הביקורת על מאמרים מדעיים נמשכת גם לאחר פרסומם. קוראים יכולים לדרוש ולקבל מכותבי המאמר את המידע המלא עליו התבססו כדי לבדוק אותו. בעקבות ביקורות שכאלה, קורה שכתבי עת מסירים מאמר שפורסם בעבר בשל עבירות אתיות או זיוף נתונים. דוגמה קיצונית לכך הייתה פרשת סוקל. בפרשה נוספת הודיע בפברואר 2010 כתב העת לנסט על הסרת מאמר שפורסם 12 שנה קודם לכן, בנימוק שנמצא שגוי וכלל קביעה שקרית.
הערכת מאמר מדעי.
יש המתייחסים למאמרים מדעיים כאל מקורות איכותיים באופן גורף. הרבה מאמרים הם אכן איכותיים, אך קיימים הבדלים גדולים באיכות של מאמרים שונים. כדי להעריך את איכותו של מאמר, מומלץ במיוחד לבחון את איכות כתב העת בו התפרסם המאמר ואת איכות המאמר עצמו.
איכות כתב העת.
כתבי עת נמדדים בעזרת מספר מדדים סטטיסטיים המבוססים על מספר האזכורים שמקבלים המאמרים המתפרסמים בהם. המדד המקובל ביותר הוא ה-impact factor. נתוני האימפקט פקטור מתפרסמים כל שנה ב Journal Citation Report שמתפרסם על ידי Web of Science. לא כל כתב עת זוכה לקבל אימפקט פקטור. לכתבי עת חדשים או פחות חשובים לא מחושב אימפקט פקטור. ניתן לראות את רשימת כתבי העת הנכללים בבדיקה באתר של Web of Science. כתבי העת המקבלים אימפקט פקטור נוהגים לפרסם אותו בתוך אתר כתב העת. מדד שני לאיכות כתבי עת הוא Scimago Journal &amp; Country Rank או SJR. בניגוד לאימפקט פקטור הדורש מנוי בתשלום, SJR מפורסם בחינם לכל. בשונה מהאימפקט פקטור, ה-SJR מתחשב לא רק במספר הציטוטים של המאמרים, אלא גם בדירוג כתבי העת של המאמרים המצטטים. בנוסף לחישוב ציון ספציפי, ה-SJR מחלק את כתבי העת לארבעה רבעוני איכות.
לצד כתבי העת המדעיים הלגיטימיים, הופיעו גם כתבי עת טורפים הדורשים מהכותבים תשלום עבור הפרסום, ולא מבצעים בקרת איכות ראויה. אם יש חשד לגבי כתב עת מסוים, ניתן לבדוק אותו ברשימת כתבי העת הטורפים.
איכות המאמר.
כפי שהאימפקט פקטור מהווה מדד כמותי להשפעתו של כתב העת, מספר האזכורים שמקבל מאמר מהווה מדד כמותי להשפעתו. קריטריון זה מצריך זמן, לעיתים שנים אחדות, עד שהשפעתו של המאמר מחלחלת למאמרים ופרסומים אחרים. כדי לראות את מספר האזכורים של מאמר, אפשר לחפש את פרטיו הביבליוגרפיים בגוגל סקולר.
מדד מספרי נוסף לאיכות המאמר הוא שנת הפרסום שלו. ככל שמאמר עדכני יותר, כך עולה הסיכוי שהוא עשה שימוש בכלים מתודולוגיים איכותיים יותר והתבסס על ספרות מחקרית ענפה יותר.
לקוראים שאינם מומחים בתחום הידע, ייתכן שהמאפיין הכי חשוב בבחירה של מאמר איכותי הוא היותו מאמר סקירה. רוב המחקרים המתפרסמים בכתבי עת הם מאמרים המדווחים על מחקר יחיד שהחוקרים ערכו. מחקר יחיד הוא מוגבל משום שהוא נעשה על מדגם מסוים, בתרבות מסוימת, בכלים מסוימים. ייתכן שלו היה נערך בתנאים אחרים, גם התוצאות שהתקבלו בו היו אחרות. לכן, מומלץ לקוראים שאינם מומחים בתחום הידע לפנות למאמר סקירה. מאמר סקירה סוקר את כל המחקרים שנעשו בתחום ומסכם אותם. קיימים שני סוגים של מאמרי סקירה. במאמר סקירה review איכותני, החוקר מסכם את הספרות הקיימת לפי הבנתו ושיקול דעתו באופן מילולי. במאמר סקירה מסוג מטא-אנליזה החוקר מסכם את ממצאי המחקרים הקודמים באופן סטטיסטי.
