1938 במדע
1939 במדע
סמל איי הבתולה הבריטים
עומר בראדלי
עומר נלסון בראדלי (באנגלית: Omar Nelson Bradley; 12 בפברואר 1893 – 8 באפריל 1981) היה אחד מקציני הצבא האמריקנים הבכירים בצפון אפריקה ובאירופה במהלך מלחמת העולם השנייה, ומפקד צבא ארצות הברית. בעת מותו היה גנרל הצבא האחרון בצבא ארצות הברית. בראדלי היה אדם מנומס ואדיב, וזכה לכינוי "גנרל החיילים".
ראשית חייו.
בראדלי היה בנו של מורה. הוא נולד למשפחה ענייה במדינת מיזורי. לאחר שסיים את לימודי התיכון התכוון להירשם לאוניברסיטת מיזורי,
אך במקום זאת העדיף ללמוד בווסט פוינט, אליה הגיע ב-1911. בראדלי היה בן חסותו של דווייט אייזנהאואר. יחד סיימו שניהם את לימודיהם בווסט פוינט בשנת 1915, במחזור שיצאו ממנו 59 גנרלים. במהלך לימודיו השתתף בנבחרת הבייסבול של 1914, שכל חבריה הגיעו בסופו של דבר לדרגת גנרל. בראדלי הצטרף לרגימנט הרגלים ה-14, והוצב לשרת בגבול ארצות הברית-מקסיקו, שם קיבל דרגת קפטן. עם הצטרפותה של ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה הוא הועבר למכרות הנחושת במונטנה, שם פגש את מרי אליזבת קווייל, שהפכה ב-28 בדצמבר 1916 לאשתו. באוגוסט 1918 הצטרף בראדלי לדיוויזיה ה-19 והיה אמור לצאת לאירופה, אך יציאתו בוטלה בשל מגפת השפעת הספרדית והסכמי שביתת הנשק.
בשנים 1920-1924 לימד בראדלי מתמטיקה בווסט פוינט. בסיום תקופה זו קודם לדרגת מייג'ור ועבר קורס רגלים מתקדם בפורט בנינג שבג'ורג'יה. לאחר תקופת שירות קצרה בהוואי הוא למד בבית הספר לפיקוד ומטה, ולאחר מכן שב ב-1929 ללמד בווסט פוינט. ב-1936 קיבל דרגת לוטננט קולונל ועבר לשרת במחלקת המלחמה תחת פיקודו הישיר של ג'ורג' מרשל. ב-1941 קיבל דרגת בריגדיר גנרל (דילג על דרגת קולונל), ונשלח לפקד על פורט בנינג. ב-1942 קיבל את הפיקוד על הדיוויזיה המוטסת ה-82, ולאחר מכן את הפיקוד על הדיוויזיה ה-28.
מלחמת העולם השנייה.
בראדלי קיבל פיקוד על יחידת חזית רק בתחילת 1943, לאחר מבצע לפיד. הוא נשלח לתוניסיה, תחילה כנציגו האישי של אייזנהאואר. לאחר שקיבל מג'ורג' פטון את הפיקוד על הקורפוס האמריקאי ה-2, עם סיום המערכה בתוניסיה כבש את ביזרטה שבתוניסיה במאי 1943 ולקח למעלה מ-40,000 שבויים. הוא השתתף במבצע האסקי, הפלישה לסיציליה, בה נתקלו כוחותיו בהתנגדות גרמנית עזה, והצליחו להגיע למסינה רק לאחר 38 יום.
אייזנהאואר בחר בו לפקד על הנחיתה האמריקאית בנורמנדי ב-6 ביוני 1944. הארמייה הראשונה שלו נחתה בחופי אומהה ויוטה, ולאחר מכן היה אחראי על תכנון מבצע קוברה שבו פרצו כוחותיו פנימה לסיין ולשרבור והבקיעו דרך הפירצה שבין מורטן ואווראנש. ב-1 באוגוסט קיבל בראדלי את הפיקוד על קבוצת הארמיות ה-12, שלה היו כפופים בשיא כוחה כ-1.3 מיליון איש - העוצבה הגדולה ביותר בצבא ארצות הברית שהשתתפה בקרב מאז ומעולם. בראדלי תמך בפלישה לחבל הסאר או בפלישה מקבילה לסאר ולחבל הרוהר, אך מונטגומרי טען לטובת התקדמות לאורך הריין התחתון, כשכל כוחות הקרקע תחת פיקודו. אייזנהאואר לא הסכים להעניק למונטגומרי את כל הכוחות לרשותו, אך תמך בביצוע מוגבל של תוכניתו, ובראדלי התנגד בלהט להחלטתו זו. כוחותיו של בראדלי נפרשו לאורך חזית ארוכה מהולנד ועד לורן ומילאו תפקיד מכריע בקרב על הבליטה בדצמבר 1944. כמו כן שחררו כוחותיו את פריז באוגוסט אותה שנה. הם חצו את הריין ברמאגן במרץ 1945, ולאחר שפילסו את דרכם בלחימה על פני גרמניה, תוך שהם שובים 300 אלף חיילים גרמנים, פגשו את הצבא הרוסי על האלבה ב-25 באפריל 1945.
