בשנת 2018 החל תהליך יציאה למכרז להקמת מתקן נוסף בשורק, אשר צפוי להיות בתפוקה של 200 מיליון מטר קוב מים בשנה, המתקן הגדול מסוגו בעולם. ב-2019 פורסם ששתי חברות: הנדסת התפלה (IDE) והאצ'יסון ומפואה עלו לגמר, אך בנובמבר אותה שנה הודיע משרד האוצר על ביטול ההכרזה על הזוכה במכרז עקב אי סדרים שנמצאו במתקן שורק-1 ששתי החברות האלה מפעילות. במאי 2020 זכתה IDE במכרז, בעקבות לחצים אמריקאיים למנוע מחברות סיניות להפעיל אתרי תשתית רגישים בישראל.
מפעלי התפלה גדולים הפועלים בישראל.
מתקני התפלת מים מליחים:
נכון לשנת 2018, כושר הפקת מים מותפלים בישראל עומד על כ-660 מלמ"ש (מיליון מ"ק לשנה), מתוכם 585 מלמ"ש מחמישה מתקנים להתפלת מי ים – אשקלון, פלמחים, חדרה שורק ואשדוד, וכ־75 מלמ"ש ממתקנים נוספים להתפלת מים מליחים.
תעלת הימים.
במסגרת מיזם תעלת הימים תוכננו גם תוכניות אזוריות גדולות להתפלת מים. התוכניות משלבות את האפשרות לייצר אנרגיה באגן ים המלח עם תוכניות להתפלת מים והובלת התמלחת לים המלח. רעיונות נוספים היו להתפלת מים לחופי הים התיכון (אולי בחדרה) או בעמק בית שאן, הובלת המים המותפלים לכנרת, שימוש בכנרת כמאגר מים מרכזי לאזור וחלוקת המים למדינות האזור. מפעל מים זה יקצה כמויות מתאימות של מים שפירים או תמלחת ממפעל ההתפלה בעמק בית שאן, להזרמה לים המלח. התוכנית בגלגוליה השונים נמצאת על הפרק כבר עשרות שנים. היא הוצעה למדינות השכנות אולם נדחתה על ידן.
חלק מהתוכניות שהוצעו היו להשתמש בעומד ההידרוסטטי בבית שאן ובים המלח כדי ליצור ישירות את האנרגיה הדרושה להתפלה. השימוש בעומד ההידרוסטטי להתפלה עשוי לחסוך הוצאות אנרגיה בתהליך ההתפלה. השימוש בתהליך זה היה בבסיס הרעיונות לתעלות הימים של ים סוף ים המלח בשנות ה-90 של המאה ה-20 ופרויקט בית שאן.
פרויקט נוסף העוסק בהתפלת מים בקנה מידה אזורי הוא פרויקט 'מובל השלום' להובלת מי ים מים סוף שמפרץ אילת לים המלח. פרויקט זה משתמש בעומד ההידרוסטטי לייצר אנרגיה לרשת החשמל ומשתמש בחשמל מהמערכת לצורך ההתפלה. התמלחת הנוצרת בתהליך ההתפלה תשמש לייצוב ירידת מפלס ים המלח. המים המותפלים יספקו את צריכת המים בעמאן, הערבה, אגן ים המלח ואזור יריחו. הפרויקט יסייע לירדן להתגבר על המחסור הגדול במים הצפוי בשנים הקרובות.
התפלה ובריאות הציבור.
בתחילת העשור השני של המאה ה-21 התגלה על ידי חוקרים מהאוניברסיטה העברית והמרכז הרפואי ברזילי, חשד שהעלייה בשימוש במים מותפלים קשורה במחסור יוד ובהפרעות כתוצאה ממחסור היוד. ממחקר ישראלי שבוצע ביוזמתו של ד"ר יניב עובדיה (תזונאי-דיאטן קליני), עולה כי חלה עלייה בעשור האחרון בשימוש בתרופות לטיפול בתחלואת בלוטת התריס, דבר העלול להעיד על עליה בשכיחות של מחסור ביוד. עוד נמצא על ידם כי ערכי תירוגלובולין (thyroglobulin - Tg) מוגברים בדם קשורים במחסור יוד בתזונה ובזפקת.
