בהמשך השיר, יתלהב הבחור מדמותה של העלמה ולא מהנדוניה המוצעת לו, ו"על מטאטא רכוב יבוא" בהתאם למעשה הכשפים, כביכול, שרוקחת הדוכיפת.
סופו של שיר העם התמים אינו אופטימי כדרכו של שיר-עם רגיל; נבואתה של הדוכיפת לא התקיימה, והנערה ממשיכה להמתין ולחפש. ביאליק, טוענת לאה גולדברג, אינו מלגלג באירוניה על גורלה של הנערה, אלא מביט בה בחיוך של מבוגר טוב לב. הסוף איננו טרגדיה אלא חיוך. מצטרפים לאינטרפרטציה של "הסוף הטוב" זיוה שמיר והלל ברזל. לעומתם טוענים פישל לחובר ועדי צמח שלשיר התמים יש במפורש סיום טראגי.
החרוז.
משקלו הטרוכיאי של השיר הקליל, הבתים המרובעים בעלי החריזה המובהקת של א-א, ב-ב, ג-ג, ד-ד, וכו' מתאימים לשיר עממי קלאסי, והרושם הכללי הוא של פשטות צורנית. אך לאמיתו של דבר יוצר ביאליק "להטים" בשירו, טוענת לאה גולדברג.
החריזה בשיר מגובשת ורבגונית. לדוגמה: בשלושה מקרים נחרזת בשיר מילה אחת עם מילה בעלת צליל זהה, אך במשמעות שונה ובאיות, שהוא לעיתים זהה ולעיתים שונה. בבית הרביעי: "רִמּוֹן פָּז שָׁם יֵשׁ בֵּין עָלָיו / אַךְ אֵין מִי שֶׁיְּבָרֵךְ עָלָיו"; בבית השביעי: "וְנוֹצָה רַכָּה שְׁמוּרָה עִמִּי / מְרוּטָה בְּעֶצֶם יָד שֶׁל-אִמִּי"; ובבית המסיים את דברי הדוכיפת: "שְׁתֵּיהֶן לָךְ – וּבְרֶגֶל קַלָּה / לִקְרַאת דּוֹדֵךְ בֹּאִי, כַּלָּה!"
החריזה איננה שגרתית גם מבחינות אחרות: "חִדֶּקֶל" - "דֶּקֶל" - שני שמות עצים שמגיעים מספירות שונות; "לֹא בְּמֹהַר וְלֹא בְמַתָּן כִּי בְאַהֲבָה בָּךְ אֶתְחַתָּן" (ההגייה היא בהברה אשכנזית) - שם עצם עם פועל; "חוּגִי" - "זוּגִי", שם פועל עם שם וכינוי, וכיוצא בזה. בניגוד למשוררים רבים, אין ביאליק משתמש בחריזה של תיבה אחת בלבד אלא בחריזה של הברה שלמה: "חֲלוֹמוֹ" - "שְׁלוֹמוֹ". או בצורה מורכבת יותר: "מִּשְׁכָּבוֹ" - "יָבֹא", או "הַשָּׁמַיְמָה" - "נִתְקַיְּמָה". וכך, באמצעות החריזה המגוונת, בעלת יסוד ההפתעה הצלילית, מבטל ביאליק את השעמום של חרוז הצמדים, וכאשר הוא מערב חרוזים מורכבים בפשוטים ביותר, הוא משמר בלבו של הקורא את תחושת הפשטות והעממיות.
החרוזים המגוונים, הפנטזיה ומעשי הכשפים בתפאורה, ההרמזים מהמקורות, המוטיבים היהודיים הברורים, יוצרים תמהיל הרמוני של שיר עם קלאסי, אך בעל אווירה ברורה של עיירה יהודית.
הזמר.
לשיר "בין נהר פרת ונהר חידקל" יש ביצועים רבים. יוסף חיים ברנר כתב על זמרתו כבר בשנת 1911 בסיפורו "עצבים": "מאחד הבתים יצאה נערה [ ...] כשהיא מזמזמת מילודיה ערבית קלה, נעימה ומטעימה את פסוקי 'שיר-העם' משל המשורר: "צפור-זהב, עופי, חוגי, ובקשי לי בן-זוגי". הלחן הוא של המלחין הערבי עת'מאן אל-מוסלי, שאותו הוא חיבר במקור לשיר "קַדֻכּ אֶלְמָיָאס" (قدك ألمياس).
ברכה צפירה כתבה בספרה "קולות רבים", שהיא עצמה התאימה את שירו של ביאליק ללחן הערבי, אך דברי ברנר מוכיחים שהחיבור נעשה כבר קודם לכן. צפירה אכן שרה לראשונה את השיר בעיבודו של נחום נרדי. בשנת 1968 היא חזרה על ההקלטה, כשהיא פותחת אותה בביצוע השיר המקורי הערבי, ממנו הושאל הלחן.
בין המבצעים הנוספים: נינה ברלי, מרים אביגל, נחמה הנדל, נתניה דברת, עפרה חזה ואחרים.
לשיר חוברו גם כמה לחנים נוספים מאת דוד נובקובסקי, ידידיה אדמון, ניסן כהן, גיל אלדמע ומאוחר יותר גם איה כורם. כורם ביצעה את גרסתה לשיר בפסטיבל הזמר והפזמון בשנת 2013, ושנתיים לאחר מכן הוא יצא באלבומה הלב הזה, המשומש תחת השם "ציפור זהב".
ליניק
פטר שיירטו
ג'ים צ'ונס
ג'יימס בארנט "ג'ים" צ'ונס (באנגלית: James Bernett "Jim" Chones; נולד ב-30 בנובמבר 1949) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגות ה-ABA וה-NBA בין השנים 1972–1982. בעונת זכה באליפות ה-NBA כשחקן לוס אנג'לס לייקרס, ולאורך 10 עונותיו בשתי הליגות העמיד ממוצעים כוללים של 12.5 נקודות, 8.2 ריבאונדים ו-1.6 אסיסטים למשחק.
קריירת מכללות.
צ'ונס נולד וגדל בעיר ראסין שבוויסקונסין, ובשנת 1969 החל ללמוד באוניברסיטת מרקט אשר במילווקי הסמוכה. בעונתו הראשונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה, 1970/1971, קלע 17.9 נקודות ואסף 11.5 ריבאונדים בממוצע למשחק, והוביל את ה"גולדן איגלס" לשלב שמינית גמר טורניר אליפות המכללות (NCAA Sweet Sixteen), תחת המאמן חבר היכל התהילה של הכדורסל אל מקגווייר. לקראת סיום עונתו השנייה, במהלכה רשם ממוצעים של 20.6 נקודות ו-11.9 ריבאונדים למשחק, קיבל הצעת חוזה מקבוצת ליגת ה-ABA ניו יורק נטס, ועזב את מרקט בעת שעמדה על מאזן ניצחונות מושלם 21–0. בכך, היה השחקן השני בתולדות ליגת המכללות אשר עוזב לליגה מקצועית לפני סיום לימודיו האקדמיים. על אף שעזב את קבוצתו לפני תום העונה, נבחר צ'ונס לחמישיית העונה של ליגת המכללות (First-team All-American).
קריירת משחק מקצועית.
בקיץ 1973 אכן הצטרף צ'ונס לנטס, על אף שנבחר על ידי לוס אנג'לס לייקרס בבחירה ה-31 של דראפט ה-NBA 1973. לאחר עונה אחת בניו יורק עבר לשחק בקבוצת קרוליינה קוגרס, אף היא מה-ABA; בשתי עונותיו בליגה העמיד ממוצעים כוללים של 13.1 נקודות ו-7.5 ריבאונדים למשחק.
לקראת עונת עבר לשחק בקליבלנד קאבלירס מה-NBA, אשר רכשה את הזכויות עליו. ב-5 עונותיו עם הקאבלירס היה אחד השחקנים הבולטים של הקבוצה, לצדם של בינגו סמית', אוסטין קאר וקמפי ראסל, ותרם 14.3 נקודות ו-9.5 ריבאונדים בממוצע למשחק. בעונת העפילה קליבלנד לגמר האזור המזרחי, לראשונה בתולדותיה, בטרם הודחה על ידי האלופה שבדרך – בוסטון סלטיקס.
באוקטובר 1979 הועבר בטרייד ללייקרס, תמורת דייב רוביש ובחירת דראפט עתידית. בפלייאוף גברה הקבוצה על פיניקס סאנס (4–1), סיאטל סופרסוניקס (4–1) ופילדלפיה 76' (4–2), בדרך לזכייתה השביעית באליפות ה-NBA. לאורך הפלייאוף שימש כ"שחקן השישי" של הקבוצה, ובמשחק השישי והאחרון של משחק הגמר פתח בחמישייה הפותחת במקומו של כרים עבדול-ג'באר הפצוע, וסייע לקבוצתו לנצח בתוצאה 123–107, עם 11 נקודות, 10 ריבאונדים, 3 אסיסטים ו-3 חטיפות.
ביולי 1981 הועבר לצד בראד הולנד ושתי בחירות דראפט עתידיות לוושינגטון בולטס, בתמורה למיץ' קופצ'אק. בסיום עונת עזב צ'ונס את הקבוצה ופרש ממשחק, בגיל 32.
