החל משנת 1927 (ה'תרפ"ז) נמנה עם לומדי ורבני ישיבת פורת יוסף, והיה המשגיח האחראי על הלימודים בתלמוד תורה של הישיבה.
בשנת 1941 (ה'תש"א) מונה לכהן כאב בית הדין של העדה הספרדית בירושלים.
הלך לעולמו ב-14 ביולי 1952 (כ"א בתמוז ה'תשי"ב).
פרסם מספר חידושי תורה ופסקי הלכה בנושאי שחיטה, וחלק מחידושיו פורסמו בהמאסף בשנת ה'תרע"ג.
אחיו יוסף הכהן שאקו ניהל במשך שנים רבות את בית הספר של כל ישראל חברים בירושלים.
תצפית (תוכנית טלוויזיה)
תצפית הייתה תוכנית אולפן ששודרה בטלוויזיה הישראלית בין השנים 1982 ו-1993. התוכנית עסקה בתחומי מדע פופולרי, טכנולוגיה ורפואה, ושודרה אחת לשבוע בשעות הערב בימי חמישי לפני התוכנית מבט לחדשות.
בשנתיים הראשונות הנחה את התוכנית יעקב שחם, ולאחר מכן החליפה אותו יעל דן, ואליה הצטרף פרופסור יורם לס בנושאים הקשורים לרפואה.
את פתיח התוכנית ליווה תמונתו של עיט ודמות של חוקרת. בלוגו של התוכנית מופיע הינשוף, המהווה סמל למדע ולחכמה.
נעימת הנושא לקוחה מתוך עיבודו של איסאו טומיטה לפרק הסקרצו (הפרק השני) מתוך הסימפוניה החמישית של סרגיי פרוקופייב.
טניס באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018)
טורנירי הטניס באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018) התקיימו במועדון טניס הדשא של בואנוס איירס בין התאריכים ה-7 באוקטובר ל-14 באוקטובר 2018. התחרויות הורכבו מחמישה טורנירים: טורניר יחידים בחלוקה מגדרים, טורניר זוגות בחלוקה מגדרית וטורניר זוגות מעורב.
העפלה.
ההעפלה לטורניר היא אישית והמכסה ניתנת לספורטאי ולא לוועד האולימפי המקומי. כל הטניסאים המשתתפים בטורניר נדרשים לציית להוראות האמנה האולימפית במלואם, כולל חוק 41 המחייב את הספורטאים להיות בעלי אזרחות של המדינה אותה הם מייצגים. בנוסף, כל הספורטאים נדרשים להיות בני 15 עד 18, בזמן המשחקים (תאריך הלידה בין ה-1 בינואר 2000 ל-31 בדצמבר 2003).
הוועד האולימפי הבינלאומי והפדרציה הבינלאומית לטניס סיכמו ש32 טניסאים מכל מגדר יעפילו לטורנירים. כל מדינה יכולה לשלוח עד 2 טניסאים מכל מגדר לתחרויות. 12 מכסות לכל מגדר חולקו למדרוגים הראשונים בהתאם לדירוג העולמי לנוער של הפדרציה הבינלאומית לטניס כפי שפורסם ב-16 ביולי 2018, בהתאם למגבלת המכסות למדינה. 10 מכסות נוספות לנערים חולקו למדורגים הגבוהים בדירוג העולמי לגברים (ATP) בתנאי שהם מעל למקום ה-450 ו-10 מכסות נוספות לנערות חולקו למדורגות הגבוהות בדירוג העולמי לנשים (WTA) בתנאי שהם מעל למקום ה-200, כפי שפורסם ב-16 ביולי 2018. במידה ועשרת המכסות לא הוקצו, הם יוקצו לזכאים הבאים, בהתאם לחלוקה המגדרית, בדירוג העולמי לנוער של הפדרציה הבינלאומית לטניס.
6 מכסות לכל מגדר יחולקו לספורטאי המדורג ביותר בהתאם לדירוג העולמי לנוער של הפדרציה הבינלאומית לטניס כפי שפורסם ב-16 ביולי 2018, בחלוקה לשש היבשות: אירופה, אסיה, אוקיאניה, צפון אמריקה, דרום אמריקה ואפריקה בתנאי שהם לא מיוצגות במכסות שחולקו עד כה ופורטו בפסקה הקודמת. מכסות שלא יוקצו יחולקו מחדש לזכאים הבאים, בהתאם לחלוקה המגדרית, בדירוג העולמי לנוער של הפדרציה הבינלאומית לטניס. בנוסף, מכסה בודדת, לכל טורניר ניתנה למדינה המארחת, . יחד עם זאת, במידה וארגנטינה תזכה במכסה בהתאם לחלוקת המכסות שתוארה מעלה, מכסת המדינה המארחת תוקצה מחדש. שלוש מכסות יוקצו כהקצאה עולמית.
