אימל החל את קריירת הבוגרים שלו בבורוסיה דורטמונד כאשר היה בן 17, בשנת 1978, והחליף את השוער הוותיק הורסט ברטראם. אימל נשאר בבורוסיה דורטמונד שמונה עונות בהן צבר 247 הופעות בבונדסליגה, ובקיץ 1986 חתם בשטוטגרט תמורת סכום שיא עבור שוער בבונדסליגה באותם ימים, שני מיליון מארק גרמני. אימל שיחק בשטוטגרט במשך תשע עונות, וזכה עמה באליפות הבונדסליגה בשנת 1992, והגיע לגמר גביע אופ"א בשנת 1989, בו הפסידה הקבוצה במפגש כפול לנאפולי, כשאימל פותח בהרכב בשני המשחקים. בשנת 1995, לאחר תשע שנים ו-287 הופעות במדי שטוטגרט, חתם אימל במנצ'סטר סיטי, שם שיחק שנתיים, עד שפרש ממשחק פעיל בתום עונת 1997.
קריירה בינלאומית.
אימל נכלל בסגל של נבחרת גרמניה המערבית בארבעה טורנירים גדולים. ביורו 1980 בו זכתה נבחרת גרמניה המערבית בתואר, במונדיאל 1982 ובמונדיאל 1986, בהם סיימה הנבחרת כסגנית, אימל היווה גיבוי להראלד שומאכר מהספסל, אולם לא זכה לדקות משחק. ביורו 1988, בו הודחה הנבחרת בחצי הגמר, היה אימל השוער הראשון, אך לא זומן לטורנירים מאוחרים יותר, בהם הועדף על פניו בודו אילגנר כשוער הראשון, ושוערים צעירים יותר נבחרו כמחליפים. סך הכול ערך אימל 19 הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית.
תארים.
עם שטוטגרט:
עם נבחרת גרמניה המערבית:
ג'וזפה ג'ירוטי
ג'וזפה ג'ירוטי (Giuseppe Girotti) (1905, אלבה (Alba) שבפיימונטה - 1945, דכאו) היה כומר, פרופסור לתאולוגיה וחסיד אומות העולם מאיטליה.
קורות חייו.
ג'ירוטי היה בוגר בית הספר הצרפתי למקרא ולארכאולוגיה בירושלים ומורה בסמינר תאולוגי בטורינו. במחקריו התמקד בספרי ישעיה וקהלת.
פעילותו בתקופת השואה.
בספטמבר 1943, אחרי הסכם שביתת הנשק עם איטליה במלחמת העולם השנייה כבשו הגרמנים את צפון איטליה. מאותה עת ואילך התמקד ג'ירוטי בניסיונות להצלת יהודים באזור טורינו. הוא פעל בהתאם לאמונתו הדתית ותוך סיכון חייו ארגן מחבואים ליהודים במנזר בטורינו, מסמכי זהות מזויפים וכן נתיבי מילוט ליהודים מאיטליה לשווייץ. הוא ניסה להתגבר על פעילות הצבא השווייצרי נגד פליטים יהודים שניסו לחצות את הגבול לשווייץ באזור צפון איטליה.
באוגוסט 1944 נעצר ג'ירוטי בעודו מבריח פרטיזן יהודי פצוע לביתו של מתנגד אחר לנאצים. ג'ירוטי נכלא בטורינו, הועבר למילאנו ומשם גורש למחנה הריכוז בולצאנו שהיה מחנה הריכוז הגדול ביותר שהקימו הגרמנים על אדמת איטליה הכבושה. משם גורש ג'ירוטי לדכאו, שם נרצח ביום הפסחא, ב-1 באפריל 1945.
הכרה.
ב-1995 העניק יד ושם לג'ירוטי את התואר חסיד אומות העולם.
ב-2014 הוכרז ג'ירוטי כקדוש על ידי הקרדינל אנג'לו אמאטו , בשם האפיפיור פרנציסקוס. היום שהוכר כיום ההנצחה שלו הוא 1 באפריל, יום הירצחו.
ב-2016 הוצבה אבן נגף במקום מעצרו במרכז טורינו, ברחוב Via San Domenico (ליד כנסיית סן דומניקו ).
קלאודיו סוארס
קלאודיו סוארס סאנצ'ס (בספרדית: Claudio Suárez Sánchez; נולד ב-17 בדצמבר 1968) הוא כדורגלן עבר מקסיקני ששיחק בעמדת הבלם.
