בשנת 1872 רכשה האספה הכללית של מדינת וירג'יניה את המבנים של בית ספר מתודיסטי קטן במחוז מונטגומרי, ובמימון של המדינה הוקמה במקום "מכללת וירג'יניה לחקלאות ולימודים מכניים". בשנים 1891–1907 עברה המכללה ארגון מחדש והפכה למכללה מסורתית עם מסלול לימודים בן 4 שנים (אף שנותרו בה המחלקות למכניקה ולהנדסה). בעקבות השינוי שונה שמה של המכללה ונקרא "המכללה לחקלאות וללימודים מכניים והמוסד הפוליטכני של וירג'יניה" ובשנת 1944 שונה שמו של המוסד פעם נוספת והוא נקרא: "המוסד הפוליטכני של וירג'יניה", שם שהיה שגור בפי רבים זמן רב קודם לכן. בשנת 1923 קיבלה המכללה הכרה מלאה כמוסד אקדמי ובאותה עת הופחתה הדרישה על התלמידים להשתתפות בקורסי הכנה טרום-צבאיים לשנתיים בלבד (במקום ארבע לפני כן). בשנת 1966 הופסקה הדרישה להשתתפות במסלול ההכשרה הצבאי והפך למסלול בחירה. בשנת 1970 שונה שמה של המכללה פעם נוספת ונוספו לו המילים "ואוניברסיטת המדינה" כדי לציין את היותו מוסד ציבורי מרכזי ללימודים אקדמיים רב תחומיים (ולא רק פוליטכניים) במדינת וירג'יניה. בשנת 1973 הותרה לראשונה השתתפות נשים במסלול ההכשרה הצבאי. בתחילת שנות ה-90, מבלי שנעשתה הכרזה רשמית על כך, החלה האוניברסיטה להתיר את הצגתה בשם המקוצר "וירג'יניה טק". נכון לתחילת המאה ה-21 מופיע השם המקוצר על רבים מן המסמכים הרשמיים של המוסד, אף שעל התעודות המוענקות לבוגרים מופיע עדיין השם המלא. המוסד אף ידוע בראשי התיבות VT, המופיע אף בשם אתר האינטרנט של המוסד: vt.edu. כיום המוסד נחשב לאחד משלוש אוניברסיטאות הדגל במערכת המוסדות הציבוריים להשכלה גבוהה של מדינת וירג'יניה (ביחד עם האוניברסיטה של וירג'יניה ו).
ב-16 באפריל 2007 התרחש בתחומי קמפוס האוניברסיטה אירוע ירי שבמהלכו נרצחו 27 סטודנטים וחמישה אנשי צוות. כמו כן נפצעו בני אדם נוספים. היה זה אירוע ירי לשם רצח המוני החמור ביותר, בידי מתנקש בודד, בתולדות ארצות הברית.
קבלה ותוכניות לימוד.
בסתיו 2006 קיבל המוסד 19,046 בקשות להתקבל ללימודי תואר ראשון ומתוכן התקבלו ללימודים 67% (כ-12,700).39% מכלל המתקבלים (כ-5,000 סטודנטים) בחרו ללמוד במוסד.
בווירג'יניה טק כ-60 תוכניות לימוד שונות לקבלת תואר ראשון וכ-140 תוכניות לימוד לקבלת תואר שני ושלישי. תוכניות הלימוד נלמדות בבית הספר לחקלאות ולמדעי החיים, בית הספר לאדריכלות וללימודים אורבניים, בית הספר לאמנות ולמדעי הרוח, בית הספר לעסקים, בית הספר להנדסה, בית הספר למשאבי טבע, בית הספר למדע, ובית הספר לרפואה וטרינרית. בבית הספר לחקלאות ומדעי החיים מתקיימת התוכנית היחידה במוסד שאורכה שנתיים בלבד, להכשרת טכנאי חקלאות.
וירג'יניה טק מדורגת במקום ה-34 מבין האוניברסיטאות הציבוריות בארצות הברית, ובמקום ה-77 מבין כל האוניברסיטאות בארצות הברית. התוכנית ללימודי תואר ראשון בבית הספר להנדסה דורגה במקום ה-9 בארצות הברית מבין המוסדות הציבורים ובמקום ה-17 מבין כל מוסדות הלימוד המוכרים להנדסה המציעים מסלול לתואר דוקטור.
קמפוס האוניברסיטה.
