הפיקוד הצבאי האמריקאי הוכה בהלם כאשר התברר שמטוסי קרב מיושנים שאפילו לא היו מסוגלים להגיע למהירות הקול, גרמו לאבדות למטוסי ה-F-105, מטוסי התקיפה המהירים והמתוחכמים ביותר שהיו אז ברשותו של חיל האוויר האמריקאי. כלקח מהמבצע שונתה דרך החשיבה על ניהול לוחמה אווירית ועל עיצוב כלי הטיס, שעד אז התמקדו בנשיאת נשק גרעיני מעל שמי אירופה וביירוט טילים. כתוצאה מכך, הפך המקדונל דאגלס F-4 פנטום להיות כלי הטיס העיקרי בעל העליונות האווירית הן של חיל האוויר והן של הצי לכל אורך המלחמה. ה-F-4E של חיל האוויר ציוד בפסי תימרון ובתותח פנימי, בעוד שהצי ביטל את ייצורו של מטוס קרב חדש ויקר, ה- F-111B לטובת מטוס שיהיה יעיל יותר בקרבות אוויר בהשוואה לפנטום. ניתוח תוצאות המערכה הוביל ליצירת תוכנית הכשרת טייסים חדשה, כמו הטופ גאן של הצי והרד פלאג של חיל האוויר, שהכניסו לשימוש מטוסי F-5 טייגר ו-A-4 סקייהוק לצורך הדמית האיום של מטוסי מיג תת-קוליים ועל-קוליים קטנים. ארצות הברית אף החלה גם לבנות דור חדש של מטוסי קרב שיוכלו ליישם באופן יעיל יותר את יכולת הראיה הישירה בקרבות האוויר. אף על פי שדור מטוסים זה לא הספיק להיכנס לשירות בתקופה בה נסוגה ארצות הברית מווייטנאם, הם הפכו להיות דומיננטיים בקרבות האוויר העתידיים, ושירתו ומשרתים אף במאה ה-21.
בלפריטיס
בְּלֶפָרִיטִיס היא דלקת עפעפיים נפוצה, לעיתים קרובות כרונית, הנגרמת כתוצאה מתפקוד לקוי של בלוטות שומן זעירות בעפעף. הדלקת מתבטאת בנפיחות, גרוד, כאב ואדמומיות של האזור המודלק. לעיתים קרובות המחלה מופיעה בקו הריסים.
לבלפריטיס מספר גורמים, היכולים לפעול יחדיו או לגרום למחלה בנפרד. השכיחים שבהם הם חסימה של בלוטות השומן, כך שחיידקים המתרבים בהן אינם מופרשים, זיהום חיידקי ואלרגיה. סביבה יבשה ועתירת אבק מחריפה את המצב, כמו גם הגיינה לא מספקת של העיניים.
גורם הזיהום עשוי להיות נגיפי (למשל נגיף ה-VZV שגורם לשלבקת חוגרת), פטרייתי (למשל פטריות מסוג "Malassezia" שגורמות לסבוריאה דרמטיטיס), חיידקי (למשל מסוג "Staphylococcus") או אף טפילי.
לעיתים בלפריטיס נרפאת ללא טיפול, בפרט עם הקפדה על הגיינת העין, אך ברוב המקרים הדלקת מחריפה, ולעיתים מלווה בהפרשה מוגלתית המטשטשת את הראייה או בנפיחות כה רבה בעפעף שהמצב מתדרדר עד עיוורון חלקי אם לא ננקט טיפול מתאים. למעט מקרים חמורים שהטיפול בהם מוזנח, לא נגרם נזק לטווח ארוך.
סימפטומים.
הסימנים הבאים עשויים להופיע:
סיבוכים ותוצאות.
בלפריטיס היא הגורם הנפוץ ביותר לעיניים יבשות.
במקרה שהדלקת אינה מטופלת בהקדם עשויה להיגרם צלקת בעפעף, זיהום ונפיחות משמעותית עד סגירה של העין, אדמומיות כרונית של גלגל העין, ואף דלקת בקרנית העין (קרטיטיס). במקרים חמורים עשויים להיווצר כיבים מכאיבים שמסרבים להרפא ועשויים לדמם.
טיפול.
