ג'רלד הווארד "ג'רי" אשוורת' (באנגלית: Gerald Howard "Gerry" Ashworth; נולד ב-1 במאי 1942) הוא אתלט יהודי-אמריקאי בעבר, אלוף אולימפי ושיאן עולם (טוקיו 1964) בריצת שליחים 4x100 מטר.
ביוגרפיה.
אשוורת' נולד בהוורהיל, מסצ'וסטס. הוא בוגר דרטמות' קולג'.
בשנת 1961 השווה אשוורת' בריצת 60 יארד את שיא העולם בתוצאה של 6.1 שניות
אלוף אולימפי ושיאן עולם.
באולימפיאדת טוקיו (1964) זכה אשוורת' במדליית זהב בריצת שליחים 4x100 מטר ביחד עם פול דרייטון, ריצ'רד סטבינס ובוב הייז בשיא עולם חדש של 39.06 שניות, לפני פולין (39.36 שניות) וצרפת (39.36 שניות). בשלב חצי הגמר הרביעייה האמריקאית קבעה שיא אולימפי חדש של 39.5 שניות.
בתחרויות האתלטיקה של המכביה השביעית שנערכו בשנת 1965 זכה אשוורת' בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.6 שניות ובריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 42.4 שניות.
יצחק אייזיק ליבס
הרב יצחק אייזיק ליבס (בכתיב יידי: ליעבעס; כ"ח באדר ה'תרס"ו, 25 במרץ 1906 - כ"ב באדר א' ה'תש"ס, 28 בפברואר 2000) היה רב ופוסק הלכה אמריקאי, ראב"ד איגוד הרבנים באמריקה ומחבר ספר השו"ת בית אב"י.
ביוגרפיה.
נולד בגריידינג שבגליציה לבינה ולרב אברהם יעקב ליבס מחסידי בעלז. אביו היה אב בית דין בבילקמין שבגליציה, דור שישי לרב אלעזר הורוויץ וצאצאו של הרב יצחק הלוי הורוביץ. בצעירותו למד אצל אביו ובגיל 14 עבר ללמוד בישיבתו של הרב יוסף קליגר רבה של גריידינג. עמו למדו בתקופה זו, אברהם ישכר אנגלרד, לימים האדמו"ר מראדזין; וחיים מאיר יחיאל שפירא, לימים רב ואב"ד נארול. נסמך לרבנות בידי הרב קליגר ובידי הרב זלמן סורוצקין.
נישא ועבר לכהן כרב בעיירה לוביז, שם נולד לו בנו הראשון. אשתו ובנו נספו בשואה, הוא עבר את רוב המלחמה ביערות. לאחר תום מלחמת העולם השנייה נודע לו שאסתר קליגר, נכדתו של רבו ובתו של הרב משולם יששכר קליגר שנספה אף הוא, ניצלה מהתופת והיא השריד היחיד למשפחת רבו. הוא נפגש עמה וזמן קצר לאחר מכן הם נישאו. הוא פעל רבות בקרב שארית הפליטה ובמחנות העקורים וכיהן זמנית כרב ואב"ד בלבוב.
בשנת ה'תש"ח, 1948, היגר לארצות הברית בסיוע קהילת יוצאי גריידינג במנהטן, ניו יורק שהזמינו אותו לכהן כרב הקהילה. תקופה קצרה לאחר מכן עבר לכהן בבית כנסת ברובע הברונקס, ואחר כך הקים בשכונה בית כנסת בשם "טורי זהב" וכיהן בו. בסוף שנות ה-70 היה נתון בית הכנסת שלו להצקות על רקע אנטישמי ואף הוצת פעמיים, בעקבות זאת עזב את השכונה ועבר לגור עד סוף ימיו בבורו פארק, שם כיהן כרב בית המדרש "תורה ודעת".
בתו הגדולה אידל בינה נישאה לרב חיים הלברשטאם מפאקשיווניץ, בתו בת שבע רחל נישאה לרב משה סורוצקין ובתו הצעירה אביבה מרים נישאה לרב מרדכי לייפר, האדמו"ר מפיטסבורג.
הועלה לקבורה בחלקת הרבנים החדשה שבהר המנוחות בירושלים.
ניוון מיקסומטי
נִוּוּן מִיקְסוֹמָטִי (Myxomatous degeneration) הוא תהליך ניווני של היחלשות רקמת חיבור. מונח זה משמש בעיקר בהקשר של צניחה של המסתם הצניפי.
הניוון המיקסומטי נלווה להצטברות של דרמטאן סולפט, גליקוזאמינוגליקן הנמצא במטריצה החוץ-תאית של המסתם. המנגנון המדויק אינו ידוע לאשורו.
