תשדירי התעמולה בטלוויזיה שודרו מ-7 במרץ עד 26 במרץ מידי ערב בערוצים הממלכתיים (1, 2 ו-10).
"העבודה" התמקדה בהעלאת שכר המינימום ל-1000$ והציגו את חברי הרשימה כמו את המצע, ובנוסף ביצעו השוואה בין עמיר פרץ לביל קלינטון וטוני בלייר בנושא זה. זמריר הבחירות הוא "האמת שלי היא האמת שלךָ. להביא שלום, אור ואהבה" על רקע חברי העשיריה הראשונה של העבודה המתארגנים לצילום קבוצתי.
הליכוד הציג מספר רב של תשדירים שתקפו את אולמרט בנושא כניעתו לחמאס בססמה "אולמרט עיוור לסכנה - אסור לתת לו מדינה" לעומת הצגתו של נתניהו כמנהיג אחראי עם ניסיון וכאחד שהוריד את רמת הטרור ביותר משבעים אחוז בשעתו. תשדירים אחרים הציגו את נתניהו כמנהיג אסטרטגי ושקול, בעיקר בתחום הכלכלי, והציגו אותו כמי שהציל את כלכלת ישראל לעומת אולמרט שרושש את עיריית ירושלים. באחד התשדירים הוצג נתניהו משחק שחמט עם אביו. בתשדירים אחרים הופיעו שאר חברי הליכוד והסבירו מדוע יש לחזק את הליכוד. לקראת סוף קמפיין הבחירות הוצגו תשדירים ובהם "מחל" הוצגה כאלטרנטיבה ל"כן לנסיגה" של קדימה.
קדימה שידרה סרט על "דרך שרון" הכולל מוטיבים מלחן התקווה ותמונות של הרצל ובן-גוריון במטרה להציג את אהוד אולמרט כממשיכו ומצד שני תקפה את בנימין נתניהו חזיתית. לצד אולמרט הופיעו גם בכירי המפלגה, כגון ציפי לבני, שמעון פרס ומאיר שטרית. הצמד שאול מופז את אבי דיכטר הוצג על תקן מומחי הלוחמה בטרור של המפלגה על רקע תמונות של סיכולים ממוקדים ומצלמות ביטחון.
ש"ס התמקדה בקמפיין החברתי שתקף את בנימין נתניהו כמי שאחראי לפגיעה בחלשים, לעוני ולרעב והתרכזה בקיצוץ הקצבאות על ידו. בנוסף נפסל קמפיין של המפלגה שניסה להבטיח מקום בגן-עדן לכל מי שיצביע למפלגה. מאוחר יותר שידרו ש"ס תשדיר בו הרב יצחק כדורי מורה להצביע ש"ס ומברך את אלי ישי. באחד התשדירים, הרב עובדיה יוסף אומר שמי שיצביע ש"ס ישב בגן עדן וברך את המצביעים. תשדיר זה עורר סערה ונפסל לשידור על ידי ועדת הבחירות בראשות ביניש. מאוחר יותר הותר לשידור חלק מהתשדיר.
האיחוד הלאומי-מפד"ל הציגו תשדיר המציג את חייהם של שתי משפחות: משפחת מדינה הציונית-דתית ומשפחת שמואלי החילונית. בתשדירים אלה מוצגות דילמות אקטואליות ובעיות הנוגעות לציונות הדתית ולציבור כללי שנפתרות על ידי נציגי הרשימה, ובין השאר מוצגת המשפחה החילונית כמנוכרת וסובלת מהחינוך החילוני והאלימות שבו. תשדירים אלה, שכונו בתקשורת "טלנובלה" לוו באודישנים פתוחים לקהל הרחב שנקראו "לקמפיין נולד" ובאופן רשמי "קרובים רחוקים". זאת בנוסף לתשדירים הרגילים שכללו נאומי ח"כים ותמונות מההתנתקות, בנוסף לקליפ המציג את ישראל ממעוף הציפור המלווה בזמריר חדש למפלגה בשם "ימין חדש עולה" השונה מהזמר החסידי שאפיין את תשדירי המפד"ל עד כה.
ישראל ביתנו הציגה בעיקר את תשדיר "נייט! נייט! דא! דא ליברמן" לצד תשדירים עם הביוגרפיה של ליברמן ותשדירים בהם מוצגים נתונים מפחידים על התגברות הפשיעה שרק ליברמן יבלום, ועל הבעיה הדמוגרפית.
