ב-26 באפריל 2018 הרשיע אותו בית המשפט בפנסילבניה בתקיפה מינית. ב-3 במאי 2018 האקדמיה האמריקאית לקולנוע סילקה את קוסבי משורותיה במסגרת המלחמה שלה נגד עבירות מין בתעשייה. ב-25 בספטמבר 2018, בתום הליך משפטי שנמשך שנים, קבע בית המשפט בפנסילבניה שקוסבי ירצה בין 3 ל-10 שנות מאסר בפועל. בטרם נקבע גזר הדין, אמר השופט שקוסבי הוא "תוקף מין אלים".
ב-11 במאי 2021 דחתה ועדת השחרורים של מדינת פנסילווניה בקשה של קוסבי לשחרור על תנאי, בעיקר בשל סירובו להשתתף בתוכנית לטיפול באלימות מינית, וכן לאור חוות דעת שלילית של מחלקת בתי הכלא של פנסילווניה, ולאחר שקוסבי לא הציע תוכנית שיקום לאחר חנינה.
ב-30 ביוני 2021 ביטל בית המשפט העליון של פנסילבניה ברוב דעות את הרשעתו של קוסבי לאחר שקבעה שהרשעתו התבססה על עדותו העצמית של קוסבי שניתנה לאחר שהובטח לו שלא ישתמשו בעדותו כדי להעמידו לדין. בית המשפט קבע כי הזיכוי מתחייב מהצורך לחייב את התובעים לעמוד בהתחייבויות שלהם ושל קודמיהם בתפקיד.
סיכת מפקד מחלקה
סנט
סנת
סֶנֶת הוא משחק לוח קדום ממצרים העתיקה. משחק זה הוא הקדום במשחקי הלוח שנחשפו עד היום, אך כלליו אינם ברורים דיים. ההירוגליף הקדום ביותר אשר מתאר את משחק הסנת מתוארך לסביבות 3100 לפנה"ס לערך. במצרית עתיקה נקרא המשחק סנ.ת. נ.ת. ח'ב ("zn.t n.t ḥˁb") שמשמעו "משחק המעבר".
היסטוריה.
סנת התגלה בעת החדשה על ידי הארכאולוג והאגיפטולוג האנגלי הווארד קרטר בעת חפירת קברו של תות ענח' אמון בשנת 1922. חפירות מאוחרות יותר במצרים חשפו חלקי לוחות במספר קברים באבידוס ובסקארה שקדמו לשושלת הראשונה (3100-3500 לפנה"ס לערך) וכן בקברים מתקופה השושלתית הקדומה (תקופת השושלת הראשונה, 3100 לפנה"ס לערך). עם זאת התיעוד הברור הראשון למשחק מופיע בקברו של הסי-רע (Hesy-Ra), פקיד בכיר בחצרו של פרעה ג'וסר מהשושלת השלישית (2686 לפנה"ס לערך).
בתקופת הממלכה הקדומה החלה לעלות שכיחות הופעת ציורי קירות בקברים בהם מופיעים אנשים מן השורה משחקים בסנת כחלק מהפעילות היומיומית שלהם, שכן באותה התקופה התייחסו המצרים אל סנת כאל שילוב של משחק אסטרטגיה ומזל גרידא, ללא כל משמעות רוחנית. לוחות המשחק בתקופה זאת ובתקופת הביניים (שושלות 7–17) היו לרוב פשוטים (וכללו חמישה סימנים בסיסיים על גבי הלוחות עצמן). כמו כן נראה שהיה נהוג לשחק את המשחק כשלכל שחקן שבע אבנים.
בתקופת השושלת ה-18, עם התפתחות האמונה המצרית, שבאה לידי ביטוי בכתבים דוגמת ספר השערים ופרקים בספר המתים, הפסיקו המצרים להתייחס לסנת כאל משחק לוח רגיל והוא קיבל גם משמעות רוחנית הקשורה לעולם הבא (לוח המשחק הפך למעין סימולציה בה עוברים השחקנים את כל התחנות בעולם הבא, במקביל למעבר השמש בעולם התחתון בשעות הלילה, על מנת להתאחד בסופו של הדבר עם האל רע). תהליך זה, שהחל בתקופתה של המלכה חתשפסות (1498 לפנה"ס לערך) ונמשך לפחות עד לתקופתו של פרעה סתי הראשון (1279-1291 לפנה"ס לערך), הוביל לשינוי הדרגתי במערך הסימנים בלוח המשחק, אשר הפך אותו לסימולציית מעבר המוזכרת לעיל.
