בודה החל לשחק בקבוצת המילואים של ורדר ברמן בשנת 1988, וכעבור שנה השתלב בקבוצה הבכירה, כשבתחילה שיחק בה ובמקביל בקבוצת המילואים, ובשנת 1990 ביצע את המעבר הסופי לקבוצה הבכירה, לאחר שמאמן הקבוצה אוטו רהאגל התרשם מכישוריו. בודה זכה באליפות היחידה שלו עם ורדר ברמן בעונת 1992/93, בשלושה גביעים מקומיים ובשלושה סופר קאפ. גם בזירה האירופית בודה נחל הצלחה, כאשר זכה בשנת 1992 בגביע אירופה למחזיקות גביע, לאחר ניצחון 2-0 במשחק הגמר מול מונקו, בו שיחק 90 דקות, אך הפסיד באותה שנה בסופר קאפ האירופי במפגש כפול לברצלונה. בשנת 1998 זכה בודה עם ברמן בטורניר האינטרטוטו, זכייה שהעניקה לקבוצה כרטיס לגביע אופ"א באותה עונה.
לאחר מונדיאל 2002 פרש בודה ממשחק פעיל בגיל 33, לאחר שבחר להישאר נאמן לוורדר ברמן לאורך כל הקריירה, אף על פי שקיבל הצעות ממועדונים בכירים כמו באיירן מינכן.
קריירה בינלאומית.
בודה החל לשחק בנבחרת גרמניה בשנת 1995, והשתתף עם הנבחרת בשלושה טורנירים גדולים. הטורניר הראשון היה יורו 1996, כאשר בודה שימש בעיקר כמחליף, ושיחק במשחק הגמר בו החליף במחצית את חברו לוורדר ברמן, דיטר איילטס. במשחק זה נבחרת גרמניה ניצחה 2-1 את נבחרת צ'כיה משער זהב של אוליבר בירהוף, וזו הייתה הזכייה הראשונה של בודה בתואר עם הנבחרת. הטורניר השני בו בודה השתתף עם נבחרת גרמניה היה יורו 2000, בו לא צלחה הנבחרת את שלב הבתים, והטורניר השלישי היה מונדיאל 2002, בו הפסידה הנבחרת הגרמנית 2-0 במשחק הגמר לנבחרת ברזיל, במשחק בו פתח בודה בהרכב. בודה הבקיע במונדיאל 2002 שער במשחק המכריע של נבחרת גרמניה בשלב הבתים מול נבחרת קמרון לאחר שנכנס כמחליף, במצב בו גרמניה סבלה מחסרון מספרי עקב הרחקתו של קארסטן ראמלו, ובדיעבד סייע לנבחרת הגרמנית להעפיל לשמינית הגמר, במשחק בו הייתה חייבת לנצח. בודה צבר בנבחרת גרמניה 40 הופעות, בהן הבקיע תשעה שערים, ובגמר מונדיאל 2002 ערך את הופעתו האחרונה במדי הנבחרת.
תארים.
עם ורדר ברמן:
עם נבחרת גרמניה:
ונלפאקסין
ונלפאקסין (Venlafaxine) היא תרופה נוגדת דיכאון מקבוצת ה-SNRI. התרופה יצאה לשוק לראשונה על ידי Wyeth בשנת 1993, ומשווקת כעת על ידי פייזר, דקסל פארמה וטבע. ידועה גם בשמות המסחריים אפקסור (Effexor) ו-ויאפקס (Viepax).
שימושים רפואיים.
התרופה משמשת בעיקר לטיפול בדיכאון קליני, הפרעת חרדה מוכללת, הפרעת פאניקה וחרדה חברתית. במינונים נמוכים (פחות מ-150 מ"ג) התרופה פועלת על הנוירוטרנסמיטור סרוטונין, ובמינונים בינוניים (מעל ל-150 מ"ג) היא עובדת גם על הנוירוטרנסמיטור נוראדרנלין. במינונים גבוהים (מעל ל-300 מ"ג) התרופה עובדת על הנוירוטרנסמיטורים סרטונין, נוראדרנלין ודופמין.
מרכז החיים
ריצ'רד קויל
ריצ'רד קויל (באנגלית: Richard Coyle; נולד ב-27 בפברואר 1972) הוא שחקן אנגלי.
קורות חייו.
קויל נולד בשפילד שבאנגליה.
הוא הבן הרביעי במשפחה בת 5 בנים. אביו היה בנאי. הוא התחיל את קריירת המשחק שלו בעקבות עבודה כבדרן במעבורת, שם אמר לו במאי התיאטרון שיש לו כישרון משחק וכדאי לו לעסוק בכך. ב-1995 למד שפות ופילוסופיה באוניברסיטת יורק והתקבל לבית הספר למשחק היוקרתי "אולד ויק" שבבריסטול. את לימודיו סיים ב-1998 באותה שנה יחד עם דין לנוקס קלי ועם עודד פהר.
