הוחלט כי הירש וברוסייק ימלטו ראשונים מן הגטו בעזרת טדאיוש, ולאחריהם ימלטו ליסה, אהרון וחברו של אהרון רובין לורן.
בפברואר 1943, ברוסייק הצעיר בן ה-13, נמלט מהגטו על מנת ליצור קשר עם טדאיוש. הוא פגש את טדאיוש בבית אחותו, וסיכם עמו שימלטו ביום שלישי הקרוב. בחוזרו אל הגטו על מנת להודיע על ההחלטה למשפחתו ולהימלט לאחר מכן, נתפס ברוסייק והוחזר אל הגטו.
למחרת ברחו ברוסייק ואביו הירש לבית אחותו של טדאיוש. באותו היום טדאיוש לא נמצא בבית, אך יום למחרת הוא לקח אותם ונמלט איתם ברכבת. השניים הגיעו לגטו וילנה בשלום.
לאחר שנמלטו, הגיע זמן ההמלטות של ליסה, אהרון, רובין, ובן דודו של רובין וחברו שהצטרפו.
ליסה, בת 16, בלונדינית עם עיניים כחולות, נראתה כגויה והצליחה בזכות מראה זה לברוח מהגטו ולהגיע לביתה של אחותו של טדאיוש. טדאיוש והיא דנו שם על פרטי הבריחה שהתרחשה בראשון הקרוב לאחר מכן.
בלילה של ה-6 במרץ 1943 נמלטה החבורה מהגטו והגיעה אל תחנת הרכבת.
טדאיוש לא הסכים לקחת את החבורה הגדולה של האנשים מחשש שיתגלו, ובשל כך נאלצו בן דודו של רובין וחברו לחזור אל הגטו. הם ככל הנראה נהרגו באקציה שהתרחשה בגטו ימים ספורים לאחר הבריחה המתוארת.
ליסה, אהרון, רובין וטדאיוש קפצו על רכבת נוסעת מלאה בגרמנים, והסתתרו על הגג במהלך הנסיעה לעבר וילנה. ליסה כמעט איבדה מאחז ונפלה מהרכבת, אך טדאיוש הציל אותה ואחז בידה עד שבאו רובין ואהרון ועזרו לו למשוך אותה לגג הרכבת.
טדאיש הביא להם אוכל ושתייה חמה, ונשאר איתם על גג הרכבת עד שהגיעו לווילנה.
בהגיעם לווילנה, קפצו הנמלטים מהרכבת עוד לפני שעצרה בתחנה. טדאיוש ליווה אותם לגטו וילנה, וחזר לגרודנה.
יומיים לאחר מכן התבצעה אקציה בגטו גרודנה ועד ה-13 במרץ 1943 כל יהודי גרודנה נשלחו לטרבלינקה ולגטו ביאליסטוק, והמושל הנאצי בעיר הכריז עליה כ "יודנריין".
טדאיוש הציל ארבעה אנשים נוספים, ביניהם לטק שניידר ולזר סלצמן שלאחר הגיעם לגטו וילנה ברחו ליער הסמוך לגטו והפכו לפרטיזנים. שניהם מתו בקרב נגד הנאצים ב-1944.
לאחר המלחמה.
טדאיוש נישא, ונולדו לו 4 ילדים. הוא המשיך לחיות בפולין.
בני הזוג אהרון וליסה דרמן, שנישאו בתום השואה ועברו להתגורר בארצות הברית, ורובין לורן, שעבר לארצות הברית ונישא שם, חיפשו אחר טדאיוש שנים רבות. בסתיו 1981 איתרו אותו במקום מגוריו בפולין, והזמינו אותו לארצות הברית.
הוא נעתר לבקשה ונסע לפוגשם, והם זכו לפגוש אותו ולהוקיר לו תודה.
בעקבות המפגש, מספר כתבות על פעילויותיו של טאדיוש נכתבו בעיתונים בארצות שונות, באחת הכתבות בשם "מעשה טוב" לעיתון reader בשיקגו אמר טדאיוש: "לא עשיתי דבר הירואי בחיי מלבד גידול ארבעת ילדי. לא עשיתי דבר מיוחד, רק פעלתי לפי דתי, ואני ממשיך בכל עד היום."
הכרה והנצחה.
בעקבות המפגש של בני הזוג דרמן ורובין לורן עם טדאיוש, הגישה ליסה בקשה ליד ושם להכיר בטדאיוש כחסיד אומות העולם.
