הקשר שבין תופעת התרמילאות והשירות הצבאי הוא מורכב ורב פנים. יש הרואים בטיול שאחרי הצבא כהמשך ישיר של השירות. אחרים רואים בו אנטיתזה לחוויה הקולקטיבית הישראלית של הצבא. יש הרואים בטיול מרד במסלול החיים של בית ספר-צבא-לימודים-עבודה. אחרים רואים בו שלב נוסף במסלול החיים, ממוסד כמו שאר השלבים. מרבית הצעירים יוצאים לטיול לאחר תקופה קצרה יחסית מהשחרור שנמשכת בין חצי שנה לשנה מהשחרור אותה מנצלים המטיילים לעבודה המשמשת למימון הטיול. סמיכות הזמנים מוסברת לעיתים כקשר של סיבה ותוצאה. הטיול אחרי הצבא מאפשר להתרחק מהמסגרת הרשמית, הנוקשה ורבת הסיכונים שהייתה עבורם המסגרת הצבאית. הטיול מהווה הפרדה בין תקופת הצבא ובין המשך החיים האזרחיים שלאחר הטיול. אנתרופולוגים רואים בטיול אחרי צבא כטקס מעבר משתחררים מהצבא נמצאים בשלב של "בגרות מתהווה", שהוא שלב שבין ההתבגרות לבגרות. שלב זה תואם את שלב "גיבוש הזהות אל מול בלבול הזהות" של אריק אריקסון. עבור צעירים שאינם מוכנים עדיין לרכישת זהות בוגרת מאפשרת החברה את המורטוריום–מצב של פסק זמן ודחיית חובות חברתיים. הטיול מאפשר לצעירים הזדמנות נוספת לצבירה של חוויות והתנסויות מתירניות, שאינם עולים בקנה אחד עם התנהגות המצופה ממבוגר בחברה.
יש הרואים בטיול אחרי צבא חלק מתהליך השיגור של בני נוער מבית הוריהם המהווה חלק ממעגל חיי המשפחה. השלבים הראשונים מאופיינים בגדילה, הרחבה והצטרפות של פרטים למשפחה הגרעינית. השלבים האחרונים מאופיינים בהצטמצמות, בעזיבת המשפחה ובפרידה מסטטוסים קודמים. היציאה מבית ההורים לשירות הצבאי היא ראשיתו של תהליך השיגור. הטיול מאפשר לצעירים לבחון את יכולתם להתארגן לבד, לגלות אחריות ללא הישענות על מסגרות מוכרות ולגלות כוחות חדשים באופן עצמאי. הטיול מאפשר להתנסות בתפקידים זמניים המאפשרים להפעיל את המשאבים האישיים והחברתיים העומדים לרשותם ועשויים לתרום לעיצוב אישיות אוטונומית ולהשתלבות בחברה, תוך שמירה על עצמאותם.
קולקטיביות.
אחד המאפיינים הבולטים של התרמילאים הישראליים הוא הקולקטיביות. הישראלים נוטים לטייל בקבוצות גדולות ולהתרכז בהוסטלים הנחשבים ל"גטאות" של ישראלים. ברחובות ובעסקים המקומיים במספר ערים המהוות יעד מרכזי לתרמילאים כמו פושקר וקוסקו ניתן למצוא שלטים רבים בשפה העברית, מסעדות מציעות תפריט ישראלי הכולל חומוס, צ'יפס, מלאווח וקוסקוס. ישראלים רבים פותחים במקום עסקים עצמאיים או פועלים בשיתוף עם עסקים מקומיים על מנת לספק שירותים המכוונים לאוכלוסיית המטיילים הישראליים. במקומות רבים ניתן למצוא סניף של בית חב"ד המאפשר לישראלים להתאסף יחד ולקיים מסורות יהודיות כמו שבת, ליל הסדר ויום כיפור.
שימוש בסמים.
מאפיין בולט נוסף של התופעה הוא שימוש בסמים במהלך הטיול. לפי סקר של הרשות הלאומית למלחמה בסמים לתרמילאים יש נכונות גבוהה יותר להתנסות בשימוש בסמים, בהשוואה לבני גילם. קשה לאמוד את מספר המשתמשים בסמים, אך ההערכה היא כי כ-90% מתוך 30,000 המטיילים במזרח הרחוק משתמשים בסמים. עבור מרביתם אין זאת ההתנסות הראשונה. כ-2,000 תרמילאים נפגעים מדי שנה כתוצאה משימוש בסמים במהלך הטיול. כ-600 מתוכם נאלצים לחזור לארץ בשביל לקבל טיפול. למרות שהדבר אסור על פי החוק, השימוש בסמים נחשב לחלק מתרבות התרמילאים ואינו נחשב לסטייה. ההפך, זוהי הנורמה החברתית המקובלת וכלפי הסוטים ממנה מופעל לחץ חברתי.