מגפת הקורונה (2019–2020)
צומת פלשת
צומת פלשת (נקרא גם: "משולש פלשת") הוא מחלף מסילתי, הממוקם צפון מזרחית לאשדוד ודרומית ליבנה. בצומת עוברות מסילת לוד-אשקלון, מסילת תל אביב – פלשת ושלוחת מטענים לנמל אשדוד. הוא נקרא כך על שם האזור המקראי שהוא ממוקם בו -"פלשת".
במרכז הצומת נבנתה תחנת השנאה רכבתית כחלק מפרויקט חשמול המסילות.
מבנה המחלף.
למחלף 4 כיוונים:
היסטוריה.
בחודש דצמבר 1960 הוחל בהנחת קו רכבת באורך של 7 ק"מ ממסילת לוד - אשקלון לנמל אשדוד, שהיה אז בהקמה. המסילה נפתחה לתנועה ב-27 בספטמבר 1961, והיא שימשה תחילה להובלת אבן לאתר הבנייה של הנמל. לאחר חנוכתו של הנמל החלה השלוחה לשמש רכבות משא, בין השאר רכבות שהובילו מחצבים מהנגב ליצוא דרך הנמל. רכבות אלו היו נוסעות קודם צפונה על מסילת הדרום, עד לתחנת הרכבת לוד ומשם דרומה לנמל אשדוד.
בנובמבר 1982 נחנך קו חלץ מקריית גת לצומת שקמה. מטרתו הייתה קיצור הדרך עבור הפוספטים והאשלג המגיעים מדרום הארץ לצורך ייצוא דרך נמל אשדוד (במקום לנסוע עד ללוד ולחזור דרומה משם). כחלק מפרויקט זה הוקמה בצומת פלשת צלע מדרום למערב, וכך נוצר משולש מסילות - משולש פלשת.
בשנת 1988 החלה הקמתה של שלוחת רכבת של ממסילת לוד - אשקלון מאזור מושב מבקיעים אל תחנת הכוח רוטנברג מדרום לאשקלון. מטרת השלוחה הייתה שינוע של פחם מנמל אשדוד לתחנת הכוח. עקב הגידול הצפוי בתנועת הרכבת הוחל גם בהכפלת קטע המסילה מדרום לצומת פלשת.
בסוף 2007, החלה הקמתה של מסילת הרכבת תל אביב – פלשת, כולל בניית הפרדה מפלסית מורכבת בין מסילת יבנה מערב–אשדוד לבין המשולש הקיים. ב-4 באוגוסט 2013 נפתח החיבור לכיוון תחנת יבנה מערב, חיבור זה מאפשר נסיעה רציפה מאשקלון ומאשדוד לתל אביב בלא הצורך לעבור דרך רחובות ולוד.
הכפלת המסילה לכיוון רחובות.
במסגרת התוכנית האסטרטגית של רכבת ישראל לשנת 2040 החלו באמצע שנת 2021 עבודות להכפלה של קטע באורך של עשרה קילומטרים, בין תחנת הרכבת רחובות לצומת פלשת. במקביל לעבודות הללו מתבצעות עבודות לחשמול המסילה בין לוד ועד לצומת, העבודות צפויות להסתיים בשנת 2024.
חשמול.
במסגרת תוכנית תשתית לאומית לפרויקט החשמול (תת"ל 18) חושמלו במהלך שנת 2021 מסילות קווי הנוסעים מאשקלון לכיוון תל אביב דרך מסילת תל אביב - פלשת, ובעתיד מתוכנן גם חישמול המסילה מצומת פלשת ללוד.
במסגרת החשמול הותקנה מערכת הזנה חשמלית עילית על ידי חברת SEMI הספרדית שזכתה במכרז. המערכת מספקת מתח חילופין של 25 אלף וולט בתדירות של 50 הרץ ומאפשרת לציוד נייד רכבתי בעל פנטוגרף לפעול בתחנה. כיום יש לרכבת ישראל קטרי בומברדייה טראקס הגוררים קרונות דאבל דק מאותו יצרן, וקרונועים חשמליים מדגם Desiro HC תוצרת סימנס. כמו כן נבנתה תחנת השנאה רכבתית במרכז הצומת אשר מספקת זרם למערכת החשמל העילית על ידי המרת זרם החשמל מקו מתח עליון של חברת החשמל.
אין תכנון לחשמל את שלוחת המטענים לכיוון נמל אשדוד ורכבות המשא ימשיכו לעבוד עם קטרי דיזל.
המחויב שבועה ואינו יכול להשבע משלם
יעקב סלומון (איש ההגנה)
יעקב (יענקלה) סלומון (30 במאי 1916 – 17 באוקטובר 1963) היה איש ההגנה והפלמ"ח, מפקד הגדוד הרביעי בפלמ"ח (לימים "גדוד הפורצים", חטיבת הראל) ומפקד ההגנה במזרח אירופה.
ראשית חייו.