מחמוד חסינו, פעיל אופוזיציה סורי הומוסקסואלי ועיתונאי, שייסד את המגזין המקוון Mawaleh, ציין כי ללא כל קשר להשלכות המלחמה האזרחית בסוריה, יש לקדם זכויות אזרח למען העם הסורי כולו, ולא רק עבור קהילת הלהט"ב. מנהיגת ועדות התיאום המקומיות של סוריה, מוראל ביורדה, ציינה כך, "באופן אישי, אני רואה בהומוסקסואליות עניין פרטי, אך אם יקומו פעילי הלהט"ב ויטבעו את זכויותיהם, החברה הסורית לא תקבל זאת ותשלול זאת מכול. מהלך חברתי שכזה עשוי לקחת זמן".
לעומת זאת, נסראדן אחמה, חברת צבא סוריה החופשית הפועלת למיטוט שלטונו של בשאר אל-אסד, אמרה, "אם הייתי אחראית, הייתי אוכפת חוקים נוקשים יותר נגד הומוסקסואלים. אם יציעו לסקול הומוסקסואלים למוות, כמו באיראן וסעודיה, לא אתנגד".
תולדות הלהט"ב בסוריה.
2003: זכויות להט"ב עולות על סדר היום באו"ם.
בשנת 2003, בנציבות האו"ם לזכויות אדם, הצביעה סוריה על דחיית הצעת החלטה של האו"ם בעניין זכויות אדם ונטייה מינית. תוצאות ההצבעה היו 24–17. בטיוטת ההחלטה, הביעה הנציבות דאגה עמוקה על שורה של הפרת זכויות אדם החווים אזרחים בשל נטייתם המינית; עוד הדגישה כי חירות האדם וזכויותיו הן נחלת הכלל, וכי על האופי האוניברסלי של זכויות אלה אין לערער. כמו כן קראה לשאר המדינות לקדם ולהגן על זכויות האדם של בני האדם ללא קשר לנטייתם המינית.
2004: חקיקת זכויות טרנסג'נדרים.
נכון להיום, ניתוח לשינוי מין הוא מהלך חוקי בסוריה. ב-2004, לראשונה, שינתה אישה סורית את מינה.
2010: התערבות פוליטית.
בשנת 2010 החלה משטרת סוריה לנקוט באמצעים להענשת אנשי להט"ב. מהלך זה הוביל למעצרם של למעלה מ-25 גברים. הם הואשמו בשורה של עבירות שונות, החל במעשים הומוסקסואלים וכלה בשימוש לא חוקי בסמים, שנועדו עבור פעילויות להט"ב.
2011: עליית תנועות חברתיות.
לאחר 2011 החלה קהילת הלהט"ב בסוריה לדרוש זכויות באופן גלוי יותר, וקמפיינים מחוץ לסוריה החלו להפיץ מודעות לזכויות להט"ב. מהלך זה הושפע רבות מהמספר ההולך וגדל של מהגרים ופליטים סורים שכעת מצאו לנכון להתבטא בגלוי אודות נושאים אלה.
פליטים סוריים רבים משתתפים במצעדי גאווה ברחבי העולם.
2015: חששות בינלאומיים.
באוגוסט 2015 התכנסה מועצת הביטחון של האו"ם כדי לדון בנושא זכויות להט"ב, בחסות ארצות הברית וצ'ילה. המועצה השמיעה עדויות מפי פליטים שנמלטו מסוריה ועיראק. בשטחים הנשלטים על ידי המדינה האסלאמית מתבצעת רדיפה נגד להט"בים, מלבד זאת פליטים שברחו מאזורים אשר נשלטים על ידי הארגון דיווחו על אלימות מוגברת ומסכת התעללויות עקובות מדם כלפי נשים ובני קהילת הלהט"ב. הם דיווחו כי בדאעש טענו שהם הוציאו להורג 30 בני אדם לפחות, בגין מעשי סדום. הייתה זו הפעם הראשונה מזה 70 שנה, בה מועצת הביטחון של האו"ם דנה בעניין זכויות להט"ב.
תנאי חיים.
חיי תרבות.
לפני 2011 הושק סיור עבור הקהילה הגאה במזרח התיכון הערבי. הסיור נערך במוקדים שונים בירדן, לבנון וסוריה, כאשר דמשק וחלב מהווים יעד מרכזי עבורם. זה היה הסיור הגאה המודרך הראשון והיחיד בעולם הערבי. אולם, עם תחילת מלחמת האזרחים הסורית, הושהה הסיור, בשל עלייתם של קבוצות איסלאמיסטיות קיצוניות והתגברות הטרור באזורים. יתרה מזאת, ריכוזי להט"ב מחתרתיים הושמדו כליל בעקבות המלחמה.
