מקור שם הימה הוא במלך הצלבני בלדווין הראשון, שעל פי המסופר מת באזור לאחר אכילת דג רעיל מתוך הימה.
גאוגרפיה.
הימה מופרדת מהים על ידי שרטון שמקיף אותה משלושה צדדים (מכל כיוון למעט הדרומי). מספר פתחים צרים מקשרים בין הימה לים. עומקה של הלגונה אינו עולה על שלושה מטרים. רוחב השרטון המקיף את הלגונה נע בין עשרות מטרים לקילומטר וחצי, וגובהו מגיע עד לשישים מטרים מעל פני הים בהר קסיוס. הימה נוצרה כאשר סיים העולם לצאת מעידן הקרח האחרון. המים שהיו לכודים בקרחונים בעשרות אלפי השנים הקודמות נמסו, וגובה פני הים, שהיה נמוך ביותר ממאה מטרים בעידנים הקודמים, מתייצב. התייצבות אקלימית זו מביאה גם לשינוי פני החוף, מתחילה הצטברות של חול לאורך החופים, שמקורו בסחף של הנילוס. סחף זה הוא זה שיוצר את הימה, שקודם לכן הייתה מפרץ פתוח, שהפתח שלו נסגר על ידי שרטוני חול. רמת המליחות בתוכו עלתה בהדרגה והימה הפכה לאזור בעל תנאים אקולוגיים ייחודיים.
בעבר היוותה הימה את חלקה המזרחי של דלתת הנילוס. בזמנים קדומים מתוארת הימה כביצה טובענית או אדמת בוץ שגרמה לצבאות רבים לשקוע ולהיעלם - דבר שאף הפך לביטוי באנגלית "Serbonian Bog" .
היסטוריה.
במחקר שערך המכון לחקר ימים ואגמים לישראל, בראשות גיא סיסמה-ונטורה, התגלה כי ימת ברדוויל הייתה אחד המקומות הראשונים בעולם בו החלה חקלאות ימית לצורכי מסחר. לצורך המחקר ניתחו החוקרים שיניים של דגי ספרוס זהוב (דניס) שנמצאו בחפירות מאתרים ארכאולוגיים שונים בישראל, חלקם לאורך החוף וחלקם מפנים הארץ, המכסים תקופה של יותר מ-10,000 שנה, מראשית התקופה הנאוליתית ועד התקופה המוסלמית המוקדמת בארץ ישראל. באמצעות בדיקת הרכב האיזוטופים של החמצן בעצמות ושיני הדגים מצאו שבסוף תקופת הברונזה המאוחרת בארץ ישראל, הרכב הדגים שנמצאו בחפירות משתנה לחלוטין, וכ-90% מהדגים שנמצאו ביישובים השונים באזור, מתמנע שליד אילת ועד יישובים לחופי הכנרת, מקורם בימת ברדוויל.
דרך הים, דרך עתיקה בימי קדם שחיברה את מצרים עם סוריה, אנטוליה, ומסופוטמיה, החלה בדלתה של הנילוס במצרים ופנתה צפונה לאורך חופי סיני וימת ברדוויל דרך אל עריש ורפיח. משם צפונה דרך החוף של כנען לעזה. בסמוך לצידה המערבי של הימה שוכנת העיר העתיקה פלוסיום שוקמה באלף ה-3 לפנה"ס כעיר נמל לחוף הים התיכון והדלתא של הנילוס, אך סחף החולות באזור ייבש את זרוע הנילוס והרחיק את חוף הים התיכון. בתקופה הרומית הייתה העיר חלק מפרובינקית ערביה.
בשנת 1956, במהלך מבצע קדש, הוטלה על יהודה בן-צור, מפקד שייטת הנחתות, הנחתת פלוגת שריון וצנחנים בפיקודו של מוטה גור בחוף רומאני, מערבית לאל עריש, אך עם שינוי התכנון ל'קדש קטן' הנחיתה בוטלה. בסיום המבצע חילצה השייטת מיג 15 מצרי שיורט ללגונה 'ימת ברדוויל'.
ב-1967 הוקמה לגדת הימה היאחזות נח"ל בשם "נח"ל ים" המוזכרת בשירו של שלמה ארצי 'נח"ל ים' כסביבת דייגים שלווה. נח"ל ים אוזרחה ב-1973, אחרי שנה נעזבה והייתה לבסיס צבאי עד לפינויה באפריל 1979.
ב-1967 ערך הארכאולוג משה דותן מאוניברסיטת חיפה, סקר ארכאולוגי באזור הימה.