הקמפוס של וירג'יניה טק ממוקם בעיר בלקסבורג בווירג'יניה. שטח הקמפוס למעלה מעשרת אלפים דונם. רוב הבניינים בקמפוס המרכזי בנויים מאבן גיר מקומית. לקמפוס של וירג'יניה טק יש כוח משטרה מקומי בן כארבעים שוטרים.
מועצת המומחים האיראנית
מועצת המומחים של ההנהגה (בפרסית: مجلس خبرگان رهبری) באיראן היא גוף פרלמנטרי הבוחר את המנהיג העליון ומפקח על פעולותיו. חברי המועצה נבחרים ישירות על ידי המצביעים, לכהונה של שמונה שנים. על פי החוקים הנוכחיים באיראן, על המועצה להיוועד לפחות ליומיים, פעמיים בשנה. המועצה מעולם לא ביקרה את התנהלות המנהיג העליון בפומבי ומעולם לא הדיחה את המנהיג. המשטר האיראני משתמש במועצה כדי להראות כי באיראן מתקיימת דמוקרטיה, שכן לציבור היכולת לבחור את הגוף המפקח על המנהיג העליון.
יו"ר המועצה הנוכחי הוא אחמד ג'נתי, שנבחר לתפקידו במאי 2016, כאשר סגנו הוא אבראהים ראיסי (שמכהן במקביל החל מ-2021 גם כנשיא איראן).
תפקידים.
מועצת המומחים אחראית על פי חוקת איראן לפיקוח על המנהיג העליון, להדחתו ולבחירתו. במקרה מותו, התפטרותו או הדחתו של המנהיג העליון, המועצה אחראית למינוי המנהיג העליון הבא מהר ככל הניתן. בסמכות המועצה להדיח את המנהיג העליון במקרה בו הוא אינו מסוגל למלא את תפקידו בהתאם לחוקה, מאבד את אחת מהתכונות הנחוצות למנהיג או נודע כי לא הייתה לו אחת מתכונות אלו מלכתחילה. מועצת המומחים מעולם לא עשתה שימוש בסמכות זו.
בעת בחירתו של מנהיג חדש, מועצת המומחים צריכה לבחור את המנהיג הבא מתוך קבוצת האנשים שעונים על דרישות האופי בחוקה. על חברי המועצה לבחור את המועמד המלומד ביותר בפיקה או בנושאים חברתיים ופוליטיים, או זה הזוכה לפופולריות בקרב הציבור האיראני בשל אחת מהתכונות האחרות הנחוצות למנהיג. במקרה בו אין הם מוצאים מועמד ראוי, על חברי המועצה לבחור אחד מחבריה לתפקיד המנהיג העליון.
המועצה צריכה להתכנס כל שישה חודשים לפחות. פעולותיה של המועצה כוללות יצירת רשימה בה נמצאים שמותיהם של כל המועמדים הראויים במקרה של מותו או התפטרותו הפתאומית של המנהיג. הוועדה האחראית על יצירת ותחזוק הרשימה מכונה "ועדת (סעיפים) 107/109". "ועדה 111" היא המפקחת על התנהלות המנהיג העליון הנוכחי, והאחראית לוודא כי הוא עדיין עומד בכל התנאים המפורטים בחוקה. חברי המועצה פונים לוועדה זו בנוגע לחששותיהם אודות תפקוד או כשירות המנהיג, בסמכות ועדת 111 לכנס את כל מועצת המומחים לדיון חירום בעקבות דבריו של חבר המועצה. במקרה שוועדת 111 דוחה את בקשת אחד החברים לכינוס כלל המועצה, ביכולתו לדרוש הצבעה של חברי המועצה בנושא. במקרה שמרבית חברי המועצה יסכימו עמו, תתכנס ישיבת חירום של כל 86 החברים שתדון במנהיג הנוכחי. תוכני הפגישות ופרוטוקוליהן הן חסויות ולא ניתנות לאיש מחוץ למועצה, מלבד למנהיג העליון הנוכחי.
סינון המועמדים.
החוקה אינה מגדירה את הדרישות בהן צריכים לעמוד חברי המועצה, וכך הותירה למועצה עצמה את היכולת להגביל את מי שיכול להיבחר אליה. המועצה העבירה חוקים שדורשים כי כל חברי המועצה יתמכו בפיקה (פסיקה הלכתית אסלאמית), ואישרה למועצת שומרי החוקה לסנן את המועמדים למועצת המומחים באמצעות מבחנים בעל פה או בכתב במשפט דתי. הרפורמיסטים באיראן, שהחוק הזה פסל מרבים ממועמדיהם את היכולת להתמודד למועצת המומחים, מתנגדים לחוק זה. בבחירות שנערכו ב-2006 למועצת המומחים, המתמודדים הרפורמיסטים כללו את ביטול החוקים הללו במצע הבחירות שלהם, כך שיתאפשר גם לאנשים שאינם קאדים להתמודד. בבחירות האחרונות למשל, מרבית המועמדים (כל המועמדים החדשים וחלק מהחברים הקודמים במועצה) נאלצו לבצע מבחן בכתב במשפט אסלאמי ולאחר מכן סדרת ראיונות.
