מדי שנה בג' בתמוז מקיים המכון ערב עיון גדול בבית הכנסת הגדול של בני ברק שברחוב רבי עקיבא, בין המשתתפים הקבועים נמנים האדמו"ר מטאלנה, האדמו"ר ממחנובקה, הרב אברהם צבי קלוגר, הרב משה יהודא ליב לנדא ועוד. נאומיו של האדמו"ר מטאלנה בערבי העיון בין השנים ה'תש"ס - ה'תשס"ט במשנת הרבי מלובביץ' נכתבו ויצאו בהוצאת הספרים 'היכל מנחם - בני ברק' בספר "רוחו בקרבנו".
ביתר עילית.
סניף 'היכל מנחם - ביתר עילית' ממוקם בשכונת "גבעה A" בין הרחובות רוז'ין ובעל התניא, המרכז הוקם בה'תשע"א (2011). קיימת בו ספרייה וכן חנות הספרים המרכזית של חסידות חב"ד בעיר. מנהל המכון הוא הרב חיים גרינברג יו"ר מרכז חב"ד וממנהלי מוסדות חב"ד בביתר.
המכון מפעיל את פרויקט "טעמו וראו" המאפשר הורדה אלקטרונית וחינמית של חומר חב"די, סרטים והקלטות. במתחם מצוי גם אולם המכונה "אור וחום ההתקשרות", באגף זה שמונה מסכים לצפייה חופשית בדברי תורתו של הרבי מלובביץ'.
בורו פארק.
מכון 'היכל מנחם - בורו פארק' נחשב המכון המרכזי ברובע ברוקלין בניו יורק להפצת ולחקר תורת החסידות. הוא ממוקם בשדרה 16 רחוב 52, וקיימת בו ספרייה וחנות ספרים גדולה. המרכז הוקם בה'תש"ן (1990), ראש המכון הוא הרב יעקב יהודה לייב אלטיין ומנהל הספרייה הוא הרב מרדכי ברים. המיליונר החב"די יוסף יצחק גוטניק נחשב ל"יו"ר כבוד" של המכון.
כן קיימת למכון הוצאת ספרים גדולה, הכוללת את "מכון אליעזר יצחק" המוציא את סדרת הספרים 'חסידות מבוארת' הנפוצה מאוד בחסידות חב"ד וכוללת כ-10 כרכים. ההוצאה מוציאה גם חוברות, עלונים ותשורות שונות. בעבר הוציאה את הקובץ התורני–מחקרי "היכל הבעש"ט" ואת העלון "באור החסידות". החל מחודש שבט ה'תשפ"ב מוציא לאור את הירחון "שיח חסידים".
מונסי.
מכון היכל מנחם במונסי שבניו יורק, בו קיימת קהילה חרדית גדולה, הוא סניף גדול הכולל ספרייה חסידית וחנות ספרים מרכזית לתושבי האזור. המכון מפעיל גם בית מדרש בשם "נר ישראל", בבית המדרש מתקיים כולל לימוד מדי ערב המחלק מלגות ללומדים. בראש המכון ובית המדרש עומד הרב והסופר גדליה אוברלנדר. כמו שאר הסניפים, נחשב מכון היכל מנחם מונסי למרכז החסידותי המרכזי באזור של חסידות חב"ד.
בז גמדי
בז גמדי (שם מדעי: Falco columbarius) המכונה גם בז היונים ולעיתים מרלין (לא לבלבל עם השם Marlin שמאפיין את בני משפחת המפרשניים) הוא מין של עוף דורס ממשפחת הבזיים.
מאפיינים.
אורכו של הבז נע בין 24–33 ס"מ ומוטת כנפיו נעה בין 50–73 ס"מ. משקלם הממוצע של הזכרים הוא 165 גרם ומשקל הנקבות בממוצע הוא 230 גרם. למרות השם הוא איננו הקטן שבבזים.
צבע הראש, הכתפיים והגב של הזכרים הוא כחול-סגול או חום כהה-אפור, עם נקודות שחורות. על הזנב יש פסים בצבעים חום כהה או שחור ופסים לבנים. החלקים התחתונים והבטן צבועים בצבע קרם עם כתמים בצבע חום כהה או שחור. צידי הראש צבועים עם פסים חומים כהים. המצח והקו מעל העיניים לבנים. המקור מעוקל וכחלחל, הרגליים צהובים, הטפרים שחורים והקשתית חומה. נקבות והצעירים דומים לזכרים בסימניהם, אך גוון צבעיהם דהויי יותר. תוחלת החיים הממוצעת בטבע היא כ-12 שנים.
אזור מחיה.
