בגמר ובמשחק על המקום השלישי, אם יתקיים, שני השחקנים ישחקו בתחילה 4 משחקים עם הגבלת זמן ורק לאחר מכן במקרה של שוויון הם ישחקו משחקים מהירים לפי המפורט לעיל.
חדשות ערוץ 20
רוקסן גאי
שיכון ה' (בני ברק)
שיכון ה' הוא שכונה בבני ברק שהוקמה על ידי הפועל המזרחי בראשית ימיה של מדינת ישראל. השכונה גובלת בכביש גהה ושכונת גני גד במזרח ורחוב אהרונוביץ במערב, שכונת רמת אהרן בדרום ודרך ז'בוטינסקי בצפון.
היסטוריה.
אבן פינה לשכונה הונחה בנובמבר 1949. המשתכנים הראשונים, קרוב ל-500 משפחות, נכנסו לבתיהם באמצע 1951. הבתים חוברו לרשת החשמל רק מעל שנה לאחר אכלוס הבתים. בשנת 1956 התגוררו בשכונה כ-700 משפחות, רובן מאנשי הציונות הדתית. בשנת 1964 היו בשכונה כ-800 משפחות.
חלק מבתי האזור כונה "שכונת מרמורש" ויועד ליוצאי אזור מרמורש שברומניה. מספר בנינים ברחוב צירלזון בשיכון מכונים "רמת לעלוב".
בתי כנסת ורבנים.
בשנת 1953 הונחה אבן הפינה לבית הכנסת המרכזי בשכונה, שתוכנן על ידי יעקב נטל. בשכונה היה גם בית כנסת של פועלי אגודת ישראל. וכיום הוא משמש כבית כנסת כלל חסידי בנשיאות רב חסיד.
בשנת 1964 התקיימו בשכונה, בנוסף לבית הכנסת המרכזי, בית כנסת של יוצאי טריפולי, שלושה מנייני תימנים, מניינים של גור, סאטמר, צאנז וחוג חתם סופר וכן מניין של יוצאי פולין בשם "בית יצחק".
בשנת 1952 התמנה הרב נתן צבי פרידמן כרב השכונה. טקס הכתרה רשמי התקיים במאי 1953 עם הנחת אבן פינה לבית הכנסת. לאחר פטירתו, בשנת 1993, מילא את מקומו בנו, הרב יעקב פרץ פרידמן.
מוסדות חינוך.
בשכונה היה בית ספר ממלכתי דתי ותלמוד תורה של בעלזא. כן נמצא בשכונה מוסד אחוזת שרה. ובית ספר
קהילות יעקב לבנות, שנמצא ברחוב רמת אהרון .
תושבי השכונה.
בשכונה התגורר זבולון המר, שעל שמו רחוב בשכונה. כן התגוררו בה אברהם שלום שאקי וראובן אהרונוביץ'.
מיץ רימונים
מיץ רימונים הוא מיץ פירות המופק על ידי סחיטת רימונים. המיץ נמכר טרי או כסירופ מרוכז (תרכיז). מיץ הרימון כולל נוגדי חמצון.
קיימות צורות שונות למיץ, אחת מהם היא מולסת רימונים שמשמשת תרכיז סירופ העשוי ממיץ הרימונים. בנוסף, על ידי בישול של מיץ הרימונים עם הסוכר מתקבל סירופ גרנדין שמשמש כמרכיב אצל קוקטיילים רבים.
ערך תזונתי.
מיץ הרימון בעל 54 קלוריות. רוב המיץ מכיל מים - כ-85.95 גרם מים. המיץ מכיל 0.15 גרם חלבון, 13.13 גרם פחמימות ו0.29 גרם שומן. המיץ מכיל כ-0.1 מ"ג ויטמין C. בנוסף, המיץ מכיל 0.1 מ"מ ברזל, 11 מ"ג סידן, 214 מ"ג אשלגן ו0.1 גרם סיבים תזונתיים.
ואדים טישנקו
ואדים מיקולייביץ' טישצ'נקו (באוקראינית: Вадим Миколайович Тищенко) (24 במרץ 1963 - 14 בדצמבר 2015) היה כדורגלן ומאמן כדורגל סובייטי-אוקראיני ששיחק בעמדת הקשר בקבוצות דניפרו דנפרופטרובסק והפועל חיפה.
קריירה.
