ועדת טרופ בדקה גם אפשרות לרכוש את הסטי"ל מדגם "נושב" הנמצא בתהליך בנייה ב"מספנות ישראל" על מנת לצמצם את הפגיעה בכושר המבצעי של החיל, זאת כתוצאה מהארכת משך זמן הפיתוח והבנייה של ספינות סער 5, ולהוות מקור תעסוקה בטווח הקצר ב"מספנות ישראל".
בדיקת היתכנות ופעילות קדם תיכון.
במרץ-אוגוסט 1983 בוצעה בדיקת היתכנות (Feasibility Study) לסער 5 במעבדות הצי ההולנדי המאשרת, כי תכנון ובניית הספינה כפי שהציג חיל הים הם טובים, כולל העָלוּת. יתר על כן, שופרו מאוד קווי הגוף של הספינה בעקבות הבדיקות ואימוץ המלצות של ההולנדים ושל חברות גרמניות ואמריקאיות.
במקביל לפעילויות הנ"ל נשלחו REPs’ לחברות שונות בעולם במטרה לבדוק התעניינות ועלות של ביצוע תיכון ראשוני בהתאם לדרישות האפיון.
המתכנן שנבחר מתוך חברות שונות בעולם, היה חברת JJMM, מהמובילות בעולם, שאחד מראשיה היה האדריכל הימי, ישראלי לשעבר, טומי דיאמנט. חברה כזאת מבצעת את העבודה מול דרישות האפיון של הלקוח ומול מפרטים ותקנים מוכרים בשדה ההנדסה. ניסויי הברֵכָה בוצעו אצל גורם בלתי תלוי – ברֵכות הניסוי SSPA בשוודיה. תוצאות הניסויים היו טובות מאוד.
באוגוסט 1983 סיכם הרמטכ"ל [משה לוי]: "הצורך המבצעי בצוללות ['דולפין'] מוגדר ומאושר, המימוש יתבסס על מט"ח סיוע כמקובל".
בספטמבר 1983, בשל התנגדות נחרצת של הצי האמריקני לבנות צוללות קונבנציונליות בארצות הברית, ונוכח הכוונה למלא את התנאים החוקיים בעניין סיוע החוץ, העלה אלוף זאב אלמוג בפני הרמטכ"ל הצעה לכרוך יחד את פרויקט הסטי"לים והצוללות לעסקת חבילה אחת – בתוכנית לבנייה עד 1995; תוכנית זו תבוצע בעזרת כספי הסיוע ובאמצעות קבלן אמריקני ראשי, שישתף את "מספנות ישראל" בבניית חלק מן הפלטפורמות, ואת התעשייה האווירית בשילוב מערכות הלחימה. הצוללות תבנינה על בסיס כספי הסיוע באירופה או בישראל. הרמטכ"ל אישר למפקד חיל הים להעלות הצעה זו בפני מפקד הצי האמריקאי ווטקינס ושר הימייה ליהמן. הצעתו זו, שהועלתה בנוכחות נספח צה"ל בארצות הברית אלוף מנדי מרון, התקבלה בהתלהבות על ידי שר הימייה ליהמן ומפקד הצי ווטקינס. מפקד חיל הים חתם על התחייבות שלא להעלות עוד הצעה לבניית צוללות בארצות הברית, והצי האמריקני "שחרר" לח"י טכנולוגיות לבניית כליו החדשים ש"הוקפאו" עד אז. "עסקת החבילה" חזרה והועלתה במסגרת הדיונים שנערכו לאחר מכן עם שר ההגנה של ארצות הברית.
בספטמבר 1983 עודכן שר הביטחון החדש, משה ארנס, על-פי בקשתו, בעניין ההחלטות על סד"כ חיל-הים, זאת בעקבות כניסתו לתפקיד. ב-15 בספטמבר הוצגה בפניו תוכנית חיל הים בתקופת "שחר" בהשתתפות תא"ל אלכס פארן, מפקד חיל הים ואל"ם יצחק (קורל) אלמוג, ודווח לו על סיום בדיקת ההיתכנות וניתוח האפיון של סער 5. נאמר לו כי כעת הוא השלב בו צריך להתחיל ב"קדם תיכון". לביצוע שלב זה, שיימשך עד 1985, נדרשים 10 מיליוני דולר. בתום "קדם תיכון" יחל תהליך הבניה שיימשך עד 1990, שנה בה תימסר לחיל הים הספינה הראשונה.
ב-5 באוקטובר 1983 נמשך הדיון בנושא ועתה סוכם: "שר הביטחון [ארנס] בהמלצת הרמטכ"ל [משה לוי] מאשר לבצע 'קדם תיכון' סער 5 בעלות 10 מיליוני דולר".
