פלחנוב, יליד גודלובקה, האימפריה הרוסית, היה נרודניק מראשי ארגון "זמליה אי ווליה" ("אדמה וחופש"). לאחר שהיגר מרוסיה בשנת 1880 יצר קשרים עם התנועה הסוציאל-דמוקרטית במערב אירופה, והחל לקרוא את כתבי קרל מרקס ופרידריך אנגלס. בעקבות הקריאה זנח את הנרודניקיות והיה למרקסיסט מושבע. בשנת 1883 ייסד בשווייץ את הקבוצה "האמנציפציה של העבודה", שעסקה בהפצת המרקסיזם בין הגולים הרוסים. לאחר שהקבוצה התפרקה הצטרף ל"מפלגה הסוציאל-דמוקרטית של העבודה ברוסיה", ובמסגרת זו פגש את לנין ושיתף פעולה איתו תקופת מה.
ב-1892 פרסם את המאמר "על מטרות הסוציאליסטים במאבקם נגד הרעב ברוסיה", שבו הטיף להתאגדות בקנה מידה גדול של הפועלים (אגיטציה) על בסיס צורך כלכלי, במקום הגישה שרווחה עד תקופתו, של עבודה בקבוצות קטנות (חוגים).
בשנת 1903, לאחר הפיצול בקונגרס השני של המפלגה, הצטרף פלחנוב לפלג המנשביקים. במהלך מלחמת העולם הראשונה החזיק בדעה שיש להמשיך במלחמה עד לניצחון על גרמניה, והציג בכך עמדה לאומית, מנוגדת לעמדה הקוסמופוליטית של הבולשביקים בהנהגת לנין.
זמן קצר לאחר מהפכת פברואר שב לרוסיה לאחר שעזב אותה 37 שנים קודם לכך. יחד עם ורה זסוליץ' ולב דייטש תמך בשיתוף פעולה עם הממשלה החדשה והמשך השתתפות המדינה במלחמת העולם הראשונה. אך לא היה לו שום תפקיד רשמי.
לאחר מהפכת אוקטובר עזב שוב לנוכח עוינות הבולשביקים. הוא מת ממחלת השחפת בטריוקי, אז בפינלנד (כיום זלנוגורסק, סנקט פטרבורג, רוסיה).
מקב&quot;מ
אלישיב קנוהל
הרב מרדכי אלישיב קנוהל (7 באוגוסט 1948, ב' באב ה'תש"ח - ה' באייר ה'תשע"ח, 20 באפריל 2018) היה רב קיבוץ כפר עציון ואחראי אגף הנשואים בארגון צהר.
קורות חייו.
נולד בב' באב ה'תש"ח, בעת שאביו היה בשבי הלגיון הירדני, ומכאן שמו - 'אלישיב'. הוריו, שושנה ודב קנוהל היו ממייסדי כפר עציון לפני מלחמת העצמאות. לאחר מלחמת ששת הימים היה בין אלו שהקימו מחדש את כפר עציון, היישוב הראשון בגוש עציון.
לאחר שירותו הצבאי בנח"ל המצנח, למד כחמש שנים בישיבת מרכז הרב וכשמונה שנים בישיבת הר עציון שבגוש עציון. במקביל סיים את לימודיו במכללת הרצוג להכשרת מורים, בתואר B.Ed. בהמשך קיבל תואר שני בתלמוד מאוניברסיטת בר-אילן.
הרב קנוהל שימש כרב הקיבוץ כפר עציון עד פטירתו. בעבר שימש כר"מ בישיבת הקיבוץ הדתי עין צורים.
בשנת תשס"ג (2003) פרסם את הספר איש ואשה העוסק בהדרכת חתנים וכלות לקראת חתונתם ובהלכות אישות. בעקבות הצלחתו, הספר יצא במספר מהדורות נוספות. בקנה מידה תורני הספר נחשב לרב-מכר. על המהדורה השנייה של הספר עבר הרב שמואל אריאל פעמיים, תיקן והעיר אלפי הערות.
הרב קנוהל פיתח יחד עם הרב דוד בן זזון והטוענת הרבנית רחל לבמור ובהתייעצות עם דיינים ואנשי משפט את ה"הסכם לכבוד הדדי" בין בני זוג הנישאים. זהו הסכם טרום-נישואים שמטרתו הסדרת חלוקת הממון בין בני זוג במקרה של גירושין, וכן מניעת מצבים של סרבנות גט. פרסם מאמרים בקובץ "תחומין", בכתבי עת ובספרי זיכרון שונים. ספרו "ואכלת ושבעת", בנושא הכשרות, נכתב בשיתוף עם הרב שמואל אריאל. גם מספר זה נמכרו למעלה מעשרת אלפים עותקים, וחלקים ממנו נכללים בחומר הלימודים לבחינות הבגרות במקצוע תורה שבעל פה.
