הפטרוזאור היה בעל לסתות רחבות כמו של שקנאי אך בעלות שורות של שיניים חדות ודקות שבלטו גם כשסגר את פיו ומאחורי הראש הייתה קסדה קטנה כשל קזואר. ככל הנראה היה אוכל דגים שדאה לאורך הימים הקדומים של סין.
במראהו מזכיר מאוד את האורניתוכיירוס ואת בני משפחת האורניתוכיריים, אך היה בעל מספר הבדלים במבנהו. הוא נחשב כיום לקרובו של הצירדקטילוס והלודודקטילוס מאמריקה הדרומית.
חג'לה
משטרת מחוז ניז'ני נובגורוד
משטרת מחוז ניז'ני נובגורוד (ברוסית: Нижегородская полиция) רשמית: המינהל הראשי של משרד הפנים הרוסי של מחוז ניז'ני נובגורוד (Главное управление МВД России по Нижегородской области) היא גוף טריטוריאלי של הרשות המבצעת בניז'ני נובגורוד ובמחוז ניז'ני נובגורוד, המהווה חלק ממשרד הפנים של הפדרציה הרוסית ואחראי לאכיפת החוק ולסדר הציבורי במחוז.
היסטוריה.
משטרת ניז'ני נובגורוד הוקמה ב-23 באפריל (או 4 במאי) 1733 בצו הקיסרית אנה יואנובנה "אודות מוסדות משטרה בערים". קפטן הצבא בדימוס גריגורי רטקוב מונה למפקד המשטרה הראשון בניז'ני נובגורוד. המשטרה במאה ה-18 הייתה אמורה למנוע ולדכא פשעים ולפקח על יישום חוקי רוסיה. המשטרה הייתה אחראית גם על שירותי הכבאות ואכיפת החוק, כאשר בעיירות המחוז המשטרה פיקחה גם על מצב הכבישים והגשרים.
בניז'ני נובגורוד עצמה נלחמה המשטרה נגד הפשע המשתולל. בשנת 1782 אושרה "אמנת השוטר", לפיה התרחש ארגון מחדש משמעותי של המשטרה. מאז 1799, בהוראת הקיסר פאבל הראשון, תוגברו הגדודים הפנימיים של חיל המצב, וסיפקו למשטרת המדינה סיוע במאבק בפשע. ב-22 ביולי 1799 הציג המושל את תפקידי מפקד המשטרה ורופא המשטרה בפני הסנאט.
לאחר הקמת משרד הפנים בשנים 1867 עד 1893, נשלטה משטרת ניז'ני נובגורוד על ידי האלוף ניקולאי קרגר. בשלב זה הוקמה סופית המשטרה במחוז ניז'ני נובגורוד.
בתחילת המאה ה-20, בניז'ני נובגורוד עם אוכלוסייה של כ-187 אלף איש, היו 278 שוטרי מקוף רגליים ופלוגת פרשים. ואז האימפריה הרוסית קרסה לאחר מהפכת פברואר והמשטרה הייתה נתונה לסמכותה של הממשלה הזמנית. מאז 1905, בסורמובו, המשטרה ניהלה עימות עם כנופיות חמושות בלתי חוקיות של "מיליציית העם". כדי לשמור על הסדר בעיר נוצר תפקיד ראש הביטחון העירוני. הוא היה מפקד חוליה 671 של המיליציה ומולא על ידי יבגני סטפאנוב, שמונה על ידי הדומה העירונית. למרות הופעת גוף שיטור סוציאליסטי בתחילת מרץ, עד לסיום עבודתו כראש המיליציה, לעיתים נשלחו מסמכים שונים לסטפאנוב כראש הביטחון העירוני. רק לאחר התפטרותו, ב-1 בספטמבר, מונה לתפקיד זה וסילי באבקוב, שהיה מהפכן סוציאל-דמוקרטי. בקיץ 1917 הוקמה מיליציה בניז'ני נובגורוד כשמשטרת הבילוש המשיכה לתפקד עד 23 במאי 1917. למחרת שונה שם משטרת הבילוש למשטרה הפלילית.
לאחר מהפכת אוקטובר, המיליציה החדשה כללה במשך זמן מה שוטרים מנוסים ומאומנים לשעבר. עם זאת, אז הממשלה חיסלה את כל השוטרים לשעבר, והחליפה אותם בחיילים לא מאומנים ואנשים מהעם הפשוט. הוועד הפועל, לאחר הדחת נציגי הממשל הישן, שלח את מנהיגי המשטרה הפרובינציאלית למעצר. אז בניז'ני נובגורוד, הפשע הרים ראש ובדיווחים של נציב המחוז לשר לענייני פנים צוין ש"המשטרה, לאור חוסר מוכנותה, חסרת אונים במלחמה בפושעים". הנ.ק.ו.ד. יזמה הקמת מיליציה נפרדת כגוף שיטור לאומי, עם זאת, משטרת ניז'ני נובגורוד הייתה מבודדת מהרשויות החדשות. בפברואר 1918 החלה המיליציה לפעול באופן הדוק עם מועצת העיר.
עם תחילת המלחמה הפטריוטית הגדולה נקראו אנשי מיליציה רבים לחזית. ביוני 1941 נוצרו גדודי הפצצה ציבוריים בגורקי ובפרבריה. הם ביצעו משימות חבלה באויב. ביולי 1941 הוצבו בגורקי 10 גדודים. עבודת המיליציה התנהלה בתנאים קשים עם הפצצה מתמדת על העיר. בשנות המלחמה המשטרה בגורקי בלבד חיסלה 628 קבוצות שודדים והחרימה 1,500 כלי נשק. במהלך שנות המלחמה תרמו עובדי מיליציית גורקי 8.5 מיליון רובל כספים לקרן הביטחון העירונית, 277.5 אלף רובל באיגרות חוב והעבירו 1,800 פריטים יקרי ערך. כספם שימש לבניית 13 טנקים, כמו גם 2 מטוסים.
המיליציה שמרה על הארגון ודרכי הפעולה שלה גם לאחר התפרקות ברית המועצות, רק לאחר תחילת הרפורמה המשטרתית בשנת 2011 במסגרת חוק המשטרה נערך שינוי ארגוני במסגרתו צומצם כוח האדם במחוז והמיליציה, הפכה לחלק ממשטרת הפדרציה הרוסית.
דיוקן עצמי (לאונרדו דה וינצ'י)
דיוקן עצמי (באיטלקית: L'Autoritratto) הוא רישום מפורסם של לאונרדו דה וינצ'י אשר נוצר בשנת 1512 לערך. ההערכה המקובלת היא שזהו דיוקן עצמי של דה וינצ'י וכי הוא צייר את הדיוקן העצמי כאשר היה בערך בגיל 60. למרות זאת, ישנם היסטוריונים וחוקרים שונים אשר חולקים על כך שזהו אכן דה וינצ'י.
הציור נמצא כיום בספריה המלכותית של טורינו באיטליה ולא מוצג בפני הציבור בשל מצבה הירוד של היצירה.
תיאור היצירה.
הדיוקן מצויר בגיר אדום על גבי נייר. הדיוקן הוא של גבר קשיש עם שיער לבן ארוך וזקן ארוך בעל אשר בעל הבעה רצינית ומעט זועפת. סימני ההזדקנות בפנים של האדם ניכרים, כולל קמטים לאורך המצח, סביב העיניים, בצידי הפה, ולאורך הלחיים.
מיליציה (אוקראינה)
המיליציה (באוקראינית: міліція) היה שמה של כוח השיטור הלאומי של אוקראינה משנת 1917 ועד 2015, תחילה ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית ולאחר מכן באוקראינה העצמאית והמשיכה לשרת ככוח המשטרה המרכזי עד שפורקה והוחלפה ב-7 בנובמבר 2015 על ידי המשטרה הלאומית של אוקראינה.
הסוכנות הייתה תחת שליטה ישירה של משרד הפנים (המוכרת באוקראינית בראשי התיבות MVS), ונחשבה כמושחתת.
היסטוריה.
ב-2 בפברואר 1713, בפקודת הקיסר פיוטר הראשון, הוקמה מיליציה ארצית באוקראינה מתוך גדודים של הצבא הרוסי ששכנו באוקראינה וגייסו חיילים במיוחד לביצוע חובות אבטחה ושמירה. מאז 1722 הורשו קוזאקים מקומיים להצטרף למיליציה. בשנת 1736, על פי בקשתו של הפילדמרשל מיניך, שונה שם יחידות המיליציה לחיל המיליציה האוקראיני שהיה אחראי ל-20 גדודי פרשים.
בשנת 1762, הקיסר פיוטר השלישי הורה לקרוא לחיל בפשטות בשם החיל האוקראיני. בשנת 1770 אוחד הקורפוס האוקראיני עם הצבא הסדיר הרוסי, אולם המס המיוחד ששילמה אוכלוסיית אוקראינה בגין אחזקת המיליציה חוסל רק בתחילת המאה ה-19 ועם זאת לא פעלה באוקראינה משטרה לאומית של ממש וכוחות השיטור היו כפופים לאימפריה הרוסית, לצבאה או למחלקת המשטרה שלה.
המיליציה באוקראינה הסובייטית.
המשרד לענייני פנים באוקראינה הוקם מתוך הסניף האוקראיני של הנ.ק.ו.ד. והיה בעל תחום שיפוט על כל שטחי אוקראינה הסובייטית, כאשר המשטרה החשאית הסובייטית הופרדה מהק.ג.ב..
למרות אוטונומיה מבצעית מסוימת, כל התקנות ותקני השיטור נקבעו על ידי המשרד המרכזי; מוסקבה תיאמה באופן ישיר פעולות חשובות באוקראינה (כגון חקירות נגד שחיתות בנוגע למדינאים בדרגים גבוהים או נושאים אחרים הקשורים לפוליטיקה), כולל הצבת חטיבות בלשים ממשרדים מרכזיים במקרה הצורך. המיליציה האוקראינית השתמשה באותם דרגות, סמלים ורכבים כמו שאר המיליציה הסובייטית.
כמו כל משרדי הפנים של ברית המועצות, המשרד האוקראיני כלל לא רק את המיליציה, אלא גם את הענף הרפובליקני של שירותים שאינם משטרתיים, כגון:
מיליציה ודיכוי פוליטי באוקראינה הסובייטית.
משרד הפנים האוקראיני היה מעורב ישירות בדיכוי פוליטי סובייטי באוקראינה. מאז פיצול הנ.ק.ו.ד. ופיצול המשטרה החשאית למשרד לביטחון פנים ולוועדה לביטחון המדינה, המיליציה הפכה לכלי דיכוי משני בידי הק.ג.ב, ומילאה משימות כמו:
המיליציה באוקראינה העצמאית.
רפורמה לאחר העצמאות ופרשת גונגאדזה.
מאז העצמאות ולפני הרפורמה החוקתית בשנת 2004, שר הפנים של אוקראינה היה כפוף ישירות לנשיא אוקראינה (היה ממונה על ידי הנשיא באופן חד צדדי), היה חבר רשמי בקבינט השרים של אוקראינה. לפני המהפכה הכתומה מונו לשרים רק גנרלים מהמיליציה (ולא מדינאים אזרחיים).
המיליציה האוקראינית נודעה לשמצה כארגון שהפר חוק ופגע בזכויות אדם באופן שיטתי. המקרה הידוע ביותר לשמצה הוא מעורבות הסוכנות ברצח העיתונאי גאורגי גונגאדזה בשנת 2000. זמן קצר לאחר היעלמותו של גונגאדזה, נחשפו הקלטות של רס"ן מלניצ'נקו.
קטע מהשיחות שהוקלטו הציג את שר הפנים קרבצ'נקו כמבטיח לנשיא קוצ'מה "לדאוג" לעיתונאי האופוזיציה. על פי ההקלטות, קרבצ'נקו אמר לקוצ'מה כי הוא שולט בקבוצה מיוחדת של בלשים ברמה גבוהה "ללא שום מוסר, ומוכנים לעשות הכל".
גופתו ערופת הראש של גונגאדזה נמצאה מאוחר יותר ביער, והחלה חקירה ארוכה. בשנת 2005, זמן קצר לאחר המהפכה הכתומה, הופיעו התוצאות הראשונות של החקירה. שלושה מחברי חוליית הבלשים במשרד הפנים הואשמו בחטיפה ורצח גונגאדזה. צו בינלאומי הוצא למפקדם, הגנרל אולכסיי פוקאץ', שכביכול הסתתר מחוץ למדינה.
במארס 2005 נמצא השר לשעבר קרבצ'נקו, המשתתף העיקרי בתיק, כשהוא נורה בראשו (כביכול בידו שלו). מאוחר יותר, בספטמבר 2010, הוציאה לשכת התובע הכללי באוקראינה הצהרה לפיה התובעים הגיעו למסקנה שקרבצ'נקו הורה לפוקאץ' לבצע את הרצח, וקבע כי פוקאץ' הודה ברצח.
בהקלטות מלניצ'ן כונתה קבוצת מתנקשים בשם "אורלי" ("נשרים") מאת השר. מאז, הביטוי "אורלי מקרבצ'נקו", הפך לסמל של הפקרות ואכזריות בגופי אכיפת החוק באוקראינה.
משרד הפנים וקמפיין אוקראינה ללא קוצ'מה.