עקב גישתו הכנה והביקורת הגלויה שהוא העביר על מפקד הלופטוואפה, הרמן גרינג, בין השאר בעניין השימוש השגוי במטוסי סילון, הודח גאלאנד מתפקידו כגנרל זרוע מטוסי הקרב בינואר 1945, אך גרינג נענה לבקשתו לחזור ללחימה כמפקד טייסת מטוסי קרב סילוניים שהוא יוכל לבחור את טייסיה.
גאלאנד צירף אליו את אלופי ההפלות המובחרים ביותר של גרמניה, אך היחידה הספיקה להילחם, בהצלחה, פעמים מעטות בלבד לפני שנאלצה להיכנע ליחידת טנקים של בעלות הברית ב-3 במאי 1945, לא לפני שגאלאנד דאג לשריפת מטוסי הסילון כדי למנוע מהם ליפול לידי כוחות בעלות הברית.
לאחר המלחמה.
גאלאנד היה שבוי מלחמה של בעלות הברית עד שחרורו בשנת 1947. עבודתו הראשונה הייתה כמרצה על טקטיקה לטייסי חיל האוויר המלכותי. ב-1948 נסע גאלאנד לארגנטינה כיועץ לחיל האוויר הארגנטינאי. עם הוויתור הארגנטינאי על השאיפה לפתח תעשיית אוויר עצמאית, הוא חזר לגרמניה בשנת 1955 ובנה קריירה מצליחה כבעל חברה לייעוץ אווירי.
גאלאנד נשא לאישה את סילוויניאה פון דנהוף ב-12 בפברואר 1954 ולא נולדו להם ילדים. ב-10 בספטמבר 1963 התגרשו. באותו יום התחתן עם מזכירתו הנליס לאדווין ונולדו להם בן ובת. ב-10 בפברואר 1984 התחתן בשלישית עם היידי הורן, ונשאר איתה עד מותו.
הרמב&quot;ם ורציונליזם
וילם מנגלברך
וילם מנגלברך (בהולנדית: Willem Mengelberg; 28 במרץ 1871, אוטרכט, הולנד - 22 במרץ 1951, כור, שווייץ) היה מנצח הולנדי, מנצחה הראשי של תזמורת הקונצרטחבאו המלכותית משנת 1895 עד 1945.
ביוגרפיה.
בשנת 1902 פגש את גוסטב מאהלר והתיידד עמו; היה לו חלק חשוב בהבאת רוב יצירותיו של מאהלר להולנד והוא שביסס את מסורת מהלר רבת השנים בתזמורת הקונצרטחבאו המלכותית. מהלר ביקר בקביעות בהולנד להציג את יצירותיו לקהל ההולנדי. למעשה, הוא ערך חלק מן הסימפוניות שלו בהיותו בהולנד כדי שיישמעו טוב יותר באקוסטיקה של הקונצרטחבאו וייתכן שזו אחת הסיבות לכך, שאולם קונצרטים זה ותזמורתו מפורסמים במסורת מהלר שלהם.
עם זאת, חשיבותו של מנגלברך כמנצח איננה נובעת רק מפרשנויותיו למהלר. הוא הצטיין במיוחד בביצוע יצירותיו של ריכרד שטראוס, למשל, והקלטותיו לפואמה הסימפונית של שטראוס, "חיי גיבור", נחשבות עד היום, לדעת המבקרים, בין הטובות ביותר - אם לא המעולות בה"א הידיעה - שנעשו ליצירה זו בכל הזמנים. נוסף לכך הותיר אחריו הקלטות של סימפוניות מאת בטהובן וברהמס וכן פירוש שנוי מאוד במחלוקת אך מרתק למתאוס פסיון של באך.
שיתוף הפעולה של מנגלברך עם הכיבוש הנאצי בהולנד במהלך מלחמת העולם השנייה הביא לכך, שממשלת הולנד אסרה עליו לנצח במדינה זו בשנת 1945, וכן נשללו ממנו אותות הכבוד שלו ודרכונו. הוא פרש לגלות בשווייץ, שם נשאר עד מותו.
וילם מנגלברך היה דודם של המוזיקולוג והמלחין רודולף מנגלברך ושל המנצח, המלחין והמבקר קארל מנגלברך, שהוא אביו של פסנתרן האלתור והמלחין מישה מנגלברך.
חקר תאומים
הפלת מטוס סיביר אייר בשמי הים השחור
ניסויי מנגלה בתאומים
ניסויי מנגלה בתאומים היו מחקרי תאומים אכזריים, שערך יוזף מנגלה באושוויץ על דעת עצמו וללא הקשר למדע בתקופתו.
