בין מלחמות העולם.
עם קריסתה של הרפובליקת המועצות שב נאג'בצוני והוצב במטה הכללי של הצבא ההונגרי המלכותי שהוקם מחדש בשלטונו של מיקלוש הורטי.
בין 1927 ל-1931 נאג'בצוני שימש מפקד חטיבת הרגלים הרכובה הראשונה. לאחר מכן מונה לתפקיד שליש למפקד העליון של כוחות הצבא. ב-1 במאי 1934 הועלה לדרגת קולונל ומונה לתפקיד מפקד חיל האפסנאות. ב-1 במאי 1937 הועלה לדרגת בריגדיר-גנרל. בשנה שלאחר מכן מונה למפקד הקורפוס הראשון.
בעקבות בוררות וינה הראשונה לגבי סלובקיה, בשנת 1938, נאג'בצוני פיקד על הכוחות שכבשו את קושיצה. בתוך זמן קצר ועל בסיס זמני, מונה להיות המפקח הכללי על חיל רגלים. במרץ 1940, מונה לתפקיד מפקד הארמייה ההונגרית הראשונה. חודשיים מאוחר יותר קודם לדרגת מייג'ור גנרל.
בעקבות תכתיב וינה, בספטמבר 1940, הוביל נאג'בצוני את הארמייה ההונגרית הראשונה לעיר טרגו מורש. אחריותו כללה חיזוק הגבולות של הטריטוריה הכבושה מחדש ופיקוח על חלוקת מזון לאוכלוסייה האזרחית.
ב-31 במרץ 1941, הפיקוד העליון הכריז על פרישתו של נאג'בצוני עם דרגת לוטננט גנרל.
מלחמת העולם השנייה.
ב-21 בספטמבר 1942 הציע העוצר מיקלוש הורטי לנאגיבצון את תיק הביטחון. נאגיבצון ניסה לשמור על הצבא מחוץ לפוליטיקה ונאבק לחידוש ולשימור שרידי הצבא ההונגרי שנותרו בהונגריה כדי למנוע תבוסה נוספת כמו זו שפקדה את הונגריה לאחר קריסת האימפריה האוסטרו-הונגרית ב-1918.
לפני מינויו של נאגיבצון שלחה הממשלה שתי ארמיות הונגריות לחזית המזרחית, שם הושמדו בוורונז'. נאגיבצון לא יכול היה להחזיר את החיילים מהחזית, אך עשה כל מאמץ להגן על החיילים ולהשיבם להונגריה, וכן לשפר את תנאי העבודה בפלוגות העבודה. הוא הוציא מספר הוראות לשיפור תנאיהם וכך הציל יהודים רבים ממוות. על כך הוענק לו לימים אות חסיד אומות העולם.
פעולות אלה גרמו להתנגדות מצד עמיתיו הקצינים וכן מצד פוליטיקאים מהימין הקיצוני. האפקטיביות הפוליטית של נאגיבצון פחתה כשביקש לרסן את התרבות האנטישמית בצבא ואת היחס הבלתי אנושי כלפי הפועלים היהודים בפלוגות העבודה. הוא התנגד בתוקף לדרישת הגרמנים לשלוח 10,000 יהודים למכרות הנחושת בבור שבסרביה. בפברואר 1943 התנגד לדרישה הגרמנית לשלוח חיילים הונגרים לבלקן.
בשל עמדתו בנושאים אלה הושם נאגיבצון ללעג, הואשם כמשרת העם היהודי ("Zsidóbérenc") וכמתנגד למדינות הציר והיה תחת התקפה מתמדת מצד קיצוני הימין. כשראה נאגיבצון שהעוצר מיקלוש הורטי וראש הממשלה מיקלוש קאלאי לא מסוגלים או מוכנים להגן עליו, הגיש את התפטרותו ב-8 ביוני 1943.
העיר טרגו מורש העניקה לו אזרחות כבוד אבל הטקס בוטל בשל כיבוש הונגריה על ידי הגרמנים 19 במרץ 1944.
מאסרו עד סוף המלחמה.
מאחורי הקלעים המשיך נאגיבצון לתמוך במאמצים להשיג שלום נפרד עם בעלות הברית. בהתבסס על ניסיון העבר, נאגיבצון חזה חורבן עם התקרבות הצבא האדום והלחימה לגבולות הונגריה.
עם השתלטות מפלגת צלב החץ הפאשיסטית על הונגריה ב-16 בנובמבר 1944, עצרה הז'נדרמריה את נאגיבצון בביתו בפילישצ'אבה. הוא נכלא במספר בתי כלא ועם התקרבות הצבא האדום הועבר למספר יעדים בבוואריה. משרד הביטחון ההונגרי גילה את מקומו והביא לשינוי מקום מאסרו ולשיפור בתנאי החזקתו. ב-1 במאי 1945 שוחרר נאגיבצון על ידי כוחות הצבא האמריקאי.