במאי 1969 ניסה חיל ההנדסה לפרוץ באמצעות חומר נפץ סתימת חול שנוצרה בפתח המרכזי המקשר בין הימה לים. הסתימה גרמה להתאדות, המלחה, ירידת מפלס ותמותת דגה. באותה תקופה פרנס הדיג בימה 1,100 משפחות של בדואים ותושבי אל עריש, עם שלל שנתי של 2500–3000 טון דגים מסוג דניס, בורי ולוקוס. פעולות חיל ההנדסה לא הצליחה לפתוח את מעבר המים לימה, ובספטמבר הובאה מחפר צף, רק לאחר שנה של עבודות נוקו התעלות המובילות לאגם (שקיבלו את השם "בועז 1" ו"בועז 2" על ידי צה"ל).
ב-1977 נתן משרד האנרגיה זיכיון לחיפושי נפט באזור, שבמקביל כבר החלו שיחות השלום עם מצרים ודיונים על החזרת סיני למצרים.
דורית בר-אור
דורית (דוֹדוֹ) בר-אור (נולדה ב-19 במאי 1974) היא שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה ומעצבת אופנה ישראלית.
ביוגרפיה.
בר-אור למדה משחק בסורבון שבפריז (1994). בשנים 1996–2000 למדה בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין, לימודים במהלכם השתתפה בהצגות כמו "מארה סאד" ו"אהבה ושרידי אנוש". לאחר לימודיה אלו הופיעה במופע המערכונים של יהושע סובול בתיאטרון הרצליה. כן הופיעה בהצגות "מירל'ה אפרת" ו"מילאנו" בתיאטרון הקאמרי.
בשנים 1999–2000 הופיעה בר-אור בקומדיית המצבים "שמש" בתור סיוון, ארוסתו של שמש, לצד צביקה הדר וגלית גיאת. לאחר מכן הופיעה בדרמת הטלוויזיה "כן או לא" בערוץ הראשון לצד אסי דיין. ב-2000 הופיעה בסדרת הטלוויזיה של איתן פוקס "פלורנטין". ב-2004 שיחקה לצד דנה מודן וגל זייד בסדרת הדרמה "אהבה זה כואב".
ב-2005 הופיעה בסרט הקולנוע של ג'ולי שלז "מוכרחים להיות שמח" לצד סיגלית פוקס וקרן מור. ב-2006 החלה להנחות את תוכנית המציאות של זכיינית השידור קשת, "48 שעות", לצד עידו רוזנבלום והשתתפה בסדרת הטלוויזיה של רני בלייר "פרשת השבוע" לצד דני גבע.
ב-2008 שיחקה בסדרה "על קצות האצבעות" (שגם השתתפה ביצירתה) בערוץ 2. באותה שנה השתתפה בסדרה רד בנד.
כמו כן השתתפה בתוכנית הדוקו-ריאליטי "פעם בחיים" לצד יעל פוליאקוב.
ב-2009 כיכבה בסרטו של יגאל בורשטיין "אצבע אלוהים" לצד משה איבגי, ואלון אבוטבול. בשנת 2010 השתתפה בסדרה "חסמבה דור 3".
בין השנים 2012–2017 גילמה את מלי אברהמי (המקבילה לפג באנדי) בגרסה הישראלית לסדרה "נשואים פלוס", לה צולמו שתי עונות. ב-2019 הופיעה בסדרה "הנוכלות" לצד יעל פוליאקוב ואילן פלד.
חיים אישיים.
בר-אור נשואה לזיו שני. במרץ 2011 נולדה בתם הבכורה. בספטמבר 2013 נולדה בתם השנייה.
דורית בר אור
אורי בנאי
אוריה (אורי) בנאי (נולד ב-4 ביולי 1969) הוא שחקן וזמר ישראלי.
ביוגרפיה.
אורי בנאי הוא נצר למשפחת בנאי - בנו של גברי בנאי מנישואיו הראשונים לאורנה שק, ואחיו של הזמר בועז בנאי מצד אביו.
החל את דרכו בעולם המשחק בגיל צעיר, כששיחק כילד בסדרת הטלוויזיה לילדים "רגע עם דודלי" בפרק "כאשר אנחנו ביחד" ששודר ב-1978. בין השנים 1986–1987 היה חבר בלהקת צעירי תל אביב. בצה"ל שירת בלהקת פיקוד מרכז. בין השנים 1994–1995 למד משחק במכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע בניו יורק.
בטלוויזיה ובקולנוע.
