קרק שירת בצבא ההגנה לישראל בשנות ה-60 עד ה-80. בתחילת שירותו הצבאי היה רופא בגדוד צנחנים, ועבר גם הכשרה בצניחה. בעת מלחמת יום הכיפורים בשנת 1973, התגייס קרק לגדוד קציני מילואים של הצנחנים ואף שהה במסגרת זאת עם סיום המלחמה שלושה חודשים כרופא צבאי ג'בל עתקה במצרים. בין 1976 ל-1980 שירת קרק בצבא הקבע כראש ענף בריאות הצבא של חיל הרפואה בצה"ל בדרגת סגן אלוף. משנת 1980 ועד 1995 היה ראש היחידה האפידמיולוגית של חיל הרפואה בצה"ל. במסגרת תפקידו כראש ענף יזם קרק הקמת מאגרי מידע רפואיים לאוכלוסייה של מעל שני מיליון מועמדים לשירות ביטחון בצה"ל, ומאגר ביולוגי חשוב בצה"ל. אלו משמשים בסיס למחקרי אורך השוואתיים חשובים ביותר עד להווה.
בשנת 1980 הצטרף קרק כאקדמאי בדרגת פרופסור חבר למחלקה לרפואה חברתית, בית הספר לבריאות הציבור ורפואה קהילתית, בפקולטה לרפואה של האוניברסיטה העברית והדסה. בשנת 1993 מונה קרק לפרופסור מן המניין באוניברסיטה העברית בירושלים.
משנת 1991 כיהן קרק בתור ראש היחידה לאפידמיולוגיה של בית החולים הדסה. בשנים 1994–2001 ניהל קרק את תחום מחלות לב וכלי דם במרכז הלאומי לבקרת מחלות. בארץ כמו כן שימש כמנהל התוכנית הבינלאומית למוסמך בבריאות הציבור בבית הספר לבריאות הציבור ורפואה קהילתית באוניברסיטה העברית-הדסה (IMPH) בשנת הלימודים 2006–2007.
קרק תרם רבות למחקר הרפואי. הוא יזם והיה שותף למחקרים ארוכי טווח (אורכיים) רבים, כגון פרויקט ה-Jerusalem Lipid Research Clinic LRC באפידמיולוגיה של קרדיולוגיה, סרטן, סוכרת וגורמי סיכון קוגניטיביים ומחקרים על מנבאים לסרטן ותמותה ספציפית לגילאים בבגרותם של מעל לשני מיליון אנשים, עם תקופת מחקר שנמשכה מעל ארבעה עשורים. מחקרו בישראל בתקופת מלחמת המפרץ בשנת 1991 הוכיח את השפעת הלחץ על מוות בטרם עת. מחקריו החלצויים על הקשר בין דתיות, חילוניות ובריאות הציבור השוו אוכלוסיות בקיבוצים דתיים וחילוניים, וגילו שיעורי תמותה נמוכים יותר בקרב קיבוצים דתיים (עבור גברים ונשים כאחד), מה שמרמז על אפקט מגונן.
קרק פרסם את מחקריו המדעיים בלמעלה מ-300 מאמרים מדעיים, כולל בכתבי עת רפואיים, בריאותיים ואפידמיולוגיים חשובים כמו "The New England Journal of Medicine", ו- "The Lancet".
קריירת ספורט.
קרק היה חבר בנבחרת ישראל בקריקט במשך שנים רבות, וייצג את ישראל במשחקי המכביה העשירית בשנת 1977. בשנת 1960 במשחק בין נבחרת ירושלים (אותה ייצג קרק) ותל אביב, זכה ב-199 נקודות (כולל 16 ), ושבר את השיא של כל הזמנים בקריקט בישראל. בלימודי התיכון והאוניברסיטה התחרה בענפי ספורט שונים, כולל קריקט, רוגבי ושחייה. בשנות נעוריו בדרבן, דרום אפריקה, הוא היה סגן קפטן ובהמשך קפטן של קבוצות הקריקט הרוגבי של Westville Boys High School. בין השנים 1958 עד 1960 כשגר במדינת צפון קרוליינה בארצות הברית, קרק ייצג את נבחרת השחייה של צפון קרוליינה בסגנון חתירה, והיה סגן הקפטן של הנבחרת. בהמשך הוא זכה במקום ראשון בחתירה בתחרויות ימק"א בישראל בשנת 1962 בשחיית 50 מטר גברים.
