היו שראו בשקולניק דוגמה של הפעלת טרור יהודי כלפי פלסטינים. מאידך, חבר הכנסת יוסף בא גד אמר: "כבוד ראש הממשלה, איפה הנוער הישראלי, כשאתה עוצר היום את יורם שקולניק, במקום להכריז עליו כגיבור לאומי, שהציל תלמידי בית-ספר מפגיעה על ידי סכין ורימון?". היו שראו בהרשעתו ברצח ובעונש הכבד של מאסר עולם שהושת עליו עוול, בפרט בהשוואה לאנשי השב"כ אשר זכו לחנינה בפרשת קו 300 ולאחרים שרצחו מתוך סערת נפשות וקיבלו עונש קל בהרבה. הרב מרדכי אליהו, הרב הראשי לישראל והראשון לציון לשעבר, קיבל את שקולניק בחום ואמר לו שנאסר על לא עוול בכפו.
גם מניעת שחרורו המוקדם, לאחר ניכוי שליש ממאסרו, עוררה זעם בקרב גורמים בימין. מיכאל קליינר, למשל, טען שנימוקם של שופטי בג"ץ ששקולניק מסוכן לציבור, מצחיק אפילו אנשי שמאל. מניעת השחרור נתפסה כניסיון של השופטים לעקוף את קיצוב העונש שנעשה על ידי נשיא המדינה.
קישורים חיצוניים.
"טוב, אז מה היה לנו?" – הרהורים שלאחר בחירות עם יורם שקולניק, באתר הבלוג של עידן ירון, 05.03.2020
שיר הכבוד
שיר הכבוד, מכונה גם אנעים זמירות על פי מילות פתיחתו, הוא פיוט מבית מדרשם של חסידי אשכנז, שנכתב במאה ה-11 או ה-12 על ידי פייטן אנונימי.
שתי סיבות יש לשם השיר. הראשונה שבעבר נהגו לומר לפניו את הפסוק , והשנייה משום שהוא עוסק בכבוד הבורא.
הדעות בעניין מחברו.
הפיוט מיוחס לעיתים לרבי יהודה החסיד בעל ספר חסידים, בשל כתב יד עתיק שבו נכתב "את השיר יסד רבינו יהודה החסיד מריגנשבורק", אך על פי דבריו שמהם ניכר שהוא הכיר את הפיוט בעצמו, נראה שנכתב לפני תקופתו. סידור בית יעקב של רבי יעקב עמדין מפרש את המילים , המופיעות לקראת סוף הפיוט, כרמז למחבר – ר"ש הוא רבי שמואל החסיד, אביו של רבי יהודה החסיד.
הרב צבי יהודה קוק הביא שיש שייחסו שיר זה לרבי שלמה אבן גבירול.
מנהגים באמירתו.
ברוב הקהילות האשכנזיות והחסידיות נהוג לומר אותו בכל שבת וחג, אולם יש האומרים אותו רק בליל יום כיפור כחתימה לשיר היחוד. בשאר קהילות ישראל לא נהוג לאומרו.
נהוג לומר זמר זה במניין כשארון הקודש פתוח. בעניין זמן אמירת השיר קיימים שלשה מנהגים: בסיום תפילת מוסף בשבת בבוקר, לפני הוצאת ספר תורה, או לפני ברוך שאמר. בספר "שני לוחות הברית" של ר' ישעיה הלוי הורוביץ (השל"ה) נכתב שיש לומר זמר זה בנחת ולא בחיפזון, ולכן היו שנהגו לאמרו לאחר קידוש וטעימת דבר מה. כשאין עושים קידוש בבית הכנסת, אומרים אותו לפני הקידוש ובלבד שיאמר בבית הכנסת.
לפי מנהג המקורי, החזן קורא שורה והקהל קורא אחריו את השורה הבאה בפיוט וכך הלאה עד סופו. בתקופה המאוחרת, יש שהנהיגו שכל הקהל קורא ביחד את כל הטקסט. בחלק מבתי כנסת הנוהגים שהחזן קורא שורה והקהל קוראים שורה, נוהגים לתת את החזנות לילד קטן (מתחת לגיל בר מצווה). יש הטוענים כי הסיבה לכך היא שרק ילד קטן ותמים יכול לדבר אל הקב"ה בצורה כה ישירה. אדם ברוך סיפר על חוויה זו: "בן שבע שרתי אותו כחזן קטן בבית הכנסת אוהל שרה שבשכונת מאה שערים. פחד ותענוג כאלה לא אראה עוד. כל אותו לילה שרתי אותו במיטה". בקהילות היקים, מקפידים שלא לתת את החזנות לילד קטן, שזה נחשב כבזיון לשיר הקדוש הזה.
