ב-10 ביוני 2014, לאחר ארבע עונות ברוסיה, חתם ארלאוסקיס בסטיאווה בוקרשט מליגת העל הרומנית כתחליף לציפריאן טטארושאנו שעזב לפיורנטינה. למחרת הוא הוצג במועדון במסיבת עיתונאים וקיבל את חולצה מספר 24. לאחר שנכלל בסגל הקבוצה בשישה משחקי פלייאוף העפלה לליגת האלופות, ארלאוסקיס ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון ב-26 ביולי, בניצחון הליגה 3-1 על ראפיד בוקרשט. הוא עמד בשער הקבוצה גם במשחק הגומלין של סיבוב ההעפלה השני לליגת האלופות נגד לודוגורץ ראזגרד, בו הפסידה סטיאווה בוקרשט בדו-קרב בעיטות עונשין לאחר שארלאוסקיס עצר בעיטה אחת מתוך שבעה, וכתוצאה מכך שיחקה בליגה האירופית. בדרבי נגד דינמו בוקרשט עמד ארלאוסקיס בשער בעוד אוהדי היריבה זרקו עליו חזיז בדקה ה-82 של המשחק, ולאחר טיפול קצר מרופא הקבוצה הוא המשיך לשחק וקבוצתו ניצחה בתוצאה 3-0. בשל הופעותיו במהלך שנת 2014 זכה ארלאוסקיס בתואר השחקן הליטאי של השנה. עם זאת, סירב ארלאוסקיס לחוזה חדש במועדון, ושמו נקשר במעבר לפיורנטינה או לרומא לאחר תום חוזהו בסוף עונת . כתוצאה מכך, הוא נשאר מחוץ להרכב הקבוצה במשחקים חשובים. ארלאוסקיס סיים את העונה עם 25 הופעות ליגה, כשאת סופה הוא החמיץ בשל פציעות ובשל החלטות המאמן. הקבוצה זכתה בטרבל: אליפות רומניה, הגביע הרומני וגביע הליגה הרומנית.
ב-4 ביוני 2015, לאחר עונה אחת בסטיאווה בוקרשט, עבר ארלאוסקיס בהעברה חופשית לווטפורד מהפרמייר ליג, כשהוא חותם על חוזה לארבע עונות. ב-25 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1-0 לפרסטון נורת' אנד במסגרת הסיבוב השני של גביע הפוטבול ליג. ב-28 בנובמבר ערך ארלאוסקיס את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג, הופעתו היחידה לעונת , כשהחליף את הורליו גומש הפצוע בדקה ה-67 בניצחון 3-2 על אסטון וילה.
ב-29 בינואר 2016 הושאל ארלאוסקיס לאספניול מליגת העל הספרדית לחמישה חודשים עם סעיף רכישה. יומיים לאחר מכן הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 6-0 לריאל מדריד במסגרת המחזור ה-22. הוא ערך שלוש הופעות ליגה במועדון, ובתום עונת חזר לווטפורד.
קריירה בינלאומית.
ב-19 בנובמבר 2009 ערך ארלאוסקיס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ליטא, כשנכנס כמחליף בפתיחת המחצית השנייה בתיקו 1-1 נגד נבחרת מולדובה במשחק ידידות.
חיים אישיים.
אחיו של ארלאוסקיס, דווידאס, כדורגלן מקצועי גם הוא. חוץ מליטאית, יודע ארלאוסקיס לדבר גם רומנית ואנגלית. ארלאוסקיס הוא גם דייג נלהב, ואף תפס דג במשקל 21.7 ק"ג.
אמיל יוליוס גומבל
אמיל יוליוס גומבל (בגרמנית: Emil Julius Gumbel; 18 ביולי 1891 – 10 בספטמבר 1966) היה סטטיסטיקאי ופעיל פוליטי יהודי-גרמני אמריקאי.
קורות חיים.
גומבל נולד במינכן, בן להרמן ופלורה גומבל. הוא למד באוניברסיטת מינכן, וקיבל תואר דוקטור ביולי 1914, על עבודה שכותרתה "Über die Interpolation des Bevölkerungsstandes", שנעשתה בהנחייתו של גאורג פון מאייר . שירת בצבא בתחילת מלחמת העולם הראשונה, ולאחר שהפך לפציפיסט השתחרר מהצבא באביב 1915. הצטרף ל"ליגה של המולדת החדשה", שבשנת 1922 שונה שמה להליגה הגרמנית לזכויות האדם . עד סוף המלחמה בשנת 1918 עבד במחלקת אחזקת המטוסים בשדה התעופה יוהניסטל בברלין, ולאחר מכן עבד בחברת טלפונקן בברלין. בשנת 1921 לימד בבית הספר למועצות העובדים של האיגוד המקצועי הגרמני בברלין ולמד פיזיקה. בשנת 1923 מונה למרצה לסטטיסטיקה מתמטית באוניברסיטת היידלברג, ובשנת 1930 מונה לפרופסור חבר.
