בוסקו סייע למדריץ' ולעוזרו, ריימונד טיץ', להבריח חלק מעובדיהם מהגטו ולאפשר להם להיטמע באוכלוסיית קרקוב הנוצרית. כמו כן סייע בוסקו למדריץ' להבריח את הילדים של עובדי המפעל ואת אמהותיהם מגטו קרקוב למפעלו של מדריץ', כשנודע למדריץ' בסוף 1942 שכל הילדים מגטו קרקוב אמורים להישלח מהגטו למחנות ריכוז. למחרת נמלטו העובדים ובני משפחותיהם לאזור טרנוב. לאחר יומיים נורו כל הילדים שנותרו בגטו, או נשלחו לאושוויץ.
לאחר חיסול גטו קרקוב ב-13 במרס 1943 המשיכו מאות משפחות יהודיות להתחבא בבונקרים ובמרתפים בשטח הגטו. בסיועו של בוסקו הועברו רבים מיהודים אלה, בהם ילדים, למפעל של מדריץ'. חלקם המשיכו משם למקומות מחבוא בקרב משפחות פולניות, וחלקם נמלטו לאזור טרנוב ומשם לסלובקיה ולהונגריה.
ב-1944 נמלט בוסקו, שחשש שיישלח לחזית. הוא נתפס בידי הגסטאפו והוצא להורג ב-18 בספטמבר 1944.
הנצחה.
בשנת 1964 הכיר יד ושם באוסוואלד בוסקו כחסיד אומות העולם. גם ריימונד טיץ' ויוליוס מדריץ' הוכרו באותה שנה בתור חסידי אומות העולם.
מרגרט מקלנטרי
דני הריס
דוד משה מטשורטקוב
M103 (צביר)
M103 (מ-Messier 103) או NGC 581 הוא צביר פתוח בקבוצת הכוכבים קסיופאה הנמצא במרחק של כ-9,500 שנות אור ממערכת השמש ומכיל כ-80 כוכבים. זהו העצם האחרון שהוכנס על ידי שארל מסיה עצמו לקטלוג מסיה (עצמים נוספים נוספו לקטלוג רק במאה ה-20 על ידי אסטרונומים אחרים) ובדומה ל-M102, הוא הכניס אותו על פי דיווח של פייר מאשן בלי שצפה בו בעצמו ובלי לציין את הקואורדינטות של העצם.
היסטוריה.
בגרסה הסופית של קטלוג מסיה כפי שנערך על ידי שארל מסיה הופיע M103 כעצם האחרון תחת התיאור "צביר כוכבים בין ε (אפסילון) ו-δ (דלתא) ברגל של קסיופאה" וצוין שזהו דיווח של מאשן. יותר מאוחר הוסיף מסיה בכתב ידו את הקואורדינטות של הצביר על העותק הפרטי של הקטלוג, ככל הנראה אחרי שצפה בעצמו בצביר. ויליאם הרשל צפה בצביר בשנת 1783 וכתב שיש בו 14-16 כוכבים בהירים למדי והרבה כוכבים עמומים יותר. הוא ציין ששניים מהכוכבים הבהירים הם כפולים ושקשה לדעת היכן מסתיים הצביר ואילו כוכבים שייכים אליו ואילו לא. ג'ון הרשל צפה בצביר בשנת 1829 וציין שהוא בהיר וגדול ושלכוכביו דרגות בהירות מ-9 עד 12, שאחד מהכוכבים הבהירים שבו הוא עם צבע אדום ושאחד מהכוכבים הבהירים מופיע בקטלוג הכוכבים הכפולים של פרידריך פון שטרובה.
מאפייני הצביר.
גודלו הזוויתי של M103 הוא כ-6 דקות קשת שממרחק של כ-9,500 שנות אור שקול לקוטר של כ-15 שנות אור. זהו הצביר הפתוח הרחוק ביותר ממערכת השמש שבקטלוג מסיה ואחד מהעמומים שבהם. הכוכבים הבהירים ביותר שבו הם ענק אדום או על-ענק אדום מסוג ספקטרלי M0.5 עם דרגת בהירות 8.5 (במרכז התמונה) וענק כחול מסוג ספקטרלי B5 עם דרגות בהירות 9 (מעט מתחת לענק האדום, נראה עמום כי התמונה היא באור תת-אדום). הכוכב הבהיר ביותר שמאפיל על שאר כוכבי הצביר (ימין למעלה בתמונה) הוא הכוכב הכפול שטרובה 131 שאינו חלק מהצביר ומורכב מעל-ענק כחול מסוג ספקטרלי B5 עם דרגת בהירות 7.3 ובן זוג ענק כחול מסוג ספקטרלי B0-1 עם דרגת בהירות 9.9. הצביר מכיל כ-80 כוכבים עם דרגת בהירות 14 או בהירים יותר וגילו המשוער הוא כ-16 מיליון שנים, כך שהוא צביר צעיר מאוד.