כל 64 הטניסאים המשתתפים בטורניר היחידים ישתתפו בטורנירי הזוגות. הציוות של טורנירי הזוגות, הן בחלוקה מגדרית והן מעורב, יקבע בהתאם לסדר העדיפויות הבא:
פרא אציל (פירושונים)
הר ליטל
משפחת למל
משפחת למל (בגרמנית: Lämel) הייתה משפחה יהודית וינאית שהעמידה רבנים ואנשים ידועי שם. אחד מצאצאיה שמעון אדלר למל, קיבל את תואר האצולה הנמוך אֶדלר, שהקנה לו את הכינוי "אֶדלר פון למל" (Edler von Lämel, האציל לבית למל).
דורות ראשונים.
אבי המשפחה היה משה אהרן למל, בעל מעמד גבוה בקהילה היהודית בווינה. אשתו הייתה בת למשפחת רבנים, ולהם כמה ילדים.
בנו, שמואל פייבש (או: פאבי) למל (ה'ש"י, 1550 - ה' באייר ה'שע"ו, 22 באפריל 1616) חי ופעל אף הוא בווינה. הוא התעשר עושר רב, והיה מנדבניה הגדולים של הקהילה. על מצבתו נחרת: .
בנו, נתן פייטל למל (ה'ש"כ, 1560 - ה'ש"ץ, 1630) למד בקרקוב ונסמך לרבנות. שימש ברבנות אוסובלהה שנקראה בפי יהודיה הוצנפלוץ (האטצענפלאטץ) כשמה הגרמני (Hotzenplotz), לאחר מכן ברבנות סלאוקוב (בשמה הגרמני: אוסטרליץ), ומשנת ה'שע"ד, 1614, ועד מותו, ראש הקהילה היהודית בווינה.
בנו, שמואל פייבש למל, השני, היה רב בפולין. הוא תיאר את זכרונותיו מימי פרעות ת"ח ות"ט בספרו "טיט היון" (ונציה ת"י).
יעל פולמן
יעל פולמן (נולדה ב-19 באפריל 1990) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה ישראלית.
ביוגרפיה.
פולמן למדה בבית הספר הניסויי בירושלים, רוקדת ומשחקת מגיל צעיר. בוגרת בית הספר למשחק יורם לוינשטיין.
בשנת 2017 השתתפה בסדרה "כיפת ברזל" בתפקיד אלישבע גליקמן.
על תפקיד זה הייתה מועמדת פולמן לשחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה במסגרת פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2017.
בשנת 2018 שיחקה בעונה השלישית של הסדרה "שכונה", בה גילמה את דורי, נערה המתאהבת ברחלי, כוכבת הסדרה (תותי ניניו). רומן להט"בי זה היה פורץ דרך וראשון מסוגו בסדרת נוער ישראלית.
בשנת 2019 החלה לשחק במופע הקומי "דור הוואי".
בשנת 2021 שיחקה את דמויותיהן של התאומות רננה ויערה בסרט הקולנוע "אחד בלב" בבימויה של טליה לביא.
פולמן קרובת משפחתו של הבמאי והתסריטאי ארי פולמן. היא נשואה ואם לילד, מתגוררת בתל אביב.
קציפה
טלוויזיה בפורטוגל
שידורי הטלוויזיה בפורטוגל החלו כשידורי ניסיון ב-1956 על ידי תאגיד השידור הפורטוגלי (RTP), שלה היה מונופול על שידורי הטלוויזיה עד שנת 1992. שידורי קבע החלו בפורטוגל ב-7 במרץ 1957. שידורים בצבע החלו ב-10 במרץ 1980.
שירות הטלוויזיה הדיגיטלית הארצית (DTT) הושק בשלב מאוחר מאוד ביחס למדינות אחרות באירופה, ופורטוגל נמצאת במקום האחרון מבין 34 מדינות אירופיות עם ההצעה הכי פחות אטרקטיבית של טלוויזיה דיגיטלית. כיוון שכך, אחוז הפורטוגלים שמנויים לשירותי הכבלים, הלוויין וה-IPTV גבוה מאוד לעומת יתר מדינות אירופה.
היסטוריה.
