ביצועי הבכורה באירופה.
הבכורה האירופית של השישייה התקיימה באולם הגדול של קזינו בציריך ב-20 בנובמבר 1866 והיצירה בוצעה שוב ב-3 בפברואר 1867 בערב הופעתה של רביעיית הלמסברגר בווינה. היא התקבלה באדישות בהשוואה לשישייה הראשונה. מבקר מוזיקה של העיתון " וינר צייטונג" הרגיש שמשתקפים בה "חולות מן המדבר": "אנחנו אחוזים שוב מין מועקה מול בשורת היוחנן החדש מן המדבר. נביא זה די מייאש אותנו". השישייה, המצטיינת ב"עושר ההמצאה", מבחינת הצורה, ההרמוניה והקונטרפונקט. היצירה מפורסמת בפתיחה בעלת הצלילים האקזוטיים של התנועה הראשונה, המשרה הרגשה של אידיליה, ובקטעים החדשניים והניגודים הטכניים והמלודיים הרבים. יש בה יותר פוליפוניזציה מאשר השישייה הראשונה ואף יותר רוגע והרהורים פנימיים.
עיבודים.
ברהמס עצמו עיבד את היצירה בשביל דואט לפסנתר. המלחין תיאודור קירשנר עיבד את היצירה לשלישיית פסנתרים.
בשנת 1939, המלחין השוודי, קורט אטרברג עיבד את השישייה בעבור הרכב קאמרי.
MSC (חברה)
Mediterranean Shipping Company (בקיצור: MSC) היא חברת הספנות השנייה בגודלה בעולם, במונחי קיבולת כלי שיט. יחד עם זאת, מכיוון שאינה נסחרת בבורסה היא אינה מחויבת להציג את נתוני התקציב שלה על ידי צדדים בלתי תלויים, על כן המידע שהחברה מפרסמת על עצמה לא מאומת. נכון לסוף 2014, החברה מפעילה 471 אוניות מכולות. MSC היא חברה אשר הוקמה בנאפולי, איטליה ושכיום בסיסה נמצא בז'נבה, שווייץ והיא פעילה בכל הנמלים הגדולים בעולם. MSC קרוז היא חטיבה של החברה המתמקדת באוניות תענוגות.
היסטוריה.
MSC נוסדה ב-1970 על ידי ג'יאנלואיג'י אפונטה כחברה פרטית כאשר הוא קנה את הספינה הראשונה Patricia ולאחריה Rafaela איתן הפעיל קו ימי בין הים התיכון לסומליה. הקו התרחב משמעותית לאחר קניית ספינות מטען מיד שנייה. עד 1977 לחברה היו קווים לצפון אירופה, אפריקה והאוקיינוס ההודי. ההרחבה המשיכה במהלך שנות ה-80 ועד סוף העשור החברה הפעילה אוניות לאמריקה הצפונית ואוסטרליה.
ב-1989 MSC רכשה את חברת שיט התענוגות  Lauro Lines ושינתה אותה ל-MSC קרוז ב-1995, והגדילה משמעותית את העסקים בתחום זה.
במרץ 2009 השיקה החברה את ספינת המטען הגדולה ביותר בעולם דאז שנקראת "", על שמה של דנית, בתו של עדני סימקין, מנהל MSC ישראל.
החל מאוקטובר 2014, דיאגו אפונטה (בנו של המייסד) מונה לנשיא ומנכ"ל החברה.
הנציגות הישראלית.
בשנת 2004 נפתחה נציגות ישראלית לחברה, שבראשה עומד עדני סימקין.
תאונות ותקריות.
MSC Napoli.
MSC Napoli ננטשה בתעלת למאנש עקב סופה בינואר 2007.
MSC Sabrina.
ב-8 במרץ 2008 MSC Sabrina עלתה על שרטון בנהר סנט לורנס. הספינה נגררה משם ב-4 באפריל.
MSC Jessica.
MSC Jessica פורקה במספנת הגרוטאות בגוג'ראט, הודו, בניגוד לתקנות האירופאיות ואמנת בזל. ב-4 באוגוסט 2009, 6  עובדים נהרגו כאשר הספינה הייתה בשלבי פירוק.
MSC Nikita.
ב-29 באוגוסט 2009, MSC Nikita התנגשה עם ספינה אחרת מול נמל רוטרדם. הספינה נגררה לנמל ולאחר מספר תיקונים הוכרזה כטוטל לוס. לא היו הרוגים בתקרית.
