תת-המין הצפוני Syrigma sibilatrix fostersmithi נפוץ באדמות מוצפות וביצות בלוס יאנוס וגדות האורינוקו בוונצואלה וקולומביה. תת-המין הדרומי Syrigma sibilatrix sibilatrix נפוץ במזרח בוליביה, פרגוואי, מערב ומזרח ברזיל, באורוגוואי, צ'ילה וצפון ארגנטינה.
האנפה ניזונה בקבוצות קטנות או בבדידות מטרף מימי שהיא אורבת לו. לעיתים היא גם חוטפת מזון מעופות אחרים.
שמה ניתן לה כי קריאותיה דומות לשריקה.
בית גונזאגה
גונזאגה
גונזגה
גונזגה (פירושונים)
שחקן מספר אחת (סרט)
שחקן מספר אחת (באנגלית: Ready Player One) הוא סרט קולנוע אמריקאי מ-2018 בבימויו של סטיבן ספילברג. הסרט מבוסס על רב-מכר בעל שם זהה מאת ארנסט קליין שעלילתו מתרחש בעתיד דיסטופי וגיבורו הוא נער המתמודד במשחק בעולם המציאות מדומה "אואזיס". בסרט מככבים טיי שרידן ואוליביה קוק.
הפקה.
תקציב הסרט נאמד בכ-175 מיליון דולר. צילומיו נערכו במהלך 2016 ובמשך כשנתיים נעשתה עבודת פוסט-פרודקשן על האפקטים המיוחדים.
אזכורים תרבותיים.
הסרט רצוף בלמעלה מ-100 אזכורים תרבותיים, בעיקר לסרטי קולנוע ולמשחקי וידאו משנות ה-80 וה-90 של המאה ה-20, לרבות:
קישורים חיצוניים.
ביקורות
רודומין
רודאמינה
רודמינה
רודמין
ולרי סלוב
ולרי סלוב (ברוסית: Валерий Салов; נולד ב-26 במאי 1964, ורוצלב) הוא שחמטאי סובייטי בדרגת רב-אמן. באליפות העולם 1996 העפיל לחצי הגמר.
ביוגרפיה.
ולרי סלוב נולד בוורוצלב (פולין) ותוך זמן קצר המשפחה חזרה לברית המועצות. הוא החל לשחק שחמט בלנינגרד בה גדל. בשנת 1980 הוא ניצח באליפות העולם עד גיל 17. באליפות העולם לנוער בשנת 1980 סיים במקום השני.
בשנת 1987 ניצח באליפות ברית המועצות (יחד עם אלכסנדר בליאבסקי).
במהלך הקריירה ניצח בתחרויות רבות. בשנת 1991 הוא ניצח בתחרות אמסטרדם, כאשר הקדים את אנטולי קרפוב וגארי קספרוב. בשנת 1992 וב-1997 הוא ניצח בתחרות גדולה בויק אן זהה בהולנד.
באליפות העולם בשחמט 1990 הוא העפיל לשלב הפלייאוף והודח על ידי יאן טימן. באליפות העולם 1996 הוא עבר את אלכסנדר חליפמן ויאן טימן, אך בחצי הגמר הפסיד לגטה קמסקי. הוא הוזמן לאליפות העולם בשחמט 1998, דורג במקום ה-10 אך לא השתתף בה. באליפות העולם בשחמט 1999, דורג במקום ה-18 והודח בסיבוב השני.
כעוזר הוא שיתף פעולה עם אנטולי קרפוב ואלכסיי שירוב בדו-קרבות שונים.
בשנת 1992 הוא עבר להתגורר בספרד, אך המשיך להיות אזרח רוסי. באותה תקופה הוא רב עם גארי קספרוב, וכתוצאה מכך הפסיקו מארגנים להזמין אותו לתחרויות חשובות, ובין השאר, הוא לא הוזמן לאליפות העולם בשחמט 1995.
בשנת 2000 הוא הפסיק להיות פעיל בתחום. מפעם לפעם הוא מרצה בתחום השחמט תוך הטחת ביקורת קשה על ההתנהגות של פיד"ה, אנטולי קרפוב וגארי קספרוב.
סלוב הוא בוגר הפקולטה לכלכלה באוניברסיטת סנקט פטרבורג.
מעברים (סרט, 1999)
קורל גייבלס
קורל גייבלס (באנגלית: Coral Gables; נקראת באופן רשמי העיר של קורל גייבלס) היא עיר במחוז מיאמי-דייד, פלורידה, ארצות הברית. קורל גייבלס שוכנת דרום-מערבית למרכז מיאמי וב-2016 מנתה אוכלוסיית העיר כ-50,815 איש. קורל גייבלס משמשת כמקום משכנה של אוניברסיטת מיאמי.
