ב-1952, רוג'ר מנלי מבית החולים בוסטמינסטר בלונדון המציא מנשם שהונע בגז בלבד והיה המודל הנפוץ ביותר באירופה. המודל עוצב באופן אלגנטי ונשאר בשימוש כמעט 4 עשורים עד להמצאת המנשמים האלקטרוניים.
ב-1955, הממציא המציא את "Bird Universal Medical Respirator", שנודעה בזכות עיצובה בצורת קופסה ירוקה. המודל פעל בלחץ פנאומטי ללא חיבור לחשמל.
ב-1965, פיתוח בידי מעבדה (שנרכשה לימים בידי צבא ארצות הברית) הוביל לצמצום משמעותי בגודל המכונה. המכונה לא כללה חלקים זזים וגודל המסכה היה כגודל חפיסת קלפים, דבר שהוביל לתחזוקה קלה יותר, עמידות גבוהה ומחיר מופחת.
פריצת הדרך המשמעותית הבאה הייתה בשנת 1971 כשפותח דגם "SERVO 900" שהיה שקט, קטן ואפקטיבי. בשנת 1979 הוצג מודל 500A שהותאם לשימוש ברפואה היפרברית.
פיתוח המיקרו-בקר סימן את תחילת הדור השלישי כשהוצג דגם "EV-A" של חברת Dräger. ב-1982 איפשר מכשיר גרמני הצגת גרף הנשימה על גבי מסך LCD. המיקרו-בקרים מאפשרים התאמת הזרמת הגז בהתאם לנשימת המטופל.
אופן הפעולה.
השיטה הרווחת כיום להנשמה נעשית באמצעות החדרת אוויר בלחץ חיובי למערכת הנשימה. בצורתה הפשוטה ביותר מכונת הנשמה המשמשת לכך מכילה מכל דחיס או לחלופין טורבינה, מקור לאוויר וחמצן, מספר צינורות ושסתומים ורכיב המחבר את המכונה אל המטופל המונשם. במקרה של מכל דחיס, תערובת של אוויר וחמצן מועברים אל המכל הדחיס, אשר בעת הידחסותו מזרים בלחץ את האוויר באמצעות צינור אל המטופל. כאשר ישנו שימוש בטורבינה אזי הטורבינה משמשת על מנת לשנע את האוויר. הנשיפה מתבצעת בדרך כלל באופן סביל הודות לאלסטיות של הריאות. כאשר מועבר לחץ חיובי לריאות הרקמה עצמה נמתחת ובכך נאגרת אנרגיה פוטנציאלית אלסטית בריאות. כאשר נפסק הלחץ החיובי החיצוני המיוצר על ידי מכונת ההנשמה משתחררת האנרגיה הפוטנציאלית באמצעות הזרמת אוויר חוצה. לעיתים ישנו צורך גם לשאוב את האוויר החוצה, ומכונת ההנשמה יכולה לבצע גם זאת. במקרה זה צורת ההנשמה היא באמצעות לחץ חיובי ושלילי לסירוגין. הנשמה בלחץ חיובי גורמת לעלייה בלחץ בריאות שלא כמו בתנאים פיזיולוגיים רגילים, עליה זו עלולה לגרום להזרמה מופחתת של דם מהלב אל הרקמות. לכן כתלות במסוגלות החולה ישנו יתרון לשמור על לחץ נמוך בריאות ועל זמן הזרמת אוויר קצר ככל שמתאפשר הדבר. לרוב למערכת ההנשמה יתווסף מוניטור המנטר באופן אוטומטי בזמן אמת את מצבו של המטופל ואת תפקוד המכונה, וביכולתו להתריע לצוות המטפל כאשר חל שיבוש בפעולת ההנשמה.
חיבור המכונה.
כאשר ישנו צורך בזמן הנשמה ארוך לרוב יבוצע פיום קנה, זאת על מנת למנוע סיבוכים, כמו הזרמת אוויר לקיבה במקום לריאות, הנובעים מהזרמת האוויר דרך נתיב המתחיל בפה המכיל גם את הוושט ואת מכסה הגרון. לעיתים מבצעים צנרור על מנת למנוע מחסום בדרכי מעבר האוויר צורת הנשמה זו היא פולשנית. כאשר ישנו צורך בהנשמה לטווח קצר ובמקרים קלים יכול להתבצע שימוש בהנשמה לא חודרנית. בדרך זו מונחת מסכה על הפנים של המטופל אשר דרכה מועבר האוויר לאף ללא צנרור. דרך זו נפוצה בהנשמת חולים ברפואה ביתית כאשר החולה סובל מדום נשימה בשינה. במקרים אלו נהוג להשתמש במכונת הנשמה הנקראת CPAP.
