ב-1810, בשל חילוקי דעות על סמכויות הארגון הוא פורק והוחלף במשרד המשטרה הרוסי שהתקיים עד 1819, עת הוקם אם.וה.דה מחדש והמשיך להתקיים במשך כמאה שנים, עד לשנת 1917 כשפורק והוחלף על ידי הקומיסריון העממי לענייני פנים.
משרד הפנים של ברית המועצות.
אחרי מהפכת אוקטובר פורקה המשטרה הצארית לטובת המנגנונים המהפכניים והוקם משרד הפנים בראשות אלכסיי ריקוב.
הצ'קה הוקמה ב-20 בדצמבר 1917 על ידי פליקס דזרז'ינסקי ופעלה בראשותו כשירות הביטחון הסובייטי; במרץ 1919 הוא מונה, במקביל לתפקידו כראש הצ'קה - גם כשר הפנים.
ב-1922, הצ'קה הפכה לג.פ.או והוכפפה ל"קומיסריון העממי לענייני פנים" (נ.ק.ו.ד.), ביחד עם המיליציה. ב-1934 בוצעה רפורמה ארגונית של המשרד והוקמה המנהלת הראשית לענייני מחנות עבודה (גולאג).
ב-1946 הוקם ה-אם.וה.דה (МВД) מחדש, הפעם כמשרד הפנים הסובייטי, בהמשך להפיכת "הקומיסריונים העממיים" למשרדי ממשלה; כך הפך גם שירות ביטחון הפנים (ה-אן.קה.וה.דה) לאם.וה.דה.
ב-1960 פורק ה-אם.וה.דה ונוסד משרד הפנים וביטחון הציבור; ב-1968 ה-אם.וה.דה הוקם מחדש. ב-1990 משרד הפנים הסובייטי פורק והפך למשרד הפנים של רוסיה.
משרד הפנים של הפדרציה הרוסית.
ב-1990 נערך ארגון מחדש בזרועות הממשל, ולזמן קצר האם.וה.דה הפך לאם.בה.וה.דה (משרד הביטחון והפנים); ואולם, האם.וה.דה המשיך להתקיים כזרוע שיטור לאומית. ב-1995 הופרדו שירותי הכבאות והועברו אל המשרד למצבי חירום של רוסיה. במשך אותן שנים ניכרה ירידה בפופולריות של הארגון וביכולתו לאכוף את החוק.
משטרת רוסיה, צברה לעצמה מוניטין בקרב אזרחי המדינה כארגון אכיפת חוק מושחת, מה גם שהמשטרה הרוסית פעלה על פי חוק מאפריל 1991 - חוק שלא הסדיר את פעילותה המודרנית, מאחר שהסתמך בעצם על החוק הסובייטי הישן. באוגוסט 2010 העלה הנשיא דמיטרי מדבדב רעיון לחוקק חוק חדש בנוגע למשטרה הרוסית, חוק שיגדיר מחדש את מטרות המשטרה. היסטורית, המשטרה הסובייטית הוקמה בנובמבר 1918 בשם "מיליציה", והייתה יורשת המשטרה של משרד הפנים הקיסרי. מדבדב ביקש לשנות את שם המשטרה ולהחזיר לה את שמה הקיסרי, זאת כחלק ממאבקו בשחיתות; כך יצאה לדרך התוכנית לרפורמה מקיפה בזרועות השיטור, כשבמרכזה התמקצעות של כוחות המשטרה הרוסיים. רק ב-2011 הרפורמה יצאה לדרך הלכה למעשה, תוך ביצוע רה-ארגון במשטרה הרוסית. במסגרת החוק החדש שנכנס לתוקף במרץ 2011, נאסר על כל מפקדי המשטרה הרוסית לכהן בתפקיד אחד יותר מ-5 שנים.
האם.וה.דה שולט על מספר כוחות לביטחון הפנים, ואחראי בין השאר גם על המאבק בסחר לא חוקי בסמים, המלחמה בפשע מאורגן, המלחמה בשחיתות, המלחמה בטרור ופיקוח על ההגירה. ב-2016 הועברו תפקידי הפיקוח ורישוי כלי הירייה לידי המשמר הלאומי של רוסיה שנטל לידיו את גם את האחריות על כל היחידות המשטרתיות המיוחדות ללוחמה בטרור.
שרי הפנים לדורותיהם.
