המומחים לתפסיר מסכימים שכעת הם מוקפים בין שני הרים והמחיצה המגוננת שבנה ד'ו אל-קרנין. כשיצאו משם, הם יחלו לשתות את מי הנהרות כולם ולא ישאירו טיפת מים, וישתו את מי הכנרת. נאמר שהראשון מהם ישתה מהכנרת וכשיגיע האחרון מהם לאותו מקום הוא יגיד : "האם לא היו כאן מים?!"
על פי המסורת, בואם של גוג ומגוג יתרחש לאחר שובו של ישוע בן מרים, ואחרי הופעת משיח השקר.
סטף
סטף (בערבית: صطاف, בתעתיק לעברית: צטאף) היה כפר ערבי בהרי ירושלים על הצלע המזרחית של הר איתן היורדת עד לנחל שורק, כעשרה קילומטרים מערבית לירושלים. במלחמת העצמאות נכבש הכפר במסגרת מבצע דני ותושביו עזבו אותו ולא הורשו לחזור אליו אחרי המלחמה.
האתר שוכן כקילומטר צפונית מערבית למושב אבן ספיר, משמר ומשחזר חקלאות הר מסורתית וקדומה שעדיין קיימת בכפרים כמו בתיר וואדי פוכין בהרי יהודה. חקלאות השלחין במקום התקיימה בעיקר ממימיהם של שני מעיינות שכבה, עין סטף (עין אל-בלד) ועין ביכורה (עין א-שרקיה).
מקור השם.
השם סטף הוא תעתיק עברי של השם הערבי צטאף או סטאף.
השם העברי הרשמי שניתן למקום בדצמבר 1949 היה ביכורה (בוטל בשנת 1955).
היסטוריה.
ההתיישבות באתר החלה לפני כ־6000 שנים בתקופה הכלכוליתית. חקלאות המדרגות (טראסות) החלה להתפתח לפני 4,500 שנים, ומאז ועד ימינו (בהפסקות קצרות) היה האתר מיושב. ביישוב נמצאו גם שרידים מהתקופה הביזנטית.
השם מוזכר לראשונה בכתבים מאזור עין כרם, שנכתבו בתקופה הממלוכית.
בעת החדשה.
הכפר שהיה שייך לנפת ירושלים שבמחוז ירושלים (1945). על פי סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל הוערך שטח הכפר ב-3,775 דונם והאוכלוסייה הוערכה ב-540 נפשות.
בין צטאף לבין הכפר השכן ח'רבת לוז היה בית ספר ששימש את שני הכפרים. תושבי ח'רבת לוז היו מגיעים לכפר על מנת להביא מים לכפרם, לעצור שמן זית בבית הבד ולטחון חיטה.
בחודשים ינואר ופברואר של 1948, בתחילת מלחמת העצמאות, פעל אהרן חיים כהן, מייסד המחלקה לפועל הערבי של ההסתדרות, להסדרת הסכמי שלום עם הכפרים שבעיבורה של ירושלים ובהם הסטף. בחודשים לאחר מכן לוחמיו הבלתי סדירים של עבד אל-קאדר אל-חוסייני קיבלו קבלת פנים צוננת, לא הורשו להישאר בכפר ונאלצו לשוב לבסיסם בבית סוריק. ב-13 ביולי 1948 נכבש הכפר על ידי חיילי הגדודים השני והרביעי של חטיבת הראל במבצע דני, כחלק מהרחבת שליטת צה"ל בפרוזדור ירושלים, ביחד עם הכפרים סובא, ח'רבת אל-לוז, ח'רבת דיר עמרו ועכור. בני מוריס כותב כי הכפרים כבר היו נטושים בחלקם הגדול עקב קרבתם לחזית מאז אפריל, וכי כשהתקרבו טורי חטיבת הראל, ופגזי המרגמות שהמטירו, עזבו גם רוב הנותרים. הקומץ שנותר גורש עם כניסת צה"ל.
בתום קרבות עשרת הימים נצטוו יחידות צה"ל בקווי החזית שבאזור "למנוע את חזרתם של התושבים הערביים לעריהם וכפריהם שנכבשו על ידינו גם באש".
במהלך ההפוגה השנייה הועברו אנשי בית נקובה לכפר, אולם לבסוף התיישבו בשולי אבו גוש.
