האהבות הנכזבות, הדחייה והזלזול מצד מרבית מבקרי הספרות, במיוחד לאחר ערעור יחסיו עם מיהאי באביץ', שהיה אז האורים ותומים של הספרות ההונגרית, וכמו כן חוסר אמצעי הפרנסה היוו מצבי דחק שזירזו התלקחויות חמורות וממושכות יותר של מחלתו הנפשית. אכזבה נוספת הייתה אי הזמנתו לוועידת הסופרים הסובייטים הראשונה שהתקיימה במוסקבה ב אוגוסט 1934.
החלמה מסוימת חלה בין השנים 1935–1936 כאשר מונה יוז'ף לעורך כתב העת Szép Szó (סֵפ סו) ("מילה יפה"), מקום העבודה הקבוע הראשון שהשיג בחייו הבוגרים ובו עבד יחד עם פאל איגנוטוש. כתב העת מומן על ידי המזרחן ממוצא יהודי, הברון ברטלן הטוואני.
בשנת 1937 קיבל יוז'ף פרס ספרותי ע"ש באומגרטן. לעומת זאת חש מרירות רבה אחרי שהקובץ האחרון שלו ""כואב מאוד" - "Nagyon fáj"", שיצא לאור ב-1936 נמכר רק בעותקים ספורים בחנויות.
באותה שנה נלכד שוב בהתאהבות מיסרת, הפעם במורה צעירה לחינוך מיוחד בשם פלורה קוזמוצה, לימים אשת חברו גיולה אייש. שוב נתקף בדיכאון חמור שלא חלף אף אחרי אשפוז נוסף, בבית ההבראה "סייסטה".
אטילה יוז'ף נפטר ב-3 בדצמבר 1937 כשהוא בן 32, בבאלאטונסארסו שם התגורר לאחרונה עם אחותו וגיסו. יוז'ף נדרס למוות על ידי רכבת סחורות, לאחר שנשכב על פסי הברזל ככל הנראה מתוך כוונה להתאבד. האפשרות שזו הייתה תאונה נראתה הרבה פחות סבירה.
יוז'ף נקבר זמנית ביישוב באלאטונסארסו והובא לקבורה בשנת 1942 בבית העלמין קרפשי בבודפשט.
יצירתו.
ספריו:
פרסומים אחרי מותו:
תרגומים:
משירי פרנסואה ויון, אמיל ורהארן, סרגיי יסנין, גתה, משוררים רומנים וכו'.
יצירותיו בתרגום לעברית.
שיריו תורגמו לעברית, בין השאר, בידי אביגדור המאירי, איתמר יעוז-קסט,
רמי סערי, דוד גלעדי, מרדכי אבי שאול, ראובן צור ומשה גנן.
יצירותיו בתרגום לשפות אחרות.
הסופרת ההונגריה אדית ברוק תרגמה את יצירותיו לאיטלקית.
אטילה יוז'ף ומוזיקה.
מלחינים הלחינו מוזיקה לפי שירתו ולזכרו:
בישראל:
להאזנה - משיריו המולחנים של יוז'ף:
לקריאה נוספת.
Garay Laszlo - Jozsef Attila identitásai- Alkotáspsichológiai esettanulmány
MFFA, 2005, Budapest
Balogh László- "József Attila". (3. kiad.) Budapest 1980, Gondolat, (Nagy magyar írók.)
Fodor András - "Így élt József Attila". Budapest 1980, Móra K., Így élt
Gyertyán Ervin - József Attila alkotásai és vallomásai tükrében. (4. kiad.) Budapest 1986, Szépirod. K., Arcok és vallomások
Illyés Gyuláné - "József Attila utolsó hónapjairól". (2. kiad.) Budapest 1988, Szépirod. K
József Jolán - "József Attila élete". Budapest 1999, Makai Á
Szántó Judit: "Napló és visszaemlékezés". (2. jav., bőv. kiad.) (Sajtó alá rend. Murányi Gábor.) Budapest 1997, Argumentum, .
Vágó Márta: "József Attila. [Naplójegyzetek.]" (2. kiad.) (Sajtó alá rend. Takács Márta, utószó és jegyz.: Fehér Erzsébet.) Budapest 1978, Szépirod. K.,
Valachi Anna - "József Attila". Budapest 1999, Elektra Kiadóház, Élet-kép sorozat.)
דומוקוש סילאג'י
דומוקוש סילאג'י (הונגרית: Szilágyi Domokos; 2 ביולי 1938–2 בנובמבר 1976) היה משורר, סופר ומתרגם רומני-הונגרי.
חייו.
