בתקופת שירותו בירושלים, סטורס ראה בשיבת היהודים לארצם משום עשיית מעשה צדק היסטורי ואף תיאר את הציונות כאידיאל אלוהי; דורות רבים תרמו היהודים מכישרונם לעולם ובכל ארץ נגרמו להם עוולות והוא, סטורס, רואה עצמו כשליח להגשמת החוב המוסרי והמדיני ליהודים. סטורס התעניין בתרבויות העמים שבקרבם שירת את הממלכה. הוא למד ערבית ועברית וקיים שיחות עם אחד העם וחיים נחמן ביאליק.
סטורס היה ידיד משפחת ז'בוטינסקי. בזיכרונותיו העתיק את "הכניסיני תחת כנפך" של ביאליק, שז'בוטינסקי תרגם בשבילו לאנגלית. עוד כתב בזיכרונותיו: "קשה להעלות על הדעת קצין אמיץ יותר וחבר מקסים יותר ותרבותי יותר מוולדימיר ז'בוטינסקי". עם זאת, סטורס היה האחראי למעצרו של ז'בוטינסקי כאחד מראשי ההגנה היהודית בפרעות תר"פ בירושלים.
סטורס ייזכר בתולדות ירושלים המודרנית כמי שקבע כי בתי ירושלים ייבנו בחיפוי אבן ירושלמית, דבר המתקיים עד היום, והוא אשר נותן לעיר את צביונה המיוחד.
בשנת 1918 הוקמה האגודה למען ירושלים (Pro Jerusalem Society). מטרותיה היו שימור ערכיה המיוחדים של העיר, הגנה על מבנים היסטוריים ועתיקות וכן הקמת מבני ציבור, מוזיאונים, ספריות וגלריות. באגודה השתתפו נציגים מכל העדות הדתיות בירושלים. רונלד סטורס, כמושל ירושלים וכאיש תרבות ואמנות, היה באופן טבעי לנשיא האגודה. בסמל האגודה היה שילוב של מגן דוד, סהר וצלב.
בספר זיכרונותיו ביטא את תחושותיו בהיותו מושל כלפי שני העמים, היהודים והערבים:
רונלד סטורס היה פעיל בחברה המזרחנית הארץ-ישראלית, שנוסדה בירושלים ב-1920, ובשנותיה הראשונות שימש כחבר הנהלתהּ. בשנת 1923 הקים רונלד סטורס אגודה לחובבי מוזיקה קאמרית ובית ספר למוזיקה בירושלים.
בשנת 1924 הוענק לרונלד סטורס תואר אבירות.
אחרי ירושלים.
באוגוסט 1925 נתמנה סטורס למושל מחוז הדרום בפלשתינה-א"י.
עקב ניסיונו כמושל על אוכלוסיות עוינות זו לזו בארץ ישראל, נקרא סטורס באוגוסט 1926 להיות המושל הכללי של קפריסין הבריטית בה היה עימות בין האוכלוסייה היוונית לאוכלוסייה הטורקית. בשנת 1931 נתעוררו מהומות על ידי תנועת "אנוסיס", התנועה הקפריסינית - יוונית לאיחוד עם יוון ומעונו של המושל סטורס, ובו ספרייתו ואוסף האמנות שלו נשרפו.
בשנת 1932 עבר רונלד סטורס לצפון רודזיה (זמביה של היום), לשמש כמושלה הכללי. בתפקיד זה שימש עד לשנת 1934 במהלכה התפטר עקב מצב בריאותו ושב לבריטניה. בשנים 1937 עד 1945 כיהן סטורס במועצת העיר לונדון ובמקביל היה פעיל במועצת הכנסייה האנגליקנית והיה למרצה מבוקש בהרצאות שנשא על ידידותו עם לורנס איש ערב.
בפברואר 1946 העיד בפני ועדת החקירה האנגלו-אמריקאית לענייני ארץ ישראל שהוקמה לבדוק את בעיית העקורים. מקורות מן התקופה מסרו כי עדותו הייתה רצופת סתירות, וכי טען כי הבית הלאומי שהובטח בהצהרת בלפור כבר הוקם בארץ ישראל.
רחוב כורש שבירושלים נקרא בזמן המנדט "רחוב סטורס", על שמו.
במשך השנים שלאחר תום כהונתו בירושלים התבטא פעמים אחדות כנגד הציונות. לאחר הכרזת מדינת ישראל כתב שהיא "חלום שהפך לסיוט". מוטי גולני כותב שסטורס היה בשל ידיעותיו ותפקידיו: "מאויביה היותר מרים והמתוחכמים של הציונות".
