בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-8 מיליון השמעות.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-14 ביוני, ביום צאתו של השיר כסינגל. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את טילקי, כשהיא כלואה בתוך מגדל; כלומר, אזכור לאגדה של רפונזל. בהמשך, הנסיך שלה משחרר אותה משם והאגדה מתחלפת לאגדה של כיפה אדומה. בין היתר, יש אזכורים לנסיכה הצפרדע, היפהפייה הנרדמת וכולי.
נכון למאי 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-42 מיליון צפיות.
ג'ף ריין-אדלייד
ג'ף ג'ייסון ריין-אדלייד (בצרפתית: Jeff Jason Reine-Adélaïde; נולד ב-17 בינואר 1998) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הקשר באולימפיק ליון.
קריירת מועדונים.
תחילת הקריירה.
ריין-אדלייד נולד בשמפיני-סור-מרן והחל לשחק באקדמיית הנוער המקומיות עד שהגיע ללאנס, שבה היה חלק מקבוצות הנוער והמילואים של המועדון. ב-18 באפריל 2015, הוא נכלל בסגל המחליפים של הקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ההפסד 3–1 למץ, אך לא שותף באותו המשחק.
ארסנל.
לאחר אותה העונה, הוא חתם בארסנל מהפרמייר ליג. הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת הגיעה בטורניר קדם עונת 16–2015 של גביע האמירויות, כששותף בניצחון 0–1 על וולפסבורג. לאחר מכן, הוא היה שותף בעיקר במשחקי המילואים של המועדון ובמשחקי הגביע של הקבוצה הבוגרת. לעומת זאת, הוא ספג פציעה באחד ממשחקי המילואים וכתוצאה מכך נעדר מפעילות עד לתום העונה. ריין-אדלייד היה חסר מזל ולא שותף בשום משחק ליגה של ארסנל במהלך שתי העונות שלו במועדון.
אנז'ה.
ב-31 בינואר 2018, ריין-אדלייד הושאל לאנז'ה מליגת העל הצרפתית עד לתום עונת 18–2017. הוא רשם את משחקו הראשון בקבוצה ב-10 בפברואר 2018, כאשר הוא נכנס כמחליף בהפסד 4–0 למונקו. אנז'ה החתימה אותו באופן קבוע ב-26 ביולי 2018.
ליון.
ב-14 באוגוסט 2019, אולימפיק ליון הודיעה על החתמת ריין-אדלייד בחוזה לחמש עונות עבור 25 מיליון אירו כולל בונוסים בשווי של 2.5 מיליון אירו. במהלך משחק ליגה, שנערך ב-15 בדצמבר 2019 נגד סטאד רן, הוא סבל מקרע ברצועה הצולבת הקדמית בברכו הימנית אשר השביתה אותו לחצי שנה.
השאלה לניס.
ב-5 באוקטובר 2020, ריין-אדלייד הצטרף בהשאלה לניס עד לתום העונה עם אפשרות רכישה בסך 25 מיליון אירו.
אחמד נור-אלהי
אחמד נור-אלהי (בפרסית: احمد نورالهی; נולד ב-1 בפברואר 1993) הוא כדורגלן איראני המשחק בעמדת הקשר בפרספוליס ובנבחרת איראן.
קריירת מועדונים.
כשהיה בן 16, נור-אלהי הצטרף לאקדמיית הנוער של פואד יזד. כשנתיים לאחר מכן, הוא קודם לקבוצה הבוגרת של מועדון כדורגל זה. במהלך שלוש שנותיו בקבוצה, הוא עזר לפואד יזד להישאר בליגת המשנה האיראנית.
ב-13 ביוני 2014, הוא חתם על חוזה לשלוש שנים בפרספוליס. הוא הופיע לראשונה במדי הקבוצה בליגת העל האיראנית במחזור השני של עונת 15–2014 מול פולאד. בחלון העברות של ינואר 2017, הוא הושאל לטרקטור עד לתום העונה.
קריירה בינלאומית.
באוקטובר 2018, נור-אלהי זומן למחנה האימונים של הנבחרת האיראנית בטהראן על ידי המאמן באותה התקופה, קרלוס קיירוש. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים ב-15 בנובמבר 2018 במשחק מול נבחרת טרינידד וטובגו. שערו הראשון הגיע ב-10 באוקטובר 2019, כשכבש את השער הראשון בניצחון הבית המוחץ 0–14 על נבחרת קמבודיה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
אברהם שניר
אברהם שניר (28 בנובמבר 1951 – 12 באוקטובר 1973) היה קצין תותחנים בדרגת סרן בצה"ל, שלחם במערכה בחזית הצפון במלחמת יום הכיפורים ונפל בקרב. על פעולתו בימי המלחמה עוטר שניר בצל"ש הרמטכ"ל.
