ג'וליאני מנגן על סקסופון אלט אבל הוא גם אוהב להופיע עם סקסופון הסופרן.
קומדי סטאר
קומדי סטאר הייתה תוכנית מציאות ישראלית בתחום הסטנד-אפ ששודרה ברשת 13 בתחילת 2020, בהנחיית צביקה הדר.
התוכנית עלתה לשידור ב-17 בפברואר 2020 ברשת 13, השתתפו בה אורי ברויר, אושרית סרוסי, אלמוג שור ורועי צברי, אסף מור יוסף, גיורא זינגר, יוסי גבני, מור חן, נגה ד'אנג'לי, עידן ניידיץ, שי וידר. כאשר הרכב השופטים היה נטע אלחמיסטר, חנן סביון, וגיא עמיר. על ליהוקה אלחמיסטר כשופטת בתחרות הסטנד-אפ, עלתה ביקורת עוד לפני שידור התוכנית באמצעי התקשורת וברשתות החברתיות. בטענה כשהיא לכאורה לא מהתחום. רשת 13 מסרו בתגובה כי ליהוקה של אלחמיסטר נובע מכך שהיא מומחית לסרטוני רשת.
גם לאחר עלייתה לשידור היא סבלה מביקורות שליליות וממדרוג נמוך. וירדה משידור לאחר שלושה פרקים בלבד.
מספר סטנטון
מספר סטנטון הוא מספר חסר מימד שמודד את היחס בין מעבר חום לזורם לקיבול חום של הזורם. משמש לאפיון מעבר החום בכוחות הסעה בזרימה.
נקרא על שם המהנדס תומאס סטנטון (1865 − 1931).
מספר סטנטון משמעותי בתהליך חישוב שכבת גבול של המהירות המציפה ושכבת גבול תרמית ומשמש לחישוב כוחות גזירה על חומר ("קיר") בהשפעת צמיגות ומעבר חום מהחומר.
נוסחאות.
formula_1
כאשר
יכול להיות גם מוגדר כ:
כאשר:
אימרה סרנצ'ש
אימרה סרנצ'ש (בהונגרית: Szerencsés Imre) בשמו המקורי היה שניאור בן אפרים או ז(ס)למן בן אפרים או שלמה בן אפרים. בלטינית היה שמו פורטונאטוס, כלומר "בר מזל" ומכן שמו ההונגרי סרנצ'ש (בר מזל). הוא היה "גזבר" המדינה או "שר אוצר" בתקופת שלטונו של לאיוש השני, מלך בוהמיה והונגריה סביב שנת 1526. אימרה סרנצ'ש היה צאצא למשפחה יהודית ממגורשי ספרד של שנת 1492 שהתיישבה בהונגריה, ויש אומרים ששמו המלא היה שלמה בן אפרים סניור, ממשפחת סניור המפורסמת בספרד.
חייו.
הוריו גורשו לאלר צו מלכי ספרד פרדיננד ואיזבל על ידי תומאס דה טורקמדה האינקוויזיטור הידוע לשמצה שמשמעות הזכרת שמו הייתה מותם של אלפי יהודים, אך גם של מוסלמים. משפחתו של בן אפריים השתתפה בניהול הכספים הציבוריים במדינת מולדתם ספרד, ולכן היו מוכרים היטב כאנשי מקצוע מנוסים שמבינים בכסף. פורטונאטוס (בהונגרית כאמור סרנצ'ש) התאהב באישה נוצרייה, שהיו אז יחסי אהבה אסורים והוא הפך לאב לשני בנים. לכן הוא נלכד ויכול היה להימלט מעונש המוות האכזרי רק על ידי המרת דתו לנצרות. המרתו לאמונה הנוצרית התרחשה מתישהו בין 1504 לבין 1519. הוא השאיר את אשתו היהודיה ושני ילדיו בגטו בודה, הוטבל לנצרות באמצעות הבישוף לאסלו סלקאי, והארכיבישוף של אסטרגום סיים את תהליך התנצרותו.
פעילותו כגזבר.
אימרה סרנצ'ס זכה ליוקרה רבה בשל מומחיותו בענייני כספים בחצרו של המלך לאיוש והמלכה מריה הבסבורג (1505–1558). בשנת 1520 קיבל סרנצ'ש את התואר "שר האוצר", אותו החזיק במשך ארבע שנים. במהלך המלחמה נגד הטורקים 1526-1521 המטבע ההונגרי הרשמי, הדנאריוס (במקורות העבריים נקרא דינר) הפך לחסר ערך. כבר בשנת 1521, בעת נפילת בלגרד (בהונגרית אז נקראה: Nándorfehérvár) אצילי דרום הונגריה האשימו את סרנצ'ש שעיכב את שיגור הכסף והנשק שהיו דרושים לשחרור העיר, מרשלנות ומחוסר רצון. בעצתו של סרנצ'ש, טבע אז המלך את הכסף המזויף שערכו האמיתי היה רק חצי מערכו הנקוב.
