סמח' הייתה התחנה הצפונית ביותר והמזרחית ביותר בקו מסילת העמק שנמצא בתחומי ארץ ישראל המערבית. התחנה הייתה התחנה השביעית משמונה התחנות המקוריות ובעת בנייתה היה סמח' לא יותר מכפר קטן שאוכלוסיית הבדואים שבו גרה במבנים ארעיים. לאחר בניית התחנה החל המקום מתפתח והפך לעיירה, ובתקופת המנדט הבריטי מנתה האוכלוסייה כ-3,500 תושבים. לאחר מלחמת העולם הראשונה הייתה תחנת סמח' תחנת הגבול שבין המנדט הבריטי בארץ ישראל לבין המנדט הצרפתי בסוריה, וזאת על אף שהגבול בין שתי המעצמות עבר בתקופה זו בנהר הירמוך, 7 ק"מ מצמח, בין הגשרים "אל-האווי" ו-"אל-באננה".
לאחר הקמתה של תחנת סמח' הוקם בקרבתה מזח ימי ממנו יצאו ספינות אל עבר טבריה. בתחום התחנה מספר מבני אבן, ביניהם בית נתיבות דו קומתי ומגדל מים בנוי אבן בזלת, חומר בנייה מסורתי ביישובים שסביב הכנרת.
תחנת אל חמה.
תחנת אל חמה הייתה האחרונה מבין שמונה התחנות המקוריות שנבנו בשנת 1904. התחנה, שממוקמת בכניסה לאתר המרחצאות הרומי, הכילה מספר מבני אבן, אשר מרביתם ניצבים במקום גם כיום. לפי לוח הזמנים משנת 1944 התחנה הייתה במסילה הסורית ולא בארץ ישראל (תחנת רכבת-העמק האחרונה היא צמח), תחנת אל חמה מרוחקת 95.3 קילומטרים לאורך המסילה מתחנת חיפה. 66 הקילומטרים הנותרים עד למפגש עם המסילה החיג'אזית נמצאים כיום בשטחה של סוריה. לאחר מלחמת ששת הימים ישבו במבני התחנה מקימי קיבוץ מבוא חמה כשהחלו לשפץ את אתר המרחצאות. מבנה התחנה המרכזי משמש כיום כחווה לגידול דגים וניתן להבחין בשלט הפח הנושא את שם התחנה התלוי עליו.
עובדות ופולקלור.
בעת פעילותה שברה רכבת העמק מספר שיאים בינלאומיים בתחום הרכבות, חלקם נשברו רק שנים רבות מאוחר יותר וחלקם עדיין לא נשברו:
התחנה הנמוכה בעולם.
עם השלמת הקו מחיפה לצמח הוכרזה תחנת "ג'יסר-אל-מגמעייה" כתחנת הרכבת הנמוכה ביותר בעולם כולו. התחנה, שגובהה 246 מטרים מתחת פני הים, החזיקה בשיא זה עד להקמתה של תחנת הרכבת בסדום, בגובה של 400 מטרים מתחת לפני הים.
קרון מפרש.
בימי מלחמת העולם הראשונה שימשה רכבת העמק לניוד הצבאות הטורקי והגרמני לרוחבה של הארץ. המחסור החמור בפחם גרם לא פעם להשבתה מוחלטת של הרכבות בארץ כולה, ובכלל זה גם רכבת העמק. הטייסים הגרמניים מהטייסת הבווארית ה-304 שליד מרחביה חיפשו דרך להגיע לחיפה בלי תלות ברכבת-העמק, מצאו פתרון בהעתיקם את הדרך בה נעו בסיני לאורך המסילה בקרוניות קטנות באמצעות מפרש, בכך שלקחו קרון שטוח קטן, עליו התקינו תורן ומפרש, נתנו לו את השם "אקספרס המרחצאות הפיניקי" ועימו "הפליגו" לחיפה בעזרת הרוח. החיילים הגרמנים ניצלו את הרוחות המערביות הערות הנושבות תדיר בעמק והניעו את הקרון באנרגיית הרוח. פתרון זה היה יעיל בדרך כלל רק בכיוון מערב.
שיא המהירות.
