אסטוניה הדנית מתייחסת לשטחי אסטוניה של ימינו שנשלטו על ידי דנמרק תחילה במהלך המאות ה-13–14 ושוב במאות ה-16–17. דנמרק קמה כמעצמה צבאית ומסחרית רב במאה ה-12. היה לה אינטרס לסיים את ההתקפות המזדמנות של הפיראטים האסטונים והקורלנד שאיימו על הסחר הבלטי שלה. ציים דנים תקפו את אסטוניה בשנים 1170, 1194 ו-1197. בשנת 1206, המלך ואלדמר השני והארכיבישוף אנדראס סונוניס הובילו פשיטה על האי אוסל, סארמאה. מלכי דנמרק הגישו תביעה על אסטוניה כחזקתם, שהוכרה על ידי האפיפיור. בשנת 1219 נחת הצי הדני בנמל הגדול של אסטוניה והביס את האסטונים בקרב על לינדניס שהביא את צפון אסטוניה תחת שלטון דני עד להתקוממות אסטוניה בשנת 1343, אז השטחים עברו לשליטת המסדר הטבטוני ונמכרו על ידי דנמרק ב-1346.
אסטוניה המודרנית.
דנמרק הכירה בעצמאותה של אסטוניה בשנת 1921. ב-18 בדצמבר 1926, שתי המדינות הקימו ועדת פיוס. ב-13 במאי 1930 נחתם הסכם הדדיות. לאחר עצמאותה של אסטוניה בשנת 1991, דנמרק הייתה המדינה השנייה שכוננה מחדש את היחסים הדיפלומטיים עם אסטוניה ב-24 באוגוסט 1991. בשנת 1994 נחתם הסכם לשיתוף פעולה ביטחוני. בשנת 1993 חתמה דנמרק על הסכם לביטול דרישות הוויזה עם אסטוניה. דנמרק הייתה המדינה הראשונה שאשררה את חוזה ההצטרפות 2003.
תיירות.
12,036 תיירים דנים ביקרו באסטוניה בשנת 2009.
ביקורים.
בשנים 2002–2009 ביקר אנדרס פוג ראסמוסן באסטוניה חמש פעמים. מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק ביקרה באסטוניה ביולי 2001, ושר החוץ, פר סטיג מולר, ביקר באסטוניה באוגוסט 2009. שר הסחר וההשקעות הדני, פיה אולסן דיהר, ביקר באסטוניה כדי לקדם שיתוף פעולה מסחרי בין דנמרק למדינה הבלטית, במאי 2013, והשר הדני לענייני אירופה ניקולאי ואמן ביקר באסטוניה במסגרת הסיור במדינות הבלטיות. נשיא אסטוניה, טומאס הנדריק אילווס, ביקר בדנמרק בספטמבר 2007, והנשיא ארנולד רוטל ביקר בדנמרק בשנת 2004.
יחסי דנמרק–קוריאה הצפונית
יחסי דנמרק–קוריאה הצפונית הם היחסים הדו-צדדיים בין דנמרק לבין הרפובליקה העממית הדמוקרטית של קוריאה (DPRK), המכונה בדרך כלל צפון קוריאה. דנמרק מיוצגת בקוריאה הצפונית, באמצעות שגרירותה בבייג'ינג, סין. קוריאה הצפונית מיוצגת בדנמרק, באמצעות שגרירותה בסטוקהולם, שוודיה. דנמרק תומכת במאמצים להחזיר את קוריאה הצפונית לשיחות שש המדינות.
היסטוריה.
דנמרק הייתה אחת המדינות הראשונות שהכירו בקוריאה הצפונית במהלך מלחמת קוריאה. היחסים הדיפלומטיים בין דנמרק לקוריאה הצפונית כוננו ב-17 ביולי 1973. באוקטובר 1976 סגרה דנמרק את המשלחת הצפון-קוריאנית לדנמרק, והכריזה על המשלחת כפרסונה נון גראטה, לאחר אישומים על ייבוא שוק שחור, מכירת סמים, אלכוהול וסיגריות. בהמשך עקבו נורווגיה ופינלנד. קוריאה הצפונית סגרה את שגרירותה בדנמרק בשנת 1998 בגלל הפחתת התקציב שלהם.
דנמרק תמכה בהחלטה 1695 של מועצת הביטחון של האו"ם בנושא תוכנית הנשק של קוריאה הצפונית.
בספטמבר 2009 הגיעו תשעה צפון קוריאנים לשגרירות הדנית בהאנוי, וייטנאם כדי לבקש מקלט.
