בטורניר של שנת 2013 השתתפו נבחרות: ספרד (אלופת העולם), איטליה (סגנית אלופת אירופה, ספרד כבר הבטיחה השתתפותה), ברזיל (מארחת המונדיאל), טהיטי (אלופת אוקיאניה), מקסיקו (אלופת צפון אמריקה), אורוגוואי (אלופת דרום אמריקה), ניגריה (אלופת אפריקה) ויפן (אלופת אסיה). הטורניר נערך בשנה זו בברזיל.
במרץ 2019 הודיע פיפ"א על שימוש בחלון הבינלאומי של גביע הקונפדרציות עבור גביע העולם למועדונים שיורחב ל־24 מועדונים. בעקבות זאת, הגיעה לסיומה התחרות הזו..
גביע חאזפי
גביע חאזפי (בפרסית: جام حذفی فوتبال ایران) הוא גביע הכדורגל הלאומי של איראן. הגביע הוא אחד משני מפעלי הכדורגל הבכירים ביותר באיראן ביחד עם ליגת העל האיראנית, והוא הגביע הבכיר באיראן. חשיבות המפעל עלתה עם החלטת פדרציית הכדורגל האיראנית להעניק לקבוצה הזוכה בו את אחד משני הכרטיסים של איראן לליגת האלופות האסיאתית.
מחזיקת הגביע הנוכחית היא פלדה של ח'וזסטן·
ק. ס. לואיס
חוק ריילי-ג'ינס
חוק ריילי-ג'ינס הוא חוק תאורטי, המתאר חלקית את התופעה של קרינת גוף שחור. חוק זה נוסח על ידי הפיזיקאים הבריטיים, ג'ון ויליאם סטראט ריילי וג'יימס ג'ינס , בשלהי המאה ה-19 בניסיונם לגזור את ההסבר לקרינת גוף שחור מהפיזיקה הקלאסית.
לשון החוק היא כזו: formula_1
k הוא קבוע בולצמן, T היא הטמפרטורה של הגוף השחור, ו-formula_2 הוא אורך הגל של הקרינה אשר מוקרנת בעוצמה I.
כמו שניתן לראות, באורכי גל קצרים יחסית העוצמה של קרינה הולכת לאינסוף, מה שסותר את חוק שימור האנרגיה. תוצאת הנוסחה מתחילה להתרחק משמעותית מהתוצאות הניסיוניות באזור הקרינה העל-סגולה, ולכן בעיה זו כונתה "הקטסטרופה של העל סגול". על כן חוק זה הוא בעייתי ומתאר נכונה רק את הקשר עבור אורכי גל ארוכים יחסית. החוק המשלים שלו לגבי אורכי גל קצרים נקרא חוק וין. רק בשנת 1900 הפיזיקאי הגרמני מקס פלאנק הצליח לנסח חוק אחד שמסביר את התופעה של קרינת גוף שחור, וחוק ריילי-ג'ינס הוא קירוב של חוק כללי זה עבור אורכי גל ארוכים יחסית.
דוד הלוי סגל
הרב דוד הלוי סגל (הט"ז) (1586, ה'שמ"ו – 1667, כ"ו בשבט ה'תכ"ז) היה רבן של קהילות חשובות בפולין, אחד מנושאי כליו של השולחן ערוך ומגדולי הפוסקים האשכנזיים במאה ה-17. מכונה על שם חיבורו טורי זהב.
תולדות חייו.
נולד בלודמיר לרבי שמואל הלוי סגל. בצעירותו נודע כעילוי. למד אצל אחיו הגדול, רבי יצחק הלוי סגל, מחבר שו"ת מהר"י הלוי. מגיל 23 שימש בתפקידים רבניים שונים; רבנותו הראשונה הייתה בעיירה פוטליצ'י (Potelych), הסמוכה לרווה רוסקה שבגליציה (כעת באוקראינה), ולאחריה עבר בין ערים רבות, כמו בריסק וקרקא. נשא לאישה את רבקה, בת רבו המובהק הרב יואל סירקיש (הב"ח), ולאחר פטירתה נשא לאישה את כלתו של הב"ח שהתאלמנה מבעלה הרב שמואל צבי הרץ בן הב"ח. בשנת 1641 התיישב באוסטרוה (אוסטראה), שם הקים ישיבה, וכתב את חיבורו המפורסם על השולחן ערוך, טורי זהב.
