בהרקולנאום היו שני בתי מרחץ. הגדול שביניהם היה בית המרחץ העירוני (Terme), ואילו אחיו הקטן והמהודר יותר נקרא בית המרחץ הפרברי (המרחצאות הסאב-אורבניים (Terme suburbane)). המרחצאות העירוניים ממוקמים בצפון מערב העיר.
המרחצאות מחולקים לשני חלקים - מרחצאות הגברים ומרחצאות הנשים.
הנכנס למרחצאות הגברים עובר במסדרון ארוך המוליך לאולם שמוקף בקמרונות משלושת צדדיו. אולם הספורט (הפלאסטרה) שימש לא רק לתרגילי התעמלות אלא גם למפגשים חברתיים. לאחר מכן היה המבקר במרחצאות נכנס למלתחה (Apodyterium), חדר ובו ספסלי ישיבה ומדפים לבגדים, שם היה פושט את בגדיו ונכנס לחדר המים החמימים (טפידריום- tepidarium ), ולחדר המים החמים (קלדריום - caldarium), ולבסוף לחדר המים הקרים - פריג'ידריום (frigidarium).
הטפידריום היה בעל רצפה מוגבהת, שחוממה על ידי זרמי אוויר חם תת-רצפתיים. על הרצפה פסיפס ובו האל טריטון מוקף בארבעה דולפינים. דלת הובילה ממנו אל הקלדריום, שהיה מחומם תמידית.
מרחצאות הנשים היו קטנים בהרבה, אך נשמרו טוב יותר. הרוחצות היו נכנסות לחדר המתנה מרווח, משם לחדר המלתחה (Apodyterium), שעל רצפתו אותה דוגמת פסיפס כמו במרחצאות הגברים, ובה משובצים דולפינים, תמנון ודיונון סביב טריטון. משם היו נכנסות לטפידריום, ובו מוזאיקה מעוטרת, ומשם לקלדריום. לא היה במרחצאות הנשים חדר מים קרים.
המרחצאות צוידו גם בחדרי דוודים שם חוממו המים. ליד הפלאסטרה מוקמו גם אולמות למשחקי כדור.
החווילות והבתים.
הווילה של הפפירוסים (Villa dei Papiri).
הווילה של הפפירוסים היא המבנה היחיד שנחשף מחוץ לעיר.
זהו ביתו של לוקיוס קלפורניוס פיסו קייסונינוס, אבי אשתו השלישית של יוליוס קיסר, קלפורניה.
הווילה הייתה מרוחקת מרחק מה מהעיר עצמה. היא הייתה ענקית בממדיה - והשתרעה לאורך 250 מטרים של חוף הים, בשטח של כ-2800 מטר רבוע. הווילה כללה ארבעה מפלסים, ולמרגלותיה גן ירק וגפנים. הייתה זו, כנראה, הווילה המפוארת ביותר בעיר, ואחת המפוארות באזור המפרץ.
בווילה הנושקת לים נמצא אוסף גדול של מגילות (1785 במספר), מרביתן כתביו של הפילוסוף היווני יליד גדר פילודמוס. האוסף נמצא כיום בספרייה הלאומית של נאפולי. כן נמצא אוסף של פסלים. ארכאולוגים וחוקרים מעריכים כי בהסתברות מסוימת ניתן למצוא באתר מגילות נוספות, ככתבים אבודים של אריסטו, סופוקלס ואחרים.
ב-1997 נחשפו בווילה שתי קומות, שרידי גנים ובית מרחץ. ב-1998 נפסקו החפירות בווילה בשל קשיי תקציב. הווילה נמצאת במיקום בעייתי מאוד - כארבעה מטרים מתחת לפני הים, וסובלת מהצפות לפרקים.
הווילה נפתחה לציבור רק ב-2003, אך נסגרה שוב ב-2007 לצורך שימור ציורי קיר ופסיפסים שהתגלו בקומה העליונה ().
המיליארדר האמריקני פול גטי בנה במאליבו שבקליפורניה וילה לפי תוכנית הווילה של הפפירוסים, לשם הקמת מוזיאון.
רובע III.
בית המלון Casa dell'Albergo.
בית המלון נקרא כך בשל גודלו המסיבי - כ-2150 מ"ר. זה אינו מלון, כי אם וילה פרטית שנבנתה בתקופת אוגוסטוס, בעלת תצפית פנורמית לים. הבניין נשמר בצורה גרועה יחסית, וניזוק קשות במהלך ההתפרצות והחפירות הארכאולוגיות. בתוכו יש מרחצאות פרטיות מכוסות בציורי קיר. יש סברה כי הבניין ניזוק כבר ברעידת האדמה של שנת 62, ובעליו העדיפו להפוך אותו למלון ולהשכיר את חדריו. חשיפת הבית החלה ב-1852 על ידי בונוצ'י והסתיימה על ידי מאיורי ב-1930.