הבזים הגמדיים מצויים על פני האזור ההולארקטי ברחבי כל היבשות (למעט אוסטרליה), בעיקר הצפוניות, אך לעיתים נודדים לצפון האזורים הסובטרופיים והטרופיים. הם מעדיפים מרחבים פתוחים, שטחי דשא, חופי ים, דיונות חול, אזורי ביצות, ערבות ומדבריות.
מזון.
עיקר מזונו של הבז הגמדי הם עופות קטנים החיים על הקרקע בניהם עפרוניים, דרוריים, גיבתוניים, פרושיים ושכווים. בנוסף הם אוכלים גם יונקים קטנים, לטאות, נחשים וחרקים. את טרפו הוא הורג באמצעות צלילה מהירה והריגה עם טופריו.
רבייה.
הזכרים מגיעים לאזור הרבייה לפני הנקבות, ובדרך כלל הם חוזרים כל שנה לאותו אזור קינון אך אינם בהכרח משתמשים באותו מקום מדויק. באזורים פתוחים ובאזורי דשא, הקנים בדרך כלל יהיו חריצים הממוקמים בצמחייה צפופה. באזורים של דיונות חול הקנים יהיו בעשבי דיונות. באזורים מיוערים יעדיפו הבזים להשתמש בקני עורבים ריקים. במהלך תקופת הקינון, הבזים הופכים לאגרסיביים כלפי עורבים ודורסים אחרים באזור. (התנהגות אגרסיבית זו כלפי דורסים אחרים מועילה לציפורי השיר ולעופות הקרקעיים החיים באזור הקינון של הבז, מאחר שהבזים צדים רק באזורים פתוחים, לשאר העופות באזור יש ביטחון מפני דורסים אחרים).
בדרך כלל הקן מכיל ארבע עד שש ביצים. הביצים מוטלות במרווחים של יומיים. צבע הביצים לבן בהיר עם כתמים בצבע חום. באזורים הדרומיים הביצים מוטלות מתחילת אפריל עד תחילת מאי, ובאזורים הצפוניים מבסוף מאי עד יוני. הנקבה היא הדוגרת העיקרית. תקופת הדגירה נמשכת 25–32 ימים.
הנוצות מופיעות על הגוזלים לאחר ארבעה עשר ימים, לאחר שמונה עשרה ימים הגוזלים מכוסים כמעט לחלוטין בנוצות, למעט באזור הראש. הם מתחילים לעוף כ-25–30 יום לאחר הבקיעה.
עם עזיבת הקן, הצעירים נשארים בקרבת מקום מספר שבועות עד שהם בוגרים מספיק כדי לנדוד דרומה. תוך מספר שבועות לאחר עזיבת הקן, הצעירים מסוגלים לטיסות למרחקים ארוכים, וזמן קצר אחר כך הם נודדים דרומה מאזור הגידול.
חיים פרי
חיים פרי (נולד בספטמבר 1941) הוא איש חינוך, פעיל חברתי והוגה דעות, מקים עמותת 'דרך כפר', מנהל כפר הנוער 'ימין אורד' במשך שלושה עשורים. הוגה שיטת החינוך 'דרך כפר', ובשנת 2005 נמנה עם מדליקי המשואות.
תולדות חיים ופעילות ציבורית.
נולד בשנת 1941 בתל אביב לנתן וצינה פריזר שעלו מגרמניה וגדל בעכו. למד בנעוריו בישיבת כפר הרא"ה. לאחר שירותו הצבאי נישא לשולמית וינברג, אחות בריאות הציבור, השניים עברו לעזתה (נתיבות) לעסוק בהוראת עולים חדשים.
החל לעסוק בחינוך בשנות הששים, במסגרת קומונת מחנכים שהוקמה בשדרות על ידי המחנך הירושלמי שמעון בן פזי. בשנים אלו החל לגבש תפיסה חינוכית המתמקדת בצרכים הרגשיים המיוחדים של ילדים ומתבגרים עולים. בשנת 1976 יצא לארה״ב לשליחות מטעם הסוכנות היהודית כיועץ לחינוך עברי ושימש במקביל כיועץ פדגוגי לרשת בתי הספר היומיים סולומון-שכטר. בשנים אלו השלים את לימודי התואר השלישי בחינוך במסגרת בית המדרש לרבנים באמריקה.
עד 1979 תפקידיו החינוכיים כללו ניהול בית הספר היסודי "חזון עובדיה" בבאר שבע, חינוך וניהול חטיבת הביניים של המועצה האזורית שפיר, חינוך והוראה בישיבת בני עקיבא 'אור-עציון', וניהול בית הספר התיכון 'גבעת וושינגטון'.
