בתורת היחסות הכללית, אי תלות ברקע מזוהה עם המאפיין שמטריקת המרחב היא הפתרון של משוואה דינמית. לא כך במכניקה קלאסית, שבה המטריקה נקבעת על ידי הפיזיקאי כדי להתאים לתצפיות הניסוייות. באופן כללי זהו מצב שאיננו רצוי, מכיוון שצורת המטריקה משפיעה על התחזיות הפיזיקליים, אך היא עצמה אינה ניתנת לניבוי באמצעות התיאוריה.
אי-תלות גלויה ברקע.
אי-תלות גלויה ברקע היא בעיקרה דרישה אסתטית ולא פיזיקלית. תכונה זו מקבילה וקשורה קשר הדוק לדרישה בגאומטריה דיפרנציאלית שמשוואות תכתבנה בצורה שאינה תלויה בבחירת התרשימים והקואורדינטות. אם קיים פורמליזם שאינו תלוי ברקע, הוא יכול להוביל למשוואות פשוטות ואלגנטיות יותר. עם זאת, אין כל תוכן פיזיקלי המחייב שתאוריה תהיה בלתי תלויה ברקע באופן גלוי - לדוגמה, ניתן לכתוב את המשוואות של תורת היחסות הכללית בקואורדינטות מקומיות מבלי להשפיע על ההשלכות הפיזיקליות.
תורות הכבידה קוונטיות.
בגלל האופי הספקולטיבי של חקר כוח הכבידה, יש ויכוחים רבים לגבי יישום נכון של אי-תלות ברקע. בסופו של דבר יש להכריע את הסוגיות באמצעות ניסוי, אך עד שנוכל לבצע ניסויים שיוכלו לחקור תופעות של כבידה בקנה מידה קוונטי, הפיזיקאים צריכים להסתפק בדיון. להלן סיכום קצר של שתי תורות ההכבידה הקוונטית החשובות ביותר.
פיזיקאים חקרו מודלים של כוח כבידה קוונטי תלת-ממדי, בעיה הרבה יותר פשוטה מכוח כבידה קוונטי ארבעה-ממדי (הסיבה לכך היא שבתלת מימד, לכבידה קוונטית אין דרגות חופש מקומיות). במודלים אלה קיימות אמפליטודות שונות מאפס למעבר בין שתי טופולוגיות שונות, או במילים אחרות, הטופולוגיה עצמה יכולה להשתנות. תוצאות ותוצאות דומות אחרות גורמות לפיזיקאים להאמין שכל תיאוריה קוונטית עקבית של כוח הכבידה צריכה לכלול שינוי טופולוגיה כתהליך דינאמי.
תורת המיתרים.
תורת המיתרים מנוסחת בדרך כלל עם תורת הפרעות סביב רקע קבוע. אמנם ייתכן שתיאוריה שהוגדרה בדרך זו אינה תלויית רקע באופן מקומי, אך אם זה המצב, מדובר באי-תלות שאינה גלויה, וכלל לא ברור מה המשמעות המדויקת של תוצאה כזו. ניסיון אחד לנסח את תורת המיתרים בצורה בלתי תלויה בעליל ברקע הוא תורת שדות המיתרים, אך מעט התקדמות הושגה בהבנתה.
גישה נוספת היא ההשערה הבלתי מוכחת של שניות AdS / CFT, שלפי ההערכה עשויה לספק הגדרה שלמה, ללא תורת הפרעות, של תורת המיתרים במרחב בעל אסימפטוטיקת אנטי דה סיטר. אם השערה זו נכונה, התורה יכול לתאר סוג של סקטור בחירת-על של התיאוריה הבלתי תלויה ברקע המשוערת. עם זאת, התוצאה לעיל תהיה עדיין מוגבלת לאסימפטוטיקה בחלל אנטי דה סיטר בלבד, מבנה שאינו מתאים לתצפיות הידועות של היקום שלנו. כיום הגדרה שלמה, ללא שימוש בתורת הפרעות, של תורת המיתרים ברקע מרחבי שרירותי עדיין אינה בנמצא.
שינוי טופולוגיה הוא תהליך מבוסס בתורת המיתרים.
כבידה קוונטית לולאתית.
גישה שונה מאוד לכבידה קוונטית הנקראת כבידה קוונטית לולאתית היא תורה לא הפרעתית, שאינה תלויה ברקע: במסגרתה גדלים גאומטריים כגון שטח, ניתנים לניבוי מבלי התייחסות לרקע המרחבי או לאסימפטוטיקה שלו (למשל אין צורך בערך רקע או אנטי -הסיטר אסימפטוטיקה), אלא רק לטופולוגיה נתונה.
