סוגיות שונות במאמרים.
גרוסמן פרסם כמאה ושלושים מאמרים העוסקים בנושאים שונים כמו: הארגון הפנימי של היהודים, היחסים המורכבים בינם ובין שכניהם המוסלמים והנוצרים, פרשנות המקרא היהודית בימי הביניים, הזיקה בין הריבוד החברתי ובין היצירה הרוחנית בקהילות ישראל באירופה הנוצרית ובארצות האסלאם, הקשרים בין המרכזים השונים של היהודים (ובעיקר בין אלה שבארצות האסלאם ובאירופה הנוצרית), מבנה התא המשפחתי בחברה היהודית וחשיבותו, הרקע ההיסטורי לפעולתם של חכמים, העליות לארץ-ישראל והזיקה אליה בימי-הביניים, שורשיה של תופעת קידוש השם ועוד. כתב עשרים ושבעה ערכים באנציקלופדיה העברית, באנציקלופדיה יודאיקה ובאנציקלופדיה הרוסית ליהדות.
גרוסמן כתב מאמר על ר' יוסף אבן כספי, שהיה דמות תוססת ומיוחדת במינה שפעלה בפרובאנס בסוף המאה ה-13 ותחילת המאה ה-14. הוא מתאר את אבן כספי כמי שבז להמוני העם, העריץ את הפילוסופיה והרבה להתפלמס עם חכמי ישראל בזמנו.
גרוסמן כתב מאמרים על חשיבותו הגדולה של כתב יד לייפציג 1, שהוא אחד מכתבי היד החשובים ביותר לחקר פירושו לתורה של רש"י בשל הנוסח המשובח שלו.
מספריו.
ספרים שכתב.
(כ-230 עמודי דפוס. כרך בסדרה על כתבי-יד עתיקים שבספריית הסמינר התאולוגי היהודי בניו-יורק, העורך: מ' שמלצר).
רכב אספנות
רכב אספנות הוא כלי רכב שגילו עולה על הגיל שבו בדרך כלל מופסק השימוש של כלי רכב מסוגו, ונשמר למטרות אספנות. במדינות שונות ישנן הגדרות שונות לפרטים המדויקים המגדירים רכב כ"רכב אספנות". כמו כן קיימת רגולציה המגבילה רכבי אספנות שעדיין משמשים לנסיעה בכבישים רגילים כדי לשמור על בטיחות נוסעי הרכב ושאר משתמשי הדרך.
בישראל.
בישראל מוגדר רכב אספנות ככלי רכב שחלפו למעלה מ-30 שנים משנת ייצורו, שנרשם ככזה במשרד התחבורה, והוא אופנוע, מכונית, אוטובוס או משאית שמשקלם אינו עולה על 12 טון. מסוף שנת 2010 הותר רישום רכב אספנות גם לכלי רכב המוגדר כ"רכב ביטחון" כגון אמבולנסים וכבאיות.
בישראל זוכה רכב אספנות למספר הטבות המקלות על שימור הרכב כפריט אספני: העברת בעלות גם ללא רישיון רכב תקף, הנחה בסך 75% בביטוח החובה, ביצוע מבחן רישוי שנתי (טסט) אחד בהשוואה לשני מבחנים לרכב מיושן, ופטור מבדיקת מעבדה מוסמכת אם רישיונו אינו תקף בתקופה העולה על 24 חודשים. כמו כן יכול רכב אספנות הרשום על שמו של נכה להשתמש בהטבותיו של הנכה, גם אם אדם אחר משתמש ברכב. מנגד, רכב אספנות אינו רשאי לנוע בדרכים בין השעות 7 עד 9 בבוקר בימי חול. בשנת 2018 שונו תקנות התעבורה והוסרו שתי מגבלות נוספות מרכבי אספנות, האחת היא איסור שימוש ברכב לצורך עיסוקו של בעליו, וההגבלה השנייה שהוסרה היא איסור הובלת מטען ברכב אספנות מסחרי.
בישראל רשומים אלפי כלי רכב בקטגוריית "רכב אספנות". חלקם מיובאים כרכבי אספנות וחלקם השתמרו לאחר שימוש בישראל. כמו כן בישראל מספר מועדוני אספנות רכב כאשר המוביל והגדול הוא "מועדון החמש" המאוגד במסגרת עמותה רשומה ובו יותר מ-800 חברים. כמו כן מפרסם המועדון את "האבטומוביל" – ביטאון העוסק ברכבי אספנות.
