השאררט הוא תהליך אינטנסיבי, רב תחומי שמטרתו לפתח שפה עיצובית או חזון למתחם מסוים. לעיתים קרובות משתמשים במתודה זו במטרה לתכנן פארקים, מבניים קהילתיים או שכונות. לרוב תהליכי השאררט נערכים בין יום אחד לשבועיים כאשר במהלך התקופה הזאת עובדים בעלי עניין רבים ומגוונים ואוספים ידע מקומי על אזור התוכנית במטרה ליצר ביחד תוכנית רעיונות ופתרונות עתידים למתחם המתוכנן. בישראל עמותת מרחב מובילה את תחום סדנאות השארטט. העמותה יצרה מספר סדנאות ברחבי הארץ במצפה רמון, ערד, קריית שמונה, דימונה ורעננה במטרה לקדם את התחדשות מרכזי הערים והשכונות הוותיקות בישראל.
כלים דיגיטליים (E-Planning).
שימוש בטכנולוגיה במטרה ליצר השתתפות תכנונית היא דרך חדשה יחסית לעודד מעורבות של תושבים בתהליך התכנון. מכיוון שטכנולוגיה הפכה לכלי נגיש ליותר ויותר אוכלוסיות, עלה גם השימוש והפיתוח בכלים דיגיטליים עבור שיתוף והנגשת ידע תכנוני ואיסוף הידע המקומי. בין הכלים הבולטים להנגשת ידע תכנוני נמנית מערכת המידע הגאוגרפית (GIS) המאפשרת הצגה שכבות מידע וניהולם באופן ויזואלי. השימוש במערכות ה-GIS אפשר ביצוע תהליכי שיתוף הציבור אשר נעשים על גבי מפה כשאלונים וסקרים מקוונים המבקשים מתושבים לסמן את תשובותיהם על גבי המפה, משובים המבוססים על רשתות חברתיות ועוד.
תהליכי התכנון המשתף דוגלים בהנגשת ידע תכנוני על מנת לעודד ולשפר את מעורבות תושבים. אחת הדרכים ליצירת הנגשת ידע זה היא שימוש בכלים ושפה ויזואליים. דוגמה לעמותה העושה שימוש בעיצוב ואמנות על מנת ליצר ויזואליזציה של הידע היא המרכז לפדגוגיה עירונית בעיר ניו יורק. מטרת הפרויקטים שלהם היא להגדיל את ההבנה הציבורית של מערכת התכנון העירונית ובכך ליצר השתלבות רבה יותר של תושבים. הפרויקטים שלהם מתבססים על שיתופי פעולה של אנשי מקצוע בתחום האמנות והעיצוב, פעילים חברתיים וקובעי מדיניות. יחד עם כלל בעלי העניין הללו עובדת העמותה על סוגיות שונות מתחום התכנון כעירוב שימושים, שטחים ציבורים ועוד.
דוגמאות לתכנון משתף בעולם.
תכנון שכונתי UK.
בשנת 2011 כחלק מהתהליך של "חוק הלוקליזם" העבירה הממשלה הבריטית באישור בית הפרלנמט את חוק "התכנון השכונתי". מטרת החוק הייתה להפוך את מערכת התכנון הבריטית למערכת תכנון דמוקרטי בה לתושבים יש אפשרות לתכנן בעצמם את השכונה שלהם ולקבל הכרה סטטוטורית. הקבינט הבריטי ראה בקידום חוק זה פוטנציאל להעלות את המוטיבציה של התושבים להשתתף בתהליך התכנון וכדרך לחיזוק ערכי המקומיות על פני הגלובליזציה. בנוסף, התכנון השכונתי נועד להחליף את התכנון הכוללני המוכתב מהממשל אל הרשות המקומית ולהעביר את האחריות לפיתוח ותכנון השכונה אל התושבים. כחלק מכתיבת התוכנית מחויבים התושבים להציע תהליך של פיתוח והתחדשות השכונה בדגש על הגדלת היצע הדיור, המסחר והתעסוקה.
תכנון משתף בישראל.
