ג'סטין מילר (דיימון ואינז ג'וניור) וריאן או'מאלי (ג'ייק ג'ונסון) הם שני חברים שגרים במקור בקולומבוס. הם החליטו לעבור לגור בלוס אנג'לס כדי להתקדם בחיים. ריאן וג'סטין הם לא מוצלחים ולא ממצים את עצמם בעיר הגדולה. ריאן היה קוורטרבק בקולג'. בהווה של הסרט הוא מובטל שמעביר את רובו יומו בלאמן ילדים קטנים (בעל כורחם) בפוטבול בצורה חובבנית. ג'סטין עובד במשרה זוטרה בחברה המפתחת משחק וידאו בשם "אימפריית הדיגיטל". לאחר שהם יוצאים לבלות בערב אחד, חבורה של עבריינים מהמאפיה הורסים את המכונית של ריאן וג'סטין כאשר הם עושים תאונת פגע וברח עם המכונית משוריינת שלהם.
כאשר לריאן וג'סטין יש מסיבת תחפושות, הם מחליטים להתחפש לשוטרים. הם מחליטים ללבוש את מדים מזויפים של משטרת לוס אנג'לס כתחפושת. כאשר הם מושפלים במסיבה עצמה, עוברי האורח ברחוב מאמינים שריאן וג'סטין הם אכן שוטרים אמיתיים והם זוכים לראשונה בחייהם ליראת כבוד. ראין וג'סטין מנצלים זאת ומחליטים להתנהג כשוטרים- הם מחרימים ג'וינט מנערים, בודקים אלכוהול ברכבים וכיוצא בזה.
ריאן וג'סטין להתנקם באותם עבריינים שהרסו להם את המכונית. הם עוצרים אותם ומשפילים אותם ואפילו מקללים אותם. העבריינים הזועמים מספרים כך לבוס שלהם, מוסי קאסיק (ג'יימס ד'ארסי). מוסי הכועס מבין הם אינם שוטרים אמיתיים ומאיים עליהם. ג'סטין חושש שיעצרו אותו ואת ריאן בגין התחזות לשוטר אך ראין מנסה להעצים את המשחק כשוטרים ואף קונה ניידת משטרה מ-EBay.
הם נוסעים עם הניידת המזויפת ברחבי לוס אנג'לס, ואז מבחינים בהם שני שוטרי סיור אמיתיים שמאמינים למשחק של ריאן וג'סטין. הם לוקחים אותם לאירוע משטרתי, על אף שריאן וג'סטין לא יודעים איך להתנהל באירועים מסוג זה.
בעל כורחם של ריאן וג'סטין, הם נקלעים לפרשת פשע גדולה הכוללת סחר לא חוקי בנשק ומסכנים את חייהם. המאפיה חוטפת את ריאן וג'סטין ומתכוונת להרוג אותם, אך אחד משוטרי הסיור שהם פגשו, סיגרס (רוב ריגלה) מציל אותם ונלחם כנגד המאפיה. ריאן וג'סטין נעצרים בגין התחזות לשוטרים, אך הם משוחררים לאחר שהם עזרו לסיגרס להילחם במאפיה. כאות הוקרה, ריאן מתקבל לעבודה כשוטר אמיתי ואילו ג'סטין חוזר לעבודתו ב"אימפריית הדיגיטל".
צילומים.
הצילומים של הסרט החלו בחודש מאי 2013 בעיקר באטלנטה, ג'ורג'יה. חלק מהצילומים צולמו גם בצ'ארלסטון שבקרוליינה הדרומית.
ביקורת.
ב-Metacritic 23 מבקרים נתנו לסרט ציון של 30 נקודות מתוך 100. עוד באתר נכתב על הסרט כי "הביקורות לא אוהדות בדרך כלל". באתר CinemaScore ניתן לסרט ציון ממוצע של "B" כאשר נתבקשו העונים לדרג את הסרט מ- A+ ועד F.
טיים מגזין הציב את "נראה אותך שוטר" במקום החמישי בעשרת הסרטים הגרועים ביותר של 2014.
בית הכנסת יו או
בריינין
בריינין (ברוסית: Брайнин) הוא שם משפחה יהודי אשכנזי ממקור רוסי.
