אלסלוכ למערפת דול אלמלוכ ("ענק הפנינים להכרת שושלת השליטים") או בקיצור "אלסלוכ" הוא חיבור מלא ומפורט על תולדות הממלוכים. החיבור סוקר את השנים 1436-1181 בפירוט רב ומלווה במסמכים מהתקופה. אלסלוכ נודע למזרחנים אירופאים עוד במאה ה-19 בזכות תרגומו לצרפתית על ידי קטרמר: M. Quatremere, "Histoire des Sultans Mamlouks de l'Egypte" (I-II, Paris, 1837-1842)‎.
אל-מקריזי החל בכתיבתה של אנציקלופדיה מקיפה על שליטי מצרים מתחילת תקופת האסלאם. גודלה המשוער של האנציקלופדיה המלאה הוא 80 כרכים אך רק שישה עשר מתוכם נכתבו.
מדינת חסות
במדע המדינה, מדינת חסות (או פרוטקטורט) היא מדינה או ישות אזורית ופוליטית בעלת זהות עצמית, המקבלת על עצמה כניסה למערכת יחסים לא שוויונית עם מעצמה גדולה וחזקה ממנה. מדינת החסות מקבלת, בהסכם פורמלי, המוכר במשפט הבינלאומי, את "חסותה" הצבאית, ולעיתים גם התרבותית, של המדינה החזקה ממנה, ובמקביל את ההגנה עליה.
שטח חסות אינו שטח כבוש. בעוד כיבוש קולוניאליסטי הוא מהלך חד צדדי וכוחני, מצד המעצמה הכובשת, הרואה עצמה כעליונה מבחינה תרבותית ומוסרית; הרי שהסכם על מדינת חסות הוא הסכם מדיני הדדי. בהסכם זה יש לשני הצדדים אינטרס, לעיתים קרובות צבאי הגנתי, כנגד צד שלישי. עם זאת ישנם גם מקרים בהם מדינה כובשת כופה על המדינה הנכבשת הסכם חסות על מנת להסיר לחץ מעליה, למשל מתן עצמאות חלקית למצרים על ידי בריטניה ב־1922.
דוגמה לכך היא פנייתו של סולטאן שארג'ה לבריטניה, בשנת 1829, בבקשה להפוך למדינת חסות בריטית, על מנת להגן על עצמו מפני כיבוש השלטון העות'מאני. דוגמה אחרת היא פנייתו של מלך לסוטו למלכה ויקטוריה בשנת 1868 בהצעה לקבלתה של לסוטו כמדינת חסות בריטית. ואכן, ההכרזה על לסוטו כעל מדינת חסות מנעה את כיבושה בידי דרום אפריקה, המקיפה אותה מכל צדדיה, ושמרה על קיומה.
דוגמאות נוספות להסכם חסות הן הקמת הפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה בידי גרמניה הנאצית במרץ 1938 וכן הקמת הרפובליקה הסלובקית הראשונה כמדינת חסות בשטח מזרח הפרוטקטורט בשנת 1939. בהסכמת הנאצים זכתה סלובקיה באופן זמני בעצמאות מדינית מוגבלת.
פירוק הסכם החסות.
אף על פי שמדובר בהסכם הדדי, הרי ששני הצדדים בהסכם אינם שווים בעוצמתם הצבאית, דבר שעלול להביא לקושי כאשר הצד החלש יותר מעוניין לסיים את ההסכם, בניגוד לעמדת הצד החזק. לכן, ישנם מקרים בהם פירוק הסכם החסות הוא קשה, ונעשה לאחר מאבק פוליטי ומזוין ארוך ומתיש.
דוגמה למקרה כזה ניתן למצוא במקרה של מדינת החסות מרוקו. בהסכם פס, בשנת 1912, הוחלט על הפיכתה של מרוקו למדינת חסות של צרפת. בכך קיבלה מרוקו את הגנתה הצבאית של המעצמה הצרפתית כנגד האיום הגרמני, ומנעה את כיבושה האפשרי בידי גרמניה. הסכם זה, שהתאים לתחילת המאה העשרים, לא התאים לשאיפותיה הבדלניות של מרוקו לאחר תום מלחמת העולם השנייה, כאשר גרמניה פסקה מלהוות איום צבאי. אולם פירוק הסכם החסות לא היה מקובל על ממשלת צרפת. במסגרת התנגדותה לפירוק ההסכם, כפתה צרפת על סולטאן מרוקו מוחמד החמישי לצאת מתחומי ארצו לגלות, מאחר שסברה כי הצהרותיו היוו איום מדיני על ההסכם. רק בשנת 1956, לאחר מאבק מר, קיבלה מרוקו את עצמאותה המדינית והשתחררה מהסכם פס.
