עבודת הדוקטורט שלו, שנכתבה בנושא: "ארצות הברית ויפן, 1940–1941: דימויים וקווי מדיניות", בהדרכתם של החוקרים מורטון קפלן, אקירה איריה וטאנג טסו, עודכנה ושוכתבה כספר, ב-1987 המנתח את תהליך קבלת ההחלטות בממשל הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט כלפי יפן בתקופה שקדמה למתקפה היפנית בפרל-הרבור.
לאחר סיום לימודיו חזר ארצה, ובין השנים: 1973–1978 הרצה במחלקה ליחסים בינלאומיים ב. בין השנים: 1978–1979 שהה בשבתון כמרצה אורח למדע המדינה וכחוקר אורח במכון לסוגיות בינלאומיות ע"ש נורמן פטרסון שבאוניברסיטת קרלטון, אוטווה. עם שובו ארצה הצטרף לחוג למדע המדינה באוניברסיטת תל אביב, ובה לימד עד 2004. באוניברסיטת תל אביב הועלה לדרגת פרופסור מן המניין ב-1994. במהלך תקופה זו כיהן פעמיים כראש החוג למדע המדינה (1984–1987; 1993–1994), וכן כראש התוכנית ללימודי ביטחון (1998–2003), שהוא נמנה עם מקימיה. התוכנית שילבה תכנים, מכלולי לימוד ומרצים מתחומי ההיסטוריה ומדע המדינה, שהתמקדו, בסוגיות יסוד במדיניות הביטחון של ישראל. כמו כן שהה בשבתונים במחלקה לממשל ובתוכנית ללימודי שלום באוניברסיטת קורנל (1988) ובמחלקה לממשל באוניברסיטת ג'ורג'טאון שבוושינגטון די. סי. (1995–1996).
ב-2006, הצטרף פרופ' בן-צבי למחלקה ליחסים בינלאומיים במסגרת בית הספר למדעי המדינה באוניברסיטת חיפה, ולימד בה עד פרישתו לגמלאות בשנת 2012.
הוא נמנה עם כותבי עיתון 'ישראל היום'. פרופ' בן-צבי פרסם 10 ספרים בתחומים שונים ביניהם גם כאלו שעוסקים בסוגיות הקשורות לביטחון ישראל, ועשרות רבות של מאמרים מדעיים, מונוגרפיות ופרקים בספרים. הוא חתן פרס ישראל בתחום חקר מדע המדינה, מדעי הניהול והיחסים הבינלאומיים לשנת ה'תש"ף (2020).
נשוי לאירית, אב לבת ומתגורר בחיפה. דודו הוא ראש מועצת עמק חפר לשעבר, חיים בן צבי.
על-תחמוצת
על-תחמוצת או פרוקסיד, היא תרכובת במבנה R−O−O−R. קבוצת ה- O-O שבעל-תחמוצת קרויה הקבוצה העל-חמצנית (הקבוצה הפראוקסית).
בניגוד ליוני החמצן, לאטומי המימן יש מספר חמצון של .
העל-תחמוצת המוכרת ביותר היא המימן העל-חמצני (HO), המכונה לעיתים גם הוא בקיצור "פרוקסיד".
מלבד המימן העל חמצני, יש כמה קבוצות עיקריות של על-תחמוצת:
קניון ארנה
הוצ'קיס גרגואר
הוצ'קיס גרגואר (בצרפתית: Hotchkiss Grégoire) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית Hotchkiss חברת בת של Hotchkiss et Cie אשר יוצרה בין השנים 1950–1954 בצרפת.
יחסי ארצות הברית–סומליה
יחסי ארצות הברית–סומליה הם יחסי החוץ בין ארצות הברית לסומליה.
היסטוריה.
ממשלת סומליה בחרה בדרך הסוציאליסטית, ולכן נתמכה על ידי ברית המועצות. בשנת 1977 פרצה מלחמת אוגדן בין סומליה לאתיופיה, שנהנתה גם היא מתמיכת ברית המועצות, וברית המועצות החליטה להמר על אתיופיה הקומוניסטית שנראתה אמינה יותר, ובעקבות כך היא תמכה באויבי סומליה במלחמה זו. דבר זה הוביל לכך שארצות הברית החלה לתמוך בסומליה, שהייתה לה עמדה אסטרטגית מועילה, בסכסוך זה. התמיכה הצבאית והטכנולוגית החלופית של ברית המועצות וארצות הברית אפשרה לסומליה להקים את הצבא הגדול והחזק ביותר ביבשת אפריקה. עם זאת, כבר בשנת 1978, סומליה ספגה תבוסה קשה במלחמה, שסימנה את תחילתו של משבר ממושך שהפך למלחמת אזרחים ארוכה בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 שהובילה להתפוררותה של המדינה בפועל.
