זאב מעוז (נולד ב-28 ביוני 1951, כ"ד בסיוון תשי"א) הוא פרופסור למדעי המדינה והמנחה של פרויקט "Correlates of War" באוניברסיטת קליפורניה, דייוויס, לפני כן שימש כראש הוועדה לממשל ומדיניות של בית הספר לתארים מתקדמים באוניברסיטת תל אביב. מעוז היה נשיא האגודה למדעי השלום (Peace Science Society) בשנים 2007–2008. כמו כן שימש כראש המרכז ללימודים אסטרטגיים ביפו (1994–1997), כמנחה תזה בתוכנית לתואר שני במכללה לביטחון לאומי של צה"ל (1990–1994), וכיו"ר המחלקה למדעי המדינה באוניברסיטת חיפה (1991-1994). מעוז שירת בשלוש מלחמות ובכיבוש הישראלי של דרום לבנון. הוא קיבל את הדוקטורט שלו מאוניברסיטת מישיגן.
מעוז גם שימש כחוקר אורח באוניברסיטת קרנגי מלון, באוניברסיטת ניו יורק, באוניברסיטת רייס ובאוניברסיטת מישיגן.
פרנק פייס
פרנק פייס הבן (באנגלית: Frank Pace Jr.; 5 ביולי 1912 - 8 בינואר 1988) היה איש עסקים אמריקאי ומזכיר הצבא השלישי של ארצות הברית.
ביוגרפיה.
פרנק פייס נולד בליטל רוק, ארקנסו. הוא למד בבית הספר דה היל שבפוטסטאון, פנסילבניה. ב-1933 הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת פרינסטון וב-1936 הוא סיים את לימודיו בבית הספר הרווארד למשפטים.
פייס נכנס לשירות הציבורי ב-1936 כעוזר פרקליט המחוז בארקנסו. ב-1938 הוא החל לעבוד במחלקת ההכנסות של ארקנסו. ב-1942 הוא התגייס לחילות האוויר של צבא ארצות הברית כקצין בדרגת לוטננט משנה ושירת עד 1945 בפיקוד התובלה האווירי והתקדם עד לדרגת מייג'ור.
לאחר שחרורו מהצבא שב פייס לשירות הציבורי כעוזר התובע הכללי של ארצות הברית ובהמשך היה לעוזר האחראי על הדואר (Postmaster General). ב-1948 הוא עבר למשרד הניהול והתקציב, בתחילה כעוזר מנהל המשרד ובהמשך הוא מונה כמנהל.
ב-12 באפריל 1950 מונה פייס כמזכיר הצבא, תפקיד בו הוא כיהן עד 20 בינואר 1953. לאחר מכן ועד 1962 הוא המשיך לשמש בתפקיד ניהולי בכיר בג'נרל דיינמיקס. הוא נבחר כמנהל המיועד לסוכנות החירום לתחבורה, חלק מקבוצה סודית שהוקמה ב-1958 על ידי הנשיא דווייט אייזנהאואר שאמורה הייתה לתפקד במצב חירום לאומי ושנודעה בשם "העשירייה של אייזנהאואר" (Eisenhower Ten).
ב-1964 הצטרף פייס לדייוויד רוקפלר כדי להקים את "סגל השירות הניהולי הבינלאומי" (International Executive Service Corps), שהוקם כדי לסייע להבאת שגשוג ויציבות למדינות מתפתחות באמצעות גידול ביזמות הפרטית. בהמשך היה פייס לנשיא הארגון.
בין השנים 1968–1972 היה גריי יושב הראש הראשון של "תאגיד השידור הציבורי" (Corporation for Public Broadcasting).
פרנק פייס נפטר מהתקף לב בגריניץ', קונטיקט ב-8 בינואר 1988 בגיל 75.
אנה מריה מטוטה
אנה מריה מטוטה אאוסחו (בספרדית: Ana María Matute Ausejo; (26 ביולי 1925 – 25 ביוני 2014) הייתה סופרת ספרדייה וחברת האקדמיה המלכותית הספרדית, שזכתה לשבחים בינלאומיים. בשנת 1959, הוענק לה פרס נדאל בגין ספרה "זיכרון ראשון". היא האישה השלישית שקיבלה את פרס מיגל דה סרוואנטס על היצירה הספרותית שלה, ונחשבת לאחת הסופרות הבולטות של "עידן אחר המלחמה" המתייחס לתקופה שלאחר מלחמת האזרחים בספרד.
