עבור הניצחון הוענקו שלוש נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון הפרש שערים דורגה במקום גבוה יותר.
מנצ'סטר יונייטד זכתה באליפות בפעם ה-15 בתולדות המועדון. זאת בפעם השמינית ב-11 עונות.
בסוף העונה לפוטבול ליג ירדו וסטהאם יונייטד, וסט ברומיץ' אלביון וסנדרלנד. במקומן לליגה הבכירה עלו פורטסמות', לסטר סיטי ווולברהמפטון וונדררס.
כדורגלנים מצטיינים.
רוד ואן ניסטלרוי () ממנצ'סטר יונייטד כבש 25 שערים וזכה בתואר מלך השערים. זאת בפעם השנייה בקריירה.
תיירי הנרי () מארסנל זכה בפרס כדורגלן השנה של התאחדות עיתונאי הכדורגל האנגלית.
תיירי הנרי () מארסנל זכה בפרס כדורגלן השנה שהוענק על ידי התאחדות שחקני הכדורגל.
מקסימיליאן, נסיך הכתר של סקסוניה
מקסימיליאן, נסיך הכתר של סקסוניה (בגרמנית: Prinz Maximilian von Sachsen; 13 באפריל 1759 – 3 בינואר 1838), היה אביהם של פרידריך אוגוסט השני, מלך סקסוניה ויוהאן, מלך סקסוניה.
ביוגרפיה.
מקסימיליאן נולד ב-13 באפריל 1759 בדרזדן שהייתה חלק מנסיכות הבוחר מסקסוניה, לפרידריך כריסטיאן, שהיה מאוחר יותר הנסיך הבוחר מסקסוניה, ולמריה אנטוניה, דוכסית בוואריה, בתו של קרל השביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
ב-22 באפריל 1792 התחתן מקסימיליאן עם קרולינה, נסיכת פארמה, בתם של פרדיננדו, דוכס פארמה, ומריה אמליה, ארכידוכסית אוסטריה, ממנה היו לו 7 ילדים. לאחר מותה התחתן מקסימיליאן ב-15 באוקטובר 1825 עם אחייניתה מריה לואיזה קרלוטה, נסיכת פארמה, בתם של לודוביקו הראשון, מלך אטרוריה ומריה לואיסה, דוכסית לוקה.
בשנת 1827 מת אחיו פרידריך אוגוסט הראשון, מלך סקסוניה, ואחיו אנטון, מלך סקסוניה עלה לשלטון במקומו, ומכיוון שלא היו לו ילדים, הפך מקסימיליאן לנסיך הכתר. אחרי מהפכת יולי בצרפת בשנת 1830, החלו בסתיו הפגנות אף בסקסוניה, בעיקר נגד החוקה הישנה. כתוצאה מההפגנות, ויתר מקסימיליאן על זכותו לרשת את המלוכה, לטובת בנו פרידריך אוגוסט.
בשנת 1836 מת אחיו אנטון בדרזדן, ובמקומו עלה לשלטון בנו פרידריך אוגוסט השני, מלך סקסוניה, וב-3 בינואר 1838 מת מקסימיליאן בדרזדן.
משפחתו.
ב-22 באפריל 1792 התחתן מקסימיליאן עם קרולינה, נסיכת פארמה, בתם של פרדיננדו, דוכס פארמה, ומריה אמליה, ארכידוכסית אוסטריה, ממנה היו לו 7 ילדים:
פינדלי
מריה אנה, נסיכת סקסוניה
מריה אנה, נסיכת סקסוניה (בגרמנית: Marie Anna, Prinzessin von Sachsen; 15 בנובמבר 1799 – 24 במרץ 1832), הייתה אחותם של פרידריך אוגוסט השני, מלך סקסוניה ויוהאן, מלך סקסוניה, ואשתו של לאופולד השני, הדוכס הגדול של טוסקנה.
ביוגרפיה.
מריה אנה נולדה ב-15 בנובמבר 1799 בדרזדן שהייתה חלק מנסיכות הבוחר מסקסוניה, למקסימיליאן, נסיך סקסוניה, ולקרולינה, נסיכת פארמה, בתם של פרדיננדו, דוכס פארמה ומריה אמליה, ארכידוכסית אוסטריה.
ב-16 בנובמבר 1817 התחתנה מריה אנה עם לאופולד השני, הדוכס הגדול של טוסקנה, ממנו נולדו לה 3 בנות. מריה אנה גילתה עניין בשירה ובציורים עתיקים, ואף ייסדה עם בעלה את פנימיית הבנות הראשונה בפירנצה. בשנת 1832 נדבקה מריה אנה מבתה אוגוסטה פרדיננדה בשחפת, וב-24 במרץ מתה בפיזה בגיל 32. לאחר מותה התחתן בעלה שוב, עם מריה אנטוניה, נסיכת שתי הסיציליות.
