ג'ברווקי (באנגלית Jabberwocky; תורגם לעברית כ"פטעוני" או "גבריקא") הוא משירי האיגיון המפורסמים ביותר. השיר מופיע בספר "מבעד למראה ומה אליס מצאה שם" מאת לואיס קרול. לכאורה השיר כתוב באנגלית, אך למעשה הוא מורכב ממילים חסרות-משמעות ברובן, שקרול עצמו המציא. המפטי דמפטי מפרש במהלך הספר עצמו את הבית הראשון של השיר, אך שאר הבתים אינם מפורשים ורוב המילים נותרות ללא הסבר.
השיר ותרגומיו לעברית.
תרגומיהם של אהרן אמיר, אוריאל אופק, רנה ליטוין ועטרה אופק.
ארבעה תרגומים מפורסמים לשיר נכתבו על ידי אהרן אמיר, אוריאל אופק, רנה ליטוין ועטרה אופק, שני בתים ראשונים של כל תרגום:
תרגומו של אהרן אמיר לעברית (אשר קרא לשיר "הפטעוני") שומר על אווירת האיגיון שלו. אמיר מצליח לשמור על רוח האיגיון מחד, ועל שמץ המשמעות המופיע במילים האנגליות מאידך. לדוגמה, בשורה השנייה - כאשר מתוארים בעלי החיים המסתובבים "סבסו, מקדו" - מזכיר הדבר את הביטוי האנגלי "Did gyre and gimble", וכן שומר אמיר על מצלול דומה של המילים.
דוגמה נוספת מופיעה בבית מאוחר יותר:
"One, two! One, two! And through and through" תורגם - "במחי חזוז - הבס! הבס!" וכך שומר אמיר על המצלול ועל הכפילות.
במהדורה חדשה של הספר, שאותו תרגמה רנה ליטוין, תרגום השיר (המכונה שם "גבריקא") יותר "זורם" ובעברית עכשווית. תרגומה מנסה לשמור על צליל המילים המקוריות. לדוגמה "Bandersnatch" תורגם כ"בַּנְדֶּרְצְבַט", "galumphing" תורגם כ"גָּלַפְּ", ושם-התואר mimsy הפך "מַסִּים".
מקור השיר ופירושו.
השיר מופיע בספר שאותו מוצאת אליס בבית שאליו היא מגיעה לאחר שעברה מבעד למראה. לאחר קריאתו אומרת אליס כי השיר "נראה יפה למדי" אף כי הוא "קשה למדי להבנה" (זאת מאחר שאליס אינה רוצה להודות שלא הבינה אותו כלל) וכי "הוא ממלא את ראשי ברעיונות, אך איני יודעת בדיוק מה הם! מישהו הרג משהו, זה לפחות ברור..." בהמשך הספר, מביא המפטי דמפטי את פירושו לבית הראשון.
אזכורים בתרבות.
ג'ברווקי היווה השראה למאות יצירות תרבות, מיצירות סיפורת לפארודיות. ברוב הפארודיות הכותבים מחליפים את מילות השיר למילים הקשורות לנושא הפארודיה (לדוגמה, פרנק ג'ייקובס ממד מגזין כתב גרסה בה לואיס קרול הוא מבקר טלוויזיה) בעוד שאחרים מתייחסים אל השיר כסוגה פואטית, כמו סונטה או חמשיר, וממציאים מילים ומילון פירושים משל עצמם (למשל שי אזולאי שכתב את "Strunklemiss").
תרגומים.
במהלך השנים יצאו תרגומים נוספים לשיר; השיר תורגם לשפות רבות מאוד, ואפילו ליידיש.
בעיית המסה החסרה
בעיית המסה החסרה היא אחת הבעיות הפתוחות המרכזיות באסטרופיזיקה המודרנית.
לפי חוק הכבידה של ניוטון מושפע מסלולו של עצם בחלל בעיקר מכח המשיכה של עצמים סמוכים לו. עוצמת כח המשיכה תלויה במרחקו ובמסתו של העצם המושך. כך למשל, תנועתן של גלקסיות בצביר תלויה במסתן של הגלקסיות האחרות בצביר.
בגלקסיות ספירליות נעים רוב הכוכבים במסלול מעגלי סביב מרכז הגלקסיה. אפשר לחשב את מהירותו של כוכב בשולי הגלקסיה מתוך מסתה המשוערת. ככל שהגלקסיה כבדה יותר, כך ינועו בה הכוכבים מהר יותר.
