נולד בשם מימון פחימה במרוקו ב-1920. בילדותו בבוגמאז׳ למד תורה אצל הרב אברהם יפרח ולאחר מכן למד בישיבותיהם של הרבנים יעקב דהאן ואברהם אביטבול במרקש, והוסמך לרבנות לאחר שעבר על כל הש"ס והיה מפורסם כבקיא בו. השתתף במפעל עלייה ב' במרוקו ונשלח מטעם התנועה הציונית לצרפת. עלה לישראל ב-1948, שירת כלוחם בפלוגת הקומנדו הצרפתי בחטיבת הנגב של הפלמ"ח, ומונה לקצין הדת בחטיבה.
בשנת 1950 מונה לקצין הדת של פיקוד הדרום ואחר כך לרב פיקוד הצפון. בשנת 1965 שימש כחבר בית דין צבאי בראשותו של הרב שלמה גורן, במלחמת ששת הימים שימש רב צבאי פיקוד הצפון בדרגת סא"ל.
ביוני 1971, עם פרישתו של האלוף הרב שלמה גורן, מונה לסגנו של הרב הצבאי הראשי השני, הרב מרדכי פירון והוענקה לו דרגת אל"ם. בעקבות מלחמת יום הכיפורים פעל הרב פירון להתרת עגונות נעדרי צה"ל במלחמה, והקים לשם כך בית דין בראשותו של הראשון לציון, הרב עובדיה יוסף, שבו ישבו הרב פירון והרב נבון. לאחר המלחמה הועלה הרב נבון לדרגת תא"ל. היה אח בלשכת הכוכב מס' 13 של הבונים החופשיים.
הרב הצבאי הראשי.
בפברואר 1977 מונה לרב הצבאי הראשי השלישי והוענקה לו דרגת אלוף, בדומה לשני קודמיו. בתקופת כהונתו חל מעבר הדרגתי מתפקיד קצין הדת לתפקיד הרב הצבאי, במקביל יסד את קורס הרבנים הצבאיים, לאחר שתיקנן בכל גדודי המילואים, בנוסף לסמל דת (שעד אז היווה את הסמכות ההלכתית), רב צבאי שיהווה סמכות הלכתית. הרב נבון חיבר מאמרים הלכתיים בנושא זיהוים של חללי צה"ל, ובתקופתו ניתן יתר תוקף לאמצעי הזיהוי הטכנולוגיים. סיים את תפקידו כרב הראשי לצה"ל בחודש מאי 2000 והוחלף על ידי הרב ישראל וייס.
נפטר בכ"ט בסיוון תשס"ו, 25 ביוני 2006, בביתו שביבנה, ונקבר בבית הקברות הצבאי בהר הרצל. הותיר אחריו את רעייתו, פרלה, ושלושה ילדים. בנו פרופ' עמיאל נבון - ביולוג במכון ויצמן.
דולורס ג'יין אמברידג'
מרדכי פירון
הרב מרדכי פירון (כ"ז בכסלו ה'תרפ"ב, 28 בדצמבר 1921, וינה שבאוסטריה – כ"ח באייר ה'תשע"ד, 28 במאי 2014) היה הרב הצבאי הראשי השני של צה"ל ולאחר מכן רב בציריך במשך שלוש עשרה שנה.
קורות חיים.
פירון נולד בווינה שבאוסטריה, בן יחיד לואירנה ויעקב פיסק. למד בתיכון באוסטריה ועלה לארץ ישראל במסגרת עליית הנוער בתרצ"ט (1938). בגיל 16 התחיל ללמוד בבית הספר מקוה ישראל, אך עבר לישיבת כפר הרא"ה ומשם המשיך לישיבת לומז'ה בפתח תקווה. משם עבר לישיבת מרכז הרב בה למד במשך כעשור, שבמהלכו הוסמך לרבנות על ידי הרב יעקב משה חרל"פ והרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג, הרב הראשי לישראל. בהמשך עבר ללמוד באוניברסיטה העברית בירושלים.
הרב פירון לחם בשורות "ההגנה", עם פרוץ מלחמת העצמאות הצטרף לצה"ל שם מונה לתפקיד האחראי על הווי דת בגדנ"ע ובנח"ל. שימש בתפקיד ראש ענף הווי דת ברבנות הצבאית. בחודש פברואר 1971 הוענקה לו דרגת אלוף-משנה והוא מונה לסגנו של הרב הצבאי הראשי, שלמה גורן. זו הייתה הפעם הראשונה מאז קום המדינה שקצין ברבנות הצבאית נושא דרגת אל"ם מלבד הרב הצבאי הראשי. הרב פירון היה הרב שערך את חופתו של חנוך לנגר לאחר הכרעת הרב שלמה גורן בפסק דין האח והאחות בשנת 1972.
