המתקפה הבריטית הגדולה שלאחר מכן החלה בשעה 03:10 בבוקר עם פיצוץ קבוצת מוקשים. הפיצוצים יצרו 19 מכתשי ענק. הדיוויזיה הבווארית השלישית ספגה הפסדים כבדים במיוחד מצד הכוחות הגרמנים; עד 10,000 חיילים נהרגו. ההגנה הגרמנית על קטע חזית זה קרסה.
חופרים בריטים, קנדים, ניו זילנדים ואוסטרלים חפרו מנהרות תחת עמדות גרמניות תוך 15 חודשים בעומק של 15 עד 30 מטר והציבו שם בסך הכל 26 מוקשים. כל מכרה כלל בממוצע 21 טון חומר נפץ, כאשר המכרה הגדול ביותר בסנט אלואי כלל 42 טונות. פיצוץ המכרות במסין היה הרעש הכי גדול מעשה ידי אדם עד אז, והוא נשמע גם בלונדון ובדבלין. הפיצוץ נחשב לאחד הפיצוצים הגדולים ביותר שאינו גרעיני שהתרחש אי פעם. מכרה אחד התגלה ופורק על ידי הגרמנים, שני מוקשים לא התפוצצו. אורך המנהרות מתחת לשדה הקרב היה בערך 8,000 מ'.
הבריטים ירו אז מטח של כ-2,250 תותחים לעבר עמדות גרמניות. תשע דיוויזיות של בעלות הברית של הארמייה השנייה הבריטית תקפו, ושלוש דיוויזיות נוספות היו זמינות בעתודה. השימוש בגז רעיל ו-72 טנקים תמך בגישתו של פלומר. בחלק הצפוני תקף הקורפוס ה-10 תחת פיקודו של גנרל תומאס מורלנד עם הדיוויזיות ה-23, ה-41 וה-47, ומאחוריהם הדיוויזיה ה-24 בעתודה. במרכז תקף הקורפוס ה-9 בראשות הגנרל אלכסנדר המילטון-גורדון עם הדיוויזיות ה-16, ה-19 וה-36, כאשר הדיוויזיה ה-11 נותרה בעתודה מאחור. בדרום התקיף קורפוס אנזא"ק ה-2 תחת פיקודו של גנרל גודלי עם הדיוויזיה הבריטית ה-25 משמאל, דיוויזיית ניו זילנד באמצע והדיוויזיה האוסטרלית ה-3 מימין, בעוד הדיוויזיה האוסטרלית ה-4 נותרה כעתודה מאחור.
ההגנה הגרמנית על החלק הקדמי שהותקף התמוטטה במהירות, וקו ההגנה הקדמי נלכד תוך שלוש שעות. קבוצת ויטשאט תחת פיקודו של גנרל מקסימיליאן פון לאפרט הופתעה לחלוטין, 7,500 חיילים נלקחו בשבי, בעוד שאר הצוותים נאלצו לסגת מהלחימה. התערבות דיוויזיות עתודה (הדיוויזיה ה-7 ודיוויזיית המילואים של המשמר ה-1) לא הצליחו להתערב במהירות מספקת. גם מתקפות הנגד הגרמניות שממערב לקומין, שהחלו בימים שלאחר מכן, לא צלחו. הקו הקדמי נפל לידי בריטניה לחלוטין לאחר פריסת דיוויזייות העתודה שנפרסו בלחימה קשה עד 14 ביוני.
לאחר אובדן הקשת הקדמית של ויטשאט, הקורפוס ה-19 הוחלף, וקורפוס המילואים ה-9 תחת פיקודו של גנרל קרל דיפנבאך נאבק מספר חודשים כדי לשמור על קו החזית החדש מערבית לוורנטון - הוליבקה - זנדווורדה. ב-26 ביוני כבשה הדיוויזיה הבווארית ה-10 את העמדות בין קליין זילבק, הוליבקה וגרנה לינד. מימין לכך, דיוויזיית המילואים הפרוסית ה-22 ודיוויזיית המילואים הבווארית ה-6 הגנו על השטח, ומשמאל קבוצת ליל ביססה את עצמה כאשר הדיוויזיה ההסיאנית ה-25 פרוסה מימין.
תוצאות הקרב.
