לאחר מותו של לודוויג שלטו בניו בכל הנחלה במשותף, ובשנת 1349 חולקה בחוזה לנדסברגר דוכסות בוואריה מחדש בין הבנים, לודוויג החמישי, דוכס בוואריה, לודוויג השישי, דוכס בוואריה ואוטו החמישי, דוכס בוואריה קיבלו את בוואריה העליונה, ואילו שטפן השני, דוכס בוואריה, וילהלם הראשון, דוכס בוואריה ואלברכט הראשון, דוכס בוואריה קיבלו את בוואריה התחתונה. בשנת 1353 חולקה בוואריה התחתונה בחוזה רגנסבורג לדוכסות בוואריה-לנדסהוט שבה שלט שטפן השני, דוכס בוואריה, ולדוכסות בוואריה-שטראובינג שבה שלטו במשותף וילהלם הראשון, דוכס בוואריה ואלברכט הראשון, דוכס בוואריה.
משפחתו.
ב-14 באוקטובר 1308 התחתן לודוויג עם באטריצ'ה משוויידניץ, בתם של בולקו הראשון, דוכס שוויידניץ וביאטריקס מברנדנבורג, ממנה נולדו לו 6 ילדים:
בשנת 1324 התחתן לודוויג עם מרגרט השנייה, רוזנת אנו, בתם של וילם הראשון, רוזן אנו וז'אן מוולואה, רוזנת אנו, ממנה היו לו 10 ילדים:
צבי וינברגר
הרב צבי אפרים וינברגר - (נולד 31 במאי 1933) הוא פיזיקאי, נשיא בדימוס של המרכז האקדמי לב, היה מהוגי המרכז החרדי להכשרה מקצועית. ועל שמו רשומים פטנטים רבים הקשורים לתחום האלקטרואופטיקה-פיזיקה.
ביוגרפיה.
חייו.
וינברגר נולד בברוקלין לרב ישראל יהושע ואלה וינברגר. את לימודיו האקדמיים החל בישיבה יוניברסיטי בין השנים 1951-1955 למד לתואר ראשון במתמטיקה. וב-1956 החל ללמוד פיזיקה באוניברסיטת קולומביה. בהמשך עלה וינברגר לארץ והחל בלימודים תורניים בישיבת חברון. ביוני 1960 הוא נישא לביתיה גולדשמידט (נפטרה י"ט באדר א' תשס"ה-2005) ילידת הולנד, ניצולת שואה אשר שהתה במחנה ברגן-בלזן והגיעה לארץ במסגרת טרנספורט 222. הזוג קבע את ביתו בירושלים ונולדו לו שבעה ילדים. בין השנים 1972–1973 למד באוניברסיטה העברית, הידרולוגיה.
לאחר שנפטרה אשתו נישא בשנית לרבקה צ'רווין-וינברגר. מייסדת ויו"ר ועדת על"ה ירושלים לנשים מעל 25 שנה. והיא הייתה ידועה כמי שסייעה רבות לעמותה, בשל מחויבותה ואהבתה הבלתי פוסקת לילדי עמותת על"ה. היא נפטרה בקיץ תשע"ו-2016.
פעילותו המקצועית.
בין השנים 1959–1975 היה ראש המדור לאופטיקה במעבדה הלאומית לפיזיקה (ובנוסף בין השנים 1973–1974 היה מרצה אורח באוניברסיטה העברית).
במהלך 1978 היה פיזיקאי בחברת אל-דה פיתוחים אלקטרו-אופטיים.
בין השנים 1978–1983 היה פיזיקאי בכיר בסולמת מערכות (בריכות שמש).
בין 1983–1985 היה למדען ראשי בחברת טלטוקן בע"מ. במסגרת עבודתו בחברה המציא פטנטים חשובים.
בין השנים 1985–1993 שימש כנשיא המרכז האקדמי לב, שהיה שותף בהקמתו והיה חבר הנהלה בתחילת דרכו של המקום, כשעוד נקרא בשם "בית הספר הגבוה לטכנולוגיה בירושלים"..