מפלגת חץ ושינוי התמקדו במאבק בחרדים. בחץ עשו שימוש באנימציית פלסטלינה המציגה את החרדי כתיש ואת החילוני כחמור וכמו כן הראו את טומי לפיד שכיכב לצד אברהם פורז. עיקר התשדירים היו פניות של פורז ולפיד אל הציבור, מהאולפן ששימש את שינוי בבחירות הקודמות. התשדיר של שינוי בו עשרות חרדים נגררים על הרצפה אחרי רגליו של חילוני ומתפוגגים כאשר הוא מצביע שינוי נפסל לשידור על ידי ועדת הבחירות המרכזית בטענה שיש בו פגיעה קיצונית ברגשות החרדים.
מרצ-יחד שידרה תשדיר בו אנשים שונים מגישים בקשות לכותל המערבי שמייצגות את מטרות המפלגה המתייחסות לשוויון, נישואין אזרחיים ושוויון לאוכלוסייה הגאה. בנוסף שידרה תשדירים ברוח הומוריסטית בכיכוב זרעונים שמדגישים את המצב הירוד בחברה של הנשים, הערבים וההומוסקסואלים. לקראת הסוף עברה מרץ לתשדיר בו היא מבטיחה ש"רק מרץ גדולה תוציא את הימין מהממשלה" ומומחשות הקואליציות שיוכל להרכיב אהוד אולמרט.
יהדות התורה שידרה סדרת תשדירים בדבר ערכי המפלגה. אחד התשדירים הזכורים שלה היה על האופנוען החרדי שבעצם מתנדב בארגוני הצלה.
מפלגת תפנית שידרה תשדיר בו עוזי דיין מסיר פלסטר מפיו כסמל לכך שלא ישתוק מול השחיתות.
חירות - התנועה הלאומית שדרה תשדיר עם אנימציית מחשב מלווה בקריינות של נציגי המפלגה ובו הצעת המפלגה ל"פינוי-פיצוי לפלסטינים" (תשדיר עם יאנה חודריקר) בעוד שחזית יהודית לאומית קראה "לגרש את הפלסטינים ברגישות ונחישות" כפי שעשו למתיישבי גוש קטיף ובאלימות כמו בעמונה, בנוסף נחשף הזמריר שהלחין אריאל זילבר למפלגה.
הירוקים התריעו על זיהום האוויר והאנטנות הסלולריות והציגו סלבריטאים כגון הגולש עמית ענבר והשחקנית אורנה בנאי.
מפלגת עלה ירוק הציגה "שאיפות" נוספות של המפלגה: סרט אנימציה על איכות הסביבה וסרט בשחור לבן על נישואים חד-מיניים בסיומו זוג לסביות מתנשקות נשיקה לוהטת. מפלגת הירוקים שידרה תשדיר בדבר זיהום האוויר.
חד"ש הראתה את חבר הכנסת עיסאם מח'ול ואת הסרבן יוני בן ארצי על רקע גדר ההפרדה בלוד המפרידה בין שכונותיה היהודיות של לוד לשכונותיה הערביות של לוד. כמו כן, נראה המועמד הרביעי של הרשימה דוקטור עפו אגבריה על רקע עירו אום אל-פחם כשהוא משיב לקמפיין של ליברמן "להתנתק מאום אל-פחם".
בל"ד ורע"ם-תע"ל ניהלו את הקמפיין שלהם בערבית בלבד, ללא תרגום לעברית. הם קראו לערביי ישראל לא להצביע למפלגות הציוניות.
בסופו של דבר, תשדירי הבחירות זכו לאחוזי צפייה נמוכים. בתקשורת ביקרו אותם כמשעממים ולא לעניין.
רוק המזון (אפקוט)
רוק המזון (באנגלית: Food Rocks) הוא מופע מוזיקלי המופעל באמצעות בובות אודיו אנימטרוניקס שהוצג בביתן האדמה בפארק השעשועים אפקוט בדיסניוורלד שבפלורידה.
המופע הוצג בחסות חברת נסטלה.
המופע החליף את מופע "קברט המטבח" שקדם לו, והפסיק להציג בשנת 2005 כאשר באותו מיקום הוקם מתקן סוארין.
תיאור המתקן.
המופע היה פרודיה על קונצרט מוזיקת רוק. הדמויות המופיעות במופע היו בצורת מוצרי מזון עם פנים אנושיות וידיים - והיו בובות אודיו אנימטרוניקס. המוזיקה הייתה פרודיה של שירים פופולריים, כאשר מילות השירים הותאמו לתמה של המופע - תזונה נכונה ואבות המזון, לדוגמה: להקת "נערי האפרסק" (ה-"פיץ' בויז") בפרודיה על להקת "הביץ' בויז" (ה"ביץ' בויז") ששרו את השיר "תזונה נכונה" המבוסס על השיר של נערי החוף - "תחושה נכונה".
