באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בדוחה, קטר בדצמבר אותה שנה זכתה בייקר במדליית כסף, לאחר ששחתה בשלב המוקדמות במשחה שליחות 4x50 מטר חופשי, כשחיינית שלישית היא שחתה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 24.90 שניות. נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 57.07 שניות, במקום 11 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:04.99 דקות ובמקום תשיעי במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב. את סגנון הגב היא שחתה בתוצאה של 58.46 שניות.
באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה באוגוסט 2015 סיימה בייקר במקום שמיני במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 59.99 שניות, בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 59.63 שניות. היא סיימה במקום רביעי במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב לאחר ששחתה בשלב המוקמות. את סגנון הגב היא שחתה בתוצאה של 59.98 שניות.
מדליית זהב אולימפית.
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) שנערכו באומהה, נברסקה בסוף יוני ובתחילת יולי 2016 סיימה בייקר במקום שני, במשחה ל-100 מטר גב בשיא אישי חדש של 59.29 שניות, אחרי אוליביה סמוליגה (59.02 שניות) ונכללה בנבחרת האמריקאית למשחקים האולימפיים. במשחקים עצמם, היא זכתה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם לילי קינג, דנה ולמר וסימון מנואל בתוצאה של 3:53.13 דקות, לפני אוסטרליה (3:55.00 דקות) ודנמרק שקבעה שיא אירופה חדש של 3:55.01 דקות. את סגנון הגב היא שחתה בתוצאה של 59.00 שניות. מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 58.75 שניות, אחרי קטינקה הוסו מהונגריה שקבעה שיא לאומי חדש של 58.45 שניות ולפני קיילי מאס מקנדה ופו יוהנהוי מסין שקבעו כל אחת שיא לאומי חדש של 58.76 שניות. הן בשלב המוקדמות והן בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא אישי חדש של 58.84 שניות ועלתה ראשונה לגמר.
באליפות ארצות הברית שנערכה באינדיאנפוליס, אינדיאנה ביוני 2017 ושהיוותה את המבחנים האמריקאים לאליפות העולם, זכתה בייקר ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר גב בשיא אישי חדש של 58.57 שניות, במשחה ל-200 מטר גב בשיא אישי חדש של 2:06.38 דקות ומדליית כסף, במשחה ל-50 מטר גב בשיא אישי חדש נוסף של 27.69 שניות. באליפות העולם עצמה שנערכה בבודפשט, הונגריה ביולי היא זכתה ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב, במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם לילי קינג, קלסי וורל וסימון מנואל בשיא עולם חדש של 3:51.55 דקות, לפני רוסיה שקבעה שיא אירופה חדש של 3:53.38 דקות ואוסטרליה (3:54.29 דקות), כשחיינית ראשונה היא קבעה במשחה ל-100 מטר גב שיא אישי חדש של 58.54 שניות, מדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 58.58 שניות, אחרי קיילי מאס שקבעה שיא עולם חדש של 58.10 שניות ולפני אמילי סיבום מאוסטרליה (58.59 שניות) ומדליית ארד, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:06.48 דקות, אחרי אמילי סיבום (2:05.68 דקות) וקטינקה הוסו (2:05.85 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 27.50 שניות, בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא ארצות הברית של 27.48 שניות ועלתה מהמקום השלישי למשחה הגמר.
באליפות ארצות הברית שנערכה באירוויין, קליפורניה בסוף יולי 2018 זכתה בייקר ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר גב בשיא עולם חדש של 58.00 שניות, שיפור לשיא העולם בן השנה של קיילי מאס (58.10 שניות), לפני אוליביה סמוליגה (58.75 שניות) ורגן סמית' שקבעה שיא עולם חדש לנוער של 58.83 שניות, במשחה ל-200 מטר גב ביחד עם רגן סמית' שקבעה שיא עולם לנוער בתוצאה של 2:06.43 דקות ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא אליפות חדש של 2:08.32 דקות, לפני מלני מרגליס (2:09.43 דקות) ואלה איסטין (2:10.84 דקות).
