לימודיו של שטראסר נקטעו עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה והתנדבותו לשרת בצבא בוואריה. עד שיחרורו בשנת 1918 בתום המלחמה הוא הועלה לדרגת אובר-לויטננט (סגן) ועוטר בצלב הברזל בדרגה ראשונה ושנייה.
עם תום המלחמה הוא המשיך את לימודיו באוניברסיטת נירנברג-ארלנגן ובשנת 1919 הצטרף ליחידת הפרייקור של פראנץ ריטר פון אפ יחד עם אחיו אוטו, באותה שנה הוא קיבל את הדיפלומה שלו ברוקחות ושנה אחר כך החל לעבוד במקצועו בלנדסהוט.
המפלגה הנאצית.
שטראסר הצטרף למפלגה הנאצית בשנת 1920 והפך למנהיג האס אה בבוואריה התחתית. הוא השתתף בפוטש מרתף הבירה בשנת 1923. אחרי כליאתו של אדולף היטלר בעקבות הפוטש החל כוחו של שטראסר לעלות, ביחד עם אלפרד רוזנברג ואריך לודנדורף הוא הקים את תנועת החרות הנאציונל-סוציאליסטית שבבחירות של 1924 הצליחה לזכות בשלושים ושניים מושבים ברייכסטאג, אחד מהם של שטראסר.
כישרונו של שטראסר כנואם ומארגן, העובדה שלא נטה באופן עיוור להיטלר ודעותיו הסוציאליסטיות הפכו אותו לאויבו הפוליטי של מנהיג המפלגה הנאצית. שטראסר נעדר מן הכינוס לייסודה מחדש של המפלגה הנאצית ב-27 בפברואר 1925 ונראה שדרכו נפרדה ממנה. היטלר שהבין שכדי להפוך את המפלגה הנאצית למפלגה לאומית יצטרך את קשריו הפוליטיים של שטראסר עם חוגים לאומניים בצפון גרמניה, מקום שלנאצים לא הייתה כל דריסת רגל, הציע לשטראסר להצטרף למפלגה מחדש כשבועיים אחרי מועד ייסודה השני. שטראסר הסכים והפך לראש המפלגה בצפון גרמניה.
במסגרת תפקידו שקד שטרסר על הקמתה של התשתית הארגונית של המפלגה הנאצית בצפון גרמניה, הוא ייסד שני עיתונים נאצים בברלין ועד מהרה הקים סניפים של המפלגה בפרוסיה, סקסוניה, הנובר וחבל הריין.
דעותיהם המנוגדות של שטראסר והיטלר הביאו אותם לכדי התנגשות. סיבת הסכסוך הייתה הצעת חוק שהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית והמפלגה הקומוניסטית הגישו בחורף 1925 הקוראת להחרמת רכושם של בני האצולה על ידי המדינה. שטראסר סבר שהנאצים צריכים לתמוך בהצעת החוק בעוד שהיטלר, שזכה לתרומותיהם של כמה בני אצולה ותעשיינים, התנגד להצעה.
שטראסר כינס אספה מפלגתית ב-22 בנובמבר 1925 בהנובר במטרה לקבל החלטה של תמיכה נאצית בהצעת החוק ואף לערוך עיצוב מחדש של המפלגה הנאצית במתכונת יותר סוציאליסטית, תוכניתו התקבלה באספה. היטלר לא ויתר ובאסיפה שכינס בבמברג ב-14 בפברואר 1926 הפך את ההחלטה של אספת הנובר. ניצחונו הושג הודות לכך שהאספה כונסה בדרום גרמניה, שהיה בסיס תומכיו, ביום חול ולכן רוב המנהיגים הנאציים של צפון גרמניה, שתמכו בשטראסר, לא יכולים היו להשתתף.
שטראסר הועלה לדרגת רייכסלייטר בשנת 1928 ועתה עמד בראשות "הארגון המדיני" במפלגה שהיה אחראי על פיקוח על המנהיגים המחוזיים והמקומיים של המפלגה. תפקיד זה הקנה לו יוקרה רבה ובזכות כושר הארגון והנאום שלו הצליח לצבור תומכים רבים ולהפוך לאחד המנהיגים הנאציים הפופולריים ביותר במפלגה.
במאבקים על השלטון נקט שטראסר בגישה מתונה שעיקרה נכונות לקיום שיתוף פעולה עם הממשלה. כשקורט פון שלייכר התמנה לקנצלר ב-3 בדצמבר 1932 הוא הציע את תפקיד סגן הקאנצלר וראש ממשלת פרוסיה לשטראסר בניסיון לגרום לפילוג במפלגה הנאצית.
התפטרות מן המפלגה ומותו.
דרכו של שטראסר יחד עם הגישה הריאליסטית בה דגל ביחס לממשלה הביאו את חילוקי הדעות עם היטלר לשיא חדש. דיון ב-7 בדצמבר 1932, בו השתתפו היטלר ושטראסר, התפתח לריב מר כשהיטלר האשים אותו שהוא חותר תחתיו ושואף להרוס את המפלגה הנאצית. שטראסר הכחיש בתוקף את הדברים וטען שמדיניותו של היטלר מוליכה את המפלגה לחורבן. למחרת היום התפטר שטראסר מכל תפקידיו ומחברותו במפלגה, כאשר התפטרותו הסופית התקבלה ב-1 בינואר 1933.
מכיוון ששטראסר חלש על חלק גדול ממנגנון המפלגה התפטרותו הייתה רגע של משבר עמוק למפלגה הנאצית ולרגע נדמה היה שהיא הולכת לקראת פילוג, אולם במקום להוביל את אנשיו ברגע הקריטי שאחרי התפטרותו, בחר שטראסר לצאת לחופשה באיטליה. היטלר ניצל את הזדמנות זו ופעל לטיהור המפלגה מתומכי שטראסר והחלפתם באנשי שלומו.
שטראסר איבד את בסיס כוחו הפוליטי וחדל לשחק תפקיד משמעותי בפוליטיקה הגרמנית, אולם היטלר לא שכח לו את בגידתו והוא היה בין יריביו הפוליטיים שנרצחו בליל הסכינים הארוכות בשנת 1934.
סיפורו של הספן
סיפורו של הספן (The Shipman's Tale) הוא אחד מסיפורי קנטרברי שחיבר ג'פרי צ'וסר בשלהי המאה ה-14.
זהו מעין סיפור מבדח קצר ומחורז מימי הביניים המגולל את סיפורם של סוחר קמצן, אשתו החמדנית ומאהבה, נזיר ערמומי. אף על פי שניתן לאתר סיפורים דומים בדקאמרון לג'ובאני בוקאצ'ו, מקור קבוע לסיפוריו של צ'וסר. הסיפור הוא עיבוד של סיפור-עממי רווח מאותה התקופה - "מתנת המאהבה מושגת מחדש".
תקציר העלילה.
הסיפור מגולל את קורותיו של סוחר שאשתו מתענגת על הילולות והתערות בחברה, עליהן היא מבזבזת ממון רב. נזיר צעיר, המעמיד פנים שהוא דודנו של הסוחר, מגיע להתארח אצלם. לאחר התוודותה על שאינה אוהבת את בעלה, מבקשת האישה מהנזיר מאה פרנקים לתשלום חובותיה. הנזיר, מאחורי גבה, לווה את הכסף מהסוחר כדי לתתו לאישה, שבתגובה מסכימה איתו כי:
כאשר הסוחר מבקש מהנזיר את כספו חזרה, הלה אומר לו שהוא כבר החזיר את ההלוואה לאשת הסוחר; ואז עוזב במהירות את העיירה. כשהסוחר שואל את אשתו על הכסף, היא אומרת שהיא בזבזה אותו ומאשימה את הנזיר באומרה שהיא חשבה שהכסף היה תשלום בעבור שהותו הארוכה בביתם. במקום לתת לבעלה את הכסף בחזרה היא אומרת שהיא תחזיר את החוב במיטה.
מלבד ביקורת על הכמורה, נושא נפוץ בכתביו של צ'וסר, הסיפור גם מחבר בכישרון רב בין כסף, עסקים ויחסי מין. בנוסף, הסיפורים הדומים בדרך-כלל מסתיימים כאשר הן האשה והן הבעל נופלים קורבן להונאה, אך התוספת בה האישה, בתורה, מפילה בפח את בעלה, נראית כהמצאתו הבלעדית של צ'וסר. ובזמן שהאשה "מונה" את חובה במיטתה, הסיפור נגמר במשחק מילים וולגרי, שכולנו, בעזרת האל, נמשיך "למנות" כל ימי חיינו.
הדיוקן מעורר-האהדה של האישה והשימוש בשמות כמו "אנחנו" ו"אותנו" גרמו לחוקרים להציע את האפשרות שהסיפור נכתב במקור בעבור "אשת בת'" אך ככל שהדמות התפתחה הוחלט לתת לה סיפור נרחב יותר וכך הספן פתח בסיפורו. בשורה "moot us clothe, and he moot us array," ובאחרות, נעשה שימוש ב-"אנחנו" וב-"אותנו" בצורה בה אישה נשואה עשויה הייתה לדבר באותם הימים.
הספן אולי פשוט מחקה קול נשי אך סוף-הדבר של "סיפורו של הפרקליט" בכמה כתבי-יד מציע שסיפורו של הספן צריך לבוא אחריו, ולא אחרי "סיפורה של האשה מבאת'" שסיפורה לרוב בא אחריו. השינויים מעניקים לנו מעט תובנה על פיתוחו של צ'וסר את הסיפורים ועל קשרי-הגומלין שביניהם.
עיבודים בני-זמננו.
בעיבוד של ערוץ BBC1 לסיפורו של הספן (שכונה "סיפורו של הקפיטן"), התפאורה היא של משפחה הודית באנגליה בת-זמננו. את מקומו של הנזיר תופס אחיו האמיתי של הסוחר, שהגיע מהודו כדי לפתוח חנות באנגליה. האשה, המוטרדת בבעיות כלכליות, שוכבת עם האח, והלה לומד על פרשיות-האהבים שלה מן העבר מפי הסוחר. האח עוזב אותה והיא בתגובה, בהרגישה דחויה, הורסת את חנותו. בעקבות זאת הסוחר שולח את אחיו בחזרה להודו עם אזהרה, ולבסוף, הוא שולח את ידו לרוחב המיטה כדי לגעת בידה של אשתו, רמז לפיוס והשלמה.
עוצבת אדום
עוצבת אדום (אוגמ"ר 80) היא אוגדה מרחבית של צה"ל הכפופה לפיקוד הדרום. עוצבת אדום פועלת לשמירת הביטחון השוטף לאורך גבולה הדרומי של מדינת ישראל עם מצרים וירדן.
מפקד העוצבה החל מאוגוסט 2021 הוא תת-אלוף איציק כהן.
מפקדת האוגדה ממוקמת בקרבת העיר אילת על כביש 12.
היסטוריה.
עוצבת אדום הוקמה בשנת 1979. ב-28 בפברואר 2007 הוקמה בעוצבה חטיבה מרחבית חדשה המכונה חטיבת שגיא. ב-2 ביוני 2011 הוקמה בעוצבה חטיבה מרחבית חדשה המכונה חטיבת הערבה ונסגרה ביוני 2016, בדצמבר 2012 הוקמה בעוצבה חטיבה מרחבית נוספת, המכונה חטיבת יואב (לשעבר חטיבת אילת). בנובמבר 2018 נסגרה חטיבת שגיא ובמקומה הוקמה חטיבה מרחבית סדירה חדשה - חטיבת פארן.
עוצבת אדום נקראת גם אוגדה 80. במאמרם מתארים תא״ל רפי מילוא, שרית שיף ודנה פרייזלר-סווירי את תהליך הלמידה שהוביל לעיצוב התפיסת המבצעית באוגדה, זאת לאור שינויי הסביבה האסטרטגית והאופרטיבית שהתרחשו באזורה. הם מתארים את האתגר שעמד בפני המפקדים, הן בשל הסביבה המשתנה, והן בשל הקושי שבהטמעת השינוי.
מבנה.
האוגדה מונה כוחות נוספים, ביניהם:
גלדיאטור (סרט)
גלדיאטור (באנגלית: Gladiator) הוא סרט דרמה אמריקני משנת 2000 בבימוי רידלי סקוט, ובכיכובם של ראסל קרואו וחואקין פיניקס. הסרט זכה בחמישה פרסי אוסקר, כולל לסרט הטוב ביותר, ולשחקן הטוב ביותר - (קרואו) ובשני פרסי גלובוס הזהב.
עלילה.