קרוב ל-2,000 מלחים בריטים נהרגו. הלופטוופה הגרמני הוכיח שהצי המלכותי לא מסוגל להתגבר על האיום האווירי הגרמני. בשורה התחתונה עובדה זו התבררה כבעלת חשיבות אסטרטגית שולית שכן מספר שבועות לאחר מכן הופנתה תשומת הלב של הוורמאכט לברית המועצות במסגרת מבצע ברברוסה.
מלטה.
המיקום של מלטה בין סיציליה לבין צפון אפריקה היה אידיאלי על מנת לשבש את תנועת שיירות האספקה של מדינות הציר לצפון אפריקה. מדינות הציר הבינו זאת ועשו מאמצים רבים על מנת לנטרל את האיום הן בהתקפות מהאוויר והן בניסיונות לנתק את מלטה מאספקה.
במהלך המצור על מלטה בין 1940 ל-1942 הביאו התקפות אוויריות וימיות את מלטה לסף כניעה. המפנה במצור התרחש באוגוסט 1942, כאשר הבריטים שלחו שיירה מוגנת היטב שכונתה "פדסטל".
ההגנות האוויריות של מלטה חוזקו באמצעות מטוסי הוריקן וספיטפייר. הקלה משמעותית במצב התרחשה רק כאשר כוחות הציר גורשו מבסיסיהם בצפון אפריקה.
הבריטים הקימו מחדש הגנות אוויריות ובסיס ימי התקפי על האי. באמצעות מודיעין אולטרה, הצליחו כוחות ממלטה לשבש את האספקה של מדינות הציר לצפון אפריקה בסמוך לתחילת קרב אל עלמיין השני.
עבור גבורתם של המלטזים במהלך המצור הוענק למלטה צלב ג'ורג'.
הפסקת אש איטלקית.
ב-25 ביולי 1943, הדיחה המועצה הפשיסטית העליונה את מוסוליני. הממשלה החדשה באיטליה, בראשות מלך איטליה ויטוריו אמנואלה השלישי ופייטרו באדוליו, החלה מיד במשא ומתן חשאי עם בעלות הברית, על מנת להביא לסיום הלחימה ולחבור לבעלות הברית. ב-3 בספטמבר, נחתם הסכם שביתת נשק עם איטליה בסיציליה. שביתת הנשק הוכרזה רשמית ב-8 בספטמבר.
לאחר שביתת הנשק התפצל הצי האיטלקי לשניים: כוחות הצי שבסיסם בדרום איטליה לחמו עבור המלך ועבור באדוליו. כוחות הצי שבסיסם בצפון איטליה עברו ללחום עבור הגרמנים.
נייל
נייל (Nile, "נילוס") היא להקת ברוטאל/טכניקל דת' מטאל מדרום קרוליינה, ארצות הברית אשר נוסדה בשנת 1993. המוזיקה והליריקה שלהם מושפעת מההיסטוריה, המיסטיקה, הדת ואומנות המצרית.
ביוגרפיה.
המוזיקה של נייל נכתבת בעיקר על ידי המייסד והגיטריסט, קארל סנדרס. היא משלבת דת' מטאל מסורתי עם אלמנטים מוזקליים מהמזרח התיכון, שמכילים כלים מצריים מסורתיים בכמה שירים. המוזיקה של נייל גם מאופיינת במהירות ובמורכבות הקיצוניים, שעליהם קיבלו הרבה אהדה מהמעריצים והעיתונאים.
הליריקה מבוססת על ההתעניינות של קארל בתרבות מצרים העתיקה ובעוד תרבויות עתיקות מן המזרח התיכון כמו מסופוטמיה. בזמן האחרון מצורפים פתקים לאלבומים: "Black Seeds of Vengeance", "In Their Darkened Shrines" ו-"Annihilation of the Wicked", שמסבירים על ההשראה או הרעיון של כל שיר באלבום. חלק מהשירים מבוססים על רעיונותיו של ה.פ. לאבקרפט, סופר אשר השפיע על להקות רבות מסוגים שונים.
קארל הוציא גם אלבום סולו אחד שנקרא "Saurian Meditation".
הרבה אנשים טועים בכך שהם חושבים את חברי להקת נייל כמצרים. אף אחד מהם לא מצרי בשום דרך, מראה או התנהגות, ואף אחד מהם לא עוסק באגיפטולוגיה (אף על פי שהם לומדים טקסטים כתחביב). כל חברי הלהקה אמריקאים, חוץ מהמתופף שבא ממוצא יווני (אשר הצטרף ללהקה לא מזמן, והוא משתתף באלבום Annihilation of the Wicked).
