רוזי נפגשת עם אד סאליבן ומשכנעת אותו שבירדי ייפרד מהקהל בתוכנית שתשודר מקולומבוס. לפני השיר הוא ינשק נערה שתיבחר באופן אקראי. הנערה שנבחרה היא קים מקפי (אן מרגרט). השמועה מתפשטת במהירות. הנערות צועדות ושרות:"אנחנו אהבים אותך בירדי" והנערים שרים להפך.
לבסוף מגיע בירדי בשיירת אופנועים, לבוש במכנסיים הדוקים ומנענע בירכיו. כשהוא שר, מתעלפות כל הנערות וגם אשת ראש העיר. הארי מקפי האב, מתנגד להשתתפות בתו בתוכנית אך רוזי ואלברט משכנעים אותו שגם הוא יופיע בתוכנית ביחד עם ראש העיר וידבר על מפעל הדשנים שלו. אלברט מדגים לו על צב תרופה שמזרזת מטבוליזם - הצב מתחיל לרוץ והארי מחליט לחתום על שותפות עם אלברט.
הוגו, החבר של קים מתנגד לזה שהיא תתנשק עם בירדי אך לשווא.
לקראת המופע מודיעים לאלברט ורוזי שהבלט הרוסי משתתף בתוכנית ולכן לא יוותר זמן לנשיקה ולשיר שלו. אלברט מאוכזב והולך לקפה של מוד שם הוא פוגש באמו שמשחקת קנסטה עם מר מוד העומד להיות האב החורג שלו.
רוזי מצליחה להחזיר לכוס החלב של המנצח הרוסי את התרופה של אלברט. המנצח פועל בזריזות עצומה והמופע הרוסי מסתיים מהר. בירדי עולה לבמה ושר את שירו של אלברט אך לפני שהוא מנשק ללקים מתפרץ הוגו וחובט בו.
כעת אלברט ורוזי מחליטים להתחתן וכן מיי ומר מוד. קים שרה בשמחה לפרידה מבירדי "ביי ביי בירדי".
ג'סי פירסון
בובי וויין פירסון (18 באוגוסט 1930 - 5 בדצמבר 1979), המכונה ג'סי פירסון, היה שחקן אמריקאי, זמר, במאי וסופר.
קריירה.
לאחר שהוציא שני סינגלים בחברת תקליטי דקה בהצלחה מועטה, שמע את פירסון המלחין צ'ארלס סטרוז, שהמליץ עליו לסיבוב ההופעות הלאומי של המחזמר "ביי ביי בירדי". כאשר דיק גוטייה, השחקן המקורי המגלם את קונרד בירדי, חלה. פירסון קיבל את תפקיד שהוא מקבל השראה לביצוע התפקיד מאליל הרוק אלביס פרסלי. הוא שיחק באותו תפקיד בגרסת הסרט משנת 1963, ביי ביי בירדי. לאחר מכן הופיע בקומדיה של גלן פורד "Advance to the Rear" (1964. מכיוון שלא היו לו יותר הצעות לתפקידים בקולנוע, הוא פנה לטלוויזיה והופיע בתוכניות כמו בוננזה, המופע של אנדי גריפית', הצי של מקייל והבוורלי הילבילים. בשנות השבעים היה פירסון המספר בסרט "נורסמן" (1978), סאגה ויקינגית בכיכובם של לי מייג'ורס וקורנל ויילד.
פירסון היה המספר באלבומים רבים, בין היתר "הים" משנת 1967, וכן "The Body Electric" ו- "The Body Electric-2", שני תקליטורים המבוססים על שיריו של וולט וויטמן, עם מוזיקה מאת מק'קואן, שיצאו בתחילת שנות השבעים, אלבום מחווה לפזמונאי-זמר וודי גאת'רי, ושני אלבומי שירה דתית של חיימה מנדוסה נאווה : "וישו אמר ..." "ומדיטציה בתהילים", גם הם משנת 1976.
בתחילת 1970, בסרט "The Mezcla Man", אחד הפרקים האחרונים של סדרת הטלוויזיה "בימי עמק המוות."
מותו.
כשאובחן פירסון כחולה סרטן, הוא עבר למונרו, לואיזיאנה, כדי להיות ליד אמו ומת שם ב -5 בדצמבר 1979, בן 49.
