"אבטליון" הוא ספר שחובר על ידי אהרן בן וואלף (אהרן וולפסון-האלה) ויצא לאור בחודש ניסן תק"ן (1790), בברלין. לפי חוקר ספרות הילדים ד"ר אוריאל אופק, הספר מבשר את ראשיתה של ספרות הילדים המודרנית. החיבור הוא חוברת המכילה 94 עמודים, שנדפסה בדפוס "חברת חנוך נערים", ושימשה כמקראה ראשונה עבור תלמידי בתי הספר היהודיים החדשים, בראשית תקופת ההשכלה במרכז אירופה. הספר הודפס בשבע מהדורות.
החיבור נקרא על שם אבטליון (מקורו בארמית), שהיה אחד מחכמי תקופת בית שני, ומשמעותו לפי הפרשנות המקובלת "אב-קטנים". זו הייתה כוונתו של אהרן וולפסון-האלה – להנגיש את סיפורי התנ"ך בצורה קלה לילדים הצעירים.
הרקע לכתיבת הספר.
אהרן וולפסון-האלה היה מורה בברלין ובבית הספר הממלכתי הווילהלמי לילדי ישראל בברסלאו. לאחר מותו של המנהל הקודם, קיבל על עצמו לנהל את בית הספר. בשנות עבודתו הראשונות הגיע וולפסון-האלה להכרה ולדעה, כי למורים קשה ללמד את הילדים הצעירים את פרקי התנ"ך, ואילו לילדים קשה ללמוד ולקרוא אותם. לפיכך, החליט לכתוב ספר לימוד בשפה העברית, שיהיו בו פרקי קריאה קלים לקריאה ולהבנה.
ביטאון "המאסף", שוולפסון-האלה שימש אחד מעורכיו, הודיע במדור "בשורת ספרים חדשים", כי החיבור ייצא לאור לאחר חג הסוכות תק"ן, והוא ייקרא "מבוא הלימוד". בנוסף, פרסם באותו מדור את תוכן החיבור, והדגיש כי יודפס על נייר איכותי ויפה. בשולי ההודעה, רשם את רשימת הקונים שיגיעו מארצות שונות (איטליה, צרפת, אוסטריה, הולנד, דנמרק ועוד) והבטיחו לרכוש את הספר.
הואיל ו"אבטליון" נועד להיות מעין שלב מעבר ללימוד התנ"ך, אך למעשה ללימוד עברית, הקפיד וולפסון-האלה לכתוב את פרקי הספר בלשון מקראית, ושיבץ בפרקי החיבור השונים מילים המופיעות בתנ"ך. נוסף על כך, הוא שילב בחיבור מספר מילים בודדות שאינן מופיעות בספר הספרים, כגון "ספוג", "סרטן" ו"עכבר".
בבדיקת תוכנו של הספר, מבנהו ודרך הצגתו, נחשפת גישתו הפדגוגית המודרנית של וולפסון-האלה, אשר מטרתו הייתה להקל על התלמידים הצעירים, לעורר בהם את יצר הקריאה ולחבב עליהם את הלשון העברית. זאת ועוד, בחירת הפרקים נעשתה כדי להביא לידיעת הילד הצעיר, את הנושאים שהוזכרו בתורה ובנביאים בצורה קלה שמתאימה לגילו ולהבנתו.
מבנה הספר.
העמוד הראשון בחיבור הוא עמוד השער, ועליו נכתב: "אבטליון, והוא מבוא הלמוד לנערי בני ישראל ולכל החפצים בלשון עבר". העמוד השני מוקדש לזכר תלמידו של וולפסון-האלה – חיים בן ר' יוסף בר"פ בברלין, המכונה "נער שעשועים". העמוד השלישי הוא הקדמה שנכתבה על ידי אהרון האלה עצמו. בסופה הוא חותם את שמו – אהרן האללי. ההקדמה כתובה באותיות מעוגלות המכונות כתב רש"י.
אחרי הקדמתו של אהרן האלה, מופיעה הקדמה והמלצה על הספר כמקובל באותם ימים, שנכתבה על ידי חברו, דוד פרידלנדר, גם היא כתובה בכתב רש"י.
הספר מחולק לפרקים קצרים מאוד וכל פרק מוקדש לנושא אחד: סיפורים מעובדים מהתורה והנביאים, משלי מוסר, אמרות בשבח המידות הטובות, מידע בסיסי על העולם ועוד.
