לדומינגו למעלה מ-100 הקלטות, רובן של אופרות באורך מלא, ולעיתים קרובות הוא חוזר ומקליט אותו תפקיד יותר מפעם אחת. בין הקלטות אלה קובץ תקליטורים בקופסה, המכיל כל אריה לטנור שג'וזפה ורדי כתב מימיו, ביניהן כמה גרסאות המבצועות לעיתים רחוקות, בשפות שונות מן האופרות המקוריות, שוורדי כתב להצגות ספציפיות. בפסטיבל זלצבורג הקליט אלבום של דואט סרסואלה עם פילאר לורנגאר.
באוגוסט 2005 הוציאה חברת EMI קלאסיקס הקלטת סטודיו חדשה של "טריסטן ואיזולדה" מאת ריכרד וגנר, עם דומינגו בתפקיד טריסטן. ביקורת של תקליטור זה, שכותרתה "שלמות ווקאלית", שהופיעה בגיליון 8 באוגוסט 2005 של "אקונומיסט" נפתחת במילה "מונומנטלי" ומסתיימת במילים "ליריות מוזיקלית ולהט סקסואלי, המצדיקים במלואם את ההוצאה הכספית והמאמץ." הביקורת מגדירה את הביצוע של זיגמונד ב"ואלקירות" כ"בלתי נשכח" ו"מזהיר". עוד מציין המבקר, שדומינגו עדיין לוקח על עצמו תפקידים, שלא ביצע בעבר.
במרץ 2006 הופיע דומינגו בהופעת כוכב ב"לילה למען ניו אורלינס", של להקת האופרה של ניו אורלינס, יחד עם פרדריקה פון שטאדה. הקונצרט נועד לאיסוף כספים לבניית העיר מחדש, והקהל נענה בעין יפה.
מאז שנת 2008 משמש פלאסידו דומינגו כיועץ מוזיקלי לשם כבוד של האופרה הישראלית החדשה.
ב-2019 האשימו 8 זמרות ורקדנית את דומינגו בהטרדות מיניות. סוכנות AP אספה עשרות עדויות נוספות, ודיווחה כי דפוס התנהגותו של דומינגו היה בבחינת סוד גלוי בתעשייה. בתגובה הודיעה מטרופוליטן אופרה כי היא מפסיקה את ההתקשרות עם דומינגו. בהמשך השנה עזב דומינגו את תפקידו כמנהל האופרה של לוס אנג'לס.
פלאסידו דומינגו קיבל פרסים ואותות כבוד שונים בארצות הברית ובאירופה, ביניהם תוארי דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטאות שונות בעולם, נבחר כחבר האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים בשנת 2000 וזכה במדליית החירות הנשיאותית (2002). בשנת 2009 היה הזוכה הראשון בפרס ע"ש בירגיט נילסון. חתן פרס וולף לאומנות לשנת 2012. זוכה פרס התרבות היפני פרמיום אימפריאלה (בקטגוריית המוזיקה) לשנת 2013.
קזאן
אירבוס
אנריקו קארוזו
אנריקו קארוזו (באיטלקית: Enrico Caruso; 25 בפברואר 1873 - 2 באוגוסט 1921) היה אחד הטנורים המפורסמים ביותר בתולדות האופרה. מחלוצי המוזיקה המוקלטת על תקליטי גרמופון שיוצרו לראשונה בייצור המוני ובהפצה כלל־עולמית. תקליטיו הפופולריים של קארוזו וקולו המיוחד במינו, שנודע במנעד הגדול שלו, בעוצמתו וביופיו, עשו אותו לאחד הכוכבים הנודעים ביותר של זמנו.
קריירה.
במהלך הקריירה שלו ביצע קרוב ל-260 הקלטות והרוויח מיליוני דולרים ממכירת תקליטי ה-78 שלו. אף כי שר ברבים מבתי האופרה הגדולים בעולם, ביניהם לה סקאלה במילאנו ובית האופרה המלכותי, קובנט גארדן בלונדון, שמו הלך לפניו בעיקר כזמר המוביל במטרופוליטן אופרה בניו יורק במשך שבע-עשרה שנים.
קארוזו, שנולד בנאפולי, איטליה, החל את הקריירה שלו בעיר זו בשנת 1894. התפקיד הראשון החשוב שגילם היה ב"פדורה" של אומברטו ג'ורדאנו (מילאנו, 17 בנובמבר 1898).