תוכני השיר.
הפיוט עוסק בתיאורים של הבורא על ידי דימויים וכינויים שונים שהופיעו בתנ"ך ובספרות חז"ל, ומדגיש כי דימויים אלו אף שיש בהם תיאור כביכול של הבורא, הם רק תיאור של האופן בו הוא מתגלה בעולם, אבל אינם תיאור של אלוהים עצמו, דבר שאינו בר השגה לבן אנוש. הדרך היחידה לאדם להכיר את האלוהים הוא באמצעות פעולותיו בעולם: . המחבר פונה לאלוהים כביכול, ומציין שהוא נגלה לנביאים בחזיונות שונים ואף סותרים לעיתים: - לעיתים הנביאים תיארו אותו כזקן בעל שיער שיבה, ולעיתים כבחור בעל שיער שחרות. את הסתירה לכאורה המחבר פותר בשורה הבאה: הדימויים השונים, הם צורות התגלות שונות של אלוהים לפי העניין הנידון, למשל: , כלומר: כשהוא נראה לנביאים בהקשר של משפט, הוא נראה כזקן, שאין ראוי ממנו לשבת ולדון, וכשהוא נראה "ביום קרב" הוא נראה כבחור, שאין ראוי ממנו להיות איש מלחמה.
האל מתגלה לנביאים בדמויות שונות, כדי לתאר הנהגות שונות (בדומה לדברי הרמב"ם בהלכות יסודי התורה, פרק א הלכה ט).
אף על פי שהדימויים נראים שונים (ואף סותרים לעיתים), מדגיש המחבר ש , הבורא הוא אחד, ומתגלה בצורות שונות לפי העניין.
בשיר קיים מתח מובנה סביב הניסיון לגעת באל, למרות אינסופיותו. למשל, המשפט: "ויְשַווך לפי מעשיך", הוא משפט המתאר את הקושי לגעת באל
ועל הדבר שהאדם נאלץ להסתפק במקומו: להכיר את האל על פי מעשיו ודימוייו הנגלים לו בלבד.
מבנה השיר.
הפיוט בנוי שורות שורות, ללא בתים או פזמון. בכל שורה חריזה פנימית, אך אין חריזה משורה לשורה. בגוף הפיוט יש אקרוסטיכון אלפביתי.
ארבע השורות הראשונות הן התנצלות על התעוזה לשיר שיר שכזה, ושש השורות האחרונות (מהשורה ואילך) תוכנן הוא בקשה שתתקבל שירתו ברצון.
פירושים לשיר.
על השיר נכתב פירוש בשם "אוצר נחמד" מאת בנימין מילר.
הרב צבי יהודה קוק נתן סדרת שיעורים על השיר, וראה בו שיר נעלה מכל השירים ממינו. סדרת השיעורים נערכה על ידי הרב חיים אביהוא שוורץ בספר מתוך התורה הגואלת חלק ד. לדבריו, המילים "עם דורשך דרוש" הם שיאו של השיר בה חותם המשורר "בתפלה לקב"ה שיסדר את ענייניו של עם ישראל, את סדרי גאולת ישראל".
מנגינות.
לשיר מנגינה קלאסית ומנגינה אחרת, שמושרת גם היא בקהילות רבות. קיימים לחנים נוספים לחגים ולשמחות, בהם לשמחת תורה ולימים נוראים. בשמחת תורה תשכ"ב לימד הרבי מלובביץ' את הניגון על שני המשפטים הראשונים של השיר.
לחנים מודרניים נוספים הם של הזמר פורת נוב ושל הרב דני סגליס (ראש ישיבת ההסדר נוף הגליל).
מיקרו סליפ
מחנה עקורים
סוניק הקיפוד
סוניק הקיפוד (באנגלית: Sonic The Hedgehog) היא סדרת משחקי וידאו פופולרית, מבית חברת סגה היפנית.
היסטוריה.
בשנים 1988–1989 יצאה ביפן ובארצות הברית קונסולת משחק מדור ה-16 ביט, ה"סגה מגה דרייב" (בארצות הברית "ג'נסיס") של חברת סגה. החברה ניסתה ליצור דמות שתזוהה עם החברה באופן אוניברסלי, על מנת ליצור ייחוד, בידול והזדהות עם הקונסולה. לשם כך הועלו סקיצות למספר דמויות, בהן "אלכס קיד", אך אלו לא עברו את מבחן קבוצת המיקוד. ב-1991, האיאו נקאיאמה, יו"ר סגה, החליט לערוך תחרות בין עובדי החברה במטרה למצוא את עיצוב הדמות החדשה לקונסולה. רוב העובדים הגישו הצעות המבוססות על בעלי חיים כגון ארנבים וקנגורו, ואפילו קריקטורה של תאודור רוזוולט בפיג'מה (זו הפכה לדוקטור אגמן במשחקי סוניק). לגמר הגיעו שניים – ארמדיל שחור (מייטי הארמדיל, שהופיע לאחר מכן בכמה משחקים בסדרה) וקיפוד כחול (סוניק הקיפוד). נקאיאמה בחר בקיפוד הכחול שעיצב נאוטו אושימה.
