ישנם מעצבי אירועים רבים אשר משתמשים בפרחי דלפיניום באהדה רבה כקישוט לאירועים, או כפרחים עיקריים בזרי פרחים ובסידורי פרחים. הפרח נקרא בשם דולפיניום מפני שהצורה שלו מזכירה את צורתם של הדולפינים.
קיימים שני סוגים עיקריים של פרחי דלפיניום בארץ, האחד דלפיניום שדה – אשר גדל בשדות הארץ (ומכאן שמו), ודלפיניום ג'יאנט - גדל בחממות ונחשב יוקרתי יותר. את שני המינים, מספקים בחנויות הפרחים לתקופה קצרה של כמה חודשים בלבד.
צבעיהם של פרחי הדלפיניום משתנים בהתאם לסוגם. דלפיניום שדה צומח במגוון צבעים הכוללים גוונים של כחול, סגול, לבן וורוד. דלפיניום ג'יאנט מצד שני, פורח בצבעים של לילך, לבן, סגול ותכלת. נוסף על שני סוגים אלה, ישנו גם דלפיניום מזן בלה דונה, שמגיע בצבעי כחול ולבן בלבד.
דלפיניום בפולקלור.
מומחים מאמינים כי לכל פרח יש את החודש שלו, או יותר נכון, לכל חודש יש את הפרחים המאפיינים אותו. לפי אמונה זו, הפרח שנולד בחודש יולי, שהוא החודש השביעי למניין החודשים הלועזי, הוא דלפיניום אשר מסמל רגישות ולב פתוח.
גידול הדלפיניום.
הפרח מתאים לשתילה באביב, במקום שבו הוא יכול להיחשף לכמה שיותר שעות אור. בנוסף יש להשקות את הצמח בכמות גדולה, במיוחד בקיץ.
דישון הצמח עוזר בגדילה וביצירת פרחים גדולים כך שהצמח מתאים לגידול הידרופוני.
יש לשמור על גידול רטוב לכל אורך חיי הדלפיניום במשך שנים רבות. במהלך העונה, כל צמח צורך עד 65 ליטר מים. זה חייב להיות מובטח כי הקרקע מתחתיה הוא תמיד רטוב. לכן, מתחת לשיחים שפכו כמה דליי מים מדי שבוע. אם הקרקע מתייבשת, הוא השתחרר לעומק של ס"מ 4–5. דלפיניום קצר, חייב להיות רטוב במיוחד בזהירות מתחת לשורש. מים לא צריכים ליפול על העלווה, אחרת עלולה לצרוב.
מחלות של הדלפיניום הרב שנתי.
הגן הדליפיום הוא אחד לטווח ארוך, אשר הגידול מתבצע עם הפרות של הטכנולוגיה החקלאית, יכול להיות חולה או נתון להתקפות מזיקים. הבעיות העיקריות בטיפוח:
1. טחב אבקתי. זהו זיהום פטרייתי המכסה את העלים עם ציפוי לבן. בעת התרחשות יש צורך להשקות בוש עם הבסיס או הרכב "טופז".
2. שחור מאתר. מופיע בחלק התחתון של הגבעולים, בשלב מוקדם יש צורך לרסס את הצמח עם טטרציקלין (1 כמוסה לכל 1 ליטר מים).
3. טבעת נקודה. הוא מכסה את העלים עם סימונים צהובים. זהו וירוס שלא ניתן להיפטר ממנו - יש להסיר את השיחים המושפעים.
4. כנימות. למניעת הצמח מרוסס "פחמימות" או "Actellikom".
5. שבלולים. הם מפחדים מהריח של סיד, אשר ממוקם במיכלים בין השיחים.
6. דלפניום לעוף. היא מטילה ביצים בתוך inflorescences, נלחם איתה חרקים.
סמיון דבויריס
סמיון דבויריס (ברוסית: Семён Двойрис) (נולד ב-2 בנובמבר 1958 בצ'ליאבינסק) הוא שחמטאי סובייטי-ישראלי בדרגת רב אמן.
ביוגרפיה.
סמיון דבויריס השתתף מספר פעמים בתחרויות לאמנים צעירים של רוסיה (המקום הגבוה היה בשנת 1981 - המקום החמישי) ובאליפות ברית המועצות בשחמט (הישגו הטוב ביותר היה חלוקת מקומות 10–11 בשנת 1990). פעמיים הוא זכה במקום השני באליפות רוסיה הסובייטית בשחמט (1981 ו-1989).
בשנת 1993 הוא העפיל לתחרות בינאזורית (שלב מוקדם להעפלה למשחק על התואר נגד אלוף העולם המכהן).
