הסרט הופץ על ידי החברה פוקס המאה ה-20 והוא עלה לאקרנים בהקרנה ראשונה ומצומצמת ב-3 בנובמבר 2017 בבריטניה. שבעה ימים לאחר מכן, ב-10 בנובמבר, התקיימה הקרנת הבכורה העולמית בארצות הברית. בישראל ההקרנה התחילה ב-9 בנובמבר 2017. מבט ותמונות ראשוניות על הסרט פורסמו בכתבה אקסקלוסיבית במגזין "אנטרטיינמנט ויקלי".
קישורים חיצוניים.
מידע וכתבות
ביקורות
וילהלם השני, דוכס בוואריה
וילהלם השני, דוכס בוואריה (בגרמנית: Wilhelm II. von Bayern; 5 באפריל 1365 - 31 במאי 1417), היה דוכס בוואריה-שטראובינג בין השנים 1404–1417. וילהלם היה קרוי גם וילם השישי, רוזן אנו או וילם הרביעי, רוזן הולנד או וילם החמישי, רוזן זילנד.
ביוגרפיה.
וילהלם נולד ב-5 באפריל 1365, לאלברכט הראשון, דוכס בוואריה ולמרגרטה מבריג, בתם של לודוויג הראשון, דוכס בריג ואגנס מזאגן.
בשנת 1340 איחד סבו לודוויג הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את דוכסות בוואריה מחדש, ובנוסף לזאת שלט עם סבתו מרגרט השנייה, רוזנת אנו ברוזנויות אנו הולנד וזילנד. לאחר מות סבו בשנת 1347 שלטו אביו אלברכט הראשון, דוכס בוואריה ואחיו בכל הנחלה במשותף, ובשנת 1349 חולקה בחוזה לנדסברגר דוכסות בוואריה מחדש בין האחים, לבוואריה העליונה ובוואריה התחתונה. בשנת 1353 חולקה בוואריה התחתונה בחוזה רגנסבורג לדוכסות בוואריה-לנדסהוט שבה שלט שטפן השני, דוכס בוואריה, ולדוכסות בוואריה-שטראובינג שבה שלטו במשותף אלברכט הראשון ווילהלם הראשון, דוכס בוואריה.
אלברכט ווילהלם הראשון לא חילקו ביניהם את הנחלות, אלא וילהלם התמקד בנחלות אמם בארצות השפלה, בעוד אלברכט טיפח את השטחים בבוואריה התחתונה. בשנת 1356 מתה אמם מרגרט השנייה, רוזנת אנו, ובשנת 1357 חלה וילהלם הראשון במחלת נפש, ואלברכט השתלט גם על השטחים בארצות השפלה.
בשנת 1385 התחתן וילהלם עם מרגריט מבורגונדי, דוכסית בוואריה, בתם של פיליפ השני, דוכס בורגונדיה ומרגריט השלישית, רוזנת פלנדריה, בעוד אחותו מרגרטה מבוואריה התחתנה עם אחיה של אשתו ז'אן הראשון, דוכס בורגונדיה.
בשנת 1404 מת אביו אלברכט הראשון, דוכס בוואריה, ווילהלם ירש את נחלותיו בבוואריה-שטראובינג ובארצות השפלה. בשנת 1408 ניצחו וילהלם וז'אן הראשון, דוכס בורגונדיה בקרב אותיה את לודוויג השביעי, דוכס בוואריה ואזרחי ליאז', שהתמרדו נגד יוהאן מבוואריה, בישוף ליאז'. בשנת 1412 הביס וילהלם את יוהאן החמישי, הלורד של ארקל, וסיפח חלק מנחלותיו לרוזנות הולנד.
ב-31 במאי 1417 מת וילהלם בבושן, ולאחר מותו פרץ מאבק ירושה בין בתו יקובה, רוזנת אנו לאחיו יוהאן השלישי, דוכס בוואריה. בשנת 1425 נרצח יוהאן השלישי, ובשנת 1429 פסק זיגיסמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בבוררות פרשבורג על חלוקת הדוכסות בין הענפים האחרים של בוואריה, ואילו יקובה, רוזנת אנו קיבלה את הרוזנויות בארצות השפלה, אותם נאלצה למסור בשנת 1432 לפיליפ השלישי, דוכס בורגונדיה.