תנוחת טריפוד
תנוחת טריפוד היא עמידה גופנית הנמצאת בשימוש לעיתים קרובות על ידי אנשים הסובלים ממצוקה נשימתית (כגון מחלת ריאות חסימתית כרונית) או אנשים שחסר להם אוויר (כגון אדם שרץ ספרינט). בתנוחת טריפוד, האדם יושב או עומד רוכן קדימה ותומך בפלג גופו העליון עם הידיים על הברכיים או על משטח אחר. בקרב אנשי מקצוע בתחום הרפואה, מטופל המאמץ את תנוחת טריפוד נחשב לאינדיקציה לכך שהמטופל עלול להיות במצוקה נשימתית. במצב של כאבים בחזה ללא נשימה מאומצת, תנוחת החצובה עשויה להצביע על דלקת קרום הלב חריפה.
מומחים סברו כי שימוש בתנוחת טריפוד מייעל את מכניקת הנשימה על ידי ניצול שרירי הצוואר והחזה העליון כדי להכניס יותר אוויר לריאה. כשהזרועות תפוסות ברגל או בכול דבר אחר, התכווצות החזה גורמת להגבהה של הדופן הקדמית של החזה.
Wheels on the Bus
Wheels on the Bus (בעברית: גלגלי האוטובוס) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מלאני מרטינז, מתוך אלבום האולפן השני שלה, K-12. השיר יצא לאור ב-6 בספטמבר 2019, על ידי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס, יחד עם שאר שירי האלבום, והסרט.
הוידאו קליפ הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של מלאני מרטינז ב-10 באוקטובר 2019. נכון לאוקטובר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-27 מיליון צפיות.
רקע.
השיר נכתב על ידי מלאני מרטינז, יחד עם מייקל קינן ואמילי ווארן, והופק על ידי קינן, שעבד עם מרטינז גם על יתר שירי האלבום (למעט Drama Club), וכן על השירים "Piggyback", ו-"Gingerbread Man".
בטרם פרסום שירי האלבום, עלה לערוץ היוטיוב של מרטינז קטע קצר מתוך השיר.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-44 מיליון השמעות.
הצלחה במצעדים.
עם יציאתו, נכנס השיר למצעד הסינגלים הניו זילנדי, בו הגיע למקום ה-24.
מלבד מצעדי המדינות, Wheels on the Bus נכנס לרשימת השירים המוזרמים ביותר בספוטיפיי ברחבי העולם באותו היום, כאשר הגיע למקום ה-194, ובכך הפך לשיר הרביעי הכי מצליח של מרטינז ברשימה זו, לאחר "Show &amp; Tell", שהגיע למקום ה-158 בספטמבר 2019, "Pity Party", שהגיע למקום ה-82 במאי 2016, ו-"Play Date", שהגיע למקום ה-26 במאי 2020.
Drama Club
Drama Club (בעברית: מועדון דרמה) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מלאני מרטינז, מתוך אלבום האולפן השני שלה, K-12. השיר יצא לאור ב-6 בספטמבר 2019, על ידי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס, יחד עם שאר שירי האלבום, והסרט.
הוידאו קליפ הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של מלאני מרטינז ב-21 בנובמבר 2019. נכון לאוקטובר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על מעל ל-16 מיליון צפיות.
רקע.
Drama Club הוא השיר היחיד באלבום שהופק על ידי וואן לוב, שהפיק רבים מלהיטיה הקודמים של מרטינז, בהם "Dollhouse", "Carousel" ו-"Sippy Cup".
בטרם פרסום שירי האלבום, עלה לערוץ היוטיוב של מרטינז קטע קצר מתוך השיר.
השיר נכנס לרשימת השירים המוזרמים ביותר בספוטיפיי בארצות הברית באותו היום, כאשר הגיע למקום ה-157. נכון לאוקטובר 2020, זכה השיר למעל ל-34 מיליון השמעות בספוטיפיי.
