בשנת 1937 הכריז מוסוליני על עצמו כ"מגן האסלאם". צעד זה ביטא את השינוי ברוח השלטון האיטלקי בלוב כלפי הקהילה היהודית. המרשל איטלו באלבו הועבר מאיטליה ללוב כדי לשמש כמושל החדש של לוב. באלבו היה מילא ברצון ובהתלהבות רבה כל הוראה שקיבל ממוסוליני. תקופה זו התאפיינה בהרעה ובהחמרה במצבם של יהודי לוב. הם נרדפו באופן קבוע על רקע דתי ולאומי. בין יתר הגזרות שהוטלו עליהם הייתה ההוראה לפתוח עסקים חנויות בימי שבת. הכלכלה בלוב הייתה מבוססת ברובה על היהודים, באלבו לא הסכים עם העובדה שבימי שבת הרחובות של טריפולי וסביבותיה יעמדו ריקים מעשייה ותנועה כלשהי, ולכן היהודים היו מחויבים לעבוד ביום הקדוש עבורם כאילו הוא יום חול. על אף הגזירה היהודים לא פתחו את עסקיהם, השלטון האיטלקי נדהם מההתמרדות הגלויה אשר לא הייתה כדמותה בכל תקופת המשטר הפאשיסטי. מצבם של היהודים הוסיף להחמיר ויהודים נושאי משרות ממשלתיות מרכזיות פוטרו, הרב הראשי בלוב באותה התקופה, הרב קאסטלבולוניזי (Castelbolognesi) חזר לאיטליה, ובמקומו נשלח הרב אלדו לאטס מאיטלה ללוב.
מינויו של לאטס לתפקיד רב הקהילה היהודית בלוב.
במרץ 1937 התמנה אלדו לאטס לרב הראשי של לוב, בעקבות החוק המיוחד שנחקק בשנת 1912, לפיו בית הדין הרבני של קהילת יהודי טריפולי יורכב משלושה דיינים, בתנאי שהרב הראשי תמיד יהיה רב איטלקי. מינויו של לאטס אפשר לקהילה להסתגל לזמנים המשתנים. לאטס ניחן ביחסי אנוש מצוינים ונודע בנכונותו לפשרה ביישוב מחלוקות. בנוסף, היה לאטס פרגמטי וחריף והצליח לעבוד עם באלבו ביעילות. תכונות אלה אפשרו לו לדאוג לקהילתו בתחומים שונים. לצדו עמדה בראש הקהילה ועדה שהורכבה מיהודים משכילים, שהושפעו מן התרבות האיטלקית, והיו שונים לחלוטין מהמנהיגות המסורתית ומרוב רובם של יהודי טריפולי ולוב באותה התקופה.
יהדות לוב בזמן מלחמת העולם השנייה.
שנת 1940, עם הצטרפותה של איטליה למלחמת העולם השנייה ומותו של המושל באלבו, הייתה שנת מפנה בחיי היהודים בלוב. החוקים קבעו את נחיתותם בפני המוסלמים ובפני האיטלקים, הגבילו, השפילו וסיכנו את היהודים. ממיעוט מועדף בראשית השלטון האיטלקי הפכו היהודים למיעוט נחות ונרדף בעיני השלטונות.
ב-9 בדצמבר 1940 פתחו הבריטים בהתקפה על האיטלקים בחזית מצרים, המפלות מידי הבריטים החריפו את ההסתה כלפי היהודים. כתוצאה מהכיבוש הבריטי מרבית הקהילה היהודית ראתה בצבא הבריטי כצבא משחרר אשר פטר אותם מהשלטון האיטלקי הפשיסטי ומחוקי הגזע שלו, אך האהדה והערצה של הקהילה היהודית לצבא הבריטי היה לרעתם כאשר האיטלקים שחזרו והשתלטו על קירינאיקה האשימו את היהודים בשיתוף פעולה עם הבריטים. בדצמבר 1941 – ינואר 1942 כבשו הבריטים שנית את קירינאיקה, אך במאי-יוני שוב נהדפו משם, והגזירות על יהודי לוב הוחמרו עוד יותר. מוסוליני ציווה לפזר את יהודי קירינאיקה ולכלוא אותם במחנות בלוב, בחודשי יוני-דצמבר 1942 הוצאו צווים אנטי-יהודיים רבים, והם פגעו בכל יהודי לוב..
יחסיו של לאטס עם השלטון האיטלקי.
