השיגור נערך ב-28 באפריל 2008 מאתר השיגור קוסמודרום בייקונור בקזחסטן.
היסטוריה.
חודש לפני שיגור עמוס 2, בנובמבר 2003, הודיעה חברת חלל תקשורת כי היא תרכוש את הלוויין עמוס 3 מהתעשייה האווירית לישראל כתחליף לעמוס 1, שהיה צפוי לצאת משירות ב-2008.
בינואר 2005 הודיעה חברת חלל על גייס הון לטובת מימון הלוויין באמצעות הנפקת מניות ואופציות למניות, ובאמצעות הנפקת איגרות חוב. בפברואר הודיעה כי היא רוכשת את הלוויין מהתעשייה האווירית תמורת 170 מיליון דולרים. וספטמבר 2005 החלה בנייתו.
בתחילת 2006, עבר הלוויין את השלב הראשון - שלב התכנון ההנדסי ותהליכי ייצור בתעשייה האווירית לישראל. ציוד השידור של הלוויין נבנה על ידי החברות Alenia Space, חברה בת של Alcatel ו-Telespazio Holding מאיטליה. ב-24 בפברואר 2006 חתמה התעשייה האווירית עם ספייס אינטרנשיונל סרוויסס הרוסית וסי לונץ' הבינלאומית על חוזה לשימוש במערכת השיגור היבשתית של החברה (לאנד לונץ') בבייקונור שבקזחסטן לצורך שיגור עמוס 3 ברבעון הראשון של שנת 2008. הלוויין נשלח לבדיקות בגרמניה באוקטובר 2007 ועבר אותן בהצלחה.
במרץ 2008 הודיעה חלל כי החכירה כבר 76% מקיבולת הלוויין.
השיגור היה אמור להיערך ב-24 באפריל 2008 מאתר השיגור בעיר בייקונור, קזחסטן, אך נדחה ברגע האחרון עקב תקלה במתקן השיגור ובוצע ב-28 באפריל 2008. השיגור בוצע באמצעות משגר הזניט התלת-שלבי "Zenit-3SLB". הלוויין שוגר לנקודה 4 מעלות מערב בגובה של 35,786 ק"מ (מסלול גיאוסטציונרי), בקרבה אל הלוויינים עמוס 1 ועמוס 2.
הלוויין עמוס 3 שוגר על גבי משגר הזניט התלת-שלבי "Zenit-3SLB" ישירות למסלול 35,786 ק"מ, שלא כמו הלוויינים עמוס 1 ועמוס 2 ששוגרו למסלול נמוך ותמרנו את עצמם למסלול גבוה. השיגור לגובה זה ישירות, יחסוך דלק רב ללוויין, דבר שיתבטא בעוד 6 שנות שירות ותפקוד בחלל, כלומר סך הכל 18 שנים במקום 12, כמו לוויני עמוס הקודמים. בנוסף, עמוס 3 היה הלוויין המערבי הראשון ששוגר ישירות למסלול 35,786 ק"מ. משקל המכלול בשיגור היה 1,270 ק"ג ומשקל המטעד 250 ק"ג.
ב-30 באפריל 2008 הודיעה חלל על חוזה למכירת שירותי לוויין בסכום של 34 מיליון יורו, כך שכמעט כל קיבולת הלוויין הוחכרה.
בספטמבר 2011, דיווחה חלל תקשורת על תקלה במצבר של הלוויין בזמן "אקליפס" (אירוע המתרחש פעמיים בשנה לתקופה בת 42 ימים בכל פעם, בה הלוויין והפאנלים הסולאריים המספקים לו אנרגיה חשמלית מוסתרים חלק מהיממה מהשמש. אז פועל הלוויין באמצעות המצבר בלבד).
באוקטובר 2019, דיווחה חברת חלל תקשורת כי התגלתה תקלה במד האופק הרזרבי של עמוס 3, עם זאת הוא ממשיך לספק שירות באופן מלא ותקין.
תכנון ומבנה.
מבנה הלוויין מבוסס על מבנה עמוס 2 עם ביצועים משופרים של מטען התקשורת הכולל 15 משיבים (ערוצים) בהספק גבוה בשני תחומי תדר ותוספת של 3 אנטנות, מתוכן 2 בעלות אנטנות מתכווננות, דבר המאפשר אלומה ניידת. יחד עם עמוס 2 הפועל מדצמבר 2003, מספר המשיבים בחלל יגדל משמעותית. כמו כן, עתיד הלוויין לשדר בשני תחומי תדר: Ku - בו משדרים עמוס 1 ועמוס 2 (כלומר 14 ג'יגה־הרץ בערוץ העולה וכ-12 בערוץ היורד), ו-Ka (כלומר 30 ג'יגה־הרץ בערוץ העולה וכ-18 ג'יגה־הרץ בערוץ היורד), שיאפשר שידור בפס רחב ושידורי וידאו בהפרדה גבוהה (HD) גם למדינות שלא יכלו לקבל שידורים כאלו לפני כן כגון: ישראל, המזרח התיכון, מדינות מסוימות באירופה, צפון אסיה, וצפון אפריקה.
