לאחר נפילת ממשלתו של סנדלר ב-1926, נבחר איקמן לתפקיד ראש הממשלה בפעם הראשונה. הוא הצליח לתמרן בין שני חלקי המפה הפוליטית והצלחתו עלתה על הצפוי. הוא פתר וויכוח ישן בנוגע למיסים המקומיים באמצעות חקיקת חוק למיסוי יחסי, חוק שבתוקף עד היום. כמו כן הוא יישם רפורמה גורפת במערכת החינוך. בבחירות של שנת 1928 ניצחה המפלגה השמרנית ואיקמן נאלץ לוותר על תפקיד ראש הממשלה לטובתו של ארביד לינדמן.
ב-1930 שב איקמן והקים ממשלה חדשה, לאחר שפר אלבין הנסון הפיל את ממשלת לינדמן על רקע ההצבעה על העלאת תעריפי הדגן. כהונתו השנייה של איקמן כראש הממשלה הייתה קשה יותר. השפל הגדול שהחל לאחר קריסת הבורסה בניו יורק ב-1929, השפיע גם על שוודיה וגרם לשפל הן בכלכלה והן בחקלאות. גישת הצנע המסורתית של איקמן הקשתה עליו לקבל את התוכניות להמרצת הכלכלה שהיו כרוכות בהוצאה ציבורית גדולה.
בנוסף לכך, פרצה שערורייה בנוגע לתרומותיו של התעשיין איבר קרוגר למפלגתו של איקמן. בתחילה הכחיש איקמן את קבלת הכספים, אך בסופו של וויכוח ציבורי קשה הוא נאלץ להתפטר מתפקידו חודש לפני הבחירות של 1932 שהסתיימו בתבוסה קשה למפלגת המחשבה החופשית. איקמן מעולם לא שב לחיים הפוליטיים. פחות משנתיים לאחר התפטרותו פורקה גם מפלגתו והיא התמזגה עם המפלגה הליברלית כדי ליצור את המפלגה העממית הליברלית. אפילו אויביו הפוליטיים לא סברו שהוא לקח כסף כל שהוא לכיסו, אך הצהרותיו הסותרות גרמו לאחרים להטיל בו חשד, ועל רקע זה עלה בידם לסלקו מעל הבמה הפוליטית.
מורשתו של איקמן עמדה במידה רבה בסימן התמרונים הפוליטיים שלו וכן בסימן השערורייה שהובילה להתפטרותו. אמירה זו עושה עוול למדיניותו מוכוונת המטרה במהלך התקופה הקשה הזאת שבה שום מפלגה לא יכלה להשיג רוב פוליטי ברור.
קרל גוסטב איקמן מת בסטוקהולם ב-15 ביוני 1945.
חישוב בראש
טאיקה ואיטיטי
טאיקה דייוויד ואיטיטי (באנגלית: Taika David Waititi; נולד ב-16 באוגוסט 1975), המוכר גם בשם טאיקה כהן (Taika Cohen) הוא שחקן, תסריטאי ובמאי קולנוע ניו זילנדי יהודי.
היה מועמד לפרס אוסקר בשנת 2004 על הסרט הקצר "שתי מכוניות, לילה אחד". סרטיו "ילד" ו"לצוד את הפראיים" היו לסרטים המכניסים ביותר בניו זילנד. סרטו "מה שאנחנו עושים בצללים" אף זכה לשבחי המבקרים. סרטו ההוליוודי הראשון הוא הסרט מבית אולפני מארוול, "" (2017). בטקס פרסי האוסקר ה-92 זכה ואיטיטי בפרס האוסקר על התסריט המעובד הטוב ביותר, על סרטו "ג'וג'ו ראביט"
קורות חיים.
ואיטיטי נולד וגדל בוולינגטון שבניו זילנד. אביו הוא איכר ואמן בן העם המאורי הילידי בניו זילנד. אמו, רובין (לבית כהן) היא ממשפחה יהודיה-רוסית, עם מעט דם אירי ואירופאי כדבריו. הוא מגדיר את עצמו כ"יהודי פולינזי". בחלק מיצירותיו הוא משתמש בשם המשפחה מצד אמו, "כהן", כשם עט.
קריירה.
כקומיקאי וכשחקן.