תצפית.
M103 נמצא כמעלה ממזרח-צפון-מזרח לכוכב רוכבה (δ בקסיופאה) וכ-3.9 מעלות ממערב-דרום-מערב לכוכב סגין (ε בקסיופאה). עם בהירות מדרגה 7.4 הוא ניתן לצפייה באמצעות משקפת, שבתנאי צפייה מיטביים מאפשרת להבחין גם בענק האדום שבמרכזו ובכוכב שטרובה 131 שבשוליו. טלסקופ חובבים מאפשר להבחין בכ-20 מכוכבי הצביר הבהירים יותר וטלסקופ בינוני מאפשר לראות עשרות כוכבים, אבל חלק מהם הם כוכבי שביל החלב שאינם קשורים לצביר.
כ-9 מעלות מדרום ל-M103, בכיוון הכוכב φ (פי) בפרסאוס, נמצאת ערפילית המשקולת הקטנה.
מסיה 103
נאנסי ח'דורי
נאנסי דינא אילי ח'דורי (בערבית: نانسي دينا إيلي خضوري; בתעתיק מדויק: נאנסי דינא אילי ח'צ'ורי; נולדה: 1975) היא פוליטקאית, אשת עסקים וסופרת יהודייה-בחריינית. החל מ-2013 היא חברת הפרלמנט הבחרייני.
נאנסי ח'דורי נולדה בלונדון. למדה בבית הספר "הלב הקדוש" בלונדון. בעלת תואר בכלכלה ובספרות אנגלית ובהיסטוריה של בריטניה מבית הספר "אלמונט" (לונדון). היא בעלת רישיון לעריכת דין מטעם שתי אוניברסיטאות (לונדון ווולברהמפטון).
ח'דורי הייתה המנהלת האדמיניסטרטיבית של חברת יוסף ח'דורי ובניו. ב-14.12.2010 היא הפכה לחברת הפרלמנט הבחרייני. הודות לפעילותה בפרלמנט, נבחרה לעמוד בראש הוועדה לענייני חוץ וביטחון.
סופיה אל-מריה
משיב
גאורג גרוסקורט
גאורג גרוסקורט (בגרמנית: Georg Groscurth; 1904, אונטרהאון שבמדינת הסן - 1944, ברנדנבורג) היה מתנגד המשטר הנאצי וחסיד אומות העולם מגרמניה שנרצח על ידי הנאצים.
קורות חיים.
גרוסקורט היה רופא בהכשרתו ותומך במפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה. הוא היה חברו של רוברט האבמן. השניים הכירו בשנת 1932 כשעבדו יחד במחלקה לכימיה פיזיקלית בחברת הקייזר וילהלם בברלין. לאחר עליית הנאצים לשלטון פוטרו השניים עקב דעותיהם הפוליטיות.
בתקופת מלחמת העולם השנייה.
בתקופת מלחמת העולם השנייה הצליחו גרוסקורט והאבמן למצוא עבודה בבית חולים בברלין, בזכות מענקי מחקר שקיבלו. המעבדה בה עבדו הפכה למקום מפגש למתנגדי המשטר הנאצי בקרב עובדי בית החולים.
גרוסקורט הפך לרופא פרטי של בכירים במפלגה הנאצית, בהם רודולף הס ואחיו אדולף, והקשר עמם סייע לו להשיג מידע שאותו העביר למחתרת. בשנת 1943 ייסדו השניים עם האדריכל הרברט ריכטר ורופא השיניים פאול רנץ' קבוצת מחתרת בשם "האיחוד האירופי" שפעלה להצלת יהודים. בשיא פעילותה מנתה הקבוצה כחמישים חברים גרמניים.
חברי הקבוצה יצרו קשר עם שבויי מלחמה ועם עובדי כפייה באזור ברלין, וסיפקו מזון ליהודים וכן מסמכים מזויפים כדי לאפשר להם לחיות בזהות שאולה של בני הגזע הארי. בין יתר פעולותיהם, הסתירו גרוסקורט ואשתו אנליזה את היהודיה אליזבת פון שבן (לבית ויידנריך) בביתם למשך שלושה שבועות וכן נתנו לה מסמכים מזויפים.
