בשנות ה-70 ותחילת שנות ה-80 התעצם הפת"ח בדרום לבנון צבא של ממש, שכונה "אסעאפה". כחלק מתהליך ההתעצמות הזה היה אז גם כוח 17 בשיאו. ברישומי הפת"ח נכתב שבהתקפות צה"ל על ביירות במהלך מלחמת לבנון הראשונה מנה הארגון 3,600 לוחמים, מהם נהרגו 500. על פי אותם רישומים הורכב אז הארגון מתשעה גדודים, שלושה מהם לחמו בדרום-מערב לבנון, ושישה גדודים נוספים ניסו להגן על מפקדת הפת"ח בדרום ביירות. גורמים בישראל נוטים להטיל ספק במספרים האלה, ומעריכים שמספר אנשי הכוח היה קטן יותר.
בזמן מלחמת לבנון הראשונה (1982) חומשו אנשי הארגון ברובי סער מתקדמים ובנשק נגד טנקים.
כוח 17 היה בין הארגונים הפעילים באינתיפאדה הראשונה, ועמד מאחורי התקוממויות רבות בשטחים במהלך אותה אינתיפאדה.
ברשות הפלסטינית.
עם הקמת הרשות הפך הארגון לחלק ממנגנוני הביטחון בה. משימתו הרשמית של הארגון היא אבטחת האישים. בנוסף, עסק הארגון באבטחה של מעברי הגבול בין הרשות הפלסטינית לבין מצרים וירדן, אולם למעשה עושים זאת צה"ל ומשמר הגבול הישראלי. ההיבט הזה בפעילותו קיבל משמעות מהותית יותר אחרי נסיגת ישראל מציר פילדלפי, בעקבות ההתנתקות, אז כוח 17 קיבל לידיו את מעבר רפיח. בהיות הארגון חלק ממנגנוני הביטחון ברשות, קיבלו חיילי הארגון נשק ישראלי במסגרת הסכמי אוסלו.
כפרפרזה על "כוח 17" הפלסטיני, כונו כך גם 17 חברי חזית ארץ ישראל שהצביעו בכנסת נגד הסכם חברון.
האינתיפאדה השנייה.
במהלך האינתיפאדה השנייה יזם הארגון התקפות על אזרחים ישראלים ועל חיילי צה"ל. פעולותיו התמקדו בעיקר בפיגועי ירי בשטחים נגד כלי רכב ישראליים, לרבות צבאיים. מאפיין נוסף של פעילות הארגון היה הטמנת מטעני חבלה בתוך הכפרים הפלסטיניים, שהופעלו עם הגעת כוחות צה"ל למקום. בנוסף יזם הארגון וארגן משלוחי נשק לארגוני טרור המסונפים לפת"ח, לצורך תקיפת ישראלים במהלך האינתיפאדה.
מבצע חומת מגן היווה נקודת מפנה מבחינת הארגון. מסמכים שנחשפו במוקטעה ברמאללה, בה ישב ערפאת, הוכיחו מעורבות חזקה מאוד של הארגון בביצוע פעולות טרור. בעקבות זאת הכריז צה"ל מלחמה עיקשת בפעילי הארגון ובמוסדותיו, ובשל כך נחלש הארגון באופן משמעותי בגדה המערבית. לאורך שנות האינתיפאדה עצר צה"ל או הרג רבים ממנהיגי הארגון.
אחרי ניצחון חמאס.
בינואר 2006 ניצח חמאס את פת"ח בבחירות למועצה המחוקקת הפלסטינית. חמאס קיבל לידיו את רוב המושבים בפרלמנט, בעוד מחמוד עבאס (אבו מאזן), יושב ראש פת"ח, נותר בתפקיד יושב-ראש הרשות. מצב דברים זה הביא למתיחות רבה בין תומכי פת"ח לבין תומכי חמאס, מתיחות שהגיעה לשיאה בחודש דצמבר 2006, אשר במהלכו הגיעה הרשות לסף מלחמת אזרחים.
מאז הבחירות משמש כוח 17 כמיליציה של ארגון פת"ח במלחמותיו הפנימיות עם ארגוני החמאס. תפקיד דומה מבצעים ארגונים נוספים של פת"ח, כמו התנזים וגדודי חללי אל-אקצא. עם ההשתלטות המוחלטת של חמאס על רצועת עזה במאי 2007, גם היבט זה בפעילות הארגון ירד. כוח 17 נותר הארגון הדומיננטי בגדה המערבית, והוא מסייע בביסוס שלטון פת"ח שם.
