במאי 2011 הלהקה הודיעה על סיבוב הופעות בארצות-הברית עם My Chemical Romance בקיץ 2011. הלהקה הודיעה שאין קשר בין סיבוב ההופעות הזה לביטולו של סיבוב ההופעות האירופאי. הלהקה טענה שביטול סיבוב ההופעות נבע מכך שהאלבום לא היה גמור או קרוב לסיומו, אך כעת יש התקדמות משמעותית באלבום והוא יצא ביחד עם סיבוב ההופעות. הופוס הודיע כי התחייב לחברת התקליטים לשלוח את האלבום עד ה-31 ביולי.
ב-15 ביולי 2011, יצא הסינגל הראשון מהאלבום, "Up All Night". ב-5 באוגוסט 2011, הסינגל השני מהאלבום, "Heart's All Gone", שוחרר. חודש בדיוק לאחר מכן, ב-6 בספטמבר, סינגל נוסף, ששמו After Midnight, שוחרר. ב-27 בספטמבר 2011 יצא האלבום לאור. האלבום נמכר ביותר מ-150,000 עותקים בשבוע הראשון ליציאתו. באותה תקופה, יצאה הלהקה לסיבוב הופעות עם להקת "מיי כמיקל רומנס".
בפברואר 2012 פרסם הופוס שהלהקה עובדת על אלבום חדש וסיבוב הופעות לחגיגות 20 שנים מיום היווסדה של הלהקה.
במהלך חודש אוקטובר-דצמבר 2012 הלהקה עבדה על מיני-אלבום (EP) המונה 5 שירים, שיצא לאור ב-18 בדצמבר 2012 ושמו הוא Dogs Eating Dogs. ב-10 בדצמבר 2012 יצא סינגל מתוך האלבום בשם "Boxing Day".
באביב 2013, יצאה הלהקה לסיבוב הופעות באוסטרליה. באוגוסט 2014, הופיעה הלהקה בפסטיבל רדינג ולידס.
הלהקה תכננה להקליט אלבום שהיה אמור לצאת במהלך 2015. האלבום לא יצא עקב בעיות ומחלוקות בין חברי הלהקה, והגיטריסט דה-לונג' החל להפסיק להופיע עם הלהקה. במרץ 2015, נסיבותיו של דה לונג' שנויות במחלוקת. תחילה טען דה לונג' שהוא רוצה לעשות עוד דברים בחייו ולא רק לנגן עם הלהקה. אחד התחביבים של דה לונג' היו חקר חייזרים ובאותה תקופה הוא נכנס לעומק בנושא הזה כאשר הוא גם שחרר ספר בנושא וסרט .
החל להחליפו מאט סקיבה, סולן וגיטריסט להקת אלקליין טריו במהלך סיבוב ההופעות, והוא הפך לחבר רשמי בלהקה ב-21 ביולי. בינואר 2016, החלה הלהקה להקליט את אלבומה השביעי "קליפורניה". באפריל 2016, יצא הסינגל הראשון מתוך האלבום "Bored to Death". האלבום יצא ב-1 ביולי 2016 והגיע למקום הראשון במצעד בילבורד 200. האלבום שומר על סגנונות הפופ פאנק, פאנק רוק ורוק אלטרנטיבי המזוהים עם הלהקה ואחריו יצאה מהדורת Deluxe שכללה שמונה שירים נוספים.
במהלך קיץ 2018 החלה הלהקה לעבוד על האלבום התשיעי שלה ביחד עם מאט סקיבה. הסינגל הראשון blame it on my youth יצא ב-9 במאי 2019, וזכה לביקורות שליליות מצד הקהל מאחר שהוא מאוד שונה בסגנונו משאר השירים של הלהקה. הלהקה הודיעה בנוסף על יציאה לסבב הופעות בתחילת יוני 2019 ועד אוקטובר 2019 ביחד עם הראפר ליל ווין . ב-21 ביוני 2019 יצא הסינגל generational divide וב-1 ביולי 2019 הלהקה שחררה את השיר happy days לאחר מכן הלהקה שחררה עוד שני שירים .
