עם צו ההשמדה במיזורי ב-1838 הפכו המורמונים לקבוצה הדתית היחידה שארצות הברית הכשירה את השמדת דתם. זה היה לאחר נאום שנשא סידני ריגדון ב-4 ביולי (יום העצמאות בארצות הברית), שבו קבע כי המורמונים יגנו על חייהם ורכושם. נאום זה נחשב למתסיס וממריד. גירושם של המורמונים בכוח מהמדינה גרם למותם של למעלה ממאה עקב חשיפה, רעב ומחלות כתוצאה מכך. המורמונים סבלו מזיפות ונוצות, אדמותיהם ורכושם נלקחו מהם שוב ושוב, התקפות אספסוף, מאסרי שווא, וארצות הברית שלחה צבא ליוטה כדי לטפל ב"בעיית המורמונים " במלחמת יוטה שהביאה לקבוצה של מורמונים בהנהגת ג'ון ד 'לי טבחים במתנחלים בטבח בהר מדוז. מיליציה ממשלתית שחטה במורמונים במה שמכונה כיום טבח טחנת האון. מייסד הכנסייה, ג'וזף סמית ', נהרג בקרתגו, אילינוי על ידי אספסוף של כ־200 איש, שכמעט כולם היו חברים במיליציית מדינת אילינוי כולל כמה מחברי המיליציה שהוטלו לשמור עליו.
עדי יהוה.
עדי יהוה, אמונותיהם, תורתם והפרקטיקות שלהם הולידו מחלוקת והתנגדות מצד ממשלות מקומיות, קהילות וקבוצות נוצריות מהזרמים המרכזיים. עדי יהוה נרדפו בעיקר בגרמניה הנאצית.
פאלון גונג.
פאלון גונג הוצג בפומבי לי הונגז'י בצ'אנגצ'ון, סין, בשנת 1992. בשנים שלאחר מכן היה הפאלון גונג התרגול הצומח ביותר בצ'י קונג" בהיסטוריה הסינית, ובשנת 1999 היו מיליוני מתרגלים בשיטה זו. בעקבות שנות הפופולריות הנרחבת, ב-20 ביולי 1999, החלה ממשלת סין במסע רדיפה ארצי נגד מתרגלי פאלון גונג, למעט באזורים המינהליים המיוחדים של הונג קונג ומקאו. בסוף 1999 נחקקה חקיקה שנועדה להוציא אל מחוץ לחוק "דתות הטרודוקסיות" וחקיקה זו הוחלה רטרואקטיבית על הפאלון גונג. ארגון אמנסטי אינטרנשיונל הצהיר כי הרדיפה "מונעת ממניעים פוליטיים" באמצעות "חקיקה שמשמשת רטרואקטיבית לאנשים בהאשמות המונעות ממניעים פוליטיים, ובאמצעות תקנות חדשות שהותקנו לשם הגבלת החירויות הבסיסיות".
הינדים.
רדיפת הינדים מתייחסת לרדיפה הדתית שעלולים הינדים לעבור עקב אמונתם, הן מבחינה היסטורית והן בעידן הנוכחי. הינדים נרדפו באכזריות בתקופת השלטון האסלאמי של תת היבשת ההודית ובמהלך השלטון הפורטוגלי בגואה.
גם בימינו, הינדים בפקיסטן ובבנגלדש סובלים מרדיפות. אלפי הינדים ממחוז סינדה בפקיסטן נמלטו להודו והביעו חשש לשלומם. לאחר חלוקת הודו בשנת 1947, היו בפקיסטן 8.8 מיליון הינדים (למעט בנגלדש) בשנת 1951 - 22% מאוכלוסיית פקיסטן (כולל בנגלדש של ימינו שהייתה חלק מפקיסטן). כיום המיעוט ההינדי מסתכם בכ-1.7 אחוזים מאוכלוסיית פקיסטן.
