ב-1996 מתה חברתו לחיים וארוסתו לשעבר דמרי פארוט מזיהום בקטריאלי שנגרם כתוצאה משימוש בסמים. כתוצאה מכך נעשה סטאלי יותר ויותר מבודד, ומאז ככל הידוע הוא הפסיק לחזור על ניסיונות הגמילה הכושלים שלו. הופעתו האחרונה הייתה ב-3 ביולי 1996 בקנזס סיטי, מיזורי, כשהלהקה הופיעה כלהקת-חימום במופעי האיחוד של קיס.
בריאיון למגזין הרולינג סטון מ-1996 התבטא סטאלי לגבי התאבדותו של קורט קוביין: "עברתי את כל מה שקורט קוביין עבר. לא הכרתי אותו היטב, אבל רק ראיתי את האדם המאוד אנרגטי הזה הופך לדמות ביישנית, מפוחדת ומאוד לא חברותית שבקושי הייתה מסוגלת לפלוט את המילה "שלום"... בסוף היום או בסוף המסיבה, כשכולם הולכים הביתה, אתה נשאר תקוע עם עצמך". באותו ראיון תיאר סטאלי את חייו שלו-עצמו כ"צעידה דרך הגיהנום".
ב-1999 יצא מארז התקליטורים Music Bank, הכולל מעל 3.5 שעות של מוזיקה מאת אליס אין צ'יינס. בין השירים נכללו גם שני השירים האחרונים שסטאלי כתב והקליט עם אליס אין צ'יינס ושהוקלטו במיוחד לכבוד הוצאת המארז, "Get Born Again" (שכלול גם באוסף Nothing Safe - The Best Of The Box) ו-"Died".
פרויקטים צדדיים.
בין לבין חבר ליין סטאלי לבארט מרטין ומארק לנגאן מהסקרימינג טריז, מייק מק'ריידי מפרל ג'אם וג'ון בייקר סאונדרס (חבר של מק'ריידי שמת ב-1999 ממנת יתר של הרואין) ויחד הם הקימו את הסופרגרופ הראשונה של סטאלי, מד סיזן. הלהקה הוציאה אלבום אחד ששילב אלמנטים של גראנג' ובלוז ב-1995. כל השירים באלבום נכתבו בידי ליין סטאלי והולחנו בידי חברי מד סיזן. הבלדה "River Of Deceit" הייתה הלהיט הגדול ביותר מתוך האלבום. באחד מהתצלומים של חברי הלהקה באלבום (בצידה השני של העטיפה האחורית) נראות היטב הכפפות, האופייניות למכורים קשים, שסטאלי השתמש בהן באותה תקופה כדי להסתיר את הנקבים שבין אצבעותיו. סטאלי עשה שימוש בכפפות אלה גם במשך כל הופעת ה-MTV Unplugged של אליס אין צ'יינס.
ב-1999 הקליט סטאלי יחד עם טום מורלו מרייג' אגיינסט דה מאשין, סטפן פרקינס מג'יינס אדיקשן ומרטין לה נובלה מפורנו פור פיירוס גרסת כיסוי מטאלית לשיר "Another Brick In The Wall" של פינק פלויד על שני חלקיו, תחת השם "Class Of '99". השיר נכלל בפסקול של סרט האימה לנוער מ-1998 "סיוט בחדר המורים".
מותו.
לפחות כשלושה חודשים לפני מותו, סטאלי התראיין בפעם האחרונה לתקשורת בראיון שתואר כמצמרר וכסוג של מכתב התאבדות, כשסטאלי אומר; "אני יודע שאני גוסס. לא טוב לי, אל תנסי לדבר על זה עם אחותי [ליז] היא תדע את זה במוקדם או במאוחר". כתוצאה משימוש היתר שלו בסמים, סטאלי סבל במהלך הראיון מחום ובחילות ואמר; "השימוש המזוין הזה בסמים זה כמו אינסולין כדי לשרוד. אני לא משתמש בסמים כדי להתמסטל כפי שאנשים רבים חושבים; אני יודע שעשיתי טעות ענקית כשהתחלתי" ,ומוסיף באומרו כי; "זה דבר נורא מסובך להסביר, אבל הכבד שלי כבר לא מתפקד ואני מקיא כל הזמן ומחרבן במכנסיי. הכאב ממש גדול יותר משאפשר לתאר".
