לפי הערכות, ככל הנראה מדובר בטיל במשקל של כ-900 קילוגרם, מכיוון שזוהי יכולת הנשיאה המקסימלית של כל אחד מהמתלים במטוס F-16, והוא בעל רש"ק במשקל של כ-400 ק"ג. כמו כן, נכתב כי מהירותו תעמוד על 3.5 מאך והטווח המקסימלי שלו יעמוד על 250 ק"מ, משמע, ייקח לטיל 4 דקות עד לפגיעה במטרה.
בסרטון שפורסם על ידי החברה, והוסר כעבור זמן קצר, ניתן לראות כי מאפייני הטיסה שלו דומים מאוד להארפי של החברה.
המשלחת האנטארקטית הבלגית
המשלחת האנטארקטית הבלגית (Belgian Antarctic Expedition (BelgAE); 1897–1899) הייתה הראשונה שחרפה באנטארקטיקה.
הכנות וסקר.
בשנת 1896, אחרי תקופה של שתדלנות נמרצת, רכש אדריאן דה ז'רלאש את ספינת ציידי הלווייתנים "פטריה", שנבנתה בנורווגיה. לאחר שיפוץ מקיף והתאמה לתפקידה החדש, שונה שמה לבלגיקה. דה ז'רלאש הבלגי עבד בשיתוף עם החברה הגאוגרפית של בריסל בארגון מבצע תורמים ארצי, אבל תוכנית המשלחת יצאה לדרך רק אחרי שממשלת בלגיה החליטה להעניק לה שני מענקים גדולים ובכך עשתה אותה למבצע בתמיכת המדינה. המשלחת יצאה לדרך מאנטוורפן ב-16 באוגוסט 1897, עם צוות רב-לאומי, שכלל את רואלד אמונדסן, אמיל ראקוביצה והנריק ארקטובסקי.
אחרי ההפלגה מאנטוורפן, ביקרה המשלחת במדיירה, ריו דה ז'ניירו ומונטווידאו. קבלת פנים נלהבת במיוחד ציפתה ל"בלגיקה" בריו, שם התגוררה קהילה בלגית גדולה. פרדריק קוק הצטרף שם למשלחת. הברזיליאנים גילו גם הם עניין רב בתוכנית הפעולה המדעית של הבלגים. החברה ההיסטורית והגאגורפית של ריו קיימה ישיבה מיוחדת, שבה הוצעה חברות למדעני המשלחת ולקציניה. כעבור כמה שבועות, במונטווידאו, כתב אמונדסן ביומנו, שמעולם לא ראה כל כך הרבה נשים יפות במקום אחד ובאותו זמן.
במהלך ינואר 1898, הגיעה ה"בלגיקה" אל חופי ארץ גרהאם. ב-22 בינואר נסחף קארל וינצקה מעל הסיפון בשעת סערה וטבע. האי וינצקה נקרא על שמו. אגב השיוט בין חופי ארץ גרהאם לבין שרשרת ארוכה של איים מערבית לה, כינה דה ז'רלאש את המעבר "מצר בלגיקה". לאחר זמן שונה השם למצר ז'רלאש, להנצחת שמו. אחרי שמיפו וכינו בשם כמה איים במהלך כ-20 נחיתות נפרדות, חצו אנשי "בלגיקה" את החוג האנטארקטי 15 בפברואר ב-1898.
משלחתו של דה ז'רלאש לא הצליחה למצוא מעבר אל תוך ים ודל וב-28 בפברואר 1898, נלכדה בקרח של ים בלינגסהאוזן, סמוך לאי פיוטר הראשון. סביר להניח, שדה ז'רלאש הסיט את ספינתו בכוונה תחילה אל עובי קרח הים הדחוס כדי להקפיא אותה שם למשך החורף. על אף מאמצי הצוות לשחרר את הספינה, התחוור להם עד מהרה שיהיה עליהם לבלות את החורף באנטארקטיקה.
חורף.
הציוד שברשותם לא היה נאות למצב ולא היה להם די ביגוד חם לכל אנשי הצוות. היה מחסור במזון, ומה שהיה לקה בחוסר גיוון. פינגווינים וכלבי-ים ניצודו ונשחטו והבשר אוחסן לפני תחילת החורף. לבוש חם אולתר מן החומרים שעמדו לרשותם.
ב-21 במרץ 1898 כתב רופא הספינה פרדריק קוק
כעבור שבועות אחדים, ב-17 במאי, השתררה חשיכה גמורה, שנמשכה עד 23 ביולי.
