ארמיטאג' נולד בפרת'שייר. בשנת 1878 התגייס כפרח קצונה על סיפון אוניית האימונים "ווסטר" של הצי המלכותי, שעגנה אותו זמן בתמזה סמוך לגרינהיית'. עם סיום האימון הבסיסי ניסה לפרוש מן הצי ולהתקבל לעבודה בחברת אוניות הקיטור של חצי האי והמזרח הרחוק (Peninsular and Oriental Steam Navigation Company), P&amp;O, אך אביו מנע אותו מכך. תחת זאת, הוחתם ארמיטאג' כחניך על הפריגטה "פונג'ב", לשעבר ספינה של הצי ההודי ועכשיו בבעלות חברת הודו המזרחית הבריטית. הוא הפליג על ה"פונג'ב" לקלקוטה, שם עבר לאונייה אחרת של החברה, ה"לאקנאו" כקצין שלישי.
אחרי שבע שנים כימאי בחברה, פנה שוב ארמיטאג' לבקש את הסכמת אביו להצטרף ל-P&amp;O. הרשות ניתנה, ובשנת 1886 מונה ארמיטאג' לקצין חמישי על סיפון אוניית הנוסעים "בוכרה" של P&amp;O.
חקר קטבים.
בשנים 1884 עד 1897 היה חבר, וסגן מפקד, של משלחת ג'קסון-הרמסוורת' אל ארץ פרנץ יוזף, והיה שותף להצלתם של חוקר הארצות פריטיוף ננסן ואנשיו.
בהמשך היה ארמיטאג' הנווט וסגן המפקד במשלחת דיסקברי של רוברט פלקון סקוט לאנטארקטיקה. בין שאר חברי המשלחת היו ארנסט שקלטון, אדוארד אדריאן וילסון, פרנק ויילד ואחרים. במשלחת זו היה ארמיטאג' הראשון שצעד על רמת הקוטב.
ארמיטאג' היה אחראי להפצת השמועה על הסכסוך בין סקוט לשקלטון, שתפחה והלכה על אף הכחשותיהם. שלד העובדות הוא, שבריאותו של שקלטון התדרדרה לאחר מסע המזחלות במשלחת דיסקברי, וגם לאחר חודש מנוחה ומזון משופר על סיפון ה"דיסקברי" לא חזר לקו הבריאות. סקוט נדרש להחליט את מי לשלוח הביתה באניית הסיוע ושני הרופאים, וילסון בביטחון וקטליץ בהיסוס, המליצו על שילוחו של שקלטון. בספר שארמיטאג' כתב כעבור שנתיים על המשלחת אין נזכר כלל סכסוך או קרע בין סקוט לשקלטון. אבל עם השנים גברה מרירותו של ארמיטאג' בגלל סיבות שונות, בהן שירותו במלחמת העולם הראשונה. באוטוביוגרפיה שכתב בשנת 1925, 22 שנים לאחר מעשה, רמז שסקוט ניסה לפטור את משלחת דיסקברי מכל קציני צי הסוחר, בכך ששילח אותו ואת שקלטון באוניית הסיוע בפברואר 1903. במכתב שכתב אל ה. ר. מיל, שעזב את המשלחת ב-1901 ועסק ב-1922 בכתיבת ביוגרפיה של שקלטון, הטיל ארמיטאג' רעם משמים בהירים: לדבריו, קטליץ אישר שאין כל סיבה רפואית להרחקת שקלטון מן המשלחת, וכשפנה בעצמו אל סקוט בשאלה בעניינו של שקלטון, אמר לו סקוט, כי שקלטון יחזור הביתה חולה או בחרפה. עוד הוסיף וכתב על גידופים שסקוט שילח בשקלטון בעת המסע, שעליהם שמע לדבריו מוילסון, וכי שקלטון אמר לו, שבדעתו להוכיח לסקוט כי הוא עולה עליו כאדם.