איכות החוקר.
ברוב המקרים, מאמרים שמתפרסמים בכתבי עת איכותיים, נכתבים על ידי כותבים מהימנים. אבל אם קוראים מאמר בכתב עת שאינו איכותי, מומלץ לבדוק את מידת המומחיות של החוקר. אפשר לעשות זאת בשתי דרכים עיקריות. ראשית, אפשר לבחון את המוסד שאליו משתייך החוקר. פרט זה יהיה רשום בדרך-כלל מתחת לשמו או בתחתית העמוד הראשון של המאמר. שנית, אפשר לחפש את פרופיל החוקר בתוך גוגל סקולר ולבדוק כמה מאמרים הוא פרסם, באילו תחומים, ועד כמה גדולה הייתה השפעתם. בגוגל סקולר ניתן לראות גם את מדד h-index המכמת את התוצר האקדמי של החוקר ואת ההשפעה של פרסומיו.
מבנה מאמר מדעי.
מבנה המאמר המדעי תלוי בתחום המחקר. במדעי החברה והטבע המאמרים בנויים בדרך-כלל ממספר פרקים. פסקת התקציר מופיעה בראש המאמר, ומסכמת את המאמר כולו. פרק המבוא כולל את סקירת הספרות ואת השערות המחקר. פרק השיטה מתאר את האופן בו נעשה המחקר, את המדגם ואת כלי המחקר. פרק הממצאים מציג את תוצאות המחקר ואת הניתוחים הסטטיסטים. פרק הדיון מציג את מסקנות המחקר והשלכותיו. בסיום המאמר מופיעה רשימת המקורות שבהם השתמשו המחברים. רשימה זו נקראת גם ביבליוגרפיה.
ביבליוגרפיה.
רשימת המקורות או הבִּיבלִיוֹגְרַפִיָה כוללת את הפרטים הביבליוגרפיים של כל המקורות שאוזכרו בתוך המאמר. ישנן כמה שיטות שונות לכתיבת אזכורים ורשימת מקורות כגון APA MLA, Chicago, IEEE מאמר ללא רשימת מקורות, הוא ככל הנראה לא מאמר מדעי.
לביבליוגרפיה שתי מטרות עיקריות:
הערות שוליים.
בתחומים אחדים, כגון משפטים, מאפיין ויזואלי בולט של מאמר מדעי הוא ריבוי הערות השוליים, כך שלעיתים רוב שטח הדף מוקדש להערות שוליים. הערות אלה משמשות לציון מקורות ואסמכתאות, להפניה לביבליוגרפיה המרחיבה את הדיון בנושא ולהעמקת הדיון בפרטים שאינם נחוצים להבנה ראשונית של הנושא.
המאמר המדעי ככלי להערכה מקצועית.
מאמר מדעי הוא כלי חשוב, ולעיתים עיקרי, להערכת כישוריו של חוקר ולקביעת קידומו האקדמי, כמו גם כלי למדידת תפוקתה של יחידה אקדמית (חוג, פקולטה, מכללה, אוניברסיטה, ואף כלל האוניברסיטאות במדינה). מדידה זו נעשית לפי מספר המאמרים ולפי איכותם, ויצרה את הביטוי Publish or Perish - פרסם או פרוש, המכוון אל החוקרים והחוקרות. כורח פרסום זה סופג ביקורת. דוגמה לכך הם דבריו של פרופ' יעקב זיו: "יש פריחה של מאות ואולי אלפי כתבי עת שמקבלים כל מאמר, וכל שיטת המדידה הזאת של 'כמה פרסמת' גורמת לכך שאין לחוקר את האוויר לנשימה לחשוב בשקט ולעומק על נושאים".
אנגראמה
ג'ינגיס חאן (להקה)
ג'ינגיס חאן (בגרמנית: Dschinghis Khan) היא להקת דיסקו גרמנית, שהוקמה בשנת 1979.
היסטוריה.
הלהקה השתתפה באירוויזיון 1979 (שהתקיים בירושלים) עם השיר "Dschinghis Khan" באורך 2:54 דקות, שנכתב על ידי ברנד מנונגר והולחן על ידי ראלף זיגל. שמה של הלהקה - מקורו באותו שיר.