בנוסף לשטחי השרות המורחבים הקיימים בעמוס 2, מספק עמוס 3 שירותים באמצעות האנטנות בעלות האלומה הניידת לכל נקודה במזרח התיכון, באירופה, אפריקה וחלקים מיבשת אמריקה: ארצות הברית, קנדה ודרום אמריקה.
לכבוד חגיגות שנת ה-60 למדינת ישראל, עוטר המשגר זניט בסמליל חגיגות השישים. הייתה אף כוונה (שנגנזה) לשנות את שם הלוויין ל"עמוס-60".
סלמאן מצאלחה
סלמאן מצאלחה (בערבית: سلمان مصالحة; נולד ב-4 בנובמבר 1953) הוא משורר, מסאי, מתרגם ופובליציסט דרוזי-ישראלי, הכותב בערבית ובעברית.
קורות.
מצאלחה נולד בכפר הגלילי מע'אר למשפחה דרוזית, ובשנת 1972 עבר להתגורר בירושלים. הוא דוקטור לשירה ערבית קלאסית. הוא לימד ספרות ערבית באוניברסיטה העברית בירושלים והשתתף בעריכת הקונקורדנציה לשירה ערבית קדומה. מצאלחה הוא חבר מערכת כתב העת משארף.
סלמאן פרסם ששה ספרי שירה בשפה הערבית וספר שירה אחד שנכתב בעברית, "אחד מכאן". הספר יצא בהוצאת עם עובד בשנת 2004. השיר "בחיפה מול הים", המופיע בקובץ זה, הולחן ומבוצע בידי מיכה שטרית; השיר "חלום" הולחן ומבוצע בידי יאיר דלאל; השיר "כל מה שהיה" הולחן ומבוצע בידי איל סלע ולהקת דארמה. השיר "על חופש היצירה בעידן הלאומי" מופיע באלבום "פולק ישראלי" של "בציר 76".
בספטמבר 2006 זכה בפרס נשיא המדינה לספרות, על ספרו "אחד מכאן".
מצאלחה תרגם מערבית לעברית את "זכר לשכחה", ספרו של מחמוד דרוויש על קורותיו בזמן המצור הישראלי על ביירות בשנת 1982, את הרומן "הצבר" מאת סחר ח'ליפה ואחרים.
בשנים האחרונות כותב מאמרי פובליציסטיקה בעיתון "הארץ".
בשנת 2022 השתתף בהקמת הוצאת סשת לתרגום מקביל של ספרי ילדים לעברית וערבית.
קישורים חיצוניים.
מכּתביו:
עמוס 1
עמוס 1 הוא לוויין תקשורת ישראלי, הראשון בסדרת לווייני התקשורת "עמוס".
היסטוריה.
עמוס 1 שוגר מבסיס החלל האירופי קורו בגיאנה הצרפתית ב־16 במאי 1996 באמצעות טיל אריאן 4.
הלוויין נבנה על ידי התעשייה האווירית לישראל והיה בבעלותה, והוא שווק ותופעל בידי החברה הפרטית חלל תקשורת. משקלו היה 961 קילוגרמים. עמוס 1 היה ממוקם במסלול גיאוסינכרוני בקו אורך 4° מערב. בהמשך הוצב בקרבתו לוויין התקשורת הישראלי עמוס 2 ששוגר באמצעות טיל סויוז-פרגאט בסוף 2003.
עמוס 1 היה לוויין התקשורת הישראלי הראשון. הוא פותח על ידי התעשייה האווירית לישראל החל משנות ה-80, הלוויין כלל תתי-מערכות שפותחו בידי החברות DASA הגרמנית ו־Alcatel Espace הצרפתית. הוא שימש, בין השאר, לשירותי טלוויזיה ישירות לבתים (DTH/DBS) על ידי חברת YES ואחרים בארץ ועל ידי HBO וחברות נוספות באירופה.
