Wang Chung ("פעמון צהוב" בסינית) היא להקת גל חדש בריטית, שהוקמה בלונדון בשנת 1980 על ידי ניק פלדמן , ג'ק היס ודארן קוסטין. הלהקה ידועה בזכות השירים "Dance Hall Days", "Everybody Have Fun Tonight" ו-"Let's Go!".
פעילות.
בתחילת דרכה של הלהקה, כל חבריה הופיעו תחת שמות בדויים. ג'רמי ריידר היה "ג'ק היס", ניק פלדמן היה "ניק דספיג", ודארן קוסטין היה "דארן דרווין" (ומאוחר יותר, רק "דרווין").
בשנת 1980, חברת התקליטים העצמאית Rewind Records החתימה את הלהקה. סינגל הבכורה של Huang Chung ב-Rewind Records היה "Isn't It About Time We Were on TV", ואחריו "Stand Still". אף אחד מהם לא הוצג, אך הקבוצה החלה למשוך את תשומת ליבם של אריסטה רקורדס. בערך באותה תקופה, הלהקה התרחבה לרביעייה.
ניק פלדמן ודארן קוסטין בחרו להופיע בשמות האמיתיים שלהם ורק ג'ק היס שמר על שם בדוי. הלהקה בילתה את מרבית שנת 1983 בהקלטת אלבומה השני "Points on the Curve". האלבום, שיצא בינואר 1984, הניב שני להיטים מצליחים למדי, "Don't Let Go" וגרסה שהוקלטה מחדש של "Dance Hall Days", שלאחר יציאתו יצאה הלהקה לסיבוב הופעות בארצות הברית.
יואל בסמן
יואל בסמן (באנגלית: Joel Basman; נולד ב-23 בינואר 1990) הוא שחקן קולנוע שווייצרי ממוצא ישראלי.
ביוגרפיה.
בסמן נולד בציריך, שווייץ לאם שווייצרית ולאב ישראלי, שניהם עובדים בתעשיית האופנה השווייצרית. הוא דובר גרמנית שווייצרית ועברית. יש לו אחות אחת גדולה שגרה כיום בישראל. בסמן הוא יהודי.
קריירה.
בשנת 2004 החל את הקריירה כשגילם נער נועז בשם זיזו באופרת סבון השבועית בטלוויזיה השווייצרית "Lüthi und Blanc".
בשנת 2007 הבמאי טוביאס איניכן ליהק את בסמן לסרט הטלוויזיה "ג'ימי", שם הוא שיחק ילד אוטיסט בן 17.
בפברואר 2008 הוא זכה בפרס Shooting Star על משחקו כנער רוסי בסרט "Luftibus", שנכתב על ידי הבמאי דומינק דה ריבז. בספטמבר 2008 קיבל את פרס הטלוויזיה השווייצרי. באוקטובר 2008 הוא קיבל את פרס מ-"Cinema Tous Ecrans".
בשנת 2003 שיחק בתיאטרון נוער. בשנים 2004 ו-2005 הוא שיחק בסרטי סטודנטים שצילמו את פרויקט הגמר שלהם. את לימודיו סיים בבית הספר לקולנוע באוקטובר 2008.
בשנת 2013 בסמן השתתף בתפקיד ברטל במיני-סדרה "דור מלחמה". הוא גם שיחק את פסקל בסרט הטלוויזיה השווייצרי Ziellos"".
בשנת 2018 כיכב בסרט הקומי השווייצרי "מוטי וולקנברוך מתעורר לחיים", בתור בחור יהודי אורתודוקסי.
בשנת 2021 שיחק במתחן המדע הבדיוני "המושבה" לצד איאן גלן. בהמשך שיחק בסרט הפעולה הבריטי-אמריקאי "", מהווה פריקוול והפרק השלישי בסדרת סרטי קינגסמן.
Desperado
Desperado הוא שיר שהקליטה הזמרת הברבדית ריהאנה לאלבום האולפן השמיני שלה, Anti, משנת 2016. השיר נכתב על ידי מיק שולץ, קריסטי ווטקינדס, ריהאנה, ג'יימס פונטלרוי ודרוס רייצ'ל, והופק על ידי שולץ.
