בשנת 1942 הנאצים החלו להנפיק עיטור נוסף דומה, הצלב הגרמני עם יהלומים וחרבות, אך עיטור זה מעולם לא התווסף לעיטורי המלחמה של גרמניה הנאצית ומעולם לא הוענק לקצינים או לחיילים.
גרסת שנת 1957.
בשנת 1957, גרמניה המערבית הנפיקה מחדש עיטור זה, אלא שצלבי הקרס שונו ובמקומם הוצבו צלבים שהופיעו בעיטור צלב הברזל. לאחר מלחמת העולם השנייה נאסר לענוד עיטורים של הצבא הנאצי או להציג בציבור צלבי קרס. הנפקת העיטור מחדש אפשרה למקבלי העיטור מימי מלחמת העולם השנייה לענוד את העיטור שבו זכו, אבל בגרסה בה לא מופיע צלב הקרס הנאצי.
מקבלי העיטור.
גרמניה הנאצית.
העיטור חולק גם לקצינים ולנציגים שאינם חיילים או קצינים נאצים:
קארל פירסון
אוניברסיטת שריף לטכנולוגיה
דה טומאזו ואלה-לונגה
דה טומאזו ואלה-לונגה (באיטלקית: De Tomaso Vallelunga) היא מכונית ספורט בתצורת קופה, מתוצרת " דה טומאזו" (שם מלא: "De Tomaso Modena SpA") האיטלקית אשר יוצרה בין השנים 1964–1968.
אמנדה הייל
אמנדה הייל (באנגלית: Amanda Hale; נולדה ב-2 באוקטובר 1982) היא שחקנית בריטית.
ביוגרפיה.
הייל נולדה בצפון מערב לונדון למשפחה בת ארבעה ילדים להורים מהגרים מאירלנד. היא הייתה אמורה ללמוד אנגלית באוניברסיטת אוקספורד, אך שינתה את דעתה ובחרה להיות שחקנית.
קריירה.
הייל למדה משחק באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA) וסיימה את הלימודים ב-2005. היא מופיעה על במות התיאטרון על מסכי הקולנוע והטלוויזיה.
בבית הספר למשחק זכתה בפרסים (Audience Prize, ו-Best Fight Award) במסגרת RADA Prize Fights בטקס משנת 2003. בנובמבר 2007 הייתה הייל מועמדת לפרסי איבנינג סטנדרד (פרס מילטון שולמן לשחקן חדש מצטיין, ופרס השחקנית הטובה ביותר) על הופעתה בתפקיד לורה וינגפילד במחזה "ביבר הזכוכית" מאת טנסי ויליאמס שהוצג בתיאטרון אפולו בלונדון.
בספטמבר 2009 שיחקה הייל בהופעת בכורה בתיאטרון המלכותי הלאומי במחזה "Our Class" מאת טדאוש סלובודזיאנק. באוקטובר 2009 הופיעה לצדם של רובי קולטריין ושרון סמול בדרמה בת שלושה חלקים "Murderland" בערוץ ITV1. באפריל 2011 שיחקה בתפקיד אגנס רקהאם בעיבוד של ה-BBC לרומן "The Crimson Petal and the White". ביוני 2013 גילמה את דמותה של מרגרט בופרט, אמו של הנרי השביעי, במיני-סדרה של ה-BBC "מלכה לבנה" המבוססת על סדרת הרומנים ההיסטוריים "מלחמת הדודנים" מאת פיליפה גרגורי. באותה שנה שיחקה הייל בתפקיד אלינור דשווד בעיבוד של הלן אדמונדסון של הרומן "תבונה ורגישות" מאת ג'יין אוסטן ברדיו 4 של ה-BBC.
דה טומאזו Deauville
דה טומאזו Deauville (באיטלקית: De Tomaso Deauville) היא מכונית סלון מתוצרת "דה טומאזו" (שם מלא: "De Tomaso Modena SpA") האיטלקית אשר יוצרה בין השנים 1971–1978.
סך הכול יוצרו 244 יחידות.
טראמה (כפר)
טראמה (בערבית: طرّامة, ידוע גם כח'ירבת אל-טראמה) הוא כפר פלסטיני בפסגת הר בגובה 879 מטר מעל פני הים, בנפת חברון שבדרום הגדה המערבית. היישובים הסמוכים לכפר כוללים את טבקה מצפון, את מחנה הפליטים פוואר ממזרח, את ח'רסא ממערב, ואת דורא ודיר ראזייה מדרום.
