ל-51 בסך שלו ביחד עם 27 שערים.
לאחר הפרישה.
במהלך שנות השבעים ושנות השמונים היה למאמן כדורגל. בשנת 1982 אימן את BK הקאן השוודית ששיחקה בפעם הראשונה בהיסטוריית הקבוצה בליגה הראשונה. עם ארגריטה הוא זכה באליפות ב-1985, אליפות ראשונה מאז 1913. סימונסון נפטר ב-22 בספטמבר 2020 בגיל 84 כתוצאה מסיבוכים בריאות.
מרכז הציוד
הלמוט ואנמרי זל
ד"ר הלמוט זל (בגרמנית: Helmuth Sell; 1898–1956) ואשתו אנמרי (בגרמנית: Annemarie; 1896–1972) היו מצילי שואה גרמנים שחיו בברלין בתקופת הרייך השלישי. בשנת 1981 קיבלו את אות חסיד אומות העולם על ידי יד ושם בטקס שנערך בירושלים.
זל היה בעל מפעל קטן לחלקים מכניים בשכונת דאהלם בברלין.
במרץ 1943 שכר כנער שליח, נער יהודי שחי באופן בלתי חוקי ברחובות ברלין מאז מאי 1942. ד"ר זל לא הבין אז שהילד, שהופיע לבוש במדי הנוער ההיטלראי, היה יהודי מוסווה. שלושה שבועות לאחר מכן הודה הילד עזרא בן גרשום בזהותו האמיתית. זל הגיב בכך שהזדהה כסוציאל-דמוקרט ותיק ואויב מושבע של המשטר הנאצי.
מכר סידר לילד תעודות נסיעה מזויפות, אשר התיימרו להוכיח שהוא נוסע לווינה בהוראת תעשיית החימוש הגרמנית. בלילות האחרונים לפני המסע, זל הגן על גרשום בביתו שבפוטסדאם, וסיפק לו אוכל ועזרה. אשתו של ד"ר זל, אנמרי, הייתה שותפה למעשה ההצלה.
ב-28 במאי 1981 הכיר יד ושם בד"ר הלמוט ואנמרי זל כחסידי אומות העולם.
מוחמד רזא שג'ריאן
מוחמד רזא שג'ריאן (בפרסית: محمدرضا شجريان; 23 בספטמבר 1940 – 8 באוקטובר 2020) היה סולן ומאסטרו של . הוא נחשב לגדול זמרי המוזיקה הקלאסית האיראנית, ונודע גם בפעילות הפוליטית וההומניטרית שלו.
שג'ריאן החל את קריירת השירה שלו בשנת 1959 ברדיו ח'וראסאן, והתפרסם בשנות ה-60 בסגנון השירה הייחודי שלו. הוא למד מוזיקה פרסית מסורתית אצל מומחים בתחום זה, ובין השאר למד את הסגנונות הקוליים של זמרים וזמרות פרסים מדורות קודמים, בהם רזה גולי, מירזה זלי, פאריבורז מנוצ'רי, גאמר מולוק וזירי, אגבל אזאר וטאג' איספהאני. במיוחד השפיע עליו נגן הטאר האגדי ג'ליל שחנז, ובשירתו ניסה לעיתים קרובות לחקות את סגנון הנגינה של שחנז.
שג'ריאן שיתף פעולה עם אמנים איראנים רבים, בהם חוסיין אליזדה. הוא זכה בשנת 1999 בפרס פיקאסו מטעם אונסק"ו, ובשנת 2006 זכה במדליית מוצרט מטעם אונסק"ו.
בשירתו כיסה שג'ריאן מגוון סגנונות של מוזיקה אתנית פרסית, בהם שירה כורדית, שירה מאזרבייג'ן ושירת לורים.
קורות חייו.
מוחמד רזא שג'ריאן נולד ב-23 בספטמבר 1940 למשפחה דתית במשהאד, איראן. אביו וסבו היו חזני קוראן (קארי), הקוראים בקוראן בטעימות נגינה על פי כללי התג'ויד. הוא היה הבכור מבין חמישה אחים, ומגיל חמש למד לשיר קטעים מהקוראן.
בגיל 12 החל ללמוד מוזיקה פרסית מסורתית, ללא הסכמת אביו שביקש להתמקד בשירה דתית בלבד. בשנת 1959 החל לשיר ברדיו ח'וראסאן, והתפרסם בשנות השישים בסגנון השירה הייחודי שלו. לאחר מכן לימד מוזיקה באוניברסיטת טהראן, עבד בתחנות רדיו וטלוויזיה, וחקר את המוזיקה הפרסית המסורתית.
הוא השתתף במספר הרכבים של מוזיקה פרסית מסורתית, בהם ניגנו בכלים עממיים. במקרים רבים השתתפו בהרכבים אלה גם בנו או בנותיו. בשנת 2008 ערך שג'ריאן סיבוב הופעות עולמי בליווי תזמורת גדולה. התזמורת נקראה על שמו של נגן הטאר ג'ליל שחנז, וההכנסות מסיבוב ההופעות נתרמו לטיפולי בריאות עבורו.
שג'ריאו היה פרופסור למוזיקה באוניברסיטת טהראן, ורבים מתלמידיו זכו לפרסום באיראן.
פעילות פוליטית והומניטרית.
לאחר יום שישי השחור בספטמבר 1978, במהלכו נורו מפגינים על ידי כוחות ביטחון איראניים בכיכר ז'אלה בטהראן, שג'ריאן פרסם מכתב בכתב ידו שבו הודיע כי לא יופיע עוד ברדיו ובטלוויזיה הממלכתיים.
בשנת 1985 הקליט שג'ריאן את האלבום Bidaad בו הוא שר על מקום נפלא שהפך לעיי חרבות ודם, ושואל כיצד זה קרה. זו בעצם ביקורת על המהפכה האיראנית, שבעיניו הרסה את המדינה המשגשגת בה גדל.
אחרי הוא יצא לסיבוב הופעות והקדיש את כל הכנסותיו לנפגעי רעידת האדמה.
בשנת 2009, בזמן הבחירות לנשיאות איראן, הביע שג'ריאן תמיכה במחאה נגד מחמוד אחמדינז'אד, וביקש מהרדיו הממלכתי להפסיק לשדר את שיריו. באותה שנה הקליט את השיר "שפת האש" למילותיו של המשורר , המכוונות לאנשי הבסיג' שהכו מפגינים במהלך הפגנות המחאה: