פילוסופיית ההשקעה של הטי הייתה במילותיה, "בעסקים באופן כללי אל תסגור עסקה עד שהרהרת עליה לילה." בנוסף היא גם אמרה," חובתה של כל אישה ללמוד לדאוג לעניינה העסקיים" וגם " ילדה צריכה להתבגר כך שהיא תהיה מסגולת לפרנס את עצמה", "עשירה או ענייה, אישה צריכה לדעת איך חשבון בנק עובד, להבין את העקרונות של משכנתא, ולדעת את ערך הריבית וכיצד הוא מצטבר."
מוניטין.
החסכנות של הטי גרין הייתה אגדית. נאמר עליה שלעולם לא תדליק את החימום או תשתמש במים חמים. היא לבשה שמלה שחורה ישנה אחת ובגדים תחתונים שהיא החליפה רק לאחר שהם נשחקו. היא לא שטפה את ידיה והיא נסעה בכרכרה ישנה. היא אכלה בעיקר פשטידות שעלו חמישה עשר סנט. אגדה אחת מספרת כי היא בילתה לילה שלם במרכבה בחיפוש אחר חותמת ששווה שני סנט. אגדה אחרת מספרת כי היא הורתה למכבסה שלה לכבס רק את החלקים המלוכלכים ביותר בשמלתה כדי לחסוך כסף על סבון.
מנקודת המבט של הטי, "רק מפני שאני מתלבשת בפשטות ולא מוציאה הון על שמלותיי, הם אומרים שאני משוגעת או מטורפת".
גריין ניהלה חלק ניכר מעסקיה במשרדי הבנק הלאומי בנוי יורק, מוקפת על ידי מזוודות המוקפות במטען ומזוודות מלאות בניירותיה. היא לא רצתה לשלם שכירות עבור המשרד שלה. בהמשך שמועות לא מבוססות טענו שהיא אכלה רק שיבולת שועל, שחוממה ברדיאטור המשרדי. ייתכן בגלל שמלתה העלובה (בעיקר בגלל חסכנות), קיבלה את השם "המכשפה מוול סטרייט".
היא הייתה אשת עסקים מצליחה שעסקה בעיקר בנדל"ן, השקיעה ברכבות ומכרות, והלוותה כסף תוך רכישת משכנתאות רבות. עיריית ניו יורק הגיעה להטי מספר פעמים כדי לקחת הלוואות, באופן ספציפי במהלך הפאניקה של 1907. היא כתבה צ'ק של 1.1 מיליון דולר ולקחה את התשלום באיגרות חוב לטווח קצר. היא הייתה מטיילת אלפי מיילים לבדה, בתקופה שבה נשים מעטות מעזות לנסוע ללא ליווי, על מנת לגבות חוב של כמה מאות דולרים.
גרין נכנסה ללקסיקון של אמריקה של סוף המאה עם הביטוי הפופולרי "אני לא הטי אם אני נראה ירוק (גרין)". או. הנרי השתמש בביטוי הזה ב-1890 בסיפור - "חדר השמיים" כאשר אישה צעירה שניהלה משא ומתן על שכר הדירה בחדר שבבעלות גברת זקנה, ניסתה להסביר שהיא לא עשירה כמו שהיא נראית וגם לא נאיבית.
חסכנותה התבטאה גם בחיי המשפחה, כאשר הבן שלה נד שבר את רגלו כילד, הטי ניסתה שיקבלו אותו במרפאת החינם של העניים, ולאחר שזוהתה והוגש לה חשבון מנופח, עזבה את המרפאה בסערה. כותב הביוגרפיה שלה טוען שהיא שילמה את החשבון ולקחה את בנה לרופאים אחרים, רגלו לא נרפאה כראוי ואחרי שנים היו צריכים לכרות אותה.
במילותיה של הטי, "אני לא מאמינה שהחברה מפרשת נכון מה שאנשים עשירים גורמים לנו להאמין, אני הייתי מתעייפת אילו הייתה גרה באחד הבתים היפים בנוי-יורק, יוצאת כל הלילה וישנה כל היום. אין להם שום הנאה אמיתית. הנאה אמיתית היא קיום יחסים עם אנשים שאתה אוהב". עם זאת היא הייתה פילנתרופית בסתר ונמנעה מתשומת הלב התקשורתית. במילותיה, "אני מאמינה בצדקה בסתר". להטי היה גם רושם של אדם מטפל ואוהב היא הייתה מטפלת בשכנים הצערים והמבוגרים שלה. השיר האהוב עליה היה "הסימפוניה שלי" מאת וילאם הנרי צ'אנינג .
יצירות בהשראתה.
הסרט הזאבה (The She-Wolf) שיצא בשנת 1931 והסרט אתה לא יכול לקנות הכל (You Can't Buy Everything) היו סרטים על אשת עסקים מיליונרית קמצנית, בהשראת סיפורה של הטי גרין.
ויקטור נאסדקין
ויקטור גריגורייביץ' נאסדקין (ברוסית: Виктор Григорьевич Наседкин; 1905 – 19 באפריל 1950) היה בכיר בסוכנוית הביטחון של ברית המועצות, לוטננט גנרל, ראש הגולאג במשרד הפנים (1941–1947).
ביוגרפיה.
נולד בשנת 1905 בחרסון. בשנת 1920 התגייס לצבא האדום. מאז שנת 1921 שירת בגופי ביטחון המדינה. מאז 1935, עוזר לראש מחלקת התחבורה של המינהל הראשי לביטחון המדינה של משרד הפנים של ברית המועצות ומ-26 בפברואר 1941 עד 2 בספטמבר 1947 ראש הגולאג.
ב-16 בפברואר 1948 נשלח לפנסיה.
מת ב-19 באפריל 1950. נקבר בבית הקברות דונסקוי.
וסילי צ'רנישב
וסילי וסילייביץ' צ'רנישב (ברוסית: Василий Васильевич Чернышёв; 24 במרץ 1896 – 12 בספטמבר 1952) היה איש שירותי הביטחון הסובייטים, המשנה לשר הפנים של ברית המועצות וציר הסובייט העליון של ברית המועצות.
ביוגרפיה.
נולד בשנת 1896 בכפר ויסלקי, פלך ריאזאן. הוא סיים את לימודיו בשנת 1908. מאז 1908 הוא עבד במזנון בתחנת הרכבת בוגויאוולנסק, משנת 1909 עבד כמכונאי וכעוזר חשמלאי בקולנוע בעיר קירסנוב.
שירת בצבא הקיסרי הרוסי מיולי 1915. הוא שירת בגדוד 79 ואחר כך נשלח ללמוד ובאפריל 1916 סיים את לימודיו בבית הספר לקצינים במוסקבה. הוא השתתף במלחמת העולם הראשונה מאז 1916, נלחם כראש צוות הסיור ומפקד פלוגה 412. על גבורה בחזית הוענקו לו עיטורים צבאיים. הוא השתתף פעיל באירועים המהפכניים בשנת 1917, ונבחר לחבר פלוגה. באוגוסט 1917 שוחרר מהצבא.
הוא הגיע לריאזאן. מאז ספטמבר 1917 - שימש כסגן יו"ר הוועד המנהל המחוזי של ריאזן, היה ממארגני המשטר הסובייטי בריאזאן בשנת 1917. כמארגן האחראי של הוועדה המחוזית של ריאזאן מטעם המפלגה הבולשביקית, הוא היה אחראי על הקמת גדודי כוחות מיוחדים.
בשירות הצ'קה מאז 1920. בשנת 1920 היה ראש הביטחון וההגנה על הרכבות הצפוניות, אז ראש המחלקה ה-31 של הכוחות הפנימיים של הרפובליקה וראש החטיבה ה-34. בפברואר 1921 מונה למפקד סניף הצ'קה של טורקסטן ובמקביל מונה למנהל ההגנה על התקשורת של טורקסטן וחבר המועצה הצבאית המהפכנית. השתתף באופן פעיל בפעולות צבאיות נגד מתנגדי המשטר במרכז אסיה. מאז דצמבר 1922 - ראש המטה של כוחות גפא"ו של המחוז הצבאי של הוולגה. מיולי 1924, הוא היה ראש אגף משמר הגבול של בקזחסטן. באותה העת משנת 1925 עד מרץ 1927 הוא היה מפקח בכיר בכוחות ביטחון הפנים של קזחסטן.
החל מ-15 במרץ 1927 הוא היה עוזר של ראש אגף משמר הגבול של אוגפא"ו במזרח הרחוק. מאז 10 ביולי 1934 כיהן כראש אגף משמר הגבול וביטחון הפנים של מנהלת הנ.ק.ו.ד. במזרח הרחוק.
החל מ-7 באוגוסט 1937 היה סגנו של קומיסר הפנים יז'וב, ובמקביל מ-7 באוגוסט 1937 עד 18 בפברואר 1939 היה ראש המשטרה הסובייטית. צ'רנישב היה הסגן של יז'וב, היחיד לאחר מעצרו שלא הודח והוצא להורג, בשל הרקע הצבאי רכש את אמון המשטר ומ-18 בפברואר 1939 ועד 25 בפברואר 1941 הוא היה ראש מערך הגולאג של ברית המועצות, בעודו נשאר סגן השר לענייני פנים של ברית המועצות.
הוא היה סגן שר הפנים עד מותו, בשנת 1952. במהלך תקופה זו, שיתף פעולה עם הוועדה המיוחדת ופרויקט הגרעין הסובייטי ופיקח על העבודה של חטיבות בנייה וייצור כמו הגולאג, משרד הלוגיסטיקה, ניהול מסחרי, אגף רכבת ותחבורה ומפעלים שונים.
אגם היערות
אגם היערות (באנגלית: Lake of the Woods, בצרפתית: lac des Bois) הוא אגם במחוזות אונטריו ומניטובה שבקנדה וכן במדינת מינסוטה שבארצות הברית. במינסוטה, האגם מפריד חלק יבשתי של המדינה שמכונה הזווית הצפון-מערבית מיתר ארצות הברית. באזור זה נמצאת העיירה אנג'ל, שעל מנת להגיע אליה יש לעבור דרך קנדה או לחצות את האגם. זהו גם האזור הצפוני ביותר ברצף 48 המדינות של ארצות הברית (ללא אלסקה והוואי).
לאגם היערות מתנקזים הנהר הגשום, אגם שואל, אגם קאקאגי ומספר נהרות קטנים יותר. האגם עצמו מתנקז לנהר ויניפג.
גובה האגם הוא 322 מטר מעל פני הים, אורכו 110 קילומטר, רוחבו 95 קילומטר ושטחו 4,350 קילומטר רבוע. עומקו המרבי הוא 64 מטר, ויש בו 14,552 איים. האגם הוא ימת המים המתוקים השישית בגודלה בארצות הברית אחרי חמשת הימות הגדולות.
מקור שמו של האגם הוא בחזותו המיוערת.
האיים באגם מהווים בתי גידול ל-Piping Plover, ציפור ממשפחת החופמיים וכן למספר גדול של שקנאים אמריקניים. עד ראשית המאה ה-20 הם סיפקו מחסה גם לתת-מין של אייל הצפון. כמו כן, ישנם גם מאות זוגות של עיטם לבן-ראש שמקננים באיים שבאגם.
שלטון.
בניית ים בשקעי האגם בשלהי המאה ה-19 הביאה לחששות מפני מפלסי מים קיצוניים בתחילת המאה ה-20. בתגובה, הקימו ממשלות קנדה וארצות הברית את הוועדה המשותפת הבינלאומית (IJC) ב-1912. בשנת 1917 המליצה הוועדה על הקמת ועדי בקרה וכן על התנאים בהם ינוהל האגם. הראשון בסדרת הוועדים הוקם בשנת 1919. בשנת 1922 נחתם ההסכם המשולש קנדה-אונטריו-מניטובה. בתחילה, רק קנדה ואונטריו מינו חברי הנהלה מאחר שבאותה עת משאבי הטבע במניטובה נוהלו על ידי קנדה.
בעקבות המלצות ה-IJC הדיונים בין ממשלות קנדה וארצות הברית הביאו לוועידת הפרוטוקול ארצות הברית-קנדה ב-1925 בנוגע לאגם היערות. האמנה שנחתמה קבעה את טווח מפלס המים באגם וכן את אופן הניהול הכללי שלו. עוד סוכם כי בכל מקרה בו לא תהיה הסכמה בין קנדה לארצות הברית, הנושא יועבר להחלטת IJC.
איי האגם.
חצי האי אולנאו.
האזור היבשתי הגדול ביותר באגם הוא חצי האי אולנאו. הוא מחובר ליבשה באמצעות רצועת אדמה צרה בפינתו הדרום-מזרחית, אך תעלה שנחצבה ברצועה זו הפכה את אולנאו לאי למשך מספר שנים, עד שמולאה באדמה. שטחו של האי כ-32 קילומטר ורוחבו 16 קילומטר. ממוקמים בו מעל שמונים אגמים, הגדול שבהם הוא אגם החץ, בתוכו נמצאים 13 איים.
חצי האי אולנאו נקרא על שמו של האב ז'אן-פייר אולנאו, כומר צרפתי קתולי שנהרג על ידי הילידים באמריקה ב-8 ביוני 1736 באגם.
משטרת פרדייס
משטרת פרדייס (באנגלית: Paradise PD) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית קומית מונפשת למבוגרים שעלתה לשידור בשירות הזרמת מדיה נטפליקס ב-31 באוגוסט 2018. הסדרה מתמקדת בשוטרים המבצעים את עבודתם באופן מרושל.
תקציר העלילה.