בקרבת העיר זורם נהר הריוני, הנשפך לים השחור. העיר, שנבנתה ליד הקולוניה היוונית "פאסיס", הפכה לעיר נמל מרכזית ומרכז תעשייתי מאז תחילת המאה העשרים. באפריל 2008 נחנך פרויקט כלכלי גדול בשיתוף פעולה בין גאורגיה לאיחוד האמירויות הערביות, שבמסגרתו עתיד אזור פותי להפוך לאזור תעשייה חופשי.
גאוגרפיה ואקלים.
פותי מרוחקת מהבירה טביליסי כ-312 ק"מ לכיוון מערב. פותי נמצאת בקצה המערבי של מישור קולכתי, בדלתא ביצתית שנוצרה משפך הנהר הגדול במערב גאורגיה, ריוני, לים השחור. העיר שוכנת בגובה 2 מטר מעל פני הים. על חלקי הביצות שיובשו בסביבות פותי נטעו מטעי הדרים. העיר מוקפת בפארק הלאומי קולחתי. הנהר הקטן קפרצ'ינה מאגף את העיר מדרום-מזרח ואגם פָּליאסטוֹמי מדרום-מערב. כ-5 ק"מ דרומית לעיר נמצא הכפר מלתאכווה, חוף נופש מקומי. האקלים בעיר אקלים סובטרופי גשום עם חורף חם ומתון וקיץ חם. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא °C14.1. ינואר הוא החודש הקר ביותר עם ממוצע של °C2 ויולי הוא החודש החם ביותר עם ממוצע של °C22.9. הגשמים יורדים בשפע כשכמות המשקעים הממוצעת לשנה היא 1,960 מ"מ לשנה.
שם העיר.
העיר פותי קשורה כפי הנראה לעיר הקדומה פאסיס אולם מבחינה אטימולוגית ההיסטוריונים חלוקים בעניין. פאסיס (Φάσις) הופיעה לראשונה בתיאוגניה של הסיודוס (700 לפנה"ס לערך) כשמו של נהר ולא שם של עיר. ההיסטוריון אריך דיהל היה הראשון שהעלה סברה כי ייתכן שמקור שם העיר איננו הלני כלל אלא נגזר מטופונימיה מקומית, שהרי רשומות היוונים והרומאים אינם עוסקים כלל בעניין.
דיהל העלה מספר אפשרויות, החל בשם גאורגי של יישוב קולכי מהמאה השמינית לפנה"ס, שקדם לפאסיס. סברה זו העלתה מספר אפשרויות לשוניות שעשו, כל אחד בדרכו, של השם פאסיס לשם הטופונימי המקומי "פותי". מקור השם על פי הסברה החדשה לפיכך צריך היה להגיע מאחת השפות הכרתווליות שהיו מדוברות בקולכיס באותם ימים. מכאן נובע שראשית מקור השם המודרני הוא מגרלי-צ'אני על פי השם הגאוגרפי של המקום, ושנית, כיוון היוונים, על פי סברה זו אימצו את שם המקום עם האות "א" ורק הוסיפו את הסיומת המקובלת לשמות היווניים, הרי ששם המקום המקורי היה "פאתי" בכרתוולית-זאנית או קולכית עתיקה (לפני שהשפות התפלגו). שינוי ה"א" באות "אוֹ" אם הוא מאוחר יותר.
סברה זו הייתה נפוצה בקרב רוב ההיסטוריונים במשך זמן מה. אולם מאוחר יותר הועלו טענות בדבר הקושי הקיים בכל זאת במעבר מ"פאתי" ל"פאסיס". חוקרים אחרים הציעו אפשרויות אחרות. חוקר אחד הציע כי המילה "פאסד" בשפה הסוואנית, שהיא העתיקה ביתר מבין השפות הכרתווליות והייתה הראשונה שהתפלגה מהכרתוולית, חייבת להיות המקור לפאסיס. המילה "פאסד" הסוואנית היא המקבילה למילה "פאטי" מהכרתוולית זאנית. הסוואנים, אגב הם שכנהם של המגרלים מצפון.
ההיסטוריון, אותר לורדקיפנידזה, לא ממהר לקבל את הסברה הרווחת כי שם היישוב הגאורגי המוקדם הוא המקור ל"פאסיס" כיוון שהשם פאסיס מתייחס במקורו לשם של נהר ולא לשם של יישוב, ולפיכך בהקשר של הנהר הנזכר בסיפור הארגונאוטים בחיפושם אחר גיזת הזהב. יתרה מזו, שם פאסיס המופיה בתיאוגוניה של הסיודוס מיוחס לשנת 700 לפנה"ס אולם ייסוד העיר פאסיס מיוחס לסוף המאה ה-7 לפנה"ס ואפילו תחילת המאה ה-6 לפנה"ס. לכן השם פאסיס לא יכול להגזר משם היישוב המוקדם. זאת ועוד מצוין בסיפור היווני-רומי כי שם היישוב נגזר משם הנהר.
