בשנת 2013 נצפתה ב-M65 סופר-נובה מסוג II שהגיעה לבהירות נראית מדרגה 15.6.
תצפית.
M65 נמצאת על הקו המחבר את הכוכב θ (תטא) באריה עם הכוכב ι (יוטא) באריה, מעט יותר מ-2.5 מעלות דרום-דרום-מזרח מ θ באריה וכ-2.8 מעלות צפון-צפון-מערב לכוכב ι באריה. M66 נמצאת כ-שליש מעלה ממזרח לה ו-NGC 3628 נמצאת מעט יותר מחצי מעלה מצפון-צפון-מזרח לה. מישור הגלקסיה נוטה רק ב-15 מעלות ביחס לקו הראייה אליה מכדור הארץ, ולכן היא נראית מאורכת ולא עגולה. עם בהירות מדרגה 9.3 נחוץ טלסקופ על מנת לראותה, טלסקופ חובבים מספיק כדי להבחין בה ולראות שצורתה מאורכת, אבל רק בצילום ארוך חשיפה דרך טלסקופ מקצועי ניתן להבחין שזו גלקסיה ספירלית ובאורכה המלא - כ-8 דקות קשת. גודל זוויתי זה ממרחק של 35 מיליון שנות אור שקול לרדיוס של כ-80,000 שנות אור. הנטייה של מישור הגלקסיה מאפשרת את מדידת מהירות הסיבוב של החומר שבקצה הדיסקה וממנה את מסתה של הגלקסיה, שמוערכת בכ- מסות שמש, כשליש ממסת שביל החלב.
ההסחה לאדום של אור הגלקסיה מראה ש-M65 מתרחקת משביל החלב במהירות של כ-800 קילומטר בשנייה.
דיויד בילנקה
דייה-דה-ווז'
ולריה מסלינה
אהרן חיים כהן
אהרן חיים כהן (א.ח.כ., 26 בספטמבר 1906 – 1 ביוני 1962) היה איש מודיעין ופעיל ציבור ישראלי.
ביוגרפיה.
סבו, אהרן הכהן, יליד שיראז שבפרס, עלה לארץ ישראל עם משפחתו בשנת 1889 והתיישב בירושלים. אביו, בנימין, התחתן עם בכורה-חנה אסולין, בת למשפחה מוגרבית ותיקה בעיר העתיקה ולהם נולדו בת, בן (אהרן חיים) ובת נוספת. בנימין עבד בדפוס לונץ, אחר-כך נסע לדרום אמריקה לעסוק במסחר, קצר הצלחה מועטה ושב כעבור שבע שנים לארץ ישראל.
אהרן חיים כהן גדל במשפחה מסורתית במוסררה ולמד ארבע או חמש כיתות בבית הספר "דורש ציון" טרם יצא לעבוד. בתקופת היעדרו של אביו בנימין התחוללה מלחמת העולם הראשונה. בארץ פשה רעב, ואהרן חיים לקח על עצמו את פרנסת המשפחה. הוא מכר את חפצי הבית ועבד בעבודות פיזיות שונות כדי לקיים את המשפחה; אחותו הצעירה לא שרדה את המלחמה. ב-1919 שב אביו לארץ ישראל, עבד במכירת ירקות, ולמד תורה בעיתותיו הפנויות. נולדו לו עוד בת ושני בנים.
בשנים 1919–1929 עבד כפועל דפוס, בתחילה בדפוס לונץ ואחר-כך בדפוס של דודו רפאל חיים הכהן. אהרן חיים כהן היה ממייסדי "הבחרות הסוציאליסטית" ו"הנוער העובד" בירושלים, והצטרף לקומונה של "הנוער העובד". לימד עברית בסמינריון הפועלים בירושלים, ופרסם סיפורים ומאמרים בעיתון הנוער העובד "במעלה".
אהרן חיים כהן היה אוטודידקט, למד בכוחות עצמו יהדות, אנגלית, ערבית מדוברת בניבים שונים, ערבית ספרותית, מנהגי האסלאם וידע בעל פה קטעים מהקוראן ומהשירה הערבית.
רחל ינאית הכירה את כהן ב"מחנות העולים" והפגישה בינו לבין יצחק בן-צבי בעלה. כהן הצטרף להגנה ובפרוץ מאורעות 1929 בן-צבי גייס אותו לפעולה. הוא נהג להתחפש בלבוש ערבי ולחדור לרחבת מסגד אל-אקצא כדי לשמוע את דברי הדרשנים ולברר את כוונות הערבים לתקוף שכונות יהודיות. הוא נתן התראה בסימנים מוסכמים למפקדיו שעקבו אחריו במשקפת מן הרובע היהודי. כמו כן חדר בתחפושת לכפרים בסביבת ירושלים והיה לא פעם בסכנת חיים.
פעולתו זכתה לתיאור מפורט בידי פרופ' יואב גלבר במחקרו על ראשית המודיעין בישוב, שכתב בין היתר:
"לאחר המאורעות היה כהן לאיש המודיעין המובהק ביישוב. הוא עסק אמנם בעיקר בענייני ערבים, אך דיווח גם על עניינים הנוגעים לביטחון ההגנה ונשקה, שהגיעו לידיעתו. כהן נטל על עצמו משימות ריגול, ונהג לשוטט בחוצות העיר העתיקה, לשוחח עם אנשים ולחדור למסגדים, מחופש כערבי, כדי לעמוד מכלי ראשון על המצב בה — במיוחד בתקופות של מתיחות".
בתום המאורעות גייס בן-צבי את כהן לעבודה קבועה בוועד הלאומי. גלבר:
"מלבד משימות הסיור והריגול שמילא בעצמו, הפעיל כהן את המודיעים הערבים של מוסדות היישוב, השתתף בשיחות מדיניות עם עסקנים ערבים, הכין סקירות על נושאים שונים בהסתמך על ידיעות המודיעים, חיווה את דעתו וייעץ לראשי המחלקה המדינית של הסוכנות, ברוב העניינים הקשורים בערבים שעמדו באותן שנים על הפרק."
כהן עבד תחילה בלשכה המאוחדת, שהייתה כפופה לוועד הלאומי. ב-1931 חיים ארלוזורוב התמנה למנהל המחלקה המדינית של הסוכנות היהודית, וכהן הפך ליד ימינו בלשכה הערבית. ב-1933 נרצח ארלוזורוב, מחליפו בתפקיד היה משה שרתוק (שרת) וכהן עבד כעוזרו.
כהן לקח חלק ברקימת היחסים עם בית המלוכה ההאשמי, עם ראשי השבטים של עבר הירדן ובחכירת אדמות בעבר הירדן. הוא היה איש הקשר בפגישות, שיחות ובהתכתבויות עם האמיר עבדאללה ועוזרו מוחמד אלאונסי, והיה ממונה על התשלומים שהסוכנות העבירה להם. בנוסף לכך השתתף בעיצוב מדיניות המחלקה. עסק גם באיסוף ידיעות באמצעות האזנה טלפונית, סייענים יהודים, חומר גלוי בעיתונות הערבית, בניתוח החומר, ובהחדרת מאמרים הרצויים לסוכנות היהודית לתוך העיתונות הערבית.
ב-1936 התלווה לדוד רמז ויצחק בן-צבי בביקורם בעיראק כנציג סוכנות הידיעות הארץ-ישראלית. ב-1937 נשלח כהן כציר מטעם מפא"י לקונגרס הציוני העשרים בציריך והצביע נגד חלוקת הארץ לפי המלצות ועדת פיל, זאת בניגוד לדעת רוב צירי מפלגתו.
באוקטובר 1939 התפטר מעבודתו בלשכה המאוחדת.
בשנות הארבעים היה פעיל במחלקה הערבית של ההסתדרות ובמסגרת ברית פועלי ארץ ישראל, ארגון שמטרתו הייתה לאגד את הפועלים הערבים עם היהודים. במסגרת זו ארגן שביתות בבית החרושת הגרמני של ואגנר במושבה האמריקאית ושל עובדי בתי המלון בירושלים, שרוב פועליהם היו ערבים שהועסקו בתנאים קשים. השביתות התקיימו מספר חודשים ובעקבותיהן הוטב מצב הפועלים. בשנים 1941–1943 נסע פעמים אחדות לסוריה ולבנון במשימות מודיעין, במסווה של עובד סולל בונה. ב-1947 נבחר לציר אספת הנבחרים השלישית.
בתחילת מלחמת העצמאות מונה למנהל לשכת הגיוס בירושלים, תפקיד בו שימש עד שחרור העיר. בדצמבר 1948 מונה על ידי הוועד הפועל של ההסתדרות לנציג המחלקה הערבית בנצרת, תפקיד אותו מילא במשך שלוש שנים.
כהן המשיך לעבוד במחלקה הערבית של ההסתדרות עד 1955, אז מונה לחבר מועצת פועלי ירושלים. ניהל במועצה את מחלקת הקליטה ואחר-כך את מחלקת התרבות; בנוסף לכך היה ראש סיעת מפא"י במועצת העיר וראש המחלקה לפיתוח, כלכלה ותיירות. היה מזכיר אגודת פועלי הדפוס בירושלים.
הרצה בענייני העולם הערבי ובנושאים נוספים, ופרסם מאמרים בעיתונים שונים ובהם "הארץ", "חקיקת אל-אמר", "הד-הדפוס", "במועצה", "ילקוט המזרח התיכון", "הפועל הצעיר", "מערכות", ו"דבר". הוא יזם וארגן פעילויות שונות במסגרת בית הנשיא יצחק בן-צבי.
כהן לקה בשטף דם במוח ונפטר בבית החולים הדסה בירושלים בכ"ח באייר תשכ"ב.
על שמו נקראו ספרייה ערבית בכפר אבו גוש (1962) ובית הסתדרות הנוער העובד והלומד בירושלים (1970). כהן טיפח ספרייה פרטית עשירה במסעותיו בארצות המזרח התיכון. כארבע-מאות ספרים מעזבונו נתרמו על ידי משפחתו בשנת 2001 לספריית אוניברסיטת בן-גוריון.
ב-1931 התחתן כהן עם מלכה (1977-1913) ילידת אלכסנדריה שבמצרים, תלמידת סמינר למורים. נולדו להם חמישה ילדים: ירדנה בסין, ארלוזורה (אורה) בלוך, שולמית אמיר, חנה בירן, דורון בנימין כהן. נכדם, עופר בלוך, הוא מנכ"ל חברת החשמל לישראל.
יורגן שפארווסר
יורגן שפארווסר (בגרמנית: Jürgen Sparwasser, נולד ב-4 ביוני 1948 בהלברשטאדט שבגרמניה המזרחית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק לאורך כל הקריירה שלו בעמדת הקשר בפ.צ. מגדבורג מליגת העל המזרח-גרמנית, עמה זכה בשמונה תארים קבוצתיים, לרבות גביע אירופה למחזיקות גביע בשנת 1974. לשפארווסר 49 הופעות במדי נבחרת גרמניה המזרחית, בהן הבקיע 14 שערים, המפורסם שבהם הוא שער ניצחון מול נבחרת גרמניה המערבית במונדיאל 1974.
קריירת מועדונים.
שפארווסר החל את הקריירה במועדון לוקומוטיב הלברשטאט, ובשנת 1965 החל לשחק במועדון הפאר פ.צ. מגדבורג, שהיה אז מועדון בכיר בליגת העל המזרח גרמנית, ואף הגיע להישגים בזירה האירופית. בעונת 1965/66 נשרה מגדבורג לליגת המשנה המזרח גרמנית, ושפארווסר היה אחד השחקנים החשובים בעונת 1966/67, בה חזרה מגדבורג לליגה הבכירה תוך עונה אחת, כשהוא מבקיע 22 שערים, וממצב את עצמו כאחד השחקנים החשובים במגדבורג. שפארווסר זכה עם מגדבורג בשלוש אליפויות של ליגת העל המזרח גרמנית, ובארבעה גביעים של מזרח גרמניה. בשנת 1973/74 הגיע שפארווסר עם מגדבורג להישג הגדול ביותר בתולדות המועדון, כאשר זכה בגביע אירופה למחזיקות גביע, לאחר ניצחון 2-0 בגמר על מילאן, בו שיחק שפארווסר 90 דקות. עד להגעת מגדבורג לגמר, הבקיע שפארווסר מספר שערים מכריעים בשלבי הנוק אאוט. בשנת 1979 פרש שפארווסר ממשחק פעיל בגיל 31 בגין פציעה מתמשכת בירך, לאחר שהבקיע 133 שערים במדי מגדבורג.
קריירה בינלאומית.
שפארווסר ערך את הופעת הבכורה במדי נבחרת גרמניה המזרחית בשנת 1969, והבקיע במדיה 14 שערים ב-49 הופעות, האחרונה נערכה בשנת 1977. בשנת 1972 השתתף שפארווסר עם נבחרת גרמניה המזרחית באולימפיאדת מינכן, שם זכה עם הנבחרת במדליית ארד, אותה חלקה גרמניה המזרחית עם ברית המועצות לאחר תיקו 2-2 ביניהן בקרב על מדליית הארד. עד לשלב זה, הבקיע שפארווסר חמישה שערים באולימפיאדה, מתוכם שלושער מול מקסיקו.