ב-1992 גילם את בועז בסרט "ללקק ת'תות" שכתב בני ברבש וביים אורי ברבש. הסרט סיפר על מאחורי הקלעים של להקה צבאית בה מתחרים צעיר עשיר וצעיר עני על מקום בלהקה ועל ליבה של הכוכבת. בין השנים 1992–1996 גילם את תומר בן דוד בסדרת הטלוויזיה "עניין של זמן" שביימה יעל גרף. ב-1993 הנחה את תוכנית הטלוויזיה "תוססס" בערוץ הראשון. ב-1994 גילם את אברם בסרט "שחור" שכתבה חנה אזולאי הספרי וביים שמואל הספרי. ב-1994 גילם תפקיד קטן של נהג משטרה בסרט ההוליוודי "מבוך הגיהנום" (hellbound) שביים אהרון נוריס. ב-1996 גילם את משה בסרט "מי האבא?" שביים אלי קנר. באותה שנה החל לשחק בטלנובלה "קפה פריז" שביים אמנון רובינשטיין ושודרה בהוט. בין השנים 1997–2001 גילם את איגי ההומוסקסואל - ואף השתתף בנשיקה ההומוסקסואלית הטלוויזיונית הראשונה - בסדרת הטלוויזיה "פלורנטין" שביים איתן פוקס. ב-1998 גילם את גידי בסרט הטלוויזיה "חתולות הרעם" שכתבה וביימה עירית לינור.
ב-2001 גילם את לאון בוצ'צ'ו בסדרת הטלוויזיה "דקות של תהילה" שכתבו ליאורה קמינצקי וורד שפירא וביימו ליאורה קמינצקי ונתי אדלר. ב-2004 השתתף בקלטת הילדים ״איזה כיף בים״ לצידם של שרון שחל, ששון גבאי, ורבקה מיכאלי. ב-2005 דיבב לעברית דמויות שונות בסדרת הטלוויזיה "אגדות אנדרסן". ב-2006 גילם את שימי לוי בסדרת הטלוויזיה "ילדות רעות" שביים עדי בנימינוב. ב-2008 גילם את מורדי דהאן בסדרת הטלוויזיה "רביעיית רן" שביים יריב הורוביץ. ב-2009 גילם את עצמו בסדרת הטלוויזיה "רחוב סומסום" ששודרה בערוץ הופ!. ב-2010 הופיע בסרט התיעודי "שרון עמרני: זכרו את השם" של יאיר רוה, שמתחקה אחר דמותו של עמרני ואחר מקורות ההשראה של יצירתו. ב-2012 השתתף בתוכנית "בקרוב אהבה" של זכיינית ערוץ 2 קשת. ב-2017 גילם את ד"ר ענבר בסדרת הטלוויזיה "מתים לרגע".
ב-2021 השתתף בעונה החדשה של פרפר נחמד אשר עלתה לשידור בחודש ספטמבר בכאן חינוכית.
בתיאטרון.
ב-1991 השתתף בהפקת תיאטרון המבוססת על הסרט 999... עליזה מזרחי, בה כיכבה מרגלית צנעני, ובהפקת אברהם דשא (פשנל).
ב-1994 השתתף בקבוצת "המנגבים בשרוול" לצד יורם חטב, אסף אשתר, מירב גרובר וארז בן הרוש שהעלתה מופעי סטנד-אפ קומדי בבית ציוני אמריקה. בנאי גילם שם מספר רב של דמויות קומיות. ב-1997 גילם את אורי במחזמר "הממלכה הקסומה של הוגו" שכתב אוהד אשכנזי ומבוסס על משחק המחשב "הוגו".
בתיאטרון הבימה: מאז 1998 מגלם את בן ציון ואת מאיר במחזמר "בוסתן ספרדי" מאת יצחק נבון שביים צדי צרפתי. באותה שנה השתתף בהצגה "לא בגלל הזכרונות" - הצגה ליום השואה שכתבה וביימה נויה לנצט, ובהצגה "רצח פוליטי" שכתבו גדעון לוי ושלומי משיח ועיבד וביים יגאל עזרתי. ב-1999 גילם את יקי בהצגה "כריש פטיש" מאת פיליפ רידלי שביימה נויה לנצט. החל מ-2005 מגלם את למך בהצגה "שלמה המלך ושלמי הסנדלר" מאת סמי גרונמן שביים אילן רונן. ב-2013 שיחק בהצגה "ליזיסטרטה" שכתבו אלי ביז'אווי ואודי בן-משה (ע"פ אריסטופאנס) וביים אודי בן-משה. ב-2017 החל להשתתף לצד מיי פיינגולד ומקהלת מורן בהצגה המוזיקלית לילדים "גונבי הנשיקות" מאת נאוה סמל ובבימויו של עודד קוטלר בתיאטרון צוותא.
משנת 2015 מעלה אורי בנאי עם אביו גברי את המופע "ירושלים של בנאי".
מוזיקה.