אזולאי נולד בקריית שמונה לרחל ויוסף, אחיו הוא הצייר שי אזולאי. כשהיה בן שמונה עבר עם משפחתו לערד. בצה"ל שירת בנח"ל המוצנח וכסמל במחנה 80. לאחר שחרורו מהצבא עבר ליפן והתפרנס ממכירת תמונות ונגינה ברכבת התחתית. לאחר טיול במזרח הרחוק ובהודו חזר לישראל. לאחר זמן עבר שוב ליפן במטרה להרוויח כסף, והתפרנס מניהול סוכנות תכשיטים שבבעלות חבר נעורים שלו, ואף עבד בתור בדרן במועדון לילה. ב-1993 חזר לישראל שוב והחל ללמוד משחק, ובשנת 1996 סיים שלוש שנות לימוד בסטודיו למשחק ניסן נתיב לצד נדב אסולין, אמנון וולף וגלעד פרלמן. בתחילת דרכו עבד אזולאי כליצן והופיע בגני ילדים.
בשנת 2001, בעקבות "לימודי חשיבה הכרתית" בשיטת ימימה, החל אזולאי בתהליך חזרה בתשובה. מאז, הפסיק לעבוד בשבת והוא חובש לראשו כיפה וכובע קסקט וכן עטור זקן.
קריירה בתיאטרון.
בתיאטרון אורנה פורת לילדים ונוער: ב-1998 שיחק בהצגה "גיא אוני" שכתבה פנינה גרי (ע"פ הספר "גיא אוני" מאת שולמית לפיד) וביים מישה לוריה.
ב-2000 שיחק בהצגה "הפר עם הפרח בפה" שעיבד וביים יענקל'ה יעקובסון, ובהצגה "אהבת איתמר" מאת דבורה עומר שביימה חגית רכבי ניקוליבסקי.
ב-2006 גילם את עמרם בהצגה "הלילה הזה" מאת דפנה אנגל-מחרז שביים משה נאור. ב-2007 שיחק בהצגה "דרך השיר" שכתבה וביימה צביה הוברמן.
ב-2008 שיחק בהצגה "תיבת נוח" מאת חמוטל בן זאב ויאקי מחרז שביים ישראל גוריון. שיחק גם בהצגות "חמש אהבות" ו"שמוליק של זוהרה" מאת חגית רכבי ניקוליבסקי.
בתיאטרון בית ליסין: ב-2001 השתתף במחזה "עשו עליך פעם סרט?" מאת אייל דורון ובבימויו.
ב-2002 שיחק בהצגה "אלטלנה" שכתב וביים אלדד זיו.
ב-2003 גילם את מיטש בהצגה "חשמלית ושמה תשוקה" מאת טנסי ויליאמס שביים אילן רונן.
ב-2004 גילם את יונתן בהצגה "קיסריה סוף שבוע" מאת גורן אגמון שביים אבישי מילשטיין.
ב-2005 גילם את שמעון בהצגה "סינית אני מדברת אליך" מאת סביון ליברכט שביים עודד קוטלר, ושיחק בהצגה "אהבה ממבט שלישי" מאת סוזן סנדלר שביים אלון אופיר.
ב-2008 שיחק בהצגה "עלמה ורות" מאת גורן אגמון שביים מיכה לבינסון.
ב-2006 שיחק במחזמר "כמו בסרט" מאת שלומי מושקוביץ שביים משה קפטן.
בתיאטרון תאיר: ב-2010 שיחק לצד אביתר לזר בהצגה "שברי לוחות" שעיבד וביים גלעד אלפסי ע"פ סיפור מאת הרב חיים סבתו.
בתיאטרון יידישפיל: בשנת 2010, גילם את הרב שלמה קרליבך בהצגה "קרליבך חי" בבימויו של יואל זילברג, בין השאר לצד שלומי גולדברג והחזן ישראל רנד.
בימוי.
ב-2008 ביים את המחזמר "הרשל'ה" שכתבה חמוטל בן זאב.
ב-2012 ביים לצד איז'ו ליבוביץ' את ההצגה הקומית "ככה זה לא תשובה" אותה כתב ליבוביץ. ההצגה מספרת על בני זוג הנמצאים במשבר נישואין עקב חזרתו בתשובה של הבעל. בהצגה שיחקו גולן אזולאי, גלעד פרלמן, חיים זנאתי ויניב נחמיאס.
ב-2016 ביים את המופע "מתגברים" הכולל ארבעה סיפורים אישיים של אנשים שהתגברו על מכשולים גדולים, בהפקת ארגון "מעגלים".
