על הישגיו בפיתוח התעסוקה בעירו דירג אותו הירחון "פורבס ישראל" בשנת 2013 כאחד מחמשת ראשי הערים הטובים בישראל.
אלפסי הוביל להקמת פארק התעשייה "מבוא כרמל" המשותף ליקנעם עילית, למועצה האזורית מגידו, לעוספיא ולדלית אל-כרמל. בימים אלו עמל אלפסי ביחד עם ראש המועצה האזורית עמק יזרעאל, אייל בצר, ועם רכבת ישראל על הקמת פארק נוסף - פארק תעסוקה, מסחר ובילוי הכולל אטרקציות לילדים. הפארק צפוי לקום בסמוך לתחנת הרכבת יקנעם – כפר יהושע.
בשנת 2014 יצא לאור ספרו האוטוביוגרפי של אלפסי: "הרץ למרחקים ארוכים".
בבחירות שהתקיימו באוקטובר 2018 נבחר אלפסי לראשות העיר בפעם השביעית עם כ-75% מהקולות. אלפסי קיבל כ-75% גם בבחירות בשנת 2013.
אלפסי הוא איש מפלגת העבודה, והיה מקורבם של ראש ממשלת ישראל יצחק רבין ונשיא המדינה שמעון פרס. לאחר הבחירות לכנסת העשרים ושלוש קרא ליו"ר מפלגת העבודה, עמיר פרץ, להצטרף לקואליציה בראשות בנימין נתניהו.
כמעט מפורסמת (סרט)
כמעט מפורסמת הוא סרט קולנוע ישראלי בבימוי מרקו כרמל הסרט מבוסס על ספר באותו השם מאת מיכל בכר. הסרט הוקרן לראשונה ב-22 ביוני 2017.
תקציר העלילה.
לשיר כרמי בת ה-16 יש חברה אחת טובה בשם רוני, ציונים גבוהים ופרפרים בבטן בכל פעם שהיא רואה את עומרי גבע, החבר של מלכת השכבה. היא חושבת ש"חוכמה" איננה תכונה שעשויה למשוך מישהו ובטח לא עוזרת לה להיות מקובלת. לעומת זאת, לאחיה תומר בן ה-18 יש מראה של דוגמן, חברה אהובה בשם מאיה וכישרון מוזיקלי, שבזכותו הפתיע את משפחתו בהודעה כי התקבל לתוכנית המוזיקה הפופולרית, "דה-וואן". במהירות המוכרת לנו מן המציאות הופכת שיר להיות "אחות של תומר המפורסם", מה שהופך אותה למקובלת ואפילו לכמעט מפורסמת בעצמה. אך לכל זה יש מחיר. שיר מאבדת את זהותה, בוגדת בחברתה היחידה והופכת להיות מישהי שאינה דומה לעצמה. במקביל, ההתקדמות של תומר בתוכנית לעבר הגמר והיותו נתון ללחצים עצומים מכל הכיוונים, גורמים לו לאבד את תמימותו. שיר ורוני רבות, מאיה נפרדת מתומר ומתככנת לטוס לחו"ל לבדה. בסוף הסרט רותם זוכה בתחרות, שיר ורוני משלימות, ומאיה חוזרת לתומר.
הפקה.
בפברואר 2016 החלו הליהוקים לסרט, עומר דרור ועמית פרקש לוהקו במהלך החודש, ובמרץ הצטרפו ניב סולטן ונועה קירל שזהו תפקיד המשחק הראשון שלה. צילומי הסרט תוזמנו להמשך אותה שנה.
קישורים חיצוניים.
ביקורות:
Can't Be Tamed (שיר)
Can't Be Tamed (בעברית: לא ניתנת לאילוף) הוא שיר של הזמרת האמריקאית מיילי סיירוס. השיר יצא לאור ב-14 במאי 2010 כסינגל הראשון מתוך האלבום השלישי של סיירוס, Can't Be Tamed.
השיר מתאר רצון לחוות חופש. המילים בשיר עוסקות בנושאים של חופש וביטוי עצמי. סיירוס אמרה שהמסר של השיר מתאר מצבים שונים, באופן האישי שלה "זה כמו להרגיש להיות בכלוב שאנשים מסתכלים עלייך".
השיר זכה להצלחה והגיע למקום ה-8 במצעד האמריקאי בילבורד הוט 100, ונכנס לעשירייה הפותחת בקנדה, אירלנד וניו זילנד.
קידום והופעות.
סיירוס הופיעה לראשונה עם השיר ב-18 במאי 2010 ברוקדים עם כוכבים. היא הופיעה עם השיר גם ב"Good Morning America" וגם ב"Late Show" עם דוד לטרמן וגם ב"MuchMusic Video Awards".
