בספר זה, הראשון בסדרת הספרים אודות ג'ק ריצ'ר, רב-סרן בדימוס בצבא ארצות הברית, אשר שירת כחוקר לשעבר במשטרה צבאית, מתוארת עלילה אופיינית שעוברת כחוט השני בסדרה. ריצ'ר שהשתחרר משירותו הצבאי כחצי שנה לפני המתרחש, מגיע למרגרייב - עיירה קטנה בג'ורג'יה שבארצות הברית, כאשר הוא נזכר בדבריו של אחיו כי מוזיקאי בלוז בשם בלייד בלייק מת שם. בהדרגה הוא חש כי העיירה שלווה באופן מחשיד, ולהפתעתו בעודו אוכל בדינר את ארוחת הבוקר שלו, הוא נעצר כחשוד ברצח שאירע ליד מחסנים ששייכים לתחום השיפוט של העיירה.
חשוד נוסף, בנקאי בשם האבל נעצר לאחר שמספר הטלפון שלו נמצא בנעלו של החשוד, אף הוא באשמת הרצח, מודה מיד באשמה ונשלח עם ריצ'ר למעצר בבית כלא בסוף השבוע. לאחר שהשניים שורדים ניסיון התעללות וניסיון רצח בכלא, מוכחת חפותו של ריצ'ר. ריצ'ר שב לעיר ומסייע בחקירת הרצח לבלש פינלי והשוטרת רוסקאו, אליה פיתח ריצ'ר משיכה. עד מהרה מתברר כי הקורבן אינו אחר מאשר אחיו הבכור ג'ו, אשר שירת במודיעין הצבאי וכסוכן בכיר במשרד האוצר, ונרצח במהלך חקירה שניהל כנגד זייפני כסף.
בהמשך לאחר שנרצחים מפקד המשטרה מוריסון ואשתו באופן ברוטלי ביותר, מתברר שכנופיה של זייפני כספים שבראשם אב ובנו, ושחלק ניכר מאנשיה היספנים, השתלטה על העיירה, ועושה בה כבתוך שלה. ועולה החשד שראש העיר עצמו משתף פעולה עם כנופיה זו, ואף מפקד המשטרה שנרצח. לאחר שהבנקאי האבל שהוא איש מפתח בפרשה נעלם, ועולה החשד כי נרצח, אשתו של האבל ובניה נשלחים לבית מוגן של ה-FBI. תוך שג'ק ריצר מתחיל לחסל את חברי הכנופיה, שמנסים לפגוע בו, בזה אחר זה, תוך שהוא טומן להם מארבים.
בעלילה מתרחשות כמה תפניות מפתיעות, כאשר מתברר שאנשים שהיה נראה שאפשר לסמוך עליהם מתגלים כחלק מהקנוניה, ועושים את חייהם של שואפי הצדק לקשים יותר. במהלך הסיפור מתגלת קונספירציה מתוחכמת למדי של זיוף דולרים אמריקניים מדויקים מאוד. ובסופו של הספר שנגמר בסוף טוב, הטובים מנצחים (מבלי שנגרם להם נזק רב מדי) והרעים הולכים לגיהנום, והעיירה משוחררת מעולם של הפושעים האכזריים, ומשלטונה של משפחה גזענית ששלטה בה במשך עשרות שנים. ובדפוס אופייני בסדרה, ג'ק ריצ'ר איננו משתקע במקום, אף שיש לו סיבה טובה לעשות כן, אלא ממשיך בנדודיו בתחומה של ארצות הברית הגדולה, כדי לפגוש את ההרפתקה הבאה.
פרסים.
הספר זכה בשני פרסי ספרות בריטיים חשובים, פרס אנטוני ופרס ברי.
טאלקוט פארסונס
פאדו
פאדו הוא סגנון מוזיקלי פורטוגלי. אולי הסוגה הפורטוגזית הגלויה והמוכרת ביותר. לזמרי הפאדו (הפאדישטה) ליווי של שתי גיטרות: גיטרה קלאסית ו (בעלת 12 מיתרים). השירים מלנכוליים והנושאים קשורים לגעגועים, אם כי כמה משירי הפאדו שמחים.
בשנת 2011 הכיר ארגון אונסק"ו בשירת הפאדו כמורשת תרבותית בלתי מוחשית. מתחילת המאה ה -19 סגנון הפאדו הוא התמזגות של מגוון סגנונות עממיים, עם קלט אפשרי מקשרים יהודיים, ערבים, אפריקאים וברזילאים של פורטוגל, והוגדר כ'מוזיקה עממית וריקודים יוצרים את המנהגים העממיים, המסורות השיריות והמורשת התרבותית של העם הפורטוגזי.