MSC Chitra.
אוניית המכולות MSC Chitra התנגשה עם כלי שיט אחר ב-8 באוגוסט 2010 בנמל הנמצא במהאראשטרה, כתוצאה מהפגיעה כ-300 מכולות נפלו למי הנמל. הנמל נסגר למשך מספר ימים עד שהמכולות פונו ולא היוו סכנה לספינות.
MSC Elena.
ב-2006 MSC Elena נקנסה בסכום של 10 מיליון דולר לאחר שהואשמה בזיהום המים.
אוניית המכולות MV Rena עלתה על שרטון ליד טאורנגה, ניו זילנד ב-5 באוקטובר 2011.
האוניה הייתה אוניות צים לשעבר והפליגה תחת דגל ישראל בשם
ZIM AMERICA
MSC Flaminia.
ב-14 ביולי 2012, אוניית המכולות MSC Flaminia שטה באוקיינוס האטלנטי ועלתה באש, כתוצאה מכך התרחשו מספר פיצוצים. הספינה ננטשה, ו-2 בני אדם מתוך 25 אנשי הצוות נהרגו בתקרית.
שישיית המיתרים מס.2 מאת יוהנס ברהמס
ארתור פרי
ארתור פרי (נולד ב-30 ביולי 1986) הוא זמר ושחקן ישראלי.
ביוגרפיה.
נולד בברית המועצות בשם ארתור פרדז'ב.
ב-2007 שיחק בסרט הקולנוע "בופור" בו גילם את דמותו של יונתן שפיצר. באותה שנה שיחק בעונה השלישית של סדרת הנוער "ראש גדול" בדמותו של גיא. בשנת 2008 החלה לשחק בדרמה המוזיקלית היומית של Yes "דני הוליווד" בתפקיד רינגו. בשנת 2009 שיחק בסרט העצמאי הקצר "ריץ'רץ'" לצד אייל רוזלס, וכן, שב לשחק בעונתה השנייה של הסדרה "דני הוליווד". בשנת 2010 שיחק בסרט הסטודנטים "ראיית לילה". בשנת 2011 שיחק בסרט הסטודנטים "מורעלים" לצד דוד שאול ומגי אזרזר. בשנת 2013 שיחק בסרט הקולנוע "מי מפחד מהזאב הרע".
ב-2013 התארח בשעשועון "כלוב הזהב" שהנחה אבי קושניר.
חבר להקת הגלאם מטאל "ארלקינו".
השישייה מספר 2 בסול מג'ור של ברהמס
Ye olde
ye olde (נהגה: the old) היא קלישאה שמקורה באנגלית עתיקה, בה נעשה שימוש בצורה אנכרוניסטית לציין דבר ישן באווירה אנגלית ישנה. בביטוי נעשה שימוש בעיקר על ידי פאבים ומסעדות, בשביל לציין אווירה ישנה.
היסטוריה.
הביטוי שימש לראשונה כקלישה במאה ה-18. המילה "ye" היא בעצם המילה the עם שגיאה בכתיבה. באנגלית ישנה, המילה the נכתבה כ- þe, עם השימוש באות þ, אך בתקופת בית טיודור, עם המצאת הדפוס, כיתוב המילה נהפך ל-, על ידי האות y עם e כסימן דיאקריטי, מכיוון שלא היה תווית של האות þ, השתמשו באות y בגלל הדמיון בין האותיות באותיות גותיות. מאז הכיתוב הזה הוחלפה האות þ בשפה האנגלית על ידי זוג האותיות th, אך הרישום של ye olde נשאר עם האות y, בגלל זה חלק מהאנשים שקוראים את המשפט בצורה ye-olde (עם האות y) המקום כ-th.
אריאל לוינסון
אריאל לוינסון (נולד ב-15 באוגוסט 1979) הוא מייסד ומראשי הישיבה החילונית בירושלים, פעיל מרכזי בזירת ההתחדשות היהודית בישראל ובהתחדשות העירונית של ירושלים בעשור השני של המאה ה-21. הוא מרצה ומלמד במוסדות חינוך ובאקדמיה, חוקר ומבקר ספרות, פובליציסט, יזם תרבות ומנהל אמנותי בתחומים הקשורים לספרות עברית, היסטוריה יהודית ותרבות ישראלית, יזמות וחדשנות תרבותית. פרסם עשרות מאמרי ביקורת, מאמרים מסות בעיתונות הישראלית ובאתרי אינטרנט מובילים.