מייק הרמן
מייק הרמן (באנגלית: Mike Herman; נולד ב-27 באוגוסט 1937), הוא אתלט יהודי-אמריקאי בעבר, בעל מדליית ארד מאליפות ארצות הברית בקרב עשר, אלוף ושיאן המכביות (החמישית 1957 והשישית 1961) בקפיצה במוט ובקרב עשר ואלוף ושיאן המכביה השישית בקפיצה לרוחק. הרמן עדיין מחזיק (2017) במספר שיאים של אוניברסיטת ניו יורק (באצטדיון: קפיצה לרוחק - 7.84 מטר וקרב עשר - 6,760 נקודות, באולם: ריצת 55 מטר משוכות - 7.40 שניות, קפיצה לרוחק: 7.64 מטר).
ביוגרפיה.
הרמן למד באוניברסיטת ניו יורק.
בתחרויות האתלטיקה של המכביה החמישית שנערכו בשנת 1957 זכה הרמן ב-4 מדליות אישיות, 2 זהב ו-2 כסף. מדליות זהב, בקרב עשר בתוצאה של 5230 נקודות, לפני דוד קושניר מישראל (4712 נקודות) וסיד קיוויט מארצות הברית (3863 נקודות) ובקפיצה במוט בתוצאה של 3.55 מטר, לפני יצחק לוי (3.10 מטר) וצבי ינובר, שניהם מישראל. מדליות כסף, בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 15.2 שניות, אחרי רוברט ריטנברג מארצות הברית (14.8 שניות) ובקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.96 מטר, אחרי דוד קושניר (6.97 מטר) ולפני רוברט ריטנברג (6.86 מטר).
בתחרות שנערכה בניו יורק ב-19 באפריל 1958 קבע הרמן בקפיצה לרוחק שיא אישי חדש של 7.84 מטר, תוצאה שדירגה אותו במקום שלישי בארצות הברית באותה שנה.
באליפות ארצות הברית שנערכה בשנת 1959 זכה הרמן במדליית ארד בקרב עשר בתוצאה של 6760 נקודות. בתחרות שנערכה בפילדלפיה, פנסילבניה ב-19 ביולי אותה שנה הוא קבע בקרב עשר שיא אישי חדש של 7026 נקודות.
באליפות ארצות הברית באתלטיקה שנערכה ביוג'ין אורגון ב-8 וב-9 ביולי 1960 וגם ששימשה כמבחנים האמריקאים לאולימפיאדת רומא (1960) סיים הרמן במקום שישי בקרב עשר בשיא אישי חדש של 7092 נקודות, על אף שלא סיים את ריצת ה-1500 מטר (ריצת 100 מטר: 10.8 שניות, קפיצה לרוחק: 8.00 מטר, הדיפת כדור ברזל: 13.28 מטר, קפיצה לגובה: 1.88 מטר. ריצת 400 מטר: 53.3 שניות, ריצת 110 מטר משוכות: 14.6 מטר, זריקת דיסקוס: 39.78 מטר, קפיצה במוט: 3.64 מטר, הטלת כידון: 52.35 מטר, ריצת 1500 מטר: לא סיים) וכן השתתף בגמר הקפיצה לרוחק, אך פסל את שלוש הקפיצות. במסגרת תחרות קרב עשר הוא קפץ לרוחק בתוצאה של 8.00 מטר, התוצאה השנייה בטיבה במבחנים, אחרי ראלף בוסטון (8.09 מטר) ובכל זאת לא נכלל במשלחת האמריקאית למשחקים. שיאו בקפיצה לרוחק במסגרת קרב עשר נישבר רק בשנת 1990 על ידי דן אובראיין מארצות הברית.
באליפות ארצות הברית שנערכה בשנת 1961 סיים הרמן פעמיים במקום חמישי, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.56 מטר ובקרב עשר בתוצאה של 6489 נקודות.
בתחרויות האתלטיקה של המכביה השישית שנערכו בספטמבר אותה שנה הוא זכה ב-5 מדליות אישיות, 3 זהב, 1 כסף ו-1 ארד ובכך היה לאתלט המצטיין של המשחקים. מדליות זהב, בקפיצה לרוחק בשיא מכביה חדש של 7.47 מטר, לפני דוד קושניר (7.22 מטר) ועמוס גרודז'ינובסקי מישראל (7.06 מטר), בקפיצה במוט בתוצאה של 3.71 מטר, לפני יצחק לוי (3.61 מטר) וסגל מארצות הברית (3.61 מטר) ובקרב עשר בשיא מכביה חדש של 6258 נקודות וזאת על אף שויתר על ריצת 1500 מטר. מדליית כסף, בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.07 מטר, אחרי אליהו קייקוב מישראל שקבע שיא מכביה חדש של 14.12 מטר ולפני פביאן דרזנר מישראל (13.45 מטר) ומדליית ארד, בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.90 מטר, אחרי לוי מבריטניה שקבע שיא מכביה חדש של 1.95 מטר וג'ין זוברינסקי מארצות הברית (1.95 מטר).
