גרינברג מרצה באוניברסיטאות ובקהילות יהודיות בארצות הברית. באחת ההרצאות טבעה את משפטה המפורסם: "היכן שיש רצון מצד הרבנים, יש אף דרך הלכתית (לערוך את התמורות המתבקשות)", עליו ספגה ביקורת קשה מדמויות כמו הרבנים אהרן ליכטנשטיין, יונתן זקס ואחרים. בשנת 2000 קיבלה גרינברג את פרס "נשים שעשו שינוי" מהקונגרס היהודי האמריקאי במהלך טקס שנערך במשכן הכנסת בירושלים.
שלמה יוסף וייצן
הרב שלמה יוסף וייצן הוא רבו של היישוב פסגות וראש כולל הדיינות ביישוב, רבה לשעבר של תנועת עזרא, ור"מ בישיבת בית אל.
ביוגרפיה.
נולד בסנטיאגו, צ'ילה בשנת תשי"ט להורים ניצולי שואה לאבא מצ'ילה ואמא מארגנטינה. בגיל חמש עלה לישראל בשנת תשכ"ה בתקופה שבה עלייה לא הייתה מקובלת עוד קודם מלחמת ששת הימים. המשפחה עברה להתגורר בקריית משה. למד בבית הספר חורב בירושלים, ובישיבת נתיב מאיר, באותה תקופה התלבט אם להפסיק ללמוד לימודי חול וללמוד כל היום תורה ובהוראת אביו נשאר ללמוד לימודי חול.
שירת בצה"ל בחיל התותחנים והמשיך בלימודי רבנות ודיינות בכולל פסגות. משמש כחבר בית הדין לממונות של מועצה אזורית בנימין.
משמש במשך עשרות שנים כר"מ בישיבת בית אל. כמו כן, מלמד גם בישיבה הגבוהה בבית שמש של רשת 'שעלי תורה'. רבה של היישוב פסגות. במשך שנים, משיב על שאלות במדור "שאל את הרב" באתר ישיבה.
שימש כרבה של תנועת עזרא למעלה מעשרים שנה עד לפרישתו בקיץ ה'תשע"ט.
חיים אישיים.
נשוי לרחל ומתגורר ביישוב פסגות. אחיו הוא הרב יהושע וייצן, ר"מ בישיבת מעלות. בנו, הרב אלקנה, הוא ר"מ בישיבת "רעותא" שבכרמל. גיסו הוא הרב אלישע וישליצקי.
ארתור המילטון-גורדון, ברון סטנמור הראשון
ארתור צ'ארלס המילטון-גורדון, ברון סטנמור הראשון (באנגלית: Arthur Charles Hamilton-Gordon, 1st Baron Stanmore; 26 בנובמבר 1829 – 30 בינואר 1912) היה פוליטיקאי מהמפלגה הליברלית ופקיד קולוניאלי בריטי. היה לו קשר הדוק עם ראש ממשלת בריטניה, ויליאם גלאדסטון.
ראשית חייו.
המילטון-גורדון נולד בלונדון כבנם הצעיר של ג'ורג' המילטון-גורדון שהיה ראש ממשלת בריטניה ושל אשתו השנייה, הרייט דגלס, שהייתה אלמנתו של ויקונט המילטון. הוא התחנך בבית ספר פרטי ולמד בטריניטי קולג', שם הוא היה נשיא מועדון הוויכוחים של קיימברידג'. לאחר סיום חוק לימודיו ב-1851 הוא עבד כעוזר המזכיר האישי לראש ממשלת בריטניה (אביו), בין השנים 1852 – 1855 ובין השנים 1854 – 1857 הוא היה חבר הפרלמנט מטעם מחוז הבחירה של בוורלי.
קריירה קולוניאלית.
בשנים הבאות מילא המילטון-גורדון שורה של תפקידים בממשל הקולוניאלי. בין השנים 1861 – 1866 הוא כיהן כמשנה למושל ניו ברנזוויק. בתקופה זו הוא הבטיח את הסכמתה של המושבה לאיחוד קנדה. בשנים 1866 – 1870 הוא כיהן כמושל טרינידד. מפברואר 1871 ועד אוגוסט 1874 הוא שימש כמושל מאוריציוס. בשנים 1875 – 1880 הוא כיהן כמושל פיג'י. מנובמבר 1880 ועד יוני 1882 הוא כיהן כמושל ניו זילנד. בשנים 1883 – 1890 הוא כיהן כמושל ציילון הבריטית.
קריירה עסקית.
