מאז שנת 1950 מהווה קארי-לה-רואה אזור מגורים כפי שהוא היום: קרוב לערים גדולות וחשובות, לאזורי תעשייה ולשאר אזורים מפותחים כלכלית.
גאוגרפיה.
שטחו של היישוב הוא 10 קמ"ר, מתוכם 2.7 קמ"ר מיושבים. שאר השטח מיוער בשמורת טבע רחבת ידיים.
שמורות טבע.
מלבד השטח המיוער הרב, בשטחו של היישוב נמצא גם הפארק הימי האזורי לה-קוט-בלו (Le parc régional marin de la Côte Bleue).
הפארק הימי הוא שמורת טבע ימית, שטחו כ-85 דונמים והדייג בו אסור. מטרתו של הפארק להגן על החי והצומח הימי, בדגש מיוחד על זן צמחים ימי בשם Posidonia oceanica, החיוני לשמירה על המערכת האקולוגית הימית באזור.
דמוגרפיה.
מספר תושבים לאורך השנים (שנה - מספר תושבים):
בין תושביו הידועים של הכפר השחקן פרננדל, שהחזיק בווילה בכפר, והזמרת והפסנתרנית נינה סימון, שהתגוררה בו בשנותיה האחרונות.
אתרים.
קפלת הרואה (la chapelle du rouet) נבנתה בשנת 1353 ומאז שוקמה ושופצה פעמיים. לקפלה זו חשיבות דתית גבוהה באזור מרסיי בכלל וקארי בפרט.
ערים תאומות.
הערים התאומות של קארי-לה-רואה הן:
קארי לה רואה
תומס דה טורקמדה
מנורת לבה
מנורת לבה היא גוף תאורה דקורטיבי, המשמש בעיקר כקישוט. תנועתן של בועות שעווה צמיגות במכל הזכוכית של המנורה מזכירה את זרימת הלבה. מנורות לבה מיוצרות במגוון מכלים, צבעי שעווה ונוזלים.
אופן הפעולה.
מנורת הלבה מורכבת מנורה חשמלית, מכל זכוכית המכיל שמן, שעווה וקפיץ מתכתי. מכל הזכוכית ממוקם על גבי הנורה, אשר הפעלתה מחממת את תכולתו. הקפיץ המתכתי מוסווה בבסיס המנורה. השעווה מעט צפופה מהשמן בטמפרטורת החדר, ומעט פחות צפופה ממנו בטמפרטורה מעט גבוהה יותר - זאת משום שהתפשטותה של השעווה רבה יותר לעומת זו של השמן בתנאי חום. כאשר מנורת הלבה דולקת, הנורה מחממת את תחתית מכל הזכוכית ואת הקפיץ המתכתי שמחמם את תכולת המכל כתוצאה מכך.
השעווה בתחתית המכל מתחממת עד אשר היא ניתכת, ובסופו של דבר צפיפותה קטנה מזו של הנוזל שמעליה, מה שגורם לפיסה מן השעווה המותכת להתרומם במעלה המכל. בקצהו העליון של המכל, הרחק ממקור החום, השעווה מתקררת, וככל שצפיפותה גדלה היא שוקעת שוב אל תחתית המכל, וחוזר חלילה. למעשה, מנורת הלבה מהווה ביטוי לתופעת ההסעה (קיומם המחזורי של זרמים בנוזלים או גזים כתוצאה משינויי צפיפות הנגרמים מחום). התנועה המחזורית ממקור החום ואליו מתרחשת גם ברמה המולקולרית של הנוזל במכל. הפרש הטמפרטורות בין תחתית המכל לבין קצהו העליון הוא מעלות בודדות.
בועת שעווה מסוימת עשויה להתרומם בד בבד עם שקיעתה של בועת שעווה אחרת. קפיץ המתכת שבבסיס המנורה מקל על גיבושן של בועות השעווה השוקעות לכדי מקשה אחת. תנועתן המחזורית של בועות השעווה נמשכת כל עוד בסיס המכל מפיץ חום וקצהו נותר קריר. הטמפרטורה הממוצעת הנדרשת לפעילותה של מנורת לבה היא 60 מעלות צלזיוס. אם הספק הנורה גבוה או נמוך מדי, תיפסק פעולתה המחזורית של המנורה - השעווה לא תותך (קר מדי) או שתצוף (חם מדי).
זרימת השעווה מציגה התנהגות כאוטית. צורתה הוויזואלית של הזרימה, המזכירה זרימת לבה, היא שהעניקה למנורה את שמה הפופולרי.
