במסגרת פורמולה 1 של שנת 2004 נערכו 18 מרוצים. מיכאל שומאכר הוכתר לאלוף כשהוא ממשיך לשבור בכך את שיא האליפויות עם אליפות שביעית. בעונה זו, שבר מיכאל שומאכר שני שיאים נוספים: הוא ניצח ב-12 מתוך 13 המרוצים הראשונים של העונה וכן ניצח בסך הכול 13 מתוך 18 המרוצים. ג'נסון באטון הגיע להישג מעניין של מקום שלישי בדירוג הכולל על אף שלא ניצח באף מרוץ במהלך העונה.
בעונה זו נקבעו מספר שינויים בתקנון כאשר העיקריים שבהם היו:
האחים שמיר
האחים גבריאל ומקסים שמיר היו מעצבים גרפיים בארץ ישראל מאמצע שנות ה-30 עד תחילת שנות ה-90 של המאה ה-20. עבודתם הידועה ביותר היא סמל מדינת ישראל.
ביוגרפיה.
גבריאל (גוטל) (1909–1992) ומקסים (1910–1990) שפטלוביץ', נולדו להרמן ושרה לבית פרידברג בלייפאיה שבקורלנד (אז באימפריה הרוסית, כיום בלטביה), בוגרי בית הספר לאמנויות שרלוטנבורג בברלין. בסיום לימודיהם פתחו את סטודיו "האחים שפטלוביץ'" בריגה בירת לטביה.
בסתיו 1934 עלו לארץ ישראל והקימו את "סטודיו האחים שמיר" בתל אביב.
בשנת 1935 עברתו את שם משפחתם ל"שמיר".
האחים שמיר היו בין מייסדי "אגודת הציירים העברים לגרפיקה שימושית בארץ-ישראל". בשנים הבאות עסקו בעיקר בעיצוב כרזות, מודעות פרסום ותוויות למוצרי צריכה בשפה מודרניסטית. בין אם מתוך הזדהות אידאולוגית ובין אם מתוך זיהוי האיקונוגרפיה הציונית ככלי שיווקי לקידום מכירות, מרבים להופיע בעבודותיהם דימויים של נופי ארץ-ישראל, סטריאוטיפים חלוציים ודמויות של חיילים.
ב-1949 זכו האחים שמיר בפרס הראשון בתחרות לעיצוב סמל מדינת ישראל. ב-1958 זכו בתחרות לעיצוב ארבעה שטרי כסף שהנפיק בנק ישראל (פרט לצד הגב של השטרות בני חצי הלירה ועשר הלירות, שעוצבו על ידי יעקב צים).
בשנות ה-50 וה-60 הורחבה פעילותו של הסטודיו, וכללה גם עיצוב סמלים, בולים ומדליות, כתבי-עת, ספרים וחוברות. בין הסמלים שעיצבו נמנים: מעריב, נמל אשדוד, דואר ישראל, בית החולים תל השומר, המועצה לישראל יפה.
האחים שמיר עיצבו חומרים רשמיים שונים וגויסו להפצתם של מסרים ממסדיים המבטאים את צורכי השעה, דוגמת גיוס כספים ל"מלווה הלאומי", מלחמה בשוק השחור, חוק חינוך חובה, "הנוער לטיס" וכדומה. עבודתם התאפיינה בקשב לתמורות בתרבות הישראלית, בעדכון תדיר של השפה הגרפית, תחבירה ומסריה ובהתאמתה המדויקת הן לדרישות המזמינים והן לקהלי היעד.
ב-1974 סגרו האחים שמיר את הסטודיו המשותף והחלו לעבוד בנפרד. מקסים שמיר התמקד בעיצוב בולים לארצות אפריקה, מרכז אמריקה ואסיה; ואילו גבריאל שמיר פרש לגמלאות ועסק בעיצוב גרפי בהתנדבות עבור מוסדות כאוניברסיטת תל אביב, בתי-חולים ומוסדות אחרים ללא כוונת רווח.
רשת תאי עצב
סטודיו האחים שמיר
גבריאל ומקסים שמיר
מחבט (כלי נשק)
בראונינג M2 מק&quot;כ
פרידריך מוס
פרידריך מוס (גרמנית: Friedrich Mohs; 29 בינואר 1773 – 29 בספטמבר 1839) היה גאולוג ומינרלוג גרמני שהתפרסם בשל סולם קשיות המינרלים שהמציא, הקרויה על שמו.
