באי-כוח הכנסת בדיון הסכימו שבהליך החקיקה אכן נפל פגם היורד לשורש ההליך, הנובע מהצטברות של תקלות ומחדלים, פגם אשר פגע בעקרון ההשתתפות, ועשוי להצדיק את ביטול החוק. עם כל זאת ביקשו באי-כוח הכנסת שבמישור הסעד, יסתפק בית המשפט בקביעה שנפל פגם היורד לשורש הליך החקיקה, ובעקבות קביעה זו ייתן 'התראת בטלות', שבה יובהר מהם אותם מצבים המצדיקים ביטול חוק בשל פגמים בהליך חקיקתו, ויצוין כי מעתה ואילך חוקים אשר בהליך חקיקתם ייפלו פגמים מעין אלה – יבוטלו.
באי-כוח הממשלה אישרו שבהליך החקיקה נפל פגם חמור, אך זה "לא הגיע עד לאותו רף מאד חריף", ו"אינו יורד לשורשו של ההליך", ולכן נסיבות העניין אינן מקימות עילה להתערבות בית המשפט, ואין הצדקה להורות על ביטול החוק.
דיון והכרעה - דעת הרוב.
בפתח החלטתו ציין השופט סולברג: "בבואנו לבחון הליכי חקיקה של הכנסת, ולהעבירם תחת שבט הביקורת השיפוטית, שומה עלינו לגשת אל המלאכה בדחילו ורחימו, במתינות, בכבוד; בד בבד, עלינו לעמוד על המשמר, לבל תהיה הכנסת כאסקופה הנדרסת בגלגלי הממשלה. ביקורת שיפוטית מעין זו לא נעשית דרך שגרה דבר יום ביומו, ומן הראוי אפוא להציג תחילה את השיקולים כבדי-המשקל המונחים על כפות המאזניים."
תחילה עמד השופט סולברג על מעמדה של הכנסת:
בעקבות דבריו אלה ציין השופט סולברג כי:
בהמשך לכך הביא השופט סולברג שלל פסקי דין שעסקו בסוגיה של ביקורת שיפוטית על הליך החקיקה.
בהמשך דבריו דן השופט סולברג בעקרון ההשתתפות, כפי שתואר בבג"ץ ארגון מגדלי העופות בישראל, שבו נקבע כי יש להצביע על פגיעה קשה וניכרת בעקרון ההשתתפות כדי להביא לבטלותו של חוק. השופט מנה רשימה ארוכה של עתירות שבהן עלו טענות לפגמים שנפלו בהליכי חקיקה, בין היתר לנוכח פגיעה בעקרון ההשתתפות. עתירות אלו נדחו כולן, בהסתמך על אמת המידה שנקבעה בעניין מגדלי העופות, ונפסק בהן כי הפגמים שנפלו בהליכי החקיקה שנדונו אינם מצדיקים התערבות שיפוטית. בשלב זה ניסח השופט סולברג קריטריון לבחינת מימוש עקרון ההשתתפות:
לאור קריטריון זה ניתח השופט סולברג את פרוטוקול ועדת הכספים בלילה שבסיומו אישרה הוועדה את מס ריבוי דירות, וקבע:
בעקבות מסקנתו זו פסק השופט סולברג שאין צורך בביטול מוחלט של החוק, שיצריך התחלה מבראשית של הליך החקיקה לשם הטלה חוזרת של המס, אלא די בקביעה של בטלות יחסית, כלומר החזרת החוק לשלב שבו קרתה התקלה - דיון בוועדת הכספים לשם הכנת הצעת החוק לקריאה שנייה ושלישית.
שלושה שופטים נוספים, מרים נאור, אסתר חיות וניל הנדל, הצטרפו לפסיקתו של השופט סולברג, תוך שהם מוסיפים הערות והבהרות משלהם.
דיון והכרעה - דעת המיעוט.
