סוג מיוחד של תוכנית מתאר מקומית הוא תוכנית כוללנית. הרעיון המרכזי בתוכנית כוללנית הוא לקבוע כיצד ייראה מרחב התכנון המקומי בעתיד (בדרך כלל תקופה בת 20 - 30 שנים קדימה). כמו כן, קיומה של תוכנית כוללנית מאפשר לוועדה המקומית הרלוונטית - במקרים המתאימים - לקבל לידיה סמכות גדולה יותר באישור תוכניות מתאר מקומיות.
הפקעת מקרקעין
משפט שובר שיניים
שוברי שיניים (או מוקשי לשון) הם משפטי שעשוע אשר נוצרו לשם האתגר שבהגייתם.
לרוב, הקושי במשפטים מסוג זה נוצר מחזרה עיקשת על כמה עיצורים בודדים או ההחלפה של מספר עיצורים דומים לסירוגין (כמו למשל ס' ו-ש').
משפטים כאלה קיימים כמעט בכל שפה ולרוב יוצרים שעשוע גם באתגר ההגייה וגם בהיגיון שבתוכן המשפט. ישנם שירים או ספרים שכתובים רק במשפטים כאלה כמו השירים "גנן גידל דגן בגן" שהושר בפסטיבל הזמר לילדים או הספר Fox in Socks של דוקטור סוס.
דוגמאות בשפות שונות.
בעברית.
סיפורים קצרים.
בקבוק בלי פקק
באנגלית.
באנגלית המונח נקרא "Tongue-twisters" (מעוותי לשון).
חוצה ישראל (תוכנית טלוויזיה)
חוצה ישראל הייתה תוכנית ראיונות אישית מבית הטלוויזיה החינוכית אשר שודרה בין השנים 2001–2018. התוכנית עוסקת בחברה הישראלית ובתהליכים המעצבים אותה במגוון תחומי חיים: מדע, תרבות, כלכלה, פוליטיקה ועוד. בכל תוכנית מתארח מרואיין יחיד אשר מביא פרשנות, רקע והארות לנושא שעל סדר היום. את התוכנית הנחה בתחילה דב אלבוים ולאחריו הנחה אותה רינו צרור בין השנים 2006-2010. בדצמבר 2008 ערך צרור את הריאיון האחרון עם דודו טופז.
מדצמבר 2010 הנחה אותה קובי מידן.
התוכנית האחרונה של חוצה ישראל שודרה בחודש מאי 2018.
התוכנית זכתה בפרס האקדמיה לטלוויזיה כתוכנית האירוח הטובה ביותר ארבע פעמים, בשנים: 2004, 2006, 2010, 2014.
קישורים חיצוניים.
ביקורות וסקירות
בהנחיית דב אלבוים
בהנחיית רינו צרור
בהנחיית קובי מידן
בית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה
בית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה היה מוסד אקדמי שנוסד בתל אביב בשנת 1935, ולימים היה אחד המוסדות שהיוו את הגרעין שממנו צמחה אוניברסיטת תל אביב.
לימודים.
בשנת 1939 היו בבית הספר שלוש פקולטות: משפטים, כלכלה ומסחר. בשנת 1950 כלל בית הספר פקולטה למשפטים ופקולטה לכלכלה, וכן מכון ללימודי ראיית חשבון וקורס לפקידים. הלימודים התקיימו בערבים לאחר שעות העבודה. בשנת 1952 נוספה פקולטה למדע המדינה. בשנת 1958 פעלו בבית הספר ארבע פקולטות: למשפטים, לכלכלה, למדע המדינה ולמנהל עסקים וראיית חשבון.
בשנת 1935 הרצו בבית הספר: ד"ר קפלינצקי (ערבית), ד"ר צידרוביץ (סטטיסטיקה), ד"ר בנימין זיו (קוניוקטורה), פרץ נפתלי (כלכלה מדינית), ובמשפטים: ד"ר שמואל אייזנשטדט, ד"ר פלטיאל דיקשטיין ומתתיהו (מקס) לזרסון וצבי קארל.
בין בוגרי בית הספר: שופטי בית המשפט העליון לשעבר יצחק זמיר, מנחם אלון, דליה דורנר, עדנה ארבל ושר המשפטים לשעבר יוסף לפיד. כן למד בבית הספר משה דיין.
הקמה, השתייכות והכרה.
