אליפות ארצות הברית הפתוחה 1989 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי מרכז הטניס הלאומי בפארק פלאשינג מדוז. כל המשחקים נערכו על משטח קשה. התחרויות התחילו ב-28 באוגוסט והסתיימו ב-10 בספטמבר. זו הייתה האליפות ה-109 מאז ייסודה.
התחרות.
תחרות הגברים.
בתחרות זו השתתפו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
מנצח תחרות 1988 מאטס וילאנדר () הודח בסיבוב השני. בוריס בקר () נפגש במשחק הגמר עם איוואן לנדל () וניצח ב-4 מערכות. באותה שנה הוא ניצח גם באליפות צרפת הפתוחה ובאליפות אוסטרליה הפתוחה. לאיוואן לנדל זה היה הגמר ה-8 רציפות באליפות ארצות הברית הפתוחה.
תחרות הנשים.
בתחרות הנשים השתתפו 128 טניסאיות שחולקו ל-8 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:
מנצחת תחרות 1988 סטפי גראף () נפגשה במשחק הגמר עם מרטינה נברטילובה () וניצחה ב-3 מערכות. באותה שנה היא ניצחה גם באליפות וימבלדון, ואליפות אוסטרליה הפתוחה.
תחרות זוגות גברים.
בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן הזוגות שקיבלו דירוג:
מנצחי תחרות 1988 סרז'יו קזל ואמיליו סאנצ'ס () הודחו בסיבוב השני. במשחק הגמר ג'ון מקנרו () ומארק וודפורד () נפגשו עם קן פלש וקוברט סגוסו () וניצחו ב-4 מערכות..
תחרות זוגות נשים.
בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן דירוג הזוגות החזקות:
מנצחות תחרות 1988 ג'יג'י פרנאנדס ורובין וייט () הודחו ברבע הגמר. האנה מנדליקובה () מרטינה נברטילובה () נפגשו במשחק הגמר עם מרי ג'ו פרנאנדס ופם שרייבר () וניצחו ב-3 מערכות.
תחרות זוגות מעורבים.
בתחרות השתתפו 32 זוגות. להלן זוגות שזכו בדירוג:
מנצחי תחרות 1988 יאנה נובוטנה () וג'ים פו () הודחו בסיבוב השני. במשחק הגמר הזוג הלא מדורג רובין וייט ושלבי קנון () נפגשו עם מרדית' מקגראף וריק ליץ' שגם לא היו מדורגים וניצחו אותם ב-3 מערכות.
ישראל באליפות.
בתחרות הגברים לישראל היו מספר נציגים:
גלעד בלום השתתפו גם בתחרות זוגות גברים. הוא שיחק לצד בראד פירס מארצות הברית והם ניצחו בסיבוב הראשון בתי מערכות. בסיבוב השני הם נפגשו עם הזוג שהיה מדורג מס' 6 בתחרות והודחו לאחר שתי מערכות.
אולדסמוביל אירוטק
אולדסמוביל אירוטק (באנגלית: Oldsmobile Aerotech) - היא מכונית קונספט, בתצורת מכונית ספורט, המוגדרת כמכונית-על, אשר יוצרה על ידי חטיבת הרכב אולדסמוביל, בקונצרן הרכב האמריקאי ג'נרל מוטורס, בין השנים 1987–1992.
אולדסמוביל אירוטק.
דגם ה"אולדסמוביל אירוטק" יוצר ב-2 גרסאות.
בדגמי "אולדסמוביל אירוטק" הורכבו מנועי "Quad 4 engine", אשר יוצרו על ידי ג'נרל מוטורס, חטיבת אולדסמוביל, בין השנים 1987–2002.
שיאי עולם.
נהג מרוצי המכוניות "Anthony Joseph Foyt, Jr" שבר מספר שיאים בדגם ה"אולדסמוביל אירוטק". ב-27 באוגוסט 1987, במסלול הבדיקה 7,712 מייל ב"Fort Stockton" טקסס הגיע למהירות של 413.788 ק"מ. בתאריך 26 באוגוסט 1987, נהג "Anthony Joseph Foyt, Jr" מרחק של 1 מייל במהירות של 431.10 קמ"ש.
