סצינות כאלה לא נותרו מוגבלות לחוגים מדעיים. בשנת 1833 ייצר הגאולוג ג'ון פיליפס חתך עץ מסצנה מורחבת, שהושפעה ללא ספק מהאיור של דוריה אנטיקוויור ומסצנת היורה של גולדפוס. ציור זה פורסם במגזין הפני הפופולרי. ציור נוסף העתיק אלמנטים מדוריה אנטיקוויור, הופיע במילון מאויר להיסטוריה של הטבע בשנת 1834 בצרפתית. סצינות כאלה מהתקופה הקדומה המחישו בצורה חיה את ההתקדמות בפליאונטולוגיה, ועזרו לשכנע חוקרים ואפילו את הקהל הרחב שניתן להבין את העבר בביטחון סביר.
גרסאות נוספות.
לאיור המקורי נוצרו גרסאות נוספות במהלך השנים. בספר מבוא לפליאונטולוגיה שהופיע בשווייץ, (1844–1846) היה ציור מודפס ומדויק של הליטוגרפיה המקורית, מלבד העובדה שהשמיטו בה את מאובני הצואה. זו הייתה הגרסה הראשונה של התמונה שפורסמה בספר.
סביב 1850 צייר רוברט פארן גרסה גדולה של הסצנה בצבעי שמן על בד עבור הגאולוג אדם סדגוויק. ייתכן שסדגוויק השתמש בה בהרצאות הגאולוגיה שלו בקיימברידג'. בשנת 2007 ריצ'רד ביזלי, עם דייוויד וורד הפיקו גרסה מעודכנת של הסצנה ששיקפה את הידע המדעי המודרני על היצורים המתוארים.
במוזיאון בעיירה ליים ריג׳ס, שם נמצאו הממצאים המקוריים, ישנה דיורמה גדולה בתלת מימד המבוססת על הציור דוריה אנטיקוויור.
מוריס אוקספורד סדרה 2
מוריס אוקספורד סדרה 2 (באנגלית: Morris Oxford Series II) היא מכונית משפחתית, מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית Morris Motors Limited אשר יוצרה בין השנים 1956–1954.
בניין משרד החוץ של רוסיה
בניין משרד החוץ של רוסיה (ברוסית: Здание Министерства иностранных дел РФ) הוא אחד משבעה גורדי שחקים סטליניסטים, שתוכננו על ידי ולדימיר גלפרייק ואדולף מינקוס.
מאז 1991 משמש כמטה משרד החוץ הרוסי ובו נמצאת גם לשכת השר.
מאפיינים.
לגורד השחקים 27 קומות וגובהו 172 מטרים. הבניין מכוסה בחומת אבן חיצונית עם מקרין אומנות ועמודים. הפנים מעוטר באבנים ומתכות. צריח מתכת בראש גג המגדל, מטמיע את צלליתו עם אלה של שש האחיות האחרות.
היסטוריה.
אבן הפינה לגורד השחקים הונחה בשנת 1948 והבנייה הושלמה בשנת 1953. על פי הביוגרפיה של האדריכל מינקוס (שפורסמה בשנת 1982), תוכניות טיוטה נערכו לראשונה בשנת 1946 ונעות בין 9 ל-40 קומות. בשנת 1947 הוצעו שני עיצובים: האחד השתמש בכבלי שכבה ואילו השני קרא לבנייה יעילה יותר שהגיעה לשיאה עם ראש מלבני קהה. בתוכנית שנייה הוצעה בניית צריח מתכת, שיוסיף סטלין, אישר אישית הוספה זו לגג המגדל.
כיום, הבניין מאכלס את המשרדים של משרד החוץ של רוסיה.
בניין משרד ההגנה של רוסיה
בניין משרד ההגנה הרוסי הוא מטה משרד ההגנה הרוסי, הממוקם במוסקבה, רוסיה.
הבניין תוכנן על ידי האדריכל הרוסי לב רודנייב ושופץ על ידי מיכאיל פוזוקין שהיה האדריכל הראשי של מוסקבה (1960–1982). הקרקע הוקצתה לבנייה בשנת 1940 והבניין הושלם בשנת 1952.
בניין המשרד, שנבנה בשנות הארבעים ושופץ בשנות השמונים, ממוקם בכיכר ארבטסקאיה, בסמוך לרחוב ארבט במוסקבה. מבנים אחרים של המשרד ממוקמים ברחבי העיר מוסקבה. הגוף העליון הגבוה שאחראי על ניהול ופיקוח כוחות הצבא של המרכז הלאומי לניהול ההגנה (Национальный центр управления обороной) שנמצא בגדוד פרונזה ואחראי על ריכוז הפיקוד על הצבא.