הפאדו נחשב לעיתים קרובות למוזיקה של הבעת געגועים, סיפורי געגועים לאנשים ולמקומות רחוקים.
במקור, פאדו היה האמצעי שבו העניים העירוניים של ליסבון העניקו כבוד לעיר הולדתם.
משנות ה-90 הפאדו הוא מוזיקת עולם.
התפתחות הפאדו.
בבתי הפאדו (casas de fado) מושמעים הפאדו המסורתי בעיקר לתיירים. הפאדו העכשווי משלב ליווי של יותר משתי גיטרות עד לתזמורת.
בתקופה שבין 1950 לבין 1970 הפיצה הזמרת עמליה רודריגז (מוכרת כ"מלכת הפאדו") את הפאדו מחוץ לפורטוגל.
בשנים האחרונות להקת מדרדאוש, בה שרה הסולנית טרזה סלגיירו, משלבת סגנונות מוזיקת פולק עם פאדו.
הזמרת , ששרה באולימפיאדת אתונה (2004) בדואט עם סטינג, נחשבת כממשיכת דרכה של עמליה רודריגז.
Wireless USB
Wireless USB (צורה מקוצרת הנפוצה - WUSB) הוא הרחבה לתקן USB לתקשורת נתונים במהירות גבוהה ב-גלי רדיו לטווח קצר. הטווח המרבי הוא 3 מטרים בקצב העברת נתונים של 480 megabit לשנייה, או 10 מטרים בקצב העברת נתונים של 110 מגהביט לשנייה. התקן תוכנן לפעול בתחום תדר מ־3.1 ועד 10.6 ג'יגה הרץ.
מבצע לרל&quot;ר
חטיפת ילדי תימן
מאגסי בוגס
טיירון קרטיס "מאגסי" בוגס (באנגלית: Tyrone Curtis "Muggsy" Bogues; נולד ב־9 בינואר 1965, בבולטימור, מרילנד) הוא כדורסלן ומאמן כדורסל עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הרכז. בוגס הוא השחקן הנמוך ביותר בהיסטוריה של ליגת ה-NBA, גובהו 1.60 מטר בלבד. בוגס שיחק בארבע קבוצות: וושינגטון בולטס, שארלוט הורנטס, גולדן סטייט ווריורס וטורונטו ראפטורס, וזכור במיוחד מן התקופה שבה שיחק בשארלוט. הוא גם היה כלול בסגל של ניו יורק ניקס ודאלאס מאבריקס, אבל מעולם לא שותף במשחקים בשורותיהן.
קריירה.
בוגס שיחק בנבחרת הכדורסל של תיכון דאנבר בבולטימור, יחד עם שחקנים נוספים שהגיעו מאוחר יותר לליגת ה-NBA: דייוויד וינגייט (שסיים את הלימודים שנה אחריו), רג'י ויליאמס ורג'י לואיס (שסיימו את הלימודים באותה שנה יחד איתו). הוא המשיך לשחק בקולג' "וייק פורסט", שם שיחק ארבע שנים. את השנה השלישית שלו ב"וייק פורסט" הוא סיים עם ממוצעים של 11.3 נקודות, 8.4 אסיסטים ו-3.1 חטיפות למשחק. בשנתו הרביעית והאחרונה בקולג' הוא היה במגמת שיפור, וסיים אותה עם ממוצעים של 14.8 נקודות, 9.5 אסיסטים ו-2.4 חטיפות למשחק. בנוסף, ממוצע הריבאונדים שלו באותה שנה היה 3.8 ריבאונדים למשחק, נתון שנחשב ליוצא דופן, מכיוון שבדרך כלל שחקנים הרבה יותר גבוהים הם השולטים בתחום הריבאונדים על הפרקט.
באליפות העולם בכדורסל ב-1986 הוא היה הרכז הפותח בסגל של נבחרת ארצות הברית ושותף בזכייתה בגביע, לאחר ניצחונה בגמר על ברית המועצות בתוצאה 87 - 85.
ב-1987 זכה ב"פרס פרנסיס פומרי נייסמית'" המוענק לשחקני מכללות המפגינים מצוינות במשחק על אף גובהם הנמוך. בוגס נבחר במקום השנים-עשר בדראפט ה-NBA עמוס הכישרונות של שנת 1987 על ידי קבוצת וושינגטון בולטס. דירוגו בדראפט קרוב לדירוגיהם בדראפט של כמה משחקני ה-NBA הטובים בכול הזמנים. בין היתר: דייוויד רובינסון, רג'י מילר, סקוטי פיפן וקווין ג'ונסון.
