היה מעורכי שיעוריו של הרב אליהו בלומנצויג על הלכות שביעית, ערך את ספרו של אביו "בין הזמנים" ואת ספרו של הרב אמנון בזק "ניצחוני בני". משמש חוקר בארגון רבני צהר וערך כמה מפרסומיו. בעבר היה מעורכי עמותת סולמות של הרב יוסף צבי רימון.
בעל טור קבוע בגיליון מוצש, וטור ביקורת סרטים בעיתון מקור ראשון. כן מפרסם מפעם לפעם מאמרים באתרי האינטרנט ערוץ 7, כיפה, ynet ועוד. מרבה לפרסם בחשבונו האישי ברשת החברתית פייסבוק. נכון למרץ 2022 לו כ־6500 עוקבים, והוא נחשב לאושיית רשת בקרב הציבור הדתי-לאומי.
חיים אישיים.
נשוי לבתיה, בתו הבכורה של הרב רפי פוירשטיין, ואב לחמישה. במהלך תקופת אירוסיהם בשנת ה'תשס"ו חיבר עם אשתו את הקובץ התורני "בת קול" על מסכת סוטה. כן חיברו בני הזוג יחד ספר מאויר על הלכות שנת השמיטה לילדים. מתגורר ביישוב גבעות.
תרזה פודרובנה רייס
תרזה פודרובנה רייס (באנגלית: Teresa Feoderovna Ries; 1874–1950) הייתה פסלת וציירת אוסטרית, ילידת רוסיה.
חיים ועבודה.
תרזה רייס נולדה ברוסיה למשפחה יהודית. למדה בבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה. היא גורשה מכיוון שהפגינה חוסר כבוד כלפי פרופסור באחד משיעוריה.
במסקווה תרזה רייס התחתנה, איבדה ילד והתגרשה עוד כשהייתה נערה.
היא עברה לווינה בגיל 21, שם יצרה את "המכשפה", פסל של אישה עירומה שקוצצת את ציפורני הרגליים שלה, ב"בית האמנים" בווינה.
פסל זה משך את תשומת ליבו של הקייזר פרנץ יוזף הראשון, והיא עד מהרה זכתה לפרסום בכל רחבי וינה. בתערוכה הזאת השתתף גם גוסטב קלימט, חבר פעיל בתנועת הזצסיון הווינאי, שביקש ממנה להציג יחד איתם. היא פנתה אל אדמונד הלמר שיהיה המנטור שלה. בהתחלה הוא סירב ואמר כי "אין טעם ללמד נשים מאחר שהן ממילא יתחתנו". הלמר בסופו של דבר התרצה ועזר לה להציג את עבודותיה ולקבל עבודות.
בשנת 1900 הציגה רייס בתערוכה העולמית בפריז וביריד העולמי בשנת 1911 בטורינו בהזמנת רוסיה ואוסטריה. הנסיך אלויס מליכטנשטיין הציע לה להשתמש בסוויטת חדרים לצד גלריית התמונות שלו כסטודיו.
בעבודה באבן, שיש, טיח וברונזה, רייס ייצרה עבודות פרטיות וציבוריות במהלך הקריירה שלה. כמה מפסלי העירום הידועים הם Sleepwaker (לפני 1894), לוציפר (1897), ומוות (1898). היא הפיקה פסלים ופסלי חזה לחללים ציבוריים. היא אולי ידועה בעיקר בצילום ויצירת פסל חזה של מארק טוויין בתקופת שהותו בווינה.
לדברי מבקר האמנות קרל קראוס, "התערוכות שלה זכו לפרסום רב מדי". רייס פרסמה את זיכרונותיה "שפת האבן" בשנת 1928.
בשנת 1938 היא פונתה מהגלריה וממרחבי הסטודיו שלה בגלל מדיניות הנאצית.
היא המשיכה לעבוד בווינה עד 1942 ואז היגרה ללוגאנו, שווייץ.
משה עסיס
Hannah Montana Forever
Hannah Montana Forever (בעברית: האנה מונטנה לנצח) הוא אלבום הפסקול של העונה הרביעית והאחרונה של סדרת הטלוויזיה האנה מונטנה, שיצא לאור ב-15 באוקטובר 2010 על ידי וולט דיסני רקורדס. כל אחד עשר השירים באלבום מבוצעים על ידי השחקנית הראשית של הסדרה, מיילי סיירוס, ועומדים לזכותה של דמותה, האנה מונטנה. הזמרים בילי ריי סיירוס, Iyaz ושריל קרואו מופיעים כאמנים משתתפים באלבום. הפסקול הוא אלבום פופ, הכולל השפעות נוספות מסגנונות טין פופ, פופ רוק, פאוור פופ, דאנס-פופ וקאנטרי פופ.
הסינגל המוביל מהאלבום הוא "Ordinary Girl" ב-8 ביולי 2010 כהורדה דיגיטלית ומאוחר יותר כסינגל בפורמט תקליטור, אשר הגיע למקום 91 במצעד בילבורד הוט 100. "Are You Ready" יצא לאור כסינגל השני ב-3 בספטמבר 2010. "Gonna Get This" יצא לאור כסינגל השלישי ב-5 באוקטובר 2010 והצליח להגיע למקום 66 במצעד הבילבורד הוט 100. "I'm Still Good" יצ לאור כסינגל הרביעי והאחרון ב-10 בדצמבר 2010 בהורדה דיגיטלית וכסינגל בפורמט תקליטור.
בן אי קינג
אינטרנט ברוסיה
אינטרנט ברוסיה או אינטרנט רוסי (ברוסית: российский Интернет) ולעיתים רונט (Runet, באמצעות שתי האותיות הראשונות מרוסית+נט) הוא חלק מהאינטרנט הקשור לרוסיה. נכון לשנת 2015, הגישה לאינטרנט ברוסיה זמינה לעסקים ולמשתמשים ביתיים בצורות שונות, כולל חיוג, כבלים, DSL, FTTH, אינטרנט סלולרי, אלחוטי ולווין.
נכון ליולי 2018 היו 114,920,477 אנשים (80.86% מכלל האוכלוסייה במדינה) משתמשי אינטרנט.
נכון לספטמבר 2020 רוסיה דורגה במקום 47 מבין מדינות העולם לפי מהירות הגישה לאינטרנט בפס רחב קבוע, עם מהירות הורדה ממוצעת של 75.91 מגהבייט לשנייה ו-88 במהירות הגישה לאינטרנט סלולרי עם 22.83 מגה-בייט לשנייה.
בספטמבר 2011 רוסיה עקפה את גרמניה בשוק האירופי עם מספר המבקרים ברשת. במרץ 2013 סקר מצא כי רוסית הפכה לשפה השנייה הנפוצה ביותר באינטרנט. האינטרנט ברוסיה נקרא לפעמים גם רונט, אם כי מונח זה מתייחס בעיקר לאינטרנט בשפה הרוסית.
הרוסים הם משתמשים חזקים ברשתות החברתיות, מהם Odnoklassniki.ru (בשימוש על ידי 75% מגילאי 25–35 הרוסים בשנת 2009) ו-VKontakte הם הפופולריים ביותר. LiveJournal מהווה אף הוא פלטפורמה פופולרית.
היסטוריה.
שנים מוקדמות.
בדיעבד, ניתן לייחס רשת נתונים בשפה הרוסית להפצת הדואר והעיתונות ברוסיה, והעברת מידע באמצעים טכניים הגיעה עם הטלגרף והרדיו. רומן מדע בדיוני משנת 1837 "", מאת הפילוסוף הרוסי מהמאה ה-19, ולדימיר אודוייבסקי, מכיל תחזיות כמו "בתי חברים מחוברים באמצעות טלגרפים מגנטיים המאפשרים לאנשים שחיים רחוק אחד מהשני לדבר איתם. זה לזה" ו"כתבי עת ביתיים" שהחליפו התכתבות קבועה" ב"מידע על בריאותם הטובה או הרעה של המארחים, חדשות משפחתיות, מחשבות והערות שונות, המצאות קטנות וכן הזמנות.")
