גישה זו באה לנתח לזהות ולאפיין את כל הסיכונים אשר עלולים להתרחש בכל אחד משלבי ייצור המזון. השיטה מגדירה "נקודות סיכון" הנבדקות כדי למנוע אפשרות של זיהומים כימיים ביולוגים ופיזיים, החל משלב הגידול החקלאי, דרך עיבודו בקו הייצור ועד המוצר המוגמר המגיע לצרכנים.
השיטה פותחה בשנות השישים של המאה ה-20 על ידי החברות פילסברי (Pillsbury) ו-NASA ומעבדות צבא ארצות הברית, כדי לתת מענה לצורך באספקת "מזון בטוח ב-100%" לאסטרונאוטים של תוכנית החלל.
עד אז נבדקו מדגמית רק המוצרים הסופיים אך לא ניתן לדגום את כולם. שיטת HACCP מציעה ניתוח של כל הסיכונים בתהליך הייצור ועד לקבלת המוצר המוגמר, מתוך הנחה שאם כל התנאים מתקיימים אזי התוצר הסופי יהיה בטוח.
שבעת העקרונות של HACCP.
העקרונות המנחים את השיטה פורסמו ב-Codex Alimentarius Commission, התקן הנפוץ בעולם למזון בטוח שיש עליו הסכמה בינלאומית:
שיטת HACCP מגובה גם על ידי תקן ISO 9000:2000 המהווה סידרה של תקני איכות בינלאומי הכוללים נהלים והנחיות לאבטחת מערכת ניהול איכות יעילה בארגון בכל תחום בתעשייה ובמתן שירותים.
תקן ISO 22000 עוסק בבטיחות מזון ואינו מייתר את HACCP.
Music for the Masses
Music For The Masses (מוזיקה להמונים) הוא אלבום האולפן באורך מלא ה-6 (האלבום ה-8 בסה"כ) של הלהקה הבריטית, דפש מוד (Depeche Mode).
האלבום הפך להיות האלבום המצליח ביותר של הלהקה עד אז בארצות הברית, והגיע למקום 35 במצעד האלבומים האמריקאי - The Billboard 200.
בבריטניה, האלבום הגיע למקום 10 במצעד האלבומים הבריטי.
תדירות נייקוויסט
קוליפורם
קוליפורמים (Coliforms) הוא שם כולל לקבוצת חיידקים שרובם שוכנים דרך קבע במערכת העיכול של בעלי חיים.
קבוצת הקוליפורמים אינה מהווה קבוצה טקסונומית רשמית, ולא תמיד קיימת בהירות בנוגע למיני החיידקים המשתייכים אליה. החיידק המזוהה ביותר עם קבוצת הקוליפורמים הוא "Escherichia coli", הידוע יותר בשמו המקוצר "E. coli" (אי קולי). מין זה העניק לקבוצת הקוליפורמים את שמה ("דמויי קולי").
הקוליפורמים הם חיידקי מתג (בצורת מוט) אווירניים אובליגטוריים או אל-אווירניים פקולטטיביים. הם מבצעים כולם תסיסה לקטית, במהלכה הם מפרקים את הדו-סוכר לקטוז לחומצה לקטית. הם אינם מייצרים נבגים וכולם חיידקים גראם-שליליים.
בעל התניא
נקודות השוויון
דוד אזולאי
דוד אזולאי (5 במאי 1954, ב' באייר ה'תשי"ד – 30 באוקטובר 2018, כ"א בחשוון ה'תשע"ט) היה השר לשירותי דת בממשלת ישראל ה־34 וחבר הכנסת מטעם סיעת ש"ס במשך כ-22 שנה. כיהן גם כסגן שר הפנים תחת השר אלי ישי (2001 - 2003) שימש בכנסת ה־15, ובכנסת ה־18 כיושב ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה (עד 2011), ולאחר מכן, כיושב ראש הוועדה לפניות הציבור. היה גם יושב ראש ועדת משנה לנושא ביטחון פנים.
ביוגרפיה.
נולד במקנס למסעוד ופרלה, מצאצאי החיד"א. בשנת 1963, בגיל 9, עלתה משפחתו לישראל והתיישבה ברכסים. כנער התייתם מאביו, ולמד בבית הילדים ציון-בלומנטל. בהמשך למד בישיבה התיכונית הראשון לציון בחיפה, ושירת בצה"ל כחובש קרבי. לאחר שיחרורו, למד בסמינר למורים "חזון יחזקאל", ועבד כמורה בעכו בה התגורר, וגם ניהל בית ספר של החינוך העצמאי בעיר. עסק בחינוך עד לשנת 1993. במקביל, כיהן כחבר מועצת העיר עכו מטעם אגודת ישראל במשך שלוש קדנציות, מ-1978 עד 1993. בין היתר היה ממונה על שירותי הרווחה, וחבר הנהלת רשת המתנ"סים העירונית. היה מקורב לרב העיר הרב שלום לופס.
