חופי נולד בתל אביב, להורים שעלו לארץ ישראל מאודסה ב-1922. בתום לימודיו בבית ספר יסודי הצטרף לתנועת המחנות העולים והחל ללמוד בבית ספר תיכון חדש. עזב את לימודיו בבית-הספר התיכון משום שהוריו לא יכלו לממן את שכר הלימוד, והצטרף להכשרה צעירה בקיבוץ מעוז חיים. בתחילת 1944 התגייס לפלמ"ח ויצא להכשרה מגויסת בבית הערבה. ב-1945 עבר קורס מ"כים והיה מפקד כיתה בחפציבה. הדריך בקורס מפקדי כיתות במשמר העמק ובסוף שנת 1946 עבר קורס מ"מים בגניגר. במלחמת העצמאות שירת כמ"פ בגדוד הראשון של הפלמ"ח שהשתייך לחטיבת יפתח. במסגרת קרבות החטיבה נלחם ברבים ממבצעי המלחמה, ובהם קרב משמר העמק, שם בלם את כוחותיו המשוריינים והעדיפים בהרבה של פאוזי קאוקג'י, באמצעות מארב שטמן לו מחוץ לקיבוץ, במורד גבעה, ובקרבות מלכיה.
שירותו בצה"ל.
לאחר קום המדינה והיווסדות צה"ל נשאר חופי לשרת בצבא הקבע. היה מדריך בבית הספר לקצינים (בה"ד 1) וקצין מבצעים בפיקוד הדרום ולאחר מכן עבר קורס מג"דים. בשרתו כמפקד גדוד 51 בחטיבת גבעתי השתתף בפעולות התגמול של תחילת שנות ה-50, והיה חניך ומדריך במכללה לפיקוד ולמטה (קורס פו"ם). במבצע קדש (1956) השתתף בקרב המיתלה כסמח"ט בחטיבה 202, היא חטיבת הצנחנים, ולאחר המלחמה יצא להשלים את לימודיו התיכוניים. כשחזר לשירות מונה לקצין אג"ם של פיקוד המרכז. בשנים 1962-1960 היה מפקד בית הספר לקצינים של צה"ל, ולאחר מכן מח"ט הצנחנים (1964-1962, אז כבר נקראה חטיבה 35).
ב-1964 יצא חופי ללימודים בארצות הברית, בבית הספר לפיקוד ומטה של צבא ארצות הברית. כשחזר ב-1965 מונה לראש מחלקת מבצעים במטכ"ל, תפקיד אותו מילא במשך שלוש שנים, כולל במהלך מלחמת ששת הימים. ב-1 ביולי 1968 מונה לעוזר ראש אג"ם, האלוף עזר ויצמן, ושבועות מספר לאחר מכן היה מהקצינים הראשונים לקבל את דרגת תת-אלוף שהונהגה אז לראשונה. ב-1 באוגוסט 1969 מונה לראש מחלקת ההדרכה (מה"ד) באגף המטה הכללי (היום חטיבת תורה והדרכה באגף המבצעים).
בשנים 1974-1972, ובפרט במהלך מלחמת יום הכיפורים (1973) היה חופי אלוף פיקוד הצפון. בהתאם לבקשתו החל ב-26 בספטמבר 1973 תגבור של הכוחות ברמת הגולן ביחידות של חטיבה 7, ועד ערב המלחמה עלתה כל החטיבה לרמת הגולן. ערב פרוץ המלחמה נמצא פיקוד הצפון בכוננות מרבית. חופי פיקד על אוגדות חיל השריון במהלך קרבות הבלימה הקשים של ימי-הלחימה הראשונים ובמהלך מתקפות-הנגד המוצלחות בהמשך.
זמן קצר לאחר המלחמה, בינואר 1974, מונה חופי לראש אגף המטה הכללי (אג"ם) במטכ"ל, ולאחר התפטרותו של הרמטכ"ל דוד (דדו) אלעזר באפריל של אותה השנה תיפקד כממלא-מקום הרמטכ"ל, עד לכניסתו לתפקיד של מרדכי ("מוטה") גור (שבמהלך המלחמה היה נספח צה"ל בארצות הברית, ואלוף פיקוד הצפון בחודשים שעברו מאז שעזב חופי את התפקיד).
שירותו במוסד.
