הביטחון הלאומי - הבטח"ל (בערבית: الأمن الوطني الفلسطيني), הוא אחד ממנגנוני הביטחון של הרשות הפלסטינית שהוקמו בעקבות הסכמי אוסלו. תפקידו המוגדר של הכוח הוא שמירה על יציבות הרשות והגנה עליה. בפועל, היה המנגנון אמור להיות הגרעין לצבא הפלסטיני שיוקם כאשר תהפוך הרשות למדינה. הביטחון הלאומי אמור היה להיות אחראי על רוב המשימות בגבולות שטחי A ובתוך הערים הפלסטיניות ובעבר שיתף פעולה עם ישראל בשמירה על מחסומים, פטרולים ומשימות ביטחוניות משותפות. לביטחון הלאומי שייכים גם משטרת החופים הפלסטינית והמשטרה האווירית (שצמחה מכוח 14). הכוח הוקם בתמיכתו של קית' דייטון וכונה על ידי חמאס "כוח דייטון".
המנגנון הוקם בעיקר על בסיס הקצונה הבכירה של מנגנוני אש"ף שהגיעה עם ערפאת מה"חוץ" (מגלות בתוניס ובמדינות ערביות נוספות) לאחר הסכמי אוסלו ורוב המגויסים היו מצבא שחרור פלסטין. למרות גודלו של המנגנון, הוא איננו הבולט מבין מנגנוני הביטחון הפלסטיניים ומבחינה איכותית עולים עליו הן המודיעין הכללי והן הביטחון המסכל. למרות שמערכת הביטחון הישראלית טוענת כי פעילים רבים מהמנגנון היו ועודם מעורבים בטרור, מעורבותו של המנגנון עצמו בטרור או בלחימה נגד צה"ל היא מינורית, ופחותה מכך עוד יותר מעורבותו של המנגנון בפעילות לסיכול טרור.
מאז הפיכת חמאס בעזה במהלך 2007, מתפקד המנגנון רק ביהודה ושומרון, כאשר למעשה אין למנגנון מפקד של כלל הרשות (כמו שהיה נהוג עד אז) ומפקד המנגנון באיו"ש, ד'יאב אלעלי, כפוף ישירות לממשלה ולנשיא אבו מאזן.
הביטחון הלאומי זוכה לתמיכה מצד ארצות הברית שאימנה את 7,000 אנשיו, בעיקר לפיזור הפגנות ולהתמודדות עם האופוזיציה האיסלאמית. כחלק מתוכנית להגדיל את כמות השוטרים ל-40,000, אימנה ארצות הברית בשיתוף מדריכים אוסטרלים וירדנים שישה גדודים. תוכנית האימונים נמשכה 19 שבועות והתבצעה במרכז האימונים של המשטרה הירדנית בסמוך לרבת עמון. על פי דוח של הקונגרס האמריקאי משנת 2010, השקיעה ארצות הברית, נכון לזמן כתיבת הדוח, 392 מיליון דולר בהכשרת הכוחות הפלסטיניים.
המודיעין הכללי (הרשות הפלסטינית)
המודיעין הכללי (המודכ"ל) הפלסטיני הוא מנגנון ביטחון של הרשות הפלסטינית שהוקם בעקבות הסכמי אוסלו. המנגנון הוא ארגון המודיעין
הרשמי של הרשות הפלסטינית והוא הוקם בעיקר על בסיס אנשי המנגנונים החשאיים של אש"ף (בין היתר, ארגון ספטמבר השחור האחראי לטבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן) שהגיעו עם ערפאת לשטחים לאחר הסכמי אוסלו.
ייעודו הרשמי של המנגנון הוא שמירה על יציבות הרשות, איסוף מודיעין בשטחי הרשות ומחוצה לה, סיכול ריגול וסיכול טרור. המודיעין הכללי זוכה לסיוע ולמימון מצד ה-CIA האמריקאי וה-MI6 הבריטי.
בדומה למנגנונים אחרים ברשות הפלסטינית, גם המודיעין הכללי התאפיין ברמת פעילות נמוכה החל מהשנים הראשונות של האינתיפאדה השנייה.