לאחר נפילת ממשלת באר ופרוץ מלחמת האזרחים בסומליה, שגרירות ארצות הברית במוגדישו נסגרה, אף כי ממשלת ארצות הברית מעולם לא ניתקה רשמית את היחסים הדיפלומטיים עם סומליה. קרב מוגדישו שהתרחש ב-3–4 באוקטובר 1993, כחלק ממבצע שמירת השלום של האו"ם בסומליה, במהלכו ספגו הכוחות המיוחדים האמריקניים אבדות גבוהות באופן בלתי סביר, השפיע על החלטת הנהגת ארצות הברית להסיג את הכוחות האמריקנים מסומליה.
ארצות הברית תמכה בממשלת המעבר הפדרלית בחסות האו"ם בסומליה, שהוקמה בשנת 2004.
מאז 2011 קיימה ארצות הברית מערכות יחסים עם הרשויות הסומליות באמצעות משלחת דיפלומטית שאינה תושבת בניירובי. ארצות הברית נותרה אחת מספקיות הנשק העיקריות של הצבא הלאומי הסומלי (SNA). ביוני 2009, ה-SNA שנבנה מחדש קיבל 40 טונות נשק ותחמושת מממשלת ארצות הברית כסיוע במאבק נגד המורדים האסלאמיים בדרום סומליה. הממשל האמריקני התחייב לספק יותר ציוד צבאי ומשאבים חומריים שיסייעו לרשויות הסומליות לחזק את הביטחון הכללי במדינה. בעניין זה, ממשלת ארצות הברית פרסמה מסר ברכה לנשיא הנבחר של סומליה והבטיחה להמשיך ולתמוך בהנהגת המדינה.
הממשלה הפדרלית הסומלית הוקמה ב-20 באוגוסט 2012, עם תום מנדט הביניים של ממשלת המעבר הפדרלית, והיא השלטון המרכזי הקבוע הראשון במדינה מאז פרוץ מלחמת האזרחים.
בספטמבר 2012 הצליח הצבא הסומלי בעזרת כוחות האיחוד האפריקאי לכבוש מהאסלאמיסטים את כל היישובים הגדולים במדינה, כולל הבירה מוגדישו. ב-10 בספטמבר בחר הפרלמנט הפדרלי החדש של סומליה את חסן שייח' מחמוד לנשיא המדינה.
ב-17 בינואר 2013 הודיעה מזכירת המדינה האמריקנית הילרי קלינטון, לאחר פגישה עם חסן שייח' מחמוד, על הכרה רשמית של ארצות הברית בממשלת סומליה.
קרונות שינה
פונטוליס
פונטוליס (שם מדעי: Pontolis) הוא סוג נכחד של יונק ימי אשר השתייך למשפחת הניבתניים. סוג נכחד זה היה גדול בהרבה מהניבתן המודרני, והוא חי במהלך המיוקן והפליוקן שלפני 11.6–5.3 מיליון שנה לחופה המערבי של אמריקה הצפונית במימי האוקיינוס השקט. הסוג הוגדר ב-1905 בידי פרדריך ויליאם טרו והוא כלל מין יחיד - "Pontolis magnus".
הפונטוליס התגלה בחפירות בקליפורניה ובאורגון סמוך לחופים, שם הוא חי בקבוצות גדולות. הממצאים כללו שרידי לסתות ושיניים רחבות, מהם נראה שהוא היה גדול בהרבה מהניבתן המודרני והגיע לאורך 3.5 מטר ולמשקל 1,000 עד 4,000 קילוגרם בממוצע, דומה בגודלו לפיל ים, כך שהוא נחשב לגדול הניבתנים מעולם. הוא היה בנוי לאורח חיים אמפיבי עם סנפירים קצרים, גולגולת חזקה באורך 60 סנטימטרים, לסתות דומות ללסתות של כלבי ים עם חיך עמוק יחסית והוא היה בעל ניבים רחבים, אך שונים מחטי הניבתן ולא בלטו החוצה מפיו.
הוא ניזון במימי האוקיינוס השקט מרכיכות ימיות ומדגים שהוא תפס. ייתכן שהוא אף הרג חיות גדולות יותר באמצעות שיניו הרחבות. הוא עצמו היה כמעט שלא היה מאוים על ידי טורפים למעט המגלודון הענק.
