דעתו של אוטו פרנק בנושא, השתנתה מספר פעמים. בראיון הראשון שנערך עמו, הוא רמז בבירור שהמלשין היה ואן מארן. עם זאת, ב-1979 בריאיון למגזין לייף, הוא טען שוואן מארן חף מפשע, וטען שהאשם הוא שוטר הולנדי, שאותו הכיר ואת שמו לא רצה בשום אופן לציין. לשאלת המראיין מדוע הוא שתק אם כך, השיב פרנק שלא היו לו ועדיין אין לו ראיות חותכות לאשמתו של אותו שוטר. הוא נפטר שנה לאחר מכן ומעולם לא מסר את שמו של אותו שוטר.
תאוריית הפשיטה.
בדצמבר 2016 פרסם מכון המחקר ההולנדי של בית אנה פרנק מחקר המצביע על האפשרות התאורטית (אשר איננה נסמכת על ראיות) כי הפשיטה על המשרדים והמחסנים שבצמוד להם שכנו המסתתרים נועדה לאתר חשודים בזיוף תלושי מזון או בעבירות מנהליות אחרות הקשורות לאישורי עבודה. המחקר יצא מנקודת ההנחה כי העובדה שלא נמצא קצה חוט המוביל למעשה הלשנה ואזכור ביומן של מעצרים בקרב עובדי החברה, עשוי לרמז על כך שהמחבוא נחשף באקראי במהלך הפשיטה. בהודעה לעיתונות אמר רונלד ליאופולד, מנהל מוזיאון אנה פרנק, כך: "החקירות החדשות לא שוללות את האפשרות שהאנשים במחבוא נתגלו על ידי בגידה אלא מעלות אפשרויות אחרות שראויות לבחינה, בתקווה שחוקרים נוספים יראו טעם בכיווני חקירה אלו".
ארנולד ואן דן ברך.
באוקטובר 2017 הכריז סוכן ה-FBI לשעבר וינס פנקוק כי הוא פותח מחדש את החקירה. פנקוק הרכיב צוות שכלל עשרות מומחים בשלל נושאים, והשתמש בטכנולוגיות חדשות שפותחו במיוחד בשבילו כדי לסקור את הארכיונים ההולנדיים והגרמניים מאותה תקופה. פנקוק גילה מכתב שנשלח לאוטו פרנק לאחר המלחמה, ובו נטען כי הכתובת הוסגרה בידי אדם בשם ארנולד ואן דן ברך.
פנקוק גילה כי ואן דן ברך היה עורך דין יהודי שהיה אחד מנכבדי הקהילה היהודית באמסטרדם וחבר המועצה היהודית של העיר. פנקוק גילה מסמכים המעידים על כך שלמועצה היהודית היו רשימות של מקומות המסתור היהודיים באמסטרדם. כמו כן הוא גילה ראיות לכך שלפחות חלק מהרשימות הועברו לידי הגרמנים. לדעת פנקוק ואן דן ברך נחשף לרשימות המועצה היהודית ומסר אותן לגרמנים כדי להציל את חייו וחיי משפחתו. פנקוק טוען כי ואן דן ברך ומשפחתו הסתובבו חופשי לאורך רוב המלחמה ונהנו מחסות הגרמנים שאף שקלו להעניק להם תעודת ייחוס ארי.
מסקנות מחקרו של פנקוק פורסמו בינואר 2022 בספר בשם "הבגידה באנה פרנק: חקירת תיק ישן" שנכתב בידי רוזמרי סאליבן. המחקר זכה להד תקשורתי רחב, אולם היסטוריונים שונים בהולנד סברו שהוא נשען על ראיות נסיבתיות בלבד. כמו כן, לטענת חלק מההיסטוריונים, ואן דן ברך מעולם לא נהנה ממעמד מיוחד בקרב הגרמנים. אדרבה, הוא עצמו נאלץ להסתתר במשך רוב המלחמה., במרץ 2022 פורסם מחקר נוסף, על ידי צוות חוקרים בראשות חוקר ההיסטוריה היהודית פרופ' בארט וולט מאוניברסיטת אמסטרדם, ששלל את הטענה שוואן דן ברך הסגיר את משפחת פרנק.
הרשאה לחיוב חשבון
התקף פסיכדלי
קירוב לינארי
אידאליזם טרנסצנדנטלי
חוקת אוזבקיסטן
החוקה של אוזבקיסטן היא המסגרת המשפטית המסדירה את היחסים שבין ממשלת אוזבקיסטן ובין אזרחי אוזבקיסטן.
החוקה הנוכחית אומצה ב-8 בדצמבר 1992 על ידי המועצה העליונה של אוזבקיסטן, והחליפה את החוקה הקודמת משנת 1978.