טישצ'נקו נולד בעיירה הורודוק שבמחוז לבוב במערב אוקראינה (אז חלק מברית המועצות). מגיל 12 למד בפנימייה לכדורגל בעיר לבוב. בגיל 17 עבר למחלקת הנוער של מועדון הכדורגל ניבה ויניצה (ששיחקה אז בליגה הסובייטית השנייה). בשנת 1983 עלה לסגל הקבוצה הבוגרת של המועדון. בשנת 1984 הוצע לו לעבור לקבוצת הפאר של הליגה הסובייטית דינמו קייב. כעבור שנה עזב את דינמו, מאחר שלא שותף באף אחד ממשחקי הקבוצה בליגה. הוא עבר לקבוצת סק"א קרפטי מהליגה הסובייטית השנייה.
בשנת 1987 זומן טישצ'נקו לקבוצת הצמרת דניפרו דנפרופטרובסק. הוא שיחק בשורות דניפרו במשך 5 שנים, אשר נחשבים לשנות השיא בקריירה שלו. הוא זכה עם הקבוצה באליפות ברית המועצות ובגביע ברית המועצות. בשנים 1990-1992 שימש כקפטן של הקבוצה. בשנת 1992, לאחר התפרקות ברית המועצות, נכנסה קבוצת דניפרו לקשיים כלכליים. טישצ'נקו נאלץ לעזוב את הקבוצה.
הוא הגיע לישראל וחתם בקבוצת הפועל חיפה ביחדם עם חברו ולדימיר גורילי. שיחק בשורות הפועל במשך שתי עונות. בשנת 1994 נאלץ לפרוש ממשחק פעיל עקב פציעה ברגל.
נבחרות.
בתחילת 1987 זומן טישצ'נקו לשחק בנבחרת האולימפית של ברית המועצות. הוא השתתף במשחקי מוקדמות אולימפיאדת סיאול והיה בסגל הנבחרת לאולימפיאדה עצמה. במשחקים האולימפיים ב-1988 זכתה נבחרת ברית המועצות במדליות זהב. טישצ'נקו גם קיבל מדליה, למרות שלא השתתף באך אחד ממשחקי הנבחרת באולמפיאדה.
במקביל למשחקיו בנבחרת האולימפית זומן טישצ'נקו גם להנבחרת הבוגרת של ברית המועצות. משחקו הראשון במדי הנבחרת היה משחק ידידות מול . בסך הכל השתתף טישצ'נקו ב8 משחקים של הנבחרת. הוא נאלץ "לפספס" את יורו 1988 ומונדיאל 1990 בשל פציעות.
קריירת אימון.
בשנת 1996 הצטרף טישצ'נקו לצוות המאמנים של קבוצת דניפרו דנפרופטרובסק והיה לעוזר המאמן של הקבוצה. בעונת 1998/1997 מילא את מקומו של מאמן הראשי של הקבוצה. בהמשך היה עוזר מאמן בקבוצת קריוובאס מהליגה האוקראינית הראשונה. בשנת 2001 שב לדניפרו והיה עוזר מאמן של הקבוצה עד יום מותו.
ב-14 בדצמבר 2015 מת ואדים טישצ'נקו באופן פתאומי מדום לב.
Shadow of the Tomb Raider
Shadow of the Tomb Raider (בתרגום חופשי לעברית: צללי שודדת הקברים) הוא משחק פעולה והרפתקאות ממוחשב מגוף שלישי והמשחק השלישי בעידן השלישי של סדרת המשחקים "טומב ריידר" שיצא לאור למחשב האישי ולקונסולות המשחקים PlayStation 4 ו-Xbox One ב-14 בספטמבר 2018. המשחק מפותח על ידי Eidos Montreal בשיתוף עם Crystal Dynamics ויצא לאור על ידי Square Enix.
המשחק מתרחש חודשיים לאחרי אירועי המשחק "Rise of the Tomb Raider" ומתרכז בעלילותיה של לארה קרופט שממשיכה לחקור ולהתעמת עם ארגון "טריניטי" דרך המסו-אמריקה בדרום אמריקה בחיפוש אחר העיר האגדית המיתולוגית פייטיטי וכן לעצור את האפוקליפסה המאית ששחררה. על לארה לחקור את הסביבה ולהילחם באויבים עם נשק חם והתגנבות בעודה חוקרת אזורים חצי-פתוחים. באזורים אלו, לארה יכולה לשדוד קברים על מנת לפתוח דברים חדשים, להשלים משימות צד ולאסוף משאבים לשם יצירה ושדרוג ציוד.
פיתוח המשחק החל ב-2015, לאחר השלמת "Rise of the Tomb Raider" והסתיים ביולי 2018. "Shadow of the Tomb Raider" עוצב ותוכנן כך שהמשחק יהווה סוף לטרילוגיה של מסעותיה של לארה שהחלו באתחול מחדש מ-2013. הרקע והנרטיב של המשחק מבוססים על המיתולוגיות של המאיה ושל האצטקים. קאמילה לודינגטון חזרה לדבב את דמותה של לארה.