בתקופה זאת, פרט ללוחות משחק יומיומיים-נטולי משמעות דתית, הוכנו לוחות סנת מעוטרים במיוחד בצורת תיבה עם מגירה לאחסון אבני המשחק עבור פולחנים דתיים ונפטרים (ארבעה לוחות כאלה מצא הווארד קרטר בעת חפירת קברו של תות ענח' אמון). לוחות משחק אלה הונחו בתוך הקברים, על מנת להקל את המעבר של הנפטר לעולם הבא, שכן המצרים הקדומים האמינו שאדם היודע לשחק במשחק נמצא תחת הגנתם של האלים רע, תחות ולעיתים גם אוזיריס.
להבדיל מתקופת הממלכה הקדומה, בתקופת הממלכה החדשה (1550 לפנה"ס - 1077 לפנה"ס לערך) פסקה הופעת ציורים בהם נראים צמד אנשים מן השורה משחקים בסנת כחלק מהפעילות היומיומית שלהם. לעומת זאת חלה עלייה בציורים בהם נראה הנפטר משחק כנגד יריב בלתי נראה, ככל הנראה נשמתו. כמו כן נראה שהחל מהשושלת ה-18 היה נהוג לשחק את המשחק כשלכל שחקן חמש אבנים בלבד.
בתקופה השושלתית הקדומה נפוץ המשחק בדרום הלבנט והגיע, ככל הנראה, באמצעות קשרי המסחר של המצרים לדרום כנען (לוחות סנת רבים נמצאו בשכבה המתוארכת לתקופת הברונזה הקדומה II [2700 - 3000 לפנה"ס] בחפירות שנערכו תל ערד). בתקופת הממלכה החדשה נפוץ המשחק ברחבי המזרח התיכון, שכן לוחות סנת רבים נחשפו באתרים כמו חצור, גזר, גבל וקפריסין בתוך שכבות המתוארכות לתקופת הברונזה המאוחרת ולתקופת הברזל. בלבנט שוחק סנת כמשחק נטול משמעות דתית שנלוויתה אליו בארץ מוצאו.
משחק הסנת היה פופולרי מאוד במצרים עד לשלהי התקופה הרומית, עת נזנח בעקבות השפעת הנצרות שראתה בו חלק בלתי נפרד מהפולחן הפגני הקדום.
המשמעות הרוחנית של משבצות לוח הסנת בתקופת הממלכה החדשה.
כאמור, בתקופת הממלכה החדשה, עם השתכללות האמונה המצרית, הפסיקו המצרים להתייחס לסנת כאל עוד משחק לוח רגיל והוא קיבל לראשונה גם משמעות רוחנית הקשורה לעולם המתים. ללוח המשחק נוספו 21 משבצות בעלות משמעות רוחנית עמוקה, המציינות מוטיבים המוזכרים בספר השערים והמתים.
תיאור וכללי המשחק.
סנת כולל לוח, אבני משחק וכן ארבעה מקלות המשמשים בתור קוביות:
על אף שלוחות וחלקי משחק רבים שרדו עד ימינו, אופן המשחק עצמו אינו ברור דיו, ומומחים חלוקים ביניהם בנוגע לכללי המשחק המדויקים. יחד עם זאת קיימות מספר נקודות עליהן יש הסכמה בין החוקרים:
ההיסטוריונים טימותי קנדל (Timothy Kendall) ור.ס. בל (R.C. Bell) הציעו, כל אחד, שיטה שונה לכללי המשחק.
כיום ניתן לרכוש לוחות סנת מודרניים ממספר יצרנים בעולם.
כרמליטים
3500 לפנה&quot;ס
טייסת המזל&quot;טים הראשונה
טייסת המל&quot;טים הראשונה
נשיאי סוריה
רמיקוב
רמיקוב (בלועזית: Rummikub) הוא משחק חשיבה ומזל לשניים עד ארבעה שחקנים, המבוסס על אריחי משחק צבעוניים. המשחק מכיל מרכיבים ממשחק הקלפים רמי וממה-ג'ונג.
המשחק בנוי מסדרות של אריחי משחק בעלי ערך של 1 עד 13, ואריח כללי מסוג ג'וקר המסומן בכוכב. האריחים מחולקים לארבעה צבעים: שחור, כתום, כחול ואדום, ובכל צבע שתי סדרות. ישנם 106 אריחים במשחק: שני אריחי הגּוקר, ועוד שמונה סדרות (שתי סדרות לצבע) של 13 אריחים.
