על פי נתוני איגוד הסרטן האמריקני מלנומה הוא סוג הסרטן החמישי בשכיחותו בקרב גברים, והשישי בקרב נשים, אחד מ-53 גברים ואחת מ-78 נשים יחלו במחלה בימי חייהם, חולים אלו מהווים חמישה אחוזים מכלל חולי הסרטן וארבע מסך החולות. בארצות הברית התגלו בשנת 2005 קרוב ל-60 אלף מקרים חדשים של מלנומה. בעשרים השנים האחרונות חלה עלייה של 3% בשנה במספר המאובחנים החדשים, כנראה בגלל העלייה בחשיפת הציבור לאור השמש והעלייה במודעות. הודות לקלות היחסית שבגילוי מוקדם, מלנומה היא אחת מסוגי הסרטן הפחות קטלניים עם אחוז שרידה אחרי 5 שנים של יותר מ-90%. עם זאת עדיין כשמונת אלפים חולים מתים מן המחלה מדי שנה.
אחד ממאפייני המחלה הוא השוני בפגיעות מן המחלה בין קבוצות אתניות שונות. בארצות הברית המחלה נפוצה פי 10 בלבנים מאשר באפרו-אמריקנים. באופן ספציפי פגיעים בעלי עור בהיר, שיער בלונדיני ועיניים כחולות.
לאוכלוסייה היהודית בישראל, הסיכון לפתח את סרטן העור מסוג מלנומה מלידה עד גיל 90 גבוה ועומד על אחד מכל 36 גברים, ואחת מכל 45 נשים. באוכלוסייה הערבית הסיכון נמוך משמעותית. בשנת 2011 אובחנו בארץ 1,469 חולי מלנומה, מהם 993 עם מלנומה חודרנית ו-476 עם מלנומה ממוקדת. לפי נתוני הסוכנות הבינלאומית לסרטן (IARC) לשנת 2012, ישראל במקום גבוה ה-18 בשיעור מקרי המלנומה החדשים, על רקע חשיפה מוגברת לשמש והיקף גדול של אוכלוסייה בהירת עור.
מחקרים וגילויים חדשים.
מחקר חדש של המכון למחקר רפואי בקווינסלנד אוסטרליה, מצא כי קיים קשר בין תזונה לבין האפשרות להתפתחות סרטן עור.
מחקר חדש של הפקולטה לרפואה באוניברסיטת פלורידה מציג מגוון של חומרים טבעיים העשויים לעכב ואף למנוע התפתחות של סרטן עור. לדוגמה: ויטמין A, ליקופן, הנמצא בעיקר בעגבניות, פוליפנולים, חומרים הנמצאים בתה ירוק ובתמצית גרעיני ענבים, ויטמין E, בטא-קרוטן, הנמצא בירקות כתומים, סלניום, וחומרים נוספים.
מחקר חדש של המחלקה לרפואת העור בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת דרום קליפורניה מצא שמלנומה מתפתחת משילוב של מספר גורמים שונים הכוללים גם גורמים גנטיים. אולם נמצא כי ברוב מקרי המלנומה, החשיפה לשמש היא הגורם המרכזי והמשפיע ביותר. מניעת חשיפה לשמש ושימוש בתכשירי הגנה יפחיתו משמעותית מקרים רבים של סרטן העור.
מחקר חדש של בית הספר לבריאות הציבור באוניברסיטת קווינסלנד באוסטרליה בדק מה המאפיינים של אנשים המגיעים לתחנות בדיקה לגילוי מוקדם של סרטן העור. ממצאיו של המחקר, שנערך בקרב 743 אנשים, היו כי הנבדקים העיקריים הם בני 40–49, בעלי עור בהיר, עם היסטוריה של סרטן עור, או מלנומה או שומה חשודה ושלא נבדקו על ידי רופא עור בזמן האחרון.
מחקר חדש של המרכז למחלות עור בעיר בוקסטנהוד שבגרמניה בדק את יעילות מסעות ההסברה להתנהגות נכונה בשמש, שנערכו בגרמניה בשנים האחרונות. נמצא כי לאחר 16 שנה של תוכניות התערבות בנושא, נצפה שינוי התנהגותי והחשיפה לשמש פחתה.
בשנת 2016 הסתיים מחקר פורץ דרך לתרופות אימונותרפיות, שגורמות למערכת החיסון של החולה לתקוף את הגידול, מצליחות להפוך את הסרטן כמעט למחלה "כרונית", ומאריכות בשלוש שנים חיים של חולים רבים שהוגדרו "סופניים", בטיפול במלנומה גרורתית. במחקר נבדקו לראשונה זו מול זו שתי תרופות אימונותרפיות: קיטרודה (Keytruda) וירבוי ((Yervoy) (Ipilimumab הוותיקה יותר. במחקר השתתף הישראלי הפרופ' יעקב שכטר מתל-השומר
טיפול.
