בתו השנייה מרי, התחתנה עם יו אדווין סטריקלנד, גאולוג ואורנתולוג בריטי, וכתבה את הביוגרפיה על אביה (1843).
עבדים (שיר)
עבדים הוא פזמון שכתב, הלחין וביצע ברי סחרוף. השיר יצא לאור בשנת 1998.
רקע.
השיר נכלל באלבום הסולו השלישי של סחרוף, "נגיעות".
במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת תשנ"ט (1999) של רשת ג' דורגם השיר במקום ה-18.
השיר מתחיל בפרפרזה על מזמור על נהרות בבל (תהילים קל"ז) "עַל נַהֲרוֹת בָּבֶל שָׁם יָשַׁבְנוּ, גַּם-בָּכִינוּ, בְּזָכְרֵנוּ אֶת צִיּוֹן". בשיר זה הנהר הוא "נהר אספירין", תרופה נגד כאב ראש. הדובר נמצא "במקומות המוכרים" אך הוא שקוף בעיני החברה. בהמשך הדובר מתאר תהליך של התפכחות מחלום ומציאות אוטופית. בפזמון מתאר הדובר תחושה של עבדות ומציין כי כולנו עבדים של מישהו.
השיר גם מתכתב עם שירו של יהודה הלוי, "עבדי זמן", בשיר עבדים אף על פי שיש לנו הכל, בדומה ל "עַבְדֵי זְמָן עַבְדֵי עֲבָדִים הֵם" משירו של רבי יהודה הלוי.
מסטרה סואסונה
ריינאלדו ראמוס סואסונה (בפורטוגזית: Reinaldo Ramos Suassuna; נולד ב-16 בינואר 1938), הידוע בכינויו מסטרה סואסונה, הוא אומן לחימה ומוזיקאי ברזילאי, העוסק באמנות הלחימה קפואירה ובפולקלור ברזילאי.
סואסונה הוא בעל דרגת "מאסטר" בקפוארה, והוא אחד משני המייסדים של קבוצת הקפוארה "קורדאו ז'י אאורו", בפורטוגזית - חבל הזהב, אחת מקבוצות הקפוארה הגדולות בעולם.
ביוגרפיה.
סואסונה נולד בעיר סלבדור שבמדינת באהיה בברזיל, והתחיל מגיל צעיר להתאמן בקפואירה. מורו הראשון של סואסונה היה מסטרה סורוסו (Soroso), ולאחר מכן המשיך ללמוד את סגנון האנגולה אצל מסטרה פסטיניה, ואת סגנון הרג'יונל אצל מסטרה בימבה.
לאחר הכשרתו של סואסונה כמאסטר לקפואירה, עבר סואסונה לעיר סאו פאולו, והתחיל ללמד שם קפוארה. בשנת 1967 הקים סואסונה את קבוצת הקפוארה "קורדאו ז'י אאור" יחד עם מסטרה ברזיליה, מאסטר נוסף בסאו פאולו, והקבוצה גדל לממדים עצומים.
כיום, קבוצת "קורדאו ז'י אאורו" היא אחת מהקבוצות המובילות בעולם, ופועלת במדינות רבות.
במקביל להיותו אומן לחימה, סואסונה הוא מוזיקאי, והוא מתמחה בנגינה על כלי הבירמיבאו, וידוע בקולו החזק. סואסונה הוא חלק מחברת התקליטים וורנר מיוזיק גרופ, והוא הכין יחד איתה 5 אלבומי מוזיקה ברזילאית הכוללים שירי קפואירה וקטעי נגינה בכלי נגינה מסורתיים.
בשנים האחרונות מתנהלת נגדו חקירה ומספר תביעות משפטיות במחוזות שונים בברזיל אודות עבירות מין.
דן יואל ליווי
הרב דן יואל ליווי (ו' באב תש"ז, יולי 1947 – כ"ב בניסן תש"ף, אפריל 2020) היה יו"ר מערכת הכשרות הבינלאומית OK וחבר אגודת רבני חבר העמים.
ביוגרפיה.
נולד בניו הייבן לתלמה ולרב דובער ליווי, שכיהן כמשפיע בישיבת חב"ד במקום.
למד בישיבת אחי תמימים - חב"ד בפילדלפיה ובישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש המרכזית בישראל בכפר חב"ד. קיבל הסמכה לרבנות מכמה רבנים, בהם הרב משה פיינשטיין.
בסיוון תשל"א נישא למלכה יפה למשפחת דייטש, ולמד בכולל אברכים בשכונת נחלת הר חב"ד בקריית מלאכי שנפתח אז.
