בעוד שהגיבור היה ללא שם בגרסה היפנית המקורית של המשחק, בגרסה האנגלית של דונקי קונג דמות הגיבור הראשי נקרא "Jumpman" וכונה "מריו". בספרון שהתלווה אל המשחק. מיאמוטו קרא לדמות במקור "Mr. Video", והוא התכוון עוד באותה העת להשתמש בדמות זו בכל משחקי הווידאו אותם יפתח מאז ואילך. בעת שמיאמוטו עבד על הלוקליזציה של המשחק דונקי קונג עבור הקהל האמריקאי במהלך שנות ה-80, איש הנדל"ן האמריקני-היספני מריו סגל , אשר השכיר מחסן למחלקה של נינטנדו בארצות הברית, התעמת עם מנכ"ל המחלקה האמריקנית של חברת נינטנדו מינורו אראקאווה כאשר דרש ממנו שישלם את שכר הדירה. בעקבות ויכוח סוער, הצליחו לבסוף עובדי נינטנדו לשכנע את סגל ששכר הדירה ישולם ולאחר מכן הם החליטו לקרוא לדמות על שמו. מיאמוטו ציין בעבר שאם הוא היה קורא לדמות בשם "מר וידאו", במקום מריו, סביר להניח שהדמות לא הייתה זוכה להצלחה.
לטענת מיאמוטו, המקצוע המקורי של מריו התבסס על עיצוב המשחק - מאחר שהמשחק דונקי קונג התרחש באתר בנייה, מריו הפך בתחילה לנגר. כאשר הוא הופיע שוב ב-"האחים מריו", הוחלט שהוא יהיה שרברב במקום זאת משום שחלק גדול מהמשחקים בסדרה מתרחשים בביוב. לאחר שהפך לשרברב החליט מיאמוטו שמריו יהיה אמריקני ממוצא איטלקי שמגיע במקור מניו יורק.
בשל המגבלות הגרפיות של משחקי הארקייד באותה העת, מיאמוטו החליט שהדמות תלבש סרבל אדום וחולצה כחולה בשל הניגודיות החזקה של הצבעים הללו לצבעי הרקע במשחק. השימוש בכובע אפשר למיאמוטו להימנע מלהקפיד על הצגת פרטים קטנים כמו התספורת והגבות של הדמות, כמו גם להימנע מלהנפיש את שערו בעת שהדמות קופצת. על מנת להעניק לדמות הקטנה תכונות פנים אנושיות שיראו בבירור על אף שהגודל של הדמות המקורית הייתה 8 × 8 פיקסלים, החליט מיאמוטו לצייר למריו אף גדול ושפם, ובאופן זה הוא לא הזדקק לצייר לו פה והבעות פנים במשחק המקורי.
לאורך השנים, בעקבות העלייה בפופולריות של הדמות והיכולות החדשות של קונסולות המשחקים השונות, המראה של מריו הפך בהדרגה למורכב יותר - הוחלט שיש לו עיניים כחולות, כפפות לבנות, נעליים חומות, האות "M" על חזית הכובע, וכפתורים צהובים על הסרבל שלו. הצבעים של החולצה והסרבל שלו הוחלפו - מחולצה כחולה וסרבל אדום לחולצה אדומה עם סרבל כחול.
מאפייני הדמות.
מריו הוא שרברב אשר חי בממלכת הפטריות יחד עם אחיו הצעיר לואיג'י. בסדרת הטלוויזיה ובסרט ההוליוודי מריו ולואיג'י הם במקור מברוקלין שבניו יורק.
מריו לובש חולצה אדומה ארוכה ומעליה סרבל כחול עם כפתורים צהובים, נעליים חומות, כפפות לבנות, וכובע אדום עם האות "M". למריו יש עיניים כחולות, וכמו לואיג'י יש לו שיער ושפם בצבע חום כהה. בראיון מבשנת 2005 מיאמוטו ציין שמריו בן 25.
שם משפחה.
נינטנדו לא חשפה בתחילה את שמו המלא של מריו. בראיון משנת 1989 צוין ששמו המלא איננו "מריו מריו", אם כי ניתן להסיק זאת משם המשחק "האחים מריו". בספטמבר 2015 הצהיר לבסוף היוצר של הדמות שיגרו מיאמוטו כי השם המלא של מריו הוא "מריו מריו".
