בציר זה מתגלמת במחקריו של אלרואי הבחנה טיפולוגית בין עולים ומהגרים המבוססת על ניתוח סמנטי של מונחים אלה במחשבה הציונית. אלרואי יצא נגד טענה רווחת בהיסטוריוגרפיה, לפיה 'עלייה' הוא מונח נייטרלי. לטענתו המונח חדור תוכן ערכי ואידאולוגי אשר מצד אחד מייחס לכל יהודי שמגיע לארץ ישראל מוטיבציה לאומית ומצד אחר מטשטש, עד כדי מעלים, גורמי הגירה אחרים. לפי אלרואי זוהי דוגמה מובהקת המעידה על גיוס השפה למטרותיה של תנועה לאומית. על כן הוא סבור כי אין ההיסטוריון נדרש לקבל את המינוח הלאומי ללא ערעור ועליו לבחון את ההגירה לארץ ישראל באותן אמות מידה המקובלות בחקר ההגירה הכללי. כפתרון וכאתגר מציע אלרואי הבחנה טיפולוגית בין שני המונחים המגדירים כניסה לארץ חדשה, בין אם זו ארץ ישראל ובין אם ארץ יעד אחרת: "עלייה" ו"הגירה".
פרסים.
עבודתו המחקרית הפורה זיכתה את אלרואי בקרנות מחקר ובפרסים. בין פרסים אלה:
עבודתו המחקרית.
ספריו.
ספר זה ראה אור בשנת 2004 בהוצאת יד בן-צבי. הספר מבקש לבחון, באמצעות סיפוריהם של מהגרים מן השורה, את שלביה והשתלשלותה של ההגירה היהודית. הספר בוחן מנקודת מבט השוואתית את הרכב המהגרים שהגיעו לארץ ישראל בתקופת העלייה השנייה (1914-1904) וממצאיו מצביעים, בין היתר, על מספר קווי דמיון בין המהגרים שהגיעו לארץ ישראל לבין אלו שהיגרו לאמריקה, כמו גם על קבוצות מהגרים שהגיעו לארץ ישראל אך לא זכו להכרה בהיסטוריוגרפיה הציונית. בשנת 2014 התפרסמה גרסה אנגלית של הספר בהוצאת סטנפורד המרחיבה את היריעה בהיבטים מסוימים, כגון ההיבט המגדרי.
ספר זה יצא לאור בשנת 2008 על ידי מרכז שזר. ספר זה הוא אחד החשובים שנכתבו על ההגירה היהודית הגדולה ממזרח אירופה. הספר שופך אור על "המהפכה השקטה" שבמהלכה עזבו את מזרח אירופה כשליש מכלל היהודים אל עבר העולם החדש. פרופסור אלרואי ביקש להתחקות אחר מגוון לבטיו וקשייו של המהגר היהודי היחידני משך כל תהליך הגירתו ועד הגעתו לנמלי היעד בניו יורק, בואנוס איירס או יפו. הספר בוחן גם את השפעת תהליך ההגירה על המשפחה היהודית ואת יחס החברה היהודית המזרח אירופאית להגירה היהודית ההמונית.
עוסק בהיסטוריה אינטלקטואלית בשונה מקודמיו אשר עסקו בהיסטוריה חברתית. בספר מתחקה אלרואי אחר נבכי המחשבה הטריטוריאליסטית מראשיתה, עם פרסום ה"אוטואמנציפציה" של פינסקר ועד התפרקות יט"א ודעיכת הרעיון שעמד בבסיסה. הספר מספר את קורות מסע החיפושים אחר ה'מולדת' ובוחן את האירועים הדרמטיים שקדמו להקמת יט"א, את פולמוס אוגנדה בימי הרצל ולאחר מותו, את פרישתם של מייסדי יט"א מההסתדרות הציונית והקמת ארגונם ואת האידאולוגיה של הארגון ומאבקו עם ההסתדרות הציונית. הספר מציג היבט חשוב בשיח האידאולוגי שרחש בתנועה הציונית בעשור שקדם למלחמת העולם הראשונה ומהווה תרומה חשובה להבנת תולדות העם היהודי והתנועה הציונית בעידן שקדם להכרה הבין-לאומית בזכויותיו של העם היהודי בארץ ישראל. גרסתו האנגלית של הספר יצאה לאור בשנת 2016 בהוצאת אוניברסיטת ויין מדטרויט.
