בסוף 1956 הגיע ענתי לחקור את ציורי הסלע (פטרוגליפים) בוואל קמוניקה, עמק ארוך המשתרע מצפון לדרום במורדות האלפים, צפונית לברשה בלומברדיה שבאיטליה. על כך שיש באזור ציורי סלע כבר היה ידוע בעקבות תגלית של גאוגרף איטלקי בשם Gualtiero Laëng מ-1908. ענתי עסק במחקר, קטלוג ותיארוך הציורים. ענתי הקים בקאפו די פונטה (Capo di Ponte) שבמרכז העמק, שסביבה יש ריכוז גדול של ציורי סלע, את "מרכז קאמונו ללימודי הפרהיסטוריה" (Centro Camuno di Studi Preistorici), מוסד לימודי ייחודי המתמחה באמנות פרהיסטורית שענתי משמש כמנהלו הפעיל. ב-1979 הכריז ארגון אונסק"ו על ציורי הסלע בוואל קמוניקה "אתר מורשת עולמית", בין השאר, הודות למאמציו של ענתי.
מלחמת האזרחים בארה&quot;ב
קונואיצ'י
פרמקלצ'ר
פרמקלצ'ר או חקלאות בת-קיימא (מאנגלית: Permaculture; הלחם: Permanent Agriculture) או בעברית תַּרְבּוּת עֵדֶן היא גישה חקלאית, שיטת תכנון סביבתי ופילוסופיה צרכנית המבוססת על תחזוקה של מערכות יצרניות בנות-קיימא הפועלות באמצעות משאבים זמינים בסביבה הטבעית המיידית. חוקי היסוד של שיטת הפרמקלצ'ר הם הגנה על כדור הארץ ושמירה על זכותם של כל היצורים החיים בהווה ובעתיד להשתמש במשאבי הטבע.
עקרונות אתיים.
ישנם שלושה עקרונות אתיים מנחים לשיטת הפרמקלצ'ר:
עקרונות מעשיים.
שיטת הפרמקלצ'ר משתמשת בתבניות טבעיות, בשיטות עתיקות שנמצאו יעילות, במשאבים מקומיים ובעקרונות פיזיקליים כדי לתכנן וליצור מערכות רבגוניות, יצרניות ויעילות מבחינה אנרגטית. לדוגמה, מערכת השקיה המבוססת על תבנית הסתעפות (בדומה לעץ או לריאות), עשויה מאבן מקומית ומשקה באמצעות כוח הכבידה.
הדגש בתכנון הוא על יצירת הקשרים חיוניים בין המרכיבים השונים במערכת ויצירת שיתוף פעולה בין המרכיבים השונים: במערכת אקולוגית מבוססת - כדוגמת יער ראשוני או שונית אלמוגים - ישנם הקשרים רבים בין המרכיבים: מארג המזון, מיקום, שעות פעילות של בעלי חיים וכו'. הקשרים אלו חיוניים ביצירת מערכת אקולוגית יציבה והפרמקלצ'ר תנסה לחקות יציבות זו בתכנון לטובת מערכות החיים האנושיות.
לדוגמה, ערימת קומפוסט מקיימת קשר ברור עם אנשים, על ידי צריכת הפסולת האורגנית שלהם, ועם הגינה, על ידי יצירת דשן, אך מיקום של ערימת הקומפוסט מתחת לעץ פרי נשיר תאפשר צל בקיץ על הערמה ולכן הפחתת אידוי המים, ותוספת הגונה של חומר אורגני בשלכת, העץ גם יהנה מחומרי ההזנה המחלחלים מן הערימה לבית השרשים וייתן יבול גבוה יותר.
דגש נוסף הוא יצירת מערכות רבגוניות, בדומה למערכות אקולוגיות בטבע, ויצירת מערכות חקלאיות מעורבות ואינטנסיביות (פוליקולטורה); זאת בניגוד לחדגוניות של החקלאות התעשייתית (מונוקולטורה) אשר מובילה לצורך מתמשך בכימיקלים כדי להחזיק רמת ייצור נאותה וגורמת סחף ואובדן אדמות. לדוגמה, בוסתן המשלב עצי פרי מזנים שונים מראה עמידות גבוהה למחלות ומניב כל השנה מגוון פירות לפי העונה. דוגמה נוספת היא השימוש הנוצר מתחת לעצים נשירים ומטפסים וכן גידולי צל או פטריות מתחת לחופת עצי הבוסתן.
שיטת הפרמקלצ'ר שואפת להקטין את טביעת הרגל האקולוגית של בני האדם, להשתמש במשאבים מקומיים ובמשאבים מתחדשים ולפתח כלכלות מקומיות יציבות.
