כריסטיאן ארנסט נולד ב-18 באוגוסט 1683 בזאלפלד שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-זאלפלד, ליוהאן ארנסט הרביעי, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד, ולסופיה הדוויג מסקסוניה-מרזבורג, בתם של כריסטיאן הראשון, דוכס סקסוניה-מרזבורג וכריסטינה משלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג. ב-18 באוגוסט 1724 התחתן כריסטיאן ארנסט בנישואים מורגנטיים עם כריסטיאנה פרדריקה פון קוס, ובשל כך הורה אביו שלאחר מותו ישלטו הוא ואחיו פרנץ יוזיאס, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד במשותף, אולם לא היו לו ילדים ממנה.
בשנת 1729 מת אביו יוהאן ארנסט הרביעי, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד, וכריסטיאן ארנסט ואחיו פרנץ יוזיאס, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד עלו לשלטון במקומו, אולם כריסטיאן ארנסט היה השליט העיקרי. בשנת 1733 החל פרנץ יוזיאס להיות השליט העיקרי בדוכסות, ובשנת 1735 החל לשלוט לבדו בקובורג. באותה שנה התקבל הסכם בעניין חלוקת הדוכסויות השונות, ולפיו קיבל כריסטיאן ארנסט את רוב שטחם של דוכסויות סקסוניה-קובורג, סקסוניה-אייזנברג וסקסוניה-רמהילד.
ב-4 בספטמבר 1745 מת כריסטיאן ארנסט, ואחיו פרנץ יוזיאס, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד עלה לשלטון במקומו.
יוהאן ארנסט, דוכס סקסוניה-זאלפלד
עונת 1945/1946 בלה ליגה
עונת 1945/1946 הייתה העונה ה-15 של לה ליגה שהיא הליגה הספרדית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-23 בספטמבר 1945 והסתיימה ב-31 במרץ 1946.
הליגה כללה 14 קבוצות.
מליגת המשנה עלו סלטה ויגו, אלקויאנו והרקולס.
סביליה זכתה בתואר בפעם הראשונה בתולדות המועדון.
אלקויאנו והרקולס ירדו לליגת משנה בסוף העונה.אספניול שיחקה במשחקי מעבר ולאחר ניצחון נותרה בליגה הבכירה.
כדורגלנים מצטיינים.
בהתאם לנתונים הרשמיים של LFP תלמו סארה אתלטיק בילבאו כבש 24 שערים ב-18 משחקים. הוא זכה בתואר מלך השערים עונה השנייה ברציפות.
חוסה בניון מריאל מדריד היה השוער הטוב של העונה. הוא ספג 25 שערים ב-29 משחקים.
מירצ'אה מנוליו
מירצ'אה מנוליו (ברומנית: Mircea Manoliu 24 באפריל 1917 - ? ) היה פושע מלחמה שרצח יהודים בפרעות יאשי בתקופת מלחמת העולם השנייה והשואה. יון אנטונסקו ניסה במשפטו להטיל עליו, לצד צבא גרמניה הנאצית, את האחריות על אירועי פרעות יאשי.
ביוגרפיה.
מנוליו נולד בדורוחוי, רומניה והיה סמל ברגימנט 13 חיל רגלים בצבא רומניה. בעל עבר בתנועה הלגיונרית. בתקופת פרעות יאשי, הוצב מנוליו במפקדת הרגימנט בשכונה "קופואו".
אחרי המלחמה, בניסיונו לחמוק מאחריות לפרעות יאשי, טען יון אנטונסקו במשפטו, שהפרעות פרצו ביוזמתו של הסמל בעל עבר לגיונרי, מירצ'אה מנוליו ויחידות הצבא הגרמניות, שהיו מוצבות בסביבה.
מנוליו נעצר ב-13 באפריל 1945 על ידי משמרות אזרחיים של החזית הלאומית הדמוקרטית במסגרת סדרת מעצרים והוצאות להורג של אנשים בתקופת פרעות יאשי. מבית המעצר כתב מנוליו לשר הפנים של רומניה, והודיע לו שעל מעשיו ביוני 1941, כבר נשפט ב-1941 על ידי בית הדין הצבאי של הקורפוס הרביעי של צבא רומניה, ונמצא שהירי על חמישה יהודים, שניסו לברוח בעת היותם תחת משמורתו, היה מוצדק. בית הדין העממי, שבנוסף לשיפוט, טיפל גם בחקירות, היה חסר כלים חקירתיים מתאימים, ולא מצא דרך לבטל את טענתו המוכחת של מנוליו, לכן שוחרר מנוליו ב-9 באוגוסט 1946.
