הרעיון לביצוע השיר הגיע מריק רובין, מפיק האלבום וחברו של רזנור. בביצוע של קאש שונתה השורה "Crown of shit" (כתר מחורבן) ל-"Crown of thorns" (כתר קוצים), ובכך לא רק שאיבדה את גסותה, אלא גם הוסיפה אזכור מרומז ליסוריו של ישו - אזכור שגם מופיע באופן ויזואלי בקליפ לשיר. הקליפ צולם בביתו של קאש, ושילב בתוכו צילומים ממהלך חייו, עד לימיו האחרונים. הקליפ זכה בפרס גראמי ובפרס מוזיקת הקאנטרי כקליפ הטוב ביותר של אותה שנה. בגלגלצ שודר השיר כל שבוע ביום שישי כמה דקות לפני השעה 18:00, ב-11 בספטמבר 2020 הופסק השיר להתנגן כמסורת.
תגובתו של רזנור.
בריאיון למגזין Alternative Press סיפר רזנור כי כשרובין פנה אליו בבקשה להתיר את חידוש השיר הוא הוחמא, אך חשש כי מדובר בלא יותר מגימיק שיווקי. עוצמתו המלאה של ביצועו של קאש הכתה בו רק כשראה את הקליפ. לדבריו, בזמן הצפייה הוא נתקף אלם, קיבל "עור ברווז", ודמעות נקוו בעיניו. כמו כן החוויה גרמה לו להרהר בכוחה של המוזיקה כמדיום אמנותי.
רובר פירס
רובר עמנואל פירס (בצרפתית: Robert Emmanuel Pirès; נולד ב-29 באוקטובר 1973) הוא כדורגלן עבר צרפתי ששיחק בעמדות הקיצוני והקשר ההתקפי. הוא שיחק לרוב באגף השמאלי, אך היה מסוגל לאורך כל חוליית הקישור ואף בתפקיד של תומך בחלוץ. לזכות פירס, הנחשב לאחד מטובי הכדורגלנים הצרפתים בדורו, נזקפות זכיות בשתי אליפויות פרמייר ליג ובשלושה גביעים אנגליים עם ארסנל, וכן זכייה במונדיאל 1998 וביורו 2000 במדי נבחרת צרפת.
קריירת המועדונים.
ראשית הקריירה בצרפת.
פירס נולד בריימס לאב פורטוגלי ולאם ספרדית, והיה בנם הצעיר. את תשוקתו לכדורגל שאב מאביו, אנטוניו, ששיחק בקבוצה מקומית בשם "לס קורפו" (Les Corpo), וצפה בו משחק מדי שבוע. בגיל 15 הוא עזב את לימודי בית הספר והצטרף למחלקת הנוער של מועדון הכדורגל המקצועני סטאד ריימס, וב-1992 עבר למחלקת הנוער של מץ.
את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של מץ ערך פירס ב-1993, במשחק מול קבוצת אולימפיק ליון. הוא שיחק בקבוצה במשך חמש שנים והבקיע במדיה 43 שערים ב-162 משחקים. הוא זכה עמה בגביע הליגה הצרפתית בעונת . ב-1998 עבר פירס לקבוצת אולימפיק מרסיי, ששילמה תמורתו 5 מיליון אירו. בעונתו הראשונה של פירס החמיצה הקבוצה בנקודה אחת את הזכייה באליפות הליגה הצרפתית, ואף הפסידה לפארמה בגמר גביע אופ"א. בעונתו השנייה, , הוא סבל מירידה ביכולתו והיה למושא לגנאי על ידי אוהדי הקבוצה, מה שבסופו של דבר הוביל לעזיבתו.
לאחר אותה עונה, על אף הבעיות מהן סבל במדי מארסיי, היה שותף פירס לזכיית נבחרת צרפת ביורו 2000. מספר קבוצות בכירות באירופה נאבקו על שירותיו, ולבסוף חתם פירס בארסנל האנגלית, ששילמה תמורתו 6 מיליון אירו. הוא הגיע לארסנל כמחליפו של מארק אוברמרס שעזב.
תקופת השיא בארסנל.