עם פרישתו מצה"ל של הרב גורן, ביוני 1971, מונה הרב פירון לרב הצבאי הראשי השני, בדרגת תת-אלוף. בתקופתו כרב ראשי במלחמת יום הכיפורים עסקה הרבנות הצבאית בצורה מקיפה בטיפול בחללים הרבים. הרב פירון הקים בית דין להתרת עגונות המלחמה, בראשות הראשון לציון, הרב עובדיה יוסף, שבו ישבו גם הרב פירון וסגנו, הרב גד נבון. בשנת 1974 הועלה לדרגת אלוף. הרב פירון כיהן כשש שנים בתור הרב הראשי לצה"ל והיה ממייסדי המכללה לביטחון לאומי ב-1978.
לאחר שחרורו מצה"ל כיהן כיועץ לענייני התפוצות לצדו של שר החוץ שמעון פרס. לאחר מכן כיהן כרב בציריך במשך שלוש עשרה שנה.
פרסם מאמרים מדעיים ותורניים רבים בשטח מדעי היהדות ב"מחניים". בביטאונים, עיתונים וקבצים. היה אח בלשכת הכוכב מס' 13 של הבונים החופשיים בחסות הלשכה הגדולה למדינת ישראל.
בשנת 1946 נשא לאשה את אהובה בת משה ליב גרדי, ונולדו להם שלושה ילדים. אשתו נפטרה בשנת ה'תשס"א.
בשנת ה'תשע"ג, 2013 הוענק לו התואר "יקיר ירושלים".
נפטר ביום ירושלים, כ"ח באייר ה'תשע"ד.
דב אלבוים
דב אלבוים (נולד ב-21 בדצמבר 1970) הוא סופר, עורך, עיתונאי, מנחה טלוויזיה ומרצה לפילוסופיה יהודית.
ביוגרפיה.
אלבוים נולד וגדל בירושלים בבית חרדי כתשיעי מבין תשעה ילדים לאריה אלבוים, זגג יליד פולין, איש "העלייה החמישית", ולציפורה לבית בלוי, אחייניתם של מנהיג ומייסד נטורי קרתא הרב עמרם בלוי, ושל אחד ממנהיגי אגודת ישראל ומנהיג העדה החרדית בירושלים הרב משה בלוי מצד אביה, ונינת הרב הראשון של העדה החרדית בירושלים יוסף חיים זוננפלד מצד אימה. למד בישיבת איתרי לצעירים ובישיבת חברון. בנעוריו, עזב את החברה החרדית והשלים את לימודיו בתיכון רנה קסין בירושלים. שירת בצה"ל ככתב צבאי וכעורך בעיתון "במחנה".
הוא בוגר התוכנית הבין-תחומית לתלמידים מצטיינים ע"ש עדי לאוטמן באוניברסיטת תל אביב, ובעל תואר מוסמך במדור קבלה וחסידות בחוג לפילוסופיה יהודית באוניברסיטת תל אביב. פרסם מספר מחקרים בכתבי עת בינלאומיים.
אלבוים יוצר באפיקים שונים של התרבות הישראלית. הוא סופר, מנחה תוכניות טלוויזיה (בהן "חוצה ישראל" ו"מקבלים שבת"), מוציא לאור ועוסק במחקר. בשנת 2006 מונה לתפקיד עורך ראשי בהוצאת ידיעות אחרונות. בהוצאה זו ערך את סדרת הדגל של ההוצאה לשנת ה-60 למדינת ישראל, סדרת "עם הספר". כמו כן הוציא לאור וערך באופן אישי את כתביהם של מרטין בובר, גרשם שלום ועוד. לאחר מכן עזב את משרתו כדי להקדיש את זמנו ליצירתו הספרותית. כיום מוציא אלבוים ספרים לאור בהוצאת בית שבבעלותו בשיתוף הוצאת ידיעות ספרים. בהוצאתו הוא עורך ומוציא לאור ספרים בתחומי היהדות כגון עלמא די מאת ארי אלון ויהדות רדיקלית מאת אברהם יצחק (ארט) גרין.
