הרכבת כללה קטר חשמלי שהורכב משני מנועים וביניהם משטח עליו ניתן היה להעמיס מן הצד מיכל עם דברי דואר. כלי התחבורה היה מסוגל לשאת דברי דואר במשקל של 250 ק"ג. זמן הנסיעה בין שתי תחנות הקצה היה שתי דקות וחצי, כולל זמן הפעלת המעלית. בממוצע עשתה הרכבת את הדרך הלוך וחזור 150 פעמים ביממה.
הרכבת החלה לפעול בחודש דצמבר 1938, והצדיקה בתוך זמן קצר את התקוות שתלו בה. היא חסכה זמן רב בהשוואה אל השיטה הקודמת, בה שימשו כלי רכב רגילים להעברת דברי הדואר בין שני המבנים, ואפשרה להאיץ את קצב הטיפול בדברי הדואר הרבים שעברו דרך בית המיון של ציריך.
בשנת 1958 שופצה התשתית של רכבת הדואר, והיא הוסבה לשימוש בחשמל זרם ישיר.
הפסקת השימוש ברכבת הדואר.
לאורך השנים התבלתה התשתית של רכבת הדואר, והעלות של תחזוקתה השנתית לא הצדיקה עוד את המשך הפעלתה. היא הפסיקה לפעול ב-11 באוקטובר 1980, והוחלפה בכלי רכב רגילים. כלי הרכב ששימש אותה הועבר לתצוגה ב.
ראו גם.
רכבת הדואר התת-קרקעית בלונדון
רכבת הדואר התת-קרקעית במינכן
רכבת המטען התת-קרקעית בשיקגו
יוסף (יוסק) וינמן
יוסף (יוסק) ויינמן (24 בנובמבר 1907 פשמשל - 25 בדצמבר 2002 ירושלים) היה פרופסור להנדסת חשמל, ממציא, ומחלוצי תחום האלקטרוניקה וההנדסה הביו רפואית בארץ ישראל ומאוחר יותר במדינת ישראל.
ביוגרפיה.
חיים מוקדמים.
נולד וגדל בפשמישל בקיסרות האוסטרו-הונגרית (היום שייכת לחבל גליציה שבפולין).
למרות גזרות ה"נומרוס קלאזוס", הצליח יוסק להתקבל ל. סיים אותו בהצטיינות בתואר מהנדס.
את הסטאז' בתחום הרדיו עשה במפעלי "פיליפס" בהולנד ובווינה – חלוצי פיתוח ענף זה באירופה, בשנות השלושים, דבר שאיפשר לו עם עלייתו ארצה להתקבל כמהנדס ראשי ב"קול ירושלים" המנדטורי.
בארץ ישראל.
עם פרוץ מלחמת העצמאות, העמיד חלק מציוד תחנת הרדיו לרשות "ההגנה", דבר שהתגלה לבולשת הבריטית והוא פוטר לאחר משפט ממשרתו.
עד קום המדינה שירת וינמן בהגנה. לאחר מכן עבד ברשות הרדיו הממלכתית.
עם סיום עבודתו בתחנת הרדיו, התקבל לבית הספר לרפואה ב"הדסה עין כרם" והיה מראשוני החוקרים בתחום האלקטרוניקה הרפואית (תחום שיקרא בהמשך הנדסה ביו-רפואית) בארץ וזכה בו בתואר פרופסור.
ברבות הימים זכה למלגה להקמת מעבדה בסטטוס של פנסיונר ועבד בה עד יום פטירתו בשנת 2002.
הבית עם השעון המסתורי (סרט)
הבית עם השעון המסתורי (באנגלית: The House with a Clock in Its Walls) הוא סרט פנטזיה אימה גותי לכל המשפחה שבוים על ידי הבמאי אלי רות' על פי תסריט מאת אריק קריפק ומבוסס על רומן באותו השם. בסרט מככבים ג'ק בלאק, קייט בלאנשט וקייל מקלכלן בתפקידים ראשיים.
הסרט יצא לצאת לאקרנים בישראל ב-20 בספטמבר 2018 ובבכורה עולמית יום לאחר מכן, ב-21 בספטמבר 2018.
תקציר העלילה.
בשנת 1953, לאיס ברנאוולט, צעיר שזה עתה התייתם מהוריו, עובר לגור בביתו של דודו המשונה, ג'ונתן בראנוולט, קוסם שגר ליד מכשפה טובת-לב בשם גברת צימרמן. עם הזמן, לואיס מבין שבבית מוחבא שעון קסום ומסתורי שנבנה על ידי המכשף המרושע אייזק איזרד, ועוזר לדודו ולגברת צימרמן למצוא את השעון לפני שיביא לאפוקליפסה ולסוף העולם.
