בנוסף, בניין בית הספר לבנות שימש מעון ארעי לעולי העלייה השנייה, שלא הספיק להם הכסף ללינה באחת האכסניות.
פעילות ערב בבית הספר כללה שיעורים למבוגרים ולנוער בעברית ובחשבון. ב"ימים נוראים" הפך המקום לבית-כנסת. התקיימו בו גם אסיפות של תנועות "הפועל הצעיר" ו"פועלי ציון" ועוד אגודות וקבוצות מפלגתיות.
בשנת 1916 נסגר בית הספר לבנות בעקבות גירוש תל אביב, בשנת 1918 נפתח מחדש בניהולו של יחיאלי.
בניית מבנה בית הספר.
בשנת 1908 תושב העיר אירקוטסק ממחוז אירקוטסק (סיביר, רוסיה) יצחק פינברג תרם תרומה גדולה להקמת הבניין. הבנייה (1908–1909) והשיפורים נעשו על ידי יוסף אליהו שלוש בעבודה עברית. חברי הוועדה שפיקחה על הקמת בית הספר זלמן דוד לבונטין, מאיר דיזנגוף וחיים חיסין ציוו על שלוש להעסיק פועלים יהודים שעלו מרוסיה. שלוש התרעם על התערבות הוועדה, והסביר כי העולים מרוסיה אינם מיומנים בעבודות בניין: חרף אזהרותיו של שלוש, לפועלים נמסרה מלאכת הנגרות של גג הבניין והנחת הרעפים,
ועדת החקירה שהוקמה בעקבות האירוע זיכתה את שלוש מכל אשמה, והוא הקים לאחר מכן גם את בית הספר לבנים, אף הוא חלק ממרכז סוזן דלל של היום.
בשירות ארגון ההגנה.
בשנת 1909 הבניין שימש מקום מפגש של מעין "שירות חשאי" בהנהגתו של המורה רפאל סברדלוב. הארגון נקרא מע"ש - משמעת, עבודה, שתיקה.
בית הספר שימש כעמדת פיקוד של ההגנה בימי מאורעות תרפ"ט (1929) ובתקופת המרד הערבי הגדול (1936–1939).
בין השנים 1942–1948 שימש בניין בית הספר את ההגנה. בשנת 1942, החלו לפעול מקומות אימונים בבתי ספר ובמבני ציבור. המקומות הללו נקראו - מק"ל (מקום לימוד). מקום לימוד כזה נפתח, בבית הספר לבנות בנווה-צדק. הלימודים התקיימו בשעות הערב. ההתכנסות הייתה חשאית. הועברו שעורים בנושאי נשק קל, טופוגרפיה, עזרה ראשונה, קשר, והגנה עצמית. הנשק הוצא מן הסליק והוחזר אליו לאחר האימון. האימון הוסווה כהרצאה, שירה בציבור ועוד.
יחסי איטליה–מצרים
יחסי איטליה–מצרים הם היחסים בין מצרים לאיטליה.
היסטוריה.
יחסים נוצרו לראשונה בתקופת הרפובליקה הרומית, כאשר מצרים התלמיית הייתה לעיתים קרובות באינטראקציה עם רומא, והגיעה לשיאה בסיפוח הרומי של מצרים בשנת 30 לפני הספירה. עם התפרקות האימפריה הרומית המערבית בשנת 476 והמשך מצרים כמחוז של האימפריה הרומית המזרחית עד לכיבוש האסלאם בשנת 642, לא היו מדינות עצמאיות של איטליה ומצרים, וככאלה לא היו ביניהן יחסים דיפלומטיים. קשרי התרבות בין מצרים לאיטליה התרחקו לאורך זמן עם האסלאמיזציה של מצרים וחוזקה של הקתוליות באיטליה. רק לאחר העצמאות הרשמית של מצרים מהבריטים בשנת 1914 חודשו היחסים עם איטליה. עם עליית מוסוליני והפשיזם באיטליה והפלישה האיטלקית בסופו של דבר למצרים במלחמת העולם השנייה, היחסים הדרדרו. עם זאת, לאחר המלחמה כוננו היחסים מחדש והמדינות מנהלות כיום מערכת יחסים לבבית. מצרים ואיטליה שתיהן חברות באיחוד מדינות הים התיכון.
יחסי סחר.
איטליה היא שותפת הסחר הגדולה ביותר של מצרים באיחוד האירופי, והיא השלישית בגודלה הבינלאומית לאחר ארצות הברית וסין. יתרה מזאת, ההשקעות של איטליה במצרים המסתכמות ב-2.6 מיליארד דולר, מרוכזות בעיקר בשירותי הובלה ובנקאות בקרב מגזרים אחרים, מה שהופך אותה למשקיעה האירופית החמישית בגודלה במצרים. בסוף 2014 הגיע היקף הסחר בין המדינות לכדי 6 מיליארד דולר.
יחסים עכשוויים.
באפריל 2016, היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות הדרדרו כאשר סטודנט לתואר שלישי לדוקטורט איטלקי מאוניברסיטת קיימברידג' נמצא שנרצח באכזריות בקהיר לאחר שנעלם בינואר באותה השנה. בהמשך, החזירה איטליה את שגרירה במצרים להתייעצויות ברומא בנוגע למותו הפלילי של ג'וליו רגני, שבאותה עת ערך מחקר אקדמי ביקורתי בנושא זכויות עבודה ואיגודים מקצועיים במצרים. אכיפת החוק המצרית הניבה אז מידע סותר על גורלו של האזרח האיטלקי, דבר שלא היה מקובל על החוקרים האיטלקים. כתוצאה מכך, העיתונות האיטלקית ומשרד החוץ הצביעו על ההפרות השיטתיות של זכויות האדם במצרים, ואיימו בסנקציות פוליטיות אלא אם כן הנהגת המשטרה ותרגולם יעברו שינויים משמעותיים.
מולז'אנינובסקי
מולז'אנינובסקי (ברוסית: Молжаниновский район) הוא נפה של המחוז הצפוני של העיר הפדרלית מוסקבה, שברוסיה. שטחה הוא 21.78 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 12,264 תושבים (2020).
זו הנפה הקטנה ביותר מבחינת גודל האוכלוסייה, הוא בעל צפיפות האוכלוסין הנמוכה ביותר מכל נפות מוסקבה (161 איש לקמ"ר) והיא הנפה הרביעית בגודלה מבחינת השטח בעיר.
אין בנפה פיתוח נרחב ויש בה כספומט אחד בלבד ושום סניף בנקאי,של דואר או מרפאה ואין בה פיתוח תחבורתי והיא נעדרת קווי חשמלית, טרוליבוס, או אוטובוס.
יחסי אינדונזיה–ניגריה
יחסי אינדונזיה–ניגריה הם היחסים הדו-צדדיים של אינדונזיה וניגריה. יחסים דיפלומטיים כוננו בשנת 1965. שתי המדינות חברות בארגונים רב-צדדיים כמו ארגון המדינות הבלתי-מזדהות, ארגון הסחר העולמי, הארגון לשיתוף פעולה אסלאמי (OIC) וארגון D-8 לשיתוף פעולה כלכלי.
היסטוריה.
היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה הפדרלית של ניגריה לרפובליקה של אינדונזיה מתוארכים לשנת 1965, כאשר אינדונזיה פתחה את משלחתה הדיפלומטית התושבתית בלאגוס. בשנת 1976 ניגריה פתחה את משלחתה בג'קרטה. ניגריה הייתה המדינה האפריקנית שמדרום לסהרה הראשונה שהקימה משלחת דיפלומטית באינדונזיה. אינדונזיה מכירה בתפקיד החשוב שממלא ניגריה באזור תת-סהרה והפכה את ניגריה לשערה למערב ומרכז אפריקה.
ביקורים רשמיים.
נערכו גם חילופי ביקורים ברמה הגבוהה ביותר, על ידי הנשיא עבד א-רחמן וחיד שביקר בניגריה בשנת 2001 והנשיא אולוסגון אובסנג'ו שביקר שלוש פעמים באינדונזיה בשנת 2001, 2005 ו-2006.
הנשיא עומארו יאר אדואה והנשיא סוסיליו באמבאנג יודהויונו מאינדונזיה נפגשו בניו יורק בשנת 2007 והסכימו לחזק את המשך היחסים הכלכליים בין המדינות על ידי הגברת הסחר ועידוד השקעות. בפברואר 2013 ביקר יודהויונו באבוג'ה בליווי 99 אנשי עסקים לחיזוק יחסי הסחר, ופגש את נשיא ניגריה גודלוק ג'ונתן.
שיתופי פעולה.
בשנת 2001 חתמו אינדונזיה וניגריה על הסכם השיתוף הכלכלי והטכני והקימו את הוועדה המשותפת. שתי המדינות חתמו בפברואר 2013 על הסכמים ארוכי טווח בנושא חברות תעופה ותחזוקת מטוסים. ההסכם והחוזים הם בין מתקן התחזוקה של גרודה Aeroasia, אינדונזיה, עם מקביליו הניגרים, כולל קאבו אייר, סילברבק אפריקה, האק אייר, מקס אייר ושירות אייר בע"מ. במרץ 2007 הוקם משרד התייעצות בין הוועדה לפשעים כלכליים ופיננסיים (EFCC) לבין ועדת השמדת השחיתות של אינדונזיה (KPK). טיוטות MOU אחרות / הסכמים שהוחלפו בין המדינות כוללות שיתוף פעולה בסחר, קידום הדדי והגנה על השקעות, חקלאות, גז וסמים אסורים.
יחסים כלכליים.
ניגריה היא שותפת הסחר השנייה בגודלה של אינדונזיה אחרי דרום אפריקה, בשנת 2011 שווי הסחר הגיע ל-2.99 מיליארד דולר, אשר היוו 21.66 אחוז מסך המסחר של אינדונזיה עם אפריקה. בשנת 2013 היקף הסחר הדו-צדדי בין המדינות הסתכם ב-2.2 מיליארד דולר. ישנן מעל 15 חברות אינדונזיות שפועלות כיום בניגריה כמו אינדורמה, אינדופוד, קלבה פארמה וסייאפ מאס אוטאמה. Indofood, למשל, הקימה מפעל אטריות בניגריה מאז 1995, שם Indomie הפכה למותג פופולרי ובעלת מפעל לייצור האטריות הגדול ביותר באפריקה. שתי המדינות גם מתכננות מפעל מתנול ודשן בסך 2.5 מיליארד דולר בניגריה עם פרטמינה מאינדונזיה ו-NNPC מניגריה בשיתוף פעולה עם יורוכם אינדונזיה וויבה מתנול מניגריה.
יחסי אינדונזיה–רומניה
יחסי אינדונזיה–רומניה הם יחסי החוץ בין אינדונזיה ורומניה.
סקירה כללית.
היחסים בין המדינות כוננו רשמית בשנת 1950. אינדונזיה ורומניה הסכימו להגביר את שיתוף הפעולה בענף הסחר. המדינות מצפות האחת מרעותה להיות השער לשוק האזורי: אינדונזיה כשער הכניסה לשוק האסיאני ורומניה כשער הכניסה לשוק האיחוד האירופי.
יחסי סחר.
היקף הסחר הדו-צדדי בשנת 2012 עמד על 172.67 מיליון דולר והיה לטובת אינדונזיה עם יצוא של 106.41 מיליון דולר ויבוא של 66.25 מיליון דולר. פרט לסחר וכלכלה, היחסים הדו-צדדיים כוללים תרבות, חינוך, וטכנולוגיה.
יחסי מקסיקו–ניגריה
יחסי מקסיקו–ניגריה הם היחסים הדיפלומטיים בין המדינות המקסיקניות המאוחדות לבין הרפובליקה הפדרלית של ניגריה. שתי המדינות הן חברות בקבוצת ה-15, קבוצת ה-24 והאומות המאוחדות.
היסטוריה.
מקסיקו וניגריה הן שתי מעצמות אזוריות באמריקה הלטינית ובאפריקה, בהתאמה. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים זו עם זו ב-14 באפריל 1976. שלושה חודשים לאחר כינון יחסים דיפלומטיים, מקסיקו פתחה שגרירות בלאגוס, אולם השגרירות נסגרה בשנת 1979 בגלל קשיים כספיים. בשנת 1981 פתחה ניגריה שגרירות במקסיקו סיטי ובהמשך סגרה את משלחתה הדיפלומטית שנתיים לאחר מכן בשנת 1983. ניגריה פתחה מחדש את שגרירותה במקסיקו בשנת 2000 ומקסיקו בעקבותיה פתחה שגרירות באבוג'ה (בירת ניגריה החדשה מאז 1991) בשנת 2008.