בתחילת עונת 2009/2010 שב בונדר להפועל תל אביב, והתחרה על עמדת המגן הימני עם עומרי קנדה. בונדר היה שותף להישגיה הרבים של הקבוצה בעונה זו, עת סיימה את שלב הבתים של הליגה האירופית במקום הראשון, ובתום העונה זכתה בדאבל, תחת הדרכתו של המאמן אלי גוטמן. בינואר 2011 כבש את שערו הראשון אי פעם בקבוצת הבוגרים, בניצחון על הפועל אשקלון. בסוף עונת זכה עם הקבוצה בגביע המדינה בפעם השנייה ברציפות.
לקראת עונת הפך בונדר לשחקן חופשי, ועבר לשחק בקבוצת וולגה ניז'ני נובגורוד מליגת העל הרוסית. בעונתו הראשונה שותף ב-14 משחקי ליגה, אך לאחר מכן איבד את מקומו בסגל הקבוצה, ובפברואר 2013 שוחרר מהמועדון.
ב-4 בספטמבר 2014, עקב פציעות חוזרות ברצועה הצולבת, הודיע בונדר על פרישה ממשחק פעיל.
קריירת נבחרות.
כשהיה בן 20 בלבד, נכלל בונדר בסגל נבחרת ישראל לאחר זימון של מאמן הנבחרת, דרור קשטן, במרץ 2007. בקיץ 2007 שיחק עם הנבחרת הצעירה באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21, ובסך הכל רשם ארבע הופעות במדי הנבחרת הצעירה.
ב-2 בספטמבר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת, במשחק מול נבחרת מלטה באצטדיון רמת גן במסגרת מוקדמות יורו 2012. במהלך הקמפיין שותף בחמישה משחקים, ובסך הכל ערך שבע הופעות במדי הנבחרת, האחרונה ב-11 באוקטובר 2011, במשחק הגומלין מול מלטה בחוץ.
קריירה כמאמן.
בעונת שימש בונדר כעוזר מאמן בקבוצת הנוער של הפועל תל אביב, ובקיץ 2016 מונה למאמן קבוצת הנוער של הפועל רעננה וזכה בגביע המדינה לנוער עם הקבוצה. בקיץ 2017 מונה לעוזר מאמן בקבוצה הבוגרת של הפועל רעננה. באוקטובר 2017, לאחר פיטוריו של המאמן גיא לוי, החל בונדר לשמש כמאמן הקבוצה עד החתמתו של מנחם קורצקי.
ג'נרל דיינמיקס
ג'נרל דיינמיקס (באנגלית: General Dynamics) הוא קונצרן מערכות ביטחון אמריקני. נכון ל-2012 החברה היא יצרנית מערכות הביטחון החמישית בגודלה בעולם. מטה החברה שוכן בווסט פולז צ'רץ', וירג'יניה. החברה מעסיקה כ-99,500 עובדים בעולם. הכנסתה ב-2014 הסתכמה בכ-30.85 מיליארד דולר. מקורן של עיקר הכנסות החברה הוא במכירת מוצרים צבאיים, אך גם במוצרים אזרחיים של יחידת הגאלפסטרים איירוספייס שלה ובניית ספינות ותיקונן עם חברת הבת נשיונל סטיל אנד שיפבילדינג. כשני שלישים ממכירות החברה הן לממשל האמריקני. בעידן שלאחר המלחמה הקרה בו התמזגו חברות רבות בתחום הביטחון עברה החברה שינויים מבניים שאפשרו לה לשרוד. לחברה ארבע יחידות עסקיות עיקריות: תעופה וחלל, מערכות ימיות, מערכות לחימה, ומערכות וטכנולוגיות מידע.
בין מוצריה הידועים הצוללת הגרעינית הראשונה, ה"נאוטילוס", הצוללות הגרעיניות מסדרת אוהיו, מטוס הקרב F-16 פייטינג פלקון וטנק המערכה M1 אברהמס.
היסטוריה.
החברה נוסדה רשמית ב-21 בפברואר 1952 לאחר שאלקטריק בוט, שנוסדה ב-1899, רכשה את קנדאייר מממשלת קנדה ב-1946. ב-1952 קונבאייר התמזגה עם ג'נרל דיינמיקס. ב-1976 מכרה ג'נרל דיינמיקס את קנדאייר בחזרה לממשלת קנדה.