ב-23 בדצמבר 2006 נפגשו ראש ממשלת ישראל, אהוד אולמרט, ויושב ראש הרשות הפלסטינית, מחמוד עבאס. במהלך הפגישה הסכימה ישראל להעברתם של אלפי כלי נשק לידי כוח 17 מירדן וממצרים, ולהגדלתו של הארגון ב-3,000 לוחמים. בתום התהליך ימנה הארגון 10,000 לוחמים בסך הכל. הסכם זה אושר שנית במפגש בין עבאס לאולמרט באפריל 2007. באוקטובר 2007 ציווה עבאס לפרק את כוח 17 ולשלב את חבריו בכוחות הביטחון האחרים של הרשות.
Final Fantasy VI
Final Fantasy 6 (ביפנית: ファイナルファンタジーVI, תעתיק: Fainaru Fantajī Shikkusu) השישי בסדרת Final Fantasy, הוא משחק וידאו מז'אנר משחקי התפקידים. המשחק יצא ב-1994 לקונסולת הSuper NES, ועוסק בסיפורם של מורדים המנסים להשתחרר משלטונה של אימפריה דיקטטורית.
משחק זה היה המשחק השלישי בסדרה שיצא בצפון אמריקה ועל כן הוא נקרא גם "פיינל פנטזי 3". המשחק נחשב לנקודת ציון חשובה עבור הסדרה ועבור ז'אנר משחקי התפקידים.
המשחק.
כמו משחקים קודמים בסדרה, המשחק כולל 4 מצבי משחק: מפת עולם, מפת עיר או מבוך, מסך הקרב והתפריט הראשי.
מפת העולם היא גרסה מוקטנת של העולם הבדוי בו מתרחש המשחק ובה משתמש השחקן על מנת לכוון את הדמויות למקומות שונים.
ישנן שלוש דרכים לתור במפת העולם: ספינת אוויר, צ'וקובו ובאופן רגלי. למעט מספר יוצאים מן הכלל, השחקן נתקל באויבים אקראיים במפות המבוכים ובמפת העולם. עלילת המשחק מתפתחת במבוכים ובערים. אנשי הערים יכולים לתת שחקן מידע שימושי או למכור לו חפצים שונים.
בתפריט הראשי יכול השחקן להשתמש על מנת לשנות את הרכב החבורה המשוטטת, את הציוד אותו נושאים חברי החבורה, את הקסמים אותם ילמדו ועוד.
קרבות.
הקרבות בפיינל פנטזי 6 מבוססי ,תורות: השחקן בוחר איזו פעולה לבצע מתוך רשימה של פעולות אותן מסוגלת הדמות לבצע. בקרבות יכולות להשתתף עד 4 דמויות. בזמן הקרב, השחקן מיישם מערכת קרב שנקראת "זמן קרב פעיל". בשיטה זו, לכל דמות יש מד פעולה, וכאשר מד זה מתמלא יכולה הדמות לבצע את הפעולה. בנוסף ליכולות הרגילות, לכל דמות ישנה גם יכולת מיוחדת: לדוגמה, לדמות 'לוק' יש את היכולת לגנוב חפצים מאויביו.
השחקנים מתוגמלים על ניצחון בקרבות באמצעות נקודות ניסיון וכסף, הנקרא במשחק ג'יל. כשדמות משיגה כמות מסוימת של נקודות ניסיון, היא עולה דרגה, מה שמשפר את נתוניה הסטטיסטיים של אותה דמות.
דמויות.
פיינל פנטזי 6 מכיל 14 דמויות (שתיים מתוכן חבויות), הכמות הגבוהה ביותר מכל משחק בסדרה:
בנוסף, ישנן שתי דמויות נסתרות, אותן ניתן להשיג בעולם החורבות:
תזה (כתב עת)
הקומנדו הישראלי
אגריג'נטו
אגריג'נטו (באיטלקית: Agrigento; בסיציליאנית: Girgenti) היא עיר בדרום סיציליה שבאיטליה, ובירת נפת אגריג'נטו. העיר ידועה באתר הארכאולוגי היווני מתקופת העיר אקראגס (ביוונית: Ακράγας; בלטינית: Agrigentum, בפיניקית: 𐤀𐤂𐤓𐤂𐤍𐤕). האתר אשר זכה לכינוי "עמק המקדשים" (Valle dei Templi), מוכרז כאתר מורשת עולמית מאז שנת 1997. אגריג'נטו היא יעד תיירותי פופולרי בדרום סיציליה ומשמשת כמרכז לעורף החקלאי שמקיף אותה. למרות זאת העיר נחשבת לאחר העניות באיטליה וסובלת מבעיית פשיעה קשה.
גאוגרפיה.