סוגי הסמים בהם נעשה שימוש מגוונים ומשתנים בהתאם למידת זמינותם, מחירם ואיכותם. בקולומביה נפוץ השימוש בקוקאין, בהודו נפוץ השימוש בג'אראס. בנוסף נעשה שימוש בחומרים ממשפחת ההזיוניים והממריצים כגון פטריות הזיה ומסקלין, הנמצא בקקטוסים. אקסטזי, מתאמפטמין, ל.ס.ד. וקטמין נפוצים במהלך מסיבות מוזיקה אלקטרונית ומסיבות פולמון. בולט בהיעדרו מרשימת הסמים הוא ההירואין. למרות זמינותו הגבוהה ומחירו הנמוך יחסית נמנעים התרמילאים משימוש בסם הנתפס בעיניהם כסם שלילי, השייך לקבוצת ה"נרקומנים".
מושל אלבמה
מושל אלבמה (באנגלית: Governor of Alabama) הוא ראש הרשות המבצעת של מדינת אלבמה שבארצות הברית. המושל הוא העומד בראש ממשלת המדינה של אלבמה והוא מחויב לאכוף את חוקי המדינה. למושל יש הסמכות לאשר או להטיל וטו על הצעות חוק המועברות על ידי בית המחוקקים של אלבמה, לכנס את בית המחוקקים ולהעניק חנינה, למעט במקרים של הדחה. המושל הוא גם המפקד העליון של הכוחות הצבאיים של המדינה.
באופן רשמי, באלבמה כיהנו 54 מושלים; זהו המספר הרשמי שלא כולל את המושלים הצבאיים ואלה שכיהנו כממלאי מקום. המושל הראשון, ויליאם וייאט ביב, שימש כמושל היחיד של טריטוריית אלבמה. חמישה אנשים שימשו כממלאי מקום, ועם החשבתם מניין מושלי אלבמה עומד על 59, על פני 63 תקופות כהונה ברורות. ארבעה מושלים כיהנו בשתי תקופות כהונה לא רצופות: ביב גרייבס, ג'ים פולסום ופוב ג'יימס, וג'ורג' וולאס כיהן בשלוש תקופות כהונה לא רצופות. באופן רשמי, כהונות לא רציפות אלו ממוספרות רק במספר הכהונה הראשונה שלהם. גם ויליאם ג'לקס מילא תקופות כהונה לא רצופות, אולם תקופת כהונתו הראשונה הייתה כממלא מקום.
המושל שכיהן במשך הזמן הרב ביותר היה ג'ורג' וולאס, ששירת 16 שנים בסך הכול. תקופת הכהונה הקצרה ביותר עבור מושל שאינו כיהן בפועל היה של יו מקוויי, שכיהן ארבעה וחצי חודשים לאחר החלפת קליינר קליי המתפטר. לורלין וולאס, רעייתו של ג'ורג' וולאס, הייתה האישה הראשונה שכיהנה כמושלת אלבמה, והאישה השלישית שכינה כמושלת מכל מדינות ארצות הברית. המושלת הנוכחית היא קיי אייבי מהמפלגה הרפובליקנית, אשר נכנסה לתפקידה ב-10 באפריל 2017 לאחר שהחליפה את רוברט בנטלי. היא האישה השנייה המכהנת כמושלת אלבמה.
היסטוריה.
הוקמה ב-3 במרץ 1817 על שטחה המזרחי של . בתקופה בה היא התקיימה כיהן בה מושל אחד בלבד שמונה על ידי נשיא ארצות הברית. מושל זה היה ג'ורג' ואייט ביב, שעם קבלתה של אלבמה כמדינה, הוא היה למושלה הראשון.
ב-14 בדצמבר 1819 התקבלה אלבמה כמדינה בארצות הברית. ב-11 בינואר 1861 היא פרשה מן האיחוד וב-4 בפברואר הייתה לאחת מהחברות המייסדות של קונפדרציית המדינות של אמריקה (הקונפדרציה). לאחר תום מלחמת האזרחים, הייתה אלבמה במהלך תקופת השיקום חלק מ"המחוז הצבאי השלישי", שלקח על עצמו חלק מהשליטה על מינויי המושל. ב-14 ביולי 1868 התקבלה אלבמה מחדש כמדינה בארצות הברית.
