לימים, במהלך המאה ה-4 לספירה, הוארך משך החניכה לשבעה שבועות (פרק זמן של 49 יום) בהם נערכו מדי יום שיעורים שנמשכו מספר שעות, בהם למדו המתנצרים על הנצרות.
בשלהי המאה הרביעית, משהפכה הנצרות לדת השלטת של האימפריה הרומית, הצטרפו רבים לדת החדשה, ולכן נדרשה מכולם תקופה זו של 40 יום ללימוד כללי הדת.
מנהגי תקופת התענית.
בעבר, במשך זמן התענית היו נוהגים נוצרים אדוקים להימנע ממזון ומחגיגות. בתקופה זו נהגו להתפלל (לבקש מחילה מהאל), לצום (לבקש מחילה מהנפש) ואף לבקש מחילה מהשכנים. כיום מנהגים אלה אינם נפוצים, ומה שמקובל כיום הוא ויתור על מאכל, כגון בשר חלב וביצים או מנהג כלשהו, בזמן התענית - וכן גם מתן צדקה.
פסטיבלים שקודמים לתענית.
על פי מסורות פגניות שקדמו לנצרות, נחוגו בזמן שלפני מועד התענית פסטיבלים שונים, לרוב בהקשר לפולחני האביב. מנהג זה שולב בדת הנוצרית ושיאו מגיע ב"יום שלישי השמן" (בצרפתית: מרדי גרא, Mardi Gras). גם הקרנבל (מילה שמשמעותה המילולית היא "סילוק בשר"), ציין בנצרות את סיום הזמן שבו מותר לאכול בשר לפני התענית.
במאמרו "רבלה וזמנו" מצביע מיכאיל בכטין על ההשפעה העצומה של החגיגה שלפני צום ששת השבועות, שמקדים את חג הפסחא הנוצרי, על הספרות בכלל, ועל זרם המניפאה (Menippea) בפרט. בכטין מרחיב את יסוד הקרנבל לרמה הבלשנית. לדידו מהות הקרנבל היא חציית הקווים המקובלים, והפיכת המנהגים על פיהם. השולי הופך למרכזי: פעולות הגוף והפרשותיו נהיים מוקד העניין, המעמדות הנמוכים תופסים את מרכז הזירה, העבד מוכתר למלך. הקרנבל מאתגר את המציאות היומיומית המשמימה ומשמש לה כאנטיתזה הקוראת תיגר, בכך שהוא פותח לדיון מחודש את סמליה. בכטין טוען שהקרנבל מלא בסמלים דו-משמעיים, "סמלים שמכילים דואליסטיות, המאחדים שני קטבים מנוגדים של שוני ואסון". לקרנבל החגיגה שלפני צום ששת השבועות ייחס בכטין משמעות עמוקה של חיי הקהילה - בהציבו אלטרנטיבה פרועה, משוחררת ומאתגרת לשגרת היומיום, המאופיינת בהיררכיה ובניכור חברתי. ה"אחר" משתחרר ותופס את מרכז הבמה; הכנסייה ומוקדי הכוח הפיאודליים הופכים ליעד של בוז, לעג ופרודיה. הקרנבל מאופיין במופעי ראווה חזותיים, קומדיה ופרדוקסים מילוליים. כל המחסומים החברתיים הרגילים נפרצים, הבדלי מין, גזע וגיל מתבטלים. נוצרת תקשורת חדשה בגובה העיניים, המבוססת על "מגע חופשי ומוכר", והפלת מחיצות חברתיות.
צום.
בתקופת הנצרות הקדומה הצום בימי התענית היה מחמיר - נאסר על כל מאכל מן החי, והותרה אכילת ירקות בלבד. מאוחר יותר הותרה גם אכילת דגים ועופות. במקרים מסוימים נאסרה אכילת פירות וביצים - והותרה אכילת מאפים בלבד. בימי הביניים היו כתות נוצריות שצמו כל היום, ואכלו ארוחה אחת בשעות הלילה (כמו ברמדאן המוסלמי), והיו שנהגו לאכול הכול משעות אחר הצהריים. במרבית ארצות אירופה, עד סוף ימי הביניים נהגו להימנע מאכילה במשך רוב היום, ואכלו כל יום ארוחת ערב ללא בשר, ביצים, מאכלי חלב ובלי שתיית אלכוהול.
בנצרות הקתולית, החל מסוף ימי הביניים, נקבע שבמהלך התענית יש לאכול ארוחה גדולה בערב, וביום שתי ארוחות קטנות - ובלבד ששתיהן יחד תהיינה פחות מארוחה אחת רגילה. התענית חלה על כל גבר מעל גיל 18 או לאחר קבלת הקורבן הראשון.
