בעיות קניבליזם וניקור עלולות להיות חמורות יותר בשיטות גידול אלטרנטיביות, בהן התרנגולות אינן נתונות בכלובים (דוגמת "ביצי חופש"), מכיוון שבשיטות אלו מחזיקים את התרנגולות בקבוצה גדולה יותר, והתפרצויות של ניקור מסוגלות להתפשט באופן נרחב יותר (שכן הופעת בעיית ניקור אצל תרנגולת אחת בקבוצה מובילה לפיתוח הבעיה גם אצל אחרות). כמו כן, החשיפה לאור טבעי, בלולים בהן מתאפשרת לתרנגולות יציאה לחצר, עלולה אף היא להחריף את הבעיה. עם זאת, ניתן להפחית את בעיות הניקור בשיטות אלו עד לרמות שאינן מחייבות קיטום מקורים, על ידי הקפדה על תנאי רווחה נאותים לתרנגולות, אספקה של מקורות צל וכמות גבוהה של רפד וגירוי סביבתי.
בבריטניה נאסר על קיטום מקורים החל משנת 2011, וההתמודדות עם בעיות קניבליזם וניקור תוחלף בהעשרה סביבתית ושיפור תנאי המחיה של העופות. עד כניסת החוק לתוקף, קטימת מקורים תותר רק ללהקות המונות מעל 350 פרטים, בהמלצת וטרינר, ובתנאי שלא יחתך יותר משליש המקור. חוק זה השתנה בשנת 2010 עוד לפני יישומו, כיוון שהובהר שהתוצאות לעופות מאי-ביצוע הקיטום יהיו קשות מאשר מביצועו. במקום זאת נאסר על כל טכניקות הקיטום פרט לאינפרה-אדום. חקיקה נגד קיטום מקורים התקבלה גם בשווייץ, נורווגיה, שוודיה ופינלנד.
קשר אתרי
טרפאני
טרפאני (באיטלקית: Trapani) היא בירת נפת טרפאני במחוז סיציליה, שבאיטליה. בטרפאני 70,735 תושבים. היא משמשת גם כעיר נמל.
טרפאני נוסדה בשנת 800 לפני הספירה על ידי היוונים. שמה היווני של העיר היה דראפנון (Drepanon) שמשמעותה מגל, בשל צורת הנמל שלה. בשנת 260 לפנה"ס נכבשה העיר על ידי הפיניקים. במהלך המלחמה הפונית הראשונה, העיר נכבשה (בשנת 241 לפני הספירה) על ידי הרפובליקה הרומית.
יהודי טרפאני.
בטרפאני התקיימה קהילה יהודית עוד מהתקופה הרומית:
השרה כפויה
השרה כפויה או תמרוץ השרה היא תהליך המתבצע בתרנגולות בתעשיית הביצים במטרה להאיץ תהליכים הורמונליים בגופן על־מנת להביא לסיום מחזור הטלה אחד ולפתיחת מחזור הטלה חדש, בו יטילו ביצים גדולות ואיכותיות יותר. התהליך כרוך בין היתר בהרעבה וגרימת עקה לתרנגולות, במטרה לתמרץ את השרת הנוצות הנהוגה אצל תרנגולות בטבע עם בוא הסתיו.
רקע.
בטבע נוהגות תרנגולות להשיר את נוצותיהן הישנות בעונת הסתיו ולגדל נוצות חדשות. לתהליך זה נלווה ירידה חדה בתטולת הביצים, עד כדי הפסקה מוחלטת. ניתן לתמרץ תרנגולות להשיר את נוצותיהן על ידי חיקוי הגורמים הטבעיים המאותתים לה להשיר את נוצותיה: התקצרות משך אור היום וירידה בזמינות המזון. בעבר, כשתרנגולות חיו בחצרות ולא בכלובי סוללה, הן נהגו להשיר נוצותיהן בסתיו ולמעט בהטלת ביצים. המחסור העונתי בביצים היה מוביל לעליית מחירים, כך שחוואים השתדלו לטפח את תרנגולותיהן בסתיו בתקווה להאריך את משך ההטלה ולהנות ממחירי הביצים הגבוהים. עם המעבר לכלובי סוללה נוצרה בעיה הפוכה: כתוצאה מזמינות המזון התמידית והתאורה הקבועה נמנעו התרנגולות המטילות מהשרת נוצותיהן. בהיעדר השרה מפחיתות התרנגולות, המתחילות להטיל ביצים על בסיס יומי מגיל 16-20 שבועות, את קצב התטולה ואת איכות הביצים בהדרגה מגיל 25 שבועות ואילך. אף כי תוחלת החיים של תרנגול הבית עולה על שש שנים, בהיעדר השרה טבעית, הופכת החזקת הלהקה לבלתי כלכלית בגיל 72 שבועות לערך. ערך זה תלוי בעלויות הגידול המשתנות ממדינה למדינה. משעה שהחזקת הלהקה מפסיקה להיות כלכלית, ניתן לשלוח אותה לשחיטה, או לתמרץ את הלהקה להשיר את נוצותיה במטרה לעודד מחזור שני של הטלת ביצים. בלולים מסוימים נהוג לחזור על תמרוץ ההשרה כעבור כשנה, בהגיע התרנגולות לגיל כ-121 שבועות.
