הרבה מדדים חדשים מסבירים מחדש את המבנה המקורי של היסטוריית חיי האדם שהוסבר על ידי תאוריית הגורם ה-k הדיפרנציאלי. המדדים הפופולריים יותר כוללים את הArizona Life History Battery (ALHB)-, Mini-K, High-K Strategy Scale ו-Super-K Factors (המשלב בתוכו את ה-ALHB או Mini-K עם מדדים אחרים כמו ערך הגורם הכללי של אישיות או גורם החמדנות). השוואה שיטתית של מדדים אלה הראו שה ALHB, Mini-K והSuper-K Factors מראים באופן החזק ביותר תכונות משותפות של היסטוריית חיים.
ביקורת על התאוריה.
כמו לכל תאוריה, גם על תאוריית היסטוריית החיים ישנה ביקורת. הביקורת המרכזית היא שהמחקרים שנעשו בבחינת התאוריה הם מתאמיים ואינם יכולים להעיד על סיבתיות. לדוגמה, תוחלת החיים יכולה להיות מושפעת מהסביבה (בסביבה בעלת חיות טרף רבות יש סיכוי גדול יותר למותו בטרם עת של האורגניזם), אך תוחלת החיים יכולה גם להשפיע על הסביבה (הסביבה, לאורך האבולוציה, הותאמה לצרכיו של האורגניזם). ביקורת נוספת היא שהתאוריה שמה דגש רב על הסביבה בה האורגניזם חי. מדידת מאפייני היסטוריית חיים נעשית על ידי מודלים אופטימליים, ששקלול תמורות מהווה חלק מהם. על ידי שימת דגש ומדידה של מאפיינים אקולוגיים בלבד נדחקת השפעת הגנטיקה על האורגניזם ואינה מקבלת ביטוי רב בתאוריה.
אסטון מרטין DB4
אסטון מרטין DB4 (באנגלית: Aston Martin DB4) היא מכונית ספורט, 2 דלתות, בגרסת קופה אשר יוצרה על ידי חברת אסטון מרטין הבריטית בין השנים 1958–1963.
סך הכול יוצרו 1,204 יחידות, מהן 1,185 יחידות בגרסת DB4, ו- 19 יחידות בגרסת DB4 GT Zagato.
הדגם מסדרת "DB" אשר הייתה קרויה על שמו של David Brown, אשר רכש את חברת אסטון מרטין בסוף שנות הארבעים של המאה העשרים.
עלות הדגם בשנת 1958 ב- בריטניה היה 3,967 לירות שטרלינג.
ה-"אסטון מרטין DB5" מאיצה מ-0-97 קמ"ש ב 9.3 שניות.
מרד נובמבר
מרד נובמבר (בפולנית Powstanie listopadowe; ידוע גם כמלחמת פולין–רוסיה (1830–1831), ומהפכת הצוערים) היה מרד מזוין של האזור הכבוש של פולין מול האימפריה הרוסית. המרד החל ב-29 בנובמבר 1830, בוורשה, כאשר שני חיילים צעירים מהאקדמיה הצבאית של צבא פולין הקונגרסאית, בהנהגתו של סגן פיוטר ויסוצקי, החלו להתקומם. במהרה, הצטרפו אליהם בני אוכלוסיות שונות מליטא, בלארוס ומאוקראינה של הגדה הימנית. למרות ההצלחות המקומיות, המרד דוכא בידי הצבא הרוסי תחת פיקודו של איוואן פסקביץ'. הצאר ניקולאי הראשון חתם על צו שקבע כי, מיום זה ואילך, פולין תהיה חלק מרוסיה, וורשה שתחדל מלהיות בירת פולין תהיה לא יותר ממשכנו של חיל המצב הרוסי.
יום פרוץ המרד, 29 בנובמבר, מצוין עד היום בצבא פולין כ"יום הצוערים", וצוערי צבא פולין עורכים בו חגיגות שונות.
רקע.