מנתוני סקר ארצי ראשון שנערך בישראל עולה עוד כי בקרב 62 אחוזים מהילדים בגיל בית הספר ובקרב 85 אחוזים מהנשים ההרות שנבדקו, רמות היוד שנמצאו היו נמוכות מהמינימום המומלץ על ידי ארגון הבריאות העולמי. התוצאה עלולה להיות ירידה של בין 7 ל-12 נקודות ברמות ה-IQ של האוכלוסייה. בשנה שקדמה לעריכת הסקר, כמות המים שהופקה ממתקני ההתפלה היוותה כ-50% מכמות המים השפירים המסופקת לכל הצרכים וכ-80% מכמות המים המסופקת לצרכים הביתיים והתעשייתיים.
רב שמואל בן חפני
אולדסמוביל גולדן רוקט
אולדסמוביל גולדן רוקט (באנגלית: Oldsmobile Golden Rocket) היא מכונית קונספט בתצורת מכונית ספורט, 2 מושבים, שהוצגה על ידי חטיבת הרכב אולדסמוביל בקונצרן הרכב האמריקאי ג'נרל מוטורס בשנת 1956.
גוף הדגם נבנה מפיברגלאס.
מהדגם נבנה אב-טיפוס בודד.
איליה קבקוב
איליה יוסיפוביץ' קבקוב (ברוסית: Илья Иосифович Кабаков; נולד ב-30 בספטמבר 1933), הוא אמן מושגי אמריקאי יליד דנייפרופטרובסק שבאוקראינה הסובייטית, ברית המועצות להוריו יהודים ברטה סולודוחינה ויוסיף קבקוב. הוא עבד במשך שלושים שנים במוסקבה, משנת 1950 ועד שנות השמונים של המאה העשרים. כיום הוא חי ועובד בלונג איילנד.
לאורך יותר מארבעים שנות קריירה, קבקוב יצר מגוון רחב של ציורים, יצירות, מיצגים וטקסטים תאורטיים לרבות את זיכרונותיו הנרחבים, המגוללים את חייו מילדותו המוקדמת ועד 1980. בשנים האחרונות, הוא יצר מתקנים שביקרו את התרבות החזותית בברית המועצות, אף שנושא זה מעולם לא היה עיקרי בעבודותיו. בניגוד לכמה אמני מחתרת סובייטים, קבקוב הצטרף לתאחדות האמנים ב-1959 והפך לחבר מלא בשנת 1965. זו הייתה עמדה יוקרתית בברית המועצות שהביאה איתו הטבות חומריות משמעותיות. קבקוב אייר ספרי ילדים במשך 3-6 חודשים בכל שנה ולאחר מכן פעל בפיתוח פרויקטים אישיים שלו.
הוא עזב את ברית המועצות בשנת 1987.
בשנת 2008 נחנך מוזיאון הגאראז' לאמנות בת זמננו במוסקבה ובה מוצגים יצירותיו של קבקוב.
ב-1989, קבקוב החל לעבוד עם אמיליה, בת דודה רחוקה שלו, אשר מאוחר יותר הייתה לאשתו השלישית.
פטרונילה דה מית'
פטרונילה דה מית' (Petronilla de Meath; 1300 לערך – 1324) הייתה משרתת של דיים אליס קייטלר, אצילה מקבוצת הנורמנים ההיברנים (נורמנים שהיגרו לאירלנד מאנגליה ויילס ויסדו שם ממלכות פאודליות). לאחר מותו של בעלה הרביעי, קייטלר הואשמה בכישוף ופטרונילה הואשמה יחד איתה. פטרונילה עונתה, ונאלצה להודות בכישוף ולהאשים את קייטלר. פטרונילה הוצלפה בפומבי, ומאוחר יותר נשרפה על המוקד ב-3 בנובמבר 1324, בקילקני. המקרה שלה הוא הראשון הידוע באירלנד או בבריטניה של הוצאה להורג בשריפה בעוון כפירה.
הודאה והוצאה להורג.