סוארס, שזכה לכינוי "הקיסר" (בספרדית: "El Emperador"), שיחק במהלך הקריירה בליגות הבכירות במקסיקו וארצות הברית. ב-14 שנות קריירה בינלאומית רשם סוארס 178 הופעות במדי נבחרת מקסיקו, עמה זכה בגביע הקונפדרציות 1999 ושלוש פעמים בגביע הזהב של CONCACAF. סוארס הוא מלך ההופעות בנבחרת בכל הזמנים, ומחזיק במאזן ההופעות הבינלאומיות השני בהיסטוריה בכל העולם, אחרי אחמד חסן המצרי.
קריירת משחק.
סוארס החל את הקריירה הבוגרת בעונת בקבוצת אוניברסידד נסיונל. בעונת היה לראשונה שחקן הרכב קבוע בקבוצה, ובאותה עונה אף סייע לה לזכות באליפות מקסיקו. סוארס שיחק במדי הקבוצה במשך שמונה שנים, בהן צבר 204 הופעות ליגה.
בעונת , לקראת טורניר אינביירנו 1996 שפתח את העונה, הצטרף סוארס לגוודלחרה. בחציה השני של העונה, בטורניר וראנו 1997, זכה סוארס באליפות שנייה בקריירה, הפעם במדי גוודלחרה.
קבוצתו השלישית של סוארס במקסיקו הייתה טיגרס, אליה הצטרף בשנת 2000. הוא היה לשחקן המוביל בחוליית ההגנה של הקבוצה, וסייע לה לסיים פעמיים כסגנית האלופה, ב-2001 וב-2003. על אף שהיה משחקניה הבולטים של הקבוצה, דרכו במדי טיגרס הסתיימה בטונים צורמים. במשחקו האחרון במדי טיגרס פגשה הקבוצה למשחק דרבי את מונטריי במסגרת חצי גמר טורניר האפרטורה 2005. סוארס הורחק בכרטיס אדום בהחלטה שנויה במחלוקת, וקבוצתו הפסידה וסיימה את דרכה בטורניר. עוד קודם למשחק זה החלו חילוקי דעות בין השחקן, שהיה אז בן 37, לבין הנהלת הקבוצה שציפתה ממנו לפרוש ממשחק ולהצטרף לצוות הניהול. נוכח סירובו לבקשת ההנהלה, וחילוקי דעות נוספים בתחום המקצועי סביב משחק ההגנה של הקבוצה, הוחלט בטיגרס להיפרד מסוארס.
לקראת עונת ב-MLS, הצטרף סוארס לצ'יבאס ארצות הברית, במדיה שיחק עד לשנת 2009. ב-8 במרץ 2009 הודיע סוארס בן ה-40 על פרישתו ממשחק פעיל, בעקבות כישלון המשא ומתן על הארכת חוזהו בקבוצה. כשבועיים אחר כך התנצל סוארס בפני ראשי המועדון והודיע כי ישוב לאימונים, אך לאחר שלא שיחק כלל במהלך השנה, הודיע בשנית על פרישה שנה אחר כך, ב-26 במרץ 2010, בגיל 41.
ב-5 בספטמבר 2010 חזר סוארס להופעה אחת במדי קרוליינה ריילהוקס, שפגשה למשחק ידידות את פומאס מורלוס, קבוצת הבת של אוניברסידד נסיונל בה החל את הקריירה.
נבחרת מקסיקו.
סוארס החל את דרכו בנבחרת מקסיקו ב-26 ביולי 1992, תחת המאמן ססאר לואיס מנוטי, במשחק ידידות מול שהסתיים בשוויון 1-1.
עד מהרה הפך סוארס לשחקן משמעותי בסגל הנבחרת, ולאורך הקריירה הבינלאומית הענפה נהג ללבוש את החולצה עם המספר 2, שהפך למזוהה עמו בנבחרת. בקיץ 1993, שנה לאחר הופעת הבכורה שלו בנבחרת, היה חלק מהנבחרת שסיימה במקום השני בקופה אמריקה 1993, לאחר שפתח בהרכב הנבחרת בהפסד בגמר ל, ומספר שבועות אחר כך זכה עם נבחרתו בגביע הזהב 1993.
סוארס זומן על ידי המאמן מיגל מחייה בארון לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 1994 בארצות הברית. סוארס פתח ושיחק לאורך כל ארבעת משחקיה של מקסיקו בטורניר. מקסיקו פתחה את שלב הבתים בהפסד ל, אך התאוששה עם ניצחון על ושוויון 1-1 מול . בסיומם של משחקי הבית, צברה כל אחת מנבחרות הבית ארבע נקודות בדיוק, מקרה חסר תקדים בהיסטוריית המונדיאלים, ומקסיקו העפילה מהמקום הראשון בזכות כמות שערי הזכות שלה. בשלב שמינית הגמר פגשה מקסיקו את , מהפתעות הטורניר, ולאחר שוויון 1-1 בתום הארכה, עברו הקבוצות להכרעה בדו-קרב בעיטות עונשין. סוארס ניגש לבעוט את הפנדל הרביעי לזכות נבחרתו, לאחר ששלושת הבועטים הקודמים של מקסיקו החמיצו, והיה לכובש המקסיקני היחיד בדו-קרב שהסתיים בניצחונה של בולגריה 1–3 ובהדחתה של מקסיקו.
