הממלכה של מגדהי, לפני הרחבתה, תאמה את  המחוזות הקיימים היום של פאטנה, ג'האנבד, נלנדה, אורנגאבאד, נאוודה ו גאיה בדרום ביהאר, וחלקים של בנגל במזרח. היא הייתה תחומה מצפון על ידי נהר הגנגס, ממזרח על ידי הנהר צ'אמפה, מדרום על ידי רכס הווינדיה, וממערב על ידי נהר הסון.
לאזור זה שכלל את אזור מגדהה רבתי, היו תרבות ואמונות הדתיות משל עצמו שקדמו להינדואיזם. הרבה מתקופת העיור השנייה התרחשה כאן מ-500 לפני הספירה ואילך, והיה זה כאן שהג'ייניזם הפך חזק והבודהיזם נולד. החשיבות של תרבות מגדהה ברורה כאשר ניתן לראות כיצד הבודהיזם, הג'ייניזם וההינדואיזם אימצו חלק מהמאפיינים שלה, באופן בולט ביותר את האמונה בלידה מחדש והאמונה בקארמה.
היסטוריה.
יש מעט מידע זמין על השליטים המוקדמים של מגדהה. המקורות החשובים ביותר הם הטקסטים הבודהסטים (קרויים פאלי קאנון) הטקסטים הג'יאניסטיים (הקרויים, ג'אין אגאמס) והטקסטים ההינדים (הפוראנאס). על סמך מקורות אלו, נראה כי מגדהה נשלטה על ידי שושלת האריאנאקה במשך כ 200 שנה, מאזור 600 לפנה"ס  ועד 413 לפנה"ס.
גאוטמה בודהה, מייסד הבודהיזם, חי את מרבית חייו ב ממלכת מגדהה. הוא השיג הארה בבוד גאיה, נתן את הדרשה הראשונה שלו בסארנאט' והמועצה הבודהיסטית הראשונה התקיימה בראג'גריה.
ספר ה"מאהאבאראטה" ההינדי מספר כי בריהאדראטה היה השליט הראשון של מגדהה. המלך בימביסארה משושלת האריאנאקה הוביל מדיניות פעילה ורחבת היקף, כבש את אנגה היכן שכעת שוכנת מערב בנגל.
מותו של המלך בימביסארה היה מידיו של בנו, הנסיך אג'טאשטרו. המלך פאסנאדי, המלך של הממלכה השכנה קוסאלה (וגיסו של המלך בימביסארה), מיהר לנצל את המצב והחזיר לעצמו את המתנה שנתן למלך - מחוז קאשי.
ישנן עדויות שונות לגבי הגורם למלחמה בין המלך אג'טאשטרו לבין ממלכת ליצ'אבי (קונפדרציה של שבטים השוכנת באזור הצפוני של נהר הגנגס). נראה כי אג'טאשטרו שלח אחד משריו לשהות בשטח הממלכה והלה במשך שלוש שנים עסק בערעור האחדות של השבטים. על מנת לשגר את ההתקפה שלו על פני נהר הגנגס, אג'טאשטרו בנה מבצר בעיר פאטאליפוטרה. במשך 15 שנים נלחמו שבטי הליצ'אבי באג'טאשטרו, עד שהוא הצליח להביסם בסיוע חילוקי הדעות הפנימיים בממלכתם של הליצ'אבי. טקסטים ג'אייניים מספרים איך אג'טאשטרו השתמש בשני כלי נשק חדשים: קטפולטה להטלת סלעים מרחוק ומרכבה מכוסה בשריון עם אלה מתנופפת, רכב שניתן להשוות לטנק מודרני. העיר פאטאליפוטרה החלה לגדול גם כמרכז של מסחר והפכה לעיר הבירה של מגדהה אחרי מותו של אג'טאשטרו.
שושלת האריאנאקה הודחה על ידי שושלת שישונאגה. שליט שישטנאגה האחרון קאלאסוקה, נרצח על ידי מהאפאדמה נאנדה ב-345 לפסה"נ, הראשון מבין "תשעת הנאנדות" שהיו מהאפאדמה נאנדה ושמונת בניו.
