תכונות אלה מרמזות על כך שהיה סוג בסיסי מאוד במשפחתו, אף ששייכו אותו למשפחת הסטגוזאוריים. כמה חוקרים רואים במאפיינים שלו רמז לכך שהיה סוג פרימיטיבי יותר בקבוצת הסטגוזאורים.
לוטרה ענקית
חוזה טרטו
הולדן FB
הולדן FB (באנגלית : Holden FB) היא מכונית משפחתית גדולה, בתצורת סדאן, 4 דלתות, אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב האוסטרלית, ג'נרל מוטורס-הולדן (General Motor Holden) חברת בת של קונצרן ג'נרל מוטורס האמריקאית, בין השנים 1961–1960.
טכנולוג רפואי
הולדן FC
הולדן FC (באנגלית: Holden FC) היא מכונית משפחתית גדולה, בתצורת סדאן, 4 דלתות, אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב האוסטרלית, ג'נרל מוטורס-הולדן (General Motor Holden) חברת בת של קונצרן ג'נרל מוטורס האמריקאית, בין השנים 1960–1958
אליזבת קבוט אגאסי
אליזבת קאבוט קרי אגאסי (Elizabeth Cabot Cary Agassiz ; 1822 – 1907) הייתה מחנכת אמריקאית, חוקרת טבע, סופרת, המייסדת והנשיאה הראשונה של מכללת רדקליף. חיברה ספרים על ההיסטוריה של הטבע עם בעלה לואי אגאסי, ובנה החורג אלכסנדר אגאסי.
אליזבת אגאסי ליוותה את בעלה לואי אגאסי, במסעו לברזיל בשנים 6–1865 וכן במשלחת האסלר בשנת 2–1871. על קורותיה במשלחת השנייה, היא כתבה דיווחים לעיתונות. היא פרסמה את הספר "שיעור ראשון בתולדות הטבע" (בוסטון, 1859) וערכה סקיצות גאולוגיות (1866).
ראשית החיים וחינוך.
אליזבת קאבוט קרי נולדה ב־5 בדצמבר 1822 למשפחה אריסטוקרטית. היא נולדה בבית סבה, תומאס הנדסיד פרקינס, בבוסטון, מסצ'וסטס. הוריה היו מרי אן קושינג פרקינס קרי ואביה תומאס קברס קרי (שהיה בוגר אוניברסיטת הרווארד בשנת 1811).
משפחות הוריה - קרי ופרקינס היו מאנגליה, והגיעו למסצ'וסטס במהלך המאה השבע-עשרה. אליזבת קרי הייתה השנייה מבין חמש בנות ושבעה ילדים והיא כונתה "ליזי" על ידי משפחתה הקרובה. בגלל בריאותה השברירית, חינכו אותה בבית. החינוך הביתי היה רחב אופקים - כלל לימוד שפות, רישום, מוזיקה וקריאה. בנוסף היא קיבלה שיעורי היסטוריה לא רשמיים מאליזבת פייבודי.
קריירה.
היא נסעה עם בעלה ומשפחתה לצ'ארלסטון שבדרום קרוליינה לצורך קבלת הפרופסורה שלו בבית הספר לרפואה במהלך 1851–1853. היא גם ביקרה איתו באירופה בשנת 1859. היא עבדה בצמוד לבעלה במחקר המדעי שלו. באופן ספציפי, היא ליוותה אותו ככותבת הראשית והמתעדת של המשלחת לברזיל, מאפריל 1865 עד אוגוסט 1866, ומשלחת האסלר שעברה דרך מצר מגלן, מדצמבר 1871 עד אוגוסט 1872.
בשנת 1856, בביתם בקיימברידג', הקימה אגאסי בית ספר לבנות מבוסטון. בעלה תמך בה על ידי מתן קורסים וכן סידור קורסים של פרופסורים אחרים מהרווארד. לאחר סגירת בית הספר בשנת 1863 סייעה לארגן ולנהל את המשלחת של בעלה, אותו ליוותה לברזיל (1865–1866). משלחת זו, הגיעה מניו יורק לריו דה ז'ניירו בשבוע האחרון של מלחמת האזרחים האמריקאית. היא גם סייעה בארגון וניהול המשלחת הבאה (משלחת האסלר בשנים 1871–1872), שהייתה המשלחת הימית החשובה הראשונה של הממשל האמריקני. שאותה תיעדה. לאחר מות בעלה בשנת 1873 פרסמה מספר ספרים על היסטוריה של הטבע, סיכומי מחקריה במשך שנים רבות.
אליזבת אגאסי תרמה להקמת בית הספר להיסטוריה של הטבע ע"ש אנדרסון. היא הייתה (משנת 1869) בין הנשים הראשונות באגודה הפילוסופית האמריקאית (עם מרי פיירפקס סומרוויל ומריה מיטשל).
המכללה לנשים.
בשנת 1879, היא הייתה אחת משבע נשים שניהלו בית ספר פרטי לנשים שהיה נספח להרווארד. המוסד הזה סיפק חינוך לנשים משכילות שהתכוונו להמשיך בקידום השכלתן בקיימברידג', את האפשרות לקבל הכשרה פרטית ממרצים מהרווארד. אגאסי יזמה את שינוי המעמד של המוסד הזה, בשנת 1894 והפכה אותו למכללת רדקליף לנשים. משנת 1894 עד 1900 היא ניהלה את המכללה ובין השנים 1900–1903 הייתה נשיאת הכבוד שלה. בעזרת היכולות שלה וכישוריה בגיוס כספים, היא קידמה את המכללה ותרמה משמעותית להמשכיותה.
אגסי הפכה לחברה בוועדת הניהול של גן ילדים לעיוורים, בחסות מוסד פרקינס לעיוורים. היא שימשה כגזבר סניף הוועדה בקיימברידג' עד שחלתה בשנת 1904.
מחקר ופרסומים.
ניתן ללמוד על מחקריה בעזרת ספריה שפורסמו, בנוסף ליומניה שמתארים את מיזמיה הגלובליים. פרסומיה כוללים "שיעור ראשון בתולדות הטבע" (1859) ו"לימודי חוף הים בהיסטוריה טבעית" (1865), בהם נעזר בנה החורג, אלכסנדר עמנואל אגאסי. אליזבת אגסי פרסמה במקור את ספרה הראשון תחת שם העט Actaea. בנוסף, אליזבת אגסי כתבה יחד עם בעלה על המסע בברזיל (1868) [5] וערכה ופרסמה ביוגרפיה על בעלה - לואי אגסי בשנת 1885. הביוגרפיה על אליזבת קאבוט אגאסי, נכתבה לימים על ידי אחותה אמה פ. קרי ולוסי אלן פטון, שפורסם באביב 1917 בסיוע מועצת מכללת רדקליף.
חיים אישיים.
בעקבות נישואיה של אחותה הגדולה מרי לפרופסור מהרווארד, קורנליוס קונווי פלטון (לימים נשיא אוניברסיטת הרווארד), היא החלה להתרועע עם קבוצת אינטלקטואלים בקיימברידג', מסצ'וסטס. בשנת 1846 היא פגשה את המדען לואי אגאסי בארוחת ערב עם מרי ובעלה. אף על פי שהם רצו להתחתן, הוא היה עדיין נשוי עם שלושה ילדים בשווייץ. אשתו נפטרה בשנת 1848. בדצמבר 1849 אביה של ליזי נתן את ברכתו. הם נישאו ב־25 באפריל 1850 בבוסטון, מסצ'וסטס. אליזבת אגאסי ארגנה את משק הבית ודאגה לכספים ולילדים. היא פיתחה קשרים חזקים עם ילדיה החורגים, אלכסנדר, אידה ופאולין, ונכדיה. לא היו לה ילדים משלה. לאחר מות בעלה בשנת 1873, היא המשיכה להקדיש זמן לעבודה ולמשפחתה.
היא נפטרה ב־27 ביוני 1907 בארלינגטון, מסצ'וסטס. היא קבורה בבית הקברות בהר אובורן יחד עם בעלה.
האנדרטה על קברם היא סלע שנבחר ממורנה של קרחוני אהרה, בסמוך למקום בו התגוררה בעבר עם משפחתה .
אולפנית טבריה
אולפנית טבריה היא אולפנה השייכת לרשת אורט. האולפנה שוכנת בטבריה, אולם משרתת את בנות האזור בהן בנות טבריה, הגליל התחתון, עמק יזרעאל, הגולן, הגליל העליון ועמק המעיינות. בראש האולפנית עומד כיום הרב ד"ר שמעיה כרמל.
היסטוריה.
בשנת הלימודים תשל"ט (1979) מונה אברהם ליפשיץ (לימים מזכ"ל בני עקיבא וראש המינהל לחינוך ממלכתי דתי) לנהל את התיכון המקיף בטבריה, שמנה אז 180 תלמידים ותלמידות. הוא הפריד את התיכון לשני מוסדות, ישיבה תיכונית לבנים ואולפנית לבנות, שבראשה עמד, ובשנת הלימודים הבאה, תש"מ (1980) החלו שני המוסדות את דרכם כמוסדות נפרדים.