לאחר המלחמה.
במשך שנתיים לאחר המלחמה עמד בראדלי בראש מינהל יוצאי המלחמה. ב-1948 התמנה לרמטכ"ל, ולאחר מכן היה הראשון שנשא בתואר מפקד הכוחות המשולבים. ב-22 בספטמבר 1950 היה לחייל החמישי והאחרון שהוענקה לו דרגת גנרל הצבא, ובמקביל התמנה ליו"ר נאט"ו. כראש המטות המשולבים היה בראדלי אחד ממבקריו החריפים של הגנרל מקארתור, מפקד כוחות האו"ם בקוריאה, על רצונו לגרור את מלחמת קוריאה לשטחה של סין. לאחר שטרומן הדיח את מקארתור מתפקידו באפריל 1951, אמר בראדלי בעדותו בקונגרס כי "סין האדומה אינה האומה החזקה המעוניינת בשליטה עולמית. לאמיתו של דבר, בעיני המטות המשולבים האסטרטגיה הזו הייתה מערבת אותנו במלחמה הלא נכונה, במקום הלא נכון, בזמן הלא נכון ומול האויב הלא נכון".
בראדלי פרסם את זיכרונותיו ב-1951 ובהם תקף, בין היתר, את טענתו של מונטגומרי כי ניצח בקרב על הבליטה. את שנותיו האחרונות בילה במרכז הרפואי על שם ויליאם בומונט, חלק מהמתחם בפורט בליס שבטקסס. ב-1 בדצמבר 1965 נפטרה אשתו של בראדלי מלוקמיה. שנה לאחר מכן נישא בראדלי מחדש לאסתר דורה "קיטי" בוהלר. ב-1970 יעץ בראדלי במהלך הפקת הסרט "פטון", שבו מגלם קארל מולדן את דמותו של בראדלי.
ב-1977 העניק לו הנשיא ג'רלד פורד את מדליית החירות הנשיאותית, העיטור האזרחי הגבוה ביותר בארצות הברית. בינואר 1981 הופיע בראדלי בציבור בפעם האחרונה בטקס השבעתו לנשיאות של רונלד רייגן. לאחר מותו הוא נקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.
הנצחה.
על שמו של בראדלי כונו שני דגמי נגמ"שים של צבא ארצות הברית - M2 ו-M3. בשנת 2000 הנציח השירות הבולאי של ארצות הברית את דמותו של בראדלי על גבי בול.
קישורים חיצוניים.
חגי לוי (איש תקשורת)
חגי לוי (נולד ב-2 ביולי 1963) הוא יוצר טלוויזיה, תסריטאי, במאי ומפיק ישראלי.
ביוגרפיה.
לוי נולד וגדל בקיבוץ שעלבים למשפחה דתית, הבכור מבין שישה אחים ואחיות. אחיו הצעיר, ישי, נהרג במהלך קרב למרגלות הבופור בלבנון, בינואר 1990. לוי הוא נכדו של המוזיקולוג היהודי-איטלקי ליאו לוי ונכדה של הסופרת החרדית יוכבד סגל, מחברת סדרת הספרים כה עשו חכמינו.
בתחילת שנות ה-80, במהלך שירותו הצבאי, לוי יצא בשאלה ועזב את הקיבוץ. הוא בוגר החוגים לפסיכולוגיה ולפילוסופיה באוניברסיטת בר-אילן, והחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב.
עוד בתקופת לימודי הקולנוע החל לוי לכתוב על קולנוע בעיתון "חדשות", ועד שנת 2003 שימש כמבקר קולנוע בעיתונים "חדשות", "זמן תל אביב" ו"העיר". לוי לימד תסריטאות ובימוי באוניברסיטת תל אביב, בקאמרה אובסקורה ובסם שפיגל.
בשנת 1993 ביים וכתב את סרטו הראשון באורך מלא: "שלג באוגוסט" בכיכובם של רמי הויברגר ואביגיל אריאלי. אריאלי הייתה מועמדת לפרס אופיר על תפקידה בסרט.