הגסטפו גילה את פעולות הקבוצה, ובתחילת ספטמבר 1943 עצר את חבריה, בהם בני הזוג גרוסקורט ורנץ', רוברט האבמן והרברט ריכטר. אנליזה גרוסקורט ומרגרט רנץ' שוחררו לאחר חודשיים. גאורג גרוסקורט, רוברט האבמן, פאול רנץ' והרברט ריכטר נדונו למוות על ידי בית הדין העממי בברלין ב-16 בדצמבר 1943. האשמה הייתה - בגידה במדינה וסיוע ליהודים.
גאורג גרוסקורט, פאול רנץ' והרברט ריכטר הוצאו להורג בכלא ברנדנבורג ב-8 במאי 1944. לפני שנורה כתב גרוסקורט לאשתו: "חשבי על כך שאנו מתים למען עתיד טוב יותר, לטובת חיים ללא שנאה לזולת. אני אוהב מאוד אנשים, ובוודאי הייתי עושה טוב יותר."
כל היהודים שגרוסקורט וחבריו ניסו להציל נספו בשואה, מלבד אליזבת פון שבן, ששרדה באושוויץ.
הכרה והנצחה.
בשנת 1995 נקבעה לוחית זיכרון לגרוסקורט בבית החולים בו עבד, "בית החולים מואביט" ברובע מואביט בברלין.
בשנת 2005 הכיר יד ושם בגאורג גרוסקורט בתור חסיד אומות העולם. גם עמיתיו לניסיונות ההצלה, אנליזה גרוסקורט, פאול רנץ' והרברט ריכטר, הוכרו בתואר זה באותה שנה.
סיפורם של בני הזוג גרוסקורט הונצח בספר "השנה שלי בתור רוצח" (Mein Jahr als Mörder) שכתב הסופר הגרמני פרידריך כריסטיאן דליוס בשנת 2004, ספר המשלב מוטיבים ביוגרפיים ברומן פשע.
על שמם של בני הזוג גרוסקורט נקראה כיכר ברובע שרלוטנבורג-וילמרסדורף בברלין.
תפאורן
עבד אל-כרים נאדיר פאשה
נינה הארטלי
נינה הארטלי (באנגלית: Nina Hartley; נולדה ב-11 במרץ 1959) היא שחקנית ובמאית פורנו אמריקאית-יהודיה, מחנכת מינית, פמיניסטית סקס-פוזיטיב, וסופרת.
תחילת דרכה.
נולדה בשם מארי לואיז הרטמן בברקלי, קליפורניה, לאב נוצרי-לותרני, לואיס הרטמן ולאם יהודייה, בלאנש לבית גלדרס שמשפחתה מבירמינגהאם,אלבמה. היא גדלה באזור מפרץ סן פרנסיסקו, הצעירה מבין ארבעה ילדים. הוריה היו קומוניסטים אשר הפכו לבודהיסטים כשנינה הייתה קטנה. היא למדה באוניברסיטת סן פרנסיסקו לתואר ראשון בסיעוד, וסיימה את לימודיה בהצטיינות יתרה בשנת 1985. היא הייתה אחות מוסמכת עד שרישיונה פג ב-1986.
קריירה בסרטים.
בשנת 1982, במהלך לימודי שנה שנייה בבית הספר לאחיות, היא התחילה לעבוד בתור חשפנית. היא עשתה את המעבר לעולם סרטי הפורנו ב-1984. הופעת הבכורה שלה הייתה בסרט "לחנך את נינה".
הארטלי מסבירה שהיא הפכה ממארי לואיז הרטמן לנינה הרטלי, כי "נינה" הוא שם שהיה קל לתיירים היפנים להגות, דבר שהיה לה חשוב בעבודתה כרקדנית; השם "הארטלי" נבחר בשל הדמיון לשם משפחתה האמיתי, וכי היא "רצתה שהשם הזה יישמע כשם של אדם אמיתי". לדבריה, כאשר היא נכנסה לעולם הפורנו, היא התברכה בשתי תכונות פטי פופולריות: "עיני בובה כחולות וטוסיק עגול עם מותניים צרים". ואכן, ישבנה הפך להיות סימן ההיכר שלה.
אקטיביזם סקס-פוזיטיב.
הארטלי מגדירה את עצמה כליברלית ופמיניסטית סקס-פוזיטיב, ובמשך תקופה הייתה פעילה סוציאליסטית. היא מעבירה לנשים את המסר ש"סקס זה לא משהו שגברים עושים לך. זה לא משהו שגברים צריכים להוציא ממך. סקס זה משהו שאת אמורה לצלול לתוכו בהתלהבות ולהנות ממנו בדיוק באותה מידה כמוהו."