במלחמת שבע השנים, הנציגות הבריטית בהודו בצורת חברת הודו המזרחית הבריטית השיגה שליטה על אדמות ממלכות הודיות מידי הצרפתים, שליטה זו הציתה מספר פעולות צבאיות לאורך סוף המאה ה-17 עד אמצע המאה ה-18 שבבסיסם כיבוש אדמות הודו והבאתם תחת הכתר הבריטי. מלבד ניהול המערכה בהודו, הצבא הבריטי החל משנת 1793 לנהל מערכה יחד עם בנות בריתו כנגד הרפובליקה הצרפתית במלחמות הנפוליאוניות. מערכה זו סחפה אחריה את כל אירופה והצבא הבריטי השתתף בה באופן פעיל בעיקר החל משנת 1807, כאשר נפוליאון פלש לספרד והחלה המלחמה על חצי האי האיברי. במהלך המלחמה בספרד, המפקד על הכוחות הבריטים ארתור ולסלי הפך למפקד העליון על כוחות הברית של בריטניה ספרד ופורטוגל והצליח לדחוף את נפוליאון אל מחוץ לספרד.
הצבא הצרפתי הובס ונפוליאון נשלח לגלות בשנת 1814, משם הוא חזר והצליח להרכיב מחדש את צבאו עד שבשנת 1815, כאשר פלש לבלגיה נפגשו שני הצדדים לקרב קאטר ברה המקדים ולבסוף לקרב ווטרלו שהביא לסיום המערכה כולה בניצחון בריטניה ובעלות בריתה.
המאה ה-19 "המאה האימפריאליסטית".
המאה ה-19 ובפרט מאה השנים בין 1815 (סוף המלחמות הנפוליאוניות) לבין 1914 (תחילת מלחמת העולם הראשונה), נחשבת המאה האימפריאליסטית באימפריה הבריטית. חלק מהתקופה אף נקרא התקופה הוויקטוריאנית על שם המלכה ויקטוריה שמלכה בין 1837 לשנת 1901. שתי השמות מתייחסים לתקופה בה האימפריה הבריטית הרחיבה ושימרה במהלך מלחמות וקרבות אזוריים ברחבי האימפריה
את ריבונותה והשפעתה.
בתקופה זו עיקר מוקדי המריבות היו באפריקה כנגד מתיישבים אירופאים וכוחות שבטיים מקומיים, הודו, ניו זילנד, קנדה, מזרח אסיה וסין, יריבות עם האימפריה הרוסית והשתתפות במספר מלחמות נקודתיות של מדינות אחרות.
בתקופה זו ניתן למנות את המערכות והמלחמות הבאות:
המאה ה-20.
במחצית הראשונה של המאה ה-20, האימפריה הבריטית הייתה בשיא גודלה והחזיקה שטחים רבים. עד מלחמת העולם הראשונה היו מספר מערכות נקודתיות בעיקר באסיה, במלחמת העולם הראשונה לקחה בריטניה חלק פעיל יחד עם המדינות תחת שליטתה קנדה ואוסטרליה. ב-1939 בתחילתה של מלחמת העולם השנייה היו אלו אנגליה וצרפת שהובילו את הלחימה כנגד גרמניה באירופה, במשך המלחמה ועם כניסת ארצות הברית וברית המועצות היווה הצבא הבריטי כוח חשוב במלחמה כנגד הצבא הנאצי באירופה ואף לחם במערכה באוקיינוס השקט כנגד היפנים.
החל מסוף המלחמה, האימפריה הבריטית החלה לקטון בניפחה כאשר עוד ועוד מדינות קיבלו עצמאות, כך גם קטנה נוכחות הצבא הבריטי באזורים שונים בעולם. כתוצאה מכך, הצבא הבריטי הלך וקטן גם הוא במהלך המחצית השנייה של המאה ה-20.
בתקופה זו ניתן למנות את המערכות והמלחמות הבאות:
המאה ה-21.
מלחמת האזרחים בסיירה לאון.
