פחמן דו-חמצני הוא מוצר מטבולי רגיל, הוא מומס בדם ומשוחלף בריאות, עלייה של רמת הפחמן דו-חמצני בדם נגרמת במצב בו כמות הפחמן דו-חמצני הנוצר, גדולה מכמות הפחמן דו-חמצני הננשף, מצב זה נגרם בעקבות מחלות ריאה או בעקבות חשיפה ממושכת לסביבה שבה תכולת הפחמן דו-חמצני באוויר גבוהה באופן חריג.
נצרות מזרחית קדומה
Impact Wrestling Hard To Kill
Hard To Kill היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, Impact Wrestling. האירוע נערך ב-12 בינואר 2020, באולם הבומב פאקטורי שבדאלאס, טקסס.
תשעה קרבות התנהלו באירוע. בקרב המרכזי, טסה בלנצ'רד ניצחה את סמי קאליהן בקרב בין מגדרי וזכתה באליפות העולם של אימפקט, מה שהפך אותה למתאבקת הראשונה בהיסטוריה אשר זוכה באליפות עולם גברית.
הפקה.
רקע.
באירוע באונד פור גלורי, ארגון Impact Wrestling הודיע על קיום האירוע Hard To Kill בינואר 2020, אך תאריך ומיקום רשמיים לא פורסמו. לאחר מכן, נודע שהאירוע יתקיים ב-12 בינואר 2020 בדאלאס, טקסס.
עלילות.
האירוע כלל קרבות שנבעו מעלילות מתוסרטות מתוכניות Impact Wrestling.
ריץ' סוואן היה אמור להתחרות בקרב זוגות ביחד עם ווילי מאק נגד הצפון (אית'ן פייג' וג'וש אלכסנדר) על אליפות הזוגות של אימפקט, אך הוא ספג פציעה בקרסול יומיים לפני באירוע Bash at the Brewery 2; כתוצאה מכך, הרופאים החליטו שלא להרשות לו להתאבק. בריאן קייג' גם ספג פציעה, כשקרע את שריר הזרוע בשבועות שהובילו לאירוע, מה שגרם גם לו לא להתחרות בקרב רשמי. מנגד, דאגה הוא זה שמילא את מקומו בקרב נגד רוב ואן דאם.
בלון-בלון
בְּלוֹן-בְּלוֹן (בצרפתית: Blond-Blond, בתרגום לעברית: בלונד-בלונד או "בלונדיני-בלונדיני", שמו האמיתי: אלברט רואימי; 1920, תלמסאן, אלג'יריה – 1999, מרסיי, צרפת) היה זמר יהודי-אלג'יראי, שהרפרטואר שלו כלל מוזיקת והראני שמקורה בעיר אוראן באלג'יריה, שירים בסגנון שעבי מאלג'יר וחאוזי מתלמסאן, מוזיקה בעלת מקצבים ויסודות מלודיים מן המסורת הערבית-אנדלוסית ובסגנון francarabe, תערובת של מוזיקה קלה בערבית אוראנית מדוברת, צרפתית וספרדית, שהייתה באופנה לפני מלחמת העולם השנייה. אחרי 1946 היגר לצרפת.
ביוגרפיה.
אלברט רואימי, שהוענק לו הכינוי "בלון-בלון" בשל הלבקנות שלו, נולד בשנת 1919 בתלמסאן באלג'יריה וגדל באוראן. מגיל צעיר פקד את בתי הקפה שהופיעו בהם אמן ה"חאווזי" שייח לערבי בן סארי מתלמסאן ומוזיקאים יהודים אוראנים אגדיים כמו שייח זוזו, סעוד ל'אוראנה, דודו של מוריס אל מדיוני, והמורה של רנט ל'אוראנז, והזמרת הזאת עצמה. השפעותיו המוזיקליות באו משני צידי הים התיכון, הוא הושפע עמוקות מהטנגו והפלמנקו, ומהמוזיקה והטקסטים של שארל טרנה עם דימויהם הכאילו מטורללים וכן מסגנונו ההומוריסטי של מוריס שבלייה ומצא את עצמו מדלג בין צרפת לאלג'יריה במשך חלק גדול מהקריירה שלו. בשנת 1937 עזב לפריז בה השתתף בתחרויות רדיו לזמרים שנודעו בשם radio-crochet כשביצע שירים בסגנון פלמנקו של חואניטו ואלדראמה ושל טרנה ושבלייה. בלון-בלון עזב את פריז ושב לאוראן בשנת 1939 ולא חזר לצרפת אלא רק אחרי תבוסת הנאצים וסיום מלחמת העולם השנייה, בשנת 1946.
באוראן התוודע ללילי לעבאסי שהשפיע עליו מאוד. זכה לכינוי "l’Ambianceur" ("יוצר אווירה") בגלל סגנון השירה המוחצן הייחודי שלו והמילים שהגה בסטקטו. בלון-בלון היה מוזיקאי מיומן, אבל גם ידע להצחיק את הקהל. הוא שלט היטב ברפרטואר האנדלוסי, וגם במוזיקת שעבי (בעיקר בסגנון המוזיקלי של לילי לעבאסי) והיה לחלוץ של הסגנון Francarabe ("צרפתי-ערבי"), תערובת של שאנסונים צרפתיים ושל חאווזי או שעבי אלג'יראי וקצבי ג'אז לטיני. באוראן הופיע במועדוני לילה וקברטים כמו הבראסרי "לה פרגולה" בשדרת פרון דה מר (Front de mer), שבה התארח יחד עם מוריס מדיוני, אמל וחיד ויוסוף חג'ג'. מפורסמים במיוחד היו המופעים שבהם השתתף יחד עם מדיוני ואחרים ב"פרגולה" ובקזינו "קאנאסטל" במוצאי יום כיפור. הופיע גם במופעי גאלה באופרה של אוראן ובאופרה של אלג'ר.
בלון-בלון הוציא עשרות תקליטים לאורך הקריירה שלו, כולל רבים בפורמט של 78 rpm, והקליט בכל חברות התקליטים, מ-Pathé ועד Samyphone ו-Dounia. הוא לא רק הופיע עם יצירותיו שלו ועם תזמורת משלו, אלא גם שיתף פעולה עם כמה מהמוזיקאים המשובחים של ימיו כמו רנט ל'אוראנז, סמי אלמגריבי ולין מונטי.
בפריז שר בלון-בלון במועדוני הקברט ה"מזרחיים" שפעלו ברובע הלטיני כמו "Au Soleil d’Algérie" ("השמש של אלג'יריה") "El Djezaïr" (אלג'זאיר - אלג'יריה), "Les nuits du Liban" ("לילות לבנון") "Le Nomade " ("הנווד"), שוב לצידם של זמרים כמו לין מונטי וסאמי אל מע'ריבי, לפעמים שימש כ"טרג'י" שליווה אמנים אחרים בתוף. נוסף על כך, הופיע בחתונות יהודיות ובמסיבות ברית מילה. אחד ממוקדי המוזיקה החשובים של יוצאי צפון אפריקה מבצעי מוזיקה ערבית-אנדלוסית בהם הופיעו ליל לעבאסי עם כינורו, מוריס אל-מדיוני בפסנתר, בלון-בלון מתופף בטמבורינה, רנט ל'אורנז עם עוד, לוק שרקי עם גיטרה, וסמי אלמגריבי עם מאראקס, היה מסעדת Le Poussin Bleu ברחוב פובור מונמארטר, ממול ל"פולי ברז'ר"
בלון-בלון היה אחד המוזיקאים היהודיים האלג'יריים היחידים שהופיעו בחגיגות לכבוד העצמאות של אלג'יירה באנייר-סיר-סן בשנת 1962, וכן אחד המוזיקאים היהודים ילידי אלג'יריה שביקר במדינה זו לאחר העצמאות - בשנים 1970 ו-1974 - והעניק בה שתי הופעות באולם הקברט "כותוביה" (כיום "ללה מינא") באלג'יר.
רואימי נפטר בשנת 1999 בגיל 80 ונקבר בבית הקברות היהודי במרסיי.
דיסקוגרפיה.
אלבומים.
Musique algérienne - 1981 - בעיבוד לתזמורת מאת מוסטפא סכנדראני, כינור: עבד אל-ר'אני (Les Artistes Arabes Associés)
נגיף הכשל החיסוני החתולי
ינון שבטיאל
ינון שבטיאל (נולד ב-8 בפברואר 1950) הוא חוקר מערות ישראלי. הוא בעל דרגת פרופסור חבר, מרצה בכיר ב וחבר צוות בכיר בסניף המרכז לחקר מערות בישראל בגליל.
ביוגרפיה.
ינון שבטיאל נולד בתל אביב בה התגורר ולמד עד גיוסו לצבא בו שירת כ-3 שנים ביחידת שדה ביהודה ושומרון, שם למד לראשונה להכיר לעומק את תוואי השטח ורזיו, את תורת הניווט בשטחים הרריים ואת ההיכרות הראשונית של חדירה לעומקן של מערות עלומות.
עם שחרורו החל את דרכו החינוכית כמדריך ומרכז קן של תנועת הנוער העובד והלומד בפ"ת. הוציא חניכים להכשרה בקיבוץ והצטרף בעצמו לקיבוץ צרעה, בו נולדה רעייתו הגר ושם נולדו שלושת ילדיו.
בפרוץ מלחמת יום הכיפורים הוצב כמפקד צוות ביחידת נ"מ בגזרת אל עריש. בסיום המלחמה שב לקיבוצו ויצא ללימודים בסמינר הקיבוצים בתל אביב, את לימודיו סיים כמורה בכיר מוסמך אוניברסיטה להוראת התנ"ך וההיסטוריה. שימש כמורה למקצועות אלה בקיבוץ במשך 3 שנים ונענה לקריאתה של ועדת החינוך של חברי מושב נביעות בסיני, לשמש כמורה בבית הספר בנביעות, עד פינוי היישוב בשנת 1982.
במהלך שלוש השנים שבילה בסיני נחשף למרחבי מדבר סיני ולצפונותיו והיה מראשוני מטיילי סיני שנחשפו למקומות בהם בוצעו לראשונה טיולים באמצעות גלישה בחבלים של מפלי ענק, זורמים בחלקם, בוואדיות ובנקיקים עלומים. את אהבתו למדבר הביא עימו בשובו לקיבוץ והמשיך לטייל במרחבי מדבר יהודה, שם הכיר את הגאוגרף הראשי של רשות הטבע והגנים מנחם מרקוס, ממנו למד את תורת הסקרים ואותו לימד את תורת הגלישה מצוקים.
ראשית דרכו בהוראת לימודי ארץ ישראל עשה בתיכון האזורי גבעת ברנר, שם לימד תנ"ך והיסטוריה ושימש כמחנך כיתה בה שילב את לימודי התנ"ך וההיסטוריה עם הוצאת כיתתו לסיורים.
במהלך הזמן השלים את לימודיו האקדמאיים לתואר ראשון בתחומים אלה.
השינוי הגדול שהתחולל בחייו המקצועיים אירע כמעט מייד בשובו לקיבוץ, עת הצטרף לסקר המערות הראשון של מלח"ם בהר סדום, בראשותו של פרופ' עמוס פרומקין, מייסד המלח"ם. השהות הממושכת במערות והתובנה שמדובר בתחום עלום ולא מוכר הביאה אותו להחלטה שהתחום ראוי להתייחסות מחקרית. בשנת 1987 עקר עם משפחו לגליל, שם שימש כרכז חברתי של בני המושבים בבית הספר התיכון עמק החולה, לימד תנ"ך והקים את המגמה הראשונה בגליל ללימודי ארץ ישראל, בה כל תלמידיה למדו והשתתפו בחפירות ארכאולוגיות כחלק מלימודיהם. כולם נבחנו בבחינות בגרות בלימודי ארץ ישראל.
תוך כדי ההוראה, סיים לימודי תואר שני באוניברסיטת חיפה בהיסטוריה של עם ישראל וספרות חז"ל והחל במחקר ותיעוד של מערות הגליל והזרמת מידע למאגרי מלח"ם. בתחילת שנות ה-2000 הכיר את מי שיהיה שותפו למחקר, ולדימיר בוסלוב, שעימו ובעזרתו מתנהל מחקר מערות הגליל עד היום. פגישה לא אקראית עם פרופ' חנן אשל והצגת החומר שנאסף בתחומי מערות שנחצבו בידי אדם ששימשו ככל הנראה למורדים יהודים הביאה לכתיבת התואר השלישי בהנחייתו של פרופ' חנן אשל ופרופ' בועז זיסו. עבודת הדוקטורט יצקה תוכן אמפירי לבסיס ההנחה שיהודי הגליל השתמשו לצורך הגנה במערות טבעיות וחצובות כאחד בהיקף גדול מאוד במהלכה של כל התקופה הרומית בארץ ישראל.
מאז תשס"ב מלמד קורסים בתחומי לימודי ארץ ישראל ב.
סקירה מקצועית.
תחילת דרכו בחקר מערות היה במהלך השתתפותו בסקר מערות הראשון מסוגו בארץ, שנערך בהר סדום בשנת 1982, בראשותו של פרופ' עמוס פרומקין. במהלך הסקר הזה התגלתה מערת נטיפי המלח הגדולה מסוגה בעולם, המכילה תופעות טבע ייחודיות הכוללות נטיפים וזקיפים עשויים מלח טהור.