בראשית המאה ה-20, בעקבות מצבה הקשה של העדה האתיופית בירושלים, בנו קיסרי אתיופיה מנליק השני וטאיתו בטול בתי דירות בסביבת הכנסייה האתיופית (היום ברחוב אתיופיה). הדירות נועדו לשמש הן לצליינים אתיופים, והן להשכרה לטובת קופת הקהילה. כך נבנו בשנים 1904–1906 בית הקיסרית טאיתו יחד עם בית מנליק השני (שגם דומה לו בעיצובו ובגודלו) משני צידיה של חצר הכנסייה. הבניין כולל שלוש קומות ובראש חזיתו הראשית (מצד מערב) קבוע סמלה של הקיסרית, פנים בתוך שמש זורחת וסביבם כתובת באמהרית: "מנליק השני, מלך המלכים, בנה את הבית הזה לכבודה של אשתו, הקיסרית טאיתו.".
עם השנים, בעקבות השכרתו של הבניין לגורמים שונים שהעדיפו לא להיכנס אליו דרך חצר הכנסייה אלא ישירות מצדו השני, הוסבה הכניסה אליו לכיוון ממערב למזרח (רחוב שאול אדלר).
שימושי הבניין.
כשהושלם הבניין בשנת 1906, בשל המיעוט בצליינים, הושכר הבניין לבוריס שץ לצורך הקמת בית המדרש לאמנות ולמלאכות אמנות בצלאל. בית הספר שכן בבניין לתקופה קצרה, אך נוכח הגידול במספר התלמידים ועלויות שכר הדירה עבר ב-1908 לבית הקבע שרכש (היום ברחוב שמואל הנגיד). לאחר שפינה המוסד את הבניין, ולפני תום מועד השכירות שלו, התגוררו בבית רחל ינאית ויצחק בן-צבי.
בתחילת 1910 עבר לבניין בית היתומות הכללי ע"ש דוד וינגרטן. במהלך מלחמת העולם הראשונה נפגע הבניין מהפגזות וכמה מהבנות בו נפצעו. המוסד שכן במבנה עד שנת 1929 וממנו עבר למבנה בית הספר כי"ח ברחוב יפו.
לימים, ובמשך עשרות שנים, הושכר הבניין לשירותי בריאות הציבור של עיריית ירושלים, ושכנה בו המחלקה לטיפול האם והילד.
בשנת 1998 שופץ הבניין באופן יסודי, ומאז הוא משמש כמרכזו של ארגון הנוצרי "גשרים של שלום".
1930 בקולנוע
בית הקיסרית טיטו
אל-ערוב
מחנה אל-ערוב (בערבית: مخيّم العروب – תעתיק מדויק: מח'ים אל-ערוב) הוא מחנה פליטים פלסטינים, מדרום ליישוב אפרת ובסמוך לכפר בית פג'אר, בשטח הרשות הפלסטינית. אוכלוסיית המחנה מונה כ-10,400 נפש (2016). הכפר קרוי על שם ואדי אל-ערוב הסמוך. ממזרח למחנה הפליטים שוכן כפר קטן בעל אותו השם, על גבי חורבות קדומות.
היסטוריה.
הגאוגרף הערבי יאקות אל-חמאווי שסייר באזור במאה השלוש עשרה ציין כפר בשם אל-ערוב שהתקיים במקום.
בשנות ה-30 של המאה ה-20, תחת שלטון המנדט הבריטי, הוקמה במקום תחנת משטרת אל-ערוב ותחנת ניסיונות חקלאית.
מחנה הפליטים הוקם בשנת 1949 על ידי אונר"א. תושבי המחנה הגיעו מכפרים שנחרבו בזמן מלחמת העצמאות, ביניהם: עיראק אל-מנשייה (שעל חורבותיו קם פארק התעשייה קריית גת), זכריא (היום מושב זכריה) וקסטינה (היום קריית מלאכי).
לאחר הסכמי אוסלו, המחנה הוגדר כשטח B. בזמן האינתיפאדה השנייה הוקמה עמדת פילבוקס בכניסה למחנה.
גאוגרפיה ואתרים.
שטח מחנה הפליטים כ-350 דונם (0.4 קילומטר רבוע) כך שצפיפות האוכלוסין במחנה היא כ-26,000 איש לקמ"ר.
בקצה המזרחי של מחנה הפליטים נובעים עינות ערוב, המזרימים את מימיהם לתוך "בריכת הערוב" הסמוכה, שהיוותה חלק ממערכת אספקת המים לירושלים בתקופה הרומית. את הבריכה הזינה בנוסף אמת הערוב, שמקורה במעיינות כוזיבה, כ-2 קילומטרים דרומית לאל ערוב, וקצה בבריכות שלמה שעל יד בית לחם.
