נולד בוולוזין בשנת תר"י, בנם הבכור של הרב יוסף דוב סולובייצ'יק, המשנה לראש ישיבת וולוז'ין, ולצירל לבית עפרון.
בשנת תרכ"ט נישא לבת הגביר ר' שאול קצנלסון מבוברויסק. בתחילה ניסה את כוחו במסחר - ללא הצלחה מרובה. בשנת תרמ"ג החל לכהן ברבנות סמולנסק תפקיד אותו מילא כ-30 שנה, עד למותו.
ילדיו.
בנו הרב ישראל סולובייצ'יק (? - תשי"א, 1951) מילא את מקום אביו בסמולנסק ובהמשך כיהן כדיין ביוהנסבורג, מכתביו הודפס הספר "גנזי הגר"ח", הכולל חידושים מדודו רבי חיים.
מרדכי מלצר
הרב מרדכי קלצקי הנודע בכינויו הרב מרדכי מלצר (ה'תקנ"ז, 1797 – כ"ז בסיוון ה'תרמ"ג, 2 ביולי 1883) היה ראש ישיבה ורב ליטאי. כיהן לצד ידידו רבי ישראל מסלנט כראש ישיבת רמיילס בווילנה, ומאוחר יותר כרבן של קלווריה ושל לידא.
חייו.
נולד בווילנה לרב אשר קלצקי, בצעירותו למד אצל רבי חיים מוולוז'ין.
נישא לשרה דבורה (נפטרה בי"ח בטבת ה'תק"ץ) בתו של הגביר ר' יהודה ליב גורדון, שבשל עיסוקו בלתת (ביידיש: מאלץ), נקרא ר' ליב מֶלְצֶר. בעקבות חותנו נקרא גם הוא בשם מלצר.
בתקופת מגוריו בווילנה פרנס אותו חמיו העשיר והוא התפנה ללימוד תורה ומאוחר יותר גם להרצאתה לתלמידיו. הוא כיהן כראש הישיבה של ר' דוד שטראשון בעיר ובהמשך התמנה לעמוד בראש הישיבה הווילנאית הוותיקה, ישיבת רמיילס ("ר' מיילא"), ושימש גם כמו"צ בווילנה. הוא התפרסם בווילנה כלמדן חריף באופן יוצא דופן והתמנה כראש ישיבת רמיילס הוותיקה בעיר. בראשית שנת ה'ת"ר, פרש המשנה לראש הישיבה, הרב אליעזר טייץ, ממשרתו. להנהלת הישיבה הוצע למנות את רבי ישראל מסלנט שעבר אז להתגורר בווילנה, כראש הישיבה לצד הרב מלצר. לאחר זמן מה פרש הרב מלצר מן הישיבה, והחל להעביר את שיעוריו בבית המדרש של מנקי הארובות "קמינרס" בחורף, ובבית המדרש "חברה תורה" בקיץ. הוא חזר למשרתו בישיבה רק לאחר שהרב סלנטר העביר את מוקד פעילותו לבית מדרש אחר בפרבר זרצ'ה שבו הקים ישיבה חדשה. בסך הכל כיהן הרב מלצר כראש ישיבת רמיילס במשך כעשרים שנה.
בראשית שנת ה'תרי"ב, 1851, נבחר לכהן כרבה של קלווריה ואב בית הדין שלה, משרה בה החזיק במשך 12 שנים. כשהתמנה בשנת ה'תרכ"ד (1864) בהיותו בן ששים ושבע, כרב העיר לידא, כבר היה בשיא פרסומו בעולם התורני הליטאי, עובדה שאפשרה לו לנהל את ענייני הקהילה לפי ראות עיניו בצמוד לחוקי ההלכה בלי להתחשב בדעתם של עסקנים, עשירים ולמדנים שהתנהלותם לא הייתה לרוחו. בלידא כיהן במשך 19 שנה עד לפטירתו.
הרב מלצר כתב הסכמות רק לספרים בודדים, בשל התנגדותו לריבוי ספרים שאינם שימושיים, תופעה שנראתה בעיניו חסרת תוחלת. השקפתו זו הביאה אותו להימנע גם מכתיבת חידושיו התורניים שלו עצמו. הבולט בין הספרים שכן זכו להסכמתו, היה ספר ההלכה "משנה ברורה" של הרב ישראל מאיר הכהן (ה"חפץ חיים").
היה ידוע כבקי בכל הש"ס והמפרשים ובכל ארבעה חלקי השולחן ערוך על-פה, הוא נהג ללמוד עד עשרים שעות ביום.
בסוף ימיו עסק גם בחכמת הקבלה, ורבים האמינו בברכותיו כמי שמסוגלות להביא לרפואה והצלחה כללית.
הרב מלצר נפטר בגיל 86 בכ"ז בסיוון ה'תרמ"ג, 2 ביולי 1883, ונקבר בלידא. על קברו הוקם אוהל. על מצבתו נחקק (באקרוסטיכון: מרדכי בר אשר קלאצקי):
ספרו.
הרב מלצר לא כתב את חידושי התורה שלו בהתאם לשיטתו ששללה ריבוי ספרים. לאחר פטירתו, אסף בנו אשר יצחק קלצקי מרשימות תלמידיו ומסר אותם לרב אבא יוסף הכהן טריווש, תלמידו של הרב מלצר ואחיו של הרב הלל דוד הכהן טריווש לעריכה. הכתבים נדפסו בספר תכלת מרדכי בשנת ה'תרמ"ט, 1889.
משפחתו.
אשתו השנייה הייתה פעשא בת הרב יצחק אייזיק ברוידא אב"ד זאגר חדש.
לרב מלצר היו שני בנים וארבע בנות; בתו גרונא נישאה לשמואל סולץ שהיה עסקן, פרנס וראש הקהילה היהודית בווילנה.
פארמה פרם
פארמה פרם (ברוסית: БК ПАРМА Пермь) היא קבוצת כדורסל רוסית מהעיר פרם שבמחוז פרם שבאזור הרי אוראל, המתמודדת בליגה המאוחדת של VTB.
בעונת 2016 זכתה לראשונה בתולדותיה בגביע הרוסי בכדורסל לאחר שגברה על זניט סנקט פטרבורג במשחק הגמר ולראשונה התמודדה גם במסגרות האירופאיות, בגביע יורוצ'לנג'.
היסטוריה.
קבוצת הכדורסל פארמה פרם הוקמה ביוזמת האקדמיה לכדורסל של מחוז פרם ב-2 באוגוסט 2012. בעונת הבכורה של הקבוצה (2012/13) בליגת המשנה בכדורסל הקבוצה סיימה במקום החמישי ועונה לאחר מכן סיימה במקום ה-11.
בעונת 2015/16 הקבוצה זכתה בגביע הרוסי בכדורסל לאחר שגברה על זניט סנקט פטרבורג בגמר הגביע בתוצאה 65:95. היא שבה וזכתה בגביע פעם נוספת, ב-10 בפברואר 2019 אחרי שגברה במשחק הגמר על ניז'ני נובגורוד בתוצאה 73-67.
לקראת עונת 2020/2021 פארמה השתתפה בטורניר גביע גומלסקי והעפילה בו עד למשחק הגמר. בנוסף העפילה באותה עונה לשלב חצי גמר היורופקאפ, למפגש מול עירוני נס ציונה הישראלית ולראשונה בתולדותיה העפילה לפלייאוף הליגה המאוחדת של VTB.
תחנת הרכבת סיינט פנקראס
מתתיהו ואלכסנדר
מתתיהו ואלכסנדר הוא האלבום השביעי של המוזיקאי והזמר הישראלי מתי כספי, שיצא בשנת 1984.
את האלבום המתבסס כולו על לחניו של המוזיקאי סשה ארגוב, הקליט כספי כהמשך לאלבומו הקודם "מתי כספי שר סשה ארגוב" וכהמשך למופע משותף שהעלה עם ארגוב. בשונה מהאלבום הקודם שהורכב כמעט כולו מגרסאות לשירים ותיקים, קובצו לאלבום החדש שירים חדשים שהלחין ארגוב במיוחד. לצורך הקלטת האלבום, חברו כספי וארגוב לעבודה משותפת בקיבוץ העוגן, כשעל עטיפת האלבום הקדמית והאחורית מתועדים השניים כשהם חולבים פרה ברפת הקיבוץ. באלבום מלווה ארגוב את כספי בנגינת פסנתר, כשרק בשיר אחד, "הם בזמר הזה", מצטרף כספי ומנגן על מלוטרון.
"עוד בנעורי הערצתי את המוזיקה של סשה ארגוב", כתב כספי לימים, "הגאוניות והמקוריות של סשה היוו את אחד המניעים העיקריים לדרך בה אני יוצר".
פול לורנס דנבר
פול לורנס דנבר (באנגלית: Paul Lorence Dunbar; 27 ביוני 1872 - 9 בפברואר 1906) היה משורר אמריקאי, סופר ומחזאי בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20. הוא נולד בעיר דייטון שבמדינת אוהיו, להורים שהיו עבדים לפני מלחמת האזרחים האמריקנית, והחל לכתוב סיפורים וקטעי שירה כשהיה ילד. היה נשיא החבורה הספרותית בבית ספרו, ולראשונה הוציא לאור קטעי שירה בגיל 16, בעיתון מקומי בדייטון.
