מוסקוסו נולדה בשנת 1942 וגדלה במשפחה ענייה. היא הייתה הצעירה מבין שישה ילדים, ואביה עבד כמורה. בגיל 22 החלה להיות פעילה פוליטית. בשנת 1968 עברה לגור במיאמי שבפלורידה, ארצות הברית. שם למדה עיצוב פנים. בשנת 1991, כשנתיים לאחר הפלישה האמריקאית לפנמה, חזרה מוסקוסו לפנמה, ונבחרה להנהיג את מפלגת ארנולפיסטה. בשנת 1994 התמודדה לתפקיד הנשיאות, אך קיבלה רק 29% מהקולות ולא נבחרה לתפקיד. בשנת 1999 נבחרה לתפקיד נשיאת פנימה לאחר שקיבלה כ-45% מהקולות. במהלך הקמפיין, שססמתו הייתה "קול העם הוא קולו של אלוהים", היא התחייבה לתמוך בחינוך, להפחית את העוני ולהאט את קצב ההפרטה.
מוסקוסו הושבעה לתפקיד ב-1 בספטמבר. בעת זו היא הייתה גרושה, ולכן אחותה שימשה כגברת הראשונה של פנמה. במהלך כהונתה בתפקיד, ניהלה את העברת תעלת פנמה מארצות הברית לידי פנמה, והתמודדה עם ההאטה הכלכלית שנבעה כתוצאה מאובדן כוח אדם אמריקני. מוסקוסו גם ניסתה להיאבק בכל הקשור לפשע במדינה. פרשיות שחיתות שהתרחשו בזמן שלטונה של מוסקוסו והאשמות בנפוטיזם הקשו על כוחה למשול, ובסופו של דבר היא הפסידה בבחירות שנערכו בשנת 2004. לאחר עזיבת התפקיד, נשארה פעילה באופוזיציה, ולמען זכויות נשים ברחבי העולם.
מיכאל פרידמן
המלט (סרט, 1921)
המלט (באנגלית: Hamlet) הוא סרט גרמני משנת 1921, עיבוד למחזה באותו שם מאת ויליאם שייקספיר. בסרט מככבת שחקנית הראינוע הדנית אסטה נילסן. את הסרט ביימו סוון גאדה והיינץ שאל.
בעיבוד זה, שנכתב בהשראת הספר "The Mystery of Hamlet" מאת ד"ר אדוארד פ. וינינג, המלט הוא אישה המחופשת לגבר כדי לשמר את השושלת. על אף הגישה הרדיקלית של הסרט נכתב עליו בעיתון הניו יורק טיימס ש"שמור לו מקום יחד עם הטובים ביותר".
פרס באפט&quot;א לשחקנית המשנה הטובה ביותר
גשר פריזר
מייקל אדמס
מייקל אדמס (באנגלית: Michael Adams; נולד ב-17 בנובמבר 1971, טרורו (קורנוול בריטניה) הוא שחמטאי אנגלי בדרגת רב-אמן. היה אלוף אנגליה בשחמט, התחרה מספר פעמים באליפות העולם בשחמט בשנת אליפות העולם 1995 הגיע לחצי הגמר.
נכון לפברואר 2020, מדורג במקום הראשון באנגליה וה-38 בעולם לפי מד כושר.
ביוגרפיה.
מייקל אדמס גדל בקורנוול. מגיל צעיר הוא השתתף בתחרויות. בשנת 1987 הוא זכה במקום השני באליפות העולם לגיל עד 16. בשנת 1989, בגיל 17 הוא זכה באליפות בריטניה בשחמט.
בשנת 1995 הוא הודח בחצי הגמר של אליפות העולם על ידי וישוואנתן אנאנד. ב-1996 הוא הודח מאליפות העולם על ידי בוריס גלפנד. ב-1998 הוא הודח בשלב חצי הגמר על ידי וישוואנתן אנאנד. גם ב-1999 הוא הודח בשלב חצי הגמר על ידי וישוואנתן אנאנד. ב-2004 הוא הפסיד בדו-קרב על התואר לרוסטם קסימג'אנוב.
באליפות העולם 2005 מייקל אדמס סיים במקום השביעי.
במקביל להצלחות באליפויות העולם, מייקל אדמס ניצח בתחרויות רבות.
בשנת 2005 מייקל אדמס שיחק נגד תוכנת מחשב, כאשר על כל תוצאת תיקו היה אמור לקבל 10 אלף דולר ו-25 אלף דולר על כל ניצחון. הוא חילץ תיקו בודד.
מייקל אדמס באולימפיאדת השחמט.
