עם מותו של עבדול בהאא, רצה רמי להיות המנהיג של הקהילה הבהאית בארצות הברית ובחלקים של המערב לצידו של שוגי אפנדי. לאחר שזה נמנע ממנו ועם מותו של אפנדי הוא ניסה שוב להראות את זכאותו להנהיג את התנועה כולה, אך גם ניסיון זה לא צלח. ב-1959 עזב רמי, עקב חילוקי דעות עם שאר "ידי האמונה", את חיפה וחזר לוושינגטון. שנה לאחר מכן הוא הכריז על עצמו כשומר הברית החדש של הדת הבהאית וכיורשו של שוגי אפנדי ועבדול בהאא, פעולה שלוותה בגינוי מידי של "ידי האמונה" ובהכרזה על רמי כמפר ברית, כלומר, אדם שקיבל על עצמו את בשורתו של בהאא אולה ולאחר מכן תוקף את אמונתו של בהאא אולה או את הזרם המרכזי של הדת. אם מראים לאדם זה את טעותו והוא עדיין לא משתכנע, הוא מוגדר כמפר ברית ומנודה ממוסדות ומחברת הדת. רמי לא הצליח לסחוף אחריו את העולם הבהאי וצבר מעט מאוד תומכים, והמועצה הבהאית בצרפת הייתה היחידה שקיבלה באופן חלקי את טענותיו. מצבו הרפואי וגילו המתקדם הקשו עליו לשלוט ולארגן את תומכיו וב-1966 התפרקו קהילותיו בארצות הברית ובפקיסטן, שם הוקמו קהילות רוחניות לאומיות בהוראתו של רמי ב-1963 . רמי אף הפסיד בתביעה משפטית כנגד המועצה הבהאית האמריקאית בניסיון לקבל בעלות על הרכוש הבהאי בארצות הברית.
ממשיכיו של רמי.
ב-1961 שלח רמי מכתב לג'ואל מרנגלה(Joel Marangella), מחסידיו הבולטים, ובו המינוי של מרנגלה ליורשו. על גבי המכתב נכתב שעל מרנגלה לפתוח אותו כאשר ירגיש שזוהי השעה הנכונה. ב 1967 ולאחר מינוי מרנגלה לנשיא המועצה הבהאית השנייה, מינה רמי את דונלד הרווי(Donald Harvey) כיורשו במקום מרנגלה וב-1968 מינה מועצת זקנים לדת הבהאית שבראשה העמיד את הרווי. ב-1969 החל מאבק ירושה בין מרנגלה להרווי שבעקבותיו התפצל הזרם של רמי ל 6 קבוצות שונות של מאמינים שעם תומכיהן כיום נמנים בודדים בלבד. רמי מת לבסוף ב 4 בפברואר 1974, חודשים ספורים לפני יום הולדתו ה 100.
ביבליוגרפיה.
Brient Mathieu, Boise, Biography of Charles Mason Remey(https://web.archive.org/web/20060329143552/http://www.charlesmasonremey.net/), Internet Archive, 2005.
Robert Stockman, Remey, Charles Mason(https://bahai-library.com/stockman_remey), Bahai Library Online, 1995.
Passing the Test of God(http://bupc.org/test-of-god.html), Baha'is Under The Provisions of the Covenant.
Universal House of Justice, Mason Remey and Those Who Followed Him(http://bahai-library.com/uhj_mason_remey_followers), Bahai Library Online, 1997.
פיבי הרסט
פיבי הרסט (אנגלית: Phoebe Hearst; 3 בדצמבר 1842 - 13 באפריל 1919) הייתה נדבנית אמריקאית פמיניסטית וסופרג'יסטית אשר תרמה רבות בעיקר בתחומי ההשכלה, החינוך וזכויות האישה. בין הנשים המערביות הראשונות אשר המירו דתן לדת הבהאא'ית.
השנים המוקדמות.
הרסט נולדה בסנט קלייר, מיזורי, במחוז פרנקלין. הוריה היו דרוסילה ורנדולף ווקר אפרסון. בילדותה עזרה לאביה בעניינים פיננסיים בחנות המשפחה. היא למדה צרפתית, למדה פסנתר, ובשנותיה הראשונות רצתה להיות מורה. ב-15 ביוני 1862, בגיל 19, נישאה לג'ורג הרסט, שחזר לסנט קלייר שנתיים קודם כדי לטפל באמו שהייתה על ערש דווי, וכך פגש את פיבי. לבנם קראו ויליאם רנדולף הרסט.
