עצמותיו של ההיפופוטם התגלו בעיקר בנהרות מים מתוקים ובאגמים של מערב מדגסקר דבר המצביע על אורח חיים אמפיבי המותאם למערכות אקולוגיות מימיות דומה מאוד לזה של ההיפופוטם המצוי המודרני החי באפריקה. על פי הגולגולת, העיניים של מין זה היו ממוקמות גבוה למדי באזור הראש על מנת להקל עליו לראות כאשר הוא מוציא חלק קטן מראשו מחוץ למים. הגולגולת דמתה גם בדברים נוספים להיפופוטם המצוי ונראה שבהתחשב בפתיחת הלוע ומבנה השיניים הוא ניזון על דשא רענן כקרובו, אך צוין שיש אצלו דו-צורתיות זוויגית בולטת יותר מאשר המין האפריקני.
המין נכחד יחד עם קרוביו לפני כ-1,000 שנים כשרוב הראיות מצביעות על ציד והכחדה בידי האדם.
המחשב של פסקל
המחשב של פסקל היה מחשב מכני דיגיטלי שהומצא על ידי בליז פסקל בתחילת המאה ה-17. הוא נקרא בתחילה המכונה האריתמטית ומאוחר יותר כונה הפסקלין. פסקל פיתח את מכונת החישוב שלו כדי לסייע לאביו, שהיה גובה מסים ברואן, בביצוע החישובים הרבים שנלוו לעבודתו. המכונה של פסקל יכלה לחבר ולחסר שני מספרים ישירות.
פסקל היה הראשון לאמץ את השימוש בגלגלי שיניים לצורך ביצוע חישוב מכני, כמו גם הראשון לאמץ את השימוש בגלגלי שיניים מסוג lantern gear, בהם נעשה שימוש בשעוני צריח ובגלגלי מים. המחשב של פסקל היה מוצלח במיוחד בתכנון של מנגנון העברת האחדות (tens carry machanism) שלו. מקוריותו של פסקל באה לידי ביטוי במיוחד בהמצאת הרכיב המרכזי של המכונה, מעין מנוף קטן שהוא עצמו כינה sautoir, אשר היה אחראי על "זכירת" והעברת אחדות מספרה לספרה הבאה כל אימת שספרה מסוימת עולה בערכה מ-9 ל-10. רכיב זה אפשר לממש את פונקציית ההוספה האוטומטית, שהיא הבסיס לפעולת מכונות חישוב מכניות מתקדמות יותר (שיכולות לבצע פעולות מתמטיות מורכבות יותר).
היסטוריה.
מחשבים שקדמו למחשב של פסקל.
אמצעי עזר לחישוב
החשבונייה (בלעז: abacus), שקרוב לוודאי הומצאה באזור שומר בין השנים 2700 ל-2300 לפנה"ס, היא אמצעי חישובי קדום שהומצא על ידי בני האדם. בעוד אין לה חלקים אוטומטיים נעים או גלגלי שיניים, התנועה של החרוזים על המוטות המקובעים מספקת דרך יעילה לביצוע כל ארבע פעולות החשבון.
מחשבים אנלוגיים, בובות מכניות
רשימה קצרה של מחשבים שקדמו למחשב המכני הדיגיטלי חייבת לכלול את מנגנון אנטיקיתרה היווני המתוארך לסביבות שנת 100 לפנה"ס, פלא טכנולוגי המבוסס על מנגנון גלגלי שיניים ייחודי ומחוץ לזמן ולמקום בו נבנה; רמתו הטכנולוגית עלתה לאין שיעור על התקופה והמקום אליהם הוא משויך. רק כעבור מילניום הופיעו מנגנונים שרמתם הטכנולוגית יכולה להתחרות בזו של מנגנון זה, בדמותם של שעונים מכניים גדולים ואצטרולבים מבוססי גלגלי שיניים. המכונות הללו היו כולן מורכבות מגלגלים משוננים המקושרים באמצעות סוגים מסוימים של מנגנונים הקושרים ביניהם. הם שייכים לקבוצה של מחשבים אנלוגיים מכניים, אשר, מרגע שהמצב ההתחלתי שלהם הוגדר (נתוני ההתחלה), פעלו ללא התערבות חיצונית אלא רק על ידי הפעולה הרציפה והחוזרת של האקטואטורים שלהם (שיכלו להיות ידית כננת, נפילתן העצמית של משקולות, סיבוב גלגל ועוד).