כאשר משתמשים במונח "מחקרי תאומים", מתכוונים בדרך כלל למחקר פסיכולוגי או מחקרים בתורשה. חריג לכלל זה הם ניסויים בתאומים שערך ד"ר יוזף מנגלה באושוויץ.
היסטוריה.
לצורך "מחקריו" בתאומים נעזר מנגלה בצוות של רופאים בעלי התמחויות שונות - בחלקם הגדול אסירים יהודים, ובבעלי מקצוע אחרים.
הורים מסרו את ילדיהם למנגלה, כי קיוו שילדיהם יזכו ליחס מיוחד ויגדלו סיכוייהם להינצל ממוות, שנועד לכל יהודי באשר הוא בגרמניה הנאצית. גם תאומים בוגרים ידעו שהם לכאורה מעוררים עניין מבחינה מדעית, והתנדבו להשתתף בניסויים בתקווה ליחס משופר. התאומים שהו במכלאות והותר להם להשתמש בבגדיהם האזרחיים.
במהלך "מחקריו" רצח מנגלה (לפי אחד מהאומדנים) כ-200 זוגות תאומים בגילאים שונים. וזאת בנוסף לנמוכי קומה ש"חקר" בנפרד, וניסויים רפואיים אחרים שערך. חלק מההמתות נעשו בתאום ששימש "קבוצת בקרה" כאשר אחיו מת כתוצאה מהניסוי, וזאת באמצעות הזרקת פנול דרך הצלעות ישירות ללבו. את זריקת ההמתה היה בחלק מהמקרים מבצע מנגלה בעצמו. לאחר ההמתה היה מבצע מנגלה נתיחה בגופות שני התאומים ומשווה אנטומית ביניהם. בין היתר עסק בהרעלת תאומים בחומרים שונים ומדד את הזמן שנדרש לרעל להמיתם. בנוסף, ניסה לשנות צבע עיניים באמצעות הזרקת כימיקלים לעיני ילדים או טפטוף על פני גלגל העין. גם הזריק חומרים לאשכיהם של הילדים.
מטרותיהם האמיתיות של "מחקרי" מנגלה ברובן אינן ידועות. לכאורה, מטרותיו הרשמיות של מנגלה ב"מחקר התאומים" שערך הייתה מציאת הסיבה הגנטית ללידת תאומים, מתוך הנחה שאם ימצא מהי הדרך בה נוצרים תאומים יוכלו ליזום לידות תאומים, וכך יוכלו להיוולד יותר גרמנים אריים.
על משמעותן של פעולותיו כותב לורנס רייט:
ניצולות השואה אווה מוזס קור ואחותה התאומה מרים מוזס צייגר, שהיו שתיהן קורבנות לניסויי מנגלה, ייסדו בשנת 1984 את "נצח תאומי אושוויץ" - ארגון שמטרתו לתמוך בניצולי אושוויץ עליהם נערכו ניסויים רפואיים בהיותם ילדים. הודות לארגון זה איתרה מוזס-קור 122 תאומי מנגלה נוספים.
ניסויי תאומים
דגל ויילס
דגל ויילס הוא הדרקון האדום (בוולשית: Y Ddraig Goch, אי דרייג קוך) אשר מתאר דרקון אדום פוסע על שדה לבן וירוק. כמו מטענים הרלדיים רבים, צורתו של הדרקון אינה מתוקננת וקיימות לו גרסאות רבות.
היסטוריה.
הדגל קיבל מעמד רשמי כדגל ויילס בשנת 1959, אך הדרקון האדום עצמו מקושר לוויילס כבר מאות בשנים ולעיתים נטען כי הדגל הוא הדגל הלאומי העתיק ביותר, אף על פי שמקורותיו אבדו בנבכי ההיסטוריה והפכו למיתוס. על פי אחת הסברות, הסמל הגיע לוויילס של ימינו על ידי הרומאים כדגלם של הפרשים הרומים, אשר בעצמו הושפע כנראה מסמלי הפרתים או הדסיאנים. הפסים הלבנים והירוקים שעל הדגל נוספו על ידי בית טיודור, שושלת ולשית אשר החזיקה בכס אנגליה משנת 1485 ועד 1603. לבן וירוק הם צבעי הכרישה, הצמח הלאומי של ויילס.
האזכורים הראשונים של הדרקון כסמל ויילס הם בהיסטוריה בריטונום אשר נכתב בשנת 830 לערך, אך הוא נחשב לדגל הקרב של המלך ארתור או מנהיג קלטי/רומי-בריטי עתיק אחר. הדרקון מוזכר עוד קודם לכן בשירה הוולשית ומקושר לקד'וולאדר אפ קדוולון (655–682).
