כחלק מן הטקסים שמתקיימים בלוב, ישנו טקס שבו החתונה מתקיימת באוהל בחצר של הבית. הטקס הוא בדרך כלל אסלאמי. חתימת חוזה הנישואין מתבצע בבית הכלה, ואת הטקס והחגיגות יכולים לבצע ביום אחר במקום אחר. גוף הכלה חייב להיות מכוסה לפי המסורת, אך לאחרונה יש כל מיני הקלות והכלה יכולה ללבוש שמלת כלה מערבית וחשופה יותר. בטקס החתונה האסלאמי הזוג הטרי אוכל את ארוחת הערב בבדידות מן האורחים. בדרכם לבית החדש הקהל משליך על הזוג אורז וסוכריות למזל טוב.
מרוקו.
רוב החתונות במרוקו מתאפיינות בכך שהחתונה נמשכת בין שלושה ימים לשבוע, תלוי באזור בו המשפחה גרה במרוקו. בחגיגות אלה המשפחות מציגות את עושרן באמצעות בגדים, מוזיקה, אומנות או מאכלים אותם מגישים. שמלת הכלה לרוב עשויה כפתן והיא מעוצבת כחלוק ארוך העשוי. חומרים חלופיים לשמלת הם משי, סאטן, שיפון או בדים עשירים אחרים. ביום החתונה עצמו הטקס מתחיל עם שירים וריקודים, קריאה של פסוקי קוראן ושירים בשבח הנביא מוחמד. בתוך חדר החתונה, החתן והכלה נישאים על כיסא גדול הנקרא "אמריה" כאשר הם מלווים מוזיקה של להקה מסורתית וכך כל האורחים חולקים כבוד לחתן ולכלה. בנוסף, במהלך הטקס הכלה מחליפה תלבושות על מנת להיראות במיטבה לשם כך היא נעזרת בצוות עוזרות.
דרום אפריקה.
שבט הזולו.
אחת הדרכים לביצוע טקס החתונה במדינת דרום אפריקה באה לידי ביטוי אצל שבט הזולו, השבט הגדול ביותר בדרום אפריקה. המנהג הבולט שבו הוא החלפת הבגדים של הכלה שלוש פעמים כאשר המטרה היא להרשים את החותנים שלה. בנוסף, הכלה חובשת לראשה מחבוש (נוצות רבות ושיער אנושי המייצרים סוג של כתר גדול ומפואר) העשוי משיערותיה של אימה. לאחר מכן ממשיך הטקס בביתו של החתן, שם שוחטים פרה כאות לקבלת משפחתו של החתן אל חיקם של משפחת הכלה. הטקס מסתיים בכך שהכלה מניחה כסף בבטנה של הפרה שנשחטה ולאחר מכן הכלה מחלקת שמיכות לבני משפחתו של החתן כמתנה סופית.
אנגולה.
כל זוג העומד להינשא מלווה על ידי יועצת אשר מורה להם מה לעשות בהכנות לקראת הטקס עצמו וגם מה לעשות לאחר החתונה. כמו כן, כל אישה שהגבר בוחר לעצמו עוברת סדרת חינוך אצל "אישה נחשבת" במשפחתו (דודתו או סבתא מצד האב) וכך מבטיח לעצמו רעיה לתפארת. בעבר, החתן היה הולך לעבוד בשדה של אביה של רעייתו לעתיד ובנוסף עוזר בעבודות הבית לאימה של הכלה המיועדת. כיום, בגלל שגברים החלו לעבוד במשרות מלאות, החתן ומשפחתו מעניקים מתנות למשפחה של הכלה במקום. ביום החתונה היועצת סוחבת את הכלה על גבה לבית ארוסה ותפקידו של החתן הוא להכין את המיטה. חשוב לציין שפוליגמיה באנגולה מקובלת יותר ממונוגמיה אך החתן מצידו מחויב לתת יחס שווה לכל אישה איתה הוא מתחתן.
מזרח אפריקה.
שבט הנואר.
בעוד בשבטים אחרים משדכים בין החתן לכלה או נותנים להם לבחור את הזיווג המתאים להם, בשבט הנואר בוחר הנער בצעירותו את הנערה עמה הוא רוצה להתחתן ואף נוסע למרחקים על מנת למצוא אותה. כל זאת בעזרת חבר אשר מלווה אותו ונקרא על כך "המלווה שלו".
