כשהייתה צופה בטלוויזיה יחד עם בתה הקטנה, ג'ינה דייוויס שמה לב כי ברוב הגדול של תוכניות הטלוויזיה אין מספר גדול של דמויות נשיות. בכך התחילה תהליך חשיבה ביקורתית לגבי מה התקשורת האמריקאית מראה לילדים צעירים, והיא החלה לחקור את נושא תפקידי המגדר בתקשורת. תהליך זה הוביל לייסוד המכון בשנת 2004, כדי לקיים מחקרים שיטתיים להבנת מצב הייצוג המגדרי בתקשורת ומדידת השפעותיו של ייצוג בלתי-שוויוני. בתחילת הדרך, דייוויס בקשה להתמקד ספציפית בתוכניות טלוויזיה, סרטים, ושאר אמצעי התקשורת המיועדים לילדים מתחת לגיל 11, מכיוון שאלו הם הגילאים שמעצבים את זהותם. ממחקר שהובילה בין השנים 2006 ל-2009 עלה כי מופיעים בתוכניות ובסרטי הילדים יותר מפי שלושה גברים מאשר נשים. בבדיקה של תוכניות וסרטים עם רייטינג עד רמת PG-13 (מתאים לגילאי 13 ומעלה), נמצא שרק 29.2% מכל התפקידים המדברים הן דמויות נשיות, ושדמויות אלה נוטות לעבור סקסואליזציה מוגברת בהשוואה לדמויות גבריות. דייוויס כתבה בממצאים שהשעות הרבות שילדים נמצאים באינטראקציה עם אמצעי התקשורת (7–10 שעות ביום) הופכות את נושא הייצוג המגדרי בתוכניות טלוויזיה וסרטים לבעל השפעה גדולה על איך ילדות מאמינות שהן צריכות להתנהג ואיך הן תופשות את עצמן. מחקר זה ואחרים שבאו אחריו, הובילו לעמדת המכון שיותר מדי פעמים, כשמדובר בנשים, "התקשורת דוחקת אותן הצידה, עושה להן היפר-סקסואליזציה, או פשוט משמיטה אותן כליל, במיוחד בטלוויזיה ובסרטים".
מטרות המכון.
המכון מתמקד בתעשיית הבידור. מטרתו היא להגדיל את הגיוון בליהוק סרטים ותוכניות, ופועל למען ייצוג שווה של נשים בתקשורת. המכון מבסס את פעולותיו על מחקר כמותי, ואז פועל למען שינוי בהתאם לתוצאות. בין מטרות הארגון היא גם חשיפת הטיות לא-מודעות, ושינוי בהבניית הדמויות כדי לייצר מצב צודק יותר.
לדוגמה, מחקר של מכון מצא שרק 17% מהאנשים בסצנות עם קהל גדול - כמו סצנות רחוב, סצנות המונים, קהלים באירועים וכדומה - הן נשים, לעומת המספר של נשים בציבור הרחב, שעולה על 50%. דייוויס מנצלת את הקשרים שלה בתעשיית הבידור כדי להביא את המספרים הללו לתשומת לבם של מנהלים בכירים ומפיקים, כדי לחנך אותם על העניים הייצוג של נשים במדיה. בידור לילדים הוא המוקד העיקרי של המכון.
עבודת המכון.
מכון ג'ינה דייוויס למגשר בתקשורת הוא המכון היחיד שפועל בתחום התקשורת בנושא מגדר, בהתבסס על מחקרים אמפיריים. אוסף המחקרים שצבר המכון הוא מן הגדולים בעולם העוסקים בהצטלבות של מדיה ומגדר.
בנוסף למחקרים בקנה מידה רחב שהמכון עורך, המכון גם משתף פעולה עם ארגונים אחרים כדי להגביר מודעות וליישם שינויים. בין התורמים לעבודת המכון יש מדענים, אנשי עסקים, ובעלי מקצועות מענף הבידור.
בשנת 2010, יסד המכון, בשיתוף עם האקדמיה לאמנות הטלוויזיה ולמדעים, פרס בסך 5,000 דולר לסטודנטים עבור יצירות אנימציה לילדים עם גיוון מגדרי.
שותפויות.