בזמן שהיה תלמיד דרמה באוניברסיטת ויקטוריה שבולינגטון, ואיטיטי היה חלק מהרכב קומי בן חמישה חברים בשם "So You're a Man", שזכה להצלחה רבה ברחבי אוסטרליה. בהמשך ואיטיטי היה חלק מן הצמד "The Humourbeasts" לצד ג'מיין קלמנט. הצמד זכה בפרס הנחשב ביותר לקומדיה בניו זילנד, פרס בילי טי, בשנת 1999.
ואיטיטי פעל גם על המסך מאז תחילת הקריירה שלו. הוא זכה בפרס קולנוע מקומי על עבודתו כאחד התלמידים בסרט "המציצים" בשנת 1999, והיו לו תפקידים קטנים גם בסרטים נוספים כמו "הכביש" ובסדרת "הטלוויזיה" "הסטריפ".
ואיטיטי שיחק לצד תומאס קלמקו וראיין ריינולדס, בסרט גיבורי העל גרין לנטרן. ואף השתתף בשני סרטים משלו "הילד" בשנת 2010 וב"מה שאנחנו עושים בצללים" 2014, אותו כתב וביים יחד עם ג'מיין קלמנט. ואיטיטי מגלם את דמותו של קורג ביקום הקולנועי של מארוול וכן בסרט אותו ביים.
כקולנוען.
בין מגוון תחומי העניין והאומנות, ואיטיטי החל לעשות סרטים קצרים קומיים לתחרות סרטים שנערכה בניו זילנד. בשנת 2004 סרטו הקצר השני, "שתי מכוניות" זיכה אותו במועמדות לפרס האוסקר. זכור כי ואיטיטי העמיד פנים שהוא נרדם בזמן הקראת המועמדויות.
סרטו העלילתי הראשון, היה הקומדיה הרומנטית "", שהופץ בבתי הקולנוע בארצות הברית בהפצה מוגבלת ב-2007. באותה השנה ואיטיטי כתב וביים פרק אחד מתוך התוכנית טיסת הקונקורד והיה הבמאי של פרק אחר.
סרטו השני בו שיחק "ילד", הוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים של סאנדנס 2010, והיה אף מועמד לפרס השופטים הגדול. הסרט זכה לתשבחות וביקורות נלהבות עם שחרורו בניו זילנד. לאחר ההצלחה של "ילד" ואיטיטי קיווה ששירו "Poi E" יגיע בפעם השנייה למקום הראשון במצעד הפזמונים של ניו זילנד. השיר הגיע בסופו של דבר למקום השלישי. בשנת 2011, ביים ואיטיטי את הסדרה "Super City""" בכיכובה של מדלן סמי, המגלמת חמש דמויות המתגוררות בעיר אחת.
בשנת 2013, ואיטיטי היה שותף בהפקה כתיבה ואף כבמאי ושחקן בסרט הקומדיה ערפדים "מה אנו עושים בצללים". סרטו הרביעי של ואיטיטי "Hunt for the Wilderpeople", הוקרן בפסטיבל סאנדס 2016. כאשר יצא שוב בניו זילנד, הסרט שבר כל שיא כולל את השיא אותו קבע סרטו הקודם של ואיטיטי לפתיחה הטובה ביותר בקופות.
בשנת 2016, ואיטיטי כתב את התסריט הראשוני לסרט מואנה של דיסני.
בשנת 2017, ואיטיטי זכה בפרס השנה החדשה לניו זילנד, אך לא הצליח להגיע לקבל את הפרס באופן אישי בגלל התחייבויות עבודה קודמות.
בהמשך, ביים ואיטיטי את סרטו ההוליוודי הגדול הראשון," של אולפני מארוול אשר פורסם באוקטובר 2017. עוד בעבר כתב וביים ואיטיטי שני סרטים קצרים העוסקים בת'ור ביקום הקולנועי של מארוול, מאוחר יותר הוא הובא להתייעצות עם כריסטופר מרקוס וסטיבן מק'פילי תסריטאי ", למען עלילתו של ת'ור בתחילת הסרט.
ואיטיטי היה אמור לשתף פעולה עם מארק גוסטפסון כדי לביים את סרט האנימציה "בועות" העוסק בחייו של מייקל ג'קסון שנראים מנקודת מבטו של השימפנזה חיית המחמד שלו. עם זאת ואיטיטי עזב את הפרויקט בשנת 2019 בגלל לוח זמנים עמוס של עבודה. לפי שמועות ואיטיטי עובד על סרט המשך לסרט המצליח הקודם שלו "מה אנו עושים בצללים".
