בשנת 1919 עבד עם חבריו הציירים במושבת האמנים בקצ'קמט. כיוון שלא הרוויחו שם כסף, הם נאלצו להתפרנס מעבודה חקלאית. הוא צייר שם ביחד עם דיולה דרקוביץ, בלה איוואניי-גרינוולד, יאנוש קמטי, אמיל רוברט נובוטני, ועם הפסל פאל פטזאי, בין השאר. הוא חלה עקב העבודה הגופנית הקשה ויחד עם שני חבריו עבר לחצר אמנות בבודפשט. זה היה בערך הפעם הראשונה שפגש את הפסל אישטוואן באוטי, עמו למד בודהיזם ואת האמנות של המזרח הרחוק. עדיין לא היה לו סגנון בוגר. בשנת 1922 הציג את עצמו עם ציוריו המופשטים בתערוכה קבוצתית של אמנים צעירים במוזיאון ארנסט, אך ציוריו האחרים שצוירו באותה השנה עדיין משקפים את המסורות של הציור ההונגרי בראשית המאה ואת השפעת מוריו. סנש הצעיר יצא למסע לימודים אירופי. תחנתו הראשונה הייתה בגרמניה ב-1924, שם התוודע ליצירות וסילי קנדינסקי ופאול קלה. אחר כך נסע לאיטליה ומד שם את ציוריו של ג'וטו די בונדונה ושל פיירו דלה פרנצ'סקה. הוא הגיע לראשונה לפריז בשנת 1924, אז רק למשך שלושה חודשים, ואחר כך חזר לשם שוב בסתיו 1925, אבל אז כבר נשאר שם. בתקופה זו נגמר לו הכסף מדודו, והוא חי במשך חודשים במחסור ובעוני רב. בעצת מנהל מועדון לילה ממוצא הונגרי בפריז, לאסלו ניי, הוא החל לצייר הקריקטורות עבור אורחי בתי הקפה של מונמארטר. הרבה הונגרים חיו באותה תקופה בפריז שסייעו לסנש רבות מבחינה אמנותית. בינתיים כבר השתתף בתערוכות, תוך חיים בוהמיים. שם פגש את הציירת הפורטוגזית מריה הלנה ויירה דה סילבה בשנת 1929. הם התחתנו בשנת 1930, אשתו הפכה לאזרחית הונגרית ונשארה עד 1956. הוא חי חיים מאופקים יותר לאחר הנישואין.
בשנת 1930 ביקרו בני הזוג במושבת האמנים בבאיה מארה. בפריז הם חיו ועבדו ברחוב ללא מוצא, ברחוב דה קמליאס, בו התגוררו ויצרו אמנים רבים. הם פגשו שם את המלחין אדגר וארז את הצייר ההונגרי-יהודי לאיוש טיהני את הצייר האוסטרי ממוצא צ'כי אוסקר קוקושקה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הם עזבו את פריז והשאירו את הסטודיו והציורים שלהם לז'אן בושה. הם בילו כמה חודשים בליסבון, שם קיים סנש תערוכת יחיד, ואחר כך נסעו לברזיל בשנת 1940. הם גרו בריו דה ז'ניירו תקופה מסוימת ולאחר מכן התיישבו בסנטה תרזה הסמוכה. הסביבה האמנותית סביב ריו הייתה פחות מעוררת השראה מפריז. אף על פי שפגשו את ג'רארדו מורייו וכמה ציירים אחרים, הם נפגשו בעיקר עם משוררים וסופרים בזמן זה. סנש צייר תמונות קרובות לטבע, דיוקנאות של סופרים ומשוררים, ואייר ספרים עבורם. הוא ייסד בית הספר לציור בשם סילבסטרה, לימד חובבים ומודרניסטים ברזילאים צעירים.
בשנת 1947 חזרו לפריז. לאחר שובם, הם השיגו בחזרה את הסטודיו בבולוואר סנט ז'אק, וסנש המשיך ללמד. רק אז התחיל לעבוד על קטעי הסדרה, אולי המשמעותית ביותר שלו, "קבלת הפנים" (בנקט), המורכבת מצורות גאומטריות ואורגניות ומוטיבים חוזרים, עם מגוון טכניקות (צבעי מים, גואש, שמן, פסטל, גיר). המדינה הצרפתית קנתה לראשונה את ציוריו בשנת 1949, ואחריהם חזרו מספר רכישות ממלכתיות.
בשנת 1979 תרם סנש שבע מיצירותיו, שנעשו בין 1942 לבין 1970, למוזיאון לאמנות יפה (בודפשט) ולמוזיאון יאנוס פאנוניוס בפץ'. לזכר מותו ושינוי המשטר בהונגריה, הקימה אשתו ויירה דה סילבה בשנת 1990 קרן לתמיכה באמנים צעירים.
בראיין היל
בראיין אלפרד היל (באנגלית: Brian Alfred Hill; נולד ב-19 בספטמבר 1947) הוא מאמן כדורסל אמריקאי, אשר שימש כמאמן ראשי וכעוזר מאמן בליגת ה-NBA בין השנים 1986–2012. היה המאמן הראשי של הקבוצות אורלנדו מג'יק וונקובר גריזליס.
קריירת אימון.
ליגת המכללות.
היל נולד וגדל בעיר איסט אורנג' שבניו ג'רזי, ובין השנים 1965–1969 למד באוניברסיטת ג'ון פ. קנדי אשר בנברסקה. בשנת 1972 החל לשמש כעוזר מאמן בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת המדינה של מונקלייר, ולאחר שנתיים עבר לתפקיד דומה באוניברסיטת ליהיי שבפנסילבניה. בשנת 1975 מונה למאמן הראשי של ליהיי; ב-8 עונותיו בתפקיד רשמה הקבוצה מאזן כולל של 75 ניצחונות ו-131 הפסדים (36.4%).
בין השנים 1983–1986 היה עוזר מאמן בקבוצת אוניברסיטת המדינה של פנסילבניה ("פן סטייט").
ליגת ה-NBA.
לקראת עונת הצטרף לצוות האימון של אטלנטה הוקס, אותה אימן מייק פראטלו.
בשנת 1990 עבר לשמש כעוזרו של מאט גוקאס, מאמן אורלנדו מג'יק, ולאחר 3 עונות החליף אותו כמאמן הראשי של הקבוצה. בעונת רשמה אורלנדו מאזן חיובי לראשונה בתולדותיה (50–32), ובעונה העוקבת השיגה את המאזן הטוב ביותר באזור המזרחי (57–25) והעפילה לגמר ה-NBA; בסדרת הגמר הפסידו המג'יק בתוצאה 0–4 מול יוסטון רוקטס, על אף יכולת מצוינת של כוכבי הקבוצה שאקיל אוניל ופני הארדוויי. בעונת ניצחה אורלנדו ב-60 משחקים, אולם הודחה מהפלייאוף בגמר האזור המזרחי, על ידי שיקגו בולס (0–4). בקיץ 1996 עזב אוניל את הקבוצה, ובהיעדרו פתחו המג'יק את עונת עם 10 ניצחונות בלבד מתוך 26 משחקיהם הראשונים. כאשר עמד מאזן הקבוצה על 24 ניצחונות ו-25 הפסדים פוטר היל מאימון הקבוצה, בין היתר בשל "התקוממות" של שחקני אורלנדו נגדו. במקומו של היל מונה עוזרו ריצ'י אדובאטו למאמן המג'יק.
בקיץ 1997 מונה למאמן הראשי של ונקובר גריזליס, לקראת עונתה השלישית ב-NBA. בשתי עונותיו הראשונות בתפקיד בלטו בקבוצה השחקנים הצעירים שריף עבדור-רחים, בראיינט ריבס ומייק ביבי, אך הגריזליס רשמו מאזן כולל של 27 ניצחונות בלבד לעומת 105 הפסדים. את עונת שוב פתחה ונקובר בצורה חלשה, וכשהגיעה למאזן שלילי 4–18 פוטר היל, ובמקומו מונה עוזרו ליונל הולינס.
בין השנים 2001–2003 שימש כעוזר מאמן בשארלוט/ניו אורלינס הורנטס, תחת פול סיילאס. בינואר 2004 מונה לעוזרו של לורנס פרנק, מאמנה הנכנס של ניו ג'רזי נטס.
לקראת עונת חזר לאמן את אורלנדו מג'יק, בה בלטו אז דווייט הווארד, גרנט היל, הידו טורקוגלו וג'מיר נלסון. בשתי עונותיו עם הקבוצה בקדנציה זו השיגה אורלנדו מאזן כולל של 76 ניצחונות ו-88 הפסדים, והשתתפה בסדרת פלייאוף אחת. בסיום עונת פוטר היל, ובמקומו מונה סטן ואן גנדי למאמן המג'יק.
בין השנים 2007–2009 חזר לשמש כעוזרו של לורנס פרנק בניו ג'רזי, ובין השנים 2009–2012 היה עוזרם של ג'ון קיוסטר ופרנק בדטרויט פיסטונס.
בריאן היל
ארנסט מסטמקר
ארנסט יואכים מסטמקר (בגרמנית: Ernst-Joachim Mestmäcker; נולד ב-25 בספטמבר 1926 בהמלין, גרמניה) הוא חוקר גרמני בתחום מדע המשפט.
קריירה.
מסטמקר קיבל את הדוקטורט שלו ב-1953 מאוניברסיטת גתה בפרנקפורט, ואת ההביליטציה שלו מאותה האוניברסיטה ב-1958. מ-1959 כיהן כפרופסור באוניברסיטת ג'ורג'טאון, אוניברסיטת חבל הסאר, אוניברסיטת מינסטר, אוניברסיטת בילפלד (שם גם היה הרקטור המייסד בין השנים 1967–1969) ואוניברסיטת המבורג. בשנים 1965, 1976 ו-2000 היה פרופסור חבר באוניברסיטת מישיגן. שימש כמנהל מכון פלאנק למשפט השוואתי ובינלאומי פרטי בהמבורג בין השנים 1979–1994. בין השנים 1960–2006 היה חבר הוועדה המדעית המייעצת למשרד הכלכלה והטכנולוגיה הגרמני.בין השנים 1960–1970 היה מסטמקר יועץ מיוחד של הקהילה הכלכלית האירופית לקירוב חוקים והגבלים עסקיים. מסטמקר הוא חבר בכיר באקדמיה למדעים בהמבורג. ב-1989 התקבל להיות חבר קבוע באקדמיה אירופיאה. היה עורך של הג'ורנל' '.
מחקר.
מחקרו של מסטמקר מתמקד בחוקים מסחריים של אירופה וגרמניה, בדגש על הגבלים עסקיים וזכויות יוצרים.
יואכים מסטמקר
יורי פוטסמן
יורי פוטסמן (באסטונית: Jüri Pootsmann; נולד ב-1 ביולי 1994) הוא זמר אסטוני, אשר ייצג את אסטוניה באירוויזיון 2016.
קריירה.
בפברואר 2015 זכה פוטסמן חלק בעונה השישית של "Eesti otsib superstaari", גרסה אסטונית של פופ איידול ששודרה ב-TV3. הוא זכה בתוכנית ב-31 במאי 2015 כאשר יצא סינגל הבכורה שלו "טורם". השיר הגיע לשיא כשהגיע למקום השביעי במצעד השירים המקומי. ב-15 בנובמבר 2015 הוא הוציא את הסינגל "Aga Siis", והגיע למקום הראשון במצעד השירים האסטוני. ב-20 בנובמבר 2015.
בשנת 2016 הוכרז פוטסמן כאחד המועמדים בבחירה הלאומית של אסטוניה, "Eesti Laul 2016", לתחרות האירוויזיון 2016. ב-20 בפברואר 2016 פוטסמן ביצע את שירו "Play" במהלך חצי הגמר השני של התוכנית באולפני הטלוויזיה האסטונית בטאלין, והעפיל לגמר. הגמר נערך ב-5 במרץ 2016, פוטסמן זכה בבחירה הארצית עם 32,394 קולות.
במהלך האירוויזיון עצמו אשר התקיים בסטוקהולם, שוודיה, אסטוניה הוגרלה לחצי הגמר הראשון אשר התקיים ב-10 במאי. פוטסמן לא העפיל לגמר וסיים במקום האחרון (ה-18), עם 24 נקודות בלבד. הייתה זו התוצאה הגרועה ביותר של אסטוניה אי פעם עד כה בתחרות. פוטסמן לא ייחס חשיבות רבה לתבוסה בתחרות.
ב-11 במרץ 2016, הוצג פוטסמן בסינגל "אני זוכר את", שהופק על ידי Cartoon. הסינגל הגיע לשיא במקום הראשון במצעד הפזמונים האסטוני.
פוטסמן הוכר כאמן השנה בטקס פרסי המוזיקה האסטונית לשנת 2016, כשהיה מועמד בחמש קטגוריות (אלבום פופ השנה, אמן השנה בקטגוריית גברים, אלבום הבכורה של השנה, שיר השנה הטוב ביותר, אלבום השנה).
מאז 2017 פוטסמן מגיש תוכנית בוקר של תחנת הרדיו MyHits.
חיים אישיים.
יורי פוטסמן, כמו רוב ילדי בית הספר באסטוניה, שר במקהלת בית ספר אך מעולם לא היה סולן. כילד צעיר, נימת קולו של יורי הייתה כה גבוהה עד שהוא נאלץ לשיר במקהלה יחד עם בנות ולא עם בנים. באופן אירוני, הטון הנוכחי שלו הוא כמו של בריטון.
הוא גילה את יכולותיו הווקאליות רק במהלך חילופי סטודנטים בדנמרק בה שהה שנה. בזכות שהות זו הוא דובר דנית.
בזמנו הפנוי אוהב פוטסמן לטייל לבד בטבע, במיוחד ביערות אסטוניה.