פיינל רזולושן (דצמבר 2008) היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, Total Nonstop Action Wrestling. האירוע נערך ב-7 בדצמבר 2008 באולם האימפקט זון שבאורלנדו, פלורידה. האירוע היה האירוע החמישי בסדרת אירועי פיינל רזולושן ואירוע השלם וצפה האחרון שבו היה שימוש בזירה המשושת עד לקיום האירוע דסטיניישן X 2011. באוקטובר 2017, עם השקת רשת ה-Global Wrestling Network, האירוע התווסף לספריית תוכני ה-VOD של הארגון.
שבעה קרבות התנהלו באירוע. בקרב המרכזי, המיין איבנט מאפיה (בוקר טי, קווין נאש, סקוט סטיינר וסטינג) ניצחו את The TNA Front Line (AJ סטיילס, בראדר דיבון, בראדר ריי וסמואה ג'ו) בקרב ארבעה נגד ארבעה על אליפות העולם במשקל כבד של TNA. עוד ברשימת הקרבות, קורט אנגל ניצח את ריינו בקרב שבו מיק פולי שימש כעוזר השופט המיוחד, ביר מאני, אינק (ג'יימס סטורם ורוברט רוד) ניצחו את אביס ומאט מורגן ושמרו על אליפות הזוגות העולמית של TNA, ובקרב ה-Feast or Fired, קארי מן הוא זה שפוטר, בעוד שהרננדז, הומיסייד וג'יי לית'ל החזיקו במזוודות אשר העניקו להם קרב בעתיד על אליפות העולם במשקל כבד של TNA, אליפות ה-X דיוויז'ן של TNA ואליפות הזוגות של TNA, בהתאמה.
עלילות.
האירוע כלל קרבות שנבעו מעלילות מתוסרטות מתוכניות "Impact".
אריך מיזם
וילמוש שבוק
וילמוס שבוק (בהונגרית: Vilmos Sebők; נולד ב-13 ביוני 1973) הוא כדורגלן עבר הונגרי, ששיחק בעמדת הבלם.
קריירה.
שבוק התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של פרנצווארוש ובגיל 14 הצטרף לקבוצת שנט אישטוואן. בשנת הצטרף לקבוצה הבוגרת של אויפשט, אך לא רשם בה דקות משחק. בקיץ חתם בטטבאניה. בסיום עונתו הראשונה, ירדה קבוצתו לליגה השנייה. בקיץ חזר לאויפשט. בניגוד לקודמת, בקדנציה זו הפך לשחקן הרכב ובשנת זכה עם הקבוצה באליפות ראשונה בקריירה.
בינואר חתם בבריסטול סיטי מהפרמייר ליג. בינואר חתם בוולדהוף מנהיים מהבונדסליגה השנייה. בקיץ חתם באנרגי קוטבוס. ב-5 בספטמבר 2000, שבוק ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 0–3 לשאלקה 04.
בקיץ חתם במכבי אחי נצרת מליגת העל. ב-13 בספטמבר 2003, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 0–2 למכבי תל אביב. בינואר חתם בזלאגרסגי ט.א..
בהמשך, שיחק בדיושג'ר ולדאנייבנה.
שבוק השתתף עם הנבחרת האולימפית באולימפיאדת אטלנטה (1996). ב-10 באפריל 1996, שבוק ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הונגריה בהפסד 1–4 ל. ב-23 ביולי 1996, הורחק בהפסד 1–3 ל. ב-6 באוגוסט 1997, הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 0–3 נגד .
דייוויד קולטהרד
דייוויד מרשל קולטהרד (באנגלית: David Marshall Coulthard, ידוע בכינוי המקוצר DC; נולד ב-27 במרץ 1971) הוא נהג מרוצים בריטי לשעבר, המשמש כפרשן ועיתונאי. התחרה במשך 15 עונות באליפות הפורמולה 1. את דרכו באליפות החל כמחליפו של איירטון סנה בקבוצת ויליאמס לאחר מותו של הברזילאי בגרנד פרי איטליה. בעונת 2001 סיים כסגנו של מיכאל שומאכר באליפות הנהגים.
בארבע העונות האחרונות התחרה עבור קבוצת רד בול. לאחר הפרישה המשיך לשמש כיועץ לקבוצה. במקביל החל לשמש כפרשן בשידורי המרוצים של ערוץ ה-BBC.
קריירה.