בית הספר נוסד ביוזמת קבוצה שבראשה עמדו המשפטן והפובליציסט ד"ר שמואל אייזנשטדט, הכלכלן ד"ר בנימין זיו, עורך הדין ד"ר פלטיאל דיקשטיין והמשפטן מתתיהו (מקס) לזרסון. ראש עיריית תל אביב, מאיר דיזנגוף, תמך ביוזמה זו. אספה של תלמידים לרישום לקראת פתיחת בית הספר התקיימה בינואר 1935.
במאי 1950, בעקבות הקמת הפקולטה למשפטים, האוניברסיטה העברית בירושלים, בקשה הכנסת לסגור את בית הספר הגבוה, כדי שעורכי הדין במדינת ישראל יהיו אקדמאים.
במשך עשור לאחר הקמת מדינת ישראל סירבה הממשלה להעניק לבית הספר הכרה כמוסד חינוך גבוה, אף על פי שהתואר שהוא העניק הוכר על ידי אוניברסיטאות רבות מחוץ למדינה, ובוגריו נדרשו להיבחן בבחינות לעורכי דין זרים. בשנת 1959 הועבר בית הספר לניהולה של האוניברסיטה העברית, והפך לשלוחה שלה בתל אביב (וכונה בהתאם "השלוחה"). בשנת 1965 השתלבה השלוחה באוניברסיטת תל אביב כפקולטה למשפטים.
מיקום.
עם הקמתו, התקיימו הלימודים בגימנסייה הריאלית בלפור ברחוב מזא"ה בתל אביב.
זמן לא רב לאחר מכן עברו הלימודים לבית הספר תל נורדאו ברחוב פרישמן 28, בה התקיימו הלימודים עד שנות ה-50. עם התרחבות בית הספר התקיימו לימודים גם בבית ספר שבח ברחוב המסגר ובבית הספר הצרפתי ברמת אביב.
בשנת 1959 הושלמה בנייתו של משכן הקבע של בית הספר, בניין טרובוביץ, שבו שוכנת כיום הפקולטה למשפטים של אוניברסיטת תל אביב. בתחילת שנת הלימודים תשכ"ב הוחל ללמוד בבניין טרובוביץ, משכן הקבע של בית הספר.
בית הספר הגבוה למשפט וכלכלה
מדינות המרכז
שרף עין גדי
שרף עין-גדי, צֶפַע עֵין-גֶּדִי או צפעון שחור (שם מדעי: Atractaspis engaddensis) הוא מין נחש ממשפחת הצפעוניים. הוא מצוי בין היתר באזור בקעת ים המלח ובמדבר יהודה, בסיני, ירדן ובצפון ערב הסעודית. הוא נחשב לארסי ביותר מבין תשעת הנחשים הארסיים המוכרים בישראל.
אטימולוגיה.
השם המדעי של הנחש:"Atractaspis engaddensis", מורכב משם הסוג "Atractaspis" (שנבנה מהלחם של שתי מילים לטיניות: המילה Atraktos, שמשמעותה "חץ", עם המילה Aspis, שפירושה "מגן" או "צפע", ומהכינוי engaddensis, המציין את שם המין), הוא השם הלטיני של עין גדי. הנחש התגלה שם לראשונה ב-1944 על ידי היינריך מנדלסון וגאורג האז, ותואר אז כמין חדש למדע, במאמר מדעי מאת האז.
תיאור ותפוצה.
צבעו שחור מבריק ואחיד לכל אורכו, גופו גלילי דק, וקשקשי גופו חלקים ללא קרינים; אורכו הממוצע כ-60 סנטימטרים ואורכו המרבי יכול להגיע עד 80 סנטימטרים. ראשו משוטח ואינו רחב מצווארו - בשונה מנחשים ארסיים אחרים, כמו אצל צפע מצוי. הלסת העליונה מכסה על התחתונה, העיניים קטנות ושחורות וראייתו גרועה, והלשון ורודה.
הצפעון מבלה את מרבית זמנו בהתחפרות מתחת לפני הקרקע או במחילות, ולכך מותאם מבנה ראשו הצר והארוך, שאינו מובדל מצווארו. כמו כן, בניגוד לרוב בני משפחת הצפעוניים אליה הוא משתייך, ראשו אינו משולש. מבנה צר זה של הראש מתאפשר הודות לצורת בלוטות הארס המוארכות והדקות של הנחש, שנמשכות עד לצווארו. המינים זעמן שחור ופתן שחור מצוי דומים במקצת לצפעון השחור, אך הם גדולים ממנו, מבנה גופם אינו דק כשלו, וראשם רחב מצווארם.