לאטס שכנע את באלבו לפעול בנושאים שהיו החשובים ביותר להערכתו לשמירה על הזהות היהודית, ובה בעת נזהר שלא ליצור קרע בין המסורתיים והשלטונות המקומיים. בזכות ההתנהלות השקולה של לאטס, ביטל באלבו את העונשים ליהודים שסירבו לפתוח את עסקיהם ביום שבת. בתוך כמה חודשים הושב הסכם הסטטוס קוו בין הממשלה לקהילה היהודית על כנו.
לאטס הצליח לזכות הן באמונו של המושל באלבו והן באמונם של יהודי טריפולי. במרץ 1937 ביקר מוסוליני בלוב לראשונה מזה 11 שנים כדי לחנוך את הפרויקט ההנדסי הגדול ביותר של איטליה באותה תקופה בלוב - ויה ליטורנאה , כביש מהיר באורך 1811 קילומטר שחצה את לוב מתוניסיה במערב עד למצרים במזרח. באותה הזדמנות אמר מוסוליני לרב לאטס בנוכחותו של המושל באלבו, ש"יהודי טריפולי יכולים להיות שקטים, הממשלה הפאשיסטית אשר העניקה את חוק הקהילות היהודיות תכבד תמיד את מסורתיהם".
בשנת 1938 הוחלו ויושמו חוקי הגזע באיטליה באופן מיידי, אך אכיפתם בלוב הייתה הדרגתית וחלקית, נוכח החלק החשוב שנטלו היהודים בכלכלת לוב. כ-80 אחוזים מבתי העסק בטריפולי היו בבעלות יהודית. המושל האיטלקי בלוב, איטלו באלבו, אשר פעל לפיתוחה של לוב, דאג לקבל ממוסוליני אישור להחיל את חוקי הגזע, לפחות בתחום הכלכלי, במתינות. החוקים ביתר התחומים, ובמיוחד בתחום החינוך, נאכפו מיד והתלמידים היהודים הורחקו מבתי הספר הציבוריים. כך, נאלצו היהודים לדאוג בעצמם למערכת חינוך עבור ילדיהם, ונטל זה נפל על כתפי הקהילות היהודיות, דבר אשר אילץ את לאטס לארגן התרמה גדולה מבני הקהילה בטריפולי למען בתי-הספר היהודיים.
הקהילה החלה בהרחבה ובהקמה של מסגרות חינוך חלופיות ומימונן. למשל, נוספו כיתות והורחב סגל ההוראה בבית הספר "התקווה" בהנהלתו של עמישדי גוויטע. בהיעדר בתי-ספר תיכוניים עבריים בטריפולי, הוקם בית-הספר הטכני הראשון, בו למדו 60 תלמידים בארבע כיתות, והונהג בו שכר לימוד מדורג; תלמידים הצטרפו לבתי הספר הליליים של "בן-יהודה"; בית המלאכה לנשים בהנהלת לידיה נחום, קלט מספר רב יותר של תלמידות; ומוסד החינוך "אגודת תורה", בהנהלתו של חואטו חאטומה, המשיך לפעול. כמו כן, הארגונים הציוניים – "בן-יהודה" בהנהלת ציון אדאדי, "מכבי" בהנהלת רוברטו ארביב, וארגון הנשים הציוניות A.D.E.I. בהנהלת לידיה נחום - המשיכו לפעול והשתדלו להעסיק את בני הנוער, ככל שניתן, הן בפעילות ציונית והן בחינוך להשכלה כללית.
צעדים והישגים של אלדו לאטס.
בתחום החברתי.
לאטס פעל רבות לשמירה על צביונה המוסרי והחברתי של הקהילה היהודית בלוב. הישגים אלו התאפשרו הודות למערכת היחסים הטובה ששקד לטפח עם השלטונות האיטלקיים ובייחוד מול מושל לוב. בשיתוף עמו פעל רבות למען צמצום תופעת משחקי המזל והאלכוהוליזם. השניים צמצמו את שעות הפתיחה של עסקים לממכר משקאות והגבילו כניסה של אנשים לבתי קזינו. לצד זאת בתחום החברתי הוא פעל לצמצום העוני והשוטטות ברחובות ופעל למניעת קשרי נישואים בהם ראה כמועדים לכישלון.
בתחום החינוך.
לאטס פעל גם בתחום החינוך וביצע מתיחת פנים כוללת למערכת החינוך היהודית בלוב של אותה תקופה. הוא דאג לשיעורים אחר הצהריים, מעונות לפעוטות, עזרה רפואית בתוך תחומי בית הספר, ארוחות חמות, ספרי לימוד ובנוסף לביגוד והנעלה לילדים העניים. לימודי התורה היו בראש מעייניו והוא פיטר 12 מורים מתחום לימודי התורה בטענה שהם אינם ביצעו את עבודתם כראוי אך בכל זאת דאג להם למקורות הכנסה חלופיים.