ב-2017 ביים את ההצגה "מסכים", העוסקת בהתמכרות למסך, בהפקת ארגון "מעגלים".
קריירה בקולנוע וטלוויזיה.
בין השנים 1998–2001 גילם את סמל פרקש בסדרת הטלוויזיה שיצרו אורי ובני ברבש, "טירונות".
ב-2000 גילם את שוקי בסדרת הטלוויזיה של אורי ענבר ושמי זרחין, "האישה האחרת".
ב-2002 גילם את אלי מנשה, עו"ד ממוצא מזרחי המגיע למושב אשכנזי, בסדרת הטלוויזיה "בנות בראון"; והשתתף בסדרת הטלוויזיה שיצרו אורי ובני ברבש "מיי פירסט סוני".
ב-2004 גילם את אזולאי בסרט הקולנוע שביים דן תורג'מן "משהו מתוק", וגילם את תומאס דה טורקמדה בסרטו של אסי דיין "הבשורה על פי אלוהים".
ב-2005 גילם את נפתלי אטיאס בסדרת הטלוויזיה "השיר שלנו".
ב-2006 גילם את מולי נועם בעונה השנייה של "השמיניה".
ב-2008 גילם את שגיא בסדרת הטלוויזיה שביימה עירית לינור "משמורת".
ב-2009 גילם את יהודה פרץ בסדרת הטלוויזיה שנוצרה על ידי לימור נחמיאס "גירושים נפלאים".
ב-2010 התארח בסדרת הטלוויזיה "הפיג'מות", שם גילם את מנהל "עולם חכם"; גילם את רובי דנון בעונה השנייה של "דאוס"; וגילם את גבי בסדרה "15 דקות".
ב-2011 גילם את עזרא אלחנני בסדרת האקשן של ערוץ 10, "אחת אפס אפס".
ב-2012 גילם את שמעון טוויטו בסדרת הפשע של YES "נויורק", וגילם את אביהם של גיא ודנה בתוכנית הילדים "מבצע קיפוד".
ב-2015 שיחק את אחיה של מוניק בסדרה הקומית "פולישוק".
בשנת 2016 שיחק בסדרה "כוכב הצפון" את תפקיד ראש המועצה ובסדרה "פלאשבק" את אביה של ניר בר גפן.
בשנת 2017 החל לשחק את אביו של אבינועם בסדרת הדרמה הקומית של HOT, "שבאבניקים". ב-2018 שיחק בסרטו של אלירן מלכה, "הבלתי רשמיים".
בשנת 2020 שיחק בעונה החמישית של "כפולה" בתפקיד הזמר שלומי חזן. באותה שנה גילם את אביה של מיקי (שירלי לוי) בסדרה "זיגי".
בשנת 2022 גילם את בעל החנות בצפת בה עובדת פייגי, העקרה בסרט עקרה.
מוזיקה.
ב-2009 הוציא אלבום ראשון, "בדרך אל הלב". בהקלטת האלבום השתתף דודו טסה. ב-2010 הגיש בהגשת תוכנית יומית אישית ברדיו גלי ישראל בשם "העם עם גולן". ב-2016 יצא אלבומו השני, "ילדות מאושרת".
אזולאי מופיע ברחבי הארץ ובמופע הוא מספר בהומור על מסע ההתחברות לשורשיו הספרדיים והיהודיים. את המופע כתב לצד גלעד פרלמן, שגם ביים את המופע.
חיים אישיים.
נשוי לשירי ואב לחמישה. מתגורר משנת 2012 בשכונת גבעת מרדכי בירושלים.
שער ספטימיוס סוורוס
שער ספטימוס סוורוס הוא שער ניצחון שיש לבן המצוי בקצה הצפון מזרחי של הפורום של העיר רומא. השער הוקם בשנת 203 להנציח את ניצחון הקיסר הרומי ספטימיוס סוורוס ובניו קרקלה ופובליוס ספטימיוס גטה על האימפריה הפרתית בקרבות שנערכו בשנת 195 ו-203.
מראהו של השער שונה ממראהו בזמן חנוכתו. השער בעל שלוש הקשתות היה מוצב בעבר על בימה מוגבהת עשויה אבן טרוורטין, אליה הגיעו באמצעות גרם מדרגות. תקרת הקשת המרכזית של השער מעוטרת. גרם מדרגות במבנה השמאלי ביותר (הדרומי) של השער הוביל אל הגג, עליו הייתה מוצבת קוודריגה ובה פסלי הקיסר ושני בניו. את השער מעטרים תבליטים המתארים את הניצחון. שער זה היווה מודל לחיקוי בשערי הניצחון שנבנו בשנים מאוחרות יותר באירופה.