חוקת אלבמה הראשונה, שכוננה ב-1819 קבעה שהמושל ייבחר אחת לשנתיים, ושהוא יוכל לכהן בתפקידו לא יותר מארבע שנים מתוך שש. מגבלה זו נותרה על כנה עד לחוקת 1868, שהתירה בפשטות למושלים לכהן תקופות כהונה של שנתיים. חוקת אלבמה הנוכחית, שכוננה ב-1901 האריכה את תקופת הכהונה לארבע שנים, אך לא התירה למושלים לכהן יותר מתקופת כהונה אחת. תיקון לחוקה שהתקבל ב-1968 התיר למושלים לכהן שתי תקופות כהונה רצופות. מושל שכיהן שתי תקופות כהונה רצופות, יכול להתמודד לכהונה נוספת לאחר שהמתין לתום תקופת הכהונה הבאה. עד 1901 לא צוין בחוקה התאריך המדויק לתחילת כהונת המושל. חוקת 1901 קבעה שמושל יושבע לתפקידו ביום שני הראשון שלאחר יום שלישי השני של חודש ינואר שלאחר הבחירות. עם זאת, ב-1911 פסק בית המשפט העליון של אלבמה שתקופת כהונת המושל מסתיימת בחצות שבין יום שני לשלישי, וכהונת המושל הבא מתחילה למחרת, ללא קשר לשאלה אם הוא הושבע לתפקידו אם לאו.
משרת סגן המושל נוצרה ב-1868, בוטלה ב-1875, ונוצרה מחדש ב-1901. על פי החוקה הנוכחית, במקרה של היעדרות המושל מתחומי המדינה למשך זמן העולה על עשרים יום, סגן המושל הופך למושל בפועל, ובמקרה בו מתפנה משרת המושל, הופך סגנו למושל לכל דבר ועניין. בנוסחים הקודמים של החוקה נאמר שסמכויות המושל "מועברות" לסגנו, ולא נאמר בהכרח שהוא הופך למושל, אך רשימות המושלים הרשמיות כוללות את סגני המושלים שהיו למושלים באופן זה. המושל וסגן המושל לא מתמודדים בבחירות באותו פתק בחירה.
לאה הרפז
לאה הרפז (נולדה בשם הלנה גולדברג, 11 ביוני 1941 – 11 באוקטובר 2020) הייתה משוררת, סופרת, אמנית רב-תחומית ומעצבת אופנה ישראלית.
חייה.
ילדות ונעורים.
לאה (הלנה גולדברג) הרפז נולדה בעיר קרץ' (חצי האי קרים בברית המועצות) למשפחה יהודית מפולין. המשפחה הצעירה ברחה מזרחה לברית המועצות עם פלישת הגרמנים לפולין בספטמבר 1939. עד שהגיעו לקולחוז, קרוב לעיר טשקנט שבאוזבקיסטן. האב, שפסה (שבתאי), היה חבר מפלגת הבונד בלודז', (דור שני לשיוך המפלגתי ודור שני להתבוללות) משורר ועורך של כתב עת אוונגרדי לשירה ביידיש ומורה להיסטוריה פולנית. אמה של הלנה הייתה בתו של חסיד גור. בגיל 17 הצטרפה לתא במפלגה הקומוניסטית בלודז', שהוצאה בפולין אל מחוץ לחוק. היא נעצרה לעיתים קרובות והאב החסיד העשיר והמכובד בקהילה היהודית, נאלץ בכל פעם לשחד מישהו ולשחרר אותה מהמעצר.
בקיץ 1941, בהיות התינוקת בת ארבעה שבועות, נעצר אביה באשמת סבוטז' ונפסקו לו 8 שנות מאסר. הוא נשלח למחנה לעבודת כפייה על גבול ברית המועצות ומנצ'וריה. במחנה חלה האב מאוד, אבל בקיץ 1945 הצליח לברוח ממחנה העבודה ונסע ברכבות ללא כרטיס או תעודת מעבר למרחק אלפי קילומטרים, עד ששב לקולחוז. בינואר 1946, אחרי תלאות רבות, אישרו למשפחה לשוב לפולין, במסגרת הרפטריאציה, עם יהודים פולנים נוספים.