ב-10 בספטמבר 1984 הוענקה לטדאיוש תעודת חסיד אומות העולם, וניטע עץ למענו ביד ושם.
ארה ירציאן
ארה ג'רג' ירציאן (Ara Gyorgy Jeretzian 23 בפברואר 1918 – 27 בדצמבר 2009) היה חסיד אומות העולם, היה מפקד בעורף ההונגרי בזמן מלחמת העולם השנייה. בזמן המלחמה פתח בית חולים, אשר מלבד הטיפול בחיילים פצועים, עסק גם בטיפולם ובהחבאתם של כ-440 יהודים, ביניהם 40 רופאים ואנשי צוות.
ביוגרפיה.
ארה ירציאן נולד בטורקיה ב-1918, למשפחה ארמנית. כשהיה תינוק, ברחה כל משפחתו להונגריה, כדי לחמוק מהאלימות הטורקית כלפי המיעוט הארמני. ב-1930, כשהיה בן 12, הצטרף לתנועת הנוער של המפלגה ההונגרית הפשיסטית, צלב החץ (בהונגרית: Nyilaskeresztes Part Hungarista Mozgalo), אך פרש בעקבות מניעים אידאולוגיים מהתנועה כשרדיפת היהודים החלה.
כשהצבא הגרמני כבש את בודפשט במרץ 1944, ראה ירציאן את הדמיון בין מצבם של היהודים תחת השלטון הנאצי לבין הסיפורים שסיפרה לו אמו על רדיפות הארמנים בטורקיה. בסתיו של שנת 1944, עם התקרבות הצבא הרוסי לעבר בודפשט, מונה ירציאן למפקד ההגנה האזרחית ברובע השישי של בודפשט. על אף פרישתו מתנועת הנוער של המפלגה הפשיסטית, ירציאן הצניע את התנגדותו האידאולוגית ומונה לתפקיד בעל השפעה. הוא השתמש בתפקידו ובקשריו החדשים כדי לפתוח מרפאה מקומית, אשר טיפלה בחינם בחיילים הונגרים פצועים ובאזרחי האזור.
פעילותו להצלת יהודים בזמן מלחמת העולם השנייה.
ירציאן פתח את המרפאה בבניין תחת הגנתה של השגרירות השוודית, והשתמש בה כדי להחביא כמה שיותר יהודים. בסך הכל הסתתרו במרפאה של ירציאן כ-440 יהודים, ביניהם 40 רופאים יהודיים להם סיפק ירציאן מסמכים אריים מזויפים. המרפאה למעשה תפקדה כבית חולים לכל דבר, וטיפלה בחיילים הונגריים פצועים ובאזרחי האזור בחינם.
למרות עדויות רבות לכך שארה ירציאן מסתיר יהודים בבית החולים שלו, מפלגת צלב החץ הניחה לו לנפשו. לסזלו נאגי, שכיהן כמזכיר בית החולים ויד ימינו של ירציאן, שמר רשימות מפורטות של כלל אספקת בית החולים. רשימותיו כללו פירוט מדוקדק, ולא הותירו מקום לחשד בקשר להסתרת היהודים. הסדר המופתי, בשילוב עם התדמית הפטריוטית של בית חולים לחיילים, הגנו על המוסד ודייריו לזמן מה.
אחת הנשים שהציל, אילבי פרנק, ספרה שכשנפגש עם שר הפנים כדי לקבל את האישור להקמת בית החולים, ירציאן גנב ממשרדו חותמות וניירות החתומים בידו, בהם השתמש לאחר מכן לזיוף מסמכים וצווים שהגנו על היהודים המסתתרים בבית החולים. ביחד זייפו נאגי וירציאן צו ממפלגת צלב החץ לפיו יש לבית החולים אישור מיוחד להעסיק רופאים יהודיים לטובת העם ההונגרי.
ב-2 בינואר 1945 הלשין אחד השכנים על הימצאותם של היהודים בבניין. הפשיסטים נכנסו לבית החולים ואספו את כולם בחצר. האנשים אספו את דבריהם והתכוננו לברוח, אך לפני שעשו זאת הגיע ארה ירציאן לזירת האירוע לבוש במדיו הנאציים, ואמר לפשיסטים לא לעשות דבר עד שידבר עם מפקדים בדרג גבוהה יותר. הוא חזר לבית החולים ובידיו מסמך לפיו על הפשיסטים לעזוב, מפני שבית החולים ממוקם על טריטוריה מוגנת ופועל למען הממשלה, חתום בידי השר. לאחר מעשה התוודה ירציאן בפני בעלה של אילבי כי לא מצא את השר בזמן כדי לבקש את עזרתו. הוא פשוט לקח את אחד הדפים החתומים שגנב כמה חודשים קודם לכן ממשרדו, כשחיכה לאישור על תוכניות המרפאה, וכתב את המסמך בעצמו.
