יש הלובשים הימטיון גם כיום, בעיקר גברים מבוגרים בעלי סטטוס חברתי-כלכלי נמוך יחסית. בשל השימוש הנרחב שנעשה בו, ומגוון הבדים הרחב מהם הוא נוצר, ממשיך ההימטיון להוות מושא למחקר.
רקמת עצב
רקמת העצב אחראית להולכת אותות חשמליים המעבירים מידע או הנחיות מאזור אחד לאזור אחר בגוף.
כ-98% מרקמת העצב מרוכזת במוח ובחוט השדרה המהווים מרכזי בקרה למערכת העצבים.
סוגי תאים.
ישנם 2 סוגי תאים ברקמת עצב:
מסלולים עצביים במערכת המוטורית
דרדית מצויה
דרדית מצויה (שם מדעי: Crupina crupinastrum) היא צמח ממשפחת המורכבים. פריחתה היא מחודש מרץ עד מאי. תפוצת הדרדית המצויה בעולם היא בארצות הים התיכון והמזרח התיכון. תפוצת הדרדית בארץ היא בכל אזורי החבל הים תיכוני וכן בצפון הארץ ובמרכזה. ניתן למצוא אותה מעט גם בשולי המדבר.
מאפיינים.
הדרדית היא צמח חד שנתי, כלומר צמח שיש לו מחזור רבייה אחד.
בראש כל גבעול של הדרדית מתפתחת תפרחת בצורת קרקפת. לקרקפת ישנו מעין צינור ארוך הבנוי משפע של חפים רעופים. מעליהם פרושים הפרחים, מעטים ודלילים יחסית. כל הפרחים צינוריים, צבעם סגול כהה. הפרחים החיצוניים גדולים ואלגנטיים, עקרים, ורק 1–3 מן הפרחים הפנימיים הם דו-מיניים. בכל קרקפת מבשילים זרעונים בודדים גדולים, צבעם לבן תחילה ואחר כך הופך לחום. בראשם ציצית שחורה. הזרע מכוסה שערות שחורות חד כיווניות, הפונות מעלה ומקלות על הזרע לחדור לקרקע.
היסטוריה.
בישראל נמצא הצמח לראשונה ברמת הגולן בפסגה המערבית של הר שיפון ב-4 במאי 2009 בקרקע של אפר וולקני. הצמח נפוץ באלג'יריה, באיראן, בטורקיה ובעיראק. הממצא בארץ סותר את התאוריה שהייתה מקובלת עד כה שצמח זה הוא תוצר של כלאיים בין דרדית מצויה לבין מין נוסף.
בעבר הוא נחשב לסוג של דרדר, אך מאוחר יותר הוגדר כסוג בפני עצמו וניתן לו בעברית שם דומה, המזכיר את הדרדר.
דרדית בינונית.
דרדית בינונית (שם מדעי: Crupina Intermedia) היא צמח ממשפחת המורכבים. פורחת מחודש אפריל עד מאי. תפוצת הדרדית הבינונית בעולם היא בארצות הים התיכון ובאסיה. תפוצת הדרדית הבינונית בארץ היא נדירה מאוד, ואפשר למצוא אותה רק בצפון הארץ ברמת הגולן. צורת הגבעול היא עגולה, צורת העלה היא כנוצה, ושפת העלה משוננת. הדרדית הבינונית צומחת בארץ אחת לשנה.
הרשות הארצית למדידה והערכה בחינוך (ראמ&quot;ה)
הרשות הארצית למדידה והערכה בחינוך (ראמ"ה) היא רשות ממשלתית המשמשת כגוף מקצועי האמון על המדידה וההערכה של מערכת החינוך בישראל. הרשות היא עצמאית פנים-ממשלתית, שהוקמה במעמד של יחידת סמך מתוגברת במשרד החינוך, המדווחת ישירות לשר החינוך. הרשות הוקמה בשנת 2005 כחלק מיישום המלצות ועדת דוברת.
היסטוריה.
בשנת 2002, מדינת ישראל השתתפה לראשונה במחקר החינוך PISA (להלן, מבחן פיז"ה) הבינלאומי, פרי יוזמתו של ארגון ה-OECD. היה זה הגל השני של מחקר פיזה 2000, הראשון שנתקיים. במחקר זה, כמו גם במחקרים ובמבחנים רחבי היקף אחרים, התבהרו נתונים לגבי מצבה של מערכת החינוך. ניתוח הממצאים השונים (תוצאות ההישגים הבינלאומיים, תוצאות המיצ"ב ונתונים לגבי המתגייסים לצה"ל) לימד על הישגים הנמוכים יחסית לציפיות של התלמידים בישראל ועל ירידה מתמשכת בהישגים אלו. הישגים נמוכים של התלמידים בישראל בלטו במיומנויות היסוד שנמדדו במחקר פיזה בקרב תלמידים בני 15: אוריינות שפה, אוריינות מתמטית ואוריינות מדעית. התוצאות הנמוכות יחסית האלו הכו בתדהמה את הציבור בישראל, והביאו את שרת החינוך דאז, לימור לבנת, להקים בשנת 2003 את ועדת דוברת שבחנה דרכים לשיפור מערכת החינוך בישראל.