אדריאן דה ז'רלאש תיעב את הבשר הטרי של הפינגווינים וכלבי-הים שנקטלו ואוחסנו לפני בוא החורף, ותחילה ניסה לאסור על אכילתו, אבל בסופו של דבר, עודד אותה. סימנים ראשונים של צפדינה החלו להופיע אצל חלק מן האנשים. מצבם של לקואנט ודה ז'רלאש היה קשה כל כך, שהם כתבו את צוואותיהם, אצל שניים מאנשי הצוות התגלו סימנים של מחלת נפש והמוראל בכללו היה בשפל המדרגה. לויטננט דאנקו לקה במחלת לב ומת ב-5 ביוני 1898. האי דאנקו, וכן חוף דאנקו נקראו על שמו. כמה מן האנשים יצאו מדעתם, בהם מלח בלגי אחד, שעזב את הספינה בהודעה, ש"הוא חוזר לבלגיה"
פרדריק קוק והקצין הראשון, רואלד אמונדסן, תפסו פיקוד בשלב זה, כיון שדה ז'רלאש ולקואנט לא היו מסוגלים למלא תפקיד זה בגלל מחלת הצפדינה. ויטמין C התגלה רק בשנות ה-20', אבל קוק היה משוכנע, שבשר טרי הוא התרופה לצפדינה הודות לניסיון שרכש עם רוברט פירי באזור הארקטי. הוא החזיר את בשר הפינגווינים וכלבי הים הקפוא ועמד על כך, שכל אחד מאנשי הספינה יאכל ממנו מדי יום. אפילו דה ז'רלאש החל לאכול את הבשר ואט-אט הבריאו כל החולים.
חודשים אחדים של מצוקה באו לאחר זאת. ניסיונות לשחרר את האונייה וצוותה מכבלי הקרח כשלו. בינואר 1899 עוד הייתה ה"בלגיקה" לכודה בקרח בעובי כ-2 מ' והאפשרות של חורף נוסף בקרח הלכה והתממשה לעיניהם. מים פתוחים היו מרוחקים כ-800 מ' מהם וקוק הציע לחצוב תעלה בקרח, כדי שהמים הפנויים מקרח יוכלו להגיע אל ה"בגליקה" ולאפשר לה להימלט מן הקרח. הצוות הנחלש השתמש בדינמיט ובכלי עבודה שונים ליצירת התעלה. לבסוף, ב-15 בפברואר 1899, הצליחו לנוע באיטיות בתעלה שחצבו במשך שבועות רצופים. כמעט חודש נדרש להם לעבור מרחק של 11.2 ק"מ, וב-14 במרץ נחלצו מן הקרח. המשלחת חזרה לאנטוורפן ב-5 בנובמבר 1899. התנאים היו קשים, אך המשלחת הצליחה בכל זאת לאסוף כמות ניכרת של נתונים מדעיים, ובכלל זה שנה תמימה של תצפיות מטאורולוגיות.
קבלת-פנים.
באנטוורפן התקבלה המשלחת במאור פנים. ועדה מיוחדת תכננה זה חודשים את החגיגות. באופן טיפוסי למשלחות לקטבים בתקופה זו, רגשות גאווה לאומית (ומחוזית) שלטו בחגיגות השיבה הביתה. ביום שבו דרכו שוב על אדמת בלגיה, הושמע ההמנון הבלגי, (La Brabançonne) והדגל הלאומי הונף בבתים רבים. המדינה הבלגית חלקה כבוד לדה ז'רלאש ולאנשיו בצרפה אותם כחברים למסדר לאופולד המלכותי, ועיריית אנטוורפן העניקה לאנשים מדליות וכיבדה אותם בכתיבת שמותיהם בספר הזהב של העיר.
סגל.
סגל המשלחת כלל כמה שמות נכבדים:
לכישוריו הלוקים בחסר הייתה השפעה שלילית על תזונת המשלחת, כיון שדה ז'רלאש ניסה לאסור על צריכה בשר טרי של פינגווינים וכלבי ים אחרי שטעם מן הבישול הגרוע של מישוט. פרדריק קוק שכנע לאחר זמן את חברי המשלחת החולים לאכול מן הבשר, כתרופה ולא כמזון. בשובו לבלגיה היה למשרת הראשי של פיליפ הראשון, דוכס אורליאן (1926-1869), ובתפקידו זה השתתף במשלחת "בלגיקה" לשפיצברגן וגרנלנד, עם דה ז'רלאש כרב-חובל.
עוד מספר אנשים השתתפו רק בחלק מן המשלחת והוחלפו באחרים.
העורק התת-צלעי
הָעוֹרֵק הַתַּת-צַלְעִי (TA: arteria subcostalis) הוא עורק בבית החזה המסתעף מאבי העורקים החזי ומספק דם לחלקה התחתון של דופן בית החזה. העורק ממשיך את סדרת העורקים הבין-צלעיים האחוריים, במיקומו מתחת לצלע ה-12, התחתונה ביותר מבין הצלעות.