בין התאריכים 7–15 בדצמבר 1992 מספר נהגי מרוץ שבחנו את דגם "אולדסמוביל אירוטק" אשר הורכב בו, מנוע 8V צילינדר, 4,000 סמ"ק שברו 47 מהירויות סיבולת רשומות כולל 10,000 ו-25,000 קילומטר מהירות שיא העולם. רשומות מהירות אחרות ארציות ובינלאומיות הנעות בין 10 ק"מ ל 24 שעות הושגו על ידי צוות של נהגים עובדים 24 שעות ביממה במשך 8 ימים. רשומות אלה הוגדרו במסלול הבדיקה "Fort Stockton".
רוטה
גורדון קופר
לירוי גורדון "גורדו" קופר הבן (באנגלית: Leroy Gordon "Gordo" Cooper Jr; 6 במרץ 1927 – 4 באוקטובר 2004), היה מהנדס חלל, טייס ניסוי של חיל האוויר האמריקניי ואחד משבעת האסטרונאוטיים הראשונים שנבחרו במסגרת תוכנית מרקורי, תוכנית החלל המאוישת הראשונה של ארצות הברית. קופר טס לראשונה במשימת מרקורי-אטלס 9 והיה מפקד משימת ג'מיני 5.
במהלך טיסת מרקורי-אטלס 9 בשנת 1963 היה קופר האסטרונאוט האמריקני הראשון שישן בחלל והיה האחרון שטס בטיסת סולו מסלולית קופר שבר שיא מצטבר של שהות בחלל לאותה תקופה.
ביוגרפיה.
בצעירותו ובשירות הצבאי.
קופר נולד ב-6 במרץ 1927, בשאוני (Shawnee), אוקלהומה להוריו, לירוי גורדון קופר האב (1902–1960) ולאמו, האטי לי קופר (1900–1991). אמו הייתה מורה ואביו היה קולונל בחיל האוויר האמריקני ושירת כפרקליט צבאי. בצעירותו היה פעיל בתנועת הצופים האמריקנית, בה הגיע לדרגת הצופיות "צופה לחיים" (Life), השנייה ברמתה רק לדרגת "נשר", Eagle. קופר למד בבית הספר היסודי על שם ג'פרסון ובתיכון שוני והתעניין בתעופה עוד בגיל צעיר. כבר בגיל 16 היה בעל רישיון טיסה.
בשנת 1945, לאחר שנודע לו שבתי הספר לטיסה של הצבא והצי הפסיקו לגייס מועמדים נוספים לאותה שנה, החליט להתגייס לחיל הנחתים. מיד עם סיום לימודיו הגיע לבסיס הטירונות של חיל הנחתים, אולם מלחמת העולם השנייה נגמרה לפני שהוצב בחזית. הוא הוצב למכינה אקדמאית של האקדמיה הימית של ארצות הברית כהכנה לקבלה לאקדמיה, אך מועמד אחר נבחר והוא הוצב במשמר הכבוד של נשיא ארצות הברית בוושינגטון די. סי.. הוא שרת שם עד לסיום שירות החובה ושוחרר לשירות מילואים.
לאחר השחרור מהצבא, עבר להוואי לחיות עם הוריו. אביו שירת בבסיס חיל האוויר היקהאם פילד באותה תקופה. קופר למד באוניברסיטת הוואי, שם פגש את אשתו הראשונה, טרודי אולסון מסיאטל, וושינגטון. הם התחתנו ב-29 באוגוסט 1947 בהונולולו כאשר גורדון היה 20. הם נשארו בהונולולו עוד שנתיים בזמן שקופר המשיך את לימודיו באוניברסיטה.
בחיל האוויר.
במהלך לימודיו באוניברסיטה הצטרף קופר לתוכנית קציני המילואים לתלמידי קולג'ים, ROTC והוסמך כלוטננט שני ביוני 1949. גורדון הצליח להעביר את מינויו לחיל האוויר של ארצות הברית ובספטמבר אותה שנה הוחזר לשירות פעיל והחל לעבור אימוני תעופה בבסיס חיל האוויר בפרין, טקסס, ובבסיס חיל האוויר ויליאמס באריזונה. עם סיום הכשרתו, ב-1950, הוצב בבסיס רמשטיין במערב-גרמניה. הוא שירת בבסיס זה ארבע שנים, במהלכן הטיס מטוסי F-84 ת'אנדרג'ט ומטוסי F-86 סייבר. בזמן שהותו בגרמניה למד בשלוחה האירופאית של אוניברסיטת מרילנד.
