נושא החינוך קיבל חשיבות עליונה בעקבות ועידת טרנטו, במאה ה-16, בה הוחלט ללמד ילדים לקרוא את כתבי הקודש. החלטה זו הביאה לפתיחת בתי ספר פרטיים רבים בצפון אנגליה, סקוטלנד וניו אינגלנד, בהם הלימודים היו מעורבים. גם במושבות הקווייקרים באנגליה ובארצות הברית היו נהוגים לימודי דת מעורבים לילדים.
לאחר המהפכה האמריקאית נפתחו בתי ספר יסודיים רבים, וברובם היה חינוך מעורב. בתי הספר התיכוניים עברו בהדרגה גם הם לחינוך מעורב, אם כי במוסדות להשכלה גבוהה עדיין היו מקובלים לימודים נפרדים. בשנת 1900 רוב בתי הספר התיכוניים הציבוריים בארצות הברית שילבו בנים ובנות. באותה תקופה העדר ההפרדה הפך לנורמה שאומצה במדינות רבות בעולם, בהן בריטניה, גרמניה, אוסטרליה וברית המועצות.
ברפובליקה הסינית עבר חוק בשנת 1919 שאיפשר קליטת נשים לכל המוסדות להשכלה גבוהה. אחת הסטודנטיות הראשונות שנקלטו הייתה הפיזיקאית טשין-שיונג וו.
הסורבון בפריז החל לקלוט נשים כבר בשנת 1860. עירוב הבנים והבנות במוסדות החינוך הפך לחוק מחייב בצרפת בשנת 1957 לבתי ספר יסודיים, וב-1975 לכל האוניברסיטאות.
באנגליה היה נהוג חינוך נפרד במשך שנים רבות, אם כי בסקוטלנד ובוויילס היה נהוג חינוך מעורב. במהלך המאה ה-20 הפך החינוך המעורב לנורמה במערכת החינוך הבריטית, ומספר בתי הספר היסודיים הנפרדים ירד מ-2,500 בשנת 1966 ל-400 בשנת 2006 ול-200 כיום. תהליך דומה קרה גם במוסדות להשכלה גבוהה. כיום נותר רק מספר קטן של מכללות לבנים או לבנות בלבד, בהן איטון קולג' ובית הספר הארו, שנחשבים ליוקרתיים.
עירוב בין בנים לבנות בחינוך בגרמניה.
בגרמניה בוטל החינוך הנפרד במוסדות החינוך באופן הדרגתי, בעקבות השינויים החברתיים, החל משנת 1945 ועד לסוף שנות השישים. כיום נותרו בגרמניה בתי ספר נפרדים מעטים.
תהליכים דומים התרחשו במרבית מדינות אירופה ובארצות הברית.
במאה ה-19.
עירוב בנים ובנות בחינוך היה נהוג לפחות מהמאה ה-19. באזורים עירוניים ובאחוזות האצולה היה מקובל חינוך נפרד, אך בבתי ספר כפריים היה בדרך כלל רק מורה אחד, לכן נהגו ללמד בנים ובנות ביחד. מנהג זה נראה בבירור בציורים מאותה תקופה. לעיתים הבנים ישבו בשורות הקדמיות והבנות בשורות האחוריות והצדדיות.
ההשכלה התיכונית והגבוהה יועדה לבנים בלבד. בנות נשלחו לבית ספר לבנות, בו למדו בעיקר מלאכת יד, כלכלת בית ולימודי דת. לעיתים לימדו בנות נושאים במדעי הטבע, מתמטיקה ולטינית, אבל לרוב מקצועות אלו נחשבו קשים מדי עבור בנות. בנוסף, הייתה דעה נפוצה לפיה נשים שלומדות יותר מדי עלולות ללקות בעקרות, וחשיבה מדעית עלולה לפגוע בתפקוד האישה כרעייה ואם. בגלל סיבות אלו, נשים שהשלימו את לימודי התיכון לא שקלו כלל לימודי השכלה גבוהה.
במאה ה-20.
לקראת סוף המאה ה-19 החלה התנועה הפמיניסטית להיות פופולרית, וקמו ארגוני נשים שביקשו לשלב בנות במוסדות להשכלה גבוהה. בתחילת המאה העשרים חלק מבתי הספר התיכוניים לבנים החלו לקלוט גם בנות. התהליך הואט בתקופת מלחמת העולם הראשונה והשנייה, אך התחדש ביתר שאת בשנת 1945. בשנת 1948 נחקק חוק עירוני בברלין המחייב חינוך מעורב במוסדות החינוך, פרט למספר מקרים חריגים, כגון שיעורי ספורט. כיתות מעורבות הפכו לנורמה בשנות החמישים במערב ברלין, המבורג, ברמן והסן, ואחריהן בשאר אזורי גרמניה. האזורים השמרנים ביותר החלו לשלב בנים ובנות בחינוך מעט מאוחר יותר: באדן-וירטמברג החלה את חוק החינוך המעורב בשנת 1966, ובאוסטריה נחקק חוק דומה בשנת 1975.
השפעות חינוך מעורב.
במשך שנים התלבטו אנשי חינוך וחוקרים בנוגע ליתרונות והחסרונות של חינוך מעורב. הסיבה העיקרית שבגינה הפכו רוב בתי הספר למעורבים היא התפיסה לפיה מערכת חינוך מעורבת מאפשרת לגברים ונשים להיות מוכנים יותר למצבים בהם יהיו לאחר סיום הלימודים, כמו מקומות עבודה או לימודים באוניברסיטה, ומהווה יתרון חברתי.
מספר מחקרים שנעשו בתחילת שנות האלפיים מצאו יתרון קל לחינוך חד-מגדרי. על פי מחקר משנת 2006, לתלמידים אלו יש התנהגות טובה יותר, הישגים לימודיים גבוהים יותר, שאיפות לקריירה (בוגרות בתי ספר לבנות נטו להחליט לעיתים קרובות יותר להמשיך בלימודים בתחומים שנשלטו על ידי גברים) ופער של כ-15% ברמת ההכנסה בשלב התעסוקה. עם זאת, התוצאות לא היו אחידות. מחקר נוסף שנעשה בשנת 2007 (פורסם בשנת 2009) בדק אצל 260 תלמידים ממערכות חינוך שונות את הנטייה לקחת סיכון במספר משחקים. על פי עורכי המחקר, קיים קשר בין לקיחת סיכונים לבין תפקידים בכירים בתעסוקה והכנסה גבוהה. המחקר מצא כי בנות שלמדו בחינוך מופרד נטו יותר לקחת סיכונים מבנות בחינוך מעורב, אך לא מצא הבדלים משמעותיים בין קבוצות הבנים.
מחקר משנת 2009 מצא כי גברים שלמדו בחינוך נפרד עלולים להרגיש פחות מוכנים להתמודדות עם מצבים במקומות עבודה, ולחוש עצבנות או אי-נוחות. לדברי החוקרים, לימודים ללא נוכחות של המין השני יוצרים סביבה לא-מציאותית שלא קיימת בעולם האמיתי. המחקר נעשה על 17,000 בנים ילידי 1958 שלמדו בבתי ספר לבנים בלבד. על פי ממצאי המחקר, בנים שלמדו בבתי ספר נפרדים הם בעלי יכולת נמוכה יותר ליצור קשר משמעותי עם בנות. בנים אלה נוטים יותר, בהגיעם לגיל ארבעים, להתגרש או להיפרד מבנות זוגם, יחסית לאלה שלמדו בבתי ספר מעורבים. כמו כן הם נוטים יותר להיות במצוקה נפשית או בדיכאון.
מחקר מ-2014 סקר מחקרים רבים שבחנו חינוך נפרד מול חינוך מעורב. המחקר בדק את ההישגים הלימודיים ואת ההשפעות החברתיות בתקופת הלימודים ואחריה. מסקנת המחקר היא שאין יתרון משמעותי לשיטה זו או אחרת. המחקר מספק נתונים על מספר בתי הספר וכמות התלמידים באוסטרליה ובבריטניה, ומזהה מגמה ברורה לכיוון החינוך המעורב: נפתחים הרבה יותר בתי ספר מעורבים מאשר חד-מיניים, ובתי ספר נפרדים הופכים בהדרגה למעורבים.
מחקר משנת 2017 בדק ממצאים של מחקרים קודמים אודות ההשפעה החיובית של חינוך נפרד, לפיהם קיים שיפור בהישגים הלימודיים, במעבר בין כיתות ובהתפתחות האישית. המחקר מצא שרוב המחקרים הללו לא לקחו בחשבון את ההישגים הקודמים של התלמידים, ואם משקללים נתון זה אז הממצאים מצביעים על הישגים לימודיים דומים בלימודי שפה, מדעים וטכנולוגיה בשתי השיטות. עם זאת, במחקר נמצא כי ההישגים הלימודיים של בנות במקצועות הומניים היו נמוכים במידה משמעותית במסגרת הלימודים הנפרדים, לעומת בנות בחינוך מעורב.
קטאן (סדרת משחקים)
קטאן היא סדרת משחקי קופסה, שתכנן ויצר קלאוס טויבר בשיתוף עם בנו בנג'מין (בנימין).
המשחק הראשון בסדרה, "המתיישבים של קטאן", יצא לראשונה בגרמניה ב-1995 והופץ ברחבי אירופה, ארצות הברית ומדינות אחרות. טויבר החליט ברבות השנים ליצור הרחבות שיתנו מענה לרצונות השחקנים וישפרו את המשחק מבחינות מסוימות.
ההרחבה הראשונה שיצאה למשחק היא ", שיצאה לשוק בשנת 1997 בגרמניה, ומשם הופצה ברחבי העולם. אחריה יצאו לשוק גם שבה ניתן עומק משחקי נוסף למשחק, ו, שהכילה גרסאות מיוחדות של משחק הבסיס. הרחבות אלו הן ההרחבות היחידות שתורגמו לעברית. במהלך השנים פותחו גם גרסאות עצמאיות למשחק. בשונה מההרחבות, הגרסאות לא היו תלויות במשחק הבסיס, וניתן היה לשחק בהן בלעדיו. גרסאות אלו נחשבות כפריטי אספנות.
בשונה מהמשחק הרגיל, לכל גרסה יש נושא מיוחד שמותאם לקהל שחקנים ייחודי: " מותאמת לחובבי סדרת "משחקי הכס"; "", מותאמת לחובבי תרבות האינקה ולמעריצי אלפקות; ו"קטאן ג'וניור" מותאם לקהל שחקנים בגילאים צעירים יותר וכו'. למשחק יצאו גם תרחישים וגרסאות מיוחדות, אשר רובם הרחבות לגרסאות עצמאיות של המשחק, וחלק נוסף מהם הוא מיני-הרחבות (הרחבה קטנה להרחבה גדולה של המשחק). חלק אחר מהתרחישים ומהגרסאות המיוחדות הן מפות ייחודיות של חבלי ארץ המבוססים על מדינות אמיתיות.
הרחבות.
הרחבות שתורגמו לעברית.
קטאן: יורדי הים.
ההרחבה יצאה לראשונה בגרמניה בשנת 1997 והייתה להרחבה הראשונה של המשחק. ההרחבה מורכבת משמונה תרחישים שלכל אחד מהם חוקים שונים. בהרחבה זו גדל לוח המשחק, וניתנת אפשרות לבנות ספינות בנתיבים ימיים, ומתווסף למשחק משאב חדש - זהב.
קטאן: ערים ואבירים.
ההרחבה יצאה לראשונה בגרמניה ב-1998 והייתה ההרחבה השנייה שהופצה ברחבי אירופה, ארצות הברית ומדינות אחרות, אחרי . בשנת 2013 תורגמה ההרחבה לעברית על ידי חברת "הקוביה". בהרחבה זו ניתן דגש על פיתוח ערים למטרופולין, על הגנה מפני הברברים באמצעות אבירים, על קלפי פיתוח ועל ביצור הערים. כמו כן, מתווספים למשחק שלושה סוגי סחורות ואפשרויות בנייה נוספות. על פי טויבר, הרחבה זו נותנת עומק נוסף למשחק.
קטאן: סוחרים וברברים.
ההרחבה יצאה לראשונה בגרמניה ב-2007 והייתה להרחבה השלישית של המשחק, אחרי ו. ההרחבה מורכבת מחמישה תרחישים וארבע גרסאות של משחק הבסיס הניתנים לשילוב זה עם זה ועם הרחבת יורדי הים ועם קטעים מסוימים מההרחבות ערים ואבירים ו. מפתח המשחק קלאוס טויבר הגדיר את הרחבה זו כ"גרסאות למשחק הבסיסי" המציעה בתרחישים האחרונים שלה עומק משחקי. כדי לשחק בהרחבה יש צורך במשחק הבסיס, המתיישבים של קטאן.
קטאן: מגלי ארצות ופיראטים.
שוחררה לקהל בשנת 2013, וכללה בתוכה חמישה תרחישים ושלוש משימות המבוססות על חקר אדמות חדשות ונלחמים בשודדי ים. חלק מהתרחישים עושים שימוש במשימות ואילו אחרים לא עושים זאת. התרחישים הכלולים הם "Land Ho", "כיסאות פיראטים", "Fish for Catan", "תבלינים לקטאן" ו- "Explorers &amp; Pirates". הרחבה זו משלבת בתוכה אלמנטים שמזכירים את ואת .
הרחבות שלא תורגמו לעברית.
קטאן: חברים-אויבים (Frenemies of Catan).