בשנת 326 לפנה"ס, צבאו של אלכסנדר מוקדון התקרב לגבולה המערבי של מגדהה. הצבא, מותש ומפוחד לנוכח הסיכוי לקרב נוסף מול צבא הודי עצום על הגנגס, התמרד באזור נהר היפאסיס (נהר ביאס של ימינו) וסירב לצעוד מזרחה. אלכסנדר, לאחר פגישה עם אחד מקציניו, ק, השתכנע שעדיף להסתובב וחזר דרומה, כשהוא כובש בדרכו את ארצות ההינדו אל עבר האוקיינוס.
בסביבות 321 לפסה"נ, שושלת נאנדה הסתיימה, וצ'אנדראגופטה מאוריה הפך למלך הראשון של השושלת המאוריינית והאימפריה המאורית בסיועו של צ'אנאקיה (מלומד ופילוסוף שהיה גם יועץ למלך). האימפריה השתרעה מאוחר יותר על פני רוב דרום אסיה תחת שלטונו של המלך אשוקה, מי שהיה מכונה בתחילה 'אשוקה האכזר', אבל לאחר מכן הפך לתלמיד של הבודהיזם ונהייה "דהרמה אשוקה".
מאוחר יותר, האימפריה המאורית הסתיימה, וכמו כן גם אימפריית שונגה ואימפריית קאראבלה קרסו והחלפו על ידי אימפריית גופטה. עיר הבירה של אימפריית גופטה נשארה פאטאליפוטרה במגדהה.
תרבות.
התרבות של מגדהה הייתה במובנים מסוימים שונה מהתרבות הוודית של הממלכות ההינדו-אריאניות. טענה זו הועלתה על ידי ה'הודו-לוגיסט' יוהנס ברונקהורסט בספרו, "'מגדהה הגדולה: מחקרים בתרבות הודו העתיקה" (2007)', אשר טוען כי קיים 'אזור תרבותי' שאותו הוא מכנה "מגדהה רבתי", אשר מוגדר כ 'בערך האזור הגאוגרפי שבו הבודהא ומאהאבירה חיו ולימדו'.
בנוגע לבודהא, אזור זה השתרע מסראבסטי, עיר הבירה של קוסאלה מצפון-מערב ועד לראג'אגרה, עיר הבירה של מגדהה, בדרום-מזרח. על פי ברונקהורסט "אכן התקיימה שם תרבות של מגדהה רבתי אשר נותרה נפרדת מהתרבות הוודית עד זמנו של פאטאנג'אלי (דמות אגדית שחיברה מאמרים אודות התחביר הסנסקריטי)". טקסטים ודיים כגון סאטאפטה ברהאמה מייחסים לתושבי האזור תכונות שטניות ובעלי ניב דיבור ברברי.
הבודהא-לוגיסט אלכסנדר ווין כותב כי יש "כמות מכריעה של ראיות" מצביעה על כך כי תרבות זו שהייתה תרבות מתחרה לתרבויות הוודיו-אריאניות שלטה במישור שממזרח לגנגס בתקופה המוקדמת של הבודהיזם.
כתוצאה מכך כוהנים של הדת הוודית השמרנית (קרויים ברהמין) היו מיעוט במגדהה במהלך בתקופה המוקדמת הזאת.
הדתות במגדהה מכונות סראמאנה והן כוללות מסורות של ג'ייניזם, בודהיזם ואג'יבי'קה. בודהיזם וג'ייניזם היו הדתות שנתמכו על ידי המלכים במגדהה הקדומה כמו סרניקה, בימביסארה ואג'אטאשטרו, והדת השלטת בתקופת שושלת נאנדה (345-321 לפסה"נ). הייתה בעיקר ג'ייניזם.
בסאראמנה הללו לא סגדו לאלוהויות הוודיות, הטיפו במידה מסוימת לסגפנות ומדיטציה (שכונתה ג'האנה) ונטו לבנות תילי קבורה עגולים (שנקראו סטופות בבודהיזם).
דתות אלו ביקשו גם סוג של שחרור מהמחזור האינסופי של לידה מחדש ונקמת הקארמה באמצעות רכישת ידע רוחני.
