המוזיאון הוקם באופן פרטי בשנת 1937. אוסף המוזיאון כולל ציורים, הדפסים, צילומים, פסלים, מדליות ואמנות מערבית מימי הביניים ועד ימינו, כולל הציור היחידי של לאונרדו דה וינצ'י באמריקה.
הקמפוס של הגלריה כולל את הבניין המערבי הנאו-קלאסי המקורי שתוכנן על ידי האדריכל ג׳ון ראסל וגן פסלים בגודל של כ-6.1 דונם. זהו אחד המוזיאונים הגדולים ביותר בצפון אמריקה.
היסטוריה.
אנדרו ויליאם מלון, בנקאי פיטסבורג ומזכיר האוצר של ארצות הברית בין השנים 1921 ל-1932, החל לאסוף אוסף פרטי של ציורים ופסלים ישנים עתיקים במהלך מלחמת העולם הראשונה.
בסוף שנות ה-20, החליט מלון לכוון את מאמצי האיסוף שלו להקמת גלריה לאומית חדשה לארצות הברית.
ב-1930, החליט מלון, בין השאר מסיבות מס, להקים את הקרן לחינוך ולצדקה של אוון מלון, שהייתה אמורה להיות הבעלים החוקיים של היצירות המיועדות לגלריה. בשנת 1931, עשה מלון את הרכישה הגדולה הראשונה שלו ממוזיאון ארמיטאז' בסנקט פטרבורג במסגרת המכירה הסובייטית של ציורי ארמיטאז׳.
בינואר 1937, הציע מלון להקים את הגלריה החדשה. ב-24 במרץ 1937, ביום הולדתו של מלון, אישר הקונגרס האמריקאי את הקמת המוזיאון.
מבנה המוזיאון עוצב על ידי האדריכל ג׳ון ראסל, והמבנה החדש הושלם והתקבל על ידי נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט ב-17 במרץ 1941. לא מלון ולא האדריכל ראסל זכו לראות את המוזיאון לאחר השלמתו. שניהם מתו בסוף אוגוסט 1937, כחודשיים בלבד לאחר שבניית המוזיאון החלה. בעת הקמתו, היה מבנה המוזיאון השישי בגודלו בעולם.
התוספת האחרונה למוזיאון היא גן הפסלים של המוזיאון, אשר הוסף ב-23 במאי 1999.
מימון.
הגלריה הלאומית לאמנות נתמכת באמצעות שותפות פרטית-ציבורית. הממשל הפדרלי של ארצות הברית מספק כספים, באמצעות הקצאות שנתיות, לתמיכה בפעילות המוזיאון ותחזוקתו. כל היצירות, כולל גם תוכניות מיוחדות, ניתנים באמצעות תרומות פרטיות וקרנות.
אדריכלות.
המוזיאון מורכב משני מבנים: הבניין המערבי (1941), והבניין המזרחי (1978) המקושרים במעבר תת-קרקעי. בניין המערב, המורכב משיש טנסי ורוד, תוכנן בשנת 1937 על ידי האדריכל ג׳ון ראסל בסגנון נאו-קלאסי.
בבניין המערבי יש אוסף נרחב של ציורים ופסלים של אמנים אירופאים מימי הביניים ועד סוף המאה ה-19, כמו גם יצירות של המאה ה-20 על ידי אמנים אמריקאים.
לעומת זאת, העיצוב של הבניין המזרחי על ידי האדריכל איי אם פיי הוא גאומטרי המחלק את הצורה הטרפזית של האתר לשני משולשים.
המאפיין המרכזי של המבנה הוא האטריום הגבוה, אשר מעוצב כבית משפט פתוח, המוקף בחלל פיסולי המשתרע על פני 16,000 מ״ר. האטריום מרוכז על ציר, אותו יוצר עמוד השדרה עבור הבניין המערבי והוא נבנה מטנסי שיש.
ב-2005, המפרקים המצמידים את לוחות השיש לקירות אלו החלו להראות סימנים של מתח, מה שיוצר סיכון שהלוחות ייפלו על המבקרים למטה. בשנת 2008, פקידי הגלריה החליטו כי יש צורך בהסרת הלוחות והתקנת לוחות חדשים. השיפוץ הושלם ב-2016.
הבניין המזרחי מתמקד באמנות מודרנית-עכשווית, עם אוסף יצירות של פבלו פיקאסו, אנרי מאטיס, ג'קסון פולוק, אנדי וורהול, רוי ליכטנשטיין ואלכסנדר קלדר.