ב-21 באוגוסט 1893 הוענק להמילטון-גורדון תואר אצולה, ברון סטנמור. ב-1897 הוא היה ליושב ראש של חברת איי האוקיינוס השקט (Pacific Islands Company), שהייתה חברה שנוסדה על ידי ג'ון ט. ארונדל, מרכז פעילותה היה בלונדון ופעילות הסחר שלה באוקיינוס השקט הייתה קשורה לפעולות כריית זרחה באי בנבה ובנאורו. ג'ון ט. ארונדל והלורד סטנמור היו האחראים למהלכי המימון של ההזדמנויות העסקיות החדשות הללו ועל ניהול המשא ומתן עם החברה הגרמנית ששלטה על זיכיונות הכרייה בנאורו. ב-1902 שולבו האינטרסים של חברת איי האוקיינוס השקט עם חברה מהמבורג והוקמה חברת הזרחה של האוקיינוס השקט (Pacific Phosphate Company) שהייתה מעורבת בכרייה בנאורו ובבנבה.
האוסף האתנוגרפי של המילטון-גורדון שנאסף על ידו בעת תקופת כהונתו כמושל פיג'י נתרם על ידו ב-1878 למוזיאון הבריטי.
יעקב אפשטיין (רב)
הרב יעקב אפשטיין (נולד ב-1954) הוא חוקר תורני במכון התורה והארץ. עורך ספרי השו"ת של הרב יעקב אריאל. מחבר סדרת השו"ת חבל נחלתו.
ביוגרפיה ופעילות.
נולד וגדל בקיבוץ סעד. אביו חיים מנחם היה בנו של פרופ' יעקב נחום אפשטיין. למד בבית הספר היסודי דעת ובבית הספר התיכון בקבוצת יבנה. למד בישיבת מרכז הרב והיה תלמידם של הרב צבי יהודה קוק והרב אברהם אלקנה שפירא. שירת בחטיבת גולני כקצין.
הרב אפשטיין הוא חוקר תורני, עורך ספרים במסגרת מכון התורה והארץ ובאופן פרטי. במסגרת עבודתו ערך את "באהלה של תורה", סדרת ספרי שו"ת בחמישה חלקים מאת הרב יעקב אריאל, רב העיר רמת גן. כן היה מעורכי המהדורות החדשות של ספרי הראי"ה "שבת הארץ" (על הלכות שמיטה) ו"חוקות הארץ" על הלכות כלאים.
גולת הכותרת של חיבוריו היא סדרת ספרי השו"ת , עשרים ושישה כרכים בהם מחקרים ושאלות בהלכה בעניינים שונים. הסכמות לספריו קיבל מרבותיו, הרבנים אברהם אלקנה כהנא שפירא, יעקב אריאל, אביגדור נבנצאל ודב ליאור. בספריו מביא הרב אפשטיין מאות הלכות מאת רבנים אלה, בע"פ ובכתב.
פרסם במהלך השנים מאמרים רבים בכתבי העת תחומין, התורה והארץ, צוהר, אמונת עתיך ועוד. כמו כן ערך ספר לזכר גוש קטיף ובו עשרות מאמרים של רבני ותושבי המקום.
בשנת 2022 זכה הרב אפשטיין בפרס כץ ליישום ההלכה בחיים המודרניים.
חיים אישיים.
בעבר התגורר במושב קשת ובעצמונה שבגוש קטיף. כיום מתגורר ביישוב שומריה. דודתו נשואה לרב חיים דרוקמן.
מולדובי
עיר כהנים
רד בול רינג
רד בול רינג הוא מסלול מרוצים הנמצא בעיירה שפילברג, שטיריה, אוסטריה. המסלול נחנך ב-1969 בשם אוסטרייכרינג. ב-1996 שינה המסלול את שמו ל-A1 ומאז שנת 2003 נמצא בבעלות חברת רד בול שנתנה למסלול את שמו הנוכחי. מאז שנת 2014 מארח המסלול את גרנד פרי אוסטריה כחלק מאליפות הפורמולה 1.
1969–1995: אוסטרייכרינג.
המסלול נבנה ב-1969 כתחליף למסלול המרוצים שהתקיים בבסיס חיל האוויר הסמוך לעיירה זלטווג. המסלול שנבנה היה מהיר מאוד, בעל פניות חדות והבדלי גובה שהגיעו עד ל-65 מטרים. המסלול נחשב למסלול מסוכן מבחינה בטיחותית והיה בנוי עם מעט אמצעי הגנה. בשנת 1975 נהרג במסלול הנהג האמריקאי מארק דונהו לאחר תאונה שהתרחשה באחת הפניות החדות במסלול. בעקבות התאונה שונה מבנה המסלול מספר פעמים, והפנייה שהייתה המהירה ביותר במסלול הפכה להיות האיטית ביותר.