מלמד ב"מרכז בינה" של התנועה הקיבוצית בסמינר אפעל, בו הוא מקיים שיעורי קבלה וחסידות, מוביל את מרכז הגות ויצירה ואת יצירת התלמוד הישראלי - מסכת העצמאות. בשנת 2006 הקים עם שותפיו למרכז בינ"ה את "הישיבה החילונית" הממוקמת בדרום תל אביב. בישיבה זו לומדים צעירים וצעירות חילוניים במתכונת של ישיבה, מתוך שאיפה לבקיאות בספרות התורנית, ללא שיוך לאורח חיים הלכתי או אחר.
משנת 2010 הוא עמית מחקר במכון הרטמן בירושלים. בעבר הרצה באוניברסיטת תל אביב, באוניברסיטה הפתוחה, במכללת עלמא, ושימש מרצה מן-החוץ בחוג לספרות של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
הוא חתן פרס ליבהבר לשנת 2012, אותו מעניק מכון שכטר למדעי היהדות. הפרס הוענק לו עבור תרומה משמעותית להשגת סובלנות דתית ופתיחות תרבותית בישראל.
אלבוים נשוי לכרמית, בתו של איש השב"כ לשעבר רפי מלכא, ולהם ארבע בנות. הוא ומשפחתו מתגוררים בכוכב יאיר. קודם לכן היה נשוי לסופרת דורית רביניאן.
יצירה טלוויזיונית.
הטלוויזיה מספקת לאלבוים לאורך השנים כלי חשוב להעברת תפיסת עולמו הייחודית. כבר בשנת 1997 כתב תסריט לפינת הטלוויזיה השבועית "פרשת השבוע", עבור גיל קופטש בערוץ הראשון. שנתיים מאוחר יותר כתב את "זכותא"- הדרמה הוקרנה במסגרת תחרות וולג'ין בפסטיבל הקולנוע ירושלים, ושודרה פעמים רבות במסגרת שידורי הזכיינית רשת בערוץ 2. על תסריט זה זכה בפרס הראשון של המועצה לתרבות ואמנות של משרד החינוך.
בין השנים 2001–2005 הנחה יותר מ-700 תוכניות של "חוצה ישראל". תוכנית ראיונות, שהופקה על ידי הטלוויזיה החינוכית לשידור בערוץ 2. התוכנית זכתה בפרס האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה כתוכנית האירוח הטובה ביותר לשנת 2004. בשנת 2004 הנחה את התוכנית "ערוגות הבושם" בערוץ התכלת העוסקת בספר שיר השירים. בשנת 2005 ערך והגיש את הסדרה התיעודית "עושים דרך" בערוץ 2, העוסקת במדענים שזכו בפרס ישראל בשנים האחרונות. משנת 2007–2017 הנחה את תוכנית הראיונות השבועית "מקבלים שבת" בערוץ הראשון שהפכה ל"בין השמשות" ב-2018. התוכנית ירדה משידור בדצמבר 2020.
יצירה ספרותית.
1997 - "זמן אלול", רומן בהוצאת עם עובד (הספרייה לעם), עם אלמנטים אוטוביוגרפיים סמויים, המספר על חודש של ייסורי גוף ונפש בחייו של נער ישיבה חרדי מתבגר. בספר זה מתאר אלבוים את עולם הישיבות החרדיות בירושלים של שנות השבעים והשמונים בשפה ייחודית הנגזרת מן העגה החרדית ומן המקורות היהודיים. ספר זה הוכתר בביקורות מהללות ופרץ לאלבוים את דרכו הספרותית בחברה הישראלית.
2001 - "חיי עם האבות", רומן בהוצאת עם עובד (הספרייה לעם), בספר זה יצא אלבוים למסע ארוך שבו גיבור הספר פוגש את שלושת האבות: אברהם, יצחק ויעקב. במהלך השנים, הם מתוודים לפניו על סודותיהם, מלווים אותו בחיי היום-יום ומצליחים לשנות את מסלול חייו. ספר זה נחשב לפריצת דרך בספרות הישראלית, שכן הוא משלב פנטסיה על ישראל בת ימינו וביקורת חדשנית על האופן שבו פורשו סיפורי האבות על ידי הפרשנות המסורתית וחקר המקרא. על ספר זה זכה בפרס נשיא המדינה לספרות לשנת 2002.
2006- "האריה הרעמתן והג'ירפה גם", ספר ילדים בהוצאת עם עובד, ספר ילדים הומוריסטי עם אלמנטים אוטוביוגרפיים סמויים המספר על מערכת היחסים בין הג'ירפה לאריה, לאחר שהוא גילח את רעמתו. סיפור על שינויים והשתנויות, ידידות אמת וזהות אישית.