קולנוע וטלוויזיה.
ב-19 באוקטובר 2017 יצא לאקרנים הסרט מר גיי סוריה. הוא נכתב ובוים על ידי אייסה טופראק, ועוקב אחר שני פליטים סורים הומואים המנסים לשקם את חייהם מחדש.
ב-16 בינואר 2014 יצא סרט קצר בשם סיפור לסבי, אשר צולם בסוריה. הוא פורסם על ידי מקסים דיאב.
חיי חברה.
עם התפתחות המודרניזציה, חלה מגמת עלייה במודל המשפחה הגרעינית, ובד בבד, הידרדרות הדרגתית בסובלנות החברתית כלפי הלהט"ב. זאת עד פרוץ מלחמת האזרחים בסוריה בשנת 2011. בעקבות המלחמה, כשמשברים חמורים כגון מחסור באוכל ובמים עלו על סדר היום, הפכה החברה לסובלנית יותר כלפי אנשי הלהט"ב.
התפרצות HIV/איידס.
מקרי ההידבקות הראשונים ב-HIV דווחו ב-1987.
ב-2005 הצהיר סגן שר ההקדשים בפומבי, כי HIV ואיידס הן עונש משמיים הנגזר על אנשים העוסקים בזנות ובהומוסקסואליות. באותה שנה הודיע שר הבריאות כי 369 בני אדם בלבד, לקו ב-HIV, וכי הממשלה מספקת טיפולים ותרופות בחינם למיגור המחלה. עם זאת, ארגונים לא-ממשלתיים מעריכים שמספר הנדבקים גבוה פי חמישה לפחות, והאו"ם אף נזף בממשל הסורי על ההתנהלות הקלוקלת והלא-יעילה להיאבקות במחלה.
מלבד פעילותן של חברות לא ממשלתיות, הקימה הממשלה רשת מרפאות על בסיס התנדבות, המבצעות דגימות HIV ואיידס, ופועלות להפצת מידע אינפורמטיבי, חינוכי, על גבי חוברות. אולם, לא קיימת תוכנית חינוכית מקיפה עבור להט"ב. במקום זאת, השיקה הממשלה תוכנית חינוכית במתכונת מוגבלת אודות HIV ואיידס, אשר נועדה לבני הנוער בחינוך העל-יסודי.
תמיכה פוליטית.
כחלק מתוכנית זכויות הגלות, היוזמה הבינלאומית לזכויות פליטים ריכזה דף משאבים לאזרחי להט"ב סורים.
אחד מכם (2020).
"One Of You" (אחד מכם), או בערבית "واحد منكن", היא תנועת המדיה חברתית ערבית שהחלה בפייסבוק בהתחלה בשנת 2020, ואז עברה לטוויטר. היא הושקה בסביבות חודש מרץ בסוריה, ואחריה בקהילה הערבית בעולם. היא נמשכה כחודש לאחר מכן, אך בשל האירועים האחרונים באותה תקופה, בעיקר בעקבות מגפת הקורונה, המגמה נגמרה.
היא התחילה עם סטודנטים באוניברסיטאות שצבעו את צבעי דגל הלהט"ב על אצבעותיהם, כשההאשטאג #OneOfYou מצויר על ידם ובמהלכה הם צילמו תמונה עם בניין סגל תוך כדי הרמת היד, והעלו אותה מחשבונות שונים. רוב האנשים שהחלו את המגמה לא פרסמו מחשבונות המדיה החברתית האישית שלהם מתוך חשש שיזהו אותם אך במקום זאת, הם שלחו את התמונה לדפים שונים מחשבונות מזויפים כדי לפרסם בשמם. התגובות לתנועה היו מגוונות, החל מאנשים ששיבחו והגנו עליה, ואחרים שהבטיחו דם לאנשים אשר ישתתפו בה. אף אירוע לא קרה בזמן שהמגמה נמשכה, ללא נפגעים אלא רק דיונים ברשת. חלקם הסלימו לוויכוחים סוערים, אך שום דבר לא קרה כשהמגמה הסתיימה.
