בשנת 2009 מונה, בהסכמת שר המשפטים ונשיאת בית המשפט העליון, לדירקטור במכללת הגליל המערבי.
במחצית שנת 2015 יצא לאור ספרו, "הפשע המאורגן במשפט", הדן בהתייחסות המשפט לפשע מאורגן ולעומדים בראשו. הספר מכיל הצעות לתיקוני חקיקה ולמתן פרשנות לחקיקה הקיימת, במטרה להרחיב את האופן בו תוטל אחריות על בכירים בארגוני הפשע, לפשעים שבוצעו על ידי חברי הארגון, גם כאשר ההוראה לביצוע הפשע לא יצאה ישירות מהמנהיגים.
בבחירות לכנסת ה-18 שימש יו"ר ועדת הבחירות האזורית בעכו והגליל המערבי, אזור בו היו למעלה מ-600 קלפיות ובכך היה לאחד מאזורי הבחירות הגדולים ביותר בארץ.
בקיץ 2016 שהה באוניברסיטה בניו-יורק, כחלק מהכשרתו לקראת קבלת מינוי לפרופסור למשפטים.
בשנת 2016 פרסם מאמר בשם "דוקטרינת רב-העבריינים", בו דן בדיני השותפות על כל צורותיה. המאמר פורסם בכתב העת "משפט וממשל" כרך י"ז בהוצאת אוניברסיטת חיפה.
בשנת 2017 כתב מאמר על הפשע המאורגן, שפורסם ב"ספר מרדכי קרמניצר" בהוצאת המכון הישראלי לדמוקרטיה, אוניברסיטת חיפה ונבו.
שימש כבוחן בבחינות בעל-פה של לשכת עורכי הדין, עד לביטולן בשנת 2017.
בתחילת שנת 2018 הועלה לדרגת סגן-אלוף בצה"ל, וזאת במסגרת שירותו כשופט צבאי במילואים.
משנת 2018 משמש כנשיא מועדון רוטרי בכפר-יאסיף.
משנת 2018 חבר בנציגות השופטים הארצית של שופטי ישראל, ובין היתר הנציגות מטפלת בתנאי השופטים בכל הערכאות, וכן מקיימת קשר ומפגשים עם נציגויות השופטים מכל העולם.
משנת 2019 הצטרף לסגל האקדמי בפקולטה למשפטים במכללה האקדמית צפת, והוא מלמד בתחום המשפט הפלילי, דיני השותפות והניסיון במשפט הפלילי וכן סדנה בליטיגציה פלילית.
חיים אישיים.
פלאח נשוי לרוזט, מורה מחנכת בעכו ולהם שלושה ילדים. משפחתו מתגוררת בעכו.
הוא בעל חמישה תארים אקדמיים. באוניברסיטת ת"א סיים לימודי תואר ראשון במשפטים, תואר ראשון בלימודים כלליים וארכאולוגיה, ותואר שני בפילוסופיה. באוניברסיטת חיפה סיים לימודי תואר שני במשפטים ודוקטורט במשפטים.
מגפת הדבר באמאוס
מגפת הדבר באמאוס הייתה מגפת דבר בקנה מידה רחב שפרצה בשנת 639 לספירה בעיר אמאוס ניקופוליס ליד לטרון, פרק זמן קצר לאחר כיבושה מידי האימפריה הביזנטית, על ידי האימפריה המוסלמית בהנהגת שושלת הראשידון. המגפה, שהובילה למספר רב של נספים בקרב הצבא האסלאמי והתושבים המקומיים, האטה את התפשטותה של ח'ליפות ראשידון וגרמה לחורבן ונטישת המקום. מגפה זאת היא אחת מבין סדרה של התפרצויות דבר שהתרחשו בין המאה השישית למאה השמינית לספירה באזור אפריקה, אסיה וארצות אגן הים התיכון שראשיתן במגפה היוסטיניאנית (מגפת הדבר הראשונה).
מחלת הדבר.
דבר היא מחלה זואונוטית חריפה ומדבקת של מכרסמים ובני אדם, שנגרמת על ידי חיידקים גראם-שליליים מהמין "Yersinia pestis". החיידקים מועברים למכרסמים על ידי פרעושים, ואילו בני האדם נחשפים אליהם על ידי אינטראקציה עם מכרסמים שנושאים את אותם הפרעושים בפרוותם. מחלת הדבר יכולה להתבטא בשלוש צורות: מחלה לימפתית עם הופעת נגעים אופייניים (Bubonic plague), אלח דם (Septicemic plague) ודלקת ריאות (Pneumonic plague), כשהאחרונה מועברת ישירות מאדם לאדם באוויר באמצעות תרסיס ואינה מצריכה וקטור זואונוטי. ללא טיפול אנטיביוטי הולם 75% מהחולים באלח דם ו-90% מהחולים בדבר ריאתי ימותו.
