עקרון הבסיס בדיני הנזיקין הוא כי יש להשיב מצב דברים לקדמותו. משמעות הדבר היא, כאשר ישנו ניזוק יש ליתן לו פיצוי מלא על נזקיו, לא יותר ולא פחות. הדבר מביא לידי כך שכאשר התבצעה עוולה בישראל ונפגע בה ניזוק זר, נקודת המוצא צריכה להיות שהערכת הנזק נעשית על-פי המבחנים הנהוגים ביחס לניזוק ישראלי. כך, למשל, תיקבע הערכתו של הפיצוי בגין כאב וסבל על-פי אמות המידה הישראליות, המשקפות את ההערכה הישראלית בעניין זה, גם אם היא שונה מההערכה הנהוגה בארצו של הניזוק. עם זאת, מטרת הפיצוי היא החזרת המצב לקדמותו, ועל-כן יש מקום להתחשב בהערכת הפיצוי, בנתונים שונים אשר מקורם בחוץ-לארץ והמשפיעים על שיעור הפיצויים ועל מסוגלותם להחזיר את המצב לקדמותו, תוך ראיה אינדיבידואלית של הניזוק והנזק הספציפי שנגרם לו, לאור נסיבותיו של כל מקרה ומקרה, גם אם הניזוק הוא אזרח זר. על-כן, תיקבע הערכתו של הפיצוי בגין הוצאות רפואיות שיוצאו בחו"ל – מקום בו ישהה הניזוק – על-פי רמתן הסבירה של הוצאות אלה בחו"ל ולא בארץ, כאשר המבחנים לקביעת הערכתו של פיצוי זה אינם מבחנים קבועים הכלואים בגדרותיה של "רשימה סגורה". סוגיה נוספת בה צפה ועולה בעיית חישוב הנזק היא כאשר בא בית המשפט להעניק פיצוי על נזק המכומת בצורה שונה בארצו של הניזוק, לדוגמה, כושר השתכרות: פיצוי על אובדן כושר עבודה נגזר ממשכורת ממוצעת של אזרח. הבעיה מתעוררת כאשר אזרח אמריקאי נפצע בתאונת דרכים בארץ ומאבד את כושר עבודתו, הרי יש לפצותו לפי פיצוי שהיה ניתן לאזרח ישראלי, אך מכיוון שהוא חוזר לארצות הברית, אין זה שווה ערך לצורכי המחייה שם ולכן כאשר שיעור ההפסד בגין נזקו ידוע ומוכח אין צורך להתבסס על השכר בממוצע בישראל או בכל מקום אחר.
ברירת הדין בשטחים.
מגמה חשובה ביחס להחלת כללי ברירת הדין בנזיקין ניתן ללמוד מדרכי ההתמודדות של בית המשפט עם עוולות אשר מקום התרחשותן הוא בשטחים המוחזקים על ידי ישראל- כאשר חוק מבקש להחיל עצמו על אנשים או פעולות שמחוץ לישראל, צריך הדבר להיאמר בחוק (במפורש או במשתמע). הסמכות להחיל את המשפט הישראלי על שטחים המוחזקים על ידי צה"ל, והמהווים חלק מארץ ישראל, נתונה בידי הממשלה, מכוח הוראת סעיף 11ב לפקודת סדרי השלטון והמשפט, תש"ח-1948 (להלכה, סמכות זו עודה נתונה גם לשר הביטחון, מכוח הוראת סעיף 1 לפקודת שטח השיפוט והסמכויות, תש"ח-1948, אשר לא בוטלה). ההנחה בבסיס החלתו של המשפט הישראלי ובתוכו כללי ברירת הדין על השטחים המוחזקים היא כי אין הדבר משפיע על המעמד הריבוני של אותם השטחים. שהרי בהתרחש אירוע מסוים אין כללי ברירת הדין מחילים עליו, בהכרח, את דין המקום בו ארע. כך למשל, הוחלו, על מעשה עוולה שהתבצע בפולין דיני הפיצויים המוכרים במשפטנו שלנו. המשטר המשפטי ביישובים הישראליים בשטחים המוחזקים הוא חריג לעקרון הטריטוריאלי, וחריג זה הוא העומד ביסוד הצורך להפעיל את החריג לכלל המחיל על עוולה את דין מקום ביצועה. כל התייחסות הנוגעת לשטחים המוחזקים בידי ישראל מעלה את השאלה, מדוע לא ניתן להניח כי הדיו הישראלי חל בשטחים ואין להזדקק לכללי ברירת הדין? התשובה מצויה בתפיסה כי הכיבוש, אינו מקנה, כשלעצמו, בסיס לרכישת זכות בטריטוריה על ידי המעצמה הכובשת וכי מעמדה המשפטי של המעצמה הכובשת הוא כשל מחזיקה בפיקדון, כשל נאמנה בלבד ולא כשל ריבון. זמניות זו, הניצבת ביסוד התפיסה הלוחמתית היא המסבירה את הגבלת סמכויות החקיקה של הממשל הצבאי, ואת הכלל בדבר שמירת המצב המשפטי הקיים בשטח הנתון לתפיסה לוחמתית ומכאן את הצורך בכללי ברירת הדין, ביחס לעוולה שבוצעה בשטחים המוחזקים ומעורב בה גורם זר.