היסטוריה.
קורל גייבלס נמנית בין הערים הראשונות שתוכננו שנים אחדות לפני ייסודה ובנייתה, וייצגה את ההתפתחות המוקדמות של מודל קהילה סגורה ושל חברת ניהול (מקביל לוועד בית בישראל). העיר עוצבה על ידי ג'ורג' מריק במהלך הבועה הכלכלית הראשונה של פלורידה בשנות ה-20 של המאה ה-20. מריק גדל בקורל גייבלס ובראשית המאה ה-20 החל להוציא לפועל תוכנית אמביציוזית, לייסוד אזור ששמות רחובותיו וסגנונו האדריכלי יתחקו אחר איטליה וספרד. עד 1926, שטח העיר השתרע על פני 10,000 דונם. באותה השנה הרוויח מריק 150 מיליון דולר אמריקני שאותם תרם למען פיתוח העיר.
ב-1925, בו בזמן להכרזת קורל גייבלס כעיר באורח רשמי, העיר נבחרה לביתה של אוניברסיטת מיאמי, אשר נבנתה באותה שנה על פני 240 דונם של קרקעות ממערב לכביש 1 של פלורידה, בערך שני קילומטרים דרומה ממרכז העיר והאזור המסחרי של קורל גייבלס. במהלך מלחמת העולם השנייה הוכשרו טייסים ומכונאים רבים של צי ארצות הברית בקורל גייבלס.
דמוגרפיה.
נכון ל-2010 בקורל גייבלס 20,266 משקי בית, מהם 11.4% ריקים. ב-2000, 24.45% מאוכלוסיית קורל גייבלס היו ילדים מתחת לגיל 18. משנת 2000, השפה הספרדית רווחה אצל רוב התושבים, ואילו אנגלית הייתה השפה היחידה שדוברה על ידי 43.83% מהאוכלוסייה. שפות אחרות המדוברות על ידי האוכלוסייה היו צרפתית (1.09%), פורטוגזית (0.80%), איטלקית (0.72%), ודוברים גרמנית מהווים 0.53% מכלל האוכלוסייה. מיאמי היא עיר רב-תרבותית, עם אוכלוסייה גדולה של מהגרים ממקסיקו והקריביים, ולמעשה, 75% מאוכלוסיית העיר אינם דוברים אנגלית כשפת אם.
לאון קמחי
רלית (סוג)
רלית (שם מדעי: "Rallus") הוא סוג של עופות קטנים ממשפחת הרליתיים שבסדרת העגוראים.
בני סוג זה בעלי מקור ארוך יחסית לרליות, רגליהם ארוכות ואדומות. גופם חום ומשורטט, מה שמסייע להם להסתוות בצמחייה.
עופות אלה מסתתרים בין צמחי מים בביצות וגדות נהר ומחפשים חרקים ויצורים קטנים נוספים למאכל. הם משוטטים בקרבת המים הרדודים. המין רלית המים גם בעל יכולת שחייה טובה.
בני הסוג נפוצים בכל העולם, בקרבה לאזורי חיות לחים. רלית המים נפוצה בישראל.
מינים.
מינים נוספים ידועים רק ממאובנים.
רלית
מריה ניקולאייבנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה
אלכסיי ניקולאייביץ', הצארביץ' של רוסיה
אלכסיי ניקולאייביץ', הצארביץ' של רוסיה (ברוסית: Алексей Николаевич Романов; 12 באוגוסט 1904 – 17 ביולי 1918), היה הצארביץ' של רוסיה, בנם של ניקולאי השני, אחרון קיסרי רוסיה, ושל אלכסנדרה, נסיכת הסן.
ביוגרפיה.
ילדותו.
אלכסיי נולד בארמון פטרהוף שבסנקט פטרבורג ב-12 באוגוסט 1904, לניקולאי השני, קיסר רוסיה ולאלכסנדרה, נסיכת הסן, בתם של לודוויג הרביעי, הדוכס הגדול של הסן ואליס, נסיכת הממלכה המאוחדת. ב-3 בספטמבר אותה שנה התקיים טקס ההטבלה בקפלה בארמון, וסנדקיו העיקריים היו סבתו מצד אביו דאגמאר, נסיכת דנמרק ודודו אלכסיי אלכסנדרוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה. סנדקיו האחרים כללו את אחותו הבכורה אולגה ניקולאייבנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה סבו של אביו כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק, אדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת, את ג'ורג', נסיך ויילס ווילהלם השני, קיסר גרמניה. מכיוון שרוסיה הייתה במלחמה עם יפן, כל החיילים הפעילים וקציני הצבא הרוסי הקיסרי והצי נקראו סנדקים של כבוד.
