ג'וי נולד ב-9 ביולי 1812 בבוטון מונצ'לסי, שם אביו היה הכומר. הוריו, תומאס וסוזנה, לא היו מעוניינים בבחירת הקריירה שלו אך הוא הורשה לעזוב את קנט כדי ללמוד אצל סמואל דרומונד בלונדון. בשנת 1831 הציג בהאקדמיה המלכותית לאמנויות.
גלריות מקמנוס בדנדי מציגות עדיין את היצירה המשמעותית של ג'וי – הדיוקן של גרייס דרלינג ואת אביה ויליאם, שהפכו לגיבורים ויקטוריאניים לאחר שהצילו מלחים מאונייה במצוקה. ג'וי גם צייר יצירה נוספת של שרידי האונייה עבור פטרונו לורד פנמור שמוצג באותן גלריות בדנדי. פנמור היה נדיב עם האמן, עודד אותו לבקר באירופה ושילם עבור ג'ון פיליפ שהפך לתלמידו לזמן קצר בשנת 1836.
ג'וי התחתן עם אליזה רודה ספראט בשנת 1839 וכעבור שנתיים קיבל הכרה מלכותית כאמן מבוסס. הזוג הנשוי התגורר ברחוב פיצרוי 8 בקהילת סנט פנקראס הלונדונית. הוא צייר את כלבי המלכה כמו גם את הנסיך מוויילס, הדוכס מקיימברידג' והנסיכה המלכותית. ציורים אלה נמצאים באוסף המלכותי.
ג'וי היה מבוקש כצייר פורטרטים והוא יצר ציורים של הגנרל סר צ'ארלס ג'יימס נאפיי שכבש שטחים בניצחונות צבאיים באזור פקיסטן. ציור קבוצתי גדול שהוצג בשנת 1864 מתעד אנשים חשובים ומכובדים לפני מרוץ סוסים.
ההרגלים של ג'וי של עבודת יתר הובילו להתקף של ברונכיט שהביא למותו בשנת 1866.
באותה שנה הציגה בתו הבכורה בת השמונה עשרה, מרי אליזה הייויס, את הציור הראשון שלה באקדמיה המלכותית.
מורשתו.
ג'וי הציג באופן קבוע לאורך כל הקריירה שלו באגודת האמנים הבריטים ובמוסד הבריטי. מלבד הציורים בדנדי יש לו גם מספר עבודות באוספים ציבוריים כולל מוזיאון ויקטוריה ואלברט.
סטניסלב שמייזנר
סטניסלב "שלמה" שמייזנר (בפולנית: Stanisław "Szlomo" Szmajzner; 13 במרץ 1927, פולאווי, פולין – 3 במרץ 1989, גויאניה, ברזיל) היה אחד מניצולי מחנה ההשמדה סוביבור בפולין שהשתתף במרד והבריחה שהתחוללו במחנה ב-1943.
מעצרו והגעתו לסוביבור.
שמייזנר הגיע למחנה ההשמדה סוביבור ב-12 במאי 1942 בטרנספורט של כ-2000 יהודים מגטו אופולה לובלסקי שבמזרח פולין יחד עם הוריו, אחותו, אחיו, בן דודו ואחיינו.
עיסוקו במחנה.
עם הגעתו, הוא לא נשלח למוות בתאי הגזים מכיוון שהוכיח שהוא צורף, מאחר שהביא איתו את תיק הכלים שלו. בנוסף גם הצליח להגן באופן זמני על אחיו משה, בן דודו ואחיינו, והתעקש שהוא זקוק לעזרתם (בסופו של דבר הוא היה היחיד מכל משפחתו ששרד את המלחמה). בעזרת סדנת צורפות מאולתרת, הטיל עליו סגן מפקד המחנה גוסטב וגנר ליצור אביזרי זהב לאנשי האס אס בסוביבור באמצעות מטבעות, תכשיטים ושיני זהב של הקורבנות שהגיעו למחנה. ההזמנות כללו טבעות המציגות את סמלי האס אס ועיטורי נוי לשוט ששימש את קורט בולנדר בהכאת האסירים. תחת פיקודו של פרנץ שטנגל על המחנה הוצב שמייזנר כמנהל עבודה בבית מלאכה למכונאות ותחזוקה כללית. מאוחר יותר, הוא ואחרים נאלצו לחפור את הבורות שהונחו סביב הגדר החיצונית של המחנה. תפקידו העניק לו גישה רחבה לאזורי המחנה, פרט למחנה השלישי שכלל את אזור תאי הגזים ושריפת הקורבנות.
