קייטי הולסטרום (לורטה יאנג) גרה עם הוריה ושלושת אחיה בחווה חקלאית במערב התיכון של ארצות הברית. ההורים הם מהגרים משוודיה וקייטי מדברת במבטא שוודי. היא חסכה 75 דולר כדי ללמוד סיעוד בעיר המחוז. היא נפרדת ממשפחתה וצבע האסם, אדולף פטרי (ריס ויליאמס), מתנדב להסיע אותה. בדרך הוא מביים תקלה, גורם לתאונה קלה ונאלץ לשלם 75 דולר פצוי לנזק ולגרירה. קייטי מלווה לו את הכסף והוא מבטיח להחזיר. הם נשארים לישון בלילה במוטל ובבוקר הוא בורח. היא נאלצת לשלם את חובו ומגיעה לעיר בטרמפ. כאן הוא מסרב להחזיר לה את הכסף ומאיים כי אם תתלונן עליו הוא יאמר שהם שכבו ביחד בלילה...
היא מגיעה לעיר בחוסר כל ומוצאת עבודה כמשרתת בבית משפחת מורלי העשירה בו גרים חבר הקונגרס גלן מורלי (ג'וזף קוטן), אימו אגאתה (אתל ברימור) והמשרת הראשי, ג'וזף קלנסי (צ'ארלס ביקפורד).
כבר בשלב ראשון היא מוצאת חן בעיני כולם בגלל כישוריה כמבשלת ובעיקר בגלל הערותיה הפוליטיות החכמות בפני אנשי המפלגה שבאים להתייעץ עם גלן ואימו.
כאשר חבר הקונגרס, וילבור ג'ונסון (ת'סטון האל) נפטר, מחליטים נציגי המפלגה להמליץ בפני קהל הבוחרים על אנדרס פינלי (ארט בייקר). לקייטי יש השגות על הבחירה וגלן מציע לה לשאול את פינלי בטקס הבחירה. בטקס נישאים נאומים עם סיסמאות נבובות ולבסוף עולה פינלי, מציג את עצמו וזוכה למחיאות כפיים על כל שטות שהוא אומר. בסוף נאומו הקצר הוא פונה לקהל, שואל אם יש למישהו שאלות ומתכונן כבר לרדת מהבמה אבל אז קמה קייטי ושואלת אותו שאלות נוקבות על פעולותיו השנויות במחלוקת ומעמידה את אישיותו בספק.
העיתונים והרדיו מפרסמים את זה והמפלגה באופוזיציה מציעה לה מועמדות. היא מהססת אך גלן מעודד אותה.
היא מתחילה את מסע הבחירות כשפינלי מוביל ביתרון עצום, אך עם הזמן וכאשר היא עוברה אימון בדיקציה נכונה, הפער מצטמצם. אז מופיע פטרי לפני ועד המפלגה ודורש 500 דולר תמורת שתיקתו בנוגע ללילה בו בילה ביחד עם קייטי. בשלב ראשון הוא נדחה אבל פינלי מנצל את ההזדמנות, מודיע זאת לאמצעי התקשורת ובעזרת בריוניו הוא כולא את פטרי בביתו עד לאחר הבחירות.
קייטי שכבודה נרמס, חוזרת לחווה מושפלת. בינתיים מזמינה אימו את פינלי והמשרת קלנסי משקה אותו במשקאות חריפים. פינלי השיכור מגלה ששיחד את פטרי וכעת הוא כלוא בביתו ונשמר על ידי בריונים שלו השייכים לחבורה גזענית. גלן ממהר לחווה ומוצא שם את קייטי מפזרת מזון לתרנגולות. הוא מתוודה על אהבתו אבל היא מיואשת. אביה מעודד אותה להילחם על שמה. גלן ושלושת אחיה מגיעים לביתו של פינלי, גוברים על הבריונים, לוקחים את פטרי והוא מודה ברדיו כי פינלי שיחד אותו. בבחירות זוכה קייטי בניצחון מוחץ וגלן נושא אותה בידיו לתוך בניין הקפיטול.
איוואן
איוואן (בקירילית: Иван או Іван) הוא שם פרטי סלאבי, גרסה של השם היווני Iōánnēs (יוהאן) מעברית יוֹחָנָן Yôḥānnān. השם פופולרי ברוסיה, אוקראינה, סרביה, סלובניה, בולגריה, קרואטיה, בלארוס, צפון מקדוניה ומונטנגרו והפך פופולרי יותר במדינות דוברות בשפות רומיות מאז המאה ה-20.
אטימולוגיה.
איוואן הוא האיות הלטיני הסלאבי הנפוץ, ואילו האיות הקירילי הוא כפול: בבולגרית, רוסית, מקדונית, סרבית ומונטנגרית הוא Иван, ואילו בבלארוסית ובאוקראינית זה Iван. האיות הסלאבי (או הקירילי העתיק) של הכנסייה העתיקה הוא Їωан.
זהו קרוב משפחה סלאבי לשם הלטיני יוהנס, המקביל לג'ון האנגלי. גרסה הסלאבית זו של מקורה מן הברית החדשה ביוונית"" ( "Iōánnēs") ולא מהלטינית "Io (h) annes". השם היווני נגזר בתורו מעברית יוֹחָנָן. השם נגזר בסופו של דבר מהשם העברי המקראי יוחנן. פטרונימיות נפוצות הנגזרות מהשם הן איוואנוביץ' (סרבו-קרואטית), איוואנוב (רוסית ובולגרית) ואיוואנוביץ' (רוסית, משמשת בשם אמצעי), המקבילים ל"בן של איוון".
תפוצה.
השם נפוץ בקרב רוסים, אוקראינים, סרבים, בולגרים, קרואטים, בלארוסים, מקדונים, מונטנגרים ובמידה קטנה יותר צ'כים וסלובקים.
איוואן הוא השם הגברי הנפוץ ביותר בבולגריה (נכון לשנת 2013) ובקרואטיה (נכון לשנת 2013). בסרביה זה היה השם הגברי התשיעי הנפוץ ביותר בתקופה 1971–1980; השישי.
בשנים 1981–1990; התשיעשנים ב־1991–200.
זהו אחד השמות הנפוצים ביותר (בין מאה המובילים) בקרואטיה, עם למעלה משלושים אלף שמות שם. השם איוואן היה הפופולרי ביותר בשנים 1930 עד 1940. שנת השיא הייתה 1930 והיה הפחות פופולרי בשנים 2003 עד 2013.
מאז המאה ה-20 הוא הופך פופולרי יותר בעולם דובר הרומאנית: איטלקית (גם הצורה המקורית וגם הגרסה האיטלקית, "Ivano"), ספרדית ("Iván") ופורטוגזית ("Ivã לעיתים").
איוואן שימש מדי פעם גם מפלגות שונות במהלך מלחמת העולם השנייה כשם כללי לסובייטים.
צורות.
צורות נקבה שלו הם איוואנה (בעיקר בדרום מזרח יוגוסלביה), בעוד איוונקה ואיווה הן צורת הקטנה. צמצומים זכרים דרום-סלאביים (כולל היסטוריים) הם איוואניש, איוואנקו, איוואנצ'ה, ועוד.
הנרייטה בינגהאם
הנרייטה בינגהאם (באנגלית: Henrietta Bingham; 3 בינואר 1901 – 17 ביוני 1968) הייתה עיתונאית אמריקאית עשירה, שגידלה סוסים. בשנות העשרים של המאה העשרים היא התחברה לקבוצת בלומסברי. בשנת 1935 היא רכשה וניהלה אחוזה בקנטקי לגידול סוסי מרוץ גזעיים.
ראשית חייה 1901–1922.
הנרייטה וורת' בינגהאם נולדה בלואיוויל, קנטקי לרוברט וורת' בינגהאם (1871–1937), עורך דין ופוליטיקאי שאפתן, ואלינור מילר (1870–1913), שהתחתנו בשנת 1896. משפחת אביה הפכה לעשירה בתחום הטקסטיל ואמה באה ממשפחה שהתעשרה מאוד בענף ההנדסה. להנרייטה היו שני אחים: רוברט וורת' בינגהאם (1897–1965) וג'ורג' בארי בינגהאם (1906–1988).
בילדותה הייתה חזקה, תחרותית ופעילה בענפי ספורט רבים, במיוחד טניס. כשהייתה בת שתים עשרה נהרגה אמה של הנרייטה בתאונת דרכים. הנרייטה ובארי, אחיה הצעיר, נכחו באותה עת ברכב, וכל המשפחה הייתה בטראומה.
הנרייטה בינגהאם הייתה אשה מושכת וכריזמטית, ובגיל ההתבגרות שלה היא ניצלה זאת היטב. היא הפכה לחביבה על אביה יותר מאחיה והוא ליטף ופינק אותה. בשנת 1916 התחתן אביה עם מרי לילי קינן פלאגלר, שנחשבה כ"אישה העשירה ביותר בארצות הברית", לאחר שירשה 100 מיליון דולר כאשר נפטר בעלה הראשון איל הנפט הנרי פלגלר. לאחר פחות משנה של נישואים, ב־27 ביולי 1917, מרי לילי נפטרה, בת חמישים. סיבת המוות שלה נשמרה בסוד - היא נפטרה בגלל התמכרות לאלכוהול ומורפיום. למרות זאת פרשת מותה הגיעה לבית המשפט בהקשר לצוואתה והיה חשד שאביה של הנרייטה קשור למותה. בשנת 1911 אביה מונה לשופט בבית המשפט ובשנת 1918, בכסף שירש, רכש שני עיתוני בלואיוויל - העיתון "קורייר-ג'ורנל" ו"הלואיוויל טיימס".
