אולטרה סאונד אנדוסקופי הוא כרגע האמצעי בעל כושר החישה הכי גבוה כאשר מדובר בסקירה של סרטן הלבלב. באמצעי זה אפשר לזהות גידולים קטנים משלושה סנטימטרים ולאמוד את מעורבותם של כלי הדם. פרמטרים אלו הם חיוניים על מנת לקבוע את מהלך הטיפול.
מחקרים חדשים בוחנים את כושר החישה של microRNA הנלקח מהדם בתור אמצעי סיקור, אך נדרש עוד מחקר רב לפני שאמצעי זה ייכנס לשימוש נרחב.
microRNA היא רצועה בודדת ולא מקודדת של RNA הנמצאת בדם ומשחקת תפקיד בהתפתחות הסרטן על ידי רגולציה של גנים אונקוג'נים וגנים מדכאי סרטן, הביטוי (Expression) של הראשונים עולה ושל האחרונים יורד. מכיוון שהרמות של מולקולה זאת נמצאים ברמה יציבה בדם של חולי סרטן הלבלב קיימת האפשרות שיהיה ניתן להשתמש בה בתור אמצעי סיקור.
אבחנה.
החולים בסרטן הלבלב מציגים תמונה קלינית הכוללת ירידה במשקל, בחילות והקאות, צואה שומנית. כאב גב או כאב בטן עליונה מצביעים על התקדמות המחלה ומעורבות של עצבים פרי-פנקראטיים. כמו כן ישנה צהבת בנוכחות כיס מרה תפוח ובלתי מכאיב (הסימן ע"ש קורבזייה- מגדיר נוכחות צהבת ונפיחות בלתי מכאיבה של כיס המרה כאינדיקציות חזקות לסרטן הלבלב, אלה עשויות לשמש כסימן המבחין בין סרטן הלבלב לאבנים בכיס המרה.).
סוכרת שמתחילה באופן פתאומי בגיל מבוגר יכולה לרמז על סרטן הלבלב- ככל הנראה, מופרש חומר מהגידול עצמו, אשר גורם לירידה בהפרשה של אינסולין, או מביא לעליית תנגודת הרקמות לאינסולין.
סימן נוסף הוא תסמונת טרוסו- Trousseau's syndrome, המתבטא בתרומבופלביטיס נודדת (דלקת ורידים ופקקת, אשר נודדת במקומות שונים) כתוצאה מהעובדה שהממאירות מביאה למצב של קרישתיות יתר.
סרטן הלבלב מאובחן בדרך כלל במהלך בירור והערכה של התסמינים שהוזכרו לעיל. תוצאות בדיקות תפקודי כבד עשויות להצביע על סימנים לחסימה בצינור המרה (עלייה ברמות הבילירובין, y-glutamyl transpeptidase ו- alkaline phosphatase). סמן הגידול Ca 19.9 (carbohydrate antigen 19.9)‎ מופיע ברמה מוגברת במקרי סרטן הלבלב. לרוע המזל, הסמן CA 19-9 הוא לעיתים קרובות נורמלי אצל אנשים עם מחלה בשלבים מוקדמים ועל כן קיים קושי באיתור המחלה על סמך מרקר זה. עם זאת, רמות גבוהות של CA 19-9 יחד עם רמות גבוהות של CEA הם אינדיקטיביים לכך שהמחלה כבר בשלבים מתפתחים ואף גרורתיים.
צילומי הדמיה, כגון אולטרה סאונד או סריקה בטומוגרפיה ממוחשבת - CT, יכולים לאפשר זיהוי הגידול.
באולטראסאונד ניתן לראות מסה מסביב ללבלב, וניתן לומר האם זוהי מסה מוצקה או ציסטית.
בבדיקת CT ניתן לראות גוש היפודנסי, עם שוליים לא מוגדרים.
אולטרה סאונד אנדוסקופי הוא הליך אבחוני נוסף היכול לעזור בהדמיית הגידול ובהוצאת דגימה לצורך ביסוס האבחנה.
ביופסיה נלקחת מהאזור לפני מתן טיפול כימותרפי והקרנות לגידול שאינו נתיח. הביופסיה נעשית בשיטה מלעורית בהנחית CT או אולטראסאונד, או על ידי EUS. עם זאת, הדעות חלוקות באשר לשאלה האם מטופלים עם גידול נתיח צריכים לעבור אימות על ידי נטילת ביופסיה מהרקמה הגידולית- זאת מאחר שבחלק מן המקרים הביופסיה נותנת תשובה שלילית על אף קיומו של הגידול (false negative)- מרבית המנתחים סבורים כי אין צורך בנטילת ביופסיה במקרה בו הגידול נתיח, לאור חוסר היכולת להסתמך על תשובה שלילית של הביופסיה.
