בפברואר 2010 חתם לינקולן על חוזה לשנתיים בפלמיירס מליגת העל הברזילאית, והציג יכולת טובה לפרקים, אך מאמנו פליפה סקולארי לא בנה עליו לעתיד, ולינקולן, שרצה לשחק יותר, הושאל באוגוסט 2011 לאבאי הברזילאית, שם היה שחקן הרכב קבוע במשך חצי עונה. בשנת 2012 חתם לינקולן בקוריטיבה, וזכה עמה פעמיים ברציפות באליפות מדינת פרנה. בשנת 2014 הושאל לינקולן לבאהיה.
קריירה בינלאומית.
לינקולן הופיע פעמיים במדי נבחרת ברזיל עד גיל 23, אך מעולם לא זומן לנבחרת ברזיל, גם בתקופות השיא בקריירה שלו.
תארים.
עם שאלקה 04
עם גלאטסראיי:
עם קוריטיבה:
HD 56925
HD 56925 הוא כוכב וולף-ראייה הנמצא במרכז ערפילית הפליטה NGC 2359 (ידועה גם בשם "ערפילית קסדתו של תור") בקבוצת הכוכבים כלב גדול.
המרחק לכוכב אינו ידוע במדויק אך הוא נע בין 3,500 פארסק (11,410 שנות אור) ל 6,900 פארסק (22,500 שנות אור) אך ככל הנראה הכוכב נמצא במרחק של 4,800 פארסק (15,600 שנות אור), מה שאומר שעוצמת הארתו של הכוכב גדולה פי 280,000 מזו של השמש. מסתו של הכוכב היא 16 מסות שמש, רדיוסו כ-1.4 רדיוסי שמש והוא בעל טמפרטורה של 112,000 קלווין. גילו מוערך בכ-20 מיליון שנים.
כוכבי וולף ראייה כמו HD 56925 מאופיינים על ידי קצב איבוד המסה שלהם כתוצאה מרוח השמש החזקה שלהם. שיעור איבוד המסה של HD 56925 מוערך ב 70 מיליוניות מסת שמש בשנה ומהירות רוח השמש של הכוכב מוערכת ב-1,545 ק"מ לשנייה. ערפילית הפליטה הטבעתית NGC 2359 מעוררת מהקרינה המייננת של הכוכב. קוטרה המשוער של הערפילית הוא 4 פארסק והיא פולטת קרינה בטווח רחב מרדיו ועד לקרני רנטגן.
איחוד דרום אפריקה
איחוד דרום אפריקה (באנגלית: Union of South Africa, באפריקאנס: Unie van Suid-Afrika) היה שמה של הישות המדינית שקדמה לרפובליקת דרום אפריקה של ימינו, והתקיימה בין השנים 1910–1961. היא הוקמה כדומיניון שאיחד ארבע מושבות בריטיות לשעבר: מושבת הכף, מושבת טרנסוואל, מושבת נהר האורנג' ומושבת נטאל, ובהמשך הייתה אחת מממלכות חבר העמים הבריטי, תחת ריבונות סמלית של מלך בריטניה היושב בלונדון. בשנת 1961, לאחר משאל עם בנושא, התנתקה דרום אפריקה מהכתר הבריטי והפכה לרפובליקה, והחל מאותה העת ועד ימינו מתקיימת הרפובליקה של דרום אפריקה.
רקע.
איחוד דרום אפריקה (באנגלית: Union of South Africa באפריקאנס: (Unie van Suid-Afrika היה שמה של הישות המדינית שקדמה לרפובליקת דרום אפריקה של ימינו, והתקיימה בין השנים 1910–1961. היא הוקמה כדומיניון שאיחד ארבע מושבות בריטיות לשעבר: מושבת הכף, מושבת טרנסוואל, מושבת נהר האורנג' ומושבת נטאל, ובהמשך הייתה אחת מממלכות חבר העמים הבריטי, תחת ריבונות סמלית של מלך בריטניה היושב בלונדון. בשנת 1961, לאחר משאל עם בנושא, התנתקה דרום אפריקה מהכתר הבריטי והפכה לרפובליקה, והחל מאותה העת ועד ימינו מתקיימת הרפובליקה של דרום אפריקה.
לאחר מלחמת העולם הראשונה, איחוד דרום אפריקה חתמו על הסכם ורסאי והפכו לאחת החברות המייסדות של חבר הלאומים. היא קיבלה את הממשל של דרום מערב אפריקה (הידועה כיום בשם נמיביה) כמנדט של חבר הלאומים. הם זכו להתייחסות ברוב הבחינות כאל עוד פרובינציה של האיחוד, אך מעולם לא סופחו רשמית. (1)(3)
היסטוריה.
העשור הראשון: שלטון המפלגה הדרום אפריקאית.
איחוד דרום אפריקה היה מיוצג על ידי המפלגה הדרום אפריקאית ובראשה לואי בותה שהיה בעברו גנרל בורי (צאצאיהם של הולנדים מתיישבים) שמונה לראש הממשלה הראשון של האיחוד בראש קואליציה המייצגת את קהילות התפוצות הבריטיות האפריקניות הלבנות והאנגליות. תביעות בפני בתי משפט הוגשו בשם הכתר (בשם המלוכה הבריטית) ופקידי ממשל שירתו בשם הכתר.
במלחמת העולם הראשונה איחוד דרום אפריקה היה בקשר צמוד עם בריטניה ולכן גם יצגה אותה במלחמה. לדרום אפריקה היה חלק משמעותי במלחמה בעיקר נגד גרמניה כשנרשמו מספר פעולות צבאיות מרשימות נגדה. (1)(3)(4)
העשורים השני והשלישי: שנות משבר.
בסוף מלחמת העולם הראשונה נפגעה הכלכלה של המדינה מכיוון שחולקו קנסות גדולים למעורבים במלחמה.
הפגיעה בחיי אדם במלחמה הייתה גדולה, 7,000 הרוגים אפריקאים ועוד 12,000 פצועים קשה. (1)
העשור הרביעי: מלחמת עולם וארגון מחדש.
איחוד דרום אפריקה הייתה מעורבת מאוד בקרבות מלחמת העולם השנייה, ונלחמה נגד גרמניה הנאצית לצד בריטניה. תרומתה המרכזית הייתה לספק כוח אדם ללחימה, חומרי גלם ונשק, מתן מקום מבטחים לספינות בריטיות לעגון בו, והשתתפותם בקרבות צפון אפריקה במדברי ליבריה, מצרים, מרוקו ואלג'יריה, בזמן ששתי האימפריות – מדינות הציר (ובמרכזן גרמניה הנאצית, איטליה ויפן) ובעלות הברית נלחמו על השטח.
ההשפעות הגדולות של איחוד דרום אפריקה במלחמת העולם השנייה היו (בין השאר):
1. הצי האווירי של האיחוד הצליח להכניע את הצבא האיטלקי של מוסוליני. ניצחון זה תרם מאוד לבעלות הברית.
2. צבא האיחוד הביא לשחרור מדגסקר (מלגאסי בזמנו) מידי משטר וישי (צרפת) שהיו בני בריתם של הנאצים.
3. דרום אפריקה תרמה במאבק נגד יפן כשסיפקו חיילים, ספינות ונשק ימי נגד היפנים.
מתוך 334,000 המתנדבים לצבא (מתוכם 211,000 לבנים, 77,000 שחורים, ו46,000 "צבעוניים") נהרגו כמעט 9,000.
איחוד דרום אפריקה הרוויח מניצחון בעלות הברית, ומעמדה בעולם התחזק.
במאי 1945 ראש הממשלה חדש, סמאטס ייצג את דרום אפריקה בסן פרנסיסקו בפגישת האומות המאוחדות. הוא הצהיר שמטרתו היא ליצור גוף חזק שישמור על השלום. הוא היה משוכנע שבניגוד לאו"ם ולליגת האומות צריך גוף עם אומץ. סמאטס חתם על הסכמי פריז הראשונים ששומרים על השלום באירופה.
אבל עקב הפיכתה של איחוד דרום אפריקה למדינה, סמאטס הפסיד בבחירות ב-1948 (בהן רק לבנים וצבעוניים יכלו להצביע). (1)(5)
העשור החמישי: ראשית האפרטהייד.
כשעלתה לשלטון המפלגה הלאומנית בבחירות 1948, והחליפה את יאן סמאטס, היא זכתה במרב המושבים בפרלמנט והקימה את הממשלה במסגרת קואליציה עם מפלגת האפריקנארים. כבר במהלך מסע הבחירות הצהירו המפלגה הלאומנית על מטרתם לשמור על ההפרדה הגזעית. באופן מקורי טענו אבותיה מולידיה של מדיניות האפרטהייד, כי כוונתם להבטיח התפתחות נפרדת של בני הקבוצות האתניות השונות בדרום אפריקה תוך שמירה על צביונם, מורשתם ותרבותם. בפועל, התפתחה המדיניות למערכת מסועפת של חוקים ותקנות, שהותירו בידי המיעוט הלבן את השליטה בפוליטיקה, בכלכלה ובחופש התנועה, תוך הדרת בניהן של הקבוצות האתניות האחרות.
חוקי האפרטהייד כפו הפרדה מוחלטת באזורי המחיה, במוסדות החינוך, באמצעי התחבורה, ובגישה לשרותי הבריאות, התרבות והפנאי, תוך הקצאת המיטב שבהם לשימוש בני המיעוט הלבן. הם גם אסרו על נישואים ועל יחסי מין בין בני הגזעים השונים, העניקו ללבנים את הזכות הבלעדית לבחור ולהיבחר למוסדות השלטון, הגבילו את חופש התנועה של השחורים, ואסרו עליהם התאגדות פוליטית ומקצועית.
בשנת 1961 בוטל איחוד דרום אפריקה ובמקומו הוקמה הרפובליקה של דרום אפריקה, אשר מתקיימת בדרום אפריקה עד ימינו. עם זאת, לאורך שנים רבות שימרה דרום אפריקה גם בעת היותה רפובליקה מאפיינים פוליטיים, תרבותיים, סימבוליים ואחרים מתקופת האיחוד. (1)(2)
פוליטיקה.
מפלגות פוליטיות.
ראש הממשלה הראשון של האיחוד היה לואי בותה שעלה לשלטון בשנת 1910 עם מפלגת דרום אפריקה. בותה כיהן בשלטון כ-9 שנים עד מותו והוחלף על ידי יאן סמאטס שגם הוא ייצג את מפלגת דרום אפריקה. ההישג הגדול של סמאטס והמפלגה היו הסכמי פריז, אך סמאטס ניסה גם להביא שלום בין המורדים האירים לבריטניה ללא הצלחה. הוא ניהל מדיניות ליברלית ופרו-בריטית, עד לתבוסתו בבחירות בשנת 1924 למפלגה הלאומית בעלת האידאולוגיה הלאומנית-ימנית ובראשה ג'יימס ברי מוניק הרצוג. הוא כיהן לתקופת הזמן הארוכה ביותר (15 שנים) ונלחם לשיקום האפריקאנרים לאחר מלחמת הבורים. הרצוג שינה את דגל איחוד דרום אפריקה ולצד המנון "אלוהים ישמור את המלך" נוסף המנון "הקול של דרום אפריקה". הרצוג התעמת ישירות עם דניאל מאלאן, שר הפנים שלו, על יחסה לשפה ההולנדית וליחס לקהילה הצבעונית. הרצוג סבר שהולנדית תמיד הייתה שפת התרבות של האפריקאנרים כמו האנגלית לאמריקנים ולאוסטרלים. בזמן שמאלן סבר שהולנדית היא מוצר זר. הרצוג רצה להשאיר את הצבעוניים ברשימות המצביעים, ואילו מאלן רצה למחוק את אותם מרשימות המצביעים. מלחמת העולם השנייה ערערה את מושבו של הרצוג. בפרלמנט הכריז הרצוג כי האינטרסים של דרום אפריקה אינם מאוימים על ידי גרמניה ושאין להכריז מלחמה לדעתו. בנאומו, הרצוג טען שפעולות גרמניה מוצדקות במידה מסוימת עקב שלום ורסאי. לאחר מכן קרא הרצוג למושל הכללי לפזר את הפרלמנט ולקרוא בחירות כדי לאמוד את דעת העם. מהלך הישיבה הפרלמנטרית ב -1940 הרצוג אכן שימש כמנהיג האופוזיציה, אך עד מהרה התברר שרוב הלאומנים כבר לא רוצים לתמוך בעמדתו המתונה. חודש לאחר מכן התפטר ממושבו.
אחרי שהתפטר הרצוג חזר יאן סמאטס לכהונה שנייה כשהפעם ייצג את המפלגה המאוחדת. הסיבה המרכזית בגללה הוא חזר היא דעתו בנוגע למלחמת העולם השנייה – לנתק את היחסים עם גרמניה.
באמצע 1940 שלח סמאטס את צבא דרום אפריקה לקניה למלחמה נגד כוחות הציר באפריקה.
לקראת סוף שנת 1942 העביר סמאטס החלטה בפרלמנט בדרום אפריקה המתיר לחיילי ארצו להתנדב לשירות במלחמה מחוץ ליבשת אפריקה.
בבחירות לפרלמנט בשנת 1943 הגדילה המפלגה המאוחדת של סמאטס את כוחה. בתום המלחמה מילא סמאטס שוב תפקיד בוועידת השלום בפריז. בכך היה למדינאי היחיד שחתם על הסכמי השלום של סיום שתי מלחמות העולם.