ב-1872 קנה דיקינסון לעצמו שם של פוליטיקאי ברמה המדינתית כאשר פעל רבות לארגן את המפלגה הדמוקרטית במישיגן שהייתה מדינה בשליטה חזקה של המפלגה הרפובליקנית. הוא היה חבר מטעם מישיגן בוועדה הדמוקרטית הלאומית בשנים 1880–1885 והיה מראשוני תומכיו של גרובר קליבלנד לנשיאות בבחירות של 1884. לאחר הבחירות הציע קליבלנד לדיקינסון משרה בגוף שהוקם אז, נציבות השירות האזרחי , אך הוא דחה את ההצעה. ב-1887 נעתר דיקינסון להצעה להתמנות כמנהל הכללי של הדואר, תפקיד בו הוא כיהן מינואר 1888 עד תום תקופת נשיאות הראשונה של קליבלנד במרץ 1889. שביתת רכבות שפרצה זמן קצר לאחר כניסתו לתפקיד שיבשה את שירות הדואר ברחבי ארצות הברית. דיקינסון סירב לעשות שימוש בכוחות פדרליים כדי לשבור את השביתה ותחת זאת הוא ביצע התאמות בנתיבי חלוקת הדואר כך שהשירות ימשיך כסדרו. לבקשתו של הנשיא קליבלנד יישר דיקינסון רפורמות בשירות הציבורי כדי למזער ככל האפשר את מערכת הפטרונות הפוליטית בשירות הדואר.
לאחר תבוסתו של קליבלנד בבחירות של 1888 שב דיקינסון לעסוק בעריכת דין בדטרויט. בהמשך הוא עמד בראש המשלחת של מישיגן לוועידת המפלגה הדמוקרטית הארצית של 1892 שבחרה שוב בקליבלנד כמועמדה לנשיאות. דיקינסון היה חלוק עם המפלגה על השליטה של ויליאם ג'נינגס ברייאן והצעותיו בתחום המוניטרי. בבחירות לנשיאות של 1900 הוא תמך במועמדתם של ויליאם מקינלי ותאודור רוזוולט ותמך בניסיונו הבלתי מוצלח של רוזוולט להיבחר לתקופת כהונת שלישית בבחירות של 1912.
דונלד דיקינסון נפטר בדטרויט ב-15 באוקטובר 1917. הוא נטמן בבית הקברות אלמווד שבעיר. מחוז דיקינסון שבמישיגן נקרא על שמו.
אוטו ברנאט
אוטו ברנאט, (במקור זינגר, בהונגרית: Bernát Ottó; קסטהיי, 14 בספטמבר 1872 – בודפשט, 25 במרץ 1937) היה עיתונאי בולט במספר עיתונים וכתבי עת בבודפשט ומחוצה לה, וכן עורך דין יהודי-הונגרי.
ביוגרפיה.
אוטו זינגר נולד במשפחה יהודית כבנם של ד"ר ברנאט זינגר, רופא (1840–1892) ושל יוליה וייס (1850–1900). למד משפטים באוניברסיטת בודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד) וכסטודנט למשפטים היה איש המערכת ולאחר מכן בעל טור בנושא מדיניות חוץ בעיתון היומי "הסכמה" (Egyetértés). משנת 1905 עסק בעריכת דין והיה המזכיר והיועץ המשפטי של סינדיקט העיתונים היומיים בבודפשט. משנת 1912 עבד ברנאט בתור פובליציסט כלכלי עבור היומון החשוב פשטי נפלו, מ-1913 עבור "העולם", "חדשות הערב", (Esti Kurir), ועד 1933 עבור "העיתון ההונגרי" (Magyar Hírlap).
חייו האישיים.
ב-12 באפריל 1905 נשא את אילונה הנטאלר בבודפשט, ואחר כך כעבור שלוש שנים התגרשו.
צ'רטנובו
צֶ'רטָנוֹבוֹ (ברוסית: Чертаново) היא שכונת מגורים במחוז האדמיניסטרטיבי הדרומי של מוסקבה, רוסיה. שמה נובע מהכפר צ'רטנובו שהוזכר לראשונה בשנת 1665. השטח הפך לחלק ממוסקבה בשנת 1960. שטח השכונה הוא 21.3 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 364,693 איש (על פי מפקד האוכלוסין משנת 2010). ישנם שלושה מחוזות מנהליים של מוסקבה (נפות), חמש תחנות רכבת תחתית, שלוש תחנות רכבת, 25 רחובות וחמישה פארקים בשטח השכונה.