בתחילת מאי 2000, במהלך מלחמת האזרחים בסיירה לאון לוחמי החזית המהפכנית המאוחדת לקחו בשבי קרוב ל-500 חברים ממשלחת האו"ם לסיירה לאון . כתוצאה מכך ממשלת בריטניה הכריזה על מבצע פליסר (Operation Palliser) שבמסגרתו כ-800 צנחנים בריטים נחתו ב, נמל התעופה היחיד בסיירה לאון שממוקם כ-17 קילומטר מפריטאון, בירת סיירה לאון. המשימה הראשונה שלהם הייתה לפנות אזרחים זרים (בעיקר בריטים) מהמדינה ולאבטח את נמל התעופה לונגי. מבצע פליסר הסתיים ב-15 ביוני 2000, וב-10 בספטמבר 2000 החל מ שבמהלכו חילצו כוחות הצנחנים ושירות האוויר המיוחד חמישה חיילים בריטים שהוחזקו בשבי בידי מיליציה בשם . בהמשך כוחות הצבא הבריטי ששהו במדינה עסקו באימון . ביולי 2002 עזבו הבריטים את סיירה לאון חצי שנה לאחר שמלחמת האזרחים הסתיימה.
מלחמת אפגניסטן.
בנובמבר 2001, כחלק ממבצע חירות מתמשכת, בריטניה שלחה כוחות צבאיים לאפגניסטן כדי לסייע לצבא ארצות הברית למוטט את משטרו של הטליבאן. המבצע של הצבא הבריטי כונה ובמסגרתו הדיוויזיה השלישית (בריטניה) נשלחה לקאבול, בירת אפגניסטן כדי לסייע בכיבוש העיר מידי כוחות הטליבאן, ולהביס את כוחות הטליבאן שברחו אל ההרים שלאורך הגבול עם פקיסטן. ב-2006 החל הצבא הבריטי להתמקד יותר בלחימה בכוחות הטליבאן ששהו במחוז הלמנד. מספר החיילים הבריטים ששהו באפגניסטן הגיע בשיאו לכ-9500 חיילים (כולל נחתים, חיילי חיל האוויר המלכותי, ומלחי הצי המלכותי), והיה השני בגודלו בכוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי. בדצמבר 2012 ראש ממשלת בריטניה, דייוויד קמרון הכריז שמבצע הריק יסתיים בסוף שנת 2014. המבצע הסתיים ב-27 באוקטובר 2014 כשהחיילים הבריטים האחרונים באפגניסטן, ששהו במחנה בסטיון מסרו את המחנה לכוחות לידי כוחות הביטחון של אפגניסטן ועזבו את המדינה. 453 חיילים בריטים נהרגו באפגניסטן מתחילתו של מבצע הריק ועד סופו.
מלחמת עיראק.
ב-2003 שלחה הממלכה המאוחדת כ-46,000 חיילים כדי שייקחו חלק בפלישה לעיראק שהייתה השלב הראשון במלחמת עיראק. במאי 2003 הצבא הבריטי כבש את בצרה ולאחר מכן שלט בדרום עיראק. בדצמבר 2007 מסרו כוחות הצבא הבריטי את כל המוצבים שהחזיקו בהם במחוז בצרה לידי כוחות הצבא העיראקי. ב-29 באפריל 2009 כל חיילי הצבא הבריטי ששהו בעיראק עזבו את המדינה לאחר שהמנדט ש נתנה לשהותם במדינה תם. 179 חיילים בריטים נהרגו בעיראק מהכניסה של הצבא הבריטי למדינה עד יציאתו ממנה.
מבנה הצבא הבריטי.
הצבא הבריטי מתחלק לצבא סדיר, צבא מילואים (Regular Reserves) וצבא בית (Territorial Army).
הצבא הבריטי בנוי כיום ברמה האופרטיבית מאוגדות (דיוויזיה) בעלות ייעודים שונים. אוגדות אלו כוללות חטיבות (בריגדות) מסוגים שונים בהתאם ליעוד האוגדה; החטיבות כוללות גדודים (Battalion), שיחידת האם האורגנית שלהם היא בדרך כלל רגימנט (Regiment). בצורה זאת, רגימנט שריון מסוים לדוגמה הכולל שני גדודים אינו מפקד על הגדודים בהתנהלותם המבצעית אלא מנהל אותם באופן מקצועי, כאשר משותף להם בסיס אם ובסיס אימונים. אך בשטח שני הגדודים יתחלקו וכל גדוד ישרת תחת חטיבה שונה.
עקרון הרגימנטים נעוץ במורשת הארוכה של הרגימנטים בצבא הבריטי. למרות השינויים הרבים שעבר הצבא נשמר איחוד היחידות ברמה המקצועית, אך הצרכים הטקטים של הצבא אילצו את החלוקה לשיוכים מבצעיים. עיקרון זה אינו נכון לכל היחידות, וישנם רגימנטים בודדים המשרתים במלואם תחת חטיבה או דיוויזיה אחת.
