בזמן שלטון גרמניה הנאצית הפכה מינסטר לבירת המחוז (גאו, Gau) של המפלגה. בירת הגאו נעשתה מושב הקבע של חטיבת האס אה 66, פלוגה 13 של האס אה, פלוגה 19 של החי"ר של האס אה, מנהיגות "היטלר-יוגנד" של האזור ועוד.
בליל הבדולח נשרף בית הכנסת של העיר ויהודי מינסטר נרדפו. מ-708 יהודי מינסטר נשלחו 298 למחנות ריכוז, ורק 24 שרדו מהם. 280 מיהודי העיר הצליחו לברוח אל מחוץ לגרמניה, שבעה התאבדו וארבעה שרדו את המשטר הנאצי במחבוא בעיר. 77 יהודים נפטרו מוות טבעי בין אותן השנים, וגורלם של 42 לא נודע.
ביולי ובאוגוסט 1941 נשא הבישוף קלמנס פון גאלן את דרשותיו נגד המשטר הנאצי, בהן גינה את המתות החסד, ועקב כך קיבל קובלנה פלילית. בשל גבורתו כונה ההגמון "האריה ממינסטר". שנה לאחר המלחמה מונה פון גאלן לקרדינל ושנה לאחר מכן, ב-22 במרץ 1946, נפטר. בשנת 2005 עבר פון גאלן ביאטיפיקציה והוכרז כ"מבורך" בכנסייה הקתולית.
לאחר המלחמה.
בפברואר 1947 פקד את העיר שיטפון עז. הנהר הקטן (האָה) עלה על גדותיו בשל הגשמים, והריסות הבתים מנעו מהמים לזרום אל מחוץ לעיר.
ב-25 בפברואר 1947 נכנס לתוקף חוק בעלות הברית. פרוסיה פורקה, והוקמה מדינת נורדריין-וסטפאליה.
בקיץ 1949 הוצגו התוכניות לבנייה מחדש של מרכז העיר. הבנייה נמשכה במהלך שנות החמישים. בניגוד לבנייה בערים אחרות בגרמניה שנחרבו במלחמת העולם השנייה, התנגדו תושבי מינסטר בחריפות לבנייה מודרנית של מרכז העיר, וכך שוחזרו בניינים רבים, ביניהם בניין העירייה הישנה. ב-30 באוקטובר 1958 נחנך הבניין ההיסטורי שמומן על ידי אירועי לוטו.
בשנת 1975 אוחדה העיר מינסטר עם תשעה כפרים הגובלים בה. עם איחוד זה עלה מספר התושבים מ-200,000 ל-265,000 והעיר השתרעה על 302.79 קמ"ר.
תעוקה פוסט טראומתית
תעוקה פוסט טראומטית
תגובת קרב
היסטוריית העיר מינסטר
היסטוריה של העיר מינסטר
ולטר פון בראוכיטש
ולטר היינריך אלפרד הרמן פון בראוכיטש (בגרמנית: Walther Heinrich Alfred Hermann von Brauchitsch; 4 באוקטובר 1881 - 18 באוקטובר 1948) היה המפקד העליון של ה-OKH, צבא היבשה הגרמני, בשנתיים הראשונות של מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
פון בראוכיטש שירת במלחמת העולם הראשונה כקצין במטה הכללי. לאחר המלחמה נשאר ברייכסווהר, והתקדם בסולם הדרגות. בשנת 1931 מונה למפקד הדיוויזיה ה-1, ועם עליית היטלר לשלטון מונה למפקד הצבאי של מחוז פרוסיה המזרחית, שהפך להיות בשנת 1935 לקורפוס ה-1. בשנת 1937 מונה למפקד הארמייה הרביעית. כאשר, בעקבות פרשת בלומברג-פריטש פוטר ורנר פון פריטש בגלל האשמות שווא של הומוסקסואליות, הציעו ורנר פון בלומברג והרמן גרינג להיטלר את מועמדותו של פון בראוכיטש. כקודמיו, גם לפון בראוכיטש היו בעיות אישיות. הוא עמד להתגרש מאשתו, דבר שהתקבל במורת רוח מצד האצולה הצבאית. היטלר התערב אצל אשתו של בראוכיטש וסידר העברת 80,000 מארק לחשבונה כדי שתסכים לגירושין. כך קנה את אמונו של בראוכיטש.
