במלחמת העולם הראשונה הוא היה מתנגד מצפוני, מה שגרם לקרע עם רבים מעמיתיו וחבריו לשעבר. המתח הנפשי שנוצר העמיס על בריאותו הגופנית מכיוון שהוא נדרש לעבוד כפועל חקלאי. עם סיום המלחמה, הוא ולאורה עברו ללונדון, אם כי חזרו לעיתים קרובות לקורנוול כדי לצייר.
נייט נבחר לחבר מלא באקדמיה המלכותית בשנת 1937, ונפטר בשנת 1961 בקולוול, הרפורדשייר.
ניע זוריטשע כלופצי (ניגון)
ניע זשוריצי כלופצי
ניע זשוריצי חלופצי
בונר פלרס
סורת א-נור
סורת א-נור (בערבית: سورة النور) היא הסורה ה-24 בקוראן, המונה 64 פסוקים.
שם הסורה נגזר מפסוק 35 בסורה, ופירושו הוא "האור". פסוק 35 בסורה גם הוא אחד הפסוקים הידועים בקוראן, והוא מכונה פסוק האור.
תוכן הסורה.
פסוקים 1–33 עוסקים במצוות, חוקים והלכות הקשורים בנושאים של זנות, ניאוף, צניעות, וכיוצא בכך.
פסוקים 34–57 עוסקים בקשר הקיים לכאורה, לפי האסלאם, בין שמירת מצוות הדת לבין קבלת הדרכה והכוונה מאללה.
פסוקים 58–61 עוסקים בהלכות וכללים הקשורות לחיי המשפחה.
פסוקים 62–64 מדגישים את החשיבות שיש לכאורה לדת בחייהם של החברה והפרט.
למנצח לבני קרח מזמור (כל העמים)
מחלף מיתר
מחלף מיתר הוא מחלף יהלום שנמצא באזור שהיה בעבר צומת שוקת, ומחבר בין כביש 60 וכביש 31. הוא משמש את נוסעי כביש 6 הסמוך, ובעתיד ישמש המחלף את עובדי פארק התעשייה שוקת שיוקם בסמוך למחלף, וכן את החיילים המשרתים בקריית המודיעין הסמוכה.
מלבד זאת במסגרת הקמתו של המחלף יוקם גשר סנסנה שיעבור מעל נחל סנסנה בכביש 31.
היסטוריה.
עוד בספטמבר 2016 בעת חניכת כביש 31 המחודש הבטיח שר התחבורה, ישראל כ"ץ כי יוקם מחלף חדשני במקום צומת שוקת הוותיקה.
במאי 2018 החלו העבודות להקמת המחלף.
ביולי 2018 פרסמה חברת חוצה ישראל מכרז לאיתור קבלן שיהיה המבצע לפרויקט בניית מחלף יהלום בין כביש 31 לכביש 60, לרבות רמפות וצמתים מרומזרים בירידות מכביש 31, עלותו שהמחלף הוערכה בכ-200 מיליון שקלים.
בינואר 2019 פורסם כי נמצאה חברה זוכה במכרז להקמת מחלף מיתר ועל פי המרכז העבודות יסתיימו עד תחילת שנת 2021.
במרץ 2020 נפתח חלק מהמחלף החדש, לאחר הזזת מספר קטעים מכביש 31 וכביש 60 וכן התקנת מספר רמזורים.
ב-12 בינואר 2021 נפתח המחלף לתנועה.
וולטר לנגלי
וולטר לנגלי (באנגלית: Walter Langley; 8 ביוני 1852 – 21 במרץ 1922) היה צייר אנגלי ומייסד בית הספר ואסכולת ניולין לציור.
ביוגרפיה.
הוא נולד בברמינגהאם ואביו היה חייט. בגיל 15 הוא היה חניך לליטוגרפיה. בגיל 21 זכה במלגה לבית הספר בדרום קנזינגטון, שם למד עיצוב במשך שנתיים. היצירות שלו מצוירות לעיתים קרובות עם צבעי זהב וכסף ובסגנון הרנסאנס. הוא חזר לברמינגהם והתחיל לצייר במשרה מלאה, ובשנת 1881 נבחר לשותף של אגודת האמנים המלכותית בברמינגהם. באותה שנה הוצעו לו 500 לירות שטרלינג עבור עבודה לשנה על ידי מר ת'רופ, צלם מבירמינגהם. בכסף זה הוא ומשפחתו עברו לניולין, שם היה אחד האמנים הראשונים שהתיישבו בעיירה והחל לתעד את חיי קהילת הדייגים.
