למרות המשמעות השלילית הנלווית למושג, מחקר מתאמי שנערך ב-2011 על ידי אוניברסיטת ג'ורג'טאון שנקרא "הדינמיקה של המעורבות במטרה" קבע כי סלקטיביסטים אכן "נוטים יותר לנקוט פעולות משמעותיות." מעניין לציין כי "סלקטיביסטים משתתפים פי שניים יותר בפעילויות מאשר אנשים שאינם עוסקים בסלקטיביזם, והפעולות שלהם הם בעלות פוטנציאל גבוה להשפיע על אחרים." היתרונות של סלקטיביזם בהשגת מטרות ברורות כוללים יצירת אמצעי בטוח, זול ויעיל של התארגנות שהוא ידידותי לסביבה. לאותם "אלופים חברתיים" יש את היכולת לקשר באופן ישיר את המעורבות במדיה החברתית עם הענות, ובכך למנף את הדיאלוג השקוף שלהם לפעולות כלכליות, חברתיות ופוליטיות. מי שפועל באותו דפוס חשיבה הוא אנדרו לאונרד, כתב ב-"Salon", שפרסם מאמר על האתיקה של הטלפונים החכמים וכיצד אנו משתמשים בהם. אף על פי שהאמצעים לייצור מכשירים אלו מנוגדים לסטנדרטים של זכויות האדם, לאונרד מעודד שימוש בטלפונים חכמים בהתבסס על כך שהטכנולוגיה שהם מספקים יכולה להיות מנוצלת בתור אמצעי לשינוי המצב הבעייתי של הייצור שלהם. היכולת לתקשר במהירות ובקנה מידה גלובאלי מאפשרת להפיץ ידע, כמו למשל התנאים שתאגידים מספקים לעובדיהם, וכן ההשלכה של הייצור הנרחב שלהם על הגלובליזציה. לאונרד טוען כי טלפונים חכמים וטאבלטים יכולים לשמש ככלים יעילים בהבאה לשינוי דרך סלקטיביזם, כיוון שהם מאפשרים לנו להפיץ ידע, לתרום כסף ולהביע את דעתינו על נושאים חשובים בצורה יותר מועילה.
האופי המערבי של הביקורת כלפי הסלקטיביזם מתייחס בביטול להשפעה שיכולה להיות לו בהקשרים סמכותיים או מדכאים. העיתונאית קורטני ס. ראדש טוענת כי אפילו רמה נמוכה של מעורבות הייתה צורה חשובה של אקטיביזם עבור צעירים ערבים לפני ובזמן האביב הערבי, כיוון שזו הייתה צורה של דיבור חופשי, והייתה לה את היכולת להביא לסיקור תקשורתי, כמו למשל כאשר האשטאג הופך ל"נושא טרנדי, זה עוזר ביצירת תשומת לב תקשורתית, גם כשזה עוזר לארגן מידע. הכוח שיש למדיה החברתית בעיצוב סדר היום החדשותי הבינלאומי הוא אחת הדרכים בהן הם מערערים את כוחה וסמכותה של המדינה." בנוסף לכך, מחקרים מראים ש"הפחד שפעילויות מקוונות יתפסו את מקומן של פעילויות בחיים האמיתיים אינו מבוסס", היות שהן לא גורמות להשפעה חיובית או שלילית על השתתפות פוליטית.
סוגים.
קליקטיביזם.
המונח "קליקטיביזם" משמש לעיתים לתיאור פעילים המשתמשים במדיה חברתית כדי לארגן מחאות. זה מאפשר לארגונים לכמת את ההצלחה שלהם על ידי מעקב אחר כמה אנשים הקליקו על העצומה שלהם או על קריאה אחרת לפעולה. לדוגמה, הקבוצה הבריטית UK Uncut משתמשת בטוויטר ובאתרים אחרים על מנת לארגן מחאות ופעולות ישירות נגד חברות המואשמות בהעלמות מס. הדבר שונה מסלקטיביזם בכך שהוא רק מחליף דרכים ישנות לתקשר את קיומה של העצומה (טלפון, מפה לאוזן, פלאיירים וכו'.) וכן כרוך במחאה פיזית ואמיתית. מצד שני, קליקטיביזם גם משמש לעיתים לתיאור צורות של סלקטיביזם מבוסס-אינטרנט כמו חתימה על עצומות מקוונות או חתימה ומשלוח של דוא"ל לפוליטיקאים או למנכ"לים של תאגידים.
