הדיוויזיה ה-54 של הצבא הבריטי (מזרח אנגליה) היא דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה.
הקמת הדיוויזיה.
הדיוויזיה הוקמה בשנת 1908 כחלק מהצבא הטריטוריאלי, שנועד להחליף את יחידות הצבא הסדיר כאשר אלה היו במשימות מעבר לים.
מלחמת העולם הראשונה.
בקיץ 1914 גויסה הדיוויזיה והחלה באימונים, וביוני 1915 נשלחה הדיוויזיה לגליפולי, שם לחמה הדיוויזיה במהלך המערכה בגליפולי כחלק מהקורפוס ה-9. בדצמבר 1915 נשלחה הדיוויזיה למצרים, ובאוגוסט 1916 היא לחמה בקרב רומני. בשנת 1917 לחמה הדיוויזיה בקרב עזה הראשון ובקרב עזה השני, ולאחר מכן מילאה חלק חשוב בהבסת העות'מאנים בקרב עזה השלישי ואף נטלה חלק בכיבוש ירושלים. בשנת 1918 לחמה הדיוויזיה בקרב מגידו, ולאחר מכן לחמה בכיבוש צפון ארץ ישראל וסוריה מידי האימפריה העות'מאנית. לאחר המלחמה שוחררו חיילי הדיוויזיה, ובספטמבר 1919 פורקה הדיוויזיה.
בין המלחמות.
בשנת 1921 הוקמה הדיוויזיה מחדש, כחלק מהצבא הטריטוריאלי. בשנת 1939 הוחלט על הכפלת כוח הצבא הבריטי, ועל בסיס הדיוויזיה הוקמה הדיוויזיה ה-18 (המזרחית).
מלחמת העולם השנייה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הוצבה הדיוויזיה בפיקוד המזרח על מנת להגן שם מפני פלישה גרמנית לבריטניה, וב-14 בדצמבר 1943 פורקה הדיוויזיה, תוך שחלק מיחידותיה שימשו כתגבור ליחידות שלחמו בנורמנדי.
רחובות ברוקלין
רחובות ברוקלין (באנגלית: Brooklyn's Finest) הוא סרט דרמת פשע אמריקאי משנת 2009 בבימויו של אנטואן פוקואה, שנכתב על ידי מייקל מרטין, ובכיכובם של ריצ'רד גיר, דון צ'ידל, אית'ן הוק ווסלי סנייפס. הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל סאנדנס בשנת 2009 ויצא לאקרנים בארצות הברית ב-5 במרץ 2010.
עלילה.
בובי "קרלו" פאורס והבלש סלבטורה "סאל" פרוצידה מנהלים שיחה במכונית כאשר סאל יורה במפתיע בקרלו, תופס שק של כסף מחיקו של קרלו ונמלט. בהמשך מודה סאל על הרצח בפני כומר ומבקש עזרה במצבו הקשה: אשתו בהריון תאומים והם גרים בבית שקטן מדי לארבעת ילדיהם; יש גם עובש המסכן את בריאות משפחתו.
כשהוא נואש לעבור, סאל קובע רכישה של בית גדול יותר באמצעות אישה שחייבת לו טובה. המקדמה מתבצעת ביום שלישי שלאחר מכן וסאל עדיין קצר בכסף. סאל הוא בלש מיומן מאוד במחלק הסמים של משטרת ניו יורק, אך החל לגנוב כסף מפשיטות סמים.
הקצין אדוארד "אדי" דוגן נמצא שבוע מפרישה לאחר 22 שנות שירות מצטיין. אדי מונה לפקח על טירונים בשכונות הקשות של העיר. עם זאת, חייו האישיים במצב נורא; כשהוא שותה ויסקי בבוקר כדי לצאת מהמיטה, והאדם היחיד שהוא יכול לדבר איתו בכנות היא שאנטל, עובדת מין שהוא שוכר באופן קבוע.
הבלש קלרנס "טנגו" באטלר הוא שוטר סמוי שעובד בכנופיות הסמים. לאחר שאיבד את עצמו בתפקידו כסוחר סמים, טנגו עייף מסוג תשומת הלב שמושך אדם שחור שנוהג בב.מ.וו שחורה. לאחר שהובטח לו קידום הכולל משרה משרדית במשך שנים, לבאטלר מוצע סוף סוף דרך לצאת ממעגל העבודה הסמויה אם הוא יבגוד בחברו הקרוב קזאנובה "קז" פיליפס, עבריין ידוע אשר שוחרר לאחרונה מהכלא הפדרלי. הסוכן הפדרלי סמית' מורה לטנגו ליזום עסקת סמים שתבטיח את מעצרו של קז והחזרתו לכלא הפדרלי.
