ראש ממשלת רודזיה (באנגלית: Prime Minister of Rhodesia) (רודזיה הדרומית לפני 1964) היה התפקיד של ראש הממשלה של רודזיה שהפכה לקולוניה אוטונומית של בריטניה בשנת 1923, והכריזה על עצמאות ב-11 בנובמבר 1965, וכתוצאה מזאת הייתה למדינה בלתי מוכרת עד ל-1979. בדצמבר 1979, המדינה נכנסה לשלטון בריטי זמני, ובאפריל 1980 קיבלה עצמאות מוכרת בתור זימבאבווה.
המערכת הפוליטית של רודזיה הייתה מבוססת על שיטת ווסטמינסטר, ותפקיד ראש הממשלה היה דומה לזה של מדינות עם היסטוריה חוקתית דומה - למשל, אוסטרליה וקנדה.
היסטוריה.
הקולוניה האוטונומית הבריטית של רודזיה הדרומית - או רודזיה מאז אוקטובר 1964 - נוצרה ב-1 באוקטובר 1923 על אדמה שנשלטה לפני כן על ידי חברת דרום אפריקה הבריטית. הממשלה הבריטית סיפחה את השטח, ומיד אחר כך מכרה אותו אל הממשלה האחראית החדשה של רודזיה הדרומית בעבור 2₤ מיליון.
מאז 1953 ועד ל-1963, רודזיה הצפונית, רודזיה הדרומית וניאסלנד - זמביה, זימבאבווה ומלאווי של היום, בהתאמה - היו מאוחדות בפדרציה של רודזיה וניאסלנד.
צ'קר מרתון
צ'קר מרתון (באנגלית: Checker Marathon) היא מכונית נוסעים אמריקאית מתוצרת יצרנית הרכב "צ'קר מוטורס קורפוריישן" ("Checker Motors Corporation" ) אשר יוצרה בין השנים 1960–1982.
מטה ומפעל "צ'קר מוטורס קורפוריישן" מוקמו ב-"Kalamazoo, Michigan" במישיגן.
צ'קר מרתון.
דגמי ה"צ'קר מרתון" שווקו כמכונית נוסעים לצרכנים, כלימוזינות וכמוניות.
דגמי "צ'קר מרתון" שירתו כמוניות, והתפרסמו בניו יורק כ"מוניות הצהובות". בנוסף שירתו דגמי "צ'קר מרתון" כניידות משטרה.
בסוף שנות השישים ותחילת שנות השבעים של המאה העשרים רכבי "צ'קר מרתון" מדגם "A12" בצבע שחור, שימשו כמכוניות ליווי לפמליית האפיפיור פאולוס השישי.
משנת 1969 יוצר הדגם "Checker MARATHON DELUXE".
דגמי "צ'קר מרתון" יובאו לישראל ואף שירתו כמוניות.
משנת 1966 הותקנו בדגמי ה"צ'קר מרתון", חגורות בטיחות קדמיות ואחוריות, בשנת 1968 הותקנו מנורות סימון צד על כל פגושים, ענבר מלפנים, אדום מאחור, בשנת 1968 הותקנו חגורות כתף קדמיות לנוסעים, בשנת 1969 הותקנו משענות ראש, בשנת 1975 הורכב בדגמים ממיר קטליטי לדלק נטול עופרת.
אוניברסיטת בר־אילן
רוסייון
ולודרום סילבן אדמס
הוולודרום הלאומי על שם סילבן אדמס הוא מתקן אימונים ותחרויות אולימפי לאופני מסלול במרכז הספורט הלאומי, בהדר יוסף בתל אביב. הוא קרוי על שם הפילנתרופ היהודי-קנדי סילבן אדמס, שתרם 40 מיליון שקל למען הקמתו.
היסטוריה.
החל משנת 2016 ביקש סילבן אדמס לקדם בישראל את ספורט רכיבת האופניים התחרותית. אדמס כבר העמיד תרומה כדי להקים מכון למצוינות בספורט באוניברסיטת תל אביב והשקיע ממון וזמן כדי שמרוץ האופניים ג'ירו ד'איטליה 2018 יעבור בישראל. אדמס הגיע להסכם עם עיריית תל אביב-יפו, באמצעות קרן תל אביב לפיתוח למימון מחצית מעלות ההקמה של המתקן (מחצית העלות השנייה הייתה מתקציב עיריית תל אביב).
בניית המתקן החלה במאי 2017 והושלמה במאי 2019. עם השלמת הבנייה הפך לוולודרום השני במזרח התיכון, אחרי הוולודרום במצרים.
