קליר עלה לארץ ישראל בשנת 1934 ומיד פנה לעסקי תעשייה וייצור. את מפעלו הראשון הקים ברמת גן בשותפות עם שמואל זקס - "ארגמן מפעלים לצביעת טקסטיל בע"מ" - שהיה מפעל חייו, בו השקיע את מרב מרצו ובו יישם את רעיונותיו. "ארגמן" נמנה עם המפעלים הפרטיים הראשונים בארץ, שהנהיגו מועצות ייצור משותפות להנהלה ולעובדים, בהתבסס על שיטת הנורמות והפרמיות. הוא השקיע מאמץ רב ברווחת עובדיו והעניק מלגות לימודים לילדיהם. קליר נחשב לאחד הראשונים בקרב התעשיינים שמצא שפה משותפת עם ההסתדרות, למרות הביקורת שלו על ההסתדרות המחבלת בפריון העבודה ופוגעת במשק. בשנת 1962 השבית קליר מפעל של ארגמן בבני ברק בגלל ניסיון של ועד העובדים להתערב בהסדרי העבודה במפעל. בשנת 1966 נענה לקריאת הממשלה ליישם את מדיניות פיזור האוכלוסין ולהקים מפעלים בעיירות פיתוח. קליר העתיק ליבנה את "ארגמן", שהייתה, בינתיים, לתשלובת גדולה שהעסיקה מעל ל-1,000 עובדים..
קודם לכן, ב-1953, התנדב אברהם קליר לשמש מנהל מחלקת העור והטקסטיל במשרד האספקה והקיצוב. כאיש "הדולר לשנה", מילאו בשנים הראשונות למדינה מספר תעשיינים תפקידים בכירים בממשלה, חלקם ביוזמתם וחלקם ביוזמתה של ההתאחדות.
באפריל 1962 נבחר לנשיאות הוועד הארצי של קק"ל וקרן היסוד כנציג התאחדות התעשיינים. בפברואר 1962, קיבל על עצמו להיות יו"ר הנשיאות של התאחדות בעלי התעשייה, במקומו של יהודה בר נתן, לאחר שבתחילה סירב לקבל את התפקיד. במשך שנים רבות, לפני שנתמנה לתפקיד זה וגם לאחר שסיימו, מילא קליר תפקידים מרכזיים בהתאחדות ובמשך 20 שנה כיהן ברציפות כחבר הנשיאות.
קליר היה ראש הרשימה הפרוגרסיבית בבחירות למועצת עירית רמת גן. בשנים 1947-1953 היה חבר מועצת עיריית רמת גן מטעם המפלגה הפרוגרסיבית. בשנת 1949 ביקש לקדם בנייה לעולים חדשים בעיר, דרישה שתאמה את עמדת מפלגות הפועלים ונגדה את עמדת הסיעות האזרחיות בעיר.
בשנים הבאות שימש חבר במועצת המנהלים של בנק לאומי לישראל ושל מפעלי ים המלח. כמו כן, היה חבר הדירקטוריון של הטכניון, חבר מועצת הנאמנים של האוניברסיטה העברית בירושלים, חבר הנהלת "אורט" וחבר דירקטוריונים של חברות שונות. בשנת 1972 היה חבר ועדת החקירה בראשות השופט אלפרד ויתקון בעניין "נתיבי נפט".
ביוני 1976 העניקה ההתאחדות לאברהם קליר את "פרס התעשייה". שנה לאחר מכן, ביום העצמאות 1977, הוענק לו פרס ישראל "על שירות חיים למופת בעבודה ובתעשייה". הוא היה התעשיין הראשון שזכה בתואר הזה.
במרץ 1978, הגשים קליר רעיון נוסף - הקמת קרן למימון פרויקטים חברתיים למען הקשישים ונוער טעון טיפוח. הקרן הוקמה על ידי בנק לאומי לישראל לציון שנתו ה-75. אברהם קליר הועמד בראש הקרן.
ביום העצמאות 1985 נמנה קליר עם 12 מדליקי המשואות בהר הרצל, כמייצג דור המייסדים של התעשייה בארץ.
מפעל חיים אחר של קליר היה הקמתו של "בית צבי" ברמת גן, להנצחת זכרו של בנו , שנפל במלחמת העצמאות.
הדרך העולה מבית צבי להר הבנים נקראת משעול נעימה ואברהם קליר.
