הקבוצות בליגה.
להלן הקבוצות המתמודדות בליגת העל הסקוטית בעונת 2022/2023:
היסטוריה.
עם הקמת הליגה ב-1890, היה נהוג מבנה של שתי ליגות כאשר בתום כל עונה הקבוצה הפחות טובה בליגה הראשונה התחלפה עם הקבוצה הטובה בליגה השנייה. בשנות ה-70 של המאה ה-20 הונהג מבנה שלוש הליגות (הפרמייר דיוויזיה, הדיוויזיה הראשונה והדיוויזיה השנייה). בשנות ה-90 נוספה הדיוויזיה השלישית.
בשנת 1998 החלו מועדונים בליגות הסקוטיות לפרוש מהליגה הסקוטית בגלל מבנה הליגה וכן שליטתן המוחלטת של החזקות בליגה וחולשת שאר הקבוצות, והוקמה הפרמייר ליג הסקוטית. בשנת 2000 שונה מבנה משחקי הליגה. לפי השיטה החדשה, לאחר שכל הקבוצות שיחקו 33 משחקים (3 משחקים נגד כל קבוצה אחרת בליגה) הליגה מחולקת לשתי קבוצות של 6 קבוצות בכל "תת-ליגה" והן משחקות חמישה משחקים ביניהן, משחק אחד בין כל קבוצה לקבוצה, כאשר הקבוצות "גוררות" איתן את הנקודות שצברו בסיבוב הראשון. בדרך זו, ייתכן מצב שקבוצה שהייתה במקום השביעי למשל תצבור יותר נקודות מאשר קבוצה במקום השישי, אך אין מעבר בין "תתי-הליגות". לפי שיטה זו בסוף העונה יורדת הקבוצה שהייתה במקום ה-12 לליגה הסקוטית השנייה והקבוצה הטובה בטבלת הליגה השנייה עולה לליגה הראשונה.
בשנת 2013 התאחדו "ליגת הכדורגל הסקוטית" עם "הפרמייר ליג הסקוטית", והוקמה הליגה החדשה - הפרמיירשיפ הסקוטית.
קרים קרימוב
קרים קרימוב (באזרית: Kərim Abbas Əli oğlu Kərimov, ברוסית: Керим Алиевич Керимов; 14 בנובמבר 1917 - 29 במרץ 2003), מדען טילים סובייטי, ממייסדי תעשיית החלל הסובייטית ובמשך שנים איש מרכזי בתוכנית החלל הסובייטית. חרף תפקידו החשוב, זהותו נשמרה בסוד מפני הציבור במשך רוב הקריירה שלו. הוא היה אחד מאדריכלי שרשרת ההצלחות הסובייטיות שהדהימו את העולם מתחילת שנות השישים של המאה ה-20 - משיגור האדם הראשון לחלל, יורי גגארין, ועד לתחנת החלל מיר ששוגרה ב-1986.
קרים קרימוב נולד ב-14 בנובמבר 1917 למשפחה של מהנדס-טכנולוג בבאקו שבאזרבייג'ן. לאחר שסיים את לימודיו ב-1942 במכון התעשייתי אזרבייג'ן, המשיך קרימוב את לימודיו באקדמית חיל התותחנים דזרזינסקי, שם תכנן ופיתח מערכות טילים.
כמומחה בטכנולוגיית טילים, עבד קרימוב במלחמת העולם השנייה בבדיקת ובקבלת משגרי טילי הקטיושה המפורסמים. על עבודתו זכה באות הכוכב האדום. קרים קרימוב היה מעורב באירונאוטיקה הסובייטית מראשיתה. לאחר מלחמת העולם השנייה עבד קרימוב על תוכנית סובייטית לפיתוח טיל בליסטי בין יבשתי, וב-1960 הועלה לתפקיד ראש הדירקטוריון השלישי של הדירקטוריון המרכזי של טילים (GURVO) של משרד ההגנה הסובייטי שפיקח על שיגורי ניסוי סודיים. ביחד עם מומחי טילים נוספים, נשלח קרימוב לגרמניה ב-1946 במטרה לאסוף מידע אודות הטיל הגרמני V-2.
ב-1964 הפך קרימוב לראש הדירקטוריון המרכזי של כוחות החלל (TsUKOS) של משרד ההגנה ההגנה הסובייטי. בעקבות מותו של סרגיי קורוליוב ב-1966 מונה קרימוב ליושב ראש הסמכת המדינה על טיסות מאוישות ועמד בראש רשות זו במשך 25 שנה (1966–1991). הוא פיקח על כל שלב בפיתוח ובהפעלה של חלליות מאוישות וחלליות מחקר בלתי מאוישות.