בישראל חוק התכנון והבניה אינו מאפשר באופן סטטוטורי קיום של תכנון משתף. עם זאת, החוק מציע מספר מנגנונים לידוע ושיתוף הציבור בתהליך קבלת החלטות כגון: הודעה על הכנת תוכנית, הודעה לעיתונות על בקשה להקלה או שימוש חורג ופרסום הזכות להגשת התנגדויות. בשנים האחרונות יותר ויותר תהליכים תכנונים עושים מאמץ ליידע ולשתף את הציבור כבר בשלבים הראשונים של התוכנית וזאת במטרה להפחית את מספר התנגדויות לתוכניות ולאפשר את הפקדת התוכנית באופן מהיר יותר. במקביל קיימת עליה בתהליכי התכנון המשתף של משרדי הממשלה השונים והרשויות מקומיות במטרה לקדם תוכניות מתאר ופרויקטים נקודים. המתודה הננקטת בתהליכים אלו אינה אחידה והיא ניתנת לפרשנות על ידי מובילי התהליך.
ישנם מספר עמותות וארגונים העוסקים בנושאי ערים וטבע כגון: "החברה להגנת הטבע, ועמותת מרחב" העוסקים בשיתוף הציבור אחרי בעיות תכנון ושמירת הטבע בערים ומחוצה להן.
תכנון הפארק הדמוקרטי-אקולגי קריית ספר.
אחד המקרים המדוברים ביותר כתהליך בו השתתפות הציבור בתהליך התכנון נחל הצלחה הוא תכנון הפארק בקרית ספר בתל אביב. בעקבות מאבק ארוך ומתמשך של התושבים על מול עיריית תל אביב הצליחו התושבים לשנות את יעוד המגש משטח לבנייה יזמית לפארק. תכנון הפארק נעשה על ידי השתתפות פעליה של התושבים ובכך הוא הפך לדוגמה מוצלחת לשילוב תושבים בתהליך התכנון. תכנון הפארק נעשה על ידי אדריכל הנוף רם אייזנברג.
תוכנית בניה אלטרנטיבת לשכונת הפלסטיניות במזרח ירושלים.
האוכלוסייה הערבית סובלת מאי התאמות רבות בין המציאות בשטח לבין המציאות התכנונית. בעקבות כך ארגוני מגזר שלישי כשם "במקום" ו"המרכז הערבי לתכנון אלטרנטיבי" פועלים רבות במטרה ליצר מציאות תכנונית אחרת עבור האוכלוסייה הערבית. הם פועלים ביחד עם התושבים מהאוכלוסייה הערבית במטרה למצוא חלופות תכנונית. דוגמה לכך היא התוכנית לשכונת אל-עיסאוויה, בעקבות מציאות תכנונית לא תואמת לצורכי המקום נאלצו תושבי אל-עיסאוויה לבנות בתים למגורים ללא היתרי בניה. בעקבות כך הוצאו לבתים רבים בשכונה צווי הריסה. בשנת 2004 התושבים המקומיים בשיתוף עמותת "במקום" פעלו ליצירת תוכנית מתאר אלטרנטיבית מפורטת לשכונה. התוכנית תואמה עם מהנדס עיריית ירושלים ומתכנני המחוז. תחילה היה נראה כי תוכנית המתאר האלטרנטיבית תאושר אך בפועל כאשר נכתבה תוכנית המתאר ירושלים 2000, חלקים רבים מהתוכנית מתאר האלטרנטיבית הושמטו והמציאות התכנונית של תושבי מזרח ירושלים אינה השתנתה במידה רבה.
אתגרים.
תהליכי התכנון המשתף זוכים לביקורות רבות בעקבות מורכבות יישומם. בעוד שתהליכי תכנון רגלים צומחים מלמעלה למטה, תהליכי התכנון המשתף שואפים לצמוח מלמטה למעלה. בעקבות כך הם נתקלים פעמים רבות בקשיים בירוקרטים יישומיים והעדר תמיכה מלאה של המדיניות התכנונית.
תכנון משתף דוגל בהשתתפות רבה כל הניתן של כלל בעלי העניין והתושבים המתגוררים בגבולות התוכנית, יישום מדיניות זו נתקלת פעמים רבות בקשים עקב אי היכולת לרתום תושבים רבים לתהליך. מכיוון שלא ניתן לכתוב תוכנית ולשרטט תוכנית בהשתתפות של מאות תושבים מקדם התכנון המשתף הקמה של ועד או פורום שכונתי אשר נבחר באופן דמוקרטי על ידי כלל תושבי השכונה והוא מיועד לייצגם לאורך כול התהליך.
