במוסדות אקדמיים, נקודת זכות (בראשי תיבות: נ"ז או נק"ז) היא מדד כמותי להתקדמותו של סטודנט לקראת השלמת לימודיו לתואר אקדמי. נקודות הזכות של הקורס נקבעות לפי היקפו, מורכבותו וחשיבותו. ההיקף הכולל הנדרש בלימודים לתואר ראשון הוא כ-120 נקודות זכות (כלומר כ-20 שעות לימוד שבועיות במשך שישה סמסטרים), ובלימודי הנדסה נדרשות בדרך כלל 160 נקודות.
במסגרת לימודים לתואר מתקיים שילוב בין קורסי חובה, שאותם חייב לקחת כל סטודנט במסלול מסוים, וקורסי רשות, שאותם בוחר הסטודנט מתוך שלל קורסים המוצעים לו. מדידת משקלם של הקורסים בנקודות זכות מאפשרת להגיע להצבת חובות אקדמיות זהות לכל הסטודנטים במסלול מסוים, בלי תלות בהרכב הקורסים שבחרו.
בנוסף לקורסים אקדמיים המקנים נקודות זכות, ניתנות נקודות זכות בהיקף מצומצם על פעילות לא אקדמית. דוגמה לכך היא חוק עידוד מעורבות סטודנטים בפעילות חברתית וקהילתית, הקובע שסטודנט יהיה זכאי לשתי נקודות זכות אקדמיות, פעם אחת במהלך לימודיו לתואר ראשון, בגין פעילות התנדבותית או שירות מילואים.
האוניברסיטה הפתוחה מציגה את דרישותיה בתחום זה:
Tar (פקודה)
tar היא פקודת Unix ומערכת הפעלה דמוית יוניקס, מטרתה העיקרית היא איסוף קבצים רבים לקובץ ארכיב אחד, המכונה לעיתים קרובות tarball, למטרות הפצה או גיבוי. מקור השם הוא קיצור של tape archive מאחר שהוא שימש במקור לכתיבת נתונים למכשירי קלט/פלט רציפים כגון קלטות גיבוי.
שימוש.
ארכוב תיקייה לקובץ
tar cvf archive.tar /myfiles/
ארכוב תיקייה לקובץ ודחיסתו בפורמט gzip
tar cvfz archive.tar.gz /myfiles/
פריסת קובץ tar,gz לתיקייה הנוכחית
tar xf archive.tar.gz .
העתקת תיקייה באמצעות פקודת tar
tar cvf - SOURCE_DIR | ( cd /DESTINATION_DIR;tar xvfp - )
יאן פרנס ואן בלואמן
יאן פרנס ואן בלואמן (Jan Frans van Bloemen; הוטבל ב-12 במאי 1662 - נקבר 13 ביוני 1749) היה צייר נוף פלמי פעיל בעיקר ברומא. הוא הצליח לבסס את עצמו כצייר הווידוטה המוביל של הנוף הכפרי הרומי המתואר באסתטיקה של מסורת ציור הנוף הקלאסי.
חייו.
יאן פרנס ואן בלואמן, יליד אנטוורפן, היה אחיו הצעיר של פיטר ואן בלואמן. ככל הנראה הוא אימן עם אחיו. בין 1681 ל-1684, באנטוורפן, היה תלמידו של אנטון גובאו, צייר סצנות שוק ונושאים במבוצ'אנטיים (נושאי ציור יומיומיים של פשוטי העם) בסביבות רומא או באזור הים התיכוני.
הוא נסע לפריז בשנת 1682 והתגורר בה כמה שנים. לאחר מכן עבר לליון שם שהה אחיו פיטר ואן בלומן. דרך טורינו נסעו יאן פרנס ופיטר ואן בלואמן לרומא, שבה בשנת 1688 הם נרשמו בקהילה של סנט'אנדרה דלה פראטה. בשנת 1690 הצטרף אליהם גם אח השלישי, נורברט ואן בלואמן (1670-1746). בעוד פיטר שב לאנטוורפן בשנת 1694 ונורברט עזב לאמסטרדם לפני 1724, יאן פרנס נשאר ברומא עד סוף ימיו, למעט כמה נסיעות לנאפולי, סיציליה ומלטה, שאותן עשה עם אחיו פיטר. הצייר יליד הולנד, קספר ואן ויטל, שחי ברומא מאז 1675, הפך לסנדק של ילדו הראשון.
ואן בלואמן הצליח ברומא וקיבל שכר לציורי נוף גדולים מפטרונים בולטים כמו מלכת ספרד אליזבת פרנז, האצולה הרומית והאפיפיור.
