כל ספר נפתח בהקדמה, שבה נידונו המאפיינים של רטוריקנים ספציפיים. החיבור אינו שלם, אולם ניתן במידת מה ל"להשלים" את החסר, בסיוע תקציר שנעשה במאה ה-4 או ה-5 לשימושם של בתי ספר. היסודות הרומנטיים נוצלו באוסף אנקדוטות וסיפורים קצרים שנקרא גסטה רומנורום. עבור ספרים 1, 2, 7, 9 ו-10 יש בידינו גם את המקור וגם את התקציר; עבור שאר הספרים, ישנם רק התקצירים, אבל קיימות רק שבע הקדמות.
ל"מחלוקות" נוספו ה-Suasoriae (תרגילים באורטוריה מעוררת דיונים), שבהם נידונה השאלה אם דברים מסוימים צריכים או לא צריכים להיעשות. כל החיבור מהווה את הסמכות החשובה ביותר להיסטוריה של הנאום.
סנקה היה גם מחברו של חיבור אבוד, שכלל את ההיסטוריה של רומא מתחילתה של מלחמת האזרחים של יוליוס קיסר ועד כמעט למותו שלו, שלאחריו פורסם החיבור על ידי בנו. על כך אנו למדים משהו מחיבורו של סנקה הצעיר "חיי האב" (De vita patris), שתחילתו נתגלתה על ידי ברתולד גאורג ניבור. בעלותו של האב על החיבור הרטורי, שיוחס לבנו במהלך ימי הביניים, הוכחה על ידי ההומניסטיים מתקופת הרנסאנס רפאלו מאפיי ויוסטוס ליפסיוס.
סנקה הזקן מזכיר בכתביו פעם אחת בלבד, ובאופן אגבי, את היהודים, בתיאורו את אופיו של סוסיוס, "שהכניע את היהודים" במצור על מתתיהו אנטיגונוס השני בירושלים בשנת 37 לפנה"ס.
אלכסנדר אלייכין
מיקרוטרון
מיקרוטרון (באנגלית: Microtron) הוא סוג של מאיץ חלקיקים מעגלי שהומצא על ידי ולדימיר וקסלר בשנת 1944. המיקרוטרון מאיץ חלקיקים בעלי מסות קטנות כמו אלקטרונים. המאיץ מגיע לרמת אנרגיה נמוכה עד בינונית (עד כמה עשרות MeV במיקרוטרון קלאסי, ועד כמה מאות MeV במיקרוטרון "מסלול מרוצים" [Racetrack]). המיקרוטרון מבוסס על מאיץ החלקיקים ציקלוטרון.
דרך פעולה.
למיקרוטרון מוזרקת אלומת אלקטרונים, אשר עוברים האצה קווית המונעת ממתח חשמלי.
לאחר ההאצה הקווית, האלקטרונים נתונים תחת השפעת שדה מגנטי, ובעקבות כך הם נעים במסלולים מעגליים (השדה המגנטי גורם לתאוצה צנטריפטלית) ובכל השלמת מעגל הם עוברים דרך המאיץ הקווי וממנו הם ממשיכים במסלולם המעגלי וחוזר חלילה.
ככל שתנע החלקיקים הולך וגובר, הם נעים בנתיבים ארוכים יותר – בעלי רדיוס ארוך יותר. כאשר הזמן לעבור בנתיב מסוים פרופורציונלי לאורכו. ניתן לראות זאת במשוואת פיתוח כוח לורנץ: R=mv/qB
לבסוף, כאשר האלקטרונים מגיעים לרמת האנרגיה הנדרשת הם יוצאים מהמאיץ באמצעות צינור יציאה להתקן חיצוני (ההתקן החיצוני יכול להיות מאיץ אחר, גדול יותר, או ניסוי שבו החלקיקים יתנגשו במטרה לטבות חקר פיזיקלי).
פעולות המאיץ – הסבר פיזיקלי.
המאיץ מורכב משדה מגנטי אחיד בגודלו המושרה בכל זמן פעילות המאיץ וממאיץ קווי הפועל בתנודות. המאיץ הקווי מורכב מתא מתכת בו נוצר שדה חשמלי כל פרק זמן קבוע, בתדירות מסוימת.
כדי שתהיה התאמה בין חלקי המאיץ (בהם אלומת החלקיקים עוברת כמה וכמה פעמים באופן מחזורי) צריך לגרום לאלומת האלקטרונים לעבור דרך המאיץ הקווי ברגע בו מושרה בתא המתכת שדה חשמלי.
ניתן לעשות זאת באמצעות קיום שני תנאים:
התנאים הללו לקוחים מתוך מאמר שוולדימיר וקסלר פרסם בשנת 1944, בו מתוארים עקרונות פיזיקאלים הידועים בתור "יציבות פאזה" (phase stability).
