1754, איסטנבול - 1844) היה שליט ולאכיה בין השנים 1812–1818, מנציגי הפנריוטים.
על פי דיווחי השגריר הצרפתי בקונסטנטינופול יואן גאורגה קאראג'ה קנה מהשער הנשגב את השלטון בוולאכיה תמורת 8,000 צרורות של מטבעות זהב (כ-4 מיליון לאי זהב). עם בואו לבוקרשט, בלילה הראשון לשהותו בארמון המלכותי פרצה שרפה חזקה שכילתה את הארמון. לאחר זמן לא רב, בשנת 1813, אחד מבני לווייתו חלה בדבר והמחלה התפשטה והייתה למגפה שבגללה מתו בוולאכיה 70,000 בני אדם, 40,000 מביניהם בבוקרשט. קאראג'ה עצמו שהה בתקופת המגפה במנזר קוטרוצ'ן, אך המגפה נקראה על שמו - "הדבר של קאראג'ה". קאראג'ה התפרסם גם בקובץ החוקים שפרסם בשנת 1818, תקנון הקרוי על שמו. על פי תקנון זה הוטלו מיסים פאודליים על האיכרים והנשים נודו מהחיים הפוליטיים.
ביום 26 במרץ 1814 קאראג'ה העניק במתנה לבנו קוסטאקה את העיר פלוישט, מעשה שגרר שביתת מסחר בעיר. קאראג'ה הגיב בתקיפות וכלא את ראשי המרידה, אך שינה את החלטתו לאחר שנודע לו שאחד מהם היה נתין רוסי.
בשנת 1816 נקשר קשר להפלתו, קשר שמנהיגיו נתפסו והוצאו להורג, כולל שני נתינים אוסטרים. כמה בויארים כולל הלוגופט הגדול גריגורה גיקה והוורניק קונסטנטין בלצ'אנו הוגלו לאחוזותיהם. קאראג'ה התעשר מאוד מהכנסות שהפיק בגביית מיסים, הענקת זיכיונות לגביית מכס ובמכירת 4,762 תוארי בויאר שרק עבורם קיבל כ-20 מיליון מטבעות טורקיים (פיאסטר).
בשנת 1818, בחששו מכך שהרוסים בתמיכת הבויארים עומדים להפילו, ברח מוולאכיה בחסותם של 300 שכירי חרב אלבנים. לפני בריחתו העביר סכומי כסף עצומים לשווייץ ובריטניה הגדולה. הוא קבע את מושבו בפיזה, איטליה וחי שם בעושר גדול. הוא תרם סכומי כסף לארגון היווני פיליקי אטריה.
לודוויג סקוטי
לודוויג דראנגאדאגה סקוטי (באנגלית: Ludwig Derangadage Scotty; נולד ב-20 ביוני 1948) היה נשיא נאורו פעמיים, בשנת 2003 ובין השנים 2004 ו-2007.
חייו.
סקוטי למד משפטים באוניברסיטת דרום האוקיינוס השקט בפיג'י. הוא נבחר לראשונה לפרלמנט ב-1983, ובמקביל לכהונתו שימש גם כיושב ראש הבנק של נאורו וכחבר במועצת המנהלים של חברת התעופה "אייר נאורו".
במהלך שנות ה-90 וראשית שנות האלפיים שימש סקוטי כיושב ראש הפרלמנט, כשר הבריאות וכשר המשפטים.
הוא נבחר לראשונה לנשיא ב-29 במאי 2003, אך ממשלתו נפלה בהצעת אי אמון כבר ב-8 באוגוסט אותה שנה. עריקה של אחד מ-18 חברי הפרלמנט אפשרה את חזרתו לשלטון ב-2004.
המשימות העיקריות שנטל על עצמו סקוטי עם היבחרו היו חיזוק הכלכלה, לאחר שהמדינה כבר הייתה על סף פשיטת רגל, תשלום משכורותיהם של עובדי המדינה, שהוקפאו בשל המצב הכלכלי וחיזוק היחסים עם ארצות הברית. בתוך פחות מחודשיים הכריז על מצב חירום במדינה עקב המצב הכלכלי הקשה ופיזר את הפרלמנט. לאחר שבבחירות שהתקיימו ב-23 באוקטובר 2004 התחזקה מפלגתו הליברלית, הוא נהנה מאז מרוב מוצק יותר בפרלמנט, שאפשר לו לבצע מספר שינויים פרסונליים בממשלתו.
ב-19 בדצמבר 2007, סקוטי הודח שנית בהצעת אי אמון. הוא המשיך לכהן בפרלמנט, ונבחר לכהונה נוספת כחבר הפרלמנט בשנת 2008.
מדרשה
המונח מִדְרָשָׁה משמש בישראל לתיאור מגוון רחב של מוסדות חינוך העוסקים, בדרך כלל, בחינוך בלתי פורמלי ומתמחים בתחום מסוים.
מקור המילה במילה מִדְרָשׁ, שפרושה: עיון, לימוד ומחקר, ובמונח "בית מדרש".מקבילה דומה קיימת בערבית, המילה مَدْرَسَة (מֵדְרַסַה) שמשמעותה בית ספר.
בין השאר משמשת המילה לתיאור:
מגהביט
דו-חיים קדומים
לאבירנתודונטים
מגזין טיים
צרטוזאורים
ישי לפידות
ישי לפידות (נולד בל' בכסלו תשכ"ח, 1 בינואר 1968) הוא זמר, מלחין, שדרן, מנחה, פובליציסט ואיש תקשורת חרדי־מודרני. סולן להקת אוף שימחעס ולשעבר מנהלה המוזיקלי של להקת הקינדרלעך. זוכה פרס אקו"ם.
ביוגרפיה.
נולד באבן שמואל, שם שהו הוריו בשליחות חינוכית. בגיל ארבע עברה משפחתו לשכונת זיכרון מאיר בבני ברק. אביו אהרון, למד בישיבת מרכז הרב, והתקרב יותר לדת כשלמד בישיבת עזתה. בהמשך היה לרב צבאי ושירת במשך כ-30 שנה בתפקיד רב חיל המודיעין. אמו מרים היא בתו של משה עירוני, בן עירו של החזון איש, קוסובה, שעלה עמו לארץ ישראל.
למד בישיבה הקטנה אור ישראל ולאחר מכן בישיבת קול יעקב, ישיבת ירוחם (בראשות הרב רפאל יונה טיקוצ'ינסקי) וישיבת מיר. בגיל 22 התגייס לצה"ל ושירת כמורה חייל.
בשנות השמונים עסק בהלחנה ובניצוח על מקהלות בתי ספר. בתחילת שנות התשעים יצאה לאור סדרת התקליטים "חסידיש" של האחים ברונר שרוב לחניו הם של לפידות, ובהם הלהיטים "הוא יגאל אותנו", "ואתה קדוש", "ה' מה רבו צרי".
בשנת 1996 הקים את להקת הדאנס החסידית אוף שימחעס.
בשנת 2005 הקים יחד עם המפיק דוד פדידה את להקת הילדים "קינדרלעך" ושימש כמנהלה האמנותי. בשנת 2011 הקים עם עמירן דביר את להקת הרוק הדתית "יא בה ye", לאחר תקופה עזת את קינדערלך.
הלחין שירים חסידיים רבים שמילותיהם מהמקורות אך רבים מלחניו הם למילים מקוריות שלו כמו הלהיט "עלה קטן שלי" שכתב והלחין בעבור אברהם פריד וזכה לגרסאות כיסוי של דודו אהרון עופר לוי ואחרים.
בשנת 2008 הוציא אלבום סולו ראשון בשם "ואני המנגינה שלכם".
בשנת 2000 התחיל להגיש לתוכנית ברדיו קול חי בימי שלישי, לאחר כמה חודשים זה עבר ליום שישי בשם "אישי בשישי" בימי שישי ברדיו קול חי, ב-26 במאי 2020 הגיש את תוכנית האחרונה שלו ברדיו קול חי.
הגיש בין השנים 2007–2010 תוכנית לילדים ביום שישי בערוץ 10 בשם "חמישה בעקבות הפרשה" העוסקת בפרשת השבוע.
בין השנים 2011–2015 היה חבר ה"וועדה המקצועית" בתוכנית המציאות בית ספר למוזיקה בערוץ 2.
זכה ב-2013 בפרס אקו"ם לזמר חסידי.
בקיץ 2013 חבר למפיק יוחאי כפיר איתו הקים את הלייבל YOYO למוזיקה ותרבות יהודית שבין השאר מייצג את ההרכב המוזיקלי "מועצת השירה היהודית" המתרכז בשירה יהודית נוסטלגית.
באותה שנה אף נעשה מנהל מוזיקלי בלהקת הילדים "צמד ילד" שאותה הקים יחד עם איש יחסי הציבור אריה הינץ.
ב-2017 הקים את להקת הפופ היהודי "אוומן".
באותה שנה הוציא גרסת כסוי לשיר "תעיתי כשה אובד" (בקש עבדך) של הראל טל.