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ לשיר בוים על ידי רוברט הלס. הווידאו קליפ יצא ב-5 במאי 2010. לגבי הנושא של הקליפ, סיירוס הסבירה "אני חושבת שהקליפ מסביר את החיים שלי אבל זה לא כולל את חייהם של אנשים אחרים. זה לא רק על כמה נפלא וזוהר וכל זה. זה על הנושא של אני לא רוצה להיות בתוך כלוב, אני רוצה להיות חופשייה ולעשות מה שאני אוהבת". נכון לינואר 2022, השיר צבר למעלה מ-202 מיליון צפיות ביוטיוב.
בן דרור
מס ערך מוסף דיפרנציאלי
גרגורי לנגייל
גרגורי "גרג" ג'. לנגייל (באנגלית: Gregory "Greg" J. Lengyel; נולד ב-15 בנובמבר 1963) הוא קצין בדימוס בחיל האוויר של ארצות הברית בדרגת מייג'ור גנרל. בתפקידו האחרון שירת כסגן מפקד פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים.
ביוגרפיה.
לנגייל הוא בנם של מרגרט ולורן. הוא נולד בצפון-מזרח ארצות הברית וגדל בסן אנטוניו שבטקסס. אביו שירת כטייס קרב במהלך מלחמת וייטנאם, מטוסו הופל בעת משימת צילום באוגוסט 1967 והוא שהה בשבי עד מרץ 1973. לאחר שחרורו חזר לשירות בווייטנאם. ללנגייל אחות ושני אחים. אחיו הגדול הוא הגנרל ג'וזף לנגייל המשרת כמפקד המשמר הלאומי.
לנגייל סיים ב-1985 תואר ראשון בהצטיינות בהנדסת טכנולוגיה מאוניברסיטת טקסס A&amp;M אותו עשה במסגרת תוכנית הכשרת קציני המילואים של חיל האוויר של ארצות הברית.
החל את שירותו כקצין מערכות לוויין בפיקוד החלל של ארצות הברית. ב-1988 סיים קורס טיס והוכשר כטיס מסוקים. שירת כטייס בל UH-1 אירוקוי בטייסת חילוץ והצלה, עבר הסבה למסוקי MH-53 ושירת בטייסת המבצעים המיוחדים ה-31 בקוריאה הדרומית, בטייסת המבצעים המיוחדים ה-20 בפלורידה ובטייסת המבצעים המיוחדים 551 בניו מקסיקו. שימש קצין מדיניות ואסטרטגיה ועוזר לסגן מפקד פיקוד המבצעים המיוחדים.
בשנים 2001–2004 שירת בטייסת המבצעים המיוחדים ה-21 באנגליה, תחילה כקצין מבצעים ולאחר מכן כמפקד הטייסת. בתפקידו הבא שימש עוזר צבאי למזכיר ההגנה של ארצות הברית.
ביולי 2007 מונה למפקד הכוח המשותף למבצעים מיוחדים אוויריים בבסיס באלד שבעיראק. באוגוסט 2008 מונה לעוזר קצין אג"ם של פיקוד המבצעים המיוחדים של חיל האוויר.
בנובמבר 2008 מונה למפקד כנף המבצעים המיוחדים הראשונה. ביוני 2010 מונה לעוזרו של מפקד כוחות נאט"ו. במהלך תפקיד זה קודם לדרגת בריגדיר גנרל. ביוני 2012 מונה למפקד הצוערים באקדמיית חיל האוויר.
באוגוסט 2014 מונה למפקד המבצעים המיוחדים בפיקוד אירופה של ארצות הברית בדרגת מייג'ור גנרל. ביוני 2016 מונה לסגן מפקד פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים ושירת בתפקיד עד אוגוסט 2018.
במהלך שירותו צבר 3,900 שעות טיסה על מסוקי בל UH-1 אירוקוי, TH-55, TH-53, MH-53, CV-22, מי-17 ומטוסי אימון.
הוא השתתף במבצעים מיוחדים רבים, בין השאר בהאיטי, בבלקן, בעיראק ובאפגניסטן. עוטר שלוש פעמים במדליית האוויר. העיטור הראשון הוענק לו בעת ששירת כטייס MH-53 בטייסת המבצעים המיוחדים ה-21. במהלך מבצע חופש לעיראק באפריל 2003 פיקד על מבנה של ארבעה מסוקים שהוביל כוח של 32 אנשי יחידת אריות הים להשתלטות על סכר צפונית לבגדאד. עם תחילת המשימה סבל המסוק מבעיות טכניות, נורתה עליו אש נ"מ וכן נתקל בלהקת ציפורים שניפצה את שמשת תא הטייס, אף על פי כן השלים לנגייל את המשימה.