גבולו המערבי של המחנה צמוד לכביש 60, בנקודה בה יש עיקול חד המכונה "צומת אל-ערוב". מצידה השני של הצומת שוכנת "מכללת אל-ערוב", מכללה חקלאית פלסטינית שהוקמה כתחנת ניסיונות חקלאית בשנות השלושים תחת שלטון המנדט הבריטי. תחת שלטון ירדן נבנה לצידה בית ספר חקלאי בשנות ה-60 של המאה ה-20, שהפך לתיכון הפעיל בימינו, בו לומדים נערי אל ערוב.
ממערב לאל ערוב, בין הכפר ובין בית אומר, שוכן יער אל-קרן. היער נשמר והורחב בשנות השלושים על ידי השלטון המנדטורי, שהכריז עליו כשמורת טבע. בלב היער שוכנת חורבת אל-קרן, ובה שרידי מצד רומאי.
כ-400 מטר מצפון לאל ערוב נמצא בית הברכה (במקור בערבית: בית אל-ברכּה), מתחם בן כארבעים דונם שנבנה החל מסוף שנות הארבעים של המאה העשרים על ידי תומאס למבי, מיסיונר נוצרי אמריקאי. ב-2015 פורסם כי פעיל הימין אריה קינג רכש את המתחם. המתחם יסופח למועצה אזורית גוש עציון.
קריית ערביה.
בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20, התגלתה בסמוך לכפר אלערוב מערכת מסתור גדולה. באתר חפרו יעקב משורר ויורם צפריר. במערכת המסתור נמצאו ממצאים מימי מרד בר כוכבא כולל מטבעות בר כוכבא. בעקבות מציאת מערכת המסתור בכפר אלערוב הוצע לזהות את המקום עם קריית ערביה. ליד הכפר מצויים כמה מעיינות, ולפיכך גדלו שם כנראה ערבות והדסים בשפע. פרט זה תואם את אזכורה של קריית ערביה ב"איגרת ארבעת המינים" של בר כוכבא, בה מתבקשים אנשי עין גדי להביא מקריית ערביה ארבעת המינים כדי לחוג את חג הסוכות.
בספטמבר ואוקטובר 2015 הרסו פלסטינים בכלים כבדים את אתר העתיקות של מערכות המסתור באלערוב.
כביש עוקף אל-ערוב.
כבר מזמן האינתיפאדה הראשונה ביקשו תושבי האזור להסיט את תוואי כביש 60, העובר צמוד למחנה, עקב תקריות רבות של יידוי אבנים על כלי רכב חולפים. בדצמבר 1998, פרסם לראשונה מע"צ מכרז לסלילת הכביש. במכרז זכתה חברת אחים ברזאני, לכביש עוקף באורך של כ-8 ק"מ, ובעלות של 18.5 מיליון שקל. אך הכביש לא נסלל, עקב הצורך בהפקעות של אדמות פרטיות רבות מבית אומר וחלחול לצורך סלילתו. באוקטובר 2017, נועד ראש הממשלה בנימין נתניהו עם בכירי מועצת יש"ע, והבטיח להשקיע מאות מיליוני שקלים בפיתוח תשתיות ברחבי הגדה המערבית, כולל פרויקט כביש עוקף אל-ערוב. באפריל 2019, חתם ראש המנהל האזרחי על צו הפקעה ל-401 דונם מאדמות הכפרים בית אומר וחלחול לצורך סלילת הכביש. על פי התכנון, כביש 60 יוסט ב-150 מטר מערבה מגדר המחנה. מדרום למחנה יבנה תוואי חדש לכביש, בשולי שמורת היער אל-קרן, שיסיט את הכביש ממזרח לבית אומר.
ישראל בער מווילעדניק
פארל וילימס
בניין פלאסקו
בניין פלאסקו (בפרסית: ساختمان پلاسکو) היה גורד שחקים בן 17 קומות שנבנה בשנת 1960 בעיר טהראן, בירת איראן. הבניין קרס ב-19 בינואר 2017 בגלל שרפה. שיקומו הושלם ב-2021.
היסטוריה.
בנייתו של בניין פלאסקו נסתיימה בשנת 1962, במהלך עשור של צמיחה כלכלית באיראן, על ידי איש העסקים חביב אלקאניאן, ונקרא על שם חברת הפלסטיק שלו. בעת בנייתו היה זה הבניין הגבוה ביותר באיראן.