אגריג'נטו המודרנית יושבת על מישור מוגבה בגובה של 225 מטר אשר צופה דרום-מערבה לכיוון הים התיכון המרוחק ממנה כ-3.5 ק"מ. אתר זה שימש בעת העתיקה כאקרופוליס של אקראגס. מקיפים אותה שני נחלים - סנטה אנה (Santa Anna או Santa Anna antica) ממערב וסן ביאג'ו (San Biagio) ממזרח, ויובליהם זורמים מצידה הצפוני. שני הנחלים נפגשים מדרום לעיר וממשיכים בזרימתם דרומה אל הים. אורכה של העיר המודרנית הוא כ-3.5 ק"מ ורוחבה אינו עולה על קילומטר אחד, אם כי מסביב לה פזורות מספר שכונות נוספות, בעיקר מצפון לגוש הבנוי של העיר. שטחה הבנוי של העיר הוא כ-4.5 קמ"ר, אם כי שטח השיפוט שלה משתרע על 244.6 קמ"ר.
כשני ק"מ מדרום לעיר ובסמוך למפגש הנחלים משתרע "עמק המקדשים" שגובהו כ-75 עד 90 מטר מעל פני הים. שמו של עמק המקדשים התקבע בטעות שכן אין המדובר בעמק אלא בשלוחה. האקלים בעיר הוא ים תיכוני אופייני.
היסטוריה.
אקראגאס היוונית נוסדה על הרמה הנמוכה מצפון למפגש הנהרות אקראגס ואיפסס אשר הקיפו אותה יחד עם יובליהם מכל כיווניה, וסיפקו לה הגנה טבעית. הקמת העיר מתוארכת לשנים 582 עד 580 לפנה"ס ומיוחסת למתיישבים שהגיעו מג'לה (Gela), עיר יוונית אחרת ששכנה על חופיה הדרומיים של סיציליה, כ-60 ק"מ דרומית-מזרחית לעיר. ג'לה נוסדה בתורה בשנת 688 לפנה"ס בידי מתיישבים דורים מרודוס וכרתים. משמעות שמה של אקראגס אינה ברורה, אך ייתכן שהיה זה אפונים למייסד אגדי. העיר צמחה במהירות והייתה לעשירה והמפורסמת בערי יוון הגדולה (Μεγάλη Ελλάδα, Magna Graecia).
העיר הגיעה לשיאה במאה ה-6 לפנה"ס ובמאה ה-5 לפנה"ס תחת שלטון הרודנים פלאריס (570 עד 554 לפנה"ס) ותרון (488 עד 471 לפנה"ס). בתקופה זו השתרעה העיר על שטח גדול בהרבה משטחה כיום, והתגוררו בה 300,000 איש. לאחר מותו של תרון בשנת 471 לפנה"ס הייתה אקראגס לדמוקרטיה ובתקופה זו חי ופעל בה הפילוסוף אמפדוקלס (Εμπεδοκλής). העיר נותרה נייטרלית בעת מלחמת סירקוזה באתונה בעת ההרפתקאה הסיצילית בשנים 415 עד 413 לפנה"ס. בשנת 406 לפנה"ס נכבשה אקראגס בידי קרתחדשת, כמוזכר בכתובת אגרגנת, ומאז לא שבה למעמדה הקודם, אם כי חוותה תקופת פריחה מחודשת בעת שלטונו של טימולאון במחצית השנייה של המאה ה-4 לפנה"ס.
ב-261 לפנה"ס התרחש בעיר הקרב הסדור הראשון במלחמה הפונית הראשונה - קרב אגריגנטום, שהסתיים בכיבוש רומאי של העיר. אגריגנטום חרבה שוב בידי הבשנת 262 לפנה"ס ובידי הקרתחדשתים בשנת 255 לפנה"ס, והמשיכה לסבול במהלך המלחמה הפונית השנייה החל בשנת 218 לפנה"ס, עת נלחמו שני הצדדים הניצים על השליטה בה. לבסוף כבשו הרומאים את העיר בשנת 210 לפנה"ס וקראו את שמה אגריגנטום, אם כי היא נותרה עיר דוברת יוונית משך מאות שנים לאחר מכן. העיר שבה וחוותה פריחה בתקופה הרומית, ותושביה זכו באזרחות רומית לאחר מותו של יוליוס קיסר בשנת 44 לפנה"ס.
לאחר נפילת האימפריה הרומית עברה אגריג'נטו לשליטת האימפריה הביזנטית. תושבי העיר נטשו את האתר המקורי עליו ישבה ועברו להתגורר במעלה הגבעה, ככל הנראה בשל התקפות הסרצנים והברברים. בשנת 828 כבשו הסרצנים את העיר שנודעה בתקופתם בשם קרקנט. שם זה התגלגל לגריג'נטי בסיציליאנית, ונותר בעינו עד שבניטו מוסוליני הורה על השבת השם הרומי הוותיק בצורתו האיטלקית בשנת 1927.