הדוגמה הפשוטה ביותר היא מינהור של חלקיק דרך מחסום פוטנציאל. בתחומי המחסום החלקיק מתקיים כחלקיק וירטואלי. הפתח לקיומם של חלקיקים וירטואליים הוא עקרון האי-ודאות של הייזנברג, לפיו האי-ודאות באנרגיה של חלקיק מתכונתית הפוכה ל"זמן המדידה" של החלקיק. לכן עבור זמנים קצרים מספיק האי-ודאות באנרגיה מספיק גדולה כדי לאפשר מעבר דרך המחסום. "זמן המדידה" בהקשר זה הוא, בקירוב, זמן המעבר דרך מחסום הפוטנציאל. באופן כללי יותר, מחסום הפוטנציאל עבור תהליך וירטואלי כלשהו, הוא הפרש האנרגיה הדרוש כדי להפוך את החלקיק הווירטואלי ל"חלקיק אמיתי" (בתהליך המשמר אנרגיה).
דוגמאות.
דוגמאות נוספות לחלקיקים/תהליכים וירטואליים:
אוגדן נאש
אוגדן נאש (אנגלית: Frederic Ogden Nash: 19 באוגוסט 1902 - 19 במאי 1971) היה משורר אמריקאי הידוע בשירה קלה אך משעשעת.
חייו.
נאש נולד בעיר ריי (Rye) במדינת ניו יורק. אביו היה הבעלים של חברת יבוא ויצוא אותה ניהל. בשל מחויבותו לעסקים, שינתה המשפחה את מיקום מגוריה פעמים רבות. בשנת 1920 התחיל נאש את לימודיו באוניברסיטת הרווארד, אולם שנה אחר כך הפסיקם. הוא עבד במספר משרות, עד שקיבל משרד עורך בהוצאה לאור דאבלדיי (Doubleday), ואז התחיל לכתוב שירה.
ב-1931 הוא פרסם את אוסף שיריו הראשון, "קווים נוקשים" (Hard Lines), אשר הקנה לו הכרה לאומית כמשורר. חלק משיריו השרו תחושה אנטי ממסדית. לדוגמה, אחד הפיוטים הנקרא "היגיון פשוט" (Common Sense), תוהה:
כשהוא לא עסק בשירה, נאש נהג להופיע כשחקן אורח בקומדיות ותוכניות רדיו, ונסע להרצות בקולג'ים ואוניברסיטאות ברחבי ארצות הברית ואנגליה. ב-1943 חבר נאש לקורט וייל וחיבר את כל השירים למחזמר "מגע אחד של ונוס", ביניהם "דברי בלחש" שזכה לעשרות ביצועים ו"אני בעצמי זר כאן". המחזמר הפך ללהיט וזכה אף לגרסה קולנועית.
נאש זכה להערכה מה"ממסד הספרותי", ושיריו נכנסו לאנתולוגיות, בהן אוספי שירה בעלי מעמד.
הוא מת בשנת 1971 ונטמן בצפון האמפטון בניו המפשייר.
סגנון שירתו.
נאש ידוע בעיקר בזכות שיריו המפתיעים שברבים מהם גם משחקי מילים. בחלק משיריו החרוז המסיים יוצר אפקט קומי על ידי חריזת שתי שורות, אשר דווקא שונות באורכן ומשקלן חריג.
פארק לכיש
פארק לכיש (ראשי תיבות "פל"א - פארק לכיש אשדוד") הוא פארק בשטח של כ-650 דונם המשתרע לאורך הגדה הדרומית של נחל לכיש, בתחומי העיר אשדוד ולפני שפך הנחל אל הים, דרומית לנמל אשדוד. אורכו של הפארק כשלושה קילומטרים ורוחבו אינו עולה על 200 מטר. הפארק כולל פינת חי גדולה.
היסטוריה.
עד הקמת הפארק באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 היה יובלו של נחל לכיש בתחום העיר אשדוד מזוהם כתוצאה מהזרמת שפכים מאזורי התעשייה של העיר השוכנים מדרום ומצפון לו. בשנת 1992 עלה נחל לכיש על גדותיו והציף שכונות בצפונה של העיר אשדוד. בעקבות כך החליטה הקרן הקיימת לישראל להסדיר את אפיק הזרימה של הנחל ולשקמו. הנחל הועמק ונוקה, הביוב שזרם אליו הוסט למערכות ניקוז, נבנו במקום שתי מעגנות וגדות הנחל יוצבו על ידי צמחייה. הפארק נחנך בשנת 1996 בשיתוף פעולה של הקרן הקיימת לישראל, חברת החשמל, החברה הממשלתית לתיירות, המשרד להגנת הסביבה, פז בית זיקוק אשדוד ומכתשים אגן תעשיות.