ניתן לראות גם מספר אמצעי מדידה ובובות מכניות כמכשירים שהקדימו את מכונת החישוב של פסקל. מד דרך (odometer), מכשיר למדידת מרחקים, תואר לראשונה בסביבות שנת 25 לפנה"ס על ידי המהנדס הרומי ויטרוביוס בכרך העשירי של ספרו על אודות האדריכלות. הוא הורכב מסדרה של גלגלי שיניים גדולים וקטנים לסירוגין (כל גלגל קטן הורכב על הציר של גלגל גדול, ונשק לגלגל גדול נוסף אליו הוא תימסר את תנועת הסיבוב), כך שיחס ההקטנה (Gear ratio) עלה בצורה גאומטרית, וזאת כדי לאפשר למכשיר למדוד מרחקים גדולים מבלי לחרוג מיכולת המדידה שלו. הגלגל הראשון בשרשרת היה בדרך כלל אחד מגלגלי המרכבה, והמכשיר ציין בדרך כלל את המרחק שעבר בעזרת נפילת כדור בכל מיל רומי שהמרכבה עברה.
טקסט סיני מן המאה ה-3 לאחר הספירה מתאר מרכבה המצוידת במנגנון גלגלי שיניים שהפעיל שתי דמויות מעץ. אחת מהן הקישה בתוף כעבור חלוף מרחק לי סיני אחד, בעוד האחרת הקישה בתוף כל מרחק של עשרה לי שחלף.
במאה ה-13, הכמרים אלברטוס מגנוס ורוג'ר בייקון בנו ראשים מדברים, מעין בובות מכניות שיכלו להפיק מספר מוגבל של קולות.
איש האשכולות האיטלקי לאונרדו דה וינצ'י שרטט אודומטר (מד דרך) בשנת 1519.
ב-1525, איש המלאכה הצרפתי ז'אן פרנל בנה את הפדומטר הראשון. הוא עוצב בצורה של שעון והיה בעל ארבע חוגות (אחדות, עשרות, מאות ואלפים) המקושרות על ידי מנגנון מסוים.
ב-1623 ו-1624, וילהלם שיקארד, בשני מכתבים שהוא שלח לקפלר, דיווח על התכנון והבנייה שלו של מכונת חישוב שכינה arithmeticum organum ("מכשיר אריתמטי") שהמציא. הוא גם כינה אותה "שעון מחשב" בהערה שכתב לאמן אשר בידו הפקיד את בניית המכונה. ההערות של שיקארד לא מספקות פרטים מלאים על המנגנון של המכונה, ומחקרים שנערכו הראו שקרוב לוודאי שלמכשיר היו מגבלות על האפקטיביות של הפעולה שלו. תכנונים אחרים למכונת חישוב שהופיעו במאה ה-17 כוללים את מכונת החישוב השונה מאוד של פסקל (והיא זו שהערך עוסק בה), שבאופנים מסוימים הייתה עדיפה על מכונת החישוב של שיקארד (אם כי באופנים אחרים היא שאפתנית פחות).
המחשב של פסקל; הישגיו.
פסקל החל לעבוד על מכונת החישוב שלו ב-1642, כשהוא היה בן 19. הוא סייע לאביו שלו, שעבד כגובה מיסים, וחיפש למצוא דרך להפיק מכשיר שיוכל להקל על מלאכת החישוב הרבה שבעבודתו. פסקל קיבל פריבילגיה מלכותית ב-1649 שהקנתה לו זכות בלעדית לבנות ולמכור מכונות חישוב בצרפת. ב-1654 הוא כבר מכר עשרים מכונות, אבל העלות והמורכבות של מכונות הפסקלין היוו מחסום למכירות הלאה וייצור המכונה הופסק בשנה זו. בערך בתקופה זו פסקל זנח את עיסוקיו המדעיים והחל להקדיש את כל כולו לעיסוק בדת ופילוסופיה, מה שנתן לנו את יצירותיו "המכתבים הפרובינציאליים" ו-"הגיגים".
מלבד היותה מכונת החישוב הראשונה שנודעה בציבור בתקופתו של פסקל, הפסקלין הייתה גם:
ממשק המשתמש - מכונה.
הפעלת המכונה.