היסטוריה.
המצאתה של מנורת הלבה, בשנות ה-60, מיוחסת לאדוארד קרייבן ווקר האנגלי. ווקר כינה אותה "אסטרולייט" או "מנורת אסטרו" והציג אותה בתערוכת הסחר בהמבורג בשנת 1965, שם הבחין בה היזם אדולף ורטהיימר. ורטהיימר ושותפו רכשו את הזכויות לייצור המנורה והחלו לייצר אותה בשם "לבה לייט", באמצעות תאגיד בשם "האגרטי תעשיות", ולשווק אותה תחת המותג "לבה וורלד אינטרנשיונל". מנורת הלבה הייתה לאחד האייקונים של שנות ה-60. בשנת 1968 רשם אותה ווקר כפטנט מס' 3,570,156 בארצות הברית ("אביזר תצוגה"). בשנות התשעים, מכר ווקר את זכויותיו לקרסידה גריינג'ר, בעלת חברת "מת'מוס", אשר ממשיכה בייצור מנורות הלבה, לרבות מוצרים נלווים.
מערכה (טקסונומיה)
מַעֲרָכָה (בלטינית: Phylum; ביוונית: Φῦλον) היא טקסון המשמש במיון מדעי של צורות החיים.
לפי המיון המדעי של עולם הטבע, רמות הדירוג (טקסונים) העיקריות של עולם הטבע הן: על ממלכה, ממלכה, מערכה, מחלקה, סדרה, משפחה, סוג ומין. מכאן ניתן לראות ש"מערכה" הוא טקסון גבוה ורחב למדי: מערכה מייצגת את ההקבצה המוסכמת הגדולה ביותר של יצורים חיים בעלי מאפיינים אבולוציונים מסוימים. עם זאת, גם המערכות מקובצות לעיתים לקבוצות, המכונות "על-מערכות" (Superphyla). באופן בלתי רשמי, ניתן להסתכל על מערכה כקבוצה שלחבריה יש מתווה גוף כללי דומה, למשל קיומן של עצמות. מיון זה מתבסס על הבדלים מורפולוגיים (צורניים), אולם מערכות נבדלות זו מזו לעיתים על סמך המבנה הפנימי שלהן. כך לדוגמה, העכבישים והסרטנים נראים אחרת, אולם שניהם משתייכים למערכת פרוקי הרגליים. לעומתם, תולעי האדמה והשרשורים, שדומים בצורתם, נמצאים במערכות שונות (תולעים טבעתיות ותולעים שטוחות בהתאמה). באנגלית קיים הבדל בין מינוח המערכות בעולם החי לבין מינוחן בעולם הצומח; בזה האחרון מקובל להשתמש במושג Divison במקום המילה Phylum, אף על פי שגם המונח האחרון נחשב לתקין לפי הנומנקלטורה הבוטנית.
היסטוריה.
מערכות בעלי החיים המוכרות ביותר הן רכיכות (Mollusca), ספוגיים (Porifera), צורבים (Cnidaria), תולעים שטוחות (Platyhelminthes), תולעים נימיות (Nematoda), תולעים טבעתיות (Annelida), פרוקי-רגליים (Arthropoda), קווצי עור (Echinodermata) ומיתרניים (Chordata), שהיא המערכה שבה נמצא האדם. בממלכת החי קיימות 35 מערכות לערך, ולמרות זאת מרבית המינים נמצאים בתשע המערכות שהוזכרו. מערכות רבות כוללות רק מינים שחיים באופן בלעדי במים; מערכות אחרות מכילות הן מינים שחיים במים והן מינים שחיים ביבשה; רק מערכה אחת מכילה רק מינים שנעדרים מהמים באופן מוחלט – מערכת נושאי ציפורניים (Onychophora). המערכה האחרונה שהתגלתה היא מערכת ה-Cycliophora, שנצפתה לראשונה ב-1993; רק שלוש מערכות נתגלו במאה ה-20.
המפץ הקמבריוני (Cambrian explosion), שהתרחש לפני 542 עד 530 מיליוני שנים לערך, הביא לשגשוגן של צורות החיים על פני כדור הארץ; במהלך תקופה זו נוסדו כל המערכות המודרניות, וכן מערכות שמיניהן נכחדו מאז. עם זאת, במהלך השנים המערכות החליפו תפקידים בין אחת לאחרת. לדוגמה, במהלך תור הקמבריום השתייכו בעלי החיים הגדולים והדומיננטיים למערכת פרוקי-הרגליים, בעוד כיום בעלי החיים הדומיננטיים הם בעלי חוליות ומשתייכים דווקא למערכת המיתרניים.