מבנה.
הוולודרום נבנה על כר הדשא במרכז מתקן ששימש לאימוני אתלטיקה, ומסלולי הריצה במקום נסללו מחדש מסביב לוולודרום. הוולודרום הוא בתקן אולימפי, בו זירה מעץ בעלת מסלול אליפטי בעל שוליים משופעים שבו שתי פניות מעגליות של 180 מעלות ושתי ישורות. הוא נבנה כמתקן מקורה, אבל פתוח ומאוורר בהיקפו, לאימונים ולתחרויות בינלאומיות בקטגוריה 2 (אורך המסלול הוא 250 מטר) לפי הנחיות האיגוד הבינלאומי לאופניים. המתקן משמש בעיקר לאימונים ויש בו רק יציע קטן בו כ-200 מקומות ישיבה לקהל ובתחרויות יכול להכיל כ-620 צופים בגלריה המקיפה את המסלול. כדי לאפשר את המשך פעילות האתלטיקה במתקן, בתוך הוולודרום נבנו מסלול אימונים ל-200 מטר ריצה, ישורת ספרינטים של 60 מטר, מרחב לקפיצה לגובה, קפיצה משולשת, קפיצה במוט והדיפת כדור ברזל ומסביבו שוקמו מסלולי הרקורטן שנועדו לאימונים ולחימום לתחרויות באצטדיון הסמוך.
לידה במים
לידה במים היא לידה אשר בה לאורך כל התהליך או לאורך שלב הלידה הראשון היולדת נמצאת בתוך בריכה רדודה, אמבטיה או ג'קוזי המלאים במים חמימים. התינוק יוצא מרחם אמו אל המים ולאחר מכן מוציאים אותו מן המים לאוויר העולם.
היסטוריה.
תרבויות שונות השתמשו במים בלידות מזה אלפי שנים, ביניהן תרבויות מצרים ויוון, שבטים באפריקה והמאורים בניו זילנד. גם בשטחי השבטים האינדיאנים נמצאו בריכות ריפוי ליולדות שהיו פעילות כנראה בין השנים 1600–1700.
אמנם, השימוש במים בזמן הלידה פחת בהדרגה בזמן התבססות מערכת הבריאות המודרנית.
שובו של תהליך הלידה במים החל כבר בשנות ה-70 המוקדמות בדרום גרמניה, צרפת והולנד, בעיקר באזורים בהם תרבות מרחצאות המים חמים והספא קיימות כבר מאות שנים. המיילדות באזורים אלו גילו כי היולדת חשה במים הקלה בכאב, הנוחות גבוהה יותר, הלידה מתפתחת בעדינות וישנם פחות נזקים לרצפת האגן.
משם התפשט התהליך למדינות נוספות, כבריטניה, ארצות הברית, אוסטרליה, ניו זילנד ועוד, עד שהפך לתהליך מקובל ברוב חלקי העולם המערבי.
בישראל, פרסם משרד הבריאות ביוני 2007 מסמך עמדה המאפשר חוקית קבלת לידות במים בבתי חולים בישראל.
התהליך החל כשימוש במים במהלך לידות רגילות, כגון הנחת רטיות הספוגות במים חמים או קרים על הבטן או על הגב, שימוש במקלחת או אמבטיה לפני היציאה לבית החולים, שימוש במקלחת בבית החולים בשלב הקודם לפעולות המחייבות שהות במיטה, הנחת רטיות על פתח הנרתיק וחיץ הנקביים בזמן הצירים ועוד.
הכניסה למים והיציאה מהם.
באופן כללי, מומלץ לאישה להיכנס למים בזמן שהיא רואה זאת לנכון. עם זאת, ישנן מספר גישות שונות בנוגע לזמן האופטימלי לכניסה למים:
ישנם הממליצים שלא לשהות במים יותר משעה וחצי ברצף, וכדאי לצאת מהם לסירוגין. כמו כן, באם המים התלכלכו מאוד, לחץ הדם של היולדת עולה או שהיא חשה בסחרחורת וחולשה – מומלץ לצאת מן המים. עם זאת, באם המיילדת מאפשרת זאת, ניתן לשהות במים ממש עד לסוף הלידה.
בכל מקרה, לקראת לידת השליה, כרבע שעה לאחר לידת העובר, חייבת היולדת לצאת מהמים, משום שבמים לא ניתן להעריך נכונה את מידת הדימום הנגרם כתוצאה מלידת השליה.
יתרונות הלידה במים.
הפחתת כח המשיכה.