בעקבות פרעות ת"ח ות"ט נאלץ הט"ז לברוח למוראביה. לאחר מכן התיישב בלבוב, ובשנת תי"ד (1654) נבחר לשמש כרב העיר. שלח את בנו רבי ישעיה ואת בנו החורג רבי אריה ליב נכד הב"ח לתהות על קנקנו של שבתי צבי. בעוד הם התרשמו ממנו מאוד, הט"ז עצמו "נותר על הגדר" (כך ג' שלום בספרו "שבתי צבי"). הט"ז נפטר בלבוב ב-1667, בגיל 81. ישעיה הלוי היה נכדו.
טורי זהב.
מטרת כתיבת הספר על ידי הט"ז הייתה להעמיד את ההלכה על בוריה; לדעתו, ריבוי הדעות והמחלוקות בדורו היוו בעיה, שהוא שאף לפתור. ספרו טורי זהב נקרא בעבר גם "מגן דוד" (בהתאמה עם מגן אברהם אשר יחד איתו נקרא "מגיני ארץ"). השם 'טורי זהב' הוא משחק מילים עם הביטוי 'תורי זהב' (). שם זה מבטא את אחת מהמטרות העיקריות של הספר, שהיא ליישב את קושיות ה"בית יוסף" על ספר ה"טורים". ה'טורי זהב', בשונה מנושאי כלים אחרים על השו"ע, חובר על כל חלקי השו"ע. החיבור זכה להשגות מצד רבי שבתי הכהן (הש"ך - שהשגותיו על הט"ז נקראות "נקודות הכסף", על פי אותו פסוק). הט"ז הגיב להשגות הש"ך ב"הדף האחרון להט"ז". בפולין, כנס ועד ארבע ארצות משנת 1683, החליט שעל קהילות פולין לפסוק כט"ז, אך עם השנים דעתו של הש"ך נעשתה לדעה המכרעת.
בנוסף חיבר הט"ז את הספר "דברי דוד טורי זהב" על פירוש רש"י על התורה. נדפס לראשונה ב בשנת ה'תמ"ט. מאז נדפס פעמים רבות, וגם על ידי הוצאת מוסד הרב קוק בעריכת הרב חיים דב שעוועל.
תשובות הלכתיות שלו נדפסו בתוך הספר "שו"ת גאוני בתראי" טורקא תקכ"ד, ובמהדורת צילום ירושלים תש"מ.
בית הכנסת והקבר.
בית הכנסת שלו בלבוב השתמר עד תקופת השואה, והוחרב בידי הנאצים. היום, למרות מאמצי הקהילה היהודית לשקמו, הוא נשאר בהריסותיו, אך נותרו ציור של בית הכנסת וצילומים ממנו. קבר הט"ז בבית הקברות היהודי בלבוב היה יעד לביקורי יהודים עד שנות ה-50, אך חולל בידי הממשלה הסובייטית, ועל כל שטח בית הקברות הוקם שוק מרכזי. שום מאמץ יהודי לא הצליח לפדות את מקום קבורתו ולהקים שם מצבה מחדש.
ייצוגים באמנות ובתרבות.
הרב סגל מופיע כדמות ברומן ״נחמיה״ מאת יעקב צ׳ מאיר. כמו כן מופיעים ברומן בנו, הרב ישעיה, והמסע אל שבתי צבי.
דוד סגל
טורי זהב
אוסטרוה
אוֹסטרוֹהְ או אוסטרוג (אוקראינית ורוסית: Острог, יידיש ובספרות היהודית: אוסטראה, אוסטרהא) היא עיר במערב אוקראינה במחוז רובנו. בשנת 2007 התגוררו בעיר מעל 15,000 תושבים.
היסטוריה.
העיר ידועה מהמאה ה-10 כחלק מרוס של קייב. במאה ה-11, חלק מרוס הווהלינית, כנחלת ענף אוסטרוז'סקי של בית ריוריק. לאחר מכן במאות ה־12-14 חלק מליטא. מ־1569 בממלכה המאוחדת של פולין וליטא ("רץ' פוספוליטה").
בשנת 1585 הוענקו לה זכויות עיר.
במאה ה-17 משפחת אוסטרוז'סקי נכחדה, לאחר מריבות בין אצילים פולניים, משפחת ליובומירסקי זכתה בעיר. בחלוקת פולין השלישית ב־1792 עברה לרוסיה. מ־1918 בפולין העצמאית, ומ־1939 חלק מאוקראינה הסובייטית. ב־1991 באוקראינה העצמאית.
יהודי אוסטרוה.
