במאה ה-11 לפנה"ס נבנתה מצודה בראש הפסגה הצפונית. החומה נבנתה מלבנים גדולות עם חומת סוגרים. נמצאו גם קברי משפחה עם מנחות שכללו כלי חרס במסורת הקרמיקה הפלשתית וכן כלי נשק הדומים לאלה שנמצאו באזורי ההתיישבות הפלשתית. השערת החוקרים היא שאולי זאת הייתה מצודת גבול של הת'כר, אחד משבטי גויי הים, שבירתם הייתה בדור 20 ק"מ צפונה. בחפירות נחפרו גם מחסנים עם כלי אגירה רבים שתוארכו לסוף המאה ה-10. בתקופה זאת התפשט היישוב גם לפסגה הדרומית. בפסגה הצפונית נחפרו מספר בתי ארבעת המרחבים שהיו מוקפים בגדר בעובי 1 מטר.
בשכבות מהמאות ה-8-9 לפנה"ס שב היישוב להיות התיישבות ישראלית. בתקופה זאת נמצאו שלבי יישוב שהסתיימו בסימני חורבן ושריפה רבים. להשערת החופרים ההרס הוא כתוצאה ממסעותיהם של מלכי אשור שעברו בדרך הים והחריבו את היישוב אולי בשנת 732 לפנה"ס על ידי תגלת-פלאסר השלישי או שנת 722 לפנה"ס בידי סרגון השני. מתקופה זאת נמצאה גם באר מים שדפנותיה מאבן. בתוך הבאר נמצאו כלי חרס עד סוף תקופת הברזל. אחד הממצאים החשובים מתקופה זאת הייתה קערה ממורקת שעל בסיסה היה כתוב בכתב הדומה לארמית ...בע. לאלסמך.
בתקופה הפרסית המאה ה-5 לפנה"ס, נכרו בורות גדולים לתוך המבנים של תקופת הברזל. במאות ה-2-3 לפנה"ס, הוקם על הפסגה הצפונית בית חווה הלניסטי שכלל מתקנים חקלאיים רבים. בתקופה הרומית נבנה מגדל על הפסגה הצפונית. להשערת החוקרים, במטרה להשגיח על הדרך לקיסריה.
בתקופה הביזנטית, התקיימה התיישבות 2 ק"מ מדרום לתל ולא עליו. בתקופה הממלוכית הוקם על ראש הפסגה הדרומית הכפר א-תל דֻ'רֻר, שהמשיך להתקיים עד מלחמת העצמאות.
מאזן ציפה
מְאַזֵן ציפה (קיצור: מאזן, ראשי תיבות מקובלים - אנגלית: BCD - Buoyancy control device) הוא מרכיב הכרחי בציוד הצלילה, הנלבש כמעין בגד מעל לחליפת הצלילה, ומטרתו לאפשר לצוללן ציפה נייטרלית מתחת למים וכן ציפה חיובית על פני המים, בעת הצורך. הציפה ניתנת לשליטה באמצעות ויסות נפח האוויר בחלק הייעודי של מאזן הציפה. כיס האוויר הייעודי מתמלא בתערובת האוויר ישירות ממיכל הצלילה המשמש את הצולל באמצעות לחצן, או באופן ידני במקרה חירום באמצעות נשיפה מהפה.
מאפיינים.
לכל מאזני הציפה מספר מאפיינים משותפים:
בנוסף, מאזני ציפה מסוימים עשויים לכלול מאפיינים נוספים:
תפעול.
ציפה נייטרלית.
הצוללן צריך להיות מסוגל לקיים שלושה אופנים של איזון במהלך שלביה השונים של הצלילה:
להשגת ציפה שלילית, צוללים הנושאים או לובשים ציוד איזון חייבים לשאת גם משקולות על מנת לנטרל את יכולת הציפה של הצולל והציוד גם יחד.
