הטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה (באנגלית: British Antarctic Territory) היא שטח בריטי של הממלכה המאוחדת הממוקמת ביבשת אנטארקטיקה החל מהקוטב הדרומי ועד קו רוחב 60° דרום, בין קווי אורך 20° מערב ו-80° מערב.
הטריטוריה הוקמה ב-3 במרץ 1962 אף שבריטניה תבעה את זכותה לחלק זה של אנטארקטיקה כבר בשנת 1908. עד שנת 1962 הייתה הטריטוריה חלק מאיי פוקלנד. בהתאם לאמנת אנטארקטיקה משנת 1961 כל התביעות הטריטוריאליות לאנטארקטיקה מושעות.
השטח חופף שטח של אנטארקטיקה שארגנטינה וצ'ילה תובעות בו בעלות (אנטארקטיקה הארגנטינית ואנטארקטיקה צ'ילנה בהתאמה).
בטריטוריה אין אוכלוסייה מקומית, ומתגוררים בה צוותי מחקר של משלחת הסקר האנטארקטית הבריטית וצוותים ממדינות אחרות.
היסטוריה.
בריטניה פעלה באנטארקטיקה מאז 1833 עת השתלטה על איי פוקלנד. בשנת 1908 הכריזה בריטניה כי היא מגדילה את שטח טריטוריית איי פוקלנד, והיא כוללת גם את השטח של הטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה, וכן את איי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים, והיא נוהלה על ידי מושל איי פוקלנד.
בשנת 1943, במהלך מלחמת העולם השנייה החל מבצע טאבארין שנועד לאסוף מידע על מזג האוויר בדרום האוקיינוס האטלנטי - מבצע שנוהל על ידי מחלקת סקר שטחי חסות איי פוקלנד - לימים משלחת הסקר האנטארקטית הבריטית (British Antarctic Survey - BAS) האחראית על המחקרים מטעם בריטניה באנטארקטיקה.
צרפת, נורווגיה, ניו זילנד ואוסטרליה (להן תביעות טריטוריאליות באנטארקטיקה) הן המדינות היחידות המכירות בתביעת בריטניה לשטח זה.
גאוגרפיה.
הטריטוריה כוללת חלק מיבשת אנטארקטיקה, וכן את מדף הקרח רון-פילכנר, ים ודל, חלקו של חצי האי האנטארקטי הקרוי ארץ פאלמר, וכן את איי שטלנד הדרומיים ואיי אורקני הדרומיים.
מנהל.
הטריטוריה מנוהלת על ידי משרד החוץ הבריטי הממנה את נציב הטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה.
לטריטוריה מערך חקיקה מלא, וכן רשות שיפוטית ורשויות דואר. בהתאם לאמנת אנטארקטיקה, הטריטוריה לא כופה את חוקיה על אזרחי אומות אחרות המצויות בטריטוריה.
הטריטוריה מממנת את מנגנוני המנהל והשלטון שלה באמצעות מכירת בולי דואר, וגביית מס הכנסה מהמתגוררים בה.
חוק האזרחות.
תושב הטריטוריה יכול להיות אזרח של טריטוריה בריטית (British Overseas Territories citizen) ולהחזיק דרכון של אזרח טריטוריה, ובהתאם לחוק הטריטוריות הבריטיות 2002 שנכנס לתוקפו ב-21 במאי 2002 כל אזרח טריטוריה הוא גם אזרח בריטניה.
אף שחוקי הטריטוריה אינם מאפשרים לאדם שאינו אזרח להפוך לאזרח שלה, אולם בהתאם לחוק האזרחות הבריטית, כל מי שנולד בטריטוריה מקבל אוטומטית אזרחות - ורק אמיליו פלמה (Emilio Palma), האדם היחידי שנולד בטריטוריה, קיבל אזרחות מכוח חוק זה.
מחקר.
לבריטניה שלוש תחנות מחקר בטריטוריה:
תחנת מחקר נוספת פועלת בחודשי הקיץ באי ברד.
תחנת המחקר פאראדי הועברה לידי אוקראינה בשנת 1996 ונקראת כיום ורנדסקי.
בטריטוריה תחנות מחקר של ארגנטינה, ברזיל, בולגריה, צ'ילה, אקוודור, גרמניה, קוריאה הדרומית, פרו, פולין, רוסיה, ספרד, ארצות הברית ואורוגוואי.
בולים.