לאחר הופעתה באירוויזיון, הלהקה התפרסמה מאוד, ובשנות ה-80 הייתה ידועה בכל רחבי אירופה, ובעיקר בגרמניה, ברית המועצות ויפן, ואף זכו להכרה בארצות הברית. השירים שלהם היו תמיד על אישיות עבר ידועה, תרבויות ומקומות.
אף על פי שהלהקה התפרקה באמצע שנות ה-80, השירים שלה המשיכו להיות פופולריים ועד היום ממשיכים להפיץ ברחבי האינטרנט קליפים ושירים שלה. הקליפ הפופולרי ביותר שלהם הוא ביצוע שלהם לשיר "Moskau".
בישראל נחשב הלהיט "ג'ינגיס חאן" לאחד השירים המזוהים ביותר עם תחרות האירוויזיון לדורותיה, והופעתה הססגונית של הלהקה בעת ביצוע השיר באירוויזיון 1979 נחקקה עמוק בזיכרון הישראלי. על כך תעיד העובדה שהשיר והמופע הנלווה אליו השתלבו בעלילת הקומדיה זוכת פרס האקדמיה הישראלית הללויה, והרקדן הראשי של הלהקה המחופש כ"ג'ינגיס חאן" אף מופיע כדמות בסרט בגילומו של השחקן הישראלי הראל נוף.
חברי הלהקה המקוריים הם:
הלהקה הוקמה מחדש בשנת 2005, כאשר סטפן טרק החליף את מקומו של לואיס פוטרגיטר (הרקדן הראשי בלהקה שבין היתר גילם את דמותו של "ג'ינגיס חאן") שנפטר מאיידס. הם הופיעו פעם אחת מאז החידוש, במוסקבה באצטדיון אולימפיסקי ב-17 באוקטובר 2005. כחצי שנה לאחר מכן, ב-7 במאי 2006, נפטר סטיב בנדר מסרטן.
הלהקה, שידועה כעת בשם "מורשתו של ג'ינגיס חאן", יצאה לסיבוב הופעות מחורף 2006 עד לסתיו 2007. הם תכננו גם סיבוב הופעות בגרמניה ביוני 2007, שבנוסף לו יצא גם דיסק DVD חדש. הדיסק יצא לאור לאחר 8 שנים שלא הוציאו אף דיסק.
בנוסף יצא גם אלבום "Seven Leben" המכיל 15 שירים חציים חידושים ללהיטי העבר.
כלו&quot;ב
קוואנטס
קוואנטס (באנגלית: Qantas Airways Limited) היא חברת התעופה הלאומית של אוסטרליה, בסיסה הראשי נמצא בנמל התעופה של סידני.
החברה נמצאת במקום ה-11 ברשימת חברות התעופה הגדולות ביותר והיא נחשבת לחברת התעופה הבטיחותית ביותר בעולם. ובשנת 2019 זכתה במקום השמיני בתואר 'חברות התעופה הטובות ביותר'. ב-2020 הוציאה החברה את בואינג 747 האחרון.
תולדות החברה.
החברה נוסדה ב-16 בנובמבר 1920 בעיר וינטון שבקווינסלנד, בשם "Queensland and Northern Territory Aerial Services" ("השירות האווירי של קווינסלנד והטריטוריה הצפונית"), והשם Qantas הוא ראשי תיבות של שם זה. מטוסה הראשון של החברה היה AVRO-504K.
בשנת 1998 הקימה החברה יחד עם חברות נוספות את ברית חברות התעופה Oneworld.
מקום מושבה של החברה כיום בסידני שבניו סאות' ויילס והיא חברת התעופה האוסטרלית הגדולה ביותר. היא נסחרת בבורסה האוסטרלית תחת קוד החברה QAN.
בפברואר 2017 התחילה החברה במגעים לחתום על הסכם שותפות קוד יחד עם אל על הצפוי להחתם באמצע 2017
בשנת 2018 התחילה לטוס מאוסטרליה לבריטניה בטיסה ישירה.
צי המטוסים.
צי המטוסים של החברה נכון ליולי 2020:
הסכמי שותפות קוד.
מלבד לחברותה בברית חברות התעופה Oneworld, לקוואנטס הסכמי שותפות קוד עם החברות הבאות:
תקריות ותאונות.
בין השנים 1927-1945 היו לחברה שמונה תאונות קטלניות בהם נהרגו 63 איש, מחציתן התרחשו בשנות מלחמת העולם השנייה, כאשר מטוסי קוואנטס פעלו מטעם בעלות הברית.
שלוניקי
פרנץ ברוואלד