כשנמצאים מתחת למים, הצוללן נדרש לעיתים קרובות לשמור על ציפה נייטרלית על מנת לא לעלות כלפי מעלה או לשקוע למטה יתר על המידה. מצב של ציפה נייטרלית מתאפשר כאשר המשקל של המים שהצוללן "דוחף" באמצעות שטח הפנים של גופו, שווה למשקלו הכולל של הצוללן. הצוללן משתמש במאזן הציפה כדי לשמור על מצב זה של ציפה נייטרלית על ידי התאמתו של נפח המאזן וכך על איזונו, בתגובה לתופעות שונות, המשפיעות על נפחו או משקלו הכולל של הצוללן, בעיקר:
בפועל, הצוללן כלל לא חושב על כל התאוריה הנ"ל במהלך הצלילה. על מנת לשמור על ציפה חיובית, הוא מוסיף בפשטות אוויר למאזן כשהוא בציפה שלילית ("כבד מידי"), או מרוקן אוויר כשהוא בציפה חיובית ("קל מידי"). מאפיין של צלילה הוא שאין כל חוק או כלל אוטומטי לשמירה על איזון כשלובשים את מאזן הציפה, או אפילו כשריאות הצוללן מלאות אוויר. כל שינוי ולו הקל ביותר בעומק, בתנוחה או בנפח, לרבות פעולת נשימה פשוטה, משפיע על ההעמקה ונייטרליות הציפה. לכן, תחזוקתה של הציפה הנייטרלית במהלך הצלילה חייבת להיות תמידית, אקטיבית ורציפה, והיא אחד מכישוריו החשובים ביותר של הצוללן.
מאפיין של צלילה שלרוב אינו אינטואיטיבי לצוללנים מתחילים, הוא העובדה שתערובת אוויר נדרשת לרוב להתווסף למאזן כשמעמיקים, וריקון אוויר נדרש כשבוחרים להרדיד ולעלות לפני המים. האוויר, המתווסף למאזן או מוצא ממנו, מתאים את הנפח הנדרש במהלך שינויי העומקים; בועות האוויר הכלואות בכיס הייעודי נדרשות להישאר בנפח קבוע על מנת שהצולל יישאר בציפה נייטרלית או כמעט נייטרלית. כשצוללן לא מוסיף אוויר למאזן במהלך העמקה, נפח בועות האוויר הכלואות הולך וקטן כתוצאה מעליית הלחץ, מה שגורם באופן מיידי להעמקה הולכת ומהירה, וזאת עד להגעתו על הצוללן לקרקעית. אותה תופעה, דוגמה נוספת של תגובה חיובית, יכולה להתרחש במהלך הרדדה ועלייה לפני המים - מה שיגרום לעלייה בלתי נשלטת, וזאת עד להגעה מהירה לפני המים ללא ביצוע עצירת בטיחות.
עם הזמן וצבירת ניסיון, צוללים לומדים כיצד למזער את הבעיה, על ידי צמצום כמות נפח האוויר הקבוע שבמאזן. הדבר דורש ללמוד מהו משקל המינימום הנדרש לשאת כל אחד באופן פרטני, כתלות בגוף הצולל ובציוד הצלילה. טכניקות אלה שומרות על נפח האוויר הכלוא במאזן קטן ככל הניתן בתחילת הצלילה, כך שנשאר מספיק אוויר בהעמקה הראשונה על מנת לפצות על אובדן המשקל הצפוי בתהליך הצלילה, כתוצאה מניצול האוויר (מספר קילוגרמים לכל מיכל, כמצוין לעיל).
התנהגויות אינסטנקטיביות אוטומטיות שפותחו על ידי צוללנים מנוסים, כוללים שליטה על הנשימה וניהול הזרמת האוויר למאזן במהלך שינויי עומקים, המאפשרים להישאר בציפה נייטרלית במהלך הצלילה ללא צורך לחשוב רבות על הנושא. צוללנים מנוסים עשויים להיות מזוהים לעיתים באמצעות כך שהם מסוגלים להישאר בציפה נייטרלית ללא שימוש בסנפירים כלל, כפי שדגים עושים.
אספקת אוויר וצריכה.
צריכת האוויר משתנה ותלויה בהתאם לפרופיל הצלילה ומיומנויות הצוללן. צריכת אוויר מינימלית תתאפשר כשהצוללן משתמש בכמות המדויקת על מנת לשמור על ציפה נייטרלית במהלך הצלילה, על ידי כך שלא יבזבז את תערובת האוויר על ידי מילוי יתר של כיס האוויר והימנעות מצלילה עם משקל מוגזם (גוף וציוד). נפחו האמיתי של כיס האוויר לא אמור להיות מושפע מצריכת האוויר שנעשית על ידי צוללן מנוסה. צלילות עמוקות יותר ידרשו צריכת אוויר רבה יותר, וצלילות בהן הצולל מעמיק ומרדיד מספר רב של פעמים ידרשו ריקון אוויר בכל הרדדה ומילוי בכל העמקה.
