לאחר מותו של אלכסנדר מוקדון, ילדה רוקסנה את בנו אלכסנדר הרביעי. היא ובנה סבלו רבות מיריביו הפוליטיים הרבים של אלכסנדר שהלכו והתחזקו לאחר מותו - מה שהוביל בסופו של דבר לנפילת האימפריה המקדונית. כתוצאה מכך דאגה רוקסנה לרצוח את אשתו השנייה של אלכסנדר, סטטירה, ואת אחותה דריפטיס. עם חזרתם למוקדון זכו להגנה מצד אמו של אלכסנדר, אולימפיאס. ההתנקשות באולימפיאס ב-316 לפנה"ס גרמה לקסנדרוס להתחיל ולחפש את המלוכה. מכיוון שאלכסנדר הרביעי היה היורש הלגיטימי של אלכסנדר הגדול, קסנדרוס ציווה לרצוח אותו ואת רוקסנה.
האסטרואיד 317 רוקסנה נקרא על שמה.
אילת מזר
אֵילַת מזר (10 בספטמבר 1956 – 25 במאי 2021) הייתה ארכאולוגית ישראלית, שהתפרסמה בעיקר בשורת גילויים חשובים של שרידים ארכאולוגיים מתקופת הבית הראשון בירושלים.
ביוגרפיה.
מזר הייתה בתו של אורי מזר, בנו של הארכאולוג המקראי ונשיא האוניברסיטה העברית לשעבר בנימין מזר, דודו של הארכאולוג פרופסור עמיחי מזר, אף הוא מהאוניברסיטה העברית.
מזר קיבלה את הדוקטורט שלה בארכאולוגיה מהאוניברסיטה העברית ב-1997.
מזר כיהנה כחוקרת אורחת במכון לארכאולוגיה של האוניברסיטה העברית בירושלים ועבדה במכון שלם.
בין השנים 1986–1988 היא חידשה את החפירות בבית הקברות הדרומי שבאכזיב, בהן נחשפו קברים שלא נתגלו בעבר ובהם ממצאים פיניקיים רבים.
בקיץ 2005 היא חשפה את מבנה האבן הגדול בעיר דוד. על סמך התיארוך, המיקום והגודל, מזר העלתה את האפשרות כי המבנה שימש ארמונו של דוד המלך. התגלית זכתה לסקירה תקשורתית רחבה, בין השאר בגלל השערה זו ובגלל בולה (חותם) שנמצאה באתר הנושאת את השם יהוכל בן שלמיהו (דמות מקראית). ארכאולוגים אחרים הגיבו בהתרגשות לגבי הממצא, אך באופן זהיר יותר לגבי ההשערה שמדובר בארמונו של דוד.
בכנס "חידושים בחקר ירושלים" ה-13 באוניברסיטת בר-אילן שהתקיים בנובמבר 2007 הצהירה כי משלחתה גילתה קטעים מן החומה והמגדל הנזכרים בספר נחמיה. בריאיון להארץ חלק ישראל פינקלשטיין על הזיהוי והתיארוך.
ביולי 2008 מזר מצאה בולה שנייה במתחם מבנה האבן הגדול, הנושאת את שמו של גדליהו בן פשחור, המוזכר בתנ"ך ().
ב-2010 ד"ר אילת מזר הכריזה על חשיפת קטע חומה מסביב לעיר דוד המתוארך לדעתה לימי שלמה המלך, וכנראה נבנה על ידיו. אם התארוך נכון, ממצא זה עולה בקנה אחד עם המתואר במקרא.
ב-2015 מצאה משלחת בראשותה בולה עם טביעת חותמו של חזקיהו המלך באזור העופל. הייתה זו הפעם הראשונה שטביעת חותם של מלך ממלכי יהודה וישראל התגלתה באתרה בחפירה ארכאולוגית מדעית, ומשום כך היא נחשבת לממצא אמין.
מזר הייתה בין אישי הציבור שהקימו את הארגון הא-פוליטי "הוועד הציבורי למניעת הרס העתיקות בהר הבית", בו היו חברים אנשי רוח, אישי ציבור, ארכאולוגים, משפטנים ואנשי ביטחון. היא הייתה אחת הפעילות הבולטות בו.
מזר נפטרה ב-25 במאי 2021. התגוררה בירושלים והייתה אם לארבעה.
עלומים (אגודה)
עלומים - אגודה ישראלית של ילדים שהוסתרו בצרפת בימי השואה, היא עמותה שהוקמה בשנת 1993.
האגודה נולדה מהצורך שלא לשכוח את העבר ולהבטיח שזיכרון השואה שחברי האגודה ניצלו ממנה ייכון לעד.
האגודה זוכה להכרה של השלטונות הישראליים והצרפתיים. היא פועלת בזכות התנדבותם של החברים. מספר חברי העמותה, נכון ליוני 2006 כ-900 חברים.
קריטריון הקבלה לאגודת עלומים הוא אדם שהוסתר בצרפת (עם או בלי הוריו) בשנים 1944–1941 (כולן או חלקן), חי בישראל, נולד אחרי 1 בינואר 1925. יו"ר האגודה הוא ד"ר ישראל ליכטנשטיין.
פעילות האגודה.
שני התחומים העיקריים בהם פועלת האגודה הזיכרון והתמיכה:
אסיסי
ניו הייבן (קונטיקט)
אנטוניו בציני
אנטוניו בציני (באיטלקית: Antonio Bazzini; 11 במרץ 1818 - 10 בפברואר 1897) היה כנר ומלחין איטלקי.
חיו.
בציני נפגש בצעירותו עם פאגאניני שעודד אותו לקריירת כנר. הוא ערך מסעות קונצרטים בכל רחבי אירופה וזכה להערצתם של שומאן ומנדלסון. לבסוף התיישב במילאנו והיה מורה בקונסרבטוריון. בין תלמידיו היו מסקאני ופוצ'יני.
בציני חיבר אופרות, יצירות קאמריות וסימפוניות אבל כמו הרבה מלחינים הוא זכור בגלל יצירה אחת. זה קטע וירטואוזי לכינור ופסנתר בשם "מחול השדונים" (La ronde des lutins) שכל כנר שרוצה להפגין את שליטתו בכינור מנגן אותו ברסיטלים או כהדרן.
פוליטיקה של קוריאה הצפונית
קוריאה הצפונית או בשמה המלא הרפובליקה הדמוקרטית העממית של קוריאה נחשבת על ידי העולם המערבי למדינה הדיקטטורית ביותר בעולם וכמו כן לאחת מארבע המדינות המושחתות בעולם (על פי מדד תפיסת השחיתות). נכון לשנת 2016, צפון קוריאה מוגדרת כאחרונה במדד הדמוקרטיה הבין לאומי, עם ציון 1.08.
צורת שלטון.
על פי חוקת קוריאה הצפונית, המדינה מוגדרת כ"דמוקרטיה עממית", כלומר- דמוקרטיה שהשלטון בה נמצא בידי נציגי העם. אולם לאמיתו של דבר הכוח השלטוני מרוכז בידי אליטה מצומצמת בראשה עמד עד מותו של הנשיא קים איל-סונג ומאז בראשה עומד "המנהיג העליון". בקוריאה הצפונית זכויות אדם אינן מכובדות על פי רוב, ועל פי הערכה מערבית, עשרות עד מאות אלפים כלואים במחנות עבודה. השלטון עושה שימוש בכלי התקשורת כחלק מעיקרון פולחן האישיות של מנהיגו - האדרת הישגי המדינה והעם והאדרת דמויותיהם של המנהיגים המנוחים קים ג'ונג איל ואביו קים איל-סונג.
במדינה קיימים מספר גופים שלטוניים ובראשם הועדה לענייני המדינה (עד 2016 ועדת ההגנה הלאומית), אספת העם העליונה, ממשלת קוריאה הצפונית ומפלגת הפועלים של קוריאה. לצבא השפעה לא מבוטלת על ההחלטות שמתקבלות.
בחירות בקוריאה הצפונית.
הבחירות הכלל-ארציות לאספת העם העליונה, הרשות המחוקקת של קוריאה הצפונית, מתקיימות מדי חמש שנים. כמו כן, מדי ארבע שנים נערכות בחירות מקומיות לוועדות העממיות ברחבי קוריאה הצפונית. מאחר שבפועל, בקוריאה הצפונית קיים משטר חד מפלגתי, כלל המועמדים המשתתפים בבחירות הארציות נדרשים להיות חברים במפלגת הפועלים של קוריאה, מפלגת השלטון, או באחת ממפלגות הלווין שלה. על פי דיווחים מטעם המשטר הצפון-קוריאני, שיעור ההצבעה בבחירות עומד על קרוב ל-100%.