במהלך ההכנות שלה לאליפות העולם חלתה בייקר באפריל 2019 בדלקת ריאות קשה ושברית צלע בעת שהותה בישראל. המחלה מנעה ממנה להתאמן במשך כשבעה שבועות. באליפות העולם עצמה שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית ביולי אותה שנה היא סיימה פעמיים במקום שישי, במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 27.69 שניות ובמשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 59.56 שניות, בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 59.31 שניות ועלתה רביעית לשלב חצי הגמר שבו היא קבעה תוצאה של 59.03 שניות ועלתה מהמקום הרביעי למשחה הגמר. נוסף לכך, היא סיימה במקום תשיעי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:09.68 דקות.
זולתנות (ביולוגיה)
בביולוגיה, זולתנות (גם: אלטרואיזם) מתייחסת להתנהגות שמגבירה את הכשירות של הזולת תוך הפחתת הכושר של מפגין ההתנהגות. זולתנות, במובן הביולוגי, אינה מכוונת לכך שפעולה נעשית בכוונה מודעת לעזור לזולת, כזולתנות בהקשרה הרחב: מבחינה ביולוגית-ביהביוריסטית, הפגנת מודעות אינה נחוצה כתנאי לקיומה של זולתנות. זולתנות אינה מוערכת במונחים מוסריים, אלא במונחי השלכותיה הסופיות של הפעולה הזולתנית על סיכויי ההישרדות, הרבייה וההזדווגות של מפגין הפעולה.
התנהגויות זולתניות מופיעות בעיקר בקרב קרובי משפחה, במערכות יחסים כגון הורות, אבל יכולות להיות מופגנות גם בטווח רחב יותר של קבוצות חברתיות, כגון בקרב חרקים חברתיים. התנהגויות אלה מאפשרות לבעל החי להגדיל את תפוצת הגנים שלו, על ידי סיוע לקרוביו לשרוד ולהתרבות וכך סיוע לקרובים אלה לחלוק את הגנים האלו. תנאי שמגדיר זולתנות הוא פעולה שתוצאתה היא אובדן קבוע של יכולת רבייה וכשירות (עם פוטנציאל עקיף להגדלת הכשירות הכללית של הקרובים, המין או הקבוצה החברתית).
סקירה.
במדע האתולוגיה (חקר ההתנהגות) ובמחקר של אבולוציה חברתית, מוכרים בעלי חיים המתנהגים בדרכים המפחיתות את כושר הפרט אך מגדילות את כושרם של אחרים באוכלוסייה; מבחינה פונקציונלית, זו הגדרת הזולתנות. התנהגות חברתית, לרבות זולתנות, היא אחד הנושאים שאותם מסבירה תורת האבולוציה. תאוריית ברירת הקרובים מסבירה מקרים של בעלי חיים העוזרים לזולת אליו הם קשורים באופן משפחתי. מעבר לתופעה הרווחת של זולתנות ביולוגית, תופעת ההורים המגנים על צאצאיהם, מוכרות דוגמאות קיצוניות של הקרבה. דוגמה אחת היא מטריפאגיה , (אכילת האם על ידי צאצאיה), הקיימת באחד ממיני העכבישים. דוגמה נוספת היא זכר עכביש המאפשר לנקבה שאותה הפרה, לאכול אותו. חוק המילטון מתאר את היתרון בזולתנות זו במונחים שניסח הביולוג סיוואל רייט בשנת 1922: מידת הקרבה המשפחתית קובעת את מידת ההקרבה. ההקרבה נעשית אם הרווח של המוטב עולה על ההפסד של המקריב.
זולתנות שאינה בין בני משפחה, עשויה להתבסס על הדדיות. קופים מפנים גבם זה לזה כדי שהזולת יפלה מהם טפילים; לאחר זמן התפקידים יתהפכו. הדדיות זו תשתלם, במונחים אבולוציוניים, כל עוד העוזר לא יקריב בכך יותר מכפי שהוא מרוויח בהיעזרותו, וכל עוד זולתו לא "ירמה" - יקבל טובות הנאה מבלי להחזיר טובה. מצב זה תואר ונותח בתורת המשחקים האבולוציונית, במיוחד בדילמת האסיר כתאוריה חברתית.
