יוסי חרסונסקי סקר את השיר בחיוב, תוך שהעניק לו ציון של ארבעה כוכבי זהב וחצי מתוך חמישה ואמר כי "זהו השיר הכי יוצא דופן מבין השירים שנטע ברזילי הוציאה עד היום." בן שלו מהארץ סקר את השיר בחיוב אף הוא, ואמר כי "נטע ברזילי לא נשמעת כמו עצמה, וזו ברכה".
מגזין בילבורד האמריקאי הגדיר את השיר כ"בדיוק הכמות הנכונה של מלנכוליה עדינה שתתאים לתקופות שאנחנו עוברים בלי להתמסר לתאטרליות בכלל".
גוואדלחרה
ריינו
__ללא_תוכן__
צ'אנסי בילאפס
תאודור רובינסון
תאודור רובינסון (באנגלית: Theodore Robinson ; 3 ביולי 1852- 2 באפריל 1896) היה צייר אמריקאי, הידוע בעיקר בזכות נופיו האימפרסיוניסטים. הוא היה אחד האמנים האמריקנים הראשונים שעברו לאימפרסיוניזם בסוף שנות השמונים של המאה ה-19, ביקר בז'יברני ופיתח ידידות קרובה עם קלוד מונה. כמה מיצירותיו נחשבות ליצירות מופת של אימפרסיוניזם אמריקני.
קריירה מוקדמת.
רובינסון נולד באירסבורג, 3 ביוני 1852, ורמונט. משפחתו עברה לאוונסוויל, ויסקונסין, ורובינסון למד אמנות בשיקגו. בשנת 1874 נסע לניו יורק כדי להשתתף בשיעורים באקדמיה הלאומית לעיצוב ובליגת הסטודנטים לאמנות.
בשנת 1876 נסע לפריז ללמוד אצל קרולוס-דוראן, בבית הספר לאמנות יפות, עם ז'אן-ליון גרום. הוא הציג לראשונה את ציוריו בסלון בפריז בשנת 1877, ובילה את הקיץ של אותה שנה בגרז-סור-לוינג.
לאחר סיורים בוונציה ובבולוניה, הוא שב לארצות הברית בשנת 1879. בשנת 1881 עבר לסטודיו בניו יורק והפך לצייר ומורה מקצועי. במהלך תקופה זו צייר רובינסון בצורה ריאליסטית, מוברש באופן רופף אך עדיין לא אימפרסיוניסטי, ותיאר לעיתים קרובות אנשים העוסקים בעיסוק ביתי או חקלאי.
ז'יברני.
בשנת 1884 חזר רובינסון לצרפת שם התגורר שמונה שנים, וביקר באמריקה רק מדי פעם. רובינסון עבר לז'יברני שהפכה למרכז האמנות האימפרסיוניסטי הצרפתי בהשפעת קלוד מונה.
עד שנת 1888 רובינסון עבר לגור בשכנות לאימפרסיוניסט המפורסם. האומנות של רובינסון התמקדה בסגנון אימפרסיוניסטי מסורתי יותר בתקופה זו, ככל הנראה בהשפעתו של מונה. בעוד שמספר אמנים אמריקאים התכנסו בז'יברני, איש מהם לא היה קרוב למונה כמו רובינסון. מונה נתן עצות לרובינסון, והוא גם ביקש ממנו לחוות דעהעל על יצירותיו שלו.
לא רק שהוא לקח ללב את ההצהרות של מונה ואת הדרישה שלו להציג את היפה והמסתורי שבטבע בצורה אמיתית בחזון האישי של האדם, אלא הוא גם למד את מהות היצירות שהיו זמינות אצל "המאסטר" בסטודיו. לדוגמה, ״קאפרי״, שצויר בשנת 1890, היה כנראה בהשראת ציורי מונה של הצוקים בווארנגוויל, פורוויל ואסטרטאט בראשית שנות ה-80.
בז׳יברני, רובינסון צייר כמה מהיצירות הטובות ביותר שלו. אלה מתארים את הכפר במזגי אוויר שונים, לפעמים עם נשים המוצגות בתנוחות נינוחות. דוגמה ליצירתו הבוגרת בתקופה זו היא "לה-ד'בק" (1892) באוסף מכללת סקריפס בקלרמונט קליפורניה.
חזרה לאמריקה.
רובינסון עזב את צרפת ואת מונה בפעם האחרונה בשנת 1892, אם כי התכוון לחזור. עוד באמריקה השיג רובינסון תפקיד הוראה בבית הספר לאמנות בברוקלין וערך שיעורי קיץ בניו יורק, ליד הרי קטסקייל, שם צייר כמה סצינות. הוא גם לימד במכללת אוולין בפרינסטון, ניו ג'רזי, ובהמשך באקדמיה לאמנויות יפות בפנסילבניה בפילדלפיה.