מחלף ההסתדרות
מחלף ההסתדרות הוא מחלף ראשי באזור מפרץ חיפה והוא אחד המחלפים הגדולים בישראל. המחלף הוא מקום המפגש של כביש 22 עם כביש 4 בשדרות ההסתדרות. הוא עובר מדרום ובסמוך לצומת וולקן. המחלף הוא חלק מכביש "עוקף קריות" - הכביש מתחיל במחלף מבוא כרמל וממשיך דרך ארבעה מחלפים נוספים, בין קריית אתא לקריית ביאליק, ועד עכו. אורכו של קטע זה הוא כ-14 קילומטרים. קטע הכביש ממחלף ידין עד מחלף ביאליק שאורכו 8 קילומטר הכולל את מחלף ההסתדרות, נפתח לתנועה ב-13 בספטמבר 2012.
המחלף נמצא באזור התעשייה של המפרץ, ממזרח למרכז הקניות "חוצות המפרץ" שנבנה בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 .
תעתועי ראייה
סוחומקלה
ירון פריד
ירון פריד (נולד ב-21 ביוני 1965) הוא עיתונאי, סופר, מתרגם, מבקר ואיש תיאטרון ישראלי.
ביוגרפיה.
בילדותו שימש עיתונאי קטן (ע"ק) בשבועון "הארץ שלנו" ושיחק ב"תיאטרון מארץ עוץ" בהצגות "שמלת השבת של חנה'לה", "היידי בת ההרים", "תום סוייר" ו"חסמב"ה". בנעוריו שימש ככתב נוער (כ"נ) בשבועון "מעריב לנוער". חי שנים רבות בלונדון, וכתב לעיתון "העיר" טור אישי פופולרי שנקרא "ירון, לונדון". כמו כן היה בעל טור בעיתונים "חדשות" ו"כותרת ראשית", ובסך הכל פרסם אלפי כתבות בנושאי תרבות, גם בעיתונים "טיים אאוט", "ידיעות אחרונות" ו"לאשה" ובמוסף "הארץ".
בשנת 1997 פרסם את הרומן "אמא שלך יודעת?", שהיה לרב-מכר.
בשנת 2000 הופיע הספר "גלויות לונדוניות", שהיה אוסף מטוריו (שני הספרים הופיעו בהוצאת משכל). כמו כן פרסם סיפורים באנתולוגיות "אלה החיים שהייתי רוצה לחיות", "עיר", "העיתונאי שחצה את הקווים", "רצח ליד הבית" ו"עד קצה הזריחה", ובכתב העת "מאזניים" של אגודת הסופרים.
בתיאטרון הישראלי תרגם וביים את "מצעד המלאכים" בתיאטרון בית ליסין ואת "תשעה אינדיאנים קטנים" בסל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין, וכן כתב וביים את הקברט ההיתולי "הבלונדיניות", שזכה לאהדת הקהל והביקורת. בסוף שנת 2008 הועלה ב"צוותא", במסגרת פסטיבל תיאטרון קצר, מחזהו הקצר "מחכים לנינט", שאותו גם ביים, ושהוכתר כחביב הקהל בפסטיבל. בשנת 2009 הועלה ב"הבימה" תרגומו למחזהו זוכה פרסי הפוליצר והטוני של טרייסי לטס, "" . על תרגום זה היה מועמד לפרס התיאטרון בקטגוריית מתרגם השנה. בין המחזות הרבים הנוספים שתרגם: "כחול/תפוז" ו"ללכת עד הסוף" (הבימה), "לטיפול יצאנו" ו"אחרון המאהבים הלוהטים" (תיאטרון באר שבע), "חנה וחנה" (תיאטרון אורנה פורת), "מותק של נעורים" (תיאטרון תמונע) ועוד.
תרגם לעברית את כל רבי-המכר של הרלן קובן, וספרים רבים נוספים, בהם ספר אוטוביוגרפי של בוב דילן (חתן פרס נובל לספרות לשנת 2016) בשם "כרוניקות", ו"ארוכה הדרך למטה" מאת ניק הורנבי (שניהם בהוצאת מודן) ומספר ספרם של קן ברואן. כמן כן הוא ערך ספרים, ובהם רב-המכר "בחירתו של רפאל פ." מאת ורדה פולק-סאם.