פרוץ המגפה.
המגפה פרצה בשנת 639, כשנה לאחר כיבוש אמאוס ניקופוליס מהביזנטים בידי הצבא האסלאמי בהנהגת ח'ליפות ראשידון. מאמאוס התפשטה המגפה ברחבי הלבנט והגיעה לסוריה ולעיראק, שם תועדו קורבנות רבים בערים חומס, דמשק ובצרה, ואף למצרים. המגפה גרמה לאבדות כבדות בקרב הצבא האסלאמי (25,000 קורבנות) והובילה להאטה משמעותית בהתפשטות ח'ליפות ראשידון.
על פי המסורת המוסלמית, פרצה המגפה באמאוס כתוצאה משתיית מי באר מזוהמים, דבר שעלול לרמוז כי מקור המגפה לא היה בחיידקי "Yersinia pestis", אלא, למשל, בחיידקי "Vibrio cholerae", מחוללי מחלת הכולרה. אולם חוקרים מעריכים כי הגורם למגפה הם בכל זאת חיידקי "Yersinia pestis", מחוללי מחלת הדבר, שאינם מועברים באמצעות שתיית מים מזוהמים. החוקרים מבססים את קביעתם על שלושה אירועים:
נספים מפורסמים בקרב ח'ליפות ראשידון.
רבים מבין בני לווייתו של מוחמד (צחאבה) נפלו קורבן למגפה. הנודע מכולם הוא אבו עוביידה בן אל-ג'ראח, מפקד הצבא האסלאמי. מוטרד מחומרת המגפה הורה הח'ליף עומר בן אל-ח'טאב לאבו עוביידה לחזור מיד לאל-מדינה על מנת להינצל מהדבר. אולם זה האחרון סירב וביקש להישאר עם חייליו. לבקשת הח'ליף הסכים אבו עוביידה להתרחק מהאזור הכפרי הנגוע בדבר ולנוע, יחד עם צבאו, לכיוון חורן. אולם בסמוך ליישוב ג'ביה (כ-5 קילומטרים צפונית-מזרחית לעיר הסורית נווה), לא הרחק מזירת ניצחונו הגדול בקרב ירמוך, נדבק אבו עוביידה בשנת 639 ונפטר מן המגפה שהספיקה כבר להתפשט צפונה לסוריה.
בשנת 640 נספה יזיד אבו סופיאן, מפקד האגף השמאלי של הצבא האסלאמי בקרב ירמוך, בעת ששימש כמושל מחוז סוריה בח'ליפות.
מישל סארדו
פרנסין שפירא
יובל דניאלי
יובל דניאלי (נולד ב-1943) הוא צייר, פסל מבקר אמנות, חוקר תרבות וארכיונאי ישראלי.
ביוגרפיה.
דניאלי נולד במחנה הזמני ששכן לצד בית חרושת נעמן במפרץ חיפה והורכב מקבוצת החברים שהקימה מאוחר יותר את קיבוץ המעפיל ומאז חי ופועל בקיבוץ. בין השנים 1957 ו-1960 למד ציור אצל האמן משה פרופס בבית הספר התיכון במוסד החינוכי "מעיין" שבקיבוץ עין החורש. בתום לימודי התיכון שירת במסגרת הנח"ל ביחידת בני המשקים. בתום שירותו למד במכון לציור ופיסול ע"ש אבני בתל אביב.
במקביל, שיחק כדורעף בהפועל המעפיל בשנים 1960–1974, בשנים בהן הייתה הפועל המעפיל הקבוצה הבולטת בישראל בכדורעף וזכתה ב-9 אליפויות וב-8 גביעי המדינה.
ספרו הראשון של יובל דניאלי,"רקויאם לברוש", (ספרית פועלים, 1987), משלב ציורים משלו עם שירים משל המשורר עלי אלון.
מאז שנת 1997 פועל דניאלי כארכיונאי בארכיון השומר הצעיר "יד יערי" בגבעת חביבה ובמסגרת זו הוא חוקר ומתעד את אמני הקיבוצים ואוצר הארכיון. כחוקר תרבות פרסם דניאלי במשותף עם מוקי צור שלוש מונוגרפיות על בכירי האדריכלים שפעלו במסגרת המחלקה הטכנית של תנועת הקיבוץ הארצי - השומר הצעיר: שמואל מסטצ'קין, חיליק ערד ומנחם באר. הספרים חשפו רובד נשכח ונסתר באדריכלות הישראלית שכמעט ולא נחשפה עד פרסום הספרים ועוררה מחדש עניין באדריכלות בקיבוצים בכלל ובמבנים שתכננו האדריכלים בפרט. ב-2020 פרסם דניאלי את הספר "גבעה ורוח בא" (הוצאת יד יערי) שיצא לאור לציון 70 שנה לגבעת חביבה. בספר מחקרי זה חושף דניאלי את סיפור הקמתה וקורות המוסד.