השהות במים הופכת את הגוף לנטול משקל, רפוי ורגוע. הציפה אף מפחיתה את לחץ הדם ומעודדת זרימת דם לרחם, וכך גדלה כמות החמצן הזורם לעובר. בנוסף, בטן היולדת הופכת לקלה יותר, בשל הפחתת כח המשיכה במים. כח המשיכה מופעל בעיקר על אזור האגן וצוואר הרחם, וכך התינוק יוצא בקלות יתר. כמו כן, העומס על המפרקים קטן יותר, והם יכאבו פחות לאחר הלידה.
הפרשת הורמונים.
המים משככים כאבים, ולכן כשהיולדת שוהה במים היא שקטה ורגועה יותר. השקט והרוגע האלו מפחיתים את הפרשת הורמוני הלחץ, דוגמת האדרנלין, ומעודדים הפרשת הורמונים כאוקסיטוצין ואנדורפין, התורמים להתמודדות עם הכאב.
צירים אפקטיביים.
מחקרים שבדקו את הנושא גילו כי השהייה במים החמימים גורמת לצירי לידה אפקטיביים יותר, המקצרים בין 30% ל-40% ממשך שלב הלידה הראשון, בו צוואר הרחם נמחק ונפתח לקוטר של כ-10 ס"מ.
צירים אלו אף עוזרים בקיצור השלב השני של הלידה, בו התינוק יוצא לאוויר העולם. עם זאת, צירים אלו לא גורמים לכאב חזק יותר, משום שלמים החמימים אפקט מרגיע ומשכך כאבים, ושכיחות השימוש בחומרים מאלחשים כאפידורל ובמקדמי לידה כפיטוצין בלידה במים היא נמוכה.
קריעת הפרינאום.
לידה במים יכולה להפחית את הסיכון לקרעים בחיץ הנקביים (הפרינאום) בזמן הלידה, ובכך מפחיתה את הסיכוי לדימום ומבטלת כמעט כליל את הצורך בחתך חיץ (אפיזיוטומיה) ואת הכאבים והתפרים הנלווים לחתך שכזה. המים מגמישים ומרככים את רקמות האגן ותומכים בפרינאום בעת יציאת התינוק. בשעת הלידה ניתן אף לבצע במים עיסוי של הפרינאום בשמן, או על ידי הנחת רטיות חמות, דבר המגמיש אותו ומפחית עוד את הסיכוי שיקרע.
המים גם מחממים את האזור ומפחיתים את תחושת השריפה והצריבה כשהתינוק יוצא.
חמימות המים.
חמימות המים מעודדת הרפיית שרירים, וכפועל יוצא – משככת את כאב הצירים, משום שלעיתים התקדמות פתיחת הרחם תלויה רק במוכנות להרפות, וההרפיה המגיעה על ידי החום מזרזת את התהליך. בנוסף, החום תורם לזרימת דם טובה יותר כתוצאה מהתרחבות כלי הדם, ואף יוצר החזר ורידי טוב יותר, המסייע בפיזור בצקות ברגליים. המים החמים אף תורמים להרפיית היולדת ולהפחתת המתח הנפשי.
תאוריה אחרת טוענת כי בגוף שלושה סוגי עצבים: מישוש, טמפרטורה וכאב. המסרים שעוברים הכי לאט הם בעצבי הכאב. בנוסף, הגוף לא יכול לעכל יותר מדי מסרים במקביל, והמסרים הראשונים מעמעמים את המסרים שמגיעים אחריהם. לידה במים, באמצעות חום המים והגירוי התחושתי הנוצר מהם, מסייעת בהפחתת תחושת הכאב.
המים החמים מסייעים גם לחבל הטבור לפעום למשך זמן רב יותר, בו הוא מסיר את כדוריות הדם האדומות שניזוקו מתוך זרימת דם העובר ומחליף אותם בחדשות, תהליך המפחית משמעותית את סיכון העובר לחלות בצהבת יילודים ומגביר ייצור של תאי גזע עובריים.
איגוד המיילדות הבריטי ממליץ שטמפרטורת המים תהיה בין 27 ל-37 מעלות צלזיוס, שכן מים חמים יותר מעלים את דופק העובר, יכולים לגרום לו לכוויות ועשויים לגרום לסחרחורת ליולדת. לעומת זאת, איגוד המיילדות הגרמני ממליצים על טמפרטורת מים שבין 28 ל-32 מעלות. ארגון מיילדות הבית בישראל ממליץ על חום של 37 מעלות בשלב תחילת הצירים, כדי שעד שלב הלחיצות הטמפרטורה תרד ל-32–34 מעלות.
תנוחת הלידה.