מקצוע ותחביבים.
לאורך מרבית משחקי הסדרה מריו הוא שרברב, אם כי במשחקי דונקי קונג המקוריים בהם מריו הופיע הוא היה נגר. למריו היו עוד כמה מקצועות לאורך המשחקים השונים בזיכיון - בסדרת משחקי הפאזל "ד"ר מריו" שיצא לראשונה לשווקים ב-1990 מריו מתואר כרופא, במשחק הגיים בוי "Mario's Picross" מריו הוא ארכאולוג, ובמשחק " Mario vs. Donkey Kong 2: March of the Minis" מריו הוא המנכ"ל של חברת צעצועים. מריו הוא גם ספורטאי במשחקי הספורט של הזיכיון. בנוסף לכך, מריו הוא גם נהג מכוניות קרטינג בסדרת משחקי המרוצים של הזיכיון.
יחסים בין אישיים.
עוד מהמשחק הראשון בזיכיון התפקיד של מריו הוא תמיד להציל את הדמות הנשית במשחק. בעוד שבמשחק המקורי הוא היה צריך להציל את חברתו פאולין, פאולין הוחלפה במהרה בנסיכה פיץ' ב"האחים סופר מריו". מריו הציל את הנסיכה פיץ' פעמים רבות מאז במשחקים השונים בזיכיון. במשחק Super Princess Peach , הנסיכה פיץ' מצילה את מריו. מריו מציל גם את הנסיכה דייזי במשחק "Super Mario Land" .
לואיג'י הוא אחיו הצעיר של מריו, ומתלווה אל מריו במשחקים השונים.
קבלת הדמות.
מריו נחשב לאחד מדמויות משחקי הווידאו הפופולריות ביותר ולאייקון תרבותי בתעשיית משחקי הווידאו. לאורך השנים נמכרו מעל ל-510 מיליון עותקים של משחקים מסדרת משחקי הווידאו של מריו-מה שהופך את זיכיון משחקי הווידאו של מריו לזיכיון משחקי הווידאו הנמכר ביותר בכל הזמנים.
בסקר שנערך בשנת 2008 על ידי "Oricon" מריו נבחר לדמות משחקי הווידאו הפופולרית ביותר ביפן. "CNET" כללו את מריו ברשימת "חמשת דמויות משחקי הווידאו המוצלחות ביותר".
בעקבות ההצלחה של המשחקים הופקו לאורך השנים תוכניות טלוויזיה, ספרי קומיקס, וסרט לייב-אקשן בהם מריו מככב כדמות הראשית. בנוסף, לאורך השנים מריו כיכב גם על סחורה נלווית כגון חולצות טריקו, מגזינים, פרסומות, בקבוקי שמפו, משחקי לוח, ועוד. בשנת 1986 נינטנדו הפיקו גם סרט אנימה באורך 60 דקות המבוסס על המשחק המקורי בסדרת האחים סופר מריו-הסרט הופץ רק ביפן ב-VHS.
בטקס סגירת אולימפיאדת הקיץ של 2016 נכלל מריו כחלק מקידום של אולימפיאדת הקיץ של 2020 שתיערך בטוקיו. בסרטון שהוקלט מראש, ראש ממשלת יפן שינזו אבה היה לבוש כמו מריו בעודו עומד על צינור ירוק גדול שהוצב באמצע האצטדיון.
מיתוג זר
מיתוג זר (באנגלית: Foreign branding) הוא שיטת שיווק ופרסום, המתבססת על הקניית תדמית זרה למוצר מקומי - האשליה מעניקה למותג נופך זר ויוקרתי שלא באמת קיים. לעיתים בשמו תופיע שם של מדינה זרה או שהוא ייכתב בשפה של לאום זר, למרות שלא כך הדברים.
שיטת המיתוג הזר מנצלת את העובדה שבחירתו של צרכן במוצר מסוים מושפעת, במודע ושלא במודע, מתדמית של מדינות, אזורים ועמים שונים, והצרכן ימצא עצמו נמשך למוצר המגיע ממקום שלתפיסתו הוא בעל מוניטין טובים ביחס למוצר זה. מקור התדמית באמצעי התקשורת (טלוויזיה, עיתונים, אינטרנט), באמנות (ספרים, קולנוע), בשמועות שמקורן באנשים אחרים, ובניסיון ובחוויות אישיות. מאחורי רוב הדרכים הללו עומדת בעיקר היסטוריה ארוכה שעיצבה במרוצת הדורות הבדלים בין עמים ומדינות.