הבניין כולל שמונה קומות. הקירות מעוטרים באבני שיש שהובאו מאורל: סרפנטין וגרניט.
ארמון לובנוב-רוסטובסקי
ארמון לובנוב-רוסטובסקי הוא מבנה בשדרת האדמירלות 12 בסנקט פטרבורג, רוסיה, שנבנה בשנים 1817–1820 עבור הנסיך אלכסנדר יעקובליץ' לובנוב-רוסטובסקי. כיום, הבניין מאכלס מלון מפואר ברשת ארבע העונות, תחת השם ארמון האריות ארבע העונות המתייחס לשני אריות מדיצ'י המוצבים בכניסה הראשית.
ארכיטקטורה.
הבניין בסגנון הנאוקלאסית או האימפריאליסטי הוא יצירה מוקדמת של האדריכל אוגוסט דה מונפראן הבניין המשולש פונה לגן האדמירליות, שדרת ווזנסנסקי וכיכר איסק הקדוש.
בכניסה הראשית, בשדרת האדמירלות יש פורטיקו בן שמונה עמודים הפונה בניין האדמירליות ומרפסתו מוגנת בדיצ'י משיש לבן על ידי הפסל פאולו טריסקורני על כני גרניט. פסליו של טריסקורני התפרסמו בזכות אלכסנדר פושקין בשירו "פרש הברונזה".
היסטוריה.
בשנת 1824 הושכרו הבניניים והקומה הראשונה של בית המגורים לשימוש משרד המלחמה של האימפריה הרוסית תמורת 63,000 רובל בשנה. ב-23 ביוני 1828 נקנה המבנה כולו על ידי משרד האוצר תמורת מיליון רובל, ובשנים 1829–1830 שופץ כדי לענות על צורכי המשרד. הוא שיכן את המשרד עד לפירוקו בשנת 1918.
לאחר אוקטובר 1917, שוכנה בבניין אקדמיה צבאית-פוליטית, מוזיאון אווירונאוטיקה ומעונות לחיילים. החל משנת 1946, מכון הפרויקט מספר 1 לעיצוב מבני תעשייה, שוכן במבנה.
בשנת 2009 החל פרויקט לשיפוץ הבניין עבור רשת ארבע העונות, אשר במקור אמור היה להיפתח בשנת 2011, לאחר מכן נדחה לתחילת 2012 ובהמשך לאמצע 2013. לאחר מכן הושלם הפרויקט, והמלון החל לפעול כארמון האריות של ארבע העונות.
משרד המלחמה (האימפריה הרוסית)
משרד המלחמה של האימפריה הרוסית (ברוסית: Военное министерство Российской империи) היה גוף מינהלי באימפריה הרוסית משנת 1802 עד 1917.
היסטוריה.
לפני משרד המלחמה.
גוף צבאי ראשון שניהל את ענייניה הצבאיים של רוסיה אוזכר לראשונה בשנת 1531 אך תיעוד ראשון נמצא משנת 1535 עם הקמת פריקאז הפיקוד (Разрядный приказ). בשנת 1701 הוקם הפריקאז לעניינים צבאיים (Приказ военных дел) שבמאה ה-17 הפך לגוף צבאי מרכזי בשם "הקולגיה הצבאית".
ב-20 בספטמבר 1802 אלכסנדר הראשון חתם על מניפסט להפיכת הקולגיה הצבאית למשרד כוחות היבשה (Министерство военно-сухопутных сил) שהפך ב-24 ביולי 1808 למשרד המלחמה (Военное министерство). שר הצבא הראשון היה סרגיי ויאזמיטינוב.
לאחר ההקמה.
המשרד הוקם בשנת 1802 כמשרד כוחות היבשה (Министерство Военно-сухопутных сил) במהלך הרפורמה הממשלתית של אלכסנדר הראשון. שמו שונה למשרד המלחמה בשנת 1815.
בשנת 1917 פוצל למשרד לענייני צי ומשרד הצבא. בשנת 1953 מוזגו שני המשרדים לתוך משרד ההגנה של ברית המועצות שב-1992 הוחלף על ידי משרד ההגנה של רוסיה.
מבנה.
בסוף המאה ה-19 היה משרד המלחמה מאורגן באופן הבא:
בניינים.
המשרד שוכן בתחילה בארמונו הקודם של הרוזן זכאר צ'רנשיוב על שדרת נהר מויקה, שנרכש על ידי אוצר המדינה עבור קולגיית הצבא בשנת 1795 (לימים הוא נבנה והפך לארמון מרינסקי).