נדבנותה ותרומותיה כפילנתרופית.
הרסט הפכה לתורמת גדולה בשנות ה-80 של המאה ה-19. היא הייתה נדבנית מרכזית של אוניברסיטת קליפורניה בברקלי וחברת הנהלה בכירה מ-1897 ועד מותה. באותה שנה היא תרמה להקמת הקונגרס הלאומי לאמהות, שהתפתח בסופו של דבר לארגון הלאומי להורים. בשנת 1900 ייסדה בית ספר קתדרלי לאומי לבנות בוושינגטון הבירה. בית הספר היסודי ציבורי ליד בית הספר הקתדרלי הלאומי נקרא על שמה.
הרסט ניהלה את אגודת גן הילדים 'שער הזהב' והייתה הנשיאה הראשונה של מועדון המאה של קליפורניה. בשנת 1902 מימנה את בנייתו של בית הספר, הכשירה מורים לגנים ולכיתות, והקימה את משרדי אגודת גן הילדים. האגודה 'גולדן גייט', הייתה מורכבת מ-26 בתי ספר, עד רעידת האדמה בסן פרנסיסקו בשנת 1906.
הרסט מימנה את 'ספריית הרסט' באנקונדה מונטנה בשנת 1898 ושמרה על הספרייה עד 1904. כמו כן, תרמה כסף רב לשיקום כנסיות, למשל כנסיית פוהיק בווירג'יניה.
בשנת 1901 ייסדה את מוזיאון האנתרופולוגיה של אוניברסיטת קליפורניה, אשר שמו שונה בשנת 1992 למוזיאון האנתרופולוגיה של שם פיבי א' הרסט, במסגרת חגיגות העשור התשיעי של המוזיאון. האוסף המקורי במוזיאון כלל כ-230 אלף פריטים שמייצגים תרבויות לאורך ההיסטוריה.
המוזיאון מכיל כיום כ -3.8 מיליון פריטים. פיבי הרסט תרמה למעלה מ-60,000 פריטים למוזיאון במהלך חייה. היא מימנה משלחות ארכאולוגיות ואנתרופולוגיות כגון משלחת פפר-הרסט (1895–1897) בחוף פלורידה, ליד טרפון ספרינגס. מטרת המשלחות הייתה לאפשר לאנתרופולוגים ולארכאולוגים ללמוד ולאסוף פריטים תרבותיים. הבולטים ביותר הם מסעות 1899 במצרים מאת הארכאולוג האמריקאי ג'ורג 'א. רייזנר ובפרו של הארכאולוג הגרמני מקס אולה. משלחות אלו מצאו בין היתר פריטים רבים המתועדים היטב באוסף המוזיאון. בין אלה כ-20,000 חפצים מצריים עתיקים, האוסף המצרי הגדול ביותר ממערב לשיקגו. פיבי הרסט הבינה את חשיבותו של מוזיאון כזה בשימור התרבות המקומית של קליפורניה.
בתמיכתה, האנתרופולוג אלפרד ל. קרובר ותלמידיו תיעדו את ילידי קליפורניה על ידי צילומים, הקלטות שמע, טקסטים וממצאים. מחקר זה סייע לשמר כ-250,000 פריטים של ילידי קליפורניה, שהוא האוסף הרחב ביותר בעולם מסוג זה ונגיש לסטודנטים ולחוקרים במוזיאון לבדיקה. הגלריה ממוקמת בקמפוס אוניברסיטת ברקלי בקליפורניה וזמינה לציבור.
הרסט מונתה לסגנית אגודת הנשים של מאונט ורנון, מ-1889 עד 1918. היא תרמה כסף רב לשיקום ביתו של ג'ורג' וושינגטון, על ידי ריהוט מהאגודה, ופריטים מוושינגטון. כמו כן, מימנה פרויקטים חדשים ששיפרו את חוויית הביקור שם. קרן ויליאם רנדולף הרסט המשיכה לממן פרויקטים במאונט ורנון לזכרה.
