המפלגה הגאורגית הסוציאל-דמוקרטית (מנשביקית) הייתה מפלגה מובילה בעידן הקדם-סובייטי בגאורגיה, שהורכבה מהחברים המנשביקים שהיו חברים במפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית (РСДРП), והנהיגה את הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה בשנים 1918-1921.
בבחירות הפרלמנטריות שנערכו ב-14 בפברואר 1919 היא השיגה רוב של 81.5% מהקולות. במרץ 1921 היא הודחה בעקבות פלישת הצבא האדום לגאורגיה. המפלגה חוסלה במהלך הדיכוי הסובייטי של מרד אוגוסט בגאורגיה, בשנת 1924.
על פי מילות ההיסטוריון הארמני-אמריקני המודרני, רולנד גריגור סאני, "ההישגים שלהם בבניית האומה הפוליטית הגאורגית היו יוצאים מגדר הרגיל. התמיכה בהם בין כל סוגי הגאורגים הייתה אמיתית. ובכל אופן, התגשמותם, בת החלוף, באפיזודה הקצרה בעצמאות הלאומית. העדות המרשימה ביותר להצלחתם היא בעובדה שלא ניתן היה להוציאם מגאורגיה מלבד שימוש בכוח צבאי עדיף מבחוץ".
הערות שוליים.
המפלגה הגאורגית הסוציאל דמוקרטית (מנשביקית)
כרתלי
קרתלי
קארתלי
קואמינטנג
יואניס מטאקסס
גנרל יואניס מֶטָאקְסָס (ביוונית: Ιωάννης Μεταξάς; 12 באפריל 1871 – 29 בינואר 1941) היה איש צבא ופוליטיקאי יווני, ששימש כראש ממשלת יוון בין השנים 1936–1941, בזמן "משטר ה-4 באוגוסט" ובמלחמת איטליה–יוון.
קריירה צבאית.
מטאקסס נולד באיתקה, והיה לחייל מקצועי. בתחילה לחם במלחמה נגד טורקיה ב-1897. הוא נשלח ללימודים באימפריה הגרמנית ושב על מנת להצטרף אל המטה הכללי, כחלק מהליך המודרניזציה של הצבא היווני לפני מלחמות הבלקן, בהן השתתף באופן פעיל. הוא מונה לראש המטה הכללי של הצבא היווני ב-1913, ומונה לדרגת גנרל ב-1916.
בהשקפתו היה מטאקסס מלוכן שתמך במלך קונסטנטינוס, וגרמנופיל, שהתנגד להתערבותה של יוון במלחמת העולם הראשונה לצד בריטניה. כאשר ביוני 1917, הודח קונסטנטינוס על ידי מעצמות ההסכמה, בגלל התנגדותו להשתתפות במלחמה לצד בריטניה, יצא מטאקסס בעקבות המלך לגלות. שניהם שבו ליוון בשנת 1920, כאשר קיבלה שוב יוון את המשטר המלוכני. ב-1922 נכנס מטקסס לפוליטיקה וייסד את מפלגת "החושבים החופשיים" ב-1923. עם נפילתה של המלוכה סמוך לאחר מכן עזב שוב מטקסס את יוון, אך שב ואף שימש כשר במשטר הרפובליקני ב-1928.
ראש ממשלה.
במרץ 1935 נכשלה הפיכה צבאית שניסתה להשיב את אלפתריוס וניזלוס לשלטון. לאחריה נערך משאל עם שנוי במחלוקת בו הומלך המלך גאורגיוס השני, בנו של קונסטנטינוס הראשון.
הבחירות ב-1936 לא הצליחו להביא להכרעה. המצב הפוליטי היה נפיץ, וההצלחה לה זכתה המפלגה הקומוניסטית היוונית בבחירות אלו הדאיגה רבים. מתוך סלידה מהקומוניסטים וחשש מהפכה נוספת, מינה גאורגיוס השני את מטאקסס, שהיה שר המלחמה, כראש ממשלה זמני ב-13 באפריל 1936, מינוי אותו אישר הפרלמנט היווני.