ניאו נאציזם
ניאו-נאציזם
ארץ יצורי הפרא
ארץ יצורי הפרא (באנגלית: Where the Wild Things Are) הוא ספר ילדים אמריקני קלאסי משנת 1963, שכתב וצייר מוריס סנדק. ב-1984 יצא לאור בעברית בתרגומו של אוריאל אופק בהוצאת "כתר". הספר מתאר את הרפתקאותיו הדמיוניות של ילד צעיר בשם מקס, לאחר שנענש ונשלח לחדרו בלי לאכול ארוחת ערב.
הספר עובד בישראל להצגה בהשתתפות השחקנית מיכל גולדברג אייל.
באוקטובר 2009 הוציאה "Warner Bros. Games" משחק באותו שם "Where the Wild Things Are", שפותח לקונוסולות משחקים על ידי חברת "Griptonite Games", ועלילתו נוצרה על-פי סרט שיצא לאקרנים באותה עת ומבוסס על הספר. המשחק יצא בגרסאות המיועדות לקונסולות Wii, PlayStation 3, Xbox 360 ונינטנדו DS.
עלילה.
הספר מספר את סיפורו של מקס, שערב אחד "עושה צרות ממין אחד וממין אחר" בחליפת הזאב שלו. כעונש, אימו שולחת אותו למיטתו בלי לאכול ארוחת ערב. בחדרו מקס מפליג בדמיון ל"ארץ יצורי הפרא", ושם נתקל במפלצות גדולות ומפחידות, אולם הוא כובש אותן בעזרת מבט מפחיד אחד ומוכתר למלך המקום. למרות זאת, מקס מרגיש בודד ומתגעגע לביתו. הוא חוזר לחדרו ומוצא את ארוחת הערב שלו מחכה לו, "עדיין חמה".
שם הספר.
המושג Wild Thing ("דבר פראי") הוא כינוי שבו משתמשים דוברי-אנגלית כדי לכנות ראויים לנזיפה. הביטוי העברי המקביל, "פרא אדם", לא היה שמיש בתרגום בגלל ה"אדם". המקור הוא הביטוי היידי "וילדע חיה", שבו דוברי-יידיש מכנים סוררים. כינוי זה שמע סנדק בילדותו מפי אמו בברוקלין.
אלכסנדר מאכט
אלכסנדר מאכט (6 באוקטובר 1892 - 14 בינואר 1973) היה שחמטאי ובנקאי, אלוף ליטא בשחמט, המנהל הראשון של הבנק לתעשייה, מחלוצי הבנקאות הישראלית ומראשוני הבנקאים בתל אביב הקטנה.
חייו.
אלכסנדר זיסל מאכט נולד בשנת 1892 בקובנה שבליטא, אז חלק מהאימפריה הרוסית. היה מראשי הקהילה היהודית בקובנה ומנהל הבנק הגדול בה, "הבנק היהודי המרכזי", ששכן בשדרה הראשית של העיר, שהייתה בין מלחמות העולם הבירה הזמנית של ליטא העצמאית. מאכט התפרסם ברחבי המדינה דווקא כמי שהיה לאלוף ליטא בשחמט במשך שנים רבות.
בשנת 1936, לאחר שקיבל הזמנה אישית ממייסדה ונשיאה הראשון של התאחדות התעשיינים, אריה שנקר, להתמנות למנהלו הראשון של הבנק לתעשייה שזה עתה נוסד על ידיו, עלה עם רעייתו, אסתר, ילידת קובנה, וילדיהם לארץ ישראל והתיישב בתל אביב.
לזוג נולדו ארבעה ילדים : ישראל,שרה,יעקב ורבקה.
בתו שרה נישאה בחודש דצמבר שנת 1936 ליונתן, בנו של הסופר אלתר דרויאנוב, מחבר "ספר תל אביב" ו"ספר הבדיחה והחידוד".
בתם, נכדתו של מאכט, הייתה שחקנית התיאטרון הלאומי "הבימה" והפעילה החברתית יעל דרויאנוב.
לאחר מכן נישאה בשנית למשה, מראשוני המהנדסים ילידי תל אביב, בנו של פעיל הציבור שלום פחטר.
בתו רבקה, נישאה בשנת 1941 למשפטן, העיתונאי והפעיל הציוני, משה מילר מולאור.
בנו, יעקב מאכט, היה ממקימי קיבוץ נגבה, פקיד בכיר במשרד האוצר ומנכ"ל בנק לאומי.
שחמט.