בנייתו של המבנה הראשוני, בשדרות רוטשילד, לא הרחק מפינת רחוב הרצל, הסתיימה ב-1910, שנה לאחר ההכרזה על הקמת שכונת "אחוזת בית", ששמה שונה ל"תל אביב". הוא תוכנן כבית קומה אחת מקורה ברעפים. דיזנגוף, שהיה מראשוני הקבוצה שהחליטה על הקמת השכונה, היה גם אחד מחברי ועד השכונה ובין השנים 1911–1921 עמד בראשו, ולאחר מכן, כאשר נעשתה לרשות עירונית עצמאית, נבחר דיזנגוף להיות ראש העיר הראשון. בשלהי שנות ה-20 התווספה לבניין קומה שנייה שעוצבה בסגנון אקלקטי-מזרחי על ידי האדריכל דב הרשקוביץ. מתוקף תפקידו של בעל הבית נהגו להתכנס בו כל ראשי היישוב באותה תקופה, ולמעשה הפך המקום לבית העירייה הראשון.
לאחר פטירתה של רעייתו צינה, בפברואר 1930, הקדיש דיזנגוף את הבית לזכרה "למפעל האמנותי והתרבותי, מוזיאון תל אביב", כאשר חלק מיצירות האמנות רכש בכספו שלו. ביוני 1930 כלל הוועד הזמני של המוזיאון, בין השאר את דיזנגוף, שושנה פרסיץ, חיים נחמן ביאליק, ישראל רוקח וש. בן ציון. בין חברי "הוועד המייעץ" היה גם הצייר ראובן רובין. האדריכל קרל רובין מונה לתכנון המוזיאון המורחב ועיצב את המבנה בצורה סימטרית מעוטת עיטורים - סגנון פשוט שאפיין את הבנייה בעיר באותה תקופה. ב-1932 נפתח המוזיאון רשמית במעמד הנציב העליון. במקביל פעלו בבית באותה תקופה בנק והקונסוליה הבלגית. דיזנגוף המשיך להתגורר בקומתו השלישית של הבית עד יום מותו ב-1936 ובצוואתו הוריש את המקום "לילדי תל אביב ולתושבי העיר".
בשנות ה-40 וה-50 התקיימו בבית קונצרטים קאמריים. קונצרט כזה מתואר בספרו של משה שמיר "יונה מחצר זרה", הראשון בטרילוגיה "רחוק מפנינים".
כשהחליט בן-גוריון על הכרזת המדינה, ב-14 במאי 1948, נבחר המקום כמתאים ביותר לארח את מועצת העם לטקס החגיגי, בין השאר היות שנחשב כמוגן יחסית מפני הפצצות אפשריות על ידי חילות האוויר של מדינות ערב. האולם שבקומה הראשונה הוכן בזריזות לקראת ההכרזה, כשבתי הקפה הסמוכים מנדבים כיסאות. אחר הצהריים, סמוך לשעה 16:00, הקריא בן-גוריון מעל גבי הדוכן המאולתר את הכרזת העצמאות בפני 350 קרואים, בעוד ההמונים, ששמע האירוע גונב לאוזניהם, גדשו את השדרה מחוץ לבניין והאזינו לה באמצעות רמקולים שהוצבו בחוץ.
לאחר שנפטר דיזנגוף, הועבר המבנה לבעלות עיריית תל אביב, אולם זו העבירה את הבעלות עליו לידי המדינה. זמן מה לאחר חנוכת המשכן החדש של המוזיאון בשדרות שאול המלך, באפריל 1971, עוד המשיך המוזיאון להציג בבית דיזנגוף, אולם במהרה הבניין נזנח.
לאחר שנה, החליט בן-גוריון לגאול את האתר ההיסטורי משממונו והכריז על הקמת מוסד לחקר התנ"ך הראשון מסוגו בישראל. המבנה הועבר לידי החברה לחקר המקרא. בבית החל לפעול מוזיאון "בית התנ"ך".
המוזיאון פעל בבית דיזנגוף עד חורף 2012; עם התחלת הפעלתו של "חוק בית העצמאות", הועברו בהדרגה כל המוצגים של "מוזיאון התנ"ך מהבית, וכן פעילות "החברה לחקר המקרא", אל מספר אתרים נבחרים; חלק מהם אל שטחה של אוניברסיטת בר-אילן, וחלק אחר אל בית "היכל שלמה" בירושלים. חלק נוסף עתיד להיות מוצג בבית התנ"ך אשר יוקם בירושלים.