תסיסה בקרב מעמד הפועלים איפשרה למטאקסס להכריז במאי על מצב חירום. הוא השעה את הפרלמנט ללא הגבלת זמן, כמו גם סעיפים רבים בחוקה. ניקה את הצבא מעשרות קצינים בכירים שהיו בעד וניזלוס ומכל מי שהיה מעורב בניסיון ההפיכה הצבאית. ב-4 באוגוסט 1936 מטקסס הכריז על המשטר החדש, שכונה "משטר ה-4 באוגוסט". היה זה משטר סמכותני ורודני, המקורב אידאולוגית לפאשיזם ברוח משטרים דומים שקמו בפורטוגל ובספרד. התעמולה של המשטר הציגה את מטאקסס כ"פועל הראשון", "החקלאי הראשון", ו"אבי האומה" היוונית. מטאקסס קיבל את התואר "אריגוס", "מנהיג" ביוונית, וטען כי הוא מקים את "הציוויליזציה ההלנית השלישית" בעקבות יוון העתיקה, והאימפריה הביזנטית בימי הביניים.
ברוח המשטרים הדומים באירופה, ובמיוחד משטרו של מוסוליני, אסר מטאקסס על קיומן של מפלגות פוליטיות, אסר את הקומוניסטים, ביטל את זכות השביתה והפעיל צנזורה קפדנית על אמצעי התקשורת.
לצד דיכוי האופוזיציה והגבלות על חופש הביטוי, ממשלת מטאקסס הנהיגה שינויים פופולריים בחוקי העבודה. הוכרז על יום עבודה בן 8 שעות, והוכרזו שיפורים בתנאי העובדים. הוקם המוסד היווני לביטוח לאומי, וצבאה של המדינה שופר. באזורים הכפריים הועלו מחירי התוצרת החקלאית, והממשלה קיבלה עליה את חובותיהם של המשקים שהיו בקשיים. למרות מאמצים אלו, היה הממשל בלתי פופולרי, והעם היווני נטה לשמאל, אך ללא התנגדות פעילה למשטר.
במדיניות החוץ נקט מטאקסס בהשפעת המלך גאורגיוס בעמדה פרו בריטית ברורה. הוא ראה בבריטניה בעלת ברית טבעית בים התיכון ובצי הבריטי משום מחסום בפני נטיות ההתפשטות של מוסוליני, שהיוו איום ברור על שלמותה של יוון. מטאקסס היה גרמנופיל, ונטייתו האידאולוגית הטבעית הייתה לצד מדינות הציר במלחמת העולם השנייה. עם זאת פעל למניעת התערבותה של יוון במלחמת העולם כשזו פרצה, עד שאיטליה הפאשיסטית פלשה ליוון באוקטובר 1940. מלחמת איטליה–יוון התחילה באולטימטום שהעמיד מוסוליני למטאקסס כי ימסור לידיו אזורים אסטרטגיים השייכים ליוון. מטאקסס השיב בשלילה, וב-28 באוקטובר 1940 פלש צבא איטליה ליוון. תגובתו של מטאקסס לאולטימטום - "Alors, c'est la guerre" - "אם כן, זוהי מלחמה" הפכה לסיסמה פופולרית ביוון, וצומצמה למילה אחת: "לא" - ביוונית "Οχι" (אוחי).
הצבא היווני היה מוכן היטב למלחמה, והמורל היה גבוה. המגננה היוונית והתקפת הנגד שבעקבותיה זכו להצלחות, והאיטלקים נהדפו אל שטחה של אלבניה. מטאקסס מת באתונה ב-29 בינואר 1941, מאלח דם בקטריאלי. לאחר מותו הועלו טענות על ידי רופאיו של מטאקסס, כי הורעל למוות. מטאקסס הוחלף על ידי אלכסנדרוס קוריזיס. באפריל 1941 הביאה ההתערבות הגרמנית במלחמה לכיבוש יוון על ידי מדינות הציר ולאבדן עצמאותה. קו ההגנה שבנה מטקסס בצפון יוון, לאורך הגבול עם בולגריה, שכונה "קו מטאקסס", נפרץ רק לאחר לחימה עזה.
עד היום מטאקסס שנוי במחלוקת ביוון. יש הרואים בו דיקטטור, ויש מעריצים אותו על הפטריוטיזם שהפגין, והתנגדותו לתוקפנות.
בייקון (פירושונים)
אוצר פירושים וציורים להגדה של פסח
אוצר פירושים וציורים להגדה של פסח הוא חיבור על ההגדה של פסח שערך 'בעל האוצרות' רבי יהודה דוד איזנשטיין. החיבור יצא לאור בפעם הראשונה בשנת תרע"ז (1917) בניו יורק ופעם נוספת בשנת תשל"ו (1975) בתל אביב בהוצאת הספרים 'שילה'.
