מיד לאחר פרישתו החל לאמן את ריינג'רס, למשך חמש שנים. מאז סיים את דרכו במועדון לא שב לאמן עוד, אך שימש במרוצת השנים במספר תפקידים שונים במועדון, עד למינויו לנשיא הכבוד של המועדון בשנת 2015.
קריירת משחק.
גרייג החל את הקריירה בקבוצת גלאזגו ריינג'רס בעונת . הוא החל את דרכו כחלוץ, ואף כבש שבעה שערי ליגה ב-11 הופעות בעונת הבכורה שלו. בהמשך הקריירה הוסט לעמדת הקשר, שם כיכב לצידו של ג'ים בקסטר, ולבסוף היה למגן השמאלי של הקבוצה. בעונתו השנייה בקבוצה כבר הפך לשחקן מפתח, וסייע לקבוצתו לזכות באליפות סקוטלנד ובגביע הליגה הסקוטית לאחר ניצחון בדרבי של גלאזגו מול סלטיק.
ב-17 עונות במדי הקבוצה, זכה גרייג שלוש פעמים בטרבל המקומי, ובסך הכול בחמש אליפויות, שישה גביעים וחמישה גביעי ליגה. בעונת הוביל גרייג את ריינג'רס כקפטן לזכייה בתואר האירופי הראשון (והיחיד נכון ל-2015) בתולדות המועדון - גביע אירופה למחזיקות גביע. ריינג'רס הדיחה במהלך הטורניר את סטאד רן, ספורטינג ליסבון, טורינו ובאיירן מינכן, לפני שגברה במשחק הגמר בקאמפ נואו על דינמו מוסקבה בתוצאה 3-2.
גרייג פרש מכדורגל בסיום עונת , בה זכה עם קבוצתו בטרבל, בגיל 36. הוא רשם 755 הופעות במדי ריינג'רס, מתוכן 498 הופעות בליגה, וכבש 120 שערים, מתוכם 86 בליגה. הוא מחזיק בשיא ההופעות במדי ריינג'רס בכל הזמנים, ונחשב בעיני האוהדים לגדול שחקני הקבוצה בכל הזמנים. הוא נבחר פעמיים לכדורגלן העונה בסקוטלנד, ונכלל הן בהיכל התהילה של הספורט הסקוטי שהוקם ב-2002 והן בהיכל התהילה של הכדורגל הסקוטי, שהוקם בשנת 2004. לשני היכלי התהילה נכנס גרייג עם הקמתם.
נבחרת סקוטלנד.
גרייג ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סקוטלנד ב-12 במאי 1964, תחת המאמן איאן מקול, כשעלה בהרכב הפותח במסגרת משחק ידידות בין סקוטלנד ל שהסתיים בשוויון 2-2.
גרייג היה שותף לטורניר מוקדמות מונדיאל 1966 עם נבחרתו, ואף כבש פעמיים במהלך הטורניר. שער הבכורה שלו בנבחרת נכבש בניצחונה של סקוטלנד 2-1 בחוץ על ב-27 במאי 1965. שערו השני היה שער ניצחון דרמטי בדקה ה-88, שקבע 1-0 ביתי לסקוטלנד על ב-9 בנובמבר של אותה השנה. הניצחון העלה את סקוטלנד למקום הראשון בבית המוקדמות מחזור אחד לסיומו, אך במחזור הסיום המכריע חודש אחר כך, בו הוביל גרייג את סקוטלנד כקפטן, הפסידה סקוטלנד 3-0 לאיטליה ונותרה מחוץ לטורניר הגמר.
ב-15 באפריל 1967 שוב הוביל גרייג את נבחרתו כקפטן, כשסקוטלנד גברה 3-2 על באצטדיון ומבלי במסגרת מוקדמות יורו 1968, והנחילה לה את הפסדה הראשון כאלופת העולם המכהנת ממונדיאל 1966.
גרייג נטל חלק פעיל במשחקי הנבחרת עד לשנת 1971. הוא שותף בהפסדה של סקוטלנד 3-1 לאנגליה במסגרת אליפות הבית הבריטית ב-22 במאי של אותה שנה, ומאז לא שיחק שוב במדי סקוטלנד. כארבע שנים אחר כך, ב-29 באוקטובר 1975, חזר גרייג להופעה אחת אחרונה במדי סקוטלנד, בה הוביל אותה כקפטן לניצחון ביתי 3-1 על במסגרת מוקדמות יורו 1976.
בסך הכול ייצג גרייג את סקוטלנד 44 פעמים, מתוכן 15 כקפטן, וכבש במדיה שלושה שערים.
קריירת אימון.