רבים מלחניו הפכו ללהיטים, ביניהם: "הוא יגאל אותנו" (בביצוע אריה ברונר) "מודה אני" ו"עלה קטן שלי" (בביצוע אברהם פריד) "עם ישראל לא מפחד" (בביצוע יעקב שוואקי), "אשת חיל" ו"אלע חסידים".
ב-3 ביולי 2020 החל לשדר תוכנית בשם "אישי בשישי" בימי שישי בקול פליי', מאוגוסט 2020 הוא משדר שם תוכנית פותחים שבוע בכל במוצאי שבת.
באוגוסט 2020 הוציא ביחד עם שוקי סלומון את "שיר השמחה".
הוא מגיש תוכנית אקטואליה יומית, "שמונה אפס אפס", ברדיו "קול ברמה", לצד העיתונאי יקי אדמקר.
החל משנת 2020 הנחה למשך ארבע עונות את תוכנית הנוער "כמו גדולים" בערוץ הידברות.
חיים אישיים.
ב-1994 נישא לסלין עובדיה. הבמאית רחל רוזנברג ליוותה אותם בהכנות לקראת החתונה והלבטים הנלווים לה והוציאה סרט תיעודי מתקופה זאת בשם "מדרש חופה".
בני הזוג הורים לשלושה ומתגוררים בנתניה.
חבר בלהקות.
ישי לפידות חבר במספר להקות בו זמנית והמנהל של רובן
פילמוגרפיה נבחרת.
טלוויזיה
קולנוע
אבן הולדת
אבן הולדת (מאנגלית: birthstone) היא אבן חן או אבני חן המסמלות את חודש הלידה בלוח הגרגוריאני הניתנות כמתנה כשהן משובצות בתכשיט. מנהג זה מקובל בעיקר בארצות הברית ואומץ גם באוסטרליה ובתאילנד. גם בישראל ניתן לפגוש אותו בחנויות תכשיטים.
המנהג לענוד אבני חן כאמצעי מיסטי שנועד להעניק מזל ובריאות הוא כנראה עתיק. כך למשל נטען כי באירופה נהגו לענוד אבני חן על פי חודש הלידה החל מהמאה ה-15, אם כי לצורפים שונים היו רשימות שונות של אבני חן על פי החודש, וכי קיימות גם רשימות אחרות עתיקות יותר, מטיבט או ממסורת האיור ודה ההודית. חלק מהטענות בדבר המזל שמביאות 12 אבני החן משתמשות בסיפור המקראי על 12 אבני החושן.
המנהג צבר תאוצה בשל תכסיס שיווקי של איגוד התכשיטנים הלאומי של ארצות הברית (American national association of jewelers). האיגוד ניצל את המסורת וקבע ב-1912 טבלה שתשמש כתקן מודרני בנושא אבני ההולדת. טבלה מודרנית זו מצויה בשימוש נרחב בארצות הברית. לכל חודש נקבעה אבן החן המתאימה לו (בדרך כלל אבני החן היקרות ביותר). למעט חודש יוני, שנקבע כי אבן ההולדת שלו היא פנינה, שאר אבני החן הן מינרלים. על מנת להרחיב את שוק הקונים נקבעה לכל חודש בנוסף לאבן הראשית גם אבן או אבנים אלטרנטיביות זולות יותר.
קישורים חיצוניים.
התייחסות לאבני ההולדת קיימת באתרי תכשיטנות רבים בארצות הברית המוכרים את האבנים. להלן מדגם מייצג המוסיף מידע על הכתוב בערך:
אנג'לה יואיט
אנג'לה יואיט (באנגלית: Angela Hewitt; נולדה ב-26 ביולי 1958) היא פסנתרנית קלאסית קנדית.
ביוגרפיה.
יואיט היא בת למשפחה מוזיקלית. אביה, גודפרי, היה נגן העוגב של קתדרלת אוטווה. היא החלה ללמוד נגינה על פסנתר בגיל 3 והופיעה בציבור לראשונה כשהייתה בת 4. בגיל 5 זכתה במלגה ראשונה. נוסף על לימודי פסנתר, למדה יואיט לנגן בכינור, חלילית וכן למדה בלט. הרסיטל הראשון שלה נערך בקונסרבטוריון המלכותי למוזיקה כשהייתה בת תשע. שם למדה בשנים 1964–1973. אז נסעה ללמוד אצל הפסנתרן הצרפתי ז'אן-פול סוויליה (Jean-Paul Sevilla) באוניברסיטת אוטווה. היא זכתה במקום הראשון בתחרות ג'יאן בטיסטה ויוטי בשנת 1978 ובשנת 1985 זכתה בתחרות באך לפסנתר הבינלאומית בטורונטו.