בשנתו הראשונה בליגה, בוגס, שהיה אז השחקן הנמוך ביותר בהיסטוריה של ה-NBA (תואר שעדיין שייך לו), היה חברו לקבוצה של מאנוט בול (שגובהו 2.31 מטר), שהיה באותו זמן הכדורסלן הכי גבוה בהיסטוריה של ה-NBA (כיום התואר הזה שייך לגאורגה מורשאן, שככל הנראה גבוה ממנו רק בכמה מילימטרים). בול ובוגס הופיעו יחד על שלושה שערי מגזינים.
למרות חולשתם של הבולטס בעמדת הרכז, הם לא ניסו למנוע את רכישתו של בוגס על ידי קבוצה אחרת. שארלוט הורנטס, שנערכה לקראת עונתה הראשונה בליגת ה-NBA, בחרה אותו ב"דראפט ההרחבה" (Expansion Draft, דראפט שנערך לפני הצטרפותו של מועדון חדש לליגה, ובו מתאפשר לו לרכוש שחקנים לסגל) ב-22 ביוני 1988. בוגס ביסס את מעמדו בשארלוט כמוסר יוצא-דופן וחוטף כדורים נהדר. גובהו וממדיו גם עזרו לו להיות אחד השחקנים המהירים על הפרקט.
בוגס שיחק בשארלוט עשר שנים, בתקופה שבה ההורנטס, שהונהגה על ידי אלונזו מורנינג ולארי ג'ונסון, הייתה לאחת הקבוצות הפופולריות ביותר ב-NBA ומועמדת קבועה לפלייאוף. בוגס היה אחד מהשחקנים המוכרים והפופולריים ביותר בהיסטוריה של ההורנטס. הוא לוהק להשתתף בסרט הכדורסל המצליח של האחים וורנר "ספייס ג'אם", שבו שיחק בתור אחד משחקני ה-NBA שכישרונם נחטף על ידי ה"מונסטארס". בוגס זכה לאהדה על אף שמעולם לא סיים עונה עם ממוצע של יותר מ-11.2 נקודות למשחק.
לאחר שני משחקים בעונת ה-NBA של השנים 1997–1998, הקריירה של בוגס בשארלוט הורנטס הסתיימה, כאשר הוא הוחלף בעסקת חליפין של ההורנטס עם הגולדן סטייט ווריורס, יחד עם טוני דלק, עבור בי.ג'יי. ארמסטרונג. בוגס שיחק שתי עונות בווריורס, ואז חתם כשחקן חופשי עם הטורונטו ראפטורס, שם כמעט שלא שיחק, ולמעשה סיים את הקריירה שלו. לאחר מכן עבר בעסקאות חליפין לניו יורק ניקס ולדאלאס מאבריקס, אך לא שיחק אף לא משחק אחד בקבוצות אלו.
לאחר הפרישה.
לאחר שעזב את ליגת ה-NBA, עבד בוגס בעסקי הנדל"ן עד ה-3 באוגוסט 2005. לאחר מכן התמנה להיות מאמנה הראשי של קבוצת כדורסל הנשים שארלוט סטינג מליגת ה-WNBA, למרות היעדר הניסיון שלו באימון. בוגס אימן את הקבוצה עד להתפרקותה בינואר 2007.
בשנת 1994 הוציא לאור ספר אוטוביוגרפי שלו בשם "בארץ הענקים: חיי בכדורסל". שנתיים לאחר מכן הופיע בהופעת אורח בסרט "אדי" בכיכובה של וופי גולדברג, ובשנת 2004 הופיע בהופעת אורח בתפקיד עצמו בתוכנית הטלוויזיה "תרגיע".
בשנת 2013 בחר בו עיתון "הארץ" לשחקן הכדורסל השני הטוב ביותר מתחת למטר שמונים, לאחר קלווין מרפי.
טיירון בוגס
קלינינגרד אובלסט
מפרק אוכף
מפרק ציר
מפרק החלקה
מפרק סיבובי
מיניסקוס
חנה הרצוג
חנה הרצוג (נולדה ב- 1946) היא פרופסור אמריטה בחוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה שבאוניברסיטת תל אביב. כלת פרס א.מ.ת לשנת 2018.
ביוגרפיה.
חנה הרצוג נולדה בארץ ישראל בשנת 1946. בשנים 1965 עד 1969 היא למדה תנ"ך וסוציולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. בין 1969 ל-1971 למדה לתעודת הוראה. בין 1971 עד 1973 למדה במחלקה לסוציולוגיה שבאוניברסיטת תל אביב והגישה את התזה שלה בשנת 1975 בנושא: "מערכת העיתון דבר בין אידאולוגיה לפוליטיקה (1925–1938)".