עם פרישתו ממשחק פעיל במאי 1978 במדי גלאזגו ריינג'רס, התמנה גרייג לתפקיד מאמן הקבוצה. בעונת , עונתו הראשונה בתפקיד, הוביל גרייג את קבוצתו למקום השני בליגת העל הסקוטית, מיקום השיא של הקבוצה בליגה תחת הובלתו. באותה עונה הייתה קרובה הקבוצה לזכייה בטרבל המקומי, לאחר שהפסידה את האליפות בשלוש נקודות הפרש מסלטיק, אך זכתה בגביע הסקוטי לאחר ניצחון על היברניאן, ובגביע הליגה הסקוטית לאחר ניצחון על אברדין. במקביל, רשמה הקבוצה עונה אירופית מוצלחת בגביע אירופה לאלופות, בה הדיחה את יובנטוס בסיבוב הראשון, הייתה הקבוצה הראשונה שמנצחת את פ.ס.וו. איינדהובן באצטדיון פיליפס במסגרת אירופית, ונעצרה רק בשלב רבע הגמר מול פ.צ. קלן.
גרייג הוביל את ריינג'רס במשך חמש עונות מלאות, בהן זכה עמה פעמיים בגביע הסקוטי ופעמיים בגביע הליגה, והיה זה שהחתים בקבוצה את מי שהיה למלך שערי הקבוצה בכל הזמנים, אלי מקויסט, מסנדרלנד, אך היו אלו הישגים בודדים ודלים יחסית לתקופת האימון של גרייג, במהלכה לא הצליחה ריינג'רס לזכות באליפות, וסיימה רק פעם אחת כסגנית. בעקבות לחץ מצד הנהלת הקבוצה, האוהדים והתקשורת הסקוטית, התפטר גרייג מתפקידו באוקטובר 1983, לאחר חמש שנים וחצי בתפקיד. מאז התפטרותו, לא שב עוד גרייג לתפקיד המאמן.
לאחר הפרישה.
עם עזיבתו את תפקיד המאמן בריינג'רס, החל גרייג לעבוד כפרשן ספורט בשידורי הטלוויזיה והרדיו של רשת BBC.
גרייג שב בשנית לקבוצת ריינג'רס ב-1990, כחלק ממערך יחסי הציבור של הקבוצה. דיק אדבוקאט, מאמנה של ריינג'רס בין 1998 ל-2001, החזיר את גרייג לתפקידי אימון בקבוצה במסגרת קבוצת הנוער של המועדון. בשנת 2003 הוא חזר לתפקיד ניהולי כשהצטרף לדירקטוריון המועדון, אך התפטר באוקטובר 2011, זמן קצר לאחר רכישת הזכויות על המועדון על ידי קרייג וייט.
ב-23 במאי 2015 זכה גרייג לתואר נשיא של כבוד לכל החיים מטעם המועדון.
ניצנית משוננת
ניצנית משוננת (שם מדעי: Kalanchoe daigremontiana, כמו גם Bryophyllum daigremontianum, קרויה באנגלית Mother Of Thousands - אם האלפים) הוא מין של ניצנית הגדל בר בהרי מדגסקר, הייחודי בכך שהוא מתרבה ברבייה אל-מינית בלבד. כל מופעי הצמח הם ממין נקבה, ועל מנת להתרבות הצמח מגדל על עליו גרסאות מוקטנות שלו, מעין שיבוטים צעירים. כשהשיבוטים מתנתקים מעלה צמח האם, הם מסוגלים להשריש ולהפוך לצמח עצמאי. נפוץ אם כך לראות צמח אם גדול יחסית וסביבו צמחי בת רבים.
מאפיינים.
הניצנית המשוננת גדלה לגובה של מטר אחד, ולה עלים בשרניים, נגדיים ובעלי שפה משוננת. העלים ירוקים מלמעלה ובעלי עורקים סגולים מלמטה. על השפה המשוננת של העלה יכולים לגדול שיבוטים קטנים של צמח האם, ואלו עשויים להתפתח ולפתח שורשים גם בעודם מחוברים לצמח האם. לצמח יש אפשרות לפתח תפרחת מרשימה בצורת סוכך, והפרחים בו פעמוניתיים ובגוון ורוד-כסוף או לעיתים כתום. הפריחה אינה אירוע שנתי וקורה מעת לעת. הצמח יכול לשרוד עם השקיה לא סדירה.
פארק קינגס
פארק קינגס הוא פארק בעיר פרת' שבמערב אוסטרליה. בשטח של 4.06 קילומטרים רבועים הוא אחד הפארקים העירוניים הגדולים ביותר בעולם. הוא אתר הנופש הפופולרי ביותר במדינת אוסטרליה המערבית, שבו מבקרים מדי שנה חמישה מיליון איש.
