הארמייה השתתפה בפלישה לנורמנדי כחלק מקבוצת הארמיות ה-21, ולאחר מכן השתתפה בקרבות הקשים בנורמנדי, ובכלל זה הקרב על קן וקרב פאלז. בתחילת ספטמבר השתתפה הארמייה בשחרור אנטוורפן ובריסל, אולם בהמשך החודש כשלה במבצע מרקט גארדן. ב-23 במרץ 1945 צלחה הארמייה את הריין, ולאחר מכן התקדמה במישורי סקסוניה התחתונה. ב-4 באפריל צלחה הארמייה את הווזר, וב-19 באפריל צלחה הארמייה את האלבה. ב-2 במאי הגיעה הארמייה לחופי הים הבלטי בליבק, ולמחרת כבשה את המבורג, וב-7 במאי נפגשה עם כוחות הצבא האדום.
שי לי עטרי
לואיז, נסיכת סקסוניה-גותה-אלטנבורג
הסופר קלאסיקו הארגנטינאי
מתיוס (פירושונים)
שמחה פיעטרושקא
שמחה בונים פטרושקה
דייוויד גילה
1000 זמר ועוד זמר
1000 זמר ועוד זמר היא סדרת אנתולוגיות מאת תלמה אליגון ורפי פסחזון, המקבצת שירי ארץ ישראל. הספרים החלו לצאת בשנת 1981, כאשר הספר האחרון יצא בשנת 1994. הספרים מסודרים לפי נושאים. הספרים מספקים את התווים הראשונים של כל שיר ואת הסולם בו נוח לשיר אותו. בכל ספר כמאתיים שירים.
ספר ראשון.
מחולק לתשעה נושאים, לפי המקצב שלהם. יצא לאור בשנת 1981.
ספר שני.
ספר שמתמקד בשרים בצוותא. מחולק לתשעה פרקים: שירי נשמה, שירי ניחוח-הארץ, שירי שבת, שירי מסורת, שירים רוסיים, שירים שלא זוכרים את מילותיהם, שירים, שירים אחרי כוסית או שתיים, שירים של השעות הקטנות.
ספר רביעי.
הספר מתמקד בשירי חגים. שירי החגים העבריים, פיוטים נוסח ספרד, פיוטים נוסח תימן, פיוטים נוסח אשכנז, שירים ארץ-ישראליים, שירי ילדים בגן ובבית ספר, שרים סביב שולחן בערבי שבת וערבי חג. יצר לאור בשנת 1985.
ספר חמישי.
הספר מתמקד בשירים רוסיים.
הדוכסית דה לוואלייר
טריפופוביה
טריפופוביה (באנגלית: Trypophobia) היא פוביה שלא הוגדרה רשמית על ידי האגודה האמריקנית לפסיכיאטריה, מחורים, בעיקר תבניות לא רגילות של חורים. המונח, המורכב מהמילים היווניות τρύπα ("חור") ו-φόβος ("פחד"), נטבע בשנת 2005. על פי הערכות, כ-15% מאוכלוסיית העולם סובלת מהפוביה, עם אחוז גבוה יותר בקרב הנשים. הפוביה אינה מוכרת על ידי האגודה האמריקנית לפסיכיאטריה ואינה מוגדרת ב-DSM.
ארנולד וילקנס וג'ף קולי מהמרכז למדעי המוח באוניברסיטת אסקס, היו למדענים הראשונים אשר חקרו את תופעת הטריפופוביה. הם מאמינים כי התגובה מבוססת על גועל ביולוגי, ולא על פחד תרבותי נרכש. במאמר שפורסם בכתב העת Psychological Science בשנת 2013, וילקנס וקולי כתבו כי התגובה מתבססת על תגובת המוח לצורות המקושרות לסכנה. חורים שכללו תגובות כאלה היו בלתי מזיקים, כגון פירות ובועות, וכאלה המקושרים לסכנה, כגון חורים שנוצרו על ידי חרקים, פצעים ומחלות עור. חלק מהאנשים שראו את החורים האלה אמרו שהרגישו צמרמורת, חוו הפרעת פאניקה, הזיעו והרגישו בחילה או גרד. הפסיכיאטר קרול מתיוס מאמין כי התגובות נובעות מהטרמה.
