בסטוקהולם פועל בית ספר יסודי, "הלל", במתכונת רגילה של לימודי חול ולימודי מסורת. בית הספר התיכון פועל בתוך בית ספר תיכון עירוני ויש בו ארבע כיתות יהודיות. היהודים לומדים בכיתות נפרדות את כל המקצועות, כאשר לרשותם עומד חדר אוכל כשר במשך כל ימות השנה. התלמידים היהודים אינם לומדים בשבת ובמועדי ישראל. היתרון בהסדר זה הוא שהם נהנים מתמיכת המדינה בכל ההוצאות הכרוכות בחינוך הכללי ובחינוך היהודי. כמו כן פועל במקום גן ילדים.
בשוודיה יש נציגות לתנועות ויצו, אמונה ובני ברית. בקרב הנוער, הפעילה ביותר היא תנועת בני עקיבא. התנועה משמשת לא רק כתנועת נוער ציונית, אלא פועלת לקירוב הצעירים לעצם זהותם כיהודים. בית חב"ד פועל בעיר הבירה לאורך כל השנה.
מפעלי התרבות היהודיים העיקריים הם: מוזיאון קטן לאמנות יודאיקה בסטוקהולם, ספרייה ציבורית לנושאי יהדות, ביטאון דו-חודשי ושידור רדיו שבועי. אנשי הקהילה מעורבים בפוליטיקה הארצית. ארגון הומו-לסבי יהודי-שוודי, GALEJ (Gay &amp; Lesbian jews), פעל לפנים ונכון לתחילת העשור השני של המאה ה-21 הוא אינו פעיל במיוחד.
בתי הכנסת.
בעיר הבירה סטוקהולם שלושה בתי כנסת. הגדול ביותר הוא הקונסרבטיבי, המכונה בית הכנסת הגדול. שני בתי הכנסת הקטנים יותר הם אורתודוקסיים – עדת ישראל ועדת ישורון.
בית הכנסת הגדול נחנך בשנת 1870. בסגנונו ובממדיו ממשיך בית הכנסת הגדול בסטוקהולם מסורת של בתי כנסת מונומנטליים שנבנו באירופה, ביניהם בתי כנסת בולטים במיוחד כגון בית הכנסת היילברון, סגנון בנייה שהזכיר את סגנון הבנייה הממלוכית או ארמון אלהמברה. התפילות בו בערבי שבת, בשבתות וחגים נעשית בלוויית נגינת עוגב (על ידי נגן שאינו יהודי), ובשירת מקהלה מעורבת. עד שנת 2008 הייתה נהוגה בו ישיבה נפרדת: הגלריות שמורות לנשים, ואילו הצד השמאלי בקומת הקרקע לגברים. בצד הימני מותרת ישיבה מעורבת. כיום בית הכנסת שוויוני לחלוטין. התפילות מסורתיות, ומתקיימות בשבת ובחג ובימי שני וחמישי. בצל מגפת הקורונה, התקיימה בו לראשונה גם תפילה וירטואלית.
בבית הכנסת "עדת ישורון" ריהוט, תיבה וארון קודש שעמדו בעבר בבית כנסת קטן בהמבורג.
המבנה שרד בליל הבדולח, כאשר נשרפו והושחתו כמעט כל בתי הכנסת בגרמניה. לאחר שיפוץ בית הקהילה, מבנה ביה״כ טרם נפתח לציבור שכן לא נמצא לו מקום.
שחיטה.
בשוודיה חל איסור על שחיטה כשרה, בדומה לאיסור על שחיטת חלאל. בני הקהילה המעוניינים בבשר כשר נדרשים לפיכך לייבאו מארצות אחרות באירופה. הקהילה היהודית מקיימת מאמצים גדולים כדי להביא לשינוי החוק בפרלמנט ולהתיר את השחיטה; אחת הדרכים לכך, היא קואליציה ההולכת ונרקמת בין היהודים לבין המוסלמים בנושא זה.
אליהו בירנבוים אשר ביקר בקהילה ביולי 2008 מצטט במאמרו את תשובת נשיאת הקהילה בסטוקהולם לשאלה, מדוע שינוי חוק השחיטה כה חשוב בעיניה, והאם אכן הקהילה מתכוננת להפעיל מערכת של שחיטה מקומית אם החוק יאושר. היא השיבה: "אינני בטוחה שנתחיל לשחוט בשוודיה, אבל כיהודים גאים שחיים בעולם חופשי ודמוקרטי, אני לא מוכנה לוותר על כך שנוכל לחיות כבני חורין במדינה זו ולשחוט לפי רצוננו וראות עינינו, הן במחשבה והן במעשה".
