כחלק מההצטרפות ישראל לארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי (OECD) ב-7 בספטמבר 2010, התחייבה ישראל לעבור לרגולציה חכמה שעיקרה יצירת איזונים בין אינטרסים של הציבור וניהול יעיל ושקוף של המערכת תוך הפחתת הרגולציה הקיימת. נתניהו הקים ועדת שרים לקיצוץ ברגולציה והעביר מספר החלטות ממשלה בעניין. הארגון התבקש על ידי נתניהו לייעץ לממשלת ישראל. דוח שלו, שהוגש לממשלת ישראל ביולי 2018, ציין כי ישראל התקדמה בתוך 5 שנים מהמקום לפני אחרון (מתוך 34) ב-2013 למקום ה-18.
בתיקון לפקודת מס הכנסה נקבע שראש הממשלה ושאיריו יזכו לפטור ממס הכנסה לתשלומים והטבות מהמדינה, שאינם משכורת או קצבה, בדומה לפטור הניתן לנשיא המדינה. בעקבות דרישה של רשות המיסים שראש הממשלה נתניהו ישלם מס על הטבות בסך 600,000 ש"ח שניתנו לו מהמדינה לשם תחזוקת ביתו הפרטי בקיסריה, החליטה ועדת הכספים שהמדינה תגלם רטרואקטיבית את מס ההכנסה החל על ראש הממשלה גם קודם לתחולת התיקון הקודם. ראש הממשלה היחיד שנהנה מהחלטה זו הוא נתניהו.
המשבר הפוליטי.
הבחירות לכנסת ה-21.
בסוף דצמבר 2015 החליט מרכז הליכוד לקבל את בקשת נתניהו להקדים את מועד הפריימריז לראשות המפלגה, על אף שמועד הבחירות היה רחוק באותה העת. לאחר שלא נרשמו מתמודדים מלבד נתניהו החליט בית הדין של הליכוד בינואר 2016 לבטל את הפריימריז, והודיע כי בנימין נתניהו נבחר פעם נוספת לתפקיד יושב ראש הליכוד.
ב-24 בדצמבר 2018, לאחר שאביגדור ליברמן החליט על פרישת ישראל ביתנו מן הקואליציה בעקבות ביקורת על תגובתה המאופקת של ישראל לטרור מרצועת עזה, החליט נתניהו עם השותפות הנותרות להקדים את הבחירות לכנסת ה-21. ב-26 בדצמבר אישרה הכנסת את פיזורה וקבעה כי הבחירות ייערכו ב-9 באפריל 2019.
ב, שהתקיימו ב-9 באפריל 2019, הוביל נתניהו את "הליכוד" לזכייה ב-35 מנדטים. במהלך מערכת הבחירות הוא עודד את ריצתן המשותפת של הבית היהודי, האיחוד הלאומי ועוצמה יהודית ברשימת איחוד מפלגות הימין, ואף שריין את המקום ה-28 ברשימת הליכוד למועמד מטעם הבית היהודי. לאחר הבחירות, קיבל נתניהו מנשיא המדינה ראובן ריבלין את כתב המינוי לנסות ולהקים את הממשלה הבאה בשל תמיכת מפלגות הימין והחרדים במועמדותו, אך לא הצליח להקים ממשלה. סמוך לפקיעת פרק הזמן שנקצב לנתניהו להקמת הממשלה, הצביעה הכנסת על פיזורה ביוזמת סיעתו. בשל כך, ממשלת המעבר מסוף הכנסת העשרים, בראשות נתניהו, המשיכה לכהן לאורך כהונת הכנסת העשרים ואחת ולאחריה.
הבחירות לכנסת ה-22.
הבחירות לכנסת העשרים ושתיים התקיימו ב-17 בספטמבר 2019. נתניהו הוביל בהן את "הליכוד" בבחירות, לאחר שצירף לרשימה את מפלגת "כולנו" ואחדים מחבריה, ושכנע את מפלגת "זהות" לפרוש מהבחירות, בתמורה להבטחת תפקיד שר למשה פייגלין, הקלות בתחום הלגליזציה של קנאביס רפואי ועוד. בבחירות אלו זכתה רשימת "הליכוד" ב-32 מנדטים, ירידה לעומת 38 המנדטים שהיו לה (יחד עם מפלגת "כולנו" וללא חבר הכנסת אלי בן-דהן, שחזר למפלגת "הבית היהודי"). ב-25 בספטמבר 2019 הטיל הנשיא ריבלין על נתניהו את המנדט להרכיב ממשלה, לאחר שנתמך בידי 55 חברי כנסת, לעומת 54 שתמכו ביריבו בני גנץ. ב-21 באוקטובר הודיע נתניהו לנשיא כי לא עלה בידו להרכיב ממשלה. המנדט הועבר לבני גנץ שכשל אף הוא במשימה זו. משלא הצליח אף אחד מחברי הכנסת ה-22 להקים ממשלה, התפזרה גם כנסת זו מבלי שהביעה אמון בממשלה חדשה, וממשלת המעבר הוסיפה לכהן.
הבחירות לכנסת ה-23.
ב-26 בדצמבר 2019 נערכו הפריימריז לראשות "הליכוד", שבהם התמודד בנימין נתניהו מול גדעון סער. נתניהו ניצח עם 72.5% מקולות המתפקדים, ונבחר להוביל את הליכוד בבחירות לכנסת ה-23. בבחירות אלה, שנערכו ב-2 במרץ 2020 הגדילה רשימת הליכוד את כוחה ל-36 מנדטים, אך לאחר שגנץ זכה להמלצתם של 61 מחברי הכנסת, הטיל עליו נשיא המדינה את הרכבת הממשלה. אחרי סוף תקופת המנדט של גנץ ועל רקע התפרצות הקורונה, נחתם הסכם קואליציוני בין הליכוד לכחול לבן. ב-7 במאי, הוגשו לנשיא חתימותיהם של 72 חברי הכנסת המבקשים להטיל על נתניהו את מלאכת הרכבת הממשלה, ובהם חברי הכנסת של כחול לבן והעבודה, ובעקבות כך הנשיא הטיל עליו את המנדט. לפני כן נדחתה עתירה לבג"ץ נגד הטלת המנדט על נתניהו, בנימוק שהוא נאשם בפלילים. בעקבות כך פורסם הסדר ניגוד עניינים שבו נאסר עליו לעסוק במינויים הקשורים למצבו המשפטי.
קדנציה חמישית כראש ממשלה (2020–2021).
ב-17 במאי 2020 הושבע לקדנציה חמישית כראש ממשלת ישראל במסגרת ממשלת ישראל השלושים וחמש. לצדו הושבע בני גנץ כראש ממשלה חלופי והיה מיועד להתמנות לראש הממשלה כעבור שנה וחצי, ב-17 בנובמבר 2021. לימים, חילופי ראש הממשלה לא התממשו, משנתניהו הפר את הסכם הרוטציה ונמנע להעביר תקציב לשם כך.
ממשלה זו המשיכה במאבק במגפת הקורונה בישראל ובהשלכותיה הכלכליות, וקידמה תוכניות סיוע ומענקים לאזרחים. אחרי דיכוי גל התחלואה הראשון, ומימוש אסטרטגיית היציאה החלה עלייה מחודשת בתחלואה, שהובילה לסגר שני בחגי תשרי. במקביל התקיימו מחאות נגד נתניהו וממשלתו על רקע ניהול המשבר ובשל המשך כהונתו של נתניהו כנאשם. בעקבות עלייה נוספת בתחלואה, החליטה הממשלה על סגר שלישי בסוף דצמבר. במקביל נתניהו סיכם עם אלברט בורלא, מנכ"ל פייזר, על רכישת חיסונים. מרבית אזרחי ישראל נענו לקריאות להתחסן ולפרק זמן קצר ישראל הובילה במספר המתחסנים לנפש. התחלואה ירדה עד למספר חד ספרתי של מאומתים, והחלו הקלות שהובילו לחזרה כמעט מלאה לשגרה ביוני 2021.
בעקבות הבטחת הבחירות בוצעו מגעים דיפלומטיים לסיפוח יהודה ושומרון למדינת ישראל וכן לגיבוש תוכנית השלום של הנשיא טראמפ שכונתה "תוכנית המאה". ב-13 באוגוסט 2020 הציגו הנשיא טראמפ, נתניהו ושייח' מוחמד בן זאיד אאל נהיאן, את הסכם איחוד האמירויות-ישראל לנרמול היחסים בין ישראל לאיחוד האמירויות הערביות. לפי הפרסומים, ההסכם כלל דחייה של הסיפוח. ההסכם נחתם ב-15 בספטמבר 2020 יחד עם הסכם בחריין–ישראל כחלק מהסכמי אברהם. ב-23 באוקטובר הוכרז כינון יחסים גם בין ישראל לסודאן. ב-10 בדצמבר 2020 הוכרז חידוש יחסים עם מרוקו. הסכמים אלו והסכמים נילווים יצרו לישראל מסדרונות אווירים למזרח דרך ערב הסעודית ולדרום אמריקה דרך סודאן.
