חיים אישיים.
חגי לוי היה נשוי לנילי לנדסמן ובנם הוא היוצר עמנואל יצחק לוי. היה נשוי ליעל בורשטיין ולהם בת.
אלגוריתם דו כיווניות של יוניקוד
היסטוריה של לבנון – שנת 1516 עד שנת 1832
היסטוריה של לבנון – שנת 1832 עד שנת 1840 - שלטון בשיר השני בחסות השלטון המצרי
2000 במדע
היסטוריה של לבנון - שנת 1861 עד שנת 1914 - המרד ותוצאותיו
היסטוריה של לבנון - מקבלת העצמאות ועד תחילת מלחמת האזרחים השנייה
היסטוריה של לבנון - מלחמת האזרחים השנייה
פייר ג'ומאייל
פייר ג'ומאייל (בערבית: الشيخ بيار الجميّل, בצרפתית: Cheikh Pierre Gemayel, תעתיק מדויק מערבית: אלשיח' ביאר אלג'מיל, 6 בנובמבר 1905 – 29 באוגוסט 1984), רוקח ופוליטיקאי לבנוני. נודע בעיקר כמייסד מפלגת הכתאיב (הידועה גם כמפלגת הפלנגות) וכאביהם של בשיר ג'ומאייל ואמין ג'ומאייל, אשר כל אחד מהם נבחר, עוד בימי חייו של האב, לכהן כנשיא הרפובליקה הלבנונית. הוא התנגד למנדט הצרפתי על לבנון בשנות ה-30 ובתחילת שנות ה-40, והטיף למען לבנון עצמאית, חופשייה משלטון זר. הוא התפרסם בתמרוניו הפוליטיים, שהביאו אותו לנקוט עמדות שנתפסו בעיני תומכיו כפרגמטיות, אך בעיני מתנגדיו כסותרות, או אף צבועות. על אף שאהד בפומבי את האינטרס הפלסטיני, הרי ששינה את השקפתו לאור התקפות הטרור הפלסטיניות כנגד הנוצרים הלבנונים, והחל בחשאי לטפח יחסים עם סוכנים ישראלים. דעותיו השנויות במחלוקת הביאו למספר ניסיונות להתנקש בחייו, שאת כולם שרד.
ראשית חייו.
פייר ג'ומאייל נולד ב-6 בנובמבר 1905 בעיירה ביכפיא שבלבנון, שם השתייכה למעמד הגבוה מאז 1540. אביו ודודו נאלצו להימלט למצרים לאחר שנידונו למוות בשנת 1914 באשמת התנגדות ל, ושבו ללבנון רק בתום מלחמת העולם הראשונה.
ג'ומאייל, נוצרי מארוני התחנך בבתי ספר ישועיים. הוא למד פרמקולוגיה בפקולטה הצרפתית לרפואה בביירות, שם פתח מאוחר יותר בית מרקחת. הוא התעניין גם בספורט, והוביל את נבחרת לבנון לאולימפיאדת ברלין ב-1936, בה למד להכיר את המשטר הנאצי, ואף שהתנגד לרעיונותיו, הרי שהעריץ את יכולת הארגון שלו. בשובו ללבנון ייסד באותה שנה את מפלגת הפלנגות, על בסיס מבנה ארגוני דומה.
שארל חילו, ששימש כנשיא לבנון בשנים 1970-1964 עבד עם פייר ג'ומאייל בארגון הראשוני של המפלגה. כשהגיע לנשיאות, עם זאת, חילו לא היה עוד חבר במפלגה, וג'ומאייל אף כשל בהתמודדות מולו בבחירות לנשיאות של שנת 1964.
מנהיג העצמאות.
בשנים שלפני ואחרי עצמאות לבנון השפעתם של ג'ומאייל ושל מפלגתו הייתה מוגבלת. המפלגה שרדה ניסיון של המנדט הצרפתי לפרק אותה ב-1937, ולקחה חלק בהתקוממות כנגד הצרפתים ב-1943. למרות שהיו לה 35 אלף חברים המפלגה פעלה בשולי הפוליטיקה הלבנונית, ורק ב נתגלה ג'ומאייל כמנהיג התנועה הלאומית ימנית (הנוצרית בעיקרה) שהתנגדה לניסיון הנאצריסטי להפיל את ממשלתו של כמיל שמעון. לאחר המלחמה התמנה ג'ומאייל לשר בקבינט של ממשלת האחדות שהוקמה, ושנתיים לאחר מכן הוא נבחר לכהן כנציג ביירות באספה הלאומית, כהונה בה המשיך כל חייו. בסוף שנות ה-60 היו לפלנגות 9 מושבים באספה הלאומית, והיא הייתה לאחת הסיעות הגדולות בפרלמנט הלבנוני השסוע והמפולג. במהלך שנים אלה המשיך ג'ומאייל לכהן לסירוגין במשרות שונות בקבינט, אך שני ניסיונותיו להתמודד על הנשיאות, ב-1964 וב-1970, לא צלחו. עם זאת, ג'ומאייל המשיך להחזיק בכסאו בפרלמנט, כמייצג ביירות לאורך 24 שנים (1960 ועד מותו ב-1984).
