בשנים 1746–1753 היא גדלה בשווייץ עם מטפלת דוברת צרפתית, התגוררה בז'נבה וערכה טיולים ברחבי שווייץ וצרפת. למשך שנה שלמה דיברה אך ורק צרפתית. לכן כשחזרה מאוחר יותר להולנד, נאלצה ללמוד מחדש את שפת האם שלה, ההולנדית. הצרפתית תמשיך להיות השפה המועדפת על דה שרייר למשך כל חייה. חוסר ההשתייכות וההזדהות שלה עם העם והתרבות ההולנדית (לרבות השפה ההולנדית) הם אחד ההסברים לכך שעבודותיה וכתביה לא זכו להצלחה גדולה בארץ מולדתה.
דה שרייר נהנתה מחינוך רחב יותר מבנות גילה באותן השנים, הודות לתפיסות ליברליות של אביה ואמה שנתנו לה ללמוד מקצועות כמו מתמטיקה, פיזיקה וכיוצא בזה. לפי הידוע כיום, דה שרייר הייתה סטודנטית מוכשרת שהתעניינה במוזיקה ובמיוחד בשירה. בשנת 1785 החלה ללמוד מוזיקה אצל המלחין ניקולו אנטוניו זינגארלי.
בגיל 14 התאהבה דה שרייר בגבר קתולי פולני, בשם פטר דונהוף, אך הוא לא התעניין בה. היא עזבה מאוכזבת את אוטרכט ל-18 חודשים. ככל שהתבגרה התרבו המחזרים שאיזבל דחתה אותם. אחד מהם הוא הביוגרף ג'יימס בוזוול. היא ראתה בעצמה נעלה ומכובדת, ולא הסכימה להינשא לגברים בעלי דעות קדומות שוביניסטיות. היא ראתה במוסד הנישואין אמצעי לקבל חופש, אך חיפשה גם נישואים מתוך אהבה.
בסופו של דבר, בשנת 1771 (בגיל 31) נישאה לצ'ארלס דה שרייר דה פנטז (1735–1808), מורה לשעבר של אחיה. הם התיישבו בעיר קולומבייר שבנשאטל, שווייץ. הבית שבו התגוררו השניים נקנה על ידי הסבא של דה שרייר. הזוג בילה גם זמן רב בז'נבה ובפריז. דה שרייר נפטרה ב-27 בדצמבר 1805.
התכתבויות מפורסמות.
דה שרייר התכתבה עם אנשים רבים, כמו מחזרה לשעבר, ג'יימס בוזוול, בעלה, המתורגמן שלה לגרמנית ועוד.
ב-1760 פגשה את דוד-לואי קונסטנט ד'הרמנשז (1722-1785), קצין שווייצרי נשוי הנחשב בחברה השווייצרית ל"דון חואן". לאחר לבטים רבים, התגבר הצורך של דה שרייר בביטוי עצמי על החשש מהסתבכות עם גבר נשוי, וכעבור שנתיים החלה לנהל איתו התכתבות אינטימית וסודית במהלך 15 שנה. ההתכתבויות עם קונסטנט ד'הרמנשז היו מהמשמעותיות והמפורסמות של דה שרייר.
הסופר הסקוטי ג'יימס בוזוול פגש אותה לעיתים קרובות באוטרכט ובטסל זואילן בשנים 1763–1764, בהיותו סטודנט למשפטים באוטרכט. הוא קרא לה זלידה והפך למכותב קבוע שלה גם לאחר שעזב את הולנד. בוזוול כתב לה כי הוא כבר לא מאוהב בה והיא השיבה לו כי גם היא לא נמשכת אליו יותר. למרות זאת, פנה בוזוול לאחיה של דה שרייר וביקש ממנו שיציע לאביה שיינשאו. אביה לא הסכים לנישואין בין השניים והזוג ניתק את הקשר.
היא התכתבה גם עם המתורגמן לגרמנית לודוויג פרדיננד הובר ועם האחיין של קונסטנט ד'הרמנשז, אותו פגשה ב-1786. חילופי מכתבים של דה שרייר עם שני אלה נמשכו עד סוף חייה.
ריצ'רד לינטרן
ריצ'רד צ'ארלס לינטרן (באנגלית: Richard Charles Lintern; נולד ב-8 באוקטובר 1962) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אנגלי.
ביוגרפיה.
לינטרן נולד בטאונטון שבסאמרסט. הוא למד ספרות אנגלית באוניברסיטת דרהאם, וקיבל מלגת לימודים באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה.