משפחתה.
ב-16 בנובמבר 1817 התחתנה מריה אנה עם לאופולד השני, הדוכס הגדול של טוסקנה, ממנו נולדו לה 3 בנות:
בקשי דורון
תאוריית אימות העצמי
תאוריית האימות העצמי (באנגלית: Self-verification theory) היא תאוריה בפסיכולוגיה חברתית, אשר עוסקת בנטיית האדם לחפש אחר אישור מהסביבה בנוגע לתפיסתו את עצמו. ההנחה העומדת בבסיס התאוריה היא כי בני אדם זקוקים לתחושת עקביות, רצף וסדר, אשר תורמים להבנה עצמית וקבלה עצמית במצבים ובזמנים שונים. לפיכך, הם מחפשים באופן מתמיד מידע שבכוחו לאמת את התפיסות העצמיות שלהם, ובמקביל, לדחות מידע אשר סותר את תפיסותיהם העצמיות. תהליכי אימות עצמי חלים גם סובייקטים וגם על קבוצות, מה שמאפשר חיזוי התנהגות של קבוצות ובכך להקל על אינטראקציות חברתיות עתידיות. תאוריה מקבילה או מתחרה לתאוריית האימות העצמי, היא תאוריית השיפור העצמי שבבסיסה המניע הפנימי של האדם לקבל הערכה חיובית מסביבתו.
התפתחות התאוריה.
הפיתוח הראשוני של התאוריה נבע משילוב מידע אשר היה זמין בראשית המאה ה-19 ובו נטען כי בני אדם מחזיקים בתבניות של השקפות עצמיות, אשר מסייעות להבין ולחזות את תגובותיהם של אחרים וכיצד לפעול בהתאם לחיזויים אלה. בבסיס רעיון ראשוני זה עומדת ההנחה כי לאדם שתי נטיות עיקריות:
את התאוריה גיבש בשנת 1981, והוסיף לה היבט יישומי כשהדגים כי אנשים יעדיפו חברה המספקת תמיכה באמונותיהם העצמיות וייטו לדחות אנשים אשר עמדותיהם לא מתיישבות עם אמונותיהם העצמיות. סוואן הוסיף והראה כי נטיות אלו קיימות גם אצל קבוצות ולא רק אצל יחידים.
הבדלים בין השקפות עצמיות חיוביות לבין שליליות.
ישנם הבדלים בין-אישיים בהשקפות האישיות של אנשים. בקרב אנשים עם השקפות עצמיות חיוביות, השאיפה לאימות עצמי פועלת במקביל למניע חשוב נוסף, השאיפה להערכה חיובית או "שיפור עצמי". כך למשל, אדם הרואה את עצמו כבעל הבנה, יהיה מונע לחפש מידע לפיו אחרים רואים אותו גם כן כבעל הבנה, כאשר תהליך זה נובע מהשאיפה לאימות עצמי.
בניגוד לאנשים אלו, אנשים עם השקפות עצמיות שליליות ימצאו כי השאיפה לאימות עצמי והשאיפה ל"שיפור עצמי" מתחרות זו בזו כך שאדם אשר תופס את עצמו כלא מסודר, מונע על ידי שיפור עצמי לחיפוש אחר מידע שאחרים תופסים אותו כמסודר, אך במקביל, מונע על ידי אימות עצמי לחיפוש אחר מידע שאחרים תופסים אותו כלא מסודר.
עם זאת, השאיפה לאימות עצמי גוברת על השאיפה לשיפור עצמי כאשר האדם בטוח בנוגע למושג העצמי שלו וכאשר השקפותיו העצמיות דיכאוניות במיוחד..
שאיפה לאימות עצמי עלולה להביא להשלכות בלתי רצויות עבור אנשים עם השקפות עצמיות שליליות. כך, בעלי נטיות דיכאוניות והסובלים מהערכה עצמית ירודה, נוטים להימשך לשותפים שעשויים להתנכל להם, להמעיט ברגשות הערך העצמי שלהם, או לנצל אותם. בנוסף, חתירה לאימות עצמי עבור אנשים עם השקפות עצמיות שליליות עשויה להוביל להתנכלות מצד אחרים, לניצול ולמצבים של חוסר הערכה. במצב בו אדם בעל השקפה עצמית שלילית הולך לטיפול, הוא עלול להיתקל באימות עצמי מחוץ למסגרת הטיפולית על ידי קרוביו, מה שיוביל לרגרסיה בתהליך..
