במדי נבחרת איטליה דומנגיני היה שותף לזכייתה ביורו 1968 שנערך על אדמתה. במשחק הגמר הראשון כבש את שער השוויון במשחק נגד יוגוסלביה מבעיטה חופשית בדקה ה-80'. היה זה לשער הראשון של הנבחרת במסגרת היורו ובמשחק השני הם ניצחו אותם 0–2. בסיום הטורניר נבחר להיות בנבחרת המצטיינת. שנתיים לאחר מכן דומנגיני לקח חלק בהגעתה למקום השני במונדיאל 1970. הוא כבש את שער הניצחון ב-0–1 על שוודיה במשחק הראשון ומשם איטליה המשיכה עד לגמר בו נכנעה 4–1 לברזיל. דומנגיני בסך הכל ערך 33 הופעות במדים הלאומיים בהן כבש 7 שערים.
מארי בילדרס-ואן בוסה
מריה פיליפינה (מארי) בילדרס-ואן בוסה (אמסטרדם, 21 בפברואר 1837 – ויסבאדן, 11 ביולי 1900) הייתה ציירת, שהתפרסמה בזכות ציורי הנוף שלה בסגנון הולנדי-אימפרסיוניסטי מוקדם.
ביוגרפיה.
מארי ואן בוסה הייתה בתם של פיטר פיליפ ואן בוסה (1809-1879) ומריה ג'והנה ריינוואן (1809-1864). אביה היה עורך דין ושר האוצר של הולנד במשך יותר מעשרים שנה. עקב היותו שר האוצר, נאלצה המשפחה לעבור לגור בעיר להאג. מארי ואן בוסה הייתה אחייניתה של האמנית שרה סטרקה-ואן בוסה.
בגיל שמונה-עשרה, מארי החליטה כי היא רוצה להיות ציירת - החלטה חריגה עבור אישה דאז.
היא למדה לצייר מהאמן ההולנדי הנדריק ואן דה סנדה באקויזן באקוויזן ולעיתים קרובות קיבלה עצות מהצייר יוהנס בוסבום. זה היה בוסבום שעודד אותה להציג את עבודותיה. משנת 1875 קיבלה שיעורים מיוהנס וורנרדוס בילדרס (1811-1890). הם נישאו בשנת 1880, ובחנותם בוסבום והנדריק וילם מסדג היו עדים. היא הייתה בגילו של בנו של ג'יי.וי בילדרס, צייר הנוף ג'רארד בילדרס, אשר נפטר בשנת 1865. בני הזוג התיישבו בכפר הכפרי אוסטרבייק, שם ציירה נופים רבים. לאחר מות בעלה היא חזרה להאג.
עבודה.
מארי ואן בוסה התמקדה בעיקר בציורי נוף. היא נהגנה לחתום על הציוריה בשמה: 'מ'. בילדרס ואן בוסה'. מלבד ציורי שמן, היא כמו כן ציירה הרבה ציורים בצבעי מים ועל נייר. לעיתים קרובות תיארה את היערות ברובע גלדרלנד ושטחי השיטפון, אך ציירה גם בדרנתה, בווסטרוולדה הסמוכה ובסביבתה של האג. בהתפתחותה האמנותית היא ניגשה עם ציוריה וצבעי המים שלה לאימפרסיוניזם ההולנדי של אסכולת האג, אך עם התמקדות אופיינית ויחודית משלה בעצים וביערות.
מארי ואן בוסה הפכה לחברה ב-Hollandsche Teekenmaatschappij בשנת 1878, והצטרפה לסטודיו פולצ'רי בהאג כעבור שנה. היא לקחה חלק בכמה תערוכות של 'תערוכות של אדונים חיים' (משנת 1873), סלון פריז בשנת 1880, וב-'תערוכה הלאומית לעבודות נשים' בשנת 1898. היא זכתה במדליית ארד בתערוכה העולמית של פריז (1889) ואזכור מכובד ביריד העולמי בשנת 1900, שתיהן בפריס. היא הציגה את עבודותיה בארמון לאמנויות יפות בתערוכה הקולומביאנית העולמית בשנת 1893 בשיקגו, אילינוי.
ואן בוסה שמרה על מחירי הציורים שלה נמוכים, בשביל להקל על מכירתם; אולם הקולגות שלה בהאג לא הסכימו עם גישה זו ומחו על החלטתה. היא שמרה על קשרים ידידותיים באליטה התרבותית (בוסבום-טוסיינט, ג'יזברט ואן טיינהובן, אוגוסטה דה וויט, אנה וולטרבק) של הולנד באותם ימים.