הליך ההשרה.
השיטה המקובלת לתמרוץ השרה היא מניעת מזון מהתרנגולות במשך כעשרה ימים עד שבועיים, במקביל להפחתת התאורה בלולים. לעיתים בנוסף למניעת מזון מונעים מהתרנגולות גם מים למשך מספר ימים. המזון מוחזר באופן הדרגתי לאורך כשבועיים נוספים. כתוצאה משינויים סביבתיים אלו התרנגולות משירות את נוצותיהן ומתחילות בגידול שכבת נוצות חדשה, והטלת הביצים שלהן נפסקת לתקופה של כחודש וחצי עד חודשיים. לאחר תקופה זו יחזרו להטיל בקצב נמוך מזה אליו הגיעו במחזור ההטלה הראשון, אולם איכות הביצים תשתפר.
ביקורת.
שיטה זו ספגה ביקורת מצד ארגונים להגנת בעלי־חיים, הן מחמת הרעבת התרנגולות, והן מחמת נזקים עקיפים העלולים להגרם לתרנגולות כתוצאה מהתהליך, כגון עליה בשיעור מקרי שברים בעצמות, פגיעה במערכת החיסון או עליה ברמות התוקפנות.
בארצות הברית, בה נפוץ השימוש בתמרוץ השרה, מנהלים מספר ארגונים למען בעלי־חיים מאבק ממושך למניעתה. במספר מדינות הוגשו הצעות חוק המבקשות לאסור על ביצועה, אך לא התקבלו. עם זאת, השימוש בלחץ צרכני הביא מספר משווקי ביצים (ביניהם גם מקדונלד'ס וברגר קינג) להתחייב שלא למכור ביצים ממשקים בהם מרעיבים תרנגולות. גם ארגון הווטרינרים האמריקאי, אשר בעבר תמך בהשרה באמצעות מניעת מזון, שינה את עמדתו, וכיום תומך בהשרה על ידי תזונה דלת ערכים תזונתיים, ומעודד מחקר של שיטות השרה חלופיות.
חלופות.
בעקבות הביקורת, נכנסה לשימוש גם שיטה חלופית לתמרוץ השרה, בה לא מונעים מהתרנגולות מזון לחלוטין, אלא מאכילים אותן במזון דל בערכים תזונתיים המורכב בעיקרו מסיבים שאינם מתעכלים. שיטה זו הוכיחה את עצמה כיעילה במידה דומה להשרה על ידי מניעת מזון, ונחשבת אכזרית פחות כלפי התרנגולות.
עם זאת, יתרונותיה הממשיים של שיטה זו הוטלו בספק לאור מחקרים המראים כי היא לא מביאה לשינוי משמעותי בשיעורי התמותה או בתסמינים של עקה.
נבחנו גם שיטות נוספות לתמרוץ השרה, כגון שימוש בהורמונים, בתרופות, או במינרלים, אך הן לא נכנסו לשימוש מסחרי נרחב.
חוקיות ההשרה בישראל ובעולם.
בישראל.
בישראל מקובל השימוש בתמרוץ השרה, ובעבר אף היה מחויב על ידי מועצת הלול. כך, בדיון שנערך בנושא בוועדת הכלכלה של הכנסת, טענו נציגי משרד החקלאות כי איסור על הרעבת תרנגולות יביא לעליה גבוהה מדי בעלויות הייצור.
