ג'ינגיס חאן (הידוע גם בשם צ'ינגיס חאן) הפסיד במאבקו נגד המרקיט (אחת הקונפדרציות השבטיות הגדולות של המונגולים), ברח ממוות, וחיפש הגנה באזור הקדוש של הר בורחאן חלדון. אישה זקנה ומספר תושבים אחרים הצילו אותו. כאות ליראת כבוד גדולה, אשר במונגוליה נחשבת להר קדוש בעל משמעות רוחנית, ולשמש שמעל, הוא העניק כבוד לרוחות ההר סביבו, ריסס חלב לאוויר והתיז אותו על האדמה. הוא הסיר את רצועת החגורה, התיר אותה ממלבושו, והניח אותה על צווארו. באופן סמלי, על ידי מעשה זה הוא מסר את גאוותו של האדם המונגולי, והביע את כניעתו לאלים.
הוא הסיר את כובעו, שילב את ידו על חזהו וכרע ברך במצוות תשע פעמים' והציע פולחן לשמש ולהר. הוא שהה שלושה ימים על ההר כשהוא מתפלל, וכך יצר קשר חזק של רוחניות עם ההר והפיק ממנו כוח מיוחד. בספר ההיסטוריה הסודית של המונגולים, ג'ינגיס חאן, שלימים הפך ל"כובש העולמי", האמין בגורלו שלו, ואמר: עליתי להר בורחאן, למרות שנבהלתי ורצתי כמו חרק,הייתי מוגן על ידי הר בורחאן חלדון,אני אכבד את בורחאן חלדון בקורבנות בכל בוקר ואתפלל אליו כל יום: ילדיי, וילדי ילדי יזכרו בזה
ג'ינגיס חאן החל אז במסעו לאיחוד הארץ ואנשי מונגוליה ככוח חזק. הוא העניק לבורחאן חלדון מעמד של הר קדוש ומלכותי. ההיסטוריה מתוארת במסמך ההיסטוריה הסודית של המונגולים, בו הכירה אונסק"ו בשנת 1990 כ"יצירה ספרותית בעלת משמעות אוניברסלית יוצאת מן הכלל". במסמך זה מתואר בפירוט הר בורחאן חלדון, ומוזכר 27 פעמים, מה שמסמל את מעמדו הייחודי של ההר במורשת מונגוליה.
צו נשיאותי משנת 1955 הכריז רשמית על פולחן הר בורחאן חלדון כאנדרטה לאומית.
משמעות דתית.
לבורחאן חלדון ישנה משמעות רוחנית שאין כמותה לכל הר אחר במונגוליה, והוא זוכה במעמד הסמלי של "ערש" הלאום של מונגוליה המייצג באופן מלא את "המורשת ואורחות החיים המסורתיים של בני נוודים במונגוליה". האמונה המונגולית הסוברת כי ג'ינגיס חאן נולד ונקבר אי שם בהר הוסיפה לקדושתו, במיוחד מאז שחאן הציע פולחן בהר, והכריז עליו כהר כקדוש ביותר במדינה.
האמונה העניקה אותנטיות לטבעו הרוחני של ההר. כתוצאה מכך, נוהג העם לעלות לרגל מדי תקופה קבועה, לשלושת האובות הגדולים או לגל-עד האבן באתרים הקדושים לאורך מסלול מוגדר בו מוצע פולחן שאמאני מונגולי.
מערכת אקולוגית.
הצומח הקיים בהר שייך לערבות מרכז אסיה ומורכב מיערות של הטייגה. מיני הצמחים שדווחו ונרשמו בספר האדום המונגולי כוללים 15 מינים נדירים מאוד, ו-28 מינים הרשומים כמינים נדירים. מבין המינים המופיעים ברשימה האדומה של IUCN, נמצאים שני מינים בסכנת הכחדה קריטית, ארבעה מינים בסכנת הכחדה ושמונה מינים פגיעים.
בפרובינציה הגאוגרפית של הר בורחאן חלדון, שבמחוז ח'נטיי, מבין בעלי החיים המדווחים נמנים חמישה מינים של יונקים / אוכלי חרקים, 4 מינים של דבוראים, ארבעה מינים של ארנבאים, 19 מינים של מכרסמים, 13 מינים של טורפים, חמישה מינים של פרסתנים, מין אחד של זוחלים, ו-253 מינים של ציפורים. על פי נתוני הספר האדום המונגולי, מיני היונקים הנדירים ביותר המצויים באזור הם אייל מושק (Moshus moshiferus) ואייל קורא (Alces alces); מיני העופות הנדירים ביותר הם עגורן סיבירי (Grusluecogeranus), נשר מנוקד גדול יותר ("Aquila clanga"), עיטם עקוד-זנב (Haliaeetus leucoryphus), עגור לבן-עורף (Grus vipio) ועגור הכתם (Grus monacha).
ארנולד הסקל
ארנולד ליונל דייוויד הַסְקֶל (באנגלית: Arnold Lionel David Haskell 19 ביולי 1903 - 14 בנובמבר 1980), באת', סומרסט, היה מבקר מחול בריטי, שייסד את אגודת קאמארגו בשנת 1930. יחד עם נינט דה ולואה, היה לו חלק נכבד בפיתוח בית הספר של הבלט המלכותי, ובהמשך בניהולו.
ביוגרפיה.
הסקל גדל בקווין'ס גייט, דרום קנזינגטון, לונדון, ולמד בבית הספר וסטמינסטר ואחר המשיך ללימודי משפטים בטריניטי הול, קיימברידג'.
הסקל נסע לראשונה לאוסטרליה ב-1936 עם הבלט הרוסי של מונטה קרלו כעיתונאי, שכתב מאמרים וביקורות לכמה עיתונים וכתבי-עת אוסטרליים, כגון "הבית", ושלח כתבות הבית לאנגליה למגזינים כגון ה"Dancing Times". ספרו "Dancing Round The World", שיצא בלונדון בשנת 1937, מספר על הרפתקאותיו במסע זה.
הוא חזר לאוסטרליה ב-1938 לאסוף חומר ל"Waltzing Matilda: a background to Australia'", שיצא לאור ב-1943. בביקורו השני המשיך לכתוב מאמרים וביקורות לעיתונים ומגזינים אוסטרליים, הפעם בשביל להקת בלט רוס השנייה שיצאה למסע באוסטרליה.
ב-1974, קיבל הסקל תואר דוקטור לשם כבוד במדעי הרוח מאוניברסיטת באת'. בנו, פרנסיס הסקל, היה פרופסור לתולדות האמנות באוקספורד בשנים 1967 עד 1995. במהלך חייו היה מעורב בחיי באמנות בלונדון, ותמך באמנים צעירים כמו ג'ורג' ביסיל, שגם עיצב את ביתו בקניזטון שנהרס בזמן מלחמת העולם השנייה.
אופוסום צמרי דרבי
אופוסום צמרי
אופוסום עבה-זנב
יש לי חור בלב בצורה שלך
יש לי חור בלב בצורה שלך הוא סינגל של להקת ג'ירפות בשיתוף עם הזמרת Damsel Is Depressed, אשר יצא לאור ב-10 בנובמבר 2019.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי סולן הלהקה גלעד כהנא, הולחן על ידי כהנא והזמר-יוצר עטר מיינר והופק על ידי חברי הלהקה ביחד עם מיינר. בראיון לאתר כלכליסט סיפר כהנא על החיבור למיינר: "ראיתי אותו בפעם הראשונה לפני כמה שנים בתדר וזיהיתי משהו. בפעם הראשונה שהופעתי איתו אמרתי לו, ‘אתה כוכב, אתה מבין את זה?’. והוא ענה, ‘או. קיי’. הוא מתוק אמיתי. אז הוא הביא לי כמה ביטים והביט הזה נהיה שיר של ג’ירפות".
תוכן השיר.
על תוכן השיר סיפר כהנא: "בגלל שהרבה פעמים מתייחסים אליי ככותב רציני, לפעמים אני רוצה להיות מטומטם לגמרי. אני חושב שהשיר הזה נכתב מתוך טמטום מוחלט שלי, בקטע טוב. לבי עלה על גדותיו. אני אוהב להיות עמוק ואני אוהב להיות רדוד, זה כיף להשתולל לפעמים". גם לתוכניתה של איריס קול ב-103fm העניק כהנא ראיון, בו אמר על השיר: "הבת שלי ניגשה אליי אחרי חופשת הקיץ וסיפרה לי שהיא מתגעגעת לחברה שלה, ושיש לה חור בלב בצורה שלה, אחרי תקופה השמעתי לה את השיר ואמרתי לה שהמשפט היה רעיון שלה, היא בכלל לא זכרה את זה, ואמרה לי 'אני לא אמרתי כזה דבר'".
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם בסמוך לצאתו של הסינגל בערוץ היוטיוב הרשמי של להקת הג'ירפות, והוא בוים על ידי בסיסט הלהקה יאיר קז.