מאז שנת תש"ע עמד בראש אגף הנישואין של עמותת רבני צהר.
הרב קנוהל היה נשוי למרים (לבבי) ואב ל-11 ילדים. נפטר בה' באייר ה'תשע"ח (20 באפריל 2018), לאחר מאבק במחלת הסרטן.
הרב קנוהל הוא אחיו של פרופסור ישראל קנוהל, מרצה (בדימוס) בחוג למקרא באוניברסיטה העברית בירושלים.
לוגנסק
אורי מאיר
אורי מאיר (נולד ב-4 באוגוסט 1946) הוא ויולן ומנצח ישראלי-קנדי.
חייו.
אורי מאיר נולד בטרגו מורש, רומניה. בגיל צעיר עלה ארצה וולמד בקונסרבטוריון למוזיקה בתל אביב ובאוניברסיטת תל אביב. הופעתו הראשונה כמנצח הייתה בשנת 1964, כשהיה עדיין תלמיד תיכון ע"ש "תלמה ילין" בת"א מחזור ד', אותו סיים במגמת מוזיקה קלאסית.
אורי מאיר היה עוזר מנצח של תזמורת הגדנ"ע בשנים 1964-1970 וחבר בתזמורת הפילהרמונית הישראלית בעונת 1967-1968. משזכה במלגת לימודים בשנת 1968, עבר לניו יורק ללמוד אצל ז'אן מורל בבית הספר למוזיקה ג'וליארד. הוא היה עוזר למנצח תזמורת הנוער של ניו יורק וויולן ראשי בתזמורת הסימפונית האמריקאית של לאופולד סטוקובסקי. בשנת 1970 התקבל כמשנה לוויולן הראשי של התזמורת הסימפונית של מונטריאול ובשנת 1980 התמנה למנצח חבר.
בשנים 1981 עד 1994 היה מאיר מנהל מוזיקלי של התזמורת הסימפונית של אדמונטון בקנדה. כמו כן היה מנצח ראשי של תזמורת לונדון (1988 - 1994) ויועץ אמנותי לסינפונייטה הישראלית באר שבע (1991 - 1999).
מאיר חי כיום בטורונטו.
רועי זלצמן
טרגו מורש
טרגו מורש (ברומנית: Târgu Mureş; בלטינית: נובום פורום סיקולורום Novum Forum Siculorum, בהונגרית:
Marosvásárhely, בגרמנית: Neumarkt ובעבר Szeklerneumarkt, ביידיש: וואשארהיי או מורש-וואשארהיי), עיר ובירת מחוז מורש, טרנסילבניה, רומניה, שנקראה בעבר גם בשם "מורש-אושורחי" Mureş-Oşorhei או "מורש-אודורחי" Mureş-Odorhei.
היסטוריה.
לעיר היסטוריה ארוכה. היא תועדה לראשונה בשנת 1332 במרשם הוותיקן תחת השם "Novum Forum Siculorum". ב-1405 העניק מלך הונגריה זיגמונד מלוקסמבורג זכויות מסחר לעיר (ששמה היה אז שקליוזרהלי - שוק הסקויים). ב-1482 הכריז עליה המלך מתיאש הוניאדי כאחד ממושבי בית המלוכה. היישוב הפך לעיר באופן רשמי ב-1616 ושינה את שמו ל-מארוֹשוָשָרהֶי (Marosvásárhely). ב-1754 הפכה למושב בית המשפט העליון של נסיכות טרנסילבניה, דבר אשר הגביר את חשיבותה.
אברם ינקו, שהיה ממנהיגי מהפכת 1848 בטרנסילווניה היה פעיל בעיר כעורך דין לפני שהחל בפעילותו המהפכנית.
דמוגרפיה.
ב-1910 גרו בעיר (שהשתייכה אז עוד לאימפריה האוסטרו-הונגרית) 89.3% הונגרים (22,790 נפשות), והשאר היו רומנים (6.7%, או 1717 נפשות) וגרמנים (2.4%, או 606 נפשות). ב-1941 התגוררו בעיר 44,933 תושבים, מהם 5,693 יהודים (12.7%). ההרכב האתני של תושבי העיר השתנה בתקופת השואה ומלחמת העולם השנייה. במאי 1944 רוכזו בגטו שהוקם בעיר 7,830 יהודים, אשר שולחו עד 8 ביוני 1944 בשלושה משלוחים לאושוויץ.
