לעומת הביקורת שספג בציבור החרדי, זכה הרב אמסלם לתומכים מחוץ לציבור החרדי. במאמר ב"הארץ" כתב העיתונאי נחמיה שטרסלר: "אמסלם הוא קול השפיות. הוא התקווה של כולנו, חילונים וחרדים כאחד, לחיים נורמליים יותר". אביעד הכהן תיאר את מעשיו כ"אומץ לב, נדיר מסוגו בפוליטיקה הישראלית" וציין כי "הגיעה העת שעוד רבים וטובים יצטרפו לח"כ הרב אמסלם".
ב-3 בדצמבר 2012 אישרה ועדת הכנסת את פרישתו מסיעת ש"ס.
בשנת תשע"א ייסד הרב אמסלם את תנועת עם שלם. התנועה התמודדה בבחירות לכנסת ה-19 אך לא עברה את אחוז החסימה.
ב-2014 הצטרף למפלגת הליכוד. באוקטובר 2014 התמודד בבחירות למשרת הרב הראשי הספרדי של ירושלים, אך קיבל רק שני קולות (מתוך 48). ביולי 2016 הצטרף הרב אמסלם למפלגת הבית היהודי והודיע על כוונתו להתמודד בבחירות המקדימות לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת, אך לאחר כשנה פרש מהמפלגה. בבחירות לכנסת ה-21 הוצב במקום השני ברשימת מפלגת זהות, שלא עברה את אחוז החסימה. לקראת הבחירות לכנסת ה-22 עזב את המפלגה. בבחירות לכנסת העשרים וארבע התמודד שוב בראשות מפלגת עם שלם שקיבלה 592 קולות ולא עברה את אחוז החסימה .
בסוף אוגוסט 2022 הודיע כי יתמודד במפלגת הבית היהודי בבחירות הקרובות.
חיים אישיים.
מתגורר בשכונת הר נוף בירושלים. נשוי ואב לשמונה ילדים.
קרבן אשם
קרבן חטאת
קרבן עולה
קרבן תודה
חכמה
אלחנן גלזר
אלחנן גלזר (נולד ב-13 באוגוסט 1947), הוא חבר הכנסת לשעבר מטעם מפלגת גיל, ומטעם סיעת היחיד "הדרך הטובה".
בהשכלתו גלזר הוא טכנאי תעשייה וניהול. את שירותו הצבאי ביצע בחטיבת גולני ולאחר מכן כקצין בחיל הקשר והאלקטרוניקה (השתחרר בדרגת רס"ן). כיום הוא מתגורר בראשון לציון.
גלזר התאלמן מאשתו טובה, שנפטרה ממחלת הסרטן. גלזר אב לשלושה ילדים.
טרם היבחרו לכנסת, עבד בתעשייה הצבאית, ולאחר פרישתו לגמלאות שימש יו"ר עמותת גמלאי תע"ש, אותה הקים בשנת 2003.
כחבר הכנסת.
כחבר הכנסת בכנסת ה-17 שימש גלזר כחבר בוועדות השונות: ועדת הכספים, הוועדה לענייני ביקורת המדינה, הוועדה למאבק בנגע הסמים, הוועדה לקידום מעמד האישה, ומ-19 בנובמבר 2007 גם בוועדת החוץ והביטחון. בנוסף לכך גלזר חבר בשדולות למען חיפה והגליל, לקידום החינוך, למען ניצולי השואה, למען העיר ראשון לציון, למען עלייה, למען עולי אתיופיה, לחיזוק הקשרים עם הקהילות הנוצריות בעולם, למלחמה באלימות ובפשע והשדולה לבריאות הציבור.
ב-28 באפריל 2008 הגיש לוועדת הכנסת, יחד עם חבריו לסיעה משה שרוני ושרה מרום שלו, בקשה להתפלג מהסיעה ולהקים סיעה עצמאית בשם "צדק לגמלאים". מספר שעות לאחר הגשת הבקשה, חזר בו גלזר, לאחר שהוצע לו תפקיד סגן השר לענייני גמלאים. בסופו של דבר ב-3 במאי חזר להחלטתו המקורית להתפלג. ב-4 במאי כינסו השלושה מסיבת עיתונאים משותפת עם ארקדי גאידמק, יו"ר מפלגת צדק חברתי, ובה הודיעו על הקמת סיעה חדשה בכנסת בשם "צדק לגמלאים". לאחר שוועדת הכנסת דחתה פעמיים את בקשת ההתפלגות בעקבות חשד לאי-חוקיות בהסכם עם גאידמק, אישרה הוועדה ב-2 ביוני את בקשת ההתפלגות, וזאת לאחר שהשלושה הודיעו כי ניתקו כל קשר עם גאידמק. לאור זאת החליטה סיעת גיל להדיחו מחברותו בוועדת הכספים, אך להשאירו חבר בוועדה למאבק בנגע הסמים. ביוני 2008 שב גלזר לחברות בוועדת הכספים, לאחר שהחליף את ח"כ עתניאל שנלר שמפלגתו - קדימה, ויתרה על מקומה השמור בוועדה. בכנסת ראו זאת כמאמצים של קדימה לזכות בתמיכתן של שלושת הח"כים ממפלגת "צדק לזקן" בהצבעות בכנסת.
ב-15 באוקטובר, הודיעו ראשי שתי הסיעות על איחוד מחודש. חבר הכנסת גלזר הודיע כי לא ישוב עימם למפלגת האם. ב-27 באוקטובר אישרה ועדת הכנסת את בקשת האיחוד של צדק לזקן עם סיעת גיל ואת בקשתו של גלזר להקים סיעת יחיד בשם "הדרך הטובה".
לקראת הבחירות לכנסת השמונה עשרה ניהלה מפלגת צומת מגעים עם הליכוד להתמודדות משותפת בבחירות. גלזר היה אמור להיות מוצב ברשימה המשותפת במקום ה-39, כנציג "צומת", אך ההסכם לא יצא אל הפועל. בסופו של דבר, הוצב במקום השני ברשימת "צומת", שהחליטה להתמודד באופן עצמאי. המפלגה לא עברה את אחוז החסימה. בבחירות לכנסת ה-19 הוצב במקום ה-22 (הלא ריאלי) ברשימת "קדימה" לכנסת.
ב-מאי 2008 עבר גלזר ניתוח מעקפים.
יצחק גלנטי
יצחק גלנטי (12 בפברואר 1937 – 24 ביוני 2012) היה חבר הכנסת מטעם מפלגת גיל בכנסת ה-17.
ביוגרפיה.
גלנטי נולד בדמשק, ובשנת 1945 עלה לארץ ישראל במסגרת מבצע האלף. בעל תואר ראשון בגאוגרפיה ובמדע המדינה ותואר שני בגאולוגיה וארכאולוגיה מאוניברסיטת חיפה.
היה ממייסדי התנועה הדמוקרטית בחיפה, שלימים התאחדה עם שינוי והצטרפה לתנועת ד"ש. בשנות ה-70 היה חבר מזכירות תנועת ד"ש בחיפה ומחוז הצפון, וכיהן מטעמה כחבר במועצת הפועלים של חיפה. היה יו"ר חטיבת ההנדסאים והטכנאים וחבר המזכירות הארצית של ועד עובדי חברת החשמל. היה חבר בוועידת ההסתדרות ה-13, וחבר בוועד הארצי של טייסי הממ"גים.
עבד כ-40 שנה בחברת החשמל במגוון תפקידים, ובמקביל עסק בארכאולוגיה ימית ויבשתית.
היה טייס חובב, במסגרת זו זכה במקום השביעי באליפות העולם לטייס בכלי טיס זעירים (אנגליה 2003). בנוסף לכך היה חובב צלילה, שיט וסיורי שטח.
כהונתו בכנסת.
בתחילת דרכו כחבר כנסת היה גלנטי חבר בשלוש מוועדות כנסת – ועדת הכנסת, ועדת חוקה, חוק ומשפט (עד ל-19 בנובמבר 2007), וועדת החינוך, התרבות והספורט, מיום 15 באוקטובר 2007 כיהן גם כיו"ר סיעת גיל בכנסת, ומיום 29 באוקטובר 2007 גם כיו"ר ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת. בנוסף, היה חבר פעיל בשדולה הסביבתית חברתית של הכנסת, בשדולת ירושלים, בשדולה למען חיפה והגליל, בשדולה למאבק בתאונות הדרכים, בשדולה למען דרוזים וצ'רקסים ובשדולה לקידום החברה האזרחית בישראל.
חיים אישיים.
גלנטי היה גרוש ואב לשלושה ילדים. התגורר בנשר.
חוג'אבנד
חוג'אבנד (Xocavənd) הוא מחוז באזרבייג'ן. אזור זה נמצא בשליטתם המוחלטת של הבדלנים הארמנים בנגורנו קרבאך. הממשלה המקומית פיצלה אותו לשני מחוזות נפרדים, בצפון-מזרח את מרטוני ובדרום מערב את הדרוט.
