הקרום איננו אחיד: עבה מתחת ליבשות ודק מתחת לאוקיינוסים, וגם צפיפות הקרומים שונה: הקרום הימי צפוף יותר (3.2 ג'\סמ"ק) מהיבשתי (2.7 ג'\סמ"ק). הקרום הוא צפיד ומתחתיו מצויה שכבה רכה וצפופה (3.3 ג'\סמ"ק) שעומקה מגיע לכ-100 ק"מ – גג המעטפת. מתחת לשכבה זו מצויה שכבה רכה נוספת (שצפיפותה כ-3.4 ג'\סמ"ק). שכבה זו נקראת אסתנוספרה, ומערך השכבות שמעליה – ליתוספרה. תנועת הלוחות מתרחשת בבסיס הליתוספרה.
הכוחות המסיעים את הלוחות מתחלקים לשני סוגים:
מפת גיל קרקעית האוקיינוסים מראה כי הגיל הקדום ביותר של הקרקעית הוא פחות מ-200 מיליון שנה, לעומת גיל כדור הארץ, שידוע כי הוא מגיע ל-4,500 מיליון שנה. הסיבה לשתי התופעות גם יחד היא ההפחתה, המחזירה את הליתוספרה הימית למעטפת, אך גם גורמת להיוותרות גרניט, המשמש תשתית ליבשות.
היבשות היו פעם מכונסות יחד ליבשה אחת בשם פנגיאה. היבשה התבקעה ונקרעה ונפרדה ליבשות שונות: יבשה צפונית - לאוראסיה, הכוללת את אמריקה הצפונית, אירופה ואסיה, ויבשת דרומית - גונדבאנה, הכוללת את אמריקה הדרומית, אפריקה, אוסטרליה ואנטארקטיקה. בין היבשות הפריד אוקיינוס גדול שהשתרע מכיוון מזרח למערב ונקרא ים טתיס.
תנועת הלוחות היא אחד הגורמים העיקריים לרעידות אדמה. שברים ואזורי תפר בין לוחות הם אזורים מועדים לרעידות אדמה חזקות, לדוגמה: טורקיה והעתק סן אנדראס בקליפורניה, ארצות הברית.
רעידות האדמה מתרחשות בשטחי כדור הארץ המצויים באזורים שבהם חלה תזוזה בין הלוחות הטקטוניים, כלומר הרעידות הן תגובה לחיכוך בין הלוחות. עיקר החיכוך קיים באזורי ההפחתה, שם קיים חיכוך עד עומק של 700 ק"מ. חיכוך עד עומק של כ-40 ק"מ קיים בבקעים ובהעתקי החילוף.
ראשית היווצרות האוקיינוס היא בביקוע של יבשת קיימת, כמו הביקוע הנוכחי של אפריקה. ההתרוממות הפוקדת את אזור הביקוע קודם לביקוע היא חלק בלתי נפרד מהתהליך, כפי שניתן לראות לא רק במזרח אפריקה אלא גם ברכס המרכז אוקיאני.
הקצה הצפוני של ים סוף הוא דוגמה לתהליכים הטקטוניים הפוקדים אזור התפשטות אוקיאני צעיר. עדות לשוליים המורמים קל לראות במחשופים הנרחבים של הסלעים המגמתיים הפריקמבריים משני עברי ים סוף, וגם בשולי שלוחותיו – בקע סואץ ובקע הלבנט. המחשופים מוכרים גם בשם "השילד הערבו-נובי". השלב הימי בביקוע היבשת מתחיל כאשר בזלת מתחילה להצטבר בציר הבקע. צפון ים סוף או מפרץ קליפורניה הם דוגמאות טובות לשלב זה.
האוקיינוס הבוגר בנוי משני לוחות טקטוניים שהגבול ביניהם – הרכס המרכז אוקיאני – אכן נמצא במרכז האוקיינוס. כל לוח כולל גם חלק יבשתי וגם חלק ימי. מבנה זה יישמר כל עוד החיבור בין הליתוספרות הימית והיבשתית יחזיק מעמד. החיבור הזה נמצא במשטר של מאמצים עזים היות שעם ההתקררות, הליתוספרה הימית צפופה יותר מהיבשתית. לכן הליתוספרה הימית נוטה לשקוע מתחת ליבשה. הרכס הבוגר איננו רצוף, בגלל שינויים אפשריים בכיוון ההתפשטות, אלא הוא בנוי מיחידות בקע התפשטות שביניהן העתקי חילוף. הסגמנטיציה של הבקע אופיינית למתיחה אלכסונית.