בשנים 1993–1996 כיהן מטעם משרד הפנים כסגן ראש המועצה, ולאחר מכן כראש המועצה האזורית נחל עירון (שפורקה לאחר מכן למעלה עירון ובסמ"ה). היה חבר הוועדה הקרואה של המועצה הדתית קריית-אתא, וחבר המועצה הממונה ביישוב חצרות יוסף, שהוקם עבור עולים מאתיופיה.
פעילות פרלמנטרית.
בשנת 1996 נבחר לראשונה לכנסת, ומהכנסת הארבע עשרה כיהן ברציפות כחבר כנסת במשך כ-22 שנים ברציפות עד מותו.
בשנים 2000–2001 כיהן כיו"ר ועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת. הרבה לעסוק בזכויות אסירים, נושא שהיה קרוב ללבו, וקיים סיורים רבים בבתי כלא.
בשנים 2001–2003 כיהן כסגן שר הפנים בממשלתו הראשונה של אריאל שרון. במהלך כהונתו במשרד הפנים מונה על ידי שר הפנים אלי ישי, לעמוד בראש צוות מקצועי שיפעל לבדיקת מעמדם של בני הפלאשמורה - ביתא ישראל ששהו במחנות באתיופיה. בצוות המקצועי היו חברים הרב שלמה משה עמאר, אז אב בית דין בפתח תקווה, שריכז את המחקר ההלכתי, דוד אפרתי לשעבר ראש מינהל האוכלוסין במשרד הפנים, ואז ראש מועצת הר אדר, הרב יוסף הדנה רבה של יהדות אתיופיה, ועורך הדין חיים קנר, עוזרו של אזולאי, שריכז את פעילות הצוות. בעקבות הוועדה ופסיקת הרב עובדיה יוסף, התקבלה החלטת ממשלה לאפשר כניסתם של שארית יהודי אתיופיה.
לאחר הבחירות לכנסת השמונה עשרה נבחר לכהונה נוספת כיו"ר ועדת הפנים והגנת הסביבה. ב-2011, הוא פינה את כיסאו לחברו לסיעה אמנון כהן, והתמנה ליושב ראש הוועדה לפניות הציבור.
בבחירות לכנסת ה-19 הוצב במקום השמיני ברשימת ש"ס. לאחר הבחירות היה חבר בוועדת הפנים והגנת הסביבה, בוועדה המיוחדת לפניות הציבור, בוועדת הכנסת ובוועדת הכספים.
בבחירות לכנסת העשרים הוצב במקום החמישי ברשימת ש"ס, ועם הרכבת הממשלה החל לכהן כשר לענייני דתות, מחודש מאי 2015. מעט לאחר כניסתו לתפקיד, התבטא בחריפות כנגד הרפורמים ואמר כי אינו יכול להגיד שהם יהודים, לאחר שדבריו עוררו סערה, סייג אותם. כשר הממונה התנגד למתווה הכותל.
בכהונתו בכנסת היה אזולאי גם חבר בוועדת הכספים, ובוועדת החוץ והביטחון. חבר בשדולות למען הדיור הציבורי, למען העסקה ישירה, למען השתלבות תעסוקתית של המגזר החרדי, למען אנשים עם מוגבלויות, למען חיזוק הפריפריה, ולמען השלטון המקומי. כן היה יו"ר השדולה למניעת הגירה בלתי חוקית לישראל. כן פעל לסבסוד משפחתונים וצהרונים למשפחות מעוטות יכולות, לסיוע של משרד הבריאות לילדים נכים, ולסיוע למפוני גוש קטיף.
חקיקה.
במהלך כהונתו בכנסת הגיש אזולאי כ-780 הצעות חוק, ויזם מספר חוקים, ובהם:
מחלתו ומותו.
התמודד כ-13 שנה עם מחלת הסרטן. ב-14 במרץ 2018, עקב החמרת המחלה שתקפה אותו, התפטר מהכנסת, ואת מקומו בכנסת תפס בנו, ינון אזולאי, שמוקם במקום ה-16 ברשימת ש"ס בבחירות לכנסת העשרים. הוא המשיך לכהן כשר לענייני דת עד 12 באוקטובר, אז החליף אותו השר אריה דרעי, עקב החמרת המחלה.