שותפו הטירון הראשון של אדי הוא חייל חיל הנחתים לשעבר, שנגעל מהפחדנות ותפיסתו הצינית של אדי. הטירון מבקש שותף חדש, אך הוא נהרג במשימה הבאה שלו. בן הזוג טירון השני של אדי יורה בטעות באקדחו ליד נער במהלך חקירת גנבה קטנונית. הנער מתחרש ומותיר את משטרת ניו יורק בפני סיוט יחסי ציבור כשהוא מפיץ את הסיפור בכלי התקשורת. במהלך החקירה אדי מתחרט על מה שקרה אך מסרב לשחק לניסיונות הממונים עליו לרמוז שהנער היה סוחר סמים.
כאשר טנגו מזהיר את קז לבטל את עסקת הסמים הקרובה, הם נופלים למארב. קז נורה בפקודתו של רד, גנגסטר שטנגו השפיל בעבר. אחרי שסמית' מעיר הערה גזענית ומסרב לרדוף אחרי רד, טנגו זועם עליו אך קצינים עמיתים מרסנים אותו.
הפשיטה האחרונה של סאל על מתחם מבוטלת אך הוא עוזב כדי לשדוד את הכסף הדרוש לביתו. אחד מחברי הצוות שלו, הבלש רוני רוסאריו, מנסה אך לא מצליח לעצור את סאל לבצע את הפשיטה. כשהוא מתקרב לבניין, סאל מעביר לידי השוטרים את טנגו שהגיע לשם להרוג את רד. סאל פושט על הדירה ואחרי שהרג שלושה סוחרי סמים, מגלה את מאגר המזומנים שלהם. לרוע המזל סאל נורה ונהרג על ידי צעיר שחשד כשהבחין בסאל נכנס לבניין.
לאחר שטנגו מקבל את נקמתו ברד, רוזסריו שמגיע מזהה אותו בטעות כגנגסטר ויורה בו בהגנה עצמית. רק לאחר שירה בטנגו, רוסאריו מבין שהוא ירה בקצין אחר. רוסאריו, שעדיין נחוש לעצור את סאל, משאיר את טנגו פצוע כדי להמשיך בחיפושיו אחר סאל. רוסאריו עד לצעיר שירה בסאל שברח מזירת הפשע והוא מתמוטט כשהוא מוצא את גופתו של סאל בדירה.
בינתיים, אדי פורש ומבקר את שאנטל, שמסרבת להצעתו לעבור לקונטיקט. בדרכו הביתה, אדי רואה אישה שדיווחה על גנבה שהיא החליפה את רכבה במכונית מסחרית. הוא עוקב אחר הרכב לפרויקטים של שיכון ואן דייק, שם הוא מאתר צינוק במרתף לעבדי מין. אדי מרתק את אחד הגברים ומתעמת עם השני.
כאשר האיש השני אינו ממלא אחר הוראותיו לשכב על הרצפה, אדי יורה בו פעם אחת בחזה, מתחיל בקטטה אלימה שמסתיימת בכך שאדי חונק את יריבו באזיקון. אדי מוצא גאולה בכך שהוא מציל את הנערות הנעדרות.
הפקה.
הסרט צולם בשלושת מחוזות העיר ניו-יורק במנהטן, קווינס וברוקלין ביולי 2008. בברוקלין, המקומות כללו את בראונסוויל ושם, בין היתר, צילמו גם בבתי ואן דייק. בקווינס, המיקומים כללו את רג'ו פארק. התסריט של מייקל מרטין התרחש במקור בעיקר בבתי לואי הוורוד במזרח ניו יורק, שהיו בקרבת מקום בו גדלו התסריטאי וזוג מחבריו.
התקציב הכולל לסרט היה בטווח של 17 מיליון דולר, ורבים מהשחקנים נקטו קיצוצים בשכר כדי לסייע להפקת הסרט. החלק של מן מן ניתן לזייר פייג, חבר כנופיה מהשכונה; שלושה חודשים לאחר הצילומים הוא היה מעורב ברצח לת'אניה גרסיה, שבגינו נידון ל-107 שנות מאסר בפועל.
עיבוד בוליוודי.
במאי 2013 אישרה חברת Original Entertainment כי חתמה על עסקה בת סרטי מילניום כדי לייצר גרסאות מחודשות של בוליווד של "רמבו", "בלתי נשכחים", "16 רחובות", "88 דקות" ו"רחובות ברוקלין".