בין השנים 1990 ל-2016 השתתף מייקל אדמס ב-14 אולימפיאדות שחמט:
סיליקון ואדי (סדרה)
עידן הקרח (סדרה)
מפלצות בע&quot;מ (סדרה)
מפלצות נגד חייזרים (סדרה)
תחנת הכוח הגרעינית נובווורונז'
קונג פו פנדה (סדרה)
קונג פו פנדה (זכיון)
אחיינו של ויטגנשטיין
אחיינו של ויטגנשטיין (בגרמנית: Wittgensteins Neffe) היא נובלה אוטוביוגרפית מאת הסופר האוסטרי תומאס ברנהרד, שיצאה לאור בשנת 1982. הנובלה היא מונולוג של המספר, ברנהרד, על זכרונותיו מפאול ויטגנשטיין, בן למשפחת ויטגנשטיין.
תמצית העלילה.
הנובלה היא מונולוג רצוף, ללא חלוקה לפסקאות, של המספר, ברנהרד, על זכרונותיו מפאול ויטגנשטיין, המוצג כאחיינו של הפילוסוף הנודע לודוויג ויטגנשטיין (אך למעשה אינו אחיינו של לודוויג ויטגנשטיין, אלא נכד דודו). תחילתה בשנת 1967, שבה היו שניהם מאושפזים בשתי מחלקות נפרדות של אותו בית חולים - המספר בביתן הרמן לחולי ריאה, וויטגנשטיין בביתן לודוויג לחולי נפש. בין שני הביתנים חצצה גדר, שנועדה למנוע מעבר ביניהם, אם כי מעבר כזה התאפשר מחמת פרצות בגדר. אירינה, חברה משותפת של שניהם שלמעשה הובילה לתחילת ידידותם, מבקרת אצל שניהם, וכך כל אחד מהם יודע שהאחר מאושפז לא רחוק ממנו. המספר משתוקק לבקר אצל ויטגנשטיין, אך בריאותו הרופפת אינו מאפשרת לו זאת, ובסופו של דבר הם מצליחים להיפגש בבית החולים רק פעם אחת.
פאול ויטגנשטיין גילה עניין רב במוזיקה קלאסית ובמרוצי מכוניות, ואת הכסף הרב שקיבל ממשפחתו בזבז עד שנותר חסר כל. המשך הנובלה עוסק בקשרים שבין המספר לוויטגנשטיין במשך שים-עשרה השנים הבאות, עד לפטירתו של ויטגנשטיין.
במונולוג משולבות דעותיו של ברנהרד על הפסיכיאטריה ("הפסיכיאטר הוא הנבער שבכל הרופאים"), על פרסים ספרותיים ("אין לך דבר בלתי נסבל כטקסי הענקת פרסים; הטקסים האלה אין בהם כדי לרומם, כמו שהייתי סבור לפני שזכיתי בפרס הראשון שלי - אדרבא, הם משפילים אותך, ועוד בדרך הכי מבישה"), על האומללות ("אני נמנה עם האנשים שאינם סובלים בעצם שום מקום על פני האדמה והם מאושרים רק בין המקומות, בין המקום שעזבו למקום שהם נוסעים אליו") ועוד.
מבקרת הספרות בתיה גור תיארה את הנובלה:
שם הספר.
שם הספר, "אחיינו של ויטגנשטיין", הוא בהשראת ספרו של דני דידרו, "אחיינו של רמו" .
מונה חשמל
מונה חשמל הוא מונה המודד את צריכת זרם החשמל של צרכן חשמל ביתי או עסקי.
מערכת החשמל של הצרכן מחוברת למונה חשמל, המותקן על ידי חברת חשמל (בישראל זו חברת החשמל לישראל). המונה מאפשר לחשב את כמות החשמל בה השתמש הלקוח, ובהתאם לכמות זו החברה מחייבת את הלקוח עבור הצריכה. התשלום עבור צריכת החשמל מתבצע באמצעות חשבון החשמל.
מונה חשמל מותקן בדרך כלל אצל הלקוח. המונה סופר יחידות מידה לאנרגיה, שהנפוצה בהן היא קילוואט-שעה (kWh). ככלל, החברה קוראת את קריאת המונה פעם אחת בכל תקופת חיוב. אצל צרכנים תעשייתיים בעלי צריכת חשמל גבוהה המונה אינו מחובר ישירות למערכת החשמל אלא מקבל את נתוני הצריכה משנאי זרם המספק חשמל למערכת.
היסטוריה.
מונה זרם ישר.
