ניתן לתאר את הביצים הגורליות כרומן מדע בדיוני סאטירי. הגיבור הראשי שלה הוא זואולוג מזדקן, ולדימיר איפטיביץ' פרסיקוב, מומחה לדו-חיים. הקריין מתחיל את הסיפור במוסקבה של 1928, שנראה כי הצליחה להתגבר על ההשפעות ההרסניות של מלחמת האזרחים ברוסיה והפכה לעיר משגשגת. אחרי תקופה ארוכה של הזנחה, המחקרים במכון הזואולוגי התחדשו. לאחר שעזב את המיקרוסקופ שלו למשך מספר שעות, פרסיקוב לפתע הבחין כי המיקרוסקופ, אשר הושאר לא ממוקד, יצר קרן אור אדומה; אמבה שנותרה תחת אור זה הראתה שיעור מוגבר ובלתי אפשרי של ביקוע בינארי, מתרבה במהירות עצומה ומפגינה תוקפנות יוצאת דופן. ניסויים מאוחרים יותר עם מצלמות גדולות - בשביל ליצור קרן אור גדולה יותר – אישרו שאותה מהירות רבייה מוגברת חלה על אורגניזמים אחרים, כמו צפרדעים, אשר התפתחו ויצרו דור חדש של צפרדעים בתוך יומיים בלבד. המצאתו של פרסיקוב נודעה במהרה לעיתונאים, ובסופו של דבר למרגלים זרים ולג.פ.או., השירות החשאי הסובייטי. במקביל, במדינה מתפרצת מחלה לא ידועה אשר מדביקה את כל התרנגולות וגורמת להכחדתם המוחלטת ברוסיה הסובייטית, אבל באופן מסתורי נעצרת בגבולות האומה ואינה ממשיכה הלאה. מנהל סובחוז אלכסנדר סמנוביץ' רוק (ששמו מהווה משחק מילים על שם הספר, "רוק" פירושו גורל) מקבל הרשאה רשמית להחרים את הציוד של פרסיקוב, ולהשתמש בהמצאה כדי לנסות להחזיר את אוכלוסיית התרנגולות לקדמותה. עם זאת, ביצי התרנגולות המיובאות מחוץ למדינה נשלחות, בטעות, למעבדתו של פרסיקוב בעוד ביצי הזוחלים המיועדות לפרופסור מגיעות לידי החקלאים. כתוצאה מכך, רוק מגדל כמות עצומה של נחשים גדולים, יענים ותנינים גדולים ותוקפניים אשר מתחילים לתקוף בני אדם. בבהלה שבאה לאחר מכן, פרסיקוב נהרג על ידי האספסוף - המאשים אותו בהופעתם של הנחשים - ומצלמותיו מנופצות. הצבא האדום מנסה לעכב את הנחשים, אך רק בואו של מזג האוויר הקר של אוגוסט – שתואר כדאוס אקס מכינה – עוצר סופית את פלישתם של הנחשים. בטיוטה קודמת הרומן מסתיים בזירת ההרס המוחלט של מוסקבה בידי הנחשים.
איליושין Il-80
איליושין IL-80 (רשמית: IL-86VZPU, על פי סיווג נאט"ו: Maxdome) הוא מטוס המשמש כעמדת פיקוד אווירית, שפותחה בסוף שנות ה-80 בלשכת העיצוב איליושין על בסיס מטוס הנוסעים IL-86.
המטוס נועד לפנות את ההנהגה הצבאית הבכירה במדינה בתקופת איום ולשלוט בו זמנית על הכוחות המזוינים בסכסוך בכל עוצמה, כולל מלחמה גרעינית רחבת היקף. המטוס מצויד במתקני תקשורת, מערכות תומכות חיים, תחנת כוח חזקה ומסוגל לעבוד באופן אוטונומי לחלוטין ומצויד בארבעה מנועים. הצוות כולל מפעילי מערכות וקציני בקרת לחימה. מידע מפורט על מטוס זה מהווה סוד מדינה.
היסטוריה.
הטיסה הראשונה בוצעה ב-29 במאי 1985 מנמל התעופה פרידאצ'ה. המטוס נועד לשלוט בכוחות הצבא במקרה של סכסוך מזוין תוך שימוש בנשק גרעיני. בעת יצירת IL-80 ננקטו צעדים להפחתת ההשפעה של הגורמים המזיקים של פיצוץ גרעיני: למשל, היעדר חלונות במטוס.
