Messieurs les noyés de la Seine (בעברית: האדונים הטובעים של הסן) הוא שיר שבוצע על ידי הזמר הבלגי, פוד לקלרק. השיר ייצג את בלגיה בהופעת הבכורה שלה, באירוויזיון 1956. השיר נכתב על ידי רוברט מונטל, והולחן על ידי ז'אן מירט וז'אק סאי. השיר הושר שלישי בסדר ההופעות, לפני גרמניה ואחרי שווייץ.
רקע.
בדומה לשאר שירי התקופה, השיר אופיין בסגנון שאנסון צרפתי. במרכז מילות השיר, עומד אדם שנלכד במערכת יחסים מורכבת, ללא אהבה, ומנסה להתאבד באמצעות טביעה בנהר הסן.
באירוויזיון.
ב-24 במאי 1956, השיר בוצע על ידי לקלרק בתחרות האירוויזיון. מיקומו הסופי של השיר אינו ידוע היות שמארגני התחרות הכריזו על הזוכה בלבד, מעריצים רבים של התחרות טוענים כי השיר סיים במקום השישי עם שתי נקודות. השיר השני של בלגיה בתחרות, "Le plus beau jour de ma vie", בוצע על ידי הזמרת מוני מארק.
חזה מרפרף
חזה מרפרף (פלייל צ'סט Flail chest) הוא מצב בו קטע מכלוב הצלעות נשבר כתוצאה מטראומה גופנית ומתנתק מדופן בית החזה.
חזה מרפרף מתרחש כאשר כמה צלעות סמוכות (לפחות 2) נשברות במספר מקומות (לפחות שני מקטעים בכל צלע) מה שגורם לכך שחלק מדופן בית החזה נע באופן עצמאי. הדבר ניכר בכך שהקטע המנותק נראה כמתנועע בכיוון הפוך לשאר דופן החזה: כשבית החזה עולה המקטע נותר למטה וכשבית החזה שוקע המקטע נותר למעלה, מצב זה מכונה: נשימה פרדוקסאלית.
סימנים ותסמינים.
חזה מרפרף נגרם כתוצאה מטראומה התסמינים העיקריים הם כאבים בחזה וקשיי נשימה. סימן מובהק נוסף הוא הנשימה הפרדוקסאלית (עם זאת הנשימה הפרדוקסאלית עלולה להיווצר בשלב מאוחר יותר, כך שהעדרה אינו מהווה הוכחה לשלילת חזה מרפרף).
התנועה המתמדת של הצלעות השבורות מסיבה למטופל כאבים עזים, הותרת המצב ללא טיפול עלול להוביל לדום נשימה (בנוסף ייתכנו פגיעות נוספות כתוצאה מהחבלה שהובילה לשברים בצלעות).
הקצוות השבורים החדים של הצלעות עשויים לנקב קרומי הפלאורה והריאות ולגרום לפנאומותורקס או פנאומומדיאסטינום.
נשימה פרדוקסאלית
מרילין סטריקלנד
מרילין סטריקלנד (באנגלית: Marilyn Strickland; נולדה ב-25 בספטמבר 1962) היא פוליטיקאית ואשת עסקים אמריקאית ממוצא קוריאני. בנובמבר 2020 נבחרה אל בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס העשירי של מדינת וושינגטון. לצד יאנג קים ומישל סטיל, סטריקלנד היא אחת משלושת הנשים הראשונות בקונגרס ממוצא קוריאני. כמו כן, הוא עתידה להיות היחידה בבית הנבחרים הן ממצוא קוריאני והן ממוצא אפרו-אמריקאי. טרם היבחרה לקונגרס הייתה סטריקלנד גם ראש העירייה ה-38 של טקומה.
ביוגרפיה.
סטריקלנד נולדה בסיאול שבקוריאה הדרומית, בתה של אינמין קים, קוריאנית, ו-וילי סטריקלנד, אפרו-אמריקאי. סטריקלנד ומשפחתה עברו מקוריאה הדרומית לארצות הברית ב-1967 והחליטו להעתיק את מגוריהם למערב ארצות הברית, לעיר טקומה שבמדינת וושינגטון וזאת לאחר שאביה הוצב בבסיס פורט לואיס הנמצא ממערב לטקומה. את התואר הראשון שלה במנהל עסקים עשתה באוניברסיטת וושינגטון ואת השני החליטה לעשות באוניברסיטת קלארק אטלנטה .