המטה הראשי של המודיעין הכללי נמצא בעזה. הוא נבנה עבור הפלסטינים על ידי ה-CIA, והוא אחד המבנים המבוצרים ביותר ברשות הפלסטינית ובעל מערכות מודיעין מתקדמות. בחודש מאי 2006 ביצע החמאס ניסיון התנקשות במפקד המודיעין הכללי ברצועת עזה, טארק אבו ראג'ב, שהיה פעיל גם בזרוע הצבאית של הפת"ח. המעלית בבניין המפקדה מולכדה והתפוצצה כאשר נסגרו הדלתות, שומר ראשו של אבו ראג'ב נהרג, והוא עצמו נפצע קשה והועבר בתיאום עם מנהלת התיאום והקישור לטיפול בישראל ואושפז בבית החולים איכילוב. במקומו מינה אבו מאזן למפקד המודיעין הכללי את תאופיק טיראווי. מפקד המנגנון בגדה המערבית הוא איבראהים אלמצרי, והוא כפוף לחלוטין לטיראוי. מאז 2009 מאג'ד פרג' מונה לתפקיד מפקד המודיעין הכללי.
בסוף העשור הראשון של המאה ה-21 גדל מספר אנשי המודיעין הכללי מכ-2,500 ל-4,000, בעיקר בשל הגעת אנשי ביטחון של הרשות הפלסטינית מרצועת עזה בעקבות השתלטות החמאס על רצועת עזה ביוני 2007.
בורות בלתי מנוצחת
מוקד רעידת אדמה
מוקד רעידת אדמה (באנגלית: Hypocenter; ביוונית: ὑπόκεντρον) היא הנקודה בקרום כדור הארץ ממנה מתפזרים הגלים הסייסמיים בעת רעידת אדמה. הנקודה על פני כדור הארץ שנמצאת מעל מוקד רעידת האדמה (השלכה של המוקד על פני השטח על מפה דו ממדית) נקראת אפיצנטר (ביוונית: επίκεντρον; מילולית "מעל המרכז").
את המרחק ממוקד הרעש ניתן לחשב על פי הזמן שעובר בין הגעתם של גלי P ו-S. שני סוגי הגלים יוצאים באותה עת, אך גלי P נעים מהר יותר. ככל שהפרש זמן הגעתם של שני סוגי הגלים גדול יותר – כך המרחק ממוקד הרעש גדול יותר.
על מנת לחשב את מוקד הרעש משתמשים בטריאנגולציה. דיוק מרבי ניתן להשיג עם שלושה סייסמוגרפים לפחות, המצויים בשלושה מקומות שונים ורושמים את עוצמת הרעש ואת הפרש זמן הגעתם של הגלים.
על פי העלאת כל מוקדי רעידות האדמה בעולם לאורך שנים על מפת כדור הארץ (כמופיע באיור שלמטה), ניתן להמחיש את חלוקת קרום כדור הארץ ללוחות טקטוניים, ולמעשה זה היה אחד הממצאים שתמכו בתיאורית טקטוניקת הלוחות.
אפיצנטר
מוקד הרעש
יוליוס סוורוס
סקסטוס יוליוס סוורוס (בלטינית: Gnaeus Minicius Faustinus Sextus Iulius, filius, Sergia, Severus) היה מצביא רומאי שחי ופעל במהלך המאה השנייה. הוא עמד בראש הצבא הרומאי שדיכא את מרד בר כוכבא, והיה מושל פרובינקיית יהודה בשנים 133-136.
תולדות חייו.
סוורוס נולד וגדל במושבה הרומאית אייקואום (Aequum) שבדלמטיה (היום הכפר צ'יטלוק בקרואטיה). סביר להניח שהוא צאצא למשפחה שהפכה לאזרחי רומא בעת שלטונם של הקיסרים מהשושלת היוליו-קלאודית. יוליוס סוורוס היה פראיטור בשנת 117, מפקד הלגיון הארבעה עשר גמינה בשנים 118-119, והמושל של הפרובינקיה דאקיה העליונה בשנים 120-126. בשנת 127 היה קונסול ובשנים 128-130 היה נציב בפרוביניקה מואסיה התחתונה. בשנת 130 מונה לנציב בריטניה, ותחת פיקודו היו שלושה לגיונות ו-50 יחידות עזר. בשנת 133/4, בתקופת מרד בר כוכבא הועבר על ידי הקיסר אדריאנוס ליהודה, ומונה למושל ומפקד הצבא הרומאי ביהודה בעקבות התבוסות הראשונות שהכוחות הרומאים ספגו מידיו של בר כוכבא. בבואו לדכא את המרד העדיף סוורוס להימנע מעימותים ישירים עם הלוחמים היהודים ותחת זאת ניהל מלחמת התשה נגד המורדים תוך שהוא מכניע אותם אחד אחד. דיו קסיוס מתאר אותו כמעולה שבמצביאיו של אדריאנוס.