היסטוריה.
העדות ההיסטורית הראשונה לפותי וסביבותיה בכתובים מופיע כבר לפני 2600 שנה. בתקופת יוון העתיקה וראשית ימי הביניים היה האזור מיושב בפוליס היווני, פאסיס שנוסד על ידי מתיישבים ממילטוס (יוון הארכאית) בהנהגת תמיסטאגוראס ממש בסוף המאה השביעית לפנה"ס ותחילת המאה השישית לפנה"ס. לאחר תקופה ארוכה שבה היו חלוקים הדעות בדבר השאלה מה הוא מיקומה המדויק של העיר פאסיס, נפתרה התעלומה לאחר גילו שרידי העיר מתחת למימי הים השחור בקרבת העיר פותי. כפי הנראה, העיר שקעה תחת האגם שתחם את אחד מצידי העיר והוזכר בכתביו של סטרבון. למרות זאת נותרו עדיין שאלות פתוחות ביחס למיקומה של העיר, זיהויה או של חורבותיה, בגלל השינויים הרבים שעברו על הגאוגרפיה של האזור באלפי השנים האלה ושל האזורים הביצתיים שבדלתא של שפך הריוני.
ההיסטוריונים סטרבון ופליניוס ציינו בכתביהם כי העיר פאסיס הייתה עיר מסחר חשובה בתקופת קולכיס. קטע הנהר לאורך נהר הריוני ששימש למסחר היה מרכיב חשוב בהנחת נתיב מסחר בין הודו לים השחור. בין המאה השישת לפנה"ס והמאה השנייה לפנה"ס שיחקה העיר תפקיד פעיל בקשרים אלה. במהלך מלחמת מיתרידטס השלישית הייתה פאסיס תחת שליטת רומית. במקום זה חצה המפקד הראשי של הרומאים, פומפיוס, שחצה את קולכיס לממלכת איבריה, פגש בלגאטוס סרוויליוס, אדמירל הצי הימי שלו בים השחור בשנת 65 לפנה"ס לאחר התמזגות הרומאים בתוך הדת הנוצרית הייתה פאסיס מקום מושבה של דיוקסיה יוונית, שאחד מבישופיה, סירוס, הפך לפטריארך של אלכסנדריה בין השנים 630-641. במהלך המלחמה הלאזית, בין האימפריה הביזנטית לבין הסאסאנים הפרסים (542-562) הותקפה פאסיס על ידי הסאסאנים ללא הצלחה.
במאה השמינית הופיעה לראשונה פותי ברשומות הגאורגיות מאותן ימים. היא המשיכה להיות עיר מסחר ימי עם הממלכה הגאורגית המאוחדת ונודעה על ידי חוקרי ארצות מימי הביניים כפאסו (Fasso). במאה הארבע עשרה הקימו הג'נובים מפעל מסחרי שהתקיים זמן קצר בלבד.
בתקופת הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה הייתה חלק ממנה ונכבשה על ידי הצבא האדום ה-9 ב-14 במרץ 1921, במהלך המלחמה הסובייטית גאורגית.
כיום ממוקם בה בסיס מפקדה של חיל הים הגאורגי. כמו כן הקונסוליה הבולגרית נמצאת בפותי.
ניקו ניקולדזה, הסבא של סלומה זוראבישווילי, נחשב למייסד פותי המודרנית.
במיתולוגיה היוונית.
סיפור גיזת הזהב (הארגונאוטים, יאסון ומדיאה) מתרחש גאוגרפית בעיר פותי ונהר הריוני.
יהודי פותי.
בשנת 1945 נרשמה הקהילה היהודית במקום באופן רשמי והועמד לרשותה מבנה שנבנה בראשית המאה ה-20 ושכן ברחוב צחקאיה 35. בית הכנסת פעל עד ראשית 1953 לפחות.
ספורט.
לעיר מועדון כדורגל המשחק בליגת העל הגאורגית, קולחתי 1913 פותי, שנוסד בשנת 1913.
