הספיק גם לשמוע דברי תורה מבר קפרא שהיה רבו של רבו (כלומר רבו של רבי יהושע בן לוי), שהרי מובא על ידו במסכת סנהדרין דף צ"ג ודף צ"ד שלשה דברים שדרש בר קפרא בציפורי.
ויכוחו עם הקיסר.
במסכת סנהדרין דף ל"ט עמוד א' מובאים כמה ויכוחים שהתווכחו מינין וקיסרים עם תנאים ואמוראים, (לא פעם תשובות החכמים היו בכוונה תחילה תשובות סרק, רק כדי לדחות את האפיקורוס המתווכח עמם). אחד הפולמוסים המובאים שם היה בין רבי תנחום לקיסר הרומי שבאותה תקופה (לפי התאריך יש לשער שהיה זה הקיסר ולריאנוס או אחד הקיסרים הסמוכים לתקופתו). כך נאמר שם (מתורגם לעברית): אמר לו הקיסר לרבי תנחום "בוא ונהיה כולנו (היהודים והרומיים) לעם אחד", אמר לו רבי תנחום "לחיי (כלומר, לחיים! אני מסכים...), אבל היות שאנחנו מהולים ואתם לא מהולים, אתם או אנחנו מוכרחים להשתנות כדי להיות עם אחד, וכיון שאנחנו המהולים לא יכולים לההפך לערלים ולהיות כמוכם אתם תמהלו ותהיו כמונו", אמר לו הקיסר "טוב אמרת! אבל כל מי שנוצח את המלך בדברים ומביישו דינו להשליכו לביבר (כלומר, לכלוב של החיות הטורפות)", ממשיך התלמוד ומספר: אכן כך היה שהשליכוהו לביבר, אבל החיות לא אכלוהו.
החידוש בשם רבו בדבר ריצה בשבת.
במסכת ברכות דף ו' עמוד ב' נאמר כך (מתורגם): אמר רבי זירא, בתחילה, כשהייתי רואה תלמידים שרצים לשיעור (לשמוע דברי תורה) בשבת, אמרתי לעצמי שחכמים אלו מחללים שבת (מפני האיסור לרוץ בשבת), אבל כששמעתי שרבי תנחום אמר בשם רבי יהושע בן לוי "לעולם ירוץ אדם לדבר הלכה ואפילו בשבת, שנאמר (בספר הושע פרק י"א) אחרי ה' ילכו כאריה ישאג", אני גם כן רץ לשיעור אפילו בשבת, מפני שהאיסור לרוץ בשבת לא נאמר על ריצה לדבר הלכה.
בקעת קדש
בקעת קֶדֶשׁ היא בקעה קטנה בגליל העליון המזרחי, בסמוך לגבול לבנון, ברום של כ-400 מטרים מעל פני הים. רוב שטחה של הבקעה מעובד.
הבקעה תחומה במערב בהר מלכיה, בדרום בהר זמר ובהר צבי, במזרח בגבעה עליה ממוקם מושב רמות נפתלי ובצפון בגבעה עליה ממוקם קיבוץ יפתח, וחוצה אותה כביש הצפון.
בקצה המזרחי של הבקעה, מעל עמק החולה, נמצאת מצודת כ"ח, ובקצה המערבי של הבקעה, למרגלות מלכיה, נמצא תל קדש (המחולק לתל המקראי ולחורבה הרומית).
הבקעה קרויה על שם העיר הקדומה קֶדֶשׁ, ויוסף בן מתתיהו מתאר כי בימי המרד הגדול, טיטוס חנה את גייסותיו במקום לקראת כיבוש גוש חלב הסמוכה.
ליוטננט גנרל
פורפיריו דיאס
פורפיריו דיאס (בשמו המלא: חוסה דה לה קרוס פורפיריו דיאס מורי, בספרדית: José de la Cruz Porfirio Díaz Mori; נהגה: ; ~15 בספטמבר 1830 - 2 ביולי 1915) היה קאודיו (מנהיג) - מצביא ומדינאי מקסיקני. גיבור צבאי מקסיקני מימי המלחמה הפרנקו-מקסיקנית שכיהן שבע פעמים בתפקיד נשיא מקסיקו במשך 34 שנים במצטבר בין השנים 1876–1911. תקופת שלטונו במדינה נקראת על שמו ה"פורפיריאטו" והייתה לדיקטטורה.