קובר
החאן קוּבֶּר (בבולגרית Кубер; 650 – 707 משוער), היה מנהיג שבטי בקרב הבולגרים, אחיו של הנסיך אספרוך מייסד האימפריה הבולגרית הראשונה ובנו של קובראט מייסד בולגריה הישנה ובולגריה של הוולגה ומוצאו מ שושלת דולו שמקורה בחבל גאנסו שבסין. לאחר מותו של קובראט הפכה בולגריה הישנה לוסלית של ממלכת הכוזרים. ב-670 הנהיג קובר קבוצת שבטים מעורבת שהורכבה מבולגרים, סלאבים, יוונים וגרמאניים שהתיישבו באזור פאנוניה בלחצם של האווארים שפשטו על שטחי הבולגרים. ב-680, לאחר פשיטה אווארית נוספת, הנהיג קובר קבוצת שבטים בת כ-70,000 נפשות אשר נדדו דרומה לאזור מקדוניה ואלבניה המודרניות, שם התערו בקרב השבטים הסלאבים שכבר התגוררו במקום. חלק מהשבטים שסרו למרותו החזיקו בדת הנוצרית וחלקם היו פגאנים. הביזנטים כינו שבטים אילו בשם קֶרָאמִיסִיאָנִים על שם האזור במקדוניה בו התיישבו.
הצורך להרחיב את תחום המחיה של השבטים השונים הוביל לעימות בין קובר לבין קונסטנטינוס הרביעי קיסר האימפריה הביזנטית. קובר תקף ללא הצלחה את העיר סלוניקי. חלק מהמקורות מציינים שקובר הקים ישות מדינית באזור מקדוניה במקביל לממלכה הבולגרית שייסד אחיו בצפון מזרח בולגריה והיא שימשה ככלי משחק במאבק בין הביזנטים לאווארים. לאחר שנת 680 אין תיעוד ישיר בכתובים לפועלו של קובר, אך במקורות בולגריים מצוין שבראשית המאה ה-7, בין 705 ל-707 שיתף טרבל (שליט בולגריה) פעולה עם "דודו ממקדוניה". בראשית המאה ה-9 כבש פרסיאן הראשון (שליט בולגריה) את שטחי מקדוניה וצירף אותם לאימפריה הבולגרית.
M1917 בראונינג
בראונינג מודל 1917 הוא מקלע כבד שהיה בשימוש כוחות צבא ארצות הברית במספר רב של קרבות ומלחמות, ביניהם מלחמת העולם הראשונה, מלחמת העולם השנייה, מלחמת קוריאה ובמספר חזיתות במלחמת וייטנאם. מכונת הירייה הייתה בשימוש בארצות נוספות. מכונת הירייה הייתה מוזנת על ידי שרשיר. קירור הקנה נעשה באמצעות מים שהקיפו אותו בשרוול עבה חיצוני. המים הוזנו לשרוול הקרור באמצעות צינורית ממכל מים נפרד.
המכונה הייתה בשימוש לצד מכונת הירייה M1919 בראונינג שהייתה קלה יותר ומקוררת על ידי אוויר. מכונת הירייה הייתה בשימוש ברמה הגדודית ולעיתים קרובות מוקמה על כלי רכב.
למכונת הירייה היו שני דגמים מרכזיים, ה-M1917 שהיה בשימוש במלחמת העולם הראשונה וה-M1917A1 שהיה בשימוש בזמן מלחמת העולם השנייה. ה-M1917 היה בשימוש על הקרקע ועל מספר כלי טיס, קצב האש עמד על 450 כדורים לדקה; ל-M1917A1 היה קצב אש של 600 כדורים לדקה.
מעמד המוזיקאי בחברה
Lazarus
Lazarus היא סביבת פיתוח משולבת גרפית המיועדת למהדר הקוד הפתוח Free Pascal. מטרתה לספק סביבת פיתוח מהירה דמויות דלפי למתכנתי פסקל. Free Pascal הוא מהדר מרובה פלטפורמות שיכול להדר את הקבצים לסביבות שונות ובהן חלונות, לינוקס, OS/2, מק ועוד רבים, בניגוד לג'אווה שהקונספט שלו הוא "כתוב אחת, הרץ בכל מקום" (WORA), מהדר Free Pascal חותר ל"כתוב אחת, קמפל בכל מקום".
במערכת הפעלה חלונות סביבת דלפי היא סביבת פיתוח יציבה ומתועדת יותר מאשר לזרוס, אבל חסרה את היכולת של ריבוי פלטפורמות, שקיפות והתאמה אישית שיש ללזרוס. בסביבת לינוקס פרויקטים של דלפי יכולים להיות מקומפלים בלזרוס, לאחר התאמה מסוימת.
