פרויקט נוסף הצפוי הוא לוויין Global Precipitation Measurement/Dual-frequency Precipitation Radar (GPM/DPR), המפותח במשותף עם נאס"א. משימה זו היא משימת המשך למשימה המוצלחת TRMM. הסוכנות היפנית תפתח את המכ"ם ותספק את המשגר. סוכנויות חלל אחרות השותפות בפרויקט - הסוכנות הסינית, ההודית והאירופית - יספקו את הלוויין. מטרת המשימה היא למדוד את תפוצת הגשם בעולם. ואולם בשל מגבלות תקציב של נאס"א, נדחה מועד שיגורו של הלוויין ל-2010 לפחות.
בשנת 2009 צפויה JAXA לשגר את הלוויין הראשון בסדרת Quasi Zenith Satellite System (QZSS), שהיא תת-מערכת ל-GPS האמריקני. מיד לאחר מכן צפויים להיות משוגרים שני לוויינים נוספים. אחד מהם יהיה במצב שבו נקודת הקודקוד של מסלולו תהיה מעל יפן. משימת QZSS היא המשימה העצמאית הגדולה האחרונה המתוכננת של יפן. נכון לעכשיו לא מומנו משימות נוספות מעבר לכך. יוצאת הדופן היחידה היא תוכנית IGS שתמשיך גם מעבר לשנת 2008. בכל אופן נראה שיפן מבקשת להתקדם בשיגור לווייני התצפית על כדור הארץ מסדרת GCOM כממשיכים למשימת ADEOS. השיגור הראשון מתוכנן ל-2010. בשנת 2009 מתכננת יפן לשגר גרסה חדשה של ה-IGS ברזולוציה משופרת של 60 סנטימטרים.
תוכניות חלל מאוישות.
יפן לא פיתחה יכולת שיגור מאוישת לחלל. תחת זאת מתקיימים קשרים בין יפן למדינות אחרות בעלות יכולת זו - רוסיה וארצות הברית. היפני הראשון שטס לחלל היה הקוסמונאוט טויהירו אקיאמה, עיתונאי יפני שהמריא בחללית סויוז TM-11 בדצמבר 1990. הוא בילה שבעה ימים בתחנת החלל מיר במה שהסובייטים אז כינו המשימה המסחרית הראשונה לחלל ששילשלה לכיסם 14 מיליון דולרים.
האסטרונאוט המקצועי הראשון של מה שכונה אז NASDA היה מאמורו מוהרי שהמריא ב-1999 במעבורת החלל במשימה STS-47. במסגרת התוכנית החדשה הציבה לעצמה JAXA מטרה לבנות מוצב מאויש על הירח בשנת 2030. האסטנואוטים ישוגרו לירח בסביבות שנת 2020 והמוצב יוקם בהדרגה במשך כעשור.
קירובו.
ב-10 באוגוסט 2013, שוגר קירובו האסטרונאוט הרובוטי הראשון אל תחנת החלל הבינלאומית, כדי ללוות את האסטרונאוטים שם כדי להפיג את בדידותם.
יום האיידס הבינלאומי
המילון האנגלי של אוקספורד
המילון האנגלי של אוקספורד (באנגלית: Oxford English Dictionary, בקיצור OED), הוא מילון אנגלי־אנגלי שראה אור בהוצאת אוניברסיטת אוקספורד. המילון נחשב בעיני רבים כמילון המקיף והמהימן ביותר לשפה האנגלית. נכון לסוף שנת 2005 המילון מכיל 301,100 ערכים ראשיים היוצרים 616,500 מילים בהטיות שונות. המהדורה המודפסת השלמה האחרונה יצאה לאור בשנת 1989.
מדיניותו הרשמית של המילון היא לתעד את כל צורות הביטוי והשימוש של כל מילה בכל נוסחי האנגלית, בהווה ובעבר.
היסטוריה.
מקורות.
למילון המקורי שממנו התפתח מילון אוקספורד הנוכחי לא היה בראשית דרכו כל קשר לאוניברסיטת אוקספורד. הרעיון נולד בלונדון כפרויקט של החברה הפילולוגית בשל חוסר שביעות הרצון של ריצ'רד טרנץ', הרברט קולרידג' ופרדריק פורנויל מהמילונים של התקופה.