על אף העדר אוכלוסייה, הטריטוריה מוציאה בולי דואר הנרכשים על ידי תיירים, מבקרים, ועובדי תחנות המחקר, אולם עיקר הבולים נרכשים על ידי אספנים בכל העולם.
הבול הראשון הוצא בשנת 1963 והציג את המלכה אליזבת השנייה וכן מראות שונים מאנטארקטיקה.
לילות בוגי
לילות בוגי הוא סרט שנכתב, הופק ובוים על ידי פול תומאס אנדרסון. הסרט מספר את סיפור עלייתו ונפילתו של כוכב פורנו צעיר בתעשיית הפורנו של סוף שנות ה-70 ותחילת שנות ה-80. הסרט מבוסס בחופשיות על חייו של שחקן הפורנו ג'ון הולמס, אם כי הדמות הראשית שונה ממנו במספר מאפיינים.
עלילה.
הסרט מציג את סיפורה של תעשיית סרטי הפורנוגרפיה בקליפורניה כפי שהיא נראית דרך הדמות הראשית בסרט - שחקן פורנו צעיר בשם אדי אדמס (בגילומו של מרק וולברג) המתחיל את צעדיו הראשונים בתעשייה בשנות ה-70 המאוחרות.
הסרט מתחיל במפגש במועדון לילה בין בחור צעיר ונפל-תיכון בשם אדי אדמס, ובין במאי פורנו בשם ג'ק הורנר (בגילומו של ברט ריינולדס). הורנר מתפעל מגודל איברו של אדמס ומגייס אותו לאימפריית הפורנו שלו. אדמס משנה את שמו לשם הבמה "דירק דיגלר" ("הפגיון החודר").
דירק זוכה להצלחה מסחררת בתעשייה והופך לכוכב. יחד עם חברו למסך, ריד רוטשילד (בגילומו של ג'ון ס. ריילי) ושותפתו הקבועה לסרטים, אמבר וייב (בגילומה של ג'וליאן מור), סרטיו זוכים בפרסים והוא עצמו הופך לאדם אמיד המבזבז את כספו על דירה מפוארת, בגדים ומכונית קורבט אדומה וראוותנית. רבים מבני החבורה מתמכרים לסם הקוקאין. נראה כי חייו, חיי פטרונו, הורנר, וחייהם של שאר חבריו השחקנים אינם יכולים להיות טובים יותר. הם מרגישים שהם נמצאים על פסגת העולם ושום דבר אינו יכול לערער זאת.
אך כל זאת עתיד להשתנות עם בואן של שנות ה-80. אימפריית הפורנו של הורנר מתחילה לקרוס עקב כליאתו של המשקיע הראשי שלו, "קולונל ג'יימס", באשמת פדופיליה. כוכביו עוזבים בזה אחר זה בחיפוש אחר קריירה אלטרנטיבית. כניסתם הנרחבת של מכשירי הוידאו לבתי-אב רבים פוגעת קשות בז'אנר הפורנו הקולנועי. סיבות אלו מכריחות את הורנר לצלם סרטים נמוכי-תקציב עם שחקנים חובבים בעלי דרישות שכר נמוכות. גורלם של שאר הכוכבים לא שופר עליהם: אמבר מפסידה במאבק משמורת מול בעלה לשעבר. דירק, בהתקף אלימות מונע קוקאין, עוזב את הורנר, וריד מצטרף אליו. השניים מקימים להקת רוק, אך נכשלים ומסתבכים פיננסית. דירק מתדרדר לזנות ומוצא את עצמו מותקף ברחוב על ידי חבורת הומופובים אלימים. הוא וריד מנסים להערים על מכר שלהם, סוחר סמים, ולמכור לו סודה לשתייה בתור הרואין. העסקה מסתבכת לקרב יריות והשניים יוצאים מכך בחיים בעור שיניהם (ההשראה לחלק זה של הסרט בא מרציחות וונדרלנד בהן היה מעורב ג'ון הולמס). בסופו של הסרט חוזרים דירק ושאר הדמויות לביתו של ג'ק, שם הם ממשיכים לחיות את חייהם בכעין גרסה מוזרה לתא משפחתי.
השפעות על הסרט.
כאמור, הסיפור מבוסס על סיפור חייו של ג'ון הולמס. דמויות נוספות מהסרט מבוססות על דמויות אמיתיות מחייו של הולמס. אנדרסון כתב את התסריט לסרט בהשפעת כתבה בעיתון ה"רולינג סטון" בשם "השטן וג'ון הולמס", שפורסמה ב-1989.
פרסים.
