על פי פלדמן, דניאל-להב וחיימוביץ (2007), בצד האפליה הישירה קיימים גורמים וחסמים נוספים רבים כך, למשל, סביבת העבודה הפיזית ונוהלי העבודה, אשר מגדירים את דרישות התפקיד ונאחזים כנתונים מובנים מאליהם, מעוצבים ומוגדרים מבלי להביא בחשבון את צורכיהם של אנשים עם מוגבלויות. יש הסכמה אוניברסלית שאנשים עם מוגבלות נמצאים בעמדה נחותה בשוק העבודה של היום. אנשים עם מוגבלות או שהם מובטלים או שנמצאים במקומות עבודה שלא מותאמים ליכולות שלהם. חוסר שוויון נמצא לא רק בגלל המגבלות של האדם. בחברה המערבית החל מהמאה השמונה עשרה משמעות העבודה מבוססת על ערכים ועקרונות מסוימים: רדיפה אחרי רווח מקסימלי, עבודה על פי משכורת ותחרות של עובדים.
כל זה משפיע לרעה על אנשים עם מוגבלות. המגבלה בתפקוד תגרום לאי העסקה. אנשים עם מוגבלות לעיתים לא מחפשים עבודה כי מראש ידחו אותם בעקבות הפליה.
בשנת 2021 שודר סרט "תנו לעבוד" על בעיות תעסוקת אנשים עם מוגבלויות בישראל.
סיוע של ארגונים פרטיים וקבוצות תמיכה למשפחות.
בהקבלה למדינות נוספות בעולם גם בישראל קיימים ארגונים פרטים המסיעים לבעלי מוגבלויות בדרכים שונות, בסיוע נפשי וחומרי (במישור התעסוקתי ובהלוואות). ארגונים אלה מתחלקים לפי סוג נכות (כדוגמת טיפול בנכויות קשות), גילאים (כגון התעסקות עם גיל צעיר), סיבת הנכות (כגון תאונות עבודה או נפגעי איבה), דרך הסיוע (סיוע נפשי או סיוע חומרי) ועוד.
קיימים גם ארגונים פרטים המסייעים למשפחות בעלי המוגבלויות בדרכים שונות, כמו בסיוע נפשי לאור המצב אליהם נקלעים בני משפחתם.
זכותו של הנכה לקבל את התנאים האופטימלים ביותר כפי שזוכה להם כל אדם במדינת ישראל. כדי להעלות את איכות חייו של הנכה יש ליצור איזון בין צרכיו, רצונותיו וכישוריו. נכות של אדם נקבעת לפי רמת התפקוד שלו ועד כמה הוא נזקק לסיוע של הזולת בחיי היומיום. למשל, קיימים מקרים של ילדים בעלי מוגבלויות אשר זקוקים להשגחה מתמדת, ואחרים זקוקים לסיוע רק בהלבשה או במספר פעולות אחדות בלבד. הוריי הילד הנכה נאלצים פעמים רבות להיעדר ממקום עבודתם כדי ללוות את הילד לטיפולים ואשפוזים בבית חולים.(טלר, 2001; רימרמן, 1986). הילד הנכה משולב לעיתים בכיתות רגילות ולעיתים בכיתות של החינוך המיוחד. שילובם של הילדים בעלי מוגבלויות במסגרות הרגילות עשוי לטפח תחושת שייכות לקהילה, לעודד ערכים של כבוד ולהבטיח נגישות חברתית לילדים בעלי מוגבלויות ומשפחותיהם. שילובם כבר בגיל הרך מעודד תקוות להשתלבותם העתידית בקהילת הבוגרים. לצורך התפתחות תקינה של הילד חשובה היכולת שלו ליצור מערכות יחסים עם חברים בני גילו ויכולתו לטפח ידידויות. קיימים ילדים בעלי מוגבלויות עם ליקויים בתחום השפה והלשון שלהם קשיים רבים ביצירת קשרים חברתיים הדדיים עם חברים בני גילם. לעיתים, במקרים שאינם חמורים משתתף הילד הנכה גם בפעילויות ושיעורי חינוך גופני בבית הספר. כמו כן, למען צרכיו של הילד הנכה קיימים בבתי הספר מעברים נגישים לכיסאות גלגלים. קושי ראשוני של בעלי מוגבלויות הוא בטווח הפעילות החברתית שהנכה מסוגל לפעול בה. ועל כן, למען בעלי הנכות, ארגונים שונים שואפים ליצור אלטרנטיביות חברתיות, חלקם מיועדים רק לבעלי מוגבלויות ומספקים הווי וחוויה (כגון ארגון קו לחיים) וחלקם שואפים לשלב בעלי מוגבלויות בחברת אוכלוסייה שאינה נכה פיזית (כגון בית הגלגלים) (טלר, 2001 ;פלדמן, 2007; רימרמן, 1986).
