בערב חג המולד, נטשה שואלת את וולפגנג לשלום משפחתה והוא עונה לה שהמשפחה מתה, היא שייכת לו כי הוא יצר אותה, והיא איננה עוד נטשה. וולפגנג מחליט לשנות את שמה, והיא בוחרת בשם 'ביביאנה', ובקיצור - "ביבי", ואז הוא מגלה לה לראשונה את שמו הפרטי. מאז ולאורך הסרט, וולפגנג קורא לה "ביבי". השניים מתחילים לבנות חדר חדש בעליית הגג, וולפגנג משתף את נטשה בעיצוב החדר. בינתיים, הוא מתחיל לקחת אותה לחדרו לישון איתו בלילות, והם שוכבים זה לצד זה בתנוחת כפיות כאשר ידה האחת אזוקה באזיקון לידו של וולפגנג. יום אחד, וולפגנג קונה חבילת קונדומים. בערב הוא יוצא למועדון לילה, רוקד עם בחורה הנצמדת אליו ומגרה אותו מינית, אך הוא דוחה אותה, ממהר אל ביתו, ואונס את נטשה בפעם הראשונה. מיד לאחר האונס, וולפגנג נעתר לבקשתה של נטשה לצאת לטייל בגינת הבית. היא מבינה שהתלות ביניהם היא הדדית, מתגרה בו על כך ומעוררת את זעמו. מהיום שלמחרת, ההתעללות שלו בה מחריפה: הוא מאלץ אותה לעסוק בעבודות בית שחורות כשהיא עירומה, לשרת אותו, להכין ולהגיש לו אוכל, הכל תוך מכות וגערות, כשהוא אוסר עליה לאכול איתו.
וולפגנג קונה לנטשה בגדים ונעלי עקב, ולוקח אותה לקנות חומרי בניין עבור החדר החדש. נטשה מתבוננת בכמיהה באנשים החופשיים ברחוב, אך וולפגנג מאיים שהוא חמוש באקדח ואם תנסה לברוח או להזעיק עזרה הוא יירה בה ובכולם. בחנות היא מזהה הזדמנות לברוח, אך שומעת לראשונה בחייה קריאות ברמקול לעובדי החנות, מדמה שהרמקולים קוראים "צייתי לי" כפי שוולפגנג נוהג לעשות, ולא מנצלת את ההזדמנות.
כאשר החדר החדש מוכן, הם נכנסים למיטה, נטשה שואלת אותו מדוע בחר דווקא בה והוא מספר לה שראה אותה בבית קפה עם אמהּ, וחיוכה משך אותו. מתמונת פלאשבק מתברר שוולפגנג עקב אחרי נטשה הקטנה ותכנן את החטיפה מראש. הוא מתאר באוזניה כיצד חפר ובנה את החדרון במרתף במשך עשרה חודשים, מחודש יוני עד מרץ, מועד חטיפתה. באותו לילה, נטשה חווה אורגזמה לראשונה. היא כועסת על עצמה ומנסה להתאבד על ידי שריפת נייר טואלט בחדרה, כדי למות משאיפת עשן. ברגע האחרון היא מכבה את האש, מפזרת את העשן ומרססת את חלל החדר במטהר אוויר, אך וולפגנג נכנס ומגלה את ניסיון ההתאבדות, מכה אותה ואומר שלעולם לא ישחרר אותה, והיא עונה לו "אם כך, אחד מאיתנו חייב למות". אחרי המקרה, נטשה מוסיפה חלק ליומן שהיא כותבת על-גבי פיסות נייר טואלט שאותן היא מגלגלת ומחביאה בתוך קופסת משחק. ביומן היא מפרטת ומונה את המכות שהוא מכה אותה בראש, בבטן ובבעיטות ברגליה.
בחורף האחרון לשבייה, וולפגנג יוצא לטיול סקי ומצרף את נטשה. כשהם באתר הגלישה, נטשה עושה ניסיון בריחה (תמונות מסצנה זו נכללות בפרולוג לסרט): היא ניגשת לאישה זרה בשירותים בעוד וולפגנג משגיח מבחוץ, מזדהה בפני האישה, אך לצערה, זו תיירת רוסיה שאינה מבינה את רצונה. כאשר יוצאת התיירת מהשירותים, וולפגנג שומע אותה פונה לחברתה ברוסית ומזכירה את השם "נטשה". הוא מבין שנטשה ניסתה לבקש עזרה, ומתנפל עליה במכות נמרצות ברכבו עם חזרתם מהטיול.