ספר זה יצא בשנת 2011 בהוצאת אוניברסיטת ויין. חלקו הראשון של הספר כולל מבוא נרחב המתאר את היקף ההגירה היהודית ומאפייניה הייחודיים, דן בהקמת לשכות המודיעין שהקימו ארגונים יהודים בינלאומיים ומנתח היבטים שונים של ההגירה היהודית כפי שהם משתקפים במכתבי המהגרים. חלקו השני של הספר כולל 66 מכתבים פרי עטם של יהודים ממזרח אירופה. מכתבים אלה מעידים על התהליך המורכב של ההגירה, על הצורך העז של המהגרים במידע, על מצבם העגום של הנשים היהודיות שנותרו מאחור, על הפוגרומים מהם סבלו היהודים ועל מכשולים נוספים שעמם התמודדו המהגרים בדרכם לארץ היעד.
חיים אישיים.
אלרואי מתגורר בחיפה ואב לשניים.
משה שילת
הרב משה שילת (נולד בכ"א בכסלו תשל"ו, 15 בנובמבר 1975) הוא מחבר ספרים, עסקן ומרצה חב"די. מנהל את "חב"ד בקמפוס - ישראל" ו"חב"ד לנוער - ישראל", יו"ר ארגון תורת חב"ד לבני הישיבות, הוצאת הספרים מעיינותיך ועוד.
ביוגרפיה.
נולד בשכונת קריית משה בירושלים, לרב יצחק וליהודית שילת. בשנת תשל"ז היה אביו ממקימי ישיבת ברכת משה והמשפחה עברה לגור במעלה אדומים. למד בתלמוד תורה מורשה בקריית משה וישיבת ירושלים לצעירים שעל ידי מרכז הרב.
בילדותו נחשף לשליח חב"ד במעלה אדומים. לקראת הבר מצווה שלו שלח הזמנה לרבי מנחם מנדל שניאורסון וקיבל ממנו מכתב ברכה. בשנת תש"נ כשהיה בכיתה י', נסע לביקור אצל הרבי והיה לחסיד חב"ד. בשנת תשנ"א עבר ללמוד בישיבת תומכי תמימים בקריית גת. בתשנ"ו נסע ללמוד בישיבת תומכי תמימים המרכזית 770 בניו יורק. התגייס לחטיבה 7 של השריון במסגרת 'הסדר מרכז'.
בשנת תשנ"ט נישא לברכה ליבי לבית קירשנבאום ולמד בכולל בנתניה. בשנים תשנ"ט-תשס"ג היה מחנך בתלמוד תורה חב"ד בעיר נתניה. מתשס"ד מתגורר בכפר חב"ד. נשוי ואב לשמונה.
פעילותו.
בתשס"א הקים את ארגון תורת חב"ד לבני הישיבות, במטרה להפיץ את תורת החסידות בעיקר בציבור הציוני דתי, בעזרת שיעורים והוצאה לאור של עלונים וספרים. הארגון מקיים גם התוועדויות, בפרט בי"ט בכסלו, שבו מקיים הארגון התוועדויות רבות בישראל לצד התוועדות מרכזית רבת משתתפים במסגרת יריד החסידות ומופעי צמאה בבנייני האומה בירושלים.
שילת יזם את הוצאת סדרת האלבומים "צמאה" שבהם מבוצעים ניגוני חב"ד. משנת תש"ע מפעיל הארגון תוכנית רב-שנתית ללימוד עצמאי בתורת החסידות בשם "לב לדעת". התוכנית כוללת מבחנים שעל פיהם מקבלים המשתתפים מלגות לקניית ספרים ועוד. בתוכנית זו מופעלת גם רשת כוללי ערב ארצית לאברכים ללימוד חסידות בעיון. בשנת תשע"ב מינהו הנגיד יצחק מירילשוילי לנהל את קרן מרומים, המסייעת למוסדות תורה והחזרה בתשובה.