השופט מני מזוז, בעמדת מיעוט, התנגד לפסיקת הרוב. תחילה התייחס לגישתו של השופט סולברג לעקרון ההשתתפות וציין:
עמדת השופט מזוז היא כי: "על הטוען לביטולו או לבטלותו של חוק בגין פגם בהליכי חקיקתו להצביע על הנורמה החוקתית שהופרה - נורמה המעוגנת בחוק יסוד, או למצער על פגיעה מהותית וקשה בעקרונות יסוד של משטרנו החוקתי הנוגעים להליך החקיקה המשתמעים מחוקי היסוד", ולעומת זאת "טענות העותרים מכוונות כולן לכך שהדיון המסכם בהצעת החוק בוועדת הכספים של הכנסת, שהכינה את הצעת החוק לקריאה שנייה ושלישית, היה חפוז ופגום, בהיעדר מתן שהות מספקת לחברי הוועדה ללמוד את פרטי הצעת החוק ואת התיקונים לה לעומקם בטרם ההצבעה בוועדה. יודגש כבר עתה כי כללים ואמות מידה באשר למשך או לאופן הדיון בוועדה או לגבי לוח זמנים להגשת נוסח מתוקן של הצעת חוק לוועדה, אינם מעוגנים לא בחוקי היסוד, לא בחוק ואף לא בתקנון הכנסת."
ביחס לעקרון ההשתתפות כתב השופט מזוז:
לאחר בחינת לוח הזמנים של הטיפול בהצעת החוק, שארך קרוב לחמישה חודשים, קבע השופט מזוז כי הלה "מפריך את הטענה כי נשללה מחברי-הכנסת ההשתתפות בדיון ובהצבעה או 'כל אפשרות מעשית' לדעת על מה הם מצביעים ולגבש עמדה".
בעקבות דבריו אלה קבע השופט מזוז:
בהתאם לכך הציע השופט מזוז לדחות את העתירות.
בקשה לדיון נוסף.
בעקבות פסק הדין, שבו שונתה ההלכה שקבע בג"ץ ארגון מגדלי העופות בעניין התנאים לביטול חקיקה עקב פגם בהליך החקיקה, הגישה המדינה בקשה לדיון נוסף בשינוי זה. בבקשתה ציינה המדינה שבדיון הנוסף אינה מבקשת לדון במס ריבוי דירות, שלגביו תפעל כפי שנקבע בפסק הדין, אלא רק בנושא העקרוני של ההלכה. עם זאת, המדינה ציינה בבקשתה כי "ביטול חוק בשל פגם בהליכי החקיקה אמור להיעשות במקרים חריגים ונדירים ביותר, כאשר הליך החקיקה של חוק מס דירה שלישית אינו בא בגדרם".
בבג"ץ ארגון מגדלי העופות נקבע מבחן מצמצם, לפיו "על מנת להביא להתערבות שיפוטית בהליך החקיקה אין די בהוכחת פגיעה בעקרון יסוד של הליך החקיקה, כגון עיקרון ההשתתפות, אלא יש להצביע על פגיעה קשה וניכרת באותו עיקרון. על כן אף אם יוכח כי הליך החקיקה מנע קיומו של דיון מעמיק וממצה ופגע ביכולתם של חברי הכנסת לגבש עמדה מבוססת לגבי כל אחד מהנושאים המופיעים בהצעת החוק, אין די בכך כדי להצדיק התערבות שיפוטית". בג"ץ מס ריבוי דירות קבע מבחן רחב יותר, לפיו "הליך החקיקה צריך להתקיים באופן שיאפשר לחברי הכנסת לקיים דיון, ולגבש עמדה בנוגע להצעת החוק הנדונה. כאמור, עקרון ההשתתפות איננו אך היכולת ה'פסיבית' של חברי הכנסת להבין על מה הם מצביעים, אלא טומן בחובו מתן אפשרות לחברי הכנסת להשתתף 'אקטיבית' בדיון, ולקיים מהלך מחשבתי של גיבוש עמדה מוּשׂכּלת, ולוּ באופן מינימלי."
פסק הדין בבג"ץ מס ריבוי דירות ניתן בהרכב של חמישה שופטים. בתולדות בית המשפט העליון ישנו רק מקרה אחד, פרשת נחמני, שבו נערך דיון נוסף בפסק דין שניתן בהרכב מורחב כזה.
ב-19 במאי 2021 דחה המשנה לנשיאה (בדימוס), חנן מלצר, את הבקשה לדיון נוסף.
סיבוך משפטי.
על מנת לעודד מכירתן של דירות חייבות נקבעו בחוק הטבות מסוימות למי שימכור דירה חייבת מ-1 בינואר 2017 ועד 1 באוקטובר 2017. אחת מהטבות אלה היא מענק, שגובהו עד 85,000 ש"ח, לתשלום מס השבח החל על מכירת הדירה. עד אמצע יולי 2017 נמכרו 776 דירות תוך ניצול הטבה זו. עם ביטול החוק בטלה גם ההטבה, ומוכרי הדירות, שהסתמכו על קיום ההטבה, עלולים להידרש להחזירה.