במהלך שנות ה-60, נהרס הכפר ביזמת הממשלה. במאמר בקתדרה מביא אהרון שי את דבריו של משורר צעיר, שהיה מדריך בתנועת הצופים על ההרס:
לאחר מלחמת העצמאות, ב-7 בנובמבר 1949 הוקם במקום כפר של עולים מצפון אפריקה בשם "ביכורה". היישוב הוקם בעזרת מפלגת הלוחמים של יוצאי ארגון הלח"י., אך הוא ננטש כעבור זמן קצר. בשנות החמישים שימש המקום כאתר אימונים של יחידה 101 ושל חטיבת הצנחנים, דבר שהאיץ את הריסת בתי הכפר. בשנות ה-60 התקיים במקום סניף של בסיס הטירונים של צה"ל, בה"ד 4.
כיום.
שחזור חקלאות ההר.
בשנות השמונים החלה קרן קיימת לישראל לשקם ולשחזר את מערכת המדרגות החקלאיות. במסגרת הפרויקט נחפרו ונחשפו שני מעיינות שכבה שספקו מים לכפר - עין סטף ועין ביכורה, התעלות שיצאו מהם, ובריכות האגירה. בנוסף, הונהג באתר מיזם בשם "בוסתנוף" במסגרתו שוכרים תושבי ירושלים חלקות קרקע לעיבוד עצמי. החקלאות שיש בחלקות אלו הן - חקלאות שלחין. ניתן לראות באזור הסטף גם חקלאות בעל.
חוות "הר איתן".
בשנת 1974 התיישב שי זלצר, רועה צאן וגָבָּן. עם השנים עברה החווה מיקומים שונים ולבסוף נקבעה כ-2 קילומטרים מן המעיין, בבית הבד של הכפר הערבי ששכן במקום. בחווה מגדלים עדר עזים ומחלבן מייצרים גבינות שונות בשיטות עתיקות, ירקות אורגניים ומטע זיתים. מעמד החווה אינו מורשה מבחינת הרשויות וביניהן מינהל מקרקעי ישראל.
קלאופטרה תאה, מלכת הממלכה הסלאוקית
קלאופטרה תאה הייתה שליטה של הממלכה הסלאוקית, בתם של תלמי השישי ושל קלאופטרה השנייה, מלכת מצרים. שליטת סוריה בין השנים 125 לפנה"ס ל-121 לפנה"ס.
קלאופטרה נישאה לאלכסנדר באלאס בסביבות שנת 150 לפנה"ס, ולהם נולד אנטיוכוס השישי.
נישואיה השניים היו לדמטריוס השני בסביבות שנת 148 לפנה"ס. ילדיהם היו סלאוקוס החמישי ואנטיוכוס השמיני, וייתכן שגם בת בשם לאודיס.
בעלה השלישי, הוא אחיו של דמטריוס אנטיוכוס השביעי, לו נישאה בזמן שדמטריוס היה במלחמה נגד הפרתים. הם ילדו ללא ספק ילד אחד, אנטיוכוס התשיעי, אולם שמותיהם של ילדים אחרים מוטלים בספק. בשנת 129 לפנה"ס לערך, אנטיוכוס בעלה נהרג במלחמה נגד הפרתים, ודמטריוס שב הביתה על מנת לתבוע את אשתו בחזרה. קלאופטרה נהגה באמצעי זהירות ושלחה את אנטיוכוס התשיעי, בנה מאחיו של דמטריוס אל העיר קיזיקוס שבאסיה הקטנה.
דמטריוס ניסה ללא הצלחה לפלוש למצרים. כנקמה, שליטה של מצרים שלח את אלכסנדר זבינא, לכאורה בנו של אלכסנדר באלאס כמלך סוריה, ועורר מלחמת אזרחים. לאחר תבוסתו לזבינא בדמשק, דמטריוס נמלט לעיר לפתולמאיס הרמיו בה שהתה קלאופטרה, אך מצא את שערי העיר נעולים, לאחר שאשתו סגרה את השערים בפניו. הוא ניסה לברוח בסירה, אך נהרג על ידי חייליה של קלאופטרה.
בין השנים 125 לפנה"ס ו-121 לפנה"ס קלאופטרה שלטה על סוריה, והרגה את אחרון הבנים של דמטריוס, סלאוקוס, כשניסה לתבוע את השלטון. על מנת להפוך את שלטונה לחוקי היא שיתפה בשלטון את בנה אנטיוכוס השמיני.
כשגדל אנטיוכוס, הוא גילה חוסר יכולת שליטה, ובשנת 121 לפנה"ס קלאופטרה החליטה להיפטר ממנו. כשחזר יום אחד מן הציד, היא הציעה לו כוס יין אותה הרעילה. אנטיוכוס חשד בהתנהגותה הלבבית, ואילץ אותה לשתות קודם מן היין, והיא מתה.
קליאופטרה תיאה
גוג ומגוג
חוטבה
תוכנית שנים עשר הצעדים
תוכנית שנים עשר הצעדים (באנגלית: Twelve-step program) היא תוכנית כללית להחלמה מהתנהגות מתמכרת או כפייתית.
