מקמנמין נולד באניסקילן שבמחוז פרמנה בצפון אירלנד. הוא למד בקולג' סנט מייקל . ב-1998 סיים תואר בוגר אוניברסיטה באקדמיה המלכותית הסקוטית למוזיקה ודרמה. הוא למד שיעורי דרמה בתיאטרון לנוער ארדהוון ואחר כך עבד עם תיאטרון הנוער אולסטר.
קריירה.
מקמנמין הופיע במגוון תוכניות טלוויזיה ב-BBC וב-ITV. בין השאר השתתף בסרט הטלוויזיה "4:50 From Paddington" על פי ספר מאת אגאתה כריסטי מתוך הסדרה "מיס מארפל" בכיכובה של ג'רלדין מקיואן. מקמנמין גילם בסרט את סדריק קרקנתורפ. בערוץ 4 שיחק בסדרה "The Young Person's Guide To Becoming A Rock Star". ב-1999 כיכב בתפקיד ראשי בסרט הטלוויזיה "דייוויד קופרפילד" על פי הרומן באותו שם מאת צ'ארלס דיקנס. ב-2005 שיחק בתפקיד רופא בסדרת הדרמה "The Golden Hour" של ITV.
בינואר 2009 הופיע מקמנמין בפרק "The Grinning Man" מתוך הסדרה "ג'ונתן קריק". ב-2001 כיכב בסרט "לסיים את כל המלחמות". ב-2008 שיחק בתפקיד הראשי בדמות אלכסנדר פירס בסרט "The Last Confession of Alexander Pearce". הוא לוהק לתפקיד מאט אנדרסון בסדרת המדע הבדיוני "בראשית". ב-2012 שיחק בדמות פרדריק בארט בדוקו-דרמה "Saving The Titanic".
בשנת 2016 שיחק בסרט הדרמה "אונה" של הבמאי האוסטרלי בנדיקט אנדרוס.
קירן מקמנאמין
קירן מק'מנמין
קירן מק'מנאמין
ארנחואס (פירושונים)
קרב איי הודו המזרחית
לייקה (פירושונים)
עמירם שוחט
קתדרלת מנגו הקדוש (גלאזגו)
ברנהרד, נסיך הולנד
צבעוני שחור
הסולל (כתב עת)
פלימות' רוק
פליימות' רוק (תרנגול)
ג'וליאן בארנס
ג'וליאן בארנס (נולד ב-19 בינואר 1946) הוא סופר אנגלי.
קורות חייו.
נולד בלסטר. בילדותו גדל בפרבר לונדוני. הוריו היו מורים לצרפתית. ב-1956 עברה משפחתו לנורת'ווד, מידלסקס, וחייו שם היוו כר ליצירת ספרו הראשון Metroland שפורסם ב-1980 (לא תורגם לעברית). לאחר שסיים תואר ראשון בלימודי שפות מודרניות באוניברסיטת אוקספורד, עבד שלוש שנים כמילונאי במילון אוקספורד. אחר כך הפך למבקר ספרים, עורך ספרותי ומבקר טלוויזיה, ובמקביל החל לכתוב את ספריו.
בארנס התאלמן בשנת 2008 מהסוכנת הספרותית פט קאבאנה. הם חיו ביחד שלושה עשורים הם, עד שיום אחד נפלה קאבנה ברחוב והובהלה לבית החולים; 37 יום לאחר מכן הלכה לעולמה. בארנס כתב לאחר שנתיים את "Levels of Life", שבו הוא מספר על האבל הכבד שפקד אותו בעקבות מותה של אשתו. בתחילת שנות השמונים עזבה אותו קאבאנה לטובת הסופרת ג'נט וינטרסון. וינטרסון ביססה על הרומן ביניהן את ספרה The Passion מ-1987. הן חיו ביחד במשך כמה שנים, עד שנפרדו ב-1989. אחרי פרידתן, חזרה קאבאנה לבעלה והשניים נותרו נשואים עד יום מותה.
יצירתו.
היצירה של בארנס כוללת כמה ז'אנרים: רומנים, סיפורים קצרים ומסות.
פריצתו אל תודעת הקוראים החלה עם פרסום הרומן השלישי שלו בשנת 1984, התוכי של פלובר. עם זאת, בארנס נחשב לסופר שכתיבתו אינה מיועדת להמונים. ספרו ארתור וג'ורג' שיצא בשנת 2005 נחשב לצעד לכיוון פופולרי יותר.
בארנס ידוע כפרנקופיל, וכמה מספריו עוסקים בעניינים או באנשים שקשורים לצרפת, בהם התוכי של פלובר, מעבר לתעלה ומשהו להצהיר.
