בינואר 2010 פרסם מאמר בשם "ונוספו ערביי ישראל (ובג"ץ) על שונאינו", בעקבות ריאיון של ח"כ ג'מאל זחאלקה בערוץ הראשון, החלטת בג"ץ להתיר לפלסטינים לנסוע בכביש 443 ועוד. לדברי הרב רוזן, היהודים בישראל נמצאים תחת מתקפה קשה וארסית נגד זכות הקיום של מדינת ישראל. כל הצעדים בוני האמון שביצעו (כמו תוכנית ההתנתקות) הפכו להם לרועץ וכל מה שנעשה לטובת זכויות האדם של ערביי ישראל ויהודה ושומרון ינוצל בסופו של דבר כנגדם. לכן הוא קורא: "הגיעה העת 'להכריז מלחמה' על ערביי ישראל, וכמובן פלשתינאי יו"ש, שאינם נאמנים למדינה לפי מבחנים ברורים שיוגדרו, ולהגדירם כ'אויבים'. ה'מלחמה' תהיה במסגרת של שלילת זכויות, גם קולקטיביות (כמו נסיעה בעורקי תחבורה), כל זמן שאינם עומדים במבחן הנאמנות למדינה. גם זכות ההצבעה לכנסת, ובוודאי זכות ההיבחרות, אינם 'הלכה למשה מסיני' ומותר לכרסם בהם בשל אי-נאמנות, ובוודאי מטעמי ביטחון ו'הבא להורגך'". עוד כתב: "אכן, הסיבה לאי יכלתנו לממש 'מלחמה' זו מצויה ב'אויב הפנימי' שלנו, בקרב אחינו יהודי השמאל, ובראשם חלק משופטי בג"ץ אשר זכויות אדם והומאניזם כלפי אויבים עדיפים בעיניהם על פני ביטחון המדינה ואזרחיה... כלפיהם אין לי פתרון! הם אחים-אויבים וחלילה 'להלחם' בם. רק בשכנוע, ובעיקר בהסברה חדה ואף מגויסת, אולי נצליח להפיג את 'אויבותם' או לפחות לדחוק אותם לשוליים".
בעקבות רצח שלושת הנערים קרא לספח את גוש עציון למדינת ישראל ולקבוע עונש מוות למחבלים משוחררים שחזרו לעסוק בטרור.
על רצח מוחמד אבו ח'דיר כתב: "מעשיהם חמורים שבעתיים מיגאל עמיר, רוצח ראש הממשלה. הוא כיון את אקדחו כלפי מי שתכנן להגותו מן המסילה מתוך שראה בו אויב אישי (כמעשה שמעון ולוי בשכם, וכמובן אין במילים אלו שום שמץ של קורטוב, הצדקה או סינגור). חיות הטרף רוצחי הנער משועפאט צדו למוות חף מפשע, יושב קרנות תמים. רצח לשם רצח לשם ספורט לשם פורקן לשם חייתיות. אני נחנק מדמעות עד לאיזה בור תחתיות ניתן לשקוע".
בנושא היהדות הרפורמית טען הרב רוזן כי צריך לבחון מחדש את היחס כלפיה בצורה חיובית. לדבריו, הוא לא התנגד לשירותי הדת שהם מספקים בישראל וסבר שהרפורמים אינם פחות טובים מחילוניים. עוד אמר כי המלחמה של היהדות האורתודוקסית ביהדות הרפורמית היא "מלחמה השייכת לעבר". יחד עם זאת ציין כי דבריו מכוונים לתנועה הרפורמית בישראל בלבד, כיוון שהיהדות הרפורמית בארצות הברית ובאירופה מאפשרת נישואי תערובת, המובילים להתבוללות בקרב העם היהודי.
הרב רוזן היה חבר נשיאות מפלגת הבית היהודי. באוגוסט 2017 הודיע על פרישתו מהמפלגה, לאחר שיועצת התקשורת של השר נפתלי בנט הציגה עצמה כלסבית, נימוקו של הרב רוזן הוא, שלסבית אינה יכולה להיות דוברת של מפלגה דתית.
קישורים חיצוניים.
כתבות:
הערות שוליים.