לאחר המלחמה.
עם כניסת הצבא האדום לבודפשט, נעצר ירציאן - למרות פעילותו להצלת היהודים, שכן רשמית הוא היה חייל הונגרי ששירת תחת הוראות הנאצים. ירציאן הוחזק במעצר בידי רשויות המודיעין הסובייטיות במשך שישה חודשים. במעצר פגש סוהר ממוצא ארמני, שיעץ לו לא להודות באשמת דבר, עצה שבעזרתה בסופו של דבר השתחרר.
ירציאן עבר לגור בווינה בתחילת שנות השישים של המאה ה-20. הוא מת ב-2010, בן 92.
ירציאן היה נשוי ואב לשניים: בת ושמה סופיה, על שם אמו, ובן ושמו ארה ג'וניור, על שם אביו.
הכרה והנצחה.
האנשים שארה ירציאן הציל ביקשו מהממשלה ההונגרית להכיר בגבורתו, אך לשווא. ב-26 בפברואר 1981 הכריז יד ושם על ארה גיורגי ירציאן כחסיד אומות העולם.
ז'אן ברשמן
האחות ז'אן ברשמן (בצרפתית: sœur Jeanne Berchmans; 1889-1993), הייתה אחות במנזר השייך למסדר הקתולי בזיליקת הלב הקדוש (Sacrè-coeur), מחסידי אומות העולם, שהצילה בזמן מלחמת העולם השנייה ארבעה יהודים ממוות בידי הנאצים.
קורות חייה.
האחות ז'אן (Jeanne), נולדה ב-26 בנובמבר 1897 כמארי מיינהופר (בלועזית Marie Meienhofer) בברמגארטן (Bermgarten), שווייץ. בגיל צעיר החליטה להקדיש חייה לדאגה ואהבה לאנשים סביבה וב-1924 הצטרפה למסדר הקתולי "בזיליקת הלב הקדוש" (Sacrè-coeur). האחות ז'אן לימדה בתונון-לה-בן שבאלפים הצרפתים (בלועזית Thonos-les-bains), צרפתית, גרמנית והקלדה.
פעילות ההצלה בתקופת השואה.
בתחילת שנת 1944 האב רוזה (Father Rosay) כיהן ככומר בדובן (Douvaine), עיירה באלפים הצרפתיים בקרבת מנזר תונון-לה-בן (Thonos-les-bains). האב רוזיי שהיה פעיל בהצלת יהודים, יצר קשר עם האחות ז'אן וזו הצילה את בני משפחת וויטלס (בלועזית Wittels) - האם טאוב (taub), בתה רנה (Renée) ובנה הצעיר ברונו (Bruno) .
משפחת וויטלס הייתה משפחה אוסטרית שברחה מווינה מיד לאחר האנשלוס ב-1938. המשפחה ברחה מווינה דרך צ'כוסלובקיה, שווייצריה ונעצרה בפריז בירת צרפת. משם, לאחר תשלום כופר, הם הגיעו למנזר תונון-לה-בן, ובידם מסמכים מזויפים לפיהם הם תושבי אזור אלזס לוריין. הם נעצרו במקום על ידי המשטרה הצרפתית, אך למזלם התובע המשטרתי היה בחופשה ואת מקומו מילא עורך דין משמברי (לועזית), קתולי ובעל אמפתיה לפליטים. לאחר שהתובע המחליף שמע על מסעם של בני משפחת וויטלס, הוא יצר קשר עם המסדר של הלב הקדוש בתונון-לה-בן, על מנת שהאחות ז'אן תסייע בתקשורת עם המשפחה, בגרמנית. על סמך מסמכיהם המזויפים, הותר להם להישאר במנזר. משפחת וויטלס שהתה במנזר מספר שנים וזכתה לקבל שם מזון ומחסה. לעיתים הנזירות הביאו להם נעליים ובגדים נקיים. רנה, האחות, יכלה להשתתף בשיעורי כלכלת בית, וברונו, האח הצעיר, למד בגן של המסדר.