ג'ון לית'גו
ג'ון ארת'ור לית'גו (באנגלית: John Arthur Lithgow; נולד ב-19 באוקטובר 1945) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי, הידוע בזכות גילום דמותו של דיק סולומון בקומדיית המצבים של NBC "מפגשים מהסוג האישי" ווינסטון צ'רצ'יל בסדרת הטלוויזיה "הכתר" של רשת נטפליקס. זכה בשישה פרסי אמי, שני פרסי טוני, שני פרסי גלובוס הזהב ושלושה פרסי גילדת שחקני המסך, והיה מועמד פעמיים לפרס אוסקר. כמו כן הקליט מוזיקה לילדים.
ביוגרפיה.
ראשית דרכו.
לית'גו נולד ברוצ'סטר, ניו יורק. אמו, שרה ג'יין פרייס, הייתה שחקנית ואביו, ארת'ור לית'גו, היה מפיק ובמאי תיאטרון שניהל את תיאטרון מקקרטר בפרינסטון, ניו ג'רזי. בילדותו עברה משפחתו של לית'גו דירות לעיתים קרובות בשל עבודתו של אביו.
לית'גו קיבל מלגת לימודים לאוניברסיטת הרווארד, שם קיבל תואר שני ב-1967. מאוחר יותר הצטרף לוועד המפקח של האוניברסיטה. בזמן לימודיו השתתף בהצגה "Utopia, Limited" מאת גילברט וסאליבן. בהמשך הקריירה שלו, ציין לית'גו כי המשחק בהצגה זו עזר לו להחליט להיות שחקן. לאחר לימודיו בהרווארד קיבל מלגת פולברייט ללימודים באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון.
קריירת במה.
בשנת 1973 שיחק לית'גו בהצגה "The Changing Room" מאת דייוויד סטורי, עליה קיבל פרס טוני ופרס Drama Desk עבור השחקן הטוב ביותר. בשנה שלאחר מכן שיחק במחזה "My Fat Friend" וב-1976 שיחק במחזה של ארתור מילר, "A Memory of Two Mondays". הוא היה מועמד לפרס טוני עבור השחקן הטוב ביותר בשנת 1985 על המחזה "Requiem for a Heavyweight" ושוב בשנת 1988 על המחזה "מ. באטרפליי".
ב-2002 זכה לית'גו בפרס טוני עבור השחקן הטוב ביותר במחזמר על גילום הדמות J.J. Hunsecker בעיבוד הבימתי לסרט "Sweet Smell of Success". ב-2005 נבחר לית'גו להיכנס להיכל התהילה של התיאטרון האמריקאי על עבודתו בברודוויי. באותה שנה היה מועמד פעם נוספת לפרס טוני עבור השחקן הטוב ביותר במחזמר על תפקידו ב-"Dirty Rotten Scoundrels".
קריירת קולנוע.
בשנים 1983 ו-1984 היה לית'גו מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על גילום רוברטה מלדון בסרט "העולם על פי גארפ" וסם ברנז בסרט "תנאים של חיבה". ב-1983 שיחק בסרט "", בו גילם את הדמות ג'ון ולנטיין, אותה גילם לפני כן ויליאם שטנר בפרק בסדרת הטלוויזיה עליו התבסס הסרט. מאוחר יותר הייתה התייחסות לסרט זה בפרק של הסדרה "מפגשים מהסוג האישי" שבו התארח ויליאם שטנר. ב-1984 גילם את דמות הפיזיקאי האיטלקי הפסיכוטי שחייזר השתלט על גופו בסרט הפולחן "הרפתקאות בוקארו באנזאי". באותה שנה שיחק גם את מהנדס החלל וולטר קרנו בסרט "2010", סרט ההמשך של "".
ב-1987 שיחק לית'גו את אב המשפחה בסרט "הארי וההנדרסונים". ב-1992 כיכב בסרט "שבע פנים לקיין" שביים בריאן דה פלמה וב-1993 כיכב בסרט "סחרור מסוכן". ב-2001 דיבב את הדמות לורד פארקוואד בסרט ההנפשה שרק. ב-2002 ביצע קריינות לסרט החינוך המיני "Life's Greatest Miracle". ב-2006 גילם דמות משנית בסרט "נערות החלומות". ב-2011 שיחק בתפקיד משני בסרט .