במסע המזחלות האחרון של המשלחת היה על סקוט לבחור בין שני קצינים - זה שייצא בראש קבוצה של שישה אנשים בכיוון דרום-מזרח, על פני חומת הקרח ואל שטח שלא נחקר עדיין, וזה שיישאר עם צוות מצומצם של שבעה אנשים באונייה. לאחר שיקול, החליט סקוט למנות את רוידס למנהיג הקבוצה היוצאת ואת ארמיטאג' לראש הקבוצה שתישאר מאחור. העילה הרשמית הייתה, שארמיטאג' כבר עשה את חלקו ולמעלה ממנו במסעות מזחלות ותגליות. הסיבה השנייה, הנסתרת, הייתה הביקורת, שסקלטון מתח על כישורי הפיקוד של ארמיטאג', כפי שהתגלו לו במסע על קרחון פראר, כשלי התנהגות שבאו לביטוי בזהירות-יתר ובהתקדמות איטית, בגישתו המתנשאת והשתלטנית כלפי המדען הצעיר פראר ובכשלונו לעורר ולעודד את אנשיו, שהרבו לרטון עליו מאחורי גבו. סקוט העריך את דעתו של סקלטון וסירב להצעתו של ארמיטאג', להוביל מסע הרחק דרומה. הוא הסביר לארמיטאג' למה עליו להישאר עם ה"דיסקברי", וריכך את סירובו בהצעה למסע קצר אל האזור הדרום-מערבי של מצר מקמרדו. אך ארמיטאג' טיפח מאז טינה כלפי סקוט.
הערות שוליים.
[[קטגוריה:אנטארקטיקה: מגלי היבשת]]
[[קטגוריה:קציני הצי המלכותי הבריטי]]
[[קטגוריה:סקוטים]]
[[קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1864]]
[[קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1943]]
חור מנעול גרביטציוני
טלסקופ וב
רומן בהמשכים (סרט)
רומן בהמשכים הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1985 בבימויו של עודד קוטלר.
התסריט נכתב על ידי יצחק בן נר ומבוסס על סיפורו "רומן זעיר" המופיע בקובץ הסיפורים "שקיעה כפרית" (1976).
העלילה מתרחשת ערב המהפך בשנת 1977 ובמרכזה עורך הדין "אפי" אבידר, אשתו הראשונה והשנייה. ברקע - הידרדרות מוסרית במפלגה (המערך) המסתיימת בהודעתו של יצחק רבין על התפטרותו.
בסרט משחקים שלושה ממשפחת טופול: חיים טופול ולצידו אשתו גליה ובתו ענת.
תקציר העלילה.
אפרים ("אפי") אבידר הוא עורך דין מצליח בן 50, אהובן של נשים רבות ומקורב לחוגי השלטון. נשוי בפעם השנייה להדרה (אפרת לביא) ולהם ילדה, עֵנוּת (קטיה בישופ).
אפי נמצא במתח נפשי, חש כאבים בחזה וחושב שיש לו התקף לב אך רופא המשפחה פרופ' מרכוס (יהודה פוקס) מרגיע אותו ואמר שהכל ממתח נפשי ועליו לנוח.
אפי היה נשוי קודם לאראלה ("אליק") (גליה טופול) חברתו להכשרה בקיבוץ. נולדה להם בת בשם אורנה (ענת טופול) אבל לאחר שנים הם התגרשו. הוא למד משפטים והתעשר בעיקר בגלל קשריו עם מפלגת השלטון (המערך).
הדרה היא משוררת מתוסכלת הנתונה במצבי דיכאון המקשים על כתיבתה. אפי מוצא לה תחליף עם מזכירתו ליביה (שרי צוריאל).
הוא גם עסקן פוליטי במפלגה ומטפל משפטים בתיקים השייכים לחבריה ביניהם השר עמוס רודניק (אורי לוי). אישה נרצחת על ידי בעלה ורודניק מבקש מאפי למנוע למסור את הילד לאימוץ להוריה (אברהם אסיאו ושושנה דואר) בטענה שהילד הוא מיחסיה עם בנו שנפל במלחמה. אפי מגלה שהילד הוא למעשה של רודניק ובנוכחות המזכיר כבשנה (שמואל שילה) הוא מבקש ממנו להתפטר ומיצר על השחיתות במפלגה אבל המזכיר מבהיר לו שגם הוא מושחת.
עיתונאים רבים ובראשם מלר (מולי שפירא) עוקבים אחריו ומנסים למצוא סקופים כדי להפילו. גם החבר של ענת, יונתן פרח (נתן דטנר) כועס עליו לאחר שלא עזר לו להשיג ג'וב במפלגה ומחפש דרך כדי להפילו.
אפי שואף לחזור לימיו בקיבוץ עם אליק. הוא מתקשר עם אראלה ומזמין אותה לארוחת בוקר במסעדת תנובה ולאחר מכן הוא מסיע אותה לקיבוץ לפגישה עם ששון (גבי עמרני) ומיקה (עליזה רוזן), האחרונים שנשארו בקיבוץ מהגרעין המקורי. ביחד הם מעלים זיכרונות ומסתכלים בתמונות. בחזרה מקיים אפי יחסי מין עם אראלה במשרדו אבל לאחר מכן היא מודיעה לו שאינה רוצה להרוס את משפחתה ומנתקת את הקשר אתו.
