הגאות והשפל נגרמת כתוצאה מהמשיכות הכבידתיות שמפעילים הירח והשמש על מימי כדור הארץ. "הגבעה האוקיינית" (והגבעה הנמצאת בצדו המנוגד של כדור הארץ) במימי הארץ עוקבת בקירוב אחרי מסלולו המורכב של הירח; מכיוון שמסלול הירח אינו קבוע אלא משתנה כל הזמן אודות להפרעה הכבידתית של השמש (בעיית שלושת הגופים), תופעת הגאות והשפל מורכבת מאוד ונשלטת על ידי תדירויות דומיננטיות מסוימות הנגזרות מזמני המחזור של אי-רגולציות משמעותיות במסלול הירח. בעיני צופה על כדור הארץ המסתובב נדמה שהגאות והשפל מגיעה לחופים במחזוריות של פעמיים ביממה, אף על פי שבפועל הגבעה האוקיינית מתקדמת על כדור הארץ לאט יותר, בקצב שעוקב אחר תנועת הירח.
המהירות "v" של גלי מים ארוכים (גלי מים רדודים) באוקיינוס תלויה בעומק המקומי "h" שלו על ידי הנוסחה: formula_1. במאגרי מים סגורים (אגמים) מתרחשות תנודות קולקטיביות של גוף המים כדרך קבע (תנודות אלו מכונות ""Seiche"), אשר ניתן למדלן כגלים עומדים - ולכן מחזור התנודה היסודית שלהן שווה לפעמיים אורך האגם "L" חלקי מהירות הגל האופיינית בו. במקרה של תהודת גאות, המודל המתאים למצב שונה במקצת, ונקרא "open harbor"" - המהוד הוא רק חצי סגור, כלומר יש לו קצה אחד חופשי וקצה סגור. כתוצאה מכך, זמן המחזור היסודי הוא כזה שאורך גוף המים שווה לרבע אורך גל של תנודת גוף המים:
למשל, לגוף המים במפרץ פאנדי לוקח בערך 13 שעות להשלים תנודה מלאה; מכיוון שהגאות האוקיינית מציפה את המפרץ כל 12 שעות ו-25 דקות, היא מחזקת את התנודות בגוף המים.
איגוד תעשיית ההקלטות הבלגי
איגוד תעשיית ההקלטות הבלגי (באיטלקית: Belgian Entertainment Association; ובקיצור: BEA) הוא ארגון העוקב אחר כמעט כל ההיבטים של ענף ההקלטות בבלגיה. האיגוד הוקם בשנת 2008 והמטה שלו נמצא בבריסל, בלגיה.
ה-BEA נחשב לאיגוד תעשיית ההקלטות הבלגי הרשמי על ידי IFPI.
תעודה על מכירות.
איגוד תעשיית ההקלטות הבלגי מעניק תעודות זהב, פלטינה ויהלום על מכירות של סינגלים, אלבומים ואלבומי וידאו:
צבי לישר
צבי לישר (באנגלית: Tsvi Lissar; 1939 – 23 באפריל 2020) היה אדריכל ישראלי שתכנן, בין השאר, את חידוש כיכר דיזנגוף, אולם הנוסעים בנתב"ג ודוכני מפעל הפיס.
ביוגרפיה.
לישר נולד בי"ז בחשוון ה'ת"ש בתל אביב, בן לעולים מפולין, ונצר לר' ישראל איסר איסרלין (מחבר הספר 'שער משפט'). ב-1965 סיים את לימודי האדריכלות בטכניון בחיפה. שנתיים לאחר מכן ניהל משרד פרטי לאדריכלות בו עסק בפרויקטים רבים: תוכנית אב לקמפוס אוניברסיטת בר-אילן, המשך תכנון מסוף נוסעים יבשתי בטרמינל 3 בנתב"ג, לאחר רם כרמי ועדה כרמי-מלמד, עם אילן אלדר והמשרד האמריקאי SOM, ותחנת הרכבת נתב"ג. בנוסף תכנן שכונות מגורים ובתים פרטים רבים.
בשנים 1975–1976, כחלק מתוכנית עיריית תל אביב-יפו בראשות שלמה להט לטיפול בבעיית התחבורה בכיכר דיזנגוף, הציע חלופה לתכנון הכיכר הכוללת שיקוע מערך התנועה בחצי מפלס ויצירת רחבה מרכזית מוגבהת במרכזה. ב-1978 חודשה הכיכר על פי תכנונו. העיצוב ספג ביקורות רבות מצד אדריכלים שכינוהו "מפגע ויזואלי" וביקרו את תכנון התחבורה המיושן והמסורבל. עיצוב זה נשאר על כנו במשך כ-40 שנה עד שב-2007 החליטה העירייה על הנמכת הכיכר ועיצובה מחדש בתכנון יעקב אגם. לישר התנגד נחרצות להריסת הכיכר ולהנמכתה.
בשנת 1978 תכנן בית תפילה בן שלושה חלקים, ליהודים, למוסלמים ולנוצרים, שיוקם למרגלות הר סיני. התוכנית לא יצאה לפועל.
פרויקטים נוספים:
לישר תכנן מבנים אזרחיים רבים ובהם גם מעונות הסטודנטים ומבנים נוספים במכון טכנולוגי חולון, מרכז מיחא ברמת אביב, דיור מוגן בבאר שבע, מרכזי ספורט ומרכזים קהילתיים בתל אביב ומרכז על שם ג'ו אלון בקיבוץ להב שנחנך ב-1985.
לישר התגורר בגבעת שמואל, ונפטר ב-23 באפריל 2020 (כ"ט בניסן ה'תש"ף). הוא הותיר אחריו אשה ושלוש בנות. בתו גילת לישר-פלג היא אדריכלית.
מגדלי אבסולוט
מגדלי אבסולוט וורלד (באנגלית: Absolute World Towers) הם שני גורדי שחקים בעיר מיסיסוגה שבקנדה, המפורסמים בשל קימוריהם, תוצאה של תכנונם המיוחד. המגדלים תוכננו על ידי האדריכל הסיני מא יאנסונג. הם הפכו לאחד מסמליה של העיר וב-2012, השנה בה הושלמו, הוכרזו כבניינים הגבוהים הטובים באמריקה על ידי המועצה לבניינים גבוהים וסביבת מחיה עירונית.
תכנון ובנייה.
מיקום ותכנון.
בעיר מיסיסוגה, פרבר של טורונטו, בצמוד לצומת המהווה מפגש בין שני רחובות ראשיים – רחוב הורונטריו ודרך ברנהמת'ורפ – מצויה חלקת אדמה רחבת ידיים התחומה מכיוון צפון בשדרת אבסולוט. גוש בניינים זה נקרא "אבסולוט סיני סנטר" ומצויים בו חמישה מגדלי מגורים ושלושה מבנים נמוכים לשימושים מגוונים ובכלל זה מבנה מלבני ברחוב הורונטריו המשמש כמרכז מסחרי. בשנים 2004 עד 2008 נבנו בגוש שלושה מגדלים חסרי מעוף – A2, A1 ו-Absolute Vision, גובהם 87, 97 ו-112 מטרים בהתאמה. ב-2005 החברה היזמית, "קבוצת סיטיזן פיתוח" (יחד עם "בתי פרנברוק"), הכריזה על תחרות לבחירת אדריכל לתכנון מגדל רביעי. המועמדים התבקשו להציע סקיצות רעיוניות לתכנון, 92 הצעות מרחבי העולם התקבלו, מהן 6 סקיצות הגיעו לגמר והוצגו בפני הציבור ונציגיו וכן בפני אנשי מקצוע מתחום האדריכלות ואחרים מתחום השיווק. בתחרות ניצח האדריכל הסיני מא יאנסונג.
התוכנית של יאנסונג ומשרד האדריכלים שבראשו עמד – MAD סטודיו – הייתה לבנות מגדל שקומותיו בצורת אליפסה ואינן מוצבות בדיוק אחת על גבי השנייה, אלא שבכל קומה מתקיים סיבוב של מעלה, שתיים או יותר (עד 8 מעלות), כאשר התוצאה המתקבלת היא של מגדל מתפתל, הדומה במקצת לטורסו המתפתל, גורד שחקים השוכן במאלמו, שוודיה. לפי התכנון, בקומות הביניים ה"קפיצה" גדולה יותר, קרי הסיבובים חדים יותר וזו על מנת ליצור קימורים למגדל. כך למשל, בקומות 9 עד 24 בכל קומה קפיצה בת 3 מעלות, אך בקומות 25 עד 38 בכל קומה קפיצה בת 8 מעלות. מגדל אבסולוט וורלד 1 כולל 55 קומות, וכתובתו היא שדרת אבסולוט 60. בנייתו הושלמה ב-2011 והוא מתנשא לגובה של 176 מטרים. המגדל עשוי בטון ופלדה, קירותיו החיצוניים עשויים זכוכית ואלומיניום בדגש כחול וכל קומה מוקפת מרפסת צרה המקיפה את כל שטחה ומחולקת למרפסות פרטיות באמצעות חוצצים שלא מבטיחים פרטיות לדיירים. ליבת הבניין כוללת שטחי שירות ובכלל זה שש מעליות וחדר מדרגות כפול. הליבה זהה בכל הקומות ופרט לכך כל קומה שונה מזו המצויה מעליה או מתחתיה. בקומה טיפוסית 8 דירות בנות 3 חדרים, אם כי ישנן דירות בגדלים מגוונים. המגדל כולל חניון תת-קרקעי בן 6 קומות וכן שטחים לשימוש הדיירים, בכלל זה מועדון ספורט.
המגדל השני והשותפים להקמתם.
המגדל זכה להצלחה מסחרית רבה (הדירות "נחטפו" עוד בטרם נבנה) והיזם החליט להקים מגדל נוסף, דומה מאוד, אבל אינו זהה בדיוק (בקשה של יאנסונג) וכולל 49 קומות; מגדל אבסולוט וורלד 2 והחמישי בגוש הבניינים. כתובתו היא שדרת אבסולוט 50 והוא מתנשא לגובה של 158 מטרים. הוא הושלם ב-2012. צמד המגדלים הם הגבוהים ביותר במיסיסוגה (נכון ל-2020), הם נבנו על ידי "קבוצת דומינוס", משרד "בורקה אדריכלים" היה השותף המקומי לתכנונם ומשרד המהנדסים "זיגמונד, סאודק ושות'" הוא האחראי לקונסטרוקציה המורכבת.
יארה ברנט
יארה ברנט אפשטיין (Yara Bernette Epstein; 14 במרץ 1920 – 30 במרץ 2002) הייתה פסנתרנית קלאסית ברזילאית יהודיה. היא נחשבת לאחת הפסנתרניות הבולטות בברזיל של המאה העשרים, שזכתה לשם בינלאומי בזכות ביצועי יצירות קלאסיות ורומנטיות, ובמיוחד אלה של רחמנינוף, מוצרט, שופן, דביסי והמלחין הברזילאי הייטור וילה-לובוס, בהופעות בברזיל, אירופה, ובארצות הברית. היא הייתה ראש המחלקה לפסנתר באקדמיה למוזיקה Hochschule für Musik und Theater, בהמבורג שבגרמניה בין השנים 1972–1992.
קורות חיים.
ברנט אפשטיין נולדה בבוסטון, מסצ'וסטס, להורים יהודים שהיגרו לארצות הברית מרוסיה, מוריס אפשטיין ואשתו דורותי מנדלבאום אפשטיין. כשהייתה בת חצי שנה עברה משפחתה להתגורר בסאו פאולו שבברזיל, שם גדלה וחיה רוב חייה. היא למדה בתיכון אוסוולדו קרוז, וסיימה את לימודיה בשנת 1937.
היא החלה ללמוד נגינה בפסנתר בגיל שש אצל דודה, ז'וז'ה קליאס, מורה מוביל לפסנתר בברזיל שהיה תלמידו של פסנתרן הקונצרטים הגרמני מרטין קראוזה . קליאס המשיך ללמדה כמורה יחיד במשך 20 שנה. ברנט הופיעה לראשונה בגיל אחת עשרה בקונצרט ילדים בתיאטרון העירוני של סאו פאולו, והייתה לפסנתרנית הצעירה ביותר שהופיעה אי פעם בפסטיבל מוזיקה שנתמך על ידי הממשלה.
קריירת מוזיקלית.