בשנת 1916 שברה רכבת העמק את שיא המהירות של כל הזמנים בנסיעה על מסילה צרה. במקרה ייחודי ויוצא דופן הגיע קרון רכבת למהירות של 100 קמ"ש, מהירות שיא גם ביחס לכל כלי תחבורה אחר באותה התקופה. סיפור המעשה מתחיל עם הגיעה של טייסת מטוסי קרב גרמנית מהטייסת הבווארית ה-304 לקרבת הקואופרציה במרחביה. הטייסים הגרמנים חיפשו דרך נוחה להגיע לחיפה. מהנדס הרכבת הטורקית ברוך קטינקא שיפר את "אקספרס המרחצאות הפיניקי" - הפתרון כלל הרכבה של מנוע של מטוס דיימלר-בנץ על קרון רכבת. בנסיעת הניסיון נקשר מנוע המטוס לקרון היטב ומשהונע המנוע האיץ הקרון למהירות שיא מסחררת. עקב יכולתו של מדחף המנוע ליצור דחף בכיוון אחד בלבד נגזר על נוסעי הקרון להגיע עד לחיפה ושם להסתובב בסובת רכבות מיוחדת ("סובבן") ולשוב על עקבותיהם. בהמשך פותח הרעיון ומנוע המטוס הותקן על גבי פלטה על ציר המאפשר סיבוב המנוע והמדחף. כך ניתן היה להפנות את הקרון לאחור גם ללא "סובבן".
רכבת השדים.
אריה חצרוני בספרו "רועה ולוחם" מספר שאנשי הגדוד העברי הגיעו לפעילות בג'נין, ואחרי סיום הפעילות שכחו לשלוח כלי רכב להסיעם לחיפה והם לא יכלו לחזור. לאחר ביקור בתחנת הרכבת של ג'נין, הציעו כמה מהחיילים לקחת את שני הקרונות הנטושים שהיו בתחנה, לחברם בקרשים ולהסיע את אנשי היחידה.
הקצין הסכים, הקרונות חוברו, הקצינים והסרג'נטים עלו לקרונות, החיילים העלו את הציוד לקרונות ודחפו אותם. הקרונות החלו לנוע והחיילים עלו עליהם במהירות. תוך פרק זמן קצר ביותר צברו הקרונות מהירות רבה והחיילים על הרכבת חששו עמוקות לחייהם, הקצין אף הצהיר לאחר מכן שזה היה האירוע המפחיד ביותר בחייו. הרכבת עצרה בסופו של דבר בחיפה. ההסבר לאירוע הוא שג'נין היא בגובה 150 מטר מעל פני הים ואילו הגובה של תחנת הרכבת חיפה מזרח הוא 1.5 מטר. הירידה בגובה היא עקבית (פרט לקטע קצר של דייק באזור חניית טרבינאת) ולכן סביר בהחלט שמהירות הנסיעה הלכה וגברה, ועלתה הרבה מעבר ל-100 קמ"ש.
התוכנית להקמה מחדש של קו רכבת העמק.
בשנת 2010 החליטה ממשלת ישראל על הקמתה של מסילת העמק, מחיפה לבית שאן, כחלק ממיזם "נתיבי ישראל", שנועד לקצר זמני נסיעה בין מרכז הארץ לשוליים (פריפריה). החלטת ממשלה קבעה שמימוש המיזם, בנוסף לסלילתו של קו רכבת מעכו לכרמיאל, יתחיל במהלך שנת 2011 ויבוצע על ידי החברה הלאומית לדרכים, שעד אז עסקה בהקמת רשת הכבישים הבינעירונית בלבד. נסיעות המבחן הראשונות בקו זה נערכו באוגוסט 2016 והוא נפתח לציבור הרחב בערב חג סוכות, ב-16 באוקטובר 2016. במהלך השבועיים הראשונים הנסיעה בקו הייתה בחינם לכל אורכו, ובשלושת החדשים הבאים (עד תחילת פברואר 2017) הנסיעה בחינם בחלק מהקו.
על פי התוכנית, 60 ק"מ של מסילות ברזל יחברו בין חיפה לבית שאן במהירות של 160 קמ"ש ויאפשרו להגיע מעמק בית שאן לחיפה תוך כ-51 דקות (עם עצירה בכל התחנות). הפרויקט תוקצב בסכום של כ-4 מיליארד ש"ח וחולק לכמה מכרזים. במהלך שנת 2012 החלו העבודות בקטע הראשון של המסילה, המחבר בין תחנת לב המפרץ לבין התחנה העתידית בכפר יהושע. הקו החדש עובר סמוך מאוד לתוואי המקורי של המסילה, למעט מעקף מדרום לבסיס רמת דוד, ומעקף מצפון לעפולה. בקו החדש חמש תחנות: חיפה מרכז-השמונה (במקום חיפה מזרח שכבר אינה פעילה), יקנעם-כפר יהושע (כקילומטר ממערב לתחנת כפר יהושע המקורית), מגדל העמק-כפר ברוך (ממזרח לתחנת כפר ברוך המקורית), עפולה (מצפון לעיר ולא במרכזה), בית שאן.