את העברתו של יוליוס סוורוס לפרובינקיה יודיאה מפרש ורנר אק כעדות לשעת חירום ומשבר, שנגרם עקב התבוסות הקשות שנחל הצבא הרומי מידי המורדים ביהודה. הכישלונות הצבאיים אילצו את אדריאנוס להביא את מפקד הפרובינקיה החשובה ביותר באימפריה הרומית, ולהעמיד תחת פיקודו כוחות צבא גדולים (רק נציב סוריה היה שני לו). על מצב החירום ניתן ללמוד מהמינוי החריג של מחליפו של סוורוס בבריטניה. המחליף, פובליוס מומיוס סיסינה, היה חסר כל ניסיון צבאי ומונה באופן חריג לקונסול כדי שיוכל לפקד על פרובינקיית בריטניה, בלי שפיקד קודם לכן בתפקיד של נציב בפרובינקיה אחרת. אדריאנוס חרג מהנהלים הרגלים של מינוי נציבים בפרובינקיות, בעיקר בבריטניה. נציבה של בריטניה היה חייב להיות בעל ניסיון צבאי גדול. העברה של יוליוס סוורוס מתפקידו בבריטניה לתפקיד של נציב יודיאה היה יכול להתפרש כענישה והורדה בדרגה אולם לדעתו של אק יש לפרש את המעבר על פי הרקע של מרד בר כוכבא. לאחר המרד לא מונה סוורוס לנציב פרובינקיית סוריה, אלא כנראה שימש כנציב סוריה פלשתינה אחרי המרד.
לאחר הניצחון הרומאי על המורדים היהודים קיבל סוורוס את אות הטריומף. בנוסף ליוליוס סוורוס, גם נציב סוריה, גאיוס פובליקיוס מארקלוס, שבא ליהודה לדכא את המרד, והטריוס נפוס, מושל ערביה. שלושתם קיבלו את אות הטריומף על חלקם בדיכוי מרד בר כוכבא, אירוע חסר תקדים בכל תקופת האימפריה הרומית.
שמו של יוליוס סוורוס אינו מוזכר כלל בכתבי חז"ל. בין אם חז"ל לא היו מודעים לקיומו של האיש ובין אם התעלמו ממנו במתכוון, פעולות הדיכוי, ההרס וההתעללות ביהודים, יוחסו על ידם לטיניאוס רופוס, או לאדריאנוס עצמו. לפיכך ניתן להציע כי כאשר המקורות היהודיים נקטו בשם טיניאוס רופוס או באחד משיבושיו הם לא התכוונו דווקא לאדם זה, אלא מדובר בשם כללי לנציבים הרומאים מתקופת אדריאנוס, ולכן אין משמעות כרונולוגית של ממש לאזכורו של שם זה.
בשנת 137, כנראה, סיים סוורוס את שירותו כמושל הפרובינקיה סוריה פלשתינה, ונתמנה למושל הפרובינקיה סוריה.
לקריאה נוספת.
A. R. Birley, Viri Militares Moving from West to East in Two Crisis Years (AD 133 and 162), The Impact of Mobility and Migration in the Roman Empire, E. Lo Cascio and L. E. Tacoma (eds.), Leiden, 2017, pp. 55–79
המהפכה התעשיתית
נמל התעופה סוחומי בבושרה
נמל התעופה סוחומי בָּבּוּשַׁרָה (בגאורגית: ბაბუშარის აეროპორტი, בעבר - שדה התעופה סוחומי דרנדה) הוא שדה התעופה הראשי של הרפובליקה הבדלנית של אבחזיה (נפת סוחומי גאורגיה).
דרנדה ובבושרה הם כפרים הממוקמים בקרבת נמל התעופה. השדה עצמו ממוקם כ-20 ק"מ מבירת אבחזיה, סוחומי. הוא נבנה באמצע שנות ה-60, כאשר אבחזיה הייתה חלק מגאורגיה הסובייטית. בתקופת ברית המועצות שימש נמל התעופה לנסיעות פנימיות בלבד, מרחבי ברית המועצות, עבור נוסעים שהגיעו אל חופיה שטופי השמש של אבחזיה. לאחר מכן, במהלך מלחמת האזרחים הגאורגית של תחילת שנות ה-90, ניזוק מאוד נמל התעופה. מאוחר יותר ניקה ארגון ה-HALO Trust את שאריות המוקשים הימיים וחומרי הנפץ האחרים. במהלך האמברגו הכלכלי על אבחזיה, משמש שדה התעופה, לטיסות לכפר ההררי פסחו, ולטיסות של כוח המשקיפים של האו"ם בגאורגיה (UNOMIG).