הטליבאן נקם בשנת 1998 על ידי תקיפת העיר והריגת כ-8,000 תושבים. בשעה 10 בבוקר ב-8 באוגוסט 1998, הטליבאן נכנסו לעיר ובמשך יומיים ביצעו מסעות הרג חסרי הבחנה. יותר מ-80,00 אזרחים נהרגו במזאר-י שריף, ובהמשך בבאמיאן. בנוסף, נמתחה ביקורת על הטליבאן מכיוון שלא אפשרו לקבור את הגופות במהלך ששת ימי הלחימה הראשונים (בניגוד לחוקי האסלאם, המחייבים קבורה מידית), כך ששרידי הגוויות נרקבו ברחובות בחום הקיץ ונאכלו על ידי כלבים. הטליבאן גם חיפשו אחרי תושבים הזאריים וטבחו בהם בזמן ששלטו בעיר.
הפעולה הצבאית בראשות ארצות הברית.
בעקבות פיגועי 11 בספטמבר ב-2001, מזאר-י שריף הייתה העיר הראשונה באפגניסטן שנפלה לידי כוחות ארצות הברית המגובים בכוחות נאט"ו. תבוסת הטליבאן בעיר מהרה בישרה את תבוסתם בשאר צפון ומערב אפגניסטן. לאחר הקרב בנובמבר 2001, העיר הייתה נתונה באופן רשמי לשליטת כוחות הברית הצפונית. לכוחות האלה הצטרפו כוחות מיוחדים של צבא ארצות הברית בסיוע חיל האוויר האמריקאי. דיווחים על הריגת כ-3,000 אנשי טאליבאן לאחר כניעתם נפוצו בעולם. סרט תעודה אירי חקר את ההאשמות הללו. במאי הסרט דוראן טוען כי קברים המוניים של אלפי קורבנות נמצאו על ידי חוקרי האו"ם. ייתכן כי ממשל בוש חסם ומנע את חקירת האירוע.
ממשל קרזאי.
העיר נכנסה תחת שלטון ממשל קרזאי אחרי 2002, בהנהגת הנשיא חאמד קרזאי. הגדוד ה-209 של הצבא האפגני ממוקם במזאר-י שריף, ומספק סיוע צבאי לצפון אפגניסטן. מטה משטרת הגבולות האפגנית באזור הצפוני נמצא גם הוא בעיר. למרות כל אמצעי האבטחה במקום, ישנם דיווחים על פעילות הטליבאן והתנקשויות בראשי שבטים. בין 20 ל-30 ראשי שבטים נרצחו במחוז בלח' בשנים האחרונות. אין ראיות חותכות מי עומד מאחורי ההתנקשויות אבל רוב הקורבנות מזוהים עם המפלגה הפוליטית "חזב-י אסלאמי".
ב-21 באפריל 2017, במתקפת הטאליבאן בבסיס שאהין נהרגו יותר מ-100 אנשי צבא אפגניסטן.
ב-14 באוגוסט 2021 תוך כדי נסיגת כוחות ארצות הברית מאפגניסטן כבשו כוחות הטליבאן את העיר.
אקלים.
במזאר-י שריף יש אקלים צחיח למחצה ("BSk" לפי שיטת קפן לסיווג אקלימים) עם קיץ חם וחורף קר. כמות המשקעים נמוכה, ומתרחשת בעיקר בין דצמבר לאפריל. האקלים במזאר-י שריף הוא מאוד חם בקיץ עם טמפרטורה יומית של מעל 40°C מיוני עד אוגוסט. החורפים קרים והטמפרטורות נופלות מתחת לאפס; לעיתים יורד שלג מנובמבר.
דמוגרפיה.
במזאר-י שריף יש אוכלוסייה כוללת של 469,247 תושבים (1 בינואר 2020), והיא העיר הרביעית בגודלה באפגניסטן. בעיר קיים האחוז הגבוה ביותר של שטח בנוי (91%) ביחס לבירות מחוז אחרות באפגניסטן, ויש לה שטחי הרחבה נוספים מעבר לגבול המוניציפלי, היוצרים יחד שטח עירוני גדול.
החברה במזאר-י שריף היא רב-תרבותית ורב-לשונית. אמנם אין דו"ח ממשלתי רשמי בנוגע להרכב האוכלוסייה בעיר, אך מפה שפורסמה בגיליון נובמבר 2003 של כתב העת "נשיונל ג'אוגרפיק" הראתה את החלוקה הבאה: 60% טג'יקים, 10% הזארה, 10% פשטונים, 10% טורקמנים ו-10% אוזבקים. במהלך בעשורים האחרונים פורצת מדי פעם במקום אלימות על רקע אתני, בעיקר בין הפשטונים והקבוצות האחרות.
