באקייב נולד ב-1 באוגוסט 1949 במזרח הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הקירגיזית, שהייתה חלק מברית המועצות. בשנת 1974 שירת בשורות הצבא האדום ובשנת 1978 סיים את לימודיו האקדמיים. בשנים 1979–1985 עבד במפעל ובשנים 1990–1991 היה המזכיר של המפלגה הקומוניסטית בעירו. החל משנת 1995 היה המושל האזורי. בשנת 2000 באקייב מונה לראשונה לתפקיד ראש הממשלה.
ב-25 במרץ 2005 באקייב נבחר לנשיאות באופן רשמי על ידי הפרלמנט לאחר מהפכת הצבעונים והדחתו של הנשיא אסקר אקייב. בבחירות העממיות לנשיאות (שהתקיימו ב-10 ביולי), באקייב ניצח ברוב של כ-89% מהקולות כאשר אחוז ההצבעה עמד על כ-53%. הוא קיבל תמיכה רבה בדרום קירגיזסטן.
אף על פי שנתלו בנשיא החדש תקוות רבות, כהונתו של באקייב התאפיינה עוד בתחילתה בבעיות כלכליות, רצח פוליטיקאים מתחרים ומהומות בבתי כלא. בשנת 2006 באיקוב נתקל בפני משבר פוליטי ראשון כאשר אלפים יצאו לרחובות בקריאות נגדו. המפגינים טענו כי באקייב מנסה לנכס לעצמו עוד סמכויות פוליטיות ואינו נלחם בשחיתות. כתגובה, באקייב טען כי האופוזיציה מנסה להפילו בהפיכה.
באפריל 2007 פרצו שוב מהומות המוניות שבהן המפגינים קראו להתפטרות באקייב. אמנם באקייב חתם על תיקונים חוקתיים שצמצמו את כוחו, אך המהומות המשיכו ודוכאו רק לאחר עימותים עם המשטרה. בהמשך כהונתו, באקייב שיפר את יחסי קירגיזסטן עם סין ועם רוסיה. כתוצאה משיפור היחסים עם מדינות אלו, מספר התלמידים הסינים בקירגיזסטן עלה, והנשיא הורה לפנות את בסיס חיל האוויר של ארצות הברית מהמדינה תמורת השקעה רוסית בקירגיזסטן.
בבחירות שהתקיימו בשנת 2009 באקייב נבחר שוב לתפקיד. לאחר היבחרו לתפקיד, היו שהשוו את באקייב לולדימיר פוטין ונשיא קזחסטן נורסולטן נזרבייב, אם כי היו שחשבו כי הוא הולך לבצע רפורמות כלכליות ושלטוניות. בחורף 2010 המדינה סבלה מהפסקות חשמל רבות, בעוד שמחירי האנרגיה עלו. בתקופה זו רוסיה החלישה את יחסיה עם קירגיזסטן, דבר שהחמיר עוד יותר את משבר האנרגיה.
באפריל 2010 החלו מהומות כנגד הממשל, ונשמעו טענות כי באקייב נמלט לעיר הדרומית אוש. למרות טענות אלו, ראש הממשלה החדשה רוזה אוטונבייבה טענה כי באקייב לא התפטר ועדיין מתפקד כנשיא. ב-13 באפריל באקייב טען כי הוא מוכן להתפטר מתפקידו אם ביטחונו האישי יובטח. ב-15 באפריל בשעה 19.00 הוא עזב את קירגיזסטן לקזחסטן לאחר שהגיש מכתב התפטרות. אוטונבייבה טענה כי תפעל להביא את באקייב לדין במהרה. ב-20 באפריל נשיא בלארוס אלכסנדר לוקשנקו הצהיר בפרלמנט הבלארוסי כי באקייב שוכן בבלארוס ועורב לביטחונו. כיום לאחר מכן, ב-21 באפריל, באקייב כינס מסיבת עיתונאים ובה הצהיר שהתפטרותו אינה תקפה, וכי ממשלתה של אוטונבייבה אינה לגיטימית מבחינה חוקית. בפברואר 2012 נטען כי באקייב קיבל כשנתיים קודם לכן אזרחות בלארוסית.
חיים אישיים.
רבים מבני משפחתו של באקייב מונו לתפקידי מפתח בשלטון הקירגיזי. אחיו, יאניש, ניהל את המשמר הנשיאותי, בעוד שאחיו מראט היה שגריר קירגיזסטן בגרמניה. אח נוסף היה יועץ בכיר של השלטון בסין.
בנוסף על ידיעת השפה הקירגיזית, באקייב יודע גם רוסית ואוזבקית.