לפארק שני אזורים: חלקו המזרחי נותר במצבו המקורי, השבילים אינם סלולים ובמקום עצים וצמחיית נחלים ענפה טבעית הכוללת שיטה מלבינה, אקליפטוס, קנה, סוף, פטל, רותם המדבר, לענה, אטד, תאנה וקיקיון. החלק המערבי של הפארק - למעט 500 המטרים שלפני השפך, שנותרו גם הם במצבם הטבעי - כולל מדשאות מטופחות, פינות ישיבה, גן חיות קטן שבו מספר פינות בעלי חיים (בעיקר מכפילי פרסה), פינת ליטוף, ופסלים וספסלים מעוצבים. במקום נבנה פארק אתגרי בשטח של 30 דונם המציע פעילות מגוונת בתשלום לילדים עד גיל 14. במהלך שנת 2008 נפתח במקום מרכז צפרות.
ב-3 בפברואר 2013 דווח כי חלקו הדרומי של הנחל הזדהם עד לשפכו כתוצאה מפיצוץ צינור ביוב שמשותף לחמישה יישובים בקרבת הנחל. ביוני 2014, משרד הבריאות אישר שיט בנחל לאחר שעמד בתקני הזיהום.
החיות בפארק.
במכלאות:
בנחל לכיש:
הלמוט דנטין
הלמוט דנטין (באנגלית: Helmut Dantine; 7 באוקטובר 1917 - 2 במאי 1982) היה שחקן ומפיק בקולנוע ההוליוודי. ידוע בשל משחקו בתפקידי נאצים בסרטי האחים וורנר בשנות ה-40.
חייו.
דנטין נולד בווינה, ונאלץ להימלט מאוסטריה לאחר סיפוחה לגרמניה, בשנת 1936. הוא הגיע לקליפורניה והופיע בתיאטרון בשם "פסאדינה פלייהאוז", שם התגלה על ידי צייד כישרונות של אולפני האחים וורנר.
הוא קיבל תפקידים זעירים בסרטי האחים וורנר, כאשר שיחק בשנת 1941 בסרט "הטייסת הבינלאומית" בו כיכב רונלד רייגן. בסרט זה שיחק לראשונה בתפקידי הנאצים, שעליהם התבססה קריירת המשחק שלו במהלך מלחמת העולם השנייה.
בסרט "קזבלנקה" משנת 1942 שיחק מהגר בולגרי, יאן ברנדל, הנאלץ להמר הימור נואש בשולחן הרולטה, על מנת להשיג את הכסף הדרוש להימלט מקזבלנקה. המהמר יודע שאם לא ישיג את הכסף, תיאלץ אשתו לשכב עם מפקד המשטרה המושחת קפיטן ריינו (קלוד ריינס). שמו של דנטין לא הופיע בכותרות הסרט.
באותה שנה הופיע בתפקיד משנה בלהיט "גב' מיניבר", בו שיחק טייס לופטוופה שהופל, וכן בתפקיד קטן בגרסתו של הבמאי ארנסט לוביטש לקומדיה "להיות או לא להיות". אחרי הופעות אלו קיבל הופעה בתפקיד ראשי בסרט "קצה החשיכה" (1942) דרמת מלחמה על רקע הכיבוש הנאצי בנורווגיה. בסרט זה שיחק נאצי בשם קפיטן קניג. לאחר מכן המשיך בתפקידי נאצים נוספים בסרטים כ"משימה למוסקבה" (1943) "המעבר למרסיי" (1944) ו"מלון ברלין" (1945).
הוא המשיך במשחק עד שנת 1958, ובין היתר הופיע בהפקות ענק כ"אלכסנדר הגדול" (1956) ו"מלחמה ושלום" (1956). ב-1953 הופיע בסרט המוזיקלי "קרא לי מאדאם". בשנת 1958 ניסה את כוחו בבימוי. סרטו "סילונים רועמים", היה דרמת מלחמה שגרתית המתרחשת בבסיס חיל האוויר האמריקני.
ב-1965 שיחק בסרט המלחמה "מבצע חץ מקשת".
בשנת 1959 נישא לשחקנית ניקולא שנק, בת למשפחה בעלת רשת בתי קולנוע. הוא קיבל תפקידי ניהול ברשת זו, וחדל מלשחק. בשנת 1970 מונה למנהל החברה.