דתה.
הרסט גדלה בחברה הפרסביטריאנית של קמברלנד בשנות הארבעים של המאה ה-19. בשנת 1898 היא המירה את דתה לדת הבהאא'ית, והייתה לה נגיעה גדולה בהפצת הדת בארצות הברית. בנובמבר של אותה שנה נעצרו הרסט, לואה גטסינגר ואחרות, בפריז, בדרכן לארץ ישראל. הן פגשו לפתע את מיי בולס, אמריקנית ידועה באמונתה הבהאא'ית, אשר הייתה במצב בריאותי לא טוב. הרסט הזמינה את בולס להצטרף אליהן למסע לארץ-ישראל, מתוך אמונה שהאוויר שם יגרום לה להחלים. מטרת הנסיעה לארץ ישראל הייתה עלייה לרגל, לביקור ראש הדת הבהאית אז: עבד אל-בהאא'. הקבוצה הגיעה לעכו ולחיפה בארץ ישראל העות'מאנית ב-14 בדצמבר 1898. הרסט כתבה אחר כך: "שלושת הימים האלה היו הימים הבלתי נשכחים בחיי". באוקטובר 1912 היא הזמינה את עבד אל-בהאא', שנסע ברחבי ארצות הברית, לשהות בביתה סוף שבוע ארוך, אף-על-פי שבאותו זמן התרחקה מן הדת הבהאא'ית. במהלך שהותו, ציין עבד אל-בהאא' כי כל מי שניסה לסחוט כסף או סחורה מאחרים לא נחשב בהאא'י אמיתי. הרסט הייתה קורבן של תקרית כזאת, שגרמה לניכור שלה.
מותה.
פיבי הרסט נפטרה בביתה בפלזנטון, קליפורניה, בגיל 76, ב-13 באפריל 1919, במהלך מגפת שפעת בשנים 1918–1919, ונקברה בבית הקברות סייפרס לאון , קולמה, סאן מתאו, קליפורניה. יחד איתה קבורים שם גם בנה ובעלה - ויליאם רנדולף הרסט וג'ורג' הרסט.
מונא מחמודנז'אד
מונא מחמודנז'אד (בפרסית: مونا محمودنژاد; 10 בספטמבר 1965–18 ליוני 1983) הייתה נערה איראנית אשר נעצרה והוצאה להורג על ידי השלטונות האסלאמיים בשיראז, איראן, בגלל השתייכותה לדת הבהאית.
חייה.
מונא מחמודניז'אד נולדה בעשירי לספטמבר 1965 בצנעא שבתימן. מונא הייתה בת שנייה להוריה ידואללה ופרחונדה, ואחות לטאראנה אשר עזבו את חייהם הנוחים באיראן על מנת שהאב, שהיה מאמין בהאי מסור, יפיץ את האמונה הבהאית בתימן.
בארבע שנותיה הראשונות גדלה מונא בתימן, עד שבשנת 1969 גירשו השלטונות התימנים את כל הזרים מארצם. כך, על אף תשוקתו של האב להמשיך את שליחותו בתימן, הוא נאלץ לשוב עם משפחתו לאיראן. במשך מספר שנים נדדה המשפחה בערים שונות באיראן, ובשנת 1974 השתקעה לבסוף בעיר שיראז, המקודשת עבור המאמינים הבהאים מכיוון שנולד בה אחד מעמודי התווך של הדת- הבאב. בשיראז המשיך ידואללה, אביה של מונא, בשליחותו ושימש את הקהילה הבהאית כנבחר ציבור והיה ממונה על גופים מנהליים שונים.
מונא חונכה על ידי הוריה לצניעות ורגישות. תכונות אלה, אשר היו מוערכות בקהילה הבהאית, התקבעו באופייה כבר מגיל צעיר והגברו עם השנים עד שבנעוריה היא קיבלה את הכינוי "המלאך של שיראז". מונא הייתה תלמידה מצטיינת בבית ספרה והתבלטה בלימודיה ובציוניה, נוסף על אהבה גדולה שהרעיפה על הסובבים אותה. אמונתה הדתית של מונא הייתה כה עמוקה עד שלעיתים קרובות התעוררה בשעות לילה מאוחרות על מנת לערוך מדיטציה.