החלת חוקי יסוד בראי ברירת הדין.
מעט על הקשר בין תחולתו של הדין הישראלי על עוולות שבוצעו מחוץ לישראל כנגזרת של חוקי היסוד – הפסיקה עסקה מעט בתחולה חוץ-טריטוריאלית של חוקי היסוד. אולם, ישנן מספר הערות אגב אשר הובעו בפרשת חוף עזה ובפרשת עדאלה. בשתי פרשיות אלה, הושארה הסוגיה בצריך עיון. כן נקבע, כי חוקי היסוד בדבר זכויות האדם "מעניקים זכויות לכל מתיישב ישראלי בשטח המפונה. תחולה זו היא אישית. היא נגזרת משליטתה של מדינת ישראל על השטח המפונה" . בפרשת עדאלה העלה השופט גרוניס את האפשרות כי החלת דין הנזיקין הישראלי אינה יוצרת פיקציה לפיה ההתרחשות אירעה בישראל. עניין המתנהל בבית המשפט בישראל ולפי הדין הישראלי, אינו מביאו לחסות תחת מטרייתם של חוקי היסוד. מצב שכזה הוא קיצוני במהותו. אין לקשור בין כללי המשפט הבינלאומי הפרטי הישראלי לבין גדר תחולתם של חוקי היסוד.
הצעת חוק דיני ממונות.
ההצעה מביאה חלופה לס' 3 בפקודה, הכולל את הביטוי "כל הנפגע או הניזוק על ידי עוולה שנעשתה בישראל" ומציעה שבמקומו יחקקו ס' 365 ו- 364 להצעה, בהם מופיעות הוראות הקובעות זכות בנזיקין (לפי כותרת השוליים) ומגדירות מהן עוולות ואת תחולתן על הוראות חוק אחרות. ס' 365 להצעה קובע כי "מי שנפגע בשל עוולה (בפרק זה – הזכאי) זכאי כלפי האחראי בנזיקין לאותה העוולה לתרופה לפי הוראות חלק משנה שישי: תרופות בשל הפרת חיוב".
דברי ההסבר להצעת חוק דיני ממונות(להלן: ההסבר) – בדברי ההסבר נטען כי יש רק שינוי נוסח ושינוי ביחס לתרופות השונות הלות על הס' (דבר שאינו נוגע לענייננו). שינוי הנוסח, הוא בין היתר, השמטת המילה "בישראל". השמטה זו יכול ותביא לכך שעוולה, שבוצעה בכל מקום בעולם וכתוצאה מביצוע העוולה ניזוק תושב ישראל, תידון בישראל על-בסיס "מקום המושב" (domicilium) לעומת הניסוח הקודם שיצר את קניית הסמכות על-בסיס "מקום אירוע הנזק" (locus delicti) כנגזרת של הביטוי "עוולה שנעשתה בישראל", כלומר, נראה כי ההצעה שללה את ההבחנה בין עוולות המבוצעות בפורום לעוולות זרות. דבר דומה נעשה בעבודות ההכנה של ה- Law Commission באנגליה, אך הוא נשלל בסופו של דבר (לא בהיעדר ביקורת רבה).