הרעיון מאחורי קליקטיביזם הוא שמדיה חברתית מאפשרת דרך מהירה ופשוטה להראות תמיכה בארגון או במטרה. המוקד העיקרי של הארגון הפך לניפוח שיעורי ההשתתפות על ידי כך שהוא מבקש פחות ופחות מהחברים/צופים שלו.
קליקטיביזם יכול להיות מוצג גם באמצעות מעקב אחר הצלחתו של קמפיין על ידי כמה "לייקים" הוא מקבל. קליקטיביזם שואף לכמת תמיכה, נוכחות ומתן סיוע מבלי לשים דגש על השתתפות אמיתית. עשיית "לייק" לתמונה בפייסבוק או הקלקה על עצומה הן למעשה פעולות סמליות כיוון שהן מדגימות שהמשתמש מודע למצב ומראות לחבריהם את הדעות והמחשבות שיש לו על נושא מסוים.
צדקה.
סלקטיביזם של צדקה יכול להיות מתואר בתור פעולות תמיכה במטרה הכרוכות במעט מאמץ מצד האדם. דוגמאות לסלקטיביזם של צדקה באינטרנט כוללות פרסום סטטוס בפייסבוק על מנת לתמוך במטרה מסוימת, עשיית "לייק" למטרה של ארגון צדקה בפייסבוק, ציוץ או ציוץ-חוזר של בקשה של ארגון צדקה לתמיכה בטוויטר, חתימה על עצומות מקוונות ופרסום ושיתוף קטעי וידאו ב-Youtube העוסקים במטרה כלשהי. ניתן לטעון כי האדם לא עשה "לייק" לתמונה כדי לעזור לאדם במצוקה, אלא כדי לגרום לעצמו להרגיש טוב, וכדי להרגיש שהוא עשה משהו חיובי בשביל האדם או המצב המתוארים בתמונה שמולם.
דוגמאות לסלקטיביזם של צדקה שאינו מקוון כוללות צמידי מודעות ואביזרים אחרים לתמיכה במטרות, וכן מדבקות פגוש ותרומות בטלפון הנייד.
צדקה כתוצר לוואי של רכישת מוצרים.
זוהי רכישה של מוצרים שתומכים במטרה מסוימת ומפרסמים כי אחוז מסוים מעלות המוצר יוקצה למטרה זו. במקרים מסוימים הסכום הנתרם מתחלק בין כמה גופים בתוך קרן אחת, שפועלת לסיוע במספר תחומים של המטרה.
סלקטיביסטים עשויים לרכוש מוצר מחברה כיוון שיש לה היסטוריה של תרומת כספים לצדקה, כדרך לתמוך במטרה. לדוגמה, סלקטיביסט יכול לקנות גלידת בן אנד ג'ריס מכיוון שמייסדיה השקיעו כספים בילדי האומה, או, לחלופין, קידמו נושאים חברתיים וסביבתיים.
פוליטי.
צורות מסוימות של סלקטיביזם הן מכוונות מטרות פוליטיות, כמו למשל השגת תמיכה לקמפיין נשיאותי, או חתימה על עצומה באינטרנט אשר מטרתה להשפיע על מהלכים ממשלתיים.
אהדה.
סלקטיביזם של אהדה ניתן למצוא ברשתות מדיה חברתית כמו פייסבוק, בהן משתמשים יכולים לעשות "לייק" לעמודים על מנת לתמוך במטרה מסוימת או על מנת להביע תמיכה כלפי אנשים במצוקה. דבר נוסף אשר נפוץ בסלקטיביזם מסוג זה הוא משתמשים אשר משנים את תמונת הפרופיל שלהם לכזו אשר מראה לחבריהם שאכפת להם מנושא מסוים.
בסלקטיביזם של אהדה נעשה לרוב שימוש בתמונות של ילדים קטנים, חיות ואנשים שנראים במצוקה כדי לתת לצופים תחושה של מהימנות, מה שגורם לקמפיין להדהד לפרק זמן ארוך יותר בזכרונם. שימוש בילדים בקמפיינים הוא לעיתים הדרך היעילה ביותר להגיע לקהל רחב יותר בשל העובדה שכאשר מבוגרים נחשפים למודעת הפרסומת הם לא יוכלו להתעלם מילד במצוקה.