המבנה הסופי של הגלריה הלאומית לאמנות, גן הפסלים הושלם ב-1999 לאחר 30 שנות תכנון. גן הפסלים מכיל נטיעות של מינים אינדיאנים, עצים ופריחה רב-שנתית. בגן הפסלים ישנה מזרקה מעוגלת. הפסלים אשר מוצגים באזור הנוף שמסביב כוללים יצירות של דייוויד סמית, מארק די סוורו, רוי ליכטנשטיין, סול לויט, טוני סמית, רוקסי פיין, ז'ואן מירו, לואיז בורז'ואה והקטור גימאר.
קלינט קאפלה
סנדביץ' תוניסאי
יחסי אסטוניה–בלארוס
יחסי אסטוניה–בלארוס הם יחסי החוץ בין אסטוניה לבין בלארוס.
היסטוריה.
בעבר היו שתי המדינות חלק מהאימפריה הרוסית, אולם לאחר המהפכה הרוסית הכריזו שתי המדינות על עצמאותן. בשנת 1922 נכבשה בלארוס מחדש על ידי רוסיה הסובייטית, והוקמה ברית המועצות. בשנת 1940 נכבשה גם לטביה על ידי הצבא האדום, ובמהלך מלחמת העולם השנייה היו שתי המדינות תחת כיבוש גרמני, ולאחר המלחמה הם היו חלק מברית המועצות עד לשנת 1991. לאחר קריסת ברית המועצות הכריזו שתי המדינות על עצמאותן, וב-6 באפריל 1992 כוננו שתי המדינות יחסים דיפלומטיים. ב-21 ביולי 1995 פתחה אסטוניה קונסוליה כללית במינסק, אשר שודרגה בינואר 2009 למעמד של שגריריות, ובמאי 2010 פתחה בלארוס שגרירות בטאלין. כיום מתקיים בין שתי המדינות שיתוף פעולה במגוון תחומים.
יחסים דיפלומטיים.
בלארוס מחזיקה באסטוניה רק שגרירות בטאלין, ואילו אסטוניה מחזיקה שגרירות במינסק בלבד.
Fuck Me Pumps
Fuck Me Pumps הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האנגלית איימי ויינהאוס, מתוך אלבום הבכורה שלה, Frank. השיר יצא לאור ב-23 באוגוסט 2004, ביחד עם "Help Yourself", כסינגל הרביעי מתוך האלבום. בשל היותו שיר פרובוקטיבי, הוציאה ויינהאוס לשיר גרסה "נקייה", בשם, "Pumps".
שני השירים כאחד הצליחו להיכנס למצעד הסינגלים הבריטי והסקוטי בלבד, והגיעו בשיאם אל המקום ה-65.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי איימי ויינהאוס וסאלאם רמי, והופק על ידי סאלאם רמי. השיר נכלל גם במיני-אלבום המיוחד שהקליטו והופיעו בו אמנים שונים. בנוסף לכך, נכלל השיר גם באלבום ההופעה שיצא לאחר מותה של ויינהאוס, Amy Winehouse at the BBC.
בדומה ל-"In My Bed" ו-"You Sent Me Flying", גם לשני הסינגלים הללו שיצאו כאחד, יצאה עטיפה המכילה את שמותיהם. בעטיפה צונזר שם השיר ל-"Pumps".
באתר פיצ'פורק צוין שהשיר מהווה ביקורת על "נשים עם אובסייה לאופנה וכסף", ושה"אומץ" שלה בשיר מקרב אותו יותר לז'אנר הרית'ם אנד בלוז
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוץ ה-Vevo של הזמרת ב-23 בדצמבר 2009, קרוב לחמש שנים מצאתו המקורית. לאורכו של הקליפ נראית ויינהאוס, כשהיא הולכת על כביש, ומיקרופון בידה. לבסוף, ויינהאוס מורידה את נעלי העקב שלה, מניחה את המיקרופון על הרצפה ועוזבת את המקום.
נכון לדצמבר 2017, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-22 מיליון צפיות.
תיאטרון קוסטנצי
פרס לורנס אוליבייה לשחקנית הטובה ביותר
פרס לורנס אוליבייה לשחקנית הטובה ביותר במחזה הוא פרס שמוענק על ידי האיגוד של תיאטרון לונדון כהוקרה על הישגים בתיאטרון הבריטי. הפרס נוסד בשנת 1976 ושמו הוחלף ב-1984 לכבודו של השחקן האנגלי לורד אוליבייה.