מוס, בנו של סוחר, נולד בגרנרוד (Gernrode) (כיום במדינת-המחוז סקסוניה-אנהלט) שבגרמניה ולמד כימיה, מתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטת האלה (כיום, לאחר איחודה עם אוניברסיטת ויטנברג, Martin-Luther-Universität Halle-Wittenberg) ואף למד באוניברסיטת פרייברג לכרייה ולטכנולוגיה שבסקסוניה. לאחר תקופה קצרה כמנהל עבודה במכרה בנוידורף (Neudorf) ב-1801, עבר מוס לאוסטריה ב-1802 שם הועסק בזיהוי מינרלים באוספו הפרטי של הבנקאי ואן דר נול (van der Nüll, האוסף צורף ב-1827 לאוסף המינרלי הקיסרי). במסגרת משימה זו הוא החל לסווג את המינרלים על פי תכונותיהם הפיזיות (קשיוּת, צורה חיצונית, פצילוּת ומשקל סגולי), ולא על פי הרכבם הכימי כפי שהיה נהוג בתקופה זו. הדגש על המאפיינים הפיזיים היה בניגוד לשיטת הסיווג הכימית שרווחה אז. מינרלים מסווגים כיום על פי מאפייניהם הכימיים, אבל התכונות הפיזיות שימושיות מאוד גם כיום בקביעת סוג המינרל בתנאי שדה.
ב-1812 התמנה מוס לפרופסור למינרלוגיה באוניברסיטת יואנאום (Joanneum) בגראץ. לאחר שהגאולוג אברהם גוטלוב ורנר שהיה מורהו מת ב-1818 החליף אותו מוס באוניברסיטת פרייברג לכרייה ולטכנולוגיה בסקסוניה בתפקיד פרופסור למינרלוגיה. ב-1826 התמנה מוס כפרופסור למינרלוגיה באוניברסיטת וינה, וב-1835 כיועץ בנושא מכרות באוניברסיטת לאובן (בלאובן שבאוסטריה). הוא יצר טבלת סיווג של מינרלים על פי קשיותם המצויה בשימוש עד היום וקרויה סולם מוס, על שמו. מוס מת בעת טיול באיטליה, באגורדו (Agordo) שליד בלונו (Belluno).
חיבורו החשוב ביותר הוא "מסה על מינרלוגיה" (Gruudriss der Mineralogie), 1825.
דונג
ויליאם ואלאס
נביא הכפר
נביא הכפר (צרפתית: Le Devin du Village) היא אופרה קומית מאת ז'אן-ז'אק רוסו, שבוצעה לראשונה לפני חצר המלך לואי ה-15 בפונטנבלו, ב-18 באוקטובר 1752. המלך נהנה כל כך מן היצירה, שהציע לרוסו גמלה לכל ימי חייו, כבוד גדול, אך רוסו סירב. האופרה הייתה פופולרית מאוד בשעתה.
תרגום אנגלי של צ'ארלס ברניי, "האיש הערמומי", בוצע בלונדון ב-1762. יצירתו של רוסו הייתה מושא לפרודיה בזינגשפיל "בסטיין ובסטיינה" של מוצרט בן השתים-עשרה.
תקציר העלילה.
קולין (טנור) וקולט (סופרן) אוהבים איש את רעותו, אך חושדים זה בזה בבגידה. הם פונים בנפרד לדרוש בעצתו ובתמיכתו של נביא הכפר (בסו בופו או בריטון) כדי לחזק את אהבתם. אחרי שורה של מעשי רמיה, קולין וקולט מתפייסים ובאים בברית הנישואים.
אנתרופולוגיה תרבותית
אנתרופולוגיה תרבותית, יחד עם אנתרופולוגיה חברתית היא אחד מארבעת ענפי האנתרופולוגיה. הענפים האחרים הם אנתרופולוגיה פיזית, ארכאולוגיה ואנתרופולוגיה לשונית. ענף אנתרופולוגי זה קידם את המונח "תרבות" כבעל משמעות מדעית וכן את חקר השונות התרבותית בקרב בני האדם. הוא התפתח בארצות הברית, במקביל להתפתחות האנתרופולוגיה החברתית שהתפתחה בעיקר בבריטניה. לימים, התמזגו שתי גישות אלה לכדי גישה אחת.
הרעיון האנתרופולוגי העומד מאחורי המונח תרבות משקף לעיתים תגובה כנגד שיח מערבי מוקדם המבוסס על הניגוד שבין התרבות ובין הטבע, ולפיו ישנם אנשים החיים במצב הטבעי. אנתרופולוגים טוענים שהתרבות היא "טבע האדם" ושלכל בני האדם יש יכולת לסווג ניסיונות, לקלוט סמלים מוסווים וללמד ולהעביר סמלים אלו לאחרים. מאחר שאנשים רוכשים תרבות תוך כדי למידה (תהליך של תִרבּות וחִברות), אנשים המתגוררים במקומות שונים או בנסיבות חיים שונות עשויים לפתח תרבויות שונות. בנוסף, אנתרופולוגים הצביעו על כך שהודות לתרבות, אנשים יכולים להסתגל לסביבה שלהם בדרך שאינה מורשת, כך שלאנשים שחיים בסביבות שונות תהייה על פי רוב תרבות שונה. תאוריות אנתרופולוגיות רבות מקורן בדיון על אודות הקשר שבין המקומי (תרבות מסוימת) ובין הגלובלי (טבע האדם האוניברסלי, או הקשר שבין בני אדם במקומות שונים ובנסיבות שונות).
במקביל לעליית התאוריה התרבותית בארצות הברית, התפתחה תיאורית האנתרופולוגיה החברתית בבריטניה. אנתרופולוגיה חברתית שמה את "החברה" במרכז, ומתמקדת בחקר המצב החברתי, החוקים, הקבוצות, המוסדות והיחסים שביניהם. עקב כך מספר אנתרופולוגים החליטו לנטוש את שתי הגישות המסורתיות והחלו לזהות את עצמם כאנתרופולוגים חברתיים-תרבותיים.
סקירה היסטורית.
לאנתרופולוגיה התרבותית בת-זמננו שורשים התפתחותיים הנובעים מתגובה לאנתרופולוגיה במאה ה–19 העוסקת בהשוואה המוסרית שבין חברות אנושיות. חוקרים כגון: אדוארד טיילור וג'יימס פרייזר בבריטניה עבדו בעיקר בהתבסס על נתונים ורשמים שנאספו על ידי אחרים, בדרך כלל מיסיונרים, חוקרים או מסמכים קולוניאליים רשמיים, לכן זכו לכינוי – "אנתרופולוגי-כורסא". אדוארד טיילור היה הראשון שהעניק למושג תרבות הגדרה ברורה: תרבות היא "אותה שלמות מורכבת הכוללת את הדעות, האמונות, יצירות האמנות, החוק, המוסר, המנהגים ושאר הסגולות וההרגלים הנרכשים על ידי אדם השייך לחברה".
לאנתרופולוגים היה עניין מרכזי בדרך בה אנשים החיים באזורים שונים בעולם לעיתים חולקים אמונות ופרקטיקות דומות. כדי להשיב על שאלתם זו אנתרופולוגים במאה ה–19 נחלקו ל–2 אסכולות מחשבתיות. אחדים כמו גרפטון אליוט סמית' (Grafton Elliot Smith), טענו שקבוצות שונות חייבות היו בדרך כלשהי ללמוד מקבוצות אחרות, אך בדרך שאינה ישירה. במילים אחרות, הם טענו שתכונות תרבותיות התפשטו ממקום אחד לאחר וביצעו תהליך של "דיפוזיה".
אנתרופולוגים אחרים טענו שלקבוצות שונות קיימת היכולת להמציא התנהגויות ואמונות דומות באופן עצמאי. חלק מאלה שתמכו "בהמצאה עצמאית" כמו לואיס הנרי מורגן, הוסיפו והציעו שדמיון משמעותו שקבוצות שונות עברו את אותם שלבים בהתפתחותם התרבותית.
האנתרופולוגיה של המאה ה–20 נטשה לגמרי את הרעיון שכלל החברות האנושיות חייבות לעבור את אותם השלבים באותו הסדר. מספר אנתרופולוגים במאה ה–20 כמו ג'וליאן סטיואר (Julian Steward), טענו בניגוד לכך, שדמיון כזה בין קבוצות משקף הסתגלות דומה בסביבות דומות. אחרים כמו, קלוד לוי-שטראוס, (שהושפעו הן מן התרבות האמריקאית והן מן הצרפתית, ובמיוחד מהסוציולוג אמיל דירקהיים) טענו שתבנית גלויה של התפתחות משקפת דמיון במבנה המחשבתי של בני אדם.