בשנת 1987 הוציאו גו וסט את האלבום Dancing on the Couch. אף על פי שיצאו כמה סינגלים, הצלחתו של האלבום נחלשה בהשוואה לאלבום הבכורה, במיוחד בארצות הברית. עם זאת, היא הניבה את הלהיט הראשון של הלהקה בארצות הברית: "Don't Look Down - The Sequel".
בשנת 1990 הוציאו גו וסט את השיר "King of Wishful Thinking" שנכתב על ידי קוקס ודראמי בשיתוף עם מרטין פייג' . השיר נכלל בפסקול הסרט אישה יפה.
ASML אחזקות (באנגלית: .ASML Holding N.V, בבורסה: Euronext: ASML, NASDAQ: ASML) היא חברה הולנדית והספקית הגדולה בעולם של מערכות פוטוליתוגרפיה לתעשיית המוליכים למחצה. החברה מייצרת מכונות לייצור מעגלים משולבים. מניית החברה מהווה חלק ממדדי ניירות הערך EURO STOXX 50, וכן NASDAQ-100.
ביוני 2022 היה שווי השוק של החברה מעל 187 מיליארד דולר.
רנדי בראון
רנדי בראון (באנגלית: Randy Brown; נולד ב-22 במאי 1968) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1991–2003. לאורך 12 עונותיו בליגה זכה ב-3 אליפויות כשחקן שיקגו בולס (1996–1998), והעמיד ממוצעים כוללים של 4.8 נקודות, 2.2 אסיסטים, 1.8 ריבאונדים ו-1.1 חטיפות למשחק.
קריירת משחק.
בראון נולד וגדל בשיקגו שבאילינוי, ובשנת 1986 החל ללמוד באוניברסיטת יוסטון. בשתי עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה מיעט לשחק ותרם 5.4 נקודות בממוצע למשחק בלבד. בשנת 1988 עבר לאוניברסיטת המדינה של מקסיקו, ובשתי עונותיו עמה (1989–1991) הציג יכולת טובה עם ממוצעים של 12.7 נקודות, 4.9 אסיסטים ו-2.7 חטיפות למשחק.
בדראפט ה-NBA 1991 נבחר בראון בבחירה ה-31, על ידי סקרמנטו קינגס. בארבע עונותיו בסקרמנטו קלע 5.2 נקודות בממוצע למשחק, כמחליפו מהספסל של ספאד וב. באף אחת מהעונות לא העפילו הקינגס לפלייאוף ה-NBA.
לקראת עונת חתם על חוזה בשיקגו בולס. בכל שלוש עונותיו הראשונות בשיקגו זכתה הקבוצה באליפות ה-NBA, בהובלתו של מייקל ג'ורדן. לאורך התקופה שותף בראון ב-47 מתוך 58 משחקי הבולס בפלייאוף, ותרם 3.9 נקודות למשחק בעונה הסדירה, ו-1.6 נקודות למשחק בפלייאוף. בעונת , עם עזיבתם של ג'ורדן וסקוטי פיפן, הפך בראון לשחקן חמישייה קבוע, והשיג שיאי קריירה של 8.8 נקודות, 3.8 אסיסטים, 3.4 ריבאונדים ו-1.7 חטיפות בממוצע למשחק.
באוגוסט 2000 חתם על חוזה בבוסטון סלטיקס, ולאחר כעונה וחצי הועבר עם ג'ו ג'ונסון ומילט פלאסיו בטרייד לפיניקס סאנס, בתמורה לרודני רוג'רס וטוני דלק. בסיום עונת פרש בראון ממשחק, בגיל 34.
קריירת אימון וניהול.
בין השנים 2007–2009 שימש כעוזר מאמן בסקרמנטו קינגס, תחת המאמן הראשי רג'י ת'יאוס.
ביולי 2009 הצטרף לצוות המקצועי של שיקגו בולס, ושנה לאחר מכן מונה לעוזרו של ג'נרל מנג'ר הקבוצה, גאר פורמן. בין השנים 2015–2018 היה חלק מצוות האימון של הבולס, כעוזרו של המאמן פרד הויברג.
עזריאל דוד פסטג
עזריאל דוד פסטג (נרצח בה'תש"ב, 1942) היה חזן ומלחין חסידי שפעל לפני השואה ובמהלכה. הוא השתייך לחסידות מודז'יץ, שהדגישה את מקומו של הניגון בעבודה הרוחנית, ונחשב לאחד הבולטים בקהילה החסידית.
ביוגרפיה.
פסטג נולד בוורשה למשפחה שהשתייכה לחסידות מודז'יץ. קשריה של משפחתו לחסידות היו רחבים, ועל המשפחה המורחבת נמנו דמויות מרכזיות בחסידות מודז'יץ במוקדיה השונים בפולין.
