עם זאת, התחתן שלוש פעמים. אשתו הראשונה הייתה מרי "מיני" אוליביה קוצראן קושינג (לימים הגברת ג'יימס ג'יי קולמן ג'וניור), דמות חברה, נכדתו של מעצב האופנה הווארד גרדינר קושינג, ועוזרת לשעבר של מעצב האופנה אוסקר דה לה רנטה. הם נישאו בשנת 1967 בניופורט, רוד איילנד והתגרשו שלוש שנים אחר כך.
לאחר מכן הוא היה נשוי לשריל טיגס (נשואה לשעבר לסטנלי ג'ון דרגוטי), דוגמנית האופנה, משנת 1981 עד 1984.
אשתו האחרונה הייתה נאג'מה חאתום, בת של שופט אפגני, שלה נישא בקניה בשנת 1986. לזוג נולדה בת אחת, זארה (ילידת 1988), עבורה נכתב ספרו, סיפורי זארה.
בין בנות הזוג שלו נמנו גם קנדיס ברגן ולי רדיזוויל, אחותה של ג'קלין קנדי אונסיס.
בשנת 1996 פגע בו פיל שניגח את רגלו הימנית. לאחר שהגיע לבית החולים ללא דופק וכמעט גם איבד את ראייתו, קם לתחייה וניצל.
בירד התיידד ובמקרים מסוימים שיתף פעולה עם אמנים רבים, בהם אנדי וורהול, אנדרו וייאת', פרנסיס בייקון, קארן בליקסן, טרומן קפוטה, ריצ'רד לינדנר וסלבדור דאלי. הוא גם צילם אנשים רבים ידועים אחרים. בשנת 1963, הופיע בעירום סרט "Hallulujah the Hills" של אדולפס מקאס שהוצג בפסטיבל הקולנוע הראשון בניו יורק.
מוות.
ב-31 במרץ 2020, בירד, שסבל מדמנציה ובעיות בריאות לאחר שבץ מוחי, נדד מביתו במונטאוק, לונג איילנד, אך לא אותר למרות חיפושים נרחבים.
ב-19 באפריל נמצאה גופתו של בירד על ידי צייד באזור מיוער בצפונה בפארק "מחנה הגיבור" במונטוק פוינט שבניו יורק. נכון ל-20 באפריל 2020 לא נקבעה סיבת מוות.
דר (הונגריה)
דר (בהונגרית: Dör) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה.
יהודי דר.
בדר חיו יהודים כמו משפחת רוזנברג ועוד, בתקופות זמן שונות:
המשרד הפדרלי למאבק בשחיתות (אוסטריה)
המשרד הפדרלי למאבק בשחיתות (בגרמנית: Bundesamt zur Korruptionsprävention und Korruptionsbekämpfung), ידועה בקיצור כ-BAK, הוקמה ב-1 בינואר 2010 במשרד הפנים, במקום Büro für Interne Angelegenheiten (הלשכה לענייני פנים) שאורגנה מחדש.
ה-BAK מאורגן במסגרת המינהל הכללי לביטחון הציבור (GDföS) והוא האחראי העיקרי למנוע ולהילחם בשחיתות. יתרה מזאת, קיים שיתוף פעולה הדוק עם Wirtschafts- und Korruptionsstaatsanwaltschaft (פרקליט המדינה למאבק בפשעי צווארון לבן ושחיתות), ידוע בקיצור כ-WKSta. אלה כוללים שיתופי פעולה בינלאומיים של המשטרה, סיוע ושיתוף פעולה עם הגורמים המוסמכים של האיחוד האירופי ועם רשויות החקירה של מדינות האיחוד האירופי. יש גם איש קשר עבור OLAF, אינטרפול, יורופול וארגונים בינלאומיים דומים אחרים.
BAK מעסיקה כיום כ-120 עובדים.
אגייד
אגייד (בהונגרית: Egyed) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם באגייד מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 657 תושבים, ובשנת 2019 רק 488 תושבים.
יהודי אגייד.
באגייד חיו יהודים בתקופות זמן שונות:
ז'אן דה דונואה
ז'אן מאורליאן, רוזן דונואה (; 23 בנובמבר 1402 - 24 בנובמבר 1468) הידוע בתור "ז'אן דה דונואה", היה בן אצולה ומצביא צרפתי. הוא היה בנו הלא חוקי של לואי הראשון, דוכס אורליאן - בנו של שארל החמישי, מלך צרפת, וכונה לפיכך "הממזר מאורליאן" (בצרפתית: bâtard d'Orléans). הוא התפרסם בעיקר במהלך מלחמת מאה השנים, אשר בה לחם במספר קרבות חשובים לצדה של ז'אן ד'ארק. ב-1439 הוא מונה בידי אחיו שארל הראשון, דוכס אורליאן לרוזן דונואה. בהמשך הוא מונה גם לרוזן לונגוויל בידי שארל השביעי, מלך צרפת.
ביוגרפיה.
ז'אן נולד ב-23 בנובמבר 1402, כבנו הלא-חוקי של לואי הראשון, דוכס אורליאן - בנו של שארל החמישי, מלך צרפת מפילגשו מרגרט ד'אנגיאן. בשנת 1407 נרצח לואי. שמונה שנים לאחר מכן, אחיו למחצה, שארל הראשון, דוכס אורליאן נפל בשבי בקרב אז'נקור ונותר בשבי האנגלי במשך עשרים וחמש שנים. בשל כך, ז'אן נותר הזכר היחיד מבית אורליאן והפך למנהיג הבית למרות מעמדו כממזר.
במהלך מלחמת האזרחים בצרפת בתקופת שארל השישי, תמך ז'אן בסיעת ארמניאק וב-1418 נפל בשבי הבורגונדים. הוא שוחרר שנתיים לאחר מכן, והצטרף לצבא הצרפתי כחלק מהכוח שבפיקוד הדופין שארל ולחם במלחמת מאה השנים. הוא הגן על אורליאן במהלך המצור על אורליאן, ובעזרתה של ז'אן ד'ארק גרש את האנגלים מהעיר. לאחר מכן הוא לחם ביחד עם ז'אן ד'ארק במערכת הלואר והשתתף בהכתרתו של הדופין שארל כשארל השביעי, מלך צרפת.
ב-1436 הוא השתתף בלכידת פריז וב-1439 העניק לו שארל הראשון, דוכס אורליאן את התואר רוזן דונואה שארל השביעי מינה אותו לרוזן לונגוויל. בשלבים האחרונים של מלחמת מאה השנים הוא השתתף בכיבוש גואן ונורמנדי. ב-1440 הוא השתתף במרד הפרגואריה נגד שארל השביעי, וב-1465 הפך למנהיג הברית למען הציבור אשר התנגדה לשלטונו הריכוזי של לואי האחד עשר, מלך צרפת. בשני המקרים, הוא התפייס בסופו של דבר עם המלך. הוא נפטר ב-24 בנובמבר 1468.
ז'אן דה דונויס
המשרד האירופי למניעת הונאה (המשרד האירופי למניעת הונאה, הידוע בכינויו OLAF, מתוך השם בצרפתית: Office européen de lutte antifraude) הוא גוף הממונה מטעם האיחוד האירופי (EU) לשמירה על האינטרסים הכספיים של האיחוד. הוא נוסד ב-28 באפריל 1999, תחת החלטת הנציבות האירופית 1999/352.
מעמד.
OLAF הוא משרד עצמאי המנהל חקירות פנימיות וחיצוניות, מרכז את פעילותם של שותפיה למניעת הונאה במדינות החברות במאבק נגד הונאה.
OLAF מספקת למדינות החברות באיחוד האירופי את התמיכה והידע הטכני הדרוש כדי לעזור להם בפעילות נגד הונאות ותורם לעיצוב האסטרטגיה למניעת הונאה של האיחוד האירופי ומיישם את היוזמות הנחוצות לחיזוק החקיקה בנושא.
OLAF מבצעת חקירות מינהליות. אין לה סמכויות שיפוטיות לחייב את רשויות אכיפת החוק הלאומיות לפעול על פי המלצות המעקב שלה.
ל-OLAF מעמד היברידי. מצד אחד מדובר במחלקה כללית של הנציבות האירופית, באחריות סגן נשיא הנציבות, האחראי על תקצוב ומשאבי אנוש. מצד שני, היא בלתי תלויה בפעילות החקירה שלה.
OLAF מעסיקה כ-420 עובדים המהווים מומחים למשטרה, מכס ומשפטים ממדינות החברות באיחוד
היסטוריה.
