איליאס איליאדיס (ביוונית: Ηλίας Ηλιάδης, נולד בשם ג'ארג'י זווִיאַדָאוּרִי בגאורגית: ჯარჯი ზვიადაური; נולד ב-10 בנובמבר 1986) הוא ג'ודוקא יווני יליד גאורגיה, אלוף אולימפי מאולימפיאדת אתונה 2004. הישגיו של איליאדיס הופכים אותו לאחד מהג'ודוקאים המעוטרים ביותר בהיסטוריה. הוא הודיע על פרישה בגיל 29 לאחר המשחקים האולימפיים בריו 2016 ומשמש כשגריר ג'ודו מטעם איגוד הג'ודו העולמי.
ביוגרפיה וקריירה.
איליאדיס נולד ב-10 בנובמבר 1986 בעיירה אחמטה שבמחוז קאחתי בגאורגיה הקומוניסטית ובשנת 2003 עבר עם משפחתו ליוון.
אלוף אירופה ואלוף אולימפי.
ב-15 במאי 2004, בגיל 17, זכה איליאדיס בתואר המשמעותי הראשון שלו, מדליית זהב באליפות אירופה לאחר שגבר על אולה בישוף הגרמני בגמר. ב-17 באוגוסט 2004, התחרה איליאדיס באולימפיאדת אתונה וזכה במדליית הזהב לאחר שגבר בחצי הגמר על דמיטרי נוסוב הרוסי וניצח את רומן הונטיוק האוקראיני בגמר, והפך לאלוף האולימפי הצעיר ביותר אי פעם בענף הג'ודו.
2005-2009.
לאחר אולימפיאדת אתונה עבר איליאדיס לקטגוריית המשקל עד 90 ק"ג ובספטמבר 2005, הוא התחרה באליפות העולם שנערכה בקהיר וזכה במדליית כסף לאחר שהגיע עד הגמר, שם הפסיד להירושי איזומי היפני. באליפות העולם 2007 שנערכה בריו דה ז'ניירו, זכה איליאדיס שוב במדליית הכסף לאחר שהפסיד בגמר לאירקלי צירקידז הגיאורגי. בינואר 2008, זכה במדליית כסף בטורניר גביע העולם בטביליסי. באולימפיאדת בייג'ינג איליאדיס היה נושא הדגל של המשלחת היוונית, הוא הודח בסיבוב הראשון לאחר שהפסיד למארק הויזינחה ההולנדי. בשנת 2009 זכה במדליית כסף בטורניר גביע העולם בטאלין.
אלוף עולם.
באפריל 2010, הוא התחרה באליפות אירופה שנערכה בווינה וזכה במדליית ארד לאחר שניצח את מקס שירנהופר האוסטרי בקרב על המדליה. באותה שנה התחרה בגראנד סלאם ריו דה ז'ניירו וגראנד סלאם מוסקבה ובשניהם הפסיד בקרב על הארד. ב-10 בספטמבר, זכה איליאדיס במדליית הזהב באליפות העולם בטוקיו לאחר ניצחון בגמר על דייקי נישיימה המקומי. באפריל 2011, זכה באליפות אירופה בפעם השנייה לאחר ניצחון על קיריל דניסוב הרוסי בגמר. כחודש לאחר מכן, הוא זכה בגראנד סלאם מוסקבה. ב-26 באוגוסט 2011, איליאדיס זכה שוב בתואר אלוף העולם לאחר ניצחון בגמר על היפני דייקי נישיימה בשחזור הגמר משנה קודם לכן.
2012-2016.
במאי 2012, הוא זכה בגראנד סלאם מוסקבה, ובדצמבר זכה במדליית כסף בגראנד סלאם טוקיו. ב-1 באוגוסט איליאדיס זכה במדליית ארד באולימפיאדת לונדון, היווני הפסיד ברבע הגמר לקיריל דניסוב הרוסי אך זכה בארד דרך בית הניחומים לאחר ניצחונות על מארק אנתוני האוסטרלי ועל טיאגו קמילו הברזילאי בקרב על המדליה. בפברואר 2013, זכה בארד בגראנד פרי דיסלדורף ובאליפות העולם באותה שנה זכה במדליית ארד לאחר שהפסיד בחצי הגמר לאסלי גונזאלס, סגן אלוף אולימפי מלונדון, וניצח את יואקים דווארבי משוודיה בקרב על המדליה. בפברואר 2014, זכה בגראנד פרי דיסלדורף ובאליפות העולם באותה שנה שנערכה בצ'ליאבינסק, זכה במדליית הזהב בפעם השלישית לאחר שגבר על כריסטיאן טוט ההונגרי בגמר. ביוני 2015, זכה במדליית ארד במשחקים האירופיים בבאקו
באולימפיאדת ריו 2016, הודח איליאדיס בסיבוב השני לאחר הפסד באיפון לצ'נג שונג'או הסיני שבסופו של דבר זכה בארד. לאחר הדחתו מאולימפיאדת ריו, הודיע איליאדיס על פרישה.