שר הפנים הרוסי הוא ראש המשטרה הרוסית. שר הפנים הנוכחי מאז 2012 הוא ולדימיר קולוקולצב.
היסטוריה של אוסטרליה
ההיסטוריה של אוסטרליה התחילה כשהאדם הראשון היגר ליבשת אוסטרליה מצפון כדור הארץ, לפני 40,000 - 45,000 שנים. ההיסטוריה הכתובה של אוסטרליה קצרה בהרבה והחלה כאשר מגלי ארצות הולנדים הגיעו ליבשת לראשונה במאה ה-17. קיימים מספר נושאים מעוררי מחלוקת במחקר ההיסטוריה האוסטרלית, כגון הקולוניזציה הבריטית והיחס לאבוריג'ינים, ילידי אוסטרליה הקדומים.
פרהיסטוריה.
בהקשר האוסטרלי מתאר המונח פרהיסטוריה את כל התקופה שבין התיישבות האדם הראשון באוסטרליה, עד להופעתה של היסטוריה כתובה בנוגע ליבשת. מוערך כיום כי פעילות אנושית החלה באוסטרליה לפני כ-41,000 - 48,000 שנים (ויש הסבורים אף כי לפני 68,000 שנים). היסטוריה כתובה בנוגע לאוסטרליה הופיעה לראשונה ב-1606, בתיאור של מגלי ארצות אירופיים. לפיכך, בניגוד להיסטוריה של מדינות או אזורים אחרים, הפרהיסטוריה האוסטרלית מגיעה עד שלהי העת החדשה (במונחים אירופאיים).
חפירות ארכאולוגיות שנערכו באוסטרליה מעלות כי היבשת הייתה מיושבת במשך לפחות 40,000 שנים, על ידי ציידים-לקטים בני תקופת האבן שנדדו מדרום-מזרח אסיה. קיים מספר רב של אתרים מתקופה זו, בין היתר חפירות המצביעות על התיישבות אנושית באזור מעלה נהר סוואן ווילגי מיאה במערב אוסטרליה; וחפירות המעידות על פעילות אנושית בטסמניה שהחלה לפני כ-30,000 שנים (כאשר האי טסמניה עדיין היה מחובר ליבשת אוסטרליה בגלל ירידת מפלס הים בעידן הקרח). קיימות גם עדויות - אשר תוקפן מעורר מחלוקת בקהיליה המדעית - לפיהן אוסטרליה הייתה מיושבת כבר לפני 60,000 ואף 120,000 שנים - קיימים מחקרים פלינולוגיים אשר טוענים כי קיימת עלייה בקיומן של שריפות לפני כ-120,000 שנים. פעילות זו פורשה כקשורה לפעילות אנושית, אך פרשנות זו נתונה במחלוקת.
בשנת 2017, מחקר גנטי בגנומים מיטוכונדרים שמוצו משיער של 111 ילידים אוסטרלים חישב בעזרת שעון מולקולרי הערכה שמרנית ליישוב אוסטרליה לפני לפחות 50 אלף שנה, בהתאמה טובה עם תארוך מרבית האתרים הפרהיסטוריים הקדומים ביותר. המחקר גם חישב שמרבית חופי היבשת יושבו בגל התיישבות אחד לפני 45 אלף עד 49 אלף שנים.
המיתולוגיה האבוריג'ינית מתייחסת לזמן יצירת היבשת כ"זמן החלום". עם זאת, קשה לכמת את מספר המתיישבים הראשונים באוסטרליה או את טבעם, בשל הפיכת הסוגיה לסוגיה פוליטית: האם כל האבוריג'ינים בני עם אחד וצריכים להיות מאוחדים במאבקם להכרה בתרבותם; או שמקורם מעממים שונים. עם זאת, היפרדות בין הקבוצות השונות התרחשה הלכה למעשה לפני 18,000 שנים, כאשר האבוריג'ינים בטסמניה הופרדו משאר האבוריג'ינים באוסטרליה. יישובים במקומות אחרים אשר נפרדו מן היבשת האוסטרלית - מצר בס והאי קנגורו - הפסיקו להתקיים לפני 9,000 שנים.
קשרים עם אסיה.