השפה השלטת במזאר-י שריף היא דארי ואחריה אוזבקית. רוב האוכלוסייה של מזאר-י שריף מאמינים באסלאם סוני.
כלכלה.
מזאר-י שריף משמשת כמרכז כלכלי גדול בצפון אפגניסטן. הכלכלה המקומית נשלטת על ידי מסחר, חקלאות, וגידול כבשי קראקול. ניצול משאבי טבע בקנה מידה קטן (נפט וגז) תרם גם הוא לרווחת העיר. בעיר שוכנות הקונסוליות למסחר וקשרים פוליטיים של הודו ושל פקיסטן.
עתליה רוזנבאום
עתליה (תלי) רוזנבאום (נולדה ב-1960) היא מנהלת ישראלית שכיהנה בעבר כמנכ"לית משרד המדע, התרבות והספורט.
ביוגרפיה.
לרוזנבאום תואר שני בפסיכולוגיה תעשייתית מהטכניון (1989). עבודת הגמר שלה הציגה כלי לבחינת משמעת עובדים בארגונים.
בשנים 2001–2002 שימשה מנהלת משאבי אנוש בחברת התוכנה סנגייט.
ב-2003 החלה לכהן כמנכ"לית משרד המדע, התרבות והספורט. מתן וילנאי פיטר את רוזנבאום עם כניסתו לתפקיד שר המדע והטכנולוגיה ב-2005.
בשנים 2008–2009 ניהלה את המכון למדיניות ואסטרטגיה של המרכז הבינתחומי הרצליה.
במרץ 2009 נכנסה לתפקיד סגנית יו"ר המטה לביטחון לאומי לפיתוח אסטרטגי וארגון. במהלך כהונתה חדלה לשמש דירקטורית בחברת רפא"ל עקב חשש לניגוד עניינים. ביולי 2010 הדיח אותה יו"ר המל"ל, עוזי ארד. לאחר פרישתה מונתה למנהלת קרן גרמניה-ישראל למחקר ולפיתוח מדעי (GIF).
בספטמבר 2009 החליט יו"ר מפעל הפיס, שמעון כצנלסון, למנותה כנציבת מפעל הפיס לאחריות חברתית.
באוקטובר 2015 מונתה ליו"ר חברת "פנטזי נטוורק" העוסקת בפיתוח משחקי ספורט פנטזיה.
פרשת הצוללות.
באוגוסט 2017 נטען כי בזמן כהונתה במל"ל ניסתה לארגן למיקי גנור, נציג טיסנקרופ, פגישה עם שגריר ישראל בגרמניה, יורם בן-זאב, שעסק בנושא רכש הצוללות. רוזנבאום הכחישה את הדיווח. בספטמבר 2017 פורסם כי רוזנבאום נחקרה באזהרה בפרשת הצוללות, והיא חשודה בהדלפת מידע מתוך ישיבות המל"ל למיקי גנור. בנובמבר 2018 המליצה המשטרה להעמיד את רוזנבאום לדין בפרשה.
מיסטי נייט
מרצדס "מיסטי" נייט (באנגלית: Mercedes "Misty" Knight, בתרגום מילולי "אבירה ערפילית") היא דמות בדיונית של גיבורת-על המופיעה בחוברות הקומיקס איירון פיסט ולוק קייג' ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת "Marvel Premiere #21" ממרץ 1975 ונוצרה על ידי הכותב טוני איזבלה והמאייר ארוול ג'ונס. שכתוב מחודש קבע כי דמותה הופיעה ללא שם בחוברת "Marvel Team-Up #1" ממרץ 1972, בכתיבתו של רוי תומאס ובאיורו של רוס אנדרו. דמותה של מיסטי, בלשית אפרו-אמריקאית מועצמת ומיומנת בלחימה, הושפעו רבות מאופנת הבלאקספלויטיישן והקונג-פו שהייתה נפוצה בסרטי שנות ה-70.
מיסטי נייט נולדה וגדלה בניו יורק, סיימה בהצלחה את אקדמיית המשטרה ונעשתה לשוטרת במשטרת ניו יורק, כשבסופו של דבר עלתה בסולם הדרגות לדרגת סגן. היא הייתה שותפתו של סגן רפאל "ראף" סקארף, ונעשתה לחברתה של קולין וינג אחרי שהצילה אותה מקרב יריות. מיסטי נפצעה קשה בניסיון לנטרול פצצה מוסתרת בבנק, שהתפוצצה ופוצצה את ידה הימנית. המיליונר טוני סטארק הבחין במעשה גבורה זה, ותרם לה יד ביונית בעלת כוח על-אנושי. עם זאת, בשובה למשטרה הוצבה מיסטי כפקידה, והיא עזבה את המשטרה ופתחה סוכנות חקירות פרטיות עם וינג. כשיצאה להגן על ביתה של קולין מכת, נתקלה מיסטי לראשונה באחד מאויבי הכת, לוחם הצדק דני ראנד/איירון פיסט שנעשה למאהבה. במהלך קרב נגד נחש הפלדה כונו מיסטי וקולין "בנות הדרקון", כינוי בו השתמשו בשנים הבאות.