הפקה.
צילומי הסרט הראשיים החלו ב-10 באוקטובר 2017.
יציאה לאקרנים.
הסרט יצא לאקרנים בבכורה עולמית ב-21 בספטמבר 2018; בישראל, הסרט יצא לאקרנים ב-20 בספטמבר 2018, יום קודם לכן. ב-27 במרץ 2018, הטריילר הראשון הופץ, וב-28 ביוני, הטריילר השני הופץ.
קישורים חיצוניים.
ביקורות
רונדו קפריצ'יוזו (מנדלסון)
רונדו קפריצ'יוזו במי מז'ור (אופ. 14) היא יצירה לפסנתר סולו מאת המלחין הגרמני פליקס מנדלסון-ברתולדי. היצירה נכתבה ב-1830, ופורסמה באותה השנה.
היסטוריה.
הדעה הרווחת היא כי היצירה נכתבה ביוני 1830, ופורסמה באותה השנה, אם כי הדעות לגבי התאריך חלוקות בין המומחים: יש הטוענים כי היצירה נכתבה ב-1824 או ב-1827. מחקרים מהשנים האחרונות מראים כי כתיבת היצירה הסתיימה ב-1828, וכי מנדלסון חזר לשכתב את היצירה שנתיים לאחר מכן, ככל הנראה כמתנה לפסנתרנית דלפינה פון שאורוט (Delphine von Schauroth) ממינכן. היצירה פופולרית מאוד בקרב פסנתרנים, וזאת במידה רבה משום שהיא נשמעת קשה לביצוע מכפי שהיא באמת.
מבנה היצירה.
אומנם היצירה חסרת פרקים, אך היא מורכבת משני קטעים מרכזיים. חלקה הראשון הוא במפעם אדאג'ו בסולם מי מז'ור, במשקל ארבעה רבעים, וחלקה השני, הארוך יותר, במפעם פרסטו במשקל שש שמיניות בסולם מי מינור. ההבדל בין שני חלקי היצירה ניכר באופיים ובדינמיקה המשתנה. החלק הראשון מאופיין בשימוש באקורדים ביד שמאל ואופיו מאוד לירי, בעוד הפרק השני מאופיין במלודיה נמרצת.
הקלטות.
ליצירה מספר הקלטות מאת מבצעים נודעים, בהן של הפסנתרן ההונגרי גיירג' ציפרה.
נציגויות דיפלומטיות של קמרון בעולם
קמרון היא רפובליקה במרכז אפריקה, שגובלת בניגריה, צ'אד, הרפובליקה המרכז אפריקאית, הרפובליקה של קונגו, גבון וגינאה המשוונית. קמרון מחזיקה מספר נציגויות דיפלומטיות בעולם, המשקפות את קשריה ההדוקים עם מדינות אפריקאיות אחרות ומעצמות כגון צרפת, ארצות הברית, רוסיה וסין.
אשוט נדניאן
אשוט נדניאן (בארמנית: Աշոտ Նադանյան; נולד ב-19 בספטמבר 1972) הוא שחמטאי ארמני בדרגת אמן בינלאומי, תאורטיקן של שחמט, ומאמן שחמט.
ההישגים הבולטים שלו הם בתחום תאוריית הפתיחה והאימון. שתי וריאציות של פתיחה נקראות על שמו: וריאציית נדניאן בהגנת גרינפלד והתקפת נדניאן בפתיחת רגלי המלכה. הוא התחיל לאמן בגיל 22, והכשיר שלושה רבי אמנים. הוא אימן את הנבחרות הלאומיות של כווית ושל סינגפור והוענקו לו תוארי כבוד, ביניהם מאמן כבוד של ארמניה ב-1998 ומאמן בכיר של פיד"ה ב-2017.
הוא התחרה ב-1996 באולימפיאדת שחמט. לדברי ולרי צ'כוב, נדניאן הוא "בעל פוטנציאל עצום בשחמט, אבל הוא לא היה מסוגל למצוא מספיק זמן כדי לעבוד באופן מקצועי על המשחק שלו." לבון ארוניאן אמר כי בשל המצב בארמניה, נדניאן "לא היה מסוגל להציג אפילו עשירית מכישרון המשחק שלו."
עקב סגנון ההתקפה היצירתי שלו, נדניאן תואר כ"גאון אקסצטנרי", וכ"טל הארמני" ו"אחיו-למחצה של קספרוב". הפרק השישי בספרו של טיבור קרוליי משנת 2009, "Genius in the Background," מוקדש לנדניאן.
