בין 1982 ל-1983, עבד פארק בסנגוריה הציבורית בבית המשפט המחוזי של דיגו במחוז גיונגסנג. כשחזר לסיאול מדיגו, החל לעבוד כמשפטן פרטי. הוא עבד כעורך דין לזכויות אדם והגן על פעילים פוליטיים רבים בשנות השמונים והתשעים. כעורך דין, הוא זכה במספר עתירות בולטות, ביניהן ההרשעה הראשונה במדינה בגין הטרדות מיניות. הוא גם ערך קמפיין למען זכויותיהן של נשות ניחומים.
בשנת 1993 הוא מונה לחוקר אורח בתוכנית לזכויות האדם של בית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד. בשנת 1994, הוא היה המייסד העיקרי של ארגון כלבי המשמר ללא מטרות רווח, "הסולידריות העממית למען דמוקרטיה משתתפת", המפקח על נוהלי הרגולציה הממשלתיים ונלחם בשחיתות פוליטית.
בשנת 2002 החל לנהל את "הקרן היפה", ארגון המקדם התנדבות ושירות קהילתי ומתייחס לסוגיות של אי שוויון בהכנסה. החל משנת 2005 שימש פארק כחלק מנציבות האמת והפיוס של דרום קוריאה, אשר עוסקת בהיסטוריה של הפרות זכויות האדם בהיסטוריה הקוריאנית, משלטון יפן בקוריאה בשנת 1910 עד תום המשטר הסמכותני בקוריאה עם בחירת הנשיא קים יונג-סאם בשנת 1993.
בשנת 2006, הקים את מכון התקווה, מכון שנועד לקדם פתרונות לבעיות חברתיות, חינוכיות, סביבתיות ופוליטיות.
ראש עיריית סיאול.
ב-26 באוקטובר 2011, נבחר לראש עיריית סיאול ה-35, עת התמודד כעצמאי בתמיכת המפלגה הדמוקרטית. הניצחון של פארק נחשב למפתיע כיוון שיריבו העיקרי למירוץ נתמך על ידי המועמדת לנשיאות, פאק גון הייה. הוא זכה לתמיכה של 52.15% מהבוחרים.
בתחילת 2012 הואשם פארק במניפולציות שלא כדין בבדיקות הרפאיות של בנו על מנת שהאחרון יקבל תפקיד נוח בשירות הצבאי שלו. עם זאת, לאחר בדיקה, פארק ובנו הוכרו כחפים מפשע וזכו להתנצלות ציבורית.
בפברואר 2012 הצטרף פארק למפלגה המאוחדת הדמוקרטית.
ב-14 באפריל 2013, הודיע במפתיע התאגיד המנהל את המטרו בסיאול, על עליית מחירים בקו 9, פארק התנגד להעלאת מחיר הנסיעה ללא משא ומתן, והזהיר כי אם התאגיד ימשיך, סיאול תשתלט על ניהול התאגיד. לבסוף, התאגיד התנצל והשאיר את מחיר הנסיעה כפי שהיה.
ב-4 ביוני 2014 נבחר פארק לכהונתו השנייה כראש עיריית סיאול, עם 56.1% תמיכה.
פארק נחשב למבקר בולט של הנשיאה, פאק גון היה. הוא השתתף בעצרות ענק נגדה במרכז סיאול, שבסופו של דבר הובילו להדחתה ב-2017, בגין טענות לשחיתות.
ב-13 ביוני 2018 נבחר פארק לכהונתו השלישית והאחרונה לראשות עיריית סיאול. הוא היה ראש העיר הראשון בתולדות העיר שנבחר לכהונה שלישית.
הטרדות מיניות ומוות.
פארק הואשם ב-8 ביולי 2020, בחשד להטרדה מינית של מזכירתו אשר הגישה תלונה במשטרה באותו הלילה ונחקרה בה שעות רבות. למחרת, על פי הדיווחים, לקח פארק חופשת מחלה וביקש לבטל עבורו את כל הפגישות הצפויות. הוא נראה לאחרונה סביב חצות באותו היום.
ב-9 ביולי 2020, דיווחה בתו של פארק לרשויות שאביה נעדר. דווח, כי הטלפון הנייד שלו כבה במחוז Seongbuk בסיאול ובתו מצאה פתק המתואר כ"מעין צוואה". הרשויות החלו לחפש את פארק כאשר בסמוך לחצות נמצאה גופתו ליד Sukjeongmun על הר בוגסאן בצפון סיאול. למחרת הגיעה המשטרה למסקנה על פי נתיחה שלאחר המוות כי פארק התאבד.