בשנת 2011 אושרה לשימוש על ידי המנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) תרופת Ipilimumab (שם מסחרי YERVOY) אשר מיועדת לחולי מלנומה (בשלבי מחלה מתקדמים) אותם לא ניתן לנתח. זהו הטיפול הראשון לחולים בשלבי המתקדמים, והוא מאריך חיים אך אינו מרפא את המחלה. בניסויי התרופה, החולים שרדו כ-10 חודשים לאחר תחילת הטיפול. התרופה היא נוגדן חד שבטי. במערכת ה-חיסון קיימים לימפוציטים מסוג T. על לימפוציטים אלה מצוי האנטיגן CTLA-4: cytotoxic T lymphocite-associated antigen 4. ה-CTLA-4 מעכב את יכולת הלימפוציטים לזהות תאי מלנומה ולהרוס אותם. התרופה חוסמת את האנטיגן CTLA-4 וכך מאפשרת ללימפוציטים לפעול כנגד תאי המלנומה.
כמו כן אישר ה-FDA באוגוסט 2011 את תרופת ה-Zelboraf. תרופה זו מתאימה לטיפול במוטצית BRAF של המחלה, המופיעה בכמחצית ממקרי המחלה בצורתה הגרורתית. באחד מניסוי התרופה, 84% מהמטופלים שרדו לאחר 6 חודשים, והודגמה הקטנה של הגידול ב 48% מהמטופלים (לעומת 64% ו-5% בהתאמה, בטיפול שכלל כימותרפיה בלבד).
ב-2014 אישר ה-FDA את התרופה קיטרודה (Pembrolizumab) לטיפול במלנומה גרורתית לחולים שלא הגיבו לתרופות אחרות כולל Yervoy. בישראל נערך ניסוי קליני בתרופה זו בתוצאות מעודדות.
ב-2018 אישר ה-FDA את התרופה המבוססת על חומר פעיל אנקורפניב. תוך זמן קצר התרופה נכללה בסל הבריאות.
נורווגית ספרותית
נורווגית ספרותית (Bokmål - בוּקמוֹל, בתרגום: "שפת הספר") היא אחת משתי הצורות הסטנדרטיות של השפה הנורווגית, וכמו כל הניבים הנורווגיים, היא שייכת למשפחת השפות הגרמאניות. כ-85% מאוכלוסיית נורווגיה משתמש בה כשפה הראשית. מוסדות החינוך בנורווגיה מלמדים בנורווגית ספרותית או ב"נורווגית חדשה" (Nynorsk), שהיא הצורה הסטנדרטית החלופית, לפי החלטת ממשלת המחוז או הורי התלמידים.
"נורווגית ספרותית" ו"נורווגית חדשה" הן לא ניבים במובן הרגיל של המילה. אלה הן שתי שיטות לסטנדרטיזציה של השפה הנורווגית. כלומר, אלה ניבים שהתפתחו באופן מלאכותי, על ידי קביעת כללים וסגנון מועדפים לשימוש בשפה הנורווגית בנסיבות רשמיות. בחיי היומיום, מדברים רוב הנורווגים באחד מכמה ניבים של נורווגית שהתפתחו באופן טבעי, ההבדלים בין הניבים האלו אינם גדולים, אך יש ניבים הקרובים יותר ל"נורווגית ספרותית" ויש כאלה הקרובים יותר ל"נורווגית חדשה". מעטים מדברים בשתי הצורות באופן מילולי, אך ישנם ניבים אשר יותר קרובים לנורווגית ספרותית מאשר נורווגית חדשה, או להפך.
המשפט הבא מדגים את היחסים בין נורווגית חדשה, נורווגית ספרותית ודנית:
ניתן לראות שניכרים ההבדלים בין הנורווגית הספרותית לנורווגית החדשה, והדמיון בין הנורווגית הספרותית והשפה הדנית.
ידיעת קרוא וכתוב ומיומנויות אורייניות אחרות מחייבת שליטה באחת השיטות הסטנדרטיות לפחות. סטנדרטיזציה של שפה היא תופעה שקיימת בכל שפה שיש לה מסורת כתובה. שפות שמדוברות בכמה אזורים או ארצות, עשויות לפתח שיטות סטנדרטיות שונות. למשל, האנגלית הסטנדרטית המקובלת בבריטניה שונה במקצת מהאנגלית הסטנדרטית של ארצות הברית. המיוחד בנורווגית הוא ששתי שיטות סטנדרטיזציה משמשות במקביל בארץ אחת שהיא קטנה יחסית בשטחה, ומספר תושביה אינו גדול.