ב -7 במאי 1525, באספה הלאומית בבודה, האשימה האצולה את סרנצ'ש באינפלציה ובירידת ערך המטבע ובכך שהשתמש לרעה בהכנסות המלך. משלחת של שישים אצילים הגישה את בקשת האצולה למלך לאיוש בה ביקשו להרחיק את הגרמנים מחצרו תוך חמישה ימים, בשל היות כולם לותרנים, וכן את שגרירי הקיסר ושגרירי הרפובליקה הוונציאנית ושיעזבו את המדינה בהקדם האפשרי. יתר על כן, שסרנצ'ש היהודי יועלה על המוקד, ונבחרי האצולה יחזרו לשבת במועצה המלכותית.
המלך, שנכנע לאצילים, אסר את אימרה סרנצ'ש וכלא אותו במשך חודש. ברגע שהאסיפה הלאומית התפזרה, הורתה המלכה מריה לשחרר את הגזבר, כי שירותיו היו נחוצים במצב הקשה. הוא לווה לביתו בבודה על ידי שר חצר של המלכה מריה ושני רוזני חצר משלזיה. סרנצ'ש חגג את שחרורו במשתה. אצילי האספה הלאומית, שטרם עזבו את העיר, הסתערו והרסו את ביתו וכמעט הרגו אותו. הוא הצליח להימלט באמצעות הורדת חבל בחלק האחורי של הבניין.
באותה תקופה, על פי תיעוד מאותה תקופה, מסופר שבבודה "היה ניסיון השמצה להעליל על היהודים שהרגו כביכול ילד נוצרי", אם כי נאמר גם שהמעליל הנוצרי החביא את הדם בעצמו אצל היהודים. סרנצ'ש התערב בחצר המלך והצליח בכך שקיבל לידיו את המעליל. הוא השאיר אותו ליהודים שחנקו אותו.
לאחר שהעוינות בקרב האצולה ותומכיהם לא פחתה, סרנצ'ש התקרב לאישטוואן ורבצי ולמפלגת האצולה שהוביל, וניסח טיוטה להסדרת המצב הכספי המרוסק של המדינה. בתמיכתה של המלכה מריה והפלאטין באטורי, הוא הצליח להשיג את תמיכתו של ורבצי, כך שאיש כבר לא האשים אותו בפרלמנט של הטוון. אספת העם שהתקיימה בעיר זו מסרה לידיו את ניהול מכרות הנחושת שנלקח מבית הבנקאים של משפחת פוגר הגרמנית, בתקווה שיגדיל את הכנסות האוצר. אפשר להניח, שמאוחר יותר נבחר לסגן הממונה על האוצר, והוא היה זה שחשף את מעשי השחיתות של בית פוגר בניהול המכרות של המדינה. עד מותו ב-1526 נשאר אחד המלווים החשובים ביותר של החצר. עד מהרה החזיר סרנצ'ש את מצבו הכלכלי לתקין; בסוף 1525 הוא כבר חכר בבודה ובשנת 1526 גם בברטיסלבה את הזכות לגבות את המכס אחד חלקי שלושים.
בסוף ימי הביניים, "הריבית היהודית" הסטטוטורית הייתה 2% לשבוע. אם החייב לא הצליח לשלם את חובו עד לתאריך הפירעון, אז הוא היה חייב פעמיים, ובמקרה של אי עמידה במועד הפירעון, הוא היה חייב פעמיים וכן הלאה. אם המלך לאיוש השני קיבל מסרנצ'ש ב־1 בינואר 1525 מאה מטבעות זהב אז ב־1 בינואר 1526 היה עליו להחזיר לו אלף וארבע מאות מטבעות זהב. בקיץ 1526, סרנצ'ש כבר לא הלווה יותר למלכו, בדיוק בזמן הלא נכון עבור המלך, מכיוון שהסולטאן עמד לתקוף ולא היה כסף ולא היה צבא לכן המלך מישכן אצל סרנצ'ש את כל לכלי הכסף שלו כנגד הלוואה חדשה.