עם העיר ניו יורק כבסיס, רובינסון הסתובב בין מספר גדל והולך של אמנים אמריקאים שדגלו באימפרסיוניזם. הוא היה קרוב במיוחד לג'ון הנרי טוואצ'טמן וג'וליאן אלדן וייר, ובילה במושבה הסינית בקונטיקט. שם הוא צייר סדרה של סצינות במועדון היאכטות ריברסייד, שנחשבו בין היצירות הטובות ביותר שלו.
בעוד המוניטין שלו כאימפרסיוניסט אמריקאי חשוב הלך וגדל, רובינסון היה צריך ללמד לפרנס את עצמו. הוא גם עדיין היה עם ספקות באשר לאיכות עבודתו.
לאורך הקריירה שלו, תאודור רובינסון המשיך לכתוב יומנים מפורטים, אך רק כמה מהשנים האחרונות של היומנים ידועים כקיימים. אלה נמצאים באוסף בניו יורק וזמינים למלומדים.
אחרית ימיו.
בשנה האחרונה לחייו הוא התבקש לתרום לספר המאמרים שכותרתו "הצרפתים המודרניים" על ידי העורך והיסטוריון האמנות ג'ון צ'ארלס ואן דייק. הוא כתב מאמר על צייר הברביזון ז'אן-בפטיסט-קמיל קורו, ובשל ידידותו עם האימפרסיוניסט הצרפתי, הוא כתב ואייר את המאמר על קלוד מונה. הספר ראה אור בשנת 1896 הוצג בתערוכה "באורו של מונה".
בשנת 1895 נהנה רובינסון מתקופה יצירתית בוורמונט, ובפברואר 1896 כתב למונה על חזרתו לז'יברני, אך ב-2 באפריל 1896, נפטר מהתקף אסתמה חריף בעיר ניו יורק. הוא נקבר בעיר הולדתו אוונסוויל, ויסקונסין. הוא היה בן 43.
ציורי רובינסון נמצאים באוספים של מוזיאונים גדולים רבים כולל המוזיאון המטרופוליטן בעיר ניו יורק; גלריה קורקורן לאמנות, וושינגטון, די.סי, והמכון לאמנות בשיקגו.
ג'ודית ארנדט
צ'יזבט
צ'יזבט הוא סיפור דמיוני בעל אופי פולקלוריסטי עוד מתקופת הפלמ"ח, שהיה נהוג לספר בעבר בשעת הלילה סביב המדורה.
היסטוריה.
מקורו של המילה 'צ’יזבט' נגזר מהמילה הערבית : كِذْبَات (כִּדְ'בַּאת) שפירושה כזבים. ישנה תת-קבוצה קטנה, בקרב ערביי ישראל, שמבטאת בערבית מדוברת, את האות כ"ף, בתחילת מילים כמו צ', ומהם הושאלה 'צ’יזבט'. המילה הייתה נפוצה מאוד בקרב בני המושבות וראשוני הפלמ"ח, המורשת הקיבוצית ודור הפלמ"ח אימצו את מנהג סיפור ה'צ’יזבטים'.
הסיפורים היו בנויים מעלילה מפוברקת שהייתה בנויה מהווי תקופת המחתרות המרתקת את השומעים, אך בסיומה הגיעה שורת הפתעה המפוגגת את המתח, או מציגה את הסיפור כולו באור קומי.
העלילה הייתה בנויה סביב סיטואציות מהווי תקופת המחתרות.
בהווי הפלמ"ח מצויים צ’יזבטים על המחלקה הערבית והמחלקה הגרמנית, על בני מרשק 'הפוליטרוק', על קרבות ועל 'סחיבות' מלולים, על דמויות מיוחדות, על בנות, על 'שפת הקודש' ועל עוד המון נושאים שהיו חלק מחייהם של לוחמי הפלמ"ח הצעירים.
רוב הסיפורים שהיו בעלי אופי פולקלוריסטי. תוכנם היה "אנטי מסורתי" והם היו אמורים לשקף את רוח דור הפלמ"ח הצעיר, שהתנער מרוח המסורת היהודית ולקח חלק בבניית הזהות הישראלית החדשה.
אימה.
כיום יש המקשרים את השם "צ'יזבט" דווקא לסיפורי אימה (כגון: 'צ’יזבטים' – אוסף של סיפורים מפחידים מתורגמים לעברית, 2016), ככל הנראה בעקבות המנהג לספר סיפורים מפחידים בעת הישיבה בלילה סביב מדורה, בניסיון ליצור בהלה למרות תוכנו הדמיוני בעליל של הסיפור.