ללינטרן יש קריירה נרחבת בתיאטרון, והוא הופיע בתיאטראות וסט אנד ובתיאטרון המלכותי הלאומי. הוא הופיע ברחבי בריטניה בתפקידים ראשיים עם התיאטרון הלאומי, הלהקה השייקספירית המלכותית, ותיאטרון רויאל קורט. לינטרן שיחק במחזה "הסוחר מוונציה" בווסט יורקשייר פלייהאוס, ובמחזה "המלט": בתיאטרון בריסטול אולד ויק.
בטלוויזיה הופיע לינטרן בסדרות רבות בהן "Lead Balloon", הדרמה במסגרת "Screenplay", המיני-סדרה "The Beggar Bride", הסדרה "קובינגטון קרוס", פרקים בסדרות "רציחות במידסומר", "קדפאל" ו"לואיס", סדרת הפשע "She's Out", "סיפורי עמים", "ויקטוריה ווד", "קו היופי", "Forever Green", "החברה הטובים", "The Bill", "חדר מיון", "Plotlands", "בקצב הלב", "Performance", הסיטקום "Holding the Baby", "טאגארט", "חקירות המפקח לינלי", ופרק בסדרה "פוארו". ב-1998 גילם את דמותו של מוחמד עלי ג'ינה הצעיר בסרט "ג'ינה", ושיחק בתפקיד שוטר אמריקאי בסרט הטלוויזיה "Lost Souls".
ב-2007 כיכב לינטרן בדרמה של ערוץ 4 "צומת קלפהאם" בתפקיד ויל שחי באיחוד אזרחי עם בן זוגו גאווין. ב-2008 השתתף בסרט "הג'וב הבריטי" בתפקיד סוכן MI5 האחראי על הפעילות המביכה של שוד הבנק בלונדון בשנות השבעים של המאה העשרים. עוד בקולנוע שיחק לינטרן בסרטים "סוריאנה", "Page Eight", "ג'ינה", "Malaventura", ו-"The Calling". לינטרן השתתף בעונה השלישית של סדרת הדרמה התקופתית "בית אליוט". ב-2011 הופיע בסדרה של ה-BBC "קו אפל ודק". ב-2012 שיחק בסדרת הדרמה "Hunted" של ערוץ BBC One ו-HBO בתפקיד הקטור סטוקס. החל משנת 2014 הוא מופיע בסדרת הטלוויזיה "עדות אילמת" של ה-BBC בתפקיד מנהל מרכז לייל.
לינטרן מופיע בתפקידי קריינות ודיבוב שונים, בין השאר בפרסומות עבור ג'ילט, פררו רושה, מרצדס-בנץ וערוץ הטלוויזיה "Film4". הוא הקריין בתוכניות דוקומנטריות נודעות כולל בסדרה זוכת הבאפט"א "Between Life and Death".
חיים אישיים.
לינטרן נשוי ואב לשלושה בנים. המשפחה מתגוררת בלונדון ובסאמרסט.
עונת 1990/1991 בגביע אירופה למחזיקות גביע בכדורסל
עונת 1990/1991 בגביע אירופה למחזיקות גביע בכדורסל הייתה העונה ה-25 של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל והיא אורגנה על ידי פיב"א אירופה.
המשחק הראשון התקיים ב-25 בספטמבר 1990 ומשחק הגמר התקיים ב-26 במרץ 1991. בתחרות השתתפו 19 קבוצות.
בתחילת התחרות התקיימו שני סיבובים של שלב הקדם בשיטת משחק בית/משחק חוץ בהם נקבעו 8 עולות לשלב הבתים. המשחקים בבתים נערכו בשיטת משחק בית/משחק חוץ. בהמשך התקיימו משחקי חצי הגמר בשיטת משחק בית/משחק חוץ והגמר במגרש שנקבע בתחילת התחרות.
במשחק הגמר של התחרות גברה פאוק על סרגוסה בתוצאה 72:76, וזכתה בגביע בפעם הראשונה בתולדות המועדון.
מהלך התחרות.
שלב הבתים.
בית א'
בית ב'
ישראל בתחרות.
הפועל גליל עליון הייתה הנציגה הישראלית בתחרות. היא התחילה את השלב המוקדם מהסיבוב השני בו היא פגשה את שלנסק ורוצלב הפולנית וניצחה 84:109, 95:118. היא העפילה לשלב הבתים, אותו סיימה במקום השלישי.
בית הקברות הצבאי בצפת
בית הקברות הצבאי בצפת שוכן בצפון-מערב העיר, בקרבת הרובע היהודי העתיק. נכון ל-2017 קבורים בו 110 חללי צה"ל.
היסטוריה.