במקרים רבים הניוון המיקסומטי מוגבל למסתם הצניפי ויש לו מהלך שפיר. כאשר הניוון נקשר במחלות סיסטמיות, כגון תסמונת מרפן, הניוון הוא נרחב יותר ומערב את מסתמי הלב האחרים. המסתמים אז עלולים לאבד מצורתם ולגרום לאי-ספיקה שלהם, כפי שקורה באי-ספיקת מסתם אבי העורקים. צניחה של המסתם הצניפי, הנגרמת בשל ניוון מיקסומטי, היא הסיבה השכיחה ביותר לאי-ספיקת המסתם הצניפי במדינות מתפתחות.
ג'אנפיירו קומבי
ג'אנפיירו קומבי (באיטלקית: Gianpiero Combi; 20 בנובמבר 1902– 12 באוגוסט 1956) היה כדורגלן איטלקי ששיחק בעמדת השוער ביובנטוס ובנבחרת איטליה.
קומבי היה מטובי השוערים בעולם בתקופתו, לצדם של ריקרדו זאמורה ופרנטישק פלניצ'קה, ונחשב עד היום לאחד מטובי שועריה של איטליה בכל הזמנים, ולאגדה בקבוצתו היחידה בקריירה, יובנטוס. קומבי היה קפטן הנבחרת האיטלקית שזכתה במונדיאל 1934.
קריירת משחק.
קומבי, יליד העיר טורינו, החל את דרכו בקבוצת הנוער של יובנטוס המקומית. הוא עלה לקבוצה הבוגרת בעונת , אז שימש כשוער מחליף, ועונה אחר כך היה לשוער הבכיר בקבוצה. הוא זכה עם יובנטוס באליפות איטליה לראשונה בעונת , בה הייתה יובנטוס לקבוצת ההגנה הטובה בליגה. באותה עונה קבע רצף של 934 דקות ללא ספיגה בליגה, בתוכם תשעה משחקים עם רשת נקייה.
החל מעונת היה קומבי שותף פעיל בארבע האליפויות הראשונות מתוך חמש רצופות של הקבוצה, שזכו באיטליה לכינוי "חומש הזהב" (באיטלקית: Il Quinquennio d'Oro). משחקו האחרון של קומבי במדי יובנטוס היה ניצחון הליגה הביתי של קבוצתו 2:1 על ברשה ב-15 באפריל 1934. בסך הכול רשם קומבי 351 הופעות ליגה במדי יובנטוס ו-16 הופעות נוספות בגביע מיטרופה, במסגרתו הגיעה יובנטוס לחצאי גמר רצופים בין 1932 ל-1935. במשך כארבעים שנה היה קומבי לשוער בעל מספר ההופעות הגבוה ביותר בתולדות המועדון, עד ששיאו נשבר על ידי דינו זוף בשנות ה-70.
נבחרת איטליה.
קומבי החל את הקריירה הבינלאומית בגיל 21 בלבד, ב-6 באפריל 1924. הופעת הבכורה שלו לא הייתה מוצלחת, כשנבחרת איטליה הובסה במשחק ידידות 7:1 על ידי . בעקבות התבוסה איבד קומבי את מקומו בשער, אך בהחלטת הוועדה המקצועית שאימנה את הנבחרת, הוא חזר לשער במשחק הידידות הביתי מול ב-22 במרץ 1925. הפעם איטליה הייתה בצד המנצח, כשהביסה 7:0 את הצרפתים. מאז אותו משחק ובמשך עשר שנות הקריירה הבינלאומית של קומבי, נדיר היה המצב בו שוער אחר פתח בין קורות הנבחרת.
קומבי נכלל בסגל איטליה לאולימפיאדת אמסטרדם (1928), אך החמיץ את המשחק הראשון בו ניצחה איטליה את צרפת 4:3. הוא חזר לשער הנבחרת משחק אחר כך, בשלב רבע הגמר מול , ושמר על מקומו בשער עד לסיום הטורניר. איטליה גברה על ספרד 7:1 במשחק חוזר (לאחר שוויון 1:1 במשחק הראשון), נוצחה 3:2 על ידי בחצי הגמר, והביסה 11:3 את במשחק על המקום השלישי, בדרך למדליית הארד.