בעקבות יציאת האלבום, זכה Desperado זכה לביקורות חיוביות ושבחים רבים על תוכנו המילולי. ב-9 ביוני 2017, פורסם מיני-אלבום של רמיקסים דרך חנות האייטונס להורדה דיגיטלית וסטרימינג באפל מיוזיק ובספוטיפיי. השיר כבש את ראש מצעד שירי הדאנס קלאב האמריקאי, והפך לשיר החמישי של ריהאנה שהגיע להישג זה בשנת 2017; ריהאנה הפכה למעשה לאמנית היחידה שהצליחה להגיע לראש המצעד בכמות כזו של פעמים בשנה אחת.
כתיבה והקלטה.
במהלך תהליך הכתיבה וההקלטה של אלבום האולפן השמיני של ריהאנה, Anti, שהתה הזמרת בבית שכור במאליבו, קליפורניה, בליווי של מוזיקאים שונים. אחד מכותבי השירים בבית היה קריסטין "רוק מונרו" ווטקינס. ווטקינס, יחד עם המפיק האמריקאי מיק שולץ עבדו בעבר על הרצועה, ולכן הזמין אותו לבית, מכיוון שהניח שריהאנה עשויה להתעניין בשיר. בראיון לבילבורד נזכר שולץ, "אפילו לא שמעתי שום דבר משיריה, אז זה היה עיוור לחלוטין, אבל חבר שלי, רוק, שכתב את השיר, הזמין אותי לבוא, כך שזו הייתה כמו שרשרת אירועים אקראית שהפכה לעבודה, אבל זה לא תמיד המצב. אני בדרך כלל לא עושה דבר כזה בצורה אקראית".
העבודה על Desperado נמשכה במהלך שהותם של שולץ ומונרו בבית, שם הצטרפו אליהם ריהאנה, ג'יימס פונטלרוי ודרוס רייצ'ל לתוצאה הסופית. לתהליך הפיתוח של השיר, שולץ, שגם הוא הפיק אותו, הסביר: "דבר אחד הוביל למשנהו, למעשה אף פעם לא ממש הצגתי לה אישית את הרצועה, אבל אם הייתי עושה זאת, כנראה הייתי כמו, 'היי, זו ריהאנה. זה מטורף' ".
השיר הוקלט באולפני ההקלטות ווסטלייק בוורלי בלוס אנג'לס. בנוסף לכתיבה, ווטקינס ופאונטלרוי עבדו על העיבוד ווקאלי לשיר; פאונטלרוי אף שר קולות רקע. בגיטרה שבשיר ניגן מיק שולץ, ואילו בגיטרת הבס ניגן בריאן שולץ. ב-9 ביוני 2017, פורסם מיני-אלבום של רמיקסים דרך חנות האייטונס להורדה דיגיטלית, וסטרימינג באפל מיוזיק ובספוטיפיי. במיני-האלבום נכללים ארבעה רמיקסים של השיר, שהוכנו על ידי MK, 3LAU, Andrelli ו-Fairlane.
הצלחה במצעדים.
ב-12 באוגוסט 2017, נכנס Desperado בפעם הראשונה למצעד שירי הדאנס קלאב של בילבורד בארצות הברית, במקום ה-42. השיר המשיך להתקדם במעלה המצעד, וב-16 בספטמבר 2017, נכנס לעשירייה הראשונה, ומוקם במקום התשיעי. השיר הגיע לראש המצעד ב-14 באוקטובר 2017, בשבועו האחד-עשר. הרצועה הפכה לשיר ה-32 של ריהאנה בראש המצעד, וצמצמה את הפער עם מדונה, מחזיקת השיא הנוכחית, לה 46 שירים שהגיעו לראש המצעד.
זהו גם השיר החמישי שלה שהגיע לראש מצעד זה בשנת 2017, לאחר Love on the Brain, Sex with Me, Pose ו-Wild Thoughts (של די ג'יי חאלד, בהשתתפות ריהאנה וברייסון טילר), הכמות הרבה ביותר של שירים מאותו האלבום שנכנסים למצעד אי פעם.
אתחלתא
אתחלתה
The Police
אימרה אונגאר
אימרה אונגאר (בהונגרית: Ungár Imre; בודפשט, 23 בינואר 1909 – בודפשט, 22 בנובמבר 1972) היה פסנתרן הונגרי-יהודי, זוכה פרס פרנץ ליסט ופרס קושוט, מורה למוזיקה.
ביוגרפיה.