סדרת משחקי הווידאו.
משחקי הווידאו הראשונים של סוניק הקיפוד היו משחקי פלטפורמה בלבד, אך בעקבות ההצלחה הרבה אשר הזיכיון צבר, פותחו בהמשך משחקי וידאו מסוגים נוספים.
כמעט בכל משחקי הסדרה מככבת דמותו של סוניק הקיפוד בתור הפרוטגוניסט. עלילת המשחקים מתמקדת בעיקר בניסיונותיו של סוניק להציל את הכוכב שלו מפני איומים שונים, ובעיקר מפני האנטגוניסט הראשי, דוקטור "אגמן" רובוטניק.
עיבודים.
סדרות.
סדרות טלוויזיה.
בנוסף, סוניק וטיילס הופיעו בעונה השלישית של הסדרה "" של קרטון נטוורק ב-4 באוגוסט 2019. אזכורים לסוניק אף הופיעו בסדרות טלוויזיה שונות, כגון משפחת סימפסון ו-.
סרטים.
סוניק הקיפוד (Sonic the Hedgehog) – סרט אנימה מסוג OVA שיצא לשווקים ביפן במהלך שנת 1996 בשני חלקים. בשנת 1999 יצא לשווקים בארצות הברית כסרט אחד בדיבוב לאנגלית בשם "Sonic The Hedgehog: The Movie". במרכז עלילת הסרט נלחמים סוניק, טיילס ונאקלס נגד דוקטור רובוטניק והייפר מטאל סוניק (Hyper Metal Sonic). יקום זה אינו דומה למה שתואר בסדרות האמריקאיות של סוניק והוא דומה יותר למציאות שמבוססת על המשחקים. הסרט מבוסס על המשחק Sonic The Hedgehog CD. סרט זה מעולם לא יצא לשווקים בישראל.
סוניק - הסרט.
בסוף 2014 הוכרז על סרט חדש, שנמצא בתהליכי כתיבת התסריט, ויהיה בפיתוח של חברת Sony Pictures. בהתחלה הכרזה זו הייתה בגדר שמועה, אבל העיתון "The Hollywood Reporter" וחברת IGN, אישרו ששמועה זו היא נכונה. בפברואר 2016 נמסר מנשיא ומנכ"ל סגה, האג'ימה סאטומי, שהסרט מתוכנן לשחרור בבתי הקולנוע ב-2018, אך בהמשך נדחה ל-8 בנובמבר 2019. בהמשך נודע גם כי בין התסריטאים שיעבדו על הסרט, נמצאים חלק מהתסריטאים של סדרת "מהיר ועצבני" המצליחה. ב-10 בדצמבר 2018 נחשף פוסטר הסרט הראשון.
בסרט מככבים בן שוורץ בתור סוניק, וג'ים קארי בתור דוקטור אגמן, לצד ג'יימס מרסדן, טיקה סאמפטר, אדם פלי וניל מקדונו. הסרט הוא מיזם אמריקאי-יפני בין פרמאונט אנימציות, Original Film, סגה, Blur Studio ו-Marza Animation Planet.
בחודש מאי 2019 הודיע ג'ף פאולר, במאי הסרט, כי הסרט נדחה ל-14 בפברואר 2020, במטרה לשפר את העיצוב של סוניק לאחר תלונות רבות של מעריצים שהתאכזבו מעיצוב דמותו של סוניק בסרט.
סוניק - הסרט 2.
הסרט עלה לאקרנים בארצות הברית ב-8 באפריל 2022 על ידי סרטי פרמאונט, בשיתוף פעולה עם קבוצת סגה סאמי. בישראל, הסרט עלה לאקרנים ב-7 באפריל 2022.
הסרט הוא המשך ישיר לסרט הראשון בסדרה.
סדרות קומיקס.
במהלך שנות התשעים חברת סגה הפיקה חוברת קומיקס של סוניק, שמוספרו בהתחלה כ-1/4 ובהמשך כמיני-סדרה החל ממספר 0. מיני-סדרה זו התחילה סדרת קומיקס שהמשיכה עד סוף 2017 תחת המוציאים לאור ארצ'י קומיקס.