השוואת המיקרוטרון לציקלוטרון.
המצאת המיקרוטרון מתבססת על הציקלוטרון, חלק מהחישובים שנעשו לתכנון המיקרוטרון נדרשו לשם התאמת החישובים בציקלוטרון להאצה של חלקיקים בעלי מסות קטנות מאוד כמו אלקטרונים. מאיץ אלקטרונים לאנרגיה שמעל 25MeV (שהייתה באותה תקופה האנרגיה המקסימלית האפשרית למתקנים כאלו) נקרא מיקרוטרון.
בשל הדמיון של המיקרוטרון לציקלוטרון, כונה המיקרוטרון לעיתים בשם "ציקלוטרון לאלקטרונים". אף על פי כן, ישנם מספר מאפיינים המבדלים את המיקרוטרון מהציקלוטרון: בשונה מציקלוטרון, שדה ההאצה הקווית במיקרוטרון לא מיושם כאלקטרודה בצורת האות D, אלא כמבנה של מאיץ קווי בתא מתכת. כמו כן, במיקרוטרון כמות האנרגיה הקינטית המתווספת לחלקיק בכל האצה קווית מוגבלת, וצריכה להיות שווה למסת המנוחה של החלקיק. בנוסף, מיקרוטרון מאיץ חלקיקים קלים, כמו אלקטרונים ופוזיטרונים.
שימושים.
למיקרוטרון שימושים רבים במגוון תחומים לרבות בפיזיקה, בביולוגיה, בכימיה ובגאולוגיה. בניגוד למאיצי חלקיקים מודרניים אחרים (ERL, ) המיקרוטרון מסוגל להפיק אלומת אלקטרונים בעלת רמות אנרגיה גבוהות שלה פליטת קרינה נמוכה דבר המשמש במחקרים פיזיקליים. בנוסף, מאיץ זה מאפשר שיעור חזרות גבוה של אותה אלומה דבר החוסך באנרגיה. מאיץ זה משמש גם להאצת וחקר של פרוטונים, נייטרונים, אלקטרונים וחלקיקים נוספים. בזכות קרן האלקטרונים המיוצרת במיקרוטרון ניתן לראות שימושים נוספים שלו בעולם הרפואה לדוגמת: בדיקת תאי דם, השפעת קרינה על המבנה הגנטי וחקר הסרטן.
היסטוריה.
המיקרוטרון הומצא על ידי ולדימיר וקסלר בשנת 1944. המיקרוטרון הראשון נבנה בשנת 1948 בקנדה ושמו היה "דמונסטרטיון". באמצע שנות ה-60 המיקרוטרון נחשב למאיץ המשוכלל ביותר בעיסוק באנרגיות של עד 30 Mev. למיקרוטרון נוסף מאיץ שני בשנת 1984 ששמו הוא "מיקרוטרון מסלול מרוצים" וכן והוא משמש להאצת חלקיקים ולמחקר.
מכיוון שעלויות בנייתו נמוכות יחסית, תפעולו פשוט והוא פותח בפני החוקרים מגוון כלי מחקר, נהפך המיקרוטרון לאחד המאיצים המתפתחים והטכנולוגיים ביותר עד ימינו.
מיקרוטרון מסלול מרוצים (RTM).
מיקרוטרון מסלול מרוצים (באנגלית: Racetrack microtron) הוא תת-גרסה של המיקרוטרון אשר בשונה מהמיקרוטרון מורכב משני שדות אלקטרומגנטים במקום אחד. קנה המידה שלו גדול יותר מקנה המידה של המיקרוטרון הקלאסי.
הוא מורכב משני אלקטרומגנטים המייצרים שדה מגנטי אחיד כאשר כל אלקטרומגנט גורם לחלקיק לנוע בחצי מעגל. דבר זה מאפשר להפריד את החיבור של שני השדות וליצור שני חצאי מעגלים. היתרון בשימוש בשני שדות אלקטרומגנטיים הוא שניתן לחברם במסלול באמצעות קו ליניארי, כלומר, להאריך את מסלולם. מפני שרק חלק מהמסלול הוא מעגלי אין צורך בחלק הישר בשדה מגנטי, כלומר, השדה המגנטי הכולל שהמאיץ צריך יחסית קטן לעומת גודלו.
ב"מיקטרוטרון מסלול המרוצים" בשונה מהציקלוטרון רק חלק מהמסלול מעגלי (חלקו ליניארי). השדה המגנטי במכשיר משמש לשינוי כיוון המהירות, ובחלק הליניארי כיוון המהירות נשאר זהה, דבר הגורם להקטנת השדה המגנטי הדרוש להנעת החלקיקים (בהשוואה לשדה עקום באותו האורך). תנועת חלקיק טעון שמושפע רק משדה מגנטי אחיד תהיה תנועה מעגלית במישור שניצב לכיוון השדה המגנטי.