999 (פירושונים)
999 (כתב עת)
999 היה ירחון משטרת ישראל בין השנים 1953–1957, שמו נקרא על שם מספר טלפון החירום של המשטרה באותן שנים.
הרקע לפרסום כתב העת ומטרת הוצאתו.
לאחר קום המדינה עמדו בפני משטרת ישראל שלוש משימות מרכזיות, בנוסף למאבק בפשיעה ושמירה על הסדר החברתי:
משום שהייתה עוינות עמוקה בחברה הישראלית כלפי משטרה עוד טרם הקמתה: ילידי הארץ הכירו את המשטרה העות'מאנית ומשטרת המנדט כסמלי דיכוי ושחיתות, ועבור יהודים שעלו לארץ לאחר הקמת המדינה סימלו השוטרים בארצות מוצאם את האנטישמיות שנחקקה בזיכרונם; נועד כתב העת ליצור קשר בין המשטרה לבין הציבור, ולתת לשני הצדדים להשמיע בו את דברם.
כתב העת נועד לתת במה לשוטרים להציג את בעיותיהם המקצועיות והחברתיות והם פרשו את מצוקותיהם מעל דפי כתב העת בפני מפקדיהם ובפני הציבור הרחב.
שם כתב העת ניתן לו ממספרו של קו טלפון החירום המשטרתי, שהיה חידוש מהפכני באותה תקופה.
נושאי הגליונות.
999 היה רחוק מהתפיסה השמרנית שניתן היה לייחס לכתב עת משטרתי בשנותיה הראשונות של המדינה. הוא כלל מידע על הפשיעה בישראל בשנים אלה, כמו מועדוני קלפים, שימוש בסמים, זנות, רצח הילדה רחל לוין, אשר הסעיר את הציבור באותה תקופה, דיווחים מהנעשה בבתי הסוהר ועוד, אלה הוצגו מנקודת המבט של המשטרה.
תורגמו מאמרים מכתבי עת זרים ונערכו כך שיתאימו לקורא הישראלי, חידושים טכנולוגיים כגון הפוליגרף וטביעת אצבע.
פורסמו ראיונות עם קציני משטרה ועצות לשירות הציבור כגון “היזהרו מתעלולי הרמאים” או “הכירו את הכייסים ואת תכסיסיהם”.
לצד המידע היו פינת תשבץ שמושגיו מתחום המשטרה, וכן בדיחות וקריקטורות בנושאי שוטרים ופשיעה.
ביקורת על הסרט "בצהרי היום" שמה את הדגש על הנתק בין גורמי האכיפה לבין הקהילה, ועל הנזק מסירוב הקהילה להשתתף במאבק בפשיעה.
בפינת מכתבים למערכת פורסמו שאלות ותלונות כגון שוטרת שסיפרה על תהליך הגיוס למשטרה, ואזרחים שהתלוננו על מטרדים כמו הקמת רעש בלילה.
המערכת.
חברי המערכת היו קצינים בכירים במשטרה, כגון עמוס בן-גוריון, שאול רוזוליו, קצין העיתונות של המשטרה, יגאל מוסנזון ונוספים, עובדה שלימדה על החשיבות שייחסה המשטרה לכתב העת.
חלק מהכתבות נכתבו בידי שוטרים וקצינים, בעוד אחרות נכתבו בידי עיתונאים כמו נתן דונביץ' מ“הארץ” או שאול הון מ“דבר” ולאחר מכן מ“מעריב”.
פרסום כתב העת מומן באמצעות מכירת הגיליונות במחיר 300 פרוטות לאזרח, ו-250 פרוטות לשוטר, וכן באמצעות מכירת שטחי פרסום. הפרסומות נגעו הן לנושאים קשורים, לדוגמה אבטחה, נשק ומנעולים, והן למוצרים כמו שמן ושוקולד.
קבלת כתב העת בציבור.
הגיליונות הראשונים של 999 זכו לתפוצה גבוהה. יהושע בר יוסף סיפר שהיה בין הראשונים .
מוכר בקיוסק שרואיין על ידי כתב מעריב סיפר שכתב העת .
ביקורת.
למרות הקבלה, נמתחה ביקורת הן על התוכן, שכלל בין היתר “תמונות מגרות” לטענת המבקרים, כגון תמונות מכלא הנשים, או מאזורי זנות בשטח הגדול, והן על עלות ההוצאה הגבוהה שכללה הדפסה על נייר משובח, אשר היה נדיר אותן שנים.