ביום הולדתה ה-18 של נטשה, השניים חוגגים. וולפגנג נותן לה שמלה חדשה במתנה, והם רוקדים, אך היא מעולם לא למדה לרקוד, וולפגנג מדריך אותה. אחרי זמן מה, השניים עובדים בגינה, ושכנה הגוזמת את הגדר החיה שלה, רואה אותם ומשוחחת עם וולפגנג, אך פעם נוספת, נטשה לא מנצלת את ההזדמנות להיחלץ.
בסיומה של העלילה, וולפגנג מתכוון למכור את מכוניתו ומורה לנטשה לעזור לו לנקות את המכונית עם שואב אבק, כשהיא לבושה בשמלת יום ההולדת שלה. הוא מקבל שיחת טלפון הנוגעת למכירת המכונית ומתרחק מנטשה. היא מבחינה בשער החנייה הפתוח ונמלטת מחצר ביתו של וולפגנג. נטשה מגיעה לגינה של קשישה ומציגה את עצמה, והקשישה מזמינה את המשטרה. השוטרים מגיעים, מתחקרים את נטשה, ולאחר שהיא מזדהה בשמה, הם מחזירים אותה להוריה המגיעים יחד לתחנת המשטרה. לאחר שוולפגנג רואה שנטשה ברחה, הוא מבין שדינו נחרץ, רץ לעבר פסי רכבת, נשכב עליהם בראותו קטר מתקרב, ומתאבד.
בסצנת הסיום, נטשה נוסעת במכונית עם הוריה, וברקע נשמע מונולוג שלה: "זה היה ברור: רק אחד מאיתנו ישרוד, ובסוף זו הייתי אני, לא הוא".
הפקה.
בסוף שנת 2012 עלו חששות בנוגע למשקלה הנמוך של השחקנית הראשית, שרזתה מאוד עבור התפקיד. בריאיון למגזין הבריטי Evening Standard היא אמרה שרצתה "לסבול ככל הניתן כפי שקמפוש סבלה בשבי". בנוסף, חשפה בראיון כי נגרמו לה קרע בגיד אכילס, אצבע שבורה ברגל, צלע סדוקה וכן מספר חתכים ופציעות – אלו נגרמו משום שסט הצילומים דימה תנאים דומים ביותר לתנאי הכליאה של קמפוש במציאות.
קלוב נסיונל דה פוטבול
ירג וייתה
אנדראו בוסק אי ז'ירונה
אנדראו בוסק אי ז'ירונה (בקטלאנית: Andreu Bosch i Girona, לעיתים נקרא בשם הספרדי "אנדרס" (Andrés); 1 באוגוסט 1903 - 5 ביולי 1978) היה כדורגלן ספרדי-קטלאני ששיחק בשנות ה-20 של המאה ה-20 בברצלונה. הוא זכה עם הקבוצה שלוש פעמים בגביע הספרדי וכן במהדורה הראשונה של הליגה הספרדית. בנו, אנדראו בוסק אי פוז'ול, היה כדורגלן גם הוא, והוא שיחק במדי ברצלונה בשנות ה-50.
קריירה.
בוסק החל את הקריירה שלו בראשית שנות ה-20 של המאה ה-20 בקבוצה ז'ופיטר. ב-1922 הצטרף לברצלונה. לרוב שיחק רק במשחקי ידידות, אך הוא היה חלק מקבוצה מוצלחת ביותר, שבמהלך תקופתו שם זכתה 5 פעמים באליפות קטלוניה. ברצלונה זכתה בשתי מהדורות רצופות של הגביע הספרדי בשנים 1925 ו-1926, אך בוסק לא שותף במשחקי הגמר. בגמר של 1928 פגשה ברצלונה את ריאל סוסיאדד, ולאחר שהמשחק הסתיים בתיקו 1-1, ללא השתתפותו של בוסק, נקבע משחק חוזר. במשחק החוזר פתח בוסק בהרכב, אך גם משחק זה הסתיים בתיקו 1-1 ונערך משחק חוזר שני, בו ניצחה ברצלונה וזכתה בתואר, ללא בוסק בהרכבה.
הליגה הספרדית הוקמה בסוף 1928, וברצלונה זכתה באליפות הראשונה של ספרד. בוסק שיחק ב-3 משחקים במהלך העונה. הראשון שבהם היה ב-3 במרץ 1929, בתיקו 2-2 עם ארנס גצ'ו, והאחרון שבהם היה בהפסד 5-1 לאתלטיק בילבאו ב-31 במרץ. בוסק השתתף במשחק אחד של נבחרת קטלוניה במהלך השנה. בסוף העונה עזב את ברצלונה וחזר לז'ופיטר, שם סיים את הקריירה שלו כעבור שנה.
שרון מימר
שרון מימר (נולד ב-6 בספטמבר 1973) הוא כדורגלן עבר ומאמן ישראלי ששיחק בעמדת הקשר האחורי ומאמן כדורגל.