לאחר שסיימה את לימודיה האקדמיים הועסקה סטריקלנד בענקית המשקאות, סטארבקס והייתה מנהלת עסק מקוון של החברה, לאחר עבודה זו עבדה סטריקלנד במספר עבודות במגזר הפרטי, ב-2008 נבחרה לכהן כחברת מועצה במועצת עיירת טקומה, לאחר כהונה בת שנתיים היא נבחרה לתפקיד ראשת העיר של טאקומה וכיהנה בתפקיד זה בין 2010 עד ל-2018.
סטריקלנד הייתה האישה האפרו-אמריקאית האפרו-אמריקאית והאסייאתית-אמריקאית בתפקיד ראש עיירת טקומה, היא השתמשה בקשריה בסין ובווייטנאם כדי למשוך לעיר משקיעים זרים, מאמצים אלו הגיעו לשיאם בביקור שערך נשיא סין, שי ג'ינפינג בעיר.
במאי 2010, מועצת האתיקה של טקומה לחצה על סטריקלנד לוותר על הצעה במסגרתה הציע איש עסקים מקומי לסטרקילנד לערוך טיול רשמי ואף הציע לה גם חברות במועדון הנוסע המתמיד של חברה תעופה מסוימת, בסופו של דבר קיבלה סטריקלנד את המלצתה של המועצה ודחתה את הצעתו של איש העסקים.
סטריקלנד עזבה את לשכת העיירה בתחילת 2020 והצהירה על מועמדותה למחוז הקונגרס ה-10 של וושינגטון בבחירות 2020 שתוצאותיהן קבעו את הרכב הקונגרס ה-117, בפריימריז שנערכו ב-4 באוגוסט, סטריקלנד התמקמה ראשונה במירוץ שבו השתתפו כ-19 מועמדים, ביום הבחירות ניצחה סטריקלנד את יריבתה, בת' דוגליו ועל פי התכנון היא צפויה להישבע אמונים ולהיכנס לתפקידה בקונגרס ב-3 בינואר 2021.
עם השבעתה היא צפויה להיות חברת הקונגרס הראשונה שהיא גם ממוצא קוריאני וממוצא אפרו-אמריקאי יחדיו. היא צפויה להיות חברת הקונגרס השלישית ממוצא קוריאני, לפניה נבחרו יאנג קים ומישל סטיל, לפני היבחרה לקונגרס הייתה סטריקלנד גם ראש העיירה ה-38 של טקומה.
אסטוניה באירוויזיון 1995
הנס גודה
הנס פרדריק גודה (בנורווגית: Hans Fredrik Gude; 13 במרץ 1825 - 17 באוגוסט 1903) היה צייר רומנטיקן נורווגי, שעבד בגרמניה. הוא נחשב יחד עם יוהאן כריסטיאן דאהל לאחד מציירי הנוף החשובים ביותר של נורווגיה. הוא כונה עמוד התווך של הרומנטיקה הלאומית הנורווגית. הוא קשור לבתי הספר לציור בדיסלדורף, קרלסרוהה וברלין.
ראשית חייו.
גודה נולד באוסלו בשנת 1825 כבן של אובה גודה, שופט ומארי אליזבת ברנדט.
גודה החל את הקריירה האמנותית שלו בשיעורים פרטיים אצל יוהנס פלינטו, ובשנת 1838 הוא השתתף בשיעורי הערב של פלינטו בבית הספר המלכותי לציור בכריסטיאניה (אוסלו). בסתיו 1841 הציעו לשלוח את גודה הצעיר לדיסלדורף להמשך לימודיו באמנויות.
האקדמיה בדיסלדורף.
באקדמיה לאמנות בדיסלדורף גודה למד אצל יוהאן וילהלם שירמר - פרופסור לציור נוף - שיעץ לו לוותר על שאיפותיו להיות צייר ולחזור ללימודיו הסדירים לפני שיהיה מאוחר מדי. גודה נדחה על ידי האקדמיה, אך משך את תשומת ליבו של אנדראס אכנבאך שסיפק לו שיעורים פרטיים. גודה התקבל לבסוף לאקדמיה בסתיו 1842 והצטרף לשיעור ציור הנוף של שירמר שם התקדם במהירות.
שיעור ציורי הנוף באקדמיה היה חדש באותה תקופה, שכן נוסד רק בשנת 1839 כמקבילה לשיעור ציור הדיוקנאות הוותיק יותר. באותה תקופה ציור דמות נחשב לז'אנר יוקרתי יותר מציור נוף מכיוון שחשבו שרק באמצעות הציור ניתן לבטא את גוף האדם ביופי אמיתי.