היסטוריה.
מאז איחוד הכתר הדני עם הכתר הנורווגי, הייתה נורווגית מדינתית (Riksmål) - "שפת מדינה" - השפה הראשית בנורווגיה. החל מ-1929, השם "ריקסמול" שוּנה ל"בוקמול" ("שפה ספרותית", משום שהייתה השפה הכתובה). כיום המושג "ריקסמול" מתייחס לשפה הדומה יותר לדנית מאשר לנורווגית הספרותית, המדוברת בידי אנשים מעטים במזרח נורווגיה.
הקשרים פוליטיים-חברתיים.
המצב בין נורווגית חדשה לנורווגית ספרותית נשאר עד היום עניין סוציו-פוליטי, לצד סוציולקט וגם קשור בתרבות אזורית. לצד נורווגית חדשה ונורווגית ספרותית יש גם ניב קונברסטיבי של נורווגית חדשה בשם הגנורסק (Høgnorsk), נורווגית עילית, שטוענת שהדקדוק שלה עוד יותר שונה מדנית.
הגייה.
כאמור, נורווגית ספרותית היא צורת כתיבה ולכן אין לה גרסה מדוברת. אותיות הא"ב מייצגות את אותם הצלילים כמו בנורווגית החדשה (אך לא כמו בדנית), וכמוה, ההגייה תלויה בפרשנות הדובר לפי הדיאלקט שלו. בדרך כלל יבחר הדובר את צורת ההגייה שקרובה יותר לניב שלו.
לדוגמה, המשפט הנ"ל "אני בא מנורווגיה" בכמה צורות הגייה אפשריות:
בנורווגית חדשה כמו בכתובה, ניתן להגות ר' מתגלגלת (כמו בשוודית או רוסית) או ר' גרונית (כמו בעברית או גרמנית), זאת לפי הדיאלקט של הדובר (ר' גרונית נהוגה באזורי דרום-מערב בעיקר).
נורווגית ממלכתית
נורווגית ממלכתית (Riksmål) היא אחת משתי הדרכים הסטנדרטיות לכתיבת השפה הנורווגית, שהיו נהוגות בין השנים 1907 ל-1929 (כשהשפה השנייה הייתה נורווגית לאומית - Landsmål).
הנורווגית הממלכתית התפתחה ממיזוג של נורווגית ודנית, השפה הכתובה היחידה בנורווגיה באותה תקופה. יש הטוענים כי בנורווגית הממלכתית טמונים חוקי-דקדוק ומילים מנורווגית ישנה. הדבר איננו נכון לגבי נורווגית ספרותית.
השימוש בנורווגית ממלכתית הסתיים בזמן מלחמת העולם השנייה, אף-על-פי שמשוררים כמו ארנולף אברלנד וסיגורד הואל השתמשו בנורווגית ממלכתית לכתיבת דבריהם ושיריהם.
הנורווגית הממלכתית מפוקחת על ידי האקדמיה ללשון הנורווגית, אשר הוציאה לאור את המילון המקיף ביותר לנורווגית הממלכתית (Norsk Riksmålsordbok, ששה כרכים).
היום, השם "ריקסמול" מתייחס למיעוט קונסרבטיבי החי במזרח נורווגיה, והוא ניב של נורווגית ספרותית.
נורווגית לאומית
נורווגית לאומית (Landsmål) היא שמה הישן של הנורווגית החדשה, אחת משתי הדרכים הסטנדרטיות לכתיבת השפה הנורווגית.
הנורווגית הלאומית הומצאה בשנת 1848 בידי איבאר אנדריאס אוסן, ובאותו הזמן היא נקראה "Landsmaal".
המושג "Landsmaal" שונה ל-"Landsmål" בשנת 1868.
ב-12 במאי 1885 הנורווגית הלאומית הוכרה בידי הסטורטינג כ"שפת העם".
בשנת 1929 שונה המושג "Landsmål" לנורווגית חדשה ("Nynorsk"), במקביל לנורווגית הממלכתית שהפכה לנורווגית ספרותית.
כיום, המונחים "ריקסמול" ו"לנדמול" מציינים את הדרכים הסטנדרטיות לדיבור השפה הנורווגית לפני 1929.
יהדות יוון