שנת 1709 בצרפת הייתה השנה בה צרפת ציינה 722 שנות לאום.
1962 בצרפת
שנת 1962 בצרפת הייתה השנה בה ציינה צרפת 975 שנות לאום.
ז'אבאלי
זָ'אבָּאלִי (בסרבית קירילית: Жабаљ, בסרבית בכתב לטיני: Žabalj, תעתיק מדויק לעברית: זָ'אבָּאל) היא עיירה ורשות מקומית בסרביה השוכנת במחוז באצ'קה הדרומי אשר בפרובינציית וויבודינה, סמוך לנהר טיסה.
היסטוריה.
תיעוד ראשון בכתובים ליישוב בשם ז'בלה הוא מ-1514 עת נשלט האזור על ידי ממלכת הונגריה. בהמשך המאה ה-16 נכבש היישוב על ידי צבאו של סולימאן הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית. במהלך מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699) נכבש האזור על ידי צבא ממלכת הבסבורג ולאחר חתימת הסכם קרלוביץ נותר בשטח הספר של הממלכה.
בהמשך נשלט היישוב על ידי האימפריה האוסטרו-הונגרית ובראשית המאה ה-20 נמנו במקום 8,000 תושבים. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה ז'אבאלי בשטחי ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים אשר הפכה בהמשך לממלכת יוגוסלביה. באפריל 1941 במהלך מלחמת העולם השנייה תקפה גרמניה הנאצית את יוגוסלביה והכניעה את צבאה תוך ימים אחדים. אזור ז'אבאלי נמסר לחזקת הונגריה. ההונגרים ביצעו טבח בתושבי העיירה היהודים, הסרבים ובני רומה ובמהלכו רצחו 666 תושבים. לאחר המלחמה נכלל היישוב בשטח הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה והפך למרכז חקלאי ותעשייתי אזורי וכלל תעשיית מזון וחומרי בניין. לאחר התפרקות יוגוסלביה נכללת העיירה בשטח סרביה.
דמוגרפיה.
לאחר מלחמת העולם השנייה ועד לראשית המאה ה-21 היה גידול מתון ויציב במספר תושבי העיירה. בין 1948 ל-2002 גדלה האוכלוסייה ב-52.52 אחוזים. החל מהעשור השני של המאה ה-21 התהפכה המגמה והחל קיטון מתון. מספר התושבים ירד מ-9,598 ב-2002 ל-9,161 ב-2011, קיטון של 4.25 אחוזים. הגיל הממוצע של תושבי העיירה הוא 37.7. למעלה מ-90 אחוזים מתושבי העיירה הם ממוצא סרבי.
הקהילה היהודית.
תיעוד לקהילה יהודית בעיירה קיים מסוף המאה ה-19. ב-1904 הוקם בית הכנסת הקהילתי. ב-1931 נמנו בעיירה 41 יהודים, ובפרוץ מלחמת העולם השנייה מנתה הקהילה 100 נפשות. לקהילה זו השתייכו יהודי הכפרים גוֹסְפּוֹגִ'ינְצִי וג'וּרְגֶ'בוֹ . קהילות קמה שם בסוף המאה ה-19 וב-1900 הוקמו בתי כנסת. מספר יהודי הכפרים הלך וקטן לאחר מלחמת העולם הראשונה, ובפרוץ מלחמת העולם השנייה נמנו בגוספוג'ינצי 10 יהודים ובג'ורג'בו 22.
בין 6 ל-23 בינואר 1942 ערך צבא הונגריה את הראצייה בכל אזור דרום באצ'קה, ובמהלכה הוציאו ההונגרים להורג כ-4,000 יהודים, סרבים ובני רומה. לז'אבאלי ולגוספוג'ינצי הגיעו ההונגרים ב-7 בינואר, ובמשך יומיים עצרו את בני הקהילה. הם הובלו למחסנים ריקים, הוכו קשות ונשים נאנסו. ההונגרים רצחו לפחות 29 מקהילת ז'אבאלי ואת כל יהודי גוספוג'ינצי וג'ורג'בו. הגופות הועמסו על משאיות והושלכו לנהר טיסה. אלו שלא נרצחו בראצייה נרצחו בהמשך כחלק משואת יהודי הונגריה. ב-1948 נהרסו מבנה בית הכנסת בגוספוג'ינצי ובג'ורג'בו, וב-1950 נהרס מבנה בית הכנסת בז'אבאלי על ידי השלטונות היוגוסלביים.