כנופיית העץ העליז
כנופיית העץ העליז (באנגלית: "Happy Tree Friends") היא סדרת אנימציה מבוססת פלאש מבית היוצר של "מונדו מדיה". הסדרה הפכה מאז יציאתה לתופעת אינטרנט. הסדרה, אשר החלה את דרכה באופן בלעדי באינטרנט, צברה קהל מעריצים גדול ופילסה את דרכה אל הטלוויזיה, בעיקר לערוצים המיועדים לצעירים. מדי חודש יצא לאור פרק חדש באתר הרשמי.
באתרה הרשמי של הסדרה מוצהר כי היא "לא מיועדת לילדים קטנים". על אף אופייה ומראה הילדותי, הסדרה נושאת אופי אלים ובמהלכה מוצג לא אחת דם ואנימציות של פציעות קשות או מוות. התיאור הגרפי בתוכנית מוצג באופן מוגזם.
בתוכנית כמעט ואף פעם לא מתקיים דו-שיח בין הדמויות; אך אם וכאשר הדמויות מדברות, הדיבור שלהם מעוות ובלתי ניתן להבנה.
על התוכנית.
חיות צבעוניות וחמודות הנקלעות לסיטואציות אלימות. יש המשווים את האלימות בתוכנית לקטעי המוות של קני מק'ורמיק מהסדרה סאות' פארק ואיטצ'י וסקראטצ'י ממשפחת סימפסון. הניגוד בין סגנון הציור החמוד המזכיר את סדרת ההנפשה לילדים "דובוני אכפת לי", ובין האלימות הגרוטסקית בסדרה, יוצר אפקט של הומור שחור בוטה. בנוסף, התוכנית היא מתוכניות ההנפשה מבוססות הפלאש הראשונות שהופקו לטלוויזיה ולא לאינטרנט.
פורמט.
פרק ממוצע של Happy Tree Friends אורך כ-1–3 דקות. בפתיחה מופיע הלוגו של התוכנית מעוטר בדמויות המופיעות בו. בדרך כלל מופיעות בין 1–5 דמויות בכל פרק, אך עם זאת ישנם פרקים ארוכים יותר בזמן ורבים יותר בדמויות. הפרק מתחיל בסיטואציה יומיומית מחיי הדמויות: כיסוח הדשא, קניית גלידה, ארוחה משפחתית וכו' אלא שלפתע בעקבות טעות, חוסר מזל או הפרעה נפשית של אחת הדמויות מתחילה מערבולת של אלימות, דם, איברים פנימיים ומוות. בפרקים, הדמויות כמעט ולא מדברות והקולות המופקים מהם מסתכמים בקריאות שמחה, תמיהה, כעס וצרחות פחד ואימה. הפרק מסתיים בלוגו התוכנית אשר בצידו רשום מוסר השכל הקשור באופן אירוני או בלשון המעטה לאירועים אשר קרו באותו פרק, לדוגמה: "לא לשכוח להוציא שעווה מהאזניים" או "על דשא רטוב מסוכן ללכת". הדמויות אף פעם לא נהרגות סופית, כך שהן חיות לנצח וחוזרות לחיים בפרק הבא בו הן תופענה.
האלימות וההומור בתוכנית.
התוכנית מציגה רמת אלימות גרפית גבוהה מאוד שלא נהוגה בהנפשה הומוריסטית (ז'אנר האנימה שגם הוא אלים לעיתים, איננו משתייך לז'אנר הנפשה הומוריסטית). ככל הנראה הושפעו יוצרי הסדרה באופן משמעותי מהלוני טונס, אלא שהאלימות הבוטה נלקחה מספר צעדים קדימה - גם רמת האלימות גברה וגם מושאי האלימות התרחבו - היוצרים אינם חוששים מלהתעלל בדמויות המשתייכות למגזרים שהתעללות בהם נחשבת לא תקינה פוליטית במיוחד כנכים, הלומי קרב, בעלי מוגבלות שכלית לצד הדמויות הרגילות. ההומור שהתוכנית מציגה משתלב היטב עם המגמה המזוהה עם הקומדיה בשנות ה-2000 המוקדמות: בעוד שבשנות ה-90 נזהרו סטאנדפיסטים וקומדיות לצחוק על נושאים הנחשבו מוקשים בכל הקשור לתקינות פוליטית, בשנות ה-2000 הם לא חוששים יותר מלצחוק על אף אחד. בישראל ניתן למצוא צורה זו של הומור הצוחק על כל הקבוצות באוכלוסייה (אם כי בצורה אלימה בהרבה פחות) בסדרת ההנפשה הסאטירית מ.ק. 22.
דמויות.