מערכות מחשוב נודעו בברית המועצות כבר משנות החמישים. החל משנת 1952 נערכה עבודה במכון למוסקבה למכניקת דיוק והנדסת מחשבים במוסקבה (בראשות סרגיי לבדב) על מערכת הגנה מפני טילים אוטומטית שהשתמשה ברשת מחשבים כשחישבה נתוני מכ"ם על טילי ניסוי באמצעות מכונה מרכזית בשם M-40 והחליפה מידע עם מסופים מרוחקים קטנים יותר המרוחקים כ-100–200 ק"מ. המדענים השתמשו בכמה מיקומים בברית המועצות לצורך עבודותיהם, הגדול ביותר היה טווח ניסויים מאסיבי מערבית לאגם בלחש. בינתיים משתמשי רדיו חובבים בכל רחבי ברית המועצות ניהלו חיבורי P2P עם חבריהם ברחבי העולם באמצעות קודי נתונים. מאוחר יותר, רשת נתונים אוטומטית מסיבית בשם "אקספרס" הושקה בשנת 1972 כדי לשרת את צורכי הרכבות הרוסיות.
מראשית שנות השמונים פעל מכון המחקר המדעי הסובייטי למערכות ממוחשבות יישומיות (VNIIPAS) ליישום חיבורי נתונים באמצעות פרוטוקול הטלפון X.25. התקשורת בין ברית המועצות לאוסטריה הייתה קיימת בשנת 1982, ב-1982 וב-1983 התקיימו סדרת ועידות מחשב עולמיות במכון VNIIPAS שיזם האו"ם שם ייצגה ברית המועצות צוות מדענים מרפובליקות סובייטיות רבות בראשות הביוכימאי אנטולי קליוסוב. המדינות האחרות שהשתתפו היו בריטניה, ארצות הברית, קנדה, שוודיה, מערב גרמניה, מזרח גרמניה, איטליה, פינלנד, פיליפינים, גואטמלה, יפן, תאילנד, לוקסמבורג, דנמרק, ברזיל וניו זילנד.
כמו כן, בשנת 1983 הוקם "טלפורט סן פרנסיסקו מוסקבה" (SFMT) על ידי VNIIPAS וצוות אמריקאי שכלל את ג'ואל שץ, מייקל קליימן וצ'ט ווטסון עם תמיכה כספית ראשונית מהנרי דקין. SFMT סיפק שירות דוא"ל באמצעות פלטפורמת PeaceNet ותמיכה רב-לשונית. מאוחר יותר היא הקימה את חברת הטלפונים SovAm Teleport בשנות ה-80 המאוחרות. בינתיים, ב-1 באפריל 1984 במתיחת אחד באפריל על "המחשב מהקרמלין" Kremvax נערך ברשת לדוברי אנגלית Usenet. ישנם דיווחים על חיבורי אינטרנט ספונטניים (UUCP ו-telnet) "מהבית" דרך X.25 בברית המועצות כבר בשנת 1988. בשנת 1990 יזמה חברת GlasNet מטעם האגודה האמריקאית לתקשורת פרוגרסיבית שימוש באינטרנט בכמה פרויקטים חינוכיים בברית המועצות (באמצעות Sovam).
שימוש המוני.
בשנים 1990–1991 התרחבה רשת האינטרנט הרוסית במהירות, היא הצטרפה ל-EUnet ושימשה להפצת ידיעות על ניסיון ההפיכה הסובייטי בשנת 1991 ברחבי העולם בזמן שאנשי ק.ג.ב. ניסו לדכא את פעילות התקשורת ההמונית בנושא. לאחר נפילת ברית המועצות עברה הרשת לחזקת הפדרציה הרוסית, יחד עם רשתות טלפון עצומות. עם שינוי הכלכלה, תעשיות טלקומוניקציה מבוססות שוק צמחו במהירות, ספקי אינטרנט שונים הופיעו במדינה.
בינתיים, על פי הדיווחים, הצומת הרוסי הראשון ב-FidoNet הופיע באוקטובר 1990 בנובוסיבירסק. פעילות FidoNet הרוסית אכן תרמה להתפתחות האינטרנט ברוסיה, מכיוון שהרשת ההמונית באמצעות BBSes הייתה פופולרית לזמן מה באינטרנט בתחילת שנות ה-90.
במרץ 1991 החלה הקרן הלאומית למדע לאפשר למדינות הגוש המזרחי להתחבר לרשת ה-TCP/IP העולמית ("אינטרנט תקין").
באמצע שנות התשעים הופיעו רשתות מחשבים (בהן TCP / IP שהחליפה את ה-UUCP) בענפים רבים של חיי המסחר במדינות הפוסט-סובייטיות. האינטרנט הפך לאמצעי תקשורת פופולרי עבור כל אדם בעולם שדיבר רוסית. הוקמו רשתות כמו Uznet באוזבקיסטן ו-Kaznet בקזחסטן).