החומר המאיר בגלקסיה, שבו אפשר לצפות ישירות, הוא כוכבים, ענני גז ואבק בין כוכבי, שאת מסתם ניתן להעריך בשיטות אסטרונומיות מקובלות. עדויות שהחלו להצטבר בשנות ה-70 של המאה ה-20 מצביעות על כך שאם הערכת מסת הגלקסיה לפי עוצמת ההארה שלה נכונה, אזי מהירותם של ענני מימן בשולי גלקסיות ספירליות רבות, גבוהה בהרבה מהמהירות הצפויה להם על פי חוק הכבידה של ניוטון. אם מניחים שחוק הכבידה וחוקי התנועה של ניוטון בכל זאת תקפים, מתחייב מכך שעוצמת ההארה של החומר הגלקטי איננה מהווה מדד להערכת המסה הגלקטית.
אי התאמה בין הערכת מסה גלקטית לפי עוצמת ההארה לבין מהירויות של גלקסיות בצבירים זוהתה כבר ב-1933 בתצפיות שערך האסטרופיזיקאי השווייצרי פריץ צוויקי כשהשתמש לצורך חישוביו במשפט הוויראליות. על-פי ההערכות המקוריות של צוויקי, הגלקסיות שבהן צפה כבדות פי ארבע מאות מן המסה שנצפתה ישירות. מאז השתכללו הן אמצעי התצפית והמדידה והן המודלים של מבנה הכוכבים, וכיום (2018) ההערכה הרווחת היא שמסת החומר הרגיל מהווה רק כ-4.9% ממסת החומר ביקום, בעוד 95.1% היא מסת חומר אפל או אנרגיה אפלה.
תאוריות אחרות מערערות על התוקף האבסולוטי של חוקי ניוטון. על פי המפורסמת בהן, דינמיקה ניוטונית מתוקנת, הערכת המסה הגלקטית על פי עוצמת ההארה כמקובל היא נכונה, ומהירות הסיבוב החריגה של כוכבים בשולי גלקסיות ספירליות לא נובעת מנוכחותו של חומר אפל אלא מכך שהחוק השני של ניוטון איננו תקף עבור תאוצות הנמוכות מערך נתון (a0 ≈ 1.2 x 10−10 m s−2), וחומר הנמצא בתאוצות בעלות ערכים נמוכים כאלה מציית לחוק שונה. מכאן נובע שחוק הכבידה של ניוטון איננו תקף כאשר התאוצה הרדיאלית היא בעלת ערכים נמוכים כמו אלה המתקיימים בשולי הגלקסיות הספירליות בהן נצפית התופעה, וחוק אחר המתאים לתצפיות תופס את מקומו.
ניתוח פיזור המסה בגלקסיה אופיינית.
חומר הנמצא במרחק r ממרכז הגלקסיה נע במהירות משיקית הקרובה ל- formula_1, כאשר formula_2 היא מסת החומר הגלקטי המרוכזת בתוך הרדיוס r. בגלקסיה שבה פיזור המסה הוא בעל סימטריה מעגלית צופים חוקי ניוטון שמהירות הסיבוב תלך ותתקרב לאפס כאשר r גדל. עקומת סיבוב כזאת מתוארת כקו A באיור משמאל.
עקומת המהירות האופיינית לתצפיות בפועל היא העקומה המסומנת B באיור, שעל פיה מהירות הסיבוב מתקרבת לקבוע formula_3. על מנת שהיא תתאים לחוקי ניוטון יש להניח שפיזור המסה בגלקסיה הוא formula_4, כלומר, יש יותר מסה הרחק ממרכז הגלקסיה מאשר קרוב למרכז. מבנה היפותטי זה של פיזור החומר האפל בגלקסיה נקרא הילה.
לקריאה נוספת.
צפריר קולת, הצד האפל של היקום, הוצאת מפה, תל אביב, 2004.
ראש אמ&quot;ן
מבצע אבירי לב
מבצע אבירי לב היה מבצע צבאי של צה"ל במסגרת מלחמת יום הכיפורים. מטרת המבצע הייתה לצלוח את תעלת סואץ, לכבוש שטחים ממערב לה ובכך להכריע את המלחמה בחזית הדרום. המבצע בוצע על ידי אוגדה 143 בפיקודו של האלוף אריאל שרון, שכללה 3 חטיבות שריון (חטיבה 14 הסדירה וחטיבות המילואים 421 ו-600), חטיבת צנחני מילואים 247, שני אגדים ארטילריים ומספר גדודי הנדסה/צליחה.
צליחת התעלה מערבה הייתה נקודת מפנה במלחמה. צה"ל יזם סדרה של קרבות שמטרתם כיבוש שטח ממערב לתעלת סואץ ובמקביל ריכז הצבא המצרי מאמץ בבלימתו. במהלך המבצע הגיעו כוחות צה"ל לקילומטר ה-101 בכביש סואץ-קהיר וכותרה הארמייה השלישית המצרית.