החיבור מורכב ממספר חלקים :
שם הוי&quot;ה
חלוקת התנ&quot;ך לפרקים
ר' ישמעאל
בייקון
קדל חזיר
קוגלהוף
קוגלהוף או גוגלהוף (בגרמנית: Gugelhupf, יש להגות גוּגֵלהוּפְּף) היא עוגה מסורתית הנפוצה בגרמניה, אוסטריה, שווייץ וחבל אלזס שבצרפת. עוגה זו נפוצה בצ'כיה בשם "בָּבּוֹבקַה" (bábovka) וברוסיה בשם "בָּבְּקַה" (bábka), ובהונגריה, קרואטיה וסרביה היא קרויה "קוגלוף" (kuglof).
העוגה היא עוגת שמרים בחושה, בעלת צורה מעגלית עם חור במרכזה של העוגה. העוגה מכילה צימוקים, שקדים או קליפות הדרים מסוכרות.
נהוג שאורחים המוזמנים לארוחה מגיעים עם קוגלהוף למארחים. כמו כן, היה נהוג לכלול תבנית קוגלהוף בנדוניה.
בישראל נהגו בעבר להכין גרסה של העוגה בסיר פלא על כיריים.
אטימולוגיה.
מקור שמה של העוגה כנראה במילה הגרמנית "גוגל" שמשמעה ברדס, בגלל הצורה הגבוהה של העוגה, ויש שמקשרים את השם למילה "קוגל" שמשמעה כדור, מסיבות דומות.
ייתכן שמקור המילה הוּפְּף בגרמנית במילה שמרים (הּפה - Hefe) או בשם הפועל לקפוץ(הוּפְּפן- hüpfen), כיוון שהשמרים גורמים לעוגה "לקפוץ" מעל לגובה התבנית.
גוגלהוף
ישיבת החפץ חיים
אנדרה טרוקמה
טרוקמה
המכללה האקדמית לחינוך ע&quot;ש קיי
המכללה האקדמית לחינוך על-שם קיי, הידועה בעיקר בכינויה הפשוט "מכללת קיי", היא מכללה אקדמית להכשרת מורים בבאר שבע.בשמה היא מנציחה את זכרו ופועלו של ג'פרי קיי, שתרם את הכספים לבניית בניין המכללה הראשי בקמפוס.
היסטוריה.
המכללה נוסדה בשנת 1954 על ידי אריה סימון שהיה מפקח חינוך במרחב דרום. במכללת קיי לומדים 3,000 סטודנטים במסלולי הוראה שונים וכ-500 סטודנטים נוספים במסגרת מכינה.
ראשית דרכו של המוסד בשכונת משק עזר בבאר שבע. מאז נדד פעמיים: בראשונה לשכונה ג', לבניין זמני (1960), ובשנייה לבניין נוכחי בשכונה ו' חדשה בבאר שבע, בשנת 1982.
מכללת קיי הובילה את תהליך האקדמיזציה של הכשרת המורים והראשונה שקיבלה הכרה אקדמית מלאה בכל מסלולי ההכשרה בשנת 1994 והיא בין המכללות הראשונות אשר קיבלו הכרה בלימודי התואר השני בשנת 2003. במכללה לומדים זה לצד זה סטודנטים יהודיים ובדואים.
מכללת קיי היא מוסד אקדמי המשלב בין ההוראה לבין המחקר. על מנת לאפשר לחברי הסגל להתקדם במסלול האקדמי ולהרחיב את הידע העומד לרשות הקהילה האקדמית מקיימת המכללה פעילות מחקרית ענפה. במשך 10 שנים (1994 - 2004) עמדה בראש יחידת המחקר ענת קינן.
דוד אוז'רנסקי
דוד אוז'רנסקי (אגם) (1906–1995) היה פסל ישראלי יליד אוקראינה.
ביוגרפיה.
אוז'רנסקי נולד באוקראינה ולמד באקדמיה לאמנות במינכן. בשנת 1929 היגר לארץ ישראל ועבד כטכנאי בדואר.
הוא היה שותף לעיצוב ובעיקר ביצוע העיטורים עבור בניין ימק"א בירושלים וקישוטי "עשרת השבטים" שעיצב אריק גיל בבניין מוזיאון רוקפלר בעיר.
בשנת 1935 היה ממבצעי פסל האריה בבניין ג'נרלי בירושלים.
בשנות השבעים של המאה ה-20 יצר מסכות מוות לל. שפרינצק וד"ר אברהם אלברט טיכו.
בשנת 1985 היגר לווינה.
טרודה חיים
גרטרוד (טרוּדֶה) חיים (בגרמנית: Gertrud (Trude) Chaim; 1892 – ח' בסיוון תשי"ב, 1 ביוני 1952) הייתה פסלת ישראלית ממוצא גרמני.
ביוגרפיה.