וולוו ונוס בילו
וולוו ונוס בילו בשוודית: Volvo Venus Bilo) היא מכונית קונספט בתצורה של מכונית סלון מתוצרת יצרנית הרכב השוודית וולוו אשר הוצגה בשנת 1933
יהודית מבתוליה (סרט, 1914)
יהודית מבתוליה (באנגלית: Judith of Bethulia) הוא סרט אילם אמריקאי משנת 1914 בבימויו של ד. וו. גריפית' ובכיכובם של בלאנש סוויט והנרי וולת'אל. הסרט מבוסס על מחזה באותו שם שנכתב בידי תומאס ביילי אולדריץ'. זהו הסרט הראשון באורך מלא שנעשה על ידי חברת ההפקה ביוגרף . לסרט זה מעמד מיוחד ביצירתו של גריפית', מחשובי המפתחים של אמנות הקולנוע ומגדולי הבמאים, בהיותו החוליה המקשרת בין הסרטים הקצרים לסרטי האפוס הגדולים שלו.
זמן קצר לאחר השלמת הסרט התגלעו חילוקי דעות בין גריפית' לביוגרף והוא עזב את החברה. ביוגרף עיכבה את יציאתו של הסרט לאקרנים עד לאחר עזיבתו, כדי לא לשלם לו את חלקו ברווחים.
תקציר העלילה.
הסרט מבוסס על ספר יהודית, אחד הספרים החיצוניים לתנ"ך. האשורים צרים על העיר בתוליה אשר מגינה על ירושלים. במהלך המצור הם לוקחים בשבי את נעמי (מאי מארש), אישה יהודיה תושבת בתוליה, וקושרים אותה לעמוד באוהל. פרנסי העיר המורעבת מוכנים להיכנע אבל ליהודית (בלאנש סוויט), אלמנה יהודיה תושבת העיר, יש רעיון כיצד להציל את עמה מרעב וכניעה,
יהודית מתקשטת והולכת בליווי שפחתה (קייט ברוס) אל המחנה האשורי. שם היא מצליחה להקסים את מפקד המחנה הולופרנס (הנרי וולת'אל), גנרל בצבאו של נבוכדנצר. היא מפתה אותו וגורמת לו לשתות לשוכרה ואז, לאחר שנרדם, עורפת את ראשו בעזרת סיף פרשים. היא חוזרת לבתוליה כגיבורה עם ראשו הערוף של הולופרנס.
כאשר חייליו של הולופרנס מגלים את גופת מפקדם הם נכנסים לפאניקה, נסים לכל עבר ונעמי משוחררת בידי אהובה, נתן (רוברט הארון). הסרט מסתיים בתיאור יהודית מתפללת תפילת הודיה לאלוהים, לבדה.
ביקורות.
הסרט קיבל ביקורות חיוביות. מגזין וראייטי כתב ב-27 במרץ 1914: "לא קל להתוודות שאינך ראוי למשימה נתונה, אך תיאור הולם של יהודית מבתוליה הוא, בלשון המעטה, תפקיד של אדם מבוגר".
המגזין The Moving Picture World כתב ב-7 במרץ 1914: "יצירה מרתקת של אמנות ברמה גבוהה, יהודית מביתוליה לא רק ידורג כהישג במדינה זו, אלא יילקח לתשומת ליבם של מפיקים זרים".
ארט שומאן
ארט שומאן (הולנדית: Aert Schouman; 4 במרץ 1710 - 5 ביולי 1792) היה צייר הולנדי מהמאה ה-18 מהרפובליקה ההולנדית.
חייו.
שומאן נולד בדורדרכט. כשהיה בן 15 שימש כשוליה לאמן מדורדורכט אדריאן ואן דר בורג, יחד עם קורנליס גרינווד, בנו של מורו לצריבת זכוכית, פרנס גרינווד. שומאן היה יוצא דופן בקרב הציירים בכך שניהל יומן מפורט על חייו המקצועיים בין ה-16 באוקטובר 1733 ל-16 בנובמבר 1753. הוא לקח על עצמו את תלמיד הראשון שלו לציור בשנת 1733 והמשיך ללמד במשך כל חייו. משנת 1742 ועד 1792 הוא היה ראש גילדת לוקאס הקדוש בסנט לוק, ובשנת 1751 הפך למנהל בית הספר לציור בהאג. בשנת 1736 הוא ייסד את "אחוות הקונפרי" בהאג, אחווה שחבריה חובבי אמנות מדורדרכט וסביבותיה, שהיה ראשו בשנים 1752–1762.