לנגייל בעל תואר שני ביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת המדינה טרוי, הוא בוגר המכללה לפיקוד ומטה של חיל האוויר, בוגר מכללת המלחמה של חיל האוויר ועמית במכון ברוקינגס. נשוי לדיאן, שני בניהם משרתים כקצינים בחיל האוויר.
פיל סילברס
פיל סילברס (באנגלית: Phil Silvers, 11 במאי 1911 - 1 בנובמבר 1985) היה בדרן ושחקן יהודי-אמריקאי, הידוע בכינויו "מלך החוצפה" ("The King of Chutzpah"). נודע במיוחד בקומדיית המצבים "המופע של פיל סילברס" ("The Phil Silvers Show") ששודרה בשנות ה-50 ובה גילם את דמותו של איש צבא ארצות הברית רב-סמל ארנסט בילקו.
ביוגרפיה.
סילברס נולד בברוקלין, ב- 11 במאי 1911, בנם השמיני והאחרון של שרה לבית הנדלר ושאול, מהגרים יהודים מרוסיה. אביו התפרנס מהתקנת לוחות פלדה על גורדי השחקים של ניו יורק. בתו היא השחקנית קת'י סילברס.
רפי ורטהיים
רפאל (רפי) ורטהיים (נולד ב-12 במרץ 1942) הוא מהנדס ופוליטיקאי ישראלי. כיהן כראש עיריית קריית ביאליק בשנים 2003–2008.
ביוגרפיה.
רפי ורטהיים נולד בקריית ביאליק. הוריו, קרל וחוה, עלו לארץ ישראל מגרמניה.
את שנות התיכון עשה ורטהיים בבית ספר בסמ"ת בחיפה, במגמת מכונות. הוא היה חניך השומר הצעיר והתגייס לנח"ל. לאחר שירותו הצבאי, למד הנדסת מכונות לתואר ראשון ולתואר שני בטכניון, ובהמשך השלים דוקטורט בהנדסת מכונות באאכן שבגרמניה. עם סיום התואר, חזר לישראל בשנת 1975 החל ללמד הנדסת מכונות בטכניון. בנוסף, ורטהיים עבד בתפקיד בכיר בחברת ישקר. משנת 1986 היה חבר מועצת העיר קריית ביאליק, ובהמשך כיהן כסגנו של ראש העיר דני ז'ק, בהיותו חבר בסיעתו העצמאית.
בין השנים 2001–2002 שימש כנשיא ארגון CIRP הבינלאומי - ארגון בינלאומי של אנשי מדע מתחום הנדסת הייצור.
בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2003 התמודד לתפקיד ראש העיר ברשימה מקומית שנתמכה על ידי מפלגת שינוי ומפלגת העבודה. בסיבוב השני הוא גבר על אלי דוקורסקי בהשיגו רוב של 57.6%. עם כניסתו לתפקיד, התמודד עם גירעון של כ-30 מיליון שקלים שהותיר ראש העיר הקודם. ב-2006 חבר למפלגת קדימה.
בבחירות שנערכו ב-2008, בהן התמודדו שבעה מתמודדים על ראשות העיר, קיבל 19.8% מהקולות, והוחלף על ידי אלי דוקורסקי. הוא החל לכהן כחבר האופוזיציה היחיד במועצת העיר, ולקראת הבחירות בשנת 2013, הצטרף לחבר המועצה צביקה ברקאי שהתמודד על תפקיד ראש העיר מול דוקורסקי. ברקאי הפסיד בבחירות לראשות העיר וסיעתם המשותפת זכתה לשני מושבים במועצת העיר. בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2018 חבר לרשימת "לב ביאליק" כמספר שתיים ברשימה. מכיוון שהרשימה קיבלה מושב אחד בלבד, הוא נותר מחוץ למועצת העיר.
בשנת 2009 קיבל מינוי במוסד אקדמי בגרמניה. בשל מינוי זה, ביקש ראש העיר דוקורסקי להדיחו מתפקידו במועצת העיר בטענה שהוא לא מתגורר עוד בעיר. בית המשפט המחוזי בחיפה פסק כי אין עילה מספקת להדחת ורטהיים, שראש העיר לא הרים את נטל ההוכחה לכך שוורטהיים אינו מתגורר עוד בעיר באופן קבוע, וכי זיקתו לקריית ביאליק לא נותקה על אף שהייתו בגרמניה.