בצבא הבריטי שתי אוגדות לוחמות, הדיוויזיה הראשונה והדיוויזיה השלישית. שתי אוגדות אלו מהוות את עיקר הכוח היבשתי של בריטניה, בנוסף לאלו, הדיוויזיה השישית הוקמה ב-2019 במטרה לשמש מסגרת להפעלת כוחות במשימות שונות סביב העולם. הדיוויזיות המרחביות (2, 4 ו-5) אשר בעבר פיקדו על הבסיסים והכוחות באזורים בבריטניה עליהן היו אמונות, פורקו והאחריות הלוגיסטית המרחבית הועברה לחטיבות.
אמצעי הלחימה בצבא הבריטי.
נשק קל.
הנשק האישי המשמש את רוב חיילי הצבא הבריטי הוא רובה הסער מסוג SA80 ושלל הדגמים שלו.מלבד הנשק האישי, בין כלי הנשק המשרתים את חיילי הצבא הבריטי ניתן למנות את אקדחים: גלוק 17 ו-SIG226, נשק הקלעים L129A1, רובה הסער HK417, נשקי צלפים ממשפחת ארקטיק וורפר, נשק הצלפים בארט M82 ורובה שוטגאן מסוג Benelli M4. בין כל הנשק הכבדים יותר ניתן למנות את כלי הנשק: מקלע ה-FN מינימי, דגם בריטי של מקלע המאג, מקלע כבד M2 בראונינג, מרגמות בקטרים 51, 60 ו-81 מ"מ, טיל נ"ט לאו וטיל נ"ט FGM-148 ג'אוולין.
כלי רכב משוריינים.
מלבד כלי רכב משוריינים אלו הצבא הבריטי מחזיק בכלי רכב קלים מסוגים שונים.
ארטילריה.
שלושת מערכות הארטילריה הראשיות של הצבא הבריטי הן:
אדונים הלוי
מרפק
המרפק (TA: Articulatio cubiti) הוא מפרק בגפה העליונה המחבר בין עצם הזרוע לעצמות האמה. המרפק מורכב משלושה מפרקים המאפשרים את תנועת האמה לכיווני כיפוף ופשיטה וכן את תנועת הסיבוב כלפי מעלה וכלפי מטה של האמה וכף היד.
במרפק מופרקות זו עם זו עצם הזרוע, הגומד והחישור. המפרק בין עצם הזרוע לגומד נושא בעיקר המאמץ הנדרש לתנועות כיפוף ופשיטה של המרפק. המפרק בין החישור והגומד מרוחק מעט ומאפשר תנועות סיבוב של האמה שאינן תלויות בזווית המרפק.
בנוסף, ישנו שריר שיושב בחלקו הימני של המפרק, הנקרא יוד.
אנטומיה של מרפק.
מפרקים.
במרפק שלושה מפרקים שונים שכולם סינוביאלים ולהם קופסית מפרק משותפת.
מפרק הזרוע והגומד (Articulatio humeroulnaris, תמונה 1) הוא מפרק מסוג ציר בין הסליל של עצם הזרוע לחריץ הסהרוני של הגומד. תנועות הכיפוף והפשיטה המתקיימות במפרק זה אינן תנועות טהורות במישור החיצי (מישור מאונך לחזית הגוף). לסליל מבנה מעט ספירלי כך שתנועת כיפוף מקסימלי במרפק מביאה את האמה למנח מעט תיכון לציר האורך של הזרוע ותנועת פשיטה מקסימלית מביאה את האמה למנח מעט צידי לציר האורך של הזרוע. הזווית בין הזרוע לאמה במנח פשיטה של המרפק מכונה זווית נשיאה (carrying angle, תמונה 2) המאפשרת הרחקת אובייקטים מהירך בזמן נשיאתם. תנועת האמה לכיוון תיכון בזמן כיפוף המרפק מקל על קירוב אובייקטים לפנים לשם בדיקתם (בראייה, בטעימה או בהרחה), לשם אכילתם וכדומה.
מפרק הזרוע והחישור (Articulatio humeroradialis, תמונה 2) הוא מפרק החלקה בין ראשיש הזרוע של עצם הזרוע לראש החישור. המפרק משני למפרק הזרוע והגומד בתנועות פשיטה וכיפוף וכן משני למפרק החישור והגומד המקורב בתנועות סיבוב של האמה. המגע המקסימלי בין חלקי המפרק מתקיים בזווית של כ-90 מעלות כיפוף במרפק.