שותפויות משמעותיות של המכון עם עסקים וארגונים ללא מטרות רווח כוללים שיתוף פעולה עם חברת פורד ומספר כוכבי יוטיוב בקמפיין שנקרא #ShesGotDrive. הקמפיין חושף סיפורים של יוצרות שהתגברו על מכשולים בעבודתן. המטרה היא להעניק השראה לנשים אחרות ללכת בעקבות החלומות שלהם. בנוסף, הקמפיין מבקש "להילחם בהטיה מגדרית לא-מודעת".
המכון גם חבר לארגון הצופות של ארצות הברית (GSUSA) כדי להקים תוכנית בשם Girls’ Fast Track Races. במסגרת תוכנית זו, ילדות בונות מכוניות מרוץ, כאשר המטרה היא לעודד למידה בנושא הנדסת רכב אצל נשים צעירות. ב-2016, המכון קיבל מענק של 1.2 מיליון דולר מקרן Google. באמצעות המענק, המכון פיתח את GD-IQ (Geena Davis Inclusion Quotient ). GD-IQ הוא אלגוריתם שיכול לסרוק במהירות סרט באורך מלא ולזהות הבדלים בייצוג המגדרי. המכון סבור כי GD-IQ יסייע משמעותית בתהליכי המחקר.
בין הארגונים שאינם למטרות רווח שהמכון משתף עמם פעולה נמנים האו"ם, והוועדה למעמד האישה של קליפורניה.
מחקרים משמעותיים.
המכון השלים מספר מחקרים גדולים סביב ייצוג מגדרי בתקשורת. מחקר אחד מ-2008 ניתח סרטים שוברי קופות, ובדק את התפקידים המגדריים כפי שמצטיירים בתרבות הפופולרית, כולל נושאים כגון הפער בין תפקידי דיבור לגברים ולנשים, וכן סוגי התפקידים שמגולמים על ידי גברים ונשים על המסך. המסקנה של המחקר הייתה שהחלוקה לתפקידי מגדר בקולנוע הם סטראוטיפיים מאוד. מחקר גדול נוסף נערך לגבי ההשפעה של החלוקה של תפקידי המגדר בעולם הקולנוע, הן על המסך והן מאחוריו. ממצאי המחקר היו שרק 8% מבמאי הקולנוע הן נשים, וכן 19% מהמפיקים, ו-13.6% מהתסריטאים. מחקרים נוספים בדקו נושאים דומים במדינות אחרות, וכן לגבי סרטים המיועדים לילדות ולמשפחות.
המכון מפרסם דו"ח שנתי לגבי מצב ייצוג הנשים בעולם הבידור, בין מתוך כוונה שהבאת הנתונים לידיעת הציבור תוביל לשינוי בפועל. ב-2015, חקר המכון את 100 הסרטים המכניסים ביותר מהשנים 2014 ו-2015, ומצא שעדיין, נשים מדברות פחות בסרטים, ומקבלות פחות זמן מסך. המחקר מצא גם כי "לנשים יש נוכחות חזקה במיוחד בז'אנרים של הקומדיה והפעולה", והזכיר נשים כדוגמת טינה פיי ומליסה מקארתי כמובילות בתחום. עם זאת, מתוך 100 הסרטים, רק ב-11% הייתה דמות ראשית של אישה. מבין עשרת הסרטים המובילים, כיכבו נשים בפחות מ-25%, אך סרטים אלה הכניסו בממוצע 15.8% יותר מהסרטים המובילים האחרים.
ב-2016, הארגון מצא כי היו יותר דמויות ראשיות של נשים בסרטים מאשר אי פעם בעבר. מחקר אחר בדק את ההשפעה של דמויות נשיות מסוג זה בסרטים: לאחר שיצאו הסרטים משחקי הרעב ואמיצה, אשר בשניהם דמות ראשית של קשתית, מספר הנערות הצעירות שהחלו להשתתף בענף הספורט קשתות גדל באופן משמעותי. לדברי דייוויס, המחקרים והפעילות של המכון מצליחים להביא לשינוי, וש-68% מחברות הסרטים שהמכון עבד איתם עשו שינויים בלפחות שני פרויקטים כדי לכלול יותר נשים.
פסטיבל הסרטים בנטונוויל.
בנוסף לפעילות המחקרית, המכון יסד גם את פסטיבל הסרטים בבנטונוויל, ארקנסו. הפסטיבל מציג סרטים של נשים עם הפצה מובטחת. המטרה היא לשפר את הייצוג המגדרי הדיפרופורציונלי בתעשיית הקולנוע.
