חוקר הקולנוע האנגלי, רובין ווד , אמר כי הסרט "חולית" (1984) של דייוויד לינץ' הוא , - בהתייחסות לסצנה שבה ברון ארקונן תוקף מינית והורג צעיר על ידי דימום עד למוות. ווד האשים את הסרט ב- הסופר הגאה האוסטרלי, דניס אלטמן , הציע שהסרט מראה
יחסי מין וסמים.
המונח כמסקס משמש להתייחסות לתת-תרבות של גברים הומוסקסואליים המשתמשים בסמים פסיכואקטיבים, בדרך כלל קריסטל מת', ומקיימים יחסי מין בו זמנית, אחד על אחד או בקבוצות. "תרופות צד" אחרות, כמו MDMA ו-GHB, קשורות פחות למונח זה. בעוד שמקורו של הכמסקס כנראה בתת-תרבות מובהקת של משתמשי הקריסטל מת', והוא קשור בעיקר לשימוש בו, נהיה כלי שמומש במסיבות יחד עם תרופות אחרות שנחשבו לשיפור חוויות מיניות, במיוחד MDMA, GHB וקוקאין.
דו"ח מהוועידה הלאומית למניעת HIV, ועידה משותפת של המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן וארגונים ממשלתיים ולא-ממשלתיים אחרים, תיאר את הכמסקס הכמסקס מכונה "מגפה" בקהילה הגאה. במספר מחקרים שבוצעו ב-1996–2012, נמצא כי "בחלק מהמחקרים מדווחים כי גברים הומוסקסואליים נוטים יותר להשתמש באלכוהול וסמים אסורים מאשר גברים הטרוסקסואליים, בעוד שמחקרים אחרים מדווחים כי גברים הומוסקסואליים והטרוסקסואלים אינם שונים בשימוש באלכוהול ובסמים אסורים, בעיות הקשורות לאלכוהול, או גמילות, ומחקרים אחרים מדווחים כי גברים הומוסקסואליים בקולג' נוטים פחות לשתות אלכוהול מאשר עמיתיהם ההטרוסקסואליים." מחקר על מודל הלחץ המיעוטי מראה כי קיימת סטיגמה כלפי גברים הומוסקסואליים שעשויה לתרום לשימוש מוגבר באלכוהול ובסמים. נציגי DrugScope קבעו כי שימוש בקריסטל מת' אינו ידוע יחסית בבריטניה מחוץ לתת-תרבות הכמסקס, והוא קורה במידה רבה בזירת המסיבות הכבדה.
פדופיליה ואונס.
זהו סטריאוטיפ נפוץ שגברים הומוסקסואליים הם טורפים מיניים או פדופילים. התפיסה הקודמת יכולה להוביל לתגובת ברכיים שיצרה את ה-"Gay panic defense", בדרך כלל אצל גברים סטרייטים, החוששים מפלירטוט עם גברים הומוסקסואליים, ויכולה להיות סיבה או ביטוי להומופוביה.
התפיסה לפיה חלק גדול יותר מההומואים מאשר גברים סטרייטים הם פדופילים או מתעללים מיניים בילדים היא גורם תורם לאפליה של מורים הומוסקסואליים, למרות הניגוד הגמור לנתונים הסטטיסטיים, שבדרך כלל חשפו את מרבית המתעללים המיניים בילדים, כולל אלו המכוונים לבנים, הם הטרוסקסואלים, נשואים ובדרך כלל עם ילדים משלהם. בנוסף, מחקרים על התעללות מינית בילדים מראים כי מרבית המקרים של התעללות מינית בילדים (מעל 90%) מתבצעים על ידי גברים הטרוסקסואליים שאונסים קטינות. מחקרים הראו, באופן עקבי, כי מיעוט משמעותי של מבצעי התעללות מינית בילדים הם נשים (5%–20%). עם זאת, מחקרים אחרים הראו שכמעט 40% מהתעללות מינית בילדים כלפי בנים, ו-6% מהתעללות מינית בילדים כלפי בנות, מבוצעת על ידי נשים.
ביסקסואלים.