נחש זה פעיל בעיקר בלילה, והוא מצוי באזורי מדבר צחיחים או צחיחים-למחצה: הוא נפוץ בסיני, בירדן וכן בצפון ערב הסעודית. בישראל הוא מצוי באזורי הערבה, ים המלח, כיכר סדום וכן צפונה מבקעת הירדן ועד לגלבוע. הוא מצוי גם במדבר יהודה - ממעלה אדומים ומזרחה, וכן במרכז הנגב. הצפעון השחור הוא נחש השוהה במחילות תת-קרקעיות, נמצא מתחת לסלעים, והוא נצפה מתחמם על כבישים בלילות חמים. אף שאזור חיותו העיקרי במדבר, הוא מצוי בנאות מדבר, בסביבות נחלים ומעיינות עשירים בצמחייה, וככל הנראה הוא זקוק ללחות זו. לעיתים הוא חודר לישובי אדם בתחום תפוצתו. כהגנה הוא מתגלגל כאשר זנבו כלפי מעלה וראשו מוסתר מתחת לגופו.
תזונה.
לצפעון השחור שתי שיני ארס ארוכות, אך בשל מפתח פיו הקטן אינו מסוגל לזקוף שיני ארס אלו בדומה לרוב החברים במשפחת הצפעוניים, ובעת הכשה הוא שולף שן ארס אחת היוצאת הצידה מפיו, כך בעת כניסה למחילות לטאות, מזונו העיקרי, הוא דוחק את גופו לצד הלטאה בתוך החלל הצר ומכה הצידה ואחורה בראשו ומכיש-דוקר את גופה באמצעות שן הארס הקטלנית שלו. מות הלטאה יגיע תוך שניות ספורות. לעיתים יתפוס את הלטאה בפיו בעודה בחיים ויכיש אותה למוות תוך כדי אחיזתה בפיו. טרפו הנפוץ הוא חומטיים שונים בדגש על נחושית עינונית, נחשים צעירים שבקעו לא מכבר, ומכרסמים קטנים.
רבייה.
הזדווגות הצפעון השחור מתרחשת בחודשים יולי–אוגוסט, תקופה מאוחרת זו של זיווג יחסית לנחשים אחרים ייתכן ועשויה להעיד על מוצאו הטרופי. מסוף ספטמבר ועד נובמבר מתרחשת הטלת 2–3 ביצים באורך של כ-75 מילימטרים בסביבה לחה החיונית להתפתחות העוברים. הביצים המוארכות גדולות ביחס לממדיו של הצפעון השחור וביחס לנחשים בכלל. הצעירים בוקעים לאחר כ-3 חודשים כאשר הם מצוידים במערכת ארס קטלנית כשל הוריהם.
ארס.
נחש זה נחשב לארסי שבנחשי ישראל לפי מדד ה-LD50: כמות זעירה של 0.06 מ"ג מארסו בכוחה להרוג כמחצית מאוכלוסיית עכברים במשקל כולל של ק"ג אחד. מדד ה-LD50 של ארס הצפעון השחור, נמצא כאמור כ-0.06 מ"ג\ק"ג, ב-.I.V). תכולה מקסימלית של הארס המצוי בבלוטות הארס שלו, ביכולתה להמית עד 50% מכ-8,000 עכברים. ארסו של הצפעון השחור פוגע במערכת העצבים (רעלנים נוירוטוקסיים), בלב (רעלנים קרדיוטוקסים) ובכלי הדם (רעלנים המורגיים). חיות הניסוי להן הוזרק ארס של צפעון שחור מתו משיתוק, בעיקר עקב שיתוק שרירי מערכת הנשימה. בניתוח שלאחר המוות נמצאו גם שטפי דם פנימיים. בשונה משאר הנחשים הארסיים הנפוצים בישראל, אצלם מרווח הזמן האפשרי מההכשה ועד קבלת טיפול רפואי הוא לרוב בן כמה שעות, הכשה מנחש זה מותירה לעיתים פחות משעה עד להתרחשות כשל כלל מערכתי, שיוביל בהכרח למוות.
לוכדי נחשים מנועים מלאחוז צפעון שחור בצווארו או בראשו, כמו שנוהגים ברוב הנחשים, כיוון שהוא מכיש (יש אומרים דוקר) הצידה ואחורה, ועלול להכיש את לוכדו באמצעות שליפת שן הארס שלו, בפה סגור. לא קיים נסיוב נגד ארס הנחש הזה בישראל, אך הכשותיו הן נדירות בעיקר משום נוכחותו הדלילה בסביבת האדם. ב-2002 מת אדם מהכשת שרף עין גדי בעת שניסה ללכוד נחש זה ברימונים.
הערב החדש