לאחר מותו של ספטימוס סוורוס משלו יחד בניו, עד שקרקלה רצח את גטה. בעקבות רצח זה הוסרו כל פסליו של גטה שהיו מוצבים במקומות ציבוריים. במסגרת פעולה זו הוסר פסלו של גטה מראש שער הניצחון ונמחקה דמותו מכל תבליטי השער.
במהלך השנים בעקבות הסחף גבהה ריצפת הויה סאקרה בכמה מטרים, ועל כן לא היה צורך בבימה המוגבהת והדרך עברה מתחת לשער. במהלך ימי הביניים, בשל השיטפונות שעברו דרך העמק, כוסה מחציתו התחתון של השער בסחף ולא היה גלוי למבקרים במקום (כפי שניתן לראות מציורו של קאנאלטו משנת 1742, הקשתות הצידיות הן בגובה פני הקרקע).
השער עצמו ניצל מהרס ומשימוש בשיש כשימוש משני בשל הפיכתו לחלק מכנסייה (שנהרסה מאוחר יותר).
שכונה ה' (באר שבע)
שכונה ה' שבבאר שבע נמצאת צפונית לשכונה א', דרומית לשכונה ד', מערבית לשכונה ב' ומזרחית לשכונה י"א.
רעיון הקמת השכונה.
שכונה ה' נבנתה ביוזמתו של דוד טנא, שכיהן כראש אגף השיכון הממשלתי. טנא, התרשם עמוקות מביקורו בתערוכת "אינרטבאו", שהתקיימה בברלין ב-1957, והציגה רעיונות וניסיונות חדשים בתחום הדיור. לאחר שחזר לישראל החליט לגייס צוות אדריכלים צעירים בראשותו של אברהם יסקי, שכלל את אמנון אלכסנדרוני, נחום זולוטוב, דניאל חבקין, תאודור קיסלוב, אהרן ברעלי, דב ורם כרמי, צ'צ'יק וקונפורטי. הצוות עבד במשותף על התכנון והבינוי הכולל של שכונה בארשבעית חדשה, שתשמש חלופה לבניית השיכונים הגנרית של העיר. זהו גם מקור הכינוי "לדוגמה".
כדי להתגבר על תנאי האקלים המדבריים הוחלט לבנות שכונה מסוגרת, שפאותיה בלוקים ארוכים שישמשו כחומות נגד סופות החול, ובמרכזה בתי שטיח צפופים. לאחר מכן, נערכה הגרלה בין האדריכלים על אזורי התכנון. יסקי ואלכסנדרוני תכננו את הבלוק הצפוני, "שיכון רבע הקילומטר", הבניינים במסגרת תוכננו על ידי ברעלי וקיסלוב, ואילו דב ורם כרמי עבדו עם צבי מלצר על מגדל שמעולם לא נבנה. זולוטוב וחבקין, תכננו את בתי השטיח, בתי פאטיו קטנים, צמודי קרקע הבנויים בשורות צפופות ומחולקים למשעולים רבים ומוצלים.
שכונה ה' לדוגמה, זכתה לפרסום בינלאומי רב עם הקמתה.
מבנה השכונה.
השכונה מחולקת לשני חלקים ביניהם מפריד עורק התחבורה הראשי שלה - רחוב יעלים, החלק הצפוני, הישן, והחלק הדרומי, החדש יותר. בחלק הדרומי מספר מתחמים שהוקמו בשעתם כפרויקטים אדריכליים ייחודיים, ביניהם - האזור המכונה שכונה ה' לדוגמה, ה"משולש", ווילות אלרם.
אוכלוסיית השכונה.
שכונה ה' הוקמה כשיכון בסוף שנות ה-60. תושביה הבורגנים של העיר הגיעו לשכונה, שוכנו בה המדענים הצרפתיים, שהקימו את הקריה למחקר גרעיני בדימונה, מרצים מאוניברסיטת בן-גוריון, קציני צבא בכירים (אלוף פיקוד הדרום אז ישעיהו גביש), פקידי ממשלה ובעלי מקצועות חופשיים. השכונה זכתה כמעט באופן מיידי למעמד יוקרתי. בהמשך יושבה השכונה בעיקר על ידי עולים מברית המועצות. בשנות ה-90 קלטה השכונה עלייה גדולה מברית המועצות לשעבר. כיום יש בשכונה הרבה משפחות דתיות עם ילדים.
עם יוצאי השכונה נמנים סילבן שלום; בני משפחת בנאי יצחק בנאי, מאיר בנאי, אביתר בנאי ואורנה בנאי; יהודית רביץ; וישראל בר און.
מבני ציבור.