ספר זיכרונותיו.
בשנת 1937 פרסם רונלד סטורס את ספר זיכרונותיו, "Orientations". הספר הופיע בארץ ישראל בתרגום לעברית:
Sigur Ros
סברו
איצטדיון האמירויות
פרפרים
הפרפרים (שם מדעי: Rhopalocera) הם קבוצה מונופילטית (ענף (קלייד)) של חרקים בעלי גלגול מלא מסדרת הפרפראים.
תכונות ומבנה הגוף.
הזחל.
הזחלים בסדרה זו הם מטיפוס זחל אמיתי, ולהם צורה גלילית. בראשם מספר עיניות, לסתות חזקות, שלושה זוגות רגליים (בכל פרק חזה זוג רגליים) ובנוסף כחמישה זוגות רגליים מדומות, לאורך הבטן.
הגולם.
הגולם בדרך כלל מטיפוס חנוט.
הבוגרים.
הבוגרים מתאפיינים בשני זוגות של כנפי תעופה המכוסות בקשקשים, וכן בגפי-פה מוצצים, וצבעיהם המגוונים של הכנפיים מיועדים להסוואה, לאזהרה או למשיכת בן זוג, והם יכולים להיווצר ממספר גורמים: מבנה מיוחד של קשקשים בגדלים שונים, סידור מיוחד של הקשקשים, או חומרים כימיים שונים בקשקשים.
שמיעה.
יש פרפרים שהקול היחיד שאוזנם קולטות הוא קולו של העטלף הטורף אותם ועל ידי כך הם יודעים להסתתר ממנו.
מזונם.
הפרפרים מתקיימים על-פי רוב מאכילת חלקי צמחים. הבוגרים ניזונים מצוף פרחים ומהפרשות שונות של בעלי חיים.
רבייה.
הזכרים הבוגרים נמשכים לנקבות, בעיקר בעקבות הפרומונים המופרשים מגופן. במינים מסוימים הבוגרים נודדים למרחקים של אלפי קילומטרים.
החיזור מתחיל כשנראתה הנקבה. הזכרים נמשכים לנקבות על ידי הצבעים העל-סגולים שבכנפיהן, המהווים איתות מנצנץ לבני זוגם. עם זאת אצל הזכרים הצבעים הם לרוב מגוונים יותר מאשר הנקבות. כנפיהם של זכרי הכחלילים צבען כחול, ירוק-כחול, כחול - סגול או כתום אדמדם. בעוד שכנפי הנקבה הן חומות כהות. יש שהמחושים של הזכרים גדולים ורחבים יותר מאלה של הנקבות. כמו כן מכוסה הבטן של הנקבה בשערות צפופות וצמירות החסרות אצל הזכר. מכך ניתן לדעת ולגלות כי הפרפרים משתמשים בצורת החיזור באמצעות התקשטות. ובכך יש פה גם דו צורתיות מינית - "לבוש כלולות".
אורך חיים.
מחזור החיים הייחודי של הפרפרים כולל גלגול מלא של: ביצה, זחל, גולם, בוגר.
ברוב המקרים הפרפר חי כשבועיים וחצי עד שלושה שבועות, אך לעיתים אף חודש. סוגי פרפרים מסוימים מבצעים תרדמת חורף בשלב שהם פרפרים בוגרים, וכך אורך חייהם יכול להגיע אפילו עד חצי שנה.
תפוצת הפרפרים בעולם.
בעולם כולו יש כ-20,000 מיני פרפרים. בכל אירופה נמצאים כ-230 מינים של פרפרים; בטורקיה כ-310 מינים, ביוון כ-170, בלבנון כ-140, ובסיני רק 4 מינים.
סכנת הכחדה.
חלק ממיני הפרפרים במדינות המפותחות נמצאים בסכנת הכחדה. הסיבות לכך מגוונות. חקלאות מפותחת ושימוש בכימיקלים, זיהום אוויר, תעשייה ובנייה עירונית, וכן צייד של פרפרים.
פרפרים בישראל.
בישראל (כולל בחרמון) יש כ-140 סוגי פרפרי יום וחלקם בסכנת הכחדה בגלל הקטנת השטחים הטבעיים. בשנת 2021 נמנו בישראל 8451 פרפרים מ-59 סוגים שונים.
בחודש אפריל 2022, נערכה ספירת פרפרים נוספת בשיתוף אגודת חובבי הפרפרים, החברה להגנת הטבע, מוזיאון הטבע ע"ש שטיינהרדט, רמת הנדיב והציבור בארץ.
