המאובנים של שני היפופוטמים המלגשים הנזכרים הראו התאמה יותר לתנועה מהירה, ובניגוד להיפופוטמים האפריקנים הם היו אצנים הרבה יותר טובים. תכונה משותפת זו מהווה אינדיקטור אפשרי לכך ששני המינים של ההיפופוטם המלגשי היו צאצאים של אב קדמון משותף וכי הדמיון שלהם להיפופוטם המצוי ולהיפו הגמדי נובעים מהתפתחות מקבילה דומה.
ההיפופוטם המלגשי הננסי מסווג יחד עם ההיפו הגמדי המודרני מליבריה באותו הסוג, אך סיווגו של ההיפו עצמו אינו סגור והחוקרים ממקמים אותו לעיתים בשני סוגים: במקור, ההיפו סווג בסוג ""Choeropsis" על ידי סמואל ג'ורג' מורטון בשנת 1849. בשנת 1977 הוא הועבר לסוג "Hexaprotodon"" לצד מינים מאובנים אחרים שהתגלו באסיה. בבדיקה נוספת לעומת זאת, התגלו הבדלים משמעותיים בין ההיפו לבין ההיפופוטמים מאסיה, מה שגרם לחוקרים אחדים להחזירו מחדש לסוג בפני עצמו "Choeropsis". עם זאת חוקרים אחרים מעריכים שהיה חלק מהסוג היפופוטם.
היפופוטם לאלומנה.
בשנת 1990, זוג חוקרים תיארו מין שלישי של היפופוטם מלגשי המכונה היפופוטם לאלומנה (Hippopotamus laloumena; "לאלומנה" הוא כינוי מלגשי להיפופוטם). על מין זה היה ידוע מעט מאוד שכן הוא זוהה על בסיס עצמות לסת וגפיים תחתונות בלבד, אשר נמצאו באתר ליד מאנאניארי בחוף המזרחי של מדגסקר (במחוז פיאנארנצוה).
המאובנים של מין זה שנמצאו שבורים ברובם, אולם אחד מהם גדול בהרבה מכל מיני ההיפופוטמים המלגשים שתוארו לעיל. ממה שידוע, היפופוטם לאלומנה היה מין הדומה מאוד להיפופוטם המודרני אך קטן ממנו במעט.
בפולקלור ובאגדות.
אף על פי שאין עדויות למאובנים המתוארכים מאוחר יותר מ-1,000 השנים האחרונות, ההיפופוטם המלגשי היה נפוץ באופן מפתיע באגדות ופולקלור של התושבים המלגשים. בשנת 1648, אטיין דה פלאקור הפך למושל הצרפתי של מדגסקר, והוא כתב בספרו "ההיסטוריה של האי הגדול מדגסקר" אשר שמע סיפורים מהתושבים המלגשים על חיה בשם "מאנגארסהוק" שדמתה על פי התיאורים להיפופוטם. באזורים שונים של מדגסקר נרשמו סיפורים על יצור בשם "טסי-אאומבי-אאומבי", "ראנו-אומבי" ו"לאלומנה" - אשר היה ככל הנראה היפופוטם אם כי יש סבירות נמוכה שהוא התייחס לבעלי חיים אחרים באי.
בשנת 1902, פקיד של הממשל הקולוניאלי טען כי הסיפורים אשר שמע באזור ההררי של האי מתאימים רק עבור חיה כדוגמת ההיפופוטם ועל כן לדעתו ההיפופוטם היה נפוץ עדיין באי עד 1878 לכל המאוחר. כוחם של התיאורים שבעל פה הובילו את ארגון השימור IUCN לסווג באופן חריג את היפופוטמים מלגשים כמין שנכחד בעת האחרונה. לדברי IUCN המין מסווג כ"נכחד" (EX) על בסיס כך שייתכן והוא שרד עד התקופה האחרונה, אם כי הארגון מציין שייתכן וההימצאות של ההיפופוטמים בתקופה מאוחרת באי נעוצה בכך שפרטים של ההיפופוטם המצוי באפריקה חצו בשחייה את מצר מוזמביק והגיעו לאי.
