בטווח הרחוק יותר, הוקון שאף לכרות ברית עם אלפונסו העשירי, מלך קסטיליה, שהיה מועמד פוטנציאלי לתפקיד קיסר האימפריה הרומית הקדושה, בעיקר בשל העובדה שקשר זה היה ערובה לנתיבי אספקת דגנים חדשים לאור עליית המחירים באנגליה וככל הנראה אפשר גישה לתבואה מהאזור הבלטי באמצעות השליטה הנורווגית על ליבק. בתמורה שאף אלפונסו להרחיב את תחומי השפעתו בצפון אירופה, וכן להשיג סיוע של הצי הנורווגי למערכה או למסע הצלב שהוא הציע לערוך במרוקו. הוקון יכול היה כך גם להגשים את שבועתו כלפי האפיפיור להשתתף במסע צלב, למרות שהוא ככל הנראה לא התכוון לקיים את שבועתו זו. הוא שלח משלחת דיפלומטית לקסטיליה ב-1255 והשגריר של קסטיליה שהתלווה למשלחת בשובה לנורווגיה הציע למסד "קשרי ידידות אמיצים" עם הוקון. לבקשתו של אלפונסו, נתן הוקון את הסכמתו לכך שבתו כריסטינה תוכל לצאת לקסטיליה ולשאת את אחד מאחיו של אלפונסו. מותה של כריסטינה לאחר ארבע שנות נישואים חשוכי ילדים, ציינה את קיצה של הברית קצרת הימים בין שתי הממלכות והתוכניות למסע הצלב נגדעו באיבם.
המסע לסקוטלנד ומותו.
הוקון ניהל מדיניות חוץ תקיפה לחיזוק הקשרים של נורווגיה במערב. מדיניותו נסמכה על ידידות ועל יחסי סחר עם מלך אנגליה. הסכמי הסחר הראשונים שידוע עליהם נחתמו בין אנגליה לבין נורווגיה בין השנים 1217 – 1223 (הסכמי הסחר הראשונים של אנגליה היו עם נורווגיה) והידידות עם הנרי השלישי, מלך אנגליה הייתה אבן היסוד במדיניות החוץ של הוקון. בשל העובדה שהם הוכתרו כמלכים בערך באותה תקופה, כתב הוקון להנרי ב-1224 שהוא מקווה שהם יוכלו לשמור על ידידותם כפי שהייתה בין אבותיהם. הוקון שאף להגן על הריבונות הנורווגית על האיים במערב, קרי, האיים ההברידיים, האי מאן, איי שטלנד, אורקני ואיי פארו. יותר מכך, ב-1261 הסכימה הקהילה הנורדית בגרינלנד להיות כפופה למלך הנורווגי וב-1262 הצליח הוקון להשיג את אחת משאיפותיו משכבר הימים ולשלב את איסלנד בממלכתו על ידי הפקת תועלת מהסכסוכים הפנימיים באי לטובתו. תלותם בסחר הימי הנורווגי, וכפיפותם לארכיבישופות של נידארוס, היו הסיבות העיקריות שאפשרו להוקון לטעון לריבונותו על האיים. עם תום תקופת מלכותו של הוקון, הייתה הממלכה הנורווגית בשיא התפשטותה אי פעם.
שלטונה של נורווגיה על איי פארו ועל איי שטלנד היה חזק עקב חשיבותה של ברגן כמרכז סחר, בעוד שלאורקני, האיים ההברידיים והאי מאן היו קשרים טבעיים יותר עם סקוטלנד. למרות שמבחינה מסורתית היו לנורווגיה קשרים עם קהילת המתיישבים הנורדים בצפון סקוטלנד, השליטים הסקוטים עמדו בהדרגה על זכותם לריבונות על כל חלקי היבשה הסקוטית. הוקון השיג באותה עת שליטה חזקה יותר על האיים ההברידיים ועל האי מאן בהשוואה לכל מלך נורווגי מאז ימיו של מגנוס השלישי. כחלק ממהלך חדש טען אלכסנדר השני, מלך סקוטלנד על זכותו על האיים ההברידיים והוא שאף לרכוש את האיים מידי נורווגיה, אך הוקון דחה את ההצעות בתוקף. לאחר מותו של אלכסנדר השני, מלך אחריו בנו, אלכסנדר השלישי, ומדיניותו בסוגיה עלתה מדרגה כאשר הוא שיגר משלחת דיפלומטים ב-1261 לנורווגיה וזמן קצר לאחר מכן תקף את האיים ההברידיים.