ב-1947 התגוררו בעיר 2,420 יהודים, ניצולי השואה מתושבי העיר, כמו גם מחלקים אחרים ברומניה.
בתקופת הרודן ניקולאה צ'אושסקו הפעיל המשטר מדיניות להגברת אחוז הרומנים בעיר ולדיכוי התרבות ההונגרית. במרץ 1990 פרצו מהומות אתניות קשות בעיר בין שתי האוכלוסיות.
בשנת 2002 התגוררו בטרגו מורש 149,577 תושבים, 75,317 מתוכם היו רומנים, 69,825 הונגרים והיתר צוענים, גרמנים ואחרים.
תחבורה.
העיר ממוקמת על שתי גדות נהר המורש ומשמשת כצומת דרכים ומסילות ברזל. אורך מסילת הברזל לקלוז'-נפוקה הוא 127 קילומטרים, לברשוב 282 קילומטרים ולבוקרשט 448 קילומטרים. אורך הדרך הסלולה לקלוז' הוא 105 קילומטרים, לברשוב 171 קילומטרים ולבוקרשט 346 קילומטרים. במקום יש שדה תעופה ותחבורה אווירית פנים ארצית.
אדמונד האלי
אדמונד האלי (באנגלית: Edmond Halley; 8 בנובמבר 1656 - 14 בינואר 1742) היה אסטרונום, גאולוג, מתמטיקאי, מטאורולוג ופיזיקאי אנגלי.
בשנת 1703 התמנה לפרופסור למתמטיקה באוניברסיטת אוקספורד. בשנת 1720 מונה למשרת האסטרונום המלכותי בה החזיק עד מותו ב-1742.
האלי תרם לשלל תחומים במדע. בין השאר היה הראשון שפרסם רשימה המונה 341 כוכבים הנראים מחצי הכדור הדרומי, הראשון שפרסם לוח על רוחות הדרום והמונסונים וקישר את תנועת הרוחות עם התחממות כדור הארץ על ידי השמש, והראשון שתיעד את הקשר בין הלחץ הברומטרי והגובה מעל פני הים.
ביוגרפיה.
האלי נולד בלונדון ליצרן סבון אמיד. בשנת 1673 החל ללמוד בקווינס קולג' של אוניברסיטת אוקספורד. עוד במהלך לימודין פרסם מאמרים על מערכת השמש וכתמי שמש.
בשנת 1690 פותח על ידי האלי פעמון הצלילה הראשון שכלל גם אספקת אוויר במהלך שהותו של הצוללן מתחת למים.
האלי היה המדען הראשון שהגה את תאוריית כדור הארץ החלול. בשנת 1621 פרסם מאמר לפיו כדור הארץ מורכב מכדורים קונצנטריים שלהם יש קטבים מגנטיים. תאוריה זו באה להסביר את הסטייה המגנטית של כדור הארץ. האלי טען כי בכדורים הפנימיים חיים אנשים, חיות ויצורים שונים וכי שמשות קטנות מאירות את החללים.
בשנת 1693 פרסם מאמר המציג כיצד להתבסס על לוח תמותה כדי לחשב פרמיות שאדם יתבקש לשלם בכל גיל כדי לקבל קיצבה קבועה (אנונה) לכל ימי חייו. למאמר זה הייתה השפעה ניכרת על התפתחות האקטואריה והדמוגרפיה.
בשנת 1684 הגיע האלי לביקור אצל אייזק ניוטון בקיימברידג' במטרה להבין את צורת מסלוליהן של פלנטות. האלי ביקש לדעת מה צורת העקומה שתתאר את מסלוליהם של פלנטות, אם מניחים כי כוח הכבידה הפועל עליהן נמצא ביחס הפוך לריבוע המרחק. ניוטון השיב כי המסלול יהיה אליפטי. כאשר ביקש האלי לבחון את חישוביו של ניוטון התברר כי החישובים שערך ניוטון לא נמצאו בידיו. הפצרותיו של האלי הובילו את ניוטון לפרסום חיבור שבו תיאר את חישוביו. היה זה חיבור צנוע בן תשעה דפים שפורסם בנובמבר 1684. חיבור זה הוביל את ניוטון, בעידודו של האלי, לפרסם כעבור שלוש שנים את יצירת המופת שלו "עקרונות מתמטיים של פילוסופיית הטבע" ב-1687. האלי לא רק עודד את כתיבת הספר אלא גם דאג לממן את פרסומו.