אורכו הכולל של הגבול בין ארצות הברית ומקסיקו הוא 3,360 ק"מ והוא חוצה מגוון רב של פני שטח, כולל תחומים עירוניים ומדבריות. גדר ההפרדה נמצאת בחלקיו העירוניים של הגבול, התחומים הפופולריים יותר של מעברים לא חוקיים בעבר. התחומים העירוניים הללו כוללים את סן דייגו, קליפורניה ואל פאסו, טקסס. כתוצאה מהצלחת גדר ההפרדה, חל ריבוי במספר הניסיונות הבלתי חוקיים לחצות את מדבר סונורה והר באבוקיוארי באריזונה. בין 1 באוקטובר 2003 ו-30 באפריל 2004 660,390 אנשים עוכבו על ידי משמר הגבול של ארצות הברית בזמן שהם ניסו לחצות את הגבול באופן בלתי חוקי. בין 43 ל-61 אנשים מתו בזמן שניסו לעבור את מדבר סונורה במשך אותה התקופה בלבד, פי שלושה יותר משנה הקודמת. באוקטובר 2004, משמר הגבול האמריקאי הודיע כי במהלך 12 החודשים האחרונים 325 איש נהרגו בזמן שניסו לחצות את הגבול בין ארצות הברית למקסיקו. בין השנים 1998–2004, 1,954 איש הוכרזו רשמית כמתים לאורך גבול ארצות הברית–מקסיקו.
בשנים האחרונות חלה גם עלייה במספר המהגרים הלא-חוקיים מרחבי העולם אשר מנסים להיכנס לארצות הברית דרך הגבול המקסיקני. במהלך קמפיין הבחירות לנשיאות, קרא דונלד טראמפ לבניית מחסום יבשתי גדול וחומה מבוצרת בגבול ארצות הברית - מקסיקו. הפרויקט, שטרם יצא לפועל, מכונה "חומת טראמפ". הוא הצהיר כי מקסיקו תשלם את עלות בניית החומה, שעלותה בין 8 ל-12 מיליארד דולרים, באמצעות מיסים. עם זאת, אנריקה פניה נייטו, נשיא מקסיקו, אמר פעמים רבות כי "מקסיקו לא תשלם עבור בניית החומה". ב-25 בינואר 2017, טראמפ חתם על צו נשיאותי להתחלת בניית החומה.
המבקרים את החומה טוענים כי המבצעים הללו הם פשוט תכסיס יחסי ציבור. כלומר, בניית החומה נועדה לשכנע את אזרחי ארצות הברית שהגבול "בטוח", בזמן שכלכלת ארצות הברית מרוויחה מכוח האדם הזול הזורם למדינה דרך הגבול. במקסיקו גדר ההפרדה מכונה "קיר הבושה".
ב-26 ביולי 2019 אישר בית המשפט העליון של ארצות הברית העברה של 2.5 מיליארד דולר מתקציב משרד ההגנה לצורך בניית קטע באורך 150 ק"מ של גדר ההפרדה בין ארצות הברית למקסיקו.
עם כניסתו לתפקיד ב-20 בינואר 2021, חתם הנשיא ג'ו ביידן על צו המקפיא את בניית החומה.
עמק חולה
הפארק הלאומי והנגנאוי
הפארק הלאומי והנגנאוי (Whanganui National Park) הוא פארק לאומי הממוקם במזרח האי הצפוני של ניו זילנד, סביב נהר והנגנאוי. האתר הוכרז כפארק לאומי בשנת 1986 ומשתרע על שטח של 742 ק"מ רבוע סביב חלקו המרכזי של הנהר, אך הנהר עצמו אינו מוגדר כחלק מהפארק.
מרידיאן
מִצְהָר או "קו אורך" או מרידיאן (באנגלית: Meridian) הוא קו דמיוני הנמתח על פני כדור הארץ מהקוטב הצפוני לקוטב הדרומי, ומקשר את כל הנקודות שיש להן אותו אורך גאוגרפי. מיקום נקודה על המרידיאן נקבע לפי הרוחב הגאוגרפי שלה. כל מרידיאן ניצב לקווי הרוחב בנקודת המפגש שלהם. כל המרידיאנים שווים באורכם, שהוא חצי מהיקף כדור הארץ (בין הקטבים).