מצביעי אובמה-טראמפ
המושג מצביעי אובמה-טראמפ הוא מושג בפוליטיקה האמריקאית אשר מתאר אנשים אשר הצביעו למועמד הדמוקרטי ברק אובמה בבחירות לנשיאות 2008 ובמערכת הבחירות של 2012 אך בבחירות לנשיאות ב-2016 הצביעו למועמד הרפובליקני, דונלד טראמפ. על פי נתונים הכינוי מתאר כ-9% ממצביעי אובמה וכ-13% ממצביעי טראמפ, על פי סקר שערכה קבוצת המחר של קרן הדמוקרטיה בהשוואה לקהל בוחרים אחרים, למצביעי אובמה-טראמפ יש השקפות כלכליות מתקדמות יותר והשקפות חברתיות שמרניות בהשוואה למצביעי המועמדים האחרים.
חלק מהאנליסטים טענו שלמצביעי אובמה-טראמפ הייתה השפעה גדולה על הבחירות שנערכו ב-2016 מכיוון שהקמפיינים המרכזים נערכו במדינות מתנדנדות שרובם במערב התיכון וכבר בתקופתו של אובמה הוגדרו כ"רפובליקנים של אובמה" (בדומה ל"דמוקרטים של רייגן") וכלל לא היו מצביעים למועמד דמוקרטי אחר.
זמן קצר לפני יום הבחירות ב-2016 דווח הניו יורק טיימס "כי מצביעי אובמה מתכננים להצביע לטראמפ מכיוון שהם הרגישו כי הוא מקדם את השינוי לו ייחלו כאשר הצביעו לאובמה".
במאמר מערכת שפורסם ב-2017 על ידי מגזין ניו יורק צוין כי על פי סקר כ-75% ממצביעי אובמה-טראמפ תומכים בביטול חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה (חוק שנחשב הישג של אובמה ואף זכה לכינוי "אובמה-קר") והחלפתו בחוק שיהיה יותר יעיל ומשתלם.
שירים שהוקלטו על ידי סלינה גומז
סלינה גומז היא זמרת, פזמונאית ושחקנית אמריקאית. בשנת 2008 גומז חתמה על חוזה הקלטות עם הוליווד רקורדס. מאוחר יותר הקימה גומז להקה בשם סלינה גומז &amp; הסצנה. בשנת 2009 הוציאה גומז את המיני אלבום הראשון שלה, Another Cinderella Story. סלינה גומז &amp; הסצנה הוציאו את אלבום הבכורה שלהם, Kiss &amp; Tell בשנת 2009. אלבומם השני, A Year Without Rain יצא בשנת 2010 ואלבומם השלישי, When the Sun Goes Down, בשנת 2011. גומז הודיעה שהלהקה תעשה הפסקה בזמן שגומז מתמקדת בקריירת המשחק שלה. בשנת 2013, היא אישרה כי תוציא את אלבום הבכורה שלה כזמרת סולו, בניגוד לאלבום נוסף עם ההרכב שלה. התוצאה הייתה Stars Dance, שיצא לאור ב-19 ביולי 2013. Stars Dance הוא אלבום מסוגת EDM ופופ, מאוחר יותר האלבום הגדר כאלבום אלקטרופופ.
לאחר שיוצגה שבע שנים על ידי הוליווד רקורדס, גומז חתמה על חוזה הקלטות עם אינטרסקופ רקורדס בשנת 2014. כדי לסיים רשמית את החוזה שלה עם הוליווד רקורדס, הוציאה גומז את אלבום האוסף For You (2014). אלבום האולפן השני שלה, Revival יצא לאור ב-9 באוקטובר 2015. אלבומה השלישי, Rare, יצא לאור ב-6 בינואר 2020.
סוזי ואן הול
הלנה סוזאנה "סוזי" ואן הול (בהולנדית: Helena Suzanna "Suzy" van Hall; 28 באפריל 1907 – 9 ביולי 1978) הייתה רקדנית הולנדית ופעילה במחתרת ההולנדית בתקופת מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
היא נולדה בהאג, אחותו הצעירה של הפסל פריץ ואן הול. בשנת 1932 נישאה לסייס קלק. לואן הול היה סטודיו לריקודים בפריז, היא הופיעה שם וגם ערכה סיור הופעות באנגליה, שווייץ ותוניסיה. בני הזוג התגרשו: בין השאר בגלל דרישות הקריירה שלה ובגלל הרומן שלו עם האו-פר שלהם. הם התגרשו בשנת 1938.
פעילות במחתרת.