גרמניה היא המדינה הבולטת ביותר בעולם בתחום זה. המדינה מסייעת לתערוכות ורואה בהם ענף כלכלי חשוב. בגרמניה מספר רב של מרכזים לתערוכות בערים אסן, קלן, ברלין, דיסלדורף, פרנקפורט, נירנברג ומינכן. רוב התערוכות המקצועיות החשובות בעולם מתקיימות במערב אירופה (בעיקר באיטליה, צרפת ובגרמניה). בעשור האחרון מתפתחות תערוכות מקצועיות חשובות גם ברוסיה ובמזרח.
תערוכות רשומות ("תערוכות עולמיות").
תערוכות עולמיות מתמקדות בנושאים עולמיים המתייחסים למלוא היקף ההתנסות האנושית. בתערוכות עולמיות אלה הביתנים הלאומיים השונים משקפים את מבטה של כל מדינה על הנושא המרכזי. הנושא המרכזי לתערוכה העולמית ביפן בשנת 2005, "אקספו 2005", היה "חוכמת הטבע". תערוכות עולמיות נערכות בדרך כלל בפרקי זמן מרוחקים יותר מאלה של תערוכות מיוחדות או בינלאומיות, זאת משיקולי עלות. כדי להבחין בין התערוכות העולמיות לבין התערוכות הקטנות יותר, התערוכה העולמית חייבת להקים ביתנים מיוחדים ונפרדים במיוחד לצורך התערוכה. כתוצאה מכך, המדינות מתחרות ביניהן בהקמת ביתני תערוכה בעלי עיצובים יוצאי דופן הנטבעים בזיכרון. דוגמאות בולטות מן העת האחרונה כוללות את ביתני המדינות יפן, צרפת, מרוקו וספרד ב"אקספו 92" בסביליה. לעיתים בוחרות מדינות לשלוח לתערוכה ביתן בבנייה טרומית לצורך הקמה במתחם התערוכה, יש ומדינות מתפתחות בוחרות להקים ביתן משותף כדי לחסוך בעלויות ההקמה היקרות (כך למשל הקימו מדינות מרכז אמריקה ביתן משותף בתערוכה העולמית בשנת 1992).
התערוכה העולמית היחידה שהתקיימה ללא אישור הלשכה לתערוכות בינלאומיות נערכה בניו יורק בשנים 1964–1965. התערוכה לא קיבלה את אישור הלשכה כיוון שלא עמדה בדרישות הלשכה לגודל השטח. מארגני התערוכה, שכונתה "היריד העולמי של ניו יורק", פנו לארגוני תיירות ומסחר כדי שיתנו חסותם לביתנים הלאומים, זאת תחת חסות רשמית של ממשלות המדינות.
תערוכות מוכרות ("תערוכות בינלאומיות או מיוחדות").
תערוכות בינלאומיות הן תערוכות הנערכות בדרך כלל על נושא צר יחסית: תחבורה למשל ("אקספו 86" בוונקובר, קנדה), או "שעות הפנאי ועידן הטכנולוגיה" ("אקספו 88" בבריסביין, אוסטרליה). נושאים אלה צרים וממוקדים יותר מן הנושאים מקיפי-עולם הנבחרים בדרך כלל לתערוכות העולמיות.
תערוכות מיוחדות הן בעלות נושא צר עוד יותר, כגון "תערוכות הגננות הבינלאומיות" המתקיימות 3–4 פעמים בעשור בערים שונות בעולם, או התערוכה שהוקדשה לאוקיינוסים שנערכה בליסבון בשנת 1998.
תערוכות מיוחדות ותערוכות בינלאומיות קטנות יותר, בדרך כלל, מתערוכות עולמיות וזולות יותר לתפעול. תערוכות אלה נערכות בדרך כלל במבני תערוכות קבועים, ויש הטוענים כי היעדר הצורך להשקיע בבניית ביתנים מפוארים מפנה יותר משאבים לאיכות התצוגות.
בשנת 2008 התקיימה בסרגוסה תערוכה בינלאומית בנושא "מים ופיתוח בר-קיימא", ובשנת 2012 התקיימה התערוכה בקוריאה הדרומית, בעיר יסו, בנושא "האוקיינוס החי וחופו".
רשימת התערוכות הרשומות והמוכרות שנערכו.
הטבלה אינה כוללת תערוכות מיוחדות.