שילוב בעלי מוגבלויות בחברה.
קושי ראשוני של בעלי מוגבלויות הוא בטווח הפעילות החברתית שהנכה מסוגל לפעול בה, כך ילד נכה אינו יכול בהכרח להשתתף בכל הפעילות של תנועות הנוער הרגילות. קושי נוסף הוא הצורך שלו בהזדקקות להוריו או גוף תומך לצורך כל פעילות שברצונו לעשות. ארגונים שונים שואפים ליצור אלטרנטיביות חברתיות, חלקם מיועדים לבעלי מוגבלויות ומספקים הווי וחוויה חונכות אישית עם שילוב באוכלוסייה שאינה נכה פיזית (כגון ארגון קו לחיים) וחלקם עובדים על התקדמות בחיים השמה לעבודה חוגים שבועיים וקשרים חברתיים עם אוכלוסייה שאינה נכה פיזית (כגון בית הגלגלים).
אנשים עם מוגבלויות עשויים להיתקל בקשיים במגורים עצמאיים. לשם כך מוקמים מרכזי מגורים מוגנים ייעודיים. במרכזים חדרי מחשבים, חדרי יצירה, ואולמות לצורך פעילויות חברתיות מאורגנות. הפעולות עשויות להיות מאורגנות על ידי מרכז המגורים או על ידי מתנדבים, במסגרת מחויבות אישית, תנועת נוער (כדוגמת כנפיים של קרמבו, המשלבת בני נוער עם ובלי צרכים מיוחדים) או באופן פרטי. דוגמה למרכז כזה היא "בית קסלר" שבקריית חיים. בעלי מוגבלויות רבים אינם מוגבלים בבחירת עבודתם כלל. בעלי מוגבלויות בעלי כושר עבודה מוגבל עשויים למצוא עבודה במסגרת מפעלים ייחודיים, כגון מפעלי "המשקם" או בעזרת עמותות דוגמת "עמותת שיקום אחר". הם עשויים ליצור עבודות אמנות, אשר משווקות בדרך כלל על ידי מרכז המגורים או מרכז התעסוקה בו הם עובדים. הארגון הבינלאומי אמני הציור בפה או ברגל פעיל בישראל משנת 1965 וחבריו הם ציירים נכים, אשר הארגון משווק את מוצריהם, בין הנפוצים בהם הם לוחות שנה ואגרות שנה טובה.
ספורט נכים.
בארץ פועלות קבוצות ספורט נכים מן הטובות בעולם, ביניהן איל"ן קריית חיים, מועדוני אתגרים, מועדון ספיבק, ובית הלוחם חיפה. מועדונים אלו מצטיינים בייחוד בענף השחייה והשיט, בהם זוכים שחיינים נכים ישראלים במדליות זהב באולימפיאדות הנכים, אשר מתקיימות מיד לאחר האולימפיאדות הרגילות. בספורט הריצה מצטיין בזה נבבה המדורג חמישי בעולם בריצת מרתון לעיוורים.
שילוב בעלי מוגבלויות בפעילויות מוזיקליות.
בישראל מתקיימות פעילויות מוזיקליות שונות המשלבות בעלי מוגבלויות, בדגש על מוגבלות שכלית. בין פעילויות אלו ניתן לכלול את פרויקט המקהלות "מעבר לקול", אשר מתבסס על מודל לשילוב שיווני במוזיקה שפותח בשנת 2015 על ידי המוזיקאי והיזם החברתי אורי שחר. במקהלות ניתן דגש על צמצום הפערים בין המשתתפים, על ידי מספר עקרונות: בניית תוכנית חברתית מלווה, הצבת רף מוזיקלי ומרכיבי פעילות לפי רמה משותפת, קביעת מסגרת פעילות קבועה, קביעת מדדים משותפים להצלחה, איזון במספר זמרים דומה מכל קבוצה ושימוש במרכיבים תומכי שילוב מהמדיה החברתית.
מגורים ולימודים.
המדינה מממנת חלק מהוצאות המגורים במעון - פנימייה של צעירים בעלי מוגבלויות שכליות וגופניות, המסייעים גם בפיתוח, לימודים והשכלה.
תעסוקה ושידוכים.
