בשנות וה-80 חל פיחות במרכזיותו של הרחוב בעיקר בגלל הגירה שלילית מאזור מרכז תל אביב ותחרות רבה מצד קניונים ומרכזים מסחריים באזורים אחרים בתל אביב ומחוצה לה. ישנן טענות רבות כי גם בניית דיזנגוף סנטר ב-1977 וכן הגבהת ושינוי כיכר דיזנגוף לאחר מכן תרמו משמעותית לירידת תהילתו של רחוב בתי הקפה. באמצע שנות ה-90 התרחשו שני פיגועי התאבדות רצחניים ברחוב - הפיגוע בקו 5 ב-19 באוקטובר 1994 שבו נרצחו 22 אנשים והפיגוע מול דיזנגוף סנטר ב-4 במרץ 1996 שבו נרצחו 13 אנשים. אחרי המקרים נבנו אנדרטאות לזכר הנפגעים במקומות בהם אירעו הפיגועים. באפריל 2022, כחלק מגל הטרור בשנה זאת, התרחש פיגוע נוסף ברחוב, בו נרצחו 3 אנשים ונפצעו שישה.
באמצע העשור השני של המאה ה-21 חזר זוהרו של הרחוב. בעיקר בזכות ברים רבים אשר נפתחו לאורכו והופכים אותו לשוקק חיים בעיקר לאורך שעות הערב. שיאו של התהליך הוא הנמכה חזרה של כיכר דיזנגוף שהושלמה בשנת 2018.
אתרים לאורך הרחוב (מצפון לדרום).
עיריית תל אביב הציבה שתי לוחיות זיכרון של לח"י ברחוב דיזנגוף:
נבחרת סמואה האמריקאית בכדורגל
צבי הנינגה
אוניברסיטת יל
רבייה מינית
בילי ברמנר
ויליאם ג'ון "בילי" ברמנר (באנגלית: William John "Billy" Bremner; 9 בדצמבר 1942 - 7 בדצמבר 1997) היה כדורגלן סקוטי ששימש כקפטן והיה משחקניה הבולטים ביותר של קבוצת הכדורגל לידס יונייטד בשנות השישים והשבעים. כמו כן שימש כקפטן נבחרת סקוטלנד, והיה מן השחקנים המובילים בה באותה תקופה.
קריירה.
ברמנר נולד בסטירלינג, סקוטלנד. הוא צד את עינם של מגלי הכישרונות של לידס יונייטד בגיל 17 בעת ששיחק כדורגל בבית הספר, והוחתם בקבוצה בשנת 1959. הוא ערך את הופעת הבכורה בלידס ב-1960 ושיחק בקישור הקבוצה במשך כ-16 שנה בתקופת הזוהר של המועדון תחת שרביט האימון של מאמנה המצליח והמפורסם ביותר בכל הזמנים, דון ריווי, במהלכן זכה עימה בשתי אליפויות אנגליה, בגביע האנגלי ובגביע הליגה, ובשני גביעי ערי הירידים, והיה שותף להופעתה ההיסטורית של לידס בגמר גביע אירופה למחזיקות גביע מול מילאן ב-1973, ובגמר גביע אירופה לאלופות 1975 מול באיירן מינכן.
ברמנר נודע כשחקן קשוח ולא מתפשר, וניחן בתזמון ובדיוק מעולים. הוא הצטיין במעמדים גדולים, וכבש כמה מן השערים המכריעים עבור המועדון במשחקים מסוג זה. לאחר פרישתו ממשחק שב ללידס באמצע שנות השמונים, הפעם כמאמן בניסיון להעלות את הקבוצה שבילתה כ-8 שנים מן העשור בליגת המשנה. ברמנר הצליח להביא את הקבוצה לגמר הפלייאוף בעונת 1986–1987, אך היא נוצחה במעמד זה על ידי צ'רלטון אתלטיק.
הוא פוטר מלידס בעונת 1988, ושימש לאחר מכן כמנג'ר קבוצת הכדורגל של דונקסטר רוברס, שם סיים את תפקידו ב-1991.
ברמנר הוא סגן שיאני ההופעות במדי לידס יונייטד (במקום הראשון ניצב ג'ק צ'רלטון) עם כ-772 הופעות, אחת פחות מלצ'רלטון.
ברמנר היה בנוסף גם שחקן מפתח בנבחרת סקוטלנד המשתפרת של שנות השבעים. הופעת הבכורה שלו בנבחרת הייתה ב-1965 מול נבחרת ספרד, וב-1967 שיחק בניצחון נבחרתו (2–3) על אלופי העולם, נבחרת אנגליה באצטדיון ומבלי. ב-1974 שימש כקפטן הנבחרת במסגרת טורניר גביע העולם שנערך במערב גרמניה.
ברמנר נפטר בביתו שבדונקסטר כתוצאה מהתקף לב, יומיים לפני יום הולדתו ה-55.
לאחר מותו הנציחה הנהלת הקבוצה את זכרו, והציבה בשערי אלנד רואד פסל ברונזה של השחקן שהפך לאגדה ולסמל בתנוחה אופיינית, כשידיו מונפות מעלה בתנועת ניצחון.
ג'ון קייל
ג'ון דייוויס קייל (John Cale; נולד ב-9 במרץ 1942) הוא מוזיקאי, זמר-יוצר ומפיק מוזיקלי ולשי. הוא ידוע כאמן מגוון, בעיקר בתחום הרוק, וכמייסדה של להקת הוולווט אנדרגראונד.
ביוגרפיה.
תחילת דרכו.
קייל נולד בכפר גרנאט שבמחוז קרמרת'נשייר שבוויילס. לאחר שהתגלה כישרונו בנגינת פסנתר הוא למד מוזיקה בלונדון וסיועו ובעידודו של אהרן קופלנד עבר לארצות הברית להמשך לימודיו. הוא נפגש שם עם מוזיקאים רבי השפעה ובין השאר השתתף בצוותא עם ג'ון קייג' במרתון נגינת פסנתר בן 18 שעות שהיווה את הביצוע המלא הראשון של היצירה "Vexations" של אריק סאטי. כמו כן הוא ניגן בלהקת המוזיקה האקספרימנטלית של המלחין לה מונטה יאנג, שהשפיעה מאוד על יצירתו בלהקתו הבאה, הוולווט אנדרגראונד, בה פעל בין 1965 ו-1968.
הוולווט אנדרגראונד.
קייל ניגן בשני אלבומיה הראשונים של הלהקה (בוויולה, גיטרה בס, פסנתר ואורגן), השתתף בכתיבתם של חלק מהשירים ושר בחלקם כסולן ראשי. לתרומתו הגדולה ביותר נחשבת נגינת הוויולה הפרועה שלו שתרמה רבות לאווירה הניסיונית הכללית שבאלבומים הראשונים. בין קייל וריד התפתחו מחלוקות בנוגע לכיוונה של הלהקה, שהובילו לבסוף לעזיבתו. ישנם מבקרים הטוענים שקייל היה חבר הלהקה שהשפיע יותר מכל על צלילה של הוולווט אנדרגראונד בתחילת דרכה, כאשר הם מצביעים על האלבום הרגוע שהוציאה הלהקה לאחר עזיבתו, "The Velvet Underground", ומאידך על האלבום הקודם "White Light/White Heat" שהתאפיין בנויז רוק ניסיוני. שלושה אלבומים המתעדים את יצירתו הניסיונית המוקדמת של קייל, באחד מהם מלווה אותו גיטריסט הוולווט סטרלינג מוריסון, יצאו לאור ב-2001.
קריירת סולו.
לאחר שעזב את הוולווט אנדרגראונד הפיק קייל אלבום לניקו ואת אלבום הבכורה של הסטוג'ס. הוא הפיק מספר אלבומי פוסט פאנק חשובים נוספים, ביניהם אלבום הבכורה של פטי סמית'. הוא פתח בקריירת סולו ואלבומו "Paris 1919" מ-1973 זכה לתשבחות. אלבומו המשותף משנת 1990 עם לו ריד, שהוקדש לזכרו של אנדי וורהול, "שירים לדרלה", הוביל מעט אחר כך לאיחודה של הוולווט אנדרגראונד ב-1993, אך איחוד זה לא נמשך זמן רב. הוא ממשיך להוציא אלבומים וכיום יצירותיו מושפעות ממוזיקה אלקטרונית ורוק אלטרנטיבי.
קישורים חיצוניים.
בעקבות הופעתו הראשונה בישראל בשנת 1985
בעקבות הופעתו בישראל בשנת 2011
היסטוריה של רומניה
ההיסטוריה של רומניה כישות מדינית מתחילה במאה ה-19 עם יצירתה של אוניה פרסונלית של נסיכות מולדובה וולאכיה. להלן תוצג תחילה ההיסטוריה של העמים שישבו בשטח המוכר כיום כמדינת רומניה, החל מהתקופה הפרה־היסטורית, עם הגעת האדם המודרני לאירופה לפני כ־40,000 שנים, ובהמשך תוצג ההיסטוריה המודרנית, עד ימינו.
פרה־היסטוריה.
עדות להתיישבות בני אנוש מודרניים באזור שבו נמצאת רומניה של ימינו נמצאה כאשר לסתו של אדם, המתוארכת מלפני כ־34,000–36,000 שנים, התגלתה בשנת 2002 במאורת דובים ברומניה. נכון לעכשיו, זהו המאובן האנושי הקדום ביותר שנמצא על אדמת אירופה, והוא הוכחה לכך שבני אדם חיו כבר באירופה בתקופות קדומות יותר ממה שחשבו עד אז.
בנוסף, נתגלו שרידים של גולגולות בעלות תווי פנים מעורבים של הומו סאפיינס (אדם מודרני) ושל האדם הניאנדרטלי, מה שמצביע על האפשרות שעם כניסת האדם המודרני לאירופה, היו יחסי מין ומחיה מעורבים בין המינים.
דאקיה.
האזור המהווה את רומניה של ימינו היה מאוכלס בחלקו על ידי הדאקים ("גטאה", כפי שנקראו בכתבים יווניים), שבט תראקי. תחת הנהגתו של בורביסטה (Burebista) בשנים 70–44 לפנה"ס, הפכה דאקיה למדינה רבת עוצמה שהתחילה לאיים במידת מה על האינטרסים האזוריים של הרומאים. יוליוס קיסר תכנן לפתוח במלחמה נגד הדאקים, אך נרצח בשנת 44 לפנה"ס; כעבור מספר חודשים נפל גם בורביסטה קורבן להתנקשות. מדינתו החזקה התפצלה לארבע מדינות ולא התאחדה עד שנת 95, תחת שלטונו של דקבלוס (Decebalus). המדינה הדאקית נקלעה למספר סכסוכים עם האימפריה הרומית המתרחבת ובסופו של דבר נכבשה בשנת 106 לספירה על ידי הקיסר הרומי טראיאנוס (Traianus), במהלך שלטונו של המלך דקבלוס. בתקופת השלטון הרומי בדאקיה נערכו מספר פלישות של הגותים והקארפים, שבסופו של דבר הובילו לנסיגת הרומאים בשנת 271.
אזור רומניה בימי הביניים.
חלקים שונים באזור המהווה את רומניה של ימינו היו תחת שלטונן של האימפריה הגותית (אויום) מ־271 עד 378, האימפריה ההונית עד 435, האימפריה האווארית במהלך המאה השישית והאימפריה הבולגרית הראשונה מהמאה התשיעית עד המאה ה-11. בנוסף לכך, עמים סלאביים, מדיאריים, פצ'נגיים, קומאיים וטאטאריים פלשו לאזור.
במהלך המאות הבאות התפתחו מדינות מקומיות קטנות רבות, אך רק במאה ה־14 קמו הנסיכויות הגדולות מולדובה וולאכיה להילחם באיום האזורי החדש, העות'מאנים, שכבשו את קונסטנטינופול ב־1453. ב־1541 כבר היו חצי האי הבלקני ורוב שטחה של הונגריה פרובינציות עות'מאניות, ואילו הנסיכויות מולדובה, ולאכיה וטרנסילבניה נאלצו להיות מדינות חסות של האימפריה העות'מאנית ושילמו לה מיסים, אך שמרו על אוטונומיה פנימית מלאה ועד המאה ה-18 על מידה מסוימת של עצמאות חיצונית.
במאה ה־11 הפך רוב האזור שמהווה את טרנסילבניה של היום לחלק אוטונומי של . מלכי הונגריה חששו שיאבדו את אחיזתם באזורי הספר המזרחיים של ממלכתם, ולכן משכו לאזור טרנסילבניה את הסקוים, חלק מאנשי המסדר הטווטוני והסאשים.
ב־10 בינואר 1475 זכה שטפן הגדול, שליט נסיכות מולדובה בניצחון חשוב בקרב וסלוי על העות'מאנים. בשנת 1600 אוחדו לזמן קצר מאוד נסיכויות ולאכיה, מולדובה וטרנסילבניה על ידי הנסיך הוולאכי מיכאי האמיץ, הבאן של אולטניה, אך הסיכוי לאיחוד הנסיכויות התפוגג עם מותו כעבור שנה אחת בלבד, בעקבות רציחתו בפקודת בן בריתו, הגנרל ג'ורג'ו בסטה, שפקד על צבא האימפריה הרומית הקדושה במלחמה נגד האימפריה העות'מאנית.
התעוררות לאומית.