משאבים פסיכולוגיים
משאב פסיכולוגי הוא יכולות ואמצעים רגשיים, התנהגותיים וקוגניטיביים שקיימים אצל הפרט, ויכולים לשמש אותו ולקדם אותו בעת הצורך. המשאבים הפסיכולוגיים יכולים לסייע לאדם הן ביומיום, הן בהתפתחותו הטבעית, והן במצבי משבר.
המשאבים הפסיכולוגיים של האדם חיוניים להתפתחות אישיותו בילדות. למשאבים אלו שלושה מקורות מרכזיים: הורי הילד, הילד עצמו - הלוקח חלק פעיל בעיצוב סביבתו, והמטען הגנטי. ממשאבים אלו ניתן ליצור את אבני היסוד המאפשרות לילד לתפקד באופן יעיל בחברה, לחוש תחושת מסוגלות עצמית ולהביא לידי ביטוי את יכולותיו הרגשיות, ההתנהגותיות והקוגניטיביות. הורים עשויים לעודד או לעכב את צמיחת המשאבים הפסיכולוגיים של ילדיהם, באופן בו הם מספקים משאבים לילדיהם בתהליך החיברות.
מקורות המשאבים הפסיכולוגיים.
ההורים הם הדמויות הראשונות והמשמעותיות בחייו של ילד ולכן יש להם תפקיד מרכזי בתהליך התפתחות אישיותו. מצד אחד, ההורים מספקים לילדיהם חום, אהבה ואינטימיות ומצד שני, מחנכים ומלמדים אותם ערכים, נורמות והתנהגויות רצויות על מנת שיוכלו לתפקד בחברה באופן יעיל. כלומר, ההורים מלווים את ילדיהם בתהליך החיברות, בו הילדים רוכשים ערכים והתנהגויות שיאפשרו להם לתפקד בחברה. תהליך זה מתרחש החל מינקות ולאורך כל שלבי החיים של הילד כאשר הוא נמצא באינטראקציה עם סביבתו. ילדים תלויים במשאבים שהוריהם מספקים להם, ולכן ההורים הם בעלי השפעה ייחודית בכל ההיבטים הקשורים בהתפתחות אישיות הילד. לכן יש חשיבות מכרעת לסיפוק משאבים פסיכולוגיים חיוביים כדי שילד יחוש תחושת מסוגלות המוגדרת כהצלחה במשימות התפתחותיות עיקריות.
למרות השפעתם המרכזית של ההורים בתהליך החיברות של הילד, קיימים שני גורמים נוספים המשפיעים על התפתחות אישיות הילד: האחד הוא הילד עצמו – הלוקח חלק פעיל בעיצוב סביבתו במטרה להשיג את המשאבים הפסיכולוגיים הנחוצים להתפתחות אישיותו. השני הוא המטען הגנטי של ההורים, שעשוי להשפיע הן על התנהגות ההורים בחינוך הילד (למשל: הורה רגיש לעומת מעניש) והן על המטען הגנטי של הילד ושניהם יחד, כלומר, גם התנהגות ההורים בחינוך הילד וגם המטען הגנטי של הילד משפיעים בתורם על התפתחות אישיותו - השפעתו של האחד אינה מערערת את חשיבותו של האחר.
הורים מגיבים באופן שונה וייחודי לכל ילד בהתאם למטען הגנטי שלו. כלומר, התגובות ההוריות עוברות הסתגלות או נוצרות כתגובה לאופיו המולד של הילד - המזג המולד שלו. לכל תינוק מזג שונה: האחד עשוי להיות בעל מזג נוח ואילו האחר יכול להיות בעל מזג קשה. הבדלים אלו יגררו תגובות הוריות שונות. אי לכך, התגובה ההורית עשויה להשתנות בהתאם למטען הגנטי של הילד. השפעה זו היא דוגמה לקשר תורשה-סביבה, בו תהליכים גנטיים של הילד משנים את התגובות הסביבתיות אליו. מאמץ של הורה לסגל תגובות הוריות מותאמות לילד עשוי לשנות את התנהגותו, וכתוצאה מכך להשפיע על הילד באופן שלא ניתן להסביר רק באמצעות תורשה גנטית.
תפקיד המשאבים הפסיכולוגיים בהתפתחות הילד.