כיום, הגיל הממוצע של חברי המועצה הוא מעל 60 ולכן מתקיימות לעיתים קרובות יחסית בחירות אמצע, כדי להחליף את הנפטרים.
היסטוריה.
מועצת המומחים נבחרה וכונסה לראשונה ב־1983. מועצת המומחים הראשונה בחרה באייתוללה עט'מא חוסיין עלי מונתזרי כיורשו של ח'ומייני בתפקיד המנהיג העליון, בעקבות קרבתו הרבה לח'ומייני ותפקידו המכריע במהפכה האסלאמית של 1979. אולם בעקבות מכתב של ח'ומייני ב־1988 הוא הודח מתפקיד היורש. לאחר מותו של ח'ומייני ב־3 ביוני 1989, המועצה התכנסה ובחרה בעלי ח'מנאי לתפקיד המנהיג העליון. ברוב של שני שלישים נבחר ח'מנאי לתפקיד. ב־28 ביולי 1989 בוצעה שורה מקיפה של תיקונים לחוקה שאיפשרו לח'מנאי לתפוס את מקומו של ח'ומייני, למרות שלא היה בדרגה הדתית המתאימה.
כהונות המועצה אורכות שמונה שנים. עד כה נערכו חמש מערכות בחירות; ב-1983, 1991, 1999, 2006 ו-2016. לאור תיקון לחוק הבחירות באיראן, שנועד להעלות את אחוזי ההצבעה הנמוכים בבחירות השונות ולחסוך עלויות, אוחדו מועדי הבחירות לנשיאות, לפרלמנט, למועצות המקומיות ולמועצת המומחים.
בחירות 2006.
הבחירות למועצת המומחים התקיימו בכל איראן ב־15 בדצמבר 2006, והמועצה התכנסה לראשונה ב־19 בפברואר 2007. עלי משכיני נבחר מחדש ליו"ר המועצה. ייחודן של הבחירות היה בניצחון רשימתו של הנשיא לשעבר, הפרגמטיסט עלי אכבר האשמי רפסנג'אני, על פני מועמדים שמרנים יותר המזוהים עם הנשיא מחמוד אחמדינז'אד. רפסנג'אני עצמו זכה בכמעט פי שניים קולות מאשר "מורו הרוחני" של אחמדינז'אד, האייתוללה הקיצוני מוחמד תקי מצבח יזדי. בסך הכול כ־65 מועמדים המקורבים לרפסנג'אני נבחרו למועצה (כ־75 אחוזים מהמושבים). אחוז ההצבעה, אף על פי שהיה רק 60 אחוזים, היה גבוה מאשר בבחירות קודמות למועצה. בבחירות פנימיות בתוך המועצה באוגוסט 2007 זכה רפסנג'אני לעמוד בראש הגוף, ועקף בבחירות את אחמד ג'אנתי, השייך לפלג הקיצוני-דתי.
רפסנג'אני עמד בראש המועצה עד שנת 2011.
מועצת המומחים
מועצת המומחים של איראן
מועצת המומחים באיראן
משפט סטון
משפט קיילי המילטון
רחמים טלבי
רחמים טלבי (נולד ב-17 במאי 1943 בווידין שבבולגריה) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק במכבי תל אביב, והשתתף במונדיאל 1970 עם נבחרת ישראל.
ביוגרפיה.
נולד בשם רחמים טלבייב בבולגריה, עלה לישראל בשנת 1949, ועשה את שירותו הצבאי בצנחנים. לאחר שחרורו עבר מהפועל יפו למכבי תל אביב, שבה שיחק בתפקיד הקיצוני הימני. בשנת 1963 ערך את הופעת הבכורה במדי הקבוצה, שבה שיחק כ-13 שנים. זכה עם מכבי תל אביב בשלוש אליפויות ובארבעה גביעים. לאחר שעזב את מכבי תל אביב בשלהי עונת 1975/1976 שימש טלבי כמאמן בהפועל מרמורק (בה הופיע במספר קטן של משחקים) ובקריית אתא, ולאחר מכן פרש כליל מכדורגל.