פרטוק היה שותף לארגון העצרת "ישראל רוצה שינוי" על ידי תנועת 'מיליון ידיים' בכיכר רבין ב-2015, במהלך מערכת הבחירות לכנסת ה-20. בעצרת מתח ראש "המוסד" לשעבר מאיר דגן ביקורת נוקבת על המדיניות הביטחונית של הממשלה המכהנת, כמו כן עורר "נאום הקומץ" של האמן יאיר גרבוז סערה ציבורית.
ב-2017 שימש כמנהל הקמפיין של אבי גבאי בבחירות לראשות מפלגת העבודה.
בחירות לכנסת ה-21 פרטוק ניהל את הקמפיין של מפלגת ״ארץ חדשה״ בראשותו של אלדד יניב. כחודש לפני מועד הבחירות הודיע יניב כי החליט להוריד את מועמדות בעקבות לחץ ציבורי להוצאת המפלגות הקטנות מהבחירות כדי לא לפצל את קולות המרכז והשמאל.
בבחירות לכנסת ה-22 ניהל פרטוק את הקמפיין של התנועה הירוקה, שהפכה בהמשך למפלגה הירוקה. פרטוק חיבר בין התנועה לבין מפלגת ישראל דמוקרטית בראשות אהוד ברק, שפרטוק היה שותף לקמפיין הבחירות שלו ב-1999 ואח״כ עבד איתו במשרד הביטחון. יעל כהן פארן קיבלה את המקום השמיני ברשימתו של ברק. חה״כ סתיו שפיר שנטשה את מפלגת העבודה חברה לתנועה הירוקה ולרשימת המחנה הדמורקטי שכללה את ישראל דמוקרטית, מרץ והתנועה הירוקה. אחרי ששפיר הבטיחה את מקומה ברשימה בנוסף לכהן פארן, היא לקחה את ניהול הקמפיין לידיה.
ב-2019 נקרא פרטוק לסייע לעו״ד אבי חימי להתמודדות לראשות לשכת עודכי הדין. על פי הסקרים פיגר חימי ב-15 אחוז אחרי המועמד המוביל עו״ד ציון אמיר. פרטוק שכנע את חימי לצאת בקמפיין שמחזק את בג״צ, פרקליטות המדינה, והיועמ״ש. חימי אמנם יצא בקריאה להגן על בית המשפט ועל הדמוקרטיה הישראלית. לאחר סדרה של ראיונות בתקשורת הישראלית, התהפכה המגמה והפער עם אמיר צוצמם ולקראת מועד הבחירות חימי אף החל להוביל. האסטרטגיה שהוביל פרטוק העניקה לחימי מעמד ציבורי ומוביל דעה שהיה חסר. הקו התקיף נגד פגיעה בבית המשפט חיברה אותו למשרדי עורכי בהדין הגדולים, שרצו מועמד בעל השפעה בציבוריות הישראלית. זה בנוסף לעבודת שטח טובה של מטה הבחירות הובילו לניצחונו המפתיע של חימי.
בשנת הלימודים תש״פ הוביל פרטוק את קמפיין ארגון המורים להטבת תנאי המורים ועם תחילת מגפת הקורונה הוא הוביל את קמפיין הארגון שקרא למורים להצטרף למאמץ הלאומי ולהיכנס מתחת לאלונקה. הקמפיין זכה לאהדה ולתמיכה ציבורית נרחבת.
ביולי 2019 נקרא פרטוק לעבוד עם התנועה לאיכות השלטון. אליעד שרגא יו״ר התנועה הרגיש שפעולות התנועה אינן באות לידי ביטוי בתקשורת ובציבור בישראל. פרטוק הציע להפוך את התנועה למכונת תקשורת מהירה ויעילה, שמגיבה לכל אירוע תקשורתי משפטי וערכי, יוצאת לשטח להפגנות ומבצעת פעולות גרילה תקשורתיות. בעקבות שינוי אסטרטגיית ההפעלה של התנועה, קפצו שיעורי החשיפה של התנועה בתקשורת במאות אחוזים מה שהוביל להצטרפות של חברים כמו גם חברים בדף הפייסבוק של התנועה שחצה את קו ה-200 אלף. פרטוק הביא לתנועה את איציק אלרוב יוזם מחאת הקוטג׳, אותו הכיר בקמפיין של אבי גבאי וביחד החזירו את התנועה להובלה של הקו התקשורתי נגד השחיתות הציבורית ונגד פגיעה במוסדות השלטון, המשפט והמשטרה. בבחירות לכנסת ה-24 החל לשמש כמנהל קמפיין הבחירות מטעם מפלגת מרצ ובעקבות כניסת מרצ לממשלה מונה פרטוק למנהל ההסברה ולאסטרטג של המפלגה. במקביל סיים פרטוק תהליך מיתוג לעיר רהט - העיר הבדואית הראשונה בישראל. זו הפעם הראשונה בעולם שעיר בדואית עוברת תהליך מיתוג. מיתוג רהט נועד למצב את העיר כמרכז מורשת ותיירות.
וידאד קזבלנקה
וידאד קזבלנקה (בערבית: نادي الوداد الرياضي), או בכינויו "וידאד הלבנה" (בערבית: وداد البيضاوي), נקראת פורמלית וידאד אתלטיק קלאב (WAC) או פשוט וידאד, הוא מועדון ספורט מהעיר קזבלנקה שבמרוקו. המועדון ידוע בעיקר בשל קבוצת הכדורגל שלו אשר משחקת בבוטולה פרו. בליגה מכונית הקבוצה "האדומים".
קבוצת הכדורגל של וידאד קזבלנקה נוסדה על ידי מוחמד בן אלחסן אלתונסי אלעפאני, המכונה גם "ג'קו האב", שנתיים לאחר שנוסדה קבוצת השחייה של וידאד קזבלנקה, ב-1939.
כיום קבוצת הכדורגל של המועדון מקיימת את משחקיה הביתיים באצטדיון מוחמד החמישי המכיל 45,000 מקומות. למועדון ישנה יריבות עירונית עם רג'א קזבלנקה, והדרבי ביניהם הוא הדרבי של קזבלנקה שנחשב לדרבי פופולרי באפריקה ומחוץ לה. וידאד היא שיאנית האליפויות במרוקו עם 20 אליפויות הליגה. בנוסף יש לה תשעה גביעי הכס המרוקאי, שני גביעי ליגת האלופות האפריקאי, זכייה בסופר קאפ האפריקאי, זכייה בגביע אפריקה למחזיקות גביע, זכייה באליפות אפרו-אסיאתית למועדונים, וזכייה אחת בגביע מוחמד החמישי.
כתוצאה מכך וידאד נחשבת לקבוצה המצליחה ביותר במרוקו ונחשבת לאחד מעמודי התווך של הכדורגל המרוקאי, יחד עם יריבותיה המרות רג'א קזבלנקה ופ.א.ר. רבאט.
היסטוריה.
לפני עצמאות מרוקו.
השנים הראשונות של המאה העשרים ידעו כיבוש הדרגתי של מרוקו מצד צרפת וספרד. כחלק מההשלכות של כך, נרשמה הגירה של אירופאים לשטחי מרוקו, והחלה בנייה של ערים וכפרים רבים במרוקו תחת חסות אירופאית. מהגרים אלה הקימו חיים חדשים בכל הערים הללו והוקמו בהם מטות משטרה, סניף דואר, ומרכזים נוספים מסוג זה. בין המרכזים שהמתיישבים האירופאים דאגו להקים, היו גם מועדוני ספורט לשם בידור. מועדונים אלה היו תחת שליטתם הבלעדית של האירופאיים שכן הם היו היחידים שהורשו להקים מועדוני ספורט ולהצטרף אליהם. על המרוקאים נאסר לייסד אגודה או מועדון כלשהם, ואף לא באופי ספורטיבי, מתוך חשש שמועדון מסוג זה ינסה לרכז בחובו חלק מהמתנגדים לכיבוש האירופאי. בשל כך, ההצטרפות למועדונים מסוג זה הייתה עניין קשה למדי עבור המרוקאים, פרט למקרים חריגים מעטים.
ייסוד הענף הראשון ושם המועדון.