לאחר המהפכה האיראנית בשנת 1979 הוצא אלקאניאן להורג בידי המשטר החדש. הממשלה השתלטה על המבנה והעבירה את הבעלות עליו לקרן מוסטאזפאן של המהפכה האיסלאמית. הקרן פעלה בבניין עד לקריסתו.
בזמן השרפה, שימש בניין פלאסקו כבניין מגורים ומסחר, והיו בו מרכז קניות גדול, מסעדה וחנויות שונות.
קריסת הבניין.
ב-19 בינואר 2017, פרצה שרפה בקומתו התשיעית של הבניין, בו היו באותו זמן עובדים ותיירים. עשרות עובדי כוחות הכיבוי וההצלה מיהרו להגיע אל הבניין ובמשך שעות נאבקו באש, עד שהקיר הצפוני של הבניין התמוטט ולאחריו קרס כל המבנה. כעשרים כבאים נהרגו, ועוד כשבעים אזרחים נפצעו במהלך הקריסה. לבניינים סמוכים נגרם נזק מינימלי.
הממשלה האיראנית הכריזה על יום אבל בעקבות האסון ודגליה הורדו לחצי התורן.
אנה קלדר-מרשל
אנה קלדר-מרשל (באנגלית: Anna Calder-Marshall; נולדה ב-11 בינואר 1947) היא שחקנית אנגלייה.
ביוגרפיה.
קלדר-מרשל נולדה בשכונת קנזינגטון שבמערב לונדון. אביה היה הסופר והמסאי ארתור קלדר-מרשל.
ב-1970 שיחקה קלדר-מרשל בסרט "Pussycat, Pussycat, I Love You" בתפקיד מילי דובס. עוד באותה שנה כיכבה בסרט הקולנוע "אנקת גבהים" המבוסס על הרומן באותו שם מאת אמילי ברונטה בתפקיד קאתי לצדו של טימותי דלטון שגילם את היתקליף. ב-1983 שיחקה בתפקיד קורדיליה בעיבוד טלוויזיוני של המחזה "המלך ליר" בכיכובו של לורנס אוליבייה.
חיים אישיים.
קלדר-מרשל נשואה לשחקן דייוויד ברק, ובנם הוא השחקן טום ברק.
אנה קאלדר-מרשל
אנה קאלדר מרשל
אנה קלדר מרשל
עונת 1977/1978 בבונדסליגה
עונת 1977/1978 הייתה העונה ה-15 של הבונדסליגה, שהיא הליגה הגרמנית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-6 באוגוסט 1977 והסתיימה ב-29 באפריל 1978.
פ.צ. סנט פאולי (בפעם הראשונה בתולדות המועדון), מינכן 1860 ושטוטגרט עלו מהליגה השנייה.
פ.צ. קלן זכתה בתואר האליפות עונה בפעם השנייה בתולדות המועדון. היא עברה את בורוסיה מנשנגלדבך בזכות הפרש שערים. פ.צ. קלן זכתה גם בגביע הגרמני
על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות. במידה ובסוף העונה מספר קבוצות היו מגיעות לאותו מספר נקודות, הקבוצה עם הפרש השערים הטוב יותר הייתה מקבלת יתרון.
הליגה כללה 18 קבוצות. קבוצות שסיימו במקומות ה-16-18 ירדו בסוף העונה לבונדסליגה השנייה, ושלוש קבוצות עלו במקומן.
פ.צ. סנט פאולי, מינכן 1860 וזארבריקן ירדו לליגות אזוריות.
כדורגלנים מצטיינים.
דיטר מילר (פ.צ. קלן) (בפעם השלישית) וגרד מילר (באיירן מינכן) (בפעם החמישית) שכבשו 24 שערים, זכו בצוותא בתואר מלך השערים של הליגה.
פעילות גופנית בחלל
כמו בכדור הארץ האסטרונאוטים עושים פעילות גופנית בחלל כדי לשמור על הבריאות שלהם. ההבדל היחידי הוא שבחלל זו חובה בשבילם לעשות זאת כיוון שבמידה ולא, ייווצרו להם בעיות בשרירים, בעצמות ותופעות לוואי שעלולות להיווצר עקב חוסר הכבידה שבחלל, ובעזרת פעילות גופנית ניתן למזער את תופעות הלוואי ולהקל על השיקום של האסטרונאוטים בעת חזרתם לכדור הארץ.
האסטרונאוטים חייבים לעשות לפחות שעתיים של פעילות גופנית בכל יום, הפעילות שלהם כוללת ריצה על הליכון (שאליו הם נקשרים ברתמות כדי לא לרחף), רכיבה על אופניים והרמת משקולות (נגד קפיץ).