בשנת 1903, בעזרת סוכנו, הבנקאי פסקואלה סימונלי, נסע קארוזו לניו יורק לשיר במטרופוליטן אופרה. בשנה שלאחריה התחיל קארוזו בקשר שנמשך לכל אורך חייו עם חברות הגרמופון הראשונות (דויטשה גרמופון, ברלינר גרמופון וויקטור טוקינג משין); יחסי הכוכב שלו הן עם המטרופוליטן והן עם חברות הגרמופון נמשכו עד 1920.
קארוזו היה אחד הראשונים מבין כוכבי הווקאליות שהוקלט על גבי מספר גדול של תקליטי גרמופון בהפצה כלל-עולמית. הוא והגרמופון עשו רבות לקידומם ההדדי בשני העשורים הראשונים של המאה ה-20. הקלטתו משנת 1902 ל- Vesti la giubba מתוך "ליצנים" של רוג'רו ליאונקוואלו נתנה לעולם את תקליט הגרמופון הראשון שנמכר במיליון עותקים. בחלק מהקלטותיו עשה קארוזו טרנספוזיציה כלפי מטה לתפקידיו (ב"יהודיה" של הלוי, למשל) כדי להימנע מלשיר דוֹ גבוה, הנמצא בקצה העליון של המנעד של הקול הגברי ומהווה אתגר פיזי קשה גם לזמרי טנור.
אנריקו קארוזו מת בשנת 1921, כנראה מסיבוך של דלקת האדר. הוא נקבר בנאפולי.
חייו היו נושא לסרט קולנוע הוליוודי, בדיוני ברובו, "קארוזו הגדול", משנת 1951 בכיכובו של מריו לנצה.
מאז מותו, נאספה עבודתו באלבומים רבים מספור.
יהודה לוי (פיזיקאי)
הרב פרופסור יהודה לוי (באנגלית: Leo Levi; א' בשבט תרפ"ו, 16 בינואר 1926 – י"ד בסיוון תשע"ט, 17 ביוני 2019) היה פיזיקאי וחוקר יהדות אמריקאי ישראלי.
ביוגרפיה.
פרטים אישיים.
יהודה לוי נולד בשנת 1926 במנהיים שבגרמניה לד"ר יוסף אהרן ופרידה לוי. אביו היה רופא כללי ורופא שיניים, וכחובש במלחמת העולם הראשונה זכה לשלושה עיטורים על מעשי גבורה. ב-1939 היגר יהודה לאנגליה בעקבות רדיפות הנאצים. לאחר המלחמה עבר להתגורר עם משפחתו בניו יורק. בשנת 1957 הוא נישא למרים וקסלר והמשיך לגור בניו יורק.
לאחר הגירתו לארצות הברית, למד תורה אצל הרב יוסף ברייער (Joseph Breuer), רב קהילת Washington Heights, אשר בהמשך נתן לו סמיכה נוספת לרבנות (1961). מאוחר יותר, למד אצל הרב אהרן סולובייצ'יק וכן בכולל של ישיבת רבי חיים ברלין אצל הרב יצחק הוטנר, אשר הסמיך אותו לרבנות (1961).
לימודיו האקדמיים התקיימו במסגרת לימודי ערב. את התואר הראשון בהנדסת חשמל הוא קיבל מהסיטי קולג' של ניו יורק בשנת 1952, תואר שני בפיזיקה (1955) וכן תואר שלישי (PhD) בפיזיקה ובהנדסת חשמל (1964) הוא עשה ב-Polytechnic Institute of Brooklyn.
ב-1970 הוא הגשים שאיפה רבת שנים ועלה לארץ עם קבלת הצעת משרה אקדמית מאתגרת במרכז אקדמי לב.
לאחר עלייתו התגורר בירושלים, בשכונת בית וגן. היה אב לשלושה בנים.
יהודה לוי נפטר ביוני 2019 ונטמן בהר המנוחות.
תפקידים ועשייה ציבורית.
בשנות החמישים עבד כפיזיקאי בחברות למוצרים אופטיים ואלקטרוניים Freed Electronics and Control וכן Fairchild Camera. בסוף שנות החמישים החל לעבוד כיועץ עצמאי בפיזיקה למספר חברות גדולות, ביניהן IBM ומעבדת הצי האמריקני.
בשנות השישים הוא פעל בשני ארגונים וכיהן כסגן נשיא אגודת ישראל של ארצות הברית וכנשיא אגודת אנשי מדע שומרי תורה בארצות הברית AOJS.
בשנים 1965–1970 שימש כמרצה, ובהמשך - כפרופסור חבר במחלקת פיזיקה ב-City College בניו יורק. הוא עלה לארץ ב-1970 בעקבות הזמנתו של פרופ' זאב לב, מייסד בית הספר הגבוה לטכנולוגיה בירושלים, להקים את מגמת פיזיקה שימושית ואלקטרואופטיקה בבית הספר ולעמוד בראשה. לימים נקרא בית הספר גם מכון לב על שם מייסדו. יהודה לוי כיהן בתפקיד זה בשנים 1970–1982.