הוא הצטרף לבנטפוכלס, אגודת האמנים ההולנדים והפלמיים ברומא, שם קיבל את הכינוי אורזונטה או הוריזונטי. כינוי זה התייחס למרחקים שצייר בנופיו. ואן בלואמן היה צייר מוכר, אך הוא לא הצליח להתקבל לגילדה של הציירים הרומאים הבולטים - האקדמיה די סן לוקה, עד שהיה בן 70. ייתכן שחלק מההתנגדות נבעה מהזלזול של הממסד הרומאי בציור נוף כהפגנת מיומנות ציור.
הוא נפטר ברומא בשנת 1749.
יצירתו.
ואן בלואמן צייר בעיקר נופים קלאסיים, תוך כדי השראה ממחוז רומא. נופיו, עם השפלות והמישורים שלהם, מצוירים בצבעים רכים וחמים ובהם משולבים נושאים קלאסיים ודתיים, ששאבו את השראתם מאמנים כמו קלוד לוריין וגספרד ד'גט. הציורים שלו חדורים להפליא באותה "אווירה פסטורלית שקשה להגדיר אותה" שסייעה להפוך אותו לצייר כה גדול בעיני בני דורו. הטכניקה והנושאים של עבודתו של יאן פרנס ואן בלואמן קשורים גם לציירים כמו יאן אסליין, תומאס וויק, וילם רומין וילאם שלינקס. הנופים המצוירים שלו משתייכים לקטגוריה של נופים שמשלבים מציאות עם אלמנטים דמיוניים.
בנופיו ישנם מבטים על הרים, נחלים, מבנים מרוחקים ודמויות קטנות המצוירות בנקודות וקווים לא מדויקים, תוך שימוש במגע קל של מכחול. בניגוד לואן ויטל, ואן בלומן לא תיאר בדרך כלל נופים של אזורים מרוחקים מרומא כמו עמק הטיבר או הרי אלבן. הציורים שלו היו מוגבלים לסביבתה הקרובה של רומא, שנראית בדרך כלל ביצירותיו. ואן בלומן היה ידוע במיוחד בזכות ציורי האחוזות, המנציחות את נכסי האצולה במחוז רומא. השקפותיו מכוונות לשייך את נוף האחוזה של תקופתו לנוף הארקדי הקלאסי. במקום להציע את הנופים הפנורמיים הרחבים, את האופק המרוחק ואת האפקטים האטמוספיריים הקשורים לנופים הטופוגרפיים, נופי האחוזה של ון בלאומן מדגישות התבוננות חדה על המציאות בנקודת מבט מוגבלת. האחוזות נראות אפוא כמאפיינים בלתי ניתנים לשינוי של הנוף המקומי.
הוא עבד יחד עם ציירים אחרים שציירו את הדמויות בנופיו כמו קרלו מראטי, פלסידו קוסטנזי ופומפו באטוני. עם זאת, הוא הסתמך על שיתוף פעולה עם ציירי הדמויות רק בעשורים האחרונים של חייו, כאשר ייצר את יצירותיו השאפתניות ביותר. כבר אז הסתמך רק על מומחי ציור דמויות הבולטים ביותר, בקדמת הציור בזמן שהוא צייר את הדמויות הקטנות הרחוקות. למעשה, ואן בלאומן היה צייר עם צוות עובדים והיה מיומן מאוד ללמוד במהירות לחקות את הסגנון של משתפי הפעולה איתו. כתוצאה מכך, רבות מהדמויות בציוריו המיוחסות לבני דורו, צוירו למעשה על ידיו. הוא שיתף פעולה בתדירות הגבוהה ביותר עם פלסידו קוסטנזי. הוא ראה בצמד הציורים המייצגים את ״הבריחה למצרים״ את שיתוף הפעולה הטוב ביותר שלו עם פלסידו קוסטנזי שצייר את הדמויות.
רישומי הנוף שלו, המתארים לעיתים קרובות חורבות דמיוניות, התבלבלו עם רישומיו של אחיו פיטר, הידוע יותר בזכות רישומיו של דמויות ובעלי חיים. יאן פרנס ואן בלואמן גם רשם רישומי עט של בניינים ברומא וסביבתה.
טורי ליינז
דייסטאר פטרסון (באנגלית: Daystar Peterson; נולד ב-27 ביולי 1992), ידוע בשם הבמה טורי ליינז (Tory Lanez), הוא ראפר, זמר ומפיק מוזיקלי קנדי.