מרבית מאזני הציפה מאפשרים, בנוסף, גם אינפלציה אוראלית - הזרמה של אוויר לכיס הייעודי, מתחת למים או מעל פני המים, מהריאות - באמצעות נשיפה ישירה מהפה לפתח ייעודי. תאורטית, הדבר מאפשר לצמצם את צריכת האוויר, אך בפועל הדבר אינו מומלץ משום שהפעולה דורשת מאמץ, וכן משום שהיא מצריכה להוציא את הרגולטור, דרכו נושמים מתחת למים, מהפה. אינפלציה אוראלית היא, אם כך, דרך חלופית להזין אוויר לכיס המאזן במקרה חירום של תקלה במערכת בקרת הלחץ, או כשנגמר האוויר במיכל ומעוניינים לצוף מעל פני המים.
הזנת אוויר במצב חירום באמצעות מחסנית של CO2 אפשרית במאזני ציפה מסוימים.
ציוד איזון נוסף.
קיימים סוגים נוספים של ציוד צלילה המשמש צוללנים ומשפיע על האיזון והציפה מתחת למים:
אינדיגו כרמין
אינדיגו כרמין (באנגלית: Indigo carmine) הוא אינדיקטור pH. כמו כן הוא מאושר לשימוש כצבע מאכל בארצות הברית ובאירופה, ומסומן במספר E כ-E132.
שימושים.
אינדיגו כרמין נמצא בשימוש נרחב כאינדיקטור pH. הוא בצבע כחול ב-pH 11.4 וצהוב ב-pH 13.0. הוא משמש גם כצבע ביצור קפסולות תרופות.
לעיתים נעשה שימוש באינדיגו כרמין בעת ניתוח אצל היולדת, במטרה לזהות דליפת מי שפיר. בניתוח אורולוגי מוזרק לרוב אינדיגו כרמין לוריד במטרה להדגיש חלקים בדרכי השתן. הצבע מסונן במהירות ממחזור הדם באמצעות הכליות וצובע את השתן בכחול. יחד עם זאת, הצבע יכול לגרום לעלייה מסוכנת בלחץ הדם במקרים מסוימים.
סיכונים בריאותיים.
אינדיגו כרמין מזיק למערכת הנשימה אם שואפים אותו. הוא גם גורם גירוי בעור ובעיניים אם באים איתו במגע. מומלץ ללבוש ציוד מעבדה מתאים (חלוק, משקפי מגן וכפפות).
כחול בוהק FCF
כחול בוהק FCF (באנגלית: Brilliant Blue FCF), הוא צבע עבור מאכלים וחומרים שונים. הוא מיוצג כצבע מאכל באמצעות מספר E כ-E133. המראה שלו הוא אבקה כחולה-אדמדמה והוא מסיס במים.
כימיה.
כחול בוהק FCF הוא פיגמנטי צביעה סינתטי הנוצר באמצעות ארומטיות מנפט. הוא יכול להיות משולב עם טרטרזין (E102) במטרה לייצר גוונים שונים של ירוק.
שימושים.
בגלל צבע הכחול, ניתן למצוא אותו לעיתים בגלידות, אפונה בפחית, מרקים, שלגונים, מוצרי חלב, ממתקים ומשקאות, בעיקר בליקר קוראסאו. הוא משמש גם בסבונים, שמפו, תכשירי שטיפת פה ומוצרי הגיינה נוספים. במדעי האדמה נעשה שימוש בצבע הכחול על מנת לדמות חדירת מים לקרקע ולבחון את דרכי הפצתם.
בריאות ובטיחות.
כחול בוהק FCF הוא צבע מאכל מאושר לשימוש באיחוד האירופי וארצות הברית וכן במדינות אחרות. יש לו היכולות ליצור תגובה אלרגית אצל אנשים בעלי אסתמה. בשנת 2003 הוציא מנהל המזון והתרופות האמריקאי הודעה לציבור במטרה לידע אותו בפוטנציאל הסכנה הקיים בצבעי מאכל סינתטיים. הצריכה היומית המקובלת לכחול בוהק FCF היא 10 מיליגרם לק"ג משקל גוף ליום.
הארמייה ה-51
הארמייה ה-63
הארמייה ה-65
עבד אל-עזיז אבן מוחמד