עם פרישתו של זאב לב לגמלאות ב-1982, התמנה יהודה לוי לרקטור מכון לב ושימש בתפקיד זה עד ל-1990, כשהוא בוחר לנהל את מגמת פיזיקה שימושית ואלקטרואופטיקה שנתיים נוספות עד לפרישתו לגמלאות ב-1992. בשנותיו האחרונות עסק בכתיבה תורנית, מתן הרצאות וכיהן בחבר הנאמנים של המרכז האקדמי לב.
ספרו "שערי תלמוד תורה".
בשנת תשמ"ב (1981) פרסם את ספרו "שערי תלמוד תורה", ובו עודד לימוד מקצוע במקביל ללימוד התורה. הספר קיבל את הסכמתם של רבנים בולטים בארצות הברית ובהם הרב יעקב קמינצקי. אולם הוא עורר את התנגדותם של גדולי הרבנים הליטאים בישראל, הרב אלעזר מנחם מן שך והרב יעקב ישראל קניבסקי, והם קראו לגנוז אותו בנימוק שהוא נוגד את "מסורת הישיבות".
ספריו.
מאמרים תורניים.
עשרות מאמרים, בעיקר בכתבי העת "המעיין" ו"תחומין"
קבר יסון
קבר יאסון
קבר יאסון הוא קבר מתקופת בית המקדש השני המצוי ברחוב אלפסי בשכונת רחביה שבירושלים. הקבר מצוי במרכז "עיר המתים" של ירושלים בתקופת הבית השני, אשר התפשטה אל מחוץ לחומות העיר ושרידיה נמצאים בחפירות בכל רחבי האזור וגם בשכונת רחביה - על אם הדרך שהובילה בעבר לעיר יפו. הקבר התגלה בפברואר 1956 במהלך פרויקט בינוי, ביוזמתו של הקבלן מוריס רג'ואן, במהלך פיצוץ סלעים שנועד לפלס את הקרקע לבניית בניין ברחוב אלפסי 10. לאחר שהוחלט לשמר את המקום קיבל הקבר את מספר הבניין שהיה אמור להיבנות במקום. נכון לתחילת שנות ה-2000 ולשנת 2020, החצר פתוחה כחלק מגן ציבורי, אך מבנה הקבר עצמו חסום בסורגים ללא אפשרות כניסה.
מבנה הקבר.
הקבר כולל מדרום לצפון, מבוא, חצר חיצונית וחצר פנימית, ופרוזדור שנפתח לשני חדרים: האחד במערבו, בעל עשרה כוכי קבורה, והאחד בצפונו, שנועד לליקוט עצמות.
כתובות בקבר.
בקבר התגלו מספר כתובות וציורי קיר, ביניהן ציור המתאר ספינות (ככל הנראה ספינות סוחר). על סיפון אחת הספינות מופיע אדם - ושמו מוזכר בכתובת סמוכה - יאסון, שהיה ככל הנראה סוחר או בעל צי סוחר.
על קיר הפרוזדור, מעל פתח חדר הקבורה חרותה בקיר דמות אייל רובץ בעל קרניים מפוארות. על קיר הפרוזדור המוביל אל הקבר רשומה כתובת פחם בשפה הארמית על קיר הקבר. תרגומה לעברית כדלקמן:
במערת הקבר מופיעה כתובת בת שתי שורות בשפה היוונית שרק הראשונה בהן ניתנת לפענוח: "שמחו אתם החיים". מצב שימור הכתובות הוא בכי רע, ונכון לתחילת המאה העשרים ואחת לא ניתן להבחין ברובן.
ממצאים שהתגלו בקבר.
במהלך החפירה הארכאולוגית שבוצעה בקבר על ידי הארכאולוג לוי יצחק רחמני מטעם רשות העתיקות, נתגלו במהלך פינוי והרחקת המפולת מהאתר מטבעות שונים מתקופת ממלכת החשמונאים; מטבעות מימי אלכסנדר ינאי ויוחנן הורקנוס, וכן מימי הורדוס, המתוארכים למאה הראשונה לפני הספירה, ומטבעות מתקופת שלטון הנציבים הרומיים, מהמאה הראשונה לאחר הספירה.
קירק פני
קירק סמואל פני (באנגלית: Kirk Samuel Penney; נולד ב-23 בנובמבר 1980) הוא כדורסלן עבר ניו זילנדי.
קריירה.