בשנת 1990, חוקר בשם ברני, שחקר את ההיכחדות אחרונות במדגסקר, אסף סיפורים מהמקומיים על יצור שנקרא "קילופילופיטסופי" אשר תואר על ידי הכפריים בעיירה בלו-מאר-סור" - כפר דייגים קטן בחוף המערבי של האי. הכפריים תיארו באופן עצמאי את החיה אשר לטענתם נראתה לאחרונה בכפר שלהם בשנת 1976; החיה על פי התיאורים שלהם הייתה בגודל של פרה, נהמה הרבה, היה לגופה פיגמנטים כהים וכאשר חשה מאוימת היא נמלטה אל מתחת למים. אין שום חיה ידועה במדגסקר שעונה לתיאור הזה להוציא את ההיפופוטם שהתיאור מתאים לו להפליא.
איש אחד באותו כפר היה חייקן מעולה של בעלי חיים רבים וכאשר התבקש לחקות את קולו של ה"קילופילופיטסופי" הוא השמיע רעשים דומים מאוד לזה של ההיפופוטם, אף על פי שלטענתו הוא מעולם לא עזב את האי ולא ביקר באפריקה. כאשר הראו לו תמונות של חיות הוא זיהה את ההיפופוטם כ"קילופילופיטסופי" אולם הוסיף כי לאחרון היו אוזניים גדולות יותר. אותו כפרי בדומה לאחרים טען שהיצור הופיע לאחרונה ב-1976.
החוקר ברני לא רצה לפרסם את המחקר שעשה על ההיפופוטם המלגשי מחשש שיתויג כקריפטוזואולוג, אולם בסופו של ממצאיו התפרסמו בכתב העת של האגודה האנתרופולוגית האמריקאית. ברני הוסיף כי ישנה סבירות לומר שתיאורי הכפריים לא היו מדויקים ונבעו ממסורת עממית ישנה, זיהוי שגוי או התבססות על פליאונטולוגיה מודרנית.
היפופוטם (סוג)
הִיפּוֹפּוֹטָם (שם מדעי: "Hippopotamus"), הוא סוג של יונק גדול מסדרת מכפילי פרסה הכולל מין יחיד החי כיום - היפופוטם מצוי ועוד מספר מינים נכחדים. הסוג תואר מדעית לראשונה בשנת 1758 על ידי הזואולוג השוודי קארולוס ליניאוס והוא משויך למשפחת ההיפופוטמיים לצד הסוג היפו.
מאפיינים.
ההיפופוטם הוא יונק גדול, עם גוף חביתי ארוך ורגליים קצרות ועבות. יש לו ראש גדול עם נחיריים רחבים הממוקמים בחלק העליון של הלוע. הלוע עצמו ענקי ביחס לראשו של ההיפופוטם. בדומה לחזירים להיפופוטם יש ארבע אצבעות בכל רגל אך בניגוד להם, ההיפופוטם משתמש בכל אצבעותיו בעת ההליכה. ההיפופוטם אמנם שייך למכפילי הפרסה, אולם למעשה במקום פרסה אמיתית יש להם רפידות בולטות עם רקמת חיבור קשה.
ההיפופוטם ידוע בשיניים החותכות החזקות שלו ובעיקר בניביו הענקיים אשר גדלים לאורך חייו. השיניים מתאימות במיוחד ללעיסת חומר צמחי מימי המרכיב את רוב התזונה שלהם. מספר השיניים החותכות עשוי להשתנות בין המינים. העיניים של ההיפופוטם נמצאות בחלק העליון של הראש ומאפשרות להציץ מחוץ למים כשכל גופו שקוע בפנים. בניגוד לסוג היפו החי גם באזורי סבך הררי ולאו דווקא קשור למים, מיני ההיפופוטם חיים תמיד בקרבת אגמים ונהרות ומושפעים היטב מכל שינוי בהם.
עד לשנת 1985, ההיפופוטמים היו מסווגים לצד החזיריים, על בסיס המבנה של השיניים הטוחנות שלהם. עם זאת, שורה של ראיות המבוססת על חלבוני דם, וה-DNA הוביל לכך שהם נחשבים כמשפחה בפני עצמם עם קרבה מסוימת ללווייתנאים.
טקסונומיה.
מינים נכחדים מהסוג:
היפו (סוג)
היפו (שם מדעי: "Choeropsis"), הוא סוג של יונק בינוני מסדרת מכפילי פרסה הכולל מין יחיד החי כיום - היפו ננסי ואולי עוד מין אחד שנכחד, שניהם ממוצא אפריקני. הסוג תואר מדעית לראשונה בשנת 1849 על ידי הרופא והמדען האמריקני סמואל ג'ורג' מורטון.
טקסונומיה.
בעבר, ההיפו היה כלול בסוג הקספרוטודון ("Hexaprotodon") לצד כ-10 מינים אסייתים נכחדים, אולם לבסוף הוכח כי הוא שונה מהם מספיק על מנת להיות זכאי לסוג בפני עצמו. פירוש השם המדעי "Choeropsis" הוא "דמוי חזיר" המצביע על הדמיון בין ההיפו לבין החזיר בגודלו ובמראהו (ביחס להיפופוטם). בניגוד למיני היפופוטמים קטנים אחרים (כדוגמת היפופוטם מלגשי גמדי, היפופוטם קפריסאי גמדי ועוד), מיני ההיפו קטנים יחסית באופן טבעי ולא עברו ננסות איים, כשמעריכים שהם בעלי דמיון להיפופוטמים הראשונים שדמו לבני משפחת האנתרקותריים הנכחדת.
מאפיינים.
באופן כללי ניתן למנות מספר הבדלים מורפולוגיים בולטים בין ההיפו לבין הסוג היפופוטם: ראשו של ההיפו קטן, קצר ומעוגל, והנחיריים והעיניים אינם בולטים מהראש. החרטום אינו מוארך כאצל ההיפופוטם, הלוע קן בצורה ניכרת והוא הדין לשיניים והניבים. גופו של ההיפו מעוגל וקומפקטי יותר מההיפופוטם, ורגליו צרות יותר. צבעו של ההיפו כהה יותר משל ההיפופוטם - לרוב חום-שחרחר כהה עם גוון זית.
ההבדלים בין ההיפו להיפופוטם עולים בקנה אחד עם העדפות אקולוגיות: בעוד שההיפופוטם חי תדיר במקווה מים כך שיש לו צורך גדול בארובות עיניים ונחיריים מוגבהים כדי שיוכל להביט בקלות מחוץ למים, ההיפו נוטה להיות יבשתי יותר והוא מצוי לעיתים קרובות ביערות הרריים שלאו דווקא סמוכים למקורות מים. מסיבה זאת גם אצבעות רגליו מפוזרות יותר וקרומי השחייה שלהן אינן מפותחים וזאת כדי שיוכל לצעוד בקלות גם באדמה קשה. תזונתו של ההיפו רחבה יותר משל ההיפופוטם ומלבד עשבים וצמחים מימיים כוללת גם פירות, שיחים וצמחיית יער אחרת. ההיפו פעיל בעיקר בשעות הלילה, והוא אינו חברותי כהיפופוטם אלא מעדיף לחיות בגפו.
מינים.
מספר חוקרים משייכים לסוג את המין היפו מלגשי ננסי ממדגסקר, אף שחוקרים אחרים משייכים אותו לסוג היפופוטם.
היפו מלגשי ננסי
היפופוטם מלגשי גמדי
היפופוטם מלגשי גמדי (שם מדעי: "Hippopotamus lemerlei") הוא מין של יונק נכחד מהסוג היפופוטם, אשר חי במשך ההולוקן במדגסקר והוא אחד משלושה מינים המכונים היפופוטם מלגשי, אף שלא ברור טיב הקשר ביניהם. מאחר שמין זה הגיע לגודלו כנראה באמצעות תהליך מגמד, השם נפוץ שלו הוא "היפופוטם מלגשי גמדי", אם כי מונח זה לפעמים משמש כשם מושאל עבור כלל ההיפופוטמים המלגשים. עצמותיו של המין מתוארכות באמצעות פחמן דו-חמצני כ-1,000 שנים לפני זמננו.
תיאור.
למרות היחסים הקרובים עם ההיפופוטם המצוי, ההיפופוטם המלגשי הגמדי היה קטן ממנו בצורה ניכרת - בערך בגודל של ההיפו הגמדי החי במערב אפריקה. דגימות גדולות של מין זה היו באורך 2 מטר ובגובה של 70 ס"מ. אבותיהם של היפופוטמים אלו, אולי היו מלכתחילה בגודל מלא בדומה למין היבשתי עד שהתכווצו בתהליך של גמדות איים, אולי כדי להתמודד עם רעב יותר ביעילות. תהליך מגמד דומה התרחש אצל היפופוטמים באיים ים תיכונים רבים כדוגמת היפופוטם כרתים גמדי והיפופוטם קפריסאי גמדי.