ניסוי LHCb
ניסוי LHCb (באנגלית: Large Hadron Collider beauty) הוא אחד משבעה ניסויים בתחום פיזיקת החלקיקים אשר מפיקים נתונים מהתנגשויות חלקיקים שמואצים במאיץ LHC במרכז CERN לחקר חלקיקים שעל גבול צרפת–שווייץ. הניסוי נועד לספק הסבר פיזיקלי לחוסר הסימטריה בין כמות החומר לכמות האנטי-חומר ביקום – אחת השאלות הפתוחות המרכזיות בתחום פיזיקת החלקיקים כיום.
הניסוי מנסה לענות על מטרותיו בעזרת חקר התנגשויות בין מזונים – חלקיקים אלמנטריים המורכבים מקווארק יחיד ומאנטי-קווארק המתאים לו. בניסוי LHCb בוחנים בפרט מזוני B, שהם מזונים המכילים אנטי-קווארק מסוג "תחתון". מזונים אלה, יחד עם האנטי-חלקיקים המתאימים להם, אינם קיימים ביקום, וכיום מקובל להאמין שחלקיקים אלה דעכו זמן קצר לאחר המפץ הגדול. מחקר חוזר של דעיכות מזוני B בתנאים מבוקרים בניסוי עלול להניב רמזים הנוגעים למקור שבירת הסימטריה בין החומר לאנטי-חומר ביקום.
את גלאי LHCb מתפעלים וחוקרים כ-840 מדענים מ-60 מוסדות מדע, המייצגים 16 מדינות שונות. ניסוי LHCb ממוקם מתחת לעיר פרני-וולטר, על הגבול בין צרפת לעיר ז'נבה.
מטרות פיזיקליות.
מטרת הניסוי העיקרית היא לפתור את סוגיית אי-הסימטריה בין החומר ובין האנטי-חומר ביקום: להבין מדוע נעלם האנטי-חומר זמן קצר לאחר היווצרות היקום ומדוע כל מה שאנו מכירים כיום מורכב מחומר בלבד. לשם כך, ניסוי LHCb מכסה מגוון רחב של היבטים חשובים של פיזיקת קווארקים כבדים ("תחתון" ו"קסום"), של הכוח האלקטרו-חלש ושל כרומודינמיקה קוונטית, המסבירה את מקור הכוח החזק. עד היום נמדדו בגלאי מספר מדידות מפתח הכרוכות במזוני B. מדידות אלה מתועדות בתוכנית העבודה של פעילות מאיץ LHC הראשונה, בין השנים 2010–2012, ובהן:
גלאי LHCb.
תהליך האצת החלקיקים במאיץ LHC מתוכנן כך שאלומות חלקיקים יתנגשו אחת בשנייה אך ורק בחלקים מסוימים של המאיץ. גלאי LHCb נבנה באחת מנקודות ההתנגשות במטרה לאסוף מהן מידע. בשונה מגלאים אחרים, המורכבים לרוב ממבנה מעגלי יחיד העוטף את נקודת ההתנגשות, לגלאי LHCb מבנה ייחודי, הנפרש לאורך מסלול התנועה של החלקיקים. הגלאי נפרש לאורך של 21 מטר, לגובה של 10 מטר ולרוחב של 13 מטר. משקלו הכולל של הגלאי הוא 5600 טון.
החלקיקים שנוצרים כתוצאה מהתפרקות מזוני B נעים בזוויות קטנות יחסית לאלומת הפרוטונים שעוברת במאיץ, ועל כן הניסוי כולו נבנה לאורך צינור הפרוטונים, ולא מסביב לנקודת האינטראקציה כמו בניסויי ATLAS או CMS. הגלאים השונים בניסוי משמשים לאיתור הנקודה המדויקת בה המזונים מתפרקים ולזהות את החלקיקים שנוצרים בתהליך זה. מדידת אופני ההתפרקות השונים מאפשרת חישוב של תכונות של שבירת סימטריית CP.
רכיבים ותת-מערכות.
בגלל אופי התנועה המיוחד של החלקיקים, ניסוי LHCb משתמש בגלאים רבים הפרושים לאורך מאיץ LHC. כאשר משלבים את המידע המופק מכל גלאי, מתקבלים נתונים על תכונות רבות (למשל: תנע ואנרגיה) של מכלול החלקיקים הנוצרים בהתנגשות וגם על תכונות של כל חלקיק בודד.
גלאי קודקודי.