[[קטגוריה:בוגרי ישיבת כרם ביבנה]]
[[קטגוריה:בוגרי ישיבת היישוב החדש]]
[[קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן]]
[[קטגוריה:מהנדסי חשמל ישראלים]]
[[קטגוריה:פובליציסטים ישראלים]]
[[קטגוריה:פרשני מקרא בעת החדשה]]
[[קטגוריה:רבני הציונות הדתית בישראל]]
[[קטגוריה:ראשי מכוני מחקר תורניים]]
[[קטגוריה:גוש עציון: רבנים]]
[[קטגוריה:משפחת רוזן|ישראל רוזן]]
[[קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1941]]
[[קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2017]]
[[קטגוריה:אלון שבות: אישים]]
[[קטגוריה:אישים הקבורים בכפר עציון]]
[[קטגוריה:זוכי פרס לב]]
מחית
מְחִית (פִּירֶה, מצרפתית: Purée) היא מאכל המתקבל ממעיכת ירקות מבושלים או פירות. המחית הנפוצה בישראל היא מחית תפוחי אדמה, המוגשת לרוב כתוספת למנה בשרית; מנה פופולרית היא שניצל עם מחית תפוחי אדמה. מחית תפוחי אדמה משמשת גם למילוי בורקס ובלינצ'ס.
מחיות מירקות אחרים, כגון בטטה, אפונה, תרד ובזיליקום, מוגשות כשלעצמן או כתוספת למאכלים אחרים.
להכנת מחית מבשלים את הירק במים, לרוב מומלחים, ולאחר מכן מועכים אותו באמצעות ממחה חשמלי, ממעך או באמצעות מזלג. ייתכנו דרגות מעיכה שונות, אולם הטעם משתפר כאשר המחית אינה גושית מדי או נוזלית מדי.
לשיפור הטעם יש המוסיפים בעת הבישול או המעיכה תבלינים כגון פלפל שחור, מוצרי חלב כגון חלב, גבינות, חמאה, שמנת או שמן צמחי.
קיימות גם מחיות פרי, כגון ערמונים, בננות, אגסים או מנגו, המשמשות חומר גלם לקינוחים שונים. מאכל מפירות שרוסקו נקרא רסק, למשל "רסק תפוחי עץ" או "רסק עגבניות".
מחיות ירק, פרי ובשר משמשות כמזון תינוקות החל מגיל חצי שנה לערך, כאשר התינוק עובר בהדרגה ממזון נוזלי בלבד (חלב אם, או תרכובת מזון לתינוקות) למזון מוצק. ניתן להכינן בבית, או לרכשן ארוזות בצנצנות המותאמות בתכולתן ובנפח המזון שבהן לשלבי התפתחות שונים של התינוק.
במטבח הפרסי מרק "גושטה-קובידה" ("בשר דפוק") מוגש כשלצידו מחית בשר וירקות שבושלו בו. סקורדליה היא סוג של מחית במטבח היווני.
בלינצ'ס
חוות הקסמים (סרט, 2006)
חוות הקסמים (באנגלית: Charlotte's Web) הוא סרט קולנוע אמריקאי מונפש מ-2006 שמבוסס על ספרו של א. ב. וייט באותו השם. הסרט הוא חידוש לסרט המצויר הקלאסי מ-1973.
בישראל הסרט עלה לאקרנים גם בגרסה מדובבת לעברית ב-2007.
עלילה.
וילבור החזיר חושש מסוף העונה, כי הוא מאמין שבה הוא יסיים את דרכו בתור מעדן בארוחת הערב, ולכן רוקם מזימה ביחד עם שרלוט העכבישה על מנת לוודא שדבר זה לא יקרה לעולם.
ה-KLF (ידועים גם בשמות "העתיקים והמוצדקים של מו מו", "הטיימלורדס" ואחרים) היא אחת מהלהקות המייסדות של זרם ה"אסיד האוס" הבריטי בסוף שנות ה־80 וראשית שנות ה־90.
בתחילת שנת 1987 חברו ביל דראמונד, המכונה "קינג בוי D" וג'ימי קאוטי "רוקמן רוק" כצמד "העתיקים והמוצדקים של מו מו" (The Justified Ancients of Mu Mu) והוציאו תקליטונים עתירי סמפולים והשראות היפ הופ. אחד משיריהם,"Doctorin' the Tardis", שילב קטעים ממוזיקת הפתיחה של דוקטור הו, כונה "הטיימלורדס" והגיע למקום הראשון במצעדי הלהיטים הבריטיים. KLF היו החלוצים בשילוב מוזיקת רייב עם הפקה רוקיסטית ושילוב קולות המון בסגנון הופעה חיה בשיריהם, סגנון שזכה לכינוי "האוס אצטדיונים". הצמד הקים חברת תקליטים משלו, KLF Communications, והוציא בה סדרה של להיטים.