חשיבות הפרפר בהתרעה על סכנות אקולוגיות.
על פי דובי בנימיני הפרפר הוא "אינדיקטור אקולוגי מושלם" בשל רגישותו וניידותו, והיעלמותו מאזור מסוים עלול לרמוז על סכנות אקולוגיות בו. כדי לטפח פרפרים יש להימנע מלפגוע בהם וכל אזרח יכול לגדל בגינתו או במרפסת שלו צמחים המתאימים לפרפרים.
סמל לתחיית המתים.
הפרפר מסמל בתרבות העולמית את תחיית המתים, הוא עובר גלגול מלא, דהיינו; הפרפרה מטילה ביצה, ממנה בוקע זחל שהופך לגולם ושוב הופך לפרפר. בעת שהוא גולם נראה כאילו הכל מת, אבל כשמגיע הזמן מופיע פרפר חי יפה, דבר הדומה לתחיית המתים.
קוויטציה
קָוִיטַצְיָה (בעברית: מִעוּר) היא תופעה שבה נוצרים חללי אדים קטנים בנוזל, שמופעלים עליו עומסים מחזוריים מהירים של לחץ ותת-לחץ לסירוגין. החללים גדלים וברגע שהם מגיעים לגודל קריטי הם קורסים לתוך עצמם במהירות גבוהה, תוך יצירת קול אופייני. הלחץ השורר בתוך החללים האלה יכול להגיע לכדי 500 אטמ' ומהירות הקריסה לכדי 400 קמ"ש. קריסת החללים יוצרת סילון נוזל מקומי שיכול לפגוע במשטח הקרוב אליו ולגרום לו נזק לאורך זמן. תופעה זו יכולה להתרחש במשאבות צנטריפוגליות, במדחפי כלי שיט כאשר נוצר אזור תת-לחץ במדחף, בגלל מערבולות מקומיות, והלחץ המקומי שנוצר הוא נמוך יותר מלחץ האדים של הנוזל. במצב זה מגיע הנוזל באותו מקום לרתיחה וזו גורמת להיווצרות בועות אדים (כלומר אדי הנוזל ולא אוויר כפי שמקובל לחשוב) ולשחרור אנרגיה רבה בקריסתן, דבר שמזיק מאוד לפעילות המשאבה.
קוויטציה יוצרת שחיקה בעייתית בהקשרים הנדסיים. קריסת החללים שמתפוצצים לתוך עצמם ליד פני שטח המתכת, גורמים למאמץ מחזורי ומתמשך. התעייפות על פני השטח יוצרת שחיקה הנקראת גם כן מיעור (קוויטציה) בגלל ה"מערות" הקטנות הנוצרות בתוך המתכת.
בתהליך ניקוי אולטרסוני, על ידי מערכת של אמבט מתכת, נוזל ומשדרים אולטרסונים, מתאפשר ניקוי יסודי של חלקים שונים, שלא על ידי אמצעי מכני כלשהו. תופעת הקוויטציה משמשת במקרים אלו להפרדת שאריות ייצור, שמן, פיח, גריז וכו, מהחלקים הנמצאים בתוך הנוזל, ללא צורך בשימוש בכלי עבודה. על ידי שיטה זו ניתן לנקות חלקי מתכת, פלסטיק, מעגלים מודפסים ועוד.
גם בעולם החי, יש סרטן שמשתמש ביצירת בועיות קוויטציה, על מנת לסדוק את הקונכייה של המזון שלו, אליו הוא מעוניין להגיע.
פיזיקה.
הקוויטציה נחקרה לראשונה על ידי הלורד ריילי בשלהי המאה ה-19. כשחלקיקי נוזל מגיעים ללחץ נמוך מספיק נוצרים חללים, בועיות קטנות. התופעה נקראת קוויטציה (CAVITY=חלל, מערה). התופעה מתרחשת בעיקר מאחורי להבי טורבינות המסתובבים במהירות או ליד שטח המתנודד במשרעת ובתדירות מספיקה. זרימת נהר מהירה, למשל, יכולה לגרום לקוויטציה סמוך לסלעים הנמצאים בנהר במיוחד ליד מפלים.
קיימות עוד דרכים שבהן קוויטציה נוצרת. התפרקות חשמלית למשל דרך ניצוץ יכולה לאייד לחלקיק שנייה חלק מהנוזל. גם תנודות של גלי קול יכולים ליצור בועיות קטנות שיקרסו לתוך עצמן זמן קצר לאחר היווצרותן.