בערוב ימיו חזר אל דת אבותיו. דמותו הייתה אבטיפוס של "יהודי החצר".  לקידום הקריירה שלו מצא צורך חיוני להתנצר, ואולם הסובבים אותו לא שכחו מעולם את מוצאו וההתקפות שנערכו נגדו כוונו אל היהודי המומר. זמן קצר לפני קרב מוהאץ', נפטר סרנצ'ש. "בשעת מותו, לפני יהודים רבים, חזר בתשובה והכה על חטאיו, בכה והתפלל ונפטר בתשובה."
מורשתו.
לאחר קרב מוהאץ', התקדם צבאו של סולימאן הראשון צפונה, כלומר לבודה. האוכלוסייה היהודית בעיר לא ברחה מהטורקים. הם לא חששו מהם, מכיוון שידעו שהמוסלמים סובלניים יותר כלפי היהודים מאשר מהנוצרים. בנוסף, הם הכירו את המצב במערב הונגריה, משם ניסו היהודים לעבור לבודה מחשש לגירושם. יהודי בודה הוגלו ב-1526 על ידי הטורקים ליישוב מחדש בקונסטנטינופול, ורק אחרי הכיבוש מחדש של בודה לאחר 1541 ניתן להם לחזור. זמן קצר לאחר חזרתם לבודה, פרח הרובע היהודי הישן. על פי המפקד הטורקי, חיו בבודה בשנת 1547 238 משפחות נוצריות, 75 יהודיות ו -60 משפחות קופטיות. המפקד הוסיף ליהודים עוד 28 משפחות "אורחות". המשפחות היהודיות האורחות הללו התיישבו בטורקיה בין השנים 1541 - 1547. סטטוס האורח שלהם מרמז כי הם לא היו שייכים לאלה שאבות אבותיהם התגוררו בעבר בבודה, אלא לצאצאי היהודים הסורים-ספרדים שהתקבלו על ידי הסולטאן סולימאן הראשון כפליטי גירוש ספרד.
מתודולוגיית A3
20 (אלבום של TLC)
20 הוא אלבום הלהיטים השלישי של להקת הבנות האמריקאית TLC. אלבום הלהיטים יצא לאור ב-15 באוקטובר 2003, על ידי חברות התקליטים אפיק רקורדס ולה-פייס רקורדס. אלבום הלהיטים הזה יצא לרגל ציון של יותר מ-20 שנות פעילות ללהקה וגם לרגל יציאת הסרט הדוקומנטרי שלהן "", בערוץ VH1 אשר הושפע משירי האלבום.
אלבום הלהיטים הגיע למקום ה-12 במצעד הבילבורד 200.
רקע.
בדומה לאלבומי הלהיטים הקודמים שלהן, אלבום זה מכיל את מיטב הלהיטים של הלהקה בתוספת שיר חדש בשם "Meant to Be" אותו כתב בין היתר הזמר ני-יו. בדומה לאלבום הלהיטים הראשון שלהן גם אלבום זה הציג את גרסאות הרדיו של אותם שירים כדי שיתאימו לאורך האלבום.
הצלחה מסחרית.
האלבום הגיע בשיאו למקום ה-12 במצעד הבילבורד 200 ונשאר במצעד במשך שישה שבועות מה שהפך אותו לאלבום הלהיטים של הלהקה שהגיע הכי גבוה במצעד. במצעד אלבומי ה-R&amp;B\היפ הופ האלבום הגיע בשיאו למקום הרביעי.
A3 (גודל דף)
Forever (אלבום של ספייס גירלס)
הפארק הלאומי הר אספירינג
היחידה לפסיכולוגיה צבאית
רוקמדור
רוֹקָמָדוּר (בצרפתית: Rocamadour; באוקסיטנית: Rocamador) הוא כפר וקומונה בדרום-מערב צרפת במחוז לוט. במרחק 41 ק"מ צפונית לקאור בירת המחוז ו-173 ק"מ מזרחים לבורדו. רוקמדור משכה ומושכת תיירים ועולי רגל בזכות ההיסטוריה שלה, מיקומה על צוק גבוה ומרשים, 152 מטר במרום הקניון של נהר Alzou , ובמיוחד בזכות המתחם המקודש ופסל המדונה השחורה הנמצא שם.
השם.
המקום נקרא על שם אמאטור, (או אמאדור) הקדוש שלו מיוחסת קדושת המקום. לפי גרסה אחרת מקור השם הוא אוקסיטני: roc amator שפירושו "הוא שאוהב את הסלע". שברבות הימים הפך ל-Rocamadour.
היסטוריה.
התקופה העתיקה.
רוקמדור והמערות הרבות שבסביבתה היו מיושבים כבר בתקופה הפלאוליתית. במהלך המאה ה-8 לפנה"ס יושב האזור על ידי הקדורקים (Cadurques).
ימי הביניים.