טקס פתיחת הפרלמנט
טקס פתיחת הפרלמנט הממלכתי (באנגלית: State Opening of Parliament) הוא טקס המסמל את תחילת מושב הפרלמנט הבריטי. הוא נערך מדי שנה בחודש אוקטובר או נובמבר עם כינוסו מחדש של הפרלמנט אחרי הבחירות הכלליות לבית הנבחרים. הטקס נערך בבית הלורדים.
מהלך הטקס.
לפני תחילת הטקס נערך חיפוש במרתפי ארמון וסטמינסטר - המדובר בחיפוש טקסי ולא בחיפוש ביטחוני אמיתי במטרה למנוע ניסיון קשר נוסף כדוגמת הניסיון הכושל של 1605 הידוע כמזימת אבק השרפה.
הטקס מתחיל בבוא הריבון הבריטי - המלך או המלכה (כיום אליזבת השנייה) לארמון וסטמינסטר במרכבה רתומה לסוסים. המלכה נכנסת לארמון דרך כניסת המלכה במגדל ויקטוריה, שם היא חובשת את כתר האימפריה הממלכתי בחדר הגלימות, ומשם נכנסת המלכה לאולם בית הלורדים ויושבת על כס המלוכה.
הטקס נערך באולם בית הלורדים מאז המאה ה-17 לאחר שבשנת 1642 ניסה המלך צ'ארלס הראשון להיכנס לאולם בית הנבחרים במטרה לאסור חמישה מהנבחרים. יושב ראש בית הנבחרים מנע ממנו כניסה ואסר עליו לאסור את הנבחרים, ומאז אותו אירוע אף מלך או מלכה בריטית לא נכנסו לאולם בית הנבחרים.
לאחר שהמלכה מתיישבת על כס המלכות היא מורה לאדון נושא המוט השחור לזמן אליה את פשוטי העם. "המוט השחור" מגיע לאולם בית הנבחרים אולם בבואו טורקים לו את דלתות בית הנבחרים בפניו על מנת לסמל את עצמאות הבית התחתון. "המוט השחור" דופק שלוש פעמים על הדלת במטהו השחור, וכאשר נשאל "מי שם?" עונה "מוט שחור". לאחר שענה מותר לו להיכנס אל אולם בית הנבחרים והוא מודיע ליושב ראש:
"אדוני היושב ראש, המלכה מצווה על בית נכבד זה לבוא לנוכחותה של הוד מלכותה, מיד, בבית אצילי הממלכה".
בעוד שיושב ראש בית הנבחרים מתחיל ללכת לכיוון בית הלורדים, יתר חברי בית הנבחרים נשארים במקומם ואף צועקים עלבונות על "המוט השחור" וזאת על מנת לסמל את זכותם של פשוטי העם לדון בזכויותיהם אל מול המלכה. בהמשך מתחילים לצאת חברי בית הנבחרים לעבר בית הלורדים, כשהם הולכים בשני טורים, בראש טור אחד ראש הממשלה ואחריו השרים, ובראש טור שני ראש האופוזיציה ולאחריו חברי האופוזיציה, אולם על פי הנוהג אין מדובר בצעדה חגיגית שכן חברי בית הנבחרים נוהגים ללכת לאט, להתבדח לעצמם ואף לעצור בדרך ולדבר עם הצופים בטקס משני צדדיו - כסמל לעצמאות בית הנבחרים.
כאשר חברי בית הנבחרים מגיעים לבית הלורדים הם עומדים מאחורי המעקה בכניסה לבית הלורדים (כאשר בכל אחד מבתי הנבחרים מתדיין אדם שאינו חבר אותו בית, הוא לא יכול לעבור את המעקה - הדבר נכון הן לבית הלורדים והן לבית הנבחרים), קדים לפני המלכה, ושומעים את הנאום של המלכה המכונה "הנאום מן הכס".
הנאום מן הכס.
המלכה קוראת את נאום המלכה שהוכן עבורה על ידי הממשלה הנבחרת. הנאום מתאר את תוכנית העבודה של הממשלה לשנה הקרובה.
המלכה נוהגת לקרוא את כל הנאום באותה אינטונציה ובלי התלהבות על מנת לסמל את נייטרליותה, וכי אינה מאשרת את המדיניות שהיא מקריאה או מתנגדת לה. מאחר שבאופן רשמי המלכה היא שבוחרת את ראש הממשלה וחברי הממשלה, היא מתייחסת לממשלה בנאום כ"ממשלתי". כמו כן בסוף הנאום מציינת המלכה "וכן עוד אמצעים אשר יונחו בפניכם בהמשך" - ובכך מאפשרת לממשלה להציג חוקים נוספים בפני בית הנבחרים שאינם מוזכרים בנאום.