בית הדין של העדה החרדית
פנחס אביבי
פנחס (פיני) אביבי (נולד ב-3 בינואר 1947) הוא שגריר בדימוס, דיפלומט בשירות החוץ הישראלי ויו"ר נשיאות האגודה הישראלית לדיפלומטיה. כיהן בשורת תפקידים בכירים במשרד החוץ, בהם שגריר ישראל בקולומביה, שגריר ישראל בצ'ילה ושגריר ישראל בטורקיה, ראש המערך לנושאים מולטילטרליים והמשנה למנכ"ל משרד החוץ.
ביוגרפיה.
אביבי נולד בירושלים. למד בבית הספר ארלוזורוב. בשנת 1962, בהיותו בן 15, שימש חניך בתוכנית של משרד החוץ הישראלי.
בשנת 1965 התגייס לצה"ל ושירת בגדוד 202 של הצנחנים בפלוגה שעליה פיקד מתן וילנאי. השתחרר מצה"ל בדרגת סרן.
תפקידים בשירות החוץ.
לאחר שחרורו מצה"ל חזר אביבי למשרד החוץ. מילא שורה ארוכה של תפקידים בנציגויות ישראל בעולם ובמטה משרד החוץ בירושלים, בהם: מתמחה בשגרירות ישראל ברומא, איטליה (1968-1971), נספח וראש המדור הקונסולרי בשגרירות ישראל באביג'אן, חוף השנהב (1971-1973), מזכיר שני וקונסול בשגרירות ישראל בסנטיאגו, צ'ילה (1976-1978), מזכיר ראשון וקונסול בשגרירות ישראל בבואנוס איירס, ארגנטינה (1978-1981) יועץ באגף לקשרי תרבות ומדע (1981-1984), יועץ לענייני תרבות ומדע בשגרירות ישראל ברומא, איטליה (1984-1988) ומנהל מחלקת המזרח התיכון (1989-1991).
בשנת 1991 מונה לשגריר ישראל בקולומביה, תפקיד אותו מילא במשך שנתיים.
בשנים 1991–1993 שימש כיו"ר ועד העובדים במשרד החוץ והוביל את מאבק אנשי שירות החוץ להשוואת תנאי העסקתם לאלו של מערכת הביטחון. במהלך כהונתו נחתם ההסכם הקיבוצי שקבע את ייחודיות המשרד והסדיר את סולם השכר בדירוג שירות החוץ.
בשנים 1993–1997 כיהן כשגריר ישראל בצ'ילה.
בשנים 1997–1999 שימש כממלא מקום ראש אגף השלום והמזרח התיכון. במסגרת תפקידו זה השתתף בוועידות השלום השונות, כולל ועידת וואי והוועדה המצומצמת לניהול השיחות עם סוריה ולבנון בעקבות מבצע ענבי זעם בנקורה.
בשנים 1999–2003 כיהן כסמנכ"ל משרד החוץ לאמריקה הלטינית. בשנת 2001 נבחר לעמוד בראש הוועדה הבין-משרדית לאיסוף מידע על הנעלמים היהודים בארגנטינה, בתקופת שלטון הכת הצבאית.
בשנת 2003 מונה לשגריר ישראל בטורקיה. התחזקות הגורמים האסלאמיים בטורקיה תחת שלטון "מפלגת הצדק והפיתוח" (AKP) בראשות רג'פ טאיפ ארדואן והתקרבותה של טורקיה לעולם הערבי בתקופה זו, עוררו חשש לפגיעה ביחסים עם ישראל. תקופת כהונתו של אביבי אופיינה במאמץ לשמר את מערכת היחסים הטובה בין המדינות ואת ערוצי הקשר הפתוחים בין אנקרה וירושלים.
בשנת 2007 מונה לסמנכ"ל משרד החוץ למרכז אירופה, מזרח אירופה, אירו-אסיה ורוסיה. בתקופת כהונתו נחתמו שורה של הסכמים חשובים בין ישראל למדינות המרחב, כולל הסכמי פטור מאשרות עם רוסיה ועם אוקראינה.
בשנת 2010 מונה למשנה למנכ"ל משרד החוץ וראש המערך לנושאים מולטילטרליים, גלובליים ואסטרטגיים, הכולל ארבעה אגפים מרכזיים: כלכלה, אסטרטגיה, ארגונים בינלאומיים ומש"ב - הסוכנות הישראלית לסיוע ושיתוף פעולה בינלאומי. במסגרת תפקידו זה שימש גם כחבר בוועדה הבינמשרדית לבחינת מדיניות הממשלה בנושא משק הגז הטבעי בישראל (ועדת צמח).
בינואר 2014 יצא לגמלאות. מכהן מאז ספטמבר 2014 כיו"ר נשיאות האגודה הישראלית לדיפלומטיה.