התזכרי ליל אביב?
הֲתִזְכְּרִי לֵיל אָבִיב? הוא אחד מארבעה שירים מאת רחל המשוררת שנותרו בטיוטה. השיר הוא שיר אהבה המתאר זיכרונות מפגישה זוגית רומנטית שהתרחשה קודם השקיעה ועד לתוך הלילה.
מבנה השיר ותכניו.
השיר משולב בחריזה והוא בנוי משלושה בתים. השיר נותר כטיוטה, מה שגם ניכר בחריזת המילה "נֵדָה" (אולי במשמעות "נֵדָע") ל"רְעָדָה", אך מבנהו הכללי תואם את שאר שיריה של רחל בהשלמתם.
השיר נכתב כפואמה אישית במתכונת של שיר אהבה. השיר נכתב כביכול על ידי חבר הפונה אל חברתו (אולי רחל בעצמה), אותה הוא מכנה "חֶמְדַּת לְבָבִי". השיר בפתיחתו פונה בלשון נקבה: "הֲתִזְכְּרִי", ובהמשך כותבת רחל "מַה נָעַם לִשְׁנֵינוּ" ולא "שתינו", מה שאומר שלא ייתכן שהדברים הם בין שתי חברות, אלא חבר אל חברה. תוכן השיר הוא אודות רגעי שהייה משותפת באחד מלילי האביב עם השקיעה שלפניו. רחל רואה את מושאי השיר שוהים בנוף אילם של יער ופרחים עם אופק כחול. בשלב מסוים החמה נוטה לשקוע ושולחת אור זהבהב וחיוור. צלליות הענפים נראות עתה בגווני השקיעה. הדובר מתאר את החמה בשקיעתה כגוזלת את האור המושלם. משום מה, פונים החברים אל השמש וקוראים לה, בלחישה, להחיש את שקיעתה. ואכן, אור השקיעה דעך תוך שהילת החמה מהבהבת במרחק בגווני האש. כעת ירד הלילה. את רגעיו היפים של אותו לילה, שאולי עבורו החישו את השקיעה, מתאר הדובר בעזרת ריח הגשם המלקושי הנודף וקולו הנעים שאליו הקשיבו בדממה. את לילה זה הוא מנסה להזכיר, כפי שפותחת את שירה.
רחל מתייחסת בשיר להרהורים ולהזיות חבויים הצפים בעת אותו מפגש נעים. היא מוצאת מכנה משותף ביניהם לבין הסביבה הדוממת שסביבם: אי ידיעת דבר.
עכבר זאב
הקו הכחול של הרכבת הקלה בירושלים
הקו הכחול הוא קו רכבת קלה עתידי, בין השכונות רמות לגילה, שצפוי להיות השלישי שנחנך מבין קווי הרכבת הקלה בירושלים. אורכו של הקו הוא כ-31 קילומטר שלאורכם יוקמו 53 תחנות מתוכן 3 תחנות תת-קרקעיות. הוא צפוי לשרת כ-250,000 נוסעים ביממה, בתדירות של 3–4 דקות בשעות השיא. זאת באמצעות צי של 122 קרונות, שמהווים 61 רכבות. לפי הערכות הקו יתחיל לפעול בשנת 2029.
היסטוריה.
תכנון הקו החל בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20, כחלק ממערך הכולל של הרכבת הקלה בירושלים. בתחילה תוכנן כקו רכבת קלה, כולל קטע תת-קרקעי במרכז העיר. אך צוות תוכנית אב לתחבורה בירושלים החליט, בנובמבר 2004, שהתכנון יוחלף לקו אוטובוסים רבי-קיבולת מהירים, עקב שיקולי עלות. חנוכתו של הקו הכחול הייתה מתוכננת לסוף שנת 2006, קצת פחות משנתיים לפני חנוכתו המיועדת של הקו האדום. נשקלו מספר סוגים שונים של אוטובוסים: החל מאוטובוסים מפרקיים רגילים, דרך אוטובוסים מפרקיים ארוכים במיוחד (אוטובוס מפרקי בעל שלושה חלקים ולא שניים כמקובל) ועד לאוטובוסים מפרקיים המונעים על ידי מערכות הנעה בגז או מנועים היברידיים. לאוטובוסים תוכננה תשתית שמאפשרת את תנועתם במסלולים בלעדיים (מת"צים) ולכן גם מהירים ולא נתונים לפקקים, כאשר מסלולים אלו נבנים בתשתית מתאימה, כך שהמרת מסלולים אלו למסלולי רכבת קלה בעתיד, בהתאם לדרישה, יכולה להיעשות בקלות, בעלות נמוכה ובאופן מהיר.