דניאלי מרבה להציג תערוכות יחיד וקבוצתיות במוזיאונים וגלריות ולפרסם סקירות ומאמרי ביקורת בתחומי האמנות והתרבות עם דגש על הזירה הקיבוצית. ב-2009 נערכה לו תערוכת יחיד מקיפה "דרכי זיכרון" (אוצר: יניב שפירא) במשכן לאמנות עין חרוד.
סוכי שחור
סוכי שחור (שם מדעי: "Sericulus chrysocephalus") הוא מין של סוכי שגודלו בינוני, בעל דו-צורתיות זוויגית. אורכו כ-25 ס"מ. הזכר שחור; הכיפה וחלק מהגוף זהובים. המקור וקשתית העין צהובים; הרגליים שחורות. לעומתו, ניצוי הנקבה חום, והיא מנוקדת בכתמים לבנבנים או חומים בהירים. מקורה אפור; הרגליים והכיפה שחורים. מין זה אנדמי למזרח אוסטרליה, בה הוא מצוי ביערות גשם. תחום תפוצתו מתפרש מקווינסלנד לניו סאות' ויילס. הוא ניזון בעיקר מפירות, פירות יער וחרקים.
רבייה וסוכה.
מין זה פוליגמי. זכר הסוכי השחור בונה מבנה חיזור מיוחד, המכונה "סוכה" (כמו אצל שאר מיני הסוכיים). אצל הסוכי השחור, הסוכה בנויה בצורת שדרה: נוצר מעין "מסדרון" חסר גג, שמוקף ב"קירות" בנויים מזרדים. הסוכות נבנות בדרך כלל על ידי זכרים בוגרים, אך לעיתים גם זכרים צעירים מתאמנים בבנייתן. בניית הסוכה נמשכת מספר שעות, בשונה מרוב מיני הסוכיים, אצלם בניית הסוכה נמשכת מספר ימים. לרוב, זכר אחד בונה סוכה אחת, ורק לעיתים רחוקות פרט יחיד בונה שתי סוכות. הזכרים מבלים כ-3% מיומם בתחזוק הסוכה. בסמוך לסוכה, הזכר ממקם חפצים שונים, בין השאר קונכיות, זרעים, עלים ופירות יער. במהלך החיזור, הנקבה מתקרבת לסוכה; הזכר מציג בפניה את אחורי צווארו, פותח וסוגר את כנפיו לסירוגין, ומביא לה קישוטים מהסוכה שלו. אם הנקבה מעוניינת, היא צופה בזכר מציג כ-20 דקות נוספות לפני ההזדווגות.
הקן נבנה מזרדים ועלים, וממוקם בדרך כלל מעל הקרקע (בין השאר, על משטחי דבקון טפילי או על ענפים). הנקבה מטילה עד 2 ביצים, בהפרש של יומיים. הזכר אינו מעורב כלל בגידול הגוזלים ובדגירה. הנקבה דוגרת על הביצים כ-25 ימים, והגוזלים עוזבים את הקן בגיל כ-22 ימים.
. (נקודה)
לואיס ג'. איגנרו
נמל התעופה מילאנו מלפנסה
ליגת הכדורסל NBA
צ'ר ואנג
צ'ר ואנג (בפין-יין: Wáng Xuěhóng; נולדה ב-15 בספטמבר 1958) היא יזמת ופילנתרופית טאיוואנית. היא המייסדת והיו"ר של חברת HTC, ושל חברת VIA Technologies, ונחשבת לאחת מהנשים המצליחות ביותר בעולם הטכנולוגיה.
ביוגרפיה.
ואנג נולדה בטאיפיי, טאיוואן. אביה היה מייסד של חברת הפלסטיק Formosa Plastics Group, ואחד מהאנשים העשירים ביותר בטאיוואן.
היא למדה במכינת המכללות באוקלנד, קליפורניה בשנת 1974. בשנת 1981 סיימה תואר שני בכלכלה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. בשנת 1982 הצטרפה לחברת ייצור המחשבים FIC. הייתה חלק ממייסדי חברת VIA Technologies בשנת 1987, ובשנת 1997 ייסדה את חברת HTC. החל משנת 2007 היא מכהנת כיו"ר החברה.