ב-1982 הוקמה היחידה העסקית לייצור מערכות לוחמה בעקבות רכישת יחידת מערכות הלוחמה של קרייזלר. ב-1992 ג'נרל דיינמיקס מכרה את חטיבת הטילים הטקטיים ליוז אלקטרוניקס ואת צסנה לטקסטרון. ב-1993 מכרה את יחידת המטוסים הצבאיים ואת חטיבת מערכות החלל למרטין מריאטה. ב-1994 מכרה את קונבאייר למקדונל דאגלס. ב-1995 רכשה החברה את בת' איירון וורקס מפראודניטל אינשורנס. ב-1996 היא רכשה את טלדיין ויאקל סיסטמס. ב-1997 היא רכשה את יחידת מערכות הביטחון ואת יחידת מערכות החימוש של לוקהיד מרטין. באותה שנה רכשה את יחידת מערכות טכנולוגיות מתקדמות, לשעבר יחידה של לוסנט, ואת קומפיוטינג דבייסס אינטרנשיונל, לשעבר חטיבה של קרדייאן קורפוריישן. ב-1988 היא רכשה את נשיונל סטיל אנד שיפבילדינג, שנוסדה ב-1905. ב-1999 רכשה את גאלפסטרים איירוספייס מפורסטמאן ליטל שנוסדה ב-1958.
ב-2001 רכשה את גלקסי איירוספייס קומפני מהתעשייה האווירית לישראל. ב-2001 נוסדה דסישן סיסטמס (שהתמזגה מאוחר יותר עם ג'נרל דיינמיקס C4 סיסטמס) לאחר רכישת קבוצת מערכות המידע של מוטורולה. ב-2002 רכשה את אדבנסד טכניקל פרודקטס. ב-2003 רכשה את GM דיפנס מג'נרל מוטורס ואת Steyr Daimler Puch Spezialfahrzeug (SSF) מקבוצת משקיעים אוסטריים, שרכשו את החברה ב-1998 מקונצרן שטייר דיימלר פוך. SSF הי כיום חלק מ"ג'נרל דיינמיקס אירופיאן לנד קומבט סיסטמס" שכוללת גם את סנטה ברברה סיסטמס הספרדית ואת MOWAG השווייצרית, ושהמטה שלה שוכן בווינה, אוסטריה. באותה שנה רכשה גם את ורידיאן. ב-2004 רכשה את ספקטרום אסטרו, וב-2006 רכשה את אנתאון אינטרנשיונל.
F-16 פייטינג פאלקון
ערך הגבה
הפנתיאון ברומא
קבוצת חיפה
קבוצה חיפה (בעבר נקראה חיפה כימיקלים) היא תאגיד בינלאומי העוסק בעיקר בייצור דשנים לחקלאות וכימיקלים לתעשייה, ובבעלותו ארבעה מתקני ייצור ו- 16 חברות בנות בפריסה בינלאומית. התאגיד מייצא את מוצריו ללמעלה מ-100 מדינות שונות.
קבוצת חיפה מייצרת בעיקר חנקת אשלגן ופוספטים שונים לצורך הפקת דשנים מיוחדים לחקלאות, ולצורך הפקת מוצרים המשמשים למגוון יישומים תעשייתיים ולהפעלת תחנות כוח תרמו-סולאריות. חומרי הגלם המשמשים את החברה בתהליכי הייצור הם אשלג (שמופק עבורה ברובו על ידי מפעלי ים המלח), פוספטים, ואמוניה שאף היא יוצרה בעבר בארץ וכיום מיובאת.
היסטוריה.
בשנת 1966 הוקמה חיפה כימיקלים על ידי שותפות של שתי חברות ממשלתיות: בתי הזיקוק (75%) ומחצבי ישראל (25%), לשם ייצור חנקת אשלגן וחומצה זרחתית מאשלג מים המלח ופוספט מהנגב. על הקמת המפעל ניצח ד"ר אנצו ניצני. תכנון המפעל נעשה על ידי חברת קרפס מצרפת, שהתמחתה בתכנון מפעלים כימיים. הקמת המפעל נחשבה למהלך עם סיכון רב, בגלל העלות הגבוהה של הקמת המפעל, הגדול מסוגו בעולם, עבור תהליך מקורי שלא נוסה עד אז בהיקף תעשייתי.
המפעל הושלם בפברואר 1969, אך במהלך ההרצה נתגלו תקלות שעכבו את תחילת הייצור. בנובמבר 1969 הושלמה ההרצה והוחל בייצור. בשנה בראשונה פעל המפעל בהיקף חלקי ואף הושבת לשבועיים כדי לתקן תקלות נוספות. המפעל הגיע לרווחיות בשנת 1973 ובשנת 1974 הוחלט להכפיל את כושר הייצור שלו.