בג&quot;ץ מס דירה שלישית
לוקאס הרדצקי
מריה ואפוסטולוס ווליוטיס (חסידי אומות עולם)
מריה ואפוסטולוס ווליוטיס (Maria Voliotis; Apostolos Voliotis) הם בני זוג שהוכרו כחסידי אומות עולם על ידי יד ושם, בשל סיכון חייהם להצלת יהודים ללא תמורה כספית. הזוג התגורר בכפר לחוניה, באזור הרי הפיליון והעיר וולוס ביוון.
רקע.
במהלך המערכה בבלקן במלחמת העולם השנייה כבשה גרמניה את יוון. בשנים 1943–1944 היא החלה לגרש את יהודי יוון למחנות הריכוז. כ-80,000 יהודים חיו ב-33 קהילות ברחבי יוון. באזור העיר וולוס, שהיא בירת חצי האי פיליון וממוקמת באמצע הדרך בין אתונה מדרום לבין סלוניקי מצפון, חיו כ-1200 יהודים. בספטמבר 1943, התחילו הגרמנים לשלח את יהודי וולוס למחנה אושוויץ, כחלק מהפתרון הסופי.
הגרמנים פנו לרב משה שמעון פסח, רבה של קהילת וולוס, ודרשו לקבל את רשימת היהודים החיים בקהילה. כמו כן, הם דרשו שיארגן התכנסות של יהודי האזור. הרב ביקש מהגרמנים שלושה ימים כדי לארגן את העניין ובמקביל פנה ליהודי העיר והפציר בהם לברוח להרי הפיליון, שבהם היו פרטיזנים יוונים רבים שנלחמו נגד הכובש הנאצי והאיטלקי באזור. לרב פסח היה קשר טוב עם הארכיבישוף היווני באזור יואכים. הרב פסח ביקש את עזרתו של הארכיבישוף, שנענה בחיוב והוציא קול קורא לכנסיות ולנוצרים בסביבה לסייע ולהסתיר יהודים. כתוצאה מהקריאה לבריחה של הרב פסח וכתוצאה מהסיוע של הארכיבישוף היווני, קרוב ל-74% מיהודי וולוס ניצלו מההשמדה.
הצלת משפחת חכים על ידי משפחת ווליוטיס.
בקהילת יהודי וולוס חיו בני משפחת חכים, אליהו, ואחיו לאון (יהודה) חכים. אליהו היה נשוי לאנה, ולהם היו 4 ילדים בגילאי 2–9. אליהו ולאון חכים עסקו במסחר זעיר. בין השאר עסקו ברוכלות ובמסחר בעגלות ברחבי חצי האי פיליון. במהלך השנים ותוך כדי המסחר שהתנהל ברחבי האזור, נוצר קשר חברי, בנוסף לקשר המסחרי, בין אליהו ולאון חכים לבין אפוסטולוס ווליוטיס ואחיו של אפוסטולוס, יוונים נוצרים שחיו בכפר לחוניה בהרי הפיליון. משפחת ווליוטיס הייתה משפחה אמידה. אפוסטולוס היה בעל אדמות שעסק בחקלאות, ובנוסף ברשות משפחתו הייתה חנות גדולה בכפר, ואנשים רבים היו בקשרי מסחר עמו, נוצרים ויהודים גם יחד.
אליהו חכים, אשתו אנה וילדיהם הקטנים, יחד עם אחיו לאון (יהודה) חכים, הגיעו אל חברם, אפוסטולוס ווליוטיס וביקשו ממנו מחסה. אפוסטולוס ואשתו, מריה, הסכימו לכך, ושיכנו את משפחת חכים במבנה השייך למשפחה, בית אריזה שהיה ממוקם ביער הסמוך לכפר. אפוסטולוס לימד את בני המשפחה כיצד לשרוד ביער, מה ניתן לאכול מהעצים והגידולים הרבים באזור. למריה ולאפוסטולוס ווליוטיס, היה ברור כי הם מסכנים את חייהם. הפטרולים הגרמניים ברחבי הרי הפיליון, לא הסתפקו רק בלהודיע לכל תושבי האזור מה יעלה בגורל מי שיסתיר יהודים. הם דאגו גם להוציא אנשים החשודים בכך להורג במקומות ציבוריים, לשרוף בתים וכפרים, לעיתים על יושביהם, כדי להעניש וכדי להרתיע את התושבים היוונים הנוצרים, מפני סיוע והסתרת יהודים ומפני סיוע לפרטיזנים.