ראשיתו של בית הקברות בימי מלחמת העצמאות. בקרבות בעיר, שהתנהלו בששת החודשים הראשונים של המלחמה, נהרגו עשרות חיילים ואזרחים. קבורתם נעשתה בתחילה בבית הקברות היהודי העתיק של העיר. קבורה זו הפכה למסוכנת כיוון שבית הקברות היה נתון לצליפות האויב. לכן נקברו מאביב 1948 כל ההרוגים, חיילים ואזרחים, בתלולית עפר, שהייתה ידועה בשם 'גבעת חנה ושבעת בניה'. היא התנשאה מעל בית העלמין, בקרבת בתי הרובע היהודי בעיר, והייתה מעט מוסתרת. כך נוצרה החלקה הראשונה באתר שהפך לאחר המלחמה לבית קברות צבאי רשמי.
החלקה הראשונה היא בעלת מבנה בלתי סדיר, השונה מאוד מן הנהוג בבתי קברות צבאיים בישראל. צורתה כמשולש והיא משתרעת ברובה על פני שטח תלול. נקברו בה למעלה מ-30 חללי צה"ל. מצבותיהם פזורות בחלקה לא בשורות ישרות אלא בכיוונים שונים, כשלצידן וביניהן כעשרים מצבות אזרחים. לימים הוגדלה החלקה אל שטח מישורי קטן הפונה לדרום-מזרח, ששימש לקבורת חללי צה"ל שנפלו עד לסוף שנות השישים.
בעורף החלקה הראשונה, על גבי שטח מישורי, נבנתה רחבת הטקסים של בית הקברות ולצידה רחבה לקהל.
מראשית שנות השבעים נקברו חללי צה"ל בבית הקברות בחלקות מישוריות רגילות, אשר הוכשרו ונבנו מצפון לרחבת הטקס ומצפון-מזרח לחלקה הראשונה.
מאתר בית הקברות, הממוקם בנקודה גבוהה, נשקף נוף נרחב כלפי מערב. מתמשך ממנו שביל המוביל במורד אל בית הקברות היהודי העתיק ואל האנדרטה לשבעה עולי הגרדום שבו.
עונת 1991/1992 בגביע האירופי
עונת 1991/1992 בגביע האירופי הייתה העונה ה-26 של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל והיא אורגנה על ידי פיב"א אירופה. זו הייתה העונה הראשונה במתכונת החדשה.
המשחק הראשון התקיים ב-10 בספטמבר 1991 ומשחק הגמר התקיים ב-17 במרץ 1992. בתחרות השתתפו 39 קבוצות.
במשחק הגמר של התחרות גברה ריאל מדריד על פאוק בתוצאה 63:65, וזכתה בגביע בפעם השלישית בתולדות המועדון.
מתכונת התחרות.
בתחילת התחרות התקיימו שני סיבובים של שלב הקדם בשיטת משחק בית/משחק חוץ. לשלב המוקדמות השלישי הצטרפו 8 קבוצות שנשרו בשלב 1/16 של הליגה האירופית של פיב"א. לקבוצות המנצחות של השלב השלישי הצטרפו פאוק (מחזיקת הגביע), ריאל מדריד ופו אורטז. 12 קבוצות אלו אורגנו בשני בתים. המשחקים בבתים נערכו בשיטת משחק בית/משחק חוץ. בהמשך התקיימו משחקי חצי הגמר בשיטת עד שני ניצחונות והגמר במגרש שנקבע בתחילת התחרות.
מהלך התחרות.
שלב הבתים.
בית א'
בית ב'
ישראל בתחרות.
העונה לישראל היו שלוש נציגות בתחרות:
הינו-רנו 4CV
הינו-רנו 4CV (באנגלית: Hino Renault 4CV) היא מכונית "סופרמיני", אשר יוצרה על ידי יצרנית כלי הרכב הינו מוטורס היפנית בין השנים 1953–1961.
היסטוריה‎.
חברת הינו הוקמה בשנת 1910 והתמקדה בייצור מנועי דיזל ורכבים כבדים. בשנת 1953 החלה החברה לייצר רכבים פרטיים, תחילה בהרכבת דגמי רנו הצרפתית.
דגם ה"הינו-רנו 4CV" היה מבוסס על הדגם הצרפתי קטר שבו של חברת רנו, לאחר שנחתם הסכם לשיתוף פעולה בין חברת "רנו" הצרפתית לחברת "הינו" היפנית.
במדינת ישראל, הורכבו 550 יחידות מדגם הקטר שבו, שהיה זהה לחלוטין לדגם ה"הינו-רנו 4CV", וזאת על ידי קייזר-אילין תעשיות בנשר בין החודשים אפריל 1956 לאוקטובר 1959.
כותרות היום