ועדת דוברת חזרה והצביעה על ההישגים נמוכים בקרב תלמידי ישראל הן על פי מחקר הפיזה, הן על פי על-פי נתוני המיצ"ב, והן על פי מבחנים בינלאומיים אחרים והן על פי נתוני המתגייסים לצה"ל שהצביעו על ירידה מתמשכת וחריפה במיומנויות שפה בקרב המתגייסים ילידי הארץ.
תמונת המצב הבעייתית של ההישגים הלימודיים של תלמידי ישראל העלתה שאלה לגבי איכות ההון האנושי המתפתח במדינה ויכולתו להתחרות בעתיד עם מדינות העולם המפותחות והמתפתחות. ועדת דוברת המליצה על דרכים ושינויים נדרשים לשיפור מערכת החינוך. אחת מההמלצות העיקריות של הוועדה היו הקמת רשות ארצית למדידה והערכה. בינואר 2005 החליטה ממשלת ישראל בראשות אריאל שרון, לאמץ את עקרונות המלצות ועדת דוברת כמעט במלואן (החלטה 3060).
כחלק מיישום עקרונות אלו, ב-1 במרץ 2005 אושר מינויה של פרופ' מיכל בלר לתפקיד מנכ"לית הרשות הארצית למדידה והערכה בחינוך בהחלטת ממשלה מס' 3315 ולמעשה בכך הוקמה ראמ"ה. פרופ' בלר, גיבשה את מבנה הארגון ויחידותיו והחלה בגיוס כוח האדם. הרשות בהובלתה, לקחה על עצמה את מילוי התפקידים שהוגדרו בדוח דוברת ואומצו על ידי ממשלת ישראל.
בשנת 2006 יזמה ראמ"ה שינוי במבנה, במחזוריות ובמערך מבחני המיצ"ב, באופן שאפשר מעקב בר השוואה לאורך שנים בהישגים של תלמידי ישראל.
בשנת 2007 החליטה ממשלת ישראל בראשות אהוד אולמרט (החלטת ממשלה מס' 2314) להתחיל בעיגון פעילותה של ראמ"ה בחקיקה שתבטיח את מעמדה העצמאי של ראמ"ה, אי-תלותה ואת תפקידיה וסמכויותיה.
בשנת 2013 מונתה ד"ר חגית גליקמן למנכ"לית ראמ"ה.
מבנה הרשות.
הרשות מורכבת מהיחידות העיקריות הבאות:
מוזיאון הווטרנים אריאל
מוזיאון הווטרנים באריאל, הוא מוזיאון "הגבורה היהודית במלחמת העולם השנייה". המוזיאון מוקדש לשימור מורשת הווטרנים, לוחמים יהודים, וותיקי המלחמה אשר לחמו בנאצים בחזיתות שונות, ובעיקר בצבא האדום של ברית המועצות לשעבר, שורדי המצור של לנינגרד (סנקט פטרבורג) והוותיקים שעבדו בעורף..
אודות.
המוזיאון נפתח בתאריך 23 במרץ 1998, ביוזמת מויסיי מונוסוב, יו"ר ארגון הווטרנים באריאל, דאז. המוזיאון נתמך על ידי המשרד לקליטת העלייה ועיריית אריאל. כל חברי הארגון פועלים על בסיס התנדבותי. ואליהם מצטרפים להנצחה בהתנדבות גם תלמידי קריית החינוך אורט יובלי אריאל.
מוצגי המוזיאון.
במוזיאון נאסף חומר רב על היהודים שהשתתפו במלחמה ושזכו באותות ועיטורים על גבורתם, חומר נוסף על וותיקי המלחמה תושבי אריאל.
המוצגים במוזיאון מסודרים ב-15 דוכנים על פי התכנים השונים. השפות העיקריות הן עברית ורוסית.