עולם המסחר והשירותים.
עיקר המיתוג הזר בפרסום ובשיווק מבוסס על קישור בין מוצרים מסוימים ומדינות או תרבויות מסוימות, שלדעת המפרסמים עשויים להיתפש כמצביעים על איכות טובה יותר של המוצר.
אופנה וקוסמטיקה.
הצרפתים מקושרים למגוון רחב של מוצרים הדוניסטיים, והתרבות הצרפתית נחשבת לדעת רבים ככזו שבה ישנה הבנה רבה בנושאים הקשורים לרומנטיקה, אהבה ולתחומים נלווים: טיפוח הגוף, וביגוד. מסיבה זו, בשמים ויינות שמקורם כלל אינו בצרפת נמכרים לעיתים קרובות ברחבי העולם כששמם או אופן הגייתם מצביע על כך שמקורם, כביכול, צרפתי. כך למשל בחרה לעצמה חברת קוסמטיקה בריטית את השם "ז'ולר".
מזון ומשקאות.
גם בתחום היין והמזון יצאו לצרפתים מוניטין. מרק תפוחי האדמה הקרוי וישיסואז (Vichyssoise), אשר הומצא בעשור הראשון של המאה העשרים בניו יורק, זכה בשם צרפתי. על בסיס תפישות דומות העניק לעצמו כרם בסן אנטוניו (טקסס, ארצות הברית) את השם "מון טמלפה", וחברה המייצרת שעועית אפויה מבוסטון אימצה את השם הצרפתי "ל'ריטז'" (L'Heritage). דוגמאות דומות ומקושרות של שמות איטלקיים ניתן למצוא במוצרים הקשורים ליין ולמזון.
טכניקה שונה במקצת של מיתוג זר היא זו של יצרנית הגלידות האגן דאז (Häagen Dazs), ששמה מצביע על רקע אירופאי, אך למעשה מדובר בחברה שנוסדה בניו יורק, ולשמה אין משמעות בשפה כלשהי (אם כי האגן מרמז לקופנהגן). מייסדי החברה, רובן ורוז מאטוס (Reuben &amp; Rose Mattus), ביקשו ליצור קישור בין המסורות והמיומנות של אירופה הישנה ובין מגוון המוצרים החדש, ולכן יצרו שם בעל סממנים לשוניים המרמזים על מוצא אירופאי (ובמיוחד סקנדינבי):
כדי לחזק את הרושם הזה, כלל לוגו החברה בימיה הראשונים את קווי המתאר של מפת דנמרק, זאת כדי להגביר את הדימוי הסקנדינבי ואת הקישור לקור צפוני (שכן דנמרק או סקנדינביה אינן ידועות בטיב הגלידה שלהן). למרבה האירוניה, בדנית דווקא לא קיימים המאפיינים הלשוניים שפורטו לעיל; בנוסף, למרות שלהאגן דאז סניפים ב-55 מדינות, אף לא אחד מהם ממוקם בסקנדינביה.
מחשבים.
תופעה דומה למיתוג זר מתרחשת בכותרות של ידיעות הקשורות למחשבים ומשתמשות בגופן הדומה לצורתן של האותיות על גבי צגי המחשב בראשית ימיהם, שנים לפני עידן ה-GUI (ממשק המשתמש הגרפי) והגופנים המעוצבים. למרות שההכרח להשתמש בגופנים אלו במחשב חלף מן העולם, עדיין מקשרים אנשים רבים בין הגופן ובין עולם המחשוב.
מיתוג זר בישראל.
במדינת ישראל נפוץ מאוד המיתוג הזר בעולם הפרסום. בשנותיה הראשונות של המדינה ייחסו חשיבות לשפה העברית ושמות המותגים המובילים ניתנו בעברית רהוטה; "תנובה" (קואופרטיב לתוצרת חקלאית), "משכית" (רשת בינלאומית לתכשיטים ואופנה), או "בירה נשר" (משקה מוביל בימיה הראשונים של המדינה).