הפרס ידוע בשמו "השחקנית הטובה ביותר" מאז 1993. לפני כן כונה הפרס בשם "שחקנית השנה". בין השנים 1976 ל-1984 ושוב ב-1988 הוענקו שני פרסים לשחקנית השנה. האחד לשחקנית השנה במחזה חדש, והשני לשחקנית השנה בהפקה מחודשת.
פרס אוליבייה לשחקנית הטובה ביותר
פלורופור
לוונשטיין (פירושונים)
לוונשטיין (Löwenstein וצורות נוספות של הכתיב) הוא שם עברי יהודי גרמני שמשמעותו אבן אריה.
לעווענשטיין
לעוונשטיין
ספיאנצה - אוניברסיטת רומא
לונשטין
לוונשטין
לבנשטין
אולפני T3
"אולפני T3" (ברוסית: Студия ТриТэ, מילולית: "שלושת ה¯T") הוא שמה של חברת הפקות קולנוע וטלוויזיה סובייטית ורוסית שהוקמה על ידי הבמאי הרוסי הנודע ניקיטה מיכאלקוב יחד עם שותפיו בשנת 1987.
שם החברה ТриТэ הוא ראשי התיבות ברוסית למילים Творчество, Товарищество, Труд שמשמעותן: יצירתיות, ידידות, עמל.
סמל החברה הוא דוב חום, המחזיק בכפות רגליו שלוש אותיות "T" שהתמזגו יחד.
תחנת יהודית
תחנת יהודית היא אחת מעשר התחנות התת-קרקעיות שיוקמו לאורך הקו האדום של הרכבת הקלה במטרופולין תל אביב, וממוקמת על דרך בגין, בין שדרות יהודית ורחוב החשמונאים. עבודות ההקמה צפויות להסתיים לקראת נובמבר 2022.
מאפייני התחנה.
שטח התחנה: 3,288  מ"ר
עומק התחנה: 28 מטר
רוחב הרציפים: 10 מטר
היסטוריה.
במאי 2015 זכו ביחד חברת סולל בונה וחברת CRTG הסינית במכרז לבניית המנהרות והתחנות בחלק המערבי של הקו האדום הכולל גם את תחנת יהודית.
באוגוסט 2015 החלו העבודות להקמת התחנה והופעלו הסדרי תנועה חדשים במתחם העבודות.
נכון למאי 2020 מבוצעות בתחנה עבודות בניית קומות וכניסות התחנה.
שנור (פירושונים)
חמתן
אפילפסיה
אֶפִּילֶפְּסִיָּה (בעברית: כִּפְיוֹן) היא קבוצה של הפרעות נוירולוגיות, המאופיינת בפרכוסים הנובעים מפעילות עודפת וחריגה של תאי עצב בקליפת המוח. התקפים אפילפטיים מתרחשים לפרקים, ונוטים להישנות ללא סיבה מיידית ומבוססת. התקפים אלו יכולים להיות קצרים או ארוכים ונמרצים. התקפים מבודדים אשר מתרחשים כתוצאה מגירוי ספציפי כגון רעל, לא ייחשבו כאפילפסיה. הגורם לאפילפסיה ברוב המקרים אינו ידוע. מקרים מסוימים מתרחשים כתוצאה מפגיעה מוחית, שבץ, גידולים במוח, זיהומים של המוח או מומים מולדים באמצעות תהליך של . מוטציות גנטיות כנראה מקושרות באופן ישיר למספר רב של מקרים. באזורים מסוימים בעולם אנשים עם אפילפסיה חווים דרגות שונות של סטיגמה חברתית בשל מצבם.
מקור השם.
מקור השם "אפילפסיה" הוא במילה היוונית אֶפִּילֶפְסִיס (ἐπίληψις) שפירושה השתלטות. השם נובע מהעובדה שפרכוס אפילפטי נראה למתבונן מבחוץ כאילו גורם זר השתלט על הלוקה במחלה. גם השם העברי מקורו ברושם שיוצר ההתקף האפילפטי על המתבונן מבחוץ. בתלמוד הבבלי מכונים הלוקים במחלה "נכפים", משורש 'כפה' - כפוי לעשות פעולה שלא מרצונו, כלומר, חולה שכפאו שד. רש"י מגדיר את המונח "חולי הנכפה" כ. גם השם היווני וגם השם העברי הם בהתאם לאמונה הרווחת שהמחלה האוחזת באדם נגרמת על ידי התקפת אלים או שדים. השם העממי לאפילפסיה הוא "מחלת הנפילה", על שם הנפילה בזמן הפרכוס.
סיווג.