הסרט היה מועמד לשלושה פרסי אוסקר. ברט ריינולדס היה מועמד לפרס שחקן המשנה הטוב ביותר, ג'וליאן מור הייתה מועמדת לפרס שחקנית המשנה הטובה ביותר ופול תומאס אנדרסון היה מועמד לפרס התסריט הטוב ביותר.
פסקול.
לסרט יצאו שני פסקולים, האחד ב-1997 והשני ב-1998.
האיים האבודים
איחוד רשויות מקומיות
בישראל, איחוד רשויות מקומיות הוא תהליך הנועד לאחד בין רשויות מקומיות בישראל, בדרך כלל למטרת ייעול מנהלי וכלכלי.
בתולדות השלטון המקומי בישראל בוצעו כמה וכמה איחודים של רשויות מקומיות – עיריות, מועצות מקומיות, או מועצות אזוריות.
קשיים בדרך לאיחוד.
תהליך האיחוד נחשב מאז ומתמיד יעד תקציבי של משרדי האוצר והפנים, אשר ביקשו לייעל את המנגנונים של רשויות הסמוכות זו לזו, ומהלך של איחוד ביניהן נראה טבעי. בדרך כלל התגלה קושי בביצוע. הסיבות העיקריות הן:
בנוסף לכל אלו, נחשבים הליכי האיחוד בעייתיים מבחינת הביצוע שלהם הכרוך בקשיים בירוקרטיים שונים.
איחודים.
האיחוד הגדול - איחוד 2003.
איחוד הרשויות הגדול ביותר בוצע בשנת 2003 על ידי ממשלת הליכוד ביוזמת שר האוצר בנימין נתניהו ושר הפנים אברהם פורז, כחלק מחוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל. במסגרתו אוחדו המועצות המקומיות, העיריות והמועצות האזוריות המפורטות להלן. במהלך השנים שלאחר האיחוד, בוטלו ארבעת האיחודים שבוצעו במגזר הערבי והדרוזי, ונותרו על כנם שבעה האיחודים שבוצעו במגזר היהודי.
איחוד היישובים מהמועצה האזורית אפעל שפורקה.
לאחר פירוק של מועצה אזורית אפעל שבבקעת אונו, היישובים רמת אפעל וכפר אז"ר סופחו לעיריית רמת גן והיישוב רמת פנקס סופח לעיריית אור יהודה. האיחודים בוצעו בפועל בתחילת שנת 2008.
איחוד בת ים.
בשנת 2009 הוקמה על ידי משרד הפנים ועדה לחקר הגבולות בין בת ים לחולון וראשון לציון. הוועדה קבעה שיש פערים גדולים בין בת ים והערים השכנות בכל הקשור במשאבי קרקע ושימושים עסקיים במקרקעין. עם זאת היא לא המליצה לשנות את הגבולות בין הערים.
ב-27 במרץ 2014, הגישה עיריית בת ים עתירה כנגד שר הפנים גדעון סער, ונגד שלוש העיריות הסמוכות אליה - תל אביב, חולון וראשון לציון.
לפי העתירה, בת ים מופלית לרעה בהיקף שטחי המסחר והתעסוקה לעומת שכנותיה, וכך הכנסותיה נפגעות משמעותית. לטענתה, יש עיוותים היסטוריים בחלוקת הקרקעות בגוש דן. העיוותים נוגעים לשטח גאוגרפי מצומצם של בת ים, לצפיפות אוכלוסין גבוהה ולמחסור בשטחי תעסוקה ומסחר שהגבילו מאוד את אפשרות העירייה להפיק הכנסות מארנונה ומהיטלי פיתוח.
בעקבות העתירה, הודיע שר הפנים גדעון סער על הקמת ועדה לחקר גבולות בין תל אביב ובת ים, כאשר ועדה זו עשויה אף לבדוק את האפשרות לאיחוד בין שתי הערים, שביניהן יש רצף טריטוריאלי.
עיירת בת ים התנגדה לאיחוד עם תל אביב במתכונת שעמדה על הפרק, והביעה את החשש שהאיחוד יהפוך את בת ים ל"דרום תל אביב" וכך סוברים חלק מתושבי העיר. מנגד, אחרים מן התושבים בבת ים ובתל אביב תומכים ביוזמה לאחד את תל אביב ובת ים, והם הקימו את "התנועה לאיחוד המטרופולין", אשר תומכת ביוזמה לאחד את בת ים עם תל אביב.
ב-8 ביוני 2021 בוטל האיחוד בין שתי הערים.
איחוד שערי תקווה ועץ אפרים.