לבסוף, במקום העבודה, רגשות של חוסר תועלת אשר מקושרים לאנשים עם הערכה עצמית נמוכה, עשויים להוביל לרגשות מעורבים בנוגע לציפייה לקבל יחס הוגן, ולערער את נטייתם של הסובלים מהם להתעקש שהם יקבלו את מה שמגיע להם ממעסיקיהם (ראה גם: התעמרות בעובד).
השפעות על ההתנהגות.
תיאורית האימות העצמי מציעה כי ביכולתו של האדם לעצב את ההערכות שהוא עתיד לקבל מאחרים עוד בטרם המפגש. רמזים של זהות (ניהול רושם) הם היעילים ביותר ומאפשרים לאדם להבהיר לאחר כי הוא שותף פוטנציאלי מבחינתו לקיום אינטראקציה עתידית. רמזים אלה באים לידי ביטוי בנראות הפיזית, בבגדים, ביציבות גוף ובהתנהגות, כדלקמן:
חתירה לאימות עצמי יכולה להשפיע על קשרים קיימים או עתידיים של הפרט. השפעה זאת תבוא לידי ביטויי בדחיית אנשים המספקים לאדם משוב שאינו תואם לתפיסת העצמי ובקבלת אלה המספקים מידע תואם לתפיסת העצמי של אותו אדם.
בנוסף, קיימת הנטייה לדחות אחרים המעריכים את הפרט יתר על המידה לפי תפיסתו, כך שבעלי השקפה עצמית שלילית נוטים לדחות זוגות אשר תופסים את הזוגיות שלהם באופן חיובי, כלומר, קיימת העדפה למערכות יחסים התואמות את תפיסת העצמי ובמקביל קיימת הנטייה לדחות את אלו הסותרות את תפיסת העצמי. במצבים בהם ההערכות החברתיות אינן תואמות לתפיסת העצמי, האדם עלול לנסות לעורר באופן שיטתי תגובות התואמות לתפיסתו ולפיכך אדם מדוכא עלול להתנהג באופן שלילי כלפי השותף למגורים, מה שיוצר בתורו דחייה אצל השותף..
לפי תיאורית האימות העצמי, קיימת באדם נטייה להציג לסביבה את מה שהאדם מרגיש כלפי עצמו, ובכך ליצור הטיה על האופן בו אותו אדם ייתפס. הטיה זו בולטת במיוחד כאשר מתקבלת התחושה כי האחר לא פירש את אותה ההצגה כהלכה או שתפיסתם העצמית לא פורשה נכון. כתוצאה מכך, צפוי מאמץ להוביל את הזולת לכדי תפיסה התואמת את השקפתם העצמית..
תפקיד הטיית האישוש.
לפי תאוריית האימות העצמי, האדם נוטה לראות את העולם באופן שתומך בהשקפה שלו, ולא באופן אובייקטיבי. תפיסת המציאות באופן מוטה לרוב אינה תהליך מודע ומכוון. באמצעות שימוש בתהליכים קוגניטיביים מסוג זה, ניתן להעצים את הסיכוי לאימות עצמי.
התהליכים המשתתפים בתהליך זה הם:
תהליכים קשורים.
העדפה לחדשנות.
השאיפה לאימות עצמי מובילה לרכישת עמדות מנוגדות בנוגע לחדשנות. מחד, אנשים מגלים רצון לכמות מעטה של חדשנות בכל הנוגע ליחסים בין-אישיים; תופעות זרות עלולות להיות מרתיעות ולחלופין מוכרות מדי עלולות להיות משעממות ובכך לערער את האימות העצמי אליו חותר האדם מתוך הצורך להימנע ממצבים שיגררו עדכון של מושג העצמי. מנגד, קיימות עדויות לכך שאנשים נמשכים לתופעות לא מוכרות בעיקר בכל הנוגע לחפצי אומנות וקניין. כתוצאה מכך, אנשים כמאזנים את הרצונות המתחרים שלהם בנוגע ליכולת הניבוי לעומת החידוש שבפניהם על ידי ריצוי הדחף לחידוש בתוך ההקשרים שבהם הפתעות לא מאיימות עליהם (כמו למשל בפעילויות פנאי), תוך כדי חתירה קוהרנטית להרחבת יכולת החיזוי בהקשרים בהם מאורע מפתיע יכול להוביל להשלכות כבדות כגון בהקשרים של מערכות יחסים קיימות ומתמשכות.
מתיחות בנוגע לשיפור עצמי.