כדוגמת חלוצי חלל סובייטים אחרים, סירבו הרשויות הסובייטיות במשך שנים לחשוף את זהותו של קרימוב לציבור. בשיגורי חלל ששודרו בטלוויזיה התמקדו המצלמות תמיד בקוסמונאוטים ולא באיש שלו דיווחו הקוסמונאוטים על נכונותם לבצע את המשימה. היות שקרימוב היה "גנרל עלום", הוא תמיד נחבא מצילומי המצלמות, ורק קולו שודר. שמו נותר חשאי עד תקופת ה"גלאסנוסט" בברית המועצות, וב-1987 הוא נזכר לראשונה בעיתון פראבדה.
לאחר פרישתו ב-1991 היה קרימוב יועץ עבור מרכז הבקרה הראשי של טיסות לחלל של סוכנות החלל הרוסית, וכתב את ההיסטוריה של תוכנית החלל הסובייטית ב"הדרך לחלל".
על תרומותיו לקידום התוכנית החלל הוא זכה פעמיים בפרס ברית המועצות ובפרס לנין
קרימוב מת ב-29 במרץ 2003 במוסקבה.
סלטיק (קבוצת כדורגל)
פרויקט לביא
דרך קליפורניה מספר 1
דרך מספר 1
בית שלישי
ג'ון ויליאם סטראט ריילי
ג'וֹן וִילִיאָם סְטְרָאט רֵיילִי, ידוע גם כלוֹרְד רֵיילִי (באנגלית: John William Strutt Rayleigh; 12 בנובמבר 1842 – 30 ביוני 1919) היה פיזיקאי בריטי שתרם רבות הן לפיזיקה תאורטית והן לפיזיקה ניסיונית. ריילי גילה את גז הארגון (ביחד עם ויליאם רמזי), הישג שבזכותו קיבל פרס נובל לפיזיקה בשנת 1904. נימוקי השופטים להענקת הפרס היו: "על הקביעה שלו את הצפיפויות של הגזים החשובים ביותר ועל הגילוי שלו את גז הארגון בהקשר של מחקרים אלו". כיהן כנשיא החברה המלכותית בשנים 1905–1908 וכדיקן אוניברסיטת קיימברידג' בשנים 1908–1919.
ריילי סיפק את הטיפול התאורטי הראשון בפיזור אלסטי של אור על ידי חלקיקים קטנים בהרבה מאורך הגל של האור, תופעה הנקראת כיום פיזור ריילי, ומסבירה מדוע השמיים כחולים. הוא תיאר וחקר גלי שטח רוחביים במוצקים, הנוצרים בעת רעידות אדמה (סוג של גלים סיסמיים), גלים שמכונים כעת "גלי ריילי". הוא תרם רבות למכניקת הזורמים, והציג וחקר לעומק מושגים רבים כגון מספר ריילי (פרמטר חסר ממדים המקושר להסעה טבעית), זרימת ריילי, אי יציבות ריילי-טיילור, אי-יציבות פלטו-ריילי וקריטריון ריילי ליציבות של זרימת טיילור-קואט. הוא ניסח גם את תאוריית הסירקולציה המסבירה את היווצרותו של עילוי אווירודינמי על כנף מטוס. באופטיקה, ריילי הציע קריטריון לרזולוציה זוויתית. הגזירה שלו את חוק ריילי-ג'ינס לקרינת גוף שחור קלאסית שיחקה מאוחר יותר תפקיד חשוב בהולדת מכניקת הקוונטים (קטסטרופת העל-סגול). ספרו של ריילי "תורת הקול" (1877) נחשב לטקסט קלאסי, והוא עדיין משמש כיום אקוסטיקאים ומהנדסים.
חייו.
ריילי נולד בלנגפורד גרוב, מחוז אסקס שבאנגליה. בשנת 1861 החל את לימודיו האקדמיים בטריניטי קולג' שבאוניברסיטת קיימברידג' וסיים את התואר השני ב-1868. לאחר לימודיו עבד בקולג' וב-1879 קודם לתפקיד פרופסור בכיר. בשנים 1905–1908 כיהן כנשיא החברה המלכותית.
ריילי נישא לאוולין בלפור, בתו של ג'יימס מיטלנד בלפור, חבר פרלמנט בריטי לשעבר, ולזוג נולדו שלושה בנים. ב-1873 נפטר אביו וריילי ירש את תוארו. על שמו נקראו מכתשים על הירח ועל מאדים וכן שיטת ריילי שהיא שיטת אנרגיה בתחום תורת האלסטיות.