ב-16 ביולי 2019, הוכרז כי ואיטיטי יחזור לתפקידו כבמאי ותסריטאי בסרט המשך ל" מבית היקום הקולנועי של מארוול, " בו תחזור לככב נטלי פורטמן.
בשנת 2019, ביים, כתב וכיכב בסרט הקומדיה הסאטירי "ג'וג'ו ראביט" המספר את סיפורו של ילד בתנועת הנוער הנאצית, המגלה שאימו מחביאה נערה יהודייה בביתם. בסרט שיחק ואיטיטי את אדולף היטלר. הסרט זכה לביקורות רבות והתנגדות נרחבת ברחבי ישראל, עם זאת הסרט אותו גם כתב זכה בפרס האוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר לשנת 2019. הסרט היה מועמד בארבע קטגוריות נוספות בהן פרס לסרט הטוב ביותר, אך לא זכה. זהו פרס האוסקר הראשון בו זוכה ואיטיטי.
בשנת 2022 נכלל ברשימת המשפיעים טיים 100 של מגזין "טיים" האמריקאי.
חיים אישיים.
ב-2011 הוא נישא למפיקה הניו זילנדית צ'לסי וינסטנלי. ב-2012 נולדה בתם הבכורה. ב-2015 נולדה בתם השנייה. ב-2018 הזוג נפרד. מאז 2021, הוא נמצא בזוגיות עם הזמרת הבריטית ריטה אורה.
עונת 2003/2004 בסרייה א'
עונת 2003/2004 בסרייה א' הייתה העונה ה-102 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית ונוהלה על ידי "ליגת הכדורגל" (Lega Calcio). המשחקים החלו ב-31 באוגוסט 2003 והסתיימו ב-16 במאי 2004.
בליגה השתתפו 18 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שלוש נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.
רובור סיינה, סמפדוריה, לצ'ה ואנקונה היו הקבוצות שעלו מהליגה השנייה.
מילאן זכתה באליפות הליגה בפעם ה-17 בתולדות המועדון.
בסיום העונה, ב-21 באוגוסט 2004 נערך משחק של הסופר קאפ האיטלקי בו מילאן ניצחה את לאציו 0:3 וזכתה בגביע.
בסיום העונה לסרייה ב' ירדו פרוג'ה, מודנה, אמפולי ואנקונה. במקום הקבוצות שירדו ובעקבות החלטה להגדיל את הליגה ל-20 קבוצות לסרייה א' העפילו פלרמו, קליארי, ליבורנו, מסינה, אטאלנטה ופיורנטינה.
כדורגלנים מצטיינים.
אנדריי שבצ'נקו, () שחקנה של מילאן כבש 24 שערים וזכה בתואר מלך השערים. זאת בפעם השנייה בקריירה.
התאחדות הכדורגל האיטלקית העניקה פרסים לשחקנים מצטיינים:
הסוכנות הפדרלית לניהול רכוש המדינה
הסוכנות הפדרלית לניהול רכוש המדינה (ברוסית: Федеральное агентство по управлению государственным имуществом, בקצרה Росимущество) הוא גוף פדרלי ממשלתי של משרד האוצר של רוסיה, שאחראי לניהול רכוש המדינה ולהחזקות המדינה.
בראש הסוכנות עומד ואדים יאקובנקו (מאז 21 בדצמבר 2018).
היסטוריה.
הסוכנות הוקמה לראשונה בשנת 1802 בתור המחלקה לרכוש המדינה של משרד האוצר הרוסי (Департамент государственных имуществ).
בשנת 1837 הוקם המשרד הממשלתי לרכוש מדינה (Министерство государственных имуществ). בשנת 1894 נערכה רפורמה בתחום האדמות והרכוש והמשרד הפך למשרד האדמות ורכוש המדינה (Министерство земледелия и государственных имуществ).
בשנת 1905 המשרד הפך למחלקה הראשית לענייני אדמות (Главное управление землеустройства и земледелия) שהייתה אחראית לניהול הרפורמה האגררית של ראש ממשלת רוסיה דאז פיוטר סטוליפין. בשנת 1915 המחלקה הפכה למשרד האדמות (Министерство земледелия) שפורק לאחר מהפכת אוקטובר בשנת 1917.
בתקופת ברית המועצות לא פעל גוף דומה עד שנת 1947 אז הוקמה המחלקה הראשית לרכוש סובייטי בחו"ל (ГУСИМЗ — Главное управление советского имущества за границей).