ב-2007 יזם משרד החקלאות רפורמה בענף הלול, לפיה יורחב השימוש בכלובי סוללה המוניים במימון המדינה, ועמו השימוש בתמרוץ השרה. הרפורמה ספגה ביקורת על כך שלא נשקלו בגיבושה היבטים של צער בעל חיים. בתגובה לעתירת ארגוני זכויות בעלי חיים, העניק ביהמ"ש צו לפיו הרפורמה לא תצא לפועל לפני שמשרד החקלאות יתקין תקנות בדבר תנאי ההחזקה של מטילות, לפי חוק צער בעלי חיים. ניסיונות המשרד להעביר תקנות המעגנות בחוק כלובי סוללה והשרה כפויה נכשלו שוב ושוב בוועדת החינוך של הכנסת, בטענה שאינן עומדות בתקנים בינלאומיים.
ביולי 2012 הושגה פשרה בוועדת השרים לענייני חברה וכלכלה, לפיה הכלובים החדשים שייבנו יעמדו בסטנדרטים בינלאומיים מינימליים, והחל מ-2013, הליך ההשרה הכפויה יבוטל. עם זאת, בדצמבר 2012, סמוך למועד היישום, קבע צוות בין משרדי בראשות משרד החקלאות, כי הליך ההשרה הכפויה יימשך ארבע שנים נוספות.
ביוני 2022 חתם שר החקלאות עודד פורר על תקנות לחוק צער בעלי חיים האוסרות על הרעבת תרנגולות לשם השרה כפויה. האיסור צפוי להכינס לתוקף ב-2024.
בעולם.
חוקי הנציבות האירופית אוסרים על הרעבת בעלי־חיים בשימוש חקלאי או בהאכלתם בתזונה שאינה עונה על צורכיהם הבריאותיים. בהתאם לכך, תמרוץ השרה אינו חוקי באיחוד האירופי, והנציבות פועלת למניעת השימוש בתמרוץ השרה במקומות בהן היא עדיין מתקיימת. גם בקנדה השימוש בתמרוץ השרה אינו נפוץ, על אף שהוא מותר בחוק.
בנימינה
בִּנְיָמִינָה הייתה מושבה שנוסדה דרומית לזכרון יעקב, מזרחית לאור עקיבא וצפונית לפרדס חנה ב־1922. הוכרזה כמועצה מקומית בשנת 1950. אולם בשנת 2003 אוחדו הרשויות המקומיות: בנימינה וגבעת עדה, לכדי מועצה מקומית מאוחדת אחת, בשם בנימינה-גבעת עדה.
היסטוריה.
בחפירות הצלה שביצעה רשות העתיקות באזור בורג' בנימינה בשנת 2011 התגלו שרידי התיישבות מהתקופה הביזנטית, וכן קברים, ככל הנראה של מוסלמים, מהתקופה העות'מאנית. ממזרח לבנימינה נמצא תל בורגה ובו שרידים של יישוב גדול מתקופת הברונזה התיכונה ומתקופות אחרות. ממערב לבנימינה נמצא חאן זרעוניה ובו נתגלו, בחפירות, שרידים מהתקופה הרומית והביזנטית.
תחנת הרכבת בנימינה נקראה על שם הברון אברהם בנימין אדמונד ג'יימס דה רוטשילד עוד בטרם הוקם היישוב בנימינה שנקרא כשמה של התחנה (זהו אחד המקרים היחידים בארץ שבו יישוב נקרא בשמה של תחנת רכבת, יישוב נוסף הוא עפולה). תחנת בנימינה נפתחה לנוסעים ולסחורות ב-11 ביולי 1921 בקו חיפה-קנטרה, שהופעל בימי המנדט הבריטי, בשטחה של תחנת רכבת צבאית לשעבר שנקראה בשם "קיסריה".
בנימינה נוסדה בידי בנים של עולי העלייה הראשונה ממושבות האזור (זכרון יעקב וגבעת עדה) ועולי העלייה השלישית שהתיישבו בה ב-1922. טקס חנוכת המושבה החדשה נערך בט"ו בשבט תרפ"ג. אדמת היישוב נרכשה מידי פיק"א, היישוב היה חקלאי בתחילתו. פקידות הברון רוטשילד, שהביאה את המתיישבים הראשונים לבנימינה, הביאה גם משפחות יוצאי גאורגיה, לסייע בחקלאות, ובתעשיית הבשמים. מפעל "יסמין" לייצור בשמים לייצוא נפתח במושבה בשנת 1925. לאחר מלחמת העולם הראשונה הצטרפו קבוצות רבות למקום והוא גדל במהירות. בנוסף הגיעו אל האזור קבוצות עבודה כגון קבוצת מנורה בהנהגת גרשון שץ לעבודה בייבוש ביצות כבארה.