פירס פתח בצורה טובה את עונתו הראשונה בארסנל, , והבקיע שער מרהיב במשחק מול לאציו במסגרת ליגת האלופות. הוא הבקיע שער גם במשחק חצי גמר גביע ה-FA נגד טוטנהאם הוטספר, אך הפסיד עם קבוצתו בגמר הטורניר לליברפול. בעונת החל להסתגל במידה רבה יותר לסגנון המשחק הפיזי של הכדורגל האנגלי והציג את אחת מעונותיו הטובות בקריירה. הוא הבקיע תשעה שערים ובישל 15 נוספים במסגרת הפרמייר ליג, היה שותף לזכייתה של ארסנל באליפות הליגה (והשלים עמה "דאבל" לאחר זכייה בגביע ה-FA) וזכה גם בפרס כדורגלן השנה בליגה האנגלית על פי בחירת העיתונאים. במשחק מול אסטון וילה הבקיע שער מרהיב במיוחד, כאשר שלח את הכדור אל מעבר לשחקן ההגנה ששמר עליו ולאחר מכן הקפיץ מעל השוער פטר שמייכל. עם זאת, הוא החמיץ את החודשיים האחרונים של העונה עקב פציעה ממנה סבל במשחק נגד ניוקאסל יונייטד.
לאחר תקופת שיקום ארוכה במיוחד, חזר פירס לשחק בנובמבר 2002, במשחק ליגת האלופות מול אוסר. לאחר חזרתו מהפציעה הוא שב להפגין את יכולתו הטובה, ועד לסיום עונת הבקיע 14 שערי ליגה ב-20 משחקים בהם פתח בהרכב, בהם שלושער במשחק מול סאות'המפטון. בפברואר 2003 הוא נבחר לשחקן המצטיין של החודש בפרמייר ליג. בגמר גביע ה-FA, שנערך גם הוא נגד סאות'המפטון, הבקיע פירס את שער הניצחון לקבוצתו ובכך זכה בתואר השלישי שלו במדיה.
בעונת היה פירס אחד מהשחקנים הבולטים בזכייתה של ארסנל באליפות הפרמייר ליג, ללא הפסד ליגה במהלך העונה - הקבוצה האנגלית הראשונה מזה 115 שנים שעושה זאת. פירס וחברו הצרפתי בהתקפת ארסנל, תיירי הנרי, הבקיעו יחד 57 שערים בכל המסגרות באותה עונה; במסגרת הליגה הבקיע פירס 14 שערים ובישל 10 נוספים. מלבד יכולתו בהוצאה לפועל של המהלכים ההתקפיים הוא גילה גם יכולת לנהל את המשחק ולתפקד כ"פליימייקר", ושיתף פעולה בצורה מוצלחת עם שחקנים כגון פטריק ויירה בחוליית הקישור. הוא הוביל את דירוג המבשלים של ארסנל באותה עונה בצוותא עם דניס ברגקאמפ.
בעונת סיים פירס שלישי בדירוג מלכי השערים של הפרמייר ליג, אחרי הנרי ואנדרו ג'ונסון, כשסיים פעם נוספת עם כמות של 14 שערים. ארסנל לא הצליחה לזכות באליפות נוספת, אך זכתה בגביע ה-FA לאחר ניצחון בגמר על מנצ'סטר יונייטד בדו-קרב בעיטות עונשין. בעונת נקלע פירס לחילוקי דעות עם הנהלת ארסנל והמאמן ארסן ונגר על חידוש חוזהו בקבוצה. פירס שאף לקבל חוזה חדש לשנתיים, אך נאלץ לחתום לשנה אחת בשל מדיניות הקבוצה שלא להחתים שחקנים מעל גיל 30. הוא פתח את העונה בצורה לא טובה, ושחקנים כמו פרדי יונגברי, חוסה אנטוניו רייס ואלכסנדר חלב הועדפו על פניו באגפי הקישור. עם זאת, ככל שהעונה התקדמה חל שיפור רב במעמדו וביכולתו. הוא סייע לארסנל להעפיל לראשונה בתולדותיה לגמר ליגת האלופות, בו הפסידה לברצלונה; במהלך הגמר הוחלף לאחר שהשוער ינס להמן הורחק בכרטיס אדום. פירס סיים את העונה עם 11 שערים בכל המסגרות, שני בקבוצה בצוותא עם רובין ואן פרסי.
לאחר סיום אותה עונה הודיע פירס על עזיבתו את ארסנל, על רקע הפחיתות במעמדו המקצועי בקבוצה ובאמון שרחש לו ונגר. פירס הביא כדוגמה לכך את החלפתו בגמר ליגת האלופות. ביולי 2008 בחרו אוהדי ארסנל בפירס כשחקן השישי בטיבו בתולדות המועדון.
ויאריאל.
במאי 2006 הצטרף פירס כשחקן חופשי לוויאריאל הספרדית. במהלך משחק הכנה לקראת עונת , נגד קדיס, נפצע פירס בברכו השמאלית, ונאלץ לעבור ניתוח שהשבית אותו ממשחק למשך שבעה חודשים. הוא שב לשחק במרץ 2007, וערך את הופעת הבכורה שלו בוויאריאל במשחק מול ריאל סוסיאדד. מאוחר יותר הבקיע את שערו הראשון בקבוצה, בתיקו 3-3 מול ריאל בטיס. באפריל הבקיע שער בניצחון על מוליכת הטבלה באותו זמן, ברצלונה. פירס סיים את העונה עם שלושה שערים ב-11 משחקי ליגה, וסייע לקבוצתו להעפיל למוקדמות גביע אופ"א.
בעונה הבאה, , סייע פירס לוויאריאל לסיים במקום השני בליגה הספרדית, אחרי ריאל מדריד, מה שהעניק לקבוצה העפלה למוקדמות ליגת האלופות. בעונת הוא שיפר במידה רבה את יכולתו, כאשר הבקיע שלושה שערים ובישל תשעה נוספים. במהלך העונה פגשה ויאריאל את קבוצתו הקודמת של פירס, ארסנל, ברבע גמר ליגת האלופות, ופירס זכה לעידוד רב מאוהדיו הקודמים. במאי 2010 תם חוזהו של פירס בוויאריאל והוא עזב את הקבוצה. בנובמבר אותה שנה הוא חזר לאנגליה וחתם בקבוצת אסטון וילה, אך שוחרר מהמועדון בסיום עונת , שבמהלכה שותף במשחקים מועטים.
בספטמבר 2014 חתם השחקן בקבוצת גואה מהודו. במרץ 2015 שוחרר מהקבוצה.
ב-25 בפברואר 2016 הודיע פירס על פרישתו מכדורגל.
נבחרת צרפת.
פירס החל לשחק בנבחרת הלאומית של צרפת ב-1996. הוא נכלל בסגל הנבחרת בטורניר מונדיאל 1998 והיה שותף לזכייתה בטורניר, כאשר שותף במספר משחקים כמחליף. גם ביורו 2000 היווה פירס שחקן ספסל, אך נכנס כמחליף בחצי הגמר מול נבחרת פורטוגל ובגמר מול נבחרת איטליה. בהארכה של משחק הגמר הוא בישל את שער הזהב לדויד טרזגה, ובכך סייע לנבחרתו לזכות בטורניר. בגביע הקונפדרציות ב-2001 הפך פירס לאחד מהשחקנים הבולטים בנבחרת, והוביל אותה לזכייה בו לאחר שכבש שני שערים. הוא זכה גם בפרס "כדור הזהב" כשחקן המצטיין של הטורניר.
פירס נעדר ממונדיאל 2002, בשל פציעה בסיום העונה שקדמה בארסנל. כעבור שנה הוא השתתף וזכה עם הנבחרת בפעם השנייה ברציפות בגביע הקונפדרציות, תוך שכבש שלושה שערים בטורניר. ביורו 2004 היה פירס שחקן קבוע בהרכב הנבחרת, אך הודח עמה כבר ברבע הגמר לאחר הפסד לנבחרת יוון. לאחר טורניר זה סיים פירס את דרכו במדי הנבחרת.
פסטיבל אלטמונט
פסטיבל אלטמונט (אנגלית: Altamont Speedway Free Festival) היה מופע רוק מפורסם שהתקיים ב-6 בדצמבר 1969, במתחם מרוצי מכוניות באלטמונט שבקליפורניה. המופע, שאורגן בידי להקת הרולינג סטונז, כלל אמנים נוספים מהשורה הראשונה באותה תקופה, כמו: סנטנה, ג'פרסון איירפליין וקרוסבי סטילס נאש ויאנג, כאשר הרולינג סטונז תוכננו להיות הלהקה האחרונה שתופיע. הכניסה להופעות הייתה חינם וכ-300,000 איש הגיעו אל הפסטיבל אשר הסתיים באירוע טראגי, כאשר במהלך הופעתם של הרולינג סטונז, חברי כנופיית אופנוענים בשם מלאכי הגיהנום, שנשכרו לאבטחת האירוע, רצחו בדקירות סכין מעריץ שחום עור בשם מרדית' הנטר. הארגון הלקוי, ההתפרעויות, והרצח שהיווה את שיא השפל של האירוע, עיצבו את המוניטין שקיבל המופע בתור אירוע מכונן בהיסטוריה של הרוקנ'רול שלאחריו ירדה לפרק זמן מסוים הפופולריות של פסטיבלי הרוק, וכן בתור האירוע ש"הרג" את התמימות של שנות השישים.
ההכנות.