בשנות ה-90 של המאה ה-18, בתום חלוקת פולין, התחלקו שטחי האיחוד הפולני-ליטאי לשעבר בין האימפריה הרוסית, שזכתה ברוב השטח, ממלכת פרוסיה וממלכת הבסבורג אוסטרית. ברם, בחוזה טילזיט משנת 1807 הוחלט להקים על חלק משטחים אלה, שנכבשו מחדש בידי נפוליאון, את דוכסות ורשה, מדינה פולנית עצמאית. ב-1815, לאחר מפלת נפוליאון, ביטל קונגרס וינה את הדוכסות, ובמקומה הקים את פולין הקונגרסאית, המכונה כך על שם הקונגרס שהקים אותה. פולין הקונגרסאית הייתה להלכה מדינה עצמאית, ולמעשה מדינת חסות של האימפריה הרוסית. באופן רשמי היא הייתה מלוכה חוקתית, והיו לה חוקה משלה, צבא עצמאי, ובית מחוקקים. מלך פולין, באוניה פרסונלית, היה הצאר הרוסי.
בהקמת פולין הקונגרסאי, התחייב המלך החדש, אלכסנדר הראשון לשמור על חוקת פולין ולא לפגוע בעצמאותה. ברם, במהלך השנים פעל אלכסנדר, ויותר מכך יורשו ניקולאי הראשון, לצמצם את העצמאות הפולנית. ניקלואי אף סירב בעת הכתרתו להישבע אמונים לחוקה הפולנית, ובמשך שנות העשרים של המאה ה-19 פעל כנגד הסיים הפולני וצמצם את סמכויותיו עד שהסיים נאלץ לערוך את כינוסיו בסודיות.
פרוץ המרד.
המאבק המזוין החל כאשר קבוצה של מורדים, בראשותו של צוער מהאקדמיה הצבאית בוורשה, פיוטר ויסוצקי, לקחו את כלי נשקם מהבסיס שלהם ב-29 בנובמבר 1830 ותקפו את ארמון בלוודר, מקום מושבו המרכזי של הדוכס. הניצוץ האחרון שהבעיר את ורשה הייתה תוכניתה של רוסיה להשתמש בצבא הפולני כדי לדכא את מהפכת יולי ואת המהפכה הבלגית, תוך הפרה ברורה של חוקת פולין. המורדים הצליחו לחדור אל ארמון בלוודר, אבל הדוכס קונסטנטין ברח מחופש לאישה. לאחר מכן המורדים פנו אל המחסן הנשק המרכזי בעיר, וכבשו אותו לאחר מאבק קצר. למחרת, תושבים פולנים חמושים הכריחו את החיילים הרוסים לסגת מוורשה. התקרית נקראת לעיתים מרד ורשה (לא להתבלבל עם מרד ורשה התרחש במהלך מלחמת העולם השנייה) או ליל נובמבר (בפולנית: "Noc listopadowa)."
תמיכת יהודי ורשה.
בין יהודי ורשה היו רבים שהתגייסו בהתלהבות לרעיון המרד (בדומה להתייצבות היהודים לצד הפולנים במהלך המלחמה להגנת החוקה ארבעים שנה קודם לכן, בהנהגת ברק יוסלביץ'). ב-1831 הוקם ועד יהודי להשתתפות במרד, ובראשו עמד תושב ורשה רבי שלמה איגר, בנו של רבי עקיבא איגר; במהלך המרד איבד רבי שלמה איגר את כל רכושו. רבי חיים דוידזון, מחשובי עסקני ולמדני ורשה ולימים רבה הראשי, פעל לגייס כספים למען המורדים ותמך בגיוס צעירים יהודים למרד. בנוסף, פנה להנהגת המורדים בדרישה כי יתנו ליהודים להשתתף במרד בלא שיידרשו לגלח את זקנם ופאותיהם.
השלכות.
דיכוי המרד בידי הצבא הרוסי הביא לביטולה הכמעט-מוחלט של העצמאות הפולנית היחסית. בשנת 1831, ניקולאי הראשון החליט על פירוק צבא פולין, שצועריו פתחו במרד, ועל פיזור הסיים, הפרלמנט הפולני העצמאי. חוקת פולין הוחלפה בחוקה חדשה, שהייתה הרבה פחות ליברלית מקודמתה והפכה את המשטר בפולין ליותר אבסולוטי בדומה לרוסיה. האוניברסיטאות הפולניות נסגרו ונפתחו מחדש בשפה הרוסית. בשנת 1832 בוטלו באופן רשמי חוקי העונשין הפולניים והוחלפו בחוק הרוסי, וגם גבול המכס בין המדינות בוטל. בשנים הבאות נרדפה הכנסייה הקתולית בפולין, וכנסיות רבות שלה נסגרו או הולאמו והוסבו לכנסיות פרבוסלביות (רוסיות). כדי לבטא את הכפפתה של פולין הקונגרסאית לרוסיה הוחל לכנות אותה "ארץ הוויסלה", אף שבאופן רשמי שמה של המדינה נותר "פולין הקונגרסאית". למרות צעדים אלה, פולין נותרה עצמאית, להלכה גם אם לא למעשה, עד מרד ינואר ב-1863.