הצמד גם פרסם ספר הדרכה הומוריסטי לכתיבת להיט מצעדים בשם "The Manual" ועבד על סרט ממסע ההופעות בשם "The White Room".
ה-KLF דגלו בפילוסופיה אנרכיסטית של השחתת מודעות פרסומת, פרסום מסרים מסתוריים בעיתונים כמגזין המוזיקה NME והופעות פומביות חריגות. הופעתה הידועה לשמצה ביותר הייתה בטקס פרסי ה"בריט" של 1992, בו הם ירו כדורי סרק ממקלע אל הקהל והשליכו פגר כבש במסיבה שלאחר הטקס.
ברווחי מכירות ה-KLF, יסדו דראמונד וקאוטי את ה "K Foundation", שמטרתה לעודד אמנות אלטרנטיבית. פעילויות במסגרת ארגון זה כללו הענקת פרס לאמן הגרוע של השנה ושריפת מיליון לירות שטרלינג במזומן ב-23 באוגוסט 1994. מאז מאי 1992 הצמד כמעט שאינו פעיל מוזיקלית, אך מדי פעם מוציא קטעים קצרים תחת שמות שונים.
היסטוריה.
בשנת 1986 היה ביל דראמונד דמות מוכרת למדי בתעשיית המוזיקה הבריטית. הוא היה אחד ממייסדי Zoo Records, ניגן בגיטרה במספר להקות, והיה המנהל של "אקו והבאנימן" ולהקות אחרות. ב 21 ביולי באותה שנה הוא התפטר בטענה שהוא כמעט בן 33 ושליש (כמהירות סיבוב תקליט ויניל) וש"הגיע הזמן למהפכה בחיי, יש הר שאני רוצה לטפס עליו בדרך הקשה ולראות את העולם מלמעלה". הוא הוציא אלבום סולו מוערך וצנוע בשם "The Man".
ג'ימי קאוטי היה באותה עת גיטריסט בלהקה כושלת למדי שדראמונד ניהל במסגרת עבודתו. דראמונד וקאוטי מצאו עניין משותף באיזוטריה קונספירטיבית, בטרילוגיית "האילומינטוס" ובפרט בנושא ה"דיסקורדיאניזם", דת הדוגלת באנרכיזם פוסט-מודרני.
בעודו קורא שוב את "האילומינטוס" בסוף 1986 ומאזין להיפ הופ, חש דראמונד שברצונו להגיב למה שראה כקבעון מוזיקלי במוזיקה הפופולרית של אותה עת. בראיון מאוחר יותר הוא הצהיר כי מיד עלה על דעתו להקים צמד היפ הופ עם קאוטי שיקרא "העתיקים והמוצדקים של מו מו":
העתיקים והמוצדקים של מו מו.
בתחילת שנת 1987 החלו דראמונד וקאוטי לשתף פעולה מוזיקלית. הם אימצו את שמות הבמה "קינג בוי די" ו"רוקמן רוק" בהתאמה, וכינו את ההרכב שלהם "The Justified Ancients of Mu Mu", או בקיצור The JAMs, על שם קבוצה קונסיפירטיבית דמיונית מטרילוגיית האילומינטוס ויבשת מו האגדית. בכתבים אלו ה-JAMs הם קבוצת מסתננים דיסקורדיאניים בשורות האילומינטי (ארגון פוליטי השואף לכפיית סדר ושלטון על החברה) המזינים אותם במידע שגוי.
תחת שמם זה, בחרו דראמונד וקאוטי לפרש את עקרונות ה-JAMs הדמיוניים בעולם הפקת המוזיקה התאגידי. תוך שהם מוסווים בזהויותיהם הבימתיות ובתמת האילומינטוס שלהם, שיקף הצמד את טקטיקות זריעת הכאוס והבלבול של הדיסקורדיאנים בספר בהביאם גישה ישירה, הומוריסטית ומהפכנית ליצירת תקליטי פופ, תוך משיכת תשומת לב בדרכים בלתי שגרתיות.
הם השתמשו ביצירת המוזיקה שלהם בעיקר בסמפלר ספרתי, באמצעות דגמו דגימות משירים שונים והדביקו אותם לכדי יצירות קצביות שהתאפיינו בשירת ראפ של דראמונד בנושאים חברתיים, אזוטריים ולעיתים משעשעים.