היסטוריה.
ישנן 10 קבוצות של תלוליות קבורה של ויאטיצ'י ואחד מהשבטים הסלאביים מימי הביניים, המתוארכים למאה ה-12 וה-13. ישנן גרסאות רבות של מקור השם צ'רטנובו. לדברי ולדימיר טופורוב, שמו של הכפר צ'רטנובו נובע משמו של נהר צ'רטנובקה ושמו נובע מהשפות הפינו-אוגריות מימי הביניים. הכפר צ'רטנובו היה ממוקם על שטח מחוז צ'רטנובו הצפוני המודרני ליד רציף הרכבת צ'רטנובו.
כפר צ'רטנובו הוזכר לראשונה בכתבים משנת 1665 ובייחוד בספרו של ס.א. בלוקורוב "הערות יומיות של הפריקאז לעניינים חשאיים" (מוסקבה, 1908): "ביום 28 בדצמבר, ביום שבת, הריבון הגדול חפץ לנסוע לצ'רטנובו שעה לפני עלות השחר" (בשפת המקור: "декабря в 28 день в субботу великий государь изволил итить в Чертаново за час до света"). עם זאת, המקום לא הוזכר בספרי המפקד משנת 1646. לכן ייתכן שכפר צ'רטנובו נבנה בשנים 1646–1665.
בנוסף, 8 כפרים אחרים היו בשטח צ'רטנובו של ימינו:
בשנת 1960, צ'רטנובו וכל השטחים עד לכביש הטבעת המודרני של מוסקבה הפכו לחלק מהעיר מוסקבה.
מאז סוף שנות ה-60 של המאה ה-20 החל בנייה אינטנסיבית של בתים מגורים רבים. בסוף שנות ה-70, החלה בצפון צ'רטנובו בנייה של שכונת מגורים, כאשר בשנת 1980 שימשה השכונה ככפר אולימפי עבור אולימפיאדת 1980. כעת נקרא שטח הכפר בשם נפת-הבת צ'רטנובו צפון והוא חלק ממחוז צ'רטנובו צפון.
כיום זו שכונת מגורים צפופה.
גאוגרפיה ותחבורה.
הגבול הצפוני של האזור הוא שדרות בלאקלאווה; הגבול המזרחי הוא קווי הרכבת פאבלצקי וקורסקי; הגבול הדרומי הוא כביש הטבעת של מוסקבה; הגבול המערבי הוא גבולו של פארק ביצה, המהווה את הריאה הירוקה של השכונה.
שטחה של צ'רטנובו הוא מישור.
נהרות.
שני נהרות עיקריים בתחומי השכונה:
נהרות אחרים:
בריכות.
16 בריכות מים טבעיות ממוקמות בצ'רטנובו, רובן נוצרות משני הנהרות העיקריים:
בניינים.
חלק גדול מהשטח תפוס על ידי בניינים רבי קומות. בנייני דירות יכולים להיות בין שלושה (בתים ישנים באזור ההיסטורי של אנאנו בדרום צ'רטנובו) ועד 39 קומות (כמו הבניין מודרני "שדרה 77"). רוב הבניינים הם גושי דירות בני 9 או 17 קומות.
אזור תעשייה ממוקם בחלק המזרחי של צ'רטנובו, אולם מרבית המפעלים אינם עובדים והמבנים בו משמשים למשרדים של חברות שונות.
מחוזות מנהליים של מוסקבה.
שטחה של צ'רטנובו מחולק בין שלושה מחוזות מינהליים במוסקבה ושטחים מוניציפליים בתוך העיר כדלקמן:
רכבת תחתית.
קו סרפוחובסקו-טימיריזבסקאיה (הקו האפור) וקו בוטובסקאיה של המטרו במוסקבה עוברים דרך צ'רטנובו.
תחנות קו סרפוכובסקו-טימיריזבסקאיה הן:
תחנת קו בוטובסקאיה:
מסילות רכבת.
קווי הרכבת פאבלצקי וקורסקי חולפים בשולי צ'רטנובו (ומנוהלים על ידי חברת הרכבות הממשלתית). ישנן שלוש תחנות רכבת:
תחבורה ציבורית אחרת.
ארבעה תחנות אוטובוסים, אחד מהם ממוקם בצ'רטנובו (פארק האוטובוסים ה-17), ומשרתים 36 מסלולי אוטובוס. מספרי קווי אוטובוסים החולפים בשכונה הם: 28, 37, 118, 147, 160, 163, 168, 189, 218, 222, 225, 241, 249, 296, 624, 635, 643, 668, 671, 674, 675, 680, 682, 683, 784, 786, 796, 797, 819, 828, 831 ואחרים.