המרידיאן העובר דרך מצפה הכוכבים המלכותי של גריניץ', בסמוך לעיר לונדון, הוגדר כקו האורך אפס, או המרידיאן הראשי. המרידיאן בצידו השני של כדור הארץ הוא אפוא 180 מעלות. קו התאריך הבינלאומי עובר פחות או יותר לאורך המרידיאן של 180 המעלות. האזור ממערב לגריניץ' מכונה חצי הכדור המערבי וממזרח לגריניץ' - חצי הכדור המזרחי.
מקור המונח "מרידיאן" במילה הלטינית meridies, שפירושה "אמצע היום". השמש חוצה במסלולה כל מרידיאן נתון באמצעו בחצות היום בין הזריחה לשקיעה. מקובל לפעמים לתרגם את המונח לעברית כמִצְהָר או קו-צהריים.
נחש הפעמונים
בישולי שדה (מתודה)
שכונות הגנים בירושלים
שכונות הגנים הן שש שכונות מגורים יהודיות שהוקמו במערב ודרום ירושלים בשנות ה-20 של המאה ה-20, לפי תכנונו של האדריכל ומתכנן הערים ריכרד קאופמן, על פי אסכולת עיר הגנים של אבנעזר הווארד.
שכונות הגנים היו מרווחות וירוקות. רחובותיהן הותאמו לטופוגרפיה הירושלמית, ונבנו בהן שדרות-גן. בשכונות נבנו בתים חד-קומתיים בעלי גינה, מה שהיווה חידוש בירושלים, שהייתה חסרה גינות פרטיות וגנים באותה תקופה. הנקודה הגבוהה ביותר בכל שכונה הייתה מיועדת להקמתו של מבנה ציבורי.
שכונות הגנים סימלו לראשונה את פריצתן של השכונות היהודיות בירושלים הרחק מהעיר העתיקה ורחוב יפו, כאשר תושבי השכונות העדיפו את השקט, המרחב והירק על פני הקרבה למרכז העיר.
רהצ&quot;פ
מערכת ההפרשה הפנימית
רוסונרי
מערכת ההפרשה החיצונית
וילה הארון א-רשיד
וילה הארון א-רשיד היא בית מגורים מפואר ברחוב דוד מרכוס מס' 18 בשכונת טלביה בירושלים.
הווילה נבנתה בשנת 1926 עבור חנא אברהים בשאראת על ידי האדריכל מאוריציוס גיסלר, ונקראה על שמו של הח'ליף העבאסי הארון א-רשיד, שעל פי המסורת היווה את ההשראה לסיפורי אלף לילה ולילה. בווילה שתי קומות, שחלוקת החדרים הפנימית שלהן היא בסגנון ליוואן: אולם וחדר מרכזי, שמשני צידיהן חדרי שינה ושירותים. רצפות החדרים מעוטרות. על גג הבניין מבנה בטון קטן, שיועד למשרתים.
בכניסה הצדדית לווילה, מצוין שמה על אריחי קרמיקה באנגלית ובערבית. בעבר הייתה כתובת כזו גם בחזית הבית, אך היא נותצה במהלך השנים ככל הנראה בשל הרצון לטשטש את סממני הזהות הערבית, ולפי אחד הסיפורים זה נעשה על ידי אנשי ביטחון לפני פגישה של גולדה מאיר, שהבית שימש כדירת השרד שלה כשהייתה שרת החוץ, עם מזכ"ל האו"ם דאג האמרשלד. בשנת 1994, נוספו בחזית הדרומית אריחי קרמיקה המעוטרים במגני דוד, שעליהם נכתב בעברית "כי שמך נקרא על הבית הזה".
היסטוריה.
הווילה שימשה את משפחת בשאראת הערבית-קתולית עד 1938, עת הושכרה לחיל האוויר הבריטי. בקומה התחתונה שכנה מפקדה של חיל האוויר, ובקומה העליונה התגוררה משפחתו של מפקד החיל בארץ ישראל. עם עזיבת הבריטים ב-14 במאי 1948, נמסרו מפתחותיה לראובן מס שהיה מפקד בהגנה, על סמך ידידותו האישית עם אנשי חיל האוויר. 15 אנשי הגנה הסתננו באותו היום לווילה בזחילה, כדי שלא יבחינו בהם, והניפו על ראשה את דגל ישראל.