בשנת 1979 החל לנהל את כפר הנוער ימין אורד (במקום יצחק מאיר) שם פיתח את תורת החינוך 'דרך כפר' המציעה שפה חינוכית מקיפה להתמודדות עם מציאות חברתית מורכבת ומרובה במסרים מנוגדים. בבסיס השיטה עומדת התפיסה שגיל ההתבגרות הוא חלון הזדמנויות קצר בו ניתן לייצר תהליך חינוכי שאינו קורה מעצמו, אלא דורש תכנון מושכל ומוקפד.
בשנת 1981 היה שותף בהקמת היישוב הקהילתי הושעיה בגליל התחתון.
בשנים 1993 הקים יחד עם הרב מנחם ולדמן את מכון 'שבות עם' לזהות יהודית. המכון התמחה בתהליכי גיור של מתבגרים, ופעל על בסיס הכרה במרכזיות הפדגוגיה והפסיכולוגיה של גיל ההתבגרות בתהליך הגיור. המכון פעל עד השנה 1999.
בשנת 2000 הקים את מכינת 'ימין-אורד' בחצור הגלילית יחד עם אייל אלדר.
בשנת 2006 פרש מניהול כפר הנוער והשיק יחד עם עמיתים מהכפר את עמותת 'דרך כפר' אשר במסגרתה הוא פועל עד היום לשיפור פני החינוך בישראל ולהפצת תורתו החינוכית.
בשנת 2009 החל להפעיל, מטעם 'דרך הכפר', את המכינה הקדם-צבאית ימין אורד.
בשנת 2016 הקים יחד עם איאד סאלח, מנהל בי"ס אורט מח"ט בעכו את תוכנית "עם-אדם", שמטרתה להכין מתבגרים בסיכון מהמגזר הערבי והיהודי לחיים בחברה משותפת, תוכנית שהתגבשה מבית מדרשה של דרך כפר. התכנית מושתתת על יסודות הלח"ן, ראשי התיבות של למידה, חוויה ונתינה.
לחיים ושולמית חמישה בנים.
ספריו.
"Teenagers Educated The Village Way - 2011, Publisher: This World group"
בז היונים
בית האמנים בנגב
בית האמנים בנגב הוא מרכז גלריות וסדנאות אמנות בעיר העתיקה בבאר שבע. המרכז כולל בתוכו 7 גלריות ומספר סדנאות ציור הפועלות בימי שישי. בית האמנים שוכן ברחוב האבות 55 והוא מנוהל על ידי חברת כיוונים ומתוחזק בהתנדבות על ידי עמותת "היוצרים בנגב".
היסטוריה.
בית האמנים בנגב נפתח בשנת 2005. תחילה פעלו בו בהתנדבות פחות מעשרה אמנים שישבו באזור באר אברהם. אל הבית הוזמנו רק אמני הנגב במטרה לקדם את האמנות הדרומית. באותה שנה, לאחר קשיים רבים, העניק ראש העיר לשעבר יעקב טרנר לקבוצת האמנים את משכנה הנוכחי.
לקראת כניסתם של האמנים לבית הוא שופץ במימון חברת "מכתשים". בבית הוקמה ועדה לקבלת אמנים שטיפחה את האמנים המקומיים.
המבנה.
המבנה הוקם בתקופת המנדט הבריטי. בשנת 1935 מסר אותו יהושע חנקין לידי ד"ר ראובן מאיר ולאשתו יהודית, כדי שיקימו בו מרפאה שתעניק לבדואים שירות רפואי ללא עלות במטרה להפגין רצון טוב של הישוב היהודי בארץ. ד"ר מאיר, שלא ידע ערבית, נעזר באשתו ילידת הארץ שתקשרה עם המטופלים בערבית, והמקום הפך מרכז חברתי עבור בדואים ויהודים. ד"ר ראובן מאיר ויהודית עזבו את הבית בשנת 1936 לאחר שהחלה הסתה נגד היהודים בעיר. מספר המטופלים ירד והם בחרו לעזוב את באר שבע. ב-1939 התגייס ראובן מאיר לצבא בריטי.
לאחר עזיבתם התגוררו בבית יהודים נוספים שעזבו במהרה בשל המצב הביטחוני. בזמן העלייה ממרוקו, הבתים באזור חולקו לעולים, כשהמבנה היה אחד מהם.
כיום ניתן למצוא בחצר הבית גן פסלים אותו יצרו וקישטו אמני הבית. בגן נמצאים עצים מיובאים שאינם חיים ויצירות שנתרמו על ידי חברת "מכתשים" לקישוט החצר.