בכלל מרכזי נפגעי הנפש בישראל ישנם מדריכי/ות פעילות תעסוקה, המסייעים בשיקום נפגעי נפש וסיוע להם למצוא ולחזור לעבוד. בנוסף המדינה מעמידה תקנים ייעודיים לבעלי מוגבלויות ונכות נפשית. ולעיתים אף מתירים לאלו לצאת בשעות העבודה לרופאים, פסיכולוגים ופסיכיאטרים. משרד הכלכלה והתעשייה מקדם תוכניות סיוע לשילוב אנשים עם מוגבלות בשוק העבודה. התוכניות מציעות סיוע למעסיקים ובמקביל מתמקדות במיצוי היכולת האישית של העובד, במטרה להגדיל את מספר המועסקים בקרב אנשים עם מוגבלות, תוך שיפור רמת החיים, השכר ותנאי העבודה.
על פי אלפסי (2010) מצב התעסוקה הנוכחי של אנשים עם מוגבלויות בישראל ובעולם הוא עגום למדי, 18.1% מאוכלוסייתה של מדינת ישראל הם אנשים עם מוגבלויות ושיעור התעסוקה בקרבם עומד על 43.2% נכון לשנת 2011 . ממוצע שכרם נמוך כ-1,200 ש"ח לעומת עובדים ללא מוגבלויות. אחד הגורמים המרכזיים היא ההפליה הישירה, כלומר קיומם של דעות קדומות והנחות סמויות בדבר אי יכולתם של אנשים עם מוגבלויות להיות חלק משוק העבודה. על פי סקר של משרד התמ"ת מעסיקים חושבים שאנשים עם מוגבלויות הם יעילים פחות, מתאימים פחות לעבודה עם קהל, יוצרים השפעות שליליות על יתר העובדים וזוכים בהגנות יתר מפני פיטורין. ככלל, מעסיקים חשים כי מוקד העסקתם של אנשים עם מוגבלויות נעוץ בחסד, ולא בשיקול כלכלי, וחלקם גם מאמינים כי שילובם של אנשים עם מוגבלויות באוכלוסייה של המועסקים אינו תפקידו של השוק החופשי, אלא של המדינה.
כיום קיימים תיאטרונות המאפשרים לבעלי מוגבלויות ששוחררו מאשפוז להביא עצמם לידי ביטוי דרך משחק ותיאטרון. ואתרי היכרויות למפגשים בין צעירים.
סטיגמה כלפי אנשים עם מוגבלויות.
סטיגמה משקפת את התרבות והחברה. היא מייצגת ראייה לחיים ומערכת של מבנים אישיים וחברתיים. הסטיגמה משקפת תהליך אשר יוצר קטלוג חברתי. השפעת הסטיגמה מורגשת מקבוצה דומיננטית, קבוצת הכוח, אשר היא הקובעת איזה שוני מקובל או לא מקובל.
על פי קולמן בראון (2006), כל סטיגמה מייצגת את השיפוט הערכי של הקבוצה הדומיננטית. היא מבוססת על שוני אנושי בין אנשים ולכן כל אחד יכול למצוא את עצמו כבעל סטיגמה. הסטיגמה היא תלוית תרבות ותקופה והיא עניין של השוואה חברתית.
סטיגמה מאפשרת לחלק מהאנשים להרגיש עליונות כלפי האחר, כדי שהאדם ירגיש טוב כלפי עצמו. יש אנשים שמתנהגים בצורה מוזרה אך הם בעלי השפעה וכוח ולכן המוזרות שלהם אינה מקוטלגת כסטיגמה. לכוח והשפעה חברתית יש תפקיד מרכזי. אנשים שלא בעלי הסטיגמה מעבירים מסר של נחיתות לבעלי הסטיגמה וע"י דחייה חברתית ובידוד חברתי וחוסר ציפייה מהם, אנשים הופכים להיות תלותיים חסרי אונים וילדותיים מפני שזה מה שמצופה מהם. הדחייה החברתית קשורה גם לאדם עצמו וגם לסביבתו הקרובה לו. סטיגמה מתרחשת כאשר יש שליטה חברתית קיימת או כאשר השוני הלא רצוי מוביל לאיזשהו הגבלה בתנועתיות חברתית ופיזית ויוצרת מחסומים אשר יכולים למנוע מהאדם לממש את הפוטנציאל שלו.
ישנן משמעויות עצומות לזהות הסטיגמטית של אדם על ההערכה העצמית שלו, הכבוד והביטחון שלו ולעיתים קרובות יש לכך תוצאות מרחיקות לכת בכל תחומי החיים.