ב-9 באוקטובר 1983 ערער סגן הרמטכ"ל, דוד עברי, במכתב לרמטכ"ל על החלטת השר לאשר את "קדם התיכון סער 5".
ב-3 בנובמבר 1983 הבהיר הרמטכ"ל [משה לוי] לשר הביטחון ארנס כי "כל התנאים להחלטה על קדם תיכון מולאו ואין סיבה לעיכובים נוספים". ואכן, ב-10 בנובמבר 1983 חזר שר הביטחון ואישר "ביצוע ההתקשרות הנדרשת במסגרת 'קדם תיכון' אשר אושרה על-ידו בעבר".
ב-14–21 בנובמבר 1983 נערך סיור במספנות אמריקאיות בהשתתפות נציגים ממשרד הביטחון, מש"ן (משלחת ניו יורק של משרד הביטחון) וחיל הים (בהשתתפות תא"ל אלכס פארן - רמצ"ד, אל"ם יעקב ארבל - רמ"ח פיתוח, אריה לאור - ראש מערכות ים במנה"ר, ואהוד אהרון - מש"ן 3), במטרה לבדוק את נכונותן והתאמתן למימוש בניית הצוללות (בניגוד לעמדת הצי האמריקני שהתנגד לבנותן בארצות הברית), זאת בהמשך להחלטת הרמטכ"ל (מאוגוסט 1983) לבנות צוללות "דולפין" בהתבסס על מט"ח סיוע, ובהמשך לתוכנית בניית הסטי"לים סער 5 ב'מספנות ישראל' (על-פי המלצת 'ועדת טרופ' – ממרץ 1983). הצורך בשיתוף מספנות אמריקניות בתהליך הבנייה של ספינות סער 5 נבע מן הסיבות הבאות:
ב-3 בדצמבר 1983 מינה מנכ"ל משרד הביטחון, אלוף (מיל') מנדי מרון, ועדה בראשות הכלכלן פרופ' פנחס זוסמן, צבי טרופ ותא"ל (מיל') חנוך בן אליהו (לשעבר רמצ"ד חיל הים), שתמליץ על הגורם שיבצע את 'קדם התיכון' של סער 5. זאת בעקבות ההחלטה שהתקבלה ביוני 1983 לבצע את "קדם התיכון" של סער 5 על ידי חברות בארצות הברית (בגלל הצורך בטכנולוגיה האמריקנית), ולאחר שהשר אישר לבצע את "קדם התיכון" במט"ח סיוע; הרקע למינוי הוועדה היה הערעור על ההחלטה שהגישה "מספנות ישראל", שדרשה לבצע את "קדם התיכון" בארץ. שכן משרד הביטחון ומפקדת חיל הים הגישו דרך משלחת הקניות בניו-יורק מכרז לביצוע "קדם תיכון" סער 5 בארצות הברית. במכרז השתתפו 4 חברות לתיכון הספינה ו-4 חברות לתיכון השילוב של מערכות הלחימה.
ב-4 בינואר 1984 "ועדת זוסמן" המליצה למסור את עבודת "קדם התיכון" לחברה אמריקנית. ב-16 בינואר 1984 אישר מנכ"ל משרד הביטחון את המלצות הוועדה; ולאחר מכן, ב-20 בינואר 1984, אישר שר-הביטחון את ההמלצות.
בפברואר 1984 הוצג פרויקט סער 5 ואפיון הספינה לבכירי הצי האמריקאי, על ידי הנספח הימי, אל"ם מיכה רם; ראש פרויקט סער 5 - אל"ם יצחק אלמוג; וראש ענף אלקטרוניקה תת-מימית – סא"ל שמואל שלף. התבקש אישורם לשחרר לחיל הים טכנולוגיות מתקדמות ומסווגות (בעיקר בתחום תדמיות הספינה – אלקטרומגנטיות, אקוסטיות, אופטרוניות ומערכות גילוי תת-מימי ועוד) וכדי לאפשר לחברות התכנון והשילוב האמריקניות לבצע את 'קדם התיכון' ללא קשיים מצד הצי. בכירי הצי האמריקני הביעו את הערכתם לאפיון, לתכנון ולמתודה שננקטו לבניית סער 5.
ב-30 במרץ 1984 נחתם חוזה לביצוע "קדם תיכון" סער 5 עם חב' ג'י. ג'י. מקמולן לגבי הפלטפורמה ומערכות הנעה תוך שיתוף "מספנות ישראל", ועם חברת רוקוול על שילוב מערכות האמל"ח בסער 5, ובצוללת "דולפין" בשיתוף מב"ת/תעש"א.
במאי 1984, צוות פרויקט סער 5 פרסם נייר מטה לתוכנית בניין סד"כ חיל הים כחלק מתוכנית בניין הסד"כ של צה"ל.
