11 שנים לאחר מכן נחתם הסכם שלום בין המדינות ב-30 באוקטובר 1980, ומחלוקת שנותרה על מיקומו של קו הגבול עברה לבית הדין הבינלאומי לצדק בהאג.
המלחמה באוויר.
מלחמה זו נחשבת לעימות האחרון בהיסטוריה בו השתתפו מטוסי קרב עם מדחף - שני הצדדים השתמשו במטוסים אמריקאים ממלחמת העולם השנייה.
Spice girls
הסתגלות אבולוציונית
הסתגלות אבולוציונית (בלועזית: אָדַפְּטַצְיָה) היא מכלול התכונות המאפשרות לאורגניזמים להתקיים בסביבת מחיה ייחודית ואשר התפתחו במהלך האבולוציה. תכונות אלה מתפתחות במשך הדורות תוך שינוי המטען הגנטי של האוכלוסייה שאליה שייך הפרט, ולעיתים הן צריכות גירוי חיצוני כדי לבוא לידי ביטוי אצל הפרט (אולם, תכונות אלה אינן נוצרות אצל הפרט במהלך חייו). תכונות האדפטציה יכולות להיות להתבטא בשינוי במבנה אנטומי, בשינוי בתהליך מטבולי או בשינוי התנהגותי.
דוגמה.
בהשוואה ליתר היונקים, לגמלים אדפטציות בולטות לסביבות מחיה לא שגרתיות: לגמל החד-דבשתי יש סדרת תכונות אדפטיביות למדבריות חמים; לגמל הדו-דבשתי – למדבריות קרים; וללמה ולאלפקה – לאזורים הרריים בעלי אוויר דליל. אדפטציות אלו הן ברובן אדפטציות של שינוי מבנים אנטומיים (עפעפיים המגנים טוב מפני החול), מיקרו-אנטומיים (מבנה כדוריות הדם האדומות) ופיזיולוגיים (טמפרטורת גוף גמישה). אולם קיימים גם שינויים התנהגותיים כחלק מאדפטציות אלה – במקום בלא צל, הגמל החד-דבשתי יעדיף לרבוץ כאשר גבו פונה אל השמש.
הברירה הטבעית.
השינוי בתכונות במשך הדורות נעשה על פי עֶקרון הברירה הטבעית. בכל אוכלוסייה של מין כלשהו יש פרטים השונים בתכונותיהם במידה מסוימת. לפי עקרון הברירה הטבעית, הפרטים המותאמים באופן הטוב יותר לסביבתם בכל מין הם אלה ששורדים ומתרבים, ולכן הגנים שלהם ותכונותיהם הם שיעברו הלאה לדורות הבאים. בכל דור נצפה לראות באוכלוסייה התאמה גדולה יותר לסביבה הנוכחית.
סוגי ההתאמות.
התאמה מבנית.
התאמה היוצרת, משנה או מעלימה איבר מסוים בגוף נקראת הסתגלות מבנית. דוגמה נפוצה להסתגלות זו היא צבע העור או הפרווה. אצל האדם, לדוגמה, עורם ושערם של בני מוצא אפריקני או אינדיאני עשיר בפיגמנטים, ועל כן הוא כהה; ואילו עורם של בני מוצא אינואיטי או נורדי דל בפיגמנטים. הדבר נובע מהתאמה מבנית של העור לתנאי הסביבה: האדם עתיר הפיגמנטים חי באזורים שטופי שמש ברוב עונות השנה, והיה עליו להגן על עצמו מפני קרינת השמש ותופעותיה האפשריות בגופו (דוגמת מלנומה), בעוד שהאדם דל הפיגמנטים חי באזורים דלי שמש והיה על עורו להתבהר כדי שיוכל לספוג את הקרינה המועטה ולנצלה למגוון הליכים ביולוגיים (בעיקר ייצור ויטמין D). אצל אורגניזמים שונים הצבע משמש למגוון תפקודים, כגון הסוואה, אזהרה, משיכת בני זוג וּויסות טמפרטורה. דוגמאות אחרות להתאמה מסוג זה: הפיכת הסנפיר בדגים לגפיים עם העלייה ליבשה או גידול קרום דאייה אצל הסנאי הדואה.
התאמה פיזיולוגית.
בהסתגלות מטבולית משתנים, נעלמים או מופיעים תהליכים מטבוליים בגוף האורגניזם. דוגמה נפוצה להסתגלות מסוג זה היא ארס הנחש: באמצעות פיתוח רעל זה, בעל השפעה כימית מזיקה, הנחש יכול להגן על עצמו מפני אויבים ולהמם את טַרפּו. דוגמאות אחרות: שימור טמפרטורת גוף קבועה אצל יונקים או ייצור ריר לתנועה אצל תולעים שטוחות.