הוא היה שמאלן מבחינה פוליטית, ותיאוריו היו בריאליזם חברתי של חיי האנשים ממעמד הפועלים, במיוחד הדייגים ובני משפחותיהם. הוא היה תומך של צ'ארלס בראדלוג, פוליטיקאי סוציאליסטי רדיקלי. הרקע שלו ממעמד הפועלים איפשר לו להזדהות עם תושבי הכפר והקשיים שהם סבלו. רבים מציוריו משקפים הזדהות זו עם הדייגים שביניהם הוא חי עם משפחתו. אחת היצירות הידועות ביותר היא "גברים חייבים לעבוד ונשים חייבות לבכות" (1883; מוזיאון ברמינגהאם וגלריה לאמנות), על פי שירו ​​של צ'ארלס קינגסלי "שלושת הדייגים" (1851). אחר הוא הציור "בין הגאות" (1901; מוזיאון ורינגטון וגלריה לאמנות).
אף על פי שהיה אחד הראשונים שהתיישבו במושבת האמנים ניולין, ויצר את בית הספר לציור בניולין, לנגלי הרוויח בתחילה מעט מהתהילה ההולכת וגוברת, בין השאר בגלל מוצאו ממעמד הפועלים. וחלק מיוחס לעובדה שעד 1892 צייר בעיקר בצבעי מים ולא במדיום היוקרתי יותר של צבעי שמן. הכשרתו המוקדמת בליטוגרפיה העניקה לציוריו פרטים ומרקם המראים את כישוריו הטכניים.
ב־1884 הוא התקבל לאגודת האמנים המלכותית בבירמינגהם , והמשיך להציג באופן קבוע ברחבי בריטניה ומחוצה לה.
בהמשך הקריירה שלו המוניטין שלו הלכו וגדלו. אחד מציוריו של לנגלי הוצג על ידי לב טולסטוי כ"יצירת אמנות יפה ואמיתית בספרו "מהי אמנות?", ואילו בשנת 1895 הוזמן לנגלי על ידי גלריית אופיצי לתרום דיוקן עצמי לתלות לצד אלה של רפאל, רובנס ורמברנדט באוסף הדיוקנאות שלהם של אמנים גדולים.
כיום עבודתו נחשבת "חיונית לתדמיתו של בית הספר ניולין", ולצד סטנהופ פורבס, הוא נחשב "העקבי ביותר בסגנון ובעיקר בתפוקה".
אדן הלר
אדן הלר (בהונגרית: Heller Ödön; בודפשט, 21 בנובמבר 1878 – סגד, 13 ביולי 1921) היה צייר יהודי-הונגרי שנרצח על רקע פוליטי.
ביוגרפיה.
הלר נולד במשפחה יהודית בבודפשט כבנם של עמנואל הלר, ויוהנה גלאטר, דודו היה ארמין גלאטר (1861 – 1931) ובן דודו האחד היה דיולה גלאטר (1886 – 1927). בנו של בן דודו השני (יאקאב גלאטר) התפרסם בשם מיקלוש רדנוטי המשורר ההונגרי הגדול שנרצח בשואה. הלר סיים את בית הספר היסודי בעיר מישקולץ ובסגד. לאחר סיום בחינות הבגרות במקצוע מסחר, קיבל מישרה כפקיד בחברת הביטוח ההונגרית-צרפתית. הוא למד ציור במשך שלוש שנים בבודפשט אצל ז'יגמונד ויידה, ומאוחר יותר במינכן ובפריז. בקיץ 1906 ו-1907 היה סטודנט במושבת האמנים בבאיה מארה, ואחר-כך מ-1908 התגורר בסגד. בשנת 1912 ביקר בצפון אפריקה כסיור לימודים.
הוא הציג בקביעות בהיכל האמנות, ובסלון הלאומי בבודפשט וכן בתערוכות בסגד. במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת כנגן בתזמורת צבאית. בשנת 1919 לימד ב"בית הספר החופשי לאמנות" בסגד בחברתם של המשורר דיולה יוהאס (המשורר ההונגרי המוכר ביותר במחצית הראשונה של המאה ה-20, לפני מיקלוש רדנוטי ואטילה יוז'ף) והפסל ההונגרי-יהודי שאנדור גרגיי. הוא היה עד הגנה בתיק פלילי נגד ז'ולט טבודי ובלה דטרה, שהואשמו בהפיכה בסגל קציני הצבא בסגד, אך הוא לא הגיע למתן עדות בבית המשפט משום שנרצח באמצע יולי 1921.
מעל קברו בבית הקברות היהודי בסגד ספדו לו הרב הראשי של סגד עמנואל לעף והמשורר דיולה יוהאס. כתב של העיתון "יומן סגד" רשם כמה משפטים מתוך ההספד של המשורר:
מותו.