אביבי בעל תואר ראשון ושני בכלכלה מהאוניברסיטה העברית, דובר עברית, אנגלית, ספרדית, איטלקית וצרפתית.
נשוי ואב לשלושה. בנו אמיר אביבי הוא תת-אלוף במילואים.
כלל
משה גוטמן (רופא)
משה גוטמן (1894–1961) היה רופא, האלרגולוג הראשון בארץ ישראל ומחלוצי המקצוע בעולם.
ביוגרפיה.
גוטמן נולד בהיידנהיים שבגרמניה. התקבל ללימודי רפואה באוניברסיטת מינכן. לאחר סיום הלימודים עסק מספר שנים בעבודה פרטית, התעניין באלרגוליה, וייסד את המחלקה האלרגולוגית בבית החולים במינכן. ענף זה בעולם הרפואה היה בחיתוליו, ובראשית התפתחותו הקלינית-מדעית.
התחתן עם קתרין לבית רייזר. לזוג נולדו שלושה ילדים: עמנואל (נולד 1924), לימים פרופ' למדע המדינה באוניברסיטה העברית, יואל-רוברט, לימים פרופ' לכימיה פיזיקלית במכון ויצמן, ושלמה-הנס, שנהרג בשירותו בפלמ"ח במלחמת העצמאות בקרב על צפת בהסתערות בניסיון לכבוש את "המצודה", שחלשה על העיר.
בשנת 1935 עלו לארץ ישראל. התיישבו בירושלים.
ב- 8 במרץ 1949, ייסד ביחד עם ד"ר נתן לס מבית החולים הדסה שבתל אביב, את החברה הישראלית לאלרגולוגיה. גוטמן היה יושב ראש החברה הראשון, עד שנת 1956. עיקר פעילותה של החברה היה קליני ולא מדעי, הצטרפו לחברה רשימה גדולה של חברים שאינם מומחים באלרגולוגיה. הרשימה כללה את רוב מנהלי המחלקות בבית החולים הדסה ירושלים. כיום קרוי האיגוד: "איגוד ישראלי לאלרגיה ואימונולוגיה קלינית".
עברו מספר שנים לא מבוטל עד שההסתדרות הרפואית בישראל הכירה במקצוע, כמקצוע הדורש מומחיות.
גוטמן נבחר לוועד הפועל של שבעה חברים ב"הסתדרות הבינלאומית לאלרגיה".
נפטר ב-1961.
ישיבת עטרת נחמיה
ישיבת עטרת נחמיה היא ישיבה גבוהה ציונית דתית, הממוקמת בשכונת נחלת יצחק בתל אביב, בראשה עומד הרב מיכה הלוי, רבה של פתח תקווה. נשיא הישיבה הוא הרב חיים שטיינר.
היסטוריה.
הישיבה הוקמה בשנת תש"ס בשכונת נחלת יצחק בתל אביב, כאשר הרב מיכה הלוי כיהן כרבה. הישיבה נקראת על שם ר' נחמיה זלביץ' (שמה זה ניתן לה בתמוז תשס"ח).
כיום לומדים בישיבה למעלה מ-50 תלמידים ואברכים. תלמידי הישיבה מתגייסים לצבא במגוון מסלולים, כאשר שיעור ניכר מתגייס למסלול הסדר מרכז.
האברכים גרים בשכונה, והישיבה מהווה מעין גרעין תורני ומוקד לתפילה ותורה לתושבי האזור. כמו כן, פועלים מכוחה מוסדות חינוך שונים, כגון: כולל רבנות לבני העדה האתיופית ביפו בראשות הרב יהודה סהלה (רב יהודי אתיופיה של ת"א-יפו), תלמוד תורה, רשת מעונות ועוד .
הישיבה הוציאה כתב עת בשם "עיטורי אביב", ובו מאמרים מפרי עטם של רבני הישיבה ותלמידיה.
צוות הישיבה.
בראשות הישיבה עומד הרב מיכה הלוי, רבה הראשי של פתח תקווה. בעבר כיהן לצדו בראשות הישיבה הרב דניאל מילר.
הרב חיים שטיינר, ראש רבני מפלגת תקומה ור"מ בישיבת מרכז הרב מכהן כנשיא הישיבה ומעביר בה שיעור שבועי. הרב מרדכי שטרנברג, ראש ישיבת הר המור מעביר שיעור שבועי בעיון.
מצוות הר"מים: הרב אלי פרידמן, הרב צוריאל זון, הרב יהושע גואלמן, הרב בועז בארי והרב שלמה באואר.
פיני אביבי
ברנהרד, נסיך ליפה-ביסטרפלד