כמה דוגמאות לקרוס אובר בטלוויזיה הישראלית הן: בפרק 9 של העונה הראשונה של הסדרה "מסודרים", עם הסדרה "בטיפול", "החתול שמיל" מתארח בעונה הראשונה של "רחוב סומסום" כשהוא מחפש את קיפי כדי שיופיע בתוכניתו ובסוף אותו פרק רואים את קיפי באולפן של החתול שמיל, ברוך בר משניים אוחזין מתארח ב"שמש" כדי לישב מחלוקת בין טנצר לששי, טנצר עצמו מתארח במספר תוכניות בערוץ הילדים כגון: "המופע של גורו וגוגול" וב"מוטרף" ואף ב-2019 בסדרה פוראבר ששודרה בערוץ ניקלודיאון, בתיה הפסיכולוגית מ"משחק החיים" מתארחת בכמה פרקים בעונה הראשונה של "השיר שלנו" בתור הפסיכולוגית של נעמי, גברת זעפני מ"זבנג" מתארחת ב"על הדרך" בתור המחנכת של אבנר, אבי "הטחול" מ"הבורר" מתארח בפרק אחד של "הפיג'מות" כשהוא מהמר נגד עודד בטורניר שחמט וגם כשהוא מאיים על גרי באותו פרק, קוסמולינו מהסדרה "הצצקנים" מתארח בפרק של "הופה היי" שמצולם בתעשייה האווירית, מור ושי-יה מ"מסיבת יצירה" מתארחות בשני פרקים של "צוות הצלה" כשפרק אחד הנבל פגע-רע גונב להן את הפעמונים שתוכננו לסדנת היצירה שהן מארגנות ופרק אחר הן מופיעות במופע כישרונות שמתרחש בחצר השכונה של צוות הצלה, גשש בלש מ"בלי סודות" מתארח בפרק שעוסק בתעלומות ב"פרפר נחמד" וב"שמש" כדי לפתור תעלומה. הפקח אפריים מ"ילדי בית העץ" מתארח באחד הפרקים של "קפה עמליה" שהוא מביא קציצות ירבוז ועל הדרך נפגש עם מכרת ילדות שלו. וכמו כן בתוכנית "גינת ההפתעות" הגינה של מיכל שכנה מול "המחסן של כאילו", כששפיץ נהג בעונה השנייה לבקר את כמוני וכאילו, ולבקש מכאילו להכין לו כפפות לאזנים וכמו כן, בפורים 1994 כל הדמויות מ"גינת ההפתעות" ומ"המחסן של כאילו" היו באותו אולפן של הגינה. הקרוס אובר הזה היה נהוג עד 1996 כשהוחלפה התפאורה של הגינה כליל, כולל החלפת המחסן למחסן של הגינה עצמה, והמחסן של כאילו, הפך בהמשך לחלק מהבניין של "ערוץ הילדים". בנוסף לזה, כאילו עצמו התארח בספיישל משנת 1997 של כדור פורח, שבו הוא ועמוס שוב היו בארכיון של "ערוץ הילדים" על מנת לשים את הקלטת הנבחרת מבין שלוש אפשרויות שניתנו לצופים בכל פעם לגבי תוכניות שישודרו במהלך הספיישל.
קרוסאוברים במשחקי וידאו.
קרוסאובר במשחקי וידאו מתרחש כאשר דמויות ממשחקים שונים מופיעות במשחק חדש. סדרת משחקי הלחימה "Super Smash Bros." של נינטנדו מהווה דוגמה בולטת לקרוסאובר מסוג זה. המשחק "LEGO Dimensions" משלב בין דמויות ועולמות מלמעלה מ-30 זיכיונות אחרים. חברת המשחקים של "האחים וורנר" יצרה משחק שנקרא "MultiVersus" המשלב בין דמויות מהיקומים של האחים וורנר.
אבא אריכא
פלאשוב
פְּלַאשוֹב (בגרמנית: KZ Plaszow; בפולנית: Płaszów) היה מחנה ריכוז ליד העיר קרקוב שבפולין, שפעל החל מקיץ 1942 כמחנה לעבודות כפייה (בגרמנית: Zwangsarbeitslager Plaszow des SS– und Polizeiführers im Distrikt Krakau). ב-10 בינואר 1944 הוסב רשמית למחנה ריכוז. האסיר האחרון במחנה גורש לאושוויץ ב-14 בינואר 1945, יום לפני שחרור העיר קרקוב מן הכיבוש הנאצי.
היסטוריה.