ביתם של מאיר וצינה דיזנגוף.
בקומה השלישית נמצאים פריטים מקוריים מדירתו של דיזנגוף, בחדר אחד בלבד המשמש להנצחת בני הזוג דיזנגוף. על הקמת חדר הזיכרון החליטה עיריית תל אביב בשנת ה-90 להקמת העיר (1999). רהיטים ויצירות אמנות רבות מהדירה המקורית הוצאו מהמקום ומאוחסנים כיום במחסן של העירייה. בשנת 2004 הוקמה עמותת "יד מאיר וצינה דיזנגוף", המופקדת על שימור והנצחת מורשתו של דיזנגוף. העמותה הוציאה לאור ארבעה ספרים שכתב מאיר דיזנגוף, בהם ספרו עם תל אביב בגולה.
מוזיאון היכל העצמאות.
בנוסף למוזיאון בית התנ"ך הפעיל מוזיאון ארץ ישראל בשטחי מבואת הבית ובאולם ההכרזה את היכל העצמאות; קיים בו שחזור חלקי של אולם המוזיאון כפי שהיה בעת ההכרזה על המדינה. רק חלק מהפריטים באולם מקוריים, ואחרים שוחזרו בקפדנות. התצוגה בהיכל, נפתחה בשנת 1978 והכילה ציורים מאוסף מוזיאון תל אביב ומוצגים שונים המתעדים את ההכרזה.
בהיכל פועלת מצגת והקלטה של ההכרזה. בנוסף יש במקום מספר חדרי תצוגה המציגים תמונות ומסמכים, הקשורים לאירוע. באתר ניתנו הדרכות אשר שלבו הן את סיפורו של הבית והקמת העיר תל אביב, והן את סיפורו של טקס הכרזת העצמאות והאירועים הדרמטיים שהובילו אליו. הסיור באתר כלל סרט קצר על תולדות הבית, וכן הסבר באולם ההכרזה, במהלכו שומעים המבקרים קטעים נדירים מתוך טקס ההכרזה, כולל נאומו של בן-גוריון, ברכת הרב פישמן, ונגינת התקווה על ידי התזמורת הפילהרמונית.
חוק בית העצמאות.
ביולי 2009 אישרה הכנסת את חוק בית העצמאות, תשס"ט-2009, שנכנס לתוקף ב-5 בפברואר 2010. שמטרתו מוצגת בסעיף 1 שלו:
מטרותיו של בית העצמאות מפורטות בסעיף 5 לחוק:
החוק החל להיות מופעל במהלך שנת 2012, ועל פיו עובר הבית שינויים בהדרגה, עד להשלמתו.
עיריית תל אביב קבעה לוחית זיכרון בכניסה למוזיאון היכל העצמאות.
אנדרטת המייסדים.
האנדרטה נמצאת במרכז השדרה, מול בית דיזנגוף, והיא הוקמה ב-1949 במלאת 40 שנה לייסוד העיר. בקדמת האנדרטה בריכת נוי. האנדרטה הוקמה בנקודה הסמלית שבה נערכה הגרלת המגרשים על ידי עקיבא אריה וייס ביום ייסוד אחוזת בית, ובה גם עמד מכון מים קטן ובו בית הוועד הראשון שעבר מאוחר יותר לרחוב ביאליק כמשכן עיריית תל אביב. על האנדרטה חקוקים שמות המייסדים ובצדה האחורי (בתמונה) תבליט, שנעשה על ידי הפסל אהרן פריבר, ובו שלוש שכבות. הקטע במרכז השדרה שבו נמצאת האנדרטה נקרא "כיכר המייסדים", אולם רק בשנת 2005 הוצב שלט המעיד על כך.
יובל סמו
יובל סמו (נולד ב-20 ביוני 1969) הוא קומיקאי, חקיין, שחקן וסטנדאפיסט ישראלי. זוכה פרס הטלוויזיה לילדים ונוער על תפקידו בסדרה "אבא מטפלת".
הוא התפרסם לראשונה בתוכנית המערכונים "דומינו" כחבר בהרכב הקומי "שלישיית פרוזאק", יחד עם שלומי קוריאט ואופיר לובל, ולימים גם כאחד מחברי הקאסט של תוכנית הסאטירה הפופולרית "ארץ נהדרת".
ביוגרפיה.
נולד וגדל בקריית אליעזר שבחיפה ליוסי שעלה מבולגריה, ולדליה ילידת ישראל. אביו במקצועו מורה לנהיגה. אימו מזכירה בבית ספר.