היסטוריה.
באמצע שנות ה-70, שני אקולוגים אוסטרליים, ביל מוליסון ודייוויד הולמגרן, פיתחו רעיונות לגבי חקלאות על בסיס מקיים, דהיינו שאינה מדלדלת את המשאבים הדרושים לה, בעקבות דאגתם משימוש הולך ונרחב בכימיקלים המזהמים את המים והאדמה ומפרים את האיזון האקולוגי. ספרם הראשון permaculture one התפרסם ב-1978.
לאחר מספר שנים של עיסוק מעמיק בשיטה ותכנון של אתרים רבים, שכללו ופיתחו מוליסון והולמגרן את השיטה והרחיבו את היריעה לכדי תכנון הוליסטי של מערכות, וכללו תכנון של בתים, עסקים, כלכלות, תכנון חברתי ועוד. בשנות השמונים מוליסון והולמרגן פיתחו מודל לקורס מתכננים של 72 שעות כדי להכשיר מתכנני פרמקלצ'ר רבים. מוליסון הרצה במעל ל-80 מדינות וכיום הקורס נלמד ברוב מדינות העולם וקהילות רבות, פרויקטים ובתי ספר נפתחו ועודם נפתחים.
הקורס הראשון בישראל נערך בשנות ה-90 בקיבוץ גזר. המורים הראשונים בארץ הם מייק קפלן וטליה שניידר, שהיו היחידים שלימדו במשך עשר השנים הראשונות. השפה המיוחדת של שיטת הפרמקלצ'ר קיבלה גרסה עברית בספר 'גן עדן בפתח הבית' והיא משמשת היום אלפי אנשים בישראל.
בישראל קיימת קהילת פרמקלצ'ר בקיבוצים צבעון וחוקוק שבגליל העליון, ומשקים ברחבי הארץ בהם ניתן ללמוד, לעבוד ולהתנדב.
צמחי פרמקלצ'ר.
השם "צמחי פרמקלצ'ר" ניתן לצמחים בעלי שימושים רבים. הגישה גורסת כי יש "להשתמש בצמח רק אם יש לו לפחות שלושה שימושים" דוגמאות לשימוש: מניב מאכל לאדם (פרי, עלה וכו'), ניתן להפיק חומרי בניין (מהגזע, ענפים, עלים), קשירת חנקן (רוב משפחת הקיטניות והקזוארינה) צמח מקומי (תמיכה בבעלי חיים מקומיים), צמחי מרעה, (לבקר, צאן, עופות ודבורים). צל, יופי, קשירת פחמן וייצור חמצן, המבוצעים על ידי כל צמח, הם שימושים נוספים.
בגינת פרמקלצ'ר יהיו צמחים רב שנתיים וצמחים שמזריעים את עצמם.
גורל הגר&quot;א
גורל הגר"א הוא גורל המיוחס לגר"א, ואשר נערך באמצעות פתיחת ספר תנ"ך באופן אקראי וקישור הפסוקים המופיעים בעמוד שנפתח לשאלה העומדת על הפרק. מטרתו היא לקבל תשובה לשאלות בעלות חשיבות רבה.
הצלחת הגורל דורשת לימוד מדוקדק של צורתו במסורת, ומשום כן - כיום הוא כמעט ואינו בשימוש, הרב רפאל בנימין לוין (בנו של הרב אריה לוין, שערך אף הוא את הגורל מספר פעמים) היה מהאחרונים שהחזיקו במסורת זו והשתמשו בה.
רקע.
כבר במקורות מימי הבית השני ובספרות חז"ל ישנן דוגמאות להטלת גורל דומה, על האמורא שמואל מסופר בתלמוד שהיה "בדיק בספרא" כלומר היה מכלכל את מעשיו על פי רמזים שמצא בספר. בימי הביניים וראשית העת החדשה הנוהג רווח מאוד, בתשובת הרמב"ם יש התייחסות לעשיית גורל לגויים, ובספר חסידיםמובא הנוהג לקרוא שמות לחולים על פי סימנים שרואים בספר. רבי אליהו מני כותב על נוהג רבותיו כך: "כשהיו רוצים לעשות איזה דבר והיו מסופקים אם לעשותו אם לאו, היו נוטלים חומש או ארבעה ועשרים, והיו פותחים אותו ורואים בראש הדף מה פסוק היה מוצא, וכפי מה שמראה היו עושים".
ייחוס הגורל לגר"א.
מקורו של הגורל אינו ברור לחלוטין, וכן ייחוסו לגר"א, בכתביו של הגר"א או של תלמידיו אין כל אזכור לגורל, אולם קיימת מסורת העוברת מפה לאוזן על הדרך לביצועו.
לאחרונה הציע פרופ' שרגא בר-און שמקור הייחוס המוטעה בבלבול בין שני חכמים ששמם הפרטי אליהו (הרב אליהו האתמרי והגאון מווילנא). ככל הנראה, הרב אברהם חמוי (1886-1838) הוא הראשון שהדפיס נוסח "גורל" זה בספריו "האח נפשנו" ו"דבק מא"ח". שם הוא מכונה "גורל הספר". ספרי סגולות שיצאו לאור אחר מותו של הרב חמוי, כמו: "רפואה וחיים מירושלים" מעתיקים נוסח זה.
שיטת ביצוע הגורל.
לפי המסורת, את הגורל מבצעים תלמידי חכמים גדולים, המתכנסים לצורך כך. הגורל נערך על ידי פתיחת ספר תנ"ך באופן אקראי כך:
אם אין רמז בפסוק מדלגים לפסוק הבא המתחיל באות בה מסתיים הפסוק. בספר התנ"ך בו משתמשים כל דף מחולק לשתי עמודות, שלא כבספרי התנ"ך הנפוצים.
ביקורת על השימוש בגורל.
לאורך הדורות נשמעו הסתייגויות רבות ממנהג זה, משום שהוא עומד לכאורה בניגוד לציווי "תמים תהיה עם ה' אלוהיך" האוסר על היעזרות במקורות מאגיים. הרמב"ם נשאל האם הדבר מותר, וענה:
הרב שלמה קלוגר קובע שאין להשתמש בגורל כדי לקבוע עתידות אך מתיר אותו על מנת לברר מה שייך למה, כגון איזה אבל יזכה באמירת קדיש בבית הכנסת. הוא מביא ראיה לדבריו שחלוקת הארץ לעולים ממצרים וחלוקת התפקידים בבית המקדש נעשו בהגרלה.
טקס דומה הוא פתיחת אגרות הקודש של הרבי מלובביץ' בעמוד אקראי, כפי שמבוצע בחלקים מחסידות חב"ד, בעיקר הזרם המשיחיסטי. למרות שאישר את הרעיון שהגורל משמיים, המליץ הרבי להימנע מלערוך גורל באמצעות ספרי קודש, מפאת קדושתם, ובמיוחד עבור בירור של ענייני חולין. כן, יש רבנים בתוך החסידות שמותחים ביקורת על המנהג בטענה שיש בכך הסרת אחריות מן המבקש, שאינו דורש מעצמו לתקן את מעשיו אלא סומך על הוראות שמימיות. בנוסף, לטקס הפתיחה באגרות הקודש לא קיים מקור, בניגוד לגורל הגר"א. מאידך, חסידי חב"ד הנוהגים כך אינם רואים במעשיהם הטלת גורל, אלא שיטת תקשורת המאפשרת כתיבה לרבם וקבלת מענה ממנו.
מקרים מפורסמים של שימוש בגורל.
בשל זרותו של הטקס לעולם היהדות וביקורת שנמתחה על עריכתו הוא נערך לעיתים נדירות, אולם ידועים מספר מקרים במאה העשרים שנעשה בהם שימוש בגורל:
ארתור מקארתור הבן
ארתור מקארתור הבן (באנגלית: Arthur MacArthur Jr; 2 ביוני 1845 – 5 בספטמבר 1912) היה גנרל בצבא האמריקאי. הוא מונה למושל הצבאי של הפיליפינים בשנת 1900, אך כהונתו נמשכה רק שנה בגלל חיכוכים עם המושל האזרחי של הפיליפינים, ולעתיד נשיא ארצות הברית, ויליאם הווארד טאפט.
מקארתור הוא אביו של הגנרל המפורסם דאגלס מקארתור, שגם הוא כיהן כמושל הפיליפינים וגם יפן בסוף מלחמת העולם השנייה, ושל ארתור מקארתור השלישי, שהיה מפקד ספינה בזמן מלחמת העולם הראשונה. אביו, ארתור מקארתור האב, היה המושל הרביעי של ויסקונסין (אם כי הוא כיהן בתפקיד זה רק למשך חמישה ימים). במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית ארתור מקארתור הבן קיבל את מדליית הכבוד על העלאת מורל אוגדתו בקרב צ'טנוגה (Chattanooga).
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
מקארתור נולד ב-2 ביוני 1845 בספרינגפילד, מסצ'וסטס, והיה בנו של מושל ויסקונסין, ארתור מקארתור האב.