דיאס הנהיג את מקסיקו במהלך המהפכה התעשייתית, כאשר פיתח תעשיית פועלים חלשה והביא את התעשייה החקלאית להדרכת הממשלה אשר הפכה אותה בעיקרה לכלכלה שהתמקדה בייצוא. אחת החקיקות רחבות ההיקף ביותר של דיאס הייתה חקיקה שקבעה כי באירועים מסוימים, שהגדרתם לא לגמרי הוסדרה, ישנם אזרחים שאינם כפופים לאזרחים מסוימים. על פני השטח הכלכלה המדינית של מקסיקו גברה במהלך שנות שלטונו, אך הייתה זאת צמיחה כלכלית שהגדילה את הפרש המעמדות הפנימי במדינה. בשלהי שלטונו גבר הריבוד החברתי במדינה וממדי הפערים הכלכליים הלכו והחריפו, מצב זה היה הגורם הישיר למהפכה המקסיקנית שפרצה לאחר שכלא את יריבו לבחירות והכריז על עצמו כנשיא נבחר בפעם השמינית למשרה.
בעקבות המהפכה נמלט דיאס לצרפת, שבה נפטר לאחר גלות של ארבע שנים. הוא נקבר בבית הקברות מונפרנאס בפריז. בהיסטוריה של מקסיקו נותרה דמותו של פורפיריו שנויה במחלוקת; באתוס של המהפכנים שהפילו אותו מכיסאו ושיורשיהם הנהיגו את המדינה ברציפות עד שנת 2000 (הנהגת המפלגה המוסדית המהפכנית) נתפס פורפיריו כתככן ונבל. אך בקרב הקהילה העסקית הוא נתפס כגיבור קפיטליסט שתקופת שלטונו התאפיינה ביציבות שלטונית רבת שנים והתברכה במודרניזציה של המשק וצמיחה כלכלית לאומית טובה.
ביוגרפיה.
תחילת דרכו ומלחמת הרפורמה.
פורפיריו דיאס נולד באואחאקה, השישי משבעת ילדיהם של פטרונה מורי וחוסה דיאס. אמו הייתה בת לאדם שאביו היגר מספרד ולטקלה קורטס שהייתה מקומית ממוצא אינדיאני, יחוס שעשה את פורפיריו דיאס למסטיס (מעורב אירופאי-מקומי), עובדה שלא הסתיר מעולם. אביו היה קריאולי ונקרא במסמכי ההטבלה שלו "חוסה דה לה קרוס דיאס", אך היה ידוע בשם חוסה פאוסטינו דיאס. משפחת דיאס הייתה משפחה ענייה, אביו של פורפיריו היה בעל פונדק ומת כאשר היה בנו בן שלוש. תאריך הלידה של דיאס אינו ידוע במדויק ויום הולדתו הרשמי הוא למעשה יום ההטבלה שלו, 15 בספטמבר. לתאריך זה נודעה משמעות בהיסטוריה של מקסיקו, שכן ביום זה (למעשה ב-16 בספטמבר) בשנת 1810 התרחשה גריטו דה דולורס (Grito de Dolores) , זעקת דולורס, הכרזתו הידועה של מיגל אידלגו קוסטייה שסימנה את תחילת מלחמת העצמאות של מקסיקו. יום זה הוא יום עצמאותה הרשמי של מקסיקו. חגיגות העצמאות מתחילות כבר ב-15 בספטמבר ומאז שנות כהונתו של דיאס בנשיאות מקסיקו הושם דגש מיוחד על חגיגות יום זה. מקסיקו בצעירותו של פורפיריו הייתה עמוסת טלטלות. לאחר עצמאותה מהאימפריה הספרדית האליטה החברתית-כלכלית מהתקופה הספרדית נותרה בשלטון והטיחה בכל גוף שפעל לערער את מעמדה. מצב פוליטי רעוע זה הותיר את המדינה בסדרת מלחמות אזרחים ומרידות ממושכות. החשובה שבהן, המהפכה הטקסנית, הייתה גורם מפתח בפרוץ מלחמת ארצות הברית–מקסיקו, שבסופה מחצית משטחה של מקסיקו סופח לתוך ארצות הברית. הכאוס הפוליטי הממושך בתוך המדינה הוביל למצב שבין השנים 1828 ל-1857 היו מעל חמישים נשיאים במקסיקו. לאחר מות אביו, למשפחה לא היה אף כסף לשלם כדי לקנות נעליים לפורפיריו בצעירותו. למרות מצבה הכלכלי הגרוע של משפחתו לאחר מות אביו, נשלח דיאס ללמוד בבית ספר, כשגדל היה מבחר המקצועות שיכל לבחור מצומצם באותה תקופה והוא נשלח בגיל 15 ללימודי כמורה בנצרות קתולית.