לאחר מלחמת העולם השנייה.
נאגיבצון הצליח לחזור להונגריה ב-1946, בתקופת הקמתה של קואליציה של פלגים פוליטיים שונים. הוא הוכנס לוועדה להערכת הפנסיות הצבאיות.
לאחר ההשתלטות הקומוניסטית ב-1948, נפגע נאגיבצון עם רבים מעמיתיו. דירתו הופקעה והפנסיה שלו בוטלה. הוא מצא עבודה כגנן במשתלה ולאחר מכן כנפח.
ב-1950 קיבל נאגיבצון הזמנה לחגיגות היובל לסיום מחזור התיכון שלו. ההזמנה הגיעה מחברו לכיתה, ד"ר פטרו גרוזה, שבאותה עת היה נשיא רומניה. נאגיבצון השיב כי אינו יכול להשתתף בשל העדר כספים ודרכון. הנשיא השתמש בהשפעתו בממשלה ההונגרית, ומזכיר המפלגה הקומוניסטית ההונגרית, מתיאש ראקושי, התחייב לספק את האמצעים להשתתפותו של נאגיבצון בפגישת המחזור. בהתערבות נוספת של הנשיא גרוזה הושבה לנאגיבצון הפנסיה שלו.
בשנת 1965 היה נאגיבצון ההונגרי הראשון שהוכר כחסיד אומות העולם על ידי יד ושם. עד מותו היה פעיל בכתיבה, עריכה וקריאה. ב-1964 פרסם מהדורה ערוכה ומעודכנת של הביוגרפיה שלו, אשר פורסמה במקור עוד ב-1947.
בנוסף למומחיותו הצבאית היה נאגיבצון גם תאורטיקן צבאי והיסטוריון. בהתבסס על ידע אישי נרחב בקרב ובמטה הכללי, כתב נאגיבצון מספר ספרים ובהם:
עונת 1965 בגביע ליברטדורס
עונת 1965 בגביע ליברטדורס הייתה העונה השישית של התחרות הדרום-אמריקאית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי CONMEBOL. המשחק הראשון התקיים ב-31 בינואר 1965 ותחרות הסתיימה ב-15 באפריל 1965. בתחרות השתתפו 10 קבוצות, נציגת קולומביה לא השתתפה עקב מחלוקת עם הנהלת ה-CONMEBOL.
התחרות הסתיימה בניצחון של אינדפנדיינטה בפעם השנייה ברציפות.
מתכונת התחרות.
בתחרות השתתפו 10 קבוצות. מנצחת של העונה הקודמת קיבלה זכות להשתתף בתחרות ישירות משלב חצי הגמר. הקבוצות חולקו ל-3 בתים ומנצחת כל בית הייתה עולה למשחקי חצי הגמר. במידה ומספר קבוצות בבית זכו באותו מספר נקודות ההכרעה הייתה על ידי משחק נוסף.
בכל השלבים נערכו משחק בית ומשחק חוץ. על הניצחון הוענקו שתי נקודות.
מהלך התחרות.
סדרת הגמר.
בהתאם לתקנות נערך משחק נוסף
ששון דוד
סר ששון יעקב חי דוד (11 בספטמבר 1849 - 27 בנובמבר 1926) היה איש עסקים, בכיר בבנק של הודו, נציג בגוף המחוקקים של הודו הבריטית ובמועצת העיר מומבאי.
קורות חיים.
ששון דוד היה בן למשפחת ששון שמוצאה מבגדאד שצברה הון מופלג באמצעות מסחר הבינלאומי מהודו והמזרח הרחוק לבריטניה, וחבר קהילת יהודי עיראק שחיה במומבאי מסוף המאה ה-18 ועד המאה ה-20.
דוד קיבל על עצמו משרות בחברות של משפחת ששון, היה ממייסדי הבנק של הודו ומנהלו בשנים 1906–1926 וכן כיהן במשרה המקבילה לראש העיר של מומבאי.
דוד היה בין התורמים העיקריים להקמתו של אחד המונומנטים הגדולים במומבאי הקרוי "השער להודו".
דוד קיבל תואר אבירות ב-1905 ותואר ברון ב-1911.
לדוד היו אישה, חנה ששון (נכדתו של דוד ששון), ובן, פרסיבל.