תחילת דרכו.
נדניאן נולד ב-19 בספטמבר 1972 בבאקו, אזרבייג'ן, אשר הייתה אז חלק מברית המועצות, לסרגיי ואירינה, מעצבי שיער. אביו לימד אותו לשחק שחמט כשהיה בן שבע. המאמן הראשון שלו היה רפאל סרקיסוב, אשר קיבל אותו בתור תלמיד בבית הספר ספרטק בבאקו. במאמר שלו "The Voiceless Old Man" נרדיאן כתב שכאשר הוא היה בן תשע או עשר לא היו כמעט תחרויות שחמט שבו שחקנים צעירים יכולים היו לשחק עם הבוגרים, ולכן לעיתים קרובות הוא הלך לגן ליד הבית שלו לשחק שחמט עם מבוגרים חובבי שחמט. הוא זכר כי באחד ממשחקים אלו הוא שיחק נגד איש זר, שקט ומסתורי, שהסתבר שהיה אלוף השחמט ולדימיר מקוגונוב. ב-1986 ו-1987 נדניאן ניצח באליפות הנוער עד גיל 16 של אזרבייג'ן. עם תחילת מלחמת נגורנו קרבאך ב-1988, נאלצה משפחתו לעזוב את באקו, ולברוח לארמניה.
קריירת שחמט.
נדניאן שיחק באליפות הנוער בשחמט של ברית המועצות בשנים 1987, 1988 ו-1989, באליפות ארמניה בשנים 1997, 1998 ו-1999 (אז זכה במקומות 7-8), באולימפיאדת השחמט 1996 בירוואן, בגביע מועדון השחמט של אירופה ב-1997, בטורניר האזורי בפנורמו בשנת 1998, שם הוא דורג 7–11 מתוך 72 המשתתפים, באליפות אירופה בשחמט בשנים 2000 ו-2014 ובאליפות בליץ ומשחק מהיר של פיד"ה בשנת 2013 בחנטי-מנסיסק. ב-2014, כשהוא משחק בלוח 4, הוא סייע לקבוצה שלו BKMA ירוואן לזכות במדליית כסף באליפות ארמניה בשחמט קבוצות.
סגנון וחוזקות.
נדניאן הגיע למד כושר הטוב ביותר שלו ביולי 1997 עם 2475 נקודות. הביצוע הטוב ביותר שלו היה בתחרות אירופלוט הפתוחה במוסקבה, בשנת 2002, שבה הוא השיג חמש מתוך תשע נקודות אפשריות (56%), ציון העולה על הנדרש לציון הראשון שלו לתואר רב אמן בחצי נקודה. הציון השני שלו לרב אמן שלו הגיעה בתחרות מוסקבה 2004, שם הוא השיג שמונה נקודות מתוך אחת עשרה אפשריות עם רמת ביצוע (פרפורמנס) של 2630.
לנדניאן סגנון משחק הרפתקני ובעל דמיון, ואפילו הטעויות שלו, על פי טיבור קרוליי, "מכילים אלמנטים של יצירתיות". הוא אוהב ליצור עמדות חדשניות ולא טיפוסיות ישר מהפתיחה, לעיתים קרובות באמצעות תמרונים משונים. פתיחות בלתי שגרתיות במשחק היו תמיד חלק מן הרפרטואר שלו (למשל הפתיחה הפולנית, גמביט בודפשט).
מגזין "Kingpin" כינה אותו "גאון אקסצנטרי". טיבור קרוליי הקדיש לו פרק בספרו משנת 2009 "Genius in the Background" וכינה אותו בבדיחות הדעת, "אחיו למחצה של קספרוב", שכן קספרוב ונדניאן שניהם אומנו על ידי אלכסנדר שקרוב, וקיים דמיון בסגנון משחקם. בפרט, קרוליי מדגיש את היכולת שלהם ליישם רעיונות אפקטיביים בקצה הלוח, ומייחס זאת להשפעת "אביהם בשחמט" המשותף. כדוגמה של התקדמות רגלי מן האגף לעומת מרכז סולידי, ג'ון ל. ווטסון, בספר השחמט שלו משנת 2003, "Chess Strategy in Action" מציין את המשחק בין נדניאן לרוסלן פונומריוב, בשנת 1997 בקייב, וקורא לו "כמעט סאטירה על שבירת הכללים", שכן תשעה מתוך 13 המהלכים הראשונים של הלבן היו של רגלים, כשרק אחד מהם היה של רגלי מרכזי, ועדיין השחור הושם בעמדה קשה מאוד.