אידה, נסיכת אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים
אידה, נסיכת אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים (; 10 במרץ 1804 - 31 במרץ 1828), הייתה בתו של ויקטור השני, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים ואשתו של אוגוסט, הדוכס הגדול של אולדנבורג.
ביוגרפיה.
אידה נולדה ב-10 במרץ 1804 בטירת שאומבורג לויקטור, נסיך הכתר של אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים ואמליה, נסיכת נסאו-ויילבורג, בתם של קרל כריסטיאן, נסיך נסאו-ויילבורג וקרולינה, נסיכת אורנז'-נסאו. אידה התחנכה בקפידה בעיר הוים, יחד עם שלוש אחיותיה. בשנת 1806 מת סבה קרל לודוויג, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים, ואביה עלה לשלטון במקומו. בשנת 1812 מת אביה ויקטור השני, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים, ודודו פרידריך, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים עלה לשלטון במקומו. זמן קצר לאחר מכן מת גם פרידריך, והנחלה התחלקה בין אחותה הרמינה, נסיכת אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים שירשה את טירת שאומבורג ורוזנות הולצאפל, לבין אלקסיוס פרידריך כריסטיאן, דוכס אנהלט-ברנבורג שירש את אזור הוים.
ב-24 ביוני 1825 התחתנה אידה עם אוגוסט, נסיך הכתר של אולדנבורג, ממנו נולד לה בנה היחיד - פטר השני, הדוכס הגדול של אולדנבורג. ב-31 במרץ 1828 מתה אידה לאחר 3 שנות נישואים, והיא בת 24 שנים בלבד.
מיזופוניה
שון באק
שון ס. באק (באנגלית: Sean S. Buck) הוא קצין בדרגת תת-אדמירל המשרת כנשיא האקדמיה הימית של ארצות הברית.
ביוגרפיה.
באק נולד באינדיאנפוליס שבאינדיאנה. אביו אדוארד שירת במשך 30 שנה כקצין בצי וכך גם סבו. ב-1983 סיים תואר ראשון בפיזיקה ובאוקיינוגרפיה מהאקדמיה הימית של ארצות הברית והתגייס לצי.
ב-1985 סיים הכשרה כאיש צוות מטוסי סיור לוקהיד P-3 אוריון. שירת בטייסת הסיור 40 של הצי במשך שלוש שנים ולאחר מכן כראש מדור ביחידת הניסויים של הצי. שימש קצין חילוץ ושיגור מטוסים בנושאת המטוסים "תאודור רוזוולט" ובטייסת 26 של הצי. שימש קצין שיבוץ בנושאות מטוסים באגף כוח אדם של הצי ושירת במחלקת מבצעי הסיור באגף המבצעים של המטות המשולבים.
ממרץ 2001 עד אפריל 2003 פיקד על טייסת הסיור 26. בתפקידיו הבאים שירת באגף הדרישות במטה הצי ובמשרד הסיור הלאומי. במאי 2006 מונה למפקד כנף הסיור 11. ביוני 2008 מונה לסגן ראש אגף תכנון בפיקוד הכוחות השלובים (הפיקוד האטלנטי). ביוני 2010 מונה למפקד כוחות הפטרול והסיור של הצי החמישי והצי השביעי של ארצות הברית. ביולי 2010 מונה למפקד הכוחות האווירים הקדמיים של הצי. באפריל 2012 מונה למפקד כוחות הסיור והפטרול של הצי. ביוני 2013 מונה לראש משרד "אנשי הצי במאה ה-21" ובמקביל שימש קצין למניעת תקיפות מיניות בצי. באוגוסט 2014 קודם לדרגת אדמירל משנה (גבוה) ומונה לראש מטה אגף התכנון של המטות המשולבים.
באוגוסט 2016 מונה למפקד הצי הרביעי והכוחות הימיים בגזרת פיקוד דרום של ארצות הברית.
ביולי 2019 מונה לנשיא האקדמיה הימית של ארצות הברית.
באק בוגר מכללת המלחמה של הצי ובעל תואר שני במדיניות ביטחון מאוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון.
פרדריקה, דוכסית וירטמברג