בעקבות רצח חבר, השתתף במשפט שבו ראה כיצד השופט מתעלם מהראיות נגד האס אה. הוא החל לחקור רציחות פוליטיות דומות ופרסם זאת בשנת 1922 בספרו "ארבע שנים של רצח פוליטי" (בגרמנית: Vier Jahre politischer Mord), שבו פרסם פרטים על רציחות פוליטיות ומצא שבשנים 1919–1922 היו בגרמניה 376 רציחות פוליטיות, מהן 354 בידי אנשי הימין הפוליטי ורק 22 בידי אנשי השמאל. עם זאת, מערכת המשפט הגרמנית הפגינה סלחנות רבה כלפי הרוצחים מהימין הפוליטי, והחמירה עם הרוצחים מהשמאל הפוליטי. מסקנות ספרו אושרו במחקר שהזמין שר המשפטים של רפובליקת ויימאר, גוסטב רדברוך. ב-1924 עלתה דרישה לפטרו מהאוניברסיטה עקב פעילותו הפוליטית, אך ועדה בת שלושה חברים, בהם הפילוסוף קרל יספרס, המליצה לשר החינוך של רפובליקת באדן, וילי הלפאך , שלא לפטרו. ב-1928 פרסם ספר נוסף "גורמים לרצח פוליטי" וניסה ליצור קבוצה פוליטית נגד הנאציזם. בעקבות פעילותו זו פוטר ממשרתו בהיידלברג בשנת 1932.
ב-1932 עבר לצרפת, שם לימד בפריז ובליון. ב-1933 נשללה ממנו האזרחות הגרמנית. ב-1939 הוא ומשפחתו קיבלו אזרחות צרפתית. באוקטובר 1940, לאחר פלישת גרמניה לצרפת, נמלט דרך פורטוגל לארצות הברית. הוא לימד בבית הספר החדש למחקר חברתי ובשנת 1953 מונה לפרופסור באוניברסיטת קולומביה שם לימד עד למותו ב-1966.
לגומבל היה תפקיד מכריע בפיתוח תורת הערכים החריגים יחד עם לאונרד טיפט ורונלד פישר. ספרו "Statistics of Extremes" פורסם ב-1958. על שמו נקראת התפלגות גומבל .
ב-1930 נישא למארילואיז צ'טריץ, שהייתה אם לשני בנים מנישואיה הראשונים. היא הביאה אתה את בנה הצעיר, ואילו בנה הבכור נותר עם אביו. היא נפטרה בשנת 1952.
אמיל יוליוס גומבל נפטר ב-10 בספטמבר 1966. כתביו הפוליטיים נשמרו בארכיון של מכון ליאו בק בניו יורק.
ג'וזף אוסטרמן
ג'וזף ל. אוסטרמן (באנגלית: Joseph L. Osterman) הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל בחיל הנחתים של ארצות הברית. פיקד על כוח המשלוח הראשון של חיל הנחתים.
ביוגרפיה.
אוסטרמן נולד באדג'ווטר שבמרילנד, בן לאב ששירת כקצין בחיל הנחתים. ב-1982 סיים תואר ראשון בביולוגיה באוניברסיטת קולורדו אותו עשה במסגרת תוכנית הכשרת קציני המילואים של חיל הנחתים וצי ארצות הברית.
שירת כמפקד מחלקה רובאית ומפקד מחלקת מרגמות בגדוד הראשון של רגימנט הנחתים השביעי. שירת כסגן מפקד יחידת הנחתים על נושאת המטוסים "ג'ון פ. קנדי" ומפקד יחידת הנחתים על נושאת המטוסים "פורסטל". לאחר המשימות בים שימש מדריך בבית הספר לקצינים בבסיס קוונטיקו של הנחתים וכמדריך בקורס קציני חי"ר.
פיקד על פלוגה בגדוד הראשון של רגימנט הנחתים השני ושימש קצין מבצעים של הגדוד. בתקופה זו השתתף בכוח ההתערבות של ארצות הברית והאו"ם בעקבות מלחמת האזרחים בסומליה ובכוח המשימה לסיוע הומניטרי לפליטים מקובה והאיטי. בתום לימודים במכללת המלחמה של הצי שימש בשנים 1996–1999 כמפקד לשכת הגיוס של חיל הנחתים באולבני. לאחר מכן למד במכללת המלחמה של צבא ארצות הברית.