ב-20 באפריל 2002 נמצא ליין סטאלי מת בדירתו שבסיאטל. סיבת מותו הייתה כנראה מנת יתר של סם ספידבול, תערובת של הרואין וקוקאין. גופתו הייתה מוקפת בסמים ובציוד לשימוש בסמים, והייתה במצב כה גרוע עד שהיה ניתן לזהותו רק באמצעות המסמכים הרפואיים. סיבת המוות מוזכרת במקומות רבים כשילוב של מנת-יתר והתאבדות, בין השאר מפני שהוא הזכיר באלמנטים מסוימים את מותו המתוקשר של קורט קוביין (סולן להקת נירוונה) שהתאבד ב-1994. סטאלי וקוביין הלכו שניהם לעולמם ב-5 באפריל, בהבדל של שמונה שנים.
ג'רי קאנטרל ניסה בכל כוחו לשמור על קשר של חברות עם סטאלי עד לרגע האחרון. הוא הקדיש לסטאלי את אלבומו Degradation Trip שיצא חודשיים לאחר מותו של סטאלי.
ב-2003 הקימה אימו של ליין סטאלי, ננסי מק'קאלום את "קרן ליין סטאלי", ארגון ללא מטרות רווח המתרים כספים לשם עזרה למכורים להרואין, ופועל בשיתוף עם קהילת המוזיקה של סיאטל. מדי שנה מארגנת הקרן אירוע התרמה בסמוך לתאריך מותו של ליין סטאלי.
חלק גדול מהשירים שכתב ליין סטאלי נכתבו בנימה אישית מאוד במונחי הרוקנרול, לדעת מבקרי המוזיקה והמעריצים. "Get Born Again" הוא אחד משני השירים האחרונים שכתב סטאלי ונכלל בקופסה Music Bank: "אני אבחר את התאריך, מוות אחד וערפל אפור סמיך, אני מסתתר ומחייך, נקה את כל חטאיך, היוולד מחדש, רק חזור על כמה שקרים. סבל עצום, היוולד מחדש...".
אדי ודר מלהקת פרל ג'אם וארון לואיס מלהקת סטיינד הקליטו שירים לזכרו של ליין סטאלי. השיר "4/20/02" של אדי ודר מציין את התאריך שבו שמע אדי ודר על מותו של סטאלי ובו ברגע כתב את השיר, והוא מופיע באלבום האוסף של פרל ג'אם, "Lost Dogs". השיר "Layne" של ארון לואיס כלול באלבום "141Shades of Grey" של סטיינד מ-2003. סטיינד נחשבת לאחת מהלהקות הרבות שהושפעו בבירור מאליס אין צ'יינס.
ג'יימס הטפילד וקירק האמט מלהקת מטאליקה מצאו תמונה של סטאלי באולפן ההקלטות בו הקליטו את אלבומם התשיעי, Death Magnetic. הטפילד הושפע מהתמונה ומהדרך בה סטאלי סיים את חייו, וכתב שיר שלא נכלל באלבום בשם "Shine", ואף השפיע על בחירת שם לאלבום. בנוסף לכך בשנת 2006 הופיע הטפילד בהופעה "רוק אמ רינג" (Rock Am Ring) יחד עם חברי ההרכב הנותרים של
אליס אין צ'יינס.
דיסקוגרפיה.
לדיסקוגרפיה של אליס אין צ'יינס ראו אליס אין צ'יינס
סטומה
אברהם כ&quot;ץ-עוז
אברהם כ"ץ-עוז (נולד ב-7 בדצמבר 1934) המכונה "כֶּצָלֵ'ה", הוא פוליטיקאי ואיש עסקים ישראלי, שכיהן כחבר הכנסת ושר בממשלת ישראל.
ביוגרפיה.
כ"ץ-עוז נולד בתל אביב למרדכי (מישל) כ"ץ ולציירת ציונה תג'ר. הוא למד בתיכון חדש ובבית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה. את שירותו הצבאי עשה בנח"ל והיה בין מייסדי קיבוץ נחל עוז. לאחר שירותו הצבאי, למד במחלקה לגנטיקה בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית שמשכנה ברחובות, ועל כן הוא גם אגרונום בהכשרתו.
כ"ץ-עוז נכנס לכנסת התשיעית מטעם המערך באמצע כהונתה, במקום יצחק נבון שנבחר לכהן כנשיא המדינה. את השם עוז הוסיף על שם קיבוצו, נחל עוז, על מנת להבדיל בינו לבין חבר הכנסת אברהם כץ מהליכוד. כ"ץ-עוז כיהן בכנסת ברציפות עד 1992. בכנסת ה-9 וה-10 כיהן כיושב ראש הוועדה לביקורת המדינה. &lt;BR&gt;
בכנסת ה-11 כיהן כסגן שר החקלאות בממשלות האחדות תחת הנהגתם של יצחק שמיר ושמעון פרס, ובכנסת ה-12 כיהן כשר החקלאות בממשלת שמיר, עד לפירוקה בעקבות "התרגיל המסריח".