עבודות החידוש של קו רכבת העמק הגבירו את מודעות ציבור לנושא והאיצו את ההחלטות ותהליכי השימור של תחנות בית שאן וצמח המקוריות.
Oni press
סברה (קומיקס)
סָבְּרָה (באנגלית: Sabra) היא דמות בדיונית של גיבורת-על מוטאנטית המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת "Incredible Hulk #250" מאוגוסט 1980 בה זכתה לאזכור, אך הופעתה המלאה הראשונה הייתה בחוברת "Incredible Hulk #256" בה נלחמה נגד הענק הירוק. הדמות נכתבה בידי סטן לי וצוירה בידי ג'ק קירבי.
סברה היא האלטר אגו של רות בת-שרף, אשה ישראלית שכוחותיה המוטנטיים התגלו לראשונה כאשר הייתה ילדה, ובעקבות זאת היא והוריה נחקרו על ידי גופי ביון בישראל אשר למדו את טיבה ויכולותיה. מאז היא התחנכה ואומנה בתוכנית מיוחדת על מנת להפוך לסוכנת מטעם המוסד.
היסטוריה פרסומית.
בקומיקס בו הופיעה סברה לראשונה (Incredible hulk #250), ראד מקיף את העולם ורואה מספר גיבורי על מקומיים, כולל את רות.
בהופעתה המלאה הראשונה (Incredible Hulk #256) מסופר כי הענק הירוק הגיע לנמל תל אביב לאחר שברח מארצות הברית. כשהורידו את המטען בו שהה, הוא התפרץ והפך לענק הירוק, ובגלל בלבול התפתח קרב עם צה"ל. רות (סברה) רצה להחליף למדים, אך אחד הסלעים פגע בה והיא חטפה זעזוע מוח. כשהתעוררה חיפשה אותו, אבל הוא חזר לצורתו האנושית והסתתר. ברוס ראה ילד ממוצא ערבי בשם סאהד גונב אבטיח והחליט לעזור לו לברוח. סאהד הסביר לו שהוא נמצא בישראל, הלך להביא אוכל מבית קפה, ואז התרחש פיגוע והוא נהרג. ברוס ראה את הטרוריסטים ומהזעם נהפך לענק הירוק. סברה הגיעה וחשבה שהענק הירוק אחראי לפיצוץ ועל כן התפתח קרב בין השניים. לאחר הקרב הענק הירוק לקח את הגופה של סאהד וברח. סברה מצאה אותו מאוחר יותר קובר את סאהד בירדן ואז הבינה שהוא אינו טרוריסט.
ביוגרפיה בדיונית של הדמות.
רות בת-שׂרף נולדה סמוך לירושלים. היא ומשפחתה עברו לגור בקיבוץ מיוחד שאותו מנהלת ממשלת ישראל אחרי שכוחותיה מתגלים. רות הייתה הסוכנת העל-אנושית הראשונה ששירתה במוסד. היא נעשתה שוטרת בנוסף להיותה סוכנת ממשלתית. זמן קצר לאחר מכן נבחרה סברה כלוחמת בצוות של הישות מוות במשחק האחרון נגד הגראנדמאסטר ב"תחרות האלופים". שם פגשה את איירון-מן ואת "האביר הערבי", ונאבקה עם הענקית הירוקה וקפטן בריטניה. מאוחר יותר היא הופיעה בטקס החנינה של הענק הירוק בוושינגטון.
כמה שנים לאחר מכן, בנה הקטן של סברה, יעקב, נהרג בפיגוע. היא לא צייתה לפקודות, מכיוון שרצתה להביא את רוצחי בנה לדין.
מחלוקת נוספת עם הענק הירוק פרצה כאשר כוחותיה של סברה לקחו ממנו זמנית את קולו, מה שגרם לו להיראות יותר מפלצתי וכמעט חסר-דעת.
מאוחר יותר, במהלך פגישת תהליך השלום, מוצאת סברה את עצמה לוחמת בקבוצת הלוחמים החדשים, תחת השפעתו המנטלית של כוח מסתורי ובלתי מוסבר. זמן מה לאחר מכן, סברה מוצאת את עצמה שקועה במאורעות הקמפיין האנטי-מוטנטי המכונה . בזמן הזה סברה נלחמת לצד האקס-מן ומתחילה להירשם להרצאות הפילוסופיות של צ'ארלס אקסבייר. סברה מבלה זמן מה כחברה בסניף של X-Corporation. היא מלווה את אקסבייר ועוד כמה מוטנטים לאי גנושה לאחר שנהרס על ידי זקיפי הסנטינל.