קריירה.
קולנוע וטלוויזיה.
קויל התחיל לשחק בטלוויזיה בסדרה "לורנה דון" בתפקיד ג'ון ריד, בסאגה "חרב של כבוד" עיבוד לספרו של אוולין וו, ובסרט הקולנוע של מייק לי "טופסי טורווי". בעיבוד של 1999 לרומן "רעיות ובנות" מאת אליזבת גסקל שיחק בתפקיד מר קוקס. הפריצה הגדולה שלו הייתה בשנת 2000 כשקיבל את התפקיד של ג'ף מורדוק בסדרה הקומית "זיווגים". ב-2003 העדיף לא להמשיך להופיע בעונה הרביעית של הסדרה וכן סירב לשחק בפרק הפרידה. בראיון ב-2005 אמר קויל שאינו רוצה להיות מזוהה עם התפקיד.
ב-2002 ו-2003 כיכב בסדרה קצרת הימים "Strange" של ה-BBC, והשתתף בסרטי הקולנוע "אקסטזי", "פרנקלין" ובסרט "שנה מופלאה". באוקטובר 2006 השתתף בפרק ספיישל של "המפצח" "Cracker: Nine Eleven", וכיכב בסדרה "חושפי האמת" ב-ITV 1. עוד שיחק בעיבוד המודרני למחזה "אותלו" מ-2001 בתפקיד מייקל קסיו.
ב-2004 שיחק קויל בסרט "ליברטין" בתפקיד אלקוק, משרתו של ג'ון וילמוט, רוזן רוצ'סטר השני, לצדו של ג'וני דפ. ב-2010 הופיע בסרטו של מייק ניואל "" בתפקיד טוס, אחיו הבכור של ג'ייק ג'ילנהול.
הוא לוהק לתפקיד הראשי של שפריץ פון סתמבור (Moist von Lipwig) בסרט הקולנוע " Going Postal" המבוסס על ספר באותו שם (בעברית: "מהומה רבה על לא דוור") מאת טרי פראצ'ט.
בסרטו של רני הארלין (שהופץ גם בשם "Georgia") שיחק קויל בתפקיד ראשי. הסרט מתרחש ב-2008 על רקע המלחמה בין רוסיה לגאורגיה על השטח של דרום אוסטיה. בספטמבר 2011 הופיע קויל בתפקיד ויליאם וינתרופ בסרט הבכורה של מדונה כבמאית "וואליס ואדוארד" העוסק בדוכס ובדוכסית מווינדזור. בסרט המפלצות הקומי האירי "Grabbers" הופיע בתפקיד גארדה קירן או'שיאה. בסרט האימה "Outpost: Black Sun" מ-2008 גילם קויל את וולאס. ובסרט "Pusher" רימייק מ-2012 לסרט באותו שם מ-1996, שיחק בתפקיד פרנק.
ב-2012 הצטרף קויל לצוות השחקנים של הסדרה "פרשיות סמויות" של ערוץ USA בתפקיד סיימון פישר סוכן ה-FSB, ומושא אהבתה של אנני ווקר, בגילומה של פייפר פראבו. דמותו מופיעה עד לאמצע העונה השלישית של הסדרה.
ב-2014 רשת NBC החלה לשדר את הסדרה "Crossbones" כאשר קויל מגלם את טום לו, שתפקידו להרוג את הפירט "שחור הזקן" (בגילומו של ג'ון מלקוביץ').
תפקידים בתיאטרון.
ב-2002 לוהק קויל לתפקיד הראשי במחזה "The York Realist" מאת פיטר גיל, ובהפקה של המחזה "Proof" בתיאטרון דונמאר ורהאוס בלונדון לצדה של גווינת' פאלטרו. בעקבות הצלחתו הוא לוהק למחזה "After Miss Julie" העיבוד המחודש של פטריק מרבר למחזה מאת יוהאן אוגוסט סטרינדברג, יחד עם קלי ריילי והלן בקסנדייל. מספטמבר ועד נובמבר 2004 שיחק קויל בתפקיד הראשי במחזה "דון קרלו" מאת פרידריך שילר בבימויו של מייקל גרנדייג', ההפקה הועברה לווסט אנד והוצגה שם מינואר ועד אפריל 2005. צוות השחקנים כלל את דרק ג'קובי, פיטר אייר ואונה סטאבס.