לאחר ששימש כמבקר הקולנוע של העיתון "גלובס", התמנה ביוני 2008 למבקר הטלוויזיה של העיתון "הארץ", תפקיד שבו החזיק עד נובמבר 2009, עת יצא למסע של שנים אחדות ברחבי העולם.
פריד מרבה להתייחס ביצירותיו לנטייתו המינית.
בשנת 2015, במלאת לו 50, העלה מופע סטנד-אפ מצליח. לדברי עידוא דגן, המופע כלל "רפרטואר דאחקות אנינות וציניות על מבנה גופו השמן, סצנת היכרויות הגייז ואהבתו לתרבות הפופ והטראש... פריד הוא לא הסטנדאפיסט הממוצע, החומרים שלו שנונים, רוויים באהבתו לתרבות עולמית וישראלית ומשולבים בזיכרונות מתקופתו ככתב ב'העיר'". בהופעה חגיגית של המופע, במסגרת "פסטיבל אישה" בחולון במרץ 2016, התארחה השחקנית גילה אלמגור. בשנה זאת, הועלו בתיאטרון הבימה המחזות "משפחה עליזה" ו"פאניקה" בתרגומו. ב-2017 עלו בהבימה תרגומיו למחזות "LOVE LOVE LOVE", ו"בעלה של אשתי".
בחודש מאי 2018 ראה אור ספרו השלישי, הרומן "הכל אודות חביבה" (סלע ספרים).
בפברואר 2020 מונה למבקר הספרים של "מעריב", ויצא ספרו הרביעי, הביוגרפיה "רציניקן: החיים של יעקב אגמון" (הוצאת רימונים).
בחודש מאי 2021 עלתה בתרגומו ההצגה "נופים קסומים" מאת בס וול בתיאטרון באר שבע. ביים אילן רונן ומככבים לאורה ריבלין, אלי גורנשטיין, מולי שולמן, תום גרציאני ואחרים.
היהודי ממלטה
היהודי ממלטה (אנגלית: The Jew of Malta) הוא מחזה שנכתב, כנראה, בשנת 1590 על ידי המחזאי הבריטי כריסטופר מרלו. המחזה הוצג לראשונה בשנת 1592, זכה להצלחה והופיע בתיאטראות שונים ברחבי אנגליה. המחזה השפיע על ויליאם שקספיר וניתן לחוש בהשפעה זו במחזה הסוחר מוונציה, שכתב שקספיר מאוחר יותר. המחזה של מרלו נחשב ליצירה אנטישמית. המחזה נכתב בתקופה של קושי כלכלי באנגליה שגרם, בין השאר, לטינה כנגד קהילות של זרים שחיו באנגליה (למרות שיהודים לא חיו באנגליה באותה תקופה).
עלילת המחזה.
יהודי עשיר בשם בראבאס, החי באי מלטה, פועל לנקום את אובדן רכושו. הרכוש נלקח על ידי מושל האי כדי לשלם מס לטורקים המגיעים לאי. בראבאס רוצח, מרעיל בארות ומבצע מעשי רמיה ונוכלות שונים על מנת לממש את מטרתו. בתחילה מסייע בידו עבד מוסלמי אשר רכש. עבד זה מוצג כשונא נוצרים וכך גם אדונו. העבד יירצח על ידי בראבאס מאוחר יותר מפני שבגד בו. בראבאס אינו מהסס להשתמש בבתו על מנת לנקום במושל האי. הוא גורם לכך שבן המושל ייהרג בעת דו-קרב על חסדי הבת אביגייל. מאוחר יותר הוא אף רוצח את בתו מפני שבחרה להתנצר. הוא מסייע לטורקים לכבוש את האי ולאחר מכן הופך את עורו ומסייע למושל המודח. הוא נהרג במלכודת שהכין הוא עצמו לטורקים. מושל האי המודח מצליח לשבות ולנצח את הטורקים.
תרגום לעברית.
ביולי 2019, יצא לאור, בהוצאת "קמין", תל אביב, תרגום ראשון לעברית של "היהודי ממלטה". ד"ר דוני ענבר שתרגם את המחזה, הוסיף מבוא והערות. בעקבות מחקרו, ענבר מגיע למסקנה שייתכן וכריסטופר מרלו חיבר את המחזה בהשארת דמותו של דון יוסף נשיא, ושהדרמה אינה בהכרח רוויית מוטיבים אנטישמיים, כפי שמייחסים לה.
Tell Me