בנו בכורו היה הברונט פרסיבל דוד (1892-1964) , שהיה אספן גדול של אמנות סינית עתיקה. בשנת 1932 תרם הברונט פרסיבל דוד קתדרה לאוניברסיטה העברית בירושלים - "הקתדרה לאמנות וארכאולוגיה של המזרח הקרוב ע"ש דוד ששון".
הארמייה ה-19 (ברית המועצות)
הארמייה ה-19 הייתה ארמייה סובייטית רב-זרועית, שמילאה תפקיד חשוב במהלך קרבות שונים במהלך מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
הארמייה הוקמה ב-יוני 1941 כחלק מהמחוז הצבאי קייב, והועמדה תחת פיקוד איוואן קונייב. ב-25 ביוני 1941 זמן קצר לאחר תחילת מבצע ברברוסה הועברה הארמייה לחזית המערבית, וב-2 ביולי הועברה הארמייה לסמולנסק. הארמייה לחמה בקרב סמולנסק, שם ספגה אבדות כבדות, ולאחר מכן לחמה בכיס ויאזמה, משם נחלצה בקושי רב. במהלך זה, ב-14 באוקטובר נפלו בשבי מפקד הארמייה וראש המטה. לאחר מכן לחמה הארמייה בקרב על מוסקבה, וב-20 באוקטובר 1941 פורקה. ב-20 בנובמבר 1941 הוקמה הארמייה מחדש, תחת פיקוד וסילי קוזנצוב, אולם כעבור 3 ימים שונה שמה לארמיית ההלם הראשונה.
ב-4 באפריל 1942 הוקמה הארמייה מחדש, כחלק מחזית קרליה, והועמדה תחת פיקוד סטפן מורוזוב. הארמייה לחמה בקרבות סביב לנינגרד, ובחורף 1944 כבשה את האזור הגובל עם פינלנד.
ב-15 בנובמבר 1944 הועברה הארמייה לעתודת הסטאבקה, ובינואר 1945 הועברה לחזית הבלארוסית השנייה. הארמייה השתתפה במבצע פומרניה המזרחית, ואף כבשה את גדיניה. לאחר מכן השתתפה בכיתור היחידות הגרמניות בפרוסיה המזרחית עד סוף המלחמה, וביוני 1945 פורקה הארמייה.
בית הכנסת מגן אברהם (הודו)
בית הכנסת מגן אברהם שבאחמדאבאד הוא בית כנסת היחידי הנמצא במדינת גוג'ראט שבהודו. בית הכנסת נבנה ב-1934 באמצעות תרומות מקהילת בני ישראל. בית הכנסת נמצא ברשימת אתרי המורשת בהודו.
אבן הפינה של בית הכנסת הונחה ב-19 באוקטובר 1933 והוא נחנך ב-2 בספטמבר 1934 (שבוע לפני ראש השנה). בית הכנסת נמצא בעיר העתיקה של אחמדאבאד וקרוי על שמו של הרופא אברהם בן סולומון אירולקר.
בית הכנסת בנוי בסגנון אר דקו, עם רצפת שיש משובצת וארון קודש גדול. הכיסאות ניצבים סביב בימה מרכזית. עזרת הנשים בבית הכנסת שונה מהמקובל בהודו, בכך שאין היא נתמכת בעמודים. הגג המשולש והגבוה נתמך בעמודים יווניים.
קהילת היהודים באחמדאבאד הצטמצמה מאוד בעשורים האחרונים, כאשר רבים מבניה עלו לארץ או היגרו לארצות הברית ולאירופה. בשנת 2015 היו כ-139 יהודים בעיר, המהווים את קהילת המתפללים בבית הכנסת, בעיקר בחגים.
החזית הבלטית
שירלי מ. טילגמן
סוזן ל. לינדקוויסט
ג'ואן א. סטייץ
אישטוואן סניי
אישטוואן סֵנְיִי (בהונגרית: Szőnyi István; אויפשט שבבודפשט, 1894 – זבגני , 1960) היה צייר הונגרי, שנודע ביצירותיו ""עיקול הדנובה" ו"זבגני"" . לאחר שסיים את בית הספר ללשון, התקבל לאקדמיה לאמנויות יפות בסתיו 1913. בשנת 1918, לאחר שהשתחרר מהשירות הצבאי, חזר לאקדמיה. שנות הלימודים התבררו כקצרות, שכן גורש בגלל השתתפותו בתנועות הרפורמה באקדמיה. בשנת 1937 מונה לפרופסור באקדמיה לאמנויות יפות, ולימד בה במשך למעלה משני עשורים. אחת מתלמידותיו הייתה הציירת היהודייה, ניצולת השואה אגנס לוקאץ'.