קרב מסין נחשב למתקפה של בעלות הברית המצליחה ביותר במלחמת העולם הראשונה וחיזק את מורל חיילי בעלות הברית. פלומר רצה להמשיך במתקפה, אך נבלם על ידי הייג, שהתכונן לקרב איפר השלישי בפלנדריה.
לא כל המוקשים התפוצצו במהלך הקרב מסיבות שונות (נפצים פגועים, שינו פרופילים קדמיים וכו'). ב-17 ביוני 1955, החשמל הסטטי מסופת רעמים עורר את התפוצצות מוקש מתחת לשדה. זה יצר מכתש בקוטר 60 מ' ובעומק 20 מ'. מלבד פרה שנהרגה ופגיעה בבתים, לא היה כל הרס נוסף. ישנם עוד אזורים החשודים במוקשים, אחד מהם ישירות מתחת לחווה. עם זאת, מכיוון שהתעלות קרסו או התמלאו במים, כבר לא ניתן להגיע לחומר הנפץ כדי לפרק אותם.
אוסטריה פרנצ'סקנה
אוסטריה פרנצ'סקנה (באיטלקית: Osteria Francescana) היא מסעדת שלושה כוכבי מישלן בבעלותו של השף מאסימו בוטורה, הממוקמת במודנה שבאיטליה.
בשנת 2018, הוכרזה אוסטריה פרנצ'סקנה כמסעדה הטובה בעולם לפי דירוג 50 המסעדות הטובות בעולם.
מקור השם.
המסעדה ממוקמת בסמוך לכנסיית סַן פְרַנְצֵ'סְקוֹ במודנה, ומכאן נגזר שמה.
היסטוריה.
המקום היה קיים כבר בשנות ה-50 במרכז העיר מודנה, כבית מרזח עם שולחנות עץ ויין, בו נערכו משחקי קלפים וארוחות צהריים בעלות נמוכה. מבין הפאבים השונים בעיר, ה"פרנצ'סקנה" בפרט נחשבה למקום מפגש לגברים ממעמד נמוך ולנשים בעלות מוניטין מפוקפק. סביב שנות ה-80, על בסיס שינויים חברתיים, היא הפכה למעין מבשלה.
בשנת 1995 עברה השליטה על המקום לידיו של השף מאסימו בוטורה, לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר ל. משפטים. בוטורה בנה את המקום מחדש.
מאז נובמבר 2011 מתהדרת האוסטריה פרנצ'סקנה בשלושה כוכבים במדריך מישלן, והציונים הגבוהים ביותר במדריכי המסעדות המרכזיים באיטליה.
לאחר שדורגה במקום השלישי בשנים 2013 ו-2014 ובמקום השני בשנת 2015, בשנת 2016 הגיעה אוסטריה פרנצ'סקנה לראשונה למקום הראשון בדירוג 50 המסעדות הטובות בעולם.
טבח איוואשבקה
טבח איוושבקה הוא כינוי לרצח של שישה מבני משפחה ופציעה אנושה של שביעית בליל 24 באפריל 2016 בכפר איוושבקה, מחוז המשנה סזרנסקי, במחוז סמרה, רוסיה.
הקורבנות כללו את קולונל אנדריי גושט, סגן ראש מפקדת המשטרה במחוז סמרה ולשעבר ראש משטרת סיזראן בשנים 2013–2015, אשתו, אמו ואביו, גיסתו ובתה. אחיינית נוספת, בת 7, שרדה למרות פציעות נרחבות ותרדמת ארוכה.
הערכה ראשונית.
אחיו של אנדריי גושט, יבגני, חזר הביתה בסביבות השעה 7:30 בבוקר לאחר שעבד במשמרת לילה, מצא את הגופות והתקשר לשירותי החירום. הקורבנות הוכו קשה במקלות ובגופתו של אנדריי גושט היו כמה סימני עינויים כאילו נחקר על ידי הרוצחים. השוטרים גילו עד מהרה כי שרת הקלטת הווידאו למצלמות טלוויזיה במעגל סגור סביב הבית נגנב על ידי הרוצחים אולם לשלוש מצלמות מתחת לגג היו מכשירי הקלטה נפרדים (פנימיים). מספר עובדות מוזרות הפכו את המקרה לחשוד בהרבה: אנדריי גושט שכר אבטחה לשמירה על הבית ומשפחתו בזמן שעבד בעיר סמרה אך שחרר את המשמר בכל פעם שהיה בבית בעצמו (כפי שהיה באותו יום ראשון); יתר על כן, למשפחה היה כלב שמירה שהורעל רק שבוע לפני כן.