עם כניסתו של גור לתפקיד הרמטכ"ל באפריל 1974 השתחרר חופי מצה"ל, וביולי אותה שנה מונה לראש המוסד במקומו של צבי זמיר. במסגרת תפקיד זה דחף לביצועו של מבצע לשחרור בני הערובה הישראלים שנחטפו בטיסת אייר פראנס לנמל התעופה הבינלאומי אנטבה באוגנדה (יוני 1976), וכהכנה למבצע יונתן רתם את "המוסד" למאמצי המודיעין בשדה התעופה באנטבה וכן בהכנות לנחיתתם ותדלוקם של המטוסים בניירובי שבקניה הסמוכה. בנוסף, במסגרת המבצע המתמשך זעם האל, חוסל עלי חסן סלאמה, ראש ארגון "ספטמבר השחור", בחוצות ביירות ב-22 בינואר 1979 באמצעות פיצוץ מכונית תופת ליד מכוניתו שחלפה ברחוב בדרכו לאירוע משפחתי.
בתקופתו "המוסד" נקט בסדרה של פעולות חשאיות כדי לסכל את תוכנית הגרעין של עיראק. ל"מוסד", יוחסו מספר פעולות של פגיעה בציוד הכור עוד בצרפת, ואף חיסול מדענים שעסקו במיזם זה. חופי התנגד למלחמת לבנון הראשונה, נמנע מלקחת חלק בתכנונים ובהכנות למלחמה והטיל נושא זה על נחיק נבות. כיהן כראש המוסד עד 1982.
תפקידיו כאיש ציבור.
עם סיום תפקידו כראש "המוסד" מונה חופי למנכ"ל חברת החשמל (1982-1990). לאחר-מכן היה יו"ר מועצת המנהלים של תדיראן בע"מ (1994-1990). ב-1993 מונה על ידי ראש הממשלה יצחק רבין לבדוק את נושא הפעילות הישראלית בחבר המדינות. ב-1994 שימש נציג משפחות חללי אסון צאלים ב'. ב-1995 מונה לאומבודסמן (נציב קבילות הציבור) במועצת "כחול-לבן" שליד התאחדות התעשיינים. חופי היה ממייסדי תנועת הדרך השלישית, אולם הודיע על פרישתו מהתנועה ב-1995.
תפקידים נוספים שמילא:
היה חבר פעיל במספר אגודות ועמותות:
ב-2001 הוכתר חופי בתואר "אביר איכות השלטון" בקטגוריית צבא וביטחון.
ב-2008 הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת חיפה.
חופי היה תושב רמת גן ויקיר העיר לשנת 1998.
חופי נפטר ב-15 בספטמבר 2014 ונטמן בבית הקברות מורשה.
בסוף 2015 החליטה עיריית חיפה לקרוא כיכר על שמו בכניסה למשרדי חברת חשמל. ב-22 באוקטובר 2015 נחנך רחוב על שמו ברמת השרון.
על שמו גם רחוב בשיכון הצנחנים ברמת גן.
הערות שוליים.
[[קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ]]
[[קטגוריה:דירקטורים ישראלים]]
[[קטגוריה:לוחמי הפלמ"ח]]
[[קטגוריה:מפקדי בית הספר לקצינים של צה"ל]]
[[קטגוריה:מפקדי חטיבת הצנחנים]]
[[קטגוריה:מפקדי פיקוד הצפון]]
[[קטגוריה:אלופי צה"ל]]
[[קטגוריה:ראשי אג"ם]]
[[קטגוריה:ראשי המוסד]]
[[קטגוריה:מנכ"לים יוצאי שירות קבע בצה"ל]]
[[קטגוריה:מנכ"לים יוצאי המוסד]]
[[קטגוריה:זוכי אות אביר איכות השלטון]]
[[קטגוריה:חיילי צה"ל במלחמת יום הכיפורים]]
[[קטגוריה:חברי הוועד הציבורי למניעת הרס העתיקות בהר הבית]]
[[קטגוריה:יקירי רמת גן]]
[[קטגוריה:מנהלי חברת החשמל]]
[[קטגוריה:מפקדי עוצבת המפץ]]
[[קטגוריה:קציני אג"ם של פיקוד המרכז]]
[[קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת חיפה]]
[[קטגוריה:בוגרי המחנות העולים]]
[[קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות מורשה]]
[[קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1927]]
[[קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2014]]
פלאוליתי
פליאוליתי
בסאם זועמוט
בסאם זועמוט (בערבית: بسام زعمط; 27 במרץ 1951 – 16 באוקטובר 2004) היה שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה ערבי-ישראלי.
ביוגרפיה.
זועמוט נולד בירושלים. בשנת 1976 סיים את לימודי התיאטרון ב"בית רוטשילד" בחיפה.