לבנון הייתה מאז ומתמיד אחד משדות הקרב של הסכסוך הישראלי-ערבי, ועמדתו של ג'ומאייל הייתה מוצקה ועקבית למען לבנון חופשית מכיבוש זר ומתוקפנות. תומכיו ראו בעמדה זו סמל לעוצמה ופטריוטיות. ב-1969 חתם ג'ומאייל, באי רצון ותחת לחץ עצום מצד הקהילה הבינלאומית, על הסכם קהיר, שאיפשר למחבלים פלסטינים להתבסס באדמת לבנון ולפשוט ממנה על ישראל. לאחר מכן הוא הגן על מעשיו באומרו כי ללבנון לא הייתה ברירה, ובשנות השבעים החל להתנגד לנוכחות המזוינת של הפלסטינים בלבנון. הפלנגות ייסדו מיליציה פרטית, עליה פיקד בנו של ג'ומאייל, באשיר, וזכו לחימוש, אימון ומימון מידי ישראל.
ג'ומאייל גם שינה את עמדתו בנוגע למעורבות הסורית במלחמת האזרחים השנייה ב-1975. בתחילה הוא קיבל בברכה את המעורבות הסורית, אך עד מהרה השתכנע כי סוריה החליטה לכבוש את לבנון למען האינטרסים הפרטיים שלה. ב-1976 הוא הצטרף למנהיגים נוצרים נוספים, ביניהם הנשיא לשעבר שמעון, הדיפלומט שארל מאלכ, ומנהיג שומרי הארזים אטיין סאקר, בהתנגדותם לכיבוש הסורי הלא חוקי.
ב-1976 נפגש ג'ומאייל, יחד עם שני בניו, עם ראש ממשלת ישראל, יצחק רבין. הפגישה נערכה על ספינת טילים של חיל הים מול העיר ג'וניה בלבנון. ג'ומאייל ביקש מרבין סיוע צבאי ואמר כי הוא "חש בושה" שעליו לבקש עזרה מראש ממשלת ישראל, לאחר שנים רבות שבהן דיבר "בחריפות נגד מדינת ישראל" וראה בהקמתה את "אסונה של לבנון", עקב השינוי הדמוגרפי שחל עם קליטתם של הפליטים הפלסטינים, שלדבריו מאיימים על הנוצרים ו"מתסיסים את מוסלמים" בלבנון. רבין אמר כי היהודים בישראל "חשים חובה מוסרית לסייע למיעוט דתי שנרדף" והוסיף לכך מניע פוליטי: "אויבכם הוא אויבנו". אך הדגיש בפניו: "נגיש לכם סיוע צבאי, אולם לא נעשה את המלאכה במקומכם".
ב-11 באוקטובר 1978 הוקיע ג'ומאייל בפומבי את הנוכחות הסורית, והחזית הלבנונית הצטרפה לצבא לבנון במלחמת מאה ימים כנגד הצבא הסורי.
מלחמת לבנון הראשונה.
ב-13 בינואר 1982 נפגש ג'ומאייל עם שר הביטחון הישראלי, אריאל שרון בבית בנו, בשיר ג'ומאייל, בשכונת אשרפייה שבמזרח ביירות.
ג'ומאייל זכה לראות את בנו בשיר נבחר לנשיא לבנון ב-23 באוגוסט 1982, אך בשיר נרצח 9 ימים לפני השבעתו לתפקיד, ב-14 בספטמבר. אחיו הבכור של בשיר, אמין, נבחר להחליפו בתפקיד.
לאחר טבח סברה ושתילה בספטמבר 1982, פסק פייר ג'ומאייל שאסור לתנועת הפלנגות להודות במעורבות בטבח, כדי שהדבר לא יפריע לבחירתו של אמין. בפני מנהיגים מוסלמים בביירות, טען פייר שאנשי הפלנגות שהיו במחנות הפליטים היו "סוכנים ישראליים" וש"היו לשרון כמה וכמה יהודה איש קריות בשורות הפלנגות והמשיך לטעון זאת במשך מספר חודשים.