בשנת תשל"ז חזר לארצות הברית, התגורר בשכונת קראון הייטס והחל לעזור לאביו בניהול מערכת הכשרות OK, שהאב החל לנהל באותה תקופה. בשנת תשמ"ז נפטר אביו, והוא החל לעמוד בראש מערכת הכשרות. הוא פיתח את הארגון בכל רחבי ארצות הברית ומחוצה לה, והפך אותו לארגון כשרות עולמי, המאגד למעלה מ-350 משגיחי כשרות ורבנים בכל רחבי העולם.
כמו כן ייסד לזכר אחיו את בית הכנסת "בית אליעזר יצחק" במרכז שכונת קראון הייטס, וכיהן כרב בית הכנסת.
בשנת תשנ"ב נמנה עם חברי הוועד המייסד של "אגודת רבני חבר העמים" המאגד את הרבנים ברוסיה, כיועץ לענייני כשרות.
הרב ליווי היה תורם גדול למוסדות צדקה וחסד. בין הפרויקטים המובילים שיזם ומימן נמנים מוזיאון הילדים היהודי בקראון הייטס, ופרויקט "חסידות מבוארת" של היכל מנחם.
נפטר באחרון של פסח תש"ף (אפריל 2020) ממחלת נגיף קורונה (COVID-19) ונקבר בניו יורק בבית הקברות מונטיפיורי.
לליווי ארבעה בנים וחמש בנות. בתו נפטרה בתשע"ט.
אלן דביאו
אלן דביאו (באנגלית: Allen Daviau; 14 ביוני 1942 - 15 באפריל 2020) היה צלם קולנוע אמריקאי. הוא נודע בשיתופי הפעולה שלו עם סטיבן ספילברג כשצילם את "אי.טי. - חבר מכוכב אחר" (1982), "הצבע ארגמן" (1985), ו"אימפריית השמש" (1987). הוא היה מועמד וזכה במספר פרסים, כולל 5 מועמדויות לפרס אוסקר ושתי מועמדויות לפרס באפט"א לקולנוע, עם זכייה אחת. בנוסף לעבודותיו בקולנוע, דויאו שימש כמורה לצילום באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.
הוא נפטר ב־15 באפריל 2020, בגיל 77, כתוצאה מסיבוכים של COVID-19 בביתו בלוס אנג'לס.
קריירה.
דביאו נולד ב-14 ביוני 1942 בניו אורלינס וגדל בלוס אנג'לס.
הוא הוצג לסטיבן ספילברג בסוף שנות השישים. בראיון ב-2007 אמר: "סטיבן ראה כמה מהעבודות שלי בגודל 16 מ"מ". "הוא ואני חלקנו אהבה גדולה לסרטים." אכן הקריירה שלו הוקפצה כאשר הוצג בפני הקולנוען השאפתן, בשנת 1967 ואז השניים המשיכו לעבוד יחד על שני סרטים קצרים מוקדמים. הם המשיכו בקריירת העבודה המקצועית שלהם על ידי שיתוף פעולה ב"אי.טי. - חבר מכוכב אחר" (1982), "Kick the Can", קטע מ לסדרה "אזור הדמדומים" (1983), "אינדיאנה ג'ונס והמקדש הארור" (1984), "הצבע ארגמן" (1985), פרק מסדרת האנתולוגיה של NBC "סיפורים מדהימים" בשם "רוח רפאים" (1985), ו"אימפריית השמש" (1987).
עבודתו של דביאו כוללת גם את הסרט "הבז ואיש השלג" של ג'ון שלזינגר (1985), את הסרט "הארי וההנדרסונים" שהפיק ספילברג (1987), "Defending Your Life" שביים אלברט ברוקס (1991), "אבלון" שביים בארי לוינסון (1990) ו"באגסי" (1991), "Fearless" של פיטר ויר (1993), ו"אן הלסינג" של סטיבן סומרס (2004), הסרט האחרון שצילם.
הוא זכה בפרסי מפעל חיים מטעם גילדת המנהלים האמנותיים בשנת 1997 ואיגוד צלמי הקולנוע האמריקאי בשנת 2007.
לאורך הקריירה שלו, דביאו צילם אלפי פרסומות, סרטים תיעודיים וסרטים חינוכיים ויצר תאורה עם אפקטים מיוחדים פסיכדליים לסרט "המסע" של רוג'ר קורמן (1967), לפני שנכנס לגילדת הצלמים הבינלאומית.
אי.טי..