זולתנות ביולוגית היא אסטרטגיה לא יציבה מבחינה אבולוציונית. זולתנות עשויה להיות מופצת בקרב כל חבריה של אוכלוסייה נתונה, באמצעות מגוון רחב של מנגנונים (למשל אפקט מייסדים או צוואר בקבוק גנטי ). במקרה כזה, מוטציה לאנוכיות צפויה להתרחש, ונשאי גנים אלה יהיו כמעט תמיד בעלי כושר עדיף על זה של שאר האוכלוסייה. כתוצאה מכך, בסופו של דבר, תוחלף זולתנות על ידי אנוכיות. בעיה זו העסיקה את הביולוגים מאז זיהה אותה דרווין.
השלכות על תורת האבולוציה.
קיומה של זולתנות בטבע הוא תמוה במבט ראשון, כי התנהגות זולתנית מפחיתה את הסבירות שבעל החיים יתרבה. בין הוגי הרעיון שהברירה הקבוצתית יכולה להסביר את האבולוציה של הזולתנות, היה דרווין, בספרו מוצא האדם (1871). התאורטיקנים של האבולוציה ג'ורג ויליאמס, ג'ון מיינרד סמית' וריצ'רד דוקינס תיארו בעיה זו, בכך שציינו כי הברירה הטבעית פועלת על הפרט, וכושרו של הפרט (מספר הצאצאים שהוא מייצר בהשוואה לשאר האוכלוסייה) הוא שמניע את האבולוציה. יתרון לקבוצה (למשל ציד בלהקה) עשוי להיות חיסרון לפרט. זה עלול להיפגע במהלך הציד, אך יכול להימנע מפציעה על ידי הימנעות מקרב, ועדיין להשתתף בחלוקת השלל. לכן העדפה לשיתוף פעולה ולזולתנות לא יכולה להתפתח, כי אנוכיים יישרדו יותר ויותירו, בממוצע, יותר צאצאים מאשר אלה שהצטרפו לציד בלהקה וכך סבלו מפציעות או מתו. אם האנוכיות היא תורשתית, ויש לה יתרון אבולוציוני, הדבר יהפוך את האוכלוסייה כולה לאנוכית.
עם זאת, פתרון אפשרי לבעיה הופיע בשנות ה-1960 וה-1970, עת הופיעה חלופה לתאוריית "ברירת הקבוצות". הייתה זו תאוריית "ברירת השארים", במקור פרי הגותו של ויליאם המילטון. תאוריית "ברירת השארים" מבוססת על הרעיון כי אדם חולק את הגנים שלו עם צאצאיו, ולכן, מנקודת מבט גנטית, יש יתרון הישרדותי-אבולוציוני לסיוע בגידול צאצאיו, גם הילדים וגם הנכדים. גם סיוע של בעל חיים בגידול אחאים מוסבר על ידי תאוריה זו, בכך שאחיו אלו יוכלו לסייע לו בעתיד בגידול ילדיו-שלו. גם סבים המסייעים בגידול נכדיהם מסייעים בכך לשיפור הסיכוי של הגנים שלהם-עצמם לעבור הלאה. רווח נלווה לכך הוא הארכת תוחלת חייהם ושיפור איכות חייהם של סבים המסייעים בגידול נכדיהם, כפי שהובחן במחקרים.
תאוריה זו, של ברירת שארים, זכתה לעניין בקרב ביולוגים המתעניינים באבולוציה של התנהגות חברתית.
בשנת 1971 ניסח רוברט טריברס את עקרון ההדדיות לתיאורית הזולתנות, בניסיון להסביר את הסיוע שמעניקות ציפורים בגידול צאצאיהן של עמיתותיהן ללהקה שאינן קשורות אליהן בקשר גנטי. דינמיקה דומה של עזרה הדדית, שמתקיימת גם בקרב פרטים שאינם קשורים זה לזה בקשר גנטי, קיימת גם במגזר החרדי בישראל ובקרב קהילות חרדיות בעולם.