ההר ממוקם כ-5 קילומטרים מזרחית לכביש המהיר אייספילדס, מעל אגם צ'פרן. ההר ממוקם על קו פרשת המים של אמריקה, בין פרובינציית אלברטה, לפרובינציית קולומביה הבריטית בקנדה. הר הוא ההר ה-46 בגובהו באלברטה, וה-59 בגובהו  בקולומביה הבריטית. גובה הפסגה 3,295 מטרים.
פסגת הואוס גבוהה מסביבתה הקרובה ומגיעה לרום של 1,600 מטרים מעל נהר מיסטאיה שנמצא ממזרח לפסגה, ומעבר הואוס שנמצא ממערב לו. קירות ההר תלולים מאוד וקשים לטיפוס.
הפסגה נקראת על שם מעבר הואוס, הנמצא כ-5 קילומטרים ממערב לפסגה. שמו של המעבר ניתן לו על ידי דייוויד תומפסון, והוא נקרא על שם ג'וזף האוס - מגלה ארצות מטעם חברת מפרץ הדסון, אשר חצה את המעבר בשנת 1809.
בשל צלעות ההר התלולות, מטפס ההרים הראשון שהצליח להגיע פסגת ההר, היה נורמן קולי, בשנת 1902.
אלכסנדר, דוכס וירטמברג (1804–1881)
אלכסנדר, דוכס וירטמברג (בגרמנית: Alexander, Herzog von Württemberg; 20 בדצמבר 1804 - 28 באוקטובר 1881), היה דוכס בממלכת וירטמברג, והוא אביהם הקדמון של ראשי בית וירטמברג כיום.
ביוגרפיה.
אלכסנדר נולד ב-20 בדצמבר 1804 בעיר ריגה שבתחומי האימפריה הרוסית, לאלכסנדר, דוכס וירטמברג ולאנטוינטה, נסיכת סקסוניה-קובורג-זאלפלד, בתם של פרנץ, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד ואוגוסטה, נסיכת רויס-אברסדורף.
בצעירותו התגייס אלכסנדר לצבא האימפריה הרוסית, ואף לחם במסגרתו בהמלחמה העות'מאנית-רוסית (1828–1829), והשתתף בדיכוי מרד נובמבר בפולין בשנת 1831. אלכסנדר היה מועמד לנישואים עם ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת, אולם השידוך לא יצא אל הפועל.
ב-17 באוקטובר 1837 לאחר שהמיר את דתו לדת הקתולית, התחתן אלכסנדר עם מארי, נסיכת אורליאן, בתם של לואי פיליפ, מלך הצרפתים ומריה אמליה מנאפולי וסיציליה, ממנה נולד לו בנו היחיד:
בשנת 1839 מתה אשתו, ולאחר מכן התגורר אלכסנדר בטירת פנטיזי ובביירוית לסירוגין, והיה פופולרי מאוד בקרב האוכלוסייה המקומית, בשל הצדקה שנתן ועזרתו הפעילה לקהילה. ב-28 באוקטובר 1881 מת אלכסנדר בביתו בביירוית, ובשנת 1903 מונה בנו פיליפ, דוכס וירטמברג לנסיך הכתר של ממלכת וירטמברג, ולאחר מותו בשנת 1917 החליפו בתפקיד בנו אלברכט, דוכס וירטמברג. אולם אלברכט לא עלה על כס המלוכה, בשל ביטול המונרכיה והקמת רפובליקת ויימאר.
יחסי ארצות הברית–הודו
יחסי ארצות הברית–הודו הם היחסים הדיפלומטים המתקיימים בין ארצות הברית להודו.
היחסים ידעו עליות ומורדות רבים, כאשר עד 1991, היחסים בין הודו לארצות הברית היו לא טובים בעיקר בעקבות תמיכת ארצות הברית בפקיסטן והברית הצבאית של הודו עם ברית המועצות בתגובה לכך. לאחר המלחמה הקרה, הקשרים בין שתי המדינות התהדקו וכיום מוגדרים כטובים.
לארצות הברית ישנה שגרירות רשמית בניו דלהי ולהודו ישנה שגרירות רשמית בוושינגטון די. סי..
היסטוריה.
לפני עצמאות הודו.
בתקופת המנדט הבריטי בהודו, ארצות הברית תמכה בתנועת העצמאות ההודית בראשות מהטמה גנדי.
מלחמת העולם השנייה.
במלחמת העולם השנייה, הפכה הודו לבסיס מרכזי של כוחות הברית במלחמה נגד האימפריה היפנית. עשרות אלפי חיילים אמריקאים הגיעו להודו והביאו עמם טכנולוגיות מתקדמות וכסף. ב-1945, מתיחות פרצה בהודו עקב הדרישה האמריקאית ממשלת הממלכה המאוחדת כי הודו תקבל עצמאות. בתגובה, ראש הממשלה הבריטי, וינסטון צ'רצ'יל, דחה את הדרישה.
1947–1997.
לאחר עצמאות הודו, יחסיה עם ארצות הברית היו קרים. זאת, בשל קרבתה של ארצות הברית לפקיסטן, יריבתה של הודו בזמן המלחמה הקרה, עם הצטרפותה של פקיסטן לגוש המערבי בשנת 1954.
מדיניותה של הודו לא הייתה תואמת עם ארצות הברית או עם ברית המועצות, אך הקשר בין ארצות הברית לפקיסטן השפיע על היחסים.
בעת מלחמת קוריאה, שימשה הודו כמתווכת בין ארצות הברית לסין, זאת עקב התעקשותה להישאר נייטרלית במלחמה, חרף בקשת ארצות הברית שתצטרף אליה.
בין השנים 1947–1959, סיפקה ארצות הברית להודו סיוע בסה"כ 1.7 מיליארד דולר. ברית המועצות סיפקה לעומת זאת כמחצית מהכסף שסיפקה ארצות הברית, אך תרומתה הייתה משמעותית יותר לעין שכן היא סיפקה סיוע בתשתיות, הלוואות, העברת ידע טכני, תכנון כלכלי ולימוד מיומנויות בתחום התעשיות הכבדות.
בשנת 1959, דווייט אייזנהאואר, היה נשיא ארצות הברית הראשון המבקר בהודו.
בתקופת נשיאותו של ג'ון פיצג'רלד קנדי, הודו נחשבה לשותפה אסטרטגית של ארצות הברית כנגד עליית סין הקומוניסטית.
במהלך מלחמת הודו–סין ב-1962, הממשל האמריקאי סייעה להגן על הודו מפני סין.
לאחר ההתנקשות בקנדי ב-1963, הידרדרו בהדרגה היחסים בין הודו לארצות הברית. בעוד יורשו של קנדי, לינדון ג'ונסון ביקש לשמור על היחסים עם הודו נגד סין הקומוניסטית, הוא גם ביקש להדק את הקשרים עם פקיסטן במטרה למנוע התעצמות צבאית של הודו.
תחת ממשל ניקסון, היחסים בין ארצות הברית להודו הגיעו לנקודת שפל ב-1970 כאשר ניקסון סייע צבאית לפקיסטן, שכן הודו, נראתה נוטה לעבר ברית המועצות.
במלחמת הודו-פקיסטן ב-1971, תמכה ארצות הברית בגלוי בפקיסטן ואף השיטה את נושאת המטוסים שלה, USS Enterprise, לעבר מפרץ בנגל, דבר אשר נתפס בהודו כהפגנת כוח של ארצות הברית.
ב-1974, ערכה הודו את ניסוי הגרעין הראשון שלה, "בודהה מחייך", חרף בקשת ארצות הברית שלא לערוך ניסוי זה.
בסוף שנות השבעים, תחת ממשלו של ג'ימי קרטר, היחסים בין ארצות הברית להודו השתפרו. למרות חזרתה של אינדירה גנדי לשלטון ב-1980, היחסים בין שתי המדינות המשיכו להשתפר בהדרגה.
1998–2004.
זמן קצר לאחר שנבחר עתאל ביהרי וג'פאיי לראש ממשלת הודו, הוא ביצע ניסוי גרעיני. ארצות הברית גינתה בחריפות את הניסוי הגרעיני והצביעה בעד הגינוי במועצת הביטחון של האומות המאוחדות המגנה את הניסוי.
נשיא ארצות הברית ביל קלינטון החליט בעקבות הניסוי להטיל סנקציות כלכליות על הודו, הקפאת הלוואות של בנקים אמריקאים לחברות ממשלתיות הודיות, איסור על הלוואות לממשלת הודו למעט רכישת מזון. עם זאת, סנקציות אלו לא הוכיחו יעילות, הודו חוותה עלייה כלכלית חזקה בכך שהמסחר שלה עם ארצות הברית היווה רק חלק קטן מהתוצר לאומי גולמי שלה. רק יפן הצטרפה לארצות הברית בהטלת סנקציות ישירות, בעוד שרוב המדינות המשיכו לקיים מסחר עם הודו. עד מהרה, החליפו הנשיא קלינטון וראש הממשלה ההודי וג'פאיי נציגים על מנת לשקם את היחסים בין שתי המדינות.
במרץ 2000, ביקר הנשיא קלינטון בהודו וניהל מגעים דו-צדדיים וכלכליים עם ראש הממשלה וג'פאיי. במהלך הביקור הוקם "הפורום המדעי והטכנולוגי של הודו-ארצות הברית.
במהלך היחסים הדיפלומטים עם ממשל בוש, הסכימה הודו לאפשר פיקוח בינלאומי הדוק על פיתוח הנשק הגרעיני שלה, אך לא לוותר על הארסנל הגרעיני שלה.
לאחר פיגועי 11 בספטמבר בארצות הברית, שיתף הממשל ההודי פעולה עם ממשל בוש בשליטה על נתיבי הים ההודי הקריטיים מבחינה אסטרטגית.
2004–2014.
בתקופת כהונתו של ג'ורג' ווקר בוש היה נראה כי היחסים בין ארצות הברית להודו פורחים. בעיקר על רקע החששות מגידול האסלאם הקיצוני, ביטחון האנרגיה ושינוי האקלים. ג'ורג' בוש אמר: "הודו היא דוגמה מצוינת לדמוקרטיה, היא אדוקה מאוד, יש לה מנהיגים דתיים מגוונים, אבל כולם מרגישים בנוח עם הדת שלה. העולם צריך את הודו".
לאחר הצונאמי בדצמבר 2004, ארצות הברית שיתפה פעולה עם הודו בפעולות חיפוש והצלה באזורים שנפגעו.
בשנת 2005, חתמו הודו וארצות הברית על הסכם מסגרת ביטחוני למשך 10 שנים, הנועד להרחיב את שיתוף הפעולה הביטחוני בין שתי המדינות.
באותה שנה, נחתם הסכם "שמיים פתוחים" תוך שיפור התיירות, העסקים המסחר בין שתי המדינות. ארצות הברית והודו גם חתמו על הסכם שיתוף פעולה בתחומי המדע והטכנולוגיה. לאחר הוריקן קטרינה, שלחה הודו כתרומה 5 מיליון דולרים לצלב האדום האמריקאי ושלחה שני מטעני אספקה של חומרי עזר וחומרים לסיוע. לאחר מכן, ב-1 במרץ 2006, ביקר הנשיא בוש ביקור דיפלומטי בהודו במטרה להרחיב את היחסים בין שתי המדינות.
בנובמבר 2010, ביקר הנשיא ברק אובמה בהודו, נאם בישיבה משותפת של הפרלמנט ההודי, שם הוא תמך בבקשתה של הודו למושב קבוע במועצת הביטחון של האומות המאוחדות.
הסכמים צבאיים ואסטראטגיים.
במרץ 2009, חתמו הודו וארצות הברית על עסקה צבאית בסך 2.1 מיליארד דולר בה מכרה ארצות הברית שמונה P-8 Poseidons להודו.
בנוסף, מכרה ארצות הברית להודו מטוסי תובלה צבאיים מסוג בואינג C-17 ומנועי אלקטריק F-414 בסך 5 מיליארד דולר, אשר הוכרזו בביקורו של אובמה בהודו בנובמבר 2010.
יו"ר המטות המשולבים של ארצות הברית, מייק מאלן, עודד קשרים צבאיים חזקים יותר בין ארצות הברית להודו ואמר כי "הודו התפתחה כשותפה אסטרטגית חזקה יותר ויותר של ארצות הברית". מזכיר משרד החוץ האמריקאי, ויליאם ג'וזף בראנס, אמר: "מעולם לא היה רגע שבו הודו ואמריקה היו יותר חשובות זו לזו".
סגן שר ההגנה האמריקאי, אשטון קרטר אמר בפני אגודת בפני אגודת אסיה, בניו יורק בשנת 2012 כי היחסים בין הודו לארצות הברית הם בהיקף עולמי, מבחינת טווח ההשפעה וההשפעה של שתי המדינות.
הריגול האמריקאי נגד הודו.
ב-2 ביולי 2014, הזמין משרד החוץ ההודי דיפלומטים אמריקאים לדון בטענות כי ה-CIA, ריגל אחרי אישים ויישויות הודיות בתוך הודו. מסמך משנת 2010 הודלף על ידי אדוארד סנודן ופורסם על ידי וושינגטון פוסט, כי סוכנויות המודיעין של ארצות הברית היו מורשות לרגל אחרי ראש ממשלת הודו, נרנדרה מודי.
תקרית דויאני חוברגדה.