החברה מפעילה טיסות עונתיות לנמל התעופה בן-גוריון מקוס, הרקליון וסלוניקי. הטיסות מופעלות על ידי מטוסי האיירבוס של החברה.
פיגוע במנצ'סטר ארנה 2017
הפיגוע במנצ'סטר ארנה 2017
פיגוע ההתאבדות במנצ'סטר ארנה
טרביס
קרתוזיאנים
אווז האחו
אווז אחו (שם מדעי: anser fabalis) הוא מין של אווז, קרוב לאווז האפור. יחסית למינים אחרים של אווז, גודלו בינוני. תפוצתו בעיקר באירופה ובאסיה. בישראל הוא נחשב לעוף נדיר (כמו קרובו האווז האפור שאף הוא נדיר בארץ). אזור הדגירה של אווז האחו משתרע מצפון אירופה עד לצפון-מזרח אסיה.
מידע כללי.
בדומה לעגורים, האווזים רועים בשדה, וזאת בניגוד לברווזים האוכלים בתוך המים. באזורים שבהם עגורים ואווזי אחו רועים בשדה יחד (כמו בישראל), האווזים מפיקים תועלת מכך שהעגורים מתריעים מפני טורפים. בשרו של אווז האחו משמש למאכל אדם (גם בישראל).
תיאור.
אווז האחו נפוץ בעיקר באירופה ובאסיה, אך בישראל הוא נדיר למדי, שכן הוא מעדיף אזורים צפוניים יותר. בתי-גידולו האופייניים הם בריכות, אגמים, נהרות ושדות מרעה פתוחים. יחסית למיני אווז אחרים, גודלו בינוני וצווארו ארוך. אורך גופו של פרט בוגר: 68-90 ס"מ, מוטת כנפיו 140-174 ס"מ ומשקלו כ-4 קילוגרם. הזכרים גדולים מהנקבות במידה ניכרת. צבע נוצותיו כהה יחסית. קצה המקור כהה ובסיסו כתום. גם הרגליים לרוב כתומות. בעונת הקינון הוא דוגר בעשב ובאיים בטונדרה ובטייגה. בחורף הוא נמצא בשדות חקלאים, במישורי עשב, בחוף הים ובשפכי נהרות. אווז האחו אינו נתון בסכנת הכחדה.
פירוש שמו.
פירוש השם המדעי של אווז האחו הוא "אווז השעועית" (faba – שעועית), וכך הוא מכונה גם באנגלית (bean goose), זאת כיוון שהוא רועה לרוב בשדות חקלאיים שבהם מגדלים שעועית. הוא ניזון מנבטים ומעלים צעירים שהוא מוצא בשדה.
תת-מינים של אווז האחו.
רוב החוקרים מבחינים בין שתי קבוצות של אווזי אחו.
הקבוצה הראשונה היא הדוגרים הדרומיים יותר, המצויים לרוחב רצועת הטייגה מסקנדינביה מזרחה עד למזרח סיביר. קבוצה זו גדולה יותר, והפרטים בה מתאפיינים בצוואר ובמקור ארוכים יחסית. בקבוצה זו שלוש תת-קבוצות: fabalis, middendorfi  ו-johanesoni.
הקבוצה השנייה היא הדוגרים הצפוניים יותר, המצויה לרוחב רצועת הטונדרה, מהטונדרה של צפון מערב רוסיה לרוחב אסיה עד לצפון מזרח אסיה. קבוצה זו קטנה יותר. הפרטים בה מתאפיינים בצוואר ובמקור קצרים יחסית. בקבוצה זו שתי תת-קבוצות: rossicus ו-serrirostris.
תפוצה בישראל.
אווז האחו נצפה בישראל חמש פעמים, מתוכן שלוש פעמים באגמון החולה:
- תצפית ראשונה - אילת, מרץ 2007 - במגרש הכדורגל העירוני.
- תצפית שנייה - במאגר כפר ברוך בחורף 2011/2012.
- תצפית שלישית - באגמון החולה בחורף 2013/2014.
- תצפית רביעית - ביקור אביבי ב-2.3.15 באגמון החולה-קק"ל.
- אווז האחו ה-5 לישראל נמצא ב-8.12.16 באגמון החולה.
נדידה של אווז האחו.
האווזים נודדים בדרך כלל  מהצפון הרחוק - אזור סקנדינביה וסיביר, שם הם מקננים בקיץ, אל האזורים המישוריים של מרכז אירופה, סביב הים השחור, כמו בולגריה, רומניה ואוקראינה שבהם הם עושים את החורף.