בזמן שגודה היה סטודנט, באקדמיה התפתחו שתי מגמות שונות: מגמה רומנטית ומגמה קלאסית. הרומנטיקנים תיארו שממות פראיות ולא מתורבתות עם יערות אפלים, פסגות הרים ומים גועשים כדי להדגים את ההיבטים המפחידים והכוחניים של הטבע. הם השתמשו בצבעים עשירים ורוויים עם ניגודיות חזקה של אור וצל. הקלאסיקאים היו מעוניינים יותר לשחזר נופים מהעבר ההרואי או המיתי ולעיתים קרובות הציבו את הנוף דרך אירועים דתיים או היסטוריים. הקלאסיקנים התמקדו בקווים ובצבעים בהירים בציורים שלהם. באמצעות אכנבאך - המורה הראשון של גודה בדיסלדורף - הוא נחשף למסורת הרומנטיקנית, ואילו דרך שיעוריו של שירמר הוא נחשף למסורות הקלאסיות.
בשנת 1827 הקימו שירמר וקרל פרידריך לסינג אגודה לציורי נוף שנפגשה כמה פעמים בשנה בביתו של שירמר, שם שירמר היה מציע ייעוץ בנוגע לציורי נוף. חמש עשרה שנה לאחר מכן, נכנס גודה הצעיר והשתתף בפגישות האלה, שם חלק על דעתו של שירמר.
בדיסלדורף פגש גודה את קרל פרידריך ליסינג, שנהיה חברו ועמיתו של גודה. מערכת היחסים ביניהם הייתה קרובה כל כך שבסופו של דבר בתו הבכורה של גודה התחתנה עם אחד מבניו של ליסינג. שני האמנים נבדלו זה מזה בסגנון, כאשר ליסינג צייר עבודות היסטוריות דרמטיות, בעוד שגודה מעולם לא הציג אירועים היסטוריים בציוריו.
גודה שימש כמורה לסטודנטים באקדמיה עד 1844, לפני שעזב להתגורר באוסלו.
ב־25 ביולי 1850 נישאה גודה לבטסי שרלוט אנקר (1830–1912), בתו של הגנרל אריק אנקר, בכריסטיאניה (אוסלו).
פרופסור בדיסלדורף.
בשנת 1854 מונה גודה לפרופסור לציור נוף באקדמיה במקומו של מורו לשעבר שירמר. גודה היה בן עשרים ותשע כשהתמנה, והיה הפרופסור הצעיר ביותר באקדמיה. מינויו היה פוליטי בחלקו - בסכסוך בין ריינלנד לאינטרסים הפרוסים, גודה נתפס כמועמד נייטרלי מאחר ששורשיו היו נורווגיים. גודה הומלץ לתפקיד על ידי מנהל האקדמיה וילהלם פון שדו, אך רק לאחר שאנדראס אכנבאך, אוסוולד אכנבאך ולסינג סירבו לתפקיד בגלל שכר נמוך.
במהלך כהונתו היו לגודה תלמידים פרטיים בנוסף לשיעורים הרגילים שלו. בשנת 1857 מסר גודה את התפטרותו, וציין רשמית את השיקולים המשפחתיים ומצבו הבריאותי כסיבות להתפטרות.
גודה זכה ליחס טוב יותר מהאקדמיה לאחר שסיים את תפקידו, ולקח לו חמש שנים תמימות לעזוב את דיסלדורף סופית. אף על פי שפרופסורים באקדמיה התלוננו כי תורתם מונעת מהם לבצע עבודות משתלמות יותר, גודה הצליח למכור מספיק עבודות כדי להרשות לעצמן בית צנוע בדיסלדורף.
ויילס.
רבים מעמיתיו של גודה עברו מהאקדמיה בדיסלדורף למכוני אמנות אחרים, אך גודה החליט לחפש קשר ישיר יותר עם הטבע. גודה הכניס דריסת רגל בשוק האמנות הבריטי בשנות ה -50 של המאה ה-19 לאחר שעבודותיו התקבלו לגלריות של פרנסיס אגרטון. בסתיו 1862 יצא גודה לויילס, מקום שנודע בנופים הציוריים שלו, כבר הייתה בו של מושבה של אמנים בריטיים. גודה היה אחד האמנים הנורווגים הראשונים שחיו בצורה כזו. גודה שכר בית המשקיף על נהר לדר ושם צייר את אחד הגשרים הרומיים העתיקים שהיה פופולרי בקרב אמנים המושבה.