עם סיום לימודיו שיחק בתיאטרון בלהקת "תיאטרון החאן" ושיחק בעשרות הצגות : "סוחרי גומי", "אנטיגונה", "מידה כנגד מידה" ובהצגת היחיד "סיפורי אבו נימר", המבוססת על ספר שכתב דן בן אמוץ.
היה חבר קרוב של ג'ורג' איברהים, מנהל תיאטרון אל-קסבה ושיחק בהצגות "רומיאו ויוליה", "המהגרים", "מלאך ירד אל בבל", "בית הזכוכית", "נישואי פיגרו", "בת הטוחן" ו"הלילה וההר". שיחק גם בתיאטרון בית ליסין ב"חצוצרה בואדי".
בשנים 1985–1989 שיחק בטלוויזיה בתפקיד "הטבח חכים" בסדרת הטלוויזיה "המסעדה הגדולה", כך נחשף לקהל הרחב והפך את הדמות לדמות פולחן מקומית. השתתף גם בסדרות הטלוויזיה "שכנים", "משפחה דה לוקס" ו"סיפורי ח'ליל". זועמוט עזב את הטלוויזיה הישראלית למספר שנים כמחאה על דלות שירות החירום שהיא הגישה בערבית במהלך מלחמת המפרץ הראשונה.
בקולנוע גילם מחבל לבנוני בסרט "גמר גביע" (1991) של ערן ריקליס, וכן שיחק בסרט "קרקס פלשתינה" (1998) של אייל חלפון ובסרטים נוספים אחרים.
באמצע ובסוף שנות התשעים כתב תסריט בערבית לקומדיית מצבים. התסריט הוצע לרשות השידור, שמינתה את ויקטור קמר לבמאי. קמר ליהק את זועמוט עצמו לתפקיד הראשי, וכך נוצרה לה "משפחה דה לוקס".
זועמוט התגורר עד מותו בשועפאט שבירושלים. הוא נפטר בשנת 2004 ממחלת כליות. במותו היה בן 53. הותיר אחריו אישה, לידיה, ובת.
קארי-אן מוס
קארי-אן מוס (באנגלית: Carrie-Anne Moss, נולדה ב-21 באוגוסט 1967) היא שחקנית קנדית.
ביוגרפיה.
מוס נולדה בברנבי, קולומביה הבריטית, קנדה.
בגיל 20 עברה לאירופה במטרה להתחיל בקריירת דוגמנות. תפקידה הטלוויזיוני הראשון היה בסדרת דרמה בשם "צדק אפל", שהופקה בעונה הראשונה בברצלונה. כשהפקת הסדרה עברה ללוס אנג'לס, עברה מוס לשם יחד איתה. לאחר מכן שיחקה במספר סרטים ופרסומות, עד לפריצתה הגדולה ב-1999, כשגילמה את הדמות "טריניטי" בסרט "מטריקס". היא שיחקה גם בשני סרטי ההמשך ותרמה את קולה למשחקי הווידאו ולסרטוני ההנפשה שנעשו לפי הסרט.
בשנת 2000 היא שיחקה בסרטים "שוקולד" ו-"ממנטו", עליו זכתה בפרס אינדפנדנט ספיריט לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
בשנת 2006 שיחקה בסרט "עוגת שלג", עליו זכתה בפרס ג'יני לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
בשנת 2009 כיכבה בסרט הרומנטי "אהבה כואבת" לצד ריצ'רד אי. גרנט.
בשנת 2012 כיכבה לצד רוב לאו במותחן הפוליטי "קרב סכינים" של הבמאי ביל גאטנטאג. בשנת 2016 שיחקה בסרט הדרמה "הנס של סוזנה" בכיכובה של קלואי גרייס מורץ.
חיים אישיים.
מוס נישאה לשחקן סטיבן רוי בשנת 1999. לזוג שלושה ילדים.
קרב כף סנט וינסנט
קרב כף סנט וינסנט, אחד מהקרבות הימיים החשובים במלחמות צרפת המהפכנית, נערך ב-14 בפברואר 1797 ממערב לכף סנט וינסנט שבדרום-מערב פורטוגל.
רקע.
ספרד הצטרפה לקואליציה עם צרפת והכריזה מלחמה על בריטניה באוקטובר 1796. הצי הבריטי בים התיכון מצא עצמו בנחיתות מספרית: 15 אוניות קו (אוניות המערכה של אותה תקופה) בריטיות מול 38 אוניות בצי הספרדי-צרפתי המשולב. הבריטים נסוגו מעמדותיהם בים התיכון, תחילה מקורסיקה ולאחר מכן מהאי אלבה, ועיקר הצי הבריטי קבע את בסיסו באוקיינוס האטלנטי מול חופי פורטוגל במוצא הנהר טחו.