ביוגרפיה.
אריאל לוינסון נולד וגדל בירושלים למשפחה דתית והתחנך במוסדות לימוד ובישיבות של המגזר הדתי-לאומי, ביניהם ישיבת מעלה גלבוע של הקיבוץ הדתי. בין השנים 1998–2002 שירת בצה"ל כתצפיתן-לוחם ביהודה ושומרון ובגבול לבנון, והיה ממייסדי מדור תצפית בבית הספר למודיעין שדה של חיל האיסוף הקרבי.
לאחר שחרורו מצה"ל עזב לוינסון את העולם הדתי והחל לעבוד כרועה צאן במצפה עזוז בנגב. בשנת 2003 חזר לירושלים והחל ללמוד ספרות עברית ומדעי היהדות באוניברסיטה העברית. במקביל למד לתעודת הוראה במכון ׳כרם׳ בירושלים. במהלך לימודיו יזם אריאל פעילות תרבותית והנחה ערבי ספרות רבים.
בשנת 2005 לוינסון יזם, ביחד עם מיכאל מנקין, את הוצאת כתב העת 'דור ג׳ – חברה צעירה בישראל' בה לקחו חלק יוצרים, פובליציסטים וכותבים בראשית דרכם כגון: עודד נעמן, יפתח אשכנזי, מריק שטרן, נועה מיליקובסקי, ענבר מיכלזון, יאיר אלדן, אריאל זינדר, ועוד. באותן שנים ייסד לוינסון את ליין האירועים 'שוטטות' בירושלים, היוזמה הראשונה שפעלה לחבר את קהל הסטודנטים למרכז העיר המשתקם לאחר האינתיפאדה השנייה.
תוך כדי לימודי התואר השני בספרות עברית החל לוינסון ללמד בבתי ספר תיכון ובמכינות קדם צבאיות ברחבי הארץ, ובשנת 2010 החל בהקמת הישיבה החילונית בירושלים ביחד עם אבישי וול וניר עמית ובשיתוף עם ארגון 'בינ״ה'. עם ייסוד הישיבה החילונית, יצר אריאל לוינסון כראש בית המדרש את התוכנית החינוכית, כשהוא עצמו מלמד בה שני נושאים מרכזיים: היכרות עם ארון הספרים היהודי ולימוד הגותם ויצירתם של 'החילונים הראשונים' דוגמת משה מנדלסון, אחד העם, מיכה יוסף ברדיצ’בסקי, ח.נ. ביאליק ויוסף חיים ברנר.
תהליך הקמתה של הישיבה החילונית בירושלים תועד בסרט הדוקומנטרי Fringes ('מקצה לקצה', 2013) של היוצרת פאולה ויימן-קלמן והמפיק ג'ונתן לופטין שליוו את המייסדים והתלמידים למשך כל שנת ההקמה הראשונה.
אחד מאירועי הדגל שייסד ומוביל לוינסון כמנהל אמנותי במסגרת שיתוף פעולה של הישיבה החילונית בירושלים עם מוזיאון מגדל דוד ובחסות עיריית ירושלים הוא 'פטישים בלילה' – ערב לימוד ותרבות, מוזיקה ואמנות בערב יום העצמאות מדי שנה. האירוע מתקיים במשך 12 שעות במוזיאון מגדל דוד ונועד לחגוג את התרבות הישראלית הצעירה ולשתף יוצרי המוזיקה, מורים, סופרים ומשוררים, תקליטנים, אנשי עשייה קהילתית וחברתית, רקדנים, ואמנים בין תחומיים. האירוע הראשון התקיים בשנת 2013.
במהלך השנים שימש אריאל כמבקר ספרות באתר 'וואלה!' ובעיתון 'מקור ראשון' ופרסום מסות ספרותיות והיסטוריות במוסף 'ספרות ותרבות' של עיתון 'הארץ' ובמוסף 'שבת' של מקור ראשון.
באפריל 2014 הושק הספר "דיבוק ירושלים: פרוזה ירושלמית חדשה" אותו ערך לוינסון, אשר יצא בהוצאת ׳אינדיבוק' והישיבה החילונית בירושלים. הספר הוא אנתולוגיה של סיפורים קצרים שנכתבו על ידי סופרים וסופרות ירושלמים צעירים ומטרתו לסמן את דור היוצרים הבא בתרבות הישראלית אשר שואב את השראתו מהעיר ומהמקורות היהודיים.