ב-1263 גרם העימות בין סקוטלנד לנורווגיה על האיים ההברידיים להוקון לשגר משלחת לאיים. כאשר נודע לו שהאצילים הסקוטים פלשו לאיים שנה קודם לכן ושאלכסנדר השלישי תכנן לכבוש אותם, יצא הוקון בראש צי מגויס של 120 ממיטב ספינותיו. הצי הפליג בברגן ביולי והגיע לשטלנד ולאורקני באוגוסט, שם הצטרפו אליהם ראשי השבטים מהאיים ההברידיים ומהאי מאן. בעקבות נחיתת הנורווגים על אדמת סקוטלנד החל משא ומתן עם אלכסנדר, אך הוא הוארך בכוונה על ידי הסקוטים. לאחר המתנה שהתמשכה עד ספטמבר או אוקטובר, שנגרמה עקב מזג אוויר שגרם לצי של הוקון לקשיים, אירעה התנגשות בין כוח נורווגי קטן לבין כוח סקוטי בקרב לרגס. למרות שהשפעתו של הקרב הייתה מוגבלת ולא מכרעת, נסוג הוקון לאורקני כדי להעביר שם את החורף. משלחת של מלכים אירים הזמינה את הוקון לסייע להם בטיהור אירלנד ממתיישבים אנגלים ושייקח על עצמו את תפקיד המלך העליון של אירלנד, אך הוקון סירב להצעה.
הוקון בילה את החורף בארמון הבישוף בקירקוול שבאורקני ורקם תוכניות לחידוש המערכה הצבאית בשנה שלאחר מכן. במהלך שהותו בקירקוול הוא נפל למשכב ומת בשעות הבוקר המוקדמות של ה-16 בדצמבר 1263. הוקון הרביעי נקבר בקתדרלת מגנוס הקדוש שבקירקוול למשך החורף וכאשר הגיע האביב, הוצאה גופתו מקברה והועברה לנורווגיה, שם הוא נטמן בקתדרלה הישנה של ברגן. ב-1531 נהרסה הקתדרלה על ידי הדנים בהקשר לרפורמציה הפרוטסטנטית ועקב כך נהרסו קבריהם של הוקון ושל מלכים נורווגים אחרים.
מורשתו.
ההיסטוריונים הנורווגים חלוקים בדעותיהם על תקופת מלכותו של הוקון הרביעי. במאה ה-19, תיאר ההיסטוריון הנורווגי, פטר אנדריאס מונק, את הוקון כשליט אדיר, כמעט מושלם, תיאור שהשפיע על הנריק איבסן במחזהו "הטוענים לכתר" משנת 1863. בראשית המאה ה-20, הביע המשורר הנס א. קינק דעה מנוגדת וראה את הוקון כמלך חסר חשיבות שהיה כפוף לכוחות שמחוץ לשליטתו, דעה שהשפיעה על היסטוריונים כמו הלבדן קוט ואדוורד בול האב. לעיתים קרובות נעשו השוואות בין הוקון לבין סקול ברודסון וההיסטוריונים נקטו עמדה בעימות עתיק היומין בין השניים. בעוד שמונק ראה את סקול כבוגד בזכותו הטבעית של המלך הנורווגי, קוט ראה אותו כדמות הרואית. באופן בסיסי יותר, שיבח קינק את סקול כמי שייצג את התרבות הנורדית המקורית שדעכה וראה בהוקון כמי שהטמיע בנורווגיה תרבויות זרות. החל משנות השישים של המאה ה-20, השמיעו היסטוריונים כמו נרבה ביורגו, פר סווס אנדרסון, קנוט האלה, סוון האגה וקארה לונדן, דעות מלומדות מנוגדות לדעתו של קוט. על פי סבר באגה, נוטים ההיסטוריונים המודרניים לצדד בהשקפתו של קוט כאשר הדברים אמורים בתיאור המרד של סקול כניסיון הנואש האחרון לבלום את דרכו של הוקון לעלייה לשלטון, אך הם מצדדים בהערכה הכללית של מונק של שני האישים.
קנוט האלה מפרש את הכתוב בסאגה על פיה נוצר הרושם שסקול היה לוחם ופוליטיקאי מיומן, בעוד שחלקו בגרימת הסכסוך עם הוקון מעורפל באופן מכוון. מצד שני, האלה מציין שתומכיו של הוקון הערימו על סקול בקלות יחסית בשנים שלאחר 1217 וכך ניתן להבחין ביכולותיו המוגבלות. בשעה שהוא לא מצייר תמונה ברורה של הוקון, האלה טוען שהוקון למד לשלוט במשחק הפוליטי בשנותיו הראשונות. הוא רואה את הוקון כשליט עצמאי ובעל רצון שהוא מייחס לו "אחריות אישית משמעותית" לצעדי המדינות שננקטו במהלך תקופת מלכותו, בעיקר הפיוס הפנימי, ההתקרבות אל התרבות האירופאית ומדיניות החוץ התוקפנית.