ב-30 באוקטובר 2018 נפטר מהמחלה. בהלווייתו השתתפו אלפים בהם השרים אריה דרעי, מירי רגב, זאב אלקין. הספידוהו הרבנים שלום כהן, יצחק יוסף, ושלמה משה עמאר. נקבר בבית הקברות סנהדריה בירושלים. יום לאחר מותו, קיימה הממשלה ישיבת אבל, ובנובמבר, שלושה שבועות לאחר מותו, קיימה מליאת הכנסת ישיבת אבל נוספת.
חיים אישיים.
דוד אזולאי היה נשוי לפנינה ואב לארבעה, אחד מהם חבר הכנסת ינון אזולאי.
ב-2016 לאחר שנות מגורים רבות בעכו, עבר להתגורר בקריית שמואל בחיפה.
יחיא אלשיך
הרב יחיא אלשיך הלוי (י"ג בתמוז תרע"ה, 25 ביוני 1915 - כ"א בחשוון תשנ"ז, 3 בנובמבר 1996) היה רב תימני שהתפרסם בבקיאותו הרבה וזכה בחידון התנ"ך העולמי.
קורות חייו.
נולד בצנעא, בירת תימן, בחודש תמוז שנת תרע"ה. משפחת אלשיך הייתה ידועה כמשפחת רבנים, בהם הרב נתנאל, אביו של הרב יחיא. בגיל 6 התייתם יחיא מאביו וגדל אצל סבו, רבי יחיא עוזרי.
בגיל צעיר הוכר כבעל זיכרון נדיר וידע בעל פה את פרשיות השבוע עם תרגום אונקלוס. רבו המובהק היה רבי סעיד עוזרי, ראש ישיבת בית אלאוסטא. למד בלילות במשך שנים אצל הרב חיים כסאר, שהיה אז ראש ישיבת בית אלשיך, ולמד שם תורה גם מהרב ישראל עוזרי והרב חיים חובארה. הוא למד בנערותו את התלמוד, את המדרשים ואת כתבי הרמב"ם.
הרב אלשיך היה מראשי ישיבת בית אלשיך בצנעא. כשעלה לישראל בשנת תש"ט (1949) נלקחו ממנו מאות ספרים וכתבי יד עתיקים, שקיבל כירושה מאבותיו. דבר זה ציער אותו ואף השפיע על מצבו הבריאותי. לאחר שעלה לירושלים למד בישיבת מרכז הרב.
הרב אלשיך נהג לנאום במחנות העולים של יהודי תימן כדי לחזק בקרבם את שמירת המסורת. הוא בלט בקריאה ליהודי תימן להצביע לרשימת הפועל המזרחי ובעקבות כך הוכה לעיתים בידי אנשי מפא"י.
הרב אלשיך ביקש להתגורר בירושלים ועל כן סירב לקבל משרות רבניות בנגב ובהרצליה והתפרנס בדוחק רב. למרות בקיאותו הגדולה סירב אלשיך לקבל משרת רבנות רשמית ועבד לפרנסתו כמגיה ספרי תורה במשרד הדתות.
רבים היו מגיעים אליו כדי שיברך אותם וכדי להתייעץ איתו. הוא גם היה בקיא ברפואה עממית ועזר לחולים להירפא בעזרת צמחי מרפא ומרקחות שהיה מכין בביתו. בסוף ימיו הקים הרב אלשיך בירושלים את ישיבת בית אלשיך מחדש. הרב אלשיך נפטר בגיל 82 בכ"א בחשוון תשנ"ז, ונקבר בהר המנוחות.
חידון התנ"ך.
בשנת 1958 השתתף בחידון התנ"ך המחוזי בירושלים וביחד עם עמוס חכם ייצג את מחוז ירושלים בחידון הארצי. בחידון עצמו הגיע למקום השלישי, לאחר חכם ויצחק שלו. בשנת 1961 התמודד הרב אלשיך שוב, זכה בחידון הארצי והעפיל לחידון העולמי. בתום החידון הגיעו הרב אלשיך ויריבתו העיקרית, המתמודדת מברזיל, הפרוטסטנטית יולנדה דה סילבה, למספר המקסימלי של הנקודות. לאחר התייעצות של השופטים הוחלט לשאול את שני המתמודדים שאלה נוספת, שעליה קיבל הרב אלשיך מספר נקודות רב יותר וזכה בחידון. הוא ענה על השאלות תוך שליטה מוחלטת בתנ"ך וציטוט קטעים שלמים בעל פה. ביומנו הוא תיאר את שמחת הקהל שנכח באולם:
דמותו היוותה השראה למערכון על חידון התנ"ך, בה גילם אותו אריק איינשטיין.
אלי אפללו