במשך כל תקופת שירותו כמפקד ה-OKH התגלה פון בראוכיטש כחסר אומץ וחוט שדרה בפגישותיו עם היטלר. למרות שהתנגד לסיפוח אוסטריה לא הביע את דעתו בפני היטלר. כשמשבר חבל הסודטים היה בשיאו התארגנו מפקדי חיל היבשה, ובייחוד לודוויג בק, לתפיסת השלטון בכוח. הם ניסו לרתום אליהם את פון בראוכיטש, אך הוא סירב באומרו: "אני לא אעשה דבר אך לא אעצור אתכם מלפעול". "כניעתו" של צ'מברלין לדרישות היטלר, חיסלה את ניסיון ה"מרד" הזה באיבו.
מיד לאחר כיבוש פולין התחיל היטלר לתכנן את המתקפה במערב. ב-5 בנובמבר 1939 הייתה אמורה להתחיל תנועת הצבא אל נקודות הזינוק מול בלגיה, הולנד ולוקסמבורג. פון בראוכיטש סייר במפקדות העליונות של הצבא במערב ושמע את דעתם של המפקדים כי אין סיכוי למתקפה כזו. הפעם החליט להתעמת עם היטלר. הוא טען בפניו כי מזג האוויר אינו מתאים, אך היטלר השיב כי מזג האוויר רע לא פחות גם בשביל האויב, ובאביב הוא עלול להיות רע עוד יותר. פון בראוכיטש אמר שמורל הצבא במערב דומה לזה שבשנים 1918–1919 וכי יש בצבא תבוסתנות ואי ציות. למשמע דברים אלה, התפרץ עליו היטלר בחמת זעם: "באילו יחידות? כמה פסקי דין בוצעו? האמת היא שהצבא אינו רוצה להילחם". פון בראוכיטש עזב את היטלר בצעדים כושלים למפקדת הצבא בצוסאן. מאז לא ניסה עוד להתנגד להיטלר.
לאחר מספר דחיות נקבע התאריך למתקפה במערב ("מקרה צהוב"). תוכניתו של פון בראוכיטש הייתה לתקוף חזיתית את הולנד ובלגיה, אבל היטלר העדיף את תוכניתו של פון מאנשטיין לפרוץ דרך הארדנים ולנתק את הכוחות הבריטים והצרפתים בבלגיה. פון בראוכיטש היה בפמליה של היטלר בטקס כניעת צרפת ביער קומפיין. בנאום חגיגי ברייכסטג ב-19 ביולי 1940 הפסיק היטלר את נאומו כדי להעניק מטות מרשאלים ל-12 גנרלים ומטה גדול במיוחד להרמן גרינג. בין הגנרלים – פון בראוכיטש, וילהלם קייטל, גינתר פון קלוגה, פדור פון בוק, ריטר פון לאב ועוד. חלוקה סיטונית כזאת של דרגות גנרל-פלדמרשל סייעה להחניק כל אופוזיציה להיטלר בקרב הגנרלים.
במבצע ברברוסה נתן היטלר פקודה לקבוצת ארמיות המרכז לעצור את ההתקדמות לעבר מוסקבה ולפנות דרומה לכבוש את אוקראינה. פון בראוכיטש ומפקדי הארמיות שלו התנגדו לכך. היינץ גודריאן טס לפגוש את היטלר אך פון בראוכיטש ביקש ממנו לא להזכיר את מוסקבה. גודריאן הימרה את פיו אך הדבר לא הועיל. היטלר אמר לו כי "הגנרלים אינם יודעים כלום על הצדדים הכלכליים של המלחמה". בגלל החלטתו של היטלר החלה המתקפה נגד מוסקבה באיחור. הצבא הגרמני נעצר בחורף הקפוא בשערי מוסקבה.
באמצע נובמבר לקה פון בראוכיטש בהתקף לב קשה, ובריאותו התדרדרה. ב-6 בדצמבר 1941 החלה מתקפת החורף הרוסית. 100 דיוויזיות רעננות בפיקודו של גיאורגי ז'וקוב תקפו את הצבא הגרמני התשוש, ובקעו בו פרצות עמוקות. פון בראוכיטש ומפקדי הארמיות שלו ביקשו לסגת, אך היטלר סירב. ב-7 בדצמבר 1941 ביקש פון בראוכיטש להתפטר וחזר על בקשתו ב-17 בדצמבר 1941. יומיים לאחר מכן קיבל היטלר את בקשתו. הוא אמר לגבלס כי בראוכיטש הוא "ברייה שחצנית, פחדנית, אפס גמור". היטלר נטל את התפקיד על עצמו ומילא אותו עד התאבדותו.
לאחר המלחמה נתפס פון בראוכיטש והובא למשפט בנירנברג כפושע מלחמה. האשמה העיקרית הייתה שלא פעל נגד פקודת הקומיסר שהורתה להוציא להורג ללא משפט קומיסרים (פעילים פוליטיים) בולשביקים. פון בראוכיטש מת לפני שהסתיים משפטו.