בלפריטיס היא לעיתים קרובות כרונית וקשה לטיפול. נדיר שהמחלה נעלמת לבלי שוב, והתפרצויות חוזרות שכיחות מאד.
טיפול בחימום ולחיצה משיג תוצאות טובות בדרך כלל בהפגת הסימפטומים, אך אינו מונע התפרצויות חוזרות. מומלץ להניח גוף חם (למעשה ממליצים על ביצה שזה עתה בושלה, בשל משקלה, צורתה ויכולת ספיחת הנוזלים והשומנים של קליפת הביצה) עם ממחטת נייר תחתיה על העפעף למשך רבע שעה לפחות, פעמיים או שלוש פעמים ביום עד להעלמות הנפיחות. במקרה של בלפריטיס בשני העפעפיים בכל עין, הטיפול גוזל זמן רב, עד שלוש שעות מדי יום. טיפול זה ממריץ את זרימת הדם בעפעפיים, מרכך את הפקק השומני החוסם את בלוטות השומן, סוחט את הזיהום שנשטף בפעולה הטבעית של הדמעות ולמעשה מסייע למנגנון הטבעי של הגוף לטיפול בדלקת לפעול את פעולתו כראוי.
מומלץ לנקות את גלגל העין באופן סדיר, ובפרט תחת העפעפיים. שיגרת ניקיון זו, על אף שהיא תובענית, עשויה למנוע התפרצויות חוזרות. יש ליטול ידיים במים ובסבון טרם הניקוי. על הניקוי להתבצע עם שמפו עדין (כגון שמפו אלדמע לתינוקות) שמדולל במים חמימים, אך לא חמים ממש, ולשטוף בתמיסה זו את גלגל העין, כולל הרמת העפעפיים ושטיפה תחתם.
טיפול באנטיביוטיקה תחת העפעף עשוי להקל על הסימפטומים בחלק מהמקרים, אך לא בכולם, וכך גם טיפול בקורטיקו-סטרואידים.
טיפול בדמעות מלאכותיות, הניתנות ללא מרשם, מקל על היובש בעיניים.
במקרה של בלפריטיס בשל טפיל מסוג דמודקס, ניתן לטפל על ידי שמן עץ התה. יש להשתמש בתכשיר המיועד ספציפית לטיפול בעין.
במקרה של כיב במצב חמור ייתכן ניתוח שבו מוסרות בלוטות השומן הנגועות. הניתוח אינו מונע התפרצויות חוזרות.
ראו גם.
שעורה (דלקת)
יוסף ג'ו נוביק
קוט-ד'ארמור
קוט-ד'ארמור (בצרפתית: Côtes-d'Armor) הוא מחוז בחבל ברטאן שבצפון-מערב צרפת. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2010, מתגוררים במחוז 591,641 תושבים. בעבר נקרא מחוז זה קוט-דו-נור.
היסטוריה.
"קוט-דו-נור" הייתה אחת מ-83 המחוזות המקוריים שנוצרו ב-4 במרץ 1790 במהלך המהפכה הצרפתית. מחוז זה נוצר מתוך חלק מפרובינציית ברטאן. בשנת 1990 שונה שמו של המחוז ל"קוט-ד'ארמור" ("Côtes" בצרפתית משמעותו 'חוף' ו-"Ar mor" בברטונית משמעותו 'הים').
מיקומו של המחוז הנוכחי תואם את מיקומו של המחוז ההיסטורי בשם טריגור ממחוזות צרפת של לפני המהפכה.
גאוגרפיה.
שטחו של המחוז הוא 6,878 קמ"ר. מחוז קוט-ד'ארמור הוא אחד מארבעה המחוזות בחבל ברטאן והוא מוקף במחוזות פיניסטר ממערב, מורביאן מדרום ואיל ווילן ממזרח. מצפון למחוז נמצאת תעלת למאנש. הקומונה המאוכלסת ביותר במחוז היא סן-בריו.