בשנת 1995 יזם את הקמתו של המרכז החרדי להכשרה מקצועית. ביחד עם ידידו ד"ר אברהם פוס, עורך דין מניו יורק, שהעמיד לרשותו סכום של חמישים אלף דולר מקרן צדקה של חותנו, במטרה להקים מרכז חרדי להכשרה מקצועית בתחום ההיי-טק והמקצועות החופשיים. וינברגר התנה את הקמת המרכז בשני תנאים:
המרכז הוקם ב-1996 לאחר שמכתב התמיכה התקבל להפעלת מסלולי לימודים לגברים, לתואר באישור המל"ג למקצועות המחשב, חשבונאות ומינהל, מהרבנים יוסף ישראלזון, מרדכי שלמה שטיינמץ ושמואל אליעזר שטרן, לאחר שנועצו ברב יוסף שלום אלישיב, הרב שמואל הלוי וואזנר והרב אהרון יהודה לייב שטיינמן, אולם בהמשך יצאו רבנים ליטאים ובראשם הרב אלישיב והרב שמואל אוירבך כנגד המוסדות להכשרה מקצועית ואקדמית, בנימוק שיש בכך החדרה של רוח ההשכלה לתוך הציבור החרדי, בהמשך גייס את הרב יחזקאל פוגל שהיה למנכ"ל הראשון של המרכז.
המרכז זכה לתמיכתו של הרב עובדיה יוסף, במשך השנים הוקמו מספר שלוחות של "המרכז החרדי", ובהם בירושלים, אשדוד, בני ברק ומודיעין עילית.
המחשבה והחשיבות שיחס לבעיות הבטיחות בדרכים הובילו אותו לתפקיד יושב הראש במרכז לחקר הנהיגה וצמצום נפגעיה. בין השנים 1987–2009
בשנת 1999 התבקש על ידי פרופ' נחמיה לבציון יו"ר ות"ת מטעם המועצה להשכלה גבוהה להוביל צוות להקמת מכללה המיועד לציבור החרדי. וכשליח המל"ג הקים את מבח"ר – מכללת בני ברק החרדית. היום נקראת 'מכללת מבחר' בחסות אוניברסיטת חיפה.
בין השנים 1994–2000 היה מנהל-חברת ממ-קארד בע"מ – מערכות זיכרון למחשבים.
וינברגר שב למכון לב לאחר שהמרכז הקים את החוג לפיזיקה שימושית – הנדסת אלקטרואופטיקה והיה יושב ראש המחלקה לפיזיקה שימושית-הנדסת אלקטרואופטיקה בין השנים 2000–2008.
ובין השנים 2008–2014 היה פיזיקאי תעשייתי וחבר בכיר בצוות הפיתוח של DATA טכנולוגיות בע"מ המשתמשת בשלושה מן הפטנטים שרשומים על שמו.
פטנטים והמצאות.
הפטנטים וההמצאות שרשומים על שמו או על החברות שבהם עבד, תרמו (ותורמים) רבות לתעשיית ההי-טק ולתעשיות חשובות נוספות בישראל ובעולם.
בין המצאותיו ניתן למצוא:
פרסומים.
פרסומים תורניים.
פרסומיו וספריו מעניינים בגלל השילוב של ידע נרחב בתורה, ושל המקצועות שבתחום התמחותו ( מתמטיקה פיזיקה, אלקטרואופטיקה והידרולוגיה). וניתן למצוא בהם שילוב של תורה ומדע.
ומתפרסמים במס' כתבי עת כגון: המעיין ו בד"ד-אוניברסיטת בר-אילן.
ספריו
מאמרים:
פרסומים מקצועיים.
פרסומיו המקצועיים מתפרסמים במגוון כתבי עת בארץ ובעולם, כגון: OSA, AAPT NASA ובמגוון תחומים: אופטיקה, הידרולוגיה, בריכות שמש, בטיחות בתעבורה ואיכות הסביבה.
אופטיקה
הידרולוגיה
בריכות שמש
בטיחות בתעבורה
איכות הסביבה
יחסי מצרים–סוריה
יחסי מצרים–סוריה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הערבית של מצרים לבין הרפובליקה הערבית הסורית. שתי המדינות הן מדינות מוסלמיות ריבוניות, חברות מייסדות בליגה הערבית, וחברות בארגון האומות המאוחדות. היחסים בין שתי המדינות הם יחסים בעלי היסטוריה ארוכה, מהקרירות על רקע משבר הבצורת ברפובליקה הערבית המאוחדת ועד ההידוק ביחסים בין שתי המדינות על רקע מיגור אויבים משותף. מצרים וסוריה היו שתיהן חלק מהאימפריה העות'מאנית.
היסטוריה.
1916-1948 - עצמאות.
בהסכם סייקס–פיקו ניתנה סוריה לצרפת ומצרים ניתנה לממלכה המאוחדת ובכך הסתיים עידן האימפריה העות'מאנית בו שתי המדינות היו מאוחדות תחת ישות אחת.
מצרים שקיבלה עצמאות מהר יחסית, ב-1922, הכירה בסוריה שקיבלה עצמאות 24 שנים אחריה כמדינה במהרה. למצרים היו אינטרסים רבים בסוריה עוד מעצמאותה, היא רצתה להיות מעצמה אזורית ומדינה משפיעה בעולם הערבי. מה שהפריע לה בדרכה לכך, היא הקמת מדינה יהודית, באמצע הדרך בין מצרים לסוריה ובכך חסימת דרכה של מצרים לסוריה.