מאוגוסט ועד ספטמבר 2006 שיחק קויל בהפקה של פיטר גיל למחזה "הבט אחורה בזעם" מאת ג'ון אוסבורן בתיאטרון המלכותי בבאת'. ב-2008 כיכב קויל במחזות "המאהב" ו-"The Collection " מאת הרולד פינטר בתיאטרון קומדי בלונדון לצדם של צ'ארלי קוקס וג'ינה מקי.
ב-2010 הופיע קויל בתפקיד ג'ון במחזה "Polar Bears" מאת מארק האדון בדונמאר ורהאוס.
ב-2014 שיחק בתפקיד מקדאף במחזה "מקבת'" שביימו קנת בראנה ורוב אשפורד בתיאטרון "פארק אווניו ארמורי".
במשחק הווידאו "פולקלור" מגלם קויל את תפקיד קיטס. בנוסף הקליט קויל ספרי שמע כמו " At The Mountains of Madness" ואת "The Shadow Over Innsmouth" מאת הווארד פיליפס לאבקרפט.
חיים אישיים.
קויל היה נשוי לשחקנית ג'ורג'יה מקנזי ולבני הזוג יש בת משותפת, פרודי, שנולדה ב-2008. משנת 2011 הוא במערכת יחסים עם השחקנית רות' ברדלי.
ריצ'ארד קויל
בלדסרה פרוצי
בלדסרה טומסו פרוצי (באיטלקית: Baldassare Tomasso Peruzzi) (7 במרץ 1481, אנצ'יאנו, ליד סיינה, טוסקנה – 6 בינואר 1536, רומא), צייר, ארכיטקט ומעצב תפאורות איטלקי. פעל בתקופת שיא הרנסננס ונחשב ממבשרי המנייריזם.
קורות חייו.
פרוצי נולד ב-7 במרץ 1481 בעיירה אנצ'יאנו שבקרבת סיינה שבטוסקנה, לאביו ג'ובני פרוצי שהיה אורג. הוא היה שוליה בסדנה לארכיטקטורה של ברנרדינו פונגאי (Bernardino Fungai) ופרנצ'סקו די ג'ורג'יו (Francesco di Giorgio). עבודתו כאמן מתועדת לראשונה ב-1501, באישור על תשלום שקיבל בעבור עבודה בבפטיסטריום של קתדרלת סיינה. בשנת 1503 עבר לעבוד ברומא, בעידודו של אגוסטינו קיגי בנקאי עשיר יליד סיינה אף הוא. בשנים 1509 עד 1511 בנה שם את וילה פארנזינה. ב-1520, עם מותו של רפאל, פרוצי החליף אותו בתפקיד הארכיטקט של בזיליקת סן פייטרו בותיקן. בשנים 3 - 1522 פרוצי עבד בבולוניה, לאחר מכן חזר לרומא. ב-1527, בעקבות ביזת רומא חזר לסיינה לתפקיד "הארכיטקט של הרפובליקה של סיינה" (Architetto della Repubblica). במקביל שימש גם כארכיטקט הקתדרלה של סיינה. ב-1532 חזר לרומא שם גם נשאר עד מותו.
בנו סלוסטיו ג'ובאני פרוצי, היה אף הוא ארכיטקט וצייר.
פרוצי נפטר ברומא ב-6 בינואר 1536, ונקבר שם בפנתיאון.
ביוגרפיה של בלדסרה פרוצי נכללת בספרו של ג'ורג'ו וזארי חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר.
פעילותו כארכיטקט.
הפרויקט הארכיטקטוני החשוב הראשון של פרוצי הייתה וילה פארנזינה ברומא, אותה בנה, בשנים 1506 - 1511 עבור אגוסטינו קיגי. בשנים 1520 עד 1535 (למעט השנים 1527 - 1532 בהן חזר לעבוד בסיינה) היה הארכיטקט של בזיליקת סן פייטרו בותיקן. בשנים 1527 עד 1532 שימש בתפקיד "הארכיטקט של הרפובליקה של סיינה" (Architetto della Repubblica). בתפקידו זה חיזק את ביצורי העיר והעיירות שבתחום שלטונה. בשובו לרומא בנה את "ארמון מסימו של העמודים" (Palazzo Massimo alle Colonne ) עבור משפחת מסימו, במקום שלושה מבנים שנשרפו במהלך "ביזת רומא".
פרוצי עסק רבות בתיעוד מבנים רומיים עתיקים. על פי הציורים שלו כתב תלמידו סבסטיאנו סרליו את "שבעת ספרי הארכיטקטורה" sette libri dell'architettura) שהיוו את ספר הארכיטקטורה הנפוץ ביותר במחצית השנייה של המאה ה-16.
פעילותו כצייר.