האתר trypophobia.com, מתאר את התופעה באמצעות סרטונים ותמונות. תמונות המכילות מקבצי חורים מוצגות על פי סדר התגובה הצפויה, ממצב רגיעה ועד מה שעלול לעורר פחד. בעזרת המידע שבאתר, וילקנס וקולי ניתחו דוגמאות של תמונות שיש להן "מאפיינים ייחודיים". הם ציינו כי התגובה לפוביה "תגובת רפלקס מודעת בהתבסס על "חלק פרימיטיבי של המוח המשייך את התמונה למשהו מסוכן".
פריוצ'יפ
הפריוצ'יפ (באנגלית: PerioChip) הוא שבב ג'לטיני המוחדר לפה במקרה של מחלת חניכיים, ומטפל בה באמצעות שחרור מושהה של כלורהקסידין. השבב הומצא על ידי תכשירי פריו.
אופן פעולה.
במקרה של מחלת חניכיים, מוחדר הפריוצ'יפ לכיס בעומק של 5 מ״מ ומעלה, שם הוא מפריש כלורהקסידין במשך כשבוע עד עשרה ימים. לאחר מכן הוא מתכלה לחלוטין, כך שאין צורך להוציאו באמצעות פינצטה. ייחודו של השבב הוא בכך שאינו מכתים את השיניים כשהוא בתוך חלל הפה. כמו כן האדם שבתוך פיו נמצא הפריוצ'יפ אינו צריך להימנע מלאכול ולשתות.
קישורים חיצוניים.
[[קטגוריה:רפואת שיניים: אביזרים, מכשירים ותרופות]]
דובעריש מייזליש
דוב בעריש מייזלס
שומיאצ'י
שוּמיאָצ'י (בפי היהודים: שומיאץ'; ברוסית: Шумячи; בפולנית: Szumiaczi) היא עיירה (יישוב בסגנון עירוני ) במחוז סמולנסק שבמערב רוסיה, בסמוך לגבול בלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב.
שומיאצ'י נזכרת לראשונה בסוף המאה ה-16, עת הייתה תחת שלטון הדוכסות הגדולה של ליטא. במהלך המאה ה-18 הוענקו ליישוב זכויות אזרחיות וכלכליות שונות, ובחלוקת פולין בשנת 1772 נכללה העיירה בתחום האימפריה הרוסית (בפלך מוהילוב).
יהודי שומיאצ'י.
בשנת 1897 נמנו בעיירה 2,523 יהודים, שהיוו רוב תושביה. בתקופה הסובייטית שבין מלחמות העולם הצטמצם מספר היהודים בעיירה, וערב מלחמת העולם השנייה נותרו בה כ-700 יהודים, ופעל בה בית ספר יהודי.
ב-1 באוגוסט 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו הטילו תוך כחודש גזירות שונות על יהודיה, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב, חובת סימון בתיהם וחובת ביצוע עבודות כפייה, תוך רצח מספר יהודים קשישים מהעיירה מחוצה לה, לאחר שנאמר להם כי הם מועברים לבית הבראה.
באוקטובר 1941 רוכזו בין 400 ל-500 היהודים שנותרו בעיירה בגטו שהוקם בה. ב-17 עד 18 בנובמבר 1941 רצחו הגרמנים את כל יושבי גטו זה. אחר יהודים בודדים מהעיירה שהצליחו להסתתר בכפרי הסביבה ערכו הגרמנים מצוד ורצחו את כולם עד קיץ 1943.
כרבה של העיירה כיהן הרב צבי יהודה אדלשטיין מי שהיה לימים רבה של רמת השרון, ובעת כהונתו אף נולדו בעיירה בניו יעקב, שלימים מילא את מקומו כרבה של רמת השרון, וגרשון, מראשי ישיבת פוניבז'.
אלון מאסק
ספרייה זעירה
ספרייה זעירה (או "ספרייה זעירה חינם") התחילה בארצות הברית כתנועה ללא כוונת רווח שמטרתה השאלת ספרים בחינם לחברי הקהילה בה היא ממוקמת, וממשיכה במקומות שונים בעולם.
בישראל מופעלת הספרייה הזעירה בדגמים שונים: ספריית רחוב, ספרייה שכונתית, ספריות חוף, ספריות בתחנות אוטובוסים ורכבות, ספרייה בבתי קפה ועוד. בכולן, הספרייה מכילה ספרי ילדים וספרים למבוגרים, בהם ניתן לקרוא במקום או לשאול אותם ולהחזירם בתום השימוש. המעוניינים לתרום ספרים תקינים יכולים להניח אותם על המדפים.
היסטוריה.
הרעיון לספריות קטנות החל בשנה 2009 בעיר הדסון במדינת ויסקונסין בארצות הברית, כאשר טוד בול (Todd Bol) בנה תיבת עץ תלויה על עמוד כדוגמת תיבת דואר או שובך יונים כמחווה לאמו שהייתה מורה בבית ספר ואהבה לקרוא.
בול פיתח את הרעיון ביחד עם שותפו ריק ברוקס (Rick Brooks) שמצא דרכים יעילות להפיץ את הרעיון שהתפשט במהירות. יוצרי הספריות יכולים לבנות את הספריות, כדוגמת בית בובות, או לקנות מוכן באמצעות אחד מאתרי האינטרנט. בתמורה לתשלום אגרה הספרייה נרשמת כחברה בארגון ומקבלת שלט "קרא ספר – השאר ספר". כמו כן, קיים אינדקס של מיקום הספריות ב-GPS.
נכון לינואר 2014 נפתחו יותר מ-15,000 ספריות קטנות ב-50 מדינות בארצות הברית וב-40 מדינות בעולם. לפי הערכה בין השנים 2010 - 2013 הושאלו 1,650,000 ספרים.
הרבה ספריות נתרמו לאזורי פריפריה שלא היו בהם ספריות ציבוריות או שנפגעו באסונות.
בשנת 2015 הספריות הקטנות זכו להכרה על ידי ספריית הקונגרס האמריקאי כספריות המעודדות קריאה היוצרות קשר בין השכונות סביב אהבת הספרים. התוכנית היא להקים 100,000 ספריות קטנות במרחבים שונים ברחבי ארצות הברית עד סוף 2016.
ספריות זעירות בישראל.
את הרעיון הגו עמית מטלון ודניאל שושן מהמעבדה לאדריכלות ואמנות ניסויית בפקולטה לארכיטקטורה טכניון חיפה בשנת 2008 עמית מטלון ודניאל שושן הקימו את קבוצת האמנות ארט אספיונאז' שהצטרפו לפרויקט אומנותי "Pupliclibrary". בקבוצה היו השחקנים קרן מור ומנשה נוי והאדריכלים שרון יאבו איילון לולוה בן אלון ועמית מטלון. הקבוצה חדלה לפעול ב-2014 אך המעבדה לאדריכלות ואמנות ניסויית ממשיכה לפתח את הפרויקט.
הפרויקט החל בחיפה, דניאל שושן ועמית מטלון הציבו מדפי ספרים בתחנות אוטובוסים בשכונת נווה שאנן. בתחילת הדרך הקפידו מדי שבוע להניח ספרים על המדפים וספרים שנעלמו, חזרו ובנוסף הופיעו חדשים. עם הזמן גם הספרים בתחנות קיבלו אפיונים - באזור החרדי בשכונה היו על המדפים בעיקר ספרי קודש וליד הטכניון הופיעו תזות, ספרות מדע וחומרי לימוד. הפרויקט הפך לסיפור הצלחה בזכות הרתמות העירייה ובעיקר מפני שאומץ על ידי התושבים.
ספריות מוצבות גם בירושלים, כפר סבא, רעננה, פתח תקווה חולון ועוד. במזכרת בתיה קיימת ספריית רחוב שכונתית. בכל ספריות הללו התושבים מוזמנים לקחת או להניח ספרים, ללא תשלום, מהמדפים שהותקנו בתחנות.
בעיר נשר הוקמו 3 ספריות זעירות הנקראות "פינת קריאה". הספרייה הראשונה הוקמה על הקיר החיצוני של הספרייה העירונית השוכנת ליד מבנה עיריית נשר. השנייה הוקמה בשכונת גבעת נשר במרכז הקהילתי בית לנדאו השייך לרשת המתנסים של נשר. בחודש ינואר 2021 הוקמה פינת קריאה שלישית במתנ"ס הוורדים השוכן בשכונת רמות יצחק. הספרים לספרייה מגיעים לפינה מתרומות התושבים המתחזקים את פינות הקריאה.
תל אביב.