בגרמניה נהגו לאכול זנב של בונה, כי הוא נראה כמו דג. במהלך ימי הביניים והעת החדשה מספר חיות אחרות הותרו למאכל בזמן הצום, על בסיס היתר דתי: ברנטות לבנות-לחי הותרו באירלנד עד המאה ה-11, על בסיס אגדת עם כי הברנטות נולדות משיירי עצים הצפים במים, ולפיכך מוצאן מהעץ ודינן כפרי וירק; הקפיבארה, יונק מכרסם המבלה זמן ניכר מחייו במים, הוכשר על ידי הכנסייה הקתולית במאה ה-15 כדג לכל דבר ועניין, ולפיכך הותר בתענית.
כיום, בנצרות האורתודוקסית נהוג לשמור על הכללים שהיו נהוגים בימי הביניים, ולאכול בתקופת התענית ארוחות צמחוניות בלבד. בנצרות הפרוטסטנטית לא נהוגה התענית כלל.
בארצות הברית ובאירלנד, נוהגים הצמים להפסיק את התענית ביום פטריק הקדוש (יש שמפסיקים בכל יום שבו חל חג זה, ויש המפסיקים תענית רק אם הוא חל ביום שישי), שכן המאכל המסורתי של יום פטריק הוא קורנד ביף וכרוב.
מרבית הפרוטסטנטים והאנגליקנים אינם צמים או נמנעים מאוכל בזמן התענית. יש הנמנעים ממאכל אחד בלבד - כגון מיני מתיקות, או שוקולד, ויש הנמנעים ממנהג או מפעילות מסוימת (כגון הליכה לקולנוע).
ימים קדושים.
במהלך תקופת התענית ישנם מספר ימים הנחשבים קדושים:
יו קורנוול
יו אלן קורנוול (באנגלית: Hugh Cornwell; נולד ב-28 באוגוסט 1949) הוא זמר, סופר ופזמונאי. חבר להקת החונקים (The Stranglers) לשעבר.
ביוגרפיה.
קורנוול החל את דרכו כמורה לביוכימיה, ובמקרה פגש בשוודיה שני בחורים אמריקניים והחליט להקים עימם להקה, אולם השניים נטשו את הרעיון, וקורנוול פגש את ז'אן-ז'אק בורנל והקים עמו ועם דייב גרינפילד וג'ט בלאק את הסטרנגלרס. קורנוול הוא אחד מהיוצרים המשפיעים בפאנק (Punk) ובגל החדש.
כמה ימים לפני יום הולדתו ה-41, החליט קורנוול שהלהקה לא יכולה עוד להתקדם מבחינה אמנותית ופרש. הוא התחיל קריירת סולו שבה הוציא 12 אלבומים (בנוסף לשני אלבומי סולו בתקופת הלהקה), אף אחד מהאלבומים לא זכה להצלחה עולמית.
קורנוול כתב שלושה ספרים:
ועדת החוץ והביטחון
ועדת החוץ והביטחון (ועדת החו"ב) או ועחו"ב של הכנסת היא אחת מוועדות הכנסת הקבועות ונחשבת לאחת משתי החשובות בהן (יחד עם ועדת הכספים). סעיף 100(4) לתקנון הכנסת קובע שתחומי עיסוקה הם מדיניות החוץ של מדינת ישראל, כוחותיה המזוינים וביטחונה. מתפקידה של הוועדה לבצע חקיקה בנושאי חוץ וביטחון, וכן לפקח ולבקר את משרדי הממשלה הנוגעים בדבר.
פעילות הוועדה.
מרבית פעילות הוועדה מתנהלת בוועדות המשנה שלה, כאשר מליאת הוועדה משמשת לרוב כבימה תקשורתית של ראשי מערכת הביטחון.
ועדת החוץ והביטחון מאשרת חקיקת משנה רחבה בתחומי הביטחון, גיוס חירום של כוח אדם, פעולות מיוחדות של שירות הביטחון הכללי, גיוס של ציוד לשעת חירום, היערכות העורף, ועוד.
בפני הוועדה ניתנות סקירות של בכירי הממשל הישראלי בתחומי הביטחון, החוץ והמודיעין, ובהם ראש הממשלה, שר החוץ, שר הביטחון, הרמטכ"ל, ראש השב"כ, ראש המוסד, ראש אגף המודיעין וראש המטה לביטחון לאומי.
יו"ר הוועדה נחשב לאחד האישים הבכירים במערכת הביטחון הישראלית והוא מדווח על מרבית פעילות מערכת הביטחון, מצב שהפך את התפקיד לאחד הנחשבים ביותר בכנסת.