רשויות השלטון.
בדומה לחוקות אחרות, חוקת אוזבקיסטן מגדירה הפרדת רשויות בין שלוש רשויות שלטוניות: הרשות המבצעת (נשיא אוזבקיסטן), הרשות המחוקקת (מוכרת גם בשם Oliy Majlis), והרשות השופטת.
הרשות המבצעת.
נשיא אוזבקיסטן נבחר בבחירות ישירות לתקופת כהונה של חמש שנים, ובאפשרותו להיבחן לכהונה נוספת אחת בלבד. נשיא אוזבקיסטן הוא ראש המדינה, ומחזיק במלוא הסמכויות הביצועיות הנובעות מכך. כמפקד העליון של צבא אוזבקיסטן, הנשיא יכול להכריז על מלחמה, או על מצב חירום. הנשיא רשאי להציע מטעמו מועמד לתפקיד ראש ממשלת אוזבקיסטן, בכפוף לאישור הפרלמנט, וכן למנות את שרי הממשלה, ואת שופטי בית המשפט העליון, גם כאן בכפוף לאישור הפרלמנט.
בהתאם לחוקה, לנשיא גם יש את הסמכות לפזר את הפרלמנט, סמכות שמרוקנת בפועל את תפקידו של הפרלמנט לפקח על פעילותו של הנשיא.
במהלך חודש נובמבר 2007, ולקראת הבחירות לנשיאות אוזבקיסטן שהתקיימו בדצמבר 2007, הסעיף בחוקה המגביל את תקופת כהונתו של נשיא אוזבקיסטן לשתי תקופות בלבד הפך לריק מתוכן, בשעה שוועדת הבחירות אישרה את מועמדותו של נשיא אוזבקיסטן המכהן, אסלאם קרימוב, לתקופת כהונה שלישית. בבחירות, שהוגדרו על ידי משקיפים חיצוניים כ״מכורות מראש״, קרימוב נבחר לתקופת כהונה נוספת.
הרשות המחוקקת.
הפרלמנט האוזבקי מורכב, בדומה למדינות אחרות, משני בתי מחוקקים - הבית העליון (הסנאט האוזבקי) והבית התחתון (הלשכה המחוקקת).
בניגוד למדינות אחרות, פעילותו של הפרלמנט האוזבקי (על שני בתיו) כפופה למעשה להסכמתו של נשיא אוזבקיסטן, אשר מחזיק בסמכות להורות בדבר פיזורו (בכפוף לאישור בית המשפט העליון). כתוצאה מכך, איזון הסמכויות המסורתי בין הרשות המחוקקת והרשות המבצעת, נוטה במקרה של אוזבקיסטן באופן בולט לטובת הרשות המבצעת.
הרשות השופטת.
הרשות השופטת של אוזבקיסטן כוללת את בית המשפט החוקתי של אוזבקיסטן, בית המשפט העליון של אוזבקיסטן, ואת בית המשפט הכלכלי  העליון של אוזבקיסטן. בנוסף, קיימים בתי משפט אזוריים, מחוזיים ועירוניים ברחבי המדינה. בהתאם לחוקה, שופטי אוזבקיסטן בכל הערכאות ממונים ישירות על ידי הנשיא, בכפוף לאישור הפרלמנט האוזבקי.
אף שלהלכה הרשות השופטת מהווה ענף עצמאי של הממשלה, בפועל, והודות לסמכותו הרחבה של הנשיא במינוי השופטים, וביכולת הפיקוח על פעילותם, הרשות השופטת (בדומה לרשות המחוקקת) נתונה תחת שליטה אפקטיבית מצד הרשות המבצעת, וזאת במידה רבה כהמשך להתנהלות שהייתה נהוגה בימי העידן הסובייטי.
סעיפי החוקה.
פרק ראשון - ריבונות המדינה
סעיף 1:
אוזבקיסטן היא רפובליקה דמוקרטית ריבונית. למדינה שני שמות רשמיים, בעלי משקל שווה -הרפובליקה של אוזבקיסטן, ואוזבקיסטן.
סעיף 2:
המדינה תבטא את רצונו של העם ותשרת את האינטרסים שלו. גופים ממלכתיים ונושאי תפקידים בהם נושאים באחריות כלפי אזרחי המדינה.
סעיף 3:
סעיף 4:
השפה הרשמית של הרפובליקה של אוזבקיסטן תהיה אוזבקית. עם זאת, הרפובליקה של אוזבקיסטן תכבד את כלל השפות, המנהגים והמסורות של כל הלאומים והקבוצות האתניות המתגוררות בשטחה, ותספק את מלוא התנאים הנדרשים לשם המשך התפתחותם.