סואורונבאי ג'נבקוב
סורונבאי שריפוביץ' ג'נבקוב (בקירגיזית: Сооронбай Шарипович Жээнбеков; נולד ב-16 בנובמבר 1958) הוא פוליטיקאי קירגיזי שכיהן כנשיא קירגיזסטן, החל מ-24 בנובמבר 2017 עד 15 באוקטובר 2020. קודם כיהן כראש ממשלת קירגיזסטן מאפריל 2016 ועד אוגוסט 2017.
ביוגרפיה.
ג'נבקוב נולד באזור אוש שבמרכז המדינה ב-16 בנובמבר 1958, וגדל במשפחה בת 12 נפשות. בצעירותו רכש השכלה גבוהה בתחום גידול בעלי חיים. בשנת 2003 סיים לימודים בכלכלה. בגיל 18 החל לעבוד כמורה לרוסית וספרות. בשנת 1983 חזר לעבוד בתחום לעבוד גידול בעלי חיים. בסוף שנות ה-80 החל לעבוד במוסדות המפלגה הקומוניסטית, שם התקדם לעמדות בכירות.
בשנת 2007 התמנה ג'נבקוב לשר החקלאות, המים והתעשייה. בשנים 2012–2015 עמד בראש מחוז אוש. במרץ 2016 קיבל ג'נבקוב תפקיד בכיר בסגל הנשיאותי ולאחר מכן החל לכהן גם כראש הממשלה.
נשיאותו.
ב-22 באוגוסט 2017 ג'נבקוב התפטר מתפקידו כראש הממשלה על מנת להתמודד לנשיאות. הבחירות נערכו ב-15 באוקטובר ובהן ג'נבקוב ניצח ברוב של כ-54.3%. בחירתו של ג'נבקוב נחשבת לאחת מהעברות השלטון הדמוקרטיות הראשונות במדינה.
ג'נבקוב הושבע כנשיא ב-24 בנובמבר 2017 בטקס שהתקיים בבית קבלת הפנים של אנזי במעון עלא ארצ'ה. הצו הנשיאותי הראשון שלו בתפקיד היה להעניק את תואר גיבור הרפובליקה הקירגיזית לנשיא לשעבר אטמבאייב. רק כמה ימים לכהונתו שינה ג'נבקוב את זמן יציאתו למעון העבודה לפנות בוקר כדי להימנע מפקקים בתנועת בישקק, מהלך שזכה לשבחים מצד רבים מתושבי בישקק. את ביקור החוץ הראשון שלו ערך ברוסיה ונפגש עם פוטין. בתחילת כהונתו הואשם כי ערער את הדמוקרטיה במדינה על ידי דיכוי פוליטיקאים ועיתונאים באופוזיציה.
ב-19 באפריל 2018, ג'נבקוב פיטר את ראש הממשלה שלו ספאר איסקוב ואת הממשלה בעקבות הצבעת אי אמון מצד הפרלמנט הקירגיזי. בנאום בפני עיתונאים במאי 2018, הבטיח ג'נבקוב להילחם נגד השבטיות במדינה.
ג'נבקוב פתח את המסגד המרכזי של האימאם סאראכסי, שהוא המסגד הגדול ביותר במרכז אסיה, עם עמיתו הטורקי רג'פ טאיפ ארדואן במהלך ביקורו בבישקק בתחילת ספטמבר 2018. במהלך ביקורו לחץ ארדואן על ג'נבקוב לנקוט בצעדים המתאימים להתמודדות עם מנהיג האיסלאמיזם הטורקי פתוללה גולן.
ג'נבקוב פתח את משחקי הנוודים העולמיים לשנת 2018 בחולפון-אתא ב-3 בספטמבר 2018, בסימן האירוע הבינלאומי הגדול הראשון שג'נבקוב אירח בקירגיזסטן. כשקיבל את ראש ממשלת הונגריה ויקטור אורבן במעונו בחולפון-אתא למחרת, הודה ג'נבקוב לראש הממשלה על שהפך למנהיג ההונגרי הראשון שביקר במדינה מאז עצמאותה.
באפריל 2019 קיבל ג'נבקוב את ולנטינה שבצ'נקו (לוחמת אמנית לחימה מעורבת שמוצאה מקירגיזיסטן) במהלך ביקור בקירגיזסטן מולדתה, ביקורה הראשון מזה שבע שנים. ג'נבקוב שיבח את תפקידה ואף הרחיק לכת באומרו כי היא "הגנה על כבוד קירגיזסטן שלנו". ב-4 במאי אותה שנה, הוא הורה כי כל כריית האורניום במדינה תיאסר.