בשנת 1825 הופק לראשונה גז טבעי בצורה מסחרית במדינת ניו יורק, ונדרש פיתוח של מוני גז שישמשו את חברות הגז כדי לחייב את הצרכנים בהתאם לצריכת הגז שלהם. החל משנת 1881 התפשט השימוש בחשמל באנגליה ובארצות הברית, הן בבתים פרטיים והן בבתי עסק, ובתוך זמן קצר החלו חברות החשמל ברחבי העולם לספק חשמל לצרכנים. בתחילה חויבו הצרכנים בתשלום קבוע בהתאם למספר נורות החשמל שהותקנו בבית, אולם עד מהרה התברר שזו לא השיטה הטובה ביותר למדוד צריכת חשמל, והחברות החלו להתקין מוני חשמל המודדים את הצריכה, בדומה למוני הגז.
המונים הראשונים מדדו מטען חשמלי ביחידות של אמפר-שעה. על פי חוק שימור המטען החשמלי, המטען החשמלי בזרם ישר משקף במדויק את הצריכה בפועל. לדוגמה, אם במונה החשמל נרשמה צריכה של 100 אמפר-שעות, והמתח החשמלי הוא 230 וולט, משמעות הדבר היא כי סופקו ללקוח 23 קילוואט-שעה.
עם השנים פותחו סוגים רבים של מוני חשמל. תומאס אלווה אדיסון פיתח מערכת מדידה אלקטרוכימית, שהשתמשה בתא אלקטרוליטי כדי לדגום את הצריכה במרווחי זמן קבועים. המונה היה מסורבל לשימוש, ולא התקבל היטב על ידי הלקוחות. בבריטניה נפוצו במאה ה-19 מוני חשמל של חברת "ריזן" ("Reason") שהכילו תיבה נעולה ובה שפופרת זכוכית מוארכת מלאה בכספית, בדומה למדחום כספית. השפופרת מדדה באמצעות פעולה אלקטרוכימית את השימוש בחשמל בזרם ישר. רמת הכספית עלתה בהתאם לצריכת החשמל, וכאשר היא הגיעה לראש השפופרת, המונה הפך למעגל פתוח ואספקת החשמל ללקוח הופסקה. במקרים אלו נדרש להגיע סוכן של חברת החשמל, וזה היה גובה את דמי השימוש ומחזיר את רמת הכספית לקדמותה.
בשנת 1883 רשם ד"ר הרמן אהרון פטנט בגרמניה על מונה זרם ישר פשוט ונוח לקריאה, המציג את הצריכה בחמישה מעגלים עם מחוגים. חברת החשמל הבריטית החלה לספק מוני חשמל מסוג זה לצרכנים החל משנת 1888.
מונה זרם חילופין.
רשת החשמל בכל מדינות העולם מובילה זרם חילופין, ולא זרם ישר. מדידת זרם חילופין שונה למדי ממדידת זרם ישר, מכיוון שהזרם הופך את כיוונו באופן מחזורי. הפקת חשמל באמצעות זרם חילופין פותחה לקראת סוף המאה ה-19. חלוץ המחקר בתחום זה היה האיטלקי גלילאו פראריס, שפרסם בשנת 1887 מחקר המתאר מערכת להפקת חשמל בזרם חילופין. חודשיים לאחר מכן רשם בארצות הברית ניקולה טסלה פטנט על מערכת דומה.
מחקרו של פראריס כלל רכיב המונה את החשמל הנצרך, ועד היום במדינות אירופה מכונה מונה החשמל "מונה פראריס".
המונה של פראריס היווה השראה למהנדסים רבים. בשנת 1889 הוצגו בתערוכה בפרנקפורט שני מוני חשמל לזרם חילופין. הראשון פותח על ידי ממציא הונגרי בשם אוטו בלאטי, והשני על ידי אמריקאי בשם אליהו תומסון, מחברת ג'נרל אלקטריק. המונה של תומסון התאים הן לזרם ישר והן לזרם חילופין.
אב-טיפוס של המונה המודרני פותח בשנת 1894 על ידי אוליבר שנלברגר מחברת וסטינגהאוס. מונה זה משתמש בעיקרון ההשראה האלקטרומגנטית כדי לסובב דיסקית שמהירות הסיבוב שלה היא פרופורציונלית לחשמל הנצרך. המונה של שנלברגר היה כבד ומגושם. בעודו מנסה לתקן פגמים אלה, חלה שנלברגר והלך לעולמו, ומהנדסים אחרים בווסטינגהאוס סיימו את פיתוחו של המונה.
סוגי מונים.
קיימים שני סוגי מונים בסיסיים: מונה אלקטרו-מכני ומונה אלקטרוני.
מונה חשמל אלקטרו-מכני.