עבור פסקול הסרט, פלדמן שכר את המלחין ברט בכרך, שיצר עבורו בעבר את הפסקול לסרטו "מה חדש, חתלתולה?" (ושגם בו שיחקו פיטר סלרס, וודי אלן ואורסולה אנדרס). התמלילן האל דייוויד (ששיתף פעולה עם בכרך פעמים רבות) סייע לכתיבת כמה מהשירים. מנגינת הנושא של הסרט הגיעה למקום ה-27 במצעד בילבורד הוט 100.
פסקול הסרט כלל את השיר "מראה האהבה" ("The Look of Love") בביצוע דאסטי ספרינגפילד, המושמע בסצנה בה וספר לינד מגייסת את אוולין טרמבל. שיר זה היה מועמד לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר, והוכלל גם כחלק מהפסקול של הסרט הראשון בסדרת (עוד פרודיה על סרטי מרגלים בסגנון ג'יימס בונד). עבור ההפצה באירופה של הסרט, הזמרת מיריי מאתיה שרה גרסאות של השיר בצרפתית ("Les Yeux D'Amour") ובגרמנית ("Ein Blick von Dir").
בכרך הכניס מספר אזכורים פנימיים לתוך הפסקול: בשני קטעים בסרט אפשר לשמוע גרסאות של שירו מהסרט "מה חדש, חתלתולה?" שהיה מועמד לפרס אוסקר: פעם אחת בוקע מפתח של בור ביוב, ופעם בגרסת מנגינת הלוויה בחלק האחרון של הסרט. בנוסף, בכרך שילב בסרט קטע קצר מהשיר "נולד חופשי" של המלחין ג'ון בארי (שזכה בפרס האוסקר לשיר הטוב ביותר במקום שירו של בכרך "אלפי" לסרט באותו השם).
התקליט המקורי של הפסקול נחשב על ידי מבקרי מוזיקה לאחד מתקליטי האריך-נגן הטובים בכל הזמנים. בשל איכות ההקלטה, התקליט (ובעיקר הביצוע הקולי של דאסטי ספרינגפילד) שימש במשך שנים רבות כמבחן סטנדרטי לבדיקת איכות מערכות סטריאו. ההקלטות המקוריות ניזוקו עם הזמן, כך שהפצות מאוחרות של הפסקול נחשבות לנחותות יותר.
תקציב והכנסות.
תקציב הסרט המקורי היה 6 מיליון דולרים, שהיו סכום גבוה למדי בשנת 1966. אולם, עקב סיבוכי הפרויקט, הצילומים התארכו חודשים מעבר למתוכנן, ובסופו של דבר הוכפל תקציב הסרט ל-12 מיליון דולרים. בכך היה לאחד הסרטים היקרים ביותר שנוצרו עד אותו זמן. לשם השוואה, הסרט הקודם שיצא בסדרת ג'יימס בונד (הרשמית), "כדור הרעם" (1965), עלה 11 מיליון דולרים. ואילו הסרט "אתה חי רק פעמיים" שיצא באותה שנה כמו "קזינו רויאל" (1967) עלה רק 9.5 מיליון. עלויות ההפקה הגבוהות הובילו להתייחסות לסרט כאל "מיני קלאופטרה" (סרט שנודע לשמצה על כך שעלויות ההפקה שלו הלכו ותפחו עד שהיה לאחד היקרים ביותר אי פעם).
הסרט הכניס 22.7 מיליון דולרים בארצות הברית וקנדה, וסך הכל 41.7 מיליון דולרים בעולם.
ביקורות.
הביקורות התייחסו רבות לאופי הכאוטי של ההפקה. מבקר הסרטים רוג'ר איברט כתב שהסרט הוא "הדוגמה המושלמת למה שיכול לקרות כאשר כל מי שעובדים על סרט מאבדים שליטה בו זמנית".
הטיים מגזין תיאר את הסרט כ"מופע וודוויל וולגרי ולא מגובש".
המגזין וראייטי קרא לסרט "אוסף של סיטואציות... נטולות משמעת או גיבוש".
בוזלי קראות'ר מהניו יורק טיימס שיבח את ההתחלה המהירה של הסרט ואת הסצינות המובילות אל משחק הקלפים, אולם ציין שלאחר מכן התסריט נעשה מעייף, חזרתי, ומלא קלישאות.
בשנת 1986, מבקר הקולנוע דני פירי כתב: "קשה להאמין שב-1967 ממש חיכינו בציפייה לפרודיית ג'יימס בונד הזו. זו הייתה אכזבה אז; ואף שהסרט מסקרן היום, עדיין קשה באותה המידה לצלוח אותו", והוסיף: "למעשה, אני ממליץ לראות את הסרט כשישודר בטלוויזיה במשך שעתיים (כולל פרסומות). כך לא תצפו ממנו להגיון כלשהו".
כמה מבקרים עכשוויים יותר כן התרשמו לחיוב מהסרט. אנדריאה לוואסר קראה לסרט "פרודיית סרטי המרגלים המקורית האולטימטיבית" ו"סאטירה ברמה הגבוהה ביותר", ושעל אף העלילה הלא ברורה הסרט הוא "יצירת מופת פסיכדלית ואבסורדית". היסטוריון הקולנוע רוברט וון דסנובסקי כתב שהסרט הוא "סאטירה סוציו-פוליטית סרקסטית ומעוררת מחשבה".
נכון לאפריל 2018, הסרט קיבל דירוג מבקרים של 28% באתר Rotten Tomatoes, עם ציון ממוצע של 4.6 מתוך 10, זאת מתוך 36 ביקורות.
פרסים ומועמדויות.
השיר "מראה האהבה" היה מועמד לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר בטקס פרסי האוסקר ה-40.
הפסקול של ברט בכרך היה מועמד לשלושה פרסי גראמי, כולל לפסקול המקורי הטוב ביותר בקולנוע או בטלוויזיה.
מעצבת התלבושות ג'ולי האריס הייתה מועמדת לפרס באפט"א לעיצוב תלבושות הטוב ביותר בסרט בריטי בצבע.
זכויות הפצה.
בשנת 1999, כחלק מהסדר בעקבות תביעה משפטית לגבי הבעלות על סרטי ג'יימס בונד (שכללה מאבק גם על הזכויות על סרט ג'יימס בונד לא רשמי נוסף: "לעולם אל תאמר לעולם לא"), הזכויות על הסרט הועברו לאולפן מטרו גולדווין מאייר.
סק&quot;א נייבה
מקום בצמרת (מצעד פזמונים)
פלפר
נבל (דמות)
דני בן ישראל
דני בן ישראל (23 באפריל 1944 – 11 במרץ 2019) היה מוזיקאי ועיתונאי ישראלי בוגר להקת פיקוד צפון, מחלוצי הרוק הפסיכדלי בישראל.
דרכו המוזיקלית החלה בלהקת פיקוד צפון, שם התפרסם בזכות השירים "נר בחלונך" ו"כוכב הצפון". בשנות ה-70 שינה את סגנונו המוזיקלי והוציא אלבומים פסיכדליים.
בשנים האחרונות יצאו תקליטיו הפסיכדליים בהוצאות דיגיטליות מחודשות ובהעתקי ויניל.
ביוגרפיה.
דני בן ישראל נולד בשנת 1944 בחיפה, בשם דני רוייר.
בילדותו למד לנגן בכינור. בגיל 15 החל לנגן בגיטרה. בנעוריו האזין לרדיו רמאללה ושר שיר שירי רוקנ'רול עם הגיטרה.
הוא הכיר את אפי נצר, שהמליץ לו להיבחן ללהקה צבאית. בן ישראל נבחן בשירה אצל חיים טופול והתקבל. הוא החל את דרכו כזמר כאשר שירת בלהקת פיקוד הצפון עם גדי יגיל, נירה רבינוביץ' וקובי אשרת, ושימש סולן בלהקה. בשנת 1963 השתתף עם הלהקה בתוכנית "ידיים למעלה", שבה ביצע לראשונה את להיטו "כוכב הצפון", אשר נכנס למצעדי הפזמונים בישראל. כשנה לאחר מכן, בתוכנית "תוך חיוך", שר דני את השיר "נר בחלונך", שהיה ללהיטו השני במצעדים. בשנת 1965 השתחרר מצה"ל.
לאחר שירותו הצבאי המשיך לקריירת סולו ובשנת 1966 הקליט את אלבומו הראשון "דני בן ישראל", שבו ניגנה ביג בנד בניצוחו של זיקו גרציאני.
האלבום שילב את להיטיו מהלהקה הצבאית ושירים בולטים אחרים, כמו "אור של חצות" ו"כשמיקה עצובה".
באותה שנה הוציא תקליטון ובו ארבעה שירים, ובכללם להיטו "העלמה יורונה מטורונה", גרסה עברית של דידי מנוסי לשיר העם המקסיקני "לה יורונה". בין השאר גם השתתף בהקלטות גרסה עברית למחזות הזמר "צלילי המוזיקה" ו"מרי פופינס".
בשנת 1967 עזב לווינה, אוסטריה, שבה היה למשפחתו מפעל בדים. עם פרוץ מלחמת ששת הימים חזר לשרת במילואים במלחמה ולהופיע בצוות הווי בפני חיילים. לאחר המלחמה חזר לווינה. בווינה הקים להקה והוציא תקליטון באנגלית (צד א: Happy Birthday Rock&amp;Roll צד ב: A Ghost Made of Clay) בחברת התקליטים סי בי אס. לפי חוזה ההקלטות הוציא גם את להיטו "הצוענייה" (גרסה עברית ללהיט האיטלקי Zingara).
הוא חזר לישראל בשנת 1968 והחל לעבוד על אלבומו הפסיכדלי "חנטריש ¼3", שהוקלט באולפני אשל בתל אביב. את האלבום הקליט עם הגיטריסט שלמה מזרחי ולהקת "הבמה החשמלית". התקליט, שהיה מאלבומי הרוק הפסיכדלי הראשונים בישראל, יצא לאור באוקטובר 1970 (עיתון דבר 14/10/1970 עמוד 7) ונאסר לשידור ברדיו בשל תוכנו.
בה בעת עם העבודה על "חנטריש ¼ 3" הקליט בן ישראל את "The Kathmandu Sessions", כמה שירים וקטעי מוזיקה נוספים באנגלית. הרעיון לשם נולד מהשמועה על הזמינות של מריחואנה בקטמנדו. לאחר ש"חנטריש ¼ 3" לא התקבל בישראל, החליט שלא לפרסם את הקלטות קטמנדו ועזב בחזרה לאירופה. בזמן הזה כתב שיר נוסף, "The Hippies of Today Are the Assholes of Tomorrow", ולאחר תקופה קצרה באירופה עבר לגור בארצות הברית.
בן ישראל חזר לארץ בתחילת שנות השמונים והופיע עם שירים שלו וגם עם מה שכינה "שירי גסויות" – שירים ישראליים מפורסמים שהוא שינה את מילותיהם. בתחילת שנות ה־90 עזב שוב לניו יורק ושימש,
בין השאר, עורך העיתון "ישראל שלנו". לאחר כעשור שב לישראל.
בחלוף שנים החל האלבום "חנטריש ¼ 3", אשר הופץ במספר עותקים מצומצם בגלל הכישלון במכירות, לזכות למוניטין בקרב אספני מוזיקה.
בסביבות 1997 החלו בקול ישראל להשמיע שירים מתוך האלבום.
בשנת 2002 יצא האלבום בהוצאה מחודשת בעותקי ויניל ותקליטורים, בשיתוף פעולה בין שתי חברות התקליטים העצמאיות מיו הישראלית ו־World Of Sound הגרמנית.
באותה שנה יצאו לראשונה ההקלטות הגנוזות באלבום "The Kathmandu Sessions" בחברת התקליטים העצמאית הירושלמית מארי רקורדס. אל ההקלטות נוסף השיר שהקליט בארצות הברית. תחילה יצא האלבום על גבי תקליטור, ושנתיים לאחר מכן יצא בתקליט ויניל, הפעם כשבן ישראל מעורב בהפקה.
בשנת 2003 הוציא אוסף כפול המכיל את מיטב שיריו, ומאז הופיע עם שירי ארץ ישראל.
בן ישראל נפטר ב־11 במרץ 2019 בתל אביב, והוא בן 74. הוא הותיר אחריו את מיכל דניאל, בת זוגו ב־25 השנים האחרונות לחייו.
וואן-פאנץ' מאן
ווסטלי
לודברג
לוּדְבְּרֶג (בקרואטית: Ludbreg) היא עיירה ורשות מקומית בצפון קרואטיה, השוכנת במחוז ואראז'דין, 28.9 קילומטרים דרומית-מזרחית לבירת המחוז ואראז'דין.
היסטוריה.