ארנב כותנה
טרוצקי (סדרת טלוויזיה)
"טרוצקי" (ברוסית: Троцкий) הוא סדרת טלוויזיה רוסית, דרמה ביוגרפית בהפקת הערוץ הראשון ברוסיה משנת 2017. הסדרה הופקה במלאת 100 שנה למהפכת אוקטובר.
הסדרה מגוללת את קורות חייו של המהפכן ושר הצבא הסובייטי לאון טרוצקי למן עלייתו לגדולה ועד לרציחתו.
את התפקידים הראשיים גילמו קונסטנטין חבנסקי, סרגיי סוסנובסקי, אנסטסיה מסיקובה, אלכסנדרה מרייבה, מיכאיל פורצ'נקוב, סרגיי גרמאש, יבגני סטיצ'קין ואורחן אבולוב. הצילומים התרחשו בעיקר בסנקט פטרבורג ובמוסקבה.
הסדרה זכתה בפרס התאחדות מפיקי הקולנוע והטלוויזיה בקטגוריית מיני סדרת הטלוויזיה הטובה ביותר, האפקטים הוויזואליים הטובים ביותר, עבודת הבימוי הטובה ביותר, עבודת הצילום הטוב ביותר, עיצוב התפאורה הטוב ביותר ועוד. זכתה גם בפרס TEFI 2018 בקטגוריית סדרת הטלוויזיה הטובה ביותר.
תקציר עלילת הסדרה.
שנת 1940. כשהוא מסתתר במקסיקו הגולה הפוליטי לאון (לב ברונשטיין) טרוצקי, שאיבד בתוך 11 שנים את כל קרוביו, מבין: סטלין יעקוב אחריו עד סוף ימיו. אפשר לברוח ממנו, אך לא להתחבא. טרוצקי מחליט להשיב מאבק. אך הנשק שלו לא יהיו הקליעים, כי אם מילים.
הוא מותיר אחריו צוואה פוליטית ומספר לראשונה בכנות כיצד ילד יהודי הפך למבשר המהפכה ומחריבה של אימפריה. הוא מזמין אליו את העיתונאי הקנדי הצעיר פרנק ג'קסון, החובב את סטלין. הוא לא מחפש מזכיר ממושמע כי אם עיתונאי בעל דעות פוליטיות שונות, על מנת לרכך אותו ועל מנת שזה יספר לעולם את סיפורו.
אך ג'קסון הוא אגוז קשה לפיצוח והוא שואל שאלות קשות, שמאלצות את טרוצקי לחשוף את נבכי נשמתו ולגלות עמודים בדפי חייו שהוא קיווה לשכוח לנצח.
הפקה.
לדברי המפיק קונסטנטין ארנסט, מטרת ההפקה הייתה לעבד עבור כלל הקהל את סיפורו ודמותו של טרוצקי. הסדרה הופקה ביוזמת הערוץ הראשון ברוסיה וההפקה נמשכה פחות משנה.
הסדרה שודרה לראשונה במסגרת MIPCOM בקאן.
הערות שוליים.
אהבת הגר
אהבת הגר היא מצוות עשה מהתורה לאהוב גרים. המצווה מופיעה בפרשת עקב, בפסוק: מצווה זו מופיעה בתורה שלושים ושש פעמים, ומתווספת למצוות אהבת ישראל - המתייחסת לגר צדק כמו לכל יהודי - ומצוות לא תונו האוסרת במפורש כל פגיעה בגר.
חשיבות המצווה.
הרמב"ם מסביר את חשיבות מצוות אהבת הגר באמצעות השוואה ליחס שדורשת התורה כלפי אנשים אחרים:
החידוש שבמצווה.
מצוות אהבת ישראל מחייבת את עם ישראל לאהוב כל אדם מישראל. מצוות אהבת הגר מוסיפה עליה ומדייקת את החשיבות שבאהבת גרים. הרמב"ם נותן טעם לדבר: .
חידוש נוסף שהרמב"ם מציין הוא שבניגוד למצוות "ואהבת לרעך כמוך", מצוות אהבת הגר מחייבת אותנו לאהוב אותו ממש, ולא רק להתנהג כאילו אנחנו אוהבים אותו.