1948-1949 - מלחמת השחרור.
ביום שישי, ה' באייר תש"ח, 14 במאי 1948, הכריז דוד בן-גוריון על הקמת מדינה יהודית בארץ ישראל, מדינה שהייתה חלום הבלהות של מצרים. באותו לילה פלשו שבעה צבאות של מדינות ערב: לבנון, סוריה, ירדן, עיראק, מצרים, סודאן וערב הסעודית ותקפו את המדינה שזה עתה קמה.
סוריה.
בימים הראשונים שלאחר הפלישה צבא סוריה התקדם לעבר עמק הירדן, כבש את משטרת צמח, שער הגולן ומסדה, והחל בתקיפה של הקיבוצים דגניה א' ודגניה ב' בכוחות שריון (ראו הטנק בדגניה) ובסיוע אווירי וארטילרי. בבלימת הפולש הסורי הפעיל צבא ישראל לראשונה כוח ארטילריה של שניים מן התותחים הראשונים שלו ('נפוליונצ'יקים'), שהופעלו לעבר הסורים מעל רכס פוריה. הסורים נהדפו מקיבוצי דגניה ופינו את רוב השטח שכבשו, וזה היה הניצחון הראשון על צבא ערבי סדיר, דבר אשר עודד מאוד את המגינים בשאר החזיתות. מתחילת יוני הסורים תקפו את עין גב ואת משמר הירדן. ההתקפות על עין גב נהדפו אך ב-10 ביוני משמר הירדן נפלה בידי הסורים ואנשיה נשבו.
מצרים.
ב-15 במאי 1948, לאחר חצות, חצה חיל המשלוח המצרי את הגבול בדרום בכוח של כ-10,000 חיילים ונכנס בו ביום לעזה. החל מהשעה 6 בבוקר עברו שישה גלי מטוסים מעל תל אביב, והפציצו את נמל תל אביב, את נמל התעופה לוד ואת נמל התעופה דב הוז. גם בימים הבאים המשיכו המטוסים המצרים בהפצצות, כמעט ללא התנגדות.
בדרום נע הצבא המצרי בשני טורים, הטור המערבי, העיקרי, נע מעזה לאורך כביש החוף לכיוון תל אביב, והטור המזרחי נע דרך באר שבע לחברון ולירושלים, כאשר חלק ניכר מטור זה מורכב ממתנדבי "האחים המוסלמים". אלה נטלו חלק בקרבות רמת רחל. תחילה לא התעכבו המצרים כדי לכבוש את היישובים בנגב שהיו בדרכם, ולאחר שניסו לתקוף אותם ונהדפו, המשיכו במסעם צפונה, אך קיבוץ יד מרדכי, שהיה על ציר ההתקדמות המצרי העיקרי, נפל לידי המצרים לאחר חמישה ימי לחימה. ב-24 במאי נעצר הטור המערבי במג'דל (אשקלון). ב-28 במאי התקדם הטור המערבי צפונה לאיסדוד (סמוך לאשדוד של היום) ונעצר כשלושה ק"מ אחרי איסדוד ליד ג'סר איסדוד שפוצץ על ידי חטיבת גבעתי (מאז נקרא הגשר 'עד הלום'.) השתלטות המצרים על כביש מג'דל-אל-פאלוג'ה ניתקה את יישובי הנגב שמדרום לו, והיוותה גורם אסטרטגי מכריע בהמשך המלחמה.
בליל 10–11 ביוני כבשה חטיבת הנגב את ביר עסלוג' ובכך שיבשה את ציר האספקה המצרי לבאר שבע.
תוצאות.
בסופו של דבר מדינות ערב נכשלו בניסיונן לכבוש את ארץ ישראל ולהקים בה את מדינת פלסטין. מלחמה זו, לצד מלחמת ששת הימים, היא אחד ההפסדים הגדולים ביותר בתולדות מצרים. לא כל מדינות ערב נכשלו בתקיפה. ירדן הצעירה הפתיעה את ישראל וכבשה את אזור יהודה ושומרון ומזרח ירושלים, וזה היה הפסד מורלי של ישראל ושל מדינות ערב. ההפסד הזה ועלייתו של גמאל עבד אל נאצר לשלטון במצרים היו הסיבות למלחמת ששת הימים, בה דווקא ישראל תקפה. היחסים בין שתי המדינות דווקא התחממו לאחר המלחמה, עקב שנאה גדולה לישראל ו"ישראלופוביה" של שתי המדינות.