בשנת 1996 דבויריס חלק מקומות 2–3 במשותף עם אלכסיי דרייב באליפות רוסיה בשחמט.
דבויריס עלה לישראל במהלך העשור השני של המאה ה-21.
בשנת 2013 הוא זכה בתחרות השחמט של המכביה (הקדים את אלכסנדר פינקל, שסיים במקום השני).
הוא זכה באליפות ישראל לגיל 50+ בשנת 2015.
משחק בליגה הלאומית בקבוצת מועדון באר שבע והיה שותף לזכייתה באליפות ישראל מספר פעמים.
בשנת 2021 הוא השתתף בתחרות בינלאומית בראשון לציון וזכה במקום השמיני (אותו מספר נקודות כמו טל אברג'יל שזכה במקום השביעי).
פארק הילדים (באר שבע)
פארק הילדים הוא אזור מרגוע ומשחק בשכונת נווה מנחם בבאר שבע, למרגלות מוזיאון הילדים "לונדע".
היסטוריה.
הפארק הוקם בשנת 2017 על ידי עיריית באר שבע בעלות שנאמדה בכ-35 מיליון שקלים, שחלקם הגיעו מתרומות וכן מתקציבי הפיס.
את הפארק תכנן האדריכל ישראל צויק. ישראל ובתו, ממשרד "צויק אדריכלות ועיצוב הסביבה בע‟מ", זכו בתחרות מול הגדולים במשרדי התכנון בארץ, כשהגישו לוועדה הבוחרת תוכנית שצוירה ונצבעה ביד של פארק חלומותיהם ובכך כבשו את לבם. ישראל צויק נפטר ב-3 ביולי 2015, בשבוע בו החלו עבודות ההקמה של הפארק.
שטח הפארק הוא 60 דונם ובמרכזו אגם המשתרע על פני 5,500 מ"ר, אליו הובאו בעלי חיים כגון דגי נוי וברווזים. הפארק כולל מתקני משחק, מתקני משחק נגישים לבעלי צרכים מיוחדים, הצללות, אמפיתיאטרון, מפל מים, מתקן אומגה, מתחם אניות פיראטים, שביל אופניים, שביל הליכה ואטרקציות נוספות.
לרשות באי הפארק ארבעה חניונים זמינים: שני חניוני הפארק, חניון בית ספר התיכון ע"ש דוד טוביהו וחניון מוזיאון "לונדע" ואף ניתן ומומלץ להגיע לפארק באמצעות תחבורה ציבורית
מכיוון שברחובות הסמוכים לפארק מתגוררים תושבים, ויש כוונה לאפשר להם לנהל את שגרת חייהם ללא הפרעה, חל איסור מוחלט לחנות בניגוד להסדרי חנייה ותנועה המופעלים באזור.
סמיון דבוייריס
נחמן דושנסקי
נחמן דושנסקי (בליטאית: Nachmanas Dušanskis, ברוסית: Нахман Ноахович Душанский; 29 בדצמבר 1919 בשאולאי - 20 בפברואר 2008 בחיפה) היה קצין יהודי של סוכנויות הביטחון הנ.ק.ו.ד. והק.ג.ב. בברית המועצות למעלה משלושים שנה. הוא היה מעורב מאוד בדיכוי הפרטיזנים הליטאים, שלחמו נגד הכיבוש הסובייטי של ליטא. ברוסיה הוא נחשב לגיבור מלחמה וקיבל את מדליית האומץ, מסדר המלחמה הפטריוטית ועיטור לנין, ואילו הליטאים ראו בו פושע מלחמה. בשנת 1989 עלה לישראל. לאחר שליטא הכריזה על עצמאותה ב-1990, היא תבעה מממשלת ישראל להסגירו, אך ישראל סירבה.
ראשית חייו.
דושנסקי נולד ב-1919 בשאולאי. אביו התעוור במהלך מלחמת העולם הראשונה ולא יכול היה לפרנס את משפחתו הגדולה. לאחר שסיים את הכיתה השישית בבית הספר היסודי החל דושנסקי בעבודה. חשיפה מוקדמת זו לעבודת כפיים דחפה אותו לקומוניזם-סוציאליזם, ובשנת 1934 הצטרף לסניף הליטאי הבלתי חוקי של הקומסומול (איחוד הנוער הקומוניסטי) ועזר בחלוקת פרסומים קומוניסטיים מחתרתיים. בגין פעולות אלו נעצר ביוני 1936. בכלא הצטרף דושנסקי למפלגה הקומוניסטית הליטאית. הוא שוחרר עם כיבוש ליטא בידי ברית המועצות ביוני 1940. מאותו זמן הוא החל בעבודה כקצין ביטחון של הנ.ק.ו.ד. בטלז. תפקידיו כללו הבטחת הגבול ברית המועצות – גרמניה הנאצית. הוא היה מעורב במעצרים המוניים של מי שכונו אז "אויבי העם" ו"גירוש יוני" בו גורשו אלפי פעילים לאומיים ליטאים לתוככי ברית המועצות. עדויות סותרות קיימות על מעורבותו בטבח ביער רייני, בו נרצחו עשרות אסירים פוליטיים עם תחילת מבצע ברברוסה. לדברי דושנסקי, באותה תקופה הוא חזר מחופשה בקרים וניסה לפנות את משפחתו משאוליאי לרוסיה. עם זאת, הרכבת לא עזבה את התחנה והוריו ושלושת אחיו נספו בשואה. רק אחיו יעקב שרד.