שטחו הכולל של הקרקע הוא 210 דונם, הוא מחובר לקווי חשמל וטלפון.
חירבת אל טראמה הוצעה כאתר אפשרי של "יזרעאל" המוזכרת בתנ"ך כעיר בשטחו של שבט יהודה.
בשנת 1961 היו בכפר 161 תושבים, ומספרם גדל ל-404 עד 1997.
בשנות ה-70 ניסה צה"ל להקים שדה תעופה צבאי על אדמות טראמה כדי לשרת את מחנה אל-מג'נונה.
רוב תושבי הכפר שייכים למשפחה המורחבת של משפחת עואלד, אך למעלה מ-10% היו פליטים פלסטינים בשנת 1997.
בשנת 2007 מנתה אוכלוסיית טראמה 630 תושבים, לפי נתוני מפקד הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה.
אל-פוואר
פוואר (בערבית: مخيم الفوار) הוא מחנה פליטים פלסטיני בנפת חברון, שישה קילומטרים דרומית מערבית לחברון במרכז חבל יהודה בקרבת טראמה. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, האוכלוסייה בכפר מנתה 6,544 תושבים בשנת 2007.
מחנה הפליטים פוואר הוקם בשנת 1949 על מנת להכיל פליטים פלסטינים מבאר שבע ומבית ג'יברין וסביבותיה. בעיר יש שני בתי ספר, לבנים ולבנות, אשר יש בהם יחד כ-1,050 תלמידים. מאז מלחמת ששת הימים, פוואר נמצאת תחת שליטה ישראלית. האוכלוסייה במפקד 1967 שנערכה על ידי הרשויות הישראליות הייתה 2,233.
קורייסה
קורייסה (בערבית: كريسة) הוא כפר פלסטיני הממוקם בנפת חברון, שבעה ק"מ מערבית לחברון. הכפר נמצא בדרום הר חברון. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, אוכלוסיית הכפר עמדה על 2,276 נפש באמצע שנת 2006.
מחנה הפליטים פוואר
דה טומאזו Mangusta
דה טומאזו Mangusta (באיטלקית: De Tomaso Mangusta) היא מכונית-על בתצורת מכונית ספורט, מתוצרת "דה טומאזו" (שם מלא: "De Tomaso Modena SpA") האיטלקית אשר יוצרה בין השנים 1967–1971.
סך הכול יוצרו 401 יחידות.
תאוצת דגם "דה-טומאסו Mangusta" היא בין 0-100 קמ"ש היא 6.0 שניות.
מחוז ניאמץ
ניאמץ
טיסה 3704 של איראן אסמאן איירליינס
טיסה 3704 של איראן אסמאן איירליינס התרסקה בבוקר יום 18 בפברואר 2018 בעת שעשתה את דרכה בטיסה פנימית באיראן מנמל התעופה הבין-לאומי מהראבאד בטהראן ליאסוג' . כל 60 נוסעי המטוס וששת אנשי הצוות נספו באסון.
ההתרסקות.
כחמישים דקות לאחר ההמראה נעלם המטוס ממסכי המכ"ם. על פי ההערכות, ההתרסקות נגרמה עקב שגיאת מי מצוות המטוס או מחמת מזג האוויר הקשה.
המטוס התרסק בשטח הררי ליד העיר אספהאן.
איוון סידורנקו
איוון מיכאילוביץ' סידורנקו (ברוסית Ива́н Миха́йлович Сидоре́нко, 12 בספטמבר 1919 - 19 בפברואר 1994) היה קצין בצבא האדום וגיבור ברית המועצות שלחם נגד גרמניה הנאצית בעת מלחמת העולם השנייה. היה מהצלפים המוצלחים ביותר של ברית המועצות בזמן המלחמה, ולזכותו נזקפה הריגת 500 חיילים וקצינים גרמנים.
קורות חיים.
הוא נולד למשפחת איכרים בסמולנסק שברוסיה. למד לימודי חובה עד הגעתו לכיתה העשירית, ולאחר מכן החל בלימודי אומנות בפנזה דרומית-מזרחית למוסקבה. בשנת 1939 נשר מהלימודים וגויס לשורות הצבא האדום. נשלח לטירונות ואימונים בחצי האי קרים.
מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1941 השתתף בקרב על מוסקבה כקצין זוטר שפיקד על יחידת מרגמות. בעת הלחימה התאמן רבות בצליפה. המארבים שערך לחיילי האויב היו מוצלחים, ובעקבותיהם הממונים עליו אישרו שיאמן את חייליו להיות צלפים. החיילים נבחרו בקפידה לפי איכות הראייה שלהם, התמצאות בכלי נשק וכושר עמידות. בהתחלה הוא הכשיר את חייליו תאורטית ובהדרגה לקח אותם למשימות קרב יחד עימו. בתוך זמן קצר, הגרמנים החלו לאמן צלפים משלהם בשטח הפעילות של סידורנקו, בתור תגובה לאיום של נוכחתו ושל נוכחות חייליו.
לאחר קרב מוסקבה הוא נשלח לחזית הבלטית הראשונה שלחמה באזור לנינגרד. אם כי נהג בעיקר לאמן חיילים, הוא לעיתים לקח חלק במארבי צלפים אליהם התלוו חייליו. באחד מאירועים אלה, הוא הצליח להשמיד טנק ושלושה טרקטורים באמצעות קליעים נפיצים. מנגד, היו פעמים בהם הוא נפצע, פציעתו הקשה ביותר הייתה באסטוניה בשנת 1944 וכתוצאה ממנה חדל להשתתף באופן פעיל בלחימה עד לתום המלחמה. בעודו מחלים מפציעותיו, הוענק לו עיטור גיבור ברית המועצות ב-4 ביוני 1944. נאסר עליו להשתתף בקרבות על ידי ממוניו, שכן הוא נחשב לצלף ומאמן צליפה בכיר ביותר.
עם תום המלחמה, נזקפו לזכותו 500 הריגות מאושרות של חיילי אויב, וכן אימון של 250 צלפים. הגיע לדרגת רב-סרן ונחשב לצלף המוצלח ביותר של ברית המועצות במלחמת העולם השנייה. את רוב הצליפות ביצע ברובה מוסין נגאן עם כוונת טלסקופית.
לאחר המלחמה.
לאחר מלחמת העולם השנייה, סידורנקו פרש משורות הצבא האדום ועבר לצ'ליאבינסק, באזור הרי אורל, שם נהיה מנהל עבודה במכרה פחם. בשנת 1974 עבר לדגסטן, לשטח הקווקז, שם חיי עד מותו ב-19 בפברואר 1994.
דה טומאזו 505/38
דה טומאזו 505/38 (באיטלקית: De Tomaso 505/38) היא מכונית מרוץ מתוצרת "דה טומאזו" (שם מלא: "De Tomaso Modena SpA") האיטלקית אשר יוצרה בשנת 1970 עבור קבוצת המרוץ הבריטית "Frank Williams Racing Cars".
דה-טומאסו 505/38 נטלה חלק ב-11 מרוצי פורמולה 1. נהג המרוצים "Piers Raymond Courage" נהרג ב-21 ביוני 1970 בהתרסקות ה"דה טומאזו 505/38" במרוץ "1970 Dutch Grand Prix".
אטיין ריינן
אטיין ריינן (בהולנדית: Etiënne Reijnen; נולד ב-5 באפריל 1987) הוא כדורגלן עבר הולנדי ששיחק בעמדת הבלם בזוולה מליגת העל ההולנדית.
קריירה.
ריינן התחיל לשחק כדורגל בקבוצות כדורגל חובבניות עד שהגיע למחלקת הנוער של ויטסה ארנהם.
בקיץ הצטרף לזוולה בה שיחק 5 וחצי עונות.
בינואר חתם באלקמאר מליגת העל ההולנדית. ב-13 באוגוסט 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בהפסד 2-0 לטוונטה. ב-2 בדצמבר 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה ההולנדית בהפסד 2-1 לאוטרכט.
ב-23 במאי 2014 חתם בקמבור.
ב-13 באוגוסט 2015 חתם בחרונינגן.
ב-31 בינואר 2018 חתם במכבי חיפה מליגת העל, שהיא גם קבוצתו הראשונה מחוץ להולנד. ב-17 במרץ 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי חיפה בניצחון 4-0 על הפועל עכו באצטדיון סמי עופר. ב-27 במאי 2019 שוחרר מהקבוצה.
ב-21 ביוני 2019 הודיע על חזרתו לזוולה מליגת העל ההולנדית, בה שיחק בשנים 2005–2011.
ב-20 במאי 2020 הודיע על פרישתו ממשחק פעיל ומונה לסקאוט בזוולה.
ח'ירבת א-סימיא