ביסקסואליות היא משיכה רומנטית או מינית לזכרים ולנקבות, או משיכה רומנטית או מינית לאנשים מכל זהות מגדרית או לאדם ללא קשר למין הביולוגי או למגדרו של אותו אדם, אם כי הם מגדירים את עצמם כפאנסקסואלים או כפוליסקסואלים. לתיאור זה קיים ויכוח ביחס להחלפת המונחים. אנשים שיש להם העדפה מובהקת, אך לא בלעדית למגדר אחד על פני השני עשויים גם הם להגדיר את עצמם כביסקסואלים. ביסקסואליות נצפתה, לאורך ההיסטוריה המתועדת, בחברות אנושיות שונות, ובמקומות אחרים בממלכת החי. המונח ביסקסואליות, כמו המונחים הטרוסקסואליות והומוסקסואליות, נטבע במאה ה-19.
אינדיקציה.
ביסקסואלים רבים מאופיינים לרוב כלא-החלטיים בשל משיכתם לגברים ונשים כאחד. מאחר שהמונח ביסקסואל יכול להתייחס לאנשים שיש להם העדפה מינית, אך הם פתוחים לאינטראקציות מיניות עם קבוצות אחרות, ביסקסואלים רבים נתפסים לעיתים כלא מוכנים להתחייב לזהות מינית אחת. אפיון זה יכול לכלול סטריאוטיפים, שמקורם בקהילה הגאה עצמה, ביניהם הסטראוטיפ שביסקסואלים לא תמיד בוחר בשותפים להט"בים, ולעיתים קרובות הם נתפסים כחלק משלב חולף או ניסיוני בין היותם הטרוסקסואלים לבין הומוסקסואלים.
הפקרות.
סטריאוטיפ נפוץ נוסף הוא שביסקסואלים מקיימים נוהג של מופקרות, ואינם מסוגלים לנהל מערכות יחסים יציבות או ארוכות טווח. סטריאוטיפ זה מכיל אמונה כי על פי מחקר על ביסקסואלים נמצא כי: לעיתים, ביסקסואלים נתפסים בציבור כבלתי מסוגלים למונוגמיה או מניפולציות מיניות אחרות, או ככאלו שרוצים לקיים שלישייה.
ייצוג תקשורתי.
בשל אפיונים השלילי של ביסקסואלים בתקשורת, אנשי מדיה ביסקסואלים נרתעים לרוב עם הציבור בגלל מחלוקת על זהותם המינית, מה שמוביל להפחתת הנראות. מוזיקאי הרוק האנגלי, דייוויד בואי, הכריז על עצמו כביסקסואלי בראיון למגזין המוזיקה הבריטי, מלודי מייקר, בינואר 1972, מהלך שחפף לכתיבת אלבום הקונספט שלו, "The Rise and Fall of Ziggy Stardust and the Spiders from Mars". מאוחר יותר, התחרט בואי שחשף את מיניותו ואמר כי:
באשר לתיאור של ביסקסואלים על ידי הוליווד, קיימת סטיגמה, במיוחד על גברים ביסקסואלים. מהופעתו של אנדרו מקארתי בסרט "Less Than Zero" ועד היום: עם כל כך הרבה סטריאוטיפים שליליים סביב דמויות ביסקסואליות, הם נדחקים לעיתים קרובות לדמויות אורחות.
טרנסג'נדרים.
טרנסג'נדר הוא מונח הכולל קשת רחבה של זהויות, שקשורות לחוויית אי הלימה בין זהותו המגדרית של אדם לבין ייעודו המגדרי או לבין זוויגו. באופן כללי, אדם שהוא טרנסג'נדר מזדהה עם מגדר שאינו מינו המוקצה בלידתו. המונח עשוי לחול על מספר כלשהו של קהילות מובחנות, כגון קרוס-דרסינג, דראג קווין ודראג קינג, בנוסף לטרנסקסואלים. האמונה כי כל הטרנסג'נדרים עוסקים בזנות וקריקטורות של גברים ונשים הן שתיים מתוך מספר תפיסות מוטעות שגויות רבות.
אחד הסטריאוטיפים הנפוצים על נשים טרנסיות הוא ההנחה שהן דראג קווין. אף על פי שמבחינה היסטורית, חלק מהנשים הטרנסיות היו יותר חדשניות בסצנת הדראג לצד גברים הומוסקסואלים, נשים טרנסיות אינן דראג קווין.
טרנסקסואליות.