חיים אישיים.
פארק היה נשוי לקאנג נאן-היי, לזוג נולדו שני ילדים: בת, פארק דא-אין, ובן, פארק ג'ו-סינד.
עונת 2001/2002 בליגת כדורגל נשים
עונת 2001/2002 בליגת כדורגל נשים הייתה העונה ה-4 של ליגות כדורגל הנשים בישראל תחת אחריות הההתאחדות לכדורגל בישראל.
הליגה כללה 14 קבוצות ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 13 מחזורים כל אחד - 26 מחזורים בסך הכל.
מכבי חיפה זכתה באליפות בפעם השנייה בתולדותיה.
הנס כריסטיאן אנדרסן (סרט)
הנס כריסטיאן אנדרסן (באנגלית: Hans Christian Andersen) הוא סרט מוזיקלי אמריקאי משנת 1952 בבימויו של צ'ארלס וידור, עם דני קיי בתפקיד הראשי.
התסריט של מוס הארט מבוסס על סיפור של מיילס קולוני. כפי שנכתב בהתחלת הסרט "זה לא סרט ביוגרפי על הנס כריסטיאן אנדרסן אלא סרט דמיוני (סיפור פיות) על אדם שאהב לספר "סיפורי פיות".
סיפוריו של אנדרסון מסופרים בסרט על ידי שירים כמו "טמבולינה", "בגדי המלך החדשים", "הברווזון המכוער" והבלט "בת הים הקטנה".
בסרט מופיעה רקדנית הבלט הצרפתייה זיזי ז'נמייר. היא רוקדת את בת הים הקטנה ביחד עם בעלה לעתיד הרקדן והכוריאוגרף רולאן פטי.
הסרט היה מועמד לשישה פרסי אוסקר - צילום, עיצוב אמנותי, תלבושות, פסקול מוזיקלי, סאונד ושיר מקורי (טמבולינה).
דני קיי היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי. בשנת 1983, העניקה מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק לקיי תואר אבירות על גילומו של הנס כריסטיאן אנדרסן בסרט זה.
תקציר העלילה.
בעיירה אודנסה יושבים הילדים סביב הסנדלר הנס (דני קיי) ומקשיבים לסיפוריו. הפעם הוא מספר להם בשיר על בגדי המלך החדשים. מנהל בית הספר מנסה לשווא בצלצול פעמון בידו להודיע לתלמידים להיכנס לבית הספר.
ליד הנס יושב הנער פיטר (ג'וזף וולש) שהנס הוציא אותו מבית יתומים כדי ללמד אותו להיות סנדלר.
המנהל נותן אולטימטום לראש העיירה שיחליט את מי להשאיר בעיירה, אותו או את הנס. ראש העיירה מתייעץ, יש אזרחים שדווקא אוהבים את סיפוריו של הנס אבל ההחלטה נופלת לגרש אותו. פיטר שומע זאת וכדי לא לבייש את הנס הוא משכנע אותו לצאת לקופנהגן ולעבוד שם כסנדלר. הנס משתכנע צועד ושר בדרכו לנמל ובדרך מצטרף אליו פיטר. הם שרים בספינה את "קופנהגן הנפלאה".
בשוק של קופנהגן עולה הנס על אנדרטת המלך ומציג בשיר את כישוריו כסנדלר. הוא מושלך לכלא על ביזיון המלך. דרך אשנב בתא הוא רואה ילדה, מצייר על אגודלו פרצוף ושר לה את "טמבולינה" (אצבעונית).
פיטר מסתובב בינתיים בעיר ליד תיאטרון הבלט המלכותי ושומע שיחה של מנהל להקת הרקדנים, נילס (פארלי גריינג'ר) הדורש כי יש לתקן את נעלי הבלט של הבלרינה דורו (זיזי ז'נמר) אחרת היא לא תופיע. פיטר מציע את הנס והם משחררים אותו מהכלא. הנס מגיע לתיאטרון, רואה ריקוד של דורו (לצלילי הפתיחה רוזמונדה של שוברט) ונשבה בקסמה. הוא נוכח בוויכוח בו סוטר נילס לדורו ומסתבר לו שהיא אשתו.