האלבום התשיעי של הלהקה "nine" יצא ב-20 בספטמבר 2019, על אף הביקורות השליליות לסינגלים ששוחררו לפני, האלבום זכה לביקורות מאוד חיוביות מצד המבקרים והקהל מאחר ששאר השירים היו יותר מזוהים עם סגנון הלהקה. הלהקה המשיכה להרחיב המנעד המוזיקלי ולפרסם שירי רוק אלטרנטיבי, ובד בבד, להקליט שירי פופ פאנק ופאנק רוק, כמו The first time ו-Pin the grenade. על רקע הנחיות הבידודים והסגרים בעקבות משבר הקורונה, הזמינה הלהקה את המעריצים לצלם עצמם בטלפון החכם לצלילי הסינגל Happy days, וערכה את הקטעים לכדי הקליפ הרשמי של השיר.
במאי 2020 הלהקה היית החלק של הוצאה גרסה חדשה של שיר Death Bed (Coffee for Your Head).
ג'נטל ג'ייאנט
ג'נטל ג'ייאנט (באנגלית: Gentle Giant) הייתה להקת רוק מתקדם בריטית שפעלה בעיקר בשנות ה-70 של המאה ה-20 ונחשבת לאחת מהבולטות והייחודיות שבחלוצות הז'אנר. באלבומה השני הכריזה הלהקה כי מטרתה היא "להרחיב את גבולות המוזיקה הפופולרית תוך לקיחת הסיכון שבלהפוך למאוד לא פופולריים". הלהקה אכן לא זכתה לפופולריות שאפיינה להקות אחרות בז'אנר באותה תקופה (למשל ג'נסיס או יס), אך סגנונה הייחודי ששילב רוק, מוזיקה קלאסית, ג'אז ובלוז ורמת המורכבות של שיריה נחשבים כיום לפורצי דרך בז'אנר.
היסטוריה.
הלהקה נוסדה בשנת 1970 בידי האחים דרק, ריי ופיל שולמן, לאחר שפירקו את להקתם הקודמת, "Simon Dupree and The Big Sound".
האחים גייסו את הקלידן קרי מיניר ואת הגיטריסט גארי גרין והוציאו באותה שנה את אלבומם הראשון "Gentle Giant". תמונת העטיפה של האלבום, פניו של ענק חייכני, הפכה לסמל המסחרי המזהה של הלהקה. האלבום התאפיין בעיקר בשירים נסיוניים וכך גם האלבום שיצא אחריו בשנת 1971 "Acquiring The Taste". אלבומם הבא שיצא בשנת 1972, "Three Friends" היה כבר מגובש יותר בסגנונו - אלבום קונספט העוסק בהבדלי מעמדות ומספר על שלושה חברים הגדלים להיות פועל קשה יום, אמן שאינו מוצא נחמה ביצירתו, וקפיטליסט שבוחר חברים על פי צרכיו.
לאחר הקלטת האלבום, הלהקה יצאה לסיבוב הופעות עם להקת הרוק המתקדם ג'טרו טאל וצברו קהל מעריצים חדש, באותו סיבוב הופעות מתופף הלהקה, מלקולם מורטימור, נקלע לתאונת-דרכים על האופנוע שלו ובמקומו הוזנק המתופף ג'ון וות'רס שהיה חבר בלהקה עד לפירוקה ב-1980.
לאחר סיבוב זה, ג'נטל ג'ייאנט יצאו לסיבוב הופעות אמריקאי ראשון, ולאחריו הקליטו את אלבומם הבא "Octopus". (משחק מילים על המילים Octo=שמונה וOpus=אפוס, שמונה אופוסים, על שם שמונת השירים שבאלבום), בעיני רבים, אלבום זה הוא הנגיש ביותר של הלהקה. ג'נטל ג'ייאנט שילבו בו סגנונות רבים, מהארד רוק עד הרמוניות ימי-ביניימיות ויצירות א-טונאליות. האלבום גרם לביקוש רב להופעות הלהקה, והלהקה יצאה שוב לסיבוב הופעות. באמצע הסיבוב כשהלהקה הגיעה לאיטליה, פיל שולמן הודיע שהוא עוזב את הלהקה ולאחר מכן, חזר לאנגליה והחל לעבוד בהוראה.