את שירותו בצה"ל עשה בחיל חימוש ושם הכיר את עמי סמולרצ'יק. לאחר שירותו הצבאי עבד כמחסנאי בחברת החשמל לישראל, וכעבור שנה החל לעבוד כנהג בחברת הקוסמטיקה לוריאל. בנוסף עבד בעבודות מזדמנות, ובכללן עבודה במוסך, בגינון, מלצר קייטרינג, מחלק עיתונים ופועל בניין. במקביל למד בבית הספר למשחק "בית צבי".
הקריירה שלו החל כחלק מההרכב הקומי "שלישיית פרוזאק", במסגרת העונות השלישית והרביעית של תוכנית המערכונים "דומינו".
בין השנים 2003-2001 שיחק בתיאטרון בהצגה "תסתכלו עלי" ב"צוותא" (שם החליף את חנן לדרמן שחזר בתשובה באותה התקופה).
בשנת 2004 שיחק בסרט "אהבה קולומביאנית".
בשנת 2006 שיחק בשני פרקים של הטלנובלה השיר שלנו בתפקיד כורכום.
מאז שנת 2007 משתתף בתוכנית הסאטירה "ארץ נהדרת". בין הדמויות שגילם בתוכנית היו אהוד יערי, מוש בן ארי, מירי רגב, אבו מאזן, חסן נסראללה, מלכת אנגליה, בצלאל סמוטריץ', מנחם בגין, אורי אורבך ועוד. תפקיד בולט של סמו במסגרת ארץ נהדרת הוא עריכת ראיונות שטח (או התפרצות לראיונות כאלה שנערכים בידי ערוץ 2) עם עוברי אורח שאינם מודעים לכך שמדובר בשחקן, תחת תחפושות ודמויות שונות, כגון: "הישראלי היפה", "החרדי", נהג המונית אשר בן חורין, הזקן יצחק קרסנטי, ו"מני מלמן", כתב סאטירי המשוטט באירופה ומדבר עם נציגי קבוצות אנטי-ישראליות, כמו ה-BDS.
לאורך השנים השתתף סמו בתוכניות טלוויזיה רבות נוספות, הן כשחקן אורח והן כשחקן קבוע, וביניהן: "טירונות", "הרצועה", "החיים זה לא הכל", "שידורי המהפכה", "דומינו", "החברים של נאור", "שמונה דקות ביום", "הפיג'מות", "המופע של אדיר מילר", "כל שבת שנייה", "חדשות מפתיעות", "אולי הפעם", "הפרלמנט", "שחקן זר". במספר סדרות אף גילם את התפקיד הראשי: "זנזורי", "השוטר הטוב" ו"אלישע".
כמו כן, בשנות ה-2000 שיחק בתפקידי משנה במספר סרטים ישראלים, כדוגמת "בקרוב יקרה לך משהו טוב" ו"יוסי וג'אגר". ב-2010 שיחק בסרט הקומדיה של שחקני "ארץ נהדרת" - "זוהי סדום".
בחנוכה 2013 השתתף סמו במופע "X פסטיגל" בתפקיד ליצן המשמש כעוזרו של המנהל הרשע (מריאנו אידלמן) של "הקרקס המכושף". בשנת 2015 החל סמו לשחק בתפקיד הראשי את דמותו של אלישע בקומדיית מצבים לילדים "אלישע", וכן היה גם חלק מיוצרי הסדרה. על תפקידו בסדרה זכה בפרס האקדמיה לטלוויזיה.
בשנת 2020 החל לשחק בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה "אבא מטפלת", של ערוץ TeenNick. על תפקידו בסדרה זכה בתחרות פרסי הטלוויזיה לילדים ולנוער.
בשנת 2021 החל סמו לשחק בסדרה "שקופים".
סמו הוא הפרזנטור של חברת האשראי "ישראכרט".
חיים אישיים.
סמו נשוי לשחקנית דנה אברהם-סמו, ולזוג שלושה ילדים.
רפי פויירשטין
יהודה עציון
יהודה עציון (נולד בל' בכסלו ה'תשי"ב, 29 בדצמבר 1951) הוא מחנך, מחבר ועורך ספרים ישראלי. היה ממנהיגי המחתרת היהודית ועל מעשיו בה הורשע בקשירת קשר לביצוע פשע, בגרימת חבלה חמורה, באחזקת נשק ובפעילות בארגון טרור.
תולדות חייו.