אפי מגיע מתוסכל לבר שם הוא פוגש את יונתן שמודיע לו כי מחר תתפרסם כתבה גדולה שלו בהעולם הזה החושפת את אפרים אבידר המושחת. בטלוויזיה מוקרן משחק ולאחריו מודיע רבין על הסרת מועמדותו. אפי מותקף פיזית ומיליולית על ידי אנשים המנבאים לו את כישלון המפלגה.
הוא חוזר למכוניתו, מקיים יחסי מין עם טרמפיסטית (ליאורה גרוסמן) וכשהוא מגיע לביתו הוא רואה כי הדרה ניסתה להתאבד על ידי חיתוך ורידי היד אך מצבה קל. הוא נואש, מסתכל דרך החלון ורואה בדמיונו אותו ואת אראלה משחקים ומבלים.
עוקצנות
רג'ינלד סקלטון
סר רג'ינלד ויליאם סקלטון (באנגלית: Sir Reginald William Skelton 3 ביוני 1872 – 5 בספטמבר 1956) היה סגן-אדמירל ומהנדס מכונות בריטי, ששירת כמכונאי ראשי וכצלם הרשמי של משלחת דיסקברי, 1901–1904 לאנטארקטיקה.
ילדות ונעורים.
סקלטון נולד בלונג סאטון, לינקולנשייר. הוא הצטרף לצי המלכותי בשנת 1887 ועד 1892 למד בקולג' להנדסה של הצי המלכותי בקייהם, דבון. לאחר הסמכתו לקצונה שירת על אוניית הצי "סנטוריון" (1892) בסין, מ-1894 עד 1897 ועל אוניית הצי "מג'סטיק" (1895) של שייטת התעלה מ-1899 עד 1900, לפני שמונה לפקח על בניית ספינת המחקר דיסקברי בשביל המשלחת הלאומית לאנטארקטיקה, 1901.
חקר הקוטב.
מנהיג המשלחת, קפטן סקוט, התרשם מכישורי ההנדסה והמכונאות של סקלטון על סיפון ה"מג'סטיק" ומינה אותו למכונאי המשלחת, שבה מילא גם את תפקיד הצלם הרשמי. לאורך כל שלוש השנים של המשלחת, לא נתקל סקלטון, שכונה בשם החיבה "סקלי", בשום בעיות רציניות במכונות של האונייה. לאחר שאנשי המשלחת התבססו על יבשת אנטארקטיקה, היה סקלטון לחבר צוות אהוד ומכובד. ארבעה תוואי נוף נקראו עם הזמן על שמו: מפרצון, קרחון, מפל קרח ו-lévé.
בשובו מן המשלחת נשא לאישה את ארוסתו, סיביל דווניש-מרס מכרייסטצ'רץ' שבניו זילנד. לזוג נולדו שתי בנות ובן.
המשך חייו.
משנת 1906 עד 1912 ושוב מ-1916 עד 1918, שירת סקלטון בשירות הצוללות הוא קיווה להתמנות לסגנו של סקוט במשלחת טרה נובה בשנים 1910–1913 אבל סקוט העדיף את אדוארד אוונס, שתכנן משלחת משלו לאנטארקטיקה אבל הסכים להצטרף למשלחת של סקוט, בתנאי שיוצע לו תפקיד המשנה למפקד. בתקופת מלחמת העולם הראשונה הוענק לסקלטון אות השירות המצוין (DSO) על פעולותיו בקרב יוטלנד, 31 במאי 1916. בשנת 1919 קיבל את אות הצטיינות (CB) על עבודתו בצפון רוסיה והמשיך לעלות בדרגות בשירות הצי המלכותי אחרי המלחמה, כאשר הוצב בארכנגלסק, לקונסטנטינופול, לתחנת הים התיכון ולתחנה האטלנטית. הוא התמנה לתת-אדמירל להנדסה בשנת 1923, לסגן-אדמירל להנדסה בשנת 1928 ולמהנדס ראשי של הצי, אדמירליות, בין 1928 ל-1932. בטקס הענקת התארים של ראש השנה 1931 קיבל תואר אבירות ובשנת 1932 פרש מן השירות.
רג'ינלד סקלטון מת בשנת 1956, בן 84, בביתו באלדינבורן.
גליזה 845
גליזה 144
גליזה 406
CN באריה
גליזה 71
גליזה 273
גליזה 699
ראש ממשלת מלטה
ראש ממשלת מלטה () הוא התפקיד הבכיר ביותר בפוליטיקה של מלטה.
ייסוד המשרה.