ביוני 1857 הם הקימו את "ועדת המילים הבלתי מתועדות", במטרה למצוא מילים שלא נכללו במילונים קיימים. אומנם, הדו"ח שטרנץ' הגיש בנובמבר של אותה שנה לא היה רשימה פשוטה של מילים חסרות – היה זה מחקר בנוגע לחלק מהחסרונות העקרוניים של המילונים הקיימים, אותם הוא סיכם בשבע נקודות:
הצעתו של טרנץ' הייתה לא פחות מאשר כתיבת מילון מקיף חדש, מאפס. המילון יתבסס על כמות גדולה של תרומות ממתנדבים שיקראו ספרים, יעתיקו ציטוטים המדגימים את השימושים השונים של מילה וישלחו אותם אל העורכים. ב־1858 החברה נתנה את הסכמתה העקרונית לפרויקט: מילון אנגלי חדש המבוסס על עקרונות היסטוריים.
העורכים הראשונים.
טרנץ' היה אומנם דמות מפתח בימיו הראשונים של הפרויקט אך תפקידו בכנסייה לא אפשר לו להשקיע את הזמן הדרוש לתפקיד עורך המילון ולאחר מספר חודשים הוא הוחלף על ידי הרברט קולרידג' שנחשב לעורך הראשון.
ב־12 במאי 1860 פורסמה תוכנית העבודה של קולרידג' והמחקר החל. ביתו שימש כמשרד העורך והוא התקין בו מערך של 54 תאים שיכלו להכיל עד 100,000 דפי ציטוט. באפריל 1861 פורסמו דפי הדוגמה הראשונים. בשלהי אותו חודש נפטר קולרידג' עצמו ממחלת השחפת והוא בן 31.
מלאכת העריכה הוטלה על פרדריק ג'יימס פורנוויל, שהיה אומנם בעל מוטיבציה ובקיאות גדולה אך לא ניכן באורך הרוח שנדרש לניהול פרויקט בסדר גודל כזה. גישתוהנמרצת הובילה לגיוס עוזרים חדשים לפרויקט ול־2 טונות של דפי ציטוט שנשלחו לביתו מהציבור הרחב. פורנוויל הבין שכדי לייעל את הפרויקט יש להקים מערכת סינון. ב־1864 הקים פורנוויל את החברה לחקר האנגלית המוקדמת וב־1865 הקים את חברת צ'אוסר. החברות עסקו באיסוף ובהכנת טקסטים שיועילו לפרויקט. במשך 21 שנים המשיכו בעבודה מקדימה זו ובסוף התקופה היוזמה קיבצה כ־800 מתנדבים. אחד המתנדבים שתרם חומר רב לפרויקט, ויליאם מיינור, התגלה לימים כחולה נפש שאושפז במוסד סגור באשמת רצח. ככל שהפרויקט התמהמה החל פורנוויל לאבד שליטה על המתנדבים ורבים מהם חשבו שהפרויקט נזנח. אחרים נפטרו ולא זכו לקבל לידיהם את דפי הציטוט ששלחו. סט שלם של דפי ציטוט לאות H נמצא לימים בטוסקנה, אחרים נחשבו לבזבוז נייר ונשרפו כחומר בעירה.
ב־1870 חיפש לו פורנוויל מחליף. הנרי סוויט והנרי ניקול סירבו לבקשתו ולבסוף מונה ג'יימס מארי לעורך החדש.
העריכה באוקספורד.
עם הזמן התברר כי המילון ההולך ונכתב יצטרך לצאת לאור כספר ארוך במיוחד. החברה פנתה למספר הוצאות לאור במשך השנים על מנת להדפיס דפי דוגמה ובמטרה לגשש בדבר האפשרות להוציא לאור את המילון השלם, אך לא נחתם עימן כל הסכם. בין ההוצאות היו הוצאת אוניברסיטת קיימברידג' והוצאת אוניברסיטת אוקספורד.
לבסוף, בשנת 1879, לאחר משא ומתן שארך שנתיים, הסכימה ההוצאה של אוקספורד להוציא לאור את המילון ואף לשלם את משכורתו של מארי, עורך המילון (שכיהן אז גם כנשיא החברה הפילולוגית). תוכניתם הייתה לחלק את ההוצאה לשלבים, שכל אחד מהם יצא כקונטרס ולבסוף המילון כולו בארבעה כרכים ו־6,400 עמודים. הם קיוו לסיים את המלאכה תוך 10 שנים.
מארי, שהעריך נכונה את גודל הפרויקט, בחר שלא להשתמש בביתו כמקום עבודה כדי לא להפריע למשפחתו העניפה. לצורך העניין הוא הקים מבנה במיל היל, פרבר של לונדון. בבנין החדש, אותו מוריי כינה ה'סקריפטוריום', נבנה מערך של 1,029 כוורות עבור דפי הציטוט ואין ספור מדפים.