ישנו קו טרוליבוס מספר 40 העובר בשכונה.
לאורך רחוב צ'רטאנובסקאיה נמצא קו חשמלית מגודר וקווי החשמלית העוברים הם מספר 1, 3 ו-16.
מתחנת המטרו "יוז'נאיה" ו"אנינו", אוטובוסים פרבריים לנסיעות ארוכות יוצאים מכאן לאזורים הדרומיים של רוסיה.
ספורט.
מתקני הספורט המשמעותיים ביותר כאן הם:
בתרבות הפופולרית.
בשנת 2017 הבמאי פיודור בונדרצ'וק צילם את סרט המדע בדיוני משיכה בשכונה שמהווה את מרכז ההתרחשויות בסרט, מאחר שבשטחה מתרסקת חללית של חייזרים.
תחושת סוכנות
נערים בחבורה
אלי כהן (תעשיין)
אלי כהן (נולד ב-2 באוקטובר 1962) הוא תעשיין ישראלי, מנכ"ל תרמוקיר תעשיות (1980) בע"מ, יו"ר פורום חדשנות ובניה מתקדמת בהתאחדות התעשיינים ויו"ר ועדת העבודה בהתאחדות התעשיינים. אלי כהן הוא זוכה פרס התעשייה לשנת 2016.
ביוגרפיה.
כהן נולד בפריז וגדל ברמות מאיר. בגיל 16 עבר לקיבוץ חורשים שם גר עד היום. ב-1980 התגייס לצה"ל ושירת בחטיבת הנח"ל גדוד 50 כחלק ממסלול בני משקים.
לאחר השחרור מצה"ל החל לימודי תואר ראשון במדעי המדינה באוניברסיטת תל אביב ולאחר מכן השלים תואר שני במנהל ומדיניות ציבורית באוניברסיטת תל אביב.
מתחילת שנות ה-90 כהן מילא תפקידים בכירים בחברות בנייה ותעשייה מובילות, כאשר בשנת 2002 מונה להיות מנכ"ל חברת תרמוקיר עד היום.
כהן ממלא בעשור האחרון מגוון תפקידים בהתאחדות התעשיינים וכיום משמש יו"ר ועדת העבודה ופורום לחדשנות ובניה מתקדמת.
בשנת 2016 זכה בפרס התעשייה על תרומתו המשמעותית לתעשייה בישראל.
בשנת 2018 הוענק לו "אות הבנייה הירוקה" על קידום באופן רב תחומי את נושאי הקיימות והבנייה הירוקה בתעשייה ובענף הבנייה בכללותו.
כהן הוא בן קיבוץ חורשים וחבר הקיבוץ, נשוי ואב לשלושה.
מאט פרקשן
מאט פריצ'מן (באנגלית: Matt Fritchman; נולד ב-1 בדצמבר 1975), הידוע יותר בשם העט מאט פרקשן, הוא קומיקסאי אמריקאי זוכה פרס אייזנר, הידוע בעבודתו ככותב איירון מן, איירון פיסט, אקס מן, והוקאיי, עבור מארוול קומיקס, "קזנובה" ו-"Sex Criminals" עבור אימג' קומיקס וג'ימי אולסן עבור DC Comics.
ביוגרפיה.
מאט פרקשן נולד ב-1 בדצמבר 1975 בשיקגו הייטס, אילינוי. בילדותו הוא פיתח זיקה לספר סיפורים, והוא נהנה לקרוא ספרי ורצועות קומיקס. הקומיקס הראשון שהוא זוכר שקנה היה גיליון באטמן מספר 316 (אוקטובר 1979), והוא אהב את רצועות הקומיקס בעיתונים פינאטס ודונסברי. הוא הפך לקורא שבועי קבוע של ספרי קומיקס בערך בתקופת סיום סיפור הקרוסאובר של די סי קומיקס מ-1985–1986 "המשבר בעולמות האינסופיים", אך הוא מצא את סיפור העלילה מוזר ובלתי מובן ונמשך לכיוון מארוול קומיקס במקום. ספיידרמן הפך לדמות המועדפת עליו, והוא קרא פרסומי מארוול אחרים כמו מלחמת הכוכבים וכח המחץ.
בסוף שנות ה-90 עבד כשכיר בחנות קומיקס בשארלוט, קרוליינה הצפונית, והשתתף בפורום האינטרנטי של וורן אליס תחת שם המשתמש "מאט פרקשן".