בסוף שנת 2016 איצקר החל להצטלם עבור פיתוח טלוויזיוני של "משיח" עבור ערוץ קשת וסלקום טיוי. הסדרה עלתה לשידור ביוני 2018. עונה שנייה עלתה לשידור בפברואר 2020.
לאחר משיח.
לאחר הצלחת הסדרה, הוצעו לאיצקר תפקידים בסדרות טלוויזיה ובסרטי קולנוע. בין השאר השתתף בסדרות "החדש של עומרי גורדון" (בתפקיד שועה), "להרוג את הסבתא" (בתפקיד דימה) ו"ג'ודה" (בתפקיד ד"ר גרינברג), "אוטונומיות" (בתפקיד מנהל המלון) ועוד. כמו כן כיכב בקליפ לקאבר של להקת "לא" לשיר "יש לי חברה" של טיפקס שהפך ללהיט ויראלי ובקליפ לשירם "נסתפק בפחות". טרילוגיית הקליפים של "לא" הושלמה עם הקליפ לשיר "סוף של סודה" שגם בו כיכב איצקר. איצקר גם צילם את הקליפ לשיר "אני עוגיות" של "לא". בשנת 2014 זכה באות "אביר הפרינג'" לקולנוען מוערך, המבטא את רוח העשייה העצמאית מטעם פסטיבל הקולנוע בירושלים. בשנת 2015 יצר והנחה בשיתוף עם יואב טל תוכנית אירוח אינטרנטית בשם "חתיכות: עמית איצקר ויואב טל גוזרים ומדביקים", אשר שודרה במשך שנתיים במסגרת "שידורי החללית" שהקימה רנן מוסינזון. בתוכנית אירחו קולנוענים, מוזיקאים, אמנים ומשוררים שפעלו בעיקר בשולי התרבות הישראלית אך גם יוצרים מחוץ לישראל כגון הבמאים וויט סטילמן ודייוויד גורדון גרין והקומיקאי טום גרין.
איצקר עבד במשך שנים בארכיון הקולנוע של סינמטק תל אביב וכיום הוא עובד כאיש תוכן בסינמטק. בשנת 2018 זכה לשבחים על תפקידו בסרט הקומי "הורדוס איילנד" בבימויו של נלי גיא. בסוף אותה שנה שיחק בתפקיד אורח בסדרה אוטונומיות של יהונתן אינדורסקי. ב-2019 שיחק בסרט "קצפת ודובדבנים" של הבמאי גור בנטביץ' ובשני קליפים של דודו פארוק. בשנת 2020 הקים עם המוזיקאית יעל בירנבאום (ג'ק אין דה בוקס) הרכב פופ מינימליסטי בשם "חולצות של להקות". באותה שנה גם כיכב בקליפ לשיר "Love was Over" של TheLongoodBye. בשנת 2021 שיחק בתפקיד אלביס בסדרה "הד קולך" של הבמאי תום שובל ובפרסומת לאפליקציית PayBox.
לקראת צאתו של האלבום השני של אור אדרי, "20 צעדים", הוציאה אדרי שלושה סינגלים: הסינגל הראשון, "על המסך", שאת הקליפ שלו ביימו אחיה הקולנוען פז אדרי ואיצקר ואת הסינגל השני, "דלק", ביים איצקר לבד. נכנס לפלייליסט של כאן גימל.
בשנת 2022 יצא סרט תיעודי מוזיקלי שביים בשם "" שעוקב אחר הלייבל פאסט מיוזיק ומועדון "הפטיפון" הצמוד לו שהקימו אמיר שור וג'נגו בסוף שנות ה-90. באותה שנה גם כיכב לצד יובל מנדלסון בקליפ לשיר "תמצא כיוון" של רענן פוגל.
גלוריה ניילור
גלוריה ניילור (באנגלית: Gloria Naylor; 25 בינואר 1950 – 28 בספטמבר 2016) הייתה סופרת אמריקאית. התפרסמה בזכות ספרה "נשים שחורות".
נעורים וחינוך.
ניילור נולדה בניו יורק ב-25 בינואר 1950, בתם הבכורה של רוזוולט ניילור ואלברטה מקאלפין. הוריה היו אריסים ברובינסונוויל, מיסיסיפי. הם נדדו להארלם במסגרת ההגירה הגדולה כדי לברוח מחיי ההפרדה הגזעית בדרום. אביה עבד בתחבורה; אמה הייתה מרכזנית. למרות חינוכה הדל, אהבה אמה של ניילור לקרוא, ועודדה את בתה לקרוא ולכתוב יומן.