מסטרס וג'ונסון
הר מגידו (סרט)
269לייף
פסיפיק סאות'ווסט איירליינס
פסיפיק סאות'ווסט איירליינס (בראשי תיבות: PSA) הייתה חברת תעופה אמריקאית שהתבססה בסן דייגו שבקליפורניה, אשר פעלה משנת 1949 עד 1988. הייתה זו חברת התעופה הזולה הראשונה בארצות הברית. בחברת PSA קראו לחברה "החברה החברותית בעולם" וחיוך היה מצויר על חרטומי מטוסי החברה שכונו הציפורים המחייכות. בעיתונות היא כונתה "נושאת הדגל הבלתי רשמית של מדינת קליפורניה במשך כמעט 40 שנים". זו הייתה אחת מארבע החברות שהתאחדו לתוך US איירווייז המחודשת, שהתמזגה לתוך חברה אמריקן איירליינס בשנת 2014. US איירווייז השתמשה בשם PSA שהחליף את שמה של חברת הבת שלה ג'טסטרים אינטרנשיונל איירליינז כדי לשמר את המותג.
בשנת 2005 נצבע אחד ממטוסי US איירוויז, מסוג איירבוס A319 בצבעי PSA הקלאסיים למזכרת כחלק מפרויקט מורשת לצביעת 4 מטוסים בצבעי החברות מהן הורכב האיחוד.
תאונות ותקריות.
חטיפות.
היו מספר ניסיונות חטיפה כושלים ללא נפגעים. להלן 3 המקרים החמורים ביותר:
יעדים.
לפני המיזוג לתוך חברת US איירווייז החברה הפעילה טיסות ל-31 יעדים. על פי המידע הקיים, הטיסה הפעילה טיסות ל-38 יעדים לפחות, לאורך שנות קיומה. החברה הפעילה טיסות קצרות ליעדים רבים בתוך מדינת קליפורניה, טיסות בתוך ארצות הברית למדינות: איידהו, אריזונה, וושינגטון, יוטה, נבדה, ניו מקסיקו וקולורדו וטיסות בינלאומיות ל-3 יעדים במקסיקו.
צי בעת המיזוג.
לפני המיזוג עם לתוך US איירווייז חברת התעופה הפעילה צי של 74 מטוסים. כמו כן, לאורך שנותיה החזיקה החברה בצי של 33 כלי טיס למטרות אימון שכלל בסך הכל 31 מטוסים אזרחיים קלים ו2 מסוקים קטנים.
זהו הצי שפעל ברשות החברה עד לשנת 1988:
צי היסטורי.
זהו הצי ההיסטורי הכולל שפעל לאורך כל שנות קיומה של החברה של החברה:
איחוד המכס הגרמני
איחוד המכס הגרמני ("צולפריין" בגרמנית: Deutscher Zollverein) היה התאגדות של מדינות גרמניות עצמאיות במאה ה-19 ליצירת שוק משותף ותחום סחר חופשי. איחוד המכס הטיל מכס חיצוני על יבוא אל האיחוד וביטל את כל המכסים הפנימיים בתוכו. ההסכמים להקמת איחוד המכס הגרמני נחתמו במהלך שנת 1833 והאיחוד הופעל רשמית ביום 1.1.1834. איחוד המכס הוקם ופעל בהנהגת פרוסיה. האימפריה האוסטרית (שהפכה ב-1867 להיות האימפריה האוסטרו-הונגרית) לא הצטרפה לאיחוד המכס הגרמני במשך כל שנות קיומו. הצטרפות מדינות לאיחוד המכס נעשתה ללא כפייה. בשנים שלאחר הקמתו התרחב איחוד המכס הגרמני. ב-1867, לאחר ניצחון פרוסיה על אוסטריה, כלל איחוד המכס כמעט את כל המדינות שהתאחדו אחר כך מדינית בתחילת 1871 והקימו את הקיסרות הגרמנית בראשות מלך פרוסיה. שאר המדינות הגרמניות הצטרפו לאיחוד המכס בשנים שלאחר הקמת הקיסרות. איחוד המכס תרם תרומה משמעותית להתפתחות הכלכלית של מדינות גרמניה והיה גורם מסייע לאיחוד המדיני של גרמניה בראשות פרוסיה וללא אוסטרו-הונגריה. איחוד המכס הגרמני היה המקרה הראשון בהיסטוריה (והיחיד עד הקמת האיחוד האירופי הנוכחי) בו מדינות עצמאיות הסכימו להתאחד איחוד כלכלי מלא מבלי להתאחד איחוד מדיני.
רקע.