OLAF נוצר בשנת 1999. בעקבות האירועים שהביאו להתפטרות ועדת סנטר, קודמה UCLAF (Unité de coordination de lutte anti-Fraude) הוחלף בגוף חדש נגד הונאה (OLAF) בעל סמכויות חזקות יותר. אלה כללו גם משימות חקירות במוסדות האיחוד האירופי.
וויל איטאלה (Ville Itälä) מונה למנכ"ל OLAF על ידי הנציבות האירופית, לאחר התייעצות עם הפרלמנט האירופי והמועצה ונכנס לתפקידו ב-1 באוגוסט 2018.
מדינות ושושלות יהודיות
זוהי רשימה של ישויות מדיניות לאורך ההיסטוריה, בהן היהדות הוכרה כדת הרשמית.
אופל פטנט מוטור ווגן לוטסמן
אופל פטנט מוטור ווגן לוטסמן (בגרמנית : Opel Patentmotorwagen System Lutzmann) היא המכונית הראשונה מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל (בגרמנית: Opel Automobile GmbH), אשר יוצרה בין השנים 1902–1899
סגנון גוף דגם "אופל פטנט מוטור ווגן לוטסמן" הוגדר "Vis-à-vis" .
ריץ-קרלטון
ריץ-קרלטון (באנגלית: The Ritz-Carlton Hotel Company, LLC) היא שם מותג של רשת בתי מלון אמריקנית בפריסה בינלאומית. הרשת מפעילה 101 מלונות ואתרי נופש יוקרתיים ב-30 מדינות וטריטוריות ובהם 27,650 חדרים. החברה הוקמה בשנת 1983, אז מכרו הבעלים הקודמים את שם המותג ריץ-קרלטון.
החברה היא חברה בת של רשת המלונות האמריקאית מריוט אינטרנשיונל והמטה שלה ממוקם בצ'אבי צ'ייס, מרילנד.
היסטוריה.
ההיסטוריה של ריץ-קרלטון התחילה על ידי המלונאי השווייצרי סזאר ריץ, שהיה ידוע בתעשיית המלונאות כ-"king of hoteliers and hotelier to kings", והגדיר מחדש את המושג אירוח יוקרתי באירופה כשניהל את מלון "ריץ" בפריס ומלון קרלטון בלונדון. בין היתר, הוא והשף אוגוסט אסקופייה, פתחו את מסעדות la carte המכונות "ריץ-קרלטון". המסעדות פעלו בספינות וחדלו לפעול בשנת 1914 עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה. ריץ נפטר בשנת 1918, ואשתו מארי המשיכה במסורת של פתיחת מלונות על שמו.
חברת ההשקעות ריץ-קרלטון הוקמה על ידי אלברט קלר, שקנה את השם ואת הזכיינות בארצות הברית. מלון ריץ-קרלטון הראשון בארצות הברית נפתח בעיר ניו יורק בשנת 1911, ברחוב 46 פינת שדרת מדיסון. לאחר מכן התרחבה הרשת לפילדלפיה, לאטלנטיק סיטי ומונטריאול בקנדה. המלון בפילדלפיה הוסב לבניין משרדים לאחר מספר שנים בלבד של פעילות, והמלון באטלנטיק סיטי נמכר למלונות Schine בסוף שנות הארבעים ובהמשך לחברת המלונות שרתון בשנת 1959. המלון בניו יורק נהרס בשנת 1951 ונשאר רק המלון בבוסטון.
החברה כיום.
החברה צמחה מאוד בראשות הנשיא ומנהל התפעול שלה הורסט שולזה. הוא טבע את המוטו הידוע של לקוחות / עובדים במרכז, "We are Ladies and Gentlemen Serving Ladies and Gentlemen", כמו גם ערכי שירות עליהם עובדי Ritz-Carlton מקפידים עד היום. תחת הנהגתו המלונות זכו בשני פרסי איכות לאומיים של Malcolm Baldrige National Quality Awards, וצמחו מארבעה לארבעים אתרים בארצות הברית.
בשנת 1995 רכש תאגיד המלונאות הבינלאומי מריוט אינטרנשיונל נתח של 49% בחברת המלונות ריץ-קרלטון, בשנת 1998 רכשו נתח נוסף של 50% בחברה, מה שהעניק לה 99% בעלות על החברה. שולזה ומנהלים נוספים, עזבו על מנת להקים את קבוצת המלונות West Paces, שקיבלה את שם המותג הראשי שלה, מלונות Capella.