הצי הראשון לאוסטרליה
הצי הראשון לאוסטרליה היה צי של 11 אוניות שיצאו מספיטהד, פורטסמות', אנגליה ב-13 במאי 1787 שהגיע לניו סאות' ויילס, מושבת העונשין הראשונה שהייתה שייכת למדינה אירופאית. צי ההרכב כלל 2 אוניות של הצי המלכותי הבריטי, 3 אוניות של מזון ואספקה ו-6 אוניות נידונים, שהגלו בין 1,000 ל-1,500 נידונים, נחתים, ספנים, קצינים אזרחיים ואנשים חופשיים, וכמות גדולה של מזון ואספקה. הצי הפליג מאנגליה לדרום-מערב ריו דה ז'ניירו, ואז למזרח קייפטאון דרך האוקיינוס הדרומי ועד למפרץ בוטאני, לאורך התקופה של 18–20 בינואר 1788, שארכה כ-250 עד ל-252 יום מתחילת המסע עד להגעה הסופית. ב-25–26 בינואר 1788, הצי עבר ממפרץ בוטאני לסידני של ימינו.
היסטוריה.
רקע ותכנון.
מתחילת המאה ה-17 ועד ל ב-1776, נידונים הוגלו לשלוש עשרה המושבות באמריקה הצפונית. לאחר סיום מלחמת העצמאות של ארצות הברית ב-1783, ארצות הברית שהוקמה לאחר המלחמה סירבה לקבל נידונים נוספים. ב-6 בדצמבר 1785, הוצאו בלונדון פקודות מדבר המלך במועצה כי יש להקים מושבת עונשין בניו סאות' ויילס על אדמות שתבע החוקר הבריטי ג'יימס קוק במסעו הראשון ב-1770.
מפקד הצי הראשון לאוסטרליה היה האדמירל ארתור פיליפ. הייתה לו את האפשרות להראות על תקנות ולהעניק מענקי קרקעות במושבה. הספינות הגיעו למפרץ בוטאני ב-18–20 בינואר 1788.
העלות המוערכת של הוצאת הצי ושליחתו הייתה כ-84,000 ליש"ט (כ-9.6 מיליון ליש"ט נכון לשנת 2015).
אנשי הצי.
אנשי הצי כללו ימאים, נחתים ומשפחותיהם, פקידי ממשל ומספר רב של נידונים, כולל נשים וילדים. כלל הנידונים נשפטו והורשעו בבריטניה הגדולה, כאשר רובם באנגליה. רוב הנידונים נולדו באירלנד. ידוע כי לפחות 14 מאנשי הצי הגיעו משלוש עשרה המושבות באמריקה הצפונית; 12 מאנשי הצי מזוהים כשחורים (ילידי בריטניה, אפריקה, הקריביים, אמריקה הצפונית, הודו או מדינה אירופאית או מושבה). זיהויים נוספים כללו על סמך שם המשפחה. בנוסף, לפחות 8 מאנשי הצי זוהו כיהודים. בין הפשעים שביצעו הנידונים כללו גנבה, עדות שקר, הונאה, תקיפה ושוד. בגין פשעיהם, הם נידונו להגליה למשך 7 שנים, למשך 14 שנים או למשך כל תקופת חייהם.
בכל ששת אוניות הנידונים, לא היה ערבוב בין הנחתים לבין הנידונים. רוב משפחות הנחתים נסעו על סיפונה של "Prince of Wales". ידוע כי לפחות 11 איש כתבו יומנים, מכתבים וכתבי עת על חוויותיהם במסע.
המספר המדויק של האנשים הקשורים ישירות לצי הראשון מעולם לא פורסם, מאחר שדיווחים על האירוע השתנו מעט. בסך הכל זוהו 1,420 איש שעלו לצי הראשון ב-1787, ועל פי ההערכה, 1,373 ירדו בסידני בינואר 1788. מהמילון הביוגרפי שכתבה ההיסטוריונית האסטרלית, מולי גילן, על הצי הראשון הובאו הנתונים הסטטיסטיים הבאים:
אף ששמותיהם של כל אנשי הצוות של HMS "Supply" ו-HMS "Sirius" ידועים, ייתכן שמספר אנשי הצוות בשאר האוניות היה יותר מ-110 ממה שדווח - דבר שלא אפשרי עבור אוניות אלו. המספר הכולל של האנשים שיצאו לצי הראשון, אם כן, יהיה 1,530 כאשר 1,483 הגיעו לסידני.
מקורות אחרים מצביעים על כך שהנוסעים כללו 10 קצינים אזרחיים, 212 נחתים, בהם קצינים, 28 נשים ו-17 ילדי הנחתים, 81 אנשים חופשיים, 504 נידונים ו-192 נידונות, כלומר על הצי היו 348 אנשים חופשיים ו-696 נידונים (סך הכל, 1,044 איש היו על הצי).