התאמה התנהגותית.
חלק ממרכיבי ההתאמה לסביבה הם התנהגותיים. טורפי לילה דוגמת התנשמת חשופים לתחרות מועטה עם טורפים אחרים, ששעות פעילותם שונות. בקטגוריה זו נמנות עונות הייחום אצל חתוליים ויצירת מבנים חברתיים אצל חרקים חברתיים כגון דבורים או טרמיטים.
תפיסות שגויות.
הביטוי "הסתגלות" משמש לעיתים גם לציון תהליכי שינוי שיצור חי עובר במהלך חייו. תהליכים אלה אינם תהליכים אבולוציוניים, אלא תהליכים הקשורים לגמישות פנוטיפית.
תפיסה על חושית
אמלגמה
סרטן הנחלים
סרטן הנחלים (שם מדעי: "Potamon potamios") הוא מין של סרטן ממשפחת הפוטמוניים החי במים מתוקים. הסרטן נושם בתוך המים בעזרת זימים. מתגורר במחילות או מתחת לסלעים על גדות הנחל, אשר עומקן עד 30 ס"מ וחלקן התחתון מוצף מים.
הסרטן תועד לראשונה ב-1804 בספרו של הביולוג הצרפתי גיום אוליביה "מסע באימפריה העות'מאנית" ("Voyage dans l’Empire Ottoman').
תפוצה.
נפוץ בנחלי איתן בארץ ישראל, ובכלל מזרח אגן הים התיכון: איי הים האגאי, מערב ודרום טורקיה, סוריה ולבנון.
רבייה.
הנקבה מטילה ביצים גדולות, מהן בוקעים צאצאים המתפתחים ישירות לבוגרים ללא שלבי ביניים. עד לבקיעה, הביצים נישאות על ידי הנקבה בקפלי הגחון.
פליניוס הזקן
גאיוס פליניוס סקונדוס (בלטינית: Gaius Plinius Secundus; שנת 23 לספירה – 25 באוגוסט 79), המוכר בשם פליניוס הזקן, היה סופר, חוקר טבע ומפקד צבא וצי רומאי.
ביוגרפיה.
משפחתו ונעוריו.
הוא נולד בעיר קומו (Novum Komum) שבצפון איטליה למשפחה עשירה. אביו היה בן מעמד הפרשים (Equites) ואמו הייתה בתו של הסנטור גאיוס קאיקיליוס. פליניוס הזקן היה דודו ואביו המאמץ של פליניוס הצעיר, בנה של אחותו פליניה.
בגיל צעיר עבר להתגורר ברומא עם משפחתו. אחד ממוריו המוערכים היה פובליוס פומפוניוס סקונדוס, חברו של אביו, משורר ואיש צבא, שהשפיע רבות על תשוקתו הרבה ללימודים. הוא הושפע גם מסנקה, ולמד רטוריקה, פילוסופיה, בוטניקה, ותחומים נוספים.
שירותו הצבאי.
בשנת 45 לספירה התגייס פליניוס לצבא הרומי. ב-47 הגיע לשרת באזור שאחר כך היה לפרובינקיה גרמניה תחתית, בעמק הריין. עד מהרה התמנה לקצין בחיל הפרשים, תחת פיקודו של דומיטיוס קורבולו.
במהלך שירותו הצבאי כתב את ספרו הראשון, ספר צבאי מקצועי שעסק בהטלת חניתות מגב סוס.
מסעות המלחמה, בין היתר נגד שבטים פריזיים, נחלו הצלחה, ופליניוס עבר לשרת תחת פיקודו של מורו, פומפוניוס סקונדוס, שעל חייו כתב את ספרו השני. במסגרת שהותו בגרמניה הכיר את טיטוס פלאביוס אספסיאנוס, לימים הקיסר טיטוס, והתחבר אליו. בשנת 52 חזר לרומא.
רסן סוסו של פליניוס מוצג כיום במוזיאון הבריטי בלונדון.
חייו ברומא.
לאחר מסע נוסף לגרמאניה, בעקבותיו כתב ספר נוסף - "ההיסטוריה של המלחמות הגרמאניות", שנכתב ב-20 כרכים, חזר פליניוס סופית לרומא בשנת 59. בגיל 36 הוא היה איש צבא מנוסה וסופר מוערך. אדם במעמדו היה עשוי להתמנות לפרוקורטור - מושל פרובינקיה, אך בפועל לא קיבל תפקיד כלשהו. עשר השנים הבאות היו שנים של הישרדות בצל המשטר. ברומא שלט אז נירון קיסר, שלא העריך במיוחד אנשי צבא, ואף הביא בטירופו להתאבדותו של דומיטיוס קורבולו, מפקדו הראשון של פליניוס. בשנת 64 עלתה רומא בלהבות, וטירופו של נירון הגיע לשיאים חדשים, עד להתאבדותו בשנת 68. בשנת 69, היא שנת ארבעת הקיסרים, כיהנו ברצף הקיסרים: גלבה, אותו, ויטליוס, ואספסיאנוס.