רשות הרדיו והטלוויזיה הפורטוגלית RTP החלה ב-4 בספטמבר 1956 בשידורי ניסיון. באותה עת על שידורי הטלוויזיה בפורטוגל הוחלו כללים רבים יותר לעומת מדינות אחרות, היות שפורטוגל עוד הייתה תחת שלטון הדיקטטור אנטוניו דה אוליביירה סלזאר והטלוויזיה, בדומה לכל כלי תקשורת אחר באותה תקופה בפורטוגל היה תחת פיקוח הדוק של הצנזורה. נפילת הדיקטטורה הפורטוגלית ב-25 באפריל 1974 הובילה לחירות גדולה יותר ולהחלשת הצנזורה.
השידור הראשון בצבע היה בשנת 1975 בעת הבחירות לאספה המכוננת, ובאופן חלקי עד 10 במרץ 1980, עת עברו שידורי הטלוויזיה באופן מלא לצבע.
עד 1992 הושקו כמה ערוצי טלוויזיה ציבוריים בפורטוגל: ב-7 במרץ 1957 הושק ערוץ הטלוויזיה הפורטוגלי הראשון, RTP1, ב-25 בדצמבר 1968 הושק ערוץ RTP2, ובפברואר 1992 הושק ערוץ RTP Internacional, ערוץ טלוויזיה בינלאומי בבעלות רשות השידור הציבורית.
תחילת התחרות.
בשנת 1992 החל עידן התחרות בטלוויזיה בפורטוגל, עם עלייתם של כמה ערוצי טלוויזיה בבעלות פרטית. ב-6 באוקטובר 1992 הושק ערוץ SIC, ובאוקטובר 1993 גם ערוץ TVI.
כמו כן באותה שנה החלו שידורי הטלוויזיה בכבלים. כמו כן בשנת 1998 נבחנה האפשרות להשיק שירות טלוויזיה דיגיטלי וכך גם בשנים 2002 ו-2003, אך ללא תוצאה. רק באביב 2009 הושק השירות עם ארבעת ערוצי הברודקאסט, ובמאי 2011 הופסקו השידורים האנלוגיים בפורטוגל. בכבלים השידורים האנלוגיים נמשכו, אך בשנת 2017 כובו גם הם.
ערוצי טלוויזיה.
שידור ציבורי.
בתאוריה, השידור הציבורי אמור להגן על עצמאותו ועל עצמאות התכנים שהוא משדר, שכן הוא אינו עוסק בהכנסות מפרסומות. לפיכך, הוא אינו נדרש לעניין מדידת הרייטינג. בפורטוגל, השידור הציבורי נמצא באחריות רשות השידור הפורטוגלית, שנקראת RTP. רשות זו הייתה הראשונה שהחלה לשדר בפורטוגל, והיה לה מונופול על השידורים הטלוויזיוניים בפורטוגל, מונופול אשר נשבר עם עלייתם של ערוצי טלוויזיה פרטיים. בנוסף לערוצים המתוארים מטה, קיימים עוד כמה ערוצי טלוויזיה ציבוריים אזוריים המשדרים בפורטוגל.
RTP1 הוא ערוץ הטלוויזיה הראשון שהחל לשדר בפורטוגל בשנת 1957. במשך זמן קצר נקרא ערוץ זה גם "ערוץ 1", היות שהוא היה הערוץ היחיד ששידר במדינה. ערוץ זה הוא אחד מערוצי הטלוויזיה הנצפים ביותר בפורטוגל, והערוץ הראשי של השידור הציבורי בפורטוגל.
ערוץ זה משדר מגוון רחב של תוכניות, המורכבות בעיקר מתוכניות אקטואליה, תוכניות אירוח, אירועי ספורט וסדרות מרחבי העולם. בניגוד לערוצי האחות שלו, הערוץ משדר פרסומות, אשר יחד עם המימון הממשלתי מממנות את שידורי הערוץ.
RTP2 הוא ערוץ הטלוויזיה השני שהחל לשדר בפורטוגל בשנת 1968. כיום הערוץ משמש בעיקר כחלופה לערוץ הראשי, RTP1. הערוץ אינו משדר פרסומות.
בדומה לערוץ BBC Two, גם ערוץ RTP2 משדר בעיקר תוכן אינטלקטואלי וחינוכי, בדומה לערוץ ARTE הצרפתי. מאז שנת 2007, נתח השוק של הערוץ עומד על בין 5%-7%
RTP3 הוא ערוץ הטלוויזיה הציבורי השלישי שהחל לשדר בפורטוגל בשנת 2001. זהו ערוץ חדשות אשר פועל 24 שעות ביממה. הערוץ זמין בשידורי הכבלים, הלוויין וזמין לקליטה חופשית על ידי שידורי הטלוויזיה הדיגיטלית היבשתיים.
על אף שרוב התוכניות של הערוץ עוסקות בחדשות, לעיתים הערוץ משדר גם כמה אירועי ספורט, כגון האולימפיאדה או גביע הקונפדרציות.