אלכסיי סבל מהמופיליה, ובשל כך נאלצו מאוד להזהר שמא יפגע או יחתך, משום שאפילו חבורה קטנה הייתה עלולה להביא למותו. מחלתו הייתה סוד מדינה כמוס, ווילהלם השני, קיסר גרמניה גילה זאת לאחר שראה במהלך ביקור רשמי חבורה גדולה על מצחו של אלכסיי, שלא עברה בכל תקופת ביקורו. הוריו, הקיסרית אלכסנדרה והצאר ניקולאי, היו בקשר הדוק עם הנזיר גריגורי רספוטין שנודע כבעל כוחות מיסטיים, ואשר נבע בעיקרו מהתקווה שרספוטין יצליח לרפא את מחלתו של אלכסיי.
על אלכסיי נאסר לרכוב על אופניים או לשחק בחוץ, אך למרות המגבלות היה אלכסיי פעיל ותוסס. הוא סירב לדבר מלבד רוסית, נהנה ללבוש תלבושת רוסית, וכשהיה ילד קטן, נהג מדי פעם לבצע מעשי קונדס על חשבונם של האורחים. המפורסם שבהם היה כאשר הנסיך הקטן טיפס מתחת לשולחן בארוחת ערב רשמית, הסיר את נעל האורחת והראה אותה לאביו. ניקולאי אמר בחריפות לבנו להחזיר את הנעל, אלכסיי עשה זאת, אבל לא לפני שהניח תות שדה גדול בשולי הנעל. כמה שבועות לאחר מכן, יורש העצר לא הורשה להשתתף בארוחת ערב. בגיל שבע, התנהגותו בארוחת ערב משפחתית הייתה מביכה להוריו; אלכסיי המפונק הקניט אחרים ליד השולחן, סירב לשבת בכיסאו, לא רצה לאכול את האוכל שלו ואף ליקק את צלחתו. אביו הפנה את ראשו וניסה להתעלם מהתנהגותו של אלכסיי, ואילו אמו נזפה באחותו הגדולה אולגה על שלא שלטה בו. המורה שלו, פייר גיליאר, התווכח עם הוריו של אלכסיי כדי לשכנע אותם שאוטונומיה גדולה יותר לילד תסייע לו לפתח שליטה עצמית טובה יותר. ואכן, אלכסיי ניצל את החירות הבלתי-מוכרת והתחיל להתגבר על חולשותיו הקודמות, ובנוסף, מחלתו גם עוררה בו רגישות לכאבם של אחרים.
מלחמת העולם הראשונה.
בשנת 1915 במהלך מלחמת העולם הראשונה, תפס אביו את הפיקוד העליון על הצבא הרוסי הקיסרי, התלווה אליו אלכסיי למוגילב, שם היה מטה הפיקוד העליון, והוא חי שם חיים צבאיים. בדצמבר 1916 קיבל קצין הקישור הבריטי בסטאבקה, מייג'ור גנרל סר ג'ון הנברי-ויליאמס, את הידיעה על מותו של בנו, והצאר ניקולאי שלח את אלכסיי בן השתים עשרה לאביו האבל לשבת איתו. "אבא אמר לי לשבת אתך כי הוא חשב שתרגיש לבד הלילה", אמר אלכסיי לגנרל.
המוות.
במרץ 1917 הודח אביו משלטונו במהפכת פברואר, ומשפחת המלוכה הושמה במעצר בית בפושקין. לפי עדותו של אלכסנדר קרנסקי קיבלה ממשלת המעבר בקשות רבות של אזרחים להוציא להורג את הצאר המודח. באוגוסט 1917 הועברה משפחת הצאר לטובולסק. הכוונה הייתה להעביר אותה למקום מרוחק ממסילת רכבת כדי להקשות על הבריחה. לאחר מהפכת אוקטובר הוחלט להעביר את משפחת רומנוב למוסקבה ולהעמיד את הצאר לדין. באביב נפל אלכסיי, ובגלל מחלתו לקה בשיתוק ברגליו. בשל כך עברה המשפחה ליקטרינבורג בשני שלבים. ב-22 באפריל הגיעו ליקטרינבורג ניקולאי, אשתו ובתם מריה, וב-23 במאי הגיעו יתר בני המשפחה ומשרתים.