הפילבוקס (חולון)
הפּילבּוֹקס בחולון הוא מבנה בטון מסוג פילבוקס הנמצא בפארק הנוער על תל גיבורים בשכונת תל גיבורים שבצפון-מזרח העיר חולון. המבנה שימש את תושביה הערבים של שכונת א-ריש (אז שכונה ביפו, כיום חלק מחולון) למטרת תקיפת היישובים היהודיים בסביבה (חולון, בת ים, מקוה ישראל) במהלך מלחמת העצמאות. כיום משמש המבנה אתר הנצחה לנופלים בקרב על כיבוש הגבעה.
היסטוריה.
הפילבוקס בחולון הוא אחת מעמדות שמירה וירי מבטון הפזורות ברחבי הארץ. רובן נבנו בידי השלטון הבריטי בתקופת המרד הערבי הגדול (1936-1939). עם זאת, לא ברור מתי בדיוק נבנה הפילבוקס בחולון ובידי מי. עמדות שמירה מסוג זה בנויות בצורה גלילית המזכירה קופסת גלולות, ולפיכך כונו באנגלית pill boxes (למרות זאת, ישראלים רבים מבטאים את המילה בפ"א רפה). בדצמבר 1947, בפרוץ מלחמת האזרחים - שלב א' של מלחמת העצמאות, השתלטו על המבנה תושבים ערבים מכפר א-ריש, אז פרבר של יפו, כיום שכונת תל גיבורים בחולון, למרגלות תל א-ריש, 44 מטרים גובהו נישא מעל סביבתו. מהפילבוקס שעל התל, היום פארק הנוער-תל גיבורים, החלו הערבים לירות לעבר בתים בשכונת גרין בחולון וגם יצרו איום על יישובים יהודיים אחרים: בת ים ומקוה ישראל, וכן חלשו על הדרך מיפו אל רמלה (כיום כביש 44) שהייתה אז חלק מהנתיב הראשי מתל אביב למושבות הדרום וירושלים, מציאות שהולידה את הכורח לסלילה של דרך עוקפת היא דרך הביטחון בינואר 1948.
ב-28 באפריל 1948, במסגרת מבצע חמץ, תקפו כוחות גבעתי את הגבעה ואת עמדת הפילבוקס, אך ספגו אבדות כבדות ונאלצו לסגת. עם זאת, בעקבות ניצחונות אחרים במבצע, נאלצו הכוחות הערביים לפנות את האזור כולו, בכלל זה את שכונת א-ריש ואת הפילבוקס. כ-21 חיילים יהודים נהרגו בקרב על הגבעה וכ-100 נפצעו קשה. כיום משמש מבנה הפילבוקס אתר הנצחה לזכרם.
במהלך שנות ה-50 של המאה ה-20 הוקמה על הגבעה שכונת תל גיבורים כשכונה של חולון.
הנצחת האתר כיום.
לאחר המלחמה הקימה עיריית חולון פארק מסביב לאתר הפילבוקס. המבנים ההיסטוריים שבפארק שומרו, והוקם אתר להנצחת הנופלים.
סמוך לפילבוקס שלט המספר את סיפורו של "מבצע חמץ" והקרב הקשה על התל. בנוסף ישנה מפה אשר מתארת את האזור.
בית יוספזון
בית יוספזון הוא הבית הראשון שנבנה ברחובות. הבית נבנה על ידי יהודה לייב יוספזון, והיה בעת הקמתו הבית היחיד במושבה. בית זה שימש דוגמה לבניית בתים אחרים במושבה, ובו אף נבחר הוועד הכללי הראשון של המושבה רחובות. אבן הפינה לבית המצוי ברחוב יעקוב 20, הונחה בט"ו באב ה'תר"ן. האתר הוכר כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.
היסטוריה.
יהודה לייב יוספזון נולד בבריסק, עיירה קטנה ברוסיה. ב-1890 עלה לישראל מטעמים ציוניים. עם הגעתו ליפו, החל לחפש מקום שבו יוכל לרכוש אדמה. הוא נשלח יחד עם ניסן קנטרוביץ (1855–1941) להתיישב על אדמת דוראן כדי לקבוע עליה בעלות. הוא רכש כמאה דונם אדמה מחברת "מנוחה ונחלה", שמרכז פעילותה היה אז בוורשה, וחזר לבריסק על מנת להציע לבני משפחתו להפליג איתו ארצה. הצטרפו אליו שניים מילדיו וכלתו, בעוד שלושת הילדים הנותרים נותרו ברוסיה (אחת מהם עלתה לארץ בהמשך, אך אחר כך היגרה לארצות הברית, ובהמשך הצטרף אליה עוד אחד מילדיו הנותרים של יוספזון).