לאחר שג'ו ביידן נבחר לנשיא ארצות הברית, פעלה ארצות הברית לשוב להסכם הגרעין עם איראן, צעד שנתניהו והממשלה התנגדו אליו.
ב-2 במרץ 2021 הודיעה התובעת בבית הדין הבינלאומי בהאג על חקירת אירועים שהתרחשו ברצועת עזה וביהודה ושומרון החל מ-13 ביוני 2014.
עקב העימותים בגבול ישראל–רצועת עזה ושיגור רקטות פלסטיניות לעבר ישראל, פתחה ישראל במבצע שומר החומות. במקביל למבצע פרצו מהומות ברחבי ישראל.
ראש האופוזיציה (2021–הווה).
ב-23 במרץ 2021 התקיימו הבחירות לכנסת העשרים וארבע, שבהן התמודד נתניהו כיו"ר הליכוד. בבחירות אלה ירד מספר המנדטים של הליכוד מ-36 ל-30, אך המפלגה המשיכה להיות הגדולה בכנסת. המפלגה השנייה בגודלה הייתה יש עתיד בראשות יאיר לפיד עם 17 מנדטים. הנשיא ראובן ריבלין העניק תחילה את המנדט להקמת ממשלה לנתניהו, אולם הוא לא הצליח להרכיב ממשלה, והמנדט עבר ללפיד, שהצליח להקים ממשלת חילופים יחד עם נפתלי בנט.
ב-13 ביוני הושבעה ממשלת ישראל השלושים ושש, ממשלת חילופים בראשות נפתלי בנט כראש הממשלה ויאיר לפיד כראש הממשלה החלופי, ובכך הסתיימו יותר מ-12 שנות כהונה רצופות של נתניהו בתפקיד ראש ממשלת ישראל. נתניהו עבר לשמש כראש האופוזיציה.
האופוזיציה בהנהגתו של נתניהו נמנעה מהשתתפות בוועדות הכנסת בשל סכסוך עם הקואליציה על הרכבן. כמו כן, נתניהו עצמו נמנע מלהגיע לעדכונים ביטחוניים אצל ראש הממשלה נפתלי בנט, המחויב להזמינו על פי החוק. נתניהו הגיע לראשונה לעדכון ביטחוני מאז כינון ממשלת ישראל השלושים ושש על רקע מבצע עלות השחר. העדכון הביטחוני התקיים בלשכת ראש הממשלה יאיר לפיד במחנה הקריה בתל אביב.
חשדות לפלילים.
לאורך שנות פעילותו הפוליטית של נתניהו, הועלו כנגדו מספר פעמים טענות לפלילים: שש פרשיות הגיעו לכדי חקירה פלילית של המשטרה, מתוכן שלושה תיקים נסגרו, ובשלושה אחרים הודיע היועץ המשפטי לממשלה כי בכוונתו להעמיד לדין את נתניהו, באחד בחשד לשוחד, מרמה והפרת אמונים, ובשניים נוספים בחשד למרמה והפרת אמונים.
בשנות התשעים.
פרשת בר-און חברון.
בעקבות פרשת בר-און חברון בינואר 1997, במהלכה הועלו חשדות כי היה מעורב בקנוניה למינוי היועץ המשפטי לממשלה, נפתחה חקירה פלילית נגד נתניהו, ובעקבותיה המליצה המשטרה להגיש נגדו כתב אישום. לבסוף, היועץ המשפטי לממשלה, אליקים רובינשטיין, שמונה על ידי הממשלה לאחר הפרשה, החליט לא להעמידו לדין, בנימוק של חוסר ראיות, אך ציין כי "מהתנהגות ראש הממשלה עלו תמיהות".
פרשת עמדי ופרשת המתנות.
בפרשת עמדי, שהחלה בספטמבר 1999, הועלה חשד כי נתניהו ניצל את מעמדו להשגת טובות הנאה מקבלן ההובלות אבנר עמדי בדמות עבודות שביצע. בספטמבר 2000 המליצה המשטרה להעמיד את נתניהו לדין בגין עבירות שוחד, מרמה, הפרת אמונים ושיבוש הליכי חקירה. בעקבות חקירת פרשת עמדי, עלה חשד שהזוג נתניהו העבירו לחזקתם האישית מתנות שאותן קיבל נתניהו ממנהיגים בעולם בעודו ראש ממשלה, ולכן הן רכוש מדינת ישראל. היועץ המשפטי לממשלה אליקים רובינשטיין החליט שלא להגיש כתב אישום בשתי הפרשות, בנימוק של חוסר ראיות, אך מתח ביקורת על התנהלותו של נתניהו.
פרשת ביביטורס.