הבית עם מחיצת העץ.
בבית מגורים זה שכנו מספר משפחות. הבית נבנה עוד בתקופה הסמאנטינית ושופץ בתקופה האוגוסטינית. חזית הבית מעניינת במיוחד, והיא השתמרה בצורה מצוינת. הבית היה בראשיתו בית מגורים מפואר, וחולק באמצע המאה ליחידות שבהן שכנו מספר משפחות. החצר הפנימית הופרדה מהמבואה באמצעות מחיצת עץ, שנתנה לבית את שמו.
בית השלד.
נקרא כך משום שבו התגלה בשנת 1831 השלד האנושי הראשון (עד אז הייתה סברה שכל אנשי העיר הצליחו להימלט). הבית בנוי משלושה מבנים, בכל מבנה שני נימפיאונים. בחצר מזבח מצופה מוזאיקה.
רובע IV.
בית הצבאים - קאזא די צ'רווי.
זהו בית אלגנטי של משפחה אמידה, המשקיף אל נופו של מפרץ נאפולי. בבית נמצאו פרסקאות ויצירות אמנות רבות. הבית נבנה בתקופת קלאודיוס או נירון. הבית קיבל את שמו מציור קיר המתאר קבוצת צבאים בורחת מכלבים התוקפים אותם.
הבית עם המוזאיקה.
אחד מהבתים המרשימים בהרקולנאום. מוזאיקה בצורת מלבניות ורבועיות על הקירות. החצר הפנימית מרוצפת בפסיפס משובץ. חדר אורחים גדול ופינת אוכל. לבית מרפסת הצופה לים.
רובע V.
הבית עם הפסיפס של נפטון ואמפיטריטה.
הבית היה שייך כנראה לסוחר עשיר. בצמוד אליו הייתה חנות יינות, שנשמרה היטב. על מדפי העץ בחנות נמצאו קנקנים אשר לפני כ-2000 שנה שימשו לאחסון יין. בבית נמצא אחד הפסיפסים היפים והשלמים שנתגלו בהרקולנאום - הפסיפס של האל נפטון והאלה אמפיטריטה, שעל שמם נקרא הבית כולו. קיר אחר מקושט במוזאיקה שמורה פחות שבה נראה מסע ציד בעיצומו, ובכלל זאת כלבים וצבאים הבורחים מפניהם.
בקומה השנייה נמצאו פסלים של יופיטר והרקולס.
בית מאתיים השנים (קאזה דל ביצ'נטאריו).
בית זה נחשף ב-1938, בדיוק מאתיים שנה לאחר גילוי העיר.
רובע VI.
הקולג' האוגוסטלי.
מבנה שמוקדש לאוגוסטוס אוקטביאנוס ושימש גם כמושב הקוריה.על הקיר פרסקו שבו מופיעים הרקולס, יונו ומינרבה מצד אחד, נפטון ואמפיטריטה מהצד השני. באגף השמאלי ישנו חדר, בו נמצאה גופה על מיטה.
הבית עם החצר היפה.
לבית זה צמודה גזוזטרה, ומדרגות מוליכות אל חצר פנימית.
העיר ארקולנו כיום.
לאחר שנהרסה וכוסתה בהתפרצות, לא שבה הרקולנאום להיות עיר מיושבת. חלק קטן מתושבי העיר נספו, ואחרים הצליחו להימלט ונטשו אותה. כ-1000 שנים מאוחר יותר נוסד באזור יישוב בשם רזינה. העיירה רזינה הלכה ונבנתה במקום במשך 500 השנים הבאות, חלקה מבלי משים על שטחה של הרקולנאום.
עם גילוי שרידי הרקולנאום ב-1710, וחשיפתם מאוחר יותר, נוצרה בעיה, בין היתר משום היות בתיה של רזינה בנויים בחלקם בשטח העתיקות, דבר היוצר קונפליקט ומקשה על המשך החשיפה.
עם זאת, ב-1969 שינתה רזינה את שמה לארקולנו, שמה האיטלקי של הרקולנאום.
יחידת שלדג
יחידת שלדג (יחידה 5101), היא יחידת קומנדו של חיל האוויר הישראלי. היחידה כפופה לכנף כוחות אוויר מיוחדים (כנף 7) בחיל האוויר. היחידה הוקמה בהשראת ה-SAS "שירות האוויר המיוחד" של חיל האוויר המלכותי. היא מתמחה בביצוע משימות קומנדו ומודיעין עומק. בסיס הקבע של היחידה הוא בסיס פלמחים. מפקדה הוא קצין בדרגת סא"ל. נחשבת לאחת מארבע יחידות העילית של צהל יחד עם סיירת מטכ"ל, יחידה 669 ושייטת 13.