דיוני מליאת הוועדה סודיים. דיוני כמה מוועדות המשנה שלה סודיים ביותר, בדרגות סיווג שונות. מכאן שפרוטוקולים של הוועדה אינם מתפרסמים על פי רוב. לאחר מקרים חוזרים ונשנים של הדלפות מדיוני הוועדה, מחויבים חבריה בחתימה על הצהרה לשמירת סודיות. כמו כן חל איסור מוחלט על אמצעי התקשורת להיכנס לדיונים בוועדות המשנה.
הממשלה מחויבת להביא לאישור הוועדה ביצוע פעולות שונות הקשורות למצב חירום כמו גיוס מילואים בצו 8, הכרזה של מצב מיוחד בעורף וכדומה. כמו כן על הממשלה לדווח לוועדה על פעולות אחרות שנעשו בעניינים אלו כמו פתיחת מלחמה או פעולות העלולות להביא לאחת כזאת (למשל בנימין בן אליעזר דיווח לוועדה על פתיחת מבצע חומת מגן), גיוס בצווים חורגים, התקנת תקנות לשעת חירום. כמו כן מחויבת הממשלה לדווח גם על ענייני מודיעין כמו פעולות מסוימות של השב"כ, האזנות סתר וכדומה.
בנוסף מבצעת הוועדה שימוע לאישי מפתח בצמרת הביטחונית והמדינית של ישראל (הוועדה איננה מוסמכת לדחות את המינוי). כמו כן הוועדה מבצעת שימוע לפרויקטים בסדר גודל כלכלי משמעותי במערכת הביטחון.
הגופים המפוקחים.
בין הגופים שהוועדה מפקחת על פעולתם:
חברי הוועדה.
חברי ועדת החוץ והביטחון, כמו שאר חברי הוועדות, נקבעים על פי מפתח סיעתי. בעבר היה נהוג כי פרט לחברים אלה ישנם חברים נוספים ("אקס אופיסיו"), שלא על פי המפתח הסיעתי, ובהם כל ראשי הממשלה לשעבר המכהנים כחברי הכנסת (למשל: בכנסת ה-17 חבר הכנסת בנימין נתניהו היה חבר הוועדה לא מתוקף המפתח הסיעתי של הליכוד, אלא מתוקף היותו ראש הממשלה לשעבר, ועל כן לא היה רשום ברשימת חברי הוועדה), אולם, נוהג זה בוטל החל מהכנסת ה-19.
ועדות משנה.
כמו כן קיימת ועדת משנה משותפת עם ועדת הכספים לעניין תקציב הביטחון, וועדת השניים, לטיפול בנושאי ביקורת.
ועדות משנה שהתנהלו בעבר:
היסטוריה.
במצבי חירום כמו במלחמת יום כיפור התכנסה הוועדה בתדירות גבוהה בהרבה מאשר התדירות הרגילה (במלחמת יום כיפור, הוועדה התכנסה כל יום).
עד לשנת 1977 נוהל חלק גדול מדיוני הוועדה הסודיים במליאתה, בשנה זו בשל ריבוי ההדלפות הוחלט על העברת הדיונים הסודיים לוועדת המשנה.
באפריל 2014 הוציא בית המשפט העליון צו על תנאי, המורה ליושב ראש הכנסת וראשי ועדות הכנסת לנמק את העיכוב במינוי יושב ראש לוועדה מאז פרישתו מהתפקיד של שר החוץ אביגדור ליברמן חצי שנה קודם לכן.
ביולי 2016 הפיק ערוץ הכנסת בבימוים של גדעון אלון ויהודית דמארי, סרט תיעודי בשם "חומות של שתיקה". הסרט דן על תפקיד הוועדה כגורם מפקח ומבקר, על הקשר בינה לבין הצבא ועל שיקוליהם הפולטיים של חבריה. כמו כן הוא עוסק בפעילותה במלחמות ומבצעי ישראל ובתהליך קביעת תקציב הביטחון. במסגרת הסרט רואיינו חברים בקבינט ובועדה בעבר ובהווה ביניהם: אבי דיכטר, יעקב פרי, עומר בר-לב, שאול מופז, רובי ריבלין, עפר שלח וצחי הנגבי.
במהלך הסרט עלתה ביקורת שחברי הוועדה לעיתים מדליפים לעיתונאים תוכן מתוך דיונים חשאים של הוועדה, דבר שמוביל להימנעות מהצגת תוכן רגיש בפני הוועדה, אלא רק בפני ועדות המשנה.
ועדת חוץ ובטחון
ועדת הכלכלה