מלחמת השחרור בבנגלדש (1971) הביאה לאחד מרציחות העם הגדולות במאה ה-20. מספר הנפגעים נאמד ב-3,000,000, אך סביר להניח שההינדים נפגעו באופן בלתי פרופורציונלי בהתקפה של צבא פקיסטן נגד האוכלוסייה הבנגלית של מזרח פקיסטן. במאמר במגזין "טיים" מיום 2 באוגוסט 1971 נאמר "ההינדים, המהווים שלושה רבעים מהפליטים ורוב ההרוגים, היו עיקר הנפגעים על ידי השנאה הצבאית המוסלמית." הסנאטור אדוארד קנדי כתב בדו"ח מ-1 בנובמבר 1971, מטעם ועדת הסנאט של ארצות הברית ליחסי חוץ, "את המכות הקשות ביותר ספגו חברי הקהילה ההינדית שנשדדו מהם אדמותיהם וחנויותיהם, נשחטו באופן שיטתי, עברו אונס המוני במקומות מסוימים, וסומנו בטלאים צהובים המסומנים באות "H". כל אלה אושרו באופן רשמי, הוזמנו מאסלאמאבאד והופעלו על פי חוק צבאי. קנדי דיווח כי 80% מהפליטים בהודו היו הינדים ולפי סוכנויות סיוע בינלאומיות כמו אונסק"ו וארגון הבריאות העולמי מספר הפליטים ממזרח פקיסטן בשיא מספרם בהודו היה קרוב ל-10 מיליון. בטור "השחיטה הפקיסטנית שניקסון התעלם ממנה", כתב העיתונאי זוכה פרס פוליצר, סידני שנברג, על חזרתו לבנגלדש המשוחררת בשנת 1972. "תזכורות אחרות היו האותיות "H" הצהובות שציירו הפקיסטנים על בתיהם של ההינדים, יעדים מסוימים של הצבא המוסלמי (כלומר צבא פקיסטן, שפעל גם נגד מוסלמים בנגאליים), (ניוזדיי, 29 באפריל 1994).
ב-28 בפברואר 2013 דן בית הדין לפשעי מלחמה את סגן הנשיא דלוואר חוסיין סעידי למוות על פשעי מלחמה שבוצעו במהלך 1971 במלחמת העצמאות של בנגלדש. לאחר גזר הדין, פעילי תנועת ג'מעת-אי-איסלאמי ואגף הסטודנטים שלה תקפו הינדים באזורים שונים במדינה. נכסים הינדים נבזזו, בתים הינדים נשרפו לאפר ומקדשים הינדים חוללו והוצתו. האלימות כללה ביזת נכסים ועסקים הינדים, שריפת בתים הינדים, אונס נשים הינדיות, חילול מבני קודש והרס. לדברי מנהיגי הקהילה יותר מ-50 מקדשים הינדים ו-1,500 בתים הינדים נהרסו ב-20 מחוזות. הממשלה טענה שהאחריות על התקפות על המיעוטים היא של ג'מעת-אי-איסלאמי, אך הנהגת ג'מעת-אי-אסלאמי הכחישה כל מעורבות. ראשי המיעוטים מחו על ההתקפות. בית המשפט העליון של בנגלדש הורה לרשויות החוק להתחיל בחקירת הפיגועים. שגריר ארצות הברית בבנגלדש הביע דאגה מהתקפת ג'מעת על הקהילה ההינדית הבנגלית.
יהודים.
רדיפת יהודים היא תופעה חוזרת לאורך ההיסטוריה היהודית. היא התרחשה בהזדמנויות רבות ובמיקומים גאוגרפיים שונים בתכלית. היא כללה פוגרומים, ביזה והריסת רכוש יהודי פרטי וציבורי (למשל ליל הבדולח), גירושים (כמו גירוש אנגליה, גירוש ספרד, הצו לגירוש היהודים ממחוז טנסי ועוד) מעצר לא מוצדק, מאסר, עינויים, הריגה, או אפילו הוצאה להורג המונית (רק במלחמת העולם השנייה נרצחו כ-6 מיליון איש רק בגלל היותם יהודים). הם גורשו מעיירותיהם וממדינותיהם בתקווה למצוא מקלט במדינות אחרות. במאה ה-20 ואילך אנטישמיות באה לידי ביטוי לעיתים קרובות כאנטי-ציונות, למרות העובדה שישנן קבוצות יהודיות שונות שחבריהן מתנגדים לרעיון הציונות.
מוסלמים.
רדיפת המוסלמים הייתה תופעה חוזרת לאורך ההיסטוריה של האסלאם: מעצר לא מוצדק, מאסר, מכות, עינויים או הוצאה להורג וכן החרמה, השמדת רכוש, או הסתה לשנאת מוסלמים.