התערוכה העולמית בשנת 2015 התקיימה באיטליה, בעיר מילאנו, בנושא "להאכיל את העולם, אנרגיה לחיים" (הצעת טורקיה, לתערוכה בעיר איזמיר, בנושא "דרכים חדשות לשיפור בריאות העולם לכל", לא התקבלה). ב-27 בנובמבר 2013 הודיעה הוועדה המארגנת של התערוכה היושבת בפריז, כי באירוח התערוכה העולמית בשנת 2020 זכתה איחוד האמירויות, לאחר שנדחו הצעות אחרות מאת רוסיה, ברזיל וטורקיה. בגלל מגפת הקורונה נדחתה פתיחת תערוכה זו לשנת 2021.. תערוכה זו תהיה הראשונה שמתקיימת במזרח התיכון. הלשכה לתערוכות בינלאומיות קבעה כי התערוכה העולמית בשנת 2023 תערך בבואנוס איירס והתערוכה העולמית בשנת 2025 תערך באוסקה.
המורשת האדריכלית של התערוכות.
רוב המבנים הנבנים לצורך התערוכות העולמיות הם מבנים זמניים אשר מפורקים עם תום התערוכה. עם זאת קיימים מספר מבנים יוצאי דופן אשר נותרו על תילם לאחר תום התערוכות וחלקם הפכו לחלק מן הנוף האדריכלי של ערי התערוכה. התערוכות נחשבות ל"מגרש משחקים" אדריכלי ובכולן היו מעורבים אדריכלים מן השורה הראשונה בעולם, אשר יצרו מבנים אוונגרדיים רבים ובעלי חשיבות רבה.
המפורסם מבין מבנים אלה הוא מגדל אייפל בפריז שנבנה על ידי גוסטב אייפל ואף נקרא על שמו. המגדל נבנה לכבוד התערוכה העולמית בשנת 1889, והפך עם השנים לחלק בלתי נפרד מקו האופק של העיר.
מבנים בולטים נוספים שנבנו לכבוד תערוכות עולמיות הם:
השתתפות ישראל בתערוכות.
בפעם הראשונה שנערכה תערוכה בינלאומית בארץ הייתה בתקופת המנדט הבריטי בארץ ישראל בה הוקצה שטח על "חצי האי הירקוני" להקמתו של מתחם "יריד המזרח" (שהפך להיות לאחר קום המדינה מרכז הירידים תל אביב).
ישראל הצטרפה כמדינה חברה ללשכה לתערוכות בינלאומיות (BIE) ב-31 במאי 1952, והפסיקה חברותה ב-18 בפברואר 1988. ישראל שבה והצטרפה לארגון ב-10 ביוני 1997.
כיבוש השממה (או בשמה הרשמי: תערוכת אקספו "ירושלים 1953") הייתה תערוכה עולמית אשר נערכה בירושלים, ישראל במרכז הקונגרסים הבינלאומי בנייני האומה בין התאריכים ה-22 בספטמבר 1953 ל-14 באוקטובר 1953. התערוכה הייתה התערוכה הבינלאומית הראשונה שנערכה בישראל, התערוכה הוכרה על ידי ה-BIE. בתערוכה השתתפו 13 מדינות וביקרו בה כמיליון וחצי מבקרים. בחודש מאי 1956 נערכה בבית דגן תערוכה מיוחדת, שהוכרה על ידי ה-BIE, בנושא: "גידול הדרים" תחת השם: התערוכה הבינלאומית לחקלאות במסגרת פרויקט "הקונגרס הבינלאומי הרביעי של מגדלי פרי הדר התיכון" התקיימה בין התאריכים 21 במאי ל -20 ביוני 1956. התערוכה הייתה מוכרת על ידי הלשכה לתערוכות בינלאומיות.
ישראל השתתפה ב"אקספו 58" בבריסל והקימה בתערוכה ביתן ישראלי. נשיא המדינה, יצחק בן-צבי נסע לבלגיה וביקר בביתן הישראלי בתערוכה ב-17 ביולי 1958.
השתתפותה של ישראל ב"אקספו 67" במונטריאול הייתה כנראה ההשתתפות הבולטת ביותר של ישראל בתערוכות העולמיות. נושא התערוכה היה "אדם ואדמתו בעולם" והיא נערכה החל מ-28 באפריל 1967 ועד 27 באוקטובר 1967. במהלך התערוכה התרחשה מלחמת ששת הימים, אשר מיקדה תשומת לב עולמית בישראל, והפכה את הביתן הישראלי למוקד משיכה ל-50 מיליון המבקרים שביקרו בתערוכה. הביתן הישראלי סיפר את סיפור תקומתו של עם ישראל לאחר 2,000 שנות גלות, כעם עצמאי בארצו. בביתן הישראלי היה אולם, בן 250 מושבים, ובו הוקרנו סרטים על ישראל וכן נערכו הופעות זמר וריקודים ישראליים. סמוך לאולם פעלה מסעדה כשרה שהגישה אוכל ישראלי. באולם הכניסה הייתה תערוכת עתיקות ובה הוצגו גם מגילות מדבר יהודה. עוד הוצגו בביתן הישגיה של מדינת ישראל מאז תקומתה, תחייתה של השפה העברית, הישגיה הטכנולוגיים של המדינה וכן פעולותיה של ישראל בעזרה למדינות מתפתחות בעולם. בתערוכה היה ביתן נוסף שהוקדש ליהדות ולעם היהודי, אשר הקמתו מומנה מתרומות הקהילה היהודית בקנדה.
