יוטיוב החלה את דרכה בתחום השותפויות השיווקיות והפרסומיות ביוני 2006, אז חַבְרָה לרשת הטלוויזיה "NBC". במרץ 2007, חתמה יוטיוב על עסקה עם תאגיד השידור הבריטי "BBC", במסגרתהּ הוקדשו באתר שלושה ערוצים- המשדרים תכנים המופקים בתאגיד זה והשייכים לו. ערוץ אחד באתר הוגדר למטרת שידור של תוכני חדשות ואקטואליה, והשניים האחרים- למטרת שידור של תכנים בידוריים. זאת- בתמורה להתחייבות מצד תאגיד "BBC"- לפרסם את יוטיוב- בערוצים השייכים לו. בנובמבר 2008, הגיעה יוטיוב להסכם עם שלושה גופים מובילים- בתחום הפקת ושידור סרטים ותוכניות טלוויזיה. על גופים אלו נמנו: חברת סרטי הקולנוע והטלוויזיה האמריקאית, "מטרו גולדווין מאייר"; תאגיד וחברת הבידור "Lions Gate Entertainment" ו- "CBS". במסגרת ההסכם, אפשרה יוטיוב לגופים אלו לפרסם באתר האינטרנט שלה סרטים באורך מלא, כמו גם פרקים מלאים של סדרות טלוויזיה שונות. מהלך זה לווה בפרסומים של חברות אלו באתר יוטיוב; עבור פרסומים אלו הוקצה מקום מיוחד באתר, שפונה לקהל היעד של משתמשים אזרחי ארצות הברית, והוא כונה "Shows" ("הופעות"). הסכם זה נחתם, במטרה ליצור תחרות בין יוטיוב ובין חברות אחרות, כדוגמת "הוּלוּ" (באנגלית: "Hulu"), שמכילה תוכני שידור מבית היוצר של החברות המתחרות: "NBC", "Fox" ו"חברת וולט דיסני". בנובמבר 2009, השיקה יוטיוב גרסה של "Shows", שהייתה זמינה עבור קהל היעד של משתמשים אזרחי בריטניה, בהציעהּ כ-4000 מופעים ותוכניות טלוויזיה באורך מלא, שהופקו או שודרו מטעם למעלה משישים רשתות טלוויזיה, המהוות שותפויות עסקיות של התאגידים: "מטרו גולדווין מאייר", "Lions Gate Entertainment" ו- "CBS", עמן חתמה יוטיוב, כאמור, את ההסכם המפורט לעיל. בינואר 2010, הציגה יוטיוב שירות השכרת סרטים מקוון, שהיה זמין אך ורק עבור משתמשים הנמצאים בארצות הברית, קנדה ובריטניה (נכון לשנה זו). שירות זה הציע עבור משתמשים אלו רשימה של למעלה מ-6000 סרטים, הניתנים להשכרה.
הכנסות משותפויות עם יוצרי תוכני וידאו.
במאי 2007, השיקה יוטיוב את תוכנית השותפים שלה (באנגלית: "YouTube Partner Program"; בראשי תיבות: "YPP"). תוכנית זו הייתה מערכת מבוססת רשת הפרסום "Google AdSense", שאפשרה למשתמשים, החברים ברשת זו, והמעלים סרטון פרסום מסוים לאתר- לחלוק את ההכנסה הכוללת, שהתקבלה כתוצאה מפרסום זה- עם גוגל. בדרך כלל, מקבלת יוטיוב 45% מההכנסה הכוללת, שנתקבלה בעקבות העלאת סרטון פרסומי כלשהו, בעוד שיתרת ההכנסה, 55% - מועברת למשתמש מעלה סרטון הפרסום. תוכנית השותפים של יוטיוב מונה למעלה ממיליון משתמשים, החברים בה והפועלים במסגרתהּ. על פי נתונים שהתקבלו מטעם חברת התוכנה המיזמית "טְיוּבּ-מוֹגוּל", העוסקת בשיווק ממותג, פרסומת מקדימה כלשהי ("טיזר") ביוטיוב- עבור מוצר מסוים, נכון לשנת 2013- עלתה למפרסמיה 7.60 דולרים בממוצע- לכל אלף צפיות בה. השימוש באמצעי הפרסומת המקדימה אינו מהווה, לרוב, יותר מחצי מסך הפרסומות הכולל באתר- בשל חוסר עניין מצד מפרסמים- להשתמש באמצעי