לאחר שה-ROKS Cheonan טובעה במרץ 2010, על ידי טורפדו, גינתה שרת החוץ הדנית לנה אספרסן את הטבעתה של Cheonan, וקבעה כי היא מאמינה שקוריאה הצפונית אחראית למעשה, וקראה לה לעמוד בהתחייבויותיה הבינלאומיות.
לאחר הפצצת ייונפיונג בנובמבר 2010, ראש ממשלת דנמרק לארס לקה ראסמוסן גינה את ההתקפה, וכינה אותה "פרובוקציה צבאית".
פיתוח.
הארגון חוץ-ממשלתי הדני, המשימה מזרח, סיפק 52.5 טון עזרה לעם הצפון קוריאני. ל-DANIDA שני פרויקטים של בעלי חיים בקוריאה הצפונית הממומנים על ידי משרד האו"ם לשירותי פרויקטים והקרן הבינלאומית לפיתוח חקלאי. דנמרק מציעה סיוע הומניטרי לקוריאה הצפונית באמצעות ארגונים רב-צדדיים כצלב האדום ותוכנית המזון העולמית. דנמרק מנסה להשפיע על התפתחות הדמוקרטיזציה, הכבוד לזכויות האדם וליברליזציה של הכלכלה הצפון קוריאנית. בשנת 2008 הסתכם הסיוע הדני בצפון קוריאה ב-239 מיליון קרונה דנית.
יחסי דנמרק–מולדובה
יחסי דנמרק–מולדובה הם היחסים הדו-צדדיים בין דנמרק למולדובה. בשום מדינה אין שגריר תושב. שגריר מולדובה בדנמרק הוא איגור קורמן, שגר בברלין ומונה בשנת 2005. השגריר הדני במולדובה הוא אולה הראלד ליסבורג, המתגורר בבוקרשט.
היסטוריה.
הרפובליקה של מולדובה וממלכת דנמרק כוננו יחסים דיפלומטיים ב-20 בינואר 1992. ממלכת דנמרק הכירה בעצמאות מולדובה ב-31 בדצמבר 1991. ב-22 באפריל 2009 נפתחה נציגות דיפלומטית דנית בקישינב. הנציגות נכון לשנת 2017 כבר לא פעילה.
ביקורים רשמיים.
שר החוץ של מולדובה ביקר בדנמרק ביוני 1996, ושר החוץ של מולדובה ביקר בדנמרק בדצמבר 1997. הפוליטיקאי הדני רובן מדסן ביקר בטרנסניסטריה בנובמבר 2010.
יחסי סחר.
בשנת 2008 הסתכם הייצוא הדני למולדובה ב-80 מיליון קרונה דנית, והיבוא היה פחות ממיליון קרונה דנית.
סיוע פוליטי, טכני והומניטרי.
משרד החוץ של דנמרק מספק תמיכה עבור תוכנית נגד סחר בבני אדם במולדובה הפועלת גם באוקראינה ובבלארוס. במולדובה, התוכנית מיושמת על ידי ארגון ההגירה הבינלאומי והאגודה הבינלאומית La Strada.
הממשלה הדנית סיפקה תרומות כספיות לקרן הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופהן המפקחת על נסיגת הנשק והתחמושת הרוסים מאזור הדנייסטר.
הסיוע הטכני המוצע על ידי דנמרק למולדובה כולל במיוחד פרויקטים בתחום הסביבה (במחוזות אדינץ, קאחול, טיגינה). דנמרק יחד עם שוודיה והאו"ם מספקת גם סיוע כספי לפרלמנט המולדובי שבנייתו ותשתיותיו נפגעו קשה והושמדו ברובם במהלך הפוגרום שלאחר הבחירות באפריל 2009.
הסכמים.
בשנת 2004 הצביע הפרלמנט המולדובי בעד אשרור המזכר המולדובני-דני בנושא יישום פרוטוקול קיוטו, במסגרתו התחייבה דנמרק לממן שורה של פרויקטים שמטרתם הפחתת פליטת גזי חממה במולדובה.
לאו אדלר
לאו אדלר (בגרמנית: Leo Adler; 8 באוקטובר 1891 – 6 באוגוסט 1962) היה תאורטיקן ומבקר אדריכלות, אדריכל ומחבר, חבר ורקבונד ואיגוד האדריכלים הגרמני.
היה אחד מ-450 האדריכלים, שחוקי נירברג אסרו עליו לעבוד.
חייו.