סדרה חוקית היא רצף מספרים בסדר עולה או יורד בצבע אחד, או רצף של אותו המספר בצבעים שונים. בתחילת המשחק כל שחקן מחזיק 14 אריחים (או בגרסה אחרת 16 אריחים), והשאר נמצאים בקופה המרכזית. כל שחקן בתורו מניח ככל יכולתו אריחים רבים על הלוח כך שהם מצטרפים לסדרות חוקיות של שלושה אריחים לפחות. מותר לצרף לסדרות האריחים שעל הלוח או לשנות את מיקומם של אריחים מסדרה לסדרה, בתנאי שכל הרצפים שעל הלוח נותרים חוקיים ובני שלושה אריחים לפחות. אם לשחקן אין אריחים מתאימים, עליו לקחת אריח נוסף מהקופה. המנצח הוא הראשון שגומר להניח את כל אריחיו.
בגרסת סברה (הגרסה המקובלת ביותר על שם המונח "צבר" - היליד הארצישראלי), השחקן הראשון אשר ניצֵל את כל האריחים שלו, מקבל ניקוד חיובי בעוד שאר השחקנים מקבל ניקוד שלילי.
היסטוריה.
רמיקוב מזוהה עם מדינת ישראל בעקבות ממציאו היהודי אפרים הרצנו שעלה לישראל מרומניה, שם המציא את המשחק בקוביות הצבעוניות בשנות ה-40 של המאה ה-20 כתחליף לקלפים המסורתיים, שהשלטון הקומוניסטי אסר את המשחק בהם. המפעל המייצר את המשחק הוקם בישראל ונותר בה לאורך השנים, תוך הצהרה על נאמנות ציונית.
הרצנו יצר את הקלפים הראשונים בעצמו בסיוע בני משפחתו, ושיווק את המשחק תחילה על ידי מכירתו מדלת לדלת ובהמשך חתם שיתופי פעולה עם חנויות קטנות. אפרים הרצנו, ממציא המשחק, הוא אביהם של מריאנה ומיכה הרצנו - בעליה של חברת למדע תעשיות קלות, בעלת המותג קודקוד, המשווקים של רמיקוב בישראל ובעולם.
המשחק יוּצא לארצות הברית והפך שם בשנת 1977 לאופנה חולפת. המשחק הופץ על ידי הסברו האמריקאית, ב-25 שפות שונות, בכל רחבי העולם והיה לאחד ממשחקי הקופסה הנמכרים בעולם ולמשחק הנמכר ביותר בעולם מתוצרת ישראל. בשנת 1980 זכה המשחק בפרס משחק השנה בגרמניה וב-1983 זכה בפרס זה בהולנד (Spel van het Jaar). מכירותיו נאמדו בלמעלה מ-30 מיליון משחקים.
משחק האוקי (Okey) הפופולרי בטורקיה משתמש באריחי המשחק ובעמודות של רמיקוב, אך כלליו שונים במעט מכללי הרמיקוב. המשחק משווק כ"משחק ממשפחת משחקי רומי" ופותח בידי מהגר עבודה טורקי בגרמניה שנחשף לרמיקוב.
אריחי המשחק.
קופת המשחק מורכבת מ-106 אריחים: על 104 מהם מודפסים מספרים צבעוניים מ-1–13, בארבעה צבעים שונים: שחור, כתום, כחול ואדום, בנוסף יש שני ג'וקרים בצבע שחור ואדום. כל אחד מהאריחים (למעט הג'וקרים) מופיע פעמיים. לכל שחקן מעמד ייחודי להעמדת האריחים מבלי לחשוף אותם ליריביו.
הכנה.
חשוב לציין כי יש מספר דרכים לשחק רמיקוב.
סגנון עתיק יותר-
מסדרים שורה של 15 ערמות ובכל ערמה של 7 אריחים.
האריח שנותר משמש לפתיחת משחק ובנוסף ניתן לנצח איתו את המשחק רק במידה לא נלקח קלף מהקופה.
לדוג': האריח שנפתח מספרו 5 מרים את האריח בערמה החמישית ונחליף בין האריחים.
כל שחקן מקבל 2 ערמות של 7 סהכ 14 אריחים למעט השחקן שמתחיל שיקבל 15 אריחים ויזרוק ראשון לשחקן שאחריו בתור.
את האריחים מסדרים על גבי המגש לפי רצף עולה(12345) או יורד(4321)ועל פי סדרות צבעוניות(2 צהוב 2 אדום 2 כחול).
במהלך המשחק שחקן "זורק' אריח לבא אחריו וזה יכול להשתמש האריח שקיבל או לקחת מהקופה (מהערמות שסידרנו בתחילה)
משחק מנצח מורכב מרצף עולה או יורד ומסדרה צבעונית אחת לפחות.
סגנון מודרני יותר-