אזור הזינוק במסלול נחשב לצר במיוחד - רוחבו עמד על 9.1 מטרים בלבד, בהשוואה ל-18 עד 24 מטרים במסלולים אחרים. הצפיפות הגדולה על המסלול הובילה למספר רב של אירועים במהלך השנים. בגרנד פרי האוסטרי של עונת 1985 הופסק המרוץ לאחר סיבוב מחדש בעקבות תאונה שהתרחשה לאחר הזינוק בה התנגשו מישל אלבורטו, האלוף המכהן, הנהג האוסטרי גרהרד ברגר ונהג נוסף. שנתיים לאחר מכן הופסק הגרנד פרי פעמיים והוזנק מחדש לאחר שתי תאונות גדולות שהתרחשו במהלך הזינוקים השונים.
ביולי 1993 נהרג במסלול רוכב האופנוע הנס פטר-קלמפר לאחר שהתהפך באחת הפניות במהלך מרוץ בסבב אליפות הסופרבייק העולמית. באוקטובר שנה לאחר מכן נהרג באותה פנייה הנס ווסטינגר שהתחרה באליפות אוסטריה למכוניות טורינג. בעקבות מותו של ווסטינגר התקבלה החלטה לסגור את המסלול ולבנותו מחדש.
1995–2003: A1.
במהלך השנים 1995 ו-1996 נבנה המסלול מחדש, תוך מתן דגש לנושא הבטיחות. המסלול החדש תוכנן על ידי הרמן טילקה. הוא קוצר מ-5.942 קילומטר ל-4.326 קילומטר. חלק ניכר מעלות בניית המסלול החדש מומנה על ידי חברת התקשורת האוסטרית A1 טלקום, דבר שהקנה למסלול את החדש את השם A1. בין השנים 1997 ל-2003 אירח המסלול שבעה מרוצי גרנד פרי במסגרת הפורמולה 1 ומרוצים בסבב אליפות הטורינג הגרמנית. תמיכתה של אוסטריה בחוקים המטילים הגבלות על צריכת טבק הובילה את מנהל הפורמולה 1, ברני אקלסטון, לבטל את הגרנד פרי האוסטרי ולהוציא אותו מסבב התחרויות בעונת 2004.
2011–הווה: רד בול רינג.
בעקבות ביטול סבב הפורמולה 1 נמכר המסלול לדיטריך מאטשיץ, הבעלים של חברת רד בול, שתכנן להרחיב את המסלול לכיוון מערב ולבנות מחדש חלקים מהמסלול המקורי. תוכנית השיפוץ המקורית כללה גם הקמה של בית ספר לנהיגת מרוץ, מלון, מוזיאון רכב ומקום אחסון לאוסף המטוסים של מאטשיץ. היקף התוכנית עמד על 485 מיליון אירו. כחלק מתוכנית השיפוץ נהרסו מבני הטיפולים ויציעי הצופים והפכו את המסלול לבלתי שמיש. לאחר ההריסה הצליחו פעילים מקומיים לעצור את העבודות בטענות לפגיעה באיכות הסביבה ויצירת מפגעי רעש וזיהום. בעקבות זאת נעצרו העבודות למספר שנים. במהלך השנים נעשו מספר ניסיונות לשוב ולבנות את המסלול, ניסיונות בהם היו מעורבות חברות דוגמת פולקסווגן, KTM והממשלה המקומית, אך הניסיונות לא צלחו. בשנת 2008 חידשה רד בול את העבודות בתקציב של 70 מיליון אירו, מתוך כוונה לחדש את אליפות גרמניה בטורינג כבר בעונת 2009. נדרשו שנתיים נוספות עד שהושלמה העבודה על המסלול ובשנת 2011 חודשו המרוצים. ביולי 2013 חתמה רד בול על חוזה מחודש עם הנהלת הפורמולה 1 והגרנד פרי האוסטרי חזר לסבב החל מעונת 2014.
בשנת 2016 חתמה רד בול על חוזה על הנהלת ה-MotoGP על צירוף המסלול כחלק מסבב המרוצים של עונת 2016.
התפרצות מגפת הקורונה בעולם הובילה לדחיית פתיחת עונת 2020 ולשינוי בלוח המרוצים המתוכנן. במטרה לאפשר קיום מספר רב ככל האפשר של מרוצים הוחלט לקיים בחלק מהמסלולים שני מרוצים בהפרש של שבוע זה מזה. צמד מרוצי הפתיחה של העונה התקיים במסלול: גרנד פרי אוסטריה היה המרוץ הפותח של העונה וגרנד פרי שטיריה התקיים שבוע לאחר מכן.
נפת ויבורג (סנקט פטרבורג)