ביוני 2000 מונה למפקד הגדוד הראשון ברגימנט הנחתים השלישי שהוצב באוקינאווה והשתתף עמו ב"מבצע חירות מתמשכת". ב-2002 מונה למדריך וראש מטה בית הספר של נאט"ו באובראמרגאו שבגרמניה. ב-2004 מונה למפקד רגימנט הנחתים ה-25 והוצב עמו בעיראק מאפריל 2005 עד מרץ 2006. ביוני 2006 מונה למפקד בית הספר ללוחמה באוניברסיטת חיל הנחתים בקוונטיקו. בתפקידו הבאים שימש עוזר למפקד דיוויזיית הנחתים השנייה ועוזר למפקד דיוויזיית הנחתים הראשונה.
ממרץ 2010 עד מרץ 2011 פיקד על דיוויזיית הנחתים הראשונה בלחימתה באפגניסטן. ביוני 2011 מונה למפקד פיקוד הגיוס של חיל הנחתים. בדצמבר 2012 מונה לסגן ראש מטה כוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי באפגניסטן. במרץ 2014 מונה לסגן מפקד פיקוד הפיתוח של חיל הנחתים בקוונטיקו.
באוגוסט 2014 מונה למפקד פיקוד המבצעים המיוחדים של חיל הנחתים. באוגוסט 2016 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה למשנה למפקד פיקוד המבצעים המיוחדים. באוגוסט 2018 מונה למפקד כוח המשלוח הראשון של הנחתים.
יסכה
יִסְכָּה, היא דמות מקראית, בתו של הרן ואחות מילכה אשת נחור.
מקור שמה.
יסכה נזכרת בכל התנ"ך אך פעם אחת, ושמה הוא יחידאי במקרא.
בגמרא מובאים שני הסברים לשם "יסכה" המפרשים את השם כשורש ס-כ-ה (שמשמעו התבוננות) "יסכה... שסוכה ברוח הקודש ושהכל סוכין ביופיה. רש"י מביא פירוש נוסף "יסכה לשון נסיכות".
יש חוקרים מאוחרים המשערים כי שמה הוא מהשורש נ-ס-כ, שפירושו הריח אשר נודף מהשמן.
זיהוי יסכה עם שרה.
יסכה נזכרת פעם אחת במקרא, והכתוב אינו שב ומזכיר את שמה. בתלמוד הבבלי וכן בתרגום יונתן בן עוזיאל מזהים את יסכה עם שרה. גם יוסף בן מתתיהו בספרו קדמוניות היהודים מזהה את יסכה עם שרה.
חוקר המקרא יונתן גרוסמן מציין כי הכתוב אינו מציין קשר משפחתי בין שרה ליסכה, ולכן הוא משער שיסכה נישאה לאיש אשר אינו ממשפחת נחור וסיפור זה אינו מוזכר במקרא. ייתכן כי מטרת אזכור יסכה היא ליצור תבנית משפחתית למילכה אחותה, ותוך כדי כך המחבר המקראי יוצר בין שרה למילכה השוואה. למילכה משפחה מרובת נפשות ואין אזכור להורי שרה ולמשפחתה.
תפוצת השם.
השם "ג'סיקה", שהעניק ויליאם שייקספיר לדמות בתו של היהודי שיילוק במחזה "הסוחר מוונציה", הוא תרגום של "יסכה". המחזה השייקספירי הוא התיעוד המוקדם ביותר לשם זה, אם כי לא ברור אם שייקספיר טבע אותו, או שזהו עיוות קל של התעתיק שהיה מקובל עבור "יסכה" במהדורות אבודות של המקרא באנגלית. "ג'סיקה" הפך לפופולרי מאוד: בין היתר, בשנות השמונים והתשעים הוא היה השם הנפוץ ביותר לילדות בארצות הברית.
ג'רי מרטינס
קסאפר שארוונקה
פרנץ קְסָאפֶר שָארְווֶנְקָה (בפולנית: Franz Xaver Scharwenka; 6 בינואר 1850 – 8 בדצמבר 1924) היה פסנתרן, מלחין ומורה גרמני-פולני. הוא היה אחיו של פיליפ שארוונקה (1847–1917), שהיה גם הוא מלחין ומורה למוזיקה.
חיים וקריירה.