טיפול.
הטיפול במקרי סרטן הלבלב משתנה בהתאם לשלב הגידול. התקדמות מן העת האחרונה בשטח הכירורגיה מאפשרות היום ביצוע ניתוחי כריתת הגידול במקרים שבעבר היו בלתי אפשריים לנוכח ריבוי כלי הדם בלבלב. הליך וויפל (Whipple procedure) הוא הניתוח המקובל ביותר לגידולים הקיימים בראש הלבלב.
משך שנים היה הטיפול בסרטן הלבלב מוגבל לטיפול כימותרפי בחומר ‎5-fluorouracil (5-FU)‎ בלבד. זאת, עד לפיתוח ה- gemcitabine. ל- gemcitabine לא נמצא כל יתרון על פני 5‎-FU, באחוזי ההישרדות של חולים בסרטן הלבלב. אולם מנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) אישר את התרופה בהתוויה של סרטן הלבלב היות שנמצא כי קיים שיפור בתסמינים אצל חולים המשתמשים בתרופה זו, על פני תרופת ה-5‎-FU.
נמצא שחלק מהתרופות הביולוגיות החדשות הפועלות על מנגנונים שונים כגון קשירה לקולטן פקטור גדילה ותרופות המעכבות יצירת כלי דם בעלות יעילות מסוימת בשליטה ועיכוב המחלה. לגבי גידולים שמאובחנים בשלב מאוחר מדי ולא ניתן לנתחם, טיפול ניסיוני באלקטרופורציה בלתי הפיכה הראה עליה באחוזי הישרדות לעומת הטיפול המקובל במקרים אלו, שהוא כימותרפיה וקרינה.
פרוגנוזה.
לחולים המאובחנים בסרטן הלבלב קיימת בדרך כלל פרוגנוזה נמוכה כיוון שהמחלה מאובחנת לרוב בשלבים מאוחרים עם התקדמות מחלה מקומית או לאחר ששלחה גרורות לאיברים אחרים בגוף. תקופת הישרדות ממוצעת לחולי סרטן הלבלב לאחר מועד האבחנה, היא 9 חודשים. הישרדות למשך חמש שנים לאחר האבחנה נמוכה מ-5%. בכל שנה מאובחנים בארצות הברית כ-32 אלף מקרי סרטן הלבלב וכמעט מספר זהה של חולים נפטרים מן המחלה, מספר החולים הנפטרים במחלה מתקרב ל-99%, עובדה ההופכת את סרטן הלבלב למחלה הממארת הקטלנית ביותר. מקרי המוות מסרטן הלבלב הם גורם המוות הרביעי בארצות הברית בין גברים והחמישי בין נשים .
סרטן הלבלב עשוי לגרום לסוכרת. המחלה גורמת הפרעה לייצור האינסולין בלבלב ויש חוקרים הסוברים כי סוכרת אף עשויה להוביל להתפתחות סרטן הלבלב.
מניעה.
אמצעי המניעה העיקרי לסרטן הלבלב הוא הימנעות מגורמי הסיכון למחלה. עישון סיגריות הוא גורם הסיכון המשמעותי ביותר שממנו ניתן להימנע. שמירה על משקל גוף תקין ופעילות גופנית, עשויות לתרום גם כן. בנוסף מומלצת הגברת אכילה של פירות, ירקות, ומזונות המכילים סיבים תזונתיים והפחתה באכילת בשר.
חוקרים מאוניברסיטת מינסוטה מצאו כי שתיית משקאות קלים מגבירה את הסיכון לחלות במחלה.
ג'יימס קלארק מקסוול
קלרק
פדור פון בוק
פדור פון בוק (בגרמנית: Fedor von Bock; 3 בדצמבר 1880 - 4 במאי 1945) היה גנרל-פלדמרשל בצבא הגרמני במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
פון בוק נולד בעיר קיסטרין, והיה אחיינם של הגנרלים אריך ואויגן פון פאלקנהיין, ובגיל 18 נכנס לאקדמיה הצבאית והצטרף לצבא.
במלחמת העולם הראשונה הגיע לדרגת מיור. לאחר המלחמה נשאר בצבא וטיפס בסולם הדרגות, ב-1929 מונה למפקד דיוויזיית הפרשים ה-1, וב-1931 מונה למפקד הדיוויזיה ה-2. בשנת 1935 הקים את הקורפוס ה-2, ומיד לאחר מכן מונה למפקד קבוצת הארמייה השלישית בדרזדן, שהפכה בהמשך לארמייה השמינית, ובשנת 1938 פיקד על סיפוח אוסטריה לגרמניה.