עבודותיו שהתפרסמו במהלך חייו נכתבו בעגה אפרו-אמריקאית המקושרת עם מדינות הדרום שלפני מלחמת האזרחים, על אף שכתב גם בשפות ובניבים נוספים - ביניהם גרמנית ודיאלקט מערב-תיכוני מקומי כפי שהתבטא ביצירותיו של ג'יימס ווייטקומב ריילי. עבודתו של דנבר זכתה לשבחים מצד ויליאם דין הוולס, עורך מוביל המקושר עם העיתון Harper's Weekly, ודנבר היה מראשוני הכותבים האפרו-אמריקאים שכתבו כדי ליצור מוניטין בינלאומי. הוא כתב את הליריקה לשירי הקומדיה המוזיקלית "In Dahomey" (שנת 1903), המחזה הראשון בהפקה אפרו-אמריקאית כוללת שעלה בתיאטרות ברודוויי. המחזה עלה במקומות נוספים בארצות הברית ובממלכה המאוחדת.
דנבר כתב גם באנגלית שגרתית בקטעי שירה וספרות נוספים, ומאז סוף המאה ה-20, משכילים נהיו מעוניינים יותר בעבודות אלו מאשר אחרות.
הוא נפטר בגיל 33 ממחלת השחפת.
פלינים
פאנטולופים
חוקי אור-נאמו
חוקי אור-נאמו הם קובץ החוקים הקדום ביותר שנמצא בחפירות ארכאולוגיות. מקורו בתרבות השומרית העתיקה, ששלטה באזור דרום מסופוטמיה (כיום דרום עיראק) במשך אלפי שנים. הקובץ נכתב בתקופת השושלת השלישית של אור, בימיו של אור-נמו, מלך העיר אור, או בתקופת שלטון בנו, המלך שולגי, במאה ה-21-20 לפנה"ס. לא ידוע כמה חוקים היו בקובץ, בשלוש תעודות שנחשפו פוענחו כ-30 סעיפי חוק. החוקים בקובץ כתובים במתכונת של "אם-אז" והם משקפים תפיסה מגובשת של כללים אתיים-חברתיים וקיימת בהם העדפה לפיצוי הקורבן, על פני הענשת הפוגע. קובץ חוקי אור-נאמו עומד כחוליה מרכזית בשורת קובצי חוקים עתיקים שהתגלו בחפירות במזרח הקרוב שהמפורסם שבהם (ומאוחר, כ-300 שנה לקובץ זה) הוא חוקי חמורבי, מבבל.
הממצאים וגילויים.
התעודה מניפור.
התעודה הראשונה הכוללת את חוקי אור-נאמו נמצאה בחפירות ארכאולוגיות של משלחת מטעם אוניברסיטת פנסילבניה בתחילת המאה ה-20 באזור העיר ניפור. כחמישים שנה לאחר החפירה, בשנת 1952, מצאו אותה חוקרים באוסף המוזיאון הארכאולוגי באיסטנבול והעבירו אותה לניתוחו של הארכאולוג והאשורולוג שמואל נח קרמר. מדובר בתעודת טין שבורה, מיובש ולא צרופה, בגודל 20X10 ס"מ, כתובה באכדית ובה חלק מקובץ החוקים – פרק הקדמה ושרידים של 19 החוקים הראשונים, מהן ניתן היה לקרוא רק 5. לתעודה לא נלווה הקשר סטרטיגרפי, אך מניתוח אפיגרפי שלה נראה שנכתבה בתחילת התקופה הבתר-שומרית, בתחילת האלף השני לפנה"ס, אם כי לא נמצא בסיס להפריך את האפשרות שמקורה בטקסט מתקופה אור-נאמו, שהוזכר בעצמו בהקדמה לתעודה. על בסיס ההנחה שלמסמך מעין זה צריכה להיות גם אחרית דבר, העריכו החוקרים שמדובר בתעודה אחת מני כמה שהרכיבו את מלוא קובץ החוקים.
התעודה כללה שמונה עמודות טקסט שכל אחת מהן כוללת 44–48 תיבות לשוניות. נראה שכל שטח הצד הקדמי של התעודה (170 תיבות) הכיל את ההקדמה למסמך וכל שטח צידה האחורי (150 תיבות) הכיל חוקים שנכתבו בהמשך להקדמה.