באוגוסט 1984 שלח מפקד חיל הים מכתב לשר הביטחון (משה ארנס) וקָבל על "סחבת" בתהליך אישור הקצאת המשאבים למימוש בניית הסד"כ והזהיר שאם לא תבוא לאלתר הכרעה בנושא יאַבד חיל-הים את כושרו וכוננותו בשנות ה-90. במהלך אותו חודש גם אושרו הגדרות העבודה (TOP LEVEL REQ.) לתכנון ספינות סער 5 כנגזר מהאפיון המבצעי שהיווה בסיס לקדם התיכון.
בעקבות מכתב מפקד חיל הים אל שר הביטחון התקיימו באותו חודש שלושה דיונים בנושא סד"כ חיל הים אצל הרמטכ"ל ושר הביטחון. בין הדיון השני לשלישי – לאחר שחיל האוויר וחיל הים, הגיעו לתיאום ולהסכמה בעניין השתתפות חיל האוויר בלוחמת הים בהווה ובעתיד, התקיים אצל הרמטכ"ל (על פי הנחיית השר), וכהכנה לקראת הדיון אצל שר הביטחון, דיון ביניים בו הוצגו לרמטכ"ל (ב-21 באוגוסט 1984) החלופות התקציביות של סד"כ חיל הים. בדיון זה אישר הרמטכ"ל את החלופה הנקראת "0+" הכוללת את בניית הסד"כ הבא: 4 ספינות סער 5 ו-3 צוללות "דולפין" וכן מסוקים, פיתוח טילי נט"ל ושיפור טילים קיימים אך בלי נט"קים. במהלך הדיון ציין הרמטכ"ל שהתוכנית אושרה בעבר, אף על פי שגם אז היו לה מתנגדים. בסיכום קבע הרמטכ"ל:
בדיון (השלישי) אצל שר הביטחון (24 באוגוסט 1984) הוצגו החלופות שכללו: סער 4, סער 4 משופר, "שלהבת" (ספינה בדחי 550 טון) ונערכה השוואה בינן לבין סער 5 – כולל חלופות תקציביות. גם בדיון זה ניתנה הזדמנות לתא"ל גדעון רז להציג את תפישתו האלטרנטיבית ביחס לסד"כ חיל הים המושתתת על כלי שטח מסדר גודל של "זיוונית" וסער 4. הרמטכ"ל חזר וציין שהתוכנית אושרה בעבר חרף אותם המתנגדים, שהציעו חלופה המבוססת על סער 4 משופר. השר (ארנס) סיכם כלהלן:
ב-24 אוגוסט 1984, בחן אג"ת, על פי הנחיית השר, חלופה תקציבית לבניין הסד"כ, הכוללת 10% כתחום ביטחון לאי-וודאות תקציבית.
לפי שיטת חישוב זו התקציבים הפנויים לבניית הסטי"לים היו:
חלופה "0+" בלי נט"קים (ביטול הפרויקט)
ב-28 אוגוסט 1984, החלופות הנ"ל הוצגו לרמטכ"ל, אשר סיכם שהחלופה "0+" הכוללת בניית סער 5 וצוללות בלא נט"קים, היא החלופה הנבחרת.
בספטמבר 1984, עם כניסתו של שר הביטחון יצחק רבין לתפקידו הוגש, לפי בקשתו, תזכיר המפרט את סטטוס פרויקט סער 5. בין 2–14 דצמבר 1984 בוצע סקר תיכון מס' 1 לפרויקט "להב" [סער 5] אצל מתכנני הספינה, חברת מקמולן וחברת רוקוול. במהלך הסקר נבחנה התצורה והוקפא אפיון הספינה.
בסיכום, נבחרה תצורת ספינה באורך 76 מטר עם מבנה עילי רציף, כתצורה יחידה עליה תימשך עבודת התיכון. הוגדרה התכנסות לדחי של 1,040 טונות תוך קביעת קצוות של בין 1,000 – 1,100 טונות לתכנון, 1,100 טון כנתון נומינלי.
בדצמבר 1984 התקיימה בארצות הברית פגישה בין מפקד חיל הים, אלוף אלמוג, לבין שר הימייה האמריקני ג'ון ליהמן בהשתתפות הנספח הצבאי ורמש"ן וגובשה נוסחת ה"חבילה" הקובעת בניה של סטי"לים בארצות הברית וצוללות באירופה ובישראל. שר הימייה ליהמן ומפקד הצי האמריקאי אדמירל ווטקינס התחייבו לתמוך בהקצאת כספים לפרויקט על פי נוסחה זו וכן, לשחרר טכנולוגיות מתקדמות עבור חיל הים (כגון סונר פסיבי נגרר, תדמיות מוקטנות וכדומה).
צוללות "דולפין".
רקע.