לאו אדלר, שמשפחתו הגיע מקונינגסברג (היום קלינינגרד ברוסיה), גדל והתחנך בקרץ' בחצי האי קרים. ב-1910 החל ללמוד אדריכלות באוניברסיטה הטכנית של ברלין, כאשר בסוף 1912 המשיך את לימודיו באוניברסיטה הטכנית של מינכן. לארח סיום לימודיו לחם במלחמת העולם הראשונה ונפצע קשות בורדן. לאחר השתקמות המשיך לדוקטורט אותו סיים ב-1920 תחת קורנליוס גורליט באוניברסיטה הטכנית של דרזדן בנושא "תרומות להיסטוריה של התפתחות האדריכלות". לאחר מכן עבד כתאורטיקן אדריכלי ומבקר, כעובד במרכז הרייך למחקר של השפעות הכלכלה של מבנים ודיור, מ-1926 ועד 1930 הוא עבד כעורך של מילון האדריכלות של הווסמוט (ערכים 1–4) בברלין ולאחר מכן ב-1932 הקים את מגזין אדריכלות Architectura, העסק בהיסטוריה ואסתטיקה של האדריכלות. באחד הפרקים, כעורך המגזין כתב: "זאת עובדה מעניינת שאין כיום מגזין המוקדש אך ורק להיסטוריה ותאוריה של האדריכלות. עובדה מוזרה שכיום אין מגזין המוקדש אך ורק להיסטוריה ותאוריה של האדריכלות. הדהוד החזק שתוכנית המגזין מצא בקרב מומחים הראה כי לרוב מצער על פער זה בכתבי האדריכלות".
ב-1933 ברח, יחד עם אשתו בתו ובנו, מהנאצים והשתקע בתל אביב, שם עבד כאדריכל וניסה כעורך מגזין האדריכלות "חבינאן במשראך הכרוב", כתב עת לארכיטקטורה, להמשיך את לימודיו באדריכלות. הוא פיתח את תאוריית הבנייה מנקודת מבט ללא נקודה מוגז (הנקודה אליה מתכנסים קווים מקבילים ויוצרים אשליית עומק) . בשנת 1952 עבר ליאו אדלר מתל אביב לבתו ורה בקיבוץ עין חרוד, שם התגורר עד מותו בשנת 1962. משנת 1952 עד 1958 היה מורה לציור בבית ספר עין חרוד ומשנת 1955 עד 1958 מהנדס ראשי של אזור הגלבוע.
פיליפוס פטסאלניקוס
דאף 33
דאף 33 (בהולנדית: DAF 33), היא מכונית משפחתית קטנה, 2 דלתות, שיוצרה בהולנד על ידי יצרנית הרכב דאף, (ראשי התיבות שלה: "מפעל המכוניות של דורן" – Doorne’s Automobiel Fabrieken), אשר יוצרה בין השנים 1974–1967.
היסטוריה.
דאף ידועה כמפעל המייצר משאיות, אבל משנת 1958 עד שנת 1975 ייצרה כלי רכב משפחתיים קטנים. בין הרכבים שייצרה : דאף 600, דאף דאפפודיל, דאף 30, דאף 33, דאף 44, דאף 45, דאף 46 ודאף 68. בשנת 1967 פיתחה את ה"דאף 55", עם מנוע מקורר מים, 4 צילינדרים 1,108 סמ"ק. מעצב המכוניות של דאף היה ג'ובאני מיקולטי, שעיצב מספר עצום של אבות־טיפוס.
בדצמבר 1972 יצרנית הרכב וולוו צברה נתח של 33 אחוזים מ- DAF, ובמאי 1975 עם השתלטות השוודים על דאף, נעלם השם דאף והפך לוולוו.
דאף ייצרה 816,000 מכוניות נוסעים.
תהילים ל&quot;ו
תהילים ל"ו הוא המזמור ה-36 בתהילים. (לפי המספור בוולגטה ובתרגום השבעים, המזמור ממוספר כמזמור ה-35). בלטינית: Dixit iniustus ut delinquat in semet" ipso"
מבנה המזמור.
יש המחלקים את המזמור כך:
סוגת המזמור.
יש הסוברים כי מזמור זה שייך לספרות החכמה מעצם עיסוקו של השיר בתכונותיהם של הצדיק והרשע. אחרים סוברים כי זוהי קינת יחיד והם נאחזים בשלושת הפסוקים האחרונים בהם מבקש בעל המזמור עזרה מהאל שיציל אותו מהרשעים המבקשים את רעתו. יש מי ששייכו מזמור זה לקבוצת מזמורים הדנים בתפילת אדם חף מפשע שנאשם על לא עוול בכפו וחלה בשל כך. לקבוצה זו משייך חוקר המקרא לזלי את תהילים י"ג, כ"ח, ל"ח, מ"א, ס"ט, ע"א, פ"ו, ק"ב ו-ק"ט.
כותרת המזמור.
כינוי דוד כעבד ה' המופיע בכותרת, מופיע בעוד מזמור בתהילים בלבד, תהילים י"ח. לשם השוואה משה מכונה עבד ה' כ-15 פעמים התנ"ך.
WebAssembly