ייסוד קבוצת הספורט "וידאד קזבלנקה" בכדור מים נעשה לאחר מאמצים רבים. לאורך שנים ארוכות רשויות ההגנה סירבו בתוקף להעניק לקבוצה רישיון, ובכל פעם שמוחמד בנג'לון אלתוימי הגיש בקשה לקבלת רישיון הוא נתקל בסירוב. תחילה, השיח התנהל סביב אחת הבריכות הנמצאות בקזבלנקה, שכן איש לא נכנס לבריכות אלה מלבד האנשים שהיו מעורבים במועדוני הספורט, כאשר אנשים אלה היו ברובם אירופאים והם היו כפופים לאיגוד השחייה. עם זאת, בשנת 1935 המרוקאים החלו להצטרף למועדונים אלה, וכאשר התופעה גברה הדבר עורר את כעסם של הצרפתים. כתגובה לכך, ויש שדיווחו שמתוך גזענות, הצרפתים קראו למנוע מהמרוקאים להיכנס לבריכות. בהמשך, חלקם ייעצו למרוקאים לייסד מועדונים פרטיים שיהיו שייכים להם, וכך יכפו על האיגוד את שהותם בבריכות ותהיה להם זכות להשתמש בהן. באופן זה נוצר הרעיון להקים מועדון לשחייה ולכדור מים. הקבוצה הצליחה להשיג רישיון רשמי רק בשנת 1937, באמצעות חברי המועדון הצרפתי-מרוקאי בקזבלנקה, לאחר שבנג'לון חזר והגיש בקשה נוספת לרגל התערוכה העולמית של פריז בשנה זו. "וידאד קזבלנקה" השיגה רישיון להקים קבוצת כדורמים ב-8 במאי 1937 והוא ניתן לה בתנאי שתתרחק מנושאי דת, פוליטיקה וגזענות, ובתנאי שהרכב המשרד יכלול שנים עשר אנשים -מתוכם שישה צרפתים ושישה מרוקאים. כמו כן הנשיאות הוטלה על החאג' מוחמד בנג'לון אשר נחשב עד היום למייסד בפועל של הקבוצה. ייסודה של וידאד התבסס על כך שהבריכה הגדולה ביותר באפריקה הייתה ממוקמת בזמנו בעיר קזבלנקה.
דוקטור בנג'לון היה בין האנשים עליהם הוטלה האחריות לתקן את החוקים. כתוצאה מכך, הוא הציע רעיון לפיו החוקים יתוקנו עבור מועדון שיעסוק בכל מקצועות הספורט, ולא יסתפק אך ורק בכדורמים. הוא פעל על מנת לשכנע ברעיון זה את עמיתיו בוידאד, וביניהם היה ג'קו האב אשר הרעיון להקים קבוצת כדורגל מצא חן בעיניו. למרות שהמנהלים של וידאד הביעו את חששותיהם מפני תרחיש בו רשויות ההגנה יסרבו להצעה, בסופו של דבר התקבלה בקשתם להקים בתוך וידאד מספר קבוצות בענפי ספורט שונים. כך, לאחר שנוסד סניף השחייה של המועדון, בשנת 1938 הוקמה גם קבוצת הכדורסל שלו, והסניף המפורסם והגדול ביותר בהיסטוריית המועדון, סניף הכדורגל, נוסד בשנת 1939. לאחריו נוסדו סניפים בענפים נוספים כגון כדוריד וכדור מלבן. תואר נשיא הכבוד של קבוצת וידאד ניתן בזמנו לולי אלעהד מולאי אלחסן, לאחר שניתן אישור לכך מאביו באותם ימים, המלך מוחמד החמישי. בשנות ה-60 נשיאות הכבוד של המועדון עברה לנסיך סידי מוחמד לאחר שאביו, אלחסן השני, הסכים לבקשה שהגישה קבוצת וידאד.
במהלך הכינוסים שמייסדי המועדון קיימו על מנת לקדם את הקמתו, עלתה השאלה איזה שם יינתן לקבוצה. באחד מכינוסים אלה, אחד החברים הגיע באיחור (מוחמד מאסיס, נולד בשנת 1907 בקזבלנקה), ותירץ זאת בכך שצפה בסרט "וידאד" של אום כולתום. בזמן שהסביר זאת, פרצו לפתע קולות צהלה באחד הבתים הסמוכים, קולות שעוררו התפעלות רבה מצד המשתתפים בכינוס. בנג'לון, מוביל קבוצת המייסדים, הביע את תמיכתו לבחור בשם זה, אך מכיוון שחלק מהנוכחים התנגדו לכך לא הושגה עדיין החלטה נחרצת בנוגע לשם הקבוצה. רק לאחר נערכה אספה כללית אליה הגיעו מנהלים ושחקנים רבים, נוצרה הסמכה ונקבע כי "וידאד קזבלנקה" יהיה שמו של מועדון הספורט.
קבוצת הכדורגל.
קבוצת וידאד מיתגה את עצמה מהר מאוד כקבוצה בולטת במרוקו, כששנה בלבד לאחר שנוסדה, העפילה לגמר "גביע המלחמה". במשחק הגמר התמודדה נגד מועדון האיחוד המרוקאי (בצרפתית: Union sportive marocaine), והפסידה רק לאחר מותחן צמוד. הופעתה המרשימה של וידאד נגד המועדון הצרפתי הובילה לקידומה של הצעת החלטה המבקשת מההתאחדות לאלץ את הקבוצות לשתף חמישה שחקנים אירופאים לכל הפחות. מטרתה של החלטה זו מיסודה הייתה להחליש את הקבוצות של וידאד ו.