ביוני 2020 ג'ינבקוב נכנס לבידוד לאחר שחזר מביקור קצר במוסקבה לאחר ששניים מעובדיו נמצאו חיוביים לנגיף COVID-19. הוא אמור היה להשתתף במצעד יום הניצחון במוסקבה שנדחה, אך לבסוף ביטל הגעתו. הוא הכריז על 30 ביולי כעל יום אבל לאומי. באותו יום הוא השתתף בטקס דתי אסלאמי כדי לכבד את אלו שאיבדו את חייהם מהמגפה, באומרו "תנו לנשמת בני ארצנו שנפטרו לנוח בשלום, נשמתם תהיה בשמיים"
לאחר הבחירות לפרלמנט בספטמבר 2020 פרצו הפגנות ברחבי המדינה ורבים דרשו ממנו להתפטר. מוקדם יותר באותו אוגוסט הוא ציין כי לא ניתן לדחות את הבחירות למרות המגפה. במהלך הבחירות הואשמו כמה מפלגות המקורבות לג'נבקוב בקניית קולות. מבין המפלגות שנכנסו לפרלמנט, רק מפלגת קירגיזסטן המאוחדת התנגדה לממשלת ג'נבקוב. בשעות הבוקר המוקדמות של יום שלישי, 6 באוקטובר, תבעו המפגינים את השליטה בכיכר אלא-טו במרכז בישקק והצליחו לתפוס גם את בנייני הפרלמנט (הבית הלבן) והמועצה העליונה, נכנסו למשרדי הנשיא והרסו דיוקנאות של ג'נבקוב. בעקבות ההפגנות, ביטלה ועדת הבחירות המרכזית את תוצאות הבחירות לפרלמנט. ג'נבקוב טען כי הוא עומד בפני הפיכה ואז אמר ל-BBC כי הוא "מוכן להעביר את האחריות למנהיגים חזקים". ב-8 באוקטובר הוכרז כי מקום הימצאו אינו ידוע, ומשרד הפנים אמר כי הוא אינו עוסק בחיפושים אחריו. בינתיים, נציגי האופוזיציה פתחו נגדו באותו היום בהליכי הדחה.
בנאום שהתפרסם באתר האינטרנט של הנשיא ב-8 באוקטובר הכריז ג'נבקוב: "לאחר אישור הרשויות המבצעות הלגיטימיות וחזרתנו לדרך החוקיות, אני מוכן לעזוב את תפקיד נשיא הרפובליקה הקירגיזית". מאוחר יותר באותו יום, למרות כל הסימנים ההפוכים, ג'נבקוב הכריז על מצב חירום בבישקק והורה על הצבת הצבא הקירגיזי ברחובות. הוא פיטר את הגנרל טאליבק אומוראלייב מתפקיד ראש המטה הכללי שהוביל את התגובה, במקום הגנרל ריימברדי דואישנייב. הוא פיטר גם את עומורבק סובאנלייב, שכיהן כראש המועצה לביטחון לאומי.
עם זאת, ב-15 באוקטובר, הודיע על התפטרותו המיידית כדי למנוע שפיכות דמים נוספות במדינה. בהודעת ההתפטרות שלו אמר "אני לא רוצה להיחקק בהיסטוריה של המדינה כנשיא ששפך דם וירה באזרחיו", הוא ציין כי שלמותה של קירגיזסטן והרמוניה בחברה יקרים מכל שלטון. "לרוע המזל, התוקפנות נמשכת, הדרישה להתפטרות מיידית נמשכת", אמר ודרש מראש הממשלה וזרועות הביטחון לעשות כל שביכולתם כדי השיב את הסדר ולמנוע שפיכות דמים.
מוהיני מוהון צ'אטרג'י
מוהיני מוהון צ'אטרג'י או מוהיני צ'אטרג'י (באנגלית: Mohini Mohun Chatterji; 1858–1936), היה עורך דין, מורה, מחבר ומיסטיקן ממערב בנגל שבהודו. הוא השתייך למשפחה בולטת מאזור זה אשר ניסתה למזג ולגשר בין המסורות הדתיות המקומיות של ההינדואיזם לבין הנצרות האוריטנית. צ'אטרג'י הצטרף לאגודה התאוסופית ב-1882, ומונה לעוזר מזכיר הסניף המקומי שבמערב בנגל. מאוחר יותר באותה שנה, הוא מונה לצ'לה (Chela), חניך רוחני בטרמינולוגיה התאוסופית, של המהטמה קוט הומי , אשר תפקידו היה להכין את צ'אטרג'י, במשך שבע שנים, לשעת הכושר המתאימה להיות תאוסופיסט בכיר בפני עצמו. ידוע שצ'אטרג'י חזה בחזיונות של מהטמות, בחמישה או בשישה מקרים. בסופו של דבר, נכשל צ'אטרג'י בתפקידו כצ'לה והחליט לפרוש ב-1887, מהאגודה התאוסופית, אחרי חמש שנים בלבד של חברות בתנועה.
ראשית חיים וחינוך.