רכב הנדסה קרבית
רכב הנדסה קרבית (באנגלית: Combat Engineering Vehicle, ובקיצור CEV) הוא רכב קרבי משוריין שמשמש למשימות הנדסה קרבית. ניתן לחלק רכבי ההנדסה הקרבית למספר סוגים, לפי סוג התובה והמרכב:
אירווינג (טקסס)
אירווינג (באנגלית: Irving) היא עיר מרכזית במחוז דאלאס, טקסס, ארצות הברית, אשר מהווה למעשה פרוור של העיר דאלאס. על פי אומדן משנת 2016, מתגוררים בעיר כ-238,289 תושבים, מה שהופך את אירווינג לעיר ה-13 בגודלה בטקסס. נמל התעופה הבינלאומי דאלאס/פורט וורת' שוכן בסמוך לעיר.
היסטוריה.
בשלהי המאה התשע-עשרה שכנו באזור אירווינג שלל כנסיות ודרכי סחר. ההתיישבות עצמה החלה בשנת 1903. התיישבות זו הוכרזה כעיר ב-14 באפריל 1914 ונקראה על שמו של הסופר וושינגטון אירווינג. בשנים הראשונות של היישוב, גידול האוכלוסייה היה איטי ואף לעיתים נעצר, עם כ-357 תושבים בלבד בשנת 1925. למרות זאת, בשנות השלושים חלה עליה משמעותית. בתחילת שנות השישים היו בעיר כ-45,000 תושבים. בשנת 1956 נפתחה שלוחה של אוניברסיטת דאלאס בעיר. בשנת 1971 נפתח אצטדיון. בשנת 1990 כבר התגוררו בעיר כ-115,000 תושבים.
דמוגרפיה.
לפי מפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2010, מתגוררים בעיר כ-216,290 אנשים בכ-82,538 משקי בית. צפיפות האוכלוסייה הייתה 1,242.1 נפש לקמ"ר. ההרכב הגזעי של העיר היה 53.1% לבנים, 12.3% אפרו-אמריקאים, 0.9% אינדיאנים, 14.0% אסייתים, 16.3% מגזעים אחרים, ו-3.5% משני גזעים או יותר.
פוליטיקה וממשל.
עד נובמבר 2008 נאסר על מכירת אלכוהול בחנויות העיר. בשנה זו רוב תושבי העיר הצביעו כנגד האיסור ובכך הוא בוטל.
לאופולד השני, נסיך אנהלט-דסאו
לאופולד השני, נסיך אנהלט-דסאו (גרמנית: Leopold II. von Anhalt-Dessau; 25 בדצמבר 1700 - 16 בדצמבר 1751), היה נסיך אנהלט-דסאו בין השנים 1747–1751.
ביוגרפיה.
לאופולד נולד ב-25 בדצמבר 1700 בדסאו, ללאופולד הראשון, נסיך אנהלט-דסאו ולאנה לואיזה פהזה, בתם של רודולף פהזה ואגנס אוהמה. בהיותו בן תשע בלבד התלווה לאופולד לאביו לשירות בצבא הפרוסי, ובשנת 1715 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט ברגימנט הרגלים ה-27 בשטנדאל. בשנת 1733 פיקד לאופולד על הכוחות הפרוסים המוצבים במילהאוזן, תורינגיה במהלך מלחמת שלזיה הראשונה.
מותו של אחיו הבכור, וילהלם גוסטב מאנהלט-דסאו, בשנת 1737, הפך את לאופולד ליורש העצר של אנהלט-דסאו, מכיוון שאחיו היה נשוי בנישואים מורגנטיים ולכן תשעת ילדיו לא יכלו לרשת את השלטון. בשנת 1747 מת אביו לאופולד הראשון, נסיך אנהלט-דסאו, ולאופולד עלה לשלטון במקומו.
לאופולד היה אחד הגנרלים המצטיינים ביותר ששירתו תחת פרידריך השני, מלך פרוסיה. הוא הצטיין בכיבוש גלוגאו בשנת 1741 ובקרבות של מולוויץ, כוטוזיץ (שם הוא הועלה לדרגת גנרל-פלדמרשל), פרידברג, וזור.
ב-16 בדצמבר 1751 מת לאופולד בדסאו, ובנו לאופולד השלישי, נסיך אנהלט-דסאו עלה לשלטון במקומו.
משפחתו.
ב-25 במאי 1737 התחתן לאופולד עם גיזלה אגנס מאנהלט-קתן, בתם של לאופולד, נסיך אנהלט-קתן ופרדריקה הנרייטה מאנהלט-ברנבורג, ממנה היו לו 7 ילדים:
יאנר דג