מארי ריכז את כל דפי הציטוט מתקופתו של פורנוויל אך הם לא סיפקו אותו משום שהקוראים התמקדו בעיקר במילים הנדירות והמעניינות. הוא פרסם קריאה חדשה למתנדבים שהופצה בעיתונים, בחנויות הספרים ובספריות. הפעם התבקשו הקוראים במפורש לספק כמה שיותר ציטוטים גם עבור מילים "רגילות". מארי מינה את הפילולוג הצרפתי פרנסיס מרץ לנהל את תהליך איסוף הציטוטים בצפון אמריקה. תוך זמן קצר התקבלו בסקריפטוריום 1,000 דפי ציטוט חדשים מדי יום וב־1882 מספרם כבר הגיע ל־3.5 מיליון.
ב־1 בפברואר 1884, 23 שנים אחרי שהודפסו דפי הדוגמה הראשונים של קולרידג', יצא לאור הקונטרס הראשון של המילון תחת הכותרת החדשה: מילון אנגלי חדש על בסיס עקרונות היסטוריים. הקונטרס, שהתבסס בעיקר על החומר שנאסף על ידי החברה הפילולוגית, כלל 352 עמודים וכיסה את כל המילים מ־A ועד Ant. מחירו היה 12 שילינג ו־6 פני, והוא נמכר בכמות מאכזבת של 4,000 עותקים בלבד.
בשלב זה התבהר להוצאה באוקספורד שההוצאה תארך זמן רב מדי אם לא יעשו שינוי נרחב במבנה העריכה. הם סיפקו תקציב נוסף עבור סייעים חדשים אך הציבו למארי שתי דרישות בתמורה. קודם כל היה עליו לעבור ממיל היל לאוקספורד, כפי שאכן קרה בשנת 1885. מארי בנה לעצמו סקריפטוריום בשנית (עקב סכסוך שכנים חלקו נקבר תחת האדמה) ורשות הדואר התקינה לו תיבת דואר מחוץ לביתו.
אחר הדרישה השנייה מארי היה פחות להוט למלא. ההוצאה דרשה שככל שהוא לא יוכל לעמוד בלוח הזמנים הרצוי, הוא ייאלץ להעסיק עורך בכיר נוסף שיעבוד על אותיות אחרות במקביל אליו ולא תחת פיקוחו. מארי לא רצה לחלוק את העבודה וקיווה כי קצב עבודתו יגבר עם צבירת הניסיון. אולם שאיפתו של מארי התבדתה וב־1888, תחת לחץ מפיליפ גל מהוצאת אוקספורד, מארי קידם את הנרי ברדלי, שהועסק 4 שנים קודם לכן כסייע, לתפקיד עורך בכיר שני. בתחילה עבד ברדלי בחדר במוזיאון הבריטי בלונדון וב־1896 עבר לאוניברסיטת אוקספורד עצמה.
גל המשיך להטריד את שני העורכים ללא הרף בדרישות לעמוד בלוחות הזמנים ובמסגרת התקציב עד שנראה כי הפרויקט כולו עלול לרדת לטמיון. אך שכשהתפרסם הסיפור בתקשורת, דעת הקהל תמכה בגישת העורכים. גל פוטר והאוניברסיטה שינתה את מדיניותה לגבי מסחריות הפרויקט ואישרה לעורכים לחרוג מהמידות ומהעלויות המתוכננות שכן היה זה פרויקט חשוב דיו על מנת להקדיש לו את מירב הזמן והמשאבים הדרושים לצורך השלמתו כראוי.
אומנם, לא מארי ולא ברדלי זכו לראות את פרי עמלם. מארי נפטר ב־1915 והיה אחראי לכל הערכים המתחילים באותיות A-D, H-K, O-P, T המהוות כמחצית המילון. ברדלי נפטר ב־1923 וסיים את הערכים המתחילים באותיות E-G, L-M, S-Sh, St, W-We. באותה עת קודמו שני סייעים נוספים לתפקיד עורכים בכירים העבודה המשיכה ללא בעיות מיוחדות. ויליאם קרייגי שהחל את עבודתו ב־1901 היה אחראי על הערכים שמתחילים באותיות N, Q-R, Si-Sq, U-V, Wo-Wy וב־1925 המשיך לעבוד מהעיר שיקגו שבה הוא קיבל פרופסורה. העורך הרביעי היה ס.ט. אוניונס שהחל את עבודתו במיזם ב-1914 וכיסה את הטווחים שנותרו: Su-Sz, Wh, Wo, X-Z.
הקונטרסים.