בעלות.
בשנת 1975 הציע שר האוצר למכור את מניות הממשלה בחיפה כימיקלים. אולם הניסיונות למכור את החברה למשקיעים זרים לא צלחו וביולי 1978 הונפקו מניות של החברה בבורסה לניירות ערך בתל אביב. באפריל 1980 מכרו בתי הזיקוק 26% ממניות החברה לחברת אסטק ג'נרל כמקילס משיקגו עם אופציה לרכישת 26% נוספים. בשנת 1985 החליטו האמריקאים למכור את מניותיהם במפעל ולאחר מספר חודשים שבהם לא נמצא קונה נמכרו המניות לקבוצת משקיעים אמריקאית שארגן אריה גנגר. בעיתונות התפרסם שגנגר שילם מחיר גבוה יחסית עבור החברה ולקח בכך סיכון. היו גם שטענו שבכוונתו להשתלט על החברה כדי לרוקן אותה מנכסיה.
לאחר רכישת השליטה בחברה, ביקש גנגר לרכוש גם את מניות חברת בתי זיקוק לנפט, שהייתה בבעלות ממשלת ישראל והחברה לישראל, בחברת חיפה כימיקלים. במשך מספר חודשים התלונן גנגר על כך שמשה שחל מתעלם מבקשותיו לרכוש את מניות בתי הזיקוק בחברה, ושמעון פרס דרש למכור את מניות החברה לגנגר. לבסוף, העסקה יצאה אל הפועל בסוף יוני 1986, והקבוצה רכשה 26% מחיפה כימיקלים תמורת 12 מיליון דולר. החברה גם רכשה את מניות חברת דלק והוציאה הצעת רכש לציבור לרכישת מניות החברה שנסחרו בבורסה. בחודשים לאחר רכישת חיפה כימיקלים על ידי קבוצת גנגר עלה באופן משמעותי השווי של החברה בבורסה ובעקבות זאת ספגה מכירת המניות ביקורת בציבור. קבוצת גנגר ביקשה להפסיק את המסחר במניות החברה בבורסה, צעד שנתקל גם הוא בביקורת. בשנת 1986 עלה הרווח הנקי של החברה.
התמורה הכוללת ששולמה עבור החברה: 50 מיליון דולר. בתי הזיקוק התנגדה למכור מניותיה בחיפה כימיקלים וכדי לאפשר את העסקה הפעילו גנגר וריקליס לחצים על שר התעשייה והמסחר, אריאל שרון. גנגר שילם לבסוף 12 מיליון דולר תמורת 26% מהמניות, שהוחזקו על ידי בתי הזיקוק. קניית המניות מבתי הזיקוק אפשרה לגנגר לחלק דיווידנדים שסייעו לו להחזיר לעצמו במהירות את עלות ההשקעה בחברה.
יו"ר מועצת המנהלים של חיפה כימיקלים היה עד מחצית 2008 עו"ד אבי פילוסוף. פילוסוף ניהל את החברה בפועל מסוף שנת 2005, לאחר עזיבתו של מנכ"ל החברה גבי פוליצר. מחזור הפעילות של החברה הוערך ב-2008 בסכום שנע בין 800 ל-900 מיליון דולר בשנה.
בספטמבר 2008 רכשה "קבוצת טראמפ" (בבעלות ג'ולס טראמפ ובני משפחתו) את השליטה בחברת TRI (ועימה את השליטה בחברת חיפה כימיקלים).
פעילות.
המפעל הוותיק של חיפה כימיקלים שכן במפרץ חיפה על גדות נחל קישון, סמוך למפעלי בתי זיקוק לנפט וכרמל אולפינים ולא רחוק ממפעל דשנים וחומרים כימיים המתחרה בו בסקטור הדשנים. המפעל היה ממוקם בשטח גלילי עד 2004, באופן שהקשה על אכיפת חוקים סביבתיים ותכנוניים לגביו. לאזור מגיעה שלוחת מסילת רכבת להובלת חומרי גלם ומוצרים מוגמרים אל המפעל וממנו.
מינואר 2004 הועבר הפיקוח על האזור ה"אקס-טריטוריאלי" לעיריית חיפה.
בשנת 2017 נסגר המפעל עקב התנגדות עיריית חיפה לפעילותו.