בשנות ה-50 שימשו מגורי המשרתים כדירת השרד של שרי העבודה גולדה מאיר ומרדכי נמיר ושל יושב ראש הכנסת, קדיש לוז. בקומה הראשונה של הבית התגורר שופט בית המשפט העליון צבי ברנזון.
תושב מרכזי נוסף בבית היה שלמה ארזי, ששימש כראש לשכת הקריה במשרד ראש הממשלה ומאוחר יותר גם כבכיר במשרד האוצר. ארזי חי בבית עד ליום מותו ולאחר מכן התגוררה בו אשתו - ג'יזל ארזי עד לפטירתה בשנת 2017.
בשנת 1994 רכש את הווילה איש עסקים ששיפץ והרחיב אותה.
למת הארבעה
דיאגרמה קומוטטיבית
ערוך השלחן
Transfer RNA
tRNA (קיצור באנגלית של Transfer RNA; בעברית: רנ"א מוביל, רנ"א מעביר או רנ"א מְתָאֵם) הוא אחד מסוגי ה-RNA הנמצאים בתאיהם של יצורים חיים, שאינו מקודד לחלבון.
תפקידו של ה-tRNA הוא לקרוא את הקודון (שלשת הנוקלאוטידים) אשר נושא ה-mRNA, ובמידה והוא בעל חומצת האמינו המתאימה לשלשה (על-פי הקוד הגנטי) הוא נקשר אל הריבוזום, שם היא תצורף לשרשרת נבנית של חלבון. ה-tRNA עומד, אם כן, במרכזו של תהליך התרגום.
tRNA מהווה בין 10% ל-15% מכלל ה-RNA בתאי חיידקים; תא חיידק ממוצע מכיל כ-400,000 מולקולות tRNA.
מבנה.
מולקולת ה-tRNA קטנה למדי—היא בנויה מ-74 עד 93 נוקלאוטידים, כשהמבנה הנפוץ ביותר מורכב מ-76 נוקלאוטידים. המולקולה מסודרת במבנה מרחבי קבוע הכולל מספר זרועות. שני האזורים הקריטיים ב-tRNA הם האזור שאליו נקשרת חומצת האמינו, ומהעבר השני של המולקולה—האזור שנקשר ל-mRNA. הקישור ל-mRNA מתבצע באמצעות זיווג בסיסים רגיל (אדנין נקשר לאורציל, גואנין נקשר לציטוזין). האזור ב-tRNA שנקשר ל-mRNA נקרא אנטיקודון, והוא מורכב משלשת נוקלאוטידים (שלושה נוקלאוטידים יוצרים חומצת אמינו אחת) המסוגלת להיקשר לקודון של ה-mRNA. כך, למשל, אל הקודון AAC ב-mRNA נקשרת מולקולת tRNA שהאנטיקודון שלה הוא UUG. למולקולה זו של tRNA קשורה חומצת האמינו אספרגין (החומצה שאליה מקודד הקודון AAC לפי הקוד הגנטי). ה-tRNA נושא את חומצת האמינו אל הריבוזום, שם היא מתווספת לשרשרת הפפטידית הנבנית.
מולקולת ה-tRNA מורכבת, כאמור, ממספר זרועות. בכל זרוע מתקיים זיווג בסיסים בין שני חלקים שונים בגדיל ה-tRNA; בקצה הזרוע קיימת לולאה. יש לזכור כי למרות שהזרוע נראית כגדיל כפול, בשל זיווג הבסיסים (כמו ב-DNA, למשל), הרי שכל מולקולת ה-tRNA מורכבת מגדיל בודד אשר מתפתל ומאפשר זיווג בסיסים תוך-מולקולרי (באמצעות קשרי מימן). במולקולה בצורתה הטבעית (מבנה שלישוני) קשה לזהות את הזרועות; נוח להבחין בהן כשהמבנה השניוני מיוצג כ"עלה תלתן". tRNA מכיל מספר נוקלאוטידים מיוחדים, אשר אינם נמנים עם ארבעת הנוקלאוטידים הבסיסיים המרכיבים את ה-DNA וה-RNA. הזרועות המרכיבות את מולקולת ה-tRNA הן:
בנוסף לנוקלאוטידים המיוחדים ב-tRNA מתקיימים לעיתים בַזרועות זיווגים בלתי-שגרתיים בין נוקלאוטידים (גואנין-אורציל, גואנין-פסאודואורידין, אדנין-פסאודואורידין).