משפחה.
להוקון הרביעי נולדו שני ילדים בלתי חוקיים מפילגשו קנגה הצעירה (שהיא היחידה מכולן הידועה בשמה), לפני 1225:
הוקון נשא לאישה את מרגרטה, בתו של יריבו סקול ברודסון ב-25 במאי 1225. ילדיהם היו:
הקמע האולימפי.
במשחקי החורף האולימפיים בלילהאמר ב-1994 שימשו דמויותיהם של "הוקון וכריסטינה" כקמע של המשחקים. הוקון נקרא על שמו של הוקון הרביעי וכריסטינה נקראה על שמה של בתו של המלך סבר.
מדינה לא מוכרת
מדינה חסרת הכרה
לאנדרוס
ליאנדרוס
מצעד שירי הקאנטרי
Hot Country Songs (בתרגום חופשי לעברית: שירי הקאנטרי הלוהטים), הוא מצעד פזמונים שבועי של שירי קאנטרי שמופק על ידי מגזין הבילבורד והוא מתפרסם באופן רשמי מדי יום שבת באתר המגזין. דרוג המצעד מבוסס על נתוני השמעות ברדיו ועל נתוני מכירות. המצעד מתקיים מאז שנות ה-40 של המאה ה-20.
דירוג השירים.
מצעד ההוט קאנטרי סונגז פורסם לראשונה בינואר 1944. המצעד מדרג את שירי הקאנטרי הפופולריים ביותר מכמה בחינות:
מצעדי סוף שנה.
מגזין הבילבורד מפרסם בסוף כל שנה דירוג המסכם את דירוגי השירים במצעד ההוט קאנטרי סונגז במהלך השנה. החישוב מתבצע על השירים שדורגו מתחילת דצמבר ועד לסוף נובמבר של השנה הבאה. במצעד סוף השנה של 2015, דורג שירו של , "Take Your Time" במקום הראשון.
70 שנים למצעד.
בינואר 2014, בהיערך 70 שנים למצעד הוט קאנטרי סונגז, ערך צוות מגזין הבילבורד מצעד של 70 שירי הקאנטרי הטובים ביותר לשנים 1989 עד 2014.
במקום הראשון במצעד, דורג שירם של להקת , "Cruise".
שיאים.
שירים עם הכי הרבה שבועות בצמרת המצעד.
אלו הם השירים שדורגו במקום הראשון במצעד במשך 16 שבועות או יותר.
אמנים עם הכי הרבה שבועות בצמרת המצעד.
רשימת אמנים לפי מספר השבועות המצטבר בהם דורגו בצמרת המצעד, עם לפחות 50 שבועות בצמרת, נכון ל-25 בדצמבר 2019.
מארק מקקוי
מארק אנתוני מקקוי (באנגלית: Mark Anthony McKoy; נולד ב-10 בדצמבר 1961) הוא אתלט קנדי ואוסטרי בעבר, אלוף אולימפי (ברצלונה 1992), אלוף עולם באולם (טורונטו 1993) ופעמיים ברציפות אלוף חבר העמים (בריזביין 1982 ואדינבורו 1986), שיאן קנדה (נוכחי, 2017) ושיאן אוסטריה (נוכחי, 2017) בריצת 110 מטר משוכות ושיאן העולם בריצת 50 מטר משוכות (נוכחי, 2017).
ביוגרפיה.
מקקוי נולד בג'ורג'טאון, גיאנה. הוא גדל באנגליה ועבר עם משפחתו בגיל ההתבגרות לקנדה. הוא התאמן בהדרכתו של צ'רלי פרנסיס, מאמנו של בן ג'ונסון. מקקוי הודה שהשתמש בסמים וקיבל השעיה של שנתיים בגלל אימרוץ ועבר להתאמן באוסטריה, בשנת 1994 קיבל אזרחות אוסטרית.
אלוף משחקי חבר העמים.
במשחקי חבר העמים שנערכו בבריזביין, אוסטרליה בשנת 1982 זכה מקקוי בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 13.37 שניות ובמדליית כסף, בריצת שליחים 4x100 מטר.