סעיף 5:
הרפובליקה של אוזבקיסטן תבטיח כי מעמדם של סמלי המדינה - הדגל, הסמל, וההמנון - יעוגן במסגרת החוק.
סעיף 6:
עיר הבירה של הרפובליקה של אוזבקיסטן תהיה העיר טשקנט.
פרק 2 - דמוקרטיה
סעיף 7: הסמכות של הרפובליקה של אוזבקיסטן נובעת באופן ישיר ובלעדי מרצונם של תושבי אוזבקיסטן. הרפובליקה של אוזבקיסטן תפעל למימוש האינטרסים של תושבי אוזבקיסטן אך ורק על ידי הגופים אשר הוסמכו לכך מטעם חוקת אוזבקיסטן ומטעם כל חקיקה רשמית נוספת.
סעיף 8:
אנשי אוזבקיסטן יהיו כלל אזרחי הרפובליקה של אוזבקיסטן, ללא כל קשר למוצא שלהם.
סעיף 9:
נושאים מהותיים בענייני ציבור ומדינה יימסרו להכרעת הציבור הרחב באמצעות משאל עם. ההליך לקיום משאלי העם יעוגן בחקיקה.
סעיף 10:
רק האספה הלאומית ("Oliy Majlis"), ונשיא הרפובליקה אשר נבחר על ידי העם, רשאים לפעול בשם הרפובליקה של אוזבקיסטן. חל איסור על כל מפלגה פוליטית, ציבורית, עמותה, תנועה, או כל אדם או קבוצה אחרים לפעול בשם העם האוזבקי.
סעיף 11:
סמכות המדינה באוזבקיסטן מחולקת בין שלוש רשויות: רשות מחוקקת, רשות מבצעת ורשות שופטת.
סעיף 12:
חיי היום-יום ברפובליקה של אוזבקיסטן יתנהלו על בסיס מגוון המוסדות הפוליטיים, האידאולוגיות והדעות. אף אידאולוגיה בודדת לא תוגדר כ״אידאולוגיית המדינה״.
סעיף 13:
הדמוקרטיה ברפובליקה של אוזבקיסטן מבוססת על עיקרון האנושיות, אשר מעגן את ערכם העליון של חיי האדם, לחירות, לכבוד, ולשאר זכויות בלתי-ניתנות להפרה. כלל הזכויות והחירויות הדמוקרטיות מוגנות על ידי החוקה וחוקי המדינה.
סעיף 14:
המדינה תפעל על בסיס העיקרון של צדק חברתי, ולמען רווחת האדם והחברה.
פרק 3 - עליונות החוקה והחוק
סעיף 15:
החוקה והחוקים ברפובליקה של אוזבקיסטן יהוו הסמכות העליונה ברפובליקה. רשויות המדינה, פקידי הציבור, ארגונים ציבוריים ואזרחי המדינה יהיו כולם מחויבים לפעול על פי החוקה והחוקים.
סעיף 16: סעיפי החוקה לא יפורשו באופן הפוגע בזכויות ובאינטרסים של אזרחי הרפובליקה של אוזבקיסטן. שום חוק או תקנה לא יפרו את הנורמות והעקרונות המעוגנות במסגרת החוקה.
פרק 4 - מדיניות החוץ
סעיף 17:
פרק 5 - הוראות כלליות
סעיף 18:
סעיף 19:
הן המדינה והן אזרחי הרפובליקה של אוזבקיסטן יהיו קשורים בעבותות של זכויות ואחריות הדדית. הזכויות והחירויות של האזרחים, אשר הוקנו על ידי החוקה והחוקים, לא יהיו ניתנים לביטול. לאף גורם לא תהא הסמכות לשלול מאזרח את זכויותיו וחירויותיו, או להפר אותן, אלא על בסיס פסק דין של בית משפט.
סעיף 20:
מימוש של זכויות וחירויות על ידי אזרח לא יוביל לפגיעה באינטרסים, זכויות וחירויות של אזרחים אחרים, המדינה או החברה.
פרק 6 - אזרחות
סעיף 21:
ברפובליקה של אוזבקיסטן תתקיים אזרחות מסוג אחד ויחיד. האזרחות ברפובליקה של אוזבקיסטן תהיה שווה לכל, ללא קשר לאופן שבו נרכשה. כל אזרח הרפובליקה של קרקלפקסטן יהיה גם אזרח של הרפובליקה של אוזבקיסטן. האופן שבו ניתן יהיה לקבל אזרחות יוגדר בחוק.
סעיף 22:
הרפובליקה של אוזבקיסטן תספק הגנה משפטית לכל אזרחיה, הן בשטח הרפובליקה והן בחו״ל.
סעיף 23:
פרק 7 - זכויות וחירויות אישיות
סעיף 24: