גל הוא פונקציה של המרחב שמשתנה בזמן כך שערכיה נשמרים בנקודות שנעות בכיוון כלשהו במהירות קבועה. אם הפונקציה היא שדה סקלרי כמו פוטנציאל חשמלי או פונקציית גל, הכיוון היחיד הדרוש לתיאור הגל הוא כיוון ההתפשטות (כיוון וקטור הגל). אולם רוב הגלים המוכרים לנו, כמו גלי אור, גלי קול וגלים במיתר, הם גלים של גודל בעל כיוון. למשל, גל אלקטרומגנטי כמו אור הוא גל של שדה חשמלי, שהוא גודל וקטורי. גלי קול וגלים במיתר הם גלים של וקטור ההעתק של חלקיקי התווך. במקרים כאלה, שבהם הגל הוא של וקטור, כיוון הווקטור נקרא קיטוב הגל והוא נדרש על מנת לתאר את הגל באופן מלא, בנוסף לכיוון התפשטות הגל.
גלים שבהם כיוון התנודות הוא ככיוון התפשטות הגל נקראים גלי אורך. לדוגמה, גלי קול באוויר הם תנודות של חלקיקי הגז בכיוון התקדמות הגל. גלים שבהם התנודות הן במישור המאונך לכיוון התקדמות הגל נקראים גלי רוחב, והכיוון על פני המישור הוא קיטוב הגל. למשל, גל אלקטרומגנטי בריק מורכב מתנודות של שדה חשמלי ושדה מגנטי במאונך אליו, ושניהם מאונכים לווקטור הגל. קיטוב הגל נקבע על ידי כיוון השדה החשמלי, והוא יכול להשתנות עם הזמן. קיימת גם קרינה אלקטרומגנטית שאינה רוחבית; בתוך מוביל גלים, למשל, ייתכן שדה חשמלי או מגנטי עם רכיב מקביל לכוון ההתקדמות.
אור מקוטב הוא גל אלקטרומגנטי בעל קיטוב מוגדר; זאת בניגוד לאור שאינו מקוטב, כמו אור השמש או אור הנפלט מנורת להט, המורכב מאוסף של גלים בעלי כיווני קיטובים שונים כך שכיוון השדה השקול משתנה באופן אקראי.
באיור הבא מתוארים גלים מישוריים בשלושה סוגי קיטוב, כולם מתקדמים בקו ישר לאורך הציר האנכי. השדה החשמלי מסומן בצבע שחור, וההיטלים שלו בכחול ואדום. כיוון השדה החשמלי בגל הימני אינו משתנה בזמן, וקיטובו נקרא קיטוב קווי (ליניארי). קיטוב הגל האמצעי נקרא קיטוב מעגלי משום שכיוון השדה החשמלי משתנה בצורה מעגלית אך עוצמתו קבועה, כך שההיטל של קצה הווקטור על חזית הגל הוא מעגל. ניתן לתאר גל כזה כסכום של שני גלים בעלי אותה משרעת, מקוטבים קווית בכיוונים מאונכים ובעלי הפרש מופע של 90 מעלות. אם הרכיב האנכי מקדים את הרכיב האופקי, הקיטוב משתנה עם כיוון השעון כאשר מסתכלים בכיוון המקור (נגד כיוון התקדמות הגל) והוא נקרא קיטוב מעגלי ימני, ואם הוא משתנה נגד כיוון השעון הוא נקרא קיטוב מעגלי שמאלי. באיור השמאלי השדה החשמלי משנה את גודלו בנוסף לכיוונו, והקיטוב נקרא אליפטי. זהו המקרה הכללי ביותר של גל מקוטב.
ניתוח מתמטי.
המשוואה המתארת גל מישורי היא:
זהו גל אלקטרומגנטי שמתקדם בכיוון ציר formula_2. formula_3 הוא וקטור השדה החשמלי בזמן formula_4 בנקודה (formula_5,formula_6,formula_7). הוא מאונך לכיוון התקדמות הגל ובמקרה הכללי יש לו רכיב בציר formula_8 ורכיב בציר formula_9. formula_10 הוא מספר הגל, formula_11 התדירות הזוויתית ו-formula_12 הפרש המופע בין שני הרכיבים. עבור ערך formula_13 קבוע, וקטור זה הוא תיאור פרמטרי של עקומה במישור xy. בהתאם לערכים שונים של formula_14 עקומה זו יכולה להיות קו, מעגל או - במקרה הכללי - אליפסה. במקרה של קיטוב קווי אין הפרש מופע (formula_15). בקיטוב מעגלי הפרש המופע הוא 90 מעלות (formula_16) והמשרעת שווה בשני הצירים (formula_17).