מאות בשנים לפני הגעת האירופאים לאוסטרליה, התקיימו קשרי מסחר בין האבוריג'ינים בצפון היבשת (במיוחד היונגלו בארץ ארנהם) לבין דייגים וסוחרים ממקאסאר (כיום בירת דרום סולאווסי באינדונזיה). אלה האחרונים הגיעו לחופי צפון אוסטרליה על מנת לשלות ולסחור במלפפוני ים. ביקורים אלה הותירו את חותמם על תושבי צפון אוסטרליה הילידיים, בתחומים כמו שפה, אמנות, כלכלה, ואפילו גנטיקה - הם דומים בתחומים אלה לקבוצות הנמצאות מצפון לים אראפורה וים בנדה. אנשי מקסאר הביאו לאבוריג'ינים סכינים, טבק, בגדים ואורז תמורת הזכות לשלות את מלפפוני הים. הם גם הביאו עמם את מחלת האבעבועות השחורות. ייתכן, כי אנשי מקסאן הביאו גם את בשורת האסלאם לאוסטרליה.
ב-2002 פרסם הבריטי גאווין מנזיס ספר שנוי במחלוקת, הטוען כי הסינים, בפיקודו של הסריס ג'נג חה הצליחו לגלות את יבשת אמריקה כמו גם את אוסטרליה בשנת 1421. אין תימוכין לתאוריה, אך ייתכן ומפותיו של ג'אנג - אם אמת בתאוריה - שימשו את האירופאים בהגעה לאוסטרליה. עם זאת, אחת מן המפות המוקדמות של העולם, שהכין הכומר הישועי האיטלקי מטאו ריצ'י בזמן שהותו רבת השנים בסין ב-1603, הותירה חלל ריק במקום שבו נמצאת אוסטרליה. במקום הריק נכתב שאיש מעולם לא היה בארץ הדרומית, ולפיכך לא ידוע עליה כלום. באותיות קטנות יותר, באותיות סיניות, כתב את השם "ארץ האש" ו"ארץ התוכים", שמות המצביעים על כך שהסינים היו מודעים לקיומה של אוסטרליה.
מסעות אירופיים לגילוי ארצות.
קיימות עדויות על גילוי אוסטרליה עוד מתחילת המאה ה-17. הפעם הראשונה שאירופאים הגיעו לאוסטרליה הייתה ב-1606, כשהנווט ההולנדי וילם יאנסזון, שהגיע עם הספינה "דויפקן" למפרץ קרפנטאריה ותיעד את הגאוגרפיה של החוף המערבי של חצי האי כף יורק. ב-1616, הולנדי נוסף, דירק הארטוך, הותיר צלחת בדיל במפרץ הכרישים במערב אוסטרליה שבו ציין את ההגעה למקום; ב-1642 הגיע אבל טסמן לאי אשר כיום נקרא על שמו, טסמניה, ונקרא קודם לכן "ארץ ון-דימן", על שם אחד ממנהלי חברת הודו המזרחית ההולנדית. הולנדים אלה עבדו עבור חברת הודו המזרחית ההולנדית, לה היו כבר שלוחות באינדונזיה. במקרים רבים הגיעו ספינות אל החוף המערבי של אוסטרליה, בשל שיטת הניווט ההולנדית לכיוון אינדונזיה. המקרה הידוע ביותר של הגעת ספינה אל החוף המערבי הוא התנפצות הספינה בטביה, שלאחריו התרחש מרד וטבח בספינה.
קיימות גם תאוריות הטוענות כי היה גילוי מוקדם יותר של אוסטרליה, על ידי נווטים פורטוגלים, אבל אין מידע רב שיתמוך בתאוריות אלו. כבר ב-1400 קיים דיווח של מרקו פולו על אזור דרומית לאסיה, אך פולו לא סיפק (וכנראה לא היה יכול לספק) מידע מעבר לכך.
במהלך המאה ה-17 וראשית המאה ה-18 מגלי ארצות אחרים מאירופה החלו להגיע לאזור ולמפות את מה שהם קראו "הולנד החדשה". לא היו בשלב זה ניסיונות להקים התיישבות באזור. האנגלי הראשון שהגיע לחוף הצפון-מערבי של אוסטרליה היה ויליאם דמפייר, שהגיע לאוסטרליה ב-1688, ותיאר ביומניו את הצמחייה ובעלי החיים שראה. דמפייר הוא הראשון אשר תיאר את מין החיות הייחודי לאוסטרליה, "חיות מקפצות גדולות".