בשנת 1998 שיחק בתפקיד אורח בעונה השלישית של הסדרה זינזאנה, בתור מורה לדרמה בכלא הנשים המפתח מערכת יחסים בעייתית עם אחת האסירות. עונה זו שודרה בפועל בשנת 2005.
סמוכה השתתף בקומדיית המצבים "פאזל", ששודרה בשנים 1999 - 2000 בערוץ 2.
בשנת 2004 שיחק בסדרה "מה שלמה" לילדים ונוער ששודרה בערוץ לוגי בתפקיד בוזי בן זעפרן הכנעני.
בשנת 2007 השתתף סמוכה בעונה הרביעית של הסדרה "ראש גדול" ששודרה בערוץ הילדים.
בשנת 2018 שיחק בסרט "בלי דם".
בשנת 2020 השתתף בסדרה "מנאייכ" בתפקיד ניצב ובעונה השנייה רב-ניצב מפכ"ל המשטרה דודו עיני.
בתיאטרון שיחק ב"אילוף הסוררת" בתיאטרון חיפה.
סמוכה מלמד בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה בירושלים וב, ועורך סדנאות משחק באופן פרטי.
לפי תחקיר בכאן 11 ששודר ב-17 ביולי 2022, נידונו עדויות לכאורה של תלמידיו לשעבר בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין, על התעללויות חוזרות ונשנות, אלימות מילולית כנגד שחקנים, אגרסיביות ועוד.
צ'ארלס ג'יימס פולגר
צ'ארלס ג'יימס פולגר (באנגלית: Charles James Folger; 16 באפריל 1818 - 4 בספטמבר 1884) היה פוליטיקאי ועורך דין אמריקאי, שכיהן כמזכיר האוצר של ארצות הברית מ-1881 ועד למותו.
ראשית חייו.
צ'ארלס ג'יימס פולגר נולד באי ננטקט שבמסצ'וסטס. כשהיה בן 12 עברה משפחתו לז'נבה שבמדינת ניו יורק. בהמשך הוא למד בקולג' הוברט שבז'נבה, שם הוא סיים בהצטיינות ב-1836. לאחר סיום לימודיו שם הוא למד משפטים בהדרכתם של מארק ה. סיבלי ואלווה וורדן בקנאינדייגואה, ניו יורק וב-1839 הוא התקבל ללשכת עורכי הדין. הוא החל לעסוק במקצועו בליונס, ניו יורק, וב-1840 שב לז'נבה, שם הוא התגורר עד יומו האחרון. ב-18 ביוני 1844 הוא נשא לאישה את סוזן רבקה וורת'.
קריירה ציבורית.
ב-1844 מונה פולגר כשופט בבית המשפט בניו יורק (Court of Common Pleas), שם הוא שירת כשנה.
פולגר היה חבר המפלגה הרפובליקנית וכיהן כחבר בסנאט מדינת ניו יורק בשנים 1862 -1869. במהלך תקופה זו הוא שימש כנשיא הזמני של הסנאט במשך ארבע שנים וכיושב ראש ועדת המשפט של הסנאט. פולגר שימש כנציג לוועידה החוקתית של ניו יורק בשנים 1867–1868 וכנציג בוועידת המפלגה הארצות של 1868.
ב-1869 התפטר פולגר מהסנאט של מדינת ניו יורק לאחר שמונה על ידי הנשיא יוליסס סימפסון גרנט כ בניו יורק. בשנה שלאחר מכן נבחר פולגר להיות אחד מהשופטים הראשונים של בית המשפט לעתירות של ניו יורק שהתארגן מחדש. לאחר מותו של סנפורד צ'רץ' הוא מונה ב-20 במאי 1880 על ידי מושל ניו יורק אלונזו קורנל כנשיא בית המשפט באופן זמני. בנובמבר הוא נבחר לתפקיד באופן קבוע.
ב-1881 הציע הנשיא ג'יימס גרפילד לפולגר את משרת התובע הכללי של ארצות הברית, אך הוא דחה את ההצעה. מאוחר יותר אותה שנה הוא התפטר ממשרתו השיפוטית כדי לקבל את מינויו של הנשיא צ'סטר ארתור כמזכיר האוצר של ארצות הברית. ב-1882 הוא ניסה להתמודד על משרת מושל ניו יורק אך הובס על ידי מועמד המפלגה הדמוקרטית גרובר קליבלנד.
מותו והנצחתו.