עבודתיה של ואן בוסה נכללו בין היתר באוספי מוזיאון רייקסמוזיאון אמסטרדם, מוזיאון בוימנס ואן ביינינגן, מוזיאון טיילרס, מוזיאון פרנס האלס, מוזיאון גרונינגר ומוזיאון סטדליק אמסטרדם. עקב בעיה בגב, ואן בוסה נאלצה להתיישב בגרמניה. היא נפטרה בשנת 1900 בזמן שהותה בספא בוויסבאדן בגיל 63. היא נקברה עם בעלה באוסטרבייק, הולנד.
קריית הילד
סקודה אניאק
סקודה אניאק הוא SUV חשמלי מתוצרת חברת סקודה. הגרסה הראשונה הוצגה בשנת 2017 בשם Vision E. הגרסה השנייה הוצגה במרץ 2019 בשם Vision iV. הבכורה הרשמית של הדגם הסדרתי התקיימה ב-1 בספטמבר 2020 בפראג. היא הגיעה לישראל בשיווק מטעם חברה פרטית ביולי 2021 וב-5 באוקטובר 2021 מטעם היצרן הרשמי.
קונספט.
דגם ה-Vision E, דגם הקונספט הראשון הוצג בתערוכת הרכב הבינלאומית של שאנגחאי בשנת 2017. הדגם כלל שני מנועים חשמליים בעלי הספק משותף של 225 קילוואט. טווח הנסיעה המקסימלי בלא טעינה עמד על 500 ק"מ. במרץ 2019 הוצג דגם הקונספט השני: Vision iV, שדומה במראהו החיצוני לגרסת הייצור הסופית.
פיתוח וייצור.
גרסת היצור הוצגה ב-1 בספטמבר 2020 בשם אניאק iV. היצור מתבצע במפעלי סקודה במלאדה בולסלאב ומיועד לשוק האירופאי. הדגם מבוסס על פלטפורמת MEB של פולקסווגן. הרכב זהה לפולקסווגן ID.4, מלבד שינויים עיצוביים בקדמת הרכב ובאחוריו. האניאק מיוצר בחמש גרסאות שונות, הנבדלות זה מזה בסוג ההנעה (אחורית או AWD), הספק וטווח נסיעה מקסימלי ללא טעינה.
שם הדגם מבוסס על המילה Enya, שבשפה האירית משמעותו "מקור החיים". האות E היא הסימון המקובל למכוניות חשמליות והאות Q נוספה בסיום בדומה לדגמים האחרים של החברה: הקאמיק, הקארוק והקודיאק.
סקודה אניאק קופה.
סקודה אניאק קופה היא גרסה בעלת מרכב קופה לאניאק הבסיסית, זו נחשפה ב-31 בינואר 2022. השינויים העיקריים בגרסה זו הם בעיצוב החיצוני אשר קיבל גג משופע יותר המעניק לדגם את מראה הקופה. לאניאק קופה אורך של 4,652 מ"מ, רוחב של 1,879 מ"מ, גובה של 1,622 מ"מ ובסיס גלגלים של 2,765 מ"מ. בתחום ההנעה אין כל שינויי.
בב (הונגריה)
בב (בהונגרית: Béb) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
הכפר נהרס וננטש בתקופת הכיבוש הטורקי ויושב מחדש בסוף המאה ה-17 על ידי מתיישבים גרמניים אשר מהווים עד היום חלק גדול מהאוכלוסייה.
יהודי בב.
בבב חיו שמונה יהודים בתשנת 1880.
ליגת האיגוד האירופאי
רומן קוכנובסקי
רומן קז'ימייז' קוכנובסקי (פולנית: Roman Kochanowski; 28 בפברואר 1857 - 3 באוגוסט 1945) היה צייר ושרטט פולני.
ביוגרפיה.
הוא החל את לימודי הציור שלו בשנת 1874 בבית הספר לאמנויות יפות בקרקוב (1873/1875) בהשגחתם של ולדיסלב לושקביץ' והנריק גרבינסקי (ציור רישום ונוף). בשנת 1875 עבר לווינה, שם למד באקדמיה לאמנויות, בתחילה אצל כריסטיאן גריפנקרל, ובשנים 1876–1878 אצל אדוארד ליכטנפלס כמחזיק הקתדרה לציור נוף. בתקופת וינה, שנמשכה עד 1881, הוא החל לראות את הצלחותיו הראשונות: מדליית זהב באקדמיה בווינה, תערוכות באגודת ידידי האמנויות בקרקוב, החברה לעידוד אומנויות יפות בוורשה וחברת ידידי האמנויות היפות בלבוב. בשנת 1881 עבר למינכן, שם חי ועבד עד מותו.