בסיום הנאום חברי בית הנבחרים קדים בפני המלכה וחוזרים לאולם בית הנבחרים. לאחר שהמלכה עוזבת שני בתי הנבחרים מנהלים דיון "בתשובה לנאומה הנדיב של המלכה", אולם קודם לכן כל בית נבחרים דן בחקיקה של חוק חדש - על מנת לסמל את עצמאותם של בית הנבחרים. הליכי החקיקה אינם מתקדמים ומדובר בהליך טקסי בלבד. החוק בבית הלורדים נקרא: "חוק המלתחות הנבחרות", ובבית הנבחרים נקרא: "חוק הפעולות הבלתי חוקיות", לאחר מכן נהוג לנצל הזדמנות זו כדי לדון במדיניות הממשלה המוצעת.
על פי הנוהג, מקשיבים חברי שני בתי הנבחרים למלכה בשתיקה ומתוך כבוד למלכה אינם מריעים או צועקים קריאות ביניים. נוהג זה הופר רק פעם אחת, בשנת 1998, כאשר המלכה הודיעה על מדיניות הממשלה לבטל את זכותם של האצילים שקיבלו תואר זה בירושה מלשבת בבית הלורדים (ויותר רק לאצילים שקיבלו את התואר בעצמם מהמלכה לשבת בבית הלורדים). חלק מחברי בית הנבחרים קראו "בוז" ואחרים בתגובה קראו "הידד" - קריאות ביניים אלה זכו לביקורת רבה לאחר הטקס.
במדינות חבר העמים.
טקסים דומים נערכים במדינות חבר העמים הבריטי כגון קנדה ואוסטרליה, כאשר המושל הכללי קורא את הנאום מהכס במקום המלכה.
טקס דומה נערך גם בארצות הברית ושם הוא נקרא "נאום מצב האומה".
הפועל רמת-גן גבעתיים (כדוריד)
הפועל רמת-גן גבעתיים היא קבוצת כדוריד ישראלית המייצגת את הערים רמת גן וגבעתיים, ומשחקת בליגה הלאומית. אולמה הביתי הוא אולם זיסמן ברמת גן.
הקבוצה זכתה בשני דאבלים, אליפות וגביע באותה עונת משחקים ובנוסף בעוד שש זכיות בגביע המדינה.
היסטוריה.
הקבוצה זכתה בשתי אליפויות ושמונה פעמים בגביע המדינה עד שנות ה-70 והמשיכה להיות קבוצת צמרת עד סוף שנות ה-80 כאשר תרמה לכדוריד הישראלי כוכבים רבים כפרץ גרינפלד, איגור ביאליק, זיו קושניר, רז סומך, אמיר גרא ועוד רבים. עד לשנות ה-90 בהן נקלעה לקשיים כלכליים. בשנת 1992 ירדה הקבוצה בפעם הראשונה בתולדותיה לליגה הלאומית (הליגה השנייה). הקבוצה חזרה לליגת העל בשנת 1993, אולם בשנת 1996 שוב ירדה הקבוצה לליגה לאומית. היא חזרה בשנית לליגה הבכירה בשנת 1997 וב-1998 ירדה בשלישית לליגה הלאומית. הקבוצה חזרה לליגת העל בשנת 2000 ומאז היא שיחקה בליגה כקבוצת תחתית הנאבקת נגד הירידה לליגה השנייה וזאת עד לעונת 2009-10 בסיומה נשרה הקבוצה לליגה השנייה אחרי עשר עונות רצופות בליגה הבכירה. בסיום עונת 2013-14 שבה הקבוצה לליגת העל אחרי 4 שנים רצופות בליגה השנייה.
את עונתה המחודשת בליגת העל היא סיימה במקום השביעי והעפילה לרבע גמר הפלייאוף, שם הודחה בידי א.ס. רמת השרון.
בסיום עונת 2018-2019 אחרי 5 שנים רצופות בליגת העל נשרה הקבוצה לליגה הלאומית. כעבור 3 שנים חזרה הקבוצה לליגת העל.
סגל הקבוצה לעונת 2017/2018.
מעודכן ל־22 בספטמבר 2017:
ליל המדורות
ליל המזימה
ליל הזיקוקים
כלי רכב אמפיבי