מלחמת העולם השנייה.
ערב מלחמת העולם השנייה מונה למפקד קבוצת ארמיות צפון, ובתפקיד זה ניהל בהצלחה רבה את מלחמת הבזק בפולין, לאחר מכן מונה למפקד קבוצת ארמיות B, ופיקד עליה במערכה על צרפת ועל ארצות השפלה.
ב-19 ביולי 1940 הועלה לדרגת פלדמרשל. לקראת מבצע ברברוסה נתמנה למפקד קבוצת ארמיות מרכז שתפקידה היה להתקדם במרכז רוסיה ולכבוש את מוסקבה.
בהתחלה הצליח להביס את הצבא הרוסי בקרבות כיתור גדולים (כמו קרב ביאליסטוק-מינסק). הוא לא התווכח עם היטלר על החלטתו לעצור את ההתקדמות במרכז ולהפנות את מרב הכוחות לחזית הצפונית והדרומית. לבסוף החלה המתקפה במרכז באיחור (מבצע טייפון). בתחילה ניגף הצבא הרוסי בקרבות כיתור גדולים בוויאז'מה ובבריאנסק, אך ההתקדמות הואטה.
ב-1 בדצמבר 1941 הטיל פון בוק את כוחותיו, התשושים בקור המקפיא, למערכה על מוסקבה. הוא הגיע למרחק 27 ק"מ ממוסקבה אך נתקל בהתנגדות עקשנית ונעצר.
ב-6 בדצמבר 1941 התחילה מתקפת הנגד הרוסית בפיקוד ז'וקוב. בוק ביקש נסיגה אך נענה על ידי היטלר בסירוב. הוא התחיל לסבול מכאבי בטן קשים וביקש מהיטלר לשחררו. ב-18 בדצמבר 1941 הוא הוחלף על ידי גנרלפלדמרשל גינתר פון קלוגה והוחזר לעורף, להחלמה.
לקראת המערכה ב-1942 קיבל פון בוק את הפיקוד על קבוצת ארמיות דרום. תחת פיקודו הייתה בין השאר הארמייה השישית בפיקודו של פרידריך פאולוס.
עוד לפני תחילת המערכה זכה בוק בניצחון גדול. הרוסים התחילו בהתקפה גדולה שמטרתה כיבוש חרקוב. הם לא היו מודעים לכוח הגרמני העצום שהתרכז באזור בהכנה למערכת הקיץ. בסדרת קרבות שריון מוצלחים כותר הכוח הרוסי והושמד. הגרמנים הודיעו על 240,000 שבויים. הרוסים הודו ב-5,000 הרוגים, 70,000 נעדרים ו-300 טנקים שהושמדו. קרב זה נודע כ"שואת חרקוב". בנאום הסודי של חרושצ'וב בוועידה ה-20 ב-1956 הוא האשים את סטלין כאחראי ראשי למפלה זאת.
ב-28 ביוני 1942 פתח פון בוק את המתקפה לעבר נהר הדון והוולגה. בתחילה התנהלה ההתקפה במהירות. לאחר מספר שבועות החליט היטלר לפצל את הכוחות של קבוצת ארמיות דרום, שבוק עמד בראשה לשתי קבוצות ארמיות חדשות: קבוצת ארמיות A וקבוצת ארמיות B כדי להעביר חלק מהם לכיוון כיבוש הקווקז. בוק התנגד לכך ופוטר על ידי היטלר. בסופו של דבר, המהלך לא צלח והיה בין הגורמים העיקריים למפלת הצבא הגרמני בקרב סטלינגרד.
הוא חזר לביתו בהמבורג ושהה שם עד סוף המלחמה.
לאחר התאבדותו של היטלר התמנה קרל דניץ ליורשו. הוא העריך את בוק וביקש ממנו לבוא למפקדתו בפלנסבורג ולעזור לו. בוק נענה בחיוב. בדרכו מהמבורג נפגעה מכוניתו מהפצצת מטוסים והוא נהרג במקום ב-4 במאי 1945.
חומת אש (בניין)
חומת אש היא מושג מתחום הבנייה, שמשמעותו קיר או חומה העשויים מחומר עמיד בפני בעירה, ומטרתם לספק הגנה מאש ומדליקות.
בתקופות עתיקות, שבהן עדיין לא נעשה שימוש בחומר נפץ, הייתה הבערת אש אחת הדרכים לגרום לנזק מיידי, רב ומשמעותי לאויב. תפקיד חומת האש היה למנוע לחלוטין מהאש להתפשט, ובכך למנוע את שריפת המתחם שעליו הגנה.