תבניות הפעלה.
למכונות ההנשמה קיימים שלושה סוגים עיקריים:
מכונות ההנשמה המודרניות נשלטות לרוב על ידי מערכת משובצת מחשב קטנה. מערכת זו מבצעת התאמות ללחץ, הזרמת האוויר ומשך ההזרמה בהתאמה לצורכי המטופל. לעיתים יתבצע כוונון המכונה בצורה ידנית על ידי איש צוות המוסמך לכך.
מערכת חיים חיונית.
מכיוון שתקלה בהן עלול לגרום למוות, מערכות אוורור מכניות מסווגות כמערכת חיים חיונית, ויש לנקוט באמצעי זהירות כדי להבטיח שאמינותן תהיה גבוהה, כולל אספקת החשמל שלהן.
מכונות הנשמה מכניות מעוצבות אפוא בקפידה כך ששום נקודת כשל בודדת לא תסכן את המטופל. ייתכן ויהיו להם מנגנוני גיבוי ידניים המאפשרים הפעלה ידנית בהיעדר חשמל (כמו המאוורר המכני המשולב במכונת הרדמה). ייתכן ויהיו להם שסתומי בטיחות, הנפתחים לאוויר בהיעדר חשמל ומתפקדים כשסתום נגד חנק לנשימה ספונטנית של המטופל. מערכות מסוימות מצוידות גם במכלי גז דחוס, מדחסי אוויר או סוללות גיבוי כדי לספק אוורור במקרה של הפסקת חשמל או אספקת גז לקויה, ושיטות להפעלה או להזעקת עזרה אם המנגנונים או התוכנה שלהם נכשלים.
ג'ני אגאטר
ג'ניפר אן "ג'ני" אגאטר, OBE (באנגלית: Jennifer Ann "Jenny" Agutter; נולדה ב-20 בדצמבר 1952) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אנגלייה. היא התחילה את הקריירה שלה כבר כילדה באמצע שנות השישים של המאה העשרים כשהופיעה בטלוויזיה ובעיבוד קולנועי של הספר "ילדי המסילה" ובסרט הקולנוע "שוטטות" (Walkabout).
אגאטר שיחקה בתפקיד ג'סיקה 6 בסרט "בריחתו של לוגן", ג'יל מייסון בסרט "אקווס", אלכס פרינס בסרט "זאב אמריקאי בלונדון" וג'ואנה סימפסון ב"משחק ילדים 2". מאז שנות התשעים עבדה בהקלטות והייתה הפטרונית של קרן סיסטיק פיברוזיס. אחרי תקופה של הפסקה ממשחק חזרה להופיע בטלוויזיה והשתתפה בסדרה "ספוקס". החל משנת 2012 היא מככבת בסדרת הדרמה הפופולרית של ה-BBC "תקראו למיילדת".
ביוגרפיה.
אגאטר נולדה בעיר טאונטון שבאנגליה. היא בתם של קתרין (שם נעורים ליינם) ודרק ברודי אגאטר, שהיה קצין בצבא הבריטי ומארגן אירועי בידור. בילדותה חיה בסינגפור, דקליה (קפריסין) ובקואלה לומפור (מלאיה). מגיל 8 ועד 16 למדה בבית הספר לבלט "Elmhurst Ballet School", והתגלתה על ידי סוכן שחקנים שחיפש ילדה שתופיע בסרט. היא לא קיבלה את התפקיד אבל הוא המליץ עליה למפיקים של הסרט "East of Sudan".
טלוויזיה וקולנוע.
תפקידה הראשון בטלוויזיה היה בסדרה "The Newcomers" של ה-BBC בתפקיד קירסטי, בתו של מנהל "האחים אידן", החברה הבדיונית שעמדה במרכז הסדרה. היא יכלה להופיע בטלוויזיה רק בזמני החופשות מבית הספר. ב-1968 הופיעה אגאטר בסרט המוזיקלי של פוקס המאה ה-20 "כוכבת!" בכיכובה של ג'ולי אנדרוז בתפקיד גרטרוד לורנס. אגאטר שיחקה בסרט בתפקיד פמלה, בתה המוזנחת של לורנס.
אגאטר החלה לשחק בתפקידים בוגרים יותר. הסרט הראשון היה "שוטטות" (מ-1971) בו גילמה תלמידת בית ספר שאיבדה את דרכה יחד עם אחיה הצעיר בערבות אוסטרליה. היא נבחנה לתפקיד ב-1967, אבל עקב בעיות מימון הצילומים עוכבו עד ל-1969. היותה של אגאטר בת 16 בעת הצילומים, איפשרה לבמאי לכלול בסרט סצינות עירום. בהם סצנה של שחייה בעירום שקוצצה מהגרסה שיצאה לאקרנים בארצות הברית.