פייר ג'ומאייל עצמו נותר בתחילה מחוץ לממשלתו של בנו, אך בתחילת 1984, לאחר שהשתתף בשתי ועידות בז'נבה ובלוזאן במטרה לסיים את מלחמת האזרחים ואת כיבוש לבנון בידי כוחות סוריים וישראליים (שפלשו למדינה ב-1982), הסכים לכהן פעם נוספת בקבינט של ממשלת האחדות הלאומית. הוא שימש בתפקידו עד לפטירתו בביכפיא, ב-29 באוגוסט 1984, והוא בן 78.
פרסי גרדנר
פרסי גרדנר (באנגלית: Percy Gardner;
24 בנובמבר 1846 - 17 ביולי 1937), ארכאולוג אנגלי קלאסי.
גרדנר נולד בלונדון והתחנך בבית הספר של לונדון.
השתתף בחפירות בנאוקרטיס - מושבה יוונית במצרים.
היה מופקד קתדרת דיסני לארכאולוגיה באוניברסיטת קיימברידג' משנת 1880 ועד לשנת 1887. משנת 1887 ועד לשנת 1925 היה פרופסור לארכאולוגיה באוניברסיטת אוקספורד. הוא גם היה בולט כמבקר היסטורי של התנ"ך.
אחיו, ארנסט ארתור גרדנר, היה אף הוא ארכאולוג ידוע.
ארנסט ארתור גרדנר
ארנסט ארתור גרדנר (1862 – 1939), ארכאולוג אנגלי.
גרדנר התחנך בבית הספר של לונדון ובקאיוס קולג', קיימברידג' (עמית, 1885). השתתף בחפירות במגלופוליס (יוון) ופאפוס בקפריסין.
בשנים 1887- 1895 היה מנהל של בית הספר הבריטי לארכאולוגיה באתונה, ולאחר מכן היה לפרופסור לארכאולוגיה בקולג' אוניברסיטת לונדון. אחיו, פרסי גרדנר, היה גם הוא ארכאולוג.
הקב&quot;ר המזמר
הסכם לונדון
ג'ון קרוסמן
צ'ארלי פייס
סמל הטריטוריה הבריטית באוקיינוס ההודי
סמל הטריטוריה הבריטית באוקיינוס ההודי הוענק לטריטוריה בשנת 1990.
הסמל הוא שלט אצולה, במרכזו המגן שברבעו העליון מופיע היוניון ג'ק, בחצי האמצעי עץ דקל וכתר אדוארד הקדוש, וברבע התחתון שלושה קווים גליים לבנים המייצגים את האוקיינוס ההודי.
שני התומכים של השלט הם צב ים ירוק וצב ים קרני המייצגים את בעלי החיים של הטריטוריה. בראש השלט ישנו כתר וטירה שעליה דגל הטריטוריה.
מתחת המגן רשום מוטו הטריטוריה: "In tutela nostra Limuria" - "לימוריה בחזקתנו".
הדקל והכתר המלכותי מופיעים גם על דגל הטריטוריה.
אם יש גן עדן
אם יש גן עדן הוא רומן הביכורים של רון לשם, המגולל את סיפורו של צוות לוחמים מחטיבת חי"ר, ככל הנראה פלחה"ן גבעתי (כך נרמז לאורך הסיפור מספר פעמים), המשרת במוצב הבופור בשנתיים האחרונות לשהות צה"ל בדרום לבנון. הרומן כתוב מנקודת מבטו של לירז, מפקד הצוות במוצב המבודד, הנאלץ להתמודד עם אובדן, פחד והיעדר לגיטימציה מבית.
אף שהדמויות והאירועים בדיוניים ואף שהמחבר לא שירת בלבנון, הספר נכתב בהשראת אירועים אמיתיים, על בסיס תחקיר שנערך עם חיילים וקצינים ששירתו בבופור בשנים 2000-1999 ובהם רותם יאיר, אשר שירת כמפקד צוות בפלוגת ההנדסה של גבעתי, ועם משפחות שכולות. התחקיר פורסם לראשונה בשנת 2001 ככתבה במוסף 7 ימים בשם "הר הקללה". כן סייע להגהת הספר אבירם אלעד, קצין בדובדבן ובצנחנים לשעבר, שאף לקח חלק בעבודה על הסרט שנעשה על פיו. הספר הוקדש לצחי איטח ולנועם ברנע, שנהרגו בגזרת מוצב הבופור.
הספר זיכה את מחברו בפרס ספיר לספרות בשנת 2006 ובפרס יצחק שדה לספרות צבאית. לאחר יציאת הספר, יצא לרדיו שיר שחיבר דורון מדלי בהשראת הספר, שנקרא גם הוא "אם יש גן עדן", בביצועו של אייל גולן. השיר הפך ללהיט ובמהלך מלחמת לבנון השנייה גולן הופיע עם השיר ב"כוכב נולד" בתוכנית מיוחדת שהוקדשה למלחמה.