למחשב של פסקל היו גלגלי חוגות מתכתיים מחושרים, כשהספרות 0 עד 9 מוצגות מסביב להיקף של כל גלגל. כדי להזין ספרה, המשתמש הציב סימניה (מעין מוט סימון קטן) במרווח המתאים לספרה, וסובב את החוגה עד אשר עצירה מתכתית בתחתית הושגה, בדומה לאופן בו משתמשים בחוגת טלפון מעגלית. פעולה זו הציגה את הספרה שהוזנה בחלון שבחלק העליון של המחשב. לאחר מכן, המשתמש פשוט הזין את המספר השני שצריך להיות מחובר, ובכך גרם לסכום של שני המספרים להיות מוצג באקומולטור.
כיוון שניתן היה לסובב את גלגלי השיניים רק בכיוון אחד, לא ניתן היה לסכום באופן ישיר מספרים שליליים. כדי לחסר מספר אחד מאחר, יש לעשות שימוש בשיטת המשלים ל-9 (nine's complement method). ההבדל היחיד בין הוספה והחסרה הוא הדרך בה התוצאה נקראת (תוצאה ישירה מול תוצאה משלימה; כל חלון פלט מציג זוג ספרות שמסתכמות יחד ל-9) והדרך בה המספר הראשון מוזן (מספר ישיר לעומת משלים).
גלגל הקלט.
בעבור מספר בבסיס עשרוני, החלק שמקיף את גלגל הקלט ממוספר בספרות מ-0 עד 9. הספרות מסודרות מסביב להיקף הגלגל בסדר יורד כאשר מתקדמים בכיוון השעון מצדו השמאלי של מעצור הגלגל לצדו הימני של המעצור. כדי להוסיף 5, יש להוסיף אמצעי סימון קטן בין החישורים המתאימים לספרה 5, ולסובב את הגלגל בכיוון השעון כל הדרך עד למעצור. המספר שיופיע בתצוגת הפלט יגדל ב-5, ואם, פעולת העברת עשירייה תתרחש, המספר שבחלון שמשמאלו יגדל ב-1. כדי להוסיף 50, יש להשתמש בגלגל הקלט של ספרת העשרות (חוגה שנייה מימין במכונה עשרונית), כדי להוסיף 500, יש להשתמש בגלגל המאות, וכו'.
סימונים על שני חישורים סמוכים.
על כל הגלגלים של המכונות ששרדו, מלבד אלה של ה-machine tardive, שני חישורים סמוכים הם מסומנים; הסימונים הללו שונים ממכונה למכונה. בגלגל שתמונתו מופיעה משמאל, הסימונים הללו הם חורים בחישורים, בעוד שאחרים הם פשוט נקודות או קווים שנצבעו על החישורים המתאימים.
הסימונים האלה משמשים כדי להציב את גלילי הפלט על ערכם המקסימלי, כך שהמכונה תהיה מוכנה לאיפוס. כדי לאפס את המכונה, המפעיל צריך לשים סימנייה בין שני החישורים המסומנים ולסובב את הגלגל כל הדרך עד למעצור. כדי לסמן את החישורים המתאימים במהלך ייצור המכונה, יש לסובב את גלגל הקלט כך שהמספר הגבה ביותר יופיע על גליל הפלט וברגע זה לסמן את החישורים שמימינו ושמאלו של המעצור.
גלגל פנימי של ספרות משלימות.
בארבעה מבין המכונות ששרדו גלגלי הקלט מכילים בנוסף לספרות החיצוניות גם מעגל פנימי יותר של ספרות משלימות שלהן, שמשמש כדי להזין את האופרנד הראשון בפעולת חיסור. אלו כתובות קרוב למרכז של כל גלגל קלט, ומסתובבות ביחד איתו. במכונה עשרונית, הספרות 0 עד 9 מסודרות על המעגל הפנימי בסדר עולה כשהולכים בכיוון השעון (בסדר הפוך מזה של הספרות החיצוניות), כשכל ספרה כתובה בין שני חישורים. הגלגל הפנימי של הספרות המשלימות, משמש כדי לקבוע את המספר המשלים לאופרנד הראשון בתהליך חיסור מבלי לדרוש "מאמץ" שכלי מהמפעיל (להסבר ראה המשך הערך).
המבנה הפנימי של המכונה.
כיווץ שעון צריח.