הפריטים נתרמו בעיקר על ידי ווטרנים תושבי אריאל, והם כוללים: מדים של הלוחמים, תמונות של הווטרנים תושבי אריאל, מכתבים וכתבות עליהם, תמונותיהם, תעודות אותות הצטיינות, עיטורים ודרגות, וכן תמונות של הווטרנים המשתתפים במגוון פעילויות של תלמידי העיר או תושביה.
פרסים.
המוזיאון זכה במקום הראשון בתחרות של המוזיאונים לזכר מלחמת העולם השנייה.
קשרים קהילתיים.
במסגרת קידום מעורבות חברתית של תלמידיה, מנציחה קריית החינוך אורט יובלי אריאל, את פועלם של הווטרנים בעיר אריאל ואימוץ בית הווטרנים בתחזוקה וכו', באמצעות פרויקט המנוהל על ידי רכזת "מחוברים" בבית הספר, אלנה פרומישליאנסקי, אשר קבלה בשנת 2019, מדליית אות כבוד בשם נשיא רוסיה. המדליה מוענקת באופן אישי על ידי שגרירות רוסיה בישראל, לכבוד יום הניצחון על גרמניה הנאצית, ומוענקת לאלה שהשתתפו במלחמה עצמה ועדיין בחיים, ולאלה שתורמים תרומה מיוחדת לווטרנים עצמם ולהנצחת האירועים.
בדפורד VAM
בדפורד VAM (באנגלית: Bedford VAM) הוא אוטובוס מתוצרת יצרנית הרכב המסחרי הבריטית Bedford Vehicles , אשר יוצר בין השנים 1965–1971.
אקסל הוגו תיאודור תיאורל
אקסל הוגו תאודור תאורל () היה מדען שוודי, עסק בביוכימיה ובאנזימים ופרסם מאמרים ברפואה. חתן פרס נובל ברפואה לשנת 1955. הוא היה ראש המחקר במכון נובל, והחוקר הראשון במכון שזכה בפרס נובל.
ביוגרפיה.
תאורל נולד בלינקופינג, שוודיה, בנם של תור תאורל וארמידה ביל. תאורל למד בתיכון בקטדרלסקולאן בלינקופינג שבשוודיה ועבר את הבחינות ב-23.05.1921. בספטמבר. התחיל ללמוד רפואה במכון קרולינסקה שבשוודיה בשנת 1924 זכה לתואר ראשון ברפואה. לאחר מכן בילה שלושה חודשים בחקר בקטריולוגיה במכון פסטר בפריז בהנחייתו של פרופסור אלברט קלמט. בשנת 1930 השיג תואר נוסף בזכות התאוריה שלו על שומנים בפלסמת הדם, והיה פרופסור לכימיה פיזיולוגית במכון קרולינסקה. תאורל היה גם חבר בחברה המלכותית של לונדון והאקדמיה הלאומית למדעים בוושינגטון וחבר בחברות מלומדות בשוודיה, דנמרק, נורווגיה, פינלנד, ארצות הברית, צרפת, איטליה, פולין, בלגיה והודו. אקסל היה יו"ר האגודה הרפואית השוודית בשנים 1948 – 1947 ו - 1958 – 1957 וכיהן כמזכיר של החברה בשנים 1946 – 1940. היה חבר האגודה השוודית למחקר רפואי בשנים 1950 – 1942, חוקר מדיני במדעי הטבע בשנים 1954 – 1950 והחוקר הרפואי המדיני משנת 1958. בנוסף לכך, היה יו"ר איגוד הכימאים השוודי בשנים 1949 – 1947, ומאז 1954 שימש עורך ראשי של העיתון נורדיסקמדיצין (NordiskMedicin) שעוסק בנושאים מתחום הרפואה. תאורל היה חבר בוועדות ממשלתיות רבות ויו"ר הוועדה הלאומית השוודית לביוכימיה של מועצת אגודת וונר– גרן ושל קרן מרכז וונר– גרן.
תאורל נפטר בסטוקהולם ונקבר בבית העלמין הצפוני לצד אשתו, אלין מרגיט אליזבת תאורל, פסנתרנית מכובדת ונגנית צ'מבלו אשר נפטרה בשנת 2002.
חקר האנזימים.
תאורל הקדיש את כל הקריירה שלו לחקר האנזימים. ממצאיו הוכיחו כי האנזימים מגבירים את קצב הייצור של ה-ATP המתרבה בקצב מהיר ועל השפעת האנזימים, ובזכות כך הוענק לו בשנת 1955 פרס נובל ברפואה על גילוי אנזימים מחמצנים (אנזימים המזרזים תגובת חמצון). שני האנזימים השכיחים ביותר מסוג זה הם פרי אוקסידים (על – תחמוצת) ואוקסידים (תחמוצת).