תולדות הפארק.
הר אליזה, שעליו משתרע מרבית שטחו של הפארק, שימש לפני ההתיישבות האירופית באוסטרליה כאתר פולחן לתושבים האבוריג'ינים המקומיים. בתחתית המדרון הדרומי של ההר מצוי מעיין מים מתוקים שסיפק להם מי שתייה. בשל המעיין נבחר האזור על ידי המתיישבים האירופים כאתר להקמת היישוב פרת'. הם העניקו להר את השם אליזה על שם אשתו של מושל ניו סאות' ויילס בראשית המאה ה-19.
ההר שימש כאתר לחטיבת עצים למסחר עד שנת 1871, כאשר מושל אוסטרליה המערבית שוכנע להקצות שטח של 1.75 קילומטרים מרובעים על ההר לשימוש כשמורת טבע. בשנת 1890 הוגדל שטח השמורה לממדיו העכשוויים. היא נפתחה רשמית כפארק ב-10 באוגוסט 1895. הפארק נקרא תחילה פארק פרת'. ב-1901 קיבל הפארק את שמו הנוכחי לכבוד הכתרתו למלך של אדוארד השביעי ולכבוד ביקורם בפרת' של ג'ורג', הדוכס מקורנוול (לימים המלך ג'ורג' החמישי) ואשתו הנסיכה מרי מטק.
מאז שנת 1964 מארח הפארק בחודש ספטמבר בכל שנה את פסטיבל פארק קינגס - תערוכת פרחי הבר הגדולה ביותר באוסטרליה, שבה מבקרים מדי שנה כחצי מיליון מבקרים.
מאז 1999 מנוהל הפארק לא על ידי העירייה המקומית אלא על ידי סוכנות של ממשלת אוסטרליה המערבית - רשות הגנים הבוטניים והפארקים.
בתחילת שנת 2009 ניזוק קשות חלקו הדרום-מערבי של הפארק על ידי שרפה, שאפשר שהוצתה בזדון.
הפארק.
הצמחייה בפארק היא תערובת של שטחי סבך טבעי (כשני-שלישים ממנו) ועצים שניטעו בו. מהפארק נשקף מראה פנורמי של העיר ושל הנהר סוואן שמדרום לו.
אתרים ומבנים בפארק.
בפארק ניצבת אנדרטת המלחמה של מדינת מערב אוסטרליה, אשר נחנכה בשנת 1929 והורחבה בהמשך. בסמוך אליה נערכים מדי שנה טקסי זיכרון רשמיים ביום אנזא"ק וביום שביתת הנשק. למרגלות האנדרטה הונצחו שמות החללים יוצאי אוסטרליה המערבית שנפלו במלחמות מאז מלחמת הבורים ועד למלחמות בעיראק ובאפגניסטן.
ברחבי הפארק פזורות אנדרטאות נוספות לזכר קרבות, יחידות ואישים ספציפיים, לרבות אנדרטת מלחמת וייטנאם ואנדרטה לחיילים האוסטרלים היהודים שנהרגו במלחמת העולם הראשונה. אנדרטה נוספת מנציחה את שמות 16 תושבי מערב אוסטרליה שנהרגו בפיגוע הטרור באי באלי בשנת 2002. לצידי שלוש שדרות בפארק ניטעו עצי אקליפטוס שלמרגלותיהם נקבעו למעלה מ-1,600 לוחיות זיכרון אישיות לזכר חללי המלחמות.
בפארק מצוי גן בוטני, המשתייך למדינת מערב אוסטרליה. הוא משתרע על שטח של 180 אלף מטרים מרובעים ומצויים בו למעלה מ-12 אלף מיני צמחים. הוא הוקם לקראת משחקי חבר העמים הבריטי בפרת' בשנת 1962, אם כי נחנך רק ב-1965. מצויה בו מחלקה מדעית העוסקת במחקר נרחב.
בפארק שוכנת גלריה לאמנות אבוריג'ינית המציגה את עבודותיהם של אמנים ממדינות מערב אוסטרליה והטריטוריה הצפונית.
בנקודה הגבוהה ביותר בפארק הוקם בשנת 1966 מגדל ה-DNA - מגדל מתכת סלילי בגובה של 15 מטרים ובו 101 מדרגות, המדמה בצורתו מולקולת DNA.
בפארק ניצב שעון הזיכרון לאדית קוואן (Cowan) - האישה הראשונה שנבחרה לכהן בבית מחוקקים באוסטרליה (נבחרה ב-1920 לפרלמנט של מדינת אוסטרליה המערבית).