בשנת 1963 עברה משפחתה של ניילור לרובע קווינס ואמה הצטרפה לכת עדי יהוה. ניילור הייתה תלמידה מצטיינת וקראה רבות. היא למדה בכיתות מתקדמות בבית הספר התיכון שלה, ושקעה בחקר סופרים בריטים מהמאה ה-19. ההתנקשות בד"ר מרטין לותר קינג בשנת לימודיה האחרונה בתיכון השפיעה עליה עמוקות. היא החליטה לדחות את לימודיה הגבוהים ולהפוך למיסיונרית עבור עדי יהוה בניו-יורק, צפון קרוליינה ופלורידה. לאחר שבע שנים פרשה, שכן, לדבריה, "הדברים לא נעשו טובים יותר, אלא גרועים יותר."
ניילור השיגה תואר ראשון בספרות אנגלית בברוקלין קולג' באוניברסיטת העיר ניו-יורק בשנת 1981. היא השיגה תואר שני בלימודים אפרו-אמריקאיים באוניברסיטת ייל בשנת 1983. היא הייתה חברת כבוד באגודת הסטודנטים דלתא סיגמא תטא.
קריירה.
רומן הביכורים של ניילור, "The Women of Brewster Place", פורסם ב-1982 וזכה ב-1983 בפרס הלאומי לספרות  בקטגוריית הרומן הראשון. על בסיס הרומן הופק בשנת 1989 סרט באותו השם על ידי אופרה וינפרי. הספר יצא לאור בתרגום לעברית בשם "נשים שחורות" (הוצאת כנרת, 1989).
במהלך הקריירה שלה בתור פרופסורית, לימדה ניילור כתיבה וספרות במספר אוניברסיטאות, כולל אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון, אוניברסיטת ניו יורק, אוניברסיטת בוסטון ואוניברסיטת קורנל.
ניילור מתה מהתקף לב ב-28 בספטמבר 2016, בעת ביקור בסנט קרואה, שבאיי הבתולה.
מקורות השפעה.
במהלך לימודיה בקולג' של ברוקלין, השתקעה ניילור בעבודתן של סופרות אפרו-אמריקאיות כגון זורה ניל הרסטון, אליס ווקר, ובמיוחד טוני מוריסון. היא שאבה השראה ממחברות אלה והחלה לכתוב סיפורים שהתרכזו בחייהן של נשים אפריקאיות-אמריקאיות.
שום דבר עלינו בלעדינו
"שום דבר עלינו בלעדינו!" (באנגלית: ״Nothing about us without us״) הוא הסלוגן המעביר את הרעיון כי מדיניות צריכה להיקבע תוך השתתפות ישירה של חברי הקבוצה המושפעים על ידה. הסלוגן מתייחס בעיקר לקביעת מדיניות הרלוונטית לקבוצות מודרות (למשל: מדיניות בנושאי עוני, מיעוטים, אנשים עם מוגבלות, נשים ועוד) שלעיתים קרובות נעדרות הזדמנויות פוליטיות, חברתיות וכלכליות.
שורשיו של הביטוי במסורות הפוליטיות של מרכז אירופה ובפרט בפולין ב-1505 שם הועברו תחילה סמכויות החקיקה מן המלך לפרלמנט. לאחר מכן הפך לביטוי שגור בשיח על נורמות דמוקרטיות. ביטוי מקביל ושכיח מאוד הוא הסיסמה 'אין מיסוי ללא ייצוג'. שהיה נפוץ במלחמת העצמאות האמריקנית.
הביטוי באנגלית נכנס לשימוש על ידי אקטיביסטים נכים במהלך שנות ה-90. ג'יימס צ'רלטון, אקטיביסט וכותב אמריקני, מספר כי הוא שמע לראשונה את המונח בשימוש על ידי אקטיביסט דרום אפריקני בתחום המוגבלויות בשם מייקל מסותה. ויליאם רולנד, אקטיביסט נוסף מספר כי הוא שמע את הביטוי מפעיל ממזרח אירופה בשלב מוקדם יותר במהלך כנס בינלאומי לזכויות אנשים עם מוגבלות. בשנת 1998, צ'רלטון פרסם ספר תחת כותרת זו העוסק בזכויות אנשים עם מוגבלות. אקטיביסט נוסף בשם דייוויד וורנר השתמש באותה הכותרת לספרו שפורסם אף הוא ב-1998. הסלוגן משמש נקודת חיבור בין התנועות לזכויות אנשים עם מוגבלויות ברחבי העולם. הרעיון העומד ביסודו הוא שיש לתת לאנשים עם מוגבלות להחליט, לקבוע ולהשפיע בכל דבר הנוגע להם, כולל החלטות בנוגע לחייהם האישיים, קביעת מדיניות, ארגון מחקר, ועוד. הרקע לכך הוא ההיסטוריה במהלכה לא רק התעלמו מהעדפותיהם של אנשים עם מוגבלות אלא הם נתפסו כמי שאינם מסוגלים להביע העדפות, או שאין לתת לעמדתם משקל משום שהם משוללי רציונליות. עקרון זה עולה בקנה אחד עם המודל החברתי למוגבלות הגורס כי תיקון החברה יתאפשר רק על ידי מתן ביטוי לקולם של אנשים עם מוגבלויות היות שלהם הידע והניסיון הרלוונטי על מנת לקדם שינוי במצבם.