Erb's palsy
גרם שלילי
ברוצלה
ברוצלוזיס
ברוצלוזיס (Brucellosis, נקראת גם קדחת מלטה, על שם המקום בו זוהתה לראשונה) היא מחלה הנגרמת על ידי חיידקים מהסוג "Brucella" המתאכסנים בבעלי חיים, ומדביקים בני אדם (מחלה זואונוטית). המחלה עלולה לגרום להפלות בבעלי חיים, ההדבקה לאדם עלולה לגרום לתחלואה קשה ונגרמת בעיקר על ידי צריכת מוצרי חלב לא מפוסטרים. החיידקים גורמי המחלה מתאחסנים לרוב בצאן ובקר, והדבקה של בני אדם נעשית באופן ישיר, במגע עם הפרשות בעלי חיים, ובעת אכילת בשר נא וחלב לא מפוסטר מבעלי חיים נגועים.
היסטוריה.
הקשר בין חיידקי Brucella ובין מחלת הברוצלוזיס נתגלה על ידי אליס קתרין אוונס, בקטריולוגית אמריקאית אשר חקרה את החיידק כבר ב-1917 ופרסמה את ממצאיה בשנת 1927. אוונס קראה למגדלי הבקר לחלב לפסטר את החלב על מנת למנוע התפרצויות של המחלה, אלא שממצאיה התקבלו בספקנות בשל היותה אישה, והעובדה שלא הייתה רופאה. רק לאחר שהממצאים אוששו על ידי חוקרים נוספים התחילו בפיסטור תעשייתי במשקי החלב בארצות הברית.
המחלה בבעלי חיים.
החיידק גורם המחלה מתאכסן בקרב בעלי חיים, בעיקר כבשים, עיזים ובקר. בעולם ידועים 4 מינים בסוג "Brucella" שגורמים מחלה בבני אדם, אך מתוכם רק אחד ("B. Melitensis", המדביק בעיקר כבשים ועיזים) קיים בישראל, החל משנות ה-80. בנוסף לבעלי חיים אלו, החיידק גורם המחלה יכול להתאחסן גם בקרב גמלים, כלבים וחזירים. החיידקים גורמי המחלה שורדים מחוץ לגוף בעלי החיים והאדם עד חצי שנה בקרקע ובהפרשות בעלי חיים נגועים ויכולים להוות מקור הדבקה.
החיידק גורם המחלה מתאחסן בתוך בעלי החיים, בשרידי נפלים ושיליות, ובהפרשות. הדבקה בין בעלי חיים נעשית באמצעות מגע בהפרשות נגועות, וכן על ידי מעבר החיידק מאם לעובר. החיידק גורם המחלה אינו מתבטא בתסמינים משמעותיים בבעלי החיים (למעט גידול בשיעור ההפלות בתקופת ההדבקה הראשונית), ועל כן זיהוי בעלי חיים נגועים בחיידק הוא קשה.
בעוד זיהוי המחלה והטיפול בה קשים, מניעת המחלה אפשרית באמצעות חיסון עדרי הצאן והבקר, פעולה המבוצעת באופן סדיר בעדרים מפוקחים המגודלים בישראל.
הדבקת בני אדם.
מעבר החיידק מבעלי החיים לבני אדם נעשה באופן ישיר: באמצעות מגע עם רקמות נגועות או שתיית חלב לא מפוסטר מזוהם, תיתכן הדבקה גם דרך אכילת בשר נא של בעל חיים נגוע. למוצרי החלב והבשר הנגועים מראה טעם וריח תקינים. מגדלי צאן ובקר ווטרינרים חשופים להדבקה בעיקר באמצעות מגע עם חומר המזוהם בחיידק כמו נפלים או הפרשות של חיה חולה או נשאית. כן תיתכן הדבקה בשאיפת רסס של חומר נגוע ובמגע ישיר עם ריריות כגון לחמית העין.
האוכלוסייה בסיכון הגבוה ביותר להדבקות במחלה במדינת ישראל היא האוכלוסייה הבדואית בנגב, אך ישנם גם שעורי תחלואה גבוהים באוכלוסייה הערבית בצפון הארץ, באוכלוסיות אלו, נפוצה יותר צריכת מוצרי חלב לא מפוסטרים, לצד גידול עדרי צאן ובקר באופן לא מפוקח וללא הקפדה על חיסון מפני החיידק גורם המחלה, ושחיטה לא מבוקרת באוכלוסייה זו שעור גבוה של מגדלי צאן, אוכלוסיות נוספות בסיכון עובדי מעבדה והווטרינרים הבאים במגע עם בעלי החיים וסביבתם.
מועד ההמלטות הוא גורם סיכון משמעותי להידבקות, מכיוון שמרבית ההדבקה בעדר נעשית דרך השליות הנגועות של הצאן.
העברת החיידק גורם המחלה בין בני אדם היא נדירה ביותר, וככלל, בני אדם שנדבקו במחלה אינם מעבירים אותה לבני אדם אחרים.