דייג מצא את גופתו של הלר בנהר הטיסה. הרופא שבדק את הגופה מצא שתי יריות בראשו וקבע שהלר נרצח. אלה שנתפסו ועונו באשמת הרצח היו חפים מפשע. בפרספקטיבה של עשרות שנים ברור שהיה זה רצח פוליטי שבוצע על ידי קציני צבא בסגד (שהתמחו אז ברציחות מן הסוג הזה) והאשמים האמיתיים לא נתפסו מעולם.
הנצחתו.
הסופר פרנץ מורה כתב על הלר את הרומן "מותו של הצייר" (1922).
מוזיאון פרנץ מורה בסגד משמר כמה מעבודות של הלר, ותערוכת זיכרון של ציוריו נערכה בשנת 1930 וב-1951. להנצחתו נקרא רחוב על שמו של הצייר משנת 1984, ומאז 1989 נקרא על שמו בית התרבות סגד-טאפה.
חוק השימוש בהיפנוזה
חוק השימוש בהיפנוזה, תשמ"ד-1984 אוסר על מי שלא הוסמך בידי המדינה להשתמש בהיפנוזה, לרבות למטרות רפואיות. החוק אוסר על שימוש בהיפנוזה למטרות בידור.
היסטוריה.
בשנת 1975 הופנטה תלמידת התיכון יפה סויסה על ידי המהפנט אבישלום דרורי. היא נכנסה לתרדמת שנמשכה ימים אחדים ורק הפסיכיאטר והמהפנט ד"ר מוריס קליינהאוז הצליח בעזרת היפנוזה להעיר אותה. בעקבות אירוע זה נחקק חוק השימוש בהיפנוזה.
הצעת החוק הונחה על שולחן הכנסת במאי 1981 על ידי שר הבריאות אליעזר שוסטק, והחוק אושר בכנסת העשירית ב-13 ביוני 1984. החוק נכנס לתוקף ב-28 בספטמבר 1984. ישראל הייתה למדינה הראשונה בעולם שמגבילה את השימוש בהיפנוזה למטפלים מורשים בלבד.
תמצית החוק.
החוק קובע שהפנוט על ידי אדם, שאיננו מוסמך ומורשה לכך, אסור, לרבות למטרות רפואיות. לפי החוק, הרשות להפנוט תלויה בשלושה דברים:
זכאי לקבל הרשאה להיפנוט מי שנתקיימו בו אלה:
כמו כן, סעיף 3(א) קובע לרשאים להפנט מותר לעשות זאת רק לשם טיפול רפואי, טיפול פסיכולוגי, מחקר מדעי או רענון זיכרון במהלך חקירה משטרתית או ביטחונית, ולאחר שהמהופנט הביע את הסכמתו להיפנוט.
לפי סעיף 6(א), אין להפנט קטין, חולה נפש או פסול דין אלא למטרת איבחון או טיפול רפואי או פסיכולוגי.
התנגדות לחוק.
בשנת 1996 ביצע הקוסם צחי וויט קסם בתוכנית פחות או יותר, בו הוא "היפנט" את אקי אבני; בעקבות התכנית הוגש כתב אישום נגד וויט, בטענה שעבר על חוק השימוש בהיפנוזה. וויט זוכה, ובעקבות התקרית הגיש חבר הכנסת אופיר פינס-פז הצעה לתיקון החוק. בשנת 2012 הורשעה נטלי פיק, מטפלת בעלת הסמכה בהיפנוזה קלינית, במסגרת הסדר טיעון בכך שעשתה שימוש בהיפנוזה בניגוד לחוק. פיק ביקרה את חוק ההיפנוזה באומרה כי . ב-2018 פרסמו שתי חוקרות מהמכללה האקדמית צפת ומהמכללה האקדמית אשקלון מאמר בו טענו כי ניסוחו העמום של החוק מסכן את חופש הדת.
ביולי 2018 הניח חבר הכנסת אורן חזן על שולחן הכנסת הצעה לביטול החוק, בטענה שהחוק , ושהחקיקה יצרה . ההצעה לא הגיעה לדיון מקדמי.
בשנת 2021 התחדשו הניסיונות לשנות את החוק, בהובלת המנטליסט בן קלה ובתמיכת חבר הכנסת אביר קארה.
מלחמה בין כוכבית
מלחמה בין כוכבית כוללת מלחמה בין לוחמים ממערכות פלנטריות שונות. הרעיון מספק מכשיר עלילתי נפוץ במדע בדיוני, במיוחד בתת-ז'אנר אופרת החלל. לעומת זאת, המונח מלחמה בין-גלקטית מתייחס למלחמה בין לוחמים מגלקסיות שונות; מלחמה בין פלנטרית מתייחסת למלחמה בין לוחמים מכוכבי לכת שונים של אותה מערכת שמש.
סבירות.