הנער יציע נישואין לנערה המוצאת חן בעיניו והיא תסכים רק במידה ויש לו צאן להציע כמתנה. כאשר הנערה מסכימה, הנער חוזר למשפחתו ומבקש את ידה של הנערה ממשפחתה. כל עוד למשפחת הנער ישנו צאן ושם טוב, אין סיבה שידחו את ההצעה.
הטקס, הכולל הכנת בירה, נערך בבית הכלה כאשר בבית החתן מתקיימים הילולות, שירים וריקודים אל תוך הלילה. טקס החתונה כולל בתוכו את המיקוח על הצאן בין המשפחות, את ריקוד החתונה וכמובן בצהריים ובערב מעלים עולה בשם החתונה. המיקוח על הצאן מתרחש לכל אורך הבוקר והצהריים של יום החתונה כאשר לאחר מכן הצעירים מתקדמים יחד אל עבר האזור בו מתרחש יתרת הטקס. כחלק מן הטקס, זועק החתן לרעייתו הטרייה שהיא תלד לו בן זכר. מטרת הזעקה היא הבקשה לבן זכר ראשון מתוך הנישואין. כפי שציין קודם, ילדים הם חלק מרכזי של המשכיות המשפחה ומהווים חלק גדול בחיים הבוגרים של האפריקאים. לאחר מכן, מתרחש טקס משני של העלאת עולה של שור שהרגו למטרה זו. זוהי מתנה אשר ניתנת למשפחתו של החתן ממשפחת הכלה. הבשר ברובו נאכל על ידי משפחת החתן, חלקו נלקח לבני משפחה מבוגרים שלא היו יכולים להגיע לטקס וגם מתחלק בין בני משפחה ששמרו על הצאן או סייעו בהכנת החתונה. לאחר מכן הטקס ממשיך בפלירטוטים, ריקודים ויחסי מין. הצעירים כולם אוכלים את מאכליה שעבדה עליהם הכלה בזמן שהחתן צם. בבוקר שלאחר מכן, בני המשפחה כולם קמים ושותים מן הבירה וחוזרים למשא ומתן על הצאן. רק כאשר התינוק ייוולד יהיה זה הסימן שטקס החתונה והמיקוח על הצאן הסתיים. לפיכך ניתן להבין שטקס החתונה נמשך זמן רב.
אתיופיה.
באתיופיה ישנם שבטים רבים השונים אחד מהשני בצורה מהותית. כלומר, ישנם שבטים שעדיין מתקיימים בצורה מסורתית את טקס החתונה וישנם אלו אשר השתלבו בחיים מערביים בעקבות ההשפעה החיצונית למדינה. בחלק משבטים אלה, הנישואין מתקיימים על ידי משא ומתן של שתי המשפחות. תהליך החתונה קורה כאשר מישהו מהצד של החתן נשלח כדי לבקש אישור לחתונה ועליו לוודא כי החתן והכלה המיועדים אינם קרובי משפחה על ידי בדיקת השושלת שלהם מינימום של שבעה דורות. בפגישה השנייה מקבלים אישור פסק דין על הנישואין.
ביום החתונה, הנשים בבית של הכלה חוסמות את הכניסה לבית והגברים, החברים של החתן, מפלסים את דרכם ונכנסים בכוח לבית. לאחר מכן, הם משפריצים בושם, ובני המשפחה של הכלה שמה שירים כחלק מן המסורות של ההילולות.
באתיופיה ישנם נישואים קתוליים כאשר בנישואים קתוליים ישנה חשיבות עליונה לכך שהכלה תהיה בתולה, ואם היא איננה בתולה אז בני המשפחה מתביישים בה מאוד.
קניה.
בקניה, בנות ה'מסאי' גדלות עם נערים בני גילן ויוצרות עמן יחסים טובים, אך כשזה מגיע לנישואים, הבנות צריכות להתחתן עם מישהו מבוגר יותר מהן. בטקס החתונה, הן מקבלות ברכה מאחיהן על ידי יריקה על שיערן. לאחר מכן הן יוצאות מן הבית מלוות בבעלן הטרי וכך הן מתחילות את המסע אל ביתן החדש של הבעל. מסע זה יכול להיות משעמם וארוך, כ-13-16 שנים.
מערב אפריקה.
גאנה.
