יסוד טרנס-אורני (אנגלית: Transuranium element) הוא יסוד שמספרו האטומי גדול ממספרו האטומי של אורניום (92). כל היסודות הטרנס-אורניים נוצרו באופן מלאכותי, מלבד הנפטוניום והפלוטוניום, שנמצאים בכמויות זעירות בעפרת אורניום; שאר היסודות הם תוצאה של "הפצצת" אטומים בחלקיקים שונים על ידי שימוש במאיצי חלקיקים. רובם בעלי זמן מחצית חיים קצר משמעותית מגילו של כדור הארץ, וגם אם היו קיימים בעת היווצרותו, דעכו זה מכבר.
חוסר היציבות של היסודות שמעבר לאורניום נובע מהמרחק הרב שבין הנוקליאונים בגרעין של אטום בגודל כזה. כדי שגרעין יהיה יציב, צריך הכוח הגרעיני (היוצר משיכה בין פרוטונים) להתגבר על הכוח החשמלי (היוצר דחייה בין פרוטונים). מכיוון שהכוח הגרעיני בין שני פרוטונים דועך מהר מאוד ככל שהמרחק ביניהם גדל (מהר בהרבה מדעיכת הכוח החשמלי ביניהם), הוא אינו מצליח להתגבר על הדחייה החשמלית שבין הפרוטונים בגרעינים גדולים מדי - כלומר, בגרעיני היסודות הטרנס-אורניים.
היסוד הבא בתור, שטרם יוצר, הוא אונונניום.
נאות קדומים
פארק נְאוֹת קְדוּמִים - השמורה הלאומית של טבע הארץ במקורות ישראל היא שמורת טבע ביער בן שמן בסמוך אל העיר מודיעין. נאות קדומים רשומה כחברה בע"מ ללא מטרות רווח והקרקע שלה נמצאת בבעלות מינהל מקרקעי ישראל. שטח השמורה כולל כ-2,500 דונם של גבעות. את השמורה יזם והקים הבוטניקאי וחוקר ארץ-ישראל נגה הראובני.
היסטוריה.
החזון אודות הקמת גן של צמחים המוזכרים במקורות, בתנ"ך ודברי חז"ל הועלה בשנת 1925 על ידי בני הזוג אפרים וחנה הראובני, שהקימו את אגודת גן הנביאים ורז"ל. בשנת 1944 הקצתה הקרן הקיימת 234 דונם לנטיעת גן הנביאים ליד מעלה החמישה ומשפחת הראובני פעלה לגייס כספים לצורך הקמת הגן.
בנם נגה הראובני פעל להגשים את חזונם ובשנת 1964, הוקצו 1,500 דונם לנאות קדומים. במאי 1965 התקיים כנס יסוד של השמורה בבית הנשיא, בחסות קדיש לוז, יושב ראש הכנסת, פרופ' חיים גבריהו, יו"ר החברה לחקר המקרא ויעקב צור (טשרנוביץ), יו"ר הקרן הקיימת לישראל. בשנת 1968 הוחל בהקמת השמורה. חלק מעבודות הפיתוח בוצעו על ידי קבוצות נוער מתנדב מארצות הברית.
בשנת תשמ"ד הוענק למפעל נאות קדומים פרס יושב-ראש הכנסת לאיכות החיים. בשנת תשנ"ד קיבלו הראובני וצוות נאות קדומים את פרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה.
הקו המנחה של הפארק הוא להציג את הצמחייה, הטבע והחקלאות של ארץ ישראל כפי שהיו בתקופת התנ"ך. לצד מיני צמחים אופייניים שנשתלו בשמורה ומספר בריכות קטנות, היא כוללת גם שחזורים של גת, בית בד ומבנים עתיקים נוספים.
נאות קדומים מאפשרת פעילויות רבות במסגרתה. בכל עונות השנה מתקיימים בפארק פעילויות לקהל הרחב, למגזר העסקי והחינוכי. הפארק מציע סיורים לבתי ספר, לקבוצות מאורגנות אחרות, למשפחות ולבודדים.
הפארק מפעיל את המרכז למנהיגות המקיים סדנאות חווייתיות בטבע לאור המקורות בנושאי מנהיגות ופיתוח צוות. מדי שנה מבקרים במרכז למנהיגות מאות קבוצות השייכות למגזר העסקי, הציבורי, החינוכי והצבאי.
מפרץ פנמה
מפרץ פנמה (בספרדית: Golfo de Panamá) הוא מפרץ באוקיינוס השקט, בחופה הדרומי של פנמה. רוחבו המרבי 250 ק"מ ועומקו המרבי 220 מטר. תעלת פנמה מחברת את מפרץ פנמה עם הים הקריבי והאוקיינוס האטלנטי.