חנה בן-חיים יולזרי
חנה בן-חיים יולזרי (נולדה ב-1956) היא אמנית רב-תחומית, חיה ויוצרת בירושלים. עבודותיה עוסקות בחיים ומוות, זמן וזיכרון, זהות וגבולות, מקומיות והאחר. בן-חיים יולזרי החלה את דרכה כציירת, לאורך השנים הרחיבה את פועלה לצילום, וידאו, ציור, מיצב ופרויקטים קהילתיים.
ביוגרפיה ואמנות.
חנה בן-חיים יולזרי נולדה במושב חרות. היא סיימה תואר ראשון ושני במחלקה לאמנות, בבצלאל. וקיבלה תואר מוסמך במדיניות ותאוריה של האמנויות.
תמות המוות בחיים והחיים במוות ליוו אותה בפרויקט המצולם "יומני דומם", אותו החלה ב-2002. אלפי צילומיה יצרו ארכיון ויזואלי של חומרים אורגניים, המתועדים לאורך זמן בעדשתה. היצירה עוסקת באופן שבו גופים מגיבים למשך: נרקבים, מתייבשים, נאכלים או נעלמים. חשוב לאמנית להדגיש עד כמה מגוונים ומלאי חיים תהליכים אלו יכולים להיות. האמנית, שמתכתבת עם טבע דומם ואניטאס, מבקשת ליצור חיבור מחודש של הגוף האורגני הפגוע והדחוי עם תרבות של צעירות נצח.
אחרי שנים של עבודה בסטודיו, בן-חיים יולזרי מצאה את עצמה בחוץ ולמול הנוף עם המצלמה. המצלמה הביאה אותה לאזורים אותם היא מגדירה כלימינליים, כמו חוף עג'מי, שמשמש בעיקר את האוכלוסייה הערבית של העיר יפו. כמו כן, היא יצאה אל הנגב, לעיר הבדואית רהט ואל גבול עזה ישראל. תוצרי השהייה במקומות הללו הולידו את מיצבי הווידאו "פרקי נגב" ו"שקיעות עג'מי". דרך וידאו-ארט ומיצבים קהילתיים היא החלה לבחון באופן רפלקסיבי את המציאות הנגלית לעיניה.
עבודות הווידאו של בן-חיים יולזרי מחברות בין הפוליטי לפואטי. הן מערערות על תפישות של זהות והזדהות בהקשר לאומי. בעבודתה "נושאת בזרועותיי" היא מאחדת שבועת חיילי צה"ל המצהירים על נאמנותם למדינה ונכונותם להקריב את חייהם למענה, עם שבועת בתה של השהידה רים צאלאח, המבטיחה ללכת בעקבות אמה. בעבודה זו היא מבקשת לבחון האם קריסת השבועה האחת תגרום גם לקריסת האחרת.
את התעניינותה באחר, מימשה גם במיצבים הקהילתיים שיצרה. ב"סוף הלילה, עין כרם 2009" הזמינה מעל 40 משפחות המתגוררות בשכונה, להציג/לארח שמיכות צבעוניות עם דגם אוריינטלי. השמיכות התלויות מן המרפסות והחלונות, יצרו מפה חדשה של השכונה. לא ניתן היה להתעלם מהמראה החדש של השכונה העכשווית, שהדהד את מראה הכפר הערבי טרם קום המדינה. למיצב "ביכורים-ביקורים" אותו אצרה במשותף עם האמן הדס עפרת, הוזמנו מעל 40 אמניות ואמנים להציג בגינת לווינסקי שבדרום תל אביב. השתתפו במיצב מבקשי מקלט, מהגרי עבודה וכן אורחים מכל רחבי הארץ.
בפרויקט הנוכחי שלה, בוחנת האמנית את צלב הקרס באמצעות ציור. ציוריה שואבים השראה מרצפות הפסיפס של בית הכנסת העתיק בעין גדי ומבית המרחץ הרומי בעיר בית שאן. האמנית בוחנת את כוחו של סמל הסווסטיקה, שהוא רב משמעות בתרבויות קדומות ברחבי העולם ובמיוחד בהודו ושואלת: האם כוחו נובע רק מצורתו החזקה ושליטתה במרחב שסובב אותה, האם ניתן לנתק את הצורה מההקשר ההיסטורי ומהשימוש שעשו בו הנאצים באמצעות המעשה הציורי, לחדש ולשנות את הסטטוס של הסמל באמנות העכשווית ובתרבות.