פגיעה של גל בקיטוב רוחבי ליניארי במשטח.
כדי לתאר באופן פיזיקלי תופעות הנובעות מפגיעת הגל במשטח, כגון החזרה והעברה, מגדירים את מישור הפגיעה, שהוא המישור הנוצר מהרכבת כוון התנועה של הגל והניצב למשטח.
גלים מקוטבים רוחבית מחולקים לקיטובי s או p: קיטוב s מאונך למישור הפגיעה וקיטוב p מקביל לו. באיורים מוצגים קיטובי s ו-p: גל (השדה החשמלי מסומן בקו אדום) המתקדם לכוון המשטח (כוון ההתקדמות מסומן בחץ אדום), מישור הפגיעה הוא המישור הדק האופקי, והמשטח בו הגל פוגע הוא המשטח האנכי העבה.
קיטוב בטבע.
בטבע ניתן למצוא דוגמאות הן לאור מקוטב והן לאור לא מקוטב. אור השמיים, למשל, הוא דוגמה לשני המקרים, שכן אור זה הוא מקוטב כשצופים בשמיים בכיוון מרוחק ביותר מכיוון השמש, אך הוא אינו מקוטב כשמסתכלים בזוויות הקרובות לשמש. כדי "לראות" את הקיטוב של האור צריך בדרך כלל להשתמש במקטב, אם כי לאחר אימון מתאים יש אנשים שמסוגלים, בנסיבות מסוימות, להבחין בקיטוב בצורה של גוונים עדינים מאוד של כחול וצהוב במרכז שדה הראייה. תופעה זו נקראת המברשת של היידינגר.
בעולם החי.
מין אחד מסדרת חסילוני גמל שלמה הוא היצור היחיד הידוע שרואה ומשתמש לתקשורת דרך ראייה של אור מקוטב מעגלית.
בעלי חיים שונים רואים אור מקוטב.
מקטבים וחוק מאלוס.
מַקְטֵּב הוא רכיב אופטי ההופך אור למקוטב. בדרך כלל יצירת קיטוב ליניארי נעשית על ידי רכיב אחד - מקטב ליניארי ואילו קיטוב מעגלי נוצר על ידי העברת אור מקוטב ליניארית דרך חומר בעל שבירה כפולה. ישנן מספר דרכים לייצר מקטבים, הנפוצה ביותר נקראת מקטב פולארויד. מקטב זה עשוי מפיסת פלסטיק המעבירה אור רק בקיטוב שכיוונו ניצב לכיוון שרשראות הפולימרים בפלסטיק. שיטה אחרת לקיטוב האור היא באמצעות החזרה מחומר מבודד בזווית ברוסטר, אשר חוסמת לחלוטין את כיוון הקיטוב המקביל למישור הפגיעה. כמו כן, ניתן לקטב אור באמצעות פיזור (למשל אור השמיים) ובאמצעות התקנים המבוססים על גבישי שבירה כפולה.
כאשר אור עובר דרך מקטב, האור הופך להיות מקוטב בכיוון הנקבע על פי המקטב. כאשר האור הפוגע במקטב אידיאלי הוא מקוטב ליניארית מלכתחילה, עצמת האור נקבעת על פי הזווית בין כיוון הקיטוב של האור הנכנס ובין כיוון המקטב, על פי חוק מאלוס:
formula_18
כאשר formula_19 הוא עצמת האור ההתחלתית ו-formula_20 היא הזווית בין מישור הקיטוב המקורי של האור לכיוון המקטב.
לנוסחה זו הסבר פשוט: קוסינוס הזווית הוא גודל ההיטל של כיוון הקיטוב על כיוון המקטב, והסיבה להעלאה בריבוע היא שכמות האנרגיה שנושא גל אלקטרומגנטי פרופורציונית לריבוע המשרעת של השדה החשמלי. עם זאת, חשוב לזכור כי זו נוסחה מקורבת, ובפועל ישנו איבוד אנרגיה נוסף במקטב, ושבר העוצמה שעוברת קטנה מ-
formula_21 .