דגם להרכבה
דגם להרכבה (נקרא גם "Scale Model", דגם בקנה מידה) הוא דגם בקנה מידה מוקטן, לרוב של כלי רכב כגון מטוס או טנק, שאותו על החובב להרכיב בעצמו לפי הוראות. הדגמים נבדלים זה מזה בסוג החומרים ובשיטות ההרכבה. רוב הדגמים להרכבה באים בקיט מוכן הכולל חלקים, הוראות הרכבה, ציור של הכלי כאשר הוא שלם, מדבקות עם סימול טקטי ולעיתים קרובות גם דבק. הדגמים הנפוצים להרכבה הם דגמים של כלי רכב צבאיים כגון מטוסי קרב, טנקים ורכב קרבי משוריין ועשויים מפלסטיק או שרף, המורכבים אחד לשני באמצעות דבק ייעודי המבוסס בעיקר על אצטון. סוג אחר של דגמים הוא דגמים להרכבה מנייר או קרטון. בנוסף, יש חובבים ואנשי מקצוע הבונים דגמים מאפס ("Built from scratch") ולא מסתמכים על קיט מוכן. בוני דגמים רבים חברים במועדונים, שבנוסף לסקירת מוצרים ושיתוף בידע וטיפים, עורכים מפגשים, תצוגות ותחרויות בין בוני הדגמים, בהם הם מציגים לראווה את מיטב הדגמים שבנו.
דגמי קיט.
כאמור, הדגמים להרכבה הנפוצים ביותר הם דגמי קיט. הם עשויים מפלסטיק או משרף, ובאים בקופסה סגורה הכוללת את חלקי הדגם מפורקים (לרוב במסגרות פלסטיק המחזיקות אותם שלא ייפלו וילכו לאיבוד), הוראות הרכבה, מידע ומפרט טכני על הכלי, ציור של הכלי כאשר הוא שלם, מדבקות עם סימול טקטי (הנקראות decals) ולעיתים קרובות גם דבק (שאותו ניתן לרכוש גם בנפרד). את החלקים יש להדביק אחד לשני לפי ההוראות. בסיום ההדבקה ואחרי שהדבק מתייבש נהוג לצבוע את הדגם כך שייראה אמיתי. המהדרים אף מוסיפים אפקטים של בלייה ומזג האוויר כיאה לכלי שמשתפשף בשטח. חברות שונות מציעות תוספות לדגמי הקיט, הנקראות "מיני-קיט", והן כוללות למשל מיגון נוסף או חיילים קטנים.
רוב דגמי הקיט הם של כלי רכב, בדרך כלל צבאיים, כגון טנקים, רכב קרבי משוריין, מטוסי קרב, מסוקי קרב וכלי שיט צבאיים. דגמים אלו פופולריים במיוחד בקרב יוצאי צבא, מהנדסים, אנשים עם זיקה טכנית וחובבי היסטוריה צבאית. חלק מדגמי הקיט כוללים כלי רכב אזרחיים כמו מטוסי נוסעים, ספינות גדולות, רכבי שטח, מכוניות ועוד.
יש בונים המשדרגים את דגמי קיט, כגון בהוספת מנוע חשמלי קטן והפיכת הדגם לנוסע בשלט רחוק, או הצבתו בדיורמה המתארת סיטואציה מבצעית. בדגמים האיכותיים ביותר קשה מאוד להבדיל בין הדגם לכלי האמיתי.
בין החברות הגדולות המציעות דגמי קיט נמנות Academy Plastic Model, Heller, Tamiya Italeri, Hsegawa, Meng Modelling, Revell ועוד. צה"ל זוכה למקום של כבוד בדגמי הקיט, והחברות הגדולות מציעות דגמים של מטוסי ומסוקי חיל האוויר הישראלי בסכמות צביעה אותנטיות, רכב קרבי משוריין, דחפור די-9 בשירות צה"ל וסדרת טנקי המרכבה על שלל דגמיה, ממרכבה סימן 1 ועד מרכבה סימן 4מ.
לאחרונה התחיל להתפתח שוק של After Market ומיני-קיטים של חברות המתמחות ביצירת ערכות הסבה שונות, מטרת הערכות היא, לתקן שגיאות יצרן של הדגם או לעדכן אותו לתצורה מסוימת (למשל, חיל האוויר רוכש מטוס קרב מסוים ומשנה בו מכלולים מסוימים בהתאם לדרישות חיל האוויר, או טנק המרכבה סימן 4 מקבל את מערכת "מעיל רוח"). בדרך כלל ערכות ההסבה מיוצרות משרף וחלקי מתכת ודפי מדבקות מיוחדים. השימוש בערכות הסבה מחייב ידע וניסיון רב תוך שימוש בחומרים כגון דבק ציאנואקרילאט (המכונה "סופר גלו") וכלי כיפוף מיוחדים.
דגמי נייר.