טקס מסורתי בו החתן הולך לבית הכלה כאשר הוא מלווה על ידי משפחתו ושואל רשמית את ידה של הכלה בנוכחות חברים ובני משפחה. כשבועיים לפני החתונה עצמה, הבעל לעתיד, יחד עם אביו ועוד בני משפחה נוספים, מגיע לבית הכלה ועושה טקס מסביב לביתה המלווה ב"דפיקות" על הבית. מטרת הטקס היא להצהיר על כוונות הזוג. לטקס מביא איתו החתן ומשפחתו שני בקבוקי יין ומעט כסף. המשפחה של הכלה לוקחת את בקבוקי היין במידה והיא מעוניינת בחיתון של בני הזוג. ביום החתונה, משפחת החתן יושבת בצד מסוים ואילו משפחת הכלה יושבת בצד השני. הטקס מתחיל בברכות, תפילות והיכרויות. משפחת החתן תציג את הנדוניה ויכול להתפתח משא ומתן לגביו. הכלה לא נמצאת בכל התהליך הזה.
בנין.
בשבט הבניין נהוג שהבנות מתארסות עם לידתן לנערים צעירים. כאשר הנערה והנער מתקרבים לבגרות המשפחה של הנער צריכה להתחיל לשלוח מתנות למשפחה של הנערה.
שני האבות יקבעו באופן משותף יום רשמי לטקס האירוסין של ילדיהם. ביום האירוסין יינתנו מתנות מסורתיות כמו יין, תמרים ואגוזים ממשפחת החתן למשפחת הכלה. לבסוף, על מנת להפוך את טקס הנישואין לרשמי, על החתן לתת תשלום למשפחת הכלה. ביום החתונה עצמו הכלה נלקחת אל בית המשפחה של החתן אבל הוריה אינם מורשים לנסוע איתה. עם הגעתה, על אחת מקרובות המשפחה של החתן יהיה לשטוף את ידי הכלה עם מים, דבר המסמל פוריות ומראה שהיא מתקבלת על המשפחה של בעלה. לאחר טקס זה אשר מכונה "טקס הטיהור" על הכלה לסעוד לבד.
עונת 1964/1965 בבונדסליגה
עונת 1964/1965 הייתה העונה השנייה של בונדסליגה שהיא הליגה הגרמנית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-22 באוגוסט 1964 והסתיימה ב-15 במאי 1965.
הנובר 96 ובורוסיה נוינקירכן עלו מהליגות האזוריות.
על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות. במידה ובסוף העונה מספר קבוצות היו מגיעות לאותו מספר נקודות, קבוצה עם יחס גבוה יותר של שערים שנכבשו/שערים שנספגו הייתה מקבלת יתרון.
קבוצות שסיימו את העונה במקומות 15-16 עברו בסוף העונה לליגות אזוריות במקום שתי קבוצות מליגות אזוריות. למטרת קביעת העולות היה נערך טורניר בו השתתפו שתי קבוצות מ-5 ליגות אזוריות, סך הכל 10 קבוצות.
ורדר ברמן זכתה בתואר האליפות.
הרטה ברלין ירדה לליגה האזורית בסוף העונה. רישיונה של הרטה ברלין נלקח ממנה בעונת מפני שעברה על חוקי השכר של ההתאחדות הגרמנית ולכן הורדה לליגת-מחוז ברלין (מתחת לבונדסליגה עדיין התנהלו ליגות לפי מחוז). הסיבה לעבירה על חוק השכר הייתה ניסיון נואש בברלין למשוך שחקנים לברלין בעת שנבנתה חומת ברלין והמתח שהתלווה אליה. הקבוצות החלשות בטבלה, קרלסרוהה ושאלקה 04 ניסו לקבל את מקומה של הרטה ברלין ולא לרדת לליגות האזוריות. בסופו של דבר הוחלט להגדיל את מספר הקבוצות בליגה הראשונה ל-18 במקום 16 כפי שהיה נהוג. במצב שכזה היו אמורות לעלות שתי קבוצות מהליגות האזוריות על מנת להגדיל את מספר הקבוצות בליגה. בגלל לחצי המלחמה הקרה ומעמדה של הבירה לשעבר של גרמניה, ברלין, הוחלט להעלות קבוצה ממחוז ברלין במקומה של הרטה ברלין. לכן טסמניה 1900 ברלין עלתה לליגה הראשונה במקומה של הרטה.
כדורגלנים מצטיינים.
רודולף ברוננמאייר מינכן 1860 שכבש 24 שערים היה מלך השערים של הליגה.
ביאטה שידלו
ביאטה מריה שידלו (לבית קוּסינסקי) (; ) היא פוליטיקאית פולנייה, סגנית ראש ממשלת פולין בשנים 2017–2019. בין 16 בנובמבר 2015 ל-7 בדצמבר 2017 כיהנה שידלו כראשת ממשלת פולין.
ביוגרפיה.