הנס מסתגר בחדר וכותב כל הלילה את אגדת "בת הים הקטנה". פיטר נוטל את הדף, מתחיל לקרא אותו והדף מתעופף ברוח לתוך התיאטרון, שם רואים אותו נילס ודורו וזה מוצא חן בעיניהם והם מחליטים לחבר בלט לסיפור. הנס שבוי בקסמה של דורו ועל רקע זה רב איתו פיטר והם נפרדים.
בינתיים מסתובב הנס בעיר, רואה ילד עם קרחת שחבריו מנדים אותו מחברתם ושר לו על "הברווזון המכוער". הילד שמח ומספר לאביו שהוא עורך העיתון של קופנהגן. הוא מזמין את הנס למערכת ומראה לו את הסיפור בעיתון תחת השם "הנס כריסטיאן אנדרסן".
התיאטרון המלכותי הדני שב לקופנהגן מסיור הופעות. הם מעלים את "בת הים הקטנה" לפי סיפורו של הנס. הנס רוצה להיכנס ולפגוש את דורו לפני ההופעה אך נילס מונע ממנו ונועל אותו בחדר. למחרת נפרד הנס משניהם וחוזר לאודנסה. בדרך מצטרף אליו פיטר והם משלימים.
לבסוף - הנס כבר מפורסם, הוא יושב עם הילדים וכל תושבי העיירה כולל המנהל וראש העיירה וכולם שרים איתו את שיריו המפורסמים.
אולד ליים
אולד ליים (באנגלית: Old Lyme art colony) הייתה מושבת אומנים שהוקמה בקונטיקט בשנת 1899 על ידי הצייר האמריקני הנרי וורד ריינג'ר, שהייתה בתקופתה מושבת האמנות המפורסמת ביותר בארצות הברית, והראשונה לאמץ את האימפרסיוניזם.
היסטוריה.
ריינג'ר ייסד את המקבילה האמריקאית שלו לבית הספר הצרפתי ברביזון, התכנסות במגורים של אומנים בקהילה כפרית, בפנסיון הצנוע של פלורנס גריזוולד. במקום כבר עבד לפניו הצייר קלארק וורהס וצייר את נופיו. הוא הביא בשנת 1900 את האמנים האחרים לואיס כהן, הנרי רנקין פוור, לואי פול דסאר וויליאם הנרי האו. הקבוצה נשלטה, חברתית ואמנותית, על ידי צ'יילד האסאם לאחר הופעתו בשנת 1903.
המושבה הייתה חשובה להתפתחות האימפרסיוניזם האמריקני. כ־200 ציירים עברו במושבה במהלך שלושים השנים של קיומה. ציורים אימפרסיוניסטים אמריקניים משמעותיים רבים מהתקופה מתארים מבנים של ליים הישנה ובסביבתה, ובמיוחד הכנסייה של ליים הישנה, שצוירה על ידי האסאם ואחרים. הציור "לילה במאי" משנת 1906 מאת וילארד מטקלף הציג את הפנסיון בלילה, עם דמות שנאמר עליה כי היא של גברת גריזוולד עצמה בעלת הפנסיון. זה היה הציור הראשון שנרכש על ידי גלריית קורקורן לאמנות בוושינגטון
ליים הישנה נותרה קהילת אמנות משגשגת. בית גריזוולד הפך למוזיאון לאמנות, "מוזיאון פלורנס גריזווולד", המכונה בחיבה "פלו גריס", על ידי תושבים מקומיים. המוזיאון מחזיק בעבודות יחד עם רכושם האישי של האמנים שהגיעו לשם.
עם האמנים ששהו שם נמנו:
יערה יצחקי
יערה יצחקי (נולדה ב-27 באוגוסט 1998) היא כדורסלנית ישראלית, המשחקת בעמדת הרכזת בקבוצת הנשים של מכבי עירוני רמת גן. נוסף על כך, היא משמשת כקפטנית נבחרת ישראל בכדורסל נשים ויושבת ראש ארגון שחקניות הכדורסל בישראל.
ביוגרפיה.
יצחקי נולדה וגדלה בגבעתיים. היא החלה לשחק כדרוסל בגיל 9 בקבוצת הבנים של הקט-סל של הפועל גבעתיים. בין כיתות זי-טי שיחקה במחלקת הנערות של מכבי רמת חן. בכיתה י' עברה לאקדמיית וינגיט למצוינות בספורט.
קבוצות בוגרות.