בתשע"ג הקים עם מנחם מנדל דיסקין את "ארגון פעילי חב"ד" במטרה לסייע לחסידי חב"ד שאינם שליחים להפיץ את מבצעי הרבי מלובביץ' בערבי חגים ומועדים. במסגרת הפעילות מבקרים החסידים אצל משפחות באזור מגוריהם ומעניקים להן ערכה הקשורה לחג הקרוב שהם מקבלים מטעם הארגון, וכן עוסקים בהכשרת מטבחים, קביעת מזוזות ושיעורי תורה. בשנת תשע"ח עבר הארגון לידי צעירי אגודת חב"ד.
בתשע"ג הקים את פרויקט "חב"ד בקמפוס" המקיים פעילות ב-36 אוניברסיטאות ומכללות בישראל. השלוחים עורכים סעודות שבת, מפעילים מערך לימודי נושא מלגות, ומקיימים שלל פעילויות חברתיות.
במקביל הקים את ארגון "חב"ד לנוער - ישראל", ובו פועלים קרוב ל-40 שלוחי חב"ד בעשרות ערים בישראל. הארגון כולל פעילות לנוער, מיזמים חברתיים והעשרת הזהות היהודית וערכיה בקרב הנוער הישראלי.
בתשע"ב התחיל לכתוב טור שבועי ברעיונות מתורת החסידות, בעלון "שבת בשבתו". בשנת תשע"ד יסד את הוצאת עלון "קרוב אליך". בכסלו תשע"ט החל להוציא את העיתון "כי קרוב" בעריכת בנימין ליפקין. העיתונים נפוצים כיום בעשרות אלפי עותקים מדי שבוע, בכל רחבי הארץ.
ספריו.
ספרי ליקוט.
הרב שילת פרסם גם חומרי לימוד וכן השתתף בעריכת ספרים נוספים.
650-659 לפנה&quot;ס
שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 659 - 650 לפנה"ס
659 לפנה"ס - רצח זכריה בן יהוידע הכהן
ימי חג (נצרות)
החגים והמועדים בדת הנוצרית (בלטינית: Sollemnitas), הם חלק מהאירועים הנחגגים על ידי נוצרים מרחבי העולם בלוח השנה הליטורגי, של הכנסייה הנוצרית על שלל זרמיה. החגים הנוצרים לרוב נסובים סביב אירועים מחייו של ישו, אמו מריה וקדושים נוצרים אחרים. בדת הנוצרית ישנה אוריינטציה חיובית לקיומם של חגים, לכן לוח השנה הנוצרי גדוש בחגים ומועדים. מרביתם של החגים אשר מציינת הכנסייה הנוצרית הם מקומיים בלבד ואינם משותפים לכל הקהילות הנוצריות באשר הן. עם זאת שניים מהחגים המרכזיים של הנצרות, משותפים לכלל הזרמים והעדות השונות הם חג הפסחא, הפנטקוסט וחג המולד.
מינוח.
המילה "Sollemnitas" שהיא הלחם בסיסים של "Sollus" (שלם) ו-"Annus" (שנה), נועדה לציין את העובדה שהחגים נחגגים במלואם בכל אחת מהשנים.
קביעת מועדי החגים.
השנה הליטורגית הנוצרית היא לוח השנה הכנסייתית, אשר נעשה בו שימוש בזרמים נוצריים שונים, לציון תפילות במועדים דתיים כולל חגי קדושים נוצרים וכן הנחיה איזה קטע מכתבי הקודש יש לקרוא ביום זה, במחזור שנתי או במחזור של כמה שנים. לוח השנה של הכנסייה הנוצרית משתנה בין זרמיה השונים כך למשל הכנסיות המערביות נוהגות להשתמש בלוח השנה הגריגוראני כאשר הכנסיות המזרחיות והכנסיות האוריינטליות נעזרות בלוח השנה היוליאני או בלוח שנה אשר מתבסס עליו.
כל הכנסיות הנוצריות משתמשות בחישוב ימי החג שלהם בשילוב של לוח שנה שימשי ולוח השנה הירחי, כאשר לוח השנה השימשי נועד בעיקר לקבוע מועדים כגון חגי קדושים ומועדי עונת חג המולד. בעוד שלוח השנה הירחי נודע לחישוב מועדי חגי עונת הפסחא.
לחלק מהחגים (לדוגמה חג המולד) יש תאריך קבוע והם נחגגים כל שנה בתאריך זה, וחלק מהחגים נחגגים בתאריכים שונים מדי שנה, למשל חג הפסחא שנחגג תמיד ביום ראשון.
עונת חג המולד.