בסוף כל פרק, ישנם הסברים דקדוקיים ביהודית-אשכנזית. חלקם מקוריים וחלקם אסף וליקט אהרן וולפסון-האלה מספרי מדקדקים קודמים. לעיתים הוסיף לפרקים השונים הנחיות למורה, כיצד יש לדון עם התלמידים על הפרק (לדוגמה: בפרק על חלום פרעה).
תוכן הספר.
המקראה מכילה חמישה מדורים: (1) המדור הראשון – תוכנו ההיסטוריה מבראשית ועד גלות בבל. זהו המדור החשוב ביותר בספר; (2) המדור השני - מכיל "ספורים" (אגדות עבריות); (3) המדור השלישי – מכיל בתוכו משלי מוסר, בעיקר משלי בעלי חיים; (4) המדור הרביעי, הוא מדור המיוחד למלים עבריות הזהות בכתיב ובצליל ושונות במשמעות ֿ(הומונימים); (5) המדור החמישי הוא מילון עברי-גרמני.הפרק הראשון במדור הראשון, פותח ב"בראשית ברא", וכתוב בצורה קלה מאוד. התלמיד עובר להכרת העולם שנברא על ידי האל: שמים (מאורות, עננים, גשם), אדמה (מחצבים), עונות השנה, בעלי חיים, האדם וחושיו. וכשאהרן וולפסון נוגע באדם, הוא מוסיף פרקי מוסר קצרים המדברים בשבח יראת אלוהים ובשבח האהבה שבין אדם לחברו, בקשת החוכמה, כיבוד הורים ושאר מידות טובות. בפרקים הבאים במדור זה, מוצגות דמויות מופת מקראיות, כמו אברהם אבינו, יוסף ומשה, גדעון, שמשון ודלילה, שאול ואחרים. כמו כן, הוא מתאר את יציאת מצרים. כל כותרת פרק נלקחה מתוך פסוק מקראי. כך למשל כותרת הפרק על שאול המלך היא "שֵׂכֶל אָדָם הֶאֱרִיךְ אַפּוֹ וְתִפְאַרְתּוֹ עֲבֹור עַל פֶּשַׁע".
במדור השני, שהוא מדור "הסיפורים", הוא מאפשר לילד הרך לנסות ולהבין את החוכמה. כדוגמה הוא מביא את הסיפור על משפט שלמה. כותרת פרק זה היא "נֵר-אֱלֹהִים חָכְמַת אָדָם חֹופֶשׁ כָל-חַדְרֵי-בָטֶן".
המדור השלישי הוא מדור המשל, סגנון שהיה מקובל אצל משכילי גרמניה.
במדור הרביעי רשם אהרן וולפסון-האלה מכתמים הומופניים (שווי צליל ושוני משמעות), כחומר קריאה ולימוד לילדים. המכתמים לא רבים, אולם בעקבותיהם היו מחברים שחִבְּרוּ קבצים הומופוניים במיוחד עבור ילדים. לרוב המכתמים בחיבור קיים רעיון חינוכי מוסרני, וחלקם הם עיבודים של פתגמים מקראיים.
המדור האחרון, שהוא המדור החמישי בחיבור, הוא מילון עברי-גרמני. הואיל והחיבור מיועד לתלמידים ששפת אמם גרמנית או יידיש, הוסיף אהרן וולפסון-האלה בסופו מילים שפירשו את רוב המילים הקיימות במקראה.
זקן ואינו לפי כבודו
יוזף סרמנטובסקי
יוזף סרמנטובסקי (בפולנית: Józef Szermentowski; 16 בפברואר 1833 – 6 בספטמבר 1876) היה צייר נוף פולני, שהושפע מבית הספר ברביזון.
ביוגרפיה.
בתחילה, מסיבות שאינן ברורות, הוא התגורר עם דודתו במנזר מקומי. שם הוא הפגין לראשונה כישרון לציור. מאוחר יותר הבחין בו אספן האמנות, טומאש זילינסקי, ויוזף סרמנטובסקי הלך להתגורר עימו בקיילצה. שם הוא פגש את פרנצ'ישק קוסטבסקי, שנתן לו שיעורי רישום ראשונים ועזר לשכנע את אביו לתת לו להמשיך בקריירה באמנות. בסיוע מסוים של זילינסקי, הוא נרשם לבית הספר לאמנויות יפות בוורשה, בו למד בין השנים 1853–1857, ולמד אצל קריסטיאן ברסלאואר ויוליוס קוסאק. הוא גם לקח שיעורים פרטיים אצל וויצ'ך גרסון. הוא גם מד אצל יאן פליקס פיברסקי.