לעיתים התרחבה הרדיפה מעבר לאלה שתפסו את עצמם כמוסלמים וכללה את מי שנתפס בעיני אחרים כמוסלמים, או מוסלמים שנחשבו לא מוסלמים בעיני המוסלמים האחרים. אחמדים הם מוסלמים ביעני עצמם, אך בעיני מוסלמים רבים אחרים הם לא מוסלמים אלא "כופרים". בשנת 1984, ממשלת פקיסטן, בפיקודו של הגנרל זיא-אל-חאק, העבירה את פקודה XX, אשר אסרה על אחמדים להמיר דתם של אחרים לדתם-שלהם וכן אסרה על אחמדים להתייחס לעצמם כמוסלמים. על פי פקודה זו, כל אחמדי המתייחס לעצמו כמוסלמי בכתב או על ידי ביטוי גלוי, במישרין או בעקיפין, או עושה את הקריאה לתפילה כפי שעושים מוסלמים אחרים, דינו מאסר של עד 3 שנים. בגלל הקשיים הללו, מירזה טהיר אחמד נדד ללונדון.
סיקים.
הפרעות האנטי-סיקיות ב-1984 (טבח הסיקים) היו סדרת פוגרומים נגד סיקים בהודו, על ידי אספסוף אנטי-סיקי, בתגובה להתנקשות בחייה של אינדירה גנדי, ב-31 באוקטובר 1984, על ידי שניים משומרי ראשה הסיקים בתגובה למעשיה המאשרים את המבצע הצבאי מבצע הכוכב הכחול. יותר מ-8,000 סיקים נהרגו, כולל 3,000 בדלהי. ביוני 1984, במהלך מבצע הכוכב הכחול, הורתה אינדירה גנדי לצבא הודו לתקוף את מקדש הזהב ולחסל את המתקוממים, סיקים בדלנים שאגרו נשק. מאוחר יותר הופעלו כוחות צבאיים הודים לפינוי הבדלנים מהאזור הכפרי של מדינת פנג'אב.
ממשלת הודו דיווחה על 2,700 הרוגים בתוהו ובוהו שלאחר מכן. בעקבות המהומות דיווחה ממשלת הודו כי 20,000 ברחו מהעיר. האיחוד העממי לחירויות אזרחיות דיווח על לפחות 1000 עקורים. האזורים המושפעים ביותר היו שכונות הסיקים בדלהי. הלשכה המרכזית לחקירה, סוכנות החקירות ההודית הראשית, סברה כי מעשי האלימות התקיימו בתמיכתם של אנשי משטרת דלהי דאז והממשלה המרכזית בראשות בנה של אינדירה גנדי, רג'יב גנדי. רג'יב גנדי הושבע לכהן כראש ממשלה לאחר מות אמו, וכשנשאל על הפרות סדר, אמר "כאשר עץ גדול נופל האדמה רועדת" ובכך ניסה להצדיק את הסכסוך הקהילתי.
יש טענות שהממשלה השמידה ראיות והגנה על האשמים ברדיפה. עיתון מרכזי כינה את פעולות הממשלה "אם כל הטיוחים". נטען שהאלימות הובלה ולעיתים קרובות בוצעה על ידי פעילי הקונגרס הלאומי ההודי ואוהדים במהלך ההתפרעויות. הנשק הראשי ששימש את ההמונים, נפט, סופק על ידי קבוצה של מנהיגי מפלגת הקונגרס הלאומי ההודי, שהיו בבעלות תחנות דלק.
רדיפות אתניות.
רדיפה אתנית היא רדיפה המבוססת על מוצא אתני. זוהי רדיפה דומה לרדיפה על רקע גזעני (על בסיס גזע). רצח העם ברואנדה של הטוטסי על ידי הוטו נמצא בקטגוריה זו. הכיבוש היפני בסין גרם למותם של מיליוני אנשים, בעיקר איכרים שנרצחו לאחר פשיטת דוליטל בתחילת מלחמת העולם השנייה.
גרמנים.
רדיפת גרמנים אתניים מתייחסת לפעילות שיטתית נגד קבוצות של גרמנים אתניים על סמך מוצאם האתני.