לאחר הסיבוב ועזיבתו של פיל, הלהקה הקליטה והוציאה את אלבומה הבא In a Glass House ב-1973. אלבום שלפי שמו, סיפר על התחושה השברירית בין חברי הלהקה על עזיבתו של פיל. חברת התקליטים קולומביה רקורדס שהוציאה לאור את אלבומי הלהקה לאמריקה, חשבו שהאלבום לא יצליח מסחרית ולכן החליטו שלא להוציא לאור את האלבום בארצות הברית. למרות זאת, האלבום זכה להצלחה ענקית, נמכר במיליוני עותקים, והופץ לאמריקה כמוצר ייבוא וגם שם הצליח בניגוד למה שחשבה חברת התקליטים (ולמעשה, היו כמה מעריצים באותה תקופה שלא ידעו כלל על קיומו של האלבום). בעקבות זאת, הלהקה יצאה לסיבוב הופעות בעיקר בארצות הברית הסיבוב הוא אחד מהיקרים שהלהקה הפיקה (כ-30,000 פאונד). ההחלטה של חברת קולומביה סימנה את תחילת הסכסוכים של הלהקה עם החברה.
לאחר הסיבוב, הלהקה הקליטה את אלבומה השישי ואלבום הקונספט השני שלה, The Power and the Glory (שיצא ב-1974) אלבום המספר על מלך שנבחר לשלטון. אנשי העם מתייחסים למלך כאל ונותנים בו את אמונם. הציניקן של הארמון לא מאמין במלך וטוען שהוא מושחת. לאחר מכן, התנהגותו המושחתת של המלך נחשפה והוא היה צריך להחליט אם לבחור להנהיג את העם לעתיד טוב יותר, או לרדת מהשלטון. הוא לא בוחר באף אחת מהן ולבסוף יורד מהשלטון בכוח. האלבום הוביל לסיבוב מצליח נוסף.
לאחר הסיבוב, הקליטה הלהקה את אלבומה השביעי Free Hand (שיצא ב-1975) המכוון ישר אל חברת התקליטים שלא נתנה להם חופש אמנותי ובו הלהקה דורשת את החופש הזה. האלבום הוא אחד האהובים של הלהקה עד היום. האלבום הוביל לסיבוב ההופעות נוסף, והגיע למקום ה-48 במצעד האלבומים האמריקאי. באותה שנה, יצא אלבום אוסף של הלהקה הנקרא Giant Steps הכולל שירים מאלבומים קודמים של הלהקה. הלהקה גם קיבלה הצעה להקליט את הפסקול לסרט רובין הוד. הלהקה נענתה לבקשה והחלה להקליט. החומר לבסוף לא יצא, ולא נכלל בסרט (רק לאחר שנים החומר נמצא על ידי מעריץ ויצא לאור).
בשנת 1976, החלה הלהקה לעבוד על אלבומה השמיני Interview שלפי שמו, הנושא עוסק בראיונות של הלהקה מה שגרם להם להימאס מכך. האלבום הצליח פחות מקודמיו, והחל להראות נפילה. אך עם זאת, זהו עדיין אחד מהאלבומים האהובים של הלהקה. לטענת מעריצי הלהקה, זהו האלבום האחרון של הלהקה מהתקופה ה"קלאסית" ולאחריו, הסגנון של הלהקה החל להידרדר מה שגרם בסוף לפירוק. באותה שנה, יצא אלבום ההופעה היחיד של הלהקה, Playing the Fool עם הקלטות מהסיבוב לתמיכת האלבום Interview ב-1976. בשנה זו הקליט המוזיקאי הישראלי אבנר קנר את יצירתו ברידג' כמחווה לסגנונה של ג'נטל ג'ייאנט.
בסוף שנות השבעים, הרוק המתקדם החל לרדת בפופולריות בשל משבר כלכלי ובעלייתו של הפאנק רוק. בשל עלייה במיסים ב-1977, הלהקה נסעה להולנד והקליטה את האלבום התשיעי The Missing Piece. האלבום הראה שינוי בכיוון המוזיקלי. לצד סגנון הרוק המתקדם הייחודי שלה, הופיעו באלבום גם שירים בסגנון פאנק ופופ מה שגרם לירידה בפופולריות של הלהקה ואכזבה מצד המעריצים.
בשנים 1978-1979, הלהקה החלה לסבול ממשבר כלכלי וגם ממיעוט בהופעות. בשנת 1978, הוציאה הלהקה את אלבומה העשירי, Giant for a Day. באלבום לא ניכרו צלילים של רוק מתקדם, וכולו הכיל שירי פופ "מסחריים". הוא נחשב לאלבום החלש ביותר של הלהקה. בשל כישלון האלבום, חברת התקליטים הפסיקה לתמוך בלהקה, וסיבובי ההופעות בניגוד לאמצע שנות השבעים, נחלו כישלון.