מתכננת הערים הבריטית פטסי היילי מתייחסת לקושי בשימוש בוועד או פורום שמטרתו לייצג את כלל קולות תושבי השכונה. היא טוענת שהממסד מנסה לסווג את התושבים בוועדי שכונות על מנת ליצר ייצוג השתתפותי של התושבים בתהליכי התכנון, היא מזהה קושי רב בפעולה זו מכיוון שלתפיסתה לעיתיים אפילו אנשים עם מאפיינים חברתיים וכלכלים דומים מאוד מציגים צרכים שונים ובעקבות כך הם שואפים לייצר התפתחות שונה של העיר.
אתגר נוסף הקיים בתהליכי התכנון המשתף הוא הכנת התוכנית. היישום הגבוה ביותר של תהליכי התכנון המשתף הוא בכך שהתושבים מנהלים את כלל התהליך בעצמם ואף כותבים לעצמם את התוכנית, ובכך למעשה עובר הכוח התכנוני באופן מלא לידי התושבים. עם זאת, נשאלת השאלה כיצד תושבים אשר אינם בעלי רקע מתחום התכנון יכולים לכתוב ולשרטט את התוכנית בעצמם. בעקבות כך, פעמים רבות נאלצים התושבים לשכור גורם חיצוני שיסייע להם בפעולת הכנת התוכנית, פעולה אשר דורשת אמצעים כלכלים שלרוב אינם נמצאים בקרב התושבים. התושבים נאלצים להקדיש חלק מזמנם לגיוס משאבים כלכלים על מנת להוציא את התוכנית אל הפועל.
בעקבות אתגרים אלו מתקיים תהליך התכנון המשתף לרוב בשכונות ממעמד סוציואקונומי גבוהה שיש להם את היכולות האינטלקטואליות והכלכליות להתעלות על כלל הקשים בתהליכי התכנון המשתף.
פיה (סרט, 2020)
פיה (ברוסית: Фея) הוא סרט פנטזיה ודרמה רוסי בבימויה של אנה מליקיאן ובכיכובו של קונסטנטין חבנסקי. הסרט שתוכנן לצאת לאקרנים הועלה במקום זאת לשרתי KinoPoisk HD ב-30 באפריל 2020, בעקבות התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה. יוצר מיטב משחקי מציאות רבודה בטוח שהוא שולט בכל דבר בחייו. אבל מפגש מקרי עם פעילה צעירה פוקח את עיניו לעובדה שהעולם הרבה יותר מורכב מהרעיונות שלו.
הסרט "פיה" משלים את טרילוגיית הפנטזיה והדרמה של אנה מליקיאן, שהחלה בסרטים "בת הים" (2007) ו"הכוכב "(2014).
עלילה.
הסרט מספר על מפתח המשחק "קולוברט", שמבקר במקדש, שם הוא רואה את פניו מאוירות בפרסקו של אנדריי רובלב, כתוצאה מכך הוא מוצא עצמו מנסה להתמודד עם העבר, בעזרתה של אקטיביסטית צעירה שהוא פוגש.
הפקה.
צילומי הסרט נערכו בשנת 2019 במוסקבה, בעיר ולדימיר ובכפר דבוריקי שבמחוז ולדימיר.
Hear What I Say
Hear What I Say (בעברית: תקשיב למה שאני אומרת) הוא אלבום האולפן החמישי והאחרון של הזמרת-יוצרת ההולנדית סי. סי. קאץ'. האלבום יצא לאור בשנת 1989, על ידי חברת התקליטים מטרונום מיוזיק. מתוך האלבום יצאו שני סינגלים: "Big Time", ו-"Midnight Hour".
אלבום זה היה אלבום האולפן היחיד של סי. סי. קאץ' אשר לא יצא על ידי חברת התקליטים הנסה, בעקבות כך שעזבה את חברת התקליטים ועברה למטרונום מיוזיק.
רקע, קידום והפקה.
בשנת 1989, הוציאה סי. סי. קאץ' את הסינגל הראשון מתוך האלבום "Big Time", אשר תיפקד גם כסינגל הארבע עשרה במהלך הקריירה שלה. השיר לא זכה להצלחה רבה, תוך שהצליח להיכנס למצעד השירים שבגרמניה בלבד. בהמשך, הוציאה את השיר "Midnight Hour", כסינגל השני מתוך האלבום. השיר לא זכה להצלחה.
בשונה משאר אלבומיה, את האלבום הזה הפיקו אנדי טיילור, דייב קלייטון, ג'ו דוורניאק ואביון וחלק משיריו נכתבו על ידי סי. סי. קאץ' עצמה.
הפסקה מעולם המוזיקה.