היה קרוב מאוד לאדמו"ר ממודז'יץ, בעל ה"אמרי שאול", שכשנודע לו דבר רציחתו אמר:
בתו, בלה פערל, עלתה לישראל לפני המלחמה, והייתה היחידה ששרדה מכל צאצאיו.
יצירתו.
פסטג נודע בלחניו המיוחדים לאירועים רוחניים, כסעודות שבת ותפילות, ובחסידות מודז'יץ שרוממה את עולם הניגון, נחשב לדמות משמעותית - עד כדי שאמרו עליו כי "זר שנקלע למקום בטוח היה שהרבי בעצמו יושב במרכז".
ר' עזריאל דוד היה מבצע את לחניו, ומרחוק היו מגיעים לשמוע את שירתו, שעליה היו מספרים:
אני מאמין.
הניגון שהתפרסם במיוחד מכל לחניו נוצר, על פי האגדה החסידית המקובלת, על סף מותו - בקרון שהוביל אותו אל מחנה ההשמדה.
על פי המסופר על ידי החזן בן-ציון שנקר, חסיד מודזיץ', כך התגלגל הניגון: כאשר נשלחו פסטג ובני משפחתו בשנת תש"ב (1942) אל מחנה ההשמדה טרבלינקה, דחוסים בתוך קרונות משא ללא אוויר ומים, החל פסטג לשיר בשארית כוחותיו את "אני מאמין" בלחן שנוצר בליבו תוך כדי הנסיעה. בעוד יושבי הקרון מצטרפים אליו ומדקה לדקה התגברה השירה, הכריז פסטג כי מי שיינצל מהתופת ויעביר את הניגון לאדמו"ר ממודז'יץ השוהה בארצות הברית, יזכה במחצית חלקו בעולם הבא. אחד היהודים שהצליח להינצל ולברוח לשווייץ רשם את תווי הניגון וסיפורו, ושלחם לרבי ממודז'יץ בניו יורק, ככל הנראה מבלי לציין את שם החזן.
במהלך סעודת ברית מילה שנערכה בחודש ניסן תש"ה (1945) הראה הרבי את המכתב לרב יצחק הוטנר ולרבי יעקב חיים מסטולין, ובן ציון שנקר החל לשיר את הניגון מתוך הכתב בליווי הקהל הרב שנכח במקום. לאוזני המשתתפים במעמד כבר הגיעו באותה עת הידיעות על אודות האסון שפקד את אחיהם באירופה, ושנקר העיד כי "עין אחת לא נותרה יבשה לשמע הניגון וסיפור הצלתו". הרב הוטנר, ששהה רבות במחיצתו של פסטג לפני המלחמה בוורשה, זיהה את התבנית המוזיקלית ואת המחבר האלמוני של הניגון. מסופר כי האדמו"ר, שזיהה והכיר אף הוא את ניגוניו של פסטג מימי שהותו באוטבוצק, אמר במעמד זה:
דודג' פאואר וואגון
דאבל
המאורות
המאורות הוא רומן משנת 2013 מאת אלינור קטון. זהו הרומן השני של קטון. עלילתו מתרחשת באי הדרומי של ניו זילנד בשנת 1866 ומגולל את סיפורו של וולטר מודי, שנוסע ליישוב הוקיטיקה, שבחוף המערבי, כדי לנסות ולהרוויח הון בשדות הזהב הסמוכים. במקום זאת, הוא נתקל במפגש מתוח בין שנים-עשר גברים מקומיים ונמשך לתעלומה מורכבת שמכסה שורה של פשעים לא פתורים.
הרומן פורסם על ידי הוצאת אוניברסיטת ויקטוריה ועל ידי גרנטה ספרים בשנת 2013. הרומן זכה בפרסים רבים, כולל פרס Man Booker לשנת 2013. הרומן עובד לסדרת טלוויזיה בהפקה משותפת של BBC Two ו-TVNZ שפרק הבכורה שודר במאי 2020.
עלילה.
הסיפור מתחיל בכך שאחד מגיבורי הספר, וולטר מודי, מגיע לחדר העישון של מלון קראון לאחר שנתקל במראה מחריד בנסיעתו להוקיטיקה. שם הוא פוגש את שנים-עשר הגברים שהופכים לגיבורי הספר: טה ראאו טאווארה, צ'רלי פרוסט, אדגר קליץ', בנג'מין לאונטל, קאוול דוולין, אוברט גאסקוין, ג'וזף פריצ'רד, תומאס בלפור (סוכן משלוחים), הרלד נילסן, קאי לונג ודיק מאנרינג.