במבי פרידמן
במבי פרידמן (נולד בשנת 1969) הוא מעצב תפאורה ותאורה ישראלי. במהלך הקריירה האמנותית שלו עיצב יותר מ-200 במות לתיאטרון, לאופרה, למחול וכמו כן, לטלוויזיה ולאירועי במה ממלכתיים ומסחריים.
לימודים.
פרידמן בוגר לימודי תואר ראשון ותואר שני בהצטיינות בעיצוב במה במגמה לעיצוב במה של החוג לאמנות התיאטרון באוניברסיטת תל אביב. לאחר סיום התואר השני התמחה בעיצוב באמצעות תוכנות ממוחשבות במכללה לאמנות ועיצוב צ'לסי שבלונדון.
קריירה אקדמאית.
משנת 1998 החל פרידמן ללמד בחוג לאמנות התיאטרון שבאוניברסיטת תל אביב. בשנת 2003 הקים במכללת שנקר בית הספר הגבוה להנדסה ועיצוב את "המסלול לעיצוב תפאורה למופע ואירוע", שאותו הוביל וניהל כחמש שנים. משנת 2011 החל לשמש כמרצה בכיר וחבר סגל באוניברסיטת תל אביב. בשנת 2014 יחד עם פרופ' מרים גורצקי בילו ופרופ' צביקה סרפר, הקים את התוכנית למצטיינים בעיצוב במה, קולנוע וטלוויזיה בפקולטה לאמנויות שבאוניברסיטת תל אביב. שם הוא מלמד גם היום מקצועות שונים בעיצוב תפאורה ותאורה לתיאטרון ולטלוויזיה.
קריירה אמנותית.
במקביל לעשייתו בתחומי ההוראה, פרידמן עיצב למעלה מ-200 הפקות בתיאטרון, באופרה, במחול, בטלוויזיה, וכמו כן עיצב במות עבור מופעים מסחריים ואירועים גדולים.
תיאטרון רפרטוארי, אופרה ומחול בישראל.
משנת 1998 החל פרידמן לעצב תפאורה ותאורה בתיאטרון הרפרטוארי בישראל, וכמו כן עבור הפקות של אופרה ומחול. בין עבודותיו נמנות ההצגות: "ירושלים", "חליל הקסם", ו-"אליסה בארץ הפלאות" באופרה הישראלית; "אכזר ורחום", "לב טוב", ו-"החולה ההודי" בתיאטרון הבימה; "האישה בשחור", "רוז", "הסלבריטאים", "חברים של חברים", "אח יקר" בתיאטרון הקאמרי; "מתנקשים", "פופקורן", "מלאכת החיים", "אנדה", "סרט צרפתי", "מקסי ואני", "בחורים טובים", "אחרון ימיה", "אז בפראג", "עובד בשביל שניים", "בית מרקחת שטרן בלום", ו-"שבטים" בתיאטרון בית ליסין; "שיחות אחרי לוויה", ו-"בגידה" בתיאטרון החאן הירושלמי; "מלכת היופי של לינאן", "לא על זמירים", "לטיפול יצאנו", "דלתות נפתחות", "חסיה הנערה מן הכפר", ו-"חלום אחר" בתיאטרון באר שבע; ו"לילה טוב אמא" בתיאטרון חיפה.
מחזות זמר, הצגות לכל המשפחה, תוכניות ומופעים לילדים.
משנת 1999 החל פרידמן לעצב במות עבור מחזות זמר, הצגות לכל המשפחה, מופעי חנוכה גדולים ותוכניות טלוויזיה לילדים. בין עבודותיו הבולטות נמנים: מחזות הזמר "היפה והחיה" (דיסני), "צלילי המוזיקה", "נרניה", "אוליבר", "זורו", שרק", "Avenue Q", "בת הים הקטנה" (דיסני), "101 כלבים דלמטיים", "שלגיה והצייד", "פיטר פן", "המלך ואני"; פסטיגל מילניום וצעצוע של פסטיגל – שניהם בבימוי חנוך רוזן; הפקות טלוויזיה של מיכל הקטנה, סבא טוביה – טוביה צפיר, ורינת גבאי.
טלוויזיה.
בתחום הטלוויזיה עיצב פרידמן תפאורה לאולפנים של מגוון תוכניות, בהן: הרצועה בערוץ ביפ, תוכנית הבוקר של ערוץ 10, אולפן ערוץ הכנסת, אולפן ערוץ 23 – החינוכית, ואולפן ערוץ הספורט.
טקסים ואירועים.