אגדות רבות מזכירות את הדרקון הוולשי. המפורסמת ביותר משייכת אותו לנבואתו של הקוסם מירדין (מרלין) על קרב ארוך בין דרקון לבן לדרקון אדום. על פי הנבואה, הדרקון הלבן ישלוט בקרב אך יובס לבסוף בידי הדרקון האדום. ניצחון זה, יחד עם תפיסת השליטה על לואגר ("Lloegr") (בריטניה) מיוחס למאב דרוגאן (בן הנבואה, אשר יגרש את האנגלו-סקסונים מבריטניה וישיב את שלטון הקלטים) - נבואה המשויכת כיום לסכסוך בין הקלטים הבריטים (אשר הפכו במרוצה הזמן לוולשים) לפולשים הסקסונים במרוצת המאות החמישית והשישית לספירה.
שימוש.
ניתן לראות את הדגל מונף על בניין האספה הלאומית של ויילס בקארדיף ועל משרד ויילס בווייטהול, לונדון מדי יום.
דגלה של ויילס הוא דגל הלאום היחיד מבין ארבע האומות המרכיבות את הממלכה המאוחדת שאינו שותף בדגל האיחוד. זאת כיוון שוויילס סופחה לממלכה אנגליה על ידי אדוארד הראשון עוד בשנת 1282 ומאז חוקי ויילס 1542–1535 היא נחשבה חלק מממלכת אנגליה. לאחרונה הועלו הצעות שונות לכלול את סמל הדרקון האדום או את צלב דייוויד הקדוש בדגל האיחוד אך הן לא זכו להצלחה.
ויילס ובהוטן הן שתי המדינות היחידות בעולם כיום שעל דגלן מופיע דרקון. בעבר, דגל שושלת צ'ינג הסינית הכיל גם הוא דרקון.
המחלוקת.
בשנת 2007 ג'ורג' הארגראבס , יוצרה של המפלגה הנוצרית של ויילס, פתח במערכה במסגרת הבחירות לאספה הלאומית של ויילס, ואמר כי אם ייבחר לאספה, דגל הדרקון האדום יוחלף בדגל דייוויד הקדוש. הוא אמר גם כי הדרקון הוא "סמלו של השטן, המתואר בחזון יוחנן, פרק י"ב, ג'".
A Hard Day's Night (אלבום)
A Hard Day's Night (לילה של יום מפרך) הוא אלבומה השלישי של הלהקה הבריטית הביטלס, שיצא כפסקול הסרט A Hard Day's Night. הגרסה האמריקאית של האלבום יצא לאור בתאריך 26 ביוני 1964 על ידי חברת United Artists Records עם שוני בסדר השירים. לבסוף, הוחלף בגרסה הבריטית המקורית בעת יציאתו לאור על גבי קומפקט דיסק בתאריך 26 בפברואר 1987.
למרות התפתחות כישרון הלהקה בכתיבת שירים, האלבום נצמד לסגנון רוק אנד רול בסיסי וניכר בנגינה ומבנה השירים. זהו האלבום הראשון של הביטלס בו לא מופיעות גרסאות כיסוי לשירים ותיקים וכל החומר נכתב על ידי חברי הלהקה ויחיד שכל שיריו נכתבו על ידי פול מקרטני ו ג'ון לנון. האלבום מכיל כמה משיריהם המפורסמים ביותר כולל שיר הנושא (יחד עם אקורד הפתיחה המפורסם שלו) והשיר "Can't Buy Me Love" שהיו להיטים טראנס-אטלנטיים ללהקה. האלבום והסרט נועדו ליצור תדמית קלאסית של להקת החיפושיות שיצאו בזמן שיא הביטלמניה.
לפי מבקר המוזיקה ריצ'י אונטרברגר, לתפקידי גיטרת ה-12 מיתרים של ג'ורג' האריסון היו השפעה גדולה, הסרט עזר לשכנע את להקת הבירדס שבזמנו היו להקת פולק לצלול לתוך הרוק אנד רול, והחיפושיות (יחד עם בוב דילן) השפיעו רבות על התפשטות מוזיקת הפולק-רוק של שנת 1965. הצלחת החיפושיות גם עזרה בפתיחת השוק האמריקאי ללהקות בריטיות אחרות כמו הרולינג סטונז, להקת החיות ולהקת הקינקס והיוותה השראה ללהקות אמריקאיות צעירות כגון לאבינג ספונפול ואחרים לקחת את האתגר בכתיבת חומר מקורי שחייב המון לפול מקרטני וג'ון לנון.