ביוגרפיה.
מטוטה נולדה ב־26 ביולי 1925. בגיל ארבע היא כמעט מתה מדלקת כליות כרונית, ונלקחה להתגורר אצל סבא וסבתא במנסיליה דה לה סיירה, עיירה קטנה בהרים, לתקופת התאוששות. מטוטה סיפרה שהושפעה עמוקות מאנשי הכפר אותם פגשה בתקופתה שם. ניתן לראות השפעה זו ביצירות כמו אלה שפורסמו באוסף שלה מ-1961 - "סיפורים מארטמילה" ("Historias de la Artámila)", שכולם עוסקים באנשים שפגשה מטוטה במהלך התאוששותה. רמזים וזכרונות מאותה עיירה משמשים לעיתים קרובות כתפאורה ליצירות אחרות שלה.
מטוטה הייתה בת עשר כשפרצה מלחמת האזרחים בספרד בשנת 1936. קונפליקט עקוב מדם זה השפיע ביותר על כתיבתה של מטוטה. היא התייחסה לא רק ל"קרבות בין שני הפלגים, אלא גם לתוקפנות הפנימית בכל צד".
בעקבות ניצחון הסיעה הלאומנית בשנת 1939, הקים פרנסיסקו פרנקו דיקטטורה צבאית שנמשכה שלושים ושש שנים עד מותו בשנת 1975. מכיוון שמטוטה התבגרה כסופרת בתקופת "עידן אחר המלחמה" תחת הדיקטטורה, חלק מהנושאים החוזרים ונשנים בעבודותיה הם אלימות, ניכור, סבל ובעיקר אובדן התמימות. עבודתה צונזרה בכבדות תחת משטרו של פרנקו והיא הופיעה ברשימה השחורה עקב עבודתה כעיתונאית, ולפחות פעם אחת היא נקנסה בגלל כתביה.
היא פרסמה את הסיפור הראשון שלה, "הילד מהדלת הסמוכה", כשהייתה רק בת 17. מטוטה הייתה ידועה בזכות היחס האוהד שלה לחייהם של ילדים ומתבגרים, תחושות הבגידה והבידוד שלהם ובטקסי המעבר שלהם. לעיתים קרובות היא שילבה ביצירותיה אלמנטים כמו מיתוסים, אגדות, על טבעי ופנטזיה. היא הייתה גלויה וישירה בנושאים כמו יתרונות הסבל הרגשי, השינוי המתמיד של בן אנוש וכיצד התמימות לעולם לא נעלמת לגמרי.
מטוטה הייתה פרופסור באוניברסיטה. היא למדה בבית הספר הבינלאומי בהילברסום, הולנד, ונסעה למדינות שונות כמרצה או פרופסור אורחת. עבודתה האקדמית בארצות הברית נפרסה על פני ארבעה עשורים, החל משנת 1966 כשדיברה באדג'קליף קולג' בסינסינטי.
היא הרצתה במרכז לאמנויות טאטם של הוד קולג' במרילנד ב-28 באפריל 1969. בשנת 1978 היא הייתה פרופסור אורח באוניברסיטת וירג'יניה. היא הוזמנה לדבר באוניברסיטת בריגהאם יאנג ביוטה ב־12 במרץ 1990, שם העבירה הרצאה בנושא "אמנות התרגום" בספרדית. היא גם הייתה מרצה אורחת באוניברסיטאות אוקלהומה, אינדיאנה ווירג'יניה.
היא הייתה חברת כבוד באגודה ההיספנית של אמריקה וחברה באיגוד האמריקני למורים לספרדית ופורטוגזית.
היא זכתה בפרס נדאל בשנת 1958 עבור הרומן הראשון מתוך הטרילוגיה, "הסוחרים - Los Mercaderes". הפרסים הספרותיים האחרים שלה כללו את פרס פלנטה ואת פרס קפה jיחון.
פטירה.
ב־25 ביוני 2014 נפטרה מטוטה מהתקף לב בגיל 88, והובאה למנוחות בבית העלמין מונטג'ואיק, בברצלונה.
ביבליוגרפיה.
הביבליוגרפיה של מטוטה כוללת:
רומנים
מלך הזירה (1999)
מלך הזירה (1999) היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-World Wrestling Federation (ה-WWF, כיום ה-WWE). האירוע נערך ב-27 ביוני 1999, בגרינסבורו קולוסיאום קומפלקס שבגרינסבורו, קרוליינה הצפונית. האירוע היה האירוע השביעי בסדרת אירועי מלך הזירה.
חמישה עשר קרבות התנהלו באירוע, כולל אחד ששימש כקרב חושך (קרב שלא שודר בטלוויזיה) וארבעה שהוקלטו לתוכנית "Sunday Night Heat". בקרב המרכזי, וינס מקמהן ושיין מקמהן ניצחו את סטון קולד סטיב אוסטין בקרב סולם של שניים מול אחד על השליטה ב-WWF. עוד ברשימת הקרבות, אנדרטייקר ניצח את הרוק ושמר על אליפות ה-WWF, ובילי גאן ניצח את X-פאק כדי לזכות בטורניר מלך הזירה.
הפקה.
רקע.
אירוע מלך הזירה של שנת 1999 היה הפעם ה-13 שארגון ה-WWF קיים את טורניר מלך הזירה והפעם השביעית שהוא קיים את הטורניר כחלק מאירוע מלך הזירה. טריפל H היה אמור להתחרות בטורניר, אך הוא רצה להתמודד על אליפות ה-WWF במקום; בעקבות זאת, הוא העניק את מקומו לצ'יינה.
עלילות.
האירוע כלל קרבות שנבעו מעלילות מתוסרטות גם מ-Raw is War.
הפיוד המרכזי לקראת אירוע מלך הזירה היה בין סטון קולד סטיב אוסטין לוינס מקמהן ושיין מקמהן בקרב סולם של שניים מול אחד. העלילה החלה ברסלמניה 15, כשאוסטין זכה באליפות ה-WWF לאחר שניצח את הרוק. במשך החודשים הבאים, וינס ושיין ניהלו פיוד ביניהם כששיין לקח שליטה על קבוצת הקורפוריישן ולאחר מכן חשף שהוא היה המוח מאחורי החטיפה של אחותו, סטפני מקמהן, בידיהם של אנדרטייקר והמיניסטרי אוף דרקנס. באותו הזמן, שיין ואנדרטייקר שילבו כוחות כדי להקים את הקורפורייט מיניסטרי. חודש קודם לכן באירוע מעבר לקצה, אוסטין הפסיד את אליפות ה-WWF לאנדרטייקר לאחר ששיין, ששימש כשופט המיוחד, ביצע ספירת שלוש מהירה כדי להעניק לאנדרטייקר את הניצחון ואת הזכייה בתואר.
שלושה שבועות לאחר מכן, נודע שהקורפורייט מיניסטרי שירתו את ה"כוח העליון" אשר באמת מקבל את ההחלטות מאחורי הקלעים. לאחר שקרב האליפות בין אנדרטייקר לאוסטין הסתיים ללא הכרעה, המיניסטרי כרעו ברך בזירה כדי לקבל את הכוח העליון. שבוע לאחר מכן, אותו כוח עליון נחשף כלא אחר מאשר וינס מקמהן, שהסביר שהמעבר לדמות הטובה במהלך הדרך הייתה מזימה כדי לגרום לאוסטין לאבד את אליפות ה-WWF. אשתו של וינס, לינדה, וסטפני הופיעו על הבמה, כשסטפני זעמה על וינס ושיין שהשתמשו בה וניצלו אותה כדי להגיע לאוסטין. אז, לינדה הודיעה שהיא התפטרה מתפקיד המנכ"לית של ה-WWF והיא בחרה את ממשיך דרכה שנחשף כסטון קולד. אוסטין הודיעה שבתור מנכ"ל הוא יתמודד מול המקמהנס בקרב האנדיקאפ 2 נגד 1 באירוע מלך הזירה. שבוע לאחר מכן, לאחר שאוסטין השליך גללי פרה אל תוך משרדו של וינס במשרדי המטה של הארגון, וינס הודיע שהקרב ביניהם יהיה קרב סולם כאשר מזוודה תהיה תלויה מעל הזירה אשר תייצג את השליטה במאה אחוזים בארגון. שבוע לאחר מכן, אוסטין ניצח את ביג בוס מן בקרב יחידים כדי להבטיח שלא תהיה שום הפרעה מצד הקורפורייט מיניסטרי.