המחנה נבנה בקיץ 1942 על ידי עובדי כפייה פולנים ויועד לכליאתם של אסירים "כשירים לעבודה" מגטו קרקוב. המחנה הוקם על שטחם של שני בתי קברות יהודיים ליד הכפר פלאשוב (בפרבריה הדרומיים של קרקוב) - בית הקברות החדש ברחוב אברהם ובית הקברות הישן ברחוב ירוזולימסקה. שטחו הורחב פעמים אחדות והגיע ב-1944 לכ-880 דונם.
ב-1941, לאחר ההרחבה הראשונה, הובאו למחנה האסירים היהודים הראשונים. לפני פינוי גטו קרקוב היו במחנה כ-2,000 אסירים, ולאחריו – יותר מ-10,000.
מפקד המחנה היה אונטר-שטורמפיהרר (סג"ם) אמון גת, מפקד אס אס מווינה. ב-13 במרץ 1943 פיקח גת באופן אישי על חיסול גטו קרקוב והעברת כל תושביו למחנה פלאשוב. תחתיו שירתו מספר גברים ונשים מהאס אס, כולל מתנדבי אס אס אוקראינים. בנוסף, שירתו במחנה כ-600 מאנשי יחידות גולגולת המת בהם גרטרוד הַיְיזֶה (Heise), לואיס דַאנְץ (Danz), אליס אוֹרְלוֹבְסקי (Orlowski) ואנה גֶרְוִוינג (Gerwing). באוגוסט ובספטמבר 1943 חוסל גם גטו בוכניה, והאסירים נשלחו למחנה פלאשוב.
בתוך מחנה פלאשוב, ברחוב ליפובה, הקים אוסקר שינדלר מעין תת-מחנה, בו שיכן את עובדיו היהודים, בהם עובדים שקיבל מיוליוס מדריץ'.
המחנה היה ידוע כמחנה עבודה שסיפק כוח עבודה לתעשייה הצבאית ולחציבת אבנים.
שיעור התמותה במחנה היה גבוה מאוד. אסירים רבים, כולל ילדים ונשים, מתו מטיפוס, רעב והוצאות להורג. פלאשוב ידוע לשמצה בשל מטווחי הירי שנערכו בו, הן על יחידים והן על קבוצות.
את מפת המחנה הכין הגרפיקאי יוסף באו, מאסירי המחנה, לדרישתו של גת.
כל המסמכים שנגעו לרצח ההמוני בפלאשוב הופקדו על ידי אמון גת בידי אשת האס אס אורלובסקי. היא החזיקה בהם עד לסיום המלחמה, ואז השמידה אותם במסגרת תוכנית 1005 להעלמת ראיות. אורלובסקי תוארה על ידי האסירים לאחר המלחמה כאשת אס אס בלונדינית, יפת תואר וסאדיסטית, שאהבה להצליף באסירים, ובין היתר הצליפה על נשים צעירות מסביב לעיניהן.
בינואר 1945 עזבו אחרון האסירים ועובדי המחנה את פלאשוב בצעדת מוות לאושוויץ, בלווית מספר נשות אס אס. רבים מאלו ששרדו את הצעדה נרצחו עם הגעתם לאושוויץ.
הצבא האדום שחרר את המחנה, שהיה כבר ריק מאדם ונעדרו ממנו ראיות רבות לרצח ההמוני שהתרחש בו, ב-20 בינואר 1945.
לאחר המלחמה.
הנצחה.
כיום, במקום שבו היה המחנה נמצא שדה ריק - שטח שבו מקומיים מטיילים בלי שניתן יהיה לדעת מה היה בו בזמן המלחמה. הוקמה אנדרטה בודדת, המנציחה את העובדה כי באתר שכן מחנה ריכוז. בשנת 2018 החלו בקביעת לוחות מתכת בהם תיעוד כתוב וצילומים ליד חורבות בית הטהרה של בית הקברות הישן (ששימש כמכלאה לחזירים עד שפוצץ כדי לפנות מקום בכניסה למחנה) וחצר המסדרים בה קוימו הוצאות להורג. עדיין יש בסיסים של קברים ללא המצבות וכן מצבה שהוקמה מחדש במקום קבורתה של שרה שנירר, מיסדת בתי ספר "בית יעקב".
בשנת 2010, ריססו אלמונים צלבי קרס וכתובות גרפיטי על האנדרטה באתר מחנה הריכוז פלאשוב.
בתרבות.
שחזור של המחנה נעשה עבור הסרט "רשימת שינדלר", בתיאור חייו של אוסקר שינדלר. בפועל צולם המחנה ב-Liban Quarry, מאות מטרים ממיקום המחנה המקורי.
חברה ממשלתית
חברה ממשלתית היא חברה בבעלות או בשליטת הממשלה, ומטרתה היא לקדם אינטרסים ציבוריים, כמו אספקת שירותים חיוניים או הגדלת הכנסות הממשלה.