עם עלייתו לשלטון של זה האחרון, חל שינוי מפליג בחייו של פליניוס. בשנת 70 הוא מונה לנציב בפרובינקיה גאליה נארבוננסיס, ובשנת 73 בהיספניה טארקוננסיס שבספרד. משרתו האחרונה הייתה הפיקוד על הצי הרומי במיסנום, באזור מפרץ נאפולי של ימינו, ושם גם מצא את מותו.
התפרצות הר הגעש וזוב בשנת 79.
פליניוס שימש כמפקד העליון של הצי הרומי המערבי במיסנום, ב-24 באוגוסט 79, בזמן ההתפרצות הגדולה של הר הגעש וזוב, אשר החריבה את הערים פומפיי והרקולניאום. רצונו לחקור מקרוב את התופעה, וכן ניסיונו לחלץ את חבריו ממיקומם המסוכן במפרץ נאפולי הסמוך, גרמו לו לחצות את המפרץ עם ספינותיו ובסופו של דבר הביאו למותו.
פליניוס הצעיר מביא את תיאור מותו וטוען שדודו התמוטט ונהרג כתוצאה משאיפת גזים רעילים שנפלטו מהר הגעש וזאת מאחר שעל גופתו לא נמצאו כל סימני אלימות. חוקרים מפקפקים בקביעה זו, ומעריכים שפליניוס מת מסיבה פרוזאית יותר - התקף לב או שבץ, אך לאחר אסון בו נחנקו למוות אנשים בסמוך לוזוב משאיפת דו תחמוצת הפחמן בשנת 1794, ושוב בהתפרצויות של 1872 ושנת 1873, הוסרו הספיקות. תיאור השעות האחרונות של חייו מובא במכתב שכתב פליניוס הצעיר להיסטוריון טקיטוס 27 שנים לאחר מכן.
תיאור התפרצות הוזוב על ידי פליניוס הצעיר היה התיאור הראשון בהיסטוריה של התפרצות געשית. משום כך, על שם שני הפליניוס, הזקן והצעיר, נחקק השם "פליניוס" בתחום הוולקנולוגיה במושג התפרצות פליניאנית, המתאר התפרצות געשית רבת עוצמה, המלווה בעמוד של עשן ואפר, וסלעי פומיס המיתמרים גבוה לתוך חלקה העליון של האטמוספירה.
כתביו.
פליניוס האמין כי
הוא כתב ספרים רבים, חלקם צבאיים, חלקם היסטוריים. רוב ספריו אבדו. כתביו ההיסטוריים הוערכו מאוד על ידי היסטוריונים ידועי שם כטקיטוס, פלוטרכוס וסווטוניוס.
מסעותיו במסגרת הצבאית אפשרו לפליניוס לחקור ולכתוב על הארצות בהן שהה. כך למשל חקר במהלך מסעות אלה את מקורות המים החמים של באדן-באדן ואת מקורות נהר הדנובה, וכתב עליהם מאוחר יותר בספריו. הוא כתב על גאליה, ספרד, ומקומות רבים נוספים, בכללם ארץ ישראל.
את רשמיו ומסקנותיו ממסעותיו ערך בכתביו היחידים ששרדו - "תולדות הטבע" ("Historia naturalis"): אנציקלופדיה בת 37 כרכים הנחשבת למקיפה ביותר בעולם העתיק. היצירה עוסקת בין השאר בגאוגרפיה, גאולוגיה, מינרלוגיה, חקלאות, מסחר, רפואה ואמנות.
כתביו של פליניוס לא מתארים עובדות מדעיות בלבד, ויש בהם השפעה של המסורת ההלניסטית. בין היתר כתב:
פליניוס הקדיש בשנת 77 את האנציקלופדיה "תולדות הטבע" לחברו, הקיסר טיטוס פלאביוס אספסיאנוס.
ילקוט הפרסומים
גאיוס פליניוס סקונדוס
נחל ברק
נַחַל בָּרָק (ערבית: ואדי אִבּרֵיק) הוא נחל אכזב בערבה התיכונה. הנחל הוא ערוץ קניוני המתחתר ברמת ברק ובו מפלים ונקיקים המתמלאים מים לאחר שיטפון ויוצרים גבי מים.