המפרץ כולל בתוכו כמה מפרצים קטנים יותר כמו מפרץ פאריטה ומפרץ סן מיגל, ויש בו מספר איים ובהם איי הפנינה. לאורך חופי המפרץ שוכנות כמה ערי נמל חשובות כמו פנמה סיטי, לה פאלמה וצ'יטרה.
מימינו (1977)
מימינו (גאורגית: მიმინო, רוסית: Мимино) הוא סרט קולנוע קומי של הבמאי הגאורגי-סובייטי גיאורגי דאנליה משנת 1977.
הפקה.
בתפקיד הראשי בסרט מופיע הזמר והשחקן הגאורגי מפורסם וחטנג קיקבידזה. הגיבור הראשי הוא טייס בשם וַלִיקוֹ, המכונה "מימינו" (בז בגאורגית), העובד בקווי תעופה מקומיים ומטיס מסוק בין כפרים קטנים בגאורגיה. חלומו של מימינו הוא לעבוד כטייס מטוס בקווי תעופה בינלאומיים. לשם כך הוא נוסע למוסקבה כדי לנסות להתקבל לעבודה ברשות התעופה הממלכתית של ברית המועצות. במוסקבה הוא פוגש נהג משאית ארמני בשם רוביק (פרונזיק מקרטצ'יאן) ויחד איתו נקלע למצבים משעשעים שמציגים את הרבגוניות של העמים השונים של ברית המועצות.
ישנו קטע בסרט בו מימינו מבקש מהטלפנית בשדה התעופה לחייג לתלאווי, עיר בגאורגיה, ובטעות היא מחייגת לתל אביב, ועונה לו יהודי שעלה לישראל מגאורגיה. לאחר שמתבררת הטעות, מבקש ממנו התל אביבי לשיר לו שיר גאורגי כלשהו והשירה של מימינו בטלפון גורמת לו לבכי. בכך הסרט מביע זכר לכמיהה של העולים מגאורגיה באותם ימים, בהם מסך הברזל מנע מהם כל קשר עם ארץ מוצאם.
הסרט דובר רוסית וגאורגית.
"מימינו" היה לאחד הסרטים המצליחים ביותר שיצאו בברית המועצות. הוא המשיך להיות משודר לעיתים קרובות בטלוויזיה שנים רבות אחרי יציאתו. משפטים רבים ממנו, במיוחד הדיאלוגים ברוסית מעט קלוקלת בין וליקו לבין רוביק, הפכו למטבעות לשון ברוסית. גם שיר הנושא של הסרט, "צ'יטו גווריטו", המבוצע בשפה הגאורגית על ידי קיקבידזה, הפך ללהיט גדול בכל ברית המועצות.
הסרט קיבל את מדליית הזהב בפסטיבל הסרטים הבינלאומי שנערך במוסקבה.
בית הדין הגדול
התעוררות (סרט)
התעוררות (באנגלית: Awakenings) הוא סרט דרמה אמריקני משנת 1990, בבימויה של פני מרשל ובכיכובם של רובין ויליאמס ורוברט דה נירו, המבוסס על ספר בשם זהה מאת אוליבר סאקס בשנת 1973.
הסרט היה מועמד לשלושה פרסי אוסקר: הסרט הטוב ביותר, התסריט המעובד הטוב ביותר, והשחקן הטוב ביותר (רוברט דה נירו). הוא לא זכה באף אחד מהם. ווילאמס גם כן היה מועמד לפרס גלובוס הזהב, אך לא זכה.
עלילה.
הסרט מספר על נוירולוג (רובין ויליאמס) אשר מגיע לעבוד במחלקה סגורה בה החולים לא מסוגלים להגיב או לזוז כתוצאה ממגפה שפרצה בשנים 1917–1928 (אנצפאליטיס לתארגיקה). הווירוס לא שיתק את מוחם, אך הם לא מסוגלים להגיב לגירויים. הרופא שהגיע למחלקה מצליח לגלות כי הם מסוגלים להגיב אך ורק לגירויים אינסטינקטיביים - כלומר, הוא השליך לעברם כדור בייסבול והם תפסו אותו מתוך אינסטינקט. לאט-לאט הרופא חקר את המחלה שלהם, והצליח לגלות שבעזרת דופמין סינתטי החולים יוכלו להירפא ממחלתם.