קריירת משחק.
מימר גדל במחלקת הנוער של הפועל תל אביב, וכשעלה לבוגרים עבר לשחק בהפועל אזור מליגה ב'. בשנת 1993 הוחזר להפועל תל אביב על ידי המאמן משה סיני שהיה מאמנו בקבוצת הנוער, ובסך הכל שיחק מימר ארבע וחצי שנים בקבוצה הבוגרת של הפועל תל אביב, במדיה כבש ארבעה שערים בליגה ושער אחד בגביע המדינה. בקיץ 1997, כשהגיע לקבוצה המאמן אלי כהן, שוחרר מימר מהמועדון. עד פרישתו שיחק במספר קבוצות בליגת העל ובליגה הלאומית, והוא סיים את הקריירה בקבוצת הפועל בני לוד בשנת 2011.
לאחר פרישתו שיחק מימר בליגה בכדורגל חופים, וזכה באליפות במדי עירוני ראש העין. בשנת 2012 זכה באליפות המדינה בכדורגל באולמות עם מכבי נחלת יצחק.
קריירת אימון.
בעונה שלאחר פרישתו, מונה מימר לעוזר מאמן הפועל ראשון לציון תחת מאמנו האחרון, ניסן יחזקאל, והמשיך לשמש בתפקיד גם תחת אייל לחמן עד שהאחרון פוטר מתפקידו בנובמבר 2013. לאחר פיטוריו של לחמן, מונה מימר לראשונה למאמן ראשי ומילא את התפקיד גם בעונת . בתחילת עונת מינה בעלי ראשון לציון אייל ברקוביץ' את אופיר חיים למאמן הקבוצה, ומימר עזב את המועדון ומונה לעוזרו של ברק בכר, מאמן הפועל באר שבע.
בינואר 2016 מונה מימר למאמן הפועל כפר סבא לאחר פיטוריו של פליקס נעים. עם כניסתו לתפקיד השיגה הקבוצה חמישה ניצחונות רצופים, שלושה בליגה ושניים בגביע. מימר כיהן שנה בתפקיד, וב-23 בינואר 2017 פוטר מתפקידו.
ב-6 בפברואר 2017 מונה מימר למאמן בית"ר ירושלים עד לתום העונה. מימר העפיל עם הקבוצה לחצי גמר גביע המדינה, ואת עונת 2016/2017 סיימה הקבוצה במקום השלישי והבטיחה את השתתפותה במוקדמות הליגה האירופית. ב-25 במאי 2017 סיכם מימר לעונה נוספת בקבוצה, אך פוטר כשבוע לפני תחילת העונה.
ב-17 בספטמבר מונה מימר למאמן מכבי פתח תקווה, במקומו של קובי רפואה שהתפטר, ובתום העונה סיים את תפקידו במועדון.
ב-31 באוקטובר 2018 מונה מימר למאמנה של הפועל חיפה. ב-13 באפריל 2019 התפטר מתפקידו, לאחר רצף של 11 משחקים ללא ניצחון.
ב-10 בדצמבר 2019 מונה מימר למאמן הפועל חדרה. ב-28 בינואר 2021 פוטר מתפקידו, לאחר ארבעה הפסדים רצופים של קבוצתו.
ב-1 במרץ 2021 מונה למאמנה של בני סכנין. ב-18 בינואר 2022 פוטר מתפקידו.
סטפן לנגטון
סטיבן לאנגטון
הטבח בשרלי הבדו
הטבח בשארלי הבדו
ביטיס פרינגיי
ביטיס פרינגיי (שם מדעי: Bitis peringueyi) הוא מין נחש ארסי מהסוג ביטיס החי בדרום-מערב אפריקה. קרוי על שם החוקר לואי פרנגה (1855 – 1924).
מאפיינים.
לביטיס זה גוף קטן ומסורבל המגיע לאורך 20–27 ס"מ ויכול להגיע עד 32 ס"מ, חי במדבר נמיב בנמיביה (שם הוא מצוי בעיקר בואלוויס ביי) ועד דרום אנגולה. כמו לרוב חברי הסוג הראש שלו גדול ומעוגל עם עיניים גדולות, כתומות בעלות קרום רגיש במקום עפעפיים ולשון ארוכה העוזר לו בהרחה. הקשקשים מגודלים והגוף מגושם ובעל קשקשים זהובים עם פסים דקיקים לבנים. הבטן לבנה או צהבהבה והזנב הקטן אפור או כהה יותר. כמו רוב הנחשים, גם נחש זה צריך את חום השמש כדי להתחמם והמדבר הוא מקום טוב לכך, אך בשלב מסוים הוא צריך להימלט ממנה ולהתחפר אל תוך החול.