הערות שוליים.
[[קטגוריה:יהדות שוודיה|*]]
[[קטגוריה:יהדות התפוצות לפי מדינה|שוודיה]]
הרברט באמלט
הרברט באמלט (אנגלית: Herbert Bamlett: 1 במרץ 1882, גייטסהד – אוקטובר 1941) היה מאמן כדורגל אנגלי.
את קריירת הכדורגל שלו התחיל דווקא כשופט, ובגיל 32 היה השופט צעיר ביותר ששפט בגמר הגביע האנגלי, במשחק של ליברפול נגד קריסטל פאלאס.
באמלט הפך למנג'ר מנצ'סטר יונייטד באפריל 1927, כאשר מונה כמחליפו של קלארנס הידיטיך. לפני מינויו למנג'ר מנצ'סטר יונייטד אימן באולדהאם אתלטיק, ויגאן בורו ומידלסברו. בשלוש השנים הראשונות שלו ביונייטד, הקבוצה לא הצליחה להתמודד עם שאר הקבוצות בליגה ובסופה של עונת 1930/1931, שהייתה העונה הכי גרועה בהיסטורית המועדון, פוטר באמלט.
חוק המתחים של קירכהוף
ג'יימס ולילי פוטר
אולימפיאדת טורינו
אולימפיאדת החורף בטורינו
קריקטורות הנביא מוחמד
נסד&quot;ק
עצם החזה
עצם החזה (לעיתים: מפתח הלב; TA: Sternum; סטרנום) היא עצם שטוחה הממוקמת בקדמת כלוב הצלעות. עצם החזה מחוברת דרך סחוס צלעי לצלעות, מהווה נקודת עיגון לצלעות ומרכיבה יחד איתן את כלוב הצלעות. כחלק מכלוב הצלעות היא מתפקדת כמגינה על תכולת בית החזה: הלב, הריאות וכלי הדם העיקריים העוברים שם.
עצם החזה מורכבת משלושה חלקים: ידית עצם החזה, גוף העצם וזיז עצם החזה המופרקים זה עם זה. בחלקה העליון מופרקת העצם עם עצמות הבריח ולאורך צדדיה מתחברות שבע הצלעות העליונות. פני העצם מאופיינים ברכסים וזוויות המשמשים כנקודות ציון באנטומיה טופוגרפית.
מבנה אנטומי.
ידית עצם החזה.
ידית עצם החזה (Manubrium sterni, מנובריום. בלטינית: manubrĭum, פירושה: ידית אחיזה) היא חלקה העליון של עצם החזה.
מאפיינים.
ידית עצם החזה היא בעלת מבנה מרובע, רחב בחלקה העליון וצר בחלקה התחתון. מופרקת עם עצמות הבריח ועם הסחוס הצלעי הראשון, ומרכיבה את חלקה העליון של עצם החזה. העצם, שהיא חלקה, קמורה מצד לצד, וקעורה מלמטה למעלה, ובפן הקדמי שלה משמשת כמעין חיבור, בה נאחזים שריר החזה הגדול ושריר עצם החזה, הבריח והזיז הפיטמתי (Musculus sternocleidomastoideus). בפן האחורי נאחזים שרירים המחוברים לאזור הצוואר הקדמי.
גבולות.
בגבולה העליון נמצא שקע בשם חרק בית הצוואר (Incisura jugularis ossis sterni). משני צידי השקע מופרקות עצמות הבריח דרך מפרקי החזה והבריח. בחלק העליון של הגבול הצידי של העצם מתחברת הצלע הראשונה באמצעות רקמת סחוס, בתחתית הגבול הצידי מתחברת הצלע השנייה ובגבולה התחתון של הידית מפרק סחוסי מסוג מאחה (Symphysis manubriosternalis) המחבר אותה לגוף עצם החזה.
משטחי ידית עצם החזה וגוף עצם החזה אינם נמצאים על אותו מישור. ביניהם קיימת זווית בת כ־140 מעלות המכונה זווית עצם החזה (Angulus sterni). את זווית עצם החזה ניתן למשש ולאתר בעזרתה את זוג הצלעות השני ואת החוליות החזיות הרביעית והחמישית (T4, T5) הנמצאות מנגד לה בגב.
גוף עצם החזה.