מנת ריילי (Rayleigh quotient):
לורד ריילי
אן־אם־סי יונייטד אנטרטיינמנט בע"מ (אשר הייתה ידועה בעבר כ"NMC Music") היא חברת תקליטים, הפקות והפצה ישראלית.
אמנים בולטים רבים מיוצגים על ידי החברה, בהם פאר טסי, משינה, שרית חדד, דנה ברגר, חוה אלברשטיין, אהוד בנאי, הבילויים ומוקי.
היסטוריה.
החברה הוקמה בשנת 1964 תחת השם "תקליטי סי בי אס ישראל" על ידי היזם שמעון שמידט, בשותפות עם התאגיד האמריקאי "קולומביה רקורדס" שהחזיק 70% מהמניות. החברה בישראל הייתה שלוחה של הזרוע האירופית של החברה העולמית "סי בי אס אינטרנשיונל" . שם החברה הוא ראשי תיבות של "Columbia Broadcasting System", שהוא גם שמה של אחת מרשתות הטלוויזיה הגדולות ביותר בארצות הברית - CBS, שהוקמה במקור כחברת בת של "קולומביה רקורדס". החברה הקימה מפעל לייצור תקליטי ויניל במרץ 1964 ברחוב טהון 50 בחולון. כמו כן היו לחברה אולפני הקלטות בישראל וגם תזמורת. החברה הפיקה תקליטים מקוריים של אמנים מקומיים בתחום המוזיקה הקלאסית והקלה.
בשנת 1987 ענקית האלקטרוניקה סוני רכשה את החברה העולמית. בעקבות המהלך, חברת CBS העולמית שינתה את שמה ל"Sony Music", והחליטה שלא להחזיק יותר סניף בישראל. לאור זאת, הפכה השלוחה הישראלית ב-1988 לחברה עצמאית תחת השם "אן.אם.סי בע"מ" (NMC - ראשי תיבות של "New Music Company"). בהמשך עברה החברה לשליטת דן ידין וקבוצת ידיעות תקשורת (מקבוצת "ידיעות אחרונות").
בשנים 1998–2001 ניהל את החברה משה מורד. באותה עת החלה לייצג בישראל את חברת התקליטים החדשה של ריצ'רד ברנסון - V2.
בסוף שנות ה-90 ותחילת שנות ה-2000 החלה החברה לסבול מירידה חדה במכירות, עקב תפוצתם של תקליטורים מזויפים, והפצה של קובצי MP3 באינטרנט. בנוסף נתקלה בקשיים בגביית תשלומים מחניות התקליטים, אחת הרשתות הגדולות במדינה, רשת "פיקדילי", פשטה את הרגל ורשת טאוור רקורדס, הרשת הגדולה במדינה, נקלע לקשיים. באותה עת החזיקה החברה כשליש משוק המוזיקה בישראל. במטרה להתמודד עם התופעה השקיעה החברה באתר להפצת מוזיקה דיגיטלית שהקימה חברת התוכנה הישראלית קומברס. המיזם הושק בספטמבר 2000, אולם נסגר לאחר כשנה בדצמבר 2003 השיקה החברה את האתר www.songs.co.il לרכישת קובצי מוזיקה בפורמט MP3, בדומה לחנות האייטונס, של חברת "אפל" שהושקה חצי שנה קודם. האתר גם בפעל בשיתוף פעולה עם חברת פרטנר תקשורת.
באפריל 2003, הודיעה שתפסיק לייצג בישראל את חברת התקליטים הבינלאומית EMI, שסיפקה לה כ-18% מההכנסות, לאחר שהנציגות עברה לחברת "הליקון.
בשנת 2005 סבלה החברה ממשבר כספי בעקבות ירידה של כ-13% במכירות תוך שנה, ועברה תוכנית ארגון מחדש שכללה צמצום פעילות ופיטורי עובדים. בנוסף ויתרה עיריית ראשון לציון לחברה על דרישה לארנונה של 11.6 מיליון שקל, בגין שימוש במבנה תעשייתי כמשרדים.
בפברואר 2006 נרכשה השליטה בחברה בידי המפיקים משה אדרי ואחיו ליאון, מבעלי חברת "יונייטד קינג" תמורת 900 אלף דולר. לאחר הרכישה הודיעו האחים אדרי שהחברה תשנה את המיקוד העסקי שלה ממכירת תקליטים לעיסוק כולל במוזיקה. בין השאר תייצור תוכן לטלוויזיה, לאינטרנט ולסלולר, בשיתוף עסקי הקולנוע של האחים אדרי.