לאחר 1856 התגורר בוולין, שם צייר באוויר הפתוח, וגם עבד בחברת ספינות קיטור, וסיפק קישוטים לספינות הנוסעים שלהן והשתתף בתערוכה הלאומית הראשונה לאמנויות יפות, בוורשה.
בשנת 1860 הוא קיבל מלגה ללמוד בפריז. זמן קצר לאחר שהגיע הוא התיידד עם קפריאן קמיל נורוויד, שעזר לו לקבל עבודות. שנתיים לאחר מכן בריאותו החלה לדרדר אך לאחר שהצליח כלכלית הוא הצליח לנסוע לשווייץ למנוחה ולבילוי.
בשנת 1868 שב לפולין, שם הקים סטודיו בטטרה.
לאחר שלא קיבל תואר באקדמיה לאמנויות יפות בקרקוב, החליט לחזור לפריז.
אחרית ימיו.
עד מהרה הוא התחתן ונולד לו בן, אך הוא נכנס לדיכאון כאשר הילד נפטר. הם נשארו בפריז במהלך המלחמה הצרפתית-פרוסית והקומונה הפריסאית. לא היו לו כל פטרונים, עד מהרה הוא החל לסבול כלכלית ובריאותו החמירה בגלל רעב וקשיים אחרים.
אף שהיה לו בן נוסף וזכה במדליה בתערוכה בלונדון, הוא מעולם לא התאושש, פיזית או כלכלית, מה שהוביל למותו בטרם עת, בגיל ארבעים ושלוש.
לבנון - גבולות הדם
מרד סימקו שיקאק
מרד סימקו שיקאק היה מרד של השושלת הקאג'ארית תושבי צפון מערב איראן (בתמיכת כוחות טורקיים), שהתקיים בשנים 1918–1922. המרד נחשב לעימות הראשון בעת המודרנית שבו לחמו כוחות כורדים באיראן.
מרבית מ-5,000 ההרוגים במרד היו אזרחים אשורים שנטבחו בידי המורדים.
מהלך המרד.
המרד החל לאחר עימותים אתניים בין האשורים לאוכלוסייה הקאג'ארית ורצח פטריארך אשורי. הקאג'ארים הכריזו על עצמאותם במרץ 1918. בשנת 1919 החל להתארגן צבא של כ-2,000 חיילים קאג'ארים בעיר אורמיה. אליהם הצטרפו כמה מאות שכירי חרב יוצאי האימפריה העות'מאנית. לאחר שכבשו את אורמיה, הצליחו המורדים לכבוש את העיירות שמסביב לה ובהן מהאבאד.
לאחר קרבות קשים בשנת 1921, התנהל משא ומתן על אוטונומיה כורדית באזור צפון מזרח איראן. במקביל הצבא האיראני החל לנצח בקרבות מול המורדים, אשר נאלצו להיכנע בשנת 1922.
מרידות השיעים בעיראק (1935–1936)
מרידות השיעים בעיראק היה מרד של תושבים שיעים בבית המלוכה העיראקי, שהתקיים במאי 1935. המרד מוקד באזור הפרת כנגד השלטון הסוני בממלכה לאחר שהתושבים השיעים חשו כי הם לא מיוצגים מספיק בשלטון. המפקד העיראקי שמונה להגיב למרד היה בכר סדקי.
המרד לא היווה איום משמעותי על עצם השלטון העיראקי, מאחר שבוצע על ידי מספר שבטים שונים ומבודלים. המרד הסתיים לאחר כשנה עם מאות הרוגים שיעים, וכ-90 הרוגים לצבא העיראקי.
רקע.
בתחילת שנות ה-30 השיעים החלו להיות ממודרים משלטונו של ראזי, מלך עיראק. המגמה הובילה להתפטרותם של שני שרים שיעיים. המצב גרם למתיחות רבה בקרב התושבים השיעים.
מהלך המרד.
ההתקוממות החלה ב-6 במאי. חיל האוויר העיראקי החל להפציץ את אזור המורדים ב-11 במאי. ב-13 במאי הצטרפו שבטים נוספים ללחימה. בסוף מאי דוכא מרבית המרד. התקוממויות מעטות המשיכו עד 1936.
ליאון ראף
דרטניון ראפין (באנגלית: Dartanyon Ruffin; נולד ב-14 באפריל 1996) הוא מתאבק אמריקאי. הוא מוכר בעיקר בשל תקופתו בארגון ההיאבקות WWE, בתוכנית NXT, שבו הופיע תחת שם הבמה ליאון ראף. ראף הוא פעם אחת אלוף צפון אמריקה של NXT.
קריירת היאבקות מקצועית.
Evolve (2018–2020).