ג'וניור ברנקייה
קורפורסיון דפורטיבו פופולר ג'וניור (בספרדית: .Club Deportivo Popular Junior Fútbol Club S.A) או בשמותיה הנפוצים כמו ג'וניור ברנקייה או אתלטיקו ג'וניור היא קבוצת כדורגל קולומביאנית מהעיר ברנקייה. הקבוצה מארחת את משחקי הבית שלה באצטדיון מטרופוליטאנו רוברטו מלנדס, המשמש אצטדיון בית גם עבור הנבחרת הלאומית. שחקני הקבוצה לובשים חולצות פסים באדום ובלבן. הקבוצה זכתה עד כה בשמונה תוארי אליפות ובגביע אחד ואת מדיה לבשו שחקנים כקרלוס ולדרמה, איבן ולנסיאנו, טאופילו גוטיירס וקרלוס באקה.
היסטוריה.
התקופה החובבנית.
המועדון נוסד בשנת 1923 במטרה לייצג את השכונות סן רוקה ורבולו. התהליך החל עם הקמת קבוצה שנקראת "יובנטוס" על ידי מנהגרים איטלקיים אך לאחר מכן שונה השם לחובנטוד. מספר חובבי כדורגל יצרו ב־7 באוגוסט 1924 מועדון חדש שנקרא "חובנטוד אינפנטיל". משחקם הראשון היה מול ארגנטינה FBC ב־12 באוקטובר 1924, אותו הם ניצחו 1-2. ב-1926 הם נרשמו לליגה השלישית של מחוז אטלנטיקו וב-1927 השיגו את העלייה לליגה השנייה. כעבור שנתיים כבר העפילו לליגה הבכירה וב-1932 זכו לראשונה בתולדותיהם באליפות הליגה הלא מקצוענית כאשר הם משנים את שמם ל"חובנטוד ג'וניור".
התקופה המקצוענית.
ב-1948 פתח המועדון את התקופה המקצוענית שלו תחת השם אתלטיקו ג'וניור וכבר בעונה הראשונה הצליחה הקבוצה לסיים כסגנית האלופה כאשר סיימה בארבע נקודות פחות מסנטה פה. ב-1949 הושעה המועדון לשנתיים על ידי הדימיור לאחר שנתבקשה לייצג את קולומביה בטורניר הסודאמריקנו לקבוצות על ידי גוף ה-ADEFUTBOL. בעקבות בקשה זו, התערערו יחסיהם של שני הגופים הגדולים בכדורגל הקולומביאני, הדימיור וה-ADEFUTBOL. ב-1953 נקלעה הקבוצה לקשיים כלכליים קשים מאוד שאילצו אותה לפרוש מהדימיור ומהליגה המקצוענית למשך 12 שנים. במהלך אותם שנים, המשיכו לשחק כקבוצה לא מקצוענית בליגה המחוזית.
ג'וניור חזרה לליגה הראשונה ב-1966 ושנה מאוחר יותר, החתימה שלושה שחקנים ברזילאיים שכבר אז היו מהטובים בעולם והבולט שבהם היה גארינצ'ה. הוא הספיק לשחק רק משחק אחד במדי ג'וניור מול סנטה פה ובתום העונה עזבו שלושת הברזילאים.
שני תארים בשלוש שנים.
תואר האליפות הראשון של המועדון הגיע בשנת 1977. היא סיימה את טורניר האפרטורה במקום הראשון עם 35 נקודות והבטיחה את העפלתה לבית הגמר השנתי. בבית הגמר הצליחה הקבוצה לסיים במקום הראשון עם 15 נקודות, שלוש יותר מאשר דפורטיבו קאלי ולחגוג תואר אליפות ראשון. היא גם העפילה בפעם השנייה בתולדותיה לקופה ליברטדורס. אחד מהגורמים העיקריים לאליפות היה החלוץ הארגנטינאי, חואן רמון ורון.
שלוש שנים מאוחר יותר, השיגה הקבוצה את תואר האליפות השני שלה. היא שוב סיימה ראשונה בטורניר האפרטורה עם 35 נקודות והבטיחה את מקומה בפלייאוף. סיימה ראשונה את בית חצי הגמר עם נקודה יותר מאתלטיקו נסיונל והעפילה יחד איתה לבית הגמר שכלל גם את אמריקה קאלי ודפורטיבו קאלי. ג'וניור השיגה תשע נקודות מבלי להפסיד אף משחק וסיימה כאלופה לפני דפורטיבו קאלי שסיימה עם שבע נקודות. בכך העפילה לטורניר הקופה ליברטדורס השלישי שלה.
תקופת הזהב בראשות ולדרמה.