כשהייתה אגאטר בת 21 עברה לגור בהוליווד והופיעה במשך עשור בסרטי קולנוע הוליוודיים בהם "הנשר נחת" (1976), "בריחתו של לוגן" (1976), "אקווס" (1977) עליו זכתה בפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה, "Sweet William" (מ-1980) ובסרט "זאב אמריקאי בלונדון" (1981).
מ-1990 גידלה אגאטר את בנה ועבדה בעיקר בהקלטות קול. היא עסקה גם בתמיכה בארגוני צדקה בפרט בקרן סיסטיק פיברוסיס שבו היא גם פטרונית. בטלוויזיה הופיעה כשחקנית אורחת בעונה השלישית של הסדרה הקומית "ננס אדום", בסדרת הטלוויזיה "TECX, The All New Alexei Sayle Show" ובסדרה "And the Beat Goes On". ב-1995 שיחקה בתפקיד אידינה האטון השערורייתית במיני-סדרה "מעמד וממון" המבוססת על ספרה הלא גמור של אדית וורטון משנת 1938.
בשנת 2000 הופיעה אגאטר בפעם השלישית בעיבוד ל"ילדי המסילה" בהפקת Carlton TV, הפעם בתפקיד האם. ב-2002 השתתפה אגאטר בסדרת הטלוויזיה "ספוקס" וב-2007 כיכבה בפרק הראשון של הסדרה "Diamond Geezer" בכיכובו של דייוויד ג'ייסון. ב-2008 השתתפה בגרסת אודיו של הסדרה "דוקטור הו" בדרמה "The Bride of Peladon". ב-2012 החלה לשחק בסדרה "תקראו למיילדת" בתפקיד הנזירה ג'וליין. עוד ב-2012 הופיעה אגאטר בסרט "הנוקמים" בתפקיד חברה במועצה לביטחון עולמי, וב-2014 חזרה וגילמה את הדמות בסרט "".
תיאטרון.
מאז הופעת הבכורה שלה בתיאטרון ב-1970 הופיעה אגאטר במספר רב של הפקות. בשנים 1972 ו-1973 שיחקה בתיאטרון המלכותי הלאומי, ב-1980 הופיעה בתפקיד הראשי במחזה "הדה גאבלר" שהוצג ב"ראונדהאוס" , ובשנים 1982 ו-1983 הופיעה עם הלהקה השייקספירית המלכותית. ב-1987 וב-1988 שיחקה אגאטר בברודוויי בתפקיד פט גרין במחזה "לשבור את הצופן" מאת יו וייטמור, אודות חלוץ מדעי המחשב אלן טיורינג. ב-1995 השתתפה בהפקה של הלהקה השייקספירית המלכותית של המחזה "עמל אהבה לשווא" שהוצג בטוקיו. אגאטר היא פטרונית של פסטיבל שייקספיר לבתי ספר, ארגון צדקה המאפשר לילדי בתי ספר בבריטניה להופיע במחזות שייקספיריים בתיאטרון מקצועי.
רדיו.
ברדיו הופיעה אגאטר בתפקיד פיונה טמפלטון בקומדיה של רדיו 4 "Ed Reardon's Week", ובדרמה "The Minister of Chance".
מוזיקה.
אגאטר אומרת את המילים "I want to have you" בשיר "Wild Horses" של להקת הפופ הבריטית Prefab Sprout .
חיים אישיים.
אגאטר פגשה את יוהאן ת'אם, מלונאי שוודי ומנהל מלון קלייבדן בבקינגהאמשייר, בפסטיבל אמנות בעיר באת' שבמחוז סאמרסט. השניים התחתנו ב-4 באוגוסט 1990. בנם ג'ונתן נולד ב-25 בדצמבר 1990.
ב-2012 הוענק לאגאטר תואר קצין מסדר האימפריה הבריטית (OBE) על פעילותה בארגוני צדקה.
ג'ני אגוטר
מתכונתי
פרופורציונלי
קמפיין &quot;השתולים&quot;
פרוין אעתצאמי
פרוין אעתסאמי
פרווין אעתסאמי
דניאל באומגרטן
דניאל באומגרטן (נולד ב-2 באפריל 1982), הוא משורר ומשפטן ישראלי, העוסק בחינוך.
ביוגרפיה.