צ’יזבטים בדפוס.
ה'צ'יזבטים' הועברו בדרך כלל בעל פה, אך ישנם כמה חיבורים/ליקוטים של 'צ'יזבטים' כתובים או משוכתבים.
ריי סקוט
ג'ון ריימונד "ריי" סקוט (באנגלית: John Raymond "Ray" Scott; נולד ב-12 ביולי 1938) הוא כדורסלן ומאמן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגות ה-NBA וה-ABA בין השנים 1961–1972. ממוצעיו הכוללים לאורך 11 עונותיו בשתי הליגות הם 14.3 נקודות, 9.8 ריבאונדים ו-2.2 אסיסטים למשחק.
בין השנים 1972–1976 שימש כמאמן הראשי של קבוצת דטרויט פיסטונס, ובעונת זכה בפרס מאמן השנה ב-NBA.
קריירת משחק.
בדראפט ה-NBA 1961 נבחר סקוט על ידי דטרויט פיסטונס, בבחירה הרביעית. לאורך עונת הרוקי שלו קלע 13.3 נקודות והוריד 11.5 ריבאונדים למשחק, ובפלייאוף של אותה עונה סייע לפיסטונס להעפיל לגמר האזור המערבי עם ממוצעים של 17.3 נקודות ו-14.5 ריבאונדים למשחק. ב-4 העונות הבאות העמיד ממוצעים של 16.8 נקודות ו-10.8 ריבאונדים למשחק עבור הפיסטונס, אך לאורך התקופה השיגה קבוצתו 110 ניצחונות בלבד (34.4%).
בינואר 1967 הועבר לבולטימור בולטס במסגרת טרייד משולש, בו רודי לרוסו נשלח לפיסטונס, בעוד מל קאונטס נשלח ללוס אנג'לס לייקרס. בעונת קלע 11.8 נקודות בממוצע למשחק עבור הבולטס, אשר סיימו את העונה עם המאזן הטוב ביותר בליגה; 57–25. באופן מפתיע, ועל אף יתרון הביתיות בו החזיקה, הובסה בולטימור בתוצאה 0–4 כבר בסיבוב הפלייאוף הראשון, על ידי ניו יורק ניקס.
בדראפט ההרחבה של שנת 1970 נבחר על ידי באפלו ברייבס, אך בחר לשחק עבור קבוצת וירג'יניה סקוויירס מליגת ה-ABA. בשתי עונותיו ב-ABA קלע 11.4 נקודות בממוצע למשחק, ובשתיהן הודח עם הסקוויירס בגמר האזור המזרחי.
קריירת אימון.
לקראת עונת מונה לעוזר מאמן בדטרויט פיסטונס, תחת ארל לויד, ולאחר שבעה משחקים החליף אותו כמאמן הראשי של הקבוצה. בעונה העוקבת הוליך את דטרויט למאזן הניצחונות הטוב בתולדותיה, 52–30, ולהעפלתה הראשונה מזה 6 שנים לשלב הפלייאוף. בסדרת חצי גמר המערב הצטיינו כוכבי הקבוצה בוב לניר ודייב בינג, אך בסופו של דבר הפסידו הפיסטונס מול שיקגו בולס בתוצאה 3–4. בסיום העונה זכה סקוט בפרס מאמן השנה. בעונת הודחה הקבוצה בסיבוב הפלייאוף הראשון, ולאחר שפתחה את עונת עם 17 ניצחונות מ-42 משחקים פיטרה את סקוט מתפקידו, ומינתה במקומו את עוזרו הרב בראון.
בין השנים 1976–1979 אימן את קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת מזרח מישיגן. בשלוש עונותיו בתפקיד רשמה הקבוצה מאזן כולל של 29 ניצחונות ו-52 הפסדים.
ריצ'י רייגן
סנטש
סנטש (בהונגרית: Szentes) היא עיר של כ-27,000 תושבים במחוז צ'ונגראד-צ'נאד, מקום מושבה של נפת סנטש.
מיקום.
העיר ממוקמת בדרום המישור ההונגרי הגדול, בחלק הצפוני של מחוז צ'ונגראד-צ'נאד, מזרחית לנהר הטיסה. הנהר קורצה מפצל את העיר לשניים. העיר הייתה מזמן עתיק נקודת חצייה של הטיסה. גשר הטיסה הראשון נבנה בשנת 1903 (גשר הרכבת של ימינו, במשך תקופה ארוכה היה גשר-רכבת-כביש), ואז בשנת 1981 נבנה גם גשר כביש תחבורה עצמאי.
נגישות.