כחצי שנה לאחר המונדיאל, ייצג סוארס את מקסיקו בגביע המלך פהד 1995. במהלך הטורניר הגיעה מקסיקו פעמיים להכרעה בדו-קרב פנדלים, פעם אחת הפסידה בשלב הבתים ל, ופעם אחת ניצחה במשחק על המקום השלישי את . סוארס כבש בשני קרבות ההכרעה, כשנגד ניגריה הוא כובש את הפנדל החמישי והמכריע שהעניק לקבוצתו את המקום השלישי. בקיץ של אותה שנה ייצג את מקסיקו בטורניר קופה אמריקה 1995, שהסתיים בהפסד ל ברבע הגמר.
סוארס זכה לתואר שני עם נבחרתו בגביע הזהב 1996. סוארס היה שותף לחוליית ההגנה המוצלחת של מקסיקו בטורניר, במהלכו לא ספגה הנבחרת ולו פעם אחת. שנה אחר כך ייצג סוארס את מקסיקו בטורנירי קופה אמריקה 1997, בו סיימה מקסיקו במקום השלישי, ובגביע הקונפדרציות 1997. לאחר מכן זכה עם נבחרתו בפעם השלישית באליפות צפון אמריקה במשחקי גביע הזהב 1998.
באותו הקיץ זומן סוארס על ידי המאמן מנואל לפואנטה לסגל מקסיקו לקראת מונדיאל 1998 בצרפת, טורניר מונדיאל שני של סוארס במדי מקסיקו. כמו בטורניר המונדיאל הקודם, גם הפעם פתח ושיחק סוארס לכל אורך ארבעת משחקיה של מקסיקו בטורניר. בשלב הבתים גברה מקסיקו 1–3 על , ושמרה על מאזן נקי מהפסדים בשלב זה לאחר תוצאות שוויון 2-2 מול ומול . מקסיקו עלתה לשמינית הגמר מהמקום השני בבית, ושם פגשה את , שגברה עליה 1–2 והדיחה אותה מהטורניר.
בשנת 1999 שוב היה סוארס שותף לשני טורנירים. בקופה אמריקה 1999 סיים עם נבחרתו במקום השלישי בפעם השנייה ברציפות בטורניר זה. בגביע הקונפדרציות 1999 הוביל סוארס כקפטן את מקסיקו לזכייה ראשונה בתולדותיה בתואר, וזכה להניף את הגביע לאחר ניצחון 3–4 בגמר על .
סוארס ייצג את נבחרתו בגביע הזהב 2000 ובגביע הקונפדרציות 2001, בהם כשלה להגיע לשלבי ההכרעה, ושלאחריהם הגיע לנבחרת המאמן חבייר אגירה. המאמן לא זימן את סוארס לסגל שסיים במקום השני בקופה אמריקה 2001. במרץ 2002 נפצע סוארס, ואף על פי שהצליח להתאושש עד לסיום העונה, בחר אגירה שלא להכליל אותו פעם נוספת בסגל הנבחרת, הפעם לקראת מונדיאל 2002. אגירה הוחלף על ידי ריקרדו לה וולפה לאחר המונדיאל, והוא החזיר את סוארס לסגל בטורניר קופה אמריקה 2004.
בגיל 38 זכה סוארס להיכלל בסגל של לה וולפה למונדיאל 2006 בגרמניה. על אף שלא שותף כלל במהלך הטורניר, המשיך סוארס להחזיק בחולצה מספר 2 בסגל הנבחרת. לאחר הטורניר פרש ממשחק בינלאומי, לאחר שצבר 178 הופעות רשמיות במדי מקסיקו, בהן כבש שישה שערים. מניין הופעותיו הוא השני בגודלו בהיסטוריה. הוא החזיק בשיא במשך שש שנים, עד שאחמד חסן המצרי עקף אותו בשנת 2012.
קלאודיו סוארז
אנדרטת האריה
אנדרטת האריה הגוסס (בגרמנית: Löwendenkmal) הוקמה בעיר לוצרן שבשווייץ בשנת 1821 לזכר מאות חיילי המשמר השווייצרי, שנהרגו ב-10 באוגוסט 1792, במהלך המהפכה הצרפתית, כאשר הגנו על ארמון הטווילרי בפריז.
רקע.