חקירה.
המשטרה הודיעה על פרס של 3 מיליון רובל על סיוע שיוביל לזיהוי העבריין.
המשטרה המקומית הצהירה כי מטרת הפשע הייתה שוד.
דובר ועדת החקירות הפדרלית הודיע לתקשורת כי ברשותם שלוש גרסאות עיקריות לפשע, אך אינם יכולים לחשוף אותם בשל סודיות החקירה.
שלושת החשודים הראשונים, אזרחי אזרבייג'ן, נעצרו בליל 1 במאי, וב-2 במאי הם הועברו לסיזראן. הם הודו והואשמו ברצח ושוד ב-4 במאי.
החשודים התגוררו בכפרים הקטנים שיגוני (Шигоны) וקושניקובו (34 ק"מ מזירת הפשע) ובעיירה סיזראן.
החשוד האחרון אחמדוב הצליח להימלט למולדתו טג'יקיסטן דרך קזחסטן יום אחד לפני ששלושת החשודים האחרים נעצרו. על פי ועדת החקירות, הוא נעצר בנמל התעופה הבינלאומי דומודדובו כשהתכונן לעלות לטיסה לעיר הולדתו דושנבה). מפקד משטרת מחוז סמרה, סרגיי סולודובניקוב, לעומת זאת, טען כי אחמדוב נעצר ב-3 במאי בגבול בין טג'יקיסטן לאפגניסטן והוטס למוסקבה כשהוא עצור ואז לסיזראן. החוקרים הגיעו למסקנה שהוא היה המוח שמאחורי הפשע. בהצהרה לתקשורת אמר אחמדוב שהוא לא אשם. עם זאת, אנשי משמר הגבול בטג'יקיסטן אישרו כי הוא לא עבר שום מחסום בטג'יקיסטן, מה שתמך בתיאוריה שהוא נעצר במוסקבה.
שחזור הפשע.
החוקרים הגיעו למסקנה כי החבורה התכוננה לגנבה או לשוד בכפר איוושבקה, כאשר אחמדוב כמנהיג וכמארגן אסף מקלות לשימוש ככלי נשק. הם התכנסו ב-23 באפריל סמוך לשעה 22:00 בסמוך לקפיטריה בסיזראן ונסעו לאיוואשבקה והחליפו שתי מכוניות בתהליך. הפושעים בחרו משני בתים עשירים ובחרו את האחד בו כיבו אורות במהלך הלילה. הם השאירו את המכונית בסמוך למועדון הכפר, הלכו לבית דרך השדה, נכנסו לחצר מאחור, ואז פרצו אל תוך הבית דרך הדלת האחורית הפתוחה. המבצעים הרגו את כל האנשים בקומה הראשונה ואחר כך את האנשים בקומה השנייה. הם פנו לקחת איתם את מערכת מעקב הווידאו. הם לקחו שני ארנקים, טאבלט ו-900 רובל מארנקו של גושט. לאחר מכן הם נסעו לאוליאנובסק אך עצרו ליד נהר טישרק, שם קברו את מערכת מעקב הווידאו והמקלות העקובים מדם. הם עצרו ליד סופרמרקט "מגניט" באוליאנובסק שבו פטאלייב ניסה למשוך כסף מכספומט "סברבנק" באמצעות כרטיס האשראי של גושט, אך נכשל משום שהוא לא יודע את הסיסמה. הסרטון מהכספומט הוא אחת הראיות העיקריות בתיק.
גרסאות חלופיות.
כמה מומחים הביעו ספקות בנוגע לגרסה הרשמית: כיצד השוד הפך לטבח. הם מצביעים על הערך המועט של החפצים הגנובים, האכזריות הקיצונית של הפשע וההכנות המפורטות שננקטו: הכלב הורעל חודשים קודם והכלבים בבתים הסמוכים הורעלו כמה שבועות לפני כן.
החוקר טלמן גדליאן הציע כי פושעים מנוסים יותר, שרצו לנקום בשוטר, עשויים היו לזהות את הבית בפני החשודים, ולומר להם שהוא מכיל עוד חפצי ערך, ועודדו אותם לבצע את הפשע.