בשנת 1846 התנדבו תלמידי הסמינר שבו למד לעזרה בשולי מלחמת ארצות הברית–מקסיקו, אף על פי שלא השתתף בלחימה בפועל, הכיר פורפיריו אז כי עתידו בתחום הצבאי ולא במשרת כמורה. בתקופה זו התוודע לבניטו חוארס בוגר הסמינר שנהיה ב-1847 מושל מדינת אואחאקה. חוארס היה ליברל והתנגד מתחת לשולחן למשטרם הדיקטטורי של חברי האליטה במקסיקו סיטי ובראשם הדיקטטור אנטוניו לופס דה סנטה אנה. כאשר היה ברור כי אין בכוחה של מקסיקו לנצח במלחמה, סירב חוארס לשלוח חיילים נוספים ממדינת אואחאקה להילחם בצבאו של סנטה אנה. ב-1849 עזב דיאס את לימודיו למגינת לבה של אמו והחל בלימודי משפטים. באותה התקופה נטל אידאולוגיה ליברלית ועקב אחר צעדיו של המושל בניטו חוארס. כאשר חזר אנטוניו לופס דה סנטה אנה למקסיקו ב-1853 ותפס את השלטון, הוא השעה את החוקה של 1824 והליברלים הפכו לנרדפים, הם פוטרו מתפקידיהם במנגנון המדינה, הוגלו ונכלאו. דיאס שבאותה תקופה היה חבר לליברלים הקיצוניים נאלץ להימלט אף הוא מצו מעצר שהוצא נגדו. בעוד ראשי הליברלים כמו חוארס, התארגנו בניו אורלינס והתכוננו לשוב ולתפוס את השלטון מידי סנטה אנה (תוכנית איוטלה ), דיאס נמלט להרים שבצפון אואחאקה והצטרף למורדים בראשות חואן אלווארס . לאחר הצלחת המרד ותפיסת השלטון בידי המורדים בראשות אלווארס, תוגמל דיאס במשרה במחוז איקסטלאן שהעניקה לו ניסיון מעשי רב ערך בניהול מנגנון מערכתי.
כאשר הליברלים עלו לשלטון לאחר הדחתו של סנטה אנה, הם החלו בסדרת רפורמות מרחיקות לכת במקסיקו. החוקה הליברלית החדשה הותירה את חופש הביטוי וחופש אחזקת נשק ואף ביצעה הפרדת דת ממדינה דה פקטו (בפועל). החל בראשית 1858 החלו זעזועים חמורים ביציבות השלטון במדינה, השמרנים הצליחו להעמיד לצדם את כוחות הצבא הסדיר, והליברלים נתמכו במיליציות וכוחות לא-סדירים. החלו מעשי איבה הדדיים ובשלב מסוים שבו השמרנים את בניטו חוארס שעבר עם ממשלתו לגוודלחרה והוא נאלץ לגלות מהמדינה. כששב התחדשה המלחמה שנקראה "מלחמת הרפורמה" בשל חוקי הרפורמה עליהם הכריז חוארס שיחוקק מיד עם שובו לשלטון, ובהם: הלאמת רכוש הכנסייה, סגירת מנזרים, העברת השיפוט בדיני אישות לשלטונות האזרחיים, ביטול חגים דתיים והעברת תחום הקבורה מהכנסייה למנהלת אזרחית. הוא ניצח בינואר 1861 והחיל מיד את חוקי הרפורמה. בשל בעיותיה הכלכליות החמורות של מקסיקו נאלץ חוארס להכריז על שמיטת חובות של המדינה לנושים בינלאומיים כמו אנגליה, ספרד וצרפת. במהלך המלחמה נאבק דיאס לצד הממשלה הליברלית ואף נורה בצד חזהו. כאשר המלחמה הסתיימה בניצחון ליברלי בשנת 1860, דיאס הועלה בדרגות הקצונה והיה לגנרל בצבא המקסיקני הודות לגבורתו במהלך המלחמה.