במאי 2006 חתמו נייל על חוזה תקליטים עם נוקליאיר בלאסט רקורדס (Nuclear Blast Records). בשנת 2007 הוציאה הלהקה את אלבום האולפן החמישי והראשון בחברת תקליטים זו, "Ithyphallic".
מוזיקה.
סגנונם של נייל מוגדר כ"טכניקל דת' מטאל" (Technical death metal), סגנון דת' מטאל המאופיין בריפים וסולואים מורכבים על הגיטרה. הלהקה מגדירה את עצמה כ"איטייפאליק דת' מטאל" (Ithyphallic death metal) בהתייחסות לשירי הפתיחה המצריים שלהם.
כמה גם מגדירים את הלהקה כדת' מטאל ברוטאלי ביחד עם להקות כמו "Suffocation" ו-"Bolt Thrower" בגלל טון השירה הנמוך, הקצב הרועש על הגיטרה, הסולואים המלודיים והתיפוף האכזרי.
חברי הלהקה.
קארל סנדרס - גיטרה, שירה, קלידים, כלים מסורתיים. (1993)&lt;br&gt;
דאלס טולר - גיטרה, שירה. (1996)&lt;br&gt;
ג'ורג' קוליאס - תופים. (2004)&lt;br&gt;
ג'ו פיין - בס, קולות רקע. (2005)
חברים לשעבר.
ג'ון ויסנו - בס, שירה. (2000 - 2005)&lt;br&gt;
ג'יף ספיראס - בס, שירה. (1993 - 2001)&lt;br&gt;
פיט המאורה - תופים, שירה. (1993 - 2000)&lt;br&gt;
טוני לוראנו - תופים. (2000 - 2004)&lt;br&gt;
דרק רודי - תופים. (2000)&lt;br&gt;
ג'ון אלרס - גיטרה. (1996 - 1997)
דויטשה אופר ברלין
דויטשה אופר ברלין (בגרמנית: Deutsche Oper Berlin) הוא בית אופרה השוכן בברלין, גרמניה (במה שהיה לפנים מערב ברלין). זהו משכנה של להקת אופרה ושל להקת הבלט של ברלין.
הבניין, החדש יחסית, נבנה אחרי מלחמת העולם השנייה, אבל תולדותיו מתחילות ב"בית האופרה הגרמנית" ברובע שרלטונבורג (רחוב ביסמרק 34-37), שהוקם בשנת 1911 ונפתח ב-7 בנובמבר 1912 בהפקה של פידליו מאת בטהובן בניצוח איגנץ ואגהלטר.
בשנת 1925 שונה שמו ל"בית האופרה העירונית". יוזף גבלס, שר התעמולה של אדולף היטלר, החזיר את השם הקודם. בשנת 1935 עוצב הבית מחדש בידי פאול באומגרטן ומספר המושבים הופחת מ-2300 ל-2098. הבניין נהרס ב-23 בנובמבר 1943.
לאחר המלחמה השתמשה הלהקה בבניין תיאטרון המערב עד להשלמת הבניין החדש ב-24 בספטמבר 1961. הפקת הפתיחה הייתה דון ג'ובאני של מוצרט. הבניין החדש נפתח בשמו הנוכחי.
באוקטובר 2005 התמנה המנצח האיטלקי רנאטו פאלומבו למנהל מוזיקלי, החל מעונת 2006–2007. בין המנהלים המוזיקליים והמנצחים הראשיים הקודמים של האופרה היו ברונו ולטר בשנות ה-20, פרנץ פריצ'אי (1948–1952), לורין מאזל בשנות ה-60, גרד אלברכט בשנות ה-70 וה-80, חסוס לופז-קובוס, ייז'י קוט וכריסטיאן תילמן בשנות ה-90. המנהל הכללי בשנים שלפני מלחמת העולם השנייה, קרל אברט, זכור לטובה כמי שבחר הגירה על פני מתן גושפנקה להשקפת העולם הנאצית בנושא המוזיקה והיה שותף לייסוד פסטיבל גליינדבורן לאופרה באנגליה לפני שחזר לכהן כמנהל מוזיקלי אחרי המלחמה.
בספטמבר 2006 ניתכה ביקורת על בית האופרה לאחר שביטל הצגות של האופרה אידומניאו מאת מוצרט בגלל החשש שסצנה ממנה, המציגה את ראשיהם הכרותים של ישו, בודהה ומוחמד, תפגע במוסלמים ופעולות מחאה אלימות יהוו סיכון ביטחוני לבית האופרה. בין מבקרי ההחלטה נמנים שרים גרמנים וקנצלרית גרמניה אנגלה מרקל. תגובת המוסלמים הייתה מעורבת - מנהיג המועצה האיסלמית הגרמנית בירך על ההחלטה ואילו מנהיג הקהילה הטורקית בגרמניה אמר, בצאתו נגד ההחלטה: "מדובר כאן באמנות, לא בפוליטיקה... אסור להסכים לכך שהאמנות תהיה תלויה בדת - או שנמצא עצמנו שוב בימי הביניים."
האבלנצ'ז
האבלנצ'ז (באנגלית: The Avalanches; מילולית, מפולות השלגים) הוא הרכב מוזיקה אלקטרונית ממלבורן, אוסטרליה.
ההרכב ידוע בזכות המופעים החיים האנרגטיים שלו וסגנונו האקלקטי. בשנת 2000 הוציא ההרכב את האלבום "Since I Left You", שנוצר בשילוב של יותר מ-900 קטעים וסימפולים ממגוון תקליטים פופולריים ואבסורדיים כאחד.
הדוגמה המפורסמת ביותר לטכניקה הייחודית של ההרכב היא הסינגל "Frontier Psychiatrist".
בשנת 2016 יצא האלבום השני של הלהקה, Wildflower.
בשנת 2020 יצא אלבומם השלישי, "We Will Always Love You".
סהרוריות
סַהֲרוּרִיות (בלעז: Noctambulism, Somnambulism) או מחלת ירח (מוכר גם כ"הליכת ירח" מתוך שינה), היא הפרעת שינה שהסובל ממנה מפגין פעילויות אשר בדרך כלל מצביעות על עירנות בעודו ישן. סהרוריות יכולה להופיע בכל הגילים. התנהגות סהרורית בדרך כלל מתרחשת כאשר אדם יוצא ממצב של "שינה עמוקה (REM)". בילדים ובמבוגרים צעירים עד רבע מכלל הלילה הוא במצב "שינה עמוקה", אולם ככל שאדם מתבגר מתקצר פרק השינה העמוקה. מסיבה זו ילדים ומבוגרים צעירים נוטים יותר לסהרוריות.
מאפיינים.
אנשים סהרוריים נראו גם אוכלים, מתלבשים, נוהגים במכונית ושורקים. הם עשוים להתנהג בצורה מוזרה ולא הגיונית, ואף לעשות מעשים מסוכנים (מכיוון ששיקול הדעת פגום). בניגוד לדעה הרווחת רוב ההתנהגות הסהרורית אינה מתבטאת רק בהליכה (ללא הכרה של המהלך), אלא בהתנהגויות אחרות. רוב המקרים של התנהגות סהרורית מתרחשים כאשר מסיבה כלשהי אדם מתעורר במהלך שינה עמוקה (למשל, כיוון שמישהו אחר הפריע לשנתו), הוא עשוי להתיישב במיטתו, להסתכל סביב ומיד לשוב לישון. לעיתים נדירות מבחינים בהתרחשויות קצרות אלה של התנהגות סהרורית, אלא אם כן האדם נמצא במעקב במעבדת שינה.
אנשים מסוימים נוטים לסהרוריות יותר מאחרים, ובתקופות מסוימות יותר מאחרות. אנשים המהלכים בשנתם עקב התנהגות סהרורית, עושים זאת בעיניים פקוחות - ולא כשעיניהם עצומות וידיהם פשוטות לפנים, כפי שנהוג לתארם בסרטים מצוירים. עיניו של הסהרורי עשויות להראות מזוגגות, אדומות, או אטומות מבע, למתבונן מן הצד. תגובותיו המילוליות של הסהרורי תהיינה איטיות, תגובותיו למשמע שאלות הגיוניות יהיו מבולבלות, והוא יתקשה להגיב באופן מושכל.
התנהגות סהרורית כשלעצמה איננה מהווה סכנה בריאותית, אולם בעת התנהגות זו עשוי האדם להיקלע לתאונות כיוון שאינו מגיב באופן הכרתי. אם אדם מבצע עבירה פלילית תוך כדי התנהגות סהרורית, תעמוד לו הגנה של התנהגות בלתי מודעת (אוטומטיזם). לעומת זאת, במשפט העברי נקבע שאדם אחראי על נזקים שעושה מתוך שינה: . מעשים בעלי אופי מיני הנעשים מתוך שינה וללא מודעות אליהם נקראים סקס-סומניה.