ביוגרפיה.
אברהם שניר (במקור שינדלר) נולד ברחובות למשפחה שומרת מצוות. גדל במושב ניר גלים. היה קרוב למקצוע החקלאות.
שניר התגייס לצה"ל בשנת 1969. תחילה הוצב בנח"ל ובהמשך הועבר לחיל התותחנים. עבר את מסלול ההכשרה בחיל לרבות קורס קצינים, ולאחר תום שירותו המשיך בשירות קבע.
ערב מלחמת יום הכיפורים היה שניר מפקד סוללה ג' בגדוד 405, שהיה מוצב בפיקוד המרכז. ימים אחדים לפני המלחמה הועלה גדודו לרמת הגולן כדי לתגבר את יחידות הארטילריה שם. הסוללה של שניר נפרסה בחלקה הצפוני של הרמה. הוא עצמו הוצב לשמש כקצין קישור ארטילרי בגדוד הטנקים 77 של חטיבה 7. הוא השתתף בקרבות הבלימה שבהם לחם הגדוד בעמק הבכא ולאחר מכן בפריצת החטיבה לתוך סוריה. בכל ימי הלחימה נסע בטנק והתמיד לטווח את התותחים אל מטרות בחזית כשהוא מחוץ לצריח ואף מהשטח הפתוח, כשהוא חשוף לאש.
ב-12 באוקטובר 1973 נמצא גדוד 77 בעמדות ממערב לכפר מזרעת בית ג'אן שבמובלעת הסורית. מטוס סורי הפציץ את עמדות הגדוד. שניר לא הספיק לתפוס מחסה בתוך הטנק ונהרג.
לאחר המלחמה הובא אברהם שניר לקבורה במושבו ניר גלים. הניח הורים, אח ואחות.
בספטמבר 1975 עוטר שניר לאחר מותו בצל"ש הרמטכ"ל על פעולתו במהלך המלחמה.
ישראל שינדלר (בעל עיטור העוז ממלחמת ששת הימים), שנהרג 4 ימים אחריו, בקרב לצליחת התעלה - הוא דודו.
הנצחה.
שמו של שניר הונצח באנדרטת חיל התותחנים בזכרון יעקב, באנדרטה לנופלי גדוד 405 ברמת הגולן ובאנדרטה במושבו ניר גלים. לאות הערכה על שירותו המסור עם גדוד 77 הונצח שמו גם באנדרטה לנופלי הגדוד ברמת הגולן ובאנדרטת יד לשריון בלטרון.
קלואי דייגרט אוון
לאנו דל ריו
ניו לאנו
סורת אל-ג'את'יה
סורת אל-ג'את'יה (בערבית: سورة الجاثية, "הכריעה") היא הסורה ה-45 בקוראן. הסורה מונה 37 פסוקים, ושמה נגזר מפסוק 28.
תוכן הסורה.
פסוק 1 מורכב מצירוף של שתי האותיות הערביות חא. מים (حم).
פסוקים 2–15 נותנים דוגמאות לאותותיו של האל.
פסוק 16 מדבר על בני ישראל, על כך שהם קיבלו את התורה, ועל שאללה העדיף אותם על פני כל העולם.
פסוק 17 הוא מעין אזהרה מפני יום הדין.
בפסוקים 18–19 נאמר שעל מוחמד ללכת לפי האסלאם, ולא להקשיב לאלו שלא מאמינים בו.
פסוקים 20–37 עוסקים ביום הדין.
אוסקר טאובר
אוסקר טאובר (28 בספטמבר 1909 – 19 במאי 2000) היה צלם עיתונות ישראלי.
ביוגרפיה.
נולד בקריז'בצי למשפחה יהודית אורתודוקסית ואמידה שעקרה מווינה לזאגרב בתחילת שנות 1900.
למד בבנין הקהילה היהודית בזאגרב ולימודים גבוהים בבית ספר למסחר ושפות, כולל פנימייה יהודית בשווייץ. מגיל צעיר הצטרף לאגודת "מכבי זאגרב" שם היה ספורטאי ואתלט ידוע אשר זכה 3 פעמים כאלוף קרואטיה בריצות קצרות, ומבין הבולטים ביוגוסלביה לשעבר. ייצג את יהודי יוגוסלביה במכבייה הראשונה והשנייה וכן בשתי מכביות החורף. מקצועו היה מתורגמן וקצרן ב-5 שפות (סרבו-קרואטית, גרמנית, צרפתית, איטלקית ואנגלית) וכן למד צילום ופיתוח תמונות.