בשנת 1974 ניסה את כוחו בהפקה. הוא הפיק שניים מסרטיו של הבמאי סם פקינפה - "הביאו לי את ראשו של אלפרדו גרסיה" (1974) ו"עילית הרוצחים" (1975). בשנת 1975 ביים אף דרמת מתח בשם "הקשר של וילבי" בה סידני פואטייה משחק פעיל נגד האפרטהייד הנעזר במייקל קיין להימלט מן המשטרה החשאית של דרום אפריקה.
בסרטי פקינפה שאותם הפיק הופיע אף בתפקידי משנה. בסרט "אלפרדו גרסייה" הוא משחק דמות בשם מקס, הנורית על ידי גיבור הסרט, השחקן וורן אואטס, כאשר היא שולחת את ידה אל כיס מעילה להוציא משם פתק, ואואטס סבור שהמדובר באקדח.
בשנת 1982 מת בביתו שבבוורלי הילס מהתקף לב.
כלבי אשמורת
כלבי אשמורת (באנגלית: Reservoir Dogs) הוא מותחן פשע משנת 1992. זהו הסרט הראשון בבימויו של קוונטין טרנטינו, שגם כתב את התסריט ושיחק בו. הסרט זכה להצלחה מסחרית ונחשב לסרט קאלט בזכות ההומור השחור, האלימות המסוגננת ואיכות המשחק.
הסרט מגולל את סיפורה של כנופיית שודדים, המתאספת במחסן נטוש לאחר שהשוד שביצעה הסתבך והפך למרחץ דמים. רובו של הסרט מתרחש באותו מחסן, אך הוא כולל גם פלאשבקים אל תכנון השוד וביצועו.
תקציר העלילה.
הסרט נפתח בשיחת חולין בהשתתפותן של כל 8 דמויות הסרט המרכזיות, המתנהל בבית קפה קטן בלוס אנג'לס. השמונה דנים על משמעות שירהּ של מדונה "Like A Virgin" ("כמו בתולה") ולאחר מכן מתפתח ביניהם דיון על מנהג התשר. שישה מהם לבושים בחליפות שחורות ועונבים עניבות תואמות; לאחר יציאתם מהמסעדה, ישנה סצנת פתיח, שבה כל הדמויות הולכות בסגנון "הליכת הגיבורים" (Hero walk), לצלילי השיר "Little Green Bag".
לאחר סצנת הפתיחה נראה מיסטר אורנג' (טים רות') במושב אחורי של מכונית, כשהוא מכוסה בדם מפצע ירייה בבטנו. במכונית נוהג מיסטר ווייט (הארווי קייטל) המסיע אותו למחסן נטוש שבו קבעו השודדים להיפגש לאחר שוד היהלומים שהסתבך. ניתן להבחין בידידות עמוקה בין מיסטר אורנג' למיסטר ווייט, מעין יחסי אב ובן. מיד לאחר שהם מגיעים למחסן, מגיע גם מיסטר פינק (סטיב בושמי) למקום, וטוען שיש "חפרפרת" בין חברי החוליה, ובינתיים אורנג' מאבד את הכרתו. תגרה מתפתחת בין מיסטר פינק לבין מיסטר ווייט כתוצאה מוויכוח האם לקחת את אורנג' הפצוע לבית חולים. מיסטר בלונד (מייקל מדסן) נראה מביט במריבה. פלאשבק מראה כי בלונד הוא חבר ותיק של ג'ו קאבוט (לורנס טירני), מתכנן השוד, ואף ישב במקומו בבית הסוהר. בגלל התנהגותו הרצחנית של מיסטר בלונד במהלך השוד, הוא מתואר על ידי מיסטר ווייט ומיסטר פינק כאדם בעל לקות נפשית חמורה.
מיסטר בלונד מוביל את מיסטר ווייט ומיסטר פינק למכוניתו וחושף בפניהם שוטר בשם מרווין נאש (קירק בולץ), הכפות בחבלים בתא המטען. השלושה לוקחים את נאש למחסן, קושרים אותו לכיסא ומתעללים בו בניסיון לגלות את זהות הבוגד. לאחר מכן מגיע אדי "נייס גאי" קאבוט (כריס פן), בנו של ג'ו. הוא יוצא עם ווייט ופינק על מנת להביא את היהלומים שנשדדו ממקום מחבוא. הם לוקחים איתם את המכוניות הגנובות החונות ליד המחסן, כדי שלא ימשכו את תשומת לבם של השוטרים.
אחרי צאתם מתחילה הסצנה המפורסמת ביותר בסרט: מיסטר בלונד נשאר עם נאש ומתעלל בו - הוא כורת את אוזנו לצלילי השיר ושופך עליו בנזין כדי לשרוף אותו. כשמיסטר בלונד עומד להצית את נאש, הוא נורה למוות על ידי מיסטר אורנג', ששב להכרה.