הנרייטה פיתחה אהבה לג'אז והתחילה לנגן בסקסופון. בשנת 1920 היא הפכה לראשונה במשפחתה שנכנסה לאוניברסיטה מובחרת: מכללת סמית'.
המכללה הייתה מקום הוראה לאמנות לנשים, הנרייטה נדרשה לעבור בחינות נוספות בין השאר בשפה האנגלית, ונאלצה לנסות להיכנס מחדש בשנת 1921. היא יצרה קשרי ידידות עם מדריכת החיבור באנגלית שלה, מינה קירשטיין, והן התקרבו עד כדי כך שהצהירו על אהבתן זו לזו. לאחר אישור הקבלה שלה, הנרייטה, אביה ואחיה הצעיר, יצאו לביקורם השנתי בבריטניה במקביל לביקור שעשתה מינה קירשטיין אצל הרולד לסקי ואשתו.
היא ומינה קירשטיין התערבבו עם החברה המודרניסטית בבריטניה. כשהנרייטה החלה מחדש את שנת הלימודים הראשונה שלה בסמית', היא שוב נקלעה לקשיים, לא רק מבחינה אקדמית אלא גם על ידי אי שמירה על תקנות המכללה, ובשנת 1922 היא התבקשה לעזוב את המכללה.
אירופה.
פסיכואנליזה.
כדי להסתיר מאביה שהיא לא יכלה להמשיך בהשכלתה, הנרייטה בינגהאם העמידה פנים שהמכללה מאפשרת לה לשהות בלימודים באירופה ומינה קירשטיין התכוונה לקחת במקביל חופשת לימודים באירופה. לאחר שבני משפחת בינגהאם חזרו לארצות הברית, נותרו הנרייטה ומינה קירשטיין באירופה ויצאו לסיור ברחבי היבשת.
מינה קירשטיין לא ראתה עתיד ביחסים שלהן. היא כתבה מכתב לארנסט ג'ונס - הפסיכואנליטיקאי הפרוידיאני המוביל בבריטניה בתקופה שבה פסיכואנליזה נחשבה בדרך כלל כסטייה מסוכנת. במכתבה ביקשה עזרה לאישה אמריקאית מושכת בת 21 עם פחדים לא רציונליים ו"נטיות הומוסקסואלית", אולי בגלל חוויות ילדותה. קירשטיין כתבה כי הנרייטה פיתחה משיכה מינית כלפיה. היא אמרה שאף אחת מהן לא התביישה בזוגיות שלהן אבל הן רצו לעבור לשלב אחר בחייהם: "אני לא הומוסקסואלית, אם כי אני אוהבת אותה מאוד". בינגהאם הסכימה באי רצון לקבל טיפול בפסיכואנליזה בלונדון וסירבה לחזור לאמריקה גם כשאביה ביקש אותה לחזור. כאשר אביה נסע לאנגליה בסוף 1922 הוא ביקר אצל אנרסט ג'ונס והיה מרוצה מכך שמטפלים כראוי בחרדות של הנרייטה.
בלומסברי.
קירשטיין ובינגהאם נהנו מחיי הלילה הבוהמיים בלונדון ובאמצעות דייוויד גארנט הם יצרו קשר עם קבוצת בלומסברי. כדי לאפשר להן להישאר בבריטניה, גארנט הציע לבנות הזוג לשכור את ביתם של ליטון סטרייצ'י, דורה קארינגטון ובעלה ראלף פרטרידג', מאחר שהם עומדים להיעדר בקיץ. העסקה לא יצאה לפועל, מאחר שסטרייצ'י התנגד להשכיר את הנכס.
בלונדון הם פגשו את וירג'יניה וולף, ג'ון מיינרד קיינס ודאנקן גרנט. אף על פי שהנרייטה בינגהאם לא הייתה אינטלקטואלית, האקזוטיות והחושניות שלה היו בחוד החנית של הבאת הרנסאנס של הארלם לבריטניה על ידי ניגון בסקסופון, וביצוע שירי ספיריטואל של הדרום בארצות הברית בקולה המיוחד.