הגשר דורש תחזוקה מתמדת. בעשורים הראשונים לאחר בניית הגשר חברת הבנייה של הגשר דאגה לצבוע את מבנה הפלדה של הגשר מקצה אחד אל הקצה השני. חמישה עד עשרה אנשים דואגים לתחזוקתו של הגשר כל הזמן.
תיירות.
בשנת 2015, המדריך "bridgewalking" החל להפעיל סיורים על דפנות הגשר. סיור ממוצע ייקח כמה שעות ברמות אבטחה שונות.
גדס&quot;ר נח&quot;ל
חזית עבר הקווקז
חזית עבר הקווקז (ברוסית: Закавказский Фронт) הייתה חזית (מקביל לקבוצת ארמיות בצבאות מערביים) של הצבא האדום שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
החזית הוקמה ב-23 באוגוסט 1941 על בסיס פיקוד עבר הקווקז, וכמפקדה הראשון מונה דמיטרי קוזלוב. החזית הוקמה כהכנה לקראת הפלישה הבריטית-סובייטית לאיראן, ובמהלכה כבשה את איראן בשיתוף פעולה עם כוחות בריטיים על מנת למנוע את התייצבותה של איראן במלחמה לצד מדינות הציר. לאחר הפלישה תפקידה של החזית היה להגן על הגבול עם טורקיה איראן והים השחור. היא כללה את הארמיות ה-45 וה-46 על הגבול הטורקי, ואת הארמיות ה-44 וה-47 על הגבול האיראני. ב-30 בדצמבר של אותה שנה פורקה החזית ועל בסיסה הוקמה חזית הקווקז. ב-15 בפברואר 1942 הוקמה החזית מחדש וכמפקדה מונה איוואן טיולנב. החזית השתתפה בקרבות בצפון הקווקז ובחבל קובאן, ובכלל זה בקרב על קווקז. לאחר סיום המלחמה ב-25 באוגוסט 1945 פורקה החזית ועל בסיסה הוקם פיקוד טביליסי.
עונת 2015/2016 בבונדסליגה
עונת 2015/2016 היא העונה ה-53 של הבונדסליגה הגרמנית. העונה החלה ב-14 באוגוסט 2015 והסתיימה ב-14 במאי 2016. באיירן מינכן, אלופת העונה הקודמת, הצליחה לשמור על תוארה, זכתה בתואר והפכה לקבוצה הראשונה הזוכה באליפות 4 שנים ברציפות.
קבוצות ואצטדיונים.
18 קבוצות לקחו חלק במשחקי העונה. קבוצת אינגולשטאדט 04, שסיימה את העונה הקודמת בראשות הבונדסליגה 2 וקבוצת דרמשטאדט 98, שסיימה במקום השני, הצטרפו לליגה.
בסיום העונה הקבוצות באיירן מינכן, בורוסיה דורטמונד ובאייר לברקוזן הבטיחו את מקומן בשלב הבתים של ליגת האלופות. בורוסיה מנשנגלדבך הבטיחה את מקומה בשלב הפלייאוף של המפעל. שאלקה 04 ומיינץ 05 הבטיחו את מקומן בשלב הבתים של הליגה האירופית והרטה ברלין הבטיחה את מקומה בסיבוב המוקדמות השלישי.
הנובר 96, שסיימה את הליגה במקום האחרון ושטוטגרט שסיימה במקום ה-17 ירדו בסיום העונה לליגה השנייה. קבוצת המבורג הצליחה לשמור את מקומה בליגה לאחר שניצחה במשחקי הפלייאוף את קרלסרוהה שהתמודדה על העלייה.
שינויי מאמנים.
5 קבוצות החליפו מאמנים במהלך העונה. הופנהיים והנובר החליפו מאמן פעמיים במהלך העונה. יוליאן נגלסמן מונה למאמנה של קבוצת הופנהיים בגיל 28 והיה למאמן הצעיר ביותר בתולדות הבונדסליגה.
חזית קרים
חזית קרים (ברוסית: Кры́мский фро́нт) הייתה חזית, של הצבא האדום שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
החזית הוקמה ב-28 בינואר 1942 על בסיס חזית הקווקז וכמפקדה מונה דמיטרי קוזלוב. החזית כללה את הארמיות ה-44 ה-47 וה-51, וקיבלה גם שליטה מבצעית על המחוז הצבאי צפון הקווקז, צי הים השחור, שייטת אזוב ובסיס הצי בקרץ'. החזית הוצבה באזור המזרחי של חצי האי קרים, והצליחה להתבסס באזור. במתקפה שבאה בעקבות קרב קרץ' הובסה על ידי הגרמנים, והכוחות פונו תוך השארת שבויים רבים וציוד צבאי רב. כתוצאה מהכישלון הסובייטי, הארמייה ה-11 של הוורמאכט יכלה להתרכז בהמשך מצור סבסטופול. ב-19 במאי 1942 פורקה החזית וחייליה הועברו אל חזית צפון הקווקז.
גורמי תמותה
אברהם ממונטפלייר
Deepwater Horizon
סידי ורונסקי
סידי (שרה) וְרוֹנסקי (בגרמנית: Siddy 'Sidonie' Wronsky; 20 ביולי 1883, ברלין - 8 בדצמבר 1947, ירושלים) הייתה מחלוצות העבודה הסוציאלית בגרמניה וביישוב. חיבוריה הרבים שימשו השראה למתודת העבודה בלשכות הרווחה ביישוב וכן לתוכנית הלימודים של בית הספר הראשון להכשרת עובדות סוציאליות, שאותו הקימה וניהלה בירושלים.
חייה בגרמניה.
סידי ורונסקי (נולדה בשם נויפלד; Neufeld) הייתה השנייה מבין שבעת ילדיה של משפחה יהודית מתבוללת שהדגישה חינוך כערך עליון. אביה, מקס משה נויפלד (Max Moses Neufeld; 1850–1931), היה יליד גרמניה ועסק במסחר, ואמה, טקלה קליינמן (Thekla Kleinmann), היגרה מפולין.
בשנת 1903 החלה ורונסקי את דרכה כמורה לחינוך מיוחד, ורק בהמשך למדה היגיינה רוחנית ועברה לתחום העבודה הסוציאלית. במשך מספר שנים לימדה ילדים בעלי מוגבלויות, ולאחר מכן החלה להיות מעורבת בארגונים העוסקים בסוגיות חברתיות מגוונות.
בין 1908 ל-1933 ניהלה את הארכיון המרכזי לענייני רווחה (Archiv für Wohlfahrtspflege), אשר איתר ותיאם בין מוסדות הרווחה השונים בגרמניה ומחוצה לה והייתה חברת וועד באיגוד הגרמני לשירותי רווחה ציבוריים ופרטיים (Deutscher Verein für öffentliche und private Fürsorge), שני ארגונים מרכזיים במערכת הרווחה בגרמניה גם בימינו. כמו כן לקחה חלק פעיל בלשכת הרווחה המרכזית ליהודים בגרמניה (Zentralwohlfahrtsstelle der Juden in Deutschland - ZWST), הייתה עורכת ראשית בכתב העת הראשי לנושאי רווחה בגרמניה (Deutsche Zeitschrift für Wohlfahrtspflege) וכתב העת היהודי המקביל (Jüdische Wohlfahrtspflege und Sozialpolitik), והשתייכה למפלגה הסוציאל-דמוקרטית בגרמניה (SPD).
המוניטין שלה הלך לפניה, והיא ייצגה את ארגוני הרווחה השונים בהם הייתה מעורבת בכנסים בינלאומיים והתמנתה לחברת סגל בבית הספר הראשון לעבודה סוציאלית בגרמניה שהקימה אליס סלומון בברלין, בסמינר הפדגוגי של אנה פון גירקֶה וכן באקדמיה הגרמנית לפדגוגיה ועבודה סוציאלית של נשים (Deutsche Akademie für soziale und pädagogische Frauenarbeit ). מוסד זה נועד להכשיר נשים ברמה אוניברסיטאית, מאחר שבאותה עת נשים בגרמניה עדיין התקשו להשתלב באקדמיה. בעקבות המפגש שלה עם פליטים יהודים ממזרח אירופה שנמלטו לגרמניה אחרי מלחמת העולם הראשונה, התקרבה ורונסקי לשורשיה היהודיים, גילתה זיקה עזה לרעיונות ציוניים וראתה בעבודה הסוציאלית אמצעי מובהק לקיומה הממשי, הרוחני והתרבותי של החברה היהודית.
היא החלה לפעול למען יהודים באמצעות מרכזים קהילתיים (Volksheim) ומפעלי עזרה לילדים (Jüdische Kinderhilfe), כאשר אחדים מהם עברו בהמשך לארץ ישראל, כגון בית היתומים 'אהבה' וכפר הנוער בן שמן.
בין השנים 1927–1930 תרמה ללקסיקון היהודי (Jüdisches Lexikon) והצטרפה לנציגות הגרמנית של ויצו – התאחדות נשים ציוניות בגרמניה (Bund zionistischer Frauen Deutschlands). בנוסף, פעלה בוועד המכהן של ליגת הנשים היהודיות בגרמניה (Jüdische Frauenbund; ) יחד עם ברתה פפנהיים וכן בפעילות נוספת למען זכויות נשים.
פעילותה ביישוב העברי.
בשנת 1932 הגיעה ורונסקי לביקור ביישוב היהודי בארץ ישראל, שם נשאה הרצאות על דרכי הטיפול בעבודה סוציאלית. עם עליית הנאצים לשלטון בגרמניה בשנת 1933 נאלצה לעזוב את תפקידי המפתח אליהם הגיעה ועלתה לארץ ישראל בעידודה ובהזמנתה של הנרייטה סאלד. בארץ ייסדה בשנת 1934 את הספרייה המרכזית ובית הספר הראשון לעבודה סוציאלית בירושלים.
בנוסף, הייתה דמות מרכזית במחלקה לעבודה סוציאלית של הוועד הלאומי בהיותה יושבת ראש המרכז לסידור חוץ ביתי והמחלקה הסוציאלית-פדגוגית, ובמקביל יזמה את הקמת ארגון העובדות הסוציאליות. לקראת ועדת פיל הכינה תוכנית מפורטת לשירות סוציאלי ממלכתי מטעם הוועד הלאומי אשר נקראה 'הטיפול בעם בחברה היהודית'.
פעילותה כללה גם קידום חקיקה סוציאלית למען זקנים, אימהות, נוער וילדים, וניסיון להעלאת מעמד המקצוע בעיני חברת היישוב, באמירתה הידועה כי 'הציבור מפקיד בידי השירות הסוציאלי והעובד הסוציאלי את הנכס הכי חשוב שלו, את "האדם"'. סידי ורונסקי האמינה בכל ליבה כי העבודה הסוציאלית, או כפי שייחלה שתקרא – 'טיפול בעם', היא מרכיב מהותי בבניין הבית הלאומי היהודי, כפי שניכר בחיבוריה הרבים כגון הרעיון הסוציאלי בכתבי הרצל, דרכי הריפוי הסוציאלי בארץ ישראל וטיפול סוציאלי יהודי. היא מיסדה את המתודה והתפיסה הערכית והמקצועית שלה באמצעות כתיבה, הוראה ופיקוח, תוך טביעת ז'רגון מקצועי חדש: 'כשאנחנו רוצות להצליח בעבודתנו... להחדיר אותה לחוגים רחבים, עלינו לעבד מילון מקצועי שצריך לנסח את המושגים בצורה מדויקת כפי שהם מתאימים לתוכנית של עבודה מודרנית'. מתוך כך ניתן להגדיר את משנתה כמכוננת עבור העבודה הסוציאלית באותן שנים, וייתכן שגם בימינו.
אלינור ריגבי
פליוזאורים
אריך קון
ארמין ואן בורן
בל 205
חזית צפון הקווקז
חזית צפון הקווקז (ברוסית: Северо-Кавказский фронт) הייתה חזית של הצבא האדום, שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
חזית צפון הקווקז הוקמה ב-20 במאי 1942 על בסיס חזית קרים והחזית הדרומית. כמפקדה הראשון מונה סמיון בודיוני. החזית ספגה את המתקפה הגרמנית בין יולי לספטמבר במסגרת הקרב על קווקז, וב-4 בספטמבר של אותה שנה פורקה ועל בסיסה הוקמה קבוצת הים השחור. החזית הוקמה מחדש ב-24 בינואר 1943, וכמפקדה מונה איוואן מסלניקוב החזית כללה את הארמיות ה-9 ה-37 ה-44 וארמיית האוויר ה-4, והשתתפה בקרב על קווקז. במאי של אותה שנה עבר איוואן פטרוב לפקד על החזית, ופיקד עליה במהלך קרבות בחצי האי קרץ'. החזית פורקה ב-20 בנובמבר 1943, ועל בסיסה הוקמה ארמיית החוף.
שפיכה נשית