פרסים והנצחה.
בשנת 2018, זכה קרק בפרס מפעל החיים של איגוד רופאי בריאות הציבור בישראל על "תרומה יוצאת דופן לקידום האפידמיולוגיה ובריאות הציבור, על ההשראה ועל העמדת דורות של אפידמיולוגים בישראל."
בשנת 2018, לאחר פטירתו של קרק, הקימה זוגתו פרופסור רות קרק את "פרס ג'רמי ד. קרק למורשת מצוינות אקדמית." (באנגלית: The Jeremy D. Kark Legacy Prize for Academic Excellence). פרס זה מוענק מדי שנה לסטודנט/ית מצטיין/ת של המחזור בתוכנית הלימוד הבינלאומית אשר סיים/ה בהצטיינות (אקדמית ומחקרית) תואר מוסמך בבריאות הציבור (IMPH) בבית הספר לבריאות הציבור ורפואה קהילתית של האוניברסיטה העברית-הדסה בירושלים.
זוכי הפרס מאז הקמתו:
תזות.
Kark JD. The distribution of serum uric acid in a sample of Israel Defense Forces recruits (1973-4) by several demographic, psychometric and somatic variables. Master of Public Health thesis. Hebrew University, Jerusalem, 1977
Kark JD. The relationship of serum vitamin A and serum cholesterol to the incidence of cancer in Evans County, Georgia. Doctoral dissertation (PhD.), University of North Carolina, Chapel Hill, N.C., 1977
יחסי פקיסטן–קוריאה הדרומית
יחסי פקיסטן–קוריאה הדרומית הם יחסי החוץ בין פקיסטן לקוריאה הדרומית. מאז שנות ה-80, שופרו היחסים בין שתי המדינות והתעצמו מעת לעת. פקיסטן מחזיקה בקוריאה הדרומית שגרירות בסיאול, ואילו קוריאה הדרומית מחזיקה בפקיסטן שגרירות באיסלאמאבאד.
יחסי סחר.
הסחר הבילטרלי בין המדינות מסתכם בכ-1.1 מיליארד דולר. שני הצדדים הביעו עניין לקדם עוד יותר את יחסי הסחר וההשקעה בין המדינות. KOTRA (מרכז הסחר בקוריאה) ממלאת תפקיד חיוני בשיפור יחסי המסחר בין קוריאה לפקיסטן.
הגירה.
בשנת 2005 התגוררו בדרום קוריאה עד 7,000 פקיסטנים.
ביקורים דו צדדיים.
בנובמבר 2003 ערך נשיא פקיסטן, פרבז מושארף, ביקור רשמי של שלושה ימים בסיאול. למרות היחסים הידידותיים של פקיסטן עם קוריאה הצפונית, פקיסטן שומרת על בסיס חזק בדרום קוריאה, עם יותר הסכמי סחר עם קוריאה הדרומית והסכם ידידותי שנחתם על ידי שתי המדינות. לאחרונה בשנת 2013 ביקר ראש ממשלת דרום קוריאה בפקיסטן במהלך ביקורו החלטות רבות נחתמו על שיתוף פעולה בתחום הביטחון, הייצור ושיתוף הפעולה הכלכלי ומדע וטכנולוגיה במענק של 10 מיליון דולר לסופרקו.
חברות קוריאניות בפקיסטן.
השר הפדרלי למהנדס המסחר חראם דסטגיר ביקר בדרום קוריאה ביולי 2015 ודן בסחר דו צדדי ובאפשרות של FTA.
דרום קוריאה הסכימה להעניק הלוואה של 78 מיליון דולר להקמת המנהרה במעבר מאלקנד. דו"ח היתכנות המנהרה נערך במשותף על ידי רשות הכבישים הלאומית ויועצי דרום קוריאה.
חברת National Transmission &amp; Despatch Company Limited (NTDCL) וחברת החשמל של קוריאה (KEPCO) חתמו על חוזה ייעוץ לתכנון, הנדסה ופיקוח על הבנייה של קו החשמל 500 Kv Dasu-Islamabad בפברואר 2015.
בשנת 2008 הגיעה משלחת של הקונסורציום של KEPCO ושל DOOSAN של הרפובליקה של קוריאה לאיסלאמאבאד עם הצעה אטרקטיבית מאוד להשתתף בפרויקטים של ייצור חשמל, אך תגובת הממשלה הייתה פושרת. לאחר שלוש שנים, דוסאן וקפקו, בשיתוף עם משקיעים קוריאנים אחרים, חידשו את הצעתם בפגישה עם ראש הממשלה יוסף רזא גילני ב-21 בינואר 2011.
חברת קוריאה מ / ש סמבו בניה בע"מ, קוריאה מידלנד חברת חשמל בע"מ (KOMIPO) וחברת קוריאה החשמלית לחברת החשמל (KEPCO) הראו עניין לבנות את פרויקט כוח ההידרה טאנסה באראג' (120 מגוואט) על בסיס BOT עם מימון של 100 אחוז של 300 מיליון דולר בנובמבר 2008.
סהל (מצרים)
סֶהֶל (או סהייל) הוא אי מצרי השוכן על שפת הנילוס, 3.2 ק"מ דרום-מערבית לאסואן בדרום מצרים. זהו אי רחב ידיים, והוא נמצא בערך בחצי הדרך בין העיר אסואן לסכר אסואן הנמוך.
רוחבו של האי כשלושה רבעים מרוחב הנילוס, והוא האי המשמעותי הראשון דרומית לאשד הראשון של הנילוס. הוא נמצא מעט צפונית לסכר אסואן הנמוך (שנפתח ב-1902). במורד הנהר, ישנם איים משמעותיים נוספים כמו סלוגה, אמבונרטי, יב ולבסוף אל נבטאט. סביבם פזורים כמה איים קטנים יותר.
האי נזכר במקורות קדומים בשם סטט, והוא כולל אתרי ארכאולוגיה רבים, לרבות מקומות מקודשים, כמו מקדשה של אנוקט, אלת המים המצרים, ואלת אשדות הנילוס. במצרים העתיקה היו בסהל כמה מחצבות גרניט פעילות, וישנן כתובות רבות החרוטות על סלעי הגרניט באי. פעמים רבות כתובות אלו נחרטו על ידי נוסעים שסימנו במקום את תחילת או סוף מסעם לנוביה. בסהל ישנן גם מספר כתובות מפורסמות המתעדות אירועים היסטוריים בתולדות מצרים העתיקה. אחת מכתובות אלו היא אסטלת הרעב, שבע שנות בצורת ורעב בתקופת שלטונו של המלך ג'וסר מהשושלת השלישית ששלט במצרים במחצית הראשונה של המאה ה-27 לפנה"ס.
סהייל
יחסי פקיסטן–קוריאה הצפונית
יחסי פקיסטן–קוריאה הצפונית הם יחסי החוץ בין פקיסטן לבין קוריאה הצפונית. תחילת היחסים בין המדינות החלה בשנות ה-70 בתקופת כהונתו הדמוקרטית של ראש הממשלה זולפיקר עלי בהוטו, כאשר ערך ביקור ממלכתי בצפון קוריאה כחלק ממסע הבחירות למדיניות החוץ שלו לחיזוק היחסים עם מדינות סוציאליסטיות. פקיסטן מחזיקה בקוריאה הצפונית שגרירות בפיונגיאנג ואילו קוריאה הצפונית מחזיקה בפקיסטן שגרירות באסלאמאבאד, קונסוליה כללית בקראצ'י, וקונסוליות בערים אחרות בפקיסטן.
למרות עליית הרגש האנטי אמריקני בפקיסטן וקשריה ההדוקים ההדדיים עם הרפובליקה העממית של סין, נראה כי דעת הקהל הפקיסטנית כלפי צפון קוריאה מפולגת במידה רבה, כאשר 27% רואים אותה בחיוב ו-27% מביעים דעה שלילית.
היסטוריה.
מלחמת איראן–עיראק.
על פי ההערכה, פקיסטן כרתה בריתות בין צפון קוריאה, איראן ולוב. במהלך מלחמת איראן–עיראק, צפון קוריאה ופקיסטן תמכו באיראן. צפון קוריאה יצרה אמצעי לחימה וציוד צבאי נשלחו לעיר הנמל הפקיסטנית קראצ'י, משם הועברו ביבשה ומלווים על ידי הכוחות המזוינים של פקיסטן לגבול איראן. המדינה האיראנית השתמשה בהם כדי לפגוע ביעדים עיראקיים.
טענות על סיוע גרעיני על ידי פקיסטן.