שנים ראשונות.
קולטהרד נולד ב-27 במרץ 1971 בטווינהולם, סקוטלנד למשפחה עם רקע בספורט המוטורי. סבו התחרה בגרנד פרי מונקו ואביו התחרה בקארטינג וזכה באליפות סקוטלנד. קולטהרד עצמו החל להתחרות בקארטינג בגיל 11. בתחילה זכה במספר אליפויות בסקלוטלנד, לפני שעבר להתחרות במרוצים ברחבי בריטניה. בשנת 1989 עבר להתחרות במכוניות חד מושביות וזכה באליפות הפורמולה פורד 1600 ג'וניור. באותה שנה זכה בפרס אוטוספורט BRDC, שהוענק בפעם הראשונה, זכייה שהעניקה לו את הזכות להשתתף בנהיגת מבחן בקבוצת מקלארן.
בשנת 1991 סיים במקום השני באליפות הפורמולה 3 הבריטית, ניצח את גרנד פרי מקאו ואת אירוע המאסטרס של הפורמולה 3 וסיים במקום השני במרוץ גביע פוג'י השנתי. שנה לאחר מכן עבר להתחרות באליפות הפורמולה 3000 הבינלאומית אותה סיים במקום התשיעי. בשנת 1993 עבר להתחרות בקבוצת פסיפיק רייסינג, השיג ניצחון אחד ובסיומם העונה דורג במקום השלישי. ביוני התחרה במרוץ 24 השעות של לה מאן יחד עם ג'ון נילסן ודייוויד ברבהאם. השלושה נהגו ביגואר XJ220 וסיימו ראשונים בקטגוריית ה-GT, אך בהמשך נפסלה תוצאתם בעקבות הפרה של התקנות הטכניות. בשנת 1994 עבר לקבוצת Vortex עימה התחרה רק במרוץ אחד, אותו סיים במקום השלישי.
פורמולה 1.
1993–1995: ויליאמס.
בשנים 1993–1994 שימש קולטהרד כנהג מבחן בקבוצת ויליאמס. בעקבות מותו של איירטון סנה בתאונה באימולה התפנה מקום בקבוצה. פרנק ויליאמס התקשר לקולטהרד והציע לו להשתתף בארבעה ימי מבחן של המכונית שנערכו במסלול בחרז. בעקבות כך עזב את אליפות הפורמולה 3000 לאחר מרוץ אחד.
במרוץ הבכורה בו השתתף דורג במקום השמיני, אך נאלץ לפרוש בהקפה ה-34 בשל בעיות במנוע. בגרנד פרי קנדה צבר את הנקודות הראשונות לאחר שסיים במקום החמישי. קולטהרד לא השתתף בגרנד פרי צרפת בעקבות לחץ של רנו, יצרנית המנועים של הקבוצה, שביקשה לאפשר לנייג'ל מנסל השתתפות חד פעמית. המהלך גרם למתח בינו ובין הקבוצה. לקראת גרנד פרי גרמניה הציגה ויליאמס את דגם ה-FW16B החדש. הוא נאלץ לפרוש בשני המרוצים הבאים, אך השיג נקודות בשלושת המרוצים לאחר מכן, כולל פודיום בפורטוגל (מקום שני). מנסל חזר לקבוצה והחליף את קולטהרד בשלושת המרוצים האחרונים של העונה. בחודש נובמבר חתם על חוזה עם קבוצת מקלארן. קבוצת ויליאמס התעקשה שבהתאם לחוזה עליו חתם לשלוש שנים יש לה זכות להחזיק בנהג לעונה נוספת. הדבר עלה לדיון בגוף הבוררות של FIA, שפסק לטובת ויליאמס.
מרוץ פתיחת עונת 1995 התקיים בברזיל. מיכאל שומאכר ניצח את המרוץ וקולטהרד סיים במקום השני. לאחר המרוץ נפסלו צמד המובילים, בשל חומרים אסורים שנמצאו בדגימות דלק שנלקחו מרכבם, וגרהרד ברגר הוכרז כמנצח. לאחר הגשת ערעור הוחלט להחזיר לשניים את התוצאה. בחמשת המרוצים הבאים בעונה נאלץ לפרוש ארבע פעמים. המומנטום השתנה בגרנד פרי צרפת, שהחל רצף של ארבעה פודיומים. לקראת גרנד פרי פורטוגל הציגה ויליאמס את דגם ה-FW17B החדש. במקצה הדירוג סיים ראשון וזינק מהפול פוזישן בדרך לניצחון הראשון בקריירה. בסיום העונה דורג במקום השלישי.