שיווקי זה. ב-2013 הציגה יוטיוב הצעה, הפונה עבור ערוצים הכוללים אלף משתמשים רשומים לפחות. עיקרהּ היה: דרישה ממשתמשים חדשים, שהחליטו להירשם לערוץ שכזה, והחפצים לצפות בסרטונים הכלולים בו- לשלם דמי מנוי. באפריל 2017, הציבה יוטיוב קריטריון, המגדיר מי מהערוצים באתר יהיו זכאים לגבות דמי מנוי- ממשתמשים החפצים לצפות בתכניו. קריטריון זה עמד בתחילה על צבירת עשרת אלפים צפיות בכלל סרטוני ערוץ- ללא הגבלת זמן מתי עתיד הדבר להתרחש, טרם תחילת הגבייה של דמי מנוי אלה. ב-16 בינואר 2018 שונה קריטריון זה. הקריטריון החדש הגדיר, שעל ערוץ כלשהו לעמוד בשתי הדרישות הבאות- בתמורה לזכאות לדרוש דמי מנוי ממשתמשיו: 4000 שעות צפייה מצטברות- בתוך פרק זמן של שנה, כמו גם אלף משתמשים, הרשומים לערוץ זה. מהלך זה הצטייר כניסיון מצד יוטיוב להבטיח, שסרטוני וידאו, השייכים לערוצים מסוימים, ואשר כבר מפיקים רווחים- לא יזכו למימון נוסף; עם זאת, "זכה" מהלך זה בביקורת, כמו גם בתגובות של מרמור, תסכול ותחושת קיפוח- מצד ערוצים קטנים יותר ביוטיוב, שלא עומדים בתנאי הקריטריון החדש למימונם, בטענם כי "הם נענשים, כביכול, על היותם קטנים"; במסגרת מרמור זה ניתן להניח, כי עלתה בקרב בעלי הערוצים הקטנים הסוגיה- האם בכלל משתלם ליצור או לתחזק ערוצים כאלו, שהרי הם אינם זוכים להערכה בדמות תשלום דמי מנוי- כפי ש"עמיתיהם" הגדולים יותר אכן זוכים להערכה ולמימון אלו.
פרסי יוטיוב.
לחצי הניגון של יוטיוב.
תוכנית הכפתורים של יוטיוב הם סוג מסוים של פרסי יוטיוב. זוהי מחווה מצד יוטיוב, המביעה את הערכתהּ של החברה כלפי ערוציה הפופולריים ביותר, והקריטריון עבור "פופולריות" הוא מספר המנויים הרשומים אליהם. מחווה אחרת מצד החברה, מכונה "פרסי יוטיוב", הניתנים עבור סרטוני הווידאו האיכותיים ביותר, מתוך כלל הסרטונים שהועלו ליוטיוב בתקופה מוגדרת.
צבע לחצן ה"ניגון", המוענק על ידי יוטיוב עבור ערוץ פופולרי מסוים, מעיד על מספר המשתמשים הרשומים אליו:
הכנסות עבור בעלי זכויות יוצרים.
אחוז ניכר מהכנסותיה של חברת יוטיוב מופרש לבעלי זכויות היוצרים, של סרטוני פרסום- אותם הפיקו. למרות עובדה זו, דיווח משנת 2010 אומד, שכשליש מסרטונים פרסומיים אלו הועלו לאתר יוטיוב בלא היתר של בעלי זכויות היוצרים של סרטונים אלו. יוטיוב מותירה בידי בעלי זכויות היוצרים את ההחלטה- האם לפרסם את סרטוני הפרסום אותם יצרו ולאחר זמן מה- להסירם, או להמשיך ב"קמפיין הפרסומי" של הסרטון, כלומר להשאירו באתר- בתמורה להמשך הפקת רווחים ממנו. במאי 2013, החלה חברת "נינטנדו" מסע אכיפה, שמטרתו הייתה שמירת זכויות היוצרים של משחקיה- והבעלות עליהם. מסע אכיפה זה כלל דרישה מצד החברה- לקבל הכנסות, הנובעות מפרסום צילומי מסך של משחקיה- על ידי יוצרי תוכני וידאו. בפברואר 2015, הסכימה חברת "נינטנדו" לחלוק את רווחיה עם יוצרי תוכני וידאו אלה, בזכות הפרסום שהעניקו האחרונים- לחברה ולמשחקיה. קהל היעד של פרסום זה כלל, בין השאר, גם אוכלוסיות, שלא נחשפו לחברה ולמשחקיה עד אז.