בזמן מלחמת העולם השנייה (אפריל 1941) נתפס בידי הגסטפו, עבר חקירות בארבעה בתי כלא ושוחרר רק הודות לתעוזתה של חברתו דאז – ואשתו לעתיד – לנקה-לאה לבית פינזי, בכך שפנתה כיהודיה, ללא הטלאי הצהוב למפקד ה"אוסטשה"; כאשר אקדח מכוון לראשה ביקשה לשחרר את אוסקר, הספורטאי הידוע. בשל תעוזתה, אומץ ליבה וסיכון חייה, נתן הוראה לשחררו.
השניים ברחו לליובליאנה, סלובניה, שם נישאו אצל הרב המקומי. נדדו בהרי איטליה עד שהצטרפו כלוחמים לפרטיזנים בהרים, שם שימש אוסקר גם כחוקר שבויים גרמנים ומתורגמן וכן כמתאם בין הפרטיזנים לכוחות הברית לגבי הצנחת ציוד ולוחמים אמריקנים. לבסוף, הוביל במשך שבועיים קבוצה גדולה של פליטים בהרים המושלגים בתווך בין הכוחות הגרמנים לאמריקנים תוך סיכון חיים, לכיוון פירנצה.
באפריל 1945 עלו באוניה לחיפה עם "סרטיפיקט", שוכנו במחנה המעצר בעתלית ושוחררו על ידי אחיו של אוסקר, רוברט, שהיה נציג "קודאק" במזרח התיכון. הוריה של לנקה נרצחו בידי הגרמנים ואילו הוריו של אוסקר הצליחו לברוח מזאגרב ברכבת הטראנס-אירופית האחרונה, דרך לבנון - לחיפה.
אוסקר החל לצלם בפרדס-חנה, במחנות האנגלים וגויס לכוחות ה"הגנה" במשלטים באזור עין שמר, שם לחם בפורעים וגם תיעד במצלמתו את הפעילות, כולל פיתוח צילומי אוויר במפקדה ביפו.
בשנת 1948 עברה המשפחה לרחוב מוריה בחיפה, שבו אחד משני החדרים שימש לצילום, וחדר האמבטיה כמעבדת פיתוח. בתחילה צילם אירועים משפחתיים ואישים אך מתחילת 1950 עבר לצילום עיתונות כעיתונאי, חבר אגודת העיתונאים.
תחילת דרכו כצלם השבועון "העולם הזה" והמשך לכל מערכות העיתונים, ירחון "לאשה" וסוכנויות חוץ כ-U.P ו-A.P. בנוסף, היה חבר ב"סקי-פטרול" בחרמון וייצג את אגודת העיתונאים הארצית באליפויות עולם לעיתונאים וזכה להוקרה כגולש סקי המבוגר ביותר.
אוסקר היה בעיקר צלם שטח, שכיסה כל אירוע בחיפה והצפון וכן כתבות בכל הארץ והגיע עד עזה, חברון, איסמעיליה וסואץ בעת מלחמת ההתשה בסיני. החל מצילומי המעברות בחיפה וסביבתה, כפרים ערבים ודרוזים, כרמיאל, כפר אתא, מרכזי דת, חברות בנייה, מפעלים, "אוטוקארס"("קייזר פרייזר"), נמל חיפה, מספנות ישראל, רכבת ישראל, הטכניון, אוניברסיטת חיפה, עיריית חיפה, המשטרה, בתי המשפט, עבודות ה"כרמלית" וחנוכתה לראשונה, ליווי הסרטת "אקסודוס" בארץ, סיקור ביקורו של סאדאת בישראל, ביקורו של אדוארד קנדי בישראל, אישים ידועים, שחקני קולנוע, כל אירועי הספורט למיניהם, הצגות תיאטרון ומועדון התיאטרון, צבא, משרד הביטחון, מוזיאונים ועוד אירועים רבים.
אחד מהאירועים החשובים אשר תיעד היו מהומות ואדי סאליב שצולמו מטווח-אפס ברחובות חיפה בשנת 1959, בבתי המשפט ובכלא, וצילומיו הבלעדיים כיסו את דפי "העולם הזה" ועיתוני ישראל.
בגיל 83 עבר להתגורר בבית אבות בעיר אך המשיך לצלם. נפטר בבית חולים בני ציון בתאריך 19 במאי 2000 בגיל 91.