1996–2004: מקלארן.
לאחר סיום החוזה עם ויליאמס חתם בקבוצת מקלארן לצידו של מיקה הקינן. בעיות מכניות ובעיות אמינות של המכונית אילצו אותו לפרוש במהלך מרוצים רבים במהלך העונה. ההישג הטוב ביותר הושג בגרנד פרי מונקו, אותו סיים במקום השני במרוץ שהתקיים בתנאים גשומים. במהלך העונה האריך את חוזהו בקבוצה בשנתיים נוספות.
עונת 1997 נפתחה עם ניצחון במרוץ הפתיחה באוסטרליה, אך בארבעת המרוצים הבאים לא הצליח לצבור נקודות. ניצחון נוסף הושג באיטליה. קולטהרד היה יכול לנצח גם בגרנד פרי ספרד, אך נאלץ לאפשר להקינן לנצח בשל הוראות קבוצתיות. הוראות קבוצתיות אילצו את קולטהרד לוותר על הניצחון גם במרוץ פתיחת העונה ב-1998, אף על פי שהוביל לאורך מרבית המרוץ. בהמשך חשף כי ההסכם הקבוצתי היה כי מי שיוביל בפנייה הראשונה יהיה המנצח של המרוץ. במהלך העונה הגיע תשע פעמים לפודיום, כולל ניצחון בסן מרינו. בנוסף, נאלץ לפרוש מארבעה מרוצים. המרוץ היחיד בעונה אותו סיים, אך ללא נקודות, היה גרנד פרי בלגיה בו ההגיע למקום השביעי. במרוץ, שנערך על מסלול רטוב, התרסק בהקפה הראשונה. ההתרסקות גרמה לתאונת שרשרת, בה היו מעורבים מספר מכוניות. המרוץ הוזנק מחדש ובמהלכו היה מעורב בהתנגשות עם מיכאל שומאכר, שהובילה לעימות ביניהם בסיום המרוץ. בסיום העונה דורג במקום השלישי אחרי האקינן ושומאכר והיה שותף לזכייתה של מקלארן באליפות היצרנים. הגביע לזכר הות'ורן הוענק לו בפעם הראשונה, בהמשך יזכה בגביע עוד שלוש פעמים.
הפריצה הגדולה בקריירה הגיעה בשנת 2000. העונה החלה עם פרישה באוסטרליה בשל בעיה במנוע. בגרנד פרי ברזיל סיים שני, אך לאחר המרוץ נפסלה התוצאה בשל כנף קדמית שהייתה נמוכה ב-7 מ"מ מהמותר בתקנות. בחמשת המרוצים הבאים סיים על הפודיום כולל ניצחונות בגרנד פרי בריטניה ומונקו. ניצחון בצרפת, שלושה פודיומים רצופים ועוד שני פודיומים עד לסיום העונה העניקו לקולטהרד את העונה הטובה ביותר בקריירה מבחינת מספר נקודות שצבר (73).
התוצאות הטובות המשיכו גם בפתיחת עונת 2001. בשבעת המרוצים הראשונים של העונה צבר 40 נקודות כולל ניצחונות בברזיל ובאוסטריה. בסיומה של העונה דורג במקום השני, אחרי שומאכר, הדירוג הטוב בקריירה.
קימי רייקונן החליף את הקינן במקלארן לקראת עונת 2002. לראשונה קולטהרד היה לנהג הוותיק והמנוסה בקבוצה. מונקו היה הניצחון היחיד בעונה. למרות חמישה פודיומיום נוספים סיים את העונה במקום החמישי. עונת 2003 נפתחה עם ניצחון באוסטרליה, הניצחון היחיד בעונה והאחרון בקריירה. במהלך העונה חתם על חוזה לעונה נוספת בקבוצה. לאחר סיום העונה, בה דורג במקום השביעי, הודיעה הקבוצה כי לא תאריך יותר את החוזה עימו ואת מקומו בסיום עונת 2004 יתפוס חואן פבלו מונטויה. בעונתו האחרונה בקבוצה דורג במקום העשירי. הישגו הטוב ביותר היה מקום רביעי בגרנד פרי גרמניה.
2005–2008: רד בול.