המרד.
לשמייזנר בן ה-16 נודע על רצח ההמונים בסוביבור באמצעות הודעות מחבר שנאלץ לעבוד בתאי הגזים, שנמסרו בחשאי על ידי שומר פולקסדויטשה. לאחר מכן הצטרף למחתרת שהתגבשה סביב ליאון פלדהנדלר, שתכנן בריחה. מאוחר יותר השתתף במרד הגדול במחנה שפרץ ב־14 באוקטובר 1943 בהנהגתו של אלכסנדר פצ'רסקי קצין בצבא האדום שנפל בשבי ונשלח לסוביבור לאחר שהתגלתה יהדותו, לאחר למעלה מ־17 חודשים בסוביבור. עם תחילת המרד הוא היה חלק מקבוצה של ארבעה אסירים שהרגו את הקאפו הראשי של המחנה. לצורך חימוש הצוות בבית המלאכה שלו גנב והסתיר כמה גרזני נגרות שנשלחו לחידוד. שמייזנר גנב גם שלושה רובים מהנשקייה לאחר ששכנע את הזקיף האוקראיני שהוא במשימת תיקון. הוא מסר שני רובים לשבויי מלחמה סובייטים והתעקש לשמור על השלישי. בסערת הבריחה ירה שמייזנר בשומר מגדל.
בריחה.
שמייזנר השתייך לכ-300 האסירים מתוך 600, שהצליחו להימלט מהמחנה ליערות הסמוכים. הוא היה חלק מקבוצתו של פצ'רסקי, שהורכבה מ -57 אנשים. כדי להימנע מגילוי, הבורחים התפצלו לקבוצות קטנות יותר. פצ'רסקי ושבעה שבויי מלחמה אחרים עזבו על מנת לרכוש מזון וליצור קשר עם פרטיזנים, כאשר הנותרים הממתינים לחזרתם. לאחר שפצ'רסקי לא חזר, הם התפצלו לקבוצות קטנות יותר וחיפשו דרכים נפרדות. מקבוצת שמייזנר, המונה 15 או 16 ניצולים, נורו מאוחר יותר 12 או 13 בעימות עם לאומנים פולנים. הוא שרד בזכות שנשכב על הקרקע והעמיד פני מת.
לאחר מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1947, שמייזנר היגר לברזיל, שם זיהה בשנת 1967 את פרנץ שטנגל. במאי 1978 הוא גם אישר את זהותו של גוסטב וגנר בתחנת משטרה בסאו פאולו. הוא ביקר במערב גרמניה מספר פעמים כדי להעיד במשפטים שהתנהלו נגד פושעי מלחמה נאצים, כולל נגד שטנגל. שמייזנר חיבר ספר על חוויותיו כנער במחנה המוות, שיצא לאור בשנת 1968 בברזיל. יחד עם חבריו הניצולים הנוספים תומאס בלאט ואסתר טרנר-ראב, הוא תרם לתסריט של הסרט הבריחה מסוביבור משנת 1987. דמותו של שמייזנר מופיעה בסרט והיא מגולמת על ידי השחקן סיימון גרגור.
34+35 הוא סינגל שהקליטה הזמרת-יוצרת האמריקאית אריאנה גרנדה. השיר יצא לאור ב-30 באוקטובר 2020, כסינגל השני מתוך אלבום האולפן השישי שלה, "Positions", על ידי חברת התקליטים ריפבליק רקורדס.
רקע והפקה.
השיר נכתב על ידי אריאנה גרנדה, ויקטוריה מונה, טיילה פרקס, טומי בראון, סקוט ניקולסון, אלברט סטאנאג', פיטר לי ג'ונסון, מר פרנקס וצ'אבי, והופק על ידי בראון, ג'ונסון, פרנקס וצ'אבי. השיר הוא בסגנון הרית'ם אנד בלוז העכשווי, המאפיין את שאר שירי האלבום. שם השיר הוא ביטוי מתמטי שסכומו מתייחס אל התנוחה המינית 69, ועוסק בחיי המין של גרנדה עם החבר שלה דלטון גומז, גרנדה אמרה שהיא "נבוכה מאוד" לגבי השיר, אך היא אוהבת אותו וכינתה אותו "אחד הדברים האהובים עלי ביותר שעשיתי אי פעם מבחינה קולית".