ליפשיץ ניהל את האולפנית במשך 28 שנים וחצי ברציפות. כשעזב את הניהול ועבר למטה משרד החינוך כראש מינהל החינוך הממלכתי דתי היו בשני המוסדות יחד כ־1,200 תלמידים, מכל האזור, כולל מרמת הגולן ומן הגליל התחתון. אחריו ניהלה את האולפנית ברכה תור, שחינכה באולפנית וגם מילאה תפקידי רכזת וסגנית. החל מתשע"ט (2019) עומד בראש האולפנית הרב שמעיה כרמל, לשעבר רב בישיבת אורות הזורעים.
באולפנית לומדות בנות מכל אזור הצפון, מקיבוצים, מושבים ויישובים, מטבריה ומבית שאן. האולפנית מקבלת את כל בנות האזור, ומציבה את האינטגרציה כעיקרון מרכזי. הבנות הלומדות באולפנית באות מקשת רחבה של זרמים, כולל מסורתיות, דתיות לאומיות וגם מרקע חרדי, וממנעד סוציו-אקונומי רחב.
נכון לשנת 2022 מונה אולפנית טבריה כ-800 בנות, כולל כ-50 בנות חינוך מיוחד.
גישה חינוכית.
בנות האולפנית מתחנכות למעורבות חברתית ואזרחית ותרומה לקהילה, לא רק ביציאתן לשירות משמעותי בסוף לימודיהן, אלא עוד במהלך לימודיהן. מבחינה לימודית, האולפנית פועלת לאפשר לימוד מקצועות קודש לצד מצוינות לימודית וטכנולוגית.
באולפנית פועל מערך מעורבות חברתית רחב ומגוון, המערך כולל התנדבויות קבוצתיות ואישיות, בתוך האולפנית בטבריה וביישובים הסמוכים.
הצוות החינוכי.
בראש האולפנית עומד הרב שמעיה כרמל ולצידו הרבנית שרהלה מסינג כמנהלת התיכון ולימור דידי מנהלת חטיבת הביניים. כל שכבה מנוהלת על ידי רכזת שכבה, ומונה 150–180 בנות, המחולקות לכיתות עיוניות, כיתות לימודיה, וכיתה קטנה. את השכבה מלווה גם יועצת. היועצת והרכזת מלוות את השכבה ארבע שנים ברצף. לכל שכבה גם מדריכה (בדרך כלל בשירות לאומי), המרכזת את הפעילות החברתית.
לכל כיתה מחנכת, האמונה על הצד החינוכי, הערכי והחברתי, וכן הקשר האישי עם כל בת.
הצוות החינוכי קיבל את הכשרתו במסגרות תורניות ציוניות, חלק ניכר מהמחנכות והמדריכות הן בוגרות האולפנית, וגם חלק מהמורות המקצועיות. עובדה זו מאפשרת להעביר את החינוך הייחודי באולפנית אל הדורות הבאים.
אחיות הרוזרי
מסדר האחיות של מחרוזת התפילה המקודשת ביותר מירושלים של הלטינים, הידועות כאחיות הרוזרי (בערבית: لرهبانية الوردية المقدسية) הוא מסדר של נזירות קתוליות, שהוקם בירושלים בשנת 1880 על ידי הנזירה מארי אלפונסין דניל גטאס והכומר הנוצרי-ערבי יוסף טאנוס, יועצו של הפטריארך הלטיני בירושלים.
ראש המסדר הנוכחית היא האם הנכבדת ביביאן זכריה.
היסטוריה.
ב-1880 חוותה אלפונסין התגלות שבה נראתה לה מרים, אם ישו בחג האפיפניה ב-6 בינואר 1874, שהנחתה אותה להקים מסדר-בת עבור נזירות פלסטיניות-קתוליות בשם "אחיות מחרוזת התפילה" (אחיות הרוזרי). החיזיון חזר על עצמו שוב ושוב, עד שגמלה בלבה ההחלטה להגשימו. בהיותה אשה לא יכולה הייתה אלפונסין להקים את המסדר לבדה ולכן חיפשה פטרון שיסייע לה להוציא את התוכנית לפועל. הכומר יוסף טאנוס התגייס לעזרתה וביחד קיבצו השניים שבע נערות צעירות שהיוו את המסד למסדר-הבת החדש במשכנו הראשון בעיר העתיקה ליד הפטריארכיה.
אופי המסדר.