יהודה לייב יוספזון הגיע לרחובות עם קבוצה של תשעה מתיישבים יחידים. כל אחד מן המתיישבים קיבל מגרש לבניית ביתו. יוספזון היה הראשון שבנה בית על המגרש שקיבל. בניית הבית החלה ב-1890. לימים, נקרא הבית על שם מייסדו – בית יוספזון.
לפי סיפור פולקלור, לאחר חתימת החוזה לרכישת אדמות דוראן, ביקשה אולגה חנקין מקנטרוביץ ויוספזון שילונו לילה על אדמתם, כדי לקבוע חזקה עליה. הם עלו על שתי הגבעות במרכז אדמת דוראן: קנטרוביץ עלה על הגבעה שנמצאה ממערב לדרך, ויוספזון על הגבעה שממזרח לה. בהמשך, השניים צעדו זה לקראת זה, ובמקום בו שמעו זה את קריאתו של זה, עצרו וקבעו את מקום מגוריהם. ייתכן כי מעשה זה נועד לוודא כי במקרה צרה, כל אחד מהשניים יוכל לשמוע את צעקת חברו ולגשת לעזרתו.
בשנת 2018, הכריזה עיריית רחובות על פרויקט לשיקום ושימור הבית.
בשנת 2021, הבניין שופץ ובשנת 2022 נפתחה בו מסעדה.
מבנה הבית.
בית יוספזון מהווה דוגמה טיפוסית דוגמה לבתים הראשונים של רחובות בדרך בנייתו, בחומרי הבנייה ובחומה המקיפה אותו. קירותיו היו עשויים מ"דבש" - תערובת של חמרה ותבן, ומאבני כורכר. הגג היה עשוי מרעפים, והחלונות עוצבו כצרים וארוכים. הבית כלל חדר מגורים מרכזי, שני חדרים קטנים, מטבח, מרתף, מרפסת מקורה ועליית גג. במטבח עמדו תנור אפייה וארון אוויר (ארון אשר גבו היה הקיר החיצוני של הבניין, ואשר שימש לשימור מזון). בחלקו האחורי של הבית הייתה חצר, אשר יוספזון נטע בה עצי פרי וירקות.
פארק המעיינות
פארק המעיינות הוא אזור של שמורות טבע ואתרי תיירות בעמק בית שאן, למרגלות הגלבוע.
בקעת בין שאן היא אחד מהאזורים העשירים במעיינות בארץ. המעיינות והשמורה נמצאים בשטחים החקלאיים של הקיבוצים ניר דוד, מסילות ורשפים. רבים מהמעיינות נשאבים לצורך השקיה חקלאית ובריכות דגים, אך כמה מהמעיינות ממשיכים לזרום על פני השטח (בפרט המעיינות המליחים יותר). פארק המעיינות משלב כמה ממעיינות בקעת בית שאן - עין מגדל, עין שוקק ועין מודע. בפארק סלולות דרכים באורך כולל של 15 קילומטרים שמובילות למעיינות. כמו כן יש בפארק מסלול המתאים להולכי רגל ולרוכבי אופניים, ובנוסף גידולים חקלאיים מגוונים, בריכות דגים ומעיינות המזינים בריכות גדולות, המאפשרות שחייה.
קרן קיימת לישראל ועוד רשויות ומועצות אזוריות, חברו יחדיו ליצירת הפארק לפיתוח המתחשב בערכי הטבע והנוף ליצירת פארק ייחודי.
היסטוריית המקום והקמתו.
לפני הכרזת הפארק והקמתו, המרחב שהיה בין המעיינות היה שטח הפקר בין רשויות מקומיות שונות. בימי הקיץ נדחסו אלפי מבקרים ליד המעיינות. צפיפות, רעש ואבק של כלי רכב, לכלוך ואשפה רבה פגעו בטבע, ובמעיינות ופגמו קשות בהנאת המבקרים. כתוצאה מכך, נוצר שיתוף פעולה בין קרן קיימת לישראל, רשות ניקוז ונחלים ירדן דרומי, המועצה האזורית עמק המעיינות, רשות הטבע והגנים, החברה הממשלתית לתיירות ומשרד החקלאות, לשם הקמת הפארק ופיתוחו באופן שיתחשב בערכי הטבע והנוף. בפארק הוסדר מסלול המתאים להולכי רגל ולרוכבי אופניים ולכן הוא נסגר לתנועת כלי רכב מנועיים.
גאוגרפיה.