שנים-עשר הגברים מודיעים לוולטר מודי על האירועים שהתרחשו לקראת הלילה הנוכחי. קרוסבי וולס, אדם מסתורי, נמצא ללא רוח חיים בבקתה שלו, ממוות שלו ככל הנראה. עם זאת, בבדיקה היה בבקתה נמצא זהב בשווי כמה אלפי פאונד. קאוול דוולין מצא מכתב בו נאמר כי אמרי סטיינס, גבר עשיר ומאוהב בהוקיטיקה שלאחרונה נעלם, אמור לשלם 2,000 פאונד לאנה וותרל, זונה ידועה באזורי צ'יינה טאון בהוקיטיקה. האיש שנראה במרכז כל ההתרחשויות הללו נקרא פרנסיס קארבר, אדם אלים שבמקרה היה בספינה בה הגיע מודי להוקיטיקה. לעיר מגיע גם פוליטיקאי בשם אליסטר לודרבק, בעצמו איש ספנות, שנראה גם הוא עטוף בתעלומה. הפגישה נקטעת על ידי אחד ממשרתיו של דיק מאנרינג שמספר ש"גודספיד", הספינה של קארבר וזו שהיה בה מודי, נשטפה אל החוף.
שלושה שבועות לאחר מכן, הריסות "גודספיד" נשטפים אל החוף. עם זאת, מודי מקבל בטעות את תא המטען של אליסטר לאודרבק, בו הוא מוצא מכתבים המגלים כי קרוסבי מתואר כאחיו למחצה של לאודרבק. לידיה וולס, אלמנתו של קרוסבי וולס ופילגשו של קארבר, מגיעה גם היא לעיר כדי לאסוף את הכסף שנמצא בבקתה של קרוסבי וולס, מכיוון שהוא בעלה. בזמן שהמתינה לתביעות שיטופלו, היא מתכננת לערוך "סיאנס" ליצירת קשר עם רוח הרפאים של אמרי סטנס. לשם כך היא שוכרת את אנה, שוויתרה לאחרונה על זנות. לידיה טוענת שהיא מכירה אותה מרגע שהגיעה לראשונה לניו זילנד.
אה סואוק, סוחר האופיום הקודם של אנה, הולך לבקר אותה. עם זאת, הוא מזהה גם את לידיה וגם את קארבר, שבמקרה היה שם. אה סואוק נשבע לנקום בקארבר שנים קודם לכן ברצח אביו והוא לא ינוח עד שקארבר ימות. לאחר הסיאנס, סואוק הולך למלון שקארבר שוהה כדי לנסות לרצוח אותו. עם זאת, לפני שהוא מבצע את נקמתו, הוא נורה על ידי ג'ורג' שפרד, כנקמה על אחיו שלו, שלדעתו נהרג על ידי אה סואוק.
באותו לילה ממש מופיע אמרי סטאנס בתא של קרוסבי וולס פצוע קשה. טה ראו טאווארה מחזיר אותו לעיר כדי לקבל טיפול רפואי והוא חי. הוא מתאחד מחדש עם אנה, שספגה גם היא סוג כלשהו של פציעה, כפי שנראה ששניהם התאהבו. מצב השניים משתפר. לאחר שסטיינס התאושש, כל הדמויות החיות נקראות למשפט בהוקיטיקה. המשפט חושף את האמיתות העומדות מאחורי הפשעים. נחשף כי קארבר הרג את קרוסבי וולס לאחר שסחט אותו בלודאנום, אמרי סטיינס רימה את קארבר מכספו. לאחר סיום המשפט, סטיינס נידון לתשעה חודשי עבודות פרך, קארבר לשנת מאסר, ואנה מזוכה. עם זאת, בדרך לכלא, ראשו של קארבר מורכב על ידי טה ראו טאווארה, תוך שימוש באבן, כנקמה על רצח ידידו הוותיק קרוסבי וולס.
כל הדמויות החיות מרצות את גזר הדין שלהן כאשר וולטר מודי עוזב לבסוף את הוקיטיקה כדי לחפש זהב.
דמויות.
כל אחד משנים-עשר הגברים המרכיבים את המועצה בפרק הראשון של הספר קשור לאחד משנים-עשר סימני גלגל המזלות. שם כל פרק בו אחד מאותם גברים ממלא תפקיד מרכזי תמיד נושא את שמו של אותו אדם:
המאפיינים המשויכים לכל מזל משמשים כשלד שעליו בונה קאטון את יצירת דמויות. טה ראו טאווארה הוא השם היחיד ברשימה שמבוסס על אדם אמיתי; כל האחרים הם בדיוניים.