כ"ץ-עוז לא נבחר לכנסת ה-13 והוא החל לכהן רק לאחר מותו של חבר הכנסת מרדכי גור, ב-16 ביולי 1995. הוא פרש מן הכנסת ב-28 במאי 1996, יום אחד לפני הבחירות לכנסת ה-14, כדי להיכנס לתפקיד יו"ר מפעל הפיס, תפקיד שמילא עד 2003. במסגרת תפקידו זה יסד את פרס ספיר.
בסוף שנת 1979, על רקע שיחות השלום עם מצרים, פרסם כ"ץ עוז תוכנית למסירת רצועת עזה לריבונות מצרית. התוכנית יצאה מתוך ההנחה שעדיף למסור את הרצועה לריבונות מצרית משתקום בה מדינה פלסטינית. במשך מספר חודשים נדונה התוכנית בתקשורת ועוררה ויכוח בין תומכים למתנגדים. כ"ץ-עוז היה יו"ר קבוצת המים במשא ומתן הרב-צדדי עם מדינות ערב בשנים 1992–1996 וניסח את הסכם ההבנות עם הפלסטינים בנושא המים במסגרת הסכם אוסלו.
לאחר 48 שנים שבהן חי בקיבוץ נחל עוז ומילא מכלול תפקידים מרכזיים בקיבוץ ובאיחוד הקבוצות והקיבוצים, עבר כ"ץ-עוז לרעות . הוא מכהן כיו"ר המועצה לישראל יפה, עומד בראש עמותת צאצאי מייסדי אחוזת בית וארגון גמלאי מודיעין והסביבה, ופעיל בהקמת אגודות ידידים לתמיכה במוסדות חינוך ותרבות.
לאברהם שלושה ילדים. בת דודתו, ציפה, הייתה אמו של הזמר גידי גוב.
העימות המתודולוגי
העימות המתודולוגי או בשמו המוכר מתודנשטרייט (בגרמנית: Methodenstreit) הייתה מחלוקת חשובה בנוגע למתודה המדעית והאופי האפיסטמולוגי של הכלכלה. העימות התנהל בשנות השמונים ותחילת שנות התשעים של המאה התשע עשרה בין אנשי האסכולה האוסטרית בכלכלה בראשות קרל מנגר וחסידי האסכולה ההיסטורית הגרמנית בראשות גוסטב פון שמולר.
הוויכוח התעורר בעקבות ספרו של קרל מנגר משנת 1883, "חקר שיטות מדעי החברה והכלכלה הפוליטית עם התייחסות מיוחדת לכלכלה". הספר ספג ביקורת רוויית בוז של שמולר ובתגובה פרסם מנגר בשנת 1884 מאמר תגובה תחת השם "שגיאות ההיסטוריציזם בכלכלה הגרמנית" שהצית את הוויכוח במלוא עוזו.
הכוחות המתעמתים היו רחוקים מלהיות שקולים מבחינה מספרית. האסכולה ההיסטורית אותה ייצג שמולר נהנתה משליטה כמעט בלעדית בעולם האקדמיה בגרמניה. מן העבר השני, ניצבו בעיקר קרל מנגר ומאוחר יותר תלמידיו פרידריך פון ויזר ובהם-באוורק—קבוצת כלכלנים אותה כינה שמולר בלעג "האסכולה האוסטרית".
על–פי תפישתם של אנשי האסכולה ההיסטורית, הייתה הכלכלה מדע מדויק בהתהוות. חקר ההיסטוריה הכלכלית של תקופות קודמות ושיפור הניתוח הסטטיסטי, גרסו, יובילו לפיתוח חוקים חברתיים חדשים וטובים יותר, המבוססים על לקח הניתוח המדעי. אנשי האסכולה דחו את הרעיון שניתן לאתר חוקים כלליים כלשהם בכלכלה, ובמיוחד ביחס להתנהגותו והעדפותיו של הפרט. במקום זאת, הם גרסו כי יש לחקור את החברה בכללה, כגושים קולקטיביים. הכלכלן צריך לאסוף את כל הנתונים האפשריים בדקדקנות ולפתח מתוכם תיאור שיטתי של ההתרחשות. כל מחקר אחר לבד מההיסטורי, גרסו, אינו אפשרי.