קריירה.
טורי ליינז זכה להכרה ראשונית ב-2013, כאשר הוציא את המיקסטייפ הראשון שלו, "Conflicts of My Soul: The 416 Story".
ב-19 באוגוסט 2016 הוציא את אלבום הבכורה שלו, "I Told You", שכלל את הסינגלים, "Say It" ו- "Luv", שהגיעו בשיאם למקומות ה-23 וה-19 בבילבורד הוט 100 בהתאמה.
ב-2 במרץ 2018 הוציא את אלבומו השני, "Memories Don't Die". האלבום הגיע בשיאו למקום הראשון במצעד האלבומים הקנדים של בילבורד.
ב-26 באוקטובר 2018, הוציא את אלבום האולפן השלישי שלו, .
ב-15 בנובמבר 2019 הוציא את אלבום האולפן הרביעי שלו, "Chixtape 5" אשר מהווה המשך לסדרת המיקסטייפים שלו "Chixtape". האלבום הוא הראשון בסדרה שיצא כאלבום אולפן. האלבום הגיע בשיאו למקום הראשון במצעד שירי ה-R&amp;B/היפ הופ של בילבורד.
בחודש יולי 2021, קליפ של טורי עושה ראפ פריסטייל לשיר "She Make It Clap" נהיה וויראלי. נכון לאוקטובר 2021, לקליפ יש 32 מיליון צפיות ביוטיוב.
רדיו אינטרנטי בישראל
תחנות רדיו בישראל
I Don't Search I Find
I Don't Search I Find (בעברית: אני לא מחפשת אני מוצאת) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה, מתוך אלבום האולפן הארבעה-עשר שלה, "Madame X" (2019). השיר יצא לאור ב-6 בדצמבר 2019, על ידי חברת התקליטים אינטרסקופ רקורדס כסינגל שיווקי. ב-22 במאי 2020 הופץ כסינגל רשמי מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד שירי הדאנס קלאב.
רקע וכתיבה.
בינואר 2018, הצהירה מדונה באינסטגרם שלה, כי היא עובדת על אלבומה הארבעה העשר העתיד לצאת בשנת 2019. לבסוף, ביוני 2019, הוציאה מדונה את השיר "Dark Ballet", כסינגל השיווקי השלישי מתוך האלבום, כשהקודם הוא "Future".
השיר הוא שיר דיסקו-האוס, אשר משלב בתוכו גם את סגנון ה-EDM.
הוצאה והשפעה.
האודיו הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של מדונה ב-13 ביוני 2019. נכון לפברואר 2020, מונה הצפיות של האודיו עומד על קרוב למיליון צפיות. בהמשך, הועלה מיני-אלבום הרמיקסים של השיר לערוץ היוטיוב של מדונה גם כן. הרמיקס שנעשה על ידי עופר ניסים הועלה לערוץ היוטיוב שלו ב-26 בינואר 2020.
בשנת 2020, כבש השיר את פסגת מצעד שירי הדאנס קלאב של בילבורד והיה לשיר ה-50 של מדונה שעשה זאת. בעקבות כך, הפכה מדונה לאמן הראשון בהיסטוריה אשר הצליח לכבוש פסגת מצעד כלשהו של בילבורד 50 פעמים או יותר.
בנוסף לכך, הפכה מדונה לאמן הראשון בהיסטוריה אשר הצליח לכבוש במהלך חמישה עשורים שונים את פסגות המצעדים של בילבורד.
תחנות רדיו אינטרנטיות בישראל
Goodbye, My Love, Goodbye
"Goodbye, My Love, Goodbye" (בעברית: "שלום, אהובתי, שלום") הוא שיר של הזמר היווני דמיס רוסוס. השיר יצא כסינגל ב-1973.
השיר נכלל באלבומו השני של רוסוס "Forever and Ever" משנת 1973.
את השיר כתבו לאו לאנדרוס וקלאוס מונרו. המפיק המוזיקלי היה לאו לאנדרוס.
השיר הוקלט גם בשפה הספרדית בשם "Adiós, mi amor, adiós".
במצעדי הפזמונים הגיע השיר למקום הראשון בגרמניה, שווייץ, בלגיה (פלנדריה), וספרד.
רשימת רצועות.
סינגל 7" פיליפס 6009 318 (1973, גרמניה, אירלנד)
סינגל 7" RTB S 53695 (1973, יוגוסלביה)
סינגל 7" פיליפס 6009 392 (1973, איטליה)
סינגל 7" פיליפס 6009 364 (1973, הולנד)