לבקשתו של התובע המחוזי בלייק טאוור הסתננה מיסטי בזהות בדויה לארגון הפשע של בושמאסטר, שחשף אותה ושלח את לוק קייג' לחטף אותה באיום על חייהם של קרוביו. הדבר הוביל לפגישה הראשונה בין קייג' לדני, שהתאחדו נגד בושמאסטר ופעלו עם בנות הדרקון נגד הפשע בניו יורק לעיתים קרובות כקבוצת גיבורים להשכרה. שנים לאחר מכן, במהלכן לחמה מיסטי פשע לצד וינג ואחרים, מיסטי ו-וינג שימשו כמנהיגות קבוצה חדשה של גיבורים להשכרה שהושכרו בידי טוני סטארק וריד ריצ'רדס לאכיפת חוק רישום העל-אנושיים, דבר שיצר מתח בינה לבין דני המתנגד לחוק. מיסטי הופיעה כדמות ראשית בהרצת "Immortal Iron Fist", בסופה התארסה לדני וגילתה כי היא בהריון עם בנם. ההריון התגלה מדומה, והשניים נפרדו. בין היתר הצטרפה מיסטי לקבוצת הדפנדרס/ולקיריור, נעשתה לבת-בריתו ומאהבתו של סאם וילסון/קפטן אמריקה, והחלה לפעול במסווה בבגאליה כדי להשיג מידע על התאגדות ארגון הידרה מחדש. אחרי שהצילה אותו מידיו של קרוסבונז, מגלה לו למיסטי כי להידרה סוכנים סמויים בשורות S.H.I.E.L.D ובארגונים הקשורים לאוונג'רס ולאקס-מן.
את דמותה של מיסטי נייט מגלמת בסדרות הלייב אקשן "לוק קייג'" ו"דפנדרס" השחקנית סימון מיסיק, שעתידה לשוב לגלם את הדמות בעונתה השנייה של הסדרה "איירון פיסט". נייט מאבדת את זרועה בסדרה "דפנדרס" כשהיא מנסה למנוע את מותה של קלייר טמפל בידי באקוטו, אחד ממנהיגי ארגון "היד", שקוטע את זרועה.
מכון מולד
אסון הילדים
"אסון הילדים" הוא אירוע שהתרחש בקריית מוצקין ב-21 במאי 1949, בו נהרגו חמישה ילדים וילדה אחת נפצעה קשה. זאת, לאחר שמצאו חפץ שהתפוצץ בידיהם.
מהלך האירועים.
ביום שבת אחר הצהריים שיחקה קבוצת ילדים בגילאי 8–13 בחצר הבית ברחוב התכלת 17 בקריית מוצקין (בשנות האלפיים, רחוב אח"י אילת), שנמצא סמוך לתחנת הרכבת. במהלך המשחק הם מצאו חפץ בחולות שלא היה מוכר עבורם. הילדים הרימו את החפץ שהתפוצץ, ומעוצמת הפיצוץ נהרגו חמישה מהם: אביבה אלכסנדרוביץ, האחים דרור ודניאל מלצר, מרדכי סוקולובסקי, ואלי רדקוביץ. מאותו הפיצוץ נפצעה קשה ברגליה הילדה נחמה פוסק.
ההשערה הייתה כי מדובר בנפל של פגז או רימון יד שמקורו במחנה בריטי ששכן בסמוך, לפני הקמת מדינת ישראל.
הילדים הובאו למנוחות בהלוויה משותפת ונקברו בחלקת קבר משותפת, והוכרו כנפגעי פעולות איבה.
לאחר האסון ניתן לאחד הרחובות ביישוב השם "רחוב הילדים".
בשנת 2016 הנציחה עיריית קריית מוצקין את קורבנות האסון בהצבת שלט-הנצחה סמוך למקום האירוע.
הנסיך האובד
הנסיך האובד (באנגלית: The Lost Prince) הוא ספר לילדים ונוער מאת פרנסס הודג'סון ברנט. הספר עוסק בשושלת אצולה אשר מנסה לשוב לשלטון בממלכה דמיונית ממנה גורשה לפני שנים רבות.
עלילה.