תג סיכה וסמל היחידה.
סיכת הלוחם וסמל היחידה ניתנו לה בשנת 1987 בזמן שאביהו בן-נון היה מפקד חיל האוויר. בסיכת היחידה מופיע שלדג. שם היחידה נלקח כנראה מציטוטו של דייוויד סטרלינג, מקים יחידת הקומנדו ה-SAS הבריטית, שאמר כי יחידתו תרד על האויב כמו שלדג היורד על טרפו.
היסטוריה.
היחידה הוקמה בשנת 1974 בעקבות לקחי מלחמת יום הכיפורים על מנת לספק לחיל האוויר יכולת עצמאית בנושא קומנדו ומודיעין. מייסד היחידה ומפקדה הראשון היה אל"ם מוקי בצר, יוצא סיירת צנחנים ומ"פ מילואים בסיירת מטכ"ל, שנעזר רבות בדודיק רוטנברג, איש הצנחנים ומגיבורי הקרב על גבעת התחמושת, וביפתח ספקטור, ראש מחלקת מבצעים בחיל האוויר. בראשית דרכה, תפקדה היחידה כפלוגת מילואים של סיירת מטכ"ל וכונתה "הגדוד למשימות חיל האוויר".
לאחר מכן, בעקבות תמיכתו של סגן הרמטכ"ל באותם ימים, רפול, הוחלט בינואר 77' להפוך את היחידה לסדירה. בצר היה למפקד היחידה הסדירה והלוחמים הגיעו מסיירת מטכ"ל ומסיירת שקד שפורקה באותה שנה. היחידה הייתה כפופה למפקדת קצין חי"ר וצנחנים ראשי והייתה מסונפת לצנחנים. מדי הא' של שלדג היו מכנסי א' צנחנים, חולצה רגילה, כומתה אדומה ונעליים אדומות, ללא תגים, ללא סמלים למעט כנפי צניחה וכנפי סיירת וללא דרגות (למעט קצינים). עוד פריט שאפיין את לוחמי היחידה היה נשקם האישי אשר היה גלילון מיוחד עם מתפסי עץ ואפשרות הוספת אמצעים, בזמן שלגלילון הרגיל היו מתפסים שחורים. הגיוס ליחידה היה תחת הגיוס לצנחנים, טירונות בסנור כפלוגה מיוחדת, ולאחריה התפצלות למסלול המיוחד שלהם. רק בהמשך דרכה הפכה היחידה ליחידה מיוחדת ייעודית של חיל האוויר, לוחמי היחידה מבצעים משימות מיוחדות. את אחד השינויים המשמעותיים ביחידה הוביל אליק רון, אשר הצליח לשכנע את צה"ל להעביר את היחידה לפיקודו של חיל האוויר, למרות התנגדותו של קצין צנחנים וחי"ר ראשי, תא"ל איציק מרדכי. עם זאת, גם לאחר המעבר המשיכו לוחמי היחידה ללבוש מדי א' ירוקים ולנעול נעליים אדומות (בדומה ליחידות המובחרות של הצנחנים וסיירת מטכ"ל). כאשר אביהו בן-נון קיבל את הפיקוד על חיל האוויר, הוא הורה על מעבר למדי חיל האוויר ועל שינוי סיכת הלוחם וסמל היחידה, ובזאת הושלמה הפיכתה של היחידה ליחידה אורגנית בחיל האוויר.
המוטו של היחידה הוא "זן נדיר, ציפור משונה". לעיתים מכונה היחידה כ-'אחות הצעירה' של סיירת מטכ"ל.
מוטיב היחידה "המעז מנצח", הושאל מסיירת מטכ"ל, ממנה הגיע בצר, ששאלה אותו בתורה מהיחידה המקבילה בצבא הבריטי, ה-SAS. בשל ייעוד היחידה הדומה, הספר, "מפקד הרפאים", של מפקד ה- SAS דייוויד סטירלינג ויחידתו במלחמת העולם השנייה, מחולק במשך שנים ללוחמי הסיירת עם סיום מסלול הלוחם ופרק ההכשרה.
היחידה נקראת על שם ציפור השלדג עקב הדמיון בין האופי בו ציפור זו תופסת את הטרף שלה לבין סוג המבצעים שמבצעת היחידה.
העלאת יהודי אתיופיה.