בהתחשב באופיו המיני של השיר, שהושווה לשירים אחרים של גרנדה, כמו "Side to Side" ו-"Dangerous Woman", גרנדה חששה בתחילה שהיא "תסיח את הדעת מהפגיעות והמתיקות בשאר האלבום". עם זאת, היא חשבה ש"זה פשוט שיר מהנה" וכי "מגיע לו בית באלבום בוודאות". היא המשיכה: "אני חושבת שלכל מה שאני עושה יש קצת הומור, והאנשים יודעים שאני לא באמת יושבת פה עד אור הבוקר".
כדי לקדם את השיר והאלבום, גרנדה הוציאה את "" בחנות הסחורה הרשמית שלה, הכוללת גרפיקה רקומה של "34+35" בקדמת כובע בייסבול.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם בערוץ היוטיוב של גרנדה ב-17 בנובמבר 2020. הקליפ בוים על ידי דיירקטור X .
רמיקס.
ב-15 בינואר 2021, הוציאה גרנדה את הרמיקס הרשמי של השיר, בו משתתפות הראפריות האמריקאיות דוג'ה קאט ומייגן די סטליון. בחודש יוני 2021 דירג בילבורד את גרסת הרמיקס במקום ה-23 ברשימת "50 השירים הטובים ביותר בשנת 2021 עד כה".
יא עואזל פלפלו
יַא עַוַאזֶל פַלְפֶלוּ (בערבית: يا عواذل فلفلوا; בתעתיק: יא עַוַאדִ'ל פלפלוא) הוא שיר ערבי ידוע, אחד השירים המזוהים ביותר עם הזמר הסורי-מצרי פריד אל-אטרש. את מילות השיר כתב אַבּוּ אֶ־סַעוּד אֶל־אֶבְּיָארִי והלחין אותו פריד אל-אטרש.
השיר הוא שיר אהבה. כמו בשירים רבים אחרים בשפה הערבית, הפנייה לאהובה היא בלשון זכר, וזאת מטעמי צניעות. הפזמון הוא כשם השיר "יא עואזל פלפלו" ופירושו "הו, המקנאים, תתפוצצו!". עואד'ל בערבית ספרותית, או עואזל, בערבית מצרית מדוברת, הם אנשים הנוזפים ומוכיחים.
בישראל.
השיר פרץ לתודעה הישראלית בשנות השבעים לאחר שההרכב "הגשש החיוור" ביצעו מערכון ובו פרודיה המבוססת על השיר, לצד השחקנית תיקי דיין. המערכון, אשר נקרא באופן שגוי "יא עווז אל פלפילו", נחשב לאחד המפורסמים ביותר של ההרכב.
מאז זכה השיר לגרסאות רבות בישראל, בהם של אייל גולן שרית חדד, עמיר בניון, זוהר ארגוב, חיים משה, איציק קלה, שי צברי, משה גיאת, נסרין קדרי לצד תזמורת ירושלים מזרח ומערב, ריימונד אבוקסיס עם תזמורת פירקת אלנור, שריף ואדווה עומר עם תזמורת ירושלים מזרח ומערב וכן תזמורת נצרת למוזיקה ערבית.
הפיוט "מול אלי וגודלו" מאת נסים בן יצחק הלוי מושר בלחן זהה לשל יא עואזל פלפלו. ביצועים ידועים של פיוט זה מתבצעים בין היתר על ידי יעקב שוואקי, דניאל זמיר, יחיאל נהרי, יובל טייב, איציק אשל ויניב בן משיח, משה חבושה וכן בניה ברבי ומני כהן בשיתוף התזמורת האנדלוסית הישראלית אשדוד.
הנרי האלק
הֶנְרִי וַגְנֶר הָאַלֶק (באנגלית: Henry Wager Halleck; 16 בינואר 1815 – 9 בינואר 1872) היה קצין, סופר ועורך דין בצבא ארצות הברית, אשר שירת תחילה כמפקד הכללי של הזירה המערבית במלחמת האזרחים האמריקנית ומאוחר יותר כגנרל המפקד של צבא האיחוד בין 1862–1864 במסגרת מלחמת האזרחים האמריקנית.
ביוגרפיה.
שנותיו הראשונות.
הנרי וגנר האלק נולד ב-16 בינואר 1815 בחווה המשפחתית במחוז אונידה, מדינת ניו יורק. כשהוא מצא כי הוא בז לעבודות משק, הנרי ברח מהבית בגיל צעיר וגדל בעיקר אצל דודו, שהציב אותו במסלול לקראת חינוך צבאי. בווסט-פוינט, האלק היה תלמידו המועדף על התאורטיקן המוערך דניס הארט מהאן, וסיים שלישי בכיתה בשנת 1839.