ב"אקספו 98" הביתן הישראלי כלל תערוכה בנושא ים, בהתאם לנושא הכללי של התערוכה העולמית, ובה בין היתר העתק הסירה מגינוסר. בנוסף, כלל הביתן תערוכת תמונות מישראל בסימן חגיגות היובל למדינה וחנות למוצרים מהארץ.
ישראל השתתפה גם בתערוכת "אקספו 2000" בהנובר שבגרמניה. ממשלת ישראל החליטה על השתתפותה בתערוכה זו רק כחודש ימים לפני פתיחתה. הביתן הישראלי בתערוכה היה בשטח של כ-500 מ"ר ועל תקרתו הוקרנו סרטים קצרים על מגוון נושאים הקשורים בישראל. בביתן הוקמו 21 עמדות מחשב מהן יכלו המבקרים לגלוש בפורטל תוכן מיוחד שעסק בישראל.
ישראל לא השתתפה בתערוכה הבינלאומית בסרגוסה בשנת 2008, אך כבר ב-2007 קיבלה הממשלה החלטה להשתתף בתערוכה העולמית בשנת 2010 בשאנגחאי, סין. לצורך הפרויקט מונתה ועדת היגוי בין-משרדית ונציב ישראלי לאקספו 2010. התכנון והביצוע של הפרויקט הובל על ידי משרד החוץ.
הביתן הישראלי באקספו 2010 הורכב משני גופים ארכיטקטוניים מעוגלים הבנויים אבן וזכוכית ומשולבים באופן המזכיר צורת יין-יאנג. הוא כלל תצוגות ומיצגים שביטאו את הקשר בין ההיסטוריה היהודית לבין החדשנות הישראלית תוך התמקדות בדיאלוג בין מסורת וקידמה, וביצירת נקודות השקה בין התרבות היהודית לבין זו הסינית. בביתן הוצגו חידושים ופיתוחים טכנולוגיים ישראליים במגוון תחומי החיים: בריאות, חקלאות, מים, אנרגיה סולארית, היי-טק ותקשורת. מבואת הביתן הוקדשה לנופי ואתרי ישראל, וכללה קיר מצויר באורך 30 מ"ר ובו ארבע נישות: ירושלים, תל אביב, ים המלח והנגב. המיצגים בגן הביתן התמקדו בנושאי איכות הסביבה. במשך ששת חודשי התערוכה, בין 1 במאי ל-31 באוקטובר 2010, ביקרו בביתן הישראלי 3,037,500 מבקרים - ממצע של כ-16,500 מבקרים ביום, מספר שיא של מבקרים בביתן ישראלי בתולדות היריד.
ישראל השתתפה גם ב"אקספו 2012" ביאוסו, קוריאה הדרומית ובאקספו 2015 במילאנו.
הביתן הישראלי באקספו 2015, שנקרא גם "שדות המחר" (Fields of Tomorrow), הוקם במטרה להציג את הישגיה הטכנולוגיים של ישראל, בדגש על תחום החקלאות המתקדמת, ואת האופן שבו מופץ הידע הישראלי בעולם המתפתח "למען עולם שוויוני המתמודד עם אתגר הרעב והעוני הגלובלי". גולת הכותרת של הביתן הייתה "השדה הניצב" - שדה חי שהוצב בשיפוע של 70 מעלות, באורך של 68 מטרים ובגובה 12 מטרים. בשדה, שהתבסס על דגימה מתוך השדות של עמק יזרעאל ונפרס לאורך כל הקיר החיצוני של הביתן, הוצגו מגוון גדול של דגנים, ירקות וצמחים שגודלו בטכנולוגיה מתקדמת והושקו באמצעות מערכת טפטפות ממוחשבת - שיטת השקיה שפותחה לראשונה בישראל.
ישראל משתתפת בתערוכת אקספו 2020 אשר נערכת בדובאי.
אקספו