במרכז העלילה עומד גבר בשם ליאונרד (רוברט דה נירו), בשנות ה-30 לחייו, אשר נפגע מהנגיף בילדותו, וכעת הוא "שב לחיים". כאשר מבחינה רגשית הוא עדיין נשאר בילדותו. חולים רבים חוזרים למצבם הנורמלי הודות לתרופה, לתקופה מסוימת, אך לאחר מכן, שבים למצב המחלה ההתחלתי. הרופא מחפש פתרונות, אך ידו איננה משיגה פתרון. בקטע מסוים ליאונרד פוגש אישה צעירה, בת גילו, שעה שהוא נמצא במצב הבריא שלו. והקשר ביניהם גורם לו לרצות לצאת מדי פעם מבית החולים כדי להתאוורר. ללכת ברחובות. הוא מסביר זאת לצוות המנהל והרופאים. אך בקשתו נדחית ושם חוזרת הידרדרותו.
הקהל
עיקרון אי הוודאות
אצטדיון דוחה
אצטדיון דוחה (או דוחא, בערבית: ستاد الدوحة) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בעיר סח'נין שבישראל. האצטדיון משמש את קבוצת בני סכנין במשחקיה הביתיים ומכיל 8,500 מקומות ישיבה.
היסטוריה.
לאחר עלייתה לליגת העל בשנת 2003, נאלצה בני סכנין לארח את משחקיה הביתיים הרחק מביתה מפני שהאצטדיון לא היה ברמה הנדרשת על ידי ההתאחדות לכדורגל בישראל לליגת העל. באצטדיון באותה עת היו רק 2,000 מקומות ישיבה. תחילה נבדקה האפשרות להקים אצטדיון חדש ומודרני, בשטח פתוח שבין עראבה לסכנין, אך לא התקבל אישור להקמתו והוחלט על שדרוג האצטדיון הקיים, בעלות של כ-18 מיליון שקלים, כך שהאצטדיון יכלול 7,000 מקומות ישיבה. הפרויקט כלל גם הקמת מגרשי חניה, מגרש אימונים, מתקני עזר, חדרי כושר, מלתחות ומבני מנהלה. הקבוצה נתקלה בקשיים לגייס את הכסף הדרוש לשדרוג, ונעשתה פנייה של עיריית סכנין והנהלת הקבוצה, באמצעות חבר הכנסת אבשלום וילן, למשרד ראש הממשלה לאישור תקציב לפרויקט. הקמת שלב א' של שדרוג האצטדיון, שגויס מתורמים רבים בישראל, וגם ממשרד ראש הממשלה, הושלם באוקטובר 2005, בתכולה של 4,500 מקומות ישיבה. נדרשו עוד כ-10 מיליון שקל כדי להשלים את גודל האצטדיון לכדי 7,000 צופים. באמצעות חבר הכנסת אחמד טיבי נעשתה פנייה לוועד האולימפי הלאומי של קטר שהסכים לתרום 10 מיליון דולר. התרומה נועדה, בנוסף לשדרוג האצטדיון, גם להקמת כפר ספורט בעיר. כאות הוקרה הוחלט לקרוא לאצטדיון על שם בירת קטאר – דוחה.
ב-21 באוקטובר 2005 נערך המשחק הראשון של בני סכנין באצטדיון המשודרג. האצטדיון היה מלא מפה לפה. הקבוצה הפסידה לבני יהודה תל אביב 3-0.
ב-8 בינואר 2006, אירע תגרה המונית בסיום המשחק בין בני סכנין ליריבתה הגדולה, בית"ר ירושלים. אוהדי סכנין, שיצאו ראשונים מהמגרש, יידו אבנים לעבר האצטדיון וכר הדשא, שם עמדו אוהדי בית"ר ירושלים. בתגובה, אוהדי בית"ר השחיתו את האצטדיון והתעמתו עם אוהדי סכנין שנשארו בתוכו. כ-20 אנשים נפצעו בתקרית.
ב-26 באפריל 2007, יו"ר האיגוד האולימפי של קטאר, השייח סעוד בן עבד אלרחמן וח"כ אחמד טיבי הניחו את אבן הפינה לפרויקט הרחבת האצטדיון בכ-3,500 מקומות ישיבה. בנוסף חנכו את מגרש האימונים שהוקם בעיר. פרויקט ההרחבה הושלם ביולי 2009.
בפגרת הקיץ של 2017 עבר האצטדיון שיפוץ מקיף שכלל בניית תא תקשורת חדש ועמדות מצלמה מצידו המזרחי, קירוי ליציע המערבי המרכזי, שיפוץ מלתחות השחקנים, שיפוץ אזור הקופות תחת היציע הדרומי, התקנת מסך תוצאות וטיפול במערכות ההשקיה והניקוז לדשא. השיפוץ הושלם במרץ 2018.