עם חזרתו לארצות הברית ב-1954 למד במשך שנתיים במכון הטכנולוגי של חיל האוויר באוהיו וסיים תואר ראשון בהנדסת אווירונאוטיקה ב-1956. באותה שנה התקבל קופר לבית הספר היוקרתי לטייסי ניסוי של חיל האוויר בבסיס חיל האוויר אדוארדס בקליפורניה. עם סיום הקורס שירת במרכז ניסויי הטיסה בבסיס. הוא שימש כטייס ניסוי וכמנהל פרויקט של מטוסי הקונבאייר F-102 דלתא דאגר (F-102A) ו-קונבאייר F-106 דלתא דארט (F-106B). הוא מצא ותיקן מספר ליקויים בF-106, ובכך חסך לחיל האוויר האמריקני כסף רב.
קופר צבר למעלה מ-7,000 שעות טיסה, בהן 4,000 שעות במטוס סילון. הוא הטיס מגוון סוגים של מטוסים מסחריים, מסוקים ומטוסי אזרחיים בענף התעופה הכללית.
בנאס"א.
תוכנית מרקורי.
בזמן שירותו בבסיס חיל האוויר אדוארדס, קופר הסתקרן לגבי הכרזה כי נחתם חוזר בין נאס"א וחברת מקדונל איירקראפט קורפוריישן מסנט לואיס, מיזורי, לבניית תא חללית.. קופר נקרא להשתתף בתדרוך של נאס"א  על תוכנית מרקורי, הוא עבר את תהליך הסינון ובחירת האסטרונאוטים יחד עם עוד 109 טייסים והתקבל כצעיר מבין שבעה האסטרונאוטים האמריקאים הראשונים.
כל אחד משבעת האסטרונאוטים הוקצה לחלק מהפרויקט שאותו הוא ליווה בנוסף על מטלות נוספות. קופר היה מעורב בהכרת משגר מרקורי-רדסטון.
קופר היה גם ראש הוועדה לדרכי מילוט, היה ממונה לפתוח תהליכי חירום והמלטות בזמן שיגור.
בנוסף הוא גם פיתח סכין הישרדות אישית, מודל 17 "אסטרו" המבוסס על סכיני רנדל, שנועד עבור האסטרונאוטים במהלך המשימה.
קופר שימש כ CAPCOM (איש התקשורת מול תא החללית) עבור טיסה התת-מסלולית הראשונה שבה היה אלן שפרד על גבי החללית במשימת במרקורי-רדסטון 3 (ליברטי 7) הוא היה גם הCAPCOM של סקוט קרפנטר במרקורי-אטלס 7 (אורורה 7), וטייס גיבוי לוואלי שירה במשימת מרקורי-אטלס 8 (סיגמא 7).
טיסת פיית' 7.
קופר שוגר לחלל ב-15 במאי 1963, על סיפונה של מרקורי-אטלס 9 (אמונה 7) החללית האחרונה בתוכנית מרקורי.
קופר החליט לקרוא לחללית שלו פיית' 7 (faith 7): כאשר הספרה 7 נועדה לציין את שבעת האסטרונאוטים של תוכנית מרקורי (כמו שאר טיסות תוכנית מרקורי שקדמו לה), ופיית' (אמונה) לציון האמון שיש לו במשגר האטלס ותא החללית מרקורי לביצוע המשימה.
כמו כל טיסות מרקורי, MA-9 פיית' 7 תוכננה להיות בעלת בקרה אוטונומית. החלטה זו הייתה שנוייה במחלוקת שגרמה לתחושה כי תפקיד האסטרונאטים הוא להיות נוסע בלבד.
במהלך ההכנות לשיגור, שנמשכו זמן רב, קופר נרדם.
במהלך המשימה הוא הקיף את כדור הארץ  22 פעמים, וצבר זמן במצטבר שהוא יותר מכל חמש טיסות מרקורי המאוישות שקדמו לו - 34 שעות, 19 דקות ו-49 שניות. במהלך המשימה פיית' 7 הגיעה למסלול באפוגיאה מקסימלית של 267 ק"מ, ובאינקלינציה של 32.55 מעלות.
במהלך המשימה קופר היה אמור לעשות 11 ניסויים. הניסוי הראשון היה שיגור של מטרה כדורית בקוטר 152 מ"מ, עם אורות קסנון מחרטום החללית, ניסוי שנועד לבדוק את יכולתו לאתר ולעקוב אחר אור מהבהב בחלל. קופר הצליח לראות את המטרה באורות השקיעה ובלילה, ואיתר אותה מחדש בהקפה הרביעית, חמישית ושישית.