תוכנית המבצע.
בליל ה-14 באוקטובר 1973 הטילה מפקדת אוגדה 143 על חטיבה 14 משימת כיבוש של החווה הסינית שהוא המרחב שחלש על מסדרון הצליחה. על חטיבה 247 הוטל לצלוח את תעלת סואץ בסירות ולבסס ראש גשר בגדה המערבית של התעלה. על חטיבה 421 הוטלה משימת גרירת אמצעי הצליחה ההנדסיים, צליחת התעלה, הרחבת ראש הגשר ופשיטה על בסיסי טילים נגד מטוסים כדי לאפשר למטוסי חיל האוויר הישראלי חופש פעולה בגזרת הצליחה. על חטיבה 600 הוטלו משימות רתק והטעיה כלפי המערך המצרי בחווה הסינית.
הכנות חיל ההנדסה למבצע צליחה.
אחרי ניצחון ישראל במלחמת ששת הימים החזיק צה"ל בגדה המזרחית של תעלת סואץ.
מאחר שסכנת המלחמה עם מצרים לא חלפה כליל, ומאחר שתפיסת צה"ל הייתה שצליחת התעלה תהיה מהלך שישבש התקפה מצרית אפשרית נדרש חיל ההנדסה להיערך למתן מענה לצורך זה.
בשנת 1967 החל צה"ל לחפש אמצעי גישור וצליחה מתאימים. אולם, עקב סירוב של רוב מדינות המערב לספק לישראל ציוד צליחה, רכש צה"ל ממפעל אזרחי בבריטניה מצופי "יוניפלוט", מהם נבנו דוברות. בנוסף, נרכשו מעודפי הצבא הבריטי עשרות גרוטאות של כלי רכב אמפיביים מתוצרת גרמניה מסוג EWK Gillois type I (2a) amphibian truck/bridge layer - "ז'ילואה" (שכונו בצה"ל בשם "תמסח"). כלי רכב אלו הם בעלי יכולת נסיעה עצמית, יכולת שיוט עצמי והובלת מטען על פני המים, (באמצעות מצופי גומי מתנפחים המותקנים בדפנות), ובעיקר בעלי יכולת גישור. חיבורם של שלושה "תמסחים" זה אל זה, ופריסת מיסעות הגשר שעל סיפונם, איפשרה ליצור כעין מעבורת במעמס 60 טון.
ה"תמסחים" שנרכשו היו במצב מכני ירוד, ונדרש שיפוץ מאסיבי כדי להשמישם. לפי פרסומי צה"ל, עלות ההשקעה ליחידה, הגיעה לסך כמיליון לירות ישראליות במחירי אותה תקופה.
מספר ה"תמסחים" ששופצו לא הספיק לגישור התעלה, ואפשר היה לעשות בהם שימוש כדוברות בודדות או כמעבורות.
בתחילת 1968 החל חיל ההנדסה להכשיר את הצוות שיתפעל את הדוברות, וכן לפתח תורת לחימה עבורן. את הדוברות הפעילו שלושה גדודים של חיל ההנדסה:
היחידות התאמנו בדרום הארץ, באגם מלאכותי שנחפר במידות התואמות את תעלת סואץ, שם תורגל מערך הדוברות והתמסחים בשילוב כוחות שריון, והפך להיות חלק מתרגולת הלחימה של חיל ההנדסה והשריון.
חלק מהאמצעים שימשו את צה"ל בהצלחה גם בחציית נהר הירדן במהלך פעולת כראמה. בנוסף נרכשו סירות גומי לצליחת מכשולי מים, לכוחות קומנדו וחיל חלוץ שיתחילו בטיהור בצד השני של מכשול המים ויעזרו בהקמת ראש הגשר. בשביל הדוברות הכבדות, שכל אחד מהן שקלה מעל 60 טון, פותחו אמצעי תובלה ייעודיים להעברתן אל שפת התעלה. צוותי יחידת הפיתוח של חיל ההנדסה הישראלי ייצרו והרכיבו גלגלים מיוחדים לדוברות, כאשר לפי תורת הלחימה שפותחה, גרירתן לאתר הצליחה תיעשה על ידי טנקים.
לדוברות חוברו גם יחידות הנעה חיצוניות, שאיפשרו תנועתן על פני המים וחיבורן האחת לשנייה באמצעות פינים מיוחדים ליצירת משטח גשר רציף, ללא צורך בשימוש באמצעים חיצוניים נוספים.