קורבן תודה
קורבן תודה הוא קורבן נדבה שהיה קרב בבית המקדש. תכלית הקורבן - כשמו, הודאה לה' על ישועה שהביא למגיש הקורבן. למעשה, קורבן תודה נחשב סוג של קורבן שלמים, ודיניו מפורטים בתורה בפרשת קורבן השלמים, אך יש לו כמה דינים שבהם הוא שונה מקורבן שלמים רגיל. קורבן תודה בא תמיד כקורבן יחיד, והוא לעולם אינו בא כקורבן ציבור. על פי המדרש שונה קורבן תודה מכל הקרבנות, בכך שלעתיד לבוא לא יתבטל.
המקור בתורה.
דין קורבן תודה מופיע בתורה בפרשת צו (ספר ויקרא ז, יב-טו): במקום אחר (ויקרא כב, כט-ל) חוזרת התורה על הגבלת זמן אכילת התודה: "
מביאי הקורבן.
קורבן תודה הוא קורבן נדבה, שאדם מביא לפי רצונו; אך יש שכתבו שקורבן זה בא על ידי מי שנעשה לו נס וניצול, וחז”ל מונים ארבע סוגים שכאלה:
תהליך ההקרבה והאכילה.
קורבן התודה, כשאר סוגי השלמים יכול לבוא מכל סוגי הבהמות הכשרות לקורבן: פרים, כבשים ועזים, זכרים ונקבות, גדולים וקטנים (כלומר: ללא הגבלת גיל).
הקרבת התודה זהה ברוב פרטיה להקרבת קורבן שלמים, אך יש שני דינים ייחודיים לקורבן תודה: א. ביחד עם הקורבן יש להביא ארבעים לחמים, ארבעה מהם ניתנים לכהנים לאכילה ואף מותרים באכילה לבת כהן, ושאר הלחמים נאכלים על ידי הבעלים, קרוביהם וחבריהם. ב. אכילת התודה מוגבלת ליום ההקרבה והלילה שלאחריו, בעוד ששלמים נאכלים עד תום היום השני להקרבה.
אלו הם שלבי הקרבת התודה:
1. סמיכה - הנחת ידי בעל הקורבן על ראש הבהמה. לדעת הרמב"ם, המקריב שלמים אומר "דברי שבח" בזמן הסמיכה, ונראה שכך עושה גם המקריב קורבן תודה.
2. שחיטה - שחיטת התודה נעשית בכל מקום בעזרה, כדין "קדשים קלים".
3. קבלת הדם הנשפך מן הבהמה על ידי כהן, בכלי הנקרא "מזרק".
4. הולכת הדם על ידי הכהן למזבח העולה.
5. זריקת הדם על ידי הכהן בשתי זוויות של המזבח: הזווית הצפון מזרחית והזווית הדרום מערבית. הדם צריך להינתן בכל זווית כך שייראה בשתי הצלעות של הזווית ("שתי מתנות שהן ארבע").
6. שפיכת שיריים - אם נשאר דם במזרק, הוא נשפך במקום מיוחד ביסוד המזבח בפינה הדרום - מערבית.
7. תנופה - הכהן נוטל את חלקי הקורבן הקרבים על גבי המזבח (ה"אימורים"), ואת חלקי הקורבן הניתנים לכהן (חזה ושוק וארבעה לחמים, אחד מכל סוג), מניח אותם על ידי הבעלים, מניח את ידיו מתחת ידי הבעלים, ושניהם ביחד מניפים את הכל למעלה, למטה ולארבעה צדדים.
8. הקטרת אימורים - הכהן לוקח חלקים מסוימים מן הבהמה (חלב, כליות, ועוד), מעלה אותם לראש המזבח, ומניח אותם על מערכת העצים הבוערת.
9. נסכים - יחד עם קורבן התודה מביאים יין, ומנסכים (שופכים) אותו על גבי המזבח. כמו כן מביאים מנחת נסכים - מנחה העשויה מסולת חיטים ושמן המעורבים זה בזה, ומקטירים אותה על גבי המזבח. הכמויות המדויקות של הסולת, היין והשמן תלויים במין הבהמה הקרבה.
10. אכילת הבשר והלחם - בשר התודה והלחמים הבאים עמה נאכלים על ידי הבעלים, מלבד החזה, שוק הימין וארבעה הלחמים שניתנו לכהן, שהם נאכלים על ידי הכהנים ובני משפחותיהם. קורבן התודה נאכל במשך יום ההקרבה והלילה שלאחריו, וזאת בניגוד לקורבן שלמים רגיל, שנאכל עד תום היום השני להקרבה. מקום אכילת התודה (כולל החלקים הניתנים לכהנים) הוא בכל שטח ירושלים המקודשת.
לחמי התודה.
כאמור, מלבד הבהמה הקרבה יש להביא גם ארבעים כיכרות לחם מהסוגים הבאים:
שלושה מינים של מצה (לחמים שנאפו ללא שבאו לידי חימוץ):
ומין אחד של חמץ: