קולו של קורדונר מוכר למאזיני תוכניות הרדיו של ה-BBC כגון "Insignificance", "עלייתו הנמנעת של ארתורו אוי" ו"פאני ואלכסנדר". הוא דיבב דמויות שונות במשחקי וידאו שונים בהם משחקי הארי פוטר, שבהם דיבב את סוורוס סנייפ, לוציוס מאלפוי, פיליוס פליטוויק וארגוס פילץ'. ב-2015 דיבב קורדונר דמות במשחק הווידאו "Bloodborne".
קורדונר הוא קריין בתוכניות דוקומנטריות כגון "Fish Warrior" בערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק. הוא הקליט ספר מוקלט ספרי שמע להוצאת Simply Audiobooks, הבולטים שבהם "גנבת הספרים" ו"מוות של דיו".
חיים אישיים.
קורדונר חי בלונדון ובניו יורק יחד עם בן זוגו השחקן והסופר הפיני יוהה סורולה. השניים נפגשו בלונדון ב-2006 והם נרשמו במסגרת איחוד אזרחי בדצמבר 2009. באוגוסט 2013 התחתנו בני הזוג בניו יורק.
מגבעת (בגד כהונה)
שבעת ימי המילואים
שבעת ימי המילואים הם כינוי לשבעה ימים שקדמו לחנוכת המשכן שאירעה ביום א' בניסן. במשך ימים אלו נצטווה משה לערוך טקסים מיוחדים שנהגו רק באותם הימים.
הציווי על קיום שבעת ימי המילואים מופיע בפירוט בפרשת תצווה וקיום המצווה מתואר שוב בפירוט בפרשת צו.
רקע.
בעת נדידת בני ישראל במדבר לאחר שיצאו ממצרים, נצטוו בני ישראל לבנות משכן. בני ישראל בנו את המשכן בראשות בצלאל בן אורי ואהליאב בן אחיסמך, על פי ציווי ה' כפי המתואר בפרשיות תרומה תצוה וכי תשא בספר שמות. אוהל זה שימש את ישראל לאורך כל תקופת המדבר, וכן לאחר שנכנסו בני ישראל לארץ ישראל, להקרבת קורבנות ולמטרות פולחניות נוספות, וכן לשם היוועדות האל עם משה, והשראת שכינתו בקרב עַם ישראל.
במשך כל יום מאותם שבעת הימים התקיים טקס שבמהלכו משה רחץ את אהרון ובניו, הלביש אותם בבגדי כהונה לעיני כל העם, בעוד הוא לבוש בגדי לבן, וכן הקריב משה קורבנות.
בשבעת ימי המילואים נצטווה משה לעבוד בעצמו במשכן ולהקריב בו את הקרבנות, אך מלבד ימים אלו לא שימש משה בעבודות השייכות לשבט הכהונה, אלא רק אהרן ובניו בלבד.
זמנם.
על פי חז"ל ימי המילואים החלו ביום כ"ג באדר, ונמשכו עד ראש חודש ניסן, שבו נחגגה חנוכת המשכן.
לפי הפרשנות הקראית, ימי המילואים התחילו בא' בניסן שבו הוקם המשכן, והסתיימו בח' בניסן כיוון שבשבת אסור להקריב. אחר כך הקריבו הנשיאים מט' בניסן עד כ"ב בניסן, כי דילגו על י"א בניסן וי"ח בניסן, שתמיד חלים בשבת בלוח השנה במגילות קומראן, ולא דילגו על ימי חג הפסח כי לא חגגו במדבר אלא קורבן פסח בלבד. המסורת לחגוג בכל שנה את ימים אלה מתועדת במגילת המקדש.
במגילת תענית שחוברה בסוף ימי בית שני ישנה רשימה של מועדי שמחה שנקבעו בעקבות ניצחונות או הצלה מגזירה של עם ישראל, בתקופת בית שני. המועד הראשון שמופיע בלוח הוא בחודש ניסן: . בין החוקרים ישנה מחלוקת בעניינו של מועד זה: על פי אחת הגישות במחקר ענינם של שמונת הימים הן כשמונת ימי חנוכה, כיון שאז החלה חנוכת המשכן, במדבר, ולדעות אחרות הכוונה לחנוכת המקדש בימי עזרא. אמנם על פי חוקרים אחרים ההסבר הוא כפי המובא בסכוליון,: ניצחון הפרושים על הצדוקים בוויכוח האם קרבן התמיד יכול לבוא מכספי יחיד. ההסבר המקובל במחקר הוא שבעקבות ניצחון הפרושים חזרו לגבות את מחצית השקל. רוב החוקרים סוברים שהאירוע התרחש בתקופת שלומציון המלכה, ויש המתארכים אותו לתקופות אחרות. .
הכנת אהרן ובניו.
בפרשת תצווה, מופיע הציווי למשה על הקדשת אהרון ובניו לצד הציווי על הכנת בגדי הכהונה.
שלבי ההקדשה.
בפרשת צו מתואר הטקס שהתקיים בכל אחד משבעת ימי המילואים בשלבים ברורים, כאשר בין כל שלב מפרידה תזכורת על משיחת אהרון ובניו במצוותו של אלוהים:
1. הקהלת העם:
2. רחיצה והלבשת אהרון:
3. משיחה בשמן והלבשת בני אהרון:
4. פר החטאת:
5. איל העולה:
6. איל המילואים:
7. הזאת הדם ושמן המשחה על אהרון ובניו ובגדיהם ואכילת הקורבנות:
לדורות.
חז"ל פירשו את הפסוק כתיאור ההכנה הרצויה במהלך שבעת הימים שלפני יום הכיפורים.
לפי מגילת המקדש, ימי המילואים נחגגים מדי שנה. מוסכם על החוקרים מלשון המגילה וכן מסתבר להשלים במגילה 4Q326, שהם נערכו בתחילת החודש הראשון בלוח השנה במגילות קומראן, כדעת הצדוקים.
שירת למך
שירת למך, היא השירה הראשונה במקרא ומן השירות העתיקות ביותר בשפה העברית. השירה מופיעה ב, כחלק מהרשימה הגניאולוגית של קין המופיעה ב. בשירה זו, סיפר למך לשתי נשותיו, עדה וצלה, כי רצח אדם מבוגר וילד.
למך בן מתושאל הוא אביהם של שלושה ממניחי יסודות התרבות הראשונים במקרא, יבל: , יובל: אשר ילדה לו עדה, ותובל קין: . אימו של תובל קין היא צילה, שילדה לו גם את נעמה אך עיסוקה אינו נזכר במקרא.
פרשנות.
רש"י מפרש את השירה כשירת התנצלות של למך כלפי נשיו. לפי רש"י, שהלך בדרכו של הילקוט שמעוני, למך היה עיוור, ובהוראתו של בנו תובל-קין, רצח בשגגה את זקנו קין. מתוך צער ספק את כפיו והרג בשגגה גם את בנו. לאחר מעשה זה נשיו רצו לברוח ממנו, ובניסיון להחזירם שר את השירה. משמעות השירה לפי רש"י היא בתמיהה - "וכי במזיד הרגתי שאקבל על כך פצע?! והרי אפילו קין שרצח במזיד נסלח לו עד שבעה דורות, וכל שכן אני שהרגתי בשוגג".
הפירוש השני של רש"י, בדומה לפירושו של אבן עזרא, מפרש את השירה כעידוד לנשיו. לפי פירוש זה, נשיו של למך פחדו להוליד ילדים ללמך, אם משום חשש שהם יהיו דור שביעי לקין ויספגו את העונש, או חשש כללי מהמבול שעתיד לבוא. בשירה זו עודד למך את נשיו שיבקש רחמים, וה' ירחם עליו שלא הוא יספוג את העונש, כיוון שלא הוא חטא. גם רמב"ן פירש בדומה, שנשיו של למך חששו ממנו כיוון שלימד את בנו תובל-קין ליצור חרבות וכלי מלחמה, ונראה שלמך ממשיך את דרכו של קין זקנו ברצח. למך עודד אותם שהוא אינו רוצח, ואפשר לרצוח גם על ידי פצע ללא חרב, ולפיכך ייצור החרב אינו חטא.
לפי פרשנות אחרת, למך התגאה בפני נשותיו עדה וצילה על רצח אלים שביצע, ולא הסתיר את פשעו. הוא היה מודע אף לרצח הבל בידי אחיו, קין, וידע כי גם עונשו שלו יבוא. סיפור אבותיו של למך אשר התחיל ברצח, הסתיים ברצח כפול.
משה דוד קאסוטו כותב בפירושו לספר בראשית כך: "על יד ההתקדמות החומרית לא הייתה מורגשת התקדמות מוסרית. לא רק זה בלבד, שהחמס היה שורר בעולם, אלא שדווקא במעשי החמס היו אותם הדורות מתפארים". זהו עוד שלב בהידרדרות האנושות. בסיפור גן עדן מפרים אדם וחוה את הצו האלוהי שלא לאכול מפרי עץ הדעת. שלב נוסף בהידרדרות קורה כאשר בנם קין רוצח את אחיו ואינו לוקח אחריות על מעשיו, ובשירה זו מסופר על רצח כפול. למך מספר לשתי נשותיו שרצח אדם מבוגר וילד כלאחר יד ואף מתגאה בכך. זהו עוד שלב בהידרדרות האנושות מימי הבריאה. בדומה לכך פירש המלבי"ם, אלא שהסביר את השירה כאזהרה לנשים שיתנהגו לפי רצונו כי לא ימנע מלהורגן כמו שלא נמנע מלהרוג איש שפצע אותו, ואת בנו של אותו איש.
מבנה השירה.
בשירת למך, קיים מוטיב גאולת הדם כאחת החובות, שהן תמצית כבודו של האדם.
שירה זו בנויה משלושה חרוזים בעלי שתי צלעות. בתחילת השירה פונה המשורר אל קהל מאזיניו ובשירה זו נשותיו. הפסוקים בעלי מבנה שבו חריזה מורכבים משתי תקבולות נרדפות.
עָדָה וְצִלָּה שְׁמַעַן קוֹלִי // נְשֵׁי לֶמֶךְ, הַאְזֵנָּה אִמְרָתִי. פסוק זה הוא תקבולת נרדפת. תקבולת שמות נשותיו ותקבולת צמד ביטויים הקוראים למאזינים, במקרה זה נשותיו של למך להאזין לו.
הפסוק הבא כולל שתי תקבולות: אִישׁ / יֶלֶד וצמד המילים המקבילות: פִצְעִי / חַבֻּרָתִי. זוהי תקבולת נרדפת חסרה, וזאת כי לתבנית 'הָרַגְתִּי' אין מקבילה בצלע השנייה. התקבולת הבאה מוסיפה מספרים שִׁבְעָתַיִם / שִׁבְעִים וְשִׁבְעָה. לדעת חוקרים, באמצעות מספרים אלו מביע המחבר המקראי תיאור הגזמה. הגזמה זו נמשכת ועולה מהצלע הראשונה ועד סופו של השיר. אם יינקמו בקין "שִׁבְעָתַיִם", נקמתו של למך תהא גדולה יותר.
מס ריבוי דירות
מס ריבוי דירות, המוכר גם בשם מס דירה שלישית, הוא מס שהוטל בישראל מתחילת שנת 2017 על מי שבבעלותו שלוש דירות מגורים ומעלה (ליתר דיוק: כאשר סך חלקי הבעלות בהן יחד הוא 249% ומעלה). המס הוטל ביוזמתו של שר האוצר, משה כחלון, ובנוסף לתרומתו להכנסות המדינה הוא נועד להניע את בעלי הדירות למכור דירות אלה, ובכך לתרום להורדת מחירי הדיור, שהאמירו מאוד מתחילת המאה ה-21 ועד למועד הטלת המס.
המס הוטל במסגרת , שהוא "חוק ההסדרים" לשנים 2017 ו-2018.
ב-6 באוגוסט 2017 החליט בג"ץ, בבג"ץ מס ריבוי דירות, על ביטול החוק והחזרתו לדיון בוועדת הכספים של הכנסת. הכנסת לא חזרה לדון במס זה.
רקע.
מתחילת המאה ה-21 האמירו מאוד מחירי הדירות בישראל. בהתאם לנתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, בתקופה שבין ינואר 2008 לאפריל 2016 עלו מחירי הדירות בכ-110%. בעשור השני של המאה ה-21 החלה הממשלה לחפש דרכים להוזלת הדירות. שר האוצר, יאיר לפיד העלה הצעה להנהגת מע"מ אפס על רכישת דירה ראשונה מקבלן, לזכאים, אך הצעתו לא מומשה. דרכים אחדות ננקטו לצמצום כדאיות ההשקעה בדירה נוספת, ובכך להגדיל את היצע הדירות: הועלה מס הרכישה על רכישת דירה שנייה, בתחילת 2014 צומצם במידה ניכרת הפטור ממס שבח מקרקעין שניתן למוכרי דירות, ומס ריבוי דירות הוצע כצעד נוסף להמרצת בעלי דירות להשקעה למכור את דירותיהם, כאמור בדברי ההסבר להצעת החוק:
על פי הערכות, עם הטלתו יחול מס ריבוי דירות על כ-56 אלף בעלי דירות.
כללי המס.