דיון בכנסת.
999 עלה לסדר היום במליאת הכנסת ביום 11 בפברואר 1953 על ידי חברת הכנסת אסתר רזיאל-נאור שטענה: . היא טענה כי מטרתה של המשטרה לשלוט על הפצת המידע וכך למנוע את הפצתו בצורה שתהיה נוחה לה פחות; כי נגרם בזבוז כח אדם העוסק בעריכה עיתונאית במקום בעבודת משטרה; כי מתבזבזים כספים על ההדפסה וכי קיימת בעיתיות בנושא הפרסומות:
המליאה העבירה את הטענות לוועדת הפנים. מכיוון שהדיונים בוועדות אלה היו סגורים, הם התנהלו באופן חופשי יותר מדיוני המליאה. בוועדה עלה אופיו הדואלי של כתב העת, היוצא לאור על ידי רשות מנהלית, אך נמכר לציבור, ממומן מפרסומות ומדמי מכירה, ומודפס על ידי המדפיס הממשלתי בתשלום. התברר שכתב העת אינו נושא במלוא העלויות, כפי שטען קודם לכן שר המשטרה, וכי גירעונותיו ממומנים לעיתים מקרנות שוטרים, לרבות קרנות פנסיה. נמתחה ביקורת על כותרת המשנה של 999 - “עיתון משטרת ישראל”, היוצרת זיקה פורמלית למשרד ממשלתי.
הועדה הקדישה חמש ישיבות לדיונים שהלכו, התרחבו, וכללו את כלל פרסומי משרדי הממשלה ונבחנה השאלה אם ראוי לפרסם כתבי עת על ידם. שר המשטרה מסר בוועדה שמונו לכתב העת מפקחים ממשרד החינוך ומשרד התרבות לפקח על טענות ה“תמונות המגרות” ותכנים בעייתיים, ושכותרת המשנה שונתה מ”עיתון משטרת ישראל” ל”עיתון שוטרי ישראל”. נטען שאין זה כתב העת היחיד שמפרסם משרד ממשלתי ונמכר לציבור אלא כמותו גם “במחנה” המפורסם על ידי צה”ל, או “לעולה” של משרד החינוך והתרבות, ושגם במדינות אחרות מופיעות פרסומות בכתבי עת משטרתיים.
ועדת הפנים סברה שישנה בעייתיות בעירוב שבין הפרטי לציבורי בכתב העת. הוועדה קבעה שאמנם מטרתו ליצור קשר עם הציבור, והשינויים שחלו בו, הם חיוביים, אך לא מספיקים, ונקבע כי קיימת בעייתיות במקורות המימון, שכן מטרות "קרנות השוטרים" הן אחרות.
חברי כנסת הזהירו מפני התפתחות “החתמות חובה” על כתב העת, או השגת פרסומות בדרך לא ראויה, ולכן המליצה ועדת הפנים לערוך שינויים .
המשך פרסום מחוץ למשטרה.
בעקבות המלצת הכנסת עבר 999 להתנהל ככתב עת פרטי המנוהל בידי חברה מסחרית, ושינה שוב את כותרת המשנה ל”עתון לבעיות משטרה ופלילים”.
השינוי חל במאי 1954, שעד אז תמך האוצר בסכום של 200 ל"י לחודש בפרסום. בדיון האחרון באותה שנה בכנסת כינה ראש הממשלה משה שרת, את 999: אחד מאותם .
כתב העת שרד עד שנת 1957, ובגיליונותיו האחרונים ניכר תהליך דעיכה: מיעוט כתבות, ריבוי פרסומות, החלפת עמוד השער המעוצב בעמוד פשוט ועוד.
סופו של כתב העת.
לדעת נעמי לבנקרון נראה כי שני אירועים מרכזיים הביאו לסופו של כתב העת ב-1957:
עם זאת, עצם קיומו, והתכנים שפורסמו בו, מספקים מידע על שורה של סוגיות העוסקות בחברה הישראלית הצעירה, ועל ניסיון ליצור קשרים מסוג אחר בין המשטרה לבין הציבור במדינה החדשה.
קרדינל הלת'
קרדינל הלת' (באנגלית: Cardinal health) היא חברה אמריקאית רב לאומית, העוסקת באספקת שירותי בריאות. החברה מדורגת במקום ה-17 ברשימת החברות בעלות ההכנסה הגבוהה ביותר בארצות הברית. לחברה משרדים ראשיים בדבלין שבאוהיו, ארצות הברית ובדבלין, שבאירלנד.