סילאג'י בן המיעוט ההונגרי ברומניה, נולד בכפר נאג'שומקוט שבטרנסילבניה, בן לכומר רפורמיסטי. למד שפה וספרות הונגרית. בין השנים 1960 ו-1970 חי בבוקרשט, לאחר מכן גר בקולוז'וואר (קלוז'-נאפוקה ברומנית). סילאג'י היה המשורר ההונגרי החשוב ביותר ברומניה במחצית השנייה של המאה העשרים. לרוב התמקדה שירתו האוונגרדיסטית בסלידה מהיומיום ובחיפוש אחר יתרונות הקדמה ושלמות האדם. התאבד בשנת 1976.
יאנוש פילינסקי
יאנוש פילינסקי (הונגרית: Pilinszky János; 27 בנובמבר 1921 - 27 במאי 1981) היה משורר הונגרי.
פילינסקי, יליד בודפשט, עבד כעוזר לעורך כתב-העת "אלט" (Élet "חיים") עד שנת 1944, שבה גויס. במשך השנה האחרונה של מלחמת העולם השנייה היה שבוי מלחמה ונחשף למראות של מחנות הריכוז הנאצים למשל בראוונסבריק שבגרמניה, וזוועות המלחמה הן אחד הנושאים המרכזיים בשירתו הנוצרית המטאפיזית.
פטר קנטור
פטר קנטור (הונגרית: Kántor Péter; נולד ב-5 בנובמבר 1949) הוא משורר הונגרי-יהודי זוכה בפרסים רבים לרבות פרס אטילה יוז'ף.
חייו.
פטר קנטור נולד בבודפשט בשנת 1949. למד באוניברסיטת בודפשט אנגלית ורוסית, ועבד בכתבי-עת שונים כמתרגם.
כיום, מתפרנס קנטור בעיקר מהכתיבה ונחשב לאחד היוצרים הבולטים בשירה ההונגרית בת-ימינו.
קנטור היה אורח פסטיבל המשוררים "משכנות שאננים" בשנת 1999.
שיריו תורגמו לעברית, בין השאר, בידי משה גנן, רמי סערי, אגי משעול ויעקב ברזילי.
ערכי נורמה בבדיקת דם
טרסיבה
ג'ולה אייש
ג'ולה אייש (בהונגרית: Illyés Gyula; 2 בנובמבר 1902 - 15 באפריל 1983) היה משורר, סופר, מתרגם ועורך הונגרי.
חייו.
ג'ולה אייש נולד בכפר פֶלְשֵׁרַצֶגְרֶשְׁפּוּסְטָה (Felsőrácegrespuszta; מחוז טולנה, דרום-מערב הונגריה). קובץ שיריו הראשון, "אדמה קשה", התפרסם בשנת 1928. בשנות השלושים נטל חלק בתנועת יוצרים שחקרה את תנאי-החיים העלובים בכפרי הונגריה, וספרו בפרוזה "אנשי הפוסטה" (1934) נחשב לתעודה הספרותית החשובה ביותר של אותה תנועה. בין ספרי השירה שלו ראויים לציון "אני מדבר על גיבורים" (1933), "שנה אחת" (1945), ו"שירים חדשים" (1961). הוא פרסם, בין היתר גם בשבועון הסאטירי ההונגרי לודאש מתי.
הוא זוכה פרס באומגרטן 4 פעמים (1931, 1933, 1934, 1936)
אייש נפטר בבודפשט בשנת 1983
יוז'ף טורנאי
יוז'ף טורנאי (בהונגרית: Tornai József; 9 באוקטובר 1927 – 31 בינואר 2020) היה משורר, מתרגם וסופר הונגרי.
ביוגרפיה.
יוז'ף טורנאי נולד בדוּנַהָרַסְטי שבקרבת בודפשט בשנת 1927 ועבד שנים רבות כפועל וכמנהל עבודה בבית-חרושת למכוניות. לאחר מכן ערך את כתב-העת "קוֹרְטָרְשׁ", ובין השנים 1992 ו-1995 כיהן כיו"ר אגודת הסופרים ההונגרים. טוֹרְנַאִי היה מקורב לזרם העממי בשירה ההונגרית, והוא הרבה לתרגם להונגרית משירת האינדיאנים באמריקה ומשירת אוקיאניה. ספר הביכורים שלו, "ציפור גן-עדן" ראה אור בשנת 1959. עם שאר ספריו נמנים "שער זהב" (1967), "מתחת לראשי ירח מלא" (1979) ו"האני ברבים" (1982). אחדים משיריו תורגמו לעברית בידי רמי סערי וראו אור בעיתון "הארץ" ובכתב-העת "הליקון".
נפטר ב-31 בינואר 2020.