התפתחויות פוליטיות.
מאז 9 בספטמבר 1948, תאריך ההקמה הרשמי של הרפובליקה הדמוקרטית העממית של קוריאה, רסן השלטון בידי מפלגת הפועלים של קוריאה. למזכיר הכללי של המפלגה נבחר קים איל-סונג, אשר שימש בנוסף לכך כראש הממשלה. לאחר מלחמת קוריאה ערך קים איל-סונג טיהורים במתנגדי השלטון. מסוף שנות ה-50 קים איל-סונג פיתח פולחן אישיות שהשתווה לפולחן האישיות של יוסיף סטלין ומאו דזה-דונג, כגון: סרטים המופקים אודותיו, פסליו המעטרים את ערי קוריאה הצפונית, ספרים שנכתבו עליו נלמדים במוסדות החינוך. כמו כן כיכרות, רחובות ומבנים ציבוריים נקראים על שמו. באמצע שנות השבעים נוצר גוף חדש וזהו מרכז המפלגה. מרכז המפלגה הורכב למעשה מבנו, קים ג'ונג איל. בוועידה העשירית של מפלגת הפועלים הקוריאנית באוקטובר 1980 התברר כי הוא יהיה היורש של אביו. ובשנות ה-80 קים ג'ונג איל הצטרף לניהול המדינה.
בשנת 1992 על פי תיקון החוקה, הוקם גוף בשם ועדת ההגנה הלאומית ובראשו עמד מאז קים ג'ונג איל. לאחר מות אביו ב-1994, עבר השלטון לידיו והוא עמד בראש המדינה על כל מדיניות הדיכוי ופולחן האישיות בו החל אביו. באמצע שנות ה-90 חוותה המדינה משבר חקלאי חמור ורעב המוני וציפו שהמשטר יקרוס, דבר זה לא קרה והשלטון פועל כסדרו היום.
לאחר מות קים ג'ונג איל ב-2011 עבר השלטון לידי בנו הצעיר (בשנות השלושים לחייו) קים ג'ונג און.
קדימות הצבא.
סונגון (בקוריאנית קדימות הצבא) היא אידאולוגיה אותה הגה קים ג'ונג איל, והיא חלק מהמדיניות הנוכחית של השלטון. לפי אידאולוגיה זו, כדי להגן על המדינה מפני אויבים פנימיים וחיצוניים, על המדינה להשקיע משאבים רבים בפיתוח כוחה הצבאי. וזה הגורם לכך שעל אף המשבר הכלכלי החמור שפקד את קוריאה הצפונית בשנות ה-90 והרעב ההמוני שגרם למות רבים, לא צומצם תקציב הצבא.
גנובפה מברבנט
גנובפה מברבנט (בגרמנית: Genoveva von Brabant) הוא סיפור עם גרמני על גיבורה אגדית בשם גנובפה, בתו של הדוכס מברבנט, שהייתה נשואה לרוזן זיגפריד (Siegfried of Treves). כשבעלה יצא להילחם בכופרים, הוא הפקיד את האביר גולו לשמור עליה מפני צרה. גולו חשק בגנובפה וניסה לפתותה, אך היא דחתה אותו ונותרה נאמנה לבעלה. כששב הרוזן לארמונו, מצא את אשתו עם תינוק. היא סיפרה לו שזהו פרי אהבתם מן הלילה האחרון שבילו יחדיו. הרוזן לא ידע עצמו מרוב אושר, אך גולו, שחש רגשות נקם, סיפר לו שהילד אינו של הרוזן, אלא פרי אהבה אסורה. מששמע על כך הרוזן, ציווה מיד להרוג את גנובפה ואת בנה באשמת בגידה. האביר גולו פקד על שני משרתים לבצע את העונש, אולם נכמרו רחמיהם והם הניחו אותם ביער הארדנים. שם, מסתתרים בתוך מערה, חיו גנובפה והילד כשש שנים, כאשר את החלב הנדרש לילד סיפקה איילה. הרוזן שיצא לרדוף באחד הימים אחר האיילה גילה את אשתו ובנו, והשיבם לארמון. הוא גילה את דבר העלילה וביקש להתפייס עימה, אחר הסבל והייסורים שעברה. את האביר הרשע העניש על חטאו בכך שקשר את גופו לארבעה פרים שקרעו את איבריו.