וולטר פון בראוכיץ'
כיפה גאודטית
סאול
סדרת בת
קריניצי
פ.ג. וודהאוס
OPENCV
וודהאוס
ג'ו דיומרס
ג'ו דיומרס השלישי (באנגלית: Joe Dumars III; נולד ב-24 במאי 1963 בשריבפורט, לואיזיאנה) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדות הרכז והקלע בקבוצת דטרויט פיסטונס מליגת ה-NBA. גובהו 1.90 מטר. הוא נחשב לאחד משחקני ההגנה הטובים בהיסטוריית הליגה. בסוף שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90 יצר דיומרס, יחד עם אייזיאה תומאס, קו אחורי מהטובים בתולדות ה-NBA. ב-8 בספטמבר 2006, הוצג דיומרס בהיכל התהילה של הכדורסל.
בין השנים 2000–2014 שימש כג'נרל מנג'ר של הפיסטונס.
קריירת משחק.
דיומרס נבחר במקום ה-18 בדראפט 1985 מאוניברסיטת מקניס על ידי הדטרויט פיסטונס, שם שיחק מ-1985 ועד 1999, במשך כל הקריירה המקצועית שלו. בתור שחקן זכה דיומרס בשתי אליפויות רצופות ב-1989 וב-1990 עם ה"בד-בויז" של דטרויט. בסדרת הגמר של 1989 קיבל את פרס ה-MVP כשקלע בממוצע 27.3 נקודות למשחק בסדרה בה דטרויט משלימים ניצחון חלק של 4:0 על לוס אנג'לס לייקרס בסדרת הטובה משבעה משחקים.
בשנה שלאחר מכן, זכה דיומרס בתשבחות רבות בגמר המזרח כאשר הציג יחד עם דניס רודמן את שיטת ההגנה החדשה של המאמן צ'אק דיילי, "חוקי ג'ורדן", שנועדה לעצור את הפנומן. שיטה זו עזרה לפיסטונס להיות הקבוצה היחידה שהצליחה לעצור את מייקל ג'ורדן. דיומרס, כמוביל השיטה, קיבל מחמאות רבות בין היתר מג'ורדן עצמו שאמר שדיומרס הוא השומר הטוב ביותר שפגש ב-NBA.
בגמר אותה שנה, פגשו הפיסטונס את הפורטלנד טרייל בלייזרס. לאחר שני משחקים, במצב של 1:1 בסדרה, הגיעו הפיסטונס לפורטלנד למשחקים 3, 4 ו-5, לאחר ש-17 שנים לא ניצחו שם. ללא דניס רודמן, ניצחו הפיסטונס בזכות הופעה הרואית של דיומרס שקלע 33 נקודות באותו ערב, ומיד לאחר המשחק קיבל שיחת טלפון שבישרה לו כי אביו החולה מת מוקדם יותר באותו יום. חבריו לקבוצה ידעו על הידיעה עוד לפני תחילת המשחק, אך לא רצו להסיח את דעתו של דיומרס מהמשחק החשוב. דיומרס שוחח עם אמו בטלפון מיד לאחר ששמע את הבשורה המרה ואמר לה כי אחד מבעלי המועדון, ביל דייווידסון, נתן לו את מטוסו הפרטי כדי לטוס לאמו ולהיות איתה בשעתם הקשה. אמו אמרה לו שיש לו עוד שני משחקים כדי לנצח את הסדרה, הוא יעשה כן, ייקח אליפות ורק אז יטופלו הסדרי ההלוויה של אביו המנוח, והוא "יורשה" לחזור. בעקבות זאת, דיומרס נשאר והפיסטונס ניצחו בסדרה 4:1. היה זה התואר השני בהיסטוריה של המועדון והתואר השני ברציפות שלו.
אף על פי שהיה חלק חשוב מאוד ב"בד-בויז" של דטרויט, שנודעו בסגנון ההגנה הקשוח והנוקשה שלהם, נחשב דיומרס לשחקן שקט וצנוע. למרות השתייכותו לקבוצה עם שחקנים הידועים בסגנון המשחק האגרסיבי בליגה, נקרא שם תואר השחקן הספורטיבי של השנה בליגת ה-NBA על שמו של דיומרס בשל היותו ספורטיבי, תורם לחברה ואנושי גם ליריביו על המגרש. בשנת 2000 נתלתה גופייתו של דיומרס בתקרת אולם הפאלאס של אובורן הילס, מגרשה הביתי של דטרויט מאז 1989.