הגטו היהודי.
לאטס הציג תוכנית אשר מטרתה הייתה דילול אוכלוסיית הגטו היהודי. התוכנית כללה בניית 50 בתים ל-80 משפחות מחוץ לרובע היהודי אמנם התוכנית העלתה את מיסי הקהילה בגלל העלאה במיסים פנה לאטס ליהודים וביקש מהם תרומות. לאטס ניסה לשכנע את קהילתו להתלבש בלבוש אירופאי על מנת לקדם את תהליך המודרניזציה וההתמערבות.
ביקורת על תקופת כהונתו.
לצד הקולות הרבים שראן בלאטס מנהיג אשר קידם את הקהילה היהודית בלוב, ותרם רבות למען פיתוחה ותהליך המודרניזציה, נשמעה גם הטענה לפיה בניגוד לקודמיו בתפקיד הוא בעיקר קיים את דרישות השלטונות האיטלקיים הפשיסטיים, ואף ייצג יותר את האינטרס האיטלקיים מאשר את הגישה המסורתית היהודית של יהודי לוב.
גנאדי גוטמן
גנאדי גוטמן (ברוסית: Геннадий Гутман; נולד ב-1 בנובמבר 1973) הוא שחמטאי אוקראיני בדרגת רב אמן.
נכון ליוני 2018, מדורג במקום ה-53 באוקראינה לפי מד כושר.
ביוגרפיה.
גנאדי גוטמן נולד בדנפרופטרובסק. הוא התחיל להתאמן בשחמט בשנת 1980. במהלך לימודי בית הספר הוא השתתף בתחרויות נוער וזכה להצלחות. בשנת 1994 החל לאמן בעצמו.
שיא הקריירה של גוטמן הייתה בסוף המאה ה-20-תחילת המאה ה-21. בשנת 2001 הוענקה לו דרגת רב אמן.
כמאמן הוא טיפח מספר שחמטאים שהגיעו לדרגת רב אמן (דמיטרי מקסימוב ואנסטסיה קרלוביץ').
בשנת 2001 הוא פתח חוג לשחמט ליד בית הקהילה היהודית בעירו.
גנאדי פיש
גנאדי פיש (ברוסית: Геннадий Фиш; נולד ב-20 באפריל 1973) הוא שחמטאי אוקראיני-גרמני בדרגת רב אמן.
ביוגרפיה.
פיש נולד בסימפרופול. בשנת 1992 סיים במקום ה-14 באליפות העולם לנוער. בשנת 1994 הוענקה לו דרגת אמן בינלאומי. בשנת 1996 סיים במקום השביעי באליפות אוקראינה.
פיש היגר בשנת 2001 לגרמניה. בשנת 2005 בתחרות בגרמניה בבד-צבישנן סיים במקום השני (ניצח ארקדי רוטשטיין, לב גוטמן היה שלישי). באליפות גרמניה שנערכה בשנת 2005 סיים במקום השלישי.
בשנת 2007 הוענקה לו דרגת רב אמן.
הוא השתתף באליפות אירופה למועדונים כחלק מקבוצת מועדון של העיר ברמן.
עימות איראן-ישראל (מאי 2018)
הארמון (ניצנים)
סמיר באירקטרביץ'
סמיר באירקטרביץ' (בבוסנית: Semir Bajraktarević; נולד ב-14 באוקטובר 1987) הוא כדורגלן בוסני המשחק בקולינה בעמדת הקשר.
קריירה.
באירקטרביץ' חתם בקיץ בפה קה סרייבו מליגת העל הבוסנית, אליה הגיע מסאשק נפרדאק. ב-20 באוגוסט 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד ולז' מוסטר. ב-10 בספטמבר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה בניצחון 0–4 נגד קוזרה גרדישקה.
בקיץ חתם בצ'ליק זניצה בה שיחק שנתיים. בקיץ חתם בסלובודה טוזלה בה שיחק חצי עונה, אז חזר לצ'ליק זניצה.
בקיץ עזב לראשונה את בוסניה וחתם בעירוני נשר, העולה החדשה לליגה הלאומית. ב-22 בינואר 2017 חתם בהפועל פתח תקווה.
ב-2 ביולי 2017 חתם בהפועל חדרה. בחדרה רשם את העונה הטובה בקריירה שלו כאשר הבקיע 8 שערים ב-35 משחקי ליגה, והיה שותף לחזרה של הקבוצה לליגת העל אחרי 39 שנות היעדרות.
ב-16 באוגוסט 2018 באירקטרביץ' חתם במכבי אחי נצרת.