Soner cagaptay
וישי (עיירה)
סונר צ'גפטאי
סונר צ'גפטאי (בטורקית: Soner Çağaptay) הוא מדינאי טורקי-אמריקאי המתגורר בארצות הברית. הוא ראש התוכנית למחקר טורקיה במכון וושינגטון למדיניות המזרח התיכון. הוא היסטוריון בהכשרתו, ומומחה ליחסי טורקיה-ארצות הברית, פוליטיקה טורקית, ולאומיות טורקית.
השכלה.
צ'גפטאי סיים את לימודי הדוקטורט שלו ב-2003 באוניברסיטת ייל. הוא כתב את התזה שלו על לאומיות טורקית.
מלבד אנגלית וטורקית, שפות המחקר שלו כוללות צרפתית, גרמנית, ספרדית, בוסנית, עברית, אזרבייז'נית וטורקית עותמאנית.
קריירה.
סונר צ'גפטאי הוא עמית המחקר על שם משפחת באייר וראש התוכנית למחקר טורקיה במכון וושינגטון למדיניות המזרח התיכון.
הוראה.
היסטוריון בהכשרתו, ד"ר צ'גפטאי כתב את התזה שלו באוניברסיטת ייל (2003) על לאומיות טורקית. ד"ר צ'גפטאי לימד קורסים באוניברסיטת ייל, אוניברסיטת פרינסטון, אוניברסיטת ג'ורג'טאון, ומכללת סמית' בנושאים הנוגעים במזרח התיכון, מדינות ים תיכוניות, ומדינות מזרח אירופה. הקורס שלימד ב-2003 על היסטוריה טורקית היה הראשון שאוניברסיטת ייל הציעה מזה שלושה עשורים. ב-2006–2008 הוא היה הפרופסור על שם ארטגון באוניברסיטת פרינסטון במחלקה ללימודי המזרח הקרוב.
הוא היה מרצה אורח בבית הספר לצוערי החוץ על שם קדמונד וואלש באוניברסיטת ג'ורג'טאון.
הוא היה יושב ראש התוכנית ללימודי טורקיה מתקדמים בבית הספר לצוערים של משרד החוץ האמריקאי.
הוקרות.
ד"ר צ'גפטאי הוא חתן פרסים מלגות ומענקים רבים, מתוכם מענק סמית'-ריצ'רדסון, מלון, רייס, וליילן, וכמו כן כיהן כיושב ראש ארטגון בפרינסטון. כמו כן, היה יושב ראש התוכנית ללימודי טורקיה מתקדמים בבית הספר לצוערים של משרד החוץ האמריקאי. ב-2012 הוא נמנה מבין מנהיגי החברה הצעירים בחברה האמריקאית-טורקית. הוא מחבר של שלושה ספרים על טורקיה המודרנית.
במדיה.
צ'גפטאי כתב רבות בנושא יחסי טורקיה-ארצות הברית, לאומיות טורקית, עלייתה של טורקיה ככוח כלכלי ומדיניותה של אנקרה במזרח התיכון, ופרסם בז'ורנלים ומדיה מודפסת רבה. ביניהם: הוול סטריט ג'ורנל, ניו יורק טיימס, וושינגטון טיימס, ההרלד טריביון הבין לאומי, ג'יינס דיפנס השבועי, והברטורק. הוא מדוראי קבוע בהוריאט היומי, העיתון הטורקי הוותיק והמשפיע ביותר בשפה האנגלית, וכמו כן בבלוג הבין לאומי של סי אן אן. הוא מתראיין באופן קבוע בפוקס ניוז, סי אן אן, אן פי אר, אל-ג'זירה, בי בי סי, וסי אן אן – טורקיה.
וישי (פירושונים)
Windows Azure
תחת שמי ים התיכון
תחת שמי ים התיכון הוא שיר עברי שכתב, הלחין וביצע שלמה ארצי ועיבד עדי רנרט. השיר יצא לאור בשנת 1988, ונכלל באלבומו של ארצי "חום יולי אוגוסט".
רקע.
השיר נכלל באלבום "חום יולי אוגוסט", שעסק בנושאים פוליטיים ובמשפחתו של ארצי.
נטען שמילות השיר אינן ברורות לקהל המאזינים.
על פי המוזיקאי דויד פרץ, השיר עוסק בניגודים בין מזרח למערב בישראל. בראיון אודות האלבום חום יולי אוגוסט ציין שלמה ארצי כי את השורה "עכשיו יש את הזמן במזרחית" כתב לאחר שקיבל לידיו קלטת של זוהר ארגוב. את השורה "חצי עולם כבר שר יוון", כתב בשל ההתעוררות של המוזיקה היוונית באותה תקופה בישראל, במיוחד עם הצלחת אלבומו של יהודה פוליקר "עיניים שלי".
בשיר נאמר "עד שישוב הים מזעפו, לא, לא נדע, כמה זה עולה לנו" – הרמז לספר יונה, שם נכתב "ויעמוד הים מזעפו" ().
במצעדי הפזמונים השבועיים של רשת ג' הגיע השיר למקום הרביעי. במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת התשמ"ח-1988 של רשת ג' הגיע השיר למקום השביעי.
בקליפ לשיר, בבימוים של בני כרמלי ושלמה ארצי, הופיעו ארצי ובנו בן בן ה-11.
אלי יצפאן צילם בתוכנית שלו קליפ בו הוא מחקה את כל "מנהיגי המזרח התיכון" כשהם שרים את השיר.
סטונר רוק
סטונר רוק (באנגלית: Stoner Rock), הידוע גם בשם סטונר מטאל (Stoner Metal) או סטונר דום (Stoner Doom) הוא ז'אנר פיוז'ן של מוזיקת רוק המשלב אלמנטים של ז'אנרים כגון דום מטאל, רוק פסיכדלי ואסיד רוק. הז'אנר החל את דרכו בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 בקליפורניה, בניצוחן של להקות כמו Kyuss ו-Sleep.
רבים כוללים להקות סטונר מטאל וסטונר רוק קלאסיות כמו Kyuss בתור דום מטאל, ובכך מתייחסים לסטונר מטאל כתת-ז'אנר של דום מטאל. אחרים טוענים שלא כל להקות הסטונר רוק נחשבות לדום מטאל, ואף סבורים כי יש הבדל בין "סטונר רוק" ל"סטונר מטאל", וכי "סטונר מטאל" הוא גרסה כבדה יותר של "סטונר רוק".
הז'אנר חולק מאפיינים מוזיקליים רבים עם סלאדג' מטאל, תת-ז'אנר של דום מטאל שהחל את דרכו מספר שנים לפני כן. בשל קווי הדמיון בין הסגנונות הללו, יש לעיתים קרובות הצלבה בין שני הז'אנרים. עם זאת, מרבית להקות הסלאדג' מטאל נמנעות מהשימוש המופרז בפסיכדליה אשר מאפיין את הסטונר רוק.
מקור השם.
אחד המקורות הראשונים לשימוש במונח "סטונר רוק" נגזר משם אלבום האוסף "Burn One Up! Music for Stoners" שפורסם על ידי חברת התקליטים Roadrunner Records בשנת 1997. מונח המקביל לסטונר רוק שמקורו בסצנת פאלם דזרט בשנות ה-90, דזרט רוק, הנחשב לעיתים לתת-ז'אנר בפני עצמו, נטבע לראשונה על ידי חברת התקליטים האמריקאית MeteorCity בשנת 1998.
קנאביס משמש כמוטיב והשראה ללהקות רבות בז'אנר. לדוגמה, הלהקה Sleep השתמשה בקנאביס כבסיס לנושאי כתיבה באלבומי הלהקה. קיימת אף צריכת קנאביס על ידי קהל במהלך הופעות חיות (ולפעמים גם על ידי חברי הלהקות עצמם, לדוגמה Electric Wizard) של להקות מן הז'אנר. אחד משיריו המפורסמים של הז'אנר, "Dopesmoker" של להקת Sleep, שיר האורך כשעה, קיבל ביקורות על עיסוקו בקנאביס, דבר שאף גרם ללהקה למחלוקת עם חברת התקליטים שלה. עם זאת, קיימות להקות בז'אנר שאינן עוסקות בקנאביס כנושא לכתיבה בשיריהן ומעידות כי "סטונר רוק זה סגנון (מוזיקלי), לא דרך חיים".
היסטוריה.
השפעות (שנות ה-60 ועד שנות ה-80).