אם מעבירים אור לא מקוטב דרך מקטב, עוצמתו פוחתת פי 2, כיוון שהערך הממוצע של formula_22 לאורך מחזור שלם הוא formula_23.
ניתן להבין כי כאשר מניחים שני מקטבים ניצבים זה לזה, עוצמת האור שתעבור דרך שניהם תהיה אפס. באופן מפתיע, אם נכניס ביניהם מקטב שלישי בזווית שונה, יעבור אור, וניתן לחשב את עוצמתו על ידי הפעלת חוק מאלוס פעמיים.
רמת דקאן
רמת הדקאן (באנגלית: Deccan Plateau) היא רמה גבוהה ונרחבת שגובה כ-600 מטר מעל לפני הים ומכסה חלק נרחב במרכז ודרום הודו.
את הרמה חוצים נהרות רבים, ולצידיה משתרעים שני רכסי הרים: הרי הגהט המזרחיים והמערביים. חלקה הדרומי של הרמה הוא מישור גשום ועשיר בצמחייה. רמת דקאן נמצאת מדרום למישור אינדו גנגטי. הרמה נמצאת בשטחן של 8 מדינות בהודו.
רוב תושבי רמת הדקאן חיים במישורים שלאורך חופי הים ועוסקים בחקלאות.
מקורה שמה של הרמה מהמילה dakkhin בפרקריט, שמקורה מהמילה dákṣiṇa (דרום) בסנסקריט.
Chirocephalidae
סנט (מטבע)
סנט (באנגלית: Cent) הוא יחידת מטבע שערכה הוא החלק המאה (מאית) של יחידת המטבע הבסיסית. המונח סנט מתייחס גם לסכום שערכו הוא חלק המאה של המטבע וגם למטבע בעל אותו ערך.
מקור השם הוא במילה הלטינית סנטום (Centum), שפרושה מאה.
השם סנט נהוג בעיקר במדינות דוברות אנגלית. בשפות אחרות יש שמות מאותו מקור: סנטאבו בספרדית (וגם סנטימו או סנטיסימו), סנטים בצרפתית, צ'נטזימו באיטלקית ועוד.
בעשור השני של המאה ה-21 עלתה עלות ייצורו של סנט אמריקאי בצורה חדה, עד כדי ספקות בכדאיות הייצור.
ליגה א' (כדורגל)
ליגה א' היא הליגה השלישית בחשיבותה בכדורגל בישראל, אחרי ליגת העל והליגה הלאומית. זוהי ליגה הנחשבת לחצי מקצוענית. הליגה מחולקת לשני מחוזות, ליגה א' דרום וליגה א' צפון, ובכל מחוז מתמודדות 18 קבוצות, המחולקת בין שני בתים בכל מחוז.
היסטוריה.
לאחר קום מדינת ישראל ב-1948, הייתה "ליגה א'" הליגה הבכירה בישראל, ולליגה השלישית קראו "ליגה ג'". בעונת 1955/1956 הוקמה הליגה הלאומית, ליגה א' הפכה לליגת המשנה והליגה השלישית בטיבה הפכה ל"ליגה ב'". בעונת 1976/1977 הוקמה הליגה הארצית כליגת המשנה החדשה, והליגה השלישית בטיבה הפכה ל"ליגה א'". לאחר הקמת ליגת העל בעונת 1999/2000 שימשה ליגה א' כליגה הרביעית במשך כעשור, והליגה השלישית נקראה "הליגה הארצית", אך בשנת 2009 בוטלה הליגה הארצית, וליגה א' הפכה שוב לליגה השלישית. בעונת 2019/2020 החליטה ההתאחדות לכדורגל על עצירת עונת המשחקים בליגה השלישית לאחר עשרים ושלושה מחזורים בעקבות נגיף הקורונה. בניגוד לליגה הבכירה, בליגות הלא מקצועניות כמו ליגה א' לא הוחזרו המשחקים לסדרם באותה העונה, הליגה הוקפאה והוחלט שהקבוצות שהיו במקומות הראשונים בליגה באותה עת הן אלו שיעלו לליגה הלאומית, ומנגד שלא יהיו ירידות מתחתית הליגה (הליגה למעשה תורחב לעונה אחת ולאחר מכן יהיו 4 קבוצות שירדו ליגה).
מבנה הליגה.