טרנסקסואלים הם אנשים שמרגישים כי הזהות המגדרית שלהם לא נמצאת בהלימה עם מינם הפיזיולוגי והם מעוניינים לשנות את גופם באופן תמידי לכזה שיתאים למגדר עימו הם מזדהים, לרוב בסיוע פעולות רפואיות. חלק מהסטריאוטיפים על נשים טרנסיות אומרים כי נשים טרנסיות גבוהות יותר ובעלות ידיים גדולות יותר מאשר נשים סיסג'נדריות. לעומת זאת, הסטריאוטיפים על גברים טרנסים, לעיתים קרובות, אומרים כי הם חמודים יותר, נשיים יותר ופסיביים יותר מעמיתיהם הסיסג'נדרים, והם מסווגים כ-"סופטבויס". סטריאוטיפים על גברים ונשים טרנסג'נדרים, לעיתים קרובות, מתמזגים עם סטריאוטיפים על היותם הומואים או לסביות.
טרנסוויסטים וקרוס-דרסינג.
לעיתים קרובות מניחים כי טרנסוויסטים הם הומוסקסואלים. המילה טרנסווסטיזם באה משילוב של המילה הלטינית טרנס (בעברית: על פני, מעל) והמילה הלטינית וסטיטוס (בעברית: לבוש/ה). למרות זאת, רוב הטרנסוויסטים הם הטרוסקסואלים. אף על פי שאנשים רבים משתמשים במונח זה לסירוגין, המונח נהפך לכינוי גנאי. רוב הטרנסוויסטים מעדיפים להשתמש במונח קרוס-דרסינג.
מקורות ושכיחות.
מחקר.
מספר מדענים חברתיים ניסו להבין מדוע קיימים קונוטציות שליליות על הקהילה הגאה. הפסיכולוג והפילוסוף האמריקאי, ויליאם ג'יימס, הניח שמדובר באינסטינקט דוחה שבא באופן טבעי לכל אישה, וכאשר אדם נהנה מאינטראקציה חד-מינית, זה משום שזה נהיה להרגל. בקיצור, הוא הניח כי הסטריאוטיפ קיים בגלל . ב-1908, ניסו ג'יימס ואדוארד ווסטרמק להבין את הסיבה לאלימות נגד להט"ב, שבוצעו על ידי יהודים, נוצרים וזורואסטרים. החוקרים האמינו שקיימת עוינות בשל הקשר ההיסטורי בין הומוסקסואליות ועבודת אלילים, כפירה והתנהגות פלילית. הפסיכולוג והנוירולוג האוסטרי-יהודי, זיגמונד פרויד, טען ב-1905 כי הומופוביה מעוצבת על ידי החברה, סביבתו של הפרט וחשיפת הפרט להומוארוטיקה. סנדור פרנס (1914) האמין שרגשות הדחייה של נשים הטרוסקסואליות כלפי לסביות הוא מנגנון היווצרות תגובה והגנה מפני חיבה מאותו מגדר. במילים אחרות, הוא האמין שנקבות הטרוסקסואליות חוששות שיתייגו אותן כלסביות.
נטילת אדם המקפיד על סטריאוטיפים על להט"בים והעמדתם לאינטראקציה פנים אל פנים עם אלה ששייכים לקהילה הגאה נוטה להפחית נטיות להסתמך על סטריאוטיפים ומגדילה את נוכחותם של אנשים עם רקע אתני, דתי או גאוגרפי דומה, שמקבלים הומוסקסואלים.
הצטלבויות בין להט"ב, גזע וסטריאוטיפים מעמדיים.
על פי תאוריית ההצטלביות, האפליה המופנית כלפי אדם יכולה להיות מורכבת על בסיס מספר גורמים, כולל גזע, מעמד, מגדר ונטייה מינית. מאחר שחברי הקהילה הגאה יכולים להיות חברים בקבוצות מיעוט אחרות ולעמוד בכל קצוות הספקטרום החברתי-כלכלי, סטריאוטיפים שמצטלבים אחד בשני מונצחים לרוב, כולל אלו הקשורים למעמד ולגזע.
מאחר שאנשים בעלי צבע ובעלי מעמד סוציו-אקונומי נמוך יותר נוטים להיכנס לכלא, לעיתים קרובות חברי הקהילה הגאה בקבוצות אלו מוצגים בצורה מוטעית כנוטים לפליליים. לעיתים קרובות, להט"בים מתמודדים עם אפליה בבתי הכלא מאחר שהם בדרך כלל יופרדו מגדרית, ובכך יעלו את הסטריאוטיפ שהם זמינים מינית לאסירים אחרים. בשל הסטריאוטיפ, הם נהיים פגיעים מפני תקיפה ואפליה גם מאחורי סורג ובריח וגם בעולם החיצוני. סדרות טלוויזיה, כמו "כתום זה השחור החדש", מחזקות סטריאוטיפים על להט"בים בתוך בתי הכלא.
אפרו-אמריקאים.