בעשרות פרקיה של הסדרה הופיעו כ-23 דמויות שונות. באופן מעט מפתיע, הדמויות הבריאות נוטות כמעט תמיד למות ואילו הדמויות בעלות הנכות נוטות לשרוד (לפחות באחוזים גבוהים יותר מהאחרות), זאת למרות שהאחרונות הן בדרך כלל הגורם למותן של הראשונות. הדמות החכמה ביותר בסדרה, סניפלס, מת בכל פרק בו הוא משתתף, בעוד הדמות הטיפשה ביותר, לאמפי, נוטה לשרוד את האסונות בסדרה.
!Ka-Pow.
ב-2008 יצאה סדרת ספין אוף ל-Happy Tree Friends הנקראת !Ka-Pow אשר מכילה 4 מערכונים:
כל המערכונים מכילים פרק אחד בלבד חוץ מ-Buddhist Monkey אשר מכיל 3 פרקים.
דיסקוגרפיה.
יוצרי הסדרה משחררים מפעם לפעם DVD-ים עם מקבץ פרקים, פרקי בונוס מיוחדים ופרטים על הליך ההפקה של כל סרטון וסרטון.
רשימת הDVD-ים:
נמלטים
נמלטים (באנגלית: Prison Break) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוגת דרמה המשכית שארבע עונותיה הראשונות שודרו ברשת פוקס החל מ־29 באוגוסט 2005 ועד ל־15 במאי 2009. העונה החמישית שודרה כעבור כ-8 שנים, מ-4 באפריל ועד ל-30 במאי 2017. עלילת הסדרה בעונה הראשונה סובבת אחר מייקל סקופילד (ונטוורת' מילר), המנסה לחלץ מהכלא את אחיו, לינקולן בורוז (דומיניק פרסל), עליו נגזר עונש מוות על רצח שלא ביצע. הסדרה הופקה על ידי פול שורינג.
בישראל שודרה הסדרה בערוץ yes stars 2, ולאחר מכן ב-yes stars Action בלוויין ובערוץ סטאר וורלד ב־HOT עד 2009. הצלחת הסדרה גרמה למפיקים לשנות את התסריט כדי להוסיף עונות נוספות, מעבר לאלה שתוכננו מראש. ב-12 בדצמבר 2017 הודיע דומיניק פרסל בחשבונו באינסטגרם כי עתידה לצאת עונה שישית לסדרה. ב-4 בינואר 2018 אישרה רשמית רשת FOX כי העונה ה-6 נמצאת בשלבי פיתוח מוקדמים, ואולם באוגוסט 2019 FOX הודיעה על ביטולה.
ההשראה.
מקור ההשראה לסדרה הוא רעיון שהוצע לתסריטאי פול שורינג על ידי חברתו, על פיו תתבסס העלילה על אדם שיכניס את עצמו לכלא בכוונה, על־מנת לברוח משם אחר כך. בהמשך, הוסיף שורינג לעלילה את האח שהורשע על לא עוול בכפו ואת הקנוניה הנרקמת סביבו. ב-2003 העלה שורינג את הרעיון בפני אולפנים שונים, בהם גם אולפני פוקס, אך נדחה. העלייה בפופולריות של סדרות מתח שבועיות כגון "אבודים" ו־"24", הביאו את אולפני פוקס להימלך בדעתם, והם החלו בהפקת הסדרה ב-2004.
עלילת הסדרה.
מוטיב עלילתי בולט לאורך רוב פרקי הסדרה הוא מאבק מוחות של הדמות הראשית, מייקל סקופילד מול ארגון צללים בשם "החברה". בכל פרק מתגלה נדבך נוסף בתוכנית המורכבת של מייקל ומנגד - מאמצי "החברה" להכשילו. זאת, למעט בעונה הראשונה, בה זהות האויב טרם נודעה למייקל וחבריו, ובעונה החמישית (לאחר פירוק ה"חברה"), בה מייקל וחבורתו נלחמים מול דאעש ו"פוסידון" - סוכן CIA שערק.
עונה 1.
על ידי ראיות מפוברקות מורשע לינקולן בורוז, אחיו הגדול של מייקל, ברצח של טרנס סטדמן, אחיה של סגנית נשיא ארצות הברית. על לינקולן נגזר עונש מוות, כשההוצאה להורג מתוכננת להתבצע בעוד זמן לא רב באמצעות כיסא חשמלי. חרף הרשעתו מתעקש לינקולן שהוא חף מפשע, ושהוא הופלל בזדון. אחיו של לינקולן, מייקל סקופילד, מחליט להיחלץ לעזרתו.