צ'ארלס ג'יימס פולגר נפטר ב-4 בספטמבר 1884 בביתו שבז'נבה. הוא נטמן בבית הקברות גלנווד שבעיר לצדה של רעייתו שנפטרה שבע שנים קודם לכן.
העיר ז'נבה קראה למחלקת כיבוי האש המקומית על שמו ובוושינגטון די. סי. נקרא על שמו פארק. בשנים 1879 ו-1880 התארגנה פלוגה של המשמר הלאומי של ניו יורק בז'נבה והיא נקראה על שמו של פולגר. הפלוגה השתתפה במלחמת ארצות הברית-ספרד, קיימת עד היום ובסיסה באית'קה.
צ'רטאנובו הצפונית
צ'רטאנובו הצפונית (ברוסית: Чертаново Северное) הוא ראיון של המחוז הדרומי של העיר הפדרלית מוסקבה, שברוסיה. שטח המחוז הוא 5.4016 קמ"ר ואוכלוסייתו מונה 114,653 תושבים (2020).
הנהרות צ'רטנובקה וודיאנקה זורמים בראיון. נוצר עליהם קומפלקס של מאגרי מים מלאכותיים, "צ'רטאנובסקי פרודי".
על שטח הראיון יש מתחם מגורים ייחודי – אזור התת-ראיון צ'רטאנובו הצפונית, שנבנה בשנים 1978-1980.
בתרבות.
סצנות מהסרטים הבאים צולמו בראיון:
אז'ן סיסרי
אטיין אז'ן סיסרי (בצרפתית: Etienne Eugène Cicéri; 27 בינואר 1813 – 20 באפריל 1890) היה צייר, מאייר, חרט ומעצב תפאורות תיאטרון צרפתי.
ביוגרפיה.
הוא בא ממשפחת אומנים. אביו היה צייר ומעצב תפאורות, פייר-לוק-שארל סיסרי. הוא היה גם נכדו של הצייר ז'אן-בטיסט איזבה, ואח של אמו היה הצייר אז'ן איזבה.
את השיעורים הראשונים שלו קיבל מאביו ומדודו והושפע מאסכולת ברביזון כשהיה עדיין צעיר. הוא החליט להתמחות בנופים והיה בין האמנים הראשונים שעבדו בבורון-מרלוטה, שם התיישב בשנת 1849.
התערוכה הראשונה שלו בסלון פריז הייתה בשנת 1851. בשנה שלאחר מכן הוענקה לו מדליה.
הוא היה גם צייר בצבעי מים וגם צילם לאלבומי ליטוגרפיות, שעובדו בצורה רומנטית כדי להציג את הסצינות באופן יותר מציאותי.
אחד האלבומים הפופולריים ביותר שלו נערך בעקבות נסיעות שערך לאלפים והפירנאים: Les Pyrénées dessinées d'après nature et lithographiées ו- La Suisse et la Savoie, על סמך צילומים של הצלם פרדריק מארטן, שצולמו בשנים 1859–1865.
מאוחר יותר, הוא היה אחד האמנים שהשתתפו בהמחשת כתבי המסע של הסופר והמחזאי הברון טיילור והסופר שארל נודייה, שנאספו בנסיעותיהם דרך נופי בריטני.
כמה מיצירותיו נעשו בצפון אפריקה, וזכו למוניטין כאוריינטליסטיים.
כאביו, הוא גם יצר תפאורות לתיאטרון וכמה עבודות דקורטיביות, במיוחד בשאטו דה מונטמורט.
Code Injection
סורת א-תכויר
סורת אל-תכויר (בערבית: سورة التكوير) היא הסורה ה-81 בקוראן. הסורה עוסק ביום הדין ובסימנים אשר לכאורה יקדמו לו. הסורה מונה 29 פסוקים.
במסורת האסלאמית.
על פי אחת מאמירותיו של האימאם ג'עפר א-צאדק, אדם אשר לומד את הסורה הזאת יהיה בגן העדן מוקף ברחמיו וחסדיו של אללה. ישנו חדית' שבו נאמר שאדם שנוהג ללמוד את הסורה הזאת ולהגות בה, יראה ביום הדין את מוחמד. על פי אחת מהאמירות המשויכות למוחמד, התוכן של הסורה הזאת גרם לו, למוחמד, להזדקן מהר יותר. זאת כביכול בגלל התיאורים הקשים לכאורה של יום הדין אשר מופיעים בסורה.
יצחק לנדסמן
יצחק לנדסמן (1930 – מרץ 2020) היה מנכ"ל חברת תנובה בשנים 1970–1995.
ביוגרפיה.