אימרה אונגאר נולד במשפחה יהודית. הוריו היו אברהם אונגאר (1875–1938) והרמינה קצבורג. כילד קטן, בגיל שלוש, איבד אימרה את ראייתו בגלל גידול מוחי. תחילה למד במכון וקסלמן לעיוורים ואחר כך למד נגינה בפסנתר אצל איז'ו רוזנפלד ולאחר מכן אצל אישטוואן תומאן באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט. הוא נתן קונצרטים מאמצע שנות העשרים של המאה ה-20, הן בהונגריה והן מחוצה לה. בשנת 1926, ב"קונגרס הלאומי הראשון להגנת הכישרונות" שאורגן על ידי משרד הדת והחינוך הציבורי ברשותו של השר הרוזן קלבלסברג קונו, הוענק לאונגאר הפרס הראשון של התחרות בבודפשט. בשנת 1932 הוענק לו הפרס "סיגנום לאודיס" ("מדליית הכשרון הצבאי" או סיגנום לאודיס (בגרמנית: Militär-Verdienstmedaille) הוא פרס שייסד פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה ומלך הונגריה). אונגאר התחתן בתקופה זו; אשתו הייתה אילונה גלרי, בנם, אישטוואן, נולד ב־1945.
אבן דרך חשובה בקריירה שלו הייתה תחרות שופן בוורשה בשנת 1932, בה זכה בפרס ראשון משותף עם הפסנתרן הסובייטי אלכסנדר אונינסקי. לאחר מכן הוא אפילו סייר וניגן בארצות הברית - בהצלחה גדולה. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה היגר להולנד, ממנה הצליח לחזור להונגריה רק בשנת 1943. בזמן שלטון מפלגת צלב החץ הוסתר בשל יהדותו על ידי המורה למוזיקה לאיוש יארמר. הוא חידש את הקונצרטים בשנת 1945. בקונצרטים שלו היו זכורים במיוחד הפרשנויות ליצירותיהם של יוהאן סבסטיאן באך, וולפגנג אמדאוס מוצרט, לודוויג ואן בטהובן, פרדריק שופן, פרנץ שוברט, קלוד דביסי, בלה בארטוק וזולטאן קודאי. הוא לא אהב הקלטות ותקליטים אך ברדיו הופיע לעיתים קרובות.
בשנת 1949 הפך למורה באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט והמשיך בעבודתו בהוראה עד מותו על אף עיוורונו. היו לו מספר תלמידים מכובדים, כגון פסנתרנים לאסלו ברנאי וטמאש נמט, והמלחין זולטאן דורקו. הוא היה עמית לעבודה של בנצה סאבולצ'י, אלדאר טוט ויוז'ף גאט. העיוורון שלו עצמו מסביר מדוע הוא עזר כה רבות בלימוד מוזיקה לעיוורים וגם העסיק מורים למוזיקה עיוורים. הוא גם פרסם מאמר על כך בכתב העת Parlando, "תפקידו של המוזיקאי העיוור בחינוך המוזיקלי של החברה שלנו". משנת 1953 ועד מותו כיהן כסגן נשיא איגוד העיוורים.
בשנת 1970, הטלוויזיה ההונגרית יצרה עליו סרט דיוקן איכותי שכותרתו Portrait of Artist on Imre Ungár. הוא נפטר בשנת 1972 מסרטן.
Ninja ישראל
מחזוריות
הני להמן
הנרייט להמן, לשעבר שטרסמן, המכונה הני (10 באוקטובר 1862, ברלין – 18 בפברואר 1937, ברלין) הייתה ציירת פעילה פוליטית וחברתית וסופרת יהודייה-גרמנייה.
ביוגרפיה.
אביה, וולפגנג שטראסמן, היה רופא ופעיל חברתי שהיה במשך שנים רבות חבר בבית הנבחרים הפרוסי. בשנת 1888, בזמן שלמדה בבית הספר המלכותי לאמנות, הכירה והתחתנה עם קרל להמן (1858–1918), חוקר משפטי. לאחר החתונה עברו שניהם התנצרו ועברו לרוסטוק, שם מונה לפרופסור באוניברסיטת רוסטוק. בשנת 1904 הוא מונה לרקטור. היא הפכה ליושבת ראש איגוד הנשים.
בשנת 1907 בילתה משפחתה את הקיץ באי הידנזה. מוטרדת מתנאי המחיה שמצאה באי, היא העניקה לתושבי האי הלוואה בשנת 1913 לבניית מתקן רפואי, ובשנת 1914 הפכה למייסדת וחברת מועצה ב"קונפדרציית הטבע והגנת הבית" המקומית. במהלך מלחמת העולם הראשונה היא עמדה בראש "Nationaler Frauendienst" אגודת ידידים לתמיכה במלחמה.