תחום נוסף, איתו יצטרך בית המשפט להתמודד בשנים הקרובות נמצא בגדרי חוק האחריות למוצרים פגומים וההתפתחויות הנוגעות למרחבי טיפולו של החוק ונובעות מן הצמיחה ההולכת וגדלה במסחר הנעשה במרחב הקיברנטי – מקום ראשון בו ניתן לראות את הבעייתיות ביחס לתחולתם של כללי ברירת הדין בנזיקין הוא בהסכמי השימוש של חברות המציעות שירותים שונים באינטרנט. חברות אלו, בהסכמי השימוש שלהן, מונעות מראש את תחולתן של כללי ברירת הדין וקובעות סמכות שיפוט לפי רצונן.
צבים יבשתיים
צבים יבשתיים (שם מדעי: Testudinidae) היא משפחת צבים בעל-משפחה צבי יבשה (Testudinoidea). במשפחה שתי תת-משפחות: Testudininae ו-Xerobatinae.
משפחה זו כוללת צבים בגדלים שונים החיים ביבשה. הם איטיים ובעלי שריון גדול המגן עליהם מטורפים וממזג אוויר קשה. הם צמחוניים כמעט לגמרי. רבים מהם חיים באזורים מדבריים ויכולים להחזיק הרבה זמן ללא שתייה ומזון. כמו כן הם מגיעים לגיל מופלג.
צבי היבשה הגדולים ביותר הם צב גלאפגוס וצב אלדברה שאורכם עולה על 120 סנטימטר ומשקלם עולה על 250 קילוגרם. לצידם מינים קטנים, כגון צב יבשה מדברי, שאורכו הוא כ-13 סנטימטר בלבד והקטן ביותר הוא המין צב כף מנומר, הקטן שבצבים שאורכו 6–8 סנטימטרים בלבד.
צבים אלו חיים מדרום אמריקה הצפונית עד דרום אמריקה הדרומית, סביב אגן הים התיכון, ברחבי אירופה ואסיה עד לדרום-מזרח אסיה, אפריקה הטרופית ומדגסקר. הצבים היבשתיים חיים במגוון רחב של בתי גידול מאזורים מדבריים וסוואנות עד ליערות גשם טרופיים. הצבים היבשתיים הם אוכלי כול וניזונים בעיקר מעשבים, עשבים שוטים, פרחים, ירקות ופירות אך גם מחסרי חוליות קטנים כמו חרקים, שבלולי יבשה ותולעים טבעתיות.
סוגים.
במשפחה הסוגים הבאים:
סוגים שנכחדו:
צ'ין שה הואנג
ישנן בנות (סדרת טלוויזיה)
ישנן בנות (באנגלית: "The L Word", "מילת ה-ל'", כלומר לסבית) היא סדרת דרמה המשכית אמריקאית, ששודרה ברשת Showtime והציגה את חייהן של חבורת נשים לסביות וביסקסואליות בלוס אנג'לס. הסדרה מזכירה לצופים רבים את הסדרה "הכי גאים שיש" שגם שייך לערוץ "Showtime" ועם אותה ההפקה, שזה מציג את חייהן של חבורת גברים הומוסקסואלים.
רקע כללי.
הסדרה נוצרה על ידי איילין צ'ייקן ("Barb Wire", "הנסיך המדליק מבל אייר"), שהיא גם המפיקה הראשית שלה. מפיקים נוספים הם סטיב גולין ("להיות ג'ון מלקוביץ'", "שמש נצחית בראש צלול") ולארי קנר ("המספרה"). חוץ מצ'ייקן, כותבות נוספות של הסדרה הן גווינביר טרנר (Go Fish, אמריקן פסיכו) ורוז טרושה (Go Fish, עמוק באדמה).
הסדרה מצולמת בוונקובר, קולומביה הבריטית, קנדה, באולפני "Coast Mountain". בעלי האולפנים הם "Dufferin Gate הפקות", חברה אחות של "Temple Street הפקות", מפיקת הסדרה הכי גאים שיש.
בישראל התוכנית שודרה לראשונה בערוץ +yes, עברה ל-Yes stars 1, כיום משדרת ב-Yes stars Drama. השם בעברית - בהשראת השיר ישנן בנות של יורם טהרלב ויאיר רוזנבלום.
החבורה מבלה הרבה ב"פלנט", בית-קפה שכונתי בבעלותה של מרינה. ה"פלנט" הוא מקום מרכזי בתוכנית ומתרחשות בו סצינות רבות.
תקציר העלילה.
עונה 1.
פרקים 1–13 (13 פרקים). החלה ב-18 בינואר 2004 והסתיימה ב-11 באפריל 2004.