אוטו אורבן
אוטו אורבן (בהונגרית: Orbán Ottó, 20 במאי 1936 - 26 במאי 2002) היה משורר, מתרגם ומסאי הונגרי-יהודי זוכה פרס קושוט (1992) וזוכה פרס אטילה יוז'ף פעמיים (1985, 1973).
קורות חיים.
אוטו אורבן נולד בבודפשט בשנת 1936. אוֹרְבַּן למד ספרנות באוניברסיטת בודפשט ועבד בכתב-העת "קֹרְטָרְשׁ". ספר ביכוריו, "חג שחור" התפרסם ב-1960, ואחריו הופיעו, בין השאר, "פרידה מבית-לחם" (1967), "קורבן-אדם" (1973), "הר-הגעש הרדום" (1981) ו"עוצמת השירה" (1994). אוֹרְבַּן שהרבה לתרגם להונגרית מאנגלית ומספרדית נודע גם בזכות ספרי הילדים המצוינים שכתב והודות לספר-המסע שלו על הודו, "חלון לאדמה" (1972). שירתו שילבה לשון גבוהה ונמוכה, דיאלוגים וסלנג.
ארז'בט טוט
ארז'בט טוט (בהונגרית: Tóth Erzsébet; נולדה ב-28 באוגוסט 1951) היא משוררת הונגרייה.
ביוגרפיה.
טוט נולדה בטטבאניה שבצפון-מערב הונגריה. היא למדה מנהל עסקים ועבדה בין השנים 1981 ו-1985 בשירות חברת השקופיות ההונגרית. לאחר מכן התמסרה לכתיבה. טוט פרסמה את ספר הביכורים שלה, "אמצעו של שיר אינסופי", בשנת 1979. לאחר מכן התפרסמו ספריה "יום הנר" (1982) ו"מאחורי פניך" (1993). אמנם היקף יצירתה הספרותית אינו רחב, אולם שיריה מעוררים עניין ותשומת לב בצלילות הבעתם ובעוצמת תיאוריהם.
גזה סץ'
גזה סץ' (בהונגרית: Szőcs Géza; 21 באוגוסט 1953 – 5 בנובמבר 2020) היה משורר הונגרי.
ביוגרפיה.
גזה סץ' נולד ב-1953 במַרוֹשְׁוָשָׁרְהֵי (טרגו מורש ברומנית) ולמד באוניברסיטת קולוז'וואר (קלוז'-נאפוקה ברומנית), שם סיים את חוק לימודיו ב-1978. למן פרסום ספרו "דו-קרב" (1977) נאסר עליו לפרסם ברומניה את שיריו.
ב-1982 פרסם יחד עם עמיתיו עצומה הקוראת לשלטונות רומניה להעניק זכויות למיעוטים הלשוניים במדינה. כותבי העצומה נרדפו, וסץ' נכלא והושם במעצר-בית עד 1986. בין השנים 1986 ו-1989 שהה כגולה פוליטי בשווייץ; חזר לטרנסילווניה בשנת 1990.
שירתו של סץ' תיעדה עולם שרומס את חירויות הפרט ושמשטר אימים שולט בו ביד רמה. שילוב העגמומיות, ההומור והאבסורד ושפע משחקי המילים קירבו את שירתו לסיפורת הפוסט-מודרניסטית בספרות הונגריה ובמיוחד ליצירת פטר אסטרהאזי.
סץ' נפטר ב-5 בנובמבר 2020 מסיבוכים של מחלת נגיף קורונה 2019 בהתפרצות נגיף הקורונה בהונגריה.
פאל בקש
פאל בקש (בהונגרית: Békés Pál; 27 במרץ 1956 – 28 במאי 2010) היה סופר ומתרגם הונגרי-יהודי זוכה פרס אטילה יוז'ף.
פאל בקש נולד בבודפשט בשנת 1956, ולמן שנת 1976 ואילך פרסם ספרי ילדים ומבוגרים.
המאפיינים העיקריים של כתיבתו הם האסוציאטיוויות הפוסט-מודרניסטית, ההתבוננות באבסורד שבעולם והתפישות האירוניות של המציאות. בקש זכה בפרסים רבים על ספריו. בין יצירותיו: "עגורים" (1979), "אהבתי, באמצע הדרך" (1983), "מיתוסים מהשיכון" (1984), "היום הגדול של דוקטור מינורקה וידור" (1985), "ויולה עם הויולה" (1986), "יחסים שבטיים" (1990), "מסעות רגשניים ברחבי מרכז אירופה" (1991), "היינו הך לחיפושית" (1993) ו"אוסף בולים" (2000).
מוזיקה מוקדמת
מוסיקה עתיקה
כלים אותנטיים
סעיף 175