הוא השתתף בתערוכות ובסלונים בינלאומיים: וינה (1886–1899), מינכן (1888–1922), ברלין (1891-1909), דיסלדורף (1902, 1904), זלצבורג (1891, 1895) לונדון (1891) שם קיבל תעודת כבוד.
בתערוכה בווינה (1888), קנה הקיסר פרנץ יוסף הראשון את "חורף בפולין" ואחר כך את "סתיו". יחד עם ציירים פולנים אחרים אייר את היצירה "Die Osterreichisch-Ungarische Monarchie in Wort und Bild". הוא היה חבר באגודות ציירים במינכן, ובשנת 1901 הפך לחבר קבוע.
משנת 1933 נאסר עליו להציג את עבודותיו בגרמניה הנאצית.
סביב 1943 הפסיק לצייר הוא נפטר בשנת 1945.
הוא נקבר בבית העלמין ביער במינכן.
בשנת 1951 תרם בנו של רומן קוכנובסקי את אוסף עבודותיו למוזיאון הלאומי בוורשה.
יצירה.
הנושא התמידי של קוכנובסקי היה נופים בקרבת קרקוב ונופי הויסלה עם מוטיב ז'אנרי קטן, שהוצג בזמנים שונים של השנה והיום. מעטות מהיצירות המתוארכות מקורן לפני שנת 1900. בתחילה מדובר בנופים, שצוירו בדרך כלל בעדינות ובקפידה, תוך עיבוד נאמן של המוטיב. הצבעים הירוקים הם הדומיננטיים, האפורים הכחולים והחומים מדגישים את השלווה והמלנכוליה של שדות עצומים עם שמיים, ערבות לצד הדרך, כרי דשא עם בקר רועה, פינות יער וכפרים שקטים המסתתרים בין עצים.
מאוחר יותר (אחרי 1900) הציורים שלו נעשו יותר ויותר רישומיים וקיבלו אופי טקסטורלי, צבוע בצביעת מכחול רחבה למדי, צבע עבה, ולעיתים קרובות מעצב תבליט רחב של פני השטח. קוכנובסקי הצליח להעביר את הלך הרוח של הנוף בצורה מרמזת ביותר לרוב עם שמיים מעוננים וטבע רווי לחות וקור, אם כי לא נטול עוצמת האור הצבעונית.
עבודותיו הן בעיקר נופים מיניאטוריים המצוירים על גבי לוחות עץ, פיסות בד קטנות, קרטון, לעיתים נייר בתקופות שונות בשנה וביום. אלה הם שברי נוף עם דמות אנושית השזורה בנפרד: גבר עטוף בצעיפים, או מתכופף תחת משקל עץ הנישא על גבו, רועים השומרים על בקר או ציפורים. לעיתים רחוקות הוא גם צייר פרחים ודיוקנאות.
תערוכות.
התערוכה המוקדשת ליצירותיו של רומן קוכנובסקי נפתחה ב־18 במאי 2007 בז'אק מלצ'בסקי בראדום. בתערוכה הוצגו ציורים מאוספים פרטיים ומאוספי מוזיאונים. במקום הוצגו 168 ציורי שמן וכן רישומים, צבעי מים וחומרים ארכיונים. לאחר מכן הוצגה התערוכה בין השאר במוזיאון שלזיה בקטוביץ, במוזיאון הלאומי בגדנסק, במוזיאון המחוזי בסנדומייז ובמוזיאון העיר בפריינגה. התערוכה לוותה בקטלוג מאויר עשיר, שהיה מאגר של ידע על האמן.
ב־29 באפריל 2009 בקרקוב התקיים פתיחה המתעדת את חייו ופועלו של רומן קוכנובסקי. התערוכה הגיעה מאוספים פרטיים: ציורים, רישומים, גרפיקה, מסמכים, מזכרות מהסטודיו נתרמו על ידי ברברה לבקוביץ'- אודויבסקה ממינכן, יורשת מורשת האמן.
הביתה (ספר)
הַבַּיְתָה הוא ספר מאת אסף ענברי, שכתב את סיפורו של קיבוץ "אפיקים", החל מהיווסדות התנועה שהקימה אותו, בראשית המאה העשרים, השומר הצעיר ס.ס.ס.ר, ועד להפרטתו. בסגנון כתיבה שנע בין תיעוד דוקומנטרי יבש לבין ספרות, מתאר ענברי, יליד הקיבוץ, את סיפורו של הקיבוץ הישראלי.
הספר התפרסם בשנת 2009 על ידי הוצאת ידיעות אחרונות, ונכנס לרשימה הקצרה של פרס ספיר בשנת 2010.
עלילה.