המאיץ הקווי ממוקם בין שני חצאי המעגל. מעבר החלקיקים בחיבור הקווי מנוצל למיקוד אלומת האלקטרונים. לאחר כל מעבר של אלומת האלקטרונים בחצי מעגל, האלומה עוברת האצה קווית. סגנון האצה זה יכול לחזור על עצמו עד שלא ניתן עוד להאיץ את החלקיקים (מפאת מהירותם הגבוהה). בסוף המסלול קרן החלקיקים מוסטת למאיץ נוסף או לאזור ניתוח וניסוי.
המיקרוטרון הגדול בעולם מסוג "מיקרוטרון מסלול המרוצים" נמצא במיינץ ושמו Mainz Microtron .
שלטון השלושים
יחסי איי מרשל–מלזיה
יחסי איי מרשל–מלזיה הם היחסים הדו-צדדיים שבין רפובליקת איי מרשל לבין פדרציית מלזיה.
סקירה כללית.
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין המדינות כוננו ב-4 ביוני 1993. היחסים בין המדינות מבוססים על שיתוף פעולה כלכלי ומסחרי.
אקסיון
אקסיון () הוא חלקיק יסודי (אלמנטרי) תאורטי, שקיומו משוער כפתרון לבעיית שבירת הסימטריה החזקה CP (עולם בעל סימטריית CP יכיל כמויות שוות של חומר ואנטי חומר אך היקום מכיל כמות גדולה בהרבה של חומר מאשר של אנטי-חומר). לפי התאוריה, מסתו היא בין 10−5 לבין 10−3 (eV/"c"2), מטענו 0 והספין שלו 0. ההשערה לקיומו של חלקיק זה הועלתה ב-1977 על ידי רוברט פסיי והלן קווין.
אם אקסיונים אכן קיימים ויש להם מסה נמוכה בתוך טווח מסוים, הם יכולים להוות רכיב תאורטי של חומר אפל קר, ביחד עם חלקיקי Wimps וגופי הילה קומפקטיים מסיביים .
היסטוריה.
בשנת 1977 רוברט פסיי והלן קווין העלו את הפתרון כי אקסיונים הם אלו אשר נותנים תשובה לבעיית שבירת הסימטריה החזקה CP.
בהתחלה האמינו כי אקסיונים פותרים את הבעיה גם ללא ניסוי אך המצב השתנה כאשר ב-1983 פייר סיקיבי התאים את משוואות מקסוול לאקסיונים והראה כי ניתן לזהות אקסיונים על כדור הארץ על ידי הפיכתם לפוטונים בעזרת שדה מגנטי חזק - ניסוי אשר מנסה למצוא אקסיונים בשיטה זו הוא .
ניסויים.
ישנם ניסוים רבים אשר מנסים להוכיח את קיומם והשפעותיהם של אקסיונים, ביניהם:
הניסוי האיטלקי, PVLAS, אשר מנסה למצוא את שינוי קיטוב הגל של אור בתוך שדה מגנטי.
ניסוי נוסף הוא ניסוי ה-ADMX אשר מנסה בעזרת שדה מגנטי חזק להפוך אקסיונים לפוטונים.
ישנה שיטה שונה לגילוי אקסיונים בה מנסים להפוך פוטונים לאקסיונים.
ניסויים כגון GammeV, ALPS-I, ALPS-II, QSQAR ניסו לגלות אקסיונים בשיטה זו אך ללא הצלחה עד כה.
תגליות אפשריות.
בשנת 2014 דווח כי קיימת אפשרות כי זיהו שינוי בין העונות השונות בקרינת הרנטגן המגיעה מהשמש אל כדור הארץ, משערים כי שינוי זה נגרם בגלל השפעת השדה המגנטי של כדור הארץ על האקסיונים אשר מגיעים מהשמש.
במחקר שארך 15 שנה, קבוצת מחקר מאוניברסיטת לסטר ראתה כי אכן קיימים שינויים בקרינת הרנטגן המגיעה אל כדור הארץ אך לא היה להם הסבר תאורטי מקובל. אחד ההסברים האפשריים להסבר תופעה זו היא גרימת השינויים על ידי אקסיונים בשמש.
בשנת 2016, קבוצה מ-MIT נתנה דרך חדשה לגילוי אקסיונים בה אמורים לצפות ברעד אשר מתקשר למסתו של האקסיון.
תכונות.
השערות.