שנתיים אחר כך, ב-1930, השלימה איטליה עם קומבי בשער את הזכייה בתואר הגביע הבינלאומי של מרכז אירופה, טורניר שהפגיש בין נבחרות מרכז אירופה בשיטת ליגה. במהדורה שהתקיימה בין 1927 ל-1930, סיימה איטליה במקום הראשון וזכתה בתואר. ב-15 בנובמבר 1931, בהופעתו ה-33 במדי איטליה, ערך קומבי את הופעתו הראשונה כקפטן הנבחרת.
בשנת 1934 שקל קומבי פרישה מכדורגל. הייתה זו עונתו האחרונה במדי יובנטוס, והוא השלים בה את הזכייה הרביעית ברציפות באליפות איטליה. בנבחרת החל לשחק שוער צעיר ומוכשר בשם קרלו צ'רסולי, שוערה של אינטר מילאנו, ששיחק במשחק היחיד של איטליה במוקדמות מונדיאל 1934, בו ניצחה 4:0 את . מאמן הנבחרת, ויטוריו פוצו, ביקש מקומבי לדחות את פרישתו ולהצטרף לנבחרת לקראת טורניר מונדיאל 1934 הביתי. במסגרת אימון הכנה, מספר שבועות טרם הטורניר, שבר צ'רסולי את ידו, מה שגרם לו להחמיץ את הטורניר, וקומבי הגיע למונדיאל כשוער הבכיר בנבחרת.
קומבי פתח בכל חמשת משחקיה של איטליה בטורניר, ולמעט במשחק הפתיחה שימש בכולם כקפטן הנבחרת. הוא הוביל את איטליה כקפטן למשחק הגמר מול , שהסתיים בניצחונה של איטליה 2:1 בהארכה, ובזכייה בגביע העולם לראשונה בתולדותיה. קומבי הניף את גביע ז'יל רימה, אותו קיבל לידיו מהרודן בניטו מוסוליני.
קומבי היה לשוער הראשון שזוכה כקפטן בגביע העולם. הבא לשחזר את ההישג היה בן ארצו דינו זוף במונדיאל 1982, 48 שנים מאוחר יותר. השוער הלא-איטלקי הראשון שזכה לכבוד היה איקר קסיאס, במונדיאל 2010. בגמר המונדיאל פגש קומבי את שוער צ'כוסלובקיה, פרנטישק פלניצ'קה, שהיה גם הוא קפטן. בכך, הפך גמר מונדיאל 1934 ליחיד עד כה בו שני הקפטנים היו שוערי נבחרותיהם.
משחק הגמר היה משחק האחרון של קומבי בקריירה. בסך הכל רשם קומבי 47 הופעות במדי נבחרת איטליה.
לאחר הפרישה.
לאחר פרישתו ממשחק, הוסיף קומבי לשרת במספר תפקידים במועדון היחיד בקריירה שלו, יובנטוס. בין היתר היה קומבי יועץ לצוות המקצועי וכן שימש כסקאוט. ב-1951 הציעה התאחדות הכדורגל האיטלקית לקומבי מקום בוועדה המקצועית לאימון הנבחרת, לצדם של קרלינו ברטה וטוני בוסיני. הצוות הוביל את הנבחרת במשך שבעה חודשים, בין אפריל לנובמבר, ובסך הכול הוביל את הנבחרת בחמישה משחקים ללא הפסד.
קומבי נפטר ב-12 באוגוסט 1956, כשהיה בן 53, כתוצאה מהתקף לב.
יצחק אייזיק ליעבעס
אדווין פון מנטויפל
אדווין פון מנטויפל (בגרמנית: Edwin von Manteuffel; 24 בפברואר 1809 - 17 ביוני 1885), היה גנרל-פלדמרשל גרמני שפיקד על כוחות במלחמת פרוסיה צרפת.
ביוגרפיה.
פון מנטויפל נולד ב-24 בפברואר 1809 בדרזדן, שהשתייכה לממלכת סקסוניה, לאביו הנס קרל ארדמן פון מנטויפל שהיה נשיא בית המשפט לערעורים במגדבורג. בשנת 1827 התגייס פון מנטויפל לצבא הפרוסי, והצטרף לרגימנט הדרגונים של המשמר (ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת). ב-14 במאי 1839 מונה לשליש של מושל ברלין, וב-11 בינואר 1842 הועלה לדרגת אובר לוטננט. ב-21 בדצמבר 1843 הועלה פון מנטויפל לדרגת ריטמייסטר, ומונה שלישו של אלברכט, נסיך פרוסיה בתחילת 1848 ליווה את הנסיך אלברכט לביקור בפטרבורג אצל הצאר ניקולאי הראשון, וב-18 במאי 1848 מונה לעוזרו של פרידריך וילהלם הרביעי, מלך פרוסיה.