גוף עצם החזה (Corpus sterni) הוא הארוך מחלקי עצם החזה (בגברים הוא ארוך יותר מבנשים). בגבולו העליון המפרק עם ידית עצם החזה ובגבולו התחתון מפרק מסוג חיבור סחוסי עם זיז עצם החזה (Symphysis xiphosternalis). הגבול הצידי של גוף עצם החזה כולל מספר שקעים אליהם מתחבר הסחוס הצלעי של צלעות שתים עד שש.
גוף עצם החזה מורכב מארבעה חלקים מופרקים זה לזה בחיבור סחוסי, המתאחים בחיבור גרמי עד גיל 25. קווי האיחוי בין החלקים ניתנים למישוש כשלושה רכסים רוחביים עד גיל מאוחר. הרכסים ממוקמים בצמוד לחיבור לצלעות שלוש, ארבע וחמש.
לאורך הפן הקדמי של גוף העצם נאחז שריר החזה הגדול. בחלקו התחתון של הפן האחורי של הגוף נאחז שריר החזה הרוחבי (Musculus transversus thoracis).
זיז עצם החזה.
זיז עצם החזה (Processus xiphoideus) או הקסיפואיד, הוא הקטן משלושת חלקי עצם החזה. ממוקם בתחתית העצם, זיז עצם החזה מורכב בלידה מסחוס בלבד עד תחילת התגרמותו בילדות המוקדמת. בגיל 25-29 מסתיימת התגרמותו והוא מתחבר לגוף עצם החזה בחיבור סחוסי. בסביבות גיל 40 מתאחה בדרך כלל הזיז לגוף עצם החזה בחיבור גרמי. צורתו של הזיז אינה זהה בין אנשים שונים והוא יכול להיות מחודד, קהה, חצוי או מחורר. בחלק העליון של הגבול הצידי של הזיז מתחברת צלע שבע דרך סחוס צלעי.
נירה הראל
נירה הראל (נולדה ב-6 באוקטובר 1936) היא סופרת ועורכת ישראלית.
קורות חיים.
הראל נולדה בשנת 1936 בארץ ישראל, בת לחיה, מורה ולבנימין רוטשטין, נהג אוטובוס, הורי הוריה נספו בשואה. בגיל צעיר נישאה לפוליטיקאי ואיש הציבור אהרן הראל, ממנו התאלמנה ב-2000. לזוג נולדו ארבעה ילדים, הצעיר שבהם הוא סגן ראש העיר תל אביב ובעברו איש הטלוויזיה אסף הראל והבכור הוא המפיק אמיר הראל.
בשנת 1966 השלימה לימודים לתואר ראשון במדעי החברה באוניברסיטת תל אביב, ובשנת 1975 קיבלה מאוניברסיטה זו תואר שני בחינוך.
הראל עסקה בהוראה ובכתיבת תוכניות לימודים במשרד החינוך (1970–1975).
הייתה העורכת הראשונה של השבועון לילדים "פילון" בהוצאת "מסדה" ( 1976–1978) ולאחר מכן ערכה את ספרי הילדים של ההוצאה (1979–1982). כיהנה כעורכת ספרי הילדים ומנהלת המערכת בהוצאת "עם עובד" (1983-2000). כמו כן הגישה שיחות רדיו על יחסי ילדים והורים בקול ישראל ובגלי צה"ל.
הראל כתבה למעלה מ-50 ספרים לילדים ולנוער, שרבים מהם תורגמו לשפות שונות וזכו בפרסים בישראל ובעולם.
זכתה בפרסים בהם פרס ראש הממשלה, פרס קרן מרחב הילדים בשווייץ פרס זאב.
בשנת 2021 זכתה הראל בפרס מטעם כתב העת המקוון .פרס זה הוענק לה על תרומתה לתרבות הילדים בישראל.
ערכה ספרים רבים וסדרות שונות: "דן חסכן", "טוב לקרוא", "הספר הגדול", "שרשרת זהב" ועוד.
סיפוריה שהומחזו: "אבא אחר", "משאלות לפני השינה", דווקא כן ואי אפשר".
יזמה את "מצעד הספרים" של משרד החינוך ואת הקמת "דףדף", אתר לספרות ילדים ולעידוד קריאה, בשיתוף עם המאייר דני קרמן, ועוסקת בעריכתו ולימדה תקופה עריכת ספרי ילדים באוניברסיטת תל אביב.
פלגיוקלז
פלגיוקלז (מיוונית שבירה נטויה) הוא שורת מינרלים מקבוצת הפלדספטים (פצלות השדה). שורת הפלגיוקלז היא אחת מהחשובות ביותר בקבוצות המינרלים שמהם בנויים סלעי היסוד.