העבודות על בניית נתיב התחבורה הציבורית הבלעדי של הקו, ברחובות רחוב המלך ג'ורג', קרן היסוד ודרך חברון החלו בשנת 2004 והסתיימו בשנת 2010. במאי 2007 הודיע חברת אגד שהיא מכוננית להפעיל את הקו, אף על פי שמשרד התחברה ביקש להכניס מפעיל אחר לקו ולייצור תחרות במערך האוטובוסים של ירושלים. בינואר 2011, נחנכה מערכת האוטובוסים החדשה, הפועלת עם האוטובוסים החדשים (תקן יורו 5) בידי אגד, בקווים המחברים בין שכונות רמות לגילה (קווים 71, 72 ו-31, 32) ובין הר נוף להר חומה (קווים 74 ו-75).
בעקבות הצלחת הקו האדום של הרכבת הקלה בירושלים הוחלט לשדרג גם את הקו הכחול לרכבת קלה. זאת מאחר שרכבת קלה מסוגלת להעביר בכל נסיעה נפח נוסעים גדול יותר ממערכת אוטובוסים מהירה. השלמת התכנון המפורט של הקו ואישרו התעכבה במשך מספר שנים, עקב המאבק נגד הקמת מקטע הקו ברחוב בעמק רפאים. הוועדה המקומית לתכנון ובניה של עיריית ירושלים אישרה את תוכנית הקו בינואר 2016. והוועדה המחוזית אישרה את תוואי הקו בדצמבר 2017.
באפריל 2020, ועדת המכרזים הבין-משרדית פרסמה את מסמכי המיון המוקדם של המכרז להקמת הקו, בעלות מעורכת של 10 מיליארד שקל. בפברואר 2021 פורסם מכרז ראשון לעבודות תשתית.
ביולי 2021 ועדת המכרזים הבין-משרדית פרסמה את מסמכי המכרז ובחרה חמישה ספקים שעומדים בתנאי הסף.
באוגוסט 2022 הוגשו 4 הצעות, קבוצה החמישית בחרה שלא להגיש לאור הפלישה הרוסית לאוקראינה והעובדה שמדובר בשותפות ישראלית-רוסית כאשר יש מגבלות על שיתוף פעולה עם חברות רוסיות. ההחלטה על הקבוצה הזוכה תתקבל עד סוף שנת 2022. ארבע קבוצות שהגישו הצעת למכרז הן:
מלבד הקו הכחול, המכרז כולל גם את "הקו התכלת" ו"הקו הסגול", שמהווים חיבורים בין שלושת קווי הרכבת הקלה המרכזיים בירושלים (כחול, ירוק ואדום). כמו כן המכרז מכיל שלוש אופציות למקטעים נוספים:
בתחילת שנת 2022 פורסם מכרז לביצוע המנהרה שהיא חלק מהקו הכחול, המנהרה תתחיל בצומת בר-אילן (ירושלים) ותסתיים במרכז העיר.
על הקו.
תוואי הקו מתוכנן להתפרש משכונת גילה בקצהו הדרומי ועד לשכונת רמות בקצהו הצפוני. בדרכו יעבור בדרך חברון, בתיאטרון החאן, במתחם תחנת הרכבת ההיסטורית, ברחוב קרן היסוד, ברחוב המלך ג'ורג', יחצה את הקו האדום ברחוב יפו וייכנס למנהרה באורך 1.2 ק"מ מאזור רחוב שטראוס עד שדרות גולדה מאיר. בתוואי המנהרה ייבנו שלוש תחנות אשר ישרתו את תושבי הרחובות שטראוס, יחזקאל ושמואל הנביא. משדרות גולדה מאיר התוואי ממשיך עד לשכונת רמות. שלוחה נוספת של הקו תתפצל באזור מתחם תחנת הרכבת ההיסטורית ותמשיך לרחוב עמק רפאים, לשכונת קטמונים ולאצטדיון טדי. לצד אצטדיון טדי גם יוקם מתחם תפעולי ("דפו") לתחזוקת קרונות הקו. לשלוחת קטמונים מתוכנן גם מסלול משני בשם "הקו התכלת" שיתפצל מצומת בר-אילן ויחלוף דרך שמואל הנביא וגבעת התחמושת אל הר הצופים (על מקטע הקו הירוק וקו הקמפוסים שיגיעו גם הם להר הצופים) ויאפשר מסלול נסיעה ישיר לתושבי קטמונים לקמפוס הר הצופים.
המאבק סביב מקטע עמק רפאים.