מאז שנות ה-90 הפך הביטוי לשכיח גם במאבקים של קבוצות אינטרס נוספות מלבד אנשים עם מוגבלות ולתנועות חברתיות נוספות.
דארת' פלייגוס
דארת' פלייגיוס ("החכם") הוא אדון סית' ביקום מלחמת הכוכבים, מורהו של דארת' סידיוס. על פלייגיוס נאמר כי היה חזק במיוחד עם הכוח, ואף הצליח ליצור חיים ולרמות את המוות עצמו. הוא נבגד ונרצח בשנתו על ידי תלמידו סידיוס.
ראשית חייו.
על פי הידוע על אודותיו, חייזר אחד מגזע הבית' (אחדים ממנו נראו מנגנים במסבאה במוס אייסלי ב) בשם ראגס נום פנה אל אישה אחת מגזע המון (MUUN) על מנת ליצור צאצא משותף אשר יהיה חזק מאוד עם הכוח.
אותו נום אשר בו בזמן היה בסתר אדון אפל של הסית' דארת' טנברוס, הצליח ליצור את אותו צאצא. מאוחר יותר לקח אותו כשולייתו וקרא שמו דארת' פלייגיוס.
כאשר פלייגיוס התחזק והבחין בנער הכשרוני שיב פלפטין, חשק בו כתלמידו והחליט להיפטר ממורהו. כאשר מורו נהרג, הוא הצליח לקחת מפלייגיוס את היכולת לחזות את העתיד, מה שמנע מפלייגיוס לצפות את בגידת תלמידו.
לפני אירועי.
בתקופה הזו, פלייגיוס עמל רבות על השגת היכולת ליצור חיים מהמידי- כלוריאנים, בין היתר על מנת לרמות את המוות ולהשיג לו חיי נצח. ישנן טענות הסוברות כי אחת התוצאות של ניסויים אלו הייתה אנקין סקייווקר עצמו, שכן נמדדה בו כמות מידי כלוריאנים חסרת תקדים שעלתה על כל דבר שנראה קודם לכן, וכמו כן נטען כי לא היה לו אב וכי הוא נולד ישירות מהכוח.
תוכניותיו של פלייגיוס כללו את השתלטותו של תלמידו סידיוס על הסנאט הגלקטי, כשהוא עצמו ייבחר לסגן נשיא וביחד הם ישלטו על הגלקסיה. תוכניות אלו לא התממשו בסופו של דבר, מאחר שהוא נרצח בידי תלמידו.
בציבור הרחב, פלייגיוס היה ידוע כהגו דמאסק (Hego Damask), ראש קבוצת הבנקאים הגלקטית, שכל הנהגתה הייתה מגזעו של פלייגיוס, המונים (MUUNS). כמו כן דמות מגזעו של פלייגיוס הופיעה לזמן קצר ב כשחתמו אמנה עם הרוזן דוקו, וכמו כן ב, כאשר כל מנהיגי הבדלנים נהרגו בידי דארת' ויידר.
פלייגיוס התמקד בעיקר בעסקיו, בזמן שתלמידו התמקד בפוליטיקה.
במהלך אירועי.
בעוד פלייגיוס עסוק במגזר העסקי, תלמידו הצליח להניע את פדרציית הסחר וניוט גאנריי בראשה להטיל מצור על כוכב הלכת נאבו.
בהוראתו של סידיוס, שהוא למעשה סנאטור פלפטין, החלה פלישה מסיבית של דרואידי קרב לכוכב הלכת. מלכת הכוכב פאדמה אמידאלה, חולצה ממנו בידי הג'די ופנתה לסנאט הגלקטי. כשהבינה שהסנאט לא יפעל לטובתה, תחת שכנועיו של פלפטין, החליטה להגיש הצעת אי- אמון בנשיא וולורום. פלפטין היה בין הסנאטורים שנבחרו להתמודד על התפקיד. במהלך האירועים, פלפטין זכה בהצבעה, בזכות הרטוריקה המצוינת שלו וגם עקב העובדה כי הוא עצמו מהכוכב נאבו.