קספר ויינברגר
קספר וילארד ויינברגר (באנגלית: Caspar Willard Weinberger; 18 באוגוסט 1917 – 28 במרץ 2006) היה פוליטיקאי אמריקאי, רפובליקני, שכיהן כמזכיר ההגנה במשך שבע השנים הראשונות של ממשל רונלד רייגן. ויינברגר נודע בעיקר כמי שהיה אחראי על יוזמת ההגנה האסטרטגית ובשל מעורבותו בפרשת איראן-קונטראס.
ביוגרפיה.
שנותיו הראשונות.
ויינברגר נולד ב-18 באוגוסט 1917 בסן פרנסיסקו שבקליפורניה, לאביו, הרמן ויינברגר, שהיה ממוצא צ'כי יהודי, ולאמו קריס האמפסון נוצרייה אפיסקופלית. הוא קיבל תואר ראשון בשנת 1938 ותואר במשפטים בשנת 1941, שניהם מאוניברסיטת הרווארד. בזמן מלחמת העולם השנייה, לאחר סיום לימודיו, הוא התגייס לצבא ארצות הברית כטוראי בשנת 1941, קודם בתפקידו, ושירת בדיוויזיה ה-41 באוקיינוס השקט. בסוף המלחמה הוא היה סרן במטה המודיעין של דאגלס מקארתור, מי שלימים היה למושלה הצבאי של יפן.
בשנת 1945 פרש ויינברגר מהצבא, ובין שנה זו לשנת 1947 הוא עבד כעוזר משפטי (מתמחה) בבית משפט פדרלי. לאחר מכן הצטרף למשרד עורכי דין בסן פרנסיסקו.
קריירה פוליטית.
בשנת 1952, נבחר ווינברגר לבית המחוקקים של קליפורניה מטעם מפלגת הרפובליקנים, ונבחר מחדש גם ב-1954 ו-1956. בשנת 1958, הוא התמודד למשרת התובע הכללי של קליפורניה אך הפסיד, ולאחר מכן המשיך להיות פעיל בפוליטיקה ונהיה ליושב ראש המפלגה הרפובליקנית של קליפורניה בשנת 1962.
בשנת 1967 מינה אותו מושל קליפורניה רונלד רייגן לוועדה לארגון של הממשל בקליפורניה, ובתחילת 1968 הוא קודם לתפקיד האחראי הפיננסי הכללי על קליפורניה. בשנת 1970, עבר ויינברגר לוושינגטון ונעשה לראש ועדת הסחר הפדרלית. לאחר מכן, הוא כיהן תחת הנשיא ריצ'רד ניקסון כסגן (בין 1970 ל-1972) וכמנהל (בין 1972 ל-1973) של משרד הניהול והתקציב וכן כמזכיר הבריאות החינוך והרווחה של ארצות הברית בין השנים 1973 ל-1975. בחמש השנים הבאות, עד 1980, שנת היבחרו של נשיא ארצות הברית רונלד רייגן, היה ויינברגר סגן הנשיא והיועץ הראשי של , חברה שעסקה בהנדסה.
לאחר היבחרו של רייגן בשנת 1980, ויינברגר היה שותף לדעתו כי ברית המועצות הקומוניסטית מהווה איום ממשי על ארצות הברית והעולם המערבי בכלל, ושארצות הברית צריכה להיות מוגנת ובטוחה מכל צרה שלא תבוא. ויינברגר תמך בפנטגון בתוכניתו של הנשיא רייגן להגדלת כוחו, תקציבו ועוצמתו של מחלקת ההגנה של ארצות הברית. כוננות, עמידה על המשמר והתקדמות טכנולוגית נעשו הסיסמאות של מחלקת ההגנה. בשנותיו בפנטגון, תמך ויינברגר רבות בהצעות לשיפור כוחה הצבאי והביטחוני של ארצות הברית.
ב-21 בינואר 1981 מונה ויינברגר על ידי הנשיא רייגן לתפקיד מזכיר ההגנה של ארצות הברית וכיהן בתפקיד זה כמעט שבע שנים, עד 1987.
החל משנת 1983 קידם ויינברגר פרויקטים רבים לשיפור מאגר הנשק הגרעיני של ארצות הברית כנגד התחזקותה של ברית המועצות במלחמה הקרה, דבר שעלה בשילוש חובה הלאומי של ארצות הברית. ויינברגר גם היה אחד התומכים הבולטים ביותר ביוזמת ההגנה האסטרטגית, הידועה גם בכינוי מלחמת הכוכבים.