כשביים פרסומת למכסחת דשא באריזונה, נודע לדביאו כי ספילברג מחפש צלם לסרטו "אי.טי." ושלח לבמאי קלטת של סרט הטלוויזיה "The Boy Who Drank Too Much" שצילם עבור CBS ב-1980. "היה הרבה מצב רוח, וזה קשור לילדים, אז ידעתי שסטיבן יצפה בזה!" אמר דביאו. ספילברג הצהיר שהוא יצר קשר עם דביאו בסרט הבא שלו באומרו, "עשיתי משהו שאני כמעט ולא עושה. לא חשבתי פעמיים; הרמתי את הטלפון ושאלתי את אלן אם הוא יצלם את הסרט הבא שלי."
מוות.
דביאו נפטר ב־15 באפריל 2020, בגיל 77 כתוצאה מסיבוכים של COVID-19 בבית אבות לפורשי קולנוע בלוס אנג'לס.
כשנודע לספילברג על חוליו, הוא שלח אליו מכתב שסיפר על שנות ידידותם ושיתוף הפעולה שלהם יחד. המכתב הוקרא לדביאו מספר פעמים במיטתו לפני שמת. ספילברג אמר: "אלן ואני התחלנו את הקריירה שלנו זה לצד זה ... [הוא] היה אמן נפלא, אך החום והאנושיות שלו היו חזקים כמו העדשה שלו. הוא היה כישרון יחיד ובן אדם יפהפה."
בית הכנסת הגדול (גאלאץ)
בית הכנסת הגדול של גאלאץ הוקם ב-1780, ברחוב שנקרא אז "גשר האבן" (Podul de Piatră) משום קיום של גשר אבן, שחיבר בין שני צדדי הרחוב. בית הכנסת היה מורכב משני חדרים ופרוזדור ארוך ובתוכו שכנה גם הנהגת הקהילה של יהדות גאלאץ. בבית כנסת זה התפללו ראשי הקהילה.
כעבור זמן מה הותקן בחצר גם מקווה, שניזון ממים ישירות מהמעין. מאחורי בית הכנסת הייתה תהום, שהובילה עד הדנובה. מעל למקווה היה מרחץ אדים. הכניסה למקווה הייתה ב-50 מדרגות, ששופצו ב-1813 למדרגות שיש. המבנה של המקווה דמה מאוד למקווה מפורסם של המבורג, שעל פיו נבנה.
ב-1829 הוגשה תביעת בעלות על המקום, אולם במשפט, שהתנהל לאחר מכן, זכו מתפללי בית הכנסת. בימי חג המולד של 1846 היו פרעות נגד יהודי גאלאץ וגם בית הכנסת הגדול סבל, חלונותיו נופצו, ספרי התורה חוללו ונשרפו.
ב-1850 קהילת בית הכנסת החליטה להרחיבו והוא נבנה מחדש. בהזדמנות זו נחסם המקווה ומאליו נבנה האולם המשמש לטקסי ברית מילה.
עלילת הדם.
בתחילת פסח ה'תרי"ט (1859) העלילו על יהודי גאלאץ עלילת דם, שבה כביכול ניסו להפיק דם מילד נוצרי יווני. בתגובה לכך היו פרעות פסח 1859 בגאלאץ, שבמהלכם ניזוק קשה בית הכנסת הגדול, ספרי התורה חוללו והמתפללים הוכו קשות. לאחר מכן בית הכנסת הגדול יצא לזמן מה מכלל שימוש ומתפלליו החלו להתפלל בבתים פרטיים.
מנהיגי הקהילה עברו לתפילה בבית כנסת מאולתר בבית מלון צוקר. כעבור כמה שנים חלק מהם העלו את הרעיון של הקמת בית כנסת מודרני, מסוג היכל, רעיון שהתגשם כעבור שנים בהקמת ההיכל הכוראלי של גאלאץ.
עוד פרעות וגם הפצצות.
בית הכנסת תוקן וחזר לפעילות, אך כעבור שנים לא רבות, באוקטובר 1867 שוב פגעו פורעים בבית הכנסת הגדול והוא נזקק לשיפוצים.
בית הכנסת הגדול סבל מההפצצות הכבדות על גאלאץ במהלך מלחמת העולם השנייה ונהרס לגמרי.
רועי קאשי
רועי קאשי (נולד ב-30 באוקטובר 1980), ידוע כקאשי, הוא ראפר ישראלי.
ביוגרפיה.
נולד ב-1981 בראשון לציון. העיד על עצמו כי גדל על מוזיקת רוק, אך החל להתקרב למוזיקת היפ הופ במהלך שירותו הצבאי.
ב-2005 הוציא קאשי את אלבום הבכורה שלו, "יוצא החוצה". האלבום הופק על ידי בנו הנדלר וכולל הופעות אורח של אברהם טל, שחר סוויסה ואמנים נוספים. האלבום זכה לשבחים רבים ממבקרי המוזיקה ואף דורג במקום ה-8 במצעד אלבומי ההיפ-הופ של העשור של ynet.