לאחר שיגורו עתרה חברת "בזק" לבית המשפט שאסר זמנית על העברת שידורי טלוויזיה ורדיו של רשות השידור באמצעות הלוויין, זאת בטענה שהמכרז בו זכתה חברת חלל תקשורת לא היה תקין. עד שיגור עמוס 1, חברת בזק הפעילה את מערך תקשורת הלוויינים של ישראל, באמצעות לווייני תאגיד אינטלסאט (בזק גם החזיקה במניות התאגיד בשיעור של כ-0.7%).
מכיוון שהלוויין עמוס 1 מוקם בסמוך מאוד ללווין עמוס 2, הם שימשו למטרות קליטה ושידור בכדור הארץ כלוויין אחד. מכיוון שמכל הדלק של הלוויין הספיק לשימוש של 12 שנים בלבד, הוחלט שעמוס 1 יפעל עד שנת 2008 ואז הוחלף על ידי הלוויין עמוס 3 ששוגר באפריל 2008.
מכירה לאינטלסאט.
העיתון Space News דיווח ב-24 באוגוסט 2009 על מכירת הלוויין עמוס 1 לתאגיד התקשורת הלוויינית אינטלסאט, שמתכוון להציב אותו בנקודה חדשה בחלל, שם ישמש כ"גרוטאת חלל" וישמור על מקום פנוי בחלל העמוס בלוויינים, עד להצבת לוויין אחר במקומו ואילו עמוס 1 יושמד בזהירות כדי שלא יותיר רסיסים בחלל.
ירושלמי על סדר קדשים
הירושלמי על סדר קדשים הוא פירוש התלמוד הירושלמי על סדר קדשים. קיים פולמוס לגבי קיומו של ירושלמי על סדר זה. מהדורה שיצאה לאור בתחילת המאה העשרים התבררה לבסוף כמעשה זיוף.
האם היה ירושלמי על סדר קדשים.
בעת הדפסת דפוס ונציה של הירושלמי כתב המוציא לאור שאין תחת ידיו את הירושלמי לקדשים והוא מקווה שימצא. החיד"א, במאה ה-18, סבר שהיה קיים ירושלמי על קודשים והוא נעלם. בקרב אנשי חכמת ישראל ורבני המאה ה-19 ניטש ויכוח בנושא. בין התומכים בקיום ירושלמי על קדשים היו יום-טוב ליפמן צונץ, בער ראטנער, זאב וולף רבינוביץ מבריסק ואברהם אהרן רבינוביץ. בין המתנגדים נמנים זכריה פרנקל, יעקב רייפמן ושלמה בובר אשר פרסם בשנת 1872 מאמר הטוען שמעולם לא היה ירושלמי על סדר קדשים. ההנחה הרווחת היום, במיוחד לאור ממצאי הגניזה הקהירית, היא שלא היה קיים ירושלמי לקדשים.
טענות נגד.
ראיות הטוענים שלא היה קיים ירושלמי על קודשים:
טענות בעד.
ראיות הטוענים שהיה קיים ירושלמי על קדשים:
שמועות על מציאת "ירושלמי על סדר קדשים" נפוצו מספר פעמים במהלך השנים. בשנת 1872 נשאל ב"הלבנון" על שמועה שבוותיקן יש כתב יד של ירושלמי על סדר קדשים. בירורים שנעשו עם ספריית הוותיקן העלו שאין בטענה ממש.
מעשה הזיוף.
בתחילת תרס"ו (1905) החל אדם שהציג עצמו כ"שלמה אלגאזי המכונה פרידלנדר", אשר כתב לפני כן פירוש בשם "חשק שלמה" על מסכת יבמות של הירושלמי, ללקט משאר סדרי הירושלמי סוגיות וקטעים הקרובים לסדר קדשים. פרידלנדר סיפר שלידי אחיו שבטורקיה נפל כתב יד עתיק של הירושלמי על סדר קדשים, והוא הורשה להחזיק בו אך זמן קצר, ולהעתיקו. פרידלנדר גרם לבעל בית דפוס בעיירה סעאיני שבחבל סאטמר, טרנסילבניה, להאמין בתגלית ולהסכים להדפיס את הספר. הוא פרסם "קול קורא" המודיע לרבני הגולה על מציאת כתב היד, ועל הדפסתו הצפויה בתרס"ז. פרידלנדר ציפה שה'מציאה' תתקבל בזרועות פתוחות, והוא ירוויח כסף רב ממכירת הספרים. אכן, רבנים ששמעו על 'גילויו' של הירושלמי האבוד, ובהם הרב שלום מרדכי שבדרון והרב אליעזר דייטש, הוקירו מאוד את הגואל, וכתבו המלצות חמות בשבחו של פרידלנדר.