מפרץ סטאק (ארץ אנדרבי)
מפרץ סטאק (באנגלית: Stack Bay; מילולית: מפרץ הערימה) הוא מפרץ קטן, בארץ אנדרבי, שבאנטארקטיקה.
המפרץ ממוקם בין מצוק וסט סטאק, לבין שפכו של קרחון הוסיזן.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי המפרץ.
המפרץ מופה על ידי קרטוגרפים נורווגים, בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת לארס כריסטנסן (בעונת המחקר 1937–1936).
מקור השם.
שמו של המפרץ ניתן לו על ידי הקרטוגרפים הנורווגים - והם קראו למפרץ "Skotvika" (בנורווגית: מפרץ סטאק), בשל קרבתו למצוק וסט סטאק, ששמו ניתן לו על ידי אנשי משלחות דיסקברי, שהגיעו לאזור על הספינה ויליאם סקורסבי, בשנת 1936 (השם של המצוק הוא תיאורי - "ערימת האבנים").
השם הנוכחי של המפרץ, הוא תרגום של השם הנוורגי.
בלה מאלנאי
בלה מלנאי (במקור מנהיימר, בהונגרית: Málnai Béla; בודפשט, 14 בדצמבר 1878 – בודפשט, 31 באוגוסט 1941) היה אדריכל יהודי-הונגרי, מעצב תפאורה. הוא היה אחד היוצרים המשמעותיים של האדריכלות ההונגרית המודרנית.
ביוגרפיה.
מאלנאי נולד במשפחה יהודית כבנם של האופה הנריק מנהיימר ושל רוזה מַרקברייט. בשנת 1901 קיבל תואר באדריכלות באוניברסיטה הטכנולוגית של בודפשט. תחילה היה תלמידו של אדן לכנר ואחר כך של בלה לייטה. מאוחר יותר התאגד עם דיולה האס והקימו משרד משותף. המשרד שלהם תכנן עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה סדרה שלמה של יצירות אדריכלות מדהימות של אדריכלות הונגרית מתקדמת. בשנים 1908–1911 היה העורך של כתב העת "הבית" (A Ház) שהיה כתב עת אדריכלי ואמנותי. עבודתו העיקרית של מאלנאי היא ברובע 5 של בודפשט ברחוב נאדור 6 (6 Nádor u). זהו בניין המשרדים של בנק התעשייה הצ'כי-הונגרי לשעבר (כיום OTP), שתכנן בשנת 1912 יחד עם דיולה האס. המבנה שהוא בניין מגורים משולב עם שטחי משרד של הבנק נחשב לאחת היצירות החלוציות של האדריכלות ההונגרית המודרנית. בשנת 1919, בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית, מונה לפרופסור במחלקה החדשה לאדריכלות תעשייתית וכלכלית. לאחר נפילת הרפובליקה, בשנת 1921 בוטל מינויו של מאלנאי. עבודותיו המאוחרות יותר - גם מסיבות פרנסה - חזרו לצורות מסורתיות, טיפוח אדריכלות נאו-בארוקית. למשל בית הדירות לשעבר של עובדי MÁK (מכרה פחם כללי הונגרי) בצד הצפוני של כיכר קושוט ליוש ברובע 5 בבודפשט וכו'. בשנות העשרים של המאה ה-20 היה גם מעצב התפאורה של תיאטרון הקומדיה של בודפשט; חלק מעיצובי התפאורה שלו נשמרים על ידי המחלקה להיסטוריה של התיאטרון.
העבודה העיקרית של תקופת יצירה זו היא בית הדירות בן שש הקומות (1927), המהווה את חומת הגבול הצפונית של כיכר קושוט לאיוש בבודפשט. חזיתו מחולקת לשלושה מפלסים לפי חגורות מדפים. הכוכריות הפינתיות מודגשות, כל אחת מחולקת בארבעה עמודים יוניים ומעוטרת בפסלים.
באשר למיקומם ולפרופורציות של הכוכריות הפינתיות, כמו גם פתחי הקרקע המעוקלים, ניתן למצוא פתרון דומה בתוכניתו של מאלנאי משנת 1913 לבניית היכל הסחר ההונגרי בכיכר סבדשאג (Szabadság tér), שלא יושם אז. בית הדירות בכיכר קושוט הוא בעל הנפח הגדול ביותר ביצירות מאלנאי והוא גם המרשים ביותר מבחינת הנוף העירוני.