מספר הצפיות בסרטונים.
חשיבות גדולה קיימת למספר הצפיות הכולל עבור סרטון מסוים ביוטיוב, כמו גם לקצב גידול הצפיות- מרגע העלאת הסרטון לאתר. מספר צפיות זה, כמו גם קצב הגידול של מספר זה, עשוי להעיד על הצלחת פרסום הסרטון, איכות ורמת הפקתו, איכות המבצעים בסרטונים מוזיקליים ("קליפים") (לרוב, הזמרים המבצעים את הקליפ והמופיעים בו) והפוטנציאל העתידי הטמון בהם, מידת העניין שהוא עשוי לעורר בקרב הקהל הרחב, התהודה הציבורית שהוא יוצר ואינספור גורמים נוספים. משום כך, בישראל, אמנים רבים מרבים לנפח את מספר הצפיות שלהם, על מנת להגדיל את הפופולריות שלהם.
בדצמבר 2012, הסירה יוטיוב סכום כולל של כשני מיליארדי צפיות מסך כל הצפיות בסרטונים מסוימים, שהופקו או הועלו מטעם ענקיות המוזיקה: "יוניברסל מיוזיק גרופ" ו-"סוני מיוזיק אנטרטיינמנט". במילים אחרות, מספר הצפיות הכולל בסרטונים מסוימים, שהיו קשורים לחברות אלו- פחת בכשני מיליארד. חברת המדיה הדיגיטלית "The Daily Dot", הסוקרת את תרבות האינטרנט, כמו גם את אורח החיים והפעילויות השונות הנערכות במסגרת הרשת ("חיי האינטרנט") טענה, כי המחיקה המסיבית בוצעה בעקבות הפרת תנאי השימוש ומדיניות האתר- מצד חברות אלו. מדיניות זו כוללת, בין היתר, איסור שימוש בשיטת "אוטומציה של תהליכים". זאת מפני ששימוש בשיטה זו עשוי להגדיל באופן ניכר ("לנפח") את מספר הצפיות הכולל של סרטון מסוים.טענה זו, של אתר "The Daily Dot", הועמדה בספק בידי מגזין "בילבורד", שטען כי שני מיליארדי הצפיות כלל לא נמחקו, אלא הועברו לאתר "Vevo", וכי העברה זו בוצעה כיוון שהסרטונים חדלו להיות פעילים באתר יוטיוב.
ב-5 באוגוסט 2015, הסירה יוטיוב פִיצֶ'ר, שגרם למונה מספר הצפיות בסרטון כלשהו "להיתקע", כאשר הוא מגיע ל-301 צפיות. בהמשך, השיבה יוטיוב את מונה הצפיות, לאחר אימות ובדיקה מדוקדקים, של מספר הצפיות האמיתי של אותו סרטון. מהלך זה מצד יוטיוב נועד לשם מניעת זיופים, בכל הקשור למניית מספר הצפיות האמיתי בסרטונים. בהמשך, פרסמה יוטיוב "ציוץ" בטוויטר, שתוכנו: "אנו נפרדים לשלום מ"מונה ה-301", ומקדמים בברכה מספר צפיות חדש ועדכני יותר- בסרטוני הווידאו שלנו". עוד הכריזה יוטיוב, כי ל"ציוץ" בטוויטר נתווספה תמונה, המסבירה את ה"מעבר" מ-301 הצפיות - למספר הצפיות האמיתי של סרטון מסוים.
הקליפ בעל מספר הצפיות הגדול ביותר ביוטיוב, נכון לאפריל 2018, הוא "Despacito" (בתרגום מספרדית: "לאט") של דדי יאנקי ולואיס פונסי. קצב צבירת מספר הצפיות בו היה המהיר ביותר, והוא היחיד שחצה את רף חמישה מיליארדי הצפיות.
מדיניות קהילת יוטיוב.