בשנת 1824 הושכרו חלק מארמון לובנוב-רוסטובסקי (שדרת האדמירלות 12 בסנקט פטרבורג) למשרד המלחמה תמורת 63,000 רובל בשנה. ב-23 ביוני 1828 נקנה המבנה כולו על ידי משרד האוצר תמורת מיליון רובל, ובשנים 1829–1830 שופץ כדי לענות על צורכי המשרד. הוא שיכן את המשרדים העיקריים של המשרד עד לפירוקו בשנת 1918. הכניסה הראשית שמורה על ידי אריות מדיצ'י משיש לבן.
בניין משטרת מוסקבה
בניין משטרת מוסקבה, רשמית בניין המנהלה הראשית של משרד הפנים של רוסיה לעיר מוסקבה (הידוע גם בשם "צריפי פטרובסקי") הוא מבנה ציבורי הממוקם ברחוב פטרובקה 38 במחוז האדמיניסטרטיבי המרכזי של מוסקבה. כנראה עוצב על ידי האדריכל אוסיפ בובה בסגנון קלאסי בשנת 1800. בשנת 1827 הוא נבנה מחדש על פי תוכניותיו של האדריכל פיודור שסטקוב. בשנות ה-50 של המאה ה-20 שוחזר הבית תחת ניהולו של האדריכל בוריס מזנצב ברוח הסטליניזם האימפריאליסטי.
הבניין שימש לצרכים שונים, אך מאז המהפכה הסוציאליסטית באוקטובר מאכלסת אותו הנהלת משטרת מוסקבה.
סאדו (יפן)
סאדו (ביפנית: 佐渡市) הוא אי שמשמש גם כעיר שנמצא במחוז ניאיגטה שביפן. ראש העיר של סאדו הוא קואיצ'ירו טקאנו. שדה התעופה סאדו ומכרה סאדו נמצאים בשטח האי.
גאוגרפיה.
האי נמצא כ-60 ק"מ מבירת המחוז, ניאיגטה וכ-288 ק"מ מבירת יפן, טוקיו.
בית עיריית מוסקבה
בית עיריית מוסקבה (הידוע גם כביתו של גוליצין, אחוזת צ'רנישב) הוא מבנה הממוקם במוסקבה ברחוב טברסקיה, בית 13. הוא נבנה בשנת 1782 על פי פרויקט האדריכל מאטוויי קזאקוב ועד שנת 1917 שימש כמקום מגורי המושלים הכללים של מוסקבה. לאחר מהפכת אוקטובר, הבית נכבש על ידי הסובייטים ושימש את הסובייט של מוסקבה ומאז 1993 נמצא בבעלות עיריית מוסקבה.
היסטוריה.
בית המושל הכללי.
במחצית השנייה של המאה ה-18, קטע מרחוב טברסקאיה ליד ווזנסנסקי נפגע קשות כתוצאה משריפת רחוב טרויצק. בשנים 1778–1782 הוקם בניין חדש באתר זה. מרבית ההיסטוריונים מייחסים את מחברי הפרויקט למאטוויי קזאקוב, אולם יש חוקרים הסבורים שהוא ביצע עבודות הנדסיות רק על פי תוכניתו של אדריכל לא ידוע. האחוזה שימשה כמקום מגוריו האישי של הרוזן זכאר צ'רנישב, שבעת סיום העבודות נכנס לתפקיד המושל הכללי של מוסקבה.
הארמון בן שלוש הקומות בסגנון הקלאסיזם הרוסי ניצב מול כיכר טברסקאיה. היה לו מתווה מקושט: טיפוס על גרם המדרגות הקדמי, מעוטר בידיות נחושת, והמבקרים הגיעו לאולם לבן. קירותיו היו מעוטרים בשיש ותבליטי בסיס דמויות, הרצפה הייתה מכוסה בפרקט מוערם עם שיבוץ עץ אלון כהה. תחת התקרה היו מקהלות מיוחדות למוזיקאים שתמכו בעמודים מזווגים מלמטה. דרך האולם הכחול, אורחים הגיעו להיכל האדום, שהיה שונה מאוד מהעיצוב הקפדני של החדרים הקודמים. החדר עוצב בגוונים לבנים, זהב וארגמן, ועוטר גם הוא במראות רבות, עיטורי טיח וקישוטי צבע. בגב האחוזה ישנם בניינים צדדיים שיצרו את החצר. במהלך בניית המסד נעשה שימוש בחומרי הקירות המפורקים של העיר הלבנה.