טווח ומשך הטיסה שלו חייבים להבטיח את נסיגת מטה המפקד העליון מהאזור המאויים במקרה של סכנת מלחמה בכל עוצמה; על המטוס להיות מוגן מפני נשק להשמדה המונית, כולל הגנה מפני זיהום רדיואקטיבי; על המטוס להיות בעל ציוד המספק שליטה על כל סוגי הכוחות המזוינים, כולל שימוש במערכות ACS ו-TCS, כולל ציוד תקשורת VLF; המטוס חייב להיות מסוגל לשימוש אוטונומי במקרה של כשל בציוד הקרקע והלוויין במערכות ממסרי תקשורת וניווט; בנוסף, ההסתברות לכשלים נמוכה פי 10 מאשר למטוסים צבאיים.
מבחינה ויזואלית, Il-80 שונה מאב הטיפוס שלו בעיקר בשל נוכחות של תא תקורה גדול באף גוף המטוס, בו ממוקם ציוד אלקטרוני שונה. אין אשנבים, יש עמודים נוספים עם ציוד חשמלי בכנף. לשניים מתוך ארבעת המטוסים יש אפשרות תדלוק באוויר. בחלק הזנב מותקנת אנטנת כבלים לשקע VLF באורך של כ-8 קילומטרים המשמשת לתקשורת עם צוללות. בניגוד לאב-טיפוס שלו (IL-86), למטוס מבנה כנף וגוף מחוזק. זה נעשה כדי להפחית את השלכות ההשפעה על המטוס מפיצוץ גרעיני אפשרי. המטוס התגלה ככבד מאוד, מה שדרש עבורו מסלול הכנה טוב, כמו גם טייסים בעלי הכשרה גבוהה להמראה ונחיתה. המשקל הכבד הצריך התקנת ארבעה ציודי נחיתה ב-Il-80. על כנף המטוס מותקנים עמודים, בהם נמצאים מחוללי כוח לציוד אלקטרוני.
IL-80 אינו מצויד בכלי נשק. הגנה על מטוסים ניתנת על ידי מטוסי קרב שמלווים אותו.
סך הכל נוצרו 4 מטוסים כאלה (מספרי רישום (RNVS) USSR-86146, USSR-86147, USSR-86148, USSR-86149). כולם פועלים בטייסת בקרת תעופה וממסר נפרדת של חטיבת התעופה השמינית המיוחדת בחיל האוויר הרוסי, מאז 1997 הם מהווים חלק מטייסת התעופה השלישית שהוקמה (יחידה 15650) שבסיסה בנמל התעופה צ'קאלובסקי. ב-9 במאי 2010, מטוס מדגם RNVS RF 86147 (93645 השתתף בחלק האווירי של המצעד לכבוד יום השנה ה-65 לניצחון במלחמה הפטריוטית הגדולה במוסקבה. בנוסף לארבעה מטוסי Il-80, נבנו 2 מטוסי Il-76SK (Il-76VKP), בעלי מספרי רישום USSR-76450 ו-USSR-76451, דומים בהרכב הציוד ובמשימות המיועדות גם הם חונים באותו שדה תעופה שחונים ארבעת מטוסי ה-IL-80. בתחילת 2019 אחד מארבעת המטוסטים, המטוס עם רישום כנף RF-93642 הועבר לנמל התעופה בעיר טאגאנרוג במחוז רוסטוב, שבדצמבר 2020 דווח על גניבת רכיבים יקרים ממנו כולל ציוד רדיו מתקדם.
ארצות הברית מפעילה מטוס דומה מדגם בואינג E-4 .
חשק מיני
צ'אק יגר
מרצדס-בנץ W153
מרצדס-בנץ W153 (בגרמנית: Mercedes-Benz W153, קרוי גם: Mercedes-Benz 230 W153) היא מכונית סלון, אשר בנוסף יוצרה במספר תצורות קבריולה, על ידי יצרנית הרכב הגרמנית מרצדס-בנץ בין השנים 1943–1938, בגרמניה ובארגנטינה.
יובל דרור (חוקר חינוך)
יובל דרור (נולד ב-29 באוקטובר 1949) הוא פרופסור אמריטוס לתולדות החינוך באוניברסיטת תל אביב. בבית הספר לחינוך באוניברסיטה היה ראש המגמה לתכנון לימודים, ראש ההתמחות בחינוך דמוקרטי, ראש החוג למדיניות ומנהל החינוך, מופקד הקתדרה לחינוך יהודי (2020-2010), וראש בית הספר (2010-2006).
דרור מכהן כיועץ המדעי של הארכיון לחינוך יהודי באוניברסיטה, הוא נשיא האגודה הישראלית לחקר תולדות החינוך ועורך כתב העת הבין-אוניברסיטאי בתחום זה, "דור לדור".
משנת 2011/2012 הוא מלמד בחוג לחינוך במכללה האקדמית תל-חי. משנת 2019/2020 הוא ראש התוכנית לתואר שני שם.
תחומי מחקרו של יובל דרור היו ההיסטוריה של החינוך בארץ ישראל, שילוב מחקר היסטורי עם קביעת מדיניות חינוכית עכשווית, חינוך קיבוצי וחינוך בלתי פורמלי.
ביוגרפיה.
דרור נולד בשכונת בורוכוב בגבעתיים והוא בוגר קן בורוכוב של תנועת הנוער העובד והלומד ותושב עמק המעיינות (עמק בית שאן) מאז השירות הצבאי בנח"ל.
במהלך שירותו הצבאי בגדוד 50 של הנח"ל המוצנח השתתף דרור במלחמת ההתשה. במילואים שירת בצנחנים והשתתף במלחמת יום כיפור. בשנת 1978 עבר קורס קצינים והיה קצין חינוך, הדריך סדרות מנהיגות וכתב חומרי הדרכה. בשנת 2001 השתחרר בדרגת רב-סרן.
דרור הוא בוגר האוניברסיטה העברית בירושלים בהצטיינות בחינוך וסוציולוגיה (בשנת 1972). בשנת 1978 סיים בהצטיינות יתרה מסלול ישיר לדוקטורט ובשנת 1985 העניקה לו האוניברסיטה העברית תואר דוקטור בחינוך.
1993-1985 ראש המחלקה לחינוך בחטיבה האוניברסיטאית של אוניברסיטת חיפה במכללת אורנים.
1990-1989 רכז אקדמי של תעודת הוראה במכללה האקדמית תל-חי מטעם אורנים ואוניברסיטת חיפה.
1997-1990 ראש אורנים, בית הספר לחינוך של התנועה הקיבוצית ואוניברסיטת חיפה.
2006-2003 ראש החוג למדיניות ומינהל בחינוך, בית הספר לחינוך ע"ש קונסטנטינר, אוניברסיטת תל אביב.
2006 נתמנה לפרופסור מן המניין.
2010-2006 ראש בית הספר לחינוך, אוניברסיטת תל אביב.
2010 -2018 ראש התמחות לתואר שני בחינוך דמוקרטי.
2010-2020 מופקד הקתדרה לחינוך יהודי באוניברסיטת תל אביב.
בנוסף היה דרור חבר ועדת הקבלה האוניברסיטאית באוניברסיטת תל אביב.
2001- מלמד בחוג לחינוך במכללת תל-חי.
2019 – ראש התכנית לתואר שני במכללה.
יובל דרור מילא תפקידים ציבוריים-חינוכיים. בין היתר לימד באולפן, עבד במחלקת ההדרכה במזכירות הנוער העובד והלומד, ריכז את החינוך החברתי (הבלתי-פורמלי) בקיבוץ ובתיכון האזורי ולימד בתיכון היסטוריה של עם-ישראל, אזרחות וקיבוץ. במקביל לימד במחלקה לחינוך באורנים, וריכז שם את הסדנא להוראת הקיבוץ ותנועת העבודה.
משנת 1990 היה חבר בוועדות שונות של משרד החינוך (המזכירות הפדגוגית; המדען הראשי ועוד) ושל המועצה להשכלה גבוהה.
בנוסף הוא עוסק בפעילות ציבורית-קיבוצית: בחמדיה היה רכז תרבות, עורך העלון, מזכיר ורכז ועדות החברה וההשתלמויות. בכפר רופין היה חבר במזכירות ובוועדות והוא נציג המועצה האזורית עמק המעיינות בוועד המנהל של המכללה האקדמית כנרת.
דרור היה חבר בקיבוץ חמדיה 30 שנה וכיום הוא חבר קיבוץ כפר רופין. הוא נשוי לעירית בר-ניב דרור, אב לשתי בנות וסב לנכדים.
מחקר ופרסומים.
מחקריו העיקריים הם בתחום החינוך היהודי-ציוני בישראל, בעבר ובהווה:
עריכת ספרים וגיליונות מיוחדים בכתבי עת.
Journal of Moral Education, 24 (3), 1995
הרומן של מרפי
הרומן של מרפי (באנגלית: Murphy's Romance) הוא סרט קומדיה רומנטית אמריקאי משנת 1985, בבימויו של מרטין ריט, עם סאלי פילד וג'יימס גארנר בתפקידים הראשיים.
קרול קינג חיברה את המוזיקה לסרט וגם את שלושת השירים בו. שיר הנושא – "Love for the Last Time" מושר על ידה וכן יש לה תפקיד קטן של "טילי" – פקידה בעירייה.
תקציר העלילה.