יש שהסבירו שיש צורך בציווי מיוחד על אהבת הגר, מפני שהגר עלול להיות רגיש ופגיע יותר מאדם רגיל, מפני שחסרה לו תחושת הביטחון שיש לאדם שנמצא בסביבתו הטבעית. ולכן עלינו לשקול היטב כל מילה והתבטאות כלפיו.
מדיני המצווה.
אסור להזכיר לגר את מעשיו הראשונים, מה שעשה לפני גיורו, וכן אסור לבזות בפניו של הגר גויים אחרים, כדי שלא לצערו.
כאשר יש דין של ישראל ודין של גר, והם באותה דרגת תכיפות, ראוי להקדים את דינו של הגר.
המצווה נוהגת בכל מקום ובכל זמן, וחלה על כולם, אנשים ונשים כאחד.
РБК
מגדל המים ברחוב מזא&quot;ה
מגדל המים ברחוב מזא"ה - הוא מגדל מים הניצב ברחוב מזא"ה 36 בתל אביב-יפו. נחנך ב-1924 על מנת לשרת את מערכת אספקת המים המתרחבת של הישות העירונית (TOWNSHIP) תל אביב. הוכרז כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ושופץ בשנת 2013. בחודש יוני 2020 ננעל האתר על ידי עיריית תל אביב בשל תלונות שכנים על זיהום רעש וכעת הוא אינו נגיש לציבור.
ההיסטוריה של המגדל.
שכונותיה הראשונות של העיר תל אביב, שהוקמה בשנת 1909, חוברו למגדל המים הראשון בעיר שהוקם בקצה שדרות רוטשילד מעל בית הוועד. מגדל זה היה בנקודה בגובה 19 מטר מעל פני הים וגובהו היה 10 מטר. על המגדל היו שני מיכלים בגובה 6 מטר שהכילו 150 קוב מים. בשנת 1920, עם התרחבות העיר נוצר צורך להרחיב את מערכת אספקת המים לבתי התושבים ולשם כך הוחלט לבנות מגדל מים חדש על גבעת כורכר מצפון לשטח הבנוי (לימים רחוב מזא"ה 36). בשנת 1930 תיאר דוד סמילנסקי את תכנון המגדל:
המשרד של הארכיטקט ארפד גוט נבחר לתכנן את המגדל וב-1924 הוא נחנך והחל להזרים מים לבתים.
בשנת 1930 תואר המגדל:
לאחר שנים רבות שהמגדל שימש לאספקת מים לא היה בו עוד צורך והוא נותק ממערכת המים, תחזוקתו נפסקה ומצבו התדרדר עד כדי כך שבשנות ה-90 הוכרז כמבנה מסוכן והשטח מסביב גודר. בשנת 2011, לאחר שהוגדר כאתר מורשת, נבחר משרד אדריכלים אמנון בר אור לשפץ את המגדל. השיפוץ הושלם ב-2013
בשנותיו הראשונות, שימש המגדל למטרות ביטחוניות. ארגון ההגנה השתמש במגדל כדי ליצור קשר (בקוד מורס או סמפור) עם יישובים שכנים. על מנת להסוות פעילות זו, פעל בחלקו התחתון של המגדל מועדון צופים ותיקים.
בהמשך, נוצל גובהו הרב של המגדל, והוצבה בראשו חנוכייה שהודלקה בחג החנוכה.
תיאור המבנה.
גובה המגדל כ-16 מטר. הוא נבנה מבטון מזוין ולבני סיליקט על גבי משטח מוגבה מהרחוב. בראש המגדל בריכת בטון עגולה בנפח של כ-400 מ"ק הנתמכת על ידי שמונה עמודי בטון. לאורכו של המגדל נבנו 3 מרפסות תצפית מגודרות כשהעלייה אליהן דרך גרם מדרגות במרכז המבנה. המגדל נבנה בסגנון האקלקטי. בחלקו התחתון נבנו קירות בין עמודי התמך על מנת ליצור מרחב סגור ומוגן. לאחר סיום השיפוץ נבנה שביל גישה ספירלי ממפלס הרחוב עד לדלת הכניסה לחלקו התחתון של המגדל. המגדל מוקף מסביבו בבניני מגורים מחודשים בני 6–7 קומות לכן אינו בולט יותר בקו הרקיע של העיר.
הבהאים בישראל
וולגאר אסטרחן
דויד דוייה
דויד דוייה (בצרפתית: David Douillet; נולד ב-17 בפברואר 1969) הוא ג'ודוקא עבר צרפתי, פעמיים אלוף אולימפי מאטלנטה 1996 ומסידני 2000.