העורק התת-צלעי נע לאורך גבולה התחתון של הצלע ה-12, מאחורי הכליה ולפני שריר המותניים המרובע. במהלכו מלווה אותו העצב התת-צלעי.
העורק מנקב את האלל האחורי של שריר הבטן הרוחבי, ובמעברו לפנים בין שריר זה לשריר הבטן המלוכסן הפנימי, הוא משיק עם עורק רום הבטן העליון, עם התחתון מבין העורקים הבין-צלעיים ועם עורקי המותניים.
בדומה לעורקים הבין-צלעיים האחוריים, מהעורק התת-צלעי מסתעף ענף גבי, וכן מסתעף ממנו ענף עמוד השדרה. אלה מספקים את חוט השדרה, עמוד השדרה, שרירי הגב והעור בגב.
טים קומרפורד
טים רוברט קומרפורד (באנגלית: Timothy Robert Commerford; ) הוא מוזיקאי, בסיסט וזמר אמריקאי. ידוע בעיקר בשל חברותו כבסיסט וזמר-רקע בהרכב המטאל האלטרנטיבי Rage Against the Machine (בין השנים 2011–2007; 2000–1991), בסופרגרופ אודיוסלייב (בין השנים 2001–2007) ובהנהגת ההרכב Future User (בין השנים 2013–2015), בו שימש גם סולן הלהקה.
מגזין Paste האמריקאי דירג את קומרפורד במקום השמיני ב"רשימת 20 הבסיסטים הכי אנדרייטד (לא די מוערכים)".
הגביע הארץ-ישראלי 1930
הגביע הארץ ישראלי 1930 הייתה התחרות הארצית השלישית שאורגנה על ידי ההתאחדות לכדורגל בישראל. המשחקים החלו ב-15 בפברואר 1930 והסתיימו ב-3 במאי 1930. בתחרות השתתפו 16 קבוצות.
מכבי תל אביב (קבוצת ב') זכתה בגביע בפעם השנייה בתולדות במועדון.
תוצאות.
הערה: הקבוצה שאירחה את המשחק במגרשה הביתי צוינה כראשונה בכל זוג.
יז'י לרסקי
יז'י יאן לרסקי (בפולנית: Jerzy Jan Lerski; 20 בינואר 1917, לבוב – 16 בספטמבר 1992, סן פרנסיסקו) היה משפטן פולני-אמריקאי, חוקר מדע המדינה, היסטוריון וחסיד אומות העולם.
קורות חייו.
לרסקי למד בגימנסיה בלבוב (שבעת זו השתייכה לפולין - כיום באוקראינה) ולאחר מכן למד משפטים באוניברסיטת לבוב. הוא החזיק בעמדות ליברליות והתנגד לאנטישמיות ולאפליית סטודנטים יהודים באוניברסיטאות פולניות. בין היתר התנגד לנוהל של הקצאת מקומות ישיבה נפרדים ליהודים - "ספסלי יהודים" (getto ławkowe) - ולנומרוס קלאוזוס. הוא היה פעיל פוליטי בתנועת הנוער הסוציאל-דמוקרטי הפולני (Polska Młodzież Społeczno-Demokratyczna), תנועה שהתנגדה ללאומנות ולאנטישמיות. בשנת 1938 הוכה לרסקי על ידי סטודנטים אנטישמים אך המשיך בפעילותו.
פעולותיו להצלת יהודים בפולין הכבושה.
ב-1940, לאחר כיבוש פולין על ידי גרמניה, הגיע לרסקי לבריטניה, שם היה פעיל בשורות המפלגה הסוציאליסטית הפולנית (PPS) . הוא הוצנח על ידי הממשלה הפולנית הגולה והגיע לוורשה כשברשותו כסף רב, בדולרים, שיועד לארגון היהודי הלוחם. הכסף הגיע לאדולף ברמן וזה יצר קשר בין לרסקי לבין מנהיגים של המחתרות היהודיות בוורשה ובקרקוב. לרסקי השתתף בהברחת יהודים מבתי כלא וממחנות ריכוז. עם שובו ללונדון מסר מידע על המתרחש באזורי הכיבוש לממשלת פולין הגולה, כולל מידע שהדפיס אחד מארגוני המחתרת היהודיים בוורשה.
לאחר המלחמה.
לאחר המלחמה היגר לרסקי לארצות הברית והיה פרופסור להיסטוריה באוניברסיטת סן פרנסיסקו. בין היתר הרצה באוניברסיטאות ביפן, פקיסטן וסרי לנקה.
הנצחה.
בשנת 1985 הכיר יד ושם בלרסקי בתואר חסיד אומות העולם.