תולדות הקהילה.
היהודים התיישבו בעיר החל מהמאה ה-15. התאריך הראשון שמופיע במצבות העתיקות ביותר הוא ה'ר"ה (לערך 1445). על יהודי העיר נגזר גזרת גירוש יחד עם שאר יהודי ליטא ב־1495, אך התאפשר להם לשוב ב־1503. יהודי העיר התפרנסו בעיקר ממסחר עם פולין, הם היו ממבקריו הקבועים של יריד דנציג, וכן עם נסיכות ולאכיה. הודות לקשרי המסחר הענפים אוכלוסייתה היהודית של העיר גדלה מאוד, והעיר נהייתה החשובה שבין ערי ועד ארבע ארצות.
עם רבניה נמנו ישעיה הלוי הורוביץ - ה'של"ה הקדוש', והמהרש"א שעם שמו נקשרה העיר וכונתה אף "עיר המהרש"א". בעיר נתפרסם 'בית הכנסת המהרש"א' שנחשב לאחד היחידים בעל קדושת בית כנסת, ללא ההיתר המיוחד ללמוד בה ולסעוד בה ולשמש אף כ'בית מדרש'.
בין רבניה הידועים היה גם רבי דוד הלוי סג"ל - המכונה 'הט"ז' (על שם ספרו 'טורי זהב'), המהרש"ל (רבי שלמה לוריא), ורבי נפתלי כ"ץ מחבר 'סמיכת חכמים' היה אב בית הדין בה. ר' נתן מברסלב (נתן מנמירוב) חי בה תקופה. נתח נכבד מהקהילה היו החסידים מאז שלרב העיר נבחר תלמיד הבעל שם טוב הרב מאיר מרגליות (נפטר בה'תק"ן, סביבות 1790). הרב פנחס מקוריץ חי בעיר זו תקופה מסוימת ורבי ייב"י יסד בה את חצרו החסידית. כמו כן פעלו בעיר הרב אשר צבי מאוסטראה והרב יצחק אייזיק כץ, שניהם תלמידי המגיד ממזריטש.
בעיר היו מספר בתי דפוס עבריים מוכרים, וביניהם מראשוני בתי הדפוס לספרי החסידות.
בשל גדולי התורה הרבים שישבו בעיר, היו שכינוה: "אות תורה" (בהגייה אשכנזית "אות תורה" נשמע קרוב מאוד לשם העיר אוסטראה).
בגזירות ת"ח ות"ט נרצחו שבעת אלפים היהודים תושבי העיר, לפי קינה שנכתבה לזכרם. בין הנמלטים בהתקפה הקוזקית הראשונה על העיר מתקופה זו היה רבי דוד סג"ל - בעל הט"ז. ישנם מספר תיאורים שכולם כוללים זוועות והתנהגות פרועה ואכזרית מצד הלוחמים האוקראינים נגד יהודי העיר.
באסרו-חג פסח (כלומר יום לאחר 'אחרון של פסח', בכ"ג בניסן ה'תקכ"ח 1768), בימי טבח עשרות אלפי יהודי העיר אומן בעת "מרד ההיידמקים", יהודי העיר שכרו שכירי חרב טטרים אשר פירקו ועצרו את מסעם של האיכרים מסביבת העיר שמטרתם הייתה לטבוח ביהודי העיר.
בשנת תקל"א בשריפה שפקדה את בניין הקהילה, נשרף ספר הקהילה ואיתו רשומות היסטוריות חשובות מתולדות היישוב היהודי שם.
לאחר מלחמת העולם הראשונה ועם עצמאותה של פולין נערכו פרעות ביהודים, אך היו רק פצועים ונזק לרכוש. עם התרת פעילות ציונית גלויה, הוקמו תנועות נוער ומוסדות ציוניים בעיר, אף שרוב יהודיה היו שומרי מצוות.
בשואה.
עד מלחמת העולם השנייה חיו בעיר כ-8,500 יהודים, והיוו 52% מאוכלוסייתה. מספטמבר 1939, תחת המשטר הסובייטי, חלק מיהודי העיר בעיקר אנשי עסקים, הוגלו לגולגים בסיביר, ומצאו שם את מותם. ראש העיר בתקופה זו היה יהודי. פליטים יהודים רבים התכנסו אל העיר, שאי אפשר היה להמשיך ממנה מזרחה ללא אישור מיוחד, והאוכלוסייה היהודית צמחה ערב הכיבוש הגרמני לכ-10,500 נפש.