תוכנית שנים-עשר הצעדים המקורית פותחה על ידי אלכוהוליסטים אנונימיים (AA) כדרך להתמודד עם מה שהם מכנים "חוסר האונים" בהפסקת שתיית אלכוהול - אלכוהוליזם. תוכנית 12 הצעדים אומצה מאז על ידי קבוצות שונות כגון אכלני יתר אנונימיים (OA), מהמרים אנונימיים (GA), סקסוהוליסטים אנונימיים (SA), מכורים למין אנונימיים (SAA), מכורים אנונימיים (NA), תלויי-יתר אנונימיים (CODA) , רגשות אנונימיים (EA) ומכורים לפורנו אנונימיים (PA).
כל תוכניות שנים עשר הצעדים השונות מתנהלות בדרך דומה וכולן פועלות לפי שתים עשרה המסורות שהן הקווים המנחים המאפשרים להן להתקיים באופן עצמאי ולשמור על קיומם. מדובר במעין נורמות התנהגותיות המאפשרות את האנונימיות ואת התחזוקה השוטפת של הקבוצה. חברי התוכנית נפגשים בצורה סדירה כדי לשתף את ניסיונם, כוחם ותקוותם. המשותף לכל הקבוצות הללו הוא שהחברים בהן חשים שהם סובלים ממחלת התמכרות חשוכת מרפא ולא עם 'הרגל גרוע' או 'דרך חיים גרועה'. המחלה מיוחסת ל"אלרגיה" פיזית לחומר הממכר, אשר יוצרת כמיהה המלווה בהתנהגויות אובססיביות המובילות לשימוש חוזר בחומרים הממכרים ולהתדרדרות במצבם. התמודדות עם המחלה יכולה להתרחש על ידי ויתור על הניסיון להילחם בה ומסירת הקשיים ל"כוח עליון" (כל אחד על פי הגדרתו, תפיסתו ואמונתו) בשילוב עשייה פעילה של שנים-עשר הצעדים. לדברי מייסדי התוכנית, על אף האזכור הרב של אלוהים, תוכנית שנים עשר הצעדים אינה תוכנית דתית וחברים בעלי אמונות דתיות שונות ואף כאלה שהם אגנוסטיקנים ואתאיסטים יכולים ליטול בה חלק.
אחד המאפיינים המוכרים ביותר של תוכניות שנים-עשר הצעדים הוא העובדה שחברי התוכנית מודים שיש להם בעיה על ידי השימוש במשפט כגון "שלום, שמי פלוני ואני אלכוהוליסט". אמרת כנף זו מזוהה כיום עם קבוצות תמיכה בכלל. אמירה זו באה לבטא את העיקרון היסודי של התוכנית, שהמכור נשאר מכור כל ימי חייו, גם אם הוא 'נקי' שנים ארוכות. אפשר לראות את זה באתרי הקבוצות שהם מתייחסים למכור כנכה שנכרתה לו רגל שלעולם לא יצמיח רגל חדשה רק עליו ללמוד איך לחיות עם נכותו.
המשתתפים בקבוצות התמיכה משתפים את ניסיונם, האתגרים בהם הם עומדים, הצלחות וכשלונות, ומספקים תמיכה ישירה לאחרים מפני שהם מהווים דוגמה לכך שההימנעות והחיים ללא החומרים ו/או ההתנהגות ההתמכרותית אפשריים. רבים אשר הצטרפו לקבוצות אלה מדווחים כי מצאו הצלחה בנושאים שבעבר הכשילו אותם, בעוד אחרים - ובכללם כמה חברים לשעבר - מבקרים את יעילות התוכנית ואת ההתאמה שלה לחיים כיום.
תוכנית זו שנויה במחלוקת בשאלת היעילות שלה כלפי מכורים בכלל ואלכוהוליסטים בפרט. בדו"ח שארגון הבריאות העולמי הוציא בשנת 2009 על יעילות תוכניות לגמילה מאלכוהול, נכתב שאף על פי שפרויקט Match מצא ראיות שיש לה השפעה חיובית, דומה לשיטות אחרות של טיפול קוגניטיבי-התנהגותי וטיפול שיפור מוטיבציה, מטא-אנליזה מצאה ראיות משישה מחקרים לכך שהתוכנית אינה יעילה ומשבעה מחקרים לכך שתוכנית אלכוהוליסטים אנונימיים אינה יעילה, ושסקירה אחרת של שמונה מחקרים לא מצאה ראיות חד משמעיות לאפקטיביות השיטה.
12 הצעדים של האלכוהוליסטים האנונימיים.