לנדסמן נולד בקיבוץ איילת השחר אחד מארבעת ילדיהם של רחל והלל לנדסמן מראשוני היישוב. אמו נפטרה כשהיה בן שבע, אביו כיהן כראש המועצה אזורית הגליל העליון וראש המועצה מקומית חצור הגלילית. למד בבית הספר החקלאי כדורי והיה חבר בארגון ההגנה לחם בפלמ"ח. לאחר מלחמת העצמאות שימש במגוון תפקידים בקיבוצו בהם מרכז משק, גזבר ורפתן.
ב-1964 מונה למנהל אגף הפירות בתנובה. ב-1970 נבחר ליושב ראש המועצה האזורית גליל עליון, הוא כיהן מספר חודשים בתפקיד בטרם התפטר ומונה למנכ"ל תנובה בסוף אותה שנה.
כמנכ"ל תנובה הוביל תהליך התייעלות והקמת רשת ההיפרמרקטים הראשונה בישראל בשם "היפרשוק", הסניף הראשון נפתח ב-1976 בראשון לציון. הרשת נמכרה לקבוצת כלל לאחר שהתרחבה ל-40 סניפים. בעקבות פרשת הסיליקון בחלב פרש מתפקידו ב-1995. הוא המשיך לעבוד בתנובה כמנהל תחום הנדל"ן. ב-2007 הורשע בגין פעילותו כמנכ"ל תנובה בעשיית הסדר כובל.
נפטר במרץ 2020 ונקבר בבית הקברות של איילת השחר.
חיים אישיים.
היה נשוי לחנה אנט ולהם ארבעה ילדים. בתו של לנדסמן היא העיתונאית והסופרת נילי לנדסמן.
ולדימיר שרמיסוב
חיימה מורנו
חיימה מורנו מוראלס (בספרדית: Jaime Moreno Morales; נולד ב-19 בינואר 1974 בסנטה קרוס דה לה סיירה) הוא כדורגלן עבר בוליביאני, ששיחק בעמדת החלוץ.
מורנו החל את הקריירה בבוליביה והמשיך לקדנציות קצרות בקולומביה ובאנגליה, אך את עיקר הקריירה העביר בליגת ה-MLS, רובה ככולה בקבוצת די. סי. יונייטד, שם הפך לאחד מהשחקנים המצליחים בתולדות הליגה. הוא צבר הישגים קבוצתיים, ובהם בין היתר זכייה בליגת האלופות של CONCACAF, ארבע אליפויות ארצות הברית, ארבע זכיות במגן האוהדים ושתי זכיות בגביע ארצות הברית הפתוח, וכן צבר הישגים אישיים ובהם זכייה בתואר מלך השערים, חמש הכללות בהרכב העונה ב-MLS, וכן נכלל בהרכב כל הזמנים ב-MLS שפורסם בשנת 2005. הוא מדורג בין עשרת המובילים בכל הזמנים במספר השערים ובמספר הבישולים ב-MLS.
מורנו ייצג את נבחרת בוליביה ב-75 הופעות, בהן כבש תשעה שערים. הוא ייצג את בוליביה בין היתר במונדיאל 1994, וכן בחמישה טורנירי קופה אמריקה, בהן בהעפלתה לגמר קופה אמריקה 1997.
קריירת משחק.
מורנו הצטרף כנער לאקדמיית טהואיצ'י, בה גדלו כוכבים בוליביאנים בינלאומיים נוספים ובהם מרקו אצ'ברי, ארווין סאנצ'ס וחואן מנואל פנייה. הוא הצטרף לקבוצת הבוגרים של בלומינג מעיר הולדתו בעונת , ובארבע עונות במדיה כבש 14 שערי ליגה ב-57 הופעות. בעונת שיחק לתקופה קצרה באינדפנדיינטה סנטה פה מליגת העל הקולומביאנית, שם ערך חמש הופעות ליגה בלבד.
בקיץ 1994, לאחר ששותף בטורניר מונדיאל 1994, עבר מורנו למידלסברו האנגלית, תחת המאמן בריאן רובסון, תמורת כרבע מיליון ליש"ט. עונת הבכורה שלו בקבוצה הסתיימה עם שער ליגה בודד ב-14 הופעות, ובהעפלה לפרמייר ליג. מורנו פתח עם הקבוצה את עונת 1995/1996, ובכך הפך לבוליביאני הראשון בתולדות הפרמייר ליג. עם זאת, הוא התקשה לתפוס מקום בהרכב הקבוצה בליגה הבכירה, ערך שבע הופעות בלבד בחצי עונה, בטרם שוחרר מהמועדון.