סביב נקודת ההתנגשות עצמה בנוי הגלאי הקודקודי VELO (ראשי תיבות של "Vertex Locator"). תפקידו של VELO הוא לבחור ולסנן מזוני B מתוך אוסף החלקיקים הנוצרים בהתנגשות. לצורך כך ממוקמים רכיבי הסיליקון של VELO במרחב חמישה מילימטרים מההתנגשות. בגלל המרחק המזערי של הגלאי מקרן החלקיקים נבנה מנגנון מיוחד להגנה על הרכיבים הרגישים של הגלאי. המנגנון מסוגל לקלוט מתי החלקיקים מתייצבים לאחר ההתנגשות ורק לאחר מכן לקרב באופן מכני את רכיבי VELO ולאפשר להם לתור אחר מזוני B.
גלאי RICH.
לאחר הגלאי הקודקודי ממוקמים שני גלאי RICH, ומטרתם לזהות שטפי קרינה הנוצרים כאשר חלקיקים נעים במהירות גבוהה במיוחד. תנועת חלקיק שנע במהירות קרובה למהירות האור פולטת שטפי אור, אותם מנתבים באמצעות מערך מראות לתוך הגלאי. לפי ניתוח צורת שטפי האור ניתן לקבוע את מהירות החלקיק. לאחר מכן מסוגלים מדענים לשלב את הממצאים הללו עם מסלול החלקיק לצורך חישוב מסתו ומטענו, הקובעים את זהותו.
יחידת מעקב ראשית.
יחידת המעקב הראשית ממוקמת סביב דיפול מגנטי. היחידה משמשת לשחזור מסלולים של חלקיקים טעונים ומנצלת את השבלים שהם משאירים אחריהם כשהם עוברים דרך חומרים שונים. יחידת המעקב משלבת בתוכה שני מנגנונים חדשניים:
קלורימטרים.
בגלאי LHCb מותקנים קלורימטרים אלקטרומגנטיים והדרוניים. אלה הן שכבות בגלאי שמטרתן למדוד את אנרגיה של אלקטרונים, של פוטונים ושל הדרונים הנוצרים בהתנגשויות במאיץ. הקלורימטרים בנויים משכבות רבות של מתכת ושל פלסטיק, וכאשר חלקיקים עוברים דרך שכבות אלה הם יוצרים שטפים של חלקיקים משניים הניתנים למעקב.
מערכת למדידת מיואונים.
איתור וסיווג מיואונים הוא חלק חשוב בפעולת גלאי LHCb משום שחלקיקים אלה נוצרים בשלבים הסופיים של התפרקות מזוני B ומספקים מידע חיוני במדידות חוסר סימטריית CP. המיואונים הם חלקיקים שמגיבים באופן חלש למכשירי קלורימטר, ולכן הותקנה בגלאי מערכת מדידה נפרדת. המערכת בנויה מ-5 שכבות מלבניות המכילות חללים מלאים בצירופים שונים של גזים. מיואונים שעוברים בשכבות השונות מגיבים עם החומרים שהן מכילות, ותגובות אלו מנותחות באמצעות אלקטרודות לקבלת מידע על תנועת החלקיקים.
הישגים.
במהלך פעילות מאיץ LHCb בשנת 2011 (פעילות אשר נמשכה 180 ימים רצופים ובמהלכה נערכו כ-400 טריליון התנגשויות פרוטונים), נרשמה בגלאי התנגשות באנרגיה של TeV 7 בשטח של 1 פמטובארן שהניבה מידע רב. בשנת 2012, בהתנגשות של 8 TeV, נרשמה תוצאות זהות בשטח של כ-2 פמטובארן. נתונים אלה אפשרו למדענים לבצע מדידות מדויקות רבות הנוגעות למודל הסטנדרטי. ניתוח הממצאים של אותן מדידות גילה עדויות לקיומן של התפרקויות Bs → μ μ תחת הזרם משנה-הטעם, התפרקויות שלא נחשבו עד אז לאפשריות. קיומן של התפרקויות אלה משפיע במידה ניכרת על מרחב האפשרויות של עקרון הסופר-סימטריה. שילוב של ממצאי LHCb עם ממצאים מניסוי CMS אפשרו למדענים במרכז CERN למדוד בצורה מדויקת התפרקות של מזוני B למיואונים.
גלאי LHCb אפשר מחקר של שבירת סימטרית CP במגוון מערכות חלקיקים, כגון: מזוני B, קאונים ומזוני D. באריונים חדשים מסוג Xi נצפו בגלאי בשנת 2014. במה שנחשב ל"תגלית לא מתוכננת" נחשף בניסוי LHCb קיומם של חלקיקי פנטאקווארק "קסום" כתוצאה מניתוח ההתפרקות של באריונים מסוג "למבדה".
ברכת ברוך שפטרני מעונשו של זה