שבע האשמות הובאו נגד אליס קייטלר והשותפות שלה, כולל פטרונילה, על ידי הבישוף של אוסורי, ריצ'רד דה לדרד:
ההאשמות כללו בין היתר כישוף, דמונולוגיה ורציחת כמה מבעליה לשעבר של קייטלר; כן נטען שקייטלר צברה את עושרה באופן בלתי חוקי באמצעות כישוף. האשמות אלה באו בעיקר מצד הילדים מנישואים קודמים של בעליה המנוחים. המשפט נערך בטרם חוקק חוק כלשהו כנגד כישוף באירלנד, ולפיכך הסתמך על משפט קאנוני, לפיו כישוף נחשב לכפירה, זאת במקום להחיל את המשפט המקובל האנגלי, שלרוב התייחס לכישוף - באותה תקופה - כאל עבירה קלה. בעוד קייטלר עצמה הצליחה להימלט לאנגליה או לארצות השפלה, לא שפר גורלם של הנאשמים האחרים, ופטרונילה במיוחד. לדרד הורה להפעיל נגדה ונגד עמיתיה הפחות אמידים של קייטלר עינויים בהיותם כלואים בכלא קילקני. הם נחקרו באמצעות הליך אינקוויזיטורי בהיתר האפיפיור - "Super illius specula", אשר הגדיר כישוף ככפירה. כל אלה שעברו עינויים הודו באשמה. על פי כתב יד מאת לדרד, "A Contemporary Narrative of the Proceedings Against Dame Alice Kyteler: Prosecuted for Sorcery in 1324", פטרונילה הודתה במגוון פשעים:
פטרונילה העידה תחת עינויים כי קייטלר קיימה יחסי מין עם שד, שהיא התייעצה עם שדים והכינה שיקויים, וכי קייטלר התכחשה לאמונה בישו ובכנסייה. לדברי עדותה היא וגבירתה משחו שיקוי קסם על קורת עץ, מה שאיפשר לשתיהן לעוף. פטרונילה אולצה גם להצהיר הצהרה פומבית שקייטלר וחסידיה אשמים בכישוף. פטרונילה עברה שש הלקאות ציבוריות (על פי לדרד, "שש הלקאות בשישה מחוזות") והיא נידונה להישרף על המוקד ככופרת. ג'ון קלין, ההיסטוריון הפרנציסקני, סיכם בכתב את הוצאתה להורג: "פטרונילה דה מידיה...הורשעה על כישוף...והקרבת קורבנות שדים, והופקדה ללהבות ולשריפה. יתר על כן, לפניה, ואפילו בימי קדם, לא נראה ולא נשמע כדבר הזה שאדם הוצא להורג בשל כפירה באירלנד".
ייתכן שפטרונילה הייתה אמו של אחד הנאשמים האחרים בשם באזיל. בספרו של סר ג'יימס וייר, "History of the Bishops of the Kingdom of Ireland and of Such Matters Ecclesiastical and Civil", המחבר מתייחס לבאזיל כאל עמית נאשם של קייטלר שנמלט יחד איתה.
מורשת.
האמנית הפמיניסטית ג'ודי שיקגו הקדישה מקום לפטרונילה ביצירתה מסיבת ארוחת הערב, מיצב בו מוצגות 39 דמויות נשיות מהמיתולוגיה ומההיסטוריה. מאז 2007, העבודה מוצגת בתערוכת קבע במרכז לאמנות פמיניסטית על שם אליזבט א. סאקלר במוזיאון ברוקלין בניו יורק.
אולדסמוביל Vista Cruiser
אולדסמוביל Vista Cruiser (באנגלית: Oldsmobile Vista Cruiser) - היא מכונית סטיישן, בעלת מנוע בעירה פנימית, אשר יוצרה על ידי חטיבת הרכב האמריקאית, "אולדסמוביל" (באנגלית: Oldsmobile), של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, בין השנים 1964–1977.
סוכנות החלל הלאומית של אוקראינה
טומאה היוצאת מגופו
המועצה לביטחון לאומי והגנה (אוקראינה)
המועצה לביטחון לאומי והגנה של אוקראינה (באוקראינית: Рада національної безпеки і оборони України, בקיצור РНБО), היא גוף ממלכתי מייעץ לנשיא אוקראינה בנושאי ביטחון לאומי והגנת המדינה.
זהו גוף ממשלתי שמטרתו לפתח את המדיניות בענייני ביטחון לאומי ומייעץ לנשיא נשיא אוקראינה. כל הפגישות של המועצה מתקיימות בבניין האדמיניסטרציה הנשיאותית בקייב.
יעדים ומבנה.
מועצת ההגנה.
"מועצת ההגנה" נוצרה על פי החלטת המועצה העליונה של אוקראינה מ-11 באוקטובר 1991. המועצה הוגדרה כגוף ממשלתי בכיר בתחומי הגנה וביטחון, עם היעדים הבאים:
ב-23 בינואר 1992 נשיא אוקראינה מינה את מירוסלאב ויטובסקי למזכיר המועצה, תפקיד שהוא החזיק עד 30 בנובמבר 1995.
ההרכב הראשון.
לאחר הקמתה ולאחר הבחירות לנשיא אוקראינה הרכב המועצה שונה ב-9 באפריל 1992 על פי הוראת הראדה העליונה (הפרלמנט של אוקראינה).
חברי המועצה דאז היו:
המועצה לביטחון לאומי.