קצין ביטחון הסובייטי.
דושנסקי פונה ללנינגרד. הוא היה מוצב במוסקבה במהלך קרב מוסקבה. בין אביב 1942 לקיץ 1943, למד בקורסי הכשרה אינטנסיביים של ה-נ.ק.ו.ד. לזיהוי המרגלים, גיוס, וחקירה וזאת כהכנה לעבודה מאחורי הקווים הגרמניים. הוא הפך לסגן משנה בקג"ב בינואר 1943, סרן ב-1945, וסגן-אלוף ב-1956. הוא הוצב באזור סמולנסק כדי ללכוד קצינים גרמנים ומשתפי פעולה אחרים. דושנסקי וסוכנים אחרים היו מתלבשים במדים גרמניים, חוצים את הקו הקדמי ועוצרים קצינים גרמנים. לאחר המערכה במינסק חזר דושנסקי לליטא, שם הוטל עליו למלא תפקידים בדיכוי הפרטיזנים הליטאים שלחמו נגד הסובייטים. הוא היה מעורב בחיסול המפקדות של הפרטיזנים וחיסול כמה ממנהיגיהם. היה מעורב גם במעצר של משתפי פעולה עם הנאצים, משתפי פעולה שרצחו יהודים ואנשי יחידות ביטחון ליטאיות שעבדו ביחד עם הנאצים.
ב-1964 סיים את לימודי הפקולטה למשפטים באוניברסיטת וילנה. הוא פרש מסוכנות הביטחון הסובייטית ב-1971.
לאחר קריסת ברית המועצות.
דושנסקי עלה לישראל בשנת 1989, ממש ערב קריסת ברית המועצות.
בשנת 1996 תבעה ממשלת ליטא העצמאית את הסגרתו מידי ישראל. הוא הואשם בדיכוי נגד הפרטיזנים הליטאים. לאחר התייעצות במשרד המשפטים הוחלט לסרב לבקשה הליטאית. ישראל טענה שלפחות 20 קצינים בכירים ממנו בשירותי הביטחון הסובייטיים שפעלו בליטא באותו זמן כלל לא נעצרו. וכן שלטענתו הוא כלל לא היה בליטא בזמן שקרו המקרים בהם הוא הואשם.
ההנחה במשרד המשפטים הייתה שלנוכח הלחצים של ישראל על ליטא לטפל בסוגיית פושעי המלחמה שחיים על אדמתה, וחוסר הטיפול של ליטא בנושא, ביקשו הליטאים לטעון טענות כנגד ישראל לגבי מי שלדעתם ביצע פשעים בליטא נגד העם הליטאי.
חניתן תניני
חניתן תניני או שפודני תניני. (שם מדעי: "Tylosurus crocodilus") הוא מין של דג ממשפחת השפודניים והוא הדג הגדול ביותר במשפחתו וגם בסדרתו.
תיאור.
לחניתן התניני גוף קטן וחסר עמוד שדרה, ולמרות זאת בסנפיר הגב שלו קיימים 25-21 קרניים ובסנפיר האנאלי 22-19 קרניים. לדג זה יש כ86-80 חוליות. ההבדל העיקרי בין החניתן התניני לבין מיני חניתאים אחרים הוא בהבדל בשיניהם. שיני החניתן התניני נוטות קדימה בזמן שהוא צעיר, לעומת זאת שיני כל המינים האחרים ישרות בכל הגילאים. לחניתן התניני יש גוף עבה, גלילי יותר וראשו קצר יותר מאשר שפודניים אחרים. גבו כחול כהה, צדדיו כסופים-לבנים ואזור בטנו לבן. גודלו של החניתן התניני הארוך ביותר הרשום הוא כ-150 סנטימטרים, והמשקל הרשום הגבוה ביותר הוא 6.35 קילוגרם.
תפוצה ומקום מחיה.