חברות ממשלתיות נמצאות בלב ויכוח בין אידאולוגיות כלכליות-חברתיות שונות. סוציאל-דמוקרטים טוענים כי חברות ממשלתיות ראויות בשווקים שבהם גודל ההשקעה לא מאפשרת תחרות מלאה ובנוסף מתן השירותים חשוב לחברה, לדוגמה במתן שירותי רכבת, מים וחשמל. בתחומים אלה, גם אם חברה פרטית תספק את השירות, יהיה צורך בפיקוח ממשלתי הדוק כדי למנוע מצד אחד ניצול הציבור על ידי מונופול, ומצד שני פשיטת רגל החברה והפסקת מתן השירות. מתן השירות על ידי חברה ממשלתית יכול להיות תחליף מועיל למנגנון הפיקוח. ליברלים מאמינים כי ההתערבות של הממשלה בשוק פוגעת בתחרות ומונעות קיום של שוק חופשי, עקרון חשוב כאמצעי לעצמאות הפרט.
תהליך שבו המדינה הופכת חברה ממשלתית לחברה פרטית נקרא הפרטה, ואילו תהליך שבו המדינה הופכת חברה פרטית לממשלתית נקרא הלאמה.
בישראל.
בהתאם ל, הגדרת חברה ממשלתית מתייחסת לחברה שיותר מ-50% מכוח ההצבעה באספה הכללית שלה או הזכות למנות יותר ממחצית הדירקטורים שלה הם בידי מדינת ישראל. חברה בעלת פחות מ-50% מכוח ההצבעה או מהכוח למנות דירקטורים, נקראת "חברה מעורבת".
הקמת חברה ממשלתית מחייבת החלטת ממשלה, על פי הצעה של אחד השרים. במקרה שהממשלה החליטה על הקמת חברה ממשלתית, מביא שר האוצר את ההחלטה לידיעת ועדת הכספים של הכנסת, בציון מקורות המימון ובצירוף חוות דעת רשות החברות הממשלתיות.
על חברות ממשלתיות, למעט חברות שלפי מסמכי היסוד שלהן אסור להן לחלק רווחים, לפעול לפי השיקולים העסקיים שעל פיהם נוהגת לפעול חברה לא-ממשלתית. לממשלה מותר להכתיב לה שיקולים אחרים בהחלטת ממשלה ובאישור ועדת הכספים.
על פי חוק החברות הממשלתיות הוקמה רשות החברות הממשלתיות, יחידה במשרד האוצר אשר תפקידיה לייעץ לממשלה בעניינים הנוגעים לחברות הממשלתיות, לטפל בעניינים המשותפים לכלל החברות הממשלתיות, לעקוב אחר מילוי המלצות של מבקר המדינה, לייעץ ולסייע לחברות ממשלתיות בניהול עסקיהן, לעקוב ברציפות אחר פעילות החברות והגשמת מטרותיהן, ולבדוק את הדוחות המוגשים לה מטעם החברות הממשלתיות. בנוסף, משמשת הרשות כגורם המטפל ומסייע בביצוע פירוקים, מיזוגים, ארגון ומכירת מניות של חברות ממשלתיות וכן כגורם המייעץ לוועדת השרים בעניינים הנוגעים להפרטה.
הליכי הפרטה בישראל התקיימו מראשית קיום המדינה, והתעצמו החל משנת 1986 בעקבות גל כלל עולמי של הפרטה בהובלת בריטניה.
יהדות בין דת למוסר
פרנק שווייצרי
פרנק שווייצרי הוא ההילך החוקי של שווייץ וליכטנשטיין. המטבע הונפק לראשונה אחרי איחוד הקנטונים של שווייץ, במהלך המאה ה-19. פרנק אחד שווה ל-100 סאנטים (Centime בצרפתית), ראפן (Rappen בגרמנית), צ'נטזימו (Centesimo באיטלקית) או ראפ (Rap ברומאנש). על מטבעות הסאנטים/ראפן/צ'נטזימו/ראפ לא מצוין השם המילולי של המטבע, אלא ערכו בלבד, בניגוד לשטרות, שעליהם מצוין שמו המילולי של השטר בארבע השפות. גם בנסיכות ליכטנשטיין משמש הפרנק השווייצרי כמטבע רשמי.
מטבעות ושטרות.
המטבע הקטן ביותר הוא מטבע של חמישה ראפן (המטבע של ראפן בודד אינו משמש כהילך חוקי מאז 1 בינואר 2007). השטר הגדול ביותר בעולם הוא שטר של אלף פרנקים שווייצריים.
שטרות.