ב-1996 יצר והפיק (בשיתוף עם שרון שמיר ודני לנדאו) את "סיפורים קצרים על אהבה", סדרת אנתולוגיה של תשעה סרטי טלוויזיה, בהם "מלכה לב אדום", "הבחור של שולי", "בעל בעל לב", "חתולות הרעם" ועוד. הסדרה זכתה שנתיים ברציפות בפרס האקדמיה הישראלית לדרמת הטלוויזיה הטובה ביותר.
בהמשך, הפיק שני סרטי תעודה בבימויו של תומר הימן: "תומר והשרוטים", שעוסק במערכת היחסים בין חבורת נערים והמדריך שלהם ואשר זכה ב-7 פרסים בינלאומיים ובפרס אופיר לסרטים תיעודיים לשנת 2001, ו"אביב", על הזמר אביב גפן, וכן את הסרט "איחצ'י" בבימויה של תמנע רוזנהיימר. כל השלושה היו מועמדים לפרס אופיר לסרט התיעודי הטוב ביותר.
ב-2002 ביים, הפיק וכתב לוי את הסיפור לדרמת הטלוויזיה "בכורה", בכיכובם של קרן מור ודן תורן, העוסקת בשכול של הורים שבנם הבכור נהרג בתאונת טנק, ומגיעים לקבל את התחקיר על נסיבות נפילתו. התחקיר התבסס על הדו"ח הצבאי האמיתי שתיאר את נפילתו של אחיו של לוי.
בשנת 2003 היה עורך ראשי ומפיק שותף בדרמה היומית "אהבה מעבר לפינה", שבמסגרתה הוקרנה סצנת אונס בפגישה שבה שירלי (מגולמת בידי אגם רודברג) נאנסת על ידי בן זוגה ארז (יהונתן כיס-לב). השידור הביא לתלונות צופים, אך לדברי לוי העיסוק בנושא הביא ל"שירות חינוכי" נוכח השתלשלות האירועים והגשת תלונה של הנאנסת למשטרה. כמו כן, באותה תקופה, שימש לוי כעורך תוכן בטלנובלות "לגעת באושר" ו"לחיי האהבה", והיה אחד מהתסריטאים של "שבתות וחגים".
בשנת 2005 יצר (בשיתוף עם אורי סיון וניר ברגמן), ביים (בשיתוף עם ברגמן) והפיק (בשיתוף עם חברת JCS) את הסדרה המוערכת "בטיפול" ששודרה בערוץ HOT 3 ואצל זכיינית ערוץ 2 קשת. בטיפול זכתה בפרסים רבים, ומאוחר יותר נמכרה ל-HBO שהפיקה לה גרסה האמריקאית שקרויה אף היא "בטיפול". לוי שימש כמפיק אחראי בגרסה האמריקאית וכן ביים בה כמה פרקים. ל"בטיפול" הופקו עוד 18 גרסאות בארצות שונות: קנדה, ברזיל, ארגנטינה, צרפת, איטליה, צרפת, רוסיה, הולנד, פולין, הונגריה, צ'כיה, סרביה, סלובניה, קרואטיה, צ'ילה, יפן, פורטוגל, וסין. לוי שימש מפיק אחראי ויועץ ברוב גרסאות אלו.
בשנת 2014 שודרה בערוץ 8 הסדרה המקוללים שאותה יצר וביים. חמשת פרקי הסדרה, המבוימת בסגנון מוקומנטרי, עוסקים בסיפור חייהם של אישים בולטים בתרבות הישראלית: פנחס שדה, יונה וולך, משה קרוי ואביבה אורי.
בשנת 2014 יצר, יחד עם שרה טרים, את הסדרה "הרומן" של רשת "שואוטיים", שימש בה גם כמפיק אחראי, וב-2015 זכה עליה בפרס גלובוס הזהב לסדרת הדרמה הטובה ביותר יחד עם טרים ושאר מפיקי הסדרה. לאחר העונה הראשונה של הסדרה פרש לוי מכתיבתה על רקע חילוקי דעות עם טרים לגבי אופי הסדרה.
בשנים 2015–2019 יצר לוי, בשיתוף עם יוסף סידר ותאופיק אבו ואיל, את הסדרה "הנערים" המתמקדת באירועי חטיפתו ורציחתו של מוחמד אבו ח'דיר עבור רשת HBO, וכן כתב וביים פרקים בסדרה.
באותן שנים לוי הודיע על כוונתו ליצור סרט המבוסס על קורות חייה של אתי הילסום, יהודייה-הולנדית שנרצחה בשואה.
בשנת 2020 החל לעבוד על מיני-סדרה "תמונות מחיי נישואין", אשר מבוססת על מיני-סדרה משנת 1973 של אינגמר ברגמן. בסדרה אשר עלתה לרשת HBO בספטמבר 2021, מככבים בין היתר אוסקר אייזק וג'סיקה צ'סטיין.